היסטוריה_של_קרין
עידן העזוז
עידן העֱזוז, או עידן העוצמה, מכסה את התקופה שבאה מיד לאחר סוף מלחמת הדרקונים השלישית ועד לחורבן, בה "המטוטלת" נטתה לעבר הטוב. תקופה זו נמשכה אלף שנים מ-1000 לפנה"ח ועד שנת 0 לחורבן. חלק קוראים לעידן זה עידן איסטר, היות שרוב האירועים סובבים סביב עיר מפתח זו. בתקופה זו נקבע גם לוח-שנה באיסטר, אשר קבע את שנת 963 לפנה"ח כשנת 0 לעידן איסטר (ע"א, IA, Istarian Age). ספירה זו בעיקר נראית בטרילוגיית המלך-הכוהן של כריס פירסון, שספריה תורגמו לעברית על ידי אופוס. איסטר דומיננטית (800–1000 לפנה"ח): תקני מסחר איסטריים מתפשטים על פני העולם. תחיית תוראדין: גמדים פותחים מחדש את תוראדין, מבריחים משם את העוגים השוכנים בה. קרבתה לאיסטר, הופכת את תוראדין למרכז הספקה עיקרי. אמנה קנדרית: היילו כורתת ברית עם סולאמניה. תורבאדין פותחת את קַאיוֹלִין (980 לפנה"ח): סולאמניה מעניקה זכויות כרייה לתורבאדין בהרי גַארְנֶט כפרס על עזרת הגמדים במלחמת הדרקונים השלישית. הגמדים חוצבים את עירם בגארנט ומקימים את ממלכתם, קאיולין. בניית עץ החיים (967 לפנה"ח): גמדים מתחילים לעבוד על העיר זַחַאלַאקְס, הקרויה גם עץ החיים, בתורבאדין. עידן איסטר (963 לפנה"ח): המלך הראשון של איסטר, קַרְתַי-פַּא, מכריז על לוח שנה חדש הקרוי עידן איסטר וקובע שנה זאת כשנת 0 לעידן איסטר (0 ע"א) עליית גמדי הגבעות (948 לפנה"ח): גמדי תורבאדין מייסדים את הִילוֹ (Hillow בנבדל מהיילו Hylo של הקנדרים), ממלכת גמדי גבעות חיצונית. (15 ע"א) אלפים מתבדלים: עוד ועוד, אלפי סילבנסטי וקאלינסטי מתבודדים בממלכותיהם שלהם בהתאמה. מלחמות עוגים (825–910 לפנה"ח): עוגים גולים מתאחדים להניס את הגמדים מתוראדין. הגמדים קוראים לעזרת הסולאמנים כדי להבריח משם את העוגים. (138-53 ע"א) מלחמות מסחר (727–850 לפנה"ח): תקני המסחר הנוקשים של איסטר מכעיסות את הקנדרים של באליפור, אשר מתחילים במלחמת מסחר תוקפנית. לאחר שנים של מאבקים צבאיים וחוקתיים (שהוכיחו את עצמם כבלתי-יעילים כנגד הקנדרים הפראים והכעוסים), איסטר מובסת וחותמת על "איגרת קנדרים", אשר פוטרת את הקנדרים מתקני המסחר. לקח חשוב נלמד: "קנדרים ומיסים לא מתערבבים". (236-113 ע"א) מאבק איסטר-סילבאנסטי (630–673 לפנה"ח): התרחבותה של איסטר מאיימת על סוחרי הים של סילבאנסטי. פשיטות ימיות גורמת להסגר על איסטר, אשר חותמת על מגילת שביתת-הנשק. (333-290 ע"א) לידת לוֹרַלוֹן קַארַאדוֹק (600 לפנה"ח): בערך בזמן זה, נולד לורלון, לעתיד כוהן פלאדין (363 ע"א) שתיקת המכשפים (573 לפנה"ח): בעל-האוב סַאלִיוּס רְאוּבֵן, יוצר צבא אל-מתים אשר הוא משלח נגד איסטר. המכשפים בצריח איסטר לא נוקפים לעזרת העיר. קיסר איסטר, לַאנִיס העיוור, עותר לעזרתם של הסולאמנים, אשר באים ומצילים את העיר. בעקבות סירוב המכשפים לעזור מודיע לאניס שאם המכשפים יפגעו או לא יעזרו לאיסטר תיפתח נגדם מלחמת חורמה. (390 ע"א) פשיטות עוגים (522–530 לפנה"ח): עוגים מהרי כלקיסט מאיימים על דרכי המסחר. תוראדין, איסטר ואבירי סולאמניה מניסים אותם. תוראדין חותמת על מגילת שביתת-הנשק. (441-433 ע"א) פושטי-דרכים (476–490 לפנה"ח): סולאמניה נעשית תלויה יותר במסחרה של איסטר, כספהּ וחוקיה. ברברים מישימון המזרח, אשר סלדו מדרכי המסחר של איסטר באדמתם, פושטים על קרונות. איסטר משכנעת את סולאמניה להתקיף את הברברים ולחתום מחדש על מגילת שביתת-הנשק. (487-473 ע"א) שלום בארץ (460 לפנה"ח): איסטר, מרכז הסחר, מיסים והאומנות נעשית הכוח השולט באנסאלון. (503 ע"א) צדק עולמי (280 לפנה"ח): טוענת להיותה מרכז המוסר בעולם, איסטר מדיחה את הקיסר שלה ומתחילה בשושלות של מלכי-כוהנים. המלך-כוהן הראשון הוא סימאון הראשון. סולאמניה תומכת במאמץ לתרום לטוב העולמי. אלפי סילבאנסטי נעשים אנטגנוסטיים כלפי איסטר. (683 ע"א) אותות כליון: אותות לנפילתה לבוא של איסטר מתחילים להופיע ברחבי היבשת, אך רובם מתעלמים מהם, כולל המלך-הכוהן. מקדשו של המלך-הכוהן (212–260 לפנה"ח): האמנים המובחרים בעולם מתאספים לבנות מקדש לאות גדולתה של איסטר. (741-703 ע"א) השחתת הצדק (100–250 לפנה"ח): איסטר מדכאת את עצמאותו של כל אחד ואחת שאינם מסכימים עם מדיניותו והחלטותיו-צוויו של המלך-הכוהן. האלפים, נגעלים משחצנותם של בני-האדם, נסוגים ליערותיהם. (863-713 ע"א) ביטול עבדות (140 לפנה"ח): המלך-הכוהן גִיוֹסֶקִיוֹ אוסר על עבדות באיסטר. בעלי-עבדים קושרים קשר לרצוח אותו, אך יורשו, קוּוֶנְדוֹרוֹס, איש אדוק מחליט להמשיך בהחלטת קודמו. הוא מת לאחר שש שנים, בשנת 134 לפנה"ח/829 ע"א. (823 ע"א) מלחמת שלושת הכסים (100–120 לפנה"ח): המלך-הכוהן וַאסַארִי הארייה, מת מבלי להכריז פומבית על יורש. פְּרַאדִיָאן מוכרז כעל יורשו, אך ללא עדים הטענה שנויה במחלוקת. כתר העוצמה של ואסארי, מוחבא עד שפראדיאן יוכל לשלוט באופן חוקי. אֶבֶסְטֶל, הקורא לעצמו, ואסארי השני, ופראדיאן מחלקים את הכהונה האיסטרית. פורצת הטְרוֹסֶדִיל, מלחמת שלושת הכסים. לאחר כעשרים שנות לחימה, אַרְדוֹשֶן מגיח מהעיר הדרומית לוֹסַארְקוּם להילחם על כס השלטון. פראדיאן נורה על ידי חץ טועה. ארדושן אשר כורת ראשו של ואסארי השני, זוכה בתואר המלך-הכוהן. (863-843 ע"א) גבורה מתעצמת (118 לפנה"ח): המלך-הכוהן מכריז על הרשע כעלבון הן לאלים והן לבני-התמותה. אלו הנאשמים ברשימת מעשי הרשע שהחליט עליהם זוכים להוצאה להורג או שליחה לזירות הגלאדיאטורים. כוהני איסטר מתחילים לאבד מקסם הכהונה שלהם והופכים למשלחיו וחוקריו הדתיים (אינקוויזיטורים) של המלך-הכוהן. (845 ע"א) חיסול גזעי הרוע (94 לפנה"ח): המלך-הכוהן מוסיף פסקה להכרזת הגבורה המתעצמת, ומכריז על כך שגזעים מסוימים הם זדוניים וחייבים להיות "מובלים אל האור" (להימכר לעבדות) או להישמד. ציידים עובדים כדי לכלות יצורים אלו, ומרוויחים שלל רב על "ראשים". ממלכות המינוטאורים נכבשות, והמינוטאורים משתעבדים כפי שקרה להם כשלושת אלפים שנה קודם לכן. (871 ע"א)