cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
I Bet You Look Good on the Dancefloor
I Bet You Look Good on the Dancefloor (בעברית: אני בטוח שאת נראית טוב על רחבת הריקודים) הוא שיר של להקת הרוק האנגלית ארקטיק מאנקיז. השיר הוא הסינגל הראשון של הארקטיק מאנקיז מאלבום הבכורה שלהם, "Whatever People Say I Am, That's What I'm Not" (2006). הוא הגיע לאחר יציאתו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ב-23 באוקטובר 2005, ונשאר אחד השירים הידועים ביותר של הלהקה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הוא הקלטה חיה של הלהקה מנגנת את השיר באולפן, כשכמות קטנה של אנשים צופה בביצוע. אלכס טרנר, סולן הלהקה, מציג את הלהקה ואת השיר ומבקש מהצופים לא "להאמין להתלהבות" (believe the hype) מהשיר. הסרטון צולם באמצעות שלוש מצלמות טלוויזיה בעלות שלוש שפופרות צבע מסוג איקגאמי (Ikegami) משנות השמונים כדי להעניק לצילום גוון מיושן. הלהקה האמריקאית הסטרוקס עשתה בעבר שימוש בטכניקה דומה בקליפ לשיר "Last Nite"; ארקטיק מאנקיז ידועים כאוהדים של הסטרוקס.
פרסים והוקרה
ב-23 בפברואר 2006 זכתה הרצועה בפרס "הרצועה הטובה ביותר" בטקס פרסי ה-NME לשנת 2006 - אחד משלושה פרסים שבהם זכתה ארקטיק מאנקיז.
אחד מהבי-סיידז של השיר, "Chun-Li's Spinning Bird Kick", היה מועמד לפרס "הופעת הרוק האינסטרומנטלית הטובה ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-49 בשנת 2007.
במאי 2007 דירג מגזין המוזיקה NME את השיר במקום העשירי ברשימת "50 המנוני האינדי הגדולים ביותר". באוקטובר 2011 הציג את השיר במקום ה-11 ברשימת "150 השירים הטובים ביותר של 15 השנים האחרונות". לאחר מכן בחר העיתון בסינגל לשיר השביעי ברשימת "500 השירים הגדולים של כל הזמנים".
גרסאות כיסוי והתייחסויות אחרות
טום ג'ונס וג'ו פרי מאירוסמית' ביצעו גרסה משלהם לשיר בהופעה "Concert for Diana" לזכרה של הנסיכה דיאנה באצטדיון ומבלי ב-1 ביולי 2007.
בפברואר 2008 התייחס אלן ויילדר, חבר לשעבר בלהקת דפש מוד, לשיר במכתב לאתר "Side-Line". בדבריו כתב ויילדר כי השיר מציג "הפגזה של הרעש הכי לא-עדין וחד-ממדי".
מרלון ג'קסון
מרלון דייוויד ג'קסון (באנגלית: Marlon David Jackson; נולד ב-12 במרץ 1957) הוא זמר, כותב שירים, רקדן אמריקאי, לשעבר חבר ב"חמישיית הג'קסונים", ואחיהם הגדול של כוכבי הפופ מייקל ג'קסון וג'נט ג'קסון.
ילדותו ו"חמישיית הג'קסונים"
נולד בגארי שבאינדיאנה, השביעי מעשרת ילדיהם של ג'וזף וקתרין ג'קסון. אחיו התאום, ברנדון, נפטר 24 שעות לאחר לידתו. משפחת ג'קסון השתייכה באותה העת למעמד הבינוני-נמוך כאשר האם, קתרין, השתייכה לזרם עדי יהוה וגידלה את ילדיה על פיה. האב, ג'וזף, היה פועל בבית חרושת לפלדה, שהופיע לעיתים עם להקת הרית'ם אנד בלוז "The Falcons". ג'ו גידל את ילדיו באופן קשוח ושתלטני ונהג להתעלל בהם פיזית ונפשית באמצעות מכות וכינויי גנאי.
בשנת 1962, כשמרלון היה עוד ילד קטן, אחיו הגדולים ג'קי, טיטו וג'רמיין הקימו להקה עם שניים משכניהם מילפורד הייט וריינוד ג'ונס, "The Jackson Brothers". בשנת 1963 הצטרפו מרלון ואחיו הקטן מייקל ללהקה, לאחר שכבר אז הפגינו יכולות שירה וריקוד. בתחילה הופיעו כמנגנים בכלי הקשה. בשנים הראשונות של הלהקה נאמר כי מרלון מתקשה לשיר ולרקוד בו-זמנית. למרות זאת הוא התאמן בהתמדה והיה לזמר, כותב שירים, מפיק ורקדן. מייקל ג'קסון כתב בספרו "הליכת ירח" על מרלון: "מרלון הוא ועדיין אחד האנשים הכי נחושים שאי-פעם הכרתי. הוא גם בדחן אמיתי וקונדס. הוא רגיל להיות זה שתמיד מסתבך בימים ההם כי היה שוכח צעד בריקוד או שורה בשיר, אבל זה כבר שייך לעבר הרחוק".
בזמן שאחיו מייקל וג'רמיין היו האטרקציה המרכזית בלהקה, כל חמשת האחים שרו כקולות ראשיים בשירים שונים. שירתו של מרלון מוזכרת בשירים שונים כגון: "Feelin' Alright" ,"Little Bitty Pretty One" ,"Corner of The Sky". הוא שר יותר קטעי שירה באלבום G.I.T.:Get It Together שיצא ב-1973, במיוחד בדקות האחרונות של השיר "Mama I Gotta Brand New Thing-Don't Say No". לאחר מחלוקת של הלהקה עם מוטאון מכיוון שרצתה חופש יצירתיות לשירת שירים משלה, נפרדה הלהקה ממוטאון ועברה לחברת התקליטים קולומביה רקורדס שאפשרה ללהקה לשיר את השירים שהאחים כתבו. בעקבות המעבר החליט ג'רמיין להישאר במוטאון ולטפח את קריירת הסולו שלו, בגלל עזיבתו קרו שלושה דברים, האחד הצטרף ללהקה חבר חדש רנדי ג'קסון בן הזקונים של משפחת ג'קסון, השני השם של הלהקה שונה מ"חמישיית הג'קסונים" (שהיה מוכר עם חברת התקליטים מוטאון) ל"ג'קסונים", הדבר השלישי שקרה הוא כי את מקומות השירה של ג'רמיין בשירים הישנים תפס מרלון.
בבכורה של הלהקה בחברת התקליטים החדשה מרלון שר קטעים מרכזיים בשירים "Strength of a Man" ו"Man of War". למרות זאת האלבומים שהחזירו את הלהקה לפסגת הפופ היו "Destiny" ו"Triumph". בסוף האלבום "Triumph" שר מרלון ביחד עם אחיו בשיר "Give it up". חזרתו של ג'רמיין ללהקה ב-1983 לאחר מופע משותף של כל האחים לכבוד יום השנה ה-25 להקמת מוטאון הודיע ג'רמיין בהפתעה כי הוא חוזר ללהקה, מה שהוביל לסיבוב הופעות ולאלבום חדש שהוציאה הלהקה בשם "Victory", לאלבום זה מרלון כתב, הפיק, ושר את השיר הסולו הראשון שלו "Body". בקליפ של השיר רואים את מרלון רוכב על אופנוע ומוביל חבורת רקדנים. למרות ההצלחה של סיבוב ההופעות והאלבום, בעיות מוניטריות ושמועות בקשר לאגו של האחים הובילו לקריסה של הג'קסונים כקבוצה. מייקל הודיע כי לאחר סיבוב ההופעות הוא פורש מהלהקה בזמן שמרלון הודיע בתדהמה למשפחתו שנה אחרי פרישתו של מייקל כי הוא עוזב גם כן את הלהקה. זה השאיר את הג'קסונים בהרכב חסר אם ג'קי, טיטו, ג'רמיין ורנדי שהוציאו אלבום בשם "2300 Jackson Street", למרות זאת מייקל ומרלון משתתפים בכמה שירים מתוך האלבום, האלבום לא זכה להצלחה גדולה.
קריירת סולו
ב-1987, מרלון הוציא אלבום סולו ראשון בשם "Baby Tonight", אלבום שהוא כתב, והפיק בעצמו. השיר מהאלבום "Don't Go" זכה במקום השני במצעד הרית'ם אנד בלוז, בנוסף מרלון ביצע את השיר בתוכנית האירוח "The Late Show" באירוחו של ארסניו הול. במהלך התוכנית אמר מרלון: "תמיד רציתי להוציא אלבום סולו ותמיד רציתי קריירת סולו. אני מרגיש שלאלוהים יש זמן לכולם ואני חושב שעכשיו זה הזמן שלי"
חייו האישיים
מרלון נולד בגארי, אינדיאנה לג'וזף וקתרינה ג'קסון כילד השישי למשפחת ג'קסון. אחיו התאום של מרלון נפטר 24 שעות לאחר שנולד. מרלון ואחיו התאום נולדו מספר שבועות לפני מועד הלידה הצפוי.
מרלון נשוי לקרול אן פארקר ולהם שלושה ילדים: ולנסיה (נולדה ב-19 בנובמבר 1976), בריטני (נולדה ב-1978) ומרלון דייוויד ג'וניור (נולד ב-23 בספטמבר 1981). למרלון שלושה נכדים נח (נולד ב-19 באוגוסט 2006) לוולנסיה ג'קסון, סופיה (נולדה ב-13 בנובמבר 2007) לוולנסיה ג'קסון, ופניקס (נולד ב-27 ביולי 2010) לבריטני ג'קסון.
מרלון ורבי אחותו הם הג'קסונים היחידים שלא התגרשו.
זכרונות ממייקל
ב-7 ביולי 2009, מרלון ומשפחתו נאמו את ההספד האחרון בטקס הלוויה שנועד למייקל, בהספד הם טענו כי מייקל היה "הנשמה" של המשפחה.
בבכי רב אמר מרלון: "אולי עכשיו מייקל, הם יעזבו אותך בשקט" הוא הוסיף ואמר: "אשמח שתביא לאח שלנו, אח תאום שלי, ברנדון, חיבוק ממני" מרלון נלחם בדמעות ואמר: "אני אוהב אותך מייקל ואני מתגעגע אליך".
סולו
Baby Tonight
Track Listing:
נבחרת מיקרונזיה בכדורגל
נבחרת מיקרונזיה בכדורגל לגברים היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מדינת מיקרונזיה. הנבחרת אינה חברה ב-OFC או בפיפ"א, ולכן איננה מורשית להשתתף גביע העולם בכדורגל או בגביע אוקיאניה לאומות. כיום הנבחרת היא חברה נלווית ב-OFC וב-FIFA. התחרות העיקרית שבה היא משתתפת היא משחקי דרום האוקיינוס השקט.
המאמן הישראלי שמעון שנהר אימן את נבחרת מיקרונזיה בסוף שנות התשעים, ובמקביל פעל לחיזוק תשתית הכדורגל במדינה. לאחר שובו לישראל מונה לקונסול כבוד של מיקרונזיה בישראל, וחזר כדי להדריך את הנבחרת המיקרונזית בטורנירים שונים.
זוג או פרט
בדומה לאבן נייר ומספריים, "כלי המשחק" הוא כף היד. בתחילה בוחר אחד השחקנים בין זוג לפרט (והשחקן השני מקבל את מה שנותר). אחר כך מראים שני השחקנים, בבת אחת, מספר מסוים בעזרת אצבעותיהם. תוצאות המשחק מחושבות באמצעות חיבור שני המספרים. אם סכום המספרים הוא אי-זוגי השחקן שהימר "פרט" ניצח, אך אם סכום המספרים זוגי ניצח השחקן שהימר "זוג".
רחיפה
רחיפה (אנגלית: Paragliding, צרפתית: Parapente) הוא ספורט אתגרי שבו הספורטאי ממריא מגבעה או צוק כשהוא רתום למצנח רחיפה ודואה, בדרך כלל תוך הסתייעות בזרמי אוויר עולים.
מבנה המצנח
רחיפה היא סוג של דאייה, והמייחד אותה הוא סוג כלי הטיס בו משתמשים. מצנח הרחיפה דומה למצנח בצורתו אך הוא למעשה כנף רכה המייצרת עילוי תוך תנועתה באוויר בצורה זהה לכנף מטוס. הכנף במצנח רחיפה עשויה מבד סינתטי שחדירותו לאוויר נמוכה. הכנף שומרת על צורתה מכוח לחץ האוויר המתפתח בתאי החופה כאשר אוויר זורם על פני שפת ההתקפה שלה. הטייס יושב ברתמה מיוחדת המחוברת באמצעות טבעות D, רצועות אריג ומיתרים לנקודות רבות בחופה. סידור המיתרים הוא מהגורמים המשפיעים על אופי החופה.
מקורות עילוי
כאשר יש רוח יציבה הפוגעת במכשול טופוגרפי, למשל צוק או גבעה תלולה, זרימת האוויר מכוונת כלפי מעלה. באזורים אלה ניתן לבצע דאיית רכס. דאיית רכס מתאפיינת ביכולת לשהות זמן ארוך (ככל שהרוח מתמידה בעוצמתה וכיוונה) באזור תחום ומצומצם יחסית (לאורך רצועת העילוי הצמודה לרכס). בישראל מתבצע סוג זה של דאיה בעיקר בנתניה, געש ובמקומות נוספים לאורך רכס הכורכר לחוף הים התיכון. במקומות בהם אין עילוי רכס ניתן בתנאי מזג אוויר מסוימים לנצל זרמי אוויר עולים הנוצרים עקב הפרשי טמפרטורות בין אזורים שונים באטמוספירה ("גושי אוויר"). שתי תכונות של האוויר יוצרות תופעה זו - הולכת החום הגרועה של האוויר, והעובדה שאוויר חם קל מאוויר קר. תוך ניצול התרמיקות (זרמי אוויר חם עולים) ניתן לצבור גובה, בניגוד לצניחה שבה רק מאטים את התנועה מטה. כמו בסוגים אחרים של דאיה ניתן לנצל מקורות עילוי כדי לשהות באוויר זמן ממושך.
סגנונות טיסה
לאחר שהמרחף צובר מיומנות בשימוש בתרמיקות, ניתן לטוס מתרמיקה לתרמיקה, וכך לעבור מרחקים גדולים יחסית. צורת טיסה זו נקראת "טיסת מרחק" (אנגלית: Cross Country). שיא המרחק העולמי לטיסה לא ממונעת במצנח רחיפה עומד כיום על 513 קילומטרים, והוא נקבע על ידי קבוצת טייסים מברזיל בטיסה שארכה 11 שעות. השיא הישראלי למרחק בהמראה רגלית עומד על 131.9 ק"מ, מהר התבור לים המלח, בטיסה אשר בוצעה על ידי נועם פרידמן ב-4.5.13.
יש מרחפים המתעניינים יותר בביצוע תרגילי שליטה במצנח, למרות שאלו כרוכים באיבוד גובה מהיר שבטיסה רגילה משתדלים להימנע ממנו. צורת טיסה זו נקראת טיסה אווירובאטית (אנגלית: Acro). תחום זה נחשב למסוכן יותר והעוסקים בו מעטים יחסית.
מסעות רחיפה (צרפתית: Vol Bivuoac) הם ענף נוסף, הנחשב לקשה ומסוכן ביותר. עוסקים בו רק מיעוט מצומצם של המרחפים. מסע רחיפה דומה לטיסת מרחק רגילה, אולם נמשך זמן רב יותר, לאורך מרחק גדול יותר ומספר רב של ימים. הטייסים לנים בשטח בעזרת הציוד שהם נושאים עמם ומטפסים ברגל כשהמצנח על גבם ממקום הנחיתה לאתר ההמראה הבא. טיסה מסוג זה אפשרית בעיקר באזורים הרריים כמו הרי האלפים והרי ההימלאיה. התחרות הבינלאומית ב-Vol Bivouac - "Red Bull X-ALPS" נערכת אחת לשנתיים וכוללת טיסה והליכה לאורך מסלול של כאלף קילומטרים, מאוסטריה למונקו, במשך כשבועיים.
טיסה תחרותית
גם בתחום טיסות המרחק וגם בתחום הטיסה האווירובאטית מתקיימות תחרויות. בתחרות בטיסת מרחק מנסים המתחרים להגיע ליעד שנקבע מראש תוך הזמן הקצר ביותר, בדרך כלל בנתיב של 20–150 קילומטרים. בתחום האווירובטי מקבלים המתחרים ניקוד הנקבע על ידי שופטים, כמו למשל בהתעמלות קרקע. מאז שנת 1989 מתקיימות אליפויות עולם ברחיפת Cross Country.
רחיפה ממונעת
קיימות גם גרסאות ממונעות של הספורט העושות שימוש במנוע בנזין קטן הנישא על גב הטייס או במצנח ממונע גלגלי (ממ"ג) בו הטייס יושב בתוך מסגרת מתכת בעלת גלגלים. הממ"ג נקרא בישראל גם "טרקטורון מעופף" או "באקאיי" (מאנגלית: Buckeye) על שם אחת החברות הראשונות שייצרו אותו.
בטיחות
במהלך שנות קיומו של הספורט התפתחו אמצעי הבטיחות במידה רבה, וכיום מקובל לטוס עם קסדת מגן ורתמה עם הגנות גב מסוגים שונים, המצמצמות נזק לעמוד השידרה במקרה של נחיתה קשה. כמו כן מקובל לטוס עם מצנח רזרבי למקרה של כשל בחופה הראשית.
ספורט הרחיפה בישראל
ישנם מספרי אתרי רחיפה בארץ. האתרים הפופולריים בחודשי הקיץ: הר תבור, מבוא חמה וזכרון יעקב ומספר אתרים לרכס הים התיכון. בחודשי החורף: הר הגלבוע, פסגת האר"י ברכס הרי מירון ומצוקי דרגות ים המלח.
רחיפת הגובה הראשונה בישראל בוצעה בתאריך 2 במאי 1987 על ידי זאב אינגבר, באתר מבוא חמה.
חברת עפקו הישראלית, הממוקמת בקיסריה, היא מהגדולות בעולם לייצור ציוד רחיפה.
אליס פניבש-רוזנברג
אליס (עליזה) פֶניבֶש-רוזנברג (19 במרץ 1912 או 1914 – 19 במרץ 1973) הייתה כנרת, וויולנית ומורה ישראלית.
ביוגרפיה
אליס פניבש (Fenyves) נולדה בבודפשט, שם סיימה את לימודיה בבית הספר הגבוה המלכותי למוזיקה של הונגריה היום שמה האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט). תקופה קצרה ניגנה בתזמורת העירונית של בודפשט, ובשנת 1936 עלתה לארץ ישראל במסגרת מיזם הגיוס של ברוניסלב הוברמן לקראת הקמתה של התזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית וניגנה בסקציית הוויולה של הפילהרמונית משנתה הראשונה עד 1951. אליס פניבש הייתה כנרת ראשונה של התזמורת והופיעה עמה ועם תזמורות מובילות באירופה
בשנת 1938 הצטרפה ככינור שני לרביעיית מיתרים, הרביעייה הישראלית, שהקים אחיה, הכנר לורנד פניבש, יחד עם עדן פרטוש (ויולה) ולסלו וינצה (צ'לו) (את מקומו של וינצה תפסה בהמשך הצ'לנית תלמה ילין, ובשנת 1957 החליף אלכסנדר טל את לורנד פניבש ככנר הראשון, כשפניבש היגר לשווייץ). בשנת 1946 חברה קבוצה זו אל המלחין אלכסנדר בוסקוביץ' והפסנתרנית אילונה וינצה-קראוס להקמת הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב.
פניבש נישאה לרודולף רוזנברג לפני עלייתם ארצה. הם גרו תחילה בתל אביב ואחר ברמת גן.
דותן מישר
דותן מישר (נולד ב-5 באפריל 1969), בן קיבוץ דגניה ב' ספורטאי ספורט נכים ישראלי.
חייו
מישר נפצע במהלך שירותו בצה"ל כלוחם בשייטת 13 ורגלו הימנית נקטעה, במשך 10 שנים התעקש ללכת עם רגל תותבת ועל כיסא גלגלים לא הסכים לשמוע אך לשווא. במהלך תקופת השיקום הוא הצטרף לחוג ספורטאי נכי צה"ל והחל להתאמן בהרמת משקולות. בתחום זה הוא ייצג את ישראל באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992) ובאולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996) והגיע למקום השביעי והתשיעי בתחרויות בהן התחרה. לאחר מכן הוא החל להתאמן בכדורסל במסגרת בית הלוחם ובשנת 2001 הצטרף לנבחרת עמותת קסם. בשנת (2008) שחק בנבחרת ישראל בכדורסל נכים ובשנים האחרונות גם הוכשר כמאמן כדורסל במכון וינגייט. בשנת 2009 נאלץ דותן לעזוב לטורקיה לקבוצת גלאטסראיי הטורקית בשל היעדר תקציבים, דותן הרגיש פגוע מיחס מדינת ישראל כלפיו כלשונו מכיוון שחלם לקבל תנאים זהים לאלו של ליאור אליהו. מלבד היותו שחקן כדורסל מצליח מקדיש דותן את חייו למלחמה על זכות הנכים בישראל לקבל תקציבים.
אחותו של מישר היא שחיינית העבר נעמה מישר, אלופת ישראל בשחייה.
1952 בספורט
ברזיל
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
ישראל
מכבי תל אביב זוכה בליגת העל בכדורגל
מכבי פתח תקווה זוכה בגביע המדינה
NFL
דטרויט ליונס מנצחת את קליבלנד בראונס 7-17 באליפות ה-NFL במשחק שנערך בדטרויט.
ביטחון סמנטי
בקריפטוגרפיה, ביטחון סֵמַנְטִי (Semantic security) היא הגדרה של ביטחון אלגוריתם הצפנה דטרמיניסטי או הסתברותי, סימטרי ואסימטרי כאחד. נניח שליריב או התוקף גישה לזוג טקסטים קריאים כלשהם m_0,m_1 ובאפשרותו לראות את תוצאת ההצפנה שלהם עם האלגוריתם אותו הוא מעוניין לפצח. האלגוריתם ייקרא בטוח סמנטית אם היריב לא יוכל ללמוד בזמן ריצה פולינומי בהסתברות גבוהה מחצי בשיעור שאינו זניח האם תוצאת האלגוריתם היא הצפנה של m_0 או m_1 מבלי לראות את המפתח. המילה סמנטי מקורה מהגדרה היסטורית של ההצפנה בה הוצפנו מילים ואותיות.
אי-יכולת הבחנה
כל פרימיטיב קריפטוגרפי דטרמיניסטי כמו RSA אם משתמשים בו ישירות, לא יעמוד במבחן הגדרה זו כיוון שבהינתן שני מסרים שהוצפנו עם מפתח זהה הטקסט המוצפן ייראה תמיד זהה. עובדה זו 'מדליפה' מידע כלשהו אפילו אם מועט ליריב פוטנציאלי ועל כן אינו בטוח סמנטית.
במודלים המתוארים מוקנת ליריב עוצמה רבה, במיוחד במודל CCA2. הגישה לאורקל משמעה במציאות גישה מלאה למערכת ההצפנה באופן שניתן להצפין או לפענח מבלי לראות את מפתח ההצפנה. לא תמיד המודלים הללו קיימים במציאות, אך יש סיטואציות שבהן זה אפשרי במידה חלקית. למשל אם המערכת מפיקה הודעות שגיאה שונות בהתאם לסיטואציות שונות או שזמן התגובה של המערכת משתנה באופן ניכר בהתאם למצבים שונים כגון שגיאה באחד הפרמטרים, הרי שהמערכת מדליפה באופן עקיף מידע מסוים למתקיף שיכול לעזור לו לפרוץ אותה. קיימות דוגמאות מעשיות של התקפות מוצלחות נגד מערכות אבטחה על בסיס מידע כזה. בהקשר הזה, הודעת השגיאה עצמה נחשבת ל'אורקל'.
הקשר לסודיות מושלמת
ההגדרה הפורמלית של סודיות מושלמת היא; עבור כל שני מסרים אקראיים כלשהם המסומנים בקיצור (m_0,m_1) אם ההתפלגות של ההצפנה וההצפנה  זהה לחלוטין ולא ניתן להבחין ביניהם בשום אופן, אזי ההצפנה מספקת סודיות מושלמת. למשל הוכח שאם K הוא מחרוזת אקראית כלשהי (לפחות כמו המסר עצמו) הרי ש-XOR של המסר עם K מספק ביטחון מושלם, כלומר הצופן אינו טומן בחובו שום מידע לגבי המקור. ההוכחה נכונה רק אם K נבחר באקראי בהסתברות שווה, מתוך מרחב המפתחות שגודלו לפחות כמרחב המסר, כלומר |K|\ge|M|.
למעשה, כעת בידי היריב שתי אופציות, שאותן תמיד יוכל לנצל כדי לתקוף את הצופן, ללא תלות בביטחונו. הראשונה: ניחוש אקראי. אם מפתח ההצפנה שאיתו נעשה שימוש בגודל k סיביות והוא נבחר באקראי מתוך הטווח המקסימלי של המפתחות האפשריים, ההסתברות שהניחוש יצליח היא 2^{-k}. אך אם המפתח קל לניחוש, כגון: אם נבחר מתוך רשימה קצרה של מפתחות, או שמכיל יתירות מסוימת - דהיינו שאינו אקראי לחלוטין, הניחוש הרבה יותר קל. האופציה השנייה היא כוח גס, דהיינו הניסיון לנחש מהו המפתח על ידי 2^{k-1} ניסיונות הצפנה במקרה הממוצע, עם כל המפתחות האפשריים. אם התקפת איזון זמן/זיכרון אפשרית או תקיפת היפגשות באמצע (MITM), התוקף יכול להשתמש בטבלאות חיפוש. למשל אפשר לאחסן טבלה של כל אפשרויות ההצפנה (עם כל המפתחות האפשריים) ולחפש התאמה. חיפוש בטבלה אמנם מתבצע בזמן של אך דרישות הזיכרון מאידך אינן מעשיות. אף על פי שקיימות טכניקות לאיזון בין צריכת זיכרון לזמן חישוב, אם המפתח גדול התקפה כזו לא תהיה מעשית.
פונקציית זניחות
בניסוח פורמלי, indistinguishability (אי-יכולת הבחנה) פירושה שאם נתונה סכמת הצפנה ופענוח (בקיצור: Enc/Dec), הפרמטר \epsilon ומפתח אקראי K, אז לכל שני מסרים M_0,M_1 כלשהם ופונקציה בוליאנית T בסיבוכיות לפי פרמטר t (הפרמטרים יובהרו בהמשך), מתקיים:
כלומר: בהינתן תוצאות ההצפנה של שני המסרים, היריב לא יכול לזהות בהבדל משמעותי (שאינו זניח) ביניהם, ולומר מי מהן היא תוצאה של המסר הראשון ומי מהן של השני. רצוי שהפרמטר t יהיה גדול, מסדר גודל של 2^{90}. הפרמטר \epsilon הוא טווח השגיאה, כלומר המידה שבה הפונקציה היא זניחה (להלן).
כלי שימושי להגדרת בטיחות ההצפנה היא המושג פונקציה זניחה (Negligible function). הפונקציה נקראת זניחה, אם לכל פולינום p ו-k גדול מתקיים: כלומר: תכונת אי-ההבחנה מתקיימת, אם ההסתברות שהיריב יצליח לזהות הבדל בין שני המסרים המוצפנים גדול מחצי בשיעור כה קטן, עד שהוא זניח (לא מורגש). לדוגמה: היא פונקציה זניחה, היות שהיא מתכנסת ל-0 בקצב "מהיר"; לעומת זאת, 1/k^{1000} אינה פונקציה זניחה. שני פרמטרים שימושיים נוספים להגדרה קונקרטית של ביטחון סמנטי, הם הפונקציה I(m) שהיא כמות המידע שיש בידי התוקף לגבי ההתפלגות X של טווח המסר M לפני ההצפנה והפונקציה f(m) מייצגת את המידע שהתוקף מעוניין להשיג לגבי m על ידי ציתות. ייתכן שהתוקף מעוניין בחשיפת המסר כולו או מסתפק בסיבית אחת בלבד.
ההגדרה הקונקרטית של ביטחון סמנטי, בהינתן סכמת הצפנה (Enc,Dec), הפרמטרים, אם עבור כל התפלגות X וכל פונקציה ופונקציה. עבור כל אלגוריתם A בסיבוכיות t_A+t קיים אלגוריתם A' בסיבוכיות t_A+o, כך שמתקיים:
במילים, ההסתברות שאלגוריתם A עם פונקציית ההצפנה Enc יפיק פלט f(m) כלומר ישיג את היעד שנקבע, לא גדולה בשיעור שעולה על \epsilon, מההסתברות ש-A' יצליח לעשות זאת (ללא ההצפנה). כלומר המידע הנוסף לתוקף על ידי ההצפנה זניח. פרמטרים מעניינים מבחינה מעשית יכולים להיות למשל: t=2^{90} ו- וסיבוכיות o צריכה להיות קטנה מאוד. אפשר לראות שאם \epsilon=0 ו-t לא מוגבל, ההגדרה המתוארת תהיה מקבילה לסודיות מושלמת.
התקפת גלוי-נבחר
כאשר בידי התוקף ידע מוקדם לגבי זוגות טקסט-מוצפן/טקסט-מקור מתאימים, שהוצפנו במפתח שאינו ידוע לו. למשל אם ביכולתו לבקש הצפנה של טקסט גלוי כלשהו לפי בחירתו, או כאשר מסר שהיה בתחילה סודי הפך לאחר הזמן להיות לא סודי (כך שעלה בידו להשיג את המקור ואת ההצפנה שלו אך לא את המפתח). לסוג כזה של התקפה קוראים התקפת גלוי-נבחר או בקיצור CPA. אי יכולת הבחנה תחת התקפת גלוי נבחר המסומנת בקיצור IND-CPA, פירושה שמניחים שהתוקף יכול לבחור זוגות טקסטים גלויים כלשהם, להציגם בפני אורקל הצפנה, שמחזיר לו הצפנה של אחד מהם באופן אקראי (לפי הטלת מטבע) ותפקידו לנסות להבחין איזה מהטקסטים ששלח הוצפן. ההצפנה תהיה בטוחה תחת הנחה זו, רק אם אין בידי התוקף יתרון כלשהו שעוזר לו לגלות איזה מהטקסטים הוצפן בהסתברות גבוהה מחצי בשיעור כלשהו שאינו זניח (non-negligible).
בניסוח פורמלי עבור סכמת הצפנה (Enc,Dec), פונקציה בוליאנית T בסיבוכיות \le t, פרמטר \epsilon המייצג פונקציית זניחות כלשהי ושני מסרים אקראיים כלשהם m_0,m_1, מתקיים:
צריך לשים לב שבהצפנה א-סימטרית מעצם הגדרתה ליריב תמיד תהיה היכולת לבחור זוגות טקסט-גלוי/טקסט-מוצפן. כמו כן קיימות הגדרות מחמירות של ביטחון סימנטי מסוג זה תחת התקפת מוצפן-נבחר שהיא יותר חזקה, המסומנת בקיצור IND-CCA.
בעיקרון כל פונקציה פסאודו-אקראית מוכחת יכולה לשמש לבניית סכמת הצפנה שתהיה בטוחה לפי הגדרת IND-CPA וכן IND-CCA.
היסטוריה
המושג ביטחון סמנטי הועלה לראשונה על ידי גולדווסר ומיקלי במאמרים מ-1982 הדנים בחסרונות של הצפנה א-סימטרית דטרמיניסטית דוגמת RSA והציעו רעיון שנקרא הצפנה הסתברותית שאמורה להתמודד עם חסרונות אילו. צופן אל-גמאל הוא הדוגמה הטובה ביותר לכך. הם הציעו דרך משלהם ליישום הצפנה הסתברותית הנקראת הצפנת בלום-גולדווסר.
דוגמאות
שיטת הצפנה דטרמיניסטית כמו RSA מכילה מטבעה מספר חולשות מהותיות:
איתן ברק
איתן ברק (1937 – 31 במאי 2020) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. כיהן כעוזר ראש אג"ם וכנספח צה"ל בבריטניה ובסקנדינביה. לאחר שחרורו מצה"ל כיהן כמנכ"ל עיריית הרצליה.
ביוגרפיה
ברק (במקור צווטיצקי) נולד בפתח תקווה. התגייס לצה"ל ב-1954 ושירת כלוחם בחטיבת גולני. עבר קורס קצינים וחזר לשרת כקצין בחטיבת גולני. עברת את שם משפחתו לברק על שם גדוד 12 בו שירת, הקרוי "ברק". במלחמת ששת הימים שירת כקצין המבצעים של פיקוד הצפון, שימש מדריך ראשי בבית הספר לקצינים ומפקד גדוד 17. לאחר מכן שירת כקצין אג"ם של פיקוד הצפון ופיקד על עוצבת חירם בגזרת גבול הצפון. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שהה בהשתלמות בבית הספר לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית, הוא חזר לישראל במהלך המלחמה ושירת במחלקת מבצעים במטכ"ל. לאחר המלחמה שב לארצות הברית. ב-1974 מונה לסגן קצין חי"ר וצנחנים ראשי, בהמשך שירת כראש מחלקת תכנון וארגון באג"ם ובדצמבר 1978 מונה לעוזר ראש אג"ם תפקיד אותו מילא עד 1980. כיהן כנספח צבאי בבריטניה וסקנדינביה. במלחמת לבנון הראשונה מונה למפקד מפקדה מיוחדת בפיקוד הצפון שנערכה לתיאום הנסיגה ולקראת כניסת הכוח הרב-לאומי (MNF) לביירות.
קיבל כתב מינוי לדרגת אלוף לתפקיד ראש אגף כוח אדם, אך עם חילוף הרמטכ"לים נסוגו מההחלטה לקדמו בדרגה. כתוצאה מכך החליט לפרוש מצה"ל לאחר כשלושים שנות שירות.
לאחר שחרורו מצה"ל מונה ב-1983 לראש אגף תכנון, משק ותחזוקה בקו אופ וב-1985 מונה למנכ"ל עיריית הרצליה תפקיד אותו מילא עד שנת 1999, בעיקר בתקופת כהונתו של ראש העירייה אלי לנדאו.
כיהן במגוון תפקידים ציבוריים נוספים, בהם מנכ"ל ארגון נכי צה"ל ומנכ"ל בית הלוחם.
ברק נפטר ב-31 במאי 2020. הותיר אחריו שלושה ילדים.
קבר רבי יהודה הנשיא
קבר רבי יהודה הנשיא לפי ספרות חז"ל מצוי בבית שערים, כך גם דעת המחקר המודרני.
מסורת מאוחרת הנזכרת לראשונה בפי הנוסע בנימין מטודלה, שחי כ-950 שנה לאחר פטירת רבי יהודה הנשיא, טוענת לקברו בציפורי.
מות רבי יהודה הנשיא
רבי יהודה הנשיא, מסדר המשנה, חי במאה השנייה בטבריה, בבית שערים ובציפורי שהיו מרכזי התרבות היהודית החשובים אחרי תוצאותיו הרות-האסון של מרד בר כוכבא.
רבי יהודה שהה בעיקר בבית שערים. בתלמוד נאמר "הלך אחר... רבי לבית שערים" (בבלי סנהדרין לב ב). בסוף ימיו חי בעיירה ציפורי הנמצאת בהרי הגליל התחתון, בקרבתה של נצרת. בתלמוד מסופר (ירושלמי, כתובות יב', ג'): " רבי ישב בציפורי שבע עשרה שנה". בשנת 200 לספירה בקירוב מת רבי יהודה בציפורי.
על פטירתו של רבי יהודה הנשיא, מסופר בתלמוד בבלי (מסכת כתובות ק"ד, עמוד א'): "אראלים ומצוקים אחזו בארון הקודש, נצחו אראלים את המצוקים- ונשבה ארון הקודש." בקהלת רבה (פרשה ז', סוף י"א) מסופר שכאשר נפטר רבי בציפורי שמעו את קולות הבכי ממרחק "מַהֲלַךְ שְׁלשָׁה מִילִין".
הקבר בבית שערים
בתלמוד הירושלמי ובמדרש קהלת רבה מובא סיפור פטירתו של רבי יהודה בציפורי וקבורתו בבית שערים.
(ירושלמי, כלאיים, ט', ג) (קהלת רבה, ז', סוף י"א)
החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה ערכה חפירות מדעיות בבית שערים, במערות הקברים הרבות הנמצאות בה. ובשנת תשי"ב (1953), נתגלתה מערת קברים גדולה, כולה חצובה בסלע ולה חזית בנויה בעל שלוש קשתות גדולות בה נמצאו קברים ושמות הקבורים בהם: רבי שמעון, רבן גמליאל (שמות בני רבי) ואנינא הקטן.
בירכתי האולם הפנימי נמצא מקום קבורה בנוי היטב, בלי כל כתובת. לפי סברת החוקרים, רבי שמעון ורבן גמליאל הם בני רבי יהודה הנשיא. ואנינא הנזכר הוא רבי חנינא בר חמא - תלמידו של רבי. ההשערה המקובלת היא שאותו מקום קבורה הבנוי אבנים וללא כתובת, הוא מקום מנוחתו של רבי יהודה הנשיא. לדעת החופר, נחמן אביגד (בית שערים ג', 46), נקברו שם באותה אחוזת קבר: רבי, אשתו ובניו ותלמידו רבי חנינא.
הקבר בציפורי
אף על פי שמסופר בתלמוד ובמדרש שרבי יהודה הנשיא נקבר בבית שערים, נוצרה מסורת המראה את קברו במקום פטירתו, ציפורי. הנוסע בנימין מטודלה שביקר בציפורי כ-950 שנה לאחר פטירת המנוח (ואחריו תיירים אחרים) ומציין ששם מצוי קברו: "...והיא ציפורי. ושם קברו של רבינו הקדוש".
לדעת המפרשים והחוקרים, המסורת המזהה את קברו בציפורי נוצרה הואיל ומקום קברו של רבי ובניו בבית שערים נשתכח. המסורת מתרצת את הסתירה בין המשפט "מקום מוכן לו בבית שערים" לזיהוי קברו בציפורי בהסבר שעקב פטירתו וקבורתו של רבי יהודה הנשיא בערב שבת קברוהו מפני קוצר הזמן בציפורי. לפי הסבר חדש על סמך מסורת עתיקה, יש לזהות מקום זה כקברו של רבי יהודה נשיאה, נכדו של רבי יהודה הנשיא, עקב דמיון השמות ביניהם והחילוף המצוי בין שמותיהם. יש לציין שלפי עוד מסורת עממית מאוחרת, קברו של רבי יהודה נשיאה נמצא בכפר יבנית שבצפון הר כנען (מסורת זו תועדה לראשונה כ-1200 שנה אחרי תקופתו). או שבציפורי קבור רבי יהודה נשיאה השני נינו של רבי יהודה הנשיא.
רוי מאייר
רוי מאייר (בהולנדית: Roy Meyer; נולד ב-4 ביוני 1991) הוא ג'ודוקא הולנדי. מאייר מתחרה בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג ומחזיק במדליית ארד מאליפות העולם (2019).
קריירה
מאייר השתתף באולימפיאדת ריו 2016 והתחרה בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג. הוא סיים במקום השביעי לאחר 2 ניצחונות ו-2 הפסדים. בקרב הראשון מאייר ניצח באיפון את דאו גרסיה נגוקבה הקונגולזי, בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון את קים סונג-מין הקוריאני וברבע הגמר הפסיד בווזארי לאורי ששון הישראלי ונשר לקרבות בית הניחומים שם הפסיד בעונשים לרפאל סילבה הברזילאי והודח. בנובמבר 2017 מאייר זכה במדליית זהב בגראנד פרי האג שבמדינת הולדתו לאחר שניצח בגמר את מצ'איי סרנצקי הפולני.
באליפות אירופה 2017, מאייר זכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג. בשמינית הגמר הוא ניצח את סטפן הגי האוסטרי, ברבע הגמר הוא ניצח את סטניסלב בונדרנקו האוקראיני ובחצי הגמר הפסיד לגוראם טושישוילי הגיאורגי ונשר לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה מאייר גבר על הארון סאדיקוביץ' הבוסני.
באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, זכה מאייר במדליית הארד. הוא התחיל בסיבוב השני בו ניצח בעונשים את אינאל טאסוייב הרוסי. בשמינית הגמר הוא ניצח שוב בעזרת עונשים את דורנבאייר אולזיבאייר המונגולי וברבע הגמר הוא הפסיד בעונשים ללוקאש קרפאלק הצ'כי ונשר לקרבות בית הניחומים. לאחר ניצחון באיפון על דויד מורה הברזילאי, מאייר עלה לקרב על מדליית הארד מול גוראם טושישוילי הגיאורגי וניצח בניקוד ווזארי לאחר תרגיל טאי-אוטושי.
לורן
בתחילת 2016 החבל אוחד עם החבלים אלזס ושמפאן-ארדן במסגרת רפורמה מנהלית שעברה צרפת המטרופוליטנית החבל המאוחד נקרא זמנית אלזס-שמפאן-ארדן-לורן ולאחר מכן קיבל את השם גראנד אסט.
נציבות הבריאות הלאומית של סין
נציבות הבריאות הלאומית (בסינית מסורתית: 國家衛生健康委員會; בסינית מופשטת: 国家卫生健康委员会) של סין היא מחלקת ביצוע בדרגת משרד ממשלתי במועצה הלאומית של סין, האחראית לתברואה ותחום הבריאות במדינה. היא הוקמה ב-19 במרץ 2018.
מטה הנציבות נמצא בבייג'ינג והיא מונהגת על ידי השר מא שיאאוויי, הממונה על הנציבות ומזכיר סניף המפלגה. קודמתה הייתה הנציבות הלאומית לבריאות ותכנון המשפחה שפעלה כגוף הבריאות העיקרי מאז 2013 כשהחליפה את הנציבות הלאומית לתכנון המשפחה והאוכלוסייה, שהוקמה בתורה בשנת 1981. בעבר פעל בסין משרד ממשלתי לענייני בריאות משנת 1949 עד 2013, עת המשרד פורק וסמכויותיו הועברו לידי הנציבות הלאומית לבריאות ותכנון המשפחה.
היסטוריה
לאורך רוב שלטונה של המפלגה הקומוניסטית, מאז שנת 1954, תפקיד הבריאות הלאומי היה באחריות משרד הבריאות עד 2013, כאשר הוחלף על ידי הנציבות הלאומית לבריאות ותכנון המשפחה.
סין חברה בארגון הבריאות העולמי. השר מא דיווח בעצרת ה-92 של הבריאות העולמית, כי מאז 1978 סין מתמקדת בשיפור הבריאות תוך פיתוח רשת ביטחון אוניברסלית לתושבים ובשיפור האיכות, היעילות והגישה לטיפול הבריאותי הראשוני במדינה.
הנציבות היא הסוכנות המובילה בסין המתאמת את המאמצים הלאומיים להילחם בהתפרצות וירוס הקורונה בווהאן בשנים 2019–2020, באמצעות המרכז הסיני לבקרת מחלות ומניעתן.
סוכנויות בפיקוח הנציבות
הסוכנויות הבאות כפופות לנציבות.
חאן אל-באשה
חאן אל-באשה ("חאן הפאשה") הוא חאן השוכן בדרומו של השוק העירוני בנצרת, מול בזיליקת הבשורה. החאן נחשב לגדול ולעתיק מבין חמשת החאנות בעיר, והוא קרוי על שמו של סולימאן פאשה, מושל עכו, אשר שיקם את המבנה בשנת 1814. מועד הקמתו של המבנה אינו ידוע.
החאן שכן בכניסה הדרומית אל העיר, והוא נבנה כמבנה מרובע בן קומה אחת המקיף חצר פנימית. שני גרמי מדרגות הוליכו אל גג המבנה, אשר שימש ללינה בלילות הקיץ. בסוף המאה ה-19 נוספה קומה שנייה לחלק מהמבנה ובה עשרה חדרי אירוח שהיו למלון "אל-חג'אז". החאן שימש בתפקידו עד סופו של השלטון העות'מאני בארץ ישראל, והיה גם מרכז מסחרי וחברתי.
בתי המלון המודרניים שנבנו בעיר, התפתחות התחבורה וסלילת מסילת הרכבת החיג'אזית פגעו בחשיבותו ובמרכזיותו של המבנה. כיום שייך המבנה לווקף של המסגד הלבן, אשר הוסיף לו קומת משרדים בשנות ה-70. הווקף משכיר את המבנה כבניין משרדים.
רובימא
העלילה מתרחשת במפעל צעצועים העונה לשם "צעצועופלא", ומתמקדת בעלילותיהם של העובדים במפעל ובמיוחד במכונה גדולה וירוקה בעלת פנים דמוי אנושיות ששמה רובימא, אשר מסוגלת לייצר כמעט כל דבר אשר תתבקש.
את שיר הפתיחה בגרסה העברית מבצעים עמי מנדלמן ודפנה ארמוני.
שיר הפתיחה לסדרה מתחיל במילים:
הפרטה מדינית
הדגש הרב שניתן להפרטה בעשורים האחרונים של המאה ה-20 קידם את חקר ההפרטה והטביע את השימוש במונח זה.
הבסיס להפרטה המדינית
ההפרטה שואפת לניהול החברה על ידי כוחות השוק ומעדיפה אותם על פני פעולות הממשלה.
גישה זו, המושתתת על הכרעה ערכית בדבר אינטרסים של הפרט כמניע עיקרי, מהווה את המניע המרכזי במגמת ההפרטה (גם אם לא תמיד באופן מוצהר). עיקרון זה נתמך בידי דעת קהל החוששת מהסקטור הציבורי ורואה בו מנגנון מנוון בלא תקנה או מאיים ואינו נתון לשליטת האדם.
עיקרון נוסף המניע לעיתים את ההפרטה, הוא תפיסת המערכת הכלכלית על-פי מדד היעילות כמדד מרכזי. תפיסה זו מציבה את העושר הכמותי כמרכז הכלכלה, ואינה מקבלת את הכלכלה כחלק מעיצובה הערכי של החברה. תפיסה זו באה לידי ביטוי כראיית ההפרטה כאמצעי לייעול המשק, ובהעדפת התפתחות אורגנית של החברה על פני הכוונה מגבוה.
מהות ההפרטה המדינית
הפרטה היא המעבר לצורות שונות של רווחיות וחשיבה רווחית-אנוכית. לרוב בתהליך זה מועברים תחומי עיצוב של החברה מהמגזר הציבורי הטהור לשולי המגזר הציבורי, למגזר הפרטי או למגזר ההתנדבותי. הפרטה מדינית מתייחסת לארגון ציבורי העובר הפרטה. במובן זה ניתן להפריט ממד אחד או יותר מבין הממדים הבאים: בעלות על הארגון, תיקצוב (מימון הפעילות הכוללת), תיקנון (קביעת מסגרת נוהליו), ניהול, ייצור, הספקה (של המוצרים לאוכלוסייה), תשלום (עבור יחידת מוצר מסוימת) ובקרה.
כל אחד מממדים אלו עשוי להיות ציבורי או אחר ובתהליך ההפרטה עוברת הפונקציה מרשות ציבורית לרשות פרטית או התנדבותית.
באופן כללי, מצמצמת ההפרטה את מעורבות הממשלה במשק ואת המגזר הציבורי.
עם זאת, תהליך זה אינו מוחלט, שכן לעיתים רבות נאלצת הממשלה לקבוע דרכי פיקוח ושליטה על התחום המופרט, גורם שמביא אותה למעורבות ברמה מסוימת בנעשה על ביטוייה הארגוניים. כמו כן, לעיתים יוצרת הפרטה התערבות לא מכוונת מראש, כתוצר עקיף שלה. למרות תהליכים אלו, הגדרתה הבסיסית של ההפרטה היא צמצום המגזר הציבורי.
ההפרטה המדינית אינה תהליך אחיד, אלא מכילה בתוכה רצף רחב של תהליכים. ניתן לסווג הפרטה בכמה דרכים עיקרית:
כחלק מההפרטה המדינית מבוצעת גם הפרטה מוניציפלית, בתחומי הרשויות המקומיות.
גישות בהפרטה
במובן הכוללני:
ע"פ מובן זה, ניתן לחלק באופן גס את הגישות לעיצוב החברה לשתי גישות:
במובן הפרטני
במובן זה נבחנות ההשפעות המעשיות של ההפרטה של גורמים שונים בחברה.
גם במובן המעשי ישנן שתי גישות, תומכת ומתנגדת להפרטה, על בסיס תוצאותיה הישירות של ההפרטה (לדוגמה: השיפור או הפגיעה ביעילות המשק בשל התחרות, שחיקה בתנאי ההעסקה לעומת עליית מספר המועסקים, פגיעה או שיפור באיכות השירות וכו').
במובן זה, גם גורמים התומכים בהפרטה באופן כללי מעדיפים להשאיר תחומים מסוימים לא מופרטים או מופרטים חלקית, על בסיס יעילות (בדרך-כלל תחומי תשתית ויחסי חוץ).
היסטוריה ומניעים
הפרטה מדינית כתופעה היסטורית מלווה את ההיסטוריה האנושית מאז היווצרות המדינות. אף-על פי כן חלו תהליכים מקבילים של הלאמה, שהיו לעיתים קרובות חזקים מתהליכי ההפרטה.
במשך רוב המאה ה-20 התהליך החזק מבין השניים היה תהליך ההלאמה, במסגרת התפתחות התארגנות מקצועית, גישות סוציאליסטיות וסוציאל-דמוקרטיות, רעיון מדינת הרווחה ומדינות הגוש הקומוניסטי. עם זאת, החל מסוף שנות ה-70 של מאה זו, החלו תהליכי הפרטה ניכרים העולים באורח ניכר על תהליכי ההלאמה ברוב מוחלט של מדינות העולם, בעיקר בעקבות נפילת הגוש הקומוניסטי.
תהליך זה, המכונה לעיתים "בום ההפרטה" (Privatization Boom), הביא לצמצום ניכר במדיניות הרווחה (ובמקרים מסוימים לסיומה הכמעט-מוחלט), ומהווה חלק בלתי נפרד מהעידן הפוסט-מודרני. במקרים רבים משויכת ההפרטה למגמת הייאוש מהיכולת של החברה לחתור לטובת עצמה באופן שיתופי ומכוון, ומתהליך העמדת האינטרס האישי האנוכי והבלתי-תלוי בסביבה כמניע עיקרי בפעולות האדם.
מגמה זו נמשכת גם במאה ה-21.
גישה זו, המושתתת על הכרעה ערכית בדבר אינטרס אישי כמניע עיקרי, מהווה את המניע המרכזי במגמת ההפרטה (גם אם לא תמיד באופן מוצהר). עיקרון זה נתמך גם בידי דעת קהל החוששת מהסקטור הציבורי, ורואה בו מנגנון מנוון בלא תקנה או מאיים ואינו נתון לשליטת האדם.
עיקרון נוסף המניע לעיתים את ההפרטה, הוא תפיסת המערכת הכלכלית על-פי מדד היעילות כמדד מרכזי. תפיסה זו מציבה את העושר הכמותי כמרכז הכלכלה, ואינה רואה בכלכלה מכשיר ממשלתי לעיצובה הערכי של החברה. תפיסה זו באה לידי ביטוי כראיית ההפרטה כאמצעי לייעול המשק.
היקף ההפרטה אינו מוגדר באופן סופי, למרות שקיימת הסכמה כי הוא גדול ביותר ואוניברסלי. קביעת היקף ההפרטה מורכב בשל ההגדרות השונות הניתנות לו בתרבויות שונות ועל ידי חוקרים שונים. כך, לדוגמה, החוקר ליאנג טען כי בשנות ה-80 של המאה ה-20 נעשתה הפרטה ב-70 מדינות, הבנק העולמי סקר תהליכי הפרטה ב-83 מדינות באותה תקופה, בעוד החוקר פיירי הצביע על הפרטה במעל 100 מדינות.
מניעים בינלאומיים להפרטה
נוסף לטיעונים כלכליים בדבר יתרונותיה וחסרונותיה של ההפרטה, קיימים תהליכים בינלאומיים הדוחפים להפרטה, רובם כתוצאה מהמלחמה הקרה ומתבוסת ברית המועצות.
תהליך נוסף הוא מדיניות האיחוד האירופי, שמשקלו עלה בשנות ה-90 של המאה ה-20. האיחוד האירופי מגביר את ההפרטה בשני אופנים: על ידי אימוץ מדיניות פנימית של הפרטה במדינותיו, לעיתים כתנאי לחברות בו ועל ידי אימוץ מדיניות חוץ פעילה בדומה לארצות הברית, הן במסגרת האיחוד והן במסגרת המדינות השונות.
תהליך אחר הוא התחזקותם של גופים בינלאומיים העוסקים בכלכלה, כדוגמת הבנק העולמי וקרן המטבע הבינלאומית. גופים אלו לוחצים על המדינות השונות לקיים תהליכי הפרטה ומשפיעים על גורמי כוח מרכזיים בהתנהלות הכלכלה העולמית.
תהליכים אלו ואחרים, מהווים חלק מתהליך הגלובליזציה המקביל להתעצמות ההפרטה וקשור בה. תהליך הגלובליזציה מלווה בפתיחת שווקים ויצירת שוק בינלאומי בעל מאפיינים תחרותיים באופן מובהק, העולים על מרבית צורות הכלכלה במדינות השונות. הכלכלות הפנים-מדינתיות נפתחות לסביבה תחרותית עזה, המעודדת אותן לעבור (לעיתים בניגוד לתכנוניהן) לכלכלה מופרטת, בהתאם למאפייני השוק הגלובלי.
מאפייניה האופנתיים של ההפרטה והעובדה כי מקורה במקרים רבים בלחצים חיצוניים, יוצרים לעיתים קרובות מציאות פוליטית מורכבת בה חלקים משונים של הממשלה אינם תומכים בהפרטה אך נאלצים לקבלה. מצב זה עשוי ליצור פער בין הצהרות הפרטה לבין ההפרטה בפועל, למרות שלא ניתן לאמוד באופן מדויק פער זה, שכן הוא מכוון. הסברה השלטת היא שזהו תהליך משני, בעוד שהמגמה השלטת היא הפרטה בפועל.
הצהרות הפרטה יוצרות שני תהליכים ממשיים, גם אם אינן מלוות בהפרטה בפועל:
מניעים פנימיים להפרטה
מלבד התהליכים הבינלאומיים להפרטה, קיימים גם מניעים נוספים, שמקורם במדינות עצמן.
מניעים כלכליים: טיב אחד של מניעים הם המניעים הכלכליים. אלו מחולקים למניעים כלליים ולמשברי מדינת הרווחה.
במובן הכללי, ההפרטה ממלאת, לטענת תומכיה, כלי לעידוד צמיחה כלכלית. טענות אלו מושתתות על ההנחה כי כלכלה המושתתת על רווח אישי וארגוני במסגרת תחרות בין הפרטים בחברה היא כלכלה בריאה, המביאה לצמיחה של המשק על ידי פיתוח המגזר הפרטי.
מניע כללי נוסף הוא הצורך בגיוס כספים, אשר לטענת מצדדי ההפרטה עשויים להגיע ממכירת ארגונים ממשלתיים. מצידו האחר של מניע זה, קיים תפקוד ההפרטה כאמצעי לרתימת הון פרטי המצוי בידי בעלי הון ונתון לחוקי תחרות לעיצוב המשק והעדפתו על פני שימוש בהון ציבורי השייך לכלל האזרחים.
בהתייחסות למדינת הרווחה, קיימת ההתייחסות למשברי מדינת הרווחה שהיו נפוצים לקראת סוף המאה ה-20 וכללו בעיקר גירעונות וחוסר הצלחה בהספקת השירותים השונים. במובן זה נטען כי ההפרטה היא פתרון למשברים אלו, על ידי צמצום מעורבות הממשלה (בניגוד לניסיונות שיפור שלה) או מעבר לאופני שירות בעלי זיקה רווחית.
מקובל להאמין כי המגזר הציבורי "התנוון", במובן זה שעובדיו הפכו מנוכרים למטרותיו ושתהליכיו הפכו למקובעים. כחלק מתהליך זה ניכרת ההשפעה הרבה שיש לתקנות האחידות והנוקשות של המנהל הציבורי, שאינן מתאימות לצורכי האוכלוסייה המשתנים. כמו כן, תרמה לכך היכולת הכלכלית של הממשלה לתמוך בגירעונות, עקרון אשר הביא לניוון המערכת.
התייחסות אחרת היא לקיומה של "טפילות" על המערכת הציבורית, המנצלת את מדיניות הרווחה לניצול המערכת. התייחסות זו גם כן מניחה כי לא ניתן לשנות את אופיו האינטרסנטי של האדם. כמו כן, קיימת התייחסות למרחק הרב בין הצרכן לקובע השירות הנובע מריכוזיות המגזר הציבורי, מרחק המקשה על תגובה לצורכי הציבור.
במובן זה טוענים תומכי ההפרטה כי היא משמשת לשיפור הניהול על ידי העברת הארגון לצורת ניהול המבוססת על רווח ומושפעת מחוקי השוק החופשי. גם במובן זה הנחת היסוד היא שחשיבת האדם היא אנוכית-רווחית וכי זהו המניע האפשרי העיקרי לפעולותיו.
במונח הכלכלי-ניהולי, קיימת התייחסות ניכרת למונח היעילות וההתיעלות. התייחסות זו היא התייחסות ליניארית לכלכלה - כלומר מגדירה הצלחה כלכלית בעיקר על פי עושר כמותי ולא על פי מדדים נוספים (כדוגמת סולידריות חברתית או שוויוניות). השימוש במונח יעילות הוא גורם מרכזי בהתייחסות להפרטה והידוע ביותר.
יש לציין כי לעיתים מונח היעילות נמדד בצורה השונה מהמקובל לחשוב. היעילות נמדדת במקרים רבים כרווחיות ארגון ממשלתי (יחס תשומות -תשואות) ולא כיחס בין עלות המוצרים לערכם, או כעמידה בדרישות הציבוריות. לגורם זה חשיבות רבה, שכן על פי הגדרה זו יעילות עשויה להתפרש גם כהורדת שכר העובדים (שאינה משנה את יחס התועלת-עלות באופן ריאלי) ואינה מביאה בחשבון גורמים כגון גדילת ההון הפרטי על חשבון הייצור או כפל מערכות והשקעה עודפת בפרסום כפוגעים ביעילות הייצור.
מגדל ג'ון האנקוק
מגדל ג'ון האנקוק או בניין ג'ון האנקוק (באנגלית: John Hancock Tower) הוא השם בו ידועים שלושה בניינים שונים בבוסטון, מסצ'וסטס, אם כי לרוב הכוונה היא למגדל הזכוכית שתכנן איי אם פיי.
הפרטה מדינית
מניעים פנימיים להפרטה
מניעים ערכיים: מתנגדי ההפרטה טוענים כי מניעים כלכליים-ניהוליים הם משניים למניעים הערכיים, שכן ההפרטה משמשת כפתרון לבעיות נתונות ולא כנגזרת ישירה של המצב הנתון. כלומר - ניתן לבחור גם בצורת פתרון אחרת (כדוגמת הגדלת ההשקעות הציבוריות ויישום תוכניות לשיפור הארגונים), אך העדפת ההפרטה היא בחירה ערכית. כנגד זאת טוענים כלכלנים רבים כי הגדלת ההשקעה הציבורית בארגונים שתפקידם לתת שירות לאזרח אינה מוכיחה את עצמה, וכי הפרטה פשוטה ויעילה יותר.
מגדל ג'ון האנקוק
Hancock Place ("מגדל ג'ון האנקוק")
שמו הרשמי של הבניין הידוע בשם "מגדל ג'ון האנקוק" הוא "Hancock Place". הבניין הוא גורד שחקים בעל 60 קומות המתנשא לגובה 241 מטרים. הוא תוכנן על ידי איי אם פיי ושותפו הנרי קוב.
הפרטה מדינית
מניעים פנימיים להפרטה
כמו כן, עצם בחירת היעילות כמדד לבחינת המשק היא הכרעה ערכית המבטאת גישה המצמצמת את תפקידי הממשלה לסיפוק צורכי הציבור בצורה המיטבית מבחינה כמותית, בניגוד לתפיסת הממשלה כמוסד המאפשר שליטה של הציבור בעיצובו העצמי.
מניעי דעת-קהל: עיקרון זה בא לידי ביטוי במניע נוסף להפרטה, הוא דעת הקהל הנוגעת לפעילות המגזר הציבורי. מגזר זה הפך, בתודעה הציבורית, לבעל מאפיינים שליליים ואיבד את הלגיטימציה הציבורית לפעולה. מקורו של תהליך זה בהשתרשות ערכים אינדיבידואליסטים המעמידים את האינטרס האישי כעליון לצורות חשיבה אחרות ובמהלכו הפך המגזר הציבורי למאיים ובלתי ניתן להשפעת הפרט, או כאינטרסנטי ומנוון בצורה חסרת תקנה, בעיני הציבור.
מגדל ג'ון האנקוק
Hancock Place ("מגדל ג'ון האנקוק")
נכון ל-2007, המגדל הוא הגבוה בבוסטון, הגבוה בניו אינגלנד, ה-45 בגובהו בארצות הברית וה-135 בגובהו בעולם.
הפרטה מדינית
ההפרטה מדינית במרחב הפוליטי
ההפרטה משותפת הן למשטרי ימין והן למשטרי שמאל, למרות שהיא פעולה ימנית על-פי טבעה. לדוגמה, ב-1976 חל מהפך בשוודיה ממשטר שמאלני לימני, שהוביל דווקא לתהליכי הלאמה מרובים. צעדי הפרטה במדינה זו נעשו החל מ-1982, שנת חזרתו של השמאל לשלטון.
מגדל ג'ון האנקוק
Hancock Place ("מגדל ג'ון האנקוק")
כתובת הבניין היא רחוב קלרנדון 200. החברה משתמשת גם בשם Hancock Place וגם בשם "רחוב קלרנדון 200" ככתובות למשרדים בבניין. חברות ג'ון האנקוק היו הדיירים המרכזיים של הבניין, אך ב-2004 החברה הכריזה שחלק ממשרדיה יעברו לבניין חדש ברחוב קונגרס 601.
בעיות בבניית המגדל
בעת בניית המגדל נתקלו הבונים בבעיות תכנון קשות. בתחילת דרכו הבניין התפרסם יותר כפגם תכנוני מאשר כהישג אדריכלי. פתיחתו התעכבה מ-1971 ל-1976, והעלות הכוללת שלו עלתה מ-75 ל-175 מיליון דולר. הפרשות הקשורות בשמו של המגדל היוו מבוכה והוציאו שם רע לבוני המגדל, לאדריכל שתכנן אותו ולענף האדריכלות.
הפרטה מדינית
ההפרטה מדינית במרחב הפוליטי
סמל למגמת ההפרטה הוא התאצ'ריזם – תהליכי ההפרטה המואצים שנעשו בשנות ה-80 של המאה ה-20 בידי ראש ממשלת בריטניה, מרגרט תאצ'ר, במקביל לשבירת התאגדות מקצועית. "תאצ'ריזם" הפך לכינוי למדיניות הפרטה נחושה במיוחד, המלווה בשבירה כוחנית-פוליטית של ההתנגדות.
מגדל ג'ון האנקוק
נפילת החלונות
הפגם התכנוני המסוכן והבולט ביותר של המגדל היה שמשותיו הפגומות. שמשות במשקל של כ-227 ק"ג נפלו מהבניין והתרסקו למדרכות. המשטרה סגרה את הרחובות הסמוכים למגדל בכל פעם שמהירות הרוח הגיעה ל-72 קמ"ש. לפי הבוסטון גלוב, אוניברסיטת MIT בנתה דגם של כל האזור הסמוך למגדל במנהרת הרוח שלה כדי לזהות את הבעיה. הסיבה המדויקת לא נחשפה לציבור, כתוצאה מהסכמים משפטיים ומצו איסור פרסום, אך הבעיה מוסברת כשילוב של שיטת הבנייה כפולת-השמשות ושל הפרשי הלחץ בין האוויר בתוך ומחוץ למגדל.
הפרטה מדינית
ההפרטה מדינית במרחב הפוליטי
בארצות הברית סמל ההפרטה הייתה מדיניותו של הנשיא רונלד רייגן.
ההפרטה בתקופה זו פגעה לרוב בתנאי ההעסקה של עובדי המגזר הציבורי וכן ביכולתם להתארגנות מקצועית. תהליך זה נובע מהיותם של הישגי האיגודים המקצועיים מעוגנים במדיניות כלכלית, הבאה לידי ביטוי בעיקר במגזר זה. המעבר למגזר הפרטי מבטל לרוב את הישגי ההתארגנות, אך מגדיל את הגמישות בשוק העבודה וכך פותח אפשרויות חדשות בפני עובדים - בעקבות מדיניותה של תאצ'ר הגיעה בריטניה לשגשוג כלכלי חסר תקדים, ורמת האבטלה בה היא מהנמוכות בעולם.
מגדל ג'ון האנקוק
נפילת החלונות
באוקטובר 1973 משרדו של פיי הודיע כי כל השמשות יוחלפו בעלות של כ-5-7 מיליון $. בזמן השיפוצים, עץ לבוד ("דיקט") החליף את השמשות, וזיכה את המגדל בכינויים "ארמון הדיקט" ו"בניין הדיקט הגבוה בעולם".
הפרטה מדינית
ביקורות ההפרטה
ביקורת ההפרטה קיימת בשני מישורים: במישור הפרטני ובמישור הכוללני.
מגדל ג'ון האנקוק
בניין ברקלי
בניין ברקלי הידוע גם בשם בניין ג'ון האנקוק הישן הוא בניין בן 26 קומות המתנשא לגובה של כ-151 מטרים. בניין זה היה השני מבין בנייני ג'ון האנקוק בעיר. הבניין ידוע בעיקר בגלל "מגדלור מזג האוויר" שלו, מעין מגדלור המשדר אורות בצבעים שונים כתחזית מזג האוויר.
הפרטה מדינית
ביקורות ההפרטה
במישור הפרטני, מועברת ביקורת כנגד צעדי הפרטה מסוימים, בלא התייחסות להקשר הכללי. במישור זה נטען לעיתים כי ההפרטה נעשית משיקולים לא-ענייניים (לדוגמה: מכירת ארגונים לקרובי משפחה או לבעלי הון המקורבים לגופים הפוליטיים), או כי דרך ההפרטה שננקטה אינה טובה (לדוגמה: מכירת ארגון למשקיע אחד במקום הענקת מניותיו לציבור הרחב).
במישור הכוללני, נמתחת ביקורת כנגד עצם ההפרטה עצמה, כמושג. כאן ניתן להתייחס לטיעונים ערכיים טהורים ולטיעונים ערכיים פרקטים.
מגדל ג'ון האנקוק
בניין סטפן ל. בראון
'''בניין סטפן ל. בראון''' הוא הישן מבין בנייני ג'ון האנקוק. הבניין הושלם ב-1922, וממוקם ברחוב קלרנדון 197. בשנים האחרונות הבניין נודע בשם "בניין קלרנדון". ב-2001 שמו שונה לשם הנוכחי, על שם היושב ראש של חברת ג'ון האנקוק.
הפרטה מדינית
ביקורות ההפרטה
מבחינה טהורה, מתייחסת הביקורת לכך שההפרטה מונעת ממערכת ערכים רווחית-אנוכית. ביקורת ההפרטה במובן זה גורסת כי אין לראות את האדם כמונע מאינטרסים צרים-אנוכיים בלבד וכי יש לבסס את הכלכלה על ערכי סולידריות חברתית ושיתוף.
מבחינה פרקטית, קיימים טיעונים רבים אשר שואפים להוכיח כי ההפרטה פוגעת בחברה בפועל. הטיעונים המרכזים הם:
מגדל ג'ון האנקוק
רחוב קונגרס 601
ב-2002, חברת מניולייף התחילה בבניית בניין בן 14 קומות ברחוב קונגרס 601. הבניין עוצב על ידי סקידמור, אווניגס ומריל, מעצביהם של מרכז ג'ון האנקוק ומגדל סירס בשיקגו.
הפרטה מדינית
דרכי הפרטה מדינית
כאמור, הפרטה היא תהליך כולל המבטא מספר רב של אפשרויות ועל כן קיימות דרכי הפרטה רבות.
ראו גם
Privatization
מגדל ג'ון האנקוק
רחוב קונגרס 601
ב-2004, ראש המבצעים של מניולייף בבוסטון דאז הכריז כי הבניין יקרא "בניין ג'ון האנקוק". לפי מניולייף שמו של הבניין, שהושלם ב-2004, הוא "קונגרס 601", ולפי אתר גורדי השחקים העולמי שמו הוא "מגדל מניולייף".
אודליסק
האודליסק היו השפחות הבתולות בהרמונו של הסולטאן, שנועדו לשרת את פילגשיו. הן היו בתחתית הסולם החברתי בהרמון. בדרך כלל ניתנה האודליסק לסולטאן במתנה, והייתה יכולה להפוך לאחת מפילגשיו. השימוש הפופולרי במילה בדרך כלל מתייחס לפילגש בהרמון.
מקור המילה, הקיימת בצרפתית, הוא מהמילה הטורקית "odalık" שפירושה חדרנית.
דבני קולמן
דבני וורטון קולמן (באנגלית: Dabney Wharton Coleman; 3 בינואר 1932) הוא שחקן אמריקאי, זוכה פרס גלובוס הזהב ופרס אמי לשנת 1987.
ביוגרפיה
קולמן נולד בבירת טקסס, אוסטין למארי וורטון ולמלווין רנדולף קולמן. הוא למד במכללה הצבאית שבוירג'יניה ובאוניברסיטת טקסס שם למד משפטים.
קריירה קולנועית
קולמן התחיל את הקריירה שלו בסרט הביכורים של סידני פולאק "כך היה". הוא מילא תפקידים משמעותיים במערבונים "נשוך את הקליע", "צייד הקרקפות" ובדרמות "הצד השני של ההר", "סינדרלה ליברטי" ו"הקרב על מידווי" בתפקיד קפטן מארי ארנולד.
קולמן זכה להכרה נרחבת בשנות ה-80 בזכות תפקידיו בדרמה הקומית "האגם המוזהב" בה גילם את ביל, הארוס של צ'לסי ת'ייר (ג'יין פונדה) ובקומדיות "טוטסי" בתור במאי אופרת הסבון שבמרכז העלילה רון קרליסל ו-"9 עד 5" בתור הבוס המתועב פרנק הארט.
דבני שיחק במותחן הביקורתי על המלחמה הקרה, "משחקי מלחמה" בתור ד"ר ג'ון מק'קיטריק שמסרב בתחילת הסרט לשגר טילים גרעיניים על מטרות סובייטיות. הוא גם הופיע לצידו של טום הנקס בתחילת דרכו בקומדיות "האיש עם הנעל האדומה", "דרג'נט" ובקומדיה שוברת הקופות "יש לך הודעה" בתור נלסון אביו של ג'ו פוקס.
ב-1999 השתתף קולמן בעיבוד ההוליוודי לסדרת האנימציה "חוש-חש הבלש" בתור קווימבי, הבוס של המפקח גאדג'ט (מתיו ברודריק).
ב-2005 שיחק את המיליארדר בעל המלון והקזינו בלאס וגאס דרייק בישוף במותחן הפשע הביוגרפי " דומינו".
טלוויזיה
קולמן היה מועמד לשני פרסי אמי ולפרס גלובוס הזהב על תפקידו הגדול הראשון בטלוויזיה בסדרה הקומית "באפלו ביל". ב-1987 זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית על הופעתו בעונה היחידה של הסדרה "סיפורו של סלאפ מארשל", הזכייה נוספה לפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר שקיבל לפני כן על תפקידו בסרט הטלוויזיה "שקט מוחלט". בתחילת שנות ה-90 שיחק קולמן בסיטקום של רשת פוקס "הכיתה של דרקסלס" בתפקיד ראשי של אוטיס דרקסלס לצד בריטני מרפי.
קולמן התפרסם בסדרות הדרמה המצליחות "הסניגור" בתור ברטון אביו של הפרקליט ניק פאלין (סיימון בייקר) ו"אימפריית הפשע", בתפקיד הקומדור לואיס קסטנר המורה הרוחני של גזבר אטלנטיק סיטי נאקי תומפסון (סטיב בושמי) ואביו הביולוגי הגוסס של ג'ימי דרמודיי (מייקל פיט).
ארכיון האינטרנט
ארכיון האינטרנט (באנגלית: Internet Archive) הוא ארכיון דיגיטלי ללא כוונות רווח, שמטרתו המוצהרת היא "גישה אוניברסלית לכלל הידע". הארכיון מספק אחסון קבוע וגישה ציבורית חופשית לאוספים של חומרים דיגיטליים, כולל אתרי אינטרנט, מוזיקה ותמונות נעות. נכון לחודש אוקטובר 2020, גודל אוסף הארכיון הגיע לכמות של יותר מ-70 פטה-בייט. בנוסף לארכיון עצמו, הארגון הוא אקטיביסטי, הדוגל באינטרנט חופשי ופתוח.
הארכיון נוסד בשנת 1996 על ידי ברוסטר קאהל והוא למעשה ארגון ללא כוונות רווח. תקציב האתר השנתי הוא 10 מיליון דולר, המגיעים ממגוון מקורות: הכנסות משירותי זחלן הרשת של הארכיון, מגוון שיתופי פעולה, מענקים ותרומות. המשרדים הראשיים של הארכיון ממוקמים בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, שם מועסקים 30 עובדים מתוך כלל ה-200. לארכיון יש שלושה מרכזי נתונים בשלוש ערים קליפורניות: סן פרנסיסקו, רדווד סיטי וריצ'מונד. כדי למנוע איבוד מידע בעקבות אסון טבע גדול, נשמרים העתקים של חלקים מהארכיון גם במקומות מרוחקים יותר, בהם הביבליותיקה אלכסנדרינה שבמצרים ומתקן נוסף באמסטרדם.
בשנת 2007, הספרייה הדיגיטלית ללא כוונות הרווח הוכרזה רשמית כספרייה על ידי מדינת קליפורניה, הכרה הדרושה לקבלת מימון פדרלי.
היסטוריה
קאהל ייסד את הארכיון בשנת 1996 בזמן שייסד את אלכסה, חברת זחלן רשת למטרות רווח. באותה השנה, ארכיון האינטרנט החל לשמר ולאחסן בארכיון את ה-World Wide Web. התוכן הנשמר בארכיון לא היה זמין עד שנת 2001, אז ה-Wayback Machine פותח. בסוף שנת 1999 הארכיון הרחיב את אוספיו מעבר לארכיון אינטרנט והחל לאחסן גם את ארכיון הסרטים Prelinger Archives. מאמצע העשור השני של המאה ה-21, ארכיון האינטרנט כולל טקסטים, אודיו, תמונות נעות ותוכנות. הארכיון גם מארח מספר פרויקטים אחרים: ארכיון התמונות של NASA, קטלוג ספריית ויקיפדיה הניתנת לעריכה ואתר ספריית הספרים הפתוחה.
על פי דברי אתר הארכיון:
באוגוסט 2012, הודיע הארכיון שהוסיף את פרוטוקול ביטורנט לאפשרויות הורדת הקבצים עבור מעל ל-1.3 מיליון קבצים הקיימים באתר וקבצים שהועלו לאחרונה. שיטה זו היא האמצעי המהיר ביותר להורדת מדיה מהארכיון.