cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צו הפטר
הפטר בהוצאה לפועל
ביום 6.9.2015 נכנס לתוקפו תיקון מס' 47 לחוק ההוצאה לפועל, תשכ"ז- 1967 (מתן הפטר לחייב מוגבל באמצעים). תיקון זה נקבע כהוראת שעה למשך שלוש שנים עד ליום 5.9.2018. במסגרת הוראת השעה, חייבים אשר הוכרזו כ"חייבים מוגבלים באמצעים" במערכת ההוצאה לפועל, ועומדים בתנאי הסף (המפורטים בהמשך), זכאים להגיש בקשה להפטר שמשמעותה – מחיקת חובות בהוצאה לפועל וחובות שאינם במערכת ההוצאה לפועל. ההפטר מביא למחיקת חובות, מלבד חובות שאינם ברי הפטר – מזונות, משכנתא, נזק בלתי קצוב, חוב שנוצר במרמה וקנס פלילי או קנס מנהלי. מטרת התיקון לחוק לסייע לחייבים מוגבלים באמצעים (מחוסרי נכסים, העומדים בצו החיוב בתשלומים) לקבל הפטר מחובותיהם, כדי לאפשר להם לשקם את חייהם ולצאת לדרך חדשה. תוקפה של הוראת השעה הוארך מס' פעמים בשל הבחירות לכנסת והמועד האחרון להגשת בקשת הפטר מכוח תיקון זה היה בתאריך 16.6.2020.
מסלול ההפטר בהוצאה לפועל
מסלול ההפטר הוא הליך במערכת ההוצאה לפועל שבסופו מחליט רשם הוצאה לפועל – הגורם השיפוטי בהוצאה לפועל, באם לתת לחייב, שעמד בתנאי החוק, הפטר מלא מחובותיו. המסלול מתחיל בהגשת בקשת הפטר על ידי החייב ללשכת הפטר במערכת ההוצאה לפועל.
התנאים להגשת הבקשה ע"פ החוק
החל מתאריך 15.9.2018 לא ניתן יותר להכריז על חייבים מוגבלים באמצעים וכן להעניק הפטר מכוחו. החל ממועד זה, הליכי חדלות פירעון וצו הפטר יינתנו מכוח חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי בלבד.
The Best Of - Volume 1
The Best Of - Volume 1 הוא אלבום אוסף מאת להקת הסינת'פופ הבריטית, דפש מוד, שיצא בנובמבר 2006.
מלבד שירים שהושמעו קודם לכן, האלבום מכיל סינגל חדש בשם "Martyr". השיר הוקלט יחד עם האלבום האחרון, "Playing The Angel", אך בסופו של דבר לא נכלל באלבום. בקרב המעריצים השיר ידוע בשמו הקודם, אם כי הלא-רשמי, "Martyr For Love".
רשימת השירים
בסוגריים - שם האלבום המקורי של השיר
קטיה זמולוצ'יקובה
בריאן ג'וזף מקקוק (באנגלית: Brian Joseph McCook; נולד ב-1 במאי 1982), שחקן וקומיקאי אמריקאי הידוע בשם הבמה יקטרינה פטרובנה זמולוצ'יקובה (ברוסית: Екатерина Петро́вна Замоло́дчикова) ובתור קטיה (ברוסית: Катя), הוא מלכת דראג. קטיה ידועה בעיקר בהשתתפותה בעונה השביעית של המרוץ לדראג של רו פול ובעונה השנייה של המרוץ לדראג: אולסטארס.
תחילת הדרך
מקקוק נולד במרלבורו, מסצ'וסטס. יש לו אח גדול ואחות קטנה. מקקוק ומשפחתו איריים והוא היה חונך קתולי. לאחר שסיים תיכון ב-2001 למד במכללה לאומנות ועיצוב של מסצ'וסטס, שם היה הראשון להתעניין באומנות דראג. מקקוק יצר את דמות הדראג שלו, קטיה, ב-2006 באמצעות שילוב של שמות רוסיים ושמה של המתעמלת האהובה עליו, אלנה זמולוצ'יקובה. הוא עוסק בעצמו בהתעמלות ומשלב זאת במופעיו. כשהוא יצר את דמות הדראג שלו, מקקוק אמר שהוא קיבל השראה מ"קומיקאיות ופשוט נשים מצחיקות מעניינות כמו טרייסי אולמן, מריה באמפורד, לנה דל ריי [ו]איימי סדריס". במהלך השתתפותו במרוץ לדראג אמר שהדראג שלו מבוסס על מורה מתקופת הלימודים שלו בקולג' אשר "מעולם לא עזבה את הבית ללא פנים מלאות באיפור ועקבים בגובה 15 ס"מ". מקקוק אינו רוסי, ולקח שיעורי רוסית בנוסף לאימוני מבטא. בנוסף לרוסית, הוא יודע צרפתית וגם נשמע מדבר ביפנית ופורטוגזית.
כקטיה, אירח מופע חודשי בשם "פרסטרויקה" ב"ז'אק קברט". קטיה נודעה בסצנת הדראג המקומית בבוסטון בהופעת שירים של אומנים רוסיים פופולריים כמו אלה פוגצ'ובה, ט.א.ט.ו. וגלוקוזה. הוא הפך לאחת ממלכות הדראג המובילות בבוסטון.
המרוץ לדראג של רו פול
קטיה ניסתה להתקבל ארבע פעמים למרוץ לדראג של רו פול לפני שהוכרזה כאחת מהמשתתפות בעונה השביעית של התוכנית. היא ניצחה בשני אתגרים וסיימה במקום החמישי. ההחלטה להדיח אותה הייתה שנויה במחלוקת, בעקבות הפופולריות הרבה שלה בקרב הצופים. לבסוף היא נבחרה לחביבת הקהל (Miss Congeniality) של עונה זו. ב-17 ביוני 2016 הוכרז כי קטיה תחזור לעונה השנייה של המרוץ לדראג: אולסטארס. היא הגיעה לגמר יחד עם דיטוקס ומנצחת העונה, אלסקה ת'אנדרפאק.
פרויקטים נוספים
יחד עם טריקסי מאטל, היא הנחתה את סדרת הרשת "UNHhhh". בעקבות ההצלחה, הנחו השתיים את התוכנית "המופע של טריקסי וקטיה" שעלתה לשידור ב-נובמבר 2017 בווייסלנד.
ב-2018 לקחה חלק בסרט "הוריקן ביאנקה: מרוסיה בשנאה" בכיכובה של מלכת הדראג מנצחת העונה השישית של המרוץ לדראג, ביאנקה דל ריו.
ב-2019 התארחה במיני-סדרת הטלוויזיה "סיפורי סן פרנסיסקו", שעלתה בנטפליקס ומבוססת על סדרת הספרים מאת ארמיסטד מופין. באביב 2019, קטיה הכריזה על סיבוב הופעות של הופעה קומית בשם "הצילו, אני גוסס" ("Help Me, I'm Dying"). סיבוב ההופעות צולם לספיישל קומדיה באותו השם ששודר ב-OutTV בקנדה באוקטובר 2019. בנובמבר 2019, קטיה וטריקסי מטאל החלו להנחות תוכנית של נטפליקס ביוטיוב בשם "I Like to Watch" שבה הן מגיבות לסדרות של נטפליקס. ביוני 2019, פאנל של שופטים ממגזין ניו יורק בחר בקטיה במקום ה-13 ברשימה שלהם של 100 מלכות הדראג המשפיעות ביותר באמריקה.
ב-2020 היא השתתפה בפרק מתוך הסדרה "איי-ג'יי והמלכה" בכיכובו של רופול. ב-14 ביולי, היא פרסמה את הספר הראשון שלה, שאותו כתבה יחד עם מטאל, "Trixie and Katya's Guide to Modern Womanhood". הספר פתח במקום השני ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס בקטגוריית "עצות, איך לעשות ושונות". באותה שנה, קטיה וטריקסי מטאל השיקו פודקאסט שבועי בשם "The Bald and The Beautiful". באוקטובר, קטיה הודיעה שמיני-אלבום הבכורה שלה, "Vampire Fitness", יצא ב-13 בנובמבר. בדצמבר, הוכרז שקטיה וטריקסי מטאל ינחו את טקס פרסי סטרימי העשירי בלוס אנג'לס.
באוגוסט 2021, קטיה וטריקסי מטאל השיקו ניוזלטר של עצות ב-Substack בשם "Gooped" שפורסם עד יולי 2022.
חיים אישיים
בינואר 2018, הודיע מקקוק על הפסקה זמנית מדראג בשל בעיות בריאות נפשיות, וסיבוב ההופעות הקומי שלו "הצילו, אני גוסס" ("Help Me, I'm Dying") נדחה לאביב 2019. במרץ הודיע שישנה את שם המופע. כמו כן שיתף בפודקאסט שהוא מנחה שותף בו כי השתמש במתאמפטמין ולכן סבל מהתקף. הוא שב לבית משפחתו במסצ'וסטס לפני שנכנס למכון גמילה באריזונה.
ההפגנות נגד מלחמה באוקראינה (רוסיה, 2014)
ההפגנות נגד מלחמה באוקראינה (רוסיה, 2014), מתייחסות לסדרה של הפגנות נגד כניסת חיילים רוסים לאוקראינה. ההפגנות היו הגדולות ביותר ברוסיה מאז פעולות האופוזיציה הרוסית בשנים 2011–2013 נגד הונאת הבחירות שביצעה מפלגת רוסיה המאוחדת במהלך הבחירות לפרלמנט ב-2011 לטענות המפגינים.
1 במרץ
ב-1 במרץ 2014, נעצרו חמישה אנשים, שהפעילו מחאת כלונסאות ליד בניין מועצת הפדרציה נגד פלישת הכוחות הרוסיים לאוקראינה.
2 במרץ
ב-2 במרץ התאספו כ-200 איש להפגין ליד בניין משרד ההגנה הרוסי במוסקבה. כ-500 איש התאספו גם כן בכיכר מנז' במוסקבה. אותו מספר מפגינים מחו בכיכר סנט אייזק בסנט פטרבורג. באותו יום כ-11 מפגינים הפגינו ביקטרינבורג נגד מעורבותה של רוסיה בנושא האוקראיני, חלקם עטופים בדגל אוקראינה. ב-2 במרץ הפגין תושב מוסקבה נגד כניסת חיילים רוסים לשטח אוקראינה בעודו אוחז כרזה עם הכיתוב "עצור את המלחמה", אך נרדף מיד על ידי עוברי אורח, בעוד לאחר שנעצר על ידי המשטרה, הציעה עוברת להמציא נגדו כתב אישום חמור (הכאת ילד). אולם, הצעה זו נדחתה על ידי המשטרה.
הפגנות נגד כניסת חיילים רוסים נערכו גם מחוץ לשגרירויות רוסיה בלונדון, ברלין, וילנה ואנקרה.
8 במרץ
ב-8 במרץ, נאספה בשדה מרס בסנט פטרסבורג, עצרת מחאה של כ-500 איש.
15 במרץ
ב-15 במרץ, ההפגנה הגדולה מכולן, אשר כונתה "צעדת השלום", משכה עשרות אלפי מפגינים. עצרות נערכו במוסקבה, סנט פטרסבורג, יקטרינבורג, סמרה, מגדן וצ'ליאבינסק. מספר המפגינים במוסקבה הוערך ב-10 עד 50 אלף איש, אם כי לפי המארגנים, מעל 100,000 איש יצאו לרחובות. באותו יום, על פי מקורות שונים, בין 400 ל-600 איש השתתפו בעצרת תמיכה באוקראינה ביקטרינבורג, כולל ראש העיר יבגני רויזמן.
מוזיקאי הרוק אנדריי מקרביץ' התבטא גם כן נגד התערבות צבאית רוסית וכתב באומרו: "אתה רוצה מלחמה עם אוקראינה? זה לא יהיה כמו עם אבחזיה, האנשים על המידאן קשוחים ויודעים על מה הם נלחמים - על ארצם, על עצמאותם. אנחנו צריכים לחיות איתם בשכנות ורצוי בידידות. אבל זה תלוי בהם להחליט איך הם רוצים לחיות". אנדריי זובוב, פרופסור במחלקה לפילוסופיה במכון הממלכתי של מוסקבה ליחסים בינלאומיים, פוטר מעבודתו בשל מאמר שפורסם בעיתון ודומוסטי בו מתח ביקורת שלילית על התערבות צבאית רוסית והשווה את פעולות המדינה לסיפוח אוסטריה על ידי גרמניה הנאצית (אנשלוס) בזמנו לצד קבלת איומים. אלכסנדר צ'וב, מנהיג מפלגת רוסיה הוגנת – למען האמת, התבטא נגד התערבות רוסית באוקראינה. בוריס אקונין, סופר רוסי פופולרי, חזה שמעשיה של רוסיה "יובילו לבידוד הפוליטי והכלכלי שלה".
הפגנות נגד כניסת חיילים רוסים לקרים התקיימו גם ב-15 במרץ בקלן הגרמנית ומול הקונסוליה הרוסית בבון.
30 באוגוסט
ב-30 באוגוסט כ-50 בני אדם הפגינו נגד מלחמה עם באוקראינה בסנט פטרבורג בשדה מרס. באותו החודש, כתריסר פעילים נעצרו מחוץ לשגרירות אוקראינה במוסקבה בגין מחאה נגד הנשיא ולדימיר פוטין.
21 בספטמבר
ב-21 בספטמבר 2014 התקיימה עצרת נוספת נגד המלחמה בכיכר פושקינסקאיה במוסקבה, בהשתתפות של בין 5,000-20,000 מפגינים. הוושינגטון פוסט דיווח כי "עשרות אלפים" מחו על המלחמה באוקראינה בצעדה שלווה במרכז מוסקבה "תחת מעקב משטרתי כבד". במהלכן, התרחשו התכתשויות קלות עם תומכים פרו-רוסים, אך לא דווחו אירועים גדולים של אלימות או מעצרים.
באותו יום, כ-1,000 איש התאספו ליד קתדרלת קאזאן בסנט פטרסבורג עבור מחאות נגד מעורבותה של רוסיה בסוגיה האוקראינית. אלפי מפגינים נוספים ברחבי העולם תמכו באירוע זה על ידי קיום הפגנות בשטחם באותו יום. בארצות הברית, תושבי סן פרנסיסקו, ניו יורק, וושינגטון הבירה, לוס אנג'לס, סיאטל, יוסטון ובוסטון השתתפו בהפגנות.
קונגרס נגד מלחמה
ב-19 במרץ 2014 התקיים במוסקבה קונגרס אנטי-מלחמתי של האינטליגנציה הרוסית (בתרבות דוברת הרוסית של האימפריה הרוסית של המאה ה-19, ברית המועצות ורוסיה המודרנית, האינטליגנציה הרוסית היא שכבה חברתית של אנשים העוסקים בעבודה נפשית מורכבת, שתפקידיה כוללים הן ביקורת והן מנהיגות בגיבוש התרבות והאידאולוגיה הפוליטית של החברה).
מכתב פתוח ממדענים רוסים
ב-19 במרץ 2014, קבוצה של מדענים רוסים פרסמה מכתב פומבי למשרד לפיתוח דיגיטלי, תקשורת ותקשורת ההמונים של רוסיה. המכתב דרש מהמשרד לבדוק בתוכניות הטלוויזיה של העיתונאי הרוסי דמיטרי קונסטנטינוביץ' קיסליוב "סימנים של קיצוניות והסתה לשנאה אתנית".
סולימאן
סולימאן או סלימאן הוא צורת הביטוי בשפה הערבית לשם שלמה (במקור משלמה המלך).
{{פירושונים| אישים:
אתרים:
ראו גם
}}
עקומת אטוצ'ירפ
בפיזיקה של אטו-שניות, עקומת האטוצ'ירפ (attochirp curve) היא דרך גרפית להציג אילו הרמוניות גבוהות ייפלטו כתלות בעוצמה הרגעית של השדה החשמלי המופעל על המדיה הלא ליניארית.
רקע
יצירת הרמוניות גבוהות היא תהליך יסודי באופטיקה לא ליניארית הניתן לתיאור באמצעות מודל שלושת השלבים שפיתח פול קורקם. לפי מודל זה, אלקטרון קשור המופעל עליו שדה חשמלי חזק ובעל תדירות נמוכה, ינוע על פי הדינמיקה הבאה:
על מנת לתאר את המסלול הקלאסי שעובר האלקטרון, ניתן לבצע את קירוב השדה החזק (Strong Field Approximation; SFA), בו מניחים שהשדה החשמלי החיצוני מכתיב בצורה בלעדית את הדינמיקה האלקטרונית, והכוח הקולומבי המופעל על ידי הפוטנציאל האטומי איננו משפיע כלל על התנועה. מאחר שמנהור הוא מנגנון אסור-קלאסית, ניתן לתאר את תנועת האלקטרון החל מהיציאה מהמחסום ועד התנגשותו ביון (כלומר, שלבים 2 ו-3 לעיל). תנועה זו היא קלאסית לכל צורך מעשי, ועל כן ניתן לחזותה באמצעות אינטגרציה של החוק השני של ניוטון בנוכחות שדה חשמלי:
כאשר m היא מסת האלקטרון, q מטען האלקטרון, ו-\vec E(t) הוא השדה החשמלי, התלוי בזמן בלבד (את התלות במקום ניתן להזניח שכן הדיפול המתפתח באלקטרון זניח לאור גודלו). בהינתן שדה \vec E(t) כלשהו, נרצה לקבל את משוואת התנועה \vec r(t) עבור האלקטרון. לשם כך, יש לבצע אינטגרציה בזמן שתי פעמים עוקבות, כאשר גבולות האינטגרציה הם t_{i} (רגע היציאה מהמחסום, הוא רגע היינון), ו-t כללי כלשהו. היה והשדה מחזורי, ניתן לסרוק t_{i} שונים הנעים בין 0 לבין T, זמן המחזור האופייני של השדה.
משוואת התנועה בצורתה הכללית ביותר, תהיה:
כאשר \vec r_{0} ו-\vec v_{0} הם המיקום והמהירות ההתחלתית של האלקטרון, בהתאמה. פעמים רבות, נהוג להניח כי המיקום ההתחלתי של האלקטרון הוא הראשית, וכי המהירות ההתחלתית המוקנית לו בעת היציאה מהמחסום, היא אפסית. ביחידות אטומיות, מתקיים עבור אלקטרון כי.
בהינתן משוואת התנועה, ניתן לשאול מה יהיה רגע הרקומבינציה, אשר מסומן לרוב כ-t_{r}. זאת, בהנחה שבכלל ישנה רקומבינציה. התשובה אמורה להתקבל מתוך הדרישה:
לאחר קבלת המיפוי בין אוסף הרגעים t_{i} לאוסף הרגעים t_{r} השאלה המתבקשת הבאה היא לגבי אנרגיית הרקומבינציה. זו, תחושב מיידית מתוך משוואת התנועה, שכן האנרגיה הקינטית בזמן ההתנגשות היא תבנית ריבועית של המהירות בזמן ההתנגשות, וזו הרי ידועה מעצם תהליך הפתרון. אנרגיות הרקומבינציה הללו ניתנות לפרשנות כהרמוניות גבוהות.
שדה ליניארי
שדה ליניארי הוא השדה היחיד שבו לכל זמן יינון מתקבל זמן רקומבינציה, כך שהמיפוי בין השניים הוא חד-חד ערכי ועל. כלומר, זהו השדה החשמלי היעיל ביותר ביצירת הרמוניות גבוהות. כמו כן, מתברר כי שדה זה גם מניב את תדר הקטעון הגבוה ביותר בהשוואה לכל שדה חשמלי אחר.
יחסי מין לפני נישואים
יחסי מין לפני נישואים היא פעילות מינית שאנשים מתרגלים לפני שהם מתחתנים. מבחינה היסטורית, יחסי מין לפני נישואים נחשבת לסוגיה מוסרית שהיא טאבו בתרבויות רבות והיא נחשבת גם לחטא על ידי מספר דתות, אך מאז המהפכה המינית משנות ה-60 של המאה ה-20, תנועות ליברליות מסוימות, במיוחד במדינות המערב, מקבלות יחסי מין לפני נישואים. במחקר שנערך על ידי מרכז המחקר פיו ב-2014 בנושא מוסר עולמי, נמצא כי קיום יחסי מין לפני נישואים לא מקובל, במספר מדינות, במיוחד במדינות עם רוב מוסלמי, כמו מלזיה, ירדן, פקיסטן ומצרים, שלכל אחת מהן הייתה אי-תמיכה ביחסי מין לפני נישואים בלפחות 90% מהנשאלים, בעוד שבמדינות מערב אירופה, כמו ספרד, גרמניה וצרפת, הייתה אי-תמיכה ביחסי מין לפני נישואים בפחות מ-10% מהנשאלים.
הגדרה
עד לשנות ה-50 של המאה ה-20, "יחסי מין לפני נישואים" התייחס לקיום פעילות מינית בין שני אנשים שטרם התחתנו אחד עם השני. במהלך תקופה זו, הייתה הנורמה שאנשים יתחתנו עד גיל 21 או 22, ולא יהיו שיקולים שאדם שמקיים יחסי מין לא יתחתן.
עקומת אטוצ'ירפ
שדה ליניארי
נרצה לפתור את המשוואה הבאה (לשם פשטות, אכן נניח כי האלקטרון מתחיל תנועתו בראשית ובמנוחה, וכי השדה הוא חד-ממדי):
צבא בולגריה
צבא בולגריה (בבולגרית: Българска армия) הוא שמם של הכוחות המזוינים של בולגריה. נשיא בולגריה הוא מפקדו העליון של הצבא ומשרד ההגנה הבולגרי אחראי פוליטית על התנהלותו. לצבא שלוש זרועות מרכזיות: האוויר, הים והיבשה. ניתן להתגייס לצבא החל מגיל 18 ולשרת עד גיל 49. נכון ל-2008 שירתו בצבא הבולגרי 34,000 חיילים סדירים ועוד 302,000 נמנו על כוחות המילואים. נכון ל-2009 עמד תקציב הביטחון הבולגרי על 1.19 מיליארדי דולר, המהווים 1.98 אחוזים מהתוצר המקומי הגולמי בבולגריה. בולגריה חברה באופן רשמי בנאט"ו מאז 29 במרץ 2004, ובין 2003 ל-2008 השתתפו 485 חיילים בולגרים במלחמת עיראק ובהמשך נשלחו 608 חיילים בולגרים לכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי המוצב באפגניסטן. בזמן המלחמה הקרה מנה הצבא הבולגרי כ-150,000 חיילים סדירים, אך לאחר קריסת השלטון הקומוניסטי החל תהליך הדרגתי של צמצום מספר החיילים. בולגריה זנחה את כוח הטילים הבליסטיים וצי הצוללות שלה ולפי תכנוני הממשל הבולגרי צפויים ב-2014 לשרת בצבא 27,000 חיילים סדירים, מתוכם 14,310 בצבא היבשה, 6,750 בחיל האוויר, 3,510 בצי הבולגרי ו-2,420 במטה הכללי. הצבא משתמש בציוד רוסי, אמריקני וגרמני.
הוא חג לאומי שנחגג מדי שנה ב-6 במאי לכבוד צבא בולגריה. באותו יום מתקיימים מצעדים צבאיים וטקסים חגיגיים עם זיקוקים ברחבי בולגריה.
עקומת אטוצ'ירפ
שדה ליניארי
לאחר אינטגרציה אחת נקבל:
ולאחר אינטגרציה נוספת:
עבור כל זמן יינון t_{i}, נקבל מסלול מסוים x(t). בפרט, נשווה לאפס ונקבל, כי לכל זמן יינון t_{i}, ישנו זמן רקומבינציה t_{r}.
יחסי מין לפני נישואים
שיטות מין בטוחות
מומלץ לאנשים המקיימים יחסי מין לפני הנישואים לנקוט באמצעי זהירות, כגון קונדום, בכדי להגן על עצמם מפני מחלות מין, כגון HIV/איידס. במערכות יחסים הטרוסקסואליות, קיים הסיכון להיריון לא מתוכנן. ברחבי העולם, קיימים תוכניות חינוך מיני, שמלמדים תלמידי בית ספר על רפאות הרבייה, שיטות מין בטוחות, התנזרות ממין ופיקוח ילודה.
צבא בולגריה
ציוד
ציוד חיל האוויר כולל 13 מטוסי קרב, 4 מטוסי תקיפה, 7 מטוסי תובלה, 21 מטוסים קלים, 22 מסוקי תובלה ושני מסוקי קרב.
הנרי פולסון
פולסון נחשב בעבר כאחד התומכים במדיניות "ירוקה" של דאגה לאיכות הסביבה, והוא אחד מאנשי הציבור המשמעותיים שהתריעו כנגד אפקט החממה ובין התומכים באמנת קיוטו. זאת בניגוד לעמדת ממשל ארצות הברית עד למינויו.
יחסי מין לפני נישואים
שיטות מין בטוחות
פעילות מינית בקרב אנשים לא נשואים, שאין להם גישה למידע על רפאות הרבייה ומניעת היריון, יכולה להגדיל את שיעור ההריונות בגיל ההתבגרות ולהתכווצות של מחלות מין. שיעורי ההריון בגיל ההתבגרות משתנים ונעים בין 143 ל-1000 נשים בחלק ממדינות אפריקה שמדרום לסהרה, ועד ל-2.9 ל-1000 נשים בדרום קוריאה. שיעורי ההריון בגיל ההתבגרות בארצות הברית הוא 52.1 ל-1000 נשים, הגבוה ביותר בעולם המפותח, ופי ארבעה מהממוצע של האיחוד האירופי. שיעורי ההריון בגיל ההתבגרות משתנים בין מדינות, בעיקר בשל רמת החינוך המיני הכללי הזמין והגישה לאפשרויות למניעת היריון.
עקומת אטוצ'ירפ
שדה ליניארי
מתברר כי ישנו זמן עבורו מתקבלת אנרגיית רקומבינציה מקסימלית (תדר קטעון), השווה ל-3.17U_{p}, כאשר U_{p} היא האנרגיה הפונדרומוטיבית של השדה. עד היום, לא נמצא שדה חשמלי שמאפשר קבלה של תדר קטעון גבוה מזה של שדה ליניארי.
שדה מעגלי
ברמה הקוונטית, שדה מעגלי איננו מאפשר קבלת הרמוניות גבוהות מטעמי שימור תנע זוויתי כולל. הדבר מקבל ביטוי גם בפתרון קלאסי של משוואות התנועה: אינטגרציה של החוק השני של ניוטון איננה מניבה ולו מסלול אלקטרוני אחד אשר נוטה להתנגש בראשית.
שיטת רונגה-קוטה
בשיטה זו מפרידים את החוק השני של ניוטון לשתי משוואות: משוואה אחת שבה מוגדרת המהירות כנגזרת ראשונה של המיקום, ומשוואה שנייה שבה מוגדרת התאוצה כנגזרת ראשונה של המהירות. המשוואות ניתנות להתרה על ידי שימוש בצעד ביניים, כמפורט בערך שיטת רונגה-קוטה.
אינטגרציה נומרית מיידית (סכימה)
אם צעד הזמן הנבחר להגדרת וקטור הזמן הכולל בו מתבצעת האינטגרציה הוא קטן דיו, מובטח כי סכימה נומרית מצטברת של וקטור השדה (במאטלאב, באמצעות הפקודה "cumsum") וכפל בצעד הזמן dt, אמורה לאפשר קבלתו של המסלול בצורה מדויקת.
אינטגרציה אנליטית
עבור שדה פשוט מספיק, ניתן לבצע את האינטגרציה בזמן על ידי פתרון אנליטי של החוק השני של ניוטון. לרוב, האינטגרציה האנליטית משמשת לצורך אישוש הפתרון הנומרי ובדיקת התכנסותו.
אריאל שוייצר
אריאל שוייצר הוא היסטוריון של הקולנוע, מבקר ואוצר הפועל בצרפת ובישראל.
הנרי פולסון
מינויו של פולסון לתפקיד מזכיר האוצר על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש היה מינוי מפתיע. זאת בהתחשב בהתנגדותו של ג'ורג' בוש בשנים האחרונות לצרף את ארצות הברית למדינות החתומות על אמנת קיוטו.
אריאל שוייצר
ביוגרפיה
שוייצר למד לתואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב ולתואר שני ולדוקטורט במחקר קולנועי באוניברסיטת ה-Sorbonne Nouvelle בפריז. פרסם מספר ספרים על הקולנוע הישראלי בצרפת, איטליה וישראל, ומאמרי מחקר בכתבי עת ישראלים (אלפיים, זמנים) וצרפתיים (Positif, Trafic, Vertigo, Cinémaction), וכן תרגם לעברית את ספרו של הבמאי הצרפתי רובר ברסון, "הערות על הסינמטוגרף".
הנרי פולסון
בתקופת כהונתו של פולסון כמזכיר האוצר פרץ משבר הסאבפריים. על מנת לחלץ את כלכלת ארצות הברית מהמשבר, יזם פולסון את חוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית לשנת 2008, אשר זכה גם לכינוי "תוכנית פולסון".
אריאל שוייצר
ביוגרפיה
כאוצר, ערך שוייצר רטרוספקטיבות רבות בישראל, צרפת ואיטליה, שהוקדשו לרובר ברסון (סינמטק תל אביב וירושלים, 2002), ז'אן-לוק גודאר, (סינמטק תל אביב וירושלים, 2003), הרגישות החדשה (המוזיאון היהודי, פריז, 2002), דוד פרלוב (מרכז פומפידו, פריז, 2005), אפוסים היסטוריים בקולנוע הישראלי (מוזיאון השואה, פריז, 2008), קולנוע ישראלי עכשווי (פסטיבל פזארו לקולנוע חדש, איטליה, 2009), תל אביב בקולנוע (פורום דז אימז, פריז, 2009), אורי זוהר (סינמטק צרפתי, פריז, 2012, סינמטק תל אביב ופסטיבל קולנוע דרום, 2013, פסטיבל בואנוס איירס, 2014), ויטוריו דה סיקה (הסינמטק של פורטוגל, ליסבון), ז'אק ריווט (פסטיבל New Horizons, וורצלאב, פולין, 2017), קולנוע נשי ישראלי (במסגרת עונת התרבות ישראל-צרפת: קולנוע לוקסור, פריז, התיאטרון הלאומי של ברטאן, ראן, 2018), דברים שרואים משם: ישראל בעיני במאים זרים (המוזיאון היהודי, פריז, 2019, סינמטק תל אביב וסינמטק ירושלים, 2020), ג׳ונאס מקאס (סינמטק תל אביב, סינמטק ירושלים, 2022).
אריאל שוייצר שפט בפסטיבלים בינלאומיים רבים לקולנוע, ביניהם סן סבסטיאן (ספרד), ונציה (איטליה), טורינו (איטליה), Filmadrid (ספרד), Indielisboa (פורטוגל), Kino Pavasaris (וילנה, ליטא), Olhar de cinema (קוריטיבה, ברזיל), Pacific Meridian (וולדיווסטוק, רוסיה), Belgrade Author Film Festival (סרביה), New Horizons (וורצלב, פולין), פסטיבל ירושלים (ישראל), דוקאביב (ישראל), הפסטיבל לקולנוע ים תיכוני (מונפליה, צרפת), הפסטיבל לקולנוע אסייתי (ווזול, צרפת).
שוייצר מלמד באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת פריז 8, ומתמחה בנאו-ריאליזם האיטלקי, הגל החדש הצרפתי, תנועות הקולנוע המודרני של שנות השישים והשבעים, קולנוע ישראלי של שנות השישים והשבעים, קולנוע ישראלי עכשווי, ז'אן-לוק גודאר ורובר ברסון.
משנת 2004 הוא משמש כמבקר וחבר המערכת בכתב העת הצרפתי "מחברות הקולנוע" (Les cahiers du cinéma).
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
אמיר מוטאפצ'יץ'
אמיר מוטפצ'יץ' (בבוסנית: Emir Mutapčić; נולד ב-27 במאי 1960) הוא כדורסלן עבר בוסני, ומאמן כדורסל בהווה.
ביוגרפיה
אמיר מוטאפצ'יץ' נולד בעיר זניצה, בעבר חלק מיוגוסלביה, וכיום בבוסניה והרצגובינה. מוטאפצ'י'ץ המכונה "מוקי" שיחק בקבוצת הכדורסל בוסנה סרייבו בשנים 1979–1989. הוא היה חלק מנבחרת יוגוסלביה בכדורסל בשנים 1984–1986, והשתתף איתה במשחקי אולימפיאדת לוס אנג'לס, בה כיכבו דראז'ן פטרוביץ' ודראזן דליפגיץ'. הנבחרת זכתה במדליית הארד, ומוטאפצ'יץ' קלע 4.6 נקודות בממוצע למשחק. ב-1986 השתתף באליפות העולם שנערכה בספרד ותרם 5.8 נקודות בממוצע למשחק, בנבחרת שזכתה במקום השלישי ובמדליית הארד.
ב-1989 חתם בהפועל ירושלים תחת המאמן היוגוסלבי פארוק קולאנוביץ'. הוא שיחק בקבוצה עד לשנת 1991 וסייע לה להתבסס בצמרת הליגה. בשנים 1991–1993 הוא שיחק באלבה ברלין הגרמנית. לאחר מכן שיחק בליכטרפלד מגרמניה.
כמאמן
מוטאפצ'יץ' אימן את נבחרת בוסניה והרצגובינה. בשנים 1998–2000 הוא אימן בקבוצת ליכטרפלד מגרמניה בה שיחק קודם לכן, ובשנים 2000–2005 אימן את אלבה ברלין. תחילה היה עוזר מאמן, וב-2001 החל לשמש כמאמן ראשי. זכה עם אלבה בשלוש אליפויות גרמניה, ובשני גביעי המדינה. ב-2005 פוטר מתפקידו לאחר כישלון בגביע יול"ב ובליגה המקומית. ב-2004 במקביל לתפקידו בברלין, הוא אימן בשנית את נבחרת בוסניה והרצגובינה. בשנים 2005–2008 אימן את נבחרת גרמניה עד גיל 20, ובשנים 2006–2009 אימן במקביל לאימון בנבחרת, את קבוצת בראונשוויג מגרמניה.
בשנת 2010 החל לאמן את ולוצלאווק מפולין למשך שתי עונות. בשנת 2014 שימש בתפקיד מאמן נבחרת גרמניה, ומשנת 2013 הוא משמש כעוזר מאמן בבאיירן מינכן.
קשר לבן
קשר לבן (באנגלית: White Knot) הוא סמל של תמיכה בנישואים חד מיניים בארצות הברית.
הקשר הלבן משלב שני סמלי נישואים – הצבע הלבן ו"קשירת הקשר" (tying the knot) כדי לייצג תמיכה בנישואים חד מיניים. הקשר הלבן נלבש בפומבי על ידי ידוענים רבים כאמצעי להפגנת סולידריות עם אותה מטרה. הקשר הלבן נוצר על ידי פרנק ווצ'י בנובמבר 2008, בתגובה להעברתה של הצעה 8 בקליפורניה, הכוללת איסור על נישואים חד-מיניים ושוללת זכויות אזרח אחרות עבור להט"בים ברחבי המדינה.
UPnRIDE
UPnRIDE הוא כיסא גלגלים ביוני המאפשר ניידות מלאה במצב עמידה למשותקים מהצוואר ומטה ולמוגבלי תנועה. המערכת מאוזנת באופן אוטומטי על בסיס טכנולוגיית ג'יירו ומאפשרת מעבר מישיבה לעמידה ותנועה חופשית בתנאי שטח.
המוצר קיים בדגם אחד (UPnRIDE 1.1) שקיבל את אישור הFDA בשנת 2019.
את החברה והרעיון יזם בשנת 2014 ד"ר עמית גופר שעבר תאונת דרכים קשה בשנת 1998 וכתוצאה ממנה נשאר משותק בארבע גפיו. לאחר שרופאיו אמרו לו "לעולם לא תלך שוב" החל ד"ר גופר לתכנן פתרונות יצירתיים ומאז הוא עוסק בשיפור חייהם של אנשים במצבו.
כרם שלום
כֶּרֶם שָׁלוֹם הוא קיבוץ בחולות חלוצה השייך למועצה אזורית אשכול ומשתייך לקיבוץ הארצי. הקיבוץ נקרא בשמו בשל מיקומו בקרבת הגבול ישראל-מצרים ותמיכת מתיישביו בכינון שלום באזור. היישוב כרם שלום נמצא קרוב לרפיח, המשמשת מעבר גבול שבין רצועת עזה למצרים, והוא היישוב המערבי ביותר במדינת ישראל.
היאחזות נח"ל
המקום נודע בעבר (במפות אנגליות) בשם "כרם אבו סאלֶם". ב-1956 הוקמה במקום היאחזות נח"ל שנקראה "כרם אבשלום", כהד לשם הקודם, על שמו של אבשלום פיינברג שנפל לא הרחק משם. ההיאחזות הוקמה ב-13 ביוני 1956 על ידי גרעינים של הצופים הדתיים, בני עקיבא ונוער עולה משדה אליהו. בספטמבר 1956, מספר חודשים לאחר העלייה לקרקע, התקיים טקס היאחזות רשמי במקום, בנוכחות אלוף הפיקוד והרב שלמה גורן, הרב הצבאי הראשי,, ובו גם שונה השם מכרם אבשלום לכרם שלום, אם כי השם 'כרם אבשלום' המשיך להיות בשימוש גם בשנים הבאות. בהמשך החזיקו את ההיאחזות בסבב גרעינים של הקיבוץ הדתי, תנועת המושבים והקיבוץ הארצי. החל מנובמבר 1957 הוחזק המקום באופן קבוע על ידי גרעינים של הקיבוץ הארצי.
ההיאחזות סבלה מראשיתה מיריות ממוצבים מתוך רצועת עזה. היא אף הייתה היעד של תוכנית מצרית לכיבוש המקום, תוכנית שסוכלה על ידי מלחמת סיני.
בשנת 1959 הוארך כביש 232 והגיע עד להיאחזות. על פי התוכנית, היה אמור היישוב להתאזרח בשנת 1960, אולם הדבר לא יצא אל הפועל. במהלך מלחמת ששת הימים הופגז ההיאחזות במשך כ-24 שעות, ללא נפגעים בנפש. לבסוף, ב-1968 היא אוזרחה.
כקיבוץ של השומר הצעיר
הקיבוץ עבר לנקודת הקבע שלו בשנת 1971. המתיישבים הראשונים היו גרעין ילדי תנובה (גיל"ת), בני קיבוצים של השומר הצעיר אשר ניסו לשחזר את הקיבוץ האידאולוגי של ראשית ההתיישבות. שנה לאחר האזרוח נקלט גרעין נוסף של בני קיבוצים (גרעין לביא) ובשנים שלאחר מכן שני גרעינים של נוער עירוני, שלא היו חברי תנועת נוער - הגרעינים שלום ואבשלום. שני הגרעינים הללו התפרסמו לימים כחממה של מובילי תרבות.
בשנות השבעים נודע כרם שלום, על ארבעת גרעיניו, כמעוז של אידאולוגיה שמאלנית ויונית, וחברי הקיבוץ הובילו הפגנות, אירועים ועצומות - בין היתר כנגד ההתנחלויות ברצועת עזה ובצפון סיני.
בשנת 1995 התפרק הקיבוץ לאחר שנקלע למשבר חברתי וכלכלי אשר בעקבותיו מרבית חבריו עזבו אותו. מספר חברים נשארו לגור במקום ואליהם הצטרפו במשך הזמן עולים חדשים מחבר המדינות.
הקיבוץ המחודש
הקיבוץ במתכונתו הנוכחית הוקם בשנת 2001 במסגרת תוכנית לשיקומו. במסגרת התוכנית נחתם חוזה בין הקיבוץ הארצי, קיבוץ ניר יצחק השכן והאגודה השיתופית כרם שלום (הגוף הכלכלי של היישוב). על פי ההסכם, ניר יצחק, קיבוץ חזק כלכלית וחברתית, לקח על עצמו את שיקום הקהילה והמשק בכרם שלום, וקבל למשך חמש שנים את ניהול השלחין של הקיבוץ. הקיבוץ הצליח להשתקם וקלט חברים חדשים.
בסוף 2005 הוקם בסמוך לקיבוץ, לאחר פינוי רצועת עזה, מסוף גדול למעבר סחורות לעזה במעבר כרם שלום, המאפשר מעבר מטען מישראל לרצועת עזה ולמצרים, ולהפך.
בתחילת 2012 היו בקיבוץ 27 חברים, 17 מועמדים ו-17 צעירים לפני ובמהלך שירות צבאי. בעקבות המספר המועט של התושבים, הקיבוץ נכנס לרשימת היישובים בתת-אכלוס של משרד החקלאות, מפני שפחות ממחצית מהקיבולת שלו הייתה מאוכלסות. הקיבוץ ביקש לנסות ולמשוך תושבים חדשים. אך הממשלה סירבה לסייע במיגון הבתים שמיועדים לקליטה של חברים חדשים, כ-20 בתים שנועדו לקלוט כ-80 חברי חדשים. והקיבוץ נתקל בקשיים בגיוס תושבים חדשים בגלל קרבתו לעזה.
מציאות זאת השתנתה בשנת 2017, אז הוחל בקליטת משפחות דתיות (בני עקיבא). במקום במטרה להגדיל את היישוב, בשיתוף פעולה עם הקיבוץ הדתי. וכיום הקיבוץ ממשיך לקלוט משפחות חדשות.
בצידו המערבי של היישוב הוקמה חומה החוצצת בינו לבין רצועת עזה.
דמוגרפיה
הקיבוץ מונה כ-35 משפחות של חברי קיבוץ, עם כ-100 ילדים' ועוד מספר משפחות בתהליך קליטה. בשנת 2017 הוחל בקליטת משפחות דתיות במקום במטרה להגדיל את היישוב, בשיתוף פעולה עם הקיבוץ הדתי. בקיבוץ חיה קהילה מעורבת של דתיים וחילונים תוך שמירה על אורח החיים של כל אחד מחברי הקיבוץ חילוני ודתי.
דריוס מיו
דריוס מיו (בצרפתית: Darius Milhaud; 4 בספטמבר 1892 – 22 ביוני 1974) היה מלחין ומורה יהודי-צרפתי. הוא היה חבר ב"קבוצת השישה" ונמנה עם המלחינים הפוריים ביותר במאה ה-20.
קורות חייו ופועלו
מיו נולד למשפחה יהודית באקס-אן-פרובאנס והחל ללמוד בפריז אצל שארל וידור וונסן ד'אנדי. כיוון שהתיידד עם אריק סאטי שנים רבות לפני שנוצרה "קבוצת השישה", היה היחיד מחברי הקבוצה שלא היה מעולם במחלוקת עם מלחין זה. בצעירותו עבד זמן מה בפמליה הדיפלומטית של פול קלודל, המשורר והמחזאי החשוב, שכיהן כשגריר צרפת בברזיל.
בטיול בארצות הברית בשנת 1922 גילה את הג'אז, שהשפיע רבות על השקפתו המוזיקלית. הוא עזב את צרפת בשנת 1939 והיגר לאמריקה בשנת 1940. הוא עבד שם בהוראה במילס קולג' באוקלנד, קליפורניה.
משנת 1947 עד 1971 לימד לסירוגין במילס ובקונסרבטואר בפריז, עד שמחלה שהתגלתה אצלו בסביבות 1947 והביאה אותו לבסוף לכיסא גלגלים אילצה אותו לפרוש מעבודתו. הוא מת לבסוף בז'נבה.
בשנת 1952 חי זמן מה בישראל וכתב בה חלק מהאופרה שלו "דוד".
המוזיקה שלו נודעת במיוחד בהשפעה שקיבלה מן הג'אז וכן ממוזיקה דרום אמריקאית, וכן הוא ידוע על השימוש שעשה בפוליטונאליות (שימוש ביותר מסולם אחד בבת אחת).
על שמו הוקם "תיאטרון דריוס מיו" בפריז (Théâtre Darius Milhaud).
דריוס מיו נפטר בז'נבה שבשווייץ בגיל 81. בהתאם לבקשתו נטמן בחלקה היהודית בבית הקברות סן-פייר בעיר הולדתו.
פפאיים
פפאיים (בלועזית: Caricaceae) היא משפחת צמחים מסדרת צלפאים הכוללת שישה סוגים וכארבעים וחמישה מינים. רוב מיני הפפאיים צומחים ביבשת אמריקה, אולם שני מינים צומחים גם באפריקה וביערות הגשם הטרופיים.
רוב המינים במשפחה הם עצים או שיחים בגובה של שלושה עד עשרה מטרים. אחד מהמינים הוא ליאנה בעוד אחרים הם צמחים עשבוניים. המין המוכר ביותר במשפחה הוא הפפאיה שמקורו באמריקה המרכזית אך הופץ לשאר האזורים הטרופיים עקב פרי המאכל שלו.
לדעת החוקרים, מקור המשפחה הוא באפריקה בעידן הקנוזואיקון. לדעתם הצמח הופץ מאפריקה לאמריקה המרכזית לפני כ-35 מיליון שנה בתקופת האאוקן. וממרכז אמריקה הגיעה המשפחה לאמריקה הדרומית לפני 19–27 מיליון שנה בתקופת המיוקן.
מיכאילו ברקוס
ביוגרפיה
ברקוס נולד ב-3 בספטמבר 1861 באודסה. אביו אנדריי איגנטיביץ' ברקוס, נתין יוון, אמו מרתה איבנובנה באה ממשפחת אצילים רוסית. המשפחה התגוררה בביתה בפושקינסקאיה. מיכאילו ברקוס למד לראשונה ציור בבית הספר לציור של אודסה, וסיים את לימודיו ב-1877.לאחר מכן המשיך את לימודיו באקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנט פטרסבורג, שם למד בשנים 1878 עד 1889 בסטודיו של מיכאיל קלודט ו-ולודימיר אורלובסקי. הוא קיבל מדליות כסף קטנות וגדולות (1884–1886), מדליית זהב קטנה עבור הציור "מבט על אחד הפארקים העתיקים בסנט פטרסבורג" (1887), מדליית זהב לציור נוף "יער בביצה" (1888).במהלך החגים הוא הגיע לחרקוב עם אמנים אחרים וצייר נופים, במיוחד צייר פרג ים מלאים (1885). בשנת 1889 סיים את לימודיו באקדמיה בדרגת אמן מדרגה ראשונה וזכה במלגה לנסוע לאירופה על חשבון האקדמיה.
מ-1890 עד 1893 נסע ברקוס באירופה, ולמד אמנות במוזיאונים בצרפת, גרמניה, ספרד, איטליה, שווייץ. הוא צייר הרבה, שיכלל את הטכניקה שלו, שהושפעה מהאימפרסיוניזם ומציורים באוויר בחופשי. לאחר תום המלגה התגורר ברקוס זמן מה בסנט פטרסבורג והציג את ציוריו בתערוכות של אגודות אמנים. במחצית השנייה של שנות ה-90 עבר לחרקוב. הוא התגורר עם אלמנתו של הגנרל מריה רייניקה. שם צייר סקיצות. משנת 1904 לימד בבית הספר לציור בחרקוב.
בשנת 1900 הוא הוצג בתערוכה העולמית בפריז. תערוכות יחיד של ברקוס התקיימו בשנים 1906 ו-1908 בחרקוב, השתתף גם בתערוכת יצירות של אמני חרקוב בשנת 1911 בקייב.
הוא נפטר מטיפוס ב-20 בדצמבר 1919 בחרקוב.
סגנון אמנותו
כמעט כל יצירותיו של ברקוס אשר אוחסנו בביתו (350 ציורים ורישומים) לאחר מותו נשרפו על ידי אשתו. עם זאת, יצירותיו נשמרו באוספים של מוזיאונים בחרקוב, קייב, מוסקבה, סנט פטרסבורג, אוליאנובסק, סטברופול, אלופקה, צפון אוסטיה, גרמניה, צרפת ושווייץ.
הנושא המרכזי של אמנותו של האמן לאורך הקריירה שלו היה נוף אוקראיני, המאפיינים הספציפיים של הטבע, אופי הצמחייה. ברקוס אהב לצייר בזמן הפריחה. רחובות כפר עם בתים לבנים ועצים שופעי פריחה, שדות פורחים של פשתן וכוסמת, פרגים עצי תפוח ועוד.
לכל תמונה יש הרכב צבעוני משלה, הצייר העדיף לצייר את עונות הקיץ ואביב, תקופת הפריחה השופעת של כל דבר. עם שאיפותיו היה הרצון לייצג את העולם בשלמותו ובבהירותו. האמן נמשך לסגנון הרקע של הציירים רנואר ומונה, בעיקר לצבעוניות הבהירה שלהם.
קקדו
תוכי זה רועש במיוחד וידוע באינטליגנציה גבוהה מהרגיל.
יחסי הוותיקן–רומניה
יחסי הכס הקדוש–רומניה הם יחסי החוץ בין הכס הקדוש לרומניה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1920.
היסטוריה
בתאריכים 7–9 במאי 1999 ערך האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקור רשמי ברומניה. זה היה המסע האפיפיורי הראשון למדינה אורתודוקסית ברובה מזה יותר מ-1,000 שנה. הוא השתתף בליטורגיה אורתודוקסית ב-9 במאי 1999, וסימן את הפעם הראשונה בה השתתף אפיפיור בטקס אורתודוקסי. בשנת 2002 היו 1,028,401 קתולים ברומניה, המהווים 4.7% מאוכלוסיית המדינה.
האפיפיור פרנציסקוס ביקר ברומניה בין התאריכים 31 במאי ל-2 ביוני 2019.
הולודומור
הוֹלוֹדוֹמוֹר (באוקראינית: Голодомор; בתרגום מילולי לעברית: "רצח באמצעות רעב" או "הרעבה עד מוות") היה רעב המוני שהתרחש באוקראינה בין השנים 1932–1933. ההולודומור הוא האסון הלאומי הגדול ביותר שפקד את אוקראינה בהיסטוריה המודרנית. מספר המתים לא ידוע, וההערכות נעות בין 3 ל-10 מיליון מתים.
ההולודומור היה חלק מהרעב הסובייטי, שהתרחש בכל ברית המועצות, אך השפיע ברובו על אזור מרכז אוקראינה, שלא כמו ברעב הקודם באוקראינה (1921–1923) וברעב שהיה אחריו (1946–1947), בהם נפגע אזור דרום אוקראינה, אזור בו הבצורת היא תופעה מוכרת.
ישנה תמימות דעים מוחלטת בקרב רוב החוקרים לכך שמדיניות השלטון הסובייטי הייתה הגורם המרכזי לרעב וכי לתופעות הטבע היה חלק שולי בכך, כמו גם ששליט ברית המועצות, יוסיף סטלין, היה מודע לפרטי פרטים להשלכות של המדיניות אך נמנע מלשנות אותה. מאחר שהאוכלוסייה שסבלה מהרעב הייתה בעיקרה האוכלוסייה הכפרית (האוקראינית) בשעה שהאוכלוסייה העירונית (רוסית ברובה) לא סבלה כמעט ממנו, חלק מהחוקרים המודרניים רואים את הרעב כמדיניות מכוונת נגד האוקראינים, כלומר שסטלין במכוון שאף להוביל לתוצאה זו כדי לדכא את הרגשות הלאומניים של ציבור זה ואת רוח ההתקוממות שלו דרך הרעבה.
הסיבות והתוצאות
בשנות העשרים של המאה העשרים, בראשית ימיה של ברית המועצות, המפלגה הקומוניסטית עודדה ייצוגיות של המיעוטים בכל דרגות השלטון. האוקראינים נהנו מעשור של תחיית התרבות הלאומית, חיזוק הזהות הלאומית, ביסוס הייחודיות והקמת אליטה חברתית. עד לתחילת שנות ה-30 התפתחות זו הדאיגה את הממשל הסובייטי, שראה סכנה העדפת הלאומיות האוקראינית על פני האידאולוגיה הסובייטית. בתחילת שנות ה-30, מדיניות האוקראיניזציה הוחלפה ברוסיפיקציה, שהביאה לתסיסה באזורים המיושבים על ידי אוקראינים.
בד בבד הוחדרה מדיניות הקולקטיביזציה של החקלאות. הקולקטיביזציה התקבלה בחוסר אהדה בקרב החקלאים. כל עוד הייתה התנדבותית, מעט מאוד חקלאים הצטרפו לחוות שיתופיות. לכן הממשל החל להפעיל לחץ גובר והולך על החקלאים. לבסוף בשנת 1929–1930 עשרות אלפי פקידים סובייטים נשלחו לאזורי הכפר כדי לזרז את התהליך. עד לשנת 1932 כ-69% ממשקי הבית היו מאוגדים.
באותו הזמן נשלחו ה"עשרים וחמישה אלפים", עובדי תעשייה בולשביקים, כדי לעזור בניהול החוות השיתופיות. ציפו מהם לחסל את ההתנגדות לקולקטיביזציה. זאת באמצעות מדיניות הדה-קולאקיזציה - מאסרים של "קולאקים". הקולאקים היו לכאורה איכרים אמידים שהתנגדו למשטר והחזיקו בתבואה. למעשה המונח "קולאק" הודבק לכל אדם שהתנגד לתהליך הקולקטיביזציה, ללא קשר לאיתנותו הכלכלית. כ-300 אלף אוקראינים סבלו ממדיניות זו, כשישית מ-1.8 המיליונים שהוגדרו כ"קולאקים".
הקולקטיביזציה הובילה לירידה בתוצר החקלאי. משום שאוקראינה הייתה אזור חקלאי ברובו (בה הופקה כמחצית מהחיטה באימפריה הרוסית), התוצאות במדינה היו הרות גורל ודרמטיות במיוחד. בקציר 1932 תוכננו להיאסף כ-29.5 מיליון טונות על ידי המדינה מתוך תוצר של 90.7 מיליוני טונות. עם זאת, התוצר היה של 55–60 מיליון טונות, ולכן המדינה אספה רק 18.5 מיליון טונות.
גזר דין מוות
ב-7 באוגוסט 1932 הממשל הסובייטי העביר חוק שעל פיו על כל גנבה של רכוש ציבורי בברית המועצות יוטל גזר דין מוות. החוק היה רחב במיוחד וכלל כל לקיחה של תבואה על ידי האיכרים לשימוש עצמי. למרות זאת החוק לא נאכף בצורה קשה ונערכו בו שינויים. ב־16 בספטמבר 1932 הפוליטבירו שינה מעט את החוק וקבע כי על גנבה בהיקף קטן של הרכוש הסוציאליסטי לא יינתן גזר דין מוות. לעומת זאת, נקבע כי על חברות בארגון שפועל באופן שיטתי להרס של רכוש השייך למדינה, יוטל עונש מוות. קולאקים, ללא קשר לחברותם בקולחוז, אשר מארגנים התנגדות או לוקחים בגנבה רכוש קולחוזי ותבואה, יש להרוג. עובדי הקולחוז אשר גנבו רכוש או תבואה השייכת לארגון עלולים היו לקבל עד 10 שנות מאסר. גזר דין מוות הוטל רק על גונבים באופן שיטתי.
השלכות
בשנת 1932 כאשר היה ברור שאספקת התבואה הייתה נמוכה מההערכות של הממשלה, הואשמו ה"קולאקים", הלאומנים והפטליוראים בהפחתה של התוצר החקלאי. לפי הדוח של נשיא בית המשפט העליון ב-15 בינואר 1933 כ-103 אלף בני אדם הואשמו בגנבה. 79 אלף מהמקרים הועברו לטיפול בית המשפט: 4,880 נידונו למוות, 26,086 ל-10 שנות מאסר ו-48,097 לעונשים אחרים.
ויאצ'סלב מולוטוב שהיה ראש ועדה מיוחדת, נשלח לאוקראינה כדי למלא אחר אכיפת החוקים ומילוי המכסה. צו סודי שהוצא ב-9 בנובמבר קבע שעל ארגוני הביטחון הסובייטים להגביר את האפקטיביות. מולוטוב ציווה גם שאם לא תישאר תבואה בכפר יש לקחת כל מזון אחר הקיים, בכפר.
הרעב השפיע בעיקר על האוכלוסייה הכפרית (רובה ככולה אוקראינית) ובניגוד לרעב הקודם שנוצר בעקבות בצורת והרעב שבא אחריו בשנת 1947, הרעב של 1932–1933 באוקראינה לא נוצר מהתמוטטות התשתיות או ממלחמה אלא כתוצאה מהחלטות מנהליות ופוליטיקה מכוונת. התוצאות היו קטסטרופליות: תוך מספר חודשים אחד האזורים הפוריים ביותר בעולם, סבל מרעב כללי.
מספר הקורבנות
מספר הקורבנות של ההולודומור אינו ידוע במדויק. בנאום של ויקטור יושצ'נקו בפני הקונגרס של ארצות הברית בשנת 2005 הוא טען שההולודומור גבה את חייהם של 20 מיליון בני אדם. לאחר מכן, במאמר בוול סטריט ג'ורנל בשנת 2007, הוא תיקן את דבריו וטען שנספו בין 7 ל-10 מיליון אוקראינים.
במשך השנים ניתנו הערכות של היסטוריונים לפיהן נספו בין 3 ל-10 מיליון אוקראינים. על פי מסמכי ארכיון מברית המועצות מתו בהולודומור לפחות 2.7 מיליון בני אדם. כמיליון מתוכם היו מקרים של תמותת תינוקות. היסטוריונים מודרניים בדקו את נתוני הארכיון והתאימו אותם לנתונים של סקרי אוכלוסין שנעשו באותה תקופה. על פי חישוביהם, מספר הנספים הוא כ־3.2 מיליון.
עמדות בינלאומיות כיום
על אף שהיסטוריונים לא הגיעו להסכמה אם המדיניות המכוונת שהובילו הסובייטים מתאימה להגדרה של "רצח עם", היו מדינות שהגדירו אותו ככזה, בהן: אוסטרליה, איטליה, איסלנד, אירלנד, אנדורה, אסטוניה, אקוודור, ארגנטינה, ארצות הברית, גאורגיה, הונגריה, הוותיקן, לטביה, ליטא, מולדובה, מקסיקו, ספרד, פאראגוואי, פולין, פרו, צ'ילה, צ'כיה, צרפת, קולומביה, קנדה ורומניה.
מצד שני, רוסיה מסרבת בכל תוקף לתת לרעב את ההגדרה רצח עם, וטוענת שמדובר בהשלכה של הקולקטיביזציה שממנה סבלו כל עמי ברית המועצות. החלטה ברוח דומה קיבלו גם גרמניה וסלובקיה.
עמדה דומה הביע גם ארגון אונסק"ו, שבהחלטתו נאמר ש"אין לראות בהולודומור פעולה מכוונת נגד העם האוקראיני, בשל העובדה שמהרעב סבלו גם עמים אחרים בברית המועצות". התנגדותה הנמרצת של רוסיה מנעה עד כה גם דיון בנושא בעצרת הכללית של האו"ם. בשל עמדה זו של המוסדות הבינלאומיים, ישראל הביעה את הכרתה בהולודומור, אך לא כ"רצח עם", זאת למרות בקשה מפורשת של נשיא אוקראינה ויקטור יושצ'נקו בביקורו בישראל.
בנובמבר 2006 הועבר חוק בפרלמנט האוקראיני, שעל פיו הכחשת רצח העם האוקראיני היא עבירה על החוק באוקראינה.
נכון ל-2023, קבעו 27 מדינות כי הרעב היה למעשה רצח עם שתוכנן על ידי השלטון הסובייטי בראשותו של סטלין, וזאת על מנת להטיל טרור על העם האוקראיני ולמנוע בכך התקוממות אפשרית בעתיד.
בשנת 2008 נפתח בקייב מוזיאון הקרוי אנדרטת הזיכרון לציון קורבנות הרעב ההמוני באוקראינה, ובשנת 2010 קיבל מעמד של מוזיאון לאומי.
בשנת 2022 (במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה) השווה האפיפיור פרנציסקוס בין "קורבנות המלחמה מהצד האוקראיני" לבין "רצח העם של סטלין".
דניאל קוואסר
דניאל קוואסר הוא אמן ומעצב גרפי אמריקאי, הידוע בעיצובו של דגל הגאווה המתקדם, וריאציה על דגל הגאווה המשלבת צבעים נוספים כדי לייצג באופן מפורש טרנסג'נדרים ו-People of color בקהילת הלהטב"ק.
קריירה
קוואסר סיים תואר ראשון באמנויות (BFA) בעיצוב תקשורת מ-Pacific Northwest College of Art. במהלך לימודיו לתואר היה מעורב בקהילת הדראג המקומית. קריירת העיצוב שלו כללה אנימציות וגרפיקה לסיבובי ההופעות העולמיים של המרוץ לדראג של רו פול, כמו גם עבודה עם זוכה Drag Race ג'ינקס מונסון.
בשנת 2018, קוואסר עיצב מחדש את דגל הגאווה הקיים כך שיכלול גם את הדגל הטרנסג'נדרי. הוא הוסיף גם פסים שחורים וחומים המייצגים קהילות צבעוניות להטב"קיות "כמו גם את אלה שחיים עם איידס, אלה שכבר אינם חיים, ואת הסטיגמה סביבם".
הצבעים הנוספים נוספו בצורת שברון לאורך מוט הדגל כדי לייצג תנועה קדימה. הם החלו בקמפיין מימון המונים כדי לממן את ההפקה הראשונה של הדגלים. הדגל מתנוסס בערים בינלאומיות רבות מעל מבנים רשמיים, כולל ניו יורק, לונדון, בוסטון וסידני.
קבלה
דגל הגאווה המקורי עוצב על ידי גילברט בייקר, שסירב להציב מגבלות זכויות יוצרים על השימוש בו ושימוש חוזר בו. לעומת זאת, הדגל של קוואסר קיים ברישיון Creative Commons, אשר אינו מתיר שימוש מסחרי; דבר זה זכה לביקורת משום שאינו תואם את כוונתו המקורית של בייקר בעיצוב הראשון של הדגל. קוואסר הצהיר בפומבי שארגונים קטנים יכולים להשתמש בדגל באופן מסחרי והרישיון נבחר כדי להטיל מגבלות על תאגידים גדולים. קוואסר ציין כי:
"נקודת המפנה מבחינתי הייתה כשהתחלתי לראות שמשתמשים בזה [בדגל] בצורה שלא הסכמתי איתה באופן אישי. חברות חטפו את זה, הכינו מזה דברים ומכרו את זה ללא ייחוס אלי. זה היה שיווק מבוסס קפיטליזם ורוד בלבד... אם אתה מתכוון להרוויח כסף ממשהו שיצרתי בתוך הקהילה שלי, זה רק הוגן שתחזיר לא רק לי כאמן, אלא גם לקהילה עצמה."
ביקורת על הדגל נמתחה גם על ידי אנשים של צבע בקהילת הלהטב"ק, שחשו שהדגל, למרות כוונתו הכוללת, נוצר ללא התייעצות קהילתית.
סן פרננדו (טרינידד)
סן פרננדו (בספרדית: San Fernando) היא עיר השוכנת בחלקו הדרום-מערבי של האי טרינידד שבטרינידד וטובגו. שטח העיר תחום על ידי נהר גוראקרה מצפון, על ידי נהר אורופוצ'ה מדרום, על ידי הכביש המהיר על שמו של סר סולומון הוצ'וי ועל ידי מפרץ פראיה ממערב. העיר קרויה לעיתים על ידי המקומיים בכינוי "סנדו" (Sando) והיא מהווה את הבירה התעשייתית של טרינדד בשל קרבתה לבית הזיקוק של פוינט א-פייר ולמפעלים נוספים כמו מתקני הפקה לגז טבעי נוזלי, ברזל, פלדה ואלומיניום.
היסטוריה
התושבים הילידים המקוריים של האזור קראו לו אנפרימה, שמשמעותו "גבעה יחידה" או "ללא מים". גבעת סן פרננדו מתנשאת במרכז העיר. העיר שנקראה סן פרננדו דה נפרימה (San Fernando de Naparima) נוסדה על ידי המושל הספרדי דון חוסה מריה צ'קון ב-1784. במשך הזמן נשמטה הסיומת נפרימה.
ב-1783 החלו להתקיים מטעי סוכר רבים סביב לסן פרננדו. העיר צמחה סביב ענף חקלאי זה. צמיחה זו נמשכה לאורך כול המאה ה-19 ובמקום הוקם בית הזיקוק לסוכר הגדול בעולם. פיתוחם של ענף גידול הקקאו וענף הפקת הנפט, סייעו לצמיחתה של סן פרננדו.
גידולה של העיר היוותה אתגר בנוגע לאספקת המים שלה, בעיקר בעונה היבשה. תלונותיהם של התושבים גרמו לדוחות רבים של גאולוגים והידרולוגים בסופה של המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, אך הבעיה נפתרה רק עם השלמת בנייתו של סכר נבט (Navet Dam) בשנות השלושים.
טלפון שבור
טלפון שבור הוא משחק מיומנות דיבור שיתופי בו כל משתתף לוחש בתורו למשתתף הבא אחריו בתור ביטוי או משפט שלחש לו המשתתף הקודם בתור. השגיאה המצטברת מסתכמת לעיתים קרובות בכך שהקשר בין הביטוי הסופי לביטוי ההתחלתי קלוש ביותר, וההבדל בין השניים משעשע את המשתתפים. המשחק מהווה לרוב משחק חברה במסיבות או בפעולות בתנועת נוער. הוא משמש כהדמיה לשגיאה מצטברת, ובייחוד לחוסר הדיוק המסוכן שבשמועות.
אופן המשחק
ברוב המקרים המסר המתקבל בתום התהליך שונה מאוד מן המסר המקורי. עיוות מכוון של המסר נחשב על פי רוב כרמאות, אך מצד שני, אם המסר פשוט מדי, עשוי להיות שינוי טבעי מועט ולפיכך מאכזב.
בגרסה של המשחק המכונה "מרכזנית" (operator), יש לכל מאזין הזדמנות אחת לבקש מן הדובר שיחזור על דבריו.
למשחק בגרסתו השיתופית, שהיא הנפוצה יותר, אין מנצח - בדרך כלל מטרתו הנאה מן ההבדל בין המסרים בלבד. לעומת זאת, קיימת גרסה התחרותית, בה מתחרה המשתתף הראשון כנגד הקבוצה. מטרת המשתתף הראשון לבחור ביטוי מסובך דיו כך שהקבוצה לא תוכל להעבירו נכונה. מטרת הקבוצה להצליח להעביר את המסר באופן מדויק. על הקבוצה ללחוש כך שהמשתתף הראשון לא יוכל לשמוע את ההתלחשויות ביניהם.
שימושים דידקטיים
בנוסף להנאה הקומית שהוא מסב למשתתפיו, למשחק יש גם ערך חינוכי: הוא מדגים כמה קל למידע להסתלף בתקשורת עקיפה. נעשה במשחק שימוש בבתי ספר כדי לדמות את התפשטותה של שמועה על השלכותיה ההרסניות.
ניתן גם להשתמש במשחק כדי ללמד ילדים צעירים כיצד לשלוט בעוצמת קולם ולהקשיב בדריכות. במקרים אלה המשחק "מוצלח" אם המסר הועבר בהצלחה ללא עיוותים תוך לחישות בלבד.
בתרבות
הקטע הבא הוא תרגום של ציטוט מתוך הסרט "Johnny Dangerously":
תרגום חופשי מתוך רצועת הקומיקס זיטס מ-8 בינואר 2006:
[תמונה 1]
שיאים
המשחק הגדול ביותר של טלפון שבור שנערך אי פעם אורגן בידי הקוסם מק קינג, ב-6 בינואר 2004, בקזינו הרה'ס בלאס וגאס. במשחק השתתפו 614 איש. קינג החל בלחישת המסר "Mac King is a comedy magic genius" (מק קינג הוא גאון קסם קומי) ובסוף המשחק הושמע המסר "Macaroni cantaloupe knows the future", אשר היה שונה מעט ממה שקינג חזה.
רונלד סקובי
לוטננט-גנרל סר רונלד מקנזי סקובי, KBE, CB, MC (באנגלית: Sir Ronald MacKenzie Scobie; 8 ביוני 1893 – 23 בפברואר 1969) היה קצין בכיר בצבא הבריטי שלחם במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, במהלכה פיקד על דיוויזיית הרגלים ה-70 ולאחר מכן על הקורפוס השלישי. הוא היה גם שחקן איגוד הרוגבי הבינלאומי של סקוטלנד.
קריירה צבאית
סקובי התחנך בצ'לטנהאם קולג' ובאקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'.
מלחמת העולם הראשונה
הוא הוסמך כקצין בהנדסאים המלכותיים ב-1914 ושירת במהלך מלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית בצרפת ובבלגיה. הוא היה קצין מטכ"ל בדרגה 3 בצרפת ב-1918, ומייג'ור בצרפת בין השנים 1918–1920.
בין המלחמות
לאחר המלחמה, סקובי הפך לקצין, פלוגת צוערים, ארטילריה ימית מלכותית, ווליץ' 1920–1924; קפטן מטה, פיקוד אלדרשוט 1927–1929; מייג'ור, מפקדת אלדרשוט 1929–1931 לאחר שלמד במכללת המטה, קמברלי מ-1925 עד 1926, הוא הפך למנהל התותחנים הצבאיים בקולג' הצבאי המלכותי, דאנטרון ב-1932 ולאחר שלמד במכללת ההגנה האימפריאלית, היה עוזר אדיוטנט גנרל במשרד המלחמה בשנת 1938.
מלחמת העולם השנייה
בשנת 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה סקובי, בריגדיר, היה סגן מנהל הגיוס במשרד המלחמה. לאחר מכן כיהן בתפקיד סגן אדיוטנט גנרל במטה הכללי, כוחות היבשה של המזרח התיכון ב-1940 לפני שקיבל את הפיקוד על דיוויזיית הרגלים ה-70, שנשלחה כדי להקל על הדיוויזיה ה-9 האוסטרלית בטוברוק. סקובי פיקד על מבצר טוברוק בין 22 באוקטובר 1941 ל-13 בדצמבר 1941, כאשר במסגרת מבצע צלבן הובילה דיוויזיית הרגלים ה-70 את הפריצה מטוברוק. ב-1942 הוא הפך למפקד הכוחות במלטה וב-22 במרץ 1943 הועלה סקובי לדרגת לוטננט גנרל ומונה לראש המטה הכללי במטה הכללי במזרח התיכון. ב-11 בדצמבר 1943 הוא קיבל את הפיקוד על הקורפוס השלישי שנשלח ליוון כדי לגרש את הגרמנים אך בסופו של דבר היה מעורב במלחמת האזרחים היוונית. הוא נשאר מפקד הכוחות הבריטיים ביוון עד 1946, ופרש מהצבא ב-1947.
קריירה חובבנית
הוא שיחק באיגוד רוגבי עבור המכללה הצבאית המלכותית.
הוא שיחק באיגוד הרוגבי של הצבא נגד איגוד הרוגבי של הצי המלכותי במשחק הבין-זרועי ב-1914.
קריירה פרובינציאלית
הוא שיחק בקבוצת משפט הבלוז נגד קבוצת משפט הלבנים ב-10 בינואר 1914.
קריירה בינלאומית
הוא הוכתר שלוש פעמים על ידי סקוטלנד, כולן בשנת 1914.
ענפי ספורט אחרים
הוא שיחק קריקט עבור מכללת צ'לטנהאם ועבור המהנדסים המלכותיים.
חייל של אהבה
חייל של אהבה הוא אלבומו הרביעי של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב-10 ביולי 1998. האלבום מכר למעלה מ-320,000 עותקים בנקודות מכירה בישראל, ובכך היה לאחד האלבומים הנמכרים ביותר בישראל אי פעם.
והרי החדשות
והרי החדשות (באנגלית: Anchorman: The Legend of Ron Burgundy) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2004, שבוים על ידי אדם מקיי ובכיכובו של ויל פרל. הסרט, שגם נכתב בידי מקיי ופרל, מחווה בצורה הומוריסטית את התרבות האמריקאית בשנות השבעים, בייחוד בתחום הגשת החדשות. הסרט מציג את ההתרחשויות בתחנת חדשות מקומית בסן דייגו, שבמהלכן דמותו של פרל מתנגשת בדמות הפרטנרית החדשה שלו, הקריינית (כריסטינה אפלגייט) שפורצת את האיזון הישן בין גברים לנשים. בתום הפקת הסרט נותרו כל כך הרבה סצינות שנמחקו מהגרסה הסופית, שהוחלט לעשות מסצינות אלה סרט נפרד, שנקרא "התעורר, רון בורגונדי – הסרט האבוד" אשר יצא ישירות לשיווק ל-DVD. הסרט גרף 28.4 מיליון דולר בשבוע הראשון שלו באקרנים, ובסך הכול 89.3 מיליון בהקרנות ברחבי העולם. ב-2013 יצא סרט ההמשך "חדשות בהפרעה" שמספר את עלילותיהם של בורגנדי ורעיו בשנות ה-80.
עלילה
רון בורגונדי (ויל פרל) הוא קריין חדשות מפורסם בתחנת הטלוויזיה המקומית בסן דייגו KVWN ערוץ 4. הוא עובד לצד חבריו הטובים ביותר מאז ילדותו: כתב השטח בריאן פנטנה (פול ראד), כתב הספורט צ'אמפ קיינד (דייוויד קוצ'נר) והחזאי החביב והמאותגר שכלית בריק טמבלנד (סטיב קארל). מנהל התחנה אד הרקן (פרד וילרד) מודיע לצוות החדשות שהתחנה הצליחה לשמור על מעמדה כתחנת החדשות בעלת הרייטינג הגבוה ביותר בסן דייגו, וצוות התחנה עורך מסיבה פרועה בערב, בה רון מנסה ללא הצלחה להתחיל עם אישה זרה ונאה. למחרת אד מודיע לצוות החדשות שאותה אישה היא ורוניקה קורנינגסטון (כריסטינה אפלגייט), שנבחרה על ידי הרשת הארצית לשמש ככתבת בתחנה המקומית, ונתקל בזעמם של חברי הצוות, שחשים כי אישה לא אמורה לשמש ככתבת. לאחר מספר ניסיונות כושלים מצד כלל חברי הצוות לפתות את ורוניקה, רון מציע לה לערוך איתו "סיור מקצועי" בעיר כחלק מיחסיהם המקצועיים. המפגש שלהם מהר מאוד גולש ליחסי מין ולתחילתה של מערכת יחסים רומנטית. למרות שורוניקה מעוניינת לשמור על מערכת היחסים דיסקרטית כדי שבתחנה לא יחשבו שהיא מתקדמת תודות לרומן שלה עם רון, רון לא יכול לשלוט בעצמו ומכריז בקולי קולות בתחנה אודות הרומן.
אחת מעמיתותיה של ורוניקה לעבודה מסגירה לה את סודו הגדול של רון- הוא יקריא כל דבר שרשום על הטלפרומפטר. ורוניקה מנצלת את הידע הזה ולמחרת משכתבת ללא ידיעתו של רון את הטקסט שהוא אמור להקריא ומחליפה את השורה הסוגרת שלו ("שמרי על קלאסה, סן דייגו") ב"לכי תזדייני, סן דייגו". רון קורא את הכתוב מבלי לשים לב ומעורר את זעמם של אנשי סן דייגו ולהצטברות המון זועם מול בניין התחנה שדורש את פיטוריו של רון. אד נאלץ לפטר את רון לנוכח ההמון הזועם וורוניקה, שהבינה שהגזימה, מבקשת להתנצל לפניו, אך רון כועס עליה ומסרב לקבל את התנצלותה. רון הופך לשיכור מובטל, ללא אהבת הציבור שהיה רגיל אליה וחבריו מתנכרים אליו מחשש שיפוטרו אם ידברו איתו, בזמן שוורוניקה נהנית מהתהילה כקריינית חדשות מובילה.
שלושה חודשים לאחר מכן, דובת הפנדה הנדירה בגן החיות של סן דייגו יולדת, וכל צוות חדשות בסן דייגו מגיע לגן החיות כדי לסקר את הסיפור. כאשר ורוניקה מגיעה לגן החיות, דוחף אותה קריין הערוץ הציבורי (טים רובינס) לכלוב של דובי הגריזלי. כשאד לא מצליח לאתר את ורוניקה, הוא מגייס מחדש את רון כמוצא אחרון. רון מגיע לגן החיות ביחד עם צוותו הישן וקופץ לכלוב הדובים כדי לחלץ את ורוניקה, וכאשר הדוב מאיים לתקוף את חברי הצוות, בקסטר מופיע משום מקום ומשכנע את הדוב לחוס עליהם. כשחברי הצוות מטפסים החוצה מהכלוב, ווס מופיע ומאיים לדחוף את רון בחזרה לכלוב, אבל לבסוף מודה כי הוא תמיד שנא אותו אך עכשיו הוא מעריך אותו ומסייע לו לצאת החוצה.