cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המצור על ירושלים (70)
מהימנות המקורות
אוסביוס (מאבות הכנסייה, מאות 3–4 לספירה), לעומת זאת, מצטט ממנו רבות, תוך שהוא מדגיש את מעלת חיבוריו ואף מוסיף לציין כי יוספוס היה המפורסם ביותר בין היהודים בתקופתו, לא רק בין בני עמו, אלא גם בין הרומאים, כך שזכה להצבת פסל לכבודו ברומא וספריו הוערכו כראויים למקום בספרייה בעיר. פטרוס קומסטור בן המאה ה-12, מחבר ספר הלימוד ההיסטורי הנפוץ ביותר בימי הביניים Historia Scholastica ("היסטוריה לימודית"), השתמש בכתבי יוספוס כמקור עיקרי.
כתבי בן-מתתיהו, כיתר הספרות היהודית בשפה היוונית שחוברה טרם וסביב החורבן, לא שומרה על ידי המסורת הרבנית שהכלילה יצירות בעברית וארמית בלבד (מצדו, יוספוס לא הזכיר כלל בספריו את בית הלל ובית שמאי). מגע ראשון בין הספרות הרבנית ליצירתו אירע רק במאה העשירית, באיטליה, עם חיבור "ספר יוסיפון" ששאב מכתביו אך התאים את החומר לתפישה הרבנית, תוך שינויים נרחבים: לדוגמה, קנאי מצדה הוצגו כנופלים בקרב ולא כמתאבדים. בין היתר, הביא "ספר יוסיפון" לראשונה את דמותו של יהודה המכבי, לאחר מאות שנים בהן נזכר רק בנצרות. עם גל החילון הגדול של המאה ה-19, פנו סופרים יהודים מודרניים ישירות לבן-מתתיהו. ב-1862 יצא התרגום הראשון שלו לעברית, "מלחמות היהודים" לקלמן שולמן. ההיסטוריוגרפיה הציונית גילתה עניין עז ביוספוס והעלתה אפיזודות שכוחות כמו ההתאבדות במצדה לדרגת מיתוס מכונן.
ספריו של בן מתתיהו משמשים כיום למקור העיקרי של ההיסטוריה היהודית בתקופה זו. חשיבות מיוחדת ניתנת לו לחקר כתות בית שני ובמיוחד הצדוקים והאיסיים, שהידיעות אודותיהם מחוץ לספר זה הן קלושות ביותר. בנוסף, בספר "קדמוניות היהודים" ישנה התייחסות לישו וליוחנן המטביל, אם כי הסברה המקובלת היא כי הספר עבר עריכה נוצרית, ולא ברור מה מהדברים נכתב במקור (ראו העדות הפלוויאנית). תיאורו את הטריומף ברומא לציון הניצחון על היהודים הוא התיאור המפורט ביותר של מצעד ניצחון רומי בכל הספרות הקלאסית.
ישנן השגות באשר לעובדות מסוימות בספריו, בטענה שבן מתתיהו ביקש להחמיא לקיסרים הפלאביים שבקרבם ישב ולהציג את ההתנגדות לרומא כחסרת תועלת וכנובעת מדמגוגיה של המורדים החותרים מתחת לשלטון היהודי השוחר שלום. כמו כן הועלו נגדו טענות שיחסו למורדים היהודים הוא מגמתי וששאיפתו המרכזית היא להפריך את הטענה שהוא בגד בעם היהודי. יש המציינים כי בחנופתו לקיסרים הפלאביים ולשלטון הרומי הריהו מגמתי וסובייקטיבי. כך בהתאם שוללים את תיאוריו ויחסו השלילי לכוחות המורדים, אותם הוא מציג במחרחרי ריב וכסכסכנים ופלגנים שאינם מסוגלים לחיות יחד באחדות, מלבד האשמות אחרות טקטיות, מוסריות ודתיות. מבקריו של יוספוס רואים את גישתו זו כמי שמנסה לחפות על בגידתו העמוקה בעמו, התייצבותו לשורות האויבים עד מסירת מידע מודיעיני חשוב מתוך שורות הכוח היהודי המובס.
תיאורי הארץ אצל יוספוס די מדויקים. המחקר הארכאולוגי גילה מספר מכובד של ממצאים אשר מאששים את תיאוריו של יוספוס, אך גם מספר ממצאים אשר סותרים את דבריו - לדוגמה, סיפורו המפורט אודות מצדה, אשר ישנם חוקרים החולקים על מהימנותו ההיסטורית. המחקר הארכאולוגי יוצא גם נשכר מהבחנתו של יוספוס וציונו המדויק יחסית של הטופוגרפיה, אשר לא השתנתה מאז תקופתו באופן ניכר, ועל כן מאפשרת לחופרים להבין את המפה אותה מצייר יוספוס.
מנחם מנדל אייזנשטאדט
מנחם מנדל אייזנשטאדט (סיוון ה'ת"ר, יוני 1840 - ה'תר"ס, 1900) היה רב פולני-ליטאי, רבן של קמינקא, ליסקובה, זובלין ושצ'וצ'ין.
ביוגרפיה
נולד בשצ'וצ'ין למלכה ראשה (בת ר' דוב בער מסלונים) ולרב נח חיים, רבה של העיר. למד בכמה ישיבות ואצל אביו. בשנת ה'תרי"ז נישא ושנה לאחר מכן קיבל משרת רבנות ראשונה בעיר קמינקא.
לאחר שנים אחדות עבר לכהן בליסקובה שבפלך הורדנה ואחר כך לזובלין שבפולין.
בשנת ה'תרל"ו (1876) התמנה על מקום אביו כרבה של עיר הולדתו שצ'וצ'ין והחזיק במשרתו זו עד פטירתו בשנת ה'תר"ס, 1900.
ספרו "צמח מנחם" (ורשה תרמ"ב) מכיל פלפולים וחידושים על ארבעת חלקי שולחן ערוך המסודרים בסגנון ספרות השו"ת.
משפחתו
שנים מאחיו שימשו אף הם ברבנות: הרב שלום דוב בער אייזנשטאדט כיהן כאב"ד לכוביץ', והרב ברוך בן ציון מישקובסקי כאב"ד מוסטי ולאחר פטירת חותנו, רבי אברהם עזרא כ"ץ מאמדור, כרבה של אמדור.
נקסוס 5
נקסוס 5 (באנגלית: Nexus 5) הוא טלפון חכם שפותח במשותף על ידי גוגל וLG אלקטרוניקה. הוא המכשיר החמישי בסדרת ה-גוגל נקסוס, אשר הושק כשנה לאחר מכשיר הנקסוס 4. נקסוס 5 הושק ב-31 באוקטובר 2013, והוצע באותו היום לרכישה מקוונת ב-Google Play במדינות נבחרות. החומרה של הנקסוס 5 דומה לזו של מכשיר הדגל באותה עת של LG, ה-G2. המכשיר כולל מעבד סנאפדרגון 800 מבית קוואלקום ומסך מגע בגודל 4.95 אינץ' ברזולוציית 1080X1920 המספקת 445 פיקסלים לאינץ'. זהו המכשיר הראשון שהריץ את מערכת ההפעלה Android kitkat 4.4. לאחר כשבוע הושק המכשיר רשמית בישראל. במרץ 2015 הופסקה מכירת המכשיר דרך אתר גוגל.
תוכנה
מכשיר הנקסוס 5 היה הראשון שמגיע באופן מובנה עם מערכת ההפעלה Android Kitkat 4.4, שבה יש רענון בממשק, ביצועים משופרים, שיפור בתמיכה בתקשורת טווח אפס (כגון היכולת לחקות כרטיס חכם), HDR+ נוסף במצלמה, יכולת הדפסה אלחוטית, הקלטת המסך, ופונקציונליות חדשה ומשופרת. מסך הבית של הנקסוס 5 עוצב מחדש, google now הוא כעת חלק ממסכי הבית, ומאפשר חיפוש קולי על ידי אמירת "Ok, Google". Hangouts, התומך מגרסת ICS ומעלה בקריאת הודעות טקסט (SMS), מתפקד כיישום ברירת המחדל להודעות טקסט (SMS). הנקסוס 5 מגיע עם הממשק הנקי של גוגל, היות שהוא מהווה מכשיר דגל של גוגל.
אייגר (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בן אי. קינג
ביוגרפיה
קינג נולד ב-1938 בעיר הנדרסון שבקרוליינה הצפונית בשם בנג'מין ארל נלסון. במהלך 1947, בעת שהיה בן 9 עבר יחד עם משפחתו לשכונת הארלם שבניו יורק. בילדותו נהג קינג לשיר במקהלה של כנסייה, וכמו כן לקח חלק בלהקת הדו-וופ Four B’s.
קינג היה הסולן של להקת הדו-וופ The Drifters במהלך השנים 1959 עד 1960. באותה התקופה היה שותף ביצירת הלהיט הראשון של הלהקה - גרסה חדשה לשיר של להקת ה-The Drifters, "There Goes My Baby". בנוסף לכך נלסון גם היה הזמר הראשי בשירים "Save the Last Dance for Me", "Dance With Me," "This Magic Moment," "I Count the Tears", ו-"Lonely Winds".
במהלך 1960 קינג עזב את הלהקה לאחר שלא הצליח להשיג העלאה בשכר. בשלב זה בקריירה הוא החל קריירת סולו כזמר מוזיקת נשמה, כאשר החל לראשונה להופיע תחת שם הבמה '''בן אי. קינג'''.
שיריו של קינג המשיכו לככב בצמרת מצעדי הפופ עד 1963, כאשר להקות פופ בריטיות החלו להופיע ולהשפיע על סצנת המוזיקה הפופולרית בארצות הברית. הלהיטים הגדולים ביותר של קינג לאחר 1963 היו "What is Soul?" (1967), "Supernatural Thing, part 1" (1975), וההשקה המחודשת של השיר "Stand by Me" ב-1986 בעקבות השימוש בשיר כמוזיקת הנושא של סרט הקולנוע אני והחבר'ה.
בשנותיו האחרונות הקים קינג את ארגון הצדקה Stand by Me Foundation, במטרה לסייע לילדים ובני נוער עם בעיות חברתיות וכלכליות.
קינג נפטר ב-30 באפריל 2015 כתוצאה מטרשת עורקים.
מכוניות העל
מכוניות העל (באנגלית: Ultimate Supercar) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית דוקומנטרית של נשיונל ג'יאוגרפיק, שעלתה לשידור ב-17 בפברואר 2020.
עלילה
כל פרק בסדרה מתמקד על מכונית-על אחרת ממגוון יצרניות רכב, והעלילה מתמקדת בבניית וייצור המכונית ובמאחורי הקלעים, כדי לחשוף את הסודות ההנדסיים החבויים והמפתחות להצלחתה של כל מכונית:
ביקורת
באתר IMDb דורגה הסדרה ב-7.3 כוכבים, בהתבסס על 39 ביקורות.
ירון פורמוזה
ירון פורמוזה הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה במילואים, שימש נספח היבשה בארצות הברית ומפקד התותחנים של פיקוד הצפון.
ביוגרפיה
פורמוזה החל את שירותו הצבאי באגד ארטילרי 215 של חיל התותחנים שירת כקצין בגדוד 402 והתקדם עד לפיקוד על הגדוד. בהמשך שירת כראש ענף מפקדים בבית הספר לתותחנות שדה ושימש ראש זירת צפון בחטיבת המבצעים. כאלוף-משנה פיקד על עוצבת אדירים ושימש מפקד סיוע האש של עוצבת הגליל. ב-2010 מונה למפקד עוצבת גולן וב-2013 מונה למפקד התותחנים הפיקודי (מת"פ) של פיקוד הצפון. ב-2015 מונה לנספח היבשה בארצות הברית. שימש בתפקיד עד 2019.
פורמוזה בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בעל תואר ראשון בניהול ובמשאבי אנוש, תואר שני במנהל עסקים ובכלכלה באוניברסיטת בן גוריון ותואר שני נוסף בביטחון לאומי.
החל מ2019 ירון פורמוזה מנהל התפעול בחברת City Transformer.
תאוריית ההתפתחות הספונטנית
תאוריית ההתפתחות הספונטנית (מאנגלית: Spontaneity theory of child development) היא תאוריה בפסיכודרמה המתארת את השלבים ההתפתחותיים של התינוק. יוצר התאוריה הוא הפסיכיאטר יעקב לוי מורנו, מחלוצי הפסיכודרמה והפסיכותרפיה הקבוצתית. התאוריה מסבירה את התפתחות התינוק ואת השלבים השונים שהוא עובר, בהתאם ליכולת שלו לחוות את עצמו ביחס לאחֵר בכל שלב, תוך כדי התבססות על ההנחה שהגשמת מלוא הפוטנציאל ההתפתחותי קשורה במקסימום ספונטניות במהלך התהליך.
התאוריה ההתפתחותית בפסיכודרמה מתארת את התהליך הבריא שעל התינוק לעבור כדי להפוך בסופו של דבר לאדם בוגר, בעל עצמי מגובש ויכולת אמפתית לאחר. אדם שנתקל בחסך כלשהו באחד השלבים, עלול לפתח כל פעם צורך, תלות או אובססיה לאדם או לאובייקט אחר. ממשיכי דרכו של מורנו שאלו תהליך התפתחות זה, וחיברו אותו למפגש ולטכניקות בפסיכודרמה, מתוך ראייה שבה המשתתף בקבוצה זקוק לתנאים דומים כדי לאפשר לו לגדול בתהליך ההתפתחות הפרטי שלו. השלבים השונים בתאוריה מחולקים על פי התערבויות אלו, המקדמות את האדם בשלב בו הוא נמצא: הלידה - כשלב החימום; שלב הכפיל; שלב המראה; שלב ה"אגו מסייע"; ושלב חילוף התפקידים.
השלבים
בהתפתחות עובר התינוק (ובהמשך הילד) תהליך בו הוא לומד להפריד בין הזהות שלו לזהות של האחר. הפרדה זאת מובחנת בחמישה שלבים; החל מהשלב הראשוני בו אין כלל הפרדה, עד לשלב האחרון בו ישנה יכולת הפרדה אמפתית של אדם בוגר.
שלב "כלל הזהויות" – הלידה - החימום
השלב הראשון נקרא על פי מורנו שלב "כלל הזהויות" (All identity), בו האחר נחווה עבור התינוק כעצמו, האישיות שלו ושל האחר היא אחת, ולתינוק אין עדיין זהות או אגו משלו. זהו השלב הראשוני של החיים, הכולל את הלידה והרגעים הראשונים.
הימים הראשונים של התינוק הם רגעים שלא יחזרו על עצמם בחיים, "הכי חדשים" שיכולים להיות לו (בהמשך התינוק כבר יכיר מצבים מגוונים) – והתינוק צריך להגיב למצבים חדשים אלו באופן מיידי ללא שום מודל חיקוי (מכיוון שאין לו שום אגו או ניסיון קודם בעולם). בימים אלו התינוק מגיב בצורה אינסטינקטיבית. לצורך כך הוא זקוק ליכולת להגיב בצורה ספונטנית.
בדומה לאופן בו תהליך הלידה עוזר לתינוק לשרוד את ימיו הראשונים, כך גם במפגש בפסיכודרמה ישנו חימום בהתחלה, העוזר למשתתפים להגיע למקסימום ספונטניות לקראת שלב הפעולה.
שלב "אני מורחב" - הכפיל
בתחילת ההתפתחות, התינוק חווה את אימו כהמשך ישיר שלו, ללא התחלה וסוף בחלל, "אני מורחב" (Extension me) - הוא והאם ישות אחת מאוחדת, המתנהלת יחד בעולם, בקרבה גדולה ובמקצב זהה. האם הטובה דיה אמורה לספק לתינוק את צרכיו השונים (רעב, עייפות, כאב). בשלב זה של התפתחות התינוק, האם "משאילה" את עצמה בשבילו ושמה אותו בעדיפות עליונה. פעמים רבות בשלב זה עשויה האם "לדבב" את התינוק, ולבטא את הבכי שלו בצורה מילולית (למשל לומר "אני בוכה כי אני רוצה לישון" בשם התינוק). גרעין האישיות של התינוק נבנה בתקופה זו דרך חוויה בסיסית זאת, בה הוא לומד לעשות התאמה ולהכיר את קולו הפנימי.
גם בפסיכודרמה מתבטאת פעילות זו, בתפקיד ה"כפיל". בדומה לאם, מצליח הכפיל בעזרת אמפתיה, הזדהות, גמישות וויתור על העצמי שלו, לקרוא את מחשבותיו של הפרוטגוניסט ולהביע אותן בקול; כך לומד הפרוטגוניסט על תחושות או צרכים שהוא חווה אך אינו מצליח לזהות בבירור ולקרוא להם בשמם. המשמעות של שלב התפתחותי זה במפגש הפסיכודרמטי מיוצגת על ידי החוויה הזו - בה מישהו מצליח להבין את מה שעובר על הפרט ולהביע את זה בשמו. זו חוויה חזקה התורמת רבות להתפתחותו של הפרוטגוניסט ולהתמודדות שלו עם הקונפליקטים העולים, תוך כדי חיזוק תחושת התמיכה והביטחון שלו והגברת הספונטניות. השימוש בכפיל נעשה לאורך כל המפגש הפסיכודרמטי, בעיקר בשלב הפעולה של הפרוטגוניסט אך גם בשלב ה"שרינג" (בו המשתתפים יוצרים מעין כפיל לפרוטגוניסט, בזמן שהם חולקים עמו תחושות דומות לשלו, שחוו בעבר או במהלך המפגש).
שלב "אני זר" - המראה
עם המשך התפתחות התינוק, מגיע השלב שנגמרת ההתאמה המלאה בין האם לתינוק, ואז התינוק חווה מידע מבחוץ שלא תמיד תואם לקול הפנימי שלו, "אני זר" (Stranger me). מצב חדש זה יכול להוות לתינוק חוויה טראומטית, ותפקיד האם הטובה דיה הוא לעזור ולתמוך בו מול התסכול. בשלב זה ישנה התבוננות על התינוק מבחוץ: התינוק מתחיל ללמוד שיש אני-אתה (למשל כשהאם אומרת "אתה רעב", או כשהילד רוצה לעשות דברים לבד, או אף לשמור סוד מפני ההורים).
בפסיכודרמה באה לידי ביטוי טכניקה זו, כאשר המנחה מוציא את הפרוטגוניסט מתוך המצב, ומאפשר לו להסתכל עליו מבחוץ, מנקודת מבט אחרת, כאשר הוא עצמו אינו מעורב בה, בצורה יותר אובייקטיבית לכאורה - כמעין הסתכלות במראה. למשל, המנחה מבקש מחבר אחר בקבוצה לגלם את התפקיד שהפרוטגוניסט גילם עד כה, תוך כדי הדגשה של טקסט מסוים, שפת גוף, טון דיבור וכדומה; כאשר הפרוטגוניסט צופה בסצנה מבחוץ, המנחה מעודד אותו להגיב על מה שקורה בסצנה, ואף להיכנס לתוכה חזרה ולהתערב. כאשר המראה נעשית מתוך מקום אמפתי ולא ביקורתי, בשל ההרחקה, יש לפרוטגוניסט הזדמנות להתייחס למצב בדרך אותה לא ניסה בעבר, ולנסות דרכי התמודדות חדשות. טכניקת המראה באה לידי ביטוי גם בתרגילים רבים בשלב החימום (כמו בתרגיל בו מתחלקים לזוגות ועומדים אחד מול השני כך שאחד מחקה את השני, או בתרגיל בו מישהו אומר משפט ותנועה וכל הקבוצה חוזרת אחריו בחיקוי). ב"שרינג" טכניקת המראה באה לידי ביטוי כאשר חברי הקבוצה מתארים סיטואציות דומות עליהן יכול הפרוטגוניסט להסתכל מבחוץ.
שלב "אני והאחר" - ה"אגו מסייע"
בשלב זה מתבססת המודעות אצל הילד שהוא מופרד מהאם. העולם הוא כבר לא הארכה של עצמו אלא קיימים עוד הרבה אנשים השונים מהעצמי שלו - "אני והאחר" (Other me). זהו שלב בו נכנס הילד לחברת בני האדם, ולומד בעזרת ההורים על מגוון התפקידים בחברה. הוא עוד לא יכול להסתכל על הדברים מנקודת המבט של האחרים, אבל הוא כבר מודע לקיומם.
במפגש הפסיכודרמטי שלב זה בא לידי ביטוי בסוציודרמה הקבוצתית, שעוזרת להגברת המודעות של המשתתפים באשר לתפקיד החברתי אותו הם ממלאים, והתפקידים החברתיים של האחרים בקבוצה. כמו כן, בפסיכודרמה לומד המשתתף על האחר דרך האינטראקציה שישנה בין הפרטים בקבוצה במהלך המפגש. בנוסף, בעזרת ה"שרינג" הוא מבין שבמהלך הפסיכודרמה (שהוא עשה או צפה בה) גם חברי הקבוצה האחרים עברו תהליך כלשהו, מעט שונה מהחוויה שלו.
שלב "אני אתה" - חילוף התפקידים
במצב שבו הילד המתפתח קיבל "כפיל" ו"מראה" טובים, ופיתח עצמי מגובש - הוא יותר פנוי רגשית; ולאחר השלב של "אני האחר" בו הוא מגלה שיש אחרים, הוא יכול להמשיך ולרכוש יכולת להתבונן על העולם מנקודת המבט של האחר. זהו השלב בו נוצר "אני-אתה" (Me & you), ונוצרת אמפתיה.
בפסיכודרמה חילוף התפקידים היא טכניקה מרכזית, הבאה לידי ביטוי כאשר הפרוטגוניסט מחליף תפקיד עם ה"אגו המסייע", ולומד להסתכל על הדברים מנקודת מבט של האחר. גם שאר המשתתפים מתרגלים טכניקה זו כאשר הם עצמם ממלאים את התפקידים השונים של האגו המסייע, או מבצעים תפקיד של כפיל.
חשיבות התאוריה בטיפול
מכיוון ששלבי ההתפתחות והטכניקות המייצגות אותן קשורים זה לזה ונובעים זה מזה, נדרשים המטפלים בפסיכודרמה לא רק להכיר את הטכניקות השונות ולהשתמש בהן באופן אקראי, אלא גם להבין את ההקשר אליו הן שייכות ולהיעזר בהן מתוך האוריינטציה של התאוריה ההתפתחותית של מורנו. זאת כדי ליצור סביבת צמיחה המאפשרת לחברי הקבוצה לעבור תהליך התפתחות בעצמם.
הפרעה דיספורית קדם וסתית
הפרעה דיספורית קדם־וסתית או תסמונת קדם־וסתית חמורה (באנגלית: Premenstrual dysphoric disorder; ראשי תיבות: PMDD) היא מצב חמור של תסמונת קדם-וסתית. הפרעה זו גורמת לעצבנות, דיכאון או חרדה חמורים בשבוע־שבועיים שלפני תחילת הווסת. הסימפטומים חולפים בדרך־כלל יומיים־שלושה לאחר תחילת הווסת. הפרעה דיספורית קדם וסתית מופיעה אצל עד 5% מהנשים בגיל הפוריות. רבות מהן סובלות גם מחרדה או דיכאון. ההפרעה יכולה לפגוע באופן קיצוני בחיי האישה וביחסים שלה עם אחרים, היא עלולה גם להוביל למחשבות אובדניות.
תסמינים
רוב הנשים בגיל הפוריות סובלות מתסמינים נפשיים וגופניים לפני הופעת הווסת, וזו תופעה טבעית שאיננה דורשת טיפול. תסמינים אלו הופכים ל"הפרעה נפשית" רק כאשר הם מופיעים בעקביות במרבית המחזורים ובעצמה גבוהה שגורמת סבל גדול לאשה ונזק ממשי לאיכות חייה, איכות קשריה ויכולת תפקודה. לדוגמה, ישנן נשים המדווחות שההפרעה מפריעה להן לזוגיות יציבה; נשים אחרות מספרות על פגיעה בתפקוד בעבודה – התפרצויות כעס שמוציאות להן "שם רע" ומונעות את קידומן; אחרות משתפות בקושי שההפרעה יוצרת עם המשפחה, כאשר במשך שבוע בכל חודש הן מבקשות להסתגר ולהימנע מכל אינטראקציה.
גורמים
הפרעת מצב רוח המופיעה בעקביות ובמועדים צפויים. הימים הבעייתיים הם אלה שלאחר הביוץ, בדרך כלל בשבוע שלפני קבלת הווסת. המנגנון הפיזיולוגי העומד מאחורי ההפרעה אינו ברור לחלוטין. האזורים במוח שמווסתים רגשות והתנהגות מכילים קולטנים רבים להורמוני מין כמהו אסטרוגן ופרוגסטרון. ההורמונים האלה משפיעים על העברה עצבית האחראית למצב הרוח והחשיבה, וכך עלולים לגרום לתסמינים של PMDD. יחד עם זאת, לא ברור למה ישנן נשים הרגישות יותר ל PMDD, בהשוואה לאחרות. נראה שיש לכך בסיס גנטי. גורמי סיכון נוספים הם דחק, השמנה, והיסטוריה של טראומה או פגיעה מינית.
אבחון
אין בדיקות אובייקטיביות המאפשרות לאבחן PMS או PMDD. האבחנה מתבססת על תיאור התסמינים ודפוס הופעתם. התסמינים של תסמונת קדם-וסתית הם לרוב ספציפיים, ממוקמים היטב וחוזרים. על-מנת לסייע בקביעת האבחנה, נהוג להנחות את המטופלת לרשום בפירוט את התסמינים ועיתוי הופעתם במשך שני מחזורים חודשיים לפחות. לרוב, התסמינים מופיעים בשלב הלוטיאלי של המחזור החודשי (לאחר הביוץ), ונעלמים למשך 7 ימים לפחות במהלך המחצית הראשונה של המחזור החודשי. נהוג לקבוע את האבחנה של PMS כאשר דפוס זה של הופעת התסמינים והיעלמותם חוזר בשני מחזורים חודשיים עוקבים, לפחות.
האבחנה של PMDD מחייבת, בנוסף למפורט לעיל, הופעת עצבנות, מתח נפשי, דיספוריה או שינויי מצב רוח (תסמין אחד לפחות), וכן לפחות 5 מ-11 התסמינים הבאים: חשוב לזכור, שישנם מצבי מחלה אחרים, כמו תת-פעילות של בלוטת התריס, דיכאון, דיסתמיה, וחרדה אשר עלולים לגרום להופעת תסמינים דומים. חשוב לשלול מצבים אלו לפני שקובעים את האבחנה של PMS או PMDD. חשוב גם לשלול גורמים גופניים לתסמינים, אשר מקורם באיברי הרבייה, דרכי השתן או דרכי העיכול.
טיפול
הטיפול ב-PMS או ב-PMDD תלוי בחומרת התסמינים. אצל חלק מהנשים, שינויים תזונתיים, כמו הפחתה בצריכת הקפאין, האלכוהול, הטבק והשוקולד, ואכילת ארוחות קטנות ותכופות, עשירות בפחמימות מורכבות, עשויים להפחית את התסמינים באופן משמעותי. הפחתה בצריכת המלח עשויה להקל על בצקות. גם טיפולים שמטרתם נטרול מתחים, טיפולים פסיכולוגיים התנהגותיים ופעילות גופנית אירובית נמצאו יעילים בהפחתת התסמינים.
הטיפולים הקיימים כיום להפרעה מוגבלים יחסית; תרופות נוגדות דיכאון הן לרוב הבחירה הראשונה, אך לא כל הנשים מעוניינות ליטול אותן בשל תופעות הלוואי שלהן (כגון פגיעה בתפקוד המיני או השמנה) וכן מכיוון שיש לקחתן בדרך כלל על פני כל החודש. אופציה נוספת היא נטילת גלולות, אך באופן לא ברור, על אף שהן מבטלות את הביוץ וממסכות את מרבית התנודתיות ההורמונלית, הן לא תמיד מביאות להקלה מלאה בתסמינים. בנוסף, לשימוש ארוך טווח בגלולות סכנות ותופעות לוואי. בסופו של דבר, ל-40%-30% מהנשים הטיפולים המוצעים לא מצליחים לסייע.
תרופות
מגוון תכשירים ותרופות הוזכרו כטיפול בתסמינים של PMS ו-PMDD, חלקם אף ללא תופעות לוואי משמעותיות או סיבוכים משמעותיים. התרופות המועדפות לטיפול בהפרעה הן תרופות אנטי־דיכאוניות. הקו השני של הטיפולים הוא טיפול הורמונלי.
תרופות אנטי־דיכאוניות
תרופות אנטי דיכאוניות ממשפחת ה-SSRI יכולות לסייע לנשים עם PMDD. התרופות הללו משנות את רמות הסרוטונין במוח, בכך שהן מאטות את קצב הספיגה החוזרת שלו. תקופות אלה פועלות מהר יותר במקרה של הפרעה דיספורית קדם וסתית, מאשר במקרה של דיכאון. לכן, נשים הסובלות מההפרעה לא חייבות לקחת את התרופה על בסיס יומי. מנהל המזון והתרופות האמריקאי אישור שלוש תרופות כאלה לטיפול בהפרעה: סרטרלין, פלואוקסטין ופארוקטין. תרופות נוספות מקבוצה זו הן ציטלופראם ואסקיטלופראם. תרופות ממשפחת ה-SSRI הן תרופות בטוחות יחסית לשימוש, אשר יעילות ב-60% מהמטופלות לפחות. אם הסימנים העיקריים הם עצבות ומצב רוח שלילי, מומלץ להתחיל את הטיפול 14 יום לפני הופעת הווסת, ולהמשיך עד סוף המחזור. אם הדיכאון מתמשך מעבר לתקופה שלפני המחזור או אם יש צורך בטיפול בסימנים סומטיים כמו עייפות וחוסר נוחות גופנית, מומלץ לקחת את התרופות על בסיסי יומי.
אפשרות נוספת הן תרופות ממשפחת ה־SNRI כמו ונלפקסין. סוגים אחרים של נוגדי דיכאון, המכוונים למעבירים עצביים שאינם סרוטונין, לא נמצאו כיעילים בטיפול ב־PMDD.
תרופות הורמונליות
טיפולים הורמונליים יכולים לסייע לחלק מהנשים. מנגנון הפעולה שלהם אינו בכך שהוא מאזן את ההורמונים בגוף, אלא בכך שהוא מפסיק הפעלה בעייתית של ציר ההיפותלמוס-היפופיזה-גונאדות, המקשר בין המוח לשחלות.
תרופות מפחיתות כאב
תרופות נגד כאב יכולות לסייע להפחית התכווצויות, כאבי פרקים, כאבי ראש ורגישות בשדיים. אלה כוללות איבופרופן, נפרוקסן ואספירין.
תרופות אחרות
התרופה ספירונולקטון יכולה להפחית בצקות שמופיעות באופן מחזורי; התרופה ברומוקריפטין מסייעת להפחית את הרגישות בשדיים.
התרופה דנאזול (Danol) עשויה להקל על הרגישות בשדיים.
תזונה וצמחי מרפא
יש הטוענים כי תזונה מאוזנת ובריאה יכולה לסייע לנשים עם PMDD, כמו גם הפחתה במלח וסוכר. אחרים, לעומת זאת, טוענים ששינויים תזונתיים כאלה יכולים אולי לסייע לנשים עם תסמונת קדם־וסתית, אך לא למצבים חמורים כמו PMDD.
למרות שנערכו מחקרים על השפעתם של תוספי תזונה כמו ויטמין B6, סידן, מגנזיום וצמחי מרפא, נכון לשנת 2022 אין עדויות עקביות לאפקטיביות שלהם.
סידן קרבונט (1-1.2 גרם/יום) יכול לסייע להפחית את התחושות של נפיחות בבטן, תשוקה למזונות מסוימים וכאבים; מגנזיום (200–360 מ"ג/יום) עוזר להפחית את צבירת הנוזלים.
תכשירים צמחיים שעשויים לסייע בהפחתת דיכאון הם St. John's Wart, בעל ההשפעה דמוית SSRI; וכן הפרי ה-Chaste Berry (Vitex agnus-castus) במינון 20 מ"ג/יום.
תכשירים ותרופות נוספים שהוזכרו כטיפול ב-PMS ו-PMDD הם ויטמין B6 (שימוש ממושך עלול לגרום לנזק עצבי), ויטמין E,
טיפולים אחרים
הפחתת דחק יכולה לסייע אף היא בדרכים כמו טכניקות הרפיה, ובילוי זמן בפעילויות מהנות.
הטיפול הניתוחי היעיל ביותר הוא כריתה דו-צדדית של השחלות, ולאחריה טיפול באסטרוגן.
תחנת מחקר האלי
תחנת מחקר האלי (באנגלית: Halley Research Station) בניהול הסקר האנטארקטי הבריטי שוכנת על מדף הקרח בראנט, הצף על גבי ים ודל באנטארקטיקה. זהו מתקן מחקר בריטי, המוקדש לחקר אטמוספירת כדור הארץ. מדידות שנערכו בהאלי הובילו לגילוי החור באוזון בשנת 1985.
היסטוריה
תחנת האלי נוסדה ב-1956, לכבוד השנה הגאופיזית הבינלאומית של 1957–1958, על ידי משלחת החברה הגאוגרפית המלכותית. המפרץ שבו החליטה המשלחת לקבוע את בסיסה נקרא, על שם האסטרונום אדמונד האלי. השם שונה להאלי ב-1977, כשהמפרץ המקורי נעלם עקב שינויים במדף הקרח. התחנה האחרונה בשורה, האלי VI, נפתחה באופן רשמי בפברואר 2013 לאחר תקופת מבחן בחורף.
הבניינים
חמישה בסיסים קודמים היו בהאלי. נעשו ניסיונות בשיטות בנייה שונות, מצריפי עץ חשופים עד למנהרות פלדה. ארבעת הראשונים נקברו כולם במצבורי שלג והתנפצו עד שלא היו ראויים למגורים. המבנים העדכניים יותר תוכננו כך שיישארו על פני השלג.
האלי I
צריף קורות. נבנה ב-1956. הצריף ניטש ב-1968.
בניין משרדים על משטח שנבנה ב-1964, צריף מגורים ראשי שנבנה ב-1961.
האלי II
בשנת 1976 נבנה האלי II כמספר צריפי עץ.
האלי III
נבנה ב-1973 בתוך צינור פלדת, שתוכנן לעמוד במעמס השלג שהצטבר עליו. תוך 10 שנים נקבר הבסיס בעומק של 12 עד 15 מטרים מתחת לפני השטח ובעיות נגישות ואוורור הביאו לנטישתו. שנים לאחר זאת הגיח הבסיס מתוך צוק הקרח בים.
האלי IV
נבנה ב-1983 - תוכנן להתמודד עם מצבורי השלג הנערמים עליו. מבנים דו-קומתיים נבנו בתוך צינורות דיקט מחוברים ביניהם ומצוידים בארובות יציאה אל פני השטח. קוטר הצינורות היה 9 מטרים והם הורכבו מלוחות מחוזקים ומבודדים, שתוכננו לעמוד בלחצים של עומסי שלג וקרח שיצטברו עליהם. הוא הוצף וניטש ב-1992.
האלי V
היה מבצעי מ-1989. הבניינים הראשיים של האלי V נבנו על משטחי פלדה, שהוגבהו מדי שנה כדי לקיים אותם מעל פני השלג. הכלונסאות נקבעו על מדף הקרח הצף, כך שבסופו של דבר הם התקרבו יותר מדי אל שולי ההינתקות. המשטח העיקרי היה משטח לואוס.
בניין דרורי הדו-קומתי למגורי קיץ הוקם על גבי מגלשי סקי ואפשר היה לגרור אותו כל שנה אל מיקום גבוה יותר. (בניין דרורי הוזז בהמשך וצורף אל בסיס האלי VI).
בניין סימפסון ("בניין קרח ואקלים") בנוי על כלונסאות ומוגבה מדי שנה כנגד הצטברות הקרח. בתוכו נמצא ספקטרופוטומטר דובסון המשמש לגילוי החור באוזון.
משטח פיגוט ("בניין מדעי החלל") משמש לחקר האטמוספירה העליונה.
האלי V פורק בסוף 2012, מיד לאחר שהאלי VI נכנס לפעולה.
האלי VI
בתכנון חחנת המחקר הובאו מספר שיקולים של אלמנטים עיצוביים כדי לשפר את תנאי החיים של המדענים וצוות התחנה. הפתרונות כללו התייעצות עם פסיכולוג ליצירת פלטת צבעים מיוחדת כדי לקזז יותר מ-100 ימי החושך בכל שנה, מנורות הדמיית אור יום, שימוש בציפוי עץ מיוחד כדי להחדיר את ניחוח הטבע ולטפל בחוסר של צמחייה ירוקה, כמו גם עיצוב תאורה ותכנון חלל כדי לתת מענה לצורכי אינטראקציה חברתית ולסוגיות של חיים ועבודה בבידוד. שיקול נוסף בבניית המבנה היה, לצמצם את ההשפעה הסביבתית על הקרח.
תחנת האלי VI נפתחה רשמית באנטארקטיקה ב-5 בפברואר 2013.
בקיץ 2016–2017, מבנה התחנה הועבר 23 ק"מ, בעקבות סדק גדול שהתפשט דרך הקרח ואיים לנתק את התחנה מהגוף הראשי של מדף הקרח. בזמן העברת התחנה, עלו חששות לגבי סדק אחר (שמכונה "סדק ליל כל הקדושים"). הסדק הזה התגלה ב-31 באוקטובר 2016. מכיוון שפינוי צוות התחנה הוא כמעט בלתי אפשרי במהלך החורף, הוחלט שהחל משנת 2020, הצוות מוסר מדי חורף מהבסיס במהלך מרץ עד אוקטובר.
סביבה
הטמפרטורות בבסיס האלי עולות לעיתים נדירות מעל C° 0, אך הטמפרטורה השכיחה בימי קיץ שטופי שמש היא בסביבות C° 10−. טמפרטורות טיפוסיות לחורף הן מתחת ל-C° 20− וקור קיצוני צולל לסביבות C° 55−.
משבי הרוח מגיעים רוב הזמן ממזרח; רוחות עזות סוחפות לעיתים קרובות את אבק השלג מעל פני השטח ומפחיתות את טווח הראות למטרים ספורים.
אחת הסיבות למיקומו של בסיס האלי היא, שהוא נמצא תחת אזור סגלגל של זוהר הקוטב, וכתוצאה מכך זוכה לתצוגות תדירות של זוהר הדרום היישר מעליו. הסיכוי רב ביותר לראותן במהלך 105 הימים (29 באפריל - 13 באוגוסט) שבהם השמש אינה מתרוממת מעל האופק.
דיירים
במשך חודשי החורף יש בדרך כלל בתחנה בסביבות 14 אנשי צוות חורפים. בחורף טיפוסי הצוות מבודד מאז הפלגת האונייה האחרונה בסוף פברואר עד להגעת המטוס הראשון בראשית נובמבר. בתקופת שיא הקיץ, מסוף דצמבר עד סוף פברואר, עולה מספר אנשי הצוות והם מונים כ-70 נפש.
לעיתים קרובות קורה, שאיש מאנשי צוות החורף איננו מדען. רובם הם מומחים טכניים הדרושים לתחזוקה שוטפת של התחנה והניסויים המדעיים. בצוות החורף של שנת 2012 בתחנת האלי היו שף, רופא, מנהל תקשורת, מכונאי רכב, אלקטרונאי, שרברב, עוזר בעבודת שטח, שני מהנדסי אלקטרוניקה, שני מטאורולוגים ומנהל נתונים. נוסף לכך משרת במקום מפקד בסיס חורף, המושבע כשופט שלום לפני כניסתו לתפקיד. תפקיד המפקד הוא לפקח על ניהולה היום-יומי של התחנה.
בשנת 1996 שירתו בפעם הראשונה שתי נשים בצוות החורף של האלי. לפחות שתי נשים נשארו לחרוף בתחנה מדי שנה עד 2009.
החיים בבסיס
החיים באנטארקטיקה נתונים לשליטת עונות השנה, קיץ קצר ובלתי יציב וחורף ארוך. בבסיסים כדוגמת האלי שמקבלים חידוש אספקה בדרך הים, האירוע המשמעותי ביותר במשך השנה הוא בואה של ספינת האספקה (עד 1999, האונייה "", עד 2020, האונייה "" והחל מ-2021, האונייה "") בסוף דצמבר. הגעת הספינה מחוללת פעלתנות נמרצת לפריקת כל הצידה לפני שיהיה עליה לחזור ולהפליג לדרכה - פריקת מטען טיפוסית מתבצעת תוך פחות משבועיים.
עונת הקיץ בהאלי נמשכת מראשית נובמבר, עם נחיתת המטוס הראשון, עד סוף פברואר, כשהאונייה האחרונה יוצאת לדרכה.
תאריכים משמעותיים בחורף הם שקיעת השמש (היום האחרון שבו אפשר לראות את השמש) ב-29 באפריל, אמצע החורף (21 ביוני) וזריחת השמש (היום הראשון שבו זורחת השמש אחרי החורף) ב-13 באוגוסט. לפי המסורת, האדם המבוגר ביותר בבסיס מוריד את הדגל עם שקיעת השמש והצעיר ביותר מעלה את הדגל החדש עם זריחתה. אמצע החורף הוא שבוע של חגיגות, שבמהלכו נבחר חבר בצוות החורף לשמור על הדגל הישן. אנשי צוות החורף גם מחליפים ביניהם מתנות מלאכת-יד.
מג'דל בני פדיל
מג'דל בני פאדל (בערבית: مجدل بني فاضل תעתיק מדויק: מג'דל בני פאצ'ל) הוא כפר פלסטיני, השוכן דרומית מזרחית לשכם ושייך לנפת שכם ברשות הפלסטינית. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 2,891 תושבים בשנת 2016.
היסטוריה
לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. באזור נערך סקר ארכאולוגי ונמצאו חרסים מתקופת הברזל II, התקופה הפרסית בארץ ישראל, התקופה ההלניסטית בארץ ישראל והתקופה הרומית בארץ ישראל.
בשנת 1517, הכפר שולב באימפריה העות'מאנית עם שאר ארץ ישראל, ובשנת 1596, הכפר הופיע במרשמי המס העות'מאניים ב'נאחיה' (נפת) ג'בל קובאל. בכפר נרשמו 18 משקי בית, כולם מוסלמים. הם שילמו מיסים על הכנסות מזדמנות, עזים או כוורות בנוסף לסכום קבוע.
החוקר צרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר ב-1870.
בתקופת המנדט הבריטי
במפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 277 מוסלמים, ובמפקד 1931 היא גדלה ל-382 מוסלמים אשר שכנו ב-103 בתים.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 540 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 5,928 דונם.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.
לאחר 1967
בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית. החל משנות ה-70 הופקעו כ-15.000 דונם של אדמה חקלאית בבעלות תושבי הכפר עבור הקמת ההתנחלות גיתית, שהוקמה ב-1972, ומעלה אפרים שהוקמה ב-1978 בנוסף הופקעו שטחים מהכפר לטובת סלילת כביש אלון, שתחילה נסלל ככביש גישה לגיתית מכיוון דרום ואחר כך נסלל המשכו צפונה בעמק שלמרגלות הכפר. מאז נותרו בידי הכפר 5,000 דונם של אדמה חקלאית שעליה מגדלים בעיקר חיטה וזיתים.
עמית לוי
קריירה
לוי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. ב-31 באוגוסט 1991 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–3 למכבי חיפה במסגרת גביע הטוטו. ב-23 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–4 בדרבי נגד הפועל תל אביב. את העונה סיים עם 11 הופעות בליגה במדי הקבוצה הבוגרת והיה שותף לזכייה שלה באליפות ראשונה אחרי 13 שנים. ב-12 בספטמבר 1992 רשם שלושה בישולים בניצחון 2–5 נגד הפועל באר שבע בליגה. בעונת 1993/1994 איבד את מקומו בהרכב לאמיר שלח, אולם עונה לאחר מכן חזר להרכב הקבוצה.
בינואר חתם במכבי הרצליה במדיה שיחק שנתיים וחצי. בהמשך הקריירה, שיחק גם בהכח רמת גן ומ.כ. אור יהודה.
פרידריך בר
פרידריך סמואל בֵּר (בגרמנית: Samuel Friedrich Beer; גם פרדריק (בצרפתית: Frédéric); 1 בספטמבר 1846 – 17 באוקטובר 1912) היה פסל יהודי אוסטרי שפעל בעיקר בפריז. ידידו של תאודור הרצל וממשתתפי הקונגרס הציוני הראשון.
קורות חיים
בר נולד בעיר בּרין (ברנו) שבמוראביה, אוסטריה (כיום בדרום-מזרח צ'כיה), בנו של סוחר מפּרוֹסניץ (כיום Prostějov). בגיל צעיר התייתם, וגדל אצל קרוביו. בנעוריו החל ללמוד בבית הספר למסחר בפרוסניץ, עד שבגיל 15 היה לשוליה של מגלף במירשַאוּם בווינה הבירה. משנת 1865 ועד 1870 למד באקדמיה לאמנות בווינה, תחילה אצל טובע המדליות קארל רדניצקי (Radnitzky; 1818–1901) ואחר-כך אצל הפסל פרנץ באואר (Bauer; 1798–1872).
על צמד פסליו "אכילס ופנתסיליאה" קיבל ב-1870, לפי הצעתו של האדריכל הדני-אוסטרי תיאופיל האנסן (Hansen), אז פרופסור באקדמיה, את מלגת רומא (Rom-Stipendium). ברומא השתלם במשך שלוש שנים בסדנה בארמון ונציה. ב-1873 שב לווינה, וב-1875 התיישב בפריז, שם קנה לעצמו עד מהרה שם כדיוקנאי. הוא יצר בשיתוף עם הקריקטוריסט והפסל אלפרד גרֶוָואן (Grévin) דיוקנאות ופסלונים (צלמיות) נשיים משעשעים. במרוצת שנות ה-80 של המאה ה-19 זכו פסלוני הילדים שלו לפופולריות רבה, בהן בפרט דימוייהם של מרטין לותר ואלברכט דירר כילדים. בנוסף, השתלם בלימודי כימיה, ופיתח חומרים סינתטיים ליצירת מודלים.
בשנות ה-90 התיידד עם תאודור הרצל ומקס נורדאו, מראשי התנועה הציונית במערב אירופה. בסוף שנת 1894 יצר פרוטומה של הרצל. בעקבות היכרותם יצר גם כמה פסלים בנושאים יהודיים וציוניים, בהם הפסל "שמע ישראל" (1903). ב-1897 השתתף כציר לקונגרס הציוני הראשון. לרגל כינוס הקונגרס הציוני השני עיצב מדליית זיכרון. בשנת 1902 עבר לעיר פירנצה שבטוסקנה, איטליה, שם חי עד מותו בסוף שנת 1912, בגיל 66. היה אב לילדים.
בסאם תלהוני
בסאם תלהוני (ערבית: بسام التلهوني; נולד ב-1964) הוא עורך דין ופוליטיקאי ירדני שהיה שר המשפטים של ירדן.
ביוגרפיה
בסאם תלהוני נולד בעמאן בירת ירדן. בשנת 1986 סיים לימודים לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת ירדן שבעמאן, ובשנת 1988 עבר את מבחני לשכת עורכי הדין הירדנית ופתח לשכה פרטית בעמאן. בשנת 1991 סיים תלהוני לימודי תואר שני במשפטים, גם כן באוניברסיטת ירדן. בשנת 1997 סיים לימודי דוקטורט במשפטים בבית הספר למשפט באוניברסיטת אדינבורו שבסקוטלנד. לאחר לימודיו שימש תלהוני כמרצה בדרגת פרופסור חבר בפקולטה למשפטים באוניברסיטת ירדן.
תלהוני היה שותף בתת-הוועדה לחוק ומשפט במסגרת "הוועדה לאג'נדה לאומית" שייסד המלך עבדאללה בשנת 2005. באוגוסט 2010 מונה בידי ראש הממשלה סמיר זיד א-ריפאעי למבקר על חברות המסחר בירדן. כמו כן כיהן כשר התעשייה הירדני.
בשנת 2018 מונה לשר המשפטים בפעם השנייה.
פאולוס פאגיוס
פאוילוש באגיוש (גרמנית: Paul Fagius; 1504–1549) היה רפורמטור והבראיסט גרמני, בעל בית דפוס שהתמחה בכתבים עבריים.
חייו
פאולוס פאגיוס נולד בריינצאברן שבגרמניה לאב ששימש כמורה וכפקיד מועצה. ב-1515 יצא ללמוד באוניברסיטת היידלברג וב-1522 עבר לאוניברסיטת שטרסבורג, שם למד עברית מפי הרפורמטור הגרמני וולפגאנג קפיטו. ב-1527 זכה במשרת הוראה באיזנא שבוירטמברג, ושימש שם כמורה עד 1535, אז חזר לשטרסבורג והקדיש את עצמו ללימודי תאולוגיה.
ב-1537 חזר פאגיוס לאיזנא ככומר והקים בה בית דפוס שהתמחה בכתבים עבריים. הוא הזמין לאיזנא את אליהו בחור, כדי שישמש לו מורה לעברית ויסייע לו בניהול בית הדפוס. באותן שנים תרגם פאגיוס שניים מחיבוריו של הבחור ללטינית: "ספר התשבי", מילון ללשון חז"ל והעברית הרבנית, ו"המתורגמן", מילון לארמית של תרגומי המקרא. נוסף לכך תרגם פאגיוס ללטינית את מסכת אבות, התקין מהדורה לטינית של ספר טוביה על בסיס גרסה עברית שהגיעה לידיו, וחיבר מסה פרשנית על הפרקים הראשונים של ספר בראשית. פאגיוס תרגם ללטינית גם חיבור מאת יהודי מומר, שהסתמך על מקורות יהודיים בניסיון להוכיח את אמיתות האמונה הנוצרית. יחד עם אליהו בחור ערך פאגיוס את המילון העברי-יידי-גרמני-לטיני "שמות דברים".
במחצית השנייה של שנות הארבעים, עם ניצני הקונטרה-רפורמציה, פוטר פאגיוס ממשרתו בשטרסבורג והעתיק את מושבו לאנגליה. ב-1549 הוא קיבל משרה כמרצה לעברית באוניברסיטת קיימברידג', ובאותה שנה חלה במחלת המלריה כתוצאה מהדבקות בטפיל Plasmodium malariae והלך לעולמו. בתקופת הרסטורציה הקתולית של המלכה מרי הראשונה הוצאו עצמותיו מקברן והועלו על המוקד במשפט ראווה. ב-1560 הוקמה מצבת זיכרון לזכרו.
בהקדמה לספר התשבי כתב עליו אליהו בחור: "ובאמת ראוי הוא שבני עמו יקראו עליו כמו שאנו קוראין על רבינו משה בן מיימון 'ממשה עד משה לא קם כמשה' - כך יאמרו עליו 'מפאולוס עד פאולוס לא קם כפאולוס'".
שדרה (טקטיקה)
שדרה היא מערך טקטי שבו החיילים מסודרים בטור ארוך וצפוף. חזית הטור צרה בהרבה מאורכו. ההתקדמות בשדרה מאפשרת התקדמות מהירה בשדה הקרב ובדרך אל שדה הקרב. בנוסף, שדרה יוצרת לחץ כבד מאוד על החזית של האויב בנקודת ההסתערות. לכן, שדרות היו נפוצות מאוד לשבירת מבנים טקטיים בעלי עומק קטן.
החיסרון הבולט של השדרה הוא הצפיפות הרבה שבה נתונים הלוחמים, שבעטיה גוברת פגיעותם לירי. חיסרון בולט נוסף, הוא חוסר היכולת להשתמש בכלי נשק רבים מול האויב. לכן, שדרות היו נפוצות בשדות הקרב בתקופות שבהן קצב הירי היה נמוך יחסית (עד אמצע המאה ה-19). עם זאת, למרות החסרונות הללו, נעשה לעיתים שימוש בטקטיקה זו גם במאה ה-20. השדרות המשיכו להתקיים כמבנה שבו החיילים צעדו לעבר שדות הקרב עד המיכון המקיף של הצבאות המודרניים במחצית השנייה של המאה ה-20.
טרורו (קנדה)
טרורו (באנגלית: Truro) היא עיירה במרכזה פרובינציית נובה סקוטיה שבקנדה. בטרורו נמצאים מוסדות הניהול המוניציפליים של מחוז קולצ'סטר, והיא ממקומת על גדותיו הדרומיים שלנהר סלמון. טרורו נחשבת כ"טבורה של נובה סקוטיה" עקב מיקומה בפרשת דרכים מרכזית של קווי הרכבות מהליפקס למונטריאול ומטרורו לסידני.
עוד בשנות ה-20 של המאה ה-18 נוסד כפר קטן באזור של מרכז העיר טרורו של היום. עם השנים היישוב התפתח לעיירה, וב-1761 התיישבו באזור פרסביטריאנים ממוצא אלסטר-סקוטי, שהגיעו לאזור מאירלנד דרך ניו אינגלנד. השם "טרורו" ניתן לעיירה על שמה של העיר "טרורו בריטניה)" במחוז קורנוול שבאנגליה.
בטרורו שורר מזג אקלים יבשתי. מזג האוויר החם ביותר שתועד בטרורו היה 35.6 מעלות צלזיוס ב-19 באוגוסט 1944. מזג האוויר הקר ביותר תועד ב-22 בינואר 1934 ועמד על -38.3 מעלות צלזיוס.
פייר משן
חייו
משן נולד בלאן שבחבל או-דה-פראנס שבצפון צרפת, לפייר פרנסואה משן ומארי מרגריט רוזה. אביו היה מתכנן תקרות וטייח. כבר בילדותו הוא הראה כישרון למתמטיקה ולפיזיקה, אך בשל מחסור באמצעים לא היה באפשרותו להמשיך בלימודיו. חיבתו לאסטרונומיה הביאה אותו אל ז'רום לאלנד שלימד אסטרונומיה בקולז' דה פראנס ולאלנד שהבחין בכישוריו העסיק אותו כעוזר ולאחר מכן סידר עבורו עבודה במכון המיפוי של הצי בוורסאי, שם עסק במיפוי ימי ובהידרוגרפיה. סביב שנת 1744 הכיר משן את שארל מסיה והפך לידידו הקרוב ובשנה זו גם כתב את מאמרו הראשון באסטרונומיה עבור האקדמיה הצרפתית למדעים על אירוע הסתרה של אלדברן על ידי הירח.
בין השנים 1784 ו-1790 השתתף משן בסקר גאוגרפי שנועד למדוד את המרחק המדויק בין גריניץ' ובין פריז. במסגרת זו ביקר משן באנגליה יחד עם ז'אן-דומיניק קאסיני ו אדריאן-מארי לז'נדר ופגש את האסטרונום ויליאם הרשל. לאחר מכן השתתף במשלחות מיפוי בצפון איטליה ובגרמניה ולקח חלק במדידת אורכו של המרידיאן בין דנקרק ובין ברצלונה כחלק מקביעת אורכו של המטר. המסע למדידת המרחק נתקל בקשיים הן בשל המהפכה הצרפתית והן בשל מלחמה בין צרפת ובין ספרד שלקחה חלק בקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה והביאה למעצרו בברצלונה. לאחר שחרורו הוא שב לביתו בשנת 1795 והתמנה למנהל מצפה הכוכבים של פריז בשנת 1799.
בשנת 1804, בעקבות חשש לאי-דיוקים בחישוב המרחק בין דנקרק לברצלונה, יצא משן לערוך מדידות נוספות. בזמן שהיה בספרד חלה בקדחת צהובה ונפטר בקאסטיון דה לה פלאנה.
עבודתו
משן זכור בעיקר בשל תרומתו לקטלוג מסיה. קרוב לרבע מהעצמים המופיעים בקטלוג הם תגליות מקוריות שלו וביניהן גלקסיית החמניה, ערפילית המשקולת הקטנה, ערפילית הינשוף, גלקסיית גלגל הרוח וגלקסיית הסומבררו וכן גילה משן את הגלקסיה NGC 5195 הקשורה לגלקסיית המערבולת. משן גילה גם 8 שביטים והיה שותף לגילויים של שלושה שביטים נוספים. שלושה מהשביטים שגילה הם שביטים מחזוריים, ביניהם שביט טאטל ושביט אנקה שנקראים על שם האסטרונומים שחישבו את מחזוריהם.
הנצחה
על שמו של משן נקרא האסטרואיד משן 21785 שהתגלה ב-21 בספטמבר 1999.
ירון גרשובסקי
ירון גרשובסקי (נולד ב-1950) הוא מלחין ומעבד ישראלי, המנהל המוזיקלי של מנהטן טרנספר. בשנות ה-70 ובשנות ה-80 הלחין ועיבד שירים רבים שהופיעו במצעדי הפזמונים השנתיים, וזכו במקומות הראשונים בפסטיבלי הזמר.
ביוגרפיה
גרשובסקי נולד ב-1950 בתל אביב. למד בבית הספר העממי תל נורדאו ובתיכון עירוני ה' בתל אביב. הוריו היו בעלי חיבה למוזיקה: אמו אהבה לשיר ואביו ניגן במנדולינה בתזמורת ובפסנתר. למרות זאת, ירון הושפע בעיקר מאחיו הגדול צביקה שניגן גם בפסנתר. בגיל 6, לימד את עצמו לנגן בפסנתר והחל לנגן משמיעה. כשבגר למד לנגן באופן מקצועי אצל המורים של אחיו. בשנת 1964 סיים את לימודי המוזיקה בקונסרבטוריון למוזיקה על שם רובין בחיפה, אך בשל גילו הצעיר (14) לא היה יכול להתקבל לאקדמיה למוזיקה. לאחר מכן למד כשנה אצל פיסי אושרוביץ, נגן אקורדיון ומחלוצי מוזיקת הג'אז בישראל.
סימה אליהו
סימה אליהו (נולדה ב-17 באפריל 1950) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית. הייתה בת זוגו השנייה של אריק איינשטיין עד לפטירתו ואם לשניים מילדיו.
ירון גרשובסקי
ביוגרפיה
בשנת 1966, בסיועה של האמרגנית מרים עציוני בגיל 16, נבחר להיות נגן הבית של מלון הילטון בתל אביב לאחר שליווה את נירה גל בערב שהנחה אריה אבנרי. את שירותו הצבאי עשה בחיל הקשר בחיל האוויר אף על פי שהוצע לו להצטרף ללהקת פיקוד המרכז על ידי מפקד הלהקה. בשנה האחרונה לשירותו, בסיוע אלברט פיאמנטה הופיע עם מייק ברנט ויפה ירקוני בבסיס צה"ל בשארם א-שייח'.
בשנת 1972, שלושה שירים שהלחין התקבלו לפסטיבל שירי הילדים: "פסנתר כנף" בביצוע להקת אבירי מפתח סול, "אולימפיאדה של צפרדעים" בביצוע דודו דותן ו"כיצד התבלבלו השמאל והימין" שביצע מייק בורשטיין. שמעון כהן, שהיה המנהל המוזיקלי של הפסטיבל, זיהה את כישרונו ומינה אותו לפסנתרן של הפסטיבל. באותה השנה עיבד את השיר "עיר כלה" בביצוע אורי שבח לפסטיבל הזמר המזרחי וזכה במקום הראשון.
סימה אליהו
ביוגרפיה
בראשית שנות השבעים עבדה אליהו כמזכירה במשרדו של האמרגן אברהם דשא פשנל בתל אביב, הכירה את אורי זוהר ועבדה כעוזרת בסרטיו, ושם הכירה את אנשי חבורת לול, בהם אריק איינשטיין. השתתפה בסדרת תוכניות הטלוויזיה "לול" כולל באחד מהמערכונים הידועים, "לה מרמור מאת פרלש".
ירון גרשובסקי
ביוגרפיה
בשנת 1973 עיבד שלושה שירים לפסטיבל הזמר והפזמון: "שיר בבוקר בבוקר" שביצע שלמה ארצי, "אצלך כמו תמיד" של סילבן ויאיר, וליל חניה שבוצע על ידי מספר זמרים. לפסטיבל בשנה הבאה עיבד את השיר "הבלדה על ברוך ג’מילי" שביצע שלמה ארצי וזכה במקום הראשון. בפסטיבל זה הכיר את אשתו דורית, שניגנה בתזמורת בפסטיבל, לה נישא באפריל 1974. בהמשך השנה הפנה אותו בועז שרעבי אל הזמר ניסים סרוסי, בבקשה לעבד עבורו מספר שירים. גרשובסקי הפיק ועיבד את אלבום הבכורה של סרוסי "מצעד הפזמונים של ניסים סרוסי" ובו להיטים כ"איני יכול", "אשליות" ו"אמא".
סימה אליהו
ביוגרפיה
ב-1972 שיחקה בתפקיד מילי בסרט הקולנוע "מציצים". אריק איינשטיין גילם בסרט את בעלה. ב-1974 שיחקה לצד איינשטיין גם בסרט ההמשך בטרילוגיה התל אביבית, "עיניים גדולות". לאחר מכן לא הופיעה יותר בסרטים.
ירון גרשובסקי
ביוגרפיה
באותה השנה עיבד גם לתזמורת רשות השידור, את השירים "בובה זהבה", "מה איתי" ו"גברת לוין". במהלך מלחמת יום הכיפורים, ליווה את אסתר עופרים בהופעותיה בפני חיילים. ניהל מוזיקלית את תוכנית הטלוויזיה "מפגש אומנים" עם אהוד מנור. ב-1974 ניהל מוזיקלית את העונה הראשונה של ניקוי ראש וכתב את פתיח התוכנית "אז במצב הנוכחי". באותה השנה זכה השיר הבלדה על ברוך ג'מילי שעיבד לשלמה ארצי במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון 1974. באותן השנים ניצח וניגן בפסנתר במופע "פרצוף של צועני" של יוסי בנאי עבורו זכה בנאי פרס כינור דוד.
סימה אליהו
ביוגרפיה
ב-1973, לאחר שאריק איינשטיין התגרש בשנית מאשתו אלונה, הייתה אליהו בת זוגו עד פטירתו ב-26 בנובמבר 2013. לזוג נולדו שני ילדים, אמיר ודינה, והמשפחה התגוררה בתל אביב.
ירון גרשובסקי
ביוגרפיה
ב-1974 עבר עם אשתו דורית לבוסטון בארצות הברית ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה. ב-1977 סיים את לימודיו בהצטיינות ועבר עם אשתו לניו יורק. בזמן לימודיו, הופיע במועדוני ג'אז. ב-1978, לאחר לידת בתו הראשונה, קישר המתופף וחברו ללימודים קנווד דנארד בינו לבין סקסופוניסט הג'אז פרעה סנדרס והוא עבד איתו כפסנתרן במשך כחצי שנה.
כוויתה
אטימולוגיה
כוויתה היא וריאציה של המילה "כות" (פשטו: کوت), שמשמעותה "מבצר". יש המאמינים כי זה קשור לארבע הגבעות המקיפות את העיר (צ'ילטן, טקטו, זרגהון, מורדהר) ויוצרות סביבה מעין חומה טבעית.
סימה אליהו
ביוגרפיה
ב-1982 היו בני הזוג מעורבים בתאונת דרכים קשה בתל אביב. ידידה שנסעה אתם במכונית נהרגה, ושניהם נפצעו קשה.
כוויתה
היסטוריה
יש המאמינים כי המתיישבים הראשונים באזור היה שבט פתאני בשם קאסי. במאה ה-11 נכבשה על ידי מחמוד מע'זנה בעת פלישתו לדרום אסיה.
ירון גרשובסקי
ביוגרפיה
ביוני 1979 הקים הסקסופוניסט ירוסלב יעקובוביץ' תזמורת שתלווה את להקת מנהטן טרנספר בהופעותיה. ירון שימש כנגן פסנתר וכלי מקלדת ובספטמבר באותה השנה הפך למנהל המוזיקלי של המנהטן טרנספר, תפקיד בו הוא מכהן עד היום. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, כתב עיבודים קוליים להצגות בתיאטראות ברודוויי ובהן "עיר מלאכים", "סווינג" ו"שיר סינגפור". בנוסף שימש כקלידן ב"עלובי החיים" וב"פנטום האופרה". ב-1985 השתתף בהפקת האלבום "אטלנטיס" של הג'אזיסט ויין שורטר.
סימה אליהו
ביוגרפיה
במשך שנים רבות עבדה אליהו כמנהלת הצגות בתיאטרון הקאמרי.
ירון גרשובסקי
דיסקוגרפיה
אלבומים: שירים בולטים:
כוויתה
הממשל הבריטי
ב-1876 כוויתה שולבה בשטחי הודו הבריטית. חיילים בריטים הקימו בעיר תשתיות מפני שהייתה ממוקמת במקום אסטרטגי. ב-31 במאי 1935 התרחשה רעידת אדמה באזור הודו. באותו זמן הייתה כוויתה עיר הומת אדם, ובה מספר בניינים רבי קומות, דבר שנתן לה את הכינוי "פריז הקטנה". מוקד רעידת האדמה היה קרוב לעיר ובעקבות זאת נהרסו רוב תשתית העיר ונהרגו כ-40,000 אנשים.
סימה אליהו
תפקידיה
הופעתה הראשונה של סימה אליהו הייתה בתוכנית הטלוויזיה "לול". בתוכנית סאטירית זאת, הופיעה אליהו יחד עם אריק איינשטיין וצבי שיסל, כשהם לבושים בבגדי רומאים ומציגים מעל מרקע טלוויזיה, בצורה מוגזמת ונלעגת "אופרה" בשם "לה מרמור, מאת פֵרְלֵשׁ". האופרה משודרת בטלוויזיה במקום תוכנית ספורט, רגע לפני שאורי זוהר ובנו, שהתאכזבו מביטול תוכנית הספורט האהובה עליהם, מכלים זעמם במכשיר הטלוויזיה ומרסקים אותו במהלומות פטיש.
ירון גרשובסקי
חיים אישיים
גרשובסקי נשוי מ-1974 לדורית, אותה פגש בפסטיבל הזמר שנה קודם לכן ולהם שלוש בנות. מתגורר בניו יורק ומופיע עם להקתו מנהטן טרנספר. בנוסף הוא אצן למרחקים ארוכים והשתתף בשישה מרוצי ריצת מרתון.
סימה אליהו
תפקידיה
בסרט "מציצים" גילמה סימה אליהו את דמותה של מילי, אשתו של אלי, נגן רוק'נ'רול מקומי המופיע במועדונים מפוקפקים בתל אביב, המגולם על ידי אריק איינשטיין. מילי מתוסכלת מבגידותיו הרבות ומהיעדרויותיו התכופות מהבית לשם בילוייו עם גוטה, מציל ודמות מרכזית על אחד מחופי תל אביב, המגולם על ידי אורי זוהר. על שחקני הסרט כתב מבקר הקולנוע של דבר: "הם כולם נעימים ומשכנעים – אריק איינשטיין, צבי שיסל, מרדכי בן זאב, מונה זילברשטיין ובייחוד הנערה בעלת הפנים הנפלאות הללו סימה אליהו".
כוויתה
עצמאות פקיסטן
לאחר שקיבלה פקיסטן עצמאות, כוויתה נהפכה לעיר הבירה של המחוז החדש בלוצ'יסטן.
סימה אליהו
תפקידיה
בסרט "עיניים גדולות" הופיעה סימה אליהו לצדו של אורי זוהר שגילם את דמותו של בני פורמן, מאמן כדורסל נשוי ואב לשניים, אנוכי, אנרגטי, יצרי וסמכותי שתאבונו הרב לנשים מקשה על תפקודיו המשפחתיים, המקצועיים והחברתיים. חברו יוסי, בגילומו של אריק איינשטיין, הוא כדורסלן מבריק שנמאס לו מהכדורסל וממכירות המשחקים וסולד מבגידותיו של בני באשתו, שאת דמותה גילמה אליה זוהר, אשתו של אורי זוהר במציאות. סימה אליהו מגלמת בסרט את סימה, המחסנאית של האגודה שהגברים בסרט נוהגים בה בגסות. על הופעתה בסרט כתב מבקר הקולנוע של העיתון "דבר": "מצאה חן בעינינו מאד סימה (סימה אליהו) המחסנאית של האגודה במשחק שקט ולפעמים נוגע ללב של בחורה-עם-לב–זהב המוכנה להשלים עם כל העוולות הקטנות שנעשות לה בחיוך של הבנה".
כוויתה
טרור בעיר
משנת 2004 אירעו בעיר מספר פיגועים, בהם פיגוע התאבדות במרפאה לחיסון מפוליו, שבו נהרגו 15 אנשים, ופיגוע התאבדות בבית חולים בעיר ב-8 באוגוסט 2016, שבו נרצחו יותר מ-70 איש. פיגוע זה הוא אחד מהקטלניים ביותר בתולדות פקיסטן, וקדמו לו מספר מקרי ירי קטלניים בעיר, אשר חלקם בוצעו על ידי טרוריסטים וחלקם על ידי עבריינים, על רקע העלייה במתיחות העדתית ובפשיעה באזור.
תחבורה
נמל התעופה הבינלאומי כוויתה ממוקם בגובה של כ- 1,605 מטרים מעל פני הים, מה שהופך אותו לנמל התעופה השני הכי גבוה בפקיסטן. לחברת פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס יש טיסות סדירות מן ואל ערים גדולות נוספות בפקיסטן ביניהן אסלאמאבאד, גוודר, קראצ'י, לאהור ופאשוור.
ישנו קו רכבת המקשר בין העיר האיראנית זהדן  לכוויתה. השירות הופסק באופן זמני בשנת 2006 עקב תסיסה בבלוצ'יסטן. מאז 2008 הרכבת הותקפה מספר פעמים על ידי בלוצ'ים, במיוחד באזור מעבר ההרים בולאן. הקו עובד פעמיים בחודש.
מוסדות חינוך
כוויתה משמשת כמרכז לימודים עבור מחוז בלוצ'יסטן. בעיר יש מכללות של הממשלה, ומספר מכללות פרטיות, וביניהן:
החי והצומח
יונקים כגון עז מבריגה, נמרים, זאבים, צבועים, ארנבים, חתולי פרא וקיפודים מצויים באזור כוויתה. בין מיני הציפורים המקומיות נכללים חוגלות, סבכי, נץ הים הכספי, יונות סלע, סיטת הצוקים, עיט זהוב, דרוריים, נצים, בזים ופרסים.225 מיני צמחים זוהו באזור וביניהם פיסטוקים, ערער, זיתים, מילה ושקדים. באזור נמצאו גם שיחים ועצים וביניהם תאנה, ברברית, דובדבן ועשבי תיבול כגון Ephedra intermadia וPinus gerardiana.
דמוגרפיה
האוכלוסייה של העיר היא בסביבות מיליון. ב-2016 האוכלוסייה הוערכה בכ-1,140,000. זה הופך את כוויתה לעיר הגדולה ביותר במחוז בלוצ'יסטן ולאחת הערים הגדולות ביותר בפקיסטן. הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בעיר היא הפתאנים, ואחריהם הבלוצ'ים והברהויים  אורדו היא שפה לאומית  שנמצאת בשימוש ומובנת על ידי כל התושבים ומשמשת כלינגואה פרנקה. שפות אחרות המדוברת בעיר כשפת אם כוללות פאשטו, פנג'אבית, בלוצ'י ואחרות. בעיר יש רוב פתאני ואחריו מיעוט של ברהויים, בלוצ'ים, פנג'אבים, מוהג'ירים והזארה.
הרוב המכריע של האוכלוסייה מאמין באסלאם הסוני. הזארה, אשר הגיעו לראשונה לכוויתה בסוף המאה ה-19 וחלקם במהלך מלחמת אפגניסטן, הם הקבוצה האתנית היחידה שמאמינה באסלאם השיעי.
פסטיבלים וקניות
פסטיבלים תרבותיים ודתיים מתקיימים בעיר מדי שנה. שני פסטיבלי העיד מאפשרים לקהילה המוסלמית לחגוג באמצעות הופעות מוזיקליות, והבאת ממתקים ומתנות זה לזה. הבוזקאשי הוא פסטיבל הנחגג על ידי פתאנים שבו משתתפות שתי קבוצות שמטרתן היא ללקט פגר של עז או עגל ערוף ראש מהאדמה תוך כדי רכיבה על סוס.
הבאזארים של כוויתה הם שאה-ראה-י לִיַאקַת, שאה-ראה-י איקבל ודרך ג'ינה. בבאזארים נמכרות עבודות יד צבעוניות, בעיקר מראות בלוצ'יות ורקמות פתאניות. בבאזארים נמכרים גם שטיחים אפגניים, מעילי פרווה, ז'קטים רקומים, וסטים, סנדלים, ופריטים מסורתיים פתאניים. שטיחים פתאניים ובלוצ'יים מיוצרים על ידי שבטים נודדים החיים באזור.
מטבח
מאכלים פתאניים מסורתיים כגון קאדי קבב, כבש צלוי, סאג'י בלוצ'י ומאכלים מסורתיים אחרים זמינים ברחבי העיר ובמיוחד בדרך הנסיך, דרך ג'ינה ובמלון סרינה.
המאכל הפתאני השבטי הנקרא "רוסט" (Roast) מוגש במסעדות העיר ובאזורים הסובבים אותה. חלק מבשר הכבש הטוב ביותר במדינה מגודל באזור כוויתה והוא עמוד התווך של המטבח המקומי. המנה השבטית הפאטונית "לנדהי", היא מנה עשויה טלה מיובש הנשמר טרי במהלך החורף הקר. "קאדי קבב" הוא כבש ברביקיו, ומנות מקומיות נוספות הן "סאג'י" (רגל כבש) ופילאף.
ספורט
קריקט וכדורגל הם שני ענפי הספורט הפופולריים ביותר בקרב תושבי כוויתה. עם זאת, ישנם מספר ענפי ספורט אחרים שגם בהם משחקים בעיר וביניהם הוקי, טאקוונדו, איגרוף, סקווש, טיפוס הרים ופיתוח גוף.
קבוצות כדורגל מהעיר כוויתה כוללות את כוויתה זורוואר, מוסלם , הזארה גרין, בלוץ', כוויתה בזיגארס.
דן בלומברג
דן בלומברג הוא פרופסור וסגן הנשיא לפיתוח אזורי ותעשייתי באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ראש המעבדה לחישה מרחוק והדמאות פלנטריות, ויו"ר סוכנות החלל הישראלית החל מיולי 2022.
ביוגרפיה
סיים לימודי דוקטורט במדעים פלנטריים באוניברסיטת המדינה של אריזונה בשנת 1993. במסגרת מחקרו עבד בקבוצת הגאולוגיה הפלנטרית, במימון נאס"א, שבה התמקד בתופעות פיזור חול על כדור הארץ, מאדים ונוגה, ושימוש בחישה מרחוק מכ"מית לצלם את פני כוכבי הלכת. במהלך הדוקטורט השתמש בנותנים של מכ"ם מפתח סינתטי במסגרת משימת מעבורת החלל אנדוור STS-59 וSTS-68.
חבר סגל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב החל משנת 1995. בין השנים 2006 ל-2010 היה ראש החלקה לגאוגרפיה ומשנת 2008 קיבל מינוי של פרופסור במחלקה לגאוגרפיה ופיתוח סביבתי באוניברסיטה.
בלומברג מכהן כסגן נשיא לפיתוח אזורי ותעשייתי באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. עמד בראש הצוות אשר פיתח את לווין BGUSAT, לווין קיובסאט לחישה מרחוק.
משנת 2016 משמש בוועד המייעץ של חברת UTILIS, אשר מגלה דליפות וזיהום סביבתי תוך שימוש בתצלומי חישה מרחוק.
מחקריו
בין הנושאים שחקר בתחום החישה מרחוק, בלומברג חוקר את המחקר הסביבתית והשלכות שינוי האקלים, גאוגרפיה פלנטרית, שימוש בחישה מרחוק לטובת חקלאות, חקר תהליכים סביבתיים במרכז אסיה וזיהוי אנומליות תוך שימוש בהדמאות היפרספטראליות.
פרסים ואותות הוקרה
חבר באקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה משנת 2018.