cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זכות הבחירה לכנסת
דעות בעד ונגד ההצעה
תומכי ההצעה מודעים לבעייתיות שבה לפיה נשאלת השאלה כיצד להרחיב את נגישות ההצבעה לאותם אזרחים תושבי ישראל השוהים בחו"ל באופן זמני בלבד, מבלי לאפשר הצבעה לאלה שהיגרו מישראל ואינם מתכוונים לחזור אליה, או לאלה שמחזיקים באזרחות ישראלית מכוח חוק השבות אך לא חיו בה בפועל. הפתרון המעשי היחידי לִברור בין שני טיפוסי האזרחים הללו הוא באמצעות קביעת קריטריונים המשלבים דרישה של אזרחות ושהות בישראל. מתנגדי ההצעה טוענים כי הבעייתיות רבה מדי, וכי אין ביטחון שאפשר להפעיל בצורה אפקטיבית קריטריונים ברורים לאבחנה בין סוגי הציבור השונים. הם מצביעים על הסכנה הטמונה בכך שאוכלוסיות גדולות שאינן חיות ולא תחיינה בישראל, עלולות להכריע בחירות צמודות. אולם, קיימים כאמור יוצאים מן הכלל ובתיקון לחוק הבחירות לכנסת נקבע כי תותר הצבעתם של אוכלוסיות מיוחדות הכוללות עובדי מדינה, עובדי הסוכנות היהודית, ההסתדרות הציונית העולמית, קרן קיימת לישראל וקרן היסוד – השוהים דרך קבע בחו"ל מתוקף עבודתם. כמו כן תותר הצבעת בני-זוגם וילדיהם עד גיל 20 וזאת בקלפיות מיוחדות אשר תוצבנה בנציגות דיפלומטית או קונסולארית של ישראל. בנוסף לכל אלה, מסדיר החוק את זכות הבחירה של חיילים ושוטרים, ימאים בכלי שיט ואסירים בבתי-סוהר ובבתי-מעצר. בעוד במדינות מסוימות בעולם נשללת זכות הצבעתם של אנשים הלוקים בשכלם או בנפשם מחשש כי לא יקיימו בחירה מושכלת, בישראל אין כל הגבלה על הצבעה של חולי נפש. במקביל לבעייתיות של קביעת כשירותו השכלית או הנפשית של אדם להצביע, בסעיף 5 לחוק יסוד: הכנסת מתאפשרת שלילת זכות הצבעה של הלוקים בשכלם או בנפשם במקרה שבית משפט החליט על כך. אולם מכיוון שמעולם לא נחקקו כל הוראות חוק מתאימות, בפועל לא נשללה מעולם זכותו של אזרח להצביע על רקע של אי-כשירות נפשית או שכלית.
הזכות להיבחר ומגבלותיה
כמו הזכות לבחור גם הזכות להיבחר היא מיסודות המשטר הדמוקרטי שמתבסס על שוויון בין הזכויות. עיקרון השוויון חל גם על הזכות להיבחר שהרי אחד מן התנאים הבסיסיים לקיום דמוקרטיה מודרנית היא זכות השתתפות מלאה בחיים הפוליטיים לכל אוכלוסיית המבוגרים המתגוררים דרך קבע במדינה. הבטחת הזכות להיבחר מממשת את חירות בני האדם החיים בדמוקרטיה, ומספקת ערובה ראשונה במעלה לכך שהשלטון יפעל עבור העם, בשם העם ועל ידי העם. סעיף 6 בחוק הגדיר את הזכות להיבחר וקבע כי "כל אזרח ישראלי, שביום הגשת רשימת המועמדים הכוללת את שמו הוא בן עשרים ואחת שנה ומעלה, זכאי להיבחר לכנסת, זולת אם בית משפט שלל ממנו זכות זו על פי חוק או שנידון, בפסק דין סופי, לעונש מאסר בפועל לתקופה העולה על שלושה חודשים וביום הגשת רשימת המועמדים טרם עברו שבע שנים מהיום שגמר לרצות את עונש המאסר בפועל, אלא אם כן קבע יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית כי אין עם העבירה שבה הורשע, בנסיבות העניין, משום קלון". גם במקרה זה, שני התנאים העיקריים לזכות להיבחר הם הגיל והאזרחות. בשונה מסעיף 5 בחוק, כשרות הגיל קובעת כי על המועמד להיבחר להיות בן 21 ומעלה כאשר המועד לקביעת הגיל הוא יום הגשת רשימת המועמדים לבחירות, הכוללת את שמו של המועמד. כשרות האזרחות קובעת כי על המועמד להיבחר להיות אזרח ישראל. בניגוד לסעיף 5 הסייגים המנהליים אינם מתקיימים. מועמד להיבחר לכנסת אינו חייב להיות רשום במרשם התושבים ובפנקס הבוחרים, והוא יכול להיבחר אף אם אין בידו תעודת זהות או אף אם אינו נוכח בארץ בעת הבחירות. הבדל נוסף הוא סוגיית המאסר לפיה אדם אינו בעל זכות להיבחר במידה וריצה תקופת מאסר של שלושה חודשים ומעלה, ובעת הגשת מועמדותו טרם עברו שבע שנים מיום שחרורו. כל זאת אלא אם קבע יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית כי בעבירתו של האדם לא היה משום קלון.
קול המון כקול שדי
קוֹל הָמוֹן כְּקוֹל שַׁדַּי (כלומר: "קולם של הרבים - הוא כמו קולו של האלוהים"; "אל שדי" הוא אחד משמות האל) הוא הנוסח העברי של האמרה הלטינית VOX POPULI, VOX DEI - אמרה המורה שיש לייחס משקל רב לדעת הציבור ואין לזלזל בה.
זכות הבחירה לכנסת
הזכות להיבחר ומגבלותיה
סעיף 7 בחוק מגדיר מיהם בעלי תפקידים בעלי זכות בחירה, אך משוללי הזכות להיבחר לכנסת בין אם מעצם תפקידם, בין אם בזמן כהונתם ובין אם כהונתם היא בשכר. זאת כדי למנוע היווצרות של ניגודי אינטרסים, למנוע ריכוזי עוצמה וכפל תפקידים בידי נושאי תפקידים ממלכתיים וכן לבלום ניסיונות השפעה לא כשרים מצד בעלי שררה אשר יש באפשרותם לעשות שימוש לרעה בסמכותם, והם:
קול המון כקול שדי
האמרה הלטינית
האמרה הלטינית הופיעה לראשונה בכתב באיגרת ששלח המלומד והמחנך האנגלי אלקווין אל קרל הגדול, מלך הפרנקים, בשנת 798. באיגרת זו, הידועה בשם "תוכחת מוסר לקרל", כתב אלקווין:, ובתרגומו של גדליה אלקושי:. יש לתת את הדעת אפוא על כך שאין מדובר במתן כבוד לקול ההמון, כי אם להפך, בביקורת על הליכה אחר קול העם.
זכות הבחירה לכנסת
הזכות להיבחר ומגבלותיה
סעיף 7א נכנס כתיקון לחוק ביולי 1985 והוא מתייחס לרשימות מועמדים. הסעיף קובע כי יש למנוע השתתפות רשימת מועמדים או מועמד בתוך רשימת מועמדים, אם מתקיים במטרותיהם או במעשיהם, במפורש או במשתמע, אחד משלושת התנאים הבאים: תיקון זה הגיע לאחר הדיון שהתרחש בשנה לפני כן, כאשר ועדת הבחירות המרכזית פסלה את רשימת כ"ך מריצה לכנסת, אך בג"ץ אישר לבסוף, בעקבות הטענה שעד שלא יחוקק תיקון בחוק שיסמיך את ועדת הבחירות לפסול מועמד מן הטעמים המפורטים בתיקון. בפס"ד דן השופט אלון בעקרונות המשפט העברי על פיהם יש להסדיר את השאלה את מי ראוי לפסול מריצה לכנסת.
קול המון כקול שדי
האמרה הלטינית
מתן כבוד לקולו של העם מופיע בחיבורו של סנקה "ויכוחים", שבו נאמר:.
זכות הבחירה לכנסת
הזכות להיבחר ומגבלותיה
עד לשנת 1985 לא היו שום מגבלות שהתייחסו למטרותיהן האידאולוגיות של רשימות. בשנת 1965 ביקשה "רשימת הסוציאליסטים" להתמודד בבחירות לכנסת השישית אך נפסלה מלהתמודד על ידי ועדת הבחירות "היות שיוזמיה שוללים את שלמותה של מדינת ישראל ואת עצם קיומה". בא כוח הרשימה ערער לבית המשפט העליון על החלטה זאת. בפסק דינו בית המשפט אמנם הדגיש את עקרון היסוד שלפיו לא תוגבל זכות ההתמודדות בבחירות, שהיא זכות יסוד, אולם הצהיר כי הוועדה רשאית לפסול רשימה השואפת לבטל את המדינה, להמיט שואה על רוב תושביה שלמענם הוקמה ולהתחבר עם אויביה. מקרה זה היה המקרה היחיד שבו הכיר ביהמ"ש העליון ב"עקרון על" שהביא לפגיעה בזכויות היסוד של התמודדות בבחירות ללא קביעה מפורשת של החוק.
קול המון כקול שדי
הנוסח העברי
האמרה "קול המון כקול שדי" איננה אמרה שמקורה יהודי. הנוסח העברי מופיע במכתב של רבי מאיר עראמה, בן המאה ה-15. בנוסח מעט שונה:, מופיעה האמרה בספר "נחלת אבות", פירושו של רבי יצחק אברבנאל למסכת אבות, כחלק מפירושו לאמרתו של רבי חנינא בן דוסא,. אמרה זו היא למעשה מקור קדום של התפיסה "קול המון כקול שדי". וכביאורו של המהר"ל:
זכות הבחירה לכנסת
הזכות להיבחר ומגבלותיה
לסיכום, ניתן להציג את הזכות לבחור ולהיבחר לכנסת כך:
צינון
עד לשנת 1959 לא נדרשו עובדי מדינה וקציני צבא בכל דרגה שהיא לעזוב את עבודתם או תפקידם בטרם התמודדו לכנסת. עם הגשת הרשימה שבה נכללו הופסקו עבודתם או שירותם עד ליום הבחירות (ואם נבחרו - כל עוד היו חברי כנסת). בשנת 1959 נקבעה תקופת צינון קצרה לקצינים בשירות קבע, בכל דרגה, ולעובדי מדינה בדרגות הבכירות, כך שיוכלו להתמודד רק אם פרשו מתפקידם 100 ימים לפחות קודם לבחירות. הגדרת הדרגות הבכירות שבהן עובד נדרש לצינון השתנתה במהלך השנים עד שנקבע בתיקון חוק הבחירות לכנסת בשנת 1992 כי הצינון יידרש מכל עובדי המדינה והתאגידים שהוקמו בחוק בארבע הדרגות העליונות של כל דירוג. בשנת 1993 נקבע כי גם שוטרים וסוהרים לא יוכלו להיות מועמדים לכנסת אלא אם כן פרשו מתפקידם 100 ימים לפחות קודם לבחירות.
קול המון כקול שדי
מימוש הכלל
הכלל "קול המון כקול שדי" בא לידי ביטוי בולט במנהג שנוצר על ידי העם או נתקבל על ידי העם ומשמש כמקור מחייב במשפט ובהלכה. הרמב"ם מביא כנימוק לתקפות התלמוד את הטעם . לעיתים פוסקי הלכה מביאים ראיה לחיזוק תקפות של הלכה מכך ש"פשט המנהג" בציבור. הדמוקרטיה מבוססת אף היא על הכרעת הרוב, שהיא קול ההמון. יחד עם זאת, להסתייגותו של אלקווין, המופיעה לעיל, קדמה ההסתייגות המקראית.
לזיהוי קול ההמון מקובלות בימינו דרכים אחדות, ובהן:
זכות הבחירה לכנסת
צינון
בשנת 2001 נחקק חוק תקופת צינון למשרתים בכוחות הביטחון, שתיקן את סעיף 56 לחוק הבחירות לכנסת כך שנקבעה לקציני צבא בדרגת אלוף ומעלה, לקציני משטרה בדרגת ניצב ומעלה, לראש השב"כ, לראש המוסד ולנציב בתי הסוהר תקופת צינון של שישה חודשים. באותו חוק נקבעה תקופת צינון דומה לבעלי תפקידים אלה גם לגבי כהונה כשרים. תקופת הצינון לא חלה על כהונה כשרים במהלך כהונתה של הכנסת ה-15 וכך נוצר מצב ששאול מופז, אשר התמנה לשר הביטחון פחות משלושה חודשים לאחר שחרורו מצה"ל, נפסל על ידי ועדת הבחירות המרכזית מהתמודדות לכנסת ה-16 שכן בין שחרורו לבין הבחירות עברו רק חמישה חודשים ו-17 ימים. מופז ערער על פסילתו זאת ואף טען כי חוק הצינון נחקק בניגוד לחוק יסוד: הכנסת. ערעורו זה נדחה על ידי בית המשפט העליון. בנוסף במסגרת תיקון זה נקבעה הקלה לנושאי משרה אחרים אשר יכולים, במקרה של הקדמת בחירות כך שנותרו פחות מ-110 ימים מיום הקדמת הבחירות ועד הבחירות, להתפטר מתפקידם תוך 10 ימים מהקדמת הבחירות ולהתמודד בבחירות. בשנת 2007 הוארכה תקופת הצינון של בכירי מערכת הביטחון לשלוש שנים (ובתנאי שלא התקיימו בחירות בין סיום שירותם לבין מערכת הבחירות שבה מבקשים אותם בכירים להתמודד בה.
הצעות שינוי לחוק
מדי פעם עולה ההצעה לאפשר גם לישראלים המתגוררים מחוץ למדינה להצביע בבחירות. בכנסת החמש עשרה העלה משה ארנס הצעת חוק כזו, אך היא לא התקבלה. בשנת 2010 העלה בנימין נתניהו הצעה כזו בממשלה ושרים רבים תמכו בה, אך היא לא קודמה. להצעה כזו מתנגדים רבים. בתגובה להצעה אמר חיים אורון: "ראוי שאת נבחרי הארץ ודיוקנה יקבעו רק אלה החיים בה."
עמק תפארת
עמק תפארת הוא סרט קולנוע ישראלי שהועלה לאקרנים בשנת 2011 בבימויה של הדר פרידליך, עם בתיה בר, גילי בן אוזיליו ורות גלר בתפקידים הראשיים.
התסריט הוא על חברת קיבוץ, אלמנה בת 80 שעולמה מתמוטט כאשר הקיבוץ שהקימה נמצא בתהליך של הפרטה.
לתפקיד הראשי נבחרה בתיה בר (1929–2022), חברת קיבוץ גשר ולצידה משחקת גילי בן אוזיליו כבתה. זהו סרטה האחרון של גילי בן אוזיליו שנפטרה מסרטן לאחר תום הצילומים והסרט הזה מוקדש לזכרה.
הדר פרידליך זכתה בפרס בימויו של סרט ביכורים בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
בתיה בר הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
טליה גלאון הייתה מועמדת לפרס אופיר לצילום הטוב ביותר.
הסרט זכה בפרס המבקרים בפסטיבל הקולנוע הים תיכוני במונפלייה ובציון לשבח בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי סן סבסטיאן.
תקציר העלילה
חנה מנדלסון (בתיה בר) היא אלמנה בת 80 באחד הקיבוצים בעמק בית שאן. היא ממקימי הקיבוץ ועובדת שנים בגינון. כעת מבקש ממנה מנהל הגינון (אלי טל) להפסיק לעבוד כי אין לו ביטוח עליה. בתיה ממשיכה בסתר לעבוד בגינון בלילות עד שהגנן הראשי מחליף לאכזבתה את מנעול המשתלה.
הקיבוץ על סף פשיטת רגל. בחדר האוכל גובה עודדה (הדס פורת) תשלום מהחברים. בתהליך ההפרטה נאלצת בתיה לפתוח חשבון בנק ולקבל פנקס צ'קים. כל זה פוגע ביסודות השוויון וההדדיות בקיבוץ, לו הקדישה את כל חייה.
בקיבוץ גרה גם בתה היחידה יעל (גילי בן אוזיליו) שמונתה ל"מנהלת הקהילה" ומקבלת החלטות קשות כמו סגירת חדר האוכל. זה מביא לחיכוכים ביניהן והיחס בין בתיה ליעל שלא היה טוב עוד מקודם, הולך ומתערער. יעל מקבלת לבסוף משרת ניהול קיבוץ אחר והיא נפרדת ממנה.
את מקומה של יעל תופסת הנערה נעמה (הדר אביגד) שמתייחסת לבתיה כמו אמא שלה.
בשכנות לבתיה גרה מרים (רות גלר) שנוטרת שנים טינה לבתיה על שמנעה ממנה המשך לימודי נגינה בפסנתר.
האדם היחדי בקיבוץ אותו אוהדת בתיה הוא מנהל הארכיון שמעון (אלי בן רעי). כשהוא מאושפז היא מבקרת אותו בבית החולים ואחר כך סועדת אותו בבית האבות בקיבוץ שנקרא "בית שורשים", עד שהוא נפטר.
בתיה מקווה שהקיבוץ ישפץ את הארכיון אך מודיעים לה שזה לא ריווחי והארכיון יחוסל.
בתיה נכנסת לדיכאון ובדיוק בזמן זה מתקרבת אליה רות, מכינה לה מרק והן צועדות לבסוף ביחד בשבילי הקיבוץ לאחר עשרות שנות טינה.
הכל על הפנים!
הכל על הפנים! (באנגלית: !Everything sucks) היא סדרת טלוויזיה דרמה-קומית אמריקאית שנוצרה על ידי בן-יורק ג'ונס ומייקל מוהן. עשרה פרקים של חצי שעה הוזמנו על ידי נטפליקס, והסדרה שודרה לראשונה ב-16 בפברואר 2018.
עלילה
"הכל על הפנים!" מתמקדת בשתי קבוצות של תלמידים (מועדון וידאו ומועדון דרמה) בתיכון בורינג שבאורגון בשנת1996.
לוק אוניל הוא תלמיד בתיכון בורינג, הלומד עם חבריו מק'וויד וטיילר, שנתפסים כמנודים חברתית. ביום הראשון של בית הספר התיכון (כיתה ט'), הם מצטרפים ל"מועדון הווידאו", שם לוק מתלהב מקייט מסנר, תלמידת כיתה י' ובתו של מנהל בית הספר. קייט, לעומתו, מתחילה לתהות על מיניותה ו"נדלקת" על תלמידה במגמת הדרמה, אמלין אדריו, שיוצאת עם תלמיד הדרמה אוליבר שרמרורן. למרות זאת, מתחילה קייט לצאת עם לוק, לאחר התפשטות השמועה ברחבי בית הספר על היותה לסבית.
כאשר קייט הרסה בשוגג תפאורה של מחזה, ובעקבות זאת הוא התבטל, לוק וחבריו מציעים שמועדון הווידאו ומועדון הדרמה יתאחדו ליצירת סרט משתוף שיוקרן לכל בית הספר. בינתיים, לוק מתעסק במציאתן של קלטות HVS שאביו יצר לפני שעזב אותו ואת אימו. אמו של לוק, שרי, מתחילה להתקרב אל קן, אביה של קייט ומנהל בית הספר בורינג, בעקבות פגישה שדנה בלוק במשרד המנהל. במהלך הסדרה קייט מתחילה לפתח רגשות לאמלין חברתו של אוליבר, לאחר שאוליבר נוטש את אמלין ועוזב לניו יורק אמלין שבורה היא וקייט מתחברות ואמלין מתחילה לפתח רגשות כלפי קייט שניהן מתוודות על רגשותיהן והופכות לזוג בלי ידיעתו של אביה בסוף העונה קייט כמעת מספרת לאביה שהיא לסבית אך בסוף לא סיפרה.
ביקורות
"הכל על הפנים!" קיבלה ביקורות מעורבות. Review aggregator Rotten Tomatoes נתן לעונה הראשונה דירוג של 72% המתבסס על 47 ביקורות, ודירוג משוקלל של 6.1 מתוך 10. הקונצנזוס הביקורתי של האתר קובע: "סדרה פגומה שמתקתקת על כל קופסאות הנוסטלגיה. הכל על הפנים! עדיין מצליחה לכבוש את הלב". Review aggregator Metacritic נותן לעונה הראשונה דירוג של 62 מתוך 100 המבוסס על 19 מבקרים.
אינסטרומנטליזם (פרגמטיזם)
אִינְסְטְרוּמֶנְטָלִיזְם, בפילוסופיה אמריקאית, הוא זרם בפילוסופיה הפרגמטית שפותח באוניברסיטת שיקגו על ידי ג'ון דיואי ועמיתיו.
זרם זה נחשב על ידי תומכיו כשיטה להתמודדות עם קשיים, בעיקר כאלה שצצים באופן מיידי לאחר ניסיון כושל להתמודדות עם סיטואציה חדשה. על פי דוקטרינה זו, מחשבה מורכבת מהנוסחה של תוכניות ודפוסים, בהם שיוצאים אל הפועל, בהם כאלה הנשארים כרעיונות שאינם יוצאים אל הפועל; בכל אחד מהמקרים, יעדיה של המחשבה הם הרחבת ההתנסות ופתרון מוצלח של בעיות.
בהשקפה זו, רעיונות וידע הם תהליכים פונקציונליים; רוצה לומר, הם משמעותיים רק כאשר הם מהווים אמצעי לפיתוח ההתנסות. במילים אחרות, אינסטרומנטליזם הוא זרם בפילוסופיה הטוען כי טיבו של רעיון נמדד על פי ערכו המעשי בחיים והיכולת להשתמש בו ככלי לפתרון בעיות.
גנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי
גנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי (באנגלית: radioisotope thermoelectric generator; בראשי תיבות: RTG) הוא מחולל המפיק כוח חשמלי מדעיכה רדיואקטיבית. במתקנים מסוג זה, החום הנפלט מהחומר הרדיואקטיבי מומר לחשמל דרך אפקט סיבק, בעזרת צמד תרמי.
גנרטורים מסוג זה מסוגלים לספק זרם חשמל יציב לאורך שנים רבות. הם משמשים כמקור כוח למתקנים בלתי מאוישים, כגון מגדלורים שנבנו בעבר בברית המועצות. מספר קוצבי לב ישנים כוללים RTG; כיום, מרבית קוצבי הלב משתמשים בסוללת ליתיום-יון. גנרטורים כאלו מספקים כוח גם למשימות חלל שונות, לרבות לוויינים, גשושיות (בכללן צמד החלליות וויאג'ר וניו הורייזונס) ורוברים (בכללם קיוריוסיטי).
עקרון עבודה
המחולל בנוי ממכל עמיד המכיל בתוכו את החומר הרדיואקטיבי, יסוד רדיואקטיבי, כמו פלוטוניום, הוא יסוד לא יציב, אשר דועך ובסופו של תהליך הדעיכה, הוא הופך לאיזוטופ יציב של עופרת. תהליך הדעיכה הזה מייצר חום רב. צמדים תרמיים ממוקמים בקירות המכל והם מחוברים אל תוכנו החם מצידם האחד ולצלעות קירור מצידם השני. הפרש הטמפרטורות בין הדלק הרדיואקטיבי החם לצלעות הקירור הקרות גורם ליצירת מתח חשמלי בצמד התרמי, שמאפשר זרימת זרם חשמלי וביצוע עבודה. החומר הרדיואקטיבי הוא לרוב פלוטוניום-238 מכיוון שהוא דורש את מינימום עמידות חומר המכל ויש לו את תוחלת החיים הגדולה ביותר. יש לו זמן מחצית החיים של 88 שנים, כך שהוא מספיק טוב עבור משימות מחקר של מערכת השמש. עם זאת, הצמדים התרמיים מאבדים מאמינותם והם מקצרים את זמן החיים של גנרטור כזה. בארצות הברית, המחוללים הללו הם בדרך כלל מטיפוס SNAP והם שימשו במשימות חלל שונות.
שימושים במשימות חלל
האפשרות להשתמש באנרגיה סולארית מוגבלת בחלל. הן בגלל מרחק רב מהשמש המוריד את הניצולת עבור חלליות, והן בגלל מעברי יום-לילה, ובלאי של מצברים עבור רוברים על כוכבי לכת שונים (בעיקר על מאדים). מסיבות אלו רווח השימוש במחולל תרמואלקטרי במשימות חלל שונות, ומהווה פתרון אמין המספק הספק חשמלי יציב, לאורך זמן ארוך, ובמקרים מסוימים אף לעשרות שנים. הגנרטור הרדיואיזוטופי הוא הפתרון המועדף במשימות חלל שצורכות כמה מאות ואט לכל היותר.
אפרים הרצנו
אפרים הרצנו (1912 - ספטמבר 1987) היה מפתח משחקי שולחן ישראלי. המשחק המפורסם ביותר של הרצנו הוא רמיקוב, המשחק הפופולרי השלישי בתפוצתו בעולם.
אודות
הרצנו עלה לישראל בשנות הארבעים לאחר מלחמת העולם השנייה, והמשיך בפיתוח הרמיקוב בחצר ביתו בבת-ים ולבסוף יצא המשחק לשוק הישראלי והצליח, וב-1977 יוצא לארצות הברית ומשם לרחבי העולם. הרמיקוב היה משחק השולחן הנמכר ביותר בארצות הברית ב-1977.
בשנת 1978 הקים הרצנו את חברת "למדע תעשיות קלות בע"מ" אשר מתמחה בפיתוח וייצור של משחקי העשרה חינוכיים ומשחקי קופסה עבור ילדים ומבוגרים. מפעל החברה ממוקם בערד ומעסיק כ-60 עובדים, המייצרים יותר מ-6 מיליון משחקים בשנה, בעיקר לייצוא. בשוק הישראלי המקומי מוצרי החברה נמכרים תחת שם המותג "קודקוד". החברה נמצאת בבעלות ילדיו של הרצנו, מריאנה ומיכה.
נפטר בספטמבר 1987.
מוקדמות יורו 2012
מוקדמות יורו 2012 הוא טורניר כדורגל שנערך בין אוגוסט 2010 לנובמבר 2011, ובמסגרתו התמודדו 51 נבחרות לאומיות החברות באופ"א על 14 מקומות ליורו 2012 שנערך באוקראינה ובפולין. נבחרת אוקראינה ונבחרת פולין העפילו אוטומטית כנבחרות המארחות של הטורניר. לאוקראינה זו היתה השתתפות בכורה ביורו.
הנבחרות המשתתפות חולקו ל-9 בתים. הנבחרת שסיימה ראשונה בכל בית העפילה לטורניר הגמר. בנוסף, מבין הנבחרות שסיימו במקום השני העפילה הנבחרת בעלת המאזן הטוב ביותר. שמונה הנבחרות הנותרות שסיימו במקום השני התמודדו במשחקי פלייאוף על ארבעת המקומות הנותרים.
הגרלת הבתים
הגרלת משחקי המוקדמות נערכה בהיכל הקונגרסים בוורשה שבפולין ב-7 בפברואר 2010. הנבחרות חולקו ל־6 דרגים על פי מקדם אופ"א לנבחרות לאומיות לסוף שנת 2009, שחושב בהתבסס על הישגי הנבחרות בטורנירים הבאים: ספרד דורגה ראשונה באופן אוטומטי, כאלופה המכהנת, אך בכל מקרה היא דורגה ראשונה גם לפי דירוג אופ"א. לאחר מכן הוגרלו 51 הנבחרות לתשעה בתים, ששת הבתים הראשונים מכילים שבע נבחרות, אחת מכל דרג, ושלושה בתים מכילים שש נבחרות, אחת מכול שש הדרגים העליונים. להגרלה הוצבו מספר סייגים מסיבות פוליטיות: להלן הדרגים (נבחרות בכתב מודגש העפילו לטורניר, נבחרות בכתב נטוי השתתפו בפלייאוף):
בית א'
גרמניה העפילה ליורו עם מאזן מושלם של עשרה ניצחונות. עיקר המאבק על המקום השני התרחש בין טורקיה ובלגיה. בלגיה הייתה זקוקה לניצחון חוץ על אזרבייג'ן כדי להגיע למקום השני, אך סיימה בתוצאה 1-1. טורקיה העפילה לשלב משחקי ההצלבה.
בית ב'
רוסיה העפילה ליורו מהמקום הראשון. אירלנד העפילה למשחקי ההצלבה. סלובקיה, שהגיעה לשמינית הגמר במונדיאל 2010 הובסה על ידי ארמניה, המפתיעה של הבית, במשחקי הבית והחוץ.
בית ג'
העפילה מהמקום הראשון בבית. המפתיעה העפילה למשחקי ההצלבה מהמקום השני בבית, לאחר ניצחון חוץ 3–1 על ולאחר ניצחון על. עוד זכור מבית זה משחק נוסף בין אסטוניה לסרביה שנערך בשלג סוער והסתיים בתוצאה 1–1. התקשורת בסרביה טענה שהשלג הכבד עצר כדורים שבעטו הסרבים לעבר השער האסטוני, ואף הפריעו למהלכים של נבחרת סרביה. למקום האחרון בבית הגיעה שסיימה את הקמפיין עם 4 נקודות בלבד.
בית ד'
נבחרת צרפת העפילה לטורניר היורו מהמקום הראשון עם 21 נקודות. הפסד ותיקו שעשתה עם נבחרת בלארוס, שנחשבת לנבחרת מדרג רביעי, הורידה אותה לקבוצת הדרג השני בהגרלת הבתים למונדיאל 2014. בוסניה-הרצוגובינה העפילה למשחקי ההצלבה עם 20 נקודות. נבחרת לוקסמבורג סיימה במקום האחרון עם ניצחון אחד בלבד.
בית ה'
נבחרת הולנד רשמה הופעה מעולה עם מאזן כמעט מושלם במוקדמות היורו, והשיגה 27 נקודות. במהלך הקמפיין הביסה את סן מרינו, שלא זכתה לנקודה אחת בלבד בקמפיין זה, בתוצאה 11–0. שוודיה העפילה מהמקום השני ליורו ללא צורך במשחקי פלייאוף, זאת מכיוון שהייתה בעלת המאזן הטוב ביותר מבין הנבחרות שסיימו במקום השני. בנוסף, רשמה שוודיה ניצחון ביתי על הולנד בתוצאה 3–2.
בית ו'
נבחרת יוון סיימה ראשונה בבית עם 24 נקודות, לאחר שלא הפסידה באף משחק - מאזנה היה 7 ניצחונות ו3 תוצאות תיקו. קרואטיה נשלחה למשחקי ההצלבה עם 22 נקודות. ישראל סיימה שלישית עם 16 נקודות, זאת לאחר שאיכזבה במשחק הבית מול יוון וסיימה בהפסד 1-0 באצטדיון בלומפילד. נבחרת לטביה רשמה הופעה ממוצעת וסיימה במקום הרביעי עם 11 נקודות. נבחרת גאורגיה סיימה במקום החמישי עם 10 נקודות, לאחר שהדהימה את קרואטיה בניצחון 1-0 בטביליסי, ובתיקו חוץ 1-1 עם יוון. מלטה סיימה במקום האחרון עם נקודה אחת בלבד.
בית ז'
נבחרת אנגליה סיימה במקום הראשון בבית עם 18 נקודות, על אף שהתקשתה במספר משחקים. נבחרת מונטנגרו, שדורגה בדרג החמישי במוקדמות, הפתיעה וסיימה במקום השני בבית. שווייץ שסומנה על ידי התקשורת כמעפילה בטוחה מהמקום השני בבית זה, סיימה במקום השלישי. בולגריה סיימה במקום האחרון בבית. במשחק בין אנגליה לבולגריה בטורניר, בו אנגליה ניצחה בתוצאה 3-0, צעקו אוהדי בולגריה הערות גזעניות וכן שרקו שריקות בוז לעבר שחקניה השחורים של נבחרת אנגליה.
בית ח'
נבחרת דנמרק סיימה במקום הראשון בבית עם 19 נקודות, זאת לאחר שניצחה את נורווגיה 2-0 בקופנהגן, ורשמה ניצחון ביתי בתוצאה 2-1 על נבחרת פורטוגל. נבחרת פורטוגל סיימה במקום השני עם 16 נקודות, לאחר הפסד חוץ לנורווגיה ולדנמרק. נבחרת קפריסין שסיימה במקום האחרון בבית, הפתיעה אף היא את פורטוגל כאשר סיימה נגדה בתוצאה 4-4 בליסבון. נבחרת איסלנד סיימה במקום הרביעי.
בית ט'
ספרד, אלופת העולם של המונדיאל האחרון, העפילה מהמקום הראשון בבית עם 24 נקודות. לאחר קרב מותח על המקום השני בבית שהתרחש בין סקוטלנד לצ'כיה, העפילה צ'כיה למשחקי ההצלבה. ליטא סיימה במקום הרביעי בבית עם 5 נקודות, וליכטנשטיין עם 4 נקודות במקום האחרון בבית, לאחר שרשמה ניצחון 2–0 ביתי מפתיע על ליטא.
הגרלה
הנבחרות חולקו לשני דרגים, לפי מקדם אופ"א ששימש גם בהגרלת שלב הבתים:
משחקים
קרואטיה ניצחה 3–0 והעפילה ליורו 2012.
אירלנד ניצחה 5–1 והעפילה ליורו 2012.
צ'כיה ניצחה 3–0 והעפילה ליורו 2012.
פורטוגל ניצחה 6–2 והעפילה ליורו 2012.
יחסי גרנדה–צרפת
יחסי גרנדה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גרנדה לבין הרפובליקה הצרפתית.
הסכמים
רוב ההסכמים הדו-צדדיים בין שתי המדינות נחתמו בעניין החוב שגרנדה צריכה להחזיר לצרפת.
הסכם בילטרלי ראשון בנוגע לחוב נחתם ב-29 במרץ 2007. הסכם על החזרי החובות שנתקבלו עד שנת 2009 במסגרת הפרויקטים השונים בגרנדה הממומנים על ידי הסוכנות הצרפתית לפיתוח (AFD) לפני אמצע 2004, נחתם ב-23 באפריל 2010.
טובי
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
נערות שעשועים
נערות שעשועים (Showgirls) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1995 בביומיו של פול ורהובן. בתפקידים הראשיים מככבים אליזבת' ברקלי, קייל מקלכלן, ג'ינה גרשון, ג'ינה רוורה ואלן רצ'ינס. הסרט עוסק בבחורה צעירה (אליזבת' ברקלי) הנמלטת ללאס וגאס על מנת להיות חשפנית והופכת להיות הרקדנית הכי נחשבת במועדון, תוך כדי שחשפניות אחרות מקנאות ומנסות להכשילה. בסרט מוצגים מצבים רבים של ריקודים אירוטיים וריקודי חיק.
לאחר שהסרט נכשל בקופות הקולנוע, הוא נהנה מהצלחה בקלטות וידאו עם הכנסות של 100 מיליון דולר. הסרט נחשב לאחד מ-20 רבי המכר של MGM בכל הזמנים. יש הרואים בסרט סרט פולחן.
השחקנית אליזבת' ברקלי קיבלה על משחקה בסרט את "פרס פטל הזהב - השחקנית הגרועה ביותר". לאחר שהסרט ראה אור, הסוכן שלה סירב להמשיך לייצג אותה, ובמשך זמן רב היא התקשתה לקבל תפקידים נוספים.
23 באפריל
23 באפריל הוא היום ה-113 בשנה (114 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני בשבוע ה-17. עד לסיום השנה נשארו עוד 252 ימים.
חללית
חללית היא כלי המשוגר לחלל למשימות מחקר, תקשורת, צילום, מטאורולוגיה, ניווט ועוד. חלליות מאוישות נשלחות לזמן מוגבל בחלל שבסופו הן שבות אל כדור הארץ ונבנות כך שיתאימו לחדירה לאטמוספירה, ואילו חלליות שמיועדות לחקור את מערכת השמש החיצונית, כגון וויאג'ר 1, לא מיועדות לחזור.
חלליות שוגרו לחלל החל מהמחצית השנייה של המאה ה־20, שהראשונה בהן הייתה הלוויין הסובייטי ספוטניק 1 ששוגר ב־4 באוקטובר 1957. ב־12 באפריל 1961 שוגרה לראשונה חללית שנשאה אדם לחלל, ווסטוק 1 שנשאה את יורי גגארין. רוב החלליות נועדו לבצע משימה יחידה.
דוגמה לחלליות שנועדו לבצע מספר רב של משימות הייתה מעבורת חלל. ארצות הברית פיתחה צי של 5 מעבורות חלל שביצעו מאז 1981 למעלה מ־120 משימות. עם זאת, גישה זו ניטשה עקב עלותה הגבוהה, וב־2011 הסתיימה תוכנית מעבורת החלל. החללית אוריון צפויה להחליף את מעבורות החלל.
חללית משוגרת לרוב באמצעות משגר בעל מנוע רקטי. השיגור עצמו מתבצע מכן שיגור. בדרך כלל, המשגר מורכב ממספר שלבים כדי להקטין את מסתו ככל שהשיגור מתקדם, ולאפשר האצת הטיל למהירות הנדרשת ממנו. ברוב המקרים יש למשגר יש שלושה שלבים. השלבים שסיימו את פעולתם מנותקים מהמשגר ונופלים.
את המילה "חללית" הגה אורי אבנרי בשנת 1953 כאשר תרגם עבור עיתונו "העולם הזה" מאמר של ורנר פון בראון על המסע העתידי בחלל, שהיה אז עדיין בגדר מדע בדיוני.
היסטוריה
במחצית השנייה של המאה ה־20 החל המין האנושי לעשות את צעדיו הראשונים להגשמת החלום של כיבוש החלל. מדעני טילים וחלל כמו ציולקובסקי, גודרד ופון־בראון, שפעלו במחצית הראשונה של המאה ה־20, תכננו טילים ורקטות שסללו את הדרך לשיגור לחלל, המפורסם מביניהם: ה־V-2 של פון בראון.
החללית הראשונה ששוגרה לחלל הייתה ספוטניק 1 ששוגרה ב־4 באוקטובר 1957. החללית הראשונה שנשאה בעל חיים לחלל הייתה ספוטניק 2 ששוגרה ב־3 בנובמבר 1957 ובה הייתה כלבת החלל הסובייטית לייקה.
התוכנית לשיגורו של אדם לחלל התנהלה בשני מסלולים מקבילים: תוכנית החלל הרוסית ותוכנית החלל האמריקאית. המרוץ לשיגורו של אדם לחלל הסתיים, ב־12 באפריל 1961, בניצחונה של ברית המועצות, עם שיגורה של חללית ובה הקוסמונאוט יורי גגארין, שהיה לאדם הראשון בחלל. כיום, תאריך זה מצוין כיום חג ברוסיה ובמדינות נוספות. כעבור פחות מחודש, ב־5 במאי 1961, שיגרה ארצות הברית לחלל את האסטרונאוט הראשון שלה, אלן שפארד. סין הצטרפה למועדון המצומצם של המדינות המסוגלות לשגר חלליות מאוישות ב־15 באוקטובר 2003, עם שיגורו של יאנג ליוויי על גבי השנג'ואו 5.
חללית מאוישת
תנאי חוסר המשקל בחלליות מאוישות, כגון תחנות חלל ומעבורות חלל, מחייבים פיקוח צמוד על תגובותיהם הגופניות והנפשיות של האסטרונאוטים, בעת הטיסה ואחריה. חלליות שמאפשרות לאנשים חיים להיות בהן מכילות מכשור רב הדואג לצורכיהם של החיים בהן, זה כולל מכשור השומר על לחץ אוויר תקין בחללית, ציוד השומר על טמפרטורה, בית שימוש, וציוד נוסף השומר על תנאים נוספים.
גשושית
גשושית היא חללית קטנה בלתי מאוישת המשוגרת לחלל כדי לחקור את הירח, כוכבי לכת וגופים אחרים במערכת השמש. הגשושית משדרת מידע, נתונים ואף תמונות לתחנה שמתפעלת אותה מפני הקרקע בכדור הארץ, זאת בניגוד לחלליות אחרות שאוספות ממצאים שניתן לתחקר רק לאחר שהחללית חוזרת לכדור הארץ ומשלימה את משימה. גשושיות פותחו בין היתר על ידי סוכנויות החלל של ארצות הברית, רוסיה וברית המועצות לשעבר, האיחוד האירופי, יפן, סין, ישראל והודו.
כיכר המהפכה (בוקרשט)
כיכר המהפכה (ברומנית: Piața Revoluției) היא כיכר עירונית מרכזית במגזר מספר אחת, בבוקרשט, בירת רומניה. בעבר נשאה הכיכר את השמות כיכר הארמון (Piața Palatului) וכיכר גאורגה גאורגיו-דז' (Piața Gheorghe Gheorghiu-Dej). כאן ב-21 בדצמבר 1989, החל משטרו של ניקולאי צ'אושסקו להתפורר. קהל גדול של מעל 100,000 איש שהובאו לעודד בצייתנות את צ'אושסקו, ולמעשה מחו ושרקו שריקות בוז. משולש שיש לבן, עם הכיתוב Glorie martirilor nostri (תהילה לקדושינו) מצביע אל המרפסת הנמוכה שמעל פתח הכניסה לבניין, (שהיום הוא מתפקד כמשרד הפנים), משם קיים צ'אושסקו את נאום הציבור האחרון הזה. בשעת בוקר מאוחרת הוא נמלט במסוק מגג הבניין.
הכיכר מוקפת מבנים חשובים ובהם: הארמון המלכותי של בוקרשט המארח את מוזאון האומנות, אתנאול רומן (אולם קונצרטים), ארמון מוסד אוניברסיטת קרול הראשון, שמארח את הספרייה האוניברסיטאית המרכזית, ארמון מיניסטריון הפנים, כנסיית קרצולסקו ובית המלון אתנאה פאלאס הילטון.
בכיכר מוצבים הפסל הרכוב בבוקרשט של קרול הראשון, מלך רומניה ופסל נוסף, עמוד גבוה של שיש לבן, לזכר הנופלים במהפכה הרומנית.
Sweet Dreams (Are Made of This)
(בעברית: חלומות מתוקים (עשויים מזה)) הוא שיר של צמד הפופ הבריטי יורית'מיקס. השיר הופץ בתחילת ב-1983 והיה שיר הנושא של האלבום בעל אותו השם.
השיר ידוע כשיר מייצג של יורית'מיקס וכאחד מלהיטיו הבולטים של הצמד, וככזה שהביא לפריצת הדרך המסחרית שלו, במידה רבה בזכות הוידאו קליפ שהופק עבורו.
ב-1995 יצר מרילין מנסון גרסה שונה ואפלה לשיר בסגנונות ההאבי מטאל והאינדסטריאל מטאל. בקליפ שיצא נראה הזמר רוכב על חזיר בעודו לבוש בשמלה לבנה.
ב-1996 הוקלטה לשיר גם גרסה בעברית, בביצוע המכשפות. השיר תוכנן להופיע באלבומן "מתכסות", אבל סולנית יורת'מיקס אנני לנוקס אסרה על הוצאתו. כתגובה מחאתית, סולנית המכשפות ענבל פרלמוטר הפיצה את ההקלטה בקלטת מחתרתית שאת עטיפתה היא עיצבה, וכתבה שם "חרא זכויות".
ב-2011 הוציאה אמילי בראונינג גרסה איטית לשיר.
הקיסרית (מיני סדרה, 2022)
הקיסרית (באנגלית: The Empress) היא מיני-סדרה מסוגת דרמה היסטורית מבית היוצר של נטפליקס בשפה הגרמנית. העלילה מתארת את אהבתם המשכרת של אליזבת ("סיסי") ושל פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, משבשת לחלוטין את מבנה הכוח של משפחת המלוכה בית הבסבורג. אליזבת הנסיכה מתאהבת בקיסר פרנץ יוזף, נישאת לו למרות המכשולים – ומעורבת בעולם של מתחים ותככים בחצר המלוכה בווינה.
עלילה
כבתו של דוכס בווארי, אליזבת מעולם לא שאפה לתפקיד בחצר ההבסבורגית, והתענגה על החופש של חייה באזור הכפרי מחוץ למינכן. ובכל זאת, בקיץ 1853, סיסי נסעה עם אמה לודוביקה, נסיכת בוואריה ואחותה הגדולה הנסיכה הלנה לאתר הנופש האוסטרי באד אישל כדי להיפגש עם בן דודה, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, שהמשפחה האמינה שיציע להלנה נישואין. במקום זאת, הקיסר התאהב בסיסי בת ה-15, כשהזוג התחתן באביב שלאחר מכן. למרות הדיווחים שאליזבת התאהבה בפרנץ באותה מהירות שבה התאהב בה, ההסתגלות לחצר המלכות ההבסבורגית התבררה כקשה עבורה מההתחלה.
רקע כללי
הסדרה צולמה בווינה ובבוואריה בינואר 2022. הסדרה הוקרנה לראשונה בנטפליקס ב-29 בספטמבר 2022.
ריחוק חברתי
ריחוק חברתי (באנגלית: Social distancing, נקרא גם ריחוק פיזי) הוא מקבץ של פעולות התנהגותיות למניעת התפשטות זיהום באוכלוסייה. מטרת הריחוק החברתי היא הפחתת הסיכוי להעברת מיקרואורגניזמים מנשאי זיהום לאנשים אחרים, על מנת למזער את שיעור התחלואה ולהאט או אף לעצור את התפשטותה של מחלה מידבקת בקרב הציבור.
יעילות
ריחוק חברתי הוא היעיל ביותר כאשר הזיהום מועבר באמצעות מגע טיפתי (כגון שיעול או התעטשות); מגע גופני ישיר, כולל מגע מיני; מגע פיזי עקיף (למשל על ידי נגיעה במשטח מזוהם); או העברה של חלקיקים הנישאים באוויר.
ריחוק חברתי עשוי להיות פחות יעיל במקרים בהם הזיהום מועבר בעיקר באמצעות מים או מזון מזוהמים או על ידי וקטורים כמו יתושים או חרקים אחרים, ותדירות נמוכה יותר מאדם לאדם.
חסרונות
החסרונות של התרחקות חברתית יכולים לכלול בדידות, תפוקה מופחתת ואובדן יתרונות אחרים הקשורים לאינטראקציה אנושית.
בעקבות מגפת הקורונה מומחי תעופה העריכו כי חברות הלואו קוסט יפשטו את הרגל בשל תנאי הטיסה המיוחדים בטיסות אלו שבהן הריחוק החברתי לא מתקיים.
היסטוריה
ישנן דרכים שונות לביצוע של ריחוק חברתי שבוצעו.
באופן היסטורי, מושבות מצורעים הוקמו כאמצעי למניעת התפשטות צרעת ומחלות מידבקות אחרות דרך ריחוק חברתי, עד להבנת ההעברה ומציאת טיפולים יעילים.
בימי מגפת המוות השחור, הורו לכל כלי שיט שיעגון מחוץ לנמל במשך 40 ימים (תקופת הדגירה של המחלה). לאחר 40 ימים ללא מקרי מוות או מחלה הניף כלי השיט דגל צהוב שמשמעו "אני בריא". רופא היה עולה לכלי השיט ורואה שאין חולים עליו והיה מאשר לכלי השיט לעגון.
במהלך מגפת השפעת הספרדית, ערים ומדינות רבות הגבילו טיולים והתאספויות המונים כדי לעצור את המגפה. במקומות רבים נסגרו תיאטראות, אולמות ריקודים, כנסיות ומקומות הומים אחרים למשך יותר משנה. צעדים אלה מנעו קרבה פיזית בין אנשים רבים. הסגרים נאכפו בהצלחה מועטה. כמו כן, קהילות מסוימות הציבו שומרים חמושים בגבולות ושלחו חזרה או בודדו כל מטייל. בעיר אחת בארצות הברית אף נאסרה לחיצת ידיים. בעיתוני התקופה נכתב:
במהלך מגפת הקורונה, ארגון הבריאות העולמי (WHO) ומדינות שונות דרשו ליצור ריחוק חברתי (social distancing) על מנת למנוע הדבקה הולכת וגדלה בנגיף הקורונה. ב-20 במרץ 2020, שינו בארגון הבריאות העולמי את המונח לריחוק פיזי במטרה להדגיש את הצורה לשמר קרבה חברתית במקביל למרחק הפיזי. למשל דרך שיחות טלפון, שיחות וידאו ושימוש ביישום הזום.
מסילת השרון
מסילת השרון היא מסילת רכבת המחברת בין מסילת החוף ובין המסילה המזרחית דרך ערי השרון הרצליה, הוד השרון, רעננה וכפר סבא.
מבנה
המסילה עוברת בין מסלולי כביש 531 ממחלף שמריהו מזרח בו נפגש כביש 531 עם נתיבי איילון עד לצומת חמד סמוך למושב שדי חמד בו פונה המסילה דרומה ומתחברת למסילה המזרחית. אורך המסילה כ-33 קילומטרים כאשר בהם מנהרה באורך 1.8 קילומטרים באזור רעננה. במסילת השרון פועלות תחנות הנוסעים הבאות: כפר סבא - נורדאו, הוד השרון סוקולוב, רעננה דרום ורעננה מערב.
מסילה זו מאפשרת לתת שירות נוסעים לערי השרון ובנוסף מאפשרת יתירות ברשת המסילות של רכבת ישראל כאשר רכבות (נוסעים ומשא) הנוסעות מצפון הארץ לדרומה (או להפך) יכולות לעקוף את ציר תל אביב ואת מסילת איילון העמוסה גם דרך מסילת השרון ומשם דרומה למסילה המזרחית ולא רק דרך מסילת הירקון.
באמצע שנת 2020 החלו להתבצע במסילה עבודות להתקנת מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית. העבודות הסתיימו בסוף שנת 2021 וזוהי המסילה השלישית (יחד עם מסילת הירקון ומסילת תל אביב – פלשת) שחושמלה במלואה אחרי קו הרכבת המהיר לירושלים ומסילת איילון. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול במסילה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן, וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.
היסטוריה
ב-1990 הכינה חברת התכנון הצרפתית "סופרטו" תוכנית מתאר ארצית עבור רכבת ישראל, שכללה קו רכבת פרוורית חדש בין תל אביב לרעננה וכפר סבא. בסוף 1990 הועלתה הצעה חליפת, על הקמת קו המבוסס ברובו על תוואי מסילות הברזל הקיים עד כפר סבא בלבד, כפתרון זמני עד הקמת התוואי המלאה. בשנת 1998 הכריז מנכ"ל הרכבת עמוס עוזני על פרויקט פיתוח קו הרכבת תל אביב-פתח-תקוה-כפר-סבא בהשקעה של 650 מיליון שקל. על פי התכנון דאז הקו היה אמור להיות קו הרכבת החשמלי הראשון בישראל. הפרויקט התבסס על שדרוג ושיקום מסילת הירקון, שיקום קטע במסילה המזרחית ההיסטורית וסלילת קטע קצר חדש לכפר סבא. הפרויקט באותה עת לא כלל את סלילת המשך המסילה לכיוון רעננה וחיבור למסילת החוף. ב-8 במרץ 1999 קיבלה ממשלת ישראל את הצעת ההחלטה של שר התשתיות, אריאל שרון, שלפיה יפורסם מכרז ליזמים פרטיים, להקמת ולהפעלת הקו. בשנת 2000 קיבלה חברת כביש חוצה ישראל את אחריות לבדיקת הכדאיות הכלכלית של הקמת הפרויקט באמצעות זכיין שיפעל בשיטת בנה-הפעל-העבר (BOT). הבדיקה קבעה כי ההכנסות מהפעלת הקו לא יכסו את עלות הקמת התשתית. לפיכך למגזר הפרטי לא יהיה כדאי מבחינה כלכלית לממנו. עוד העלתה הבדיקה כי ההכנסות מהפעלת הקו גם לא יצדיקו מימון רכישת הקרונות. בשל כך אישר באוגוסט 2000 ראש הממשלה אז, אהוד ברק, הצעה לפיה רכבת ישראל היא זו שתקים את מסילת הרכבת מתל אביב לכפר סבא במימון המדינה, והפעלת הקו תיעשה באמצעות גוף פרטי שייבחר במכרז.
בשנת 2000, הושלם שדרוג מסילת הירקון ופתיחת קו הרכבת תל אביב - תחנת הרכבת ראש העין דרום. ביוני 2001 ועדת השרים לכלכלה, החליטה להשלים את עבודות התשתית בקו, שכלולו הקמת מסילה כפולה לראש העין (המסילה אז הייתה בודדת) ומסילה בודדת לכפר סבא, ולבחור מפעיל לקו. ביוני 2002, הודיעה שר התחבורה, אפרים סנה שהפעלת הקו לא תיעשה על ידי יזם פרטי. זאת לאחר קבלת חוות דעת של אנשי מקצוע, שלפיהן ההפרדה בין האחריות על התשתית לאחריות על ההפעלה אינה בטיחותית ובעייתית מבחינת השירות לנוסעים. בין היתר טענו כי היקפה המצומצם של רשת המסילות בישראל, שכל קוויה מתנקזים לערוץ האיילון, יקשה על התיאום בין המפעילים השונים. באותה עת החלו העבודות על המשך המסילה לכיוון כפר סבא. העבודות כללו סלילה מחדש של קטע המסילה המזרחית בין צומת ראש העין ובין צומת חמד וסלילת מסילה חדשה מצומת חמד מערבה לכיוון כפר סבא, ועליה הוקמה תחנת הרכבת כפר סבא בסמוך לרחוב נורדאו.
ב-13 באפריל 2003 נפתח הקו אל תחנת כפר סבא (שנקראה אז "הוד השרון-כפר סבא"). ביום הראשון להפעלת הקו נסעו בו כ-1,000 בני אדם. באותה תקופה החלו העבודות להמשך המסילה מערבה והקמת תחנת הרכבת הוד השרון בסמוך לרחוב סוקולוב. התחנה נפתחה ב-2 בספטמבר 2006 ועד יולי 2018 זה היה קצה המסילה.
ב-7 ביולי 2008 הודיע ועד המכרזים הבין-משרדי, כי קבוצת הבנייה והתשתיות "שפיר הנדסה" היא הזוכה במכרז לבניית כביש 531, שכולל את המשך פרויקט מסילת השרון. העבודות היו צפויות להסתיים בשנת 2012 אולם בשל קשיי מימון בוטלה זכייתה של חברת שפיר לאחר משא ומתן שארך שנים בינה ובין משרד האוצר שבסופו לא הצליחו הצדדים להגיע להסכם. במקום זאת, בשנת 2011 הוציאה החברה הלאומית לדרכים מכרזים לביצוע הכביש והמסילה במקטעים נפרדים שעליהם עובדים מספר קבלנים בו זמנית בעלות כוללת משוערת של 4 מיליארד ש"ח. תאריך הסיום המתוכנן המעודכן לסיום פרויקט הכפלת המסילות הוא רבעון ראשון לשנת 2019 כאשר כלל התחנות נפתחו לשירות נוסעים עד יולי 2018. מועד הפעלתו של קו הנוסעים מכיוון תחנת רעננה מערב למסילת החוף דרך הרצליה אינו ידוע. פרויקט מסילת השרון היה חלק מתוכנית החומש של רכבת ישראל שהייתה אמורה להסתיים בשנת 2008.
המסילה נחנכה בטקס בתחנות רעננה בהשתתפות ראש הממשלה ושר התחבורה ב-2 ביולי 2018. המסילה נבנתה על ידי שותפות סולל בונה, לסיכו ובאנבאו, מחלף רעננה דרום ותחנת הרכבת רעננה דרום נבנו על ידי חברת שפיר הנדסה.
הפרויקט כלל הכפלה של מסילת החוף לארבע מסילות בין תחנת הרכבת תל אביב אוניברסיטה ובין מחלף שמריהו מזרח והסתיים ב-2020. למרות סיום ההכפלה רכבת ישראל אינה משתמשת בשתי המסילות החדשות להעברת רכבות נוסעים.
בספטמבר 2020 הקטע הושבת לצורך עבודת חישמול ובטיחות וחזר לפעילות באמצע בפברואר 2021.
ב-2020 החלו להתבצע במסילה עבודות להתקנת מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית, העבודות הסתיימו ב-19 בנובמבר 2021. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.
קניון באר שבע-עזה
קניון באר שבע-עזה הוא קניון קדום בארץ ישראל שהיה קיים בתקופת המיוקן. שרידי הקניון, שאורכו המשוער כ-100 ק"מ, נמצאים כיום מתחת לפני הקרקע ונחשפים לעין במקומות ספורים. לאורכו נערכו מספר קידוחים תת-קרקעיים למציאת מאגרי מים ונפט. קידוחים אלו שפכו אור על הקניון ועל המשקעים שהצטברו בו.
הקניון נוצר לפני כ-6 מיליון שנה והגיע לשיא עומקו בתקופת האירוע המסיני, והוא משתרע ממזרח לדימונה ומערבה עד הים התיכון. העיר באר שבע יושבת בחלקה על האפיק הקבור של הקניון, שעומקו באזור זה היה כ-275 מטר ורוחבו 3 קילומטרים. באזור השפך שלו, בין בארי לסעד, הגיע עומקו עד כדי קילומטר וחצי. כיום מלא הקניון בסחף מאגן ניקוז רחב ביותר. מעריכים כי בקניון זרם נהר קדום שניקז את כל אזור מזרח הנגב והמכתשים. הזרימה גרמה לשחיקת שכבות סלע קדומות יותר מתקופת האוליגוקן שהיו במסלול הנהר ומילאה את הקניון בסחף.
ממצאים בנגב
ממצאים המעידים על קיום הקניון התגלו בעיקר בקידוחים שנערכו בנגב. קידוחים כאלו, שמטרתם הייתה למצוא אקוויפרים, נעשו באזור בין בארי לסעד, ומהם התקבלו ממצאים חשובים.
מקומות נוספים שבהם נחשפו ממצאים:
המחצבה בבאר שבע
במשולש הרחובות יהודה הלוי, שמעון בר-גיורא ורבי עקיבא, בין שכונה ד' לשכונה ו' בבאר שבע נמצאת מחצבה ישנה ובה ניתן לראות את שכבות הסלעים שהושקעו בקניון באר שבע-עזה. הבור הוא בעומק של כ-26 מטר וברוחב של 200 מטר.
כחלק מפעילות השיקום של המחצבה בתחילת שנות ה-90, נבנה במקום אמפיתיאטרון כחלק מתוכנית רחבה של הפיכת המחצבה לפארק הצפוי להכיל גן בוטני, מרכז מבקרים ומתחם מחקר ארכאולוגי. התוכניות נגנזו, והפיתוח נעצר זמן קצר לאחר תחילת השיקום.
ג'ומו קניאטה
ג'ומו קניאטה (Jomo Kenyatta; 1897 לערך – 22 באוגוסט 1978) היה פוליטיקאי אפריקאי, ראש הממשלה (1963–1964) והנשיא (1964–1978) הראשון של קניה. הוא נחשב כאבי האומה הקנייתית.
יציאה מקניה
ב-1929 נשלח קניאטה לבריטניה על מנת לתמוך בעמדת ה-KCA בנוגע לשטח של שבט קיקויו. הוא כתב על הנושא מאמר לעיתונות. הוא חזר לקניה בשנת 1930, בעת שנושא מילת נשים היה דיון מרכזי. ב-1931 חזר לבריטניה כאשר התקבל לקולג' בברמינגהאם.
ב-1932–1933 למד כלכלה במוסקבה, אך לאחר סילוק ג'ורג' פדמור, נותן החסות שלו, מן המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית בהוראת מוסקבה, נאלץ גם קניאטה לחזור ללונדון. בשנת 1935 למד אנתרופולוגיה חברתית בבית הספר לכלכלה של לונדון. באותה העת הוא שכנע לגבי אדמות קיקויו. ב-1938 קיבל אישור הגירה מהאוניברסיטה תחת שמו החדש, ג'ומו קניאטה, שמשמעו "האור של קניה". בתקופה זו היה חבר גם בקבוצה שכללה אפריקאים, תושבי האיים הקאריביים ואמריקאים משכילים.
בזמן מלחמת העולם השנייה הוא עבד בחווה בריטית ונוסף על כך הרצה לגבי אפריקה. לאחר שהתחתן עם אישה בריטית נולד בנו ב-1943. באותה שנה עזב כדי לחזור לקניה.
מרד המאו מאו ונשיאות
מ-1952 ועד ל-1959 נכלא קניאטה על ידי הבריטים בשל מעורבותו לכאורה במרד המאו מאו. לאחר שחרורו הוביל את התנועה לעצמאות קניה וגיבש ממשלה זמן קצר לפני שקניה הייתה למדינה עצמאית ב-12 בדצמבר 1963. שנה לאחר מכן היה קניאטה לנשיא הראשון של קניה, ותוך זמן קצר כונן מערכת שלטונית ריכוזית וחד-מפלגתית. הוא ביקש מהמתיישבים הבריטים הלבנים לא לעזוב את המדינה. בתקופתו הפכה קניה לאחת המדינות היציבות ביותר ביבשת אפריקה.
גאלא גאלאקטיון
גאלא גאלקטיון (ברומנית: Gala Galaction, שם עט של גריגורה פישקולסקו - Grigore Pișculescu, 16 באפריל 1879 דידשט, טלאורמן - 8 במרץ 1961), היה סופר, תאולוג ומתרגם רומני, בעל שורשים ארומנים. גאלקטיון שימש ככומר אורתודוקסי, ונודע בתרגומיו של כתבי הקודש מעברית ומיוונית לרומנית, יחד עם וסילה ראדו. בשנת 1947 הוא נבחר לאקדמיה הרומנית ובין השנים 1948–1952 כיהן כחבר באספה הלאומית הגדולה של רומניה.
במהלך התקופה שבין מלחמת העולם הראשונה לבין מלחמת העולם השנייה, ובניגוד לרוח האנטישמית ששררה ברומניה בשנים אלה, גאלקטיון הביע אהדה למיעוט היהודי ברומניה, ראה בעין יפה את המפעל הציוני, ואף ביקר ביישוב העברי ב ארץ ישראל.
ילדות ולימודים
גריגורה פישקולסקו נולד בשנת 1879 בכפר דידשט במחוז טלאורמן שבחבל מונטניה כבן של ניקולאיה פישקולסקו, איכר אמיד ממוצא ארומני שניהל את האחוזה דידשט, ושל קיריאקיה לבית אוסטריאנו. סביו מצד אמו, קונסטנטין אוסטריאנו היה כומר אורתודוקסי, פארוך של כנסיית תאודור הקדוש בעיירה רושיורי דה ודה. הסופר ירש מאבותיו את הכישרון לספר סיפורים. הושפע מאוד רוחנית מביקוריו בילדות במנזר הקטן (סקיט) דידשט שעל יד האחוזה בעלת אותו השם. למד בבתי ספר יסודיים בכפרו דידשט ואחר כך בעיר רושיורי דה ודה. בשנים 1890–1898 למד בחוג לתאולוגיה בתיכון "ספנטול סאבה" בבוקרשט. ב"ספנטול סאבה" הכיר את חבריו ללימודים יון תאודורסקו, לימים המשורר טודור ארגזי ואת ניקולאיה קוצ'ה, גם הוא סופר ופובליציסט לעתיד, וכן את יון ג. דוקה, לימים ראש ממשלה. בימי התיכון השתתף בעריכת עיתון של התלמידים - "זיג-זג". כמו כן השתתף בחוג הספרותי של המשורר אלכסנדרו מצ'דונסקי. החל משנת 1898 נרשם ללימודי פילוסופיה ותאולוגיה באוניברסיטת בוקרשט. אחרי שסיים תואר ראשון בתאולוגיה בבוקרשט בשנת 1903 עשה פישקולסקו לימודי דוקטורט בתאולוגיה באוניברסיטת צ'רנוביץ, אז בשטחי אוסטרו-הונגריה. סיים בשנת 1909.
פעילותו הפובליציסטית, האקדמית וכאיש כנסייה
מגיל צעיר היה פעיל כעיתונאי ופובליציסט. בשנים 1915–1918 ערך את כתבי עת "קרוניקה" (Cronica - כרוניקה) ו"ספיקול" ("השבולת" Spicul). בתקופה שבין מלחמות העולם ניהל פישקולסקו פעילות פובליציסטית ענפה בשיתוף פעולה עם טודור ארגזי. בשנים 1922 -1909 מילא פישקולסקו תפקיד משפטי במסגרת האפארכיות האורתודוקסיות רמניק וארג'ש. הוסמך ככומר בגיל 41 בשנת 1922. בשנים 1922–1926 עבד כמיסיונר מטעם הארכיבישופות (ה"מיטרופוליה") של בוקרשט. החל משנת 1926 ועד 1941 היה פרופסור למבוא ופרשנות הברית החדשה בפקולטה לתאולוגיה של אוניברסיטת קישינאו והתמנה לדקאן שלה בשנים 1930-1928.בימי מלחמת העולם השנייה עבר מבסרביה לבוקרשט בה כיהן בשנים 1941–1947 כפרופסור לפרשנות "הברית הישנה" (בערך התנ"ך) בפקולטה לתאולוגיה של בוקרשט.
גאלקטיון היה פעיל מאוד גם בתחום הספרות והעיתונאות. פרסם נובלות, רומנים, רשימות מסע, ומאמרים בעיתונים ובכתבי העת החשובים של התקופה, וכן יומן שנערך ופורסם אחרי מותו.
לפי עדותה של לוסיאן-זאב הרשקוביץ ביחד עם אתנאסה נגואיצה הוא פעל לעזרת היהודים בתקופת שלטון אנטונסקו.
תחת השלטון הקומוניסטי ברומניה
ככומר, עיתונאי וסופר גאלא גאלאקטיון נודע בדרך כלל בדעותיו הליברליות, לרבות כלפי היהודים. להבדיל מרבים מעמיתיו בכנסייה לא אהד את התנועות הפוליטיות מן הימין הקיצוני והאנטישמי. אמנם אחרי 1944 היו שהוקיעו אותו על שתיקתו והשלמתו בעת המשטר של אנטונסקו. עם זאת בסופו של דבר זכרו לו את גישתו האנטי-בורגנית מלפני המלחמה ומחלו לו הקומוניסטים על כך והעדיפו לקרבו אל חוגיהם. ב-27 במרץ 1945 השתתף גאלאקטיון בהקמת המחלקה הדתית במסגרת הארגון ARLUS - האיגוד הרומני ליחסים עם ברית המועצות, תחת "הנהגת הכבוד" של הפטריארך ניקודים והתעודד מביקורו של פטריארך מוסקבה, אלקסיי, בבוקרשט, בשנת 1947. בכנס הכללי של הכמרים ברומניה באוקטובר 1945 היו מי שביקשו לעודד את מועמדותו לתפקיד הפטריארך. הוא נזהר מהפיתוי אך הסכים להיבחר בשנת 1947 לפרלמנט ה"עממי" החדש - האספה הלאומית הגדולה של רומניה, כעצמאי ברשימה של "גוש המפלגות הדמוקרטיות", הקריפטו-קומוניסטי. בין חברים הודה כי היה חשוב לו שהשלטון החדש איפשר לבנותיו להגר כרצונן לאיטליה. בשנת 1947 נבחר לפרלמנט של הרפובליקה העממית - האספה הלאומית הגדולה, ובשנת 1954 המשטר הקומוניסטי העניק לו עיטור מסדר העמל, הדרגה הראשונה. באותה שנה התקבל גם לאספה האפארכית של המיטרופוליה של בוקרשט.
בין מלחמות העולם ערך גאלא גאלאקטיון מסעות לחו"ל. עלה לרגל בארץ ישראל וליוון, ביקר בהונגריה, איטליה ובמצרים.
אחרי שלקה באירוע מוחי, בשנותיו האחרונות היה מרותק למיטה. גאלא גאלאקטיון נפטר במרץ 1961 בבוקרשט ולפי בקשתו האחרונה הובא לקבורה במנזר צ'רניקה.
פעילותו העיתונאית
גאלא גאלאקטיון עסק בתחום העיתונאות לפני הפיכתו לכומר וגם אחריה. כתב רפורטז'ים ספרותיים בעיתונים "אדוורול" ו"דימיניאצה", אך גם ב"קורנטול" ו"אוניברסול". כתב אותם לרגל מסעות בתוך ברומניה ובחו"ל. בימי הקיץ בשנים 1922–1926 נהג לבקר בקביעות במנגליה, יישוב ציורי טטרי-טורקי על החוף הרומני של הים השחור. את הרפורטאז'ים שכתב על המקום אסף בשנת 1947 בקובץ שנקרא "מנגליה". השאיר בין היתר, רפורטאז'ים על מנזר קלדרושאן, או אלה המבוססים על רשמיו ממסעו באיטליה (1931) ובאיסטנבול (1930).
ספרות יפה
מהדורות מחודשות: (כרך א - נובלות, סיפורים, זכרונות, רווריות, כרך ב - מאמרים, כרך ג רוקסאנה. נעלי הבית של מחמוד, דוקטור טייפון, כרך ד בצומת המאות)
קישורים חיצוניים
Dicţionarul teologilor români "גאלא גאלאקטיון ולבטי הזקנה" מאת ג'ורג'ה ינאקה בעיתון "לומינה" של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית
תקנת השבים
הכלל ההלכתי היווה בסיס לחקיקת חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, התשמ"א-1981. בדיוני הכנסת נידונה רבות הזכות העומדת לכל אדם לחזור בתשובה מחטאיו, ובאדפטציה למושגים המשפטיים האקטואליים, מה דינו של אדם שריצה את עונשו ומעוניין בשיקום אמיתי. עם זאת, ערך התשובה אינו עליון, והמשפט העברי הסדיר גבולות ליכולת למחוק את העבר הבעייתי של אותו עבריין כאשר המידע משמש לשמירת האינטרס הציבורי.
מהות התקנה
יישום בולט של תקנת השבים הוא הקביעה של חכמים כי גזלן רשאי להשיב כסף במקום להשיב את החפץ הגזול עצמו כדין התורה, במקרים שבהם החזרת הגזילה לבעליה תגרום לנזק כספי גדול בהרבה משווי הגזלה. למשל, כאשר נגזלה קורה ונבנה בה בניין, אין לדרוש שהבניין כולו יפורק על מנת להשיב את הגזלה, דבר שיקשה על הגזלן לחזור בתשובה.. יישום בולט נוסף הוא שאם השביחה הגזלה אצל הגזלן, אף שמעיקר הדין אינה שלו והיה חייב להחזיר את הגזלה, אין הוא מחויב לשלם את מלוא שווי הגזילה הנוכחי, אלא את שוויה בעת הגזלה שהיה נמוך יותר.
הקלה נוספת שתיקנו חכמים כדי להקל על הגזלן לשוב בתשובה היא שלא להסכים לקבל תשלום עבור גזלה שכבר אינה קיימת ולא ניתן להשיבה. תקנות השבים נוגעות לגזלנים, אשר נטלו בכוח ובפרהסיה, ולא לגנבים אשר נטלו בסתר.
מקור
המקור לתקנה מופיע בתלמוד במסכת בבא קמא (צד ע"ב):
על פתיחת הדלת לשבים כתב לפני כאלף שנים רב האי גאון, ראש ישיבת פומבדיתא:
מדברי רבנו יונה גירונדי, בספרו שערי תשובה, משמע שיש בתקנה גם צד של זכירת מעשה הגזילה על ידי הגזלן:
באופן כללי, תקנת השבים אינה חלה על קרקע, ובכל מקרה על הגזלן להשיב את הקרקע שגזל, משום ש"קרקע אינה נגזלת".
בשנת 1981 חוקקה הכנסת, בהשפעת העיקרון העברי, את פרק ההתיישנות והמחיקה בחוק המרשם הפלילי ותקנת השבים.
תפילת גשם
תפילת גשם (או תיקון הגשם) היא תפילה ובקשה מן ה' שיוריד גשמי ברכה בימות החורף. התפילה נאמרת בתפילת מוסף של שמיני עצרת, המועד בו מתחילים להזכיר את הגשמים בתפילה באמירת "משיב הרוח ומוריד הגשם" בברכת גבורות ('הזכרת גבורות גשמים'), או בסמוך לה.
תפילת הגשם כיום מורכבת, בכל המנהגים, מפיוטים שונים המבקשים על הגשם המשולבים בחזרת הש"ץ או נאמרים לפניה. פיוטי גשם שונים משמשים את העדות השונות בנוסחי תפילה שונים. לא פעם הבקשה נשענת על זכות שלושת האבות ומזכירה את ההקשר של כל אחד ואחד מהם למים.
התפתחות תפילת הגשם
על פי המשנה, בתפילות מוסף של שמיני עצרת ופסח מתחילים ומפסיקים (בהתאמה) להזכיר את גבורות הגשמים ("משיב הרוח ומוריד הגשם"), אולם במקורות חז"ל לא נזכרת כל תפילה מיוחדת אותה אומרים במועד זה. תפילת הגשם היא אם כן התפתחות מאוחרת יותר במנהגי התפילה של עם ישראל, ומקורה כנראה בראשית תקופת הגאונים.
כיום, במנהגי כל העדות, תפילת הגשם נאמרת באמצעות פיוטים, ואין בידינו נוסח של תפילת גשם שאיננו פיוט. אולם, על פי מנהגי הפיוט הקדום, טוענים החוקרים כי לא סביר כלל שהפייטנים יחדשו מנהג שלא היה קיים עד זמנם. לכן, משערים שהייתה תפילת גשם כלשהי בנוסח לא פייטני שנהגה קודם לתקופת הפיוט, שעל בסיסה כתבו הפייטנים את פיוטיהם.
בהתאם להשערה זו, מצא עזרא פליישר בגניזת קהיר דף שכותרתו "פואסק לגשם" (פסוקים לגשם) ואחריו רשימת פסוקים העוסקים בגשם. ככל הנראה, מדובר בגרסה הלא-פיוטית של תפילת הגשם, בה נהוג היה לומר רשימת פסוקים המזכירים גשם, בדומה למה שקובעת ההלכה במלכויות זכרונות ושופרות. עוד הוא משער, כי גם סיום תפילת הגשם בימינו: ההכרזה "שאתה הוא ה' אלקינו משיב הרוח ומוריד הגשם. לברכה ולא לקללה..." הוא שריד לתפילת הגשם הלא-פיוטית שנשתמרה גם לאחר כתיבת הפיוטים. פיוטי הגשם הם בבסיסם "שבעתא" רגילה לחג (פיוט ובו שישה בתים קצרים, אחד לכל שש הברכות הקבועות של תפילת העמידה, וקטע ארוך יותר לברכת קדושת היום במוסף), כאשר הקטע המתאים לברכת גבורות בשבעתא הורחב ונוספו בו פיוטי הגשם. שבעתות הגשם הן בדרך כלל בעלות מבנה אחיד (פחות או יותר): לאחר הקטע הקצר ששייך לשבעתא הבסיסית, ישנו פיוט "רשות" בו מבקש הש"ץ רשות להאריך בפיוטי הגשם. לאחר הרשות מופיע פיוט המכונה "סדר עולם". לרוב זהו פיוט ארוך, המפייט את תולדות העולם למן בריאת העולם תוך קישור למים וגשם. לאחריו מופיע הפיוט המקיף ביותר, "סדר פסוקים" המבוסס על המנהג שתואר לעיל לומר רשימת פסוקים בתפילת הגשם. במקום לומר רשימת פסוקים סתמית, בונים הפייטנים בתי פיוט המעבירים מפסוק לפסוק ומפייטים אותם. פעמים רבות נהגו הפייטנים בפסוק זה להזכיר זכות אבות ולרמוז לאבות האומה, שנים עשר השבטים, שמות חודשי השנה, גלגל המזלות, אבני החושן וכדומה. לאחר סדר הפסוקים, בא מספר לא קבוע של פיוטים קצרים ופשוטים יותר המבקשים גשם המכונים "רהיטים". לעיתים כתובים הפיוטים במבנה דומה לזה של פיוטי סליחות. לבסוף מגיעה ההכרזה . מבנה זהה ומקביל משמש בתפילת טל.
בתקופות מאוחרות יותר, בחלק מהנוסחים (ברוב קהילות נוסח הספרדים כבר מסוף ימי הבינים, בחלק ממנהגי נוסח אשכנז במאתים השנים האחרונות) פסקו לומר פיוטים בתוך חזרת הש"ץ. מאחר שלא רצו לוותר על אמירת תפילת גשם החלו לומר אותה לפני תפילת מוסף. במקום זה, לא אמרו את השבעתא, שכמוכן שייכת לחזרת הש"ץ, והחלו לומר רק חלק מהפיוטים, ללא שמירה על המבנה המקורי של תפילות הגשם. עם זאת, במחזורי אשכנז עדיין מופיעה תפילת הגשם בשלמותה, וישנן קהילות בהם אומרים אותה בחזרת הש"ץ כפי מבנה המקורי.
זמן אמירת הפיוטים
מתחילים להתפלל על הגשם רק בשמיני עצרת, מכיוון שעל פי המסורת גשם בסוכות הוא סימן קללה. ביום שמיני עצרת מסתיימת מצוות סוכה ולכן מתחילים מיום זה לומר "משיב הרוח ומוריד הגשם" בתפילת שמונה עשרה בברכת גבורות.