cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אילת (סדרת טלוויזיה)
עלילה
עומרי לוקח לעצמו את הכסף ומפקיד בבנק, שם הוא מגלה, שהשטרות מסומנים, והפלילו את אבא שלו בשוד; בינתיים, נועה עושה מסיבה לכבוד קידום הדרגה של עדן; ניסן אומר לעופרי שהוא אוהב אותה, עופרי בוחרת בדין וניסן מוצא דייט לערב; נועה מרמה את נדב ובסוף המשמרת נתי מגלה אותו בתוך חדר קירור, וחושבת שעדן דואג לו, רק שבסוף היא מגלה שעדן חוגג לעצמו; דין ועופרי כמעט מתנשקים רק שבסוף עופרי הולכת לניסן ואז היא מגלה שניסן ומיכל מדברים; נדבי נהיה חולה ממכת הקור שהוא קיבל, עדן מגיע ומתנצל בפני נתי, ונתי סולחת לו; דין שבור מהפרידה מעופרי ונועה מתכננת את שלב ב' בתוכנית שלה; עופרי מבינה שמאוחר מדי ושניסן התאהב במיכל; פופאי וכולם מחפשים אחרי קרני שנעלמה, תום ועומרי מוצאים אותה; השניים רואים גמל עם גלימה שחורה במדבר שהיה קשור לתיאור של אבא של עומרי על העדות שלו בשוד הברינקס.
תום ועומרי מגלים שנרי מבריח בצורה בלתי חוקית סחורות בין ישראל למצרים בגבול ליד השטח המבודד מכיוון שאין שם גדר אלקטרונית או מצלמות אבטחה (בגלל קרני). נרי מקבל את התרופה ומחביא אותה כדי שקרני לא תבריא, כך יוכל להמשיך בהברחות; תום ועומרי מתכננים סדרה של אירועים שדרכם יחשבו כאילו עמרי נדבק מקרני בגלל שנישק אותה. נרי נזכר שנועה עשתה לעמרי החיאה ורץ אליה. נועה מרגישה לא טוב בגלל החומר המשלשל שתום ועומרי ונרי בטוח שהיא נדבקה מעומרי. והוא רץ להביא את התרופה ברגע שהוא הוציא אותה, עמדו מאחוריו תום, שוטרים וכמה ניידות משטרה שעצרו אותו במקום; נרי הסכים להודות בהכל בתנאי שלא יגידו דבר לבתו, נועה עד אשר האירוע הגדול שהיא מתכננת יסתיים ביום למחרת. תום מסכימה לבקשתו ונענת לה; התרופה מגיעה ליעל, הרופאה של קרני כדי שתבדוק אם התרופה אמיתית. יעל מאשרת שהתרופה אמיתית ומזריקה אותה לקרני. קרני בטוחה שהתרופה אמיתית ולאט לאט יוצאת מהשטח המבודד, אך לאחר כמה שניות מתעלפת במקום ומגלים שיעל הזריקה תרופת דמה לקרני בשביל לסגור חשבון עם כל המעורבים במותו של בנה זוהר שנהרג בתאונת דרכים במסיבת העלייה לחטיבה של נועה מלפני שש שנים.
בינתיים, נועה ודין מפרידים בין עדן לנתי כדי שנועה תהיה עם עדן בשביל להוכיח לריץ' שהיא לא גזענית. נועה ועדן הפכו לזוג, אך עדן לא מוכן לספר כדי שנתי לא תיפגע.
נתי מאזינה לשיחה בין נועה ￼לדין בה נועה מספרת לדין על מעשייה ועל כך שהיא לא באמת אוהבת את עדן. נתי מקליטה את השיחה אך הבמאי אסי תשר לוקח לה את המצלמה מכיוון שיש על כרטיס הזיכרון את המופע של צוות הבידור, אותו הוא צריך לבחון. נתי ודנה חושבות על דרך להשיג את כרטיס הזיכרון מאסי.
קרני שורפת את החליפה שלה, מכיוון שהיא רוצה לטוס לעיירה בשם "סנופלייק" בארצות הברית, בה שוהים ילדים שסובלים מאותה המחלה שלה. עיירה זו מבודדת מקרינה ולכן החולים יכולים להרגיש חופשי יותר וללכת ללא חליפות הגנה. יעל מתנגדת שקרני תעבור לשם מכיוון שהיא מתכוונת להשתמש בקרני על מנת להפיץ את המחלה של קרני בכל הילדים שהתעללו בבנה, זוהר.
לילי וקטן חוטפים את עומרי ומעבירים אותו לפיראס. פיראס סוחט את אביו של עומרי, שארל להודות בשוד. עקב המצב הרגשי שהוא נמצא, עומרי מסכים לעזור לפיראס בתמורה לכסף.
עומרי מגלה שתום הקריבה את אהבתה אליו על מנת שהוא וקרני יהיו זוג, לאחר מכן מתחרט על מעשיו ומחליט לפעול על מנת לעזור לקרני.
יעל הבטיחה לתום שהיא תתן את התרופה האמיתית לקרני, לאחר שכל הילדים שהתעללו בו יחלו במחלה. בהמשך מגלה עומרי שיעל ופיראס עובדים יחד.
ניסן נפרד ממיכל, מכיוון שהיא עצבנה אותו וכשהוא התכוון לשוב אל עופרי, הוא גילה להפתעתו שהיא שבה אל חברה הקודם, אלכס; צחי, בעזרת איתי שגב, הבין שלא צריך לוותר על ההזדמנות להשיג את התפקיד הראשי.
נועה ביקרה את נרי אביה והבינה שכל חייה החדשים היו שקר והחליטה להמשיך במשחק שלה על מנת לברוח מהארץ בעזרת הכסף של ריץ'. ובהמשך היא אמרה לנתי שהיא מוותרת על עדן ושתשיב אותה לעבודה, לאחר שעדן פיטר אותה. מאוחר יותר, היא גילתה שכרטיס הזיכרון אצל נתי, בעזרת מודעה שאחיה נדבי פרסם, כשעבד במלון, והיא סחטה אותה, בתמורה שלא תסגיר את עדן למשטרה.
תום שומעת שיחה בין עומרי ופיראס שבה נאמר שצריך להוציא ממשפחתה עוד כסף. ניסן מבקש עזרה ממאסטר טמאקי, ובעקבות אי הבנה שעולה משיחתם, מבין שעליו למצוא תשובה במדבר. יעל בודקת את התרופה של קרני באמצעות עכברי המעבדה שלה; צחי מחליט להתלוות לניסן במסעו במדבר, על מנת להסתתר מצוות המלון, בעקבות התאונה שקרתה לדנה בגללו. צחי, בעת שיטוטו במדבר נתקל בדרך בטעות בקרני וברח ממנה בבהלה בגלל החליפה שלה. ואילו ניסן חשב שמצא את התשובה בגמל עם הגלימה של פיראס. השניים ראו את המדורה של פיראס וחשבו שזהו הסנה הבוער; בינתיים עומרי מחפש את התרופה של קרני ומוצא את המצפן של יעל ומשתיל בו מצלמה נסתרת, בעזרתו הוא מגלה שהתרופה של קרני אצל יעל; עומרי מוחק את הקובץ בטלפון שבו הוא מודה בכסף הגנוב; ניסן מגלה שעופרי שבה לאילת, הוא מעדכן אותה שהוא ומיכל כבר לא ביחד והיא מספרת שהיא שבה על מנת לטפל בדנה; דין שומע מנועה שהיא רוצה לקחת את עדן למדינה שאליה היא נוסעת ומתאכזב; נתי מגלה מנדב שהוא התחיל עובד במלון מכיוון שגילה שהיא פוטרה והמצב הכלכלי לא טוב; ועומרי, בעזרת אסמארה, פורץ למרפאה של יעל על מנת לגנוב את התרופה; נועה מארגנת דאבל דייט עם עדן, ריץ' ואשתו ריקי; ניסן מספר לצחי שהוא חושב שהחזרה של עופרי היא מבחן עבורו וצחי מספר לו שהוא החליט לתקן את דרכיו; אסי מספר לצחי שהוא התקבל לתפקיד של ביסי במקומו של ניב; יעל ופיראס מנסים לתקן ולשלוח את השעון שקרני נתנה לתום כדי שיחשבו שהכל בסדר ולא ידאגו לה; יעל מגלה איך לשכפל את המחלה של קרני מבלי לקחת עוד דם מקרני.
נועה גילתה שנתי הפכה לאומנת של נוח, בנו של ריץ'; יעל גילתה שלתום יש מטען גנטי נגדי מזה של קרני, ואם מערבבים את שני סוגי הדם- נוצרת המחלה של קרני; עופרי ודנה מגלות שעופרי עדיין מאוהבת בניסן; צחי מספר לניסן שהוא הולך לגלם את ביסי; ניסן מנסה להתחמק מעופרי; קרני מספרת לאביה שעומרי מתחמק ממנה; עופרי מתוודה לניסן על אהבתה אליו, והוא מספר לה שהוא מאוהב בה גם, אך פתאום רואה את בז'רנו גורר אחריו את המפה המלוכלכת, שנועה ביקשה, שהזכירה לו את ה"חיזיון" עם הגמל וברח מעופרי; פופאי ויעל תופסים את עומרי מנסה לגנוב את התרופה, ועומרי נעצר. יעל בטוחה בעצמה וחושפת שהיא תוציא את תוכניתה לפועל בסוף חודש אוגוסט; עדן גילה שנתי דיברה אמת לגבי נועה; ניסן מגלה לצחי שהוא רוצה לשכוח את עפרי, למרות וידוי האהבה שלה וצחי אומר לו שלא לוותר עליה; קרני פגועה מעומרי, ואביה אילן מנסה לנחמה; עדן מודיע לנועה שהוא יודע על כל הסיפור עם ריץ' ומתפטר מתפקידו; צחי ממשיך לשקר לסבתו שהוא נמצא במחנה דיאטה, ודנה מגלה על השקר, וכמו כן, היא היחידה שראתה את "האני האמיתי" שלו; נועה מאיימת על עדן שתגיש עליו תלונה למשטרה על שלקח 1,800 שקל מכספי המלון (כדי לממן לנדבי את 'אתגר'), והוא מקדים אותה ומזמין שוטר; יעל משקרת לפופאי ועומרי נלקח למאסר לאחר שהיא אומרת לפופאי שעומרי תקף אותה, עומרי מגלה שיעל חטפה את תום בכך שהוא ראה את השעון של תום בתיקה של יעל.
עמרי מבצע עבודות חוץ ביחד עם נרי במדבר; נועה מתוודה לרגשותיה לעדן ומציבה לו ברירה: או שהם יישארו זוג, או שהיא תגיש תלונה על נתי בגין פריצה לכספת של אסי תשר; צחי מספר לניסן שהתאהב בדנה; פופאי מספר לנרי שעמרי משתף פעולה עם פיראס ומטיל עליו שישגיח על עמרי בתמורה לשחרור מוקדם מהכלא; צחי, גילה שדנה אוהבת חיות, אז על מנת להרשים אותה הוא קנה כלב מכספו של ניסן כדי להראות לה שהוא אוהב חיות ומטפל בהן, צחי מציג בפני דנה את הכלב בתור "כלב נטוש" שמצא בחיניון; יעל אומרת לתום שאחרי שהיא תדביק את הילדים שפגעו בזוהר במחלת הקרינה של קרני, היא תאלץ להרוג אותה כי היא יודעת יותר מידי, וכמו כן, היא נתנה לפיראס לשמור על התרופה; עמרי מתכנן לברוח מהמאסר ונתפס על ידי נרי.
עמרי מספר לנרי שסיבת המעשה היא שתום מוחזקת על ידי פיראס ויעל; רווית מוצאת את הצואה של הכלב על הרצפה וצחי מתרץ כסימן של מחלה שבה ניסן חולה; אלגרה- סבתם של נתי ונדבי מנסה לעודד אותם; צחי ודנה מנסים להחביא את הכלב על מנת שלא יגרשו אותו מהמלון; נרי מביים אירוע לב על מנת לספק לעמרי זמן לברוח מהמאסר; דנה תופסת את צחי בדבר שקר לגבי הכלב, אך מסכימה לקבוע איתו דייט; נתי ונדב מגלים שסבתם נפטרה בתום הפרק האחרון של הטלנובלה.
נועה מגלה לדין על הברירה שהיא הטילה על עדן ודין מתאכזב ממנה; צחי וניסן מגיעים לנחם את נתי וניסן מגלה את עופרי שם, צחי מנדב את ניסן בבית אבות, ללא ידיעתו ומספר לעופרי על זה, כמו כן, ועל ה"חיזיון" שלו; עדן מבטיח לנועה שהוא ימשיך במשחק שלהם; דנה מייעצת לצחי שיזרום בדייט שלהם, צחי ודנה מתנשקים במטבח; ריץ' מזמין את נתי ונדבי לגור עימם בשיקגו; עומרי בא אל פיראס על מנת לשחרר את תום מהמפקדה שלו.
עמרי נעזר באסמארה על מנת לשחרר את תום, הוא מגיע אבל תום לא מאמינה לו וכולאת אותו, פיראס שנאזק על ידי עומרי עובד על תום ומצליח לכבול גם תום, אחרי שכמעט תום מצליחה לקחת את התרופה לקרני; יעל אומרת לפיראס להיפטר מהטלפון של עומרי, ואחרי כן להיפטר משניהם. ארמאנה בוגדת בפיראס, על ידי כך שהיא הולמת בראשו, ועומרי מגלה לאחר מכן שארמאנה היא אימו של גונב הטלפונים שפגש; בינתיים נתי מספרת לנדבי על ההצעה של ריץ' לגור עמו בשיקגו, ונדבי מסכים. עדן, לאחר שהוא שומע זאת מריץ', מבקש מנתי שלא תטוס.
קרני מתכוננת לעזוב את הארץ, כשלפתע תום נכנסת ומביאה לה את התרופה האמיתית; צחי מספר לניסן על הנשיקה עם דנה, ניסן רוצה להבין את הפירוש של החיזיון שראה; אסמארה וארמאנה מתאחדים; פופאי מגלה שפיראס ויעל ברחו לקפריסין; עמרי מגלה שקרני הבריאה; עפרי, כשהבינה שאין לה סיכוי עם ניסן, מספרת לדנה שהיא עוזבת את אילת; נועה מספרת לנרי שהיא עומדת לעזוב את הארץ, לסגור את המלון ושקרני קבלה את התרופה שלה; ניסן מגלה שהגמל שלו אמיתי ושהוא לא הזה אותו, והוא רץ אל עפרי ומתנצל לפניה, והיא מחליטה להישאר והם הופכים לזוג; עמרי ותום מקבלים שיחה מפופאי, ומספר על פיראס ויעל שטסו לקפריסין ומשיב לעמרי את תעודת הזהות המזויפת שלו. יעל ופיראס, מסתבר, הסתננו למלון תחת זהות בדויה.
כולם בטוחים שעתה הכול בטוח; אשר "יד-נפץ", אלוף העולם בסנוקר, מגיע לאליפות הסנוקר במלון; נועה מתכוננת למסיבת סיום הקיץ במלון ומגלה שדולב חזר לאילת, למרות המבוכה שהיא ודין עשו לו; ניסן וצחי יוצאים לדאבל דייט עם עופרי ודנה. בביתה של נתי, תום מתוודעת לקרני על אהבתה לעמרי, וקרני מותירה לה להיות איתו; נועה מגלה שדולב ארגן פגישה מחודשת עם ריץ' ומנסה כל דרך להעלים לו את המשקפיים המיוחדים שהמציא; עומרי נפגש עם נרי בתחנה; צחי מגלה, שבגלל המעשה שעשה לדנה, הקארמה משיבה לו כגמולו; נועה נתפסת על חם, על ידי עדן ודולב, כשהיא גונבת לדולב את המשקפיים המיוחדים שלו, ועדן מתעד זאת, נועה מגלה שדולב לא באמת קבע פגישה עם ריץ.
עדן נותן לנועה שתי ברירות או לגלות לריץ' ונתי על מעשיה או שהוא, היא ונתי מאבדים את הכל. צחי מנסה להתוודות על מעשיו לדנה. תום מספרת לקרני שהיא רוצה להיות עם עומרי אך עומרי אומר לה שמגיע לה יותר ממנו. עומרי משתתף בתחרות הסנוקר במלון לאחר שפופאי העלים עין להחזיר לו את תעודת הזהות עם הגיל המזויף שלו. רווית מגלה מנועה לגבי סגירת המלון. במהלך הצילומים לסרט, צחי נרתע ולא היה מוכן לקפוץ איפה שדנה שברה את רגלה, אסי מפסיק את צילומי הסרט איתו. פיראס מעתיק את תוכניות הבנייה של המלון ומהמחשב של נועה ועדן רואה את זה, פיראס כולא אותו בחדר במלון עם יעל.
נועה מבינה שהיא איבדה הכל, ומגיעה לריץ' על מנת להתוודות על מעשיה, אחר מתחרטת וחותמת על העסקה באופן סופי. עומרי עולה לגמר הסנוקר וזוכה באליפות ובמאה אלף שקל וגביע ענק. נתי ונדב ממתינים לעדן שהזמין אותם אך הוא לא מגיע כי הוא כלוא. משלוח המשקפיים של נועה למסיבה מגיע ליעל, ששמה על המשקפיים של הילדים מהשכבה של זוהר, בנה, את החומר שהכינה. ארמאנה מועסקת כמנקה במלון. עומרי נפרד מתום ועוזב את אילת. תום מגלה שיעל לא עזבה לקפריסין ושהיא החלה את תוכניתה במלון. יעל מותירה לאחיו של פיראס לעבור את הגבול לישראל. הילדים מהשכבה של זוהר מחפשים באולם משחה לעיניים שלהם השורפות בגלל החומר של יעל. יעל נכנסת לעולם יחד עם פיראס והשומרים שלהם ומספרת להם על כך שבנה נהרג באשמתם, בגלל הביוש שעשו לו ועל כך, היא נוקמת בהם בכך שהם יחלו במחלה של קרני ויהיו מבודדים מחברים ורשתות חברתיות. צחי מתוודה לדנה על כך שבגללו היא שברה את רגלה ועדן מספר לנתי על הסחיטה של נועה. נדב נתפס לאחר שהוא חיפש את נתי. לאחר שכל השכבה התכנסה באולם, יעל מספרת לילדים שכדי שהמחלה תעבור אליהם, היא צריכה להפעיל את מיזוג האוויר. יעל אומרת לעדן שידליק את מיזוג האוויר. כל הילדים מתקשים בנשימה ומתעלפים. יעל מגלה שהמסר בעוגיות המזל של נדב, הוא רק להתחזות לחולים, ולאחר מכן כל הילדים קמו מההצגה שלהם וחטפו את הנשק של השומרים. יעל אומרת לפיראס לירות אחר הוא מוריד את מסכת החמצן ומגלים שזה היה בכלל עומרי. עומרי אומר לתום שהוא דאג לה והוא פחד שהוא לא יספיק להגיד לה שהוא אוהב אותה, תום משיבה לו שהיא גם אוהבת אותו והשניים הופכים להיות זוג רשמי. לאחר מכן התברר שבזמן שעדן הלך להדליק את המזגן עם פיראס, עומרי עילף את פיראס ולבש את בגדיו. השניים ראו בדרכם את נדב שחיפש את נתי ביחד עם העוגיות מזל, הם שינו את הפתקים בעוגיות מזל ונכנסו לאולם.
יעל ופיראס נלקחים לניידת, פיראס מספר לעומרי שהוא שמח כי לפחות אחיו חופשי עכשיו. קרני מספרת לנועה שבזכות נרי היא הבריאה. יעל משתחררת מהאזיקים וברגע האחרון בז'רנו יורה בה מאחור. נועה מספרת לרווית שהיא מעבירה את המלון לבעלות ריץ' ושהיא (רווית) תנהל אותו.
בסוף הסדרה, נתי חוזרת לעבוד במלון כחדרנית, עדן ממשיך בתפקידו והם שוב זוג. נועה הפכה להיות המטפלת של נוח בשיקגו.
אדולף כרמיה
אדולף יצחק-יעקב כְּרֶמְיֶה (צרפתית: Adolphe Isaac-Jacob Crémieux; 22 באפריל 1796 - 9 בפברואר 1880, פריז) היה מדינאי צרפתי-יהודי שכיהן כשר המשפטים של צרפת.
קורות חיים
כרמיה נולד בעיירה נים, במחוז גאר אשר בצרפת. מוצא משפחתו היה מיהודי האפיפיור שישבו בעיר קרפנטרה. אביו היה סוחר במשי. בתקופת הקיסרות של נפוליון למד משפטים בפריז, ובשנת 1817 שב לנים והחל לייצג קורבנות של רדיפה פוליטית ואפליה דתית, במיוחד יהודים. כרמיה נמנה עם פעילי השמאל הצרפתי, ובהדרגה עלה מעמדו בחוגים הליברליים.
ב-1840 פעל עם משה מונטיפיורי למען העצורים בעלילת הדם בדמשק. ב-1842 נבחר כציר בפרלמנט והיה לאחד הפעילים המרכזיים של אופוזיציית השמאל. בהמשך הושם במאסר על פעילותו זו.
כרמיה היה פעיל מאוד בנושא ביטול שבועת היהודים, שבוטלה לבסוף ב-1846.
בשנת 1848, לאחר שהודח המלך לואי פיליפ מכיסאו וקמה הרפובליקה השנייה, התמנה כרמיה לשר המשפטים הצרפתי.
ב-1860 נמנה עם מייסדי חברת כל ישראל חברים (אליאנס) שמטרתה הייתה עזרה ליהודים שהופלו על רקע דתי ונפגעו זכויות האזרח שלהם. כרמיה החזיק בתפקיד נשיא החברה עד מותו. במסגרת תפקיד זה עבר כרמיה בארצות אירופה ופעל למען הענקת שוויון זכויות ליהודים.
כרמיה היה פעיל בבונים החופשיים של צרפת, ביצע רפורמות, הקים את ההנהגה הארצית והיה בעל דרגה של "Souverain Grand Commandeur" במועצה הצרפתית העליונה.
כמו כן קרויים על שמו רחובות במושבה הגרמנית בירושלים, ליד שדרות רוטשילד בלב תל אביב, בחיפה, ובפריז.
תוכי המחילות
תוכי המחילות (שם מדעי: Cyanoliseus patagonus) הוא מין יחיד בסוגו של תוכי בעל נוצות ירוקות כהות הנפוץ בדרומה של אמריקה הדרומית. הוא קרובם הרחוק של הארה והקוניור הזהוב.
מאפיינים
תוכי המחילות קטן יחסית ואורכו נע בין 43 ל-47 ס"מ. לתוכי זה נוצות ראש בצבע ירוק-זית, מצח שחור ומקור אפור קטן יחסית. צידי החזה לבנים והבטן אפורה כהה עם אחוריים אדומים ונוצות ברכיים צהובות. הכנפיים ירוקות עם קצוות שחורים וכחולים בהירים והזנב ירוק כמו הראש וארוך ביותר. הרגליים קטנות ביותר ביחס לגוף וצבעם ורוד.
אירוטמנדואה
ממאובן שנמצא בבור מסל בדרום גרמניה ניתן להניח שיצור זה הגיע לאורך 90 ס"מ. המראה שלו מזכיר דוב נמלים, בעיקר בזכות זנבו הארוך והלופתני, ומכאן שמו המדעי (טמנדואה הוא סוג של דובי נמלים בינוניים שוכני עצים), אך מבנה הפרקים שלו שונה משלהם והוא כנראה היה קרוב יותר לפנגולינאים, אף על פי שלא היו לו קשקשים קשיחים על עורו. הוא היה מראשוני קבוצה זו שהחלו לפתח את העור המשוריין שלהם, בדומה לאאומאניס שחי באותו אזור. חוקרים אחרים מעריכים שהוא היה קרוב יותר לקבוצה אפרותריה בה הפילים והשנבוב.
לאירוטמנדואה היו כמה מאפיינים המשותפים לכל אוכלי הנמלים: טפרים ארוכים, חוטם מוארך חסר שיניים וייתכן שהייתה לו לשון ארוכה ודביקה כמו לדובי הנמלים והפנגולינים. ייתכן מאוד שתזונתו הייתה על כן מנמלים וטרמיטים שחיו ביערות אירופה הקדומים.
ורש
סמל העיר מתייחד בכך שמוצגת עליו תחנת כוח גרעינית, מהערים הבודדות בעולם.
העיר נקראה בתחילה על שמו של המרגל הסובייטי ניקולאי איבנוביץ' קוזנצוב, שפעל באוקראינה במהלך מלחמת העולם השנייה במסווה של קצין נאצי. ב-2016, כחלק ממהלך כולל לשינוי שמות מקומות הקשורים לשלטון הקומוניסטי באוקראינה, שמה של העיר שונה לוורש.
העקרונות המנחים בעת תכנון וייסוד העיר היו של ריאליזם סוציאליסטי, והיא מהווה דוגמה לתכנון ערים מסוג זה מסוף תקופת הקומוניזם.
פרנסואה הראשון, מלך צרפת
פרנסואה הראשון (בצרפתית: François Ier; 12 בספטמבר 1494 – 31 במרץ 1547), היה מלך צרפת מ-1515 ועד מותו ב-1547 ובן לשושלת ולואה.
ראשית חייו
פרנסואה נולד בטירת קוניאק ב-12 בספטמבר 1494, לשארל, רוזן אנגולם וללואיז, נסיכת סבויה, בתו של פיליפו השני, דוכס סבויה. פרנסואה היה בן דודו מדרגה שלישית של שארל השמיני ונכד דודו של המלך לואי השנים עשר, שלא היה לו בן זכר שיוכל לרשת אותו. אחרי מותו של לואי השנים עשר ב-1 בינואר 1515, ירש פרנסואה את כתרו ומלך בשם פרנסואה הראשון. שנה לפני כן נישא פרנסואה לקלוד, בתו של המלך לואי השנים עשר, שילדה לו שבעה ילדים ונפטרה בשנת 1524. בשנת 1530 נישא פרנסואה ללאונור מאוסטריה, בתם של פליפה הראשון, מלך קסטיליה וחואנה, מלכת קסטיליה, אך לא היו לו ילדים ממנה.
פעילותו הצבאית
המלך פרנסואה הראשון טען לכתר הקיסרות הרומית הקדושה ופתח בסדרת מלחמות באיטליה. בקרב מאריניאנו (13 - 14 בספטמבר 1515) ניצח את צבא השכירים השווייצרי של דוכס מילאנו מאסימיליאנו ספורצה (בנו של לודוביקו ספורצה) והשתלט על העיר. הוא ניסה לכרות ברית עם הנרי השמיני, מלך אנגליה נגד הקיסר קרל החמישי, וב-1520 התנהל משא ומתן בין שני המלכים בשדה אריג הזהב (ליד העיר קאלה) שהסתיים ללא תוצאות. ב-24 בפברואר 1525 הובס פרנסואה הראשון בקרב פאביה שבצפון איטליה בידי קרל החמישי ונלקח בשבי למדריד. על פי הסכם מדריד (14 בינואר 1526) ויתר על כל תביעותיו באיטליה ועל כל נחלותיו בארצות השפלה ובגבולותיה של צרפת עם הקיסרות הרומית הקדושה. ב-6 במרץ של אותה שנה שוחרר מן השבי וחצה את הגבול לצרפת בעוד ששני בניו הובאו לעיר באיון שבדרום מערב צרפת, וב-15 במרץ הגיעו למדריד כבני ערובה למילוי תנאי ההסכם. לאחר שחרורו התכחש פרנסואה הראשון לתנאי ההסכם בטענה כי נכפו עליו בהיותו בשבי.
האפיפיור קלמנס השביעי, שהוכה בתדהמה לשמע ניצחונותיו של קרל החמישי על הצרפתים, החל לארגן את הליגה של קוניאק נגד קרל החמישי. ליגה זו כללה את צרפת, הרפובליקה של ונציה, דוכסות מילאנו ורפובליקת פירנצה בנוסף על מדינת האפיפיור. כישלונות הצרפתים בנאפולי ב-1528 ובלנדריאנו שבלומברדיה ב-1529 אילצו את פרנסואה הראשון לחתום על הסכם קמברה עם קרל החמישי (5 באוגוסט 1529), שלפיו ויתר על תביעותיו לארטואה, לפלנדריה ולטורנה והתחייב לשלם כופר נפש בעבור שחרורם של בניו, פרנסואה ואנרי, שהוחזקו בשבי הספרדי מאז 1525.
פרנצ'סקו ספורצה השני, דוכס מילאנו מת ב-1535 מבלי להשאיר אחריו יורש, וקרל החמישי השתלט על עירו. פרנסואה הראשון פלש לאיטליה, כבש את טורינו אך לא הצליח לכבוש את מילאנו. בתגובה, פלש קרל החמישי לפרובאנס, החל להתקדם אל עבר אקס-אן-פרובאנס, אך נמנע מלתקוף את אביניון, שהייתה עיר מבוצרת, ושב לספרד. פרנסואה הראשון כרת ברית עם האימפריה העות'מאנית ואוניות מלחמה שהוצבו במרסיי בסוף 1536 איימו על ג'נובה. בתיווכו של האפיפיור פאולוס השלישי חתם קרל החמישי על הסכם ניס עם פרנסואה הראשון ב-18 ביוני 1538, כאשר על פי תנאיו נשארה טורינו בידי הצרפתים.
הסכם ניס לא הביא על פתרונה את בעיית השליטה בדוכסות מילאנו שהעסיקה את פרנסואה הראשון ואת קרל החמישי. ב-1542 פרצה מלחמה בארצות השפלה. ב-1543 תקפו כוחות הברית הצרפתית-עות'מאנית את העיר ניס וביצעו מספר תרגילים צבאיים שהביאו לקרב קרסול מדרום לטורינו, בו גברו הצרפתים על הספרדים (11 באפריל 1544). בתגובה, פלשו קרל החמישי והנרי השמיני, שראה בצרפת אויב משום שהייתה בת בריתם של הסקוטים, לצרפת. כוחותיו של קרל החמישי תקפו את סנט דיזייה בשמפאן, ואילו אלה של הנרי השמיני הטילו מצור על עיר הנמל בולון-סור-מר.
העולם החדש
ב-1524 שלח פרנסואה הראשון את ג'ובאני דה וראצאנו כדי לחקור את חופי צפון אמריקה. בזכות משלחת זו הוכרז כי ניופאונדלנד שייכת לכתר הצרפתי. ב-1534 הוא שלח את ז'אק קרטייה לחקור את הנהר סנט לורנס בקוויבק. ז'אק קרטייה מצא מספר איים וחבלי ארץ שלפי טענתו ניתן למצוא בהם כמויות גדולות של זהב ושל אוצרות אחרים. ב-1541 שלח פרנסואה הראשון את ז'אן-פרנסואה רוברוואל כדי ליישב את קנדה ולהפיץ את הנצרות בקרב האינדיאנים.
תרבות הרנסאנס
המלך פרנסואה הראשון הושפע מתרבות הרנסאנס של איטליה, והוציא הון תועפות לשם הקמת טירות חדשות ובנייה מחדש של טירות קיימות. הוא המשיך בבניית טירת אמבואז, שבה החלו קודמיו, והחל בבניית טירת בלואה מחדש. בתחילת שנות מלכותו החל לבנות את טירת שאמבור בסגנון הרנסאנס האיטלקי, והקים את טירת סן-ז'רמן-אן-לה. תוכניתו הגדולה הייתה בנייתה מחדש של טירת פונטנבלו שהפכה עד מהרה למקום מגוריו המועדף, ולמקום מגוריה של מאהבתו אן דה פיסלה דוכסית אטאמפ. הוא הוציא הון רב גם על עיטורים פנימיים וחיצוניים של טירותיו, ובהם ספריות, פסלים, גנים, חצרות מפוארות ומזרקות מים.
הוצאותיו הגדולות של פרנסואה הראשון במלחמותיו באיטליה, בהקמה ובבנייה מחדש של טירות בצרפת וברכישת חפצי אמנות גרמו להתרוששותה של צרפת. הוא העלה את המיסים והתחיל בנוהג של מכירת משרות ממלכתיות.
יחסו לפרוטסטנטים
בתקופת מלכותו של פרנסואה הראשון, ייסד מרטין לותר בגרמניה את תנועת הרפורמה הפרוטסטנטית. תנועה זו התפשטה בצרפת כמו בכל אירופה. בתחילה, בהשפעת אחותו מרגריט מנווארה, גילה פרנסואה הראשון יחס של סובלנות כלפי התנועה החדשה, ששימשה לו כמכשיר פוליטי נגד יריבו הקיסר קרל החמישי, אך יחסו כלפי הפרוטסטנטים השתנה כאשר בליל ה-17 באוקטובר 1534 הופצו כרזות בגנות המיסה הקתולית ברחובות פריז ובערים אחרות בצרפת. הדבר גרם לסערת רוחות בקרב הקתולים בצרפת, והמלך שראה בכך קנוניה נגד שלטונו החל לרדוף את הפרוטסטנטים ואף להוציאם להורג. באזורים מסוימים נחרבו כפרים שלמים ואלפי אנשים איבדו את בתיהם ונשארו חסרי כל. פרוטסטנטים רבים ובהם ז'אן קלווין נאלצו לצאת לגלות.
רפורמה מנהלית
בשנת 1525 חתם עם האפיפיור על הקונקורדט של בולוניה שהפך אותו לאחראי על מינוי כמרים לאחר שקיבלו את אישור האפיפיור.
בשנת 1539 חתם פרנסואה על פקודת וילר-קוטרט, אשר הפכה את הצרפתית לשפת המנהל הרשמית במקום הלטינית. צו זה חייב כמרים לרשום לידות, נישואין והלוויות בצרפתית והקמתם של משרדי רישום בכל אזור בצרפת, מהלך שיצר את הרישומים הראשוניים של נתונים סטטיסטיים באירופה.
משפחתו
ב-18 במאי 1514 התחתן פרנסואה עם קלוד, נסיכת צרפת, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
ב-7 ביולי 1530 התחתן פרנסואה בשנית עם לאונור מאוסטריה, ממנה לא נולדו לו ילדים.
שוניתן לימוני
שוניתן לימוני (שם מדעי: Pomacentrus moluccensis) הוא מין של דג גרם ממשפחת השוניתיים, אשר חי בשוניות אלמוגים לאורך מערב האוקיינוס השקט לאורך דרום-מזרח אסיה ואוסטרליה באזור הטרופי. הדג תואר למדע ב-1825 בידי החוקר הגרמני פיטר בליקר.
תיאור
זהו דג הניזון מפלנקטון ימי ואצות והוא חי סביב האלמוגים בשוניות בקבוצות קטנות. הוא יוצר זוגות בעונת הרבייה והנקבות מטילות ביצים על מצע לצד אלמוג קשיח, עליהם הזכר שומר מטורפים ומאוורר כדי שיקבלו חמצן באמצעות חבטות זנבו. דג זה נטרף בידי כרישים, מספר דקריים והצבעון מהמין Pseudochromis fuscus והוא מתגונן מהם באמצעות הסתחררות סביב האלמוגים החדים.
הדג אינו נמצא בסכנת הכחדה בטבע אך התברר שהאוכלוסיות שלו ירדו עקב הלבנת אלמוגים לאורך בתי גידולו.
דיהידרופולאט רדוקטאז
דיהידרופולאט רדוקטאז (Dihydrofolate reductase ובקיצור: DHFR) הוא אנזים בתהליך המטבוליזם של פולאטים. הוא הופך פולאט לדיהידרופולאט (dihydrofolate) באמצעות חיזור, ובאמצעות חיזור נוסף הופך אותו לטטראהידרופולאט (tetrahydrofolate). בתהליך זה משמש NADPH כתורם אלקטרונים. למינים שונים של חיידקים יש אנזימים שונים מהמשפחה, אולם ליונקים יש שמירות גבוהה של האנזים.
הנגזרות של טטראהידרופולאט דרושים לצורך יצירה מחדש (de novo) של פורינים, של תימין עם זרחן אחד ושל חלק מחומצות האמינו. יש לו אם כן חשיבות בחלוקת התא ובגדילתו. לדיהידרופולאט רדוקטאז תפקיד בבקרה על הכמות של דיהידרופולאט. בנוסף, האנזים משחק תפקיד חשוב ביצירה של פרקורסורים של חומצות גרעין. מוטנטים של האנזים דורשים גליצין ותימין לצורך גדילתם.
ג'ק ריצ'ר
ג'ק ריצ'ר (באנגלית: Jack Reacher) הוא דמות בדיונית של קצין לשעבר במשטרה הצבאית, הוא הפרוטגוניסט של סדרת ספרי מתח פרי עטו של הסופר לי צ'יילד.
ביוגרפיה בדיונית
ג'ק ריצ'ר נולד ב-29 באוקטובר 1960 בברלין, בנם של קצין בחיל הנחתים האמריקני ואישה צרפתייה שנפגשו בהולנד ונישאו בקוריאה. ריצ'ר הוא רב-סרן בדימוס בצבא ארצות הברית, אשר שירת כחוקר במשטרה צבאית. הוא גבוה (195 ס"מ), גדל גוף וחזק, בעל ראייה חדה וזיכרון מעורר השתאות לפרטים הקטנים. הוא מתואר אמנם כאיש ציני וקשוח; אך מעבר לחיצוניות זאת מסתתר אדם טוב לב ונדיב, המעוניין להילחם ברע, ולהחזיר לעולם את הטוב והצודק שבו. לריצ'ר היה אח בכור בשם ג'ו, אשר שירת במודיעין הצבאי וכסוכן בכיר בשירות החשאי, אשר נרצח במהלך חקירה שניהל כנגד זייפני כסף.
ריצ'ר הוא בוגר האקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית "וסט פוינט". בשירותו הצבאי במשטרה הצבאית נחשב ריצ'ר לחוקר קשוח וישר, שלו מוח אנליטי חריף. הוא שימש תחילה כחוקר מקרים פליליים, לאחר מכן הוסב לחקירות ביטחון ומודיעין ולקראת סיום הקריירה שימש כחוקר מקרי רצח. בנוסף עמד ריצ'ר בראש יחידת חקירות מיוחדת במשטרה הצבאית, ה-110, אשר חקרה מקרים בהם מעורבים לוחמי יחידות מיוחדות בכוחות המזוינים של ארצות הברית ובהם, סיירת חיל הנחתים, הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית ואריות הים. במהלך שירותו הוצב ריצ'ר בביירות (בה נפצע) וכן לחם במבצע מטרה צודקת, במלחמה בגרנדה ובמלחמת המפרץ.
עם סיום המלחמה הקרה וקריסת הגוש הקומוניסטי, בעקבות צימצומים בכוח האדם של צבא ארצות הברית, ובשל אי מוכנתו של ריצ'ר להתגמש בפרשיה שבה מעורב הבן הסדיסט של הסנטור, שוחרר ריצ'ר בכבוד מתפקידו במשטרה הצבאית כמפקד יחידה 110 לאחר 13 שנות שירות. במהלך שירותו הוענקו לריצ'ר מספר עיטורים ובהם: כוכב הכסף שהוענק לו על חילוץ פצועים במהלך מתקפת חזבאללה על מפקדת הנחתים בביירות, שני כוכבי ארד, מדליית שירות ההגנה, עיטור לגיון הכבוד, מדליית החייל ולב הארגמן.
עם שחרורו בחר ריצ'ר לנהל חיי נוודות, בלי התקשרויות ומחויבויות וללא עבודה קבועה, אשר מתקיים מן הפנסיה הצבאית שלו ומעבודות מזדמנות. ריצ'ר הוא איש פעולה ובשעת הצורך אף איש אגרוף, אך בעל לשון שנונה. הוא אינו חושש ליטול את עשיית הצדק לידיו, ואף לעמוד מול אנשי שררה. בנדודיו הוא נקלע לסבך עלילות בלשיות ובכוח הגיונו וניסיונו בחיים הוא מצליח להגיע לפתרון התעלומות. במסגרת שירותו בצבא הוכשר ריצ'ר כלוחם מיומן בסיור, חבלה, קומנדו ולוחמה זעירה. כמו כן הוכשר ריצ'ר על ידי צה"ל בלוחמה בטרור והתמודדות עם מחבלים מתאבדים. לאורך סדרת הספרים הוא מתגלה כצלף הבקיא היטב בשימוש באקדח ורובה, אשר בין היתר זכה בעברו בגביע וימבלדון בתחרות הקליעה של חיל הנחתים האמריקני, וכן כבעל מיומנות גבוהה בקרב מגע ואיגרוף.
לריצ'ר יש כמה תכונות יוצאות דופן. אחת מהן היא תחושה פנימית מדויקת, מעין שעון פנימי, שמאפשר לו לדעת את הזמן ללא שימוש בשעון. פעמים רבות הוא פועל באופן שמנוגד לצורה הרגילה שבה מצפים ממנו לפעול, ובאופן הזה הוא מביס את אויביו.
נכון לסוף 2019, נכתבו בסדרת ג'ק ריצ'ר 23 ספרים.
מספרי הסדרה
בין השנים 2000 ו-2008 בהוצאת קוראים, ומאז בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, יצאו לאור תרגומים לעברית של ספריו הבאים:
מרנלו
מרנלו (במודנית: Maranèl) היא עיר וקהילה במחוז מודנה באמיליה-רומאניה שבצפון איטליה, 18 ק"מ ממודנה, עם אוכלוסייה של 17,504 נכון לשנת 2017. היא ידועה בעולם כביתם של החברות פרארי, של פורמולה 1 ושל קבוצת המרוצים פרארי. מרנלו היה גם ביתה של חברת בניית הפחונים Carrozzeria Scaglietti, שהיא חברה בבעלותם של פרארי.
פרארי
מרנלו היא המיקום של מפעל פרארי מאז תחילת שנות ה-40. במהלך מלחמת העולם השנייה אנצו פרארי העביר את מתקני חברתו למרכז העיר מרנלו, וסיים תקופה ארוכה שבה היה חלק בחברה אלפא רומיאו. בתחילה המפעל של פרארי במרנלו היה בשיתוף עם Auto Avio Costruzioni, עסק לייצור כלי מכונות שהקים אנזו כדי לקדם את החברה בזמן שהאיסור של אלפא רומיאו על אנצו פרארי לייצר מכוניות הנושאות את השם פרארי היה בתוקף. במרנלו נמצא גם המוזיאון הציבורי "מוזיאון פרארי", אשר מוקדש ליצרנית מוכניות הספורט.
הספרייה החדשה שלה נפתחה בנובמבר 2011, ועוצבה על ידי אראטה איסוזקי ואנדריאה מאפי.
מרנלו היא נקודת ההתחלה של המרתון האיטלקי השנתי, שמסתיים בקארפי אשר סמוכה לה.
מראות מרכזיים
ספריית העיר החדשה של מרנלו תוכננה בידי אנדריאה מאפאי ואיסוזקי. הספרייה נפתחה בשנת 2012. כנסיית הקהילה בעיר של סן ביאג'יו נבנתה מחדש ב-1903.
יוהנה קאס אף מור
יוהנה קאס אף מור (בדנית: Johanne Kaas af Mur; 12 באוגוסט 1776 - 28 ביולי 1843), הייתה סבתא רבתא של אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה.
ביוגרפיה
ב-30 בנובמבר 1795 התחתנה יוהנה עם כריסטיאן קונרד, רוזן דנסקאולד-סמסו, ממנו נולדו לה 6 ילדים. בשנת 1823 מת בעלה כריסטיאן קונרד בגיסלפלד, ובנה פרדריק כריסטיאן, רוזן דנסקאולד-סמסו ירש את תאריו. לאחר מותו ניהלה יוהנה את עסקיו במיומנות, והשלימה את מפעל הזכוכית ושתי מפעלי לבנים, שהוא החל בבנייתם. ב-28 ביולי 1843 מתה יוהנה בגיסלפלד, והיא בת 66 שנים.
משפחתה
ב-30 בנובמבר 1795 התחתנה יוהנה עם כריסטיאן קונרד, רוזן דנסקאולד-סמסו, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
יון ציריאק
החל משנת 1959 הוא היה חבר נבחרת טניס של רומניה והשתתף בתחרויות גביע דייוויס. במסגרת זו הוא היה שותף למשחקי גמר אך נבחרתו הפסידה לנבחרת ארצות הברית.
ציריאק החל את הופעתו בהוקי קרח הבינלאומי כשחקן בנבחרת הוקי הקרח של רומניה באולימפיאדת החורף של שנת 1964. אחרי זמן קצר עבר לטניס כענף ספורט יחיד וזכה יחד עם איליה נסטסה בטורניר הזוגות של אליפות צרפת הפתוחה וגם הגיע לגמר גביע דייוויס בשנת 1970.
משנת 1983 התחיל ציריאק לאמן טניסאי צמרת. בין השנים 1984–1993 אימן את הטניסאי הגרמני בוריס בקר. משנת 1998 היה ציריאק לנשיא הוועד האולימפי הלאומי של רומניה.
בשנת 1990 ייסד ציריאק את "בנק ציריאק", הבנק הפרטי הראשון ברומניה שלאחר התקופה הקומוניסטית. בשנת 2005 הוערך הונו בכ-900 מיליון דולרים.
גורגונופס
ליצור זה הייתה גולגולת גדולה באורך 22–35 סנטימטרים ואורכו הגיע לאורך 1.5–3.5 מטרים. משקלו הגיע עד 400 קילוגרם. הוא היה טורף בעל ניבים גדולים שאורכם עד 12 סנטימטרים, לסתות חזקות ומבנה גוף המותאם לריצה. היה לו זנב קצר, חזה שרירי ורגליים ארוכות. במראהו הוא דמה לזוחל ענקי, אך היה מאבותיהם של היונקים.
בתרבות
הגורגונופס מופיע בסדרה "ללכת עם מפלצות" כיצור שהתפתח מדימטרודון וצד יצורים איטיים בתקופת הפרם, כגון הסקוטוזאורוס והרינסוכוס.
הוא מופיע גם בסדרת הדרמה "בראשית" מהפרק הראשון. (ייתכן שבשני הסדרות היה מדובר על אינוסטרנסביה)
נשר בנגלי
תיאור
נשר בנגלי הוא המין הקטן ביותר בסוג נשר (Gyps). משקלו בין 3.5–7.5 ק"ג. אורכו בין 75–85 ס"מ. ומוטת כנפיו 1.8–2.1 מטר . ללא הבדל בין זכרים ונקבות. ראשו וצווארו ללא נוצות, וצבעם סגלגל. הנוצות בבסיס צווארו בצבע לבן (ומכאן שמו באנגלית White-rumped vulture). צבע נוצות גופו נע בין ירוק מתכתי לטורקיז בוהק, ושחור עד אפור כסוף. גבו בצבע לבן. מקורו כסוף. זנבו קצר וכהה. החלק הפנימי של כנפיו בצבע לבן. עיניו בצבע צהוב-חום. פרטים צעירים כהים יותר ולוקח להם 4–5 שנים עד שהם מקבלים את צבעי הפרטים הבוגרים.
התנהגות
מאכלס בעיקר אזורים פתוחים המיוערים בדלילות, לעיתים נצפה בקרבת ערים וכפרים. פעיל בעיקר בשעות הבוקר כאשר השמש מחממת את האוויר ויוצרת את זרמי האוויר הדרושים לו לדאייה. מהירות הדאייה הממוצעת היא בין 80–90 קמ"ש, וגובה התעופה המקסימלי עד כ-9,000 רגל. בדומה ליתר הנשרים, גם נשר זה אוכל נבלות, ולעיתים ניזון גם מעצמות יבשות ושברי גולגולות. בהודו ניזון בעיקר מפגרי בקר וגופות בני אדם הנקברים בקבורת שמיים. מין זה נחשב מזיק למטעים, מפני שנשרים ממין זה נוהגים לנוח בקבוצות על עצים, שמתכסים בצואתם.
רבייה
עונת הרבייה בין אוקטובר למרץ. הזכר בונה קן בקוטר של כמטר אחד בדרך כלל על צמרות עצים ולעיתים במצוקים. המין נוהג לקנן בקבוצות – מספר זוגות מקננים על עצים סמוכים. לרוב, הנקבה מטילה ביצה אחת ושני ההורים שומרים עליה. כעבור 45–52 ימים בוקע מן הביצה גוזל בגודל של כ-15 ס"מ. שני ההורים מאכילים את הגוזל. הגוזלים עוזבים את הקו לאחר תקופה של כשלושה חודשים.
קרב טלס
קרב טלס או קרב ארתלך (במנדרינית: 怛羅斯戰役; בערבית: معركة نهر طلاس) היה קרב מכריע בין האימפריה הסינית תחת שושלת טאנג לאימפריה המוסלמית תחת הח'ליפות העבאסית, אשר נתמכה בידי האימפריה הטיבטית. הקרב התרחש בשנת 751 בטרנסאוקסאניה הממוקמת במרכז אסיה, בקרבת טלס, והסתיים בניצחון מוסלמי אשר הפך גורם משפיע על האסלאמיזציה של שבטי הנוודים במרכז אסיה במאות השנים הבאות.
שושלת טאנג
האימפריה הסינית תחת שושלת טאנג החלה בהתפתחות מהירה זמן קצר לאחר הקמתה כאשר טאי-דזונג, קיסר סין השני מהשושלת כבש את הגקטורקים וכבש שטחים נרחבים במרכז אסיה דרכם פתח מחדש את דרך המשי. שלטונו ראה את עלייתה של שושלת בסין, לראשונה מזה 400 שנה, לכבירה כשושלת האן המערבית. טאי-דזונג הביא את סין לתור זהב, פיתח את הכלכלה, ההשפעה, ההחלה הדתית ועוד. לאחר מותו של טאי-דזונג בשנת 649, עלתה עם הזמן אשת בנו, וו דזה טיין, אשר פעלה להקים שושלת משל עצמה כקיסרית סין אך לבסוף חזרה בה והשיבה את שלטון טאנג בתחילת המאה ה-8. שושלת טאנג נחלשה מעט תחת ממשיכי דרכה, בייחוד שואן-דזונג, קיסר סין אשר שלטונו המאוחר ראה היחלשות בהשפעה והמעורבות על מעשי השלטון. הדת השלטת בסין הייתה הדת הסינית העממית אך היו בה בודהיסטים, דאואיסטים, שמאנים, קונפוציאנים, ואף אוכלוסיות קטנות של נוצרים ויהדות סין אשר הגיעו בדרך המשי.
הח'ליפות המוסלמית
מעלייתה המהירה במהלך המאה ה-7, האימפריה המוסלמית תחילה תחת שלטון הראשידון, החלה בכיבוש נרחב אשר החל בחצי האי ערב והמשיך עם הכיבוש הערבי של ארץ ישראל ופלישתה לממלכת פרס, שהביאו להבסת האימפריה הביזנטית וכיבוש האימפריה הסאסאנית. מאבק פנימי בין פלגים העלה לשלטון את הח'ליפות האומיית, אשר המשיכה לפתח ולהאדיר את השושלת בכיבוש צפון אפריקה וחצי האי האיברי והחלה את תור הזהב של האסלאם. שליטי האימפריה הסאסאנית (בית סאסאן), ברחו עם כיבוש ממלכתם אל בעלי בריתם הסינים בדרך המשי, והתיישבו בבירה הסינית צ'אנג-אן שם ניתנה להם חסות מידי קיסר סין. עם האסלאמיזציה של איראן התפתחה האימפריה המוסלמית מעבר לח'וראסאן והחלה כיבוש של טרנסאוקסאניה. עם הזמן שתי האימפריות שלטו בשטחים נרחבים מדרך המשי ורצון ההתפתחות שלהם הביא להתנגשות של הכוחות המוצבים בגבולות.
צבא טאנג
לאימפריה הסינית היה צבא חזק מאוד נכון לזמנה. הצבא התבסס על מערכת 'פובינג', מערכת צבאית שנבנתה מתוך מיליציות מקומית שניתן היה לגייס אותן במהירות בעת מלחמה. מקורה של מערכת ה'פובינג' בשושלת וויי המערבית של סין (535-556), ואומצה על ידי שושלת טאנג. הצבא כלל מערכת מיליציות שהוקצו לפי שטחים (לרוב לפי מחוזות) בהם לוחמים שגילם נע מ-21 עד 60. קצינים קיבלו עמלות מורחבות אך חיילים סדירים הוחלפו מתפקידם על סמך מקום מגוריהם ומרחקם מהבירה המחוזית. אנשים שהתגוררו 500 לי (לי אחד הוא חצי קילומטר) מהבירה שירתו חודש מכל חמישה, ואלו שהתגוררו מעל 2,000 לי משם שירתו חודש מכל תשעה בשושלת טאנג יחידות צבאיות אלו היו בשליטת משרד הצבא. שושלת טאנג הסדירה סך הכל 634 יחידות צבאיות, הנקראות ז'צ'ונגפו, שכל אחת מהן מורכבת מ-800 עד 1200 איש. כל ז'צ'ונגפו חולק ליחידות משנה, 'טואן' כללו 300 חיילים, 'דוי' של 50 חיילים, ו'הו' של 10 חיילים.
מערכת ה'פובינג' דרשה הוצאות ממשלתיות מועטות בלבד, מכיוון שמיליציות יכלו לפרנס את עצמן בעזרת חקלאות. החיילים עבדו על אדמתם במהלך עונות היבול, ולאחר מכן קיבלו אימונים צבאיים במהלך שאר עונות השנה. מערכת 'פובינג' יכלה לספק לצבא רק מערכות צבאיות קצרות משום שלוחמה מורחבת מנעה את טיפוח החקלאות שהכלכלה הייתה תלויה בו. המערכת ננטשה בהדרגה לטובת יחידות צבא קבועות במשרה מלאה במאה ה-8. במהלך קרב טלס היה הצבא הסיני מחולק בין יחידות סדירות למיליציות 'פובינג'.
צבא הח'ליפות
הח'ליפה עומר בן אל-ח'טאב היה הראשון להסדיר את הצבא המוסלמי כמחלקת מדינה. תחת פיקודו של ח'אלד בן אל-וליד נוצרה יחידת "הצבא הנע", יחידת פרשים קלים אשר פעלה לרוב מאגפי המערך הצבאי והייתה מרכזית לניצחונות גדולים כגון המצור על דמשק (634). מערך השלטון תחת הראשידון והח'ליפות האומיית היה ריכוזי והצבא חולק למספר רב של חזיתות ומכאן שביד הממשל הריכוזי היה במהרה לנייד כוחות מצד זה לצד זה של האימפריה.
כוחות צדדיים
עקב סכסוך ממושך עם שושלת טאנג, האימפריה הטיבטית העבירה חלק מכוחותיה לתמוך בכוחות המוסלמים במרכז אסיה, הכוחות נעו מרמת טיבט אל הינדו-כוש ומשם אל מרכז אסיה איפה שהתחברו עם המוצב המוסלמי בקירוב לגבול המערבי של שושלת טאנג. האימפריה האויגורית הייתה מדינת חסות בפועל של שושלת טאנג, ועל כן תמכה בה במהלך המאבק אך לא הייתה תמיכה זאת מעבר לדיפלומטית. עמים טורקיים באגן טארים ניתנו כמעט מאה שנים לשליטה סינית אך גורמים פנימיים מתוכם תמכו בעצמאות משושלת טאנג ואף חברו למוסלמים במאבק.
פעולות מקדימות
עקב מדיניות הכיבוש של המוסלמים התנגשו הכוחות במוצבים המערביים של שושלת טאנג. המאבק הראשון בין כוחות שושלת טאנג לכוחות בית אומיה התרחש בשנת 715 בעמק פרגנה (כיום מחולק בין קירגיזסטן, טג'יקיסטן ואוזבקיסטן) ועל אף תמיכה מצד האימפריה הטיבטית הכוחות המוסלמים נפלו בקרב נגד הכוחות הסינים העדיפים והיה עליהם לסגת. שנתיים אחר כך הסינים שלחו אל הגבול צבא של שכירי חרב קרלוקים (עם טורקי בצפון אגן טארים שהיה תחת שלטון טאנג) שהביסו את הכוחות המאוחדים של הערבים והטיבטים המוצבים ליד טשקנט (כיום עיר הבירה של אוזבקיסטן).
סדרה של מרידות פנימיות הפריעו להתפתחות הצבאית של בית אומיה, בתחילת 750 מרד האשמיה תחת א-ספאח הפיל את הח'ליפה האומיי מרואן השני בקרב הזב והעלה לשלטון את הח'ליפות של בית עבאס תחת א-ספאח, אשר העביר את מרכז השלטון שלו מדמשק אל בגדאד. הכוחות הסינים ידעו ככל הנראה על האי-שקט הפנימי המתרחש באימפריה המוסלמית ותכננו להשתמש בו לכיבוש כל מרכז אסיה. בשנת 747 הגנרל הסיני באזור הגבול המערבי, גאו שיאן-שי, החל לנוע בראש כוחותיו דרומה נגד עיר-המדינה גילגיט (כיום בגילגיט-בלטיסטן), בת ברית של האימפריה הטיבטית. לאחר ניצחונו על גילגיט גאו המשיך לכבוש ולספח ערי-מדינה בגבולות הינדו-כוש, היה זה הפתיח של מערכה סינית אשר תכננה לכבוש את כל מרכז אסיה.
קרב טלס
באותו הזמן ערי-המדינה של פרגנה וטשקנט היו במאבק אזורי ממושך. כוחות הפרגנה שלחו קריאה לעזרה מהסינים ובאביב 750 גאו שיאן-שי צעד בראש כוחותיו צפונה, הביס וסיפח את טשקנט לתוך האימפריה הסינית ובתמורה השלטון בפרגנה ניתן לחסות סינית. להנהגה בטשקנט לא הייתה ברירה אלא לקרוא לעזרה מהמוסלמים. הכוחות המוסלמים באזור, אשר הוצבו מדרום לימת אראל תחת פיקודו של זיאד בן-סליא, החלו לנוע לאורך נהר טלס אל עבר טשקנט. בהתקרבות המוסלמים החלו כוחותיו של גאו שיאן-שי לסגת מזרחה בשביל להתאחד עם בעלי הברית הקרלוקים ברכס טיין שאן.
הקרב לבסוף החל במחצית השנייה של שנת 751 על הגבול המודרני של קירגיזסטן-קזחסטן. הרישום הסיני והרישום הערבי של הקרב שונים לגמרי אחד מהשני בנוגע למה שהתרחש. לפי המקורות הערבים לכל צד היו 100,000 חיילים בעוד המקורות הסינים טוענים שהיו 30,000 פרשים מצד טאנג ו-20,000 פרשים מצד הח'ליפות. הקרב התרחש על גדות מספר רכסי הרים אדירים במרחק של אלפי קילומטרים ממרכזי הממשל של כל אחת מאותן אימפריות. ההכנות לקרב היו מעטות מאוד ולפי ההערכה המקובלת היו לכל צד בין 30,000 ל-50,000 חיילים. כוחותיו של זיאד היו כמעט כולם ערבים אך כללו יחידת רגלים טיבטית שתמכה בהם וכוחות גקטורקים אנטי-סינים שגם כן הצטרפו לשורות צבא הח'ליפות. צבאו של גאו שיאן-שי כלל ברובו מגויסים ממרכז סין ותומכים מקומיים מעמק הפרגנה. המקורות לא ברורים לגבי האם הקרלוקים היו ביחד עם כוחותיו של גאו שיאן-שי בתחילת הקרב או שלא הצטרפו לשורותיו כלל. רוב הצבא הסיני היה בנוי מחיל רגלים כבד בעוד לכוחות הח'ליפות היה מספר שווה של חיל רגלים ופרשים.
הצבאות נפגשו ממערב לנהר טלס וישנם שני תיאורים להליך הקרב:
תיאור ראשון: זיאד הסדיר את כוחותיו במבנה סטנדרטי, קשתים מקדימה, חיל רגלים בעל חניתות מאחוריהם, פרשים כבדים באגפים ושומריו האישיים עם חיל הפרשים הקלים מאחורה. גאו הסדיר את הקשתים ונושאי החיצים מקדימה, את נושאי הכידונים והחניתות בשורה אחריהם, שומריו האישיים עם הפרשים הקלים מאחורה ופרשים קרלוקים באגפים. שלושת ימי הקרב הראשונים היו כמעט זהים; הכוחות הסינים תקפו על גבי שדה הקרב וקשתיהם הנחיתו פגיעות קשות על מקבילם המוסלמים. לאחר מכן נסוגו הקשתים לאחור וחילות הרגלים נפגשו ראש בראש. עליונות השריון הסיני הביאה לפגיעה קשה ברגלים המוסלמים. כוחות הפרשים תקפו מהאגפים והיה על גאו להוציא את הפרשים הקלים בשביל למנוע פעולה נרחבת של הפרשים המוסלמים נגד חילות הרגלים.
ביום הרביעי לקרב הפרשים הקרלוקים בגדו בכוחות הסינים ותקפו אותם מהאגפים, עם התקדמות מוסלמים ישירה לאורך שדה הקרב היה על הסינים לסגת בעוד כוחותיהם מתפרקים תחת הלחץ. בין 10,000 ל-20,000 ערבים נהרגו בקרב כמו גם 30,000 סינים ורק כוחות הפרשים הקלים והשומרים האישיים של גאו הצליחו לסגת בבטחה.
תיאור שני: לא הכוחות הסינים ולא הכוחות המוסלמים העזו לתקוף אחד את השני ובמשך ארבעה ימים שלמים היו בכוננות לקראת תקיפה מצדו של האויב. בעודם בכוננות אחד נגד השני, צבא שלישי וקטן בהרבה, המורכב מפרשים קרלוקים, עמד מהצד השני של נהר טלס ולא הצטרף לאף צד במאבק. בבוקר היום החמישי הקרלוקים חצו את נהר טלס ותקפו את כוחות טאנג מהגף השמאלי. בעודם רואים את התקיפה על הסינים, המוסלמים יצאו ותקפו את הכוחות הסינים ישירות. לא ברור האם הקרלוקים והמוסלמים תכננו את שיתוף הפעולה הזה מלחתחילה אבל בסופו של דבר הצבא הסיני התפרק כמעט לגמרי ורק כמה אלפי חיילים סינים שהיו קרובים אל גאו באגף הדרומי שרדו את הקרב ונסו חזרה לשטחים בחזקת שושלת טאנג.
לאחר הקרב
כוחות סינים נשלחו למנוע התפתחות של השפעה מוסלמית אך כמה שנים מאוחר יותר החל מרד אן לושאן במרכז סין והיה על הכוחות לשוב מעמדותיהם במרכז אסיה. המוסלמים העבאסים עצמם לא הצליחו להחזיק ולשלוט בשטחים זמן רב עם עליית ההשפעה הטורקית באזור.
תוצאות ומורשת
לאחר הקרב החלה לרדת ההשפעה של הבודהיזם באזור ועם איבוד חלק נרחב מהקשר בין סין ותת היבשת ההודית נוצרו מתוך השתיים שני זרמים שונים לגמרי של בודהיזם. הקרב הוסיף להשפיע על האסלאמיזציה של עמים טורקיים אשר בסופו של דבר יחלו בפלישות האימפריה הסלג'וקית אל המזרח התיכון. יתרה מכל, רשמים על הטכנולוגיה ליצירת ניירות, אשר נשמרה בסוד בידי הסינים עד לנקודה זאת, הגיעו לידי הח'ליפות העבאסית דרך הקרב ומצאו את דרכם אל המזרח התיכון ומאוחר יותר גם אירופה.
פיג'ו J9
פיג'ו J9 (בצרפתית: Peugeot J9) היא מכונית מסחרית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1981–1991 בצרפת, ובין השנים 1981–2010 יוצרה בטורקיה.
סך הכול יוצרו 240,000 יחידות.
Most Girls
Most Girls הוא סינגל של הזמרת האמריקאית היילי סטיינפלד, שיצא, על ידי ריפבליק רקורדס, ב-28 באפריל 2017. "המנון ההעצמה הנשית" נכתב על ידי היילי סטיינפלד, ג'רמי דוסולייט, טים סומרס, אסיה ווייטקר, ראיין טדר וזאק סקלטון, והופק על ידי ראיין טדר, זאק סקלטון, One Love וכריס או'ראין.
רקע והוצאה
ב-25 באפריל 2017, חשפה סטיינפלד את עטיפת הסינגל ואת תאריך היציאה של הסינגל דרך חשבונותיה ברשתות החברתיות. סטיינפלד משמשת כאמנית הראשית של הסינגל לראשונה מאז "Starving" מיולי 2016. "Most Girls" יצא באופן רשמי ברחבי העולם ב-28 באפריל 2017. אמנם הוא היה זמין להשמעה מיידית, תאריך היציאה הרשמי שלו בלהיטי הרדיו העכשוויים האמריקני היה ב-2 במאי 2017. השיר יצא באופן רשמי בתחנות המוזיקה העכשווית למבוגרים ב-15 במאי 2017.
ביקורת
ג'ונתן קורין, מ-Outlet Mag, כתב כי מילות השיר "חכמות להפליא, באמת מוכיחות שיש להיילי סטיינפלד את מה שצריך כדי לעורר נשים", וגם שיבח את הביט ה-"גרובי קצבי" שלא מופק יתר על המידה. דה אליזבת, מ-Teen Vogue, כינתה את השירה של סטיינפלד בשיר כ-"קליטה", וכתבה כי: "אתה תרצה להאזין לג'אם הזה למשך כל סוף השבוע." מייק ווס, מ-Idolator, כתב כי: הסינגל הוא "קליט כך שניתן לשיר ומעורר השראה."
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של "Most Girls", שביום על ידי האנה לוקס דייוויס, יצא ב-23 במאי 2017. הווידאו קליפ מתחיל בכך שסטיינפלד דוחה גבר שטוען שהיא "לא כמו רוב הבנות". לאורך רוב הווידאו קליפ, סטיינפלד "מתעלת" אישיות שונות, כולל מתאגרף, נערת מסיבות ותולעת ספרים. אריאל טשינקל, מ-Idolator, כתב כי ההנחה של הווידאו מדגיש "כי בנות יכולות להיות מי שהן רוצות להיות." בסוף הווידאו קליפ, מצטרפת לסטיינפלד קבוצת נשים צעירות שלובשות חולצות טריקו שמעוטרות בתכונות חיוביות כמו "חסרת פחד" (fearless) ו-"לא מפסיקה" (relentless).
נשר הכף
מאפיינים
אורך גופו של נשר הכף 95–110 ס"מ, מוטת כנפיו 255 ס"מ ומשקלו 7–11 ק"ג.
נשר הכף ניזון מנבלות, טריות בדרך כלל, של בעלי חיים בגודל של אנטילופה או גדולים מכך.
נשרי הכף חברתיים ומתרבים במושבות המורכבות מ-6 ועד מאה ויותר זוגות. הזוגות בונים את קניהם בצוקים והבנייה נמשכת עד חודשיים. בדרך כלל מוטלת ביצה אחת בשנה והנקבה והזכר מתחלקים באחריות בדגירה על הביצה. הדגירה אורכת 52 יום. נשר הכף מגיע לבגרות מינית בגיל 5 שנים.
המין מסווג כמין פגיע. הבעיות העיקריות איתן מתמודד נשר הכף הן הרעלה, הפרעות במושבות הרבייה והתחשמלות. אוכלוסייתו נאמדת כיום ב-8,000 פרטים.
Sleep (להקה)
Sleep (בתעתיק עברי: סליפ; בתרגום חופשי: שינה) היא להקת דום מטאל וסטונר מטאל שהוקמה בשנת 1990 בסן חוזה, בקליפורניה שבארצות הברית.
היסטוריה
בשנת 1991 שחררה הלהקה את אלבומה הראשון, Volume One. לאחר שחרור האלבום, החלה הלהקה לצבור קהל מעריצים בקרב סצנת הדום מטאל המקומית בקליפורניה. בשנה שלאחר מכן, שחררה הלהקה את אלבומה השני, Sleep's Holy Mountain. אלבום זה נחשב לאחד האלבומים שתרמו רבות להתפתחותו של הז'אנר סטונר רוק, אשר חולק אלמנטים מוזיקליים רבים עם דום מטאל. בעקבות הצלחתו של האלבום, הוחתמה הלהקה בחברת התקליטים האנגלית London Records.
בשנת 1995, החלה הלהקה לעבוד על אלבומה השלישי, Dopesmoker. לאכזבתה של חברת התקליטים, האלבום הכיל שיר אחד שאורכו היה למעלה משעה, דבר הגרם לסכסוך בינם לבין חברי הלהקה. חברת התקליטים סירבה לשחרר את האלבום בטענה שלא ניתן לשווק אותו והעדיפה לפצל אותו לשירים בודדים. הלהקה התפרקה בשנת 1998 לאחר שסירבה לשחרר את האלבום.
בשנים שלאחר פירוק הלהקה, האלבום Dopesmoker התפרסם במספר גרסאות שונות, תחילה תחת השם Jerusalem בשנת 1999 ולאחר מכן בשמו המקורי בשנת 2003.
חברי הלהקה פנו לפיתוח פרויקטים מוזיקליים חדשים והקימו את הלהקות Om ו-High on Fire.
בשנת 2009 התאחדה הלהקה ופעלה לסירוגין במקביל לפעילותן של הלהקות שהקימו.
אימי אוקסון
אימי אוקסון (בשוודית: Jimmie Åkesson; נולד ב-17 במאי 1979) הוא פוליטיקאי שוודי המכהן כראש מפלגת השוודים הדמוקרטים וכחבר הפרלמנט השוודי.
ביוגרפיה
אוקסון נולד בכפר במחוז כריסטיאנסטד (כיום חלק ממחוז סקונה) שבדרום שוודיה וגדל בסולבסברג שבמחוז בלקיניה. הוא מכהן כחבר מועצת סולבסברג משנת 1998.
בשנים 2000–2005 כיהן כיושב ראש צעירי מפלגת הימין השוודים הדמוקרטים. במאי 2005 נבחר ליו"ר המפלגה. בבחירות לפרלמנט ב-2010 הוביל את המפלגה לראשונה מעבר לאחוז החסימה עם 5.7% מקולות המצביעים ו-20 מושבים בריקסדאג, כולל אוקסון שנבחר כאחד מנציגי מחוז ינשפין. מסע הבחירות של המפלגה התרכז בהתנגדות להגירה הגוברת של מוסלמים לשוודיה. בבחירות לפרלמנט ב-2014 הגדילה המפלגה את כוחה וזכתה ב-12.86% מהקולות וב-49 מושבים והייתה בכך למפלגה השלישית בגודלה בשוודיה. לאחר הבחירות יצא לחופשת מחלה של מספר חודשים.
בבחירות הכלליות שהתקיימו בספטמבר 2018 הגדילה המפלגה בראשותו את כוחה כשזכתה ב-17.53% מן הקולות. תוצאה שהעניקה לשוודים הדמוקרטים 62 מושבים בפרלמנט. בבחירות הכלליות ספטמבר 2022 הוביל את המפלגה לזייכה ב-20.5% מהקולות שהקנו לה 73 מושבים, בכך הייתה למפלגה השנייה בגודלה בפרלמנט, ולניצחון בלוק הימין בבחירות עם 176 מושבים סך הכל לעומת 173 מושבים לגוש השמאל.
אוקסון חי בזוגיות ואב לבן.
משה הופמן
משה הופמן (בהונגרית: Moshe Hoffman; 1938 – 1983) היה אמן חיתוכי עץ, צייר, פסל ומשורר יליד בודפשט, הונגריה.
חייו
משה הופמן נולד בבודפשט למשפחה אורתודוקסית שהתפרנסה ממלאכת הזגגות של האב. מגיל צעיר נמשך לפסל דמויות וצורות מחומרים שונים, ובהם הזכוכית שהייתה מצויה בבית.
משנת 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ועד לסיומה בשנת 1945, ניטלטל משה הקטן עם אחיו ועם אמו ממסתור למסתור, ורק בדרך נס לא נשלח איתם להשמדה. אביו נתפס ושולח לאושוויץ, אבל האם ושני ילדיה זכו להגיע ליום השחרור של בודפשט בידי הצבא האדום.
בשנת 1949 הגיע עם משפחתו לישראל, וחווה את חוויית השיכון הזמני במעברות: קודם במעברת שער העלייה שליד חיפה, אחר כך במעברת בית ליד שליד נתניה, ולבסוף השתקעה המשפחה במעברת תלפיות שבירושלים. בשנים 1950 עד 1951 למד במוסד דתי בשכונת מאה שערים בירושלים ואחר כך הועבר למוסד של עליית הנוער בפתח תקווה, שם החל בפעילותו האמנותית כצייר מתחיל וכשחקן בלהקת התיאטרון המקומית. כישרונו האמנותי כבר החל להתבלט.
בין השנים 1955 ל-1959 למד הופמן בבצלאל. היה תלמידם של יעקב פינס, יעקב שטיינהרדט, מיכאל גרוס ורודי להמן. למד ציור ופיסול והתמחה בחיתוכי עץ. להשלמת לימודיו נדד אחרי מוריו לכפר האמנים עין הוד. עוד בהיות תלמיד בבצלאל זכה בפרסים ראשונים על פסליו, ובהם פרס זאב בן-צבי לפיסול.
לאחר שירותו הצבאי שנדחה, התיישב בירושלים והחל לעסוק באמנותו. הוא הרחיב את תחומי עבודתו לאיור ספרים, ציורי חלונות וחיתוכי עץ לדפוס. ומשנת 1964 עד מותו המוקדם עבד כרפאי (רסטורטור) ומשקם במוזיאון ישראל. לאחר מלחמת ששת הימים עסק בשיקום ורסטורציה גם במוזיאון רוקפלר שבעיר המזרחית.
הופמן נפטר מהתקף לב בירושלים בשנת 1983. פסליו ועבודותיו נמצאים באכסניות שונות. פסל גדול משלו מוצב דרך קבע באתר של יד ושם בירושלים. לאחר מותו התארגנו מכריו ומוקיריו, והוציאו לזכרו כמה אלבומים. דמויות הנשים העירומות והדשנות, בחיתוכי העץ שלו הן מקוריות ומעניינות, והפכו במשך הזמן למאפיין המוכר של יצירתו האמנותית.
לוחות חיתוך-העץ מעזבונו הועברו בשנת 2022 לסדנת ההדפס ירושלים.
לה-פרו-סור-מארן
לה-פרו-סור-מארן (בצרפתית: Le Perreux-sur-Marne) היא קומונה בעלת למעלה מ-30,000 תושבים, הנחשבת כאחד מפרבריה המזרחיים של פריז, צרפת, ושוכנת 11.7 קילומטר ממרכז פריז.
הקומונה שייכת לקנטון פרו-סור-מארן ברובע נוז'אן-סור-מארן במחוז עמק המארן, בחבל איל-דה-פראנס.
היסטוריה
העיר הייתה בעבר חלק מנוז'אן-סור-מארן ובעקבות בניית גשר הקשתות נחצתה נוז'אן-סור-מארן לשני חלקים, ולאחר מלחמה בת כמה שנים ב-28 בפברואר 1887 הוקמה העיר לה-פרו.
תחבורה
בצדה הדרום-מערבי בגבול עם נוז'אן-סור-מארן ישנה תחנה של הרכבת הפרוורית RER בקו E2 ובצדה הצפון-מזרחי תחנה נוספת של הRER בקו E4.
לודוויג דיל
לודוויג דיל (בגרמנית: Wilhelm Franz Karl Ludwig Dill; 2 בפברואר 1848 – 24 באוקטובר 1940) היה צייר ספינות ונוף גרמני, אשר היה חבר מייסד בזצסיון במינכן.
ביוגרפיה
וילהלם פרנץ קארל לודוויג היה בנו היחיד של השמאי הרשמי, לימים שופט, לודוויג דיל ואשתו רוזה דיל, לבית דיץ. שנה לאחר לידתו עברה המשפחה לגנגנבאך, בשנת 1856 לדורלאך ולבסוף בשנת 1862 לשטוטגרט.
החל משנת 1872, למד אדריכלות במכון הפוליטכני (אוניברסיטת שטוטגרט), ואז עבר לאקדמיה לאמנויות יפות, מינכן, בשנת 1874, שם למד בתקופת קרל תיאודור פון פילוטי ואוטו סייט. עם זאת, הוא הושפע יותר מנופיו של אדולף היינריך לייר והחליט להמשיך במומחיות זו בעצמו.
הוא עשה נסיעות רבות, והאזור סביב ונציה הפך לאחד המועדפים עליו לציור ישיר בחוץ. האופי האימפרסיוניסטי ונופי הים הובילו אותו בסופו של דבר למעין סגנון שהתקרב לאר נובו. מאוחר יותר הוא הפך לחבר מייסד בזצסיון במינכן ושימש כנשיא שלה בשנים 1894 עד 1899.
בתערוכה המשותפת הראשונה בין התאחדות האמנים הגרמנית לבין הזצסיון במינכן בשנת 1904 בבניין התערוכה המלכותית בקוניגספלאץ במינכן, לודוויג דיל יוצג עם שני ציורי שמן.
חשיבות מיוחדת לקריירה שלו הייתה ידידותו עם אדולף הולצל, שניהל בית ספר לאמנות בדכאו, אתר מושבת אמנים. האזור, על שלל מוריו ונתיבי המים, היה אטרקטיבי מיד עבור לודוויג דיל. בשנת 1896 הוא קנה שם בית קטן ברחוב שמאז נקרא על שמו. יחד עם הלצל וארתור לנגמר, הקים קבוצה בשם "דכאו החדשה".
לודוויג דיל היה נשוי פעמיים. בשנת 1875 התחתן עם לואיזה קורנבק, עמה היה נשוי במשך 30 שנה ונולדו לו שלושה ילדים, שתי בנות ובן (נפטר במלחמת העולם הראשונה). ארבע שנים לאחר מות אשתו הראשונה, התחתן הצייר עם האלמנה ג'והנה מלבורג (1859–1944).
בשנת 1936 הוא מונה לאזרח כבוד של העיר דכאו, בשנת 1938 לרגל יום הולדתו ה -90 הוא מונה לאזרח כבוד של העיר גרנסבאך. בדכאו (מאז 1933), גרנסבאך (משנת 1935), קרלסרוהה (משנת 1964) ווירקירכן - שמות רחובות מנציחים את האמן בערים אלה.
Karsan J10
Karsan J10 הוא מיניבוס מתוצרת יצרנית הרכב הטורקית Karsan אשר יוצרה בין השנים 2010–2015 בטורקיה.
רוויית משמעים
רְוָיָת מַשְׁמָעִים היא תופעה פסיכולוגית, שבה חזרה על מילה או ביטוי מספר פעמים, גורמת להם לאבד זמנית משמעות באוזני השומע, שתופס אותם כסדרת צלילים חסרי משמעות.