cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הכרה במדינה פלסטינית
עמדת ישראל
ממשלת ישראל קיבלה באופן כללי את הרעיון שיש להקים מדינה פלסטינית, אך סירבה לקבל את גבולות הקו הירוק. מומחי צבא ישראלים טענו כי גבולות 1967 אינם ניתנים להגנה אסטרטגית. ישראל מתנגדת לתוכנית הפלסטינית לפנות לעצרת הכללית של האו"ם בעניין המדינה וטוענת שהיא אינה מכבדת את הסכם אוסלו, שבו שני הצדדים הסכימו שלא להמשיך במהלכים חד-צדדיים.
אף על פי כן, ישנה עמדה רווחת בקרב אזרחים בישראל כי אין להקים מדינה פלסטינית ויש לחזור לעמדת מדינת ישראל בתקופה שבין תום מלחמת ששת הימים והסכמי אוסלו. חלקים מהנוקטים בעמדה זו אף חושבים שכלל אין לפלסטינים ישות לאומית עצמאית כפי שמשתקף גם בדברים של פוליטיקאים.
בקשה לחברות באו"ם
אחרי שנתיים של קיפאון במשא ומתן עם ישראל, הרשות הפלסטינית פתחה בקמפיין דיפלומטי להכרה במדינה פלסטינית בגבולות שקדמו למלחמת ששת הימים, ובירתה מזרח ירושלים. המאמצים, שהחלו בסוף 2009, זכו לתשומת לב נרחבת בספטמבר 2011, כאשר הנשיא אבו מאזן הגיש בקשה לאומות המאוחדות לקבל את פלסטין כמדינה חברה. אם בקשה זו הייתה מתקבלת, היא הייתה מהווה הכרה קולקטיבית במדינת פלסטין, שהייתה מאפשרת לממשלתה להגיש תביעות משפטיות נגד מדינות אחרות בבתי משפט בין-לאומיים.
על מנת שמדינה תקבל חברות בעצרת הכללית, בקשתה חייבת לקבל תמיכה של שני שלישים מהמדינות החברות עם המלצה מוקדמת לקבלה ממועצת הביטחון, והיעדר וטו מכל אחת מחמשת החברות הקבועות במועצת הביטחון. בשל הסיכוי להטלת וטו על ידי ארצות הברית, מנהיגים פלסטינים אותתו שהם עשויים לבחור בשדרוג מצומצם יותר למעמד של "מדינה לא חברה", המצריך רק רוב רגיל בעצרת הכללית אך מספק לפלסטינים את ההכרה שרצו.
הקמפיין, שזכה לכינוי "פלסטין 194", נתמך על ידי הליגה הערבית במאי, ואושר רשמית על ידי אש"ף ב-26 ביוני. ההחלטה סומנה על ידי ממשלת ישראל כצעד חד צדדי, בעוד שהממשלה הפלסטינית טענה כי היא חיונית על מנת להתגבר על המבוי הסתום הנוכחי. כמה מדינות - כמו גרמניה וקנדה - גינו אף הן את ההחלטה וקראו לישראל ולרשות הפלסטינית לחזור באופן מיידי למשא ומתן. עם זאת, מדינות רבות אחרות - למשל נורווגיה ורוסיה - גיבו את התוכנית, וכך גם מזכ"ל האומות המאוחדות באן קי-מון, שקבע: "חברי האו"ם זכאים להצביע בעד או נגד ההכרה במדינה הפלסטינית באו"ם". המאמצים הדיפלומטיים להשיג תמיכה להצעה צברו תאוצה בעקבות רצף של הכרות ממדינות אמריקה הדרומית בתחילת 2011. משלחות רמות-דרג בראשות יאסר עבד רבו, ריאד אל-מאלכי, סאיב עריקאת, נביל שעת וריאד מנסור ביקרו במדינות רבות. שגרירים פלסטינים, בסיוע אלה של מדינות ערביות אחרות, התחילו בגיוס תמיכת הממשלות אליהן נשלחו. במהלך ההצבעה, רוסיה, סין וספרד הבטיחו בפומבי את תמיכתן בהצעה הפלסטינית, וכך גם ארגונים בין-ממשלתיים כמו האיחוד האפריקאי, והמדינות הבלתי-מזדהות.
במקום זאת, ממשלת ישראל התמקדה בהשגת "רוב מוסרי" של מעצמות דמוקרטיות גדולות, בניסיון להפחית את משקל ההצבעה. משקל ניכר ניתן לעמדת האיחוד האירופי, שטרם הוכרזה. הנציגה העליונה של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון, קתרין אשטון, הצהירה כי עמדה זו עשויה להיות תלויה בנוסח ההצעה. בסוף אוגוסט אמר שר הביטחון של ישראל אהוד ברק כי "חשוב מאוד שכל השחקנים יבואו עם טקסט שידגיש את החזרה המהירה למשא ומתן, ללא מאמץ להציב תנאים מוקדמים לצדדים".
המאמצים של ישראל ושל ארצות הברית התמקדו גם בלחץ על ההנהגה הפלסטינית לנטוש את תוכניותיה ולחזור למשא ומתן. בארצות הברית, הקונגרס העביר הצעת חוק המגנה את היוזמה וקוראת לממשל אובמה להטיל וטו על כל החלטה שתכיר במדינה פלסטינית שהוכרזה מחוץ להסכם שנערך על ידי שני הצדדים. הצעת חוק דומה התקבלה בסנאט, שגם איים בנסיגה מהסיוע לגדה המערבית. בסוף אוגוסט הוגשה הצעת חוק נוספת של הקונגרס המציעה לחסום את מימון ממשלת ארצות הברית לגופים של האו"ם התומכים בחברות פלסטינית באו"ם. כמה בכירים אמריקאים, כולל שגרירת ארצות הברית באו"ם סוזן רייס והקונסול הכללי בירושלים דניאל רובינשטיין, השמיעו איומים דומים. באותו חודש דווח כי משרד האוצר הישראלי מעכב את תשלומיו החודשיים לאש"ף. שר החוץ אביגדור ליברמן הזהיר שאם הפלסטינים יפעלו באופן חד צדדי ישראל תראה את הסכמי אוסלו כבטלים וחסרי תוקף, ותנתק את יחסיה עם הרשות הפלסטינית. ב-11 ביולי 2011 נפגש הקוורטט לענייני המזרח התיכון (ארצות הברית, האו"ם, האיחוד האירופי ורוסיה) כדי לדון בחזרה למשא ומתן, אך הפגישה לא הניבה תוצאה. נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס טען כי הוא ישהה את ההצעה ויחזור למשא ומתן אם הישראלים יסכימו לגבולות 1967 ויפסיקו את הרחבת ההתנחלויות בגדה המערבית.
הקמפיין של האש"ף נתמך על ידי תנועות אקטיביסטיות אזרחיות. Avaaz פתחה בעצומה מקוונת הקוראת לכל חברי האו"ם לאשר את ההצעה לקבל את פלסטין; על פי הדיווחים, היא השיגה 500,000 חתימות אלקטרוניות בארבעת הימים הראשונים שלה. תנועת קול אחד השיקה קמפיין מקומי בשיתוף עם סוכנויות חדשות מקומיות, במטרה להשיג מעורבות ותמיכה של אזרחים פלסטינים. מעבר לים, הושקו קמפיינים במספר מדינות, שקראו לממשלותיהן להצביע בעד ההחלטה. ב-7 בספטמבר ערכה קבוצת פעילים פלסטינים תחת הכותרת "פלסטין: מדינה מס' 194" הפגנה מחוץ למשרד האו"ם ברמאללה. במהלך ההפגנה, הם הגישו למשרד מכתב שהופנה למזכ"ל האו"ם באן קי-מון, וקרא לו "להפעיל את כל המאמצים האפשריים להשגת הדרישות הצודקות של העם הפלסטיני". למחרת, באן אמר לכתבים: "אני תומך במדינה של פלסטינים; מדינה עצמאית וריבונית של פלסטין. זה היה צריך להיעשות מזמן", אך הוא גם קבע כי "הכרה במדינה היא דבר שייקבע על ידי המדינות החברות."
גופים אחרים של האו"ם הביעו בעבר נכונות לראות מדינה פלסטינית. באפריל 2011, המתאם המיוחד מטעם האומות המאוחדות לתהליך השלום במזרח התיכון פרסם דו"ח על התקדמות בניית המדינה של הרשות הפלסטינית, ובו תיאר "היבטים של הממשל שלה כמספיקים למדינה עצמאית". דו"ח זה אישר הערכה דומה שפורסמה בשבוע הקודם על ידי קרן המטבע הבין-לאומית. הבנק העולמי פרסם דו"ח בספטמבר 2010 שמצא את הרשות הפלסטינית "בעמדה טובה להקים מדינה" בכל נקודה בעתיד הקרוב. עם זאת, הדו"ח הדגיש שאם לא תעודד צמיחה במגזר הפרטי בכלכלה הפלסטינית, מדינה פלסטינית תישאר תלויה בתרומות ולא תהיה עצמאית לחלוטין מבחינה כלכלית.
משקיפה שאינה חברה
במהלך ספטמבר 2012, פלסטין החליטה לשדרג את מעמדה מ"ישות משקיפה" ל"מדינה משקיפה שאינה חברה". ב-27 בנובמבר של אותה שנה, הוכרז כי הערעור הוגש באופן רשמי והוא יובא להצבעה בעצרת הכללית ב-29 בנובמבר, שם שדרוג המעמד צפוי להיתמך על ידי רוב המדינות. בנוסף להענקת מעמד "מדינה משקיפה שאינה חברה" לפלסטין, ההצעה "מביעה את התקווה שמועצת הביטחון תדון בחיוב בבקשה שהוגשה ב-23 בספטמבר 2011 על ידי מדינת פלסטין לקבלה לחברות מלאה באו"ם, תומכת בפתרון שתי המדינות המבוסס על גבולות 1967 ומדגישה את הצורך בחידוש מיידי של המשא ומתן בין שני הצדדים".
ב-29 בנובמבר 2012, 65 שנים לאחר ההצבעה באו"ם בה התקבלה 181 ואושרה תוכנית החלוקה, התקבלה החלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם בתוצאה של 138–9 (עם 41 נמנעים), ששדרגה את פלסטין למעמד של "מדינה משקיפה שאינה חברה" באו"ם. המעמד החדש השווה את המעמד של פלסטין לזה של הכס הקדוש. השינוי במעמד תואר על ידי "האינדפנדנט" כ"הכרה דה פקטו במדינת פלסטין הריבונית". המדינות שהצביעו נגד ההחלטה היו ישראל, קנדה, צ'כיה, איי מרשל, מיקרונזיה, נאורו, פלאו, פנמה וארצות הברית.
ההצבעה הייתה ציון דרך של המדינה הפלסטינית המוכרת-חלקית ואזרחיה, ואילו עבור ישראל וארצות הברית היא היוותה מפלה דיפלומטית של ממש. מעמד של מדינה משקיפה באו"ם מאפשר למדינת פלסטין להצטרף לאמנות ולסוכנויות מיוחדות של האו"ם, אמנת חוק הים ובית הדין הפלילי הבין-לאומי. היא מאפשרת לפלסטין לרדוף אחרי זכויות חוקיות על המים הטריטוריאליים והמרחב האווירי שלה כמדינה ריבונית המוכרת על ידי האו"ם, ומאפשרת לעם הפלסטיני את הזכות לתבוע ריבונות על שטחו בבית הדין הבין-לאומי לצדק בהאג ולטעון טענות של פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה, כולל כיבוש לא חוקי של טריטוריית מדינת פלסטין, נגד ישראל בבית הדין הפלילי הבין-לאומי.
האו"ם, לאחר קבלת ההחלטה, התיר לפלסטין לכנות את הנציגות שלה באו"ם כ"משלחת המשקיפה הקבועה של מדינת פלסטין לאומות המאוחדות", שנתפסה בעיני רבים כשיקוף של עמדת האו"ם של הכרה בריבונותה של מדינת פלסטין על פי המשפט הבין-לאומי, ופלסטין החלה לשנות את שמה בהתאם על בולי דואר, מסמכים רשמיים ודרכונים. הרשויות הפלסטיניות גם הנחו את הדיפלומטים שלה לייצג רשמית את "מדינת פלסטין" במקום את "הרשות הפלסטינית". בנוסף, ב-17 בדצמבר 2012 החליט ראש הפרוטוקול של האו"ם כי "הכינוי 'מדינת פלסטין' ישמש את המזכירות בכל המסמכים הרשמיים של האומות המאוחדות, תוך הכרה ב"מדינת פלסטין" בתור השם הרשמי של האומה הפלסטינית.
ב-26 בספטמבר 2013 ניתנה למחמוד עבאס הזכות לשבת על כיסא הבז' של העצרת הכללית של האו"ם, השמור לראשי מדינות הממתינים לעלות על הדוכן ולנאום בעצרת הכללית.
מדינות המכירות במדינת פלסטין
מתוך 193 המדינות החברות באו"ם, 138  הכירו במדינת פלסטין נכון ל-31 ביולי 2019. הרשימה להלן מבוססת על הרשימה שנשמרה על ידי הארגון לשחרור פלסטין במהלך הקמפיין להכרה של האומות המאוחדות בשנת 2011.
17 מדינות, המסומנות בכוכבית (*) למטה, הכירו במפורש במדינת פלסטין בגבולות הקו הירוק (כלומר הגדה המערבית, רצועת עזה ומזרח ירושלים), שהיו שטח ערבי לפני מלחמת ששת הימים.
אמנות רב צדדיות
מדינת פלסטין היא צד במספר אמנות, המופקדות אצל חמישה גופים: הממלכה המאוחדת, אונסק"ו, האו"ם, הולנד ושווייץ. האשרור של אמנת אונסק"ו הפך את פלסטין לחברה באונסק"ו ב-2012, בעוד ששאר האמנות אושררו על ידי הפלסטינים ב-2014, לאחר שהמשא ומתן עם ישראל הגיע למבוי סתום.
בהתנגדות שהוגשה ב-16 במאי 2014, ישראל הודיעה למזכיר הכללי של האו"ם שהיא לא מחשיבה את 'פלסטין' (המירכה היחיד במקור) כעונה להגדרה של מדינה, ורואה את בקשתה להצטרפות ל כ"חסרת תוקף משפטי והשפעה על יחס ישראל לאמנה". ארצות הברית וקנדה הגישו התנגדויות דומות.
פלסטין השתתפה במשא ומתן על אמנת האו"ם בדבר איסור על נשק גרעיני והצביעה בעד אימוצה ב-7 ביולי 2017.
חומצה פולינית
חומצה פולינית היא תרופה המשמשת לכימותרפיה של סרטן בשיתוף עם תרופות אחרות, בהם מטוטרקסט ו-5-פלואורואוראסיל.
החומצה הפולינית היא נגזרת כימית של חומצה פולית. החומצה יכולה לעבור לנגזרות אחרות של חומצה פולית, ללא צורך באנזים DHFR, שאותו תרופות כמו המתוטרקסט מדכאות. בשל כך הסינתזה הטבעית של פורין לפירימידין לא נעצרת, והשכפול התקין של DNA ושעתוק ה-RNA בתא יכולים להימשך.
אקלים ניו זילנד
האקלים של ניו זילנד מגוון נוכח הגאוגרפיה של המדינה. מרבית אזורי ניו זילנד שייכים לאזור הממוזג עם האקלים הימי (על פי סיווג האקלים של קופן: (CFB) המאופיין בארבע עונות שונות. הגורמים העיקריים המשפיעים על האקלים הם האוקיינוס השקט וקו הרוחב, אם כי רכסי ההרים יכולים לגרום לשינויי אקלים משמעותיים במיקומים קרובים לכדי עשרות קילומטרים זה מזה. התנאים משתנים מאוד, החל מאזורים גשומים ביותר בחוף המערבי של האי הדרומי לכמעט צחיחים במרכז אוטאגו (Central Otago, אנ') וסובטרופיים בנורת'לנד (Northland Peninsula, אנ').
מזג אוויר
השירות המטאורולוגי של ניו זילנד (Met Service),, שהוקם כחברה ממשלתית בשנת 1992, מוציא תחזיות מזג אוויר ואזהרות מזג אוויר רשמיות.
גשם
במרבית הערים יורדים משקעים הנעים בין 620 מילימטרים של גשם (דוגמת כרייסטצ'רץ') ל־1,317 מ"מ (ב-Whangarei, מדי שנה. גשמים נפוצים לרוב בצורה שווה לאורך השנה ברוב אזורי הארץ, במיוחד באי הדרומי. באזורים הצפוניים והזרחיים של המדינה, כולל אוקלנד, כרייסטצ'רץ' וולינגטון, חווים לרוב חורפים קלים, המתאים לאקלים ים-תיכוני. ניתן למצוא תנאים מקסימליים של קיץ וסתיו במקומות הקרובים יותר לדרום-מערב, כמו אינברקרגיל ומילפורד סאונד.
כמות הגשם שיורד במקום מסוים תלויה מאוד בטופוגרפיה. באלפים הדרומיים, הרמה הוולקנית של האי הצפוני (North Island Volcanic Plateau, וברכסים שמסביב, יכולים להיווצר הבדלים גדולים בכמות הגשמים במקומות המרוחקים כמעט עשרות קילומטרים זה מזה. במילפורד סאונד יורדים מעל 6,700 מילימטר גשם בשנה בממוצע, בעוד שבאלכסנדרה, המצויה במרחק של בערך 100 ק"מ משם במרכז אוטגו, יורדים רק מעט יותר מ־300 מ"מ גשם מדי שנה, מה שמקנה לו אקלים אוקיאני/צחיח למחצה. אוויר עמוס באדי מים מהאוקייאנוס נדחק ממערב כתגובה לסיבוב כדור הארץ. מזג אוויר זה מופץ מהים הדרומי, במידה רבה ללא מגע עם היבשה, עד שהוא מגיע לאלפים הדרומיים. הרוח המערבית הלחה נאלצת לעבור מעל ההרים, בגובה רב יותר, נוכח הקרירות, המים מתעבים ונופלים כשלג או גשם. גשם אורוגרפי זה מסביר את ההבדל העצום בתנאים בין המערב הגשום למזרח האי של האי הדרומי.
שלג
שלג יורד הן באי הדרומי, והן באזורים גבוהים יותר באי הצפוני. שלג בגובה פני הים באי הצפוני הוא נדיר. שלג שכיח יותר בפנים הארץ בשני האיים הראשיים, אם כי שלג בגובה פני הים מופיע בממוצע פעם או פעמיים בשנה באי הדרומי המרכזי והדרומי.
טמפרטורה
כמו באיים רבים בעולם, השפעת האוקיינוס מצמצמת מצבי קיצון בטמפרטורות של אזורי החוף. טווחי הטמפרטורה הגדולים יותר נמצאים בחלק הפנימי של אזורי קנטרברי ואוטגו, ובמיוחד מרכז אוטגו. במרכז אוטגו ובאגן מקנזי,
של קנטרברי היבשתית, האקלים הם הקרובים ביותר לאקלים יבשתי במדינה, והאזור בדרך כלל יבש יותר (בין השאר בגלל רוחות הפן), ופחות שונה מהאוקיינוס. אזורים אלה יכולים לחוות בקיץ טמפרטורות הנמוכות מ־C° 30, ושלג וכפור קשה בחורף, אשר מחמיר בקרה בעמקי הנהר ובאגנים.
טמפרטורה ממוצעת שנתית
ממוצע הטמפרטורות השנתיות נע בין C° 10 בדרום, ועד C° 16 בצפון. החודש הקר ביותר הוא בדרך כלל יולי, והחודש החם ביותר הוא בדרך כלל ינואר או פברואר. לרוב השינויים בטמפרטורות בין הקיץ לחורף אינם גדולים. דוגמה לכך היא אוקלנד, לה יש מנעד טמפרטורות של C° 9 בלבד בין הטמפרטורה הממוצעת באמצע החורף (C° 14.7), והטמפרטורה ממוצעת באמצע הקיץ (C° 23.7). הפרשי הטמפרטורה לאורך היממה גם הן קטנות יחסית. היוצא מן הכלל לכך הוא אזורים יבשתיים וממזרח לרכסים, עם שינויים יומיים שיכולים להיות מעל C° 25, והפרשים של עד C° 14 בין הטמפרטורות הממוצעות בקיץ, לזו של החורף. הטמפרטורות יורדות גם בכ־C° 0.7 עם עלייה של כ־100 מטרים בגובה.
ערי הצפון כמו אוקלנד, וונגארי (Whangarei) וטאורנגה חוות טמפרטורה מקסימלית שנתית בין C° 19 – C° 20, ואילו הממוצע המינימלי השנתי הוא בסביבות C° 11 – C° 12. לערים המזרחיות באי הצפוני, דוגמת גיזברן, נאפייר (Napier, אנ') והייסטינגס (Hastings, אנ'), יש טמפ' מקסימום שנתית ממוצעת הנעה בטווח של C° 19 – C° 20, ומנגד המינימום הממוצע השנתי נמוך מעט יותר, ומתמקם בסביבות ה־C° 9 – C° 10. בשתי הערים הגדולות ביותר באי הדרומי, כרייסטצ'רץ' ודנידין, הממוצע המקסימלי השנתי הוא C° 17.3 ו־C° 14.6 בהתאמה, ומינימום שנתי ממוצע של C° 7.3 ו־C° 7.6 בהתאמה.
קיץ
הטמפרטורות המרביות היומיות הן בדרך כלל בטווחים של C° 20 – C° 30 ואף למטה מכך ברוב הארץ. הן גבוהות יותר באזור הצפוני, המזרחי והפנימי של המדינה; הייסטינגס היא העיר החמה ביותר, עם ממוצע של C° 25.5, ואחריה גיזברן עם C° 24.9, ונאפייר עם C° 24.5. חלקים מזרחיים של האי הדרומי רגישים מאוד לנורווסטר (Nor'west arch),( אנ'), רוח פן שעלולה לגרום לטמפרטורות של 30 ואפילו לטמפ' נמוכות מעט מ־C° 40. Rangiora (אנ') בקנטרברי מחזיקה בשיא הטמפ' המרבי, העומד על C° 42.4, אשר נמדד בשנת 1973, כאשר בכרייסטצ'רץ' נמדדו C° 41.6 באותה שנה. לאחרונה נמדדה בטימארו (Timaru, אנ') C° 41.3 ב־Waitangi Day (היום הלאומי של ניו זילנד, אנ') בשנת 2011. עקב רוחות אלה, בערי האי הדרומיות הקרירות יותר כמו דנידין וכרייסטצ'רץ' יש טמפרטורות שיא גבוהות יותר בכל הזמנים מאשר במקומות צפוניים יותר כמו וולינגטון, אוקלנד וונגריי.
חוֹרֶף
בהשוואה לאזורים אחרים בקו רוחב דומה, טמפרטורות החורף בניו זילנד מתונות הרבה יותר, זולת אזורי מרכז אוטגו ואגן מקנזי שהוזכרו לעיל. המקסימום עומד בדרך כלל על C° 10 – C° 15 באי הצפוני, ויורד ככל שמתקדמים דרומה או פנימה. האי הדרומי הוא מעט יותר קר, עם טמפרטורות מקסימליות הנעות סביב C° 7 – C° 12, אם כי לפעמים הן עשויות להיות נמוכות יותר. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה אי פעם עמדה על C° 25.6−, ב־Ranfurly (אנ') אשר באוטגו בשנת 1903, וכן טמפרטורה מעודכנת יותר של C° 21.6−, אשר נמדדה בשנת 1995 ב־Ophir (אנ') הסמוכה.
אירועי מזג אוויר קשים
יולי 1863 סופת השלג והשיטפון של שנת 1863 (Blizzard and flood of 1863, אנ') היו סדרה של אסונות טבע רצופים במרכז אוטגו שאי הדרומי. האירועים התרחשו מיולי עד אוגוסט 1863, ובמסגרתם שדות הזהב באוטגו (Otago Gold Rush, אנ') סבלו משילוב של שיטפונות, סופות שלג וסופות שלגים (Blizzards) שגרמו לאובדן חיים כבד בקרב כורי הזהב. לפחות 40 מתו במהלך גשמי יולי ויותר מ־11 בשלגי אוגוסט. מקורות המשתמשים בדיווחים המוקדמים ביותר על אובדן חיים נוטים להפריז מאוד במספרים שמתו.
1–6 בפברואר 1868: הסערה הגדולה של שנת 1868 (Great storm of 1868, אנ'), הייתה סערה אלימה ששטפה חלקים ניכרים בניו זילנד, הרסה 12 ספינות וגרמה להצפות נרחבות. ידוע על כ־40 הרוגים שאבדו ובאותה עת, ונזק של כ־500,000 עד מיליון ליש"ט. כיום סבורים כי הסופה הייתה ציקלון חוץ-טרופי.
16 באפריל 1897: הסופה של 1897 (Storm of 1897, אנ') הייתה סערה קשה שפקדה את האי הצפוני, מחלקו התחתון למרכזו ב־16 באפריל 1897. זה גרם לספינה "זולייקה" לעלות על שרטון ליד קייפ פליסר (Cape Palliser), שגרר אובדן של 12 אנשים, ושיטפונות קשים. בקלייב (Clive) השיטפון גרם לאובדן של 12 איש נוספים, ואדם אחד טבע ליד קפיטי (Kapiti). היו 6 דיווחים לא מאושרים נוספים על טביעה, שהביאו את אובדן החיים הכולל הקשור ישירות לאירוע הסערה ל־25 עד 31 בני אדם. בהתבסס על תיאורי הסערה, במיוחד זה של קפטן מרטן "מוואיאפו (Captain Marten of the Waiapu)", ייתכן שמדובר בציקלון חוץ-טרופי.
ראלי קרואטיה
ראלי קרואטיה הוא מרוץ ראלי בינלאומי המתקיים בסביבות העיר זאגרב, קרואטיה. המרוץ צפוי להפוך לחלק מאליפות העולם בראלי החל מעונת 2021. המרוץ התקיים לראשונה בשנת 1974. בין השנים 2007–2013 היה המרוץ חלק מאליפות אירופה בראלי.
אקלים ניו זילנד
אירועי מזג אוויר קשים
2 בפברואר 1936: הציקלון של 1936 (1936 New Zealand cyclone, אנ') היה לסופה הקשה ביותר במאה ה-20 בניו זילנד. 10 באפריל 1968: הציקלון ג'יזל (TEV Wahine, אנ') גרם למשבי שיא של במהירות של כ־270 קמ"ש ליד הבירה וולינגטון, לאחר שהתנגש בסערה אנטארקטית הנעה צפונה. ג'יזל הובילה לטביעת המעבורת הבין-ארצית TEV וואהין, ואובדן 53 אנשים. הנזק הכולל שנגרם על ידי הסערה נאמד בכ־14 מיליון דולר.
20 בדצמבר 1976: גשם כבד גרם לשיטפונות נרחבים ולמפולות בעיר וולינגטון ובעמק האט (Hutt Valley, אנ'). נהר האט (Hutt River, אנ') פרץ את נקודות העצירה שלו ועובדים בפטון (Petone, אנ') מצאו מקלט על גגות המפעל, בעוד שמסלולי הרכבות בין העיר וולינגטון להוט הושעו, למרות אלפי נוסעים המשתמשים בהם לנסיעה. גשמים הרסו בתים, ונער נהרג מפגיעת קיר מתמוטט באולם בקרופטון דאונס (Crofton Downs, אנ'). יותר מ־350 מ"מ גשם ירד ב־24 שעות.
ראלי קרואטיה
היסטוריה
המרוץ הלך וצבר פופולריות משנה לשנה ומספר המשתתפים גדל בהתמדה. גם המלחמות שאירעו במדינה, והובילו בסוף לפירוקה, לא פגעו בקיומו של המרוץ. בשנת 1995 קיבלו מארגני המרוץ את הציון המרבי שבעקבותיו נכלל המרוץ ברשימת המועמדים הסופית לאליפות האירופית. לקח 11 שנים נוספות עד שלבסוף המרוץ הפך לחלק מהאליפות. לקראת סוף שנת 2006 הוכרז כי המרוץ יהיה חלק מעונת 2007 באליפות. יוראג שבאלג', הקרואטי המקומי, ניצח את המרוץ הראשון. אחרי שני מרוצים נוספים שנערכו בסביבות העיר זאגרב, עבר המרוץ להתקיים באזור העיר רייקה, בשל סיבות כלכליות. בשנת 2013 הועבר המרוץ פעם נוספת, הפעם לאזור חצי האי איסטריה והעיר פורץ'.
אקלים ניו זילנד
אירועי מזג אוויר קשים
6-10 במרץ 1988: ניו זילנד נפגעת מציקלון טרופי אחת לשמונה עד תשע שנים. ציקלון בולה (Cyclone Bola, אנ') היה אחד הציקלונים היקרים בהיסטוריה של ניו זילנד, וגרם נזק חמור כציקלון חוץ-טרופי כאשר עבר ליד הארץ.
4 באוקטובר 1997 : יותר מ־60 בתים הוצפו ותושבים באזורים של Lower Hutt (אנ') פונו במהלך גשמים. שני בני אדם מתו, ומפולות בודדות סגרו כמה כבישים בוולינגטון, וכן חלקים מכביש 1 (State Highway 1, אנ').
26 ביוני 1998: סופת רעמים קשה פגעה בקרורי (Karori, אנ') וקלבורן (Kelburn, אנ'), כאשר הגשם שבר את כל השיאים הקודמים וירד בקצב נדיר, המשוער כמתקיים אחת ליותר מ־200 שנים. הגשמים בקלבורן הסתכמו ב־69.5 מ"מ בין השעות 19:35 – 21:10.
13–27 באוקטובר 1998: סערה עוצמתית מכיוון צפון-מערב נשבה ברחבי האי הצפוני התחתון. ב־18 באוקטובר משבי רוח במהירות של 183 קמ"ש נמדדו ב־Castlepoint (אנ'). הרוחות הקשות ביותר התרחשו ביומיים שלאחר מכן, אז משב רוח במהירות של 215 קמ"ש תועד בחווה ב־Wairarapa (אנ'). משאית התהפכה, ספינות נקרעו ממעגניהן בוולינגטון, וכמה בתים איבדו את גגותיהם.
10 בינואר 2002: סופות רעמים מעל וולינגטון הביאו לגשמים סוערים, בערך 40 מ"מ של גשם ירדו בתוך 30 דקות, והביאו לשיטפונות במרכז העיר. סופות דומות, חלקן עם ברד ושיטפונות על פני השטח התרחשו גם בוונאגנואי (Whanganui, אנ'), במנאוואטו (Manawatu, אנ'), בחלק המרכזי והמזרחי של האי הצפוני, בולר (Buller, אנ') ונלסון. מרווח ההישנות הממוצע של אירוע גשם זה נאמד ביותר מ־100 שנה.
14–16 בפברואר 2004: סופות חג האהבה הותירו מאות אנשים מחוסרי בית, וסחף ומי שיטפונות הציפו שטחים ניכרים בשטחים חקלאיים. נהרות רבים פרצו את גדותיהם, גשרים נפגעו ומשקי חי נסחפו על ידי מי שיטפונות. מצב חירום אזרחי הוכרז בוואנאגנוי, במנאוואטו, וברנגיטיי (Rangitikei, אנ'). כ־500 תושבי האט תחתית פונו בגלל מי שיטפונות, ונוסעים רבים לא הצליחו להיכנס לוולינגטון. האירוע הביא לסערה מהצד הדרומי עם משבים של 230 קמ"ש ברכס Tararua (אנ'), וגלים בגובה של 11 מטר במצר קוק.
25 ביולי ו־14 באוגוסט 2011 סופות השלג בניו זילנד של שנת 2011 (2011 New Zealand snowstorms, אנ'): סופת החורף הקשה הראשונה הביאה את החורף הקר ביותר מזה חמש עשרה שנה. במהלך אוגוסט נפל שלג באופן עקבי עד לגובה פני הים בוולינגטון, לראשונה מאז שנת 1976, ופתיתי שלג אף נפלו לזמן קצר באוקלנד, לראשונה זה 80 שנים.
היסטוריית חקר האקלים
עדויות מצאו כי האקלים הושפע בצורה חזקה יותר מההשפעה של מסות אוויר טרופיות בתקופות חמות ומאסות אוויר קוטביות בתקופות קרירות. מחקרים אחרונים (2010) של אוניברסיטת ויקטוריה הראו כי האקלים האזורי שנפגע ביותר היה באוטגו ובסאות'לנד. השפעת הטמפרטורה הדומיננטית כאן הייתה החום היחסי של הים מדרום לניו זילנד בתקופת החמה מימי הביניים (MWP). משנת 1350 בערך אזור זה היה חם יותר, אך אז התקרר במהירות יחסית משנת 1450. לקירור זה אולי הייתה השפעה משמעותית על האוכלוסייה באזורים אלה. מהתיעוד ההיסטורי המצומצם עולה כי משנת 1450 עברה אוכלוסיית ניו זילנד שינוי תרבותי משמעותי שעשוי להיות קשור להתקררות האקלים ושינויים דרמטיים באספקת המזון.
שינוי אקלים
שינויי אקלים בניו זילנד מתייחסים לשינויים היסטוריים באקלים של ניו זילנד, והתרומות והתגובות של ניו זילנד להתחממות כדור הארץ. בשנת 2014 תרומתה של ניו זילנד לפליטת גזי החממה בעולם הסתכמה ב־0.17% מכלל הפליטות. עם זאת, אם מתחשבים בגודלה של אוכלוסיית המדינה (פליטה פר נפש), ניו זילנד היא פולטת משמעותית - מספר 21 בעולם, והחמישית בקרב מדינות הOECD.
פליטת גזי החממה של ניו זילנד נמצאת בעלייה ולא בירידה. בין השנים 1990 ל־2017, הפליטה הגולמית של ניו זילנד (לא כולל סילוק מהשימוש בקרקעות וייעור) עלתה ב־23.1%. כאשר לוקחים בחשבון את צריכת הפחמן הדו־חמצני ביערות (קיבול), פליטת הרשת (כולל סילוק מהשימוש בקרקע וייעור) עלתה גם כן, ב־64.9% מאז 1990.
החברה האזרחית וממשלת ניו זילנד מגיבים לשינויי האקלים במגוון דרכים, בכללם השתתפות באמנות בינלאומיות ובדיונים חברתיים ופוליטיים הקשורים לשינויי אקלים. בניו זילנד קיימת תוכנית מסחר להתוויית פליטות והחל מ־1 ביולי 2010, על מוצרי האנרגיה, ומוצרי הדלק המאובנים והנוזלים, וכן על כמה מגזרי תעשייה יש חובות לדווח על פליטות ולקבל יחידות פליטה (אשראי פחמן). במאי 2019, בתגובה להתחייבויות שנתנו בהסכם פריז משנת 2016, הציגה הממשלה את הצעת החוק לתיקון תגובת שינויי האקלים (אפס פחמן).
אילה הדר
אילה הדר (נולדה ב-12 באוקטובר 1967), היא אלופת ישראל בשחייה בעבר.
ביוגרפיה
הדר נולדה וגדלה בקיבוץ שפיים. היא האחות הצעירה של מירב, אלופה ושיאנית ישראל בעבר. היא התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל גש"ם בהדרכת אביה אברהם "הגא" הדר ואחר כך בהדרכתו של גרשון שפע.
1983
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1983 זכתה הדר במדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:15.47 דקות, אחרי הדר רובינשטיין ממכבי קריית אונו (2:12.40 דקות) ולפני דנה סער מהפועל גלבוע (2:15.74 דקות).
אלופת ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1984 זכתה הדר ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.96 שניות, לפני רותם פורת מהפועל בני שמעון (29.31 שניות) ואחותה מירב הדר (29.42 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.60 דקות, לפני עירית גלוסקינוס מהפועל ימק"א ירושלים (1:02.71 דקות) והדר גת חברתה לאגודה ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:16.40 דקות, לפני יפעת שור ממכבי קריית אונו (2:18.16 דקות) והדר גת (2:18.30 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:43.89 דקות, אחרי הדר קליינמן ממכבי קריית אונו (4:33.00 דקות) ולפני יפעת שור.
אריה גוקובסקי
אריה (ליובה) גוקובסקי (יהודה אחישר) (1914 - 29 ביולי 1954) היה מצנחני היישוב, חלוץ, חבר קיבוץ ושליח ציוני.
ביוגרפיה
ליובה נולד בעיירה יֶעדֶעניץ שבבסרביה להורים משכילים ציוניים הוא למד בבית ספר עברי וגם בגימנסיה אך הפסיק לימודיו בגיל 15 ועבר לעבוד בבנק כדי לעזור למשפחתו שהייתה במצוקה כלכלית. כבר מנעוריו היה פעיל בתנועת "החלוץ דרור" והיה מראשי תנועת הנוער החלוצי בבסרביה. ובשנת 1933 ארגן את הועידה הראשונה של תנועת " החלוץ דרור" בצרנוביץ שברומניה.
בשנת 1934 בגיל 19 עלה ליובה לארץ ישראל והצטרף לקיבוץ יגור. מיגור נשלח לנקודות כיבוש עבודה עברית : עבד ברכבת, נמל תל אביב פלוגה ומושבה. כשחזר ליגור עבד ליובה בענף הצאן כרועה צאן.
בפלוגת מגדיאל התקשר ליובה עם רות, חברתו ורעייתו לחיים בעתיד.
בשנת 1938 יצאו ליובה ורות לשליחות ברומניה, במטרה ליצור קשר מחדש עם יהדות רומניה, כאן התבלט ליובה כאיש ארגון ומחתרת. בשנת 1940 חזרו ליובה ורות מהשליחות ברומניה לארץ ובשנת 1941 נולד בנם בכורם מרדכי.
עם התארגנות צנחני היישוב היה ליובה בין 37 צנחני היישוב שהתנדבו לצנוח באירופה הכבושה, ובין אלה שעברו את כל תהליכי המיון והאימונים. בלילה שבין 30 בספטמבר ובין 1 באוקטובר 1943 יצאו ליובה וחברו הטוב אריה פיכמן מקיבוץ בית אורן לטיסה שאמורה הייתה להצניח אותם בנקודה במרחק 60 קילומטרים מבוקרשט. משימתם הייתה לעזור ליהודי רומניה להימלט מידי הנאצים ולעלות לארץ ישראל ולסייע בהברחת טייסים אנגלים ואמריקאים שנשבו בידי הנאצים לאחר שמטוסיהם הופלו מעל לעיר פלוישטי ברומניה.
עקב טעות בניווט של הטייס הבריטי, מטוסם הצניח אותם בסמוך לבוקרשט. ליובה משך במיתרי המצנח ככל יכולתו, אך לבסוף נחת על גג של בית בפרוורי בוקרשט, ותוך כדי נחיתה נשברה רגלו השמאלית. מהגג התגלגל לתוך עגלה מלאת קלחי תירס שעמדה בחצר החווה, ושם נשאר תקוע עד שהקיפו אותו החיילים הרומנים; בינתיים הוא לעס את הצופן ואת הוראותיו ובלע אותם. גם גורלו של פיכמן לא שפר בהרבה, הוא נלכד על ידי הז'נדרמריה הכפרית. ליובה ופיכמן היו לבושים במדי צבא בריטיים, לא היו מזוינים והציגו את עצמם בשמות "יוסף חנני" ו"גדעון יעקבסון", מבלי לגלות לשוביהם שהם יודעים רומנית. ליובה אושפז בבית החולים הצבאי על יד העיר בראשוב, ולאחר מכן הועבר בשנת 1944 למחנה שבויים בטימשול -דה- סוס, שם באמצעות יצירת קשר עם אחות מצוות בית החולים, יצר קשר עם הוועד הציוני המחתרתי של רומניה. השניים נחקרו, אך לא עונו, והם רמזו לחוקריהם, רמז שהועבר ליון אנטונסקו, שעתידהּ של רומניה תלוי ביחס שיינתן ליהודיה. הידיעה על לכידת הצנחנים הגיעה לשגריר הגרמני וממנו להרמן גרינג. הגסטפו נכנס לעניין ודרש את הסגרתם לידיו, אך אנטונסקו סירב. הלחצים הגרמניים נמשכו ולבסוף הסכימו הרומנים לשלוח ביום 9 באוקטובר 1943 את ליובה המכונה "יוסף חנני", בליווי קצינים רומנים, לחקירת נרקוזה (סם אמת) בגרמניה. אחרי שהוחזר "יוסף חנני" לרומניה התברר מדו"ח החקירה שהוא לא חידש שום דבר וענה לחוקריו בשפה הגרמנית. שני השבויים נפגשו מחדש (לאחר כמה שבועות בבתי חולים) במחנה השבויים ושוחררו משביים, יחד עם יתר שבויי בעלות הברית, בימים 2 ו-3 בספטמבר 1944.
במהלך פעילותו בשבי סייע ליובה במילוטם של טייסים בריטים ואמריקאים, ואף סייע בהברחת יהודים מרומניה.
זמן לא רב אחר כך, שב ליובה לפעילות ציונית אקטיבית, כשיצא בשנת 1946 למחנות המעצר בקפריסין וארגן את בריחת היהודים דרך מנהרות ממחנות המעצר בקפריסין.
בהמשך מילא ליובה תפקידים שונים בקיבוץ, היה מזכיר הקיבוץ, מרכז ועדת החינוך ורועה צאן.
עם סיום סמינר העבודה שבו השתתפו ליובה ופיכמן, גויס ליובה לעבודה בשליחות מפלגת מפ"ם, תחילה הוטל עליו לרכז את מחלקת הארגון של המפלגה, אחר כך הוא עבר לתל אביב ושימש מזכיר סיעת " אחדות העבודה" במפ"ם.
בתאריך 12/06/1947 הוענק לליובה בטקס שנערך במלון המלך דוד אות האימפריה הבריטית על ידי הנציב העליון הבריטי, בגין פעילותו לשחרור טייסים בריטיים במהלך מלחמת העולם השנייה.
ב-29 ביולי 1954, בעצרת זיכרון לצנחנים שלא שבו, שנערכה בקיבוץ מעגן, נפל לתוך הקהל אווירון קל, במה שנודע כאסון מעגן, ובין 17 ההרוגים היו גם ליובה וחברו אריה פיכמן.
בשנת 1955 יצא ספרו האוטוביוגרפי בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר יצא תחת שם העט יהודה אחישר.
לי צי צ'ינג
לי צ'י צ'ינג (בסינית: 李志清; נולד ב-1963) הוא קומיקסאי "מנהואה" מהונג קונג המשתמש בשם העט "清兒".
דייוויד מונרו
דייוויד ג'ון מונרו (באנגלית: David John Munrow; 12 באוגוסט 1942 - 15 במאי 1976) היה מוזיקאי והיסטוריון של מוזיקה עתיקה.
לי צי צ'ינג
לי החל לצייר קומיקס ורומנים גרפיים ב-1981.
דייוויד מונרו
לימודים
מונרו נולד בברמינגהאם להורים, ששניהם לימדו באוניברסיטת ברמינגהאם. הוא סיים בהצטיינות את בית הספר המלך אדוארד בשנת 1960, אז נסע לפרו, שם לימד אנגלית במסגרת תוכנית מורים-סטודנטים של המועצה הבריטית. בשובו לאנגליה הביא עמו חלילים בוליביאנים ושאר כלים מסתוריים. בתקופת לימודיו בפמברוק קולג' בקיימברידג' ראה קרומהורן על קיר בבית חבר, והחליט להתחיל במחקר עצמאי בכלי נגינה עתיקים. מנקודת התחלה כפסנתרן, זמר ונגן בסון, למד בכוחות עצמו נגינה ב-43 כלים עתיקים.
לי צי צ'ינג
בשנת 1992, הוא זכה בפרס על עבודתו בצבעי מים בביאנלה לאמנות עכשווית של הונג קונג, ועבודותיו הוצגו במוזיאון הונג קונג לאמנות.
דייוויד מונרו
קריירה
מונרו הצטרף ללהקה השייקספירית המלכותית כנגן בסון, אבל תוך זמן קצר עבר לנגן בכלי נגינה מתקופת שייקספיר. אף כי הוכיח כישרון במגוון רחב של כלים, הייתה לו השפעה מיוחדת ומתמשכת כנגן חלילית. סגנון הביטוי האנגלי שלו, המאופק והמרוסן, עומד בסתירה לגמישות הטונאלית הגדולה יותר של הסגנון הקונטיננטלי של נגן החלילית ההולנדי פראנס בריכן ואחרים.
בשנת 1967 היה מונרו מרצה למוזיקה עתיקה באוניברסיטת לייסטר ונשא לאישה את ג'יליאן רייד. הוא הקים יחד עם כריסטופר הוגווד את קונסורט המוזיקה העתיקה, שכל אחד מחברי הגרעין הראשוני שלו היה מומחה בכלי הנגינה הייחודי לו. לעיתים הוזמנו נגנים מקצועיים אחרים לפי הצורך, כגון נייג'ל נורת' ורוברט ספנסר, שניהם נגני לאוטה ידועי-שם. משנת 1968, יצא מונרו לסיורים בעולם וגילה כלי נגינה נשכחים בכל ארץ שבה ביקר. הוא הזמין שחזורים של כלי נגינה, המקורבים לקורנט וראקט מאת אוטו שטיינקופף ואחרים. שתי תוכניות טלוויזיה הפיצו את שמו של מונרו בציבור הרחב: "שש נשותיו של הנרי השמיני (1970) ו"אליזבת המלכה" (1971).
שתי תרומותיו של מונרו למוזיקה לסרטים היו לבמאים בריטים: "השדים" של קן ראסל (1971) ו"זארדוז" (1974), שכתב וביים ג'ון בורמן. הסרט השני כולל עיבודים של הסימפוניה השביעית של בטהובן לכלים אותנטיים.
לי צי צ'ינג
עבודותיו מתפרסמות בדרך כלל על ידי CultureCom Comics, בית הוצאה לאור בהונג קונג.
דייוויד מונרו
קריירה
במהלך חייו הקצרים, הוציא מונרו מעל חמישים תקליטים, שחלקם זמינים כיום על תקליטורים. נוסף להקלטותיו עם קונסורט המוזיקה העתיקה, הקליט עם מוזיקה רזרוואטה של מייקל מורו, אלפרד דלר וקינגס סינגרס. מונרו הקליט פעמים רבות את באך ומונטוורדי, אבל השפעתו העיקרית הייתה בתקופות ימי הביניים והרנסאנס. למערך שלושת התקליטים שלו עם קונסורט המוזיקה העתיקה, "אמנות ארצות השפלה", שיצא בשנת 1976 (EMI SLS5049) הייתה השפעה רבה במיוחד בהבאת הסוגה לציבור הרחב.
לי צי צ'ינג
עבודתו Sun Zi's Tactics זכתה בפרס המנגה הבינלאומי הראשון של ממשלת יפן ב-2007.
דייוויד מונרו
קריירה
ברדיו בי.בי.סי. 3 הגיש את "חליל הקסמים" (Pied Piper), תוכנית רב-אתנית שהתפרסה על פני מאות שנות מוזיקה, ממונטוורדי עד קבוצת הרוק "תזמורת אור חשמלי". מונרו היה בקשר גם עם Young Traditiom ועם שירלי ודולי קולינס.
לצד השעה הקבועה שלו ברדיו ותוכניות אחרות, הופיע גם בטלוויזיה, בשידורים שהידועה בהם הייתה סדרת בי.בי.סי. 2 בשם Ancestral Voices באולפן בלונדון, וב"כלי נגינה עתיקים ב-ITV, שצולמה באתר באורדסל הול בסאלפורד. כמו כן כתב ספר בשם "כלי הנגינה של ימי הביניים והרנסאנס". במקור, צורף ספר זה לסט תקליטים באותו שם.
חיים אישיים
תחומי העניין האישיים של מונרו היו מסעות, הפלגות, ג'אז ועתיקות. נוסף לכך, כתב כמה מאמרים על מוזיקה, בייחוד להקלטות שלו עצמו.
מוות
מונרו התאבד בתליה בשנת 1976, כשהיה שרוי בדיכאון; משערים שמותם, זמן קצר קודם לכן, של אביו ושל חותנו, שלהם הקדיש את ספרו היחיד, תרם להחלטתו לשים קץ לחייו. עם זאת, הוא ניסה להתאבד במנת-יתר של סמים שנה קודם לכן.
מורשת
מונרו עשה אולי יותר מכל אדם אחר במחצית השנייה של המאה ה-20 להבאת המוזיקה העתיקה לציבור הרחב בבריטניה, אם כי הקריירה שלו ארכה בקושי עשר שנים. לתרומתו זו ניתן דגש כאשר ועדת גשושית החלל "ווייג'ר" בחרה אחת מהקלטותיו להיכלל במסע החללית כחלק מ"תקליט הזהב של ווייג'ר".
מונרו הותיר אחריו לא רק את הקלטותיו אלא גם אוסף גדול של כלי נגינה. "גנזך מונרו" באקדמיה המלכותית למוזיקה כולל מכתבים, מסמכים, תסריטי טלוויזיה, פרטיטורות, יצירות מוזיקליות וספרים. האוסף פתוח לקהל. בקטלוג המקוון של "גנזך המוזיקה של הספרייה הבריטית" מופיעים רישומי הקלטותיו הרבות, לצד אלה של עוד אישים רבים.
מידע על חייו ויצירתו של דייוויד מונרו אפשר למצוא בהספדים שנכתבו לזכרו בשנת 1976 (בייחוד בכתב העת Early Music של OUP), ובמקורות הבאים: מאמר מפורט במילון אוקספורד לביוגרפיה לאומית מאת כריסטופר הוגווד; מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים; "אמנותו של דייוויד מונרו", סט תקליטים עם ביוגרפיה מאת ארתור ג'ונסון, מפיק "חליל הקסמים", ועל עטיפת תקליט הוויניל הישן של "סוויטת רנסאנס".
מארק קרוסאס
מארק קרוסאס אי לוקה (בקטלאנית: Marc Crosas i Luque, נולד ב-9 בינואר 1988 בסאנט פליו דה גווישולס שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת הקשר האחורי. קרוסאס, שגדל במחלקת הנוער של ברצלונה, שיחק באירופה בקבוצות אולימפיק ליון, סלטיק ווולגה ניז'ני נובגורוד, לפני שעבר למקסיקו, שם שיחק במשך מספר שנים והתאזרח. לאחר פרישתו ממשחק החל לעבוד כפרשן ואנליסט כדורגל.
קריירת מועדונים
קרוסאס נולד וגדל בסאנט פליו דה גווישולס, עיירה קטנה בקרבת ז'ירונה שבקטלוניה. בצעירותו הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה, שם עשה את צעדיו הראשונים. בעודו שחקן ברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, זכה להזדמנויות בקבוצה הבוגרת של המועדון, אותה אימן פרנק רייקארד ההולנדי. ב-8 בנובמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף במקומו של אנדרס אינייסטה במשחק גביע המלך נגד בדלונה, אותו ברצלונה ניצחה 4–0. בעונת 2007/2008 ערך שתי הופעות נוספות בגביע המלך, ובנוסף לכך, ב-12 בדצמבר 2007 ערך קרוסאס את הופעת הבכורה בליגת האלופות במשחק נגד שטוטגרט שהתקיים בקאמפ נואו והסתיים בניצחון 3–1 לזכות ברצלונה.
בינואר 2008 הושאל קרוסאס לאולימפיק ליון עד סוף העונה, במטרה שיצבור ניסיון מקצועי. למרות זאת, בליון זכה להזדמנויות מועטות. הוא פתח בשלושה משחקים בלבד במסגרת הליגה הצרפתית ונכנס כמחליף בחמישה נוספים, תרם חלק קטן לזכייתה של ליון הן באליפות והן בגביע הצרפתי. בסיום ההשאלה עבר קרוסאס מברצלונה לסלטיק הסקוטית בתמורה לסכום העברה שעמד על כחצי מיליון אירו. קרוסאס זכה לקבלת פנים חמה בקבוצתו החדשה והוא השתלב בה בהדרגה. ב-28 בינואר 2009 עזר לסלטיק להעפיל לגמר גביע הליגה הסקוטית כאשר הבקיע את בעיטתו בדו-קרב בעיטות העונשין נגד דאנדי יונייטד, שהסתיים בניצחון 11–10 לזכות סלטיק. סלטיק ניצחה גם במשחק הגמר וזכתה בתואר. ב-28 בפברואר הבקיע את שערו הראשון והיחיד במדי סלטיק, בניצחון 7–0 על סנט מירן. סלטיק סיימה את העונה כסגניתה של גלאזגו ריינג'רס בליגה הסקוטית, וקרוסאס נבחר כשחקן הצעיר המצטיין של הקבוצה לעונה זו.
בעונת 2009/2010 התקשה קרוסאס למצוא את מקומו בהרכב הקבוצה, כאשר הועדפו על פניו הקשרים מאסימו דונאטי ולאנדרי אנגוומו. לאחר שדונאטי עבר לבארי, קיבל קרוסאס יותר הזדמנויות לצדו של אנגוומו, והוא עזר לקבוצה לסיים במקום השני בפעם נוספת. בעונת 2010/2011 דחק מאמן סלטיק ניל לנון את קרוסאס לקצה הספסל, ובשל כך הוא ערך שלוש הופעות בודדות במשך כל העונה. בפברואר 2011 עבר לוולגה ניז'ני נובגורוד הרוסית בתמורה לסכום העברה של 300 אלף פאונד.. במהלך תקופתו בוולגה, שנמשכה 11 חודשים, ערך קרוסאס 26 הופעות בליגה הרוסית, בהן בישל לחבריו לקבוצה חמישה שערים.
בינואר 2012 עזב קרוסאס את אירופה, עבר למקסיקו וחתם בשורות סנטוס לגונה על חוזה לשלוש שנים. תוך זמן קצר התברג קרוסאס בהרכב קבוצתו החדשה. ב-7 במרץ ערך את הופעת הבכורה בליגת האלופות של CONCACAF במשחק רבע הגמר נגד סיאטל סאונדרס שמליגת ה-MLS. במשחק, שהסתיים שהסתיים בהפסד 2–1, בישל שער להרקולס גומס. בגומנלין ניצחה סנטוס לגונה 6–1 והמשיכה לחצי הגמר. סנטוס לגונה הגיעה אף לגמר, שם הפסידה למונטריי בתוצאה המצטברת 3–2. למרות זאת, רק חודש לאחר מכן סייע לסנטוס לגונה לזכות בקלאוסורה 2012 של אליפות מקסיקו עם ניצחון בתוצאה מצטברת 3–2 על אותה מונטריי בגמר הפלייאוף.
ב-20 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון במדי סנטוס לגונה, בניצחון 4–0 על אגילה שמאל סלוודור בליגת האלופות של CONCACAF. במשחק הראשון של רבע גמר הטורניר הפסידה סנטוס לגונה 1–0 ליוסטון דינמו שמה-MLS, אך במשחק הגומלין, שנערך ב-13 במרץ, העפילה סנטוס לגונה לחצי הגמר עם ניצחון 3–0, כשקרוסאס מבקיע את השער השלישי לזכות קבוצתו. סנטוס לגונה המשיכה עד לגמר, שם הפסידה למונטריי. קרוסאס גם פתח דרך קבע במשחקי קבוצתו בליגה המקסיקנית. באפרטורה של אותה שנה הגיעה סנטוס לגונה למקום התשיעי שהותיר אותה מחוץ לפלייאוף. בשלושת הטורנירים הבאים של הליגה המקסיקנית העפיל עם סנטוס לגונה לפלייאוף, אך בכולם היא הודחה בשלב חצי הגמר.
במאי 2014 עבר קרוסאס מסנטוס לגונה ללאונס נגרוס, שזה עתה עלתה לליגה הראשונה במקסיקו. במדי לאונס נגרוס שיחק בכל דקת משחק אפשרית הן באפרטורה 2014 והן בקלאוסורה 2015. ב-28 בספטמבר הבקיע קרוסאס את שערו הראשון והיחיד במסגרת הליגה המקסיקנית, בהפסד 2–1 למונרקס מורליה. בסיום קלאוסורה 2015, בתום שנה אחת בלבד בליגה הראשונה, שבה לאונס נגרוס לליגה השנייה במקסיקו. ביוני 2015 עז את לאונס נגרוס והצטרף לשורות קרוס אסול. קרוסאס ערך שבע הופעות במדי קרוס אסול במסגרת אפרטורה 2015, שבה הגיעה קרוס אסול למקום ה-14 בלבד. בעונת 2016/2017 שב לספרד כאשר הושאל לחצי עונה לטנריפה, קבוצה מהאיים הקנריים שהייתה באותה עונה בליגה השנייה. במדי הקבוצה הופיע ב-14 משחקי ליגה לפני ששב למקסיקו. בינואר 2017 הושאל פעם נוספת, הפעם לטמפיקו מאדרו המקסיקנית, שהייתה אז בליגה השנייה. במדי הקבוצה שותף ב-12 משחקים בקלאוסורה 2017, לפני שפרש ממשחק בגיל 29.
חיים אישיים
קרוסאס הוא בן דודו של אלברט ז'ורקרה, שהיה שוערה של ברצלונה במהלך העשור הראשון של המאה ה-21.
אביחי שילה
אביחי שילה (נולד ב-29 בינואר 1979) הוא שחקן במאי ויוצר ישראלי, בוגר בית ספר לקולנוע יהודי תורת החיים וזוכה פרס שר ההשכלה הגבוהה לתרבות יהודית ולתיאטרון ע"ש אורי אורבך ז"ל לשנת 2020, תש"פ.
מוכר בתחום המשחק כשחקן-יוצר המעלה לרוב נושאים לא מדוברים או מושתקים בחברה הישראלית ובמיוחד בזכות יצירתו האחרונה 'מי שלחם' המספרת את סיפורו בה הוא רואה כשליחות הגדולה של חייו.
ביוגרפיה
נולד וגדל בעיר פתח תקווה, בן להורים גרושים. גדל בשנות ילדותו ונעוריו עם אימו אשר הייתה מכורה לטיפה המרה ובגילופיה היה סובל ממנה. לאחר כמה זמן נישאה אימו בשנית. אביו החורג היה נוהג לפגוע בזהותו הגברית של אביחי לעיתים אף בידיעת אימו.
באותה עת אביחי למד בבית הספר היסודי "נצח ישראל" ולאחר מכן עבר לישיבה התיכונית "נחל יצחק" שבמושב נחלים. בשנת 1997 אביחי החל את לימודיו בישיבת ההסדר הגבוהה ביישוב שילה. את שירותו הצבאי עשה במסגרת תוכנית ההסדר בחטיבת הנח"ל.
בשנת 2000 בעקבות משבר אישי עזב את עיר הולדתו ומאז ועד היום מתגורר ביישוב שילה.
בשנים 2007–2009 החל את עבודתו כמשווק בתיאטרון רפרטוארי החרדי "נקודה טובה" שם היה המפגש הראשון שלו עם עולם התיאטרון.
בשנת 2010 החל את עבודתו כשחקן מטעם תנועת "מבראשית" ובעקבות כך יצא לדרך עצמאית כשחקן יוצר. במקביל הוא החל את לימודי המשחק שלו בבית הספר למשחק ולקולנוע יהודי תורת החיים שנמצא ביישוב יד בנימין.
בשנת 2011 הקים אביחי את מרכז הפעילויות "דוסיטרי" בהן הוא הציג הצגות ופעילויות לילדים ולנוער שעסקו בעיקר סביב מעגל השנה.
בשנת 2015 אביחי יצר יחד עם הנהלת מתחם "הגולה" ויונתן דובוב שבפתח תקווה ערבי חשיפה תחת השם "מגדלור" לאמני במה צעירים, שבעיקר משויכים למגזר הדתי-לאומי, ובמקביל החל לקבל חשיפה מקצועית וציבורית.
בשנת 2017 לקה אביחי בגידול סרטני בפניו (לימפומה של העור) אשר אילץ אותו להתחיל בטיפולים ולהפסיק את פרויקט מגדלור.
מי שלחם
לאחר שהבריא, החליט לשכתב את סיפור חייו לכדי מופע יחיד אוטוביוגרפי, ובשנת 2018 הוציא לאור את המופע 'מי שלחם' איתו הוא מופיע עד היום. בשנת 2020 זכה על יצירתו בפרס השר לתרבות יהודית בתחום התיאטרון ע"ש השר אורי אורבך ז"ל.
ב-2021 החליט לערוך שינויים משמעותיים במופע על מנת שיתאים לקהל רחב יותר של גילאים ומגזרים.
יחסי גומלין בין אורגניזמים
באקולוגיה, יחסי גומלין הם השפעות הדדיות שמתקיימות בין אורגניזמים שונים בבית גידול. ליחסי גומלין השפעה מכריעה על הדינמיקה של גודלן של אוכלוסיות, על תפקודיהן בחברה הביולוגית, ועל עיצובה של חברה זו.
ניתן לחלק יחסי גומלין לאלה שמתרחשים בין פרטים מאותו המין (יחסי גומלין תוך-מיניים) ובכך מעצבים את הדינמיקה של האוכלוסייה, ולאלה שמתרחשים בין אורגניזמים ממינים שונים (יחסי גומלין בין-מיניים) ובכך מעצבים את היחסים בין אוכלוסיות המרכיבות את החברה האקולוגית.
ניתן גם לחלק יחסי גומלין ליחסים ישירים ויחסים עקיפים. טריפה היא דוגמה ליחס גומלין ישיר. אכילת צמחים היא יחס גומלין ישיר דומה המתקיים בין בעלי חיים לצמחים. מערכת הכוללת מינים משלושת הסוגים (טורפים, אוכלי צמחים וצמחים) מקיימת גם יחסי גומלין עקיפים. לדוגמה, הגדלת אוכלוסיית הטורפים עשויה לגרור תגובת שרשרת בה אוכלוסיית הנטרפים תקטן, וכתוצאה מכך תגדל אוכלוסיית הצמחים. דוגמה נוספת היא שני מיני צמחים שצורכים משאב משותף ועל כן מקיימים תחרות. גם שני מיני צמחים שאינם מתחרים על משאבים משותפים עדיין עשויים לקיים ביניהם יחסי גומלין עקיפים אחרים. לדוגמה, במצב הנקרא "תחרות לכאורה", שני המינים מהוים מקור מזון למין משותף של אוכל צמחים. במקרה זה, הגדלת האוכלוסייה של הצמח האחד תאפשר את גדילתה של אוכלוסיית אוכל הצמחים, ובכך תגרום להקטנת אוכלוסיית הצמח השני. יחסי גומלין עקיפים יכולים להיות סבוכים, והם מצויים לאחרונה במוקד המחקר האקולוגי, עם ההבנה שעוצמתם והשפעתם על עיצוב החברה האקולוגית עשויות להיות גדולות.
יחסי גומלין תוך-מיניים
יחסי גומלין תוך-מיניים מתרחשים בין פרטים בני אותו המין. פרטים בני אותה אוכלוסייה חיים זה לצד זה באותו בית גידול, ועל כן עשויים להשפיע זה על זה באורח חיובי או שלילי. בסוג יחסי גומלין זה ההשפעה הישירה היא על כשירות הפרטים, דהיינו על הצלחתם בהישרדות ורבייה. יחסי הגומלין הבסיסיים ביותר, המתקיימים בכל אוכלוסייה המתרבה ברבייה זוויגית, הם כמובן רבייה. כשמין מתרבה ברבייה זוויגית, הוא זקוק לפרט נוסף, בדרך כלל מהזוויג האחר, כדי להתרבות. על ידי הרבייה, כל פרט תורם לכשירותו של הפרט האחר (כיוון שהוא מעלה את סיכוייו להעמיד צאצאים), ולכן ההשפעה היא חיובית.
ישנם גם יחסי גומלין תוך-מיניים בעלי השפעה שלילית על הפרטים המשתתפים. תחרות תוך-מינית היא ללא ספק טיפוס יחסי הגומלין השליליים הנפוץ והחשוב ביותר. תחרות היא יחסי גומלין אשר נובעים מהעובדה שהפרטים המתחרים דורשים את אותו המשאב, ובעקבותיהם יורדת כשירות המינים המתחרים. תחרות קיימת, ברמות שונות, בכל אוכלוסייה שהיא. זאת מפני שפרטים בני אותו המין צורכים בדיוק את אותם המשאבים. צריכת טיפוסי משאבים דומים מובילה לתחרות כיוון שצריכת המשאב על ידי פרט אחד מקטינה את כמות המשאב הנותרת לפרט השני, וכך מורידה את סיכוייו לשרוד (במקרה כזה היא מכונה "תחרות ניצול"). במקרים אחרים פרטים מונעים את הגישה למשאב מפרטים אחרים ישירות ("תחרות הפרעה"). תחרות מתקיימת גם בין מינים שונים, ואז היא קרויה "תחרות בין-מינית".
במיני בעלי חיים שונים אנו מוצאים טיפוסים נוספים של יחסי גומלין תוך מיניים חיוביים, מלבד רבייה. אלו הם בעלי חיים חברתיים - בעלי חיים המתקיימים בקבוצה כחלק הכרחי בחייהם. חיים בקבוצה או בלהקה מקנים יתרונות רבים, ביניהם הגנה ושיפור ביכולת השגת מזון.
יחסי גומלין בין-מיניים
יחסי גומלין מתקיימים גם בין מינים שונים החיים באותה חברה. אלה קרויים יחסי גומלין בין-מיניים. החברה הביולוגית מורכבת מאוכלוסיות של מינים שונים המתקיימות בבית גידול משותף. בשל החיוּת באותו בית גידול, סביר מאוד להניח שהמינים ישפיעו בדרך זו או אחרת זה על זה ובכך ירקמו ביניהם יחסי גומלין. יש שאף מתנים את השתייכותם של מינים לאותה חברה ביחסי גומלין ביניהם. ביחסים בין-מיניים ההשפעה מקבלת רובד נוסף. מלבד השפעה של פרט ממין אחד על כשירות פרט ממין אחר, ניתן לדבר על השפעה על הדינמיקה האוכלוסייתית של אוכלוסיות המינים השונים, כלומר על גודלן וקצב גידולן של האוכלוסיות. ההשפעה עשויה להיות חיובית, שלילית, או נייטרלית.
מטבע הדברים יחסי גומלין בין-מיניים מגוונים הרבה יותר מיחסים תוך-מיניים, ובמקרים רבים מורכבים יותר. בשל המגוון הגדול מקובל לסמן את טיפוסי היחסים בכתיב מקוצר. בכתיב זה הסימון הוא על פי סוג ההשפעה על כל אחד מהמינים: חיובית - "+", שלילית - "-", או נייטרלית - "0". כך שישנם חמישה סוגי יחסים בין מיניים: -/-, +/+, +/-, -/0, -/0; כשלדוגמה יחסי -/- הם יחסים ששני המינים מושפעים מהם שלילית. דוגמה ליחסים כאלה הם יחסי תחרות בין-מינית. בטבלה משמאל מסוכמים הסוגים הנפוצים של יחסי גומלין בין-מיניים, והשפעתם על כל אחד מהמשתתפים. להלן נדון בקצרה בחשובים ביותר.
תחרות
תחרות בין-מינית היא אחד מטיפוסי יחסי הגומלין הנחקרים ביותר. בדומה לתחרות תוך-מינית, תחרות בין-מינית נובעת מצריכתו של משאב משותף, אך כמובן שמדובר בצריכה על ידי שני מינים שונים; וגם כאן התחרות עשויה להיות תחרות ניצול, או תחרות הפרעה. ככלל, תחרות בין-מינית חלשה מתחרות תוך-מינית. הסיבה לכך היא שתחרות, משני הסוגים, נובעת מצריכה דומה של משאבים; אך בעוד שפרטים בני אותו המין צורכים את אותם המשאבים בדיוק ובצורה זהה, פרטים בני מינים שונים נבדלים זה מזה במשאבים אותם הם צורכים ובאופן צריכתם. לתחרות בין-מינית זוקפים אקולוגים חשיבות מכרעת בעיצוב חברות ביולוגיות, כיוון שהיא מגבילה את מספר המינים המתקיימים על אותם משאבים אשר יכולים לחיות בחברה אחת.
טריפה
יחסי טריפה או בשמו האחר "יחסי טורף-נטרף", הוא יחס גומלין בו פרטי מין אחד צורכים פרטי מין אחר. על פי הגדרה רחבה זו יחסי טריפה אינם מוגבלים רק לאכילת בעל חיים אחד על ידי בעל חיים אחר, אלא גם אכילת צמחים, וכן יחסי טפילות בהם הטפיל ניזון מהפונדקאי (המין אליו הוא "נטפל"). יחסי טריפה מעלים כמובן את כשירותו של המין הטורף כיוון שהיא מספקת לו מזון אשר מגדיל את סיכוייו לשרוד. כשירותו של המין הנטרף על פי רוב יורדת, לפחות בזמן הקצר, בין אם בגלל שהפרטים הנטרפים מתים בזמן הטריפה, ובין אם הם נפגעים ללא מוות מיידי (למשל ברעייה של צמחים).
חקיינות
חקיינות תהליך של דמיון בין בעל חיים אחד (שהוא המודל) לבין בעל חיים אחר (שהוא החקיין), כך שבעל חיים שלישי יכול להתבלבל ביניהם. אומנם אין קשר ישיר בין שני בעלי החיים, אך יש לכך השפעות סביבתיות כמו התגוננות טובה יותר מטורפים או פיתוי מזון.
ישנם מספר סוגים של חקיינות בטבע. באחד הקרוי חיקוי מילריאני שני המינים אינם קרובים אך שניהם מכילים רעל או חומר דוחה להגנתם והידמות בעלת צבעי אזהרה דומים עוזרת "להרתיע מראש" את הטורפים ולכן היחסים ביניהם מועילים לשני הצדדים (יחסי +/+). חיקוי ביטסיאני לעומת זאת הוא חיקוי בו המין המחקה איננו ארסי אלא מידמה לארסי וכך נראה לאויביו. עם זאת הפרט הלא ארסי אינו יכול לחנך את הטורף להתרחק מהדוגמאות שלו וכך כשטורף ייתקל במין הארסי הוא ינסה לתקוף אותו. בשביל שהחיקוי יצליח המין הלא ארסי יצטרך להיות נדיר הרבה יותר מהמין הארסי. בשל כך יחסי חיקוי אלה הם טובים לצד אחד ומזיקים לאחר (יחסי +/-).
ישנם סוגי חקיינות נוספים: חקיינות אגרסיבית המשמשת טורפים להתקרב לקורבנם שהוא הפרט המחוקה, חקיינות רבייה המידמה למינים העוזרים למטרות מיניות של המחקה, למשל פרח הדבורנית, חקיינות הרתעה המידמה למיני טורפים מפחידים ומצילים את החקיין מטורפים וחקיינות עצמית בה במקום להידמות למין שונה ישנו איבר מדומה המושך את עיני הטורף ומסיט אותו מאיברים מועילים.
אמנסליזם
אמנסליזם או אללופתיה הוא יחס בו מין אחד ניזוק והמין השני לא מרוויח (יחסי -/0). יחסים כאלה קיימים בכמה דוגמאות בטבע כשהעיקרי הוא מיני צמחים שמפרישים חומר רעל או מעכב התפתחות על הזרעים של כל צמח אחר. התנהגות זו נפוצה בעיקר בצמחי מדבר שהחומרים בסביבתם מאוד יקרים והם חייבים לנצל אותם לבדם.
סימביוזה
סימביוזה בשיח העממי משמשת פעמים רבות כשם נרדף להדדיות, אך למעשה סימביוזה בהגדרתה המדעית מציינת כל סוג יחסי גומלין בהם פרטי שני המינים חיים בצמידות פיזית זה לזה. עונים להגדרה זו מספר טיפוסי יחסי גומלין: הדדיות (+/+), קומנסליזם (+/0) וטפילות (+/-). טפילות היא בהכרח טיפוס סימביונטי, אך שני הטיפוסים האחרים קיימים הן כסימביוזה והן ללא צמידות בין המינים. לדוגמה, שושנות ים ודגי השושנון מקיימים קשרי הדדיות סימביוטיים: הדג מוצא מחסה מטורפים בין הזרועות הצורבות של השושנה, והשושנה ניזונה משאריות הטרף של הדג. העלקת היא צמח טפיל, ומתפתחת באמצעות חומרי מזון שהיא קולטת משורשי צמחים פונדקאיים, שאליהם היא נצמדת וגורמת לפגיעה בהתפתחותם. שרכים הגדלים מתוך גזעה של הערבה, מקיימים קומנסליזם סימביוטי עימה. הם מוצאים את ביתם על גבי הגזע, סופגים אור ולחות לצורכיהם, אך לא על חשבון העץ וללא כל השפעה ידועה עליו.
הדדיות
יחסי הדדיות או "מוטואליזם" הם יחסים מסוג +/+, דהיינו מועילים לשני המינים המשתתפים. קיימים מקרים רבים של הדדיות בעולם החי, חלקם הכרחיים להישרדותו של אחד או יותר מהמינים המשתתפים (הדדיות אובליגטורית) כך שהוא לא יוכל לשרוד כלל בחברה בה נעדר המין האחר, וחלקם אינם הכרחיים (הדדיות פקולטטיבית) ואז ההדדיות רק מעלה את כשירותו בבתי הגידול בה הוא יוכל לקיימה. כמו כן, הדדיות יכולה להיות ספציפית, ולהתקיים רק בין זוג מינים מסוים וספציפי, וישנם מקרים בהם היא איננה כזו ויכולה להתרחש בין מגוון מינים. בעבר נהגו להשתמש בהדדיות כדוגמה להרמוניה בטבע ולהתייחס אליה כעזרה הדדית, אך ככל שמתקדם המחקר בנושא מתברר כי נכון יותר להתייחס להדדיות כניצול הדדי - כל מין מנצל את המין האחר לצורך העלאת כשירותו. סוג מסוים של יחס הדדיות הוא אנדוסימביוזה בו מין אחד הוא פונדקאי החי בתוך גופו של המין השני ומסייע לו בדרכיו וגם מקבל דבר בתמורה מהפונדקאי.
טפילות
ביחסי טפילות הם יחסי סימביוזה בהם ישנו מין אחד המרוויח ומזיק - הטפיל, למין שני - הפונדקאי (יחסי +/-).
הטפיל יכול להמית את הפונדקאי שלו כמו ביחסי פרזיטואידים, אך דבר זה יפגע בעקיפין בטפיל עצמו, על כן הברירה הטבעית תפעל להקטנת הנזק לפונדקאי או למציאת פונדקאי חזק יותר.
ישנם גם סוגי טפילויות נוספות: טפילות תטולה הגורמת למין אחר לדאוג יותר למין הטפיל (למשל אצל קוקייה אירופית) או חומסנות - בה מין אחד חוטף מזון של מין אחר.
קומנסליזם
ביחסי קומנסליזם ישנו מין אחד שמרוויח מהיחסים ומין אחר שאינו מרוויח אך גם אינו מפסיד (+/0). הקומנסל (מפיק התועלת) נהנה מהפונדקאי ללא גרימת נזק. דוגמה לקומנסליזם היא אפיפיטים שהם צמחים הנפוצים בג'ונגלים וגדלים על צמחים אחרים אך אינם מזיקים להם. אורח חייהם המיוחד מאפשר להם להגיע אל האור מבלי לגדול בקרקע, בעזרת שורשי אוויר מיוחדים הם קולטים את המים מהאוויר הלח שסביבם, ואת המלחים הם קולטים מאבק ומעפר המצטבר בחריצים שבקליפות העצים.
Nimiq
נימיק (באנגלית: Nimiq, בקיצור: NIM) הוא מטבע מבוזר מבוסס טכנולוגיית הבלוקצ'יין, שמשמש כאמצעי להעברת כסף. הנימיק הוא מטבע בעל קוד תוכנה פתוח שהופץ תחת רישיון Apache License 2.0, מבוסס על רשת עמית לעמית (P2P), אינו מנוהל על ידי רשת מרכזית כלשהי, ומוכר כאחד המטבעות החדשים בשוק המטבעות הקריפטוגרפיים. הנימיק בנוי על JavaScript ומבוסס על הדפדפן, מה שהופך אותו זמין לכולם.
נימיק עובר בקרוב ממנגנון Argon2d לAlbatross ולהעביר את המטבע למבוסס Proof-of-stake