cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צוגה מערבית
תיאור
צוגה מערבית היא עץ מחטני ירוק-עד הגדל לגובה שבין 50 ל-70 מטרים, ובמקרה נדיר עד 83.34 מטרים, וקוטר גזע של עד 270 סנטימטרים בגובה חזה. קליפת הגזע חומה, דקה ומתולמת. הנוף חרוטי רחב בעצים צעירים והופך גלילי בעצים בוגרים. לעצים עתיקים אין ענפים בחלק הנמוך עד גובה 30–40 מטרים. בכל גיל קל לזהות את המין בשל קצות הענפים הקטנים התלויים כלפי מטה. הנצרים בגוון חום-צהבהב חיוור מאוד, כמעט לבן, עם פלומה חיוורת באורך מילימטר.
העלים הם דמויי מחטים באורך 5–23 מילימטרים ורוחב 1.5–2 מילימטרים, חתך הרוחב שטוח מאוד, עם שוליים משוננים בעדינות וקצה קהה. חלקם העליון ירוק כהה עד בינוני. בחלקם התחתון יש שתי רצועות לבנות של פיוניות כשביניהם פס ירוק דק. העלים מסודרים בסליל סביב הנצרים אבל הם מפותלים בבסיס כך שהעלים יהיו משני צדי הנצר.
הצוגה היא צמח חד-ביתי שמגיע לבגרות מינית אחרי 20 שנה בערך. אצטרובלי הזרעים קטנים, תלויים, גליליים צרים באורך 14–30 מילימטרים וברוחב 7–8 מילימטרים כשהם סגורים, ונפתחים לרוחב שבין 18–25 מילימטרים. בכל אצטרובל יש בין 15 ל-25 קשקשים דקים וגמישים באורך בין 7–14 מילימטרים. גוון האצטרובל הוא בתחילה ירוק והופך לירוק-חום 5–7 חודשים אחרי ההאבקה.
הזרע חום באורך 2–3 מילימטרים שאליו צמודה כנף דקה חומה בהירה באורך 7–9 מילימטרים. הזרעים קלים, בממוצע 530,000 זרעים לקילו.
תפוצה ואקולוגיה
צוגה מערבית קשורה קשר הדוק ליערות גשם ממוזגים. תחום התפוצה הטבעי של צוגה מערבית משתרע מצפון לדרום על פני רצועה בת 3,200 קילומטרים החל מדרום אלסקה, דרך קולומביה הבריטית בקנדה וצפון-מערב ארצות הברית עד קליפורניה. תחום התפוצה שלה מוגבל למרחק של פחות מ-100 קילומטרים מחוף האוקיינוס השקט, אם כי יש אוכלוסיות של העץ בתוך היבשת בהרי קולומביה (Columbia Mountains) בקולומביה הבריטית, צפון איידהו ומערב מונטנה. הצוגה גדלה בגובה נמוך, עד גובה של 600 מטרים, אבל עד גובה 1,800 מטרים בתחום התפוצה הפנימי באיידהו.
הצוגה סבילה מאוד לצל. בין המינים הגדלים באותם בתי גידול רק שני מינים סבילים כמוה (אותו יותר ממנה) לצל: טקסוס פסיפי (Taxus brevifolia) ואשוח חינני (Abies amabilis). עצים צעירים גדלים בדרך כלל מתחת לחופה של מחטניים אחרים דוגמת אשוחית סיטקה או אשוח דאגלס, שם הם יכולים להתמיד במשך כמה עשורים כשהם ממתינים לנצל פרצה בחופת היער. בסופו של דבר בחברת השיא של תהליך הסוקצסיה הם מחליפים מחטניים אלו, שיחסית אינם סובלים צל. עם זאת, סופות ושרפות יכולות ליצור קרחות גדולות ביער שבתוכן יכולים מינים אחרים אלו להתחדש.
טיפוח
מגדלים צוגה מערבית כעץ נוי בגנים בתחום התפוצה הטבעי שלה ולאורך חוף האוקיינוס השקט של ארצות הברית, במקומות גשומים שבהם סיכוייה הטובים ביותר לשרוד. במקומות גשומים פחות כמו בוויקטוריה בקולומביה הבריטית תנאי הקרקע חשובים במיוחד. העץ זקוק לרמה גבוהה של חומר אורגני (עץ שהרקיב מאוד מגזעי עצים או גדמים הוא הטובים ביותר. זבל מבעלי חיים עלול להכיל יותר מדי חנקן ומלח), בקרקע חומצית לחה. הוא גם גדל באזורים ממוזגים בעולם. העץ זכה בפרס מצטיין הגן (Award of Garden Merit) של החברה המלכותית להורטיקולטורה (Royal Horticultural Society).
יערנות
כאשר שותלים בצורה מתוכננת את הצוגה המערבית על גדות נהרות היא יכולה למנוע סחיפה.
מחוץ לתחום התפוצה הטבעי שלה יש לצוגה המערבית חשיבות ביערנות, כעץ רך לתעשיית העץ והנייר. היא משמשת לייצור דלתות, עבודות נגרות ורהיטים. היא גם משמשת כעץ נוי בגני נוי בצפון-מערב אירופה ובדרום ניו זילנד.
העץ התאזרח בכמה חלקים של בריטניה הגדולה וניו זילנד, אבל לא בכמויות כאלו שהעץ נחשב מין פולש אלא כמין מיובא.
מזון
את הקמביום האכיל אפשר לאסוף באמצעות גירוד חתיכות מקליפת העץ שהוסרה. השבבים יכולים להיאכל מיד, או שניתן לייבשם ולדחוס אותם לשם שימור. הקליפה משמשת גם כמקור לטאנין לבורסקאות.
ניתן ללעוס מחטים צעירות רכות (עלים) ישירות או ליצור מהם תה מר, עשיר בוויטמין C (בדומה למיני אורנים וצוגות אחרים).
ענפי צוגה מערבית משמשים לאיסוף ביצי מליחים בתקופת הטלת הביצים באביב בדרום-מזרח אלסקה. הענפים מהווים משטח הלוכד בקלות את הדגים בנוסף להוספת טעם מיוחד. מקורו של נוהג זה בשימוש האיסוף המסורתיות של ילידי אלסקה מדרום-מזרח אלסקה, בייחוד בני הטינגיט.
עונת 1990/1991 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל
עונת 1990/1991 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל הייתה העונה ה-25 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-25 בספטמבר 1990 ומשחק הגמר התקיים ב-26 במרץ 1991. בתחרות השתתפו 19 קבוצות.
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בשיטת משחק בית/משחק חוץ בהם נקבעו 8 עולות לשלב הבתים. המשחקים בבתים נערכו בשיטת משחק בית/משחק חוץ. בהמשך התקיימו משחקי חצי הגמר בשיטת משחק בית/משחק חוץ והגמר במגרש שנקבע בתחילת התחרות.
במשחק הגמר של התחרות גברה פאוק על סרגוסה בתוצאה 72:76, וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
שלב הבתים
בית א' בית ב'
ישראל בתחרות
הפועל גליל עליון הייתה הנציגה הישראלית בתחרות. היא התחילה את השלב המוקדם מהסיבוב השני בו היא פגשה את שלנסק ורוצלב הפולנית וניצחה 84:109, 95:118. היא העפילה לשלב הבתים, אותו סיימה במקום השלישי.
זאב שחם
זאב (זוניק) שחם (13 בנובמבר 1923 - 21 במאי 1992) היה מפקד חטיבה 5 שכבשה את מערב השומרון במלחמת ששת הימים.
שנים ראשונות
שחם נולד בתל אביב בשם זוניה שטיְנברג, ובהמשך עברת אותו לזאב שחם. אביו, אלכסנדר, היה בעל תפקיד חשוב ב"הגנה", ממונה על העברה נשק לסליקים, ומגיל צעיר הכיר שחם דרכו את אליהו גולומב, יצחק שדה, יגאל אלון ועוד. שחם למד בבית חינוך המאוחד בתל אביב והיה חבר בשומר הצעיר. ב-1 במאי נשא דגל ישראל במקום הדגל האדום, ובעקבות זאת עזב את השומר הצעיר. הוא התגייס לפלמ"ח לפלוגה ד', שם קיבל את הכינוי "זוניק", שליווה אותו כל חייו. כעבור זמן, לאחר שלא היה מרוצה מתפקידו, עזב את הפלמ"ח והתגייס לצבא הבריטי.
לאחר מכן התמנה זוניק למפקד פלוגה בגדוד 43 בחטיבת קרייתי ועם פלוגתו כבש את הכפר סלבית (כיום - שעלבים) במבצע דני.
במלחמת העצמאות פגש את גילה הורביץ (בתו של אלקנה הורביץ), בת קיבוץ איילת השחר ששירתה במטה חטיבת יפתח. השניים נישאו והביאו לעולם בן ובת.
צה"ל
לאחר המלחמה התמנה לקצין אג"ם של חטיבה 3 שהייתה אז חטיבה מרחבית שתפקידה היה שמירת גבול הצפון כנגד הסורים. ב-1952 מונה לקצין אג"ם של חטיבת גולני תחת פיקודו של אסף שמחוני. לאחר לימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה התמנה ב-1955 לעוזר קצין אג"ם של פיקוד הדרום והיה קרוב לאלוף הפיקוד אסף שמחוני בתקופה לפני מלחמת סיני ובמלחמה עצמה.
לאחר המלחמה התמנה למפקד גדוד 13 בחטיבת גולני וב-1959 התבקש על ידי הרמטכ"ל חיים לסקוב לצאת למשלחת סודית לאתיופיה בדרכונים מזויפים וללא סימני זהות ישראלים על מנת להדוף כל לחץ מוסלמי על העסקתם. המשלחת הצבאית עסקה באימון צבא אתיופיה והצליחה להתחמק ממעורבות בקשר כושל להפיל את היילה סילאסי.
ב-1961 חזר לישראל והתמנה לסגן מפקד חטיבה 5, שנבנתה על שלד חטיבת גבעתי הסדירה שפורקה.
ב-1966 חזר לישראל והתמנה למפקד חטיבה 5. זו הייתה חטיבת מילואים של חי"ר עם פלוגת טנקי שרמן. על החטיבה היה להגן על "המתניים הצרים" של ישראל.
בפרוץ מלחמת ששת הימים, לאחר שהלגיון הערבי הפגיז את תל אביב בתותחי לונג טום קבל זוניק הוראה לנוע. חטיבתו כבשה את קלקיליה, טולכרם, חורבת צופין ועזון והגיעה לשכם שכבר הייתה כבושה על ידי חטיבה 37 של אלוף-משנה אורי רום מפיקוד הצפון. בגזרתו של שחם גורשו התושבים הערבים מבתיהם בקלקיליה ובענבתא, מיד לאחר כיבושם. התושבים הוחזרו לבתיהם לאחר מספר ימים. רענן לוריא אמר שעוזי נרקיס סיפר לו שזאת הייתה יוזמה מקומית של שחם, שזכתה לגיבוי בשתיקה של עוזי נרקיס, שהיה אלוף פיקוד המרכז, ושל משה דיין, שר הביטחון.
החטיבה איבדה במלחמה זו 16 לוחמים. לזכרם הוקמה אנדרטה בצומת ניצני עוז.
החטיבה קבלה אחריות על כל השומרון. זוניק יצר קשרים טובים עם ראש עיריית שכם חמדי כנען ופעל כדי להחזיר את הפעילות הכלכלית באזור. כאשר דווח לו שיש משאיות שחוצות את הירדן עם תוצרת חקלאית הוא הגיע למקום, התרשם והזמין למקום את עוזי נרקיס ומשה דיין. אז החלה מדיניות "הגשרים הפתוחים".
באזרחות
ב-1968 השתחרר מצה"ל ונכנס לפעילות בסוכנות היהודית. בשנת 1971, לאחר קיץ במיאמי, ארגן תוכנית לאירוח תיירים בקיבוצים ישראליים כדי להכיר את הישראלי מהרחוב. בהמשך הוא הקים את "המכון למנהיגות" שהכשיר צעירים מהקהילות היהודיות בחו"ל, לעבודה במגביות השונות. בשנת 1972, לאחר שהיה מנהל הקונגרס הציוני, שהיה אחראי על ארגון הקונגרסים, מונה למנהל הסוכנות בווינה.
בנו, אייל, היה מפקד פלוגת טנקים בחטיבת ברק. יומיים לפני מלחמת יום הכיפורים הוא נפגש עם זוניק ואמר לו שהסורים מוכנים למלחמה ואין מספיק כוחות להדוף אותם, אולם זוניק אמר לו שהוא סומך על מפקדי הצבא. ב-7 באוקטובר 1973 נהרג סרן בקרבות הבלימה ברמת הגולן. לאחר מותו הועלה לדרגת רב-סרן והוענק לו עיטור המופת. זמן מה היה נעדר וזוניק הלך לחפש אותו.
זוניק נפגש עם גולדה מאיר וביקש ממנה להתפטר בגלל מחדל המלחמה. הוא פנה בדרישה זו גם למשה דיין ודאג שדרישות אלה יתפרסמו בתקשורת. כאשר עלה מנחם בגין לשלטון הוא פנה גם אליו וביקש ממנו לא למנות את דיין כשר בממשלתו, אולם בגין אמר שהוא ימנה אותו לשר חוץ שזה לא תפקיד ביטחוני.
ב-1982 הקים ביחד עם ד"ר דוד פורטוביץ את "האגודה לקידום החינוך ביפו" שמטרתה עזרה כלכלית לילדים ממשפחות הרוסות, העשרה והכשרה חינוכית של הילדים ויצירת מסגרות שישמשו להם תחליף לבית.
סופר-פארם
סופר-פארם (ישראל) בע"מ היא רשת בתי המרקחת הגדולה בישראל. החברה נוסדה בשנת 1978 על ידי משפחת קופלר, והיא כוללת נכון לינואר 2022 269 סניפים ברחבי ישראל, בהם מוצע מגוון רחב של תרופות, תוספי תזונה, ויטמינים, קוסמטיקה, טואלטיקה ומוצרי תינוקות. המחזור לשנת 2019 עמד על מעל 5.35 מיליארד שקל. בנוסף הרשת פועלת גם בפולין.
השנים הראשונות
רשת "סופר-פארם" נוסדה בשנת 1978 על ידי משפחת קופלר. על פי הדגם של רשת Shoppers Drug Mart, רשת בתי המרקחת בקנדה שייסד איש העסקים הקנדי-יהודי מורי קופלר בשנת 1962. בשנות ה-70 ביקר מורי קופלר בישראל והחליט להקים בארץ רשת דומה לזו שהקים בקנדה.
בושינטנג
בושינטנג (בקוריאנית: 보신탕; 補身湯) או מרק כלב הוא מרק מהמטבח הקוריאני המכיל בשר כלב כמרכיב עיקרי. מסורות קוריאניות מייחסות למרק יכולת להגברת כוח הגברא, וכן הגברת יופיין של נשים.
סופר-פארם
השנים הראשונות
באותן השנים רק לרוקחים היה מותר לפתוח בתי מרקחת, ולכן הסניף הראשון נפתח בשותפות עם אלי הולצמן, רוקח צעיר שסיים את לימודיו בארצות הברית. הסניף הראשון נפתח בשכונת נווה אמירים שבהרצליה במאי 1978, ויצר חידוש בקמעונאות בישראל על ידי שילוב בין בית מרקחת, מחלקת קוסמטיקה, טואלטיקה ותינוקות אשר זמינים בכל יום לרבות בשבת. כל המוצרים בחנות, מלבד התרופות, נמכרו בשירות עצמי. שנתיים לאחר מכן נפתח הסניף השני בשכונת ניות בירושלים, והסניף השלישי נפתח ב-1980 בבאר שבע. בשנת 1982 נפתחו שני סניפים בפתח תקווה והרשת מנתה 5 סניפים. פתיחת סניפים נוספים הוגבלה בגלל הגבלות של פקודת הרוקחות, שקבעה, בין היתר, כי בית מרקחת נוסף לא יכול להיות מוקם במרחק קטן מ-500 מטר מבית מרקחת קיים (זאת במטרה להבטיח פריסה של בתי מרקחת ואפשרות שלהם לפעול ברווחיות). בנוסף הייתה הגבלה על מכירת תרופות ללא מרשם רופא בשירות עצמי. בשנת 1986 הודיעה הרשת שתעזוב את ישראל אם מגבלות אלו לא יוסרו. מגבלה נוספת הייתה שקופות החולים מכרו כ-80% מהתרופות בבתי המרקחת שבבעלותם ובתי המרקחת הפרטיים החזיקו רק 20% מהשוק. בשנת 1985 הצליחה סופר-פארם לחתום על הסכם בלעדי למכירת תרופות למבוטחי קופת חולים מכבי. בשנת 1987 הצליחה להביא לביטול הבלעדיות של קופת חולים מאוחדת במרשם תרופות בבתי מרקחת בירושלים.
בושינטנג
בשר הכלב מורתח, ומבושל עם בצל ירוק, כרישה, יינית חרוזה, פרילה, מחית פלפלים חריפים מותססת (고추장) ומחית שעועית (된장), וכן תבלינים כגון רוטב סויה.
סופר-פארם
השנים הראשונות
בסוף שנות ה-80 נאבקה סופר-פארם בבתי המרקחת הפרטיים, במטרה לפתוח סניפים במיקומים אטרקטיבים, למרות מגבלת 500 המטר מבתי מרקחת קיימים. במרץ 1988 נאלצה לפתוח סניף במרכז חורב ללא בית מרקחת בגלל התנגדות של בתי מרקחת סמוכים. במרץ 1989 זכתה הרשת בעתירה שהגישה לבג"ץ לאפשר לה לפתוח בית מרקחת במקום. בנובמבר 1990 הוציא בג"ץ צו ביניים שאסר על פתיחת סופרפארם בקניון השרון.
בתחילת 1990 מנתה הרשת 15 סניפים, והיא פתחה לראשונה סניף בתל אביב. במאי 1990 פתחה סניף בדיזנגוף סנטר, שוב תחילה ללא פעילות של בית מרקחת, בגלל התנגדות בתי המרקחת שבסביבה.
בושינטנג
היסטוריה
המתכון הקדום ביותר למרק זה מופיע ב"דונגוק סשיגי" (동국세시기; 東國歲時記) ספרו של המלומד הקוריאני הונג סוק מו (홍석모) משנת 1849.
סופר-פארם
פריצת הדרך והתרחבות הרשת
ביוני 1990 מונה אהוד אולמרט לשר הבריאות ורשת סופר-פארם הפעילה עליו לחצים להסיר את כל המגבלות על פתיחה וניהול של בתי מרקחת בישראל. אולמרט מינה ועדת בדיקה שהמליצה להסיר את כל המגבלות, בין היתר הוסרו המגבלות על מכירת תרופת ללא מרשם, ניתן אישור למכור תרופות ללא מרשם בכל חנות, והוסרה המגבלה שחייבה בעל בית מרקחת להיות רוקח מוסמך. זאת למרות מאבק של הסתדרות הרוקחים בישראל נגד השינויים עקב חשש מפגיעה בבתי המרקחת הפרטיים.
בושינטנג
היסטוריה
במהלך אולימפיאדת סיאול שנערכה בקוריאה בשנת 1988, אסרה ממשלת קוריאה על שיווק המרק, בעקבות לחץ בינלאומי של ארגוני זכויות בעלי חיים בגין היחס לכלבים ואכילתם; בעקבות האיסור גרסאות של המרק המכילות בשר בקר הפכו נפוצות בקוריאה, אולם מסעדות רבות המשיכו לשווק את המרק על אף האיסור.
סופר-פארם
פריצת הדרך והתרחבות הרשת
אחרי הסרת המגבלות סופר-פארם החלה להתרחב במהירות, ופתחה סניפים במקומים אטרקטיביים, בעיקר בקניונים. הרשת גם נכנסה לתחומי פעילות חדשים. החלה למכור טלפונים סלולריים, ולהציע שירות פיתוח סרטי צילום.
בושינטנג
קישורים חיצוניים
Thịt chó
סופר-פארם
פריצת הדרך והתרחבות הרשת
חברת האם של סופר-פארם, שבבעלות משפחת קופלר GLI (Global Retail Invesrments), הייתה שותפה להקמת רשת אופיס דיפו בישראל בשנת 1992, קיבלה את הזיכיון בישראל של רשת בלוקבסטר להשכרת סרטים ב-1994, ואת הזיכיון של טויס אר אס ב-1995. ביוני 1997 זכתה סופר-פארם, בשותפות עם קרדן השקעות ו"לאומי ושות'" (בית ההשקעות של בנק לאומי) בזיכיון של רשת הריהוט השוודית איקאה בישראל. אך ברגע האחרון החליטה סופר-פארם, שהייתה השותפה הבכירה בקבוצה, לוותר על הזיכיון והוא עבר לחברת פישמן רשתות מקבוצת פישמן ורשת הריבוע הכחול.
בשנת 2000 מנתה הרשת כבר 87 סניפים ומחזור המכירות שלה הגיעה ל-1.6 מיליארד שקל.
בקיץ 2000 הייתה סופר-פארם שותפה להקמת אתר המסחר האלקטרוני P1000. בשנת 2004 רכשה חברת אינטרנט זהב את מלוא הבעלות באתר. במאי 2007, רכשה לאומי פרטנרס, זרוע ההשקעות של בנק לאומי, 18% ממניות סופר-פארם תמורת 180 מיליון שקל, לפי שווי חברה של מיליארד שקל. העסקה עם לאומי כללה גם את ההחזקות בפעילות אופיס דיפו, טויס אר אס ובלוקבסטר בישראל.
בעשור השני של המאה ה-21
בשנת 2010 מנתה הרשת למעלה מ-190 סניפים בישראל. באפריל 2013, רכשה דיסקונט שוקי הון, זרוע ההשקעות בנק דיסקונט 10.4% ממניות הרשת תמורת 150 מיליון שקל. המוכרים בעסקה היו לאומי פרטנרס (5%) ומנכ"ל סופר-פארם, ליאור רייטבלט (5.4%). ביולי 2013 מונה רייטבלט ליושב ראש במקום קופלר, לאחר ששימש כמנכ"ל מאז 1993. את תפקיד מנכ"ל החברה קיבל ניצן לביא. בסוף 2015 עזב רייטבלט את תפקידו, וקופלר חזר לתפקיד יושב-הראש.
בפברואר 2019, הודיעה הרשת שהיא מתכננת הנפקה בבורסה לפי שווי שוק של כ-2 מיליארד שקל. אך באפריל 2019 הבנקים לאומי ודיסקונט וכן בעל השליטה קופלר מוכרו כ-33% מסופר-פארם לאיש העסקים ג'ורג' חורש לפי שווי של כ-1.7 מיליארד שקל, כלומר תמורת כ-560 מיליון שקל.
בספטמבר 2019, רכשה מחברת טבע 50% מפעילות שירות טבע ביתי והמרכז להכנות רוקחיות של טבע באשדוד, תמורת סכום מוערך של 30 מיליון שקל. מרכז ההכנות הרוקחיות של טבע עוסק בהכנת תרופות סטריליות, שמיוצרות באופן ייחודי משום שאין כדאיות כלכלית לייצרן כמוצר מדף. הכנסותיו של המרכז נאמדות ב–100 מיליון שקל בשנה.
בדצמבר 2019, הודיעה הרשת שהיא נכנסת לתחום המזון ותפתח רשת חנויות בשם "דיילי". באפריל 2021 הושקו שישה סניפים של דיילי'ס - במתחם הבורסה ברמת גן, במגדלי אלון בתל אביב, במגדל עזריאלי שרונה בתל אביב, בהרצליה פיתוח, בירושלים ובלוד. בחלק מהסניפים מדובר בשדרוג של סניף קיים, ואילו בבורסה ברמת גן מדובר בחנות חדשה של הרשת.
זכיינות בשיטת העמית
הרשת פועלת בשיטת זכיינות ייחודית שהגה מורי קופלר: כל חנות היא בבעלותו ובניהולו של זכיין עצמאי, המשמש עמית של החברה ומקבל ממנה שירותים. העמית, בדרך כלל רוקח, הוא בעל החברה המפעילה את הסניף, והרכוש הקבוע, הרישיונות והאשראי הכספי מגיעים מהמשרד המרכזי. העמית מתפקד כאחראי על התוצאות התפעוליות והחברה מספקת מומחיות תאגידית, הסכמי סחר, קמפיינים שיווקיים והסדרי מימון. שיטה זו ממריצה את העמית להצליח ומשיגה את התוצאות הרווחיות ביותר עבור הרשת ועבור עמיתיה. 49% מעמיתי סופר-פארם הן נשים.
המותג הפרטי Life ומועדון הלקוחות LifeStyle
סופר-פארם הייתה החברה הראשונה בישראל שהשיקה מותג פרטי בשנת 1995 בשם Life (לייף). המותג פעיל בתחומי הבריאות והיופי ומציע אלפי מוצרים: החל בתרופות, ויטמינים וציוד פארא-רפואי עבור במוצרי קוסמטיקה, בקבוקים, מוצצים ודייסות לתינוקות וכלה במוצרי טואלטיקה. בשנת 2013 נתח המותג מסך מכירות סופר-פארם עמד על 12.5%. בשנת 2014 נכנסה סופר-פארם לתחום החיתולים עם השקת חיתולי Life Baby's – חיתולי פרימיום במחיר אטרקטיבי.
סופר-פארם הקימה בשנת 1997 את מועדון ההטבות "לייף סטייל" שהקנה לחברים בו הטבות בסופר-פארם, מקדונלד'ס ואופיס דיפו באמצעות שימוש בכרטיס אשראי ייעודי. בסוף 2009 החלה החברה לשווק את LifeStyle plus, כרטיס מועדון המשמש גם ככרטיס אשראי לשימוש בכל בית עסק, שהושק בשיתוף עם חברת ישראכרט וכיום המועדון מונה מעל ל-500 אלף לקוחות.
רשת "סופר לינק"
בשנת 1996 החלה הרשת למכור טלפונים סלולריים של רשת פלאפון תקשורת מסוג "מנגו" (טלפונים שהיו מוגבלים בשיחות ליעדים מסוימים ונמכרו במחיר מוזל). בסוף 1998 חתמה על הסכם למכירת מכשירי טלפון של פרטנר תקשורת שהוקמה באותה עת, במקום מכשירים של רשת פלאפון. בשנת 2000, הודיעה על הקמת תת-הרשת "סופר לינק", למכירת טלפונים וציוד תקשורת, במסגרת שיתוף פעולה עם חברת פרטנר.
בשנת 2006 נכנסה לרשת כשותפה שווה חברת סולגוד, יבואנית מוצרי תקשורת. על פי התכנון הייתה הרשת אמורה לגדול ל-20 סניפים, אולם בתחילת 2010 פורקה השותפת והרשת נסגרה לאחר שלא עמדה בציפיות מבחינת הרווחיות.
סופר-פארם אופטיק
בשנת 2008 הקימה סופר-פארם את "סופר-פארם אופטיק" – רשת אופטיקה בקונספט של חנות בתוך חנות בסניפי הרשת. הסניף הראשון שנפתח תחת קונספט זה היה בקניון ערים בכפר סבא, והושקעו בו 600 אלף שקל. ועד שנת 2010 הצטרפו 24 סניפים נוספים לקונספט זה. בין השאר מציעה הרשת שירות של "שכפול משקפי ראייה" ללא בדיקה אופטמטריסטית, תוך התאמת העדשות המשוכפלות למסגרת חדשה. אסטרטגית החדרת המותג לשוק הייתה באמצעות מחירים מוזלים תוך כדי ניצול היתרון עלויות התפעול של הפעלת הרשת בתוך הסניפים הקיימים. בשנת 2018 הופעלו 44 סניפי "סופר-פארם אופטיק" מחזור המכירות של הרשת הוערך בכ-120 מיליון שקל.
בפברואר 2020 הודיעה הרשת כי תשקיע 20 מיליון שקל בהרחבת מחלקות האופטיקה ומגוון המוצרים, במטרה להיות רשת האופטיקה הגדולה בישראל תוך שלוש שנים.
בקיץ 2020 נפתח לראשונה סניף של אופטיקה בלבד באילת, כחנות עצמאית, ולא כזו שבתוך סניף של הרשת.
ביטוח
בשנת 2013, נכנסה סופר פארם לעסקי הביטוח, תחת המותג " Life Direct" בשותפות עם חברת ביטוח ישיר, והחלה בשיווק פוליסות ביטוח רכב, דירה, נסיעות לחו"ל ותאונות אישיות. אחר כך הרחיבה את פעילותה גם לביטוחי בריאות וביטוחי משכנתאות. בשנת 2020 הופסקה השותפות על ביטוח ישיר והרשת החלה לעבוד עם חברת AIG.
סופר פארם גאלרי
במרץ 2021 השיקה סופר-פארם את סניף הקונספט הראשון של תת-הרשת "סופר פארם גאלרי" בראשון לציון, בהשקעה של 10 מיליון שקלים, ובעיצוב של כלבו אירופי. הסניף מתפרש על פני שתי קומות, בשטח של 800 מ"ר. קומת הקרקע כולה מוקדשת למוצרי קוסמטיקה וטיפוח. הקומה העליונה של הסניף כוללת מתחם דרמו-קוסמטיקה רחב, מתחם אופטיקה עם מעבדת בדיקות ראייה ומוצרים נוספים.
פולין
בשנת 2000 נכנסה הרשת לפעילות בפולין, אך פתיחת החנות הראשונה של הרשת התעכבה זמן רב, לאחר שהרשויות בפולין עיכבו את האישור לפעילת הרשת במדינה. החנות הראשונה נפתחה לבסוף בסוף שנת 2001 בוורשה. על פי תוכניתה העסקית, הייתה החברה אמורה להפעיל בפולין 50 סניפים עד סוף 2004 ו-400 סניפים עד 2008. אך במדינה עבר חוק המגביל את האפשרות של חברות מסחריות לפתוח בתי מרקחת והמשך פיתוח הרשת במדינה הואט, עד שבוטלה התקנה. בסוף 2002 הציגה תוכנית עסקית חדשה להקמת 50 סניפים בפולין בהשקעה של 30 מיליון דולר, תוך 4 שנים ו-150 בטווח הארוך.
עד שנת 2010 פתחה הרשת 33 סניפים ומחזור המכירות השנתי בפולין הגיעה ל-160- מיליון דולר. ו-30% מרווחיה של הרשת כולה הגיעו מהפעילות בפולין. בנוסף הרווחיות בפולין הייתה גבוהה ב-50% מזו הנובעת מהפעילות בישראל.
בשנת 2017 הפעילה הרשת 68 סניפים בפולין, אך חוק חדש שעבר בפרלמנט הפולני הגביל את פתיחתם של סניפים חדשים. על פי החוק רשתות בתי מרקחת יכולות להפעיל רק עד 4 סניפים, זאת במטרה להגן על בעלי העסקים הקטנים מהשתלטות של רשתות ענק על השוק. לסופר-פארם הותר להמשיך להפעיל את הסניפים הקיימים אך נאסר עליה לפתוח סניפים נוספים.
סין
בשנת 2001, לאור העיכובים בפתיחת סניפי הרשת בפולין החלה סופר-פארם לבדוק את האפשרות להיכנס לשוק הסיני. בשנת 2004 הציגה תוכנית להקמת רשת עם 5,000 סניפים בסין. אולם רק בסוף 2005 החלה לפעול במדינה לאחר שרכשה רשת מקומית המונה 37 סניפים. בשנת 2011 מכרה את הרשת, תמורת פי ארבעה מהסכום שבו נרכשה, לאחר שהרחיבה את פעילותה ל-87 סניפים.
בשנת 2012 שוב רכשה את השליטה ברשת מקומית של בתי מרקחת המונה 17 סניפים, תמורת כ-4 מיליון דולר. ב-2019 נמכרה רשת זו לשותפים המקומיים.
העסקה פוגענית
בשנת 2004 פתחו קופאי וקופאיות הרשת במאבק נגד תנאי ההעסקה הפוגעניים שאסרו עליהם לשבת במהלך משמרת של 8 שעות, החשש המתמיד מבדיקות של לקוח סמוי, והתקנת מצלמות שעוקבות אחרי העובדים במהלך כל המשמרת. אף על פי שהמאבק קיבל הד ציבורי ותמיכה מארגונים חברתיים, דוגמת "קו לעובד", ו"חברה צודקת", סופר-פארם התעקשה שלא לשנות את תנאי העבודה. לאחר מאבק ציבור נחקק בשנת 2007 "חוק הזכות לעבודה בישיבה", שקיבל את הכינוי 'חוק הקופאיות'. יוזמי החוק, חברי הכנסת שלי יחימוביץ' (עבודה), גדעון סער (ליכוד), זבולון אורלב (מפד"ל) ומרינה סולודקין (קדימה), אף ערכו ביקור בסניף של הרשת לבדוק אם הוא מיושם.
המאבק נגד הדיוטי פרי
בשנת 1995 פתחה סופר-פארם במאבק נגד הסדר "פטור ושמור" של חנויות הדיוטי פרי בנתב"ג. לטענת הרשת ההסדר אינו חוקי מאחר שהמוצרים נמכרים ללא מס ונשארים בישראל, ומהווים תחרות לא הוגנת בשוק הקוסמטיקה והטואלטיקה. הרשת הגישה עתירה לבג"ץ שנדחתה. תמצית פסק הדין ניתנה בדבריו של השופט יצחק זמיר: "ראוי להדגיש כי בסופו של חשבון ההסדר החדש משרת את טובת הציבור. ראשית, ההסדר החדש הוכיח כי הוא תורם לכלכלת המדינה, שהיא התכלית העיקרית של הענקת הפטור ממסים, הן בחוק מס ערך מוסף והן בצו מס קניה (פטור). שנית, פסילת ההסדר החדש, כבקשת העותרות, תגרום פגיעה קשה בציבור: באופן ישיר – ברווחת הציבור הנהנה מן ההסדר החדש, ובאופן עקיף – בשל צורך בהגדלת המיסוי".
בשנת 2017 שוב הגישה עתירה לבג"ץ נגד שירות הזמנת המוצרים הקיים באתרי האינטרנט של חברות הדיוטי פרי (שירות "Pre Order"), ודרשה לחייבו במיסים החלים על כל עסקה מקוונת שמתבצעת בישראל. העתירה נדחתה.
הטעיית צרכנים
בשנת 2009 הרשיע בית משפט השלום בחיפה את חברת סופר-פארם בגין עבירות צרכנות שעניינן הטעיית הצרכן ואי הודעת פרטים במכירה מיוחדת, בניגוד לחוק הגנת הצרכן. בית המשפט הטיל על החברה קנס כספי בסך 35,000 ש"ח ועוד 35,000 ש"ח התחייבות ל-3 שנים.
הסכמי הבלעדיות בקניונים
במשך תקופה ארוכה החזיקה סופר פארם בהסכמי בלעדיות רבים מול קניונים ומרכזים מסחריים, שהפכו את סופר פארם לבית המרקחת הנגיש והנפוץ במרכזים מסחריים רבים, וחיזקו את מעמדה של הרשת כרשת בתי המרקחת הגדולה בישראל.
ניצול לרעה של כוח מונופוליסטי
במהלך השנים עלו טענות נגד הרשת שהיא מנצלת את גודלה וכוחה בשוק לגבות מחירים מופרזים ולדחוק מתחרים. כך לדוגמה מוצרים בסופר־פארם ישראל יקרים במאות אחוזים בהשוואה למקביליהם הנמכרים בסניפי הרשת בפולין, שם יש לרשת מתחרים רבים. גם בהשוואה למחירי מוצרים דומים באירופה, יש פערים של עד פי ארבעה במחיר. פער המחירים בולט בעיקר במוצרי הטיפוח והטואלטיקה.
בשנות ה-2000 נסגרו מאות בתי מרקחת פרטיים בישראל שלא יכולה לעמוד בתחרות מול סופר-פארם. הרשת גם ניצלה את כוחה לחתום על הסכמי בלעדיות עם קופות החולים. זאת בעקבות התרחבות השימוש במרשם הדיגיטלי, המצריך חיבור ממוחשב לקופות החולים. כתוצאה ממצב זה אושר בנובמבר 2018 "חוק המרשמים". לפי החוק זה, כל אדם יוכל לממש את המרשם שקיבל מהרופא שלו בקופת חולים, בכל בית מרקחת ברחבי ישראל.
בפברואר 2020 התלוננה הסתדרות הרוקחים שמשרד הבריאות מפלה בין בתי מרקחת לטובת אלו של סופר-פארם, במתן אישורי הנפקת קנאביס רפואי.
נכון לשנת, 2020, סופר-פארם מחזיקה למעלה מ-30% מבתי המרקחת בישראל שאינם בבעלות קופות החולים, ויחד עם הרשת המתחרה BE הם מחזיקים בכ-50% מהשוק.
התאגדות רוקחי סופר-פארם בהסתדרות
ביוני 2020 כאלף רוקחים של סופר-פארם התאגדו בהסתדרות, על רקע "רצונם להסדיר בהסכם קיבוצי ראשון את תנאי העסקתם, ולנוכח דאגתם הכנה לעתיד מקצוע הרוקחות". לאחר מכן ההסתדרות הודיעה להנהלת סופר-פארם כי היא הארגון היציג בקרב רוקחי החברה ושלחה מכתב בו נקראת הנהלת החברה להיכנס להליך הידברות עם נציגות העובדים לצורך הגעה להסכמות אשר יוסדרו בהסכם קיבוצי ראשון בין הצדדים. אך סופר-פארם סירבה להכיר בנציגות, בטענה כי הרוקחים מועסקים דרך זכייני הסניפים, "העמיתים" ואין היא המעסיקה שלהם.
מאיר פרוינדליך
מאיר פרוינדליך (נולד ב-11 בנובמבר 1935) הוא צלם ישראלי. הצילום המפורסם שלו, ביקור ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון בכותל, מוצג דרך קבע בבית העצמאות שבתל אביב.
ביוגרפיה
פרוינדליך נולד בחיפה, בנם של מרטין (משה) פרוינדליך ומרגוט (פנינה) ריטרבנד, שעלו בשנת 1933 במסגרת העלייה החמישית מגרמניה. גדל בכפר שמריהו ולמד במחזור הראשון של בית הספר היסודי ברנדייס בהרצליה.
לאחר שקיבל מצלמת "בוקסה" כמתנת בר מצווה החל לצלם ולפתח את התשלילים במעבדה שהקים בביתו.
את לימודי התיכון התחיל בקיבוץ מרחביה ובשנת 1950 עבר להתגורר בביתה של דודתו בחולון ולמד את מקצוע הצילום לדפוס בהוצאת א. לוין אפשטיין בבת ים.
לאחר השירות הצבאי השתלב פרוינדליך כצלם דפוס שקע בעיתון דבר וכצלם סטילס בעיתון דבר לילדים. הוא צילם את תמונות השער למוסף השבועי דבר השבוע ודבר לילדים. הוא עסק כצלם דפוס אופסט בהוצאת הספרים מסדה, וכן שימש כמדריך לצילום דפוס אופסט של חברת פלווקו, נציגת אגפא בישראל. הוא פרש מתפקידו בגיל 78, ולאחר מכן היה סוכן של חברת סיטקו עד גיל 83. כמו כן היה פרוינדליך חבר בהתאחדות הצלמים בישראל מאז שנות ה-70.
תערוכות
בשנת 1961 הוצג צילום שצילם בתערוכה בבית סוקולוב.
תערוכה ראשונה של צילומיו התקיימה בתחילת 1965 בחולון ומשם נדדה לרמת גן, כפר שמריהו וקריית אונו. על צילומיו נכתב בעל המשמר:
לאחר מלחמת ששת הימים הוצגה תערוכה של 40 צילומים שלו מהמלחמה.
בשנת 2006 הוצגה תמונה שלו הזמר האילם בתערוכה של גמלאים במשכן הכנסת.
צילומיו הוצגו בתערוכות רבות לאורך השנים.
חיים אישיים
פרוינדליך נשוי לג'קלין כהן מאז 8 באוקטובר 1958. השניים מתגוררים בכפר שמריהו והורים ל-3 ילדים.
אריה נהיר
אריה נהיר (1887 - 12 בפברואר 1961) היה מראשי מפ"ם, חבר הוועד הלאומי ומאנשי הקיבוץ הארצי.
ביוגרפיה
נולד בשם לייב ליכטינגר בטרנוב, גליציה. בעיר הולדתו הקים ב-1906 את הספרייה העברית "תושיה" ואת ההסתדרות הציונית "השחר" לעידוד פעילות ציונית בקרב חניכי בית המדרש. ב-1907 עזב את פולין ועלה לארץ במסגרת העלייה השנייה. לאחר תקופה חזר לבית הוריו וב-1913 עזב בשנית. הוא שהה בברלין וחבר אל קבוצת פעילים ציונים.
לאחר שחזר לארץ ישראל, היה חבר בקבוצת בלאו וייס בקרבת זכרון יעקב והתיישב בקיבוץ חפציבה. הוא עסק בפעילות ציבורית מטעם המרכז החקלאי ויצא בשליחויות שונות מטעם ההסתדרות הציונית, קרן קיימת לישראל וקרן היסוד. שימש ציר לקונגרסים ציוניים והיה ממייסדי ומראשי הליגה הסוציאליסטית ומקימי מפלגת השומר הצעיר. לימים היה ממייסדי מפ"ם, חבר מרכז המפלגה ונציגה בוועד הפועל הציוני ובהנהלת אוצר התיישבות היהודים. נבחר לציר אספת הנבחרים והיה חבר הוועד הלאומי.
בשנים 1936–1953 התגורר בירושלים ועבד בסוכנות היהודית וחברת ניר שבבעלות הסוכנות. שימש נציג מפ"ם במועצת פועלי ירושלים. בתקופת המצור על העיר היה חבר במועצת המושל הצבאי.
ב-1953 עבר להתגורר בקיבוץ אילון עד פטירתו ב-1961. היה נשוי ואב לשני ילדים. הובא למנוחות בבית העלמין שבקיבוץ.
פרס לחיים
פרס לחיים היא עמותה ישראלית, שמטרתה לקדם מחקר ומודעות למחלת ה-ALS להאצת מציאת טיפול ותרופה למחלה וסיוע לחולי המחלה. העמותה היא זוכת פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות בתחום העמותות ללא מטרות רווח לשנת 2011 וזוכת פרס Genesis Generation על פיתוח אפליקציה למעקב אחר התקדמות המחלה.
רקע
העמותה הוקמה בשנת 2007 על ידי אביחי קרמר, שחלה במחלה בגיל 29, וקבוצת פעילים, במטרה להאיץ את חקר ALS ולסייע לחולים בה. כיום העמותה מנוהלת על ידי איריס פרל. יו"ר העמותה לשעבר, אל"ם במיל. שי ראשוני זוכה אות הנשיא למתנדב תשע"ו, נפטר מהמחלה ב-2018.
פעילות
העמותה היא ארגון גלובלי מכוון תוצאות, ללא מטרת רווח.
פעילות פרס לחיים מונעת מתוך אמונה ביכולתנו להשפיע ואמונה באפשרות של עולם ללא ALS.
על מנת לפרוץ את "מעגל הקסמים" בו מצוי מחקר ה ALS, ומכיוון שלא ידוע כיום מהו הפתרון הנכון למחלה, פרס לחיים שואפת לקדם את התחום כולו, להעמיק את ההבנה על מנגנוני המחלה, לסלק חסמים, לצמצם סיכונים ולהפחית עלויות של ניסויים קליניים.
זאת באמצעות פעולות שנועדו לגשר על הפער שבין המחקר האקדמי לבין הניסויים הקליניים הנעשים על ידי חברות הפרמצבטיקה. פער שנוצר בשל המטרות השונות של שני הגופים, המוטיבציה והאינטרסים השונים. מחקרים בסיסיים רבים אינם מתורגמים לניסויים קליניים, וכן השוק הפוטנציאלי לחברות הפרמצבטיקה קטן מדי. הבעיה העיקרית היא חוסר הידע הבסיסי בגורמי המחלה ובסיבות לה, מהירות ההתדרדרות במחלה והמוות המהיר של החולים. אלו מובילים לסיכון גבוה בתהליך פיתוח תרופה.
המודל של עמותת פרס לחיים שואב השראה מתוכניות דומות ומובילות לעידוד מחקר כמו X-Prize לעידוד מסעות מסחריים לחלל. באותו אופן, עמותת פרס לחיים שואפת להרחיב את המשאבים הקיימים על ידי משיכת מוחות חדשים, כסף והד תקשורתי למאבק ב-ALS. בנוסף להשקת פרסים של מיליוני דולרים, עמותת פרס לחיים עושה מאמצעים לגיוס תרומות למימון מחקרים אודות מחלת ה-ALS ולהגברת המודעות למחלה הסופנית, על מנת להביא לפיתוח תרופה למחלה.
ALS Mobile Analyzer
במסגרת פעילות העמותה ליצירת תשתיות רחבות לקידום חקר ה- ALS, העמותה פיתחה ממשק דיגיטלי מתקדם וידידותי למשתמש -  The ALS Mobile Analyzer   בשיתוף עם מעבדות SAP ישראל ו-HPE ישראל.
מדובר ביישום טלפון חכם, המנטר את תפקודם של החולים בסביבתם הטבעית באופן שוטף ואובייקטיבי ואוסף פרמטרים, המתלכדים לכדי תמונת מצב יומיומית, מקיפה ומדויקת על התקדמות המחלה. הנתונים נאספים באמצעות חיישנים המובנים בטלפון החכם ומנותחים על ידי אלגוריתמים. חלק מהקטגוריות כוללות פעולות משימתיות שהמשתמשים מתבקשים לבצע כגון דיבור, מוטוריקה עדינה, נשימה והליכה. בנוסף להן נאספים ברקע מדדים פסיביים. בחירת המשימות והתאמתן לחולים מלווה על ידי בכירי קלינאי ה-ALS בעולם. המידע נאסף באופן מיידי ומרוכז מהאפליקציה למאגר נתונים אחד בענן.
אפליקציית האנדרואיד עלתה לאוויר בנובמבר 2015. הגרסה המקבילה ל-iOS הושקה במאי 2016. הממשק הוא חינמי וכיום משתמשים בו למעלה מ-180 חולים בישראל ובעולם וכ-200 אנשים בריאים המהווים קבוצת ביקורת. שלבי הפעילות הבאים הם:
פרס הטכנולוגיה המסייעת לחולי ALS הישראלי לסטודנטים
תחרות הטכנולוגיה המסייעת לסטודנטים התקיימה בשנים 2016 ו-2017 ותתקיים מדי שנה. במסגרתה סטודנטים מרחבי הארץ הלומדים ומתמחים בתחומי ידע שונים, מוזמנים לפתח מוצרים חדשניים מבוססי טכנולוגיה כדי לסייע לחולים במחלה ולהציג אב-טיפוס של הפתרונות. הפיתוחים אינם מוגבלים לתחום מסוים של טכנולוגיה והסטודנטים מוזמנים להציג כל רעיון לפרויקט היכול להקל על חיי החולים, לשפר את יכולת התפקוד העצמאי בחיי היום יום ואת יכולת התקשורת עם סביבתם. גמר התחרות מתקיים בחודש יוני, במסגרת כנס הטכנולוגיה המסייעת שיוזמת העמותה. בכנס מרצים מיטב החוקרים ומשתתפים נציגי החברות המובילות בתחום הטכנולוגיה המסייעת בארץ.
התחרות השנייה לטכנולוגיה מסייעת לחולי ALS לסטודנטים ישראלים, בתמיכת חברת טבע וחברת אלביט מערכות נערכה ב-29.6.17 במרכז הבינתחומי הרצליה. התחרות הושקה לראשונה בפברואר 2016 על ידי עמותת פרס לחיים במטרה לעורר מודעות לצרכים של חולי ALS ולגייס את היצירתיות והחדשנות של סטודנטים ישראליים למציאת פתרונות טכנולוגיים לצרכים אלה.
הפרויקטים שהוגשו לתחרות העידו על חשיבה מעמיקה בניסיון להבין מהם הצרכים והקשיים של החולים ומהן הדרכים לפתור אותן. פרויקטים רבים השנה התמקדו במענה לצרכים הרגשיים והחברתיים של החולים ובני משפחתם, מעבר לצרכים הרפואיים. זהו כיוון מבורך בתחום, המעיד על תהליך של ראיית החולים קודם כל כאנשים בעלי עולם פנימי עשיר ופעיל שהם חלק ממארג חברתי מורכב, ותכנון אמצעים טכנולוגיים שיסייעו להם בביטוי עצמי וחיזוק הקשר עם הסביבה.
הקבוצות הזוכות בתחרות זכו במענקים בסך 15,000 ש"ח כל אחד לטובת המשך פיתוח המוצרים. צוות השיפוט שכלל את: עודד בן דב, ארנון זמיר, יעל אלשטיין, קרן אטיה ליטני, אור רצקין ושי ראשוני.
פרס הטיפול
פרס של $1,000,000 עבור גילוי טיפול ניסיוני המאריך ב-25% לפחות את תוחלת החיים של עכברי מעבדה שהם מודלים של חולי ALS.
הפרס הוענק בברקלי, קליפורניה, על ידי העמותה האחות Prize4Life לזוכות בפרס הטיפול ל-ALS ע"ש אביחי קרמר: החוקרות, ד"ר מרטין בארקאט וד"ר מריה-גרציה ביפרי, ראשי צוותים מהמכון Myology U974 INSERM UMPC בפריז, צרפת. הן פיתחו גישת ריפוי גנטי המכוון אל אחד הגורמים הידועים הנפוצים ביותר של ALS גנטי, בקרב חולים בעלי רקע משפחתי.  SOD1, או superoxide dismutase, היה הגן גורם ה-ALS הראשון שזוהה לפני יותר מ -20 שנים, והוא עבר מוטציה בקרב כשני אחוזים מכלל מקרי ALS. גישת הריפוי שפיתחו מרחיבה באופן משמעותי שרידות ומאטה את התקדמות המחלה מעבר לכל התוצאות שדווחו עד כה במודל עכברי ALS הנפוץ ביותר בשימוש. הגישה של הצוות המנצח להשבית את ביטוי הגן SOD1 לא רק מגדילה שרידות עכברים בוגרים שטופלו ביותר מ -50 אחוזים (הרבה מעל לדרישה בפרס שעמדה על 25 אחוזים), אלא גם משפרת באופן משמעותי את התפקוד המוטורי של העכברים גם לאחר שהם החלו להראות תסמינים של המחלה. בעוד מאמצי מחקר רבים בעבר ובהווה התמקדו בהשתקה של גן SOD1, הגישה של הצוות המנצח היא ייחודית בעיצובו, באופן מתן התרופה וביעילות המשופרת שלה.
פרס הסטרטיפיקציה - פרס מציאת תת-קבוצות של חולי ALS
פרס הסטרטיפיקציה, או מציאת תת-קבוצות, הושק על ידי עמותת פרס לחיים ב 2015 בשיתוף עם עמותת Sage Bionetworks  ועם פרויקט DREAM שמתמחים שניהם בפרסים חישוביים. הפרס הוא המשך של פרס הניבוי - בעוד שבפרס הניבוי המשתתפים נדרשו לפתח מודל אחד שינבא את התקדמות המחלה בכל החולים, בפרס הסטרטיפיקציה, המשתתפים התבקשו לאתר תת-קבוצות משמעותיות של חולי ALS ולפתח מודלים נפרדים לכל תת-קבוצה, מודלים שינבאו או את התקדמות המחלה או את משך השרידות מהמחלה. הבנת תת-הקבוצות של חולי ALS היא קריטית להבנת המחלה לעומק ולפיתוח תרופה עבורה. החולים שונים מאוד זה מזה, מחולים כמו לו גריג אשר חיים עם המחלה שנתיים בלבד, לסטיבן הוקינג שחי עם המחלה בהצלחה כבר למעלה מ-50 שנה. שונות זו מקשה מאוד על הבנת המחלה ועל מציאת תרופה אחת שתתאים לכל החולים השונים. פרס הסטרטיפיקציה הוא ניסיון ראשון וחשוב לקרב אותנו לרפואה מותאמת אישית לחולי ALS ולתרופה למחלה. הפרס הכספי, 28000$, גויס בפרויקט גיוס המונים מצליח באתר אינדיגוגו שבו השתתפו למעלה מ-100 תורמים. הפרס גם מומן על ידי חברות התרופות ביוג'ן ואלי לילי ונתמך על ידי חברת המחשבים IBM.
בפרס הסטרטיפיקציה השתתפו 288 פותרים והוגשו 75 פתרונות סופים מקבוצות מ-15 מדינות שונות. ב-16 בנובמבר 2015 זכו בפרס שלוש קבוצות: קבוצה מאוניברסיטת מישיגן, קבוצה מאוניברסיטת אילינוי, שתיהן בארצות הברית וכן קבוצה מהמכון הלאומי למחקר בטיוואן. האלגוריתמים הזוכים הצליחו לנבא את התקדמות המחלה בדיוק רב בצורה משמעותית יותר ממודלים קיימים (מהפרס הקודם) והם נמצאים כעת בבדיקה וניתוח נוספים, תוך עניין רב מחוקרים וחברות תרופות בתחום ה-ALS.
פרס הטכנולוגיה המסייעת הבינ"ל
בעוד בשנים האחרונות נראה שיעור חסר תקדים של פיתוח טכנולוגי, פיתוחים של טכנולוגיות מהפכניות מיעטו להגיע ולהשפיע על חייהם של אנשים עם מוגבלות הזקוקים להם ביותר. אחד התחומים בהם קיים צורך משמעותי בלתי מסופק הוא טכנולוגיה מסייעת לתקשורת. עבור אנשים החיים עם ALS שמתמודדים עם קושי ניכר, או אינם מסוגלים כלל לתקשר בכל דרך אחרת, טכנולוגיה יכולה להיות גורם משנה איכות חיים. כדי לתת מענה לצורך זה, The ALS Association האמריקאית ופרס לחיים איחדו כוחות כדי להשיק את פרס הטכנולוגיה המסייעת למען חולי ה-ALS. במסגרת האתגר, הוזמנו חוקרים, מומחי טכנולוגיה ויזמים להגיש רעיונות לפתרונות תקשורת חדשניים לאנשים החיים עם ALS ולהתחרות על פרס בסך 400,000$ שיוענק לפרויקט הטוב ביותר. כאשר בשלב א' של הפרס חולקו פרסים בשווי 200,000$ ל-4 יזמים שהציגו רעיונות מובילים.
מטרת האתגר היא למצוא פתרונות תקשורת שיהיו חדשניים, יעילים מעל ומעבר לפתרונות הזמינים כיום, קלים לשימוש וחסכוניים להתאמה עבור חולים בשלבי מחלה שונים. הפרויקטים המובילים נבחרו על ידי פאנל מומחים מהתעשייה, עסקים, מרפאות ואנשים החיים עם ALS.
המשתתפים התבקשו להכין אב טיפוס של המוצר שלהם. אבות הטיפוס החדשניים לפתרונות תקשורת אלה הוצגו באירוע סיום האתגר אשר התקיים ב -5 בדצמבר 2016 במרכז הכנסים בדבלין. לאירוע הוזמנו כל חברי קהילת ה- ALS, כולל חולים, מטפלים, בני משפחה, חוקרים ואנשי מקצוע קליניים אשר השתתפו בפורום הפתוח של האירוע, התנסו באופן אישי עם מוצרי האב-טיפוס שהוצגו, והעניקו משוב שעזר לבחור את הפרויקט הזוכה ולהשפיע על פני התקשורת המסייעת ל-ALS בשנים הבאות.
קבוצה ישראלית בראשותו של ד"ר דורון פרידמן מהמרכז הבינתחומי הרצליה, זכתה בפרס עידוד בשלב הראשון בתחרות והיא נהנתה ממענק פיתוח על סך 50,000 דולר. סך פרסי השלב הראשון עמד על 200 אלף דולר.
כאמור, במסגרת גמר השלב השני שהתקיים בדבלין, קבוצת Donders ההולנדית וקבוצת PIson Technology האמריקאית, זכו ביחד במענק פיתוח על סך 400 אלף דולר מטעם עמותת פרס לחיים הישראלית ו- The ALS Association האמריקאית, על פיתוחם. פרס לחיים רתמה את חברת טבע למתן חסות חלקית לתחרות. המוצר של קבוצת PIson Technology מתוכנן להיכנס לשימוש במחקרים קליניים ראשוניים בארצות הברית בתחילת קיץ 2017.
פרס הטכנולוגיה המסייעת הישראלי לחולי ALS
הצוותים התחרו זה מול זה והציגו את פיתוחיהם אשר נפרסו על ספקטרום רחב: תחום האפליקציות, תחום ההנגשה, תחום ניטור והתראה, תחום הפנאי ועוד. בתחרות הציגו את פיתוחם 9 צוותים אשר הגיעו לגמר מתוך 20. מול חבר שופטים מבכירי האקדמיה היישומית בישראל, מתחום הרפואה והטכנולוגיה.
הקבוצה הזוכה היא PALS המשלבת ארבעה סטודנטים הלומדים במרכז הבינתחומי הרצליה אך מתחומים שונים: אביגיל צרניק ויונתן לימון מבי"ס לתקשורת, אסף נאורי מבי"ס לפסיכולוגיה ולירון שלו ויפים ודקוב מבי"ס למחשבים. השילוב הרב תחומי הזה הביא לפיתוח אמצעי עזר עבור חולי ALS אשר יאפשר להם להשיג תחושה גבוהה יותא של עצמאות בחדר השינה.
כאמור, חולי ALS נתמכים באמצעי תקשורת חדשניים ויעילים שכן, הם מאבדים בהדרגה את היכולת להפעיל את שרירי הגוף והפנים ועל כן גם את יכולתם לדבר ולתקשר עם סביבתם. העזר הטכנולוגי PALS מאפשר לחולים, בזמן שהם מנותקים ממערכות התקשורת שלהם לבצע משימות שונות עם פקיחת עינוי, לאחר השינה, לרבות: קריאה למטפל או שליטה על מערכת השמע בבית. המערכת מתרגמת הלכה למעשה את מצמוצי עיניי החולה, לפי אורך המצמוצים- בדומה לקוד מורס, לפעולות מוגדרות מראש. המערכת מעוצבת כמנורת לילה ומקושטת במורס כדי לשמור על האינטימיות של חדר השינה ובכך מבטיחה הפרעה מינימלית למשתמש ולסביבתו.
הזוכה במקום הראשון קיבל מענק על סך 10,000 ₪ מעמותת פרס לחיים.
פרס ניבוי התקדמות מחלת ה-ALS
שני האלגוריתמים הזוכים הצליחו לנבא את התקדמות המחלה בדיוק רב בצורה משמעותית יותר ממודלים קיימים ומיכולת הניבוי של רופא מומחה בתחום. האלגוריתמים יכולים להפחית ב-23% את המשאבים הנדרשים לבדיקת תרופות חדשות ל-ALS.
מאגר נתונים של חולי ALS ומאגר נתונים גנטי
על מנת לעודד פריצת דרך בהבנת התקדמות המחקר הקליני ב-ALS, עמותת פרס לחיים הקימה מסד נתונים המאחד נתונים של חולי ALS ממחקרים קליניים שהסתיימו. המאגר מכיל למעלה מ-8,500 חולים מ-18 מחקרים קליניים, מה שהופך אותו למאגר הגדול ביותר של חולים ממחקרים קליניים בתחום ה-ALS. המאגר הושק ב-3 בדצמבר 2012 והוא נגיש בחינם לחוקרים בכל העולם.
פרס הניבוי השתמש בקבוצה חלקית של נתונים מתוך מסד נתונים זה. מלבד זאת, למעלה ממאה וחמישים חוקרים עובדים באמצעות נתונים אלה.
על מנת לשפר את איכות המחקר הגנטי על מחלת ה ALS ולאחד בין מחקרים גנטיים במעבדות שונות בכל העולם, עמותת פרס לחיים, בשיתוף עם מכון המחקר לגנטיקה מולקולרית ע"ש מקס פלנק בברלין, הקימה מסד נתונים של גנטיקה של ALS. מסד הנתונים מאפשר גישה לסקירה מלאה של מידע על גנים של ALS וכמו כן גם מטא-אנליזה של המידע מאפשר מסקנות כלליות ממחקרים שונים שנעשו על ALS.
עמוס אלנבוגן
עמוס אֶלֶנבּוֹגֶן (נולד ב-5 באוקטובר 1963) הוא מאייר, קריקטוריסט, עיתונאי והומוריסטן ישראלי. לאורך השנים שימש כמאייר וקריקטוריסט בעיתונים רבים כגון "ידיעות אחרונות", "לאישה", "מוניטין", "חדשות", "בלייזר", "העיר", "כולנו" ו"דבר", התמחה באיור לקמפיינים מסחריים, ובמשך למעלה מעשור פרסם כתבות רבות וכן טור אישי. מרצה לאיור, עיצוב ואנימציה באקדמיה ובאופן פרטי וכן מנחה סדנאות איור לגילאים שונים.
ביוגרפיה
עמוס אלנבוגן נולד וגדל בתל אביב בבית בעל תודעה אמנותית ועושר תרבותי. אמו, רחל (שלי), הייתה עקרת בית ותופרת, ואביו, אוטו אלנבוגן (יליד וינה 1922), הוא צייר, ארכאולוג ומורה דרך, שכיהן כיו"ר אגודת הציירים והפסלים בשנות ה-70.
בעת לימודיו בבית הספר לא היה תלמיד מצטיין, ואף נשאר כיתה פעמיים, שכן סבל מהפרעות קשב וריכוז. את לימודי העיצוב החל במגמה לגרפיקה בתיכון עירוני י"ד, ולאחר שסיים את שירותו הצבאי כסגן מפקד ספינת דבור, התקבל ללימודים באקדמיה לאמנות ועיצוב "בצלאל", שאותם סיים בהצטיינות. לאחר מכן נישא לאורלי (כיום בעלת חברת הפקות, שבה הוא שותף) והיה לאב לשלושה בנים: בר, אורן ובן. מתגורר בתל אביב עם משפחתו.
איור ועיצוב
עבודותיו הראשונות של אלנבוגן התפרסמו בשנת 1988 במדורו הידוע של דידי מנוסי "בדיחמין לשבת". לאחר מכן, בהיותו סטודנט ב"בצלאל", החל מפרסם עבודות נוספות בעיתונות הכתובה. לאורך שנות ה-90 שימש אלנבוגן כמאייר הבית של שבועון הילדים "כולנו", ירחון "מוניטין" ועיתון "במחנה", אייר עבור עיתון "חדשות", ליווה בקריקטורות את טור העצות של דניאלה שמי במוסף "זמנים מודרניים", ופרסם במוסף "שבעה ימים" את רצועת קומיקס "על קצה הדף". בין לקוחותיו המסחריים מצויות חברות כמו "קוקה קולה", "דיסקונט", "טרה", "קרן קרב", "טבע", "תנובה", "radwin", "נשר-מאלט", "ענבי טלי", "NobleWorks - N.Y", "בזק" ועוד. בנוסף אלנבוגן יצר ציורי קיר במבנה חברת החשמל בפארק יהושוע ובבסיס חיל הים באשדוד.
בשנת 1999 פרסם את ספר הקריקטורות הראשון שלו "9 סיבות לקנות את הספר הזה" בשיתוף עם התסריטאי גיא מאירסון והחל משתתף בתערוכות אישיות וקבוצתיות.
ב-2007 אלנבוגן החל לשתף פעולה עם המאייר ויוצר הקומיקס ניר מולד. שיתוף פעולה זה הניב את ספר הקריקטורות "שלפוחיות" אשר יצא לאור ב-2009. השם "שלפוחיות" נועד להעביר את דחיסותו של כל פריים כמאיים "להתפוצץ" מרוב צחוק ועצב גם יחד. בעקבות עבודה זו שני היוצרים זכו במקום הראשון בפסטיבל הקריקטורות "בולונצ'ו" בבראיה שברומניה ב-2013. הספר וכן תהליך יצירתו הוצגו ב-4 תערוכות שונות בישראל, כאשר האחרונה שבהן מוצגת עד היום במוזיאון הישראלי לקריקטורה וקומיקס בחולון. בנוסף, כיום אלנבוגן עוסק בהנחיית סדנאות חשיבה יצירתית לחברות וארגונים וסדנאות איור לגילאים שונים ומשמש כמנחה סדנאות במוזיאון הישראלי לקריקטורה וקומיקס ומוזיאון העיצוב חולון.
עבודה עיתונאית
החל משנת 1994 החל אלנבוגן בעבודה עיתונאית, בין היתר בכתיבת טורו האישי "מילה של גבר" - תחילה במוסף "זמנים מודרניים" של "ידיעות אחרונות" ולאחר מכן בשבועון "לאישה". טור זה מתמקד לרוב ביחסים מגדריים בין גברים לנשים. כמו כן אלנבוגן כתב את הטור "אבא אחר" בהד החינוך בין השנים 2000-2005 ואת טור האוכל "הגיג" במגזין "שף" בין השנים 2006-2011. בנוסף אלנבוגן משמש כמנחה "המהדורה" - מגיש פינת קריקטורה במהדורת חדשות לילדים "זאפ".
סגנון אישי וחזון אמנותי
בעבודתו אלנבוגן עוסק בקשת רחבה של נושאים, כשהמשותף להם הוא הדיון ביחסים בין בני אדם והניסיון להבין את המניעים וההשלכות של ההתנהלות האנושית. אלנבוגן נוגע הן בנושאים חברתיים ופוליטיים והן יומיומיים ביותר, תוך הצגתם באופן הומוריסטי, אבסורדי וקליל ולעיתים באמצעות שימוש בהומור שחור. הסגנון האיורי של אלנבוגן, אשר מבוסס על שימוש בקו וכתם חופשיים, דימויים לא ריאליסטיים, אשר אינם מאופיינים לרוב בפרטים רבים, וצבעוניות עזה - תומך ברעיונותיו ושאיפתו להציג את המסר באופן קליל ונגיש. כפי שאלנבוגן מעיד, "פופאי המלח" הוא בין הקומיקסים הראשונים אשר השפיעו עליו, וכן הוא הושפע מסגנונו של אביו ושואב השראה מיוצרים כמו סול סטיינברג, דודו גבע, טומי אונגרר, סרג'יו ארגונס, גארי לארסון, ג'ורג' גרוס ועוד.
מיליארד סיבות לשוד
מיליארד סיבות לשוד הוא סרט קולנוע משנת 2011 מז'אנר הקומדיית פשע. הסרט בוים על ידי ברט ראטנר ונכתב על ידי טד גריפין וג'ף נתנזון, והוא מבוסס על סיפור מאת ביל קולאז', אדם קופר, וגריפין.
בארץ הוקרן הסרט ב-3 בנובמבר 2011.
עלילת הסרט
ג'וש קובאקס (בן סטילר) הוא מנהל "המגדל" (The tower), קומפלקס יוקרתי של דירות הממוקם ליד הסנטרל פארק בניו יורק. הוא מפקח על צוות העובדים שכוללים את צ'ארלי (קייסי אפלק) שוער המצפה לילד מאחותו של ג'וש, אודסה (גבורי סידיבי) מנקה ועוזרת במגדל, דבראו (מייקל פניה) מפעיל המעלית החדש, לסטר (סטפן הנדרסון) המשמש כפותח דלתות הקרוב לפרישה, וגברת לובנקו (נינה אריאנדה) פקידת קבלה ממוצא רוסי שלומדת בחשאי עריכת דין.
בוקר אחד ג'וש רואה מה שנראה כחטיפתו של דייר עשיר הגר בפנטהאוז במגדל, ארתור שואו (אלן אלדה). ג'וש רודף אחרי משאית החוטפים, אך מגלה כי זהו ניסיון בריחה של שואו שנעצר על ידי סוכנת ה-FBI קלייר דנהאם (טיאה ליאוני). דנהאם מסבירה לג'וש כי זוהי לא הייתה חטיפה, אלא ניסיון בריחה של שואו לאחר שהואשם בהונאת פונזי, בה ביקשו עובדי המגדל שהוא ישקיע את כספם בפנסיה שלהם, ולאחר מכן כספם נעלם. ג'וש מגלה כי לסטר ניסה להתאבד לאחר שאיבד כל מה שהיה לו, והולך עם צ'ארלי ודבראו להתעמת עם שואו בדירתו, בעת שהוא נמצא במעצר בית. שואו מביע צער על ניסיון התאבדותו של לסטר, אך לאחר שלא מביע עניין אם הוא חי או מת, ג'וש נכנס להתקף זעם בו הוא הורס את מכונית הפרארי הנדירה של שואו בעזרת מחבט גולף. ג'וש מפוטר מעבודתו כמנהל המגדל וכך גם צ'ארלי ודבראו שהתלוו אליו. שואו מכריח את ג'וש להתנצל בפניו כדי שלא ייעצר.
ג'וש פוגש את קלייר בבר והיא מזמינה אותו להשתכר. כשהם שיכורים, היא אומרת לו בצחוק שלשואו חייב להיות סכום כסף לביטחון במזומן, ושצריך לגנוב אותו. ג'וש מחליט לקחת את דבריה ברצינות ומזמין את צ'ארלי, דבארו ומר פיציו (מתיו ברודריק) דייר לשעבר במגדל, לרקום תוכנית על מנת לגנוב את סכום הכסף הנותר של שואו, אותו הוא סבור ששואו מחביא בכספת סודית בתוך קיר בדירה שלו. כאשר צ'ארלי מעלה את החיסרון הברור שלפיו הם לא גנבים, ג'וש מזמין את סלייד (אדי מרפי), פושע חלקלק ושכן שלו, שהיה גם חבר שלו בילדותו. סלייד מתחיל לאמן את הקבוצה בגנבות, אך מגלה כי הם לא יוכלו לבצע את הגנבה מכיוון שאף אחד מהם לא יודע איך לפרוץ כספות. לפיכך ג'וש מצרף אליהם את אודסה, שבאה ממשפחה שניהלו עסק למכירת כספות. מאוחר יותר, צ'ארלי מודיע לג'וש כי הוא חזר לתפקיד בתור מנהל הבניין, והוא לא מרשה להם להיכנס אל תוך הבניין אחרת יזעיק את האבטחה. למרות כך, החבורה ממשיכה לגבש את תוכניותיהם והם מחליטים לפרוץ לדירתו של שואו במהלך המצעד של חג ההודיה על מנת שלא למשוך תשומת לב.
ג'וש וצוותו מארגנים הסחת דעת לשואו וסוכני ה-FBI בכך שהם מארגנים לו דיון עם שופט שלא הולך להתקיים, ובכך מוציאים אותו מדירתו. סלייד מנסה לרמות את הצוות ולפרוץ לדירה לפניהם, אבל אודסה מערימה עליו ובכך הצוות מצליח להיכנס לדירה של שואו. לאחר פריצת הכספת שמתגלה כריקה, במאבק של פיציו וסלייד על האקדח נפלט כדור על מכוניתו של שואו, והצוות מגלה שהמכונית עשויה מזהב השווה 45 מיליון דולר לפחות, ושהיא הנכס האמיתי של שואו. הצוות מוריד את המכונית 6 קומות למטה, אל דירתו של פיציו בעזרת מנוף, לא לפני שג'וש מוצא בתוך המכונית פנקס בו רשומות כל עסקאותיו המפוקפקות של שואו, דבר העשוי להוביל למעצרו. לאחר מכן, הצוות מנסה להוריד את המכונית במעלית על מנת לברוח איתה במצעד.
שואו ודנהאם שגילו שהדיון לא אמיתי, מגלים בדרך לדירה שכנראה מתבצע בה שוד. דנהאם מתחילה במרדף אחרי משאית בה נוהג לסטר, ומגלה כי תא המטען לא מכיל את המכונית כפי שחשבה, ושזוהי רק הסחת דעת. היא עוצרת כל אחד מחברי הצוות. גברת לובנקו, שסיימה את לימודיה וכעת היא עורכת דין, מבצעת עסקה עם ה-FBI באמצעות פנקסו המפוקפק של שואו. לפי העסקה, הפנקס ישמש למעצרו של שואו רק אם כל חברי הצוות ישוחררו. כל חברי הצוות משוחררים מלבד ג'וש, שנכנס לכלא לשנתיים בעקבות גנבת מכונית.
הסרט מסתיים בכך שהצוות מוציא את המכונית מהבריכה של שואו ששימשה כמקום מחבואה, מפרק את חלקיה העשויים מזהב ושולח אותם לכל עובדי המגדל במטרה לפצות על הפנסיה האבודה שלהם. שואו נכנס לכלא וכך גם ג'וש, אך הסרט מסתיים בכך שחיוך מלא שביעות רצון עולה על פניו.
אדובי אקרובט
אדובי אקרובט (באנגלית: Adobe Acrobat) היא תוכנה מבית אדובי, והראשונה אשר תמכה בקבצים בפורמט PDF. קבצים אלו ניתן להציג בעזרת תוכנת אדובי רידר (Adobe Reader), שזמינה חינם באינטרנט עבור מערכות הפעלה רבות.
בתקופה בה הפורמט היה קנייני בבעלות אדובי היא הייתה היחידה שתמכה בו – זאת, עד להפיכתו לפורמט פתוח ותקן של ISO, ולהוספת תמיכה בפורמט על ידי תוכנות נוספות לעיבוד מסמכים כגון מיקרוסופט וורד ואופן אופיס.
אדובי אקרובט רידר
אדובי אקרובט רידר (Adobe Acrobat Reader) היא תוכנה מבית אדובי מערכות המאפשרת צפייה בקובצי PDF והדפסה שלהם. היא זמינה להורדה ללא תשלום באתר הרשמי של אדובי. עד גרסה 5 נקראה התוכנה "אקרובט רידר" (Acrobat Reader) ומגרסה 6 עד 11 היא נקראה בשם "אדובי רידר". ומהגרסה הנוכחית (גרסה 12, 2015) שונה שמה ל"Adobe Acrobat Reader DC".
אדובי אקרובט רידר מאפשרת צפייה בלבד בקובצי PDF, ללא אפשרות עריכה, למעט כתיבת הערות והדגשת טקסט, תכונות שנוספו לתוכנה החל מגרסה 10 (עד אז היה ניתן להוסיף בתוכנה הערות, אך רק בקבצים שהוגדרו לכך באמצעות adobe acrobat). מחלק מקובצי הPDF ניתן להעתיק את המלל כתמליל והדבר מאפשר את נגישותם אל מי שמשתמש, למשל, בקורא מסך.
רוני אלוני-סדובניק
רוני אלוני-סדובניק (נולדה ב-14 בפברואר 1967) היא עורכת דין ישראלית פמיניסטית העוסקת ב"משפט מגדרי" ובייצוג בבתי משפט, בייחוד במשפטי עבירות מין. פעילה חברתית במאבק נגד הטרדות מיניות ובעזרה משפטית לנפגעות תקיפה מינית.
ביוגרפיה
אלוני-סדובניק נולדה בשכונת קריית היובל בירושלים. בשנת 1992 למדה לתואר ראשון במדע המדינה ומדיניות ציבורית ולתואר שני בהיסטוריה של האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים. למדה גם בבית הספר לחינוך באותה האוניברסיטה. בשנים 1998–2003 הייתה חברת מועצת העיר ירושלים ושימשה כממלאת מקום ראש עיריית ירושלים לקידום מעמד הילד, ובשנים 2004–2009 הייתה ראש המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות. בשנת 2008 למדה משפטים במרכז הבינתחומי הרצליה ובמרכז האקדמי למשפט ולעסקים. בהמשך כיהנה כיועצת ראש לשכת עורכי הדין לנושא נשים במקצוע עריכת הדין, ויושבת ראש הוועדה למעמד האישה בלשכת העצמאיים ובעלי העסקים בישראל.
ב-2015 הוצבה ברשימת האנשים המשפיעים בתקשורת של העיתון גלובס, וב-2014 הוזכרה ראשונה בכתבה שכותרתה "המשפיעים בפלילים: עורכי דין המסייעים לנפגעי עבירה" בערוץ 10.
מתגוררת בתל אביב, נשואה ולה שני ילדים.
קריירה משפטית
אלוני-סדובניק נודעה כמי שייצגה נשים שהתלוננו כי נאנסו במשפטים מפורסמים. בהן מאי פטאל בתביעתה כנגד מפקדה, פרשיית "אונס גן העיר", ואחרות.