cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רוברט פאלמר
קריירת סולו
בשנת 1974 הוחתם פאלמר כאמן על ידי איילנד רקורדס. אלבומו הראשון "Sneakin' Sally Through the Alley" לא זכה להצלחה בבריטניה, אך בארצות הברית האלבום ושיר הנושא באותו השם הגיעו למצעד הבילבורד 100. ב-1975 לאחר שעבר לניו יורק הוציא לאור פאלמר את האלבום "Pressure Drop" שהושפע מרגאיי ורוק. אלבומו הבא "Some People Can Do What They Like" לא זכה להצלחה ובעקבותו עבר פאלמר לעיר נסאו באיי הבהאמה. ב-1978 יצא אלבומו "Double Fun", אלבום רוק עם השפעות של מוזיקה קאריבית, שהגיע למצעד ה-50 בארצות הברית. שנה לאחר מכן יצא האלבום "Secrets" שהגיע למקום ה-19 במצעד הבילבורד 200 ולמקום ה-54 במצעד האלבומים הבריטי. הסינגל "Bad Case of Loving You (Doctor, Doctor)" הגיע למקום ה-14 בבילבורד 100.
בשנות ה-80 החל פאלמר לזכות בהצלחה הולכת וגוברת. האלבום "Clues" מ-1980 הושפע ממוזיקת הגל החדש, הופק בהשתתפות גארי ניומן וכריס פרנץ, המתופף של ראשים מדברים. שני שירים מתוכו זכו להצלחה מסחרית בבריטניה ובארצות הברית. ב-1983 יצא האלבום "Pride" שלא זכה לאותה הצלחה בארצות הברית, אך הגיע למקום 35 במצעד הבריטי, למקום ה-12 בצרפת, למקום ה-15 בהולנד, ולמקום 36 בשוודיה.
1985–1997: להקת "דה פאוור סטיישן" וההצלחה ב-MTV
כשלהקת דוראן דוראן יצאה לפסק-זמן, חברו הגיטריסט אנדי טיילור והבסיסט ג'ון טיילור לחבר להקת "שיק" לשעבר המתופף טוני תומפסון ולפאלמר ויחד הם הקימו את להקת "דה פאוור סטיישן". אלבומם הראשון הוקלט ברובו בעיר ניו יורק ונכנס למצעד עשרים האלבומים הטובים באנגליה ועשרת הטובים בארצות הברית. פאלמר הופיע בהופעה חיה אחת בלבד עם הלהקה בשנה הזו בתוכנית סאטרדיי נייט לייב, ופרש ברגע האחרון ממסע ההופעות של הלהקה כדי לחזור לאולפן ההקלטות ולקדם את קריירת הסולו שלו.
ב-1985 הקליט פאלמר את אלבומו "ריפטייד". הוא גייס את תומפסון ואנדי טיילור לנגן בכמה מהשירים באלבום, ואת המפיק המוזיקלי ברנארד אדוארדס לנווט על ההפקה. הלהיט "Addicted to Love" כבש את המקום הראשון בארצות הברית ומקום 5 באנגליה. את הלהיט ליווה וידאו קליפ ברוח מילות השיר ובבימויו של צלם האופנה הבריטי טרנס דונובן, בו פאלמר נראה מוקף דוגמניות הנראות כמעט זהות, מאופרות כבד, בתפקיד להקת "מוזיקאים". ב-1986 הופיע פאלמר עם הלהיט בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV בלוס אנג'לס. באותה השנה זכה פאלמר גם בפרס גראמי בקטגוריית "ההופעה הווקאלית הטובה ביותר של זמר רוק". בשנת 1987 היה פאלמר מועמד בפעם הראשונה בטקס ה-"בריטס" לזמר הבריטי הטוב ביותר (בו זכה באותה שנה פיטר גבריאל).
בשנת 1987 לאור עלייתה של האלימות בנסאו בה התגורר, עבר פאלמר לשווייץ והקים אולפן הקלטות משלו. בשנת 1988 הפיק אלבום וחזר להתנסות במקצבים חדשים, הפעם במקצה הבוסה נובה, בשילוב עם הארד רוק ומקצב הבלדה. הוא המשיך את הצלחתו עם הלהיט "Simply Irresistible", שוב עם וידאו קליפ דומה לקודמו בבימויו של דונובן. השיר הגיע למקום השני בארצות הברית וזיכה בשנית את פאלמר בשנת 1989 בפרס גראמי. השיר הופיע באותה השנה במחזמר זוכה פרסי הטוני "Contact". באותה השנה פאלמר זכה למועמדות שנייה בטקס ה-"בריטס" לזמר הבריטי הטוב ביותר והשיר "Simply Irresistible" היה מועמד לסינגל הבריטי הטוב ביותר. עיתון הרולינג סטון בחר בפאלמר כ"כוכב הרוק שמתלבש באופן הטוב ביותר" לשנת 1990.
ב-1995 יצא האלבום "הלהיטים הגדולים" של פאלמר שתפס את המקום הרביעי במצעדים באנגליה. בשנה הזו הוא התאחד עם חברי להקת "הפאוור סטיישן" להקליט אלבום נוסף אולם את הבסיסט בהרכב המקורי ג'ון טיילור, החליף ברנארד אדוארדס. פאלמר ושאר חברי הלהקה השלימו את הקלטת האלבום ורק החלו את מסע ההופעות כאשר נפטר אדוארדס מדלקת ריאות.
בשנת 1997 הופיע פאלמר עם רוד סטיוארט באצטדיון ומבלי.
חייו האישיים
פאלמר פגש את רעייתו לעתיד סו בשנת 1969 בתחנת הרכבת סלאו שבאנגליה, הוא הוקסם מסגנונה (שמלת מיני ומגפיים תואמים בצבע כסף) ומספר המדע בדיוני שהחזיקה בידה. שנתיים אחרי המפגש הם התחתנו, ולזוג נולדו שני ילדים, ג'ים וג'יין. המשפחה עברה לגור בניו יורק באמצע שנות ה-70, וכמה שנים אחרי עברו שוב לאיי הבהאמה. ב-1987 הם עברו ללוגאנו שבשווייץ מכיוון שפאלמר חשש שבנסאו עלה מפלס האלימות, הסחר בנשק ובסמים וכי לא בטוח לחיות שם. פאלמר התגרש בשנת 1999.
מותו
פאלמר מת מהתקף לב ב-26 בספטמבר 2003 בחדר המלון בו שהה בעת חופשה בפריז, אליה יצא לאחר שהקליט הופעה לתוכנית טלוויזיה באנגליה. [15]מבין המספידים היו חברי להקת דוראן דוראן - "הוא היה חבר מאוד קרוב ואומן נפלא. זהו אובדן טראגי לתעשיית המוזיקה הבריטית".
לוקאש זוולינסקי
לוקאש זוולינסקי (בפולנית: Łukasz Zwoliński; נולד ב-24 בפברואר 1993 בשצ'צ'ין שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת לכיה גדנסק מליגת העל הפולנית.
קריירת מועדונים
זוולינסקי שיחק במספר מועדונים בפולין ובקרואטיה.
בחודש פברואר 2020 חתם זוולינסקי על חוזה לשלוש עונות וחצי בלכיה גדנסק מליגת העל הפולנית.
גורם גידול פיברובלסטי-23
גורם גידול פיברובלסטי-23 או FGF23 הוא חלבון אנושי המקודד על ידי הגן FGF23. החלבון מופרש על ידי תאי עצם אוסטיאוציטים כתגובה לרמת ויטמין די גבוהה ופועל על הכליות להפחתת רמת הזרחן בדם על ידי הפרשתו בשתן. מוטציות שונות ב-FGF23 הגורמות לעיכוב בפירוק החלבון גורמות לאוסטיאומלציה תורשתית. במצבים נדירים FGF23 עשוי להיות מופרש על יד גידול סרטני ולהוביל לאוסטיאומלציה.
החלבון זוהה לראשונה בשנת 2000 אך כבר קודם לכן שוער כי קיים חלבון בעל פעילות זו.
סוא מלך מצרים
סוֹא הוא שם המוזכר בספר מלכים ב' פרק י"ז כשם של מלך מצרי איתו ניסה הושע בן אלה לקשור קשר במטרה למרוד בשלמנאסר החמישי מלך אשור, לפני עליית האימפריה האשורית על שומרון והחרבתה של ממלכת ישראל בשנת 722 לפנה"ס.
זיהוי דמותו ההיסטורית
כיום לא ברורה זהותו של אותו "סוא" מכיוון שלא ידוע על שליט מצרי בשם זה. הדעות חלוקות בנוגע לזהותו ההיסטורית של סוא, חוקרים מסוימים (שמסתמכים על התיקון של הפסוק שמופיע ב"תנ"ך האנגלי החדש") מציעים כי השם סוא איננו שמו של אחד הפרעונים, ונראה שיש כאן שיבוש מסוים והכוונה היא לשמה של עיר מושבו של תפנחת מייסד השושלת ה-24 (סאו במצרית, Sa-a-a באשורית, סאיס ביוונית). באותה עת נחלקה מצרים לשתי מלכויות ומסתבר שהמורדים בישראל ביקשו סיוע מממלכת מצרים הצפונית, זו שבאזור הדלתא של הנילוס. לעומתם יש חוקרים שטוענים שהמרכז הניהולי של מצרים באותה התקופה היה בכלל בעיר טאניס ושהתיקון של "התנ"ך האנגלי החדש" לפסוק זה לא היה הכרחי, מכיוון שלטענתם הצעתו של האגיפטולוג קנת קיצ'ן (Kenneth Kitchen) לזהות את סוא המקראי עם אוסורקון הרביעי בן השושלת ה-22 הוא הנכון יותר.
פרשני המקרא הידועים משה דוד קאסוטו ואליה שמואל הרטום מציעים בפירושם לספר מלכים בהתייחסותם לסוא מלך מצרים כך:
הלו, הלו אבא
הלו, הלו אבא הוא ספר ילדים ישראלי מאת האחיות חנה הורן (טקסט) וברכה פלדמן (איורים). הספר, המיועד לפעוטות בני 3–4, מציג שיחה טלפונית משעשעת בין ילד לאביו. הוא ראה אור לראשונה בשנת תשכ"ג 1963 בהוצאת "אצלנו" (הוצאה עצמית) ולאחר מכן בהוצאת יסוד. שיתוף הפעולה בין האחיות הורן ופלדמן (לבית בוגוסלב) הוליד עשרה ספרי ילדים, שזהו הראשון והמפורסם בהם. הספר הוקדש לאימן, שרה בוגוסלב, שנפטרה ב-1961.
עלילה
בספר מתוארת שיחת טלפון בין ילד לאביו. הילד מתקשר לאביו שנמצא בעבודה, ושואל אותו איזו מתנה הוא יביא לו כשיחזור. תשובתו הראשונה של האב היא "טרקטור עם כנפיים". הילד מתקן את האב בטענה שאין טרקטורים עם כנפיים, והאב כנראה התכוון לאווירון. האב מקבל את התיקון, אך ממשיך להתחכם ולהציע מתנות לא הגיוניות. המתנה משתנה לאורך הסיפור בהתאם לתגובות הילד. המתנה הראשונה היא טרקטור, היא הופכת לאווירון, מאווירון לסירה, מסירה לאוטו, מאוטו לרכבת, מרכבת לכלב, מכלב לתיש, מתיש לאיש, ומאיש לאבא. בשלב הזה, הבן מבין שהוא רוצה יותר מכל לקבל במתנה את אביו.
הכרה ומהדורות
הוא זכה להצלחה רבה בקרב הילדים, הפך לקלאסיקה ולאורך השנים הודפס פעמים רבות במספר הוצאות ספרים.
בשנת 2018 זכה הספר למהדורה מחודשת המכילה איורים פרי עטה של תמר מושקוביץ.
ספרי המשך
בשנת 2000 כתבה חנה הורן ספר חדש בעל אופי דומה ושמו "הלו, הלו אמא". הספר אויר על ידי ליאת בנימיני-אריאל. הפעם השיחה הטלפונית מתרחשת בין אם לבת, ונסובה סביב דרכי ההתניידות של האם בדרכה הביתה. הספר מלווה בציורים, וזכה גם הוא להצלחה רבה.
בשנת 2003 פרסמה הורן את הספר "הלו, הלו סבתא", שאויר אף הוא על ידי ליאת בנימיני-אריאל. בספר זה השיחה מתקיימת בין סבתא לנכד, והם משחקים ומתלוצצים.
קישורים חיצוניים
גרסאות מומחזות:
אלדר חסנוביץ'
אלדר חסנוביץ' (בבוסנית: Eldar Hasanović; נולד ב-12 בינואר 1990, סרייבו, יוגוסלביה) הוא כדורגלן בוסני המשחק בקבוצת סיתרה בעמדת הקשר.
קריירה
חסנוביץ' נולד בסרייבו שבבוסניה והרצגובינה (דאז תחת שלטון יוגוסלביה) למשפחה ממוצא מוסלמי. התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ז'לייזניצ'אר סרייבו. לאחר שסיים את גיל הנוער, חתם במ.ש.ק. ז'ילינה עימה זכה באליפות, אך ערך רק הופעה אחת ומשום כך עזב את המועדון בתום העונה וחזר לבוסניה וחתם ב. חסנוביץ' התחיל את העונה בצורה מרשימה כאשר כבר ב-7 המשחקים הראשונים של העונה הוא כבש 4 שערים ובמהלך העונה עבר לצ'ליק זניצה, במדיה רשם 11 הופעות וכבש שער אחד ובסיום העונה חזר לולז'. בקיץ חזר לז'לייזניצ'אר סרייבו עימה זכה באליפות המדינה כבר בעונתו הראשונה במועדון. ב-2 בנובמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בהפסד 2-1 בדרבי נגד פ.ק. סרייבו. ב-1 ביולי חתם לעונה בבני סכנין מליגת העל.
בספטמבר חתם בסלובודה טוזלה. בינואר חזר לישראל וחתם במכבי שעריים מהליגה הלאומית.
ביוני 2017 חתם בקבוצת דאילאן טרנסנדנס מהליגה הסינית השנייה. ב-14 בינואר 2020 חתם בפרסיב טנגרנג האינדונזית.
ב-23 בפברואר 2021, חסנוביץ' חתם באולימפיק סרייבו.
ב-31 באוגוסט 2021 חסנוביץ' חתם בסלובודה טוזלה.
מחלות טרופיות מוזנחות
מחלות טרופיות מוזנחות (NTDs Neglected tropical diseases) הן קבוצה מגוונת של זיהומים טרופיים הנפוצים באוכלוסיות בעלות הכנסה נמוכה באזורים מתפתחים באפריקה, באסיה ובדרום אמריקה. הן מכונות "מוזנחות" משום שהן פוגעות בדרך כלל בעניי העולם, ומבחינה היסטורית לא זכו למימון עבור טיפול ומחקר מקיף, שלא כמו HIV / איידס, שחפת ומלריה, שגם הן מחלות זיהומיות.
מחלות טרופיות מוזנחות נוטות לשגשג באזורים מתפתחים בעולם, שבהם איכות המים, התברואה והגישה לטיפול הבריאותי ירודות. עם זאת, חלק ממחלות אלה נמצאות גם באזורים בארצות הברית שבהם שיעורי עוני גבוהים. המחלות נגרמות על ידי סוגים שונים של מחוללי מחלות, כגון וירוסים, חיידקים, פרוטוזואה ותולעים (נמטודה). באפריקה שמדרום לסהרה השפעתן של מחלות אלו דומה לחולִי ממלריה ושחפת. זיהום ממספר מחלות טרופיות מוזנחות עשוי לגרום לכך ש-HIV / איידס ושחפת יהיו קטלניים יותר.
ועידת הבריאות העולמית ה-66 של ארגון הבריאות העולמי, שהתקיימה בנובמבר 2013, החליטה להגביר ולשלב מאמצים במיגור מחלות טרופיות מוזנחות ולתכנן השקעות לשיפור הבריאות והרווחה של האוכלוסיות הנגועות. הארגון פרסם מפת דרכים מקיפה לבקרה, חיסול ומיגור של 17 מחלות טרופיות מוזנחות עד 2020.
בשנת 2014 הגדיר ארגון הבריאות העולמי 17 מחלות טרופיות מוזנחות שיש לטפל בהן בדחיפות. מחלות אלה שכיחות ב-149 מדינות והן פוגעות ביותר מ־1.4 מיליארד אנשים, מתוכם יותר מ-500 מיליון ילדים. כן הן פוגעות בכלכלות מתפתחות במיליארדי דולר בשנה.
רשימת מחלות
ב-2014 ארגון הבריאות העולמי הגדיר 17 מחלות טרופיות מוזנחות:
מתוכן, בשש מחלות ניתן להגיע לשליטה מלאה ואף לחסלן, באמצעות ניהול מערך תרופתי רחב בשילוב עם התערבויות חינוכיות, הסברתיות והתנהגותיות: תולעת גינאה; פילאריאזיס לימפטית; עיוורון הנהרות; בילהרציה; Soil-transmitted Helminths וטרכומה.
מניעה
במידה רבה, אפשר למנוע מחלות טרופיות מוזנחות, ללא חיסונים - באמצעות הבטחת אספקת מים נקיים, טיפול סניטרי במזון והקפדה על היגיינה. ניתן למנוע את התפשטותן של המחלות הנישאות על ידי תולעים, זבובים, יתושים או חרקים אחרים באמצעות ריסוס של קוטלי חרקים באזורים בהם הם מתרבים או מתאספים, ולהרוג אותם לפני שהם הופכים לנשאי הטפיל.
העלאת המודעות והנגשת ידע לאוכלוסיית הסיכון היא גם היבט חשוב במניעת מחלות טרופיות מוזנחות. למשל, ייבוש אזורים של מים עומדים, בהם יתושים מתרבים להפחתת הסיכון למחלות הנישאות יתושים ולינה תחת כילות או רשתות מפחיתה את הסיכון למחלות הנישאות על ידי זבובים. מטיילים באזורים שבהם נפוצות המחלות צריכים לדאוג להתלבש בביגוד מתאים, להשתמש בדוחה חרקים ולישון תחת כילות.
מערכת החינוך באזוריים כפריים יכולה למלא תפקיד מרכזי להגברת המודעות ופנייה לקבוצות פגיעות, לילדים ואמהות. בתי ספר הם מרחב ציבורי בו ניתן להגביר את המודעות הקהילתית למניעה ובקרה של מחלות טרפיות מוזנחות, ולהגביר את המודעות לנכויות שקשורות למחלות השונות ולהפחית את הסטיגמה הנלווית אליהן.
ב- 30 בינואר 2012 ארגונים לא ממשלתיים, קרנות נדבנות, חברות תרופות ומדינות בהם נפוצות המחלות חתמו על הצהרת לונדון למחלות טרופיות מוזנחות. יחד הם התחייבו לשלוט, לחסל או למגר 10 מחלות עד 2020 ולשפר את חייהם של יותר ממיליארד איש. הם הסכימו לספק תרופות יעילות לחלוקה המונית למיגור אלפנטיאזיס טרופית וטרכומה ולהגיע לשליטה ב-Soil-transmitted Helminths, בילהרציה ובעיוורון הנהרות.
זהבן קסנתורנוס
זהבן קסנתורנוס (שם מדעי: Oriolus xanthornus) הוא מין של ציפור טרופית ממשפחת הזהבניים, החי באסיה הטרופית מהודו וסרי לנקה עד לאינדונזיה ומלזיה. הוא תואר על ידי החוקר קארולוס ליניאוס בשנת 1758 והוא בעל 5 תת-מינים.
משמעות השם
משמעות השם זהבן מלטינית הוא זהוב וקסנתורנוס מיוונית עתיקה: ציפור צהובה, xanthos "צהוב" ornis "ציפור".
מאפיינים
הזהבן מגיע לאורך 24 סנטימטרים והזכר הוא ציפור צבעונית הדומה למין זהבן מחלל. גופו של הזכר צהוב. כנפיו, ראשו וחלק מזנבו שחורים. לעומת זו לנקבה החלק התחתון של הגוף ירקרק. הצעירים דומים לנקבה.אך יש להן פסים כהים על החלק התחתון של הגוף והצבע השחור לא בולט בגרון. הזהבן חי ביערות גשם, יערות פתוחים וחורשים מהודו וסרי לנקה עד לאינדונזיה. הזהבן ניזון בעיקר מחרקים ופירות כמו תאנים. הקן בנוי על העץ והנקבה מטילה שתי ביצים.
תפוצה
הזהבן חי במדינות הבאות: הודו, סרי לנקה, מיאנמר, אינדונזיה, מלזיה, תאילנד, קמבודיה, סינגפור, לאוס ווייטנאם.
מג ויין אוון
מג וין אוון (באנגלית: Meg Wynn Owen; 8 בנובמבר 1939 - יוני 2022) הייתה שחקנית ולשית, הידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד הייזל בלאמי בסדרת הדרמה "על אדונים ומשרתים".
ביוגרפיה
אוון נולדה בוויילס. היא שיחקה בסרטי הקולנוע "פארק גוספורד", "אהבה זה כל הסיפור", "גאווה ודעה קדומה", "אירינה פאלם" ו"הדואליסטים". היא שיחקה לצדה של ניקולה פאג'ט (שגם השתתפה בסדרה "על אדונים ומשרתים") בסדרת הדרמה "A Woman of Substance".
חיים אישיים
אוון הייתה נשואה לוויליאם ורייט מ-1967 עד 1987. היא נפטרה ביוני 2022 בגיל 82.
ח'ליפה (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
צדק מעברי
תחום הצדק המעברי (באנגלית: Transitional Justice) מתייחס למכלול המנגנונים המשפטיים והחברתיים שבאמצעותם מדינות (או חברות) מתמודדות עם עוולות שבוצעו במסגרת סכסוך אלים או משטר-דיכוי, באופן המתקן את אי-הצדק ובמקביל מקדם שלום ודמוקרטיה. כלומר, התחום מתייחס לתפישה של המונח "צדק" בתקופה של "מעבר" פוליטי אל שלום ודמוקרטיה.
תחום הצדק המעברי עוסק בשאלות כיצד חברה בוחרת להתמודד עם עברה וכיצד ההתמודדות תעצב את עתידה. מנגנוני צדק מעברי כוללים העמדות לדין (לעיתים באופן סלקטיבי), ועדות אמת ופיוס, מנגנוני פיצוי ושיקום, רפורמות מוסדיות, רפורמות חוקתיות, מיזמי זיכרון והנצחה ועוד.
מחקרים בתחום הצדק המעברי זוכים לתשומת לב רבה מצד אנשי אקדמיה וקובעי מדיניות, ומעוררים עניין בתחומי השיח הפוליטי והמשפטי. במדינות שעברו מדיקטטורה לדמוקרטיה, או ממצבי קונפליקט לפיוס, הצדק המעברי סיפק אפשרויות הוגנות לטיפול במקרים היסטוריים של הפרת זכויות אדם, פשעי מלחמה, מקרי פשע נגד האנושות ומקרי אלימות קשים.
היסטוריה
במהלך ההיסטוריה היו מקרים רבים שבהם שלטון רודני הוחלף בשלטון דמוקרטי, ונוצר צורך לשקם את החברה ולפייס בין חלקי האוכלוסייה השונים. לדוגמה, באתונה הופל המשטר הדמוקרטי לאחר הכישלון במלחמה הפלופונסית והיא נשלטה בידי "שלושים הטיראנים", אך לאחר זמן קצר נכבשה בידי תראסיבולוס, שהשיב את השלטון הדמוקרטי על כנו. תראסיבולוס, בצעד של צדק מעברי, העניק מחילה לרוב הרודנים כדי למנוע מעשי נקם ושפך דם.
בתקופה המודרנית, מקורותיו של הצדק המעברי מצויים במשפטי נירנברג, לאחר מלחמת העולם השנייה, ובית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק. חיילי גרמניה הנאצית ובעלות בריתה הועמדו למשפט בבתי דין אלה, והואשמו בפשעי מלחמה, פשעים נגד האנושות ופשע נגד השלום. במקביל אליהם החלו פעולות שיקום חברתיות, בהן דה-נאציפיקציה של גרמניה, יוזמה שכללה טיהור עמדות השפעה מאנשי המשטר הנאצי בפוליטיקה, בתרבות, בעיתונות, בכלכלה ובמערכת המשפט. הליכים אלו נחשבים לראשיתו של הצדק המעברי.
הצדק המעברי בא לידי ביטוי במשפטיהם של רודנים צבאיים בשנות השבעים והשמונים, בהם המשפטים של ראשי המשטר הצבאי ביוון (1975) וראשי המשטר הצבאי בארגנטינה (1983). בד בבד עם המשפטים החלו במדינות אלה תהליכים של קידום זכויות האדם. בתקופה זו נכתבו ונחתמו אמנות בינלאומיות רבות העוסקות בתחומי זכויות האדם.
ועדת האמת והפיוס בדרום אפריקה (1995) הפכה לסמל של צדק מעברי. ביסוד הקמת הוועדה עמד הרצון לחקור, לתעד ולהוקיע את עוולות משטר הקודם ואת הטרור של ארגוני האופוזיציה שלחמו נגדו, לפצות ולשקם את נפגעי תקופת האפרטהייד משני הצדדים, לסייע בהעברה שקטה ומסודרת של השלטון מידי המיעוט הלבן לרוב השחור ללא טינה או נקמנות, ולהציב תמרור אזהרה מפני הישנות משטרים דומים.
ועדות דומות הוקמו בפנמה (2000) וקנדה (2008).
בנוסף למנגנונים אלו נעשה שימוש במגוון כלים של צדק מעברי במדינות שזכו לעצמאות בשנות השמונים והתשעים, בעיקר באפריקה.
מקור המושג
חוקרים במדע המדינה טבעו את המושג "צדק מעברי" בשנות התשעים. הוא הפך לנפוץ בשנת 1995 עם פרסום הספר "Transitional Justice: How Emerging Democracies Reckon with Former Regimes" בשלושה כרכים, בעריכת ניל קריץ.
מנגנונים ומטרות
משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם הגדיר ב-1997 מנגנונים, מטרות וזכויות של צדק מעברי.
ארבעת המנגנונים המרכזיים בצדק מעברי הם משפט, חקר האמת, שיקום ופיצוי הנפגעים, ורפורמות מנהליות. מנגנונים אלה נועדו להבטיח ארבע מטרות: הכרה, אמון, שלטון החוק, ובסופו של דבר, פיוס.
ארבע הזכויות העיקריות לנפגעים הן: הזכות לאמת, הזכות לצדק, הזכות לפיצויים והזכות לאי-הישנות, כלומר - ערובות לכך שהאירועים לא יקרו שוב.
יישום יעיל של צדק מעברי מבוצע באמצעות שילוב של חמש אסטרטגיות עיקריות:
תחום ההנצחה נועד לשמר זיכרונות של אנשים או אירועים היסטוריים. בהקשר של צדק מעברי הכוונה לאנדרטאות לכבודם של אנשים שנהרגו במהלך עימותים, מוזיאונים, ואירועי הנצחה דומים. לדוגמה, בצפון אוגנדה קיימות אנדרטאות, מוזיאונים וימי זיכרון לקורבנות העימות עם צבא ההתנגדות של האל.
במדינות שבהן חלו שינויי משטר זוהו התהליכים הבאים של צדק מעברי:
מוסדות מחקר
צדק מעברי נמצא במוקד המחקר האקדמי במוסדות לימוד ומחקר רבים, בהם המכון הבינלאומי לסיוע בבחירות ודמוקרטיה בסטוקהולם, והמרכז האפריקאי לחקר צדק מעברי (ATJRN).
בשנת 2001 נוסד בניו יורק המרכז הבינלאומי לצדק מעברי (ICTJ), שמטרתו חשיפה ומניעה של הפרות זכויות אדם באמצעות מנגנוני צדק מעברי.
החל משנת 2007 יוצא לאור כתב עת אקדמי לצדק מעברי בשם International Journal of Transitional Justice.
בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים קיים מסלול ללימודי תואר שני בזכויות האדם וצדק מעברי.
הישגים
מחקר משנת 2006 בדק את מצב זכויות האדם ב-14 מדינות באמריקה הלטינית בהן הוחלו תהליכי צדק מעברי. המחקר קבע "מדד ביטחון אישי" ובדק את המדד לפני ואחרי יישום התהליכים. ב-11 מדינות המדד השתפר בעקבות התהליכים, ובמיוחד חל שיפור משמעותי במדינות שבהן הוקמו ועדות אמת ופיוס.
בדצמבר 2006 קבע הפרלמנט האירופי את תקנה 177.2 לפיה האיחוד האירופי יממן מנגנונים של צדק מעברי, כחלק מהמאמצים לקדם משטרים דמוקרטיים יציבים ברחבי העולם.
דו"ח של הבנק העולמי משנת 2011 זיהה זיקה בין צדק מעברי ופיתוח חברתי. הדו"ח בחן כיצד מדינות יכולות להימנע מעימותים אלימים, ומצא שמנגנונים של צדק מעברי מהווים "סימני רצינות" מצד הממשל, ומעידים כי בכוונתו להימנע מפגיעה בזכויות האדם, ובאחריותו יישום ממשל דמוקרטי.
פרד פרי
פרד פרי (באנגלית: Frederick John Perry; 18 במאי 1909–2 בפברואר 1995), היה טניסאי ושחקן טניס שולחן בריטי, אחד הטניסאים הבולטים בעולם בשנות ה-30, כשלזכותו 14 זכיות בטורנירי גראנד סלאם, מהן 8 זכיות יחיד. במהלך 1934/35 היה הראשון שהצליח לזכות בתחרויות היחידים ב-4 טורנירים של גראנד סלאם. בשנים 1933–1936 היה חלק מנבחרת גביע דייוויס של בריטניה שזכתה בגביע. בשנת 1929 זכה באליפות העולם בטניס שולחן ליחידים.
קריירה ספורטיבית
פרד פרי נולד בעיירה ליד מנצ'סטר. לאחר מספר שנים המשפחה עברה ללונדון. אביו נכנס לפוליטיקה ובשנת 1929 נבחר לפרלמנט הבריטי.
אלוף העולם בטניס שולחן
בשנים 1928–1929 השתתף פרי באליפויות העולם בטניס שולחן ובשנת 1929 אף זכה במקום הראשון בתחרויות היחידים.
במהלך שנות ה-30 הוא עבר לטניס וזכה להצלחה גדולה. פרד פרי היה הראשון שזכה בתחרויות היחידים בכול ארבעת הטורנירים של הגראנד סלאם. כמו כן הוא היה שחקן מוביל בנבחרת הטניס שזכתה בשנים 1933–1936 בגביע דייוויס.
למרות הצלחותיו הוא לא התקבל על ידי הממסד של פדרציית הטניס הבריטית. בשנת 1937 הוא פנה לקריירה מקצועית ובשנת 1938 קיבל אזרחות ארצות הברית. לאור כך תרומותיו לקידום הטניס בריטי נשכחו לכ-40 שנים.
פרד פרי הצליח בקריירה המקצועית במהלכה הוא שיחק לצד דון בדג' ואלסוורט' וינס.
מותג אופנה
בשנות ה-40 המאוחרות, טיבי ווגנר, כדורגלן אוסטרי-יהודי שפיתח רצועת זיעה ללבישה סביב מפרק כף היד, פנה לפרי בבקשה לסיוע. פרי ערך כמה שינויים בפריט וכך נוצר מגן הזיעה הראשון.
הרעיון הבא של ווגנר היה לייצר חולצת ספורט שתהיה עשויה מבד כותנה סרוג בשילוב שרוולים קצרים וכפתורים לרכיסה כמו חולצותיו של רנה לקוסט. חולצות הפולו של פרד פרי הושקו בווימלבדון 1952 ונחלו הצלחה מיידית. בהתחלה הן היו זמינות רק בשני צבעים - לבן ושחור. הלוגו של המותג, זר הדפנה, מבוסס על הסמל המקורי של אליפות וימבלדון ובשונה מסמלילים אחרים באותה התקופה היה תפור לבד החולצה. בשנות ה-50 המאוחרות, חולצת הטניס הלבנה יוצרה בגרסאות צבעוניות עבור שחקני טניס שולחן, להם אסור ללבוש חולצות לבנות.
בתחילה נוהל המותג על ידי דייוויד, בנו של פרי, עד שנקנה ב-1995 על ידי החברה היפנית "היט יוניון". למרות זאת, משפחת פרי המשיכה לעבוד באופן צמוד עם המותג. המותג היה הספונסר הראשי של שחקן הטניס הבריטי אנדי מארי מתחילת הקריירה שלו ועד 2009.
מרי פרוקטור
מרי פרוקטור (Mary Proctor, 1862-1957) הייתה מרצה וסופרת בענייני אסטרונומיה. פרוקטור, שהייתה אחת מהנשים הראשונות שנבחרו כחברה באגודה המלכותית לאסטרונומיה (Royal Astronomical Society), לא הייתה אסטרונומית מקצועית ועסקה בעיקר בהסברה והפצת ידע מדעי לקהל הרחב בתחום האסטרונומיה באמצעות הרצאות, ספרים, ומאמרים פופולריים בכתבי עת. אחד מהמכתשים בירח - פרוקטור קרוי על שמה כאות הוקרה לפועלה.
ראשית חייה
מרי פרוקטור נולדה בדבלין, אירלנד. היא נחשפה לאסטרונומיה על ידי אביה, ריצ'רד אנטוני פרוקטור, שהיה אסטרונום מוביל במאה התשע-עשרה אשר התפרסם, בעיקר, בעקבות שירטוט חלוצי של מפת מאדים. כבתו הבכורה, סייעה לו מרי כבר בגיל מוקדם בעבודתו המדעית; היא הייתה אחראית על ספריתו ועשתה הגהות של פרסומיו. בשנת 1898 היא השלימה את לימודיה בקולג למורים (College of Preceptors) בלונדון. בשנת 1881, היא היגרה לארצות הברית, והתגוררה עם משפחתה בסנט ג'וזף שבמדינת מיזורי. שם היא למדה כתיבה וסייעה לאביה בעריכת כתב עת חדש בשם 'ידע' (Knowledge).
קריירה
בצעירותה תכננה פרוקטור לעסוק באומנות, אך עם מותו של אביה בשנת 1888, החליטה להתמקד בהסברה של ידע מדעי בתחום האסטרונומיה. בשנת 1893 הוזמנה פרוקטור להרצות בתערוכה הקולמוביאנית העולמית בשיקגו. למרות כשלים שונים בלוגיסטיקה מצד מארגני ההרצאות (האולם היה חשוך מדי להקרנת השקפים שהוכנו להרצאה) ואי-התאמת גיל הנוכחים להרצאה המתוכננת (רוב הנוכחים היו מבוגרים, ולא ילדים כמתוכנן), הרצאותיה באירוע בינלאומי חשוב זה זכו להצלחה מסחררת והביאו לה פרסום רב.
ספרה הראשון "Stories of Starland" שיצא לאור ב-1898 מספר על ילדה שמספרת לאחיה השוכב על ערש דווי על כדור הארץ, הירח והכוכבים. האח מתעניין מאוד ומקשיב בשקיקה לאחותו. ספר זה, אשר הוקדש לאחיה של מרי פרוקטור אשר מת בגיל מוקדם, זכה להצלחה גדולה ונעשה בו שימוש נרחב בבתי הספר של העיר ניו-יורק. לאחר מכן, המוניטין של פרוקטור רק הלך וגדל עד שבשנת 1901 היא קיימה כ-500 הרצאות, והייתה המרצה המרכזית בכנסים ואירועים רבים.
ספרים ופרסומים
מרבית ספריה של פרוקטור יועדו לקהל הצעיר, והיא התפרסמה כ"אסטרונומית הילדים". בין ספריה ופרסומיה הרבים נכללים:
ליובוב אורלובה
ליובוב אורלובה (ברוסית: Любовь Орлова; 11 בפברואר 1902 - 26 בינואר 1975), שחקנית קולנוע סובייטית ממוצא רוסי. הייתה כוכבת העל הראשונה בקולנוע הסובייטי. זכתה פעמיים בפרס סטלין והוענק לה תואר האמן העממי של ברית המועצות (1950).
חייה
אורלובה נולדה בעיר זבניגורוד (ממערב למוסקבה) למשפחת אצולה מבוססת. הוריה רצו שתהיה פסנתרנית מקצועית. ובשנים 1919-1922 היא למדה בקונסרבטוריון של מוסקבה. בשל מצוקה כלכלית של המשפחה לאחר מהפכת אוקטובר אורלובה לא יכלה לסיים את לימודיה והחלה לעבוד. במקביל היא למדה משחק. לאחר סיום לימודי המשחק עבדה בתיאטרון מוזיקלי ושרה במקהלה. לאור הכישרון הגדול שהפגינה, היא התקדמה ובשנת 1932 החלה להופיע כסולנית.
בשנת 1926 נישאה אורלובה בפעם הראשונה. בעלה אנדריי ברזין היה סגן שר החקלאות. בשנת 1930 הוא הואשם בפעילות אנטי-סובייטית, נגזרו עליו שלוש שנות מאסר ובני הזוג התגרשו. בשנת 1938 הבעל נעצר פעם נוספת והפעם כבר לא חזר מהגולג.
בשנת 1933 הבמאי גריגורי אלכסנדרוב ראה את אורלובה בהופעתה והחליט להזמין אותה לסרטו החדש החברה העליזים. הצלחת הסרט הייתה חסרת תקדים. ואורלובה הצטלמה בהמשך בסרטים נוספים של אלכסנדרוב ה"וולגה-וולגה" ו"הקרקס". אלכסנדרוב התגרש מאשתו והשניים נישאו. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הצטלמה אורלובה לסרט "האביב", שזכה גם הוא להצלחה. בכל ארבעת הסרטים הללו אורלובה שרה שירים שהולחנו על ידי איסאק דונייבסקי.
החל משנת 1955 היא עבדה בתיאטרון במוסקבה, אך ללא הצלחה יתרה.
ליובוב אורלובה נפטרה מסרטן ונטמנה בבית העלמין נובודוויצ'יה.
על השתתפותה בסרטים הוענק לה עיטור לנין ופעמיים עיטור הדגל האדום.
בהאדור שאה הראשון
בֵּהָאדוּר שָׁאָה הראשון (בפרסית: بہادر شاه اول; 14 באוקטובר 1643 – 27 בפברואר 1712) היה שליטה השביעי של האימפריה המוגולית, נושא התואר שאהנשאה של הינדוסתאן. ירש את הכתר מאביו אורנגזב בשנת 1707 ועד מותו בשנת 1712.
ביוגרפיה
בהאדור נולד בשנת 1643 ונודע בצעירותו כנסיך מועזם, בנו השני של הקיסר אורנגזב, הוא הפך ליורש העתידי לאחר שאחיו הגדול ערק להצטרף לשיוואג'י, קיסר על האימפריה המראטהית. הנסיך מועזם נשלח בשנת 1663 לייצג את אביו כשגריר בממלכות המוסלמיות מדרום למוגולים בדרום ומרכז הודו.
הוא הוביל את הצבא המוגולי בשנים 1683–1684 נגד כוחות האימפריה המראטהית במובלעת הפורטוגזית גואה (ראו הודו הפורטוגזית), דרומית למומבאי, אך, ללא התמיכה פורטוגלית, הוא ביצע נסיגה הרת אסון. לאחר שנרדף במשך שמונה שנים תחת שלטונם של הקיסרים שאה ג'האן (אשר חששו כי ימרוד בהם), הוא מונה למושל קאבול (כיום בירת אפגניסטן) בשנת 1699 על ידי אביו.
קיסר מוגולי
כשאביו נפטר, הנסיך מועזם הפך לקיסר האימפריה המוגולית לאחר טיהור פוליטי. בתקופת שלטונו הקצרה כנושא התואר המלכותי בהאדור שאה הראשון הוא נתקל בהתנגדות של המרתים והראג'פוטים, ובשנים 1710–1712 הוא הסיע את חסידי הדת הסיקית אל גבעות חבל פנג'אב, ושם תכנן מארב והכניע את מנהיגם.
בהאדור שאה ניסה להשכין שלום עם האימפריה המראטהית, אשר הפכה לאיום הגדול ביותר על שלטון המוגולים בתקופת אורנגזב, שהחזיק את שאהו, נכדו של שיוואג'י מקים האימפריה המראטהית, כבן ערובה בחצרו. על ידי השבתו של שאהו כרג'ה של מחוז בלב האימפריה המראטהית, בהאדור שאה קיוויתי להרגיע את אויביו. לעומת שאהו עצמו, ראש הממשלה המראטהי, באג'י ראו הראשון, התגלה אז כמתמודד הגדול ביותר נגד שלטון המוגולים.
את מקומו של בהאדור שאה ירש בנו ג'האנדר שאה. בהאדור ואורנגזב היו אלו אשר שלטונם סימן את תחילת נפילתה של האימפריה המוגולית.
JSX (JavaScript)
JSX (ראשי תיבות של JavaScript Syntax Extension) היא הרחבה לתחביר של שפת JavaScript מבית React. הרחבה זו מאפשרת למפתח הכותב ב-JavaScript (או ב-TypeScript; במקרה כזה הסיומת תהיה .tsx) לבנות רכיבים באמצעות תחביר הדומה במראהו ל-HTML.
רכיבי React נכתבים בדרך כלל באמצעות JSX, אך ניתן לכתוב אותם גם באמצעות שפת JavaScript פשוטה. JSX דומה להרחבת תחביר אחרת שנוצרה על ידי פייסבוק עבור שפת השרת PHP, בשם XHP.
ביטויים
ניתן לשלב בקוד JSX ביטויים בשפת JavaScript (אך לא הצהרות על משתנים). כך לדוגמה הקוד הבא ירונדר בדפדפן כך:
הצגה מותנית של אלמנטים
לא ניתן להשתמש בהוראות תנאי מהצורה if-else בתוך אלמנטי JSX; במקום זאת משתמשים בביטויים המייצגים תנאי על מנת להציג אלמנטים בצורה מותנית.
הקוד ירונדר בדפדפן כך:
סויוז 25
סויוז 25 (ברוסית: Союз-25) היא חללית סויוז שהמריאה ב-9 באוקטובר 1977 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן כשעל סיפונה זוג קוסמונאוטים: ולדימיר קובליונוק, ואלרי ריומין. החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת קבועה הראשונה. העגינה אכן בוצעה אך מערכות בקרה דיווחו שהיא לא הושלמה. ביצוע ניסיונות נוספות לא הביא לתוצאה הרצויה. לאחר התייעצות סוכם על ביצוע ניתוק וחזרת החללית לכדור הארץ. משערים שהבעיה הייתה במערכת העגינה של החללית, אך לא ניתן לבדוק זאת כי חלק זה לא הוחזר לכדור הארץ.
פדרו נונו
פדרו נונו פרננדש פריירה (בפורטוגזית: Pedro Nuno Fernandes Ferreira; נולד ב-13 בינואר 1995 בבוארקוס שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת קשר הכנף באדנאספור.
קריירת מועדונים
נונו גדל במחלקות הנוער של בוארקוס, נאבאל, בנפיקה ליסבון ואקדמיקה דה קוימברה. ב-16 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בתיקו 1-1 נגד ספורטינג ליסבון במסגרת ליגת העל הפורטוגלית. ב-23 במאי 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–4 לוויטוריה דה גימארייש במסגרת המחזור האחרון בליגה.
בעונת הבקיע נונו ארבעה שערים ב-12 הופעות ליגה בלבד, וקבוצתו ירדה לליגה הפורטוגלית השנייה לאחר 14 שנים בליגת העל הפורטוגלית. ב-28 בנובמבר 2016 הוא חתם על חוזה לארבע עונות וחצי בבנפיקה ליסבון, ותשעה ימים לאחר מכן הושאל לטונדלה.
ב-9 ביולי 2018 חתם נונו על חוזה לשלוש עונות במוריירנסה. הוא הבקיע חמישה שערים בעונת הבכורה שלו במועדון.
ב־7 ביוני 2021 חתם נונו על חוזה לשלוש עונות בבלננסש סאד מליגת העל הפורטוגלית. בעונתו הראשונה במועדון הבקיע שני שערים ב-30 הופעות ליגה, וקבוצתו ירדה לליגה הפורטוגלית השנייה לאחר שסיימה במקום האחרון בליגה.
ב-23 ביוני 2022 חתם נונו במכבי בני ריינה, העולה החדשה לליגת העל הישראלית, אך ב-31 ביולי 2022 שוחרר מהקבוצה.ב-2023 חתם באדנספור מהליגה הטורקית.
נמל התעופה גדנסק לך ולנסה
נמל התעופה גדנסק לך ולנסה (בפולנית: Port Lotniczy Gdańsk im. Lecha Wałęsy) הוא נמל תעופה בינלאומי בפרובינציה פומרניה שבצפון פולין, בסמוך לערים גדנסק וגדיניה. בשנת 2017 עברו בו 4,611,714 נוסעים במסגרת 43,422 תנועות מטוסים.
תולדות שדה התעופה
נמל התעופה נפתח בשנת 1974. הוא הוקם על מנת להחליף נמל תעופה אשר שכן בשטח העירוני של גדנסק.
מספר הנוסעים העוברים דרך נמל התעופה היה נמוך במהלך רוב שנותיו, אך מראשית שנות האלפיים החל לעלות בתלילות. בשנת 2006 עברו דרכו 1,249,780 נוסעים - ב-84% יותר מאשר בשנה שקדמה לה. מחצית מאלו היו נוסעים בטיסות בינלאומיות.
בשנת 2004 נקרא נמל התעופה על שמו של לך ולנסה, נשיא פולין לשעבר, אשר החל את דרכו הציבורית כמנהיג פועלים במספנת גדנסק. הלוגו של הנמל כולל את האות W כפי שהיא נכתבת בכתב ידו של ולנסה.
כיום עוברות דרך הנמל טיסות פנימיות כמו גם טיסות בינלאומיות מרחבי אירופה ובפרט ארצות סקנדינביה, גרמניה ובריטניה. הוא משמש כבסיס פעולה מרכזי של החברות יורולוט וויז אייר.
ב-5 באוגוסט 1981 השתלט בנמל התעופה חוטף על מטוס חברת לוט בטיסת פנים שנועדה לצאת לקטוביץ. כוחות ביטחון פולניים הסתערו על המטוס ועצרו את החוטף ללא נפגעים.
מבנה שדה התעופה
הנמל ממוקם בקרבת "שלוש הערים" שלחוף הים הבלטי - גדנסק, גדיניה וסופוט (מרחקו מהן 12 קילומטרים, 23 קילומטרים ו-10 קילומטרים, בהתאמה). הוא שוכן בגובה של 149 מטרים מעל פני הים.
בנמל התעופה קיים מסלול טיסה יחיד בכיוון דרום מזרח-צפון מערב (מסלול 11/29), באורך של 2,800 מטרים.
בנמל שני בנייני טרמינל, הממוקמים מצפון למסלול הטיסה ובמקביל לו: טרמינל 1 החדש נפתח בשנת 1997; טרמינל 2 נפתח ב-6 באפריל 2012, לקראת משחקי יורו 2012 שנערכו בפולין ובאוקראינה.
קו רכבת מחבר בין נמל התעופה לבין גדנסק וגדיניה.
מנחם זהרוני
מנחם זהרוני (1912–1979), מורה לטבע מיתולוגי, מייסד מוזיאון בית חנקין, מכון ללימודי טבע וידיעת הארץ בכפר יהושע, ממקימי ומפעילי החברה להגנת הטבע, כתב ופרסם ספרים ומדריכים רבים בנושאי טבע וידיעת הארץ.
קורותיו
מנחם זהרוני נולד בשנת 1912 בעיירה קרינקי אשר בפולין וגדל בצל גילויי אנטישמיות ופוגרומים. בהיותו בן 5, בזמן מלחמת העולם הראשונה, היה עד לפוגרום, חוויה אשר עיצבה את תפישתו הציונית. במכתב ששלח לסופר הגרמני היינריך בל תיאר את רגשותיו וכתב: ״האדמה השומטת אותי והבוערת מתחת לרגלי וחווית הערכה למולדת רחוקה ומסתורית... את השם ירושלים למדתי לבטא מיד לאחר שלמדתי לבטא את שמם של אבי ואמי״.
עלייתו ארצה
בשנתו הראשונה בארץ ניסה לשלב בין רצונו להיות חלוץ עובד-אדמה, ובין חלומו להיות מורה והחל בעבודה בפרדסים תוך כדי שהוא משמש כמורה מחליף בבית הספר בנשר, תל יוסף ופתח תקווה. עם תחילת שנת הלימודים עבר לפתח תקווה, שם הקים בית הספר לילדי עובדים על שם משה הס. בשנת 1936 עבר לעבוד בבית הספר בכפר יהושע, כשהוא משלב את ההוראה בלימודים במכון הביולוגי של יהושע מרגולין, בתל אביב ובלימוד עצמי. באותן שנים ערך תצפיות וטיבוע בציפורים בעיקר בפרושיים, הקים פינת חי והרבה לשוטט בשבילי הארץ. בקיץ 1947, לאחר שנודע לו כי הוריו ורבים מבני משפחתו נספו בשואה, יצא לשליחות להקמת בתי ספר במחנות הפזורים ברחבי אוסטריה, וכחבר 'ההגנה' עסק גם במשימת גיוס אנשים וכספים. בקיץ 1948 חזר ארצה.
הקמת המכון לטבע וידיעת הארץ בבית חנקין
בשנת 1950 בהתאם לצוואתו של יהושע חנקין, החל בהקמת 'בית חנקין - מכון אזורי לטבע וידיעת הארץ' בבית הספר בכפר יהושע. מאחורי הקמת בית חנקין עמדו רעיונות חינוכיים-תרבותיים, שבבסיסם עמדה האדרתו של הכפר העברי כצורת חיים חברתית-כלכלית חדשה. בפיתוח הפעילות החינוכית לדור הצעיר ניצבו הטבע והעבודה כיסודות לחיי רוח אסתטיים ומוסריים כאחד. בבית חנקין למדו תלמידי הסמינר מנהלל, תלמידי סמינר גורדון (מכללת גורדון), חיפה ומורים לטבע מכל אזור הצפון. המוזיאון הכיל אוספים מן החי, הצומח, ארכאולוגיה וגאולוגיה מהסביבה ומשך אליו אלפי מטיילים ומבקרים.
הכפר תמך בבניה, אך לא היה בידו לספק ציוד או להקצות כח אדם לתפעול המקום. מנחם, יחד עם יפה, רעייתו, הקדישו את זמנם, רוחם וממונם הפרטי לפיתוח המקום. מנחם תרם את האוסף הפרטי העשיר שלו לאוסף המוזיאון ואת שאר המוצגים הגאולוגיים והארכאולוגיים אסף מהסביבה, מן החי והצומח. הגדרתם נכתבה על ידו בכתב מסוגנן ואופייני לו. במקביל לעבודתו במוזיאון המשיך לשמש כמורה ומחנך בבית-המדרש למורים על שם א.ד. גורדון בחיפה, במדרשה למורים בנהלל ובעבודות הוראה והדרכה.
פעילותו כמדריך ומחנך
מנחם ראה בלימודי הטבע חשיבות עליונה לאותם זמנים, עיתים של ציונות והגשמה. הוא ארגן קורסים וימי השתלמות למורים, יסד חוג לידיעת הארץ של העמק המערבי, אשר כלל את כל היישובים על זרמיהם השונים, וקשר את חבריהם בקשר של אהבת הארץ.
בשנת 1960 עזב מנחם את כפר יהושע. תושבי הכפר מעידים, כי עזב בכעס ובתחושת אכזבה קשה לאחר שנים של עבודה בהן לא זכה להערכה ופער בין שאיפותיו לגבי ״בית חנקין״ לבין תפישתם של החקלאים את המקום. מנחם עבר לחיפה עם משפחתו, שם המשיך בתפקיד ההוראה ב'סמינר המורים ע"ש א"ד גורדון' והקים בו את המגמה הביולוגית. בהמשך הצטרף להקים ולהפעיל את ה'חברה להגנת הטבע' והקדיש זמנו לפרסום ספרים ומדריכים בנושאי ידיעת הארץ. בשנת 1979 בחצותו כביש סואן נהרג.
משפחה
מנחם היה נשוי ליפה זהרוני אשר נפטרה בשנת 2009. לבני הזוג שלושה ילדים. סא"ל (מיל.) עירית זהרוני (1945–2015), אשר נפצעה קשה במלחמת ההתשה ולאחר לימודיה באוניברסיטה, ערכה והפיקה בשנות ה-80 את מדור ״דרך ארץ״ בעיתון "במחנה". אילן זהרוני, אשר עוסק גם הוא בתחום ידיעת הארץ ומשמש כמדריך טיולים וותיק, עבד בחברה להגנת הטבע, וכתב מספר ספרים ומחקרים בנושאי טבע וידיעת הארץ. אביבית ("ביבי") עציוני, רעייתו של פרופ' עמוס עציוני.
פפינו די קאפרי
פפינו די קאפרי (באיטלקית: Peppino di Capri; נולד ב-27 ביולי 1939) הוא זמר, כותב שירים ופסנתרן איטלקי, שזכה להצלחה באיטליה ובשאר אירופה. להיטיו הבינלאומיים כוללים את השירים "טוויסט סן טרופה"; "דניאלה"; "Torna piccina"; "רוברטה"; "Melancolie"; "Freva"; "L'ultimo romantico"; "Un grande amore e niente piú"; "Non lo faccio più"; "Nun è peccato"; ו-"Champagne".
ביוגרפיה
הסינגל היה מיד ללהיט ובשנה שלאחר מכן יצאו לסיבוב הופעות. בעקבות ההצלחה יצאו רצף של סינגלים, כשחלקם גרסאות באיטלקית של שירי רוק אנד רול וטוויסט אמריקאים (כשבהם שורות אחדות באנגלית), ואחרים שירים מקוריים באיטלקית ובנפוליטנית.
ב-1970 החל פפינו להופיע עם להקה חדשה בשם the New Rockers. ב-1973 זכה בפסטיבל סן רמו (פסטיבל השירים האיטלקי), עם השיר "Un grande amore e niente più" ("אהבה גדולה ותו לא").
באותה שנה יצא השיר "Champagne" שהיה ללהיט באיטליה, גרמניה, ספרד וברזיל.
ב-1976 זכה די קאפרי שוב בפסטיבל סן רמו עם השיר "Non lo faccio più" ("אני כבר לא עושה את זה"). ב-1991 ייצג את איטליה בתחרות הזמר של האירוויזיון, והגיע למקום השביעי עם השיר "Comme è ddoce 'o mare" ("כמה מתוק הים") שהושר בשפה הנפוליטנית.
נכון ל-2006 פפינו די קאפרי הוא המבצע עם מספר ההופעות הגדול ביותר בפסטיבל סן רמו (15). הופעתו האחרונה הייתה ב-2005 עם השיר "La Panchina" ("הספסל בגן")
אזכורים ספרותיים
הסופר הטורקי אורהאן פאמוק מזכיר בספריו את שיריו של פפינו די קאפרי. ברומן שלו "שלג" המתרחש בעיירה הטורקית קארס מופיע הקטע הבא:
בספר "מוזיאון התמימות" כותב פאמוק
המשלחת הקרולינגית להארון אל-רשיד
המשלחת הקרולינגית להארון א-רשיד יצאה לבגדאד בשנת 797 מאאכן אשר בגרמניה, תחת שלטונו של קרל הגדול, אל הח'ליף העבאסי החמישי, במטרה ליצור קשרי ידידות עם הממלכה העבאסית. בראש משלחת זו יצאו שני שליחים נוצרים, זיגימיונד ולנפריד, ועימם נשלח יהודי בשם יצחק בן יעקוב, בתור מורה הדרך והמתורגמן. המשלחת שהתה בבגדאד מעל שנתיים, ורק בשנת 800, לאחר שהוכרז קרל לקיסר, שלח הארון תשובה חיובית, והרעיף עליו מתנות רבות ויקרות כמו: בשמים יוצאי דופן כדי ענק, אריגים ובגדים מיוחדים, שעון מים מרהיב, צמחים נדירים, משחות מסוגים שונים ועוד. בין המתנות, נשלחה לקרל מתנה מיוחד מכולן, והיא: הפיל אלעבאס, פיל אפריקאי לבן, חיה שלא הייתה מוכרת אז בכל אירופה. מסעה של המשלחת חזרה יצא במסלול מיוחד שהתאים לכך שהפיל יגיע בשלום אל קרל, ולקח לה מעל שנה, כשבאמצע התעכבו בוורסלי (Vercelli), שבאיטליה למשך כל החורף, מכיוון שלא יכלו לחצות את הרי האלפים בעונה זו. בעשרים ביולי 802 הגיע יצחק, מלווה בפיל אלעבאס, לאאכן שבגרמניה, כשרק הם שרדו את הדרך. באותה תקופה, סיים קרל לבנות את ארמונו והקפלה המלכותית באאכן, ומאז הוצג הפיל לראווה בכל הטקסים והחגיגות בהן השתתף קרל. הפיל מת כעבור שמונה שנים בשל אי הסתגלות לאקלים האירופי.
משלחת זו היא רק אחת מתוך מספר משלחות שיצאו בין הממלכה הקרולינגית לבין החליפות העבאסית. ידידות זו החלה לקרום עור וגידים עוד לפני ימיו של קרל, והמשיכה גם לאחריו, אך הקשר המיוחד מכולם היה זה של קרל הגדול עם החליף הארון אל- רשיד. משלחות אלה מסמלות את הידידות המיוחדת שהייתה בין הממלכה הקרולינגית לבין החליפות העבאסית באותם זמנים. למערכת היחסים המיוחדת הזו יש הדים אך ורק מהצד הקרולינגי, ולא מהצד העבאסי, כנראה כי שם לא ייחסו לה חשיבות רבה.
הרקע לידידות המיוחדת בין הממלכה הקרולינגית והחליפות העבאסית
בנוסף, בדרכה של המשלחת שהוציא קרל לבגדאד, היא עברה בירושלים הקדושה. נראה שאחת ממטרותיו של קרל הייתה לשפר היחסים עם ארץ ישראל, כמו משלחות נוספות שהוציא באותם זמנים לירושלים. בכך רצה להבטיח את ביטחונם של הצליינים הלטינים העולים לרגל למקומות הקדושים בארץ ישראל, שהיו מוטרדים על ידי מוסלמים ויוונים, ולאפשר להם כניסה חופשית לכנסיות ולאתרים הקדושים.
משלחות נוספות בין הממלכות
בשנת 802 הוציא קרל משלחת נוספת אל הארון שחזרה דרך הים, בשנת 806, תוך שהיא מתחמקת מהצי הביזנטי ומוצאת מקלט בנמל טרוויזו. בשנת 807 יצאה המשלחת השלישית, וחזרה כעבור 6 שנים, בשנת 813, כשהיא עברה דרך גאורגיה וסיציליה. משלחת זו כנראה יצאה כבר בברכתו של החליף אלמאמון, יורשו, כי הארון מת ב-813. משלחות אלה יצאו במטרה לשמור ולחזר את הקשרים שנוצרו, בלא גיבוש מצע פוליטי-מדיני מוגדר. כמו כן, משלחת דיפלומטית נוספת יצאה לאחר מותם, בשנת 831, בין החליף אלמאמון לבין לואיס 'החסיד', במטרה לחדש את הלחימה נגד הביזנטים.
יצחק היהודי
דמותו של יצחק אינה מוזכרת במקורות נוספים, ולכן איננו יודעים הרבה על זהותו וחייו. עם זאת, בשנות השבעים, קם חוקר יהודי בשם ארתור צוקרמן שכתב תזה על מעמדם ומצבם של היהודים בתקופה זו בצרפת (בשנים 768–900). בספרו הוא מזהה את יצחק עם אציל פרנקי בשם ויליאם. Chazan, Robert, Review of A Jewish Princedom in Feudal France, 768-900 (Indiana University Press, 1973), p. 163. לפי תאוריה זו, בשנת 769 התחילה בצרפת נשיאות יהודית, ובשנת 791 הגיעה אל קרל נציגות של עשרה יהודים, ובראשם יצחק (ויליאם), שהגישו בקשה רשמית למעמד מלוכה קבוע ליהודים. לפי צוקרמן אותו מנהיג המשלחת היה יצחק היהודי, שבשלב מאוחר יותר ייסד בצרפת אקדמיה וספריה יהודית בצרפת.
אולם, לאחר פרסום הספר יצאו חוקרים שניסו להפריך את טענתו של צוקרמן. הם מציגים את העובדה שצוקרמן, בעבודתו, נשען על מסמכים מעטים מאוד ומאוחרים לתקופה עליה הוא כותב. לטענתם הוא עושה מניפולציות ומנפח את הראיות המעטות שיש לו, כדי להגיד משהו כולל וגדול על מעמדם של היהודים בצרפת של המאה השמינית.
היהודים באותה תקופה
השתתפותו של יצחק במשלחת חשובה כזו, קשורה כנראה במעמדו כאדם עשיר, מכובד, ומוכר בארמונו של קרל. דבר זה מצביע על מעמדם הגבוה שהיה ליהודים באזורו באותה תקופה. במאה ה-8 השתלטו המוסלמים על נתיבי הים התיכון, ואירופה הקתולית נותקה מהמזרח. כתוצאה מכך, 'נעלמו' הסוחרים הסורים, כמתווכים המסחריים בין המזרח והמערב, דבר שפינה מקום ליהודים. שהיו בעלי כישרון, ידע, קשרים ויחסי אמון עם אחיהם שבמזרח על מנת לנהל סחר מרחקים כזה. בעקבות יתרונותיהם של היהודים, נהגו שליטי הממלכה ביהודים בכבוד רב, ואלה אף הגיעו למשרות בארמון המלוכה ובחצר הקיסרות.
בארי וורד
בארי וורד (באנגלית: Barry Ward; נולד ב-1981) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אירי.
ביוגרפיה
וורד נולד וגדל בבלאנשרדסטאון, פרוור בצפון מערב דבלין. הוא למד בקולג' סנט דקלאן שבקברה.
וורד ידוע מהופעותיו בתיאטרון ועל המסכים. ב-2014 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "המועדון של ג'ימי" של קן לואץ', ובתפקיד אדם בסרט "Blood Cells" של לוק סאומור וג'וזף בול.
חיים אישיים
וורד מתגורר במזרח לונדון עם בת זוגו השחקנית לורה קוואנו, ולהם בן אחד, טום.
הרברט הרדן
הרברט הרדן (בגרמנית: Herbert Herden; 8 בינואר 1915 – 11 בפברואר 2009) היה שוטר גרמני אשר הוכרז חסיד אומות העולם ב-17 במרץ 2004. בתור שוטר גרמני בפולין הכבושה קיבל לידיו את דירת משפחתה של פליציה ליבר וניצל את שהותו שם כדי לסייע לבני המשפחה. הוא זייף מסמכי זהות ארים ונתן אותם לבני המשפחה. בנוסף, משפחת ליבר השתמשה בסיוע ובמשאבים שנתן לה הרדן כדי לסייע ליהודים אחרים. הרדן ניהל משא ומתן על שחרורו של אחיה איגנץ (יצחק) ליבר, והתארס לפליציה, אבל פליציה עצמה נתפסה ונשלחה למחנה הריכוז אושוויץ. הרדן נשלח למחנה הריכוז דכאו בשנת 1944.
אחרי המלחמה הרדן ואיגנץ חיפשו נעדרים, כולל פליציה, אבל פליציה לא נמצאה. איגנץ יידע את יד ושם לגבי פועלו של הרדן ועל סמך הדיווח הוכר הרדן כחסיד אומות העולם.
שר הטבעות: מלחמת הרוהירים
שר הטבעות: מלחמת הרוהירים (באנגלית: The Lord of the Rings: The War of the Rohirrim) הוא סרט הנפשה שצפוי לצאת בשנת 2024 המבוסס על הספר "שר הטבעות".
תקציר עלילה
183 שנה לפני אירועי שר הטבעות: שני הצריחים, מלחמת הרוהירים מספרת את סיפורו של הלם האמרהנד, מלך רוהן האגדי שבונה את נקרת הלם.
הפקה
במהלך חגיגות 20 שנה ליציאת הסרט "שר הטבעות: אחוות הטבעת" (2001), הכריז אולפן הקולנוע New Line Cinema ביוני 2021 כי הם מפתחים סרט אנימה שעלילתו תתרחש שנים קודם, בשיתוף פעולה עם האחים וורנר הנפשה. הסרט, ששמו "שר הטבעות: מלחמת הרוהירים", מתרחש 250 שנה לפני אירועי הטרילוגיה של סרטי שר הטבעות ומספר את סיפורו של הלם האמרהנד, אשר מופיע בנספחי "שר הטבעות" של טולקין. הסרט מתרחש בנקרת הלם, שהופיעה ב"שר הטבעות: שני הצריחים" (2002). קנג'י קמייאמה וג'וזף צ'ו נשכרו לביים ולהפיק את הסרט, בהתאמה, לאחר שעשו את אותו הדבר עבור האחים וורנר בסדרת האנימה "בלייד ראנר: לוטוס שחור", עם ג'פרי אדיס וויל מת'יוס שכתבו את התסריט. הסרט מהווה חלק מטרילוגיית הסרטים, כאשר השותפה לכתיבת הטרילוגיה, פיליפה בוינס, ייעצה לגבי הסרט. במאי הטרילוגיה, פיטר ג'קסון והתסריטאית פראן וולש, לא היו מעורבים בפרויקט.
עד פברואר 2022, התסריט נכתב על ידי פיבי גיטינס, בתו של בוינס, ובן זוגה לכתיבה ארטי פאפאג'ורג'יו, המבוסס על סיפור מאת אדיס ומתיוס. ריצ'רד טיילור, המנהל הקריאטיבי של חברת האפקטים המיוחדים Wētā Workshop והמאייר ג'ון האו גם הצטרפו לצוות הקריאייטיב של הסרט לאחר ששניהם עבדו על טרילוגיית שר הטבעות. ליהוק שחקנים החל ביוני 2021 והעבודה על הסרט בפועל החלה בפברואר 2022.
Sola Entertainment עבדה על עבודת ההנפשה, עם השראה מטרילוגיית שר הטבעות.
מרי סטיוארט (מחזה)
מרי סטיוארט (בגרמנית: Maria Stuart) הוא מחזה פרי עטו של פרידריך שילר, המתאר את ימיה האחרונים של מרי, מלכת הסקוטים. המחזה מורכב מחמש מערכות, שכל אחת מהן מחולקת למספר תמונות. הצגת הבכורה של "מרי סטיוארט" התקיימה בוויימאר שבגרמניה, ב-14 ביוני 1800. המחזה היווה את הבסיס לאופרה "מריה סטוארדה" של דוניצטי (1834).
מבוא
בשלהי שנות השישים של המאה ה-16, בשל התערערות שלטונה בסקוטלנד, מרי סטיוארט מלכת הסקוטים נמלטה לאנגליה, מתוך ציפייה שבת דודתה אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, תסייע לה להשיב לעצמה את כתר סקוטלנד. אליזבת הורתה לכלוא אותה, מתוך חשש שמרי תנסה להדיחה מכסאה, לתפוס במקומה את השלטון ולהפוך מחדש את הדת הקתולית לדת השלטת במדינה. בתקופת מאסרה רבת השנים ניסתה מרי לערער על שלטונה של אליזבת. כדי לחסל את האיום הנשקף מצידה, יזמו יועציה של אליזבת חוק, שלפיו טוען לכתר שעשוי להרוויח מקשר נגד המלכה, גם אם לא היה מעורב בו ולא ידע עליו - יוצא להורג. מרי הועמדה למשפט על בסיס חוק זה, באמתלה שהייתה מעורבת בקשר נגד המלכה בהנהגתו של איש האצולה הצעיר בבינגטון ושני משרתיה העידו נגדה. אף על פי שמועצת המלוכה גזרה על מרי פסק דין מוות, מהססת אליזבת להוציאו לפועל, בין השאר משום שהדבר עלול להביא לערעור היחסים עם הארצות הקתוליות ספרד וצרפת. מרי אינה יודעת דבר על גזר הדין.
תקציר העלילה
עלילת המחזה מתרחשת בפברואר 1587, כשמרי סטיוארט, הכלואה מזה 18 שנה בטירת פודרינגיי, מצפה לגזר דינה. מורטימר, אציל צעיר ואחיינו של סר עמיעז פאולט, בעליה של מצודת פודרינגיי, בה כלואה מרי סטיוארט, בא לבקר אותה ומגלה לה בסתר שהוא שליחו של דודה, הקרדינל מגיז. הוא מספר לה על גזר דין המוות שהוצא נגדה ועל כך שאליזבת מהססת לחתום עליו. מורטימר מספר למרי שהוא עומד בראש חבורת קושרים שעומדים להצילה. ברלי מבקש מפאולט שיוציא להורג את מרי בסתר, אבל פאולט מסרב לכך. פאולט מוסר לאליזבת מכתב ממרי, בו היא מבקשת ממנה ריאיון, שתי הנשים מעולם לא פגשו זו את זו.
מלך צרפת מציע לאליזבת נישואים והיא נענית לכך במעורפל. יועצה הקרוב לורד ברלי אומר שכדי להבטיח את שלטונה עליה להוציא להורג את מרי. נגדי, שומר חותם הממלכה שרוסברי, מייעץ לאליזבת להשאיר את פסק הדין על כנו, אבל לא להוציא אותו לפועל.
מורטימר בא אל החצר ואליזבת מבקשת ממנו לרצוח בסתר את מרי, מורטימר נענה לכך. הוא מעביר ללסטר מכתב מאליזבת. לסטר אומר לו שמעולם לא היה אויב שלה, וכעת כשאליזבת עומדת להינשא למלך צרפת, בעוד שהוא רצה להתחתן איתה, הוא מוכן לעבור לצידה של מרי.
בחצרה של טירת פודרינגיי נערכת הפגישה בין שתי המלכות (פגישה שלא התקיימה במציאות), בתחילה מרי מדברת בהכנעה ונכונה לוותר על כל שאיפותיה לכתר ומודיעה שתצא מהמדינה, אם אליזבת תוציא לחופשי. בהמשך, השיחה מתנהלת בטונים צורמים כשמרי מגדפת את אליזבת, העוזבת את המקום בחימה.
בדרכה חזרה מבצע אחד מבני חבורתו של מורטימר ניסיון התנקשות בחייה. הניסיון עולה בתוהו, כשלורד שרוסברי מציל את חייה. בינתיים מורטימר מספר למרי על הניסיון להצילה באותו לילה. תוך כדי השיחה ביניהם הוא מנסה לכפות עצמו עליה פיזית והיא בורחת מפניו.
דרכון, בחתימת ידו של הרוזן אובספין - שגריר צרפת באנגליה, נמצא בכליו של הרוצח. אנגליה מבטלת את הסכם הנישואים ומנתקת את קשריה עם צרפת. מורטימר ולסטר נחשפים. בחיפוש בחדרה של מרי נמצא המכתב המיועד ללסטר. לסטר, שמנסה להציל את עצמו, מצווה על שומרי הארמון לתפוס את מורטימר, אך לפני שהוא נתפס, מורטימר מתאבד. אליזבת רותחת על לסטר, אך הוא בעורמתו אומר שהתיידד עם מרי כדי לחשוף את מזימתו של מורטימר והוא דורש להוציאה להורג מייד. אליזבת מאמינה לו, אך דורשת ממנו כאות נאמנות להיות מופקד על הוצאתה להורג. אליזבת חותמת על גזר הדין ומוסרת אותו למזכירה ויליאם דייוויסון. עם זאת, אין היא מפרשת את רצונה, אם היא רוצה שגזר הדין יישאר בידיו או שיבוצע. ברלי חוטף מידיו של דייוויסון את פסק הדין וממהר לבצע אותו.
באמצע הלילה מגיע שרוסברי אל אליזבת ומודיע לה שהעד שעל פי עדותו הוצא גזר הדין נגד מרי, הודה שעדותו הייתה עדות שקר. אליזבת קוראת לדייוויסון ומצווה עליו להחזיר לידיה את פסק הדין. ברלי מגיע ומוסר לאליזבת שמרי הוצאה להורג. אליזבת שמה את דייוויסון בכלא, מגרשת את ברלי וממנה את שרוסברי ליועצה הראשי. שרוסברי מסרב ומתפטר מכל תפקידיו. לסטר עוזב בספינה לצרפת ואליזבת נותרת לבדה.
ניתוח של המחזה
הרעיון ליצור דרמה היסטורית שתעסוקה בדמותה של מרי סטיוארט עלה לראשונה במוחו של שילר בהיותו בן עשרים.
בשלושת הדרמות הראשונות שלו, "השודדים", "מזימה ואהבה" ו"פייסקו", ניסה שילר לטעת את סוגת הטרגדיה בחיי הבורגנות האזרחית של תקופתו. בדרמות הבאות שכתב פנה שילר לעסוק מבחינה נושאית בעולם האצולה והמלוכה ההיסטורית. מבחינה סגנונית הוא זנח את סגנון הפרוזה לטובת המבנה הקלאסי המקובל יותר של שירה, לעיתים מחורזת. הוא החל לכתוב את "מרי סטיוארט" ב-1799, 15 שנה לאחר שרעיון המחזה עלה במוחו לראשונה.
במהלך השנים תרגם עיבד יצירות קלאסיות כמו "איפיגניה באאוליס" מאת אוריפידס, "פדרה" מאת רסין ו"מקבת'" מאת שייקספיר; כמו כן פרסם מאמרים היסטוריים ופילוסופיים. הוא חקר את יצירותיהם של גדולי הטרגיקונים למן יוון הקלאסית ושאף לקנות לעצמו מקום בין גדולי היוצרים בדרמה העולמית. כך ניסה לעשות ב"ואלנשטיין", "העלמה מאורליאן", "הכלה ממסינה", "וילהלם טל" ו"דמטריוס".
ב"מרי סטיוארט" שילר מצטיין כמשורר ששולט בכלי הדרמטי, אך גם ככזה שנוקט במליצות ורטוריקה מוגזמת. שילר שלט באופן עילאי בחומר ההיסטורי והעלילתי עליו מבוסס המחזה ומשלב בו מאורעות בדויים שהעצימו את הקונפליקט הדרמטי. המלכות במחזה צעירות ב-25 שנה מגילן האמיתי כפי שהיה בהיסטוריה. שילר אמר שרק במחזה זה הגיע לשליטה מוחלטת בבנייה הדרמטית ובמרכיבי ההרשמה הבימתית. חולשותיו של המחזה ניכרות בכל יסודותיו השיריים, בדיאלוגים ובמונולוגים. הוא שאף ליצור טרגדיה, אך יצר מלודרמה עזה. במותה של מרי סטיוארט והאירועים המובילים אליו, לא השכיל ליצור דמות טראגית, זאת מכיוון שהאסון שניחת עליה הוא תוצאת אירועים חיצוניים ולא כתוצאה ממעשה או חוסר מעשה שלה עצמה. אומנם מוזכרת רציחתו של בעלה השני דרנוויל ונישואיה לרוצחו בותוול, אבל אין קשר בין חטא זה למותה בידי אליזבת. היא מתוודה באוזני מלוויל שלא נטלה חלק במזימה כנגד אליזבת. מותה בידי אליזבת נדמה כרצח פוליטי אכזרי ולא כאסון טראגי כפי שאנו רואים אצל הטראגיקונים היוונים ואצל שייקספיר. "מרי סטיוארט" הוא דרמה על רצח פוליטי של חפה מפשע ולא שירה טראגית על כליה שאדם מביא על עצמו.