cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מסע בין כוכבים: המפגש
עלילה
פיקארד בוחר להפר את הפקודות וחוזר עם ה"אנטרפרייז" לכדור הארץ, שם הוא לוקח פיקוד על כוחות הפדרציה הנותרים שנמצאו תחת מתקפת הבורג. אל ה"אנטרפרייז" משתגרים ניצולים מספינת החלל "דיפאיינט", בהם קומנדר וורף (מייקל דורן), שהצטרף לשורות תחנת החלל "חלל עמוק 9" לאחר אירועי הסרט הקודם. פיקארד וצוות ה"אנטרפרייז" מצליחים להשמיד את ספינת הבורג, אך לפני השמדתה הספינה משגרת גשושית, שעוברת דרך מנהרת זמן. פיקארד מגלה כי הבורג הצליחו "להטמיע" את כל תושבי כדור הארץ כתוצאה מהמעבר בזמן, ומחליט לרדוף אחר הגשושית דרך מנהרת הזמן מתוך תקווה שיוכל לעצור את הטמעת כדור הארץ בעבר.
כאשר שתי הספינות מגיעות לשנת 2063, הגשושית מתחילה לתקוף מתקן לשיגור טילים גרעיניים בצפון-מערב ארצות הברית. ה"אנטרפרייז" משמידה את הגשושית, אך ללא ידיעתם של חברי הצוות, מספר חיילי הבורג ומלכת הבורג (אליס קריגה) הצליחו להשתגר לתוך ה"אנטרפרייז". פיקארד מגלה שהבורג מתכוונים להשמיד את ה-"פניקס", ספינת החלל הראשונה בעלת הנעת על-חלל שהומצאה על ידי ד"ר זפרם קוקרן (ג'יימס קרומוול), ומשתגר יחד עם צוות נחיתה לכדור הארץ, שם הם מנסים לעזור לקוקרן כשהם מסבירים לו שהמצאתו תאפשר להם ליצור מגע ראשון עם גזע חייזרים (שמתברר בהמשך כוולקנים). פיקארד וד"ר קראשר (גייטס מק'פאדן) חוזרים ל"אנטרפרייז" עם לילי סלואן (אלפרה וודארד), שותפתו של קוקראן, שספגה הרעלת קרינה ממתקפת הבורג.
במשך זמן זה, הבורג שב"אנטרפרייז" מתחילים להטמיע אזורים נרחבים בספינה. פיקארד מוביל כוח תקיפה נגדם לאחר שחש בקיומם, ובמהלך ההתרחשות דאטה נשבה על ידם. פיקארד נתקל בלילי, ויחד הם נמלטים מהבורג, אך פיקארד בוחר להתעמת מולם בחדר ההולוגרמות ("הולודק"), ומביס כמה מהם. הוא מסיר שבב מאחד מהחיילים שהוטמעו שמגלה לו את תוכניתם של הבורג. בחזרה יחד עם הצוות, הם מגלים שהבורג מתקינים אנטנה מחוץ לגוף הספינה לצורך יצירת קשר עם הבורג שבתקופה הנוכחית. פיקארד ווורף עוטים חליפות חלל ויוצאים אל מחוץ ל"אנטרפרייז" כדי להשבית את פעולת האנטנה.
לבסוף, לאחר טיסתה המוצלחת של ה"פניקס", ד"ר קוקרן מקבל שדר מספינת חלל שקלטה את חותם האנרגיה של ה"פניקס", ומקבל את פניהם של הוולקנים, הגזע הראשון שיוצר קשר ראשון עם בני האדם. צוות האנטרפרייז חוזר לזמן ההווה.
תקציב ורווחים
הסרט, שנעשה בתקציב של 45 מיליון דולר, הכניס מעל ל-92 מיליון דולר בארצות הברית ו-150 מיליון דולר ברחבי העולם, כשבסוף השבוע הראשון להקרנות הכניס סכום של 30 מיליון דולר.
פרד בוסקה
פרדריק טיירי רוג'ה "פרד" בוסקה (בצרפתית: Frédéric Thierry Roger "Fréd" Bousquet נולד ב-8 באפריל 1981 בפרפיניה) הוא שחיין צרפתי. הוא שיאן עולם לשעבר, בעל מדליית כסף אולימפית ובעל 6 מדליות מאליפות העולם, כסף ו-5 ארד. הוא השחיין הראשון בהיסטוריה שירד מגבול 21 שניות במשחה ל-50 מטר חופשי.
ביוגרפיה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2000 זכה בוסקה במדליית ארד ב-4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:20.37 דקות, אחרי המנצחים מרוסיה (3:18.75 דקות) וגרמניה (3:19.61 דקות).
באולימפיאדת סידני (2000) סיים בוסקה עם חבריו פעמיים במקום השביעי ב-4x100 מטר חופשי (3:21.00 דקות), המנצחת הייתה הרביעייה האוסטרלית שקבעה שיא עולם חדש (3:13.67 דקות) וב-4x100 מטר מעורב (3:40.02 דקות), המנצחת הייתה הרביעייה האמריקאית (3:33.73 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 זכה בוסקה במדליית ארד ב-4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:15.66 דקות, אחרי המנצחים מרוסיה (3:14.06 דקות) וארצות הברית 3:14.80 דקות).
באליפות אירופה בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בווינה בשנת 2004 זכה בוסקה בשתי מדליות זהב, ב-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.52 שניות, לפני השחיין האיטלקי פליפו מניני (47.66 שניות) והשחיין הגרמני ג'נס שרייבר (48.00 שניות) וב-4x50 מטר בתוצאה של 1:26.24 דקות, לפני גרמניה (1:26.30 דקות) ושוודיה (1:26.98 דקות).
באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA) בשחייה שנערכה בשנת 2004 קבע בוסקה שיא עולם ב-50 מטר חופשי (בריכה של 25 מטר) בתוצאה של 21.10 שניות. השיא החזיק מעמד שנתיים.
באולימפיאדת אתונה (2004) שחה בוסקה 5 משחים. ב-4x100 מטר מעורב הוא סיים במקום החמישי בתוצאה של 3:36.57 דקות, המנצחת הייתה הרביעייה מארצות הברית (3:30.68 דקות). ב-4x100 מטר חופשי הוא סיים במקום השביעי בתוצאה של 3:16.23 דקות, המנצחת הייתה הרביעייה הדרום אפריקאית שקבעה שיא עולם חדש (3:13.17 דקות). ב-100 מטר חופשי הוא סיים במקום ה-10 בתוצאה של 49.25 שניות, בחצי הגמר, בשלב המוקדמות הוא שחה מהר יותר בזמן של 49.08 שניות. ב-50 מטר חופשי הוא סיים במקום ה-12 בתוצאה של 22.29 שניות, בחצי הגמר, בשלב המוקדמות הוא קבע זמן מהיר יותר 22.24 שניות. ב-100 מטר פרפר הוא סיים במקום ה-25 בתוצאה של 53.63 שניות.
בשנת 2005 זכה בוסקה באליפות המכללות ב-50 יארד חופשי בשיא מכללות ושיא בינלאומי של ארצות הברית בתוצאה של 18.74 שניות, שיפור לשיאו הוותיק של טום ג'אגר, (19.05 שניות) משנת 1990 ובכך היה לשחיין הראשון ששוחה משחה זה מתחת ל-19 שניות.
באותה שנה במשחקי הים התיכון שנערכו באלמריה שבספרד, זכה בוסקה בשתי מדליות זהב. ב-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.30 שניות, לפני מטיה נאלסו מאיטליה (24.38 שניות) ואלכסיי פונינסקי מקרואטיה (24.39 שניות) וב-4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:20.08 דקות, לפני ספרד (3:22.46 דקות) ויוון (3:22.95 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכה בוסקה במדליית ארד ב-4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.68 דקות, אחרי המנצחים מארצות הברית (3:12.72 דקות) ואיטליה (3:14.04 דקות).
באליפות אירופה בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה ברייקה, קרואטיה בשנת 2008 זכה בוסקה בשתי מדליות. מדליית זהב במשחה ל-4x50 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:20.77 דקות, לפני איטליה (1:23.37 דקות) והמארחים מקרואטיה (1:23.68 דקות). בנוסף הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 20.69 שניות, מעט אחרי בן ארצו אמורי לביו (20.63 שניות) שקבע שיא עולם בשלב חצי הגמר (20.48 שניות) ולפני השחיינים ייבגני לאגונוב מרוסיה ודוג'ה דראגנייה מקרואטיה (21.15 שניות).
הפריצה הגדולה
ב-2009 אירעה פריצתו הגדולה קדימה של בוסקה. באליפות צרפת הבינלאומית בשחייה שנערכה במונפלייה באפריל קבע בוסקה שיא עולם חדש במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 20.94 שניות וניצח את שיאן העולם בן ארצו אלן ברנאר במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.15 שניות. בתחרות "גרנד פרי שארלוט" במאי ניצח בוסקה ב-100 מטר חופשי את השיאן האמריקני מייקל פלפס.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכה בוסקה ב-3 מדליות, כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.21 שניות, אחרי סזאר סיילו מברזיל שקבע שיא תחרות חדש של 21.08 שניות ולפני בן ארצו אמורי לבו (21.25 שניות), מדליות ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.25 שניות, אחרי סזאר סיילו שקבע שיא עולם חדש של 46.91 שניות ואלן ברנאר (47.12 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:09.89 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא תחרות חדש (3:09.21 דקות) ורוסיה (3:09.52 דקות).
בדצמבר אותה שנה שבר סזאר סיילו את שיאו העולמי ב-50 מטר חופשי והעמידו על 20.91 שניות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2010 זכה בוסקה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.49 שניות, לפני סטפן ניסטרנד משוודיה (21.69 שניות) ובן ארצו פביאן ז'ילו (21.76 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא תחרות חדש של 3:31.32 דקות, כששחה את סגנון הפרפר, לפני רוסיה (3:33.29 דקות) והולנד (3:33.99 דקות). בנוסף, הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.41 שניות, אחרי רפאל מוניוס מספרד (23.17 שניות) ולפני יבגני קורוטישקין מרוסיה (23.43 שניות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 סיים בוסקה במקום רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.38 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 21 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.38 שניות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בדברצן, במאי 2012 זכה בוסקה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. שתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי פעם שנייה ברציפות (21.80 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:13.55 דקות). מדליית כסף במשחה ל-50 מטר פרפר (23.30 שניות).
בוסקה לא הצליח להיכלל בנבחרת צרפת בשחייה לאולימפיאדת לונדון (2012).
באליפות העולם שנערכה בברצלונה בשנת 2013 זכה בוסקה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.11 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 22.93 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.93 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 21.62 שניות ועלה מהמקום החמישי.
חייו האישיים
בוסקה למד לתואר שני בניהול, באוניברסיטת לומיני שבמרסיי, שם הוא מתאמן בקבוצת השחייה וכן גם במועדון השחייה שבו החל את הקריירה שלו.
ב-2 באפריל 2010 נולדה לו ולחברה שלו לור מנודו, אלופה אולימפית בשחייה, בת בשם מנון.
פונצ'אק ג'איה
פונצ'אק ג'איה (באינדונזית: Puncak Jaya, נקרא גם קרסטנז פירמיד) הוא הר הנמצא בתחומה של אינדונזיה, בפארק הלאומי לורנץ שבאי גינאה החדשה. ההר הוא הגבוה ביותר באוקיאניה, ובשל כך נחשב לעיתים כחלק משבע הפסגות. גובהו 4,884 מטרים. ההר הוא גם הנקודה הגבוהה ביותר הנמצאת על אי והנקודה הגבוהה ביותר בין ההימלאיה והאנדים. בצדו של ההר, במרחק מאות מטרים מן הפסגה נמצא מכרה ענק, שנכרים בו זהב, נחושת וכסף.
ההר וסביבתו היו מיושבים עוד בטרם דרכו האירופים על אדמת האי. החוקר ההולנדי יאן קרסטנז היה האירופי הראשון שראה את ההר ואת קרחוניו, בשנת 1623. קרסטנז זכה לבוז באירופה עקב טענתו כי ראה שלג בקרבת קו המשווה. שמו השני של ההר נושא את שמו. ההעפלה המוצלחת המתועדת הראשונה נעשתה על ידי היינריך הארר, סופר אוסטרי שכתב את הספר שבע שנים בטיבט, עם שלושה מחבריו בשנת 1962. ב-1 במאי 1963, תפסה אינדונזיה בעלות של שטח ההר ושמה של הפסגה שונה לפונצ'ק סוקרנו (פונצ'אק פירושו פסגה) על שמו של נשיאה הראשון של אינדונזיה. מאוחר יותר שונה השם לפונצ'אק ג'איה. ג'איה פירושו ניצחון או תהילה.
בשנת 1994 הובילה מדריכת תיירים אינדונזית קבוצת תירים אל הפסגה ביום גשום. היא הייתה האדם הראשון מאינדונזיה שהגיע אל הפסגה. גישה להר דורשת אישור ממשלתי. הגישה למטיילים ותיירים הייתה אסורה בין השנים 1995–2005. משנת 2006 ניתן להשיג אישורי טיפוס דרך מגוון סוכנויות באי. פסגת ההר אינה מושלגת, אך חלק ממורדותיו מכוסים קרחונים. קרחונים אלה, עקב קרבתם לקו המשווה, הם מושא למחקרים רבים בנושא ההתחממות העולמית ומבנה והתנהגות של קרחון יבשתי. הטיפוס להר הוא טיפוס מצוקים קשה וטכני, הנעשה לרוב מהמפנה הצפוני של ההר. מחנה הבסיס של ההר נמצא במרחק של 100 קילומטרים משדה התעופה הקרוב, מהלך ארבעה - חמישה ימי הליכה.
מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית
מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית הוא מוזיאון המוקדש באופן בלעדי לתצוגה ושימור של אמנות יפנית. המוזיאון ממוקם במרכז הכרמל בחיפה.
מטרת המוזיאון לאפשר לקהל הישראלי ללמוד ולהכיר את התרבות והאמנות היפנית; לקדם את ההבנה ההדדית בין ישראל ובין יפן ותושבי מזרח ומערב אסיה; ולעודד את חקר האמנות והתרבות היפנית.
התערוכות הנערכות במוזיאון מתמקדות במרכיבים שונים בתרבות היפנית. הן מציגות חתך רחב של האמנות היפנית, המסורתית והמודרנית, ומדגישות את ערכיה האסתטיים הייחודיים.
הקמת המוזיאון
בשנת 1956 הגיע פליקס טיקוטין לישראל כדי לתרום את אוספו לאחד המוזיאונים. בעת ביקורו בחיפה נפגש עם אבא חושי והביע נכונות לתרום את האוסף לעיריית חיפה, ולבנות מוזיאון נפרד שיוקדש כולו לתצוגת האוסף שלו.
בחודש פברואר 1959 אושרה תוכנית הבנייה של המוזיאון לאמנות יפנית והחלה בניית אגף התצוגות בהתאם לרעיונותיו ותוכניותיו של טיקוטין ובפיקוח האדריכל מ. לב. אולם התצוגות של המוזיאון עוצב ברוח יפנית.
ביום רביעי, 25 במאי 1960, נפתח המוזיאון לקהל לראשונה ובתערוכת הפתיחה הוצגו יצירות אמנות מאוספו של טיקוטין. כמו כן, הוקם חבר נאמנים, אשר בראשו עומדת היום אילנה דרוקר־טיקוטין, בתו.
פרופסור יאמאדה צ'יסאבורו (Yamada Chisaburoh; 1908-1984) מאוניברסיטת טוקיו לאמנויות, היה מנהלו הראשון של המוזיאון.
בשנים 1966–1992 נוהל המוזיאון על ידי אלי לנצמן והמוזיאון זכה להכרה בינלאומית ולקבלת תרומות שהביאו להרחבתו. עם זאת, בין השנים 1979 ועד פטירתו בשנת 1986, פליקס טיקוטין נמנע מלהגיע למוזיאון, ואף שכנע תורמים פוטנציאליים שלא לתרום למוזיאון. כעסו של טיקוטין נבע מכך, שהוא גילה כי פריטים שונים מהאוסף שלו נעלמו.
מ-1995 ועד היום
בשנת 1995 נחנך האגף החדש ע"ש קרן ניפון מיפן. האגף החדש תוכנן בידי האדריכל היפני יושימורה ג'ונזו (Yoshimura Junzo; 1908–1997) מטוקיו, ביחד עם האדריכל הישראלי פרופסור אל מנספלד (1912–2004) מחיפה, בתמיכת הקרן ע"ש אווה טיקוטין־ליכט ותרומת המיליונר היפני ריושי ססאקווה.
במבנה החדש שתי קומות וקומת חניה. בקומה השנייה הוקם באמצע שנות 2000 אודיטוריום ע"ש רפאל אנג'ל באמצעות תרומה של בנו אודי אנג'ל (אדריכלים: מנספלד-קהת). באודיטוריום 200 מקומות ישיבה. חיבור הבניין הישן בעל הקומה האחת עם המבנה החדש יצר יחידה הומוגנית אחת בעזרת גרם מדרגות מתון המעוצב ברוח המבנה המקורי. בימים אלו שוקד המוזיאון על הכנת תוכנית להרחבת המבנה בעוד שתי קומות, שתיועדנה בעיקר לתצוגת קבע וחדרי ספח.
מאז חנוכתו מחדש של המוזיאון בדצמבר 1995, התקיימו בו כ־150 תערוכות חדשות, מרביתן נאצרו על ידי האוצרת הראשית של המוזיאון, ד"ר אילנה זינגר בליין, שאף זכתה על כך בפרס אוצר השנה מטעם שר המדע התרבות והספורט (לשנת 2007), באות שר החוץ של יפן (2014) ובאות קיסר יפן, עיטור מסדר השמש העולה קרני זהב עם שושנת צוואר (2021). בזכות מגוון רב של תערוכות ופעילות חינוכית ותרבותית ענפה, המוזיאון הפך למרכז להפצת תרבות יפן, להבנת תרבות ייחודית זו, ולידידות בין שני העמים. בשנת 2000 זכה המוזיאון בפרס קרן יפן. פרס זה מוענק אחת לשנה לאישים ומוסדות שתורמים לקידום חילופי תרבות עם יפן. בשנת 2003 דירגה ועדת האיכות של משרד החינוך והתרבות בישראל ומועצת המוזיאונים את מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית במקום שני בין המוזיאונים בישראל, אחרי מוזיאון ישראל בירושלים. בשנת 2009 זכה המוזיאון באות הוקרה מטעם שר החוץ של יפן.
המוזיאון מקיים באודיטוריום רפאל אנג'ל אירועים שונים בנושא תרבות ואמנות יפן ובהם ערבי הרצאות, הקרנת סרטים, טקסי תה, חגיגות ופסטיבלים מיוחדים, וכן אירועי תרבות ואמנות ישראלית ובינלאומית.
חופית אדומת-צוואר
בישראל חופית אדומת-צוואר היא מזדמנת נדירה ביותר, עם תצפית אחת בלבד באילת. היא שהתה באזור שמונה ימים ואז המשיכה בדרכה.
תיאור
חופית זו היא בין החופיות הקטנות ביותר. ממדיה הם: 17-13 ס"מ אורך, 37-28 ס"מ מוטת כנפיים ומשקלה בין 21–51 גרם. היא דומה מאוד לחופית קטנה, (Calidris minuta), והשתיים אף נחשבו בעבר כאותו מין. גודלה הקטן, מקורה הדק והכהה, רגליה הכהות ותנועותיה המהירות מבדילות את החופית אדומת הצוואר ממינים אחרים של חופיות כהות רגליים אחרות.
למבוגר בעונת הרבייה יש חזה כתום לא מפוספס, הגובל בכתמים כהים המפרידים את נוצות בטנו הלבנה וצווארו. על גבו צורת V לבנה. בחורף נוצותיו קשות לזיהוי, אף על פי שרגליו קצרות יותר וכנפיו ארוכות יותר מחופית קטנה. לעופות הצעירים יש צבעי נוצות מנוגדים יותר, וקווים לבנים חלשים יותר לאורך הגב. צליל קריאתם הוא "סטיט" צרוד.
תפוצה ומרחב מחיה
חופית אדומת-צוואר היא עוף נודד. מקננת על קו החוף הארקטי של מזרח אירואסיה, ומחוץ לעונת הרבייה נמצאת בדרום-מזרח אסיה ואוסטרלאסיה. גבול התפוצה הדרומי שלה מגיע עד טסמניה וניו זילנד. היא נצפית לעיתים קרובות במערב אלסקה, ולעיתים במקומות אחרים באמריקה. במערב אירופה היא נחשבת מזדמנת נדירה.
התנהגות
חופית אדומת-הצוואר היא ידידותית מאוד מחוץ לעונת הרבייה שלה ועפה בלהקות עם עוד מינים של חופיות קטנות, כמו חופית מגלית ו-Calidris acuminata.
רבייה
בית הגידול שלה בעת הקינון הוא טונדרה. היא מקננת על הקרקע, ומתרבה מהאביב עד הקיץ.
תזונה
היא מחפשת מזון במקומות רטובים מלאי דשא ובוץ רך. היא בעיקר מרימה מזון שהיא מאתרת בעזרת הראייה. במרחב המחיה שלה מחוץ לעונת הרבייה היא מחפשת מזון בעיקר באזורים שהגאות לא הגיעה אליהם בקווי החוף או לאורך השוליים הבוציים של אגמי מים מתוקים. לרוב היא אוכלת חרקים וחסרי חוליות קטנים אחרים.
סכנות
מין זה נמצא במצב שימור קרוב לסיכון. הסכנה העיקרית של המין היא אובדן בתי גידול שבהם הוא עוצר בעת הנדידה מעל הים הצהוב. צמצום בבתי גידול בים הצהוב גורם לירידה מתמשכת בכמות האוכלוסייה של עופות מים. כ-65% מבתי הגידול על קו החוף של הים הצהוב נעלמו ב-50 השנים האחרונות ובתי הגידול שלו נעלמים כרגע בקצב של כאחוז אחד בשנה מאז שנות השמונים בעקבות התפתחות החקלאות והגידול באזור.
מאות עופות מתו כתוצאה מחומרי הדברה במערב אוסטרליה.
אל-מאלחה
אַל-מָאלִחָה (בערבית: المالحة, מילולית: "הַמְּלוּחָה") היה כפר ערבי ששכן בדרום-מערב ירושלים, צפון-מערבית לבית צפאפא. במהלך מלחמת העצמאות עזבו רוב המשפחות את הכפר לאחר פרשת דיר יאסין והשמועות שנלוו אליה, ורק גברים ולוחמים נשארו בו כדי להגן עליו. ב-15 ביולי 1948 נכבש הכפר סופית לאחר קרב קשה בידי כוח אצ"ל ו"פלוגת יהונתן" של ההגנה.
היסטוריה
אין עדויות לגבי מועד הקמתו של הכפר אל-מאלחה, אם כי כבר במאה ה-6 ישנן עדויות על גאורגים שהשתקעו בכפר, באזור ירושלים וטיפחו שם גני ורדים. תושבי הכפר באותו הזמן היו יהודים, ובהמשך השתנתה אוכלוסיית הכפר למוסלמית.
מן מאה ה-12 ישנן עדויות על נזירים גאורגים תושבי הכפר ששירתו כאריסים במנזר המצלבה.
ריבוד אגמים
ריבוד (או שיכוב) אגמים (Lake stratification), בתורת הלימנולוגיה, הוא חלוקת עמודת המים באגם לשכבות שונות בעלות מאפיינים פיזיקליים וכימיים שונים:
ריבוד
ריבוד תרמי של אגמים הוא שינוי בטמפרטורה בעומקים שונים של עמודת המים באגם. השינוי בטמפרטורה מעונה לעונה כתוצאה מהשינוי בקרינת השמש משפיעים על ריבוד האגם ויוצרים סוגי אגמים שונים:
אל-מאלחה
היסטוריה
במאה ה-16 השתלטה חמולת דארוויש הערבית על הכפר, וסיפחה אדמות באזור, שכללו את הקרקעות עליהן שוכנים בימינו קריית הממשלה והקטמונים. אדמות אלו נקנו בחלקן עוד לפני הקמת המדינה על ידי הרב וסוחר הקרקעות ניסים אלישר, והוקמו בהן בתים לאוכלוסייה יהודית. במאות ה-17-18 התאסלמו תושבי הכפר כתוצאה מירידת כוחה של הכנסייה הגאורגית בירושלים.
ריבוד אגמים
אגם הולומיקטי
אגמים העוברים ערבול של שכבות המים עד לקרקעית לפחות פעם אחת בשנה כתוצאה משינוי בטמפרטורת האוויר או מפעילות הרוח. קיימים אגמים הולומיקטיים מסוגים שונים:
אגם מרומיקטי
אגמים אלו לא עוברים ערבול של שכבות המים עד לקרקעית.
אל-מאלחה
היסטוריה
על פי מיפקד 1931 היו בכפר 1410 תושבים ו-229 בתים. ב-1945 הכפר מנה 1,940 תושבים, והשתרע על פני שטח של 6,828 דונם. כ-13% מתוכם היו בבעלות יהודית והשאר בבעלות תושבי הכפר. הכפר היה גדול יחסית, ובנוי מאבן ירושלמית. במרכז הכפר, ברום של 750 מ', עמד מסגד עם צריח שקיים עד היום. מלבד חקלאות מסורתית, שכללה, בין היתר, כרמי ענבים וזיתים, התפרנסו תושבי הכפר אף מגידול ורדים ומכירת מי ורדים לתושבי הסביבה. עם זאת, פחות מ-10% מתושבי הכפר התפרנסו מחקלאות באופן בלעדי. רובם עבדו כשכירים בירושלים ומעטים התפרנסו מהובלת סחורות מהכפר ומכירתן.
במאורעות תרפ"ט ובמאורעות תרצ"ו-תרצ"ט השתתפו תושבי הכפר בתקיפת השכונות היהודיות במערב העיר, ובייחוד שכונת בית וגן הסמוכה.
מלחמת העצמאות
תושבי הכפר נטלו חלק בהתנגשויות האלימות שפרצו לאחר קבלת תוכנית החלוקה. הכפר שימש בסיס ללוחמים הערבים שתקפו את השכונות היהודיות במערב העיר, ובייחוד את שכונת בית וגן. לאחר פרשת דיר יאסין והשמועות שנלוו אליה, עזבו רוב המשפחות את הכפר, ורק גברים ולוחמים נשארו בו כדי להגן עליו. אל הכפר הגיעו גם כוחות לוחמים לא סדירים מתימן ומעבר הירדן. בתום ההפוגה הראשונה (10 ביולי 1948) הוחלט לכבוש את הכפרים שממערב ומדרום לירושלים, וב-14 ביולי, של אותה שנה, החלה המתקפה על הכפר, והוא נכבש עוד באותו היום. עם זאת, ביום המחרת, השיבו הערבים במתקפת נגד, שגבתה את חייהם של 18 מלוחמי האצ"ל שהשתתפו בהגנת המקום לאחר כיבושו. לאחר המתקפה נסוגו הערבים, וכוח של מפקדי גדנ"ע עלה לכפר והתבצר בו. לזכר הנופלים הוקמה מצבה ברחוב גולומב, ועליה חקוקים שמותיהם.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה שוכנו בכפר עולים מכורדיסטן ומצפון אפריקה. הכפר סופח לתחום שיפוטה של עיריית ירושלים, כשכונת ספר דרום-מערבית המרוחקת מלב העיר, שמו הוסב ל"מנחת". שם זה לא נקלט בציבור הירושלמי, שהמשיך לקרוא לשכונה מלחה.
בינואר 1992, בעת עבודות פיתוח בשכונה, נהרס בית הקברות של הכפר. מספר מצבות נשארו סמוך לבית הספר אורט.
אשקלון (עיר עתיקה)
אשקלון נמנית עם הערים הקדומות ביותר בארץ ישראל העתיקה. מקור שמה של אשקלון הוא שקל, שפעם היה שמה של העיר. העיר התקיימה בדרום-מערב העיר אשקלון של ימינו.
תולדות העיר
ראשית היישוב באזור החלה בתקופה הכלקוליתית ועד לתקופה הממלוכית בתקופות הברונזה התיכונה II, הברזל,  הפרסית, ההלניסטית-רומית- ביזנטית, הערבית הקדומה והממלוכית, התקיימה במקום עיר גדולה מאוד. בתקופת הברונזה המאוחרת הייתה העיר שנשלטה על ידי יידיה נתונה לשלטון מצרי. על עברה העתיק מעידים ממצאים ארכאולוגיים: בחפירות שנערכו בראשות לורנס סטייגר מאוניברסיטת הרווארד ב-1985 התגלו באזור העיר העתיקה, כיום הפארק הלאומי של אשקלון, שרידים והריסות שגילם תואם ככל הנראה את ראשית היישוב בה. השכבות העמוקות ביותר בעומק של 15 מטר מתוארכות לתקופה הקדם פיניקית-כנענית. על העיר שלטו בזה אחר זה שמונה עמים (ותרבויות): כנענים, פלשתים, פיניקים, הממלכות ההלניסטיות, רומאים, ביזנטים, ערבים וצלבנים. אותם עמים, בתורם, השתלטו בכוח הזרוע על העיר וירשו את קודמיהם.
אשקלון בראשיתה, בתקופה הכנענית, נבנתה על קרקע של אבן-חול, המצטיינת ביכולת הקיבול של מי תהום ששימשו את תושבי העיר. העיר מנתה כ-15,000 איש שחיו בין חומותיה שאורכן כ-2.2 ק"מ, 15 מטרים גובה ועובי של 50 מטרים. העיר שכנה על דרך הים, שחיברה את מצרים עם סוריה.
על פי המסופר בספר יהושע (פרק י"ג), העיר לא נכבשה על ידי צבאו והיא הייתה עיר מושב פלשתית, כנראה מגל מוקדם של הגירה פלשתית. אולם מיד לאחר מות יהושע בן נון, נלכדה העיר על ידי בני שבט יהודה (ספר שופטים פרק א') שלא הורישו את תושביה הפלשתים.
בתקופת הברזל גדלה העיר ושטחה הגיע לכ-600 דונם. חומות העיר עובו במשך התקופה והיו עבות ביותר. עם זאת, החומה לא הקיפה את כל העיר אלא יצרה חצי מעגל שמגן על העיר מצפון, מזרח ודרום, ואילו כלפי הים, מערבה, הסתמכו אנשי העיר על מצוק טבעי לשם הגנתה. שיטה זאת של חצי המעגל אומצה אחר כך גם על ידי הרומאים והערבים. אשקלון היא גם העיר העתיקה ביותר בה נמצא שער קשת בכניסתה. על פי ההלכה היא נחשבת עיר מוקפת חומה (כנענית) מימות יהושע בן נון ולכן היא חייבת בקריאת מגילה בט"ו באדר.
בשנת 1150 לפנה"ס לערך נכבשה העיר על ידי גל נוסף של מהגרים פלשתים מאיי הים התיכון. כלי חרס מראשית התקופה מצביעים על דמיון בין כלי החרס מעשה ידי הפלשתים לכלי חרס המיקניים, דבר המחזק את ההשערה כי מוצאם של הפלשתים הוא ממזרח הים התיכון, אזור שהיה נתון להשפעת התרבות המיקנית. תחת שליטת הפלשתים הפכה אשקלון לאחת מחמש ערי פלשתים, שביניהן ובין ממלכת ישראל המאוחדת ומאוחר מכן, לאחר הפיצול, ביניהן לבין ממלכת יהודה וממלכת ישראל, התקיים מתח צבאי ומדיני מתמיד.
בשנת 604 לפנה"ס בא קץ עידן הפלשתים. אשקלון, העיר האחרונה של הפלשתים, נכבשה על ידי הבבלים, והצבא הבבלי בראשותו של נבוכדנאצר החריב ושרף את העיר והגלה את תושביה. כיבושה של אשקלון על ידי הצבא הבבלי נזכר בשיר של המשורר היווני בן התקופה, אלקאיוס. זהו האזכור הראשון של מקום כלשהו בארץ ישראל בספרות היוונית הקלאסית.
במהלך התקופה הפרסית עמדה העיר, כנראה, ברשות הצורים. הפריפלוס של פסאודו-סקילקס קורא לה בשם "אשקלון עיר צורים". באותם ימים קיימו תושבי העיר חיי מסחר ענפים עם שכנתה מצרים, יעידו על כך אותם פסילים דמויי אלי מצרים שנמצאו בחפירות.
על הנוכחות הפיניקית בעיר מעיד גם הממצא הארכאולוגי.
אשקלון נבנתה מחדש בתקופה ההלניסטית והייתה לנמל ימי חשוב. הפילוסוף היווני תאופרסטוס (נפטר בסביבות 287 לפנה"ס) תיאר בספרו "מחקר על הצמחים" את "הבצל האשקלוני". בתקופת שלטונו של יונתן הוופסי, התקבל הצבא החשמונאי באשקלון באהדה, וזאת בניגוד ליחסם של תושבי ערי החוף האחרות. בשנת 104 לפנה"ס הצליחו תושבי אשקלון להשיג אוטונומיה, על זאת מעיד תאריך העיר המתחיל משנה זו. בימי המלך החשמונאי אלכסנדר ינאי, כאשר כל אזור החוף שמדרום לכרמל עבר לשליטת הממלכה החשמונאית, נשארה אשקלון עצמאית והייתה מובלעת הלניסטית בשל קשריה ובריתה עם מצרים התלמיית.
בתקופה הרומית תפסה אשקלון מקום חשוב בעולם התרבות היווני, סופרים ופילוסופים יוונים רבים, כגון אנטיוכוס מאשקלון, היו מילידי העיר. שמות אלים יוונים התגלו במטבעות אשקלון, והעיר הייתה ידועה בפולחן האלה עשתרת שזוהתה עם אפרודיטה בתקופה ההלניסטית. מטבעות אשקלון בין השנים 84–38 לפנה"ס נושאות את דיוקנותיהם של המלכים התלמיים בתקופה זו, מה שמעיד על הקשרים ההדוקים עם מצרים התלמיית. על מטבע יווני מהעיר בו נטבע סמל תנת ולידו הכיתוב ΦΑΝΗΒΑΛΟΣ (תעתיק: פַנבּלוֹס, כלומר "פני בעל", הכינוי המוכר של האלה תנת).
הורדוס, מלך יהודה, שיש הסבורים שנולד באשקלון, האדיר את העיר וחיזק אותה. אולם היא לא נכללה במלכותו או בזו של בנו ויורשו, ארכלאוס, וגם לא השתייכה לפרובינקיה יודיאה.
הסופר היווני סטראבון ציין בספרו "גאוגרפיקה" (תחילת המאה ה-1 לספירה) את אשקלון כחלק מפיניקיה ואת גידולי הבצל באדמותיה, וכתב כי היא עיר קטנה.
העיר המשיכה לשגשג לאחר מכן תחת שלטון האימפריה הרומית וביזנטיון. גם בתקופת המשנה ותקופת התלמוד חיו באשקלון לא-יהודים לצדם של יהודים. בספרות התלמודית נחשבה אשקלון לעיר העומדת בגבול הארץ, והיו חילוקי דעות לגבי שייכותה לארץ ישראל: "רבי יהודה אומר: מאשקלון לדרום ואשקלון כדרום" (גיטין א ב). במהלך התקופה הרומית הייתה אשקלון ידועה בשנאתה ליהודים. החיבור הלטיני "תיאור כל העולם ועמיו" (אמצע המאה ה-4) מציין כי אשקלון מפורסמת בשל מתאבקיה.
בשנת 644 השלימו הערבים את כיבוש הארץ, וכך עברה גם אשקלון לשלטון מוסלמי.
בתקופת מסעי הצלב
בשנת 1099, עם הגעת מסעי הצלב לארץ, הייתה אשקלון מבצר חשוב לפאטמים, ולמרות שבקרב אשקלון שנערך בסמוך לה ניצחו הצלבנים, לא נפלה אשקלון בידיהם.
בשנת 1150 בוצרה העיר על ידי שליטה הפאטמי בחמישים ושלושה מגדלים והייתה העיר האחרונה שעמדה בפני הצלבנים. שלוש שנים לאחר מכן נפלה העיר בידי הצלבנים ומלכם בלדווין השלישי מלך ירושלים, וזאת לאחר מצור שהוטל עליה במשך חודש. העיר שעברה לשליטת הצלבנים נכללה ברוזנות יפו ואשקלון, והייתה לחשובות שבערים הפאודליות שבה. בשנת 1187 הובסו הצלבנים בקרב קרני חיטין על ידי מוסלמים בהנהגת צלאח א-דין, וממלכת ירושלים נפלה. הצלבנים גורשו מהעיר על ידי המוסלמים בהנהגת א-דין, ואלה האחרונים הרסו את העיר, העלו אותה באש וסתמו את נמלה.
הנוסע בנימין מטודילה מצא באשקלון (בשנת 1170 לערך) כ-200 יהודים רבניים, כ-40 קראים וכ-300 שומרונים. עם הריסת העיר בשנת 1191, על פי הוראת צלאח א-דין, עברה הקהילה היהודית לירושלים.
העיר זכתה לתחייה בשנת 1192, כאשר הצלבנים חזרו אליה בראשות מנהיגם ריצ'רד לב הארי. הם שיקמו את העיר וביצרו אותה בחפיר, חומה, מגדל ושערים. חומת העיר הוקמה על גבי סוללה בגובה 10 מ' ואורכה הוא כ-3.4 ק"מ, מהם כ-1.2 ק"מ לאורך חוף הים. לשם חיזוק החומה שולבו בה עמודים רומיים. בחומה היו כחמישים וארבעה מגדלים, ובפינתה הדרומית-מזרחית הייתה מצודה. הכניסה לעיר הייתה באמצעות ארבעה שערים.
סופה של אשקלון העתיקה הגיע בשנת 1270 וזאת לאחר שהסולטאן הממלוכי, ביברס, הרס סופית את העיר, מילא את נמלה וסתם אותו, וכתוצאה מכך ננטשה העיר.
חפירות ארכאולוגיות בעיר
חפירות של ממש נערכו במקום לראשונה בשנים 1921–1922 וחשפו את הבזיליקה הרומית. המחקר במקום התחדש בשנת 1985 בחפירות משלחת המוזיאון השמי של אוניברסיטת הרווארד בתמיכת הנדבן האמריקאי ליאון לוי. בין הממצאים הייחודיים שהמשלחת מצאה היה בית קברות לכלבים מהתקופה הפרסית בארץ ישראל, שנת 500 לפנה"ס לערך.
בשנים האחרונות נחשף סמוך לגן הלאומי אשקלון בית קברות פלִשתי שכמותו לא נתגלה עד כה.
סנוט
סנוט  (Snot), הייתה להקת נו-מטאל שפעלה בקליפורניה באמצע שנות ה-90. הלהקה התפרקה לאחר מותו של סולן הלהקה, ליין סטרייט בתאונת דרכים בדצמבר 1998.
ללהקה יצאו שלושה אלבומים. Get Some, יצא בשנת 1997 והיה אלבום הסטודיו היחיד של הלהקה עם סטרייט כסולן. לאחר התפרקות ההרכב בשנת 1998 יצאו לסנוט עוד שני אלבומים: Strait Up, יצא בנובמבר 2000 וכולל שירים במבוצעים על ידי חברי הלהקה, כאשר את מקומו של סטרייט על המיקרופון תופסים סולנים מלהקות נו-מטאל ופ'אנק מטאל אחרות. בקיץ 2002 יצא אלבום הופעה של הלהקה.
קישורים חיצוניים
הידיעה על מותו של סטרייט באתר MTV
דולף לונדגרן
הנס "דולף" לונדגרן (בשוודית: Hans "Dolph" Lundgren; נולד ב-3 בנובמבר 1957) הוא שחקן קולנוע, במאי ואמן לחימה שוודי.
ביוגרפיה
לונדגרן נולד בספנגה שבמחוז סטוקהולם, שוודיה כבנם של כלכלן ומורה לשפות. למד במכון המלכותי לטכנולוגיה בסטוקהולם וקיבל מאוחר יותר תואר שני בהנדסה כימית מאוניברסיטת סידני. לבסוף אף קיבל מלגה יוקרתית ללמוד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), אך החליט לפנות לכיוון לימודי משחק.
בקרב חובבי הפנטזיה והמדע הבדיוני הוא ידוע בזכות תפקידיו בסרטים "שליטי היקום" ו"חייל אוניברסלי".
לונדגרן ידוע גם בתור לוחם קראטה. הוא היה אלוף אירופה בקראטה קיוקושינקאי בשנים 1980–1981, והשתתף בתחרויות רבות בקראטה ואיגרוף. הוא מחזיק בחגורה שחורה דאן 4 בקיוקושין.
בשנת 2010 הנחה את תחרות המלודיפסטיבלן בשוודיה, תחרות קדם-אירוויזיון המקומית. באותה שנה חזר לקולנוע בסרטו של סטאלון "בלתי נשכחים", אחרי כמעט 15 שנים מהפעם אחרונה בה הופיע בסרט קולנוע. רוב הסרטים בהם כיכב היו דלי תקציב ולפעמים יצאו ישירות לווידאו ול-DVD.
לונדגרן דובר חמש שפות: שוודית, אנגלית, גרמנית, צרפתית ויפנית.
אמיין
העיר ידועה בעיקר בזכות קתדרלת אמיין - הקתדרלה הגותית הגדולה בצרפת, ואחת החשובות שבהן.
מטפחת ראש
מטפחת ראש היא פריט לבוש, הנחבש בדרך כלל ככיסוי ראש. המטפחת היא פיסת בד בצורת משולש, מרובע או מלבן מאורך שאפשר לקשור או לכרוך על הראש או מסביב לצוואר. ככיסוי ראש משמשת המטפחת לצורכי הגנה מן השמש, או הרוח ואפשר גם ללבוש אותה מסביב לצוואר על מנת להגן מאבק, או לספוג את הזיעה. מטפחת הראש נקראת בתרבויות מסוימות בנדנה.
אמיין
בעיר זו נחתמה חוזה אמיין ב-27 במרץ 1802. החוזה הביא לסיום הקרבות שנערכו במסגרת הקואליציה האנטי-צרפתית השנייה וסימן את סיומן של מלחמות המהפכה הצרפתית (לאחר תקופת שלום קצרה פרצו המלחמות הנפוליאוניות).
דולף לונדגרן
ביוגרפיה
הוא גילם את הנבל הראשי בסרט "חייל אוניברסלי" – אנדרו סקוט, שדמותו הייתה פסיכופת ומטורף.
מטפחת ראש
היבטים דתיים
מטפחת הראש מוכרת גם כפריט דתי או תרבותי בקרב נשים דתיות או מסורתיות, מדתות ותרבויות שונות, המשתמשות בה לצורכי צניעות, בתרבויות המחייבות כיסוי ראש לנשים.
אמיין
אמיין היא עיר הולדתו של נשיא צרפת עמנואל מקרון.
דולף לונדגרן
ביוגרפיה
בשנת 2012 שיחק בסרט האקשן "חייל אוניברסלי: יום הדין" בכיכובו של ז'אן-קלוד ואן דאם, ושיחק בקומדיה "דירות קטנות" בכיכובו של מאט לוקאס.
אמיין
היסטוריה
ההתיישבות הראשונה הידועה במקום נקראה Samarobriva ("Somme bridge"), נקודת היישוב המרכזית של שבט אמביאני (Ambiani), אחד מהשבטים הגאלים.
מטפחת ראש
היבטים דתיים
ביהדות ישנה דרישה הלכתית מנשים לכסות את ראשן. בחלק מהציבור האורתודוקסי מקובל שהנשים תחבושנה מטפחות ראש. מנהג זה נפוץ בקרב נשות הציונות הדתית (לצד כובעים שונים ואצל מיעוטן - פאה נכרית), ואצל חסידויות ירושלמיות כדוגמת חסידות תולדות אהרון. בבולה האפיפיורית "Cum nimis absurdum" (מכתב פומבי ששלח האפיפיור ב-1555 ובו הוטלו גזרות דתיות וכלכליות על היהודים), נדרשו הנשים היהודיות במדינת האפיפיור לחבוש מטפחת ראש צהובה.
דולף לונדגרן
ביוגרפיה
בשנת 2017 השתתף בקליפ לשיר "Believer" של הלהקה אימאג'ין דראגונז.
אמיין
היסטוריה
העיר הייתה יעד ללחימה הן במלחמת העולם הראשונה והן במלחמת העולם השנייה, וסבלה עקב כך מהרס רב.
דולף לונדגרן
ביוגרפיה
בשנת 2018 שיחק בסרט "מים שחורים" לצידו של ואן דאם, ושיחק בסרט "קריד 2" בתור איוון דראגו, יחד עם סילבסטר סטאלון כרוקי.
לונדגרן הוא טבעוני מאז 2019, בעקבות צפייה בסרט "כוח טבעי".
אמיין
היסטוריה
קרב אמיין בשנת 1918 היה שלב הפתיחה של מתקפת 100 הימים ,אשר הובילה בסיומה ליום שביתת הנשק עם גרמניה שהביאה לסיום המלחמה.
לאחר מלחמת העולם השנייה נבנתה העיר מחדש.
מטפחת ראש
היבטים דתיים
נשים מוסלמיות לובשות כמה מטפחות ראש שונות, המטפחת הקשורה מעל לראשה ומסתירה את כל שערה וצווארה היא החיג'אב ויש עוד צורות כריכה של המטפחות. בארצות שונות באירופה חוקקו חוקים האוסרים על כיסויי הראש הללו בציבור
נשים חולות סרטן
נשים המטופלות בכימו-תרפיה ומאבדות את שערן, כורכות לראשן מטפחות ראש. יש גם המוסיפות רצועת בד שמחזקת את המטפחת למקומה. ישנן נשים שתופרותמטפחות יפות במיוחד לחברותיהן או קרובותיהן כדי לעודד אותן. כמו הנשים שסורגות כובעים לחולות הסרטן.
מטפחת הראש כמצע לאמנות
צורת המטפחת, נחיצותה והיותה נפוצה, הפכה אותה למצע לציורים של אמנים מפורסמים. חלקן עוצבו על ידי האמנים בהיותם בחיים, והן אף נושאות את חתימתו, וחלקן שמשו מצע להדפסת יצירה או פרט מיצירה של אמן. מוזיאונים שונים (בעיקר מוזיאוני עיצוב) הציגו תערוכות של מטפחות ראש מצוירות.
יחיאל קארה
יחיאל קארה (ח' בשבט ה'תש"ה, 22 בינואר 1945, תימן) הוא בלשן ישראלי המכהן כראש המדור לספרות הגאונים במפעל המילון ההיסטורי של האקדמיה ללשון העברית. עורך ועורך לשוני של עשרות ספרים בתחומים שונים.
חייו
יחיאל נולד בצנעא, בירת תימן ב־22 בינואר 1945, בן בכור למאיר ואורה, אח לחיים ויונה. בשנת 1949 עלתה המשפחה לישראל וקבעה את מקום מגוריה בשכונת הקטמונים בירושלים. בבית הספר היה תלמיד מצטיין, "דילג" כיתה, ואת לימודיו בבית הספר התיכון ע"ש רא"ם ליפשיץ סיים כבר בגיל 17. עד שהגיעה העת להתגייס, למד מדעי הטבע בסמינר למורים.
בשנת 1963, החל בשירות סדיר בחיל השריון, שירת גם בקבע במהלכה לקח חלק בלחימה במלחמת ששת הימים. הוא שוחרר לאחר המלחמה. עם שחרורו מהצבא, החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, בחוגים גאוגרפיה ולשון עברית. בשנים 1968–1970 במקביל ללימודיו, גויס לשירות מילואים פעיל בגזרת חבל עזה. בשנת 1973, בעודו בשירות מילואים, לחם במלחמת יום הכיפורים ונפצע באוזנו מהפגזות בסיני.
בשנת 1971, בעוד הוא סטודנט, החל יחיאל לעבוד באקדמיה ללשון העברית. במקביל לימד באוניברסיטה העברית, ובהמשך גם באוניברסיטת חיפה. בשנת 1974 קיבל תואר מוסמך ולאחריו המשיך בכתיבת עבודת הדוקטורט שלו: "כתבי היד התימניים של התלמוד הבבלי - מחקרים בלשונם הארמית" בהנחיית פרופסור שלמה מורג, שאותה סיים בשנת 1983.
בשנת 1975 פגש את אנלי, עולה חדשה מרומניה שהחלה לעבוד כספרנית בספרייה הלאומית, הם נישאו בשנת 1977 בירושלים. כשנה לאחר חתונתם עברו להתגורר בשכונת הגבעה הצרפתית. נולדו להם שתי בנות והוא סב לשישה נכדים. הוא מתגורר עם רעייתו אנלי בירושלים.
בשנת 1992 נסע יחיאל לחצי שבתון, שהחל בקופנהגן והסתיים בקיימברידג', אנגליה, שם חקר את גניזת קהיר. עם שובו, התמסר לעבודתו באקדמיה ללשון העברית, והוא משמש בה שנים רבות ועד היום ראש המדור לספרות הגאונים.
מספרים שערך
יחיאל קארה ערך עד כה 24 ספרים, הבולטים שבהם:
בנוסף יחיאל ערך לשונית מעל 64 חיבורים באנגלית ובעברית.
קארי לאם
קארי לאם (במנדרינית: 林鄭月娥, תעתיק: לין-גֶ'נְג יוּאֶאֶה; באנגלית: Carrie Lam; נולדה ב-13 במאי 1957) היא פוליטיקאית מהונג קונג שכיהנה כראש הרשות המבצעת של הונג קונג בשנים 2017-2022, האישה הראשונה המכהנת כמנהיגת הונג קונג.
קורות חיים
לאם נולדה בהונג קונג למשפחה שמוצאה ממחוז ג'ג'יאנג. היא הייתה הילדה הרביעית מתוך חמישה ילדים. היא למדה בבית ספר קתולי. לאחר מכן למדה סוציולוגיה באוניברסיטת הונג קונג. לאחר שסיימה את לימודיה הצטרפה לשירות האזרחי של הונג קונג הבריטית ב-1980 ושירתה במספר סוכנויות ממשלתיות. היא נשלחה ללמוד באוניברסיטת קיימברידג' ושם פגשה את בעלה, המתמטיקאי סיו פור לאם.
לאם נשארה בשירות הציבורי גם לאחר מסירת השלטון בהונג קונג לידי סין העממית. בשנת 2000 מונתה למנהלת מחלקת הרווחה. הייתה זו תקופה של משבר כלכלי עם אבטלה גבוהה יחסית. לאם פעלה למענק דמי אבטלה רק לתושבים ותיקים בהונג קונג (למעלה משבע שנים). באותה תקופה התמודדה הונג קונג עם מגפת הסארס והיא הקימה קרן לחינוך יתומים מהמגפה.
ב-2004 נשלחה לעמוד בראש הנציגות של הונג קונג לפיתוח כלכלי בלונדון.
ב-2006, מונתה למנכ"ל משרד הפנים.
אנה איבשקייביץ'
אנה איבשקייביץ' (בפולנית: Anna Iwaszkiewicz; כתבה תחת שם העט אדם פודקובינסקי; 17 בדצמבר 1897 – 23 בדצמבר 1979) הייתה סופרת ומתרגמת פולנייה חסידת אומות העולם, אשתו של הסופר ירוסלב איבשקייביץ'.
קארי לאם
קורות חיים
ב-2007 מונתה לשרת הפיתוח. בתקופת כהונתה, קיבלה את הכינוי "הלוחמת הקשוחה" בעקבות מאבקה המתוקשר לסגירת מזח המלכה (מזח שייצג את שלטון בריטניה בהונג קונג). ב-2012, מונתה לראש מנהל האדמיניסטרציה, תחת ראש הרשות המבצעת לאונג צ'אן-יינג. מ-2013 עד 2015 הובילה את כוח המשימה לפיתוח חוקתי לתיקון חוקת הונג קונג, וניהלה שיחות עם סטודנטים ומנהיגי אופוזיציה בעקבות המחאות ב-2014.
כראש הרשות המבצעת
בבחירות של שנת 2017 התמודדה לתפקיד ראש הרשות המבצעת, הנחשב לבכיר ביותר בהונג קונג, לאחר שקיבלה את תמיכתה של הנהגת המפלגה הקומוניסטית בביג'ינג. בוועידת האלקטורים בחרו בלאם 777 מתוך 1,194 אלקטורים.
אביתר בנאי
אביתר בנאי (נולד ב-8 בפברואר 1973, ו' באדר א' ה'תשל"ג) הוא זמר-יוצר ישראלי, זוכה פרס אקו"ם ופרס שר החינוך למפעל חיים. בנאי ידוע בסגנונו המיוחד, בלחניו המורכבים ובמילות שיריו העמוקות העוסקות בנושאים שונים הקשורים בנפש האדם.
קארי לאם
כראש הרשות המבצעת
כראש הרשות המבצעת פעלה לקדם חוקים חדשים שיזמה סין, ביניהם "חוק הביטחון הלאומי", שיאפשר לסין לשלוח כוחות צבא לעיר, וחוק שיאפשר להסגיר לסין חשודים בפלילים. לטענתה נאמנות לסין תאפשר להונג קונג להמשיך ליהנות מהאוטונומיה גם לאחר 2047. הצעות חוק אלו הביאו לגל מחאות.
אביתר בנאי
ילדות ושנים ראשונות
אביתר בנאי נולד ב-1973 בבאר שבע וגדל ביישוב עומר. הוא בנם של השופט יצחק בנאי ושל שמחה בנאי, ואחיהם של אורנה בנאי, מאיר בנאי ואפרת בנאי. בשנת 1982 הקדיש לו אחיו מאיר את שירו הראשון, "אביתר".
קארי לאם
כראש הרשות המבצעת
עם פריצת מגפת הקורונה, בתחילת ינואר 2020, הכריזה לאם על שורה של צעדים, כולל ניטור נוסעים המגיעים מסין היבשתית, חובת חבישת מסכת, ועוד. הונג קונג הצליחה לדכא את המגפה בהצלחה רבה ונכון לינואר 2021 נרשמו בה כ-150 נפטרים מהמחלה. הידרדרות הייתה בתחילת 2022 ומתו כמה אלפים.
אביתר בנאי
ילדות ושנים ראשונות
בנאי למד במגמת קולנוע בבית הספר התיכון אשל הנשיא בשנים 1987 עד 1991. כמו כן למד פסנתר במשך שמונה שנים. שירת כעורך וידאו בפיקוד הדרום. במהלך שירותו הצבאי כתב תסריט לקומדיה בשם "שש", שהוקרנה מאוחר יותר בערוץ הראשון. בנאי גם ביים את הסרט והלחין את הפסקול.
אנה איבשקייביץ'
נישואים
ב-12 בספטמבר 1922, לאחר שהתגברה על ההתנגדות הראשונית של אביה, היא נישאה למשורר ירוסלב איבשקייביץ'. לפני נישואין אלה היא התקשרה בברית אירוסין עם הנסיך קשישטוף רדזיוויל, שסודרו מספר שנים קודם לכן. באמצעות נישואיה היא קיבלה את ההזדמנות ליצור קשרים עם הקהילה האמנותית והספרותית.
קארי לאם
כראש הרשות המבצעת
בשנת 2021, הציגה לאם רפורמה בחוקי הבחירות שנועדו להבטיח כי רק תושבים "פטריוטים" המגלים נאמנות לבייג'ינג יורשו לכהן במשרה ציבורית.
אביתר בנאי
תל אביב והאלבום הראשון
לאחר שירותו הצבאי, עבר בנאי לרמת הגולן והתגורר זמן מה בקיבוץ, שם כתב מחזה ופנה לשחקן רמי הויברגר על מנת שיביים אותו. לצורך העבודה על המחזה, עבר בנאי בשנת 1995 להתגורר בתל אביב. אלא שהויברגר ויתר על המחזה, ובנאי נשאר לגור בתל אביב בדירה שכורה.
אנה איבשקייביץ'
נישואים
אנה פרסמה מאמרים, בעיקר על יצירותיהם של מרסל פרוסט, ג'וזף קונרד ותומאס מאן (בחלקם בשם בדוי). היא תרגמה ספרות צרפתית (מרסל פרוסט, מישל בוטור, אלן-פורנייה, ז'ול ורן) וספרות בשפה האנגלית (תומאס מרטון ואלפרד נורת' וייטהד). בסוף חייה, היא פרסמה את הספר "Zwierzęta Nasze" ("בעלי החיים שלנו") (1978). עבודתה הבולטת ביותר היא "Dzienniki i wspomnienia" ("יומנים וזיכרונות").
קארי לאם
כראש הרשות המבצעת
ב-3 באפריל 2022, לאם הודיעה שהיא תפרוש ולא תנסה להיכנס לכהונה שנייה, בטענה שהיא רוצה לבלות יותר זמן עם משפחתה.
אביתר בנאי
תל אביב והאלבום הראשון
על הפסנתר בדירה זו כתב והלחין את שירי אלבומו הראשון. כמו כן כתב באותה תקופה מוזיקה להצגה "לוקח את הזמן", שהועלתה בתיאטרון הפרינג' בתל אביב. בנאי החל להופיע עם שירי האלבום הראשון במקומות קטנים ואינטימיים כתיאטרון בית ליסין וצוותא 2, ולאחר מכן קיבל הצעה מהמפיק חיים שמש להקליט אלבום בכורה שיהיה מבוסס על המופע. הוא החל להקליט את שיריו עם חבר ילדות שלו, צח דרורי, ולאחר מכן הצטרפו להפקה אסף אמדורסקי וקורין אלאל, שהפיקו כל אחד שלושה שירים. באלבום השתתפו גם הגיטריסט פיטר רוט, בת זוגו של בנאי באותה התקופה, השחקנית אפרת בן צור, ששרה עמו דואט בשיר "שמתי לי פודרה", ואמו של בנאי, שמחה, שהשתלבה בשיר "שן לידי" בשירת קטע מתוך השיר "שכב בני" של עמנואל הרוסי, בלחנו של שלום חריטונוב מחסידי חב"ד.
האלבום "אביתר בנאי" יצא בשנת 1997, והפתיע רבים כשהפך במהרה להצלחה מסחרית ומכר כ-50,000 עותקים וכך הפך לאלבום פלטינה. בין השירים הבולטים באלבום "מתי נתנשק", "כלום לא עצוב", "יש לי סיכוי" ו"תתחנני אלי". אחרי יציאת האלבום המשיך בנאי להופיע, ובחלק מהמופעים אף שילב נגנית צ'לו. כמו כן השתתף במופע ובאלבום "חברים שרים קורין", בהם ביצע משיריה של קורין אלאל, ובמופע מיוחד משירי יוני רכטר בפסטיבל ישראל. במקביל, הקליט בנאי גרסת כיסוי לשירו של אריאל זילבר "ברוש" עבור הפרויקט "עבודה עברית", והשתתף במופע משירי יונה וולך בשיר "גם הים נסוג" שהלחין למילותיה של וולך. את השיר הקליטה מאוחר יותר אפרת בן צור באלבום הבכורה שלה, "צוללת", בהפקתו של בנאי.
קארי לאם
ביקורת
שלטון לאם גרם לשערוריות בעקבות משפטם וכליאת של פעילים דמוקרטיים, הדחתם של מספר תומכי דמוקרטיה והפשיעה כנגד המפלגה הלאומית של הונג קונג, תומכת העצמאות. במהלך 2019, בעקבות תיקון שהציעה שלטונה, לחוק ההסגרה, שזכה להתנגדות וביקורת רחבת היקף ברחבי העולם, פרצו מהומות ענק בהונג קונג שדרשו את התפטרותה. בעקבות כך, דחתה בתחילה את התיקון לחוק, אך היא הדפה בתקיפות את בקשות המפגינים. בהפגנות נעצרו למעלה מ-6,000 מפגינים. ממשלת סין, הודיעה שתחליף אותה במהלך באוקטובר 2020, אך הדבר לא יצא עדיין לפועל.
אנה איבשקייביץ'
אישיותה
בעלה לא הסתיר ממנה את נטייתו המינית או את מאהביו הגברים, בעוד שאנה עצמה הייתה דו-מינית. עם זאת, בני הזוג ראו את נישואיהם כשמחים ומוצלחים.
אביתר בנאי
תל אביב והאלבום הראשון
בשנת 2012 יצא האלבום בהוצאה מחודשת בסדרת "סימני דרך", שכללה בנוסף לאלבום דיסק ובו גרסאות מוקדמות לשירים שהופיעו ובו ושני שירים שלא נכנסו לאלבום המקורי, וסרט תיעודי בעקבות האלבום ששודר באותה שנה בערוץ 8 כחלק מהסדרה "האלבומים".
קארי לאם
ביקורת
במאי 2020 שוב פרצו הפגנות נגד כוונת סין להטיל חוקים שעשויים לפגוע בעצמאות הונג קונג.
אנה איבשקייביץ'
אישיותה
לאנה היו בעיות נפשיות, כולל דיכאון. היא התמודדה עם זה בהיותה קתולית מסורה.
אביתר בנאי
תל אביב והאלבום הראשון
ב-2022 וב-2023, בנאי הופיע עם האלבום במשכן לאמנויות הבמה בתל אביב ובקיסריה לרגל 25 שנים לצאת האלבום. הופעתו בקיסריה יצאה כאלבום הופעה, "בחזרה לאלבום הראשון".
קארי לאם
ביקורת
בעקבות פעילותה היא נכללה ברשימת SDN של ארצות הברית.
אביתר בנאי
מצפה רמון ו"שיר טיול"
לאחר כשנתיים של הופעות, החליט בנאי לצאת לטיול ארוך בהודו ובהרי ההימלאיה, לצורך "הפסקה ומילוי מצברים". על טיול זה אמר בראיון: "(גיליתי) שהעולם גדול, שיש אופציות אחרות. שהאופציה שחייתי בה עד אז היא לא היחידה. שיש עוד עומקים אחרים, שיש נופים אחרים בבריאה. שאם עוצרים להתבונן – אז קורה משהו". בשובו לישראל עבר למצפה רמון, שם עבד עם צח דרורי על אלבומו השני. לצורך הקלטת האלבום בנו השניים אולפן ביתי בדירה ששכרו במצפה רמון. התוצאה הייתה האלבום "שיר טיול", שיצא בשנת 1999, גם הוא בהפקת חיים שמש. האלבום הוא אלבום קונספט מורכב, יצירה שלמה המושפעת ממוזיקה אלקטרונית, ג'אנגל, טראנס ומוזיקה הודית. על עטיפת האלבום מופיעות דמויותיהם המטושטשות של הרב קוק וא"ד גורדון, המייצגים על פי בנאי את שני קצוות הרוחניות הישראלית, הדתית והחילונית.
אנה איבשקייביץ'
פעולות הצלה
על פעילות זו, ב-21 בינואר 1988, הוכרו היא ובעלה כחסידי אומות העולם.
קארי לאם
חיים אישיים
לאם נשואה ואם לשניים.
אביתר בנאי
מצפה רמון ו"שיר טיול"
האלבום "שיר טיול" נכשל מסחרית, וגם סיבוב ההופעות שליווה אותו לא עלה יפה. בעקבות הכישלון, חזר בנאי למופעים קטנים ואינטימיים יותר. בשנת 2000 החל להשתתף כאורח בסיבוב הופעות של עמיר לב, ובעקבותיו יצא לסיבוב הופעות משותף עם לב וערן צור בארצות הברית. כבר במהלך סיבוב ההופעות החל בנאי לעבוד עם לב על מה שיהיה הסינגל הראשון מתוך "עומד על נייר", אלבומו השלישי.
בשנת 2001, יצר בנאי קשר עם המוזיקאי הבריטי רוברט ואייט ממייסדי להקת סופט מאשין, השמיע לו את אלבומו השני וזכה בתגובה נלהבת מאוד (במיוחד בגלל השיר "בראשית"). בנאי הוזמן על ידי ואייט להופיע בפסטיבל מלטדאון שהוא אצר בבריטניה באותה שנה.
ב-2002 כתב את המוזיקה המקורית לסרט חצוצרה בואדי לפי ספרו של סמי מיכאל.
עומד על נייר
בארבע השנים הבאות עבד בנאי על האלבום, אותו הפיק גיל סמטנה. במהלך התקופה הלך והתקרב אל המסורת, שינוי רוחני שהתבטא בתמונה על האלבום השלישי - בה הוא מצולם חבוש כיפה גדולה. בשנת 2004 נישא בנאי. באותה שנה נולד בנו הבכור, ומאוחר יותר נולדו לבני הזוג ארבעה ילדים נוספים. הוא עבר אל דירה חדשה בתל אביב, אשר הגדיר (בתוכניתו של יואב קוטנר) כחלק משינוי אשר מצריכים הנפש ותא המשפחה שהקים. בסוף אותה שנה הוציא את הסינגל "תחרות כלבים", הראשון לאחר שש שנים של שתיקה. בהמשך, בחג פורים 2005, יצא האלבום כולו, עליו כתב בנאי באתרו הרשמי:.
כימים ספורים לאחר הוצאת האלבום "עומד על הנייר" פורסם שבנאי בתהליכים של חזרה בתשובה.
האלבום זכה לביקורות נלהבות ונכנס למקום הראשון במצעדי המכירות מיד עם צאתו. מספר חודשים לאחר מכן, בנובמבר 2005, הגיע האלבום למעמד אלבום זהב. סינגלים נוספים מהאלבום היו "מתנות", "פקק תנועה" ו"שוב אני לבד". עם צאת האלבום חזר בנאי להופיע, הן במקומות אינטימיים והן במקומות גדולים, עם להקת הליווי שניגנה איתו באלבום. האלבום זיכה אותו בפרס אקו"ם להישג השנה למלחין.
בשנת 2006 היה בנאי אחראי על הפקת השירה באלבומה של סיון שביט "וניל", וכן השתתף באלבום בדואט "יפה יותר מיפה". בנובמבר של אותה שנה יצא בנאי לסיבוב הופעות בשם "תן לשינוי לצמוח", במשותף עם הגיטריסט והמפיק המוזיקלי אמיר צורף. ההופעה הראשונה התקיימה בפסטיבל הפסנתר במרכז סוזן דלל, ולאחריה המשיכו השניים להופיע במועדונים ובאולמות רבים ברחבי ישראל. סיבוב ההופעות הסתיים בחנוכה 2007.
לילה כיום יאיר
בינואר 2008 קיים בנאי שתי הופעות מיוחדות תחת הכותרת "ארבעתנו", בהן חשף את כל שירי אלבומו הבא. באפריל של אותה השנה יצא לסיבוב הופעות חדש בשם "לילה כיום יאיר", כשם האלבום. הסיבוב נגמר בספטמבר 2010. בהופעות האחרונות השתתף הגיטריסט והזמר ארז לב ארי.
ב-16 במרץ 2009 יצא לרדיו סינגל ראשון לקראת האלבום, "אותיות פורחות באוויר", אליו צירף בנאי מכתב ובו הוא מתאר את תהליך כתיבת השירים שירכיבו את האלבום. ב-24 במאי יצא הסינגל השני - "עד מחר". שני השירים זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו, והגיעו לראש מצעדי הפזמונים השונים. גם הסינגלים "אבא", "לילה כיום יאיר" ו"מחיאות כפיים" שיצאו לאחר צאת האלבום זכו להצלחה גדולה.
ב-22 ביוני 2009 יצא לחנויות האלבום המלא, "לילה כיום יאיר", בהפקתו של אמיר צורף. באלבום ניתן לראות את תהליך התקרבותו של בנאי לדת, בשירים כמו "אורייתא" שמספר על ההתחברות שלו עם התורה, בשיר "אבא", שמכוון אל הקב"ה, בשיר הנושא, "לילה כיום יאיר", שמדבר על התמודדות יומיומית והקושי בקיום מצוות, ובשאר שיריו שקטעים רבים מהם לקוחים מספר תהילים או ממגילת שיר השירים.
בעקבות האלבום נבחר בנאי כ"זמר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי הן של רשת ג' והן של גלגלצ. שלושת הסינגלים הראשונים שיצאו מהאלבום הגיעו לששת המקומות הראשונים במצעד של רשת ג', ובגלגלצ נבחר "עד מחר" כ"שיר השנה". בינואר 2010 הגיע האלבום למעמד אלבום פלטינה.
לודוויג אדינגר
לודוויג אדינגר (בגרמנית: Ludwig Edinger; 13 באפריל 1855 - 26 בינואר 1918) היה אנטומיסט ונוירולוג יהודי גרמני, ממייסדי אוניברסיטת גתה בפרנקפורט.
אביתר בנאי
לילה כיום יאיר
האלבום "לילה כיום יאיר" זיכה אותו בפרס אקו"ם להישג השנה למלחין.
לודוויג אדינגר
קורות חיים
נולד למשפחה יהודית מוורמס; אביו היה סוחר טקסטיל ופוליטיקאי, חבר הפרלמנט של הדוכסות הגדולה של הסן, ואמו הייתה ביתו של רופא מקרלסרוהה.
אדינגר התגאה במקורו ממשפחה מהמעמד הנמוך ובשל כך אף ניסה בשנת 1873 לקדם חוק חינוך חינם לכל ילד, אך ללא הצלחה.
אביתר בנאי
יפה כלבנה
בנובמבר 2010 יצא בנאי לסיבוב הופעות יחיד בשם "על חבל דק". בחלק מההופעות משתתף אמן כלי ההקשה זוהר פרסקו. בהופעות אלו הציג בנאי שלושה שירים חדשים.
לודוויג אדינגר
קורות חיים
אדינגר למד רפואה בין השנים 1872 ל-1877 בהיידלברג ובשטרסבורג. את מחקריו לנוירולוגיה החל לפרסם בתקופתו כעוזר לרופא בגיסן בין השנים 1877 - 1882. ולאחר התמחות נוספת בנוירולוגיה עבר לברלין, לייפציג ופריז ולבסוף פתח מכון לנוירולוגיה בפרנקפורט בשנת 1883.
אביתר בנאי
יפה כלבנה
ביוני 2013 יצא לרדיו הסינגל הראשון לקראת אלבומו הבא של בנאי, "תל אביב". בשיר שולבו מילים מתוך מגילת רות. באוגוסט 2013 יצא לרדיו סינגל שני, "יפה כלבנה". שיר זה זכה להצלחה, כאשר הושמע פעמים רבות בתחנות הרדיו והגיע לראש מצעדי הפזמונים.
לודוויג אדינגר
קורות חיים
בשנת 1909, לאחר מחלוקת בין אדינגר לבין קרן סנקנברג על כספו של המכון הנוירולוגי עבר אדינגר לאוניברסיטת פרנקפורט והפך למנהל המחלקה הנוירולוגית.
אדינגר מת בפתאומיות ב-26 בינואר 1918 מהתקף לב. בצוואתו ביקש שמוחו ייחקר במכון שלו. המחלקה הנוירולוגית של הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת גתה נקראת על שמו.
אביתר בנאי
לשונות של אש
ב־8 בפברואר 2016 פרסם בנאי שיר בשם "תמיד לפני הגשם", שכתב והלחין בעצמו ועיבד תמיר מוסקט. השיר יצא ביום ההולדת של בנאי, ולכבוד המאורע הוא ניתן להורדה במתנה באתרו הרשמי.
ב־22 באוגוסט 2016 יצא הסינגל "פרגולה", שלווה בקליפ בבימויו של דורון צברי ובעיבודו של מוסקט. השיר הגיע למקום ה-27 במצעד השנתי של רשת גימל לשנת תשע"ז. באתרו כתב בנאי על השיר:
ב־12 באוקטובר 2016 הועלה לYouTube סינגל נוסף בשם "הושענא", שהלחין בנאי על פי מילים מתוך מחזור התפילה של סוכות. את השיר הזה עיבד נאור כרמי. ב־2 בינואר 2017 פרסם בנאי את שם אלבומו המתקרב, "לשונות של אש". האלבום המלא יצא ב־22 בפברואר 2017, וכלל את השירים שפורסמו לפני יציאתו. מחצית משיריו עיבד תמיר מוסקט ומחצית נאור כרמי.
באפריל 2018 הוציא בנאי את השיר "עד האהבה" אותו הפיק אסף אמדורסקי שגם עיבד והשתתף בנגינה.
החיים מתחילים לנגן
ב-10 ביוני 2019 פרסם בנאי את השיר "רחמים". ב-9 בספטמבר 2019 את "מזמור לדוד". ב-19 בנובמבר 2019 את השיר "מכור". כולם בהפקתו של תמיר מוסקט.
ב-14 במרץ 2021 הוציא גרסת כיסוי לשירו של אסף אמדורסקי "כוכב".
האלבום המלא יצא ב־8 ביוני 2021 וכלל את השירים שפורסמו לפני יציאתו. באותו היום יצא גם הקליפ לסינגל "ילדה אישה", אשר כלול באלבום
ב-2022 וב-2023, בנאי הוציא שני אלבומי הופעה - "Live at TEDER", וב"בחזרה לאלבום הראשון" בו הוא ביצע מחדש את שירי האלבום הראשון שלו.
על יצירתו
בנאי הוא יוצר אינדיבידואלי, הכותב בדרך כלל את רוב מילות שיריו בעצמו. בכל אחד משני אלבומיו הראשונים יש רק שיר אחד שלא נכתב על ידי בנאי, ובאלבום השלישי - שלושה מתוך 13. בנאי מייחס חשיבות רבה למילות השירים. שיריו מאופיינים בסגנון כתיבה מיוחד שלא מקפיד על חריזה או על מבנה מובהק של בתים ופזמון חוזר. שיריו עוסקים פעמים רבות בנפש האדם וברעיונות מורכבים שבנאי מבקש להעביר דרך שיריו.
שיריו של בנאי מורכבים גם מבחינת המוזיקה ההרמונית המלווה אותם (בעיקר באלבום הראשון), ויש בהם השפעות של מוזיקה קלאסית. בנאי מושפע גם מהמוזיקאים הבריטים רוברט וויאט ורדיוהד, וכן משלמה גרוניך ומאחיו מאיר בנאי. באלבומו האחרון ניכרות גם השפעות של רוק גיטרות ושילובי בס-תופים הדוקים, שלא אפיינו את עבודתו של בנאי בעבר.
יש הרואים בהבדלים שבין אלבומיו כסימנים המעידים על השינויים הרבים אותם עבר בתקופות שבין יציאתם, והעבודה הרבה שהושקעה בהעברת שינויים אלו לחמישה אלבומים בעלי אופי שונה בתכלית. יואב קוטנר כתב עליו שהוא "אמן ומחפש אמיתי, שאינו מוכן לחזור על איזושהי מתכונת כדי להצליח".
באוקטובר 2018 הודיע שר החינוך נפתלי בנט כי בנאי יקבל פרס מפעל חיים לתרבות יהודית-ישראלית.
חיים אישיים
בנאי נשוי לרות, אב לארבעה בנים ובת, ומתגורר בשכונת רמות בירושלים. הוא העביר שיעור שבועי במסילת ישרים במסגרת ערב של ישיבת אש קודש (שלוחת ישיבת רמת גן).
Dani California
Dani California הוא הסינגל הראשון שיצא מהאלבום "Stadium Arcadium" של להקת Red Hot Chili Peppers. השיר יצא לאור ב-3 באפריל 2006, וחודש לאחר מכן, במאי 2006, יצא לחנות ה-iTunes של אפל.