cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אגרנות כפייתית
התמונה הקלינית
התמונה הקלינית תכלול תופעות כמו שמירה כפייתית של פריטים ישנים שחלקם אינו נמצא בשימוש וחלקם האחר תופס מקום רב בבית עד כדי חוסר יכולת לזוז בו ולנקות אותו. אצל חלק מהאנשים עם ההפרעה ישנה רכישה מוגזמת של מוצרי מזון ופריטים שונים לבית. ישנם קשיים וחרדה בכל הקשור להשלכת חפצים מהבית, אף על פי שחלק מהחפצים (מזון וכדומה) נרקבים ומעלים ריח רע. האיסוף יכול לכלול עיתונים, דברי דואר, מגזינים וכדומה. הוא יכול לכלול חיטוט בערימות אשפה ומזבלות ואיסוף פריטים שונים מפחי האשפה. תכונות נוספות, המאפיינות את האדם עם ההפרעה יכולות להיות פרפקציוניזם, קושי לתכנן דברים מורכבים ולקבל החלטות. האגרנות יוצרת מצב בו קשה לזרים להיכנס לבית המלא כולו בערימות של חפצים ובדברים רבים המדיפים ריח ריקבון קשה מנשוא. האגירה הכפייתית עלולה להוביל את האדם, החי עם הפרעה זו, למצבי חרדה ודיכאון, שהסיבות להן תלויות ברמת התובנה של האדם עם ההפרעה.
סכנות נלוות להפרעה
אגרנות כפייתית גורמת סבל, לא רק לאדם הסובל מהבעיה, אלא גם לסביבתו הקרובה. בחלק גדול מהמקרים, דירותיהם של האגרנים הכפייתיים אטומות וחשוכות לאורך כל שעות היממה, בשל תחושת קנאות לפרטיותם וגם תחושת בושה, המתלווה לחייהם. האגרנות הכפייתית עלולה להוביל לסכנות בשני תחומים עיקריים: בתחום הבריאותי – אישי וסביבתי ובתחום הנפש.
תחלואה נלווית
לכ-75% מהאנשים החיים עם הפרעת אגירה כפייתית, יש גם הפרעת חרדה או דיכאון. ההפרעה השכיחה ביותר היא דיכאון מז'ורי (50%), הפרעת חרדה חברתית, והפרעת חרדה מוכללת (בערך 20%). לרבים מהם יש תסמינים של הפרעה טורדנית-כפייתית (OCD), ולעיתים אף הפרעה מלאה. כמו כן, נמצא קשר בין השילוב של OCD עם הפרעת קשב, לבין אגרנות כפייתית.
אבחנה מבדלת
מצב רפואי: יש לשלול אפשרות של פגיעת ראש או גידול במוח שגרמו להופעת התסמינים.
הפרעות נוירו-התפתחותיות: אגרנות כפייתית לא תאובחן אם האדם כבר מאובחן עם הפרעה נוירו-התפתחותית (הספקטרום האוטיסטי וכדומה).
הפרעות פסיכוטיות (ספקטרום הסכיזופרניה): אגרנות לא תאובחן במקרה שבו אגירת החפצים היא תוצאה של דלוזיות ומלווה בתכנים פסיכוטיים של הפרעות הספקטרום הסכיזופרני.
אפיזודת דיכאון מז'ורי: אגרנות לא תאובחן במקרה, שבו אגירת החפצים היא תוצאה של נסיגה מנטלית, של תשישות או של אובדן אנרגיה, כחלק מתמונה של אפיזודת דיכאון מז'ורי.
הפרעה טורדנית כפייתית: אגרנות לא תאובחן במקרה שבו אגירת החפצים היא תוצאה של סימפטומים של טורדנות כפייתית. במקרה כזה הצורך לשמר את תולדות החיים יהיה גדול יותר מהצורך לשמר חפצים.
עזרה פסיכו-סוציאלית
עזרה לאדם עם אגרנות כפייתית חייבת להתחיל בסביבה תומכת, שתלווה אותו לאורך כל הדרך. בישראל, עומדים לרשות האגרנים הכפייתיים מספר מוקדי סיוע, שיכולים להעניק להם ייעוץ מקצועי בנוגע להתנהלות בחיי היומיום. מוקדי סיוע אלו כוללים בין היתר: בעלי מקצוע בתחום הנפש (פסיכיאטר, פסיכולוג וכדומה), רשויות מקומיות, המפעילות עובדי רווחה ועובדים סוציאליים לצורך טיפול בבעיה ומספר קבוצות תמיכה, העוסקות בנושא ופעילות בכל רחבי הארץ.
פסיכותרפיה
ישנן עדויות לגבי הצלחה של טיפול קוגניטיבי התנהגותי באנשים עם אגרנות כפייתית.
בורמזי (חתול)
בורמזי הוא גזע של חתול הבית שמקורו במזרח אסיה.
היסטוריה
ישנה סברה כי חתולים אלו שמרו על המקדשים הבודהיסטים בבורמה העתיקה. הבודהיסטים האמינו כי חתולים אלו משמשים תחנות מעבר לנשמות של מתים ושהם מגנים על בעליהם מפני הרוע.
מאמינים כי הבורמזיים הם צאצאיהם של החתולים החומים שהוחזקו בארמונות ומקדשים בבורמה העתיקה (כיום מיאנמר). בשנת 1930 רכש ד"ר ג'וזף טומפסון מסן-פרנסיסקו גורת חתולים חומה מבורמה וקרא לה וונג מאו. כאשר וונג מאו גדלה, מצאו כי היא הכלאה של סיאמי עם גזע חדש, כהה פרווה.
באמצעות תוכנית גידול בררנית שכללה חתולים סיאמיים, הצליחו לבודד את הגזע החדש וניתן לו השם "בורמזי" הודות למוצאה של וונג מאו.
מזג
חתול אינטליגנטי מאוד, שופע חיבה, חברותי וקשור מאוד לבני המשפחה. אנרגטי, אוהב מאוד לשחק וטוב עם ילדים, ובעלי חיים אחרים. בעל קול עמוק ורועם, ולא מהסס להשמיע אותו.
מבנה
בעל עיניים גדולות ועגולות. מבנה גוף שרירי, עם משקל גדול ביחס לממדי גופו. הפרווה קצרה ודלילה יחסית וצבעה חום, שחור פלטינה ודבש.
בריאות
הגזע לא סובל ממאגר גנים מצומצם, ולרוב הוא חסון ובריא. עלולה להופיע בעיה בקרנית - חתיכת עור ושערות שמחוברות לקרנית, בדרך כלל ליד זווית העין - שניתן לטפל בה באמצעות ניתוח.
פאק (מתאבק)
בנג'מין סאטרלי (באנגלית: Benjamin Satterley; נולד ב-22 באוגוסט 1986) הידוע יותר בשם הבמה שלו, פאק הוא מתאבק אנגלי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיע תחת שם הבמה נוויל (קיצור של שם הבמה המקורי שלו אדריאן נוויל) בין השנים 2012 ל-2018.
סאטרלי נודע בזכות סגנון ההיאבקות בעל מהלכים אוויריים מסוכנים, שהעניקו לו את הכינוי "The Man That Gravity Forgot" (שפירושו: "האיש שכוח המשיכה שכח אותו"). הוא החל את קריירת ההיאבקות שלו תחת שם הבמה פאק בארגון ההיאבקות העצמאי Independent Wrestling Federation (IWF) ולאחר שביסס את מעמדו ברחבי אנגליה בארגוני היאבקות כמו Real Quality Wrestling (RQW) ו-One Pro Wrestling (1PW), הוא החל להופיע מחוץ לאנגליה, בעיקר בארגוני ההיאבקות האמריקאים Pro Wrestling Guerrilla (PWG), Ring of Honor (ROH) ו-Chikara בנוסף לארגון ההיאבקות היפני Dragon Gate, שבו זכה באליפות פתחו את השער האמיץ, פתחו את השער התאום ופתחו את השער המשולש. בארגון PWG, הוא היה פעם אחת אלוף הזוגות של PWG ביחד עם רודריק סטרונג בנוסף לזכייתו עם האחרון בטורניר ה-DDT4 הראשון בתולדות הארגון.
בין השנים 2012 ל-2015, נוויל הופיע ב-NXT, ששימש כמתחם הפיתוח של ה-WWE. הוא זכה פעמיים באליפות הזוגות של NXT, האחת עם אוליבר גריי (אלופי הזוגות הראשונים) והאחרת עם קורי גרייבס. בנוסף, הוא פעם אחת אלוף ה-NXT, מה שהפך אותו למתאבק הראשון שזוכה גם באליפות ה-NXT וגם באליפות הזוגות של NXT. נוויל קודם לרוסטר הראשי בתחילת שנת 2015. הוא היה חלק ממחלקת משקל הקל של הארגון החל מדצמבר 2016 ואף זכה פעמיים באליפות ה-WWE במשקל קל.
לאחר שעזב את ה-WWE בשנת 2018, סאטרלי שב בחזרה לשם הבמה הקודם שלו, פאק, וחזר לארגון ההיאבקות Dragon Gate, שבו זכה באליפות פתחו את שער החלום והיה חלק בקבוצת הנבלים R.E.D. בשנת 2019, הוא עזב את ארגון זה וחתם בשורות ארגון ההיאבקות החדש AEW, שבו הקים את קבוצת ה-Death Triangle ביחד עם הלוצ'ה בראדרס (פנטגון ג'וניור וריי פיניקס).
חיים אישיים
סאטרלי הוא אוהד של קבוצת הפרמייר ליג מעיר הולדתו, ניוקאסל יונייטד. הלהקה המועדפת עליו היא הספשלז. שם הבמה שלו ב-WWE נגזר משמו הפרטי של אחד מחברי הלהקה, נוויל סטייפלס.
הנצחת החיילים היהודים שלחמו בשורות הצבא הרומני במלחמת העולם הראשונה ונפלו בקרב
הנצחת החיילים היהודים היא חלק בלתי נפרד ממפעל ההנצחה של כלל החיילים שנפלו במלחמת העולם הראשונה בשורות הצבא הרומני.
ממשלת רומניה קבעה בהחלטתה מספר 1913 מ-4 במאי 1920 את "יום הגיבורים" (ברומנית Ziua Eroilor) כחג לאומי להנצחת זכרם של הגברים והנשים שנפלו במהלך שירותם הצבאי. ההחלטה אושרה בכל הממשלות שהוקמו לאחר מכן, עם שינויים בתאריך.
כמוכן הוקם גוף שתפקידו לתחזק ולשמר את האנדרטאות שהוקמו לזכר הנופלים ולארגן את טקסי יום הזיכרון ברומניה. (ברומנית Oficiul Național pentru Cultul Eroilor). אנדרטאות ולוחות זיכרון הוקמו בעיקר בבתי קברות, כולל בתי קברות של המיעוטים, וליד כנסיות. הקהילות היהודיות הקימו לוחות זיכרון ומצבות צנועות בבתי הקברות היהודיים ובבתי הכנסת החל משנת 1926. עם התמעטות האוכלוסייה היהודית, חלק מבתי הקברות הוזנחו וננטשו.
מספרם של החיילים היהודים ששירתו בצבא הרומני במלחמת העולם הראשונה הוא 23,000. מתוכם, במהלך שלש שנות המלחמה (1916 – 1919) נפלו 882 חיילים, 772 חיילים נפצעו, 449 חיילים נפלו בשבי ו-3,043 הוכרזו נעדרים. 825 חיילים יהודים ששירתו כרופאים וחובשים צבאיים קיבלו עיטורי מלחמה על הצלת חיים.
טקסי אזכרה והתייחדות עם זכר הנופלים היהודים מתקיימים בבתי הקברות היהודיים ליד האנדרטאות או בחלקות הצבאיות, בנוכחות נציגי הקהילה היהודית המקומית, נציגי ציבור אחרים וקהל. ב"יום הגיבורים" מתארגנות גם פעולות תרבות שונות בנושא.
קראיובה
בבית הקברות היהודי בקראיובה הוקמה "אנדרטה לזכר הגיבורים" עליה חקוקים שמותיהם של 62 חיילים יהודים שנפלו במלחמה. שמותיהם רשומים גם על לוח זיכרון שנקבע על קיר בית הכנסת.
ליד העיירה מָרָשֶשְטִי הוקם בשנת 2017 "פארק הזיכרון הלאומי" להנצחת החיילים שנפלו בקרבות שהתנהלו באזור במלחמת העולם הראשונה. גם הקהילה היהודית בקראיובה נטעה בו עצים לזכר החיילים היהודים שנפלו בקרב.
וָסְלוּי
ב-23 בפברואר 2019 נפתחה במוזיאון המקומי על שם שטפן הגדול תערוכת צילומים בשם "חיילים ורופאים יהודים במלחמת העולם הראשונה". התערוכה אורגנה על ידי פדרציית הקהילות היהודיות של רומניה, המרכז לחקר ההיסטוריה של יהודי רומניה וגופים נוספים במטרה להנציח את זכרם של החיילים היהודים שהתגייסו ולחמו ליד החיילים הרומנים בגבורה ובאומץ ונפלו יחד איתם.
פּלויֵשְטִי
בבית הקברות היהודי החדש בפלוישטי קיימת חלקה המוקדשת לחיילים היהודים שנפלו בגבורה במלחמת העולם הראשונה.
בּרָאִילָה
בבית הקברות היהודי בבראילה הוקמה אנדרטה משותפת לזכר הנופלים במלחמת העולם הראשונה ולזכר היהודים שמתו בפלוגות העבודה ובמחנות הריכוז בין השנים 1941 - 1944. על לוח הזיכרון לחיילים שנפלו במלחמת העולם הראשונה רשומים שמותיהם של 80 אנשים ודרגתם הצבאית. ביניהם שישה רופאים וארבעה קצינים.
החלק המנציח את החיילים שנפלו במלחמת העולם הראשונה הוקם בשנת 1926. לא ידוע מתי נוסף החלק המנציח את הנספים במחנות הריכוז ובפלוגות העבודה.
הכתובת "הכרת טובה עמוקה לגיבורים היהודים שמתו במלחמה לאיחוד רומניה (1916 – 1919) ניצבת על האנדרטה.
בוקרשט
בית העלמין פילנטרופיה בבוקרשט הוקם בשנת 1865 עבור הקהילה האשכנזית של בוקרשט. בשנת 2018 הפרלמנט הרומני אישר הקמת אנדרטה לזכר החיילים היהודים שלחמו בגבורה בשורות הצבא הרומני ונפלו בקרב במלחמת העולם הראשונה. (1916- 1919). פרטי החוק נקבעו בתיאום עם פדרציית הקהילות היהודיות של רומניה. משרד ההגנה מונה אחראי להקמת האנדרטה ולאחזקתה.
האנדרטה נמצאת במרכז בית הקברות בשדרה המרכזית, בתוך החלקה הצבאית.
בית העלמין הספרד י בבוקרשט הוקם בשנת 1929. בבית הקברות הוקם אובליסק לזכר החיילים היהודים בני העדה הספרדית שנפלו במלחמת העולם הראשונה.
יאשי
בית העלמין היהודי ביאשי הוקם בשנת 1883 והוא בית הקברות היהודי הגדול ביותר ברומניה ובמזרח אירופה. בבית הקברות הוקמה חלקה המוקדשת לחיילים היהודים שנפלו במלחמת העולם הראשונה. חדר התפילה והחלקה בה קבורים החיילים היהודים הוכרזו מונומנטים היסטוריים.
קונסטנצה
בבית הקברות היהודי בקונסטנצה הוקמה אנדרטה לזכר שמונה חיילים יהודים שהפלו במלחמת העולם הראשונה. האנדרטה, שהוקמה על ידי אסתר ואברהם קומפנייץ, בנויה מאבן, שיש וברונזה ועליה נקבעה הכתובת "נפלו להגנת המולדת".
רחל סלונימסקי
רחל סלונימסקי (1912 - 1998), הייתה אצנית ארצישראלית, אלופת ארץ ישראל הראשונה (1935) בריצת 60 מטר, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר.
ביוגרפיה
סלונימסקי התאמנה באגודת הספורט מכבי עתיד תל אביב.
1935
באליפות ארץ ישראל הראשונה שנערכה בסוף דצמבר אותה שנה זכתה סלונימסקי ב-4 מדליות זהב, בריצת 60 מטר בתוצאה של 8.8 שניות, לפני גירה שפירא (8.9 שניות) ועדה עבוד חברות באגודתה בריצת 100 מטר בתוצאה של 14.3 שניות, לפני גירה שפירא ועדה יהודאית אף היא ממכבי עתיד תל אביב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 30.5 שניות, לפני מרגלית ספיר ממכבי רחובות (30.8 שניות) ועדה עבוד ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם גירה שפירא, עדה יהודאית ורבקה ניניו בתוצאה של 59.4 שניות, לפני מכבי תל אביב (1:02 דקות)
1936
באליפות תל אביב שנערכה במרץ 1936 זכתה סלונימסקי פעמיים במקום ראשון בריצת 100 מטר בשיא ארץ ישראל חדש של 13.3 שניות, לפני גירה שפירא (13.5 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם חברותיה לקבוצה, גירה שפירא, עדה יהודאית ועדה עבוד קבעו שיא ארץ ישראל חדש של 56.7 שניות.
טריסטן ואיזולדה (אופרה)
טריסטן ואיזולדה (בגרמנית: Tristan und Isolde) היא אופרה בשלוש מערכות מאת ריכרד וגנר אשר כתב גם את הלברית. עלילת האופרה מבוססת בעיקר על סיפור האגדה הרומנטית מן המאה ה-12 "טריסטן" מאת גוטפריד פון שטרסבורג, שהיה מגדולי המשוררים הגרמניים בימי הביניים. העבודה על היצירה נמשכה בין השנים 1857–1859, והיא הוצגה לראשונה ב-10 ביוני 1865 במינכן בניצוחו של הנס פון בילוב.
ביצירתו את האופרה, הושפע וגנר במיוחד מספרו של הפילוסוף ארתור שופנהאואר "העולם כרצון וכדימוי" (Die Welt als Wille und Vorstellung), אך גם מהרומן שניהל עם המשוררת מתילדה ווסנדונק.
האופרה טריסטן ואיזולדה נחשבת כאחד משיאי יצירתו האופראית של וגנר, בעיקר בשל השימוש הנרחב שעשה ברעיונות מוזיקליים חדשניים של כרומטיות, עמימות טונאלית, והשעייה הרמונית. משכך, היא השפיעה באופן משמעותי גם על יצירותיהם של מלחינים רבים במוזיקה הקלאסית המערבית ושימשה השראה רבה בעבודותיהם של גוסטב מאהלר ריכרד שטראוס ועוד. אחרים לעומת זאת, אפיינו את יצירתם כעומדת בניגוד לזו של וגנר ובהם קלוד דביסי, מוריס ראוול ואיגור סטרווינסקי. טריסטן ואיזולדה מסמלת את הנסיגה מהלחנה בסגנון ההרמוני והטונלי המקובל, וככזו שהניחה את היסודות למוזיקה הקלאסית של המאה ה-20.
כתב היד של היצירה שמור במוזיאון ריכרד וגנר בביירוית.
היסטוריה
בשנת 1849 נאלץ וגנר לעזוב את משרתו כמנצח האופרה של דרזדן בשל צו מעצר שהוצא נגדו בגין תמיכתו בהתקוממות שנערכה בעיר כנגד ממלכת סקסוניה. הוא עזב את אשתו וברח לציריך שם פגש בשנת 1852 את סוחר המשי אוטו ווסנדונק שהפך במהרה לתומך ומממן שלו למשך מספר שנים. בתקופה זו הושפע וגנר מאוד מתנועת הרומנטיזם הגרמני ומשירת ימי הביניים הגרמאנית שחוותה אז "גילוי מחדש". וגנר העיד על עצמו כי בהשפעת הרומנטיזם וכתבי שופנהאואר ביקש ליצור חוויה בעלת ביטוי אקסטטי של רגשות.
בשנת 1854 השלים את טיוטת הליברית של טריסטן ואיזולדה על פי כתביו של פון שטרסבורג אך רק באוגוסט 1857 החל בבניית היצירה האופראית. לצורך כך עבר להתגורר בבית כפרי באחוזתו של ווסנדונק ובמקביל ניהל רומן עם אשתו ושילב באופן בלתי מקובל אצלו, שניים משיריה ביצירתו. ביולי 1858 נאלץ וגנר להעתיק שוב את מגוריו לוונציה לאחר שהרומן הסודי שניהל התגלה והמשיך שם בכתיבת האופרה. במרץ 1859 נאלץ וגנר, שעדיין נחשב כמבוקש נמלט, להעתיק שוב את מגוריו והפעם ללוצרן שם השלים באוגוסט 1859 את כתיבת היצירה.
לאחר השלמתה הציע וגנר להציג את עבודתו למספר בתי אופרה אך זו התגלתה כקשה מאוד לביצוע, ולא הצליחה להגיע לידי מימוש על ידם גם לאחר מספר רב של ניסיונות הפקה. לאחר שבאופרה של וינה נעשו למעלה מ-70 חזרות בין השנים 1862–1864 טריסטן ואיזולדה טרם הוצגה. הצגת הבכורה נערכה לבסוף רק ביוני 1865 בתיאטרון הלאומי במינכן לאחר שוגנר הפך לחביבו של לודוויג השני, מלך בוואריה שהשקיע משאבים כספיים רבים בהפקת האופרה. בחודש יולי 1865 לאחר ארבע הופעות בלבד, נפטר הזמר שגילם את טריסטן, עובדה שעוררה שמועות כי מותו קשור במאמץ שנדרש ממנו לצורך התפקיד. בעקבות מותו, נקלעה גם אשתו שגילמה את איזולדה למשבר נפשי וחדלה מלהופיע עוד.
השפעה מוזיקלית
האופרה טריסטן ואיזולדה נחשבת לאבן דרך בהתפתחות המוזיקה הקלאסית המערבית וזאת בשל השימוש החדשני שעשה וגנר במגוון רחב ויחודי של צבעוניות, הרמוניה ופוליפוניה. האקורד הראשון ביצירה המכונה "אקורד טריסטן" מסמל באופן ברור את המעבר מהרמוניה טונאלית מסורתית לאקורד דיסוננטי.
האופרה ידועה בשל המגוון הרחב והבלתי מקובל עד לאותו הזמן של פרקטיקה הרמונית כמו למשל השימוש התכוף בשני אקורדים רצופים של טריטון, וכן השימוש בהשהייה הרמונית לצורך יצירת מתח הנובע מחשיפת המאזין לסדרה בלתי נגמרת של קדנצות. בעוד שהשימוש בכלים הרמוניים אלה החל כבר אצל מלחינים בתקופת הרנסאנס, הרי שוגנר היה מבין הראשונים לשלב אותם לכל אורך היצירה.
הטונאליות והצבעוניות המוזיקלית של וגנר השפיעו כאמור על התפתחות המוזיקה המערבית ובין היתר על המוזיקה בסרטי הקולנוע. כך למשל בסרטו של אלפרד היצקוק ורטיגו מורגשת השפעה רבה של קינת המוות המפורסמת מתוך האופרה (Liebestod)
מערכה ראשונה
איזולדה שאמורה להנשא למארקה מלך קורנוול והמשרתת שלה, מועברות בספינתו של האביר טריסטן לחצרו של המלך. היא חשה נלעגת ומתפללת לטביעתה של הספינה בים. זעמה מופנה בעיקר כלפי טריסטן, האביר הממונה על הובלתה ליעד והיא דורשת לשוחח עימו. טריסטן מסרב, ומזכיר לה כי הרג את ארוסה. איזולדה מספרת למשרתת כי ריפאה והצילה ממוות אדם זר שהרג את ארוסה, ולאחר מכן התברר לה כי מדובר בטריסטן. היא ניסתה להרוג אותו בחרבו אך הוא הביט לתוך עיניה והיא לא מצאה בליבה את הכוחות לכך. טריסטן הורשה לעזוב עם הבטחה שלא יחזור יותר. למרות זאת בגד בהבטחתו וחזר בשליחותו של דודו, המלך, על מנת לקחת את איזולדה לחתונה. איזולדה מכינה שיקוי ודורשת מטריסטן לשתות עמה במטרה לכפר על בגידתו. השיקוי שאמור לגרום למות שניהם, מתגלה כשיקוי אהבה שנרקח על ידי המשרתת.
מערכה שנייה
המלך מארקה יוצא למסע ציד לילי. איזולדה נשארת בטירה, מכבה לפיד בוער כסימן לטריסטן שיצטרף אליה. המשרתת מזהירה אותה כי אחד מאבירי המלך, מלוט חברו של טריסטן, חושד בקשר שבינה לבין טריסטן אך היא מתעלמת. זוג הנאהבים, טריסטן ואיזולדה נפגשים בחשאי ומצהירים על אהבתם. טריסטן מצר על אור היום שלא מאפשר להם לממש את אהבתם באופן גלוי, וטוען כי רק בלילה הארוך של המוות יוכלו להתאחד לנצח. זוג הנאהבים אינו שועה לאזהרותיה של המשרתת כי אור היום עולה. באור, מתגלה זוג הנאהבים החבוק לעיני המלך. הבגידה המשולשת מתגלה: טריסטן בוגד במלך, האביר מלוט בוגד בחברו טריסטן, ואיזולדה בוגדת בחובתה. טריסטן ומלוט נלחמים וטריסטן מניח ליריבו לפצוע אותו קשה.
מערכה שלישית
טריסטן הגוסס מועבר לטירתו בבריטני. רועה משמיע תרועת אבל וידידו של טריסטן אומר כי רק איזולדה יכולה לרפאו. הרועה מבטיח כי ישמיע תרועת שמחה עם הגיעה של ספינה. טריסטן מתעורר ומקונן על גורלו להיות שוב באור. ידידו מספר לו כי איזולדה בדרכה אליו. הוא שוקע בתרדמת כאשר ספינתה של איזולדה מגיעה. תרועת השמחה של הרועה נשמעת, טריסטן מתעורר, ובהתרגשותו הוא קורע את התחבושות מעל פצעיו. איזולדה מגיעה לפגוש את אהוב ליבה. טריסטן נופח את נשמתו כאשר שמה של אהובתו על שפתיו. איזולדה מתמוטטת לצידו של טריסטן כאשר ספינה נוספת מגיעה וממנה יורדים המלך, האביר מלוט והמשרתת. ידידו של טריסטן סבור כי הם הגיעו במטרה להרוג את טריסטן, מסתער על האביר מלוט. המלך מנסה להפריד ביניהם אך השניים הורגים זה את זה. המלך מבכה את מותו של טריסטן ומספר כי המשרתת גילתה לו את מעשה שיקוי האהבה, והגעתו היא במטרה לאפשר את האיחוד בין השניים. איזולדה מתעוררת מעלפונה, מספרת כי חזתה את חזרתו של טריסטן מהמתים, ומתה.
מושקט
מושקט הוא שם משפחה. {{פירושונים|
פסטיבל יולין
פסטיבל יולין, או: פסטיבל הליצ'י והכלבים, הוא היה פסטיבל שנתי הנערך בתקופת אמצע הקיץ בעיר יולין שבמחוז גואנגשי שברפובליקה העממית של סין. הפסטיבל משתרע על פני כעשרה ימים ובמהלכו קונים החוגגים אלפי כלבים וחתולים ואוכלים את בשרם בארוחה חגיגית שמסמלת את בואו של הקיץ. על פי הערכות המארגנים, בין 10,000 ל-15,000 כלבים וחתולים נאכלים מדי שנה במהלך הפסטיבל, אולם לטענת ארגוני זכויות בעלי חיים המספר גבוה בהרבה שנפסק בשנת 2023.
רקע
המסורת של צריכת בשר כלב בסין החלה עוד לפני למעלה מ-400 שנה. ברפואה הסינית העממית, בשר כלב נחשב לעשיר בחלבון ובשומן ובריא לפעילות הכליות ואף למעורר החשק המיני. בנוסף מאמינים סינים רבים כי בשר כלב מקל על החום הכבד בחודשי הקיץ ומאפשר לגוף להתמודד אתו טוב יותר. בתקופת המהפכה התרבותית נאסר על גידול כלבים כחיית מחמד מכיוון שזה נתפס כתחביב בורגני.
בשנת 2010 העביר הפרלמנט הסיני חוק האוסר על אכילה או מכירה של בשר כלב או חתול. עם זאת, ככל הנראה החוק לא נאכף כנדרש ובשר כלב עדיין פופולרי באזורים מסוימים - בעיקר אלו הדרומיים, של המדינה.
הפסטיבל
ראשיתו של הפסטיבל בשנת 2009, לפי יוזמה של איגוד סוחרי הכלבים המקומי, אשר מטרתו הייתה להגדיל את רווחי תעשיית הבשר. מדי שנה החל מתאריך 21 ביוני מתאספים עשרות אלפי סינים בעיר יולין בדרום סין וחוגגים את פתיחת הקיץ (יום ההיפוך הקיצי החל בתאריך זה) הפסטיבל אורך עשרה ימים ובמהלכו אוספים הסוחרים הסינים אלפי כלבים ומוכרים אותם לציבור לצורכי אכילה. גם תפריטי המסעדות באזור מבוססות על בשר כלב בתקופה זו. שיאו של הפסטיבל בארוחה חגיגית שמכינים הסוחרים המבוססת על טהרת בשר כלב לצד פירות ליצ'י.
לאורך כל ימי החגיגה, הכלבים מוצגים בארגזי עץ ובכלובי מתכת. לאחר המתתם (לרוב באמצעות מכות חשמל) הם נתלים בחוצות על אנקולים, מופשטים מעורם ומבושלים על ידי מבקרי הפסטיבל ותושבים מקומיים.
ביקורת
מדי שנה עשרות פעילים למען החיות מגיעים למקום האירוע על מנת למחות ולהפגין, וחלקם אף רוכשים מאת הסוחרים כלבים רבים על מנת להצילם.
בשנת 2014 שחרר השלטון המקומי הצהרה באמצעות סוכנות הידיעות שינחואה, ובה הכחיש כל מעורבות רשמית או תמיכה בקיום האירוע. ההודעה מתארת את הפסטיבל כמנהג מקומי המתקיים בידי אחוז קטן של תושבי יולין, וטוענת כי המיתוג של האירוע נעשה בידי בעלי העסקים והתושבים המקומיים.
לעומת זאת טוענים התושבים המקומיים ומארגני הפסטיבל כי הכלבים נהרגים בצורה הומנית, וכי "אכילת כלב אינו שונה מאכילת בשר חזיר או בשר בקר".
בעקבות הביקורת ובשל פעולתם של אקטיביסטים רבים הפועלים כנגד העניין, ממדיו של הפסטיבל הולכים וקטנים משנה לשנה, והרשויות ביולין אף ביטלו את החסות שנתנו לפסטיבל בעבר ואסרו על העובדים שלהם להשתתף בו.
פוג'יקו נאקאיה
פוג'יקו נאקאיה (נולדה ב-15 במאי 1933) היא אומנית יפנית.
חיים מוקדמים וחינוך
נאקאיה נולדה בסאפורו בשנת 1933, שם אביה Ukichirō Nakaya, אשר אליו מיוחסת הכנת פתיתי השלג המלאכותיים הראשונים, היה בזמנו עוזר פרופסור באוניברסיטת הוקאידו. מאוחר יותר אביה הפיק מספר סרטים דוקומנטריים ותוכניות רדיו והקים את Iwanami Productions, מפיקה של סרטים דוקומנטריים וחינוכיים. Ukichirō Nakaya היה גם אמן סומי-e מוכשר, ובשנת 1960 ציורי הדיו שלו הוצגו לצד ציורי השמן של Fujiko Nakaya בתערוכה בגלריה שרמן בשיקגו. בשנים האחרונות תערוכות ב-Oslo Kunstforening ו-Le Forum ב-Ginza Maison Hermès המחישו את השפעת הרעיונות והפרקטיקה המדעית של Ukichiro Nakaya על יצירת האמנות של Fujiko Nakaya.
קריירה
לאחר שבילתה זמן מה באירופה, שם למדה זמן קצר אצל לאונרד פוג'יטה (המכונה פוג'יטה צוגוהארו ), נאקאיה חזרה ליפן ב-1960. היא הציגה את ציורי השמן שלה בתערוכת שני אנשים עם אביה בגלריה לאמנות שרמן בשיקגו (1960) ואחריה תערוכת יחיד ראשונה שלה, הכוללת שנים עשר ציורים, בגלריית טוקיו (1962).
ניסויים באמנות וטכנולוגיה
נאקאיה זכתה לראשונה לבולטות בזכות השתתפותה בקולקטיב האמנות האמריקאי Experiments in Art and Technology (EAT), שנוסד ב-1967. נאקאיה הופיעה לראשונה עם EAT כמפעילת שלט רחוק לעבודת ההצגה של דבורה היי סולו ל -9 ערבים: תיאטרון והנדסה ב-1966, אך לא הצטרפה רשמית לקבוצה עד שהפכה לנציגת טוקיו של EAT ב-1969. היא הוזמנה על ידי בילי קלובר, לפי הצעתו של רוברט ראושנברג (עבורו תרגמה במהלך הופעתו ב-1964 במרכז האמנות Sōgetsu ) ליצור פסל ערפל עבור ביתן פפסי באקספו '70 באוסקה. בעוד שההזמנה לא דרשה סוג מסוים של ערפל, נאקאיה חששה שערפל כימי יגביל את מי שיכול להשתתף בעבודה, אז היא ניצלה את ההזדמנות לעצב את פסל הערפל האטמוספירי הראשון בעולם על בסיס מים בעזרת המהנדס תומאס מי. נאקאיה ראתה בטבע משתף פעולה בפרויקט הזה, אז היא ומי ערכו מספר בדיקות כדי לראות כיצד התנאים הטבעיים של האתר עשויים לעצב את הערפל. הם ערכו בדיקות של התפוקה של מכשירי אטום שונים, בדיקות מנהרות רוח של דגמי הביתן ומחקרים של דפוסי הרוח באתר ביתן פפסי באוסקה. פסל הערפל זכה להכרה כאחד מפרויקטי החתימה של ביתן פפסי, ומערכת הערפל נרשמה כפטנט על ידי Mee (חומרה) וגם Nakaya (זרימת אוויר) לאחר אקספו 70'. Nakaya הקימה מאז מתקני ערפל רבים אחרים בגלריות ברחבי העולם, כולל הגלריה הלאומית של אוסטרליה, קנברה ומוזיאון גוגנהיים בילבאו.
וידאו Hiroba, Video Art, ו-Video Gallery SCAN
מאז שנות ה-70, נאקאיה הייתה דמות מפתח בסצנת הווידאו ארט ביפן, ולעיתים קרובות שימשה כצינור בין מתרגלי אמנות צפון אמריקאים ויפנים. היא פרצה לראשונה בסרטון וידאו בהזמנתו של אמן הווידאו הקנדי מייקל גולדברג, והיא עבדה עם קצוהירו יאמאגוצ'י כדי לארגן את התערוכה הראשונה של וידאו ארט ביפן, Video Communication: Do-It-Yourself-Kit בבניין סוני, גינזה, ב-1972. היא הייתה חברה מרכזית בקולקטיב הווידאו Video Hiroba שנוצר לרגל מופע זה, ועבדה הן על פרויקטים שיתופיים קהילתיים והן על פסלי וידאו בודדים משנות ה-70 ועד שנות ה-90. עבודותיה צוטטו לעיתים קרובות כדוגמאות ליצירה של וידאו הירובה, כולל היצירה שלה מ-1972 חברים של קורבנות מינאמטה - יומן וידאו והמיצב האינטראקטיבי שלה משנת 1973 Old People's Wisdom — Cultural DNA. אבל מעבר לייצור עבודות וידאו, היא גם תרגמה טקסטים בווידאו וקידמה אמנים יפנים בחו"ל. ב-1974 היא פרסמה תרגום יפני של הטלוויזיה הגרילה של מייקל שמברג, באמצעות Bijutsu Shuppansha, ותרגמה טקסטים נוספים עבור המגזין Bijutsu Techō. נאקאיה גם ייצגה את Video Hiroba עבור פסטיבל מטריקס, ונקובר, בשנת 1973 וסייעה לברברה לונדון בארגון התערוכה של המוזיאון לאמנות מודרנית של 1979 לווידאו אמנות יפנית, וידאו מטוקיו לפוקוי וקיוטו.
פסלי ערפל
עבודות הערפל של נאקאיה שלטו בתרגול שלה מאז סגירת ה-Video Gallery SCAN ב-1992. בראיון ב-27 באפריל 2014 עם איירין שום אלן, הסבירה נאקאיה שהיא לא יוצרת דימויים ישירות עם פסלי הערפל שלה, אלא הערפל הוא סוג של מתמר המגיב לתנאים המטאורולוגיים המקומיים. היא העירה שהנוף יכול להיראות כסטטי ברובו עד להכנסת ערפל. עם החדרת הערפל, הסיפורים והמידע של הטבע הופכים לנגישים יותר למתבונן. האמן ומבקר האמנות Kenjirō Okazaki כתב רבות על עבודתה של נאקאיה, וקושר את עבודות הערפל שלה לעבודותיו של אביה, המדען Ukichirō Nakaya. אוקאזאקי משווה את ההתעניינות של פוג'יקו נאקאיה בווידאו ובערפל לשימוש של אביה בצילום ובסרט כדי לתעד שלג ותנאי אטמוספירה, ומספרת את האתיקה של Ukichirō Nakaya של תיעוד הטבע בחוסר השלמות שלו - אפילו צילום גבישי השלג ה"מכוערים" שנותרו מתוך האוספים של וילסון בנטלי - לעניין של פוג'יקו נאקאיה בתהליכים תלויים ולא באובייקטים שהושלמו הן בשיטות הווידאו והן בערפל שלה. אוקאזאקי מקשר בין חוסר הקביעות של הערפל של נאקאיה ועבודות וידאו דרך רעיון המדיום:
סוג (טקסונומיה)
סוג (בלועזית: גנוס, Genus) הוא רמה של מיון טקסונומי של יצורים חיים. רמת הסוג נמצאת תחת רמת המשפחה (ואם ישנם גם תחת תת-משפחה או שבט). תחת הסוג ישנה רמת המין ולעיתים קיימת גם קבוצת משנה המכונה תת-סוג.
מקרים של התפצלות אבולוציונית יוצרים סוגים עם מספר מינים גבוה, בעוד שאירועי הכחדה או הצלחה יוצאת דופן של מין מסוים, עשויים להוביל לסוגים עם מספר מינים נמוך ולעיתים ישנו מין יחידי בסוגו.
הגדרה ושימוש
סוג הוא קטגוריה שמטרתה לגשר בין הקטגוריה הרחבה יחסית של משפחה לקטגוריה הצרה של מין. ההגדרה של סוג היא הגדרה רחבה, והוא יכול להכיל בתוכו מין אחד או אלפים. לעיתים משתמשים ב"סוג" כדי לסווג בעלי חיים שנכחדו והנתונים ברמת המין לא זמינים לגביהם. לא תמיד החלוקה הטקסונומית מצליחה להכיל באופן אלגנטי את חלוקת המינים בטבע, אם כי במקרים רבים מאוד הסיווג ל"סוג" ממלא היטב את מטרתו.
במספר מקרים מינים מאותו סוג יוכלו להכליא ביניהם ביעילות, כמו אצל כמה חתוליים, אף שהדבר יוביל ליצירת זני כלאיים עקרים. מינים שאינם בני אותו סוג לא יצליחו להתרבות ביעילות לרוב, אם כי ישנם יוצאים מהכלל.
דוגמאות
ביצורים חיים רבים ניתנת חשיבות רבה לסוג, כשהמינים עצמם פחות מוכרים. מספר מינים של הפרוטיסט Plasmodium, לדוגמה, גורמים למחלת המלריה; לפיכך מוזכר בדרך כלל באזכורים יום-יומיים ובספרות המדע הפופולרי סוג ה-Plasmodium כגורם למחלת המלריה, מבלי לפרט את המינים השונים. עץ האלה מוכר לרוב האנשים בשמו זה; זהו למעשה סוג הכולל כמה מינים, כגון אלה ארצישראלית ואלת המסטיק. הדוב מהווה סוג הכולל כמה מינים כמו דוב קוטב או דוב חום, אם כי גם מינים אחרים במשפחת הדוביים יכולים להיקרא בשם "דוב", אף שהם שייכים לשם אחר כמו דוב שפתני, דוב מלאי או דוב פנדה. למרות שמינים מסוימים נראים מספיק דומים כדי להשתייך לאותו סוג, הם יכולים להיות מובחנים על פי הטקסונומיה ולעיתים מופרדים לסוגים אחרים. כך נכון למשל לגבי התן, הכולל מינים שבעבר השתייכו לסוג כלב.
במספר מקרים ישנם מינים יחידים בסוגם, כשהמינים הקרובים להם ביותר הם מהשבט או המשפחה ומעלה. בין הדוגמאות להם נמצאים הגרגרן, האוקפי ושפן הסלעים. חלקם למעשה אינם יחידים לחלוטין, מאחר שקרוביהם לסוג נכחדו, לעיתים בעידנים קדומים יותר.
שמו של הסוג עלול לבלבל עקב המין או התת-מין הדומיננטי בו. הסוג חתול למשל, אשר רבים מקשרים עם חתול הבית בלבד, כולל למעשה מינים רבים אחרים, כגון חתול ביצות, חתול מדבר סיני וחתול חולות.
בכתיב מדעי מופיע הסוג והמין של יצור מסוים באותיות לטיניות ובכתב מוטה (כל הרמות הנמצאות מעל לסוג אינן נכתבות בכתב מוטה). הסוג מופיע לפני המין ונכתב באות ראשונה גדולה; המין עצמו נכתב באות קטנה. באזכורים של יצורים בספרות המדעית מסתפקים כמעט תמיד בציון הסוג והמין; המשפחה והרמות שמעליה לעולם אינן מוזכרות, למעט במאמרים העוסקים בטקסונומיה. להלן מספר דוגמאות: Plasmodium malariae הוא הגורם הנפוץ ביותר למחלת המלריה; Pistacia lentiscus היא אלת המסטיק; Crocodylus niloticus הוא תנין היאור. לעיתים מופיע גם ציון תת-מין אחרי ציון המין: Felis silvestris catus הוא חתול הבית.
אליזבת קובלר-רוס
נולדה במשקל קילו בלבד כאחת משלישייה זהה.
בשנת 2007 היא צורפה להיכל התהילה של הנשים האמריקאיות. היא זכתה ב-20 תארים לשם כבוד ועד ליולי 1982 לימדה, להערכתה, 125,000 סטודנטים בקורסים אוניברסיטאיים, סמינריונים ומקצועיים על תהליכי מוות וגסיסה.
חוויות סף מוות
קובלר-רוס גם חקרה עשרות אלפי מקרי מוות קליני, תופעת חוויית סף-מוות. וסיפורי חיים לאחר המוות. מתוכם הבחינה בחמישה מאפיינים משותפים לאנשים בזמן הפטירה.
בגיל 44 מנסחת קובלר רוס את החוקיות של השעות הראשונות של החיים שלאחר המוות ומפרטת ממצאים ועדויות לראשונה בספרה "על מוות ומיתה". מה שהגוססים יכולים ללמד את הרופאים, האחיות, הכמורה, ומשפחותיהם (1969)
ספריה
הספרים של אליזבט קובלר-רוס שתורגמו לעברית הם:
יחסי אריתריאה–ישראל
יחסי אריתריאה–ישראל הם יחסי החוץ שבין מדינת אריתריאה ומדינת ישראל. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים במאי 1993, עת קיבלה אריתריאה עצמאות מאתיופיה. לאריתריאה יש שגרירות רשמית בישראל, הממוקמת במגדלי התאומים שברמת גן. לישראל הייתה שגרירות רשמית בעיר אסמרה, בירת אריתריאה, עד שנסגרה ביולי 2022.
קשרי ישראל-אריתריאה הם מורכבים בשל קרבתה של ישראל לאתיופיה במהלך מלחמת העצמאות של אריתריאה, ושיתוף הפעולה עמה נגד הלאומנים האריתראים במשך זמן רב. עם זאת, כיום היחסים בין המדינות נחשבים בדרך כלל כקרובים.
נכון לשנת 2022, אריתראה היא אחת משתי המדינות היחידות באפריקה (בנוסף לקמרון) אשר אינן מכירות בקיומה של מדינה פלסטינית.
מלחמת העצמאות של אריתריאה
במהלך רוב מלחמת העצמאות של אריתריאה, סיפקה ישראל תמיכה לאתיופיה. הסיבה לכך היא ראייתה של ישראל את הסכסוך באתיופיה כקשור וכשלוחה של הסכסוך הערבי-ישראלי הרחב. רוב המדינות הערביות תמכו בהפרדה של אריתריאה מאתיופיה. הם ראו את אוכלוסייתה המוסלמית הגדולה למדי (36.5%) כדרך לוודא שהים האדום נשאר בשליטתם. מסיבה זו ישראל כרתה ברית עם ממשלת אתיופיה במטרה לנצל את חופה הארוך של אריתריאה המשתרע על פני 1,080 קילומטרים. כבר בשנות השישים המוקדמות, החלה ישראל לעזור לממשלה האתיופית בקמפיינים שלה נגד החזית לשחרור אריתריאה (ELF). ממשלת אתיופיה הציגה את מרד הלאומנים האריתראים כאיום ערבי על יבשת אפריקה כולה, טיעון ששכנע את הישראלים לקחת את הצד של ממשלת אתיופיה בסכסוך. בנוסף, ראתה ישראל בכוחות המורדים באריתריאה שלוחה של העולם הערבי בגין עובדת היותם נתמכים על ידה, וחששה שאריתריאה העצמאית והפרו-ערבית תחסום שיט ישראלי מלעבור בים האדום. ככל שהמלחמה התפתחה, הסיוע הישראלי לממשלה האתיופית הוגדל. ישראל אימנה כוחות אתיופים שפעלו להתמודד נגד המורדים. ב-1966 הייתה באתיופיה משלחת צבאית ישראלית שמנתה 100 איש, ועד 1967, חיילים אתיופים שאומנו בידי היועצים הישראלים השתלטו על חלק גדול מאריתריאה. לאחר כ-30 שנות מלחמה, בחודש מאי 1991, ממשלת אתיופיה הודחה על ידי החזית העממית לשחרור אריתריאה (שעביה).
לאחר קבלת העצמאות
שלא כמו רוב המדינות הערביות, אריתריאה פיתחה יחסים טובים יחסית עם ישראל זמן קצר לאחר שזכתה בעצמאות בשנת 1993. יחסים אסטרטגיים בין הממשלה החדשה של אריתריאה וישראל הוקמו כאשר נשיא אריתריאה איסאייס אפוורקי ביקר בישראל לצורך טיפול רפואי. נציג ארצות הברית באסמרה הציע את הרעיון לאחר שמנהיג אריתריאה חלה, ואפוורקי הוטס לישראל במטוס אמריקאי. התרחשויות אלה, יחד עם מאמצים אמריקאים הובילו לפתיחתה של שגרירות ישראל באסמרה ב-15 במרץ 1993, לפני ההכרזה הרשמית על כינון היחסים ב-27 באפריל 1993.
ישנן טענות, בעיקר מצד מדינות ערביות כי שתי המדינות מקיימות קשרים ביטחוניים, ובדצמבר 2012 דווח בארצות הברית כי ישראל מחזיקה בסיסים צבאיים באריתריאה, הכוללים תחנת האזנה על הר אמבה סאווארה ומעגנים באיי דחלק שבים האדום, על אף שמועצת הביטחון של האו"ם הטילה על אריתריאה אמברגו נשק וסנקציות נוספות. בשנים האחרונות הצטננו היחסים בין המדינות, במקביל להרעת הקשרים בין אריתריאה לארצות הברית על רקע תמיכתה של האחרונה באתיופיה.
ביוני 2016 דווח שישראל השלימה את הקמת תחנת ההאזנה על הר אמבה סאווארה, למטרות מעקב אחר פעילות ימית ואווירית בים האדום, בעיקר של גורמים איראניים, וכן שימוש בנמל אריתריאה במצבי חירום. היחסים בין ישראל לאריתראה שוקמו לאחר ניתוק היחסים הדיפלומטיים בין אריתראה לסודאן.
באריתריאה הייתה בעבר קהילה יהודית, בעיקר באסמרה הבירה, אך בזמן קבלת עצמאות והקמת היחסי הדיפלומטיים עם ישראל, נותר בה רק יהודי אחד מהקהילה המקורית, סמי כהן.
הסתננות מאריתריאה לישראל
בין השנים 2006 ועד 2012, הסתננו לישראל דרך סודאן ומצרים כ-35,000 אזרחים אריתראים. עם סיום הקמת הגדר על גבול מצרים בשלהיי 2012, תופעה זו נפסקה כמעט לחלוטין. מרבית המסתננים האריתראים נמצאים במדינות השכנות לאריתריאה - בעיקר בסודאן ובאתיופיה. עד תחילת שנת 2013 ישראל לא איפשרה לאזרחי אריתריאה להגיש בקשות מקלט. בתחילת שנת 2013, למסתננים שהיו כלואים תחת החוק למניעת הסתננות ניתנה אפשרות להגיש בקשות מקלט. בסוף שנת 2013, מדינת ישראל החלה לאפשר לאריתראים מחוץ למתקני הכליאה להגיש בקשות מקלט אף הם.
נכון ליוני 2014, מדינת ישראל הכירה רק בשני אריתראים כפליטים והיא דוחה על הסף בקשות מקלט של אריתראים שנסו ממולדתם בשל עריקה או הימנעות מגיוס לצבא אריתריאה או לשירות הלאומי. דחיית בקשות זו מנוגדת להנחיות נציבות הפליטים של האו"ם ביחס לעריקים מצבא אריתריאה, ואינה תואמת את מדיניותן של רוב מדינות העולם למעט שווייץ והממלכה המאוחדת.
ביולי 2016 עתרו פעילים למען מבקשי המקלט לבית המשפט, בבקשה שיורה למשרד החוץ לפרסם דו"חות העוסקים במצב זכויות האדם באריתריאה. ביולי 2018 דחה בית המשפט את הבקשה בנימוק שיחסי החוץ של ישראל עלולים להיפגע.
נכון ליולי 2020, שוהים בישראל 21,908 אריתריאים. החל משנת 2016 ועוד סוף 2019 עזבו את ישראל במסגרת תוכנית "יציאה מרצון" 10,033 מסתננים אריתראים, חלקם שבו לארץ מוצאם, והשאר למדינות אחרות.
האינטרנט משמש כלי מרכזי עבור הפזורה האריתריאית בכלל, ובישראל בפרט. המרחב הווירטואלי מאפשר לאוכלוסיות מגוונות, שקולן לא נשמע באריתראה עקב הצנזורה הממשלתית, להביע את דעותיהן בנושאים שונים. קהילות אריתריאיות בישראל מקדמות את מאבקן בדיקטטורה האריתריאית באמצעות האינטרנט, וכן פועלות באמצעים מקוונים לשיפור מעמדן בישראל.
אפרים שניאור
אפרים שניאור (14 בינואר 1951–8 באוקטובר 1973) היה מפקד פלוגה בחטיבת גולני שעוטר בעיטור העוז על הובלת כוח חילוץ וכיבוש עמדה במוצב החרמון הכבוש, תחת אש, במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה
שניאור נולד ב-14 בינואר 1951 במקוה ישראל לנעמי וליהושע, תחילה התגוררה משפחתו בקיבוץ דברת ולאחר מכן בבאר שבע. כשהיה בן 14 הצטרף למחזור הראשון של הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד הגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב.
באוגוסט 1969 התגייס שניאור לקורס טיס, אך לאחר זמן מה התנדב לעבור לחטיבת גולני. הוא עבר קורס מ"כים, קורס קצינים, וקורס קציני חי"ר. הוא נשלח לקורס מפקדי פלוגות אך נקרא לשוב לגדודו לאחר שבועיים, לתפקיד מפקד פלוגה.
במלחמת יום הכיפורים לחם שניאור לאחר שסיים תפקיד מפקד פלוגה בחטיבת גולני והיה בחופשה בין 2 תפקידים. ב-8 באוקטובר, במהלך הניסיון הראשון לכיבוש החרמון, הצטרף לגדוד 17 כדי להוביל אותם אל המוצב בו ישבו חיילי פלוגתו לשעבר, ושאותו הכיר מתקופת היותו מפקד המוצב כשנתיים לפני המלחמה. במהלך הקרב, נפגע שניאור לאחר הסתערות על עמדה תחת אש ונהרג.
לאחר שנפל הועלה בדרגה לדרגת סרן, והוענק לו עיטור העוז בגין המעשה הר"מ :
במכתב תנחומים למשפחה השכולה כתב מפקדו: "אנשי המפקדה לא חיבבו במיוחד את אפי, על היותו לוחם לצדק מוחלט ויושר. אם היה שטח שאפי לא היה מוכן לוויתור כמלוא הנימה - היה זה הדאגה לחייל, לפרט. למרות חילוקי הדעות לא הייתי מחליף אותו בשום מ"פ אחר בגדוד, כי תמיד העדפתי קצינים שצריך לעצור אותם, מאשר כאלה שצריך לדחוף אותם. אפי היה לוחם ממדרגה ראשונה. הצלחתו כקצין באה לו, לא במעט, בזכות היותו חייל טוב".
שניאור הוא אחד מששת הסרנים המונצחים בחורשת הסרנים.
הלן מייטלנד ארמסטרונג
הלן מייטלנד ארמסטרונג (אנגלית: Helen Maitland Armstrong; 1869 – 1948) הייתה אמנית ויטראז' אמריקאית שעבדה לבדה וגם בשיתוף עם אביה, מייטלנד ארמסטרונג. עבודותיה נחשבות בין הטובות ביותר שהופקו באמריקה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה
הלן מייטלנד ארמסטרונג נולדה בשנת 1869 בפירנצה שבאיטליה לאמן והדיפלומט האמריקאי מייטלנד ארמסטרונג ואשתו הלן, שהייתה צאצא של פיטר סטויבסנט ואחייניתו של הפוליטיקאי המילטון פיש. ששת אחיה כללו את מעצבת הספרים והסופרת מרגרט נילסון ארמסטרונג ועורך כתב עת המילטון פיש ארמסטרונג.
היא למדה בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק אך קיבלה חלק ניכר מהכשרתה האמנותית מאביה, מה שהפך אותה לשותפה זוטרה בעסק של אביה "ארמסטרונג ושות'"
קריירה
יצירתה של הלן ארמסטרונג התמקדה בחלונות ויטראז' לכנסיות אך כוללת גם פסיפסים, ציורי קיר ואיורים לספרים. עבודות הזכוכית הצבעונית שיצרה לבדה ובשותפות עסקית עם אביה עד מותו בשנת 1918 נחשבות בין הטובות ביותר בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, מדורגת לצד עבודותיהם של לואיס קומפורט טיפאני וג'ון לה פרג', שניהם היו חברים של הלן ארמסטרונג ואביה. היא חברה בדור הראשון של נשים אמניות המנצלות את הטכניקות החדשות של ויטראז' שהביאו לה פארג' וטיפאני, יחד עם לידיה פילד אמט ואחותה רוזינה אמט שרווד. עבודותיה המוקדמות ביותר הן משנות ה-90 של המאה ה-19; בשנת 1893 הוצג ויטראז׳ לאחד מחלונות הזכוכית הצבעונית בבניין הנשים בתערוכת הקולומביאנית העולמית בשיקגו.
ארמסטרונג ואביה יצרו יחד ציורים לחלונות ויטראז' - רבים מהם אנדרטאות - לכנסייה הקהילתית הראשונה (סנט לואיס, מיזורי), כנסיית כריסט (ריי, ניו יורק), קפלת האי ג'קיל (ברונסוויק, ג'ורג'יה), הפרסביטריאן הראשון. כנסייה (ניובורג, ניו יורק), הכנסייה האפיסקופלית של כל הנשמות (בילטמור, צפון קרוליינה), קפלת ארל ממוריאל (טרויה, ניו יורק), ומכללת וסאר.
עבודת היחיד של הלן ארמסטרונג - שאותה כינה הניו יורק טיימס "יוצאת דופן" - כללה עיצובים של חלונות ויטראז' לעשרות כנסיות וקפלות, כמו גם בניין ממשלתי וכמה בתי מגורים פרטיים. היא עיצבה 16 חלונות בטכניקת זכוכית מצוירת מהמאה ה-15 למאוזוליאום פרטי בבית הקברות וודלאון. אחד מחלונותיה לכנסייה של סנט אנדרו בסאות'המפטון, ניו יורק, התנפץ בזמן ההוריקן הגדול משנת 1938 ונמצא בשלמותו במרחק של חצי קילומטר משם.
שחר פלד
שחר פלד (נולד ב-1960) הוא סופר ישראלי ומתרגם מאנגלית לעברית. מוכר בעיקר כמחבר "מגרסת הזהויות" וכיו"ר אגודת המתרגמים בישראל.
הלן מייטלנד ארמסטרונג
קריירה
יצירת המופת של ארמסטרונג עשויה להיות החלון המזרחי בכנסייה האפיסקופלית של סנט פול בבולטימור, מרילנד, שנוצר בזמן השיפוץ הכללי של הכנסייה בשנת 1904.
שחר פלד
קורות חייו
שחר פלד נולד בישראל וגדל בסקוטלנד. הוא החל לעבוד כמתרגם פרילנסר בשנת 1984 ומכהן כיו"ר אגודת המתרגמים משנת 2013. היה נשוי לסופרת והפסיכולוגית אסתר פלד. בתם היא חוקרת הנצרות כרמה בן יוחנן.
מגרסת הזהויות
"מגרסת הזהויות" הוא ספר רב-תחומי מאת שחר פלד, שיצא בהוצאת פרדס בשנת 2007. הספר עוסק בפילוסופיה של המדע, ניתוח של מדעי היהדות, רה-אינטרפרטציה של פרשת סוקל, ניתוח היסטוריוגרפי של התפתחות זהויות יהודיות מודרניות על רקע תמורות בנצרות האירופית והתפתחות האקדמיה.
הלן מייטלנד ארמסטרונג
קריירה
ארמסטרונג נפטרה בבית בו גדלה בעיר ניו יורק ב-26 בנובמבר 1948.
מוזיאון המטרופוליטן בניו יורק מחזיק באוסף רישומיה וצבעי מים לחלונות ויטראז' וכן עיצובים עבור לוח מזבח וציור קיר.
סקר גאולוגי
סקר גאולוגי הוא מחקר שיטתי של פני השטח ותת-הקרקע באזור מסוים, שמטרתו העיקרית איסוף מידע גאולוגי והכנת מפה גאולוגית או מודל לאזור הנחקר.
מטרות
המטרה העיקרית בעריכת סקרים גאולוגיים היא איסוף נתונים גאולוגיים ופירושם. תוצאות הסקרים משמשות לכמה צרכים:
מטרה נוספת של הסקרים היא התמקדות בתחומים ספציפיים: חקר השדה המגנטי של כדור הארץ ופלאומגנטיזם, הידרולוגיה וגאולוגיה ימית. התמקדות נוספת היא באוצרות הטבע של אותו אזור: במכון הגאולוגי של זמביה קיימת יחידה גמולוגית מאחר שמצויים בשטחה מכרות רבים של אבני חן, בעיקר ברקת באיכות ייחודית.
סוגי סקרים
הסקרים הנערכים נחלקים לשלושה סוגים, בהתאם למטרתם ולשיטות המחקר, הכוללות לא רק מחקרי שדה ובדיקות מעבדתיות אלא גם צילום אווירי והדמיה לוויינית.
סקר גאולוגי
כבר בתקופת האבן נערכו סקרים גאולוגיים פרימיטיביים למציאת סלעים דוגמת אובסידיאן וצור – שבשל קשיותם היוו כלי אבן לחיתוך ולציד. בתקופה הכלקוליתית נערך חיפוש אחר מינרלי נחושת, אותם התיכו להפקת המתכת.
הסקרים הגאולוגיים המודרניים מהווים מחקר מרחבי להימצאות סלעים ומינרלים, שמנוכחותם ניתן להסיק היסטוריה גאולוגית וקיומם של אוצרות טבע. בדגימות הסלע נערך זיהוי של ההרכב המינרלוגי והכימי באמצעים מעבדתיים.
אחת השיטות המשמשות להיכרות עם מבנה המסלע היא קידוח להוצאת ליבה, דוגמת הקידוח שהחל בשלהי 2010 בים המלח.
מעלה צרויה
מעלה צרויה הוא מעלה בשמורת עין גדי, שבמדבר יהודה. גובהו 530 מטרים (בערך), כאשר תחילתו התחתונה נמצאת מחוץ לחלקו העליון של קיבוץ עין גדי, וסופו העליון בפסגת הר צרויה, שבמצוק ההעתקים אשר מעל הקיבוץ. ההליכה במעלה צרויה נחשבת קשה מאוד ומאתגרת. המעלה מתחיל בעליה מתונה ובמשך ההליכה, המדרון יהפוך תלול יותר ויותר. המעלה באורך של כ-3 קילומטרים (לא בקו אווירי). חלקו הראשון של המעלה עשוי שכבת אבן רכה ובהמשך המעלה, שכבת האבן נהיית שכבת גיר קשה. פסגת הר צרויה היא הפסגה הגבוהה ביותר בשלוחת ההרים המזרחית ביותר התוחמת את נחל ערוגות מדרום.
סקר גאולוגי
סקר גאופיזי
סקרים גאופיזיים מנצלים תכונות פיזיקליות של חומרים ויחידות סלע גדולות. תכונות כאלה הן מגנטיות – המשמשת למדידת השדה המגנטי של כדור הארץ ותכונות מגנטיות של סלעים כבזלת ומינרלים כמגנטיט, כבידה – המשמשת למדידת צפיפותם של סלעים, מוליכות חשמלית – המשמשת להבדיל בין סוגי סלעים שונים, וכן רדיואקטיביות – המשמשת לזיהוי איזוטופים רדיואקטיביים בסלעים. אמצעי נוסף הוא גלי אור – המאפשרים גילוי מרחוק של יסודות שאורך הגל שלהם ידוע.
מעלה צרויה
שם ההר (וכך גם שם המעלה) נקראו על שם אחותו של דוד המלך – צרויה, ככל הנראה כיוון שמאמינים כי דוד המלך התחבא במערה במעלה נחל דוד (מערת דודים) שהוא נחל האיתן השני בשמורת עין גדי.
סקר גאולוגי
סקר גאופיזי
סקרים גאופיזיים משמשים לא רק לגילוי מרבצי עפרה אלא גם למיפוי תת-קרקעי באמצעים סייסמיים, המשמשים לנטר בין השאר תאי מאגמה מתחת להרי געש, מרבצי גז ונפט ואת יציבותם של מדרונות הרים שיש בהם סכנת גלישה בעת רעידת אדמה.
היסטוריה
סקרים גאולוגיים פשוטים נערכו עוד בטרם הפכה הגאולוגיה למדע מקובל. כבר בתקופות קדומות נערכו חיפושים אחר סלעים – דוגמת צור ואובסידיאן – ששימשו להכנת כלי עבודה וכלי נשק פשוטים, ומתכות – דוגמת נחושת – ששימשו להכנת כלים מתקדמים יותר.
בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19 כבר הועסקו גאולוגים על ידי ממשלות בצרפת ובכמה ממדינות ארצות הברית לצורך עריכת מיפוי גאולוגי. המניע לכך היה כלכלי: הסקרים הניבו מידע על מיקום מרבצי מינרלים חשובים, שהיו בעל חשיבות לתעשיית המכרות, ולהכרת הקרקעות החקלאיות באותן מדינות. תוצאות הסקרים הללו התבטאו בהרכבת טור סטרטיגרפי ראשון שתיאר את סדר שכבות הסלעים בקרום כדור הארץ. להרכבת הטור תרמו הביולוג ז'ורז' קיווייה והמינרלוג אלכסנדר ברוניאר, שניהם מצרפת, שפרסמו בשנת 1811 את "תיאור הגאולוגיה של סביבות פאריז" (Description Geologiques des Environs de Paris).
למהפכה חשובה נוספת אחראי הגאולוג האנגלי ויליאם סמית, שפרסם ב-1815 את "המפה ששינתה את העולם" – המפה הגאולוגית הכלל-ארצית הראשונה מסוגה בעולם.
מכונים גאולוגיים
בעשורים הבאים התרחבה ההכרה בחשיבותם של הסקרים הגאולוגיים במדינות רבות והוקמו מכונים גאולוגיים. הראשון בהם – GSGB (Geological Survey of Great Britain) – נוסד בבריטניה בשנת 1835. הקמתו של מכון זה השפיעה על מתכונת פעולתם של מכונים אחרים בעולם:
בעולם קיימים כיום מכונים גאולוגיים רבים – גופים ממשלתיים האחראים לעריכת הסקרים. במדינות רבות, בעיקר דוברות אנגלית, קיימת זהות שמית בין הסקר (geological survey) לבין עורכיו – דוגמת המכון הגאולוגי האמריקאי הנקרא USGS – United States Geological Survey.
בישראל נערכים סקרים גאולוגיים וגאוכימיים על ידי המכון הגיאולוגי לישראל וסקרים גאופיזיים על ידי המכון הגיאופיסי לישראל.
בעל בעל לב
בעל בעל לב הוא סרט טלוויזיה מוזיקלי שיצרו התסריטאי גל אוחובסקי והבמאי איתן פוקס בשנת 1997. הסרט נוצר עבור חברת קשת בערוץ 2 במסגרת סדרת הסרטים "סיפורים קצרים על אהבה" שהפיק חגי לוי.
הסרט מספר על אהבות תמימות אך חסרות סיכוי של צעירים, הנמצאים על סף חייהם הבוגרים. זהו סרטם הראשון של אוחובסקי ופוקס במשותף, והוא היה היצירה הישראלית הטלוויזיונית הראשונה בסדרת שעוסקת בהומוסקסואליות מזווית ראייה חיובית ונורמטיבית.
הסרט משלב פולקלור יהודי (שירים מתוך "קונילמל") עם תרבות שירי האירוויזיון ועם שירי שנות החמישים בארצות הברית. מקור שמו של הסרט הוא שורה מתוך השיר "הוא יהיה לי בעל" (מילים: משה סחר, לחן: שאול ברזובסקי) המופיע בפסקול הסרט "שני קונילמל".
הסרט זכה בפרס הסרט הקצר של פסטיבל "ניו-פסט" בניו יורק.
עלילה
גיבור הסרט הוא גורי (צק ברקמן), חייל קרבי משוחרר והומוסקסואל בארון, שגר ביישוב קטן בפריפריה. גורי חולם לעזוב את המקום ומתעתד לעזוב לירושלים וללמוד ארכיטקטורה בבצלאל. מיצי (אסנת חכים), חברת ילדות שלו וידידתו הקרובה, חולמת על אהבה ועל מימוש פנטזיות מיניות. השניים חושקים במריטו (סמי הורי), גבר יפה תואר בעל מראה לטיני.
בעוד שניהם מתאהבים במריטו, וכל אחד מהם, בנפרד, מממש את אהבתו על מנת לראות שמדובר בתשוקה ריקה, הולך ומתאהב בגורי בחור צעיר ותמים בשם נאהב (אורי אומנותי). נאהב, הומוסקסואל גלוי ונשי, נמצא על סף גיוס, אך שוקל להשתמט משירות בשל נטיותיו המיניות. עולמו מלא בשירי אירוויזיון ישנים וריקודי עם הנלמדים בחוג הרקדה המתקיים במתנ"ס. בתחילה גורי נרתע מנאהב, ומתייחס בצורה מאוד צינית לאופטימיות שלו, אולם בהמשך הוא מתקבל ללימודים בבצלאל, מתרכך, ומעניק לנאהב את הריקוד האחרון בהרקדה, בטרם הוא עוזב לירושלים, ואת לבו.
חשיבות ציבורית
"בעל בעל לב" היה הסרט הטלוויזיוני הראשון בארץ שדיבר בצורה חיובית ואופטימית על נושא ההומוסקסואליות, והקדים בכך את הסדרה "פלורנטין". הסרט מהווה אחת מהדוגמאות המקובלות והמצוטטות לדמותו של ההומו בתרבות הישראלית וכנותן לגיטימציה לעדינות ולרגישות, כהנגדה לחיספוס ולגבריות המובהקת אצל הגבר הישראלי בתקופות קודמות.
רדיו קול רגע
רדיו קול רגע (המילה "רגע" היא במקור ראשי התיבות "רדיו גליל עמקים") היא תחנת רדיו אזורית, המשדרת חדשות מקומיות, תוכניות מוזיקה, ספורט ומיסטיקה מקיבוץ בית קשת בתדר 96FM לעמקים ולגליל ו־91.5FM לגולן ואצבע הגליל.
לוח המשדרים של רדיו “קול רגע” הוא שילוב של אקטואליה, שעשועונים ומוסיקה.
תחנת רדיו קול רגע הוקמה ב-1 בספטמבר 1996 על ידי חיים הכט לאור מכרז לשידורים באזור זיכיון הגליל, הגולן, עמק יזרעאל ועמק הירדן כזכיין של הרשות השנייה לרדיו ולטלוויזיה.
בשנת 2020 התחנה פתחה תחנת בת לדוברי השפה הרוסית בשם רדיו "לוצ'שייה" (Лучшее Радио) - "הרדיו הטוב ביותר" בתדר 106.4 FM.
האסל (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
קריסטנה לוקן
קריסטנה זומר לוקן (באנגלית: Kristanna Sommer Loken, נולדה ב-8 באוקטובר 1979) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית. נודעת בזכות כיכובה בתור הטרמינייטורית T-X בסרט "שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות".
ביוגרפיה
לוקן נולדה בגנט שבמדינת ניו יורק בארצות הברית, לרונדה (לבית פוראט), דוגמנית בעברה, ולמרלין "כריס" לוקן", בעל חוות תפוחים. היא ממוצא גרמני מצד אביה, וממוצא נורווגי מצד אימה. שני הוריה במקור מוויסקונסין. לוקן גדלה עם אחותה, טניה בחוות הפירות של הוריה באפסטייט ניו יורק.
קריירה
לוקן החלה את קריירת המשחק שלה בשנת 1994 וכיכבה במספר סרטי קולנוע. היא מפורסמת בעיקר בשל הופעתה כאנדרואיד T-X ("טרמינייטריקס") בסרט הקולנוע שליחות קטלנית 3 משנת 2003. בנוסף, היא הופיעה במספר תפקידים בסדרות טלוויזיה כ"מורטל קומבט: כיבוש", "ישנן בנות", "ילד פוגש עולם" ו"חסינת כאב", בה שיחקה בתפקיד הראשי.
ב-2017 כיכבה בסרט המתח הרומנטי "Body of Deceit", לצד שרי גבעתי.
חיים אישיים
לוקן היא ביסקסואלית מוצהרת, וגרמה לסערה ציבורית ראשונה לגבי מיניותה לאחר שנישקה את פינק בטקס פרסי המוזיקה במונטה קרלו.
ב-17 בינואר 2008 הודיעה לוקן כי היא מאורסת לשחקן נואה דנבי בני הזוג החליפו נדרים לנישואין במשק משפחתה ב -10 במאי 2008. בראיון שהתפרסם ב-16 בנובמבר 2009, היא הודיעה שהיא נפרדה מדנבי, והיא במערכת יחסים עם אישה.
במאי 2016, ילדה את בנה הבכור, תור, מבן זוגה ג'ונתן בייטס, מנכ"ל חברת ג'יי פי מורגן צ'ייס.
ביג בוס מן
ריי וושינגטון טריילור ג'וניור (באנגלית: Ray Washington Traylor Jr.; 2 במאי 1963 – 22 בספטמבר 2004) היה מתאבק אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות World Wide Wrestling Federation (ה-WWWF, לימים ה-WWE), שבו הופיע תחת שם הבמה ביג בוס מן בנוסף להופעותיו בארגון ההיאבקות המתחרה באותה התקופה, World Championship Wrestling (WCW), שבו הופיע תחת שמות הבמה הבוס, הגבר, המלאך השומר וביג באבא רוג'רס.
בזמן שהותו בארגון ה-WWF, בוס מן החזיק פעם אחת באליפות הזוגות של ה-WWF וארבע פעמים באליפות ההארדקור של ה-WWF. ב-7 במרץ 2016, ארגון ה-WWE הודיע כל כניסתו של טריילור להיכל התהילה של ה-WWE לשנת 2016.
חייו ומותו
טריילור הותיר אחריו אישה בשם אנג'לה ושתי בנות בשם לייסי ומייגן.
במאי 2002, טריילור היה מעורב בתאונת אופנוע ונפצע באופן חמור לאחר שפגע באייל. הוא נאלץ לעבור כשנה של שיקום.
ב-22 בספטמבר 2004, טריילור נפטר בגיל 41 כתוצאה מהתקף לב בביתו בדאלאס, ג'ורג'יה. טריילור הוכנס על ידי ה-WWE להיכל התהילה של ה-WWE לשנת 2016 ככניסה לאחר המוות, כשאת הפרס משפחתו קיבלה בשמו.
איוואן נייו
איוואן נייו נופה (בצרפתית: Yvan Neyou Noupa; נולד ב-3 בינואר 1997 בדואלה שבקמרון) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת לגנס מהליגה הספרדית השנייה, בהשאלה מסנט אטיין, ובנבחרת קמרון.
קריירת מועדונים
נייו גדל במחלקת הנוער של נייו. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת הליגה הצרפתית השלישית, ובסך הכל ערך 17 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-31 בינואר 2017 חתם נייו בלאוואל מליגת המשנה הצרפתית. בסך הכל ערך 22 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-31 באוגוסט 2018 חתם נייו בקבוצת המילואים של ספורטינג בראגה. ב-10 ביולי 2020 הושאל נייו למשך עונה אחת לסנט אטיין מליגת העל הצרפתית. ב-18 בנובמבר 2020 חתם על חוזה קבוע במועדון.
ב-31 באוגוסט 2022 הושאל נייו למשך עונה אחת ללגנס מהליגה הספרדית השנייה. ב-2 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על אייבר במסגרת המחזור הרביעי בליגה.