cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טעמי המקרא
טעמי אמ"ת
אפשר לדמות את טעמי אמ"ת לטעמי כ"א ספרים שהוצא מהם הטעם אתנח. כך אתנח של טעמי אמ"ת מקביל לטעם זקף קטן של כ"א ספרים, הטעם עולה ויורד מקביל לסגולתא, הטעם צינור שבטעמי אמ"ת מקביל לטעם זרקא, שגם הוא שמו צינור, וכן הלאה. גם המסורה הבבלית, אף שהיא משתמשת באותה מערכת טעמים גם לספרי אמ"ת – ממעטת היא להשתמש בהם בטעם המקביל לאתנחתא.
שמאל אתנחתא
משמאל אתנחתא יכולים לחלק רק שלשה טעמים מפסיקים, ואין ביניהם יחס של היררכיה כמו שאר הטעמים המפסיקים.
השימוש בטעמי המקרא
השימוש העיקרי בטעמי המקרא בימינו נעשה בבית הכנסת - בעת קריאת התורה, קריאת ההפטרות שבנביאים, וחמש המגילות שבכתובים.
בספרי התורה הכתובים על קלף ומשמשים בבית הכנסת לא מופיעים טעמי המקרא, ניקוד או חלוקה לפסוקים (למעט חלק מספרי התורה של העדה התימנית, בהם מופיעים סימונים לסוף פסוק, אתנח וזרקא, המוטבעים על גבי הקלף), לכן על הקורא לשנן מראש את הטעמים השייכים לאותה הקריאה. לצורך כך מיועד הספר הנקרא תיקון קוראים. בספר נדפס כל הטקסט פעמיים, בשתי עמודות זו לצד זו. באחת - הטקסט מלווה בכל טעמי המקרא ובניקוד, וממנו יכול הקורא ללומדם, ובשנייה מופיע הטקסט כפי שהוא בספר התורה, ובה יכול הלומד לנסות את זכרונו.
מנהג נפוץ הוא שילד שהגיע למצוות קורא בתורה חלק מפרשת השבוע או את כולה בבית הכנסת בהזדמנות הראשונה שבה הוא מחויב בקריאה בעצמו. על הנער ללמוד קודם לכן את טעמי המקרא ולהכין את הקריאה שלו, וכך עוברת מסורת קריאת טעמי המקרא לדור הבא.
תלמודי תורה ההולכים על פי שיטת זילברמן ושיטת ברקאי שמים דגש על שינון התנ"ך בטעמיו בגילאים הצעירים.
לומדי תנ"ך משתמשים בתכונותיהם הפיסוקיות של הטעמים על מנת לפרשו. ידועים דברי רבי אברהם אבן עזרא בעניין: . בדרך כלל אפשר להחליף את הטעמים המפסיקים ביותר - סגולתא, הרביע הראשון, הזקף קטן הראשון, ואתנחתא - בנקודה או פסיק. זאת ועוד, כוחם הפיסוקי של הטעמים גדול יותר מכוחם של סימני הפיסוק, ובעוד שסימני הפיסוק מתחמים קבוצות של חמש מילים ויותר, טעמי המקרא יכולים ללמד גם על היחס בין קבוצות של שתי מילים או שלוש. בתחילת המאה ה-21, נעשו ניסיונות להנגיש את פיסוק הטעמים לאלו שאינם בקיאים בו, בין השאר על ידי מכון ממרא, ובפרויקט 'מקרא על פי המסורה' בויקיטקסט, על ספרי אמ"ת. אופן המחשה נפוץ הוא על ידי ציור גשרים המקוננים זה בתוך זה.
בעברית בת־ימינו נעשה שימוש ספורדי ובלתי־סדור בסימנים הלקוחים מטעמי המקרא או השואבים מהם השראה גרפית לצורך סימון ההטעמה בכתב.
לימוד טעמי המקרא
באופן מסורתי, לימוד הטעמים נעשה על ידי שינון "טבלת זרקא", שהיא רשימת כל הטעמים לפי מסורת מסוימת. טבלאות זרקא מופיעות לעיתים בעמודים הראשונים של חומשים או של תיקוני קוראים. התלמידים, למשל נער או קבוצת נערים שצריכים להכין את הקריאה לבר המצווה שלהם, שומעים את המנגינות מפי מורה ומשננים אותן.
עם הזמן פותחו מגוון חומרי הוראה לילדים ללימוד טעמי המקרא, שיטת ההטעמה והפיסוק שהם יוצרים, והמסורות המוזיקליות שהם מייצגים בכל עדה. יש מהם המציגים את הטעמים בהרכביהם הנפוצים, ומביאים דוגמאות למקרים השונים שמופיעים במקרא בחלקים הנקראים בציבור, יש מהם המלוּוים בתווים או בקלטות. עם התפתחותם של המחשב והאינטרנט פותחו תוכנות ואתרי אינטרנט המלמדים את נגינות הטעמים השונות.
פרשנות ודרשות על הטעמים
יש שמצאו קשר בין דברי חז"ל לבין הטעמים המצורפים אל הפסוקים. כך למשל מסופר בגמרא על רב פפא שנשמטה מדרגה מתחת רגלו ועמד ליפול, ושאל אותו חייא בר רב מדפתי: "שמא עני בא לידך ולא פרנסתו?". והסביר הגאון מווילנא שהמקור לדברי חייא בר רב הוא שתחת המילים מופיע צירוף הטעמים "דרגא תביר" (מדרגה, שבור).
חכמי הקבלה דורשים ומפרשים את הטעמים ושמותיהם בצורות שונות. ראויה לציון הדרשה בספר תיקוני זוהר, הפותחת במילים: ובה נדרשים הטעמים בצורות שונות, בין השאר כאופן שבו יכולו לעתיד כוחות הרוע. קבלת האר"י רואה את הטעמים כחלק ממערכת הטנת"א (טעמים, נקודות, תגים ואותיות). הטעמים תמיד נמצאים במקום הגבוה יותר, מעל שאר חלקי הטנת"א. למשל ר' חיים מוולוז'ין בספרו נפש החיים מסביר, שהאותיות הן כנגד הנפש וכנגד המעשה שהרי הן גוף המילה כפי שהיא כתובה, הניקוד הוא כנגד הרוח וכנגד הדיבור שהרי הוא המאפשר לבטא את המילה, והטעמים הם כנגד הנשמה והמחשבה, הכוונה שעומדת מאחורי הדברים, שורשה של המילה. על ידי תפילה בשלמות כל העניינים האלה, האדם מקשר את כל חלקי נפשו זה בזה ולשורשם העליון. על הטנת"א נכתבים ספרי ביאורים רבים עד ימינו, ביניהם מפורסם הספר ריש מילין של הרב קוק.
ייצוג טעמי המקרא במחשב
בתקן Unicode לייצוג סימנים במחשב, נמצאים טעמי המקרא במיקומים U+0591 עד U+05B0, בתחילת טווח העברית. מערכות התומכות בתקן זה אינן דורשות התקנת גופן מיוחד לצורך כך.
על מנת להוסיף את אחד מטעמי המקרא לטקסט, יש למוצאו במפת התווים ולהעתיקו משם. כשמשתמשים במעבד התמלילים מיקרוסופט וורד, יש עוד שתי אפשרויות:
מערכות ישנות יותר, החל ממערכת Windows בגרסת 2000 ומעלה תומכות בטעמי המקרא, אך נדרש גופן מיוחד לשם התצוגה המדויקת שלהם, למשל גופן Ezra SIL המופץ כתוכנה חופשית, או הגופנים ממשפחת Guttman.
הערות שוליים
طعميم Hebrew cantillation Teamim Cantillation hébraïque Teamim
אבשלום פולק
אבשלום פולק (נולד ב-5 באוקטובר 1970 בחיפה) הוא שחקן, במאי וכוריאוגרף ישראלי.
ביוגרפיה
בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב, מחזור כ"ט. שיחק במהלך השנים בתיאטרון חיפה, הבימה, תיאטרון גשר ובקאמרי. ב-1980 שיחק כילד בסרט "המשחק האמיתי".
פולק נודע כשגילם את דמותו של תומר, צעיר הומוסקסואל בסדרה "פלורנטין" (1998). הוא שיחק גם בסרט הקולנוע "ז'נטילה" עם יבגניה דודינה, אלון אבוטבול ונירו לוי (1997), כשחקן אורח בסדרה "זבנג!" (1998), בסדרה "ילדי ראש הממשלה" (2011), וכן בסרט "ההר", בבימויו של יעל קיים, שהשתתף בפסטיבל הסרטים של ונציה בשנת 2015.
פולק הוא בן זוגה לשעבר של הרקדנית והכוריאוגרפית ענבל פינטו. ב-1994 התחילו ליצור יחד, ו ב-2002 והשניים החלו לנהל להקה ביחד, תחת השם להקת המחול ענבל פינטו ואבשלום פולק.
בין יצירותיהם המשותפות: "אויסטר", "בוביז", "עטוף", "מה טוב בירח", "הידרה", "בומביקס מורי", "אבק", "פרחקיר", האופרה "ארמיד" מאת כריסטוף ויליבלד גלוק והפקות נוספות.
במופעים המשותפים להם, יחד עם ענבל פינטו, אחראי פולק לא רק לבימוי ולכוריאוגרפיה, אלא גם על עיצוב התפאורה והתלבושות ועיצוב הפסקול.
את המופע "סלאג" יצר פולק בשיתוף רקדני הלהקה בשנת 2016, וזהו המופע הראשון של הלהקה שיצר פולק ללא ענבל פינטו.
אבשלום פולק וענבל פינטו זכו בפרס הביצוע על היצירה "פרחקיר" על ידי שרת התרבות והספורט כפרס ביצוע ללהקות והרכבים קאמריים למחול אמנותי לשנת 2016. מנימוקי ועדת השיפוט: "ביצירה נוצר שילוב מושלם ונדיר בין מוזיקה חיה, תלבושות, תאורה ותפאורה".
ב-2018 עזבה פינטו את הלהקה, וזו נקראת כיום "להקת מחול תיאטרון אבשלום פולק".
ב-2021 כיכב בסרט "הברך" של הבמאי נדב לפיד. הסרט זכה בפרס חבר השופטים בפסטיבל קאן, ופולק עצמו הועמד לפרס השחקן הראשי הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2021.
חיים אישיים
לפולק שני ילדים מהזוגיות שלו עם ענבל פינטו.
אביו הוא השחקן יוסי פולק. אחיו הם הפעיל הפוליטי יונתן פולק, ובמאי הקולנוע שי כרמלי-פולק.
ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג'
קנר עיבד את שירי האלבום וכן הלחין את השיר "מאחורי השער". יוני רכטר הלחין את השיר השני החדש באלבום: "עטור מצחך זהב שחור" למילים של המשורר אברהם חלפי, שאיינשטיין הקליט מאוחר יותר אלבום שלם של שיריו. שיר זה, הבולט באלבום, הפך מיד עם יציאתו לאחד משיריו המרכזיים של איינשטיין, ונחשב לאחד מהשירים האהובים על קהל המאזינים הישראלי.
את עטיפת האלבום עיצב דוד טרטקובר, על בסיס לוח משחק הקופסה משנות החמישים, טיול בארץ בהוצאת בנימין ברלוי, שנמצא באוספו.
קרדיטים
בשיר "עטור מצחך זהב שחור" השתתפו:
Go West (שיר)
Go West (בעברית: נלך מערבה) הוא שיר משנת 1979 שבוצע על ידי הרכב הדיסקו וילג' פיפל. השיר זכה בסופו של דבר להצלחה גדולה בהרבה יותר כאשר זכה בשנת 1993 לגרסת כיסוי שבוצעה על ידי להקת הפט שופ בויז.
הגרסה המקורית של וילג' פיפל
הגרסה המקורית יצאה לשווקים כסינגל במהלך שנת 1979. השיר לא זכה לפופולריות רבה בדומה לסינגלים האחרים של הלהקה מאותה התקופה כגון "Y.M.C.A." ו-"In the Navy". השיר נכתב על ידי ויקטור ויליס (הסולן המקורי של להקת אנשי הכפר) וז'אק מוראלי.
מילות השיר מתייחסות לציטוט מהמאה ה-19 "Go West, young man" (לך מערבה, איש צעיר) אשר בדרך כלל מיוחס למו"ל האמריקני הוראס גרילי, אשר קרא להתרחבות של ארצות הברית מערבה תוך התיישבות באדמות החדשות. אף על פי שוויקטור ויליס הכחיש כי הוא כתב את השיר באופן מכוון עם תמה הומוסקסואלית, השיר נחשב על ידי רבים כביטוי לתפיסה לפיה סן פרנסיסקו הייתה האוטופיה של התנועה ההומוסקסואלית בארצות הברית במהלך שנות השבעים.
וידאו קליפ
הקליפ אשר בוים על ידי הווארד גרינהול השתמש באופן ניכר באנימציית מחשב בדומה לשאר הקליפים לסינגלים של להקת פט שופ בויס מתוך האלבום Very.
בהמשך מוצגים קבוצה גדולה של גברים במדים אשר צועדים במעלה גרם מדרגות לעבר העננים, לכאורה, לכיוון החברה המערבית.
ניל טננט וכריס לואו מופיעים בחלקים רבים לאורך הקליפ לבושים בסרבלים וקסדות עתידניות בצבעים כחול וצהוב בהתאמה. במהלך הקליפ טננט ולאו נראים אף חוצים את הכיכר האדומה במוסקבה.
הרמן קולבה
הֶרְמַן קוֹלְבֶּה (בגרמנית: Adolph Wilhelm Hermann Kolbe; 27 בספטמבר 1818 – 25 בנובמבר 1884) היה תורם מרכזי להולדת הכימיה האורגנית המודרנית. הוא היה פרופסור ב ובאוניברסיטת לייפציג. קולבה היה הראשון שיישם את המונח סינתזה בהקשר כימי, ותרם לדעיכת הפילוסופיה של הוויטליזם באמצעות סינתזה של התרכובת האורגנית חומצה אצטית מפחמן דו-גופרי, וכן תרם לפיתוח. זה נעשה באמצעות שינויים ברעיון ה"רדיקלים" וחיזוי מדויק של קיומם של כוהלים שניוניים ושלישוניים, ולמערך התגובות האורגניות המתהווה באמצעות של מלחים קרבוקסילטים,  בהכנת אספירין, ו.
לאחר מחקרים עם פרידריך ולר ורוברט בונזן היה קולבה מעורב בבינאום המוקדם של הכימיה באמצעות עבודה בלונדון (עם ). הוא נבחר לאקדמיה המלכותית השוודית למדעים, וזכה במדליית דייווי של החברה המלכותית של לונדון בשנת מותו. למרות ההישגים הללו והכשרת חברים חשובים בדור הבא של הכימאים (כולל, קורציוס, , , מרקובניקוב ואחרים),
קולבה זכור בעיקר בשל עריכת כתב העת (כתב עת לכימיה מעשית) במשך יותר מעשור, שבו חיבורים מכפישים על מבנה הבנזן של קקולה, על התאוריה של יאקובוס ואן 'ט הוף על מקור הכיראליות והרפורמות של באייר בנומנקלטורה היו ביקורתיות פרסונליות ואלימות מבחינה לשונית. קולבה מת מהתקף לב בלייפציג בגיל 66, שש שנים לאחר מותה של אשתו, שרלוטה. הוא הותיר אחריו ארבעה ילדים.
ביוגרפיה
קולבה נולד באלייהאוזן (Elliehausen), ליד גטינגן בממלכת הנובר (גרמניה) כבנו הבכור של כומר פרוטסטנטי. בגיל 13, הוא החל את לימודיו בגימנסיה של גטינגן, והתגורר בביתו של אחד הפרופסורים. הוא השיג את תעודת הבגרות (ה) שש שנים מאוחר יותר. הוא התלהב מלימודי הכימיה, והחל לימודיו באוניברסיטת גטינגן באביב 1838 כדי ללמוד אצל הכימאי המפורסם פרידריך ולר, שם פגש את ברצליוס שעודד אותו לחקור את פעולת הכלור על פחמן דו-גופרי.
ב-1842 הוא הפך לעוזרו של רוברט בונזן ב. הוא קיבל את הדוקטורט שלו ב-1843 באותה אוניברסיטה. הזדמנות חדשה צצה ב-1845, כאשר הפך לעוזר של במוזיאון החדש לגאולוגיה כלכלית (Museum of Economic Geology) בלונדון ולחבר קרוב של. משנת 1847 עסק בעריכת הספר Handwörterbuch der reinen und angewandten Chemie (מילון לכימיה טהורה ויישומית) בעריכת יוסטוס פון ליביג, פרידריך ולר ו, וכן כתב ספר לימוד חשוב. בשנת 1851, קולבה ירש את בונזן כפרופסור לכימיה במרבורג ובשנת 1865 הוא נקרא לאוניברסיטת לייפציג. בשנת 1864, הוא נבחר כחבר זר באקדמיה המלכותית השוודית למדעים. הוא נבחר כחבר בחברה הפילוסופית האמריקאית ב-1874.
ב-1853 נישא לשרלוטה, בתו של הגנרל-מייור וילהלם פון ברדלבן (Wilhelm von Bardeleben). אשתו נפטרה בשנת 1876 לאחר 23 שנות נישואים מאושרים. נולדו להם ארבעה ילדים.
מחקריו בכימיה
עוד בשנות הארבעים של המאה ה-19, ולמרות הסינתזה של שתנן על ידי פרידריך ולר ב-1828, כמה כימאים עדיין האמינו בתורת הוויטליזם, לפיה יש צורך בכוח חיים מיוחד כדי ליצור תרכובות "אורגניות" (כלומר, במשמעותן המקורית, נגזרות ביולוגית). קולבה קידם את הרעיון שניתן לייצר תרכובות אורגניות מחומרים שמקורם בבירור מחוץ להקשר ה"אורגני" הזה, במישרין או בעקיפין, על ידי תהליכי החלפה. (לכן, בעוד שלפי הגדרות מודרניות, הוא המיר מולקולה אורגנית אחת לאחרת, לפי השפה של תקופתו, הוא המיר חומרים "א-אורגניים" - אנאורגניים - לחומרים "אורגניים" שנחשבו שנגישים רק באמצעות תהליכים חיוניים). הוא אימת את התאוריה שלו על ידי המרת פחמן דו-גופרי (CS2) לחומצה אצטית (CH3COOH) במספר שלבים (1843-45). קולבה גם הציג רעיון שונה של רדיקלים מבניים, ובכך תרם לפיתוח. הצלחה דרמטית הגיעה כאשר התחזית התאורטית שלו לגבי קיומם של כוהלים שניוניים ושלישוניים אושרה על ידי סינתזה של המולקולות האורגניות הראשונות מבין הקבוצות הללו. קולבה היה האדם הראשון שהשתמש במילה סינתזה במשמעותה כיום, ותרם מספר תגובות כימיות חדשות.
עבודה כעורך עיתון
מלבד עבודתו עבור כתבי עת, וכתיבת ספרים רבים שימש קולבה במשך יותר מעשור בתור מה שבמונחים מודרניים נחשב כעורך הבכיר של Journal für Praktische Chemie (כתב העת לכימיה מעשית, מ-1870 עד 1884), קולבה העביר לפעמים ביקורת חריפה כל כך על עבודתם של אחרים, במיוחד לאחר 1874 בערך, עד שחלקם תהו אם ייתכן שהוא סובל ממחלת נפש. הוא לא היה סובלני כלפי מה שהוא ראה כספקולציות רופפות המוצגות כתאוריה, וביקש באמצעות כתביו להציל את מדע הכימיה האהוב עליו ממה שנראה לו כנגע של התאוריה המבנית המודרנית.
דחייתו את הכימיה המבנית, במיוחד את התאוריות של מבנה הבנזן של פרידריך אוגוסט קקולה, התאוריה של אטום הפחמן הא-סימטרי של יאקובוס ואן 'ט הוף, והרפורמה של המינוח הכימי מאת אדולף פון באייר, באו לידי ביטוי במאמריו המשמיצים בכתב העת Journal für Praktische Chemie. כמה ציטוטים מתורגמים ממחישים את אופן ביטויו של הקונפליקט העמוק בין הפרשנות שלו לכימיה לזו של הכימאים המבניים:
השפה האלימה שבה השתמש פעלה להגבלת המוניטין שלו לאחר מותו.
מאיה אברהם
מאיה אברהם (נולדה ב-22 בפברואר 1980) היא זמרת ישראלית.
ביוגרפיה
אברהם גדלה והתחנכה בראשון לציון. את שירותה הצבאי בצה"ל עשתה אברהם בלהקת חיל הקשר והשתתפה במהלכו כזמרת ליווי באלבומים של אמנים רבים, ביניהם שרית חדד, עמיר בניון, אייל גולן, עופר לוי ופבלו רוזנברג.
לאחר שחרורה מהצבא, הצטרפה ללהקת סהרה שם הכירה את המפיק נדב ביטון. באותה תקופה הכירה גם את המוזיקאי עידן רייכל והשתתפה באלבומו "ממעמקים", בו ביצעה את השיר "מכל האהבות". השיר יצא כסינגל לתחנות הרדיו וזכה להצלחה גדולה. מאוחר יותר הצטרפה אברהם לסיבוב הופעות של הפרויקט של עידן רייכל בישראל ובחו"ל בו היא משתתפת באופן קבוע עד היום.
בנובמבר 2008 יצא האלבום השלישי של הפרויקט של עידן רייכל, "בין קירות ביתי", שבו שרה אברהם את השיר "שב".
בינואר 2010 הוציאה סינגל בשם "תרקדי" שזכה להצלחה ולהשמעות רבות. את המילים כתבו רפי מכלוף ואושרת בן ארוש ללחן של רפי מכלוף, ועל ההפקה ניצח רפי קריספין. בהמשך אותה שנה הוציאה שני סינגלים נוספים, שגם הם זכו להצלחה: "כל בוקר" ו"משהו אחר".
בדצמבר 2010 הופיעה אברהם לראשונה עם שיריה ולהקתה במועדון זאפה תל אביב וזכתה לביקורות מעולות. במקביל המשיכה להשתתף בהופעות הפרויקט של עידן רייכל, שתועדו בשנת 2011 על גבי האלבום "הביתה, הלוך חזור".
בתחילת שנת 2012 עזבה אברהם את חברת התקליטים הליקון לאחר 8 שנים. במרץ 2012 הוציאה את הסינגל "אמת אחת", שכתב והלחין רפי קריספין. ביוני של אותה השנה הוציאה את הסינגל "עד שיבוא אוקטובר", שכתב והלחין בן ארצי. בינואר 2013 הוציאה מאיה את "תדע" - הסינגל השלישי (מילים: רפי קריספין, לחן: בן ארצי). ביולי 2013 הוציאה מאיה את "עברתי את הדרך" - (מילים: רפי קריספין, לחן: עינן פרל). בינואר 2016 הוציאה מאיה את "זרועותיי (מילים ולחן:עינן פרל). השיר זכה להשמעות רבות ובין היתר נכנס לפלייליסט של גלגלצ.
חיים אישיים
אברהם נשואה ואם לארבעה ילדים. מתגוררת בראשון לציון.
סינה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פרידריך מטרנה
גנרל פרידריך מטרנה (בגרמנית: Friedrich Materna; 21 ביוני 1885 – 11 בנובמבר 1946) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
מטרנה נולד ב-21 ביוני 1885 בהוף שבמוראביה, שהשתייכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית.
בשנת 1904 התגייס מטרנה לצבא האוסטרו-הונגרי, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הצטרף מטרנה לצבא האוסטרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1921 הועלה מטרנה לדרגת אוברסט לויטננט, ב-1 ביוני 1929 הועלה לדרגת אוברסט ובשנת 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור.
ב-1 באפריל 1938, לאחר סיפוח הצבא האוסטרי לורמאכט, מונה מטרנה למפקד הדיוויזיה ה-45, וב-1 ביוני 1939 הועלה לדרגת גנרל לויטננט.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה מטרנה מפקד הדיוויזיה ה-45, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה ה-14. במהלך המערכה על צרפת לחם מטרנה עם הדיוויזיה שבפיקודו במהלך מבצע אדום כחלק מהקורפוס ה-26 במסגרת הארמייה השנייה, וב-5 באוגוסט 1940 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-17 באוקטובר מונה מטרנה למפקד הקורפוס ה-20, וב-1 בנובמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.
במהלך מבצע ברברוסה לחם מטרנה עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה התשיעית, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר השנייה ומהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם תחת פיקוד הארמייה הרביעית. בפברואר 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ובמאי הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית. ב-10 בספטמבר 1942 פרש מטרנה מתפקידו, וב-15 בדצמבר 1942 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-31 בינואר 1943 מונה מטרנה למפקד המחוז הצבאי ה-18 בזלצבורג, וב-10 בדצמבר 1943 פרש מתפקידו.
לאחר המלחמה התגורר בווינה עד למותו.
תלמי השישי
תלמי השישי (יוונית: Πτολεμαῖος Φιλομήτωρ, בתעתיק עברי: פטולמאוס פילומטור שמשמעותו פטולמאוס אוהב אמו; 145-186 לפנה"ס) מלך במצרים התלמיית והיה המלך השישי מבית תלמי. מלך בין השנים 164-180 ו-163–145 לפנה"ס. היה בנו של תלמי החמישי.
תלמי השישי עלה למלוכה בגיל 6. בצעירותו שלט ביחד עם אמו קלאופטרה הראשונה שהייתה אחותו של אנטיוכוס הרביעי. הם שלטו יחדיו עד פטירתה בשנת 176 לפנה"ס. בשנת 175 לפנה"ס לערך, נשא לאישה את אחותו קלאופטרה השנייה ומלך יחד אתה. בהמשך הצטרף אחיו הצעיר שהפך ברבות הימים למלך תלמי השמיני.
קורות חייו
לאחר מות קלאופטרה הראשונה התחזקה במצרים הסיעה בראשות לנאוס ואלאוס, עוצרי המלך, שדרשה לצאת למאבק לכבוש מחדש את סוריה שאבדה לבית תלמי בעת המלחמה הסורית החמישית. בשנת 170 לפנה"ס הוכרזו גם תלמי השמיני וקלאופטרה השנייה כשליטים של מצרים בנוסף לתלמי השישי, על מנת לחזק את אחדותה של מצרים. אנטיוכוס חשש מההתפתחות העניינים במצרים וערך הכנות להדיפת הסכנה המצרית. חששותיו של אנטיוכוס התאמתו כשהמצרים הכריזו מלחמה על הסלאוקים בשנת 170 לפנה"ס והחלה המלחמה הסורית השישית.
קרב פלוסיום שהתקיים בשנת 169 לפנה"ס, הסתיים בתבוסה מוחצת לצבא המצרי. ולנאוס ואלאוס הוחלפו בשני עוצרים חדשים, קומנוס וסינאוס, ושליחים נשלחו לדון במשא ומתן עם אנטיוכוס. תלמי השישי הועלה על ספינה כדי לחמוק מהאויב הסלאוקי. למרות ניסיון הבריחה, לכד הצי הסלאוקי את הספינה ותלמי נפל בידיו של אנטיוכוס. בלחץ רומאי נסוג אנטיוכוס והשאיר את תלמי השישי כשליט בובה במצרים.
תלמי השישי לא רצה לשחק את תפקיד הבובה. במקום להישאר נאמן לאנטיוכוס, שלח תלמי השישי משלחת לאלכסנדריה שלא נכבשה, והגיע להסכם שלפיו ישלוט יחד עם תלמי השמיני. התנגדות אנשי אלכסנדריה הביאה למצור של אנטיוכוס על העיר, אך ללא הצלחה והוא היה חייב לסגת בגלל התנגדות הרומאים. ניסיונות נוספים של אנטיוכוס לכבוש את מצרים לא צלחו. לאחר שהתלמיים פנו לסנאט הרומי בבקשת עזרה, הוצב לאנטיוכוס אולטימטום, היה עליו לעזוב את מצרים מיד. בקשותיו של אנטיוכוס מהרומאים לקבלת זמן נוסף לא נענו והוא עזב את מצרים.
תלמי השישי מונה על דעת הרומאים לשליט במצרים וחלק את השלטון עם אחיו תלמי השמיני ואחותו קלאופטרה השנייה. בשנת 164 לפנה"ס הדיח תלמי השמיני את אחיו מכיסאו, תלמי השישי ברח לרומא וביקש את עזרת הסנאט הרומי ובסיועה חזר בשנת 163 לפנה"ס למצרים כשליט יחיד. תלמי השישי הסכים לחלוקה של הממלכה, אך תלמי השמיני לא הסתפק בכך וניסה להשתלט על קפריסין, אך ללא הצלחה.
תלמי השישי ניסה להתנקש באחיו תלמי השמיני, אך לא הצליח בכך. תלמי השמיני ניסה להשתלט על קפריסין בפעם השנייה ושוב לא הצליח בכך. בשנת 154 לפנה"ס הביס תלמי השישי את אחיו במלחמה. אחיו מונה לשליט קירנאיקה, אזור שהיה בשליטת מצרים והיה נתון באופן פורמלי לשליטתו של תלמי השמיני.
בשנת 153 לפנה"ס החל להתערב במאבק השלטוני שהתקיים בממלכה הסלאוקית ותמך בתביעתו של אלכסנדר באלאס לשלטון על הממלכה. הוא השיא לו את בתו קלאופטרה תאה. לאחר שהסתכסכו ביניהם, העביר תלמי השישי את תמיכתו לדמטריוס השני השיא לו את בתו קלאופטרה לאישה, ופלש לסוריה עם צבא גדול. הקרב התקיים באנטיוכיה בשנת 145 לפנה"ס. בקרב ניצח הצבא המצרי, תלמי נפצע בקרב ולאחר מכן מת מפצעיו.
תמיכתו ביהודים
בתקופתו של תלמי השישי הייתה השפעת היהודים במצרים בשיאה. תלמי היה מעוניין לשמור על קשריו והשפעתו על היהודים בתקווה שיוכל להחזיר את שלטון בית תלמי לארץ ישראל. הוא נתן רשות לחוניו הרביעי בנו של הכהן הגדול חוניו השלישי להתיישב בלאונטופוליס ולבנות שם את מקדש חוניו. אישר לחוניו להקים גדוד צבאי ונתן לו אדמות כדי ליישב בהן את חייליו.
קינטיקה אנזימטית
קינטיקה אנזימטית היא מחקר של תגובות כימיות שמזורזות על ידי אנזימים, בדגש על קצב הזירוז שלהן. חקר הקינטיקה של האנזימים מאפשר להבין את מנגנון הפעולה של האנזים, תפקידו במטבוליזם, את הבקרה על פעילותו בתא ואת האופן שבו ניתן לעכבו באמצעות רעל או תרופה.
אנזימים הם חלבונים אשר משפיעים על מולקולות אחרות שמהוות את המצע שלהם - הסובסטרט. מולקולות המצע נקשרות אל האנזים, בחלק הנקרא האתר הפעיל של האנזים, ונהפכות לתוצר במספר שלבים במכניזם האנזימטי. ישנם אנזימים אשר קושרים סובסטרט יחיד וישנם אנזימים אשר קושרים סובסטרטים רבים.
דוגמה לאנזימים אשר קושרים סובסטרט יחיד ומשחררים תוצרים אחדים היא אנזימים מפרקים, הנקראים פרוטאזות, ואשר מבקעים את הסובסטרט החלבוני לשני פוליפפטידים. אנזימים אחרים מקשרים בין סובסטרטים שונים, כגון DNA פולימראז (DNA polymerase) המחבר נוקלאוטידים ליצירת DNA. על אף העובדה שישנם מספר שלבים במערכת, ישנו רק שלב אחד שקובע את מהירות התגובה, שלב זה יכול להיות ראקציה כימית או שינוי קונפורמציה של האנזים או הסובסטרט. זהו למעשה השלב האיטי ביותר של התהליך ועל כן הוא קובע את קצב הראקציה.
ידיעת מבנה האנזים מסייעת להסביר את נתוני הקינטיקה. לדוגמה, המבנה של האתר הפעיל יכול להסביר איך הסובסטרט והתוצר קשורים במהלך הקטליזה, מה משתנה במהלך הריאקציה ואפילו את התפקיד הספציפי של שיירי חומצות אמינו שנמצאים במערכת. חלק מהאנזימים משנים את צורתם באופן משמעותי במנגנון ובמקרים כאלו ניתן לקבוע את צורת האנזים עם וללא קישור הסובסטרט, באמצעות אנלוג של סובסטרט אשר נקשר אך אינו מושפע מהאנזים בראקציה.
לא כל הזרזים הביולוגיים הם אנזימים חלבוניים, למשל ריבוזומים וריבוזימים שמבוססים על RNA, נחוצים לתפקודים שונים בתא כגון שחבור ותרגום. ההבדל העיקרי בין ריבוזימים לאנזימים הוא שריבוזימים מורכבים מבסיסים חנקניים בעוד שאנזימים מורכבים מחומצות אמינו. כמו כן ריבוזימים מעורבים במספר מצומצם של ריאקציות, אף על פי שמנגנוני הפעולה שלהם והקינטיקה שלהם ניתנת לחקירה ולסיווג באמצעות אותן השיטות המשמשות לאנזימים.
עקרונות כללים ומנגנונים
קצב הראקציה יעלה כאשר ריכוז הסובסטרט יעלה אך בשלב מסוים יגיע לרוויה כאשר כל האתרים יהיו תפוסים על ידי סובסטרט ואז הוספת סובסטרט לא תשפיע על העלייה בקצב הראקציה.
האנזימים אינם משנים את שיווי המשקל בין התוצרים והמגיבים, הם מזרזים את קצב הראקציה. ככל שנוסיף יותר סובסטרט הקצב יעלה עד לנקודת המקסימום.
רחוב חרשצ'אטיק
רחוב חרשצ'אטיק (באוקראינית: Хрещатик) הוא רחובה הראשי של קייב, בירת אוקראינה. הרחוב, שאורכו 1.2 ק"מ, משתרע מכיכר אירופה (שם הוא גובל בפארק חרשצ'אטיק), דרך כיכר העצמאות (מאידאן נזאלז'נוסטי) דרומה לשוק בסרבסקי. ברחוב מצויים מבני שלטון מרכזיים, בכללם מועצת העיר ("קייב ראדה" - Київрада), מקום מושבו של ראש עיריית קייב, הדואר המרכזי, משרדי ממשלה, חנות הכלבו הענקית "צום" (ЦУМ), חנויות מותגים יוקרתיות ומרכז הכנסים "בית אוקראינה". הרחוב נהרס כליל במלחמת העולם השנייה ונבנה מחדש כשדרה מרכזית בשנות ה-50 בסגנון סטלוניסטי קלאסי. הרחוב, שרחבו כ-100 מטרים, עם שמונה נתיבים ומדרכות רחבות משני צדדיו, נסגר לתנועת כלי רכב בימי ראשון והופך למדרחוב. ביום העצמאות של אוקראינה (24 באוגוסט) נערך ברחוב מצעד צבאי, חגיגות נוספות מתקיימות במקום ביום הניצחון (9 במאי) וב"יום קייב" (יום א' האחרון של מאי). זהו גם הרחוב המרכזי בו נערכות הפגנות ועצרות-עם.
שם הרחוב
שם הרחוב נגזר ככל הנראה מן המילה הסלאבית "חרסט" שהוראתה צלב, כיוון שהוא סלול בעמק הנחצה על ידי מספר ערוצים קטנים. בעמק זרם נחל חרשצ'אטיק, יובל של הנהר ליביד, הנשפך לדנייפר והוא זורם תחת מפלס הרחוב כנחל תת-קרקעי.
היסטוריה
מאז הקמת העיר ובמשך תקופת רוס של קייב והאימפריה הרוסית היה העמק אזור בלתי מיושב, ששימש כחיץ בין האזורים המיושבים. רק במאה ה-19 מולאו הערוצים הצולבים והעמק המרכזי על מנת לשמש לבנייה ולתנועה. בעת המהפכה התעשייתית הפך חרשצ'אטיק לשדרה המרכזית של העיר. בד בבד עם הפיכת קייב למרכז המסחרי והתעשייתי של דרום-מערב האימפריה, הפך רחוב חרשצ'אטיק למרכזה המסחרי של העיר. ב-1878 נחנך ברחוב בניין הדומה של קייב (בית הנבחרים האזורי; הבניין פוצץ ב-1941). ב-1894 החל לפעול ברחוב קו החשמלית הראשון באימפריה הרוסית.
מיד לאחר מהפכת אוקטובר 1917 ובמהלך מלחמת האזרחים ברוסיה והמלחמה הפולנית-סובייטית, נפגעו קשה המבנים ברחוב. ב-9 במאי 1920 נכבשה קייב על ידי צבא פולין בראשותו של אדוורד רידז-שמיגלי, שחגג את הכנעת העיר במצעד ניצחון לאורך רחוב חרשצ'אטיק. בין השנים 1923 ו-1937 בוצעו ברחוב עבודות שיקום והוא נקרא על שמו של ואצלב וורובסקי, דיפלומט בולשביקי שנרצח בשווייץ. בשנת 1939 נחנך במרכז הרחוב בית הכלבו "צום" (ראשי תיבות של Центральный универсальный магазин - "חנות כלבו מרכזית").
בעת נסיגת הצבא האדום מן העיר לאחר קרב קייב (ספטמבר 1941), מולכדו מבני המידות ברחוב באמצעות מוקשים וחומר נפץ שחוברו למרעומי-רדיו. לאחר כיבוש העיר התמקמו ראשי הממשל הגרמני במבנים ברחוב. ב-24 בספטמבר 1941 נשלחו אותות רדיו מרחוק שפוצצו את מטות הצבא הגרמני והרסו כליל מבנים רבים ברחוב, בהם בניין הדומה של קייב. ב-26 בספטמבר החליטו הגרמנים לחסל את כל יהודי קייב כתגמול על פעולות החבלה, ופקודה זו בוצעה בבאבי יאר. במהלך הכיבוש הגרמני נקרא הרחוב Eichhornstrasse על שם הרמן פון אייכהורן, פילדמרשל ממלחמת העולם הראשונה והמושל הצבאי של אוקראינה ב-1918 (שנרצח בעיר באותה שנה על ידי הסובייטים).
בשנת 1946 הוצב במבוא הדרומי לרחוב, מול שוק בסרבסקי, פסל לנין הגדול בקייב. הפסל הוסר על ידי מפגינים ב-8 בדצמבר 2013.
שלטונות ברית המועצות שיקמו את הרחוב במהלך שנות החמישים והשישים. הרחוב פונה מהריסות, הורחב, והוקמו בו מבנים סטליניסטיים קלאסיים כגון מלון מוסקבה (כיום מלון אוקראינה) בצידו הצפוני (מאידאן נזאלז'נוסטי), הדואר המרכזי, בניין מועצת העיר ("קייב ראדה") ועוד. ברחוב נערכו מצעדים צבאיים במועדים המרכזיים של ברית המועצות: אחד במאי, יום הניצחון (9 במאי) ויום מהפכת אוקטובר. ב-1960 נפתח הקו הראשון של הרכבת התחתית של קייב ("האדום") ובמרכזו תחנה ברחוב, ב-1967 נפתח הקו השני ("הכחול"), כאשר הוא מצטלב עם הראשון במאידאן בצפון הרחוב.
ב-24 ביולי 1990 הונף לראשונה דגל אוקראינה מעל בניין מועצת העיר.
במהלך שנות התשעים, לאחר התפרקות ברית המועצות, עבר הרחוב שיפוץ כולל. בניינים נוקו, אלמנטים סובייטיים הוסרו, הותקנה תאורה מודרנית ולוחות מודעות מוארים והחנויות הפכו לחנויות מותגים. ב-2001 הוקמו מתחת לרחוב מרכזי קניות תת-קרקעיים. ב-2004 היה הרחוב אתר מרכזי באירועי המהפכה הכתומה ובו הוקמו אוהלי ראשי המאבק, שנתמכו על ידי מועצת העיר. בשיאה של המהפכה הגיעו אליו יותר ממיליון מפגינים. וב-2013 היה אתר מרכזי בהפגנות יברומאידאן.
הוועד המרכזי של היהודים המשוחררים
הוועד המרכזי של היהודים המשוחררים (ZK) היה ארגון שייצג עקורים יהודים באזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה והשואה, בשנים 1945–1950.הועד ראה עצמו גוף ציוני החייב לדאוג  לרווחתם ושיקומם  של ניצולי השואה הנמצאים  בשטח הכיבוש האמריקאי. ובנוסף הוועד סייע  ליהודים לצאת מגרמניה לארץ ישראל וליעדים אחרים.
הוועד החל לפעול ב-1 ביולי 1945 באמצעות מאמציו של ד"ר זלמן גרינברג, לשעבר מנהל בית החולים בגטו קובנה, הרב אברהם קלוזנר, רב בצבא ארצות הברית, ואחרים. ב-7 בספטמבר 1946 הוכרה הוועדה כמייצג המשפטי והדמוקרטי של היהודים המשוחררים באזור האמריקאי על ידי הממשל הצבאי האמריקני בגרמניה.
היושב ראש הראשון היה זלמן גרינברג. בשנת 1946, לאחר עלייתו של גרינברג לארץ ישראל, החליף אותו דוד טרגר ואחר כך אברהם טרגר. אברהם טרגר כיהן כיושב ראש הוועדה בין השנים 1946–1948, ואז עלה עם אשתו אידה לחיפה.
היסטוריה
באזור הכיבוש האמריקני בגרמניה התארגנה במהירות הקהילה היהודית במחנות עקורים רבים למטרות ייצוג היהודים המשוחררים. באזור זה, קם ועד מרכזי שראה עצמו נציג דמוקרטי נבחר של ניצולי השואה. תפקידי הוועד בקרב ניצולי השואה היו רבים ומגוונים.
התפקידים כללו פעילות ארצית  :ייצוג שארית הפליטה מול גופים שונים כגון: הצבא האמריקאי ,,אונרר"א ,ג'וינט, הרשויות הגרמניות המקומיות.
הוועד המרכזי היה מעורב  בפעילות מקומית במחנות העקורים :
בכל אחד ממחנות העקורים הוקמו ועדות עבודה, שטיפלו בבעיות כלכלה, חינוך הגירה, עליה, בריאות ודת. ב-1 ביולי 1945 התכנסו הוועדות לישיבת יסוד של ועד מחנות העקורים היהודים בפלדאפינג. בדיון השתתפו גם נציגי הבריגדה היהודית והממשל הצבאי של בעלות הברית. לאחר מכן קמה מועצה זמנית וועד מבצע בראשות זלמן גרינברג. הוועד המרכזי הכריז על פירוקו ב-17 בדצמבר 1950 במטה שלו, המוזיאון הגרמני במינכן. מהקבוצה המקורית שהקימה את הוועדה נותר רק הרב שמואל סניג. כל האחרים כבר היגרו, רובם לישראל. הרב סניג נותר להשלים את המהדורה המלאה הראשונה של התלמוד שפורסמה באירופה לאחר השואה, שכונה "תלמוד הניצולים".
פליקס דותן
פליקס דותן (דויטש) (1924–2005) היה פרופסור מן המניין לפיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, והגה ויזם את תוכנית תלפיות יחד עם פרופ' שאול יציב.
בוגר הטכניון בחיפה ובעל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית. תחום מחקרו הוא התנהגות של גזים מחושמלים ("פלזמה") וטכנולוגיה של מתח גבוה. זכה בפרס הרמטכ"ל למפעל חיים לתחום הטכנולוגיה לשנת תשס"א (בעיקר על הקמת תוכנית "תלפיות").
ילדותו
פליקס דותן נולד בשנת 1924 בזאגרב שבקרואטיה, בן בכור לשנדור דויטש, סוחר חומרי בניין, וללילי, בתו של מרכוס שטיינר. הוא גדל בסביבה דו-לשונית, סרבו-קרואטית וגרמנית. עד קיץ 1942 הייתה משפחת דויטש מוגנת מרדיפת יהודים בידי שותפיה לעסק, שהיו להם קשרים משפחתיים עם ראשי השלטון. באוגוסט 1942 בוטלו כל ההגנות, ושארית יהודי זאגרב, ובהם המשפחה, נעצרו. תוך ימים אחדים ארגנו הנאצים הקרואטים, "האוסטשה", משלוח לאושוויץ. למזלו הציל אותו קרואטי, ובמקום לקרונות, הוכנס לשלושה שבועות לבית מעצר, ואחר כך שוחרר. בהמשך, עד לשחרור קרואטיה במאי 1945, אירע לפעמים "ציד יהודים", אבל דותן הצליח להסתתר אצל לא-יהודים.
לימודים גבוהים
בתום המלחמה, אחרי ארבע שנים שבהן לא הורשה ללמוד, אישר משרד החינוך היוגוסלבי לדויטש לסיים את לימודי התיכון ואת בחינות הבגרות, בהן עמד בהצטיינות יתרה. באותה שנה התחיל בלימודי הנדסת חשמל באוניברסיטת זאגרב, שם למד שלוש שנים. בשנה הרביעית, בדצמבר 1948, עלה לישראל.
בישראל עבד כחצי שנה כפועל וכדייג. בקיץ 1949, עם התחדשות הלימודים בטכניון לאחר מלחמת העצמאות, דויטש התקבל ללימודים בשנה השלישית של הפקולטה לחשמל. הוא סיים את הלימודים בטכניון בתחילת 1951, תוך שהתגבר על אי-ידיעת השפה העברית, וזכה בתואר מהנדס.
עבודה מדעית
בפברואר 1951 התחיל לעבוד כמתכנן מכשור מדעי בחמ"ד (אחר כך רפא"ל) בירושלים. בין היתר תכנן מתקן לייצור נסיוני של אתר, צנטריפוגה להפרדת מים כבדים ומשאבות ריק. ביולי 1954 נסגר המכון של חמ"ד בירושלים ודויטש עבר לעבוד באוניברסיטה העברית, גם שם כמתכנן מכשור מדעי. ביולי 1951 נישא לאולגה לבית בלוג. לזוג נולדו שני ילדים, יואב, הוא רב אמן בשחמט בהתכתבות, שהיה גם אלוף ישראל בתחום ורות, רופאת משפחה.
באביב 1957 יצא עם משפחתו לשווייץ. שם עבד במשך כשנתיים וחצי כמהנדס מחקר במעבדה למתח גבוה. בין היתר חקר את התכונות של גזים אלקטרו-שליליים, בנה מכשור מדידה חדשני ("גשר דויטש") למדידת משרנים גדולים, וחישב בשיטות מתמטיות מתקדמות את עוצמות השדה החשמלי של מבנים מסובכים.
בתחילת 1960 חזר לאוניברסיטה העברית, הפעם למעבדה חדשה לפיזיקה של גזים מחושמלים (פלזמה) כמומחה למתח גבוה. אז התחיל בלימודי דוקטורט, שסיים ב-1965, במהלכם רשם מספר פטנטים.
אחרי סיום הדוקטורט התקבל כמדען אורח במכון האירופי למחקר גרעיני (CERN) שבז'נבה. שם נשאר שנתיים. מחקרו עסק בעיקר בחישובים של שדות מגנטיים המתאימים למגנטים סופר-מוליכים, ותכנון, בנייה וחקר של מתג המופעל תוך ננושנייה בעזרת פולס לייזר.
ב-1968 מונה למרצה בכיר במכון רקח לפיזיקה; ב-1980 מונה לפרופסור מן המניין. בשנת 1968 שינה את שם משפחתו מ"דויטש" ל"דותן".
במשך השנים 1968 - 1973 חקר לייזרים שונים יחד עם פרופ' שאול יציב ועם פרופ' פנחס אביבי, ויצר לייזר בתוך צינור מתכת במקום בתוך שפופרת זכוכית, דבר שאפשר ייצור לייזרים עמידים יותר. כמו כן חקר את הדינמיקה של עירורים במולקולת פחמן דו-חמצני. ב-1973 - 1974 היה פרופסור אורח באוניברסיטת קליפורניה באירוויין, שם תכנן, בנה וחקר תותח פלזמה ואמצעים לסיבוב מהיר של הפלזמה שנוצרה בתותח.
ייסוד תוכנית תלפיות
בזמן שהותו בקליפורניה, פרצה מלחמת יום הכיפורים. דותן חרד לגורל ישראל, וחשב על דרך לעזור לה לעמוד בעתיד במצבים דומים. הוא הגה רעיון: להקים יחידה של המוכשרים ביותר בכל מחזור גיוס. צעירים אלה יעסקו תחילה בלימודים אינטנסיביים כדי להגיע לחזית המדע והטכנולוגיה של ימינו, ובהמשך יפעלו להמציא, לתכנן, ולבנות נשק חדש ומתקדם.
כשחזר לישראל כתב, יחד עם עמיתו פרופ' שאול יציב, "הצעה להקמת מכון לפיתוח נשק חדש", שבה מוסברים עיקרי התוכנית. בקיץ 1974 הגיש את ההצעה לשר הביטחון, אך ועדה שמונתה לעניין לא הגיעה לידי החלטה.
ב-1975 התארגנה קבוצת מורים באוניברסיטה העברית, ביוזמת פרופ' שאול פטאי, לעזור לצה"ל על ידי המצאות שונות והצעות לשיפור תהליכים. הקבוצה הציעה ובנתה מספר מתקנים; דותן תרם "תותח לייזר", מתקן לאימון ראשוני של תותחני טנקים.
בסתיו 1978 ביקר ביחד עם פרופ' פטאי אצל הרמטכ"ל רפאל איתן. דותן הציג את הצעתו להקמת יחידת צעירים מוכשרים. איתן פקד לממש את התוכנית, שבינתיים כינה אותה "תוכנית תלפיות". המחזור הראשון גויס באביב 1979, ופעל, כמו שאר המחזורים, כיחידה צבאית במסגרת האוניברסיטה העברית בירושלים. החניכים למדו שלוש שנים לימודים מורחבים בתחומי פיזיקה ומתמטיקה, ובזמן חופשות הלימודים השתתפו בקורסים ביחידות שונות של צה"ל. דותן שימש, בהתנדבות, חונך ראשי של "תלפיות" במשך השנים 1979 - 1994. בוגרי "תלפיות" תרמו רבות לצה"ל; כמה מהם זכו בפרס ביטחון ישראל.
בשנים 1974 - 1981 עבד בעיקר על חקר הדינמיקה של התפרקות זוהרת. בשנים 1981 - 1982 היה עמית מחקר באוניברסיטת ייל. ב-1986 וב-1991 היה עמית מחקר ב-CERN בז'נבה. בשנת 1992 יצא לגמלאות. בשנת 1986 זכה באות הנשיא למתנדב "על תרומה חשובה למערכת הביטחון", ובשנת 2001 זכה בפרס הרמטכ"ל על מפעל חיים בתחום הטכנולוגיה.
בשנים האחרונות לחייו פרסם שלושה ספרים במטרה לעודד בקרב הציבור המשכיל, ובמיוחד אצל קוראים צעירים, התעניינות במדע. ביומו האחרון התראיין ל"קול ישראל" בנושאי מדע ומחקר; בסיום דבריו השמיע אזהרה חד-משמעית מהסכנה הנשקפת לישראל מהתחמשותה של איראן בנשק גרעיני. דקות לאחר סיום הראיון איבד את הכרתו.
החלטה מראש
החלטה מראש (גם החלטה מקדמית או הנחיה מקדמית), הידועה יותר בשמה האנגלי, "פרה-רולינג" (pre-ruling), היא החלטה של רשות שלטונית בעקבות פנייה של אדם או תאגיד בעניין יחסה של רשות זו לצעד שהוא מעוניין לעשות. במצב העניינים הרגיל, החלטה של הרשות ניתנת לאחר מעשה, אך התוצאה עלולה להיות לא נוחה לאדם או לתאגיד, ולכן הוא פונה לרשות בבקשה לדעת מראש את יחסה של הרשות לצעד זה, כדי לדעת האם כדאי לעשותו. לא תמיד יש צורך לפנות לרשות - פעמים רבות הוראות החוק והפסיקה אינן מותירות מקום לספק, כך שדי בייעוץ מקצועי כדי להחליט, אך במקרה שהוראות החוק והפסיקה אינן נותנות תשובה חד-משמעית, יש תועלת רבה בקבלת החלטה מראש.
משקלה של החלטה מראש
כל רשות שלטונית כפופה לחוק, ואין היא יכולה לחרוג מהוראותיו. הסמכות לתת פירוש מחייב לחוק היא בידי מערכת בתי המשפט, ולכן החלטה מראש איננה מחייבת את בית המשפט. עם זאת, ההחלטה מראש מחייבת את הרשות השלטונית ביחסה אל הפונה, והיא אינה רשאית לחזור בה מהתשובה שנתנה לאותו פונה.
שקיפות
החוק והפסיקה, המשמשים בסיס להתנהלות עסקית, גלויים לכל, ועל כן אינם מעניקים יתרון תחרותי לגורם כלשהו. בעניין ההחלטה מראש המצב מורכב יותר. מחד, מדובר בפנייה פרטית של גוף מסוים, המעוניין בשמירה על פרטיותו, ולעיתים פרסום שאלתו עלול לגרום לו נזק. מאידך, הרשות מחויבת לתהעניק לציבור יחס שוויוני, ולכן ראוי שתביא כל החלטה מראש לידיעת הציבור. פשרה מקובלת בין שתי גישות אלה היא פרסום ההחלטה מראש בצורה שלא תחשוף כל פרט מזהה של השואל הספציפי או העסקה הספציפית, כך שיושג איזון בין שמירת פרטיותו של השואל ובין זכותו של הציבור לדעת.
החלטה מראש בישראל
החלטות מראש נהוגות ברשויות שלטוניות אחדות בישראל, ובהן:
החלטות אלה נעשו במשך שנים רבות בהתאם לנוהלי העבודה של רשויות אלה, ולא מכוח חיוב שבחוק. שינוי בתחום זה נעשה במסגרת תיקון מס' 147 לפקודת מס הכנסה, שאושר בכנסת ב-25 ביולי 2005, ובמסגרתו נוסף לפקודה פרק שכותרתו "החלטות מיסוי", והוא מסדיר מתן החלטות מראש בנושאי מס הכנסה, מס ערך מוסף ומיסוי מקרקעין. בין השאר נאמר בתיקון זה: וכן
דברי ההסבר להצעת החוק מבהירים את מטרת התיקון:
גם הממונה על ההגבלים העסקיים פרסם כללים למתן חוות דעת מראש מטעמו.
כרבלא (מחוז)
מחוז כרבלא (בערבית: محافظة كربلاء) הוא מחוז בעיראק. בירתה היא העיר כרבלא, שהיא אחת מ-3 ערים בעיראק הקדושות לשיעים.
שטח המחוז 5,034 קמ"ר ואוכלוסייתו נכון ל-2003 מונה כ-724,000 תושבים.
בעיר כרבלא קבור האימאם חוסיין, בנו של הח'ליף הרביעי, עלי אבן אבו טאלב, שנחשב באסלאם השיעי כאימאם השלישי וכשהיד, ומכאן קדושתה לשיעים. מאמינים שיעים עולים אל העיר לרגל מדי שנה.
אריאל שיימן
ביוגרפיה
שיימן נולד בשנת ב-1954 בפינלנד, ועלה לישראל עם משפחתו בגיל 8 (1962).
כנער הצטרף שיימן למחלקת הנוער של מכבי תל אביב בכדורגל. הוא הצטיין בתפקיד הבלם, אך לא היה מספיק טוב כדי להישאר חלק מהקבוצה הגדולה. הוא שיחק מגיל 19 בקבוצות שונות, ביניהן לזרוס חולון, מכבי חולון ומכבי בת ים.
בהמשך שינה כיוון מקצועי ולמד מלונאות. לאחר שיחרורו מהצבא עבד כפקיד לילה במלון הילטון, ועד היום הוא בקשרי עבודה עם מלון זה.
במקביל לעבודתו בהילטון, ניסה שיימן לטפח קריירת אימון, וסיים בהצלחה קורס מאמנים במכון וינגייט בשנת 1983, בצוותא עם אלי גוטמן ועודד מכנס. הוא החל לאמן בליגות הנמוכות, בין השאר אימן שנה וחצי במכבי קריית מלאכי. לבסוף הגיע לקבוצת ליגת העל בית"ר תל אביב, לתפקיד עוזרו של יצחק שום.
בתחילת שנות ה-90, מונה על ידי גיורא שפיגל למאמן השוערים של בני יהודה תל אביב. בתקופה זו סייע לשוערים, בין השאר, לפתח מיומנויות שליטה בכדור, לאחר החלת החוק שאינו מרשה להם לתפוס ביד כדורים שהוחזרו להם על ידי חבריהם לקבוצה.
במקביל להתפתחותו העסקית בתחום שילוט מגרשים החל מ-1997, עבר שיימן לקבוצת הכדורגל של מכבי הרצליה, שם אימן את שוער הקבוצה שולי גילארדי.
מכבי הרצליה
בקיץ 1999, כשמכבי הרצליה נקלעה לקשיים כלכליים ונותרה ללא בעלים, פנה מנכ"ל הקבוצה, שמעון מסיקה, אל שיימן, ושכנע אותו לרכוש אותה. שיימן הפך במהרה לבעלים של הקבוצה. בשנתו השנייה בקבוצה, היא ירדה לליגה השנייה (הליגה הלאומית), והוא המשיך לשמש מאמן שוערים, עד שהפסיק לבקשת מאמן מכבי הרצליה באותה עונה, רוני דורה.
שיימן ידוע כיו"ר שדואג לשחקניו, אך גם מפטר חלק מאנשיו לעיתים קרובות. למשל, הוא פיטר את אלכס ברמכר ומרקו בלבול כבר אחרי שני מחזורים. ראובן עטר עזב בעונת 2006/2007 אחרי שבעה מחזורים, והמאמן הבא, פרדי דוד, כיהן שלוש קדנציות בקבוצה, אחרי שפוטר מספר פעמים מסיבות שנויות במחלוקת. גם אלי כהן פוטר על ידו בעבר, לאחר ששיימן צידד דווקא בשחקן שארגן שביתות איטלקיות נגד המאמן. שיימן נוטה להיות מעורב בהחלטות מקצועיות של מאמניו, למשל אצל מאמן העבר יואל בן נאים. עם זאת, שיימן נתפס גם כמשתדל לפשר ולהשאיר מאחוריו תקריות קלות עם אנשי הקבוצה.
פרג (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
סירי הוסטוודט
ביוגרפיה
הוסטוודט נולדה בנורת'פילד, מינסוטה, לאם נורווגית ואב אמריקאי. ב-1977 סיימה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה במכללת סיינט אולף שבעיר הולדתה. שנה לאחר מכן עברה לניו יורק כדי ללמוד באוניברסיטת קולומביה, שם קיבלה תואר דוקטור בספרות אנגלית על דיסרטציה בנושא דיקנס.
בשנת 1981 פגשה את הסופר פול אוסטר ושנה לאחר מכן השניים נישאו, לאחר שאוסטר התגרש מאשתו הראשונה. לשניים יש בת משותפת, הזמרת סופי אוסטר, והם מתגוררים בברוקלין, ניו יורק.
כתיבתה
הוסטוודט היא מחברתם של קובץ שירים, שישה רומנים, שני ספרי מסות, ועוד מספר ספרים עיוניים. בנוסף היא כתבה מספר רב של מאמרים לכתבי עת בנושאי פסיכואנליזה ונוירולוגיה.
סמארט פורפור
סמארט פורפור (באנגלית: Smart Forfour) היא מכונית עירונית אשר יוצרה בין השנים 2004–2006 על ידי DaimlerChrysler (באמצעות "VDL Nedcar" ), ומיוצרת משנת 2014 ועד היום על ידי תאגיד דיימלר AG (באמצעות "Revoz" ).
דגמי "סמארט פורפור" הם חלק ממותג סמארט (באנגלית: Smart).
יוכי דנחי
יוכי דנחי (נולדה ב-כ"ד בשבט ה'תש"ם 13 בינואר 1980) היא סופרת ילדים ומבוגרים, חרדית-ישראלית, מרצה ומנהלת גן. דנחי תומכת רגשית רב תחומית ויועצת חינוכית, ומפתחת שיטת "אימהות מודעת-הדרך הקלה" לחינוך. בעלת טור שבועי קבוע באתר הידברות ובעיתון יום ליום.
קורות חיים
יוכי דנחי היא בעלת תואר בחינוך לגיל הרך, עבדה כמנהלת גן במשך 17 שנים בבאר שבע וגבעת שמואל. היא נשואה ליוחנן ולהם שלושה ילדים.
השכלה
לאחר השלמת לימודים בסמינר אופקים, לתואר גננת בכירה ומוסמכת, המשיכה את לימודיה לתואר B.A במסלול הגיל הרך וסיימה אותו בהצטיינות תוך כדי עבודתה כגננת. בנוסף למדה שבע שנים תמיכה רגשית רב תחומית במרכז שקוף בדרכו של רבי נחמן מברסלב ואצל הרב יחיאל יעקובסון ייעוץ חינוכי ותמיכה רגשית.
תקשורת ועיתונאות
יוכי דנחי כותבת בנושאי חינוך והורות באתר הידברות. כמו כן, היא בעלת טור דו שבועי בפורום המומחיות, בעלון השבועי של אתר הידברות המופץ ב-200,000 עותקים מדי שבת בבתי כנסיות ברחבי הארץ. בנוסף, טור שבועי קבוע במגזין "מרגלית" שמפורסם כחלק מעיתון יום ליום בו היא עונה לשאלות של אימהות בנושאי חינוך והורות.
שיטת "אימהות מודעת הדרך הקלה"
שיטת אימהות מודעת משלבת את שיטת אי ההימנעות (המוכחת מדעית כיום כטיפול הטוב והיעיל ביותר לפחדים וחרדות הידוע לנו כיום ) עם שיטות נוספות וכלים חינוכיים פרקטיים על מנת ליצור שינוי עמוק ויסודי בדינמיקה וביחסים בין בני הבית באופן כללי ובפרט בנושא הפנמת משמעת וסמכות עם ילדים בכל גוני קשת הגילאים.
המטרה היא לעזור להשתחרר מבעיות משמעת קשות, רגשות קשים מול הילדים.
הסבר על השיטה
שיטת "אימהות מודעת הדרך הקלה" מלמדת אימהות להיות מודעות לעצמן, לרגשות שלהן ולמחשבות שלהן בזמן ההתמודדות עם אתגרים חינוכיים.
השיטה עוזרת להתמודד עם רגשות קשים ועוזרת לזהות ולהפריד בין מחשבות אמתיות ומחשבות שקריות, בין רגשות אמתיים שנובעים מהנפש עצמה ובין רגשות אוטומטיים, התניות רגשיות, שרק עולות שוב מהעבר הישן כתקליט שבור. המטרה היא להגיע לרוגע נפשי וחשיבה צלולה ובהירה תוך כדי האתגרים החינוכיים ואז יש את היכולת המלאה לבחירה וגם נוצרת באופן טבעי ידיעה ברורה שמאפשרת להחליט מה לעשות ואיך להגיב בכל סיטואציה. כאשר מגיעים לאיזון אפשר גם בקלות ליישם את הכלים חינוכיים שהשיטה מציעה.
2,147,483,647
המספר הטבעי 2,147,483,647 הוא מספר מרסן הראשוני השמיני, ושווה ל-.
המתמטיקאי לאונרד אוילר הוכיח כי מספר זה ראשוני במכתב לדניאל ברנולי בשנת 1772. אוילר ניצל את התכונות הנוחות של מספרי מרסן, והשתמש בשכלול של שיטת החלוקה הנסיונית, שאפשר לו להוכיח את הראשוניות של המספר באמצעות 372 פעולות חלוקה בלבד. המספר היה למספר הראשוני הגדול ביותר שהיה ידוע באותה העת (העובדה שיש אינסוף ראשוניים הייתה ידועה כבר אלפיים שנה, אולם לא ידוע האם יש אינסוף מספרי מרסן ראשוניים). היה זה שיפור משמעותי להישג של פייטרו קטלדי שמצא את מספר מרסן הראשוני השביעי, 524,287, כ-200 שנים קודם לכן.
המתמטיקאי האנגלי פיטר ברלאו כתב בספרו משנת 1811, An Elementary Investigation of the Theory of Numbers, שסביר שזהו המספר הראשוני הגדול ביותר שיתגלה לעולם, בשל הקושי במציאת ראשוניים גדולים יותר, ומשום שאין לכך שימוש מעשי. בימינו נעשה שימוש דרך קבע במספרים ראשוניים בני מאות ספרות לצורכי הצפנה (למשל RSA).
המספר החזיק בשיא המספר הראשוני הגדול ביותר הידוע לאדם במשך למעלה ממאה שנה, עד לשנת 1876 בה הוכיח אדוארד לוקאס, בעזרת גרסה ראשונית של מבחן לוקאס-להמר, שמספר מרסן הענק הוא ראשוני (זהו עודנו המספר הראשוני הגדול ביותר שנתגלה ללא מחשב).
מכיוון ש- מספר מרסן ראשוני, הוא מספר משוכלל. המספר הוא אחד מארבעת מספרי מרסן הראשוניים הכפולים היחידים הידועים, כלומר המעריך שלו 31 הוא מספר מרסן ראשוני בעצמו.
במחשבים
מספר זה,, הוא המספר החיובי הגדול ביותר שניתן לייצג במערכות מחשוב בעזרת טיפוס מספר שלם באורך 32-סיביות בשיטת המשלים ל-2. לכן זהו המספר השלם הגדול ביותר שניתן לייצוג בעזרת משתנה  בשפות תכנות רבות, כמו גם הכמות המרבית של ניקוד שניתן לצבור במשחקי מחשב רבים.
בהקשרים שונים הופעתו של המספר מעידה לרוב על גלישה נומרית או ערך חסר. למשל, שגיאה נפוצה היא לשמור מספרי טלפון עשרה-ספרתיים במשתנה, כך שרוב מספרי הטלפון שיוזנו יהיו גדולים מדי ויוצגו כמספר המקסימלי 214-748-3647 (בארצות הברית מספר זה שייך לאזור חיוג של דאלאס).
תוכנות המשתמשות בשיטת POSIX לחישוב זמן עושות שימוש במשתנה 32 סיביות המציג את מספר השניות שחלפו מאז חצות ה-1 בינואר 1970. בחלוף 2,147,483,647 שניות מתאריך זה, דבר שיקרה בשנת 2038, יגיע המשתנה לערך המקסימלי שלו ויעבור ל- שניות המייצגות תאריך ב-1901. בעיה זו ידועה כ"באג 2038".
התזמורת הסימפונית של יוסטון
התזמורת הסימפונית של יוסטון (באנגלית: Houston Symphony) היא תזמורת סימפונית מקצועית, היושבת דרך קבע ביוסטון, טקסס. מאז 1966 מופיעה התזמורת ב"אולם ג'סי ה. ג'ונס לאמנויות הבימה" במרכז יוסטון.
התזמורת התגבשה מחדש ב-1930, עדיין כהרכב מקצועי למחצה, וכעבור שנה הגישה עונת קונצרטים מלאה ראשונה בניצוחו של אוריאל נספולי. באביב 1936 הייתה האגודה הסימפונית באופן רשמי לתזמורת הסימפונית של יוסטון. ארנסט הופמן החל אותה שנה בכהונתו בתמיכה מוגברת מן האגודה והתחיל לשכור נגנים מקצועיים. התזמורת המשיכה להתרחב בעשורים הבאים, והחוזה הראשון שלה ל-52 שבועות נחתם בשנת 1971. כיום היא נחשבת לאחת התזמורות החשובות בארצות הברית. התזמורת הופיעה או באודיטוריום העירוני או באולם המוזיקה עד בנייתו, בשנת 1972, של אולם ג'סי ה. ג'ונס לאמנויות הבימה. בשנת 2001 איבדה התזמורת כלי נגינה, תווים וארכיבים בשווי מיליוני דולר כשהסופה הטרופית אליסון הציפה את קומת המרתף של ג'ונס הול. בשנת 2003 שבתו הנגנים במשך 24 ימים וההסכם שהושג לבסוף כלל קיצוץ בשכר הנגנים וצמצום בגודל התזמורת .
בשנת 2022 נכנס לתפקיד המנהל המוזיקלי יוראי ואלצ'וחה מסלובקיה.
אפקט הלדיין
אפקט הלדיין הוא תופעה ביולוגית הקשורה לחלבון נושא החמצן המוגלובין. התופעה תוארה לראשונה על ידי הפיזיולוג הבריטי.
תיאור התופעה
אפקט הלדיין הוא הגדלת כושר נשיאת הפחמן הדו-חמצני בנוכחות חמצן המשוחרר מהדם.
באופן הפוך, לדם מחומצן (כלומר, לדם עשיר בחמצן) יש יכולת נשיאה מופחתת של פחמן דו-חמצני. תופעה זו היא תוצאה של העובדה שהמוגלובין מחוזר (הקרוי דאוקסיהמוגלובין) הוא מקבל פרוטונים (בסיס) יותר טוב מאשר הצורה המחומצנת (הנקראת אוקסיהמוגלובין).
פחמן דו-חמצני בדם
בתאי דם אדומים יש אנזים בשם קרבוניק אנהידראז. אנזים זה מזרז את הפיכת הפחמן הדו-חמצני המומס לחומצה פחמתית, שמתפרקת במהירות לביקרבונט ופרוטון חופשי כפי שמתואר במשוואה שלהלן:
CO2 + H2O -> H2CO3 -> H+ + HCO3
לפי עקרון לה-שטלייה, כל דבר הגורם לכך שהפרוטון שהתקבל בתגובה הכימית שתוארה למעלה לא יגיב עם חומרים אחרים כלשהם הנמצאים בדם, יגרום להטיית התגובה ימינה (לכיוון התוצרים), וכתוצאה מכך גדלה זיקת ההמוגלובין המחומצן לפרוטונים. הגדלת הזיקה לחמצן מגבירה גם את ייצור הביקרבונט ובהתאמה את היכולת של תאי דם אדומים ששחררו חמצן לשאת פחמן דו-חמצני.
רוב הפחמן הדו-חמצני בדם הוא בצורה של ביקרבונט. רק כמות קטנה ממנו מומסת בצורה של פחמן דו-חמצני טהור, ושאר הפחמן הדו-חמצני קשור להמוגלובין.
המשוואה הכללית המתארת את אפקט הלדיין היא: H+ + HbO2 <-> H+-Hb + O2
חשיבות קלינית
באנשים החולים במחלות ריאה, הריאות עשויות לאבד את יכולתן להגדיל את אוורור הנאדיות בנוכחות כמות מוגדלת של פחמן דו-חמצני מומס בפלזמה.
כוס (כלי)
כוס היא כלי לשתייה. הכוס צרה יחסית לגובהה, בניגוד לקערה שהיא רחבה כגובהה או יותר מכך. כוס נבדלת מספל בכך שלספל יש ידית ואילו הכוס צרה בהרבה וכך נוחה יותר לאחיזה בלא ידית. הכוס נבדלת מגביע השתייה בכך שאין לה רגל.
מאפיינים
כוס קטנה קרויה כוֹסית. הנפח של כוסית נפוצה הוא כרבע או כחמישית מנפחה של כוס נפוצה. עקב נפחה הקטן משמשת הכוסית בעיקר לשתיית משקאות חריפים. כוס קטנה המשמשת לשתיית משקה בלגימה אחת מהירה קרויה כוס-שוטים.
בעת ההגשה, כוסות מונחות לעיתים על צלוחית תואמת, במטרה להגן על השולחן שעליו הן מוצבות. בפאבים נהוגה הגשת כוסות בירה ומשקאות חריפים אחרים על גבי תחתית העשויה משעם, נייר וכדומה.
המילה 'כוס' בשפה העברית יכולה להתקיים הן בצורת זכר והן בצורת נקבה.
שימושים
כוסות נבדלות גם בשימוש שנעשה בנוזל המוכל בהן:
כוסות לשתיית משקאות שונים
מקובל לשתות בכוסות שונות משקאות שונים. לעיצוב הכוס חלק בהנאה מן המשקה, בעיקר בהבאת המשקה לטמפרטורה המתאימה, באצירת הארומה ובהצגת גונו של המשקה (בכוסות שקופות).
גביע
גביע הוא כוס בעלת רגל דקה וארוכה. לרוב הגביע עשוי זכוכית, אך ניתן למצוא גם גביעי מתכת (בעיקר כסף) או חרסינה. גביעים בצורות שונות משמשים למגוון משקאות, ביניהם - גביע שמפניה, גביע יין וגביע מרטיני.
שימוש חד פעמי
קיימות גם כוסות חד-פעמיות מקלקר, נייר או פלסטיק.
כוס נייר
כוס נייר היא כלי קיבול לשתייה העשוי מנייר. על פי רוב כוס נייר מיועדת לשימוש חד פעמי למנת שתייה עבור אדם אחד. לרוב כוס הנייר מכוסה בחלק הפנימי בחומר המונע מהנוזל המאוחסן בה להיספג בנייר או לדלוף. חומר זה יכול להיות שעווה או פלסטיק.
כוס תרמית
כוס תרמית או ספל תרמי היא כוס בעלת דפנות כפולות, עשויות פלסטיק או נירוסטה, שביניהן אוויר, ולה מכסה שבו פתח הניתן לפתיחה וסגירה. מבנה זה מספק בידוד תרמי, המאפשר לכוס לשמור על הטמפרטורה של הנוזל שבכוס למשך שעות אחדות, בדומה לתרמוס.
מכחול
מִכְֿחוֹל (נקרא גם מַצְבוֹע) הוא מברשת המשמשת לציור וצביעה. בעבר הרחוק שימשו מכחולים גם לכתיבה. לדוגמה, את הכתב הסיני היו מציירים במברשת דמוית מכחול.
קיימים מכחולים במבחר סוגים, הן לחובב והן למקצוען, מחומרי גלם שונים.
מבנה המכחול
המכחול מורכב משלושה חלקים: ידית, פחית מתכת וסיבים.
הידית, שעשויה לרוב פלסטיק או עץ (בעבר גם שנהב), משמשת להחזקת המכחול. פחית המתכת מחברת בין הידית לסיבי-המכחול, ומחזיקה את הסיבים במקומם. תפקיד הסיבים הוא לקלוט חומר כמו צבע ולמשוח אותו.
הסיבים עשויים מחומרים שונים, ובחירתם נעשית לפי מבניהם, תכונותיהם ותפקודם. רוב הסיבים כיום הם סינתטיים, אך במכחולים המקצועיים קיימים סיבים העשויים שערות מזנב סוס, פרוות סנאי, חמוס או שועל.
פדריקו גאטי
פדריקו גאטי (באיטלקית: Federico Gatti; נולד ב-24 ביוני 1998 בריבולי שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת יובנטוס מהסרייה א' ובנבחרת איטליה.
קריירת מועדונים
גאטי החל את הקריירה המקצוענית שלו במספר קבוצות מהליגות הנמוכות באיטליה. ב-1 ביולי 2021 חתם גאטי על חוזה לארבע עונות בפרוזינונה מהסרייה ב'.
ב-31 בינואר 2022 חתם גאטי על חוזה לארבע עונות וחצי ביובנטוס מהסרייה א', והושאל בחזרה לפרוזינונה עד לתום עונת. בסך הכל ערך 35 הופעות ליגה במדי פרוזינונה, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-31 באוגוסט 2022 ערך גאטי את הופעת הבכורה שלו ביובנטוס, בניצחון 0–2 על ספציה במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת 2022/2023.