cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מחמד סאוופט פאשה
ביוגרפיה
בדצמבר 1876 ניהל התייעצויות בוועידת קונסטנטינופול והיה לדיפלומט מוכר. ביולי 1877 התפטר בעקבות חילוקי דעות עם הוזיר הגדול אדחם פאשה על הסכם שלום עם האימפריה הרוסית. בפברואר 1878 שוב מונה להיות שר החוץ וחתם על חוזה סן סטפנו. ביוני אותה השנה מונה להיות הווזיר הגדול אך כבר באוקטובר נשלח כשגריר לפריז.
רכבת הרמה הברנית
רכבת הרמה הברנית (בגרמנית: Berner Oberland Bahn או בקיצור BOB) הוא קו הרכבת הראשי ברמה הברנית שבשווייץ, המתחיל באינטרלאקן ומסתיים בגרינדלוולד ולאוטרברונן.
הדרך שבחרתי
הדרך שבחרתי הוא אלבומה השלישי של הזמרת שרית חדד שיצא לאור בשנת 1997.
באותה תקופה, קובי אוז, סולן להקת "טיפקס", החליט לצרף אותה לדואט בשיר "למה הלכת ממנו". השיר הפך ללהיט ענק, וחשף את חדד לקהל הרחב בישראל.
האלבום הכיל 12 רצועות, 11 רצועות בעברית ורצועה אחת בערבית "ימנואר יאמר". מתוך האלבום בלטו השירים: "הופה הופה", "איך אבדו הריגושים", "אמא", "הדרך שבחרתי" ו"ביכורי אהבה", אך זכה להצלחה פחותה מקודמיו. השיר "אמא" המופיע באלבום זה והשיר "אמא" המופיע באלבומה ימים של שמחה – חלק א', הם שני שירים שונים.
רשימת רצועות
רמשתתפים באלבום:
Unity (שיר של שיינדאון)
"Unity" (בעברית: אחדות) הוא הסינגל השני מתוך Amaryllis, אלבומה הרביעי של להקת הרוק שיינדאון. השיר יצא לאור ב-13 במרץ 2012.
וידאו קליפ
הוידאו קליפ לשיר יצא ביום הוצאתו לאור של השיר עצמו, בערוץ היוטיוב של הלהקה. במהלך הווידאו נראים לסירוגין קטעים מהופעות הלהקה, וילדה שמתהלכת ברחוב עם מצלמה למצלמת את האנשים ברחובות העיירה. הילדה מדביקה את התמונות על קיר של בניין, כך שבסופו של דבר התמונות המודבקות יוצרות תמונה של שתי ידיים בגוונים שונים הלוחצות זו את זו.
ארגוטמין
ארגוטמין (בלועזית: ergotamine) הוא ארגופנטין או פפטיד ארגוטי אלקלואידי, מבחינה מבנית הוא בעל דמיון מבני לכמה מוליכים עצביים, ויש לו פעילות ביולוגית כמכווץ כלי דם. הוא משמש ברפואה לטיפול בהתקפי מיגרנה חריפים (לעיתים בשילוב עם קפאין).
מכניזם פעולה
המולקולה חולקת דמיון מבני עם מוליכים עצביים כגון סרוטונין, דופמין ואפינפרין ולכן יכולה להיקשר באופן אגוניסטי לקולטנים שונים. ארגוטמין גורם להיצרות של כלי הדם חוץ גולגולתיים דרך רצפטור 5-HT1B (serotonin receptor) ועל ידי כך גורם להקלה בתסמיני מיגרנה.
שימוש תרופתי
ארגוטמין ניתן לעיתים לאחר לידה כדי למנוע דימום אך מופץ בעיקר כתרופת מרשם למיגרנות וזאת בשל פעילותו כמצר כלי דם פריפריאלי.
תופעות לוואי
תופעות לוואי הן בעיקר בשל פעולתו של הארגוטמין על קולטני דופמין 5-HT1A במינונים גבוהים ארגוטמין ידוע כגורם אפשרי לפקקת ורידים ותהליך גנגרנתי נמקי. תופעות לוואי אלה, יחד עם ירידה ביעילות בהשוואה לטריפטנים, יכולות להסביר מדוע ארגוטמין משמשת רק לעיתים רחוקות לטיפול במיגרנות. תופעות הלוואי כוללות גירוי דרכי העיכול, תעוקת חזה, התכווצות של הרחם, נזק לאנדותל, התכווצות כלי דם, ישנוניות, סחרחורות וכאבי ראש.
סינתוז ושיווק
בארצות הברית ארגוטמין מיוצר בשם המסחרי Cafergot טבליית Cafergot מכילה 2 מ"ג ארגוטמין יחד עם 100 מ"ג קפאין תערובת המאפשרת הקלה מיידית בכאבים מיגרניים.
GoldSrc
GoldSrc או GoldSource הוא מנוע שפותח על ידי Valve ומהווה מודיפיקציה רחבה למנוע Quake, שעליו הוא מתבסס. המנוע פותח באמצעות OpenGL אך תומך גם בהאצת תוכנה והאצת Direct3D.
פרטים טכניים
התכנון המקורי היה לבנות את המנוע על בסיס מנוע Quake 2 - id Tech 2. בסופו של דבר, המנוע פותח כשיפור משמעותי של מנוע Quake Engine של המשחק קווייק הראשון, הכולל תיקוני באגים שלא תוקנו עדיין במנוע המקורי, קוד עצמאי רב (על פי מתכנן המנוע מדובר בסביבות 75% קוד עצמאי) וכן בסביבות 50 שורות קוד מ־id Tech 2. המנוע כלל שיפורים משמעותיים בהצגת פלטת הצבעים, שיפור בהאצת התוכנה, שיפורים באינטליגנציה המלאכותית, שדרוגים למערכת האנימציות והמידול התלת־ממדי וכן במערכת האודיו ומערכת הרשת שנכתבה כמעט מאפס. ההבדל המשמעותי ביותר בין המנוע לבין id Tech המקורי היה בשפת התכנות - GoldSrc נכתב כמעט כולו בשפת C++, כאשר id Tech נכתב בשפת C מותאמת אישית לצורכי id.
כמו כן שוחררה ערכת הפיתוח Hammer, ששימשה גם לבניית מפות במנוע ה GoldSrc אך גם במנועי id Tech ו id Tech 2, מה שאיפשר לשחקני קווייק וקווייק 2 גם לבנות מפות.
Metamod
Metamod (בעברית: מטא-מוד) היא ספריית DLL למנוע המשחק GoldSrc, אשר נועדה לנהל תוספות למשחק Half-Life ולמודים השונים שלו. לספריה גם יצאה גרסה תואמת ל-Half-Life 2 ולמודים שונים שלו בשם Metamod: Source.
Metamod-P
Metmod-P (עברית: מטא-מוד-פי) הוא שדרוג של Metamod שבו תוקנו שופרו מספר דברים:
Metamod: Source
למטא-מוד גם יצאה גרסה למנוע הסורס בשם Metamod: Source אשר מיועדת לנהל תוספות למשחק Half-Life 2 ולמודים השונים שלו.
Source
מנוע ה Source שגם כן פותח על ידי Valve החליף לבסוף את המנוע המיושן GoldSrc מאז יציאת Half-Life 2 ב 2004.
חיים בלמקר
חיים רוברט בֶּלמָקֶר (באנגלית: Robert H. Belmaker; נולד ב-1947) הוא פסיכיאטר ישראלי, יליד ארצות הברית, פרופסור אמריטוס לפסיכיאטריה בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וסגן מנהל המרכז לבריאות הנפש באר שבע במשך כ-18 שנים (1994–2012).
קורות חיים
חיים רוברט בלמקר נולד בשנת 1947 כאחד משני ילדיהם של זוג יהודי בלוס אנג'לס, במחנה של חיילים משוחררים. אביו עבד כטכנאי אלקטרוניקה (מאוחר יותר במחלקת רכש לציוד אלקטרוני של משרד ההגנה של ארצות הברית) ואמו כעקרת בית. רוב בני משפחת האב נספו בשואה במחנה ההשמדה טרבלינקה. בילדותו עברה המשפחה לגור בברוקלין, בעיר ניו יורק. כשהאב פרש לגמלאות, עברה המשפחה לגור בפלורידה, שם סיים בלמקר את לימודי התיכון בבית הספר "נורת' מיאמי". בשתי הזדמנויות בימי הקיץ הוא נשלח כתלמיד תיכון להשתלמות במכון הווארד יוז לאימונולוגיה, שבו התוודע לעבודת המחקר במעבדה. בלמקר נמשך מאותה תקופה למדעי החיים ולפילוסופיה ושאף לעסוק בתחום המשלב בין השניים.
בשנים 1967-1963 למד לתואר ראשון בפילוסופיה וכלכלה וכן ביולוגיה וכימיה במכללת הרוורד. המשיך לאחר מכן, יחד עם אשתו לעתיד, ללימודי רפואה באוניברסיטת דיוק, בכוונה להיות פסיכיאטר. כבר בשנת 1967 הוא השתתף בסמינר לפסיכיאטריה שקיים ג'ון מאייר, שהיה עורכו של American Journal of Psychiatry. בשנה השלישית ללימודי רפואה היה מעורב בעבודת מחקר ראשונה בנושא הפיזיולוגיה של מערכת העצבים האוטונומית. בהמשך התמחה בפסיכיאטריה ואחר כך נוירולוגיה באוניברסיטת דיוק. לאחר מכן התקבל לעבודה במכון הלאומי לבריאות הנפש של ארצות הברית (NIMH). בלמקר עבד כחוקר במעבדת המחקר של ביל פולין, הוא ביצע מחקר בתאומים זהים בתחום חיפוש מרקרים ביולוגיים לסכיזופרניה. בשנת 1974 עלה לישראל. בשנים 1974–1985 הקים בלמקר מחלקת מחקר ושירות קליני בבית חולים הרצוג מסונף למרכז רפואי הדסה בירושלים והגיע עד דרגת פרופ' חבר. משנת 1986 הוא חבר בסגל הפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. היה ראש החטיבה הפסיכיאטרית בבאר שבע במשך שלוש קדנציות שבמהלכן סבב ההוראה של החטיבה זכה בפרס הסטודנטים ל"סבב מצטיין". כיהן במשך שתי קדנציות בוועדת המינויים העליונה של האוניברסיטה. כיהן כחבר הוועדה לתלמידי מחקר בפקולטה במשך שתי קדנציות והיה חבר פעיל בוועדת קבלה בין 1989 עד 1991. שימש כממלא מקום נציג אוניברסיטת בן-גוריון במועצה להשכלה גבוהה ב-1988.
בין השנים 2002-2004 כיהן כיושב ראש האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה ביולוגית. שימש כיו"ר הוועדה המארגנת של כינוסים בינלאומיים רבים עם אלפי משתתפים כגון הכנס הבינלאומי לפסיכופרמקולוגיה (ירושלים 1982) הכנס הבינלאומי לקטכולאמינים (ירושלים 1987) והכנס הבינלאומי לפסיכיאטריה ביולוגית, (ירושלים 1989) ובמשך עשור כיהן כחבר הוועדה המייעצת (Council) של הארגון הבינלאומי לפסיכופרמקולוגיה. בשנים 2008–2010 כיהן בתפקיד נשיא ארגון בינלאומי לפסיכופרמקולוגיה (CINP). בשנים 2013-2018 שימש כנשיא של הארגון הבינלאומי לנוירופסיכיאטריה (INAׂ) ובשנים 2015-2018 כיו"ר איגוד הפסיכיאטריה בישראל.
שימש כחבר בוועדת מחקר של המדען הראשי של משרד הבריאות במשך שנים רבות וגם כיו"ר ועדת המשנה לפסיכיאטריה. היה חבר הוועדה המדעית המייעצת של המכון הלאומי לפסיכוביולוגיה בישראל במשך כמעט 20 שנה ונכון לשנת 2013 מכהן בחבר הנאמנים של המכון. המחקר שלו הוכר בינלאומית בפרסים יוקרתיים רבים, ופרסם סקירות מוזמנות ב-New England Journal of Medicine. עבודותיו המחקריות כוללות עבודה מעבדתית ביוכימית ומולקולרית בנוסף למחקרים מבוקרים קליניים. במשך יותר מעשור לימד בנוסף לסבב פסיכיאטריה קורס לתלמידי תואר שני ושלישי בפקולטה עם יותר ממאה סטודנטים לשנה.
בין השנים 1994–2012 כיהן בלמקר כסגן מנהל של המרכז לבריאות הנפש בבאר שבע. כיהן בין השנים 1987-2012 כחבר פעיל בוועדת הלסינקי במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה כנציג בית חולים הפסיכיאטרי. בין השנים 2004-2013 היה חבר בוועדה לניסויים קליניים של משרד הבריאות. בשנים 2012-2017 שימש כרופא בכיר במרפאה למטופלים ביפולריים במרפאה פסיכיאטרית הדסה עין כרם עד לפרישתו ביוני 2017. בשנת 2021 זכה בפרס מפעל חיים של איגוד הפסיכיאטריה בישראל.
בשנת 2023 עתיד להתפרסם ספרו Psychopharmacology Reconsidered: A Concise Text" Exploring the Limits of Diagnosis and Treatment"
חיים בלמקר נשוי לאילנה בלמקר, רופאה מחוזית של מחוז באר שבע, רופאת ילדים ומומחית ברפואה מונעת, ולזוג שישה ילדים ו-13 נכדים.
אנגאור
אנגאור (ביפנית: アンガウル) הוא אי בפלאו שבאוקיינוס השקט. האי ממוקם בדרום קבוצת האיים העיקרית של פלאו ומהווה מדינה של פלאו. שטח האי הוא 8 קמ"ר בו גרים 120 איש, התושבים נמצאים בשני כפרים, הרוב המוחלט בכפר נגרמאש שמהווה בירת מדינת אנגאור ושאר האנשים בכפר רויס.
האי תואר לראשונה על ידי אירופאים ב-1543 על ידי הספרדי רוי לופס דה וייאלובוס שהיה האירופאי הראשון שהגיע לפלאו. בשנת 1710 השתלטו הספרדים על האי ושלחו אליו מיסיונרים. שלטון הספרדים על האי הסתיים ב-1899 כאשר הם מכרו את האיים לגרמניה. לאחר מלחמת העולם הראשונה עברו האיים לשליטת היפנים והם החזיקו באי עד למלחמת העולם השנייה. באי התקיימו קרבות רבים בין היפנים לאמריקאים כאשר בספטמבר 1944 כבשו האמריקאים את האי מידי היפנים בקרב על אנגאור.
עקב השלטון הצבאי היפני ההיסטורי באי, מדברים תושבי האי ברובם יפנית שהיא שפה רשמית במדינה, המקום היחידי מחוץ ליפן בו היפנית היא שפה רשמית. כלכלת האי התבססה בין 1909 ל-1954 על כריית פוספטים. כיום כלכלת האי מבוססת על תיירות ומוכרת בעיקר כמקום מומלץ לגלישת גלים.
הגישה לאי אפשרית על ידי כלי שיט ועל ידי מטוסים קטנים שיכולים לנחות במסלול נחיתה יחיד הקיים באי, וששימש את הכוחות היפנים במלחמת העולם השנייה.
דייוויד ברק (שחקן)
ביוגרפיה
ברק נולד ב-25 במאי 1934 בעיר ליברפול שבאנגליה. הוא למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
בתיאטרון גילם ברק את דמותו של נילס בוהר במחזה "קופנהגן" מאת מייקל פריין.
ברק שיחק בתפקיד ד"ר ווטסון בעונה הראשונה של הסדרה "ההרפתקאותיו של שרלוק הולמס". הוא עזב את התוכנית אחרי שהוזמן להצטרף ללהקה השייקספירית המלכותית יחד עם אשתו אנה. השניים העריכו שעבודה משותפת תהיה טובה יותר עבור בנם הצעיר, טום, שהיה אז בערך בן שלוש. רבים חשבו שהוא גילם את ד"ר ווטסון בסגנון מעולה. השחקן אדוארד הרדוויק החליף אותו בהמלצתו של ברק. ב-1965 שיחק ברק בפרק בסדרה "שרלוק הולמס" של ה-BBC בכיכובם של דאגלס וילמר ונייג'ל סטוק.
תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה כוללים את יוסיף סטלין במיני-סדרה הבריטית "ריילי: אלוף המרגלים", ובעיבוד לסיפור הקצר מאת ג'ון וינדהם "Random Quest". ב-1975 גילם את דמותו של ויליאם מוריס בסדרה "The Love School". ב-2006 שיחק לצדו של בנו, טום ברק, בעיבוד של ה-BBC לסיפור רוח רפאים "מספר 13" מאת מ. ר. ג'יימס.
חיים אישיים
ברק נשוי לשחקנית אנה קלדר-מרשל. בנם טום ברק אף הוא שחקן.
Hits (אלבום)
Hits ׁ(בעברית: להיטים) הוא אלבום אוסף של הזמרת-יוצרת האוסטרלית, קיילי מינוג. אלבום האוסף יצא לאור ביפן, הונג קונג, תאילנד והפיליפינים על ידי חברת התקליטים EMI מיוזיק יפן. אלבום האוסף מכיל אוסף של שירים בולטים מהקריירה של מינוג בין השנים 2000 ל-2010.
בנוסף לכך, אלבום האוסף גם מכיל רמיקס לשיר "Get Outta My Way" אשר נעשה על ידי הדי ג'יי היפני יסוטאקה נקטה. בנוסף למהדורה הרגילה, יצאה לאלבום האוסף גם מהדורה מיוחדת הכוללת DVD המכיל קליפים לשירים באלבום.
אליעזר די טולדו
הרב אליעזר די טולדו (תק"ל, 1770 - תר"ח, מרץ 1848) היה פוסק, דיין ואב"ד בקושטא ומחבר ספר משנת רבי אליעזר.
חייו
נולד בשנת ה'תק"ל בערך לבנו של הרב אהרן די טולדו. למד אצל רבי אליה עניו, שהסכים לכמה מפסקיו . באייר ה'תקע"ו עמד בראש בית דין הגדול בקושטא שאישר את הסכמת בית דין איסור והיתר בקושטא. כיהן גם בבית דינו של רבי שמואל חיים, המשיך לכהן בבית דין רבה עד שנהפך לראש בית הדין הגדול. תלמידו המובהק היה רבי אברהם פרץ, ורבי אליעזר הסכים לספרו "אבני שהם".
נשלחו אליו שאלות מרחבי האימפריה העות'מאנית, כמו מירושלים, ומברוסא.
נפטר במרץ 1848, רבי חיים פאלאג'י ספד לו באזמיר, ואמר:
צאצאיו
בניו היו רבי חיים, רבי יוסף ורבי סימן טוב די טולדו, שכיהן כראש ישיבה בקושטא בשנת ה'תרל"ה.
ספרו
משנת רבי אליעזר ב' חלקים (שאלוניקי התרי"ג; שאלוניקי התרל"ג) - שו"ת המכיל פסקים שנתן. בסוף חלק ב' של הספר נדפס ספר הזכרונות למורו ורבו רבי אליהו עניו. את הספר הגיה הדיין רבי חיים מנחם.
ז'רמי (עיר)
ז'רמי (בקריאולית האיטית: Jeremi) היא בירת מחוז גרנד'אנס שבדרום-מערב האיטי. העיר מבודדת יחסית משאר המדינה ונמצאת בקצה חצי אי טיבורון כ-300 ק"מ מהבירה פורט-או-פרנס. אוכלוסיית ג'רמי מנתה 34,788 איש לפי מפקד האוכלוסין של 2009.
ב-1964 תושבי העיר הותקפו על ידי צבא האיטי וטונטון מקוט ונהרגו 27 איש.
את העיר משמש שדה תעופה ז'רמי. לאחר רעידת האדמה בהאיטי שימש שדה התעופה כמקום הנחיתה העיקרי של כוחות הסיוע שהגיעו להאיטי.
דייגו קלאטנהוף
דייגו קלאטנהוף (באנגלית: Diego Klattenhoff; ) הוא שחקן קנדי. מוכר בזכות תפקידיו בתור מייק פבר בסדרה "הומלנד" ברשת Showtime, ובתור סוכן ה-FBI דונלד רסלר בסדרה "הרשימה השחורה" ברשת NBC.
ביוגרפיה
קלאטנהוף נולד בעיירה פרנץ' ריבר, נובה סקוטיה שבקנדה ועבר לטורונטו, אונטריו בגיל 19 כדי לפתח קריירת משחק.
במשך מספר שנים עבד כברמן בזמן שלקח שיעורים בתיאטרון. אביו במקור מגרמניה שהתיישב בקנדה לפני שקלאטנהוף נולד.
קריירה
קלאטנהוף החל את דרכו בתחום המשחק כשחקן טלוויזיה בסדרות הקנדיות "ויסלר" ו-"At the Hotel" ובתפקיד קטן בסרט "נסיכות הקרח".
לאחר שעבר לעבוד בארצות הברית הוא שיחק מספר פרקים בסדרת הדרמה הקומית "גברים על עצים".
ב-2011 לוהק לסדרת הדרמה "הומלנד" ברשת שואוטיים, לתפקיד קצין המרינס מייק פבר, חברו הקרוב של ברודי.
בשנת 2013 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הפשע "הרשימה השחורה" ברשת NBC בתור הסוכן הפדרלי דונלד רסלר. עוד ב-2013, השתתף בסרט הפעולה הבדיוני של גיירמו דל טורו "פסיפיק רים" בתפקיד יאנסי אחיו הגדול וטייס המשנה של רייל באקט.
חיים אישיים
קלאטנהוף נשוי לאישה והוא שומר על פרטיותה מהתקשורת, ויש להם בן שנולד ב-2012.
דיגבי הדרקון
דיגבי הדרקון (באנגלית: Digby Dragon) היא סדרת הנפשה ממוחשבת בריטית לילדים שיצרה סאלי האנטר, שעלתה לשידור ב-4 ביולי 2016. הסדרה מופקת בממלכה המאוחדת על ידי חברת Blue-Zoo Productions בעבור ניק ג'וניור. בישראל משודרת הסדרה בערוץ הופ!.
עלילה
דיגבי הוא דרקון מואנש שחי בארץ קסומה בשם קריית תפוח (במקור: Applecross Wood, "יער אפלקרוס"), יחד עם חבורת ידידים. עם הידידים נמנים יצורים הנמצאים לרוב ביערות אמיתיים, וכן גם מגוון של טרולים קסומים.
עונת 1972/1973 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
עונת 1972/1973 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה ה-16 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-9 בנובמבר 1972 ותחרות הסתיימה ב-22 במרץ 1973. בתחרות השתתפו 27 קבוצות. בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בהם נקבעו 8 עולות לרבע הגמר. ברבע הגמר הקבוצות חולקו ל-2 בתים. מכל בית הקבוצות שזכו במקום הראשון והשני עלו לחצי הגמר, בו נערכו שני מפגשים. מנצחי חצי הגמר נפגשו במשחק הגמר שנערך ב-22 במרץ בלייז'.
התחרות הסתיימה בניצחון של איניס וארזה, בפעם השלישית בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות.
מהלך התחרות
בשלבים המוקדמים נקבעו 8 עולות לשלב רבע הגמר.
ישראל בתחרות
מכבי תל אביב בשלב הראשון של המוקדמות ניצחה את הקבוצה "אלוויק" השוודית 117:65 ו-93:37 העפילה לסיבוב השני של המוקדמות. בשלב זה היא פגשה בו"ס פרוט ליה הבלגית וניצחה גם אותם 74:97 ו-65:72. בשלב רבע הגמר היא שיחקה בבית א' וסיימה אותו במקום הרביעי.
שליחותו של רוצח
שליחותו של רוצח הוא ספר מאת רובין הוב, השלישי בטרילוגיית הרואים למרחק. הוא יצא בשנת 1997 באנגלית ובשנת 1998 בעברית בהוצאת אסטרולוג.
עלילה
פיץ-אביר הרואה למרחק קם לתחייה באמצעות קסם הבינה שלו, אבל עכשיו הוא יותר זאב מאשר אדם. רק בוריך וצ'ייד יודעים שהוא שרד את העינויים במרתפים של הדר. כל האחרים, אפילו הליצן והמלכה, חושבים שהוא מת. לאחר שהשיב את אנושיותו, הוא מתכנן לצאת למסע נקמה אישי במטרה להרוג את הדר, אבל לפני שהוא יוצא הוא מותקף על ידי קבוצה של מרוקנים. אחד מהם גונב מפיץ את החולצה שלו עם הסמל של הרואים למרחק, דבר שהוא מגלה רק לאחר זמן מה. בוריך, לאחר שמצא את השרידים של המרוקן עם החולצה של פיץ, חושב שפיץ נהרג. לכן הוא מחליט לשמור על האדם החשוב ביותר לפיץ, המאהבת שלו וכמעט אשתו, מולי.
פיץ נכשל בניסיונו להתנקש בהדר וכמעט מת בניסיון. אמת מסייע לו בבריחתו, ותוך כדי מטביע במוחו את הפקודה "בוא אליי". בחוסר יכולת לסרב, פיץ מתחיל מיד ללכת לממלכת ההרים, בעקבות הנתיב שאמת לקח במסעו. במהלך המסע, הקשר שלו עם עיני לילה, החיה איתה הוא קשור בבינה, מעמיק ומשנה את שניהם והם מוצאים שהם הופכים דומים יותר ויותר זה לזה. עיני לילה מתחיל לחשוב בצורה מופשטת ולתכנן תוכניות, ופיץ מתחיל לחשוב כמו זאב- חיים ללא מחשבה קדימה עם חשיבות גבוהה ל"להקה".
לאורך הדרך פיץ ועיני לילה פוגשים זמרת בשם זמיר. זמיר מזהה את פיץ ומתעקשת לנסוע עמו, בטענה שהיא רוצה להיות עדה לאירועים גדולים כך שתוכל לכתוב עליהם שירים. הם פוגשים גם אישה זקנה בשם קאטל, שנוסעת לממלכת ההרים כדי להיפגש עם הנביא הלבן. במהלך המסע פיץ מותקף על ידי החיילים של הדר. הוא מגיע לממלכת ההרים על סף מוות, אך ניצל בידי הליצן - הנביא הלבן אותו קאטל חיפשה. הליצן שמח שפיץ בחיים וחושב שהם עדיין יכולים למנוע את העתיד האפל אותו חזה.
פיץ, קטריקן, הליצן וזמיר יוצאים למסע למציאת אמת, וקטאל עוקבת אחריהם עד שהם מסכימים לצרף אותה למשלחת. במסעם הם נתקלים בגן מלא דרקוני אבן אשר פיץ יכול לחוש בעזרת ה"בינה", מה שמוביל אותו למסקנה שדרקוני האבן חיים. בסופו של דבר האמת מתגלה: דרקוני האבן נחצבו מאבן הזיכרון השחורה ושאבו לתוכם את כל זיכרונותיהם ורגשותיהם של המגלפים. אמת בילה זמן רב בגילוף דרקון אבן, אך גילה שגם אם ייתן את כל כולו לדרקון, כולל המעט שהשאיר אצלו, זה לא יהיה מספיק כדי להחיות אותו כדי שילחם בשודדי הספינות האדומות.
קאטל מגלה לחבורה שהיא החבר האחרון ממשושה- צוות של מיומנים באומנות- לשעבר. היא משלימה עם עברה ומחליטה לעזור לאמת להשלים את הדרקון. הם נותנים לדרקון את כל רגשותיהם וזיכרונותיהם, ולבסוף גם את חייהם, ומעירים את הדרקון. הליצן מגלף דרקון אחר, ומעיר אותו, ופיץ מגלה את הדרך להערת הדרקונים הישנים האחרים, והדרקון שיצר אמת מוביל אותם למתקפה. שודדי הים מוברחים משש הדוכסיות בהצלחה. זמן מה לאחר מכן קטריקן נכנסת להריון מהנסיך אמת.
באמצעות סדרה של חזיונות אומנות במהלך הספר פיץ מגלה שבוריך חושב אותו למת, ושהוא מצא את מולי ודאג לה. מולי נמצאת בהריון עם בתו של פיץ, יולדת אותה ונותנת לה את השם סרפד. פיץ רוצה ללכת אליה, אבל הוא לא מסוגל להתגבר על פקודת האומנות שאמת החדיר לו. בוריך ומולי מתחתנים ושמחים זה בזה, כך שבסוף הספר פיץ לא מסוגל להביא את עצמו לפלוש לחייהם ומאפשר להם להאמין שהוא מת. לאחר הקרב להצלת טירת צבי, ידידו הטוב הליצן - הנביא הלבן של הדור ההוא - עף רחוק על גביו של דרקון אבן, כך שבסופו של הספר פיץ מאבד את כל חבריו למעט עיני לילה, הזאב אליו הוא קשור ב"בינה". הסיפור של פיץ ממשיך בספר שליחותו של ליצן.
סיפורו של הליצן ממשיך, תחת מסווה שונה, בטרילוגיית סוחרי הספינות החיות, טרילוגיה המתרחשת בין הסוף של טרילוגיית הרואים למרחק לבין תחילת טרילוגיית האיש הזהוב.
דבורת-עץ
לדבורי העץ גוף גדול ושמנמן, באורך 13 עד 30 מילימטרים. רבים מבלבלים בינן לבין דבורי הבומבוס, השייכות לסוג אחר, ובעלות אורח חיים שונה מהותית. במינים רבים קיימת דו-צורתיות זוויגית בולטת, כאשר לנקבה צבעים כהים, ואילו לזכרים פלומה של שערות בהירות; בישראל תכונה זו קיימת בדבורת-העץ הצהובה.
מרבית המינים של דבורי העץ מקננים בעצה. פתח הכניסה לרוב מסתעף למחילות המקבילות לסיבי העץ, מהן מסתעפים תאי קינון דמויי חבית. המחילות ותאי הקינון אינם מרופדים. מינים מסוימים (כגון דבורת-העץ העדינה) מקננים בגבעולים חלולים או מצעים המדמים אותם. המינים בתת-הסוג צלפונית מקננים באדמה.
לדבורי העץ אורח חיים המהווה שלב מוקדם במעבר מיחידאיות לחברתיות. בוגרים צעירים מואכלים דרך קבע על ידי האם, ולעיתים קרובות ישנן אינטראקציות חברתיות בין האם לבנותיה הנשארות בקן האם. האם מטילה מספר קטן של ביצים (כעשר), שהן יוצאות דופן בגודלן הרב יחסית לטקסונים אחרים של דבורים; תכונות אלו קשורות לטיפול האימהי הרב הניתן לצאצאים. תיאור מפורט של אורח החיים ויחסי הגומלין בין הפרטים נעשה בדבורת-העץ הצהובה, על ידי אברהם חפץ ובוריו.
יחסי גומלין עם פרחים
כשאר בני משפחת הדבוריים, לדבורי העץ חדק בעל מבנה אופייני לדבורים ארוכות-לשון. אולם בהשוואה לדבורים אחרות מקבוצה זו, לשונן של דבורי העץ קצרה יחסית. בנוסף, אחד מחלקי החדק, ה-galea, בעל מבנה קשיח וצורת להב. לתכונות אלה של החדק חשיבות רבה מבחינת יחסי הגומלין בין דבורי העץ לפרחים. למינים רבים של צמחים יש פרחים צינוריים ארוכים המאפשרים רק לבעלי חדק ארוך להגיע אל הצוף שבבסיסם (למשל, דבורי מדרונית או רפרפים). דבורי העץ, לעומת זאת, מנקבות חורים בכותרת הצינורית של הפרח על-מנת להגיע אל הצוף מבחוץ, התנהגות המכונה שדידת צוף. התנהגות זו בדרך-כלל מזיקה לצמח, משום שהיא אינה מאביקה את הפרחים ואף גוזלת את הגמול (הצוף) המיועד למאביקים ה"לגיטימיים". יתרה מזאת, חרקים מסוימים הנוהגים לבקר בפרחים בצורה "לגיטימית" ולהאביק אותם, לעיתים מנצלים את החורים בפרחים שכבר נוקבו על ידי דבורי עץ, וכך תרומתם להאבקה יורדת - התנהגות המכונה שדידת צוף שניונית (secondary nectar roberry), ונפוצה בדבורי דבש.
דבורי עץ מהוות מאביקות לגיטימיות וחשובות של מספר מיני צמחים, בעלי פרחים שאינם צינוריים מהסוג שתואר לעיל. בין השאר, הן נחשבות למאביק הבלעדי של פרחי פתילת-המדבר הגדולה (תפוח סדום), והן המאביק העיקרי של אחירותם החורש ומינים מסוימים של שעונית.
דבורי-העץ בישראל
בישראל נפוצים שבעה מינים של דבורי-עץ המוכרים כמקיימים אוכלוסיות קבע. שני מינים נוספים נאספו פעמים ספורות בקצוות הארץ, שם הם מגיעים לקצה תחום תפוצתם העולמי, והוגדרו רק לאחרונה על ידי ד"ר משה גרשון; ייתכן שהם רק מזדמנים בישראל, ואינם מקיימים אוכלוסיות קבועות. מתוך שבעת המינים הנפוצים, ארבעה מינים הם בצבע שחור-כחול מתכתי, וקשה להבדיל ביניהם. למין החמישי, דבורת-העץ הצהובה, צבעים בהירים המקלים על זיהויו. שני מינים נוספים הם של צלפוניות, הפעילות רק בשעות בין הערביים, ולכן לא מרבים לראותן; לצלפוניות צבע חום.
דבורת-עץ סגולה
דבורת עץ-סגולה Xylocopa (Xylocopa) violacea Linnaeus, 1758 היא מין האבטיפוס (type species) של הסוג דבורת-עץ. היא נפוצה בכל אירופה ובמערב אסיה, וחודרת מעט לצפון אפריקה. בישראל היא נפוצה בצפון ומרכז הארץ, בעיקר בשדרת ההר. הדבורים מקננות בעצה מתה מכל סוג שהוא, כולל עמודים, גדרות, ועצים מאובנים; ייתכן שקיים גם קינון בגבעולים כגון חזרן (במבוק). הנקבות שחורות לגמרי. הזכר שחור עם פלומה אפורה על גב החזה, המורכבת משערות שחורות ולבנות. שני הפרקים הלפני-אחרונים במחושי הזכר הם בצבע אדום. פרקים אלה באים במגע עם מחושי הנקבה בזמן ההזדווגות, וככל הנראה הצבע האדום קשור להתנהגות זו. הפרחים המשוחרים מגוונים ביותר, בייחוד פרפרניים ושפתניים. בצרפת תועדה העדפה לפרחי טופח, ויסטריה, אזוביון ומרווה.
דבורת-עץ צפונית
דבורת-עץ צפונית Xylocopa (Xylocopa) valga Gerstaecker, 1872 דומה במאפיינים רבים לדבורת-עץ סגולה, אולם נחקרה פחות. היא נפוצה בדרום ומרכז אירופה עם חדירה לצפון אפריקה, ובמערב ומרכז אסיה. בישראל נפוצה בעיקר בחרמון, נדירה מאוד מחוץ לחרמון בצפון ומרכז הארץ. במין זה שני הזוויגים שחורים לגמרי.
דבורת-עץ שחורה
דבורת-עץ שחורה Xylocopa (Ctenoxylocopa) sulcatipes Maa, 1970 - נפוצה במרכז ומערב אסיה. בישראל מין זה נפוץ בנגב, בערבה ולאורך הבקעה עד הגולן. הנקבות שחורות לגמרי. הזכר שחור עם שערות לבנות על הפנים.
דבורת-עץ עדינה
דבורת-עץ עדינה (Xylocopa (Copoxyla) iris (Christ, 1791 היא דבורת-העץ הקטנה ביותר מבין המינים שבישראל. המין נפוץ במרכז ודרום אירופה וחודר לצפון אפריקה, וכן במערב אסיה. בישראל נפוץ בצפון ומרכז הארץ. למין זה צבע כחול-שחור מתכתי; לזכרים פלומה אפורה על גב החזה. המין מקנן בגבעולים מתים וחלולים של צמחים שונים, כגון כלך, שומר, עירית, לענה שיחנית, קרדה, חמנית, תירס, ועוד. צמחי השיחור מגוונים ביותר, בעיקר פרפרניים, שפתניים ומורכבים. ביוון ואיטליה גדלים שני מיני דבורנית המושכים אליהם את זכרי דבורת-העץ העדינה, על ידי חיקוי פרומוני המין של הנקבה. דבורת-העץ העדינה היא ככל הנראה המאביק היחיד של דבורניות אלו.
דבורת-עץ צהובה
דבורת-עץ צהובה Xylocopa (Koptortosoma) pubescens Spinola, 1838 - למין זה תפוצה טרופית רחבה המשתרעת על צפון ומרכז אפריקה ודרום אסיה. בישראל הוא נפוץ בכל חלקי הארץ למעט בהרים הגבוהים. מין זה נפוץ במיוחד בישראל באזורים מיושבים, והוא נצפה לעיתים קרובות משחר על מינים שונים של צמחי תרבות. הנקבה שחורה עם פלומה צהובה על גב החזה, ואילו הזכר מכוסה כולו פלומה בצבע חאקי. המין מקנן גם בעצים מתים וגם בגבעולים חלולים, כגון מקלות במבוק. אורח החיים של מין זה נחקר רבות, בין השאר על ידי קבוצת חוקרים מאוניברסיטת תל אביב. תת-הסוג Koptortosoma אליו משתייך מין זה, מתאפיין בכיס מיוחד (המכונה acarinarium) בגב הנקבה בו משתכנות אקריות מהסוג Dinogamasus. מניחים כי אקריות אלה מקיימות סימביוזה עם דבורי-העץ; האקריות ניזונות משיירים שונים בתוך הקן, וכך שומרות על ניקיונו ומונעות את קילקול לחם הדבורים.
הנקבה של דבורת-העץ הצהובה דומה במקצת לבומבוס האדמה. לדבורת-העץ הצהובה בטן שחורה די קירחת וחזה מכוסה בשערות צהובות. בבומבוס האדמה גם הבטן וגם החזה שעירים מאוד, ולעיתים קרובות נראים כחלק אחד מאוחה. יש לה שני פסים רוחביים של שערות צהובות, אחד על גב החזה ואחד על גב הבטן, ועוד פס של שערות לבנות בקצה הבטן. קיים דמיון מסוים בין בומבוס האדמה לבין דבורי-העץ מבחינת צמחי השיחור המועדפים והנטייה לשדוד צוף; אולם במאפיינים אחרים של אורחות החיים קיימים הבדלים מהותיים. בומבוס האדמה היא דבורה חברתית המקננת באדמה, ואילו דבורי-העץ הן דבורים יחידאיות (עם סימני חברתיות) המקננות בעצים וגבעולים.
צלפונית
צלפונית Proxylocopa Hedicke (מכונה גם "דבורת הצלף", "דבורת הדמדומים") היא תת-סוג של דבורי-עץ המונה 13 מינים, בעל מאפיינים רבים השונים משאר דבורי-העץ; בעבר אף נחשב לסוג נפרד. הצלפוניות נפוצות באזורים יובשניים במרכז ומערב אסיה, וחודרות לדרום-מזרח אירופה עד יוון ואלבניה, וכן לחצי-האי סיני. הצלפוניות מרבות לשחר על פרחי הסוג צלף, ומכאן שמן. לפחות חלק ממיני הצלפוניות (ובכללם המינים שבישראל) פעילים בעיקר בשעות בין ערביים; למינים מסוימים אף ישנן עיניות מוגדלות, המסייעות לראיית לילה.
הצלפוניות מקננות באדמה, ומרפדות את דפנות תאי הקן בהפרשת בלוטת דופור, האוטמת אותם לכניסת לחות. כמו דבורים אחרות המקננות באדמה, רגליהן האחוריות מצוידות בלוחית המכונה basitibial plate, העוזרת בהתקדמות בתוך המחילה. תכונת הקינון באדמה גרמה לחוקרים בעבר לראות בצלפוניות סוג עצמאי, המייצג שלב קדום יותר לדבורי העץ, המקננות בחומר צמחי. אולם מחקרים חדשים יותר, שכללו השוואות מורפולוגיות ומולקולריות, הגיעו למסקנה שמקורה של הצלפונית בדבורי-עץ שקיננו בעצים, וככל הנראה עקב מיעוט העצים באזורים יובשניים, חזרו למצב הקדמוני יותר של קינון באדמה.
צלפונית מפוספסת
צלפונית מפוספסת Xylocopa olivieri Lepeletier, 1841 - מין זה נפוץ ממרכז אסיה ועד דרום-מזרח אירופה. בישראל הוא נפוץ בצפון ומרכז הארץ. למין זה צבע חום עם פסים דקים של שערות צהבהבות על גב החזה. לזכרים לוחית על-שפתית (clypeus) בצבע לבן-צהוב.
צלפונית חומה
צלפונית חומה Xylocopa rufa Friese, 1901 - מין זה נפוץ ממרכז אסיה עד חצי-האי סיני. בישראל הוא נפוץ בדרום ומרכז הארץ. המראה דומה לצלפונית מפוספסת, אך גב החזה חום לגמרי ללא פספוס בהיר.
Xylocopa ustulata
Xylocopa (Ctenoxylocopa) ustulata Smith, 1854 - מין זה נפוץ בצפון אפריקה ובדרום חצי-האי ערב, וחודר לישראל באזור אילת. בתוך תחומי ישראל נאספו שני פרטים. המין קרוב ודומה במראהו לדבורת-עץ שחורה.
Xylocopa varentzowi
Xylocopa (Xylocopa) varentzowi Morawitz, 1895 - מין זה נפוץ במערב אסיה, וחודר לישראל מצפון. בישראל נאספו ארבעה פרטים. המין קרוב ודומה במראהו לדבורת-עץ סגולה וצפונית.
CAPSTONE (חללית)
קאפסטון (שם בשפת מקור: CAPSTONE-Cislunar Autonomous Positioning System Technology Operations and Navigation Experimen; או בקיצור: CAPSTONE) היא מקפת שתבדוק ותאמת את היציבות המסלולית המחושבת המתוכננת עבור תחנת החלל Gateway. החללית היא קיבוסאט של 12 יחידות שתבחן גם מערכת הניווט שתמדוד את מיקומה של החללית ביחס ל-מקפת לסקר הירח (LRO) של נאס"א מבלי להסתמך על תחנות קרקע שבכדור הארץ.
סקירה כללית
ה-Gateway היא תחנת חלל בפיתוח שמתכוננת בשיתוף בפעולה של כמה סוכנויות חלל ממשלתיות מאז שנת 2018 לפחות, בין סוכנויות החלל הללו נמצאות נאס"א, סוכנות החלל האירופאית (ESA) וסוכנות החלל הקנדית (CSA).
גייטוואי מתוכננת להיות ממוקמת במסלול היקפי חדשני, שם היא מתוכננת לשמש כמרכז תקשורת, מעבדה מדעית, אזור מחיה לטווח הקצר ואזור אחסון לרוברים ורובוטים.
גיטוואי תהווה חלק קריטי בתוכנית ארטמיס של נאס"א.
הדמיות ממוחשבות מצביעות על כך שהמסלול המסוים הזה - מסלול הילה כמעט ישר (NRHO) - מציע יציבות ארוכת טווח עם דרישות הנעה נמוכות לשמירה על תחנות מסלול, על ידי שימוש בנקודת איזון מדויקת בכוח הכבידה של כדור הארץ והירח שמציע מסלול יציב.
המטרה העיקרית של משימת קפסטון היא לאמת את סימולציות יציבות המסלול המחושבות עבור גיטוואי עם חללית אמיתית ובכך לאמת שמסלול כזה אפשרי. קפסטון תהיה החללית הראשונה שתפעל באותו מסלול ירח ייחודי. החללית תבחן גם מערכת ניווט בשם Cislunar Autonomous Positioning System (CAPS) (בתרגום מילולי - מערכת מיקום ירחית אוטומטית), שתמדוד את מיקומה של קאפסטון ביחס ל- מקפת לסקר הירח (LRO) של נאס"א מבלי להסתמך על תחנות קרקעיות שעל כדור הארץ.
חברת רוקט לאב (Rocket Lab) תשגר את טיסת איתור הנתיבים שבעצם תשתמש ותבדוק לראשונה את מסלול NRHO. במסגרת חוזה עם נאס"א, ישוגר על ידי רכב שיגור בעל הרמה קטנה Electron.
בטי וו
ג'סיקה אן ניוהאם (באנגלית: Jessica Anne Newham; נולדה ב-5 באוקטובר 1991), הידועה בשם הבמה בטי וו (Betty Who), היא זמרת-יוצרת אוסטרלית-אמריקאית.
ראשית חייה
בטי וו נולדה בסידני, אוסטרליה ב-5 באוקטובר 1991. היא למדה לנגן על צ'לו כשהייתה בת 4, ועברה לגור בארצות הברית ב-2007 כדי ללמוד במרכז אינטרלוכן לאמנויות במישיגן.
בטי וו יודעת לנגן גם בפסנתר ובגיטרה, והתחילה לכתוב שירים כשהייתה בגיל 14, והחלה להופיע כזמרת-יוצרת שנתיים לאחר מכן. שם הבמה שלה מגיע מהשם של שיר שהלחינה בגיל 16 על אהבה נכזבת.
לאחר שסיימה ללמוד בבית הספר אשם בסידני ובבית הספר פרנסהאם במיטאגונג, למדה בטי וו במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. במהלך הסמסטר הראשון שלה, היא פגשה את המפיק פיטר תומאס, שגם למד בברקלי, ועבדו ביחד למשך השנתיים שלאחר מכן.
2012–2013: תחילת הקריירה, "Somebody Loves You" ו-The Movement
ב-30 בנובמבר 2012, היא הוציא את הסינגל "Somebody Loves You". השיר הגיע, בשיאו, למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב, ולמקום ה-16 במצעד השירים מתחת להוט 100.
ב-16 באפריל 2013, הוציא את המיני-אלבום הראשון שלה, The Movement. בזכות ההצלחה האדירה של המיני-אלבום, היא הוחתמה בחברת התקליטים RCA רקורדס. גרסה מחודשת למיני-אלבום יצאה ב-17 בספטמבר 2013.
2014–2017: Take Me When You Go ו-The Valley
ב-18 בפברואר 2014, היא הוציאה את הסינגל "Heartbreak Dream". השיר מופיע בכתוביות הסיום של הסרט פיץ' פרפקט 2.
ב-8 באפריל 2014, היא הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, Slow Dancing.
ב-23 ביוני 2014, היא הוציאה את המיני-אלבום החמישי שלה, Worlds Apart.
ב-3 באוקטובר 2014, היא הוציא את אלבום האולפן הראשון שלה, Take Me When You Go.
ב-10 במרץ 2015, היא הוציאה את הסינגל "All of You". השיר הגיע, בשיאו, למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
ב-3 ביוני 2016, היא הוציאה גרסת כיסוי לשיר "I Love You Always Forever" של דונה לואיס. השיר הגיע, בשיאו, למקו ם הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב, למקום הראשון במצעד AirCheck National Radio Airplay, למקום השישי במצעד הסינגלים של ARIA, ולמקום ה-33 בניו זילנד.
ב-11 בנובמבר 2016, היא הוציאה את הסינגל "Human Touch".
ב-24 במרץ 2017, היא הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, The Valley.
2018–2020: Betty
ב-19 בינואר 2018, היא הוציאה את הסינגל "Ignore Me".
ב-16 בפברואר 2018, היא הוציאה גרסת כיסוי לשיר "Come into My World" של קיילי מינוג.
ב-1 ביוני 2018, היא הוציאה גרסת כיסוי לשיר "All Things (Just Keep Getting Better)" של ויידלייף ו-. השיר הופיע כשיר הנושא של העונה השנייה של עין קווירית.
ב-15 ביוני 2018, היא הוציאה את המיני-אלבום החמישי שלה, Betty, Pt. 1.
ב-14 בנובמבר 2018, היא הוציאה את הסינגל "Between You & Me".
ב-15 בפברואר 2019, היא הוציאה את אלבום המוזיקה השלישי שלה, Betty.
2022–הווה: The One That Got Away ואלבום אולפן רביעי
ב-24 ביוני 2022, היא הנחתה את תוכניות הריאלטי The One That Got Away.
ב-3 ביוני 2022, היא הוציאה את הסינגל "Blow Out My Candle". השיר הוא הסינגל המוביל לאלבום האולפן הרביעי הקרוב שלה, שייצא בסוף 2022.
חיים אישיים
בטי וו מגדירה את עצמה כ-"אישה קווירית וביסקסואלית". ב-2014, היא החלה לצאת עם הצלם זאק קאסר, בנו של הבמאי והמפיק ג'ון קאסר. הזוג הודיעו על אירוסיהם ב-21 בנובמבר 2017, ונישאו בשנת 2020. לבטיי וו יש אזרחות כפולה באוסטרליה וארצות הברית.
גרודזינסקי
גרודזנסקי או גרודזינסקי הוא שם משפחה.
דייוויד ברק
אחרים
}}
תרמית
תרמית היא שקר המומצא במכוון כדי להטעות, ולהציג דבר שקרי כאמת. יש להבחין בין תרמיות לבין הבחנות מוטעות או טעויות בשיקול דעת.
כמו כן, יש להבדיל גם בין תרמיות לבין שמועות, אגדות אורבניות, פסאודו-מדע ואירועי אחד באפריל, שלרוב אלו המאמינים בהם משתמשים בהם בתום לב או כבדיחות.
הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית
הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית (בהנגול, הכתב המקובל בקוריאה הדרומית: 북한기근, מילולית: "הרעב בקוריאה הצפונית" ובצ'וסון גול, הכתב המקובל בקוריאה הצפונית: 고난의 행군, מילולית: "המצעד הכרוך במאמצים"), יחד עם משבר כלכלי נלווה, התרחש בין השנים 1994 – 1998.
תרמית
היסטוריה
"ספר הרמאויות" (1617 בקירוב), ספרה של זאנג אינגיו שפורסם במהלך שושלת מינג המאוחרת, הוא אוסף הסיפורים הסיני הראשון שעוסק ברמאויות, במתיחות ובשאר סוגי הונאות.
אף על פי שככל הנראה תרמיות היו קיימות במשך אלפי שנים, אחת מהתרמיות הקדומות ביותר בתולדות התרבות המערבית הייתה "המתופף מטדוורת'" בשנת 1661: מקרה בו היה גילוי לכאורה של מתופף-רפאים, פולטרגייסט (על טבעי), ישות מדומיינת שבמקור הייתה דמות בדיונית מספר.
הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית
"המצעד הכרוך במאמצים"
המונח "המצעד הכרוך במאמצים" הפך להיות מטפורה לרעב ההמוני בעקבות מסע תעמולה ממשלתי שנערך ב-1993. "רודונג סינמון", העיתון הרשמי של הוועד המרכזי של מפלגת הפועלים של קוריאה, מפלגת השלטון, דחק באזרחי קוריאה הצפונית להיזכר באגדה מפוקפקת מתקופתו של קים איל-סונג כמפקד קבוצה קטנה של לוחמי גרילה שנאבקו ביפנים. הסיפור, שכונה "המצעד הכרוך במאמצים" תואר כ"לחימה כנגד אויב שמנה אלפים בקור של 20 מעלות מתחת לאפס, פעולת התנגדות תוך כדי שלג כבד ורעב, הדגל האדום התנופף מול המעמד".
תרמית
היסטוריה
ניתן לבצע תרמית כמעט בכל דרך בה ניתן להעביר סיפור דמיוני: בעל פה, מפה לאוזן, באמצעות מילים כתובות או מודפסות, ועוד. ככל שהתקדמו בעולמנו טכנולוגיות מידע ותקשורת, התקדמה גם המהירות בה מתפשטות תרמיות: למשל השמועה על מתופף הרפאים התפשטה מפה לאוזן והשפיעה בתחילה על אוכלוסייה בשטח קטן יחסית. השפעה זו עם השנים גדלה בהדרגה. עם זאת, גם לפני ההתפתחויות הטכנולוגיות של זמננו, ניתן היה להפיץ תרמיות באמצעות מכתבי שרשרת, שהפכו לנפוצים ונגישים יותר עבור הציבור, ככל שעלויות הדיוור של מכתבים צנחו. המצאת מכונות דפוס במאה ה-15 הורידה את עלותם של ספרים וחוברות המופקות בהמונים, והתפתחותו של דפוס רוטציה במאה ה-19 הוזילה את המחיר עוד יותר. במהלך המאה ה-20, התרמיות הגיעו לקהלי יעד המוניים בצורת צהובונים הנמכרים בסופרמרקטים, ובמאה ה-21 המפיצים הגדולים הם כבר אתרי פייק ניוז שמפיצים תרמיות דרך רשתות חברתיות מקוונות (בנוסף לשימוש בדואר אלקטרוני לנוסח המודרני של מכתבי השרשרת).
הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית
"המצעד הכרוך במאמצים"
כחלק ממערכה זו נאסר השימוש במילים כמו רעב המוני או רעב בשל העובדה שהן רמזו על כישלונה של הממשלה. אזרחים שטענו שמקרי המוות בתקופה זו נבעו מרעב המוני היו עלולים למצוא את עצמם בהסתבכות עם הרשויות.
תרמית
הגדרה
המונח תרמית משמש לעיתים בהקשרים של אגדות אורבניות ושמועות, אך הפולקלוריסט יאן הרולד ברונוונד טוען כי ברוב ההקשרים לא ניתן למצוא עדות לכך שמדובר ביצירה מכוונת של מצג-שווא, וישנן הרבה תרמיות שמועברות בתום לב על ידי אנשים המאמינים בדבר עצמו או כבדיחות, כך שהמונח צריך לשמש רק למקרים בהם אנשים במכוון מנסים במודע להונות אחרים. באשר למונחים הקשורים זה לזה: מתיחות ומעשי קונדס, ברונוונד טען שאף על פי שיש מקרים שהם חופפים, מתיחה היא לרוב "בדותות מורכבות בקנה מידה יחסית גדול" וכוללת הטעיות החורגות מעבר לשובבויות ו"גורמות לאובדנים חומריים או נזקים לקורבן."
הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית
רקע
הרעב ההמוני היה אירוע מרכזי בהיסטוריה של קוריאה הצפונית, שאילץ את המשטר ואת האוכלוסייה לעבור שינויים יסודיים ובלתי צפויים. כ-80% משטחה של קוריאה הצפונית הם הרריים ורק 20% הנותרים ראויים לעיבוד חקלאי. חלק ניכר משטח הקרקעות של המדינה קפוא במשך שישה חודשים בשנה ובכך מתאפשר גידולו של יבול אחד בלבד לשנה. קוריאה הצפונית מעולם לא הייתה מסוגלת לספק לעצמה את צורכי המזון של אוכלוסייתה ומומחים רבים מטילים ספק ביכולתה לעמוד במשימה כזאת.
בסוף שנות השמונים, כאשר ברית המועצות, בהנהגתו של מיכאיל גורבצ'וב, עברה את הפרסטרויקה, שהיה תהליך של שינויים פוליטיים וכלכליים, היא החלה לדרוש מקוריאה הצפונית תשלום עבור הסיוע שהיא הגישה לה בהווה ובעבר, סכומים שקוריאה הצפונית לא הייתה מסוגלת לשלם. ב-26 בדצמבר 1991 קרסה ברית המועצות ובכך הגיע הקץ לסיוע וליחסי הסחר בין שתי המדינות, כולל אספקת נפט בזול. ללא הסיוע הסובייטי, הגיעה לקיצה אספקת התשומות החקלאיות לקוריאה הצפונית והממשלה גילתה חוסר גמישות בהתמודדות עם המשבר. ב-1991 חלה ירידה של 75% ביבוא הדלקים. כלכלת המדינה החלה להדרדר, כשהיקפי היבוא והיצוא קרסו במקביל. מכרות הפחם היו זקוקים לחשמל כדי להפעיל את המשאבות והמחסור בפחם החמיר את המחסור בחשמל. החקלאות הסתמכה על מערכות השקיה מופעלות בחשמל ועל דשנים וחומרי הדברה מלאכותיים. רוב הצפון קוריאנים חוו מצבים של תת-תזונה זמן רב לפני שנות התשעים. אוכלוסיית המדינה הואכלה באמצעות מערכת כלכלית מרכזית מתוכננת שגרמה לייצור יתר של מזון וזמן רב לפני כן הגיעה לגבולות כושר הייצור שלה ולא הייתה מסוגלת להתמודד ביעילות עם תקופות משבר.
תרמית
הגדרה
על פי פרופסור לינדה וולש מאוניברסיטת נבדה ברינו תרמיות בסגנון ההונאה הגדולה בבורסה של 1814, שמתוייגת כתרמית על ידי פרשנים בני זמננו, הן תרמיות בעלות אופי פיננסי מטבען, ותרמיות מוצלחות למשל זו של פי. טי. ברנום, אשר תרמית בתולת הים מפיג'י שלו תרמה להתעשרותו הכלכלית - לעיתים קרובות מצליחות מבחינה כלכלית או רוכשות תהילה באמצעות הבדותות שלהם, כך שההבחנה בין תרמית להונאה אינה בהכרח ברורה. לפי אלכס בויס, יוצר מוזיאון התרמיות, ההבחנה היחידה ביניהן היא תגובת הציבור, מכיוון שניתן לסווג הונאה כתרמית כאשר שיטתה להשיג רווח כספי יוצרת השפעה ציבורית רחבה או לוכדת את דמיונם של ההמונים.
הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית
רקע
עד מהרה יזמה קוריאה הצפונית צעדי צנע שבמרכזם עמדה מערכה שנקראה "אכול שתי ארוחות ליום". צעדים אלו הוכחו כבלתי יעילים לבלימת הקריסה הכלכלית. לדבריה של פרופסור הייזל סמית' מאוניברסיטת קרנפילד בבריטניה "... שיטות העבר שהשיגו מטרות לטווח הקצר או הבינוני, יכלו להשיג יתרונות כלכליים מועטים אם ברית המועצות והגוש המזרחי היו ממשיכים לספק נפט, טכנולוגיות וידע"
תרמית
הגדרה
אחת התרמיות התקשורתיות המוקדמות ביותר שתועדו היא אלמנך מזויף שפרסם ג'ונתן סוויפט בשם הבדוי אייזק ביקרשטאף בשנת 1708. באלמנך זה ניבא סוויפט את מותו של ג'ון פרטרידג', מי שהיה אחד האסטרולוגים המובילים באנגליה באותה תקופה, ובהמשך הוציא אלגיה ביום בו אמור היה למות פרטרידג'. המוניטין של פרטרידג' נפגע כתוצאה מכך והאלמנך האסטרולוגי שלו לא פורסם בשש השנים הבאות.
הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית
רקע
ללא קבלת סיוע מארצות אלו, לא יכלה קוריאה הצפונית להגיב באופן יעיל לרעב ההמוני. בזמן מסוים, השלימה סין את הפער שנוצר עקב קריסתה של ברית המועצות וסיפקה לקוריאה הצפונית מזון בכמויות משמעותיות. ב-1993 סיפקה סין לקוריאה הצפונית 77% מיבוא הנפט שלה ו-68% מייבוא המזון. כך החליפה קוריאה הצפונית את תלותה בברית המועצות בתלות בסין, על כל ההשלכות החמורות הצפויות כתוצאה ממהלך זה. ב-1993 התמודדה סין בעצמה עם מחסור בדגנים ובצורך במטבע קשה וכתוצאה מכך היא נאלצה לקצץ באופן משמעותי את הסיוע לקוריאה הצפונית.
תרמית
הגדרה
אפשרי גם לבצע תרמיות על ידי יציאה בהצהרות אמיתיות בלבד תוך שימוש בניסוח או בהקשר לא מוכר, למשל במתיחת הדו-מימן חד-חמצני. תרמיות פוליטיות מונעות לעיתים על ידי הרצון להלעיג או להכפיש פוליטיקאים או מערכות פוליטיות, לרוב לפני בחירות.
הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית
שיטפונות ובצורות
קריסת הכלכלה וצעדי המדיניות הכושלים הובילו לרעב ההמוני, אך השיטפונות שאירעו באמצע שנות התשעים היו הגורם הישיר לרעב. השיטפונות שהתרחשו ביולי ובאוגוסט 1995 תוארו על ידי משקיפים זרים כבעלי "ממדים תנ"כיים". ההערכה הייתה שהשיטפונות השפיעו על 30% משטח המדינה. שיטפונות הרסניים אלו החריבו את השטחים החקלאיים, את יבולי הקציר, את מאגרי הגרעינים ואת התשתיות הסוציאליות והכלכליות. משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים דיווח ש"בין ה-30 ביולי ל-18 באוגוסט 1995 גרמו גשמי זלעפות להצפות ברפובליקה העממית של קוריאה. באזור מסוים, בנפת פיונגסן שבמחוז צפון הואנג-הה, תועדו 877 מ"מ של גשם תוך שבע שעות בלבד, עוצמת משקעים שמעולם לא תועדה באזור זה... כמות המים ששטפו את ערוץ נהר יאלו הזורם לאורך גבול קוריאה הצפונית-סין הוערכה במיליארד מטרים מעוקבים במשך 72 שעות. הצפות בהיקף כזה לא תועדו באזור לפחות 70 שנה".
תרמית
הגדרה
תרמית שונה מקסם או מסיפורת (ספרים, סרטי קולנוע, תיאטרון, רדיו, טלוויזיה ועוד) בכך שבתרמית קהל היעד אינו מודע להונאה, ואילו בצפייה בקוסם מבצע קסם, הקהל כבר מצפה שיערימו עליו.
הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית
שיטפונות ובצורות
התוצאות העיקריות של השיטפונות לא היו רק הרס היבולים, אלא גם האובדן של מאגרי החירום של הדגנים בשל העובדה שהם אוחסנו במאגרים תת-קרקעיים. על פי האו"ם, השיטפונות של 1994 ו-1995 החריבו כ-1.5 מיליוני טונות של מאגרי גרעינים והמרכזים לבקרת מחלות ומניעתן של מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית ציינו ש-1.2 מיליוני טונות (או 12%) מייצור הגרעינים של שנת 1995 אבד בשיטפונות. ב-1996 אירעו שיטפונות נוספים וב-1997 התרחשו בצורות.
עקב השיטפונות נגרמו נזקים לתשתיות החשמל של קוריאה הצפונית, כמו תחנות כוח הידרואלקטריות, מכרות פחם ומתקני אספקה וחלוקה, שגרמו לאובדן 85% של כושר ייצור החשמל של המדינה. פקידי האו"ם דיווחו שמחסור בחשמל בין השנים 1995 – 1997 לא נבע ממחסור בנפט בשל העובדה שרק שתיים מתוך 24 תחנות הכוח במדינה היו תלויות במוצרי נפט לצורך ייצור החשמל... ואלה קיבלו אספקה מ"הארגון לפיתוח האנרגיה של חצי האי הקוריאני" (Korean Peninsula Energy Development Organization)... כ-70% מהחשמל שיוצר בקוריאה הצפונית הגיע מתחנות כוח הידרואלקטריות והבצורות החמורות של החורף והאביב של 1996 ו-1997 (בנוסף לתקלה באחת מתחנות הכוח ההידרואלקטריות הגדולות על נהר היאלו) גרמו למצבי מחסור חמורים בחשמל בכל רחבי המדינה באותה עת, ניתקו את אספקת החשמל למערכת מסילות הברזל (שהייתה תלויה כמעט באופן מלא באספקת חשמל) וכתוצאה מכך נוצר מחסור באספקת פחם לתחנות הכוח שהונעו בפחם שסיפקו את 20% הנותרים של תצרוכת החשמל של המדינה.
תרמית
הגדרה
דוגמאות לתרמיות הקשורות לפוליטיקה:
הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית
המחסור במזון
בעקבות אובדן היבולים ורזרבות המזון מצאה עצמה רוב אוכלוסיית קוריאה הצפונית במצב של מחסור נואש במזון, כולל אזורים שהיו מרכזים של ייצור מזון. ב-1996 דווח שאנשים ב"אזורים שכביכול היו העשירים יותר במדינה, היו כה רעבים עד שהם אכלו את קלחי התירס לפני שהם הבשילו באופן מלא". מצב זה גרם לירידה של 50% בתפוקת היבולים. בכל מקום היו אנשים שהושפעו מהמשבר, ללא קשר למגדר או להשתייכות חברתית. שיעור התת-תזונה בקרב הילדים, כפי שהשתקפה בירידה משמעותית במשקלם, עמדה על 3.21% ב-1987, 14% ב-1997 ו-7% ב-2002.
תרמית
סוגים ודוגמאות
תרמיות נבדלות ביניהן בתהליכי היצירה וההתפשטות שלהן לאורך זמן. דוגמאות:
הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית
הצבא
מדיניות הסונגבון היא מדיניות הנותנת קדימות להפניית משאבים לטובת הכוחות המזוינים העממיים של קוריאה הצפונית. למרות מדיניות זו לא קיבל הצבא מנות מזון מוגדלות בהשוואה למגזר האזרחי. הצבא היה אמור למצוא דרכים לייצר לעצמו את המזון או לרכוש אותו ממקורות חוץ. מנות המזון שהוקצו לחיילים היו בסיסיות ו"חיילים פשוטים של הצבא שמנה מיליון איש נותרו לעיתים במצב של רעב, כפי שנאמר על ידי בני משפחותיהם שלא קיבלו יחס מועדף בשל העובדה שבנם או בתם שרתו בכוחות המזוינים".
תרמית
חדשות כזב
חדשות כזב / פייק ניוז הן חדשות כוזבות המפורסמות בכוונה לשרת את המטרה של תעמולה או דיסאינפורמציה באמצעות מדיה חברתית כדי להגביר את השפעתן באמצעות תעבורת רשת. שלא כמו סאטירה חדשותית שמטרתה בידור הקוראים, אתרי חדשות מזויפים מבקשים להטעות, לצורך קבלת רווח כספי או פוליטי כלשהו.
הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית
נשים
נשים הושפעו לרעה באופן משמעותי לרעה עקב מעמדן המגזרי הנמוך בחברה הצפון-קוריאנית, שראתה בנשים כאחראיות להשגת מזון, מים ודלק עבור בני משפחותיהן, שלעיתים כללו את המשפחה המורחבת. בה בעת, אצל נשות קוריאה הצפונית נרשם שיעור ההשתתפות בשוק העבודה הגבוה ביותר בעולם שעמד על 89%. לפיכך, היה על הנשים להישאר במקומות עבודתן כדי לדאוג לאספקת הצרכים של משפחותיהן.
נשים הרות ומניקות התמודדו עם קשיים רציניים כדי לשמור על בריאותן. שיעור התמותה בקרב נשים הרות או לאחר לידה עלה ל-41 מקרים ל-1,000 נשים, כאשר סיבוכים פשוטים כמו אנמיה, דימומים ולידת פגים הפכו להיות שכיחים עקב מחסור בויטמינים. ההערכה היא ששיעור הלידות ירד ב-12% לנתון של 0.28 לידות לאישה באותה תקופה.
ילדים
ילדים, במיוחד אלו מתחת לגיל שנתיים, היו אלו שהושפעו באופן הבולט ביותר מהרעב ומהעוני באותה תקופה. ארגון הבריאות העולמי דיווח ששיעור מקרי המוות בקרב ילדים היה אז 93 מקרי מוות לכל 1,000 ילדים בעוד ששיעור מקרי המוות בקרב תינוקות עמד על 23 לכל 1,000 תינוקות. אפשר להבין שאימהות שסבלו מתת-תזונה התקשו לעמוד במשימת ההנקה של ילדיהן ותחליף ראוי להנקה לא היה בנמצא. תרכובות מזון לתינוקות לא יוצרו בייצור מקומי והם יובאו בכמויות מצומצמות.
מערכת חלוקת המזון
המחסור במזון החמיר עקב הליקויים במערכת הציבורית לחלוקת המזון שנוצרה על פי החלטות ממשלת קוריאה הצפונית מנובמבר 1957. מערכת זו יועדה לחלק מזון לאנשים על פי מעמדם הפוליטי ומידת נאמנותם למדינה. במסגרת מערכת זו חולק המזון על פי המפתח הבא (ארגון המזון העולמי מחשיב את הכמות של 600 גרם דגנים ליום כ"מנת הישרדות"): בכל אופן, התקופות בהן שרר מחסור במזון הכבידו עוד יותר על המערכת וכמויות המזון שחולקו היו מצומצמות עוד יותר. המצב הזה השפיע על 62% מהאוכלוסייה שהייתה תלויה לחלוטין בחלוקת מזון ציבורית. ב-1997 חולק מזון במסגרת מערכת זו רק ל-6% מתושבי קוריאה הצפונית. ב-1987 הופחתו מנות המזון ב-10%, ב-1992 חלה הפחתה של 10% נוספים, ב-1994 הופחתו מנות המזון מ-450 גרם ליום ל-400 גרם ליום וב-1997 הופחתו מנות המזון ל-128 גרם ליום.
כמות המזון השנתית שהחקלאים יכלו לשמור לעצמם ירדה מ-167 ק"ג ל-108 ק"ג. בניסיון ממושך להקל על המצוקה הציעה ממשלת קוריאה הצפונית לאזרחיה את קיומו של משטר "מזונות חלופיים" כדי שיוכלו לשרוד. לדוגמה, קוביות קטנות של קליפות עצים, עלים ודשא.
מערכת הבריאות
אספקת ציוד רפואי בלתי מספקת, זיהומים במערכת המים ובסביבה, הפסקות חשמל תכופות והכשרה לקויה של צוות הרפואה, גרמו למשבר במערכת הבריאות של קוריאה הצפונית. על פי משלחת של יוניצ"ף משנת 1997 בתי החולים היו נקיים אך במחלקות היה מחסור אף בציוד ובהספקה הבסיסיים ביותר, כמו מדי לחץ דם, מדי חום, מאזניים, צלחות כליות, מריות, ערכות עירוי ועוד. המשלחת ראתה חולים רבים שקיבלו עירוי מערכות שיוצרו מבקבוקי בירה ושלא עברו חיטוי. היה מחסור בתמיסות למניעת התייבשות ובתרופות בסיסיות כמו תרופות לשיכוך כאב ואנטיביוטיקה.
שיעורי התמותה
המספר המדויק של מקרי המוות בשלב הקריטי של המשבר, בשנים 1994 – 1998 אינו ידוע בוודאות, בשל העובדה שהממשלה מסרבת לחשוף כל מידע לעולם החיצון. הערכות עצמאיות נעות בין 800,000 ל-1,500,000 מתים מרעב וממחלות שנגרמו ממנו.
ב-1998 דיווחה משלחת של הקונגרס של ארצות הברית שביקרה בקוריאה הצפונית: "לפיכך, אנו מעריכים ששיעור מקרי המוות עמד על 300,000 עד 800,000 מקרים לשנה, כשהשיא היה ב-1997. נתונים אלו מובילים לסיכום של 900,000 עד 2,400,000 מתים בין השנים 1995 – 1998". הערכות גבוהות יותר נקבו במספרים שנעו בין 2,000,000 ל-3,000,000 מתים.
סקר שנערך על ידי המשרד לביטחון פנים של קוריאה הצפונית נוקב במספר של 2,500,000 עד 3,000,000 מתים מ-1995 ועד מרץ 1998, אף על פי שייתכן שהמספרים נופחו כדי להבטיח המשך סיוע באספקת מזון.
קוריאה הצפונית עדיין משלמת על תוצאות הרעב ההמוני. בעיקר בקריסת המערכת הציבורית לחלוקת המזון והמערכת הממשלתית לקיצוב המזון ומוסדות כלכליים נוספים.
סחר בשוק השחור
שנות הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית עמדו גם בסימן של תחייה דרמטית של פעילות כלכלית בלתי חוקית ופרטית. מעשי הברחת מזון מעבר לגבול פרחו וכמעט 250,000 צפון קוריאנים ערקו לסין. חתן פרס נובל לכלכלה, אמרטיה סן, שחקר את תחום הרעב ההמוני, ציין שממשל גרוע היה אחד הגורמים שתרמו להתרחשות הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית, אך נראה שהרעב ההמוני עצמו גרם גם לשחיתות ממשלתית נרחבת שכמעט וגרמה לקריסת השליטה וההכוונה של פיונגיאנג.
כאשר דלק נעשה מצרך יקר המציאות, התפתחה תופעה של "מכוניות שירות" (בקוריאנית: 써비차), שבמסגרתה יזמים הציעו שירותי תחבורה לעסקים, מוסדות ויחידים ללא גישה לאמצעי תחבורה, בעוד שבאופן רשמי הרכב היה בבעלות מוסד לגיטימי. תושבי קוריאה הצפונית החלו פחות ופחות לסמוך על ממשלתם ועל המשפחה השליטה, משפחת קים.
כתוצאה מהייאוש שנגרם מהרעב החל להתפתח בקוריאה הצפונית שוק שחור. חוקר קוריאה, אנדרי לנקוב תיאר את התהליך הזה כ"מוות הטבעי של הסטליניזם הצפון קוריאני".
המשכורת הממוצעת הרשמית ב-2011 הייתה שוות ערך ל-2 דולר, בעוד שההכנסה החודשית האמיתית עמדה על 15 דולרים, וזאת בשל העובדה שרוב תושבי קוריאה הצפונית הרוויחו מעסקים קטנים בלתי חוקיים כמו סחר, חקלאות קיומית ומלאכות יד. הכלכלה הבלתי חוקית הייתה בשליטתן העיקרית של הנשים בשל העובדה שהגברים התייצבו במקומות העבודה הרשמיים שלהם אף על פי שרוב בתי החרושת לא תפקדו.
התגובה הבינלאומית
סיוע ראשוני החל להגיע לקוריאה הצפונית בראשית 1990 בדמות תמיכה בקנה מידה מצומצם מגופים דתיים בקוריאה הדרומית וסיוע של יוניצ"ף. באוגוסט 1995 הגישה קוריאה הצפונית בקשה רשמית לסיוע הומניטרי והקהילה הבינלאומית הגיבה באופן הבא (סיוע שנתי באלפי טונות מזון): החל משנת 1996 החלה ארצות הברית לשלוח סיוע מזון לקוריאה הצפונית באמצעות תוכנית המזון העולמית (World Food Programme) של האו"ם כדי להיאבק ברעב ההמוני. שיאם של המשלוחים היה ב-1999, כאשר כמעט 600,000 טונות של משלוחי מזון הפכו את ארצות הברית למדינה שתרמה את כמויות המזון הגדולות ביותר באותה עת. בתקופת נשיאותו של ג'ורג' ווקר בוש הופחת הסיוע באופן משמעותי שנה אחר שנה מ-320,000 טונות ב-2001 ל-28,000 ב-2005. ממשל בוש מתח ביקורת על השימוש במונח "מזון כנשק" במהלך השיחות על תוכנית הנשק הגרעיני של קוריאה הצפונית, אך עמד על כך שהקריטריון של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי יהא זהה לכל הארצות ושהמצב בקוריאה הצפונית "השתפר באופן משמעותי מאז תחילת המשבר באמצע שנות התשעים".