cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הבית הפתוח
קבוצת הנוער
החלק הפתוח של יום הנוער, בימי רביעי, מתרחש בין השעות 17:00 - 18:00, ובו הבית הפתוח מתפקד כמין מועדונית, ומקום מפגש, פתוח (בהתאם לכללי הבית הפתוח, ובראשם הדיסקרטיות) לבני נוער בגילאים המתאימים. בין השעות 18:00–20:00, מתרחש החלק הסגור - הפעולה, במתכונת דומה לנהוג בתנועות נוער.
השתתפות בקבוצת הנוער אינה מחייבת, ואין צורך להירשם או להתחייב להגעה קבועה. המעוניינים בקשר הדוק יותר עם הקבוצה והמדריכים יכולים לתת פרטי יצירת קשר למדריכים, וככה לקבל עדכונים ולשמור על קשר עם המדריכים גם מעבר לפעילות בתחומי הבית.
הקבוצה פועלת בשיתוף פעולה עם איגי - ארגון נוער גאה.
קבוצת הצעירים
קבוצת הצעירים של הבית הפתוח פועלת במתכונת דומה מאוד לקבוצת הנוער. יום הצעירים הוא חמישי, והשעות שונות במקצת - החלק הפתוח הוא בין השעות 20:00–21:30, והחלק הסגור בין השעות 21:30–23:00. טווח הגילים של קבוצת הצעירים הוא 18–22. את קבוצת הצעירים מדריכים שני מדריכים בשיתוף מלא. גם בקבוצה זו ההגעה אינה מחייבת, וכמו קבוצת הנוער, אינה בתשלום או תחת מחויבות הגעה רציפה כלשהי.
מוצאי שבנ"ץ
בכל מוצאי שבת מתקיים בבית הפתוח "מוצאי שבנ"ץ". האירוע פתוח לבני נוער בגילי 14–22. במקום יש כיבוד קל, מוזיקה, ומשחקים. בנוסף, תמיד ישנם מדריכים של אחד הקבוצות במקום, ולעיתים גם חברי צוות אחרים נוכחים במקום. המטרה היא ליצור חלופה להטב"ית ראויה לנוער, שתאפשר מקום בילוי ומפגש, שבו ניתן להתבטא בחופשיות ולפגוש בני נוער להט"בים או כאלה הפעילים בקהילה או תומכים בה, ולהיות פתוח לגבי הנטייה המינית או המגדר, ללא חשש מהומופוביה. השתתפות במוצאי שבנ"ץ אינה מותנית בהגעה לקבוצות בנ"ץ, ופתוחה לכל בני הנוער בגילים המתאימים.
תחום בריאות
הבית הפתוח מפעיל תחום בריאות הוליסטי - במסגרתו מוצעים לחברי הקהילה שירותי ייעוץ וטיפול בתחומי בריאות נפש, משפחה ומין.
המרפאה הפתוחה
במסגרת המרפאה מפורסם המידעון "מידע מדבק מאוד" העוסק בבריאות להט"ב ומתפרסם באתר הבית הפתוח, בעמוד הפייסבוק ובפרסום פיזי.
הייעוץ הפתוח - השירות הפסיכו-סוציאלי
החל משנת 2012 מפעיל הבית הפתוח שירות פסיכו-סוציאלי, "הייעוץ הפתוח". כיום מונה השירות שלוש עובדות סוציאליות ושורת ומטפלים חיצוניים.
במסגרת הייעוץ הפתוח מוצעים שירותים למתבגרים (עד גיל 25) חינמיים, הכוללים טיפול סוציאלי בלווי אישי, ייעוץ בנושא מיצוי זכויות ותעסוקה ולווי במשברים. שירות זה מסופק במשותף עם היחידה העירונית למתבגרים בעיריית ירושלים. בנוסף מתקיימת קבוצת תמיכה לנשים מהקהילה הלהט"בית שעברו פגיעה מינית בילדות, בשיתוף עם מרכז הסיוע לנפגעות אלימות מינית ירושלים.
על פי הארגון, בשנת 2019 נערכו 21 סדנאות והכשרות לצוותים מטפליים ומוסדות בריאות נפש בירושלים, במגזר הפרטי והציבור כאחד, וכן 33 הכשרות לצוות המטפלים בייעוץ עצמו.
רפואת משפחה
רופאת בריאות משפחה להט"ב-פרנדלי מספקת ייעוץ וטיפול לחברי קהילה אחת לשבוע, במשרדי העמותה בסורג 2, ללא עלות.
תוכנית הגיל השלישי והרביעי
החל משנת 2017 פועלת בבית הפתוח תוכנית מתכללת לגיל השלישי והרביעי. את התכנית מרכזת עובדת סוציאלית ובמסגרתה נפגשות שתי קבוצות חברתיות לנשים וגברים בגיל השלישי והרביעי, נערכות פעילויות הסברה למוסדות המשרתים את הציבור המבוגר במחוז ירושלים ונעשית עבודה פרטנית עם חברי קהילה מבוגרים הזקוקים לתמיכה.
הורה בקפה
"הורה בקפה" היא מסגרת מיוחדת שנוצרה לאחר הרצח בברנוער כדי לספק מענה לבני נוער ומבוגרים החשים צורך לשתף, לדון ולהתלבט מול הורים אשר לגדל מתבגר להט"ב הוא אינו נושא זר להם. כדי לענות על צורך זה, גויסו בארגון תהל"ה למעלה מ-30 הורים ללהט"בים, אשר לוקחים חלק בפעילות המתרחשת בבית הפתוח, הפעילות מתקיימת גם במרכז הגאה, בשיתוף איגי - ארגון נוער גאה ובבית האגודה בבאר שבע.
מצעדי הגאווה בירושלים
החל משנת 2002 ובמשך שלוש שנים ברציפות הוביל הבית הפתוח את מצעד הגאווה הירושלמי, שצעד במרכז העיר. במצעדים השתתפו אלפים אחדים של צועדים, והם עברו בשקט יחסי. לקראת המצעד הרביעי בשנת 2005 התעצמה מחאת הציבור החרדי על קיום המצעד בירושלים. במהלך המצעד דקר ישי שליסל, מפגין חרדי, שלושה ממשתתפי המצעד. בשנת 2006 התקיימו בירושלים "אירועי הגאווה העולמיים", ובמסגרתם תוכנן מצעד גדול במיוחד. עקב מלחמת לבנון השנייה נדחה המצעד, ולאחר כמה דחיות נוספות נקבע ל-10 בנובמבר. בשבועות שלפני התאריך המיועד הלכו והתגברו מהומות של חרדים ברחובות העיר. ב-8 בנובמבר הביאה הפצצה קטלנית של צה"ל בעזה למותם של 19 פלסטינים, והמשטרה הודיעה שבשל הפניית כוחות רבים לטיפול בהתראות הביטחוניות, אין באפשרותה לאבטח את המצעד שהיה צפוי להיערך באותו שבוע. תוך שהם נרתעים מאוד מדחייה נוספת של מועד המצעד, החליטו ראשי הבית הפתוח לבטל את המצעד ולקיים תחתיו עצרת גאווה באצטדיון גבעת רם.
חרף המהומות והמחאות, הודיע הבית הפתוח על קיומו של מצעד גם ביוני 2007. פשרה שהושגה בבג"ץ בדיון קודם קבעה את המסלול לרחוב דוד המלך בעיר, ממלון מצודת דוד עד גן פעמון הדרור. עתירות חדשות נגד המצעד נדחו על ידי בג"ץ. ההודעה על קיום המצעד הובילה למהומות ומחאות של מפגינים חרדים, בעיקר בירושלים, בבית שמש ובבני ברק. עם זאת, לאור לקחי העבר החליטו רבים מרבני החרדים להתנגד להפגנות גדולות, וביומיים שלפני המצעד שככה עוצמת המחאה. במועד המתוכנן צעד המצעד, והשתתפו בו כ-6,000 צועדים.
מימון
ב-14 בספטמבר 2010 קיבל בג"ץ את ערעורו של הבית הפתוח, וקבע כי על העירייה לתקצב את הארגון, וכן לשלם לו הפרשים עבור תמיכה שלא התקבלה בחמש השנים שקדמו לפסק הדין. על פי הפסיקה, עולה חשד כי הקריטריונים שקבעה עיריית ירושלים לחלוקת כספי תמיכה נקבעו במכוון כדי לשלול תמיכה כזאת מן הבית הפתוח. בפסק הדין כתב השופט יצחק עמית:
ב-27 באוקטובר 2011 קבע בית הדין לעניינים מקומיים בירושלים כי העירייה לא מילאה אחר פסיקת בית העליון במלואה, וחייב אותה להוסיף להקצבה שכבר שולמה.
סחלבן החורש
סחלבן החורש (שם מדעי: Cephalanthera longifolia) הוא גאופיט ממשפחת הסחלביים, בעל פרחים לבנים. בישראל, המין גדל תחת צל חלקי או מלא של חורש ים תיכוני, ופורח בחודשים מרץ-אפריל.
מאפיינים
פרחי סחלבן החורש מואבקים על ידי מינים שונים של דבורים. הפרחים אינם מציעים למאביקיהם גמול צוף או אבקה; עם זאת, הם מפיצים ריח חזק, וכוללים רקמה צהובה בעלת צורה מיקרוסקופית המזכירה גרגרי אבקה. אמצעים אלה משמשים להטעיית המאביקים ולמשיכתם אל הפרח ללא מתן גמול כלשהו (האבקת רמייה). החוקר אמוץ דפני מצא שפרטים של סחלבן החורש הגדלים בקרבת הלוטם המרווני, הם בעלי שיעור גבוה יותר של חנטת פירות. עלי הכותרת הלבנים של הסחלבן, והרקמה הצהובה שבמרכז הפרח, מזכירים את עלי הכותרת הלבנים והאבקה הצהובה של הלוטם המרווני. דמיון זה גורם לביקורים רבים יותר של מאביקים בפרחי הסחלבן, וליתרון רבייתי.
אנדוגניות
במודל סטטיסטי, כגון רגרסיה ליניארית משתנה הוא אֶנְדּוֹגֵנִי אם ישנו מתאם בין המשתנה לבין השגיאה (השארית).
אנדוגניות יכולה לנבוע ממספר סיבות: לדוגמה, במודל שמבקש לחזות איך כמות השוטרים משפיעה על כמות הפשיעה ישנה אנדוגניות שכן כמות השוטרים בעבודתם משפיעים על כמות הפשיעה (סביר להניח שמורידה את כמות הפשיעה). אך מצד שני כמות הפשיעה משפיעה על כמות השוטרים (סביר להניח שבערים עם פשע רב יש יותר שוטרים מלכתחילה).
דרכים לטיפול באנדוגניות: שיטת TSLS - בניה של משוואה מצומצמת על סמך המודל המקורי, שבה המשתנה האנדוגני מוסבר על סמך כל הגורמים האקסוגנים במשוואה. לאחר שנבצע רגרסיה (על פי שיטת OLS) נקבל את אותו המשתנה אך עכשיו כאשר הוא תלוי רק בגורמים אקסוגנים - ולכן גם הוא אקסוגני - נציב את המודל הנאמד במקום המשתנה האנדוגני במשוואת המקור - וקיבלנו משוואה שמכילה גורמים אקסוגנים בלבד
שיטת IV - מציאת משתנה עזר חיצוני שיש לו מתאם גבוה עם המשתנה האנדוגני אבל הוא כשלעצמו אקסוגני - החלפה ביניהם במודל תעזור להתגבר על הבעיה
ראו גם
מחזור עסקים: אקסוגני לעומת אדוגני
ג'סטין צ'יימברס
ג'סטין צ'יימבּרס (באנגלית: Justin Chambers; נולד ב-11 ביולי 1970) הוא דוגמן לשעבר ושחקן אמריקאי.
תפקידו הידוע ביותר הוא ד"ר אלכס קרב בסדרת הדרמה "האנטומיה של גריי".
קריירה
ב-1995 התארח באופרת הסבון "עולם אחר", וב-1996 התארח בסדרת הפשע "ניו יורק במסווה". לאורך השנים כיכב בכמה סרטים, ביניהם "ליברטי הייטס" (1999, בתפקיד טריי, לצד אדריאן ברודי), "מארגנת החתונות" (2001, בתפקיד מאסימו, לצד ג'ניפר לופז), "גלגל המזלות" (2005), ואת הסרט המקורי של HBO, "עיוורון היסטרי" (2002). צ'יימברס לוהק לסדרת הדרמה "פשע מן העבר" (Cold Case) אך עזב לאחר שהופיע רק בחמישה פרקים. בשנת 2005 החל לשחק את ד"ר אלכס קרב בסדרת הרפואה "האנטומיה של גריי", ברשת ABC. בשנת 2006 הוענק לו פרס על משחקו ב"אנטומיה של גריי", יחד עם חבריו לסדרה, על "ביצועים יוצאים מן הכלל בסדרת דרמה". הוא שיחק בסדרה עד שנת 2019 והחליט לפרוש כי רצה להקדיש יותר זמן למשפחתו. הפרק האחרון בהשתתפותו שודר ב-14 בנובמבר של אותה שנה.
התארח בספין אוף של האנטומיה של גריי, "מרפאה פרטית".
קווינולין צהוב
קווינולין צהוב (באנגלית: Quinoline yellow, Quinoline Yellow WS) הוא צבע מאכל צהוב.
שימושים
קווינולין צהוב משמש כצבע מאכל צהוב ירקרק במדינות מסוימות, ומסומן באמצעות מספר E באירופה כ-E104. באיחוד האירופי ואוסטרליה מותר להשתמש בו במשקאות ומאכלים כמו רטבים, וקישוטי מאכלים. בארצות הברית וקנדה הוא נאסר לשימוש במאכלים, אך נמצא בשימוש ברפואה וקוסמטיקה.
השפעות בריאותיות
קווינולין צהוב לא נקשר להשפעות ארוכות טווח או לסרטן ולא נמצא ראיות שהוא משפיע על מערכת הרבייה או קצב ההתפתחות. אך הוא חשוד כגורם להיפראקטיביות.
מלחמת אסא ובעשא
בין אסא מלך יהודה ובעשא מלך ישראל התקיימה מלחמה המתוארת בספר מלכים ובספר דברי הימים.
תיארוך
בספר דברי הימים נכתב שהמלחמה פרצה בשנה ה-36 למלכות אסא. תאריך זה עומד בסתירה למניין שנות המלכים בספר מלכים, שלפיו בעשא מת בשנה ה-26 לאסא. בעל "סדר עולם רבה" חש בכך, ולדבריו התאריך הנכון הוא בשנה ה-16 לאסא, והמספר 36 מכוון לשנים מאז מות שלמה ופילוג הממלכה (17 שנות מלכות רחבעם, שלוש שנות מלכות אביה ו-16 שנותיו הראשונות של אסא). תיארוך זה מקובל על חלק מהפרשנים והחוקרים. לדעת בעל "סדר עולם רבה", הסיבה שהמקרא נקט בתאריך שונה היא כדי ללמד מסר דתי:
כלומר: הפילוג במלכות בית דוד היה אמור להימשך 36 שנה, ובסיומן, היינו בשנה ה-16 לאסא, הייתה אמורה לשוב כל הממלכה לידי אסא, אך משום שאסא נתן את אוצרות המקדש למלך ארם (ראו להלן) הוא נענש, והפילוג נותר קבוע.
לעומת זאת, לדעת הרד"ק התאריך הנקוב בדברי הימים, שנת 36 לאסא, הוא התאריך הנכון, ואילו החשבון בספר מלכים שלפיו בעשא מת בשנת 26 למלכות אסא אינו נכון. גם ויליאם פוקסוול אולברייט מקבל את התיארוך של דברי הימים, וסובר שהתאריך הנקוב במלכים יסודו בהעתקה שגויה.
מהלך האירועים
על פי המתואר במקרא, בעשא פלש לקצה הצפון-מזרחי של ממלכת יהודה: הוא כבש את הרמה וביצר אותה, ומנע את המעבר לממלכת יהודה. ככל הנראה למהלך זה קדמה כריתת ברית עם בן הדד בן טברימון מלך ארם דמשק, שחפץ בחיזוק כוחו באזור.
בעשא שומע על המפלות שממלכתו סופגת מידי ארם בצפון, נוטש את הרמה ושב לבירתו תרצה. אסא מגייס את כל אנשי יהודה "אין נקי", מפרק את הביצורים שבנה בעשא ברמה ומשתמש בהם כדי לבנות את גבע ואת המצפה.
בעקבות המלחמה
לאחר המלחמה, הוכיח חנני הרואה את אסא על שפנה למלך ארם ולא בטח בה':
אסא כועס על חנני ומכניס אותו ל"בית המהפכת" המזוהה על ידי הפרשנים כמעין בית סוהר.
לדעת האמורא רבא, הגיוס המקיף שערך אסא, שכלל גם את תלמידי החכמים, היה הסיבה שבגינה חלה אסא ברגליו בסוף ימיו.
גופי: הסרט
גופי: הסרט (באנגלית: A Goofy Movie, בתרגום חופשי לעברית: "סרט גופי" או "סרט מטופש") הוא סרט הנפשה משנת 1995, שנוצר על ידי חברת וולט דיסני, Walt Disney Animation France ו-Walt Disney Animation Australia (מאוחר יותר אולפני דיסניטון). הוא עלה לאקרנים בבתי הקולנוע ב-7 באפריל 1995 על ידי Walt Disney Pictures. בסרט, אשר משמש המשך לסדרת הטלוויזיה של דיסני – השכונה של גופי, מופיעות הדמויות מאותה סדרה. העלילה של הסרט סובבת סביב מערכת היחסים בין "אב ובנו", גופי ומקס, כשגופי מרגיש כי הוא מאבד את מקס. סרט ההמשך גופי הולך לקולג' יצא ישירות לווידאו בשנת 2000.
עלילה
מקס הוא בנו יחידו של גופי וקיימים ביניהם יחסים מתוחים. ביום האחרון של מקס בבית הספר, הוא וחבריו הטובים ביותר פיט-בן ובובי מתפרצים אל במת האודיטוריום באמצע נאומו של המנהל, מייזור, ויוצרים מופע קטן שבו מקס עולה לבמה בתלבושת של זמר הפופ פווארליין. המופע מצליח לעשות את מקס למקובל בבית הספר והוא אף הוא מרשים את רוקסן שבה הוא מאוהב (והיא בו בסתר). עם זאת, מקס נשלח למשרדו של מייזור אשר מזהיר את גופי כי מעשיו של מקס עשויים להביא אותו לעונשים כבדים. רוקסן מדברת עם מקס ומסכימה ללכת איתו למסיבה שבה תהיה ההופעה של פאוורליין שתשודר בשידור חי.
גופי המודאג מחליט לקחת את מקס למסע דיג באגם דסטיני אשר באיידהו, הם נוסעים בעקבות מפת המסלול למקום אליו אביו של גופי לקח אותו בילדותו. מקס מנסה לספר לאביו על המסיבה אשר הוא ורוקסן מתכננים ללכת אליה, אבל גופי מסרב לשתף פעולה ודוחף אותו הישר אל תוך המכונית. מקס עוצר ליד ביתה של רוקסן על מנת לבטל את פגישתם, אבל כאשר רוקסן אומרת שהיא פשוט תלך עם מישהו אחר, מקס בודה סיפור שאביו מכיר את פאוורליין, וכי הם יהיו איתו על הבמה בהופעה.
גופי מתכנן את הטיול שלו לחוסר שביעות רצונו של מקס. לאחר שמקס מושפל בשוגג ב"פארק האופוסום של לסטר", הוא פוגע ברגשותיו של גופי. הם נתקלים בפיט ופי.ג'יי. אשר יצאו לטיול מחנאות. בעקבות עצתו של פיט להחזיק קצר את מקס, גופי לוקח את בנו לדוג ומבצע את טכניקת הדייג המושלמת ושלא בכוונה הם מפתים את ביגפוט למחנה שלהם. פיט ופי.ג'יי. עפים מהמקום ומשאירים מאחור את גופי ומקס לבלות את הלילה עם ביגפוט. בלילה, בעוד גופי עדיין ישן, מקס משנה את מסלולם במפת הדרך ללוס אנג'לס, שם ההופעה תתקיים.
למחרת בבוקר גופי מחליט לתת למקס לנווט את נסיעתם משום שהוא רוצה ללכת למקומות שיספקו את שניהם. הם נעצרים במוטל שם הם פוגשים שוב את פיט ופי.ג'יי. כאשר פיט שומע שיחה בין מקס לפי.ג'יי., הוא מגלה לגופי שמקס מרמה אותו כדי להגיע ללוס אנג'לס. למחרת, גופי ומקס מגיעים לצומת, כביש אחד מוביל לאיידהו, והשני לקליפורניה. מקס בוחר את הדרך לקליפורניה, הדבר גורם לגופי לעצור את המכונית בזעם ולצאת ממנה בסערת רגשות. המכונית מתחילה לנסוע בכוחות עצמה לאחר שמקס נשען עליה; מקס וגופי מתווכחים בזמן שהם מנסים להשיג את המכונית עד שבסופו של דבר, לאחר שנפלו לנהר, הם מצליחים להצית מחדש את מערכת היחסים שלהם. גופי מבין כי מקס הבטיח לרוקסן ללכת איתה להופעה של פווארליין, ומחליט לקחת אותו ללוס אנג'לס. עם זאת, השניים כמעט צונחים במורד מפל מים אך מקס מציל את גופי באמצעות "השלכת החכה המושלמת".
מקס וגופי מגיעים ללוס אנג'לס ובסופו של דבר הם באמת עולים אל הבמה ורוקדים עם פאוורליין, ונצפים על ידי פיט, פי.ג'יי, ורוקסן בטלוויזיות נפרדות. מקס וגופי חוזרים במכוניתם לבית של רוקסן. מקס אומר את האמת לרוקסן אבל היא מקבלת אותו ומודה שתמיד היו לה רגשות כלפיו. גופי מתעופף לאוויר לאחר שמכוניתו מתפוצצת, אך הוא נוחת בבטחה דרך הגג של מרפסת ביתה של רוקסן, ומקס מציג את אביו בפניה.
סאוליוס סקוורניאליס
סאוליוס סקוורניאליס (בליטאית: Saulius Skvernelis; נולד ב-23 ביולי 1970) הוא פוליטיקאי ליטאי שכיהן כראש ממשלת ליטא מ-2016 ועד נובמבר 2020. בעבר שימש כמפקד המשטרה הליטאית, וכן בתפקיד שר הפנים בין השנים 2014–2016.
ראשית חייו
נולד בעיר ריטובה, עיר הבירה של מחוז משנה ריטובה. בוגר האוניברסיטה הטכנית של וילנה לשנת 1994. לאחר סיום לימודיו החל לעבוד בבית הספר לשוטרים הליטאי (כיום אוניברסיטת מיקולס רומריס) שבוילנה.
את הקריירה שלו במערכת אכיפת החוק הליטאית החל סקוורניאליס בשנת 1998 בתור מפקח משטרת התנועה במחוז משנה טראקאי. בהדרגה עלה בסולם הדרגות, עד שהפך למפקד הכללי של המשטרה ב-7 במרץ 2011.
קריירה פוליטית
ב-5 בנובמבר 2014, מונה על ידי דליה גריבאוסקאיטה, נשיאת ליטא מאז 2009, לתפקיד שר הפנים, כאשר הפרלמנט אישר את המינוי ב-11 בנובמבר. הוא היה מועמד לתפקיד מטעם מפלגת 'חוק וסדר', שהייתה חברה בקואליציה, זאת על אף שלא היה חבר רשמי במפלגה.
במהלך 2015 ו-2016, הפך סקוורניאליס לאחד הפוליטיקאים הפופולריים ביותר בליטא. במרץ 2016 הודיע סקברנליס כי ישתתף בבחירות אוקטובר 2016 לסיימאס (הפרלמנט הליטאי) ברשימת איחוד האיכרים והירוקים הליטאי, מפלגה שהחזיקה מקום אחד בלבד בפרלמנט היוצא. כתוצאה מכך נאלץ להתפטר מתפקידו כשר הפנים, ובמקומו מונה תומאס ז'ילינסקאס.
אף שלא היה חבר במפלגה, סקוורניאליס עמד בראש רשימת הבחירות של האיכרים והירוקים, והוביל אותם לניצחון מפתיע בבחירות באוקטובר. המפלגה זכתה ב-22.45% מהקולות הקבועים במחוז הבחירה הארצי, ובכך הפכה למפלגה הגדולה בסיימאס עם 54 מתוך 141 המושבים בפרלמנט.
במשא-ומתן הקואליציוני שנערך לאחר מכן בין האיכרים והירוקים לבין המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של ליטא הוסכם כי סקוורניאליס יהפוך לראש ממשלת ליטא. הוא מונה לתפקיד זה על ידי הנשיאה דליה גריבאוסקאיטה ב-22 בנובמבר 2016, לאחר אישורה על ידי הסיימאס.
יחסיו עם מדינת ישראל
סקוורניאליס ביקר בישראל פעמיים, בשנת 2015 בתפקיד שר הפנים, ובינואר 2019 בתפקיד ראש הממשלה. במרץ אותה שנה הודיע כי הוא שוקל להעביר את שגרירות ליטא בישראל מתל אביב לירושלים.
חואן קרלוס פרס
חואן קרלוס פרס לופס (בספרדית: Juan Carlos Pérez López, נולד ב-14 בפברואר 1945 בסנטנדר שבספרד, נפטר ב-16 בינואר 2012 בסנטנדר) היה כדורגלן ספרדי ששיחק כקשר ונודע בשם חואן קרלוס. במהלך שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 שיחק חואן קרלוס בקבוצות ראסינג סנטנדר וברצלונה, בהן שימש קפטן, וכן בנבחרת ספרד. חואן קרלוס היה קשר בעל מוסר עבודה גבוה ומשחק לוחמני.
קריירה
חואן קרלוס הצטרף בצעירותו לראסינג סנטנדר, וב-1964 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ראיו קנטבריה, ששיחקה אז בליגה השלישית. בעונת 1965/1966 הושאל לחימנסטיקה טורלבגה שמהליגה השלישית גם היא, והוא שב לסנטנדר במרץ 1966. את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת ערך במשחק הליגה השנייה ב-6 במרץ, בניצחון 1-0 על בורגוס, והוא שיחק במשחקיה הנותרים של הקבוצה בליגה ובגביע עד סוף העונה. בעונת 1967/1968 החל לשחק בעקביות בהרכב הקבוצה, וב-29 משחקי ליגה כבש 3 שערים, אך לא הצליח לעזור לקבוצתו להימנע מירידה לליגה השלישית בסוף העונה.
בקיץ 1968 עזב חואן קרלוס את סנטנדר והצטרף לברצלונה, מהבכירות בכדורגל בספרד. מספר פציעות בראשית דרכו בקבוצה החדשה הגבילו את השתתפותו במשחקיה. את הופעת הבכורה בליגה הראשונה ערך בדרבי מול אספניול ב-24 בנובמבר, בו ניצחה ברצלונה 1-0. ב-2 בפברואר 1969 כבש שער בכורה במדי ברצלונה, בניצחון 4-0 על גרנדה. בסך הכול, בעונתו הראשונה בקבוצה, הופיע 8 פעמים והבקיע פעמיים. בעונתו השנייה בברצלונה הבקיע פעמיים ב-10 משחקי ליגה, השני מבין השערים היה השער היחיד בניצחון 1-0 על סביליה ב-15 בפברואר 1970. בעונות אלה סבלה ברצלונה מחוסר יציבות בליגה, היא החליפה את המאמן סלבדור ארטיגס בוויק בקינגהאם, שלא הצליח לעזור לברצלונה לזכות באליפות.
עם בקינגהאם כמאמן בעונת 1970/1971, שיחק חואן קרלוס בתדירות גבוהה יותר, והוא שותף ב-19 משחקי ליגה במהלך העונה. הוא הבקיע במשחק אחד בלבד במהלך העונה, צמד לרשתה של ריאל סרגוסה, בניצחון ברצלונה 5-2 ב-20 בספטמבר 1970. ברצלונה זכתה בעונה זו בגביע הספרדי הודות לניצחון על ולנסיה במשחק הגמר, אך חואן קרלוס לא לקח בו חלק. לקראת העונה הבאה מונה רינוס מיכלס לתפקיד מאמן הקבוצה, והוא נתן לחואן קרלוס לשחק בהרכב באופן קבוע. בעונת 1971/1972, בה הגיעה ברצלונה למקום ה-3, פתח ב-30 משחקי ליגה, נכנס כמחליף באחד נוסף והבקיע 3 שערים. בעונה הבאה הגיעה ברצלונה למקום ה-2, וחואן קרלוס השתתף ב-33 משחקי ליגה, מבלי להבקיע שער.
לקראת עונת 1973/1974 מונה חואן קרלוס לתפקיד קפטן ברצלונה, והוא חווה עונת שיא ברמה האישית והמקצועית. לצד שחקנים כגון יוהאן קרויף, קרלס רשאק, אנטוני טורס וז'ואקים ריפה, הוא זכה עם ברצלונה באליפות ראשונה מזה 14 שנים, כשהוא פותח בכל 34 מחזורי הליגה וכובש 7 שערים. ב-23 בספטמבר 1973 כבש את שערו הראשון לעונה זו, בניצחון 3-0 על אספניול בדרבי העירוני. ב-17 בפברואר 1974, בקלאסיקו מול ריאל מדריד שנערך בסנטיאגו ברנבאו, הביסה ברצלונה את יריבתה 5-0, וחואן קרלוס הבקיע את הרביעי לזכות קבוצתו. בעונה הבאה דעך מעמדו של חואן קרלוס בקבוצה. בליגה פתח ב-16 משחקים ונכנס כמחליף ב-11 נוספים, בהם הבקיע פעמיים. הוא שיחק לראשונה במסגרת גביע אירופה, ואת שערו הראשון והיחיד במסגרת זו כבש לרשתה של ל.א.ס.ק. לינץ בסיבוב הראשון של המפעל. הוא הגיע עם ברצלונה עד לחצי הגמר, שם הודחה על ידי לידס יונייטד.
בקיץ 1975, לפי בקשתו של חואן קרלוס, בוטל חוזהו בברצלונה, על מנת שיוכל לשוב לקבוצת נעוריו, ראסינג סנטנדר, שזה עתה עלתה לליגה הראשונה. במהלך הקדנציה השנייה שלו בסנטנדר היה קפטן הקבוצה. בעונת 1975/1976 הבקיע פעמיים ב-27 הופעות, וקבוצתו הגיעה למקום ה-12 שבמרכז טבלת הליגה. גם בעונה הבאה הבקיע פעמיים, ב-28 הופעות, וקבוצתו ניצלה מירידה לליגה השנייה הודות לניצחון 1-0 על סלמנקה במחזור האחרון של העונה. במהלך עונת 1977/1978, בה השתתף ב-20 משחקים, החליט לפרוש ממשחק בתום העונה. במחזור האחרון, כשסנטנדר נמצאת נקודה אחת בלבד מעל המקום ה-16 המוביל לירידה לליגה השנייה, הבקיע חואן קרלוס את שערו היחיד לעונה זו, השער היחיד בניצחון 1-0 על ספורטינג חיחון. אלמלא הניצחון הייתה סנטנדר יורדת לליגה השנייה מהמקום ה-16, אך במקום זאת עלתה עד למקום ה-13. היה זה משחקו האחרון של חואן קרלוס בקריירה, והוא פרש ממשחק בגיל 33.
חואן קרלוס ערך 2 הופעות במדי נבחרת ספרד. הופעת הבכורה הייתה ב-24 בנובמבר 1973, במשחק ידידות מול. המשחק השני והאחרון שלו היה ב-13 בפברואר 1974, במשחק פלייאוף מכריע על העפלה למונדיאל 1974; ספרד הפסידה 1-0 ולא העפילה למונדיאל.
חואן קרלוס נפטר ב-16 בינואר 2012, בגיל 66, לאחר שנאבק במחלה במשך תקופה ארוכה.
חזית המזרח הרחוק הראשונה
חזית המזרח הרחוק הראשונה (ברוסית: 1-Дальневосточный фронт) הייתה חזית, שהשתייכה לצבא האדום במלחמת העולם השנייה, ולקחה חלק פעיל במבצע סערת אוגוסט.
היסטוריה
החזית הוקמה ב-5 באוגוסט 1945 על בסיס קבוצת החוף שפורקה. כפי ששמה מעיד עליה, היא הוצבה במזרח הרחוק הרוסי כהכנה לקראת הפלישה הסובייטית לתחומי האימפריה היפנית. ב-8 באוגוסט הכריזה ברית המועצות מלחמה על יפן.
יום לאחר מכן, ב-9 באוגוסט קיבל מפקד החזית קיריל מרצקוב הוראה לנוע קדימה ולפלוש למנצ'וריה שנמצאה בשליטה יפנית. בפלישה (שכונתה "מבצע סערת אוגוסט") השתתפו עוד שתי חזיתות: חזית המזרח הרחוק השנייה וחזית עבר הבאיקל. המבצע נוהל כפעולת מלקחיים משולבת קלאסית. באגף המערבי התקדמו הסובייטים דרך מדבריות והרי מונגוליה, הרחק ממסילות הרכבת ששימשו אותו לצורך אספקה. היפנים הופתעו לחלוטין ממהלך זה, שסתר את הדרך בה ניתחו את המהלכים הצבאיים הסובייטים ולכן נמצאו בעמדות לא מבוצרות בעת המתקפה. הכוחות היפנים סברו כי הפלישה לא תתרחש לפני חודש אוקטובר ולכן לא נערכו למגננה. המפקד היפני לא היה נוכח ב-18 השעות הראשונות ללחימה וקשר הרדיו עם היחידות הקדמיות נותק בשלבים הראשונים למתקפה.
ב-18 באוגוסט ניהלו הסובייטים במקביל מספר מבצעים אמפיביים: בקוריאה הצפונית, בסחלין ובאיי קוריל. היחידות הסובייטיות שהונחתו מהים הצליחו להשתלט על דרום האי סחלין ועל האיים הקוריליים, וכוננו בהם ריבונות סובייטית דה-פאקטו. מרצקוב הורה לארמייה ה-25 שהייתה חלק מחזית המזרח הרחוק הראשונה, להשתלט על חצי האי הקוריאני שהיה מוגן בידי ארמיית קוריאה היפנית. הארמייה ה-25 אכן הונחתה בקוריאה הצפונית, והמתינה שכוחות הקרקע יחברו אליה, אך התקדמותם של האחרונים נעצרה ליד נהר יאלו, בצפון חצי האי הקוריאני בשל חוסר יכולת לתספק את הכוחות המתקדמים (גם בדרך האוויר). הצבא האדום הצליח בסופו של דבר לבסס את שליטתו בחלק הצפוני של חצי האי, אך השאיפה להשתלט על קוריאה כולה לא התממשה, מאחר שכוחות אמריקאים הונחתו מהים באינצ'ון ב-8 בספטמבר, שישה ימים לאחר הכניעה הרשמית של יפן.
החזית פורקה ב-1 באוקטובר 1945.
סויוז TM-18
סויוז TM-18 (ברוסית: Союз TM-18) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-8 בינואר 1994 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה, כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים ויקטור אפנסייב, יורי אוסצ'וב וולרי פוליאקוב. המטרה העיקרית של הטיסה הייתה עגינה בתחנת החלל מיר וביצוע מחקרים שונים.
עגינה בתחנת החלל מיר עברה ללא בעיות וצוות ביחד עם צוות "סויוז TM-17" התחיל בביצוע מחקרים לפי התוכנית. באותה שעה בתחנת החלל היו 5 אנשים. ב-14 בינואר חללית "סויוז TM-17" התנתקה מתחנת החלל וצוותה חזר לכדור הארץ.
מחקרים שבוצעו על ידי צוות התרכזו בעיקר בתחום רפואה. ויקטור פוליאקוב היה רופא והשגיח על ביצוע מחקרים. חלק מהמחקרים בוצעו לפי תוכנית שעובדה בגרמניה ונתונים על התקדמותה היו מועברים למרכז הבקרה הגרמני. מדענים גרמנים היו עוברים על הממצאים ומשנים את מהלך הניסוי במידת הצורך.
נושא נוסף היה בדיקת השפעת חוסר כבידה על עצמות הגוף. פוליאקוב בדק מצבם חברי הצוות וביצע מדידות שונות כולל פעילות הלב כל שלוש ימים.
בעזרת ציוד אוסטרי שהגיע לתחנת החלל בשנת 1991 בוצעו מספר ניסויים בתחום תורת החומרים.
במהלך עגינה של חללית אספקה "פרוגרס M-21" בוצעו בדיקות של מערכת עגינה חדשה שאיפשרה מהלך עגינה ממרכז הבקרה. בהמשך לתחנת החלל הגיע אספקה מחלליות "פרוגרס M-22" ו-"פרוגרס M-23". חללית "פרוגרס M-23" כללה יחידת נחיתה שהחזירה לכדור הארץ ממצאיי מחקרים שהסתיימו.
ב-1 ביולי לתחנת החלל התחברה חללית "סויוז TM-19". ב-9 ביולי "סויוז TM-18" התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה ויקטור אפנסייב ויורי אוסצ'וב. באותו יום הם נחתו בהצלחה בשטח צפון קזחסטן. ולרי פוליאקוב נותר בתחנת החלל להמשך פעילות.
שכווי חד-זנב
שכווי חד-זנב (שם מדעי: Tympanuchus phasianellus) הוא מין של שכווי בינוני ממשפחת הפסיוניים המצוי בערבות אמריקה הצפונית.
מאפיינים
אורכו של השכווי 38-48 ס"מ ומשקלו 950 גרם בזכרים ו-815 גרם בנקבות הקטנות והחיוורות יותר. הזכרים בעלי נוצות אפורות מנומרות בלבן ובעלי גבות צהובות בולטות, עור חשוף סגול על צווארם, עורף שחור וזנב לבן צר הנוטה כלפי מעלה. הזכרים מנופחים וגדולים יותר מהנקבות ובעלי גרון חזק וקולני.
הזכירם מתקבצים בעונת הרבייה בזירות לק במדינות ארצות הברית: בקליפורניה, קנזס, אילינוי, איווה, נבדה וגם בניו מקסיקו. הם חיים באזורים ערבות שופעות, בהם קל להתקבץ ולאסוף נקבות. הזכרים נלחמים אחד בשני בדורבנות רגליהם ועלולים לפצוע קשה אחד את השני. לאחר מכן הם מבליטים את חזם, פורשים את כנפיהם אל מול הנקבות ומושכים אותם לעברם. שכווי שהצליח להזדווג אינו מתערב כלל בגידול הצאצאים. הנקבות דואגות להם לבדם.
הם ניזונים מזרעים, פירות יער, עשבים וגם מחרקים - בעיקר חגבים המצוים בקיץ.
קורות בתינו
קורות בתינו הוא קובץ של ארבעה סיפורים, שנים גדולים ושנים קטנים, מאת ש"י עגנון. הספר יצא לאור בהוצאת שוקן בשנת 1979, הכרך השמיני מתוך ספרי ש"י עגנון שיצאו לאחר מותו בידי בתו אמונה ירון.
סיפורים אלו עוסקים בעיקר בתולדות משפחתו של עגנון, כשחלק מהכתוב מבוסס על אמת היסטורית, וחלק אחר בדיוני. חלק מהסיפורים שבספר נכתבו כבר בספר האש והעצים.
יחסי ברזיל–קרואטיה
סקירה כללית
ברזיל הכירה בעצמאות קרואטיה ב-24 בינואר 1992 והיחסים בין המדינות כוננו ב-23 בדצמבר אותה שנה. קרואטיה ייסדה את שגרירותה בברזיליה בשנת 1997, ואילו ברזיל ייסדה את שגרירותה בזאגרב בשנת 2006. כ-75,000 ברזילאים ממוצא קרואטי מתגוררים בברזיל.
קרואטיה וברזיל תיאמו עמדות בנושאי סדר היום הרב-צדדי ותמכו זו בזו בכמה הזדמנויות. קרואטיה הביעה את תמיכתה בשאיפה של ברזיל למושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם.
מרכיב חשוב ביחסים הדו-צדדיים הוא קבוצת הידידות קרואטיה-ברזיל בפרלמנט הקרואטי ומקבילה בקונגרס הברזילאי. הצד הברזילאי שלח שתי משלחות פרלמנטריות לזאגרב (בשנים 2004 ו-2008).
יחסי סחר
שתי המדינות מקיימות שיתוף פעולה כלכלי, במיוחד בתחומים הימיים והאנרגיה, ויחסי סחר אשר הסתכמו בשנת 2019 בשווי של כ-110 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של ברזיל לקרואטיה הוא סוכר, קפה וטבק, ואילו הייבוא העיקרי שלו הוא דוודים, שסתומים ותרופות.
מרטיאנוס קפלה
מרטיאנוס מינאוס פליקס קפלה (Martianus Minneus Felix Capella) היה סופר פרוזה לטינית של העת העתיקה המאוחרת (פעל בסביבות השנים 410 – 420), אחד המפתחים המוקדמים ביותר של מערכת שבע האמנויות החופשיות שבנו את החינוך של ימי הביניים המוקדמים. חיבורו היחיד הוא De nuptiis Philologiae et Mercurii ("על נישואי הפילולוגיה ומרקוריוס"), המכונה גם De septem disciplinis ("על שבע הדיסציפלינות").
חייו
על פי קאסיודורוס, מרטיאנוס היה יליד מדאורה - שהייתה עיר הולדתו של אפוליוס - בפרובינקיה הרומית אפריקה (כיום סוק אחרס, אלג'יריה). נראה שהוא עבד כעורך-דין בקרתגו הרומית.
מרטיאנוס היה פעיל במהלך המאה ה-5, וכתב לאחר ביזת רומא על ידי אלאריק הראשון בשנת 410, אותה הוא מזכיר, אך ככל הנראה לפני כיבוש צפון אפריקה על ידי הוונדלים בשנת 429.
מכתש הירח קפלה נקרא על שמו.
החיבור De nuptiis
חיבורו האנציקלופדי היחיד, De nuptiis Philologiae et Mercurii ("על נישואי הפילולוגיה ומרקוריוס"), המכונה גם De septem disciplinis ("על שבע הדיסציפלינות") או ה"סטיריקון" (Satyricon), הוא אלגוריה דידקטית משוכללת כתובה בתערובת של פרוזה ושירה מרומזת, פרוסימטרום בסגנון הסאטירות המניפיות  של וארו. הסגנון מכביר מילים ומעורב, עמוס מטפורה וביטויים ביזאריים. לספר הייתה חשיבות רבה בהגדרת הנוסחה הסטנדרטית של למידה אקדמית מהאימפריה הרומית הנוצרית של המאה ה-5 ועד לרנסאנס של המאה ה-12. נוסחה זו כללה אהבה של ימי הביניים לאלגוריה (בפרט האנשות) כאמצעי להצגת ידע, ובניית למידה זו סביב שבע האומנויות החופשיות.
מרטיאנוס מציג לעיתים קרובות השקפות פילוסופיות המבוססות על נאופלאטוניזם, האסכולה האפלטונית לפילוסופיה, אותה החלו פלוטינוס וחסידיו. בדומה לבן-זמנו מקרוביוס, שיצר גם הוא יצירה מרכזית בנושא הדת הרומית הקלאסית, מרטיאנוס לעולם אינו מזהה ישירות את ההשתייכות הדתית שלו עצמו. חלק גדול מיצירתו מתרחש בצורה של דיאלוג, והשקפותיהם של בני השיח אינן בהכרח מייצגות את דעתו של המחבר עצמו.
הספר, המקיף בקיצור את התרבות הקלאסית המצומצמת של זמנו, הוקדש לבנו. סיפור המסגרת שלו בשני הספרים הראשונים מתייחס לחיזור ולחתונה של מרקוריוס (עיסוק אינטליגנטי או תועלתני), שנדחה על ידי "חכמה", "חיזוי" וה"נפש", עם "פילולוגיה" הבתולה (למידה, או באופן מילולי יותר, אהבת אותיות ולימוד), שנעשה בן אלמוות תחת חסות האלים, המוזות, המעלות הקרדינליות והחאריטות. הכותרת מתייחסת לאיחוד האלגורי של העיסוק התועלתני מבחינה אינטלקטואלית (מרקוריוס) בלמידה, דרך אמנות האותיות (פילולוגיה).
בין מתנות החתונה, הן שבע משרתות עבור פילולוגיה. אלו הן שבע האמנויות החופשית: דקדוק (אישה זקנה עם סכין כדי לחתוך טעויות דקדוקיות של ילדים), דיאלקטיקה, רטוריקה (אישה גבוהה עם שמלה מעוטרת בצורות ביטוי וחמושה כדי לפגוע ביריבים), גאומטריה, אריתמטיקה, אסטרונומיה והרמוניה מוזיקלית. פרנסיס ייטס מעירה כי דימויים אלה תואמים במידה רבה את הכללים של יצירת תמונות לזיכרון מלאכותי. כל אחת מהאמנויות המוצגות, נותנת אקספוזיציה של עקרונות המדע שהיא מייצגת, ובכך הן מספקות סיכום של שבע האמנויות החופשיות. שתי אמנויות אחרות, אדריכלות ורפואה, נכחו בחגיגה, אך מכיוון שהן עוסקות בדברים ארציים, הן היו צריכות לשתוק בחברת האלוהויות השמימיות.
כל ספר הוא הפשטה או אוסף של מחברים קודמים. הטיפול בנושאים שייך למסורת שחוזרת ל"דיסציפלינות" של וארו, ואפילו לרמיזה האגבית של וארו לארכיטקטורה ורפואה, שבימיו של מרטיאנוס קפלה היו אומנויות של מכניקה, חומר לעבדים חכמים אך לא לסנאטורים. תוכנית הלימודים הרומית הקלאסית, שהייתה אמורה לעבור - בעיקר דרך ספרו של מרטיאנוס קפלה - לתקופה של ימי הביניים המוקדמים, שונתה אך כמעט ולא חוללה בה מהפכה על ידי הנצרות. חלקי השירה, בכללותם נכונים ובנויים קלאסית, מחקים את וארו.
בספר השישי, "גאומטריה", קפלה מתאר את סביבתה של ארץ ישראל: "סוריה, מובחנת על ידי שמות רבים. היא נקראת פלשתינה היכן שהיא סמוכה לערביה, ויהודה ופיניקיה... שם נמצאת אפולוניה הפלשתינאית. מעבר לאדום ושומרון משתרע השטח רחב הידיים של יהודה. החלק של יהודה הסמוך לסוריה נקרא גליל; הוא נפרד מהחלקים האחרים של יהודה על ידי נהר הירדן העולה ממעיין פניאס... הרמה השנייה [?] של יהודה ליד ירושלים, בצד זה חמי קלירוהי. במערב האיסיים, החיים ללא קיום יחסי מין וכל התאוות. מכאן מעט פנימה מבצר מצדה, שם גבול יהודה; לשם מחובר הדקאפוליס, הנקרא כך משום מספר הערים שבו". תיאור זה משקף את מקורותיו של קפלה: פליניוס הזקן וסולינוס.
הספר השמיני מתאר מודל אסטרונומי גאוצנטרי מתוקן, בו כדור הארץ נמצא במנוחה במרכז היקום וסובבים סביבו הירח, השמש, שלושה כוכבי לכת והכוכבים, ואילו מרקורי (כוכב חמה) וונוס (נוגה) מקיפים את השמש. השקפה זו זכתה לשבחים על ידי קופרניקוס בספר הראשון של חיבורו De revolutionibus orelium coelestium.
השפעה
ניתן להבין בצורה הטובה ביותר את מרטיאנוס קפלה במונחי המוניטין של ספרו. לאורך כל ימי הביניים המוקדמים, היצירה נקראה, נלמדה וקיבלה פרשנות, והיא עיצבה את החינוך האירופאי בתקופה זו ובתקופת הרנסאנס הקרולינגי.
כבר בסוף המאה ה-5, אפריקאי אחר, פולגנטיוס, חיבר יצירה שעוצבה על פי יצירתו של קפלה. באמצע המאה ה-6, סקורוס ממור פליקס, מרצה לרטוריקה, קיבל את הטקסט ברומא, והתכוון להפיק ממנו מהדורה. הערה שנכתבה על ידו, שנמצאת בסוף ספר הראשון (או בספר השני בכתבי יד רבים) על כך שהוא עבד "מאקזמפלארים משובשים ביותר", מעידה כי בערך בשנת 534 הטקסט הצפוף והמפותל של De nuptiis כבר נעשה משובש ללא תקנה על ידי שגיאות סופרים. גרארדוס ווסיוס הבין בטעות מהערה זו, כי מרטיאנוס עצמו היה פעיל במאה ה-6, מה שהוליד תפיסה שגויה ארוכת שנים לגבי התארוך של מרטיאנוס. מייקל וינטרבוטום (Michael Winterbottom) מציע כי עבודתו של סקורוס עשויה להיות הבסיס לטקסט שנמצא ב"כמות מרשימה של ספרים ששרדו" מהמאה ה-9. סופר נוסף מהמאה ה-6, גרגוריוס מטור, מעיד שהיצירה הפכה למעשה לספר הדרכה לבית ספר.
במחקרו משנת 1959 קטלג סי. לאונרדי (C. Leonardi) 241 כתבי יד קיימים של היצירה, המעידים על הפופולריות שלה במהלך ימי הביניים. היא זכתה לפרשנות בשפע: על ידי ג'ון סקוטוס, הדוארדוס, אלכסנדר נקאם , ורמיגיוס מאוקסר. במאה ה-11 תרגם הנזיר הגרמני נוטקר לבאו את שני הספרים הראשונים לגרמנית גבוהה עתיקה. מרטיאנוס המשיך למלא תפקיד מרכזי בהעברת למידה עתיקה עד עלייתה של מערכת למידה חדשה שהתבססה על אריסטוטליאניזם סכולסטי. בסוף המאה ה-13, עדיין נזקף לזכותו של מרטיאנוס שהוא היה "הגורם היעיל" לחקר האסטרונומיה.
מהדורת הדפוס הראשונה של De nuptiis, בעריכת פרנציסקוס ויטאליס בודיאנוס, נדפסה בויצ'נצה בשנת 1499. התאריך המאוחר יחסית של ההוצאה בדפוס, כמו גם המספר הצנוע של המהדורות שיצאו מאוחר יותר, הם סמן לירידה בפופולריות של היצירה, למעט היותה חלוץ חינוכי יסודי באמנויות החופשיות. במשך שנים רבות המהדורה הסטנדרטית של היצירה הייתה זו של א. דיק (A. Dick, Teubner, 1925), אולם ג'יי וויליס (J. Willis) הפיק מהדורה חדשה עבור טויבנר בשנת 1983.
ננץ
המחוז האוטונומי ננץ (ברוסית: Ненецкий автономный округ; בתעתיק: ננצקי אבטונומני אוקרוג, בניינץ: Ненёцие автономной ӈокрук) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית (מאז 1993) וחלק ממחוז ארכנגלסק, בצפונו של החלק האירופי של רוסיה. המחוז האוטונומי שוכן מצפון לחוג הארקטי.
גאוגרפיה
המחוז האוטונומי שוכן בצפון מזרח רוסיה האירופית. אדמיניסטרטיבית הוא משתייך למחוז ארכנגלסק וגובל בו ממערב. בדרום גובל המחוז ברפובליקת קומי, במזרח – במחוז האוטונומי ימאלו-ננץ ובצפון – ב, בים ברנץ ובים קארה.
היסטוריה
על פי כתבי עת רוסיים, שילמו תושבי האזור מיסים לנסיכי קייב החל מהמאה ה-9. במהלך המאות ה-13 עד ה-15 היה השטח בשליטת רפובליקת נובגורוד. עם סיפוח נובגורוד לנסיכות מוסקבה הועברו גם שטחי המחוז לשליטת מוסקבה.
ב ובתחילת המאה ה-20 היה השטח חלק מגוברניית ארכנגלסק. בשנת 1929 הוקם אוקרוג (מחוז) ננץ, ב-1930 שמו הוסב ל"אוקרוג לאומי ננץ" (Ненецкий национальный округ) ובשנת 1977 שונה שמו לאוקרוג אוטונומי.
במאי 2020 מחוז ארכנגלסק והמחוז האוטונומי ננץ החלו לנהל מגעים לאיחוד וחתמו על מזכר הבנות בנושא. אך תוכנית מיזוגה של ננץ בתוך מחוז ארכנגלסק נגנזה עד מהרה בשל התנגדותם של תושבי ננץ. המחוז האוטונומי ננץ היה הסובייקט הפדרלי היחיד שהצביע נגד במשאל העם על התיקונים לחוקת רוסיה שנערך בקיץ 2020 ובכך הביע את מחאתו לתוכנית האיחוד.
דמוגרפיה
כ-68% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הבירה, נריין-מאר, מתגוררים (נכון ל-2005) כ-19 אלף תושבים – כמחצית מאוכלוסיית המחוז.
התושבים המקוריים של המקום – ננצים – מהווים כ-17.8% מאוכלוסיית המחוז, הרוסים – כ-63%, קומי – כ-8.6%.
כלכלה
המחוז עשיר בעתודות נפט וגז.
קרן שמש (שיר)
קרן שמש הוא שיר של בניה ברבי שיצא ב־14 ביולי 2022 כחלק מאלבומו של בניה ברבי הקרוי גם קרן שמש. נכון לדצמבר 2022 זכה הווידאו קליפ של השיר לכ-15 מיליון צפיות ביוטיוב ומעל 5 מיליון השמעות בספוטיפיי.
רקע וכתיבה
את השיר כתב בניה ברבי יחד עם אבי אוחיון והם הלחינו את השיר יחד עם מתן דרור.
Ummagumma
Ummagumma הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת פינק פלויד שיצא לאור ב-1969.
קרן שמש (שיר)
רקע וכתיבה
את השיר הפיק ניר מימון ומתן דרור ועיבד מתן דרור, ניר מימון ובניה ברבי
Ummagumma
הפקה
חלקו הראשון של האלבום כולל ארבעה ביצועים מוארכים בהופעות חיות: יצירה מתוך אלבום הבכורה (Astronomy Domine), שתי יצירות מן האלבום השני (Set The Controls For The Heart Of The Sun ו - A Saucerful of Secrets) והיצירה "Careful With That Axe Eugene". היצירה האחרונה לא נכללה באף אלבום רשמי מלבד אלבום האוסף Relics ( אלבום שיצא מאוחר יותר וכלל מספר שירים ישנים שלא נכללו באלבומי סטודיו אחרים). ביצועים חיים אלו הוקלטו במועדון "אמהות" בברמינגהאם, ב-27 באפריל 1969, ובמכללה למסחר של מנצ'סטר, ב-2 במאי.
קרן שמש (שיר)
גרסאות כיסוי
ב-23 בספטמבר 2022 יצא לאור גרסת כיסוי של השיר בביצוע הזמר רביב כנר, ובהפקת אבנר טואג, גל שניידר, אורי פלומן, נדב מלמן, יובל אייזנברג וכנר.
Ummagumma
הפקה
חלקו השני של האלבום הכפול מתחלק ל-4 חלקים, כשלכל חלק אחראי בלעדית אחד מחברי הלהקה. חלק זה נחשב לפסיכדלי במיוחד, וכולל כמות רבה של אפקטים (tape effects).
האלבום יצא לאור בבריטניה ב-25 באוקטובר של אותה השנה, וב-10 בנובמבר בארצות הברית. למרות היותו אלבום פסיכדלי, שלא פונה לקהל הרחב, הוא הגיע למקום ה-5 בבריטניה, ולמקום ה-74 בארצות הברית, והיה לאלבום הראשון של הלהקה שהצליח להתברג ב-100 האלבומים הנמכרים ביותר בארצות הברית.
בשנת 1983 התייחס דייוויד גילמור לתהליך היצירה של האלבום, כשנשאל על ההשראה ל-The Narrow Way, היצירה המשמעותית הראשונה שלו בלהקה:
בשנת 1987 האלבום יצא לאור כתקליטור כפול. גרסה מוקלטת דיגיטלית מחדש (remastered) על שני תקליטורים שוחררה ב-1994. באף אחת מהגרסאות המאוחרות לא הופיעה תמונתה של אשתו הראשונה של ווטרס, אשר כן הופיעה על במקור.
עטיפת האלבום
האלבום ידוע בגלל עטיפתו אשר עוצבה באפקט דרוסטה על ידי חברת היפנוסיס (שעיצבה את רוב עטיפות אלבומי הלהקה). העטיפה מראה את חברי הלהקה כאשר במסגרת שליד גילמור, מופיעה תמונת האלבום שוב ובה חבר להקה אחר יושב לידה וכך הלאה כשכל חברי הלהקה משנים את מקומם בתמונה. התמונה הפנימית האחרונה, עם חבר הלהקה הרביעי היא של אלבומם הקודם A Saucerful of Secrets.
בזמן שפינק פלויד למדו באוניברסיטה היה להם חבר שאמר "אני הולך לבית שלי לעשות אומגומה" מילת רמיזה שמסמלת את הסקס של אותו חבר. כשפינק פלויד סיימו בהקלטת האלבום הם לקחו את ההשראה מאותו חבר לשם האלבום.
בשנת 1987 האלבום יצא לאור כתקליטור כפול. גרסה מוקלטת דיגיטלית מחדש (remastered) על שני תקליטורים שוחררה ב-1994. באף אחת מהגרסאות המאוחרות לא הופיעה תמונתה של אשתו הראשונה של ווטרס, אשר כן הופיעה על במקור.
Sysyphus
Sysyphus היא היצירה הראשונה באלבום והיא נכתבה ונוגנה על ידי ריצ'רד רייט. היצירה מבוססת באופו רופף על סיפורו של סיזיפוס, דמות מהמיתולוגיה היוונית, שנאלץ לגלגל סלע ממקום למקום בשאול, מפני מעשיו הזדוניים. אורך היצירה הוא 12 דקות, והיא נחלקת ל-4 חלקים:
בכל שנות הלהקה, השיר בוצע בהופעה חיה 4 פעמים בלבד.
ז'אנר מוזיקלי: רוק מתקדם, אוונגרד. ביצוע: ריצ'רד רייט - אורגן פריסה, מלוטרון, פסנתר, גיטרת בס, טימפני, תופים, כלי הקשה, שירה בהילוך מהיר
וסלי (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
Ummagumma
Grantchester Meadows
השיר כולל שירה ונגינת גיטרה אקוסטית של ווטרס. כמו כן, לאורך השיר ניתן לשמוע הקלטה של קולות מן הטבע, כגון ציוץ ציפורים וקולות של חיות נוספות.
וסלי (פירושונים)
ראו גם
}}
Ummagumma
Grantchester Meadows
המילים מתארות חלום על קיימברידג' שבבריטניה. מקום ילדותם של ווטרס, דייוויד גילמור וחבר הלהקה לשעבר סיד בארט. זוהי בלדת פולק של ווטרס שנכתבה בשנות ה-60 המאוחרות ובשנות ה-70 המוקדמות. השיר מזכיר בסגנונו את אלבום הסולו של ווטרס מ-1970.
השיר בוצע לראשונה בקונצרט של הלהקה, The Man and the Joureny בשם Daybreak. לאחר מכן הוא בוצע בשנות ה-70 המוקדמות בהופעות של הלהקה בהן השתתפו גם דייוויד גילמור וריצ'רד רייט.
Several Species of Small Furry Animals Gathered in a Cave and Grooving with a Pict
"Several Species of Small Furry Animals Gathered in a Cave and Grooving with a Pict" (ווטרס) - 4:59 היצירה נכתבה על ידי רוג'ר ווטרס שהקליט אותה בעצמו. בהקלטה הוא גם מדבר. השיר מתחיל בציוצי ציפורים (ניתן לשמוע גם ב-Grantchester Meadows) וממשיך בקולות לא שגרתיים (המזכירים את החלק השלישי של Sysyphus של ריצ'רד רייט). בשיר יש מסרים סמויים שרוג'ר אומר הפוך "That's was Pretty avant-garde wasn't it?" (זה היה מאוד אוונגרדי לא?).
השיר הוא בלמעשה רעשים של מכרסמים, ציפורים ועוד. אלה מדומים על ידי ווטרס בטכניקות שונות כגון הקשה על המיקרופון במהירויות שונות. לאחר מכן, ווטרס מדבר במבטא סקוטי מוגזם. ה-"Picts" שיש בשם השיר, הם בעצם הילידים של סקוטלנד. בסוף השיר, ניתן לשמוע את ווטרס אומר Thank you בקול חלש שקשה לשמוע.
בראיון ב-1970 אומר ווטרס: "זה לא באמת שום דבר, זאת שירה קונקרטית. אלה היו קולות שעשיתי. קול הסטירה נוצר בידי אדם ללא כלי נגינה.
סגנון מוזיקלי: מוזיק קונקרט ביצוע: רוג'ר ווטרס - קולות ואפקטי טייפ
The Narrow Way
(בדרך הצרה) הוא שיר של פינק פלויד שנכתב על ידי דייוויד גילמור. השיר מחולק ל-3 חלקים, ונחשב לאחד הטובים של האלבום Ummagumma. השיר הוא היחיד עם מילים באלבום (יחד עם Grantchester Meadows של ווטרס). חלק 1- קטע קאנטרי אינסטרומנטלי. חלק 2- ריף גיטרה חשמלית אינסטרומנטלי בעל עוצמה על גבול המטאל. חלק 3- הקטע מתחיל במנגינה פסיכדלית ועוברת למילים והופך למנגינת רוק אינסטרומנטלית.
דייוויד גילמור, שכתב את השיר גם ביצע את כל כלי הנגינה.
חלק אחד נקרא בהתחלה, "Baby Blue Shuffle in D minor" שהלהקה ניגנה אותו ב-BBC ב-1968. זה גם השפיע על שני שירים מהפסקול, Zabriskie Point. בשירים Rain in the Country ו-Unknown Song. חלק שני הוא סולו גיטרה עוצמתי בסגנון הבי מטאל. הסולו ממשיך ומוביל למוזיקה אוונגרדית שבסוף מוביל לחלק השלישי. חלק שלישי מכליל את שירתו של גילמור. עד היום היצירה נחשבת כיצירה המשמעותית הראשונה שלו עם הלהקה.
סגנון מוזיקלי: רוק פסיכדלי, רוק מתקדם, אוונגרד ביצוע: דייוויד גילמור - גיטרות, שירה, גיטרת בס, פסנתר, אורגן ותופים.
The Grand Vizier's Garden Party
יצירת אוונגרד בת שלושה חלקים של פינק פלויד, שנכתבה על ידי ניק מייסון ונכללה באלבום Ummagumma (היצירה היא האחרונה באלבום). לינדי, אשתו של מייסון, מנגנת באלבום בחליל. היצירה מבוססת על מסיבה שערך הסולטאן העות'מאני בגינתו, ומכאן שמה. היצירה מחולקת לשלושה חלקים המתארים את מסיבת הסולטאן (Entrance,Entertainment ו- Exit). החלק הראשון והשלישי נכתבו על ידי רון גיסין (שבהמשך כתב עם הלהקה את היצירה המוזיקלית Atom Heart Mother Suite).
סגנון מוזיקלי: אוונגרד, רוק פסיכדלי, רוק מתקדם ביצוע: ניק מייסון - תופים, כלי הקשה, מלוטרון לינדי מייסון - חליל
מנחם פיש
מנחם פיש (נולד ב-30 ביולי 1948) הוא פרופסור אמריטוס ומופקד הקתדרה להיסטוריה ופילוסופיה של המדע ע"ש יוסף וסיל מייזר במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב, עמית מחקר בכיר במכון ללימודים מתקדמים במדעי הרוח של אוניברסיטת גתה, פרנקפורט בבאד הומבורג, ומנהל מטעם אוניברסיטת תל אביב את מרכז פרנקפורט-ת"א לחקר הדינמיקה הבין-דתית.
קורות חייו
פיש נולד בלידס שבאנגליה ב-1948, בן לג'ויס ופרופ' אהרן הראל-פיש. בגיל 9 עלתה המשפחה לישראל. בשנים 1966–1970 למד פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן, במסגרת העתודה האקדמית, וקיבל תואר ראשון. את שירותו הסדיר עשה בשנים 1972–1978 והגיע לדרגת סגן-אלוף במילואים.
לפיש תואר שני בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב. את עבודת המוסמך, על "פרדוקסי האישוש ופתרונותיהם", כתב בהנחיית פרופ' מרסלו דסקל. את התואר השלישי בהיסטוריה ופילוסופיה של המדע השלים באוניברסיטת תל אביב בתום שנת השתלמות באוניברסיטת אוקספורד. התואר הוענק לו בשנת 1986. את עבודת הדוקטור "Antithetical knowledge: Whewell’s theory of Science, its development and historiographical implications", כתב בהדרכת פרופ' יוסף אגסי ואיש אוקספורד L.J. Cohen.
בשנת 1991 הצטרף למערכת כתב העת "אלפיים".
בשנת 1997 מונה לפרופסור חבר במכון להיסטוריה ולפילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן, ובשנת 2005 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.
בשנת 2006 הופקד על הקתדרה להיסטוריה ופילוסופיה של המדע ע"ש יוסף וסיל מייזר באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 1999–2005 כיהן כנשיא האגודה הישראלית להיסטוריה ופילוסופיה של המדע, ובין השנים 2004–2009 כיהן כראש בית הספר לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. הוא שב לכהן בתפקיד זה בין השנים 2014–2016.
מאז 2012 עומד פיש בראש המרכז ללימודים דתיים ובין-דתיים באוניברסיטת תל אביב.
בקיץ 2016 פרש לגמלאות והתמנה לפרופסור אמריטוס.
בשנת 2022 הוקם מרכז משותף לאוניברסיטת פרנקפורט ולאוניברסיטת תל אביב לחקר הדינמיקה הבין-דתית, אותו מנהלים פיש ועמיתו ליוזמה, איש אוניברסיטת פרנקפורט, Christian Wiese.
פיש שהה כעמית מחקר ב-Queen’s College, אוקספורד (1983-4), ב-Trinity College, קיימברידג' (1985, 1993), במכון ללימודים מתקדמים של ברלין (1991-2), במכון דיבנר להיסטוריה של המדע והטכנולוגיה ב-MIT (1996-7), במכון ללימודים מתקדמים, פרינסטון (2010-11), בקולגיום בודפשט (2011), ובמכון ללימודים מתקדמים של אוניברסיטת פרנקפורט (2013, 2016-17).
בשנים 2010–2017 כיהן כאחד מעורכי HOPOS, כתב העת של האגודה הבינלאומית לתולדות הפילוסופיה של המדע.
בשנים 1994–2016 כיהן כעמית מחקר בכיר במרכז קוגוד לחקר המחשבה היהודית בת זמננו, במכון שלום הרטמן, ירושלים.
בשנים 2003–2009 כיהן כחבר הנהלת "בצלם" - מרכז המידע הישראלי לזכויות האדם בשטחים, ונמנה עם יוזמי עצומה של אנשי אקדמיה ישראלים הקוראת לממשלה לאפשר לסטודנטים פלסטינים גישה חופשית ללימודים גבוהים.
פיש הוא יו"ר הוועד המנהל של תיאטרון "הנפש", וחבר הוועד המנהל של תזמורת הקאמרטה הישראלית ירושלים.
משפחתו
בשנת 1979 נישא לחנה, ולזוג שני ילדים. בתו ד"ר יעל פיש היא חוקרת ספרות חז"ל.
אחיו הצעיר ממנו בשנתיים הוא פרופ' דוד הראל, ולהם עוד שני אחים ואחות.
עבודתו המחקרית
מחקריו של מנחם פיש עוסקים בפילוסופיה של המדע, הרוח, הלשון והעצמי, בתולדות המדע הוויקטוריוני המוקדם, בחקר ספרות חז"ל, בפילוסופיה פוליטית, ובחקר הרציונליות. העניין הפילוסופי המרכזי העומד בבסיס מפעלו המחקרי היא שאלת הביקורת הנורמטיבית העצמית וגבולותיה, שלבירורה הפילוסופי מוקדש ספרו: The View from Within: Normativity and the Limits of Self-Criticism (שנכתב בשיתוף עם פרופ' יצחק בנבג'י מהפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב). לבד מהיותו מושא לבירור פילוסופי עקרוני, משמש הזיהוי בין רציונליות לביקורת עצמית, בידי פיש, כבסיס לארבעה פרויקטי המשך רחבי היקף.
הפרויקט השני הוא ספר שראה אור ב-2019 בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן הדן במחלוקת היסוד על אודות עצם המושג של נאמנות ומחויבות הדתית המצויה בספרות חז"ל. בספר זה שב פיש לעסוק בתרבות המחלוקת של ספרות חז"ל ובדיאלוג ההלכתי התלמודי כמופת לרציונליות.
הפרויקט השלישי הוא ניסיון חדש להתמודד עם הקמים על ערכי הציונות הפוליטית מבין תומכיה מבית. בספר זה, שראה אור ב-2021 בהוצאת אוניברסיטת תל אביב, בוחן פיש את המתח הפנים-מקראי בין התפיסה הפוליטית של הריבונות הישראלית המגולמת בראייה האומתית של מגילת רות, ובראיה המדינתית של ממלכת שלמה, לבין התפיסה האנטי-פוליטית, החיה בחסדי האל (ובחסות מלך פרס) של ירושלים הקסנופובית והמתבדלת של עזרא ונחמיה. למתח הזה, טוען פיש, השלכות חשובות לימינו לנוכח אימוץ והנצחת התפיסה האנטי-פוליטית של שיבת ציון כמושאן הבלעדי של תפילות הייחול והכמיהה לציון של סידור התפילה היהודי.
הרצאות Dagmar Westberg אותן נשא פיש באוניברסיטת פרנקפורט בינואר 2020, מציגות את ארבעת הפרויקטים הללו כמארג שלוב. ארבע ההרצאות יראו אור במרוצת 2023 בהוצאת Echter הגרמנית,מלוות בשמונה מאמרי ביקורת של חוקרים בני פלוגתא.
בשנת 2022 חבר פיש אל הציירת והקליגראפית דברה באנד כדי להציע קריאה פילוסופית חדשה, מקפת ופרטנית לספר קהלת, ברוח עבודותיו על הגבולות הנורמטיבים תלויי ההקשר של הרציונליות האנושית. הספר עתיד לראות אור בקיץ 2023 בהוצאת אוניברסיטת ביילור.
The Secret Code
The Secret Code הוא האלבום היפני הרביעי של להקת הבנים הקוריאנית TVXQ. האלבום יצא ב-25 במרץ 2009.
הצלחה במצעדים
ביפן הגיע The Secret Code למקום שני במצעד היומי עם 83,000 עותקים שנמכרו. ובמצעד השבועי הגיע גם למקום שני לאחר שמכר יותר מ-157,900 עותקים. האלבום הראה הצלחה רבה אף יותר בטאיוואן כשהגיע לראש מצעדי המוזיקה שם.
פן אחר בהצלחת האלבום היה הסינגלים שלו. ארבעה מתוך חמשת הסינגלים שמופיעים באלבום הגיעו למקום ראשון באוריקון (אתר המדרג אלבומים על פי מכירות ביפן).
תרומת חברי הלהקה לאלבום
קים ג'אג'ונג תרם שלושה שירים לאלבום. את Wasurenaide ("אל תשכחי") ג'אג'ונג כתב ועזר בהלחנתו, הוא גם הלחין את 9095 ואת 9096 שהיה שיר נסתר שלא הופיע ברשימת השירים. גם חבר הלהקה יוצ'אן תרם לאלבום. את Kiss the Baby Sky הוא כתב והלחין.
החידה שמאחורי האלבום
האלבום The Secret Code ("הקוד הסודי") נקרא בשמו מכיוון שנשתלו בו מספר סודות. הסוד הראשון שהתגלה קשור בשיר הנסתר, "9096". בסוף השיר נשמעים רחשים משונים, כאשר הופכים את השיר ומשמיעים אותו אחורה ניתן לשמוע את ג'אג'ונג אומר בקוריאנית: "אדם כמוך לא יכול לשמוע מה שאני אומר".
בצילומי האלבום מפוזרים מספרים. בתמונה אחת קיימות הספרות: 6, 5, 0, 8 ,4, במקשי טלפון ספרות אלו יוצרות את האות האנגלית T שמייצגת את שם הלהקה - TVXQ.
בחיבור ספרות ממספר תמונות התקבלו שני המספרים: 9095 ו-7. "9095" הוא שמו של אחד השירים באלבום והוא גם השיר השביעי בו. ניתן להגיד על כך שזהו צירוף מקרים אך נאמר על השיר "9095", באחד מראיונות הלהקה, שהוא מייצג את שם האלבום.
סרגיי זריאנקו
סרגיי זריאנקו (ברוסית: Сергей Зарянко;  6 באוקטובר 1818 - 1 בינואר 1870 ) היה צייר דיוקנאות רוסי ומורה לאמנות ממוצא בלארוס.
ביוגרפיה
הוא היה בנו של צמית באחוזת משפחת לובומירסקי. לאחר שאביו קיבל את חירותו, הם עברו לסנט פטרבורג ונכנסו לעבוד אצל אלכסנדר גוליצין, שלימים יהיה שר בממשלה. הוא גילה כישרון מוקדם לאמנות וקיבל את שיעוריו הראשונים מווסילי אבורין. בשנת 1834, הודות להמלצה של אלכסיי ונציאנוב, הוא הצליח להתחיל להשתתף בשיעורים באקדמיה הקיסרית לאמנויות.
בתחילה הוא צייר פנים ולא דיוקנאות ולמד ציור נוף אצל מקסים וורובייב. בשנת 1836 הוענקה לו מדליית כסף. שנתיים לאחר מכן, הוא קיבל את התואר "אמן" וזכה במדליית כסף נוספת ב-1841.
בשנת 1843, הוא קיבל תואר "אקדמי" ונסע למוסקבה, שם הפך למורה במכון הצבאי של אלכסנדרוב ועבד כצייר איקונות. החל משנת 1846, הוא גם נתן שיעורים בבית הספר לאדריכלות של ארמון מוסקבה, אך עד מהרה חזר לסנט פטרסבורג והחל לצייר פורטרטים.[2] בשנת 1849, ציוריו של הגנרל פיוטר קרלוביץ' לומנובסקי (1798–1860) וזמר האופרה, אוסיפ פטרוב, ביססו את המוניטין שלו בתחום זה. בשנה שלאחר מכן, דיוקנו של פיודור טולסטוי זיכה אותו בתואר "פרופסור".
ב-1856, בהמלצתו של פיאודור פרינישניקוב, הוא החל לעבוד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה כפרופסור בכיר לציור והיו בו תלמידים בולטים רבים; כולל וסילי פרוב, אילריון פריאנישניקוב ו-וסילי פוקירב. הוא צייר מעט במהלך שנות ה-60, והתמקד במקום זאת בהוראה לאחר שסבל בעיניו במשך שנים רבות.
אמירתאיוס
אמירתאיוס (ביוונית: Ἀμυρταῖος) הנסיך של סאיס (או אמנרידיסו), היה הפרעה היחיד בשושלת ה-28 של מצרים העתיקה, וככל הנראה מקורב לשושלת ה-26  (השושלת הסאיטית). הביא לקיצו של הכיבוש הפרסי הראשון ושלט במצרים בשנים 404 לפנה"ס - 399 לפנה"ס.
קורותיו
אמירתאיוס מוזכר במקורות היווניים; בכתבים דמוטיים מכונה אמנרידיס (ככל הנראה על שם האל המצרי אמון). ככל הנראה היה נכדו של אמירתאיוס מסאיס שהנהיג מרד כנגד הפרסים בשנים 465 לפנה"ס - 463 לפנה"ס, יחד עם בעל בריתו הלובי אינארוס, כנגד האחשדרפן של מלך פרס ארתחששתא הראשון.