cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אברהם שפירא (זקן השומרים)
בכלא בדמשק ופירוק "אגודת השומרים"
לכלא "חאן איל-באשה" שבדמשק הגיעו, במהלך הזמן, אנשים רבים שנעצרו בעקבות פרשת הריגול. רק מיעוטם היו אנשי ניל"י; היו שם גם אנשי ארגון "השומר", שהגיעו לכלא, כנראה, בעקבות הלשנות של יוסף לישנסקי עליהם (לבד משניים, סעדיה פז ושמואל הפטר, שהסגירו עצמם לטורקים בזמן החיפושים אחרי לישנסקי). גם עסקנים עבריים מן היישוב נעצרו והושמו בכלא בדמשק. ביניהם היו אברהם שפירא, שבתי לוי, משה שלוש ועוד. נוסף על כל אלה, היו בכלא מספר אנשים שנחשדו לשווא בקשרים עם ניל"י או "השומר". עוד ישבו בכלא בדמשק עשרות רבות של עריקים מהצבא הטורקי שנתפסו בעקבות גל החיפושים אחרי לישנסקי ואנשי ניל"י.
דב מורן
כממציא
מראשית פעילותו שהחלה עם סיום התואר בטכניון בהצטיינות, מורן גרף הצלחה כשהוביל המצאות טכנולוגיות פורצות דרך, בעיקר בתחום החומרה.
הוא הוציא 40 פטנטים לעשרות ההמצאות להן אחראי, ובין הבולטות בניהן ניתן לציין את:
אברהם שפירא (זקן השומרים)
בכלא בדמשק ופירוק "אגודת השומרים"
לאחר שהועמד לדין בדמשק וזוכה, שב לפתח תקווה ונבחר שוב להיות ראש "אגודת השומרים". לאחר שיחרורו שימש שפירא שימש כשומר ראש של חיים ויצמן, נשיאה העתידי של מדינת ישראל, לכשעלה לישראל בשנת 1919.
דב מורן
כמשקיע
תוך פחות משנתיים מהקמתה, באוקטובר 2017, הקרן גייסה מעל לסכום היעד, כ-110 מיליון דולר.
כסופר ומנטור
במסעותיו ברחבי העולם לאורך עשרות שנות תרומתו כיזם, מורן משתף יזמים לגבי תפיסת עולמו והעקרונות שאימץ כתוצאה מניסיונו הרב כיזם. הוא ידוע כמי שמייעץ ליזמים לא להתייאש למרות התחרותיות והדרך הקשה שעומדת לפניהם, ובראיונותיו והרצאותיו הרבות הוא מספר על צעדים שהוכתרו כהצלחה ולאחר מכן התבררו כטעות, ואחרים שהוגדרו ככישלון - אך הובילו להישגים.
אברהם שפירא (זקן השומרים)
מאורעות תרפ"א
במאי 1921, התחולל טבח ביפו, שהיווה את נקודת הפתיחה להתקפה על מספר מושבות, בהם פתח תקווה וחדרה. מאורעות אלו נקראו מאוחר יותר בשם הקולקטיבי מאורעות תרפ"א.
דב מורן
כסופר ומנטור
ב-2016 מורן איגד את סיפוריו ומסקנותיו לכדי ספר בשם "100 דלתות - מבוא ליזמות" בהוצאת ידיעות אחרונות. הספר מכיל 100 פרקים בהם הוא מתאר את הדרך שהובילה אותו להיות יזם, על ילדותו, משפחתו ונקודות ראויות לציון שהשפיעו ועשויות להשפיע על כל יזם.
פרסים ותארים
מורן זכה בפרסים ואותות הערכה רבים, בהם תואר יזם השנה ו"מנכ"ל השנה", וכן הוענקו לו תארים לשם כבוד.
אברהם שפירא (זקן השומרים)
מאורעות תרפ"א
כאשר הגיעו לפתח תקווה הידיעות על המאורעות ביפו, התכנסו ראשי המושבה ובחרו בוועד הגנה בראשותו של אברהם שפירא.
דב מורן
פרסים ותארים
אותות הערכה נוספים: תואר לשם כבוד, HONORIS CAUSA מטעם המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט בהוד השרון; אחד מעשרת הישראלים המשפיעים ביותר בעולם ההייטק על פי מגזין פורבס ועוד רבים.
מעורבות חברתית ותמיכה בקהילת הסטארטאפ
דב מורן נחשב מהאישים בעלי ההשפעה הרבה ביותר בסצנת הסטארט אפים בישראל. הוא מרצה מבוקש ומשקיע שאינו חס על זמנו וכספו כאשר מדובר בפוטנציאל מבטיח של חברת הייטק ישראלית.מורן מעורב במגוון מיזמים חברתיים וקהילתיים על בסיס התנדבותי שנועדו לתמוך בקהילת היזמים בישראל. לאורך השנים הוא שימש כמנטור בתוכניות ופרויקטים מגוונים וכן מייעץ ליזמים בדרכים מגוונות. כמו כן, הוא מדריך ומייעץ ליזמים במסגרות אקדמאיות (מרכז היזמות של הטכניון, מרכז היזמות במרכז הבינתחומי, מועדון היזמים בשנקר ועוד).
אברהם שפירא (זקן השומרים)
מאורעות תרפ"א
עם שחר של יום ה-5 במאי 1921 גילו תצפיתנים כוח של כ-400 ערבים מערביי שבט אבו כישכ מתקרבים למושבה מצפון. אברהם שפירא יצא בראש פלוגת פרשים חמושים כדי לקבל את פניהם בשדות צפונית למושבה. תוכניתו של שפירא התבררה עד מהרה כמוטעית. הערבים החלו לצלוף על הרוכבים אשר היוו מטרה נוחה לכדוריהם. החלה נסיגה בלתי מסודרת לקו ההגנה השני. בנסיגה זו נהרג אבשלום גיסין. הערבים התעודדו והגיעו לקרבת העמדות הקדמיות והיה חשש שהם יעקפו אותן מצד מערב ויפרצו למושבה.
דב מורן
קישורים חיצוניים
ממאמריו:
אברהם שפירא (זקן השומרים)
אחרית ימיו
בשנות החמישים היה שפירא לסמל מקומי ודמות מרכזית בחגיגות ואירועים שנערכו בעיר, בין היתר במצעדי צבא מקומיים ובחגיגות יום העצמאות.
ביתו של שפירא, אשר נתרם על ידו לעיריית פתח תקווה לשם תצוגה על פעילותו, עומד עד היום ברחוב הרצל 20 בפתח תקווה. הבית עבר גלגולים רבים וכיום הוא משמש כספרייה ומרכז תרבות. פסלו של שפירא רכוב על סוס ניצב בחזית הבית.
בשל קשריו, הועמד על ידי ראש עיריית פתח תקווה פנחס רשיש לראשות ועדה לבירור תביעות נפגעי טבח כפר קאסם. בעקבות פרסום מסקנותיה של ועדה זו נערכה בנובמבר 1957 בכפר קאסם סולחה שבה נכחו כ-800 אורחים.
"אתם נוער אתם?"
בילקוט הכזבים, שיצא לאור ב-1956, מופיעה דמותו של שפירא במרכזן של מספר אנקדוטות. המפורסמת שבהן נקראת "נאום קצר" והיא מספרת על נאום שנשא שפירא בכנס הנוער בפתח תקווה. שפירא עלה לבמה, התבונן בנוכחים, אמר: "אתם נוער אתם? אתם חרא" וירד מהבמה. משפט זה מוזכר גם בשירו של יוסי גמזו, "סימן שאתה צעיר", בשיר "ונצואלה" של להקת בצל ירוק, וכמו כן בשירו של דוד אבידן, "שקל ציוני".
סביל שפירא
שפירא הכיר את מנהגי השכנים הערבים והיה קרוב לתרבותם, שלט בשפה הערבית וכך רכש כבוד גדול בקרבם ולכן בחר להנציח את אמו בבניית רהט ולא בהקמת קופת צדקה על שמה כמנהג היהודים.
הרהט היה בסמוך לפרדסו של שפירא שהוקם באזור שכיום הוא אזור התעשייה סגולה.
לאור פיתוח שנעשה באזור התעשייה סגולה שטחי פרדסים נעקר והפכו לקרקע המיועדת לבנייה,
בשנת 1992 העבירה העירייה את הרהט למרכז העיר ליד בית ספר נצח בנות פינת רחוב מוהליבר.
Boids
Boids היא תוכנת חיים מלאכותיים שפותחה בידי קרייג ריינולדס בשנת 1986, ומדמה את ההתנהגות הלהקתית של עופות ודגים. מאמרו על הנושא פורסם בשנת 1987 במהלך ועידה של אגודת המחשוב ACM. מקור השם boids בהגייה הניו-יורקית של המילה האנגלית Birds, ציפורים. בדומה לסימולציות חיים מלאכותיים אחרות, פעולתה של התוכנה מהווה דוגמה להתנהגות מופיעה (emergent behavior) - רוצה לומר, ההתנהגות המורכבת הנצפית נובעת מהאינטראקציה בין הסוכנים העצמאיים (במקרה זה, ה-Boids) הפועלים כל אחד לפי מספר כללים פשוטים, ולא מתכנון מרכזי. בסימולציה קיימים שלושה חוקים עבור כל Boid: ניתן להוסיף גם מרכיב אקראי מסוים לתנועה. כמו כן, ניתן להוסיף כללים מורכבים יותר, כמו הימנעות ממכשולים ותנועה לעבר אתר מסוים. המודל הבסיסי פותח והורחב מאז ריינולדס פרסם אותו. כך, לדוגמה, דלגדו-מאטה ושותפיו הרחיבו את המודל וכללו בו השפעה של פחד - נעשה שימוש ב"חוש ריח" כדי להעביר רגשות בין חברי הלהקה, באמצעות פורומונים שמודלו כחלקיקי גז. הרטמן ובנס הוסיפו כלל מקביל ל"הערכות", לו הם קראו קריאת תיגר על מנהיגות. כלל זה מבטא את הסיכוי של חבר להקה להיהפך ל"מנהיג" ולנסות לברוח מהלהקה.
התנהגות הלהקה יכולה להיות כאוטית או מסודרת, כתלות במשקל שניתן לכללים השונים. התנהגויות לא צפויות, כמו פיזור של הלהקה כתוצאה מהתקלות במכשול, ואיחוד מחדש לאחר מכן, יכולות להחשב להתנהגויות מופיעות. התוכנה מהווה סימולציה להתנהגות להקתית הנפוצה מאוד בטבע ולתופעות של התנהגות נחילית (Swarm behaviour), כגון זרזירים העפים במהירות ובתיאום מושלם בלהקות ענק ומשנים את כיוון התעופה באופן תכוף וחד או להקות דגים צפופות שמתפזרות במהירות כאשר מתקרב טורף וחוזרות ומתאחדות מיד לאחר העלמות הסכנה. בעבר נטען שהתנהגויות אלו מעידות על היותן של הלהקות "אורגניזם-על" בעל אינטליגנציה קבוצתית, אך המודל מראה שניתן להסביר התנהגות כזו - לפחות במידה מסוימת - על בסיס מספר כללים פשוטים הנשמרים על ידי כל אחד מחברי הלהקה, גם ללא תיאום מכוון ביניהם וללא תכנון מרכזי.
למודל נמצאו שימושים נוספים, כגון המחשה של אינפורמציה ומשימות אופטימיזציה שונות.
הר מאלן (קולומביה הבריטית)
הר מאלן (באנגלית: Mount Mullen) הוא הר ברכסים הפסיפיים של הרי החוף, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של ההר 2,994 מטרים מעל פני הים. ההר הוא ה-90 בגובהו ברכסים הפסיפיים, וה-94 בגובהו בהרי החוף.
ההר מתנשא 404 מטרים מעל סביבתו.
ההר נמצא דרומית מערבית להר רייזורבק, דרומית להר בלקהורן, מזרחית לרכס קונטלן ולפסגת ראסטי, וצפונית מערבית להר אוטאראסקו.
הטיפוס על ההר
הראשונים שטיפסו לפסגת ההר היו חברי מועדון טיפוס ההרים של קולומביה הבריטית (BCMC - British Columbia Mountaineering Club) בשנת 1980.
ספקטרופוטומטר
ספקטרופוטומטר הוא מכשיר מדידה, המאפשר למדוד את בליעת האור של תמיסה נבדקת באורכי גל שונים. מאחר שלכל חומר ישנו תחום אנרגיות עירור ספציפיות לו (וכתוצאה מכך אורכי גל מסוימים שהוא בולע), יש חשיבות לאורך הגל הנמדד. לכן ממקור האור יוצאת אלומת אור אל מנסרה, המפרקת את האור הלבן ומפרידה בין אורכי הגל השונים. על ידי סיבוב המנסרה אפשר להביא את קרן האור בעלת אורך הגל הרצוי אל מול סדק, דרכו עובר האור אל החומר הנבדק. באמצעות הנתונים המתקבלים מהמדידה, ניתן לקבל מידע על אופי החומר וכן על ריכוזו בתמיסה. חישובי ריכוזים באמצעות ספקטרוסקופיה (קרויה גם ספקטרופוטומטריה) מתבססים על האזור הליניארי של חוק בר-למברט. מרבית הספקטרופוטומטרים מודדים בתחום העל סגול ובאור נראה. קיימים גם מכשירים המודדים בתחום התת-אדום.
מבנה כללי
כיום קיימים מכשירי ספקטרוסקופיה רבים ומגוונים אך קיים מבנה בסיסי המשותף לכולם.
הקשר בין ריכוז החומר הנדבק ובין הפלט שמתקבל מהמכונה (הרי הוא A- בליעה) מתואר על ידי חוק באר- למברט:
ספירת חיידקים בתמיסה
ספירת חיידקים בתמיסה על פי עכירות תרבית נוזלית למציאת ריכוז תאים בתרבית. ככל שעולה מדד הבליעה כך יש יותר תאים של חיידקים בתמיסה.
חסרונות: החיסרון של שיטה זו היא שלא יודעים אם החיידקים חיים או מתים. בנוסף לכך שיטה זו יעילה רק כאשר מספר החיידקים מגיע ל-107 במ"ל (עשרה מיליון חיידקים במ"ל). מתחת למספר זה העכירות אינה ניכרת.
המפלגה הערבית הפלסטינית
המפלגה הערבית הפלסטינית (בערבית: الحزب العربي الفلسطيني) הייתה מפלגה לאומית של הזרם המרכזי בציבור הפלסטיני בתקופת המנדט בין השנים 1935–1948. המפלגה נקטה קו תוקפני כנגד הציונות וקו פרגמטי מול הממשל הבריטי שהתבטא במערך הסכמים והבנות. אנשי המפלגה עמדו בראש הוועד הערבי העליון והמועצה המוסלמית העליונה. עקב המרד הערבי הגדול נאסרו רבים מראשיה והוגלו לאיי סיישל.
הקמת המפלגה
לנשיא המפלגה נבחר ג'מאל אל-חוסייני, שיומיים קודם לכן התפטר מתפקידו כמזכיר המועצה המוסלמית העליונה, כנציגו הפוליטי של חג' אמין אל-חוסייני, שביקש לשמור על מראית עין של מנהיג דתי א-פוליטי. לסגן הנשיא נבחר אלפרד רוק, יווני-קתולי מיפו, ולמזכיר הכללי נבחר אמיל אל-ע'ורי, יווני-אורתודוקסי מירושלים, שעיקר תפקידו היה לארגן תמיכה בקרב הנוער. ניהול המפלגה הופקד בידי לשכה שכללה את בעלי התפקידים הללו ובנוסף להם גם את ח'אלד אל-פרח' וכאמל אל-דג'אני (מיפו) ווג'יה אל-בשתאוי (משכם), שאליהם צורפו לאחר זמן קצר מוחמד עלי אל-ג'עברי ורשאד אל-ח'טיב (מחברון), מישל עאזר (נוצרי מיפו) ושחאדה חסונה (מלוד). הוחלט שהוועד הפועל של המפלגה יורכב משלושה נציגים לכל נפה, שייבחרו בנפרד על ידי הצירים מכל נפה. במהלך קיץ 1935 נסע ג'מאל אל-חוסייני ברחבי הארץ ועסק בהקמת 17 סניפים ובבחירת ועדים להם.
מצע המפלגה
מצע המפלגה נתקבל בוועידת היסוד וכלל להלכה את המטרות הבאות:
ההבדלים בינה לבין מפלגת אל-איסתקלאל
בניגוד לאידאולוגיה של האיסתקלאל, שפנתה בראש ובראשונה כנגד האימפריאליזם הבריטי וראתה בציונות רק ענף אחד מענפי האימפריאליזם ריכזו החוסיינים (הכינוי הנפוץ לתומכי המפלגה) את מלחמתם ביישוב וקיימו עם הבריטים מערכת עדינה של הסכמים והבנות. למרות הצגת התמונה האידאולוגית הזו, לקראת סוף מלחמת העולם השנייה התהפכה המגמה בעוד החוסיינים נטו יותר לכיוון הנאצי ואנשי איסתקלאל נטו לעודד את הבריטים במדיניותם האנטי-ציונית ולתמוך במדיניות הספר הלבן.
הבדל נוסף בין החוסיינים לאיסתקלאל היה שהאיסתיקלאל הייתה מפלגה חדשה של עירוניים צעירים משכילים וחילונים ללא קהל תומכים כפרי, בעוד החוסיינים נהנו ממאגר גדול של תומכים בקרב האוכלוסייה הכפרית, המבוגרת והמוסלמית של הארץ ומהמבנה המסורתי של החמולות.
תנועת הנוער
ראשי המפלגה שמו דגש על ארגון הנוער. אמיל אל-ע'ורי, המזכיר הכללי, ניסה לפעול באמצעות פלוגות הצופים הערביות, אולם מהר מאוד עבר ליצירת מסגרת נפרדת בשם "פלוגות הנוער" (פרק א-שבאב), והיה חבר בוועדה מיוחדת שניהלה את הארגון. תנועת הנוער דמתה ל"נוער ההיטלראי" בגרמניה והוועדה אף כינתה לתקופה קצרה את הפלוגות באופן רשמי "הצופים הנאצים", אולם לאחר תקופה מסוימת הוחלף השם לכינוי האיסלאמי המסורתי "אל-פתוה" (שמן של אגודות אבירים מוסלמים בימי הביניים). ב-11 בפברואר 1936 נערך כנס היסוד של ארגון הנוער שניכרה בו רוח נאצית. ג'מאל אל-חוסייני הכריז בכנס כי היטלר החל את דרכו הפוליטית בשישה תומכים ועכשיו יש לו שישים מיליון. 70 המגויסים הראשונים נשבעו: "החיים - זכותי. העצמאות - שאיפתי. פלסטין - ארצי ואין מקום בה זולת לערבים. בזה אני מאמין ואללה הוא עדי". "פלוגות הנוער" היו צבאיות למחצה והיה להן חלק רב בהכנת המהומות של 1936 ובראשיתן.
הקמתה מחדש ב-1944
המפלגה חדלה להתקיים למעשה בין השנים 1937–1944, בשל הגליית רוב מנהיגיה והאיסור שהטילו הבריטים על פעילות פוליטית במהלך מלחמת העולם השנייה. בזמן המלחמה, שימש תופיק צאלח אל-חוסייני, אחיו של ג'מאל אל-חוסייני, כממלא מקומו כנשיא המפלגה ופעל רבות, בעזרת ידיד המשפחה אמיל אל-ע'ורי, לשמור על מעמדה הבכיר של משפחת אל-חוסייני בפוליטיקה המקומית. בנובמבר 1943 חידשו החוסיינים את פעילות המפלגה. בהובלת ממלא מקום נשיא המפלגה, תאופיק צאלח אל-חוסייני, והמזכ"ל אמיל אל-ע'ורי, כוננה המפלגה מוסדות מרכזיים, סניפים וועדות, פרסמה תזכירים וגילויי דעת רבים, יזמה כינוסים המוניים, בהשתתפותם של מאות ואלפי אנשים, וטיפחה קשרים עם ארצות ערב ועם אישים, מפלגות, ארגונים בעולם הערבי, ועם פלסטינים בחו"ל. לאחר 1944 חזרה המפלגה להיות גורם מרכזי ומנהיג בפוליטיקה הערבית.
Never on Sunday
"Never on Sunday" (בעברית: "אף פעם לא ביום ראשון"), ידוע גם בשם היווני "Τα Παιδιά του Πειραιά" ("ילדי פיראוס"), הוא שיר מאת מאנוס חג'ידאקיס. את השיר שרה לראשונה מלינה מרקורי בסרט הקולנוע "רק בימי חול", שביים ז'ול דאסן בכיכובה של מרקורי. השיר זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בשנת 1960, והיה השיר הראשון בשפה זרה שזכה בפרס. פסקול הסרט יצא לאור ב-1 באוקטובר 1960 בחברת התקליטים יונייטד ארטיסט רקורדס. השיר הוקלט מאז על ידי אמנים רבים, וזכה להצלחה ברחבי העולם.
רקע
את השיר כתב במקור מאנוס חג'ידאקיס בשם "Ta Pedia tou Pirea" ("ילדי פיראוס"). המילים המקוריות ביוונית, וגם התרגום לגרמנית, צרפתית ואיטלקית, אינן מזכירות את המילים "Never on Sunday", כפי שמופיעות בגרסה האנגלית. השיר מתאר את סיפורה של הדמות הנשית הראשית בסרט, איליה (מרקורי). איליה היא אישה עליזה שחיה בשמחה בעיר הנמל פיראוס. אף על פי שהיא מתפרנסת מזנות, היא משתוקקת לפגוש ביום מן הימים אדם שיהיה מלא שמחת חיים כמוה.
בשנת 1960 היה השיר מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר וזכה בפרס. זו הייתה הפעם הראשונה מאז 1934, תחילת חלוקת הפרס לקטגוריה זו, שהשיר הזוכה היה בשפה זרה.
הקלטות
השיר הוקלט בשפות שונות מאז יציאתו לאור:
אדווינאס גרטמונאס
אדווינאס גרטמונאס (בליטאית: Edvinas Gertmonas; נולד ב-1 ביוני 1996 בשיללה שבליטא) הוא כדורגלן ליטאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ז'לגיריס וילנה מליגת העל הליטאית ובנבחרת ליטא.
קריירת מועדונים
גרטמונאס החל את הקריירה המקצוענית שלו בטאוראס טאורגה מליגת העל הליטאית. הוא ערך 12 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 49 שערים.
ב-23 ביוני 2014 חתם גרטמונאס באטלאנטאס מליגת העל הליטאית.
ב-1 בינואר 2015 חתם גרטמונאס בסטאד רן מליגת העל הצרפתית. ב-6 בינואר 2015 הושאל בחזרה לאטלאנטאס מליגת העל הליטאית. לאחר חזרתו לסטאד רן החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ולא זכה לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון.
ב-29 באוגוסט 2019 חתם גרטמונאס בז'לגיריס וילנה מליגת העל הליטאית.
קריירה בינלאומית
ב-8 ביוני 2015 ערך גרטמונאס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא, בהפסד 2-0 לנבחרת מלטה במשחק ידידות.
פארק קיקפו (אילינוי)
פארק השעשועים קיקפו (באנגלית: Kickapoo State Recreational Park) הוא שמורת טבע ופארק במחוז ורמיליון שבמדינת אילינוי בארצות הברית. הפארק משתרע על 11.5 קמ"ר ונהר ורמיליון עובר בליבו. כביש I74 המחבר בין שמפיין לדנוויל חותך את הפארק לשני חלקים.
היסטוריה
חפירות ארכאולוגיות באזור העלו עדויות לקיומו של כפר בתקופה הפרה-היסטורית במזלג האמצעי של נהר ורמיליון. כמו כן, קיימות עדויות לקיומו של כפר של עמים ילידיים מהמאה ה-4 עד המאה ה-14.
כפר נוסף, של שבט הקיקפו נמצא בנקודת המפגש של נהרות מידל פורק וסולט פורק. מוצאו של קנקוק, "נביא הקיקפו", מכפר זה, שעל שמו נקרא הפארק.
המתיישבים האירופאים הגיעו למקום בעקבות גילויים של מעיינות מלוחים באזור בשנת 1819. כורי מלח היו פעילים באזור מאז ועד שנת 1848. אחד המתיישבים הראשונים היה ג'ון קוקס, מלוחמי מלחמת בלק הוק. הוא קבור עם אשתו ומתיישבים אחרים בבית קברות בשטח הפארק.
בתחילת המאה העשרים בוצעה באזור כריית פחם רבה. בשנת 1939 קנתה מדינת אילינוי את השטח מחברת החשמל הפחמית המאוחדת. במהלך חמישים השנים האחרונות הטבע באזור הצליח לכסות מחדש את האזור שהופשט לגמרי מצמחייה ומחיי בר.
אליסה ראיס
ביוגרפיה
רוזין בומנדיל נולדה בעיר בלידה, בצפון אלג'יריה הצרפתית בשנת 1876 למשפחה מרקע צנוע. אביה היה בעל מאפיה ואמה עקרת בית. בילדותה למדה בבית ספר צרפתי בבילדה. בהגיעה לגיל 18 התחתנה עם רב צעיר בשם מואיז עמאר, שהיה רב של בית כנסת בקסבה של אלג'יר. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים, אך אחת מהם נפטרה כתינוקת.
בגיל 33 התגרשה מבעלה, והתחתנה בשנית עם סוחר יהודי-אלג'יראי אמיד בשם מרדכי שמוי (Chemouil). לאחר נישואיהם עברה לגור איתו בוילה מפוארת באלג'יר. היא אירחה בביתה סלון ספרותי ושמה נודע בין בני המעמד הבינוני-הגבוה באלג'יר כמספרת סיפורים. לדבריה, הסיפורים שסיפרה נמסרו לה מאמה ומסבתה כחלק מהפולקלור העשיר של קהילתה. בהמלצת מבקרים ספרותיים החלה לכתוב ולפרסם את הסיפורים בכתבי עת ספרותיים בצרפת ובאלג'יריה.
בעלה לא ראה בעין יפה את עיסוקיה הספרותיים, ולכן בשנת 1919 התגרשה בשנית ועברה לגור בפריז בניסיון לפתח קריירה כסופרת. היא הגיעה לפריז עם שני ילדיה מנישואיה הראשונים וילד מאומץ, אחיינו של בעלה השני. לאחר שפרסמה שלושה סיפורים קצרים תחת הכותרת Le Café chantant (הקפה המזמר) בכתב העת הפריזאי Revue des deux Mondes, נוצר קשר בינה לבין בית ההוצאה לאור הצרפתי הוותיק פלון. בהסכמתה, בית ההוצאה לאור פרסם את ספריה תחת שם העט אליסה ראיס והמציא אותה מחדש כאישה מוסלמית ילידת אלג'יריה שקיבלה חינוך צרפתי בסיסי ואשר הגיעה לצרפת לאחר שנמלטה מהרמון נשים. תחת כיסוי זה החלה בפרסום רומנים פרי עטה, שזכו להצלחה ופרסום רב בצרפת. בין ספריה Saâda la Marocaine (סעדה המרוקאית, 1919), Le Café chantan (הקפה המזמר, 1920), Les Juifs ou la fille d’Eléazar (היהודים או בת אליעזר, 1921) La Fille des pachas (הבת של הפחה, 1922) La Fille du douar (בת הדוור, 1924), La Chemise qui porte bonheur (הכתונת המביאה אושר, 1925), L'Andalouse (האנדלוסית, 1925), Le Mariage de Hanita (נישואי האניטה, 1926), Par la voix de la musique (דרך קול המוזיקה, 1927) Le Sein blanc (השד הלבן, 1928), La Riffaine suivi de Petits Pachas en exil (הריפית או פחות קטנים בגלות, 1929), La Convertie (המומרת, 1930).
בשנת 1939 הייתה אמורה לקבל את אות לגיון הכבוד מממשלת צרפת, אך מעט לפני שקיבלה את הפרס, נחשפה זהותה האמיתית בכלי תקשורת אנטישמי בשם Le Péril Juif ("הסכנה היהודית") שביקר אותה בחריפות על ההונאה, כביכול, בהסתרת שמה האמיתי. בעקבות הפרסום אף היו שהאשימו אותה שהיא כלל איננה המחברת של ספריה. את ההאשמה זו אף העלה מחדש בשנת 1982 הבן של בנה המאומץ, שטען בספר שפרסם שאביו היה זה שחיבר את הספרים. טענותיו אף הוצגו בסרט טלוויזיוני עלילתי בשם Le secret d'Elissa Rhaïs (הסוד של אליסה ראיס) שהוקרן בצרפת בשנת 1993. אולם טענות אלו לא התקבלו בקרב חוקרי ספרות, אשר ממשיכים לייחס את היצירות לבומנדיל.
לקריאה נוספת
עברית: צרפתית: אנגלית:
קסקט
קסקט (מצרפתית: Casquette; ביטוי הקטנה של casque - כובע) הוא כובע עגול ורך, ללא שוליים ועם תיתוֹרָה נמוכה ונוקשה מלפנים. כובעים אלו מיוצרים לרוב באמצעות טוויד (הגרסה הנפוצה ביותר), צמר, כותנה או עור (הגרסה הפחות נפוצה). הכובעים לרוב מכילים ריפוד משי מבפנים.
הצורה הנוכחית של הכובע הפכה פופולרית במהלך המאה ה-19 בקרב גברים ממעמד הפועלים בבריטניה, ונחשבה בהמשך גם לפריט לבוש של יום-יומי בקרב המעמד הגבוה בבריטניה, וקיבל את הכינוי "כובע גולף".
על אף שכיום הכובעים הללו לעיתים רבות מזוהים עם אוכלוסייה מבוגרת, בעשורים האחרונים הכובע חזר להיות אופנתי בקרב צעירים רבים, ובמיוחד מוזיקאים ושחקנים, חלקם נוהגים לחבוש את הכובע הפוך.
קישורים חיצוניים
מדריך לחבישת כובע קסקט (באנגלית)
פודינג שחור
פודינג שחור הוא סוג של נקניקיית דם שמקורה בבריטניה ובאירלנד. הוא מיוצר מדם חזיר, מבשר בקר, משעורה, מלחם מסובין ומשבבי שיבולת שועל. הריכוז הגבוה של הדגנים בפודינג השחור, וכן עשבים שונים דוגמת נענע הכדורים, מבדילים אותו מנקניקיות דם שנאכלות במקומות אחרים בעולם.
היסטוריה ומתכונים
כיום, רוב מנות הפודינג השחור מכילות דם חזיר, אך זה לא תמיד היה המקרה, בעבר המאכל הוכן בעזרת דם כבש או פרה ואף מדמם של דגים. עד למאה ה-19 דם פרה או דם כבש היה המרכיב העיקרי במתכון.
לב (רשת בתי קולנוע)
לב היא רשת בתי קולנוע והפצת סרטים ישראלית.
הרשת הוקמה על ידי איז'ו ונורית שני ב-1981, כאשר נפתח "קולנוע לב" בדיזנגוף סנטר בתל אביב. איז'ו שני הוא עורך דין שקנה בשנות ה-70 של המאה ה-20 את אולפני "גבע" בגבעתיים והפיק סרטים של אפרים קישון ואסי דיין ואחרים. ב-1981 החליט לרכוש את בתי הקולנוע בדיזנגוף סנטר וכך החלה הרשת לפעול.
נורית שני ניהלה את הרשת תחת הקפדה על הקרנת סרטי איכות מרחבי העולם, ולא קולנוע "מיינסטרים" הוליוודי. החברה מפיצה ומקרינה כ-30 סרטים מדי שנה, ולה כ-60 אלף מנויים פעילים ברחבי הארץ. בנוסף לסרטים המוקרנים בלעדית בלב, הרשת מפיצה סרטים המוקרנים בכל בתי הקולנוע ובבתי הקולנוע שבבעלותה מופצים סרטים בבעלות חברות אחרות.
לרשת תשעה סניפים ברחבי ישראל, רובם בגוש דן: "לב תל אביב" בדיזנגוף סנטר בתל אביב, "לב מנדרין" בחוף הצוק שתל אביב, "לב דניאל" במלון דניאל בהרצליה פיתוח, "לב סמדר" בירושלים (בית קולנוע ותיק שפועל משנות ה-20, ומופעל על ידי רשת לב מאז אמצע שנות ה-90), "לב אבן יהודה" בקניון באבן יהודה, "לב עומר" בעומר, "לב שוהם" בשוהם, "לב רעננה" ברעננה, ו"לב רמת השרון" ברמת השרון.
בנוסף מוקרנים סרטי הרשת גם בחיפה, באודיטוריום של מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית. בעבר פעלו גם "לב חדרה" בקניון לב חדרה, "לב אביב" בקניון רמת אביב ו-"לב רמת־גן" בקניון ביאליק ברמת־גן. גם פעל בעבר קולנוע לב בהוד השרון שגם הוא נסגר עקב חוסר ביקוש.
ב-27 במרץ 2023 השתתפה רשת הקולנוע לב בהשבתת המשק כצעד התנגדות לרפורמה המשפטית שקידמה ממשלת ישראל השלושים ושבע.
בנוסף, הרשת מחזיקה בזכויות הפצה ובמדיה ביתית של ארכיון סרטים מגוון תחת השם "סרטי שני".
גיבוש מפריט
גיבוש מפריט בגאולוגיה הוא שורת תהליכים הדרגתיים של התבדלוּת והתגבשות מינרלים שונים במאגמה במהלך התכתה, התקררותה, הובלתה והתפרצותה כלבה. לכל מינרל נקודת התכה משלו כאשר הטמפרטורה עולה, שהיא גם נקודת ההתגבשות שלו כאשר הטמפרטורה יורדת. הנקודה בה מתרחשת ראשית ההתגבשות בעת שחומרי הבנייה של הגביש מותכים נקראת "נקודת הנוֹזליוּת" (liquidus), ואוסף של נקודות נוזליות נקרא "עקומת נוֹזליוּת". הנקודה בה הגביש מוצק לגמרי ואין חומרי בנייה מותכים נקראת "נקודת המוּצקוּת" (solidus), ואוסף של נקודות מוצקות נקרא "עקומת מוּצקיוּת".
המאגמה
מקור החום בכדור הארץ הוא בתהליכי פירוק רדיואקטיביים המתחוללים בגלעין. עם זאת, סלעי המעטפת מצויים במצב של מוצק ראידי בשל הלחץ הרב השורר בה. המאגמה נוצרת בשלושה תהליכי התכה:
נתך סלעים
קיימת הבחנה בין "דוֹרוֹת" של מאגמה, החשובה להבנת מוצאם של הסלעים הנוצרים ממנה:
חזית התגבשות
היחס המרחבי בין הנוזלים והמוצקים מגדיר את חזית ההתגבשות של כל גוף מגמטי. לאורך חזית זו עוברת המאגמה ממצב נוזלי לחלוטין בחלקה הפנימי למצב מוצק לחלוטין בשוליה. מעטה מוצק זה דק מאוד בתחילת דרכו, והוא מתעבה וחודר במהלך ההתגבשות לחלקו הפנימי של המאגר עד לנקודת ההתגבשות הסופית שלו. בכל חזית התגבשות קיימת חלוקה דינמית וראולוגית שחלקיה העיקריים:
ההכרה בחשיבותה של חזית ההתגבשות איפשרה לראות תמונה ברורה של התבדלות והיפרדות הגבישים מהמאגמה. מתמונה זו עולה כי במהלך המחצית הראשונה של ההתגבשות מתרחש שינוי כימי קטן יחסית בנתך והיפרדות הגבישים נוחה, ואילו השינוי העיקרי מתרחש במחצית השנייה – בו היפרדות הגבישים קשה יותר ואף בלתי-אפשרית.
שלבי התגבשות
מאחר שגוף מגמטי אינו מתקרר בבת-אחת, הוא גם אינו מתגבש בבת-אחת אלא בשלבים:
סדר ההתגבשות
התגבשות המאגמה לסלעים היא תהליך ממושך ומורכב, המתחיל בהתגבשותם של המינרלים בתוך התמיסה המגמטית. כל מינרל מתגבש כאשר הוא שואב את האטומים הנחוצים לו מתוך הנוזל המגמטי. לאחר התגבשותו ישתנה הרכב הנוזל ויכיל ריכוז נמוך יותר ויותר של האטומים ששימשו לבניית המינרל.
התבוננות מיומנת בשקף של סלעי יסוד מאפשרת לראות איזה מן המינרלים היה הראשון להתגבש, וכן את סדר ההתגבשות של המינרלים האחרים. את המינרל הראשון ניתן לזהות באופן בו התגבש: הוא יתגבש בחופשיות, ללא הפרעה, מאחר שגבישים אחרים לא עמדו בדרכו והיה לו מקום להתפתח. המינרל שיתגבש אחריו ייאלץ להתגבש בחללים שבין גבישי המינרל הראשון, וגם הבאים אחריו יתגבשו בחללים ריקים, לפי הסדר.
שורת בואן
סדר התגבשות המינרלים היה נושא מחקרו של הפטרולוג נורמן לוי בואן. בואן עשה זאת בהתיכו אבקות של מינרלים, קירר את הנתך ובחן מבעד למיקרוסקופ את התגבשותם. הוא בדק את הטמפרטורה בה נוצרו הגבישים והשווה אותה לזו שבה נוצרו מינרלים אחרים, וכך מצא סדר התגבשות ברור. בשנת 1911 הציג בואן את שורת בואן הקרויה על שמו – תרשים המתאר את תהליך הגיבוש המפריט של מינרלים במאגמה בטמפרטורות שונות ואת אופן גיבושם של סלעים שונים ממאגמת-אם אחת. התרשים מציג את התגבשות המינרלים במאגמה כתוצאה מירידה הדרגתית של הטמפרטורה. בהתבסס על עבודתו של בואן ועל הרכב המינרלים המצוי בסלע מסוים ניתן לשער מה היו התנאים בהם נוצר הסלע.
לפי בואן, המינרלים אינם מתגבשים בבת-אחת, אלא בסדר קבוע הנובע מטמפרטורת ההתגבשות שלהם: ב-1,800°C תחל התגבשותו של אוליבין עשיר במגנזיום, ובשלב זה פוחת ריכוז המגנזיום בתמיסה. באותה טמפרטורה מתחיל להתגבש גם אנורתיט – פלגיוקלז עתיר-סידן. השלב הבא מתרחש ב-1,500°C, אז מתחיל להתגבש אוליבין עשיר בברזל, שבסופו פוחת ריכוז הברזל בתמיסה ועולה ריכוז הנתרן, האשלגן, האלומיניום והצורן. התגבשותו של פירוקסן תחל ב-1,300°C וזו של אמפיבול, אלביט – פלגיוקלז עתיר-נתרן – וביוטיט תתרחש בין 1,100-1,000°C. ב-800°C תחל התגבשותו של אורתוקלז, והרכבה הכימי של התמיסה ישוב וישתנה עד התעשרותה בסיליקה והתגבשותו של קוורץ ב-600°C.
בעיות בשורת בואן
למעשה, שורת בואן בוחנת מאגמה היפותטית, מאחר שאין סוג מאגמה אחד המכיל את כל המרכיבים לגיבוש מפריט מושלם שכזה. קיימים שלושה סוגים של מאגמה שהרכבם שונה והם נפוצים בחלקים שונים של כדור הארץ: ביטוי מתאים יותר לסוגי המאגמה השונים ולסלעים הנוצרים מהם ניתן לראות בתרשים היווצרות הסלעים.
בעיה נוספת בשורת בואן נובעת מהרכבם הכימי של מינרלים. שורת בואן מניחה כי הרכבו של כל מינרל זהה תמיד בכל מאגמה בה הוא מצוי, אולם אין הדבר כך. דוגמה אחת היא הרכבו הכימי של אוליבין: Fe,Mg)2SiO4). הסוגריים מצביעים על אפשרויות שונות של נוכחות ברזל או מגנזיום: אחד מן השניים או נוכחות של שניהם ביחסים מגוונים. כלומר, הרכב האוליבין עשוי להשתנות ולכן גם נקודת ההתכה וההתגבשות שלו. למעשה, אוליבין מתגבש בטווח של נקודות התגבשות.
מצב דומה מתקיים במינרלים נוספים במאגמה: מצב זה שונה בקוורץ – שנוסחתו הכימית SiO2 פשוטה וקבועה. אולם, גם קוורץ אינו מתגבש בנקודה אחת בלבד אלא בטווח של נקודות התגבשות, אם כי הסיבה לכך אינה ידועה.
בנוסף, ניתן לראות בתרשים טווחי ההתגבשות כי כמה מינרלים עשויים להתגבש באותה טמפרטורה – נתון שלא בא לידי ביטוי בשורת בואן.
תהליכי התבדלות
גיבוש מינרלים במאגמה נובע מהתקררות הנוזל המגמטי. קצב התקררותה של המאגמה בפנים כדור הארץ איטי בדרך-כלל – מעלה צלזיוס אחת בערך במיליון שנים, והסיבה לכך היא הידלדלות החומרים הרדיואקטיביים. גורמים נוספות להתקררות הם זרמי הערבול – באמצעות העברת חום מן הליתוספירה אל האוקיינוסים והאטמוספירה, ולחצם של לוחות טקטוניים הדוחק את המאגמה אל סלעי הקרום הקרים.
בתוך הנוזל המגמטי נוצרים גבישים, אך אלה אינם נותרים במקום היווצרותם: הפרדה כבידתית משקיעה את הגבישים הכבדים אל תחתית המאגר ומציפה את הקלים אל חלקו העליון, כאשר שקיעה וציפה של גבישים תלויה בגודלם, ביחסי הצפיפות בין הגבישים והמאגמה ובצמיגות הנוזל. עם זאת, חלק מהגבישים ניתך וחומרי הבנייה שלהם שבים אל המאגמה, בעוד גבישים אחרים עשויים לרחף בנוזל – כך שהפרדת הגבישים מהנוזל אינה מלאה.
מכלול מנגנוני ההתבדלות נקרא "תהליכי FARM", ראשי תיבות של Fracional crystallization, Assimilation, Replenishment and Magma mixing – התגבשות חלקית, מיזוג, חידוש מלאי ועירוב מאגמות.
התגבשות הדרגתית
התהליך העיקרי הנוגע לסלעי יסוד באזור מסוים הוא התגבשות הדרגתית. בתהליך זה, המתרחש במהלך התקררות המאגמה, צומחים גבישים מתוך הנוזל ונבדלים כימית ופיזיקלית מהנוזל המשתנה. הצטברות של גבישים אלה יוצרת סלעי הצטברות. בדיקה של שארית הנוזל מתאפשרת באמצעות ניתוח הרכבם של הסלעים שנוצרו בשלבים מאוחרים יותר. דוגמה לכך היא רצף בזלתי שנקדח באזור מצומצם ברכס המרכז-אטלנטי המראה התבדלות ראשונה של אוליבין, בעקבותיה התבדלות של אוליבין ופלגיוקלז ולבסוף התבדלות של אוליבין, פלגיוקלז ואוגיט. תחתית הקרום והמעטפת העליונה ברכסים מרכז-אוקייניים מכילים את הסלעים שנוצרו כתוצאה מהתבדלות אותם מינרלים: דוניט, טרוקטוליט (troctolite) וגברו, בהתאמה. לכן יש בהתגבשות הדרגתית הסבר להבדלים המינרלוגיים בין סלעים פלוטוניים והגעשיים הנוצרים כתוצאה מהשתנות המאגמה: מאותו נוזל ראשוני מתפתח מגוון של סלעים.
המשתנים החשובים בהתגבשות הדרגתית הם הלחץ בו היא נתונה, נוכחות מים וחימצון של תא המאגמה ובעיקר הרכבה הראשוני של המאגמה – פלסית או מאפית: באזורי הפחתה, למשל, מתחיל הגיבוש המפריט במאגמות עשירות בסיליקה.
מיזוג חומרים זרים
מיזוג הוא מנגנון אחד להפיכתן של מאגמות ראשוניות מאפיות ואולטרה-מאפיות למאגמות פלסיות במעברן דרך הקרום. המיזוג מתרחש כאשר מאגמה בסיסית חמה חודרת אל סלעי קרום פלסיים קרים, מתיכה אותם וסופגת מהם מרכיבים המשנים את הרכבה המקורי. מיזוג כזה מעלה את תכולת הסיליקה במאגמה.
חידוש מלאי
מערכות מגמטיות הן מערכות בשלבים, ועשויות להיות מופרעות על ידי הזרקת מאגמה חדשה, חמה ולא מובדלת. תוספת המאגמה גורמת להפרעות בהתגבשות המינרלים בשלוש דרכים:
עירוב מאגמות
עירוב או הטמעה של מאגמות הוא תהליך המעיד על מפגש בין שני סוגים של מאגמה, היוצר הרכב כימי משותף לשניהם. תהליך זה מתרחש בשני אופנים: בדומה למיזוג, גם כאן לרוב מדובר במאגמה מקורית מאפית או אולטרה-מאפית – למשל מאגמה בזלתית – שחודרים אלה חומרים פלסיים – למשל גרניטיים או ריוליטיים, וגם כאן תעלה תכולת הסיליקה במאגמה.
מנגנונים נוספים
קיימים שני מנגנוני-משנה נוספים באמצעותם מתרחשת התבדלות:
מיצוי של התכה חלקית
לאחר שהמאגמה נלכדה בחלל נפרד, היא ממשיכה להתקרר ולגבש מינרלים. במצב זה עשויה להימשך יצירת מערכים שכבתיים והשתנות נוספת של הרכב המאגמה בחלל. למעשה, תהליך זה הוא התגבשות חלקית יסודית, אלא שהוא מתקיים במאגמה שהיא דור שלישי – שריד הנוצר לאחר שנתך "בת" מוצה. בחללים אלה המאגמה ממשיכה להתקרר, אך המינרלים שהיא יוצרת והרכבה השיורי לא יתאימו לאלה של הנתך ההורי.
איזור בגיבוש מפריט
אחת מן התופעות המעניינות בגיבוש מפריט, הנובעת מתגובה כימית בין המאגמה לבין המינרלים שהתגבשו מתוכה, היא אִיזוּר (zoning) – היווצרות אזורי צבע מקבילים בגביש הנובעים משינוי בתמיסה המגמטית. דוגמה לכך היא איזור בפלגיוקלז, כאשר בטמפרטורה גבוהה מתגבש אנורתיט – פלגיוקלז עתיר-סידן, ובטמפרטורה נמוכה יותר מתגבש סביבו אלביט – פלגיוקלז עתיר-נתרן. דוגמה נוספת היא גבישי פירוקסן הנעטפים באמפיבול. משטח החיבור בין המינרלים השונים הבונים גבישים אלה נקרא "שולי תגובה". דוגמה נוספת היא קוורץ, אשר נוצר בו איזור בעת חדירת חומרים זרים לתמיסה, במקרים רבים זיהומים ברזליים או השפעה הדדית של ברזל ואלומיניום כמו באחלמה.
Android TV
Android TV היא מערכת הפעלה עבור טלוויזיות ומזרימי מדיה בפיתוחה של גוגל. מערכת ההפעלה הוכרזה בכנס המפתחים Google I/O 2014, ב-26 במרץ 2014. Android TV נועדה להחליף את Google TV, מערכת הפעלה לא מצליחה (מבחינת הפופולריות שלה) של גוגל.
Android TV מובנית במגוון טלוויזיות ומזרימי מדיה. למשתמשי מערכת ההפעלה ניתנת הגישה לחנות ה-Google Play Store, על מנת להוריד אפליקציות, כגון אפליקציות להזרמת מדיה, מוזיקה וסרטונים, כמו נטפליקס או הולו, כמו גם משחקים. הפלטפורמה מאפשרת חיפוש קולי כדי לאתר במהירות תוכן או לענות על שאלות (כגון אילו סרטים היו מועמדים לפרס האוסקר בשנה מסוימת). ממשק הטלוויזיה מחולק בצורה אנכית לשלושה חלקים: המלצות על תוכניות (מבוסס על הרגלי צפייה של המשתמש), יישומים באמצע, ומשחקים בתחתית. בממשק ניתן לנווט באמצעות בקר משחק, שליטה מרחוק, או דרך היישום (בטלפונים חכמים נתמכים).
קטאן: סוחרים וברברים
קטאן - סוחרים וברברים היא הרחבה למשחק המתיישבים של קטאן שתוכנן על ידי קלאוס טויבר. ההרחבה יצאה לראשונה בגרמניה ב-2007 והייתה להרחבה השלישית של המשחק, אחרי ערים ואבירים ויורדי הים. ההרחבה מורכבת מחמישה תרחישים וארבע גרסאות של משחק הבסיס הניתנים לשילוב זה עם זה ועם הרחבת יורדי הים ועם קטעים מסוימים מההרחבות ערים ואבירים ומגלי ארצות ופיראטים. מפתח המשחק קלאוס טויבר הגדיר את הרחבה זו כ"גרסאות למשחק הבסיסי" המציעה בתרחישים האחרונים שלה עומק משחקי. כדי לשחק בהרחבה יש צורך במשחק הבסיס, המתיישבים של קטאן.
פיתוח
בתחילת 2006 נערך סקר בקרב קהילת קטאן באינטרנט, שבו נשאלו שחקני עולם המשחקים הווירטואלי של קטאן אילו משחקים נוספים הם היו הכי רוצים לראות. תוצאות הסקר לא נחשפו, אך טויבר גילה שהתשובה המובילה בסקר הייתה "גרסאות למשחק הבסיסי". הוא סיפר שבמהלך עשר השנים שחלפו מאז שפרסם את הרחבת "ערים ואבירים" נאספו רעיונות לגרסאות, ותוצאות הסקר עודדו אותו לפתח אותן לכדי הרחבה.
השודד הנחמד
חלקים דרושים: אין.
החוקים החדשים: גרסה זו מקלה על השחקנים שיש להם עד שתי נקודות ניצחון ומונעת הצבת שודד על חבלי ארץ שברשותם לאחר הטלת המספר 7 או בעקבות שימוש באביר. בכל מקרה, כל שחקן שמחזיק ביותר מ-7 קלפים בעת הטלת המספר 7 חייב להיפטר מחצי מקלפיו. גרסת השודד הנחמד ניתנת לשילוב עם כל הגרסאות, כל התרחישים והרחבת יורדי הים ללא כל שינוי בחוקים.
אירועים בקטאן
חלקים דרושים: החוקים החדשים:
רשימת האירועים:
מנהל הנמל
חלקים דרושים:
החוקים החדשים:
הדייגים של קטאן
החוקים החדשים
התקפת הברברים
החוקים החדשים
דיוקנה של גברת
דיוקנה של גברת (The Portrait of a Lady) הוא ספרו של הנרי ג'יימס משנת 1881, יצירת מופת של סופר אמריקאי במוצאו ואנגלי מבחירתו. כיליד ארצות הברית שפנה עורף לארצו, לא חדל להתעניין בהוויי החיים שם, וכמי שאימץ לו את אנגליה למקום מושבו ואהב אותה בלב ובנפש, לא נרתע מלמתוח ביקורת חריפה על מנהגי החיים בה.
מן השניות הזאת שבחייו, בין אמריקה לאירופה היבשתית, הפיק ג'יימס אחדים מן הרומנים המעולים שלו, ואחד הטובים שבהם הוא "דיוקנה של גברת", שהגיבורה שלו היא אמריקאית צעירה המתגלגלת לאנגליה וממנה אל אירופה, קובעת בה את משכנה ומנסה לעצב את חייה בהתאם לקרקע גידולה מחד ולדרישות חייה החדשים מאידך.
עלילת הספר
"דיוקנה של גברת" מביא את סיפורה של איזבל, צעירה אמריקאית, היורשת במפתיע סכום כסף גדול, שמשנה את כל חייה. מתוך אהבת אמת ואמון במי שהיא רואה כאוהביה ודורשי טובתה, היא נכנסת בבלי דעת אל רשת של תככים ובוגדנות, שימיטו עליה אסון.
גארדנקורט
תמונת הפתיחה של הספר היא כפתיחת המערכה הראשונה במחזה - הכול ערוך ומוכן לקראת הופעתה של הדמות הראשית, ה"גברת" שהספר משרטט את דיוקנה. על מדשאה מטופחת למשעי של גארדנקורט, בית אחוזה רב-מידות, עתיק ומכובד הניצב בסמוך לנהר התמזה, כשישים קילומטרים מלונדון, יושב בעל האחוזה הנוכחי - לא אציל אנגלי ממשפחה עתיקת יומין, אלא בנקאי אמריקאי בא בימים, שפרש לעת זקנה מעבודתו - ומתענג על הנועם שבשעות אחר הצהריים הממושכות ביום קיץ אנגלי נאה ועל תה מנחה הערוך לפניו, בעוד בנו, רווק מבוגר וחולני, מטייל על פני המדשאה עם ידידו, אציל בריטי לכל פרטיו ודקדוקיו. בשיחה המתנהלת ביניהם נודע הן ללורד האורח והן לקורא על דבר בואה העתיד (לא ברור מתי) של אחיינית אמריקאית מסתורית, שאשת הבנקאי אמורה להביא עמה כשתשוב ממסעה באמריקה, על פי מברק לאקוני וסתום ששלחה לבעלה ולבנה.
אל סצנה אנגלית ורוגעת זו פורצת, כמשב רוח רענן, איזבל ארצ'ר - צעירה אמריקאית מבריקה, פיקחית, משכילה ועצמאית במחשבה ובמעשה, שדודתה לידיה טאצ'ט, אשת הבנקאי בדימוס, צירפה אליה בביקורה בבית גיסה המנוח באולבני. גברת טאצ'ט, שאיננה נותנת דעתה על נימוסים והליכות מקובלים, פרשה עם הגיען לחדרה והשאירה את איזבל למצוא את דרכה בבית ובגן ולהתוודע אל יושביו, שלא ידעו כלל על קיומה עד הגיע המברק. איזבל מטביעה את חותמה הן ביושבי הבית, מר טאצ'ט ובנו ראלף, והן בשכנם וידידם, לורד וורברטון. אציל זה, הכלול בכל המעלות האפשריות - צעיר, משכיל, יפה-תואר, אדיב ונעים הליכות, עשיר מופלג וליברל נאור - מתאהב באיזבל ומציע לה נישואים זמן קצר לאחר היכרותם. אלא שאיזבל דוחה אותו, ונימוקיה לדחייה זו משקפים נאמנה את אופייה ואישיותה, אם כי נראים תמוהים וחסרי הגיון לאיש עצמו, ולמעשה, אינם ברורים דיים גם לה עצמה. איזבל חוששת, לדבריה, שנישואים ללורד וורברטון ישללו ממנה את הסיכוי להתנסות בחיי צער. לא שהיא רוצה בצער, היא מדגישה, היא שואפת לאושר, ואף מפנה את וורברטון, בטענה ילדותית משהו, אל אחרים ששמעו זאת מפיה, אך היא מרגישה, שמימד הצער או הקושי נעדר יתר על המידה מחייה ונישואים ללורד וורברטון, על כל מה שמשתמע מהם, יביאו בהכרח לצמצום בניסיון החיים האפשרי שלה.
לצד הסתייגות זו של איזבל מהצעת הנישואים של וורברטון, היא מבטאת גם את החשש מחוסר ההתאמה שלה לתפקיד, שיהיה עליה לקבל על עצמה כרעייתו של לורד. היא סבורה, שהיא עצמאית מדי, שכלתנית מדי, מכדי שתתאים עצמה לחייו, והיא חוששת, מעל לכל, לגרום צער או עוול לאדם אחר. וורברטון מבטל אומנם את חששותיה אלה, שאינו רואה בהם ממש, אך היא נחושה בסירובה. אסונה של איזבל הוא, כי אף שהיא יודעת, במידת מה לפחות, ש"שכל" או "אידאות" באישה עלולים לסכן את אושר נישואיה, הרי דווקא בשעה ששיקולים אלה היו יכולים להציל אותה מהחלטה גורלית בחייה, היא לא תעלה אותם כלל בדעתה, עד שתאחר את המועד.
מחזר קודם, קספאר גודווד, תעשיין אמריקאי צעיר, מגיע אף הוא לאנגליה ופונה אל איזבל בניסיון לשנות את דעתה, לאחר שדחתה את הצעת הנישואים הראשונה שלו בביתה באולבני, אך היא דוחה אותו שוב, ותשוב ותדחה אותו בעתיד, גם כשהיענות להצעתו תהיה הסיכוי האחרון להצלתה מחיים שהיו לכלא. עם כל הערכתה אליו, איננה יכולה להתגבר על רתיעתה מכמה מתכונות אופיו, שתלטנות, כוחנות ותקיפות לצד העדר גמור של הומור, דמיון וטבעיות במגעיו עם אנשים אחרים. חברתה הנאמנה, הנריאטה סטקפול, עיתונאית אמריקאית תקיפה ועצמאית, משבחת את איזבל על סירובה ללורד וורברטון, משום שהיא נרתעת באיבה מאורח החיים של האצולה הבריטית, דוגלת בדמוקרטיה וביצרנות האמריקאית ועושה כל שלאל ידה כדי להשיב את איזבל אל מקורותיה, אך גם העידוד שהנריאטה נותנת לקספאר גודווד בניסיונות החיזור שלו איננו משפיע על איזבל לשנות את דעתה לגביו, על אף הערכתה לחברתה ולאורח מחשבתה.
יורשת
הקשר בין איזבל לבין הגבר השלישי והמכריע בחייה, זה שיהיה לבעלה - גילברט אוסמונד - מתאפשר בראש ובראשונה הודות לנדיבות לבו וסקרנותו של דודנה האוהב, ראלף טאצ'ט. כיוון שברור לראלף, החולני והתשוש, שהוא לא יוכל לזכות בצעירה המקסימה והתוססת כפי שהיה רוצה, הוא מוכן להסתפק בכך, שיאפשר לה לספק את מאווייה ללא הגבלה ולצפות בה מן הצד כשהיא עושה זאת. לשם כך הוא מבקש מאביו הגווע לשנות את צוואתו ולצוות לאיזבל מחצית מן הסכום שציווה לראלף.
התוצאה המידית של נדיבות כנה ואמיתית זו תלויה בנוכחותה של דמות חדשה בעלילה, אם כי לא בחייה, של מרת טאצ'ט - מאדאם מרל, ידידתה הוותיקה שבאה לביקור באחוזת גארדנקורט ומצאה עצמה עדה, בלא שהתכוננה לכך, לימיו האחרונים של מר טאצ'ט. בימים אלה, בעוד אשתו ובנו של הגוסס מבלים את רוב ימיהם לצדו, נשארות שתי האורחות, הצעירה והבשלה, להתוודע ולהעסיק את עצמן כמיטב יכולתן. איזבל מתרשמת לאין שיעור ממאדאם מרל, אישה משכילה, מלוטשת, מפליאה לנגן ומיטיבה לשוחח, הפורשת עליה חסותה בלי להדגיש את עליונותה. מאדאם מרל היא אומנם אמריקאית במוצאה, אבל רוב ימיה עברו עליה באירופה והליטוש החברתי שרכשה במהלך חייה מונע כל סיכוי לרדת לטבעה האמיתי. איזבל נתונה במידה רבה להשפעתה ומאדאם מרל, מצדה, מתרשמת גם היא מתבונתה וקסמה של איזבל. אך עניינה האמיתי בצעירה ניעור כשנודע לה, לאחר מותו של מר טאצ'ט, דבר הירושה המפתיעה בגודלה שהניח לה. בבת אחת הופכת איזבל מסתם צעירה יפה ומבריקה, שמאדאם מרל מצירה על דלות אמצעיה ליורשת עשירה, ומרת מרל, המייחסת ירושה בלתי צפויה זו לפיקחותה של איזבל, מתחילה לפרוש את רשת תככיה.
אירופה
מרת טאצ'ט לוקחת את איזבל עמה למסע באירופה, המתחיל בפריז, לשם הצטיידות במלתחה היאה ליורשת עשירה. מרת טאצ'ט, אישה יבשה, מוסרית, דקדקנית בענייני מצפון ויושר ועם זאת נאמנה לדרכיה היא בלבד, רואה חובה לעצמה להדריך את אחייניתה באורח החיים הנאות לצעירה במעמדה החדש. איזבל עצמה מתקשה תחילה להסתגל למצבה, אך כעבור זמן קצר היא מגיעה למסקנה, "שהעשירות מידה טובה היא, שמשמעה היכולת לעשות, וכי עצם העשייה מן הסתם כולה תענוג.". גישה זו, שכולה רצון טוב ונדיבות לב אמיתית, היא, היא שתמיט עליה את אסונה, לא במעט בדחיפתה של מאדאם מרל.
במהלך ביקורה הממושך של איזבל בפריז היא מתוודעת מחדש אל מכר מימי ילדותה - אדוארד רוזיר, צעיר אמריקאי במוצאו ואירופאי בחינוכו, מבלה עולם עדין נפש, שימיו עוברים עליו בבטלה אנינה ובאיסוף חרסינה ותחרה. כן פוגשת היא את חברתה הנריאטה סטקפול, שבניגוד למרת טאצ'ט ומאדאם מרל מצטערת בכנות על ההון שנפל בחלקה של איזבל, משום שלדעתה אין היא מציאותית דיה להפיק ממנו טובה והיא חוששת שתיכשל בו מבחינה מוסרית. הנריאטה זו, עצמאית, שתלטנית וחטטנית, תהיה גם להבא משענת איתנה לאיזבל, אם כי גם היא לא תצליח להצילה בבוא הזמן.
לאחר התקופה הפריזאית לוקחת מרת טאצ'ט את אחייניתה המשופרת לאיטליה, אל ביתה שבפירנצה, בישרנותה המיוחדת היא פורשת לפני איזבל את האפשרויות שמעמדה, כיורשת עשירה, פותח לפניה, ביניהן הזכות להסתובב בעולם ללא קרובי משפחה מגוננים, עם בת לויה בלבד, אך בה בשעה היא ממליצה לפניה להישאר עמה, ואיזבל מסכימה. "שכן, על אף דחפים יוצאי דופן שידעה, רחשה הערכה רבה למה שנחשב כרגיל למהוגן, ועלמה צעירה ללא שארי-בשר נראים לעין, הייתה בעיניה תמיד כמו פרח ללא ירק."
בדרכן לפירנצה עוצרות השתיים בסן רמו, לביקור אצל ראלף, ובהזדמנות זו, בשיחה בארבע עיניים, איזבל שואלת אותו ישירות לדעתו על התעשרותה הפתאומית (שעל חלקו המכריע בה אינה יודעת דבר) ומודה באי-הנוחות שעושרה מסב לה, אך ראלף מניח את דעתה ומעודד אותה לפרוש את כנפיה ולהגביה עוף (שהרי לשם כך רצה מלכתחילה להעביר לה את מחצית הונו). הוא מודה אומנם בסכנות העושר לאנשים חלשים, אך לשאלתה של איזבל, מניין לו שהיא אינה חלשה הוא משיב, "אם כן, אראה עצמי מרומה להחריד" ופניו מעלים סומק, שהנערה מבחינה בו.
תככים ונישואים
בפירנצה מתוודע הקורא, עוד לפני איזבל עצמה, אל גילברט אוסמונד, במעמד שובה של בתו מן המנזר, שבו שהתה שנים רבות. פנזי היא בת 15, ילדה מושלמת בחינוכה, צייתנית וזכה להפליא, וכך רוצה אביה שתישאר - לשעשע אותו ולהנעים את חייו, חיים מטופחים ומפונקים של דל גאה בעיני עצמו, הנתון כולו לסיפוק מאווייו באיסוף יצירות אמנות וחפצי נוי ובהישמרות אנינה מכל טורח ומאמץ. אלא שמאדאם מרל, ידידתו הקרובה, משיאה אותו למאמץ שאיננו חפץ בו, כדי לזכות בפרס המיוחל, בעיניה - יורשת עשירה. אוסמונד מפקפק, נרתע, נשמר לנפשו: "האם היא יפה, נבונה, עשירה, חכמה כוללת ובעלת מידות טובות מאין כמוה? רק בתנאי זה אהיה מעוניין להכיר אותה" הוא אומר, ומאדאם מרל מבטיחה לו, שאכן כזו היא איזבל, ועל כן היא רוצה לזמן אותה בדרכו. וכשאוסמונד תוהה, אם לא נועדה לגדולות מאלה, היא משיבה, "אינני מתיימרת לדעת למה נועדו בני-אדם, אני יודעת מה שאני יכולה לעשות בהם". גורלה של איזבל נחתם, למעשה, בשיחה זו, אם כי לכאורה היו בידה כל האפשרויות להסיט את מהלכו ולשנותו כליל, אך רק לכאורה.
בשלב זה של הספר אין הקורא יודע עדיין מה מניעיה של מאדאם מרל להשיא את איזבל לאוסמונד, וייתכן לראותם כרצונה הכן של ידידה נאמנה להיטיב עם שניים מידידיה, אלא שאיזבל עתידה לעמוד על המניע הנסתר, באיחור רב, להוותה.
איזבל פוגשת את אוסמונד, מתלהבת ממנו לאין שיעור וגומרת אומר לעשות בעושרה את הדבר הנראה לה כראוי וכנכון ביותר - לגאול את מר אוסמונד מדלותו, לאפשר לו ולה לחיות כרצונם, כפי שהיא מאמינה שהוא רוצה לחיות עמה - ביופי, בשלווה, בכבוד ובאמון הדדי. עוד בפגישתם הראשונה היא משתדלת להרשים אותו בתבונתה ובנאורותה, משום שברור לה שמאדאם מרל הגזימה בהם כשתיארה אותה באוזניו, ומתוך כך היא חשה, שעליה להיזהר מאוד בדבריה, שמא תיראה לו מגוחכת, חלילה. מקרה ראשון זה, חסר משמעות לכאורה, קובע את היחסים ביניהם להבא, שכן גילברט אוסמונד מאמין, כי איזבל נוחה להשפעה, ניתנת לעיצוב, הרבה יותר משהנה באמת, ובה בשעה הוא מציג עצמו לעיניה כיפה-רוח, אציל, נדיב והגון, בעוד שלמעשה אין בו שמץ מתכונות אלה. איזבל משתדלת להתרומם למעלה שהוא מצפה, כפי שנדמה לה, למצוא בה. אוסמונד מוליך אותה שולל במודע, מתוך שהוא מאמין, שאם אך ישיג אותה, יוכל לעצב אותה לרצונו ותרמיתו תתקבל על דעתה כאמת גמורה, וכאשר מתגלה לעיניו איזבל כפי שהיא באמת, בכל אישיותה המזהירה, שכלה הער ודעותיה העצמאיות, מתחלפת מעט האהבה שחש כלפיה (בשוליים שהותירה אהבתו העצמית הכבירה) בשנאה. זה, לאיזבל, הוא הנורא מכל. "לא היה ידוע לה שפעל אוון כלשהו. הוא לא היה אלים, לא היה אכזר; היא פשוט האמינה שהוא שוטם אותה. זאת הייתה כל אשמתו. והצד העגום שבדבר היה דווקא בכך שאין זה פשע, שכן על פשע עשויה הייתה למצוא שילומים. הוא גילה שהיא כה שונה, שאינה כלל כפי שציפה שתהיה".
אין זאת, שאוסמונד לא ידע מה טיבה. הוא פשוט האמין, שיוכל לעקור מתוכה את כל אישיותה, השקפותיה, המוסר שטבע בה גידולה באמריקה ושעליו סירבה לוותר. עצם העובדה, שהעזה למתוח ביקורת על השקרים והמרמה שהיו במהות החברה שאליה הביא אותה, הייתה בעיניו אשמתה העיקרית. חברה זו הייתה שלו, הייתה עולמו, והביקורת שמתחה על כזביה ובוגדנותה, על הזיוף והניוון שבה, הייתה ביקורת עליו, שאותה לא יכול היה לשאת כלל וודאי לא מצד אשתו.
אוסמונד החל לשנוא את איזבל משום שמיאנה לוותר על סגולות אופייה למענו; איזבל נואשה מאוסמונד משום שנוכחה לדעת, שכל אותן סגולות אופי נשגבות שייחסה לו בראשית יחסיהם, לא היו ולא נבראו.
הנרי ג'יימס משתדל למצוא איזה שהוא צד לזכות גם בגילברט אוסמונד, הנבל שבמחזה, כשהוא מציג גם אותו כמי שהתאכזב ורואה עצמו נבגד. הוא ציפה לאושר בנישואיו לאיזבל, ואושר זה נגזל ממנו, משום שאיזבל התגלתה כשונה ממה שציפה ומכפי שהציגה עצמה לעיניו בראשית היכרותם. איזבל, מצדה, מאשימה את עצמה בדיוק בכך: טשטוש ישותה, העלמת תכונותיה האמתיות, כדי למצוא חן בעיניו (עמ' 358) ולמעלה מזה: "כשנתנה דעתה על גודל אכזבתו הוא, לפלא היה בעיניה, לאור הדברים האלה, שלא שטם אותה יותר (...) אכן, היא נהגה בצביעות" (עמ' 360)
אהבה ושידוכים
בין שאר הסיבות למחלוקת המרה בין איזבל לבעלה, אפשר למנות גם את ציפיותיו של אוסמונד מבתו, פנזי, וליתר דיוק, את ציפיותיו מאיזבל לגבי הגשמת משאלותיו. פנזי מאוהבת באדוארד רוזיר, המחזר אחריה ומבקש את ידה מאביה, בפי שידוע ומחוור לו שנכון ויאה לעשות. אך אוסמונד דוחה אותו בבוז ובשאט נפש, כמי שאינו ראוי אף לבוא במחיצת בתו, שאותה הוא מועיד ללורד וורברטון, המגלה עניין בנערה יפת הנימוסים והעדינה. מתוך שידוע לו (ממאדאם מרל) שלורד וורברטון היה לפנים מחזרה של אשתו, הוא מטיל על איזבל את המשימה, להביא להשלמת השידוך המפואר בין הלורד עתיר הנכסים והייחוס לבין בתו, הכלולה בכל המעלות (בעיקר על שום היותה בתו). איזבל מנסה להתנער מן המטלה, אך אוסמונד מבהיר לה, כי אם ייכשל השידוך, יראה בה את האחראית היחידה לדבר ומאדאם מרל, שאיזבל מתחילה עתה לחשוד במניעיה, מאשימה אותה במילים ברורות, כי היא זו שהרחיקה את וורברטון מפנזי, מתוך קנאה בבתה החורגת. היא סבורה, שאיזבל היא שסיכלה את רצון בעלה והיא זו שתוכל לבטל את המשוגה ולהשיב את המחזר על כנו, אם רק תרצה בכך. אלא שאיזבל יודעת, כי לורד וורברטון חזר בו מכוונתו לבקש את ידה של פנזי מאביה משום שידע, שפנזי מאוהבת באחר ותהיה זו אכזריות מצדו לכפות עצמו עליה, שכן ברור שמרגע שירמוז לאביה מה כוונותיו, לא יהיה עוד לפנזי צל של סיכוי מול אנוכיותו תאבת הקשרים של אוסמונד.
גילברט אוסמונד יודע מה הם רגשותיה של בתו, שגם את אשמת קיומם הוא תולה באיזבל, והוא מבטל אותם כלאחר יד מול שאיפותיו הוא. גם קורבנו הכביר של רוזיר, המוכר את אוסף כלי החרסינה המפואר שלו, משוש לבו היחיד במשך שנים, כדי לצבור את ההון שיכשיר אותו, כך הוא מאמין, בעיני אביה של פנזי, איננו משנה את דעתו. תגובתו על כך היא לשלח את פנזי למנזר שבו התחנכה - לכאורה לתקופת הסתגרות והרהורים בשלווה גמורה, למעשה, לכליאה עד שתתרצה לאביה ותסלק את רוזיר מדעתה.
התרסה מול עריצות
לאחר שילוחה של פנזי למנזר, נקראת איזבל בדחיפות אל מיטתו של ראלף טאצ'ט הגווע. בעלה מבהיר לה, שאין זה לרוחו שתיסע לאנגליה לשבת לצד דודנה. הוא טוען כנגדה, שאיננה אסירת תודה לו על שהתיר לה להתראות עם דודנה כשהיה ברומא, וזאת רק משום שסבר שזו הפעם האחרונה שהם מתראים, והנה עכשיו היא זוממת להמרות את פיו ולנסוע אל ראלף רק כדי להתנקם בו, כי היא יודעת שאיננו רואה זאת בעין יפה. הוא מודיע לה, שאם תיסע, יראה בכך גילוי מחושב ביותר של יריבות. איזבל תוהה, איך יכלה לחשב נסיעה, שרק לפני כמה רגעים נודע לה על דחיפותה, אך אוסמונד איננו משתכנע - היא מהירה לחשב, הוא עונה, ואיננו רוצה להוסיף דברים בנושא, די בכך שרצונו ידוע לה. איזבל מזדעזעת מחדש מאכזריותו הקרה, חסרת הצידוק. לדעתה, לו אין כל יסוד להתנגד לנסיעתה ואילו לה יש כל הצידוק לנסוע, אבל בעיני אוסמונד די בכך, שעל פי אידיאל הנישואים כפי שהוא רואה אותו, אשתו איננה צריכה לחצות לבדה את אירופה כדי לשבת לצד מיטתו של גבר אחר. הוא רואה, כך הוא אומר לה, את קשר הנישואים כדבר רציני, קשר שאין להתירו, התחייבות שיש לעמוד בה וחובה על השותפים לקשר לשאת בתוצאות מעשיהם, (עמ' 445-447) פנייה זו אל חוש הכבוד והאחריות של איזבל היא הכובלת אותה, יותר מכל דבר אחר, בקשר נישואיה, שהיה לה לכלא, לצינוק נטול אור ואוויר. אוסמונד מבהיר לה, שאין ביניהם עוד דבר - לא אהבה, לא כבוד, לא חיבה ולא אמון, אך הוא לא יניח לה, בשם מושגי כבוד, שהוא מעמיד פנים כאילו הוא מכיר בהם, בעוד שבעיניה הם היסוד לכל מעשיה ומחשבותיה.
גילויים
מיד לאחר שיחתה עם אוסמונד, נוחתת על איזבל מהלומה נוספת - גילוי הקשר האמיתי בין מאדאם מרל לבין גילברט אוסמונד ובתו והמניע לכל פעולותיה מאז נודע לה דבר ירושתה של איזבל. מאדאם מרל, מסתבר, היא אמה הביולוגית של פנזי, שהוצגה לפני עולם ומלואו כיתומה, שאמה נפטרה בלידתה אותה. פנזי איננה יודעת על כך, כמובן, ואף איננה מחבבת את מאדאם מרל, אם כי נוהגת בה בנימוס מתוך רגש חובה. מאדאם מרל קיבלה על עצמה, בצו מאהבה לשעבר, לשמור את סודה בכל מחיר, וזאת היא עושה; אך היא חותרת בכל כוחה להבטיח את עתידה של פנזי, כפי שהיא רואה זאת - היא מארגנת לאוסמונד אישה עשירה ולפנזי אם חורגת טובת לב ואחראית, שתיתן נדוניה יפה לבת חסותה. גם בנושא נישואיה המיוחלים של פנזי ללורד וורברטון הייתה איזבל מכשיר בלבד, מבחינת מאדאם מרל, וכשכשלו תוכניותיה, לא היססה להאשים אותה, בגין אוסמונד, להלכה, אך למעשה, בגינה היא.
את המידע הזה מוסרת לאיזבל גיסתה, אחותו התימהונית של גילברט, מתוך כוונה טובה, כדי לחזק אותה במריה נגד בעלה העריץ, והיא אכן מבצעת את תוכניתה ונוסעת על אף התנגדותו, אך לא די בכך כדי לשחרר אותה מו הכבלים. לפני נסיעתה היא סרה לבקר את פנזי במנזר, ושם היא פוגשת את מאדאם מרל עצמה, שסיימה זה עתה את ביקורה אצל הנערה. מאדאם מרל פותחת בשיחה סתמית, אך תוך זמן קצר היא מבחינה "בגישה חדשה מצד השומעת. מאדאם מרל ניחשה כהרף עין שהכל נגמר ביניהן, ומקץ הרף עין נוסף אף ניחשה מדוע. האשה שניצבה לפניה עתה, לא הייתה זו שהכירה עד כה, אלא אחרת לחלוטין - אשה שסודה גלוי וידוע לפניה." (עמ' 458) אומנם רק לרגע אחד הולמת בה הידיעה ודבריה מתגמגמים בפיה, אך איזבל מרגישה בכך ויודעת שמץ טעמו של ניצחון, ואף של סיכוי לנקם, אך לא די בכך כדי לפצותה על הידיעה, ששימשה כמכשיר נטול הכרה ורצון. היא יודעת, שאפשרות הנקמה היחידה הנתונה לה ברגע זה, הטובה שבהן במצב הקיים, היא להמשיך לשתוק, לא להתעמת עם מאדאם מרל ולא לתת לה אפשרות להתגונן. מאדאם מרל גם מבינה, במעמד זה, שאיזבל לא תוקיע אותה ולא תחשוף את סודה.