cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניקולאס אמברייזיס
חקר רעידות אדמה היסטוריות
תחילת התעניינותו של אמברייזיס ברקורד ההיסטורי של רעידות אדמה בעולם בכלל, ובהמזרח התיכון בפרט, הייתה לאחר רעידת האדמה בגודל 7.5 שהתרחשה ב-9 ביולי 1956 ליד אמורגוס, כ־80 קמ' מצפון-מזרח לאי סנטוריני שלוותה בגל צונאמי קטלני, הגדול במאה ה-20 במזרח הים האגאי. בעקבות הגל הצונאמי הזה, החל אמברייזיס להעמיק גם בחקר ההיסטוריה של גלים אלה בים התיכון. יכלתו לקרוא בשפות מזרח תיכוניות רבות: יוונית; לטינית; ערבית; טורקית; אורדו ופרסית, בנוסף לחצי תריסר שפות אירופאיות לרבות קירילית, אפשרה לו לבדוק בעצמו מקורות היסטוריים רבים הקשורים באירועים אלה. בין השנים 1960 – 1962 הוא פרסם מספר מאמרים שנחשבים לפורצי דרך בכל הקשור למחקר ביקורתי וכולל על רעידות אדמה היסטוריות. הוא מצא שגיאות וכשלים בניתוח של תעודות היסטוריות בעבר, שהביאו לפרסום קטלוגים שגויים של רעידות אדמה שהתרחשו בעבר הרחוק. במאמרים אלה פרסם קטלוגים מתוקנים של רעידות האדמה במזרח הים התיכון ושל הגלים צונאמיים שנלוו אליהם. עקב כך, הוא נחשב לאב המייסד של חקר מעמיק של רעידות אדמה היסטוריות, מתוך תפיסה שבסיס הנתונים המכשירני קיים רק מאז תחילת המאה ה-20 - תקופה שהיא "רגע קצר" בעידן של אלפי השנים האחרונות שבמהלכן התרחשו רעידות אדמה הרסניות, שאין לנו ידע מספיק אודותם, כדי שניתן יהיה להגיע למודל מספק של חיזוי: חיזוי התרחשותן וחיזוי התפרושת המרחבית של ההרס שהן צפויות להביא. הוא שיתף את עמיתיו הרבים מדיסציפלינות מחקר רלוונטיות, כמו היסטוריה וארכאולוגיה, מרחבי העולם בכללים הנכונים שיש לפעול על פיהם בבואם לנסות ולשחזר רעידת אדמה היסטורית. מתוך הכרה בכך שהמזרח התיכון היה ערש התרבות המערבית, ועל כן תעודות היסטוריות שמתעדות את שהתרחש ברעידות אדמה בעבר הרחוק באזור זמינות למחקרים בתחום זה, הירבה אמברייזיס לחקור רעידות אדמה היסטוריות באזור, והמשיך לפרסם מאמרים רבים על כך ומספר ספרים. על כן, מחקרים רבים על רעידות אדמה היסטוריות שהתרחשו במזרח התיכון ופורסמו על ידי חוקרים ישראליים וערבים, מסתמכים על מחקריו, ואלה מעטרים את הרשימות הביבליוגרפיות של כל מחקר כזה.
מחקריו אלה אודות ההיסטוריה הסייסמית של מזרח הים התיכון והמזרח התיכון הביאו למסקנה שהפעילות הסייסמית לאורך ההעתק של צפון אנטוליה במאה העשרים היוותה רק ביטוי עכשווי לרצפים של רעידות אדמה שהתרחשו במהלך אלפיים השנים האחרונות ' ושהתקופות של פעילות סייסמית מוגברת לאורך מאות שנים, עברה לסירוגין בין צפון טורקיה לצפון מזרחהּ. באופן דומה, הוא דן בעדויות לתנודות ארוכות טווח בפעילות הסייסמית של מזרח וצפון איראן כמו גם בתנודות כאלה במערכת ההעתקים של ים המלח, ובים מרמרה ומפרץ קורינתוס, כשהוא מספק עדויות מכריעות לכך שהתהליכים הסייסמיים באזורים הללו אינם יציבים. ממצאים אלה מאזורים אלה ומאזורים אחרים בעולם, הביאו להערכה מעודכנת ואמינה יותר של הסכנה הסייסמית והסיכון הסייסמי  הרלוונטי להם.
בעקבות הממצאים הללו על תנודות ברמת הפעילות הסייסמית לאורך ההיסטוריה ברוב האזורים על פני כדור הארץ, איתגר אמברייזיס את תקפות "קשר הגומלין החוזר" או "חוק גוטנברג-ריכטר" המפורסם , והעמיד אותו בספק גדול.
אמברייזיס הוביל בתחילת שנות האלפיים את מיזם בסיס הנתונים האירופאי של תאוצת קרקע ברעידות האדמה שהתרחשו בעבר, לרבות פרמטרים כמותיים נוספים של רעידות אלה. המיזם הושלם בשני שלבים עד שנת 2008, והעמיד בסיס נתונים ענק לרשות החוקרים ואנשי הביצוע באירופה.
פרסים והוקרות
בשנת 2004 הוזמן לשאת את הרצאת רנקין היוקרתית של האגודה הגאוטכנית הבריטית.
בשנת 2005 קיבל אמברייזיס את מדליית הארי פילדינג ריד מהחברה הסייסמולוגית האמריקאית  בזכות תרומה יוצאת דופן למדע הסייסמולוגיה והנדסת רעידות אדמה. מדובר במדליה יוקרתית המוענקת פעם אחת בשנה, על ידי החברה שעורכת את אחד מכתבי העת החשובים בעולם בתחום הסייסמולוגיה: הבולטין של החברה הסייסמולוגית האמריקאית. בין מקבלי מדליה זו בעבר היו צ'ארלס ריכטר ו - קארל אליין קורנל.
האגודה האירופאית להנדסת רעידות אדמה הקימה בשנת 2008 קרן לפרס ההרצאה הטובה ע"ש פרופסור ניקולאס אמברייזיס "לכבוד חלוץ הנדסת רעידות האדמה באירופה".
בכנס העולמי להנדסת רעידות אדמה שהתקיים באוקטובר 2008 בביג'ין, נבחר אמברייזיס להיות אחד משלושה עשר "האגדות" של התחום - האירופאי היחידי שברשימה. רק חמישה מדענים שעודם בחיים, נמנו על שלושה עשר "הגדולים", ואמברייזיס היה כאמור אחד מהם.
בשנת 2014, לאחר מותו אורגנו בבריטניה מספר כנסים והרצאות לזכרו, לרבות הוצאת גיליון מיוחד של הבולטין להנדסת רעידות אדמה לזכרו.
ספרים ופרסומים אחרים
אמברייזיס פרסם 330 מאמרים, 2 בסיסי נתונים דיגיטליים ו-6 ספרים:
כביש 854
כביש 854 הידוע ככביש מעלות-כרמיאל, הוא כביש אורך אזורי בצפונה של ישראל, המחבר בדרך הקצרה ביותר את מעלות-תרשיחא ויישובי הסביבה עם כרמיאל. הכביש מתחיל בצומת כרמיאל, נכנס למועצה המקומית התעשייתית תפן ומסתיים בצומת תפן בעיר מעלות-תרשיחא. אורך הכביש הוא 21 ק"מ.
מומואירו קלובר Z
מומואירו קלובר Z (ביפנית: ももいろクローバーZ, מילולית "תלתן ורוד", באנגלית: Momoiro Clover Z) היא להקת בנות יפנית. הלהקה הוקמה בשנת 2008.
חברות לשעבר
אחרות
סינגלים
* בשנת 2012
אלבומים
* בשנת 2013
איילט תימן
איילט תימן ( בערבית: إيالة اليمن; בטורקית עות'מאנית: ایالت یمن) היה איילט (מחוז) של האימפריה העות'מאנית. למרות שרשמית היה חלק בלתי נפרד מהאימפריה, המחוז הרחוק היה ידוע לשמצה קשה לניהול, ולעיתים קרובות התנהל ללא חוקים.
היסטוריה
בשנת 1516 סיפחו הממלוכים ממצרים את תימן; אבל בשנה שלאחר מכן, המושל הממלוכי נכנע לעות'מאנים, וצבאות טורקים השתלטו לאחר מכן על המדינה. הם אותגרו על ידי האימאם הזיידי, קאסים הגדול (1597–1620), ועד שנת 1636, בני השבטים הזיידים גירשו את העות'מאנים מהמדינה לחלוטין. בתחילת המאה ה-17, האיילט אבד לחלוטין למדינת הזיידים התימנית, רק כדי לחזור לידי העות'מאנים כעבור מאתיים שנה. איילט תימן אורגנה מחדש בשנת 1849, עם ההשתלטות העות'מאנית על חלק גדול משטחי תימן רבתי. ב-1872 הפך רובו לוילאייט תימן לאחר רפורמת הטנזימאט באימפריה.
חלוקה מנהלית
הסנג'קים של האיילט באמצע המאה ה-19 היו:
לפני שייגמר
לפני שייגמר הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי עידן רייכל. השיר יצא לאור ב-23 בנובמבר 2015 כסינגל השני מתוך אלבום הסולו הראשון שלו, היד החמה, על ידי חברת התקליטים הליקון.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקומות הראשונים במצעדים השבועיים של מדיה פורסט, גלגלצ, רשת ג' ורדיו אמצע הדרך. כמו כן, זכה במקום השמיני במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' ובמקום ה-12 במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ. במצעד שירי עידן רייכל שנערך על ידי ynet הגיע השיר אל המקום העשירי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי עידן רייכל. השיר הוא בסגנון פופ רוק שדומה לשירים אחרים של רייכל.
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת חיובית ונתן לו ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
וידאו קליפ
טרם פורסם ווידאו קליפ מלא לשיר, העלה רייכל לערוץ היוטיוב שלו את האודיו של השיר, אשר מציג בתוכו את עטיפת הסינגל ואת מילות השיר.
אליפות העולם בכדורסל נשים 1957
אליפות העולם בכדורסל נשים 1957 היא אליפות העולם בכדורסל נשים השנייה שאורגנה על ידי פיב"א ונערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל בין ה-13 באוקטובר ל-26 באוקטובר 1957.
המשחקים נערכו במרקנזיניו. ארצות הברית זכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות.
שיטת המשחקים
תחילה התקיים השלב המוקדם בו נקבעו שש עולות לבית הגמר. נבחרת ברזיל העפילה ישירות לבית הגמר. בבית הגמר הקבוצות נפגשו בשיטת ליגה עם מפגש בודד בין הקבוצות. הקבוצות שלא עלו לבית הגמר, שיחקו לקביעת המקומות 7-10.
נסוג אחור
נָסוֹג אָחוֹר היא תופעה בדקדוק העברי והארמי במקרא ובספרות העברית המאוחרת יותר. תופעה דקדוקית זו חלה בצמדי מילים בעלי קשר הדוק. במקרה שהמילה השנייה בצמד מוטעמת בראשה, ההטעמה של המילה הראשונה, עשויה לסגת מההברה האחרונה של המילה אל ההברה הקדם-אחרונה או אפילו אל ההברה הראשונה, ממלרע למלעיל, כדי למנוע סמיכות הטעמות.
במקרא
נסוג אחור נמנה עם האסטרטגיות שהדקדוק המקראי נוקט על מנת למנוע סמיכות הטעמות.
בתנאים מסוימים, כאשר רצף המילים מביא לסמיכות הברות מוטעמות, נודדת ההטעמה הראשונה מההברה האחרונה של המילה להברה הקדם-אחרונה:. לפעמים ההטעמה נסוגה אפילו להברה הראשונה במילה:.
מההיבט ה, יש מהחוקרים המשערים, שההטעמה לא עברה נסיגה, אלא שבמקרים אלה יש שימור של הטעמת מלעיל המקורית הקדומה, בניגוד לצורות הסטנדרטיות שבהן ההטעמה המקורית לא השתמרה.
הנסיגה תלויה בפרוזודיה של המשפט: באינטונציה, ההפסקות, ובמקצב.
מבנה המילה
נסוג אחור בא רק כשההברה הקדם-אחרונה במילה הראשונה היא הברה פתוחה.
כאשר ההברה האחרונה סגורה, נסוג אחור מצוי פחות, ובא בעיקר בפעלים או בצירוף סמיכות, לדוגמה: או.
נסיגה אינה מתרחשת במילים המסתיימות בכינויים החבורים הכבדים: -הֶן, -הֶן, -כֶן, -כֶם.
לעיתים נסיגה מבטלת את ההבחנה בין מילים בעלות משמעות שונה. לדוגמה, המילה וְנָתַתִּי במלעיל היא בזמן עבר לדוגמה:, ואילו וְנָתַתִּי במלרע היא בזמן עתיד כמו בפסוק: , אך במקרה שחלה נסיגה, משתוות הצורות - גם בזמן עתיד המילה מלעילית:.
מבנה המשפט ומשמעותו
נסיגה חלה כאשר צמד המילים קשור בקשר הדוק: ולכן היא נפוצה יותר במקרים של פועל ונושא עוקב, שם עצם ולוואי, או צירופי סמיכות.
על המילים בצמד להיות קשורות זו לזו, יותר מאשר להמשך הפסוק ויש מעין הפסק יחסי לאחר המילה השנייה, לכן נסוג אחור בא ברצף מילים מחוברות כאשר המילה השנייה קשורה למילה יותר מאשר למילה השלישית העוקבת. לדוגמה, בפסוק חלה נסיגה, אך בפסוק  לא חלה נסיגה (כי תֹ֙הוּ֙ וָבֹ֔הוּ הוא צירוף הדוק). כך גם בפסוק אין נסיגה, כי המילה "לחם" מקושרת למילה "משנה" בקשר של סמיכות.
באופן דומה, נסוג אחור עשוי שלא לבוא כאשר המילה הראשונה קשורה בקשר הדוק למילה השלישית, כגון כאשר המילה השנייה היא תואר הפועל החוצץ בין הנשוא והמושא. לדוגמה, בפסוק לא חלה נסיגה, כי "שפתם" היא המושא הישיר של "ונבלה".
נסוג אחור בדרך כלל לא יבוא כאשר המילה השנייה היא פתיחה לדיבור ישיר, ככל הנראה משום שיש מעין הפרדה בין המילים. לדוגמה:.
בשירה המקראית
נסוג אחור נפוץ יותר בשירה המקראית מאשר בפרוזה, ושכיחותו רבה במיוחד בספרים איוב, משלי ותהלים, מה שעשוי ללמד על קריאה בשורות קצרות שיוצרות צמדי מילים שאחריהם הפסקה:
נסוג אחור וטעמי המקרא
טעמי המקרא מתפקדים גם כסימני פיסוק וחיבור ולכן יש התאמה חלקית בין הטעמים ותופעת הנסיגה. אך מכיוון שלטעמי המקרא יש גם תפקיד מוזיקלי ההתאמה חלקית בלבד. זו כנראה הסיבה לכך שנסוג אחור שכיח פחות כשהמילה העוקבת מוטעמת טפחא, שכן טפחא באה לפני אתנחתא וסוף פסוק מאילוצים מוזיקליים.
נסוג אחור לא בא בטעם מפסיק (מלבד במקום אחד), אף על פי שטעם מפסיק בא לפעמים מאילוצים מוזיקליים בלבד ואינו משקף סוף יחידה תחבירית או סמנטית.
נסוג אחור שכיח יותר כאשר המילה העוקבת מוטעמת בטעם מפסיק, ובעיקר כשהיא מוטעמת באתנחתא או בסוף פסוק אבל הוא יכול גם לבוא לפעמים כשהיא מוטעמת בטעם משרת.
במסורת ניקוד המשנה והתפילה
במשנה ובתפילות, שבהן אין מסומנים טעמי המקרא, יש מסורות שונות, חלקן מרבות בנסוג אחור וחלקן נמנעות ממנו. קשה לדעת עד כמה המסורות האלה משקפות את המצב בלשון חז"ל ועד כמה הן ניסיון להתאים את ניקוד המשנה והתפילות לדרך ההטעמה המקראית. אף בסידורים בימינו ניתן לראות שיטות שונות. לדוגמה, בחלק מהסידורים מנוקד – ניקוד המעיד על נסיגת ההטעמה, ואילו בסידורים אחרים הניקוד הוא  ניקוד – המצביע על היעדר נסיגה. וכן בברכת שים שלום בנוסח אשכנז, נמצא ביטוי השווה למקרא  שיש נסוג אחור במילת ״ואהבת״. בחלק מהסידורים המילה מוטעמת מלעיל, בנסיגת ההטעמה, כמו במקרא. ברם בסידורים אחרים מוטעמת מלרע כמו ברגיל.
בשירת דור התחייה
בשירת דור התחייה, הייתה נטייה אצל משוררים יוצאי אירופה להרבות בנסוג אחור, מתוך מגמה להיצמד לדרכו של מקרא, אך גם מתוך ניסיון לא להתרחק מההגייה האשכנזית המלעילית שבה הורגלו. יש מהם שאף הרבו בצורות נסוג אחור אף במקרים שאינם מתאימים לדקדוק המקראי. עם הזמן מגמה זו הלכה ודעכה, והיום נסוג אחור אינו שכיח בשירה.
בעברית המדוברת
בעברית המדוברת נסוג אחור אינו נפוץ. הוא משתקף אמנם בצירופים שהוטמעו כמות שהם ישירות מלשון המקרא כגון "תשומת לב", אך אין זה ביטוי של תופעה פעילה.
באר שבע (לעומת באר טוביה), רמת גן (לעומת רמת מגשימים), קריית גת (לעומת קריית מלאכי), מוצא חן בעיניי, העורך דין, היושב ראש, אך ייתכן שאלה דוגמאות להטעמה משנית ואינן נסיגה רגילה.
סטיבן קווסט
'''סטיבן ל. קווסט (באנגלית: Steven L. Kwast''') הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, שירת כמפקד פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית.
ביוגרפיה
קווסט סיים ב-1986 תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. ב-1988 סיים תואר במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד.
עבר קורס טיס בבסיס ויליאמס שבאריזונה והוכשר כטייס מטוסי F-15E סטרייק איגל בבסיס חיל האוויר לוק באריזונה. שירת בטייסת הקרב 336 בקרוליינה הצפונית. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר שירת בשנים 1997–1999 כעוזרו הצבאי של סגן נשיא ארצות הברית. לאחר מכן הוצב בטייסת הקרב 492 בבסיס חיל האוויר המלכותי לייקהית' שבאנגליה ושימש עוזר קצין מבצעים, קצין אג"ם ומפקד הטייסת. בספטמבר 2003 מונה למפקד להק המבצעים של כנף האימונים 47. בפברואר 2005 עבר לשרת במחלקת קצינים בכירים באגף כוח אדם של חיל האוויר.
בספטמבר 2006 מונה למפקד כנף הקרב הרביעית בבסיס סימור ג'ונסון שבקרוליינה הצפונית. בספטמבר 2008 מונה לסגן ראש מחלקת דרישות בפיקוד הקרב של חיל האוויר. באפריל 2009 מונה למפקד כוח המשלוח האווירי 455 בבסיס באגראם שבאפגניסטן. במהלך תפקידו קודם לדרגת בריגדיר גנרל ביוני 2010 מונה לראש המחלקה לענייני אירופה, נאט"ו ורוסיה באגף התכנון והמדיניות של המטות המשולבים. במרץ 2012 מונה לראש מחלקת דרישות בפיקוד הקרב וקודם לדרגת מייג'ור גנרל. בינואר 2013 מונה לראש צוות הערכה ובניית התוכנית הרב-שנתית של חיל האוויר.
בנובמבר 2014 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לנשיא אוניברסיטת חיל האוויר של ארצות הברית. במהלך תפקידו הקים מכללה ללוחמה קיברנטית.
בנובמבר 2017 מונה למפקד פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר. הוא שירת בתפקיד עד יולי 2019.
במהלך שירותו צבר למעלה מ-3,300 שעות טיסה, כולל למעלה מ-650 שעות טיסה מבצעיות. הוא עוטר בצלב התעופה המצוינת ו-11 פעמים במדליית האוויר. הטיס מטוסי T-6 טקסאן II, T-37 טוויט, T-38 טאלון ו-F-15E סטרייק איגל.
קווסט בעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד, בוגר המכללה לפיקוד ומטה ומכללת המלחמה של חיל האוויר. בוגר תוכנית לימודי ביטחון לאומי באוניברסיטת בוסטון, תוכנית בכירים ב-MIT ובאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
בלתזר לינסינגר
לינסינגר נולד בסנקט וייט אים פונגאו. הוא הוסמך לכמורה בשנת 1925. בשנת 1943 היה כומר בגרוסארל והציע למשפחה יהודית מזלצבורג לבוא אליו לגרוסארל בעת סכנה. בשנת 1944 כאשר הגירוש היה צפוי, הגיעה משפחת באומר היהודית לביתו - בני זוג ושלושה ילדים בגילים שלוש, תשע ו-12. לינסינגר הציג את המשפחה כמשפחה שאיבדה את ביתה בווינה בגלל הפצצה. המשפחה ולינסינגר לא הוסגרו, ושרדו את תקופת הנאציזם.
בשנת 1954 החל לינסינגר לכהן בתור כומר בסנקט מיכאל אים לונגאו.
ב-13 באפריל 2011 הוכר לינסינגר כחסיד אומות העולם. זאת ביוזמת העיתונאית הווינאית אנג'ליקה באומר, אחת מבין שלושה הילדים של האמן היהודי אדוארד באומר, אותו ואת משפחתו הציל לינסינגר.
מוריד הגשם (סרט)
מוריד הגשם (באנגלית: The Rainmaker) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1997 המבוסס על רב-מכר בשם זהה משנת 1995 מאת ג'ון גרישם בבימויו של פרנסיס פורד קופולה שגם כתב את התסריט. העלילה מתרחשת בעיקר בבית משפט ומתארת מאבק חסר פשרות בין תובעים לנתבעים כדי לשכנע את חבר המושבעים. הסרט מעלה את התופעה הכלל עולמית של חברות ביטוח רפואי המקבלות תשלומים קבועים מלקוחותיהם ומסרבות לפצות אותם בעת הצורך.
בתפקידים הראשיים מופיעים מאט דיימון ודני דה ויטו המנהלים מאבק כמעט חסר סיכוי נגד חברת ביטוח גדולה המיוצגת על ידי עורך דין מנוסה ושחצן (ג'ון ווייט) ומנצחים.
קלייר דיינס מופיעה בתפקיד משני באחד מסרטיה המוקדמים. תרזה רייט מופיעה בסרט בפעם האחרונה בקריירה שלה.
תקציר העלילה
רודי ביילור (מאט דיימון) הוא משפטן צעיר שאך עתה סיים את לימודי משפט באוניברסיטת ממפיס. הוא מתקבל לעבודה במשרד עורכי דין בניהולו של ליימן סטון, עורך דין שחצן ומושחת (מיקי רורק) שמצמיד לו כחונך את דק שיפלט (דני דה ויטו). לשיפלט אין זכות להופיע בבית משפט היות שלא עמד בבחינות ההסמכה מספר פעמים אבל ניסיונו הגדול בתביעות נזיקין ושיווקו האגרסיבי מקנים לו מעמד של חשיבות במשרד.
שיפלט לוקח את רודי לבית החולים ומדגים בפניו את שיטת העבודה שלו: בקבלה הוא מקבל מידע על תאונת דרכים, מגיע לחדר הנפגע המכוסה בגבס, דוחף לידו את כרטיס הביקור שלו ומחתים אותו על חוזה לייצוג בלעדי שלו כעורך דינו. על אף הבטחתו של שיפלט לאפקטיביות של השיטה, רודי נרתע מאופן הפעולה הזה. בהמשך נשלח רודי לבדו "לדוג" לקוחות פוטנציאליים באזור בית החולים, ובאחת הפעמים הוא מתוודע לקלי ריקר (קלייר דיינס), אישה מוכה, ומתפתח ביניהם קשר של חיבה.
במקביל לעבודתו במשרד רודי מטפל בצוואה של אישה קשישה בשם מיס בירדי (תרזה רייט), שבנוסף משכירה לו חדר בביתה.
לאחר שסטון נעצר בחשד לשחיתות, פותחים רודי ושיפלט משרד קטן לעריכת דין כשרודי מופיע בבית משפט ושיפלט עוזר לו בידע וברכישת לקוחות.
התיק העיקרי של רודי הוא תביעה נגד חברת ביטוח רפואי גדולה שמסרבת לממן טיפול רפואי ללקוח שלה, דוני בלאק, צעיר חולה לויקמיה הזקוק לניתוח השתלת מח עצם שיכול להציל את חייו. לחברת הביטוח יש סוללת עורכי דין מיומנים ובראשם ליאו דראמונד (ג'ון ווייט) שמתייחס לרודי הטירון בזלזול ומציע הסכם פשרה של 75,000 דולר. רודי דוחה את ההסכם על אף שגם השופט הרווי הייל (דין סטוקוול) מייעץ לו לקבל אותו, כשהוא מודה בגלוי שהוא עייף מכדי לעסוק בניהול המאבק המשפטי.
לאחר שהשופט הייל לוקה בהתקף לב הוא מוחלף בשופט טיירון קיפלר (דני גלובר), פעיל למען זכויות אדם שדוחה את בקשת החברה לביטול התביעה והמשפט מתחדש. בינתיים נפטר דוני ורודי מעלה את סכום התביעה לעשרה מיליון דולר.
במקביל להתנהלות המשפט ממשיך רודי להיפגש עם קלי, שבשלב מסוים בוחרת לעזוב את בעלה המכה. רודי עוזר לקלי לאסוף את חפציה מהבית כשבעלה מגיע במפתיע ובינו לבין רודי מתפתח מאבק אלים שמסתיים במותו של הבעל. קלי דוחקת ברודי לעזוב את המקום לפני שמגיעה המשטרה על מנת להגן עליו ונשארת לשאת באשמת ההריגה. לאחר תקופת מעצר קצרה היא משוחררת על סמך זכותה להגנה עצמית. רודי מוציא אותה מהמעצר ומביא אותה איתו לביתה של בירדי.
שיפלט עוזר לרודי להשיג מסמכים ועדים שהחברה מבקשת להסתיר. הוא מוצא את ג'קי למנצ'יק (וירג'יניה מדסן) שהייתה אחראית על התביעה ופוטרה מהחברה. היא מעידה על מדיניות החברה שמבוססת בעיקר על דחייה חוזרת של כל התביעות, כך שרוב הלקוחות מתייאשים. עם זאת, דראמונד מצליח להוכיח שעדותה בלתי אמינה והיא נפסלת. אף על פי כן, בחקירה נגדית של וילפורד קילי (רוי שיידר), נשיא החברה, רודי מביא אותו להודות בנוגע למדיניות החברה. בסיום המשפט רודי מקרין למושבעים את עדותו האחרונה של דוני בלאק עצמו, שצולמה לפני מותו, והמשפט מוכרע לטובת משפחתו של דוני ועל החברה לשלם חמישים מיליון דולר.
גזר הדין וניצחונו של רודי מתפרסמים ברחבי המדינה, אולם החברה מודיעה על פשיטת רגל, מה שמאפשר לה לחמוק מתשלום החוב למשפחה, וגם רודי ושיפלט נשארים ללא שכר העמלה. רודי מחליט שאינו מתאים לפרקטיקה של מערכת המשפט ומחליט להתעסק באקדמיה של לימוד משפט עם מיקוד על אתיקה מקצועית. כמו כן הוא רוצה לוודא שיוכל לדאוג לקלי כראוי בתקופה הקרובה, והשניים עוזבים יחד את העיר.
Ribosome profiling
Ribosome profiling או Ribo-Seq היא שיטת מחקר שפותחה על ידי ניק אינגוליה (Nick Ingolia) וג'ונתן וייסמן, המשתמשת בריצוף mRNA ייחודי לקביעה של ה-mRNA שמתורגמים בפועל.
שיטה זו מאפשרת לראות את הפרופיל של הריבוזומים שפעילים בתא בנקודת זמן ספציפית. כתוצאה מכך, מתאפשר למצוא את קודוני ההתחלה של התרגום, את התפוצה שלהם וכן את מהירות התרגום של הריבוזומים. השיטה דומה בדברים רבים לריצוף RNA, אולם בניגוד לשיטה זו המטרה היא למצוא רק את ה-mRNA שעליהם הריבוזום מגן, באמצעות קישור פיזי במהלך תהליך התרגום. שיטת ה-Ribosome profiling פותחה לאחר גילוי שאיפשר לבודד את ה-mRNA שנמצא בריבוזום, באמצעות שימוש בנוקלאז, שמפרק חומצות גרעין. האזורים שנמצאים בתוך הריבוזום אינם נגישים לפירוק של הנוקלאז ולכן נותרים שלמים.
בעבר, השתמשו בשיטות אחרות במטרה למצוא את רמת התרגום in vivo, ובהם Microarray על RNA שבודד מפוליזומים (Polysome) וכן מציאת פרופיל התרגום באמצעות כרומטוגרפיית זיקה לריבוזום מסומן. שיטות אלה משלימות לשיטת ה-Ribosome profiling.
דינמו קייב (כדורגל נשים)
דינמו קייב היה מועדון כדורגל נשים סובייטי-אוקראיני מהעיר קייב. המועדון שהוקם בשנת 1989 פורק בשנת 1994 לאחר שדינמו קייב נרכשה על ידי גריגורי סורקיס.
היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1989 כחלק ממועדון דינמו קייב והיא התמודדה בליגה העליונה של ברית המועצות בשנת 1990. המועדון סיים במקום השני בשלב הבתים של הטורניר והעפיל לפלייאוף הליגה במאבק על המקום השלישי. בעונת 1991 המועדון סיים במקום התשיעי.
לאחר פירוק ברית המועצות, בשנת 1992 המועדון התמודד בתחרויות באוקראינה. בשנת 1992 זכתה דינמו באליפות אוקראינה הראשונה. בשנת 1993 המועדון זכה במקום הרביעי בלבד, אך פורק עונה לאחר מכן.
טוכיזאורוס
טוכיזאורוס (שם מדעי: Tochisaurus; פירוש השם ממונגולית: "לטאת יען") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הטרודוניים אשר חי בתור הקרטיקון של מונגוליה לפני 69 מיליון שנה מזמננו. סוג זה הכיל מין אחד - Tochisaurus nemegtensis.
מחקר
הדינוזאור התגלה בידי משלחת מונגולית-סובייטית למדבר גובי מ-1948 אשר מצאה שרידי תרופוד קטן בשטח אומנוגובי שבמונגוליה. הממצא הוכר ב-1987 בידי החוקר סרגיי קורזנוב, אך החוקרת הפולנית-מונגולית הלצ'קה אוסמולסקה הניחה שסוג זה בטל והוא קרוב מאוד לסוג בורוגוויה שהתגלה באותו אזור. ב-1991 היא ראתה שסוג זה חדש למדע והיא לצד קורזנוב ושניהם הגדירו את הסוג החדש, כשמשמעות שמו הוא: "לטאת יען" במונגולית, זאת מאחר שכף הרגל הייתה בעלת שתי אצבעות חזקות שהותאמו לריצה מהירה.
דינוזאור זה היה קרוב לטרודון והגיע לאורך 283 סנטימטרים ולמשקל של 40 קילוגרם, דבר ההופך אותו לאחד מגדולי הטרודוניים. בדומה לקרוביו היה מכוסה בנוצות, אך לא היה יכול לעופף. עם זאת הוא היה זריז ביותר, דבר שעזר לו להימלט מטורפים גדולים כמו הטרבוזאורוס. ככל הנראה היה אוכל כל כמו הטרודון או שאולי צד בחבורות קטנות.
מדה פרדריקסן
מדה פרדריקסן (בדנית: Mette Frederiksen; נולדה ב-19 בנובמבר 1977) היא פוליטיקאית דנית, ראשת ממשלת דנמרק, מנהיגת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית וחברת הפרלמנט הדני.
ביוגרפיה
פרדריקסן נולדה באולבורג לאב טיפוגרף ולאם מורה. היא בעלת תואר ראשון במינהל ומדעי החברה מאוניברסיטת אולבורג (2007) ותואר שני בלימודי אפריקה מאוניברסיטת קופנהגן (2009).
בנובמבר 2001 התמודדה מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ונבחרה לחברת הפרלמנט הדני כנציגת מחוז קופנהגן. מאז נבחרה עוד ארבע פעמים. באוקטובר 2011 מונתה לשרת התעסוקה, באוקטובר 2014 מונתה לשרת המשפטים וכיהנה בתפקיד עד יוני 2015. בעקבות הפסד המפלגה בבחירות 2015 נבחרה ליושבת ראש המפלגה במקומה של הלה תורנינג שמידט והיא כיהנה כיושבת ראש האופוזיציה. ב-2019 נבחרה לראשות ממשלת דנמרק, האישה השנייה בתפקיד זה.
ב-16 ביולי 2020 דווח כי היא נישאה לבן זוגה במאי הקולנוע בו טנברג. הם נישאו בכנסיית מגלבי שבאי מן. זאת לאחר שנאלצה לדחות את חתונתה פעמיים בשל מגפת הקורונה. פרדריקסן היא אם לבן ובת מנישואים קודמים. ב-2010 ספגה ביקורת על שהכניסה את בתה לבית ספר פרטי, לאחר שהשמיעה התנגדות קולנית לבתי ספר פרטיים ביחד עם שאר חברי סיעתה מהסוציאל-דמוקרטים.
כחברת פרלמנט
בראשית דרכה הפוליטית, נודעה פרדריקסן כמתנגדת קולנית לזנות, ובמשך שנים רבות פעלה לאסור על קניית שירותי מין כפי שנהוג באיסלנדֿ, בנורווגיה ובשוודיה. פרדריקסן עם הזמן חיזקה את התנגדותה להגירה המונית פתוחה לדנמרק, בשל ההשלכות השליליות עבור האוכלוסייה הכללית. עמדותיה התחזקו בעקבות הפיגוע במגדלי התאומים ב-2001, ובעיקר עקב במשבר ההגירה שפקד את אירופה ב-2015. היא טענה שבשל אימוץ מפלגת הסוציאל-דמוקטים גישה כלכלית של המרכז הנאו-ליברלי והדרך השלישית כמו גם גלובליזציה לא מרוסנת צללה התמיכה הכללית במפלגה. בספר ביוגרפי אודותיה צוטטה כמי שאמרה: ״עבורי, המחיר של גלובליזציה לא מאוסדרת, הגירה המונית ותנועה חופשית של כוח עבודה עבור המעמדות הנמוכים הופך ליותר ויותר ברור״.
תחת פרדריקסן, הסוציאל-דמוקרטים הצביעו בעד חוק המאפשר לרשויות הדניות להחרים כסף, תכשיטים וחפצים בעלי ערך אחרים מפליטים שחצו את הגבול, למרות ביקורת נוקבת בנושא מצד מועצת האו״ם לזכויות אדם. המפלגה הצביעה בעד החוק האוסר עטיית בורקה ונקאב בדנמרק, ונמנעה בהצעה על החוק המחייב לחיצת ידו של הפקיד בעת טקס ההתאזרחות הדני וכן בהצבעה על החוק לשכן מבקשי מקלט עבריינים על אי נטול גשרים בו הם יבלו את הלילה. פרדריקסן גם תמכה בפרדיגמה שהציגה מפלגת העם הדנית מהימין, לפיה יש לעודד החזרת מבקשי מקלט למדינת מוצאם על פני שילובם בחברה. היא קראה להטלת תקרה לקליטת מהגרים לא-מערביים, גירוש מבקשי מקלט למרכזי קליטה בצפון אפריקה וכפיית עבודה על מהגרים בתמורה להטבות שיקבלו מהמדינה.
כמנהיגת המפלגה ביטאה עמדות התומכות בהגבלת ההגירה לדנמרק של אנשים שאינם מהעולם המערבי, שליחת מבקשי מקלט למחנות מחוץ לאירופה בזמן שבקשתם נבחנת.
פרדריקסן התייחסה לאסלאם כמחסום להשתלבות מהגרים בחברה הדנית, וטענה כי מוסלמים ״לא מכבדים את מערכת המשפט הדנית״. היא טענה כי יש נשים המסרבות לעבוד מסיבות דתיות, נערות מוסלמיות נמצאות תחת ״לחץ חברתי מסיבי״, וקראה לסגור בתי ספר מוסלמים. בריאיון עם היומון הנוצרי Kristeligt Dagblad היא קראה לסגירה של כל מרכזי ההגירה, וליישובם מחדש של המהגרים בצפון אפריקה.
כראשת ממשלת דנמרק
בבחירות לפרלמנט שנערכו ביוני 2019 הגדילה המפלגה את כוחה ל-48 מושבים וגוש השמאל כולו זכה ברוב של 94 (99 עם המפלגה האלטרנטיבית) מתוך 179 מושבים. ב-27 ביוני 2019, פרדריקסן מונתה לתפקיד ראש ממשלה במקומו של לארס לקה ראסמוסן, והיא הצעירה ביותר שכיהנה בתפקיד זה. את ממשלתה ביססה על מפלגת הסוציאל-דמוקרטים, עם תמיכה חיצונית של מפלגות השמאל.
פרדריקסן זכתה לתשומת לב בינלאומית באוגוסט 2019, כאשר נודע כי נשיא ארה״ב, דונלד טראמפ ביטל ביקור רשמי לדנמרק, זאת לאחר שב-15 באוגוסט 2019, דווח כי טראמפ דן באפשרות של רכש גרינלנד מידי דנמרק. פרדריקסן השמיעה עמדתה הברורה כי גרינלנד לא תעמוד למכירה שכן מדובר בחלק אינטגרלי מממלכת דנמרק, וקבעה כי מדובר הצעה ״אבסורדית״. היא הוסיפה כי ״גרינלנד שייכת לגרינלנדים״.
למרות טענות על התנהלות ריכוזית מול שרי הממשלה ומפלגתה, היא זכתה לאחוזי תמיכה גבוהים בסקרי דעת קהל מאז שנבחרה ב־2019.
לאחר שוועדת החקירה פרסמה את ממצאי על פרשת החורפנים, המפלגה הסוציאל-ליברלית הדנית הציבה אולטימטום נגד פרדריקסן, תוך איום להביא הצעת אי אמון נגד ממשלתה אם לא תקרא להקדים את הבחירות. הם אמרו שאם מדה פרדריקסן לא תכריז לבחירות לכל המאוחר עד פתיחת הפולקטינג ב-4 באוקטובר 2022, המפלגה תפיל את הממשלה בהצבעה. אולם בפועל, ניתן היה לעשות זאת רק לאחר הדיון הפותח של הפולקטינג ב-6 באוקטובר, וזו הסיבה שגם רדיקאלה דחה את המועד ביום אחד. ב-5 אוקטובר 2022 פרדריקסן הכריזה על הקדמת הבחירות - והודיעה שייערכו ב-1 בנובמבר 2022.
בנובמבר 2022 הובילה את מפלגתה לניצחון בבחירות, עם הגדלת מספר הנציגים בפרלמנט ל-50, ולכהונה נוספת שלה כראשת הממשלה.
יחסה לישראל וליהודים
בעת כהונתה כשרת המשפטים, התרחש פיגועי הירי בקופנהגן (2015). במסגרת האירוע, נהרג מאבטח ישראלי-יהודי במקום בשם דן אוזן, ופרדריקסן השתתפה בהלווייתו. האירוע לדבריה היה "המשמעותי ביותר בחייה הפוליטיים", והיא ציינה כי היא רואה ערך עליון בשמירה על החיים היהודיים בדנמרק. בשנת 2021 אף כתבה: "שש שנים עברו מאז שהטרור הכה בדנמרק, אולם הכאב אינו עובר. שני חפים מפשע קיפחו את חייהם. משפחות נשדדו מאהוביהם, צעירים יהודים שהגנו על בית הכנסת, חששו לחייהם עצמם... אני מתעבת את האסלאם האלים שעמד מאחורי מתקפת הטרור.... כרה"מ אעשה הכל כדי ללחום בכוחות האופל".
לאחר ההצעה לאסור בחוק את ברית המילה עד גיל 18 בדנמרק ב-2020, הודיעה על התנגדותה הנחרצת למהלך והטילה משמעת סיעתית בסוגיה על מפלגתה. עם זאת הודתה שאינה תומכת בברית מילה כפי שהצהירה בעבר, אולם באותו הזמן היא מתנגדת לאיסור בחוק של המנהג הדתי.
לרגל ציון 75 שנה לשחרור מחנה ההשמדה אושוויץ, הגיעה פרדריקסן לביקור בישראל אותו תיארה כ"מרגש ונוגע".
פרדריקסן שוחחה מספר פעמים עם רה"מ בנימין נתניהו סביב הצלחת הטיפול בקורונה בישראל ובראשם מבצע החיסונים. במארס 2021 הודיעה פרדריקסן כי תגיע לביקור בזק בישראל יחד עם קנצלר אוסטריה סבסטיאן קורץ. היא הסבירה כי הרקע לביקורה הוא לימוד מישראל על המאבק בקורונה, חיסון האוכלוסייה והאסטרטגיה הכללית, והקמת מיזם משותף למפעל לייצור חיסונים. היא אף התייחסה לאפשרות כי דנמרק תרכוש עודפי חיסונים מישראל.
גבי אספינו
מריה גבריאלה (גבי) רוגרו אספינו (נולדה ב-15 בנובמבר 1977) היא שחקנית ודוגמנית ונצואלית. ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בטלנובלות "מלאך ושטן", "זהות אבודה", "דרוש נסיך" ו"סנטה דיאבלה".
ביוגרפיה
אספינו נולדה בקראקס, ונצואלה. הוריה התגרשו כשהייתה צעירה, והיא הבכורה מבין חמשת אחים. היא התגוררה בילדותה במקומות שונים. בצעירותה רצתה להיות וטרינרית בשל אהבתה לבעלי חיים. לפני שהחליטה להיות שחקנית, למדה יחסי ציבור.
חיים אישיים
גבי נישאה לשחקן הוונצואלי כריסטובל לאנדר ב-14 ביוני 2007. ב-9 ביולי 2008 נולדה בתם הראשונה אוריאנה לאנדר בקראקס, והמשפחה התגוררה במיאמי לצילומי הטלנובלה "מלאך ושטן". בצילומים הכירה את השחקן והזמר ג'נקרלוס קנלה.
בתחילת שנת 2010 אספינו ולאנדר נפרדו והיו שמועות שזה בגלל קנלה אבל הם הכחישו זאת והצהירו שהם רק ידידים. אספינו ולאנדר התפייסו בנובמבר 2010 אך התגרשו שוב לאחר מכן ב-24 במרץ 2011 בבית משפט בקראקס ושוב השמועות הצביעו על כך שקנלה ואספינו הם זוג. ב -8 לספטמבר 2011 קנלה ואספינו עשו צ'ט לייב בטוויטר שבו הם אמרו שאכן הם היו במערכת יחסים וגם הודיעו שהם מצפים לילד ראשון. בנם ניקולס נולד בתאריך 12 בפברואר 2012. ב-2014 היו שמועות על פרידה של השניים ואכן ב-27 באוגוסט 2014 גבי וג'נקרלוס שחררו הודעה רשמית לתקשורת על ידי טוויטר ובה אישרו את הפרידה.
חיים מקצועיים
למרות צעדיה הראשונים למשחק בהתחלה גבי רצתה להיות וטרינרית או רופאת שיניים אך לבסוף בחרה ללמוד פרסום בקראקס את הלימודים היא לא סיימה משום שב-1995 בגיל 18 זכתה באודישן לתוכנית ילדים. היא למדה משחק בבית ספר "לוס קולומבה" בקראקס במשך שנתיים, בשנת 1997 היא קיבלה תפקידים בטלנובלות "A todo corazón" ו-"ASI ES LA VIDA" בשנת 1999 משפחתה עברה למיאמי, ארצות הברית ושם נבחרה לטלנובלה "ENAMORADA" שבו כיכבה לצד השחקן הקובני RENE LAVAN הטלנובלה זו היא נבחרה ל"פנים של השנה" על ידי איגוד מבקרי בידור לטיני של ניו יורק. בשנת 2001 אספינו קיבלה הצעות לעבוד בפרו ובמקסיקו אבל היא החליטה לחזור לוונצואלה כדי לשחק בשתי טלנובלות של לאונרדו פדרון "AMANTES DE LUNA LLENA" ו-"GUERRA DE MUJERES" בזכות"AMANTES DE LUNA LLENA" היא זכתה בפרס הנשר הגדול של וונצואלה כשחקנית צעירה לשנת 2001. בשנת 2002 היא עבדה ב"LAS GONZALES" ובשנת 2003 היא חזרה למיאמי לתפקיד הראשון שלה כרעה העיקרית בטלנובלה "REBECA". בשנת 2004 היא קיבלה את התפקיד בטלנובלה " LUNA LA HEREDERA" בקולומביה יחד עם השחקנים: Christian Meier ו- Aura Cristina Geithner. ב-2009 שיחקה בזהות אבודה וב-2010 שיחקה לצדו של ג'נקרלוס קנלה במלאך ושטן. ב-2014 התנגנה אצלנו על המסך הטלנובלה המוצלחת סנטה דיאבלה שבה שיחקה אספינו עם Aaron diaz ו Carlos ponce.
בטלוויזיה
גבי התחילה את חייה במשחק בשנת 1997 בסדרת הטלוויזיה "A todo corazón". בשנת 2004 שיחקה אספינו בסדרה המצליחה "לונה" לצד כריסטיאן מאייר. בשנת 2005 אספינו נכנסה לקולנוע עם הסרט"La mujer de mi hermano " סרט של הפרואני ריקרדו דה מונטריי והופק על ידי הוונצואלי סטן יעקובוביץ' המבוסס על ספרו של Jaime Balylyl ובטלנובלה "דרוש נסיך" טלנובלה שלא הצליחה ובוטלה לאחר שלושה חודשים. בשנת 2006 היא עבדה ב"Elipsis " של הוונצואלי Eduardo Arias-Nath, בסוף 2006 היו לסרט 150 אלף צופים לאחר שמונה שבועות שהופך את הסרט לסרט השני הכי נצפה של השנה בוונצואלה. אחרי שני סרטים תחת פרנסיסקו דה מירנדה היא חזרה לטלוויזיה בשנת 2006 עם הטלנובלה המקסיקנית "Mundo de fieras " שגרמה לשערורייה מתוקשרת בנוגע להשתתפותם ולסכסוך עם הכוכבת אדית גונזאלס. בשנת 2010 היא השתתפה בטלנובלה "מלאך ושטן" לצידם של ג'נקרלוס קנלה ומיגל ורוני.
בשנת 2011 השתתפה בטלנובלה "עין תחת עין" לצידם של מיגל ורוני וגרגוריו פרניה. בשנת 2013 היא מככבת בטלנובלה " SANTA DIABLA" יחד עם קרלוס פונסה, אהרון דיאז וחימנה דוקה הטלנובלה נכתבה על ידי חוסה איגנאסיו והיא תשודר בסמסטר השני של שנת 2013 בטלמונדו.
נכון לשנת 2014 גבי אספינו השתתפה בכ-14 סדרות טלוויזיה וב-2 סרטים.
רובה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
גבי אספינו
בטלוויזיה
יחד עם היותה שחקנית גבי מדגמנת ברחבי אמריקה הלטינית למוצרים כמו פפסי-קולה, נסטלה, פנטן, משקפי שמש, בגדי ים ועוד. בתחום זה ראוי לציין שהיא נבחרה לנערת הבירה של ונצואלה ובמהלך ההפגנות והמהומות שהיו בעשור האחרון שטילטלו את ונצואלה הפופולריות של אספינו גברה כאשר קבוצת מתנגדיו של הוגו צ'אבס אמרו: "תחי הבירה, תחי גבי אספינו" בשנת 2007 גבי השתתפה בטלנובלה "Sin verguenza " (בלי בושה) של טלמונדו ו-RTI קולומביה טלנובלה הדומה לסדרה האמריקאית עקרות בית נואשות וסקס והעיר הגדולה. הטלנובלה שודרה בטלמנדו בתאריך 16 באפריל 2007 בשעות הלילה אך לאחר מספר שבועות בשל מיעוט רייטינג היא שודרה בשעות אחר הצהריים בשביעי למאי לבסוף הטלנובלה בוטלה ופרקה האחרון שודר ב-21 באוגוסט לאחר 80 פרקים מתוך 120 הפרקים המתוכננים. בשנת 2009 היא חזרה למסך עם הטלנובלה "זהות אבודה" שבו גילמה את מריאנה מונטיאל. ובשנת 2010 חזרה למסך עם הטלנובלה "מלאך ושטן".
בשנת 2013 גילמה את סנטה בטלנובלה "סנטה דיאבלה" יחד עם אהרון דיאז וקרלוס פונסה. בשנת 2015 שיחקה בסרט הקומדיה הצ'יליאני "Lusers, los amigos no se eligen" לצד השחקן כריסטיאן דה לה פואנטה.
בשנת 2016 הצטרפה לעונה השלישית של הטלנובלה "אשת הפלדה" (Señora Acero), ברשת טלמונדו, בתפקיד של אינדירה קארדנס, ראש המחלקה לביטחון לאומי. בשנה לאחר מכן שבה עם תפקידה לעונה הרביעית.
בשנת 2019 שיחקה לצדם של קרלוס פאנס ומרגריטה רוסה דה פרנסיסקו בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "לשחק באש", בתפקיד של קמילה.
בשנת 2021 כיכבה בתפקיד הראשי כפאולינה קסטרו בטלנובלה "La suerte de Loli" מבית רשת הטלוויזיה האמריקאית טלמונדו, לצדם של קרלוס פאנס וכריסטיאן צ'אווס.
רן ברץ
ד"ר רן ברץ (נולד ב-1973, ט"ו בסיון ה'תשל"ג) הוא פובליציסט ומרצה, דוקטור לפילוסופיה. לשעבר מוביל תחום ההסברה בפועל בלשכת ראש הממשלה בנימין נתניהו. מייסדו של אתר האינטרנט "מידה". ברץ תומך בציונות, שמרנות, חירות האדם ושוק חופשי, ומקדם ערכים אלו באמצעות הרצאות וכתיבה באתר "מידה" וכלי תקשורת שונים.
ביוגרפיה
ברץ נולד בפתח תקווה. כשהיה בן שבע, עברה המשפחה להתגורר ברעננה. שירת ביחידת מודיעין מוטסת של חיל האוויר. בעל תואר ראשון בפילוסופיה ופסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני ושלישי בפילוסופיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. את התואר השני קיבל בשנת 2002 על עבודה שכותרתה "הפילוסופיה של ההיסטוריה בהגותו המאוחרת של הוסרל". את תואר הדוקטור קיבל בשנת 2008, על עבודה בהנחיית שמואל שקולניקוב שכותרתה "דרך האמת ודרך ההיראות: פילוסופיית הטבע של פרמנידס".
ב-2008 ייעץ לכתיבת דו"ח "מדד הציונות" של תנועת אם תרצו. על פי הדוח קיים פער משמעותי בין עמדות הציבור בישראל בנושאי לאומיות וציונות לבין השיח האינטלקטואלי המקודם במחלקות מדעי המדינה באוניברסיטאות בישראל.
ב-2012 הקים את אתר האינטרנט "מידה" והוא מנכ"ל עמותת "אל הפרט" המפעילה אותו.
בנובמבר 2015 ביקש ראש הממשלה בנימין נתניהו למנות את ברץ לתפקיד ראש מערך ההסברה הלאומי. המינוי נתקל בקשיים. תחילה התפרסמו בעיתונות פוסטים פוגעניים של ברץ בפייסבוק נגד אישים שונים ובהם ברק אובמה, ג'ון קרי וראובן ריבלין. בעקבות הסערה התנצל ברץ על דבריו. לאחר מכן נפסל המינוי על ידי נציבות שירות המדינה בשל אי עמידה בקריטריונים. ביולי 2016 הצטרף ברץ ללשכת ראש הממשלה כמוביל תחום ההסברה בפועל, ובינואר 2017 הודיע על החלטתו לפרוש מתפקיד זה.
ברץ משמש איש סגל במרכז שלם ובמכללה למדינאות. בעבר היה מתרגל ומרצה מן החוץ באוניברסיטה העברית.
חיים אישיים
ברץ גר בכפר אדומים, הוא נשוי ואב לארבעה.
קישורים חיצוניים
מאמריו:
מהרצאותיו:
999... עליזה מזרחי
עלילה
עלילת הסרט מתארת עובדת ניקיון בחנות כלבו בתל אביב, שבסקרנותה וערנותה מסייעת לקצין משטרה לפענח סדרת מעשי רצח. שני בכירים בחברה "גרין, גרינברג וגרינבאום" בה היא עובדת נרצחים. בעוד קצין המשטרה, יוסף קליין, אובד עצות באשר לאיתור הרוצח, מנהלת עליזה מעין חקירה פרטית משלה ומסייעת לפתרון התעלומה.
הסרט צולם במגדל שלום מאיר בתל אביב, שנחנך שנתיים לפני כן. הסרט מבוסס על הצגה קומית מצליחה בשם זה בבימויו של גולן, שהוצגה לפני כן ברחבי הארץ.
שם הסרט כולל את המספר 999, שהיה מספר הטלפון של מוקד החירום הטלפוני של משטרת ישראל בשנות השישים.
בשנת 1990 עובדה עלילת הסרט למחזמר בכיכובה של מרגלית צנעני.
יוסי חממה אורגינל
יוסי חממה אורגינל (בעבר קליית יוסי בע"מ) היא חברה ישראלית המשווקת פיצוחים ופירות יבשים. את החברה הקימו האחים יוסי ועובד חממה. חברת חממה סחר, העוסקת במסחר בפיצוחים, מנוהלת על ידי פלג אחר של משפחת חממה.
לחברה מפעל קלייה בפארק התעשייה קריית גת, שבו מועסקים כמה עשרות עובדים. חנות המפעל מצויה בשוק לוינסקי, ברחוב מטלון בתל אביב. החנות הראשונה הוקמה ב-1979. החברה התעסקה גם בייצוא מוצרים לחו"ל, למשל לקנדה, ארצות הברית, בלגיה ודרום אפריקה.
בספטמבר 2005, כשלושים שנה לאחר שנוסדה, רכשה "תנובה" 50% ממניותיה עבור כ-18 מיליון שקל. בעת הרכישה, הסתכמו הכנסות קליית יוסי בכ-70 מיליון שקל בשנה, והיא הייתה אחת משתי החברות המובילות בשוק הפיצוחים, לצד קליית גת עמה החזיקה בכ-51% מהשוק. ההערכות בתנובה היו כי לאחר הרכישה הכנסות החברה יגיעו למחזור שנתי של 170 מיליון שקל בשנה. לאחר הרכישה נעשה הניהול בחברה על ידי גורם חיצוני מטעם תנובה, שנותרה מעורבת בנעשה בה.
בשנת 2011 החזיקה קליית יוסי בנתח של 11.5% משוק הפיצוחים הארוזים, ובנתח של 4.7% משוק הפירות היבשים. מכירותיה לצרכן ברשתות השיווק הסתכמו בשנה זו ב-22 מיליון ש"ח.
בינואר 2012 פורסם כי קבוצת תנובה החליטה למכור את מניותיה בחברת ששון תעשיות פירות יבשים, שדרכה החזיקה בשליטה בחברה.
בפיצוחיות רבות בישראל מופיע בשילוט הלוגו של קליית יוסי.
בשנת 2018 עברה החברה מיתוג מחדש ושינתה את שמה ל"יוסי חממה אורגינל".
יחסי מונגוליה–שווייץ
יחסי מונגוליה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת מונגוליה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
בין מדינת מונגוליה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת מונגוליה לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים ידידותיים וחמים שמתבססים על סיוע הומניטרי של שווייץ למונגוליה ועל שיתוף פעולה גואה בין שתי המדינות במגוון תחומים.
הקשרים שבין שווייץ למונגוליה החלו בהיווצרותם בחצי השני של שנות החמישים של המאה העשרים, כאשר החברות השווייצריות הראשונות החלו לפעול במונגוליה וכוננו יחסי מסחר בין שתי המדינות. שווייץ הייתה שותפת המסחר הלא-סוציאליסטית הראשונה של מונגוליה. שווייץ הכירה ברפובליקה העממית של מונגוליה באופן רשמי ב-20 במאי 1964 וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים רשמיים באותה השנה. למרות זאת, היחסים שבין שווייץ למונגוליה נשארו יחסים צנועים עד לסוף העידן הסוציאליסטי (שנות התשעים של המאה העשרים).
ב-2014 חגגו שתי המדינות חמישים שנים של יחסים דיפלומטיים רשמיים ועשר שנים של שיתוף פעולה בפיתוח מונגוליה.
יחסים כלכליים
אף על פי שבשנת 1990 הפכה כלכלת מונגוליה מכלכלה סוציאליסטית לכלכלת שוק חופשי, הסחר בינה לבין שווייץ נשאר צנוע ומוגבל. מאז 2009, הסחר שבין שתי המדינות מראה צמיחה מתונה מדי שנה. שווייץ מייצאת למונגוליה את המוצרים האופייניים לכלכלתה; מוצרי פרמצבטיקה, שעונים וכו'. מונגוליה מייצאת לשווייץ בעיקר יסודות מתכתיים. מונגוליה הופכת בהדרגה לייצואנית של זהב ואורניום והיא משקיעה כספים רבים בפרויקטים של כרייה.
עמיר ריטוב
עמיר ריטוב (נולד ב-1952) הוא ראש מועצה אזורית לב השרון מאז שנת 2007 ולשעבר יושב ראש מרכז המועצות האזוריות.
ביוגרפיה
ריטוב גדל והתחנך בזכרון יעקב.
ריטוב נבחר לראשונה לתפקיד בשנת 2007 עם למעלה מ-50% תמיכה. באוקטובר 2018 נבחר שוב לתפקיד עם כ-42% מקולות הבוחרים.
ריטוב פעל לקדם את הקמתו של כביש 561, שאמור לחבר את הכבישים 2 ו-4.
מרכז הרשויות האזוריות
בשנים 2017–2019 כיהן כיושב ראש מרכז המועצות האזוריות, לאחר פטירתו של יושב הראש שמואל ריפמן. בנוסף על כך, ריטוב כיהן כיושב ראש ועדת התכנון של המרכז. בזמן כהונתו, מרכז המועצות האזוריות התמודד עם כמספר אתגרים תכנוניים ברחבי הארץ, במיוחד אל מול העיריות השונות. בנוסף על כך, ריטוב היה מבין המתנגדים לתשלום שכר לחברי מועצות ברשויות המקומיות. בינואר 2019 ראש מועצה אזורית מרחבים שי חג'ג' נבחר להחליפו. זוהי הייתה הפעם הראשונה ששני מועמדים התמודדו על תפקיד זה.
חיים אישיים
ריטוב נשוי לאיריס, אב לארבעה ילדים, מתגורר במושב חרות בגוש תל-מונד, נכדם של יהושע וציפורה ריטוב, ממיסדי המושב.
מיריי מאתיה
מיריי מאתיה (בצרפתית: Mireille Mathieu; נולדה ב-22 ביולי 1946) היא זמרת צרפתייה. במהלך 50 שנות הקריירה שלה מכרה כ-150 מיליון תקליטים, הקליטה כ-1200 שירים בתשע שפות והייתה הזמר המערבי הראשון שהופיע בסין העממית. היא נולדה באביניון, בכורה ל-14 אחים במשפחה ענייה. את הופעותיה הראשונות על הבמה ערכה כבר בגיל 4, בכנסייה אליה הלכה משפחתה. בנעוריה עבדה במפעל וחסכה כסף לשיעורי הזימרה. הסינגלים שלה, ביניהם "Pardonne-moi ce caprice d'enfant", "Mon Credo" ו-"C'est Ton Nom", הפכוה לכוכבת גדולה בצרפת ובאירופה בכלל, וכן הקנה לה פרסום בצפון אמריקה.
דיוויזיית המילואים החמישית (בוואריה)
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול של פרוץ מלחמת העולם הראשונה. היא נכללה במסגרת קורפוס המילואים הבווארי ה-1 בפיקוד קרל פון פאסבנדר, אשר בתורו נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה השישית בפיקוד רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה. הדיוויזיה הוקמה וגויסה בבוואריה, בעיקר בבוואריה העליונה ובפרנקוניה העליונה והתיכונה. כדיוויזיית מילואים, היא כללה חיילי מילואים רבים שהוחזרו לשירות. הדיוויזיה נטלה חלק בקרב לורן, ובאוקטובר 1914 הועברה צפונה, שם נטל חלק בקרב אראס. בקיץ 1916 לחמה הדיוויזיה בקרב הסום, ולאחר מכן נשארה באזור הסום והאן עד ינואר 1917. לאחר מכן היא הועברה לעתודת הארמייה הראשונה כדי לנוח ולהתאושש. לאחר החזרה לקו, היא לחמה בקרב השני על האן, ומאוחר יותר בשנת 1917, היא לחמה בקרב פשנדל. בשנת 1918, לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית. הדיוויזיה סיימה את המלחמה בלחימה נגד מתקפת מז-ארגון האמריקאית. המודיעין של בעלות הברית דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה טובה סוג ב'.
המסע הפנטסטי 2: היעד המוח
המסע הפנטסטי 2: היעד המוח (באנגלית: Fantastic Voyage II: Destination Brain) הוא ספר מדע בדיוני מאת אייזק אסימוב. הספר עוסק בקבוצה של מדענים שמתכווצים לגודל מיקרוסקופי ונכנסים למוח האנושי, במטרה לשלוף מחשבות של עמית הנמצא בתרדמת.
קשר לסיפור המקורי
למרות השם המסע הפנטסטי 2 הוא אינו המשך למסע הפנטסטי, ספר שאסימוב כתב המבוסס על סרט באותו השם. אסימוב לא היה מרוצה מהספר המקורי, משום שלמרות שהוא הצליח לשנות חלק מהפרטים המדעיים, הספר לא היה רק עבודתו שלו. לכן הוא כתב את המסע הפנטסטי 2 כסיפור חדש ונפרד המכיל רק את הרעיון המרכזי של קבוצה של מדענים הנכנסים לתוך גוף אנושי.
עלילה
הסיפור מתרחש בין אמצע המאה ה-21 לסופה. המלחמה הקרה הסתיימה אך ברית המועצות נשארה חזקה וגאה. האמריקאים והסובייטים נהנים משקט, אך לא מקבלים את זה את דרכיו של האחר, והם נאבקים כל הזמן על עליונות טכנולוגית והיוקרה המתלווה אליה.
תחת סודיות מוחלטת, הסובייטים מפתחים טכנולוגיית מזעור, היכולה להקטין אדם לממדים של מולקולה או אפילו פחות. עם זאת, התהליך דורש השקעה של אנרגיה רבה כדי למזער אפילו חפץ קטן לזמן קצר. לכן למרות שהוכח שמזעור הוא אפשרי מבחינה מדעית, הוא לא אפשרי מבחינה כלכלית - מה שהופך את ניצחונה של ברית המועצות לניצחון חלול.
מדען סובייטי אחד, פיוטר ליאונוביץ' שפירוב, חלוץ של תהליך המזעור, דיבר במעורפל על דרך להוזלת המזעור. אולם מוחו של שפירוב נפגע והוא נכנס למצב של תרדמת, וסודותיו כנראה נעולים לנצח.
שפירוב התעניין במדען אמריקאי, אלברט ג'ונס מוריסון, אשר פיתח תאוריות שנויות במחלוקת לגבי העיבוד והאחסון של החשיבה היצירתית של המוח. העניין של שפירוב ברעיונותיו של מורסון הובילו את הסובייטים לפנות אל מורסון לבקשת עזרה.
אחרי שכנוע רב, מוריסון מסכים להתמזער יחד עם ארבעה מדענים סובייטים, להיכנס למוחו הגוסס של שפירוב, ולנסות להשתמש בתאוריה שלו כדי לשחזר את מחשבותיו של שפירוב.
מאוחר יותר, אחרי שהוחזר בבטחה לגודלו הרגיל, אך ללא כל מידע יעיל משפירוב, מוריסון מגלה תגלית חדשה ומפתיע, אשר עשויה לסייע לאמריקאים להקדים את הרוסים. מוריסון משתמש בתגלית זו כדי לאלץ את האמריקאים והרוסים לעבוד יחד.
פרטים מדעיים
בספר, מזעור מושג על ידי הקטנת ערכו של קבוע פלאנק בתוך שדה סופי, אשר לטענת אסימוב זהי הדרך היחידה לבצע מזעור. עם זאת, בתהליך המזעור של ברית המועצות ערכו של קבוע פלאנק יורד, וערכה של מהירות האור נשארת ללא שינוי, וזוהי כביכול הסיבה שתהליך המזעור דורש אנרגיה רבה.
הספר מציע שתי דרכים להתמודדות עם הבעיה. אחת היא ללכוד את האנרגיה המשוחררת במהלך המזעור ולהמיר אותה לשדה אלקטרומגנטי. אנרגיה רתומה זו יכולה לשמש לחלק מתהליך המזעור הבא. עם זאת רעיון זה הוא אינו יעיל כל כך והוא לא הופך את המזעור לרווחי.
הרעיון השני, הנעול בתוך מוחו של שפירוב, הוא לשלב את קבוע פלאנק עם מהירות האור, כך שכשהאחד יקטן השני יגדל. שפירוב טוען כי שילוב זה יוביל לעלות נמוכה יותר, אך אף אחד אינו יודע איך לבצע את הזיווג הזה.
במהלך המשימה בתוך גופו של שפירוב, מוריסון מגלה כי המחשב המתוכנת שלו, במקום לקרוא את מחשבותיו של שפירוב למעשה מעביר מחשבות בין הנמצאים על הספינה. מוריסון משער כי אם מספר אנשים יהיו מחוברים יחד באופן טלפתי, הם יהפכו לסופר-אדם החושב ביחד שיוכל לגלות מחדש את התאוריות של שפירוב.
לגבי יישומים מעשיים למזעור, בנוסף לכל האפשרויות הברורות, הספר מרמז שאם ספינה תמוזער לגודל הנכון לאחר ביצוע השילוב, היא תוכל לנוע במהירות הגדולה פי כמה ממהירות האור. אולם בגלל גודלה של הספינה, שליטה בכיוון הנסיעה תהיה נורא קשה, והספינה פשוט תטוס לכיוון אקראי.
צבים כל הדרך למטה
"צבים כל הדרך למטה" הוא ביטוי המייצג פרדוקס לא פתיר. מקור הביטוי באנקדוטה המתייחסת למודל של כדור הארץ השטוח. חלק מהאנשים שהאמינו במודל הארץ השטוחה, חשבו שמה שמחזיק את הארץ מליפול, הוא צב העולם עליו הארץ הייתה מונחת (זאת לפי מיתוס הינדי עתיק). צב העולם, בתורו נתמך על ידי טור של צבים. אמונה זו מזמנת את השאלה הבלתי נמנעת - על מה עומד הצב האחרון בטור? על כך ניתנה התשובה הפרדוקסלית "יש צבים כל הדרך למטה". אי לכך נטבע הביטוי בסלנג פופולרי כסמל לאבסורד. בפילוסופיה, הביטוי מבטא נסיגה אינסופית בקוסמולוגיה המוצגת על ידי פרדוקס "הזז ללא הזזה" (הזה שזז בלי שיזיזו אותו).
ביטוי זה ממחיש את תפיסת האבנאסטה בפילוסופיה ההודית, ומתייחס לפגם הנסיגה האינסופי בכל ויכוח פילוסופי. בניגוד למרבית האמונה המערבית, זו לא אמונה מאוד פופולרית. למעשה זה עיקרון מקובל בפילוסופיה ההודית, המשמש בדרך כלל כדי לדחות טענות התומכות בקיום "אלוהים בורא עולם" או קיום "הזז ללא הזזה".
הביטוי נפוץ, לפחות מאז תחילת המאה ה-20. מטאפורה דומה המתארת את הנסיגה האינסופית ומעגלי הסיבה ותוצאה לאותה הבעיה היא "פרדוקס הביצה והתרנגולת".
היסטוריה של הרפובליקה של הודו
ההיסטוריה של הרפובליקה של הודו החלה ב-26 בינואר 1950. הרפובליקה של הודו הפכה למדינה עצמאית בחבר העמים הבריטי עוד ב-15 באוגוסט 1947. במקביל, האזור הצפון מזרחי של הודו הבריטית אשר היה מאופיין ברוב מוסלמי מובהק הפך למדינת פקיסטן במסגרת תהליך חלוקת הודו. החלוקה הובילה להעברת אוכלוסייה הכוללת מעל ל-10 מיליון בני אדם מהרפובליקה של הודו לפקיסטן וכתוצאה מהעברת האוכלוסייה מתו כמיליון אנשים. מנהיג הקונגרס הלאומי ההודי ג'ווהרלל נהרו הפך לראש הממשלה הראשון של הרפובליקה של הודו, אך המנהיג שהיה הכי מזוהה עם תנועת העצמאות ההודית - מהטמה גנדי, לא קיבל שום משרה בממשל החדש. אישור החוקה החדשה ב-1950 הפכה את הודו למדינה דמוקרטית.
לאורך השנים אירעו מקרים רבים של אלימות על רקע דתי, מעשי טרור ומרידות מצד הבדלנים, בעיקר באזור ג'אמו וקשמיר אשר בצפון-מזרח הודו. להודו יש סכסוכים טריטוריאליים בלתי פתורים עם הרפובליקה העממית של סין, אשר ב-1962 הסלימו למלחמת הודו–סין, ועם פקיסטן, אשר הובילו למלחמות עם פקיסטן בשנים 1947, 1965, 1971 ו-1999. הודו הייתה נייטרלית במלחמה הקרה והיא משתייכת למדינות הבלתי-מזדהות הכוללות 120 מדינות שאינן רואות עצמן כמשתייכות לחוג השפעתה של אף מעצמה.
הרפובליקה של הודו מחזיקה כיום בנשק גרעיני כאשר היא ערכה את הניסוי הראשון בנשק גרעיני ב-1974, ובעקבות כן 5 ניסויים נוספים במהלך 1998. משנות ה-50 ועד לשנות ה-80 המדיניות שהונהגה ברפובליקה של הודו הייתה בעיקר בהשראה של מדינות סוציאליסטיות. הכלכלה הושפעה במיוחד מרגולציה מקיפה, מפרוטקציוניזם ומכך שגופים גדולים היו בעלות ציבורית, מה שהוביל למקרים רבים של שחיתות מתמשכת ולצמיחה כלכלית איטית. החל מ-1991, הרפורמות הכלכליות הנאו-ליברליות הפכו את הרפובליקה של הודו לכלכלה השלישית בגודלה בעולם ולאחת מהכלכלות עם קצב הצמיחה הגדול ביותר, אף על פי שהשחיתות נותרה בעיה מתמשכת.
רקע
ב-15 באוגוסט 1947 הודו ופקיסטן קיבלו את עצמאותן מבריטניה, והודו הבריטית חדלה להתקיים, כאשר הודו בפועל הפכה בתחילה לדומיניון בתוך חבר העמים הבריטי תחת הנהגתו של ראש הממשלה ג'ווהרלל נהרו. בחודש שאחרי החלוקה, התבצעו חילופי אוכלוסין רוויי דמים בין שתי המדינות החדשות. היה זה טרנספר של 4 מיליון הינדים ומוסלמים שהעבירו את ביתם לצד השני של הגבול. במהומות בין הינדים ומוסלמים שאירעו בעקבות אירוע זה נהרגו כחצי מיליון אנשים. על ידי שביתות רעב הצליח גנדי לגרום להפסקת המהומות בכלכותה ובדלהי, אך ב-1948 הוא נרצח על ידי קנאי הינדי, שחשב שהקו שהוא נוקט כלפי המוסלמים הוא רך מדי.
מאז הכרזת העצמאות של שתי המדינות, נותר אזור חבל קשמיר במחלוקת קשה בין הודו לפקיסטן, כאשר הדבר הביא בפועל למלחמת הודו-פקיסטן הראשונה, שנמשכה מ-1947 ועד 1949. בסופו של דבר הוסכם על הפסקת אש שהותירה בידי הודו שני שלישים מהשטח.
סכסוך קשמיר
קשמיר הייתה נסיכות בעלת רוב מוסלמי שנשלטה על ידי נסיך הודי, המהרג'ה הארי סינג. בזמן חלוקת הודו העדיף סינג שקשמיר תישאר מדינה עצמאית ולא היה מוכן להסתפח לא להודו ולא לפקיסטן ורצה ששתי המדינות יכירו בקשמיר ככזו.
על אף חתימת הסכם הקפאת המצב שנחתם עם פקיסטן, נשלחו כוחות פקיסטניים לקשמיר בתגובה לניסיונותיו של המהרג'ה לבצע רצח עם במוסלמים. המהרג'ה ניסה לשנות את הדמוגרפיה של קשמיר שהייתה בעלת רוב מוסלמי תוך שהוא מבצע טיהור אתני בחבל ג'אמו שבמדינתו וכוחותיו טבחו באלפי מוסלמים וגירשו אלפים מבתיהם, כל זאת כדי ליצור בקשמיר רוב הינדי. אירועים אלו הובילו לפרוץ מרד במחוז פונץ'. בגיבוי כוחות צבאיים-למחצה, פלשו שבטים פשטונים לקשמיר באוקטובר 1947 כדי לכבוש אותה. ב-25 באוקטובר הם הגיעו לעיר בארמולה שבצפון-מערב הנסיכות וכבשו אותה. במקום להתקדם לסרינגאר, השוכנת במרחק של 50 ק"מ משם ולכבוש את שדה התעופה הבלתי מוגן שלה, הם נשארו בבארמולה למשך כמה ימים. כוחות הביטחון של קשמיר התגלו כחלשים מדי ומצוידים בצורה לקויה כדי שיוכלו להילחם כנגד פקיסטן. מתוך חשש שהפלישה תוביל לסיפוח לפקיסטן, פנה כעת המהרג'ה להודו וביקש שכוחות הודים יאבטחו את קשמיר. ראש ממשלת הודו, ג'ווהרלל נהרו, היה מוכן לשלוח לשם כוחות, אך מי ששימש בתפקיד המושל הכללי של הודו, לואי מאונטבאטן, יעץ למהרג'ה להסתפח להודו לפני שזו תשלח אליו את הכוחות. לפיכך, כשהוא שוקל את מצב החירום, חתם המהרג'ה על מסמך הסיפוח להודו ב-26 באוקטובר 1947.
בעוד הפולשים הפקיסטניים התפרסו ברחבי הנסיכות ובזזו את בארמולה, חתם כאמור המהרג'ה על מסמך הסיפוח להודו. שייך מוחמד עבדוללה כבר הגיע לדלהי יום קודם לכן, ב-25 באוקטובר, כדי לשכנע את נהרו לשלוח את הכוחות. הוא הבין את הסכנה הנשקפת לקשמיר והאיץ בנהרו לא לאבד זמן ולמהר לקבל את כתב הסיפוח ולהבטיח את שליחת הכוחות המהירה לקשמיר. ב-27 באוקטובר קיבל הלורד מאונטבאטן את כתב הסיפוח ועם חתימתו וחתימת המהרג'ה על המסמך הפכה מדינת ג'אמו וקשמיר לחלק מהודו.