cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מגדה דנש
מגדה דנש, (בהונגרית: Dénes Magda; בודפשט, 14 בינואר 1908 – בודפשט, 29 בדצמבר 1981) הייתה מורה, פסיכולוגית ילדים, היסטוריונית חינוכית יהודייה-הונגרייה. אחיו של סבתה מצד אביה היה נתן אהרנפלד רבה הראשי של פראג.
ביוגרפיה
מגדה דנש נולדה במשפחה יהודית כבתם של לאיוש דנש (1879–1942), מורה ומחנך, אסתטיקן ושל רגינה קולוז' (1877–1945) מורה. היא קיבלה תעודת הוראה לגרמנית-צרפתית ועבודת הדוקטורט שלה הייתה בהיסטוריה של פילוסופיה באוניברסיטת אטווש לוראנד. כסטודנטית למדה תקופה מסוימת בסורבון ואחר כך, לאחר שסיימה את לימודיה, בילתה שנה בווינה במכון קרל ושרלוטה ביהלר. היא לא השיגה עבודה בהונגריה לאורך תקופה ארוכה. כתביה על פסיכולוגיית ילדים הופיעו אמנם בכתבי עת רבים. מחקרה על פסיכולוגיה התפתחותית פורסם על ידי הפסיכולוג השווייצרי ז'אן פיאז'ה בשנת 1940 ב-Archives de Psychologie בז'נבה. לאחר מלחמת העולם השנייה באה תפנית משמעותית בחייה. משנת 1948 עבדה במועצה הלאומית לחינוך ציבורי, בשנים 1949–1950 במכון הלאומי לחינוך, בשנים 1950–1952 במשרד החינוך הציבורי, ומשנת 1952 עד 1960 עבדה כמרצה בכירה וכעוזרת פרופסור באוניברסיטת אטווש לוראנד. בין השנים 1960–1967 הייתה העורכת של הוצאת קושוט והשתתפה בעבודת המהדורה הכוללת של כתבי מרקס-אנגלס.
Same Ol' Story
Same Ol' Story (בעברית: אותו הסיפור הישן) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית סינדי לאופר, מתוך אלבום האולפן העשירי שלה, Bring Ya to the Brink. השיר יצא לאור ב-6 במאי 2008, על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע אל המקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
רקע וכתיבה
בנוסף לכך, הופץ השיר כסינגל באייטונס ובאמזון ב-6 במאי 2008, תוך שהוא היה זמין להורדה דיגיטלית.
לוסי ארנון
לוסי ארנון (נולדה ב-7 באפריל 1928) היא זמרת סופרן ישראלית שפעלה בעיקר בשנות ה-50 ובשנות ה-60.
ביוגרפיה
לוסי ארנון נולדה בעיר העתיקה בירושלים, בתם של דוסיה לבית וינשטיין ועזרא בר, דור חמישי בירושלים. אביה היה מורה במקצועו. בהיותה כבת שנתיים, בשנת 1930, עברה עם משפחתה לדרבן שבדרום אפריקה. לאחר שהות של כ-16 שנים בדרום אפריקה, בשנת 1946, שבה המשפחה ארצה והשתקעה בחיפה, שם גרה דודתה, שהייתה נשואה למלחין ומנצח המקהלות משה ביק. ארנון שימשה כעורכת וקריינית בתחנת שידור רדיו בריטית בשם J.C.L.A שפעלה בחיפה ושידרה עבור החיילים הבריטים. בתקופת מלחמת העצמאות הצטרפה ללהקת הכרמל של חטיבת כרמלי. בשנת 1950 נישאה לאפרים ארנון, שאותו הכירה בלהקה.
ארנון השתתפה בהקלטה המקורית של מחזה האופרה "תמר", שהלחין בסוף שנות ה-50 מרק לברי. בשנות ה-60 יצא תקליט שלה, שכלל שירים של מלחינים בולטים מהקלאסיקה הישראלית: "אומרים ישנה ארץ" (טשרניחובסקי / אנגל), "עלם חן" (רות חשמן / מרדכי זעירא), "סירתי" (נחום נרדי), "קציר בעמק" (עמנואל הרוסי / משה וילנסקי), "אוּרי" (רפאל קלצ'קין / יששכר מירון), "השדה נצא" (דובי זלצר) ו"ביתי אל מול גולן" (יוסף נצר / חיים ברקני). את השירים עיבד שמעון כהן בליווי תזמורת הבידור של קול ישראל. בנוסף השתתפה לוסי בתקליט משירי "פינוקיו" ו"פיטר פן". בתקליט זה השתתפו בשירה גם ילדיה אלדד ומירית.
ארנון הרבתה להופיע עם תזמורת הבידור של קול ישראל והשתתפה במספר אירועים של הסתדרות העובדים הכללית ומועצת פועלי חיפה. ביצועיה היו בעיקר בשפה העברית אבל היא שרה גם באנגלית וספרדית וקיימה מסע הופעות בינלאומי. היא הופיעה גם לצידם של אלברט כהן, שושנה דמארי, יונה עטרי, שמעון בר ורמה סמסונוב.
ארנון הופיעה גם עם התזמורת הסימפונית חיפה, שרה עם להקת מדריגל החיפאית, שם צוין כי "שרה בקול נקי, ברור ובקלות", שימשה כסולנית המקהלה הקאמרית חיפה וכסולנית להקת זמרי הגליל בסיבוב ההופעות שלה בארצות הברית. היא הרבתה להופיע בקיבוצים וכן בערבי פולקלור ישראלי בפני תיירים במלון "דן" בחיפה וכן הופיעה בפני תיירים באניות שעגנו בנמל חיפה.
ב-1967 ייצגה את ישראל בפסטיבל לזמר הקל שנערך ליד העיר סופוט שבפולין. היא החליפה את רבקה רז. משם נסעה להשתתף בפסטיבל זמר בבלגיה. בשנות ה-80 עזבו בני הזוג ארנון לארצות הברית ושהו שם קרוב ל-27 שנים. משם שבו להתגורר בחיפה.
Water Me
Water Me הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת והראפרית האמריקאית ליזו. השיר יצא לאור ב-18 באוגוסט 2017, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ונייס לייף רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. הוא נכתב על ידי קלרנס קופי ג'וניור, א. קיד בוגארט, ריקי ריד, פרחאד סמדזאדה, ליזו, מוריס ויטנברג, ננקה וטוביאס וינקורן.
השיר זכה להצלחה רק בשנת 2019, שנתיים לאחר יציאתו המקורית כאשר נכנס למצעדי הבילבורד.
הרכב וכתיבה
"Water Me" מכיל מילים על החיוביות שבגוף, אהבה עצמית וחופש. פזמון השיר מבוססת על מילים שנכתבו מחדש בהשראת שורות הפתיחה של שיר ילדים נגד סמים בשם "I Am Free, No Dope For Me" שנכתב על ידי מוריס ויטנברג והוקלט על ידי להקת הנשמה הלטינית The Dynamics בשנת 1970.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-50 מיליון השמעות.
שימוש במדיה
"Water Me" נכלל בסרט "מאבדים את זה" (2018), כמו גם במשחק הריקודים והקצב, Just Dance 2019. בשנת 2019, וולמארט השתמשה בשיר בפרסומת הבלאק פריידי שלה ובעקבות כך זכה השיר להצלחה בפעם הראשונה, כאשר נוצר אתגר בטיקטוק בהשראתו שהוביל לכניסתו למצעדי הבילבורד השונים.
אבי בניון
אברהם (אבי) בניון (נולד ב-1979) הוא זמר-יוצר ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בבאר שבע ב-1979, את אהבתו העיקרית למוזיקה ספג בבית הוריו - מאביו מקסים שהיה בעברו נגן עוד ומעמיר אחיו. כבר בצעירותו הראה אבי כישרון יוצא דופן, מה שהביא אותו להקליט 2 שירים עם להקת "סהרה" שבימיה נחשבה לשם דבר במוזיקה המרוקאית. אבי, החליט ללכת בדרכו של אביו ואחיו ולהקליט שירים ולחנים פרי עטו. כבר בשנת 2002, נראה אבי על הבמות מופיע לצידו של אחיו בכמה מההופעות בסבב "שלכת", כנגן וזמר דומיננטי.
בנוסף לכך, הנחה אבי בניון תוכנית בשם "חברים" מבית היוצר של בית המדרש "אורות ישראל" בו הוא מראיין אומנים מעולם המוזיקה שחזרו בתשובה. בפרק הראשון ראיין את אחיו עמיר בניון.
בשנת 2016 פרסם אבי בניון הודעה בדף הפייסבוק שלו על פרישתו מתעשיית המוזיקה לזמן לא מוגדר: "...הבנתי (באיחור של 15 שנים) שהקב"ה כנראה מסמן לי משהו ושאולי מקומי הוא לא בעולם המוזיקה. לכן החלטתי לקחת פסק זמן לא מוגדר ולשקוט מכל פעילות מוזיקלית." לאחר פרישתו החל בניון, לעבוד בישיבה התיכונית "בלבב שלם" בירוחם, ולעבוד עם נוער, בשנת 2018 חזר להופיע וליצור מוזיקה עם הסינגל עולם הפוך.
בשנת 2020 הוציא סינגל מחאה על תוכנית הסאטירה היהודים באים, משום שלדבריו: "גם אני מצטרף בכוחותיי הדלים למחאת העם על הזלזול בקודשי ישראל ובחרתי לעשות זאת על ידי הוספת אור"
אלבום ראשון: לא אוותר
לאור התגובות החיוביות החליט בניון להקליט אלבום בכורה בשנת 2003 שלימים נקרא "לא אוותר", המכיל 11 רצועות. האלבום יצא בהוצאה ראשונה בשנה זו בהוצאת חברת התקליטים הד ארצי. מתוך האלבום התפרסמו הסינגלים "איך זה שפתאום", "רוח קדושה" והדואט עם עמיר "אל עצמך", אשר נכתבו על ידו ועל ידי אחיו עמיר. לאחר צאת האלבום, החל אבי בתהליכי חזרה בתשובה. בשנת 2007 יצא בהוצאה שנייה תחת הלייבל נבל עשור.
אלבום שני: אברהם
בשנת 2007 הוציא אלבום בשם "אברהם". היה זה מיד עם פתיחת הלייבל "נבל עשור". מתוכו שוחררו הסינגלים "קצרה וארוכה", "יום אחד" והשיר "יהודה", שגם היה היחיד משירו שקיבל קליפ רשמי, שזכה להצלחה בערוץ המוזיקה 24".
אלבום שלישי: חלום חדש
בשנת 2010 הוציא אלבום בשם "חלום חדש". מתוכו שוחרר הסינגל "אבא". הדיסק זכה לשבחים רבים ואף נחשב להצלחה גדולה יותר מקודמו. באלבום זה בניון ביסס את עצמו במוזיקה עם הסגנון שלו ועם קהל מעריצים משלו. השירים באלבום מדברים על מגוון נושאים, החל בניסיונות שיש לכל אדם בכל יום, כמו בשיר "חלום חדש", ועד לשיר מחאה על התקשורת, בשיר "בשם החופש".
את האלבום כתב אבי בניון וגם מנגן בו בכלים שונים כמו גיטרה ומפוחית.
אלבום רביעי:השלום בפתח
אלבומו הרביעי של בניון יצא בשנת 2013, מתוכו שוחררו הסינגלים "השלום בפתח", "למתוח את הגבול" ו"נצח". האלבום כולל עשר רצועות באורך כולל של קצת יותר מחצי שעה.
השיר "נצח" יצא לזכרם של משפחת פוגל. השיר הנושא את שם האלבום מדבר על הפילוגים שבעם וקורא לאחדות, ולהימנע ממלחמות אחים. את כל המילים והלחנים חיבר אבי בניון.
אלבום חמישי: אדם אחר
אלבומו החמישי של בניון יצא בשנת 2016, מתוכו שוחררו הסינגלים "אדם אחר", "מכוון גבוה", "מוסר אביך" - עם עמיר בניון ו"מעל פסגת הר הצופים" - גרסת כיסוי לשירו המפורסם של אביגדור המאירי.
חיים אישיים
בניון נשוי ואב לשלושה. הוא אחיו הצעיר של הזמר עמיר בניון, ובן דוד מדרגה שנייה של הכדורגלן יוסי בניון.
הלה (קומיקס)
הֶלָה (באנגלית: Hela) היא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס תור ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Journey into Mystery #102 ממרץ 1964, פרי עטו של סטן לי ובאיורו של ג'ק קירבי. דמותה מבוססת על הל מהמיתולוגיה הנורדית. היות שדמותה מבוססת על המיתולוגיה, הלה היא אלת המוות - אך חולקת בתפקיד עם אלי מוות ושאול נוספים בקומיקס, דוגמת פלוטו ומפיסטו.
הופעתה הראשונה בקומיקס, הלה שבתה את סיף, ולאחר שתור הציע את עצמו במקומה, שחררה את הזוג. היא ניסתה להביא את תור לממלכתה פעמים רבות, גנבה נתח מנשמתו של אודין ליצירת הישות "אינפיניטי", נלחמה בפלוטו על נשמתו של אודין כשנהרג, והחלה במאמצים לזרז את תהליך הראגנארוק. היא חברה לקבוצת הדפנדרס, והצטרפה ללוקי וטיר נגד אודין. היא נראתה בפגישה עם אדוני הגיהנום כשזימנה בטעות את דמוגורג, וניסתה לגרום למלחמה. הלה לכדה את תור ואת הלוחמים שלושה בגן עדן עם יקיריהם, אך כאשר תור ראה את סיף, היא התגלתה כהלה עצמה. תור קרא תיגר על הלה: אם ינצח הוא וחבריו ישתחררו, ואם לאו - יישאר איתה לנצח. במהלך הקרב, הלה כמעט הרגה את תור, שהוריד ממנה את גלימתה וגילה שהגלימה היא מקור כוחה, ובלעדיה היא גופה חצי-רקובה ללא כוחות. הלה הובסה, ותור הוביל את חבריו החוצה.
היא פגשה את קבוצות האקס-מן והמוטאנטים החדשים, שם פגשה את אויבתה דניאל מונסטאר. ספינת הציפורניים נגלפאר, שנבנתה לשם הרגנארוק, נהרסה בידי מוציא להורג בהקרבה עצמית. לאחר שתור הציל את אנג'ל מידי המשוטטים, הלה קיללה אותו שעצמותיו יהיו שבריריות ולא יוכל להחלים מפצעיו, אך לא יוכל למות. לאחר שסבל מכאבים ממושכים ולאחר קרב עם נחש מידגרד, תור תקף את הלה עם שריון "המשמיד". כוחו של המשמיד היה חזק מזה של הלה, שנאלצה להסיר את קללתה. לאחר מכן, היא נאבקה עם מפיסטו על נשמתו של תור. כאשר אודין נכנס לשנתו, הלה ראתה זו כהזדמנות לצבירת כוח והפכה את הולקיריור לשדות-אש. דניאל מונסטאר הושפעה גם כן, ונלחמה במוטאנטים החדשים. היא יצאה מהשפעתה של הלה, ונלחמה לצד קבוצתה. לאחר קרב ארוך, הלה הובסה. לאחר הרגנארוק, הלה עברה ללאס וגאס.
הלה לקחה חלק באירועי "שלטון אפל", "אוטופיה" ו"מצור". כאשר משרתה פיפ הטרול נמלט עם תליון, הלה שכרה את קבוצת אקס פקטור חקירות לאתר אותו. הם הצליחו במשימה, אך כאשר גילה את כוונותיה של הלה, המשוכפל שלח את הקבוצה להציל את פיפ בעזרת תור. במהלך הקרב, המשוכפל שם את חברו לקבוצה דרווין בטווח מגע המוות של הלה, מה שגרם לו להשתנות לגרסה גברית שלה. הוא תלש ממנה את גלימתה, והותיר אותה חסרת אונים מול מתקפות המתים. במהלך אירועי "הפחד עצמו", לוקי סיכל את תוכניותיו של "הנחש" לברית עם הלה, והפעיל מניפולציה עליה ועל מפיסטו לעזרה נגדו. כאשר הנחש הובס, הלה שלחה את שפחתה לשרת את לוקי. הלה ואדוני הגיהנום נלחמו באקס פקטור ובבנה של וולפסביין, טייר, שהרג לכאורה את הלה. היא נראתה בחיים באירועי "מלחמות סודיות" כשניסתה לתקוף את אסגרד בסיועם של לוקי וטיר בניסיון לקרב את תהליך הגעתו של הרגנארוק. במהלך אירועי "מארוול החדשה והשונה" שלאחר המלחמות הסודיות, הלה הודחה מכסה בידי אנג'לה בת אודין, אשר רצתה לשחרר את אהובתה מהל.
הלה הופיעה ב"האוונג'רס: סדרת האנימציה", "האוונג'רס התאספו!" ובסרט האנימציה "הענק הירוק נגד תור". היא הוזכרה במשחק הווידאו "Marvel: Ultimate Alliance", והופיעה במשחק הפייסבוק "Marvel: Avengers Alliance". את דמותה בסרט הלייב אקשן "תור: ראגנארוק" גילמה השחקנית קייט בלאנשט.
חיים יוסף יפה
חיים יוסף יפה (1821 – 22 בדצמבר 1901), כונה "המגיד מוועקשענע", מחובבי ציון, ממייסדי רחובות.
ביוגרפיה
יפה נולד בקהילת זאגר חדש, בפלך קובנה באימפריה הרוסית, כיום בליטא. היה בנו של הרב בן-ציון ליבר יפה. מצאצאי מרדכי יפה "בעל הלבוש". קיבל חינוך יהודי מסורתי והוסמך כרב. התגורר עם משפחתו בוקשנה.
ב-1890 התקבל לאחר מאמצים רבים רישיון מהאימפריה הרוסית להקים את החברה לתמיכת בני ישראל עובדי אדמה ובעלי מלאכה בסוריה וארץ ישראל, עד אז תנועת חובבי ציון הייתה בלתי חוקית. יפה נשלח כמגיד לוילנה, להחתמת חברים לתשלום חודשי של 25 קופיקות לאגודה. פעילותו נתמכה בין השאר על ידי הרב נפתלי צבי יהודה ברלין, ראש ישיבת וולוז'ין. הוא נחל הצלחה גדולה בפועלו בווילנה וכך גם בדאוגבפילס ובמינסק. בהיותו בווילנה היה בין המספידים בהלווית שמואל יוסף פין.
בתו מלכה רבקה נישאה ב-1890 לחברו הקרוב אריה ליב הלוי הורביץ, שהיה מורה לעברית ומזכירו של הרב יצחק אלחנן ספקטור, ובני הזוג עלו לארץ ישראל והתיישבו בעקרון. יפה שחי בעוני רב, נישא בשנית בשנת 1893 למלכה בת משה הכהן, אלמנה עשירה בעלת מפעל לגרביים, בזכות הונה של אשתו התאפשרה עלייתם לארץ ישראל, במסגרת אגודת מנוחה ונחלה מקימי רחובות. הם התיישבו ברחובות וקנו כרם לפרנסתם. גם ברחובות דרשותיו היו אהודות על קהל שומעיו, ביניהם גם פועלי המושבה ובני הנוער.
ב-1891 ניסה לפעול להוצאת מהדורה נוספת של הספר דרישת ציון מאת הרב צבי הירש קלישר, בתוספת אגרות שטרם פורסמו. לצורך כך קיבל כתבי יד מעזבונו של הרב קלישר מידי בנו, יהודה ליב קלישר. יפה ביקש את תמיכתו של הרב נפתלי צבי יהודה ברלין להוצאת המהדורה. הרב ברלין סירב ופרש נימוקיו במכתב מפורט אל יפה. אף על פי שהמהדורה לא יצאה לאור, כתבי הרב קלישר נשארו בידי יפה. ב-1897 פנה אליו יהודה ליב קלישר וביקש להעביר את הכתבים לידי אברהם משה לונץ שהתכוון לפרסם מאמר אודות הרב צבי הירש קלישר בלוח ארץ ישראל, לרגל מאה שנים להולדתו. יפה לא שלח את הכתבים, הם נותרו ברשותו גם כאשר עלה לארץ ישראל. עזבונו של יפה, ובתוכו גם כתבי הרב קלישר, הועבר לחתנו של יפה, אריה ליב הלוי הורביץ, ובהמשך לבנו של הורביץ - שאר-ישוב הלוי הורביץ. הנכד העביר ב-1933 את ארכיוני סבו ואביו לעמותת "ברית ראשונים" אשר העבירה אותם לארכיון הציוני המרכזי. לאוסף זה של כתבי הרב קלישר חשיבות מחקרית רבה, כיוון שמרבית ארכיונו של קלישר, שכלל ארגזים רבים של כתבים, עלה באש במלחמת העולם הראשונה.
יפה נפטר בירושלים ב-22 בדצמבר 1901, נקבר בהר הזיתים ב-24 בדצמבר 1901. הכיתוב על מצבתו:
1978 בטלוויזיה
ראו גם
1977 בטלוויזיה - 1978 בטלוויזיה - 1979 בטלוויזיה
בריטיש אירוספייס
בריטיש אירוספייס (באנגלית: British Aerospace <abbr title="Public Limited Company">plc - BAe) הייתה חברה בריטית לייצור כלי טיס, תחמושת ומערכות הגנה. בריטיש אירוספייס הייתה חברה ממשלתית שהופרטה ואחר מספר רכישות ומיזוגים החלה לפעול כחברה חדשה בשם BAE Systems החל מסוף 1999.
הקמת החברה
החברה הוקמה כתאגיד סטטוטורי ב-1977 ביוזמת ממשלת בריטניה מאיחוד של 4 חברות שהולאמו British Aircraft Corporation, Hawker Siddeley Aviation, Hawker Siddeley Dynamics and Scottish Aviation. המטרה הייתה לייצור חברה בבעלות בריטית שתהיה גדולה ומקיפה ביכולתה כדי להתחרות בשוק הבינלאומי ולבצע פיתוחים ופרויקטים גדולים בשוק הצבאי והאזרחי.
במהלך 1979 הצטרפה החברה רשמית לקונסורציום יצרנית המטוסים הרב לאומית איירבוס ורכשה נתח של 20% במיזם. המהלך הפך למעשה החלטה שהתקבלה עשר שנים קודם לכן, אז ממשלת בריטניה חזרה בה מתמיכתה בקונסורציום איירבוס. המטוס הראשון של איירבוס, ה- A300, היה בעל ביקוש ראשוני מועט, אך ההזמנות למטוס הנוסעים הצטברו בסוף שנות השבעים, עד 1979 היו בקונסורציום 256 הזמנות ל-A300, ואיירבוס השיקה את מטוס הנוסעים השני שלה, ה-A310, פחות מ 12 חודשים לפני שבריטיש אירוספייס הצטרפה רשמית לקונסורציום. ככל שהזמן חלף, התברר שאיירבוס איננה עוד שיתוף פעולה זמני לייצור מטוס יחיד בהתאם להצהרת המשימה המקורית שלו; הוא הפך למותג ארוך טווח לפיתוח מטוסים נוספים. בסוף שנות השמונים החלה העבודה על זוג מטוסי מטוס רחבי גוף חדשים, הגדולים ביותר שיוצרו בשלב זה בשם איירבוס; אלה יושקו במהלך שנות התשעים A330 ו- A340.
הפרטה
בהתאם להוראות חוק החלל הבריטי משנת 1980 ב-1 בינואר, הועבר התאגיד הסטטוטורי לחברה בע"מ, שנרשמה אז כחברה מוגבלת ציבורית (plc), תחת השם "British Aerospace Public Limited Company", ביום 2 בינואר 1981. בריטיש אירוספייס הופרטה בשני שלבים עיקריים, הראשון במהלך פברואר 1981, שכלל 51.6% מניות החברה, ובסיום המסחר ביום הראשון, מחירי המניות עלו ב-14%. מחיר. השלב השני התרחש במאי 1985, בו נמכרו 48.4% מניות ומחיר הסגירה ביום הראשון היה 11% מעל מחיר ההצעה הראשוני. למרות ההפרטה הזו, ממשלת בריטניה שמרה על מניית זהב של פאונד אחד, שאפשרה לה להטיל וטו על השליטה הזרה בדירקטוריון או בחברה.
ב-22 באפריל 1987 רכשה בריטיש אירוספייס את Royal Ordnance, יצרנית החימוש הממשלתית הבריטית, תמורת 190 מיליון ליש"ט. ארבע שנים לאחר מכן רכשה את יצרנית החימוש הגרמנית Heckler & Koch GmbH.
בסוף שנות ה-80 החברה בנתה לוויינים מסדרה "Skynet" לאבטחת תקשורת צבאית של בריטניה.
בשנות ה-90
ב-1995 חתמה בריטיש אירוספייס עם חברת סאאב השוודית הסכם לשיתוף פעולה לייצור משותף של מטוס הקרב JAS-39 גריפן. שיתוף הפעולה נועד בין היתר בשיפור תוכניות המטוס הקיימות ובאפשרויות היצוא שלו, תוך כדי שימוש בניסיונם של הבריטים בתחומים אלו.
את שנת 1996 סיימה עם הכנסות של 7.44 מיליארד ליש"ט ורווח של 465 מיליון ליש"ט. באותן השנים חטיבתה האזרחית ייצרה את כנפי מטוסי איירבוס ומטוסי נוסעים לטווחים קצרים (בעיקר את ה-). חטיבת התעופה הצבאית ייצרה את מטוס הקרב פאנאוויה טורנדו.
ביוני 1997, הכריזה על שיתוף פעולה עם פעולה עם לוקהיד מרטין בתוכנית Joint Strike Fighter, שהובילה לבסוף לפיתוח ה-F-35 לייטנינג II. בנובמבר 1997, רכשה חברת את חטיבת האלקטרוניקה הצבאית של תאגיד סימנס הגרמני.
בדצמבר 1998, הודיעו בריטיש אירוספייס, ודאסא, חטיבת האירוספייס של תאגיד דיימלר-קרייזלר, כי סיכמו עקרונית על עסקת מיזוג בשווי 15 מיליארד ליש"ט (25.2 מיליארד דולר). אולם חודש אחר כך הודיע בריטיש אירוספייס על הסכמתה לרכוש את מרקוני, חטיבת מוצרי האלקטרוניקה הביטחונית של ג'נרל אלקטריק בריטניה (GEC) תמורת כ-7.8 מיליארד ליש"ט (12.8 מיליארד דולר) במניות ובנטילת חובות. המהלך ייצור את חברת האלקטרוניקה הביטחונית השלישית בגודלה בעולם. העסקה מיזגה את שתי הספקיות הגדולות בבריטניה של ציוד ביטחוני ונשק, המייצרות מטוסי קרב, טילים, ומערכות אלקטרוניות להנחיית טילים ומטוסים. החברה עברה בגודלה את רייתיאון האמריקנית, ודורגה אחרי בואינג ולוקהיד מרטין האמריקניות בתעשיית התעופה, וכיצרנית הנשק השנייה בגודלה בעולם.
ב-30 בנובמבר 1999, בעקבות המיזוג הוקמה חברה חדשה - BAE Systems, שהיא ממשיכת דרכה של בריטיש אירוספייס. מספר חודשים אחר כך החלה בשיחות גם על מיזוג עם חברת בואינג שלא יצא לפועל.
עלי קאסם עבד אל קאדר
עלי קאסם עבד אל קאדר (1910 – 16 בנובמבר 1948) היה מנהל אדמות ואדי פאליק (נחל פולג), צבר כח והשפעה גדולה הן בקרב הבדואים בישראל, להם סיפק עבודה, והן בקרב היהודים, באמצעות תיווך מכירת קרקעות ערביות לקרן קיימת לישראל. בשנות ה-40 שימש מודיע לש"י. לאחר מותו, בזמן מלחמת העצמאות, התיישבו על אדמתו אנשי קיבוץ יד מרדכי ואחריהם הגרעין הלטינו-אמריקאי הראשון של קיבוץ געש, עד פינוי המחנה בשנת 1952.
נרצח על ידי כוחות הש"י לאחר שנחשד בבגידה, איסר בארי שהורה לבצע זאת הורשע בחריגה מסמכות.
פרשת רצח סליה זוהר ויוחנן שטאל
ביולי 1931 זוג צעיר, יוחנן וסליה, יצא לטיול רגלי בן יומיים שלושה מגימנסיה הרצליה בת"א לכיוון הרצליה ג' שם חנתה פלוגה של הקיבוץ המאוחד. בדרך, הזוג נרצח על ידי בדואים לא רחוק מהרצליה. הגבר יוחנן שטאל נדקר ונקבר בעודו בחיים, האשה סליה זוהר, נאנסה ונרצחה באכזריות. גופותיהם הוטמנו בחול וכל המאמצים למציאתן העלה חרס. העיתונות העברית געשה ורתחה. דעת הקהל היהודית תבעה חקירה מקפת והאשימה את המשטרה הבריטית באוזלת יד ובחוסר יכולת. אברהם דרויאן ("אבו יצחק" בפי הערבים), שומר צעיר וידוע מכפר-סבא, יד ימינו של אברהם שפירא (זקן השומרים) - שארגן רשת מודיעים ערבים באזור כפר-סבא-טול-כרם, התקשר עם ידידו הטוב עלי קאסם אשר סבל באותם הימים מבעיות כלכליות וירד מנכסיו. עלי קאסם היה מאוהב בבתו של ראש עיריית טולכרם אך האב סירב להתיר את הנישואים בשל מצבו הכספי הרעוע של קאסם. דרויאן עשה מעשה. הוא ערך מסיבה בביתו והפגיש את קאסם עם אהובתו. לקאסם המאוהב הבטיח כי בתמורה למידע על רוצחי הזוג יקבל 300 לא"י וכך יוכל לרכוש מכונית ולהרשים את אביה של הנערה. ואכן, לאחר עבודת שטח הצליח להביא את הפגיון ששימש ככלי רצח ואת שמות הרוצחים שעמדו למשפט. במשא ומתן קצר הסתפק קאסם ב-200 לא"י תמורת שירותו זה. למשפט הופיע קאסם כעד. זקנו ושפמו מגולחים, לבושו מכובד עד מאוד, נימוסיו טובים והוא דובר ברהיטות.
1934–1936
באוגוסט 1934 הותקף קאסם בידי בדואים באזור הואדי. הוא מיהר למשטרת הרצליה להתלונן, הרקע לטענתו היה הסיוע להסגרת נאשמי רצח הזוג סליה ויוחנן, ידוע היה כי עלי קאסם עשה הסכמים עם הפרדסנים היהודים בסביבה (משק ברמן-חבקין, פרדס אפלבוים, גן שלמה, משק יכין ומשק האחים ליטוינסקי) כי תמורת דמי חסות, הוא יעסיק שומרים להגן על פרדסיהם מבוזזים בדואים. שוטרי הרצליה מיהרו למקום ומצאו את אחד התוקפים מתבוסס בדמו. כדי להגן עליו, הורחק עלי קאסם זמנית מהמקום בחזרה לטייבה. שנה אחר כך, בסקירה עיתונאית של ואדי פאליק נאמר כי עלי קאסם הוא השליט הכל יכול של ואדי פאליק, וגם אחיו נראו תדיר באזור. בסביבה לא היו בנמצא יישובים ערביים למעט שבטי בדואים נודדים. המשקים היהודים היו חשופים לוונדליזם, כך למשל בשנת 1936 נעקרו 500 עצי הדר בגן שלמה (שנרכש שנתיים קודם מידי קאסם), עקבות כלבי הגישוש הובילו לביתו של עלי קאסם עצמו.
רצח מישל מיטרי
בשנת 1937 עלי קאסם נעצר לאחר שנחשד כשותף ברצח מישל מיטרי, ראש אגודת הפועלים הערבית הפלסטינית של יפו. הסיבה לרצח מיטרי הייתה השתדלות שעשה עלי קאסם אצל פועליו הערביים להצטרפות למפלגה הקומוניסטית. מיטרי התנגד לכך נחרצות. במיטת חוליו בבית החולים נערך מסדר זיהוי ומיטרי הצביע על עלי קאסם כאשם. למשפט הגיע קאסם "לבוש אירופית וגלוי ראש".
שירותו כמודיע בש"י
לאחר שנמצאה גופת עלי קאסם נחסמה דירתו שביפו. המשפחה שהתגוררה בוואדי פאליק גורשה חזרה לטייבה והשטח נמסר לאנשי יד מרדכי לצורך עיבוד הקרקע, בסיום המלחמה, כשחזרו אנשי יד מרדכי לקיבוצם יושבו בחווה חברי הגרעין הלטינו אמריקאי הראשון, הם חלוצי געש ושהו בו מ-1949 ועד לפינוי המחנה בשנת 1952.
משפחתו מתגוררת עדיין בטייבה.
בדחן (סיפור קצר)
בדחן (באנגלית: Jokester) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת הסופר אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון דצמבר 1956 של Infinity Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בשנת 1976 בספר גדול ורחב הוא העולם תחת השם 'הליצן', ושוב בשנת 2009 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 1.
עלילה
נואל מאירהוף הוא "רב-אומן", אחד מתוך קבוצה קטנה של גאונים מוכרים, שיודעים אילו שאלות יש לשאול את מולטיוואק על מנת לקבל ידע חדש שטרם ידוע לאנושות. טימותי וויסטלר, מנתח מערכות בכיר, חושש מדרכי הפעולה של מאירהוף, לאחר שתפס אותו מספר בדיחות למולטיוואק.
טימותי פונה לאברם טרסק, פקיד ממשלתי, ומעלה בפניו את החשש שמאירהוף משתמש בבדיחות כדי להתגבר על הכישורים החברתיים החסרים לו, וכעת נגמרו לו הבדיחות והוא רוצה להשתמש במולטיוואק כדי להמציא בדיחות חדשות.
אברם קורא למאירהוף ושואל אותו למעשיו. מאירהוף מסביר כי הוא מכניס למולטיוואק בדיחות כי הוא חוקר את מוצא הבדיחות, במיוחד מדוע נראה שאין כזה דבר בדיחה מקורית, למעט משחקי מילים, וכל בדיחה שמישהו מספר היא בדיחה שהוא שמע ממישהוא אחר.
סיגוף
סיגוף הוא הימנעות מהנאות פיזיות וצרכים שונים, או הכאבה, או פגיעה בגוף המסתגף. לרוב, פעולת הסיגוף היא למטרות רוחניות שונות: מצווה דתית או ככפרה על עבירות. הסיגוף נפוץ בדתות רבות, כולל היהדות, הנצרות, האסלאם, ההינדואיזם והבודהיזם. גם האסכולה הפיתגוראית צידדה בסיגופים כחלק מתהליך טהרת הנפש.
בין אופני הסיגוף הנפוצים הוא הצום, הימנעות מיחסי מין, הלקאה והליכה ברגליים יחפות.
סיבות נוספות לסיגוף:
פרס נער הזהב
היסטוריה
הפרס ניתן לראשונה על ידי העיתון "טוטוספורט" האיטלקי בשנת 2003.
כיום משתתפים בהליך הבחירה גם ה"בילד" (גרמניה), ה"בליק" (שווייץ), "א בולה" (פורטוגל), ה"ל'אקיפ" (צרפת), "פראנס פוטבול" (צרפת), ה"מארקה" (ספרד), ה"מונדו דפורטיבו" (ספרד), "Ta Nea" (יוון), ה"ספורט אקספרס" (רוסיה), ה"דה טלגרף" (הולנד) ו"הטיימס" (בריטניה).
זכיות לפי מועדון
שנה מודגשת פירושה כי המועדון חלק את הזכייה באותה שנה עם מועדון נוסף.
Altair 8800
Altair 8800 (אלטייר), היה מחשב אישי שהוצג בחג המולד של 1974, ונחשב בדרך כלל למחשב שפתח את מהפכת המחשוב האישי. המחשב, של חברת MITS מאלבקרקי במדינת ניו מקסיקו, היה מבוסס על מעבד אינטל 8080, והציג מספר חידושים, שחלקם הורו את הדרך לדור המחשבים האישיים הראשון. המחשב נמכר בין 1975 ל-1978, ולזמן קצר אחר כך (אחרי שחברת Pertec רכשה את MITS) בשם PCC 8800.
המוצר הראשון של חברת מיקרוסופט היה מפרש לשפת התכנות BASIC עבור האלטייר.
רקע
משחר ימי המחשוב הייתה שאיפה לבנות, לצד מחשבים גדולים וחזקים ככל הניתן, גם מחשבים קטנים וזולים ככל שאפשר, גם במחיר ביצועים חלשים. בתקופה שלפני 1975, מספר יצרנים ייצרו מחשבים שבמבט לאחור אפשר לסווג כ"מחשב אישי", אבל לא נתפסו ככאלו על ידי היצרנים, ולא הוצעו לקהל כ"מחשב אישי". חברת היולט פקארד יצרה ב-1968 מכונת חישוב אלקטרונית ניתנת לתכנות, בשם HP 9100, שלמעשה הכילה את כל המרכיבים של מחשב אישי, אבל נמכרה כ"מכונת חישוב ניתנת לתכנות" (עם לוח מקשים מספרי בלבד), במחיר של כ-5,000 דולר. חברות נוספות הציגו, או שקלו, בניית "מחשב אישי".
אחרי הופעת המעגלים המשולבים הראשונים שהכילו מעבד מלא, החלו להופיע בעיתונות החובבים תכנונים וקיטים למחשבים שמשתמשים בשבב. לפחות שני קיטים כאלו הוצגו עבור המעבד אינטל 8008.
אחרי הופעת המעבד הראשון, אינטל 4004, המשיכו אינטל וחברות אחרות להציג שבבים ומעבדים נוספים. באביב 1974 הציגה אינטל את המעבד השלישי שלה, אינטל 8080. חברת מוטורולה הכריזה על מעבד משלה, מוטורולה 6800, אבל זה עדיין לא היה זמין.
עיתונות החובבים
עיתונות החובבים, שמילאה תפקיד מפתח בהיסטוריה של האלטייר, גילתה עניין רב בטכנולוגיה דיגיטלית: אם עשר או עשרים שנה לפני כן החובבים התעניינו ברדיו ובטלפוניה, לקראת 1975 יותר ויותר חובבים התעניינו בטכנולוגיה דיגיטלית ובמחשבים. ב-1973 הופיע בעיתון חובבים כזה מאמר פופולרי של דונלד "דון" לנקסטר המתאר בניית מסוף מחשב המבוסס על טלוויזיה ביתית, בשם TV Typewriter, וכאמור, מספר מאמרים שמתארים מערכת מחשב מלאה או חלקית, המבוססת על ה-8008.
לס סולומון, שהיה עורך עיתון החובבים Popular Electronics חיפש מאמר שיתאר מחשב שלם המבוסס על אחד השבבים החדשים.
היסטוריה
חברת MITS נוסדה על ידי אד רוברטס, בזמן שזה שירת בצבא, בשנת 1969. רוברט ושניים מידידיו פתחו את החברה כדי לשווק קיט שפיתחו בעצמם, לאיסוף טלמטריה מרקטות חובבים (בדומה לטיסנאות). מאוחר יותר הידידים פרשו מהחברה, ורוברטס קנה את חלקם. לאחר ההצלחה המוגבלת של הקיטים הראשונים, המשיך רוברטס לפתח קיטים שונים, כמו למשל מתקן שמאפנן אות אודיו, כמו דיבור, על קרן אור, ליצירת תקשורת אופטית, פרויקט שהופיע בשער Popular Electronics. בראשית שנות ה-70 הוציאו חברות אלקטרוניקה שונות ערכות שבבים שמממשות מכונת חישוב אלקטרונית, ורוברטס החל לפרסם (בעיתונות החובבים) ולמכור קיטים של מכונות חישוב אלקטרוניות. בשנת 1972 החלה חברת טקסס אינסטרומנטס, אחת מיצרניות "מחשבון על שבב יחיד", למכור מחשבונים שלמים, במחיר זול יותר ממחיר החלקים בקיטים של רוברטס, והחברה חדלה להרוויח, ותוך זמן קצר שקע בחוב של למעלה מ-250,000 דולר, סכום משמעותי עבור יזם יחיד בלי משקיעים. גם העתיד נראה אפל, ללא מוצר עם זכות קיום בשוק. באפריל 1974, כשהופיע המעבד אינטל 8080, רוברטס החל לפתח מחשב המבוסס עליו, כניסיון אחרון להציל את החברה, לפני ההכרזה על פשיטת רגל.
לס סולומון, עורך Popular Electronics חיפש מאמר לגיליון ינואר של המגזין, אחרי שהמאמרים היוקרתיים, המסוף של לנקסטר ומאמר על מחשב-לוח-יחיד מבוסס 8008 הופיעו במגזין המתחרה. סולומון הכיר את רוברטס, שכתב בעבר מאמרים למגזין על פרויקטים שונים, וידע שזה עובד על מחשב מבוסס 8080, פנה לרוברטס בהצעה: אם הפרויקט יהיה מוכן בזמן, הוא יופיע בשער גיליון חג המולד 1974 (למעשה הגיליון מופיע בדוכנים כשבוע לפני חג המולד). לרוברטס כבר היה אבטיפוס עובד, אותו שלח לסולומון ברכבת. כתוצאה מסיבוכים שונים, בין השאר שביתה של איגוד עובדי חברת המשלוח, האבטיפוס אבד במשלוח, ומעולם לא הגיע ליעדו. לסולומון היו תמונות של האבטיפוס, והוא התקשר לרוברטס שהגיע בטיסה עם המחשב השני, שבשלב זה היה לא יותר ממארז המחשב וכמה נורות LED, ולמעשה תצלום מארז זה הוא שהופיע בשער הגיליון.
כשהקיט פורסם במגזין, פורסמו שתי אופציות: קיט ב-$395, או מחשב מורכב ב-$620. כשאינטל הכריזה על ה-8080, המחיר שפורסם היה $360 לשבב. רוברטס, שהיה רגיל לעבוד עם חברות השבבים כשרכש שבבים עבור הקיטים הקודמים שלו, קיבל מאינטל מחיר של $75 לרכישה בכמויות. רוברטס הבטיח לבנקאי שלו שימכור כ-300 מחשבים בשנת 1975, כדי שיוכל להמשיך לקבל אשראי (הוא סיפר שהיה מופתע כשהבנקאי קיבל את התחזית בלי ויכוח, והסכים להגדיל את קו האשראי של MITS ב-65,000 דולר נוספים), והיה צריך למכור לפחות 200 כדי לכסות על ההוצאות ברכישת הרכיבים, לפני שיראה רווח כלשהו.
כמעט מיד אחרי צאת הגיליון, החלו מעטפות עם המחאות להגיע למשרדי MITS באלבקרקי, הרבה מעל ציפיותיו של רוברטס, ובנוסף הוצפו קווי הטלפון של החברה בשיחות של לקוחות פוטנציאליים, שרצו לברר פרטים, הצפה שאילצה את רוברטס לשכור שתי טלפניות לחברה. היו אף כאלו שלא הסתפקו במשלוח מעטפה עם המחאה וציפייה למחשב שיגיע בדואר. אחד מהם, סטיב דומפייר מקליפורניה, אחרי שקרא את הכתבה, רכש כרטיס טיסה לאלבקרקי, הגיע ל-MITS, הניח את ההמחאה על השולחן והבהיר שלא יעזוב לפני שיקבל לידיו את האלטייר שלו. רוברטס התקשה לעמוד בשטף ההזמנות, ואף על פי שזמן האספקה עליו התחייב היה 60 ימים, הלקוחות הראשונים נאלצו להמתין זמן ארוך יותר, וחלפו חודשים רבים עד ש-MITS הצליחה להדביק את הפיגור ולצמצם את זמן האספקה ל-60 הימים המובטחים. הפיגור באספקת מחשבים מורכבים היה ארוך אף יותר מהפיגור באספקת הקיטים. עד אוגוסט 1975 מכרה החברה כ-5,000 מחשבים, הרבה מעבר לציפיותיהם (כשרוברטס הבטיח לבנקאי שלו שימכור כ-300 מחשבים עד סוף השנה, הוא לא היה משוכנע שיוכל לעמוד בהבטחתו. לפי חישוב זה, הוא היה צריך להיות מרוצה לו מכר 200 מחשבים עד אוגוסט).
תיאור
המחשב בנוי במארז מלבני, עשוי מלוחות מתכת מכופפים. למארז עצמו שני חלקים: הבסיס, עם תחתית המחשב, ודופן אחורי וקדמי, ומכסה, עם "תקרה" ושני צדדים. שאר החלקים מורכבים על הבסיס, וניתן להסיר את המכסה בלי לפרק או לנתק כל חלק אחר. בתוך המארז מורכבים שאר החלקים: המארז והלוח הקדמי מעוצבים בסגנון דומה למחשבי מיני בני הזמן, כמו HP-1000 ומחשב הנובה של דאטה ג'נרל. שלא כמו במחשבים מאוחרים יותר, החלק האחורי של הכרטיסים לא צמוד לחלק האחורי של המחשב, וכרטיס שרוצה להוסיף חיבור חיצוני, כמו פורט טורי או מקבילי, חיבור למסך או מקלדת, חיבור לכונן דיסקטים וכן הלאה, צריך לספק את המחבר בנפרד, עם כבל חשמלי לחיבור בין הלוח והמחבר. כבל יכול גם לחבר שני כרטיסים, כמו בקר כונן הדיסקטים של MITS, שהיה מורכב משני כרטיסים וכבל ביניהם, בנוסף לכבל מאחד מהם למחבר שבסופו של דבר הכבל מכונן הדיסקטים עצמו חובר אליו.
ספק הכוח מספק 18 ו-8 וולט, בעוד הרכיבים זקוקים ל-12 ו-5 וולט. לכן, כל לוח הרחבה כולל וסת מתח להזנת הרכיבים עליו.
S-100 Bus
רוברטס הגדיר את אפיק המחשב שמהווה את חוט השדרה של האלטייר כאילוץ, כשהבין שלא יוכל להתאים את כל הרכיבים על לוח אחד בגודל המתוכנן. האפיק שרוברטס הגדיר (לפי גרסה אחת, הערוץ הוגדר על ידי שרטט אלמוני שבחר את המחברים מקטלוג שהיה ברשותו, ובחר את האות שיעבור בכל ערוץ באופן אקראי), מורכב מ-100 ערוצים בדידים, עם מחברים מסוג edge connector, על לוח אם פסיבי. הערוצים השונים באפיק מתאימים פחות או יותר לפינים של ה-8080, עם קווים נוספים לאותות נוספים, ומספר ערוצים לצרכים נוספים. לא כל הערוצים הוגדרו מלכתחילה, ובהמשך התעשייה הקצתה תפקידים מוגדרים לערוצים נוספים. בדוחק הזמן לא הוקדשה תשומת לב יתרה לשיקולים של איכות האות, Cross-talk, וכדומה, כולל כמה טעויות, כמו ערוצים סמוכים שמשמשים לאספקת מתח בממתחים שונים, בצורה שמגדילה ללא צורך את הסיכון לקצרים. רוברטס לא נתן לערוץ הזה שם ספציפי, וכברירת מחדל הכינוי היה "אפיק האלטייר" (Altair bus), בתעשייה שצמחה, אלו שהציעו כרטיסים ואחר כך מחשבים המבוססים על האפיק, היו למעשה מתחרים של MITS, ולא רצו להשתמש בשם "אלטייר" לתיאור ותיעוד מוצריהם, וכשאחד מהם טבע את הכינוי S-100, התעשייה הצעירה אימצה את השם בהתלהבות, למורת רוחו של רוברטס שחש שפרי רוחו נגזל ממנו. התעשייה כיבדה את רוברטס, אבל לא התכוונה להישמע לתכתיבים. מאוחר יותר, ועדת התקינה האמריקאית IEEE, פרסמה תקן, IEEE-696, המגדיר את האפיק, שמות הערוצים השונים, תפקידם, דרישות תזמון, מתחים, תגובה חשמלית, וכן הלאה.
כרטיסים
ראש וראשון לכרטיסים הוא כמובן כרטיס המעבד עצמו. מלבד המעבד הכרטיס כולל רכיבים כדי לממש ממשק לאפיק האלטייר, 256 בתים של זיכרון, ולא הרבה יותר מכך. כרטיסים נוספים הם כרטיסי זיכרון, וכרטיסי קלט/פלט. הטבלה להלן מראה את הכרטיסים השונים ש-MITS הציעה באוגוסט 1975, ומחיר כל אחד כקיט וכמעגל מורכב:
קבלה בשוק והשפעות
החובבים התלוננו על בעיות אלו אך היו סלחניים כלפיהן. ההזמנות לאלטייר עלו על כל ציפיותיו של רוברטס: עד סוף פברואר, התקבלו הזמנות לכ-1,000 מחשבים, הרבה יותר מהתחזית לשנה כולה. הרבה מהלקוחות הראשונים נאלצו להמתין הרבה יותר מ-60 הימים שהובטחו.
ההתלהבות בקרב הציבור הקטן של חובבי אלקטרוניקה ומחשבים הייתה אדירה. מועדוני מחשב חדשים צצו בכל רחבי ארצות הברית, והמועדונים הקיימים קיבלו משתתפים חדשים ונלהבים. כל אחד שקל האם להשקיע את הסכום הנחוץ להזמנת מחשב, והאם להזמין קיט או מחשב מורכב. אלו שלא שקלו היו אלו שכבר שלחו מעטפה, מאושרים מהם היו אלו שכבר קיבלו את הקיט בדואר, והמאושרים מכולם היו המעטים שכבר סיימו להרכיב, להלחים, למצוא את הטעויות ולתקנן, והיו בעלי מחשב אלטייר עובד. המחשב סופק למעשה בלי כל תוכנה, והמשתמשים היו צריכים להזין את התוכנית על ידי כתיבתה לזיכרון בית אחרי בית, בעזרת המפסקים בפנל הקדמי. סיפור מ"מועדון המחשב הביתי" (Homebrew Computer Club, מילולית, בערך, "מועדון המחשבים מהמבשלת הביתית") על סטיב דומפייר, אותו חובב נלהב שטס לאלבקרקי כדי לרכוש את המחשב כי לא היה מוכן לחכות לדואר: אחרי שדומפייר סיים להרכיב את המחשב, הוא הבחין בעובדה שהמחשב הפועל יצר הפרעה אלקטרומגנטית, שנקלטה במקלט הרדיו כצפצוף. דומפייר שם לב שתדר הצפצוף משתנה, בהתאם להוראה שהאלטייר מבצע, והצליח לכתוב תוכנית מחשב, שבקריאה נראית חסרת פשר, משום שאי אפשר להבין את מטרת הפקודות השונות, כך כשהתוכנית רצה, מקלט הרדיו "מנגן" מנגינה מסוימת בהשמעת צפצופים בתדרים שונים זה אחר זה. דומפייר הביא את האלטייר שלו לפגישת המועדון הבאה, דבר שכשלעצמו היה אולי סיבה מספקת להתרגשות - לרוב חברי המועדון, כולל אלו שכבר שלחו את המעטפה שלהם ל-MITS, ואפילו אלו שקיבלו את הקיט בדואר, לא הייתה גישה למחשב אלטייר מורכב ועובד. דומפייר הניח מקלט רדיו בסמוך לאלטייר, וחברי המועדון התבוננו בו בזמן שרכן ליד המחשב, והזין את התוכנית צעד אחרי צעד לזיכרון (התוכנית נגוזה מהזיכרון ברגע שהמחשב מנותק מאספקת החשמל). כשסיים דומפייר להזין את התוכנית (בכמה מגרסאות הסיפור הוא היה צריך לחזור על הפעולה, בגלל שגיאה שנפלה בהזנה בפעם הראשונה), הוא החל להריץ את התוכנית (מן הסתם על ידי הסטת מפסק בלוח הקדמי) והזדקף, וחברי המועדון שמעו את מקלט הרדיו הסמוך מתחיל לצפצף, ובמהרה זיהו את נעימת "השוטה על הגבעה" של החיפושיות, ולאחריה את נעימת השיר "דייזי דייזי". ה"רסיטל" התקבל במחיאות כפיים סוערות כשקהל חברי המועדון נעמד על רגליו, באירוע שזכור כ"הרסיטל הראשון של האלטייר".
תוכנה: מיקרוסופט וחיות אחרות
פול אלן וביל גייטס היו חברי נעורים, בעיר הולדתם סיאטל, שם היו שניהם, כנערים, חובבי מחשב נלהבים, ולמעשה הספיקו כבר להקים חברה (בשם Traf-O-Data), שבמסגרתה בנו מחשב (מבוסס אינטל 8008) שבעזרתו ניסו לספק שירות עיבוד נתונים. אלן מבוגר בכמה שנים מגייטס, ובחורף 1974, גייטס היה סטודנט בשנה שנייה באוניברסיטת הרווארד שבמסצ'וסטס, ואלן עבד בחברת האניוול הסמוכה. החברים שמרו על קשר, וסמוך לחג המולד, אלן שהיה בדרכו לבקר את גייטס ראה את גיליון חג המולד של Popular Electronics, וקנה אותו מיד. החברים דנו בשאלה איך הם יכולים להשתלב במהפכה, שלא היה להם ספק שממשמשת ובאה.
אלן וגייטס החליטו שהפרויקט הראשון שלהם יהיה מפרש BASIC. הם השיגו את המפרט של ה-8080, וחילקו את העבודה: גייטס החל לכתוב את הפרשן, ואלן בנה בהאניוול (כנראה אחרי שעות העבודה) סימולטור למעבד, שרץ על מיני-מחשב (למעשה, אלן לא כתב את הסימולטור מהיסוד: הוא כבר כתב סימולטור ל-8008 במסגרת Traf-O-Data, והיה עליו רק להסב אותו לסט הפקודות של ה-8080). תוך התקדמות בפיתוח הפרשן התקשרו החברים בטלפון לחברת MITS, כדי לברר פרטים טכניים, וכדי לנסות לקשור קשר עסקי. הם הודיעו לרוברטס: "יש לנו בייסיק. האם אתה מעוניין"? הטלפון מאלן וגייטס לא היה הראשון מסוגו שהגיע ל-MITS: חובבים היו מתקשרים חדשות לבקרים, ומספרים על תוכנה שברשותם שעושה כל מיני דברים - מפרש בייסיק היה אחד הנושאים הפופולריים. תשובתו של רוברטס לאלן וגייטס הייתה התשובה הסטנדרטית - בואו הנה ותראו לי את המפרש עובד, ואז נדבר". הטלפון מאלן וגייטס היה שונה מעט מרוב השיחות האחרות - בנוסף להכרזה (שבשלב זה הייתה כמובן חסרת כיסוי) שיש בידיהם מפרש בייסיק, אלן וגייטס שאלו שאלות טכניות, כמו השגרות לבצע פעולות קלט ופלט אלו ואחרות.
החברים עבדו על המפרש, למעשה בלי גישה למחשב אלטייר או למעבד 8080, בעזרת הסימולטור של אלן, ובמרץ 1975, הם העלו את התוכנה על סרט מנוקב, גייסו ביניהם כסף לכרטיס טיסה לאלבקרקי, ופול אלן עלה על המטוס. לפני הנחיתה באלבקרקי אלן הבין שהוא וגייטס שכחו לכתוב את ה-Loader, כלומר תוכנית מחשב שתקרא את התוכנה מהסרט המנוקב ותטען אותו לזיכרון האלטייר, ואלן בילה את שעת הטיסה האחרונה בכתיבת השגרה הזו (באורך 46 בתים, אותם, כמובן, צריך להזין לאלטייר בעזרת המפסקים בפנל הקדמי). רוברטס שפגש את אלן בנמל התעופה של אלבקרקי, הביא אותו למלון, אך אלן הנבוך נאלץ להתוודות שלא הביא עמו מספיק כסף, ורוברטס שילם את הסכום הדרוש לחדר. אלן הדגים את תוכנת הבייסיק בהצלחה, ורוברטס, כמעט מיד, הציע לו משרת סגן נשיא, "מנהל התוכנה" של האלטייר. אלן היה מתוסכל בהאניוול, וקיבל את ההצעה, וזמן קצר לאחר מכן "נשר" גייטס מלימודיו בהרווארד, והצטרף לאלן באלבקרקי. גייטס לא היה שכיר של MITS, אף על פי שבפועל עבד בחברה כמו שאר העובדים, ומילא בה תפקידים שונים, בין השאר כעורך ותורם חשוב ל"עלון האלטייר", שהחברה החלה להפיץ למשתמשים ולמועדוני החובבים.
זו הייתה תחילתה של חברת מיקרוסופט (בשמה המקורי, "מיקרו-סופט"), ומפרש הבייסיק היה למוצר הראשון של החברה. לצד מיקרוסופט, רשת החובבים ניהלה מאגרים של תוכנה שהופצה באופן חופשי בין המועדונים, כשפעמים רבות מי שביקש להעתיק תוכנה, התבקש, בתמורה, לנקב עוד סרט עבור מי שהתכנה הייתה ברשותו, שגם הוא בדרך כלל לא היה זה שיצר את התוכנה.
רוברטס קנה מיניבוס (או "ואן"), ובנה בו תצוגה ניידת, עם מספר מחשבים להדגמה, וצוותים מ-MITS החלו יוצאים ל"מסעי הופעות" ברחבי ארצות הברית, במהלכם מכרו מחשבים, קיבלו הזמנות, ובעיקר, סייעו לחובבים מקומיים לפתוח מועדוני חובבים בכל מקום בו ביקרו. גייטס הצטרף לחלק ממסעי ההופעות כ"נציג מיקרו-סופט" (ומאוחר יותר כנציג מיקרוסופט).
רוברטס ניצל את הרעב לתוכנה כדי "לדחוף" את כרטיסי הזיכרון של MITS: מפרש הבייסיק של מיקרוסופט נמכר בכ-$80 כאשר הקונה רוכש אותו יחד עם כרטיס זיכרון, אך כשהוא נמכר לבדו, מחירו כ-$250. מבנה מחיר זה, יחד עם נחיתותו של כרטיס הזיכרון של MITS, הביא חובבים רבים לתחושה שהם מנוצלים באורח לא הוגן, ועד מהרה החלו לנהוג עם המפרש של מיקרוסופט, שלא היה חופשי כמובן, באותו אופן בו נהגו עם התכנה החופשית שכותביה תרמו מרצון.
אנקדוטה ידועה מהתקופה היא ה"מכתב הפתוח" שכתב גייטס לקהילת החובבים, ובו הוא מסביר מדוע אין זה ראוי להעתיק את הבייסיק של מיקרוסופט בלי לשלם - "Open Letter to Hobbyists".
מתחרים ראשונים
כדי להשתמש באלטייר, נחוץ זיכרון. מפרש הבייסיק לבדו דורש כ-3KB, למפרש בלבד, וכמובן נחוץ עוד זיכרון לתוכנה עצמה, ולנתונים בהם היא משתמשת, כך ש-4KB זיכרון הוא כמעט המינימום. אם ממלאים באלטייר 17 חריצים (חריץ אחד שמור למעבד) בכרטיס הזיכרון המינימלי, של 256 בתים, המכונה המלאה מכילה מעט יותר מ-4KB, וזה מספיק בדוחק. אפשר במקום זה להשתמש בארבעה או חמישה כרטיסי RAM סטטי, של 1KB - מחיר הזיכרון בתצורה כזו הוא כ-$1000, כמעט כפול ממחיר המחשב (כשקונים אותו מורכב). התצורה הרצויה למי שצריך 4KB או יותר של זיכרון היא שימוש בכרטיס הזיכרון הדינמי, אבל הכרטיסים של MITS היו ידועים לשמצה בחוסר אמינותם - החברה עצמה הריצה בקביעות 7 מחשבי אלטייר עם זיכרון דינמי, כדי שארבעה מהם יהיו שמישים רוב הזמן.
במצב זה, לא פלא שתוך זמן קצר החלו חברות קטנות (לפעמים מהנדס בודד שעובד במוסך הצמוד לביתו) לפתח ולמכור כרטיסי זיכרון שעובדים עם האלטייר, אמינים יותר וזולים יותר מהכרטיסים שהציעה MITS. חברה אחת כזו הייתה Processor Techologies, או ProcTec, שהציעה כרטיסי זיכרון, ולאחר מכן כרטיסי קלט/פלט (לעומת הכרטיסים של MITS, כרטיס הקלט פלט הפופולרי של ProcTec כלל שני פורטים טוריים ופורט מקבילי על כרטיס אחד, ובדגמים מאוחרים יותר גם ממשק לטייפ קסטות על אותו כרטיס. מאוחר יותר הציעה ProcTec כרטיס מסוף, המבוסס על מאמרו של לנקסטר מ-1973, בשינויים ושיפורים קלים, בשם Video Display Module 1 בדרך כלל מוכר כ-VDM-1. כרטיס זה היה כרטיס המסוף הראשון לאלטייר, ותוך זמן קצר הפך אחד הכרטיסים הפופולריים. רוברטס זעם על "חוצפתם" של המתחרים, ואפילו שקל לתבוע כמה מהם משפטית, אבל התחרות נמשכה והתעצמה.
לא עבר זמן רב, והתחרות חרגה מכרטיסי זיכרון, ועברה ללב העניין: כבר בדצמבר 1975, פחות משנה אחרי התחלת המכירות של האלטייר, החלה חברת IMSAI ("אימסאי") למכור מחשב IMSAI 8080 - שיבוט של האלטייר. האימסאי השתמש בארכיטקטורה של האלטייר, עם מבנה פיזי וסידור כמעט זהים, וכמובן עם אפיק S-100 (או "אפיק אלטייר"). כרטיסים שנבנו עבור האלטייר עבדו באימסאיי, והמכונות נמכרו במחירים דומים.
המכונה של אימסאיי תיקנה את הפגמים הבולטים של האלטייר: ספק הכוח היה גדול יותר, המארז היה סולידי יותר, והעיקר - הכרטיסים שחברת אימסאיי מכרה היו אמינים יותר. אימסאי מכרה לוח אם שלם ("לוח האם" של האלטייר מורכב מלוחות בני ארבעה חריצים כל אחד, שהחובב צריך "לשרשר" על ידי הלחמת 100 חוטים קצרים בין לוח לבא אחריו). המחברים של אפיק הנתונים בלוח האם של האימסאיי היו באיכות גבוהה יותר מאלו שבאלטייר, המפסקים הקדמיים היו באיכות גבוהה יותר, והמארז נראה "מקצועי" יותר.
אימסאי החלה למכור קיטים של המחשב שלה בדצמבר 1976, ומחשבים מורכבים בתחילת 1976. MITS עבדה גם היא על דגם שיפתור את הבעיות, ובמרץ 1976 הציגה את דגם Altair 8800B. דגם זה "יישר קו" עם המחשב של אימסאי - ספק כוח גדול, עיצוב מקצועי, לוח אם שלם, ופנל קדמי משופר. דגם זה עדכן גם את לוח המעבד, והוסיף ערוץ תקשורת טורי לדגם הבסיסי. החל ב-1976 ובשנים הבאות, עשרות חברות מכרו מחשבים המבוססים על ערוץ האלטייר, ומאות חברות פיתחו, ייצרו, ומכרו כרטיסים שונים שמתאימים לו - למעשה, ה"מסלול" האופייני לחברה שייצרה מחשבים, מתחיל כיצרנית כרטיסי הרחבה לאלטייר ולתואמיו: כמה מהחברות שהחלו כך הן Processor Technology, שאחרי כרטיסי S-100 לאלטייר מ-1975, פיתחה ב-1976 את המחשב SOL-20, שהיה אחד המחשבים הראשונים בתצורה "מלאה": מחשב, מקלדת, בקר וידאו, וקלט-פלט טורי ומקבילי (תצורה שמחשב אפל II שהופיע שנה אחר כך הפך פופולרית), "מחשבי כוכב הצפון" (North Star Computers ), Vector Graphic (חברת מחשבים אישיים שהוקמה ונוהלה בידי שתי נשים, בתעשייה בה לא נראו נשים בתפקידי ניהול), קרוממקו (חברה שהחלה במקביל לאלטייר, ומכרה, בין השאר, את המצלמה הדיגיטלית הראשונה, בשם "קיקלופ", שהתחברה לכרטיס של האלטייר, וכן את בקר הווידאו הצבעוני הראשון - Dazzler. קרוממקו החלה לייצר מחשבים לקראת סוף העשור), וחברות רבות נוספות, שהמשיכו להתקיים ולשגשג שנים אחרי ש-MITS ואחריה אימסאי חדלו למעשה להתקיים.
אקו סיסטם
ב-1976 כבר הייתה סביב האלטייר תחילתה של תעשייה. חברות ייצרו כרטיסים שהרחיבו את יכולות האלטייר, וכאלו שהתחרו במוצרי MITS. חברת קרוממקו מכרה מצלמה דיגיטלית לאלטייר, חברת ProcTec, שהחלה דרכה כיצרנית כרטיסי זיכרון, הרחיבה את ההיצע, ובנוסף לכרטיסי קלט/פלט וזיכרון, הציעה עכשיו כרטיס "מסוף" שהיה המשך הפיתוח של קיט המסוף שדון לנקסטר פרסם כמה שנים קודם. חברת North star יצאה עם כונן הדיסקטים הראשון שעבד עם מחשב אישי, בנוסף לשתי החברות שייצרו אלטייר ותואם-אלטייר, החלו להציע מחשבים, רובם מבוססים S-100. ביולי 1976 יצאה גם ProcTec עם מחשב משלה, SOL 20. שלא כמו האלטייר והאימסאיי, הסול הגיע מורכב במארז, עם מקלדת, זיכרון, יציאה למסך או טלוויזיה ביתית, יציאות פלט/קלט, ויחד עם זה השאיר מספר חריצים פנויים, כמובן תואמי S-100.
לצד התעשייה הפורחת, התפתחה קהילת משתמשים וחובבים שגדלה בקצב, כרבים מחברי הקהילה "חוצים את הקווים" והופכים למשתתפים פעילים בתעשייה, כיצרני חומרה, מחשבים, תוכנה, ייסוד מגזינים, כתיבה במגזינים, כתיבת ספרים, וכן הלאה. בשנים הראשונות, לפחות עד סוף 1976, האלטייר ותואם היה המרכז, והתעשייה סביבו גדלה והתרחבה גם לכיוונים מרוחקים יותר ויותר מהאלטייר. המעבד של מוטורולה, ה-6800 יצא, והופיעו מחשבים המבוססים עליו. אפילו רוברטס עבד על מחשב המבוסס עליו - אלטייר 680. במגזינים הופיעו מדי חודש פרויקטים, קיטים, מוצרים חדשים ותוכנה. שוק התוכנה המסחרית, גודל, ובנוסף לבייסיק של מיקרוסופט הופיעו תוכנות לניהול חשבונות, מעבדי תמלילים, משחקים ועוד משחקים, וכן הלאה. גארי קילדל, פרופסור למחשבים באקדמיה של הצי, פיתח עבור אינטל מערכת הפעלה עבור ה-8080 בשביל מערכת הפיתוח שלהם, ואינטל לא התנגדה לכך שקילדל ייטול בעלות על המערכת. חברת אימסאיי קנתה מקילדל זכויות הפצה בלתי מוגבלות, וכעת הייתה גם מערכת הפעלה. לצד מועדוני החובבים בכל רחבי ארצות הברית ובארצות אחרות, הופיעו גם חנויות, וכעת ניתן היה להסתכל ולגעת בכל החידושים האחרונים, גם בלי הכרח לרכוש את כולם, והעסקים היו טובים. שני ירידים שנתיים אורגנו, בחוף המזרחי ובחוף המערבי של ארצות הברית, והעיתונות והתקשורת הכלליים החלו לשים לב לתעשייה. המושג "מחשב" החל להופיע בשיח לא כדבר ערטילאי, שרוב האנשים לא ראו מעודם, אלא כחפץ ממשי, שאפשר לגעת בו, מוקף במעט מסתורין, משום שהרבה אנשים עדיין לא ראו למה הוא טוב.
בשנה הבאה, 1977, הופיעו מחשבים שלא כולם היו מבוססים על ה-8080, בלי S-100, חלקם מחברות מבוססות שהחליטו להיכנס לתעשייה. שלושת החשובים בהם היו חברת קומודור אינטרנשיונל עם ה-pet, רדיו שק עם trs-80, וחברת אפל עם האפל II. המחשבים של קומודור ואפל היו מבוססים על מעבד 6502 של חברת mos technology, והמחשב של רדיו שק על מעבד חדש, Z80 של חברת זילוג, אותה הקימו פדריקו פגין ומסטושי שימה, הצוות שפיתח את האינטל 4004 ואת ה-8080. שלושת המחשבים דמו לסול הרבה יותר מאשר לאלטייר: המארז כלל כמעט הכול, ובמקרה של קומודור גם מסך.
שנה זו סימנה גם את שקיעת האלטייר: הופעת המחשבים החדשים, שהיו ידידותיים יותר, והופעת מחשבים מבוססי S-100 עם מעבד Z80, שעלה על ה-8080, ויחד עם זאת היה תואם לאחור והריץ תוכנה המיועדת למעבד הישן, הפכו את האלטייר בן השנתיים ל"דור הקודם". רוברטס מכר את החברה ל-pertec, וזמן קצר אחר כך פסק הייצור.
מחשבי S-100 חדשים (כלומר מחשבים עם הערוץ שפותח עבור האלטייר) המשיכו להופיע עד לאמצע שנות ה-1980. אחד המאוחרים בהם הוא "קייפרו II", שזכה להצלחה בשוק, והשיק את חברת קייפרו שבשנים הבאות המשיכה לפתח ולייצר מחשבים, בדרך כלל "תואמי IBM-BP".
מורשת
אפשר להסתכל על סיפור האלטייר בראייה רחבה קצת יותר, כסיפור ה-S-100. המחשבים הללו, כקבוצה, המשיכו להיות חשובים: בין 1977 להופעת ה-IBM PC ב-1981, עולם המחשבים האישיים התחלק, ברובו, בין משפחת מחשבי ה-S-100, שאפשר לאפיין גם כמחשבי CP/M, מערכת ההפעלה של קילדל, ובין שורת מחשבים שבראשם האפל, ומאחריו מחשבים של רדיו שק, קומודור, ואטארי. סביב ה-S-100 ומחשב האפל הפתוח נוצרו "תעשיות בית" של כרטיסי הרחבת חומרה, וסביב שני מרכזים אלו הופיעו חדשות לבקרים מחשבים אישיים נוספים, אך רק שני מרכזים אלו היו משמעותיים מספיק לצמיחת "אקו סיסטם" משמעותי סביבן. בקבוצה זו זכור המחשב הנייד של אדם אוסבורן, האוסבורן 1, וסדרת מחשבים של kaypro, שהמשיכו להימכר עד אמצע שנות ה-80.
מורשת האלטייר הפכה בחלקה להגדרת המחשב האישי, עד וכולל IBM PC.
קרב סלויס
קרב סְלוֹיס (באנגלית: Battle of Sluys) הוא קרב ימי שניטש ב-24 ביוני 1340, בתחילת מלחמת מאה השנים, בין צי אנגלי בפיקודו של המלך אדוארד השלישי עצמו לבין צי צרפתי בהנהגת המפקדים העליונים של הצבא והצי של המלך פיליפ החמישי. ההתנגשות ארעה במבוא הים זווין (Zwin), מול סלויס בפלנדריה הזיילנדית, על גבול הולנד-בלגיה של ימינו.
הרקע להתנגשות היה מאבקו של אדוארד השלישי על ירושת הכתר הצרפתי והצורך להגן על נחלותיו ביבשת ואף להרחיבן. משימת הצי האנגלי הייתה להנחית את צבאו של אדוארד בחופי פלנדריה, בעוד הצי הצרפתי נערך לסכל זאת. אין מדובר בקרב ימי סדור, שכן עיקר תפקידו של הצי המלחמתי באותה תקופה היה להוביל חיילים ממקום אחד למשנהו ולא להשמיד את אוניות האויב. קרב סלויס היה למעשה מלחמת יבשה על גבי סיפוני אוניות. כלי השיט עמדו ללא תנועה, וההכרעה עברה לקשתים ולחיילים חמושים, שניסו לפשוט על אוניות האויב וללכוד אותן בלוחמת פנים אל פנים ובירי חצים וכלי קלע. הקרב הסתיים בניצחון מוחלט של האנגלים. אדוארד הנחית את צבאו בחוף, וזכה – מבלי שכיוון לכך – בשליטה במימי התעלה האנגלית וביכולת להעביר באין מפריע את צבאותיו אל היבשת וממנה למשך שלושה עשורים, עד סוף מלכותו.
האיסור לגלח שיער מהנתק
מקור וטעם המצוה
מקור המצווה הוא בספר ויקרא:
בספר החינוך מבואר שמטרת האיסור היא שהכהן הבודק את האדם, יוכל להכיר האם יש סימני טומאה בשערות. והוסיף שרמזה התורה לאדם, לא לבעוט בעונשים וצרות שניתנות לו מהקב"ה, ולא ינסה להסתיר באופן שטחי את פגמיו מפני הבריות, אלא יפעל בכיוונים של תפילה לאל שירפאו אותו ממחלתו.
דיני המצוה
בתלמוד נפסק שמותר למצורע לעשות מלאכות שיכולות לגרום לשיער שסביב הנתק לנשור מעצמו, כמו לסחוב על כתיפו משא, או לקשור קשר כשצריך, בתנאי שהמצורע לא מתכוון לכך. בנוגע לגילוח על ידי כלי, נחלקו הרמב"ם והראב"ד איזה כלי גילוח נאסר: לדעת הרמב"ם חייב רק אם השתמש בתער כדרך המתגלחים, בעוד שלדעת הראב"ד חייב בכל דרך שמורידה שיער.
המצוה נוהגת בנשים ובגברים כאחד.
תמיר בלאט
תמיר בלאט (נולד ב-4 במאי 1997) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בקבוצת מכבי תל אביב. גובהו 1.78 מטרים והוא משחק בעמדת הרכז.
ביוגרפיה
בלאט, בנו של מאמן הכדורסל דייוויד בלאט ושחקנית העבר כנרת בלאט, החל להתאמן בכדורסל במדינות בהן שימש אביו כמאמן, רוסיה, איטליה וטורקיה. עם שובו לישראל הצטרף למחלקת הנוער של מ.ס אבן יהודה. לאחר שנה, הצטרף אל הפועל לב השרון, וזכה במדי קבוצה זו בגביע המדינה לילדים (2011) ובגביע המדינה לנערים (2012).
בעונת, כשהיה בן 17, הצטרף לקבוצת הפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל, ובמקביל שיחק גם בא.ס. רמת השרון בליגה הלאומית. בעונת המשיך לשחק במדי הפועל תל אביב, והעמיד ממוצעים של 4.9 נקודות ושני אסיסטים למשחק בליגת העל. בתקופה זו הוא זכה למעמד של ספורטאי מצטיין ושירת בצה"ל בחיל האוויר. בעונת רשם עונת פריצה, כשסיים את העונה הסדירה עם ממוצעים של 7.4 נקודות, 5.4 אסיסטים, 2.2 ריבאונדים ו-8.8 נקודות מדד למשחק. בסיום העונה זומן למחנה האימונים האירופי של אדידס בטרוויזו, איטליה.
ביולי 2018 חתם לשנתיים בהפועל ירושלים. במהלך השנים התאפיין סגנון משחקו של בלאט במספר זריקות יוצא דופן לשלוש ובאחוזים גבוהים.
ב-7 באוגוסט 2020 חתם לשלוש שנים בקבוצה הגרמנית אלבה ברלין. כחלק מהחוזה, בעונה הראשונה הושאל לקבוצה בה שיחק בשתי העונות האחרונות, הפועל ירושלים.
ב-17 ביולי 2023 חתם לשנתיים במכבי תל אביב.
בנבחרות ישראל
באליפות אירופה לנבחרות עתודה (עד גיל 20) שנערכה בהלסינקי ב-2016, בה סיימה נבחרת ישראל במקום ה-12, היה בלאט אחד השחקנים הבולטים בנבחרת. הוא קלע 13.1 נקודות בממוצע למשחק (שני בנבחרת אחרי דניאל קופרברג), ושוב בלט בנתוני האסיסטים, עם 6.4 בממוצע למשחק, שהקנו לו את המקום השני בטורניר. שנה לאחר מכן, באליפות אירופה לנבחרות עתודה 2017 שנערכה בכרתים, יוון, זכה בלאט במדליית כסף עם נבחרת ישראל לאחר שהגיעו עד הגמר ובו הפסידו לנבחרת יוון. הוא הצטיין בטורניר וסיים עם ממוצע של 16 נקודות, 10.1 אסיסטים ו-4.6 ריבאונדים למשחק ונבחר לחמישיית הטורניר.
לאחר שקיבל מעודד קטש זימון לנבחרת הבוגרת, ב-24 בנובמבר 2017, בלאט ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל נגד אסטוניה במוקדמות גביע העולם בכדורסל 2019 וקלע 9 נקודות.
RTR Planeta
RTR-Planeta הוא השירות הבינלאומי של VGTRK, חברת שידור בבעלות המדינה ברוסיה. זהו ערוץ בינלאומי הזמין ברחבי העולם באמצעות כבלים ולוויין. למעשה, RTR Planeta היא הספקית היחידה של תוכניות טלוויזיה בשפה הרוסית לאזור אסיה-פסיפיק המכוסה על ידי לוויין AsiaSat 2. כדי להגביר את נגישות התוכן שלו לצופי הערוץ אומץ שימוש בטכנולוגיות חדשות ובשידור באמצעות IPTV, ADSL וברשתות מתקדמות אחרות.