cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שוקדה
היסטוריה
בעבר התפרנסו מרבית תושבי המושב מגידולים חקלאיים בשדות המקיפים אותו, מלולים ומגידול כבשים. גם כיום החלקות השונות שייכות לחברי המושב, אך מאחר שרוב התושבים מבוגרים (כ־65% מהם מעל גיל 50), מושכרות חלקן לחברות פרטיות. במושב קיימות מסגרות חינוכיות לגיל הרך בהם מעונות וגני ילדים, מגיל בי"ס לומדים הילדים במושבים הסמוכים ובערי צפון הנגב. כמו כן קיימת פעילות בלתי פורמלית רבה במסגרת תנועת בני עקיבא, מועדון נוער וחוגים מגוונים.
לאחר תוכנית ההתנתקות קלט המושב זוגות צעירים מגוש קטיף שלמדו לפני כן בישיבת נווה דקלים.
בסמוך למושב שוכן יער שוקדה, שפריחת הכלניות שבו בחודשי החורף מהווה מוקד משיכה תיירותי, חלק מפסטיבל דרום אדום.
בשנת 2022 יצא ספר על ההיסטורייה של המושב. את הספר ערך הרב יצחק דדון יליד המושב, שם הספר: "מושב טוב ישבת".
הפצצת בניין אל-ג'לאא
הפצצת בניין אל-ג'לאא התרחשה ב-15 במאי 2021, במהלך מבצע שומר החומות. בהפצצה הופצץ בניין תקשורת בעיר עזה. הבניין הופצץ על ידי חיל האוויר הישראלי מכיוון שלטענת ישראל, חמאס, ארגון הטרור הפלסטיני השולט ברצועת עזה, משתמש בבניין למטרות צבאיות. עם זאת, העיתונאים שעבדו במגדל (בו היו גם משרדים של סוכנות הידיעות Associated Press ורשת אל-ג'זירה) הכחישו את טענות הישראלים, על אף שאלו אמרו שיש להם הוכחות לכך שחמאס עשה שימוש בבניין.
בניין אל-ג'לאא היה בן 11–12 קומות, והכיל כ-60 משרדים ודירות מגורים. הבניין הוקם בסביבות שנות ה-90 של המאה ה-20, והיה בשימוש עד הפצצתו.
ההפצצה
ב-15 במאי 2021, במהלך מבצע שומר החומות, שיגר צבא ההגנה לישראל טילים לעבר בניין אל-ג'לאא שבעזה, שבו שכנו בין היתר סוכנות הידיעות Associated Press ורשת הטלוויזיה אל-ג'זירה. הבניין נפגע משני טילים, וקרס. התקיפה בוצעה שעה לאחר שהכוחות הישראלים שיגרו התרעה על פי נוהל הקש בגג. במסגרת ההתרעה הודיעו כוחות צה"ל ליושבי הבניין כי הם מתכוונים לפוצץ אותו, וכי הם ממליצים להם להתפנות מהבניין.
צה"ל טען כי הבניין הכיל נכסים של המודיעין הצבאי של חמאס . סוכנות הידיעות AP, שהשתמשה בבניין במשך כ-15 שנים, טענה כי אנשיה מעולם לא ראו את חמאס פועל בתוך הבניין . יום לאחר התקיפה הצהירה ישראל כי היא הראתה לארצות הברית ראיות לכך שחמאס פעל מתוך הבניין. חרף הצהרה זו, מזכיר המדינה אנתוני בלינקן אמר כי הוא באופן אישי לא ראה שום ראיות לכך שחמאס פועל בבניין. עם זאת, גורם בכיר במחלקת המדינה האמריקאית אמר בהמשך כי "כל מידע שכזה יימסר לאחרים בממשל, ולא ישירות למזכיר המדינה". הגורם אמר כי בלינקן התייחס רק למה שהוא עצמו ראה באופן אישי . ב-18 במאי אישר בלינקן את דבריו של הגורם הבכיר.
ב-1 ביוני הודיעה ישראל כי סיפקה מודיעין לאמריקאים בעניין, אך אמרה כי אין בכוונתה לפרסם את המידע לציבור הרחב. שבוע לאחר מכן, ב-7 ביוני, אמר שגריר ישראל באו"ם, גלעד ארדן, לבכירי סוכנות הידיעות AP כי חמאס פיתח מערכת לסיכול אלקטרוני של טילי מערכות כיפת ברזל הישראליות.
הוועדה להגנת העיתונאים וכן ארגונים נוספים גינו את התקיפה. ארגון עיתונאים ללא גבולות וארגוני זכויות אדם נוספים קראו לחקור את האירוע (יחד עם מקרים נוספים בהם פעל הצבא הישראלי במבצע שומר החומות) כפשע מלחמה בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג. מנכ"ל AP, גארי פרואיט, אמר כי "אנחנו מזועזעים מכך שהצבא הישראלי תקף והשמיד את הבניין שהכיל את משרדי AP וכלי תקשורת נוספים בעזה. זוהי התפתחות מטרידה במיוחד". פרואיט הוסיף כי "העולם ידע פחות על המתרחש בעזה בגלל מה שקרה היום".
8 דקות ביום
8 דקות ביום היא תוכנית סאטירה חברתית יומית, ששודרה בערוץ הראשון בשנות 2002—2003. התוכנית מהווה המשך ישיר לפינתו של הפובליציסט והסאטיריקן עוזי וייל "השער האחורי" במקומון התל אביבי "העיר", כשהוא משמש כבמאי וכתסריטאי של התוכנית. צוות השחקנים כלל את יובל סמו, עלמה זק, אורי גוטליב, ענת (נתי) שטיינברג ויואב מיכאלי.
היסטוריה
בסוף שנת 2002 נוצר חור בן 8 דקות בפריים טיים של הערוץ הראשון, בין 20:00 ל-21:00, שעת מהדורת מבט. עוזי וייל הציע פרק פיילוט שנבנה על פינתו בעיתון, שנסגרה שנה קודם לכן, ותוך חודש וחצי התוכנית עלתה לאוויר. הפרק הראשון שודר ב-15 בדצמבר 2002, בשעה 20:15. בסך הכל שודרה עונה אחת, 52 פרקים, כשבימי ראשון עד רביעי שודרו פרקים חדשים, בימי חמישי מבחר קטעים מאותו שבוע, ובערב שבת לקט שבועי שכלל את ארבעת פרקי השבוע. התוכנית שינתה את שעת השידור מפעם לפעם, וחוץ מהשעה המקורית שודרה גם ב-20:45 וב-20:20. לאחר סיום העונה היא שודרה מתחילתה בשידור חוזר, ולאחר מכן המשיך הערוץ לשדר לקטים שבועיים. התוכנית הפכה למפורסמת, למרות עצם שידורה בערוץ הראשון, וזכתה לאהדת הקהל והמבקרים.
כל פרק הסתיים בהפקה מוזיקלית קטנה ומושקעת אותה הכין יוסי בבליקי - קליפ של אחת הדמויות למוזיקה של שארל אזנבור, מרלן דיטריך, טינדרסטיקס, סטיבן סונדהיים, בל אנד סבסטיאן ואחרים. בועז כהן ניגן את המוזיקה כפסנתרן וקלידן. חלק מהשירים המקוריים הופיעו לאחר מכן באלבום "פינוקיו" של להקת פונץ', בה חברים השניים, בשנת 2007.
הפרק האחרון היה ארוך בהרבה מהרגיל - 12.5 דקות, ובניגוד לפורמט הקבוע התמקד בסיפור הפרידה, כולל הנרטיב המרכזי - הדמויות מתאספות במקלט אטומי ומנסות לנחש האם אכן מתקיימת בחוץ מתקפה גרעינית. התוכנית לא חזרה לעונה שנייה.
מחלת גבהים
גופם של בני אדם החיים במקומות גבוהים מייצר באופן טבעי תאי דם אדומים בגודל המתאים, ואילו מי שאיננו רגיל לגבהים, צריך לעבור תהליך התאקלמות שנמשך כמה ימים כדי לגרום לגופו לייצר תאים אדומים בגודל כזה.
המחלה מתאפיינת בעלייה בריכוז הפחמן הדו-חמצני בדם. אחת מתגובות הגוף למחסור בחמצן היא היצרות כלי הדם, שגוררת עלייה בלחץ הדם לעומת הלחץ מחוץ לכלי הדם, וכתוצאה מהפרש הלחצים דולפים נוזלים מכלי הדם וגורמים לבצקות. תסמיני המחלה, היכולים להופיע גם בנפרד, כוללים קוצר נשימה, עייפות, נדודי שינה, אפתיה, בחילה, כאב ראש, ראייה כפולה, סחרחורת, בלבול, חרדה, אובדן תיאבון ולעיתים הקאה. הכחלת השפתיים, קצות האצבעות והציפורניים תהיה בין הסימנים הראשונים למחסור בחמצן. במקרים חמורים תיתכן בצקת ריאות או בצקת מוח, העלולות לגרום לאובדן הכרה ולמוות.
הטיפול המידי במקרה של מחלת גבהים הוא ירידה מהגובה הרב. הטיפול בתסמינים איננו ראוי כשאפשר לטפל בסיבה, כלומר לרדת לגובה רצוי. יש הטוענים שטיפול בתסמינים פוגע בשבועת הרופאים ופוגע בעקרון הרפואה "פרימום נון נוקרה" (ראשית אל תזיק), משום שטיפול בתסמינים איננו מונע את הנזק המוחי אלא אף עלול לגרום לו.
התרופה אצטזולאמיד (Acetazolamide; בשמותיה המסחריים "דיאמוקס" Diamox או "אורמוקס" Uramox) משמשת לזירוז ההתאקלמות לגובה, כאשר היא ניטלת החל מ-48 שעות לפני ההגעה לגובה. התרופה חייבת במרשם רופא, מכילה שייר גופרתי (סולפה) ועלולה לחולל תגובות בין-תרופתיות חריפות עם מגוון חומרים, לרבות אספירין ואלכוהול. יש להדגיש כי התרופה אינה מטפלת במחסור בחמצן, העלול לגרום נזקים רפואיים חמורים, אלא רק מזרזת את ההתאקלמות מבעוד מועד לגבהים.
קיימת אמונה כי אכילת גינקגו דו-אונתי מסייעת למניעת מחלת גבהים. נוכח העובדה כי בלדאק ובטיבט ממליצים בפני תיירים על נטילת גינקגו דו-אונתי (ג'ינקו בילובה) למניעת מחלת גבהים, בוצעו מחקרים רפואיים לבדיקת יעילותה. מחקרים ראשוניים הציעו כי תמצית גינקגו דו-אונתי יעילה למניעת המחלה, ממצא המצוטט מאז על ידי משווקי התכשיר הטבעי. עם זאת, מחקרים מבוקרים על קבוצות מדגם גדולות יותר לא מצאו עדיפות של תמצית גינקגו על פני פלצבו במניעת מחלת גבהים יתר על כן, תסמיני מחלת גבהים הופיעו בשכיחות גבוהה יותר בקבוצת הנבדקים שנטלה אצטאזולאמיד בשילוב עם תמצית גינקגו, מאשר בקבוצה שנטלה אצטאזולאמיד בלבד.
במדינות דרום אמריקה האנדיות (ובעיקר בפרו, בוליביה ואקוודור) נהוג ללעוס את עלי הקוקה (כמו שלועסים גת), בדרך כלל בצירוף חומר הנקרא לחייה, או לשתות את חליטת עלי הקוקה כתה על מנת להקל על ההסתגלות לגובה בניגוד לסם קוקאין, המופק מצמח הקוקה, לעלי הקוקה עצמם אין השפעה נרקוטית כה חזקה, ותופעת הלוואי היחידה בלעיסת עלי הקוקה היא הירדמות של חלל הפה (בדומה לאחר זריקת אלחוש אצל רופא שיניים).
הדרך היעילה ביותר למניעת המחלה היא עלייה מתונה מלווה בשתייה מרובה. הואיל והמחלה מופיעה לרוב רק בגבהים של 3,000 מטרים ומעלה, מומלץ להימנע מעלייה חדה לגובה של מעל 3,000 מטרים, ולינה של לילה או שניים בגובה שבין 2,500-3,000 מטרים. בגבהים מעל 3,000 מטרים מומלץ לא לעלות מעל 400 מטרים במהלך יממה.
מידסומר
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-3 ביולי 2019 בהפצת A24 ובשוודיה ב-10 ביולי 2019 בהפצת Nordisk Film. הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי הקולנוע, כאשר רבים מהם שיבחו את הבימוי של אסטר ואת המשחק של פיו.
תקציר העלילה
דני ארדור (פלורנס פיו) היא סטודנטית לפסיכולוגיה הסובלת מדיכאון לאחר שאחותה לקחה את חייה ואת חיי הוריהן באמצעות פחמן חד-חמצני. המוות שלהם מערער עוד יותר את מערכת היחסים שיש לדני עם בן-זוגה, כריסטיאן היוז (ג'ק ריינור), סטודנט לתואר שני באנתרופולוגיה.
בקיץ שלאחר מכן, דני מגלה כי כריסטיאן וחבריו, מארק (ויל פולטר) וג'וש (ויליאם ג'קסון הרפר), הוזמנו על ידי חברם השוודי פלה (וילהם בלומגרן), להשתתף בחגיגת אמצע הקיץ של ה"הורגה" – הקומונה המשפחתית שלו שבהלסינגלנד, שוודיה. פלה מסביר כי החגיגות הצפויות השנה מתרחשות רק פעם בתשעים שנה. כריסטיאן לא סיפר לדני על כוונתו לטוס לאירופה למספר שבועות, והשניים רבים. בניסיון לתקן את המצב, כריסטיאן, בחוסר-רצון, מזמין את דני להצטרף, והיא מסכימה.
הקבוצה טסה לשוודיה ומגיעה לקומונה, שם הם פוגשים את סיימון וקוני, זוג אנגלים צעירים שהוזמנו לפסטיבל על ידי אחיו של פלה, אינגמר. הוא מציע לקבוצה פסילוציבין, ובהשפעת הסמים דני חווה הזיות אודות אחותה המתה. המתיחות עולה לאחר שחברי הקבוצה עדים לטקס המכונה "אטסטופה" (Ättestupa) שבו זוג קשישים בני 72 מהקומונה משליכים את עצמם מראשו של צוק גבוה. בעוד הצופים האמריקאים והבריטים נסערים, מסבירים להם מארחיהם השוודים כי מדובר בביטוי רגיל לחלוטין של האופן שבו ה"הורגה" מתייחסים אל המוות, וכי כל חבר בקומונה שלהם צריך לעשות זאת בגיל 72. האירוע מטריד מאוד את הקבוצה, במיוחד את דני, אך הם מחליטים להישאר, בין השאר כי מסורות קיץ הן נושא התזה של ג'וש. סיימון וקוני מחליטים לעזוב. בזמן שקוני אוספת את חפציה, אחד מחברי הקומונה מודיע לה שסיימון כבר עזב לתחנת הרכבת בלעדיה. קוני, המבולבלת מעזיבתו של סיימון, מחליטה לעזוב לבדה.
כריסטיאן מחליט שגם הוא יכתוב את התזה שלו על ה"הורגה", למורת רוחו של ג'וש. ג'וש מתעניין במנהגים הרוחניים העתיקים של הקומונה, המבוססים על ציורים של אחד מחברי הקומונה שהוא תוצר של גילוי עריות שאותו מחשיבים השאר להיות נביא. בלי לשים לב, מארק מטיל את מימיו על עץ עתיק, ומעורר את זעמו של אחד מחברי הקומונה. באותו הערב, אחת מחברות הקומונה מפתה את מארק ומובילה אותו למקום מבודד משאר החברים. בהמשך אותו הערב, ג'וש מתגנב למקדש במטרה לצלם את הספר הקדוש של הכת. אל המקום מגיע גבר עירום החובש מסכה העשויה מפניו של מארק. בעוד דעתו של ג'וש מוסחת, פטיש עץ גדולה מכה בראשו מאחור, ולאחר מכן גופתו נגררת אל מחוץ למקדש.
למחרת, בנות הקומונה משדלות את דני לקחת סמים פסיכדליים ולהשתתף בתחרות ריקודי עם. היא מנצחת בתחרות, ומוכתרת להיות "מלכת מאי", תואר נחשב בכת. במקביל, כריסטיאן, תחת השפעת סמים, מאולץ להשתתף בטקס מיני במטרה לעבר את מאיה, אחת מבנות הקומונה. לאחר שדני מגלה שכריסטיאן קיים יחסי מין עם מאיה, היא חווה התקף חרדה. זמן קצר לאחר מכן, כריסטיאן, עדיין מבולבל ומטושטש בשל היותו תחת השפעת סמים, מגלה את רגלו של ג'וש קבורה בחצר, ואת גופתו של סיימון, תלויה בפוזיציה של עיט של דם. אחד מזקני הקומונה נושף אבקה אל תוך פניו של כריסטיאן, ומשתק אותו.
כל חברי הכת מתאספים, יחד עם כריסטיאן המשותק, והם מסבירים לדני שכדי לטהר את הקומונה מכל הרוע שבה, עליהם להציע תשעה קורבנות אדם. ארבעת הקורבנות הראשונים הם אנשים מחוץ לקומונה, ג'וש, מארק, קוני וסימון, שפותו להגיע למקום על ידי פלה ואינגמר. ארבעת הקורבנות הבאים הם חברי הקומונה, שני הזקנים שכבר התאבדו, ועוד שני מתנדבים, אינגמר ומתנדב נוסף בשם אולף. דני, בתור מלכת מאי, צריכה כעת לבחור את הקורבן התשיעי והאחרון, שיכול להיות אדם זר או אחד מחברי הכת. דני שבורת הלב בוחרת להקריב את כריסטיאן. כשהוא עדיין משותק, כריסטיאן מוחדר אל תוך פגר של דוב ומוכנס אל תוך מקדש עשוי עץ, יחד עם כל הגופות ויחד עם שני המתנדבים שעדיין בחיים, שלהם נותנים משחה על מנת להקל על סבלם. המקדש מוצת ועולה באש. כשהוא נשרף והאש תופסת את אולף, הוא מתחיל לצרוח בייסורים. בחוץ, אנשי ה"הורגה" עונים ביללות למתנדב בעודם חוגגים את השלמת הטקס שלהם. דני מתייפחת מייסורים ומאימה, אך בהדרגה נרגעת ומתחילה לחייך.
הפקה
במאי 2018 פורסם כי ארי אסטר יכתוב ויביים את הסרט, כאשר לארס קנודסן ישמש כמפיק. חברת ההפקות השוודית B-Reel Films הפיקה את הסרט יחד עם Square Peg, כאשר חברת A24 שימשה כמפיצת הסרט. לדברי אסטר, ראשי B-Reel פנו אליו לביים סרט סלאשר שמתרחש בשוודיה, רעיון שאותו דחה בתחילה כי חש כי "אין לו דרך להיכנס לסיפור". אסטר בסופו של דבר הגה עלילה בה שתי הדמויות המרכזיות חוות מתח במערכת היחסים שלהם שנמצאת בתהליך התפרקות, וכתב את התסריט סביבו סביב נושא זה. הוא תיאר את התוצאה כ-"סרט פרידה עטוף במעטפת של סרט אימה-פולקלורי".
ביולי 2018 הצטרפו אל צוות השחקנים פלורנס פיו, ג'ק ריינור, ויל פולטר, וילהם בלומגרן, ויליאם ג'קסון הרפר, אלורה טורצ'יה וארצ'י מדקוויי. צילומי הסרט החלו ב-30 ביולי 2018 בבודפשט, הונגריה, והסתיימו באוקטובר 2018.
הפצה
ב-18 ביוני 2019 נערכה הקרנת טרום-בכורה לסרט, בבית הקולנוע Alamo Drafthouse שבניו יורק. הסרט הופץ באופן רשמי בארצות הברית ב-3 ביולי 2019 ובממלכה המאוחדת ב-5 ביולי 2019. בשוודיה הסרט יצא ב-10 ביולי 2019.
אוון גלייברמן
ביוגרפיה
גלייברמן נולד בלוזאן שבשווייץ להורים אמריקאים. הוא גדל באן ארבור שבמישיגן, ולמד באוניברסיטת מישיגן.
מידסומר
גרסת הבמאי
בתחילה, אורכו של הסרט כפי שערך אותו אסטר היה 171 דקות. חברת ההפקות A24 ביקשה ממנו לקצר את הסרט לקראת צאתו לאקרנים בהפצה מסחרית, והסרט הוקרן לראשונה בבכורה עולמית בניו יורק, במסגרת פסטיבל קולנוע לסרטי אימה ב-17 באוגוסט 2019. הסרט עלה לאקרנים בהפצה ארצית בארצות הברית ב-30 באוגוסט 2019, והוא צפוי להיות זמין לצפייה בלעדית ב-Apple TV במהדורה דיגיטלית ב-24 בספטמבר 2019.
אוון גלייברמן
ביוגרפיה
עבודתו של גלייברמן פורסמה במגזינים "Premiere" ו-"Film Comment", וביקורות שלו הופיעו באנתולוגיה "Love and Hisses". גלייברמן סוקר סרטים עבור NPR ו-NY1. הוא חבר בחוג מבקרי הקולנוע של ניו יורק. הוא אחד המבקרים שהופיעו בסרט התיעודי של ג'רלד פרי לשנת 2009 "For the Love of Movies: The Story of American Film Criticism".
מידסומר
מדיה ביתית
הסרט צפוי להיות משווק למכירה עבור מדיה ביתית על גבי Digital HD ב-24 בספטמבר 2019 ועל גבי DVD ו-Blu-ray ב-8 באוקטובר 2019.
אוון גלייברמן
ביוגרפיה
גלייברמן חיבר אוטוביוגרפיה בשם "Movie Freak".
מידסומר
הכנסות ורווחים
בארצות הברית ובקנדה הציפיות היו כי הסרט יכניס סכום של 8–10 מיליון דולר במהלך חמשת הימים הראשונים להקרנתו ב-2,707 אולמות קולנוע. בפועל, הסרט הכניס שלושה מיליון דולר ביום הראשון להקרנתו, כולל 1.1 מיליון דולר מהקרנות טרום-בכורה. ה-Deadline Hollywood כינה זאת "פתיחה מבטיחה". בסך הכל הכניס הסרט 10.9 מיליון דולר בשבוע הראשון להקרנתו, והיה הסרט השישי המכניס ביותר באותו השבוע בקופות הכרטיסים. על פי IndieWire, זוהי הכנסה ראויה, בהתחשב בתקציב המוערך של 8 מיליון דולר, אם כי הסרט צפוי להכנסות נוספות בשוק המדיה הביתית. בסוף השבוע השני להקרנתו, הכנסות הסרט צנחו ב-44% ל-3.7 מיליון דולר, ולמקום השמיני בהכנסות.
תגובות וביקורות
באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, לסרט יש דירוג של 83% על סמך 311 ביקורות, עם ציון ממוצע של 7.54 מתוך 10. על פי דעת הרוב שבאתר, נכתב כי הסרט "שאפתני, מבוצע בצורה מרשימה, ומעל הכל מטריד ... [הסרט] ממשיך להוכיח כי התסריטאי-במאי ארי אסטר הוא יוצר סרטי אימה שיש לקחת אותו בחשבון". ב-Metacritic, לסרט ממוצע משוקלל של 72 מתוך 100, המבוסס על 54 מבקרים, ציון המעיד על "ביקורות חיוביות בדרך כלל". על פי סקר דעת קהל שנערך על יד CinemaScore, לסרט הוענק ציון "" בסולם שבין עד F. ב-PostTrak הוענק לסרט ציון ממוצע של 3 מתוך 5 כוכבים, כש-50% מהנשאלים העניקו לסרט המלצת צפייה.
ג'ון דיפור מה-"הוליווד ריפורטר" כתב כי הסרט "יותר מטריד מאשר מפחיד, [אבל זה] עדיין טיול שכדאי לצאת אליו". אנדרו בארקר, שכתב עבור וראייטי, כתב כי זהו "לא יצירת המופת או האסון שעליו מדברים הצופים הקולניים ביותר של הסרט. במקום זאת, מדובר במוזרות חריגה להפליא, שיצר קולנוען מוכשר שמאפשר לשאיפותיו להתעלות על ביצועיו". דייוויד אדלשטיין מ-"Vulture" שיבח את הופעתה של פלורנס פיו, וציין כי אסטר העניק לסרט יותר טון של אופרה (וגנר, לא פוצ'יני) מאשר סרט מפחיד", אך הגיע למסקנה שהסרט "לא מגובש [דיו], בגלל שדחפיו כל כך מפוצלים. זה משל על ההתעוררות הדתית של האישה - זו גם פנטזיית הנקמה של האישה על גבר שלא ענה על צרכיה הרגשיים - זו גם הפנטזיה המזוכיסטית של הבמאי הגברי על סירוס בידי כת מטריארכאלית".
אריק קון ב- IndieWire סיכם את הסרט כ-"סרט פרידה סוטה", והוסיף כי "אסטר לא תמיד מצליח להפתיע, אבל הוא מצטיין בלסובב את הסכין. אחרי deflowering שגורמת ל-"שדים" של קן ראסל להיראות מתון, אסטר מוצא דרכו לבדיקת מציאות מבהילה". ג'ושוע רוטקופף של Time Out העניק לסרט דירוג של 5 מתוך 5 כוכבים, וכתב כי "חתיכה פראית, ועם זאת מפותחת, אימה עממית שוודית, ההמשך ההזוי של ארי אסטר לסרטו "תורשתי" מוכיח כי הוא במאי סרטי אימה ללא מתחרים".
א.א. דווד (The A.V. Club) כתב כי הסרט "מתחרה עם "תורשתי" במחלקת ההלם האכזרי", והעניק לו ציון של "". אריק פרנסיסקו (Inverse) כתב כי הסרט "מרגיש כמו ניצחון אחרי תורשתי", וכי אסטר "לוקח את זמנו המתוק כדי ללכוד את הצופים ברשתו". הוא מתאר את הסרט כ"גזלות דעת". ריצ'רד ברודי (הניו יורקר) כתב כי הסרט "בנוי על חלל כה גדול של תובנה וחוויה, חלל כזה של אופי ומערכות יחסים, שאפילו הרמה הראשונה של בית הקלפים העלילתיים אינה יכולה להחזיק מעמד". הוא הוסיף, "בסופו של דבר הנושא של מידסומר פשוט באותה מידה שהוא רגרסיבי: אמריקאים, הישארו בבית".
ניקולאס קייג' (שכיכב בסרט איש הקש שעוסק בנושא דומה) אמר שהסרט "היה מרגש" ושהיו בו צילומים בסגנונו של אינגמר ברגמן. ג'ורדן פיל אמר שהסרט הוא סרט פגאני אייקוני עם "המראות המטרידים ביותר עד אימה שראיתי אי פעם בסרט".
רושן
בשנת 2014 דורגה חברת רושן במקום ה-20 ברשימת "טופ 100 תעשיית הממתקים" של "Candy Industry Magazine". החברה מייצרת כל שנה כ-410,000 טון של ממתקים. רושן מייצאת את מוצריה לקזחסטן, אוזבקיסטן, קירגיזסטן, אזרבייג'ן, ארמניה, מולדובה, אסטוניה, פולין, לטביה, ליטא, ארצות הברית, קנדה, גרמניה וישראל. בעבר כ-40% מהתפוקה של רושן יוצאה לרוסיה, עד שרוסיה הפסיקה לחלוטין לייבא ממנה ביולי 2013, עקב החלטת רשויות הבריאות ברוסיה לאסור את מכירת מוצרי החברה בטענה שהמוצרים אינם עומד בתקנים של שירות הבריאות הרוסי.
הסכסוך עם רוסיה
פעילותו הפוליטית של בעלי החברה האוקראיני בשנת 2014 במחאה על המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים באוקראינה ועל כיבוש חצי האי קרים, גרמה לעוינות כלפיו וכלפי החברה שמזוהה עמו רושן, וגרמה לעוינות גדולה עוד יותר לאחר היבחרו לנשיא אוקראינה בעודו ממשיך בפעילותו הפוליטית הזו. אף על פי שהצעדים של הרשויות ובתי המשפט ברוסיה נעשו, באופן רשמי, לפי כללים מנהליים ומשפטיים טכניים ואובייקטיביים, רבים מאמינים שמדובר ברדיפה פוליטית ובהתנכלות מכוונת של השלטון הרוסי נגד בעלי החברה.
הפסקת הייצוא לרוסיה
ביולי 2013 אסרה רוסיה את המשך ייבוא מוצרי רושן למדינה, בטענה שהמוצרים אינם עומדים בתקנים הנדרשים לפי שירות הבריאות הרוסי: שיש טעויות בתוויות של הערכים התזונתיים על המוצרים, שיש בעיות בתהליכי הייצור במפעל ובספקים של חומרי גלם (כמו חלב) של המפעלים, ועוד. זמן קצר לאחר מכן נערכו ביקורות למוצרי החברה גם במדינות בלארוס, מולדובה, קזחסטן וקירגיזסטן, אך במדינות אלו הביקורות לא הובילו לתלונות על מוצרי החברה. ב-21 באוקטובר 2013 אמר שגריר רוסיה באוקראינה, מיכאיל זורבוב, ש"אין בעיות עם איכות המוצרים, הם בטוחים לשימוש. אך יש בעיות הקשורות לטכנולוגיית הייצור, ובשימוש במספר רכיבים שאינם מוסדרים בהתאם לחוק". על פי ההסכם שנחתם בין רוסיה לאוקראינה ב-17 בדצמבר 2013, עד 1 במרץ 2014 היו אמורים מוצרי רושן לשוב לחנויות ברוסיה. עם זאת, ב-12 במרץ 2014 אנה פופובה, ראשת השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הגנת זכויות הצרכן קבעה שאוקראינה טרם מילאה את מחויבויותיה בהתאם להסכם, הנדרשות על מנת לאפשר למוצרי רושן לחזור לרוסיה.
המפעל ברוסיה
במשך שנים הפעילה רושן מפעל בעיר ליפצק שברוסיה. במרץ 2014 החליט בית המשפט המחוזי לעניינים מסחריים במוסקבה על הפסקת פעילות רושן ברוסיה ועיקול כל נכסיה, ובכללם המפעל. לאחר מאבק משפטי ותקשורתי, הופשרו רוב נכסי רושן ברוסיה והותר לה להמשיך לפעול ברוסיה, אך היא נאלצה לשלם הוצאות משפט של מאות אלפי דולרים. ב-13 במאי 2014 אסרה רוסיה על מכירת מוצרי רושן בחצי האי קרים.
באפריל 2015 נקנסה החברה ב-3.5 מיליון דולר לכאורה עקב אי תשלום מיסים במפעל בליפצק. בסוף אפריל נפתחה חקירה של הפרקליטות ברוסיה, שהובילה לעיקול כל הנכסים והחשבונות של רושן ברוסיה בשווי של 40 מיליון דולר, אך לאחר מכן המשיך המאבק והמפעל המשיך לבסוף לעבוד.
באפריל 2017 הודיעה רושן כי מסיבות פוליטיות וכלכליות, היא מפסיקה את הפעילות במפעל בליפצק. לדברי החברה, עקב הירידה המתמשכת בפעילות המפעל בשנים האחרונות, פוטרו כבר עובדים רבים במהלכן. עקב סגירת המפעל פוטרו 700 העובדים שנותרו בו עד לתאריך זה.
יגאל פרסלר
יגאל פרסלר (נולד ב-1948) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף אשר שימש כיועץ ראש הממשלה ללוחמה בטרור וכיום מרכז את הטיפול באנשי צד"ל במשרד ראש הממשלה.
ביוגרפיה
עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר פרסלר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לגדוד הנח"ל המוצנח ושימש כמפקד מחלקה וכסגן מפקד פלוגה. באפריל 1973 השתתף במבצע אביב נעורים בכוח תחת פיקודו של אמנון ליפקין-שחק ונפצע קשה. לאחר תקופת החלמה ממושכת שב לשירות קבע באמ"ן ושימש כראש מדור בחטיבת המחקר. פרסלר שימש בשורת של תפקיד מטה ופיקוד בחיל ולבסוף פרש בדרגת תא"ל.בשנים 1996-1987 שימש כיועץ ראש הממשלה ללוחמה בטרור. בשנת 2000 מונה ליו"ר מועצת המנהלים של חברת תש"ת, חברת בת של אל על. כיום מרכז פרסלר את הטיפול באנשי צד"ל במשרד ראש הממשלה.
מכון אנטוני טאפייס
מכון אנטוני טאפייס (בקטלאנית: Fundació Antoni Tàpies) הוא מרכז תרבות ומוזיאון הממוקם ברובע אישמפלה של העיר ברצלונה בקטלוניה שבספרד. המוזיאון מוקדש לעבודותיו של הצייר אנטוני טאפייס.
היסטוריה
המכון הוקם בשנת 1984 על ידי האמן טאפייס במטרה לעודד לימוד של אומנות מודרנית ואומנות בת זמננו. הוא מציג תערוכות, ועורך כנסים והרצאות בנושא אומנות מודרנית, וכן מציג את יצירותיו של טאפייס.
המוזיאון, שנפתח במסגרת המכון בשנת 1990, מציג את האוסף המקיף ביותר של יצירותיו של טאפייס, מרביתן נתרמו למוזיאון על ידי טאפייס עצמו. המוזיאון נמצא בבניין ההוצאה לאור "מונטאנר אי סימון" (Montaner i Simon) שתוכנן על ידי האדריכל ליואיס דומנק אי מונטנר והוקם בין השנים 1880–1885 בראשית סגנון המודרניסטה. המבנה, שהיה הראשון ממבני האישמפלה המשלב לבנים וברזל, ובנוי בסגנון מבני תעשייה, שוקם על ידי האדריכלים רוסר אמאדו (Roser Amadó) ולואיס דומנק גירבו (Lluís Domènech Girbau).
על גג המבנה מוצגת יצירתו של טאפייס "ענן וכיסא" (Núvol i cadira), המוארת בשעות הלילה.
נבגוניות
נבגוניות (שם מדעי: Apicomplexa) היא מערכה בעל-ממלכת האיקריוטיים. הנבגוניות הם חד תאיים טפילים (ביונקים, עופות, דגים, חרקים וכו') בעלי מקורות אבולוציוניים שונים. הם סופגים את מזונם מגוף הפונדקאי בכל שטח גופם ומפרישים חומרי פסולת מומסים בדיפוזיה. לנבגוניות אין איבר תנועה. הן מתרבות ברבייה זוויגית ואל-זוויגית. נבגונית טפילה ידועה היא פלסמודיון הקדחת שגורמת למחלה מלריה, קדחת הביצות.
יחסי אוזבקיסטן–יפן
יחסי אוזבקיסטן–יפן הם היחסים הבילטרליים שבין רפובליקת אוזבקיסטן לבין יפן. שתי המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים מאז שנת 1992.
היסטוריה
שתי המדינות ייסדו יחסים דיפלומטיים ב-26 בינואר 1992. שנה לאחר מכן, בינואר 1993 פתחה יפן שגרירות בטשקנט, ובפברואר 1996 פתחה אוזבקיסטן שגרירות בטוקיו.
ביוני 2018 הביע שגריר אוזבקיסטן ביפן, גאייט פזילוב את רצונו להעמיק את היחסים בין שתי המדינות. עוד אמר כי מדינתו מעוניינת בהשקעות ישירות מיפן.
סחר
בשנת 2018, ייצאה יפן לאוזבקיסטן סחורות בשווי 58.09 מיליארד ין יפני, ואילו אוזבקיסטן ייצאה סחורות בשווי כולל של 589 מיליון.
קרל לודוויג זייגל
קרל לודוויג זייגל (בגרמנית: Carl Ludwig Siegel; 31 בדצמבר 1896 – 4 באפריל 1981) היה מתמטיקאי גרמני שעסק בעיקר בתורת המספרים האנליטית, אנליזה מרוכבת, ומכניקה שמיימית. הוא ידוע, בין היתר, בשל תרומותיו למשפט זייגל-רות' בתורת הקירובים הדיופנטיים, לתאוריית המספרים הטרנסצנדטים, ולנוסחת המסה של זייגל בתורת התבניות הריבועיות.
ביוגרפיה
זייגל נולד בברלין, והחל ללמוד באוניברסיטת הומבולדט בברלין ב-1915 כסטודנט למתמטיקה, אסטרונומיה ופיזיקה. בין מוריו היו מקס פלאנק ופרדיננד גאורג פרובניוס, אשר השפעתם גרמה לזייגל לזנוח את תחום האסטרונומיה ובמקום זאת להקדיש את מרצו ללימוד תורת המספרים. תלמידו הטוב ביותר של זייגל היה יורגן מוזר, אחד המייסדים של תורת KAM, אשר עומדת ביסוד תורת הכאוס.
זייגל היה אנטימיליטריסט, ובשנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה נשלח למוסד פסיכיאטרי בשל היותו סרבן מצפוני. לפי עדותו, הוא עמד בחוויה רק בזכות תמיכתו של אדמונד לנדאו, שלאביו הייתה מרפאה בשכונה הקרובה. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה המשיך את לימודיו באוניברסיטת גטינגן, שם כתב ב-1920 את עבודת הדוקטורט שלו בהכוונתו של לנדאו. הוא נשאר בגטינגן כעוזר לימוד ומחקר; רבות מתוצאותיו פורצות הדרך פורסמו במהלך תקופה זו. ב-1922 מונה לפרופסור באוניברסיטת גתה בפרנקפורט על המיין כמחליפו של ארתור מוריץ שנפליס. זייגל, שהתנגד עמוקות לנאציזם, היה חבר קרוב של המתמטיקאים היהודים ארנסט הלינגר ומקס דן והשתמש בהשפעתו כדי לעזור להם. יחסו למשטר מנע את מינויו כמחליפו של קונסטנטין קרתיאודורי באוניברסיטת מינכן. בפרנקפורט הוא השתתף בסמינר על ההיסטוריה של המתמטיקה, אשר נערך ברמה הגבוהה ביותר ובמהלכו נקראו רק כתבי מקור.
עבודתו
עבודותיו של זייגל בתורת המספרים, משוואות דיופנטיות ומכניקה שמיימית זיכו אותו בכמה פרסים. ב-1978 הוענק לו פרס וולף הראשון במתמטיקה, אחד מאותות ההוקרה הגבוהים ביותר בתחום. כאשר ועדת הפרס ביקשה לבחור את המתמטיקאי החי הגדול ביותר, הדיון סב סביב זייגל וישראל גלפנד כמועמדים המובילים. הפרס בסופו של דבר נחלק בין שניהם.
תורת המספרים
זייגל הרחיב משמעותית את התאוריה של מספרים טרנסצנדנטיים, תחום שהיה מאוד לא מפותח בזמנו. ב-1929 זייגל פרסם מאמר ארוך בשני חלקים, שמתמטיקאים אחדים מחשיבים כתרומתו המעמיקה והמקורית ביותר. במאמר הוא תרם תרומה חשובה לתאוריה של מספרים טרנסצנדטיים, וביסס טכניקות הוכחה חדשות לטרנסצנדטיות של מספרים מסוימים. חלקו הראשון של המאמר (שפורסם כמה שנים לפני שישראל גלפנד הוכיח את הטרנסצנדטיות של e^{\pi}) מכיל תוצאה חדשה לגמרי על מספרים טרנסצנדטיים: הוא הוכיח שאם J_0 היא פונקציית בסל מאינדקס 0, אז J_0(x) היא טרנסצנדנטית בעבור כל ערך אלגברי שונה מ-0 של x. שיטותיו פותחו ולוטשו על ידי ישראל גלפנד תאודור שניידר, מה שהוביל בסופו של דבר למשפט גלפונד-שניידר, מן התוצאות המרכזיות בתחום.
הוא עסק רבות גם בתחום "הגיאומטריה של מספרים" (במובן של מינקובסקי), התאוריה של פונקציית זטא (הוא מצא תוצאות לא מוכרות בעיזבון המקצועי של ברנרד רימן והרחיב אותן), ועוד. במסגרת מחקרו על פונקציות L הוא גילה את התופעה האנליטית של אפסי זייגל. מ-1935 ואילך, רוב מאמריו של זייגל בתורת המספרים עסקו בתורה האריתמטית של תבניות ריבועיות ב-n משתנים. התאוריה פותחה על ידי ז'וזף לואי לגראנז' וקרל פרידריך גאוס עבור המקרים n=2 ו-n=3, ותרומות למקרים פרטיים של התאוריה של תבניות ריבועיות במספר שרירותי של משתנים נעשו במהלך המאה ה-19 על ידי פרדיננד אייזנשטיין, שארל הרמיט, הנרי ג'ון סמית והרמן מינקובסקי. ניתן להחשיב את עבודתו של זייגל בנושא, שכוללת את ההצגה של נוסחת המסה של זייגל, לגולת הכותרת בתאוריה של תבניות ריבועיות ב-n משתנים. בעבודותיו האנליטיות על תבניות ריבועיות כלליות, זייגל ביסס עקרון חשוב לפיו היבטים אנליטיים שונים של התורה ניתנים לקביעה באמצעות חישוב הנפח של תחומים יסודיים (ביחס לאיזושהי הכללה של החבורה המודולרית) במרחב מממד שהוא מספר משתני התבנית הריבועית הנידונה.
יחד עם ריכרד בראואר, זייגל מצא תוצאה חשובה על ההתנהגות האסימפטוטית של מספר המחלקות של שדות מספרים אלגבריים. יחד עם הנס היילברון, הוא הוכיח שמספר המחלקות של שדות ריבועיים דמיוניים מתבדר בעבור דיסקרימיננטות הולכות וגדלות, תוצאה ששוערה לראשונה על ידי גאוס. הוא תרם תרומות נוספות לבעיית מספר המחלקות של גאוס.
אנליזה מרוכבת
באנליזה מרוכבת, זייגל תרם רבות לתאוריה הכללית של תבניות אוטומורפיות, תורה שמאז זמנו של פואנקרה לא התפתחה מעבר לטיפול בכמה מקרים פרטיים. עבודתו זו הובילה אותו לפיתוח היריעות המודולריות של זייגל, אשר מתארות את התבניות המודולריות של זייגל (שהן האנלוג של התבניות המודולריות בעבור חצי המרחב העליון של זייגל). חצי המרחב העליון של זייגל, שהוא הציג וטיפל בתכונותיו בפירוט ב-1939, מהווה מעין הכללה של חצי המישור העליון לממד גבוה מ-2. הוא בחן גם את החבורות הבלתי רציפות העומדות ביסוד התחום, כמו גם את התחומים היסודיים שלהן, מה שלמעשה הכליל את התאוריה של פונקציות מודולריות והחבורה המודולרית של פליקס קליין ורוברט פריקה.
משוואות דיפרנציאליות ומכניקה שמיימית
אחרי תורת המספרים ואנליזה מרוכבת, התחום המתמטי המועדף עליו היה מכניקה שמיימית ומערכות המילטוניות. ספרו עב הכרס, "הרצאות על מכניקה שמיימית" שנכתב ביחד עם תלמידו יורגן מוזר, פורסם ב-1971. בעבודתו, זייגל חקר שאלות הנוגעות לבעיה התלת-גופית (או באופן כללי יותר לבעיית n הגופים), שאלות על הרגולריזציה של משוואות התנועה (ההיתכנות של התנגשויות בין הגופים הנידונים), הקיום של אינטגרלים אלגבריים למשוואות התנועה (בהמשך לעבודתו של Ernst Heinrich Bruns), שיפורים לתאוריה הירחית של Hill, הקיום של מסלולים קוואזי-רגולריים ויציבותם (במונחים של מערכות דינמיות, הדבר קשור לדיסק זייגל), שאלות על ההתכנסות של פונקציית ההפרעה ("בעיית המחלקים הקטנים"), כמו גם על הצורות הנורמליות של משוואות התנועה של המילטון בסמוך לנקודות שיווי משקל. ספרו על מכניקה שמיימית שהוזכר מקודם, נחשב כעת לעבודה קלאסית בתורת ההפרעות ותורת היציבות, והוא עזר להכין את הקרקע למשפט KAM (שנקרא על שם קולמוגורוב, ארנולד ומוזר).
עמדתו הכללית ביחס להתפתחות המתמטיקה המודרנית
באופן די חריג יחסית למתמטיקאי בן המאה ה-20, זייגל היה ביקורתי כלפי הנטייה של המתמטיקה המודרנית להפשטה הולכת וגוברת ולאקסיומטיזציה של המתמטיקה. לטעמו, אסכולת בורבאקי היה ההתגלמות של "התפתחות קטסטרופלית", והוא הצהיר כי העריך את "הבהירות והכנות" בעבודתם של מתמטיקאים גדולים מהעבר כמו גאוס ולגראנז'.
אזרבייג'ן באירוויזיון 2023
אזרבייג'ן השתתפה באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב, עם השיר "Tell Me More" בביצוע טוראלטוראןX. זו הייתה השתתפותה ה-15 של המדינה בתחרות הזמר של האירוויזיון.
רקע
קדם ל-2023 השתתפה אזרבייג'ן בתחרות הזמר של האירוויזיון 14 פעמים מאז הצטרפותה ב-2008. היא זכתה באירוויזיון 2011, עם השיר "Running Scared" של אל וניקי. עד לשנת 2017 העפילה אזרבייג'ן לשלב הגמר בתמידות. היא אף הגיעה למקום השלישי ב-2009 ולמקום השני ב-2013. באירוויזיון 2018, כשאייסל נבחרה לייצג את המדינה עם "X My Heart", נרשמה החמצת הגמר הראשונה שלה. באירוויזיון 2019 נשלח צ'ינגיז מוסטפייב עם "Truth", והחזיר את אזרבייג'ן לגדולותיה כשדורג במקום השמיני עם 302 נקודות. באירוויזיון 2022 ייצג את המדינה נדיר רוסטמלי עם "Fade To Black", שהגיע למקום ה-16 עם 106 נקודות.
לפני האירוויזיון
הנציג האזרי לאירוויזיון 2023 נבחר באופן על ידי רשות השידור הממלכתית İctimai Television (İTV). במהלך חודש דצמבר 2022 יצאה רשות השידור בקול קורא להגשת מועמדות לייצוג המדינה. מועד סגירת הרישום הוארך עד ל-15 בינואר 2023. לאחר מכן חשפה İTV כי התקבלו למעלה מ-200 שירים פוטנציאליים, כשרובם הוגשו על ידי כותבים מרחבי העולם. וסיף ממדוב, ראש המשלחת האזרית לאירוויזיון, הצהיר כי בכוונתו לתת עדיפות לאמנים מקומיים באירוויזיון 2023:
נתן אדלר
הרב נתן בן שמעון הכהן אדלר (י' בטבת ה'תקי"ב, דצמבר 1751 – כ"ז באלול תק"ס, 17 בספטמבר 1800) היה רב ומקובל בפרנקפורט, גרמניה, ורבו של החתם סופר.
אזרבייג'ן באירוויזיון 2023
לפני האירוויזיון
ב-1 בפברואר 2023 טען הזמר ראוף קינגסלי כי İTV בחרה בלהקת מאמאמאמא לייצוג המדינה, בשל הקרבה לאלדר גאסימוב, שעובד במשלחת האזרית לאירוויזיון. רשות השידור הפריכה את ההאשמות, והצהירה כי נותרו חמישה אמנים פוטנציאליים. שמותיהם נחשפו למחרת. האמן הנבחר נקבע על ידי ועדה מיוחדת שהקימה İTV.
נתן אדלר
ביוגרפיה
נולד בפרנקפורט דמיין, לצרלה ולרב יעקב שמעון, נצר למשפחה מיוחסת שחיה מאות בשנים בעיר זו והתייחסה לר' שמעון הדרשן מחבר ילקוט שמעוני. בילדותו נודע כמחונן, ואף החיד"א שביקר בעיר התפעל ממנו. היה תלמידם של בעל פני יהושע ורבי משה ראפף. רבו המובהק היה רבי דוד טעבלי כ"ץ שיף שנהיה לימים רבה האשכנזי של לונדון. הוא למד קבלה אצל רבי אבוש שהיה רב העיר.
בגיל 20 ייסד ישיבה. בה למד החתם סופר, שהחשיב את הרב אדלר כרבו המובהק, ואף כינהו 'החסיד שבכהונה'.
אזרבייג'ן באירוויזיון 2023
לפני האירוויזיון
טוראלטוראןX הוכרזו כנציגי המדינה ב-9 במרץ 2023. שירם, "Tell Me More", יצא לאור ב-13 במרץ.
נתן אדלר
ביוגרפיה
הרב אדלר נהג לדבר, להתפלל וללמוד בהברה ספרדית ולא בהברה אשכנזית, ואף אירח בביתו לתקופה ארוכה את הרב חיים מודעי בעת שהותו בגרמניה, על מנת לשוחח עמו בהברה ספרדית. הוא היה הראשון שהתיר לעבור מנוסח אשכנז לנוסח ספרד (הקרוב יותר לנוסח האר"י), כדי לכוין את כוונות הקבלה של האר"י שמכוונות לנוסחו, ולא חשש בעניין זה ל"אל תיטוש תורת אימך". עוד היה נוהג כי הכהנים יברכו ברכת כהנים בכל יום, כנהוג בארץ ישראל, ובשונה מהמנהג המקובל באשכנז.כמו כן היה בקיא בסדר קדשים ואף אמר שהוא מוכן לעבוד בבית המקדש ברגע שיבנה.
אזרבייג'ן באירוויזיון 2023
באירוויזיון
על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר ; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-31 בינואר 2023 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. אזרבייג'ן שובצה למחצית השנייה של חצי הגמר הראשון, שיתקיים ב-9 במאי 2023.
נתן אדלר
החרם עליו ואחרית ימיו
בשנת תקמ"ב-1782, נאלץ הרב אדלר לעזוב את עירו בעקבות חרם שהטילו עליו רבני הקהילה, אשר נרתעו מהנהגתו המוזרה, ומהשמועות על שימושו התמידי בקבלה מעשית, ומהחשדות באשר לטיבן החסידי או השבתאי של הנהגותיו. הרב אדלר עזב את עירו ונענה להצעה לשמש כרב העיר בוסקוביץ' שבמוראביה (היום: בצ'כיה). החתם סופר הצעיר גלה עם הרב נתן אדלר מפרנקפורט למוראביה. אך גם שם לא הצליחו הרב ותלמידיו להניח את דעת ראשי הקהילה שכתבו מכתב מחאה חריף לקהילת פרנקפורט, על שלא הודיעו להם על החרמתו של הרב אדלר.
בשנת תקמ"ו-1785 שב לעיר מולדתו פרנקפורט. החתם סופר ליווה אותו עד העיר פיורדא הסמוכה לנירנברג שבמדינת בווריה, שם הכתיב הרב נתן אדלר לחתם סופר, בשעת פרידתם, את חשבון זמן לילה ויום של כל השנה על פי שיטתו בסוגיית השקיעה וצאת הכוכבים . בפקודת רבו, לא חזר החתם סופר עמו לפרנקפורט, אלא המשיך את דרכו למדינת מוראביה והשניים לא התראו עוד עד יום מותו של הרב נתן אדלר.
אזרבייג'ן באירוויזיון 2023
באירוויזיון
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2023 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. אזרבייג'ן שובצה כמדינה ה-12, אחרי שוודיה ולפני צ'כיה. ב-11 במאי 2023 ביצע הצמד את "Tell Me More" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. הוא נכשל בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-13 במאי.
נתן אדלר
החרם עליו ואחרית ימיו
תקופה קצרה לאחר חזרתו, התעוררה ההתנגדות כלפיו מחדש והרב נפל למשכב. ביום י"א באלול ה'תק"ס הגיעה הודעה על ביטול החרם כנגדו, אך לאחר תקופה קצרה ביום כ"ז באלול נפטר הרב.
רבה של העיר באותה התקופה הרב פנחס הורוויץ הספידו בקוראו עליו את הפסוק "כי לא אדם הוא להנחם".
בקהילת פרנקפורט נכתבה תפילת יזכור לעלוי נשמתו. הרב יקותיאל גרינוולד כתב ספר בשם מעשה תעתועים על רב נתן אדלר וקורותיו. פרופ' יעקב כ"ץ כתב ביוגרפיה על החת"ם סופר ובה תיאר את רבו הרב אדלר בהקשר היסטורי. פרופ' רחל אליאור הקדישה מחקר אודות קורות חייו של הרב אדלר ונסיבות רדיפתו בפרנקפורט בזמן הרדיפות שנערכו נגד החסידות.
הנהגותיו ויחסו לארץ ישראל
הרב אדלר חי כל חייו בצער עמוק על החורבן והגלות. הדבר בא לידי ביטוי באבלות תמידית, כאשר גם בימי שמחה וחג היה נוהג להעלות ולבטא את זיכרון החורבן וחוסר השמחה השלמה.
הרב אדלר היה מקובל, והחתם סופר העיד עליו שראה בעיניו שהשתמש בשמות הקודש.
הרב אדלר סבר שבענייני חסידות ופרישות אין להעמיד תלמידים בסגנון אחד לכולם, אלא כל אחד יתחסד עם קונו בדרכו שלו, ולכן מעולם לא הזכיר הרב אדלר בדרשותיו את ספר הזוהר, ולא השאיר אחריו תלמידים שהמשיכו את דרכו הייחודית.
תורתו
הרב אדלר לא חיבר ספרים. לדעתו ההיתר לכתיבת תורה שבעל פה אינה אלא משום עת לעשות לה' הפרו תורתך, שאדם שוכח את מה שלומד. אך מאחר שהוא לא שוכח האיסור של כתיבת תורה שבעל פה בעינו עומד. אך חיבורים שונים נערכו מתורתו, מהם: כמו כן בספרי תלמידו החתם סופר מובא הרבה מתורתו.
רוח (מארוול קומיקס)
רוח (באנגלית: Ghost) הוא דמות בדיונית של אנטי-גיבור, המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Iron Man #219 מיוני 1987 ונוצרה על ידי הכותב דייוויד מיצ'ליני והמאייר בוב לייטון.
מעט מאוד ידוע על דמותו של הרוח. כהאקר וממציא גאון, הרוח לובש חליפת קרב המאפשרת לו להיות בלתי נראה וכן לשנות את מצב צבירת גופו כדי לעבור דרך חומרים מוצקים. למשך זמן מה נדמה היה שמדובר במדען לטכנולוגיית מידע שנפל קורבן לחמדנות בתאגיד בו עבד. כמחבל אנטי-קפיטליסט, הרוח מבקש להשמיד יסודות פוליטיים ואקונומיים מסוימים אותם הוא חושב למדכאים, והוא מתמקד באלה הנוגעים בטכנולוגיה מתקדמת ושיטות מעקב. במקור הוא הופיע כנבל-על וכיריבו של איירון מן. במהלך אירועי "שלטון אפל" מפברואר 2009 ו"עידן הגיבורים" מאפריל 2010, הרוח תואר כאנטי-גיבור אשר השכיר את שירותיו לארגונים ותאגידים כמו קבוצת ת'נדרבולטס של נורמן אוסבורן.
הדמות הופיעה במגוון מדיות אחרות לקומיקס, בין היתר סדרות האנימציה ספיידרמן: סדרת האנימציה, איירון מן, איירון מן: הרפתקאות משוריינות והאוונג'רס מתאספים. גרסה נשית של הרוח מופיעה בסרט היקום הקולנועי של מארוול "אנטמן והצרעה" בגילומה של האנה ג'ון-קיימן, שתשוב לגלם את הדמות בסרט "ת'נדרבולטס".
מקדונל דאגלס MD-11
מקדונל דאגלס MD-11 (באנגלית: McDonnell Douglas MD-11) הוא מטוס נוסעים ומטען רחב גוף לטווח ארוך ובינוני מתוצרת מקדונל דאגלס.
טיסת הבכורה של המטוס הייתה ב-10 בינואר 1990, המטוס יוצר עד שנת 2000 (בשנת 1997 התמזגה מקדונל דאגלס עם בואינג והיא ייצרה את המטוס). בסה"כ יוצרו 200 מטוסים מדגם זה.
לנצ'יה גאמא 20HP
לנצ'יה גאמא 20HP (באיטלקית: Lancia Gamma 20HP, קרויה גם: Lancia tipo 55 Gamma ויותר מאוחר Lancia Gamma) היא מכונית משפחתית, אשר יוצרה גם בתצורת ספורט (רודסטר), בסגנון מכונית עידן פליז מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה אשר יוצרה בין השנים 1910–1911.
מקדונל דאגלס MD-11
מטוס זה דור המשך לקודמו מקדונל דאגלס DC-10.
לנצ'יה גאמא 20HP
סך הכול יוצרו 258 יחידות.
מקדונל דאגלס MD-11
פיתוח וייצור
פיתוח המטוס החל בדצמבר 1986 ע"פ מפרט של חברת התעופה הבריטית British Caledonian, לאחר שנבנה אב הטיפוס בשנת 1988 היו למטוס 52 הזמנות. המטוס הראשון נמסר לחברת התעופה פינאייר בדצמבר 1990, והוא טס לראשונה בין הלסינקי לטנריפה.
המטוס התבסס ברובו על המטוס הקודם של מקדונל דאגלס ה-DC-10, במטוס החדש נכללו שיפורים רבים בהן: קוקפיט מזכוכית, שיפורים אווירודינמיים, מערכת ממוחשבת לניהול טיסה (דבר שביטל את הצורך במהנדס טיסה, וכנפונים על הכנפיים).
לאחר שחברת מקדונל דאגלס התמזגה עם בואינג בשנת 1997, הודיע בואינג ביוני 1998 על הפסקת ייצור המטוס עקב ביקוש נמוך. בשלב זה יוצרו בעיקר גרסאות מטען שלו. ייצור המטוס הופסק בשנת 2000. נמכרו 200 מטוסים מדגם זה (בתחילה תכננה מקדונל דאגלס למכור לכל הפחות 300 מטוסים), המטוס האחרון נמסר בפברואר 2001 ללופטהנזה קרגו. KLM ההולנדית, היא חברת התעופה האחרונה שהפעילה אותו בתצורת נוסעים. טיסתו האחרונה הייתה ב-26 באוקטובר 2014.
מפעילים
בין מפעילי המטוס החברות הבאות:לופטהנזה קרגו KLM ,UPS, פדקס, אווה אייר, פינאייר, קוריאן אייר, צ'יינה איסטרן איירליינס, TAM איירליינס, אתיופיאן איירליינס, סעודי ערביין איירליינס, אייר לינגוס, אליטליה, אמריקן איירליינס, אוויאנקה, ואריג, מונרך איירליינס, תאי איירווייז אינטרנשיונל, סוויסאייר, וסבנה.
היסטוריה בחברות ישראליות
חברת אל על הפעילה פעמיים מטוסים מדגם MD-11ER שאותם חכרה מ-World Airways.
המטוס שאות הקריאה שלו N278WA שירת החל מ-13 ביולי 1998 ועד 1 בינואר 1999. בעת שירותו באל על היה גילו שנתיים וחצי בלבד. המטוס שאות הקריאה שלו N277WA שירת בקיץ של שנת 2000. בעת שירותו באל על היה המטוס בן 4 וחצי שנים. המטוס שירת בעיקר בקו תל אביב-לוס אנג'לס.
הלשכה לחקירת תאונות אוויריות (מונגוליה)
הלשכה לחקירת תאונות אוויריות (במונגולית: Нислэг техникийн осол, зөрчлийг шинжлэн шалгах алба) היא סוכנות של ממשלת מונגוליה, האחראית לניהול תאונות אוויריות ואסונות תעופה ותקריות אוויר בשטחי הרפובליקה של מונגוליה. זהו גוף ממשלתי בכיר לפיקוח בתחום התעופה האזרחית.
משרדה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי ג'ינגיס חאן באולן בטור.
סמכויות ותפקידים
הלשכה מעסיקה פקחים בתחומים שונים לרבות פקחי מבצעים, פקחי הנדסה ופקחים בתחום הקלטות טיסה.
שרשרת (תכשיט)
שרשרת היא תכשיט בצורת חוט הנענד מסביב לצוואר. שרשראות נוצרות לעיתים קרובות על ידי שרשרת מתכת ועליה תכשיטים. שרשראות אחרות עשויות מבד ארוג.
קישוטים נפוצים לשרשראות הם חרוזים או תכשיטים העשויים מאבני חן צבעוניות, עץ מגולף או מלוטש, זכוכית צבעונית, נוצות, צדפים, אלמוגים ועוד. קישוט מרכזי יחיד נקרא "תליון". תליון נפתח המשמש לשמירת חפצים קטנים, בעיקר תמונה או זוג תמונות, נקרא "משכית". תליון שמייחסים לו כוחות סגוליים נקרא "קמע".
היסטוריה
שרשראות הן חלק בלתי נפרד מסוגי תכשיטים מאז ימי התרבויות הקדומות וקדמו להמצאת הכתב.
שרשראות נמצאות בשימוש לפחות מתקופת האבן, בערך לפני 40,000 שנה. עוד לפני המצאת האריגה והחריזה היו קיימות שרשראות. השרשראות הראשונות היו עשויות מחומרים טבעיים בלבד - גפנים חזקים או גידים שנשארו מן הציד נקשרו יחד ועוטרו בצדפים, עצמות, שיניים, עורות צבעוניים, נוצות ציפורים, אלמוגים, חתיכות עץ מגולפות, זרעים, אבנים צבעוניות, אבני חן טבעיות או מרכיבים טבעיים יפים אחרים שנמצאו בקרבת מקום.
התפתחות העיבוד של בד ומתכת הרחיבו מאוד את מגוון התכשיטים שהיו זמינים לבני אדם. המצאת החוט והמחרוזת אפשרה פיתוח של שרשראות קטנות יותר, עמידות יותר ומורכבות יותר. בתקופת הברונזה בני האדם גילו כיצד להתיך מתכת וליצוק אותה לתוך תבניות. מתכות כמו ברונזה, נחושת, כסף, זהב, אלקטרום ופלטינה שימשו ליצירת שרשראות עבור גברים ונשים. מלטשי אבני חן ונפחי זכוכית אפשרו שיבוץ של אבני חן מלוטשות וזכוכיות צבעוניות בשרשראות.
בעידן המודרני, ניתן לייצר שרשראות ממגוון מתכות חדשות שבעבר לא ידעו כיצד להתיך בטמפרטורה הדרושה. לייזר מאפשר חריטת קליגרפיה, סמלים, מילים וציורים על חרוזים ותליונים עבור שרשראות.
לפי אורך
שרשראות נשים לעיתים קרובות מסווגות לפי אורכן.
ענק יהלומים
ענק יהלומים הוא שרשרת שמשולבים בה יהלומים. במדינות המערב לעיתים קרובות מקבלים אותם כמתנות כסימנים לאהבה ונאמנות בין אוהבים. קיימים סוגים רבים של שרשראות מסוג זה.
מחרוזת פנינים
קיימים מספר סוגים של מחרוזות פנינים:
ישנן שרשראות המורכבות ממספר מחרוזות באורכים מדורגים, כך שהקצרה מקיפה את הצוואר, הבאה מקיפה אותה וכך הלאה.
ישנן שרשראות המשלבות פנינים עם חרוזי כסף, זהב ואבני חן. כאשר החרוזים האחרים מעטים, הן עדיין נקראות "מחרוזות פנינים".
מחרוזת פנינים קלאסית מורכבת מפנינים כדוריות לבנות בלבד, והיא פופולרית במיוחד אצל כלות.
שרשרת עם תליון שן
בכמה מחרוזות של גברים (וגם במספר סוגים מועט של שרשראות לנשים) בשרשרת יש תליון של שן של חיה. גרסה פופולרית במיוחד היא שרשרת מעור עם שן של כריש.
מחרוזת תפילה
חרוזי תפילה שאמורים לשמש כמוקד של מדיטציה או תפילה ו / או לסייע בלימוד פסוקים דתיים, מאורגנים לעיתים כשרשרת. מחרוזות תפילה מכילים בדרך כלל חרוזים מכל סוג שהוא (לעיתים קרובות חרוזי עץ, זרעים או חומרים אחרים הזמינים בקלות שקשורים לרוחניות / או ענווה) לאורך כל אורכן. שרשראות מסוג זה בדרך כלל אינן נענדות.
סמלים מקובלים
שרשרת עם סמל פופולרי כתליון, כגון: יין ויאנג, צלב, חמסה או מגן דוד.
R.I.P. (שיר של סופיה רייס)
(ראשי תיבות של: Rest in peace; בעברית: נוח על משכבך בשלום) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת סופיה רייס, ביחד עם הזמרת-יוצרת הבריטית ריטה אורה והזמרת הברזילאית אניטה. השיר יצא לאור ב-15 במרץ 2019, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד השירים הדיגיטליים שבפורטוגל.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי סופיה רייס, ריטה אורה, הפליפטונס, מרקו מאסיס, שרי לין שורט, עומר טברז ותומאס אוגוסטו. השיר הוא שיר בסגנון הפופ הלטיני. שיתוף פעולה זה הוא הראשון בין השלוש. ב-20 בפברואר 2019, פרסמה רייס בטוויטר שלה כי עתיד לצאת השיר.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של סופיה רייס ב-14 במרץ 2019. הקליפ בוים על ידי איף ריוורה. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את השלוש בתוך ג'ונגל כשמסביבם אנשים החובשים מסכות שונות.
נכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-145 מיליון צפיות.
לפטיקטידיום
לפטיקטידיום (שם מדעי: Leptictidium; ביוונית עתיקה: "סמור חינני") הוא סוג של יונק קדום מסדרה נכחדת שחי באמצע תקופת האאוקן לפני 35–50 מיליון שנה. מאובניו נמצאו באירופה, אך בתקופתו היה חי באקלימים חמימים יותר מאירופה של היום.
מאפיינים
יצור קדום זה שהיה קרוב של השלייניים המודרניים, היה בעל מראה של חדף פיל קטן. אורכו הגיע ל-60–90 סנטימטרים וגובהו ל-20 סנטימטרים. היה לו חדק גמיש איתו הוא אסף מזון ורחרח את טרפו, והיו לו רגליים חזקות המותאמות לקפיצה.
היצור חי ביערות גשם וחי על קרקע היער. הוא ניזון ככל הנראה מחרקים ומיצורים קטנים כמו לטאות או דו-חיים. הוא הסתתר בין השיחים כדי לברוח מאויביו מהם נמלט בקפיצות.
בתרבות
הלפטיקטידיום מופיע בפרק הראשון של הסדרה ללכת עם חיות שם הוא אוכל חרקים זריז הבורח מטורפים גדולים כמו הגסטורניס והאמבולוצטוס.
גביעונית הלבנון
גביעונית הלבנון (שם מדעי: Fritillaria persica) היא מין בסוג גביעונית, גאופיט רב שנתי ממשפחת השושניים.
מאפיינים
לגביעונית הלבנון בצל גדול המורכב ממספר מועט של גלדים; הוא נמצא בקרקע בעומק של כ-15 ס"מ, וממנו יוצאים שורשים לעומק. בתחילת החורף מצמיח הבצל גבעול, הגבעול נושא עלים מפותחים - בשונה מרוב הגאופיטים. העלים מוארכים, בעלי גוון ירוק-כחלחל. אורכו של הגבעול 60–150 ס"מ. גביעונית הלבנון פורחת בין פברואר לאפריל, על כל צמח פורחים 10–40 פרחים, המסודרים בתפרחת מפוזרת לאורך הגבעול. צורת הפרחים כשל פעמון קטן, אורכם כ-1.5 ס"מ, הם תלויים על עוקץ כשפתחם כלפי מטה והם מלווים בחפה ארוך. צבעם של הפרחים נע בין לבן לוורוד-ארגמן, וששת עלי הכותרת מעורקים בפסי אורך כהים.
תפרחתה של הגביעונית הלבנונית בלתי מסוימת - הפרח התחתון ביותר פורח ראשון. משך חייו של הפרח 9–12 יום. בתחילת הפריחה, צלקתו של הפרח בשלה להפריה והיא בולטת מעל ששת האבקנים שטרם הבשילו והתארכו, הצמודים לעלי הכותרת. למחרת הפריחה, מבצבצת טיפת צוף בבסיסו של אחד מעלי העטיף והאבקן שמולו מתארך, מתקרב למרכז הפרח, ומאבקו נפתח. בימים הבאים, נפתחים בזה אחר זה כל שאר האבקנים, ניצבים זקופים זמן מה ואחר נובלים.
נטייתם של הפרחים כלפי מטה מגנה על האבקה מפני הגשם, ולכן אין הפרחים נסגרים אפילו בימים גשומים. האבקה דבוקה למאבק על ידי ויסצין - חומר דביק המצמיד את האבקה לאבקן. נטייתו של הפרח כלפי מטה היא מנגנון מכוון למניעת הרטבת האבקה ולא תוצאה ממשקל הפרח, שכן לאחר ההפריה מתישר עוקץ הפרח כלפי מעלה.
לאחר ההפריה נושר הפרח, ועוקצו מתיישר וזוקף את הפרי. הפרי הוא הלקט גדול, צורתו כשל מנסרה משושה. הזרעים חומים, צורתם שטוחה ומכונפת מעט והם ערוכים בצפיפות בתוך הפרי. הזרעים מופצים על ידי הרוח עם הפתח ההלקט בתום הקיץ ועם נענועי הרוח.
הזרעים נובטים בתחילת החורף, ובשלוש השנים הראשונות הם מוציאים רק עלה אחד. רק בשנה הרביעית צומח עליהם גבעול בעל עלים, ורק בשנה החמישית פורחת הגביעונית. מלבד ההפצה על ידי הזרעים, מתפתחת הגביעונית הלבנונית גם בצורה וגטטיבית: הבצל גדל כל שנה, וכשהוא נעשה גדול ביותר הוא מתחלק למספר בצלים קטנים.
שמה המדעי של הגביעונית - Fritillaria - גביע קטן לזריקת קוביות משחק נקרא על שם צורתם של הפרחים, זהו גם מקור השם העברי.
משרעת תפוצתה של הגביעונית הלבנונית היא מזרח-ים תיכונית - מישראל עד טורקיה. בארץ ישראל צומחת הגביעונית הלבנונית באזורי חורש ובתה, באדמות שונות, ובאזורים שונים. בחבל האירנו-טורני - באזור ספר המדבר צומח זן של גביעונית הלבנון שגבעולו קצר יותר, פרחיו מועטים וצבעם ארגמני כהה יותר מהזן הרגיל. בעבר, נחשב זן זה למין נפרד בשם גביעונית ערבית.
גביעונית הלבנון אינה נדירה בארץ ישראל, אך היא גם אינה נפוצה מאוד, ועל פי החוק נחשבת לצמח מוגן.
Boogie Down Productions
Boogie Down Productions הייתה להקת היפ הופ שבמקור כללה את הראפרים KRS-One, D-Nice והדי ג'יי Scott La Rock. ב-27 באוגוסט 1987 נרצח Scott La Rock, כמה חודשים לאחר שחרור אלבום הבכורה של הלהקה, Criminal Minded. שמה של הלהקה, Boogie Down, נגזר מכינויה של דרום ברונקס, אחד מחמשת רובעי העיר ניו יורק. הלהקה סללה את דרכם של הרגאיי וההיפ הופ ואלבומם כולל תיאורים גלויי לב על החיים בדרום ברונקס של שנות ה-80 המאוחרות.
היסטוריה
בזמן שחלוצי ההיפ הופ האמינו כי מקורו של ההיפ הופ הוא מדרום ברונקס, מילות השירים של הלהקה היריבה ג'וס קרו לא הובנו כהלכה וחברי להקת Boogie Down Productions חשבו שבשיר The Bridge נטענת הטענה כי ההיפ הופ התחיל במקור בקווינס ברידג'. חברי הלהקה השיבו בכעס ובחריפות עם השירים כמו The Bridge is Over ו-South Bronx, שהתחילו את אחת ממלחמות הראפ הראשונות בהיסטוריית ההיפ הופ. קרב זה הסתיים במהירות לאחר מותו של סקוט לה רוק.
בז'רנו
בז'רנו הוא שם משפחה, המעיד על שורשים בעיר בז'ה בפורטוגל או מהעיר בחאר בספרד. {{פירושונים|* אנריקה בכור חיים משה בֶּזֶ'רָנוֹ – פייטן עברי וחוקר שפת הלדינו
ראו גם
}}
יהודה אליצור
יהודה אליצור (הרשקוביץ; כ"ז בתמוז ה'תרע"א, 23 ביולי 1911 – ב' בטבת ה'תשנ"ח, 31 בדצמבר 1997) היה פרופסור לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן, מחוקרי המקרא והגאוגרפיה ההיסטורית של ארץ ישראל.
ביוגרפיה
למד בבית המדרש למורים 'מזרחי' ואחר כך באוניברסיטה העברית בהר הצופים שם למד ביולוגיה, ידיעת ארץ ישראל, מקרא ותלמוד, וקיבל תואר במאי 1940. במקביל, היה פעיל בתנועת הפועל המזרחי ובבני עקיבא במסגרתם נתן הרצאות בנושאים שונים והדריך סיורים באתרים ארכאולוגיים בירושלים.
לאחר פטירתו של שמואל קליין, ההדיר מעזבונו את הספר 'ארץ הגליל' שיצא בהוצאת מוסד הרב קוק ב-1946.
בשנת 1947 הוזמן לתת שיעורים בתנ"ך ברדיו, והמשיך לתת שיעורים גם בשנות ה-50 בקול ציון לגולה.
היה ידוע כמרצה מחונן הן מהצד העיוני והן מהצד הדידקטי. לימד תנ"ך במסגרות רבות ומגוונות - בתי ספר, מוסדות על תיכוניים, כנסים שונים, ועוד. בראשית שנות ה-50 לימד תנ"ך במכון להשתלמות ולשיפור הלשון. לאחר מכן הרצה במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן מאז ייסודה בשנת 1955 עד אמצע שנות התשעים. הרצה והשתתף בחוג העיון בתנ"ך בבית ראש הממשלה דוד בן-גוריון.
היה מהעורכים הראשיים של סדרת "דעת מקרא", וחיבר עם יהודה קיל את 'אטלס דעת מקרא'.
בסוף שנות החמישים היה חבר בחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית, ובשנות השישים היה חבר בוועד המנהל של רשות השידור.
כיהן בחבר השופטים של חידון התנ"ך למבוגרים.
ישב בראש ועדת השופטים שבחרה את זוכי פרס הרצל, הפרס הוענק מטעם "התאחדות יוצאי הונגריה בישראל" בתחילת שנות ה-70.
לאחר מלחמת ששת הימים היה בין מייסדי התנועה למען ארץ ישראל השלמה.
זכה בתואר יקיר ירושלים בשנת ה'תשנ"ג (1993).
שיטתו
אליצור עסק רבות בלימוד ובמחקר מודרני של התנ"ך, תוך שילוב בין אמונה ובין שיטות מחקר מדעיות חדשות. אליצור הסתייג מדרך הניתוח הספרותית של ביקורת המקרא, וטען שהיא מדע לא מבוסס, עם זאת התעסק רבות בחקר ההיסטוריה והגאוגרפיה של ארץ ישראל בזמן התנ"ך, והסביר בדרך זו מספר פרשות בנביאים.
אליצור אמר שיש ללמוד את התנ"ך מתוך אמונה בקב"ה בעזרת הכלים שפותחו במחקר במהלך הדורות, שמסייעים רבות בהבנת פשוטו של מקרא. כשהציע הרב פתחיה מנקין לזהות את האקליפטוס כערבה כשרה לארבעת המינים כתב לו אליצור: "רצוי מאוד שרבנים הנזקקים לשאלות מעין זו, יבחנו אותן גם מצדן המקצועי (מפי מומחה לעניין הנדון). ... ידיעה מקצועית עשויה לפרקים לסייע להבנת ההלכה במידה לא מועטה.".