cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כאוס קוונטי
כאוס קוונטי והשערת רימן
עבור \Re s>1 ועל ידי המשכה אנליטית בכל יתר המרחב המרוכב. לפונקציה זו שני סוגי אפסים: אפסים הממוקמים על הציר הממשי של s בנקודות 2-, 4-, 6-, וכן הלאה, ואפסים הממוקמים במה שקרוי "הרצועה הקריטית",. לפי השערת רימן, אפסים אלה ממוקמים כולם על הישר הקריטי: (לאפסים אלו קוראים האפסים הלא-טריוואליים). הוכחת ההשערה של רימן היא אחד האתגרים הגדולים בתורת המספרים, ואחד הרעיונות בדרך להוכחה הוא למצוא המילטוניאן שהערכים העצמיים שלו הם בדיוק האפסים של הפונקציה. מציאת המלטוניאן כזה תהווה הוכחה של ההשערה. מתברר שאם אכן קיימת מערכת שרמות האנרגיה שלה הם האפסים הלא-טריוואלים של פונקציית זטא אזי היא כנראה מערכת כאוטית. הסיבה לכך היא שההתפלגות הסטיסטית של האפסים זהה להתפלגות הסטסיסטית הנובעת מתורת המטריצות הרנדומית, והיא דומה מאוד, להתפלגות רמות האנרגיה של מערכות כאוטיות. יתרה מזו, ניתן לרשום את פונקציית זטא לאורך הקו הקריטי בצורה זהה לנוסחת העקבה של גוצווילר. מתוך השוואת הנוסחאות אפשר להסיק שאורכי המסלולים המחזורים של המערכת (ללא חזרות) הם בדיוק המספרים הראשוניים, ושהמרחב בעל עקמומיות שלילית קבועה.
למרות שעדיין לא נמצא ההמילטוניאן המבוקש, הקשר בין מערכות כאוטיות ופונקציית זטא, הוביל למספר רב של תובנות והשערות חדשות, בפרט לגבי פונקציות L של דיריכלה.
דוד אבן כליפא
הרב דוד אבן כליפא (ה'תרס"ו, 1906 – ה'תשנ"א, 16 בנובמבר 1991) היה דיין ומורה צדק, רב המחוזות עין תמושנת וסעידה באלג'יריה, ורב קהילת מאסי בצרפת.
קורות חייו
בשלב יותר מאוחר כשהגיע להוראה, ייסד בית מדרש יחד עם עמיתו הרב מסעוד הכהן.
לאחר מספר שנים בצרפת עלה לישראל והתיישב בירושלים, שם ייסד בשנת 1985 בית כנסת ובית מדרש שנקראים "קריית חנה דוד – מכלל יופי" ועמד בראשם עד פטירתו בשנת 1991 כשהוא בן 85. בצוואה שהשאיר אחריו, הורה לתלמידו המובהק הרב מנחם שוראקי להמשיך את דרכו בהנהגת המוסדות. דרכי הלימוד בבית מדרש זה מותאמים למסורת הלימוד של חכמי צפון אפריקה ובו לומדים תלמידי חכמים שמשתלבים במעגל העבודה לאחר לימודיהם. בית מדרשו ייסד גם מערך הוצאה לאור המתמקד ביצירותיהם של חכמי צפון אפריקה ומפרסם כתבים רבים.
ניתן ללמוד מכתביו שהיה ציוני נלהב, תמך ועודד את העלייה לארץ ישראל ושיבח בספריו את העצמאות המדינית של ישראל.
SpaceX Crew-1
SpaceX Crew-1 (ידועה גם בשם USCV-1) היא המשימה המבצעית הראשונה של החללית דרגון 2 כחלק מהתוכנית המאוישת המסחרית של נאס"א. חללית הדרגון שוגרה ב-16 בנובמבר 2020 על גבי משגר הפאלקון 9 מכן השיגור 39A שבמרכז החלל קנדי. בצוות המשימה שלושה אסטרונאוטים אמריקאים בשירות נאס"א; מייקל הופקינס, ויקטור גלובר ושאנון ווקר, יחד עם היפני סואיצ'י נוגוצ'י בשירות הסוכנות היפנית לחקר החלל. משימה זו היא המשימה המאוישת השנייה של חללית הדרגון לאחר טיסת הניסוי SpaceX Demo-2.
SpaceX Crew-1 נשאה את המשלחת ה-64 אל תחנת החלל הבינלאומית והיא המשימה המבצעית הראשונה תחת התוכנית המאוישת המסחרית של נאס"א. משימה זו, שכונתה במקור "USCV-1" על ידי נאס"א בשנת 2012, נדחתה מספר פעמים לאחר שמועד שיגורה המקורי תוכנן לנובמבר 2016. בתום 167 ימי משימה, חללית הדרגון חזרה לכדור הארץ ב-2 במאי 2021 בצניחה למימי האוקיינוס האטלנטי ונעשה בה שימוש חוזר במשימת Inspiration4.
רקע
בנובמבר 2012 הכריזה נאס"א כי המשימה המבצעית הראשונה בתוכנית המאוישת המסחרית תשוגר בנובמבר 2016 וכי שמה הרשמי הוא "USCV-1" או United States Crew Vehicle, mission 1 (אנגלית: רכב מאויש של ארצות הברית, משימה 1). באפריל 2013 הוכרז כי השיגור יידחה בשנה לנובמבר 2017. לאחר מכן השיגור נדחה ל-2019 ו-2020 עקב ההמתנה לטיסת הניסוי המאוישת של הדרגון 2 (טיסת SpaceX Demo-2). לאחר טיסת הניסוי המאוישת ששוגרה בהצלחה במאי 2020, נקבע כי המשימה המבצעית הראשונה תשוגר בספטמבר 2020, אך לאחר עיכובים נוספים הקשורים ללוחות הזמנים וחילופי הצוותים בתחנת החלל הבינלאומית וטיסות המטען והאספקה אל התחנה, הוחלט כי המשימה תשוגר ב-16 בנובמבר 2020.
ב-29 בספטמבר 2020 הכריז מפקד המשימה מייקל הופקינס במסיבת עיתונאים כי קפסולת הדרגון 2 שתישא את צוות המשימה תיקרא Resilience (אנגלית: חוסן). השיגור הועבר בשידור חי באינטרנט וברשתות הטלוויזיה ועקב מגפת הקורונה, הוחלט כי מספר מצומצם של מבקרים יורשו להיכנס אל מרכז החלל קנדי על מנת לצפות בשיגור.
משימה
ב-16 בנובמבר 2020, חללית הדרגון 2 ובה ארבעת חברי צוות המשימה שוגרו על גבי משגר פאלקון 9 מכן השיגור 39A שבמרכז החלל קנדי. השלב הראשון של משגר הפאלקון 9 (מספר סידורי B1061.1) נחת בחזרה על פלטפורמה צפה באוקיינוס האטלנטי. 27 שעות לאחר השיגור, עגנה חללית הדרגון 2 אל מודול הרמוני שבתחנת החלל הבינלאומית. במהלך משימתם בת חמש החודשים, האסטרונאוטים גרו ועבדו לצדם של שלושת חברי צוות משימת Soyuz MS-17 על סיפון תחנת החלל הבינלאומית. יחדיו, שתי המשימות היוו את המשלחת ה-64 אל תחנת החלל הבינלאומית. ב-2 במאי 2021, בתום 167 ימי משימה, חללית הדרגון חזרה בשלום לכדור הארץ בצניחה אל מימי האוקיינוס האטלנטי וחולצה על ידי אוניית אספקה לאסדות.
טריניזאורה
טריניזאורה (שם מדעי: Trinisaura) הוא סוג של דינוזאור אורניתופוד קטן מהסדרה בעלי אגן דמוי עוף אשר מאובניו נמצאו ביבשת אנטארקטיקה באי ג'יימס רוס, לצידם של המורוזאורוס והאנטארקטופלטה. הוא חי בקרטיקון העליון לפני 80-66 מיליון שנה, אז נכחד בהכחדת הדינוזאורים הגדולה. הדינוזאור קיבל את שמו ב-2013 והוא נקרא על שם הגאולוג טרינידד דיאז.
שלדו של הדינוזאור נמצא ללא גולגולת אך ממראה השלד נראה שהיה קרוב למשפחת ההיפסילופודוניים וקרוביהם ובעיקר למינים הדרום-אמריקאים כמו הגספאריניזאורה והאנביסטיה. הוא הגיע לאורך 1.5 מטר, קטן יחסית לאורניתופוד וכנראה ניזון מצמחייה ביערות אנטארקטיקה הקדומה שהייתה חמימה בהרבה מכיום.
רוקסן דוסון
משחק
בשנת 1980 קיבלה דוסון תואר שני מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. העבודה המקצועית הראשונה שלה כשחקנית הייתה בהפקה של "שורת המקהלה" בברודוויי. היא המשיכה בקריירת במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90, כאשר מדי פעם הופיעה בתפקיד קטן בקולנוע או בטלוויזיה.
בשנת 1994 דוסון החלה לגלם את דמותה של ב'לאנה טורס, המהנדסת החצי-אנושית חצי-קלינגונית בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", תפקיד אותו גילמה במשך כל שבע עונות התוכנית. עבור עבודתה בתוכנית הזאת, היא קיבלה מועמדויות לפרס אלמה שלוש שנים ברציפות (1998-2000), ובשנת 2001 קיבלה פרס אלמה על הישג מיוחד.
בין תפקידיה הטלוויזיוניים השונים כלולות הופעות בסדרות "Nightingales", "משמר המפרץ", "המפענחת", "Matlock", "Jake and the Fatman", "The Untouchables", "Any Day Now", "ללא עקבות", "The Lyon's Den", "The Division", הגרסה האמריקאית של "Coupling" וסדרת המדע הבדיוני "שבעה ימים". כמו כן היא העניקה את קולה לפרק של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז".
בימוי והפקה
בזמן עבודתה כשחקנית ב"מסע בין כוכבים: וויאג'ר", דוסון ביימה לראשונה את אחד מפרקי עונה 6 של הסדרה - "Riddles", ששודר בספטמבר 1999. מאוחר יותר, דוסון ביימה את החלק השני של הפרק הכפול "Workforce" בעונה 7 של סדרה זו, וכן מספר פרקים של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז".
כמו כן, היא ביימה פרקים של "מכושפות", "The O.C.", "Close to Home" (בו היא ביימה את שחקן מסע בין כוכבים קונור טריניר), "אבודים", ,גיבורים", "Hawthorne", "המפענחת", "פשע מן העבר", "Caprica" (בהפקת רונלד ד. מור, מפיק במסע בין כוכבים), "המנטליסט" ו-"טרמיי". בשנת 2010 היא ביימה את הפרק "Teacher and Pupils" של עונה 2 של הסדרה "שקר לי", ואת הפרק "On Tap" של עונה 2 של הסדרה "האישה הטובה". ב-2018 ביימה את הפרק השישי במספר של הסדרה "The Chi" ברשת שואוטיים.
דוסון שימשה כמפיקה בסדרות "Scandal", "Crossing Jordan" ו-"Cold Case".
בשנת 2019 ביימה את סרט הדרמה הנוצרי "Breakthrough" בבימוי בכורה לאחר שנים של בימוי סדרות טלוויזיה.
כתיבה
המחזה הראשון שכתבה דוסון, Passage Through the Heart, הועלה לראשונה בשנת 1997 באוניברסיטת מינסוטה. היא גם כתבה, ביחד עם דניאל גרהאם, טרילוגיה של רומני מדע בדיוני, Entering Tenebrea (ISBN 0-671-03607-6), Tenebrea's Hope (ISBN 0-671-03609-2), ו-Tenebrea Rising (ISBN 0-671 -03611-4).
דיופטר
באופטיקה, דִּיוֹפְּטֵר היא יחידת מידה לעוצמה האופטית של עדשה או מראה קעורה, והיא מסומנת באות D. הדיופטר שווה למספר ההופכי של מרחק המוקד כפי שהוא נמדד במטרים, כלומר נמדד באחד חלקי מטר.
כאשר מוקד העדשה נמדד בסנטימטר. כאשר מוקד העדשה נמדד במטרים. לדוגמה, עדשה של 3 דיופטר היא עדשה אשר מרכזת קרני אור מקבילות למוקד אופטי במרחק 1⁄3 מטר.
בחיי היומיום משתמשים בדיופטריות לציון חוזקן של עדשות משקפיים או עדשות מגע מבחינה אופטית (זהו 'מספר' העדשה במונחים אופטומטריים).
הדיופטר איננו נכלל במערכת היחידות הבינלאומית.
ליאונרד רוברטס
ביוגרפיה
רוברטס נולד בסנט לואיס, אילינוי. את לימודי התיכון סיים בשנת 1991. לאחר מכן הוא למד לתואר ראשון באמנויות הבמה באוניברסיטת דה פול בשיקגו; אותם הוא סיים בשנת 1995.
ב-17 בדצמבר 2020 רוברטס כתב מאמר עבור מגזין Variety, שמדבר בין היתר על המתח שהיה בינו לשחקנית אלי לרטר, שהביא לפיטוריו מהסדרה "גיבורים".
קריירה
בשנת 1999 הצטרף כדמות משנית לעונתה הרביעית של הסדרה "באפי ציידת הערפדים" בדמותו של פורסט גייטס.
רוברטס ידוע בעיקר מגילום דמותו של די-אל הוקינס, אביו של מייקה בסדרת המדע הבדיוני "גיבורים" בה השתתף כשחקן משני בין השנים 2006–2007.
תאופיל פרה
תיאופיל צ'ארלס גילה פרה (צרפתית: Théophile Ferré; 6 במאי 1845 - 28 בנובמבר 1871) היה חבר הקומונה הפריזאית, אשר אישר את הוצאתם להורג של ז'ורז' דארבואה, הארכיבישוף של פריז וחמישה בני ערובה אחרים של הקומונה ב-24 במאי 1871. הוא נלכד על ידי הצבא ונדון בפני בין דין צבאי והוצא להורג במחנה צבאי. היה הראשון מבין 25 חברי הקומונה שהוצאו להורג בגין תפקידם בקומונה.
ביוגרפיה
מעט ידוע על צעירותו. ייתכן ועבד כפקיד משפטי. הוא היה תומך של המהפכן לואי אוגוסט בלאנקי וביוני 1870 נשפט כשותף במזימה לרציחתו של לואי נפוליאון ה-3 אך זוכה מחוסר ראיות. במהלך המצור על פריז נבחר לוועידת המשמר של מונטרמר.
במרץ 1871 השתלטה ממשלת הקומונה המהפכנית על פריז. פרה כיהן בוועדת ביטחון הפנים של הקומונה, גוף שקיבל סמכויות נרחבות לרדוף את אויבי הקומונה. הוא היה אחראי לזמן קצר גם על כוח השיטור המהפכני, ובהמשך היה לתובע מטעם הקומונה.
ב-5 באפריל הוציאה הממשלה צו למעצרו של כל אדם הנאמן לממשלה הצרפתית בוורסאי. העצורים הוחזקו כ"בני ערובה של תושבי פריז", ובכללם נעצר הארכיבישוף דרבוי וכמה מאות אחרים. תמורת שחרור שבויים אלו, קיוותה ממשלת הקומונה לשחרר את המהפכן בלנקי, שנעצר ב-15 במרץ עוד טרם הקמת הקומונה, אך מונה מבית כלאו כנשיא של כבוד לקומונה. עם זאת, אדולף טייר, ראש הממשלה הצרפתי, סירב לנהל משא ומתן עם הקומונה לשחרור בני הערובה.
ב-21 במאי נכנסו כוחות הממשלה הצרפתית לפריז והחל מה שכונה 'השבוע העקוב מדם' של לחימה בין כוחות הממשלה והמשמר הלאומי של הקומונה. כוחות הממשלה ביצעו הוצאות להורג של אנשי המשמר הלאומי שנשבו, ושל קומונארדים שנלכדו. עד 24 במאי החלה התנגדות הקומונה להחלש. משלחת אנשי המשמר הלאומי בראשות גוסטב ז'נטון, חבר הוועדה לביטחון פנים, הגיעה למטה החדש של הקומונה בבניין העירייה ברובע ה-11 ודרשה את הוצאתם להורג של בני הערובה שהיו בידי הקומונה והוחזקו בכלא לה רוקט. פרה, שכיהן כתובע, היסס ואחרי כן חתם על הצו המאשר את ההוצאות להורג. ז'נטון ביקש מתנדבים שישמשו ככיתת יורים, והלך לכלא לה רוקט, שם בחר שישה שמות מרשימת בני הערובה, ביניהם הארכיבישוף דארבואה, המטיף של כנסיית מדלן אבה דגורי, נשיא לשכת בית המשפט בונז'יין ושלושה חברי ישועים: אלרד קלרק ודקודרי. מנהל הכלא, פרנסואה, סירב לוותר על הארכיבישוף ללא פקודה ספציפית וישירה מהקומונה. ז'נטון שלח סגן חזרה לפרה כדי לבקש זאת. פרה השיב עם פקודה כתובה, ובה ציין בתחתית הפתק "ובעיקר הארכיבישוף". ששת בני הערובה הוצאו לחצר בית הכלא, ונורו בשורה ליד הקיר.
מגיני הקומונה הצדיקו מאוחר יותר את פעולתו של פרה כמעשה תגמול על ההוצאות להורג המסוכנות שביצע הצבא הצרפתי במהלך השבוע העקוב מדם.
פרה נלכד מאוחר יותר על ידי כוחות הממשלה. הוא נשפט ונידון למוות בבית משפט צבאי באוגוסט 1871, בין היתר בשל חלקו באישור ההוצאה להורג של השבויים. לפנות בוקר 28 בנובמבר הוצא להורג על ידי כיתת יורים, לצד לואי רוסל ופייר בורז'ואה, אנשי צבא צרפת לשעבר שערקו לקומונה. פרה סירב לכסות את עיניו. במטח הירי הראשון רק נפצע, ולאחר מכן נורה ביריה בודדת נוספת.
לואיז מישל מהדמויות הבולטות של הקומונה, הייתה ידידתו הקרובה של פרה, ויש האומרים שבין השניים אף נרקמו יחסי אהבה. מישל נפטרה ב-1905, אך השניים נקברו באותו בין קברות.
מפלגת הפועלים (ברזיל)
מפלגת הפועלים (בפורטוגזית: Partido dos Trabalhadores; בראשי תיבות: PT) היא מפלגת שמאל בברזיל. המפלגה נוסדה בידי קבוצת פועלים ואינטלקטואלים ב-10 בפברואר 1980, בימי שלטון הדיקטטורה הצבאית בברזיל. המפלגה הוכרה באופן רשמי והורשתה להתקיים על ידי בית המשפט העליון של ברזיל ב-11 בפברואר 1982, עוד בימי שלטון הדיקטטורה.
נשיא ברזיל לשעבר, לואיז אינסיו דה סילבה, היה אחד ממייסדיה. המפלגה מורכבת מעשרות תתי סיעות השייכות למגוון של אידאולוגיות שמאליות, החל מקבוצת השמאל המתון אליה שייך הנשיא דה סילבה, וכלה בפלגים מרקסיסטים ונוצרים סוציאליסטים. המפלגה נחשבת לאחת ממפלגות השמאל החשובות באמריקה הלטינית.
צבע המפלגה הוא אדום, וסמלה הוא כוכב מחומש אדום, שבמרכזו האותיות "PT" בלבן. דגלה של המפלגה הוא אדום, כשבמרכזו כוכב מחומש לבן, והאותיות "PT" באדום.
היסטוריה
ב-10 בפברואר 1980 החליטה קבוצה של אקדמאים, מנהיגי פועלים ואנשי ציבור, שכללו את לואיז אינסיו דה סילבה, להקים את מפלגת הפועלים הברזילאית (PT), שהייתה עם הקמתה מפלגת שמאל רדיקלי בעלת אידאולוגיה הקוראת לצדק חברתי ואידאולוגי, וזאת באמצע תקופת הדיקטטורה הצבאית בברזיל.
לאחר 1990 המפלגה זכתה לפופולריות, וזכתה בבחירות בערים רבות כסאו פאולו ופורטו אלגרה, ומדינות כריו גראנדה דו סול. רצף זה של זכיות הגיע לשיאו עם ניצחונו של מועמד המפלגה לנשיאות לואיז אינסיו דה סילבה בשנת 2002.
האגף הרדיקלי
השינויים באוריינטציה הפוליטית של המפלגה הביאו לקבלתה על ידי רוב האוכלוסייה עם עלייתה לשלטון, אך מבחינה היסטורית המפלגה הייתה בעלת מסורת שמאלית רדיקלית, ורבים מחבריה התקשו להסתגל לאידאולוגיה המתונה החדשה. חברים מרכזיים במפלגה הושעו בשנת 2003 בשל כך שלא פעלו על פי החלטותיה. חברים אלו הקימו את "מפלגת הסוציאליזם והשלום" בשנת 2004.
גם לאחר פרישתם של חברים אלו, נותרו עדיין חברים רבים במפלגה השייכים לאגף הרדיקלי, ומכונים "מורדים" על ידי התקשורת. ב-30 בינואר 2005 הודיעו 112 חברים מרכזיים במפלגה על פרישתם, בטענה שהמפלגה אינה עוד כלי לשינוי חברתי, אלא כלי לשימור המצב הקיים.
המשבר בשנת 2005
ביולי 2005 סבלה המפלגה מתוצאות המשבר פוליטי בברזיל שיזם רוברטו ז'פרסון, ראש מפלגת העבודה הברזילאית, מפלגת מרכז החברה בקואליציה. במהלך המשבר הובאו ראיות של ממש למימון בלתי חוקי של מסעי הבחירות של המפלגה, ושוחד בחירות, והמפלגה נקלעה למשבר החמור בתולדותיה. הקונגרס הלאומי של ברזיל החל בחקירה, וכן הועבר חומר לחקירת המשטרה. ההאשמות מתייחסות לבכירים כמזכיר המפלגה, סילביו פריירה, וגזבר המפלגה, דלוביו סוארז.
ז'וזה דירסאו, ראש המטה של דה סילבה נאלץ לפרוש מתפקידו, ונשיא המפלגה, ז'וזה ז'נואינו התפטר אף הוא.
אורלנדו אורטגה
אורלנדו אורטגה (בספרדית: Orlando Ortega; נולד ב-29 ביולי 1991) הוא אתלט קובני שמייצג את ספרד. הוא סגן האלוף האולימפי (ריו 2016) ובעל מדליית ארד מאליפות אירופה (ברלין 2018) בריצת 110 מטר משוכות.
ראשית הקריירה
אורטגה החל להתאמן באתלטיקה כשהיה בן 12, בבית הספר. הוא התחיל להתאמן בקרב עשר, אבל אביו אמר לו שהמקצועות בהם הוא מצטיין הם ריצות המשוכות, ומאז החל להתאמן אצל אביו במקצועות אלה. התחרות הבינלאומית הראשונה בה התחרה הייתה אליפות העולם לנוער שנערכה בשנת 2010 במונקטון. הוא התחרה בריצת 110 מטר משוכות, ובשלב המוקדמות נפל עקב הפלת משוכה, ולא הצליח לסיים את הריצה. שנה לאחר מכן, התחרה במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בגוודלחרה, וזכה במדליה הבינלאומית הראשונה שלו, מדליית ארד, לאחר שקבע תוצאה של 13.30 שניות.
2012
באולימפיאדה שנערכה בלונדון בחודש אוגוסט, שהייתה לאולימפיאדה הראשונה בה התחרה, הצליח אורטגה להעפיל עד לשלב הגמר בריצת 110 מטר משוכות, בו סיים שישי בתוצאה של 13.43 שניות.
2013
בתחרות ליגת היהלום ביוג'ין שנערכה בחודש יוני, סיים אורטגה שני בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.08 שניות. חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה במוסקבה, סיים במקום השישי בלבד במקצה המוקדמות, וה-25 הכללי, בתוצאה של 13.69 שניות, למרות שהגיע אל התחרות עם השיא העונתי השני בטיבו.
מעבר לייצוג ספרד
לאחר אליפות העולם שנערכה במוסקבה, דווח כי אורטגה נטש את המשלחת הקובנית, וכי מקום הימצאו לא ידוע. לאחר שבוע נודע כי הוא שוהה אצל חבריו באיטליה, ולטענתו, העובדה שהתאחדות האתלטיקה הקובנית השעתה אותו מתחרויות חודשיים לפני אליפות העולם עקב סירובו להתחרות בתחרות מסוימת, פגעה בהכנותיו לאליפות העולם, וגרמה לכך שלא הצליח לעבור את שלב המוקדמות. בעקבות כך, עבר אורטגה לספרד, אך כללי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית מנעו ממנו לייצג אותה בתחרויות עד נובמבר 2016, שלוש שנים לאחר שהפך באופן רשמי לתושב ספרד. בתחילה אף נאסר עליו להתחרות במשחקים האולימפיים בריו, שכן הם נערכו באוגוסט 2016, אך התאחדות האתלטיקה הספרדית ערערה על ההחלטה, בטענה שתקופת הצינון צריכה להתחיל מתאריך התחרות האחרונה בה ייצג את קובה. מכיוון שהתחרות האחרונה בה אורטגה ייצג את קובה, מקצה המוקדמות בריצת 110 מטר משוכות באליפות העולם במוסקבה, נערכה ב-12 באוגוסט 2013, הוחלט כי יוכל להתחרות בריצה זו במשחקים האולימפיים בריו, שכן שלב המוקדמות שלה היה עתיד להתקיים ב-16 באוגוסט 2016.
2014
בתחרות שנערכה בחודש אוגוסט בורשה, סיים אורטגה ראשון בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.03 שניות.
2015
בתחרות באולם שנערכה בפברואר בפולין, סיים במקום הראשון בריצת 60 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 7.45 שניות. בתחרות ליגת היהלום בפריז שנערכה ביולי, סיים אורטגה ראשון בריצת 110 מטר משוכות לאחר שירד לראשונה מגבול 13 השניות, וקבע תוצאה של 12.94 שניות.
סגן האלוף האולימפי
באולימפיאדה שנערכה בריו, בחודש אוגוסט, זכה אורטגה במדליית הכסף בריצת 110 מטר משוכות, לאחר שקבע תוצאה של 13.17 שניות. הוא סיים לפני דימיטרי באסקו הצרפתי (13.24 שניות) ואחרי עומאר מקלאוד הג'מייקני (13.05 שניות).
באותה שנה התחרה בריצת 110 מטר משוכות בשבע תחרויות מסבב ליגת היהלום. בחודש מאי הוא סיים שלישי בתחרות בדוחא בתוצאה של 13.12 שניות, סיים במקום השני בתחרות ברבאט בתוצאה של 13.13 שניות, ופסל בתחרות בשנגחאי. חודש לאחר מכן סיים ראשון בתחרות ברומא בתוצאה של 13.22 שניות, ובחודש יולי סיים ראשון בתחרות במונקו בתוצאה של 13.04 שניות. בשתי תחרויות ליגת היהלום האחרונות בעונה, בלוזאן ובבריסל, ניצח אורטגה, בלוזאן בתוצאה של 13.11 שניות ובבריסל בתוצאה של 13.08 שניות, ובסיום העונה הוכתר כמנצח המירוץ ליהלום.
Rainbow (אלבום של מריה קארי)
Rainbow (בעברית: קשת בענן) הוא שם אלבומה התשיעי במספר של הזמרת האמריקאית מריה קארי, ואלבום האולפן השישי שלה, אשר יצא לאור למכירה עולמית בשנת 1999.
רקע כללי
בזמן יציאת אלבום האוסף שלה, Number 1's קארי עבדה על הסרט בכיכובה, Glitter, אולם העבודה עליו התעכבה שנית ולכן בלית ברירה בשל לחץ מחברת התקליטים, היא נאלצה להשתמש ברצועות הקיימות שיועדו לסרט וליצור אלבום חדש. תוצאת המהלך הייתה ששירים שהיו אמורים למצוא את עצמם בפסקול של Glitter הוכנסו לאלבום Rainbow שאותו סיימה להקליט תוך שלושה חודשים בלבד, בזמן שהיא ישנה וגרה באולפן.
כך נוצר Rainbow, אלבום האולפן המגוון ביותר מבחינה מוזיקלית של קארי. הוא משלב שירי היפ הופ שהיוו באותה עת שינוי מהותי במוזיקה שלה, שירי פופ ושיתופי פעולה עם אמנים רבים, וכמו כן רצועות רית'ם אנד בלוז כפי שנהגה להקליט לכל אלבום.
אחד המאפיינים הבולטים באלבום הזה כמו ב-Butterfly קודמו הוא עניין הקלטת הרימקסים לשירים. באלבום זה שולב הרמיקס ל- Heartbreaker כרצועה אינדיבידואלית ואף צולם לשיר הזה קליפ עצמאי בנוסף למקורי. הרצועה "", חידוש ללהיטו של פיל קולינס מ-1984, הוקלטה פעם אחת על ידי קארי בלבד ולאחר מכן הוקלטה מחדש לאחר יציאת האלבום עם להקת הבנים וסטלייף והצליחה להגיע למקום ה-1 במצעד הבריטי. לרצועות נוספות באלבום ישנן גרסאות רמיקס עם עיבוד שונה ושירה אחרת מהמקור גם כן.
בעקבות האלבום, קארי יצאה לסיבוב הופעות עולמי שכונה "Rainbow World Tour" שכלל 19 הופעות ביבשות אירופה, אסיה וצפון אמריקה.
מצעדים ומכירות
חילוקי דעות חוזרים ונשנים בין חברת קולומביה לבין קארי, בעניין פרסום האלבום והוצאת הסינגלים מתוכו, שנבעו מכך שקארי כבר לא הייתה בעדיפות עליונה בחברה, הובילו לכך שהאלבום עצמו לא ישהה ארוכות במכירות ובמצעדים עצמם ולחיסולו המהיר.
אולם, קארי שברה שיאים נוספים בתחום המכירות והמצעדים: שני סינגלים מתוכו, "Heartbreaker" עם הראפר ג'יי זי ו-"Thank God I Found You" עם ג'ו ו-98 דייגרס, הגיעו למקום הראשון במצעד האמריקאי.
האלבום עצמו פתח בשיא מכירות אישי עבור קארי, כאשר מכרה בשבוע הראשון 323,000 עותקים ממנו. הוא הגיע למקום ה-2 במצעד האלבומים האמריקאי ובמצעדים השנתיים של מכירות האלבומים הוא הופיע פעמיים: במקום 157 בשנת 1999 ובמקום 31 בשנת 2000.
מוטיבים אומנותיים
ב- Rainbow קארי ניסתה לשלב כמה שיותר גימיקים ורעיונות אומנותיים. היא יצרה את דמותה של "ביאקנה", שאותה גילמה בקליפים ואף התראיינה דרך דמותה במספר ראיונות. ביאנקה שחורת השיער, היא האגו החלופי של קארי והיא מסמלת נהנתנות, גינונים של כוכבת, ונרקיסיזם. בקליפ של "Heartbreaker", קארי נאבקת בסצנת אגרוף עם ביאנקה. בנוסף, בקליפ זה גם הופיעה לראשונה דמותה המצוירת של קארי, שתשוב בעתיד בקליפים נוספים שלה.
באלבום הזה, קארי המשיכה להשתמש בסמל הפרפר, כפי שהתחילה לעשות באלבום Butterfly אך בנוסף שילבה גם את מוטיב הקשת בענן, שהופיע במרבית הקליפים של הסינגלים ועטיפות הסינגלים.
בהקדמה לחוברת השירים של האלבום, היא כתבה:
במהלך העבודה על האלבום, קארי הושפעה רבות מאמנים ידועים והיא אף בחרה להודות בחלק התודות של החוברת לאותם אמנים שהעניקו לה השראה: סטיבי וונדר, אריתה פרנקלין, פטי לאבל, האחיות קלארק ונוספים.
HOT mobile
HOT mobile (לשעבר מירס) היא חברת תקשורת סלולרית, מקבוצת HOT, הפועלת בישראל. החברה מפעילה רשת סלולרית בטכנולוגיית UMTS\GSM\LTE בשיתוף עם חברת פרטנר במודל של שיתוף רשתות. החברה הפעילה עד שנת 2019 רשת סלולרית בטכנולוגית iDEN שבה מכשירי הקצה משמשים כטלפון סלולרי וגם כמכשיר קשר (PTT). בנוסף, החברה מספקת שירותי שיחות לחו"ל תחת המותג "HOT 017" והקידומת הבינלאומית 017.
בשנת 2010 החלה הוט מובייל להקים רשת סלולר עצמאית בטכנולוגיית UMTS, אך בנובמבר 2013, חתמה החברה על הסכם שיתוף רשתות עם חברת פרטנר, לאיחוד מערכי האנטנות של החברות לרשת אנטנות משותפת. בעקבות ההסכם, פרטנר והוט מובייל מפעילות החל מאפריל 2016 רשת אנטנות משותפת באמצעות חברת תפעול משותפת (PHI Networks), הנמצאת בבעלות שווה של פרטנר והוט מובייל, כאשר כל חברה ממשיכה להפעיל את ליבת הרשת שלה ולשרת את לקוחותיה בנפרד.
בתחילת שנות האלפיים ניסתה החברה למתג את עצמה מחדש תחת השם "אמיגו". במאי 2010 הופסק השימוש במותג "מירס", בעקבות מכירתה של החברה ל-HOT.
היסטוריה
חברת "מירס תקשורת" הוקמה בשנת 1994, לאחר שפעלה כחטיבת שירותי תקשורת ב"מוטורולה תקשורת". השם "Mirs" נגזר מראשי התיבות של המילים Motorola Integrated Radio System. בראשיתה לא הייתה מירס חברה סלולרית. החברה פעלה בתחום שהציע רשתות אלחוטיות לחברות וגופים ביטחוניים. לאחר מספר שנים שבהן יכלו מנויי מירס לדבר רק בינם לבין מנויים אחרים בחברה, החלה מירס להפוך את הרשת שלה לרשת סלולרית רגילה עם מספרי טלפון וחיבור לרשתות אחרות. לפני שהחברה קיבלה רישיון להפעיל שירות טלפוניה סלולרית הייתה הקידומת של המכשירים 03-77, וב-2001, כשקיבלה רישיון כזה, הוקצתה לה הקידומת 057. לאחר קבלת הרישיון, ניסתה מירס למתג עצמה מחדש תחת המותג "אמיגו", וזאת על מנת לשנות את תדמיתה, מרשת המיועדת בעיקר לעסקים לרשת המיועדת גם לציבור. מיתוג זה לא צלח, והשם "מירס" המשיך להיות השם המקובל בציבור לרשת זו.
מירס הייתה חברת התקשורת הראשונה שסיפקה מגוון יישומים בטכנולוגיות מיתוג מנות (Packet Data) ופרוטוקול יישום אלחוטי (WAP) לשימוש באינטרנט.
בשנת 1998 רכשה חברת "אמפל תקשורת" 33.3% מהבעלות על החברה. ב-2005, לאחר רכישת חלקה של אמפל תקשורת בחברה, הפכה "מוטורולה ישראל" לבעליה הבלעדיים של מירס.
במאי 2010 מכרה מוטרולה את החברה לקבוצת "אלטיס", שבשליטת איש העסקים הצרפתי פטריק דרהי. שנתיים אחר כך עברה החברה מיתוג מחדש תחת השם "HOT mobile", כאחת מהחברות המרכיבות את קבוצת הוט, הנמצאת אף היא בבעלות קבוצת אלטיס. כחלק מהמיתוג מחדש, החלה החברה לשווק קווים ברשת GSM שמספרי הטלפון בהם מתחילים בקידומת 053. זאת לעומת קווי ה-iDEN, ששווקו תחת המותג "מירס", ולהם ניתנה הקידומת 057. עם זאת, על פי הוראת משרד התקשורת, הקידומת 057 התבטלה ב-28 בפברואר 2015, וכל המספרים בעלי קידומת זו עברו לקידומת 053 (כולל מספרי טלפון שנוידו). החל מ-30 בנובמבר 2014 ועד לתאריך ההחלפה, הושמעה הודעה על השינוי הצפוי לכל מי שהתקשר באמצעות הקידומת 057.
במקביל לפעילותה בשוק הסלולר הפרטי, המשיכה HOT mobile לתפעל את רשת ה-iDEN ולספק במסגרתה שירותי טלפוניה סלולרית ו-PTT לצה"ל, לגופים עסקיים, תעשיות ביטחוניות, רשויות מקומיות, לרשות שדות התעופה ולגופי חירום והצלה וזאת עד לסגירת שירות ה-iDEN ב-2019.
טכנולוגיות
מאז הקמתה התבססה רשת התקשורת של מירס על רשת iDEN המתאפיינת בשרידות באירועי חירום. הרשת עושה שימוש בשתי מערכות נפרדות המגבות אחת את השנייה – טלפוניה וקשר. השירות הבולט שמספקת החברה הוא ה"ווקי טוקי" - דיבור בלחיצה ("PTT - "Push To Talk). השירות מאפשר שיחה אישית בין שני מכשירי מירס, ושיחה קבוצתית בין שלושה מכשירים או יותר וכן מאפשר יצירת אשכולות דיבור בהתאם לצרכים.
בשנת 2011 זכתה במכרז של משרד התקשורת לרצועת תדרים לרשת WiMAX. בכך הייתה חברת הסלולר הראשונה בישראל שבחרה להשתמש ברשת WiMax שהיא רשת תקשורת להעברת נתונים במקצבים גבוהים, לטווחים ארוכים.
המעבר לרשת דור שלישי
באפריל 2011 זכתה מירס במכרז משרד התקשורת על שימוש ברצועת תדרים סלולריים בטווח 2100Mhz והחלה להקים רשת דור 3 (3.9) חדשה בטכנולוגיית UMTS. לצורך כך חתמה HOT mobile הסכם עם חברת נוקיה-סימנס להקמת הרשת בעלות של כ-200 מיליון שקל בשלב הראשון.
כשלב ביניים ועד להשלמת פריסת הרשת החדשה של החברה, חתמה הוט מובייל על "הסכם נדידה פנים-ארצי" עם חברת פלאפון תקשורת. לפיכך, לקוחותיה של "הוט מובייל" הנמצאים באזור בו טרם נעשתה פריסה של משדרי רשת התקשורת החדשה, מקבלים באופן אוטומטי שירות מהרשת של פלאפון בטווח התדרים UMTS 850/2100 Mhz. בנובמבר 2013 חתמה הוט מובייל על הסכם שיתוף פעולה עם חברת פרטנר במסגרתו יאוחדו התשתיות הסלולריות של החברות והוט תעבור בהדרגה משימוש ברשת פלאפון לשימוש ברשת פרטנר.
תחנת אוחוטני ריאד
תחנת אוחוטני ריאד (ברוסית: Охотный Ряд) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו סוקולניצ'סקאיה.
התחנה ממוקמת ברובע טברסקוי וקרויה על שם כיכר אוחוטני ריאד שהחל מ-1956 הפכה לרחוב אוחוטני ריאד.
תחנת אוחוטני ריאד נפתחה ב-15 במאי 1935, והיא התחנה הקרובה ביותר לכיכר האדומה.
בעבר התחנה נקראה בשם "אימני קגנוביצ'ה" ו"פרוספקט מרקסה". המעבר התת-קרקעי המערבי של התחנה מוביל לכיכר מנז'נאיה.
אנטון אלויס, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן
אנטון אלויס, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן (בגרמנית: Karl von Hohenzollern-Sigmaringen; 20 ביוני 1762 - 17 באוקטובר 1831), היה נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן בין השנים 1785–1831.
ביוגרפיה
אנטון אלויס נולד ב-20 ביוני 1762 בזיגמרינגן, לקרל פרידריך, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן וליוהנה, רוזנת הוהנצולרן-הרנברג, בתם של פרנץ וילהלם, רוזן הוהנצולרן-הרנברג ומריה קתרינה, רוזנת ואלדבורג-צייל.
אנטון אלויס נולד במהלך מלחמת שבע השנים, וגדל בעיקר בברז'-הרנברג, האחוזה ההולנדית של אמו, מכיוון שאביו השתתף במלחמה. מאוחר יותר הוא התחנך באוניברסיטאות פרייבורג, היידלברג ואינגולשטאדט. ב-13 באוגוסט 1782 התחתן אנטון אלויס עם אמליה צפירינה, נסיכת זאלם-קירבורג, בתם של פיליפ יוזף, נסיך זאלם-קירבורג ומריה תרזה, נסיכת הורנס, ממנה נולדו לו שני ילדים.
בשנת 1785 מת אביו קרל פרידריך, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן, ואנטון אלויס עלה לשלטון במקומו. שנתיים לאחר מכן, מתה אף אמו, ואנטון אלויס ירש את נחלותיה בהולנד. בשנת 1789 התקיימה מהפכת הבראנט בארצות השפלה האוסטריות, אשר אנטון אלויס עקב אחריה בדריכות בשל רכושו שם. בשנת 1790 עלה לשלטון לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואנטון אלויס מונה ללורד צ'מברלין. עם פרוץ מלחמות המהפכה הצרפתית נמלט אנטון אלויס לווינה, אליה חזר שוב בשנת 1796. באותה שנה, צרפת סיפחה מגרמניה את השטחים שממערב לריין, ובעקבות כך איבד אנטון אלויס את כל אחוזותיו ההולנדיות בשנת 1802. כפיצוי הוא קיבל את השטח של גלאט בצפון היער השחור, ואת המנזרים העתיקים של אינזיגקופן, ביורון והולזן. בשנת 1806 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1815 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה הגרמנית.
ב-17 באוקטובר 1831 מת אנטון אלויס בזיגמרינגן, ובנו קרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-13 באוגוסט 1782 התחתן אנטון אלויס עם אמליה צפירינה, נסיכת זאלם-קירבורג, בתם של פיליפ יוזף, נסיך זאלם-קירבורג ומריה תרזה, נסיכת הורנס, ממנה נולדו לו שני ילדים:
הקרב על פלליו
הקרב על פלליו (באנגלית: Battle of Peleliu) הנקרא גם מבצע סטיילמייט II היה קרב בין ארצות הברית לאימפריה היפנית, וחלק מהמערכה על איי מריאנה ופלאו במלחמת העולם השנייה. הקרב נערך על האי פלליו שבפלאו מ־15 בספטמבר 1944 עד 27 בנובמבר 1944 ובו קיוו האמריקאים לכבוש מסלול טיסה ולאבטח את אי האלמוגים הזעיר. מפקד דיוויזיית הנחתים הראשונה, מייג'ור גנרל ויליאם רופרטוס חזה שהאי ייכבש בתוך ארבעה ימים, אך בזכות הביצורים שהקימו וההתנגדות העיקשת של היפנים, נמשך הקרב יותר מחודשיים. אף היום נחשב קרב פלליו לאחד מהקרבות השנויים במחלוקת ביותר במלחמה בשל ערכו האסטרטגי הפעוט של כיבוש האי במחיר כמות נפגעים גדולה; ביחס למספר החיילים שהשתתפו בקרב, היה מספר הנפגעים בקרב פלליו גבוה מבכל קרב אחר במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט.
רקע
עד קיץ 1944 הביאה התקדמות בעלות הברית בדרום מערב ובמרכז האוקיינוס השקט את המלחמה קרוב יותר לאיי הבית של יפן ואף הכניסו אותה לטווח המפציצים האמריקאים. באותה עת התגלעה מחלוקת בתוך המטות המשולבים של ארצות הברית בעניין האסטרטגיה בה צריך לנקוט כדי להביס את האימפריה היפנית. האסטרטגיה שהציע הגנרל דאגלס מקארתור הייתה לכבוש מחדש את הפיליפינים ולאחר מכן לכבוש את אוקינאווה. מצד שני הציע אדמירל צ'סטר נימיץ אסטרטגיה ישירה יותר, בה יעקפו הכוחות האמריקאים את הפיליפינים אך יכבשו את אוקינאווה ופורמוזה כשטחי היערכות להתקפה על סין ולפלישה עתידית לאיים הדרומיים של יפן.
כיבוש פלליו תאם את קווי הפעולה של שתי האסטרטגיות, וכך נועדה דיוויזיית הנחתים הראשונה להיות זו שתכבוש את האי. כדי להכריע בין שתי האסטרטגיות נסע הנשיא פרנקלין רוזוולט לפרל הארבור כדי לפגוש באופן אישי את שני המפקדים ולשמוע את טיעוניהם. לאחר ששקל את שתי העמדות בחר את האסטרטגיה של מקארתור. אולם לפני שמקארתור כבש מחדש את הפיליפינים הוא נדרש לכבוש את איי פלאו, ובמיוחד את האיים פלליו ואנגאור, שהיו נחוצים לבניית שדות תעופה שיגנו על האגף הימני. הצורך לפלוש לפלליו היה שנוי במחלוקת עוד לפני תחילת הקרב ולאחריו נחשבה הפלישה מיותרת.
בצד היפני
עד הקיץ של 1944 היו מוצבים על איי פלאו כ־30,000 חיילים יפנים, מתוכם כ־11,000 חיילים מדיוויזיית הרגלים ה־14 ופועלים קוריאנים ואוקינאווים. על ההכנות של הגנת האי פיקד מפקד הרגימנט השני של הדיוויזיה, קוניו נאקאגאווה.
לאחר ההפסדים באיי שלמה, באיי גילברט, באיי מרשל ובאיי מריאנה, הקים הצבא היפני הקיסרי צוות מחקר אנטי־אמפיבי כדי לגבש אסטרטגיה חדשה להגנת איים. הצוות החליט לנטוש את טקטיקת הקמת מתחמי ההגנה על החופים ואת מתקפות הבנזאי. האסטרטגיה החדשה קבעה שיש ליצור הפרעה בלבד לכוחות הנוחתים, ליצור מערכת עמדות מבוצרות במבנה של כוורת, ולהחליף את התקפות הבנזאי בהתקפות־נגד מתואמות. כוונתם הייתה לגרור את האמריקאים למלחמת התשה ארוכה ויקרה. נאקאגאווה ריכז את כוחותיו בעומק האי, ותוך שהוא נעזר ביתרון שהקנתה לו הטופוגרפיה, בנה מערכת של בונקרים מבוצרים, מערות ועמדות תת־קרקעיות.
רוב הכוחות של נאקאגאווה היו ממוקמים בנקודה הגבוהה ביותר בפלליו - הר אומורברוגול העשוי כקבוצה של גבעות ורכסים תלולים. הר אומורברוגול השוכן במרכז פלליו איפשר תצפית על רוב האי ובמיוחד על שדה התעופה החיוני. ההר הכיל כ־500 מערות שנחצבו בסלע הגיר והיו מקושרות בעזרת תעלות. רבות מהמערות שימשו לפני כן לכרייה ועתה הוסבו לעמדות צבאיות. מהנדסים הוסיפו דלתות הזזה מפלדה משוריינת שבהן פתחים למקלעים וכלים ארטילריים. היפנים חפרו ויצרו באמצעות פיצוצים עמדות נוספות בגדלים שונים באזור ההר וחימשו אותם במרגמות 81 ו־150 מילימטרים ומקלעים בקוטר 20 מילימטרים. בנוסף נעזרו המגינים ביחידת טנקים קלים ופלגת נ"מ. הכניסות למערות היפניות נבנו באלכסון וסייעו להגן מהתקפות של רימונים ולהביורים. המערות והבונקרים היו מקושרים במערכת רחבה של מנהרות שהתפרשה לאורך כל מרכז האי ואיפשרה ליפנים לאייש ולפנות את העמדות לפי הצורך.
בוריספן מוהילב
מועדון הכדורגל בוריספן (בבלארוסית: Борисфен), המכונה גם בוריספן מוהילב, הוא מועדון כדורסל בלארוסי, המייצג את העיר מוהילב בליגת העל הבלארוסית.
הקרב על פלליו
בצד האמריקאי
בניגוד ליפנים, ששינו בצורה חדה את הטקטיקה שלהם לקראת הקרב, השתמשו האמריקאים בטקטיקות בהן השתמשו בכל הנחיתות האמפיביות במערכה באוקיינוס השקט. הם החליטו לנחות בחופים הדרום הדרום־מערביים בשל קרבתם לשדה התעופה שפעל בדרום האי. לפי תוכנית הפלישה האמריקאית ינחת רגימנט הנחתים הראשון בפיקודו של לואיס "צ'סטי" פולר בקצה הצפוני של החופים, הרגימנט החמישי של הרולד "באקי" האריס ינחת במרכז החופים, והרגימנט השביעי בפיקודו של הרמן האנקן ינחת בקצה הדרומי של החופים. התוכנית הייתה שהרגימנטים הראשון והשביעי יאבטחו את האגפים של הרגימנט החמישי, ובכך יאפשרו לו להתמקד בכיבוש מהיר של שדה התעופה היפני, שנמצא מול חופי הנחיתה שלו. לאחר מכן יתקדם הרגימנט החמישי לכיוון החוף הדרום-מזרחי של האי, ויפצל לשניים את מערך ההגנה היפני. הרגימנט הראשון יתקדם צפונה לכיוון הר אומורברוגול, בעוד הרגימנט השביעי יטהר את דרום האי. בעתודה נותר גדוד אחד, ובמקרה שידרש סיוע נוסף להשלמת כיבוש האי, תוכנן לשלוח לשם כך כוחות תגבורת מדיוויזיית הרגלים ה־81, שנועדה לכבוש את האי אנגאור, מדרום לפלליו.
בוריספן מוהילב
היסטוריה
בעבר המועדון היה ידוע בשם "טמפ". בשנת 2011 שונה שם המועדון לבוריספן.
הקרב על פלליו
בצד האמריקאי
ב־4 בספטמבר החלו כוחות הצי, שהובילו את הנחתים, במסע ימי של 3,360 קילומטרים, מהבסיס של דיוויזיית הנחתים ה-1 באי פאבובו, צפונית לגוודלקנל, לשדה הקרב בפלליו. ב־12 בספטמבר התחיל הצי בהפגזה המקדימה של העמדות היפניות באי, ויחידת החבלה התת־מימית של הצי החלה לפנות את המכשולים מחופי הנחיתה המיועדים.
בוריספן מוהילב
היסטוריה
בעונת 2016/2017, ערכה בוריספן את הופעת הבכורה שלה בליגת הכדורסל הבלטית. באליפות הלאומית, בשנת 2018 וב-2019, סיימה בוריספן כסגנית האלופה, כשמלפניה רק צמוקי מינסק האלופה. בעונת 2019/20, בוריספן ערכה את הופעת הבכורה שלה בתחרות אירופית כשהשתתפה במוקדמות גביע אירופה.
הקרב על פלליו
בצד האמריקאי
אוניות המערכה פנסילבניה, מרילנד, מיסיסיפי, טנסי ואיידהו, הסיירות הכבדות קולומבוס, אינדיאנפוליס, לואיוויל, מיניאפוליס ופורטלנד, הסיירות קליבלנד, דנבר והונולולו, שלוש נושאות מטוסים וחמש נושאות מטוסים קלות, השתתפו בתקיפות המקדימות על האי. ספינות הצי ירו ביחד 519 פגזי 16 אינץ', 1,845 פגזי 14 אינץ', ואילו המטוסים מנושאות המטוסים הטילו 1793 פצצות במשקל 250 קילוגרם וירו 73,412 כדורי מקלע על האי הקטן, שגודלו 9.5 קילומטרים רבועים בלבד.
האמריקנים האמינו שההפגזה הייתה מוצלחת, ואדמירל משנה ג'סי אולדנדורף טען שלצי אזלו המטרות. למעשה רוב העמדות היפניות לא נפגעו בכלל. אפילו הגדוד שהגן על החופים לא נפגע. בזמן המתקפה שמרו היפנים על משמעת אש ולא ירו על הכוחות האמריקאים כדי לא להסגיר את מיקומם. ההישג היחיד של ההפגזה היה השמדת המטוסים היפנים על האי והריסת המבנים סביב שדה התעופה. היפנים נותרו בעמדותיהם המבוצרות מוכנים לתקוף את הכוחות האמריקאים שעמדו על החופים.
הנחיתה
הנחתים הראשונים נחתו על החוף ב־15 בספטמבר בשעה 08:32. הרגימנט הראשון נחת בחלק הצפוני של חוף הנחיתה, שקיבל את שם הקוד "החוף הלבן", והרגימנטים החמישי והשביעי נחתו בחלק המרכזי והדרומי, שנקראו "החוף הכתום". כשהתקרבו הנחתות לחופים הסיטו היפנים את דלתות המתכת שהגנו על עמדותיהם ופתחו באש ארטילרית כבדה. העמדות היפניות על צוקי האלמוגים, ששלטו על שני האגפים של חופי הנחיתה, גרמו לנפגעים רבים בקרב הנחתים, ועד השעה 09:30 השמידו היפנים 60 כלים אמפיביים אמריקניים.
הרגימנט הראשון רותק במהרה למקומו תחת אש כבדה מ"הנקודה". מפקד הרגימנט צ'סטי פולר כמעט ונהרג כשכלי הרכב האמפיבי שלו ספג פגיעת פגז ישירה. מחלקת הקשר שלו הושמדה לחלוטין בדרכה לחוף מפגיעה דומה של פגז 47 מילימטרים. הרגימנט השביעי בדרום נפגע גם הוא קשה, מאש אגפית מעמדות תותחים מבוצרות. רוב הכלים האמפיביים של שני הרגימנטים נפגעו בעת הגישה לחוף והחיילים נאלצו לעשות את דרכם לחוף בשחייה ובהליכה דרך שוניות האלמוגים.
הרגימנט החמישי במרכז גזרת הנחיתה השיג את ההתקדמות המשמעותית ביותר ביום הנחיתה, משום שנפגע פחות מהאש האגפית של התותחים והמקלעים היפנים ששלטו על חופי הנחיתה. חיילי הרגימנט ניסו להתקדם לכיוון שדה התעופה אך התקדמותם עוכבה על ידי התקפת נגד יפנית. פלוגת הטנקים של נאקאגאווה תקפה את הנחתים בניסיון להדפם לאחור, אך תוך זמן קצר הושמדו הטנקים הקלים היפניים והחיילים שליוו אותם.
בסופו של יום הנחיתה, החזיקו האמריקאים בראש גשר ברוחב כשלושה קילומטרים, אך לא הצליחו להשיג התקדמות משמעותית לעומק האי מחופי הנחיתה. ההתקדמות הגדולה ביותר הושגה בחלק הדרומי של גזרת הנחיתה, שם התקדמו הנחתים לעומק של כקילומטר וחצי, אך הרגימנט הראשון בצפון גזרת הנחיתה כמעט ולא התקדם בגלל האש הכבדה שניתכה עליו מ"הנקודה". לנחתים היו 1,100 נפגעים ביום הנחיתה, מתוכם כ־200 הרוגים ו־900 פצועים. רופרטוס, שלא היה מודע לשינוי בטקטיקה היפנית, האמין שהם יתמוטטו בקרוב מכיוון שמערך ההגנה שלהם נפרץ.
שדה התעופה
ביום לאחר הנחיתה ניסה הרגימנט החמישי לכבוש את שדה התעופה ולהתקדם לכיוון החוף המזרחי. הנחתים פשטו במהירות על שדה התעופה תחת אש ארטילרית כבדה וספגו נפגעים רבים. לאחר שכבשו את שדה התעופה הם התקדמו במהירות לחוף המזרחי של פלליו תוך שהם משאירים את טיהור החלק הדרומי של האי לרגימנט השביעי. על האזור הדרומי הגנו חיילים יפנים רבים שהתבצרו בפילבוקסים. הטמפרטורה במהלך היום הייתה 46° ועד מהרה סבלו נחתים רבים ממכת חום. מצבם הקשה ממילא המשיך להסתבך כשמקורות המים שלהם הזדהמו מנפט. אף על פי כן השיגו הרגימנטים החמישי והשביעי את מטרותיהם עד היום השמיני לנחיתה והחזיקו בשדה התעופה ובחצי האי הדרומי.
לאחר שלושה ימי לחימה כבשו האמריקאים את שדה התעופה, והכשירו אותו לשימוש מחדש. "החגבים" (טייסת התצפיות של הנחתים) החלו במהרה במשימות תצפית ואיתור עבור הארטילריה של הנחתים ואש התותחים של הספינות. ב־26 בספטמבר (11 ימים לאחר הנחיתה) נחתו בשדה התעופה מטוסי F4U קורסייר והחלו במשימות הפצצה לאורך האי. על מנת לשבור את קו הביצורים היפנים, ירו המטוסים רקטות על הכניסות למערות וכך איפשרו לנחתים להיכנס ולטהר אותן. בנוסף הטילו המטוסים פצצות נפלם, הפעם השנייה בלבד בה נעשה שימוש בנשק הזה באוקיינוס השקט. הנפלם התברר כיעיל מאוד בחריכת הצמחייה שכיסתה את המנהרות היפניות ובהרג החיילים בתוכן.
"הנקודה"
העמדות המבוצרות היפניות בלשון היבשה שכונתה "הנקודה" המשיכו לגרום לאבדות כבדות לכוחות בחופי הנחיתה. פולר הורה לקפטן ג'ורג' האנט, מפקד פלוגה K בגדוד השלישי של הרגימנט הראשון, לכבוש ולשתק אותן. האנט התקרב אל "הנקודה" כמעט ללא נשק מסייע, לאחר שאיבד את רוב המקלעים של פלוגתו במהלך הנחיתה. אחת המחלקות שלו רותקה למקומה למשך כמעט יום שלם, ושאר הפלוגה נמצאה בסכנת ניתוק והשמדה. אולם הנחתים הצליחו להשמיד את עמדות המקלעים בזו אחר זו, תוך שהם נעזרים ברימוני עשן לחיפוי, וברומי רימונים. לאחר שהשמידו שש עמדות מקלעים ניצבו הנחתים מול עמדת תותח ה־47 מ"מ. הנחתים הצליחו לזרוק רימון לתוך המערה בה הוצב התותח, שפוצץ את התחמושת שהייתה בפנים, ואילץ את המגינים היפניים להימלט החוצה ושם הם נורו ונהרגו.
פלוגה K כבשה את "הנקודה" אבל נאקאגאווה שלח התקפות־נגד תכופות כדי לכבוש חזרה את השטח. ב־30 השעות הבאות נערכו ארבע התקפות־נגד גדולות כנגד פלוגה בודדת, שסבלה ממחסור בציוד ואזלו לה מי השתייה. במהרה נאלצו הנחתים להילחם בקרבות פנים אל פנים כדי להדוף את היפנים התוקפים. כשהגיעה התגבורת נותרו בפלוגה 18 לוחמים כשירים, ושאר 157 הלוחמים נהרגו או נפצעו.
האי נגסבוס
לאחר שהרגימנט החמישי סיים לאבטח את שדה התעופה הוא נשלח לכבוש האי נגסבוס, מצפון לפלליו. בנגסבוס היו פזורות עמדות ארטילריה יפניות רבות וכן היה בו שדה תעופה בתהליכי בניה. האי הזעיר היה מחובר לפלליו באמצעות שביל צר, אך מפקד הרגימנט החמישי באקי האריס העדיף להגיע לנגסבוס דרך הים מכיוון שהשביל היווה מטרה ברורה ליפנים שעל האי. ב־28 בספטמבר תיאם האריס הפגזה מקדימה על נגסבוס. בהפגזה נעשה שימוש בתותחי 150 מילימטרים של הצבא, תותחי הספינות, תותחי הרגימנט ה־11 (הרגימנט הארטילרי של האוגדה), בהפצצות ממטוסי הקרוסאייר ובתותחי ה־75 מילימטרים שהיו על הכלים האמפיביים ששימשו לצליחה. שלא כמו ההפצצה על פלליו, ההתקפה של האריס הייתה מוצלחת מאוד וניטרלה את רוב הכוחות היפנים. למרות זאת נתקלו הנחתים בהתנגדות על הרכסים ובמערות אך עד מהרה האי נכבש עם אבדות מעטות. לנחתים היו 15 הרוגים ו־33 פצועים ואילו ליפנים היו 470 נפגעים.
רכס האף המדמם
לאחר שכבש את "הנקודה" התקדם הרגימנט ה־1 צפונה לתוך כיס האומורברוגול, שזכה לכינוי "רכס האף המדמם" מהנחתים. פולר הוביל את אנשיו במתקפות רבות, אך היפנים הדפו את כל המתקפות במהרה. הנחתים היו לכודים בדרכים הצרות בין הרכסים, כשהביצורים על כל הרכסים תומכים אחד בשני עם אש צולבת קטלנית. כמות הנפגעים הלכה וגדלה בקצב מדאיג כשהרגימנט ה־1 התקדם לאט דרך הרכסים. היפנים הפגינו שוב משמעת אש יוצאת מן הכלל, וירו רק כשיכלו להסב נפגעים רבים לאמריקאים. כשמספר הנפגעים הלך ועלה החלו הצלפים היפנים לירות בנושאי אלונקות כשהם יודעים שאם 2 נושאי אלונקות יפצעו או יהרגו, אחרים יגיעו כדי להחליפם וכך הם יוכלו לפגוע בכמות גדולה יותר של נחתים. במקום מתקפות הבונזאי, היפנים הסתננו לקווים האמריקאים בלילות ותקפו את הנחתים בתוך שוחות השינה שלהם.
קרב עקוב מדם במיוחד התרחש על "רכס האף המדמם" כאשר הגדוד ה־1 של הרגימנט ה־1 בפיקודו של מייג'ור ריימונד דייוויס תקף את גבעה 100. במשך 6 ימי לחימה, ספג הגדוד 71% נפגעים. קפטן אוורט פופ חדר עמוק לתוך הרכסים, כשהוא מוביל את 90 הנחתים שנותרו לו לכיבוש גבעה שזיהה כגבעה 100. לאחר יום שלם של לחימה הגיע לפסגת הגבעה רק כדי לגלות שהוא נמצא בקצה רכס אחר המאוכלס בעוד חיילים יפנים. פופ הבין שהוא ופלוגתו לכודים בבסיס הרכס והורה להקים במקום מתחם הגנתי קטן. הנחתים שהתבצרו בעמדתם הותקפו על ידי היפנים ללא הפסקה כל הלילה. כעבור זמן קצר אזלה התחמושת והנחתים נאלצו להדוף את היפנים התוקפים בעזרת סכינים, אגרופים ובאמצעות זריקת אבנים וארגזי תחמושת ריקים. פופ וחייליו הצליחו להחזיק מעמד עד הזריחה ולאחר מכן התפנו לאחור, מכל הפלוגה נותרו רק 9 חיילים בחיים. על מעשיו בקרב הוענקה לקפטן פופ מדליית הכבוד.
לאחר הקרב
הלחימה בכיס היפני סביב הר אומורברוגול נחשבת לקרב הקשה ביותר של צבא ארצות הברית במלחמת העולם ה־2. דיוויזיית הנחתים הראשונה נפגעה באופן חמור ונשארה מחוץ למלחמה עד קרב אוקינאווה ב־1 באפריל 1945. במהלך החודש שלחמה על פלליו ספגה האוגדה 6,500 נפגעים - יותר משליש מכמות החיילים. לאוגדת חיל הרגלים ה־81 שהשלימה את כיבוש האי היו יותר מ־3,000 נפגעים.
הקרב היה שנוי במחלוקת מכיוון שהיה חסר כל ערך אסטרטגי. בשדה התעופה של פלליו נעשה שימוש מועט בפלישה לפיליפינים. באי לא נעשה שימוש לריכוז כוחות לקראת המבצעים הבאים. באטול אוליטי שבאיי קרוליין נעשה שימוש כבסיס היערכות לפלישה לאוקינאווה. בנוסף הקרב כמעט ולא סוקר. בזכות תחזית "4 הימים" של רופרטוס הגיעו לאי שישה כתבים בלבד. הקרב חסה בצל חזרתו של מקארתור לפיליפינים וההתקדמות של בעלות הברית לתוך גרמניה בחזית האירופאית. נאמר שההיבט החיובי היחיד של הקרב הוא הניסיון שנרכש בלחימה נגד עמדות מבוצרות באי. יפן עתידה הייתה להשתמש באותן הטקטיקות באיוו ג'ימה ובאוקינאווה ולהסב לחיילים ולנחתים את מספר הנפגעים הגבוה ביותר במלחמה באוקיינוס השקט.
על פי המלצתו של אדמירל ויליאם הלסי, בוטל הכיבוש המתוכנן של האי יאפ. למעשה, הלסי המליץ שהנחיתות בפלליו ובאנגאור יבוטלו גם הן והאוגדות שיועדו להילחם שם יופנו לאי לייטה במקום, אבל המלצתו נדחתה על ידי נימיץ.
לקריאה נוספת
<DIV dir=ltr> </DIV>
יונתן רוזנברג
יונתן מיכה רוזנברג (באנגלית: Jonathan Micah Rosenberg; נולד ב-30 בדצמבר 1951) הוא מתמטיקאי יהודי-אמריקאי, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת מרילנד.
קורות חייו
יונתן רוזנברג נולד ב-1951 בשיקגו. בשנת 1976 קיבל תואר דוקטור למתמטיקה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, על עבודה בהנחיית מארק ריפל, שכותרתה Group C*-algebras and square integrable representations. בשנים 1977–1981 היה מרצה בכיר באוניברסיטת פנסילבניה, ומאז 1981 הוא משמש פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת מרילנד. תחומי המחקר שלו הם טופולוגיה אלגברית, אלגברת אופרטורים, תורת K ותורת ההצגות עם יישומים לתורת המיתרים. הוא נמנה עם מחבריה של השערת גרומוב-לוסון-רוזנברג.
בשנים 1988–1992 ערך את כתב העת Proceedings of the AMS. בשנים 2000–2003 היה עורך משותף של כתב העת Journal of the American Mathematical Society. מאז 2007 הוא העורך של כתב העת Journal of K-Theory. הוא עמית של האגודה האמריקאית למתמטיקה.
חייו הפרטיים
נשוי מאז 1990 לג'ין סאובר ולהם שני ילדים.
רוזנברג משתעשע בחיבור חמשירים מתמטיים ופרודיות מתמטיות על שירי אמא אווזה.
ראובן לוין
הרב ראובן הלוי לוין (תקע"ז-ה' באב תרמ"ז) היה רבה של דווינסק שבלטביה ומסטיסלב (ביידיש: אמטשיסלב) שבמחוז מוהילב ברוסיה הלבנה, ועל שמם כונה רבי ראובן מדננבורג ורבי ראובן מאמטשיסלב (הראשון נפוץ יותר).
תולדות חייו
נולד בסמרגון לרב אברהם הלוי לוין. היה תלמיד הרב אריה לייב שפירא. כיהן כרב (או אב"ד בלבד) בלֶבאדוֹבֶה,איוויה, איליה, ניסוויז', מסטיסלב ומתרל"ט רבה של דווינסק.
הרבה להשיב לשאלות שהופנו אליו מרבני דורו. על דרכו ההלכתית כתב בשו"ת "ראש לראובני":
(סימן ד', עמוד ב' בדף ג') (בסימן ח', עמוד א' בדף י"ב) (בסימן י', עמוד א' בדף י"ט) (סימן י"א, עמוד ב' בדף כ') (סימן כ', עמוד א' בדף מ') (בסימן כ"ב, עמוד א' בדף מ"ה) (שם בעמ' ב')
מכתביו יצא לאור שו"ת "ראש לראובני". תשובותיו נמצאות בספרים מגדולי זמנו ובקבצים תורניים כגון: "נחל משה", שו"ת "תפארת זיו" לרב זאב וואלף טורבאוויץ, ורשה תרנ"ו וברוקלין תרצ"ט; "דברי שלום" לר' ליב שלום זינובר; התכתבות עם המחבר ב'תשובות מהרי"ש' לרב ישראל יעקב יעבץ, ירושלים תרס"ז; בקובצי "מוריה" של מכון ירושלים, ועוד.
הרב לוין תמך בהתיישבות יהודית בארץ ישראל. בי"ט באלול תרמ"ג כתב מכתב לתלמיד חכם שהתנגד להתעוררות ליישוב ארץ ישראל, כי היא מונהגת על אנשים רחוקים מקיום תורה ומצוות. וכך הוא כותב:
קשריו עם הרב קוק
היכרותו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק עם הרב ראובן הלוי לוין החלה בגיל צעיר ונמשכה לסירוגין עד שהיה בן עשרים. זמן קצר לאחר בר המצווה כששמע שנבחר להיות רבה של דווינסק, העיר הגדולה הסמוכה לעיירתו גרייבה, ביקש מאביו שיביאו לפני ר' ראובן ואביו נענה לבקשתו. השפעתו של ר' ראובן על הרב קוק הייתה רבה ומה שלמד ממנו היווה את היסוד לדרך לימודו ופסיקתו. בין השאר אמר לו ר' ראובן ש. השפעתו עליו, הביאה לידי כך שבעת לימודיו בישיבת וולוז'ין העדיף את שיעוריו של הנצי"ב ששיטת לימודו דומה לזו של ר' ראובן, על פני שיעוריו של הרב חיים הלוי סולובייצ'יק עם שיטת החקירות והסברות.
הראי"ה קוק סיפר שר' ראובן סירב להשיב תשובות ממקום הנופש שלו בקיץ כשהוא ללא ספרים, בניגוד לחת"ם סופר, ועל כך אמר ר' ראובן לרב קוק:
פושקש ארנה
פושקש ארנה (בהונגרית: Puskás Aréna) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בבודפשט, בירת הונגריה, המונה 67,889 מקומות ישיבה. האצטדיון נקרא על שם פרנץ פושקש, גדול שחקני נבחרת הונגריה בכל הזמנים.
האצטדיון נבחר להיות אחד מהאצטדיונים שאירחו את יורו 2020 שנפרס ברחבי אירופה.
שמעון בן הלל
שמעון בן הלל היה נשיא הסנהדרין, כחמישים שנה לפני חורבן בית המקדש השני.
היה בנו של הלל הזקן, והמשיך אותו כנשיא הסנהדרין. אחריו התמנה בנו, רבן גמליאל הזקן, לנשיא תחתיו.
לא ידוע עליו דבר, למעט ממקור אחד, שבו התלמוד (בבלי, שבת טו ע"א) מביא ברייתא בזו הלשון: "הלל ושמעון, גמליאל ושמעון נהגו נשיאותן בפני הבית מאה שנה". התנא מונה בברייתא זו את הנשיאים ב-100 השנים שלפני החורבן (תפקיד שעבר מאב לבן): הלל הזקן, שמעון בנו, רבן גמליאל הזקן ורבן שמעון בן גמליאל הזקן.
הרמב"ם, בהקדמתו למשנה תורה, מזכיר אותו כחלק משלשלת מסירת התורה, כמי שקיבל מהלל ובית דינו יחד עם רבן יוחנן בן זכאי.
המלומד הנוצרי טרברס הרפורד, בפירושו על פרקי אבות משנת 1925, העלה השערה, כי התנא "שמעון בנו" שמוזכר במשנה (אבות א, טז) לאחר רבן גמליאל, אינו בנו של רבן גמליאל, אלא בנו של הלל. זאת, מחמת העובדה שבמשנה הבאה מוזכר במפורש "רבן שמעון בן גמליאל". השערה זאת הועלתה כבר בשנת 1699 על ידי אדריאן ריילנט. <BR> במשנה זו הוא אומר "לא מצאתי לגוף טוב אלא שתיקה", מה שיכול להסביר מדוע הוא ודבריו כמעט אינם מוזכרים במקום אחר. השערה זו מתיישבת יפה עם כך שהוא נקרא במשנה זו "שמעון" ללא תואר ולא "רבן שמעון בן גמליאל".<BR> ואולם, הפרשנות המסורתית המקובלת מזהה את התנא בפרקי אבות כרבן שמעון בן גמליאל הזקן - נכדו של שמעון בן הלל, ובשמו של שמעון בן הלל עצמו לא נמסר דבר. כך מובא בספר "מגן אבות" לרשב"ץ (אבות א, טז), וכן בתוספות יום טוב למשנה זו.
כמה חוקרי נצרות מזהים את שמעון בן הלל עם שמעון הקדוש.
חשבונאות משפטית
חשבונאות משפטית היא תחום של החשבונאות העוסק באיתור מידע הנחוץ במסגרת בירור משפטי.
החשבונאות המשפטית נולדה מהצורך להשיב לשאלות בתחום המשפט הפלילי או האזרחי הנוגעים לעולם החשבונאי. נראה כי קיימת הקבלה בין מטרת החשבונאות המשפטית והרפואה המשפטית. שני תחומים אלו באים לשפוך אור על נושאים בהם נדרשת מומחיות מבתי המשפט בבואם לפסוק בנושאים אלו. במקרים רבים נעזרים בתי המשפט במינוי מומחה מטעמם. בשונה ממתן חוות דעת מומחה מטעם בעלי הדין, מינוי מומחה מטעם בית המשפט הוא צעד קריטי בכל הליך משפטי. חשיבותו של מינוי מסוג זה נגזרת מכוחו להטות את הדין ולשמש ככלי עזר הכרעתי לשופטים.
סעיף 20 לפקודת הראיות [נוסח חדש], התשל"א-1971 מדגיש את חשיבות חוות הדעת ונותן את הסמכות לבתי המשפט לראותה כראיה, באומרו: "בית המשפט רשאי, אם אין הוא רואה חשש לעיוות דין, לקבל כראיה, בכתב, חוות דעתו של מומחה בשאלה שבמדע, שבמחקר, שבאמנות או שבידיעה מקצועית". העובדה שחוות דעת המומחה נחשבת לראיה משפטית מצביעה על חשיבות ההחלטה של בחירת המומחה העומדת בפני בית המשפט בדרכו להכרעת הדין. רואי החשבון מכוח הסמכתם נחשבים אמנם למומחים בתחומם, אך בכל הליך משפטי עולה הצורך לבחון את כישוריו המשפטיים של רואה החשבון בבואו לשמש כמומחה מטעם בית המשפט.
כך למשל, במתן חוות דעת בנושא איזון משאבים בין בני זוג בהיפרדות, על רואה החשבון להיות בקיא בדיני המשפחה. בתביעה בעניין סכסוך כספי, רואה החשבון צריך לשלוט ברזי דיני הראיות. הצורך בידע משלים מתחדד בעיקר בבוררויות ובגישורים, שבהם זרעי המחלוקת בין הצדדים הם לרוב קשורים לנושאים כספיים וחשבונאיים. עניינים אלו הם בתחום התמחותו של רואה החשבון, אלא שצריכה להיות התמחות משלימה בהכרת החוק, התקנות, פסקי הדין המרכזיים, הפרוצדורה המשפטית וכדומה.
על אף היותה נשענת על בסיס החשבונאות, החשבונאות המשפטית היא תחום שבו רואי החשבון נדרשים להתמקצע בסוגיות חשבונאיות ומשפטיות. תחום זה מצריך מהעוסקים בו ניסיון וידע נרחב בכל ההיבט המשפטי של נשוא חוות הדעת.
ביקורת חקירתית היא חלק מהחשבונאות המשפטית: רואה החשבון המבצע את הביקורת החקירתית בודק את גישות הצדדים ומבסס אותן על ראיות וכך הוא כותב את חוות דעתו. עיזבונות ואפוטרופסות - הבקרה של רואה החשבון על הניהול הכספי של עיזבון או אפוטרופסות, גם נכללת בחשבונאות המשפטית. רואה החשבון חייב להכיר את חוק הירושה התשכ"ה-1965, את חוק הכשרות המשפטית, את התקנות, את הנהלים השונים של האפוטרופוס הכללי על מנת לדעת מה מותר ומה אסור בתיקים אלו. בנוסף לכל זאת חייב רואה החשבון להתמחות בביקורת פנימית וחקירתית על מנת שהדוח שלו יהווה ראיה להגשה בבימ"ש.
יחסי סודאן–צרפת
יחסי סודאן–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של סודאן לבין הרפובליקה הצרפתית.
סקירה כללית
מאז תחילת המהפכה בסודאן נקטה צרפת בעמדת התמיכה במעבר פוליטי בדרכי שלום. לכן היא השתתפה בקבוצת הידידות של סודאן מאז הקמתה והעלתה אפשרויות לתמוך במדינה כלכלית על מנת להבטיח את יציבותה לטווח הארוך. לפיכך מיהרה צרפת לברך על החתימה הרשמית על הצהרת החוקה ב-17 באוגוסט 2019, כמו גם על מינוי חברי מועצת הריבונות וראש הממשלה ב-21 באוגוסט. בהזדמנויות שונות אלה חזרה צרפת על נכונותה לתמוך ברשויות הסודאניות החדשות במשימות הרבות הצפויות להן (הסכם שלום עם קבוצות חמושות, התאוששות כלכלית, ארגון הבחירות הבאות).