cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרקו דמיטרוביץ'
קריירת מועדונים
ב-3 בספטמבר 2013 חתם דמיטרוביץ' באויפשט מליגת העל ההונגרית. הוא ערך 12 הופעות ליגה במדי המועדון, וזכה עם המועדון בגביע ההונגרי ובסופר קאפ ההונגרי.
ב-6 בינואר 2015 חתם דמיטרוביץ' על חוזה לעונה וחצי בצ'רלטון את'לטיק מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-24 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד וולברהמפטון וונדררס במסגרת המחזור ה-27 בליגה לעונת. בסך הכל ערך חמש הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-27 ביולי 2015 הושאל דמיטרוביץ' למשך עונה אחת לאלקורקון מהליגה הספרדית השנייה. ב-7 ביולי 2016 חתם על חוזה קבוע לשלוש עונות במועדון. בסך הכל ערך 79 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-23 ביוני 2017 חתם דמיטרוביץ' על חוזה לארבע עונות באייבר מלה ליגה. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על מאלגה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2017/2018. בסך הכל שיחק דמיטרוביץ' במועדון במשך ארבע עונות, בהן ערך 130 הופעות ליגה ואף הבקיע שער אחד בבעיטת עונשין מ-11 מטרים בהפסד 2-1 לאתלטיקו מדריד במסגרת המחזור ה-19 בליגה לעונת 2020/2021.
ב-4 ביולי 2021 חתם דמיטרוביץ' על חוזה לארבע עונות בסביליה. ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על ראיו ואיקאנו במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. בעונתו הראשונה במועדון שימש כשוער מחליף ליאסין בונו, וערך שש הופעות ליגה.
קריירה בינלאומית
ב-14 בנובמבר 2017 ערך דמיטרוביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קוריאה הדרומית במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת סרביה בטורניר מונדיאל 2018, אך לא שיחק בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר מונדיאל 2022.
תארים
סביליה
הרפובליקה החדשה (מלחמת הכוכבים)
"הרפובליקה החדשה" או "הרפובליקה הגלקטית החדשה" (נודעה גם כ"הרפובליקה הגלקטית השנייה") היא שמה של הממשלה הגלקטית הבדיונית בסדרת סרטי המדע הבדיוני מלחמת הכוכבים, אשר נוסדה על ידי ברית המורדים בסיומו של קרב אנדור, במטרה להחליף את האימפריה הגלקטית. נוסדה ב-5 ABY לאחר פירוקה של ברית המורדים ובהמשך נועדה להיות הממשלה השולטת על הגלקסיה כולה. מטרתה המוצהרת הייתה להוות המשך ישיר לרפובליקה הראשונה אשר נודעה בשם "הרפובליקה הישנה".
הרפובליקה החדשה נוסדה על אותם העקרונות שעליהם נוסדה הרפובליקה הישנה אלפי דורות לפני כן - הקמת גוף פרלמנטרי, שייצג את כל תושביה של הגלקסיה בצורה שווה והוגנת בהחלטותיו. כמו כן, מטרתם של המייסדים הייתה להכחיד את אותם החסרונות אשר בעבר גרמו להתמוטטות הדמוקרטיה הישנה ולעליית המשטר הטוטליטרי בגלקסיה (האימפריה הגלקטית). בעבר זכתה הרפובליקה הישנה להגנתו של מסדר הג'דיי, כעת נהנתה הרפובליקה החדשה מהגנתו של מסדר הג'די החדש, תחת הנהגת מייסדו, לוק סקייווקר.
בקאנון
מעט ידוע על הרפובליקה החדשה בקאנון החדש. הרפובליקה קמה מחדש בשנת 5 BBY אחרי מפלת האימפריה בקרב על ג'אקו ומותו של גאליוס רקס, מחליפו של פלפטין. שיירי האימפריה בפיקוד גראנד אדמירל ריי סלון וברנדול האקס (אביו של גנרל האקס) נסוגו בחשאי לחלל הלא נודע על מנת לבנות את עצמם מחדש ולשוב להילחם ביום מן הימים.
מטבע הדברים, מון מו'תמה נבחרה לקאנצלרית הראשונה בבירה החדשה, צ'נדרילה שהיא כוכב הבית של מו'תמה. לאחר תקופה הבירה עברה להוסניאן פריים.
כמו בימי הרפובליקה הישנה, שוב התגלעו מחלוקות קשות בין הפופוליסטים, תומכי שלטונות ריבוניים לכוכבי לכת, לבין המרכזיים שתמכו בממשל מרכזי חזק והגדלת הצבא. השחיתות גאתה כבימים עברו והיו סנאטורים שבסודיות תמכו במסדר הראשון שהחל לגדול ולמעשה חתרו תחת קיומה של הרפובליקה החדשה.
בהכוח מתעורר
בשנת 34 ABY המסדר הראשון הוא איום מוחשי על קיום הרפובליקה עצמו, הוא מחזיק בנשק על בדמות בסיס קוטל הכוכבים ולרשותו צי אימתני. בסופו של דבר, אזלת ידה של הרפובליקה ממיטה שעליה חורבן לאחר המסדר הראשון משמיד את עכל מערכת הוסניאן על בירתה כליל, צי הרפובליקה מושמד והיא למעשה חדלה מלהתקיים.
רפובליקה גלקטית חדשה
מותו של הקיסר פלפטין בקרב אנדור סימן את סופה של האימפריה. חודש לאחר מכן, פורסמה ההצהרה על הקמתה של הרפובליקה החדשה על ידי 8 החברים המרכזיים בברית המורדים שהצהירו על היעדים, הערכים והאידיאלים שעומדים בפני הממשלה החדשה. 8 המייסדים התמנו לחברים במועצה הזמנית של הרפובליקה. המטרה הראשונית שעמדה בפני המועצה הייתה שחרור קורוסנט. כיבוש כוכב הבירה היה למעשה צעד סמלי ולא אסטרטגי, הסיבה להשתלטות על הכוכב הייתה שמאז ימיה של הרפובליקה הישנה היה הכוכב מרכז השלטון, ותפיסתו תהווה צעד שיאשר את הלגיטימיות במעשיהם.
אל הליבה
בחודשים הראשונים שלאחר הניצחון באנדור נמנעה ממשלת הרפובליקה החדשה מלבצע גיחות תקיפה לתוך החלל שעדיין היה בתחומה של האימפריה. במקום זאת בחרה הממשלה לרכז את מאמציה בשליחה של שגרירים אל העולמות הרבים שכבר התמרדו וגירשו את המושלים מטעם הקיסרות. פעולתם של השגרירים חיזקה במהרה את יציבותה של הרפובליקה ובכך הגבירה את נוכחותה בעולמות המעטפת החיצונית. עקב התחזקותה של הרפובליקה, אדמירל אקבר הכין את צבאה של הרפובליקה לסדרה של מערכות שמטרתן: לשחרר נקודות מפתח בגלקסיה מידיה של האימפריה. במהלך השנתיים הבאות, כוחות המגן של הרפובליקה שחררו עולמות רבים במרכז הגלקסיה והטבעת הפנימית. הם הצליחו להתפשט לכיוון עולמות הליבה והקימו בסיסים בשביל מערכות עתידיות.
ב־6.5 ABY, 30% מהגלקסיה תמכו בצורה מלאה וגלויה ברפובליקה החדשה ובנוסף עוד כ-20% תמכו בצורה מחתרתית. עם התקרבותו של צי התקיפה לעולמות הליבה התברר לכל הצדדים כי מטרתה של הרפובליקה, שחרור קורוסנט נמצא בהישג יד.
השנים המוקדמות
קורוסנט נפלה לבסוף, שלוש שנים לאחר הקרב באנדור. הניצחון הושג בעזרת כוח קומנדו של הפלוגה האדומה (טייסת העילית של הרפובליקה) ששיתפו פעולה עם סוכנים חשאיים. יחד, הצליח הכוח החשאי לבטל את מערכת ההגנה הפלנטרית. לאחר שהמגן נפל, הזעיק הכוח את צי התקיפה של אקבר כדי שיוכל להשמיד את מה שנותר ממערכות המגן של הכוכב. אך ללא ידיעתם, הצי למעשה נכנס כעת למלכודת שהכין המודיעין של הקיסרות.
כאשר חיילי הרפובליקה נחתו על הכוכב הם נפגעו מווירוס שהושאר כמלכודת. המלחמה במטרה להביא תרופה למחלה נודעה כ"מלחמת הבקטה" (נוזל מרפא). לאחר ניצחון הרפובליקה במלחמה והשתלטות על מקור הבקטה העיקרי בגלקסיה הצליחה הממשלה להשתלט על המשבר. עם כיבוש קורוסנט החלו ממשלות נטרליות רבות לראות ברפובליקה החדשה ככוח לגיטימי ולא כאסופה של מורדים חלושים.
ביסוס הסדר החדש
זמן קצר לאחר ההשתלטות על קורוסנט ומעבר הממשלה לכוכב הבירה, נוסד מחדש הסנאט הגלקטי. הנאום שנשאה ליאה אורגנה שיקף את האמונות והעקרונות של תקופת הסנאט הראשון:
מון מו'תמה התמנתה לראש הממשלה ובנוסף תחת האמנה החדשה, נשאה בתפקיד נשיאת הסנאט והמנהיגה העליונה של הצבא. במהלך כהונתה, הממשלה דמתה מאוד למועצה המייעצת שהנחתה את הרפובליקה בתחילת דרכה. המועצה הפנימית המשיכה לעמוד בראשה, אבל הסנאט מצידו, נטל את תפקדיה של המועצה המייעצת. בהמשך התברר לראשי הרפובליקה, כי קל יותר להילחם בכוחות האימפריה מאשר לבסס קונפדרציה של כוכבים עצמאיים. עם דחיקתה של הקיסרות מליבת הגלקסיה החלו רבים מחברי המועצה להאמין כי מלחמת האזרחים הגלקטית נמצאת לקראת סיום. שאיפות פוליטיות ותאוותם של חברים במועצה לכוח ויוקרה החלו לזלוג לתוך הממשלה. ב-8 ABY היו כבר 3 רבעים מהגלקסיה תחת שלטון הרפובליקה או בברית עימה. בעיני רבים ממנהיגי הממשלה הלחימה עמדה להסתיים.
האימפריה מתעוררת
אחד האתגרים הגדולים של השלטון החדש הגיעה בשנת 9 ABY. גרנד אדמירל ת'רון השתלט על הכוחות הנותרים של הקיסרות והוביל קמפיין מוצלח כנגד הרפובליקה. בשלבים המוקדמים של המשבר נפגעה יכולת התגובה של הרפובליקה בשל הסכסוכים הפוליטיים הפנימים. אך למרות תבוסות רבות ומכשולים הצליחה לבסוף הרפובליקה להתאחד וזכתה במערכה. ת'רון נהרג וכוחותיו נסוגו במהירות. עקב האמונה כי האימפריה נמצאת לקראת תבוסה סופית, פתחה הרפובליקה בסדרת תקיפות בחלקים שנותרו תחת שלטון האימפריה. ניצחונם היה קצר.
כשנה לאחר מותו של ת'רון, הקיסר פלפטין שהוחיה, פתח במתקפה עצומה מתוך ליבת הגלקסיה. הרפובליקה שמצאה עצמה מתמודדת מול כוחות עליונים נאלצה לסגת ולנקוט באותן טקטיקות שבהן השתמשה בתקופת המרד. לבסוף נצלה הרפובליקה בעקבות מותו של הקיסר במהלך הקרב שניהל עם לוק סקייווקר.
הארגון מחדש והרפורמות
לאחר כיבושו מחדש של קורוסנט ב-11 ABY, החל סנאט הרפובליקה בסדרה ראשונה של תוכניות ארגון מחדש של הממשל. במהלך תקופה זו שכנע לוק את הסנאט כי הרפובליקה החדשה תהיה מוגנת רק אם מסדר הג'די יוקם מחדש. המרכז הראשון, שבהמשך גם הפך לאקדמיה של הג'די, הוקם על יאבין 4. במהלך ניסיונו של אדמירל דאלה להקים מחדש את האימפריה, כיבושו של יאבין 4 נתפס כנקודת מפתח במפלתה של הרפובליקה החדשה. למרות ניסיונותיו של דאלה, הצליחו אבירי הג'די להגן על הכוכב והמתקפה נהדפה. בשלב הזה פרשה מון מות'מה מהחיים הציבוריים ונקבה בשמה של ליאה אורגנה כממשיכת דרכה. באישורו של הסנאט נתמנתה אורגנה לנשיאה השנייה של הרפובליקה. במהלך כהונתה של אורגנה, אחד מהאירועים החשובים ביותר היה "משבר הצי השחור" שבמהלכו לחמה הרפובליקה כנגד הייבת'אן הפנאטים שהובילו קמפיין של רצח עם. באותה התקופה החלו עולמות שבעבר היו חברים בקיסרות להצטרף לרפובליקה, אך תקופת שלטונה של האימפריה הותיר בהם את חותמתה ונציגיהם של העולמות החזיקו בעמדות סלחניות יותר ביחס לקיסרות. הדבר הוביל בפעמים רבות למצבי חוסר הכרעה בסנאט ביחסו לאימפריה.
שלום עם האימפריה
אך באותה התקופה גם ירד כוחה של הרפובליקה מבפנים. השליטה התפזרה יותר ויותר בין העולמות והסקטורים השונים. תפקידו של הסנאט חזר שוב, כמו בתקופת הרפובליקה הישנה, לגוף שמספק הגנה כללית ומקום ליישוב סכסוכים בין מערכות שונות. האירוע המרכזי של התקופה עם זאת, הוא חתימת הסכם השלום הסופי עם כוחותיה הנותרים של האימפריה שהביאו לסוף מלחמת האזרחים הגלקטית שהשתוללה במשך 38 שנים.
חילופי המשמרות
סיומה של מלחמת האזרחים הגלקטית הביאה בפעם הראשונה זה תקופה ארוכה למצב שבו עולמות שונים יכלו לבחור לאיזה ארגון הם מבקשים להשתייך. עולמות רבים בחרו לעבור צד והשתלבו בתוך הרפובליקה. ב-23 ABY התפטרה ליאה אורגנה סופית מתפקידה. במקומה נבחר בורסק פייל'יה ברוב של 60% מהקולות. הדבר הוביל לפרישתם של רבים מחברי הסנאט הוותיקים ומנהיגים שונים בצבא דוגמת אקבר. לרוע המזל, המנהיגים הפורשים אשר שימשו גם כמנהיגים בתקופת המרד ושהיו בעלי עקרונות הוחלפו בסנאטורים אשר דאגו לאינטרסים אישיים משלהם והסכסוכים הפנימיים שאפיינו את הרפובליקה הישנה שבו.
מלחמת היוזאן וונג
במהלך פלישתם של היוזאן וונג לגלקסיה נותר הסנאט משותק ונהג בפחדנות. ממשלו של בורסק פייל'יה טעה בהערכתו כי האיום איננו רציני עד שהיה כבר מאוחר מדי. הכובשים התקדמו במהירות והצליחו לכבוש חלקים עצומים של הגלקסיה בדרכם לקורוסנט. אי האמון במסדר הג'די גרם נזק גדול עוד יותר וכתוצאה מכך מצאו עצמם כוחות המגן של הרפובליקה בנסיגה מתמדת לעבר ליבת הגלקסיה. נפילתו של קורוסנט בידי היוזאן וונג היה המסמר האחרון של הרפובליקה. חלק מחברי הסנאט השתמשו בצי המגן כדי ללוות אותם בבריחתם מחוץ למערכת. פייל'יה עצמו הקריב את עצמו במהלך הקרב על הבירה.
הלידה מחדש
לאחר נפילת קורוסנט הסנאט התכנס מחדש על מון קלמרי ובחר בקל אומאס כנשיא. בחירתו הייתה הסוף לרצף הבחירות וחוסר היציבות האין סופיים. אומאס ארגן את שאריות הרפובליקה תחת "הפדרציה הגלקטית של בריתות חופשיות". עם חוקה חדשה, מערכת טובה יותר של איזונים ומבנה פדרלי חדש, הצליחה הברית לתקן שגיאות רבות של הממשל הקודם. בנוסף התחייב הממשל החדש לעבוד בצמוד לאבירי הג'די במטרה לסיים את המלחמה. ב-30 ABY הביסה הברית יחד עם אבירי הג'די את היוזאן וונג ושיחררה את
ב-ABY 125 הפדרציה הגלקטית של הבריתות החופשיות הותקפה על ידי אימפריית הסית של דארת' קריית.
וודג' זבדיה
וודג' זבדיה (נולד ב-7 בספטמבר 1973 באינקאש, אתיופיה) הוא רץ ישראלי למרחקים ארוכים.
ביוגרפיה
בן למשפחה שעסקה בחקלאות ואח לתשעה. כילד, גדל אצל סבו בעיר אמבובר וכשהגיע לגיל 12, עבר לאדיס אבבה וקיבל אשרת עלייה לישראל. בגיל 16 הגיע עם אביו ואחיו לאשדוד ונשלח לכפר הנוער נווה עמיאל, שם החל בקריירת הריצה, ואחר כך המשיך את לימודיו כעתודאי במכללת ווינגייט.
שיאו האישי של זבדיה במרתון עומד על 2:16:04 שעות והושג במרתון טבריה בשנת 2004. בחצי מרתון עומד שיאו האישי על 1:04:30 שעות (בייג'ינג, 2001), ובריצת 10,000 מטר על 29:38.88 דקות (תל אביב, 1996).
במרתון טבריה בשנת 2009 הגיע זבדיה למקום הראשון מבין הישראלים.
באליפות העולם באתלטיקה 2009 בברלין סיים במקום ה-64 מתוך 91, בזמן של 2:34:58 שעות. באליפות אירופה באתלטיקה בברצלונה בשנת 2010 הגיע למקום ה-22 בזמן של 2:24.39 שעות.
זבדיה שייך למועדון הפועל חולון.
נשוי לצהיינש ואב לשלושה בנים ובת אחת.
ארכנגלסק (מחוז)
היסטוריה
במאי 2020 מחוז ארכנגלסק והמחוז האוטונומי של הניינץ החלו לנהל מגעים לאיחוד וחתמו על מזכר הבנות בנושא. איחוד מחוזות פחות מפותחים עם אזורים מפותחים יותר מאפשר לייעל את הפיתוח הכלכלי, כמו גם לספק תנאי מגורים שווים יחסית לכלל האזרחים, ללא קשר לאזורי מגוריהם. בנוסף, נפתרת סוגיית האוכלוסייה הקטנה במחוז הניינץ שכמעט ואינו מאוכלס ובכך מוסדר הצורך לבנות מדיניות אחידה בתחום ייצור נפט וגז וניהול סחורות דרך הים הצפוני.
כלכלה
כלכלת המחוז מבוססת על מפעלי עץ, נייר ועיבוד דגים. בשטח המחוז קיימים שדות גז טבעי, נפט ומרבצי גבס, מלח ויהלומים. העיר סברודווינסק מהווה את הבסיס המרכזי של הצי הצפוני של רוסיה ומהווה מרכז תעשיית ספנות חשובה. בשטח המחוז נמצא קוסמודרום פלסצק.
דמוגרפיה
בהתאם למפקד אוכלוסין משנת 2010: כ-75% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. יש לציין את הירידה באוכלוסיית המחוז (בכ-25%) מאז שנת 1989.
הערים הגדולות:
ברוך פדה
ברוך פדה (פדרסקי) (1908 - 18 ביוני 2001) היה רופא, קצין רפואה ראשי, מנהל בית חולים ומנכ"ל משרד הבריאות, פרופסור לרפואה פנימית, חתן פרס ישראל תשמ"ה לרפואה.
ביוגרפיה
פדרסקי נולד בעיירה רדשקוביצ'י שבבלארוס. אמו, חיה-רבקה, הייתה אחותה הגדולה של הסופרת דבורה בארון. היה חניך תנועת "החלוץ". למד רפואה באוניברסיטת קארל בפראג ועם סיום לימודיו בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. הוא היה רופא של "חברת האשלג הארץ-ישראלית" בסדום, וכן רופא כללי בעפולה, בגליל ובעמק הירדן. בשנת 1938 נסע לארצות הברית והשתלם שם בהמטולוגיה. עם שובו כעבור שנתיים, שימש רופא בגליל העליון ומאוחר יותר בבית חולים עפולה. בסביבות 1942 הכיר בדגניה את רעייתו לעתיד, תחיה בת משה תלמי, בת כפר יחזקאל, בוגרת סמינר למורים בירושלים ומורה בבית הספר החקלאי כדורי. השניים נישאו בכפר יחזקאל.
בהגנה שימש פדה בתפקיד הרופא הנפתי בחבל הנגב. במסגרת תפקידו הקים פדה בית חולים צבאי - "בית חולים מס' 1" שהוקם באוהלים בקיבוץ ניר-עם.
בשנת 1948 התגייס לצה"ל ושימש סגן קצין רפואה ראשי בנוסף לתפקידיו כאחראי רפואי לחזית הדרום וקצין המבצעים של שירות הרפואה (לימים חיל הרפואה). בשנת 1949 פרש מן הצבא והתמנה למנהל מחלקה פנימית בבית חולים תל השומר (לימים בית חולים שיבא). בתחילת שנות ה-50 נמנו בני הזוג על המתיישבים הראשונים בשכונת צהלה בתל אביב. בשנת 1955 נתמנה גם לסגן מנהל בית החולים. בשנת 1956 מונה לקצין רפואה ראשי ושירת בתפקיד זה במשך מלחמת סיני ועד סוף שנת 1962. עם כניסתו לתפקיד קרפ"ר החליט על ביטול בתי החולים הצבאיים והוחלט לאשפז חיילים בבתי החולים הממשלתיים. הטיפול השוטף ניתן במרפאות החוץ הצמודות לבתי חולים אלה על ידי רופאים מומחים. פרופסור פדה ייסד את המכון הגנטי בתל השומר והיה מראשוני הגנטיקאים בארץ.
במשך חייו המקצועיים זכה להערכה רבה מצד עמיתיו והממסד הממלכתי והרפואי ובין השאר היה חתן פרס מאיר (1955), חתן פרס יגאל אלון (1983), חתן פרס ישראל תשמ"ה לרפואה (1985), מעוטר אות הנשיא למתנדב (1988), וכן עיטור אות שר הבריאות על מפעל חיים (1999).
פרופסור ברוך פדה לקה במחלת הסרטן. רעייתו, תחיה לבית תלמי (אחותו של הפיזיקאי יגאל תלמי), הייתה חולת לב ואושפזה תקופה ארוכה במהלך שנת 2001. בעקבות החמרה במצבו החליטו הוא ורעייתו לשים קץ לחייהם. ברוך פדה נפטר בביתו בשכונת צהלה ממנת יתר של תרופות אותן נטל יחד עם רעייתו. השניים הותירו אחריהם מכתב פרידה. רעייתו, תחיה, נותרה במצב קשה ונפטרה כשבוע לאחר מכן. בני הזוג נקברו בבית העלמין בכפר יחזקאל. הותירו אחריהם שלושה ילדים ונכדים.
בשנת 2005 נקרא בית החולים פוריה על-שמו. המרכז הגריאטרי בבית חולים שיבא נקרא על שמם של פרופסור פדה ורעייתו.
חיים אישיים
לבני הזוג נולדו שני בנים ובת. עופר, ניצה רייך ופרופ' שי פדה, שהוא רופא ילדים ומומחה בראומטולוגיה המנהל את מחלקת הילדים בבית חולים ספרא בתל השומר וכן את המרפאה הראומטולוגית ילדים ומרכז ארצי לחולי קדחת ים תיכונית משפחתית (FMF). נכדתם, הדס פדה, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה בעבר.
לנקסטר (קליפורניה)
לנקסטר (באנגלית: Lancaster) היא עיר במחוז לוס אנג'לס, קליפורניה. העיר ממוקמת 112.5 ק"מ צפונית ללוס אנג'לס, בעמק אנטילופה והיא העיר הצפונית ביותר במחוז לוס אנג'לס.
לנקסטר ושכנתה מדרום, פאלמדייל מופרדות מהשכונות הצפוניות של לוס אנג'לס על ידי רכס הרי סן גבריאל. לנקסטר היא העיר השמינית בגודלה במחוז לוס אנג'לס והתשיעית בקצב גידול האוכלוסייה בין כל ערי ארצות הברית. בשנת 1977 חיו בעיר 33,000 תושבים, בשנת 2009 חיו בה 145,074 תושבים. המטרופולין של לנקסטר-פאלמדייל, שכנתה מדרום, כולל כמעט חצי מיליון תושבים.
למרות גודלה של העיר, היא עדיין נחשבת לעיר פרבר של לוס אנג'לס ולמרות התעסוקה הרבה בתחום התעשייה האווירית, תושבים רבים של לנקסטר עובדים בלוס אנג'לס. הגיל הממוצע בעיר הוא 31.
לאחרונה דורגה לנקסטר כאחת מ-100 הערים המסוכנות של ארצות הברית, כאשר היא ממוקמת במקום ה 80. למרות הופעתה השלילית ברשימה, הפשע כמעט ולא מורגש בעיר. בגלל תדמיתה ערך הבתים בעיר נמוך מהממוצע בקליפורניה, אך המחירים במגמת עלייה וכך גם תדמית העיר והביטחון. עם זאת, האוכלוסייה המתגוררת בעיר לא קשת יום ועניה אלא אוכלוסייה מבוססת וכוללת אקדמאים ומהנדסים רבים. ההכנסה המשפחתית הממוצעת היא מעל הממוצע בקליפורניה.
היסטוריה
לנקסטר הוקמה בסוף המאה ה-19 על ידי מ.ל. ריגס, איש נדל"ן שראה עתיד בשטח המדברי, לצד מסילת רכבת של יוניון פסיפיק ורכש את האדמה.
שמה של העיר ניתן לה על שם לנקסטר, פנסילבניה או לנקסטר (לנקשייר), אנגליה. בתחילת דרכה היה זה ישוב מנומנם שכלל מספר קטן של בתים, בית מלון אחד ותחנת רכבת קטנה על מסילת הרכבת בין לוס אנג'לס לסן פרנסיסקו.
אוכלוסיית העיר החלה לגדול לאחר שנמצא זהב בהרים סביב עמק אנטילופה. השמועה התפשטה במהרה, ובתוך זמן קצר החלו לנהור לאזור אנשים מכל רחבי ארצות הברית.
ההתפתחות הגדולה של העיר החלה בשנת 1930 בזכות התעשייה האווירית. חיל האוויר האמריקאי שעוד היה בתחילת דרכו דאז, בנה בסיס ניסויים בקרבת העיר, דבר שתרם משמעותית לגידול האוכלוסייה. עד היום תחום התעופה הוא השולט בלנקסטר ושכנתה הדרומית, פאלמדייל. מפעלים גדולים של חברות ענק בינלאומיות כמו נורת'רופ, בואינג ולוקהיד מרטין נמצאים בפאלמדייל ונותנים תעסוקה לרבים מתושבי שתי הערים הללו.
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, הגיע לעיר גל גדול של תושבי לוס אנג'לס אשר חיפשו בית בפרברים וכאלה שבאו בעקבות הזדמנויות עבודה רבות שהציעה התעשייה האווירית.
בשנת 1977 הוכרזה לנקסטר רשמית לעיר וחיו בה באותה תקופה כ-45,000 תושבים.
גאוגרפיה
לנקסטר שוכנת בגובה 720 מטרים מעל פני הים בעמק אנטילופה השטוח מוקפת הרים, 112.5 ק"מ צפונית ללוס אנג'לס. שטחה הכולל של העיר הוא 243.9 ק"מ רבועים. היא גובלת בפאלמדייל מדרום והרי סן גבריאל.
אקלים
האקלים בסביבת לנקסטר הוא ים תיכוני. הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא 35 מעלות והטמפרטורה הממוצעת בחורף היא 10 מעלות.
אדגר
אדגר (באנגלית: Edgar) הוא שם פרטי גברי, שם משפחה, או שם מקום. מקור השם באנגלית עתיקה (Ēadgār), והוא מורכב מהמילים "אד" (ēad) שמשמעו – עושר, שפע או אושר, ו"גאר" (gār) שמשמעו חנית, כלומר השם משמעו "חנית-עושר" או "חנית-אושר".
{{פירושונים|* אדגר השלו (943–975) - מלך אנגליה, מלך משנת 959 עד מותו (975)
ראו גם
}}
אין לה אלוהים
"אין לה אלוהים" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של ינקול גולדווסר, שיצא לאקרנים במאי 2007.
תקציר העלילה
הסרט הוא דרמה קומית המתרחשת במצפה רמון. מאבטח של חברת "הובלה מאובטחת" וחברו - הבעלים של בית דפוס במצפה רמון, מתכננים לבצע גנבה באמצעות תרגיל עוקץ. בכוונתם להחליף כספים המובלים על ידי רכב אבטחה משוריין בשטרות מזויפים שהודפסו בבית הדפוס. שלוש נשים שפוטרו מאחד המפעלים בעיר מחליטות לבצע "עוקץ" בעצמן, לגנוב את הכסף, ולהשתמש בו על מנת לפתוח את המתפרה שממנה פוטרו מחדש.
העופל
העֹפֶל, כינוי מקראי לחלק מסוים של עיר. במקרא, עופל מוזכר בהקשר לשתי ערים: שומרון וירושלים. מקור המילה מן השורש ע.פ.ל שקיים במספר שפות שמיות ופירושו התרומם או התנשא. ייתכן וגובהו של העופל מסביר את ההקשר מהכתובים המורה כי העופל היה אזור מבוצר ומוגן ששימש כמצודה פנימית בעבור המלך ומנהלי הממלכה. גם במצבת מישע מוזכרת 'חומת העפל' בין מפעלי הבנייה של מישע מלך מואב.
העופל בשומרון
על פי הכתובים, נראה כי אלישע הנביא ונערו התגוררו בעופל שבעיר. בחפירות ארכאולוגיות בתחילת המאה ה-20 בתל שומרון נמצאו שרידי מצודה בראש הגבעה שיש שזיהו עם העופל.
העופל בירושלים
בירושלים, העופל מתייחס לגבעה ארוכה וצרה, מעבר לקצה הדרומי של הר הבית. האזור כולו נמוך מהר הבית ויש להעפיל משם אליו. העופל תחום ממערב על ידי עמק הגיא המרכזי, מדרום על ידי גיא בן הינום, ועל ידי נחל קדרון במזרח. גבעת עיר דוד, המהווה את הגרעין הקדום של ירושלים, שוכנת בדרום העופל. הדעה המקובלת במחקר היא שהעיר התרחבה לכלול את העופל בימי שלמה המלך, שבנה את בית המקדש על הר הבית. בימי שיבת ציון, נתינים התיישבו באזור העופל, כדי להיות קרובים לבית המקדש, בו הם שירתו.
קרן העופל הוא הכינוי לפינה הדרום מזרחית של חומת הר הבית באזור זה מתנשאת החומה ההרודיאנית לשיא גובהה, 20 מטר, ובה בעת חודרת כ-20 מטר לעומק האדמה. החומה נושקת ומתחברת לחומה החשמונאית הקדומה ממנה. על פי מסורת נוצרית, זהו מקום הסקילה של יעקב הצדיק. קרן העופל מוזכרת בתוספתא בנוגע לשאלה מתי צריך להפסיק להתפלל עבור ירידת גשמים: "צאו וראו, אם עומד אדם בקרן אפל ומשקשק את רגלו בנחל קדרון, אנו מתפללים שלא ירדו גשמים".
בעופל נערכו חפירות ארכאולוגיות נרחבות: בנימין מזר ומאיר בן דב חשפו את מדרגות חולדה המובילות לשער הכפול וסדרה של מבנים מהתקופה האומיית, יובל ברוך ורוני רייך חשפו את המדרגות העולות לשער המשולש מדרום וממזרח, ואילת מזר חשפה מערכת של ביצורים מימי הבית הראשון, שלדעתה נבנו על ידי שלמה המלך. ארכאולוגים רבים אינם מקבלים את הטענה האחרונה ומסתייגים מהצעת התארוך המוקדם לשרידים.
כיום, הוקם בעופל גן ארכאולוגי ומרכז מבקרים ע"ש דוידסון, המציג שרידים ושחזורים של ירושלים בתקופות שונות בעיקר מסוף ימי בית שני.
מוצא עילית
הגישה ליישוב היא דרך הכביש המפותל המכונה: "שבע האחיות", או דרך כביש 1 הישן, ישירות לאזור התחתון של היישוב.
היסטוריה
מוצא עילית הוקמה בשנת 1933 כמושב עובדים על אדמות האיכר שמואל ברוזה, על ידי בני המושבה הוותיקה מוצא (תחתית) וקבוצת פועלים מירושלים. אנשי המושב התפרנסו מגידול פרות לחליבה, וכן מעבודה בבית ההבראה הסמוך, ארזה, שהיה הגדול והחשוב מסוגו ומאירוח קייטנים.בימי המרד הערבי הגדול (1936–1939) היה במקום בסיס יחידת הנודדת, כוח הגנה נייד בראשות יצחק שדה. בינואר 1948 פונה המושב מתושביו ובמקום השתכנה מפקדת חטיבת עציוני, כאשר בית ההבראה "ארזה" שימש כבית חולים שדה. תושבי המקום חזרו למוצא עילית עם תום מלחמת העצמאות.
בשנת 2013 החלה בנייה של 220 יחידות דיור במדרון שבין מוצא עילית למעון הרופא, שבו שכן בית ההבראה ארזה, ומספר בניינים היסטוריים בתהליך של שימור וישמשו כשטחים ציבוריים.
כיום, היישוב הוא יישוב קהילתי ורבים מתושביו הם בעלי מקצועות חופשיים, המתפרנסים באזור.
אופי היישוב
היישוב כולל מגוון גילאים ובשנים האחרונות נוספו למוצא עלית משפחות צעירות, ותושביו מהווים קהילה פעילה החוגגת יחד פסטיבלים, חגים ואירועים תרבותיים מגוונים.
ביישוב שלושה גני ילדים חילוניים. ילדי היישוב לומדים בבית הספר היסודי הממלכתי עין הרים שליד סכר בית זית. בתיכון לומדים ילדי מוצא עלית במגוון תיכונים באזור (תיכון עין כרם) ובירושלים (ליד"ה, בויאר, התיכון למדעים ולאמנויות, האקדמיה למוסיקה ולמחול ועוד).
ביישוב פעילה תנועת נוער בשם התנועה החדשה, וחברים בה עשרות ילדים ובני נוער מכיתה ג' ועד י"ב, העורכים פעילויות מדי שבוע, וכן בחגים ובחופשים.
בחלק העליון של מוצא עלית ישנו מעון למבוגרים, מחלקה סיעודית ומרכז החלמה והבראה בשם "נוה עמית – מעון הרופא".
בית ההבראה ארזה
בתחילה שימש המבנה בעיקר לטיפול בבעיות במערכת העיכול והוא תיפקד כמוסד רפואי של ממש. עם הזמן החלה הפעילות במקום להיות יותר ויותר אינטנסיבית. לאחר מלחמת העצמאות, עם סיום הקרבות באזור, שוקם בית ההבראה וחזר לפעילות מלאה. בשנות השמונים הוסב המתחם למרכז כנסים והשתלמויות.
ב-2019 החל תהליך שימור ושיקום של הבניינים ההיסטוריים, ובהם בית ההארחה ארזה. במתחם המחודש יהיו ארכיון, ספרייה ומרכז תרבות.
בחורשה המצויה ליד בית ההבראה ניטע עץ, בסוף 1898, בעת ביקורו בארץ ישראל של הרצל ודוד וולפסון. הם נטעו במקום עצים: (הרצל נטע ארז ווולפסון נטע דקל). באופן מקרי העץ, שניטע כסמל לחידוש ההתיישבות היהודית באזורי יהודה, ניטע בדיוק בתאריך שבו פורסמה לימים הצהרת בלפור (2 בנובמבר). הארז שניטע באותו יום קיבל בספרות ובעיתונות את השם "ארז הרצל". המקום הפך לסוג של אנדרטה וחקלאי מוצא שמרו עליו. במהלך מלחמת העולם הראשונה נפגע האתר והעצים נפגעו קשות, ככל הנראה כתוצאה מפגיעה של ערביי הכפרים השכנים.
חמלקרת ברקה
שמו
שמו הפרטי של חמלקרת (לעיתים מתורגם לעברית כ"עמלקרת") הוא שם תאופורי המזכיר את מלקרת – האל של העיר צור, והפטרון האלוהי של ההתפשטות הפיניקית מערבה.
סרז' לנסל מציין שני שורשים אפשריים לשם Barca: האחד, מהשורש השמי "ב־ר־כ", ממנו נגזרה, למשל, המילה העברית "ברכה"; השני הוא ברק. לנסל מוסיף ומעריך כי הראשון, "המבורך", איננו כינוי העולה בקנה אחד עם כישלונו של חמלקרת, ואילו השני מתאים לסגנון הלחימה שלו בסיציליה, ואף מקביל לשם המשפחה היווני Keraunos, שמשמעו "ברק" גם כן, ואכן נמצאו מפקדים בקרב צבאו של אלכסנדר עם שם זה. אליבא דלנסל, לא ניתן להכריע בשאלה האם השם Barca הוא כינוי שהודבק לחמלקרת הודות למעלותיו (cognomen ex virtute) או שם מוקדם יותר שהועבר אליו מאבותיו.
ביוגרפיה
חמלקרת היה מפקד כוחות קרתחדשת בסיציליה בתקופת המלחמה הפונית הראשונה בין קרתחדשת לרומא. בשנת 247 לפנה"ס הוא עמד בראש כוח קטן של לוחמים שכירים שהתמקם על הר ארוטה שבסיציליה, משם הגן על שארית השליטה של קרתחדשת בטריטוריה סיציליאנית. בשנת 244 לפנה"ס העביר את צבאו לעמדה בהר "אריקס". בשנת 241 לפנה"ס, בעקבות תבוסת הצי הקרתגי בקרב אייגוסה, חתם על הסכם השלום שסיים את המלחמה ושב עם צבאו לאפריקה.
לאחר חזרת צבא השכירים מהמלחמה הפונית הראשונה, חנון הגדול, ראש המחנה הפרו רומאי ויריבו של חמלקרת, סירב לשלם את שכר הלוחמים ופרצה מרידה. חנון נכשל בניסיונותיו לדכא את המרידה וקרתחדשת שילמה את שכר החיילים, אך המרידה לא תמה, שכן כמה מראשי המורדים חששו מנקמה שתבוא מאוחר יותר. המרידה התגלגלה למאבק אכזרי שכונה מרד השכירים. במלחמה הזאת אוחדו הכוחות של חמלקרת ושל חנון ויחד הביסו את הכוחות השכירים המורדים. מלחמה זאת מתוארת בספרו של פלובר, "שלמבו".
בתוך קרתחדשת ייצג חמלקרת את הקו שהתנגד בתקיפות לרומי, ואף תכנן מסע מלחמה נגדה שיצא לבסוף אל הפועל על ידי בנו חניבעל במלחמה הפונית השנייה.
חמלקרת כבש שטחים נרחבים בחצי האי האיברי (כיום ספרד), כדי לפצות את קרתחדשת על אבדנן של סיציליה וסרדיניה. על פי המסורת של ברצלונה העיר נוסדה על ידי חמלקרת והדבר הונצח בשם הראשון שלה "ברקינו" Barcino, אך מאוחר יותר נכבשה על ידי הרומאים.
חמלקרת נהרג לבסוף בקרב במהלך ההשתלטות על ספרד, והוריש את הפיקוד על הצבא לחתנו עזרובעל.
כיבוש ספרד
לאחר המלחמה הפונית הראשונה הייתה קרתחדשת במצב קשה: היא איבדה את סיציליה וסרדיניה, סכומים גדולים של כסף, מספר גדול של חיילים ואוניות מלחמה, והחשוב ביותר – את השליטה המוחלטת על הים התיכון. לאחר מכן מרד השכירים התיש אותה עד כלות, כאשר תמיד מרחפת באוויר סכנת מלחמה נוספת עם רומא. בזמן קשה שכזה, הוחלט למנות את גיבור המלחמה הפונית ולאחר מכן מרד השכירים, חמלקרת ברקה, לשליט יחיד על כל הצבא הקרתגי. חמלקרת ידע שאין באפשרות המדינה להוציא די כספים על הצבא, וכדי לפרנס את צבאו החליט על דעת עצמו לפלוש להיספניה בראש צבא. עוד סיבה לכיבוש היספניה היא שמשם יכול היה לצאת מסע מלחמה עתידי לאיטליה, מה שלבסוף עשה בנו חניבעל. ההשתלטות על היספניה וכיבוש מכרות הכסף שבה אכן פרנסו את הצבא בכבוד ואף עזרו למולדת להשתקם מהמלחמה הפונית הראשונה.
בתרבות הפופולרית
דמותו של חמלקרת ברקה מוזכרת מספר פעמים בסרט "מועדון הקיסר" משנת 2002. אחד מגיבורי הסרט זוכה בתחרות ידע בשל קריאת ביוגרפיה של ברקה.
אברהם ריבוצקי
אברהם ריבוצקי (1886–1946) היה פוליטיקאי, עיתונאי וסופר. פרסם ספרים ומאמרים בעברית על ארץ ישראל, העם היהודי ובעיות השעה. אחד מספריו נקרא:"מהצהרת בלפור עד הצהרת סמואל" בהוצאת "עבודה" משנת 1921 עד שנת 1917 הנהיג מפלגת העבודה הדמוקרטית היהודית חברתית (פועלי ציון).
ריבוצקי עלה לארץ ישראל במהלך העלייה השלישית. בשנת 1919 עמד בראש 'מפלגת פועלים סוציאליסטית עברית בארץ ישראל' (מפס"ע). בשנת 1920 מונה למנהל הראשון של חברת הספנות העברית הראשונה של היישוב, 'החברה לאסדות וספנות חופית בע"מ'.
מינויו של ריבוצקי למנהל החברה, נתמך על ידי נציגי ועד הצירים, הקפא"י, חברי ועדת המים כסניף הימים של 'תנועת העבודה המאוגדת', ובתמיכת אנשי תנועת פועלי ציון ותנועת החלוץ והפועל הצעיר. הוא ניהלה במשך כשנה, ובשנת 1921 סיים תפקידו שלא מרצונו. היה זה עקב הפסקת פעילות החברה מחוסר תקציב, שהיה אמור להגיע מוועד פועלי ציון, האחראי על מכירת מניות החברה בניו יורק. משלא הגיע ההון הדרוש, הביא הדבר לביטול חוזה החכירה. למרות ההשקעה הגדולה באונייה "החלוץ" וחיוניותה ליישוב, הוחזרת החלוץ לבעליה הקודמים, מר ליפשיץ ושות'.
לימים יצא ריבוצקי לארצות הברית וחי בעיר ניו יורק, שם עסק בכתיבה. בחודש נובמבר 1931, ביקשה הגברת ריבוצקי לרדת מאונייה בנמל יפו לבקר בארץ ישראל ו'סורבה כניסתה' בשל חשד שלטונות המנדט הבריטי בבעלה אברהם ריבוצקי. הוא נחשד עקב פעילותו הפוליטית במעורבות בפעילות נגד המנדט. חיים ארלוזורוב מראשי הסוכנות היהודית בארץ ישראל, התערב אצל הפקידות ביפו, ואף נאלץ להפגש עם ממלא מקומו של הנציב העליון, עד שלבסוף הסדיר זאת משנאלץ לערוב לה. משך ביקורה הוקצב לשלושה חודשים כחוק. ארלוזורוב רשם זאת ביומנו "יומן ירושלים", מיום ד', 4 נובמבר 1931, כתב המאיר מעט על מעמד משפחת אברהם ריבוצקי בעיני ראשי היישוב
ג'ולי קאוונר
ג'ולי דבורה קאוונר (נולדה ב-7 בספטמבר 1950) היא מדבבת ושחקנית קולנוע יהודייה-אמריקאית. היא ידועה בעיקר בתור המדבבת של מארג' סימפסון בסדרת האנימציה "משפחת סימפסון".
תחילת דרכה
קאוונר נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, הבת השנייה של עורכת הדין רוז קאוונר ויצרן רהיטים דייוויד קאוונר. גדלה בדרום קליפורניה.
בשנת 1971 סיימה בהצטיינות את לימודיה באוניברסיטת סן דייגו. בשנת 1984 נולדה בתה.
קריירה
לעיתים קרובות היא משחקת בתפקידי משנה. קאוונר שיחקה בתפקיד ברנדה מורגנשטרן בסדרת הטלוויזיה "רודה". לאחר שהתוכנית הסתיימה קאוונר עברה לקולנוע. היא הופיעה במספר מסרטיו של וודי אלן כולל הסרטים "חנה ואחיותיה" (1986), "ימי הרדיו" (1987), "סיפורי ניו יורק" (1989) "אליס" (1990), "צללים וערפל" (1992), ו"לפרק את הארי" (1997).
היא הופיעה גם בסרטים "התעוררות" (1990), "נקמתן של נשות סטפפורד" (1980), וסרט הקומדיה משנת 1992 "This Is My Life". מאז קאוונר מתמקדת, במידה רבה, בעבודות דיבוב. לאחרונה, שיחקה בתפקיד אימו של אדם סנדלר בסרט "קליק".
בין דיבוביה, קאוונר דיבבה בשנת 2004 את אמו של טימון בסרט "מלך האריות 3" ובסרטים וסדרות נוספים.
משפחת סימפסון
בסדרה "משפחת סימפסון" קאוונר מדבבת את קולותיהם של מארג' סימפסון, פאטי בובייה, סלמה בובייה, ג'קלין אינגריד "ג'קי" בובייה וגלאדיס בובייה. קאוונר מסרבת לבצע את הדמויות אותן היא מדובבת בסדרה בפני קהל. הסיבה לכך היא שהיא מעוותת את פניה והיא איננה מעוניינת שאנשים יראו זאת.
חוקת קונפדרציית המדינות של אמריקה
חוקת קונפדרציית המדינות של אמריקה היא החוקה שאומצה ב-11 במרץ 1861 על ידי קונפדרציית המדינות של אמריקה והייתה בתוקף עד תום מלחמת האזרחים האמריקנית. קדמה לה חוקה זמנית, ששררה בין 8 בפברואר ל-11 במרץ 1861.
חוקת הקונפדרציה זהה ברובה הגדול לחוקת ארצות הברית. עיקר ההבדל בין שני המסמכים מתבטא בדגש ששמה החוקה הקונפדרטיבית על זכויות המדינות הבודדות ובכך שהיא תומכת במפורש במוסד העבדות ומבצרת את קיומו. מעבר להבדלים חדים אלה, ישנם מספר הבדלים בולטים פחות אך ראויים לציון, משום שהם שופכים אור על מהות הסכסוך בין מדינות הדרום לשאר האיחוד. ניתוח ההבדלים מראה שהמחלוקת המהותית והעמוקה בין הצדדים הניצים במלחמת האזרחים נסובה סביב סוגיות כלכליות ומידת הכח שראוי לתת לממשלה הפדרלית - ולאו דווקא סביב נושא העבדות שתפס את מרבית הכותרות.
זכות הפרישה
בולט בהיעדרו בחוקה הקונפדרטיבית, הוא אזכור מפורש של הזכות של כל מדינה לפרוש מהאיחוד (secession) כרצונה. בעקבות הוויכוח המשפטי החריף בין הדרום לצפון, האם מותר או אסור למדינה לפרוש מארצות הברית (דבר שלא הוזכר בחוקה המקורית לכאן או לכאן), ניתן היה לצפות שתומכי זכות הפרישה יפתרו את העניין אחת ולתמיד על ידי תמיכה מפורשת בזכות זו, כפי שנהגו בעניין העבדות.
ההסבר המקובל לכך שמנסחי החוקה הקונפדרטיבית נמנעו מלהכניס את זכות הפרישה, היא חוסר הרצון שלהם להחליש את העמדה שנקטו כאשר פרשו מהאיחוד ב-1860-1861. לו היו מוסיפים סעיף המאשר את זכות הפרישה, היו שומטים את הקרקע תחת רגליהם ומודים כביכול שהזכות לא הייתה קיימת קודם לכן, כפי שטענו אנשי הצפון.
בכל זאת ניתן לראות בביטוי שהוסיפו לפתיח: "כל מדינה בתוקף ריבונותה ואופייה העצמאי", מעין אישור מרומז של הזכות של כל מדינה לפרוש מהקונפדרציה, מכח אותה ריבונות.
סיפון (אונייה)
סיפון באוניות הוא משטח קבוע המכסה את גוף כלי השיט או אחד ממדוריו. באונייה או בסירה מהווה הסיפון את ה"גג", המכסה את גוף כלי השיט, מחזק את הדפנות ומהווה את משטח העבודה העיקרי. בכלי שיט יש בדרך כלל כמה "קומות", שכל אחת מהן נקראת "סיפון". גם מדורים מסוימים נקראים לעיתים "סיפון", וכך גם נקראים משטחי עבודה וגגות של חלקים מהמבנה העילי של האונייה.
מטרתו העיקרית של הסיפון היא מבנית: הסיפון מהווה את המכסה למערכת המורכבת של הקורות והתומכות, היוצרות את גוף כלי השיט, ועליו לעמוד בלחצים השונים הפועלים על גוף האונייה. כדי להשיג חוזק זה יהיה הסיפון בנוי באותו חוזק ומאותם חומרים כמו הגוף; לעיתים יהיה הסיפון מחוזק עוד יותר, אם הסיפון מתוכנן לנשיאת מטענים כבדים (כמו באוניית מכולות). גם חלקים שונים בסיפון יהיו מחוזקים יותר, בעיקר במקומות שבהם נמצאים מתקנים כמו כננות, יתדות ומאחזים שונים, וזקפים. לסיפון ישנן מטרות נוספות: כיסוי מדורי האונייה מפני מזג האוויר וגלי הים, ולהוות משטח עבודה.
הסיפון יכול להיות משֻׁוּוֵה (Flush Deck), כלומר סיפון הנמשך מחרטום כלי השיט עד לירכתיים, ללא מבנה כלשהו עליו. לעומת זאת, באוניות סוחר ומלחמה בימי הביניים ובתחילת העת החדשה היו על הסיפון לעיתים מבנים שונים, כמו צור חרטום (forecastle) וצור ירכתיים (Aftcastle). עם הופעתן של אוניות בעלות מנועים, נבנו על הסיפון מבנים שונים, לעיתים בעבור גשר הפיקוד ולעיתים למטרות אחרות, מלחמתיות או מסחריות.
הסיפון העיקרי של כלי השיט נקרא "הסיפון הראשי" (Main deck), והוא המהווה חלק ממערכת התומכות והקורות של האונייה. כאשר יש מעל סיפון זה סיפון נוסף, ייקרא זה האחרון "הסיפון העליון" (Upper Deck). לאוניות קו בעלות כמה סיפונים, למשל, היה סיפון עליון ותחתיו הסיפון הראשי. על הסיפון הראשי היו בדרך כלל התותחים הכבדים יותר, באותן אוניות, שהוצבו שם בשל חוסנו וחוזקו. סיפונים אחרים מתחת לסיפון הראשי ממוספרים בדרך כלל בסדר עולה (כאשר הסיפון הראשי מסומן 1#), ואילו סיפונים מעל הסיפון הראשי ימוספרו גם הם בסדר עולה, בתוספת אות שתסמן את העובדה, למשל #A2, כלומר "Above", מעל. יחד עם זאת, באוניות שונות יינתנו שמות לסיפונים השונים: באוניות תענוגות במיוחד, ניתנים שמות מרהיבים לסיפונים. למשל, הסיפון (או חלק הסיפון) שבו נמצאת בריכת השחייה נקרא לעיתים קרובות "סיפון לידו" על שם האי לידו, ליד ונציה, אתר תיירות ידוע. הסיפון העליון ייקרא לעיתים "סיפון גלוי" (Weather Deck), משום שהוא הגלוי לרוחות ולים.
הסיפון שמאחורי התורן הראשי באוניות מפרש נקרא "סיפון אחרה" (Quarterdeck). באוניות אלו היה סיפון האחרה מוגבה מעל הסיפון העליון, ועליו ניצב בדרך כלל מפקד האונייה או קצין המשמרת, וממנו ניתנו הפקודות להשטת האונייה ולהפעלתה; מקובל היה שחלק זה מיועד לקצינים בלבד. גם באוניות מלחמה בעלות מנועים מוגדר הסיפון בחלקה האחורי של הספינה סיפון אחרה, ובעת עגינת האונייה בנמל מהווה חלק זה של הסיפון את מוקד הפעילות באונייה. באוניות מפרשים מן המאה ה-17 והמאה ה-18 היה מעל סיפון האחרה סיפון נוסף, קטן יותר, שהיה ממוקם בירכתי סיפון האחרה. סיפון זה נקרא "סיפון בית האחרה" (Poop Deck). חלק הסיפון שמן התורן הקדמי לכיוון חרטום האונייה נקרא "סיפון בית הקדמה" (Forecastle Deck). זהו זכר לצור החרטום שהיה בספינות בימי הביניים, וגם כיום נקרא חלק זה של הסיפון בשם זה.
באוניות משא, החלל שמתחת לסיפון העליון נקרא ספנה (Hold). לעיתים קרובות מחולק חלל זה בממד הגובה בידי סיפון נוסף, הנקרא "בֵּינַת סיפונים" (Tween Decks). סיפון זה ניתן לעיתים לשינוי על פי המטען שהאונייה נושאת. באוניות שונות יהיו סוגי סיפונים שונים, על פי הצרכים וייעוד האונייה. באוניות קו נקרא הסיפון הראשי, שמתחת לסיפון העליון, "סיפון תותחים" (Gun Deck) משום שבו הוצבה סוללת התותחים העיקרית של האונייה; בנושאות מטוסים נקרא הסיפון העליון שממנו ממריאים המטוסים "סיפון טיסה" (Flight Deck).
יחסי טנזניה–ספרד
יחסי טנזניה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין טנזניה וספרד.
היחסים בין שתי המדינות
היחסים הדו-צדדיים עם טנזניה יציבים וחיוביים, ובמשך זמן מה סדרי העדיפויות התמקדו סביב ארבעה צירים עיקריים: דיג, שכן מחצית מצי הטונה הספרדי – המבוסס על איי סיישל – פועל במים אלה עם רישיונות מטנזניה המחודשים מדי שנתיים.
ביטחון, שכן טנזניה וחלק ממצר מוזמביק הם חלק מאזור הנתון בסיכון גבוה לפעילות פיראטית ואיומים ימיים אחרים. ספינות ספרדיות עוקבות אחר מימי טנזניה כחלק ממבצע אטאלנטה של האיחוד האירופי ומבצע מגן האוקיינוס של נאט"ו ומגיעות לעיתים קרובות לדאר א-סלאם, בעוד האיחוד האירופי מתמודד עם בעלות בריתה, ארצות הברית ויפן כדי לחזק את חיל הים של טנזניה במאבק בפיראטיות. טנזניה משתתפת מאז 2013 במשימת EUCAP-Nestor של האיחוד האירופי לחיזוק יכולות הביטחון הימי באזור, בה משתתפת גם ספרד.
תיירות, מגזר בו ספרד מובילה בעולם והחלה להיות מיושמת בשוק זה בצורה כפולה: ההשקעה של מלונות מליאה בינלאומית בזנזיבר והשתתפות שנתית מיוחסת של מגזר התיירות הטנזני – הן לאומית והן מהווה חלק מהארגון האזורי EAC – ב-FITUR ופורום החקירות שלו INVESTOUR.
היחסים המסחריים בין המדינות הם מועטים.
שיתוף פעולה
טנזניה אינה מופיעה בדירוג המדינות המועדפות שנקבעו על ידי תוכנית האב לשיתוף פעולה ספרדי (2013–2016), ולכן היא אינה זוכה לסיוע פיתוח רשמי באופן דו-צדדי.
דוד רודרמן
'''דוד ב. רודרמן (באנגלית: David B. Ruderman'''; נולד ב-1944) הוא היסטוריון ורב רפורמי. פרופסור להיסטוריה, להיסטוריה של המדע ולתולדות עם ישראל, העוסק בעיקר ביחס שבין תורה ומדע בעת החדשה המוקדמת (בעיקר המאה ה-16 עד המאה ה-18 באיטליה ובמרחב ההשפעה האינטלקטואלי שלה בפרט ובאירופה בכלל). הוא מתמקד בעיקר בתהליכי המודרניזציה המוקדמים של היהדות ובמלומדים יהודים שניסו לבצע הרמוניזציה בין עולם המדע והתגליות החדשות לבין עולם האמונה הדתית והקבלה ובהם יוסף שלמה דלמדיגו, דוד ניטו, דוד גנז, טוביה כהן, אברהם בן חנניה יגל ועוד.
יחסי טנזניה–ספרד
שיתוף פעולה
מנקודת מבט רב-צדדית, בשנת 2014 אושר סיוע בסך 1.5 מיליון דולר מטנזניה מקרן הנאמנות ספרד-UNDP לצורך מימוש היעדים הקיימים בתקופה 2014–2016. הפרויקט יושם באמצעות קרן הפעולה החברתית של טנזניה (TASAF).
דוד רודרמן
תולדות חייו
רודרמן נולד בעיר ניו יורק. התחנך בסיטי קולג' של ניו יורק (B.A., 1966), בבית המדרש לרבנים באמריקה, באוניברסיטת קולומביה (M.A., 1968) ובהיברו יוניון קולג' בניו יורק (1971). את לימודיו לתואר דוקטור בהיסטוריה יהודית עשה באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים ב-1975.
לאחר תפקידי הוראה ומחקר באוניברסיטת מרילנד (1974–1983) ובאוניברסיטת ייל (1983–1994), התמנה לממונה הקתדרה על שם יוסף מאירהוף להיסטוריה יהודית מודרנית באוניברסיטת פנסילבניה, הוא גם ראש המכון ללימודים מתקדמים במדעי היהדות על שם אלה דריווף (Ella Darivoff Center for Advanced Judaic Studies). הוא מכהן כנשיא האקדמיה האמריקאית למחקר יהדות (American Academy for Jewish Research). הוא מכהן כמנהלו של המרכז למחקרי יהדות מתקדמים בפילדלפיה.
בשנת 1996 הוענק לרודרמן דוקטורט לשם כבוד מהיברו יוניון קולג'. בשנת 2001 זכה בפרס למפעל חיים בהיסטוריה מאת הקרן לתרבות יהודית (Foundation for Jewish Culture).
מלמד גם באוניברסיטה העברית בירושלים.
לקריאה נוספת
מאמרים עבודות אקדמיות
ספרים
באנגלית
מאמרים
ספרים
בעברית
ספרים
יצחק אלבלג
יצחק אלבלג (בספרדית: Isaac Albalag) היה פילוסוף אריסטוטלי ופרשן מקרא יהודי. נודע בגישתו המיוחדת לסתירות שבין הדת לפילוסופיה ולמדע, הנקראת "האמת הכפולה".
דירה מפוצלת
רקע
בעשורים הראשונים של המאה ה-21 בישראל ניכרות מגמות אחדות:
יצחק אלבלג
קורות חיים
אלבלג חי בשלהי המאה ה-13. הדעות חלוקות אם חי בפרובאנס בדרום צרפת, או בקטלוניה בצפון ספרד. תרגם לעברית את ספרו של התאולוג המוסלמי אבו חאמד אלגזאלי הנקרא "כוונות הפילוסופים", על ספר זה הוסיף את הערותיו הביקורתיות וכינה אותן "תיקון הדעות". אלבלג היה בקיא בספרות נוצרית אוורואיסטית וממנה נטל כנראה חלק מרעיונותיו.
הספר תיקון הדעות
את כל הגותו של אלבלג אנו מכירים מספרו "תיקון הדעות". ספר זה הוא למעשה אוסף הערותיו של אלבלג על תרגום הספר "כוונות הפילוסופים" של אלגזאלי. "תיקון הדעות" מורכב משבעים וששה סעיפים. אלבלג לא הספיק לתרגם את כל שלושת חלקי ספרו של אלגזאלי והפסיק בתחילת החלק השלישי. הספר נכתב כנראה בשנת 1292.
דירה מפוצלת
רקע
דרכי ההתמודדות הן מגוונות.
יצחק אלבלג
הספר תיקון הדעות
בהקדמת הספר אלבלג מסביר שהסיבה שהביאה אותו לתרגם את ספרו של אלגזאלי היא הרצון להראות ש"אמונת התורה והפילוסופיה אחת ואין בה שום הפרש", ובאמת רובו של הספר עוסק ביחס שבין התורה (המקרא והמצוות) לבין הפילוסופיה (ההכרה והמדע).
דירה מפוצלת
רקע
עבור הישראלים הוותיקים פתרון זה לא עובד, מבחינה מנטלית, תפיסתית, למרות מחירי הדירות הגבוהים, הישראלים לא מוכנים לחלוק חלל משותף ולוותר על הפרטיות והמרחב האישי. מצב זה בו המחירים גבוהים ומגורים יחד באותו חלל אינם רצויים, מביא את בעלי הדירות וגם את הרשויות להתקדם לפתרון של ניצול יעיל יותר של חלל הדירה.
בישראל של שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, היה מקובל לשכן דייר משנה בחדר קיים. בתחילת המאה ה-21 תופעת פיצולי הדירות גאתה, היו שפיצלו דירות למטרת רווח והגדלת התשואה מדירתם המושכרת, אך בעקבות מלחמה של הרשויות בתופעת הפיצול, היא נעצרה.
יצחק אלבלג
הספר תיקון הדעות
את הספר "כוונת הפילוסופים" של אלגזאלי תרגמו עוד כמה פילוסופים יהודים לעברית, ואף כתבו עליו הערות, בהם משה נרבוני ור' יצחק אבן שם טוב. זה האחרון כתב על אלבלג: "אין טעותו ושיבושו בחוק החכמה פחות משיבושו וכפירתו בחוק התורה".
דירה מפוצלת
האתגרים התכנוניים
כדי לייצר דירה מפוצלת, יש לאפשר גישה נפרדת אל כל אחת מיחידות הדיור. הגישה תתבצע באמצעות הגדרת מבואה פנימית בדירה מאזור דלת הכניסה הראשית לדירה ועד לדלתות הכניסה ליחידות הדיור. המבואה משמשת כ"לובי פנימי" ומתפקדת כשטח משותף לדיירי היחידות המפוצלות. מבואת הגישה ליחידות הדיור המפוצלות תתוכנן בגודל המינימלי שיאפשר גישה נוחה ופונקציונלית תוך בזבוזו של שטח מינימלי.
יצחק אלבלג
הספר תיקון הדעות
יש הרבה כתבי יד לספר "תיקון הדעות" ורובם מהמאה ה-15. הבאת חלקים מהספר לדפוס נעשתה לראשונה על ידי יהושע השל שור בכתב העת החלוץ לפי כתב יד שרכש מעזבונו של יצחק שמואל רג'יו. התרגום השלם לעברית והאחרון שיצא הוא של יהודה אריה וידה מ-1973. וידה אף הוסיף מבוא קצר.
דירה מפוצלת
האתגרים התכנוניים
במבואת הדירה ימוקמו לוחות החשמל הפנימיים, שעוני המים וברזי המים הראשיים של כל אחת מיחידות הדיור. קיום הפרדה של שעוני חשמל ומים נפרדים הוא הוכחה משמעותית שבוצע פיצול דירות. חדרי הרחצה והמטבח של כל יחידת דיור מפוצלת יתוכננו בהתאמה למיקומו של צינור הניקוז האנכי של הבניין.
יצחק אלבלג
הגותו
אלבלג רואה ארבעה יסודות משותפים לכל התורות ההגותיות:
דירה מפוצלת
החוק
היסטורית, סעיף 145 לחוק התכנון והבנייה גורס כי שינוי פנימי בדירה אינו דורש היתר בנייה, אך שינוי מספר יחידות הדיור טעון היתר בנייה.
יצחק אלבלג
הגותו
בנוגע לסתירות שבין התבונה למדע דבק אלבלג בתורת "האמת הכפולה" (בדרך חדה וקיצונית מזו של אבן רושד), כלומר שבמקום שיש סתירה ביניהן חייב אדם מבחינת האמונה לאמר הן, ומבחינת ההכרה לאמר לאו, וזאת כדי לא להפחית ממעמדו של כל תחום. בעניין זה הוא אף חולק על הרמב"ם שדחה את הוכחת אריסטו בדבר קדמות העולם שסותרת את סיפור התורה על בריאת העולם. לדעתו של אלבלג העולם קדמון, וכך הוא מפרש גם את מעשה בראשית שבמקרא. בעניין זה אלבלג סוטה מדרכו, שכן לפי "האמת הכפולה" סיפור מעשה בראשית יכול להורות על בריאה יש מאין ומבחינה פילוסופית-מדעית אין אנו חייבים לקבל זאת, ואין צורך להידחק ולפרש את מעשה בראשית על פי הנחת קדמות העולם. אלבלג טוען שבעוד שבמורה נבוכים הרמב"ם הסתיר את דעתו האמיתית בדבר קדמות העולם, הרי שבספרו משנה תורה (הלכות יסודי התורה, פרק א', הלכה ה') הוא טען שלגלגל אין קץ ותכלית והוא סובב תמיד, ולפי אלבלג זו אמירה ברורה על נצחיות העולם.
אלבלג סובר כי האמת הנבואית אינה יכולה להיות מובנת אלא רק על ידי נביא, ואילו שאר בני האדם צריכים לקבל אותה כקבלה מפי הנביא. לדעתו, דרך זו אינה בטוחה מכיוון שאין אפשרות לרדת לעומקם של כוונת כתבי הקודש ללא נבואה, ולכן הפילוסופיה עדיפה עליה, מכיוון שהיא פועלת על פי השכל. המסקנה היא שעל האדם לדבוק בדרך ההכרה השכלית מצד אחד ובדרך האמונה ה"נסית" (הלא-רציונלית) מצד אחר מבלי לנסות לאחד ביניהן באופן מלאכותי.
דירה מפוצלת
עבירה על חוק התכנון והבניה
המציאות של הגברת הביקושים לדירות שכורות, הובילה בעלי דירות רבים לייצר דירות מפוצלות. וכך במקום להשכיר דירה אחת בעל הנכס יכול להשכיר שתי דירות ואפילו שלוש דירות.
יצחק אלבלג
הגותו
אלבלג, כמו הרמב"ם לפניו, יצא נגד שימוש בקמיעות: "ואלו הם השמות אשר הגיעו לידי בעלי הקמיעות ונפתו בהם קצת תמימי לב בין המקובלים, וחשבום מן השמות הקדושים לדמיון אשר ביניהם במשקל ובשיתוף האותיות, והאמינו בהם שהם מן הקבלה. ובאמת לפי דעת הפילוסוף אינו אלא זיוף שאירע בה ורעיון רוח, יוצא מן המקובל כשגגה היוצאת מלפני השליט".
אלבלג היה מראשוני המבקרים הפילוסופיים של הקבלה. כמו כן התנגד לחישוב הקץ. ר' משה אשכנזי מסתמך עליו בכתביו נגד הקבלה. אף על פי כן אלבלג האמין שהקבלה היא אכן קדמונית אלא שלא נשאר ממנה שריד וכמעט שאבדה לגמרי. את ר' משה מבורגוש הוא מכנה "הגדול שבכולם".
דירה מפוצלת
עבירה על חוק התכנון והבניה
הפסיקה קבעה כי גם במקרה שקיים בדירה מטבח אחד בלבד, אך קיימים בכל חדר מכשירי חשמל כגון מיקרוגל, תנור, קומקום חשמלי וכן כיור במקום אחר בחדר - מדובר ביחידה עצמאית. ככל שמספר הדיירים הזרים זה לזה יהיה גדול יותר, כך גישת בית המשפט תהייה מחמירה יותר.
רפאל שמיץ
רפאל שמיץ (נולד ב-17 בדצמבר 1980 בבלומנאו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אתלטיקו מטרופוליטנו.
קריירה
בשנים 2001-2008 היה לו חוזה עם ליל הצרפתית. חלק מהתקופה הוא שיחק בהשאלה בקבוצות אחרות. בשנת 2005 סיים עם הקבוצה במקום השני בליגה. ביוני 2008 חתם שמיץ חוזה ל-3 שנים בקבוצת ולנסיאן הצרפתית.
בשנת 2012 הוא חזר לברזיל וחתם באתלטיקו פרנאאנסה. במאי 2013 הוא עזב את הכדורגל המקצועי. בשנת 2018 הוא חזר לתקפוה קצר במטרה לעזור לקבוצה מעיר הולדותו לעלות לליגה גבוהה יותר באליפות מקומית.
תשתית מוכוונת-שירותים
תשתית מוכוונת-שירותים (אנגלית Service Oriented Infrastructure, בראשי תיבות SOI) היא תפיסה בה ארכיטקטורת התשתיות מבוססת על תפיסה מוכוונת שירותים. בתפיסה זו הפונקציונליות מחולקת לשירותים שניתן להפעילם כל אחד בנפרד או בתהליך המורכב מרצף של שירותים המפעילים זה את זה. התפיסה דומה לתפיסה של הפעלת שירותים עסקיים בארכיטקטורה מוכוונת שירותים. ההבדל העיקרי הוא במהות השירותים: שירותי תשתית ב-SOI ושירותים יישומיים או עסקיים ב-SOA.
לצורך המחשה נשווה שירות תשתיתי של הדפסה ב-SOI ושירות עסקי של הנפקת פוליסת ביטוח ב-SOA. שירות עסקי של הנפקת פוליסה בחברת ביטוח, עשוי להפעיל יישומים שונים בטכנולוגיות שונות עבור ביטוח חיים, ביטוח אלמנטרי וביטוח בריאות. שכבת השירותים מבצעת הפשטה (באנגלית Abstraction) של השירות. המשתמש העסקי מפעיל שירות של הנפקת פוליסה ואינו יודע איזה יישום מבצע אותה. באופן דומה משתמש מחשב מבקש שירותי הדפסה כאשר בארגון עשויות להיות מספר מדפסות והמשתמש אינו יודע איזה מדפסת מבצעת את ההדפסה.
ניתן להתייחס גם למערכת הפעלה עבור שרת או מחשב אישי כשירות תשתיתי.
הטכנולוגיה שמאחורי מימוש שירותי SOI היא וירטואליזציה. וירטואליזציה מאפשרת יצירת מופע מופשט של מחשב ומערכת הפעלה הנדרשת. המופע יכול להיות אחד ממספר מופעים הנמצאים על שרת אחד.
סקירה כללית
המושג נטבע על ידי חברת אינטל והתייחסות אליו נעשתה גם בעבודות של חברות תשתית אחרות כמו HP ו-Cisco. הרעיון הוא לבצע הפשטה (אבסטרקציה) של שירותי תשתית באופן דומה להפשטה של שירותים יישומיים ב-SOA. ניהול השירותים נעשה בטכנולוגיות XML ו-Web Services באופן דומה לניהול שירותים יישומיים. המימוש מסתמך על טכנולוגיות ענן מחשוב וטכנולוגיות מחשוב סריגי.
דוגמאות לשירותי SOI:
דיסנילנד פריז
דיסנילנד פריז (הידוע גם בשמו הקודם יורודיסני) הוא פארק שעשועים הנמצא במארן-לה-ואלה ליד פריז שבצרפת. הפארק נפתח ב-12 באפריל 1992 על ידי חברת יורו דיסני SCA, חברה ש- 39% ממנה היא בבעלות חברת וולט דיסני. ב-14 בנובמבר 2015 נסגר הפארק לראשונה מאז הוקם עקב פיגועי נובמבר 2015 בפריז.
בניית הפארק
ב-1 באוקטובר 1994 שינה הפארק את שמו ל"דיסנילנד פריז", נפתח בקרבתו פארק נוסף - פארק אולפני וולט דיסני, הפך לחלק מאתר הנופש דיסנילנד פריז. עם פתיחת הפארק הנוסף ועליית מספר המבקרים הפך הפארק המפסיד בשנת 2002 לסיפור של הצלחה, אולם טרם כיסה את חובותיו משנים קודמות.
אזורי הפארק
הפארק עצמו, מחולק למספר אזורים המכונים "ארצות תמתיות":
תחבורה
ניתן להגיע אל הפארק באמצעות רכבות קו A (שלוחה A4) של ה-RER מפריז.
Sticky & Sweet Tour (אלבום)
Sticky & Sweet Tour (בעברית: דביק & מתוק: סיבוב ההופעות) הוא אלבום ההופעה השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. אלבום ההופעה יצא לאור ב-26 במרץ 2010, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר.
אלבום ההופעה הגיע אל המקום ה-10 במצעד הבילבורד 200.
מחסיה
מַחְסֵיָה הוא מושב ליד בית שמש, השייך למועצה אזורית מטה יהודה שבמחוז ירושלים.
היסטוריה
המושב הוקם בשנת 1950 על ידי עולים מתימן, על חלק מאדמות הכפר הנטוש דיר אבאן. המושב ננטש לאחר מספר שנים, ויושב מחדש מאוחר יותר על ידי עולים ממרוקו ומקוצ'ין שבהודו.
המושב חבר בתנועה המיישבת "הפועל המזרחי".
שם המושב לקוח מתוך ספר ירמיהו, שם הוא משמש שם פרטי:
זהרה לביטוב
זהרה לביָטוב (20 באוקטובר 1927 – 3 באוגוסט 1948) הייתה לוחמת פלמ"ח והטייסת הראשונה בחיל האוויר הישראלי. התפרסמה לאחר מותה עם פרסום יומניה האישיים, המכילים את רשמי ילדותה ונעוריה וכן את חליפת המכתבים בינה ובין ארוסה שמואל קופמן, שנהרג לפניה, וכן בעקבות ספרה של דבורה עומר "לאהוב עד מוות" המספר את סיפור חייה.
ביוגרפיה
זהרה לביטוב נולדה לזיתה לבית גולדשטיין (מהעיר קובל שבווהלין) ויהודה לביטוב בתל אביב. בגיל שנה עברה לקיבוץ קריית ענבים עם הוריה, שנמנו עם מייסדי הקיבוץ. כבר כתינוקת התבלטה בקיבוץ באופייה העצמאי. כשהייתה בת ארבע מילאה תפקיד ראשי במחזה "נרות חנוכה", שכתבה חברת הקיבוץ, המשוררת אנדה עמיר-פינקרפלד. המחזה הוקדש "לזהרה הקטנה מקרית-ענבים", ופורסם במוסף לילדים של העיתון "דבר". בגיל תשע חזרה המשפחה לתל אביב. בגיל 12 עברה עם הוריה לרחובות, אך את לימודיה התיכוניים סיימה בבית הספר "תיכון חדש" בתל אביב.
עם סיום לימודיה הצטרפה זהרה לפלמ"ח. בתחילה נשלחה לפלוגת הפלמ"ח בקיבוץ תל יוסף, שם חלקה אוהל עם לאה שלוסברג (לימים לאה רבין), ומאוחר יותר עברה לפלוגה אחרת בקיבוץ עין חרוד. במהלך שירותה השתתפה במבצע "ליל הגשרים", בפעולת פיצוץ גשר א-זיו, כאשר אבטחה את הכוח מגבעה סמוכה יחד עם חיים (חיימק'ה) מגן (מיינצר), באמצעות מקלע. הפעולה הסתבכה, ארבעה-עשר לוחמים נהרגו ולביטוב נפצעה בעיניה. לאחר האירוע שבה לעין חרוד, שם גם החלימה מפצעיה.