cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפרעה אלקטרומגנטית
היסטוריה
בשנת 1979, הוטלו מגבלות חוקיות על פליטות אלקטרומגנטיות מכל הציוד הדיגיטלי על ידי ה-FCC בארצות הברית בתגובה למספר הגדל של מערכות דיגיטליות שהפריעו לתקשורת קווית ורדיו. שיטות ומגבלות בדיקה התבססו על פרסומי ה-CISPR, אם כי מגבלות דומות כבר נאכפו בחלקים מאירופה.
באמצע שנות ה-80, המדינות החברות באיחוד האירופי אימצו מספר הנחיות מתוך כוונה לנסח דרישות טכניות למוצרים כך שלא יהפכו לחסם לסחר בתוך הנציבות האירופית. אחת מהן הייתה הוראת הקהילה הכלכלית האירופית (89/336/EC) משנת 1989, שחלה על כל הציוד שהוצא לשוק או הוכנס לשימוש. היקפו מכסה את כל המכשירים "העלולים לגרום להפרעה אלקטרומגנטית או שביצועיהם עלולים להיות מושפעים מהפרעה כזו".
זו הייתה הפעם הראשונה שבה הוצבה דרישה חוקית לחסינות אלקטרומגנטית, כמו גם לפליטות אלקטרומגנטיות, על מכשירים המיועדים לכלל האוכלוסייה. אף על פי שעשויות להיות עלויות נוספות הקשורות למוצרים מסוימים כדי להעניק להם רמת חסינות כלשהי, החוק הגדיל את האיכות הנתפסת של מוצרים מכיוון שהם היו מסוגלים לפעול בקרבה למכשירים חשמליים אחרים של העת המודרנית ועם פחות בעיות.
למדינות רבות יש כיום דרישות דומות למוצרים כך שיעמדו ברמה מסוימת של תאימות אלקטרומגנטית (EMC).
סוגים
ניתן לסווג הפרעות אלקטרומגנטיות כדלקמן:
הפרעות אלקטרומגנטיות מוליכות נגרמות ממגע פיזי של המוליכים, בניגוד להפרעות אלקטרומגנטיות מוקרנות, הנגרמות על ידי השראה אלקטרומגנטית (ללא מגע פיזי של המוליכים). בהפרעות מושרות אלו, ההפרעות בשדה האלקטרומגנטי של המוליך לא מוגבלות עוד לפני השטח שלו ויוקרנו גם הרחק ממנו. השראות הדדית בין שני שדות אלקטרומגנטיים מוקרנים תגרום גם להפרעה אלקטרומגנטית.
הגדרת איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי
הפרעה במשמעות של "הפרעה אלקטרומגנטית", או במשמעות של "הפרעה בתדר רדיו" ("EMI" או "RFI") היא – על פי "סעיף 1.166" של תקנות הרדיו (RR - Radio Regulations) של איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי (ITU)  – "השפעה של אנרגיה לא רצויה, עקב שילוב של פליטות, קרינות או השראות, על קליטה במערכת תקשורת רדיו, המתבטאת בפגיעה בביצועים, פרשנות שגויה או אובדן מידע שניתן לחלץ בהיעדר אנרגיה לא רצויה זו".
זוהי גם הגדרה המשמשת מינהלי תדרים לשם הקצאות תדרים והקצאת ערוצי תדר לתחנות רדיו או למערכות, וכן לניתוח תאימות אלקטרומגנטית בין שירותי רדיו שונים.
בהתאם לסעיף 1 של תקנות הרדיו, וריאציות של הפרעות מסווגות כדלקמן:
הפרעות בין מוליכים
הפרעה אלקטרומגנטית מוליכה נגרמת ממגע פיזי של המוליכים, בניגוד להפרעה אלקטרומגנטית מוקרנת שנגרם על ידי השראה (ללא מגע פיזי של המוליכים).
עבור תדרים נמוכים יותר, הפרעות אלקטרומגנטיות נגרמות בדרך כלל על ידי הולכה, ובתדרים גבוהים יותר, על ידי קרינה.
הפרעה אלקטרומגנטית דרך כבל הארקה נפוצה מאוד גם באתרים חשמליים.
רגישויות של טכנולוגיות רדיו שונות
הפרעות נוטות להיות מטרידות יותר בטכנולוגיות רדיו ישנות יותר, כגון אפנון משרעת (AM) אנלוגי, משום שאין להן דרך להבחין בין אותות לא רצויים לבין האות המיועד (באותה רצועת שידור), ובשל האנטנות הרב-כיווניות המשמשות מערכות שידור אלה.
מערכות רדיו חדשות יותר משלבות מספר שיפורים המשפרים את הסלקטיביות. במערכות רדיו דיגיטליות, כגון Wi-Fi, ניתן להשתמש בטכניקות לתיקון שגיאות. ניתן להשתמש גם בטכניקות של ספקטרום פזור (spread spectrum) וקפיצת תדר (frequency hopping) - FHSS, בשילוב עם איתות אנלוגי ודיגיטלי כאחד כדי לשפר את ההתנגדות להפרעות. נוסף לכך, מקלט בעל כיווניות גבוהה, כגון אנטנה פרבולית, יכול לשמש לבחירת אות אחד בחלל, ללא כל אותות אחרים.
הדוגמה הקיצונית ביותר לשידור דיגיטלי בספקטרום רחב (spread spectrum) עד כה היא טכנולוגיית UWB, המציעה שימוש בחלקים גדולים של ספקטרום הרדיו באמפליטודות נמוכות להעברת נתונים דיגיטליים ברוחב פס גבוה. UWB, אם נעשה בו שימוש בלעדי, יאפשר שימוש יעיל מאוד בספקטרום, אך מכשירים שמשתמשים בטכנולוגיה שאינה UWB עדיין לא מוכנים לחלוק את הספקטרום עם המערכת החדשה בגלל ההפרעות שהיא תגרום למקלטים שלהם.
הפרעות למכשירי צריכה
הפרעה אלקטרומגנטית בתדר 2.4 גיגה-הרץ עלולה להיגרם ממכשירים אלחוטיים הפועלים בתקן ה-Wi-Fi מתתי-הסוגים 802.11b ו-802.11g, מהתקני Bluetooth, מצגי תינוקות (baby monitors), מטלפונים אלחוטיים ביתיים (cordless), וממכשירי מיקרוגל.
מכשירים כגון מנועים חשמליים, שנאים, תנורי חימום, מנורות, ספקי כוח וכו', כולם גורמים להפרעות אלקטרומגנטיות במיוחד בזרמים מעל 2 אמפר. השיטה הרגילה המשמשת לדיכוי הפרעה היא על ידי חיבור נגד ולאחר מכן קבל (snubber netowork), על גבי זוג מגעים. אף על פי שזה עשוי להציע הפחתה צנועה בזרמים נמוכים מאוד, שיטה זו אינה פועלת בזרמים מעל 2 אמפר עם מגעים אלקטרומכניים.
ספקי כוח ממותגים יכולים להיות מקור להפרעות אלקטרומגנטיות, אך הפכו פחות לבעיה מכיוון שטכניקות התכנון השתפרו, כגון שילוב של תיקון מקדם הספק.
לרוב המדינות יש דרישות חוקיות המחייבות תאימות אלקטרומגנטית (EMC, או Electromagnetic compatibility): חומרה אלקטרונית וחשמלית עדיין חייבת לפעול כהלכה כשהיא נתונה לכמויות מסוימות של הפרעות אלקטרומגנטיות, ואסור לפלוט קרינה, שעלולה להפריע לציוד אחר (כגון מכשירי רדיו).
איכות אותות רדיו ירדה לאורך המאה ה-21 בערך בדציבל אחד בשנה, ככל שהספקטרום הופך צפוף יותר ויותר. תופעה זו גורמת למירוץ בתעשיית הטלפונים הניידים, שכן חברות נאלצו להקים יותר מגדלים סלולריים (בתדרים חדשים) שגורמים לאחר מכן להפרעות יותר ובכך דורשות יותר השקעה מצד הספקים ושדרוגים תכופים של טלפונים ניידים כדי להתאים להפרעות.
הפרעות אלקטרומגנטיות במעגלים משולבים
מעגלים משולבים הם לעיתים קרובות מקור להפרעות אלקטרומגנטיות, אך הם חייבים בדרך כלל להעביר (couple) את האנרגיה שלהם לאובייקטים גדולים יותר כגון צלעות קירור, לוחות מעגלים חשמליים וכבלים כדי להקרין באופן משמעותי.
במעגלים משולבים, אמצעים חשובים להפחתת הפרעות אלקטרומגנטיות הם: שימוש בקבלים "עוקפים" או "מנתקים" (decoupling capacitors) בכל מכשיר פעיל (מחוברים לאורך ספק הכוח, קרוב ככל האפשר למכשיר), בקרה של זמן העלייה של אותות במהירות גבוהה באמצעות נגדים סדרתיים, וסינון הפינים של ספק הכוח. מיגון (shielding) הוא בדרך כלל מוצא אחרון לאחר כישלון של טכניקות אחרות, בגלל העלות הנוספת של רכיבי מיגון כגון אטמים מוליכים.
היעילות של הקרנה זו תלויה בגובה מעל האדמה (או בגובה מעל המעגל המודפס) ובאורך המוליך ביחס לאורך הגל של האות. בתדרים נמוכים יותר, כמו 133 MHz, הקרינה היא כמעט אך ורק באמצעות כבלי I/O.
חסינות להפרעות ובדיקות
כל מוליך למחצה לא מוגן (למשל מעגל משולב) נוטה לפעול כגלאי עבור אותות רדיו הנמצאים בדרך כלל בסביבה הביתית (למשל טלפונים ניידים). גלאי כזה יכול לפרק את האפנון (demodulate) של תדר גל נושא של טלפון נייד בתדר גבוה (למשל, רצועות GSM850 ו-GSM1900, GSM900 ו-GSM1800) ולהפיק אות בתדר נמוך (למשל, 217 הרץ) לאחר הפירוק. פירוק זה מתבטא בזמזום לא רצוי שנשמע במכשירי שמע כגון מיקרופון, רמקול, רדיו לרכב, טלפונים וכו'. הוספת מסנני הפרעות מובנים או שימוש בטכניקות פריסה מיוחדות יכולה לעזור בעקיפת ההפרעות או בשיפור חסינות RF. חלק מהמעגלים המשולבים (למשל, LMV831-LMV834, MAX9724), מתוכננים לכלול מסנני RF משולבים או משתמשים בעיצוב מיוחד שעוזר להפחית כל פירוק (demodulation) של גלים בתדר גבוה.
הפרעות אלקטרומגנטיות ברדיו-אסטרונומיה
הפרעה אלקטרומגנטית ברדיו-אסטרונומיה, שבה היא מכונה בדרך כלל הפרעת תדר רדיו (Radio Frequency Interference, RFI), היא כל מקור שידור שנמצא בטווח התדרים הנצפה, מלבד המקורות השמימיים עצמם. מכיוון שמשדרים על כדור הארץ ובסביבתו יכולים להיות חזקים פי כמה מהאות האסטרונומי המעניין, הפרעה זו היא דאגה גדולה לביצועי רדיו-אסטרונומיה. מקורות טבעיים של הפרעות, כגון ברק והשמש, מכונים לעיתים קרובות גם כן RFI.
חלק מרצועות התדר החשובים מאוד לרדיו-אסטרונומיה, כמו קו המימן ב-1420 MHz, מוגנים על ידי רגולציה (כלומר השידור בהן אסור). עם זאת, למצפי כוכבים רדיו-אסטרונומיים מודרניים כמו המערך הגדול מאוד (VLA) יש רוחב פס גדול מאוד עליו הם צופים. בגלל המרחב הספקטרלי המוגבל בתדרי הרדיו, לא ניתן להקצות לחלוטין את פסי התדרים הללו לרדיו-אסטרונומיה. לכן, מצפי כוכבים צריכים להתמודד עם הפרעות אלו בתצפיות שלהם.
הטכניקות להתמודדות עם הפרעות רדיו נעות מסינון (פילטרים) בחומרה ועד אלגוריתמים מתקדמים בתוכנה. אחת הדרכים להתמודד עם משדרים חזקים היא לסנן לחלוטין את תדר המקור. זה למשל המקרה של מצפה הכוכבים LOFAR, המסנן את תחנות הרדיו FM בין 90 ל-110 MHz. חשוב להסיר מקורות הפרעות חזקים כאלה בהקדם האפשרי, מכיוון שהם עלולים "להרוות" את המקלטים הרגישים ביותר (מגברים וממירים אנלוגיים-לדיגיטליים), כלומר לגרום לתופעה שבה האות המתקבל חזק יותר ממה שהמקלט יכול להתמודד עמו. עם זאת, סינון רצועת תדרים מרמז שלעולם לא ניתן יהיה לצפות בתדרים אלו עם המכשיר.
טכניקה נפוצה להתמודדות עם הפרעות רדיו באותו רוחב פס של התדר הנצפה, היא שימוש בזיהוי הפרעות בתוכנה. תוכנה כזו יכולה למצוא דגימות בזמן, בתדירות, או במרחב הזמן-תדר שהן מזוהמות על ידי מקור מפריע. לאחר מכן מתעלמים מדגימות אלו בניתוח נוסף של הנתונים שנצפו. תהליך זה מכונה לעיתים קרובות סימון נתונים (data flagging). מכיוון שרוב המשדרים משדרים אותות ברוחב פס קטן ואינם נוכחים באופן רציף בספקטרום כמו ברק, רוב הנתונים נשארים זמינים לניתוח האסטרונומי. עם זאת, סימון נתונים כזה אינו יכול לפתור בעיות עם משדרי פס רחב רציפים, כגון טחנות רוח, משדרי וידאו דיגיטליים (DVB) או משדרי אודיו דיגיטליים.
דרך נוספת להתמודד עם הפרעות רדיו היא להחליט על הקמה של אזור "שקט" אלקטרומגנטית (Radio Quiet Zone, RQZ). אזור כזה הוא אזור מוגדר היטב המקיף מקלטים, שיש לו תקנות מיוחדות להפחתת רעש רדיו לטובת תצפיות רדיו אסטרונומיה בתוך האזור. התקנות עשויות לכלול ניהול מיוחד של הספקטרום או מגבלות צפיפות בשטף ההספק. ההגבלות בתוך האזור עשויים לכסות גם אלמנטים שאינם משדרי רדיו או התקני רדיו. אלה כוללים בקרות מטוסים ושליטה במכשירים המשדרים באופן לא מכוון, כגון מכשירים תעשייתיים, מדעיים ורפואיים, כלי רכב וקווי חשמל. ה-RQZ הראשון לרדיו-אסטרונומיה הוא אזור הרדיו השקט הלאומי של ארצות הברית (NRQZ), שהוקם בשנת 1958.
הפרעות אלקטרומגנטיות במערכות מכ"ם
ההחלטה להשתמש בספקטרום ה-5 ג'יגה-הרץ עבור Wi-Fi הושלמה בוועידת הרדיו העולמית בשנת 2003; עם זאת, הקהילה המטאורולוגית לא הייתה מעורבת בתהליך. המימוש הרופף שלאחר מכן והתצורה השגויה של מנגנון בחירת התדירות הדינאמית של המכ"ם (DFS) גרמו לשיבוש משמעותי בפעולות מכ"ם מזג האוויר במספר מדינות ברחבי העולם. בהונגריה, מערכת מכ"ם מזג האוויר הוכרזה כבלתי פעילה במשך יותר מחודש. בשל חומרת ההפרעות, שירותי מזג האוויר בדרום אפריקה נטשו בסופו של דבר את רצועת C (הרצועה המכסה את התדרים 4 עד 8 ג'יגה-הרץ), והעבירו את רשת המכ"ם שלהם לרצועת S.
טיסה 514 של TWA
הטיסה
הטיסה יצאה מאינדיאנפוליס לוושינגטון די. סי. ועשתה עצירת ביניים בקולומבוס. היא הייתה אמורה לנחות בנמל התעופה רונלד רייגן וושינגטון נשיונל, אך עקב רוחות חזקות שהיו בו, המטוס נשלח לנחות בנמל התעופה הבינלאומי וושינגטון דאלס.
גאורג פון זודנשטרן
גנרל חיל הרגלים גאורג פון זודנשטרן (בגרמנית: Georg von Sodenstern; 15 בנובמבר 1889 – 20 ביולי 1955) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
טיסה 514 של TWA
הטיסה
פקחי התנועה האווירית הודיעו למטוס להנמיך לגובה 2,130 מטרים, אך שכחו להבהיר להם כי הם עדיין נמצאים בשטח לא-בטוח. המטוס המשיך להנמיך להגיע עד לגובה 550 מטרים, כשמההקלטות מתא הטייס שנמצאו ניתן להבחין כי הטייסים לא ידעו האם ניתן לסמוך על פקחי הטיסה או לא. המטוס נתקל בכיסי אוויר קשים ובראות ירודה בשל השלג, והתרסק לבסוף אל המדרון המערבי של מאונט ות'ר במהירות של 425 קמ"ש ובגובה 510 מטרים מעל פני הים. ההר הוא במרחק של כ-50 קילומטרים מיעדו הסופי של המטוס.
המטוס פגע בשורת עצים שהייתה על המדרון, ולאחר נסיעה של כ-150 מטרים הוא פגע בסלע גבוה והתלקח. שבריו היו מפוזרים על פני מאות מטרים, חפצים רבים הושלכו לכל עבר ומספר שרפות עזות פרצו במקום. איש מ-92 האנשים שהיו על המטוס לא שרד.
גאורג פון זודנשטרן
קריירה מוקדמת
פון זודנשטרן נולד ב-15 בנובמבר 1889 בקאסל, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, הצטרף לרגימנט הרובאים ה-62 (שלזיה העילית ה-3), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-25 בפברואר 1915 הועלה לדרגת אובר-לויטננט (סגן), וב-18 באוגוסט 1917 הועלה לדרגת האופטמן (סרן). על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פון זודנשטרן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1920 מונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-6, ובשנת 1924 מונה לתפקיד מטה בקבוצת הארמייה השנייה. בשנת 1928 הועלה לדרגת מאיור (רב-סרן), ובשנת 1932 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט (סגן-אלוף). ב-1 בספטמבר 1934 הועלה לדרגת אוברסט (אלוף-משנה), וב-15 בספטמבר 1935 מונה למפקד הרגימנט ה-65. באוגוסט 1937 מונה לראש מטה הקורפוס ה-6, ב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 בדצמבר 1938 מונה לראש מטה קבוצת הארמייה השנייה.
טיסה 514 של TWA
הטיסה
באותו יום התרסקה גם טיסה 6231 של נורת'ווסט איירליינס, בסמוך לת'יילס שבמדינת ניו יורק.
ועדת החקירה הייתה מפוצלת בדעתה, כשחלקם הטילו את האשמה על צוות הטיסה וחלקם על צוות הבקרה במגדל הפיקוח.
גאורג פון זודנשטרן
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה פון זודנשטרן ראש מטה קבוצת ארמיות C, שהייתה פרוסה בחזית המערבית. ב-1 בפברואר 1940 הועלה פון זודנשטרן לדרגת גנרל לוטננט, וב-6 בפברואר מונה לראש מטה קבוצת ארמיות A, והשתתף עימה במהלך המערכה על צרפת. ב-1 באוגוסט 1940 הועלה פון זודנשטרן לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-22 ביוני 1941 הפך לראש מטה קבוצת ארמיות דרום, עימה השתתף במבצע ברברוסה. ביולי 1942 מונה פון זודנשטרן לראש מטה קבוצת ארמיות B, ב-2 בינואר 1943 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וביולי 1943 פרש מתפקידו והועבר לעתודת המילואים. ב-14 באוגוסט 1943 מונה פון זודנשטרן למפקד הקורפוס ה-83, שהפך ב-26 באוגוסט 1943 לארמייה ה-19, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות G.
טיסה 514 של TWA
הטיסה
ההתרסקות משכה תשומת לב בלתי רצויה למאונט ות'ר, משום ששם שוכן מרכז של הממשלה הפדרלית של ארצות הברית שנועד לאבטחת הממשל במקרה של מלחמה גרעינית.
גאורג פון זודנשטרן
מלחמת העולם השנייה
ב-28 ביוני 1944 פרש מתפקידו, ועזב את הצבא.
שלום לינדנבאום
ד"ר שלום לינדנבאום (1 באוגוסט 1926, כ"א באב ה'תרפ"ו – 29 בינואר 2018, י"ג בשבט ה'תשע"ח) היה איש אצ"ל, חוקר ספרות ושירה, מתרגם ומרצה בחוג לספרות עברית ולספרות כללית באוניברסיטת בר-אילן.
גאורג פון זודנשטרן
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה התגורר פון זודנשטרן בפרנקפורט, והוציא ספרים ומחקרים על המלחמה, עד למותו ב-20 ביולי 1955.
טיסה 514 של TWA
הטיסה
בשנת 2015 יצא סרט דוקומנטרי על פרשת התרסקות המטוס.
אחד מנוסעי המטוס היה רוסקו קרטרייט, שהיה אחד הגנרלים האפרו-אמריקאים הראשונים בצבא ארצות הברית, ששירת במלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה ומלחמת וייטנאם ונהרג בהתרסקות יחד עם אשתו.
שלום לינדנבאום
ביוגרפיה
לינדנבאום נולד בשנת 1926 בשכונת זָכֶנטָה (Zachęta) בעיירה פשיטיק שבמחוז ראדום בפלך קיֶילצֶה של פולין. הצעיר משלושת ילדיהם של דבורה לבית פשיטיצקי ויוסף לינדנבאום. אביו, טכנאי שיניים במקצועו, היה נציג הקהילה היהודית במועצת העיירה וממנהיגי התנועה הציונית בה. אמו ניהלה חנות קטנה. המשפחה חיה בדירת חדר, ששימשה גם כקליניקה לאב.
בהיותו בן חמש החל לינדנבאום להתחנך ב"חדר", כשנתיים לאחר מכן החל ללמוד גם בבית ספר עממי פולני. בהיותו בן עשר, היה עד לפוגרום פשיטיק, עליו כתב לימים: "יהודי פשיטיק, בעלי מלאכה ברובם, לא הצטיינו בעושר ולא בלמדנות, אך הם הצטיינו בלבביות ובתעוזה. הם נתפרסמו בעמידת הגבורה שלהם נגד כל פורע, בכל הזמנים, אשר הגיעה לשיאה בפוגרום של 9 במרץ 1936. עמידה זו בפוגרום, עבורו שילמו הפורעים מחיר דמים כבד (אף שלא הודו בכך מרוב בושה) – ועמידת הגאווה בעונשים הכבדים שהוטלו על היהודים על חוצפתם להשיב לפורעים כגמולם – הקנו לעיירה פרסום בעולם היהודי".
תקוותיו להמשיך ללימודים בגימנסיה נגוזו עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין בשנת 1939. תחת זאת הוא למד בבית עם אחיו הבכור משה, שנאלץ לקטוע את לימודי המשפטים באוניברסיטת ורשה. אחיו, שידע גרמנית, הועסק בתרגום מסמכים עבור מועצת העיירה.
לצורכי הלופטוואפה גורשה אוכלוסיית העיירה כולה בשנת 1940 למחנה וולנוב (Wolanów). בשנת 1942, לאחר ניסיונותיהם להחלים ממחלת הטיפוס, נאלצו שלום ואחיו למצוא מסתור, מכך לקה משה בדיפטריה. על ערש דווי ומתוך הכרה בתבוסה הגרמנית בסטלינגרד אמר משה: "שלום, הגלגל מתחיל להסתובב". במחצית השנייה של שנת 1943 נשלחה שארית המשפחה דרומה לעיירה סטָרָחוֹביצֶה. ב-30 ביולי 1944 נשלחו בני המשפחה בטרנספורט אל מחנה ההשמדה אושוויץ. לינדנבאום ואביו נשלחו למונוביץ (אושוויץ III), שם הועבדו עבור תאגיד הכימיקלים הגרמני אי גה פארבן.
ב-18 בינואר 1945 החל סגל המחנה להתפנות. האם והאחות נשלחו לברגן-בלזן, וביום שחרור המחנה נספתה האם מאפיסת כוחות. האסירים הנותרים הוצעדו בצעדות המוות, לאחר 48 שעות של צעדה הגיעה השיירה של לינדנבאום ואביו לאזור העיר גְליביצֶה, מתוך מהומה שפרצה הצליחו בבריחה יחד עם שבעה אסירים נוספים. בכפר וילצ'ה (Wilcza), ובעזרת בת המקום רוֹזָליָה קָלָבִּיס, מצאו השניים מקלט אצל דוֹרוֹטָה פרֶיילִיך, שם נותרו שבועות מספר. בשנת 1994 הוכתרה משפחת פרייליך בתואר חסידי אומות העולם.
לאחר המלחמה
לינדנבאום ואביו שבו לעיירה ראדום. לינדנבאום חבר לאנשי התנועה הציונית, וביולי 1945 נסע מערבה לווינה. מאוסטריה חצה את הגבול לאיטליה, שם בעת שעבד עם חיל התעבורה של הצבא הבריטי התגייס לארגון האצ"ל. לאחר החלמה מתאונת דרכים, בבית החולים של מילאנו, נסע לרומא לטובת אימונים. במטרה להעפיל לארץ ישראל עלה לינדנבאום בספטמבר 1946 על סיפון האונייה פלמ"ח. לאחר שנתפסה נשלחו אנשיה למחנות המעצר בקפריסין. באפריל 1947 עלה לינדנבאום לארץ ישראל. באותה עת מצאו אביו ואחותו זה את זו בגרמניה, ובשנת 1949 עלו לישראל.
לב פראי (טלנובלה)
לב פראי (בספרדית: Corazon Indomable) היא טלנובלה מקסיקנית שנוצרה על ידי נטלי לרטילוק בשנת 2013 עבור הרשת Televisia בכיכובם של אנה ברנדה קונטררס, דניאל ארנס, אליזבת אלוורז, אינגריד מרטז, רוסיו בנקולס, איגנסיו לופז טרסו, סזאר אבורה, מריה אלנה ולסקו ואלחנדרו טומאסי.
שלום לינדנבאום
בישראל
בארץ ישראל לחם באצ"ל, ולימים התגייס לצה"ל ולחם במלחמת העצמאות. לאחר שחרורו עבד כסוור, ולאחר מכן כשרת בבית ספר יסודי בגבעתיים. למד באופן עצמאי לבחינות הבגרות, ולאחר שעבר אותן עבד כפקיד בבנק.
לב פראי (טלנובלה)
תקציר הסדרה
מיגל מודיע לאוקטביו שמריקרוס נעלמה לאחר מות סבה אוקטביו מגיע לקזינו כדי להשתעשע אבל לא יכול לשכוח את מריקרוס ולא מדמיין שהיא מריה אלחנדרה מנדוסה המנהלת האלגנטית של הקזינו היא למעשה מריקרוס אשתו אוקטביו נכנס למערכת יחסים איתה ונדהם מהדמיון. זמן קצר לאחר מכן מריקרוס נכנסת להריון מאוקטביו אך לא מגלה לו ויולדת ילדה יפה מצבו של אלחנדרו מחמיר והוא מודה שמריקרוס ביתו הוא מת מאושר. מריקרוס עדיין אוהבת את אוקטביו למרות שהוא נטש אותה אוקטביו מתחיל להצטער שהוא נטש אותה עד עז היא עשתה הרבה כסף וקנתה את חוות נרבאז כדי להשפיל את מיגל ולוסיה היא מאלצת את לוסיה להוציא את השטרות מהבוץ כפי שהיא עשתה עם השרשרת. אוקטביו נפרד ממריקרוס ומתחתן עם סימונה (איזדורה גונזלס) לבקשת מיגל ולוסיה החברה המיליונרית של לוסיה כדי שיוכלו להציל את עצמם אחרי כמה זמן לוסיה הלכה לעולמה לאחר שנשרפה למוות שעשתה תאונה עם המונית אוקטביו מנסה לחזור אל מריקרוס לבסוף אוקטביו מתגרש מסימונה ואחרי זה חוזר לדוריס לזמן קצר אך לבסוף הוא עוזב אותה ומתחתן עם מריקרוס וחוזר אליה ואל ביתם לופיטה.
שלום לינדנבאום
בישראל
בשנת 1971, לאחר השלמת עבודת המאסטר, היה למרצה אורח באוניברסיטת אינדיאנה, בבלומינגטון ארצות הברית. פרופ' ברוך קורצווייל, אשר בהדרכתו נכתבה עבודת המאסטר, ביקש לימים מלינדנבאום לשמש כמרצה בחוג לספרות עברית ולספרות כללית באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1980 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה וספרות עברית - הדיסרטציה שלו, "שירת אורי צבי גרינברג: קווי מתאר", עובדה ופורסמה בשנת 1984 כספר.
עבודותיו על אודות הסופר והצייר היהודי-פולני ברונו שולץ הקנו לו מעמד והוא היה לכותב הערך האנציקלופדי אודות הסופר באנציקלופדיה העברית. בשנת 1985 פרסם את הקובץ "קריאת אפר-מִקלה", ובו תרגום של מבחר שירים מאת המשורר יז'י פיצובסקי (Ficowski). במהלך חייו פרסם מאמרים, ותרגם מיידיש, מפולנית ומגרמנית תרגומי שירה וסיפורים קצרים.
לב פראי (טלנובלה)
DVD
Televisia Gropo נמכרה לרומניה בפורמט DVDp
שלום לינדנבאום
מפרסומיו
תרגום:
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
מתרגומיו:
אנדרטת אלכסנדר ברוולד
אנדרטת אלכסנדר ברוולד היא אנדרטה לזכרו של האדריכל, מתכנן בניין הטכניון בהדר הכרמל וראש הפקולטה הראשון לאדריכלות - אלכסנדר ברוולד, ברחוב קלר בכרמל מרכזי בחיפה.
ברוולד נפטר באוקטובר 1930 ומוקירי זכרו החליטו להקים יד זיכרון במקום שבו אהב לשבת ולצייר. את האנדרטה תכנן זאב גסקו שסיים במחזור הראשון של הפקולטה לאדריכלות של הטכניון אשר ברוולד היה מייסדה.
האנדרטה בנויה כגדר וספסל, בצורת משושה עם פשפש קטן, המקיפים ברושים אשר ניטעו שם הרבה לפני הקמת האנדרטה.
על האנדרטה נחקקו כתובות בשלוש שפות: עברית, אנגלית וערבית, ביטוי לרב-תרבותיות בה האמין ברוולד, ובהן נכתבו שמו ותאריכי לידתו ופטירתו הלועזיים והעבריים.
האנדרטה נחנכה ב-26 במרץ 1937 בנוכחות מושל המחוז אדוארד קית'-רוץ', שבתי לוי, הרמן שטרוק - ידידו עוד מגרמניה של ברוולד, אלמנתו וחבריו.
חברה לניהול אוניות
חברה לניהול אוניות היא החברה שאחראית על ניהול ופיקוח על אונייה (Ship Management), כדי שתהיה כשרה להפליג בעיתוי הנדרש. כשהאונייה כשרה לשייט היא תהיה באחריות מנהל תפעול (Operation Manager) שיריץ אותה מבחינה מסחרית בקו ספנות מסוים באופן האופטימלי, כדי להביא רווחים לבעלים ולחוכרי האונייה, לפי הסכם החכירה.
בעבר תפקיד פיקוח על האונייה היה מפוצל לשניים, מפקח טכני ומפקח ימי של אנייה. מאז שנכנס תפקיד DPA (האדם המיועד על החוף) על פי קוד ISM International Safety Management בהאמנה הבינלאומית לבטיחות החיים בים (SOLAS), יש מפקח אונייה אחת שמרכז את כל העבודה. מנגנוני העזר התומכים בעבודת המפקחים הם מאגפים מגוונים: הנדסה, רכש, תיקונים, תוכנה מחשבים ותקשורת, חשמל אוטומציה ובקרה, תקציבים, כוח-אדם ימי, מחלקה ימית ,DPA ביטחון ותיעוד. צוות האונייה מתחלף תקופתית, בעוד שמפקח האונייה אחראי במשך כל חיי האונייה.
רב החובל באונייה והמפקח בחוף פועלים בסמכות בעל האונייה והם חוליה חשובה לתפעול תקין של האונייה ברצף ובבטחה. חברה לניהול אוניות צריכה להיות בעלת ניסיון ימי, בעלת ידע רחב על תחומי הספנות ובעלת יכולת להתמודד עם כל בעיה שעלולה לצוץ.
תחומי אחריות
תחומי אחריות חברה לניהול אוניות:
אמנות
כל הספנות כפופות לאמנות בין לאומיות המוצעות ומאושרות על ידי הארגון הימי IMO וגם תקפות בחוקים על ידי מדינת הדגל של האונייה. כל אונייה בסחר בין לאומי צריכה להיות רשומה ברישום של מדינה וכך האונייה תניף את דגל רישום האונייה ובזאת מדינת הרישום תהיה אחראית לציות האמנות הבין לאומיות.
האמנות החשובות העיקריות לחברה לניהול אוניות, הן האמנה הבינלאומית לבטיחות החיים בים (SOLAS) המתייחסת בכל היבטי הבטיחות וכשר השייט בים, בתוכן קוד ISM ISPS והאמנה למניעת זיהום מאוניות (MARPOL).
רשויות הדגל של האונייה בודקות ברמה שנתית את האונייה שצריכה לעמוד בכל תנאי האמנות. ביקורות רשויות הנמל (PSC) Port State Control אזוריות אשר נהפכו לנפוצות וקפדניות יותר והן הרמה השנייה של ביקורת עמידה בתנאי האמנות לאחר רשויות הדגל. האדם המיועד על החוף Designated Person Ashore של החברה, המנוי לפקח ולעקוב על כל היבטי הבטיחות באונייה ומניעת זיהום, על פי קוד ISM באמנת SOLAS, עובד בשיתוף פעולה הדוק עם חברה לניהול אוניות כדי ליישם ולשפר את מערכת ניהול הבטיחות (SMS) באונייה ולפתור כל בעיה בטיחותית.
פיקוח ופיקוד
האונייה היא בפיקוד ובאחריותו של הקברניט, רב החובל שיש לו סמכות מוחלטת שקיבל באופן חוקי על ידי מדינת הדגל ובעלי האונייה. חברה לניהול אוניות מפקחת על כל פעילות האונייה ומשמשת כיועץ טכני לצוות פיקוד האונייה לפתרון כל בעיה שעלולה להתגלות באנייה. חברה לניהול אוניות נמצא בקשר יום יומי עם פיקוד האונייה על ביצועיה ועל עמידתה בלוח זמנים באמצעות דו"ח צהריים (Noon report) שנשלח כל יום מהאונייה לחברה.
חברה לניהול אוניות, כאחראית על תקינות כל העניינים הטכניים באונייה ועמידה בביקורות סיווג, דואגת למתן שירות תיקונים ואחזקה נדרש לציוד הניווט והתקשורת באנייה. בנוסף, יבדוק את האונייה בפקידות נמל הבית ופעם בשנה יערך ביקורת מקיפה עליה. חברה לניהול אוניות משמשת כיועץ טכני לתביעות ביטוח שונות, עוזר ברמה הטכנית לקיים חקירות תאונות וממלא דוחות להפקת לקחים. היא מספקת גם ייעוץ לתיאום מקצועי ועזרה לציוות אוניות, קיום ראיונות לרבי חובלים ומכונאים ראשיים חדשים לפני עליתם לאנייה. מילוי חוות הדעת על רב החובל והמכונאי הראשי ממולא על ידי המפקח העוקב אחרי כל תקופת השירות שלהם. מפקח אונייה בין היתר הוא האחראי על הטיפול בקבלת אונייה חדשה ובטיפול בגריטת אנייה.
מדרגות אומיישאן
מדרגות אומיישאן (באנגלית: Emeishan Traps) הן מחוז געשי העשוי מבזלת גולשת, משטח בזלת נרחב בדרום מערב סין, שמרכזו במחוז סצ'ואן. מדרגות אלה מכונות לפעמים משטח הבזלת הנרחב של עידן הפרם או משטח הבזלת הנרחב של אומיישאן. כמו מחוזות געשיים אחרים או "מדרגות", גם מדרגות אומיישאן הן שכבות מרובות של סלע יסוד שהתרבד על ידי התפרצויות וולקניות של תימרת מעטפת גדולה. להתפרצויות של מדרגות אומיישאן הייתה השפעה אקולוגית ופליאונטולוגית גלובלית.
מדרגות אומיישאן נקראות על שם הר אומיי, הר בסצ'ואן.
אטימולוגיה
המונח "מדרגות" שימש בגאולוגיה מאז 1785–1795 עבור תצורות סלע כאלה. המונח נגזר מהמילה השוודית למדרגות ("trappa") ומתייחסת לגבעות דמויות המדרגות היוצרות את הנוף של האזור.
גיבוש והתפתחות
ההתפרצויות שייצרו את מדרגות אומיישאן החלו לפני 265 מיליון שנה או קודם לכן. תקופת ההתפרצות העיקרית היא בין 262 ל-261 מיליון שנה, והפעילויות וולקניות הסתיימו לפני 259 מיליון שנה.
מדרגות אומיישאן קשורות לאירוע ההכחדה ההמונית הקפיטנית, הכחדה של בעלי חיים וצמחים שהתרחשה בסוף השלב הקפיטני של התקופה הגואדלופית של תקופת הפרם. אבן גיר בתוך המדרגות מראה שההכחדה מתרחשת מיד מתחת ליחידת ההתפרצות הראשונה, כאשר ההכחדה ההמונית מסומנת בתחילת הוולקניות המתפרצת של אומיישאן. היווצרותם של חומרים געשיים מרמזת על התפרצויות אלימות פראטומגמטיות (מגע מאגמה ומים). הסנכרון בין מדרגות אומיישאן וההכחדה של הקצה הגוואדלופי בוצע כדי לתמוך בטענה של ונסן קורטיו (Vincent Courtillot) ואחרים, לפיה געשיות היא המניע העיקרי של הכחדות המוניות.
וולבי אגיל
וולבי אגיל (שם מדעי: Macropus agilis) הוא מין של יונק כיס מהסוג קנגורו שבמשפחת הקנגוריים החי בצפון אוסטרליה ובדרום-מזרח גינאה החדשה.
מאפיינים
וולבי זה בעל פרווה כתומה עד אפורה ומזכיר במראהו קנגורו אדום אך קטן בהרבה. הזכרים גדולים יותר מהנקבות ומגיעים לאורך ממוצע 85 ס"מ ולמשקל 16—27 ק"ג. הנקבות מגיעות לאורך ממוצע של 7 ס"מ ולמשקל 9—15 ק"ג. לוולבי זנב גמיש וארוך יותר מגופו. האוזניים שחורות וארוכות יחסית ועל הלחיים פס שחור עבה.
הוולבים מצוים באזור צפון אוסטרליה ודרום גינאה החדשה בתחומי יערות פתוחים לחים, בילבונג, ערבות עשב, ביצות ולפעמים גם באזורים חקלאות כמו אדמות מרעה ומטעי קנה סוכר. הם ניזונים בתנוחה שפופה מעשבים לבד או בקבוצות קטנות. באזורים רגישים לטורפים הם יימצאו בחבורות גדולות היכולות לקלוט את האויב בקלות. בעונה היבשה הם ניזונים ממגוון מזונות כמו פרחים, פירות וזרעים שונים, עלים, קליפות עצים ושורשים.
הוולבי גם שותה מים אך באזורים בהם שורצים תניני ים או תניני מים מתוקים הם יעדיפו לחפור מים בשלוליות ברחבי הבילבונג או בקרבת החופים כדי להימנע מטריפה.
קרבות חג המולד
קרבות חג המולד (בגרמנית: Weihnachtskämpfe) או מרד חג המולד (Weihnachtsaufstand) הוא הכינוי שניתן להתנגשות אלימה שנערכה ב-24 בדצמבר 1918 בין כוחות הממשלה המתונים של רפובליקת ויימאר, למורדים מדיוויזיית הצי העממית. המורדים השתלטו על ברלינר שטאדטשלוס וכוחות הממשלה נכשלו בניסיון לעקור אותם משם. לאחר שנהרגו 34 חיילים ואזרחים, החליטו כוחות הממשלה להיכנע לדרישות המורדים.
הקרב היווה תפנית אלימה במהלך המהפכה הגרמנית והיווה נקודת מפנה ביחסים שבין הממשלה המתונה לבין סיעות השמאל הקיצוניות מחד, ובין המיליציות השמרניות של הפרייקור מאידך.
רקע
באמצע 1918 כבר היה ברור שמלחמת העולם הראשונה לא מתקדמת היטב מבחינת הקיסרות הגרמנית. ב-29 באוקטובר התמרדו מלחים מהצי הקיסרי הגרמני כנגד הדרישה לצאת למשימת התאבדות. בהדרגה התפשט המרד בכל רחבי גרמניה. ב-9 בנובמבר התפטר וילהלם השני, קיסר גרמניה ונמלט להולנד. פרידריך אברט ופיליפ שיידמן הכריזו על הקמתה של "רפובליקה גרמנית", אולם מיליציות קיצוניות החלו להתאסף ולהצטייד בנשק בכל רחבי הארץ ובמיוחד בברלין. ב-11 בנובמבר הוקמה בברלין "דיוויזיית הצי העממית", שהורכבה ממלחים מורדים שעזבו את קיל. הדיוויזיה הביעה תמיכה בממשלה, ולפיכך אברט הניח לחייליה להתבצר בברלינר שטאדטשלוס ואף לשדוד את חפצי משפחת המלוכה. עם זאת, בהדרגה נטתה הדיוויזיה לכיוון השמאל הרדיקלי, במיוחד לכיוון ליגת הספרטקיסטים.
בהדרגה החלו להגיע לברלין כוחות צבא סדירים בפיקודו של אוטו ולס, שהחליט להשיב את הסדר לעיר. הוא החל לפעול בחשאי לפירוק הדיוויזיה. הוא הורה לאנשיה לעזוב את הארמון ולצמצם את מספר אנשיה מ-1,000 ל-600. במטרה לאלץ אותם לציית, הוא עיכב את השכר שהובטח להם בידי הממשלה. חיילי הדיוויזיה סירבו לציית וניסיונות התיווך עם הממשלה כשלו.
תחילת העימות
ב-23 בדצמבר הגיעו מפקדי הדיוויזיה לפגישה עם מועצת צירי העם בלשכת קנצלר הרייך. הפגישה הסתיימה ללא תוצאות. הפוליטיקאים דרשו מחיילי הדיוויזיה להעניק להם את מפתחות הארמון, והמפקדים עזבו את הקנצלרייה. כעבור כמה שעות חזרו המפקדים עם המפתחות, אך גם עם קבוצת חיילים חמושים שהתבצרה מול הקנצלרייה. הם סגרו את כל הגישות למתחם וחתכו את קווי הטלפון. כל ששת חברי מועצת צירי העם הפכו לשבויים. החיילים המשיכו וצעדו אל משרדו של ולס. שומריו פתחו באש והרגו שלושה מאנשי הדיוויזיה. השומרים הצליחו לחדור פנימה ולחטוף את ולס ושניים מקציניו. הם גררו אותם אל אורוות הארמון והתעללו בהם. כמו כן הם בזזו את הקופה של ולס ולקחו את המשכורת שהובטחה להם.
אברט השתמש בקו טלפון סודי שלא עבר דרך המרכזייה כדי להתקשר למפקדת הצבא הגרמני בקאסל. הגנרל קורט פון שלייכר ענה לו והבטיח לשלוח כוחות צבא כדי לדכא את המרד. כוחות צבא מפוטסדאם ובבלסברג נקראו במהירות לבוא לברלין כשהם מצוידים בכמה קני ארטילריה. לחיילי הדיוויזיה נודע על התקרבות החיילים, אולם מסיבות שאינן ברורות עד ימינו, לא פרץ קרב באותו יום. חיילי הדיוויזיה חזרו לארמון, בעוד החיילים הסדירים התמקמו בטירגארטן. לפנות בוקר הורה אברט לחיילים להתחיל במתקפה. לימים טען אברט שעשה זאת כדי להציל את חייו של ולס, אולם ישנן עדויות שבשלב הזה ולס כבר שוחרר והתייצב במשרדו של אברט. לימים נטען כי אברט קיבל שיחת טלפון מאיימת מווילהלם גרנר שאיים להפסיק את שיתוף הפעולה של הצבא עם הממשלה אם לא יינתן לצבא לדכא את המרד.
הקרב
החיילים הציבו את קני הארטילריה בשלוספלאץ ופתחו באש על הארמון. 50 פגזים נורו והמבנים ספגו נזק כבד. עם זאת חיילי הדיוויזיה איבדו אנשים בודדים והחזירו אש באמצעות מקלעים. בשעה תשע החלו להתאסף באזור המוני אזרחים חמושים מרבעי הפועלים שקראו לחיילים להפסיק להילחם. בסביבות השעה עשר החליטו שני הצדדים על שביתת נשק כדי לפנות את הנשים והילדים מאזורי הקרב. מיד לאחר מכן התחדש הקרב ביתר אכזריות.
חיילי הדיוויזיה קיבלו תגבורת משמעותית מאזרחים חמושים שהצטרפו אליהם, כמו גם ממיליציות רדיקליות נוספות. לפי דיווחים מסוימים, אפילו חלק מהחיילים חצו את הקווים והצטרפו למורדים. לקראת הצהריים התעייפו שני הצדדים. החיילים קיבלו הבטחה שיוכלו לסגת בלי שיזנבו בעורפם, והמורדים המשיכו להחזיק בארמון אולם נסוגו מעמדות הקרב אל המגורים. שני הצדדים לקחו עמם את מתיהם ופצועיהם, כך שאין הערכות מדויקות באשר למספר הנפגעים. עם זאת, הדעה המקובלת גורסת ש-23 חיילים נהרגו ו-53 נפצעו, לעומת 11 מורדים שנהרגו ו-23 נפצעו.
אחרית
אברט הזדעזע מתוצאות הקרב והחליט להגיע למשא ומתן עם המורדים. סוכם כי הדיוויזיה לא תפורק, ותצורף בשלמותה לצבא הגרמני החדש שיוקם. כמו כן הסכים אברט להעניק לחיילי הדיוויזיה את המשכורת שדרשו. עם זאת, חיילי הדיוויזיה הסכימו לעזוב את הארמון.
המרד היווה גם מכה פוליטית חמורה עבור אברט. אף על פי שחיילי הדיוויזיה היו אלו שהחלו באלימות, דווקא אברט נתפס כמי שהשתמש באלימות מופרזת וספג ביקורת רבה מצד גורמי השמאל הקיצוני בגרמניה. ב-29 בדצמבר ויתרו נציגי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית של גרמניה - שעד אז היו בני בריתו הטבעיים של אברט, על חברותם במועצת צירי העם. הספרטקיסטים מצדם הכריזו על הקמת המפלגה הקומוניסטית של גרמניה. לנוכח הפילוג העמוק בשמאל הגרמני, אברט נאלץ לחפש בני ברית דווקא בימין. המרידה גם הבהירה לאברט שהצבא הגרמני המפורק של אחרי מלחמת העולם הראשונה, אינו מסוגל לשמר את הרפובליקה הטרייה, ומעתה הוא נאלץ להסתמך על המיליציות של הימין הקיצוני.
בינואר 1919 פתח השמאל הקיצוני במרד נוסף "מרד הספרטקיסטים". דיוויזיית הצי העממית הצטרפה גם למרד הזה. הצבא, בסיוע הפרייקור, דיכא את המרד באגרסיביות. דיוויזיית הצי העממי פורקה וחלק מאנשיה נרצחו בידי הפרייקור.
סבסטיאן אסטבנס
ביוגרפיה
סבסטיאן אסטבנז הוא בנו של המפיק אנריקה אסטבנז ואחיה של השחקנית סול אסטבנז. בשנת 2004 התחתן עם הדוגמנית איוונה סאקוני. בשנת 2007 נולדה בתו הבכורה פרצ'סקה ובשנת 2011 נולד בנו השני בנסיו בשנת 2015 נולד בנו השלישי ולנטין.
תחילת קריירה
את הקריירה שלו החל בשנת 1996 כאשר שיחק בסדרה Gino בתפקיד רולו. בשנת 1998 שיחק בטלנובלה La nocturna ("לילה") בתפקיד כריסטיאן. בשנת 1999 שיחק בטלנובלה Como vos y yo ("את ואני") בתפקיד וילי. בשנים 2000–2001 שיחק בטלנובלה Los Buscas De Siempre ("מחפשים תמיד") בתפקיד בטו סנטנה. בשנת 2001 שיחק בסדרה PH propiedad horizontal ("דירות") בתפקיד חוליאן. ב-2002 שיחק בטלנובלה Franco Buenaventura, el profe ("החופש של המורה בואנוונטורה") בתפקיד נצ'ו .ב-2003 שיחק בטלנובלה Infieles ("הבוגד").בתפקיד. בשנת 2004 שיחק בסדרה Los pensionados ("הגמלאים") בתפקיד לוצ'ו. בשנת 2005 שיחק בטלנובלה Amor en custodia (אהבה במעצר) בתפקיד ניקולס פצ'סקו. בשנת 2006 שיחק בטלנובלה המקסיקנית Amor en custodia "(אהבה במעצר") בגרסה המקסיקנית בתפקיד מאורו מנדוסה. בשנים 2006 - 2007 שיחק בטלנובלה La ley del amor ("חוק האהבה") בתפקיד לוקאס .בשנת 2008 השתתף בקומדיה " כולם מוצאים את חואן" בתפקיד מיסמו. בשנים 2009 - 2010 שיחק בטלנובלה Herencia de amor ("מורשת של האהבה") בתפקיד פרדו סוסה. בשנת 2011 שיחק בטלנובלה Cuando Que vos me sonrisa ("שאת מחייכת אליי) בתפקיד מריטו. בשנת 2012 שיחק בטלנובלה La dueña ("הבעלים") בתפקיד מרקוס גררו. בשנים 2012 -2013 כיכב בסדרה Dulce Amor ("אהבה מתוקה") לצד קרינה סמפיני, חואן דרטס, וסול אסטבנס בתפקיד מרקוס גררו. בשנת 2014 כיכב בטלנובלה Camino el amor ("דרך לאהבה") לצד קרינה סמפיני .בשנת 2015 שיחק בסדרה Fronteras ("גבולות) בתפקיד מרקוס גררו. בשנת 2016 השתתף בתוכנית האירוח של סוסנה חימנס בתפקיד ג'יני המנורה/ג'ק והאפונים. בשנת 2018 שיחק בסדרה Golpe al corazón (דופק הלב) בתפקיד רפאל טורו לצד אלאונורה וקסלר.
דיסקוגרפיה של שון מנדס
הזמר והיוצר הקנדי שון מנדס הוציא שלושה אלבומי אולפן, שני אלבומי הופעה, שתי מהדורות מחודשות, שלושה מיני-אלבומים, 20 וידאו קליפים, 23 סינגלים (כולל שניים כאמן מתארח) ושמונה סינגלים שיווקיים. כל אלבומי האולפן שלו הגיעו למקום הראשון בקנדה ובארצות הברית.
מנדס הוציא את הסינגל הראשון שלו "Life of the Party" ביוני 2014, שהגיע לראשונה ל-25 הגדולים של מצעד הבילבורד הוט 100 האמריקני, מה שהפך אותו לאמן הצעיר ביותר שסינגל הבכורה שלו הגיע ל-25 הגדולים במצעד. לאחר מכן הוציא לאור את המיני-אלבום ביולי 2014, The Shawn Mendes EP, שהגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד 200.
אלבום הבכורה שלו, Handwritten, הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 עם 106,000 עותקים בשבוע הראשון שלו. "Something Big" יצא לאור כסינגל השני מתוך האלבום ב-7 בנובמבר 2014, ובסופו של דבר הגיע למקום ה-80 במצעד. הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Stitches", הפך ללהיט בינלאומי, והגיע למקום הראשון בבריטניה, למקום הרביעי בבילבורד הוט 100 האמריקני והפך לסינגל הראשון שלו במצעד הסינגלים של בריטניה והראשון שהגיע ל-10 הגדולים בארצות הברית. בנובמבר 2015 הוציאו מנדס וקמילה קביו, שהייתה אז חברה בלהקת פיפת' הרמוני, את שירם המשותף "I Know What You Did Last Summer". השיר נכלל בהוצאה המחודשת של Handwritten.
מנדס הוציא בשנת 2016 את אלבום האולפן השני שלו, Illuminate, שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 האמריקאי עם 121,000 מכירות עותקים בשבוע הראשון. הסינגל הראשי שלו "Treat You Better" הגיע למקום השישי בהוט 100, הסינגל השני "Mercy" הגיע למקום ה-15, והסינגל השלישי "There's Nothing Holdin' Me Back" הגיע גם הוא למקום השישי.
במרץ 2018 הוציא לאור מנדס את "In My Blood" כסינגל הראשי מתוך אלבומו השלישי. השיר הגיע למקום 11 ב"הוט 100". למחרת יצא לאור הסינגל השני שלו "Lost in Japan". הוא הוציא לאור את "Youth", "Where Were You in the Morning?", ואת "Nervous" כסינגלים בחודש מאי. באותו חודש הוא הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, Shawn Mendes, שהגיע אף הוא למקום הראשון בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ומספר מצעדים אירופאים. בשנת 2019, מנדס הוציא לאור את שיתוף הפעולה השני שלו עם קמילה קביו, "Señorita", שהגיע לראש מצעד הבילבורד הוט 100. ברחבי העולם מכר למעלה מ-10 מיליון אלבומים, 100 מיליון סינגלים, וצבר למעלה מ-11 מיליארד השמעות שירים בפלטפורמות הסטרימינג ו-7 מיליארד צפיות ביוטיוב.
עמית חיו
עמית חיו (נולד ב-8 באפריל 1970) הוא זמר, מוזיקאי ויוצר ישראלי.
ביוגרפיה
חיו הוא בן הזקונים במשפחה בת שישה אחים ואחיות. אחד מאחיו הוא יובל חן, צלם העיתון "ידיעות אחרונות". עמית חיו גדל והתחנך במושב חקלאי פדיה.
בגיל 16 הצטרף ללהקת המחול הייצוגית של העיר לוד בה רקד שנתיים. למד פיתוח קול והופיע בברים. בגיל 18 התגייס ושירת בצבא הגנה לישראל בחיל האוויר והחל לכתוב את שיריו הראשונים. ב־2006 סיים תואר ראשון בתיאטרון באוניברסיטת תל אביב. אחרי לימודי התואר ועד שנת 2013 הוא זנח את המוזיקה והתיאטרון, לקח קורסים רבים בעיצוב ומיתוג גרפי ועיצוב אופנה ועסק בעיצוב גרפי.
ב־2013 החל לממש את אהבתו למוזיקה. הוא החל לקחת ב"רימון" סדנאות להעשרה ופיתוח הקול, ולמד שיעורים פרטיים במשך 4 שנים ברציפות אצל תמי קצין. במקביל החל לחרוש את הארץ בהופעות קאברים רבות בשפות שונות עם קלידנים שונים באירועים פרטיים וציבוריים במושבים, קיבוצים, ערבי חברה, דיור מוגן ומקומות הופעה נוספים.
בשנת 2006 יצר יחד עם הזמרת חנה צרפתי והפסנתרן עידן דוד את מופע השנסונים הצרפתיים שהתחיל בשם "המופע – שירי שנסון צרפתיים" וממשיך עד היום בשמו הנוכחי "משאנז אליזה לישראל". הופעתו הראשונה של ההרכב הייתה ב־2006 בתיאטרון הסימטה ביפו. המופע רץ בהצלחה רבה בתיאטרון, מדי חודש, במשך שנתיים רצופות. ובמקביל הופיע ההרכב גם באולמות אחרים בארץ כמו תיאטרון החאן בירושלים עד שנת 2010, ב"גן אפולוניה", "קפה ביאליק" ועוד. ההרכב מופיע עד היום באירועים פרטיים וציבוריים ברחבי הארץ.
בינואר 2007 הוציא לאור את הסינגל הראשון שלו, "את מצפה", שזכה גם לווידאו קליפ ושודר בתחנות הרדיו והטלוויזיה. הסינגל יצא במסגרת אלבום הבכורה של עמית, "עולם של יופי", שיצא לאור באוקטובר 2007 וזכה לביקורות חיוביות מצד התקשורת. האלבום השני "נפתח לעולם חדש" יצא בינואר 2010 והביא איתו את השיר "את עדיין יפה" שנרקד והוצג בסרט אירופאי שנקרא: Symbiofaerietaxiplasm או בשמו הגרמני: oder die Feen von Hadres. עמית הוזמן כאורח כבוד להקרנת הבכורה של הסרט בווינה.
בנובמבר 2014 יצא לאור ספרו הראשון של עמית "דואר נע פריז – רמלה" בהוצאת הדובדבן. רומן זה מגולל את סיפורה של הטרנסקסואלית בשם עינת באמצעות מכתבים שהיא שולחת לפריז לחבר שלה לשעבר יגאל. בעולם המושגים של משפחתה המושג "טרנסג'נדריות" אינו קיים, והוריה מסרבים להיפגש עמה, על אף ניסיונותיה. יום אחד היא פוגשת את מושא אהבת נעוריה, אהוד, שאינו יודע שהוא מתאהב בעצם בחברו מהעבר, ומכאן הכל הולך ומסתבך. הספר תורגם לאנגלית ונמכר במהדורתו הדיגיטלית באמאזון בשם: Exchange of Letters Paris-Ramla.
באפריל 2017 יצא לאור אלבום נוסף של חיו יחד עם הזמרת חנה צרפתי. אלבום שהוקלט בהופעה חיה בתיאטרון החאן. האלבום נקרא "משאנז אליזה לישראל" והוא הושק במופע חגיגי בקפה ביאליק לרגל חגיגות 11 שנה למופע. בפברואר 2019 הוציא לאור את אלבומו הרביעי "אוהב את הנותר". בין שירי האלבום והמופע ניתן למצוא את השיר "תן לי את השקט" שבתי ספר רבים בארץ אימצו אותו לטקסי יום הזיכרון. השיר גם נרקד בחוגי ריקודי עם בישראל ובעולם. את הריקוד יצרה הכוראוגרפית כרמית שימקו. באלבום גם נמצא שיר החופות המקורי והגאה "תישא אותי לגבר", אותו עמית ביצע במצעד הגאווה ברחובות, ימים בודדים לאחר יציאתו לאור. עוד באלבום עיבוד מחודש וגאה ל"גידי" של שרון ליפשיץ, ועיבוד מחודש גם לשיר "אתה קורא לי" של עפרה חזה. האלבום יצא בפברואר, סמוך ליום הולדתה של עפרה חזה, כמחווה של עמית לזמרת האהובה עליו. בין תחומי הבמה והיצירה הוא עוסק גם בכתיבה. הוא כתב תסריטים ומחזות שעדיין לא פורסמו. הוא עוסק במיתוג ועיצוב גרפי לעיתונות, מגזינים ועסקים שונים. כמו כן יצאו לרדיו, לתקשורת ולאינטרנט סינגלים ושירים רבים נוספים של עמית, שלא נכללו בארבעת אלבומיו, אותם הוא כתב או שר במסגרת פרויקטים מוזיקליים שונים ועדיין ממשיך להופיע כזמר לאירועים פרטיים וציבוריים.
חיו חי בזוגיות עם בן זוגו והם מתגוררים ברמת גן.
רשויות מקומיות של ליטא
רשויות מקומיות של ליטא (בליטאית: Lietuvos savivaldybės; ביחיד savivaldybė – רשות מקומית, בתרגום מילולי: שלטון עצמי) הן יחידות מנהליות משניות בחלוקה המנהלית של ליטא עד 2010 ויחידות מנהליות ראשיות מאז, ובסך הכל מחולקת ליטא כולה ל-60 רשויות מקומיות. רשויות מקומיות מחולקות מצידן ל-546 סניוניות (בליטאית ביחיד: Seniūnija) שהן הדרגה הנמוכה ביותר מבין דרגות החלוקה המנהלית של ליטא.
רשימת מחוזות ליטא וחלוקתם לרשויות המקומיות
(בסוגריים: שמות המחוזות כאשר הם שונים בספרות העברית)
מחוז אליטא
מחוז אליטא מחולק ל-5 מחוזות משנה:
מחוז וילנה
מחוז וילנה מחולק ל-8 מחוזות משנה:
מחוז טאורגה
מחוז טאורגה מחולק ל-4 מחוזות משנה:
מחוז טלז
מחוז טלז מחולק ל-4 מחוזות משנה:
מחוז מריאמפולה
מחוז מריאמפולה מחולק ל-5 מחוזות משנה:
מחוז פוניבז'
מחוז פוניבז' מחולק ל-6 מחוזות משנה:
מחוז קובנה
מחוז קובנה מחולק ל-8 מחוזות משנה:
מחוז קלייפדה
מחוז קלייפדה מחולק ל-7 מחוזות משנה:
מחוז שיאוליאי
מחוז שיאוליאי מחולק ל-7 מחוזות משנה:
אוליבר טוויסט (מיני-סדרה, 2007)
אוליבר טוויסט (באנגלית: Oliver Twist) היא מיני-סדרה בריטית משנת 2007, עיבוד לרומן "אוליבר טוויסט" מאת צ'ארלס דיקנס, שכתבה שרה פלפס וביים קוקי ג'ידרויק. הסדרה כוללת חמישה פרקים ושודרה בערוץ BBC One החל מ-22 בדצמבר 2007. בארצות הברית שודרה הסדרה ברשת PBS בפברואר 2009 בשני חלקים בני תשעים דקות. באוסטרליה שודרה הסדרה בערוץ ABC1 בדצמבר 2009.
הפקה
צילומי הסדרה נערכו במאי 2007. הסצנה בה אוליבר מבקש עוד מנת מזנון צולה במספנות ההיסטוריות בצ'טהאם.
הבדלים בין הספר לסרט
בעיבוד זה נערכו שינויים משמעותיים מהמקור הספרותי, הן בהתרחשויות והן בקשרים המשפחתיים.
בסדרה רוז מיילי גרה עם מר בראונלו והיא פונה אליו כאל "דוד", אבל מסבירה שהוא למעשה האפוטרופוס שלה, שלקח תחת חסותו אותה ואת אחותה אגנס כאשר מתה אמם. אחותה נעדרת כבר שנים רבות, ועדיין ממשיכים לחפש אותה. מר בראונלו הוא חלק מהמשפחה מכיוון שנאמר שאדוארד מונקס הוא הנכד שלו. בספר מונקס מגלה שאוליבר הוא אחיו למחצה, שנולד לאנגס מיחסיה עם אביו. מונקס מנסה לגרום למותו של אוליבר כדי שלא יתבע את הירושה שלו. מכאן מסתבר שאוליבר הוא הנכד של בראונלו, בנוסף להיותו אחיין של רוז, ואחיו למחצה של מונקס. בניגוד לרומן שבו מונקס מתואר כלא מושך, עצבני ופחדן הסובל מאפילפסיה, בסדרה הוא נראה אדם מושך מניפולטיבי וערמומי, שמחזר אחרי רוז בכוונה להתארס לה. היא בבירור אינה מחבבת אותו.
ננסי בגרסה זאת היא דמות אם לאוליבר, הרבה יותר מאשר ברומן, בגרסה המוזיקלית או בסרט בבימויו של דייוויד לין, שבו היא אינה מביעה דאגה כלשהי לגביו. בעיבוד זה מ-2007 ננסי כל הזמן מטפלת באוליבר ודואגת לצרכיו (היא בשלב מסוים אפילו נושקת לו בעדינות).
כשסייקס מנסה לשדוד את הבית ומכוונים אליו רובה, הוא משתמש באוליבר כמגן, וגורם לפציעתו. אוליבר מוחזר למאורה של פייגין להחלים, בניגוד לרומן בו הוא מטופל בבית משפחת מיילי בכפר. ננסי היא זו שמספרת לרוז ולמר בראונלו הספקן על מקום הימצאותו של אוליבר. דבר זה גורם למותה בידיו של סייקס. רוח הרפאים שלה רודף אותו כשהוא חוזר ללונדון עם אוליבר, והוא בוחר לתלות את עצמו כדי להימלט מההמון שרודף אחריו.
בינתיים מר בראונלו ורוז מגלים את המניעים הרצחניים של מונקס. הסב מתכחש אליו והוא נשלח לאיי הודו המערביים. אוליבר שהצליח להימלט ממלתעותיו של סייקס מתקבל בברכה בביתו של בראונלו. ארטפול דודג'ר, ולא אוליבר, הוא זה שמבקר את פייגין בבית הסוהר והולך לראות את ההוצאה להורג הפומבית. הכלב של סייקס מוצא את דודג'ר והשניים נעלמים אל תוך ההמון. בגרסה זו פייגין מביע דאגה אמיתית לשלומו של אוליבר.
מנורת שבת
מנורת שבת (בגרמנית: Sabbatampel או Sabbatlampe; בצרפתית: Lampe de Chabbat), המכונה גם יוּדֶנשטֶרן (בגרמנית: Judenstern = כוכב היהודים, או כוכב יהודי, על שם הצורה שיוצרים קני המנורה), היא מנורת שמן גדולה ובעלת זרועות, התלויה מהתקרה, אשר שימשה להאיר את שולחן ליל שבת בבית היהודי.
הדגם הקלאסי שהיה נפוץ מאוד במערב אירופה היה בעל מראה כוכב שנוצר מהקנים-זרבוביות שהחזיקו את הפתילות (דוגמאות שלו, עשויות פליז, מהמאות ה-18 וה-19 נפוצות למדי במוזיאונים יהודיים) ובתחתיתו כלי לקיבול השמן. חלק מהמנורות נתלו עם גלגלת שאיפשרה להעלות את המנורה לגובה החדר כדי שלא תהיה נגישה בשבת עצמה משום גזרת "שמא יטה".
במאה ה-21 משמשות מנורות שבת רבות כפריטי וינטאג', ויש שהן עוברות תהליך חישמול הכולל חיווט חשמלי והתקנת בתי מנורה לשימוש בנורה חשמלית.
מנורות עתיקות ומפורסמות
הדגם העתיק ביותר של מנורת שבת המוכר כיום נמצא באוצרות קתדרלת העיר ארפורט והוא מתוארך לסביבות שנת 1200. עותקים של הדגם מוצגים במוזיאון בית הכנסת הישן בארפורט ובקתדרלה. האיורים על הדגם והמבנה שלו מעידים על מוצאו היהודי. הדגם המוצג בקתדרלה משמש כיום ל"נר תמיד" ולא ברור כיצד הגיע לשימושו הנוכחי בכנסייה נוצרית.
מנורות נוספות ידועות מהמאות הללו מערים באנגליה שבהן התקיימה קהילה יהודית לפני גירוש יהודי אנגליה. בהן מנורת נחושת המוצגת במוזיאון העיר בריסטול. אין ודאות שכל המנורות המתאימות בצורתן שימשו בבתי יהודים וייתכן שחלקן לפחות שימשו למטרות דומות בקהילות נוצריות.
גלריה
מנורות שבת בעלות צורת כוכב (יודנשטרן) משמשות מוטיב מוכר בציורים של הווי יהודי מהתקופות הרלוונטיות. להלן דוגמאות אחדות (רובן משל מוריץ דניאל אופנהיים ששילב אותן בתמונות רבות שמציגות בתים יהודיים):
<Gallery> קובץ:Lighting the Sabbath Lamp. Amsterdam1695.gif|איור של מנורת שבת, אמשטרדם 1695 קובץ:Moritz Daniel Oppenheim, début du chabbat 1882.jpg|מוריץ דניאל אופנהיים, כניסת שבת, 1882 קובץ:Moritz Daniel Oppenheim - The Return of the Volunteer from the Wars of Liberation to His Family Still Living in Accordance wit... - Google Art Project.jpg|אופנהיים, שובו של המתנדב היהודי ממלחמות השחרור, 1833–1835 (מנורה מיוחדת) קובץ:Amschel Mayer Rothschild (1773-1855) returning the Inventory of the Elector of Hessew who refuses it.png|אופנהיים, מאיר אנשל רוטשילד מחזיר את הפקדון לנסיך הבוחר מהסה, המסרב לקחתו. בערך 1820 ו-1855 קובץ:Moritz Daniel Oppenheim - Purim (Feast of Esther) (Das Purim-Fest) - Google Art Project.jpg|אופנהיים, נשף פורים, 1873 קובץ:Die Gartenlaube (1868) b 629.jpg|אופנהיים, הסוכה, 1868 קובץ:Édouard Moyse La bénédiction de l'aïeul XIXe siècle.jpg|אדואר מואיז, ברכת הסב, המאה ה-19 קובץ:Edouard Moyse, Une pâque juive au Moyen Âge.jpg|אדואר מואיז, פסח יהודי בימי הביניים </Gallery>
יז'י קוסלה
יז'י קוסלה (15 ביולי 1942, צ'נסטוחובה - 7 בינואר 2017, גדיניה) היה גיטריסט, זמר, ומלחין פולני. הוא ידוע בעיקר בכך שהיה בין המייסדים של להקת צ'רבונה גיטרי.
ביוגרפיה
י'זי נולד בוצ'נסטוחובה כאשר העיר הייתה תחת כיבוש נאצי. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה המשפחה עברה לגדיניה. בשנת 1961 יז'י קוסלה הקים את הלהקה הראשונה שלו. בשנים 1962–1964 הוא שירת בצבא שגם שם הקים להקה.
בשנת 1965 הוא היה בין המייסדים של להקת צ'רבונה גיטרי והיה בין מוביליה בשנים 1965–1967. לאחר עזיבת הלהקה, הוא המשיך לנגן, לשיר ולהלחין עד לשנת 1976.
בשנת 1976 יז'י קוסלה בעיקר עבד במועדון לילה. בשנת 1991 הוא חזר ללהקה אותה הקים, עזב אותה בשנת 1993 ובשנת 1999 חזר הבפעם השלישית.
יז'י קולסה כתב מספר שירים שהיו להיטים של הלהקה שהייתה בין הפופולריות ביותר בפולין. הוא הפסיק את הפעילות המוזיקלית בשנת 2015 עקב הידרדרות בבריאותו.
יז'יקלוסה נפטר בגדיניה בשנת 2017.
על הפעילות המוזיקלית הוענק לו עיטור פולני ופעמיים הוא קיבל פרס התרבות מהעיר גדנסק בו פעלה להקת "צ'רבונה גיטרי".
רוברט האבמן
רוברט האבמן (בגרמנית: Robert Havemann; 11 במרץ 1910, מינכן – 9 באפריל 1982, גרונהיידה) היה כימאי, קומוניסט, דיסידנט וחסיד אומות העולם גרמני.
השכלה ומשפחה
רוברט האבמן היה בנם של אליזבט (לבית שנפלדט), שהייתה ציירת, והנס, שהיה עורך וסופר. האבמן החל ללמוד כימיה באוניברסיטת מינכן ב-1929, וב-1931 עבר לברלין והמשיך את לימודיו שם. ב-16 באוקטובר 1935 קיבל דוקטורט בכימיה פיזיקלית מאוניברסיטת פרידריך וילהלם (כיום אוניברסיטת הומבולדט), בברלין.
האבמן נישא לאנטיה האזנקלבר ב-1934. הזוג התגרש ב-1947. שנתיים לאחר מכן נישא האבמן לקארין פון טרוטה. נישואים אלו הסתיימו בגירושי הזוג ב-1966. בין 1962 ל-1971 היה האבמן בקשר עם הסופרת בריגיטה מרטין. ב-1974 נישא האבמן לאנֵדורה (קטיה) גרפה. להאבמן שלושה ילדים מנישואיו השניים ושניים ממערכת היחסים שהייתה לו עם בריגיטה מרטין.
תחת השלטון הנאצי
בין 1937 ל-1943 עבד האבמן בוואפנאמט (Waffenamt), הסוכנות לפיתוח נשק ותחמושת עבור צבא גרמניה הנאצית, בפרויקט לפיתוח גז רעיל. הוא קיבל תואר פרופסור במרץ 1943.
האבמן, יחד עם גרוסקורט, היו ממייסדי תנועת ההתנגדות "האיחוד האירופי" ב-1943, שבה היו חברים גם האדריכל הרברט ריכטר ורופא השיניים פאול רנטש. באמצעו אחיינו, וולפגנג האבמן, היה רוברט האבמן גם בקשר רציף עם מחתרת התזמורת האדומה. בשיאה מנתה תנועת "האיחוד האירופי" כ-50 חברים גרמנים, שהפעילו רשת תקשורת ומידע עם עובדי כפייה זרים ושבויי מלחמה בסביבות ברלין, ונערכה ליום שלאחר המלחמה. במקביל עסקה הרשת בפעילות הומניטרית ובסיוע ליהודים שהצליחו להימלט עד אז מהגירוש למזרח. חברי התנועה סיפקו ליהודים תיעוד מזויף ומחבוא וכן מימון להסתרתם ולאחזקתם. למרות מאמציהם של חברי המחתרת, ככל הנראה לא הצליחו למנוע את מותם של כל היהודים שלהם ניסו לסייע, למעט אשה אחת שגם היא גורשה לאושוויץ, אך שרדה.
לאחר שנודע לגסטפו על פעולותיו המחתרתיות נעצרו האבמן, ריכטר, הזוג גרוסקורט והזוג רנטש ב-5 בספטמבר 1943. אנה-ליזה גרוסקורט ומרגרט רנטש שוחררו כחודשיים לאחר מכן, אך גאורג גרוסקורט, רוברט האבמן, פאול רנטש והרברט ריכטר נידונו למוות ב-16 בדצמבר על ידי בית הדין העממי (פולקסגריכט), בראשות רולנד פרייזלר, באשמת בגידה וסיוע ליהודים. גרוסקורט, רנטש וריכטר הוצאו להורג בכלא ברנדנבורג ב-8 במאי 1944, אך ביצוע גזר דינו של האבמן נדחה שוב ושוב בשל התערבות חבריו ומכריו שהגנו עליו וטענו שעבודותיו ומחקריו בתחום הנשק הכימי חשובים למאמץ המלחמתי. ב-27 באפריל 1945 שוחרר האבמן על ידי הצבא האדום.