cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בטון
בטון מעביר אור
החומר מעביר אור, כלומר ניתן להבחין בעדו בצלליות. ככל שעוצמת האור גדולה יותר הצלליות מצדו השני ברורות וחדות יותר. הפרויקט הראשון שבוצע מבטון מעביר אור הוא פסל המציין את כניסתה של הונגריה לאיחוד האירופאי, מאז ועד היום נבנו מספר פרויקטים העושים שימוש בחומר, הן בקירות, הן ברצפות ואף ביצירות אמנות ובפרטי עיצוב כגון מנורות ועוד. החומר מורכב ממיליארד סיבים אופטיים (לבלוק) העשויים בצורת רשת, הסיבים אינם פוגעים בחוזקו של הבטון מעביר האור. את הרשת ניתן לעצב, לצופף או לרווח לפי הטקסטורה אותה רוצים לקבל בזמן מעבר האור. את הבלוקים והפנלים ניתן לייצר בגדלים שונים ובצבעים וטקסטורות שונות.
בד בטון
בד ספוג מלט שמתקשה בעת התייבשות. בד בטון (מכונה בקיצור CC - Concrete Cloth) מאפשר בנייה ללא צורך בציוד מכני או ציוד ערבוב.
יתרונות: מהיר וקל לשימוש גמיש, חזק ועמיד בסביבה משתכת\כימית עמיד בפני מים ואש. ממקמים את הבד ומוסיפים מים - עביד למשך 2 שעות ומתקשה עד 80% כוח בתוך 24 שעות.
CC זמין ב-3 עוביים ובגלילים ניידים לאדם אחד ליישומים עם גישה מוגבלת או שבו ציוד כבד אינו זמין. משתמשים בו בדרך כלל למקלטים עמידים בפני כדורים בשעתיים של עבודה, או למבנים מהירים באזורי אסון.
דמויי ראשתן
דמויי ראשתן (שם מדעי: Physeteroidea) היא על-משפחה של לווייתני שיניים הכוללים כיום שתי משפחות של לווייתנים בעלי ראשים גדולים.
בני הקבוצה כוללים את הראשתן גדול-הראש שהוא היצור הלווייתן הטורף הגדול ביותר בעולם והגדול בתת-סדרת לווייתני שיניים. קרובי משפחתו הקוגיות קטנים ממנו בהרבה, חיים ברחבי האוקיינוס הפתוח ואינם מחזה נפוץ.
מיון
סוגים נכחדים ללא מקור:
מפרץ סן סבסטיאן
מפרץ סן סבסטיאן (בספרדית: Bahía de San Sebastián) הוא מפרץ בעל צורת חצי עיגול בחוף המזרחי בצפון האי הגדול של ארץ האש, בשטח ארגנטינה.
המפרץ הוא חלק מים ארגנטינה בתוך האוקיינוס האטלנטי. חלק ממפתח המפרץ כלפי ים ארגנטינה חסום על ידי חצי האי אל פראמו, מקום בו התגלה זהב במחצית השנייה של המאה ה-19.
קרב פילוס
קרב פילוס התחולל ב-425 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפלופונסית, בין האתונאים והספרטנים. הקרב התרחש בקרבת העיר פילוס (Pylos), כיום פאליו-נאווארינו החולשת על הכניסה הצפונית למפרץ פילוס בדרום-מערב הפלופונסוס.
מדובר, למעשה, בשלושה קרבות שהתרחשו בזה אחר זה:
תבוסת הספרטנים הייתה אחד הגורמים לסיום חלקה הראשון של המלחמה הפלופונסית, הנקרא "מלחמת עשר השנים" (421-431 לפנה"ס).
רקע היסטורי
פרשת פילוס נולדה באקראי, במהלך התערבותה של אתונה במאבקים הפנימיים בסיציליה ובקֶרְקִירָה (קורפו של ימינו). בשלהי קיץ 427 לפנה"ס נעתרו האתונאים לבקשת העזרה של הפוליס היוונית לֶאוֹנְטִינוֹי (כיום קרלנטיני, ליד לנטיני בחוף המזרחי של סיציליה) ובעלות בריתה במלחמתן נגד סירקוסאי, ושלחו אל סיציליה שייטת של עשרים אוניות מלחמה. הסיבה הרשמית להיענותם לבקשת הלאונטינים הייתה מוצאם המשותף, אך למעשה ביקשו האתונאים למנוע את יבוא התבואה מסיציליה לפלופונסוס ואף ראו בהזמנה שעת כושר להרחיב את השפעתם אל מעבר לים האגאי. השייטת האתונאית קבעה את בסיסה ברֶגְיוֹן שבדרום איטליה, שהייתה בעלת ברית ללאונטיני, ומשם סייעו האתונאים לבעלי בריתם בסיציליה ובדרום איטליה במלחמתם נגד סירקוסאי.
בחורף 426/5 לפנה"ס, בעקבות השתלטות הסיראקוסאים והלוקרים על מֶסַנַה (מסינה של ימינו), שהייתה בעלת בריתה של אתונה, הוחלט לתגבר את השייטת האתונאית ברגיון בארבעים אוניות נוספות. פִּיתוֹדוֹרוֹס יצא ראשון אל יעדו, עם אוניות מועטות, כדי למלא את מקומו של הסטרטגוס כַארוֹיָאדֵס, שנהרג במלחמה עם הסיראקוסאים. יתר אוניות השייטת, בפיקוד הסטרטגוי סוֹפוֹקְלֵס ואֶוּרִימֶדוֹן, יצאו לדרכן בקיץ 425 לפנה"ס.
השניים הצטוו לסייע בדרכם גם לקרקירה, בעלת בריתה של אתונה. פוליס זו הייתה נתונה במלחמה עם קורינתוס ומזה שנתיים התחוללה בה מלחמת אזרחים בין הסיעה הדמוקרטית השלטת והאוהדת לאתונה לבין הסיעה האוליגרכית הנתמכת על ידי קורינתוס וספרטה. קרקירה החזיקה בצי מלחמתי חזק, אותו יכלו האתונאים לרתום לצורך מלחמתם בספרטנים. זאת ועוד, לא נעלמו מעיני האתונאים גם היתרונות הפוליטיים והכלכליים שבהרחבת השפעתם אל הים האיוני.
תוכניתו של דמוסתנס
אל הכוח האתונאי שהפליג אל קרקירה בקיץ 425 נלווה המצביא דמוסתנס בן אלקיסתנס, שניצח שנה קודם לכן את חילות אַמְפְּרָאקְיָה והפלופונסים שפלשו לאקארנאניה. תוקידידס מספר, כי הוא לא נשא אותו זמן בתפקיד פיקודי, כלומר לא היה סטרטגוס, אך "ניתנה לו הרשות, לפי בקשתו, להשתמש באוניות אלו כראות עיניו בענייני הפלופונסוס".
כאשר שט הצי האתונאי לאורך חופי מֶסֶנְיָה, בדרכו לקרקירה, הגיעו לסופוקלס ולאורימדון ידיעות, כי צי פלופונסי בפיקוד ספרטני, המונה שישים אוניות, נמצא כבר בנמל העיר. דמוסתנס הפציר בהם לנחות תחילה בפילוס, כדי להשתלט עליה ולהופכה למאחז אתונאי בעורפה של ספרטה, שהרי לשם כך הצטרף לצי המשלוח, אך השניים סרבו, כי ביקשו להזדרז ולהגיע אל יעדם. רצה הגורל וסערת פתע אילצה את האוניות לתפוס מחסה במפרץ פילוס.
מדוע התעקש דמוסתנס להקים מעוז אתונאי קדמי דווקא בפילוס? למקום היו יתרונות רבים. ואמנם, מפרץ פילוס הוא הנמל הטבעי הגדול היחיד במערב הפלופונסוס, ופילוס עצמה הייתה כף שומם, המרוחק מספרטה ומוגן היטב מטעם הטבע. זאת ועוד, ניתן היה לגייס את תמיכתם של המסנים בני המקום, שגורשו על ידי הספרטנים מארצם והתיישבו בנָאוּפָּקְטוֹס, כדי שישמשו חיל מצב. האיום על עורפה של ספרטה ועל בעלות בריתה בפלופונסוס יאלצן להקצות כוחות צבא להגנת ארצם מפני התקפות האתונאים והמסנים.
התבצרות האתונאים בפילוס
בשל דממת רוח נאלצו האוניות האתונאיות להאריך את שהותן במפרץ. לא הועילו ניסיונות השכנוע של דמוסתנס להקים ביצורי הגנה ולהיאחז במקום. וכך ארע, שזמן מה ישבו החיילים באפס מעשה, מחכים לרוח טובה שתאפשר להם להמשיך בהפלגתם. תוקידידס מספר, כי לאחר זמן, מפחד התקפה ספרטנית אפשרית, "התעוררו מאליהם החיילים הבטלים והחלו לבצר את המקום" בידיהם, כי לא הביאו עימם כלים למלאכה זו, כשהם משתמשים באבנים ובעצים שאספו במקום. לאחר שישה ימים נשלמה עבודת הביצורים, סופוקלס ואורימדון השאירו בידי דמוסתנס חמש מאוניות המלחמה לצורכי הגנה, והם עצמם חשו עם יתר האוניות אל קרקירה.
ההכנות ללחימה
תגובת ספרטה איחרה להגיע, משום שצבא הספרטנים והמלך אַגִיס נמצאו באטיקה, עסוקים עם בעלי בריתם הפלופונסים בהשחתת שדות האתונאים. כשהגיעו הידיעות על נפילת פילוס לאוזני המלך ואנשיו, נחפזו לחזור להצלתה. כה גדולה הייתה הסכנה בעיניהם, עד כי אספו במהירות חילות מכל רחבי הפלופונסוס והזעיקו את שישים אוניותיהם מקרקירה. תוך כדי כך שלח דמוסתנס בחשאי שתיים מאוניותיו לקרוא לשייטת האתונאית לשוב. אוניות האתונאים נמצאו אותה שעה בזַקִינְתוֹס, בדרכן לקרקירה, ולא מן הנמנע כי הידיעות על צאת הצי הספרטני מקרקירה הגיעו לאוזני סופוקלס ואורימדון, ועל כן לא המשיכו בדרכם, אלא המתינו במקום כדי לתקוף את אויביהם בעודם בדרך. תוקידידס מספר, כי הספרטנים גררו את אוניותיהם דרך מצר היבשה של לֶאוּקָס, כדי שלא יתגלו לאוניות האתונאים, וכך הצליחו לחמוק מהתמודדות בקרב ימי.
כשהגיע לפילוס צבא הספרטנים ובעלי בריתם, הוחל מיד בהכנות לתקיפת הביצורים מן היבשה והים כאחד. עיקר חששם היה מן הצי האתונאי, שללא ספק ייחלץ לעזרת דמוסתנס ואנשיו. כדי למנוע ממנו להיכנס ולעגון בתוך המפרץ, כי בחופי פילוס הנושקים לים הפתוח לא היו מקומות מתאימים לעגינה, תכננו לחסום את שני מבואותיו באוניות שחרטומיהן פונים החוצה. זאת ועוד, על מנת לסכל נחיתה אפשרית של האוניות האתונאיות באי ספקטריה, הציבו בו 420 הופליטים ואת ההלוטים ששימשו כמשרתיהם, והעמידו בפיקודם את אֶפִּיטַאדֶס בן מוֹלוֹבְּרוֹס. שאר החיילים הוצבו בחוף היבשה, ככל הנראה בחלקו הצפון מזרחי של המפרץ.
דמוסתנס חימש את חייליו במגינים מאולתרים, העלה את שלוש הטריארות שנותרו לו על החוף, מתחת לביצורים, והקיפן במתרס מגן. הוא צירף לכוחותיו את אנשיהן של אוניית־שלושים וספינת משוט מֶסֶנִיוֹת שנזדמנו למקום, ובהם ארבעים הופליטים. מאחר שצפה כי ההתקפה תבוא מן היבשה ומן הים כאחד, הציב את רוב חייליו "בעמדות המבוצרות והתלולות ביותר של המקום... כדי להדוף את חיל-היבשה של האויב". הוא עצמו, ואיתו שישים הופליטים ומעט קשתים, התייצב על שפת הים, כדי לסכל ניסיונות נחיתה של האוניות הספרטניות במקומות הספורים המתאימים לכך בחוף הסלעי.
התקפת הספרטנים ביבשה ובים
ההתקפה המשולבת של הספרטנים לא איחרה לבוא. ארבעים ושלוש אוניותיהם, בפיקוד הנאוארכוס תְּראסִימֶלִידאס, נחלקו לקבוצות קטנות, שניסו בזו אחר זו לנחות בחוף ולהסתער על הביצורים הפונים אל פתחו הצפוני של המפרץ. עמידתם האיתנה של דמוסתנס ואנשיו, צרות המקום והחוף הסלעי עמדו להם לרועץ, וההתקפה הייתה מהוססת, כי קברניטי האוניות חששו שמא תתנפצנה אוניותיהם על הסלעים. תוך כדי כך ניסה חיל היבשה של הספרטנים לכבוש את הביצורים מצד מזרח, אך גם כאן גברו עליהם טבע המקום וידם של החיילים האתונאים. למחרת חידשו את התקפתם, אך ללא הועיל. על כן חדלו, ושלחו אחדות מאוניותיהם להביא עצים להקמת מכונות מצור, באמצעותן קיוו לכבוש את החומה הגבוהה שמול החוף.
הקרב הימי במפרץ פילוס
החיילים הספרטנים, שצפו באסון המתרגש עליהם במימי המפרץ, חרדו לגורל חבריהם באי ספקטריה שיישארו מבודדים אם יילכדו האוניות. על כן "חשו לעזרה, נכנסו לתוך הים כשנשקם עליהם, החזיקו באוניות והשתדלו למשכן אחורנית." היה זה אחד הקרבות הימיים המוזרים בהיסטוריה. הספרטנים, כדברי תוקידידס, "נלחמו מלחמת-ים מן היבשה, ואילו האתונאים... נלחמו מלחמת-יבשה מן אוניותיהם. לאחר שגרמו זה לזה טרדה מרובה וחבלות, נתפרדו לסוף." הספרטנים הצליחו אמנם להציל את כל אוניותיהם הריקות, חוץ מאלה שנלכדו בתחילת הקרב, אך ידם של האתונאים הייתה על העליונה.
ההפוגה
מצב הספרטנים ובעלי בריתם היה בכי רע. 420 הופליטים, שחלק גדול מתוכם אזרחי ספרטה, היו לכודים על האי ספקטריה. הצי הפלופונסי המוכה והחבול, שהקרב הימי נכפה עליו, לא יכול היה להושיע את הנצורים, שכן אוניות האתונאים סיירו בלא הפסק סביב האי, נכונים לסכל כל ניסיון לחלצם. ההנהגה בספרטה הבינה, כי במצב שנתהווה נגזר גורלם של החיילים בספקטריה למות ברעב או ליפול בשבי, ועל כן הציעו למצביאי האתונאים להפסיק את הלחימה ולשאת ולתת על ברית שלום.
תנאי ההפוגה, עליהם הסכימו הצדדים, כללו: (א) הסגרת הצי הפלופונסי שבפילוס (60 אוניות) וכל אוניותיו האחרות שבלקוניה לידי האתונאים; (ב) העברת אספקה לחיילים הנצורים תחת פיקוח אתונאי; (ג) התחייבות אתונאית שלא לתקוף את החיילים שבאי כל עוד נמשך המשא ומתן לשלום. כן הוסכם, כי בשוב השליחים הספרטנים מאתונה יוחזרו לידי ספרטה כל אוניות המלחמה.
חידוש הלחימה
בניגוד לתנאי ההפוגה, סירבו האתונאים להחזיר לספרטנים את אוניות המלחמה. בלית ברירה זנחו האחרונים את הזירה הימית והפנו את כל מאמציהם לתקיפת המבצר מן היבשה. האתונאים, לעומת זאת, תגברו את כוחם בעשרים אוניות נוספות, שמניינן הגיע כעת לשבעים, וסגרו על חופי האי מכל עבר. ביום שייטו סביבו בלא הפסק שתי אוניות בכיוונים הפוכים, ובלילה עגנו כל האוניות לאורך חופיו הפונים אל המפרץ. חרף ההסגר הימי הצליחו הספרטנים להעביר בחשאי מזון ומשקה לנצורים, בין בסירות ובין באמצעות צוללים. הם קבעו פרסים גדולים למי שיצליח במשימתו, ואף הבטיחו לשחרר משעבודו כל הלוט שיעלה בידו לחמוק תחת אפם של המשמרות האתונאיים. מצבם של האתונאים המגנים על המבצר לא שפר אף הוא. חצי האי קוריפאסיון היה צחיח, והעברת צידה ומים לחיילים המגנים על המצודה התאפשרה מצד הים בלבד, אך הייתה כרוכה בקשיים רבים עקב צרות המקום והחוף הסלעי, שלא התאימו לעגינת אוניות. עמידתם של הספרטנים באי, תנאי המקום והחורף המתקרב החלו לעורר ספקות בלב האתונאים, אם אומנם טוב עשו כשדחו את הצעות השלום של יריביהם.
כשעלתה לדיון באספת האתונאים השאלה האם לשגר חיל משלוח נוסף לפילוס או לבוא לידי הסכם עם הספרטנים, פנה קליאון אל ניקיאס, יריבו הפוליטי מן הפלג המתון, ואמר: "אילו היו המצביאים גברים, קל היה לשוט לשם בחיל מצויד כראוי וללכוד את האנשים שבאי; והוא עצמו, אילו היה מצביא, היה עושה זאת." ניקיאס, שאמור היה כפי הנראה לעמוד בראש חיל המשלוח החדש, השיב כי הוא נכון לוותר מיד על הפיקוד ולמוסרו לקליאון. הלה, שלא יכול היה לסגת מדבריו, קיבל בלא רצון את הפיקוד, בהבטיחו כי בתוך שבועיים יכניע את החיילים הספרטנים באי ויהיה מה. על פי עצת דמוסתנס, אותו בחר קליאון כעמיתו לפיקוד, לא כלל חיל המשלוח הנוסף הוֹפְּלִיטִים, אלא חיילים קלי-חימוש (פֶּלְטָאסְטִים) מבנות בריתה של אתונה ועוד ארבע-מאות קשתים. היה זה אות וסימן לאופי הקרב העתיד להתרגש, שכן דמוסתנס ביקש לנצל את תנאי השטח באי ספקטריה ולשלול את יתרונם של ההופליטים הספרטנים במלחמת פנים אל פנים על ידי הפעלת מספר רב של קשתים הנלחמים ממרחק וחיילים קלי-חימוש ומהירי תנועה.
קרב ספקטריה ומפלת הספרטנים
חיל הספרטנים ובעלי בריתם בספקטריה מנה, כאמור, 420 הופליטים והיה ערוך בשלושה מקומות. בעמדה הקדומנית, בקצהו הדרומי של האי, הוצבו שלושים הופליטים. במרכז האי, בשטח שהיה המישורי ביותר וסמוך למקור המים הדל שלהם, נמצא עיקר הכוח בפיקודו של אפיטאדס. יחידה קטנה שמרה על קצהו הצפוני של האי, ממול פילוס, שבצדו המערבי הפונה לים היה תלול ובצדו המזרחי קשה להתקפה. קרוב למקום זה נמצא גם מבצר ישן עשוי מאבני המקום, אליו תכננו הספרטנים להיסוג אם לא יעמוד להם כוחם להדוף את אויביהם.
כאשר הגיע חיל המשלוח האתונאי לפילוס, הציעו קליאון ודמוסתנס לספרטנים שבספקטריה להסגיר את עצמם, אך הצעתם נדחתה. עוד באותו לילה, קצת לפני עלות השחר, הועלו על מקצת האוניות האתונאיות שמונה-מאות הופליטים והונחתו בקצהו הדרומי של האי. ההפתעה הייתה שלמה, וחיילי המשמר הראשון נקטלו מיד. עם אור ראשון נחת גם שאר הצבא. תוקידידס מספר, כי "משבעים וכמה אוניות נחתו כל צוותיהן, חוץ מהתאלאמיטים (חותרי המפלס העליון בטריארה), כשכל אחד חמוש לפי דרכו הוא, שמונה מאות קשתים ולא פחות משמונה מאות פלטאסטים, ועליהם נוספו המסנים שבאו לעזרתם, וכל אותם שחנו בפילוס, חוץ משומרי המבצר."
לאחר שנפצעו רבים מתוכם, צופפו ההופליטים הספרטנים את שורותיהם ונסוגו אל המבצר בצפונו של האי. ההתקפה האתונאית נבלמה. המבצר, שניצב על גבעה רמה ותלולה, גונן היטב על הספרטנים, ונדמה היה כי לא יעלה בידי האתונאים להכריעם. קוֹמוֹן, מצביא המסנים, יצא באין רואה עם כוח קטן של קשתים וחיילים קלי-חימוש, וכשהוא הולך בדרכים נפתלות ונסתרות תקף במפתיע את חיל הספרטנים בעורפו. הספרטנים ובעלי בריתם שבמבצר נתונים היו כעת להתקפה קטלנית מפנים ומאחור, ולאחר שראו כי אפסה כל תקווה, קיבלו את הצעתם של דמוסתנס וקליאון להיכנע ולהסגיר עצמם.
תוצאות הקרב והשלכותיו
מבין 420 ההופליטים הספרטנים ובעלי בריתם מתו בקרב 128, והיתר - 292 במספר ובהם כמאה ועשרים ספרטיאטים - נשבו ונלקחו לאתונה. אבידות האתונאים היו מעטות, כי לא נלחמו בקרב סדור. לתוצאת הקרב הייתה השפעה מוראלית חשובה, כי האתונאים לא שיערו בנפשם שהספרטנים ייכנעו אי-פעם וימסרו את נשקם, אלא יילחמו עד האחרון שבהם. פשיטות הספרטנים על אטיקה, כדי להשחית את יבולי התבואה, פסקו לחלוטין פן יוצאו השבויים להורג. האתונאים השתמשו בפילוס כבסיס ממנו יצאו המסנים להטריד את ספרטה ובעלות בריתה, ואילצו אותן להקצות כוחות כדי לגונן על עצמן מבית. האתונאים, שהשיגו כעת יתרון משמעותי על יריביהם, יכלו לנצל את ניצחונם להשגת שלום עם ספרטה בתנאים טובים משקודם. אלא שכניעתם הבלתי-צפויה של הספרטנים חיזקה את כוחו של הפלג הקיצוני בראשותו של קליאון, הדוגל בהכרעתה של ספרטה בכל מחיר, והמלחמה נמשכה.
משרד המורשת
משרד המורשת הוא משרד ממשלתי בישראל, שהוקם על ידי ממשלת ישראל ה-37 בשנת 2023 לאחר פיצול משרד ירושלים ומורשת.
היסטוריה
לקראת הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע הוסכם בהסכם הקואליציוני בין הליכוד לעוצמה יהודית שמשרד ירושלים ומורשת יפוצל למשרד ירושלים ומסורת ישראל ולמשרד המורשת. עמיחי אליהו ימונה לשר המורשת, ומאיר פרוש ימונה לשר לענייני ירושלים ומסורת ישראל. לפי החלטת הממשלה ב-29 בינואר 2023, משרד ירושלים ומורשת שינה את שמו למשרד ירושלים ומסורת ישראל. תחומי הפעולה הקשורים לענייני מורשת עברו ל"משרד מורשת", והתווספו לו סמכויות נוספות ממשרדים אחרים.
לבנה
{{פירושונים|* לְבֵנָה (בנייה) – יחידת בנייה בסיסית
פרנקי דה יונג
פרנקי דה יונג (בהולנדית: Frenkie de Jong; נולד ב-12 במאי 1997) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקשר במדי ברצלונה ונבחרת הולנד.
לבנה
אתרים
ראו גם
}}
פרנקי דה יונג
קריירת מועדונים
דה יונג התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של וילם II. ב-10 במאי 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד דן האג.
אייאקס
את עונת התחיל בווילם II, וב-25 באוגוסט 2015 חתם לארבע עונות באייאקס. ב-25 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1–2 נגד נאק ברדה, כאשר שיחק במדי צעירי אייאקס. בעונת נבחר לכישרון העונה בליגת המשנה ההולנדית, אז שיחק בצעירי אייאקס. בשלהי אותה העונה עלה מהספסל לשמונה דקות בגמר הליגה האירופית 2017, בו נוצחה קבוצתו 0–2 על ידי מנצ'סטר יונייטד. בעונת, הפך לשחקן סגל במדי הקבוצה הבוגרת ורשם 22 הופעות.
עונת 2018/2019 הייתה עונת הפריצה של דה יונג, שזכה להשוואות ליוהאן קרויף. באותה עונה היה חלק חשוב בהצלחתה של אייאקס בהולנד ובאירופה. אייאקס זכתה באותה עונה באליפות הולנד, לראשונה מזה ארבע שנים, והשלימה ספורט עם זכייה בגביע. באירופה, גברה אייאקס על ריאל מדריד בשמינית גמר ליגת האלופות, עם ניצחון 4–1 על האלופה המכהנת בביתה, הסנטיאגו ברנבאו. גם יובנטוס הפסידה לאייאקס בביתה עם ניצחון 2–1, שהעלה את אייאקס לחצי הגמר בפעם הראשונה מאז 1997. בחצי הגמר איבדה אייאקס יתרון שלושה שערים בביתה, יוהאן קרויף ארנה, והודחה לאחר שלושער מאוחר של לוקאס מורה שקבע 3–3, שהעלה את טוטנהאם הוטספר לגמר בשל חוק שערי חוץ. דה יונג היה אחד משחקניה הבולטים של אייאקס, ואף נבחר לקשר העונה של אופ"א.
ברצלונה
ב-23 בינואר 2019 חתם בברצלונה תמורת כ-75 מיליון אירו, הכדורגלן ההולנדי השני (לאחר וירג'יל ואן דייק) היקר בהיסטוריה. דה יונג הוצג רשמית כשחקן ברצלונה ביולי 2019. את הופעתו הרשמית הראשונה עשה במשחק הפתיחה של עונת 2019/2020 בלה ליגה ב-16 באוגוסט, בהפסד 0–1 לאתלטיק בילבאו. במחזור הרביעי פגשה ברצלונה את ולנסיה ודה יונג כבש את שערו הראשון במדי בארסה נגדה וגם בישל שער לאנסו פאטי. באותו משחק הוא נבחר לאיש המשחק.
קריירה בינלאומית
דה יונג שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של הולנד.
ב-9 ביוני 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד.
בשנת 2019 הגיע עם נבחרת הולנד לגמר ליגת האומות. בגמר הפסידו לפורטוגל.
סגנון משחק
"'עם כישרון משחק כזה, בגיל כמו שלו, פרנקי יכול להפוך לצ'אבי או לאינייסטה הבא'. (מארק אוברמארס, מנהל ספורטיבי באייאקס)"פרנקי מתאר את עצמו כשחקן "שאוהב להחזיק הרבה בכדור ולנהל את המשחק". כשחקן רב תכליתי, דה יונג יכול לתפקד כקשר הגנתי, קשר מרכזי, קשר רחבה לרחבה, ואף כבלם אחורי (סוויפר). הוא זכה לשבחים על השילוב שלו בין יציבות הגנתית ויכולות משחק התקפיות. לעיתים קרובות הוא שותף למאתייס דה ליכט במרכז ההגנה, באייאקס. כבלם אחורי, הוא נמנע מביצוע עבירות, הראה חוש נהדר למיקום וזכה בכדור לעיתים קרובות. ביצועיו בתפקיד הגנתי זה הובילו אותו להשוואה עם הסוויפר הגרמני לשעבר פרנץ בקנבאואר כשלשניהם קיימת הנטייה להתקדם עם הכדור מההגנה ולנהל את המשחק הלאה. "ראינו לפני כמה ימים את דה יונג במיטבו והוא כדורגלן שיכול לסמן עידן בברצלונה. הוא מסוגל לשלוט במשחק, הוא צופה אותו בקלות ולא מרבה לאבד את הכדור. בנוסף הוא מקריב מעצמו למען עבודות ההגנה. הוא שייך לרמות הגבוהות ביותר ומתאים מאוד לבארסה". (צ'אבי, מאמן ברצלונה)
תכונותיו הנוספות כוללות נטייה למסירות ארוכות על המגרש, יצירת מרחב וספיגת לחץ התקפי. השליטה הקרובה שלו בכדור, הדיוק במסירה, איכות העבודה שלו על המגרש או מחוצה לו והתנועות שלו הובילו אותו להשוואות עם אנדרס אינייסטה ויוהאן קרויף. בברצלונה הוא משחק בעיקר על אחד משני הצדדים במרכז קישור של שלושה שחקנים. נתון זה הוביל מומחים ושחקני עבר להתייחס אליו כשחקן עם "DNA של בארסה" ש"נולד לשחק בברצלונה".
חיים אישיים
דה יונג בזוגיות מ2014 עם הדוגמנית ההולנדית מיקי קימני, אותה הכיר בתקופת התיכון. בשנת 2022 השניים התארסו ושנה לאחר מכן הודיעו כי בקרוב לזוג יוולד ילד.
יחסי סין–צ'אד
סקירה
כינון היחסים הבילטראליים בין שתי המדינות החל בשנת 1972. בשנת 1997 נותקו היחסים בשל הכרתה של צ'אד ברפובליקת סין (טאיוואן), אולם הם חודשו באוגוסט 2006, כשצ'אד ניתקה את יחסיה עם רפובליקת סין ונשיא צ'אד התחייב לדבוק במדיניות הגבלת הילודה בסין.
מימון מסין לפיתוחים רשמיים
מאז חידוש היחסים בשנת 2006, צ'אד קיבלה מסין 219 מיליון דולר למימון פיתוחים רשמיים. סכום זה כולל:
עילם (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
חיים גראדה
חיים גְרָאדֶה (בכתיב יידי: חיים גראַדע; באנגלית: Chaim Grade; 4 באפריל 1910, וילנה – 26 באפריל 1982, ניו יורק) היה משורר וסופר יידיש, מגדולי סופרי היידיש של המאה העשרים.
קורות חייו
החל לפרסם שירים וסיפורים ביידיש בווילנה בשנת 1932. יצירותיו עוררו מיד תשומת לב, של הקוראים ושל העולם הספרותי בווילנה. נמנה בין מייסדי החבורה והזרם הספרותי "יונג וילנה", שעימו נמנו חשובי היוצרים ביידיש בווילנה שלפני מלחמת העולם השנייה. ביניהם: אברהם סוצקבר, שמרקה קצ'רגינסקי, לייזר וולף ואחרים. חרף העובדה שנולד לאב מורה לעברית, בחר גראדה ליצור ביידיש והתמיד בכך עד מותו.
שירתו הייתה קשורה בהווי של חיי היהודים לפני המלחמה. והירבה לכתוב על הווי של ישיבות המוסר, ולבטיהם הנפשיים של התלמידים.
למרות שחדל לחלוטין משמירת מצוות, חש חיבה וקרבה בחייו ליהדות הדתית.
עם פרוץ המלחמה נמלט לברית המועצות ושהה שם עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה, יצא לצרפת ומשם היגר לארצות הברית בשנת 1948. שם גם החל בכתיבת הפרוזה שלו, שהתרכזה בהעלאתו והחייאתו של העולם היהודי הווילנאי, העשיר והמיוחד במינו, שנכרת עם השואה. יצירתו מתאפיינת בתיאורים מדויקים באופן מיוחד, המהווים, לדבריו של גראדה עצמו, אמנות המעורבת בתיעוד של ממש. כך, למשל, בשנת 1967 זכה במגילת כבוד ובפרס נכבד מהאקדמיה למדעי היהדות בארצות הברית, מוסד שעניינו עבודות מדעיות ולא ספרותיות, אלא שחברי האקדמיה קבעו כי ליצירותיו של גראדה "ערך היסטורי ראשון במעלה כמצבה נשגבה לעולם שחלף ואיננו עוד".
גראדה נפטר בניו יורק בשנת 1982.
בשנת 2013 רכשו מכון ייווא בניו יורק והספרייה הלאומית בירושלים את עזבונו של גראדה. .
אמין סטיבנס
אמין חליל סטיבנס (בערבית: امين ستيڤينس; נולד ב-26 באוקטובר 1990) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפורוורד-סנטר בעירוני קריית אתא מליגת העל בכדורסל.
קריירה
סטיבנס החל את הקריירה בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת פלורידה A&M. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה עבר לקומארנו הסלובקית, איתה זכה בגביע הסלובקי וב-37 משחקים העמיד ממוצעים של 15.1 נקודות, 7 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק. לאחר עונה אחת עבר לפירסטנפלד פנת'רס, שם העמיד ממוצעים של 19.9 נקודות ו-7.6 ריבאונדים למשחק ב-29 משחקים. בעונת 2014/2015 עבר לווינה האוסטרית, במדיה העמיד ממוצעים של 18.1 נקודות, 9.1 ריבאונדים ואסיסט למשחק ב-46 משחקים.
לקראת עונת 2016/2017 חתם בקפלוויק האיסלנדית, העמיד ממוצעים של 29.5 נקודות ו-15.3 ריבאונדים למשחק, הוביל את הליגה בשתי הקטגוריות האלו ונבחר לשחקן הזר של השנה.
בעונת 2017/2018 שיחק ברואן מטרופול בסקט מהליגה הצרפתית השנייה, והוביל את הליגה בנקודות ובריבאונדים. לאחר מכן שיחק בבריסל ובמכבי קריית מוצקין, ואז שב לרואן מטרופול בסקט.
בקיץ 2021 חתם סטיבנס בעירוני קריית אתא מהליגה הלאומית. בעונת 2021/22 העמיד סטיבנס ממוצעים של 23.8 נקודות (63.3% ל-2), 3.3 אסיסטים, 10.9 ריבאונדים ו-1.6 חטיפות למשחק. בתום העונה זכה סטיבנס בתואר השחקן הזר המצטיין של העונה והעפיל יחד עם קבוצתו לליגת העל.
הר אדיר
הר אדיר (בתעתוק מערבית: ג'בל עדתיר) הוא הר בגליל העליון אשר נמצא בשטח שמורת הר מירון, בסמוך ליישובים סאסא, מתת וחורפיש.
ההר מתנשא לגובה של 1,008 מטרים מעל פני הים ובשל כך, הוא אחד מן ההרים הגבוהים בישראל. הוא מכוסה בחורש ים תיכוני עבות של אלון, אלה, עוזרר וקטלב. שמו של ההר, המשקיף על לבנון ניתן לו בשל הפסוק מספר ישעיה "והלבנון באדיר יפול"
במקום שרידי מצודה מתקופת הברזל, אשר נבנתה ככל הנראה על ידי שושלת בית עמרי מממלכת ישראל.
פסגת ההר סגורה למבקרים ועליה בסיס צה"לי מרובה אנטנות, אשר נראות למרחוק.
מצפור הר אדיר
הר אדיר קרוב לגבול עם לבנון וממנו יש תצפית מצוינת לעבר רוב הדרום הלבנוני. במלאת שנה למלחמת לבנון השנייה, הועלתה על ידי משפחות הנופלים בקשה להקים במקום מצפור לזכר חללי המלחמה. ביוזמתן של המשפחות השכולות הוקם המצפור על ידי רשות הטבע והגנים ובסיוע הקרן הקיימת לישראל. הוא נחנך בטקס ממלכתי ב-3 ביולי 2012 ומורכב ממרפסת עץ היכולה לשאת 180 מבקרים. על המעקה יש הסברים על מהלך המלחמה, לוחות מתכת עליהם חקוקים שמות 121 הלוחמים שנפלו בה ומפות התמצאות בשטח. כמו כן חקוק שירו של יהודה עמיחי "כי אדם אתה ואל אדם תשוב".
מכיוון שהמצפור נמצא בשמורת הר מירון, נעשה מאמץ לא לפגוע בטבע. בשל כך, הכביש הסלול לפסגת ההר, אשר נסלל לפני שנים רבות כדי להגיע לבסיס הצבאי על ההר, אינו מגיע עד למצפור. ההגעה למצפור אפשרית רק ברגל, לאחר הליכה של כ-5 דקות בדרך עפר היוצאת מחניון הסמוך למחנה הצבאי.
אלפבית ערבי
האלפבית הערבי הוא כתב שהתפתח מהאלפבית הארמי הנבטי ושימש במקור לכתיבת השפה הערבית, אך כיום משמש לכתיבת שפות רבות, בעיקר בשל השפעת האסלאם על תרבויות שונות. האלפבית הערבי החל לשמש באופן רחב במאה ה-4 לספירה בחצי האי ערב, אך הופיע לראשונה בשנת 512 לספירה. בשפה הארמית הנבטית ישנם פחות עיצורים מאשר בערבית, כך שלצורך כתיבת הערבית נוספו לאלפבית הארמי הנבטי אותיות נוספות על ידי הוספת נקודות לצורות הגרפיות הקיימות. עם התפשטות השימוש באלפבית הערבי לשפות אחרות נוספו לו סימנים נוספים, לביטוי צלילים שאינם קיימים בערבית.
האלפבית הערבי נכתב אופקית, מימין לשמאל, פרט לספרות – הנכתבות משמאל לימין. כיוון שהוא נכתב ומודפס בכתב מחובר ומכיוון שהחיבור הוא לפי דפוס קבוע, יש באלפבית הערבי ארבע גרסאות שונות לכל אות בהתאם למיקומה במילה, למעט האותיות הנעדרות יכולת קישור בעמדות מסוימות.
קיימים שני סדרים לאלפבית הערבי: בערבית הכתב משמש כאבג'ד, כלומר כתב בו מציינים תנועות לעיתים רחוקות בלבד.
צורות האותיות
במקרים בהם ויקיפדיה העברית אימצה תקן שונה מזה של האקדמיה ללשון, מופיעים התעתיקים החלופיים זה לצד זה, מימין תקן האקדמיה ומשמאל תקן ויקיפדיה העברית. אם קיים תקן לתעתיק מדויק השונה מהתעתיק הפשוט, אזי מופיע התעתיק המדויק מתחת לפשוט. יש לציין שבניבים שונים ישנן הגיות שונות, במעט או בהרבה, בחלק מהאותיות.
אותיות ארז דוד' (ارز دوذ)
כל האותיות באלפבית הערבי מתחברות לאות הבאה אחריהן, מלבד קבוצה של שש אותיות: ا|אליף, د|דאל, ذ|ד'אל, ر|רא, ز|זאי וو|ואו.
6 אותיות אלו הן האותיות היחידות בערבית שכשהן בתחילת מילה או באמצע מילה - אין הן מתחברות מצד שמאל, כמו במילה "ظروف" (מעטפות), שבה לפני ה"ואו" יש "רא" ולכן ה"ואו" לא מתחברת מצד ימין (כי "רא" היא גם אות ארז דוד' והיא לא מתחברת משמאל) והיא מתחברת מצד ימין.
השפות הנכתבות באלפבית הערבי
בעקבות תפוצת האסלאם הפך האלפבית הערבי למקובל לא רק לכתיבת השפה הערבית אלא גם לכתיבת שפות נוספות.
השפות הבאות נכתבות באמצעות גרסאות שונות של האלפבית הערבי: שפות שבהן האלפבית הערבי חדל להיות בשימוש:
קליגרפיה ערבית
האלפבית הערבי, על אותיותיו, היה אחד הנושאים החשובים באומנות הערבית כפי שניתן לראות בעבודות קליגרפיה ערביות. עוד ניתן לומר כי האותיות הערביות שולבו באומנות הערבסקה (כמו בדוגמה למטה). במאה ה-19 איברהים אל-יאזג'י צמצם את מספר הסימנים מכ-300 ל-60, מה שאיפשר, בהמשך, להתקדם לבניית מכונת כתיבה ערבית.
חיים קסטן
חיים קסטן (12 באוקטובר 1935 – 25 בפברואר 2020) היה כדורסלן ומאמן כדורסל ישראלי, בגובה 1.87 מטר, ששיחק, בין היתר, בהפועל חיפה ובנבחרת ישראל. לאחר פרישתו אימן קבוצות כדורסל גברים ונשים.
ביוגרפיה
קסטן נולד בחיפה. למד בבית הספר היסודי והתיכון "אחדות" בקריית מוצקין. שירת בצה"ל בפיקוד ההדרכה, ובמסגרת שירות המילואים אימן את נבחרת פיקוד צפון גברים.
קסטן שיחק בקבוצת הנוער של מכבי קריית מוצקין. לאחר מכן עבר למכבי דרום תל אביב ועונת 1954/1955 עלה לקבוצה הבוגרת. בהמשך שיחק בעונת 1956/1957 במכבי חיפה, בעונת 1957/1958 מכבי קריית מוצקין, בין השנים 1959 ל-1966 שיחק קסטן בהפועל חיפה וכן שיחק שתי עונות נוספות בהפועל גבת ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל. סך הכל רשם קסטן 12 עונות בליגה הבכירה בישראל, בהן קלע בממוצע של 12.9 נקודות למשחק. בנוסף לכך רשם קסטן 17 הופעות במדי נבחרת ישראל, ובתוך כך השתתף באליפות אירופה בכדורסל 1959 באיסטנבול, במשחקים הקדם אולימפיים בבולוניה - איטליה 1960 ובמכביה החמישית.
בתחילת שנות ה-80 עבד קסטן בסולל בונה כקניין בניגריה.
נפטר ב-25 בפברואר 2020 ונטמן בבית העלמין בנשר. אחיו, צביקה, היה כדורסלן ומאמן בכרמיאל ובמכבי קריית מוצקין.
UniPaaS
uniPaaS הוא פלטפורמת יישומים של מג'יק תעשיות תוכנה ומהווה את גרסת ההמשך ל- eDeveloper v10.
uniPaaS  תומך בשתי סביבות: RIA (יישומי אינטרנט עשירים) ו-SaaS (תוכנה כשירות).
מאפיינים
פלטפורמת היישומים uniPaaS מורכבת מהמודולים הבאים:
1. uniPaaS full client
2. uniPaaS RIA
3. uniPaaS SaaS
כיפה סיבית
כיפה סיבית היא שכבה של רקמת חיבור סיבית על פני הגלימה הפנימית של עורק, אשר עובייה גדול יותר ותכולת התאים בה מועטה יותר מבגלימה. הכיפה הסיבית מכילה מקרופאגים ותאי שריר חלק.
כיפה סיבית של אתרומה, רובד טרשתי בדופנות העורק, מכילה תאי שריר חלק, מקרופאגים ותאי קצף, לימפוציטים וסיבי קולגן ואלסטין. ככל שהכיפה דקה יותר ויציבה פחות, בין השאר כאשר היא מכילה פחות סיבי קולגן, כך גובר הסיכוי לקרע בה ולחשיפה של האתרומה. בעקבות חשיפה של התהליך הדלקתי באתרומה נוצר קריש דם על גבי האתרומה, שעלול לחסום את העורק ולגרום לאירוע איסכמי, דוגמת אוטם שריר הלב.
המלכה אליזבת
{{פירושונים|אישים: מקומות:
ראו גם
}}
נורמנים
הנורמנים (בנורדית עתיקה: Norðmaðr - "איש (מן) צפון (נור)") היו פולשים סקנדינבים (בעיקר ויקינגים-דנים) אשר במהלך המחצית השנייה של המאה ה-9 לספירה החלו בכיבוש החלק הצפוני של צרפת הידוע כיום בשם נורמנדי, ממנו התפשטו לאיטליה; הם ידועים גם בשל הכיבוש הנורמני של אנגליה, שהחל עם קרב הייסטינגס ב-1066.
הנורמנים היו ממוצא ויקינגי, אבל היו למעשה בעיקר ממערב פלנדריה. טרם התיישבות הנורמנים בצרפת, הם היו ככל השבטים הוויקינגיים, אשר בזזו ושדדו כפרים ששכנו על חופי המדינות השכנות, ואף חדרו עמוק יותר ליבשה דרך הנהרות. במהלך המאה ה-9 התהדקו הקשרים בין המנהיגים הנורמנים למלך האנגלי והם שימשו לו כשכירי חרב במאבק על כיבוש האי הבריטי והכפפתו תחת מנהיגות אחת. בשנת 911, לאחר פשיטות על צפון צרפת ומצור על פריז, העניק להם שארל התם מלך פרנקיה המערבית את אזור הסן התחתי. באזור זה, שהפך לאחר התפשטות מסוימת לדוכסות נורמנדי, הקימו הנורמנים את בירתם רואן. מנהיג הפולשים, הרולף או רולו מנורמנדי (הידוע יותר גם בשמו הלטיני רוברט) נשבע אמונים לשארל התם כדי שזה ייתן לו את חבל הארץ. לאחר כמה שנים של התנחלות בנורמנדי, התנצר רולו ובעקבותיו שאר הנורמנים ובכך החלה תקופה חדשה בתולדות עם זה.
הנורמנים שאימצו את הדת הנוצרית ואת השפה הצרפתית העתיקה, יצרו באמצעות שילוב מסורתם זהות תרבותית חדשה, נפרדת משכניהם הפרנקים ומבני ארצות מוצאם הסקנדינביים.
התרבות הנורמנית הייתה משתנה וסתגלתנית, ולמשך זמן מסוים הובילה אותם לכיבוש שטחים בכל רחבי אירופה.
כיבוש אנגליה
הכיבוש הנורמני של אנגליה לא נבע מייצרי התפשטות חסרי רסן, או מצפיפות רבה מידי בנורמנדי, היא נבעה עקב סכסוכי ירושה. ויליאם הכובש טען כי הוכרז כיורשו של מלך אנגליה אדוארד המודה שעמד למות ואשר לא היו לו בנים לרשת אותו.
לאחר בגידתו של הרולד גודווינסון בויליאם, לא נותר לו אלא לשים פעמיו אל עבר אנגליה ולדרוש בכוח את הכתר המגיע לו. בקרב הייסטינגס כאמור ניצחו הנורמנים את הסקסונים והתנחלו באנגליה, כאשר הם נטמעים בקרב הסקסונים.
הנורמנים בסיציליה ודרום איטליה
לשטחי דרום איטליה הגיעו נורמנים ב-999 כשכירי חרב בהזמנת שליטי ערי מדינה מקומיים שנזקקו לעזרה בהתמודדות עם הקיסרות הרומית המזרחית. במקביל, היו נורמנים ששימשו שכירי חרב באימפריה הרומית המזרחית. ב-1029 נתן להם הדוכס סרגיוס הרביעי מנאפולי מקום להקמת יישוב קבע.
ב-1035 הגיעו לדרום איטליה ויליאם יד הברזל יחד עם אחיו דרוגו והצטרפו ללומבארדים באפוליה במלחמתם כנגד הביזנטים. כאשר הביזנטים הובסו ב-1040 קיבלו השניים את אמאלפי כשלל.
הטירות בנורמנדי ובאנגליה
טרם התיישבו הנורמנים בצרפת, היו יורדי ים שהיו נוהגים כמו עמים נורדיים אחרים, לפשוט על חופים של ממלכות אחרות ולבזוז אותם. כאשר בראשית המאה ה-10 התיישבו רולו ואנשיו בשפך הסיין העילי (לכיוון האוקיינוס האטלנטי), הם עזבו בהדרגה את עיסוקיהם הימיים ועסקו בגיבוש וחיזוק שליטתם על השטחים הקרקעיים שכבשו.
האסטרטגיה המרכזית שלהם, שנולדה בנורמנדי, כללה בניית ביצורים מהם יכלו הנורמנים לצאת למתקפה, להיות מוגנים ואף לשלוט על טריטוריות סמוכות. בהמשך, הפכו ביצורים אלו למעין טירות אשר רובן המכריע היה עשוי מבני עץ המוגנים בחומת עץ אשר חפיר סובב אותן.
כאשר כבשו הנורמנים את אנגליה ב-1066, הם החלו לבנות ביצורי קבע מאבן, כדי לזכות ביתרון על אויביהם. דוגמה מובהקת לכך הוא המגדל הלבן, המצוי בימינו במתחם מצודת לונדון.
הנורמנים בנו טירות רבות, כדי להגן על גושי ההתיישבות שלהם ועל צירי האספקה ברחבי האי. גם כאשר הרחיבו את כיבושם לוויילס ולסקוטלנד, המשיכו הנורמנים בשיטה זו.
ראפיד וינה
מועדון ספורט ראפיד וינה (בגרמנית: Sportklub Rapid Wien או SK Rapid Wien) הוא מועדון כדורגל מאוסטריה ואחד משני המועדונים הגדולים של וינה. המועדון השני, היריבה הנצחית של ראפיד היא קבוצת אף קיי אוסטריה וינה. הסגל של ראפיד נקרא תכופות בשם הירוקים-לבנים על-שם צבע המדים של הקבוצה, כינוי נוסף לסגל הקבוצה הוא הוטלדורפר או בגרמנית Hütteldorfer על בסיס מיקומו של אצטדיון הקבוצה אצטדיון אליאנץ, הממוקם בהוטלדורף, המהווה חלק מהמחוז ה-14 של העיר וינה.
ראפיד וינה הוא המועדון המעוטר ביותר באוסטריה, בזכות זכייתו באליפות הליגה האוסטרית 32 פעמים,
היסטוריה
ראפיד נהפך לאחד מן המועדונים הבכירים באוסטריה בזמן שבין מלחמות-העולם, כאשר אוסטריה הייתה אחת ממעצמות הכדורגל האירופאי. אחרי האנשלוס של אוסטריה לגרמניה ב-1938, ראפיד זכתה בגביע הגרמני באותה שנה וגם באליפות גרמניה ב-1941.
הקבוצה הגיעה פעמיים לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע. בעונת 1984/1985 ניצחה הקבוצה בשמינית הגמר את קבוצת סלטיק. ברבע גמר ניצחה את קבוצת דינמו דרזדן. בחצי הגמר ניצחה את קבוצת דינמו מוסקבה ובמשחק הגמר הפסידה לקבוצת אברטון. בעונת 1995/1996 ניצחה הקבוצה בשמינית הגמר את קבוצת ספורטינג ליסבון. ברבע גמר ניצחה את קבוצת דינמו מוסקבה. בחצי הגמר ניצחה את קבוצת פיינורד ובמשחק הגמר הפסידה לקבוצת פריז סן-ז'רמן. בעונת 1996/1997 השתתפה לראשונה בשלב הבתים של ליגת האלופות.
בשנת 2016 חנכה הקבוצה את אצטדיונה החדש, אצטדיון אליאנץ, אשר נבנה על חורבותיו של אצטדיונה הקודם, אצטדיון גרהארד הנאפי.
אליפות העולם בשחמט 1951
אליפות העולם בשחמט 1951 הייתה תחרות שאורגנה על ידי פיד"ה. השלב הסופי בו נפגשו אלוף העולם מיכאל בוטביניק ודוד ברונשטיין החל ב-15 במרץ והסתיים ב-11 במאי 1951, בניצחון של מיכאל בוטביניק.
רקע
בהתאם למתכונת שאושרה על ידי פיד"ה האליפות התקיימה במספר שלבים. בשלב הראשון התקיימו תחרויות אזוריות. בסיום שלב זה התקיימה בסטוקהולם תחרות בין-אזורית בהשתתפות 20 שחמטאים. החמישה הראשונים היו יכולים להתקדם לשלב השלישי - תחרות המועמדים. לשחמטאים אלו היו צריכים להצטרף וסילי סמיסלוב, פאול קרס, שמואל רשבסקי, ראובן פיין ומקס אויבה. אומנם שמואל רשבסקי, ראובן פיין לא הורשו להגיע לבודפשט על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית, מקס אויבה היה עסוק בהתחייבויות אחרות ואיגור בונדרבסקי היה חולה, ולכן הם הוחלפו על ידי שחמטאים אחרים.
למנצח התחרות הייתה זכות לשחק בדו-קרב נגד אלוף העולם המכהן. אם דו-קרב היה מסתיים בתיקו, מיכאל בוטביניק היה נותר אלוף העולם.
תחרות המועמדים
התחרות התקיימה בשנת 1950 בבודפשט שבהונגריה.
מפני שלא הייתה הכרעה, במוסקבה נערכה תחרות חדשה בת 12 משחקים. דוד ברונשטיין. גם אחרי 12 משחקים לא הייתה הכרעה ולכן סוכם על משחקים נוספים עד לניצחון. במשחק ה-14 ניצח דוד ברונשטיין והוא קיבל זכות לשחק נגד אלוף העולם המכהן.
דו-קרב על האליפות
הדו-קרב התקיים במהלך 15 במרץ-11 במאי 1951 במוסקבה. הוא כלל 24 משחקים.
מרקוס לוליוס
מרקוס לוליוס (בלטינית: Marcus Lollius; 55 לפנה"ס - 2 לספירה) היה מצביא ופוליטיקאי רומאי.
תולדות חייו
יש המזהים את לוליוס עם מרקוס שנזכר בכתביו של אפיאנוס. לפי גישה זו היה לוליוס מתומכיו של מרקוס יוניוס ברוטוס ובשל כך נכלל ברשימת הפרוסקריפציות של הטריומווירט השני ונגזר עליו מוות. שהה עם ברוטוס במזרח ונלחם לצידו בקרב פיליפי. לאחר תבוסת הליברטורים הוא התחזה לעבד ונמכר לאדם בשם ברבולה (המזוהה עם קווינטוס אמיליוס לפידוס) שהפך אותו לעבדו הראשי, ובסופו של דבר גילה את מוצאו האמיתי והצליח להשיג חנינה מאוקטביאנוס, תודות להתערבותו של מרקוס ויפסניוס אגריפה.
לאחר מכן, לפי אפיאנוס, הפך לוליוס לתומכו של אוקטביאנוס ונלחם לצידו בקרב אקטיום שבסופו הוא פגש בחברו לפידוס, שנלחם לצדו של מרקוס אנטוניוס. הפעם היה זה לפידוס שהתחזה לעבד, ולוליוס קנה אותו ובסופו של דבר הצליח להשיג לו חנינה מידיו של אוקטביאנוס.
תפקידו הראשון של לוליוס הידוע בוודאות היה של מושל גלטיה, הוא נשלח בשנת 25 לפנה"ס לארגן את הפרובינקיה שזה עתה סופחה לקיסרות, הוא הצליח לארגן את הפרובינקיה בלא שפיכות דמים, וצבאה שולב בצבא הרומאי ואורגן מחדש כלגיון העשרים ושניים דיאוטריאנה.
לוליוס נבחר לכהן כקונסול בשנת 21 לפנה"ס ביחד עם לפידוס. לא ידוע דבר על פעולותיו כקונסול מלבד כתובת שמעידה על כך שהוא שיקם את גשר ארבעת הראשים.
לאחר תום כהונתו כקונסול יצא לוליוס לשמש כמושל מוקדון בשנת 19/18 לפנה"ס, במהלך כהונתו כמושל, נלחם והביס שבט תראקי. הוא מונה לכהן כמושל גאליה קומאטה בשנת 17 לפנה"ס והובס במהלך כהונתו על ידי שבט גרמאני שאף הצליח לשבות את נסו של הלגיון החמישי אלואדה. תבוסה זאת פגמה במוניטין שלו והוא מעולם לא מונה שוב לתפקיד הדורש פיקוד על כוחות צבא.
לוליוס היה בפמלייתו של גאיוס קיסר, נכדו של אוגוסטוס, כשזה שוגר למזרח הקיסרות בשנת 2 לפנה"ס כדי לפתור את הסכסוך עם האימפריה הפרתית שנסוב על שאלת השליטה בארמניה. מטרה נוספת לשליחות הייתה רצונו של אוגוסטוס להציג את נכדו, שאותו הועיד ליורשו המיועד, בפני שליטי המזרח.
לאחר שהתגלה לקיסר כי לוליוס צבר הון עצום כתוצאה משורה של מעשי שחיתות, התאבד לוליוס בשנת 2 לספירה.
פרדי שיגועים
פרדי שיגועים (בדנית: Orla Frøsnapper) הוא סרט אנימציה דני משנת 2011 בבימויו של פיטר דוד.
תקציר עלילה
ויקטור הוא ילד בן עשר אשר מתכונן להתחרות בתחרות כישרונות מקומית יחד עם הכלב שלו. אף על פי כן פרדי, הבריון של העיירה, מנסה לחבל בסיכוייו של ויקטור. בעקבות כך, ויקטור וחבריו מחליטים להערים על פרדי על מנת ללמדו לקח.
שניאור זלמן גופין
הרב שניאור זלמן מנחם אברהם גופין (מוכר כר' זלמן; נולד בכ"ב באלול ה'תש"ה, 31 באוגוסט 1945) הוא משפיע ראשי בישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד, ובקהילת מעייני ישראל ומחבר ספרים על תורת החסידות.
ביוגרפיה
נולד בעיר סמרקנד שבאוזבקיסטן, לשם נמלטה משפחתו בזמן מלחמת העולם השנייה, לשרה רלקה וישעיה גופין, מנהל בית הספר למלאכה בכפר חב"ד.
בשנת תש"ז יצאה המשפחה מרוסיה דרך פולין למחנה פליטים בצרפת ומשם עלתה בשנת תש"ט לישראל והתיישבה בכפר חב"ד שנוסד באותו הזמן. לאחר שלמד בישיבת תומכי תמימים בלוד ובכפר חב"ד אצל המשפיע הרב שלמה חיים קסלמן, נסע בחודש אלול תשכ"ה ללמוד בניו יורק במרכז חב"ד העולמי אצל הרבי מליובאוויטש רבי מנחם מנדל שניאורסון. בתקופה זו היה חבר בצוות שעסק בכתיבת ספרי הרבי. בשנת תשכ"ח נסע ללמוד שם שנה נוספת. באדר תשכ"ט התחתן עם רבקה לבית ברגמן מירושלים, לאחר שירות צבאי מקוצר וארבע שנות לימוד בכולל החל בשנת תשל"ה לשמש משפיע בישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד, לצד המשפיע הראשי, הרב מנחם מנדל פוטרפס. לאחר פטירת הרב פוטרפס בשנת תשנ"ה מונה למשפיע הראשי בישיבה. משנת תש"ע הוא גם משפיע ברשת "מעייני ישראל".
שיעוריו והתוועדויותיו מושכים אליהם קהל מגוון. הוא מוסר שיעורי חסידות גם לנשים. מפרסם מאמרים בתורת החסידות בכתבי העת, היכל הבעש"ט, הערות התמימים, מעיינותיך, בשבועון כפר חב"ד ועוד.
הרב גופין משתייך לזרם המתון בחב"ד. הוא סבור שהרבי מליובאוויטש נפטר ושאין לפרסם את משיחיותו, אך כתב גם שהכחשת האמונה שהרבי הוא "נשיא הדור" וש"הוא יגאלנו", גם כיום, לאחר פטירתו, אין לה מקום בחסידות חב"ד.
משפחתו
לרב גופין אחד עשר ילדים:
ריו סונג מין
ריו סונג מין (בקוריאנית: 유승민; נהגה "יוּ סוּנג-מִין"; ) הוא טניסאי שולחן דרום קוריאני. אלוף אולימפי (אתונה 2004) ובעל 7 מדליות מאליפות העולם.
ביוגרפיה
באליפות העולם שנערכה בשנת 1999 הגיע ריו לשלב רבע גמר ליחידים, במשחקי אסיה שנערכו בשנת 2000 זכה במדליית זהב, באולימפיאדת סידני (2000) סיים במקום רביעי בתחרות ליחידים ובגביע העולם שנערך בשנת 2003 הגיע לשלב רבע הגמר.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה ריו במדליית זהב בתחרות ליחידים.
עיצורים מפונמים
עיצורים מפונמים (באנגלית: Implosive) הם עיצורים סותמים (או מחוככים) שהמעורר העיקרי שלהם הוא מעורר סדקי של יניקה ובו בזמן יכול להתאפשר גם מעורר ריאתי הגורם למפונם להיות הגה קולי. כלומר המעורר העיקרי הוא תיבת הקול הכמעט סגורה שיורדת ויוצרת זרימת אוויר אל פנים חלל הפה, ומצד שני תיתכן בו בזמן גם זרימה ריאתית רגילה שיכולה להרטיט את שפתות הקול. העיצור המפונם הנפוץ ביותר הוא הדו-שפתי.
ניתן להבחין בשלבים אחדים בהגיית העיצורים המפונמים: בשלב ראשון נסתם בסיס החיתוך, בשלב השני יורדת פיקת הגרון כך שנוצר לחץ אוויר שלילי בתוך חלל הפה מאחורי הסתימה ובשלב השלישי נפתחת הסתימה בבסיס החיתוך ומאפשרת לזרם האוויר לחדור פנימה.
צבתניים
צבתניים (שם מדעי: Forficulidae) הם משפחה של חרקים מתת-סדרה Forficulina אשר בסדרה צבתנאים.
למשפחה זו כמה סוגים נפוצים:
החלטה 109 של מועצת הביטחון של האו"ם
החלטה 109 של מועצת הביטחון של האו"ם הייתה החלטה שהתקבלה ב-14 בדצמבר 1955 על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות. ההצעה התקבלה לאחר שהונחה בקשה בפני העצרת הכללית של האומות המאוחדות לקבל את בקשת החברות של אלבניה, אוסטריה, בולגריה, קמבודיה, ציילון, פינלנד, הונגריה, אירלנד, איטליה, ירדן, לאוס, לוב, נפאל, פורטוגל, רומניה וספרד. בהחלטתה, המועצה המליצה לעצרת הכללית של האו"ם לקבל את כל המדינות שנבחרו בהחלטה.
שמונה מדינות תמכו בהחלטה, 0 התנגדו ובלגיה, הרפובליקה של סין (טאיוואן) וארצות הברית נמנעו.
אוכף פוינטר
אוכף פוינטר (באנגלית: Poynter Col) הוא אוכף מלא שלג, באזור חוף דייוויס, שבקצה הצפוני של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
האוכף ממוקם 17 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מכף קיילמאן.
גובהו של האוכף 700 מטרים מעל פני הים; והוא האתר ה-4,728 בגובהו באנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי האוכף
האוכף מופה לראשונה על ידי משלחת סקר של סקר התלות של איי פוקלנד (FIDS), אשר יצאה ממפרץ התקווה בנובמבר 1948.
מקור השם
שמו של אוכף פוינטר ניתן לו בשנת 1953 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
האוכף נקרא על שם גבעת פוינטר הסמוכה.
שמה של הגבעה ניתן לה בשנת 1950 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הגבעה נקראת על שם צ'אלרס ויליאם פוינטר (Charles William Poynter), מהצי המלכותי הבריטי, עוזר-רב חובלים (מאסטרז מייט (Master's Mate)) או עוזר חובל ראשי (מידשיפמן (Midshipman)), שליווה את אדוארד ברנספילד על הבריג "ויליאמס" (Williams) בינואר 1820 כאשר ברנספלד גילה וחקר את איי שטלנד הדרומיים ואת מצר ברנספילד.
ארט רוק
ארט רוק (באנגלית: Art Rock; לעיתים מכונה בעברית רוק אמנותי) הוא סגנון מוזיקלי אשר התפתח מהרוק, עם השפעות אוונגארדיות וניסיוניות.
המונח כוון בשנות ה-70 לתיאור מוזיקת הרוק של להקות כמו יס וג'נסיס, תחום שהיום מכונה רוק מתקדם. לפעמים עדיין נעשה שימוש במונח לתיאור רוק מתקדם, אם כי המונח קיבל תפנית והיום הוא מתאר משפחה גדולה יותר של סגנונות, שהמשותף להם הוא רוק שמולחן לשם ההישג האומנותי שבהלחנה, בניגוד לרוב מוזיקת הרוק שבה הדגשים הם על פרמטרים אחרים. יש המשתמשים במונח לתיאור מוזיקה אשר מתמקדת במרקם הקול ונוטה לתחום האוונגארד. אף על פי שהגדרות אלו אינן בעלות גבולות ברורים, ניתן לומר כי מוזיקת רוק אומנותי בדרך כלל מחושבת ונחשבת לאינטלקטואלית יותר מסגנונות הרוק האחרים.
להקות בולטות בסגנון זה כוללות את להקת רוקסי מיוזיק מאנגליה, להקת הנויז רוק הבאני בריינז מניו יורק, המשלבת בתוכה אלמנטים רבים של ארט רוק, וצמד Mecca Normal המנגן בסגנון רוק מלודי עם דגש על פרמטר האמנות.
המשחתות מסדרת אקאצוקי
המשחתות מסדרת אקאצוקי היא סדרה של 4 משחתות מיוחדות שנבנו עבור הצי הקיסרי היפני. ארבעתן נבנו במספנות העיר ססבו והושלמו בשנת 1932. רק משחתת אחת, היביקי, שרדה את המלחמה ונמכרה לברית המועצות, שם זכתה לשרת תחת השם "פריטקי" (זריז). היא נמכרה לגרוטאות בשנת 1963.
אקאצוקי
אקאצוקי נכנסה לשירות בנובמבר 1932 ושירתה במימי יפן. היא השתתפה במלחמת סין - יפן השנייה שפרצה באוגוסט 1937.
לאחר תחילת מעשי האיבה עם האמריקאים אחרי תקיפת פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941 הועברה לזירה זו והשתתפה במספר קרבות. כמו כן, תמכה בכוחות פלישה יפניים לאינדונזיה שהייתה שייכת בזמנו להולנד והייתה מעורבת בקרב יאווה שהתרחש במימי אינדונזיה בסוף פברואר 1942.
בתחילת יוני השתתפה בקרב על האיים האלאוטיים וסייעה לצבא היפני הקיסרי לפלוש לאי קיסקה. כמה חודשים לאחר מכן, השתתפה במערכה על גוודלקנל. במהלך הקרבות טיבעה יחד עם מספר ספינות נוספת את הגוררת האמריקאית "סמינול" ואת ספינת הסיור "YP-284" כמו כן, הסבה נזק לשולת המוקשים "זיין". במהלך הקרב ניזוקה המשחתת על ידי סוללה של ארטילריית חופים.
שלושה שבועות לאחר מכן, השתתפה בקרב גדול שנערך ליד גוודלקנל. השייטת היפנית נתקלה בכוח אמריקאי גדול, ואקאצוקי, שהייתה מוצבת באגף הימני של השייטת היפנית, נפגעה בצורה קשה על ידי הספינות האמריקאיות וטבעה. מרבית אנשי צוותה טבעו יחד עמה.
היביקי
המשחתת נכנסה לשירות יחד עם שאר אוניות הסדרה. לקחה חלק בקרבות רבים במהלך מלחמת העולם השנייה. בסוף המלחמה נמכרה לצי הסובייטי ושירתה בו עד שנת 1963 תחת השם "פריטקי".
איקזוצ'י
איקזוצ'י (ביפנית "רעם") נבנתה באורגה בשנת 1932 והשתתפה במלחמת סין–יפן השנייה. כמו כן, השתתפה האוניה במלחמת העולם השנייה. בתחילת מעשי האיבה, לקחה חלק, יחד עם אוניות נוספות, בתקיפה ב-8 בדצמבר 1941 על הונג קונג ולאחר מכן נותרה באוקיינוס ההודי ואינדונזיה.
במרץ 1942 חילצה 442 ימאים בריטיים שספינותיהם טובעו, אף על פי שהדבר הציב אותה בסכנה ממתקפת צוללות ופגע ביכולותיה הקרביות בשל הכמות הגדולה של הניצולים (צוותה מנה פחות מ-200 אנשים). המעשה הונצח בספר ובתוכנית טלוויזיה.
בתחילת יוני 1942 השתתפה במבצעים בצפונו של האוקיינוס השקט ששיאם היה הקרב על האיים האלאוטיים. לאחר סיום המערכה באזור האיים האלאוטיים, הועברה לדרומו של האוקיינוס במטרה לסייע לכוחות היפניים שנלחמו נגד האמריקאים בגוודלקנל. במערכה זו גרמה נזק וטיבעה מספר ספינות אמריקאיות קטנות בשיתוף עם משחתות יפניות אחרות. בנובמבר השתתפה בקרב ימי גדול במימי גוודלקנל וספגה פגיעות רבות מתותחני הצי האמריקאי שגרמו ל-21 הרוגים ו-20 פצועים בצוות האוניה. כתוצאה מהפגיעות נאלצה לחזור למספנה לתיקונים.
אינזומה
האונייה נכנסה לשירות יחד עם שאר אוניות הסדרה. טובעה ב-1944 בעת שליוותה שיירת מכליות.
ג'סטין צ'טווין
ג'סטין צ'טווין (באנגלית: Justin Chatwin; נולד ב-31 באוקטובר 1982) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה קנדי. הוא ידוע בשל גילום דמותו של סטיב בסדרת הטלוויזיה "חסרי בושה".
ביוגרפיה
צ'טווין נולד בנאנאימו, ונקובר, קולומביה הבריטית שבקנדה לסוזי, אמנית ובריאן, מהנדס שהקים בשנת 1982 את חברת "Chatwin Engineering" ומשמש בו כנשיא ומנ"כל החברה. הוריו התגרשו בשנת 2010. צ'טווין הוא גדל בחינוך קתולי לצד אחותו בריאנה, שעובדת כמקעקעת מקצועית.
לאחר סיום לימודי התיכון צ'טווין הלך בעקבות אביו ולמד הנדסה באוניברסיטת קולומביה הבריטית אך לאחר שבוע החליף והחליט ללמוד מסחר. הוא פרש מהלימודים לאחר הסמסטר הראשון והחל לעסוק במשחק במשרה מלאה.
קריירה
מלבד "מלחמת העולמות" ו"הנעלם", צ'טווין לקח חלק בסרטים "מי גאון של אמא 2", "לקחת חיים", "דרגון בול - אבולוציה", בסרט הקנדי "פאנקי טאון" ובסרט העצמאי "שכונה בהפרעה". צ'טווין הופיע בכמה תוכניות טלוויזיה. בשנים 2011-2021 גילם את סטיב בסדרת "חסרי בושה", המבוססת על סדרה בריטית בעלת אותו שם שנוצרה על ידי ערוץ 4. הוא היה שחקן ראשי בעונות הראשונה עד השלישית ושחקן אורח ברביעית ובחמישית.
בשנת 2017 שיחק לצד מייקל פניה בקומדיית האקשן "תרגיל לשוטרים מתחילים", שכתב וביים דקס שפרד, רימייק לסדרת הסרטים משנות ה-70'.
בשנת 2019 השתתף בסרט הנעורים "ליל קיץ" בבימויו של ג'וזף קרוס. באותה שנה כיכב בתפקיד הראשי בסדרת המדע בדיוני "חיים אחרים" בנטפליקס בתפקיד אריק וולאס, מדען בפיקוד הבין-כוכבי של ארצות הברית, המוכשר במציאת חיים אינטליגנטים בחלל.
חיים אישיים
צ'טווין מתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה, ומדי פעם בטורונטו, קנדה, למטרות עבודה.
הוא חובב ספורט אתגרי ונהג לגלוש בסנובורד כאשר התגורר בקנדה. הוא מטייל, חובב אופנועים, דיג עם חנית והוא גם חובב צילומי קולנוע. צ'טווין מודע הרבה לנושאים סביבתיים וחברתיים, ובין היתר הוא משמש כאחד משגרירי קנדה לארגון ללא מטרות רווח "מבצע חיוך" הממוקם בוירג'יניה ביץ', ארצות הברית.
הוא יצא בעברו עם הדוגמנית והשחקנית מולי סימס. בשנת 2010 היה בזוגיות קצרה עם השחקנית אדיסון טימלין.
אל-וליד בן טלאל
אל-וליד בן טלאל בן עבד אלעזיז (בערבית: الوليد بن طلال بن عبد العزيز آل سعود; נולד ב-7 במרץ 1955) הוא איש עסקים, יזם, משקיע ופילנתרופ סעודי, שהוא אחד המשקיעים הגדולים בעולם. בשנת 2004 המגזין העסקי "פורבס" העריך את הונו בכ-21 מיליארד דולר. בשנת 2022, מגזין בלומברג העריך את הונו בכ-16 מיליארד דולר. בן טלאל הוא המייסד, בעל השליטה ויו"ר הדירקטוריון של קונצרן ההשקעות הסעודי, קינגדום הולדינג קומפני, המחזיקה בבעלותה מניות של חברות ציבוריות גלובליות רבות בתחומי הנדל"ן, מלונאות וטכנולוגיה.
בן טלאל הוא נסיך מבית סעוד, משפחת המלוכה הסעודית. בנוסף, קיבל 23 תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות שונות ברחבי העולם.
ראשית חייו
בילדותו, הורחק אביו שכיהן כשר האוצר של הממלכה במהלך שנות ה-60 והתמקד בביצוע רפורמות, לגלות, עם משפחתו, כתוצאה מהשקפותיו המתקדמות. כשהיה בן 7 נפרדו הוריו, ואמו שבה לסעודיה יחד עמו.
למד בפנימייה צבאית בריאד, שם רכש משמעת נוקשה. התחיל ללמוד באוניברסיטה בשנת 1979, וסיים בהצטיינות תואר ראשון במינהל עסקים בקולג' מנלו בקליפורניה, תוך כשנתיים וחצי, שם סיגל לעצמו מההשקפה המערבית, כששב לערב הסעודית חברות זרות שונות ראו בו שותף מקומי לעסקים בממלכה. בשנת 1985, קיבל תואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת סירקיוז בניו יורק, לאחר 11 חודשי לימודים בלבד.
קריירה עסקית
את קריירת העסקים שלו החל בשנת 1979. לדבריו - באמצעות 30 אלף דולר שלווה מאביו ו-300 אלף דולר משכנתה על ביתו בריאד, הקים חברה בשם "קינגדום הולדינג קומפני" שהחלה בהשקעות בתוך הממלכה, ולאחר מכן גם מחוצה לה.
"קינגדום הולדינג קומפני" החלה את השקעותיה בקניית החזקות בחברות שונות בממלכה הסעודית, כולל חברות התקשורת. בשנות ה-90 החברה האיצה את השקעותיה לבורסות שונות בעולם בהן וול סטריט. אל-וליד עבד עם כמה מהבנקים והמשקיעים הגדולים ביותר בוול סטריט, ועשה עסקים עם כמה מהטייקונים הגדולים בעולם כביל גייטס ורופרט מרדוק. השקעותיו כיום הן בעיקר בתחומי הטכנולוגיה, המדיה והתקשורת, נדל"ן ונכסים בכל רחבי העולם, ותחומים אחרים.
הוא בעל החזקות בחברות מערביות רבות. בין החברות בהן השקיע - יורודיסני, נטסקייפ, אמריקה און ליין, קומפאק ו-HP. ליפט (Lyft), טוויטר, ועוד. הצלחות גדולות של השקעותיו היו במיוחד באי-ביי ובאפל, אך הוא פספס כשנפטר מחלק גדול מהחזקותיו באפל ב-2005. כישלונות רציניים בהשקעותיו היו באיסטמן קודאק ו-TWA, כמו כן השקעותיו הגדולות בטיים וורנר וניוז קורפ השיגו ביצועים בינוניים, הוא היה בעל המניות השני בגודלו בניו קורפ (נתח של יותר מ-6%), אך מכר את רובן, ומילא תפקיד חשוב בהצבעת בעלי המניות בעד פיצול החברה לשתי חברות, ב-2013. הוא מחזיק בנתח בפוקס המאה ה-21, שהייתה חלק מניוז קורפ. במהלך המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 הוא הגדיל את החזקותיו בחברת סיטיגרופ, לדבריו, כסולידריות עם מי שהיה אז מנכ"ל הבנק, ויקראם פנדיט.
תחנת הטלוויזיה הלוויינית "אלערב", נמצאת בבעלותו. בשלהי 2011 הוא הודיע שמנאמה בירת בחריין, תהפוך למטה העיקרי של הערוץ, דבר שנחשב להצבעת אמון במדינת האי, והמדינה הבטיחה לו תמריצים כספיים, אך בעקבות ראיון שנערך עם בכיר באופוזיציה במדינה, הודיעה בחריין על סגירת הערוץ, שעות לאחר תחילת שידוריו במדינה, ב-1 בפברואר 2015. ב-2016, הוא נפגש עם לויד בלנקפיין ומייקל בלומברג בניו יורק, ובלומברג הסכים לתמוך בתכני חדשות בערוץ החדשות אלערב.