cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שנג'ואו 9
שנג'ואו 9 (בסינית מפושטת: 神舟; בפין-יין: shénzhōu) היא חללית סינית ששוגרה לחלל על מנת להתחבר לטיאנגונג 1, המדגים הטכנולוגי של תחנת החלל הסינית. משימת שנג'ואו 9 נערכה 13 יום, והשיגור התקיים ב - 16 ביוני 2012. העגינה לטיאנגונג, שהתבצעה באופן אוטומטי, התקיימה ב-18 ביוני 2012. זו המשימה המאוישת הראשונה שנשאה צוות אל טיאנגונג 1, לאחר המשימה הבלתי מאוישת - שנג'ואו 8.
לראשונה בתוכנית החלל הסינית, כלל צוות החללית טייקונאוטית.
שיתוק שינה
שיתוק שינה הוא מצב המאופיין בשיתוק זמני של הגוף מיד לאחר יקיצה. לרוב, מצב זה מתרחש לפני ההירדמות.
שנג'ואו 9
צוות המשימה
לראשונה בתוכנית החלל המאוישת של סין, טס לחלל טיקונאוט שזו לו הטיסה השנייה לחלל - ג'ינג האיפנג, שטס לחלל במשימת שנג'ואו 7, אליו צוותו ליו וואנג וליו יאנג - טייסת החלל הראשונה של סין.
שיתוק שינה
מהות שיתוק השינה
שיתוק השינה נגרם במהלך שנת רע"מ (REM), כאשר המוח מתעורר, אך הגוף עדיין נמצא במהלך שינה, ולכן "משותק" עקב החסימה הנגרמת על ידי מערכת העצבים, כדי שלא נבצע פעולות לא רצויות בזמן השינה (מה שאנו חווים בחלום). לפיכך לא ניתן להזיז שום איבר בגוף במצב זה, וגם אין יכולת לדבר.
שנג'ואו 9
חידושים ביחס למשימות חלל קודמות
גולת הכותרת של משימת שנג'ואו 9 הייתה מפגש עם תחנת החלל הקטנה טיאנגונג 1. בנוסף, משך המשימה הוא הארוך ביותר עד כה בתוכנית החלל המאוישת של סין, 13 יום. ביחידה המסלולית של החללית שנג'ואו הותקן פתח עגינה המאפשר היצמדות אל טיאנגונג 1 ומעבר של צוות בין מכלולי החללית ותחנת החלל. פתח מסוג זה טרם הותקן בחללית שנג'ואו שנשאה צוות לחלל. במהלך המשימה התבצעה עגינה אוטומטית לטיאנגונג 1 שאחריה עברו שני אנשי צוות לטיאנגונג 1 בעוד שהשלישי יישאר בחללית שתהווה גם דרך מילוט במקרה של תקלה. ב-24 ביוני 2012 התבצעה עגינה ידנית על ידי צוות החללית.
שיתוק שינה
הסיבות לשיתוק
עדיין לא ידועה סיבה ודאית לשיתוק השינה. אומנם נמצא קשר מסוים בין שיתוק השינה לבין הנרדמות (נרקולפסיה), אך אין תופעה זו מעידה על כך שהאדם החווה את שיתוק השינה לוקה בתסמונת הנרקולפטית. שיתוק השינה נגרם כאשר הגוף נמצא תוך כדי שנת הרע"מ, כאשר המערכת העצבית חוסמת את תנועת השרירים בגוף, אך המוח מתעורר בפתאומיות – דבר המתרחש ממש שניות או דקות ספורות לאחר ההירדמות או בזמן שהגוף מתעורר. סיבות משוערות הן: שינה על הגב, עייפות רבה המלווה בשינה לא סדירה ונמנומים, לחץ ומתח נפשי. כמעט כל אדם חווה את תופעת שיתוק השינה לפחות פעם אחת בחייו.
דרכי מפלט
מדובר בתופעה שאינה מסוכנת. ההזיות אינן נעימות, אך יכולת הבנה והכרה של החוויה מאפשרת להפוך את החוויה הזו למיוחדת או אף מהנה. ההזיות הללו יכולות להיות נתונות לשליטה של האדם החולם, וקיימת היכולת לעיתים לכוון את החלום, שנותן תחושה מציאותית, לפי רצונותיו של החולם. במצב בו יחליט האדם לא להילחץ ולהפוך את החוויה הנוראית הזו לחוויה מהנה הוא יוכל להגיע למצב של חלום צלול, אשר בו למעשה הוא ישלוט בחלום ויחליט על מה לחלום במדויק.
כאשר נמצאים במצב השיתוק הזה, קיימות בעצם כמה אפשרויות התלויות באדם החווה זאת והאם הוא יכול להירגע ולא להיכנס ללחץ עקב השיתוק שהוא חש בגופו. כאשר קיימת מודעות למצב בזמן החוויה, ניתן לעצום עיניים ולנסות להירדם בחזרה. אפשרות אחרת היא לתת לגוף להתעורר, בין אם "להילחם" או "להתנגד" לשיתוק על ידי ניסיון להזיז איברים מסוימים בגוף כגון ידיים, רגליים, אצבעות ולהחזיר לגוף את התחושה בשרירים. ניתן גם לנסות לדבר, באותו אופן. אפילו אפשר לנסות "להפיל" את הגוף מהמיטה כדי "להתעורר" מהמכה. עם זאת, כל "תזוזה" במצב של שיתוק מקורה איננו בשרירים אלא בראש, ולכן ניסיונות "תנועה" לשם התעוררות יתבררו כלא יעילים. גם ללא ניסיונות התנגדות, הגוף יתעורר כעבור זמן קצר מאוד (אם לא חזר למצב שינה), והתחושה בשרירים תשוב למצב הרגיל. שיטה נוספת היא לעצור את הנשימה לפרק זמן קצר, דבר שיגרום לגוף להתעורר.
שיתוק שינה כפי שמתואר בתרבויות השונות
קיימות אמונות שונות לגבי שיתוק השינה המנסות להסביר את התופעה. בין אם זה שדים או רוחות הבאים לגנוב את האנרגיה הקיימת בגופנו, מכשפות הבאות להעניש אותנו על מעשה רע, ואף הסבר ללחץ המורגש בחזה בעקבות יצורים מוזרים העומדים או יושבים עלינו (כפי שמתואר על ידי הצייר הבריטי הנרי פוזלי, בציורו The Nightmare בשנת 1781)
בסדרת הטלוויזיה "מי מתגורר בבית היל" סובלת נלי משיתוק שינה, אליו נלווים חזיונות של רוח הרודפת אותה מאז ילדותה.
באחד הפרקים של הריאליטי "משפחת קרדשיאן" אמרה קנדל ג'נר בשיחה עם אמה קריס ג'נר כי היא סובלת משיתוק שינה.
פויזן אייבי
פויזן אייבי (באנגלית: Poison Ivy, "קיסוס רעיל") היא דמות בדיונית של נבלת-על המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בתור הכסף של הקומיקס בחוברת Batman #181 מיוני 1966 והיא נוצרה על ידי רוברט קניגר ושלדון מולדוף.
פויזן אייבי היא האלטר אגו של דוקטור פמלה ליליאן אייזלי, אקו-טרוריסטית האובססיבית לצמחים, בוטניקה וסביבתנות. היא משתמשת ברעלנים המופקים מצמחים ובפרומונים לשליטת מחשבות לפעילותה הפושעת, שנועדה להגן על הסביבה הטבעית. נבלת-העל הארלי קווין היא שותפתה לפשע ברוב המקרים. הארלי קווין וקאטוומן נחשבות לחברותיה האנושיות היחידות. יוצר הדמות רוברט קניגר ביסס את דמותה על דוגמנית העבר בטי פייג'.
הדומיננטיות של פויזן אייבי בקומיקס גדלה עם התפתחותו של הפמיניזם, שדרשה נוכחות עוצמתית יותר של דמויות נשיות בחוברות הקומיקס. היא שימשה כאנטגוניסטית מחליפה לקאטוומן, כאשר זו האחרונה הפכה לדמות סימפתית וקרובה למטרתו של באטמן ונוצר הצורך למצוא דמות שתהיה נגדית לאביר האפל.
עצב הראייה
עצב הראייה (בלטינית: Nervus opticus, באנגלית: Optic nerve; נהוג לסמנו: CN II) הוא זוג עצבי הגולגולת השני, המוליך מידע חזותי מהרשתית אל המוח.
פויזן אייבי
דמותה של פויזן אייבי מדורגת במקום 64 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותה גילמה בסרט הלייב אקשן "באטמן ורובין" השחקנית אומה תורמן. בסדרת הלייב אקשן "גות'האם" גילמו את דמותה השחקניות קלייר פולי, מגי גהא ופייטון ליסט.
עצב הראייה
בניגוד ליתר עצבי הגולגולת, עצב הראייה שייך מבחינה התפתחותית ואנטומית למערכת העצבים המרכזית ולא למערכת העצבים ההיקפית. עצב הראייה וכן עצב הריח, הם שני עצבי הגולגולת היחידים שמחוברים ישירות אל המוח הגדול.
פויזן אייבי
באטמן
אף על פי שאייבי נחשבת כאחת מהאויבים הגדולים ביותר של באטמן, היו לא מעט אירועים בהם פעלו השניים יחד למען מטרות משותפות, דבר שגרם לשניים להתקרב לעיתים קרובות כקרבה אינטימית.
עצב הראייה
בין סיבי עצב הראייה מצוי גם העורק הרשתי המרכזי (Central retinal artery), הוא כלי הדם המרכזי המספק דם לשני שלישים משכבות הרשתית.
אנטומיה
מתאי הגנגליון המצויים ברשתית יוצאים האקסונים אשר מרכיבים את עצב הראייה, (באזור שנקרא "הכתם העיוור"), ומשם ממשיכים למסלולים העצביים השונים של מערכת הראייה במוח. האקסונים ברשתית חסרי מעטפת של מיאלין, ומיד ביציאתם את העין, אחרי שעברו את ה-Lamina cribrosa sclerae, עצב הראייה מתרחב עקב מעטפת מיאלין שמתווספת לאקסונים. כיוון שעצב הראייה הוא חלק ממערכת העצבים המרכזית, אזי, קרומי המוח גם כן עוטפים אותו (אין להתבלבל עם נוזל זגוגית העין).
פויזן אייבי
באטמן
כבר בהופעתה הראשונה של אייבי היה מתח מיני בין השניים- בקומיקס Batman #161, אייבי הייתה מבוססת כמי שיש לה משיכה לבאטמן, מנסה לשכנע את באטמן להצטרף לצדה ויוצרת שיקויי אהבה ומנצלת אותו.
עצב הראייה
מסלולים עצביים
עצב הראייה מכיל כ-1.2 מיליון אקסונים מתאי הגנגליון, הנושאים את המידע שנקלט ועובד מכ-130 מיליון תאים קולטי אור. בדרכם אל תוך המוח, חלק מהאקסונים מכל עין חוצים בתצלובת הראייה לצדו הנגדי של הראש. החלוקה של האקסונים היא בהתאם לשדה הראייה ממנו הגיעו, כך שמידע משדה הראייה השמאלי יגיע לצדו הימני של המוח ולהפך. החלק של עצב הראייה שלאחר תצלובת הראייה מכונה optic tract.
כ-90% מהסיבים העצביים בעצב הראייה פונים אל גרעין הברך הצדי של התלמוס ומקורם בשלוש אוכלוסיות שונות של תאי גנגליון: תאי-M (Midget cell) המגיעים לשכבת תאי Parvo, תאי-P (Parasol cell) המגיעים לשכבת תאי Magno, ותאי K. כל אחת מהאוכלוסיות שולחת את סיביה העצביים לשכבה נפרדת בגרעין הברך הצידי כפי שהוסבר.
פויזן אייבי
באטמן
בתחילה, ההתאהבות של אייבי בבאטמן הייתה חד צדדית; סיפורים מאוחרים יותר הציגו את הרגשת החיבה כהדדית יותר אך הופרעה על ידי רתיעה מצד באטמן; סדרת הקומיקסים "באטמן: אבירי גות'אם" הוא דוגמה לכך, היות שמתואר כי באטמן עוזר לאייבי לחזור לשגרתה הנורמלית, דבר שתרם למתח בין השניים.
תחנת טאנגגולה
תחנת הרכבת טָאנְגְגוּלָה (בסינית מפושטת: 唐古拉站, פיניין: táng gǔ lā zhàn) היא תחנת רכבת בנפת אמדו (בטיבטית: ཨ་མདོ་རྫོང་) במחוז האוטונומי הטיבטי בסין, ליד הכפר וונקואן, והיא תחנת הרכבת הגבוהה ביותר בעולם.
עצב הראייה
מסלולים עצביים
אוכלוסייה נוספת של תאי גנגליון שולחת את סיביה העצביים דרך עצב הראייה לעבר התליל העליון של הטקטום במוח התיכון. אזור זה מבקר את תנועות שרירי העין ומחווט אף הוא אל קליפת המוח, דרך הכר התלאמי (Pulvinar). ככל הנראה מועבר מידע חזותי לקליפת המוח גם במסלול משני זה.
פויזן אייבי
הארלי קווין
מאז ומעולם הארלי ואייבי היו מתוארות כחברות קרובות במיוחד, בניגוד לרוב צוותי הנבלים, השותפות שלהן הייתה מבוססת על חברות אמיתית וכבוד הדדי. אייבי תמיד נחלצה לעזור להארלי בכל הקשור למערכת היחסים בינה לבין הג'וקר, ורוצה בכנות להציל את הארלי ממערכת היחסים הפוגעת הלא בריאה שלה איתו. בעייני אייבי, הארלי נחשבת לאדם היחיד בעולם שיכול להבין אותה ולעזור לה להפוך למי שהיא חולמת להיות.
תחנת טאנגגולה
תיאור
תחנת הרכבת הבלתי מאוישת שוכנת על מסילת הרכבת צ'ינגדזאנג שהופעלה לראשונה ב-1 ביולי 2006. התחנה שוכנת בגובה 5,068 מטרים מעל פני הים והיא גבוהה יותר מתחנות הרכבת טיצ'יליו (Ticlio) בפרו שגובהה 4,289, תחנת קונדור (Cóndor) שעל קו הרכבת שבין פוטוסי לריו מולאטוס (Rio Mulatos-Potosí) בבוליביה בגובה 4,786 מטרים ותחנת לה גאלרה (La Galera) בגובה 4,781 מטרים בפרו, ולכן היא תחנת הרכבת הגבוהה ביותר בעולם. התחנה ממוקמת כקילומטר ממעבר טאנגגולה, הנקודה הגבוהה ביותר במסילת הרכבת בגובה 5,072 מטרים.
פויזן אייבי
הארלי קווין
אחת השאלות היותר נפוצות בעולם הקומיקס של DC היא המערכת היחסים הלא מובנת בין השתיים, ישנם אירועים בהם הן חולקות יחד דירה, משתפות פעולה יחד ואפילו מתנשקות. עד היום מערכת היחסים בין השתיים נחשבת כאחת הגדולות ומהנאהבות ביותר מבחינת המעריצים של DC.
ביוני 2015, נחשפה פוייזן אייבי כביסקסואלית על ידי סופרי סדרות הארלי קווין ג'ימי פלמיוטי ואמנדה קונר, וקבעה כי היא נמצאת במערכת יחסים רומנטית עם הארלי "ללא קנאה של מונוגמיה". בחוברת מספר 8 של סדרת הסולו של הארלי קווין, הארלי יצאה לחופשה עם אייבי למושבה נודיסטית בה ניסתה לשכנע את אייבי לעבור לגור איתה, אך בעוד אייבי הודתה שהיא אוהבת את הארלי יותר מכל אדם אחר על פני כדור הארץ ותשמח לבלות כמה שיותר זמן איתה, היא כרגע מקדישה את זמנה יותר להצלת הסביבה.
תחנת טאנגגולה
תיאור
בתחנה יש רציף באורך של 1.25 ק"מ ושלוש מסילות ברזל. התחנה תוכננה כך שאפשר יהיה לראות מהרציף את פסגת טאנגגולה המכוסה שלג עד בגובה 6,621 מטרים.
פויזן אייבי
הארלי קווין
השתיים יחד עם קאטוומן לוקחות חלק בסדרת קומיקסים מצליחה הנקראת "הסירנות של גות'אם סיטי" אשר מתאר את חבורתן של שלושתן ועל בריתן המשותפת, כדי לפעול יחד למען אויביהן המשותפים.
סדרות טלוויזיה
הופעתה הראשונה של פויזן אייבי בטלוויזיה הייתה בסדרה המצוירת באטמן - הסדרה המצוירת של שנת 1992, כשלאחר מכן היא הופיעה כנבלית של באטמן בכמה פרקים בסדרת ההמשך "ההרפתקאות החדשות של באטמן". בנוסף, דמותה הופיעה ב"ליגת הצדק (סדרת אנימציה)", וכן במספר פרקים בודדים של סדרות האנימציה "הבאטמן", "באטמן: האמיצים והנועזים", "כוח הטיטאנים", "ליגת הצדק - הדור הבא" ו"ליגת הצדק בפעולה".
תחנת טאנגגולה
תיאור
נכון ל-2010 התחנה אינה פעילה. ארבע עשרה רכבות הנוסעים העוברות ביממה עוצרות בתחנה כדי לאפשר לרכבת הבאה ממול לחלוף, אבל דלתות הרכבת אינן נפתחות ונוסעים אינם מורשים לרדת.
פויזן אייבי
סדרות טלוויזיה
בהמשך, אייבי הופיעה כאחת מהדמויות המרכזיות בסדרת הילדים המצוירת DC Super Hero Girls בדיבובה של השחקנית טרה סטרונג. ב-2019 עלתה סדרת אנימציה בשם "הארלי קווין", בה כיכבה בתפקיד ראשי כבת הזוג של הארלי. דמותה מופיעה בסדרת הלייב אקשן "גות'האם", כאשר קלייר פולי מגלמת את דמותה הצעירה בעונות הראשונה והשנייה, מגי גהא את דמותה בשנות ה-20 לחייה בעונות השלישית ועד לחציה הראשון של עונה רביעית ופייטון ליסט את אייבי הבוגרת מחציה השני של עונה רביעית ועד לעונה החמישית והאחרונה. בסדרה היא נקראה בשם אייבי "פמלה" פפר ומתוארת כבתו של הפושע הזוטר מריו פפר שהיה אחראי למותם של בני הזוג ויין. ליסט שבה לדובב את דמותה בסרט האנימציה "באטמן: האש".
פול בולס
פול פרדריק בולס (באנגלית: Paul Frederic Bowles; 30 בדצמבר 1910 – 18 בנובמבר 1999) היה סופר, מלחין ומתרגם אמריקאי, שחי רוב חייו מחוץ לארצות הברית.
הבשורה (אמברוג'יו לורנצטי)
הבשורה (1344) היא ציור של הצייר האיטלקי אמברוג'יו לורנצטי המתאר את הבשורה למרים. הציור נמצא כיום באוסף הגלריה הלאומית בסיינה, איטליה.
פול בולס
בולס גדל בבית ממעמד הביניים בניו יורק וגילה כישרון הלחנה וכתיבה. למד מוזיקה אצל אהרון קופלנד והלחין מוזיקה לתיאטרון. הוא נחל הצלחה והכרה עם פרסום ספרו הראשון, "שמיים מגינים מעל" (1949), המתרחש בצפון אפריקה הצרפתית, שבה ביקר ב-1931.
פויזן אייבי
סרטים
פויזן אייבי הייתה הנבל המרכזי בסרט הלייב אקשן "באטמן ורובין" בשנת 1997 בגילומה של אומה תורמן. בנוסף, היא מוצגת כאחת הנבלות המרכזיות ב"סרט לגו באטמן" של שנת 2017 וכן בסרטי האנימציה "באטמן והארלי קווין" ו"גות'אם באור העששית" כגרסה מהתקופה הוויקטוריאנית ובדיבובה של טרה סטרונג. היא הופיעה בהופעת קמע בסרט האנימציה "באטמן: מתקפה על ארקהם", המבוסס על יקום משחקי המחשב "באטמן: ארקהם". בסרט "באטמן: סופה של גות'הם" היא מוצגת כשדה בשנות ה20 של המאה ה20 שהיא בת של שד שראס אל גול זימן אותה, וכן היא האחראית ליצירתו של דו-פרצוף בסרט זה כאשר היא הדביקה אותו ברעל שהפך את מחצית הגוף שלו לשד.
הבשורה (אמברוג'יו לורנצטי)
תיאור
הציור הוזמן עבור "Ufficio della Gabella" ("משרד המס") של סיינה, כפי שמצוין בכתובת בתחתית היצירה. הציור הוצב במקור באולם הקונסיסטורי של פאלאצו פאבבליו בסיינה.
פול בולס
ב-1947 התיישב בטנג'יר כשהייתה אזור בין לאומי ואשתו ג'יין הצטרפה אליו ב-1948. מלבד חורפים שבילה בציילון בשנות החמישים, טנג'יר נעשתה לביתו למשך כל חייו. הוא נעשה לסמל של הגולים האמריקנים בעיר.
הבשורה (אמברוג'יו לורנצטי)
תיאור
לורנזטי בחר עבור הציור רגע יוצא דופן, בו המלאך מסביר למרים, אם ישו את הלידה העתידית במשפט: "Non est (erit) impossibile apud Deum omne verbum" (בלטינית: "כִּי לֹא יִפָּלֵא מֵאֱלֹהִים כָּל דָּבָר"). טקסט זה מופיע בציור בין שתי הדמויות. על פי הבשורה על-פי לוקאס מרים משיבה לו: "Ecce Ancilla Domini" (בלטינית: "הִנְנִי שִׁפְחַת אֲדֹנָי").
פול בולס
ביוגרפיה
פול בולס נולד בניו יורק, בן יחיד לרנה (ווינוויזר) וקלוד בולס, רופא שיניים. ילדותו הייתה נוחה מבחינה חומרית, אך אביו היה קר ורודן שדחה כל משחק או שעשוע ואיים על אשתו ובנו. על פי סיפור משפחתי, אביו ניסה להורגו כשחשף אותו לסערת שלגים מבעד לחלון פתוח. וזה עיצב את יחסיהם לכל משך חייו. אמו גידלה אותו בחום והקריאה לו סיפורים של אדגר אלן פו ועוד. כבר בגיל 4 החל לכתוב סיפורים, שירה סוריאליסטית ומוזיקה. בגיל 17 התפרסם שיר שלו במגזין צרפתי. החל ללמוד נגינה בפסנתר, שירה ותיאוריה וגילה שזו יכולת התבטאות מרגשת.
הבשורה (אמברוג'יו לורנצטי)
תיאור
סגנון הציור אופייני לעבודותיו המאוחרות של האמן. לורנצטי משלב בתיאור רצפה גאומטרית, המתוארת בעזרת פרספקטיבה. בנוסף, הוא עושה שימוש בהסגנון הוא זה של יצירות לורנצטי מאוחרות (אחרי 1335) שהוצאו בסיינה. השימוש המציאותי למדי בפרספקטיבה גיאומטרית במדרכה דומה לזה שב"הצגת ישו בבית המקדש" (1342). השימוש בקיארוסקורו בפני הדמויות ובתיאור הבדים, חושף את השפעתו של ג'וטו, שאל יצירתו נחשף לורנצטי במהלך שהותו בפירנצה.
פול בולס
ביוגרפיה
ב-1928 החל ללמוד באוניברסיטת וירג'יניה אך פרש מהלימודים בטרם סיימם. הוא נסע לפריז בהיחבא מהוריו בלי כוונה לחזור. הוא עבד שם בעיתון, אך שב לארצות הברית ובעידוד הוריו חזר ללימודים ושוב עזב וחזר לפריז עם אהרון קופלנד עמו למד קומפוזיציה בניו יורק. קופלנד נהיה גם למאהב וגם למורה. בולס העיד עליו שמלבד ג'יין אשתו הוא היה האדם החשוב בחייו. הם נשארו חברים למשך כל חייהם. בפריז ב-1930 החל בולס לראשונה להלחין ויצירתו סונטה לאבוב ולקלרינט נוגנה לראשונה בניו יורק יחד עם יצירות של קופלנד ווירג'יל תומסון. בפריז נהיה בולס חלק מהמעגל החברתי של גרטרוד שטיין ובעידודה ביקר ב-1931 בטנג'יר עם קופלנד. מאוחר יותר הפך בולס את מרוקו לביתו ושאב ממנה השראה לרבים מסיפוריו. בחזרתו לברלין פגש את כריסטופר אישרווד שהעניק לגיבורת ספרו "פרידה מברלין" את שמו של בולס, סאלי בולס. לאחר מכן חזר לצפון אפריקה וסייר בחלקים ניכרים של מרוקו, אלג'יריה ותוניסיה. ב-1937 חזר לניו יורק ובמשך כעשור טיפח קריירת הלחנה ושיתף פעולה עם אורסון וולס, טנסי ויליאמס ואחרים במוזיקה למחזות וקונצרטים תזמורתיים.
ב-1938 הוא נישא לסופרת ג'יין אואר (סופרת). אלו היו נישואים מאוד לא קונבנציונליים. לשניהם היו יחסים אינטימיים עם בני אותו מין, אך הם שמרו על קשר קרוב זה עם זה לאורך כל חייה של ג'יין.הם הצטרפו לזמן קצר למפלגה הקומוניסטית אך בולס גורש ממנה. בולס עבד תחת חסותו של וירג'יל תומסון בביקורת מוזיקלית ב"ניו יורק הרלד טריביון" והלחין מוזיקה לשירים של פדריקו גרסיה לורקה שלאונרד ברנשטיין ניצח עליהם. תרגומו למחזה "בדלתיים סגורות" של ז'אן פול סארטר בבימויו של ג'ון יוסטון זכה לפרס הביקורת 1943.
ב-1947 הוא עבר להתגורר בטנג'יר וג'יין הצטרפה אליו שנה מאוחר יותר. בולס אמר שהוא הגיע לשם כי רצה לכתוב רומן, נמאס לו לכתוב מוזיקה עבור אחרים כמו אורסון וולס וג'וזף לוסי.
TTI
TTI היא חברת-אם, אשר בבעלותה חברות רבות, כולל מפיצי רכיבים אלקטרוניים, כגון: קבלים, נגדים, מחברים, מתגים, ממסרים, הגנת מעגלים, אלקטרומגנטיקה, מוליכים למחצה בדידים, חיישנים, מודולי RF ואנטנות. כמו כן בבעלותה חברות כלי עבודה חשמליים, כמו: מילווקי, רידג'יד, הארט, ריובי ועוד.
פול בולס
ביוגרפיה
בולס חי בטנג'יר 52 שנה מתוך 88 שנות חייו ונעשה מזוהה מאוד עם העיר ושימש כסמל למהגרים האמריקנים. כשהוא וקופלנד ביקרו שם לראשונה הם ראו את האקזוטיקה והמנהגים השונים, הם לא היו כפופים או מחויבים למנהגי המקום השונים מקבוצה אתנית אחת למשנה. טנג'יר הייתה מרכז מסחרי בין לאומי עם אוכלוסייה מגוונת של ברברים, ערבים, ספרדים וצרפתים שדיברו בכל השפות הללו. כשחזר לעיר ב-1947 גילה שהיא השתנתה אבל עדיין הקסימה אותו במוזרותה.
TTI
החברה נוסדה על ידי פול אנדרוז בשנת 1971. רוכש לשעבר של General Dynamics, חברת התעופה והביטחון העולמית, אנדרוז פיתח גישה להפצת רכיבים אלקטרוניים עם דגש על מלאי זמין למכירה, תוכניות שרשרת אספקה, ותוכנית ניהול איכות מוחלטת הראשונה והרשמית בתעשייה.
פול בולס
ביוגרפיה
בולס סייר לבדו בסהרה באלג'יריה ועבד על רומן וסיפר שהיה כותב במיטה במלונות במדבר. הוא קיבל השראה מהתנסויותיו ולאחר מכן אמר "שכל מה שהאדם כותב הוא במובן מסוים אוטוביוגרפי לפחות מהבחינה הפואטית." את שם הרומן, The Sheltering Sky, 'שמיים מגינים מעל' לקח מתוך שיר Down Among the Sheltering Palms" שהכיר בילדותו. הספר יצא לאור ב-1949 באנגליה לאחר שההוצאה עמה חתם חוזה דחתה את כתב היד. עלילת הספר מלווה שלושה אמריקנים: פורט, אשתו קיט, וחברם טאנר במסעם במדבר האלג'ירי. טנסי ויליאמס כתב ב"ניו יורק טיימס" שהספר הוא כמו סופת רעמים בקיץ, "פועם עם הבזקי אש פנימיים" הרומן נכלל במהרה ברשימת רבי המכר של "הניו יורק טיימס" והודפס בשלוש מהדורות תוך חדשיים.
TTI
אנדרוז שימש כמנכ"ל עד לעזיבתו בפברואר 2021. לאחר מכן, מנהל התפעולי הראשי, מייק מורטון, בן 40 שנה קודם לתפקיד מנכ"ל.
פול בולס
ביוגרפיה
ב-1950 התפרסם קובץ סיפוריו The Delicate Prey and Other Stories.
TTI
אנדרוס, שינה את השם המקורי Tex-Tronics ל-TTI, Inc בשנת 1973 כדי למנוע סכסוך משפטי עם חברה אחרת בעלת שם דומה.
פול בולס
ביוגרפיה
בראיון שנערך עמו 30 שנה מאוחר יותר, השיב לטענה שרוב גיבורי סיפוריו הם קורבנות לאלימות פיזית או נפשית, באמרו ש"האלימות משמשת כתרפיה. שמטריד לחשוב שאלימות חסרת שחר עלולה להתלקח כל רגע, אבל זה כך ועלינו להיות מוכנים לה. אם אכן כל הציוויליזציה שכוננו במשך אלפי שנים מבוססת על אלימות, היא עלולה להתמוטט כל רגע ומזה כתיבתי מושפעת. תהליך החיים מניח אלימות מהצומח לבעלי החיים. אבל רק האדם ממשיג ורק הוא נהנה מרעיון החורבן.". ב-1952 פרסם את הרומן הבא שלו, Let It Come Down, שגם הוא מעוגן בטנג'יר. הרומן שלישי, The Spider's House, יצא לאור ב-1955, גם הוא על מרוקו ודן בקונפליקט בין הלאום המרוקני לקולוניאליזם הצרפתי.
TTI
הברה נוסדה כדי לשרת יצרני ציוד תעופה וחלל וציוד ביטחוני. נכון לשנת 2023, בין לקוחות החברה נכללים יצרנים במגזרי התחבורה, התעשייה, הרפואה והתקשורת.
פול בולס
ביוגרפיה
בד בבד עם קריירת הכתיבה הלחין מחזות. הזוג בולס חבר לקבוצת המהגרים בטנג'יר ואירח את טרומן קפוטה, טנסי ויליאמס, גור וידאל, ויליאם בורוז ואלן גינסברג. כמו כן התוודע למוזיקת הז'אז'וקה המרוקנית. ב-1952 בולס קנה אי קטן בסרי לנקה, בו כתב את הרומן הרביעי שלו, The Spider's House.
TTI
TTI, Inc. וחברות הבת בבעלותה המלאה, הידועה גם בשם TTI Family of Specialists (TTI FOS), Mouser Electronics, Sager Electronics ו-Exponential Technology Group מעסיקות למעלה מ-8,000 עובדים ביותר מ-136 מיקומים ברחבי אמריקה, אירופה, אסיה, ואפריקה.
פול בולס
ביוגרפיה
ב-1957 קיבלה ג'יין שבץ מוחי קל שגרם להתדרדרות במצבה הגופני. מחלתה של ג'יין העסיקה את בולס עד מותה ב-1973 במאלגה. בעזרת קרן רוקפלר וספריית הקונגרס סייר בולס במרוקו והקליט מוזיקה מרוקנית מסורתית. וגם מוזיקה יהודית במקנס ובאסואירה. במהלך אותן שנים גם תרגם סיפורים מרוקנים מפיהם של מספרי סיפורים כמו מוחמד צ'וקרי, אחמד יעקובי ולברי לאייצ'י ומוחמד מרבט. כך גם תרגם ספרות פורטוגזית, ספרדית וצרפתית, של בורחס, סארטר, איזבל אברהרט ונוספים.
TTI
המטה העולמי של TTI ממוקם בפורט וורת', טקסס, משפחת המומחים של TTI שומרת על יותר מ-3 מיליון רגל מרובע של שטחי מחסנים ייעודיים ברחבי העולם. למעלה מ-2.2 מיליון רגל רבוע מתוכם ממוקמים ביבשת אמריקה.
פול בולס
ביוגרפיה
ב-1968 לימד במכללה בסן פרנסיסקו קורס מתקדם בכתיבה והרומן האירופי המודרני. ב-1970 בולס ודניאל הלפרן יסדו בטנג'יר כתב עת Antaeus שכלל פרסום של סופרים צעירים וותיקים. בשנים 1980–1982 הנחה סדנת כתיבה בבית הספר האמריקני בטנג'יר. ב־1982 פרסם בולס קובץ סיפורים שכוללים סיפורי מסע, אנקדוטות ופרגמנטים: Points in Time, subtitled Tales From Morocco, a collection of stories.
TTI
המטה האירופי ממוקם ליד מינכן, גרמניה; כמעט 600,000 רגל מרובע של קיבולת הפצה נשמרת באירופה.
יחסי אזרבייג'ן–בנין
יחסי אזרבייג'ן–בנין הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין רפובליקת בנין. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-14 באוקטובר 1999. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
פול בולס
ביוגרפיה
ב-1985 התפרסם תרגומו לסיפורים קצרים של חורחה לואיס בורחס, The Circular Ruins.
TTI
ל-TTI שבעה מחסני קירבה הממוקמים במקסיקו: טיחואנה, הרמוסיו, צ'יוואווה, חוארז, אקונה, ריינוסה וגוודלחרה, עם קיבולת הפצה משולבת של מעל 100,000 רגל מרובע.
פול בולס
ביוגרפיה
כשנשאל בראיון ב-1988 על חיי החברה שלו ענה: "אני לא יודע מהם חיי חברה... שלי מסתכמים באלו שמשרתים אותי ואלו שמבקשים לראיין אותי." כשנשאל איך הוא מסכם את הישגיו, ענה: "כתבתי כמה ספרים ומוזיקה."
בולס הופיע לכמה רגעים בתחילת ובסוף הסרט שביים ברנרדו ברטולוצ'י על פי ספרו "שמיים מגינים מעל" (1990). המוזיקה שהלחין כמעט שנשכחה במרוצת השנים אך ב-1990 דור חדש של מוזיקאים אמריקנים החל שוב להתעניין ולנגן את המוזיקה שלו.
ב-1995 בולס ביקר בניו יורק, לפסטיבל לכבודו בו השמיעו את המוזיקה שלו. זו הייתה הפעם האחרונה שהגיע לאמריקה. סרט דוקומנטרי שנעשה על חייו, Let It Come Down: The Life of Paul Bowles, זכה בפרס אמי בניו יורק.
אורחים שביקרו אותו ב-1998 דיווחו שהוא שומר על שנינותו וחוכמתו. הוא המשיך לארח בדירתו אך הגביל את הראיונות.
בולס נפטר ב-18 בנובמבר 1999 מכשל בלב בגיל 88. אפרו נקבר לצד קבר הוריו בניו יורק.
המוזיקה
בולס למד בתחילה אצל קופלנד ולאחר מכן אצל וירג'יל תומסון.
קופלנד אמר על המוזיקה שלו: "זו מוזיקה שבאה מאישיות רעננה מלאה בקסם ויצירתיות מלודית, מפתיעה בצורתה האינסטינקטיבית והלא אקדמית. באופן אישי אני מעדיף את החובבנות של בולס על המוזיקה השמרנית המיומנת." ברבות השנים הוא שב וציין: "המוזיקה של פול בולס תמיד רעננה; אין בה רגע דל." אף שקופלנד ניסה לאמנו וללמדו משמעת הוא מצא בו תלמיד עיקש והמליץ על מורים אחרים אך הניסיון לא צלח. הוא התמיד לא לקבל הנחיות מאיש. כמלחין אוטודידקט הוא הצליח בכל זאת להלחין מוזיקה לתיאטרון ושיתף פעולה עם ג'וזף לוסי, ליאונרד ברנשטיין, ארתור קסטלר, חוזה פרר, סלבדור דאלי, אורסון ולס, ויליאם סרויאן וטנסי ויליאמס. לזמן מה נהיה בולס למבקר המוזיקה בהרלד טריביון.
לאחר המלחמה בולס התיישב בטנג'יר ונהיה לסופר בעל שם בינלאומי. בולס אמר: "קשה למצוא בטנג'יר אפילו פסנתר אחד מכוון." אט אט הוא גילה שיש שם אווירה שמתאפשרת לתיאור רק על ידי כתיבה ולא במוזיקה. "המוזיקה שלי הייתה מלאת חיים כמוני ואת הצד האפל שלי יכולתי לתאר רק בעזרת השפה." עם פרסום השמיים מגינים מעל הוא נהיה עצמאי וכשרון כתיבתו האפיל על כשרון ההלחנה שלו.
רק בעשור טרם מותו התעוררה התעניינות חוזרת במוזיקה שלו ושבו לנגן מיצירותיו. ב-1994 נערך בפריז קונצרט בו הוא נכח וניגנו בו גם מיצירות וירג'יל תומסון, לאונרד ברנשטיין ופיליפ ראמי. ההתחדשות הזו ייצרה כמה הקלטות של תקליטורים ב 2016 בשיתוף נקסוס''
פול בולס היה חלוץ בחשיפתו את המוזיקה הצפון אפריקנית לעולם המערבי, בשנים 1959–1961 הקליט מוזיקה מרוקנית מסורתית לספריית הקונגרס. הוא סבר שהתרבות המודרנית תשנה ותשפיע על המוזיקה המסורתית לבלי הכר ולכן טרח לשמר אותה. האוסף כולל כ-60 שעות מוזיקה עממית.
הישגים ומורשת
פול בולס נחשב לאחד מהאמנים שעיצבו את הספרות והמוזיקה של המאה העשרים. במבוא לקובץ סיפוריו של בולס כתב גור וידאל ש"הם בין הטובים ביותר שנכתבו על ידי אמריקני" והוסיף: "אין זה חדש שהקרקע לציוויליזציה הרעועה שייסדנו לא תוכל לשאת זמן רב את משקלנו. הגאוניות של בולס העלתה את האימה שרובצת מתחת לפני הקרקע, שברירית באופייה כמו השמים המגוננים עלינו מפני הכליה העצומה. בולס הציץ אל מעבר לשמים המגינים... אל שטף כוכבים אין סופי כמו האטומים, אבני היסוד של קיומנו, וכשמבינים את נצחיותם הנוראה אנו חווים לא רק אימה אלא גם הזדהות."
הוא נעשה מלחין נדרש למוזיקה למחזות. "במיומנות יחידה במינה ודמיון הוא לכד את הרגשות והאווירה של כל מחזה" הוא טען שמוזיקה כזו מאפשרת לו: "להלחין מוזיקה חסרת שיא, מוזיקה מהפנטת באחד המובנים המדויקים של המילה, בכך שהיא משפיעה על הצופה מבלי יהיה מודע לכך."
ב 1991 זכה בולס בפרס השנתי של ריאה לסיפורים קצרים Rea Award for the Short Story. השופטים כתבו: "פול בולס מספר סיפורים של טוהר ושלמות מרבית. הוא כותב על עולם שבו אלוהים טרם נעשה לאדם; עולם בו גברים ונשים מגיעים עד לקצה ונוטלים חלק בדרמה גדולה ואלמנטרית יותר. הפרוזה שלו גבישית וקולו ייחודי. בקרב המאסטרים האמריקנים של הסיפור הקצר, פול בולס הוא יחיד במינו."
בבניין הלגיון האמריקני בטנג'יר ישנו אגף המוקדש לפול בולס.
הספרייה האמריקנית פרסמה את קובץ עבודותיו ב-2002.
בנוסף למוזיקה שלו בולס פרסם 14 קובצי סיפורים, ארבעה רומנים, שלושה קובצי שירה, תרגומים רבים, מאמרי מסע ואוטוביוגרפיה.
מיישרת קרח
מיישרת קרח (באנגלית: ice resurfacer) היא מכונה, בדרך כלל בתצורת כלי רכב, המיועדת ליישור, ניקוי והחלקת פני הקרח בזירות קרח ספורטיביות המשמשות להחלקה על הקרח ומשחקי הוקי קרח.
מיישרת הקרח הראשונה פותחה ב-1949 בפרמאונט, קליפורניה, ארצות הברית על ידי פרנק זמבוני. חברת "זמבוני", שהקים הממציא, היא כיום החברה השנייה בעולם בנפח השוק שלה, אך למרות שאיבדה את הבכורה עדיין נתפס השם זמבוני במידה רבה כשם גנרי למיישרת קרח, בעיקר בצפון אמריקה.
מעבר לתפקידה החשוב לפני ותוך כדי השימוש בקרח, הן להחלקת פנאי והן בתחרויות, הפכה מיישרת הקרח לסמל תרבות, בעיקר בקרב אוהדי ההוקי קרח בצפון אמריקה.
היסטוריה מוקדמת
פרנק זמבוני היה בעלים של זירת קרח פופולרית בהיינס, פרוור של לוס אנג'לס (כיום חלק מפרמאונט). זמבוני כבר הוכיח את עצמו בעבר כממציא כאשר פיתח שיטה להפחתת הרעידות שגרמו צינורות הקירור שמתחת לקרח, ובכך שיפר משמעותית את איכות הקרח והפחית את הגבשושיות שנוצרו בו.
אחת הבעיות שהעיקו על זמבוני הייתה העבודה האינטנסיבית שהייתה כרוכה ביישור פני הקרח לאחר מחזור של החלקה על ידי מבקריה. יישור הקרח נעשה באמצעות משטח שנגרר על ידי טרקטור, כאשר עובדים נוספים נדרשו כדי לפנות את שאריות הקרח באמצעות אתים. לאחר מכן הוזרמה שכבת מים כדי להמיס את השאריות שעוד נותרו בזירה. לאחר פינוי המים הוזרמה שכבה דקה נוספת כדי למלא סדקים בקרח. כל מחזור כזה הצריך כ-10 עובדים ולקח כ-90 דקות.
זמבוני החל לחפש פתרון לבעיה ב-1942, ולאחר ניסוי וטעייה הצליח ב-1949 להרכיב מכונה על מרכב של ג'יפ צבאי מעודפי מלחמת העולם השנייה. המכונה של זמבוני עשתה את העבודה כולה - חיתוך שכבת קרח, פינויה על ידי סרט נע, הזרמת מים כדי למלא סדקים בקרח, ניגוב המשטח ויישורו. משך מחזור אחד של עבודה התקצר לכ-10 דקות, על ידי עובד אחד שנהג במכונה. עבודה ידנית נוספת נדרשה רק בשולי הזירה, ליד הקירות התוחמים אותה, אליהם לא יכלה המכונה להגיע.
המכונה הראשונה, מודל A, שימשה בשלב ראשון רק את הזירה של זמבוני. לאחר זמן קצר ייצר זמבוני מכונה נוספת לבקשת ידיד שלו, שהפעיל אולם החלקה בפסדינה.
התפוצה של מיישרת הקרח הואצה בעקבות התעניינותה של המחליקה האמנותית הנורווגית סוניה הני, מהמחליקות האמנותיות הגדולות של התקופה. לאחר קריירה עשירה בתארים, כולל מדליות זהב אולימפיות, החלה הני להתפרנס מקריירת משחק מצליחה בהוליווד וממופע נודד של החלקה אמנותית מקצוענית. היא ולהקתה הגיעו לאימון בזירת הקרח של זמבוני והתוודעו למכונה, שכבר עברה שיפורים ונקראה כעת מודל B. לאחר שהני הזמינה מכונה עבור המופע שלה ונדדה איתה ברחבי צפון אמריקה יצא שמעה של המכונה ברחבי היבשת.
זמבוני המשיך ושיפר את המכונה. ב-1953 זכה זמבוני בפטנט על המצאתו, וב-1954 חדר לראשונה לליגת ה-NHL כאשר בוסטון ברואינס הזמינה ממנו מכונה מהדגם המתקדם ביותר עד אז, מודל E.
זמבוני שלט בשוק המיישרות באופן בלעדי עד 1967, כאשר רתך קנדי, אנדרו שלופ, בנה באופן עצמאי מיישרת קרח וייסד את חברת Resurfice שהיא כיום החברה הגדולה בעולם.
טכנולוגיה ומבנה
עבודת יישור הקרח נעשית על ידי מתקן יישור הנגרר בחלק האחורי של כלי הרכב. להב חד המצוי בתוך המתקן חותך ומגלח את פני הקרח, וחתיכות הקרח העודפות נאספות אל תוך הרכב באמצעות מקדח אופקי ספירלי. בתוך הרכב מקדח ספירלי נוסף, שהחליף את הסרט הנע מהדגמים המוקדמים יותר, אוסף אותן למכל.
עוד בתוך מתקן היישור, לפני להב החיתוך, צינוריות שוטפות במים את פני הקרח. מתקן היישור, האטום בגומי, תוחם את המים בתוכו ומונע את פיזורם על הקרח. מי השטיפה נאספים בחזרה אל תוך הרכב וממוחזרים לשימוש נוסף. מטרת השטיפה היא להסיר גופים וחומרים זרים מפני הקרח.
מאחורי מתקן היישור, מטלית גדולה עשויה בד מורחת שכבת מים מתוך מכל נוסף על פני הקרח. המים חודרים לסדקים, קופאים, ויוצרים שכבה חדשה של פני קרח מיושרים. בחלק ממיישרות הקרח המים מחוממים, כדי להמיס את שכבת הקרח העליונה הקיימת ולשפר עוד יותר את איכות היישור. המים הנמרחים על הקרח מסוננים ומזוקקים לפני השימוש, כדי למנוע מהקרח לצבור עכירות או ריח נלווה.
כלי הרכב הגורר את מתקן היישור מונע בהנעת ארבע על ארבע, בדרך כלל באמצעות גז טבעי, פרופאן או תערובת המכילה אותו, או חשמל. השימוש בבנזין להנעת הרכב נדיר, כיוון שזירות קרח נמצאות בדרך כלל בחללים סגורים ופליטת אדי הדלק עלולה להיות מסוכנת. גוף המיישרת ניתן להרמה באמצעות מערכת בוכנות הידראוליות כדי לרוקן את המכלים שבתוכה.
מיישרת הקרח נוסעת בזירת הקרח בצורה אליפטית כדי ליישר את הזירה כולה. אחת הבעיות שמבנה הזירה יוצר עבור המיישרת היא השוליים שלה, ליד הקירות התוחמים אותה - אזורים בהם מצטברות באופן טבעי שאריות קרח רבות, ושאותם מתקן היישור לא יכול ליישר בדייקנות. מספר דגמים של מיישרות קרח מצוידים במברשות המותקנות בצידיהם לצורך כך. המברשות המסובבות בכוח הידראולי מפזרות ומפחיתות במידה ניכרת את שאריות הקרח ליד הקירות, אך עדיין יש בדרך כלל צורך להשלים את היישור באמצעות מכונה קטנה וייעודית לשולי הזירה.
שוק מיישרות הקרח
נכון ל-2018 שתי החברות הגדולות בשוק, המתחרות זו בזו על הבכורה בו, הן חברת Resurfice הקנדית המחזיקה במותג "אולימפיה" וחברת Zamboni, החברה שהקים הממציא פרנק זמבוני, שמרכזה עדיין בפרמאונט שבקליפורניה. Resurfice נטלה את הבכורה מזמבוני מבחינת נפח השוק, ובין השאר סיפקה מיישרות קרח למארגני אולימפיאדת ונקובר (2010), אך מארגני האולימפיאדה נאלצו להזמין מיישרות של זמבוני בהזמנת חירום כדי לחפות על מיישרות שהתקלקלו במהלך המשחקים. לעומת זאת, על אף שזמבוני נחשבת למיישרת הקרח הרשמית של ליגת ה-NHL, הצליחה Resurfice לחדור לליגה כששתי קבוצות - ונקובר קנאקס וקרוליינה הוריקנס - משתמשות במיישרות מתוצרתה.
במהלך השנים בהן שלטה זמבוני בשוק מיישרות הקרח השתרש השם "זמבוני" כשם גנרי למוצר כולו, בעיקר בצפון אמריקה.
חברות נוספות הפעילות בשוק הן בשוק הן Engo שנוסדה ב-1970 וממוקמת בווארן (פרוור של בולצאנו) שבאיטליה, ושהצליחה לחדור במספר מקרים למפעלים גדולים כגון אליפות העולם בהוקי קרח; IceBear שנוסדה ב-2004 וממוקמת באוסנבריק, גרמניה, ופונה בעיקר לשווקים באירופה; ו- IceTech, שנוסדה ב-2016 וממוקמת בעיירה טרבון (פרוור של מונטראול) שבקוויבק, קנדה.
מיישרת הקרח בתחרויות רשמיות
במהלך תחרויות החלקה על קרח מחולקים המתחרים למקצים, כאשר בתום כל מקצה מתקיים מחזור יישור על ידי מיישרת קרח. לפיכך יש חשיבות לסדר המתחרים - המתחרים הראשונים בכל מקצה נהנים מקרח חלק יותר מאלה הבאים אחריהם במקצה.
במהלך משחק הוקי קרח, המורכב משלושה שלישים, נכנסת מיישרת הקרח לזירה בהפסקות שבין השלישים. ייתכנו במקרים מסוימים גם מחזורי יישור תוך כדי מהלך השליש.
מיישרת הקרח כסמל תרבות
בצפון אמריקה, בעיקר בקרב אוהדי הוקי קרח, הפכה מיישרת הקרח לאחד מסמלי המשחק וחלק חשוב ובלתי נפרד מתרבותו. אוהדים נוהגים לעקוב אחרי ביצועיו של נהג המיישרת, להריע לו על ביצועים טובים וללעוג לו אם החמיץ אזור בזירה שלא יושר כהלכה. לעיתים עורכת הקבוצה המארחת הגרלה בין הצופים והזוכה מקבל את הזכות לשבת על המיישרת במהלך יישור המשטח.
אריך נסאו
קורות חיים
נסאו נולד ב-1888 ברייכנבך שבשלזיה, בגרמניה. למד רפואה באוניברסיטאות ברלין, פרייבורג והיידלברג, שממנה קיבל בשנת 1914 תואר דוקטור לרפואה. מ-1914 עד 1915 עבד בקליניקה לילדים של האקדמיה המדיצינית של אוניברסיטת דיסלדורף, ובמקביל החל התמחות אצל רופא הילדים הידוע פרופ' ארתור שלוסמן. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא ושירת כרופא צבאי. בשנים 1918–1926 היה עוזר ורופא בכיר (Oberarzt) בַּמקלט לילדים ובית היתומים העירוני של ברלין ברובע רוּמֶלסבורג תחת פרופ' היינריך פינקלשטיין ופרופ' לודוויג פרדיננד מאייר. בשנת 1926 היה למנהל מרכז המרפא העירוני לילדים (Kindererholungsstätte) בכפר בורגסדורף (Borgsdorf) שליד ברלין, ובמקביל למנהל הסנטוריום של העיר ברלין לילדים חולי רככת ברובע פרידריכסהיין. היה מומחה לרככת, מטבוליזם ותזונה.
בשנת 1930 יסד יחד עם ד"ר שטפן אֶנגֶל את כתב העת Kinderärzliche Praxis ("פרקטיקה של רפואת ילדים'), וערך אותו עד 1934.
ב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון וחקיקת חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי, נאלץ לעזוב את שני תפקידיו בשירות הציבורי. עבד בפרקטיקה פרטית וניהל את הפוליקליניקה הפדיאטרית של הקהילה היהודית בברלין.
בשנת 1956 התמנה לפרופסור לרפואת ילדים באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1961 פרש לגמלאות מראשות המחלקה בעפולה, וב-1963 היה לראש המכון לטיפול בילדים מפגרים בגיל הרך שנפתח בחיפה (שלימים נקרא על שמו).
בשנת תשי"ד זכה בפרס כבוד במסגרת פרס יוסף מאיר לעבודות מחקר ועיון בנושאי רפואה מטעם מרכז קופת חולים, על הישגיו בשדה מחלות הילדים. בשנת תש"ך זכה בפרס כבוד במסגרת פרס סולד לרפואה מטעם עיריית תל אביב על פעולתו בשטח הרפואה הקלינית והציבורית למען בריאות הילד.
לצד עבודתו כרופא, נודע כצייר מוכשר.
היה נשוי לטוני שטרן ואב לבן ובת.
נסאו נפטר ב-24 בפברואר 1974 בחיפה, ונקבר בבית העלמין בחיפה.
Throwing It All Away
Throwing It All Away הוא השיר השביעי באלבומם של ג'נסיס, Invisible Touch שיצא ב-1986. זהו הסינגל השני שיצא מהאלבום והגיע למקום ה-2 במצעד הבילבורד הוט 100 ובמקום ה-22 בבריטניה שם יצא השיר כסינגל האחרון מהאלבום ב-1987. בארצות הברית, השיר הגיע למקום ה-1 במצעד הבילבורד של הadult contemporary וה-Album Rock Tracks chart ב-1986. השם המקורי שניתן לשיר היה "Zephyr and Zeppo".
השיר הוא בלדת רוק קל. בשיר, ריף הגיטרה על ידי מייק ראת'רפורד הוא הקטע הדומיננטי בשיר. ראת'רפורד גם כתב את מילות השיר. הסינגל האמריקאי כלל את הקטע האינסטרומנטלי, "Do the Neurotic" כ-בי-סייד, והסינגל הבריטי כלל את הבי-סייד "I'd Rather Be You".
גרסת ה-CD של Invisible Touch מציינת כי אורך השיר הוא 4:41, אך זו טעות והאורך האמיתי הוא 3:50.
ביצוע בהופעות והווידאו קליפ
Throwing It All Away בוצע בסיבובי ההופעות של Invisible Touch, The Way We Walk, Calling All Stations, ו-Turn It On Again. גם בהופעות אלו הצליל השתנה לנמוך יותר כדי להעמיק את קולו של המתופף והסולן, פיל קולינס. השיר בהופעות מופיע באלבומים כגון: The Way We Walk, Volume One: The Shorts, ו-Live Over Europe 2007. גם בסרט ההופעה When in Rome 2007, השיר מבוצע.
במהלך הפתיחה וממש לפני תום ההופעות החיות, קולינס השתמש בקריאה ובתגובה עם הקהל באמצעות שפה שטותית (במכוון).
הוידאו קליפ לשיר היה בעצם נראה כשהלהקה עושה בדיקת סאונד. כמו כן, הקליפ נכלל במארז ה-DVD אשר מראה את 33 הווידאו קליפים של הלהקה, The Video Show.
סודות הפרברים
עלילת הסרט
בשנת 1957 בפרוור סברביקון, שכל אוכלוסייתו לבנה, מופרת השלווה כאשר משפחת מאיירס, משפחה אפרו-אמריקאית, עוברת להתגורר בה.
לביתם של גרדנר ורוז לודג', המתגוררים בסמוך לבית המשפחה האפרו-אמריקאי, פורצים שודדים. הם מרדימים את בני המשפחה באמצעות כלורופורם, וכובלים אותם לכיסאותיהם. אם המשפחה, רוז, שהייתה מרותקת לכיסא גלגלים, קיבלה מנת יתר של כלורופורם, ומתה עקב כך. מרגרט, אחותה התאומה של רוז, עוברת לגור בבית כדי לטפל בילדם של בני הזוג לודג', ניקי.
קצין משטרה מזמין את גרדנר ומרגרט למסדר זיהוי, אך הם אינם מזהים בו את השודדים. ניקי, שהגיע אתם לתחנת המשטרה, מתגנב למסדר הזיהוי, ושם לב שהשודדים אכן נמצאים בין האנשים שבמסדר, חרף הכחשתם של גרדנר ומרגרט.
בביתם, גרדנר ומרגרט מפנטזים על הרגע שבו יקבלו את כספי ביטוח החיים של רוז, ויוכלו לעבור לארובה, שלה אין הסכם הסגרה עם ארצות הברית.
לביתו של גרדנר מגיע באד קופר, חוקר מטעם חברת הביטוח שאליה פנה גרדנר כדי לפדות את פוליסת ביטוח החיים של רוז. הוא משוחח עם מרגרט, ובסוף השיחה מבהיר שהוא משוכנע שזו תביעת ביטוח כוזבת. הוא מבטיח לחזור בערב לשיחה עם גרדנר. גם החוקר מטעם המשטרה מספר לגרדנר על סימני שאלה שהתעוררו אצלו.
בסמוך לביתה של המשפחה האפרו-אמריקאית מתחוללות מהומות של תושבי העיירה. תוך כדי המהומות מגיע קופר לשיחה עם גרדנר, מבהיר לו שהוא יודע על פשעו, ודורש שבתמורה לשתיקתו גרדנר יעביר אליו את מלוא כספי הביטוח. תוך כדי השיחה מגישה לו מרגרט קפה שלתוכה מזגה סודה קאוסטית. לאחר לגימת הקפה קופר חש צריבה איומה בגרונו, ויוצא מהבית להזעיק עזרה, אך גרדנר יוצא אחריו ודוקר אותו למוות.
שני השודדים הרוצחים אינם מרוצים מכך שניקי זיהה אותם במסדר הזיהוי ומכך שגרדנר מעכב את תשלומו להם. אחד מהם יוצא לביתו של גרדנר שם הוא רוצח את מרגרט. הדוד מיטש, שאותו הזעיק ניקי, מגיע לבית ומונע את רציחתו של ניקי, אך הוא והרוצח הורגים זה את זה.
הרוצח האחר מאיים על גרדנר תוך כדי נסיעה, ונהרג בתאונת דרכים. גרדנר מגיע לביתו ומגלה בו את שלוש הגוויות ואת ניקי. הוא לוקח את ניקי לשיחה במטבח, ודורש את שתיקתו, שאם לא כן ימות. תוך כדי השיחה גרדנר אוכל כריך ושותה כוס חלב שהיו על שולחן המטבח. היו אלה כריך וכוס שאותם הרעילה מרגרט בכמות גדולה של סמי שינה, בניסיון לרצוח את ניקי. כתוצאה מכך גרדנר מאבד את הכרתו, וניקי יוצא לחצר, לשחק עם שכנו, הילד האפרו-אמריקאי.
הפקה
את התסריט המקורי לסרט כתבו האחים כהן בשנת 1986, לאחר שהשלימו את סרטם הראשון, "רציחות פשוטות", אך הם נמנעו מלהפוך את התסריט לסרט. בשנת 2005 פורסם שג'ורג' קלוני עומד לביים סרט על-פי תסריט זה. ג'ורג' קלוני וגרנט הסלוב הוסיפו לתסריט המקורי סצנות על מתיחות בין-גזעית.
כעבור עוד עשר שנים פורסם שמאט דיימון, ג'וליאן מור וג'וש ברולין לוהקו לסרט. באוקטובר 2016 החלו צילומי הסרט בעיר פולרטון, כ-45 ק"מ מדרום ללוס אנג'לס. באוגוסט 2017 פורסם שחלקו של ג'וש ברולין נחתך מהסרט בעת עריכתו.
נושאי הסרט
הסרט עוסק בשני נושאים מרכזיים: פרשת רציחתה של רוז לודג' (נושא שנכלל בתסריט המקורי של האחים כהן) וההתפרעות הגזענית של תושבי סברביקון הלבנים בעקבות מעבר משפחה אפרו-אפריקאית ליישוב (עלילת משנה שנוספה בידי קלוני והסלוב). על מידת החיבור בין שני נושאים אלה כתב המבקר אורון שמיר: "מה שניבט מן המסך הם פשוט שני פרויקטים לא גמורים, המרותכים יחדיו באופן שמותיר את פגמיהם גלויים". גם המבקר אבנר שביט מתח ביקורת על חיבור זה: "התסריט תפר את עלילת המשנה כלאחר יד, באופן מאולץ ומרושל, והיא נראית כמו טלאי עלוב. כמו אדם שמביא למסיבת יום הולדת פרחים שקטף מהחצר ועוגה שקנה בסופר ברגע האחרון, כך גם הקולנוען, שמתנהל כאילו התייחס לסוגיית הגזע רק כדי לצאת ידי חובה."
תצורת מוחילה
תצורת מוחילה (Mohila Fm) היא תצורה מגיל קרניאן (228.0±2.0 עד 216.5±2.0 מיליון שנה, טריאס עליון) החשופה בפני הקרקע אך ורק במכתש רמון. התצורה הוגדרה על ידי ישראל זק בנחל אפור.
בעבר היו כורים גבס בתצורה זאת במכתש רמון. ניתן לראות מחצבות אלו לאורך הכביש החוצה את המכתש.
תיאור
עוביה של תצורת מוחילה, במחשופי הרמון, הוא כ-202 מטר והיא מורכבת מ-2 פרטים. בקידוחים ועבודות מאוחרות,
התצורה מחולקת ל-2 פרטים:
סביבת היווצרות
ע"פ טענתו של ישראל דרוקמן, תצורת מוחילה שקעה בסדרה של לגונות רדודות ששמרו על קשר מוגבל לים, אשר התייבשו תקופתית בברכות שמש. סך האידוי צריך לעלות על סך המים הנכנסים ללגונה, כך שמאזן המלחים באגן יהיה גדול פי 3 ממאזן המלחים בים. הגבס מצטבר בתחתית הלגונה, כשמנגנון טקטוני כלשהו מייצר לו בור שמתרחב והולך בתחתית הלגונה, בו הגבס יכול להצטבר. הסטרומטוליטים מציינים את השלב האחרון של ההתייבשות.
סטרטיגרפיה
התצורה מונחת בהתאמה על גבי תצורת סהרונים ומסתיימת באי התאמה של בסיס היורה, מעליה מונחת תצורת משחור או תצורת ארדון. תיארוכים בוצעו באמצעות פלינולוגיה, קונודונטים ופרומיפרים.
קיימת מקבילה לתצורה זאת בירדן ושמה תצורת אבו רויס (Abu Ruweis Fm).
אוסטין אג'ידה
אוגוסטין (אוסטין) אמאמצ'וקוו אג'ידה (באנגלית: Augustine Amamchukwu Ejide; נולד ב-8 באפריל 1984) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת השוער.
קריירה
אג'ידה התחיל את הקריירה שלו בגאבורס אינטרנסיונל, וכבר בגיל 15 עלה לקבוצה הבוגרת. בשנת עבר לאטואל דו סאהל מתוניסיה. בשנת עבר לבסטיה מצרפת במדיה שיחק שלוש עונות.
ב-17 בדצמבר 2009 הגיע לישראל וחתם בהפועל פתח תקווה. אחרי שירד עם הקבוצה לליגה הלאומית בתום עונת, חתם בהפועל באר שבע. בעונת סיים עם הקבוצה במקום השני בליגת העל, ובעונת  סיים עמה במקום השלישי והגיע עמה לגמר גביע המדינה, בו ספג שישה שערים בתבוסתה של קבוצתו 2–6 למכבי תל אביב. לאחר שלוש שנים בקבוצה, שוחרר אג'ידה מהפועל באר שבע.
ב-25 במאי 2017, לאחר שלא שיחק במשך שנתיים, חתם אג'ידה בהפועל חדרה, העולה החדשה לליגה הלאומית. בשל בעיית ויזה שמנעה את כניסתו לישראל, שוחרר מהקבוצה בטרם פתיחת העונה אך הצטרף בחזרה לסגל לאחר שהוסדרה האשרה בחודש נובמבר. אג'ידה הפך לשוער הראשון של הקבוצה, פתח ב-28 משחקי ליגה וסייע לקבוצה להשלים עליית ליגה שנייה ברציפות ולחזור לליגת העל לאחר 39 שנים.
ב-26 ביוני 2019 האריך את חוזהו בקבוצה לעונה נוספת. ב-31 ביולי 2020 חתם בשורות היורדת הטרייה לליגה הלאומית סקציה נס ציונה.
קריירה בינלאומית
בשנת זומן אג'ידה לראשונה לסגל נבחרת ניגריה, אך הופעת הבכורה שלו הייתה רק ב-23 בינואר 2006 בניצחון 1–0 נגד. אג'ידה השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2002, גביע אפריקה לאומות 2004, גביע אפריקה לאומות 2006, גביע אפריקה לאומות 2008, גביע אפריקה לאומות 2010, מונדיאל 2010, וזכה עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2013 ובגביע הקונפדרציות 2013.
חומצה חנקיתית
חומצה חנקיתית, או חומצה ניטריטית, היא חומצה חלשה חד בסיסית המתקיימת רק בתמיסה ובצורה של מלחי חנקית.
חומצה חנקיתית משמשת להכנת דיאזידים מֵאָמִינִים; תגובה כימית זו היא מסוג התקפה נוקליאופילית של האמין על החנקית, רה־פרוטונציה על ידי הממס, ויציאה של שתי מולקולות מים. הדיאזיד יכול להשתחרר כיון קְרְבֶּניוּם.
הכנה
ניתן להכין חומצה חנקיתית על ידי הוספת מינרל חומצי כלשהו לנתרן חנקיתי.
פירוק
חומצה חנקיתית מתפרקת במהירות לחנקן דו־חמצני, חד תחמוצת החנקן ומים כאשר היא בתמיסה.
2HNO2 → NO2 + NO + H2O
כמו כן, חומצה חנקיתית מתפרקת לחומצה חנקתית חמצן דו־חנקני ומים.
תגובות כימיות נפוצות
ניתן לעשות שימוש בחומצה חנקיתית על מנת להכין מלחי דיאזוניום שמגיבים עם אנילינים ופנולים ליצירת תרכובות אזו כמדד איכותי לבדיקת אמינים ארומטיים. תגובה כימית זו משמשת גם ליצירת צבעי־אזו. משתמשים בחומצה חנקיתית כדי להרוס תמיסות נתרן אזיד שהן בעלות פוטנציאל פיצוץ ורעילוּת. חומצה חנקיתית נוצרת בדרך כלל על המקום באמצעות התגובה של חומצה מינרלית עם נתרן חנקיתי.
הקשר לאטמוספירה
חומצה חנקיתית היא חומר ביניים אטמוספירי חשוב. היא נוצרת על ידי התגובה ההטרוגנית של דו־תחמוצת החנקן ומים על פני משטחים שונים כגון גז אטמוספירי. החומצה עוברת מיד פוטוליזה והופכת לרדיקל הידרוקסיל המהווה חלק גדול משכבת האוזון שבטרופוספירה (האטמוספירה התחתונה).
יחסי אזרבייג'ן–טוגו
יחסי אזרבייג'ן–טוגו הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין רפובליקת טוגו. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-28 בדצמבר 2010. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
ב-13 עד 15 באוקטובר 2009, משלחה שבה עמד שר התקשורת של טוגו, אולוגה קווה, ביקרה באזרבייג'ן במסגרת הכנס ה-6 של ה-ECO שנערך בבאקו.
קונסטנטין, נסיך אוראניה-נסאו
קונסטנטין, נסיך אוראניה-נסאו (Johan Friso van Oranje-Nassau; נולד ב-11 באוקטובר 1969), הוא בנם השלישי של ביאטריקס, מלכת הולנד לשעבר ובעלה הנסיך קלאוס, ואחיהם של מלך הולנד, וילם-אלכסנדר, ושל הנסיך יוהאן-פריסו. הנסיך הוא הרביעי בסדר הירושה לכתר ממלכת ארצות השפלה.
שנג'ואו 10
שנג'ואו 10 (בסינית מפושטת: 神舟; בפין-יין: shénzhōu) היא חללית סינית אשר המריאה לחלל על מנת להתחבר לטיאנגונג 1, המדגים הטכנולוגי של תחנת החלל הסינית. המשימה המריאה ב-11 ביוני 2013 והתחברה לטיאנגונג 1 ב-13 ביוני 2013. בצוות המשימה חברים שני גברים ואישה אחת. משימה זו היא משימת העגינה השלישית לטיאנגונג 1, והאחרונה המתוכננת לאב טיפוס זה של תחנת החלל הסינית, שהוחלפה בטיאנגונג 2. ב-26 ביוני 2013 חזרו הטייקונאוטים לכדור הארץ.
קונסטנטין, נסיך אוראניה-נסאו
ביוגרפיה
הנסיך קונסטנטין נולד ב-11 באוקטובר 1969 באוטרכט, לקלאוס פון אמסברג ולביאטריקס, נסיכת אוראניה-נסאו, בתה של יוליאנה, מלכת הולנד. סנדקיו היו קונסטנטינוס השני, מלך יוון, אשווין, נסיך ליפה-ביסטרפלד, אקסל פון דם בוסשה, מקס קונסטאם וקורינה דה בופור-סינקי.
הנסיך קונסטנטין למד משפטים באוניברסיטת ליידן, הפך לעורך דין, ולאחר מכן עבד בבריסל במחלקת יחסי החוץ של הנציבות האירופית (האיחוד האירופי). לאחר מכן הוא המשיך לעבוד באיחוד האירופי בתפקידים שונים עד סוף שנת 1999, ובדצמבר 2000 הוא קיבל תואר שני במנהל עסקים בINSEAD בפונטנבלו, צרפת. לאחר מכן הוא עבד עבור קבוצת הבנק העולמי בוושינגטון, שם עבד עד סוף 2002 עבור משרד הייעוץ האסטרטגי בוז אלן המילטון בלונדון. מאז 2003 הוא עובד עבור מכון ראנד בבריסל, ובנוסף יש לו משרה חלקית במשרד החוץ ההולנדי בהאג.
הנסיך קונסטנטין כמעט ואינו משתתף באירועים ציבוריים בתפקידו כחבר בית המלוכה ההולנדי. כמו כן, הוא ספורטאי נלהב והוא נהנה מכדורגל, טניס, גולף וסקי, והתחביבים האחרים שלו כוללים ציור, בישול וקריאה.
משפחתו
ב-16 בדצמבר 2000 התארס קונסטנטין עם פטרה לורנטיין ברינקהורסט, וב-17 במאי 2001 התחתנו השניים בהאג, וראש העיר ניהל את הטקס. כעבור יומיים נערך טקס החתונה הדתי, על ידי הכומר קרל טר לינדן. לבני הזוג נולדו 3 ילדים:
Construcciones y Auxiliar de Ferrocarriles
Construcciones y Auxiliar de Ferrocarriles (לשעבר Compañía Auxiliar de Ferrocarriles; בראשי תיבות: CAF) היא חברה ציבורית ספרדית, מחבל הבסקים, המייצרת רכבות, ציוד רכבתי ואוטובוסים מתקדמים.
הציוד הנייד המיוצר על ידי החברה כולל רכבות קלות, רכבות מטרו, רכבות בינעירוניות, רכבות מהירות, קרונות וקטרים.
היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1917 בשם Compañía Auxiliar de Ferrocarriles, ועסקה בייצור קרונות משא. חברה זו מיזגה לתוכה חברות מתכת וחשמליות שהוקמו בשלהי המאה ה-19. בשנת 1940 הוקם מפעל נוסף של החברה במסגרת הרחבת הפעילות לאחר מלחמת האזרחים בספרד. CAF לקחה חלק בשיקום צי הרכבות הספרדי.
בשנת 1954, רכשה את חברת Movil y Construcciones מסרגוסה, חברה שעסקה בייצור רכבות בינעירוניות ורכבות תחתית. בשנת 1969 הקימה CAF את יחידת המחקר והפיתוח שלה, שהביא להתמקדות בפיתוח טכנולוגיית חדשות בתוך החברה.
פריסה עולמית
פרט לפריסת הפרויקטים ברחבי העולם, הקימה CAF מספר חברות בת, בבעלותה המלאה, המנהלות את פעילות הקבוצה בשווקים מרכזיים:
פעילות בישראל
בשנת 2015 CAF התמודדה במכרז לאספקת 120 רכבות קלות (טראם) ותחזוקתן עבור הקו האדום של הרכבת הקלה בתל אביב. אך הפסידה להצעה הסינית בהפרש של כ־6.5% בלבד. CAF עתרה לבית המשפט המחוזי בתל אביב בדרישה להכריז עליה כזוכה ולפסול את הזוכה CNR הסינית, בטענה שפרק הציון הטכני הוביל אותה למקום הראשון במכרז עם ציון של 92.08 במרכיב האיכות של המוצר, אך הניקוד להצעה הסינית שוּנה ושוּפר באופן חשוד. עתירת החברה נדחתה.
באוגוסט 2019, זכו CAF ושפיר הנדסה ותעשייה, במסגרת השותפות TransJerusalem שהקימו בפרויקט PPP (זכיינות) ה-JNET, שכולל תכולות עבודה מורכבות: תפעול ותחזוקת הקו האדום הוותיק שנחנך ב-2011; תכנון וביצוע של הרחבת הקו האדום צפונה לשכונת נווה יעקב ודרומה להדסה עין כרם תוך תגבור צי הרכבות הקיים ברכבות קלות חדשות; תכנון והקמת הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים; ולבסוף תפעול ותחזוקת שני הקווים כרשת הרכבת הקלה בירושלים. היקף פרויקט הזכיינות כ-10 מיליארד שקל, ובמסגרתו תייצר CAF 114 רכבות קלות, תספק את המערכות, תבצע את אינטגרציית הפרויקט ותנהל את תפעול הרשת ותחזוקתה.
בספטמבר 2019 חתמה שותפות TransJerusalem על הסכם הזכיינות עם המדינה וכפועל יוצא, החליפה שותפות זו באפריל 2021 את הזכיין הקודם – חברת סיטיפס. השותפות מותגה בשם "כפיר".
בינואר 2020 הקימה CAF את "CAF ישראל בע"מ" ומינתה את מיקי רביב כנשיא ומנכ"ל. החברה הציבה לעצמה כיעד להיות שותפתה העיקרית של מדינת ישראל בפרויקטי הסעת המונים Mass Transit במטרופולינים המרכזיים.
בדצמבר 2020, נרשמו מחאות קטנות היקף בישראל ובספרד נגד מעורבותה של החברה בפרויקט הרכבת הקלה בירושלים, מכיוון שהוא כולל מקטעים מעבר לקו הירוק, בשכונות גילה ונווה יעקב.
ב-30 בינואר 2022 זכו CAF ושפיר שפיר במכרז להקמת הקו הסגול, של המערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב. השותפות הגישו את הצעתן בספטמבר 2020. בנוסף, שתי השותפות משתתפות במכרז הקו הכחול בירושלים ונערכות להשתתף במכרז הטראם-טריין (TT) חיפה–נצרת, הפעם תוך צירוף קרן ההשקעות התעשייתית - קרן נוי.
יוסף בקמן
יוסף בקמן (12 בנובמבר 1951 – 26 באוקטובר 1973) היה קצין שנהרג במלחמת יום הכיפורים בעל עיטור המופת.
ביוגרפיה
יוסף נולד בשנת 1951 לסטלה ואברהם, בחיפה. בילדותו עברה המשפחה להתגורר בבית לחם הגלילית. הוא סיים את לימודיו בבית הספר היסודי "אלון" ולאחר מכן למד בבית הספר המקצועי "נשר" במגמת חשמל. יוסף היה פעיל בנבחרת הכדוריד של המושב.
בקמן התגייס לצה"ל בפברואר 1970. ושירת בסיירת חרוב. במסגרת שירותו סיים קורס מ"כים חי"ר, קורס צניחה וקורס קציני חי"ר.
בפברואר 1973 השתחרר בקמן מהצבא והחל את עבודתו כמאבטח מטוסים בנמל התעופה לוד.
ערב מלחמת יום-הכיפורים היה יוסי אמור לצאת בתפקיד מטעם מקום העבודה לאמסטרדם. הוא מיהר להגיע ליחידה ולא שעה להפצרות מנהליו בחברת אל על.
בקמן לחם בקרבות הבלימה והפריצה בזירת הדרום במלחמת יום הכיפורים כנגד ההצבא המצרי. בקמן שהיה מ"מ עמד בראש חייליו בקרב העיר סואץ ופרץ לתוך העיר סואץ. חבריו לקרב סיפרו פתאום התפוצץ לידם רכב מצרי וחיילים נפצעו. המצרים הפגיזו את השיירה. בקמן רץ לאורך השדרה וסחב פצועים. לאחר שהמ"פ נפגע, קיבל בקמן על עצמו את הפיקוד. תוך כדי ההפגזות ובקור רוח, חילק פקודות, סייע לפצועים, שוחח בקשר והפעיל את כלי הנשק. בקמן סירב להשאיר את הפצועים בשטח ובכך הציל רבים מהם.