cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מסורתיים
מוסדות ושירותים למסורתיים
במערכת החינוך קיימים בתי ספר השמים דגש על האוכלוסייה המסורתית:
Diema Family
Diema Family הוא ערוץ טלוויזיה בולגרי המיועד לקהל הצופים הנשי. הערוץ הוא חלק מרשת Nova Broadcasting Group, הנמצאת בבעלות Modern Times Group. הערוץ החל לשדר ב-1 באוגוסט 1999 בשם Alexandra TV, כמו ערוץ הסרטים הראשי. ב-3 ביולי 2006 שינה הערוץ את פעילותו ושינה את שמו ל-Diema Family, לצד התחלת שידורי תוכן המיועד לכלל המשפחה. בשנת 2007 הפך הערוץ לחלק מרשת NOVA, והחל לשדר טלנובלות. ב-12 בספטמבר 2011 שינה הערוץ את האריזה הגרפית שלו, תוך כדי שהוא מיתג את עצמו כערוץ לקהל הנשי, בעיקר באמצעות שידור סרטים רומנטיים וסדרות טלוויזיה לטיניות ואמריקאיות.
נכון לאפריל 2017, ממוצע הצפייה בערוץ עמד על 3.35%, בהשוואה לערוץ Diema, שממוצע הצפייה בו עמד על 2.73%.
רציף ויקטוריה ואלפרד
רציף ויקטוריה ואלפרד (באנגלית: Victoria & Alfred Waterfront; או בקיצור רציף V&A (רציף וי אנד איי) (באנגלית: V&A Waterfront) הוא אזור נופש ופנאי בעיר קייפטאון שבדרום אפריקה, לחוף נמל מפרץ טייבל (נמל מפרץ הר השולחן) שבאוקיינוס האטלנטי, לרגלי הר השולחן.
שטח המתחם 1,214 דונמים, והוא ממוקם בתחום הנמל הפעיל הוותיק ביותר של דרום אפריקה. הוא פותח לשימוש כאזור פנאי ומגורים בתכנונו של אדריאן ואן דר ויוור ( Adrian van der Vyver), ששימר את המראה הוויקטוריאני של האזור. במתחם מבקרים יותר מ-23 מיליון איש מדי שנה, והוא אתר התיירות הפופולרי ביותר בדרום אפריקה; כך לדוגמה בדצמבר 2016 ביקרו במתחם כ-3 מיליון מבקרים, וב-31 בדצמבר 2016 ביקרו במתחם 180,000 מבקרים ביום אחד.
במתחם מצויים 22 אתרי מורשת לאומית של דרום אפריקה, 450 חנויות, 80 מסעדות, בתי קפה ופאבים ומספר מלונות ומוזיאונים.
היסטוריה
הנסיך אלפרד, בנה השני של המלכה ויקטוריה, ביקר במושבת נמל השולחן (Cape Colony harbour) בשנת 1860 בהיותו בן 16, עת שהיה צוער על אוניית הוד מלכותה יוריאלוס (Euryalus), והיה בן משפחת המלוכה הראשון שביקר במושבה. הנמל הצבאי שבמקום נקרא על שמו, ועל שם אימו בעקבות הביקור.
פיתוח
אזור הממגורות של הנמל פותח בשנת 2017 והוקם בו מוזיאון זייץ לאמנות אפריקאית עכשווית.
חדר האוצר הירוק
חדר האוצר הירוק או הכספת הירוקה (בגרמנית: Grünes Gewölbe) הוא מוזיאון הממוקם בטירת דרזדן באזור העיר העתיקה של דרזדן. המוזיאון מכיל את האוסף הגדול ביותר באירופה של אבני חן, תכשיטים, פסלים וכלים העשויים זהב כסף ענבר ושנהב, מתקופת הבארוק ועד התקופה הקלאסית. חדר האוצר הירוק הוא אחד המוזיאונים העתיקים בעולם, עתיק יותר מהמוזיאון הבריטי וכנראה שני רק למוזיאון הוותיקן.
היסטוריה
בשנת 1723 החליט אוגוסט השני, מלך פולין, להפוך את חדרי האוצר הפרטיים למוזיאון ציבורי והוא נפתח לקהל כשנה לאחר מכן. היה זה חידוש ייחודי ובלתי אופייני לתקופה. הוא הורה על ביצוע עיצוב מרהיב לחדרים בסגנון הבארוק הגרמני. בשנים הבאות עוצב המוזיאון כשרשרת של תשעה אולמות תצוגה מפוארים במיוחד המחוברים ביניהם. השיפוץ הסתיים בשנת 1729. מסלול התצוגה נבנה ועוצב באופן מדורג כך שהמבקרים עברו במסלול הולך ומתפתח של תצוגת עושר הן מבחינת החומרים והן מבחינת העיצובים של המוצגים השונים. התצוגה נשארה פתוחה לציבור וכמעט ללא שינוי במשך כ-200 שנים עד לשנת 1938 שבה הועברו המוצגים יקרי הערך לאחסנה במבצר קניגשטיין.
מבנה המוזיאון עצמו נפגע קשה בהפצצות על העיר במלחמת העולם השנייה. שלושה מן החדרים נהרסו לגמרי ואילו המוצגים עצמם הוחרמו ונלקחו על ידי כוחות הצבא האדום. תהליך השחזור של המוזיאון נמשך שנים רבות. המוצגים עצמם הוחזרו בשנת 1958 וחלקם הוצג במוזיאון אלברטינום שבעיר. שיפוץ המבנים נמשך שנים רבות לאחר מכן בעלות כוללת 45 מיליון יורו. חלקו הראשון של המוזיאון המכונה "החדש" נפתח שוב לציבור בשנת 2004 בקומה השנייה של הארמון, וחלקו השני המכונה "ההיסטורי" נפתח מחדש בשנת 2006 במיקומו ההיסטורי בקומה הראשונה בטירת דרזדן.
ב-25 בנובמבר 2019 נפרץ המוזיאון ונגנבו ממנו פריטים יקרי ערך בשווי של כמיליארד אירו. העיתון הגרמני בילד תיאר למחרת הגנבה את המעשה כ"שוד העתיקות הגדול ביותר בהיסטוריה המודרנית של גרמניה".
האוסף
האוסף כולו מכיל למעלה מ-4,000 פריטים אשר כשלושה רבעים מהם מוצגים במוזיאון ההיסטורי והשאר במוזיאון החדש. בשל מגבלות מקום לא מוצג האוסף במלואו אך הפריטים היקרים והמובחרים מוצגים כולם. שטחה הכללי של התצוגה בשתי הקומות כ-4,000 מטר רבוע. עיצוב החדרים מרובה בעיטורים וקירות רבים מכוסים במראות. שילוב המוצגים עם תאורה ייחודית המבליטה את הבוהק הטבעי שלהם חושפים בפני המבקרים במוזיאון מראה מרשים במיוחד.
הכניסה למוזיאון ההיסטורי מוגבלת במספר המבקרים בכל עת, ולכן מחייבת בדרך כלל רכישה מוקדמת של כרטיסים. לפני הכניסה נערכת בדיקה מחמירה בכליו של המבקר ושיקוף גופני וזאת מכיוון שחלק מן המוצגים היקרים חשופים לקהל ואינם מוגנים כלל.
Somethin' Bad
Somethin' Bad (בעברית: משהו רע) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מירנדה למברט, ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד, מתוך אלבום האולפן החמישי של למברט, Platinum. השיר יצא לאור ב-19 במאי 2014, על ידי חברות התקליטים אריסטה נאשוויל ו-RCA נאשוויל, כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי כריס דספטנו, ברט ג'יימס ופריסילה רינה והופק על ידי פרנק לידל, צ'אק אינלי וגלן וורף. ב-Roughstock סקרו את השיר בחיוב, תוך שכינו אותו כ-"שיר שובב ומהנה שמסתמן להיות להיט שיגרום לקהל הרחב להתמכר אליו ולשמוע אותו ללא הרף". גם ב-AXS זכה השיר לביקורת חיובית.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-73 מיליון השמעות.
הצלחה
השיר זכה להצלחה רבה, כאשר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי ולמקום השישי במצעד שירי הקאנטרי של קנדה. במהלך פרסי בחירת הנוער 2014, קיבל השיר מועמדות בקטגוריית "בחירת מוזיקה – שיר קאנטרי", אך הפסיד לשיר "This Is How We Roll" של פלורידה ג'ורג'יה ליין.
בנוסף לכך, דורג השיר במקום העשירי ברשימה השנתית של מצעד שירי הקאנטרי של בילבורד, שפורסמה בסוף שנת 2014.
מוזס בראון
מוזס שיריף-למאר בראון (באנגלית: Moses Shirief-Lamar Brown; נולד ב-13 באוקטובר 1999) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת קליבלנד קאבלירס מליגת ה-NBA. מתנשא לגובה של 2.18 מטרים.
קריירת תיכונים ומכללות
בשנת 2018 החל ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ("UCLA"). בעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, רשם בראון ממוצעים של 9.7 נקודות, 8.3 ריבאונדים ו-1.9 חסימות למשחק.
קריירת משחק מקצועית
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2019, חתם בראון על "חוזה כפול" בקבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס. לאורך עונת הרוקי שלו שותף בתשעה משחקים בלבד ב-NBA, אולם הצטיין בליגת הפיתוח של ה-NBA כשקלע 14.5 נקודות בממוצע למשחק עבור טקסס לג'נדס.
בעונה העוקבת חתם על "חוזה כפול" באוקלהומה סיטי ת'אנדר. מתוך 36 המשחקים הראשונים של הקבוצה שותף בראון בשבעה בלבד, ותרם 3.0 נקודות בממוצע למשחק; במהלך 36 המשחקים הנותרים הפך לשחקן חמישייה קבוע, והפתיע לטובה עם ממוצעים של 9.7 נקודות ו-10.2 ריבאונדים למשחק. במשחק מול בוסטון סלטיקס, ב-27 במרץ 2021, הצטיין כשקלע 21 נקודות ואסף 23 ריבאונדים, ולמחרת הומר חוזהו בקבוצה לחוזה NBA סטנדרטי.
לקראת עונת הועבר יחד עם אל הורפורד בטרייד לבוסטון סלטיקס, תמורת קמבה ווקר ובחירת דראפט עתידית. לפני תחילת העונה, העבירה אותו בוסטון בטרייד נוסף, אל דאלאס מאבריקס, תמורת ג'וש ריצ'רדסון. ב-10 בפברואר 2022 שוחרר מדאלאס.
ב-10 במרץ 2022 חתם בראון על חוזה לעשרה ימים בקליבלנד קאבלירס.
טיומן (קטרגל)
מועדון הקטרגל טיומן (ברוסית: Мини-футбольный клуб Тюмень) הוא שמו של מועדון קטרגל מקצועני רוסי מהעיר טיומן שבסיביר שנוסד בשנת 1999. הקבוצה משחקת בליגת העל הרוסית בקטרגל.
ספונסר הקבוצה הראשי הוא חברת הנפט "סיבור".
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1999 ועד שנת 2001 נקרא בשם "סיבנפטפרובוד" ונתמך על ידי חברת סיבנפט, שלימים אורגנה מחדש והפכה לגזפרום נפט.
עונת 2009/2010 הייתה עונה היסטורית עבור הקבוצה אשר סיימה כסגנית אלופת ליגת העל הרוסית וגם העפילה לגמר הגביע הרוסי בקטרגל, במה שמהווה להישגי שיא בתולדותיה. היא שחזרה את ההישג גם בעונת 2018/2019 כשהעפילה לגמר פלייאוף הליגה, אך הפעם הצליחה לזכות בתואר האליפות, לראשונה בתולדותיה. בעונת 2019/2020 העפילה לחצי גמר הפלייאוף וסיימה במקום הרביעי ובאותה עונה העפילה לחצי גמר ליגת האלופות בקטרגל.
בעונת 2020/2021 העפילה לגמר פלייאוף הליגה ובעונת 2021/2022 העפילה לחצי גמר ליגת האלופות בקטרגל בפעם השנייה בתולדותיה.
האי שיפ (סקוטלנד)
האי שיפ (באנגלית: Sheep Island) הוא אי קטן הממוקם בקצה הדרומי של חצי האי קינטייר בסקוטלנד.
האי שיפ, יחד עם האי סנדה והאי גלאנימור מהווים יחדיו קבוצת איים קטנה הנמצאת במרחק של כ-3 ק"מ דרומית לקינטייר.
אורכו של האי (מצפון לדרום) הוא 600 מטרים. חופו המערבי של האי תלול, והוא מתנשא לגובה של 41 מטרים מעל פני הים. בחלק הצפון-מערבי של האי מצויה קשת טבעית. השוניות המקיפות את האי כמו גם הגאות המהירה באזור מקשה על ההגעה אל האי (בעיקר באזור המכונה טאם בא נאך (Tum ba nach)) במצר הימי בין שיפ לסנדה.
מקור שמו של האי בכבשים שנהגו לרעות עליו. כיום משמש האי כאתר קינון ורבייה לתוכי ים אטלנטי ולאלקה חדת-מקור.
מפת קרנו
מפת קרנו היא שיטה לצמצום ביטויים הנהוגה בבעיות באלגברה בוליאנית.
השיטה פותחה על ידי עובד במעבדות בל בשם מוריס קרנו, שחיפש דרך לפשט את תהליך מציאת פונקציות בוליאניות. במסגרת עבודתו על מרכזיות טלפון (שהיו גרסאות מוקדמות למרבבים) הוא היה צריך למצוא פונקציות בוליאניות פשוטות אשר יתנו ערכים זהים לטבלאות אמת מורכבות, שקבעו איזה קו נכנס יתחבר ליציאה. כדי לפשט את התהליך, הוא פיתח את מפת קרנו.
השימוש במפת קרנו מתבצע על ידי ציור טבלה, כאשר כותרות הטורים מכילות יחס כפל (וגם) של חלק מהמשתנים, בעוד כותרות השורות מכילות יחס כפל של המשתנים שאינם מופיעים בטורים.
השימוש בשיטה מאפשר להוכיח זהויות התקפות באלגברה בוליאנית כלשהי, משום שניתן להוכיח כי זהות מסוימת תקפה באלגברה בוליאנית כלשהי אם ורק אם היא תקפה בכל אלגברה בוליאנית.
דוגמה
נניח לדוגמה שנתונה פונקציה בוליאנית של 4 משתנים מהצורה:
זהו ביטוי מסורבל, ונרצה לצמצם אותו בצורה היעילה ביותר.
נצייר טבלה שמכילה בטורים את המשתנים A,B ובשורות את המשתנים C,D (אין חשיבות לאיזה צירופים בוחרים - היה אפשר לבחור את A,D לטורים ואת B,C לשורות):
כמו שניתן לראות, בין כל שתי עמודות סמוכות או שורות סמוכות רק משתנה אחד עובר שלילה (כלומר העמודה A'B סמוכה לעמודה AB ולעמודה A'B' אבל אסור שתהיה סמוכה לעמודה AB'). חשוב לשמור על כלל זה בעת שימוש במפת קרנו.
כעת, מסמנים בכל משבצת את הערך הלוגי המתאים (כאשר בין הערכים בטור והערכים בעמודה מתקיים יחס "וגם" - "\cdot"). מכאן, אם הערך הוא 1 עבור הביטוי A'BCD', נסמן 1 במשבצת של הצטלבות הטורים A'B ו-CD'.
לאחר סימון ערכי האמת, אנו מנסים להקיף את כל התאים שבהם יש ערך 1, בעזרת מספר מינימלי של קבוצות ("בלונים"), המקיימות את התנאים הבאים:
לרוב רצוי לקחת תחילה קבוצות מבודדות שאין דרך אחרת להקיף. מותר לכלול תא אחד במספר קבוצות.
בכל קבוצת תאים שהקפנו, האיברים שמשתנים ביניהם נעלמים. לדוגמה, אם הקפנו את התאים A'BCD ו-ABCD, נקבל שהקבוצה היא אמת עבור BCD.
בין כל הקבוצות שהקפנו מתקיים יחס "או" ("+"), כך שבסופו של דבר מתקבל ביטוי פשוט בהרבה, ושקול לוגית, ל-f, המופיע מתחת לטבלה.
מכיר בן יהודה
רבי מכיר בן יהודה היה רב יהודי צרפתי, שחי בסוף המאה ה-10 ותחילת המאה ה-11, יליד מץ, ואחיו של רבנו גרשום מאור הגולה.
חייו וחיבורו
על חייו אין לנו ידיעות מפורשות.
הוא ידוע בחיבורו "אלף בית דרבי מכיר". הספר לא השתמר, אך צוטט לעיתים קרובות על ידי רש"י, רשב"ם, אליעזר בן נתן, רבנו תם ותוספות. לפי שם הספר הוא סודר לפי סדר האלף-בית. מבין המובאות של הספר נראה שהוא היה בנוי כמעין מילון שביאר מילים קשות במשנה ובתלמוד בבלי. מספר הישר לרבינו תם נראה שגם הוכיח את דבריו. מכיר אימץ לרוב את הפרשנויות של אחיו רבנו גרשום, שהיה מורו של נתן מרומי. לעיתים הוא נבדל מאחיו בפירוש המלים, ובמקרים כאלה נתן מרומי אימץ בדרך כלל את דעתו של מכיר ולא של רבנו גרשום, אף על פי שהוא מעולם לא ציטט אותו בשמו בספר הערוך.
צאצאיו כתבו בשמו את ספר "מעשה המכירי".
ויליאם ג'לקס
ויליאם דורסי ג'לקס (באנגלית: William Dorsey Jelks; ) היה עורך עיתון, מוציא לאור ופוליטיקאי אמריקאי מאלבמה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אלבמה ה-32 בשנים 1901–1907. בתוקף תפקידו כנשיא הסנאט של אלבמה, הוא כיהן כמושל בפועל במהלך חודש דצמבר 1900, כאשר המושל ויליאם סמפורד שהה מחוץ למדינה בחפשו אחר טיפול רפואי.
ראשית חייו
ויליאם ג'לקס נולד בעיירה ווריורסטנד שבאלבמה. ב-1876 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת מרסר שבמייקון, ג'ורג'יה, שם הוא היה חבר באחוות כי-פי. ב-1879 הוא רכש מניות בעיתון Union Springs Herald. בהמשך הוא רכש את העיתון The Eufaula Daily Times והיה לעורכו. במהלך מגוריו בעיר יופאולה (Eufaula) הוא שימש כחבר וכמפקח במועצת החינוך של העיר. כעורך העיתון, קרא ג'לקס לגירושם של האפרו-אמריקאים מאלבמה ושיבח את מעשי הלינץ'.
קריירה פוליטית
ב-1898 נבחר ג'לקס לסנאט של אלבמה מטעם מחוז ברבור, ושימש כיושב ראש ועדת החוקה של הבית. ב-1900 הוא נבחר כנשיא הסנאט. באותה תקופה, על פי חוקת אלבמה משנת 1875 לא היה קיים בה תפקיד סגן מושל, וכך ג'לקס, בתוקף תפקידו כנשיא הסנאט, שימש כמושל זמני בפועל מ-1 עד 26 בדצמבר אותה שנה כאשר היה המושל ויליאם סמפורד בתקופת נבצרות עקב סיבות בריאות. ב-11 ביוני 1901 הושבע ג'לקס במקום סמפורד כמושל קבוע לאחר שזה האחרון הלך לעולמו.
מושל אלבמה
כמושל, לקח ג'לקס חלק פעיל באשרור חוקת אלבמה של 1901 וקידום חוקי ג'ים קרואו. החוקה החדשה השיבה על כנה את משרת סגן המושל וקבעה את משך כהונת המושל לארבע שנים. כחוקה שהותוותה על פי המודל של מיסיסיפי, היא קבעה דרישות לרישום להצבעה שלמעשה שללו את זכות הבחירה מרוב השחורים ומעשרות אלפי עניים לבנים. חוואי אלבמה שיבחו את החוקה שקבעה את העליונות הלבנה בחוק וצמצמה את כוחם של גופי הממשל המקומי בקהילות השחורים. במשך שישים שנה נשללה זכות הבחירה מהשחורים, עד לחקיקת חוק זכויות האזרח של 1964. ג'לקס תמך כאמור במעשי לינץ' והצדיק אותם. למשך תקופה קצרה במהלך תקופת כהונתו הוא התנגד למעשי לינץ', והעדיף את ההליכים המשפטיים. הוא התנגד למתן חינוך לשחורים, בהאמינו שהחינוך יוציא אותם מעבודתם בשדות ויוביל אותם לבטלה, שוטטות ופשע. לפחות בהזדמנות אחת ב-1902 הוא העניק חנינה לאנשים שביצעו מעשי לינץ והורשעו ברצח. במאמר שפורסם בעיתון ב-1905, הוא הגן על רצח של אדם שחור שהואשם באונס.
ב-1902 נבחר ג'לקס לתקופת כהונה שנייה מלאה בזכות עצמו, והיה מושל אלבמה הראשון שנבחר לתקופת כהונה של ארבע שנים.
ג'לקס גם היה אחראי להעברת החקיקה שהגבילה את העסקת הילדים והטילה עליה פיקוח, להקמת נציבות ספרי הלימוד של המדינה, לביצוע הרפורמה במערכת מסילות הברזל של המדינה ובמערכת העסקת האסירים, חידוש והרחבת הקפיטול המדינתי, והקמתו של מחוז יוסטון.
שנותיו האחרונות
כאשר סיים ג'לקס את כהונתו כמושל ב-1907, הוא היה המושל שכיהן במשך הזמן הארוך ביותר מכל המושלים לפניו. הוא הותיר עודף של 1.8 מיליון דולר בקופת המדינה של אלבמה, והמליץ להוציאה על חינוך. בהמשך הוא הקים חברת ביטוח בברמינגהאם ושימש כנשיאה הראשון. בוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית של 1912, שהתקיימה בבולטימור הוא היה נציג, ותמך במועמדותו של וודרו וילסון לנשיאות.
ויליאם ג'לקס נפטר ביופאולה ב-13 בדצמבר 1931. הוא נטמן בבית הקברות פיירויו שבעיר.
משל המכמורת
משל זה הוא אחד ממשלי ישו המופיע בבשורת מתי י"ג 47–52 והוא מתייחס למשפט הסופי של יום הדין. משל זה הוא השביעי והאחרון בבשורת מתי י"ג, אשר החל עם משל הזורע.הוא מופיע מיד לאחר משל המרגלית, המדבר על מלכות אלוהים. לפיכך, הוא קושר בין מלכות אלוהים ליום הדין—הפרדה בין גיהנום לגן עדן. ישוע סיפר את המשל, בהקשר לביאורים שסיפק לתלמידיו באשר למהות מלכות שמים (מלכות אלוהים).
המשל נמצא גם בשלוש הבשורות הלא קנוניות הבשורה לפי : קלמנט מאלכסנדריה, בפואמה אפית סקסונית עתיקה, שבה מסופר על חיי ישוע המכונה הליאנד ( Heliand), ובבשורה על פי תומאס. בבשורה על פי תומאס, המשל נקרא "משל הדייג".
סיפור המשל
47 עוֹד דּוֹמָה מַלְכוּת הַשָׁמַיִם לְמִכְמֶרֶת אֲשֶׁר הָשְׁלְכָה לַיָּם וּמִינִים שׁוֹנִים יֵאָסְפוּ לְתוֹכָהּ׃ 48 וְכַאֲשֶׁר נִמְלְאָה הֶעֱלוּ אֹתָהּ אֶל־שְׂפַת הַיָּם וַיֵּשְׁבוּ וַיִּלְקְטוּ אֶת־הַמִּינִים הַטּוֹבִים לְתוֹךְ הַכֵּלִים וְאֵת הָרָעִים הִשְׁלִיכוּ׃ 49 כֵּן יִהְיֶה לְקֵץ הָעוֹלָם הַמַּלְאָכִים יֵצְאוּ וְהִבְדִּילוּ אֶת־הָרְשָׁעִים מִתּוֹךְ הַצַּדִּיקִים׃ 50 וְהִשְׁלִיכוּם אֶל־תַּנּוּר הָאֵשׁ שָׁם תִּהְיֶה הַיְלָלָה וַחֲרֹק הַשִׁנָּיִם׃  51 וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם יֵשׁוּעַ הֲתָבִינוּ אֶת־כָּל־אֵלֶּה וַיֹּאמְרוּ אֵלָיו הֵן אֲדֹנֵינוּ׃ 52 וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם עַל־כֵּן כָּל־סוֹפֵר מְלֻמָּד לְמַלְכוּת הַשָׁמַיִם דּוֹמֶה לְאִישׁ בַּעַל־בַּיִת הַמּוֹצִיא מֵאוֹצָרוֹ חֲדָשׁוֹת וְגַם יְשָׁנוֹת'''
פרשנות
כמו משל החיטים והזונין, הקודם במתי י"ג, משל זה מתייחס למשפט יום הדין הסופי. הדימוי כאן, מתייחס למיון בין מיני הדגה שנתפסו במכמורת והכשרים למאכל, לבין מיני הדגה אשר עלו במכמורת ואינם כשרים למאכל. כנראה מדובר במכמורת נגררת ופרושה אנכית. קצה אחד של המכמורת מוחזק על החוף, בקצה השני נגרר לתוך הים וחזרה לחוף. לחלופין, אפשרי ששני הקצוות מוחזקים על שתי סירות וכך סורקים את קטעי ים במשותף. פירוש הקטע הוא ש"המלאכים יבואו להפריד בין הרשעים לצדיקים" באופן דומה להפרדה בין עשבים שוטים לבין החיטה את במשל החיטים והזונין.
בוטרוס אבו מנה
בוטרוס אבו מנה (1932 - דצמבר 2018) היה היסטוריון, פרופסור בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה, חוקר האימפריה העות'מאנית בשנותיה האחרונות, וחוקר החברה הערבית במזרח התיכון.
משל המכמורת
פרשנות
ארתור פינק הסביר כי הדגים הכשרים מייצגים את המאמינים; היותם "נאספים" רומז על חברותא של אחווה; ואילו "הכלים" מרמזים על היפרדות מן העולם. תחילה, מפרידים הדייגים את המאמינים (מיני דגים כשרים), ולבסוף לוקחים המלאכים את הלא-מאמינים ומשליכים אותם לגיהנום.
על פי ג'יי דאנקן מ' דרט, פרופסור לחוקי המזרח באוניברסיטת לונדון, המשל מדבר על שיטות בישור. הוא מסביר:
בוטרוס אבו מנה
ביוגרפיה
אבו מנה היה נוצרי יווני-אורתודוקסי ונולד ברמלה ב-1932; במלחמת השחרור נמלטה משפחתו ללוד. עם סיום לימודי תואר ראשון באוניברסיטה העברית הוא עבר לאוניברסיטת אוקספורד, שם סיים דוקטורט ב-1971 בהנחיית אלברט חוראני, על מחקרו בנושא "אספקטים של השליטה העות'מאנית על סוריה במחצית השנייה של המאה ה-19". באוקטובר 1971 הצטרף כמרצה למחלקת המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה, ממנה פרש ב-2002 כפרופסור חבר במשך יותר משלושים שנה. ב-2009 הוזמן לאוניברסיטת הרווארד כחוקר אורח במכון ללימודי המזרח התיכון. הוענק לו תואר יקיר העיר חיפה, וב-2005 יצא לאור לכבודו הספר "Ottoman reform and Muslim regeneration". תחומי מחקרו התמקדו בנושאים: תקופת התנט'ימאת באימפריה העות'מאנית, סוריה הגדולה במאה ה-19, הנהצ'ה (התחיה) הספרותית והלשונית הערבית, הטריקה של הנקשבנדיה, ומחוז ירושלים במאה ה-19.
חיים אישיים
אבו מנה התגורר בחיפה. היה נשוי לנאאילה לבית נקארה ולזוג נולדו שני בנים: ראאד - עורך דין הגר בבריטניה, ובאשיר - פרופ' לספרות אנגלית באוניברסיטת קנט בבריטניה. נפטר בדצמבר 2018.
משל המכמורת
פרשנות
ג'ק דין קינגסבורי, אוברי לי ברוקס, פרופסור לתאולוגיה בסמינר האיחוד הפרסביטריאני בריצ'מונד, וירג'יניה, טען כי המשל נסב על אודות הקציר. הוא הסביר כי העידן הנוכחי שונה מעידן העתיד, אך שניהם כפופים להשגחה העליונה. הכנסייה לא אמורה לנסות לייסד "קהילה קדושה". החיבור בין רשע לצדיק הוא זמני בלבד. בסופו של דבר תחול הפרדה ולכן נדרש כל מאמין לבחון את עצמו, כדי למנוע שיוכרז כרשע.
מהערותיו האחרונות של ישו עולה כי "מורי האמת של מלכות אלוהים מציגים את אוצרות המלכות לפני כולם."
הרפורמטור ז'אן קלווין פירש את המשל כך:
ויליאם ברקלי פירט כי "[המשל] קובע כי שאסור שתהיה סלקטיביות בהטפת הבשורה. עבורנו זו שגרה... אך בעולם העתיק דבר זה היה משהו מדהים. בעולם העתיק בכל מקום היו חסמים, והתנגדויות"
החלק באחרון במשל המדבר על הסופר המוציא מאוצרו חדשות וישנות נחשב בדרך כלל כחלק מהמשל. אולם מלומדים אחדים מחשיבים זאת כמשל נפרד, ולכן, מה שהופך את מספר המשלים לשמונה—לא לשבעה—במשלים של מתי י"ג.
הגרסה הלא קנונית
משל המכמורת נמצא גם בכתביו של קלמנט מאלכסנדריה (150–215 לספירה), ב-Heliand (הפואמה האפית הסקסונית מן המאה התשיעית לספירה), ובבשורה על פי תומא. קווי העלילה דומים, עם שינויים קלים. קלמנט מאלכסנדריה כתב: "מלכות השמים דומה לאדם אשר השליך את מכמורתו אל הים." בפואמה Heliand נכתב: "גם פעולת [מלכות שמים] היא כמו אדם המטיל מכמורת אל לתוך הים, רשת דייגים לתוך שיטפון." לפי הבשורה על פי תומאס (פסוק 8): "והוא אמר: האדם דומה לדייג חכם ש שהשליך את רשתו לתוך הים, הוא שלף אותה מן הים מלאה דגים קטנים; ביניהם הוא מצא דג גדול טוב, הדייג החכם השליך את כל הדגים הקטנים לתוך הים, הוא בוחר את הדגים הגדולים ללא קושי. מי שלו אוזניים לשמוע, ישמע!"
גביע המדינה בכדורגל 1951/1952
גביע המדינה 1951/1952 הייתה התחרות ה-18 מאז היווסדה והשנייה לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו ב-24 בנובמבר 1951 והסתיימו ב-7 ביוני 1952. בתחרות השתתפו 55 קבוצות.
השלבים המוקדמים
בשלב הראשון השתתפו 14 מ-15 קבוצות של ליגה ג', שאז הייתה הליגה השלישית. המשחקים נערכו ב-24 בנובמבר 1951.
בסיבוב השלישי ל-18 קבוצות שנותרו הצטרפו 12 קבוצות של ליגה א' שאז הייתה הליגה העליונה. רוב המשחקים נערכו ב-26 בינואר 1952 ומשחקים בהשתתפות מכבי תל אביב,הפועל תל אביב ומכבי אבשלום פתח תקווה נערכו ב-16 בפברואר 1952 מכיוון שכדורגלנים של קבוצות אלו השתתפו במשחקים בקפריסין במסגרת קבוצת צה"ל.
שלבי הגמר
משחקי שמינית הגמר נערכו ב-23 בפברואר. המשחק בין הפועל חיפה לבין הפועל תל אביב דרש משחקי הכרעה שנערכו ב-1 במרץ וב-8 במרץ 1952. במשחק ההכרעה השני, כאשר הפועל תל אביב הובילה 2:0 שחקן הפועל תל אביב הורחק, במגרש החלה תיגרה ושחקני הפועל חיפה עזבו את השדה. ההתאחדות פסקה שהמשך המשחק (23 דקות) יערך בשדה נייטרלי. הפועל חיפה ערערה על ההחלטה, הערעור נדחה והיא פרשה מהתחרות. ההתמודדות הסתיימה בניצחון טכני של הפועל תל אביב.
משחקי חצי הגמר נערכו ב-8 במרץ ומשחק של הפועל תל אביב נערך ב-12 באפריל.
הערות:
אוצ'אי אגבאג'י
אוצ'אי יאנג אגבאג'י (באנגלית: Ochai Young Agbaji; נולד ב-20 באפריל 2000) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע ביוטה ג'אז.
קריירה
אגבאג'י נולד במילווקי, אך גדל בקנזס סיטי. אביו, היגר לארצות הברית מניגריה כאשר היה בן 17, ושיחק כדורסל באוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, בה שיחקה גם אימו של אוצ'אי. בילדותו שיחק אגבאג'י גם כדורגל, אך כשהגיע לתיכון החל להתמקד בכדורסל, ובחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנזס בשנים 2018–2022. ב-24 בינואר 2022 קלע שיא קריירה של 37 נקודות בניצחון 94–91 בהארכה כפולה על טקסס טק. בעונתו האחרונה באוניברסיטה הוביל אגבאג'י את קבוצתו לגמר אליפות המכללות בכדורסל, קלע 12 נקודות במשחק הגמר ונבחר לשחקן המצטיין בפיינל פור ולנבחרת הטורניר. ב-24 באפריל 2022 הכריז כי יתמודד בדראפט 2022 ב-NBA.
בדראפט נבחר אגבאג'י בבחירה ה-14 על ידי קליבלנד קאבלירס, וב-2 ביולי 2022 חתם על חוזה רוקי בקבוצה. ב-1 בספטמבר 2022 עבר בטרייד ליוטה ג'אז, יחד עם לאורי מארקנן, קולין סקסטון, 3 בחירות סיבוב ראשון לא מוגנות בדראפט ו-2 בחירות הניתנות להחלפה, בתמורה לדונובן מיטשל.
ב-19 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA, כשנכנס לשחק לדקה אחת בניצחון קבוצתו 123–102 על דנבר נאגטס. ב-20 במרץ קלע שיא קריירה של 27 נקודות (כולל 6 שלשות והוסיף 5 ריבאונדים, 3 אסיסטים וחסימה אחת בניצחון קבוצתו 128–120 על סקרמנטו קינגס. ב-8 באפריל שבר את שיאו וקלע 28 נקודות בניצחון 118–114 על דנוור נאגטס, למרות שקלע רק 3 מתוך 11 זריקות לשלוש.
הפת טפה
העיר הייתה מרכז פוליטי חשוב בזמן שלטונו של מלך עילם תפתי אהר במהלך המאה ה-15 לפנה"ס. ככל הנראה הוא נטמן בעיר. אחרי מותו מרכז הכוח חזר לשושן. לא ברור האם קאבנק הייתה הבירה הרשמית או רק מושבו של המלך כאשר הוא איבד שליטה על שושן.
באתר נמצאו שרידים של מקדש, מקום קבורה תת-קרקעי למלך ומשפחתו ויסודות של זיקוראת. לאחרונה התגלו גם כלי חרס ורישומים בכתב יתדות.
חנגשווי
חֶנְגְשְׁווֵי (בסינית: 衡水; בפין-יין: Héngshuǐ; מילולית: "נהר אופקי") היא נציבות עירונית בדרום מחוז חביי שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. הנציבות גובלת בבירת המחוז שה-ג'יאג'וואנג ובבאודינג מצפון-מערב, ב מצפון-מזרח, בשינגטאי מדרום-מערב ובמחוז שאנדונג מדרום-מזרח ומרוחקת כ-250 ק"מ דרומית לבייג'ינג בירת סין על קו שבין בייג'ינג להונג קונג. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 4,212,933 תושבים בשטח כולל של 8,837 קמ"ר, מתוכם כ-1,140,000 בשטח האורבני.
זיהום אוויר
על פי סקר שערכה "Global voices China" בפברואר 2013, 7 ערים בחביי, כולל חנגשווי, שה-ג'יאג'וואנג, האנדאן, באודינג, טאנגשאן, שינגטאי ו הן בין 10 הערים המזוהמות ביותר בסין.
ויקימילון
ויקימילון (באנגלית: Wiktionary) הוא מיזם מקוון רב־לשוני ובין לאומי המנוהל על ידי קרן ויקימדיה. מטרתו היא יצירת מילון חופשי, שיתופי, מהימן ופתוח (מבוססי ויקי) אשר יכיל את כל המילים מכל שפות העולם. כיום, הוא זמין בכ־183 שפות ומכיל מילים מכ־3,800 שפות שונות. המהדורה הראשונה של המילון (המהדורה האנגלית) החלה את דרכה ב-12 בדצמבר 2002, ואילו המהדורה העברית הושקה ב-29 ביוני 2004.
ויקימילון העברי
המהדורה העברית, אחות לוויקיפדיה העברית, נפתחה ב־1 במאי 2004. ב־29 ביוני 2004 נפתח העמוד הראשי, ב־21 ביולי 2004 נכתב הערך הראשון. הערכים הראשונים שנכתבו הם: "אוליגרך", "מלון", "מטוס", "ברק" ו־"כדור רגל". נכון לשנת 2020 יש בוויקימילון העברי יותר מ־20,000 ערכים. חוץ מערכי מילים ויקימילון העברי מכיל ערכי ראשי תיבות, ניבים, ביטויים ופתגמים, דפי שורשים ונספחים.
מבנה המילון
ויקימילון העברי משמש כיום כמילון עברי־עברי בעיקרו והוא כולל בעיקר דפי ערכים בעברית. בוויקימילון (בניגוד לנהוג בוויקיפדיה) דף אינו שווה ערך, ומספר ערכים יכולים להופיע בדף אחד (על פי אופן כתיבתם בצורתם המנוקדת). הערכים מופיעים בצורת היסוד שלהם, בכתיב חסר (כמקובל במילון עברי). כאשר הכתיב המלא נפוץ יותר ישנה, הפניה משם הערך המלא לערך המילוני.
כל ערך במילון משתייך לקטגוריות על פי שורש, משקל, תחום דעת, משלב, עגה, מקורות אטימולוגיים, מורפולוגיה וכו'. ובערכים ישנם קישורים פנימיים לערכים נוספים.
מבנה הערך
מבנה הערך כולל כותרת הערך מנוקדת, ההגדרות והמשפטים המדגימים, טבלת ניתוח דקדוקי (הכוללת כתיב מלא, הגייה חלק דיבר, מין דקדוקי, שורש, דרך תצורה ונטיות), סעיפי קישורים פנימיים (בהם: צירופים, נגזרות, מילים נרדפות, ניגודים, ו"ראו גם"), סעיף תרגום וסעיפי השלמה ומידע כללי בהם גיזרון (אטימולוגיה), מידע נוסף, קישורים חיצוניים, סימוכין והערות שוליים. (סעיפים אלו נותנים לקורא יריעה רחבה יותר, שאינה מצויה לרוב במילונים אחרים).
ולטר סלזק
ולטר סלזק (Walter Slezak; 3 במאי 1902 – 21 באפריל 1983) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אוסטרי-אמריקאי, ממוצא יהודי.
קורות חיים
נולד בווינה לזמר האופרה והשחקן לאו סלזק ולאלזה ורטהיים שאביה היה יהודי. הוא למד רפואה אך הפסיק כעבור שנה. בהשפעת ידידו הבמאי מייקל קורטיז הופיע לראשונה בסרט אילם אוסטרי "סדום ועמורה" בבימויו של קורטיז. גם אחותו מרגרט הייתה שחקנית וזמרת.
ב-1930 היגר לארצות הברית והחל להופיע על במות ברודוויי. סרטו הראשון היה "פעם בירח דבש", לצידם של ג'ינג'ר רוג'רס וקרי גרנט (1942).
הוא הופיע ביותר מ-100 סרטים, הצגות וסדרות טלוויזיה, לרוב בתפקידים של אדם שמן עם מבטא גרמני בולט.
ב-1943 הופיע בסרט ארץ זו היא שלי לצידו של צ'ארלס לוטון כמפקד גרמני רע לב.
ב-1944 הופיע בסרט סירת הצלה בתור מפקד צוללת גרמנית.
ב-1949 שיחק בקומדיה "המפקח הכללי" לצידו של דני קיי.
ב-1961 שיחק בקומדיה "בבוא ספטמבר" לצידם של רוק הדסון וג'ינה לולובריג'ידה.
ב-1964 הופיע בסרט המוזיקלי "חיים נפלאים" לצידו של קליף ריצ'רד.
חיים אישיים
ב-1943 נישא לג'והנה ון ריין ונולדו להם שלושה ילדים - אינגריד, אריקה ולאו. אריקה סלזק היא שחקנית שזכתה בפרס אמי על משחקה בסדרה One Life to Live במשך 43 שנה. סלזק הופיע אתה בכמה אפיזודות של הסדרה ב-1974.
פרסים
ב-1955 זכה בפרס טוני לשחקן ראשי המחזמר בעד משחקו במחזמר "פאני" בברודוויי.
מוזיאון הכתב
מוזיאון הכתב (באנגלית: The Alphabet Museum, וגם: The Calligraphy Museum) הוא מוזיאון שנוסד על ידי פרופ' דוד דירינגר והיה מוקדש לכתב ולהתפתחותו. הוא היה המוזיאון הראשון שהוקדש לנושא, והעניק השראה למוזיאונים ותערוכות שנוסדו אחריו.
תולדות המוסד
פרופסור ברגמן וחיים אלפרין, מנהל מוזיאון הארץ ביקרו בקיימברידג' וביקשו מפרופ' דירינגר להעביר את המוזיאון שלו לתל אביב. בשנת 1963 נחתם הסכם להעברת המוזיאון לישראל, וב-13 באוגוסט 1964 הגיע אוסף המוזיאון לישראל. ב-27 באפריל 1965 נפתח מוזיאון הכתב בבית שנקר ברחוב ביאליק 26, בתל אביב, כמוזיאון-משנה של מוזיאון הארץ. כעבור שלוש שנים חזר דירינגר לישראל, ונתמנה למנהל המוזיאון. בשנת 1971 צורף למוזיאון כתובת דרום ערבית מינאית.
בשנת 1972 הועבר המוזיאון ל-'קריית המוזיאונים' ברמת אביב. בפברואר 1975 נגנב אחד המוצגים החשובים מהמוזיאון.
המוזיאון נסגר באמצע שנות ה-80. בכתב העת אריאל על תל אביב, שיצא בשנת 1987 נכתב: "מוצגיו מיועדים לתצוגה מחודשת בביתן "תרבות ישראל" לכשיבנה".
פרופ' דירינגר, ויצירותיו, שימשו השראה לתערוכת "The Alphabet Museum", שהתקיימה בסאפוק, אנגליה, בקיץ 2018.
עזריאלי
{{פירושונים| אישים: מבנים: אחר:
ראו גם
}}
סאלי (סיפור)
סאלי (באנגלית: Sally) הוא סיפור מדע בדיוני קצר שנכתב בידי אייזיק אסימוב בשנת 1953. הסיפור תורגם לעברית ב-1980 בקובץ 'אין איש פה, פרט...' ושוב ב-2011 בקובץ 'כתבי אייזיק אסימוב חלק 3'.
עלילה
הסיפור מתאר עתיד בו כל המכוניות הן בעלות מוח פוזיטרוני, ולכן לא דורשות נהג אנושי. המכוניות מתקשרות בעזרת טריקת דלתות, צפירות וחריקות מנוע.
הסיפור מתרחש בשנת 2057. אדם בשם ג'ייק מנהל חווה למכוניות ישנות. לכל אחת מהמכוניות שם ואישיות, אם כי רק שלוש מהן מזוהות בסיפור: סאלי, מכונית ספורט ישנה; ג'וזפה, אלפא רומיאו מיושן ומתיו, המכונית הישנה של ג'ייק.
ריימונד גלהורן, איש עסקים חסר מצפון, מנסה לגנוב מכוניות כדי למחזר את המוחות שלהן. הוא מכריח את ג'ייק באיומי אקדח לעלות לאוטובוס שחווט בצורה גרועה כדי שיוכלו לשלוט עליו ובורח מהחווה עם ג'ייק כבן ערובה. ג'ייק כועס על האופן בו גלהורן מתייחס למכוניות, ומתאר את האוטובוס כסובל מהמקבילה הפוזיטרונית למיגרנה. המכוניות בחווה מנסות להציל את ג'ייק ורודפות אחרי האוטובוס, מתקשרות עמו עד שהוא פותח את הדלתות, משליך את ג'ייק החוצה ובורח. סאלי מחזירה את ג'ייק לחווה. גלהורן נמצא מת למחרת בבוקר, לאחר שנדרס בידי האוטובוס שהתעלל בו לפני שרצח אותו.
סויוז (משגר)
סויוז הוא משגר לוויינים וחלליות רב־שלבי בעל מנוע דלק נוזלי, אשר משמש את רוסיה לשיגור חלליות סויוז, לשיגור חלליות פרוגרס לתחנת החלל הבינלאומית ולשיגורים מסחריים של חברת "סטארסם". כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור וקוסמודרום פלסצק. בשנת 2004 לאחר שדרוג משמעותי של משגר "סויוז" נכנס לשימוש משגר מדגם סויוז 2. ב-2008 החלו להתבצע תוך שימוש ב"סויוז 2" שיגורים גם ממרכז החלל הגיאני שליד העיר קורו בגיאנה הצרפתית. באפריל 2016 בוצע שיגור הבכורה מקוסמודרום ווסטוצ'ני תוך שימוש במשגר "סויוז". בשנת 2019 לאחר קרוב ל-1000 שיגורים בוצע שיגור אחרון של משגר "זויוז" ומאז כל שיגורים מבוצעים על ידי סויוז 2.
משגר הסויוז הוצג בשנת 1966 כפיתוח של משגר הווסטוק, אשר הוא עצמו היה פיתוח של הטיל הבליסטי הבין יבשתי R-7. בהתחלה היה המשגר תלת שלבי, אך דגם ה"מולניה" כלל שלב רביעי שאפשר הגעה למסלול גבוה יותר.
דגמים שונים של המשגר סויוז שוגרו למעלה מ-900 פעם לחלל, יותר מכל משגר אחר, ולמרות תכנונו הנחשב מיושן כיום, הוא מצטיין במחיר זול ואמינות גבוהה ביותר. בין ה-1 בפברואר 2003 ו-26 ביולי 2005, כאשר המעבורות האמריקאיות היו מקורקעות בשל אסון מעבורת החלל קולומביה משגרי הסויוז היו הדרך היחידה לאספקת מזון וציוד לצוות תחנת החלל הבינלאומית.
שרשרת ארוכה של שיגורים מוצלחים נשברה ב-15 באוקטובר 2002, כאשר משגר סויוז בלתי מאויש שנשא לוויין פוטון-M ושוגר מקוסמודרום פלסצק התפוצץ באוויר 29 שניות לאחר המראתו. אדם אחד נהרג ושמונה נפצעו באירוע זה. ב-21 ביוני 2005 נכשל שיגור סויוז ארבעה שלבי שנשא לוויין תקשורת צבאי מולניה-M כ-6 דקות לאחר השיגור, בשל אי הפרדות השלב השלישי והשני. המשגר התרסק באזור טיומן בסיביר.
הספרייה הלאומית של צ'כיה
הספרייה הלאומית של צ'כיה (בצ'כית: Národní knihovna České republiky, ראשי תיבות: NL CR ) משמשת כספרייה הלאומית, המרכזית והספרייה הגדולה של צ׳כיה. מחצית מאוסף הספרים הגדול שלה נמצא בספרייה הממוקמת במתחם הקלמנטינום (Klementinum) העתיק בעיר הבירה פראג.
נתונים על הספרייה
הספרייה פועלת תחת אחריותו של משרד התרבות של צ׳כיה, וצוות הספרייה (החל מהמאה ה-20 ואילך) כולל סופרים, משוררים, מבקרי ספרות, חוקרים, היסטוריונים ומוזיקאים.
הספרייה מספקת שירותים ליותר ממיליון משתמשים מדי שנה, יש בה 60 אלף קוראים רשומים, וכמיליון ספרים מושאלים בה כל שנה. שירותי הספרייה זמינים לכל אדם מעל גיל 15, אבל רוב המשתמשים בשירותיה הם סטודנטים הלומדים באוניברסיטה, מכללות, מורים, אקדמאים, מדענים וחוקרים.
בספרייה כ-10 אולמות קריאה: האולם המרכזי, אולם היעץ - מיועד לסטודנטים, מורים, מרצים וכו׳, אולם מדעי החברה והמדעים, אולם כתבי העת, אולם קריאה הנגיש לבעלי כרטיס ספרייה תקף של הספרייה הלאומית, אולם קריאה המכיל כתבי יד וספרים מודפסים קדומים, אולם קריאה למוזיקה, אולם קריאה לספריית מדעי המידע.
היסטוריה ומבנה
בניין הספרייה, המשתרע על למעלה מ-20 דונם, נבנה בשנת 1722 כחלק מקמפוס האוניברסיטה הישועית, ונחשב אחד המבנים ההיסטוריים הבולטים במרכז ההיסטורי של העיר פראג. הוא עבר התפתחות אדריכלית רבה כאשר הגיעו נזירים מהמסדר הישועי, אשר החלו בבניית קומפלקס מבני דת ובית ספר. תקופת הבנייה העיקרית שלו הייתה בין השנים 1578 - 1726, ובשנים 1924 - 1936, שידרג האדריכל לדיסלאב מאהון את הבניינים במתחם, כדי שיתאימו לצורכי הספרייה הלאומית, האוניברסיטה והספרייה הטכנית. הבניין נבנה בסגנון בארוקי: תקרה מצוירת וממנה יורדות נברשות (שנדלירים) ענקיות, הרצפה עשויה שיש ובין עמודי העץ, מדפים עמוסי ספרים.
אוספים
בספרייה יש כ־6 מיליון מסמכים, 20 אלף ספרים, אוסף גלובוסים עתיקים ואוספי כתבי יד יקרים מתקופת ימי הביניים. כדי שלא יינזקו, ולשם שימורם הוקמה בה מחלקה מיוחדת שמטרתה לדאוג, לטפל ולשמר בצורה יעילה ביותר.
אוסף כתבי היד: אוסף כתבי היד נוצר על ידי קבוצה של קודקסים, שנתרם בשנת 1366 על ידי צ'ארלס הרביעי לאוניברסיטת פראג, לאחר שהוקמה בה המכללה הראשונה. מלבד זאת, ניתן למצוא באוסף כתבי יד מזרחיים ופפירוס יווני. האוסף מקיף מספר רב של יצירות ייחודיות כמו, קודקס Vysehrad משנת 1085, שהוכן לכבוד טקס הכתרת המלך הצ'כי הראשון וראטיסלאב (King Vratislav Czech), כתב יד ממנזר קונהוטה (Abbess Kunhuta) משנת 1312, שהופק בכתב העת של מנזר סנט ג'ורג' במצודת פראג, התנ״ך הציורי של ולסילב מהמחצית הראשונה של המאה ה-14 ועוד.
אוסף האינקובולות: בספרייה כ-4,200 אינקובולות שיצאו לאור עד סוף שנת 1500, ומהווים את אחד האוספים הגדולים ביותר באירופה. חלקו העיקרי של האוסף הוקם בשליש האחרון של המאה ה-18, כאשר אוספים ממכללות ישועיות ולאחר מכן אוספי ספרים של מנזרים רבים מבוהמיה שבוטלו תחת שלטונו של יוסף השני (Joseph II), צורפו לחזקת אוסף הספרייה הישועית בקלמנטינום. כן נוספו כרכים עתיקים של ספריות ממכללות ישנות של אוניברסיטת פראג אחרי הקרב בהר הלבן. האוסף הושלם כולו לאחר רכישה במאה ה-20 וגדל משמעותית בשנת 2006, כאשר הספרייה הלאומית קנתה 550 אינקובולות ממנזר הפרמונסטרנטנזים (Premonstratensians) בטפלה (Teplá). בשנת 2017, רכשה הספרייה יחד עם החזקת המנזר הפרנציסקני בצ׳ב (Cheb) 500 ספרים מודפסים נוספים, ביניהם מצויים מספר ספרים ייחודיים וכן גיליונות לא ידועים. 70% מהאוסף הוא בגרמנית, 25% מהאוסף מודפס באיטלקית, 2% מהאוסף הודפס בצרפת ו-3% מאוסף הספרים הודפס בארצות אירופאיות אחרות. אחד הספרים העתיקים בספרייה - ספר תהילים שהודפס בשנת 1487, והוא הספר המודפס העתיק ביותר של פראג. פריטי האינקובולות מופיעים בקטלוג האיגוד הבינלאומי של אינקונבולה, קיצורי האינקובולות מופיע בקטלוג CD-ROM וברשימות אינקובולות אחרות, למשל: Emma Urbánková - נמצאות ברשימה של אינקובולות בוהמיה פראג משנת 1986, ההתחלה של ספרי ברנו נמצאים ברשימת Vladislav Dokoupil.
במרכז האוסף שהוא גם אנדרטה למוצרט מוצג פסל מוצרט שנעשה על ידי הפסל עמנואל מקס ומוצג בקפלת המראות. חלקו המרכזי של האוסף מכיל 181 יצירות מתוכן 117 בכתב יד, אשר רובם נרכשו בין השנים 1837–1838. המהדורות המודפסות הגיעו בעיקר מלייפציג או וינה ונרכשו לעיתים קרובות מהיזם המוזיקלי בפראג מרקו ברה (Marco Berra). מספר כתבי יד וחתימות נדירים, נרכשו מאלואיס פוקס (Alois Fuchs) שהיה אספן ווינאי ידוע. הייצוג הנרחב של התווים ליצירות פסנתר, כולל 21 קונצ'רטו. מלבד הרקוויאם המפורסם, מכיל האוסף בעיקר את המיסות של מוצרט. בתחילת המאות ה-19 וה-20, הושלם האוסף על ידי רכישת מהדורות נוספות של יצירות מוצרט שיצאו לאור בלייפציג.
מסמכים נוספים בעלי ערך רב הנמצאים באוסף כוללים 4 מכתבים ממשפחתו של מוצרט: מכתב אחד מאת לאופולד מוצרט (Leopold Mozart), מכתב מאת W.A. מוצרט (W. A. Mozart), מכתב מאמו של מוצרט וטיוטת מכתב מאת קונסטנס (Constance), אשתו של מוצרט. מלבד זאת, קיימים כתבי יד חתומים בעלי ערך, שקיימת השערה לגביהם שזה כתב יד שמוצרט חתום עליהם (סט של ריקודים ומצעדים, תרגילי תרגול וטיוטה אחת). זאת ועוד, באוסף קיים כתב יד של יצירה קטנה לפסנתר בחתימת ידו של פרנץ קסבר מוצרט (Franz Xaver Mozart), בנו הצעיר של המלחין.
אוסף ספרי המיסטיקה: בשנת 2016, נמצאו במחסן הספרייה שלא היה בשימוש משנת 1950, ספרי מיסטיקה נדירים של היינריך הימלר, שהיה אובססיבי לעניין כישופים וציד מכשפות.
פרויקטים מיוחדים
הפרויקט הבינלאומי לזיהוי שמות: הספרייה הלאומית של צ׳כיה משתתפת במיזם הנקרא VIAF - Virtual International Authority File, שהוא מאגר שמות פרויקט בינלאומי לזיהוי שמות. מיזם זה נוצר כתוצאה מהחלטת מספר ספריות מובילות בעולם, כדי לצרף את רשימות זיהוי השמות שלהן למאגר ממוחשב אחד, המאפשר לאתר צורות רבות של אותו השם של האישים, ובכך לקדם את רעיון ה״ווב הסמנטי״ לאיתור אותו הערך בשפות שונות. הואיל ושמות של אישים נרשמים בספריות רבות ברחבי העולם בשפות שונות ובצורות כתיב ואלף-בית מגוונים. בין הספריות הלאומיות השונות ניתן למצוא את ישראל, ארצות הברית, גרמניה, שוודיה ועוד.
אירועים חריגים
בשנת 2002, אירע שיטפון בספרייה הלאומית, המים חדרו למשרדים ולחללי הגלריה, וגלשו אל קומות המרתף. עובדי המקום יחד עם מתנדבים הצליחו לפנות את הספרים העתיקים למקום אחר. אולם, בשלוחה אחרת של הספרייה - מחוז אולסוביץ (Holesovice), נהרסו כ-30 אלף ספרים ובהם כ-20 אלף תעודות וספרים נדירים. על מנת לשקמם ולהחזירם למצבם המקורי, התבצעה בספרים ובתעודות סדרה ארוכה של תהליכי ייבוש מורכבים ויקרים במכונות ואקום, בחדרי ייבוש מעץ, באמצעות תהליכים כימיים ועוד.
בניין חדש לספרייה
בשנת 2006, אושר תקציב לבניית בניין חדש עבור הספרייה, ושיפוץ בניין הקלמנטינום. הבניין החדש ייבנה באזור לטנה (Letna). והאדריכל שזכה בתכנון הבניין החדש הוא האדריכל הצ׳כי יאן קפלינקי (Kaplicky) שעובד וגר בלונדון.
קריסטינה וייבורן
קריסטינה וייבורן (Kristina Wayborn; נולדה ב-24 בספטמבר 1950) היא שחקנית ילידת שוודיה שעבדה בעיקר בבריטניה ובארצות הברית.
ביוגרפיה
וייבורן נולדה בשם בריט אינייר יוהנסון (Britt-Inger Johansson) בעיירה ניברו (Nybro) שבסמולנד. היא זכתה בתחרות מלכת היופי של שוודיה לשנת 1970 והגיעה לחצי הגמר בתחרות מיס תבל באותה שנה. היא אף נבחרה כ"מיס סקנדינביה".
וייבורן גילמה את דמותה של גרטה גרבו בסרט הטלוויזיה The Silent Lovers (1980), הופעה שעוררה את תשומת לבם של מפיקי סרטי ג'יימס בונד.
היא לוהקה לתפקידה הידוע ביותר כנערת בונד מאגְדה בסרט אוקטופוסי (1983). במהלך סצנת קרב בסרט, משהו השתבש וייבורן שברה מספר אצבעות מכפות רגליה. הסצנה הזכורה ביותר מהסרט היא הקרב בו מאגדה גוברת על רבים מלוחמיו של קאמל קאן ומפגינה יכולות לחימה מרשימות, זאת בעידן שקדם לגיבורות סרטי הפעולה של ימינו.
היא הופיעה במספר סדרות טלוויזיה אמריקניות ובהן ספינת האהבה, זאב מעופף, מקגייוור, דאלאס, General Hospital, Designing Women, משמר המפרץ וכן מופע שנות ה-70, בו היא הופיעה מחדש לצד עמיתתה מאוקטופוסי, מוד אדמס.
טיפוס הרים
טיפוס הרים או אלפיניזם הוא ספורט או תחביב. מטפסי הרים ידועים גם כאלפיניסטים. מטפסי הרים יכולים לטפס על משטחים סלעיים או מכוסי קרח או שלג.
הסוג הפשוט של טיפוס הרים הוא ההליכה בין הגבעות או טיפוס על סלעים. קיומן של פסגות מהווה אתגר עבור מטפסי ההרים והם ניסו לטפס עליהן. ההיסטוריה המודרנית של טיפוס ההרים מתחילה עם כיבוש פסגת ההר מון בלאן באוגוסט 1786. פסגת מטרהורן נכבשה ב-1865 ובהמשך נכבשו כל פסגות הרי האלפים. כיבושי הפסגות נמשכו בהרים שמחוץ ליבשת אירופה וב-1953, נכבשה פסגת אוורסט, הגבוה בהרים על פני כדור הארץ.
מזג האוויר בהרים משתנה במהירות ולכן קיימות סכנות מצד הטבע כמו, קור, קרח, גשם וערפל.
בפסגות ההרים הגבוהים יש קרח ושלג בכל ימות השנה וגם קרחונים או נחלי קרח.
טיפוס הרים בישראל
טיפוס ההרים בארץ ישראל החל בשנות ה-30 של המאה ה-20, עת הוקם מועדון המטפסים הישראלי. בשנים האחרונות ספורט הטיפוס צובר תאוצה ונכון להיום, כ-7000 מטפסים יוצאים לטפס בטבע לפחות אחת לשבוע, על פי נתוני מועדון המטפסים.
חברי נבחרת ישראל בטיפוס מתחרים בתדירות קבועה בתחרויות בינלאומיות והגיעו למספר הישגי פודיום בתחרויות שונות באירופה.
בישראל ישנו מגוון גדול של מצוקים טבעיים המתאימים לטיפוס ספורטיבי בכל הרמות. עונת הטיפוס בארץ היא בין החודשים אוקטובר - מאי, עובדה ההופכת את ישראל ליעד טיפוס אטרקטיבי לחודשי החורף. בקיץ טיפוס ההרים מומלץ פחות בשל החום הכבד האופף את כל חלקי הארץ בעונה זו. בין אתרי הטיפוס הפופולריים בישראל ניתן למנות את מצוק תמנע, מצוק גיתה, מצוק עין פרת, מצוק זנוח ומצוק שילת.
הערות שוליים
Klättring
קרייזלר וליאנט VG
קרייזלר וליאנט VG (באנגלית: Chrysler Valiant VG) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב קרייזלר אוסטרליה ("Chrysler Australia" ) (שם רשמי: "FCA Australia",שם מלא: "Chrysler Australia Ltd / FCA Australie"), חברת בת של קבוצת קרייזלר, אשר יוצר בין השנים 1970–1971.
סך הכול יוצרו 52,944 יחידות.
חרבראנד ואן דן אקהאוט
חרבראנד ואן דן אקהאוט (בהולנדית: Gerbrand van den Eeckhout; 19 באוגוסט 1621 – 29 בספטמבר 1674) היה צייר בתקופת תור הזהב של הולנד ותלמידו של הצייר רמברנדט.
ביוגרפיה
ואן דן אקהאוט נולד באמסטרדם, בנו של תכשיטן, מנוני שברח בשנת 1585 מאנטוורפן לצפון המדינה. בשנת 1631 נפטרה אמו. אשתו השנייה של אביו הייתה קורנליה דדל, בתו של מייסד וחבר לשכת דלפט של חברת הודו המזרחית ההולנדית.
ארנולד הוברקן תיעד ביומנו כי ואן דן אקהאוט היה תלמידו של רמברנדט. בין היתר למד אצל רמברנדט עם הציירים פרדיננד בול וחוברט פלינק, אך נחשב לנחות מהם במיומנות ובניסיון. עד מהרה הוא הצליח בעבודתו עד שתמונותיו זוהו בטעות עם אלה של אדונו.
בין מיטב יצירותיו של ואן דן אקהאוט הם "ישו במקדש" (1662), במינכן, והציור "המן ומרדכי היהודי" משנת 1665, שמוצג בלוטון האוס.
ואן דן אקהאוט, לא היה נשוי. בסוף חייו התגורר עם גיסתו, האלמנה, בהרנגרכט, בחלק יוקרתי מאוד של התעלה. הוא נפטר באמסטרדם.
אריק (סדרת טלוויזיה)
אריק (באנגלית: ) היא סדרת טלוויזיה לילדים, אשר שודרה ברשת הטלוויזיה הבריטית ITV בין השנים 1989 -1997. הסדרה עוסקת בילד ההופך לכלב מעת לעת, כמעט ללא כל התרעה, ורק חברו הטוב יודע את סודו. הסדרה מבוססת על ספר מאת אלן אלברג, ועונותיה הראשונות שודרו גם בישראל, בערוץ הראשון (במסגרת רצועת השידור "מערכת תוכניות הילדים והנוער").
בן ציון חיים שלמה משולם זושא טברסקי
רבי בן ציון חיים שלמה משולם זושא טברסקי היה האדמו"ר מהורניסטייפול ורב הקהילה היהודית בדנבר, קולורדו, ארצות הברית.
ביוגרפיה
נולד לאדמו"ר השלישי מהורניסטייפול, רבי יעקב ישראל טברסקי, בקרקוב בה' בתמוז ה'תרפ"ח. סבו רבי בן ציון יהודה לייב העיד עליו כשהיה בן 18 בלבד שהוא בקי בעץ חיים של רבי חיים ויטאל כמו שיהודי בקי בפסוקי 'אשרי'. למד בישיבת תורה ודעת, אצל רבי שרגא פייבל מנדלוביץ' ואצל רבי שלמה היימן שחיבבו אותו מאוד והיה שם ראש חבורת החסידים.
הרב טברסקי כיהן כאדמו"ר במשך תשע שנים עד לפטירתו בשמחת תורה - כ"ג בתשרי ה'תשמ"ב.
ממשיכי דרכו
חתנו רבי שלום שכנא פרידמן, ממלא מקום וממשיך דרך חותנו כאדמו"ר מהורניסטייפול בארץ ישראל. בתחילה בשכונת סנהדריה שבירושלים, ומתשע"ח בביתר עילית.
Kiss (שיר)
Kis הוא שיר שנכתב, הולחן והופק על ידי המוזיקאי האמריקאי פרינס. הוא יצא לאור באמצעות חברת התקליטים פייזלי פארק כסינגל המוביל מאלבום האולפן השמיני של פרינס והרבולושן, Parade (1986), ב-5 בפברואר 1986 והיה ללהיט בצמרת המצעדים ברחבי העולם. הוא הגיע לראש מצעד הבילבורד הוט 100 ושהה בו למשך שבועיים. הסינגל זכה בתואר הזהב ב-1986 על מכירת מיליון עותקים מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
השיר דורג במקום ה-86 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של רולינג סטון ב-2021, במקום ה-464 ב-2010 וה-461 ב-2004. ב-NME דורג השיר במקום הרביעי ברשימת 150 השירים הגדולים בכל הזמנים, ואף נבחר השיר לסינגל הטוב ביותר משנת 1986.
כנסיית השילוש הקדוש
מבני דת נוצריים רבים ברחבי העולם נקראים על שם השילוש הקדוש.
Kiss (שיר)
לאחר מותו של פרינס באפריל 2016, השיר נכנס מחדש למצעד הבילבורד הוט 100 במקום ה-28 וקפץ למקום ה-23 כשבוע לאחר מכן. השיר הגיע אף במצעד הסינגלים הצרפתי למקום השני. עד 30 באפריל 2016, מכר השיר 1.33 מיליון עותקים דיגיטליים בארצות הברית.
וידאו קליפ
את הווידאו קליפ הנלווה לשיר ביימה רבקה בלייק. בעלילת הקליפ, פרינס מופיע בחצי חולצה וז'קט עור ולאחר מכן כולו בלי חולצה, כאשר הוא מבצע ריקוד באולם. המכנסיים שהוא לובש הם מכנסי רצועה. הוא מלווה ברקדנית מוניק מאנן שלובשת הלבשה תחתונה שחורה ומשקפי שמש בזמן שחברת רבולושן וונדי מלוין יושבת ומנגנת בגיטרה.
אוגוסטה סאבאג'
אוגוסטה סאבאג' (Augusta Savage; 1892-1962) הייתה פסלת אפרו-אמריקאית, הקשורה לראנסנס בהארלם. הסטודיו שלה היה חשוב לקריירה של דור אמנים ממשיכים. היא עבדה למען שוויון זכויות לאפרו-אמריקאים באמנויות.
ביוגרפיה
בשנת 1907 נישאה אוגוסטה פלס לג'ון ט. מור. בנה היחיד, אירן קוני מור, נולד שנה מאוחר יותר. בעלה ג'ון נפטר זמן קצר לאחר מכן. בשנת 1915 התחתנה שנית עם ג'יימס סאבאג'. היא שמרה על השם סאבאג' לאורך כל חייה. לאחר גירושיהם בראשית שנות העשרים עברה אוגוסטה סאבאג' לווסט פאלם ביץ'.
סאבאג' המשיכה לעבוד בחימר, ובשנת 1919 הוענק לה ביתן ביריד מחוז פאלם ביץ', שם ניתן לה פרס בסך 25 דולר וסרט עבור התערוכה המקורית ביותר. בעקבות הצלחה זו, היא ביקשה שכר לעבודתה בג'קסונוויל, פלורידה, לפני שעזבה לעיר ניו יורק בשנת 1921. היא פנתה לקופר יוניון, בית ספר שהתבסס על מלגות בעיר ניו יורק, שם אושרה קבלתה באוקטובר 1921. הכישרון והיכולת שלה הרשימו את המועצה המייעצת של קופר יוניון, עד כי הוענקו לה כספים נוספים, כאשר איבדה את תפקידה כמשרתת בבית דירות. בשנים 1921 עד 1923 למדה אצל הפסל ג'ורג' ברוסטר. בשנת 1923 הגישה סאבאג' בקשה לתוכנית קיץ בחסות ממשלת צרפת. היא נדחתה על ידי ועדת השיפוט הבינלאומית אך ורק בגלל היותה אדם שחור. סאבאג' נסערה עמוקות ותיחקרה את הוועדה, והחלה את התהליך הראשון מבין רבים במאבק הציבורי לשוויון זכויות בחייה. האירוע זכה לסיקור עיתונאי משני צידי האוקיינוס האטלנטי. בסופו של דבר, הפסל האמריקאי חבר הוועדה, והיחידי שתמך בה, הרמון אטקינס מקניל הזמין אותה ללמוד אצלו.
לאחר שסיימה את הלימודים בקופר יוניון, עבדה סאבאג' במכבסות קיטור במנהטן כדי לפרנס את עצמה ואת משפחתה. אביה היה משותק משבץ מוחי ובית המשפחה נהרס על ידי הוריקן. משפחתה מפלורידה עברה לגור בדירתה הקטנה בניו-יורק. במהלך תקופה זו היא השיגה את העבודה הראשונה שלה עבור ספריית הארלם. הפסל שהכינה, הביא בעקבותיו הזמנות נוספות. פסליה זכו לשבחים על כך שהיא מתארת אפרו-אמריקאים בצורה הומאנית יותר, נייטרלית, בניגוד לסטריאוטיפים של אותה תקופה.
בשנת 1923 נישא סאבאג' לרוברט לינקולן פוסטון. פוסטון נפטר מדלקת ריאות על סיפונה של אונייה כשחזר מליבריה במסגרת משלחת הליגה של הקהילות האפריקאיות בשנת 1924. בשנת 1925 זכתה סאבאג' במלגה לאקדמיה המלכותית לאמנויות יפות ברומא. מלגה זו כיסתה רק את שכר הלימוד והיא לא הצליחה לגייס כסף עבור הוצאות נסיעה ומחייה. לפיכך, היא לא הצליחה לנסוע. סאבאג' זכתה בפרס אוטו קאהן בתערוכה ב-1928 ב"קרן הרמון".
בשנת 1929, עם משאבים ומענקים מגופים שונים, הצליחה סבאג' לנסוע לצרפת כשהייתה בת 37. היא גרה במונפרנאס ועבדה בסטודיו של מ. [פליקס] בנטאו. בעוד שהסטודיו עודד את עבודתה בתחילה, סאבאג' כתבה בהמשך כי "... המורים אינם אוהדים כיוון שלכולם יש רעיונות מוגדרים משלהם ובדרך כלל מבקשים מהתלמידים ללכת בשיטה המסוימת שלהם ...". היא החלה לעבוד בעיקר לבדה בשנת 1930. בפריז היא הציגה וזכתה בפרסים בשני סלוני אמנות ותערוכה אחת. היא סיירה בצרפת, בלגיה וגרמניה, וחקרה פיסול בקתדרלות ובמוזיאונים.
סאבאג' חזרה לארצות הברית בשנת 1931, מלאת מרץ מלימודיה והישגיה. השפל הגדול כמעט עצר את מכירות האמנות. היא המשיכה הלאה ובשנת 1934 הפכה לאמנית האפרו-אמריקאית הראשונה שנבחרה לאיגוד הלאומי של ציירים ופסלים.
לאחר מכן היא הקימה סטודיו, שנמצא במרתף ברחוב ווסט 143 בהרלם. היא פתחה את הסטודיו שלה לכל מי שרצה לצייר או לפסל. תלמידיה הצעירים הרבים כללו את האמנים העתידיים הידועים ג'ייקוב לורנס, נורמן לואיס וגנדולין נייט. תלמיד נוסף היה הסוציולוג קנת ב. קלארק, שמחקריו המאוחרים תרמו להחלטת בית המשפט העליון משנת 1954 שקבע כי ההפרדה מבתי הספר אינה חוקתית.
פסק דין ווטקינס נגד ארצות הברית
פסק דין ווטקינס נגד ארצות הברית (באנגלית: Watkins v. US; מראה מקום: 354 U.S. 178 (1957)) הוא פסק דין של בית המשפט העליון של ארצות הברית אשר זיכה את ג'ון ווטקינס מהרשעתו בסירוב להשיב על שאלות ועדה של בית הנבחרים בדבר אנשים המוכרים לו כקומוניסטים.
אוגוסטה סאבאג'
ביוגרפיה
בית הספר שלה התפתח למרכז האמנות הקהילתי של הארלם; 1500 אנשים מכל הגילאים והיכולות השתתפו בסדנאות שלה, למדו מהצוות הרב-תרבותי שלה והציגו עבודות ברחבי העיר ניו יורק.
פסק דין ווטקינס נגד ארצות הברית
ב-1954 ג'ון ווטקינס זומן להעיד בפני תת-ועדה של ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית על קשריו לכאורה עם המפלגה הקומוניסטית ולזהות חברים בה. בגין סירובו להשיב על שאלות הנוגעות לאנשים שפרשו מהמפלגה, הוא הורשע בביזוי הקונגרס. ווטקינס ציין כי אינו מעוניין להשיב משום שהשאלות חורגות מטווח הנושאים שעליהם נקרא להעיד ומסמכות הוועדה.
אוגוסטה סאבאג'
ביוגרפיה
סאבאג' הייתה אחת מארבע נשים שהוזמנו ליריד העולמי של ניו יורק ב-1939. היא יצרה את הפסל "הנבל", בהשראת השיר של ג'יימס וולדון ורוזמונד ג'ונסון. פסל הגבס בגובה 16 מטרים היה היצירה הפופולרית והמצולמת ביותר ביריד. עותקי מזכרת נמכרו וכן גלויות רבות של היצירה. היצירה פירשה מחדש את הכלי המוזיקלי ובו 12 בני נוער אפרו-אמריקאים ניצבים כמיתרי הכלי, הנבל עצמו עוצב כזרוע וכף יד. מקדימה כורע ילד נוסף. לסאבאג' לא היו כסף כדי להכין את הפסל בברונזה או לאחסן אותו. בדומה למתקנים זמניים אחרים, הפסל נהרס בסיום היריד.
התצוגה העיקרית האחרונה של עבודתה התרחשה בשנת 1939. היא נכנסה לדיכאון עמוק מהמאבק הכלכלי שלה, ובשנות הארבעים עברה סאבאג' לבית חווה בסאוגרטיס, ניו יורק. בהיותה בסאוגרטיס, היא יצרה קשרים הדוקים עם שכניה וקיבלה את פני המשפחה והחברים מניו יורק בביתה הכפרי.
חברת K-B Products, מגדלי הפטריות הגדולות בעולם באותה תקופה, העסיקה את סאבאג' כעוזרת מעבדה במתקן לחקר הסרטן של החברה. היא רכשה מכונית ולמדה לנהוג כדי לאפשר לה לנסוע לעבודה. מנהל המעבדה, עודד את סאבאג' להמשיך בקריירה האמנותית שלה וסיפק לה ציוד לאמנות. היא יצרה ולימדה אמנות ופיסול.
עבודתה האחרונה שהוזמנה הייתה של העיתונאית והסופרת האמריקנית פולני ביגלו, שאביה, ג'ון, היה שגריר ארצות הברית בצרפת במהלך מלחמת האזרחים.
חלק גדול מהעבודות שלה הן בחימר, מכיוון שלעיתים קרובות לא יכלה להרשות לעצמה לצקת אותן בברונזה. ניתן לתאר את הסגנון שלה כריאליסטי, אקספרסיבי ורגיש.
למרות התיעוד של אמנותה והשפעתה בתוך קהילת האמנות, מיקומם של חלק גדול מיצירותיה אינו ידוע.
סאבאג' מתה מסרטן ב-26 במרץ 1962 בעיר ניו יורק.
אף על פי שהיא נשכחה במותה, שמה הועלה מחדש כאמנית, פעילה ומחנכת אמנויות, ושימשה השראה לרבים שלימדה, עזרה ועודדה.
הנצחתה
על שמה נקרא מכון אוגוסטה לאמנות חזותית ובית ספר תיכון ציבורי בבולטימור, מרילנד.