cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פפואה גינאה החדשה
פפואה גינאה החדשה (ולעיתים קרובות, בתעתיק מאנגלית: פפואה ניו גיני, באנגלית: Papua New Guinea; בטוק פיסין: Papua Niugini) היא מדינה באוקיאניה הממוקמת בחציו המזרחי של האי גינאה החדשה וכוללת גם את האיים שבחוף מלנזיה (אזור בדרום-מערב האוקיינוס השקט מצפון לאוסטרליה). חלקו המערבי של האי שייך לאינדונזיה, ומורכב מהמחוזות פפואה ופפואה המערבית (או איריאן המערבית). מקור השם פפואה בשיבוש המילה המלאית PEPUAH שמשמעו "בעל/ת שיער מקורזל". שם זה נבחר בשל סוג השיער של התושבים באזור. בירתה, הממוקמת לאורך החוף הדרום-מזרחי שלה, היא פורט מורסבי. המדינה היא מדינת האי השלישית בגודלה בעולם עם שטח של 462,840 קמ"ר (178,700 מייל רבוע).
יחסי בולגריה–בוסניה והרצגובינה
היסטוריה
היחסים בין המדינות טובים מאוד, ללא נושאים טעונים, פוליטיים או אחרים. המדינות חולקות את אותן יעדים של מדיניות חוץ, והחשוב ביותר בהן הוא חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו, ושתיהן בעד ייצוב היחסים בדרום מזרח אירופה ומניעת טרור בינלאומי.
נציגויות דיפלומטיות
בולגריה מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו בלבד. בוסניה והרצגובינה מחזיקה בבולגריה שגרירות בסופיה בלבד.
פפואה גינאה החדשה
היסטוריה
מעריכים כי התיישבות אנושית באי החלה לפני כ-60 אלף שנים. בשנת 1526 הגיע הפורטוגזי ז'ורזה דה מנזס אל חצי האי "ראש הצפור" ושהה שם עד 1527. הוא כנה את תושבי האי ותושבי איים סמוכים בשם OS PAPUAS. השם "גינאה החדשה" נתן בידי הספרדי אורטיס דה רטס בשנת 1545, מכיוון שדמה את מראית התושבים המקומיים לתושבי חופי אזור גינאה באפריקה. בשנת 1606 הפליג הספרדי לואיס ואס דה טורס בין גינאה החדשה לאוסטרליה ונתגלה שהמקומות נפרדים. המצר נקרא מאז על שמו. בשנת 1623 תר ההולנדי קארל קארסטנס באי. בשנת 1678 חצה הולנדי אחר את האי.
החלק המערבי של האי היה בשלטון הולנדי החל משנת 1828. לאחר מלחמה בין אינדונזיה והולנד בין 19 בדצמבר 1961 ל-15 באוגוסט 1962 הוא הועבר לשלטון האו"ם ב-1 באוקטובר 1962, ולשלטון אינדונזיה ב-1 במאי 1963.
בשנת 1906 נמסר החלק הבריטי בדרום מזרח האי לשליטתה של אוסטרליה. במהלך קרבות מלחמת העולם הראשונה נכבש החלק הצפון מזרחי על ידי מדינות ההסכמה. הוא נמסר כמנדט לשלטון אוסטרליה. במלחמת העולם השנייה כבשו יפן לראשונה את רבאול ב-23 בינואר 1942 ובצרו אותה. אחר כך כבשה יפן כשני השלישים הצפוניים של גינאה החדשה. הולנד, בריטניה ואוסטרליה המשיכו להילחם בהם והחל מ 1943 נחתו גם חיילי צבא ארצות הברית בצפון מזרח האי מתוך תוכנית שנועדה לכבוש רק את חופו הצפוני של האי. הדבר בוצע בהצלחה עד 1945 אבל הקרבות נמשכו עד סוף המלחמה. ב-15 באוגוסט 1945 נכנעו היפנים ברבאול. בשנת 1949 איחדה אוסטרליה את שתי המדינות במזרח האי לכדי ישות בשם טריטוריית פפואה וגינאה החדשה. ב-16 בספטמבר 1975 אוסטרליה העניקה עצמאות לכל החלק המזרחי אשר בשליטתה בשם פפואה ניו גינאה.
בחלקים רבים של המדינה נפוצו בעבר תופעות של צייד ראשים וקניבליזם במסגרת פולחן דתי. המקרים המתועדים ביותר של קניבליזם כמוסד חברתי באים מגינאה החדשה. כך למשל, בשנת 1901 מצא המיסיונר הארי דונסיי באי גואריבארי (Goaribari) שבמפרץ פפואה 10,000 גולגולות.
פוליטיקה
פפואה קיבלה את עצמאותה מאוסטרליה ב-1975, והיא חברה לחבר העמים הבריטי. המלך צ'ארלס השלישי עומד בראש המדינה, ובחוקת המדינה הוא נקרא "ראש המדינה" ולא "המלך". מעשית, בראש המדינה עומד ראש הממשלה, המנהיג את הממשלה. בפרלמנט הלאומי ישנם 109 מושבים, מתוכם 20 נתפסים על ידי מושלי 20 המחוזות. הבחירות לפרלמנט נערכות במועד המוחלט על ידי ראש הממשלה, לכל היותר 5 שנים ממועד הבחירות הקודמות.
מחוז בוגנוויל הוא מחוז אוטונומי בעל מספר גדול של בדלנים השואפים לעצמאות. במשאל עם שהתקים במחוז ב-2019 הצביעו רוב התושבים בעד עצמאות מפפואה גינאה החדשה. ב-2021 אישר הפרלמנט של פפואה גינאה החדשה את תוצאות המשאל ונקבע שהמחוז יצא לעצמאות מלאה עד שנת 2027.
כלכלה
פפואה גינאה החדשה ניחנה באוצרות טבעיים, כולל מקורות מינרליים בכללם זהב ופלטינה, ומקורות מתחדשים כגון יערות רבים. החקלאות המקומית מהווה מקור לתעסוקה רבה ותורמת ל-30% מהתמ"ג. הגידולים העיקריים בפפואה הם קפה, אגוזי קוקוס וקקאו.
גאוגרפיה
פפואה, השוכנת בסמוך לקו המשווה, היא מדינה חמה ולחה. משקעים רבים יורדים לכל אורך השנה. שטחה הכולל הוא 462,840 קילומטר רבוע וכ-93 אחוז משטחה מיוער ביערות גשם. רצועת ההרים החוצה את האי לאורכו מגיעה לגובה של כ-4.5 קילומטרים, ולעיתים אף יורד בה שלג למרות קרבתה לקו המשווה. הנהרות הגדולים במדינה זורמים משני צידי שרשרת ההרים, מצפונם ספיק ומדרומם פליי.
קלדרת רבאול (Rabaul) הוא מתחם הרי געש (קלדרה) גדול ופעיל במזרח האי בריטניה החדשה, השייך לפפואה גינאה החדשה. במתחם זה נמצאים כמה לועות געשיים רדומים, וכן הר הגעש טבורבור המתפרץ לעיתים תכופות. שתי התפרצויות געשיות שאירעו במהלך המאה ה-20 בלועות אלה גרמו למאות הרוגים ולהרס ניכר לעיירה רבאול הסמוכה.
דמוגרפיה
בפפואה קיים המגוון הלשוני הגדול ביותר מכל מדינות העולם. אוכלוסייתה – כ-8.8 מיליון נכון לתחילת 2020 – דוברת לא פחות מ-820 שפות שונות; רובן מדוברות בפי כמה אלפי אנשים בלבד, וחלקן כמעט ונכחדות. כמחצית משתייכת למשפחת השפות האוסטרונזיות (הכוללת בסך-הכל 1,268 שפות), וכמחצית משפות המדינה מסווגות כשפות פפואניות (אף על פי שלא מדובר במשפחת שפות בעלות מוצא משותף, אלא בסיווג לשפות האי שאינן אוסטרונזיות או אוסטרליות). השפה האוסטרונזית הארי מוטו (Hari Motu) משמשת כשפה רשמית, אף על פי שרק מעטים דוברים אותה כשפת אם. שפה נוספת, טוק פיסין (Tok Pisin, שיבוש של אנגלית: Talk Pidgin), משמשת אף היא כשפה רשמית; זוהי קריאולית: אנגלית בגרסה מקומית. האנגלית עצמה משמשת כשפה רשמית שלישית, וכ-50,000 איש דוברים אותה כשפת אם.
שיעור יודעי הקרוא וכתוב נע בין 30% ו-40% אחוז.
כ-80% מתושבי פפואה הם פפואנים, וכ-20% – מלנזים. בנוסף קיימים מיעוטים קטנים של סינים, פיליפינים והודים.
במפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2011, נמצא ש-70% מהאוכלוסייה הם נוצרים פרוטסטנטים, בעיקר לותרנים. 25% הם נוצרים רומים-קתולים ו-5% אינם נוצרים, רובם משתייכים לאמונות פגאניות מקומיות. בנוסף, חיים במדינה כ-2000 מוסלמים סונים.
ישנם אזורים מיוערים נרחבים במדינה שלא נחקרו היטב עד היום על ידי מדענים ואנתרופולוגים. בחלק מהאזורים הללו מתגוררים שבטים מבודדים פרימיטיביים במיוחד (ההערכה היא שישנם 44 שבטים כאלו במדינה) אשר להם קשר מועט מאוד עם הרשויות המקומיות.
מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח
מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח הוקם ב-26 בנובמבר 1947, ביוזמת יצחק בן-צבי, לימים נשיאה השני של מדינת ישראל. בן-צבי הגדיר את מטרת המכון "להציל מכיליון את נכסי הרוח של היהודים במזרח התיכון, ולעודד את חקר קורותיהם ותרבותם". משנת 1973 מנוהל המכון בשיתוף יד יצחק בן-צבי והאוניברסיטה העברית בירושלים לפי פקודת ההקדשות לצורכי צדקה.
תחומי המחקר
תחומי המחקר של המכון הם: חיי הרוח, החברה והכלכלה, המעמד הפוליטי, ההיסטוריה, הספרות והתרבות החומרית של קהילות ישראל במזרח, ובכלל זה לשונות שהיו שגורות בפיהם. ההגדרה "קהילות ישראל במזרח" מכוונת לכל הקהילות שאינן שייכות ליהדות אשכנז; דהיינו, הן הקהילות בארצות האסלאם - מגבולות הודו ועד לקצות אפריקה המערבית, וממרכז אסיה ועד לתימן – והן לארצות שבהם שלטה הדת הנוצרית, כדוגמת ספרד, איטליה, גאורגיה, ארמניה ואתיופיה, וכן לפזורה הספרדית בארצות המערב.
אוספי המכון
אוספי המכון השמורים בספריית יד יצחק בן-צבי כוללים מגוון כתבי יד עתיקים, ספרים נדירים ועיתונים בשלל לשונות היהודים כגון: לאדינו, ערבית יהודית, בוכרית, אמהרית, פרסית יהודית, מאליאלאם, קרימצ'אקית ועוד, מתקופות שונות ומקהילות יהודיות שחלקן כבר אינן וחלקן עודן קיימות. לצד זה מצויים בספרייה עשרות אלפי מסמכים מקהילות שונות. מסמכים ציבוריים, מכתבים, אוספי מסחר ותיעוד נדיר מארצות המזרח השונות. כתב היד החשוב, הנמצא ברשותו של המכון, הוא "כתר ארם צובא", אשר חוקרי המקרא רואים בו את הנוסח המדויק ביותר של התנ"ך. תנאי השימור הקפדניים של "כתר ארם צובא", גרמו להעברתו להצגה דרך קבע בהיכל הספר במוזיאון ישראל יחד עם המגילות הגנוזות.
הנהלה ופעילויות
ראשת מכון בן-צבי (נכון למאי 2022) היא פרופ' מרים פרנקל ויושב ראש הוועדה האקדמית המכהן הוא פרופ' משה אידל. במסגרת המכון פועלים פרויקטים שונים וביניהם "מרכז תיעוד יהדות צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה" בהנהלתו של פרופ' חיים סעדון; מיזם קהילות ישראל במזרח במאות ה-19 וה-20; מיזם רואים את הקולות - לתיעוד מורשתם של יהודי ארצות ערב ואיראן, כתב העת פעמים - רבעון לחקר קהילות ישראל במזרח בעריכתו של ד"ר יאיר עדיאל; "המרכז לחקר יהודי בוכארה" בראשות ד"ר יוליה רובנוביץ ומיזמים נוספים. עד לספטמבר 2015 פעל במסגרת המכון "מפעל פרידברג לחקר הגניזה"; עד לספטמבר 2018 פעל במסגרת המכון "המרכז לחקר יהדות תימן ותרבותה ע"ש עובדיה בן-שלום" בראשות פרופ' בת ציון עראקי קלורמן.
מארק קרדונה
מארק קרדונה אי רובירה (בקטלאנית: Marc Cardona i Rovira, נולד ב-8 ביולי 1995 בליידה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני המשחק בעמדת החלוץ במיורקה בהשאלה מאוססונה ובנבחרת קטלוניה.
קריירה
קרדונה נולד בליידה שבקטלוניה ובצעירותו הצטרף למחלקת הנוער של סאן בניטו. ב-2014 עבר לאתלטיקו סאנלוקניו, קבוצה מחבל אנדלוסיה ששיחקה באותם ימים בליגה הרביעית בספרד. בעונת 2015/2016 היה לחלוץ המוביל בקבוצה. ב-41 הופעות במהלך העונה הבקיע 20 שערים, כולל שלושער נגד סביליה ג' ב-24 בינואר 2016, והוא היה משמעותי מאוד בהעפלתה של סנאלוקניו לליגה השלישית.
יכולתו הטובה משכה את עיניה של ברצלונה, מהבכירות שבכדורגל בספרד, שהחתימה אותו בקיץ לקבוצת המילואים שלה, ברצלונה אתלטיק, שהייתה אז בליגה השלישית. כבר בהופעת הבכורה בקבוצתו החדשה כבש קרדונה שלושער, בניצחון 3–1 על אתלטיקו סגונטינו. קרדונה שיחק בתדירות גבוהה בהרכב ברצלונה ב'. במהלך עונתו הראשונה שם הבקיע 15 שערי ליגה בדרכה למקום הראשון בביתה, ממנו הגיעה לפלייאוף ההעפלה לליגה השנייה. בפלייאוף עצמו כבש שני שערים נוספים ועזר בהשלמת המשימה. במקביל, זכה למספר הזדמנויות בקבוצה הבוגרת של המועדון, שהודרכה על ידי לואיס אנריקה. ב-30 בנובמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה כשנכנס כמחליף במשחק הגביע הספרדי נגד הרקולס אליקנטה. ב-6 בדצמבר נכנס כמחליף במשחק ליגת האלופות נגד בורוסיה מנשנגלדבך שהסתיים בניצחון 4–0 לזכות קבוצתו. בסוף העונה זכתה ברצלונה בגביע המלך, תואר שנזקף לזכות קרדונה בזכות ההופעה שלו בתחילת העונה.
בעונת 2017/2018, עת חוותה ברצלונה ב' קשיים רבים בליגה השנייה, גם קרדונה התקשה להציג את היכולת שאפיינה אותה בעונה הקודמת. קרדונה הבקיע 7 שערי ליגה בלבד ב-29 הופעות, בעוד ברצלונה ב' סיימה את העונה במקום ה-20 וירדה חזרה לליגה השלישית. נוסף על כך, קרדונה לא ערך אף הופעה במהלך העונה בקבוצה הבוגרת של המועדון, אותה אימן ארנסטו ואלוורדה. בקיץ 2018 הושאל קרדונה למשך עונה אחת לאייבר. כבר בהופעת הבכורה שלו בקבוצתו החדשה, ב-31 באוגוסט, הבקיע קרדונה בניצחון קבוצתו 2–1 את ריאל סוסיאדד. את שערו השני במדי אייבר כבש קרדונה ב-9 במרץ 2019, בתיקו 1–1 עם דפורטיבו אלאבס.
ב-25 ביוני 2019 חתם על חוזה לארבע שנים במדי העולה החדשה ללה ליגה, אוססונה.
בפתיחת עונת 2020/2021 הושאל למיורקה (במקביל אנטה בודימיר הושאל לאוססונה).
מאפיינים מיניים
מאפיינים מיניים או סימנים מיניים הם תכונות פיזיות או התנהגותיות של אורגניזם (בדרך כלל של אורגניזם בעל דימורפיזם זוויגי) אשר מעידים על המין הביולוגי שלו. אלו יכולים לכלול איברי מין המשמשים לרבייה (המכונים גם מאפייני מין ראשיים), וסממני מין משניים שמבדילים בין הזוויגים של מין, אך אינם חלק ישיר של מערכת הרבייה.
בבני אדם
אצל בני אדם, ניתן להבחין בין איברי מין או מאפיינים מיניים ראשיים, שאיתם אדם נולד, לבין, המתפתחים בשלב מאוחר יותר בחיים, בדרך כלל במהלך ההתבגרות. הפיתוח של שניהם נשלט על ידי הורמוני מין.
בחסרי חוליות וצמחים
אצל חסרי חוליות וצמחים, הרמפרודיטים (פרטים שיש להם תכונות מיניות זכריות ונקביות בעת ובעונה אחת או במהלך מחזור החיים שלהם) נפוצים, ובמקרים רבים, הנורמה.
בזנים אחרים של יצורים רב תאיים (כגון פטריות) המאפיינים המיניים יכולים להיות הרבה יותר מורכבים, ועשויים לכלול הרבה יותר משני מינים.
סטלה שטיינבאך
אנה מריה (סֶטֶלָה) שטיינבאך (בהולנדית: Anna Maria (Settela) Steinbach; 23 בדצמבר 1934, בוכטן – 31 ביולי 1944 אוושויץ) הייתה נערה הולנדית אשר נרצחה בתאי הגזים במחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו. בתחילה זוהתה כיהודיה הולנדית, זהותה והקשר שלה לקבוצת הסינטי התגלו בשנת 1994.
שטיינבאך נולדה בבוכטן (כיום חלק מסיטרד-חליין, בדרום לימבורג) כבתו של סוחר וכנר. ב-16 במאי 1944, אורגנה פשיטה משטרתית נגד אנשי הרומני ברחבי הולנד. שטיינבאך נעצרה באיינדהובן. ממש באותו יום היא הגיעה עם עוד 577 אנשים לוסטרבורק. מאתיים שבעים ותשעה אנשים הורשו לעזוב, מכיוון שאף על פי שהם גרו בקרונות, הם לא היו צוענים. בווסטרבורק גולח ראשה של שטיינבאך כדי למנוע כינים. כמו שאר הנערות והנשים הצועניות, היא לבשה סדין קרוע סביב ראשה כדי לכסות את ראשה הקירח.
ב-19 במאי הועלתה סטלה יחד עם 244 צוענים נוספים לאושוויץ-בירקנאו ברכבת שהכילה גם אסירים יהודים. ממש לפני סגירת הדלתות, היא כנראה בהתה דרך הפתח בכלב חולף או בחיילים הגרמנים. רודולף ברסלאוור, אסיר יהודי בווסטרבורק, שצילם סרט בהוראת מפקד המחנה הגרמני, צילם את תמונת המבט המפוחד של סטלה בוהה מחוץ לקרון. אדם אחר בשם קראסה וגנר שהיה באותו קרון שמע את אמה של סטלה קוראת בשמה ומזהירה אותה להוציא את ראשה מהפתח. וגנר שרד את אושוויץ והצליח לזהות את סטלה בשנת 1994.
מותה
ב־22 במאי הגיעו הצוענים ההולנדים, ביניהם שטיינבאך, לאושוויץ-בירקנאו. הם נרשמו והועברו לאזור הצועני. צוענים שהיו כשירים לעבודה הועברו למפעלי תחמושת בגרמניה. שלושת אלפים הצוענים הנותרים הוכנסו לתאי הגזים בתקופה שבין יולי ל-3 באוגוסט. שטיינבאך, אמה, שני אחיה, שתי אחיות, דודה, שני אחיינים ואחיינית היו חלק מקבוצה זו. ממשפחת שטיינבאך רק האב שרד; הוא נפטר בשנת 1946 ונקבר בבית העלמין במאסטריכט.
זיהוי הילדה בתמונה
לאחר המלחמה נעשה שימוש בשבריר שבע השניות בסרטו של ברסלאוור בסרטים תיעודיים רבים. דמותה של הילדה הצעירה האלמונית בוהה מתוך העגלה מלאת פחד ועומדת להיות מועברת לאושוויץ הפכה לאחד מסמלי השואה. עד 1994 היא הייתה ידועה רק כ"הילדה עם כיסוי הראש". ההנחה הייתה שהיא יהודייה, שכן במשך שנים רבות לא הוקדשה תשומת לב לרצח העם של 500,000 עד 1,500,000 צוענים שנרצחו על ידי הגרמנים ברחבי אירופה.
בדצמבר 1992, העיתונאי ההולנדי עאד וגנאר החלה לחקור את זהותה. על ידי חקירת מספרי הקרונות שהופיעו בסרטון, מספר 10, 16 או 18, תיאור הקרון וזהות מזוודה בודדת שמופיעה לשבריר שנייה בסרטון, הוא גילה במהירות שהובלת המגורשים התרחשה ב-19 במאי 1944 ובקרונות גורשו צוענים הולנדים ויהודים. ב-7 בפברואר 1994 ואגנר הצליח לחשוף את זהותה של שטיינבאך.
החיפוש אחר זהותה של סטלה שטיינבאך תועד בסרט התיעודי של שרי דוינס "Settela, Face of the Past". ווגנאר פרסם את מחקריו בספר "Settela; het girl heeft haar naam terug".
קציעה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שאמי
הוא שמו הערבי של האזור שמצפון לחיג'אז, הכולל את סוריה הגדולה (לרבות ארץ ישראל ועבר הירדן). הכינוי הערבי שאמי מתייחס לאישים או מושגים שמוצאם באזור א-שאם, ובפרט מדמשק, בירת האזור. {{פירושונים|
ראו גם
}}
ברוך פישר
ברוך פישר (נולד ב-1949) הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים על שם אנדרו וארנה ויטרבי בטכניון. פישר הוא עמית אופטיקה (לשעבר האגודה האופטית של אמריקה) משנת 1996 "על תרומתו לאופטיקה פוטורפרקטיבית לא ליניארית, ובכלל זה פיתוח מראה בעלת צימוד מופע כפול", ומחזיק לשעבר בקתדרה לאלקטרואופטיקה ולאלקטרוניקה על שם מקס קנול בטכניון.
ביוגרפיה
ברוך פישר קיבל תואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת בר-אילן בשנת 1973. הוא המשיך את לימודיו בבר-אילן לתואר שני, אותו סיים עם ציון תזה מעולה ב-1975 ולתואר שלישי, אותו קיבל בהצטיינות יתרה ב-1980.
פישר המשיך לפוסט-דוקטורט כעמית מחקר ע"ש ויצמן במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) בשנת 1981, והצטרף ב-1983 לטכניון כמרצה בכיר בפקולטה להנדסת חשמל. הוא קודם לדרגת פרופסור חבר בשנת 1987, ולפרופסור מן המניין ב-1991.
פישר כיהן כדיקן הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים על שם אנדרו וארנה ויטרבי בשנים 2004-1999. בתקופת כהונתו הוא יזם וייסד את מרכז משה ושרה זיסאפל לננו-אלקטרוניקה, ובתקופה זו השיג מימון ונבנה בפקולטה ה-Computech – מרכז ויטרבי ללימודים מתקדמים בטכנולוגיות מחשוב. פישר כיהן גם כראש מרכז המחקר למיקרו-אלקטרוניקה בשנים 2001-1993 וכראש מרכז המחקר לאופטו-אלקטרוניקה בשנים 2008-2017. הוא פרש בשנת 2017 כפרופסור אמריטוס.
במהלך השנים היה פישר עורך ב-Optics Letters וחבר מערכת ב-Nonlinear Optical Physics and Materials. פישר היה חבר בדירקטוריון חברת MRV Communications מקליפורניה וכיהן כחבר דירקטוריון הטכניון. בשנת 2000 ייסד את חברת ההזנק All-Optical.
פישר התארח במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech), באוניברסיטת דרום קליפורניה, במעבדות בל, באוניברסיטת אילינוי, באוניברסיטת טאפטס, ב-MIT, בספיאנצה – אוניברסיטת רומא, ב-École Nationale Supérieure des Télécommunications E.N.S.T (פריז) ובבר-אילן.
בין תלמידיו לתארים מתקדמים הנמצאים כיום באקדמיה: שמואל שטרנקלר (אוניברסיטת אריאל), שמעון וייס (UCLA), מרדכי שגב (הטכניון), משה הורוביץ (הטכניון), עמרי גת (האוניברסיטה העברית) וגלעד אורן (המרכז למחקר גרעיני שורק).
ברוך פישר נשוי לאסתר ולהם שלושה ילדים – עודד, רננה (פישר-וינברגר) ומרים (פישר-הורוביץ).
מחקריו
מחקריו של פישר כוללים: זכוכיות דיפול ומעוותים, זיהומים מגנטיים וחשמליים במתכות דו-ממדיות, אופטיקה לא-ליניארית - תחום שבו עבד בעבר באופטיקה פוטורפרקטיבית ואופטיקת צימוד המופע (phase conjugate optics). פישר ניסח ופתר את המשוואות הלא-ליניאריות המלאות והבסיסיות של עירוב ארבעה גלים בתווך פוטורפרקטיבי, המציא את מראות מצמידות המופע הפסיביות (נשאבות עצמית) הראשונות ואת צימוד המופע הכפול (double phase conjugation),  לכידה עצמית פוטורפרקטיבית וסוליטונים מרחביים פוטורפרקטיביים. הוא הדגים קיבוע מידע (תמונות וסריגים) בגבישים פוטורפרקטיביים, את תופעת נעילת האופנים הרוחביים הראשונה והצגת ממדים סינתטיים שיכולים להיות מעל או מתחת ל-3 ממדים בלייזרים נעולי אופנים. הוא עבד גם בעירוב גלים בחיידקי רודופסין (Bacterio-Rhodopsin), בסיבים אופטיים ובתקשורת בסיבים אופטיים, ובאופטיקת פולסים.
הוא פיתח לייזר חדש הניתן לכוונון של אורך הגל ומצא אפקטי איתור (localization) בסיבים ובלייזרים. פישר פיתח את גישת ה-many-body photonics והראה כיצד ניתן לצפות ולהשתמש בניתוח מכנו-סטטיסטי באופטיקה ובלייזרים. זה כלל מעברי פאזה ותופעות קריטיות בלייזרים ובאור. הוא מצא מנגנון חדש לאינטראקציה בין פולסים בלייזרים בגלל רעש, בדומה לאפקט קאזימיר (Casimir) הקוונטי, אפקטים קלאסיים חדשים של עיבוי (קונדנסציה) של פוטונים בלייזר,  והציג את התצפית הראשונה של תרמליזציה ועיבוי בוז-איינשטיין (Bose-Einstein Condensation) של פוטונים בסיבים המבוסס על סטטיסטיקה קוונטית.
פרסומיו
פישר כתב יותר מ-300 מאמרים אקדמיים בעיתונים מדעיים וכנסים ועל שמו רשומים 9 פטנטים.
חובסגול
חובסגול (במונגולית: Хөвсгөл аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם בצפון המדינה ובירתו היא מורון. ב-19 בדצמבר 2001, נרשם בעיר טוסונטסנגל במחוז לחץ אטמוספירי של 1085.6, הגבוה ביותר שנרשם אי פעם.
המחוז מאוכלס בקבוצות אתניות רבות ומהווה את מרכזם של אנשי הצאטאן (אנשי 'איל ההרים'). ישנם כמעט כ-400 נהרות קטנים וגדולים בשטח האזור ומספר גדול של מעיינות חמים וקרים. באזור מגוון גדול של בעלי חיים נדירים: אייל ההרים, דישון, יעל, דוב חום, זאב ועוד.
ישנם כשלוש מאות אגמים קטנים וגדולים בשטח המחוז, הגדול שבהם הוא אגם חובסגול הנקרא גם The Dark Blue Pearl. האגם מפורסם במימיו הצלולים ובצוקים תלולים המתנשאים מצדדיו המזרחי והמערבי.
ScummVM
ScummVM (קיצור של: SCUMM Virtual Machine) היא מנוע שחזור (ולא אמולציה) הרצת משחקי מחשב הנכללים ברשימה מוגדרת מראש. מרבית המשחקים הנתמכים ב-ScummVM הם משחקי הרפתקאה מסוג "הַצְבַּע וְהַקְלֵק" ("Point & Click") נודעים משנות ה-80 וה-90 שפותחו על גבי מנוע SCUMM, ומשחקים דומים.
כמכונה וירטואלית חוצה-פלטפורמות, ScummVM מדמה סביבת הרצה התואמת את דרישות המשחקים הנתמכים בה, וכך מאפשרת להם לרוץ באופן תקין בכל פלטפורמת מחשוב שעבורה ScummVM זמינה (כאשר רבים מהמשחקים הנתמכים יועדו במקור למערכת ההפעלה DOS). כיום ScummVM זמינה למערכות הפעלה מודרניות שונות, כגון גרסאות אחרונות של Windows, לינוקס, Mac OS X ורבות אחרות.
ScummVM נועדה בראשיתה להריץ משחקים שפותחו על גבי מנוע SCUMM מבית חברת לוקאס ארטס (ומכאן שמה), ובהמשך הרחיבה את תמיכתה גם במשחקים שפותחו על גבי מנועים אחרים, כמו Adventure Game Interpreter ו-Sierra's Creative Interpreter  מבית Sierra Entertainment, ורבים נוספים.
פיתוח
התוכנה כתובה בשפת.
החל מגרסה 2.2.0 מספטמבר 2020 תומך ממשק התוכנה בהצגת הטקסט מימין לשמאל בשפות כגון עברית.
מלוויל אדלשטיין
ד"ר מלוויל לאונרד אדלשטיין (באנגלית: Melville Edelstein; 1919 – 16 ביוני 1976) היה פעיל חברתי יהודי דרום אפריקאי שנרצח במהלך המהומות בסווטו בשנת 1976.
ביוגרפיה
נולד לנחום ורוז אדלשטיין בעיירה קינג ויליאמז טאון בדרום אפריקה, סבו מיכאל אדלשטיין היה ממקימי בית הכנסת הראשון בעיירה וחלק חשוב בקהילת יהודי קינג ויליאמז טאון. בן דודו הוא איש הציבור והחוקר אריה זיו, ממקימי קיבוץ כפר בלום. הוריו יוצאי ליטא נסעו כשהיה ילד לבריטניה, אך חזרו מאוחר יותר לדרום אפריקה ב-1896, שם התגוררו בתחילה בקייפטאון ולאחר מכן הצטרפו לארגון של דרום אפריקאים יהודים - חקלאים, הוריו התיישבו בחוה וניהלו עסק מצליח.
אדלשטיין, יהודי אורתודוקסי פעיל, לא היה מעורב בפוליטיקה והיה מסור לשרת את טובת האנשים באזור. הוא גם היה פציפיסט שסירב להצטרף לצבא במלחמת העולם השנייה.
אדלשטיין היה ציוני אשר עלה לישראל והתיישב בשדה בוקר, שם בני הזוג פולה ודוד בן-גוריון, שכנעו אותו שישוב ליוהנסבורג כדי לטפל במשפחתו.
בדרום אפריקה אדלשטיין היה עובד סוציאלי ומורה מוערך והקדיש מאמצים רבים להקמת פרויקטים הומניטריים וחברתיים בסווטו, מקבץ של עיירות שחורים שהוקמו לאורך השנים בשולי העיר יוהנסבורג, דרום אפריקה. בזמן שכיהן כסגן מנהל הרווחה ביוהנסבורג, הקים אדלשטיין מספר פרויקטים לסיוע לבני נוער, נכים, עניים ועקורים בסווטו, שם עבד כ-18 שנים.
מותו
באותו היום ד"ר אדלשטיין התכונן לפתיחה הרשמית של סניף של תוכנית הסדנאות המוגנת שלו במזרח אורלנדו, שנועד לספק תעסוקה לאנשים עם מוגבלויות, כאשר חדשות על מחאות סטודנטים הגיעו לפרויקט. הטקס הסתיים במהירות כאשר פקידים ובעלי תפקידים גורשו מהעיר. מודאג לגבי שלומו של עמיתו פיירט ז'אק, חזר למרכז הצעירים בג'באבו. על מנת להציל את שותפו ירה ד"ר אדלשטיין בהמון תלמידים שהתאספו סביבו. לאחר מכן רץ אדלשטיין ברחבי המשרד, ואמר לעובדים לעזוב מיד.
בזמן שהיה שם, המון זועם הסתער על הבית ורגם אותו באבנים. העיתונאי פיטר מגובנה מצא מאוחר יותר את גופתו עם פתק שאומר "היזהרו, אפריקנס הוא הסם המסוכן ביותר לעתידנו". מגובנה אמר, "אם היו יודעים מי הוא, זה לא היה קורה".
טבח בוסטון
טבח בוסטון (באנגלית: Boston Massacre) הוא הכינוי שניתן לאירועי יום שני, 5 במרץ 1770, שהיו לאחד מהאירועים שבישרו את מלחמת העצמאות של ארצות הברית. המתח בין המתיישבים לבין כוחות הצבא הבריטי בבוסטון הגיעו לשיא כאשר חיילים ירו לעבר מפגינים.
שוליה צעיר בשם אדוארד גריש ניגש לקצין בריטי בליל 5 במרץ ברחוב קינג כדי לקבל תשלום שהגיע למעבידו. כשהוויכוח עלה לטונים גבוהים, עזב שומר בריטי בשם טוראי וויט את משמרתו מחוץ לבית המכס והכה בנער באלה. גריש שנפגע חזר אחר כך עם קבוצה של נערים שהטילו לעבר וויט כדורי שלג, קרח ופסולת.
ההמולה הזעיקה את הקצין התורן, קפטן תומאס פרסטון, שבא לסייע לטוראי וויט יחד עם רב-טוראי ושמונה חיילים נוספים. מנגד, הלך וגדל קהל המפגינים והם המשיכו להטיל חפצים לעבר החיילים הבריטים. כשהתקרבו הניצים זה לזה, פתחו החיילים הבריטים באש. מהירי נהרגו חמישה אמריקאים, בהם קריספוס אטוקס, אדם שחור שנחשב להרוג הראשון של המהפכה האמריקאית (אם כי עדויות מאוחרות יותר סותרות קביעה זו). שישה אנשים נוספים נפצעו מהירי.
האירוע תועד על ידי החרט פול רוויר שגר בסמוך. בתחריט ישנן מספר טעויות עובדתיות: האירוע לא היה מטווח כל כך קרוב, בתמונה אין שלג, קריספוס אטוקס מופיע בכלל כאדם לבן, והמפקד הבריטי עומד מאחורי חייליו. באופן אירוני משהו, בשלט המתנוסס על בית המכס כתוב "Butcher's Hall" - "אולם הקצב". כריסטיאן רמיק, שצבע את התחריט, הוסיף וטעה בכך שצבע אותו כאילו האירוע התרחש בשעות היום תחת שמים כחולים ובהירים (אם כי סהר מופיע בו).
המשפט שנערך לאחר ה"טבח" נערך בבית דין אזרחי עם חבר מושבעים מקרב המתיישבים, כשג'ון אדמס, בצעד לא פופולרי בקרב המתיישבים, שימש כפרקליטם של הנאשמים. שישה חיילים זוכו בידי חבר המושבעים, ושניים, אלו שהוכח שירו הישר לתוך ההמון, הורשעו בהריגה ונידונו לקיעקוע של האות "M" (מהמילה Murder) על פרק האצבע ולגירוש חזרה לבריטניה. הקצין, קפטן פרסטון, זוכה, שכן חבר המושבעים לא הצליח להכריע בשאלה האם הורה לחייליו לפתוח באש. החלטות חבר המושבעים משקפות את דעתם שהמפגינים התגרו בחיילים שהיו נתונים בסכנה, אך הזדרזו יתר על המידה להשתמש בנשקם. ארבעה אזרחים בריטים שהיו במקום והואשמו בהשתתפות בירי, זוכו עקב חוסר ראיות.
סמואל אדמס כינה את האירוע "טבח בוסטון" והשתמש בו למטרות תעמולה. הוא טען שהחשיבות לא נעוצה במספר ההרוגים, אלא במעורבותם של אמריקאים מן השורה באירוע מהפכני חשוב. לאחר לוויות חמשת ההרוגים, שהייתה האירוע הגדול ביותר בתולדות צפון אמריקה עד אז, התכנסו תושבי בוסטון בכנסייה הדרומית הישנה (Old South Church) ותבעו את סילוק החיילים הבריטים מהעיר.
המקום בו אירע הטבח הוא אחד מהאתרים במסלול התיירות שביל החירות. בנוסף הוקמה מצבת זיכרון לקרבנות בפארק בוסטון קומון.
כלל תעשיות
כלל תעשיות והשקעות בע"מ (בקיצור: כת"ש) היא חברת החזקות ישראלית שהוקמה בשנת 1955 ונמצאת משנת 2012 בשליטת לאונרד בלווטניק.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1955 כשותפות של רסקו עם אייזק וולפסון, תחת השם גאס רסקו, אשר דרכה ביצעה רסקו חלק מהשקעותיה בתעשייה.
בשנת 1964 הקימה גאס רסקו חברה לשיווק בשם גסקו.
בעקבות המשבר ברסקו באמצע שנות ה-60, מכרה רסקו את חלקה ב"גאס רסקו" לחברת כלל בשנת 1968 ושם החברה הוסב ל"גאס תעשיות". בשנת 1970 רכשה חברת כלל את חלקו של וולפסון בחברה. באותה תקופה היו בבעלות החברה, בין השאר, החברות אלקטרה, קולרון תעשיות, מפעלי קיסריה לטקסטיל, החברה הישראלית לטרקטורים, אדימק, והחברה לסריגים. בסוף שנת 1971 עברה הבעלות המלאה בחברה לידי חברת כלל ושמה הוסב ל"כלל תעשיות". בשנת 1975 מוזגה "החברה המרכזית" לתוך כלל תעשיות.
בשנת 1998, חברת משאב, שעד אז הייתה בבעלות משותפת של "כלל תעשיות" ו"כור תעשיות", עברה לבעלות המלאה של "כלל תעשיות" במסגרת עסקאות למכירות הדדיות של החזקות משותפות, בה גם עברה השליטה בחברת ECI Telecom לכור. באותה שנה גם מכרה חברת משאב לאיש העסקים ישראל בורוביץ את השליטה בחברת גרנית הכרמל (שהיא בעצמה חברת החזקות המחזיקה בין השאר בבעלות על החברות: סונול, סופרגז ויצרנית המצברים וולקן).
בשנת 2001, מוזגה "כלל תעשיות עם חברת הבת שלה "כלל אלקטרוניקה". "כלל אלקטרוניקה" הייתה חברת השקעות בחברות היי-טק. מניות החברה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב והיו כלולות במדד תל אביב 25. בין השאר החזיקה במניות חברת ECI Telecom (במקור חברת "אלקטרוניקה לישראל"), חברת סאיטקס, והשקיעה במספר חברות הזנק.
בשנת 2008, הוקמה חברת הבת "כלל אנרגיה" כחברת השקעות במיזמים של אנרגיה מתחדשת.
ביולי 2012 מכרה אי די בי חברה לפיתוח את השליטה בחברה (49% ממניותיה) לחברת AI Diversified, של לאונרד בלווטניק, תמורת 1.275 מיליארד ש"ח. במרץ 2013 מכרה "אי די בי פיתוח" את יתרת החזקותיה בחברה לבתי ההשקעות "אלטשולר שחם" ו"מנורה מבטחים החזקות". באוקטובר 2013 נתקבלה הצעת רכש של מניות החברה, שהוגשה על ידי לאונרד בלווטניק, והחברה נמחקה ממסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
פעילות
בין ההחזקות של כלל תעשיות נמנות חברות תעשייה שונות: פירוט מלא של החזקות החברה מעודכן בדו"חותיה התקופתיים.
מעבר ריכטהופן
רוחבו של המעבר כ-1.5 קילומטרים.
אורכו של המעבר כ-24 קילומטרים, והוא משתרע לכיוון מערב- מזרח.
גילוי המעבר
המעבר התגלה וצולם לראשונה בשנת 1902, על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה, שחקרה את האזור בפיקודו של אוטו נורדנשלד.
נורדנשלד חשב כי מדובר בעמק.
המעבר התגלה שנית ומופה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בשנת 1955, אשר גילה כי מדובר במעבר הרים.
מקור השם
נורדנשלד, אשר חשב שמדובר בעמק, קרא למעבר "עמק ריכטהופן" (בגרמנית: Richthofen Tal; בצרפתית: Vallée Richthofen) על שמו של הברון פרדיננד פון ריכטהופן, גאוגרף וגאולוג גרמני.
רנו 1000 ק"ג
רנו 1000 ק"ג (בצרפתית: Renault 1000 kg) הם מספר סדרות של מכוניות מסחריות מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו, אשר יוצרה בין השנים 1947–1965 בצרפת במספר תצורות.
בנוסף, בין השנים 1949–1956 יוצרו דגמי "רנו 1,400 ק"ג", בין השנים 1956–1963 יוצרו דגמי "Renault Voltigeur", בין השנים 1956–1965 יוצרו דגמי "Renault Goélette".
סוזן גריפין
סוזן גריפין (באנגלית: Susan Griffin; נולדה ב־26 בינואר 1943) היא פילוסופית פמיניסטית, מסאית ומחזאית הידועה במיוחד בעבודתה בנושא אקופמיניזם.
חייה
גריפין נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה בשנת 1943. היא גדלה כבת מאומצת למשפחה יהודית. מוצא משפחתה הביולוגית מאירלנד, סקוטלנד, וויילס וגרמניה. מאחר שגריפין גדלה בבית יהודי לאחר מלחמת העולם השנייה, לא דובר באופן גלוי על מוצאה הגרמני והיא אף נהגה לעשות דמוניזציה לגרמנים. לבסוף ביקרה גריפין מספר פעמים בגרמניה, ואף ביקרה במחנה הריכוז דורה־מיטלבאו, על מנת ליישב את הפער בין מורשתה וזהותה היהודית לזו הגרמנית.
גריפין למדה שנתיים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ועברה לאוניברסיטת סן פרנסיסקו (SFSU – San Francisco State University) שם קיבלה תואר ראשון בכתיבה יצירתית בשנת 1965, ותואר שני בשנת 1973. המנחה שלה בשני התארים הייתה קיי בויל.
כיום גרה גריפין בברקלי, קליפורניה.
עבודתה
ספרה "אישה וטבע: השאגה שבתוכה" (1978) נמכר ביותר מ־100,000 עותקים. הספר עוסק בקשר בין הרס אקולוגי, סקסיזם וגזענות. יצירה זו נחשבת לסוג של פרוזה–שירה, ונחשבת ליצירה שהשיקה את תנועת האקופמיניזם בארצות הברית. גריפין מייחסת את הקשר שלה לאקופמיניזם לעובדה שגדלה לחופי האוקיינוס השקט, בהרי סיירה נבדה שבקליפורניה, דבר שלדבריה טיפח בה מודעות לאקולוגיה.
גריפין ידועה בביקורתה על הפורנוגרפיה אותה ניסחה בספרה "פורנוגרפיה ושתיקה: נקמת התרבות נגד הטבע" משנת 1981. בספרה זה היא טוענת שלמרות שעקרון חופש הביטוי עלול להוביל לעמדה המתנגדת לצנזורה על פורנוגרפיה, במקרה זה החופש ליצור פורנוגרפיה מוביל לפגיעה ב"שחרור המין האנושי" הכולל בחובו גם את שחרור האישה. גריפין יצאה נגד ההקבלה בין הפורנוגרפיה לבין מושג הארוס בטענה שאלה מושגים נפרדים המנוגדים זה לזה. היא טענה שמקור הפורנוגרפיה נטוע בפחד נרחב מן הטבע וכי התרבות הפורנוגרפית מחנכת את הגבר לאמץ את תפקיד "הרוצח", בעוד האישה הופכת ל"קורבן" שלו. עובדה זו, לדבריה, מלמדת נשים לבזות את עצמן ומזין תרבות לא בריאה ומעוותת. לעומת זאת, טענה גריפין, "שחרור מיני אמיתי מצריך פיוס עם הטבע וריפוי בין גוף לרוח".
קישורים חיצוניים
אתר רשמי
סיוע חיל הים לנפגעי הרעש באיי יוון
ביום 12 באוגוסט 1953, בשעה 09:24, התרחשה רעידת אדמה באיים היוניים. רעידת האדמה החזקה חירבה את הבניינים באיים היוניים ואת אזור מערב יוון. הנזק המיידי היה רב: בשלושת האיים קפלוניה, זקינתוס ואיתקה חרבו כל הבתים; רעידת האדמה גרמה למאות הרוגים ואלפי פצועים, והותירה רבבות חסרי קורת גג. פריגטות שייטת 1 של חיל הים הישראלי, שהיו במרחק שש שעות הפלגה, הגיעו לאזור והושיטו סיוע: הגישו עזרה ראשונה והרופא ביצע ניתוחים הכרחיים, המזון שהיה באוניות חולק לנצרכים בחוף, והאוניות הובילו פצועים לפטרס ביבשת יוון. נוצר שיתוף פעולה עם כלי שיט של הצי המלכותי הבריטי והצי השישי של ארצות הברית, ועם השלטונות היוונים.
הרעש
שייטת 1 המשיכה באימונים ושטה לכיוון כרתים. לקראת ביקור בנמל נכנסה לעגינה במפרץ מול האי אנטיקיתרה שנקרא בפיהם "מפרץ הצביעה".
ב-12 באוגוסט 1953 נקלטו בשעות הערב קריאות הצלה SOS במכשירי האלחוט והודעות בקשה מרדיו אתונה. התברר כי מתרחשת סדרת רעידות אדמה בעוצמה של 7.2 בסולם ריכטר באזור מערב יוון, ומוקד הרעש באזור האיים קפלוניה, איתקה וזקינתוס. נקלט מברק:
לאחר קליטת הודעת SOS מאתונה, ערך מפקד שייטת 1 קבוצת פקודות למפקדי האוניות, הועברה הודעה לחיל הים, והשייטת יצאה לדרך. בישראל לא שמעו עדיין על הרעש. בכניסה למפרץ ארגוסטולי נשלח מברק אישי למפקד חיל הים מרדכי לימון, שענה מיד:
בלא ניסיון קודם, ועל אף תנאי המחסור בציוד, נעשתה התארגנות טובה לאספקת מזון ומים, לפינוי ולטיפול רפואי, הודות לכושר האלתור והתושייה של הצוותים. השייטת נמצאה בעגינה במפרץ בדרום מזרח הפלופונז, 150 מייל מהאיים, ושלוש הפריגטות הרימו עוגנים והפליגו במהירות לכיוון מוקד הרעש, אליו הגיעו לאחר 12 שעות הפלגה.
הציים הקרובים היו הצי המלכותי הבריטי מבסיסו במלטה, הצי האיטלקי מבסיסו במפרץ טאראנטו, והצי השישי של ארצות הברית ששייט בין כרתים לסיציליה. בקרבת האי זקינתוס פגשו סיירת בריטית HMS Gambia. מאוחר יותר הצטרפה גם הסיירת HMS Bermuda. באיתות אור נמסר שהצי המלכותי הבריטי לקח את משימת הטיפול באי זקינתוס. עוד מסרה הסיירת שהמשחתת הכבדה HMS Daring בדרכה לקפלוניה.
האי קפלוניה כולל צוקים מתנשאים עם מפרץ שהכניסה אליו מדרום. עיר הבירה ארגוסטולי. הרעש היה בעיצומו, וצוקים נראו מתמוטטים אל הים.
בקרבת מפרץ ארגוסטולי נוצר מפגש עם הסיירת USS Salem מהצי השישי של ארצות הברית, שלא נכנסה למפרץ. אח"י מזנק (ק-32) נשלחה כגשש, ואחריה הפריגטות האחרות. בתוך המפרץ פגשו את המשחתת הכבדה הבריטית HMS Daring, שהקדימה. התברר כי יש הרבה נפגעים בחוף וזקוקים למזון ומים. המדיניות שקבעה ממשלת יוון הייתה להתרכז בפצועים ולא לפנות אנשים בריאים. הרעידה הייתה בעיצומה ונשמעו רעמים בתוך המים.
משימות ההצלה והסיוע
עיקר הפינוי והטיפול הרפואי נעשו על ידי הצוותים הישראליים. אחת הפריגטות העבירה פצועים אל נמל פטרס בחוף היווני. המשחתת הבריטית הזרימה לחוף מים מזוקקים, ומאפייתה אפתה לחם שחולק בחוף. הצוות הרפואי הבריטי אוחד עם הצוות הישראלי. הסיירת האמריקאית סייעה בסירות מנוע, וכח אנגלי הורכב לשיטור וסדר בין הנפגעים, שכולם היו חסרי בית בחוף.
מפקד שייטת 1, שלמה אראל, ארגן את השייטת כך: אח"י משגב (ק-30) שימשה מרכז תקשורת, ונשארה בעגינה, כשמרבית צוותה עוסק בפינוי ותובלות בחוף; אח"י מבטח (ק-28) שימשה כאוניית בית חולים אליה הובאו הפצועים, והיא הובילה לנמל פטרס, מרחק שש שעות הפלגה; אח"י מזנק (ק-32) יצאה מהמפרץ, הקיפה את האי וקיימה קשר לכפרים לפי איתותים; צוותים נכנסו עם סירות לחוף ומשלחות לנקיקים, ופינו פצועים. השייטת הייתה כבר יותר מחודש בים וקצרה באספקה, אך לא חסכו ומסרו לנפגעים כל מה שיכלו למסור.
בחוף ארגוסטולי לא היה רציף עמוק מים שיאפשר גישה ישירה לפריגטה, ולכן כלי שיט קטנים שנמצאו במקום גויסו כדי לסייע בהעברת הפצועים מהחוף לפריגטות.
למחרת הצטרפה גם הקורבטה אח"י וג'ווד (ק-18) בפיקודו של רס"ן פלדי, שהביאה מזון טרי מהארץ. הקורבטה נשלחה לתור את הצד המזרחי של קפלוניה במשימת סיוע והצלה. צוות מהקורבטה עם סגן המפקד אברהם בוצר חתרו לחוף והעמיקו לתוך האי עד כ-6 ק"מ, כשהם נושאים מזון ומים לתושבים הרעבים בסכנת התייבשות. הסירה חזרה לקורבטה, ובוצר עצמו נשאר בחוף וארגן ממשל עצמי וסיוע הדדי. למחרת נאסף על ידי אח"י מזנק (ק-32).
בהגעת אח"י משגב (ק-30) בשעות הלילה (12\13 באוגוסט) לפטרס, הורדו הפצועים, נאספה אספקה, והיא חזרה עם אנשי ממשל יוונים, דיפלומטים והרבה עיתונאים. בשלושת ימי הפינוי חילצה השייטת ופינתה לפטרס 283 פצועים קשה: 239 פצועים על ידי אח"י מבטח (ק-28) בשני סבבים, 40 על ידי אח"י מזנק (ק-32), ו-4 על ידי אח"י ווג'ווד (ק-18) שהועברו לאח"י מזנק (ק-32). במהלך ההפלגות בוצעו עשרות ניתוחים דחופים. כאלף מאתיים פצועים נוספים קיבלו עזרה ראשונה וטיפול מאנשי הצוות. כל המזון שהיה באניות מצא את דרכו לתושבי האי.
נוצר שיתוף פעולה משימתי וחברי עם מפקד המשחתת HMS Daring הבריטי, אל"ם פ.ד. ג'יק. הפעילו מזקקים וסיפקו 50 מ"ק מים ליום לחוף. המים האלה היו המקור היחידי באי.
ביקורי אישים
בבוקר היום השני הגיעה שולת מוקשים יוונית והביאה את פבלוס, מלך יוון והמלכה פרדריקה. מלך יוון שמע דיווח על המצב, כאשר בכל פעם שנשמעה המילה ישראל מחא הקהל מסביב כפיים. המלך הביע תודה –. המלך פבלוס שלח מברק לשר הביטחון:
במקום ביקר גם אדמירל לואי מאונטבאטן מפקד הצי הבריטי, ומאז זכר לטובה את חיל הים הישראלי.
ביום השלישי הגיע מפקד הצי השישי של ארצות הברית, אדמירל קאסאדי, על נושאת מטוסים פרנקלין רוזוולט. גם כלי שיט של הצי היווני הביאו אמצעים לפינוי ההריסות ובינוי זמני. אדמירל קאסאדי עבר לסיירת סאלם, וממפקדה אליסון נודע לו שהשייטת הישראלית מסרה לנפגעים את כל המזון לחלוקה. אדמירל קאסאדי התרשם מהפעילות הישראלית, והורה לקצין האחראי לאספקה של הצי הששי לספק לפריגטות מזון וכל מה שיחסר להם.
ביקור בפיראוס
מפקד השייטת הגיע למסקנה שהכח מיצה את יכולתו והגיע הזמן להתפנות. למען הנימוס הציג את עמדתו ל"מפקדה המשותפת" וביקש אישור להתפנות. לא כך חשבו במשרד החוץ. באותה עת היו הקשרים הדיפלומטיים בין יוון לישראל בדרג נמוך. במשרד החוץ הישראלי ידעו שהסתלקות לא תתקבל בהבנה וכדאי לתת לעם היווני לבטא את תודתו ובשל כך תואם ביקור בפיראוס, הנמל הראשי של יוון, בצמוד לאתונה שהוצג כצורך בהצטיידות ותדלוק. ביוון יש הרבה נמלים וביקור בנמלים הראשיים, פיראוס או סלוניקי, נושא אופי ומשדר מסר שונה, מאשר הביקורים בנמלי האיים.
ב-17 באוגוסט 1953 נכנסו ארבע אוניות השייטת לנמל פיראוס. ביוון הוכרז אבל לאומי ולא היו אירועים טקסיים. הצוותים זכו לקבלת פנים חמה ביותר והמצב הגיע לכך שנהגי מוניות ובעלי מסעדות לא רצו לקחת כסף מהמלחים. מפקד שייטת 1, שלמה אראל זומן ללשכת ראש הממשלה, המרשל אלכסנדרוס פפאגוס, שהודה לו על פעילות ההצלה.
סיכומים
כשחזרו אניות שייטת 1 לישראל התקבלו בנמל חיפה על ידי ראש הממשלה והרמטכ"ל יגאל ידין.
ממדי האסון היו קשים מאוד: 1,000 הרוגים, 4,000 פצועים ו-100,000 ללא קורת גג. בחשבון הכולל הייתה העזרה האמריקאית, הבריטית ושל הצי היווני לשיקום ההריסות חשובה יותר. פעולת העזרה הרפואית והמזון והמים שהגישה שייטת 1, קיבלה פרסום רב בעם היווני. התנאים שהבליטו את פעילותו של חיל הים הישראלי היו: בדיווח למפקד חיל הים מרדכי לימון סיכם אל"ם שלמה אראל את פעילות
דוד בן-גוריון בירך את הצוותים
ציון לשבח והבעת הוקרה
כהוקרה על פעילות בסיוע לנפגעי הרעש באיי יוון, העניק פבלוס מלך יוון אותות כבוד לציים המשתתפים, שני אותות לכל צי. למפקד אח"י מזנק (ק-32) סא"ל יצחק דביר, את עיטור "אביר מסדר הפניקס" המלכותי של יוון. למפקד השייטת, אל"ם שלמה אראל, הוענק האות "מפקד אביר מסדר הפניקס" שהיה ברמה הגבוהה יותר ממפקדי הציים האחרים.
בעיר ארגוסטולי, בירת האי קפלוניה, נקרא אחד הרחובות בשם "ישראל" (באנגלית: Israil [Israel], ביוונית: Ισραήλ).
העם היווני הוכיח לא אחת שההוקרה להגשת הסיוע לנפגעי הרעש לא נשכחה. כאשר היו ספינות שרבורג בדרכן והחלה מהומה תקשורתית ידעו שמוקדם או מאוחר יעברו באיי יוון. רשויות הצי ביוון פרסמו הודעה שממנה השתמע כי יאותו לתדלק את הספינות בדרכן. ממלא מקום ראש הממשלה אף ברך את הפעולה הישראלית בלא לנקוב בשמות. והוסיף
אירועי היובל לרעש
באוגוסט שנת 2003 במלאת 50 שנה לרעש האדמה נערכה באי קפלוניה אזכרה ממלכתית לרעש. חיל הים הישראלי הוזמן להשתתף. המשלחת בפיקוד תא"ל יובל צור כללה זוג ספינות אח"י אילת (סער 5) בפיקוד סא"ל יוסי משיטה ואח"י חרב (סער 4.5) בפיקוד רס"ן זיו רום והמפל"ג סא"ל רונן נמני. אורחי כבוד שהצטרפו להפלגה היו אלוף שלמה אראל סא"ל אריה ברוש מפקד אח"י מבטח (ק-28), אל"ם אהוד דביר בנו של סא"ל יצחק דביר שהיה מפקד אח"י מזנק (ק-32) בעת האירוע.
הדבר היווה הזדמנות לזכור ולהזכיר את העזרה בעת האסון. הצוותים ביקרו במוזיאון הימי ומסרו את סמלי היחידות. התפעלות וקבלת פנים חמה וידידותית לצוותי הספינות על ידי תושבי האי שחלקם זוכרים את האירוע. נערך קוקטייל לנכבדי המקום בספינות ונמסרו כתבי הערכה. והאלוף שלמה אראל העביר חוויות מורשת לצוותים.
ניקוליי יזראילביץ' ברוזגול
ניקוליי (נוחם) יזראילביץ' ברוזגול (ברוסית: Николай Израилевич (Нохем) Брозголь; 31 באוגוסט 1912 – 8 באפריל 1974) היה יהודי-סובייטי, שעוטר כגיבור ברית המועצות על פועלו כמפקד חטיבת התותחים הכבדים הנפרדת מס' 24 של הארמייה ה-38 שבחזית האוקראינית הראשונה במהלך מלחמת העולם השנייה, השתחרר כקולונל מעוטר.
ג'ק ראיין (סדרת סרטים)
חרף תחלופת שחקנים גבוהה, כל סרטי ג'ק ראיין הופצו על ידי סרטי פרמאונט למן ההתחלה. מייס ניופלד מפרמאונט היה שותף להפקה בכל אחד מהסרטים. יחד עמו עבדו על הסרטים גם המפיקים רוברט רהם ("משחקים פטריוטיים" ו"סכנה ברורה ומיידית") ולורנצו די בונאוונטורה ("ג'ק ראיין: גיוס הצללים").
ניקוליי יזראילביץ' ברוזגול
ביוגרפיה
נולד במשפחת הפועל היהודי. אחרי סיום בית הספר של שבע שנים עבד כטוחן קמח.
סיים את המכללה המכנית של מריאופול ועבד כמומחה במחלקה המכנית במפעל בעיר לנינגרד.
ג'ק ראיין (סדרת סרטים)
הסרטים הרוויחו יחד 922,650,731 מיליון דולר והיו מועמדים לפרס אוסקר 8 פעמים וזכו רק בקטגוריית עריכת הסאונד על "המרדף אחר אוקטובר האדום".
המשכיות הסרטים שונה מאשר בסדרת הספרים. אם בספרים עלילת "משחקים פטריוטיים" מתרחשת לפני "המרדף אחר אוקטובר האדום", בסרטים הסדר הפוך. בנוסף, "כל הפחדים כולם" מהווה אתחול לזיכיון ועלילתו שונה לגמרי מאשר בספר, כשהעלילה מתרחשת בשנת 2002 בעוד בספר העלילה מתרחשת בשנים 1991-1992. בשנת 2014 שוב נעשה ניסיון לאתחל את הזיכיון עם יציאת הסרט "גיוס צללים", שאינו מבוסס על אף ספר אלא מהווה אתחול נפרד עם תסריט מקורי.
ניקוליי יזראילביץ' ברוזגול
ביוגרפיה
שירת בצבא האדום מאז 1932 ובאותה השנה נהיה חבר במפלגה הקומוניסטית. בשנת 1936 סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי הקרוי על הוועד המנהל הכללי של הרפובליקה הרוסית הפדרטיבית, ובשנת 1940 סיים קורסי שיפור של מערך הקצונה (KUOS).
לאחר המלחמה המשיך בשירותו בצבא הסובייטי. בשנת 1947 סיים את לימודיו בבית הספר הגבוהה לקצונה של חיל התותחנים.
השתחרר משירות ב-1956. חי ועבד בלנינגרד, שם גם נפטר. נקבר בבית הקברות הדרומי בלנינגרד (שמה של העיר כעת: סנקט פטרבורג).
ג'ק ראיין (סדרת סרטים)
המרדף אחר אוקטובר האדום (1990)
מבוסס על ספר באותו שם. עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1984 ומגוללת את קורותיו של מנתח המודיעין ג'ק ראיין (אלק בולדווין), שמגויס למשימה למניעת הגעת הצוללת "אוקטובר האדום" מלהגיע לחופי ארצות הברית.
משחקים פטריוטיים (1992)
מבוסס על ספר באותו שם. ג'ק ראיין (האריסון פורד), מנתח ה-CIA לשעבר הוא כעת פרופסור באקדמיית הצי בארצות הברית שנפצע קשות בעת מתקפה על מזכירות המדינה הבריטית של צפון אירלנד בלונדון. ראיין מצטרף שוב לסוכנות הביון על מנת לעצור את ארגוני הטרור האיריים.
סכנה ברורה ומיידית (1994)
מבוסס על ספר באותו שם. ג'ק ראיין (האריסון פורד) מתמנה לממלא מקום סגן מנהל המודיעין של ה-CIA, זאת לאחר שקודמו בתפקיד סגן האדמירל ג'יימס גריר חלה במחלה חשוכת מרפא. כשמשפחתו הקרובה של נשיא ארצות הברית נרצחת בשנתה על ידי קרטל סמים, ראיין נקרא כדי לחקור. מבלי ידיעתו, סוכנות הביון שולחת סוכן מבצעי להוביל כוח צבאי בפעילות חשאית בקולומביה. תוך סיכון חייו ועתידו המקצועי, ראיין מחליט לחשוף את האמת שמאחורי התפתחות המצב.
ג'ק ראיין: גיוס הצללים (2014)
לאחר אירועי ה-11 בספטמבר, ג'ק ראיין (כריס פיין), סטודנט לכלכלה בלונדון, נשלח לאפגניסטן כנחת אמריקאי, אך הוא נפצע קשות בגבו ונשלח לשיקום בבית החולים הצבאי שבו הוא מכיר את שותפתו לחיים, קטי. עד מהרה הוא מגויס על ידי ה-CIA כמנתח מודיעין ובחסות עבודתו כפקיד מניות בוול סטריט. במסגרת עבודתו הוא עולה על מזימה רוסית למוטט את כלכלת ארצות הברית, במבצע שמונהג בידי איש העסקים, ויקטור צ'רבין. הסרט מתבסס על דמויות שיצר קלנסי ולא על ספר מסוים.
אורחון (מחוז)
אורחון (במונגולית: Орхон аймаг) הוא הקטן מבין 21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם בצפון המדינה ובירתו היא ארדנט, העיר השנייה בגודלה במדינה. רוב תושבי המחוז, כ-64 אלף, חיים בעיר הבירה.
75.37 קמ"ר משטחו של העמק הוכרזו בשנת 2004 כאתר מורשת עולמית. האזור המוכרז משתרע משני צידיו של נהר האורחון וכולל מספר אתרים ארכאולוגיים המתוארכים למאה ה-6, וכן את בירתו של ג'ינגיס חאן בחרחורין מהמאה ה-13 וה-14.
ניק קורדרו
ניק קורדרו (באנגלית: Nick Cordero; 17 בספטמבר 1978 – 5 ביולי 2020) היה שחקן קנדי, שנודע במיוחד בזכות תפקידי הבמה שלו בתיאטראות ברודוויי. הוא היה מועמד לפרס טוני בשנת 2014. הקריירה שלו כללה גם תפקידי טלוויזיה ותפקידי קולנוע. הוא נפטר מסיבוכים שנגרמו עקב מחלת נגיף קורונה 2019 בגיל 41.
ילדות
קורדרו נולד וגדל בהמילטון, אונטריו, קנדה. קורדרו סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בהמילטון, ולמד במשך שנתיים באוניברסיטת ריירסון בטורונטו לפני שעזב על מנת להופיע עם הלהקה Lovemethod.
קריירה
הופעת הבכורה של קורדרו הייתה בתפקיד הראשי בהפקת אוף ברודוויי של "The Toxic Avenger". הוא גם גילם את התפקיד של דניס במחזמר רוק לנצח בברודוויי בשנת 2012 ובסיבוב ההופעות.
קורדרו הופיע בברודוויי בשנת 2014 במחזמר קליעים מעל ברודוויי בתפקיד צ'יץ', עבורו היה מועמד לפרס טוני ולפרס דרמה דסק. הוא זכה בפרס מעגל המבקרים החיצוני בקטגוריה "שחקן מוביל מצטיין במחזמר" ובפרס הבינלאומי על התפקיד.
במרץ 2016 הוא הצטרף להפקה של "מלצרית" בברודוויי, כששיחק בתפקיד ארל. הוא עזב את המחזה על מנת לשחק בבכורת המחזמר סיפור מרובע ברונקס בברודוויי, כשהוא מגלם את סאני החל מ-3 בנובמבר 2016. עבור תפקיד זה היה מועמד קורדרו לפרס דרמה דסק בשנת 2017.
בשנת 2017 הוא גילם את תפקידו של ויקטור לוגו בסדרת הטלוויזיה "שוטרים בדם" ששודרה ברשת CBS. הוא חזר על התפקיד בשנת 2018.
חיים אישיים
ב-3 בספטמבר 2017 התחתן קורדרו עם אמנדה קלוץ. בנם היחיד, אלביס, נולד ביוני 2019.
מחלה ומוות
במרץ 2020 אובחן קורדרו כחולה ב-מחלת נגיף קורונה 2019 ואושפז בבית חולים ב-30 במרץ. אשתו דיווחה כי הוא במצב אנוש, מונשם, ומטופל באמצעות דיאליזה וחמצון חוץ-גופי באמצעות ממברנה. ב-18 באפריל 2020, רגלו הימנית נכרתה כתוצאה מסיבוכים ממחלתו. ב-1 במאי 2020, התגלה שנגרם לו נזק חמור לריאות והוא לא חזר להכרה, לאחר שהופסקה נתינת משככי כאבים. עד 13 במאי 2020, קורדרו חזר להכרה.
ד'קע"ח
על פי כתובה שנמצאה באנטינואופוליס, כ' בכסלו חל ביום רביעי, ולא כמו בכללי הקביעות הנהוגים כיום.
איף ואלקירי
איף קוסאק	 (באנגלית: Aoife Cusack; נולדה ב-23 באוקטובר 1996), הידועה יותר בשם הבמה שלה, איף ואלקירי היא מתאבקת אירית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE כחלק ממחלקת בריטניה של התוכנית NXT, ה-NXT UK.
קריירה מוקדמת (2015–2020)
לאחר שהייתה תלמידה בארגון ההיאבקות Fight Factory Pro Wrestling למשך שנה, ואלקירי ערכה את קרב הבכורה שלה בזירה ב-2 במאי 2015 תחת שם הבמה ואלקירי קיין בארגון ההיאבקות Celtic Championship Wrestling (CCW). כמו כן, היא הופיעה עבור ארגוני היאבקות עצמאיים נוספים באירופה כמו Fight Factory Pro Wrestling (FFPW), Pro Wrestling Ulster (PWU), Over The Top Wrestling (OTT) ו-Phoenix Wrestling. בשנת 2018, ואלקירי הפכה למתאבקת הראשונה אשר זכתה באליפות האירית במשקל כבד לג'וניור. בנוסף לכך, היא הופיעה בארגוני ההיאבקות הגרמניים German Wrestling Federation (GWF) בין השנים 2017 ל-2019 וב-Westside Xtreme Wrestling (wXw) בין השנים 2019 ל-2020.
WWE (2020–היום)
ב-20 בינואר 2020, נודע שואלקירי חתמה על חוזה ב-WWE, כשעתה תיקרא בשם איף ואלקירי. היא הופיעה לראשונה בזירה של המותג ב-13 בפברואר בפרק של התוכנית NXT UK, כאשר היא גברה על המגויסת הטרייה מצרפת, אמייל. החל מ-5 במרץ בפרק של התוכנית NXT UK, ואלקירי יצאה לסדרת ניצחונות, כשבדרך היא גברה על איילה דאון, נינה סמואלס, דני לונה ועוד. רצף הניצחונות שלה הגיע לסיומו ב-29 באפריל 2021 בפרק של התוכנית NXT UK, כאשר היא נחלה הפסד למייקו סאטומורה. ב-26 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT UK, ואלקירי ניצחה את מתאבקת בקרב ללא פסילות.
לוויין מזג אוויר
לוויין מזג האוויר הוא גוף מלאכותי הסובב סביב כדור הארץ וממוקם 36,000 ק"מ מעל קו המשווה, תפקידו הוא לחזות את מזג האוויר בכדור הארץ באופן שוטף. לוויין מזג האוויר מצלם את כדור הארץ באורכי גל שונים, וכך מתאפשר לאתר תופעות מזג אוויר שונות וסוגי עננות.
לווייני jpss
ב-18 בנובמבר 2017 שוגרו לחלל הלוויין NOAA-20 אבל שונה לשם jpss-1, מאותה סדרה של לוויינים ישוגר גם jpss-2 בשנת 2022, jpss-3 ישוגר משנת 2026 והלוויין jpss-4 בשנת 2031.
jpss-2
jpss2 - ימדוד תנאים אטמוספיריים: יבשתיים ואוקיינים, כולל טמפרטורות של פני הים, צמחייה, עננים, גשמים, שלג וכוסות קרח.
קבר שיח' עבדאללה
קבר השיח' עבדאללה הוא מבנה מקאם קדוש לדת הדרוזית צפונית לכפר אבו סנאן.
פרטים
הקבר נמצא כיום באמצע מטע זיתים, צפונית לכפר אבו סִנאן. השיח' עבדאללה, הקבור בו, נחשב לאחד ממפיצי הדת הדרוזית במאה ה־11. הקבר בנוי על עץ זית (Olea europaea) עתיק, המתפצל לכמה גזעי משנה המפוזרים במעגל בקוטר של שמונה עד עשרה מטרים ובמרכזם הקבר הקדוש, הבנוי על שרידים עתיקים. על הקבר ועל עצי הזית שסביבו פזורים בדים ירוקים רבים המכונים "סטארה", וכן תמונות של קדושי העדה הדרוזית. העץ, בעקבות הקבר שמונח תחתיו, נחשב למקודש למוסלמים ואף יותר מזה לדרוזים. אלה עולים אליו לרגל הן בשמחות משפחתיות והן בעתות מצוקה, לבקש מענה מהצדיק הקבור וישנה אמונה כי בקבר ניתן לבקש משאלות, והן מתגשמות.
The Classic Christmas Album
The Classic Christmas Album (בעברית: אלבום חג המולד הקלאסי) הוא אלבום אוסף של מוזיקת חג המולד של הזמרת ברברה סטרייסנד אשר יצא ב-27 בספטמבר 2013 על ידי לגסי רקורדס וסוני מיוזיק בידור. האלבום הופק על ידי דידייה סי דויטש, ג'פרי ג'יימס וטים סטורגס ומכיל אוסף של שירים אשר היו באלבומי חג מולד קודמים של סטרייסנד.
הצלחה מסחרית
האלבום הגיע בשבוע הראשון ליציאתו למקום ה-150 בארצות הברית ובשבוע שלאחר מכן ירד למקום ה-152 ובשבוע השלישי צנח למקום ה-193. אך כחודש לאחר מכן נכנס מחדש למצעד למקום ה-95. לאחר מכן שהה שבועיים נוספים במצעד לפני שנפל ממנו לגמרי. במצעד אלבומי חג המולד האמריקאי האלבום הגיע למקום השני.
ב-2014 האלבום נכנס מחדש למצעד האמריקאי כאשר נכנס למקום ה-159. נכון להיום האלבום בילה 11 שבועות מצטברים במצעד האמריקאי. מחוץ לארצות ברית האלבום דורג במוקם ה-93 בצ'כיה.
מרד קבוצת וגנר
מרד קבוצת וגנר הוא מרד שהתרחש ברוסיה ב-23 וב-24 ביוני 2023, במהלכו קבוצת וגנר, החברה הצבאית הפרטית רוסית, מרדה בממשלת רוסיה. המרד התעורר על רקע המתיחות הולכת וגוברת בין משרד ההגנה הרוסי לבין פריגוז'ין, מנהיג וגנר. במהלכו הקבוצה כבשה חלקים משטחה של רוסיה. למחרת, לאחר משא ומתן, פריגוז'ין וכוח וגנר נסוגו מהשטחים שכבשו.
פריגוז'ין פלש לרוסיה מתוך אוקראינה שם שהה בשל מלחמת אוקראינה–רוסיה בראש קבוצת וגנר, כוח המונה כ-25,000 איש (אך ייתכן שרק כ-8,000 השתתפו בפועל במסע) אל רוסטוב על הדון, עיר במחוז רוסטוב שברוסיה, הסמוכה לגבול אוקראינה–רוסיה, ואמר: "נשמיד את כל העומד בדרכנו". לאחר מכן השתלטו כוחות וגנר על רוסטוב על דון ועל מפקדת המחוז הצבאי הדרומי בה ללא התנגדות. כוח אחר של קבוצת וגנר נע צפונה לכיוון מוסקבה. בעקבות האירועים, נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, כינה את מעשי קבוצת וגנר "בגידה" והבטיח לדכא את המרד. כוחותיו של פריגוז'ין הגיעו, לפי דיווחים, לצפון מחוז טולה, כ-200 קילומטרים בלבד מהקרמלין. בשעות הערב, הודיע נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו כי הגיע להסכמה בדבר נסיגה של פריגוז'ין, ולאחריה, פריגוז'ין הודיע כי כוחותיו יחזרו לבסיסיהם "על מנת למנוע שפיכת דם רוסי".
רקע
בשנת 2014 הקים יבגני פריגוז'ין את קבוצת וגנר, חברה צבאית פרטית רוסית. בשנותיה הראשונות פעלה הקבוצה בסוריה ובאזורים נוספים בהם הייתה לרוסיה פעילות צבאית מוגבלת. על רקע הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, גברה השפעתו של יבגני פריגוז'ין וקבוצת וגנר על המלחמה. ערב הפלישה נוצרו מתח ביחסים בין פריגוז'ין להנהגה הרוסית. פריגוז'ין מתח ביקורת על שר ההגנה סרגיי שויגו על פעולות הצבא הרוסי בסוריה, ואמר כי הצבא הרוסי פועל שם ב"שיטות מיושנות".