cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנדריי פאניוקוב
במועדונים
במרץ 2011 נרשם כחלק מההרכב של "דינמו" לליגת העל הרוסית בכדורגל ועשה את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הנוער של דינמו ב-23 ביולי במשחק נגד רוסטוב (5:1), כשעלה כמחליף בדקה ה-78 ובדקה ה-82 כבר כבש את שער הבכורה שלו. בעונה 2010/11 שיחק 10 משחקים והבקיע שלושה שערים. בעונת 2011/12 שיחק 12 משחקים והבקיע 13 שערים, מה שהפך אותו למלך השערים של אליפות הנוער בעונה שבה קבוצת הנוער של "דינמו" גם זכתה באליפות הנוער.
בקיץ 2012 התקיים מחנה האימונים לפני פתיחת העונה והוא התאמן עם הקבוצה הבוגרת של "דינמו". ב-14 ביולי, במשחק ידידות נגד "יונגשילה" (7:2), הבקיע שלושער. ב-19 ביולי חתם על חוזה חדש עם המועדון למשך 3 שנים. ב-21 ביולי, במשחק נגד "וולגה ניז'ני נובגורוד" (0:1), עשה את הופעת הבכורה בליגת העל הרוסית בכדורגל. פאניוקוב עלה למגרש בדקה ה-78, כשהחליף את לאנדרו פרננדז. ב-31 באוקטובר, הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של "דינמו", במה שהיה בעצם לשער הניצחון במשחק הגביע נגד "חימקי" (2:1).
ב-20 פברואר 2013 עבר לחימקי. ב-4 בפברואר 2014 הושאל ל"ספרטק נלצ'יק". ב-25 ביולי 2014 הושאל לבלטיקה קלינינגרד. ההסכם נחתם לתקופה של שנה עם אופציה לסיום ההשאלה בחורף 2015. בנובמבר 2014, המועדון והשחקן משכו ידם מהחוזה בהסכמה הדדית.
ב-19 בינואר 2015 פאניוקוב הושאל לקבוצת אטלנטאס הליטאית בשורותיה שיחק עד סוף עונת 2014/15. במשחק הבכורה שלו, ב-28 בפברואר 2015, הבקיע 4 שערים נגד. מועדון "טרקאי". ב-17 במרץ 2015 הבקיע 4 שערים גם במשחק המחזור הרביעי בליגת העל הליטאית נגד "שיאוליאי" (שהסתיים בתוצאה 5:0). לאחר סיום החוזה עם "דינמו" ביוני 2015, נשאר ב"אטלנטאס".
ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לקבוצת "אז'אקסיו" מהליגה הצרפתית לעונה אחת וב-16 ביולי 2016 חזר לאטלנטאס.
ב-10 באוגוסט 2017 חתם על חוזה לשלוש שנים עם זניט סנקט פטרבורג. הופעת הבכורה שלו במדי זניט היה ב-20 באוגוסט במשחק נגד אמקר (1:0), כשעלה כמחליף בדקה ה-80. לאחר מכן הושאל לקבוצת זניט-2, בה הפך לחלוץ מרכזי.
באוגוסט 2018 הושאל לקבוצת אורל. את שער הבכורה הבקיע במשחק נגד ארסנל טולה, במסגרת המחזור התשיעי, כשהבקיע דאבל וסייע לקבוצתו לנצח. בתום עונת 2018/2019 נרכש על ידי אורל תמורת 300 אלף יורו.
בנבחרת
ב-2011, הוא שיחק עבור נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 17, שותף בשלושה משחקים.
עונת 2016/2017 בליגת העל בכדוריד
עונת 2016/2017 בליגת העל בכדוריד  הייתה העונה ה-64 של תחרות ארצית בישראל. הליגה כללה 12 קבוצות. לאחר שני סיבובים, שמונה קבוצות המשיכו את האליפות בשיטת פלייאוף.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על התיקו במשחק.
בהתאם לתוצאות של העונה הקודמת בליגת משנה, לליגת העל עלתה הפועל פתח תקווה. העונה הסדירה החלה ב-23 בספטמבר 2016 המחזור ה-22 הסתיים ב-10 במרץ 2017. העונה הסתיימה ב-19 במאי בניצחון של מכבי ראשון לציון בסיום מפגש שכלל 3 משחקים. זו הייתה האליפות ה-14 בתולדות המועדון.
הקבוצות שסיימו את העונה במקומות 9-12 שיחקו בבית תחתון. הקבוצה שסיימה במקום האחרון מכבי קריית מוצקין ירדה ליגה. אס"א תל אביב והפועל רמת גן לאחר משחקי מבחן עם קבוצה של הליגה השנייה שרדו. במקום הקבוצה שירדה, לליגת העל לעונת 2017/2018 בליגת העל בכדוריד עלתה קבוצה בודדת.
אס"א תל אביב בסופו של דבר החליטה לרדת ליגה ביוזמתה.
לאורי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מארק קופי
מארק קופי (באנגלית: Mark Coffey; נולד ב-13 בפברואר 1990) הוא מתאבק סקוטי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית NXT, שבה הוא אלוף הזוגות של NXT. בעבר, קופי התאבק במספר ארגונים עצמאיים בריטים, כולל ארגון ההיאבקות ICW, שבו הוא ארבע פעמים אלוף הזוגות. אחיו הבוגר של מארק הוא ג'ו קופי, שגם הוא מתאבק, וביחד הם מתאבקים כצמד הנקרא "האחים קופי". בנוסף, מארק הוא חלק מקבוצת Gallus אשר כוללת אותו, את אחיו ואת המתאבק וולפגנג.
יחסי הולנד–צ'ילה
המאה ה-19
היחסים הדו צדדיים בין שתי המדינות החלו ב-2 ביוני 1849. כחלק מתהליך הקולוניזציה האירופית של אראקוניה בסוף המאה ה-19, גייסה ממשלת צ'ילה מתיישבים הולנדים במטרה לאכלס עיירות באזור המיושב בדלילות זו בדרום צ'ילה. המושבה נואבה טרנסוואל, היא עיירה הממוקמת בקומונה של גורביאה, שנוסדה על ידי מתנחלים בורים מהאימפריה ההולנדית, שמצאו מקלט בשטח צ'ילה לאחר המלחמות הבוריות.
המאה ה-20
בשנת 1910 שדרגה צ'ילה את הנציגות הדיפלומטית שלה בהולנד, וב-26 במאי 1937 נחתם הסכם סחר בין שתי המדינות, שהתיר לצ'ילה לייצא נפט, נחושת, דגני בוקר ודבש, ואילו הולנד ייצאה אורז, קקאו ואמפולות. היחסים ההדוקים בין שתי המדינות אושרו לרגל הביקור הרשמי שערך הנסיך ברנהרד בצ'ילה, בעלה של המלכה יוליאנה בין 10 ל-20 באפריל 1951, כאשר עוטר על ידי הנשיא גבריאל גונזלס וידלה, בעיטור מסדר הכבוד של צ'ילה, אשר בתורו עוטר על ידי הנסיך בעיטור הצלב הגדול של האריה מהולנד. בשנת 1955, שתי המדינות החליטו לשדרג שוב את היחסים הבילטרליים שלהן לרמת השגרירות.
בשנת 1961 הקימה ממשלת הולנד מערכת ערבות אשראי שתאפשר ייצוא של מוצרי הון לצ'ילה, שאושרה על ידי הבנקים המרכזיים של שתי המדינות. בשנה שלאחר מכן שתי המדינות חתמו על הסכם הגירה, שמכוחו הועדפה הגירה הולנדית בצ'ילה, במיוחד של חקלאים, חוואים וטכנאים להתמסר לעסקי החלב בדרום המדינה. בשנת 1966 הציעה משלחת סחר הולנדית לממן מטעם הולנד הקמת רשת טלקומוניקציה בתדירות גבוהה בצ'ילה, שהופקדה בידי חברת התקשורת הלאומית במשאבים בהיקף של יותר מ-2.5 מיליון פלורינים בארגון בנק ההשקעות ההולנדי.
לאחר ההפיכה בשנת 1973 בצ'ילה, היחסים בין שתי המדינות התדרדרו. שנה קודם לכן, שר שיתוף הפעולה ההולנדי, יאן פרונק, ייסד תנועת סולידריות עם ממשלת סלבדור איינדה, והייתה אהדה מצד איגודים מקצועיים ועובדים הולנדיים שבהם ראש הממשלה יופ דן אויל ראה "ניסוי סוציאלי דמוקרטי". ימים לאחר ההפיכה הצבאית צעדו כ-20,000 הולנדים דרך אמסטרדם וערים אחרות נגד הדיקטטורה, כולל פוליטיקאים וחברי ממשלה. התגובה המיידית של ממשלת הולנד הייתה ההתנגדות המוחלטת ואימוץ הצעדים להקפאת היחסים הפוליטיים והכלכליים עם הממשלה הצ'יליאנית החדשה, כמו גם הגינוי המוחלט של הפרות זכויות אדם ברמה הבינלאומית והדו-צדדית. הולנד לא ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם צ'ילה, מכיוון שרצתה לקיים מגעים למתן סיוע לאסירים פוליטיים ולהציע להם מקלט, כמו גם להגן על אזרחים הולנדים השוהים בצ'ילה ועל מתנגדי המשטר הצבאי האחרים.
עם חזרת הדמוקרטיה לצ'ילה במרץ 1990, היחסים בין שתי המדינות שבו לקדמותם. ב-4 באוקטובר אותה שנה, שתי המדינות חתמו על הסכם לשיתוף פעולה כלכלי וטכנולוגי, ואילו בינואר 1996 נחתם הסכם על ביטוח לאומי.
המאה ה-21
בשנת 2009 שתי המדינות חתמו על הסכמי שיתוף פעולה להכשרת הון אנושי מתקדם ובתחום העברת הטכנולוגיה והתנסויות בחקלאות ובמזון.
ביקורים רשמיים
בשנת 1972 ביקר בצ'ילה, ראש ממשלת הולנד, יופ דן אול, בקשר לוועידת האו"ם לסחר ופיתוח (UNCTAD III) שהתקיימה בסנטיאגו דה צ'ילה בין אפריל למאי אותה שנה. לאחר חזרת הדמוקרטיה לצ'ילה, ערך נשיא צ'ילה פטריסיו איילווין ביקור רשמי בהולנד באפריל 1991, ובתגובה ערך ראש הממשלה וים קוק ביקור רשמי בצ'ילה בשנת 1998, שהביא לאיחוד של הקשרים בין שני העמים. ביאטריקס, מלכת הולנד ביקרה בצ'ילה במרץ 2003 והגישה הזמנה לנשיא ריקארדו לאגוס לבקר בהולנד בשנת 2005, אולם הביקור לא יצא לבסוף אל הפועל. שר החוץ הצ'יליאני איגנסיו ווקר נסע מטעם ראש המדינה הצ'יליאני ביוני 2005, כאשר נפגש עם מקבילו ההולנדי ברנרד בוט וחתם על הסכמים בענייני מכס וביטוח לאומי. לאחר מכן, הנשיאה מישל בצ'לט וראש הממשלה יאן פיטר בלקננדה נפגשו בכמה הזדמנויות במסגרת גופים רב-צדדיים, כמו הפגישה הדו-צדדית שקיימו בספטמבר 2008 במהלך האספה הכללית ה-63 של האו"ם. בתחילת 2009 נסיך הכתר וילם אלכסנדר, בליווי הנסיכה מקסימה, ערך ביקור פרטי בצ'ילה, במהלכו סיירו בפטגוניה וביקרו בשטח האנטארקטי הצ'יליאני. בתאריכים 25–27 במאי אותה שנה, ערכה הנשיאה מישל בצ'לט ביקור ממלכתי בממלכת הולנד, והתקבלה על ידי המלכה ביאטריקס, ראש הממשלה יאן פיטר בלקננדה ונשיאי המדינות הכלליות.
יחסי סחר
בתחום הכלכלי-מסחרי, היחסים בין שתי המדינות הם חלק מהסכם ההתאגדות בין צ'ילה ל, שנכנס לתוקף מאז 2003. בשנת 2016, חילופי המסחר בין שתי המדינות הסתכמו ב-2.161 מיליארד דולר. המוצרים העיקריים שייצאה צ'ילה היו קתודות נחושת, עיסת עץ אקליפטוס, אבוקדו ומוליבדן, ואילו הולנד ייצאה לצ'ילה בעיקר ספינות מכולה, בנזין, תכשירי מזון ותפוחי אדמה קפואים.
אוון ג'וגיה
אוון טיודור ג'וגיה (באנגלית: Avan Tudor Jogia; נולד ב-9 בפברואר 1992) הוא שחקן, זמר-יוצר ופעיל חברתי קנדי. מוכר בעיקר בתפקידו כבק' בסדרת הנוער "ויקטוריוס" בערוץ ניקלודיאון.
ביוגרפיה
אוון ג'וגיה נולד בוונקובר, קולומביה הבריטית שבקנדה, לאב הודי, במקור מלונדון שבאנגליה, ולאם קנדית ממוצא בריטי וגרמני. הוא למד במספר בתי ספר, וגם באופן עצמאי בבית למשך תקופה, אך לבסוף פרש מבית הספר בכיתה י' כדי לעבור לארצות הברית ולהתחיל את קריירת המשחק שלו.
קריירה
תפקידו הראשון היה בסרט האינדי הטלוויזיוני "נערה כמוני: סיפורה של גוון אראוחו" שם שיחק את דני ארג'יו, אחיו הקטן של הנער ההופך לטרנסג'נדר. ב-2007 שיחק בסדרה "חייזרים באמריקה" של רשת The CW. בהמשך שיחק במשחק תפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה וסרטים, בהם "מורה להתעמלות: הסרט" ו"ספקטקיולר!", שניהם של רשת ניקלודיאון.
את הפרסום הגדול שלו קיבל ג'וגיה בעקבות התפקיד של בק אוליבר בסדרה המצליחה של רשת ניקלודיאון "ויקטוריוס", לצידה של ויקטוריה ג'סטיס. הסדרה הופקה על ידי דן שניידר.
בשנת 2015 כיכב במיני-סדרה "תות" ברשת Spike, בתפקיד של הפרעה המצרי תות ענח' אמון.
בשנת 2017 שיחק בדרמה הביוגרפית "אני מיכאל" לצד ג'יימס פרנקו, בקומדיית הנעורים "המנודים" לצד ויקטוריה ג'סטיס, בסרטה של ליאה תומפסון "השנה של גבר מדהים" ובסרט "חלום ליל קיץ". באותה שנה כיכב בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה העל-טבעית "מלחמת הרוחות" של רשת syfy ובוטלה לאחר עונה אחת בעקבות רייטינג נמוך.
בשנת 2018 שיחק בדרמה הרומנטית "הרומנטיקה החדשה", לצידן של ג'סיקה בארדן וקמילה מנדס. בשנת 2019 שיחק בסרט האימה-קומי "זומבילנד: ירייה כפולה".
בשנת 2021 הצטלם לסרט האימה "Resident Evil" המבוסס על זיכיון משחקי המחשב "Resident Evil" והוא אמור לצאת בסוף שנה זו.
חיים אישיים
אוון יצא עם השחקנית האמריקאית זואי דויטש בשנים 2011–2016. השניים אף הופיעו יחד בקליפ של הלהקה "New Division".
ג'וגיה הוא מייסד התנועה "Straight But Not Narrow" ("סטרייטים אך לא צרי אופקים"). זהו ארגון המקדם שוויון זכויות כלפי הקהילה הלהט"בית. בין היתר ג'וגיה וצוות הקמפיין מגייסים ידוענים שישתתפו בסרטונים התומכים בארגון. בין הידוענים שצילמו סרטונים כוכב גלי קורי מונטית', ג'וש האצ'רסון, ואוון עצמו.
ג'וש האצ'רסון ואוון ג'וגיה הם חברים טובים ביותר הידועים בשל קרבתם, וחוץ מהשתתפות בפרויקטים אישיים, שניהם גם נבחנו לסרט "משחקי הרעב" כמועמדים מובילים לתפקידים ראשיים. לבסוף האצ'רסון התקבל לתפקיד של פיטה מלארק, אך אוון לא התקבל לתפקיד של גייל הות'ורן אליו נבחן, מאחר שהיה הודי.
קרחון איל
קרחון איל (באנגלית: Eel Glacier) הוא קרחון הממוקם צפונית להר אנדרסון וממזרח לפסגת ווסט, בשטח הפארק הלאומי אולימפיק במחוז ג'פרסון, במדינת וושינגטון, שבארצות הברית.
מוצאו של הקרחון בגובה של 2,000 מטרים מעל פני הים. הקרחון זורם לכיוון צפון, ויורד לגובה של 1,600 מטרים מעל פני הים בקצהו.
לקרחון יש זרוע העולה לגובה של 2,200 מטרים מעל פני הים.
גובהו הממוצע של הקרחון הוא 1,820 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הקרחון 1.69 קילומטרים.
מי הקרחון הנמסים מזינים את נחל סילט (Silt Creek).
היסטוריה
בשל התחממות כדור הארץ, בין השנים 1920 ו-2009 הקרחון נסוג משמעותית, והפסיד 50% משטחו.
לקריאה נוספת
• J.L. Riedel, Steve Wilson, William Baccus, Michael Larrabee, T.J. Fudge, Andrew Fountain, Glacier status and contribution to streamflow in the Olympic Mountains, Washington, USA, Journal of Glaciology, Volume 61, Issue 225, 2015, pp. 8-16, DOI: https://doi.org/10.3189/2015JoG14J138
אנגלית בסיסית
אנגלית בסיסית (באנגלית: Basic English) הוא סגנון כתיבה אנגלי, המשתמש רק במקבץ של 850 מילים בסיסיות מהשפה האנגלית, שקיבץ הבלשן צ'ארלס אוגדן. אוגדן טען כי אפשר לבטא באנגלית כל רעיון שהוא, על ידי שימוש במילים אלו בלבד.
כותבי ויקיפדיה באנגלית פשוטה משתדלים להשתמש רק ב-850 מילים אלו ובכך לאפשר לאנשים מכל העולם, שאינם יודעים אנגלית ברמה מספקת, להשתמש ולהיעזר בוויקיפדיה זו.
ישנם חוקרים שהרחיבו את מספר המילים שקיבץ אוגדן ל-1500 מילים ואף ל-2600 מילים - כמספר מינימלי לאנגלית בסיסית.
שימוש באנגלית פשוטה עשוי לשמש גם ככלי נגישות עבור אנשים עם לקות בהבנת שפה, כולל אנשים שהשפה האנגלית היא שפת האם שלהם. עדות לכך אפשר למצוא בתקנות נגישות הדורשות פישוט של שפת אם.
סלמנדרה צפון-מערבית
סלמנדרה צפון-מערבית (שם מדעי: Ambystoma gracile) היא מין דו-חי ממשפחת סלמנדרות חפרפרת, שתחום תפוצתו באזור החוף של צפון מערב אמריקה הצפונית. בתי הגידול הטבעיים שלה הם יערות ושטחי עשב ומרעה.
טקסונומיה ואטימולוגיה
השם המדעי של הסלמנדרה Ambystoma gracile ניתן על ידי חוקר הטבע, האיכטיולוג וההרפטלוג האמריקני ספנסר פולרטון באירד (Spencer Fullerton Baird; 1887-1823) בשנת 1859. מקורו של שם הסוג (Ambystoma - בעברית סלמנדרת חפרפרת) ביוונית עתיקה ופירושו "פה קהה". מקורו של שם המין (gracile) בלטינית ופירושו "דק", "רזה" או "עדין".
השם העברי של המין, כמו שמו בגרמנית ובשוודית, הוא תרגום שמה של הסלמנדרה מאנגלית (northwestern salamander) המתייחס לאזור התפוצה של המין באמריקה הצפונית.
לסלמנדרה צפון-מערבית יש שני תת-מינים:
תיאור
אורכה של סלמנדרה יבשתית בוגרת בין 7.6 ל-13 סנטימטרים מקצה הראש ועד פתח הגוף האחורי ועד 22 סנטימטרים כולל הזנב. צבע הסלמנדרה חום כהה, אפור או שחור בחלקה העליון, כאשר בקליפורניה יש לחלק מהסלמנדרות כתמים לבנים או צהובים חסרי צורה, והבטן בהירה יותר. הראש קצר, רחב ומעוגל, החרטום מעוגל, כשהעיניים הבולטות קטנות יחסית. מאחורי העיניים יש בלוטות פרוטידיות בולטות. הגוף מוצק והעור לח וחלק. הזנב שטוח לגובה ועל החלק העליון של הזנב יש בלוטות רעל. החלק התחתון חד.
אורכה של סלמנדרה נאוטונית בוגרת 13 סנטימטרים מקצה הראש ועד פתח הגוף האחורי ועד 26 סנטימטרים כולל הזנב. צבע הסלמנדרה חום בהיר עד ירוק זית מנומר בכתמים צהובים ושחורים. אפור או שחור. הבטן בגוון שמנת עד אפור בהיר או כהה. הבלוטות הפרוטידיות בולטות פחות מאשר אצל הסלמנדרה היבשתית. לעומת זאת הרגלים הקדמיות והאחריות גדולות יותר.
בשתי הצורות הזכרים נעשים כהים יותר בתקופת הרבייה.
כמו כל הדו-חיים מחזור החיים מתחיל בשלולית או בבריכה. הראשנים בוקעים מהביצה בגודל 8 מילימטרים. יש להם זימים ארוכים משני צדי הגוף, רגלים אחוריות ארוכות וסנפיר גב ארוך. הגוון של ראשונים בוגרים משתנה מחום כהה לירוק זית או צהוב בהיר.
תחום תפוצה
תחום התפוצה של הסלמנדרה הצפון-מערבית משתרע על שטח בין 200,000 ל-2,500,000 קילומטרים רבועים לאורך החוף של האוקיינוס השקט מהאי מאי (May) בדרום מזרח אלסקה דרך קולומביה הבריטית במערב קנדה, כולל האי ונקובר, וצפון-מערב ארצות הברית (בעיקר מערבית לרכס קסקייד) ועד הנהר גואלאלה (Gualala River) במרכז מחוז סונומה בקליפורניה. תת-המין המנומר (A. g. decorticatum) שוכן רק בצפון תחום התפוצה, מצפון לקו הרוחב 51°N, בעוד שתת-המין הבלתי מנומר (A. g. gracile) שוכן מדרום לקו רוחב זה. הסלמנדרה שוכנת מגובה פני הים ועד קו העצים בגובה 3,110 מטרים. אחוז הבוגרים הנאוטונים עולה עם הגובה, כך שבגובה פני הים מרבית הבוגרים הם יבשתיים, בעוד שמרבית הבוגרים במקומות הגבוהים מאוד הם נאוטונים.
אקולוגיה והתנהגות
בוגרים יבשתיים חיים בבתי גידול לחים מערבות עשב ועד יערות מזופיטיים. הבוגרים חיים מרבית חייהם מתחת לקרקע כשהם מנצלים מחילות של יונקים חופרי מחילות דוגמת סנאיי קרקע וחפרפרת. הם יוצאים לפני השטח רק בלילה בעונת הגשמים בסתיו או בעונת הרבייה באביב בדרכם לאתרי הרבייה המימיים, שם ניתן לפוגשם כשהם מסתתרים מתחת לחפצים בקרבת בריכת הרבייה או הנחל. עם זאת, לעיתים מוצאים אותם מתחת לגזעי עצים שהרקיבו שלא בעונת הרבייה.
בוגרים יבשתיים מגנים על עצמם בפני טורפים בעוז. כשהם מאוימים הם עוברים לתנוחת התגוננות שבה הראש בתנוחת נגיחה והזנב מורם והם משמיעים קולות תקתוק כאזהרה. הם מפרישים רעל לבן דביק מבלוטות שמאחורי עיניהם, על גבם ועל זנבם ואז מורחים את התוקף ברעל באמצעות נגיחה ומכות זנב. בוגרים נאוטוניים וראשנים נמלטים מטורפים כדוגמת טרוטה וזחלי חיפושיות.
תזונה
ראשנים ניזונים מזואופלנקטון ואז ככל שהם גדלים הם ניזונים מסרטנאים, זחלים של חרקים, חלזונות, תולעים וראשנים. בוגרים נאוטונים ניזונים מחסרי חוליות ימיים ומראשנים. בוגרים יבשתיים ניזונים מחסרי חוליות קטנים.
רבייה
הסלמנדרות מגיעות לבגרות מינית בגיל בין שנה לשנתיים. מין זה מתרבה במים שיכולים להיות עונתיים או קבועים, החל משלוליות קטנות רדודות ועד אגמים גדולים עמוקים. כמו כן בנחלים שזרימתם איטית או בבריכות שוליות של נחלים. תקופת הרבייה משתנה עם הגובה וקו הרוחב. כאשר בדרום היא יכולה להתחיל בינואר ובצפון ובמקומות גבוהים עד יולי. הזכרים מגיעים לאתר המימי לפני הנקבות. הזדווגות מתרחשת לאחר טקס חיזור מורכב, ההפריה היא פנימית, הנקבה מכניסה לגופה את הספרמטופור שהזכר מניח. נקבה יבשתית מטילה גוש בגודל אשכולית קטנה המכיל בין 30 ל-270 ביצים בגודל 2 מילימטרים אותו היא מצמידה לצד התחתון של צמחים במים. נקבות נאוטוניות מטילות ביצים בגושים קטנים יותר ומשאירות אותם על קרקעית השלולית או האגם. אצות פולשות לביצים ומספקות להם חמצן.
מצב שימור וסיכונים
מצב השימור של הסלמנדרה הצפון-מערבית איננו ברור. על פי ארגון ה-IUCN מצב הסלמנדרה הוא ללא חשש. מחקרים בקנדה שבדקו את ההצטמצמות של הדו-חיים לא זיהו ירידה באוכלוסיות של הסלמנדרה. מחקר ברכס הקסקייד במדינת וושינגטון גילה כי הסלמנדרה הרבה פחות נפוצה ביערות חדשים מאשר ביערות ראשוניים. לעומת זאת, מחקר שנעשה במערב אורגון לא גילה מתאם בין גיל העצים לכמות הסלמנדרות, ולכן לא ברור האם הסלמנדרה זקוקה ליערות ראשוניים על מנת לשגשג. עם זאת, אין ספק שכריתה מוחלטת של עצי היער מבטלת את האזור כבית גידול ולכן מציעים החוקרים להקפיד על השארת יער ברוחב שבין 200 ל-250 מטרים סביב אתרי הרבייה.
מחקר שנעשה בשנת 1995 ברכס הקסקייד באורגון גילה שקצב התמותה של ראשנים צעירים עולה ככל שהם נחשפים לקרינה אולטרה סגולה. עם זאת, הנקבות נוהגות להטיל את גוש הביצים בעומק של לפחות חצי מטר ובמים עכורים כך שככל הנראה אין השפעה להתגברות הקרינה האולטרה סגולה על אוכלוסיות הסלמנדרות.
סיכונים נוספים הם החדרת דגים טורפים כדוגמת הטרוטה לגופי המים בהם חיות הסלמנדרות ועיור הגורם להקטנת בתי הגידול.
ויליאם ר. מילר
'''ויליאם ר. מילר (באנגלית: William R Miller''', נולד ב-27 ביוני 1947 בשאמוקין, פנסילבניה) הוא פסיכולוג אמריקאי, נודע יחד עם סטיבן רולניק כממציא שיטת הטיפול הנפשי הקרויה "הגישה המוטיבציונית" (Motivational Interviewing).מילר הוא פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה ולפסיכיאטריה באוניברסיטת ניו מקסיקו באלבקרקי.
ביוגרפיה
ויליאם מילר נולד ב-1947 ביישוב שאמוקין במדינת פנסילבניה. הוא למד פסיכולוגיה ופילוסופיה במכללת לייקומינג בוויליאמספורט, פסניליבניה, ובשנת 1969 סיים בה בהצטיינות יתרה את התואר הראשון. המשיך לאחר מכן ללמוד פסיכולוגיה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון בשנים 1971-1969. למד אחר כך עד שנת 1973 לתואר שני בפסיכולוגיה ונוירוביולוגיה ואחר כך עשה בשנת 1976 דוקטורט בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת אורגון. את הסטאז' הקליני ביצע בשנים 1976-1975 בבית החולים לחיילים משוחררים בפאלו אלטו, קליפורניה. ב-1977 הוסמך כפסיכולוג במדינת ניו מקסיקו.
מילר הצטרף בשנת 1976 לסגל אוניברסיטת ניו מקסיקו באלבקרקי, בה לימד מגוון רחב של נושאים - לרבות קורסים על אלכוהוליזם, פסיכולוגיה אבנורמלית וניהל סמינרים על פסיכולוגיה חיובית ועל נבואות המגשימות את עצמן. בשנים 2006-1985 כיהן כפרופסור לפסיכולוגיה ולפסיכיאטריה באוניברסיטת ניו מקסיקו באלבקרקי. במקביל לפעילותו האקדמית מילר עבד כחוקר במרכז לאלכוהוליזם, שימוש לרעה בסמים והתמכרויות CASAA באלבקרקי. מבחינה תאורטית התעניין במיוחד בפסיכולוגיית השינוי ומחקריו עסקו בעיקר בטיפול בהתנהגויות של התמכרות, בוויסות העצמי, סוגיית הרוחניות והפסיכולוגיה, המוטיבציה לשינוי והפסיכולוגיה הכמורתית (פסטורלית).
על בסיס מחקריו על ההתמכרויות, בשיתוף פעולה עם סטיבן רולניק, פיתח את שיטת הראיון המוטיבציוני, שנועדה בהתחלתה להוות מענה טיפולי להפרעות ההתמכרות. מילר היה חוקר אורח באוניברסיטת אורגון למדע ולבריאות, באוניברסיטת סאות' ויילס בסידני, אוסטרליה, באוניברסיטת סטנפורד, ובנורווגיה -באוניברסיטת ברגן ובבית החולים היילסטד. מילר, שהביע מזה שנים רבות עניין בממשק בין פסיכולוגיה לדת, הוסמך בשנת 2009 כדיאקון של הכנסייה הפרסביטריאנית, לאחר שפעל במסגרתה ככומר ("זקן" של הכנסייה) החל משנת 1984.
הריאיון המוטיבציוני
מילר תרם לשינוי בחשיבתם של קליניקאים על טבען של הפרעות הנוגעות בשימוש בסמים, על טיפולן והאמצעים שדרכם ניתן להשיג שינוי אצל המטופלים. מוקדם בקריירה שלו, הדגיש מילר כי לא כל בעיות השימוש באלכוהול הן חמורות ובחן התערבויות טיפוליות קצרות עבור צרכני אלכוהול ברמה בינונית. מטא-אנליזה של המחקרים בבעיות השימוש באלכוהול מצביעה על הייררכיה של הטיפולים מבחינת תועלתם. היעילים ביותר היו הטיפולים האקטיביים והאמפתיים (כדוגמת הטיפול שמילר השתמש בו - "הראיון המוטיבציוני"), בעוד שהכי פחות יעילות היו השיטות הפסיביות (השימוש בסרטים ובהרצאות) או הטיפולים המשתמשים בהתעמתות עם המטופלים (confrontational). מילר הוכיח גם כן דרך ניסויים מבוקרים כי התעמתות עם המטופל מביא למצבי התנגדות והכחשה, המאפיינים ממילא במידה רבה, לדעת המומחים, את הסובלים מהתמכרויות. הראיון המוטיבציוני או הטיפול להעצמת המוטיבציה מבקש להימנע מיצירת התנגדויות, הוא נמנע משום כך מעימותים ומנסה להגביר את המוטיבציה על ידי שאלות פתוחות ואמפתיה.
עזרה עצמית במקרה שימוש מופרז באלכוהול
מילר פיתח תוכנית לבקרה עצמית שיושם בהצלחה אצל צרכני אלכוהול לא מכורים. צוין כי אנשים שלמדו לבד בעזרת ספר לעזרה עצמית הצליחו בממוצע למתן את צריכת האלכוהול שלהם בממוצע באותה מידה כמו אלו שפנו לייעוץ חיצוני.
מבחר ספרים ופרסומים
W. R. Miller, Living As If: How Positive Faith Can Change Your Life. Philadelphia: Westminster Press, c 1985. '''Motivational Interviewing. Preparing People to Change Addictive Behaviour''', New York: Guilford Press, 1991. W. R. Miller et S. Rollnick, Motivational Interviewing, Third Edition: Helping People Change. NY: Guilford Press, 2012 (ISBN 978-1-60918-227-4).
תוכי אדום-מצח
תפוצה ומרחב מחיה
חי במערב ובמרכז אפריקה ביערות גשם בעיקר באגן הקונגו.
יחסי אלג'יריה–סודאן
יחסי אלג'יריה–סודאן (בערבית: العلاقات الجزائرية السودانية, באנגלית: Algeria–Sudan relations) הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית לבין הרפובליקה של סודאן.
רקע
על אף ששתי המדינות היו בליבה של הלאומיות הערבית, אלג'יריה וסודאן שונות זו מזו בערכיהן. אלג'יריה נוטה להיות יותר חילונית, ואילו סודאן נוטה לכיוון האסלאמיזם, וקיימה בעבר קשרים עם מדינות שכנות דוגמת מצרים, צ'אד, אתיופיה, לוב ודרום סודאן. לפיכך, שתי המדינות לא שיתפו פעולה. עם זאת, לאורך השנים הורחבו היחסים בין המדינות.
לאלג'יריה שגרירות בח'רטום ואילו לסודאן שגרירות באלג'יר. עד שנת 2011 היו סודאן ואלג'יריה, בהתאמה, שתי המדינות הראשונה והשנייה בגודלן כמו גם המדינות הערביות בסדר זה; בשנת 2011 עקפה אלג'יריה את סודאן והפכה לגדולה ביותר.
מלחמת האזרחים האלג'יראית
סודאן הואשמה על ידי אלג'יריה בהתערבות במלחמת האזרחים במדינה שגרמה למותם של 200 אלף אלג'יראים. לצד סודאן, גם איראן, ערב הסעודית, לוב ומרוקו היו מעורבות במלחמה ותמכו באסלאמסטים במדינה. בתגובה, ממשלת אלג'יריה קראה לעצמאות חבל דארפור ודרום סודאן, שאכן השיגה עצמאות בשנת 2011.
מלחמת האזרחים הסודאנית
מאז סיום מלחמת האזרחים באלג'יריה, שתי המדינות שבו ליחסים תקינים, אולם אי האמון בין הצדדים נותר בעינו. עם זאת, אלג'יריה הציעה סיוע לסודאן במהלך מלחמת האזרחים במדינה.
מלחמת האזרחים בלוב
סודאן ואלג'יריה קראו לסיום המשבר בלוב במטרה לשמור על השלום והיציבות בעת המלחמות בלוב, שגובלת עם שתי המדינות.
לאון ביילי
לאון ביילי באטלר (באנגלית: Leon Bailey Butler; נולד ב-9 באוגוסט 1997 בקינגסטון שבג'מייקה) הוא כדורגלן ג'מייקני המשחק בעמדת החלוץ ולעיתים כקשר קיצוני באסטון וילה ובנבחרת ג'מייקה.
קריירת מועדונים
ביילי התחיל את הקריירה שלו באקדמיה של פיניקס אולסטארס תחת השגחתו של אביו המאמץ, קרייג באטלר. בשנת 2011 אביו חיפש באירופה קבוצה לבנו הביולוגי, קייל, וללאון ביילי. הם נדדו במדינות כמו אוסטריה, גרמניה והולנד עד שעצרו בבלגיה, בקבוצת גנק שם ביילי נבחן בתחילת שנת 2012. גנק התרשמה מיכולותיו, אבל בגלל תקנון השחקנים הצעירים המחמיר של פיפא, הם לא יכלו להציע לו חוזה בגיל כזה צעיר. משום כך, גנק החתימה את ביילי בהסכם טיוטה כשהיה רק בן 15, דבר שמותר בבלגיה. ביילי עבר לגור בבית קרוב לגנק. אביו עזב למקסיקו, כדי לעבור באופן רשמי לבלגיה, הוא נעדר במשך ארבעה חודשים, שלפי דבריו אמר שבכלל נחטף. במשך ארבעת החודשים האלה המועדון טיפח את הילדים הצעירים, שבאותה תקופה היו חסרי הורים. כאשר באטלר חזר לגנק, הם כבר היו צריכים לסגת מהעסקה הזו, מה שגרם לו לפנות לקבוצה בלגית אחרת, סטנדרד לייז', אך העברתו של ביילי לקבוצה לא אושרה משום שלבאטלר לא הייתה אשרת עבודה. כתוצאה מכך, הם לא יכלו להישאר בבלגיה והם חזרו לג'מייקה, אך לעיתים שבו לאירופה, כשבאטלר מציע את שחקניו לקבוצות אירופאיות. עם אייאקס הוא הגיע לחוזה מילולי באוקטובר 2013, אך שוב ההעברה לא התממשה. חוקי פיפא לא איפשרו לשחקן מתחת לגיל 18 לחתום בחוזה מקצועי בעבור קבוצת כדורגל. בתחילת שנת 2015 ביילי מצא את עצמו חותם בקבוצת א.ס. טרנצ'ין הסלובקית.
ביילי הצטרף בסופו של דבר לגנק בשנת 2015 כאשר הפך לבן 18. את הופעת הבכורה שלו בליגה הבלגית ערך ב-21 באוגוסט 2015 בהפסד החוץ 1–3 לסיינט טרוידן כאשר עלה מהספסל בדקה ה-62. את שערו הראשון כבש שלושה חודשים מאוחר יותר נגד לוון. בסוף עונת 2015/16 הוא זכה בתואר "השחקן הצעיר המצטיין של העונה".
בחלון העברות של עונת 2016/17 חתם ביילי בשורות באייר לברקוזן מהבונדסליגה בעבור 20 מיליון אירו, לאחר שהיה מחוזר על ידי מנצ'סטר יונייטד וצ'לסי. ב-7 בפברואר ערך את הופעתו הבכורה בהפסד 1-0 להמבורג. ב-11 באוגוסט 2017 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 3-0 על קרלסרוהה בגביע.
ב-4 באוגוסט 2021 חתם ביילי לארבע שנים באסטון וילה. ב-18 בספטמבר כבש שער בכורה בניצחון 0-3 על אברטון.
דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-15
דיוויזיית ואפן גרנדיר אס אס ה-15 (הלטבית ה-1) (בגרמנית: '''15. Waffen-Grenadier-Division der SS (lettische Nr. 1) ''') הייתה דיוויזיה של הוואפן אס אס אשר לחמה במלחמת העולם השנייה. הורכבה מתנדבים מלטביה והייתה חלק מהלגיון הלטבי.
היסטוריה
בשטחי נציבות הרייך אוסטלנד אשר כללה את לטביה המודרנית, הקימו הגרמנים את גדודי המשטרה הלטבים, ובהמשך הורה היינריך הימלר על הקמת יחידת מתנדבים לטבית אשר תילחם במסגרת הוואפן אס אס. בינואר 1943 הוקם הלגיון הלטבי וחודש לאחר מכן הוקמה במסגרתו "דיוויזיית המתנדבים הלטבית" (Lettische SS-Freiwilligen-Division) אשר בהמשך קיבלה את המספר 15 במספר הדיוויזיות הסדירות של האס אס. בהמשך הוקמה הדיוויזיה האחות שלה דיוויזיית ואפן גרנדיר אס אס ה-19. חלק גדול מהלטבים שרתו כמתנדבים, אולם רבים גויסו בכפייה. הדיוויזיה נשלחה לחזית המזרחית בנובמבר 1943, שם לחמה כנגד מתקפת החורף של הצבא האדום. היא ספגה הפסדים כבדים במהלך מערכה זו, ובסתיו 1944 נשלחה חזרה לגרמניה לצורך התאוששות. היא חזרה לחזית בינואר 1945 והמשיכה להילחם בצבא האדום עד סוף המלחמה. ב-27 באפריל 1945 נכנעו 824 חיילים לטבים בפיקודו של ויליס יאנומש לכוחות צבא ארצות הברית ליד גיטרגליק שבגרמניה. ב-2 במאי נכנעו 4,500 חיילים נוספים לאמריקנים ליד שוורין.
בדיוויזיה לחמו חיילים לטבים שהגיעו בחלקם מיחידות לטביות ידועות לשמצה כמו קומנדו ארייס ומשטרת המתנדבים הלטבית. לא ידוע על פשעי מלחמה של הדיוויזיה פרט למקרה אחד בו נרצחו בידי חייליה 32 שבויי מלחמה פולנים שהשתייכו לרגימנט ה-3 של הדיוויזיה ה-1 של צבא ממשלת פולין הגולה.
Grandes Éxitos
Grandes Éxitos (בעברית: הלהיטים הגדולים) הוא אלבום להיטים של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה. האלבום יצא לאור ב-2 בנובמבר 2002, והוא אלבום הלהיטים השני בכל הקריירה של הזמרת. האלבום כולל את כל להיטי הזמרת מכל שלושת אלבומי האולפן הראשונים של הזמרת (ללא Peligro ו-Magia). ב-AllMusic, האלבום הצליח לקבל דירוג של 4.5 כוכבי זהב.
האלבום זכה להצלחה עולמית כאשר מכר, 225,000 עותקים במקסיקו, 200,000 עותקים בארצות הברית, ובנוסף 40,000 עותקים בארגנטינה. האלבום זכה להצלחה רבה במצעדים כאשר הצליח להגיע למקום ה-1 במצעד האלבומים הלטיניים, ובמצעד אלבומי הפופ הלטיניים. האלבום הוא בין חמשת האלבומים היחידים של הזמרת אשר הצליחו להגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הלטיניים. לאחר כ-3 שנים יצאו לאלבום שתי מהדורות אשר בין היתר כוללות את הלהיטים "Whenever, Wherever", ו-"Underneath Your Clothes", ו-"Te Dejo Madrid" ועוד להיטים רבים אחרים של הזמרת אשר לא נכללו במהדורה הראשונה של האלבום.
יולנדה דה רובר
ביוגרפיה
דה רובר נולדה באמסטרדם.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בספליט, יוגוסלביה בשנת 1981 זכתה דה רובר במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:15.22 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.23 דקות ובמקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:14.13 דקות, המנצחת במשחה זה הייתה הרביעייה ממזרח גרמניה (4:09.92 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור 1982 סיימה דה רובר יחד עם חברותיה במקום רביעי במשחה ל-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:12.37 דקות, מאית השנייה איטי מברית המועצות שזכתה במדליית הארד (4:12.36 דקות), המנצחת במשחה זה הייתה הרביעייה ממזרח גרמניה (4:05.88 דקות), במדליית הכסף זכתה ארצות הברית (4:08.12 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.78 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:18.09 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1983 זכתה דה רובר במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:12.78 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש (4:05.79 דקות) ולפני מערב גרמניה (4:13.25 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.16 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:15.71 דקות.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה דה רובר בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:12.38 דקות, לפני אמי וייט מארצות הברית (2:13.04 דקות) ואנקה פטרסקו מרומניה (2:13.29 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.91 דקות, אחרי תרזה אנדרוז (1:02.55 דקות) ובטסי מיטשל (1:02.63 דקות) שתיהן מארצות הברית. נוסף לכך, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב הרביעייה ההולנדית פסלה.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסופיה, בולגריה 1985 זכתה דה רובר במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:15.06 דקות וסיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:03.88 דקות. במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב היא וחברותיה סיימו במקום רביעי בתוצאה של 4:11.99 דקות, 7 מאיות השנייה איטי מבולגריה שזכתה במדליית הארד (4:11.92 דקות), המנצחת במשחה זה הייתה הרביעייה ממזרח גרמניה (4:06.93 דקות) ושנייה סיימה ברית המועצות (4:11.32 דקות). שלושה שבועות לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בקובה שביפן היא זכתה ב-3 מדליות, זהב, כסף וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב (2:13.34 דקות), מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב (1:03.75 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:16.78 דקות).
מדליית ארד באליפות עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד 1986 זכתה ואן סטברן יחד עם חברותיה במדליית ארד במשחה ל-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:10.70 דקות, אחרי מזרח גרמניה (4:04.82 דקות), וארצות הברית (4:07.75 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:14.94 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:03.66 דקות.
באוניברסיאדה שנערכה בזאגרב שביוגוסלביה (אותה העת) זכתה דה רובר ב-3 מדליות, כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב (2:17.08 דקות), מדליות ארד במשחה ל-100 מטר גב (1:03.92 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:15.10 דקות).
באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה דה רובר במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:15.17 דקות ולא הצליחה להגן על תוארה ובמקום 14 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.11 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי ביחד עם חברותיה לנבחרת במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:12.19 דקות, את סגנון הגב היא שחתה בתוצאה של 1:03.76 דקות.
חייה האישיים
יולנדה דה רובר היא אמא של קירה טוסנט, שחיינית אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) ושיאנית העולם הנוכחית (2020) במשחה ל-50 מטר גב (בריכת 25 מטר).
משפחת ואנדרבילט
משפחת ואנדרבילט (Vanderbilt) היא אחת המשפחות הנכבדות של ארצות הברית. עד ראשית המאה ה-20 הייתה אחת המשפחות העשירות ובעלות ההשפעה ביותר בעולם, אך מאמצע המאה ה-20 חלה התדרדרות בעושרה ועוצמתה. אבי המשפחה ומי שיצר את הונה הראשוני היה קורנליוס ונדרבילט הראשון (1877–1794). היא ממוקמת במקום השישי בין המשפחות האמריקאיות העשירות ביותר בכל הזמנים.
מקורות
פירוש השם ואנ-דר-בילט בהולנדית הוא מ(הכפר) דה-בילט (שבמחוז אוטרכט). סבא רבא רבא של קורנליוס ואנדרבילט הגיע לאמריקה כמשרת חוזי ב-1650. השם הולנדי Van Der Bilt הפך לשם אנגלי לאחר שניו אמסטרדם ההולנדית הפכה לניו יורק בשליטה בריטית.
אישים בולטים
קורנליוס ואנדרבילט, שנולד בסטטן איילנד, יצר את הון המשפחה באמצעות עסקי ספנות וקווי רכבת. הוא יצר קשרים עסקיים עם ג'ון ד. רוקפלר ואנדרו קרנגי, יחדיו היוו את שלושת האנשים העשירים ביותר באמריקה. עוצמתו הכלכלית אפשרה לו גם השפעה על ממשל ארצות הברית, למשל בנוגע להסרת התמיכה בויליאם ווקר, הרפתקן שמינה את עצמו למושל ניקרגואה בעידוד ותמיכת ואנדרבילט ובגד בו לאחר מכן. במותו הוערך הונו של קורנליוס ואנדרבילט ב-100 מיליון דולר. ואנדרבילט הקים את תחנת גרנד סנטרל בניו יורק, כתחנה מרכזית לקווי הרכבת שלו באזור, ותרם מיליון דולר להקמת אוניברסיטת ואנדרבילט.
מבין 13 ילדיו של קורנליוס ונדרבילט המשיך את דרכו בנו הראשון (לאחר שלוש בנות) ויליאם הנרי ואנדרבילט הראשון (1885–1821). במותו היה הונו 194 מיליון דולר, האיש העשיר בעולם באותה עת. ויליאם הנרי ואנדרבילט היה דובר בוטה של הלך הרוח של הברונים השודדים, בעלי עסקים מונופוליסטיים שקיבלו זיכיונות להפעלת קווי רכבת מהממשל ויצרו על בסיסם הון גדול. ויליאם הנרי ונדרבילט החל בהקמת בתי-פאר בשדרה החמישית בניו יורק, בפיתוח אחוזת המשפחה בסטטן איילנד, בית נופש מפואר בניופורט שברוד איילנד, וכן רכש חלקה בניו-דורפ שבסטטן איילנד עבור בית קברות משפחתי, שבו נקברים עד היום בני המשפחה. כנשיא חברת הרכבות של מרכז מישיגן ודרום קנדה (דטרויט - אן ארבור ודרום אונטריו) הקים ואנדרבילט את הכפר ואנדרבילט, מישיגן (בצפון-מערב ימת מישיגן), עבור עובדיו. ואנדרבילט החל את מסורת הפילנתרופיה של המשפחה כאשר תרם כאחוז מהונו עבור המטרופוליטן אופרה, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, שלאוספו תרם גם אוסף ציורים חשוב, אוניברסיטת ואנדרבילט ובית הספר לרפואה של אוניברסיטת קולומביה.
בן נוסף, ויליאם קיסאם ואנדרבילט נשא לאישה את אלווה בלמונט, פעילה בולטת בתנועה הסופרג'יסטית (למען זכויות נשים). בתם, קונסואלו ואנדרבילט, נישאה לצ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס התשיעי ממרלבורו (בן-דודו של ראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל) ובכך קישרה בין אצולת ההון האמריקאית לאצולה הבריטית.
צאצאים ידועים נוספים במשפחה:
פייטיזם
פִּייֶטיזם (Pietism; בגרמנית: Pietismus) היא תנועה דתית שקמה בקרב מאמיני הלותרניזם בגרמניה בשלהי המאה ה-17 ואמצע המאה ה-18, מתוך התקוממות נגד הממסד של הכנסייה הלותרנית. שם התנועה בא מהמילה הלטינית "pietas". הפייטיזם מתנגד למעמד המועדף של הדוגמות התאולוגיות ומטיף לדתיות המבוססת על האמונה הפנימית הפרטית, תוך דגש על חזרה בתשובה, אדיקות (praxis pietatis - פרקטיקה של האדיקות), טוהר מידות, פעולות צדקה. החסיד שלו רואה עצמו מועצם על ידי חוויה מיסטית של מעין לידה מחדש. לפי הפייטיסטים רק המיסטיציזם עשוי לתת משמעות נוצרית לניהול חיים סגפניים וממושמעים.
המייסד שלה היה פיליפ יאקוב שפנר (Philipp Jacob Spener) (1705-1635), כומר ממוצא אלזסי שפעל בפרנקפורט על נהר מיין. הוא הקים בשנת 1670 קבוצות של מאמינים קרויות "קולגיה פייטאטיס" (collegia pietatis). בספרו "Pia desideria" הציע שפנר "דת של הלב" במקום "דת של הראש". אחריו, אוגוסט הרמן פרנקה (Francke) הפך את אוניברסיטת האלה למרכז פייטיסטי.
מאוחר יותר הרוזן (1760-1700), תלמיד של פרנקה ו"בן סנדקות" של שפנר, הקים ברוח הפייטיזם קהילה דתית ביישוב  בשלזיה, שנקראה "". כנסייה זו הפיצה את רעיונות ההתעוררות האוונגלית ברחבי אירופה ואמריקה הצפונית במאה ה-17 וה-18. הפייטיזם השפיע במידה רבה על הכומר האנגליקני ג'ון וסלי ועל המתודיזם מיסודו. כמו כן נתנה השראה לאלכסנדר מאק, מייסד תנועת ה"אחים" (Brethren) משוורצנאו והכנסייה הנוצרית לפי האוונגליון.
כפר הס
כְּפַר-הֶס הוא מושב בשרון, במועצה אזורית לב השרון (לשעבר הדר השרון, עד האיחוד עם המועצה האזורית השרון הצפוני ). נמצא כ־80 מטר מעל פני הים ושטחו 3,800 דונם.
פייטיזם
תוך שימוש במושגים של האלכימיה, הפייטיסטים טענו כי מרגע הלידה מחדש, הנוצרי שואף בלי הרף להמיר את העופרת של נשמתו למתכת האצילה המסוגלת לשקף את הנשגבות האינסופית של אלהים, זאת בדרך כואבת של כפרה, והתעמתות מתמדת עם פיתוי השטן.
כפר הס
המושב כפר הס נוסד בשנת 1931 דרומית מזרחית למושבה תל-מונד. גובל במושב חרות השוכן ממערב לו, במושב עין ורד השוכן מצפון לו ובטירה במזרח. כפר הס יחד עם חרות, עין ורד, המושבה תל מונד ושכונת הפועלים כפר זיו היו חלק מ"גוש תל מונד", אחד מגושי ההתיישבות הציונית בארץ ישראל המנדטורית. המושב קרוי על שמו של משה הס, שהיה גם הוגה השילוב בין ציונות וסוציאליזם.
פייטיזם
קישורים חיצוניים
כולל ערך על פייטיזם מאת מארק איי. נול ב -Elwell Evangelical Dictionary Ronald Feuerhahn The Roots and Fruits of Pietism,Concordia Seminary St Louis, MO, Luther Academy 1998
כפר הס
כלכלה
בעבר הושתת על חקלאות שעיקרה פרדסי הדר, ירקות עונתיים, לולי עופות לביצים, הודים לפיטום ופרחים ליצוא וכן כוורות לדבש ופרות לחלב. כיום רוב התושבים אינם עוסקים בחקלאות ומתפרנסים מחוץ ליישוב, אך עדיין החקלאות מהווה מרכיב מרכזי בכלכלת המקום.
אופי היישוב
לשעבר הוגדר כמושב עובדים להתיישבות שיתופית בע"מ והיה חלק מתנועת המושבים שבשליטת מפא"י ואחר כך מפלגת העבודה. מייסדי היישוב השתייכו רובם ככולם למפלגת אחדות העבודה ואחר כך למפא"י. בשנת 1998 הוקמה בשטחו שכונת הרחבה ותושביה שאינם חקלאים מהווים יותר ממחצית מכלל התושבים. חלקם מבני המקום וחלקם חדשים במושב.
המייסדים והממשיכים
מייסדי המושב עלו לארץ ברובם במהלך שנות העשרים במסגרת העלייה השלישית וגם הרביעית. רובם עלו ממזרח אירופה, מעיירות קטנות ב"תחום המושב" שבמסגרת האימפריה הרוסית לשעבר, בעיקר ממחוזות בסרביה, ווהלין וגליציה ומפולין הקונגרסאית.
מייסדי המושב התאגדו בתחילה בארגון ושמו "יזרעאל", שנועד להתיישב באדמות שיקנו מהכפר זרעין שבשולי עמק יזרעאל, ליד כפר יחזקאל. רעיון הארגון עלה בשנת 1924, בפתח תקווה, בחדרם של הפועלים החקלאיים החלוצים חברי מפלגת אחדות העבודה, ניסן בורד ומרדכי תאני. לאחר מספר שבועות התקיים המעמד הרשמי, במועדון הפועלים במושבה פתח תקווה, בו השתתפו עשרת מייסדי הארגון: מרדכי תאני, אהרון בן יוסף, יהודה אבלסון, משה ברן (הדר), אברהם גוטקובסקי, ניסן בורד, דב גלונסקי, דוד דוקסין, יצחק מיטראני, יוסף ברגר ויעקב בן ציוני. במקביל התארגנה בנפרד וללא תיאום קבוצה דומה של פועלים בחדרה שכללה תשעה חלוצים פועלים חקלאיים: חיים סגל, צבי בוטניק, ישראל לוין, יוסף יודלביץ, יעקב בורטניקר (בוקר), חיים גולדשטיין, יעקב זלצהנדלר, אברהם כפרי ושלמה ולדמן. בהמשך חברו שתי הקבוצות לארגון התיישבות אחד. בשנת 1929 התכנסו כולם בזכרון יעקב, עם עוד 24 מצטרפים נוספים שנוספו במשך הזמן. אלו היו הגברים, מייסדי המושב, ו"לצידם" נשיהם וילדיהם.
לאחר מלחמת העצמאות קלט היישוב מתיישבים חדשים מניצולי השואה, ממזרח אירופה ובעיקר מבולגריה. בהדרגה הם השתלבו ביישוב וחיזקו אותו, אך חלק מהם עזבו במוקדם או במאוחר ובני המקום מהדור השני קיבלו את משקיהם. בני המייסדים, ילדי הארץ, ילידי שלהי שנות העשרים ושנות השלושים קיבלו את האתוס של הוריהם בשלמותו ורבים מאוד מהם המשיכו את הדרך ההתיישבותית החקלאית משלהי שנות הארבעים ובמהלך שנות החמישים. נכדי המייסדים וניניהם כבר פחות מחויבים לאתוס החקלאי התיישבותי אך עדיין רבים מהם מוצאים את מקומם בחקלאות במושב או כתושבים הגרים בו אך עובדים מחוצה לו.
המושב במלחמת העצמאות
במלחמת העצמאות היה כפר הס בחזית, מול הכוחות הפלסטיניים והעיראקיים בכפר א-טירה וסביבתו. כמה מחברי המושב נפלו במלחמה, מהם בהתקפה שנכשלה בקרב טירה ב-13 במאי 1948. אחרי המלחמה סבל המושב מאוד מפשיטות של מסתננים ופידאיון משטח הגדה המערבית ואחדים מחבריו נרצחו על ידי המסתננים. בפברואר שנת 1965 הותקף על ידי מחבלים מארגון פת"ח בפעולותו הראשונה נגד אזרחים, שהטמינו פצצות באסם התערובת ובאחד הבתים. לא היו נפגעים בנפש.
מועצה מקומית
חלק מן המועצות המקומיות החלו כיישוב כפרי במועצה אזורית, אך מספר תושביהן גדל עד שהוחלט להכריז עליהן כרשות עצמאית.
נכון ל-2023 ישנן בישראל 121 מועצות מקומיות.
החוק המסדיר את פעולת המועצות המקומיות הוא פקודת המועצות המקומיות.
הסמכות להכריז על מועצה מקומית כעל עירייה נתונה בידי שר הפנים, והוא מתחשב בעניין זה גם ברצון התושבים. רמת השרון, למשל, נשארה במעמד של מועצה מקומית שנים רבות לאחר שהייתה ראויה למעמד של עירייה. גם פרדס חנה-כרכור, מבשרת ציון, גדרה, גן יבנה וזכרון יעקב נשארו במעמד של מועצה מקומית ולא הוכרזו כעיר על אף שהן מונות למעלה מ-20,000 תושבים, כדי לשמר להן את התדמית של מושבה קטנה.
לעומת זאת, המועצות מטולה, מגדל ויסוד המעלה כן מוגדרות כמועצות מקומיות למרות מספר תושביהן הקטן, כדי להעניק יחס מיוחד למושבות הוותיקות בישראל.
ורד רמון-ריבלין
ורד רמון-ריבלין (נולדה ב-7 בנובמבר 1967) היא עיתונאית ישראלית.
ביוגרפיה
רמון-ריבלין היא בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה ותואר שני במנהל עסקים. בשנת 1991, החלה את הקריירה שלה כשערכה את המגזין "עולם האופנה", לאחר מכן עבדה בעיתון "אלקטרוניקה" העוסק בנושאים טכנולוגיים ומשנת 1994 הייתה לעורכת העיתון. בהמשך שימשה ככתבת בעיתון הכלכלי "טלגרף".
באוקטובר 2007 נישאה לפוליטיקאי חיים רמון.
ב-2009 הנחתה בערוץ 2 את התוכנית "סטארט-אפ מדינה".
בנובמבר 2020, בעקבות משבר הקורונה והעמקת ההפסדים של העיתון גלובס, נסגר מוסף "ליידי גלובס", ורמון-ריבלין הודיעה כי החליטה לעזוב את העיתון.
בפברואר 2021, רדיו תל אביב השיק פודקאסט בשם "המשפיעות", בהובלת רמון-ריבלין.
קישורים חיצוניים
מבחר ממאמריה
אה"מ ארבוס (1826)
אוניית הוד־מלכותו "אֶרֶבּוּס" (באנגלית: HMS Erebus) הייתה ספינת הרעשה מדגם "הֶקְלֶה" של הצי המלכותי הבריטי. היא תוכננה על ידי סר הנרי פיק, ונבנתה במספנת הצי בפמברוק דוק שבויילס ב-1826. האונייה נקראה על שמו של "אֶרֶבּוּס" ("הַמַחְשָׁךְ") מן המיתולוגיה היוונית, בנם של כאוס וניקס.
האונייה, בת 372 טונות, חומשה בשתי מרגמות - אחת בקוטר 13 אינץ' (330 מ"מ) והשנייה בקוטר 10 אינץ' (254 מ"מ). בשל המבנה החסון של אוניות מסוגה, השתמשו בהן לעיתים להובלת משלחות חקר אל אוקיינוס הקרח הצפוני והדרומי. "ארבוס" ו"טרור" הובילו את המשלחת של ג'יימס קלארק רוס לאנטארקטיקה בשנים 1839–1843. ב-1845 יצאו השתיים למסע נוסף, הפעם לארקטיקה, כאוניות המשלחת של ג'ון פרנקלין. היה זה מסען האחרון. "ארבוס" ו"טרור" נלכדו בים הקרח, וב-1848 ננטשו ואבדו. חברי המשלחת מתו כולם ברעב ובקור.
שרידי האונייה נמצאו בשנת 2014 על ידי "משלחת מפרץ ויקטוריה" (Victoria Strait Expedition) הקנדית.
Love Wins
Love Wins (בעברית: אהבה מנצחת) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Cry Pretty. השיר יצא לאור ב-31 באוגוסט 2018, על ידי חברת התקליטים קפיטול נאשוויל, כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-14 במצעד שירי הקאנטרי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קארי אנדרווד, ברט ג'יימס ודייוויד גרסיה והופק על ידי אנדרווד ודייוויד גרסיה גם כן. אנדרווד אמרה על השיר כי: "אני חושבת שאנחנו בני אדם טובים מטבענו ואנחנו צריכים לזכור את זה. צריך לזכור שיש אנשים שונים ואנחנו בעצמנו שונים. רציתי שהשיר הזה יעורר תקווה".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-27 מיליון השמעות.
הצלחה
השיר זכה להצלחה נאה, כאשר הגיע למקום ה-14 במצעד שירי הקאנטרי ולמקום ה-26 במצעד שירי הקאנטרי של קנדה. השיר קיבל מועמדות בטקס פרסי ה-CMT, בקטגוריית "הווידאו קליפ הנשי של השנה" ואף זכה בפרס באותו הערב. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מחצי מיליון עותקים במדינה.
בנוסף לכך, דורג השיר במקום ה-50 ברשימה השנתית של מצעד שירי הקאנטרי של בילבורד, שפורסמה בסוף שנת 2019.
The House Is Burning
The House Is Burning הוא אלבום האולפן השלישי של הראפר האמריקאי אייזיאה רשאד. האלבום יצא לאור ב-30 ביולי 2021, על ידי חברות התקליטים טופ דואוג אנטרטיינמנט ווורנר רקורדס. האלבום מכיל הפקות של מספר מפיקים, בהם דווין מאליק, הוליווד קול, J.LBS וקני ביטס, בין היתר. הופעות האורח כוללות את חבריו של רשאד לטופ דואוג אנטרטיינמנט, ג'יי רוק וסיזה, וכן ליל עוזי ורט, דיוק דוס, סמינו, אמינדי ו-6lack, בין היתר.
רקע
רשאד חשף לראשונה את תוכניותיו להוציא את אלבום האולפן השני שלו באמצעות סדרת ציוצים בטוויטר באוקטובר 2017. הוא חשף את שם האלבום בשידור חי באינסטגרם במאי 2019, כמעט שנתיים לאחר הכרזתו הראשונית. במהלך תקופה זו, פרסם טיזרים נוספים לאלבום, וניגן קטעים מהקלטותיו דרך פוסטים שונים ברשתות החברתיות, עד שב-22 באפריל 2020, הוא הוציא את הסינגל הראשון שלו מזה ארבע שנים, "Why Worry", כחלק מאירוע קידום מכירות שנערך על ידי טופ דואוג אנטרטיינמנט.
ציין לייזר
ציין לייזר הוא מקור קרינה המפיק אלומת לייזר בתחום בלתי נראה, לסימון והרכשת מטרות. צייני לייזר "מאירים" מטרות באופן ממוקד ומאפשרים לנשק מונחה רוכב קרן לייזר כמו טילים או פגזי ארטילריה מדויקת כמו AGM-114 הלפייר, פגיעה מדויקת במטרות. כאשר מטרה מסומנת על ידי המציין, מופעלות סדרת פעימות מקודדות של אור לייזר המאירות את המטרה. החזרי האור מהמטרה מזוהים על ידי פוד ציון מטרות התר ומחפש קרני לייזר. עם ההרכשה החימוש "רוכב" על הקרן המנווטת אותו לעבר מרכז האות המשתקף. מצייני לייזר מוגבלים בתנאי הראות. כיסוי עננים, גשם או מיסוך עשן העלולים להקשות או לא לאפשר סימון אמין של המטרות.
היישומים הצבאיים בלייזר החלו זמן לאחר קצר המצאתו בשנות ה-60 של המאה ה-20. בנוסף לצייני לייזר הם כוללים שימושים כמו מדי טווח, מערכות-נגד לזיהוי לייזר, מכ"ם לייזר, מערכות לגילוי חל"כ ומערכות התרעה בפני מכשולים למסוקים. הם יכולים להיות מותקנים על מטוסים, כלי רכב, כלי שיט, או נישאים בכף היד.
מערכות מוטסות
חיל האוויר האמריקאי בחר ב-2004 את פוד ציון המטרות של לוקהיד מרטין ה-Sniper ATP. הוא צייד מספר פלטפורמות כגון F-166, F-15E, B-1, B-52 ו-A-10C. הצי האמריקני משתמש כיום פודים של רפא"ל הלייטנינג ו-ATFLIR במגוון מטוסי תקיפה. לייטנינג II נמצא בשימוש נרחב בחיילות אוויר רבים. חיל האוויר הבריטי משתמש במערכת ליטנינג III והצרפתים משתמשים בדמוקלס וב-ATLIS II.
מערכות קרקעיות
בקרי אוויר קדמיים (FAC) של חילות האוויר והצי האמריקאים מפעילים מכשירים קלי משקל כגון AN/PED-1 של נורת'רופ גראמן. זהו מציין לייזר וטווח המספק יכולת לזהות מטרות גם בלילה ובתנאי ראות לקויה, למדוד טווח למטרה ולחשב את מיקומה עם מערכת GPS. המערכת ניתנת לתפעול פשוט וכולה להעביר מידע גם למערכות שדה קרב דיגיטליות אחרות ומאפשרת לייצר מטרות גם לאמצעי לחימה שאינם מונחים.
צייני לייזר בצה"ל
צה"ל הוא בין הצבאות המתקדמים בעולם ביישום מערכות לייזר בשדה הקרב. רוב המערכות פותחו בתעשייה הישראלית. מדי טווח וצייני לייזר של אל-אופ משולבים במערכות נשק לטנקים, למסוקים ולמטוסים - מאוישים ובלתי מאוישים.
בין המערכות ניתן לציין את מערכות בקרת האש לטנקים מסוג ו"בז" ו"גל", את פוד הציון למזל"ט ופוד התקיפה של רפא"ל הלייטנינג למטוסי הקרב. מערכת נוספת LORD - (אנגלית: Lightweight Target Designator Rangefinder) של אל-אופ מותקנת במסוקים למניעת התנגשות במכשולים כמו קווי גבוה מתח ואנטנות ועוד.
"הטכנולוגיה נכנסת לצבא ונוגעת בכל תחום. בעבר מערכות מתוחכמות היו במטוסי קרב, לאחר מכן בכל טנק, ולאט לאט כל חייל לובש על עצמו מערכות שכוללות טכנולוגיות שונות כמו מערכות תצפית ולייזר, מערכות נשק, ניווט, קשר ועוד".
שובר קופות
שובר קופות (באנגלית: Blockbuster) הוא ביטוי מעולם הקולנוע המתאר סרט קולנוע שגרף סכומי כסף גבוהים, שהצליח מאוד מבחינה כלכלית. משמעות הביטוי היא שנפח כמות הכסף הרב שהתקבל בקופה, היה גדול מיכולתה הצפויה להכילו ולכן הסרט "שבר" את ה"קופה" - בלשון הגזמה.
ניתן להחשיב את "מלתעות" (1975) של סטיבן ספילברג ואת "מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה" (1977) של ג'ורג' לוקאס כשוברי הקופות הראשונים, שכן סרטים אלו היו הראשונים שהופצו במספר רב של עותקים, והוקרנו בו-זמנית בבתי קולנוע רבים ברחבי ארצות הברית. עד לצאת שני סרטים אלו לאקרנים, סרטי הקולנוע הופצו במספר מצומצם של עותקים שהועברו ממדינה למדינה ומעיר לעיר.
הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים
הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים הם "אווטאר" (2009) ו-"הנוקמים: סוף המשחק" (2019), עם הכנסות של כ-2.8 מיליארד דולר כל אחד.
בסכומים מותאמים לאינפלציה, הסרט המכניס ביותר מבחינת מכירות הוא "חלף עם הרוח" (1939), עם הכנסות של 1.8 מיליארד דולר בצפון אמריקה (במונחי מחירי כרטיסים של 2019), וכ-3.4 מיליארד דולר ברחבי העולם (במונחי מחירי כרטיסים של 2014).
קתדרלת אוסלו
קתדרלת אוסלו (בנורווגית: Oslo domkirke), לשעבר כנסיית מושיענו (בנורווגית Vår Frelsers kirke), היא הכנסייה הראשית של ב, כמו גם כנסיית הקהילה של מרכז העיר אוסלו בירת נורווגיה. הבניין הנוכחי נבנה בשנים 1694–1697.
ו משתמשות בקתדרלה לאירועים ציבוריים. המבנה נסגר לשיפוצים באוגוסט 2006 ונפתח מחדש במיסה חגיגית ב-18 באפריל 2010.
היסטוריה
במשך כמעט 500 שנה הייתה קתדרלת האלוורדס הכנסייה החשובה ביותר בעיר. לאחר שרפה גדולה באוסלו במהלך 1624, החליט כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק (שליט דנמרק-נורווגיה) להעביר את העיר כמה קילומטרים מערבה כדי להיות מוגן על ידי. בניית כנסייה חדשה החלה בשנת 1632 בכיכר המרכזית בעיר החדשה. לאחר מכן, הוזנחה קתדרלת האלוורדס והיא הלכה והתפוררה.
בשנת 1639 הוקמה הקתדרלה השנייה (Hellig Trefoldighet). קתדרלה זו נשרפה לאחר 50 שנה בלבד, אולם הקתדרלה הנוכחית נבנתה להחליפה. הכנסייה תוכננה ככל הנראה על ידי יורגן וויגרס (Jørgen Wiggers), חבר מועצת המדינה (etatsråd). הקתדרלה הנוכחית הוקמה על מחשוף סלעי קטן בקצה המזרחי של מה שלימים יהפוך לכיכר סטורטורווט (Stortorvet). אבן הפינה הונחה בשנת 1694 והכנסייה הוקדשה בנובמבר 1697.
באוגוסט 2001, הייתה קתדרלת אוסלו מקום חתונתם של הוקון, נסיך נורווגיה ומטה מאריט טג'נסן הויבי.
שיפוץ
הקתדרלה נבנתה מחדש בשנים 1848–1850 על פי תוכנית של האדריכל יליד גרמניה, אלכסיס דה שאטונף (Alexis de Chateauneuf; 1799–1853). אדריכל אחר יליד גרמניה, היינריך ארנסט שירמר (Heinrich Ernst Schirmer; 1814–1887) היה מנהל הבנייה של הפרויקט. כאשר שאטונף חלה בשנת 1850, שירמר שכר את וילהלם פון האנו (Wilhelm von Hanno 1826–1882) כדי להשלים את הפרויקט.
קתדרלת אוסלו שוכנת בכיכר סטורטורווט מצפון / צפון-מזרח ל (הרחוב הראשי של אוסלו), בין קירקה גטה לדרוננינגס גטה. הקצה התחתון של הקתדרלה מוקף בבאזאר (Basarene ved Oslo domkirke), בניין ארוך מעוגל עם מגדל מכוסה נחושת ירוקה כמו הקתדרלה. משולב עם הבאזאר הוא משמר האש (Brannvakten) ששימש כתחנת כיבוי האש הראשית של אוסלו משנת 1860 ועד 1939, אז נפתחה תחנת הכיבוי הראשית של היום בארנה גרבורגס. הקתדרלה, הבאזאר ומשמר האש בנויים לבנים אדומות. גם הבאזאר וגם משמר האש נבנו בשנים 1840–1859 על פי תוכניותיו של אדריכל העיר, כריסטיאן היינריך גרוש (Christian Heinrich Grosch).
השיפוץ הושלם במלאת 900 שנה לעיר בשנת 1950. הכנסייה שוחזרה על פי תוכניותיו של האדריכל. הפנים בסגנון התחייה הגותית הוסר והריהוט המקורי הוחזר. ארנברג עיצב גם את הקפלה בצד הדרומי של הכנסייה. הכנסייה נסגרה באוגוסט 2006 לצורך שיפוץ ונפתחה באפריל 2010 בנוכחות האראלד החמישי, מלך נורווגיה ומשפחת המלוכה הנורווגית.
אליעז סגל
אליעז סגל (נולד ב־11 במאי 1963) הוא ד"ר לפסיכולוגיה קוגניטיבית ומשורר ישראלי.
ביוגרפיה
בגיל 39 עבר טלטלה בחייו לאחר שאובחן כחולה במחלת פרקינסון, והחל לכתוב שירה. מאז פרסם שני ספרים ושיריו מופיעים תדיר בכתבי-עת ספרותיים מודפסים ומקוונים. עניינו בפילוסופיה, לוגיקה ומדע בא לידי ביטוי ברבים משיריו אם כנושא או באופן מטאפורי.