cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כור גרעיני
היסטוריה
בסוף 1938 הבהירה ליזה מייטנר את תהליך הביקוע: היבלעות נייטרון בגרעינו של יסוד רדיואקטיבי כבד גורמת להתפצלות הגרעין לשני גרעינים קטנים יותר, תוך שחרור אנרגיה, לפי נוסחת איינשטיין E=mc²; חלק זעיר מהמסה של הגרעין הופך לאנרגיה, הנפלטת בדמות חלקיקי יסוד שונים. בתוך זמן קצר הבין הפיזיקאי לאו סילארד (Szilard) כי אם מוצרי הביקוע כוללים נייטרונים, אלה עשויים לפגוע בגרעינים אחרים ולהביא לביקועם, וחוזר חלילה: הוא תיאר את "תגובת השרשרת". כך נפתחה הדרך שהוליכה לבנייתה של הפצצה הגרעינית הראשונה, ולבנייתו של הכור הגרעיני הראשון. כבר ב-1942 בנה אנריקו פרמי במסגרת פרויקט מנהטן את הכור הגרעיני הראשון שישמש למטרת מחקר. הכור הוקם במעבדה המטלורגית של אוניברסיטת שיקגו, והתבסס - ככל הכורים שנבנו אחריו - על תגובת שרשרת. הכור הגרעיני הראשון בהיקף ייצור מלא נבנה ב-1944 באתר הנפורד במדינת וושינגטון שבארצות הברית, גם הוא כחלק מהמאמץ האמריקאי בפרויקט מנהטן. הכור שימש ליצור פלוטוניום עבור פצצת האטום "איש שמן" שהוטלה על העיר נגסאקי על ידי ארצות הברית במלחמת העולם השנייה.
ליבת הכור
כאשר הכור מתחיל לפעול בפעם הראשונה או חוזר לפעול לאחר הדממה ארוכה הוא זקוק למקור נייטרונים אשר מוחדר לתוך הליבה כדי לאתחל את תגובת השרשרת (Startup). כאשר תגובת השרשרת מתייצבת והופכת להיות רציפה הכור מוגדר להיות במצב קריטי.
נוזל הקירור
האנרגיה הרבה הנוצרת בתהליך הביקוע מועברת אל מחוץ לליבה באמצעות נוזל קירור שסוגו משתנה על פי סוג הכור הגרעיני. נוזל הקירור משמש לקירור ליבת הכור ולהסעת החום הנוצר אל מחוץ לליבה, בנוסף משמש נוזל הקירור גם להאטת הנייטרונים על מנת לייעל את התהליך הגרעיני. נוזל הקירור הפשוט והזול ביותר הוא מים, אך לעיתים קרובות משתמשים בכורים גרעיניים במים כבדים שבהם מחליף איזוטופ המימן דאוטריום את מקומו של המימן הרגיל. מים כבדים מאטים את הנייטרונים ומגדילים את יעילות התגובה הגרעינית בליבה. השימוש במים כבדים מגביר את יעילות הכור מכיוון שהמים הכבדים בולעים פחות נייטרונים מאשר מים רגילים.
נוזל הקירור הזורם במעגל סגור בתוך הליבה רדיואקטיבי ביותר. קיימים מנגנוני הגנה רבים על מנת למנוע מנוזל הקירור לצאת מהליבה. דליפה של נוזל קירור מהמחזור הרדיואקטיבי מכונה דליפה גרעינית. מחסור בנוזל קירור יכול לגרום לעלייה מהירה של טמפרטורת הליבה עד כדי התכתה.
מערכות שחלוף חום
בכור גרעיני קיימות בדרך כלל שתי מערכות שחלוף חום:
הדלק הגרעיני
הדלק הגרעיני מיוצר בדרך כלל מהיסוד אורניום, ולעיתים מפלוטוניום או יסודות כבדים יותר. איזוטופ האורניום המשמש לתגובת שרשרת בדלק גרעיני הוא האיזוטופ אורניום-235 היותר נדיר והפחות יציב מאורניום-238. בכורים גרעיניים מסוג קנדו מתוצרת החברה לאנרגיה אטומית של קנדה משתמשים באורניום טבעי. זאת לעומת בכורים מתוצרת ארצות הברית ואחרים, משתמשים באורניום שהועשר לפני הכנסתו לכור. היסוד פלוטוניום לא קיים בטבע והוא תוצר של כורים גרעיניים מיוחדים מסוג "כור דוגר" המשמשים בעיקר ליצור פלוטוניום מאורניום ולא לצורך ייצור אנרגיה. תוצרי הפסולת של הדלק הגרעיני הם יסודות כבדים (אורניום, פלוטוניום, עופרת) מזוהמים ביותר בקרינה רדיואקטיבית. תוצרי פסולת אלו רעילים מאוד.
הצורה בה מכניסים את הדלק לכור היא בצורת מוטות גדולים, בצורה זו החום הנוצר בתוך המוטות עובר בצורה מרבית לנוזל הקירור. כאשר מוציאים את הדלק הגרעיני מהכור מוטות הדלק קורנים בצבע כחול מתכתי, קרינה זו נקראת קרינת צ'רנקוב.
תקלות בכורים גרעיניים
שני מקרי האסון הידועים ביותר שנגרמו כתוצאה מתקלה בכור גרעיני הם אסון צ'רנוביל (1986) והאסון הגרעיני בפוקושימה (2011).
התקלות הנפוצות בכור גרעיני הן:
מזעור כורים גרעיניים
היות שלכורים הגרעיניים קיימים שימושים רבים, סוגיית מזעורם הפכה עם השנים לנושא מחקר מרכזי. הקפיצה הטכנולוגית הראשונה בתחום מזעור הכורים נועדה להתאים את ממדי הכור להפעלה בצוללות ובנושאות מטוסים, אולם על אף ההישגים המשמעותיים אליהם הגיעו החוקרים, סוגיית הבטיחות העלתה חששות רבים בנוגע לשימוש בכורים בקרבת מרכזים מאוכלסים. אסון צ'רנוביל, שאירע ב-1986, היה נקודת מפנה שלילית, ובעקבותיו זנחו מרבית מדינות העולם את תוכניותיהן לייצור חשמל באמצעות כורים גרעיניים.
אולם ברבות השנים עלות ייצור החשמל הלכה ותפחה, והחזירה את סוגיית השימוש בכורים לייצור חשמל אזרחי לסדר היום הציבורי. בשנת 2008 הכריזה חברה אמריקאית שהצליחה לפתח כור גרעיני ממוזער העומד בכל דרישות הבטיחות ואפשר להפעילו אפילו בשכונות מגורים. העלייה בבטיחות הכור נובעת בעיקר משימוש בחלקים נייחים בלבד המפחיתים משמעותית את הסיכוי לתקלה טכנית בכור. ארצות הברית ומספר מדינות נוספות הביעו התעניינות בכור מסוג זה.
כור מודולרי קטן
כור מודולרי קטן הוא כור קטן בהשוואה לכור הגרעיני הרגיל. הוא אמנם יפיק פחות אנרגיה, אך כיוון שניתן לשרשר כמה כורים כאלו, ניתן להפיק מהם בסופו של דבר את כמות האנרגיה הנדרשת.
בישראל
בישראל קיימים שני כורים גרעיניים: הראשון, שהוקם ב-1958, הוא כור מחקר קטן בהספק של כחמישה מגה-וואט. הכור תוכנן על ידי האדריכל פיליפ ג'ונסון ונמצא במרכז למחקר גרעיני בשפך נחל שורק. השני הוקם ב-1959, ונמצא בקריה למחקר גרעיני שבאזור דימונה. גם כור זה משמש למחקר, אם-כי על פי פרסומים שלא אושרו רשמית בישראל, הוא משמש גם להפקת חומר גלם לייצור נשק גרעיני. שני כורים אלו הם מהוותיקים בעולם שעדיין פעילים. שני הכורים מופעלים על ידי הוועדה לאנרגיה אטומית. אין בישראל כורים המשמשים להפקת אנרגיה למטרות אזרחיות וזאת על אף תוכניות רבות בתחום האנרגיה הגרעינית שנזנחו בזו אחר זו.
ספגת המוח
ספגת המוח של הבקר (או מחלת הפרה המשוגעת; באנגלית: Bovine Spongiform Encephalopathy, ובראשי תיבות: BSE) היא מחלת בקר, שכאשר היא מועברת לאדם היא גורמת למחלה דמוית מחלת קרויצפלד-יעקב (CJD).
זוהי אחת המחלות הבודדות הנגרמות על ידי פריונים - חלבונים אשר בשל פגם בקונפורמציה שלהם יוצרים משקע עמילואידי. זהו משקע רעיל הגורם לתמותת נוירונים וכתוצאה מכך להיווצרות חללים ברקמת המוח עד שהיא הופכת ספוגית (ומכאן שם המחלה). ספגת המוח, ככל מחלות הפריונים, היא חשוכת מרפא וגורמת למוות תוך כמה חודשים מהופעת התסמינים הראשונים.
באמצע שנות ה-90 חלה התפרצות של מחלת הפרה המשוגעת בבריטניה (משערים שהמגפה החלה כבר באמצע שנות ה-80). המחלה התפשטה בקרב אוכלוסיית הפרות של בריטניה בשל הנוהג להאכילן בבשר טחון העשוי מבשר פרות, שחלקן היו חולות במחלה זו. פרות שמוחן הכיל את הפריון, ואשר בשרן נטחן והפך למזון, העבירו בקלות את המחלה לפרות שניזונו ממנו. להתפרצות בבריטניה היו השלכות כלכליות חמורות (יצוא הבשר מבריטניה הופסק לחלוטין למשך כמה חודשים) ואלפי פרות הושמדו בניסיון למגר את המחלה.
ביקורת הושמעה בעקבות התפרצות המחלה. האכלת פרות בבשר טחון החליפה את הנוהג הקודם, להאכילן בסויה, זאת משיקולים כלכליים. בארצות הברית מואכלות רוב הפרות בסויה, כיוון שגידול צמח זה בכמויות גדולות אפשרי; בצפון אירופה קיימים תנאים המקשים על גידול סויה. באוסטרליה ובניו זילנד לא נרשם אף לא מקרה אחד של BSE. הפרות במדינות אלו רועות בצורה חופשית וניזונות מעשב.
משערים כי כ-400,000 פרות נגועות חדרו לשוק המזון מאז פרוץ המגפה. בני אדם אשר צרכו מוצרי בשר חלו בזן חדש של מחלת קרויצפלד-יעקב (CJD). מאז פרוץ המגפה בבריטניה חלו במחלה 148 איש במדינה זו, וכן 6 בצרפת ואחד באיטליה. היות שהמחלה דוגרת בגוף האדם במשך שנים ארוכות לפני שהיא פורצת, גם נכון לשנת 2015, לאחר מיגור המגפה, מתגלים מדי פעם אנשים החולים במחלה - כך שטרם ניתן להעריך את מידת הנזק הכולל שנגרם.
מאראש קומבולה
אמראש קומבולה (באלבנית: Marash Kumbulla; נולד ב-8 בפברואר 2000 בפסקיירה דל גארדה שבאיטליה) הוא כדורגלן אלבני, המשחק בעמדת הבלם בקבוצת רומא מהסרייה א' ובנבחרת אלבניה.
קריירת מועדונים
קומבולה גדל במחלקת הנוער של הלאס ורונה. ב-27 בדצמבר 2018 ערך קומבולה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 0–4 על צ'יטאדלה במסגרת המחזור ה-18 בסרייה ב'. ב-25 באוגוסט 2019 ערך קומבולה את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', בתיקו 1-1 נגד בולוניה 1909 במסגרת המחזור הראשון לעונת עונת 2019/2020 בסרייה א'. ב-5 באוקטובר 2019 הבקיע קומבולה את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על סמפדוריה במסגרת המחזור השביעי בליגה.
ב-17 בספטמבר 2020 הושאל קומבולה לרומא מהסרייה א' לשנתיים.
קריירה בינלאומית
ב-14 באוקטובר 2019 ערך קומבולה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלבניה, כשנכנס כמחליף בניצחון 0–4 על נבחרת מולדובה במסגרת מוקדמות יורו 2020.
ולריה, ארכידוכסית אוסטריה
ולריה איזבלה מריה אנה אלונסה דזידריה בריגיטה סופיה תומאסיה הוברטה יוזפה איגנאציה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Valerie von Österreich; נולדה ב-23 במאי 1941), היא אלמנתו של מקסימיליאן, מרקיז באדן, ראש בית צרינגן משנת 1963.
ביוגרפיה
ולריה נולדה בווינה ב-23 במאי 1941 להוברט סלבטור, ארכידוכס אוסטריה ולרוזמרי, נסיכת זאלם-זאלם, בתם של עמנואל, נסיך הכתר של זאלם-זאלם ומריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה. מצד אביה ולריה היא נינתם של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה והקיסרית סיסי, ואילו מצד אמה היא נינתו של הארכידוכס פרידריך, דוכס טשן, שהיה מפקד הצבא האוסטרו-הונגרי בתחילת מלחמת העולם הראשונה.
רויטל חובל
רויטל חובל (נולדה ב-29 ביולי 1986) היא עיתונאית ותחקירנית.
ביוגרפיה
חובל גדלה בכפר סבא. היא החלה את הקריירה שלה בעיתונאות בשנת 2007 במקומון החיפאי "כלבו".
בשנת 2009, זכתה בפרס פראט על סיקור תוכניות הבנייה בחיפה. באותה שנה, עזבה חובל את המקומון והחלה לעבוד בעיתון "כלכליסט" ככתבת איכות הסביבה ותשתיות. בתפקיד זה כיהנה כשנתיים עד לשנת 2011, אז החלה לעבוד בעיתון "הארץ", תחילה הועסקה ככתבת המסקרת את העיר חיפה, ובהמשך מונתה לכתבת לענייני משפט של העיתון. בתפקידה זה פרסמה כתבות ביקורתיות על מערכת המשפט והפרקליטות. ביניהם חשפה את ניסיון ההדחה של הרופאה המשפטית ד"ר מאיה פורמן שהעידה לטובת רומן זדורוב.
באוקטובר 2016 מונתה לכתבת תחקירים בתאגיד השידור הישראלי. ביוני 2017 שבה לסקר את תחום המשפט בעיתון "הארץ". בפועלה העיתונאי פרסמה תחקירים על הטרדות מיניות, בין היתר נגד ניצב רוני ריטמן ופרופ' יהודה אדלר.
באוקטובר 2018 פרסמה חובל בעיתון "הארץ" תחקיר, המייחס לעיתונאי דן מרגלית תקיפה מינית של ארבע עיתונאיות ובהן חנה קים והטרדה מינית של אישה חמישית, בשנות ה-80 וה-90. מרגלית הכחיש את הטענות. בעקבות הפרסום, העידו שלוש נשים נוספות, בהן עיתונאית ידיעות אחרונות אורלי אזולאי, כי תקף גם אותן מינית. בעקבות הפרסום, התפטר מרגלית מעיתון "הארץ".
בספטמבר 2019 פרסמה תחקיר על פרשת משחקי חברה שבמרכזה עמד הזמר אייל גולן. התחקיר חשף כיצד מקורביו וחבריו של גולן העבירו מעריצות של הזמר מיד ליד, ושורה של מחדלים בחקירת המשטרה.
חובל גם כתבה בלוג בשם "צדק פואטי" באתר "הארץ". היא בעלת תואר ראשון בתקשורת ובמדע המדינה ותואר ראשון נוסף במשפטים.
בספטמבר 2019 הודיעה חובל כי היא פורשת מתחום העיתונות ומתחילה קריירה כעורכת דין. היא התמחתה במשרדו של עו"ד ז'ק חן ולאחר שהוסמכה החלה לעבוד כמנהלת קידום מדיניות וחקיקה של שדולת הנשים. בתוך זמן קצר חזרה לתקשורת וכיום היא כותבת באתר העיתונות העצמאי המקום הכי חם בגיהנום.
מחלת קרויצפלד-יעקב
מחלת קרויצפלד-יעקב (או קרויצפלד-יאקוב; Creutzfeldt-Jakob Disease, ובקיצור: CJD, תעתיק מדויק: קרויצפלדט) היא מחלה ניוונית, נדירה וקטלנית של מערכת העצבים, הדומה למחלת הפרה המשוגעת. אנשים בטווח הגילאים 70-40 נמצאים בסיכון הגבוה ביותר לחלות בה, אך לעיתים נדירות היא פוגעת גם באנשים צעירים יותר. הסיכוי להיפגע שווה אצל גברים ונשים כאחד. מחלת קרויצפלד-יעקב מופיעה ברחבי העולם אצל אדם אחד למיליון, אולם באוכלוסיות ייחודיות, כגון יהודים ממוצא לובי ותוניסאי, השכיחות גבוהה יותר, בשל תורשה גנטית. ביטויי המחלה משתקפים בתחילה בשינויי התנהגות, שבתוך פחות משנה מלווים בשיטיון, בירידה מנטלית, בעוויתות, בקפיצות שרירים, בשיתוק ובאובדן הכרה. המחלה חשוכת מרפא, ועל פי רוב היא סופנית בתוך כשנה לכל היותר. קיים קשר בין המחלה לבין מבנה חלבוני הפריון. המחלה התגלתה לראשונה בשנת 1920 על ידי שני רופאים גרמנים, הנס גרהרד קרויצפלדט ואלפונס יעקוב. מחלה זו דומה למחלת קורו, שגם היא מופיעה אצל האדם, ולמחלת סקראפי שפוגעת בצאן. כל שלוש המחלות מאופיינות על ידי סוגים שונים של אנצפלופתיה ספוגית של המוח. המחלה באה לידי ביטוי בחורים וחללים רבים ברקמת המוח, שמקנים לו מרקם ספוגי לכאורה.
רמז ראשון למקור המחלה הגיע ממחלה דומה, מחלת קורו, שהייתה נפוצה בין שבטים מבודדים בגינאה החדשה שבאוקיינוס השקט. מחלת קורו נחקרה ונלמדה בשנות החמישים של המאה העשרים, ואפיין אותה במיוחד אחוז התחלואה הגבוה לאין שיעור אצל ילדים ונשים, יחסית לתחלואה אצל גברים, שאצלם היא כמעט לא הייתה קיימת. נתון מעניין זה הוביל לעובדה ששבטים אלה אשר נהגו לאכול בשר אדם, נהגו לתת את המוח למאכל נשים ולילדים, מסיבות של מסורת ואמונה שאכילת מוח תיטיב עמם. הסתבר לחוקרים, תוך כדי השוואה למחלת סקראפי התוקפת את הצאן והקשר לאכילת המוח, שתאי העצב שבמוח ובחוט השדרה, הם המקור למחלה.
העברות מאדם לאדם תוארו במספר מקרים:
אברון
אברונים הם חלקים מהתא בעלי תפקידים ספציפיים המוקפים בקרום. הם בעלי צורה אופיינית והם מצויים בציטופלסמה של התא. האברונים מחולקים ל"מדורים" בתוך התא (מידוּר).
אברונים קיימים כמעט באופן בלעדי בתאים איקריוטיים. ביצורים פרוקריוטיים (חיידקים) מתבצעות רוב הפעולות שאותן מבצעים האברונים ביצורים האיקריוטיים, אלא שבמקום להתרחש באזור מתוחם המוקף בקרום, הן מתרחשות בציטופלזמה עצמה.
סוגי האברונים הנמצאים בתאים השונים זהים באופן עקרוני, עם הבדלים קלים בין הממלכות הטקסונומיות השונות; ביצורים המבצעים פוטוסינתזה, למשל צמחים, אצות וחיידקי ציאנובקטריה - קיימים אברונים המסייעים בתהליך זה.
מספרם של האברונים מותאם לעיתים לסוג התא ולתפקידו באורגניזם (במקרה של יצורים רב-תאיים). כך, למשל, מספרם של המיטוכונדריה בתאי שריר בגופם של בעלי חיים גדול ממספרם בתאים אחרים, כיוון שתאים אלו זקוקים לאנרגיה רבה, אותה מספקים המיטוכונדריה.
תשע בכיכר
תשע בכיכר הוא שיר שכתב והלחין הזמר והמוזיקאי הישראלי דני סנדרסון וביצעה להקת "גזוז". הוא נכלל באלבום הבכורה של הלהקה, "גזוז" (1979).
השיר היה להיט שהגיע למקום השלישי במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ולמקום ה־12 במצעד השנתי של התחנה. "גזוז" זכתה בתואר "להקת השנה" במצעד הזה. במצעד השנתי של גלי צה"ל השיר דורג במקום הרביעי.
רקע וכתיבה
סנדרסון חי בארצות הברית, בעיר ניו יורק, מגיל 10 ועד גיוסו ללהקת הנח"ל, משום שאביו ניהל את סניפי אל על בצפון ובדרום אמריקה. אף שמבחינה מוזיקלית קבע סנדרסון נחרצות שללא החוויה בניו יורק לא היה הופך להיות המוזיקאי שאליו הפך, מבחינה חברתית הוא סיפר בכמה הזדמנויות שחש שפספס את נעוריו בזמן שחי שם עם משפחתו:
הצלחה
הסינגל הוצג ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד רשת ג' ב־23 באוקטובר 1978, זכה להצלחה וצעד 14 שבועות, עד 21 בפברואר 1979. בשיאו הגיע למקום השלישי במצעד, ב־1 בינואר 1979. במצעד הפזמונים העברי השנתי (תשל"ט) של התחנה השיר דורג במקום ה־12. היה זה שירה המצליח ביותר של גזוז במצעד הזה, מצעד שבו זכתה בתואר "להקת השנה". במצעד השנתי של גלי צה"ל השיר הצליח אף יותר ודורג במקום הרביעי.
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הטוב ביותר
להלן רשימה של הזוכים והמועמדים לפרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הטוב ביותר.
שאנגצ'ואן
שָׁאנְגְצְ'וָאן (בסינית: 上川岛) הוא אי בים סין הדרומי בסמוך לחופה הדרומי של סין, חלק ממחוז גואנגדונג. האי, המרוחק 14 קילומטר מהיבשת, הוא האי הגדול במחוז. אוכלוסייתו מונה 16,320 (נכון לשנת 2006). האי ידוע כמקום בו מת פרנסיסקו חאווייר.
מנהלית, שאנגצ'ואן נחשבת לאחת מעשרים העיירות שבנפה העירונית טאישאן.
גאוגרפיה
האי נפרד מהיבשת מאז עידן הקרח האחרון. מערבית לו מצוי בסמוך אי נוסף, שְׂיָאצְ'וָאן. שטח האי 137.3 קמ"ר, ואורך קו החוף שלו 217 ק"מ. שטח "העיירה שאנגצ'ואן" המתפרשת על האי ועל 12 איונים סמוכים הוא 156.7 קמ"ר.
היסטוריה
האי שאנגצ'ואן היה אחד הבסיסים הראשונים שהקימו הפורטוגזים מול חוף סין במהלך המאה ה-16. הם נטשו בסיס זה לאחר שהשתלטו על מקאו ב-1557.
המיסיונר הקתולי הספרדי (ליתר דיוק איש נווארה) פרנסיסקו חאווייר מת באי ב-2 בדצמבר 1552 בדרכו לגואנגג'ואו שבסין. חאווייר המתין באי לאישור כניסה לסין שלא נתקבל עד מותו.
כלכלה
שאנגצ'ואן ביחד עם האי שְׂיָאצְ'ואן הוכרזו כ"אזורי ניסיון בתיירות משולבת פתוחה" (游开发综合试验区). כחלק מניסוי זה הוקם אתר נופש על החוף המזרחי של האי בשם חוף פֵיישָׁה (飞沙滩旅游区).
רביעיית לנר
רביעיית המיתרים של לנר, ששמו נכתב לפעמים כרביעיית המיתרים של להנר, הייתה רביעיית מיתרים ממוצא הונגרי, שנוסדה רשמית בבודפשט ב-1918, שבמשך רוב הקריירה המוקדמת שלה פעלה בלונדון או ממנה. הם הופיעו ברויאל אלברט הול, בשלוש הזדמנויות בין 1922 לבין 1926. הופיעו גם בניו יורק, אמסטרדם ובמקומות אחרים באירופה ובעולם כולו. רביעייה לנר ביצעה את המחזור המוקלט השלם הראשון של רביעיות בטהובן. הרביעייה זכתה לשם עולמי בתקופתה.
חברי הרבעיה
כינור 1 כינור 2 ויוֹלה צ'לוֹ
במופעים מאוחרים יותר של ההרכב, פול רולנד (ויולה) ולאסלו וארגה (צ'לו) היו הנגנים בהרכב רביעיית לנר.
מוצאו של לנר
ינה לנר נולד במשפחה יהודית ב-24 ביוני 1894 בסובוטיצה, הונגריה (לימים סופחה ליוגוסלביה) כבנם של המוזיקאי יוז'ף לנר ושל קטלין ברוקר. את לימודיו המוזיקליים הראשונים קיבל מאביו, שהיה המנצח השני של תיאטרון קיראי בבודפשט, ולאחר מכן נרשם בבודפשט לאקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, שם קיבל תעודת אמן. בסיום האקדמיה למוזיקה הפך לחבר בתזמורת של בית האופרה המלכותי ההונגרי, ממנו פרש ב-1922. הוא הקים את הרביעייה כבר ב-1918 והיה מנהיגה.
הקלטות
רביעיית לנר הקליטה רבות במהלך שנות ה-20 ושנות ה-30 של המאה ה-20 עבור קולומביה רקורדס, שותפות שקיבלה תנופה חזקה מיובל המאה למותו של בטהובן ב-1927, כאשר הגרעין של יצירות רביעיות בטהובן הוקלט או החל להיות מוקלט (סדרה L). הנושא הוחלף ב-1928 עם יום השנה המאה של למותו של שוברט, שעבורו הקליטה רביעיית לנר את האוקטט. רשומות הקידומת LX הונפקו בעיקר בין 1933 לבין 1936. ההקלטות העיקריות שלהם של היצירות השלמות (כולן 78 סל"ד של קולומביה) באותה תקופה הן כדלקמן: Rockport Records (ניו יורק) החלה בשנת 1999 בפרויקט להוצאה מחודשת של כל ההקלטות של הרביעייה בתקליטור. עד 2015 יצאו חמישה תקליטורים המכסים את היידן, מוצרט, שוברט, שומאן ודבוז'אק.
מירצ'ה אקסנטה
קריירה
אקסנטה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של LPS גאלאץ. בגיל 18 חתם בפוליטכניקה טימישוארה. לאחר שלא מצא את מקומו בין השנים 2007–2010 הושאל לקבוצות כמו: שקולאר רשיצ'ה, אקדמיקה צלינצני, גלוריה בוזאו ואוצלול גאלאץ. בעונת חזר לטימישוארה ועד מהרה הפך לשחקן הרכב. ב-29 ביולי 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1-2 נגד מייפה שהיה גם משחק הבכורה שלו במסגרת אירופית. 3 ימים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון במסגרת הליגה, אך בתום העונה ירדה טימישוארה לליגת המשנה. בליגת המשנה אקסנטה כבש 8 שערים והיה שותף לחזרה של המועדון לליגת העל.
בתום העונה סיים את חוזהו וחתם בדינמו בוקרשט. בבוקרשט לא השתלב ואף על פי שפתח את עונת במועדון, לקראת סיום מועד חלון העברות האחרון הוא חתם בויטורול קונסטנצה. בקיץ עזב לראשונה את רומניה וחתם בארמיס ארדיפו אך עזב לאחר חודשים בודדים במועדון וחתם בטרגו מורש.
ב-3 בפברואר 2016 חתם במכבי נתניה מליגת העל. הוא שוחרר, שלושה מחזורים לפני סיום העונה, לאחר שהופיע בתשעה משחקים ולא כבש שער. בקיץ חתם בגז מתאן מדיאש. ב-26 בינואר 2017 חתם באל-פאייסלי הסעודית. ב-7 בינואר 2018 חתם בבוטושאן.
בקיץ אקסנטה הצטרף לדינמו בוקרשט, ובינואר  חתם באוניברסיטטה קלוז'.
בקיץ אקסנטה חתם בפולי טימישוארה.
נחיתת כלי תעופה חללי
מאז המרוץ לחלל נעשה שימוש במגוון רחב של כלי תעופה לחלל. שלא כמו שלבי ההמראה הדומים לרובם, ישנה שונות גדולה בין שלבי הנחיתה, ובין תצורות הכלים השונים.
נחיתת גשושית תלויה בגורמים שונים של הגרם השמיימי, כגון: פני השטח, מהירות ההקפה, כוח המשיכה, תנאי אטמוספירה וכו'. לפיכך כל נחיתת גשושית שונה מעצם שמיימי אחד לשני.
כאשר לגרם השמיימי יש אטמוספירה, בעת תהליך החדירה לאטמוספירה נדרש לכוון את כלי התעופה להיכנס בזווית התקפה גבוהה, על מנת להימנע מחימום יתר עקב החיכוך, או מהקפצה מהאטמוספירה חזרה לחלל.
כמעט בכל נחיתות כלי תעופה חלליים משתמשים במצנח כדי להאט את הרכב, אלא אם כן מדובר בגרם שמיים חסר אטמוספירה, שם לא יכול להיווצר גרר.
באם מדובר במרחקים גדולים בין גרם שמים עליו הולכת לנחות גשושית לבין כדור הארץ, הרי שהפרש הזמנים בין קבלת אותות הרדיו יהיה ארוך, לכן נהוג לשלוח את רצף הנחיתה מבעוד מועד לגשושית, והוא מתבצע אוטומטית.
לעיתים, על כוכבי לכת ארציים, או על הירח ניתן לכוון שרצף הנחיתה יגרום לגשושית לנחות באזור מסוים, בו מניחים שפני השטח יהיו יותר נוחים לנחיתה או שיש שם שטח בעל עניין מחקרי.
נחיתה על הירח
הנחיתות על הירח כוללות, תהליך של כליאה בשדה הכבידה של הירח לאחר מספר הקפות שלו, הנמכת מסלול, ומיד לאחר מכן שלב הנחיתה המכונה בטרמינולוגיית נאס"א בראשי התיבות PDI - Powered Descent Initiation, הכולל הפעלת מנועים לשם האטת הנפילה עד לנחיתה.
על הירח נחתו עד היום 6 משימות מאוישות שהופעלו על ידי ארצות הברית בתוכנית אפולו. הנחיתה נעשתה על ידי רכב נחיתה שהתנתק מהחללית בעת טיסתה במסלול סביב לירח, והביא שני אסטרונאוטים לנחיתה על הירח.
בנוסף למשימות המאוישות, נחתו על הירח כמה רוברים בלתי מאוישים תוצרת ברית המועצות וסין. הגשושית הישראלית בראשית התרסקה על אדמת הירח ב־11 באפריל 2019.
כל הנחיתות על הירח נעשות בצד הנראה כדי לאפשר תקשורת נוחה ורציפה עם הגשושיות, למעט נחיתה אחת של צ'אנג־אה 4 הסינית שנחתה לראשונה על הצד הרחוק של הירח.
נחיתה על מאדים
כוכב הלכת מאדים הוא העצם השמיימי עליו נחתו המספר הרב ביותר של גשושיות ורוברים, ולכן נרכש ניסיון רב בטכניקת הנחיתה האופטימלית.
נחיתה על אסטרואיד
נחיתות על אסטרואידים הן הקשות ביותר כיוון שלגופים אלו הכבידה החלשה ביותר, לעיתים אין מספיק נתונים על פני השטח, וכל פספוס במהירות הנחיתה, או בעגינה עצמה על פני השטח עלול להקפיץ את הגשושית חזרה לחלל, כמו שקרה לגשושית רוזטה, שנחתה לבסוף שלא במקום המתוכנן.
נחיתת מעבורת חלל
רצף הנחיתה של המעבורת היה אוטומטי. המעבורות היו נוחתות ללא שימוש בדלק החל מהכניסה לאטמוספירה, ולמעשה היו 8 דקות בהן המעבורת טסה כדאון. עם נגיעת הגלגלים במסלול הנחיתה המעבורת הייתה פותחת מצנח בלימה עד לעצירה מלאה.
נחיתת טילי SpaceX
נחיתת המאיצים של משגרי הפאלקון 9 מהווה פריצת דרך בכל הנוגע לשימוש במאיצים. העיקרון הוא שהמאיץ נוחת אוטומטית על משטח נחיתה או אסדה בים ומשם נלקח לשימוש חוזר, שלא כמו במשימות מעבורות החלל או שיגורי כבודה בהן המאיצים נופלים לים ורק אז נלקחים לשימוש חוזר, או ממשיכים במסלול הקפה ללא יכולת להשתמש בהן שוב.
נחיתת קפסולות
במשימות חזרה לכדור הארץ, לעיתים נעשה שימוש בקפסולות. לקפסולות צורת חרוט קטום, או כדור רחב ופחוס. הקפסולות יכולות להיות מאוישות וגדולות, כתאי פיקוד, או קטנות כקופסת נעליים. הקפסולה צריכה להיכנס בזווית התקפה מאוד ספציפית, על מנת להימנע מחיכוך וחימום יתר שעלול לפרק את התא, ואם על מנת להימנע מהדיפה על ידי האטמוספירה חזרה לחלל. מכוונים את הנחיתה של הקפסולות באזורים ללא אוכלוסייה, כים או מדבר.
תאי פיקוד מאוישים הם קפסולה בא יושבים אנשי החלל בשובם מפעילות מאוישת (למשל מתחנת החלל הבינלאומית או מן הירח). תא הפיקוד הוא בעל צורת חרוט קטום.
גם חללית הדרגון בנויה כקפסולת פיקוד, אך היא גדולה יותר. ב־2010 הודיע אילון מאסק כי חללית הדרגון
החללית היאבוסה שיגרה ב־2011 חזרה לכדור הארץ קפסולה ובה חלקיקים מהאסטרואיד איטוקוואה.
נחיתה שנעשית בים באמצעות מצנח נקראת Splashdown.
התנועה הבין-לאומית למען תודעת קרישנה
התנועה הבין-לאומית למען תודעת קרישנה (נודעת גם כתנועת הרא קרישנה) שייכת לזרם הוואישנויזם הבנגלי, אשר נוסד במאה ה-16 בידי צ'יטניה מהאפרבהו (1534-1486). התנועה הוקמה בארצות הברית בשנת 1966 על ידי המורה הרוחני ההודי א. צ'. בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה (1977-1896).
חברי התנועה מתרגלים בהקטי יוגה (אנ') בהסתמכות על כתבים עתיקים כבהגווד גיטא והבהאגווטה פוראנה.
ההיסטוריה של התנועה
מייסד התנועה, א. צ'. בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה, נולד בשנת 1896 בקלקוטה שבהודו, בשם אבהאי צ'ראן דֶה. הוא רכש השכלה מערבית בפילוסופיה בקולג' בריטי ובמקביל רכש השכלה מסורתית בהדרכת הגורו בהקתיסידדהאנתה סרסווטי טהאקורה (אנ'). ב-1954 פרש אבהאי מחיי משפחה, קיבל את שם הנזורה בהקטיוודאנטה סוואמי, והקדיש את זמנו לעבודה תאולוגית ולהפצת משנת הוואישנויזם הבנגלי בהודו. בשנת 1965, הפליג לבדו לארצות הברית כדי להקים את התנועה הבינלאומית למען תודעת קרישנה (ר"ת איסקון ISCON).
בשנת 1966 הקים במנהטן שבניו יורק את המרכז הראשון של התנועה. בשנות השישים החלה בארצות הברית המהפכה התרבותית של ילדי הפרחים, שבין היתר כללה עניין רב ברעיונות רוחניים ובזרמים רוחניים מהמזרח. התנועה זכתה להצלחה רבה והתרחבה במהירות ברחבי ארצות הברית, וכן באירופה בשנות השישים והשבעים. פרבהופאדה צפה בגדילתה, ועיצב אותה כחברה בינלאומית של יותר ממאה מקדשים, מרכזים רוחניים, בתי-ספר, מוסדות וקהילות חקלאיות, בת אלפי חברים ברחבי העולם. עד לפטירתו ב-14 בנובמבר 1977, פְּרַבְּהוּפָּאדַה הספיק להקיף במסעות הרצאותיו את כדור הארץ כארבע עשרה פעמים, והפך את 'הַרֵא קְרִישְנַה' לביטוי מוכר בחלקים נרחבים של העולם.
אך לצד הפופולריות הרבה, אימוץ המנטרה הרא קרישנה על ידי ההיפים וילדי הפרחים באמריקה, כמו גם המחזמר "שיער", יצרו תדמית שלילית ושגויה לתנועה. ההיפים השתמשו בסמים פסיכדליים ודגלו במין חופשי, בעוד שהתרבות הגָאוּדִיַה וָאִישְנַוִית מתנגדת לשימוש בסמים ולמין לא אחראי.
לאחר מותו בשנת 1977 עברה התנועה משבר סמכות. בתחילת שנות ה-70, פרבהופאדה הקים ועד מנהל (Governing Body Commission), אשר אמור היה לקחת את הסמכות על ניהול התנועה. אולם לאחר מותו, נערכו מאבקי כוחות בין ההנהלה הרשמית של התנועה לבין גורואים שונים שבתוכה, שנהנו מסמכות רוחניות וכריזמטית. כיום הוועד הוא הגוף המנהל של התנועה, ואחראי על מדיניות התנועה ועל מינוי של מורים חדשים. בשנת 1998, לאחר שנים של מחלוקות, מונתה לראשונה אשה לגוף המנהל, הפועל ברוטציה.
כיום התנועה פעילה ומחזיקה מקדשים ברוב הערים הגדולות בארצות הברית ובמערב, כמו גם ברחבי הודו.
אמונות התנועה
על פי תפיסת האלוהות של הוישנויזם הבנגלי, האמת המוחלטת היא האל קרישנה, המתגלה בהיבטים אלוהיים נוספים.
התרגול הרוחני כולל מדיטציה על מנטרות, שהמרכזית בהן היא הרא קרישנה (ממנה נגזר הכינוי הפופולרי של התנועה). מנטרה זאת היא תפילה מדיטטיבית המורכבת משמותיו האל בסנסקריט. לפי האמונה, מדיטציה על המנטרה עוזרת למתרגל להתעורר לטבעו האמיתי כישות חיים מטבע נצחי (sat), מודע (cit) ומלא חדווה (ānanda). המתרגלים שומרים על דיאטה לקטו-צמחונית, נמנעים משימוש בסמים, ממין שאיננו במסגרת מחויבות זוגית, ומתעסוקה לא אחראית, כדוגמת הימורים.
תנועת הרא קרישנה בישראל
התנועה הגיעה לישראל בשנות ה-70 וקיימה מרכזים ברחבי הארץ. כיום קיימות קהילות הרא קרישנה בחריש ובאריאל (בה מתקיימים לרוב שיעורים בשפה הרוסית). הקהילה באריאל מקיימת בתל אביב שירת הרא קרישנה בציבור וחלוקת ספרים אודות תודעת קרישנה.
פעילות התנועה בישראל עוררה לא פעם מחלוקת, ונכללה בשנת 1987 ברשימת הכתות בדו"ח תעסה-גלזר.
שטר כסף
שטר כסף (בדומה למטבעות, המחאות, תווי קנייה, כרטיסי אשראי), הוא אחת הצורות של אמצעי תשלום בהם בני אדם משתמשים על מנת לשלם עבור סחורות ושירותים שהם קונים. יחד עם מטבעות, שטרות מהווים את כלל צורות הכסף המזומן בעולם המודרני והם הילך חוקי.
התפתחות השטרות
השטרות הופיעו לראשונה בסין בשנת 812 ובשנת 970 כבר היו נפוצים ברחבי סין. באירופה הם הופיעו לראשונה בשוודיה ביולי 1661. התברר שבמקום לסחוב כמויות גדולות של מטבעות, עדיף להדפיס את ערך השטר על נייר שהוא קל משקל בהרבה.
לאורך ההיסטוריה השטר הודפס על נייר ברוב המדינות העולם. החל משנות ה-80 של המאה ה-20 החלו מדינות שונות להדפיס את שטרותיהן על ניירות פלסטיק כחלק מהמאבק בזיוף כסף (בשטרות אלו יש בדרך כלל חלונות).
האמון בשטר תלוי בגיבוי הניתן לו מאת המנפיק. מי שמוכר סחורה כלשהי תמורת שטר או שטרות שהוא יקבל שערכם כמחיר הסחורה שהוא הציג, חייב לדעת שיש גיבוי לשטר זה ושהוא חוקי במדינה ושניתן לסחור בו ולפדות אותו. השטרות הם אמצעי תשלום גם בגלל האמון שהציבור נותן בהם ושהם יודעים שהממשלה ואנשים אחרים יקבלו שטר כאשר הם ירצו לקנות משהו.
ברוב היחידות הטריטוריאליות המנפיקות שטרות (לא בהכרח מדינות) ניתנת הסמכות להנפיק את השטרות לידי בנק מרכזי שאיננו שייך למגזר העסקי אלא חלק ממוסדות המדינה שאינו תלוי בממשלה והוא דואג לעיצוב, הדפסה, הפצה. ישנם מקרים שבהם כמה בנקים מדפיסים את השטרות (למשל בסקוטלנד, בה ל-3 בנקים זכות להדפסת שטרות).
עיצוב השטרות
מכיוון שהשטרות הם אמצעי תקשורת (אמנם לא כמו המטבעות בתקופות עתיקות כמו בתקופת האימפריה הרומית) אך בכל זאת הגורם המנפיק מעוניין שבשטרות יבואו לידי ביטוי הדברים המאפיינים את המדינה. בשטרות יהיו בדרך כלל תמונותיהם של אישים חשובים בהיסטוריה של המדינה כגון: מלכים, ראשי ממשלות, נשיאים, מדענים, סופרים ואנשים שלחמו להקמת המדינה. בשטרות יהיו בדרך כלל ציורים שונים. מאחור יהיו בדרך כלל תמונות מהנוף של המדינה, תמונות היסטוריות או אתרים חשובים. כמו כן, על השטרות יהיו בדרך כלל חתימותיהם של האנשים אשר מאשרים כי השטר חוקי (כמו נגיד הבנק ושר האוצר) ויהיו עליו סימני ביטחון אשר יקשו על זייפנים לזייף את השטר. על השטר יהיה גם מספר סידורי המסמן את מקומו של השטר הזה בהדפסה. על השטר תופיע שנת ההדפסה ולעיתים טקסטים שונים החשובים בעיני מדפיסי השטר.
אמצעי ביטחון
בסין לפני מאות שנים היה נהוג עונש מוות למי שיזייף שטרות. במשך כל ההיסטוריה היה מאבק בין מתכנני אמצעי הגנה לבין זייפנים כשם שמאבק זה מתקיים בכל תחום אחר (המחאות, מטבעות). החל מן המאה ה-20 נהוג להחליף את עיצוב השטרות מדי כמה שנים כאשר כל פעם נוספים אמצעי אבטחה חדשים.
אמצעים הקיימים היום:
ערכי שטרות
ההחלטה על ערכי השטרות המונפקים נובעת ממספר שיקולים. השיקול הראשון הוא השימושיות של השטר, ועל כן נבחרים ערכים במרווחים הנחשבים שימושיים ביותר לציבור. בנוסף, עלות השטר אשר לרוב גבוהה יותר מעלות מטבע, מהווה שיקול בהחלטה אלו שטרות להנפיק. על כן נהוג להנפיק שטרות רק מעל ערך מסוים. בישראל, השטר בעל הערך הנמוך ביותר הוא שטר של 20 שקלים חדשים. עלות השטר גם דוחפת לכיוון של שטרות בעלות ערכים גבוהים, כדי לצמצם את מספר השטרות שיש להנפיק. מצד שני, הנפקת שטרות של ערכים גבוהים נחשבת כמסייעת למעבר הון שחור. נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון צוטט כאומר שהוא אינו רוצה להנפיק שטרות בערכים מעל 100 דולר כדי לא לסייע למאפיה. בישראל השטר בעל הערך הגבוה ביותר הוא שטר של 200 שקלים חדשים. השטר בעל הערך הגבוה ביותר הוא 1,000 פרנק שווייצרי ובגוש האירו הערך הגבוה ביותר הוא 200 אירו, לאחר ששטר ה500 אירו אינו מונפק שוב
אספנות שטרות
עיצובם המיוחד של השטרות וערכם הכספי הופך אותם בעיני אחדים לפריט אספני מעניין. ממבט בשטר ניתן ללמוד רבות על ההיסטוריה, הכוונות הפוליטיות והמאפיינים המיוחדים לאומה המנפיקה אותם. לטובת האספנים ולטובת המתעניינים בנושא, מונפקים קטלוגים, המסבירים הבדלים בין שטרות ומדרגים שטרות על פי נדירותם ומצב תחזוקתם.
הערך הראלי הגבוה ביותר שהתנוסס על שטר היה $100,000, אלו היו תעודת זהב אמריקנית עם דיוקנו של וודרו וילסון עליהם. שטרות אלה, שהונפקו ב-1934, לא הופצו בציבור, ושימשו להעברת סכומי כסף גדולים בין הבנק הפדרלי של ארצות הברית למשרד האוצר. השימוש בשטרות אלו הופסק היות שהטכנולוגיה אפשרה לבצע העברות כספים ממוחשבות. שטרות בעלי ערך נקוב גבוה יותר היו בתקופות שונות במדינות שונות שסבלו מאינפלציה גבוהה.
מבין שטרות הכסף של הדולר האמריקאי, נמצאים היום בשימוש שוטף רק השטרות שערכם $100 או פחות. בעבר הנפיקה ממשלת ארצות-הברית גם שטרות בערכים נקובים של $500, $1000, $5000 ו- $10000, שהופצו בציבור והם עדיין הילך חוקי, (כמו כל השטרות שהונפקו מאז 1928). בין אספנים שטרות אלה מבוקשים במידה רבה, ומחירו של שטר במצב טוב כפול, ואף יותר, מערכו הנקוב.
בין האספנים מקובל איסוף לפי תחומי עניין, כמו הופעת נושאים מסוימים (מארנבות ועד דמותה של מלכת אנגליה) על השטר, שטרות מאזור מסוים או מתקופה מעניינת ורבת תהפוכות. האספנים מתחשבים לא רק בעיצובו הכולל של השטר, אלא גם בחתימות המופיעות עליו, או מאפיינים אחרים שהשתנו מהדפסה להדפסה. אספנים אחדים תרים אחרי שטרות בעלי מספר סידורי מיוחד (כמו 00000001 או 22222222).
שטרות לזכר מאורעות מיוחדים
מדינות רבות מנפיקות בולים או מטבעות לציון אירועים מיוחדים, ולעיתים קרובות מטבעות כאלה אינם משמשים כלל בציבור, ונקנים כולם על ידי אספנים. לשטר יש שטח פנים גדול יותר, וכך אפשר להשתמש בו ביתר קלות כדי לפרסם או לחגוג מאורע.
טרי מנצ'יני
טרנס ג'ון "טרי" מנצ'יני (אנגלית: Terence John "Terry" Mancini; נולד ב-4 באוקטובר 1942 בקאמדן טאון שבלונדון) הוא כדורגלן עבר אירי ששיחק בעמדת הבלם.
ביוגרפיה
מנצ'יני נולד בלונדון למשפחת מתאגרפים, ונקרא בשם טרי סילי. הוא החל לעסוק באיגרוף, אך בסופו של דבר החליט להמשיך ככדורגלן. אביו האירי מת כשהוא היה בן שבע, ואמו נישאה מחדש ושינתה את שם משפחתה לזה של בעלה השני. הוא החל את קריירת הכדורגל שלו בווטפורד ב-1961, ושוחרר מהקבוצה באמצע עונת 1965/1966. הוא היגר לדרום אפריקה והצטרף לפורט אליזבת' סיטי, עמה זכה באליפות דרום אפריקה. לאחר 20 חודשים באפריקה חזר ללונדון, ובנובמבר 1967 הצטרף ללייטון אוריינט. הוא שיחק בלייטון במשך ארבע עונות, וזכה עם הקבוצה באליפות הליגה השלישית.
באוקטובר 1971 חתם בקווינס פארק ריינג'רס, ובעונת 1972/1973 סייע לקבוצה להעפיל לליגה הראשונה. בעקבות שיחה עם עמיתו בריינג'רס, דון גיבנס, גילה מנצ'יני כי בזכות מוצאו האירי של אביו הוא יכול לשחק עבור נבחרת אירלנד, למרות שנולד וגדל כאנגלי. הוא ערך את הופעתו הראשונה מתוך חמש במשחק מול נבחרת רוסיה ב-1973.
ב-1974 הוחתם מנצ'יני בארסנל כמחליפו של פרנק מקלינטוק, תמורת 20,000 לירות שטרלינג. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול וסטהאם יונייטד ב-26 באוקטובר 1974, ובשתי עונותיו בארסנל רשם לזכותו 62 הופעות. אולם, לאחר עונת 1975/1976, שהייתה הגרועה ביותר בתולדות המועדון מזה 40 שנים, התפטר המאמן ברטי מיי. מנצ'יני לא היה נחוץ לתוכניותיו של טרי ניל, מחליפו של מיי, מאחר שהיה כבר בן 34; הוא שוחרר בהעברה חופשית בספטמבר 1976. הוא הצטרף למועדון החובבני אלדרשוט, ושיחק שם במשך עונה אחת. בתום העונה, חתם מנצ'יני בלוס אנג'לס אצטקס מליגת ה-NASL בארצות הברית. מנצ'יני עזב לאחר עונה אחת בקבוצה וחתם בשנת 1978 לעונה אחת בברנט מהפוטבול ליג השנייה. בתום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 37. לאחר פרישתו עבד בצוותי האימון של פולהאם, קווינס פארק ריינג'רס ולוטון טאון. לאחר פרישתו מאימון ניהל מספר חנויות בהארו, פאב בהאמרסמית' ופולהאם, ועסק להשכרת מכוניות בניו מאלדן.
אפראח ואלי
אפראח ואלי (באורדו: افراح ولی; נולדה ב-29 בנובמבר 1995) הא גולשת סקי אלפיני פקיסטנית. היא הזוכה הראשונה באירוע הסלאלום הענק במשחקי החורף של דרום אסיה, כאשר לקחה את הזהב במשחקי הבכורה שנערכו בהודו ב-2011.
רקע
ואלי נולדה במחוז גהיזאר, בגילגיט-בלטיסטן. היא בת למשפחת גושפור, לשעבר המשפחה המלכותית של מחוז עמק פוניאל, מחוז גהיזר. היא למדה והצטיינה בסקי בעיקר כי בילתה את רוב ילדותה בראטו – אזור הררי מושלג באסטור, שם הוצב אביה למשך יותר מעשור, כקולונל בצבא פקיסטן.
ואלי השלימה את לימודי התיכון בבית הספר הצבאי הממלכתי בגילגיט, ואחר כך סיימה תואר במנהל עסקים ב-2017.
קריירה
בשנת 2011, במשחקי החורף של דרום אסיה הראשונים, שנערכו בהודו, ואלי זכתה במדליית זהב באירוע הסלאלום הענק - בכך שהביסה את אחותה אמינה, שגם היא גולשת סקי.
ב-2014, ואלי נבחרה על ידי פדרציית הסקי של פקיסטן (SFP) להשתתף במחנה אימונים של הפדרציה הבינלאומית לסקי שנערך באוסטריה. במהלך אימון, הייתה לה תאונת סקי והיא שברה את עצמות השוקה והשוקית של רגלה הימנית. היא פונתה בהליקופטר לבית חולים, ואחר תקופת הבראה, השתקמה.
בגביע הסקי הבינלאומי של 2017 במאלאן ג'אבה, בהרי קארקוראם, לקחה ואלי מדליית זהב - היחידה בה זכתה פקיסטן במשחקים - ושתי מדליות ארד. הייתה זו אליפות הסקי הבינלאומית הראשונה שאירחה פקיסטן. השתתפו באירוע סך של 9 מדינות - טורקיה, אוקראינה, מרוקו, אפגניסטן, הודו, טג'יקיסטן, סלובקיה, סרי לנקה ואיראן.
בינואר 2017, ואלי השתתפה בנבחרת פקיסטן במשחקי החורף של אסיה, בסאפורו, יפן. היא הגיעה למקום 23 בסלאלום הענק, ולמקום 25 בסלאלום.
כמו ספורטאיות פקיסטניות אחרות שהגיעו לרמת תחרות בינלאומית, ואלי מציינת את ההשקעה המועטה של ממשלת פקיסטן בחינוך וספורט, ובמיוחד את הקשיים שעומדים בפני נשים וילדות הרוצות לעסוק בספורט בארצה.
כל הזמן הזה
השיר יצא כסינגל הראשון מאלבומו של נצ'י נצ' "שפל וגאות", שיצא ביוני 2017. הוא נכתב לאחר שדודו טסה פנה אל פלוטניק בהצעה לשיתוף פעולה, הציג לו משפט שכתב – "כל הזמן הזה, כל הזמן הזה, הייתי לבד" – וביקש ממנו לכתוב שיר סביב המילים הללו. תחילה כתב פלוטניק שיר שעסק בחבר בשכונה, אך בחר "לרדת מזה", והחליט להשתמש ברעיון מקורי, ולכתוב שיר מנקודת מבט נשית. השיר מושר מנקודת מבט של בחורה ומדבר על פרידה שלה מהחבר. בת הזוג מזכירה אירועים טובים מן העבר הזוגי שלהם ומזכירה גם קשיים שהובילו לפרידה. בקליפ לשיר משחקת לוסי איוב את בת הזוג.
השיר זכה במקום הראשון במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ, והגיע למקום ה-13 במצעד השנתי של כאן גימל. נכון ל-2022 הקליפ צבר מעל 25 מיליון צפיות ביוטיוב ומעל 5 מיליון האזנות בספוטיפי.
לורי
לאורה פסטר (נולדה ב-2 במאי 1982), המוכרת גם בשם לורי (בצרפתית: Lorie), היא זמרת פופ צרפתית ידועה.
ביוגרפיה
לאורה פסטר, המוכרת בכינוייה המקצועי לורי נולדה בעיירה פלאססיס בוצ'ארד שבאזור איל-דה-פראנס על יד פריז. לורי היא ילדה יחידה במשפחתה המבוססת דיו - אביה הוא מנכ"ל תחנת רדיו צרפתית מפורסמת בשם RTL ואמה היא חשבונאית.
בגיל חמש החלה ללמוד החלקה על קרח. בגיל 15 נטשה לורי את תחום ההחלקה על הקרח ועברה לתחום המוזיקה והשירה. לאחר שהסינגל הראשון שלה, Près de moi, הוצג באתר האינטרנט www.peoplesound.com, החלה לורי את דרכה אל אור הזרקורים. השיר היה להיט - בפרק זמן של חודש אחד, הורידו כ-15,000 מעריצים עותקים שלו ברחבי האינטרנט. ההצלחה פתחה ללורי דלתות רבות בתחום המוזיקה, ואכן, ב-29 בנובמבר 2000 חתמה לורי על חוזה הקלטות.
באוקטובר 2001 הוציאה לאור לורי את האלבום המלא של Près de moi. בספטמבר 2002 הוציאה לאור לורי ספר ביוגרפיה בשם Mes Secrets (תרגום חופשי: הסודות שלי) אשר זכה להצלחה מסחרית.
את אלבומה השני, Tendrement (תרגום חופשי: בעדינות), הוציאה לאור לורי בשנת 2002. האלבום הופק על ידי ג'ני ויליאמס ולואיס אלמנט. ב-19 בנובמבר 2007 שוחרר אלבומה האחרון והחמישי 2lorenmoi האלבום בסגנון מוזיקה אלקטרונית.
גיא בלוך
גיא בלוך (נולד ב־23 במאי 1962) הוא מדען ישראלי, פרופסור מן המניין במכון למדעי החיים על שם אלכסנדר סילברמן באוניברסיטה העברית. מחקריו מתמקדים באבולוציה ובבסיס המולקולרי והפיזיולוגי של התנהגות חברתית וחברתיות בדבורים.
קורות חיים
גיא בלוך נולד וגדל בקיבוץ נחשון ובמושב כפר ביל"ו בישראל. הוא למד בבית הספר התיכון האזורי המקיף ע"ש י"ח ברנר בגבעת ברנר ושירת כלוחם וקצין בסיירת הצנחנים. הוא בעל תואר ראשון בביולוגיה ותואר שני ושלישי בזואולוגיה מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1997 יצא ללימודי בתר דוקטורט באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין (UIUC) בקבוצת המחקר של ג'ין רובינסון. בשנת 2001 שב לישראל והקים את קבוצת המחקר לחקר התנהגות החברתית בדבורים במחלקה לאקולוגיה, אבולוציה והתנהגות שבמכון למדעי החיים על שם אלכסנדר סילברמן בפקולטה למדעי הטבע באוניברסיטה העברית. בשנת 2008 הוזמן לשמש כפרופסור אורח באוניברסיטת אוקלנד בניו זילנד ובאוניברסיטת המדינה של אריזונה (ASU). בשנת 2015 זכה בפרס חוקר אורח ע"ש קלרק-ווי אריסון ושהה שנה באוניברסיטת וושינגטון בסיינט לואיס. פרופ' בלוך מילא שורת תפקידים באוניברסיטה העברית ובארגונים אחרים, כולל ראש המחלקה לאקולוגיה, אבולוציה והתנהגות (2009–2015), חבר סינאט, ראש ועדת המלגות האוניברסיטאית, וראש המכון למדעי החיים (מ 10/2022).
מחקר
מחקריו של גיא בלוך מתמקדים בהבנת האבולוציה של חברתיות והבסיס הפיזיולוגי ומולקולרי של התנהגות חברתית תוך שימוש בדבורים (בעיקר דבורי בומבוס האדמה ודבורי דבש) כמודל המחקר המרכזי. נושאי המחקר המרכזיים כוללים את הבנת יחסי הגומלין בין מערכת השעון הביולוגי ובקרת השינה ובין התנהגות חברתית, השפעת הורמונים, ובעיקר הורמון הנעורים (Juvenile hormone) על האבולוציה של חברתיות והתנהגות חברתית, והבנת הסוציוביולוגיה של מושבות דבורי בומבוס, כולל חקר המנגנונים הקובעים את גודל הגוף והתפתחות מלכות. בין היתר, מחקריו חשפו פלסטיות מבוקרת חברתית יוצאת דופן בשעון הביולוגי אשר מאפשרת לדבורים פעילות מסביב לשעון. מחקרים נוספים הראו שלהורמון הנעורים יש השפעה מרכזית על ההתנהגות החברתית בדבורים, אך ההשפעה שונה בדבורי בומבוס ובדבורי דבש. כמו כן, קבוצת המחקר של בלוך הייתה הראשונה להראות שעריכה של מולקולות רנ"א עשויה להשפיע על התנהגות חברתית, והייתה שותפה לאפיון דבורי דבש בכוורות העתיקות ביותר שנמצאו אי פעם בעולם.
קשפיצה
קשפיצה (בפולנית: Krzepice) היא עיירה במחוז קלובוצק שבפרובינציית שלזיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
קשפיצה החלה כמבצר שנבנה באמצע המאה ה-14, ובאמצע המאה ה-16 הוענקו ליישוב שנבנה במקום זכויות עיר.
מראשית המאה ה-17 נודעה העיירה בשל תעשיית המתכת שבה. באמצע המאה ה-17 ובראשית המאה ה-18 נפגעה העיירה מתקיפות האימפריה השוודית. בחלוקת פולין נכללה העיירה בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.
יהודי קשפיצה
מאמצע המאה ה-17 התקיימה בעיירה קהילה יהודית מאורגנת, ובשל קרבתה לגבול הפרוסי, הוגבלו משך שנים רבות מגורי יהודיה לרובע מסוים. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 1,395 יהודים, אך במהלך מלחמת העולם הראשונה עזבו את היישוב יהודים רבים. ביוני 1919 נערכו פרעות ביהודי העיירה, מבלי שהמשטרה הפולנית פעלה להגן על היהודים.
בין מלחמות העולם היוו היהודים קרוב למחצית מתושבי העיירה, והתקיימה ביישוב פעילות של המפלגות היהודיות השונות, תוך קיום מספר תנועות נוער ציוניות ובית ספר מרשת בית יעקב. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים.
בשואה
ב-1 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים. עם סיפוחה של העיירה באוקטובר שלאחר מכן לשטחי הרייך השלישי עזבו אותה כ-200 יהודים לצ'נסטוחובה, ובעיירה נותרו כ-1,500 יהודים. בתקופת הכיבוש הראשונה ביצעו הגרמנים מעשי התעללות חוזרים ונשנים ביהודי העיירה, תוך תלישת זקני יהודים דתיים באלימות רבה, כליאת יהודים באסם במשך מספר ימים ללא מזון או שתייה, ואילוץ יהודים לבצע עבודות כפייה משפילות ומפרכות, תוך הטלת סכומי כופר על הקהילה. בד בבד נצטוו יהודי העיירה לענוד סרט זרוע, שהומר בהמשך בטלאי צהוב.
החל מנובמבר 1940 נלקחו מאות יהודים מהעיירה למחנות עבודה שונים. ב-22 ביוני 1942 לפנות בוקר פשטו על העיירה אנשי ס"ס שהגיעו מסוסנוביץ, וריכזו את יהודיה, יחד עם יהודים נוספים מכפרי הסביבה, במבנה בית הכנסת הישן בעיירה, שם נערכה בהם סלקציה. 26 יהודים הועברו למחנה המעבר בסוסנוביץ, וכל יתר היהודים שולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה אושוויץ.
אלפא רומיאו ארנה
אלפא רומיאו ארנה (באיטלקית: Alfa Romeo Arna) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית אלפא רומיאו בשיתוף יצרנית הרכב היפנית ניסאן, (Alfa Romeo Nissan Autoveicoli S.p.A) אשר יוצרה באיטליה בין השנים 1983–1987.
אל-מעאדי
אל-מעאדי (בערבית: المعادي) היא עיר מדרום לקהיר שבמצרים הממוקמת בגדה המזרחית של הנילוס. פירוש השם בערבית הוא "המעבורות".
היסטוריה
באזור אל-מעאדי ישנו אתר ארכאולוגי מצרי עתיק מתוארך בערך 3500 לפני הספירה. פעילות הבנייה באזור הרסה חלק מהאתרים הארכאולוגיים.
היישוב המודרני באל-מעאדי נוסד ב-1904. בשנה זו נבנתה מסילת הרכבת בין קהיר מצפון לחלוואן מדרום. בניית היישוב הוגבלה בתחילה לאזור הסמוך למסילת הברזל, אך לבסוף התפשטה מערבה עד הנילוס. כמו כן, נבנה מחנה צבא בריטי גדול ממזרח למסילת הברזל. תכנון העיר נעשה בשנת 1905 על ידי קצין קנדי בדימוס בשם אלכסנדר ג'יי אדמס. תחנת הכוח התרמית הסולארית הראשונה בעולם נבנתה באל-מעאדי.
מלחמת העולם השנייה
בשנים 1940–1946 לאל-מעאדי היה תפקיד חשוב במעורבות הצבאית של ניו זילנד. כ-76,000 חיילים אומנו במחנה בסמוך לעיר. באותה תקופה אזור זה היה שייך לחברה שבנתה את אל-מעאדי ב-1907. הרמה הסלעית הושכרה לכוחות הצבא של ניו זילנד, ובשש השנים שלאחר מכן הפכה העיר לבסיס הראשי של ניו זילנד מעבר לים.
באל-מעאדי הוקם גם מרכז חקירות של המודיעין הבריטי. ביולי 1942, בשיאה של המערכה במדבר המערבי, נחשפו שני מרגלים גרמניים שהשתמשו בספר "רבקה" של דפנה דה מוריאה כספר קודים לשידורי רדיו סודיים ומקודדים. הציוד שלהם נבדק על ידי קצין צעיר מהצבא המצרי, נשיא מצרים לעתיד אנואר סאדאת.
לאחר המהפכה של 1952
לאחר מהפכת הקצינים החופשיים (שסיימה את ההשפעה הבריטית במדינה) ומלחמת סיני ב-1956, עזבו את העיר רבים מתושביה הבריטים והצרפתים. כתוצאה מכך, חלק מהמוסדות הזרים (ובהם הכנסייה האנגליקנית של סנט ג'ון) הופעלו על ידי התושבים המקומיים.
אל-מעאדי כיום
האזור העתיק ביותר במעדי הוא אל סראיאט, המורכב ברובו מווילות ובניינים נמוכים. זהו החלק האמיד ביותר של אל-מעאדי יחד עם אזור דגלה הסמוך. ניתן לזהות את שני האזורים הללו במספר הרב של הכיכרות והצמחייה הרבה.
ישנם מספר רב-קומות בסמוך לנהר, כמו גם בחלק החדש והמזרחי של אל-מעאדי, המכונה דגלה.
אל-מעאדי הוא האזור הכי פחות צפוף בקהיר רבתי, וחלק גדול ממנו מאוכלס על ידי מצרים אמידים ותושבים זרים (שרבים מהם קשורים לשגרירויות שבעיר). באל מעאדי ממוקמים גם משרדים של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי.
שגרירויות
באל-מעאדי ממוקמות שגרירויות רבות, ובהן של המדינות: אוגנדה, אוקראינה, אזרבייג'ן, ארגנטינה, בנגלדש, גבון, קובה, יפן, מלאווי, מקסיקו, מונגוליה, פרגוואי, פרו, הפיליפינים, דרום אפריקה, דרום קוריאה, ונצואלה וקניה.
או"ם שמום
הביטוי בהקשרו המקורי
ההתקפה זעזעה את המדינה והשפיעה עמוקות על שר הביטחון דוד בן-גוריון. לדברי ההיסטוריון מוטי גולני, תגובותיו של בן-גוריון, כמו אלה של ראש הממשלה משה שרת והרמטכ"ל משה דיין, "היו זועמות יותר מאשר תגובותיהם באירועים קודמים או מאלה שבאו לאחר מכן. את הזעם של בן-גוריון אפשר להשוות אולי רק לתגובתו על הרצח במעלה עקרבים, שנה קודם לכן". תושבי מושב פטיש ביקשו לנטוש אותו; בן-גוריון, שהגיע למושב, מצא את התושבים מוכנים לעלות על משאיות שיפנו אותם.
בעקבות ההתקפה העלה לראשונה בן-גוריון הצעה ליזום פעולה צבאית נרחבת במטרה לכבוש את רצועת עזה מידי המצרים (או במילותיו: "לגרש [את] המצרים מרצועת עזה"). לדעתו, לא היה מנוס מפעולה כזו כדי להתמודד עם מכת ההסתננויות. בנוסף, הוא גרס כי הפרת הסכמי שביתת הנשק על ידי המצרים, לרבות חסימת מעברן של ספינות ישראליות בתעלת סואץ (פרשת הספינה 'בת גלים' בסתיו 1954), מצדיקה פעולה כזו. בריאיון למשה ז"ק העלה בן-גוריון סיבה נוספת למדיניות התגמול:
ביום שלמחרת הפיגוע נפגש בן-גוריון עם הרמטכ"ל דיין, ומתוך שכנוע כי אין מנוס מצעד זה, הורה לו להעריך כמה זמן צפוי להימשך כיבוש הרצועה והאם צה"ל מוכן למלחמה כוללת. באותו ערב נפגש בן-גוריון עם ראש הממשלה שרת, שהביע את התנגדותו. ביום שלמחרת כונסה ישיבה דחופה של ראשי מפא"י והרמטכ"ל כדי לדון בהצעה, והיא זכתה לתמיכתם של רוב החברים, שהסכימו כי הסטטוס-קוו של הסכמי שביתת הנשק היה כלא היה. בישיבת הממשלה ב-29 במרץ נדונה ההצעה באריכות. משה שרת כתב ביומנו:
המתנגדים, בראשות שרת, העלו מגוון נימוקים. החששות העיקריים היו מסנקציות צבאיות וכלכליות מצד המעצמות, וכן מהתפרצותה של מלחמה כוללת עם מצרים או אף עם כל מדינות ערב. ומנגד, שרת העריך כי גם כיבוש הרצועה על ידי ישראל לא יביא לפתרון בעיית הפליטים ברצועת עזה והאיום הביטחוני הנשקף ממנה. ביומנו מספר שרת:
עוד על יחסו של בן-גוריון לאו"ם ולקהילה הבינלאומית
כעבור חודש, ביום העצמאות השביעי (27 באפריל 1955, ה' באייר תשט"ו), נאם בן-גוריון באירוע המרכזי של מצעד צה"ל, שהתקיים באצטדיון רמת גן, והשמיע דברים ברוח דומה. עיקרו של הנאום היה תגובה תקיפה להחלטותיה האנטי-ישראליות של ועידת בַּאנדוּנְג (ועידת היסוד של ארגון המדינות הבלתי-מזדהות), שנערכה מספר ימים קודם לכן:
משפט הסיום של נאום זה – – היה גם הוא לאמרת כנף, פעמים רבות בצורה משובשת: "לא חשוב מה יאמרו הגויים, חשוב מה יעשו היהודים". המשפט זכה להד גדול, לביקורת חריפה מחד גיסא ולאהדה רבה מאידך. רבים ראו בו את תמצית תורתו הממלכתית של בן-גוריון. כמו "או"ם-שמום", גם הוא יונק מן הגישה הציונית הגורסת שגורלו של עם ישראל נתון שוב בידו. ביטוי זה לא היה בעצם אלא גלגול נוסף של העיקרון של פועלי ציון מימי העלייה השנייה, "בכוחות עצמנו" – עיקרון שביטא בן-גוריון פעמים רבות לאורך השנים במפלגתו, בהסתדרות ובהנהלת הסוכנות.
כפי שעולה מדברי בן-גוריון בנאום, יחסו לאו"ם (ולקהילה הבינלאומית) לא היה יחס של ביטול מוחלט. בשנת 1967 נשאל בן-גוריון על הגדרתו את האו"ם כ"או"ם-שמום", והשיב: "גם עכשיו. אבל או"ם-שמום יותר טוב משום דבר". בהזדמנות אחרת אמר עוד בעניין זה, כי–
הביטוי בתרבות הפוליטית הישראלית
לדעת עמוס כרמל, האמרה נזכרת בעיקר כראיה לקרתנות שיוחסה לבן-גוריון ולהולכים בעקבותיו. ואולם, הביטוי מעולם לא איבד מהפופולריות שלו, היה בשימוש בקרב מדינאים ואזרחים רבים. הביטוי עולה בעיקר כתגובה להחלטות של האו"ם ומוסדותיו שנחשבות לדעת הדובר לאנטישמיות או אנטי-ציוניות, כגון ההחלטה שקבעה כי הציונות היא גזענות. הביטוי מביע סלידה וחוסר התייחסות להחלטות האו"ם או לדרישותיו, ומתייחס לאו"ם כמוסד אטום ולא-רלוונטי, שהחלטותיו אינן מעניינות את ישראל, בפרט כאשר הוא מקבל החלטות אנטי-ישראליות בכוח הרוב של מדינות הגוש המזרחי (בעבר), מדינות ערב והמדינות הבלתי-מזדהות, וכי על ישראל לדאוג בעצמה לאינטרסים החיוניים שלה.
בדצמבר 1966, על רקע החלטת גינוי נוספת שהתקבלה באו"ם, אמרה גולדה מאיר (ששימשה אז בתפקיד מזכ"לית מפא"י, ועד תחילתה של אותה שנה כיהנה כשרת החוץ של ישראל במשך קרוב לעשור): "מעולם לא אמרתי: 'או"ם-שמום'. [אבל] תמיד אמרתי, ואני אומרת זאת גם עכשיו: לבטחונה של ישראל – אחראית מדינה אחת בלבד: מדינת ישראל". ב-1997, כשהתקבלה באו"ם החלטת גינוי לישראל על הקמת שכונת הר חומה במזרח ירושלים, הגיב ראש הממשלה בנימין נתניהו באומרו: "אם זה מה שיש לאו"ם לעשות, אז הוא באמת שמום". בדצמבר 2012 הציג ראש הממשלה נתניהו (בקדנציה השנייה שלו) עמדה דומה, כאשר אמר בראיון טלוויזיה "לא מעניין אותי מה האו"ם אומר". הביטוי זכה לשימוש מחודש על ידי רבים לאחר המלצת בית הדין הבינלאומי לצדק בהאג בעניין גדר ההפרדה.
בשנת 1998 ציטט מזכ"ל האו"ם קופי אנאן את המונח בעברית בעת ביקורו בכנסת, והוסיף כי 'בעולם של ימינו, בלי האו"ם לא יהיה לנו כלום'.בראיון ביום הביקור לעיתונאי דני זקן מקול ישראל ששודר ביומן החוץ ברשת ב' אמר "על הישראלים לדעת כי כעת 'אום is not שמום' "
ישנם ביטויים שגורים נוספים בתרבות הישראלית המביעים עמדה קרובה: "העולם כולו נגדנו", "עם לבדד ישכון" ו"עלינו לסמוך רק על עצמנו".
מפל שבע האחיות
מפל שבע האחיות (נורווגית: De Syv Søstrene או Dei Sju Systrene, הידוע גם בשם Knivsflåfossen) הוא המפל ה-39 בגובהו בנורווגיה. המפל מורכב משבעה אשדים מקבילים, כשלגבוה מבין השבעה נפילה חופשית של 250 מטרים.
המפל ממוקם לאורך ייראנגרפיורד בסטראנדה שבמחוז מור או רומזדל, נורווגיה. המפל ממוקם דרומית לחוות קניספלה ההיסטורית, מעבר לפיורד מחוות סקגפלה. המפל נמצא כ-6.5 ק"מ מערבית מכפר גירנג'ר. הוא מהווה חלק מאתר המורשת העולמית של גירנג'ר.
דנית ברביבאי
דנית ברביבאי (נולדה ב-26 באפריל 1979, כ"ט בניסן ה'תשל"ט) היא אשת ציבור, מנכ"לית פורום מסגרות החינוך לגיל הרך בישראל.
ביוגרפיה
נולדה ב-1979 בעפולה לחדוה שנולדה וגדלה בקיבוץ לביא, עובדת מינהל בביה"ח העמק, ולדוד, אזרח עובד צה"ל, שעלה לארץ ממרוקו, כבת שנייה מבין ארבעה אחים. למדה בבית הספר היסודי רמות ובתיכון למדעים ולאמנויות ע"ש דוד בן-גוריון בעפולה, ושירתה בצה"ל כמש"קית התרעה בפיקוד העורף. למדה תואר ראשון בחינוך לגיל הרך בסמינר אורנים, תואר שני בממשל, אסטרטגיה עם התמחות במדיניות ציבורית בהצטיינות באוניברסיטת רייכמן, ותואר שני בניהול מערכות חינוך בגיל הרך מטעם מכללת לוינסקי לחינוך.
את דרכה בעולם החינוך החלה בשנת 2009 כגננת וכמחנכת כיתות בבתי ספר יסודיים, עד יציאתה לשנת שבתון, במסגרתה נבחרה לתפקיד יו"ר ועד ההורים הארצי בגני הילדים בשנת 2017. במסגרת התפקיד ייצגה את הורי ילדי הגנים, כתבה טורי דעה, ניירות עמדה וחומרי רקע לדיונים בוועדות החינוך בכנסת בתחום הגיל הרך בנוסף להצעת חוק, וכן לקחה חלק פעיל בקידום חוק הפיקוח על מעונות היום.
במקביל, ייסדה וניהלה את מערך משפחות "ילדים מתנדבים בקהילה", המארגנת פעילויות ופרויקטים התנדבותיים עבור ניצולי שואה, משפחות בסיכון, קשישים וילדים חולים.