cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרינה מייננת
סוגי קרינה
קרני גמא מייננות פחות מקרני אלפא ובטא, לכן הקרן נחלשת פחות עבור כל ס"מ שהיא עוברת בחומר (לעומת חלקיק טעון). כתוצאה מכך הגנה מפני קרני גמא מצריכה מיסוך עבה יותר. חדר לטיפול ברדיותרפיה מוקף קירות עבים ביותר הנועדים למיסוך הצוות מן הקרינה. הנזק הנגרם על ידי קרינת גמא דומה לנזק שנגרם על ידי קרני רנטגן וכולל גם כוויות וסרטן הנגרם ממוטציות. תאי הזיווג באדם מתנגדים למוטציות בשתי דרכים: על ידי תיקון הטעות ב-DNA או על ידי אפופטוזה של התא שסבל ממוטציה.
קרינה בלתי מייננת נחשבת כבלתי מזיקה כל עוד עוצמתה אינה מספיק גבוהה כדי לגרום לחימום יתר של הרקמות בהן היא עוברת.
שימושים של קרינה מייננת
אף על פי שיש הרבה שימושים חיוביים לקרינה מייננת, חשיפה למנת יתר של קרינה עלולה להזיק לבריאות. עובדה זאת לא הייתה תמיד ידועה, אפילו בקרב מומחים. מותה של כלת פרס נובל מארי קירי מאנמיה אפלסטית (aplastic anemia), נבעה כנראה מחשיפתה לקרינה מייננת בעת ממחקריה על חומרים רדיואקטיביים. בעבר היה נהוג בארצות הברית להשתמש במכשירי רנטגן לבדוק התאמת נעליים לרגלי ילדים; שימוש זה הופסק כשהתגלה הקשר בין קרינה לסרטן.
היות שקרינה מייננת חודרת לתוך חומרים רבים, יש לה שימושים רבים:
רדיוגרפיה נמצאת בשימוש ביישומים תעשייתיים רבים כגון גלוי פגמים פנימיים בחומרים שונים. החומר המיועד לשיקוף מונח בין מקור קרני רנטגן לבין סרט. על ידי פיתוח הסרט לאחר חשיפה לזמן מסוים מתקבלת תמונה המהווה השלכה דו-ממדית של האובייקט.
פעילותם של חיישני מדידה מבוססת על העובדה שעוצמת קרן גמא נחלשת בצורה אקספוננציאלית עת שהקרן חודרת לתוך חומר (לכל חומר יש מקדם החלשה אופייני. המקדם נקרא עובי המחצית); מקור קרינה וגלאי ממוקמים בשני צדי החומר. כמות ההיחלשות מעידה על עובי החומר.
שימושים ביולוגיים ורפואיים של קרינה מייננת
השימושים העיקריים של קרינה מייננת בתחום הביולוגיה הם עידוד יצירת מוטציות ועיקור (סטריליזציה).
לדוגמה, השימוש בקרינה מייננת לעידוד יצירת מוטציות על מנת לשפר מינים קיימים או לייצר מינים חדשים כגון זנים של חרקים עקורים. זכרי החרקים מוקרנים במנת קרינה שהופכת אותם לעקרים והם משוחררים בשדה הנגוע באותו סוג של חרקים פוריים. אם החרקים העקורים מנצחים את חרקים הפוריים, הבעיה בשדה תיפתר לאחר דור אחד משום שהחרקים העקורים אינם מסוגלים להעמיד צאצאים.
ישנם יתרונות ברורים לעיקור ציוד רפואי (מחטים, סכינים וכו') ומזון על ידי קרינה. יתרונה של קרינה כשיטת עיקור לעומת שיטות מתחרות היא שניתן לסגור את הציוד בצורה הרמטית בתוך קופסאות פלסטיק לפני ההקרנה וכך נשמר המצב הסטרילי אחר ההקרנה. כשמזון נחשף לקרינה במנה מספקת, כל החיידקים במזון מושמדים. לדוגמה, אפשר לשמור חתיכת עוף שהוקרנה למשך חדשים רבים ללא קירור, מבלי שתתקלקל, בתנאי שהעוף נשאר סגור בתוך שקית. מדינות רבות חקקו חוקים המווסתים את תהליך הקרנת המזון כדי למנוע מצב של יצירת רדיואקטיביות מושרית (induced radiation) במזון.
חשיפת שתלי צמחים צעירים למנת קרינה מייננת נמוכה מאיצה את קצב גידולם; אך מנת יתר מאיטה את קצב גידולם.
אלקטרונים, קרני גמא, ויונים אטומיים נמצאים בשימוש רדיותרפיה עבור טיפול בגידולים סרטניים. ליתר פירוט ראו בערכים: רדיותרפיה, טלתרפיה וברכיתרפיה.
קרינת רקע טבעית
קרינת הרקע הטבעית באה בעיקר מארבעה מקורות: קרינה קוסמית, קרינת השמש, קרינה ממקורות טבעיים ורדון.
קרינה קוסמית
כדור הארץ, וכל החיים עליו, עומדים תחת קרינה מתמדת שמקורה מחוץ למערכת השמש שלנו. קרינה זאת עשויה בעיקר מיונים חיוביים, מפרוטונים בודדים עד גרעינים כבדים כגון ברזל. האנרגיה של חלקיקים אלו גדולה בהרבה מהאנרגיה של חלקיק שעובר תאוצה במאיצים הגדולים שיש בעולם. כשחלקיק כזה פוגע באטמוספירה של כדור הארץ, הוא מייצר את הקרינה המשנית שמגיעה עד האדמה עצמה; 'גשם' של קרני-X, מיואונים, פרוטונים, קרני אלפא, פיונים, אלקטרונים ונייטרונים.
מנת הקרינה מקרינה זאת באה בעיקר ממיואונים, נייטרונים ואלקטרונים, וקצב המנה (קצב צבירת מנה מקרינה מייננת) משתנה על פני כדור הארץ, בהתאם לעוצמת השדה המגנטי, הגובה והמקום במחזור של השמש. קצב המנה במטוס כל כך גבוה שעל פי דו"ח האו"ם (UNSCEAR) משנת 2000, צוותי אוויר נחשפים למנה הכי גבוהה בין כל העובדים במשק, כולל עובדי קרינה והעובדים בכורים הגרעיניים.
קרינת השמש
אף על פי שרוב קרינת השמש הוא בתחום של אור נראה (היינו קרינה לא מייננת), השמש גם פולטת חלקיקים בעלי אנרגיה גבוהה. רמת הקרינה על כדור הארץ מחלקיקים אלו תלויה במיקום היחסי של כדור הארץ במסלולו השנתי מסביב לשמש. רוב הקרינה היא בצורת פרוטונים בעלי אנרגיה יחסית נמוכה (לעומת הקרינה הקוסמית), בתחום האנרגיה בין 10 עד 100 KeV. עוצמת הקרינה וגם הספקטרום שלה אינם קבועים - עוצמתה גדלה לאחרי solar flare בו בזמן שעוצמת הקרינה הקוסמית יורדת קצת. ההסבר לתופעות הוא שכתוצאה מ'רוח השמש' (solar wind), השדה המגנטי של השמש מתארך ומסכך את כדור הארץ יותר טוב מפני הקרינה הקוסמית.
החלק המיינן של קרינת השמש זניח לעומת מקורות טבעיים אחרים של קרינה מייננת.
מקורות קרינה ארציים טבעיים
הרבה חומרים על כדור הארץ מכילים אטומים רדיואקטיביים, לפעמים בכמויות מזעריות. רוב המנה ממקורות ארציים בא ממקורות פולטי גמא שנמצאים בקירות וברצפות הבית, ומאדמה וסלעים מחוץ לבית. המקורות העיקריים (ביחס למנה הטבעית) הם אשלגן, אורניום ותוריום. היות שמקורות אלו הם רדיואקטיביים, עוצמתם נחלשת כל הזמן (מאז יצירת כדור הארץ) - כיום קיים רק ½ מכמות האיזוטופ הרדיואקטיבי K40 לעומת הכמות שהייתה קיימת בזמן יצירת החיים על פני כדור הארץ.
רדון
האיזוטופ הרדיואקטיבי של רדון, 222Rn, נוצר על ידי הדעיכה הרדיואקטיבית של רדיום 226Ra, שהוא עצמו נוצר מדעיכה רדיואקטיבית של אורניום 238U. היות שרדון הוא גז בטמפרטורות רגילות, הרדון שנמצא בסלעים מכילי אורניום משתחרר בדיפוזיה והגז מצטבר בבתים שמבודדים היטב מן הסביבה החיצונית (בעיקר במרתפים). לפעמים, גז רדון הוא הגורם העיקרי למנה הטבעית של קרינה מייננת. עוצמת קרינה זאת משתנה בהרבה ממקום למקום. יש המשערים שגז הרדון הוא הגורם השני בחשיבותו לסרטן ריאות בארצות הברית.
מקורות קרינה מלאכותיים
ביחס לנזקי קרינה יש השפעה זהה בין מקורות קרינה טבעיים לבין מקורות קרינה שנוצרו על ידי בני אדם. הוועדה לוויסות הגרעין (NRC) בארצות הברית מחייבת את בעלי רישיון מטעמה להגביל את חשיפת עובדיהם המבוגרים למנה פחות מ-50 מיליסיורט לשנה. החשיפה הממוצעת לו חשוף האדם על פני כדור הארץ היא 2–3 מיליסיורט לשנה. החשיפה הממוצעת בארצות הברית היא 3.6 מיליסיורט לשנה; כ-80% מזה נובע מחשיפה למקורות טבעיים והשאר נובע ממקורות מעשה ידי אדם כגון קרני רנטגן רפואיים וסריקות טומוגרפיה ממוחשבת. החשיפה הממוצעת בבריטניה יותר נמוכה - רק 2.2 מיליסייורט. כאמור, חלק ניכר מן החשיפה ממקורות טבעיים בא מגז רדון, שיוצא מסלעי היסוד של בניינים ומצטבר ביסודות של בתים שאנם מאווררים היטב.
רמת קרינת הרקע משתנה בהרבה ממקום למקום - מ-1.5 מיליסיורט לשנה במקומות מסוימים עד יותר מ-100 מיליסיורט לשנה במקומות אחרים. בחלקים מן העיר רמסר שבצפון איראן המנה מקרינת הרקע מגיעה ל-260 מיליסיורט לשנה. אף על פי שאנשים גרים באזור זה דור אחרי דור, לא רואים בהם שום סימן לשינויים גנטיים לעומת עמיתיהם שגרים במקומות עם רמות קרינה נמוכות יותר. עובדה זאת מובילה למסקנה שרמות קרינה גבוהות אבל יציבות גורמות לפחות נזק בבני אדם מהתפרצויות פתאומיות של קרינה.
חלק מן המקורות האל-טבעיים גורמים נזק לגוף האדם על ידי קרינה ישירה; אחרים גורמים לזיהום רדיואקטיבי שנכנס לגוף ומקרין את הגוף מבפנים.
פרוצדורות רפואיות כגון רנטגן אבחנתי, רפואה גרעינית ורדיותרפיה הם המקורות העיקריים בהם הציבור נחשף לקרינה מייננת. המקורות העיקריות בשימוש ברפואה גרעינית הם: Ir192 (אירידיום), Co60 (קובלט), Tc99 (טכנציום), I131 (יוד), ו-Cs137 (צסיום). היות שצוות בית החולים נזהר מאוד עם החומרים אלו, מעט מאוד מן החומר הזה נכנס לסביבה הציבורית. הציבור הרחב נחשף לקרינה ממוצרי צריכה כגון טבק (שכולל Po210) חומרי בניין, דלקים (גז ופחם) זכוכית למשקפיים, צגי טלוויזיות, שעונים עם טריטיום, מכונות שיקוף בנמלי תעופה, גלאי עשן, חומרי בניין בכביש, שפופרות אלקטרון, ומציתים למנורות פלואורסצנטיות.
ברמה נמוכה יותר, הציבור חשוף במידת מה לקרינה מכל אורך המסלול של תחנות כוח גרעיניות - מן החפירה של הדלק הגרעיני ועיבודו עד הטיפול בקורות הגרעיניות המשומשות. בדרך כלל, החשיפה שנובע ממקורות אלו כל כך נמוכה שהדוגלים בשימוש בתחנות כוח גרעיניות משווים את סכנתם לסיכון שנובע מלבישת מכנסיים לשתי דקות (החום הנוסף מגדיל בצורה קטנה מאוד את הסיכוי לגרימת מוטציה בתא). מצד שני, מתנגדי תחנות כוח גרעיניות מתבססים על מודל סרטן אחר (יותר קונסרבטיבי) וטוענים ששימוש בדלק גרעיני גורם עוד כמה מאות מקרים של סרטן בשנה.
בנשק גרעיני, קרני הגמא שנוצרים בפיצוץ הם הגורם העיקרי למקרי מוות. במרחק קרוב למרכז הפיצוץ, קצב החשיפה עשוי להיות יותר מ-300 גריי לשעה. לקנה מידה, מנה של כ-4 גריי (בערך פי 15,000 מהמנה השנתית הממוצעת) גורם למוות של יותר מ-50% מהאנשים שנחשפים לה שלא מקבלים טיפול רפואי.
אנשים שעשויים להיות חשופים לקרינה במהלך עבודתם מנטרים את כמות חשיפתם על ידי חיישנים קטנים, בגודל של כיס, עט או טבעת, שנקראים 'דוסימטרים' (dosimeters). התעשיות שבהן יש סכנת חשיפה לקרינה מייננת כוללות:
השפעות ביולוגיות של קרינה מייננת
קרינה מייננת עלולה להזיק מאחר שהיא גורמת ליינון ברקמות שנחשפות לקרינה. יינון זה עלול לפגוע במולקולות שעוברות יינון. נזק נוסף יכול להגרם כתוצאה מהרדיקלים החופשיים שנוצרים, שתוקפים תאים באזור. ההשפעה הכוללת היא שמולקולות ביולוגיות סובלות מהפרעה שמשפיעות על תפקודם. לרוב, הגוף יודע לתקן נזקים אלה בעצמו. לעיתים, כמות הנזק עולה על יכולת הגוף לתקנו, מה שעלול לגרום גם למוטציות בתאים בתהליך הרבייה.
שני מחקרים גדולים שניסו למדוד את השפעתן של מנות גבוהות של קרינה מייננת הם: מחקר על שורדי ההתקפה האטומית ביפן בשנת 1945 ומחקר על עובדי שירותי ההצלה שנכחו בתאונה באסון צ'רנוביל בשנת 1986. בתאונה זו, 134 עובדי המכון וכבאים נחשפו לרמות קרינה גבוהות של 700 עד 3,400 מיליסייורט (70,000-340,000 מילירם) וסבלו ממחלת קרינה חריפה. מתוכם, 28 אנשים מתו כתוצאה מהקרינה. נחקרו גם התוצאות של תאונה זו לטווח הארוך. נמצא קשר מובהק בין אסון צ'רנוביל למספר המוגדל של מקרי סרטן בלוטת התריס, בעיקר בילדים, שנכחו באזורים הנגועים - תוספת של בערך ;1,800 מקרים של סרטן. בחלק מן המקרים הסרטן הוביל למותם של האנשים. ישנו ויכוח האם היו השפעות נוספות באזורים הנגועים.
ברמת הרקמה נצפו תופעות נוספות, מסובכות יותר. תופעות אלה כוללות:
הורמזיס
על פי תיאורית ההורמזיס (hormesis), או הורמזיס קרינתי, חשיפה לרמת קרינה מייננת נמוכה (הקרובה לרמת הרקע הטבעית) עוזרת לתאים לחסן את עצמם מפני נזק אפשרי ל-DNA שלהם. נזק כזה יכול להיגרם מגורמים אחרים, כגון רדיקלים חופשיים או מנות גדולות של קרינה מייננת. על כן, חשיפה כזו מקטינה למעשה את הסיכון לחלות בסרטן. לתאוריה זו מספר הסברים. על פי הנפוץ בהם, הקרינה החלשה מעודדת את המנגנונים הפנימיים הטבעיים של הגוף לתקן את הדנא שלו, על ידי יצירת רמות גבוהות מן הרגיל של חלבונים המתקנים את הדנא שניזוק. תופעת ההורמזיס נפוצה במקומות רבים בטבע, כאשר צריכת כמות קטנה של חומר מסוים (למשל תרופה) עשויה להביא לריפוי, ואילו צריכת כמות גדולה שלו עלולה לגרום לנזק. עדות להורמזיס קרינתי היא קרינת השמש: חשיפה ארוכה לקרינת השמש עלולה לגרום לנזקים (החל בכוויות וכלה בסרטן), ואילו חוסר חשיפה לשמש עלול לגרום נזק (החל ממחסור בוויטמין D וכלה ברככת). עם זאת, מאחר שמדובר בהשפעה של רמות קרינה נמוכות מאוד, אין שום אפשרות מעשית למדוד את השפעתן לטווח הרחוק. מאחר שקשה עד בלתי אפשרי להוכיח תאוריה זו, רוב הגופים בעולם, העוסקים בבטיחות קרינה, לא אימצו אותה.
ליניארי ללא ערך סף
התאוריה שכן אומצה נקראת 'מודל ליניארי ללא ערך סף' (LNT = linear no threshold), על פיה הסיכון לחלות בסרטן גדל ביחס ישיר לרמת החשיפה לקרינה מייננת. גם מודל זה לא הוכח מדעית, אלא מבוסס על המשכה ליניארית עבור קרינה במינונים שכן גורמים נזק. ברמות חשיפה גבוהות מאוד, כמו הרמות להן נחשפה אוכלוסיית הירושימה ונגסאקי בעת ההתקפה האטומית האמריקאית במלחמת העולם השנייה, אכן מתקיים יחס ליניארי בין החשיפה לקרינה לבין הסיכוי לחלות בסרטן. המודל הליניארי ללא ערך סף מתבסס על עובדה זו, ולמעשה מחיל אותה גם על רמות קרינה נמוכות מאוד, כאלה שאת השפעתן אין באפשרותינו למדוד. כאשר עובדים לפי מודל זה, המטרה היא להפחית את רמת החשיפה לקרינה ככל האפשר. על כן, מודל זה נחשב לבטוח יותר: כאשר פועלים לפי מודל זה, ייתכן שננקוט באמצעי הגנה מחמירים יתר על המידה, אך לכאורה שום נזק לא ייגרם. מודל זה אומץ על ידי מספר גופים בארצות הברית: הוועדה לוויסות הגרעין (NRC), המשדר לאיכות הסביבה (EPA) והוועדה של האקדמיה הלאומית למדע. על פי מודל זה, בערך 1% מהאוכלוסייה יחלו בסרטן במשך חייהם כתוצאה מקרינה מייננת טבעית או מעשי ידי אדם.
חשיפה כרונית לקרינה מייננת
חשיפה לקרינה מיינת במשך זמן ארוך נקראת חשיפה כרונית. למשל, החשיפה לקרינת הרקע היא חשיפה כרונית. קשה לכמת את רמת החשיפה לקרינת הרקע, היות שרמת הקרינה תלויה מאוד במקומו של האדם על פני כדור הארץ, במקצועו (למשל אם הוא מרבה לטוס במסגרת עיסוקו) ובגורמים נוספים.
חשיפה חריפה (אקוטית) לקרינה מייננת
חשיפה חריפה (אקוטית) היא חשיפה לקרינה מייננת בעוצמה גבוהה במשך זמן קצר. מאחר שאין הגדרה מדויקת, הסיווג של אירוע חשיפה כ"חשיפה חריפה" הוא לא תמיד ברור. דוגמאות מובהקות של חשיפה חריפה הם: קל יותר לחקור את השפעתה של חשיפה חריפה מאשר את זו של חשיפה כרונית. בחשיפה חריפה הנזק הוא מיידי, ואילו כאשר מדובר בחשיפה כרונית קשה מאוד עד בלתי אפשרי לכמת במדויק את הנזק. זאת, משום שישנם גורמים מסרטנים נוספים אותם צריך לקחת בחשבון (אורח חיים וכולי).
רמות קרינה
הקשר בין חשיפה לקרינה מייננת לבין סרטן מבוסס בעיקר על אוכלוסיות שנחשפו לרמות קרינה גבוהות, כגון השורדים של ההתקפה הגרעינית האמריקאית על יפן במלחמת העולם השנייה. תוצאות הוסקו גם מאנשים שנחשפו למנה גדולה של קרינה כתוצאה מאבחונים מטיפולים רפואיים.
סוגי הסרטן שעלולים להופיע בעקבות חשיפה למנת קרינה גבוהה כוללים: לוקמיה (סרטן הדם), סרטן בלוטת התריס, סרטן השד, סרטן שלפוחית השתן, סרטן המעיים, סרטן הריאות, סרטן הוושט, סרטן השחלות וסרטן הקיבה. ממחקרים של מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית רומזים שייתכן קשר בין חשיפה לקרינה מייננת לבין סרטן הערמונית, סרטן הסינוסים, סרטן הלוע, סרטן בית הקול וסרטן הלבלב.
הזמן שעובר בין החשיפה לקרינה המייננת לבין התפרצות (או גילוי) הסרטן נקרא "תקופת ההשהייה" (latency). כיום, אין אפשרות להבדיל בין מקרה בו הסרטן התפתח עקב חשיפה לקרינה מייננת, לבין מקרה בו הסרטן התפתח מסיבות אחרות: בצורה טבעית (שמקורו אינו ידוע) או עקב חשיפה לגורמים מסרטנים כימיים או אחרים (כגון טבק או אלכוהול).
כדי לשערך את ההשפעה של חשיפה למנות קרינה נמוכות על בריאות הציבור, חוקרים נעזרים במודלים שונים שממדלים הקשר סיבתי בין קרינה לסרטן. בשניים מהם (הורמזיס וליניארי ללא ערך סף) דנו לעיל. מאחר שישנם מספר מודלים, ישנן גם תחזיות שונות לרמת הסכנה.
מחקרים על עובדים שנחשפו בצורה כרונית לרמת קרינה נמוכה (מעל רמת הקרע הטבעית) לא איפשרו הסקת מסקנה חד-משמעית לגבי הסיכוי לחלות בסרטן או לגבי השפעה על הצאצאים. למרות אי הוודאות, מחקרים אלו רומזים שאנשים אלו נמצאים בסיכון מוגבר לחלות בלוקמיה ובסוגי סרטן אחרים.
ניטור ובקרה של חשיפה לקרינה מייננת
קרינה מיננת נמצאת כל הזמן בסביבה שלנו ובתוך הגוף שלנו. החושים שלנו לא מסוגלים לחוש קרינה מייננת, אבל מכשירים מלאכותיים מסוגלים למדוד אפילו רמות נמוכות מאוד של קרינה, בין ממקורות טבעיים ובין ממקורות מלאכותיים. דוסומטרים מודדים את כמות החשיפה הכוללת לאורך זמן. דוסומטר מסוג תא יינון נראה כמו עט כתיבה והוא נועד להיות מחובר לבגדי העובד. דוסימרטים אלו נטענים במטען חשמל על ידי קרינה מייננת; כמות המטען שצריכים להכניס כדי לנטרלו מעיד על מנת החשיפה שהתא עבר. כמו שהשם מעיד, דוסומטר-סרט כולל בתוכו סרט צילום. כמו שסרט צילום רגיל של מצלמה עובר שינוי כשהוא נחשף לאור נראה, סרט של דוסומטר שנחשף לקרינה מיננת עובר שינוי, וניתן לפתח את הסרט ולכמת את רמת החשיפה. שלא כמו דוסימטרי מסוג תא יינון, הסרט נזרק אחרי שימוש אחד בלבד וצריכים לטעון בדוסומטר סרט חדש.
שיטת הדוסומטריה הנפוצה ביותר היום היא חיישנים מסוג TLD (ראשי תיבות של Thermo Luminescence Dosimeter). חיישנים אלו פולטים אור-נראה אחרי חימום אם הם נחשפו לקרינה מייננת. אפשר להשתמש בחיישנים מסוג זה הרבה פעמים.
מוני גייגר סינטלטור מודדים קרינה מייננת בצורה ישירה (ולא רק חשיפה מצטברת לאורך זמן).
יש ארבע דרכים להקטין את מנת החשיפה מקרינה מיננת:
בעת מלחמה גרעינית, שימוש בחדר מוגן-קרינה עשויה להקטין את חשיפת האנשים השוהים בתוכו לאלפית המנה לעומת אנשים השוהים מחוץ לחדר. שיטה נוספת להקטין את התמותה בזמן מלחמה גרעינית היא לעיסת טבליות אשלטן-יוד (KI); חומר זה אמור לחסום את ספיגת היוד הרדיואקטיבי בבלוטת התריס.
יחידות של מנות קרינה
פיזיקאים שעוסקים בתחום פיזיקה רפואית משתמשים בכמה גדלים שונים כדי לתאר מנות קרינה - רנטגן, רד, רם, סייוורט, וגריי. (כל אחד בא גם עם הקידומות מילי (1/1,000) ומיקרו (1/1,000,000), קילו (1000) ומגה (1,000,000).) ניתן לתרגם מנת קרינה מגודל לגודל, אבל לפעמים פקטור התרגום תלוי בחומר שהקרינה עוברת בו. חלק מן היחידות מתארות אותו תהליך פיזיקלי, וההבדל הוא רק הסקאלה הבסיסית (כמו ההבדל בין מייל לקילומטר) אבל חלק מן היחידות מתארות תהליכים פיזיקליים שונים (כמו ההבדל בין מסה למשקל). להלן סקירה קצרה של היחידות.
חשיפה (רנטגן)
חשיפה (exposure) היא מדידה ישירה של כמות היינון שהייתה נגרמת על ידי הקרן אילו היא הייתה עוברת באוויר. היחידות נקראים 'רנטגן'. רנטגן אחד היא עוצמת הקרינה שתגרום ליצירת כמות מטען חשמלי השווה ליחידה אלקטרוסטטית אחת (esu) בסנטימטר מעוקב (cc) של אוויר יבש בתנאים תקניים. רנטגן אחד גורם ליצירת מטען של קולון לק"ג אוויר.
מנה (גריי/רד)
לעומת החשיפה (ראו לעיל) שמודדת מטען חשמלי באוויר, המנה (dose) היא גודל כללי המשמש להערכת כמות האנרגיה הנספגת בחומר כלשהו כתוצאה מפגיעת הקרינה בחומר. יחידת המנה היא הגריי (gray) ובקיצור Gy. גריי אחד אקוויוולנטי לספיגת אנרגיה של ג'אול אחד בק"ג חומר. בעבר הייתה מקובלת יחידה אחרת למדידת המנה, היא הרד (rad). יחידה זו אקוויוולנטית לספיגת אנרגיה של 100 ארג בגרם חומר. גריי אחד שווה ל-100 רד.
קרמה (דג'אול לק"ג)
משיקולים של נוחיות החישוב והמדידה משתמשים לפעמים להערכת עוצמת קרינה במונחים של גודל שנקרא קרמה (kerma) - שהם ראשי התיבות של kinetic energy released in matter - אנרגיה קינטית המשוחררת החוצה. זהו גודל המודד את האנרגיה הקינטית ההתחלתית של החלקיקים הטעונים הנוצרים בתהליך היינון, ביחידת מסה בתווך מסוים כתוצאה מאינטראקציה של הקרינה עם אטומי התווך.
הקרמה נמדדת ביחידות J/kg כמו המנה. ההבדל בין הקרמה והמנה הוא שהקרמה מתייחסת לאנרגיה הנמסרת בנקודה הנידונה ואילו המנה מתארת את האנרגיה הנבלעת באותה נקודה. חלק (בדרך כלל קטן) מן האנרגיה הנמסרת אינה נבלעת במקום אלא עוברת הלאה בצורת קרינת בלימה. בטווח האנרגיות בין 10 KeV עד 3 MeV ההבדל בין קרמה למנה באוויר פחות מאחוז אחד.
מנה שקולה (סייורט/רם)
הנזק הביולוגי המאוחר שנגרם על ידי חשיפת הגוף לקרינה מייננת תלוי בסוג הקרינה. נזק זה גדול יותר כשהקרינה גורמת ליוניזציה צפופה ברקמה החשופה. צפיפות היוניזציה נמדדת על ידי גודל הקרוי LET (ראשי תיבות של: linear energy transfer). קרינת אלפא וקרינת נייטרונים הן בעלות LET גבוה במים (או רקמה אנושית). קרינת ביתא וגמא הן בעלות LET נמוך.
הערכת מנת הקרינה בהקשר לנזק הביולוגי המאוחר נעשית בעזרת גודל הנקרא המנה השקולה או המנה האקוויוולנטית (equivalent dose). יחידת המנה האקוויוולנטית היא הסיוורט (sievert) ובקיצור Sv (היחידה קרויה על שם המדען רולף סיוורט).
בעבר השתמשו ביחידה שנקראת רם. סיוורט אחד שווה ל-100 רם, ולכן מיליסיורט אחד הוא 100 מילירם.
מנה אפקטיבית (סייורט/רם)
ההערכה הכמותית של הנזק הביולוגי המאוחר הנגרם על ידי חשיפת איברים אחדים של הגוף למנות שונות של קרינה נעשית באמצעות גודל הקרוי מנת הקרינה האפקטיבית (effective dose) הנמדדת גם כן ביחידות של סיוורט. ההבדל בין המנה האקוויוולנטית למנה אפקטיבית הוא שהמנה האפקטיבית לוקחת בחשבון את הרגישות המוגברת של איברים מסוימים לנזקי קרינה (כמו איברי הרבייה).
סוגים של השפעות מקרינה מייננת
ההשפעות הביולוגיות של חשיפה לקרינה מייננת מתחלקות לשני סוגים עיקריים:
תקנים ישראליים ובינלאומיים לגבולות מנה
גבולות המנה (dose limits) באים למנוע כליל את השפעת הדטרמניסטיות של קרינה מייננת ולצמצם את ההשפעות הסטוכסטיות במידת האפשר. גבולות המנה מתייחסים למנת הקרינה המצטברת בשנה אחת. הגבולות נקבעו כך שהחשיפה לא תגרום לאדם תוספת סיכון סטוכסטי ש-ICRP (המועצה הבינלאומית להגנה רדיולוגית) מגדירה כסיכון בלתי נסבל או בלתי קביל (unacceptable). כבסיס לסיכון סביר (tolerable) קבעה הוועדה תוספת סיכון לתמותה בסדר גודל של 0.001 לשנה (דהיינו מקרה מוות נוסף אחד ל-1000 עובדים לשנה). בהתאם לכך הוועדה קבעה את הטבלה הבאה. הערכים גובשו על בסיס מקדמי הסיכון לתחלואה ותמותה מסרטן והסיכוי לגרימת פגמים גנטיים. גבול המנה השנתית לפי ICRP-60 (ביחידות של מיליסיורט לשנה):
התקן הבינלאומי להגנה מקרינה שפורסם ב-1996 אימץ את גבולות החשיפה שפורטו למעלה. תקנות הבטיחות בעבודה בישראל טרם הותאמו לתקן הבינלאומי להגנה מקרינה וגבולות המנה הנהוגים בישראל, לפי התקנות הבטיחות בעבודה 1992 (9) תואמים את הערכים של התקן הבינלאומי הישן משנת 1977, כדלהלן: גבולות מנה שנתיים לעובדי קרינה הנהוגים עדיין בישראל לפי המלצת ICRP משנת 1977:
ג'יי וינסנט
ג'יי פלטשר וינסנט (באנגלית: Jay Fletcher Vincent; נולד ב-10 ביוני 1959) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1981–1993. ממוצעיו הכוללים לאורך 9 עונותיו בליגת ה-NBA הם 15.2 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות
וינסנט נולד בעיר קלמזו שבמישיגן, וגדל בלאנסינג הסמוכה. בשנת 1977 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של מישיגן ("מישיגן סטייט"), והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה יחד עם מג'יק ג'ונסון. בעונת 1978/1979 קלע 12.7 נקודות בממוצע למשחק, וסייע לקבוצתו לזכות בטורניר אליפות המכללות, לראשונה בתולדותיה; במשחק הגמר גברה מישיגן סטייט על אוניברסיטת המדינה של אינדיאנה, אותה הוביל כוכב המכללות לארי בירד, בתוצאה 75–64. בשתי העונות הבאות, לאחר עזיבתו של ג'ונסון ל-NBA, הוביל וינסנט את כל שחקני מחוז Big-Ten עם 22.1 נקודות בממוצע למשחק, אולם בשתי העונות לא הצליחה הקבוצה להעפיל לטורניר המכללות.
סטאר N52
סטאר N52 (בפולנית: Star N52) הוא אוטובוס אשר יוצר על ידי יצרנית כלי הרכב הפולנית "Fabryka Samochodów Ciężarowych "Star בין השנים 1952–1957.
ג'יי וינסנט
ב-NBA
בדראפט ה-NBA 1981 נבחר וינסנט בבחירה ה-24 על ידי דאלאס מאבריקס, אשר צירפו באותו הדראפט גם את מארק אגוויר (בחירה ראשונה) ואת רולנדו בלאקמן (בחירה תשיעית). שלושת שחקני הרוקי של דאלאס סיימו את העונה כשלושת קלעיה המובילים, אך מעל כולם בלט וינסנט, אשר קלע 21.4, אסף 7.0 ריבאונדים ומסר 2.2 אסיסטים בממוצע למשחק. ב-4 העונות הבאות נותר אחד השחקנים הבולטים בדאלאס, עם ממוצע של 16.3 נקודות למשחק, והעפיל עמה לחצי גמר האזור המערבי בעונות ו-.
בן-ציון זהר
בן-ציון זהר (סימקין) (1937 - 1 ביולי 1997) היה טייס בחיל האוויר הישראלי. עוטר בציון לשבח (שהומר לימים בעיטור העוז), לאחר מלחמת ששת הימים, על פעולות שביצע במסגרת מבצע מוקד בחזית המצרית.
ג'יי וינסנט
ב-NBA
לקראת עונת הועבר בטרייד לוושינגטון בולטס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית. בעונתו היחידה בוושינגטון קלע 13.3 נקודות בממוצע למשחק.
סטאר N52
דגם ה"סטאר N52" תוכנן ל-31 נוסעים.
בן-ציון זהר
בנוסף לכך, לזכותו רשומה הפלה של מטוס קרב הנטר של חיל האוויר הירדני בעת שטס במטוס ווטור (מטוס הפצצה) במלחמת ששת הימים. ככל הידוע, זו ההפלה היחידה בעולם הרשומה לזכות מטוס הווטור.
ג'יי וינסנט
ב-NBA
בנובמבר 1987 הועבר עם מייקל אדמס בטרייד לדנוור נאגטס, תמורת דארל ווקר. ב-11 בינואר 1988 קלע שיא קריירה של 42 נקודות במשחק מול פיניקס סאנס. עד לסיום עונת קלע 15.4 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל, וסייע לנאגטס להעפיל לחצי גמר המערב, כקלעי השני של הקבוצה בפלייאוף (אחרי אלכס אינגליש) עם ממוצע של 17.5 נקודות למשחק.
סטאר N52
הדגם יוצר במפעלי חברת ""Fabryka Samochodów Ciężarowych "Star" בעיירה סאנוק בחבל פודקרפאטי בדרום-מזרח פולין.
ג'יי וינסנט
ב-NBA
בינואר 1989, לאחר כעונה וחצי בדנוור, הועבר לצד קלווין נאט בטרייד לסן אנטוניו ספרס, בתמורה לדייוויד גרינווד ודרווין קוק. באוגוסט 1989 נשלח בטרייד נוסף, לפילדלפיה 76', ממנה שוחרר כעבור 17 משחקים. בדצמבר 1989 חתם על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס עד לסיום עונת.
בן-ציון זהר
ביוגרפיה
זהר נולד כבן-ציון סימקין במושבה בת שלמה. שאף לטוס מילדות וכנער הצטרף לפעילות דאייה. למד בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. התגייס לנח"ל, אולם שאיפתו להיות טייס הובילה אותו לחיל האוויר והוא סיים קורס טיס בשנת 1958.
נחום מלצר
ביוגרפיה
נחום מלצר נולד לטובה (לבית ניסנבוים) ולזכריה מלצר, ילידי פולין שעלו לישראל בראשית שנות ה-30 של המאה העשרים. גדל והתחנך בתל אביב. למד בתיכון עירוני ה' בעירו.
בן-ציון זהר
ביוגרפיה
ב-1961 הוא היה טייס במטוס מטאור מתוצרת בריטניה. ב-8 בנובמבר חזרו הוא והנווט מגיחה, עם תקלה במטוס ונאלצו לבצע נחיתת ריסוק. למטוס נגרם נזק רב והוחלט להשביתו. המטוס הוצב על כן ליד מבנה טייסת העטלף, בבסיס תל נוף ושם הוא נמצא עד היום.
בהמשך הדרך בחיל האוויר, הוצב זהר כטייס ווטור בטייסת 110 ובשנת 1966 השתחרר משרות קבע בחיל האוויר והפך לטייס ריסוס בחברת "מרום".
ג'יי וינסנט
באיטליה
בעונת 1990/1991 עבר לשחק בקבוצת אולימפיה מילאנו האיטלקית, אותה אימן מייק ד'אנטוני. מילאנו הפסידה באותה עונה הן בגמר הליגה האיטלקית (מול קזרטה) והן בגמר הגביע האיטלקי (מול ורונה).
נחום מלצר
ביוגרפיה
לאחר שסיים את שירותו הצבאי למד אדריכלות בטכניון בין השנים 1965–1970, וסיים את לימודיו בהצטיינות.
ג'יי וינסנט
באיטליה
בין השנים 1991–1993 שיחק עבור ליברטאס ליבורנו, פלקנסטרו טורינו ואמטורי אודינה האיטלקיות, בטרם פרש ממשחק, בגיל 33.
נחום מלצר
ביוגרפיה
עם סיום לימודיו עבר להתגורר בירושלים.
בן-ציון זהר
עיטור העוז והפלת ההנטר
להלן תיאור המעשה ב"אתר הגבורה":
שתי גיחות הפצצה נוספות שזהר נטל בהן חלק באותו היום היו על שדה התעופה קהיר מערב. הראשונה, בשעות לפני הצהריים, כחלק מתקיפות הגל השני ב"מבצע מוקד" והשנייה, בשעות אחר הצהריים המאוחרות.
ביום השני למלחמה, 6 ביוני, נטל חלק בגיחת הפצצה לשדה התעופה H-3 שבעיראק. במהלך הפצצת שדה התעופה, ניהלו רביעיית הווטורים הישראלים וצמד מטוסי המיראז' 3 שליוו אותם, קרב אווירי עם מטוסי הנטר עיראקים וירדנים ועם מטוס מיג 21 עיראקי. במהלך הקרב פגע זהר בצרור מארבעת תותחי ה-30 מ"מ של הווטור, בהנטר ירדני והמטוס הירדני נפל (כנראה הצרור פגע בטייס). ככל הידוע, זוהי הפעם היחידה שבה מטוס ווטור הפיל מטוס בקרב אוויר. הפלה זו נחשבת (יחד עם שתי הפלות נוספות שביצעו המיראז'ים באותו קרב), כהפלה המרוחקת ביותר מגבולות ישראל, שביצע חיל האוויר הישראלי.
ג'יי וינסנט
חייו האישיים
באוגוסט 2010 הואשמה חברה בבעלותו של וינסנט בתרמית הונאה מקוונת של כ-20,000 אנשים ברחבי ארצות הברית, בסכום כולל של מעל 2 מיליון דולר. וינסנט הודה באשמה, ונשפט ל-5 וחצי שנות מאסר. בינואר 2016, לאחר ריצוי 4 וחצי שנות מאסר, זכה לשחרור מוקדם בשל התנהגות נאותה.
נחום מלצר
עבודתו כאדריכל
בראשית שנות ה-70, התחיל מלצר לעבוד כשכיר במשרדו של אדריכל דוד אנטול ברוצקוס, שהקשר עמו היה בעל משמעות עבורו, והשפיע על המשך עבודתו כאדריכל.
בן-ציון זהר
לאחר מלחמת ששת הימים
לאחר המלחמה המשיך זהר בשירות קבע וטס זמן מה על סקייהוק. לאחר שסיים את שירות הקבע המשיך בעבודתו כטייס ריסוס ובמקביל המשיך גם בטיסות במילואים. ב-1983 הוא היה כבר רס"ן במילואים. ב-3 במרץ, בהיותו בטיסת אימונים שיגרתית במטוס "כפיר" c1 של טייסת העמק, מיד לאחר ההמראה, נדם מנוע המטוס עקב תקלה בתיבת האביזרים הקדמית של המנוע. זהר ניסה להתניע את המנוע, ללא הצלחה ולאחר שהמטוס, שאיבד גובה במהירות, הגיע אל גובה הנטישה המזערי, נטש אותו זהר וצנח בשלום. המטוס התרסק ליד המושבה יוקנעם.
נחום מלצר
עבודתו כאדריכל
בשנים 1973–1974 שהה מלצר באנגליה ועבד במשרדי אדריכלות שונים בלונדון.
בן-ציון זהר
לאחר מלחמת ששת הימים
זהר נהרג ב-1 ביולי 1997, בהתרסקות מטוס הריסוס שלו מסוג פוני (Pawnee).
נחום מלצר
עבודתו כאדריכל
עם שובו לישראל עבד כשכיר במשרדו של אדריכל דרור חרובי, וב-1977 החל לעבוד כאדריכל עצמאי.
בתקופות שונות פעל לסירוגין בשותפות עם אדריכל נחמיה גורלי, שאיתו תכנן, בין היתר, את תוכנית הבינוי הכוללת לשכונת "בנה ביתך" ברמות בירושלים, עם אדריכל גיא איגרא, שאיתו תכנן, בין היתר, את שיקום מדרחוב סלומון ושכונת נחלת שבעה, ועם אדריכל ארי כהן, שאיתו תכנן, בין היתר, את התב"ע של שכונת רחביה בירושלים.
מאוחר יותר, ועד סוף שנת 2021, עבד מלצר לצד אדריכל יצחק אפריל ואדריכל ניסים אללו, במסגרת המשרד "מלצר אפריל אדריכלים".
כיום, מקדיש את עיקר זמנו לציור (ראו הפרק "עיסוקו בציור").
במהלך השנים, תכנן מלצר בתי מגורים, מוסדות חינוך ושיקום, בתי כנסת ומקוואות, וכן תוכניות בנין עיר נרחבות בערים קריית גת ובית שמש.
עבודותיו הבולטות כאדריכל
==== שנים 1990-1980 ====
פרסים בתחום האדריכלות
1993 - פרס נשיא המדינה - פרויקט נחלת שבעה.
1994 - פרס אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל - פרויקט נחלת שבעה.
1997 - זכייה בתחרות תכנון מרכז טכנולוגי (מטע"מ), גבעת רם, ירושלים.
הוראה ב"בצלאל"
1978-1977 - מנחה לעיצוב תלת־ממדי, המחלקה לצורפות, בצלאל
2000-1990 - מנחה לפרויקט במשך מספר סמסטרים (כמורה מן החוץ), המחלקה לאדריכלות, בצלאל.
עיסוקו בציור
לצד פעילותו כאדריכל, עסק מלצר באופן חלקי ברישום מודלים, בציור בטכניקות שונות, ובהדפס.
בשנים 2019 - 2022 היה חבר בגלריה מרי, גלריה ירושלמית שיתופית לאמנות, שבה חברים כ-15 אמנים מתחומים שונים. הוא הציג בגלריה שתי תערוכות-יחיד.
משפחתו
מתגורר בשכונת בית הכרם בירושלים.
סטיב כהן
סטיבן איירה "סטיב" כהן (באנגלית: Stephen Ira "Steve" Cohen; נולד ב-24 במאי 1949) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית ומייצג את המחוז ה-9 של טנסי משנת 2007.
כהן נכנס לתפקידו עם המהפך של הדמוקרטים בבחירות אמצע הקדנציה בשנת 2006. לפני כניסתו למשרה ברמה ארצית בבית הנבחרים של ארצות הברית, שירת בסנאט של מדינת טנסי כנציג העיר ממפיס. הוא חבר הקונגרס היהודי הראשון ממדינת טנסי.
שנותיו הראשונות והשכלתו
כהן נולד בממפיס, טנסי ב-1949, לרופא הילדים מוריס די. כהן ואשתו ג'נביאן. הוא בן למשפחה מדור רביעי בממפיס ונכד למהגר ליטאי בעל דוכן עיתונים. כהן לקה במחלת הפוליו כשהוא היה בן חמש והמחלה גרמה לו לשנות את תחביביו מספורט לפוליטיקה בגיל צעיר. כשכהן היה בן חמש, ג'ון פ. קנדי עבר בעיר ממפיס במסע הבחירות שלו וכהן צילם את ג'ון קנדי במכונית עם הגג הפתוח. כהן מתאר את קנדי כגיבור פוליטי והתמונה עדיין תלויה במשרדו של כהן. ב-1961, משפחתו של כהן עברה לעיר קורל גייבלס שבפלורידה, היכן שאביו קיבל מלגת מחקר בפסיכיאטריה באוניברסיטת מיאמי. בין השנים 1964–1966, משפחת כהן התגוררה בפסדינה, קליפורניה, היכן שאביו קיבל מלגת מחקר בפסיכיאטרית ילדים מאוניברסיטת דרום קליפורניה. כהן, באותה עת סטודנט במכינה התיכונית של הטכניון האמריקאי בפסדנה, חזר לפלורידה ב-1966 וסיים את תיכון קורל גייבלס לפני שחזר לממפיס, היכן שאביו ביסס את הפרקטיקה שלו בפסיכיאטריה פרטית.
כהן למד תואר ראשון באוניברסיטת ואנדרבילט, בנאשוויל, טנסי ב-1971. ב-1973 סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת ממפיס.
קריירה מוקדמת
בזמן כהונתו במשך שלוש שנים כיועץ משפטי למשטרת ממפיס, כהן החל להתבלט פוליטית משנבחר לכינוס החוקתי של טנסי ב-1977 בגיל 27 בלבד והאסיפה בחרה בו כסגן נשיא. לאחר מכן, הוא נבחר לכהן במועצת המחוז של שלבי בטנסי, כשהוא משרת שם בין השנים 1980-1978. במהלך כהונתו במועצה, הוא סייע רבות להקמת המרכז הרפואי האזורי של ממפיס, במימון קהילתי. ב-1980, הוא כיהן כשופט במחוז שלבי וכן היה ציר לוועידה הדמוקרטית הלאומית, במערכות הבחירות של השנים 1980, 1992 ו-2004.
מחוקק בסנאט של טנסי
כהן נבחר לסנאט של טנסי ב-1982 כסנאטור המייצג את המחוז ה-30, אשר כולל חלקים של ממפיס והעיר התחתית שלה. הוא כיהן במשרה זו למשך 24 שנה.
במרץ של 2005, כהן היה אחד משלושת הסנאטורים של מדינת טנסי שהצביעו נגד התיקון לחוקת טנסי בחוק הגנת הנישואים, אשר מגדיר נישואים רק בין גבר ואישה ואושר על ידי מצביעי טנסי במשאל עם בנובמבר 2006. במהלך הדיון הציבורי על התיקון, כהן הציע כמה וכמה תיקונים לתיקון עצמו, כאשר כל אחד מהם נכשל, כולל "סעיף הניאוף", אשר אומר כי "ניאוף הוא איום על מוסד הנישואין ונוגד למדיניות הציבורית בטנסי".
כהן היה נחשב אחד מהסנאטורים הקשוחים ביותר בטנסי וכבעל כושר דיון והוא מפורסם בסגנונו הישיר. אחד מהכתבים של טנסי תיאר אותו כ "מאוד ישיר, מאוד עקשן והרבה יותר מחושב משאר הקולגות שלו".
כהן הוא היהודי הראשון שכיהן בסנאט של טנסי מאז 1958.
מרוץ 1996 לבית הנבחרים
ב-1996, כהן רץ למושב בבית הנבחרים של ארצות הברית עבור המחוז ה-9 של טנסי, כאשר עמיתו הדמוקרטי מטנסי, שכיהן בתפקיד מזה 22 שנה, הרולד פורד "סיניור", הכריז על פרישה. הבן שלו, ג'רולד פורד "ג'וניור", בן ה-26, התחרה עם כהן על מועמדות המפלגה בפריימריס הדמוקרטים. במהלך המרוץ כהן אמר: "ביליתי ארבע עשר שנה בסנאט [של טנסי], היה לי את הניסיון ולא מצא חן בעיני הרעיון [שהמושב] יהיה ירושה משפחתית".
כהן הפסיד את הפריימריס לפורד בהפרש של 25%. בהתייחסו לפורד, בן מיעוטים שחור, שהצליח הרבה יותר ברבעים בעלי רוב שחור למרות חוסר ניסיונו, הוא אמר: "זה בלתי אפשרי למישהו שאינו אפריקאי-אמריקאי לקבל מספר קולות רב בקהילה האפריקאית-אמריקאית...כנגד מתחרה בולט. העובדה היא, שאני לבן ולא נראה כי זה משנה מה תעשה". מאוחר יותר, כהן הודה שאמרותיו היו "לא רצויות", אבל גם ציין כי: "גזע הוא עדיין גורם חשוב בהצבעה".
כהן לא היה צריך לפרוש מהמושב שלו בסנאט כדי לרוץ לפריימריס; סנאטורים בסנאט של טנסי מכהנים ארבע כהונות רצופות וכהן לא היה צריך להתמודד במערכת בחירות לבחירה מחדש לסנאט של טנסי עד 1998.
מרוץ 2006
כהן ניצח בפריימריס ב-3 באוגוסט בהפרש מכריע של 4,000 קולות למרות שמי שיצא מקום שני במרוץ הוציא בבחירות פי שניים מכהן. למעשה, שישה מתחרים דמוקרטים בפריימריס, גייסו יותר כסף ממנו. הוא לקח הרבה מחוזות עם רבעים שחורים בהפרשים ניכרים. בבחירות הכלליות בנובמבר, הוא התמודד מול הרפובליקני מרק וואייט והמועמד העצמאי, ג'ייק פורד, אחיו הצעיר של ג'רולד פורד ג'וניור.
למרות שהמחוז ה-9 של טנסי הוא מחוז דמוקרטי כבד, ג'ייק פורד נתפס כמתחרה רציני במרוץ משום שהשם שלו היה ידוע מאוד בקרב המצביעים השחורים של ממפיס. משפחת פורד היא כוח פוליטי חזק בקהילה השחורה בממפיס מאז ימיו של הדמות הפוליטית אדוארד הול "בוס" קראמפ. המרוץ האמיתי היה, למעשה, בין כהן לג'ייק פורד. וואיט לא נתפס כגורם רציני.
כהן נתמך על ידי ראש העיר של ממפיס, ווילי הרנטון וראש העיר של מחוז שלבי, איי.סי וורטון, אשר שניהם גם שחורים וגם חברים במפלגה הדמוקרטית. הוא גם נתמך על ידי פעילי מפלגה דמוקרטים מקומיים, שחשבו כי האח הבכור במשפחת פורד מתון מדי בדעותיו.
למרות זאת, הרבה מהערים בעלי השפעה של הכמרים השחורים סירבו לתמוך בכהן ואיגוד הכמרים השחורים המקומי הצביע באופן מכריע לתמוך במועמדותו של ג'ייק פורד. משפחת פורד עצמה הייתה מפולגת. בזמן שהאח הבכור, הרולד, נשאר נייטרלי, אף על פי שהתרוצצו שמועות על מזימה בין שני הקמפיינים של האחים, הבן דוד של הרולד, עורך דין בתעשיית הבידור, ג'ו פורד, הודיע על תמיכה בכהן בבחירות הכלליות, אחרי שהוא סיים במקום השלישי בפריימריס. הרולד פורד האב, הודיע על תמיכה בבנו הצעיר ג'ייק.
ב-8 באוקטובר 2006, כהן, פורד הצעיר וואייט השתתפו בעימות טלוויזיוני בממפיס. בין הנושאים בדיון היו הנושאים של עיראק, מריחואנה רפואית, חינוך והתיקון לחוקה בחוק ההגנה על הנישואים. פורד תקף את הרקורד של כהן בסנאט של טנסי, כולל ההתנגדות שלו לתיקון החוקה להגנת הנישואים, התמיכה שלו במריחואנה רפואית והרקורד שלו בנוכחות בהצבעות. כהן הגיב על ידי עמידה מאחורי הרקורד הציבורי שלו, כשהוא מצביע על כך שלפורד אין ניסיון במשרה ציבורית ומציין כי פורד ישב בכלא ונשר מבית ספר תיכון.
כהן ניצח בבחירות הכלליות בהפרש מכריע, עם 60% מהקולות, לעומת 22% של פורד הצעיר ו-18% של וואיט. מהקולות של כהן, 60% באו ממצביעים שחורים.
בבית הנבחרים של ארצות הברית
כהן הוא היהודי הראשון שמייצג את טנסי בקונגרס, כמו גם הדמוקרט הלבן הראשון בתפקיד מרכזי מטעם ממפיס מאז שג'ורג' גריבר הובס בידי הרפובליקני דן קייקנדאל ב-1966. בנוסף, הוא גם היהודי הראשון המייצג מחוז עם רוב שחור, כמו גם בין חברי הקונגרס הלבנים המעטים שייצגו מחוז בעל רוב שחור. לפני שנבחר, סיפר כהן לכתבים כי הוא ישאף להפוך להיות החבר הלבן הראשון בשדולת חברי הקונגרס השחורים (CBC), אך מאוחר יותר נסוג מהחלטתו זו, לאחר שחברים בשדולת השחורים, שהושפעו מאחד ממיסדי השדולה, ויליאם לייסי קליי "סיניור", הודיעו כי הם לא יאפשרו חברות לבן אדם שאינו שחור. קליי הריץ מזכר בין חברי השדולה כי "זה קריטי לחלוטין" שחברות בשדולה תישמר כ"בלעדיות לאפריקאים אמריקאים". למרות שחוקי העזר של השדולה אינם מחייבים חברות רק לשחורים, עד אז כל החברים היו רק שחורים.
עם המהפך של הדמוקרטים, בבחירות אמצע הקדנציה של שנת 2006, יו"ר בית הנבחרים הטריה, ומנהיגת הרוב החדשה, ננסי פלוסי, מינתה את כהן לכהן בוועדת המשפטים, אשר הייתה העדפתו הראשונה של כהן כתפקיד בוועדה. פלוסי גם מינתה אותו לוועדת בית הנבחרים לתחבורה ותשתיות.
בחודש הראשון שלו בקונגרס, כהן הצביע בעד כל מרכיבי "תוכנית מאה השעות" של המפלגה הדמוקרטית, התוכנית של פלוסי ומפלגת הרוב הטרייה בקונגרס. זה כלל גם את העלאת שכר המינימום הפדרלי-ארצי, דרישה משר הבריאות ושירותי האנוש לנהל משא ומתן להורדת מחירי התרופות והפחתת הריבית להלוואות סטודנטים. כהן היה גם מבין היוזמים של חוק בית הנבחרים 23, חוק ברמה הצהרתית אשר מביע את "תחושת הקונגרס שהנשיא לא צריך להורות על הסלמה [במלחמת עיראק ] [על ידי העלאת] במספר הכולל של הכוחות המזוינים המשרתים בעיראק", כמה שנודע כ"תוכנית תיגבור הכוחות" של הנשיא בוש.
ב-27 בפברואר 2007, כהן יזם הצעת חוק בבית הנבחרים שמתנצל בפני האפריקאים האמריקאים על העבדות ועל חוקי מערכת ג'ו קראו, חוקי ההפרדה בין לבנים ושחורים במוסדות ציבוריים ושנמשך כ-100 שנה אחרי ביטל העבדות. כהן ציין כי שום נשיא לא התנצל באופן רשמי על היתר העבדות. הצעת החוק הצליחה למשוך שלושים ושישה מחוקקים נוספים עד סוף אותו יום.
כהן עשה מסע לעיראק בין ה-4 ל-7 באוקטובר 2007, במסגרת משלחת הקונגרס ל"בחינת העובדות". כהן ציין שההתרשמות שלו הייתה שהמדינה הייתה "לא במצב טוב" ושהכלכלה שלה "נהרסה". כהן נפגש עם חיילים שהתלוננו שהשיבוצים הארוכים שלהם גורמים לגירושין. כשכהן העלה את דאגתו זו מול הגנרל דייוויד פטריאס, פטריאס אמר לכהן שהחיילים מגזימים בטיעונים. אחרי שנפגש עם ראש הממשלה, נורי אל מליכי, כהן תיאר אותו כ"אופטימי מדי", כשהוא מציין את ההצהרה ה"מוזרה" שלו שמלחמת הדתות בעיראק נגמרה.
עמדות פוליטית ואידאולוגיה
כהן הוא בעל עמדות פוליטית ליברליות שמאלניות בנושאים רבים, כולל תמיכה חזקה לנושא של הגנת הסביבה, התנגדות לממשל בוש בנושא מלחמת עיראק ותמיכה בזכותה של האישה להפלה. כתומך בהרחבת המימון למחק ופיתוח במקורות אנרגיה חלופית, הוא תומך בהטלת מס על רווחי היתר של חברות הנפט. כהן צוטט בעבר כאומר כי הוא מאמין ביטוח רפואי ראוי היא "זכות בסיסית" לכל האזרחים. כהן תומך בשוויון המינים, הפרדת הדת מהמדינה, מס פרוגרסיבי, שימוש במריחואנה לצורכי רפואה, זכות נשיאת נשק אישי ועונש המוות. הוא אחד מהנציגים הבודדים מאזור הדרום השמרני שתומך בנישואי הומוסקסואלים.
מרכז ידע גליל עליון
מרכז ידע גליל עליון (מיג"ל) הוא מכון מדעי למחקר ופיתוח יישומי, וכן מרכז להכשרה מדעית וטכנולוגית הפועל בקריית שמונה ובמתקנים שונים בגליל ובגולן. המכון הוקם בשנת 1978 ומטרתו, לפי אתר המרכז, הוא "לפתח כלכלת ידע בגליל, בתחומי מדעי החיים והסביבה".
המכון כפוף לחברה לפיתוח הגליל של איגוד התעשייה הקיבוצית.
אודות
המכון הוקם בשנת 1978 כמעבדה לחקר השימוש בכבול באגם החולה המיובש לצורכי אנרגיה. מחקר זה הסתיים כעבור שנה. גד דגני היה בין מייסדי המכון ומנהלו המגעי בשנים 1986–2011.
בשנת 1982 הוכר המכון על ידי המדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר כמכון מחקר ישומי לבצוע מחקר ופיתוח לתעשייה. משנת 1992, עם הקמת בית הספר למדעים וטכנולוגיה במכללה האקדמית תל-חי, החלו חוקרים מסגל המכון לשמש כמרצים בו במגוון החוגים.
המכון עוסק בתחומי הביולוגיה, הכימיה, חקר תרופות, חקר חקלאות, חקר הסביבה, ביוטכנולוגיה.
סונאטת סלסולי השטן בסול מינור
סונאטת סלסולי השטן (באיטלקית: il trillo del diavolo) היא סונאטה לכינור ופסנתר בסול מינור שאותה כתב המלחין האיטלקי ג'וזפה טרטיני.
על פי המסופר, בתקופת גלותו באסיזי חלם טרטיני שהשטן נפגש איתו וביקש ממנו להשאיל לו את כינורו. השטן התחיל לנגן נעימה נפלאה מלאה בסלסולים. טרטיני היה מוקסם ומהופנט עד שנשימתו נעצרה והוא התעורר. מיד תפס את הכינור כדי לשמר חלק מהיצירה ששמע בחלום, אך לשווא. בעקבות החלום כתב את יצירתו "סונאטת סלסולי השטן". טרטיני אמר כי זו הייתה היצירה הטובה ביותר שיצר בימי חייו, אבל לדבריו "ההבדל בינה לבין מה ששמעתי בחלום היה כה גדול, עד שהייתי מוכן להרוס את כינורי ולא לשוב אל המוזיקה לעולמים, אילו רק נתאפשר לי לשוב ולחוות את העונג שהתענגתי אז".
הסונאטה מהווה עד היום אתגר טכני לכנרים. על פי האגדה לטרטיני היו שש אצבעות ביד שמאל, דבר שהקל עליו את נגינת היצירה.
המשורר הגרמני אפולוניוס פון מלטיץ חיבר סונטה בשם "סונאטת השטן", בהשפעת סיפורו של טרטיני.
רקע
על פי המסופר, טרטיני סיפר לאסטרונום הצרפתי ז'רום לאלנד על חלום שחלם, ובו נגלה לפניו השטן וביקש להיות משרת ומורה לטרטיני. בסוף שיעור הנגינה, הושיט טרטיני לשטן את כינורו כדי לעמוד על טיב נגינתו. השטן פצח בנגינה וירטואוזית, והגיש ביצוע נמרץ ומרהיב. כה ייחודית ביופייה ומושלמת בדיוקה הייתה נגינת השטן, שהמלחין חש כי נשימתו נעתקת מעוצם הפליאה וההתפעלות.
את הסיפור המלא מספר טרטיני עצמו ב"Voyage d'un François en Italie" של לאלנד:
אחוז בחבלי קסם מנגינתו המבריקה והמרשימה של השטן, השתדל טרטיני לשחזר את מה ששמע. אך על אף טענתו, כי הסונאטה הייתה יצירתו הנבחרת, כתב טרטיני לאחר זמן שהיא הייתה "נחותה כל כך בהשוואה למה ששמעתי, שלו היה בידי להתפרנס באמצעים אחרים, הייתי שובר את כינורי ונוטש את המוזיקה לעד." אף כי לדברי טרטיני, הוא חיבר את הסונאטה ב-1713, הרי לדעת חוקרים סביר להניח שהיא לא חוברה לפני שנות ה-40' של המאה ה-18, בהתחשב בסגנונה הבוגר. היצירה התפרסמה רק בשנת 1798 או 1799, כמעט שלושים שנה לאחר מות המלחין.
הסונאטה שימשה בסיס לבלט של צ'זארה פוני מ-1849, "כינור השטן" וכן לפרלוד של פרדריק שופן "סלסולי השטן", מס' 27.
מבנה
הסונאטה, שנכתבה לכינור עם באסו קונטינואו (בס ממוספר) כתובה בארבעה פרקים:
הפרק הראשון, במשקל 12 שמיניות, עדין ומהורהר בראשיתו, עם עצירות כפולות רפויות וקו מלודי זורם בכינור, עתיר קישוטים ללא הפרזה. המלודיה, העוברת מסולם טוניקה לסולם המדיאנטה באמצע הפרק, כוללת כמה קדנצות מטעות, לפני שהיא חוזרת לנושא הטוניקה הדומה להתחלה. לאחר זאת באה ברוורה מהירה ונמרצת, מרובת קישוטים, שלאחריה פרק קצר ושירתי, האמור לסמל את חלומו של טרטיני.
הפרק האחרון, הקשה מבחינה טכנית, מתחיל בקצב מהיר, לפני שהוא מתמוסס למנגינת כינור מודולרית חוזרת ונשנית על רקע ליווי מתגבר. זה מוביל לנושא כרומטי איטי, ואחריו רצפים נוספים של שני הנושאים. מקור הכינוי של הסונאטה הוא קטע בו הכנר מסלסל בקישוטים תוך כדי נגינה של שלשות בארפג'י. את קדנציית הברוורה שמקובל לנגן הלחין פריץ קרייזלר. הליווי מצטרף שוב לכינור למספר תיבות סיום דרמטיות. הטריל בפרק האחרון הוא אחת הדוגמאות הראשונות לטריל הממחיש נושא מוזיקלי.
בורונדי במשחקים האולימפיים לנוער
בורונדי משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הבורונדיים שתי מדליות, זהב וכסף, בענף האתלטיקה. היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. ההשתתפות של ספורטאי הנוער הבורונדיים היא בעיקר סמלית.
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של בורונדי למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בענף האתלטיקה ולא הגיעה להישגים. השתתפותה של המשלחת הייתה סמלית. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מתנה 8 ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שבורונדי שלחה עד כה. המשלחת הגיעה להישג משמעותי בענף האתלטיקה עם זכייה במדליית כסף בריצת 3000 מטר נערים, וסיום במקום הרביעי בריצת 2000 מטר מכשולים נערים ומקום חמישי בריצת 3000 מטר נערות. המשלחת השתתפה גם באופן סמלי בתחרויות בענפים טניס וכדורעף חופים.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
פנמה במשחקים האולימפיים לנוער
פנמה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מפנמה לא זכה במדליה אולימפית לנוער. השתתפות הספורטאים מפנמה היא סמלית.
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של פנמה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. ספורטאי המשלחת הגיעו להישג בענף האתלטיקה וסיימו במקום השמיני בריצת 100 מטר לנערים. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים כדורסל ורכיבה וסיימו במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שמונה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפים. בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, המשלחת לא העפילה לגמרים בענף האתלטיקה. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים גולף, התעמלות ושחייה
החאן הירושלמי
החאן הירושלמי (בפי ירושלמים החאן) הוא מבנה מדרום לשכונת ימין משה בירושלים, שתיפקד בעבר כחאן לעולי הרגל אל העיר העתיקה, וכיום משמש כמתחם תרבות ואירועים וכמשכנו של התיאטרון העירוני - תיאטרון החאן. החאן ממוקם בכיכר דוד רמז, מול תחנת הרכבת ההיסטורית של ירושלים.
תולדות המבנה
המבנה הוקם בתקופת השלטון העות'מאני, החאן שימש בעיקר את עולי הרגל הנוצריים בדרכם מירושלים לכנסיית המולד בבית לחם, וביקור בשרידי כנסיית אלוני ממרא בחברון, וכן את עולי רגל היהודיים בדרכם מירושלים לקבר רחל בבית לחם ומערת המכפלה בחברון.
החאן מילא תפקיד חשוב עבור השיירות שהגיעו לירושלים לאחר שעת סגירת שערי ירושלים אשר בדרך כלל נסגרו כל ערב עם שקיעה, ונפתחו למחרת לאחר הזריחה, זאת כדי להגן על תושבי העיר מפאת הסכנות מחוץ לעיר כמו שודדים, וחיות טרף. המבנה הדו-קומתי משמש כאכסניה לחניית לילה של שיירות ולהגנה עליהן מהתנפלויות שודדי דרכים.
עם ההתפתחויות שעברה ירושלים בשלהי התקופה העות'מאנית, ובכללן שיפור מצב הביטחון, השארת שערי העיר פתוחים גם בלילות, ההתיישבות מחוץ לחומות והתפתחותה של מלונאות מודרנית בסגנון אירופי - איבד החאן את תפקידו כאכסניית דרכים לשיירות, הקרקע נרכשה על ידי הפטריארכיה היוונית אורתודוקסית כמו שטחים רבים בירושלים וסביבותיה, והוקם בו בית חרושת לייצור משי עבור בגדי כמורה, זאת במקביל לשימוש במרתפי המקום לאחסון יין עבור הטמפלרים שגרו בסמיכות. בתקופת המנדט הבריטי שימש האתר לאחסון תחמושת ובהמשך עם סיום המנדט ננטש. בשנות הארבעים והחמישים של המאה ה-20 שכנה באגף הדרומי של המבנה נגריית עץ ומקררים בבעלות משפחת פרנקל.
בשנת 1965, באורח אקראי, הגיע למבנה מנהלה האומנותי של קבוצת שחקנים חובבים בשם פיליפ דיסקין, ומצא מקום זה כמתאים לאכלוס את להקת השחקנים שהוא מנהל. בשנות ה-70 של המאה ה-20 עבר מתחם החאן שיפוץ מקיף בהנחייתו של אדריכל השימור נחום מלצר ובעידודו של ראש העיר טדי קולק. המתחם הוכשר לשמש מרכז תרבות ובילוי, המשמש בעיקר כמשכנו של תיאטרון החאן. אולם תיאטרון בן 238 מקומות ישיבה הוכשר במערה חצובה בסלע בחלקו הדרומי של המתחם. החצר הפנימית נוקתה מערימות פסולת, רוצפה מחדש ונשתלו בה עצים וערוגות פרחים, והמבנים שסביבה שוקמו מהריסותיהם והוסבו למשרדים, חדרי הלבשה ומסעדה. מערה חצובה נוספת הנפתחת אל החצר, קטנה יותר, הפכה למועדון לילה ("מועדון החאן") שהתמחה במופעי פולקלור ישראלי לתיירים, ובו הופיעה לאורך שנים יפה ירקוני ברפרטואר ישראלי ובינלאומי. לימים נסגר מועדון הלילה, וב-2003 הוסבה המערה ששיכנה אותו לאולם תיאטרון נוסף של תיאטרון החאן ("במה 2" או "האולם הקטן").
תיאטרון החאן
תיאטרון החאן הפועל במקום הוא התיאטרון הרפרטוארי היוצר היחיד בירושלים. הכניסה לחאן שופצה, ניתן לה מראה קשתי שהפך לסימן ההיכר של המבנה - כחלק מהלוגו שלו. מתחם התיאטרון כולל שני אולמות - האולם הראשי ובו 238 מקומות ישיבה, שם מוצגות מרבית ההפקות הראשיות של התיאטרון, ואולם משני להופעות קטנות ומפגשים ובו 70 מקומות ישיבה.
התיאטרון הוקם ב-1968 ביוזמת ראש העיר טדי קולק. התיאטרון מעלה כשלוש עד חמש הפקות חדשות מדי שנה, ובסה"כ מעלה התיאטרון כ-200 הופעות בשנה במתחם הבית. החאן מנוהל כעמותה, שהוועד המנהל שלה מורכב מאישי ציבור ונציגי הגופים התומכים בה כספית - עיריית ירושלים, הקרן לירושלים ומשרד התרבות והספורט. בצד התמיכה הממסדית ממומנת פעילות התיאטרון מהכנסות עצמיות ומגיוס תרומות, בסיוע של אגודת ידידים פעילה.
בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים במנילה
בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים במנילה שוכנים במטרופולין מנילה, בירת הפיליפינים.
בית הקברות נוסד ב-1948, וכיום קבורים בו 17,206 חללים של ארצות הברית שנפלו במלחמת העולם השנייה. ככזה הוא בית הקברות הצבאי האמריקאי הגדול ביותר מחוץ לארצות הברית לחללי מלחמה זו. במקום מונצחים גם שמותיהם של כ-36 אלף נעדרים.
בית הקברות
הקמת בית הקברות החלה בשנת 1948 לצורך קבורת קבע של חיילי ארצות הברית שנהרגו במהלך המלחמה בפיליפינים ובאתרים נוספים בזירת האוקיינוס השקט, שבמלחמת העולם השנייה, האתר הוא גבעה נישאה הנראית מרחוק ממזרח, מדרום וממערב, הממוקמת ליד המטה הכללי של צבא הפיליפינים, בשטחו של מחנה צבאי אמריקאי לשעבר. האתר נתרם לשם הקמת בית הקברות על ידי ממשלת הפיליפינים ללא תמורה. עבודות תשתית נרחבות נדרשו לשם הכשרת האתר לייעודו. בית הקברות נחנך ב-8 בדצמבר 1960.
בית הקברות הוא בעל צורה כללית של עיגול, שבטבורו אנדרטת הזיכרון לנופלים ולנעדרים. דרכים מעגליות משתרעות סביב טבורו. שדרה רחבה, שבתחילתה כיכר ומזרקה ובצידיה עצים, מובילה מהכניסה לבית הקברות שבצפון-מערב אל האנדרטה. בניין המבקרים של האתר ממוקם בקרבת שער הכניסה.
שטחו של האתר הוא 615 דונם והוא משופע בדשא, עצים ושיחי פרחים.
בית הקברות תוכנן על ידי גרדנר א. דיילי (Gardener A. Dailey), הוקם על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב ומתוחזק על ידה.
האנדרטה
האנדרטה ממוקמת בטבורו של בית הקברות וכוללת את בניין האנדרטה, אכסדרות הנעדרים וחדרי המפות.
בניין האנדרטה הוא מגדל המצופה אבן לבנה בגובה של 18 מטר. על גבי חזיתו קבוע תבליט של ג'ורג' הקדוש הלוחם בדרקון. מצוי בו חדר תפילה, המואר באור יום דרך חלונות חרכים הקבועים בכותלו המערבי. במגדל משולב קריון, אשר נתרם בשנת 1985 על ידי אגודת ותיקי המלחמה האמריקאים ממלחמת העולם השנייה, קוריאה ווייטנאם.
בקרבת המגדל ממוקמים ארבעה חדרי מפות, שעל גבי קירותיהם מוצגות 25 מפות מוזאיקה. הן מתארות את המערכות שניטשו במלחמה באוקיינוס השקט, בסין, בהודו ובבורמה וכן באירופה.
בהיקף אזור האנדרטה ממוקמות שתי אכסדרות קשתיות שביניהן מפרידה כיכר דשא, שבה מונפים על תרנים דגלי ארצות הברית והפיליפינים. על גבי קירות האכסדרות נחרתו שמותיהם של 36,286 חיילי ארצות הברית שנפלו בקרבות בזירות אסיה והאוקיינוס השקט ומקום קבורתם לא נודע. ברצפות האכסדרות נקבעו חותמי המדינות והטריטוריות של ארצות הברית.
אזור הקבורה
אזור הקבורה מכיל אחת עשרה חלקות בעלות מבנה קשתי, המשתרעות סביב טבור האתר.
החללים בבית הקברות
בבית הקברות נקברו 17,206 חללים - 16,636 חיילי ארצות הברית שנהרגו במערכות בפיליפינים בשנים 1941-1942 ו-1944-1945 וכן בגינאה החדשה ובאתרים נוספים. וכן 570 חיילי הפיליפינים, שלחמו לצידם. 3,740 מן החללים הקבורים באתר הם אלמוניים. עשרים זוגות של אחים קבורים באתר זה בצד זה.
בין החללים שנקברו באתר נמצאים 28 חיילים אשר עוטרו במדליית הכבוד של הקונגרס - העיטור הצבאי הגבוה ביותר של ארצות הברית.