cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מאוריץ, נסיך הולנד
ביוגרפיה
מאוריץ נולד ב-15 בספטמבר 1843 בהאג, לווילם השלישי, מלך הולנד ולסופיה, נסיכת וירטמברג, בתם של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג ויקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה.
כאשר מאוריץ סבל מדלקת קרום המוח, המלכה סופי רצתה להתייעץ עם רופא אחר ולקבל חוות דעת שנייה, אבל המלך וילם השלישי סירב והילד מת ב-4 ביוני 1850. היחסים המתוחים ביניהם התמוטטו כמעט לחלוטין, כשסופי האשימה את וילם במותו של מאוריץ. עם זאת, לבני הזוג היה עוד בן אחד, הנסיך אלכסנדר, שנולד שנה לאחר מותו של מאוריץ.
סטיאווה בוקרשט (כדורסל)
סטיאווה טוראבו בוקרשט (ברומנית: CSA Steaua Turabo București) היא קבוצת כדורסל רומנית מהעיר בוקרשט. המתמודדת בליגת העל הרומנית וביורוקאפ.
אחרי המהפכה הרומנית, היה מועדון הכדורסל הראשון ברומניה שהפך לפרטי. למרות זאת, אחרי כמה שנים בלבד הוא פשט את הרגל. ונשארה רק מחלקת הנוער בכדורסל. בשנת 2009, התמזגה קבוצת הבוגרים עם קבוצת הכדורסל של טרגובישטה, וחזרה לליגה הבכירה. בעונת 2009/10 השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית ולא עברה את שלב הבתים. בעונת 2010/11 השתתפה הקבוצה בגביע היורוצ'לנג'. בעונת 2015/2016 התמודדה הקבוצה במסגרת היורוקאפ.
יארמי
יארמי (בהונגרית: Jármi) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי יארמי
יהודים התיישבו במקום בסוף המאה ה-18, רובם עסקו במסחר ומיעוטם היו חוכרי אדמות. בית כנסת נבנה בשנת 1856 ובמקום היו גם חברה קדישא, שני בתי עלמין. ומוסדות צדקה. הקהילה השתייכה לזרם האורתודוקסי.
בשנת 1941 צעירים יהודים גויסו לעבודות כפייה של ביצורים ושירותים לצבא ההונגרי ובקיץ של אותה שנה נשלחו לחזית אוקראינה, שם לחמו ההונגרים לצד הגרמנים. רבים מיהודי הכפר נספו.
במפקד הקהילות תש"ד נרשם כי רב המקום הוא הרב שמואל יונגרייז ששימש כאב בית הדין בנירמגייש.
באפריל 1944 הועברו יהודי יארמי לגיטו מאטסלקה, שם רוכזו יחד עם 18,000 יהודי המחוז ובסוף מאי שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
להב החרמש
להב החרמש (באנגלית: Arc of a scythe) היא סדרת ספרי מדע בדיוני לנוער מאת ניל שוסטרמן. הדמויות הראשיות בסדרה הן סיטרה טרנובה ורואן דמיש. הראשון בטרילוגיה, "חרמש", יצא לאור בשנת 2016, והאחרון בסדרה, "הצלצול" יצא בשנת 2019.
ספרי הסדרה מתרחשים בעולם מושלם, ללא רעב, ללא מחלות וללא סבל. האנושות גם הצליחה להכניע את המוות. העולם המאוחד והשליו נשלט על ידי בינה מלאכותית מיטיבה וכמעט כל יכולה, אשר שמה לעצמה סייגים ולכן אינה פוגעת באנשים לרעה. על מנת למנוע פיצוץ אוכלוסין נקבע כי גוף מיוחד יהיה אחראי על נטילת חייהם של אנשים, והחברים בו נקראים "חרמשים" (היות ובתרבות הפופולרית החרמש משמש כנשקו של מלאך המוות).
הסדרה היא טרילוגיית מתח אפלה אך אופטימית, העוסקת בטבע האדם, החיים והמוות, ובחירה חופשית. הסדרה מתאימה לבני נוער ויש לקרוא אותה על פי הסדר, החל מהספר הראשון, "חרמש".
SQLite
SQLite הוא מסד נתונים יחסי משובץ. כלומר: להבדיל מרוב מסדי הנתונים היחסיים, SQLite אינו תהליך עצמאי נפרד המקבל קריאות מתהליכים נפרדים או מרוחקים, אלא ספריה הנקראת או מופעלת מתוך תהליך קיים. הקוד מפורסם כקוד פתוח ללא כל הגנת זכויות יוצרים כרשות הציבור. מפתח מסד הנתונים מציע תוספים בתשלום, ואלה מוגנים בזכויות יוצרים ודורשים רישיון, בכללם רכיב הצפנה בשם SEE (SQLite Encryption Extension).
הוא תומך ב-ACID, ומממש את רוב הסטנדרט של SQL. תחביר SQLite משתמש בטיפוסים חלשים (weak types) ואינו מבטיח את שלמות המידע (Data Integrity).
הוא בחירה פופולרית כאשר מפתחים מסד נתונים מוטמע (Embedded) עבור צד לקוח כשירות ניהול מידע מקומי.
יתרונותיו של מסד נתונים זה שקובץ ההרצה שלו מאוד קומפטי (קובץ בודד בנפח של כחצי מגהבייט), הוא אינו מצריך התקנה וקונפיגורציה, ותומך בנפחים גדולים של מידע (140 טראבייט למסד). ניתן להשתמש בו במגוון רחב של שפות כמו C, ג'אווה ושפות הדוט נט, ובמגוון מערכות הפעלה. בשפות כמו C ו-C++ ניתן אף להטמיע אותו בתוך קובץ ההרצה של התוכנה הראשית.
על פי מדד DB-Engines (דצמבר 2016) למסדי נתונים הוא מדורג במקום ה-10 בעולם בדירוג כללי.
גורדי שחקים בלונדון
הבנייה לגובה בעיר לונדון החלה בשנת 1098, עם תחילת בנייתו של המגדל הלבן של מצודת לונדון. המבנה הראשון שהתנשא לגובה של יותר מ-100 מטרים היה קתדרלת סנט פול הישנה. עם השלמת בנייתה, בשנת 1310, היה גובהה 150 מטרים. הקתדרלה הייתה גם למבנה הגבוה ביותר בעולם עד שנת 1311, עם השלמת בנייתה של קתדרלת לינקולן בלינקולן, אנגליה. בשנת 1549, שבה להיות קתדרלת סנט פול הישנה למבנה הגבוה ביותר בעולם עקב קריסת המגדל המחודד בראש קתדרלת לינקולן. למרות קריסתו של המגדל המחודד בראש קתדרלת סנט פול הישנה ב-4 ביוני 1561, עקב מכת ברק, היא נותרה המבנה הגבוה בלונדון. בספטמבר 1666 נשרפה כליל בשרפה הגדולה של לונדון. כעת הייתה קתדרלת סאת'ק לבניין הגבוה בלונדון - גובהה 50 מטרים. מאז ועד שנת 1710, אף מבנה לא התקרב לגובה 100 מטרים, עד בנייתה המחודשת של קתדרלת סנט פול המוכרת כיום. הקתדרלה הייתה ועודנה בגובה 111 מטרים ונותרה לבניין הגבוה בעיר עד אוקטובר 1965, עם השלמת בנייתו של מגדל בריטיש טלקום.
גורד השחקים הראשון של לונדון היה מגדל נטווסט (כיום "מגדל 42") שהושלם בשנת 1980 והגיע לגובה של 183 מטרים. הבניין הגבוה ביותר שנבנה אחריו היה כיכר קנדה 1 בקנרי וורף שהושלם בשנת 1991. בעשור השנים שלאחר מכן נבנו מספר גורדי שחקים ובהם כיכר קנדה 8, רציפי הרון, בניין ברקליז ובניין סוויס רה.
בעשור הראשון של המאה ה-21 החלה שוב בנייה לגובה. מגדל השארד הגבוה ביותר בעיר ומתנשא לגובה של 306 מטרים.
רשימת גורדי השחקים
הטבלה שלהלן מדרגת את גורדי השחקים בלונדון שבנייתם הושלמה או שהסתיימו בהם עבודות השלד (topped out) וגובהם עולה על 100 מטרים (328 רגל. גובה הבניינים המוצג בטבלה כולל את התורן או פרטים אדריכליים אחרים הממוקמים בראשם, אך אינם כוללים את האנטנות שעל התורן. סימן שווה (=) מצביע על שוויון בגובהם של שני מבנים או יותר. עמודת ה"שנה" מציגה את שנת סיום הבנייה.
קבוצת הכלוריט
קבוצת הכלוריט היא קבוצה של מינרלים השייכת לקבוצת המינרלים הפילוסיליקטיים – (סיליקטים במבנה בצורת לוחיות). הכלוריטים הם גבישים מעורבים של ארבעה מינרלים שבהם מתחלפים ארבעת היסודות הבאים בסריג הסיליקטי: Ni, Fe, Mg ו-Mn. בנוסף מוכרים גם סוגים הכוללים אבץ, ליתיום, וסידן. התוצאה של טווח הרכבים נרחב זה היא הבדלים ניכרים בתכונות הפיזיות, האופטיות והשתברות קרני רנטגן בתוכם. באופן דומה, טווח ההרכבים הכימיים מאפשר למינרלים של קבוצת הכלוריט להתקיים תחת טווח נרחב של טמפרטורות ולחץ. זו הסיבה שמינרלי הכלוריט הם מינרלים נפוצים בתוך סלעים שעברו התמרה בטמפרטורה נמוכה או בינונית, בחלק מסלעי היסוד ובסלעים שנוצרו בעורקים הידרותרמיים.
מבנה הכלוריט
הנוסחה הכללית של קבוצת הכלוריט היא Mg,Fe)3(Si,Al)4O10(OH)2•(Mg,Fe)3(OH)6). נוסחה זו מדגישה את המבנה הבסיס של הקבוצה:
לוחות זעירים ברוחב של אנגסטרמים ספורים (האנגסטרם הוא החלק המאה מיליון של ס"מ וסימנו °A). כל לוח בנוי משלוש שכבות.
השכבה העליונה והתחתונה בנויות מטטרהדרונים של סיליקה (SiO4). שלושה מתוך ארבעת אטומי החמצן שבסיליקה נמצאים במישור השכבה ומתחברים לאטומי חמצן של הטטרהדרונים האחרים באותה שכבה ויוצרים בכך רשת של משושים. אטום החמצן הרביעי בסיליקה מתקשר עם שכבת הביניים (כלומר "מצביע" למעלה בשכבה התחתונה ו"מצביע" למטה בשכבה העליונה).
שכבת הביניים הם אוקטהדרונים (גופים בעלי שמונה מישורים) שבמרכזם מגנזיום וברזל או אלומיניום המוקפים באטומים של חמצן או בקבוצת ההידרוקסיל (OH). אלומיניום מחליף לעיתים את הצורן בטטרהדרונים. מבנה זה מכונה כריך (סנדוויץ') 2:1 כשנוהגים לסמן את שכבת הטטרהדרונים באות t ואת שכבת האוקטהדרונים באות o וכריך 2:1 הוא t-o-t. משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי, אלא שלא כמו בקבוצת הנציצים בעלת המבנה הדומה שבה הפיצוי הוא בא בצורת קטיון אשלגן המחבר בין הלוחיות, בקבוצת הכלוריט הקשר נעשה באמצעות Mg2+, Fe3+)(OH)6). ליחידה Mg2+, Fe3+)(OH)6) זו נוהגים להתייחס כאל "השכבה דמוית הברוסיט" בשל דמיונה למינרל ברוסיט (Mgundefined(OH)2) משום כך, מבנה הכלוריט הוא "t-o-t-ברוסיט-t-o-t-ברוסיט".
גבישי הכלוריט הם גמישים אבל לא אלסטיים.
סיווג ישן חילק את קבוצת הכלוריט לשתי תת-קבוצות: האורתוכלוריטים והלפטוכלוריטים. כיום כמעט שלא נעשה שימוש במונחים אלו והקידומת "אורתו" מטעה במידת מה שכן המבנה הגבישי של קבוצת הכלוריט הוא מונוקליני ולא אורתורומבי.
כמו כן יש המסווגים את קבוצת הכלוריט כחלק מקבוצת מינרלי החרסית אבל משום שגודל הגביש של המינרלים בקבוצה ותכונותיהם אינם תואמים את המאפיינים המגדירים מינרלי חרסית נוהגים בדרך כלל לסווג את קבוצת הכלוריט כקבוצה נפרדת בקבוצת הפילוסיליקטים.
תפוצה ושימושים
הכלוריטים הם גם מינרלים נפוצים בסלעים מותמרים, בעיקר בצפחות. קיומם מרמז בדרך כלל על תהליך התמרה של ירידת טמפרטורה ולחץ, והוא סמן לסלע מותמר מסוג צפחות ירוקות (בזלת שבתהליך ההתמרה הפך הפירוקסן שבה לכלוריט). בתוך סלעים אולטרה-מאפיים נוצר בהתמרה כלוריט מסוג קלינוכלור יחד עם טלק. ניסויים הראו שכלוריטים יכולים להיות יציבים בפרידוטיט שבמעטפת כדור הארץ מעל לשכבת הליתוספירה של האוקיינוסים שחדרה לעומק באזורי הפחתה, וכלוריטים אף יכולים להימצא בחלק המעטפת שממנו נוצרה המאגמה הבונה קשתות וולקניות. בישראל ניתן למצוא כלוריטים בסלעים מותמרים כדוגמת הצפחות שבנחל רודד, כמינרל משני בסלעים מגמתיים באזור אילת ובאואוליתים של בצר הברזל מתקופת הקרטיקון ברכס מנרה.
המינרלים בקבוצת הכלוריט
! אמזיט ! באיליכלור ! שמוזיט ! קלינוכלור ! קוקאיט ! דונבאסיט ! גוניריט ! נימיט ! אודיניט ! אורתושמוזיט ! פניניט ! ריפידוליט ! סודואיט ! תורינגיט
קלינוכלור, פניניט ושמוזיט הם הסוגים הנפוצים ביותר. תוארו גם תת-סוגים נוספים.
מקור השם "כלוריט" מהמילה היוונית "כלורוס" שפירושה "ירוק", הצבע הנפוץ של המינרל.
הלווטים
ההלווטים (בלטינית - "Helvetii") היו עם קלטי קדום, שישב באזור המהווה כיום את שווייץ ודרום מערב גרמניה, במאה הראשונה לפני הספירה היגרו ההלווטים מדרום גרמניה לשווייץ. הם תוארו בספרו של יוליוס קיסר על המלחמות הגאליות.
תחת לחצם של שבטים גרמאניים בטריטוריית המוצא שלהם, תכננו לנדוד לתוך שטחה של גאליה תחת פיקודו של מנהיג מקומי בשם אורגטוריקס. על פי תיאורו בספרו מלחמת גאליה נקרא קיסר על ידי הגלים אל הפרובינקיה של גאליה נרבונסיס, היא דרום צרפת של היום, אשר כבר נכבשה על ידי הרומים, והממשל בה אורגן על ידם, על מנת להגן עליה מפלישת ההלווטים.
באותה העת פיקד קיסר על שישה לגיונות ובהם כ-30,000 חיילים. ההלווטים, על פי כתבי קיסר, מנו 370,000 אנשים, כולל נשים וילדים, ומתוכם 110,000 לוחמים. קיסר גייס בחופזה שני לגיונות נוספים על מנת לשמור על סיכוייו כנגדם.
בעת בה החל השבט את מצעדו, מת אורגטוריקס. בטרם עזבו שרפו ההלווטים את כפריהם והשמידו את המזון שלא יכלו לקחת עמם, על מנת שלא יוכלו לשוב לבתיהם מרצונם. הגירתם שימשה עילה נוחה ליציאה למלחמת גאליה על ידי קיסר. קיסר תמרן את ההלווטים לעמדה בלתי נוחה כאשר הוא שלט ברמה ליד העיר ביברקטה (כיום ליד העיר אוטון בחבל הלואר בצרפת). בקרב ביבריקה הותקפו ההלווטים על ידי החיילים הרומים שעלו עליהם באיכותם, והרגו 60% מהם, ושיעבדו 20% נוספים. שארית השבט הונסה אל אדמותיה הישנות בשווייץ של היום. מכיוון שהם השמידו את כפריהם סבלו מקור ומרעב.
בשנת 52 לפנה"ס הצטרפו לוחמים הלווטים אל ורקינגטוריקס, מנהיג הגלים בניסיונו לשחרר את גאליה משלטון קיסר.
הספר „תולדות אמנות המלחמה במסגרת ההיסטוריה הפוליטית” מאת הנס דלבריק דן בפירוט ובאריכות בכל פרשת המסע ההלווטי.
תל אביב פיונירס
תל אביב פיונירס (חלוצי תל אביב) היא קבוצת פוטבול ישראלית מהעיר תל אביב-יפו, האלופה המכהנת של ליגת הפוטבול הישראלית. הקבוצה משתתפת בליגת הפוטבול הישראלית מאז ונחשבת לאחת ממייסדות הליגה, בשלוש עונותיה הראשונות שיחקו במודיעין ולאחר מכן עברו לתל אביב.
היא שיאנית הזכיות בליגה הישראלית, לצד ירושלים ליונס, עם ארבע אליפויות.
היסטוריה
בעונת 2007-2008 סיימה הקבוצה במאזן 3-6 העפילה לחצי גמר והודחה נגד חיפה. בעונת 2008-2009 סיימה הקבוצה במאזן 7-1 העפילה לגמר וניצחה את אריות ירושלים. בעונת 2009-2010 סיימה הקבוצה במאזן 7-3 העפילה לחצי גמר והפסידה ליריבתה המרה תל אביב סייברס. בעונת 2010-2011 סיימה הקבוצה במאזן 7-3 העפילה לחצי גמר והפסידה לתל אביב סייברס. בעונת 2011-2012 סיימה הקבוצה במאזן 7-3 העפילה לחצי גמר והפסידה לתל אביב סייברס. בעונת 2012-2013 סיימה הקבוצה במאזן 9-1 העפילה לחצי גמר והפסידה למורדי יהודה. בעונת 2013-2014 סיימה הקבוצה במאזן 6-3 העפילה לגמר וניצחה את אריות ירושלים. בעונת 2014-2015 סיימה הקבוצה במאזן 8-1 העפילה לגמר והפסידה למורדי יהודה. בשנים 2016-2018 העפילו לחצאי הגמר אך הפסידו לאריות ירושלים. עונת 2019/20 הסתיימה ללא משחקי פלייאוף וללא אלופה בשל התפרצות הקורונה. את העונה סיימה הקבוצה במקום החמישי במאזן 4-6.
עונת 2020/21 שוחקה במהלך קיץ 2021 והקבוצות שסיימו בשני המקומות הראשונים העפילו באופן אוטומטי לגמר. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במאזן 5-1 והעפילה למשחק הגמר מהמקום השני. בגמר פגשה הקבוצה את אריות ירושלים שסיימה את העונה במאזן 6-0, ניצחה אותה בתוצאה 13-8 וזכתה באליפות הליגה בפעם השלישית בתולדותיה.
בעונת 2021/22 הגיעו הפיונירס לסוף העונה במקום השני, וכך הרוויחו את הזכות לארח את משחק חצי הגמר מול קבוצת כלבי הכרמל. הפיונירס ניצחו באופן משכנע את ה-"דוגס" מכרמל בתוצאה 31-14 והעפילו לגמר. בגמר תל אביב פגשה את פטישי רמת השרון הבלתי-מנוצחים. לאורך המשחק המומנטום עבר מצד לצד, ושתי ההתקפות התקשו להבקיע. במחצית התוצאה הייתה 14-6 לתל אביב. במחצית השנייה הצליחה רמת השרון לחזור ליתרון ולשמור עליו עד סוף המשחק, ובכך לנצח בתוצאה 14-18. סיכום גמר 2021/22.
סגל המאמנים של הקבוצה כיום: מתאם התקפה - יותם קושניר, מאמן קו התקפה - אילן שניידר, מאמן ראנינג בקס - עדי בדש, מתאם הגנה ומאמן דיפנסיב בקס - דניאל בן צבי, מאמן ליינבקרים - איתי בן פורת, מאמן קו הגנה - אליאב בורדוביץ'.
הצטרפות לקבוצה אינה על בסיס מיון והיא פתוחה לכולם באמצעות הרשמה.
אדגר אתלינג
אדגר אתלינג (באנגלו סקסונית: Edgar Ætheling; 1052–1126) היה המלך הבלתי-מוכתר של אנגליה בשנת 1066.
חייו
אדגר נולד בהונגריה, בשנת 1052 לאדוארד אתלינג (אדוארד הגולה), בנו הגולה של אדמונד השני, מלך אנגליה (משמעות השם האנגלו-סקסוני אתלינג היא "בן-מלך"), ולאגתה, שמוצאה איננו ברור.
אדוארד שב לאנגליה עם משפחתו ב-1057, אך מת ימים ספורים לאחר מכן. דודו, המלך גידל במקומו את ילדי אחיינו, והכריז על אדגר הצעיר כיורשו. עם זאת, אדגר היה בן 14 בלבד עם מותו של אדוארד ב-1066, והויטנגמוט בחר בהרולד גודווינסון להיות למלך כדי שיוכל להדוף את פלישות הנורמנים.
לאחר קרב הייסטינגס, שבו נהרג הרולד השני, נבחר אדגר אתלינג בידי הוויטנגמוט להיות למלך אנגליה, אך מעולם לא הוכתר באופן רשמי. הוא שם את מבטחו באדווין רוזן מרסיה ובמורקאר רוזן נורת'מבריה שיסייעו לו להישאר בשלטון, אך מספר שבועות לאחר מכן נכנע לויליאם דוכס נורמנדיה, שהשתלט על אנגליה.
ויליאם התייחס לאדגר בכבוד, וביודעו על היתרון הפוליטי שבכך שמר עליו תחת פיקוח ולבסוף לקח אותו לנורמנדיה. עם זאת, הצטרף אדגר ב-1068 למרד שהנהיגו אדווין ומורקאר נגד ויליאם, וכשזה כשל, נמלט תחת חסותו של מלקולם השלישי מלך סקוטלנד. שנה לאחר מכן נשא מלקולם לאישה את מרגרט, אחותו של אדגר, והסכים לתמוך בטענתו לכתר האנגלי.
ב-1098 היגר אדגר לקונסטנטינופול, שם הצטרף למשמר הואריאנגים של האימפריה הביזנטית.
כתוואן אראחמיה
כֶּתֶוואן אראחַמיָה-גראנט (בגאורגית: ქეთევან არახამია; נולדה ב-19 ביולי 1968) היא שחמטאית גאורגית-סקוטית. בדרגת רב-אמן.
נכון לאפריל 2019, מדורגת במקום הראשון בין הנשים בסקוטלנד ובמקום השישי בדירוג הכללי בסקוטלנד, לפי מד כושר.
ביוגרפיה
אראחמיה נולדה באוצ'מצ'ירה שברפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אבחזיה (כיום אבחזיה שבגאורגיה). בשנת 1983, בהיותה בת 15, היא זכתה באליפות השחמט לנשים של גאורגיה הסובייטית, והמשיכה וכתה גם בשנה שלאחר מכן. בשנת 1985 זכתה אראחמיה באליפות העולם בשחמט לנוער לנערות שהתקיימה בדוברנה סלובניה. שלוש שנים מאוחר יותר זכתה במדליית כסף באדלייד. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1986, היא הגיעה לקריטריון לצורך השתתפות באליפות העולם בשחמט לנשים. היא החלה לשאוף לתואר הנכסף של אלופת העולם בשחמט לנשים בשנות השמונים ותחילת שנות התשעים התמודדתה אראחמיה במתחרות ברמה הגבוה ביותר בעולם כשווה אל שווים. בשנת 1987 היא זכתה לראשונה במקום השני באינטרזונל (Interzonal) לנשים, שנערך בטוזלה בוסניה והרצגובינה. במקום הראשון זכתה ננה יוסליאני. בשנת 1993 התעלתה מעל הציפיות וזכתה במקום הראשון בתחרות בג'קרטה ובתחרות שהתקיימה בשנת 1995 בקישינב, בתחרויות בהם ניצחה מטובי שחקניות השח בעולם. אף על פי שזכתה בתחרויות, היו הישגיה בתחרות המועמדים נמוכים יותר, וזה מנע ממנה את ההזדמנות להתמודד על אליפות העולם. בשנת 1996 היא נישאה לסקוטי, ג'ונתן גראנט, ועברה להתגורר עמו באדינבורו. היא מתגוררת בסקוטלנד עד היום.
מלבד תחרויות אליפות העולם בהם זכתה אראחמיה בשנות התשעים, היא זכתה במקום הראשון בתחרות הפתוחה לנשים בביאל שבקנטון ברן ובז'נבה. לאחר מכן, בשנת 1991, זכתה בגביע דואברל היוקרתי והייתה האישה הראשונה שזכתה בתחרות זו. השתתפותה בטורניר ה"פרמייר היסטינגס" של קונגרס השח הבינלאומי היסטינגס, בשנים 1993/1994, הייתה אף היא הצלחה מסחררת בו זכתה במקום השלישי יחד עם רב-אמן אחר. השגה, מבחינת הנשים היה השני בטיבו אחרי יהודית פולגאר.
בשנת 1990 שיחקה אראחמיה בהופעת בכורה מוצלחת באולימפיאדת השחמט בנובי סאד בנבחרת הנשים של ברית המועצות. היא זכתה ב12/12 נקודות מושלמות. אולימפיאדה זו הייתה ההתחלה לקריירה של מדליות אולימפיות בקבוצות של נבחרת הנשים של ברית המועצות ונבחרת גאורגיה. סך הכל 9 מדליות מתוכם 2 מדליות זהב קבוצתיות ו-3 מדליות זהב אישיות. אבל באליפות אירופה לנבחרות זכתה אראחמיה לפרסים רבים יותר. בשנת 1997 היא זכתה בפולה קרואטיה במדליית זהב קבוצתית ומדליות כסף קבוצתית בשנים 1992 ו-2005.
בשנת 2014 בארפורט היא חלקה מקום 8–9 עם טטיאנה מלמד.
כתוואן אראחמיה באולימפיאדת השחמט לנשים
בין השנים 1990 ל-2018 השתתפה כתוואן אראחמיה ב-8 אולימפיאדות שחמט לנשים:
כתוואן אראחמיה באולימפיאדת השחמט הפתוחה
בין השנים 2008 ל-2012 השתתפה כתוואן אראחמיה ב-6 אולימפיאדות שחמט פתוחות:
אשור-אובליט הראשון
אַשוּר-אֻבַּלִיט הראשון (1356 לפנה"ס/1354 לפנה"ס – 1321 לפנה"ס/1318 לפנה"ס?) היה מלך אשור, בן אֵרִיבָּ-אַדַד'. אשור-אבליט החל את מגמת ההתפשטות האשורית לאחר שנים של כניעה למיתני. מאבק זה הביא להתערערות היחסים בין הממלכה האשורית לאימפריה החתית.
בימים הראשונים של מלכותו היה אשור-אבליט ואסל לתושרתה מלך מיתני, אולם לקראת 1340 לפנה"ס מרד בו. המרידה תוזמנה היטב, שכן בו בזמן פלשו החתים בראשות מלכם, שופילוליומש הראשון, לאזור. מיתני קרסה תחת הלחץ ואשור השתחררה משלטונה, ואף כבשה חלקים מהממלכה.
לאחר אירוע זה החל אשור-אבליט לכנות עצמו "מלך המלכים" ו"אחי הפרעה". לפי התכתבויות שערך עם השושלת הפרעונית ניתן להסיק שכינויו לא היו רחוקים מן האמת. הוא שינה את שם ממלכתו מסוּבָּארטוּ לאשור (על שם האל שעמד בראש הפנתיאון של עמו), היות שלשם הישן נתלוותה משמעות מבזה.
מלך בבל בּוּרנַבּוּריָאש השני מהשושלת הכשית נשא את בתו של אשור-אבליט לאשה. כרה-הרדאש בנו שהיה גם נכדו של אשור-אובליט ירש אותו בשנת 1333. בעקבות כך פרץ מרד בבבל בשל התנגדות למלך ממוצא אשורי. במהלך המרד נרצח המלך. אשור-אבליט פלש לבבל, הדיח את המלך נזי-בוגאש והכתיר את כּוּרִיגַלזוּ השני, שהיה, ככל הנראה, בנו של בורנבוריאש השני מלך בבל.
במכתבי אל-עמארנה נמצאו שני מכתבים שהוא כתב לאמנחותפ הרביעי, מכתבים א"ע 15 ו-16.
את אשור-אבליט ירש בנו, בל-ניררי (לעיתים אנליל-ניררי), שנאבק אף הוא בבבלים.
רגדול (חתול)
רגדול (Ragdoll) הוא גזע של חתול הבית.
היסטוריה של הגזע
רגדול הוא גזע חתולים שנוצר על ידי בני אדם, בראשית שנות השישים במדינת קליפורניה (ארצות הברית). אם הגזע הייתה חתולת אנגורה לבנה בשם ג'וזפין, שבעליה פרופסור באוניברסיטת קורנל זיווג אותה עם זכר מגזע בירמן. בתקופת ההיריון נפגעה ג'וזפין בתאונת דרכים, הווטרינר הציע לבעליה להפסיק את ההיריון, אך הוא התנגד, לקח אותה לווטרינר של האוניברסיטה שטיפל בה, ולאחר זמן קצר נולדו ארבעה גורים יוצאי דופן. הם היו גדולים מהרגיל, שקטים יותר מהמקובל ובעלי תכונה מוזרה נוספת: הם נהגו לישון על הגב, בשונה מחתולים אחרים.
לישראל הובאו הרגדולים הראשונים בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 בידי מיקי דיאמנט, אשר התמחה בגזע חתולים זה והוא מגדל אותם עד היום.
מבנה כללי
הרגדולים הם חתולים בעלי גוף שרירי ומראה מוצק. הם מגיעים לשיא גודלם רק אחרי שלוש שנים, והם גדולים יותר מרוב גזעי החתולים. משקלם של הזכרים מגיע ל-10 ק"ג, הנקבות קטנות יותר. פרוותו נחשבת לבינונית, סמיכה מאוד, אך מחייבת פחות תחזוקה וסירוק. עיניהם של כל הרגדולים כחולות.
אופי
הרגדולים הם בעלי אופי נינוח ושקט במיוחד. הם מתאימים לחיים בדירה עירונית ולא בחוץ. הם חברותיים מאוד לבני אדם ולכלבים, אינם פוחדים מזרים ואינם תוקפניים. הגזע זכה לשמו בעקבות רפיון שריריו כאשר מרימים אותו על הידיים, בהיותו באוויר הוא מתנהג כמו "בובת סמרטוטים" (Rag-Doll). את הרגדולים ניתן ללמד לעשות טריקים ופעולות שונות. קולם שונה מיללת חתול, ודומה יותר לקול בכי של תינוק. באופן כללי הרגדולים אינם "דברנים" וממעטים להשמיע קול. בגלל תכונה זו חשבו במשך שנים שאינם חשים כאב, מאוחר יותר הסתבר שזו טעות, הם פשוט לא משמיעים קולות של כאב.
מחירו של חתול רגדול מגיע למאות דולרים, מה שהופך אותו לסמל סטטוס. למרות מחירו הגבוה, התחבב הגזע על רבים והוא מבוקש בעולם וגם בישראל. בארץ קיימים מספר בתי גידול מקצועיים המגדלים חתולי רגדול.
כאריסיוס
פלאוויוס סוסיפאטר כאריסיוס (Flavius Sosipater Charisius; פעל במאה ה-4 לספירה) היה מדקדק לטיני.
כאריסיוס היה ככל הנראה יליד אפריקה, שזומן לקונסטנטינופול כדי לתפוס את מקומו של אואנתיוס, פרשן מלומד של טרנטיוס.
חיבורו, "Ars Grammatica", נכתב בחמישה ספרים והוא מופנה לבנו (שאינו רומאי, כפי שמראה ההקדמה). החיבור הגיע לידינו במצב פגום. אבדו מתוכו תחילתו של הספר הראשון, חלק מהספר הרביעי וחלקו הגדול של הספר החמישי. החיבור, שהוא בסך הכל אוסף, הוא בעל ערך בכך שהוא מכיל קטעים מכתבי הסופרים המוקדמים יותר על הדקדוק, שבמקרים רבים נזכרים בשמם: רמיוס פלאימון, יוליוס רומאנוס, קומיניאנוס.
דתו של כאריסיוס אינה ידועה, אולם הוא נמנה עם המדקדקים היוונים והלטינים שנדרשו גם לשמות עבריים. כאריסיוס טוען בחיבורו (Ars Grammatica, 1,17) כי את השמות "אדם" ("הנברא הראשון") ו"אברהם" אין להטות בהתאם לחוקי הדקדוק של סיומות לטיניות או יווניות, באשר הם שמות עצם בעלי סיומת אחת בלבד.
קבוצת גאון
קבוצת גאון בע"מ (באנגלית: .Gaon Group Ltd) היא חברת ישראלית, העוסקת בייצור ובשיווק של צינורות פלדה ופלסטיק, מגופים, מדי מים וברזים באמצעות מספר חברות בת. קבוצת גאון היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
חברת צינורות המזרח התיכון
מפעל "צינורות המזרח התיכון" הוקם ב"קריית הפלדה" בעכו כשותפות בין קונצרן כור תעשיות ותעשיין יהודי אמריקאי. אבן הפינה למפעל הונחה ב-27 בדצמבר 1949, והוא החל לפעול ב-17 ביוני 1951 בטקס חגיגי בנוכחות שרת העבודה גולדה מאיר. בתחילת 1953 הגיע המפעל לתפוקה מלאה. העבודות על הקמת מפעל הצינורות השני נמשכו והמפעל החל בפעולתו באוקטובר 1955. בשנת 1957 רכשה "כור" את מלוא הבעלות במפעל. בתחילת שנות ה-60 עבדו במפעל כ-450 עובדים.
המפעל ברמלה
המפעל בצריפין הוקם ב-1949, על ידי מקורות, המשביר המרכזי וניר שיתופי. רוב עובדי המפעל היו תושבי העיר רמלה הסמוכה.
מיזוג
בשנת 1964 מוזג המפעל בעכו עם המפעל בצריפין לחברה אחת. המפעל הראשי של החברה היה ממוקם בצריפין, ומפעל הגלוון בעכו.
שני המפעלים בעכו ובצריפין סיפקו במשך שנים רבות כמעט את כל צריכת הצינורות של מדינת ישראל וגם ייצאו את תוצרתם. הצינורות שימושו בעיקרם לצורך תשתיות מים וביוב עירוניות, לתעשייה, לחקלאות ולהולכת דלק וגז, ובין השאר שמשו לבניית מערכת הובלת המים הארצית של חברת "מקורות" וקווי מים בתוך הערים והיישובים, קווי הדלק של חברת תשתיות נפט ואנרגיה, לבניית קו צינור אילת-אשקלון ובשנות ה-2000 לבניית תשתית הולכת הגז של חברת נתיבי הגז הטבעי לישראל.
במאי 1993 נרשמו לראשונה מניות החברה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. החברה גם הנפיקה איגרות חוב בבורסה.
בבעלות חברת גאון אגרו
בשנת 1998 החליטה "כור תעשיות" למכור את החברה. גרעין השליטה בחברה (76%) נרכש בשלהי שנת 2000 על ידי חברת "גאון אגרו", שהייתה בבעלות בני גאון (לשעבר מנכ"ל כור), וקרן ההשקעות בתעשייה הבריטית "3i" לפי שווי חברה של 107 מיליון שקל. היקף ההשקעה של שתי החברות עמד אז על 82 מיליון שקל. עד סוף 2003 חילקה החברה דיבידנדים בהיקף כולל של 95 מיליון שקל והם כיסו למעשה תוך 3 שנים את רוב השקעתם בחברה. בפברואר 2004, מכרה 3i את רוב מניותיה, "גאון אגרו" עלתה להחזקה של 53% מהחברה ואיש העסקים סמי שמעון רכש 20%. ב-2017 הודיע עיזבון סמי שמעון על מכירת חלקו בחברה.
בשנת 2002, הייתה החברה שותפה (21%) בקבוצת "ויה מאריס" שזכתה במכרז להקמת מתקן התפלה פלמחים. המתקן החל לפעול במאי 2007, ובפברואר 2010, מכרה את חלקה לשותפה חברת גרנית הכרמל תמורת 61.3 מיליון שקל.
בשנת 2006, הועמדו לדין, אביב אלגור ואיאן דייוויס, בני דודים מדרגה שנייה, שהיו נציגי קבוצת 3I בישראל (שהחזיקה 38% מהמניות בחברה), באשמה כי השיגו במרמה מהאסיפה הכללית של בעלי המניות, תמיכה בכך שיועברו להם דמי-ניהול בהיקף של 250 אלף שקל לחודש. בשנת 2009 הם הורשעו בעבירות מירמה. אביב אלגור נידון למאסר של שנתיים, ואיאן דייוויס ל-18 חודשים.
בבעלות קרן ויולה
באוגוסט 2016, הודיעה על מכירת שטח המפעל שלה בצריפין ליבואן טויוטה ג'ורג' חורש, תמורת 386 מיליון שקל. בדצמבר 2017 הודיע על הקמת מפעל חדש בנאות חובב, בהשקעה של כ-200 מיליון שקל, במקום המפעל בצריפין.
פרו ורצ'לי
מועדון כדורגל פרו ורצ'לי 1892 (באיטלקית: Football Club Pro Vercelli 1892) הידוע גם בשם פרו ורצ'לי הוא מועדון כדורגל איטלקי, המשחק בעיר ורצ'לי במחוז פיימונטה שבאיטליה. הוא היה מועדון הכדורגל המקצועני הראשון באיטליה, והמועדון הבולט ביותר באיטליה בתחילת המאה ה-20, עם 7 אליפויות בין השנים 1908 ל-1922. כיום משחקת הקבוצה בליגה האיטלקית השלישית. צבעיה הם לבן ושחור, ומדי החוץ בצבע אדום.
התחלה זוהרת ודעיכה
המועדון נוסד בשנת 1892 כ"מועדון ספורט פרו ורצ'לי" (באיטלקית:"Società Ginnastica Pro Vercelli"), וב-1903 הוקמה מחלקת הכדורגל של המועדון. ב-3 באוגוסט 1903 שיחק המועדון את המשחק הראשון שלו נגד "פורצה קוסטנזה". בשנת 1906 הצטרף המועדון לליגה האיטלקית השנייה, שיחק 2 עונות ועלה לליגה האיטלקית הראשונה. בעונתו הראשונה בליגה האיטלקית הראשונה בשנת 1908 זכה באליפות הראשונה. בשנת 1909 זכה באליפות השנייה. בעונת 1909/1910 סיים את הליגה במקום השני. ב-3 העונות הבאות זכה 3 פעמים ברציפות באליפות. המועדון שיחק ברציפות בליגה הראשונה עד עונת 1934/1935.
בעונות 1920/1921, 1921/1922 זכה ב-2 אליפויות. בסוף עונת 1934/1935 ירד לליגה השנייה (ה"סרייה ב' "). בעונת 1935/1936 הגיע לשלב 32 האחרונות בגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת מודנה. בעונת 1938/1939 הגיע לשלב 32 האחרונות בגביע והפסיד לקבוצת נובארה. בעונת 1940/1941 הפסיד בסיבוב השני בגביע לקבוצת סמפדוריה. בסוף העונה ירד לליגה האיטלקית השלישית (ה"סרייה ג' ").
המועדון שיחק בליגה השלישית עד עונת 1945/1946 שבסופה עלה לליגה השנייה. המועדון שיחק 2 עונות בליגה השנייה וירד לליגה השלישית בסוף עונת 1947/1948. בסוף עונת 1951/1952 ירד לליגה הרביעית (ה"סרייה ד' "). המועדון שיחק 5 עונות ברציפות בליגה הרביעית ובסוף עונת 1956/1957 עלה לליגה השלישית. המועדון שיחק 5 עונות ברציפות בליגה השלישית ובסוף עונת 1961/1962 ירד לליגה הרביעית פעם נוספת. המועדון שיחק 9 עונות ברציפות בליגה הרביעית ובסוף עונת 1970/1971 עלה לליגה השלישית. המועדון שיחק 7 עונות ברציפות בליגה השלישית ובסוף עונת 1977/1978 ירד לליגה הרביעית. המועדון שיחק בליגה הרביעית עד עונת 1993/1994 אז עלתה הקבוצה לליגה השלישית מהמקום הראשון בליגה הרביעית.
המתחרה העירונית ואיחוד
בשנות ה-2000 המוקדמות, בשנת 2006, הוקמה מתחרה למועדון בשם "א.ס. פרו בלוודרה ורצ'לי" (בצבעים צהוב וירוק) כתוצאה מאיחוד המועדונים "א.ס. טרינו קלציו" (שהגיעה ממחוז טרינו) ששיחקה בסרייה ד', ו"פ.ג'.ס. פרו בלוודרה" מליגות נמוכות יותר (שהוקמה ב-1912). הקבוצה החדשה בילתה את רוב זמנה בליגה סרייה ד', והצליחה לעלות פעם אחת לליגה סרייה ג' שנחשבת לליגה המקצוענית הראשונה מהליגות הנמוכות. באותו הזמן, עקב חובות וקשיים כלכליים לא הורשתה פרו ורצ'לי המקורית להשתתף בליגה של 2010/2011, ולכן התפרקה. על מנת לשמור על המותג "פרה ורצ'לי" בחיים, פרו בלוודרה שינתה את שמה ל "יו. אס. ורצ'לי קלציו" וזמן מה לאחר מכן לקחה גם את הזכויות על ההיסטוריה והתארים של פרו ורצ'לי המקורית ואף שינתה את צבעיה לצבע של פרו ורצ'לי המקורית. בסוף העונה עלתה הקבוצה החדשה לליגה השלישית. בעונת 2011/2012 שיחקה בליגה השלישית ובסוף העונה עלה לליגה השנייה אחרי 64 שנות היעדרות. בעונת 2012/2013 הפסיד בסיבוב השני בגביע לקבוצת צ'זנה. בסוף העונה נכשלה הקבוצה לשרוד בליגה השנייה, וירדה לליגה השלישית. בסוף עונת 2013/2014 עלתה שוב הקבוצה לליגה השנייה, שם הצליחה לשרוד שנתיים נוספות, וב-2017/2018 ירדה שוב לסרייה ג'. ב-11 ביולי 2019, מונה החלוץ האיטלקי ושחקן העבר בנבחרת איטליה אלברטו ג'ילארדינו למאמן הקבוצה, בשאיפה להחזיר אותה לליגה הבכירה.
הכנסייה היוונית-אורתודוקסית האנטיוכית
הכנסייה האנטיוכית (ביוונית: Πατριαρχεῖον Ἀντιοχείας), הידועה גם ככנסייה היוונית-אורתודוקסית של אנטיוכיה (בערבית: بطريركية أنطاكية وسائر المشرق للروم الأرثوذكس), היא ארגון נוצרי הטוען כי הוא אחד מחמשת זרמי הכנסייה, הפנטארכיה, אשר היו חלק מהכנסייה המאוחדת, לפני פילוג הכנסייה הנוצרית (פנטארכיה). הכנסייה האנטיוכית היא כנסייה אוטוקפלית, כלומר, הפטריארך של אנטיוכיה אינו כפוף לבעל סמכות עליונה ממנו בנצרות האורתודוקסית.
אצטדיון אדוארד סטרלצוב
אצטדיון אדוארד סטרלצוב; הוא שמו הנפוץ של מתחם הספורט על שם אדוארד סטרלצוב (ברוסית: Спортивный комплекс имени Э. А. Стрельцова, שבעבר נקרא בפשטות בשם אצטדיון "טורפדו") הוא מתקן ספורט רב-תכליתי הממוקם ברחוב המזרחי של נפת דנילובסקי במחוז האדמיניסטרטיבי הדרומי במוסקבה. במשך שנים שימש כמגרשה הבייתי של קבוצת טורפדו מוסקבה.
הכנסייה היוונית-אורתודוקסית האנטיוכית
הכנסייה טוענת כי היא היורשת הלגיטימית היחידה לקהילה הדתית שיוסדה באנטיוכיה על ידי השליחים פטרוס ופאולוס. מולה עומדת כנסייה נוספת הטוענת למעמד הזה – הכנסייה הסורית-אורתודוקסית. הפיצול בין שתי הכנסיות (עוד טרם פילוג הכנסייה הנוצרית) התרחש על רקע הוויכוח בוועידת כלקדון על שני טבעיו של ישו, האנושי והאלוהי.
אצטדיון אדוארד סטרלצוב
המתחם כלל מגרש ספורט מרכזי (אצטדיון), מספר מגרשי ספורט (למשחקי כדורסל ומשטח החלקה), מגרש טניס פתוח, חדרי כושר להיאבקות ואגרוף ומבני התעמלות ומתקני אחסון. מתחם הספורט מארח תחרויות כדורגל ואתלטיקה.
מאז 2020, אצטדיון הכדורגל נמצא בשיפוצים והשלמתו מתוכננת לשנת 2024, במלאת 100 שנה לטורפדו.
אצטדיון אנשי הרכב
האצטדיון נבנה בשנת 1959 לשמש כשדה אימונים עבור קבוצת הכדורגל מפעל הרכבים המוסקבאי על שם ליכאצ'ב. משחק הבכורה באצטדיון נערך ב-15 באפריל 1977 במסגרת אליפות ברית המועצות, בין "טורפדו" ל"צ'רנומורץ".
בשנים 1978–1997 ובשנים 2010–2013 והחל מנובמבר 2017, מהווה למגרש הבייתי של קבוצת "טורפדו".
אצדיון אדוארד סטרלצוב
ב-21 ביולי 1997, לאצטדיון "טורפדו" נוסף השם אדוארד סטרלצוב על שם כוכב טורפדו האגדי אדוארד סטרלצוב. בכניסה הראשית למתחם הספורט נחנכה אנדרטה לזכרו, מעשה ידי הפסל אלכסנדר טראסנקו ונערך שיפוץ ב-1998.
בשנת 2016 נודע על תוכניות ראשוניות לשיפוץ האצטדיון, כשחברת הפיתוח OPIN (שהיא חלק מקבוצת "ONEXIM") הודיעה שהיא מוכנה להשקיע בבנייה מחדש של האצטדיון בהשקעה של 150 מיליון דולר — OPIN תכננה לבנות מחדש את מתחם הספורט ומסביבו לבנות מגדלים למגורים ומסחר. השטח הכולל של המבנים תוכנן להגיע לכדי 430,000 מ"ר, כשהאצטדיון יחלוש על שטח של כ-120,000 מ"ר.
ברם, במאי 2019 נודע שמשרד האדריכלים הצרפתי Michel Remon & Associes זכה במכרז לשיפוץ מקיף יותר של האצטדיון, שיפוץ שייצא לדרך בסוף שנת 2020, במימונו של בעלי טורפדו, רומן אבדייב. מאחר שמצב האצטדיון באותה עת דרש שיפוץ מקיף לצורך התאמתו לתקנים המודרניים של FIFA ו-UEFA ולאירוח משחקים בינלאומיים. על פי התוכניות תוגדל תכולת המושבים ל-15,076 ותתווסף חניה עבור 780 כלי רכב.
הארנה המרכזית
מגרש הכדורגל כולל דשא טבעי מחומם. התאורה — בעלת עוצמה של 1200 לאקס. על המגרש מותקנים שני לוחות אלקטרוניים המציגים מידע על מהלך המשחק ולוח תוצאות. האצטדיון בעל רישוי לארח משחקי כדורגל של פיפ"א ואופ"א, משחקי ליגת העל וליגת הכדורגל הלאומית.
עד 1976 האצטדיון הכיל רק יציע אחד, אשר היה ממוקם על מדרון סמוך למגרש. לאחר שיפוץ שבוצע זמן קצר לפני אולימפיאדת מוסקבה, הוגדלה תכולת המושבים והאצטדיון הכיל 16,000 מושבים.
בשנת 1998 האצטדיון שופץ מחדש, במקום ספסלי העץ ביציעים נוספו כיסאות פלסטיק וקיבולת האצטדיון הורדה ל-13,300 איש. באצטדיון הותקנה לראשונה מערכת חימום מלאכותית של הדשא. בשנת 2010, פורק הכיתוב "מוסקבה" מהיציע והוחזר הכיתוב "טורפדו".
יציע האוהדים הוא היציע המערבי ובחדר מתחתיו ישנה חנות של המועדון שמוכרת מזכרות וישנו גם בר בשם "מערב-5", בסופו של כל משחק נערכת מה שמכונה בשם 'מחצית שלישית' שהיא למעשה מפגש של השחקנים עם האוהדים שלהם.
באפריל 2013 האצטדיון קיבל מאופ"א אישור לארח משחקים של ליגת העל הרוסית.
הבעלים
האצטדיון נבנה על חשבון מפעל זיל והיה שייך לו לאורך כל התקופה הסובייטית וגם יותר מעשור לאחר קריסת ברית המועצות. בשנת 2005, קומפלקס הספורט נרכש מזיל על ידי חברת "נורילסק ניקל", אשר יחד עם עיריית מוסקבה רכשה ממפעל הרכבים את מועדון הכדורגל "מוסקבה" (שנקרא עד אז טורפדו-זיל).
מאז 2007, קומפלקס הספורט שייך לחברה באחריות מוגבלת בשם "מתחם הספורט אדוארד סטרלצוב", המהווה חלק מקבוצת "ONEXIM". כל מניות חברת הניהול נמצאים בידי סמנכ"לית הכספים של ONEXIM, ילנה ברבאשבה.
המפעילים
במהלך השנים, האצטדיון הושכר על ידי מועדוני הכדורגל "ספרטק", צסק"א ו"טורפדו-זיל".
משנת 1997, האצטדיון שימש כמגרש של מועדון הכדורגל "טורפדו-זיל", ששמו שונה מאוחר יותר ל"מועדון הכדורגל מוסקבה". בשנת 2010, לאחר פירוק מועדון הכדורגל "מוסקבה", "טורפדו" הפכה למפעילה הראשית של האצטדיון, אשר שוב הפך למגרש הבית שלה.
עד 2006 ומ-2011 משמש לאימון גופני עבור תלמידי האוניברסיטה התעשייתית הממלכתית של מוסקבה.
האצטדיון גם משמש כמתחם אימונים עבור בית הספר לכדורגל "מוסקבה" על שם וורונין (ЦПЮФ «Москва» им. В. Воронина).
האצטדיון שימש כבסיס אימונים של הנבחרת הלאומית לפני משחקי הידידות נגד אורוגוואי ובלגיה, וגם לקראת משחקי מוקדמות טורניר גביע העולם 2014 נגד נבחרות פורטוגל ואזרבייג'ן באוקטובר 2012. וגם בטורנירי ההכנה למוקדמות יורו 2012 נגד נבחרות אירלנד ומקדוניה, אנדורה וסלובקיה.
אירועי ספורט
ב-1984, האצטדיון אירח משחקים באליפות אירופה (עד גיל 19).
ב-1997 האצטדיון אירח את משחק הגמר של הגביע הרוסי בכדורגל 1996/1997, שבו זכתה לוקומוטיב מוסקבה.
ב-26 בספטמבר 2012 האצטדיון אירח משחק במסגרת שלב 16 האחרונות של הגביע הרוסי בין "טורפדו" ו"דינמו" שהסתיים בשערורייה. המשחק הופסק בתוצאה 2:1 לטובת דינמו בשל העובדה שהשופטים נאלצו להפסיקו פעמיים בשל תסיסה ביציעים. יומיים לאחר מכן ועדת המשמעת של התאחדות הכדורגל החליטה לפסוק הפסד טכני בתוצאה 0:3 לטורפדו והטילה קנס של 300 אלף רובל ו-200 אלף רובל נוספים לשני המועדונים בשל שימוש אוהדיהם בפירוטכניקה. כעונש נוסף; שלושת משחקי הבית הבאים באליפות הליגה הלאומית "טורפדו" ערכה ללא קהל.
בעונת 2012/2013, האצטדיון אירח משחק אחד במסגרת ליגת העל בין "ספרטק" ו"אלניה" במחזור ה-30, ב-26 במאי 2013.
ב-2013, האצטדיון אירח את משחקי הטורניר המאוחד.
פסגת פיירל
פסגת פיירל (באנגלית: Fierle Peak) היא פסגה חדה ותלולה, ברכס פורסטל, בהרי פנסקולה, בארץ המלכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת בקצה הדרומי של שולחן סרטוגה; הפסגה ממוקמת 6 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מפסגת דירדאל.
גובהו של ההר 1,960 מטרים מעל גובה פני הים.
גילוי ומיפוי הפסגה
הפסגה מופתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בשנים 1956–1966.
מקור השם
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שם ג'ררד ר. פיירל (Gerard R. Fierle), מטאורולוג בכיר בתחנת אלזוורת' בחורף האנטארקטי של 1957.
+–=÷x Tour
‎+–=÷x Tour‎ (מבוטא "Mathematics tour" ) הוא סיבוב ההופעות הרביעי של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן, שהחל בדבלין באפריל 2022. סיבוב ההופעות נועד לקידום אלבום האולפן הרביעי של שירן, = ("equals"). מכירת הכרטיסים החלה בספטמבר 2021.
הצלחה מסחרית
שירן הכריז בתחילה על 27 תאריכים בשלב הראשון של סיבוב ההופעות, בבריטניה ואירופה, אך הוסיף תאריכים נוספים בשל הביקוש הרב.
הגבעות השחורות
בתחומי הגבעות השחורות נמצא הר ראשמור השוכן בסמוך לעיירה קיסטון. ההר הוכרז על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית כאנדרטה לאומית. האנדרטה, המהווה חלק מההר, היא פסל גרניט מונומנטלי שהוקם על ידי הפסל גאטסון בורגלם.
פרידריך קייסלר
ביוגרפיה
קייסלר נולד בנוירודה שבפרובינציית שלזיה הפרוסית (כיום נובה רודה בפולין). הוא למד בגימנסיה בברסלב (ורוצלב), שם הפך לחבר קרוב של כריסטיאן מורגנשטרן ושל פריץ בבלו. כשסיים את לימודיו בשנת 1893 למד קייסלר פילוסופיה באוניברסיטאות ברסלאו ובמינכן והחל את קריירת התיאטרון שלו בתיאטרון דויטש בברלין בניהולו של אוטו ברהם, בהמשך עבד בתיאטראות העירוניים בגורליץ ובהל.
במרץ 1944 בנו כריסטיאן, שהיה גם שחקן קולנוע פופולרי, נהרג בפשיטת הפצצה של בעלות הברית. קייסלר נבחר לאחד האמנים החשובים ביותר של הרייך השלישי ברשימת גוטבגנאדטן בספטמבר 1944. הוא נהרג במהלך קרב ברלין. במהלך קרב ברלין הוא נרצח על ידי כוחות הצבא האדום בביתו בפרבר קליינמנוב, כשניסה להגן על אשתו.
רגטיים
רגטיים (באנגלית: Ragtime) הוא סגנון מוזיקה אמריקאי שהתפתח בסוף המאה ה-19.
מוזיקת הרגטיים היא מוזיקה שנכתבה לפסנתר במקור. באופן כללי, רוב המאפיינים ברגטיים לקוחים מן המוזיקה הקלאסית, מאפיינים אלה כוללים את המבנה המוזיקלי (רונדו או סונאטה בדרך כלל) והמהלכים ההרמוניים. את הרגטיים מבדילים מן המוזיקה הקלאסית שני דברים מרכזיים: האחד, סינקופציה - ברגטיים נעשה שימוש רב בקצב "מפתיע", וצלילים רבים מנוגנים בצורה שבמוזיקה הקלאסית לא היו מצפים להם. השני, טמפו קבוע - במוזיקה קלאסית של המאה ה-19 - התקופה הרומנטית (התקופה בה פותח סגנון הרגטיים) נהוג לנגן בריטנוטו מסוים (הטמפו ביצירה נתון לשינוי לאורכה לפי הרגש של המבצע); ברגטיים לעומת זאת, שומרים על טמפו אחיד לאורך כל היצירה.
מפל הקרח סירקל
מפל הקרח סירקל (באנגלית: Circle Icefall) הוא מפל קרח, בסמוך לרכס טנטאקל שבאנטארקטיקה.
מקור השם
שמו של מפל הקרח ניתן לו על ידי משלחת החקר של קרחון דרווין, אשר הייתה חלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1958–1956.
המפל נקרא בשם זה, בשל צורתו, הדומה לצורת המעגל של המושבים בבתי אופרה.
לקריאה נוספת
• Jane G. Ferrigno, Kevin M. Foley, Charles Swithinbank, and Richard S. Williams, Jr, Coastal-Change and Glaciological Map of the Ross Island Area, Antarctica: 1962–2005, הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
חוקי פרנל-אראגו
חוקי פרנל-אראגו הם ארבעה חוקים ניסיוניים אשר הסבירו כיצד התאבכות של אור תלויה בקיטוב האור. חוקים אלו נוסחו על ידי אוגוסטן ז'אן פרנל ואראגו בעקבות ניסוייהם בעזרת קלציט ונועדו להסביר את תלות תופעת ההתאבכות בקיטוב של האור, בהמשך לניסוי שני החריצים המפורסמים של תומאס יאנג. חוקים אלו הם מקור למחקר מקורי ניסיוני ותאורטי באופטיקה גם בימינו,,.
ארבעת החוקים הם:
הבנים - דמויות
הבנים (באנגלית: The Boys) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת גיבורי-על מבית פריים וידאו משנת 2019, המבוססת על סדרת חוברות קומיקס באותו השם שנכתבה על ידי גארת' אניס ואוירה על ידי. הסדרה פותחה על ידי היוצרים, וסת' רוגן.
דמויות המופיעות מעונה 2 ואילך
סת' רוגן, כריס הנסן, מריה מנונוס, ננסי אודל, קייטי קוריק וגרג גרונברג מופיעים בתפקיד עצמם.
סטנדרט
{{פירושונים|* תקן
כלי רכב
}}
פיליפ השני, דוכס בורגונדיה
פיליפ השני "האמיץ" (בצרפתית: Philippe le Hardi; 15 בינואר 1342 - 27 באפריל 1404), דוכס בורגונדיה מ-1363 עד מותו.
ביוגרפיה
פיליפ נולד ב-15 בינואר 1342, לז'אן השני, מלך צרפת ולבון מלוקסמבורג, בתו של מלך בוהמיה. בשנת 1356, בגיל 14 שנה בלבד, לחם בגבורה בקרב פואטייה (שבו נפל אביו בשבי האנגלים) ועל כך זכה בכינוי "האמיץ", ובשנת 1360 זכה בתואר דוכס טורן. בשנת 1361 נפטר פיליפ דה רובְר דוכס בורגונדיה מבלי להשאיר אחריו יורש, ובשנת 1363 ז'אן השני, מלך צרפת מינה את פיליפ לדוכס בורגונדיה כתמורה על אומץ לבו בקרב. ב-19 ביוני 1369 פיליפ נשא לאישה את אלמנתו של פיליפ דה רובר, מרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה לעתיד, שהייתה בתו של לואי השני, רוזן פלנדריה המכונה לואי דה מאל. מרגריט ילדה לו 8 ילדים, ובהם את בנו בכורו ז'אן שירש את דוכסות בורגונדיה אחרי מותו ב-1404.
בשנת 1384 מת לואי דה מאל, ופיליפ ירש את רוזנות פלנדריה. בשנת 1385 חתם פיליפ על "שלום טורנה" עם הפלמים אנשי העיר גנט שמרדו בלואי דה מאל ב-1379. בשנת 1385 השיא את בנו בכורו ז'אן למרגרטה מבוואריה, שהייתה בתו של אלברט הראשון, רוזן אֵנו (כיום פרובינציה בדרום בלגיה) והולנד, ואת בתו מרגריט לווילם הרביעי, בנו ויורשו של אלברט.
החל משנת 1380 שימש פיליפ כעוצר ממלכת צרפת (יחד עם אחיו לואי הראשון מאנז'ו מלך נאפולי וז'אן, דוכס ברי) בשם אחיינו שארל השישי, מלך צרפת שהיה בן 12 שנה בלבד. ניהול ענייני המדינה נפל בעיקר על פיליפ, היות שאחיו לואי הראשון היה עסוק באיטליה ואחיו ז'אן דוכס ברי עסק בענייני חבל לאנגדוק שבדרום צרפת. ב-1388 נטל המלך שארל השישי את השלטון לידיו, אך ב-1392 הוא לקה במחלת נפש ופיליפ חזר לשמש כעוצר בשמו. אולם, לואי הראשון דוכס אורליאן, שהיה אחיו של המלך שארל השישי, טען לזכותו לשמש כעוצר במקום פיליפ. התפתחה ביניהם יריבות שגרמה למעשי איבה בין בית אורליאן לבין בית בורגונדיה.
ב-15 באוגוסט 1393 השיא פיליפ את בתו קתרין ללאופולד הרביעי, דוכס אוסטריה ובשנת 1401 את בתו מארי לאמדאו השמיני, דוכס סבויה. כאשר פיליפ נפטר ב-27 באפריל 1404, דוכסות בורגונדיה שלטה באֵיְנו, פלנדריה, ארטואה (כיום בצפון צרפת) ופראנש-קונטה (כיום במזרח צרפת) והפכה, למעשה, למדינה עצמאית שהתעשרה מן המסחר ומן התעשייה של נחלותיה.
משפחתו
ב-19 ביוני 1369 התחתן פיליפ עם מרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה, בתם של לואי השני, רוזן פלנדריה ומרגרט מבראבאנט, רוזנת פלנדריה, ממנה נולדו לו 9 ילדים:
אולפת חיידר
אולפת חיידר (בערבית: ألفت حيدر , נולדה ב-19 בספטמבר 1970 בחיפה) היא שחקנית כדורעף ערבית-ישראלית. קריירת הכדורעף של חיידר נפרשה על פני 28 שנים, בהן נמנתה על שורותיה של נבחרת ישראל בכדורעף נשים וקבוצת הפועל מטה אשר. היא זכתה פעמיים באליפות ובגביע המדינה. חיידר פועלת לקידום נשים בספורט.
ביוגרפיה
חיידר נולדה בכפר סמיר שבחיפה, בת למשפחה מוסלמית, ולה ארבעה אחים ואחיות. אביה היה מהנדס ואמה עבדה במשרד העבודה והרווחה. אחיה הוא הכדורסלן רפי חיידר ששיחק במכבי חיפה.
פירוש השם אולפת בא מן המילה אולפה שמתאר ידידות ורעות, ואילו חיידר הוא שם נרדף לאריה. באמצעות ההוויה החינוכית שהייתה בבית הוריה, שלימדו לערכים של כבוד האדם, חירות ושוויון, אורח חייה של חיידר התבטא בפעילויות ספורטיביות המפגישות בין ערבים ויהודים. חיידר מאמינה כי הטבע הוא מקום נייטרלי ושוויוני עבור כל בני האדם באשר הם, ובנקודת ההתחלה השוויונית שהטבע מייצר, ניתן ליצור שינוי שמאפשר מפגש מאוחד של ערכים ללא כל הבדלי דת, גזע ומין. חיידר קיבלה על עצמה את האתגר להתקבל בחברה הערבית והיהודית בכישוריה הספורטיביים, ולפתוח דלתות לנשים בתחומי הספורט השונים.
בגיל שלוש עשרה החלה לעסוק בתחום הכדורעף, והצטרפה לקבוצת הפועל מטה אשר בעין המפרץ. האתגר להתקבל בחברה הערבית ובחברה הישראלית במקביל, כהיותה נציגתם בארץ ובמשחקים בינלאומיים ככדורעפנית, נתקל במחסומים רבים.
בשנים האחרונות עוסקת בטריאתלונים ובמרתונים לצד טיפוסי הרים.
כדורעף
חיידר שיחקה כדורעף בקבוצת הפועל מטה אשר בשנים 1985–1990, לאחר מכן שיחקה בקבוצות נווה שאנן, קריית מוצקין, קרייתים, מג'דל כרום. היא הייתה חברה בסגל נבחרת ישראל. תפקידה היה שחקנית אמצע, ותפקידה היה להנחית אל שטח קבוצת היריב.
דו-שיח ישראלי פלסטיני
בשנת 2000 הייתה למדריכה מוסמכת של הארגון הלאומי "Outdoor Bound", הפועל ב-30 מדינות ברחבי העולם. הארגון מקדם פיתוח מנהיגות דרך פעילויות בטבע, על מנת לקדם שותפויות חברתיות המעודדות לבניית חברה סובלנית ודו קיום, במטרה לפתור קונפליקטים וליצור עולם טוב יותר.
בשנת 2003, הקימה חיידר בשיתוף עם מטפס ההרים דורון אראל, הישראלי הראשון שהעפיל לפסגות הרים בשבע היבשות, את הארגון "שוברים את הקרח" (Breaking the Ice), מלכ"ר העוסק בקידום שלום ודו קיום באמצעות טיולי טבע וספורט אתגרי, היוצרים חיבור בין המשתתפים. בין מסעות הארגון יצאו משלחות לאנטארקטיקה (2004); לפסגה באנטארקטיקה אליה העפילו קראו הר הידידות הישראלית-פלסטינית, למדבר סהרה (2006), ובשנים 2011 ו-2014 יצאו משלחות של סטודנטים יהודים וערבים מאוניברסיטת חיפה, למסע טיפוס סביב פסגות הרים כמו מון בלאן, הפסגה הגבוהה ביותר בהרי האלפים. עם חזרתם לארץ, היה על הסטודנטים להעביר את המסר הלאה ולבנות פרויקט תרומה קהילתי להעברת מסרים של שוויון לאומי לקהילות הנוער.
בשנת 2012 יצאה אולפת חיידר - יחד עם שש נשים מרחבי עולם: ניו זילנד, סין, דרום אמריקה, דרום אפריקה והודו, כשחיידר מייצגת את ישראל - למסע בן 100 ימים לחציית הקוטב הדרומי שבאנטארקטיקה. חיידר יצאה למסע למען קידום נגישות המים ומי השתייה בעולם. לפני המסע, עברה כשלושה שבועות הכשרה בנורווגיה להסתגלות לקור ולמסעות הדרך.
חיידר פועלת מתוך אמונה כי שינוי יגיע רק דרך עשייה בשטח ולא בדרך פוליטית בה תיקח חלק, או ממקום של פרסום כפוי. באוקטובר 2016 משתתפת פעילה בצעדת הנשים "נשים עושות שלום" ברחבי המדינה.
השכלה ופעילות למען נשים
חיידר בעלת תואר בחינוך גופני (1989) ובוגרת תואר שני ללימודי מגדר באוניברסיטת בר-אילן (1995). חיידר בחרה בתואר זה בשל קשיי ההתמודדות האישיים שלה אל מול החברות השמרניות בהן גדלה, החברה הערבית והישראלית, שתי תרבויות שונות שמהמשותף ביניהן היא אפליה מגדרית רחבה. בפעילויות בהן חנכה חיידר קבוצות נשים רבות, נתקלה להפתעתה בהתבטאויות חוזרות ונשנות של נשים שהיו מתקשות לעכל כי יש בידיהן הכוח לצלוח קשיים גופניים כבידי גברים. חיידר מאמינה כי יש להנחיל בשיח הנשי אמונה כי נשים יכולות להגיע לנקודות הצלחה שונות מבלי לערוך השוואות תמידיות אל הדמות הגברית, דמות עמוד התווך שהציבה לעצמה החברה. חיידר הבינה כי קבלת נשים כמצליחות, המציבות לעצמן יעדי הצלחה שבזכותם מגיעות לקצה יכולתן ומממשות עצמן, נאלצות לעשות ויתורים משפחתיים ולבסוף גורמות לחברה לדחייה עקב משרה מלאה שהיא לא אימהות.
חיידר פועלת להעצמת נשים בישראל ומחוצה לה, וקוראת לנשים להעז ולצאת מן המעגלים השמרניים של חברה המכתיבה לנשים את התפקיד הנוח לה לעיכול, ומהאדרת גבריות כסמל להצלחה.
על ידי העברת הרצאות על סיפורה האישי ופורץ הדרך, חיידר מאמינה כי אפשר לחולל שינוי מקרקעית ההיררכיה המקובעת וליצור את דמות האישה מחדש, כדמות ייחודית, שבוחרת את דרכה שלה ומאמינה ביכולותה לבחור את מקומה בחברה, ולא נותנת לחברה את הכוח להשפיע על דמותה של אישה ותפקידיה.
יהדות גאורגיה
הקהילה, שנאמדה בכ-100,000 איש בשנות ה-70 של המאה ה-20, הייתה מורכבת ברובה המכריע מיהודים גאורגים (מקומיים) וממיעוט של אשכנזים. רוב בני הקהילה עלו לישראל ממניעים אידאולוגיים במטרה להגשים את חלומם עתיק היומין לעלות לארץ הקודש. חלקם היגרו מישראל לארצות הברית, לרוסיה, לבלגיה, לאוסטריה, לספרד ולמדינות נוספות, ממניעים כלכליים.
בעבר, נעשה שימוש בכינוי "גרוּזינים" לבני העדה שעלו לישראל, אך כיום נחשב זה לכינוי גנאי מבחינת בני העדה אשר מחו על כך, ועל-כן פחת השימוש בו.
מקור יהדות גאורגיה
בעוד רוב בני העדות היהודיות בקווקז טוענים להשתייכות לצאצאי עשרת השבטים האבודים, שנלקחו בשבי על ידי שלמנאסר, שהושיבם ב"חלח ובחבור נהר גוזן וערי מדי" (727-722 לפנה"ס), הרי שעל פי המסורת של יהדות גאורגיה, בניה הם צאצאי היהודים מממלכת יהודה שהוגלו על ידי נבוכדנצר, מלך בבל. כארתליס צחוברבה, המסמך הכתוב הקדום ביותר שעליו ידוע, שמתאר את דברי ימי גאורגיה, מציין: "אז כבש נבוכדנצר המלך את ירושלים, ויהודים שנמלטו ממנה באו אל כארתלי..." (כארתלי הוא חבל ארץ בגאורגיה). קשה לקבוע אם הדברים מבוססים על מסורת בת-תוקף או שמדובר בהשפעה מאוחרת של אמונת היהודים בקווקז, אולם ידוע כי לאחר חורבן בית ראשון וחורבן בית שני היגרו יהודים לקווקז מפרס, מדי וכורדיסטן. יונתן בן עוזיאל מפרש את "ההרמונה" ואת "ממלכת מני כארמניה, ומכאן שבתקופתו, במאה ה-1 לפנה"ס, הייתה קהילה יהודית בחבל ארץ הגובל בגאורגיה.
חוקרים ניסו למצוא סימוכין לקדמוניות היהודים בגאורגיה גם בתלמוד. השם "איבריה" נהגה ביוונית ובלטינית כ"איבריקה", ומכאן הגיע לתלמוד כ"אפריקי", לפי הפסוק בתלמוד תמיד ל"ב א'; סנהדרין צ"ד א' "להיכא אגלי להו מר זוטרא אמר: לאפריקי", ואפריקי, אם כך, היא הממלכה הגאורגית הקדומה איבריה, ולדעתם הגיע רבי עקיבא עד לגאורגיה. ההיסטוריון יוסף בן מתתיהו זיהה את משך המקראי כאבי המשכיים, שבט פרוטו-איברי שחי באזור קפדוקיה, וקישר גם את שם עירם מזקה לשמו של משך. בתקופות מאוחרות יותר קושר שמו של משך גם לשם המחוז מסכתי (סאמצחה-ג'אוואחתי) שבגאורגיה, או לעיר מצחתה, הבירה ההיסטורית של גאורגיה. עם זאת, ניסיונות אלה למציאת סימוכין למוצאם של יהודי גאורגיה מעשרת השבטים, אינם מעוגנים בהוכחות המתבססות על מחקרים.
על פי מובסס חורנאצי, המחבר המשמעותי ביותר של "ההיסטוריה של ארמניה בימי הביניים", מוצאה של שושלת המלוכה הבגרטית, שהעמידה מלכים בגאורגיה ובארמניה, היה מאחד משועי יהודה, שנשבה על ידי נבוכדנצר. סמל המלך דוד אף מופיע בשלט האצולה של השושלת. גם משפחות אחרות מן האצולה הגאורגית היו, לפי מקור זה, ממוצא יהודי. מכאן נובע לכאורה כי היהודים נמצאו בגאורגיה באותה תקופה, אלא שחוקרים מתקופות מאוחרות יותר מפריכים דעה זו.
טענה נוספת שקנתה לה אחיזה בתקופת העצמאות הגאורגית המוקדמת, תקופת הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, הייתה כי היהודים הם גאורגים במוצאם, שקיבלו עליהם את היהדות (בדומה לכוזרים). ביטוי לטענה זו אף נמצא במסמכי הצבא הנאצי, שהגיע לפאתי גאורגיה והתחבט בשאלה האם יהודי גאורגיה הם ממוצא יהודי או גאורגי. המקור לטענה זו היו שני סטודנטים, יוסף ומיכאל חננאשווילי, שטענו כי יהודי גאורגיה הם גאורגים בני דת משה, ולפיכך אין הצדקה להתארגנות על בסיס לאומי-תרבותי. עמדה זו מצאה אוזן קשבת בקרב ראשי המפלגה המנשביקית. דעה זו התאימה גם ליהודים אמידים מאותה התקופה שסברו כי עדיף לקשור את גורלם עם גורל התנועה הלאומית הגאורגית.
ספר דברי הימים של גאורגיה "כארתליס צחוברבה" מייחס את בואם של היהודים לגאורגיה לתקופת חורבן הבית הראשון: במקום אחר, מספר הכארתליס צחוברבה על פליטים יהודים שהגיעו לגאורגיה לאחר שהוגלו על ידי אספסיאנוס והתיישבו במצחתה ליד אחיהם שישבו שם זה מכבר.
סיפורי האגדה על הקדושה נינו מספרים כי היא התקבלה בסבר פנים יפות על ידי יהודי מצחתה ודיברה בשפה העברית. בין תלמידיה היו אביתר הכהן, וצידוניה. אביתר נקרא על פי האגדה "אוּריאע'וֹפּילי" ("יהודי לשעבר"); צידוניה, שהלכה אחר נינו ועמה שש אמהות יהודיות, הייתה עדה למעשי הנפלאות שלה. המתנצרים גרמו לפילוג בקהילה היהודית. היו כאלה שביקשו לסקול את אביתר באבנים, ורק התערבותו של המלך מיריאן השלישי הצילה אותו מידם. אף שיהודי מצחתה היו יעד ראשון להפצת הנצרות, הוטבלו רק חמישים משפחות מצאצאי בר-אבא (הגנב שניצל מן הצליבה לצדו של ישו, והגיע על פי האגדה למצחתה), בעוד רוב תושבי כארתלי הוטבלו על ידי נינו ובראשם המלך מיריאן השלישי ואשתו ננה.
סביר כי רעיונות הנצרות מצאו הד בקרב יהודי מצחתה וגאורגיה בכלל, כיוון שראו בה סוג של התחדשות האמונה היהודית, וזאת עוד בטרם נתקבלו על ידי הגאורגים עצמם, שאמונתם הושפעה מן הדת הפרסית. מצד שני, ייתכן כי מסורת זו טופחה על ידי הכנסייה מתוך מטרה לחזק את מעמדה של הנצרות בגאורגיה בתחילת דרכה ולהעניק לה לגיטימציה. כך או אחרת, ניתן להסיק ממסורת זו על קיומו של יישוב יהודי גדול ומבוסס בגאורגיה בתחילת המאה ה-4, אם כי לא ניתן לדעת מה היה גודלו.