cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרולד פרנקלין
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נשלח פרנקלין עם הדיוויזיה ה-5 לצרפת, כחלק מחיל המשלוח הבריטי, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, שבה אף פיקד על מתקפת הנגד באראס, אולם נאלץ להתפנות יחד עם שאר הצבא במהלך מבצע דינמו. לאחר שובו לבריטניה הועלה פרנקלין ב-19 ביולי 1940 לדרגת לוטננט גנרל, ומונה למפקד הקורפוס ה-8 כחלק מכוחות הבית בבריטניה, אשר כלל את הדיוויזיה ה-3 והדיוויזיה ה-48. במאי 1941 הוא מונה למפקד כוחות הצבא הבריטי בצפון אירלנד, וב-1 בינואר 1943 קיבל את תואר אביר מפקד מסדר האמבט. ב-23 ביולי 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל, ומונה למפקד כוחות הבית. בין תפקידיו הבולטים ביותר היו התיאום עם בעלות הברית, בעיקר האמריקאים, והפעלת משמר הבית, דבר שלא היה משימה קלה. פיקוד העורף, יחד עם מחנות אימונים רבים ומוסדות, מחסני אספקה ומחנות שבויים.
לאחר המלחמה
פרנקלין פרש מהצבא ב-15 באוקטובר 1945, ובמאי 1946 מונה ליו"ר ועדת האנדרטאות של הקרבות של מלחמת העולם השנייה. פרנקלין ויתר על תואר קולונל הכבוד של הרגימנט הישן שלו, "רגימנט ההוורדים הירוק" ב-21 באוקטובר 1949, ופרש לניוברי, ברקשייר, שם הוא נפטר ב-31 במרץ 1963, ארבע שנים לאחר מותה של אשתו, בגיל 77, מהתקף לב.
עונת 2001/2002 בפרמייר ליג
עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר.
ארסנל זכתה באליפות בפעם ה-12 בתולדות המועדון.
בסוף העונה לפוטבול ליג ירדו איפסוויץ' טאון, דרבי קאונטי ולסטר סיטי. במקומן לליגה הבכירה עלו מנצ'סטר סיטי, וסט ברומיץ' אלביון ובירמינגהאם סיטי.
כדורגלנים מצטיינים
רובר פירס מארסנל זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
רוד ואן ניסטלרוי ממנצ'סטר יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל.
עמוס לפידות
עמוס לפידות (1934 – 20 בנובמבר 2019) היה המפקד העשירי של חיל האוויר, מדצמבר 1982 ועד ספטמבר 1987. בשנים 1998–2001 כיהן כנשיא הטכניון בחיפה.
קורות חיים
לפידות נולד בכפר סבא, בגיל 12 עבר עם משפחתו לחבצלת השרון. בשנת 1953 התגייס לחיל התותחנים לאחר שנדחה מסיבות בריאותיות מלהתקבל לקורס טיס. לאחר חודשים אחדים אושרה כניסתו לקורס, אותו סיים ב-1954 בהצטיינות. השלים את שלב קורס האימון המבצעי בטייסת 105. שירת כטייס P-51 מוסטנג בטייסת 101, טייס מטאור בטייסת 117 וב-1955 עבר לטייסת 113 בה שימש כמדריך וטייס אוראגן.
בתקופת כהונתו נקלטו בחיל האוויר מטוסי ה"ברק" (F-16C/D) וטילי ה"פופאיי". מבצע בולט שנערך בתקופתו היה מבצע רגל עץ, בו תקפו מטוסי חיל האוויר את מפקדת אש"ף בחמאם אל-שאט בתוניסיה, באוקטובר 1985. בספטמבר 1987 העביר את הפיקוד על החיל לאביהו בן-נון. בשנת 1988 הקים חברה לייעוץ. בתחילת שנות ה-90 עמד בראש האגף לאמצעים מיוחדים (אמ"ם) במשרד הביטחון.
היה בעל תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני בתוכנית הנדסת מערכות כלכליות של אוניברסיטת סטנפורד. בשנים 1998–2001 כיהן כנשיא הטכניון בחיפה. כיהן גם כיו"ר הוועדה האקדמית של מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל.
במשך השנים עמד בראש ועדות חקירה לחקירת דליקות שונות. בתחילת 1988 הוציא דו"ח חריף על השרפה במתקני פזגז בקריית אתא. בהמשך 1988 בדק עבור משרד האנרגיה את משק הגז בישראל. בשנת 1995 עמד בראשות "ועדת בירור לחקירת הדליקה בהר יהודה", שחקרה את השרפה הגדולה בשער הגיא, ושהגישה המלצות לשיפור מערך הכבאות ותכנון היערות בישראל. בשנת 2007 עמד בראש ועדה ציבורית שמינה שר התחבורה, שאול מופז, לבחינת בטיחות התעופה האזרחית. במאי 2008, לאחר שהמלצות הוועדה לא יושמו, התפטר מתפקידו זה תוך שהוא מאשים את מופז וראשי משרד התחבורה באוזלת יד ומתריע מפני אסון.
היה אב לארבעה, שניים מבניו שירתו אף הם כטייסים בחיל האוויר. נפטר ב־20 בנובמבר 2019.
לבוש יהודי מרכז תימן
לבוש יהודי מרכז תימן הוא הלבוש שלבשו היהודים שגרו באזור מרכז תימן, בעיקר במחוז צנעא.
לבוש עליון
הלבוש העליון היה נקרא קֻפְטַאן (נקרא גם: קֲמִיץ או עַנְתֲּרִי). הקפטאן הוא שמלה בעלת שרוולים ארוכים, שמגיעה עד אחרי הברכיים. לקפטאן יש פתח קדמי שמתחיל מפתח הצוואר ומגיע עד אזור הטבור, תפור משני צידיו באמרה שנקראת קִיטַאן, ורכוס בחלקו העליון בכפתור. בחלקו הפנימי של הפתח תפור כיס. הקפטאן לימי החול צבעו שחור או כחול כהה, ולשבת וחגים צבעו לבן.
מתחת לקפטאן היו לובשים בגד שזהה בגזרתו לקפטאן, אבל ישן יותר, והוא נקרא תִּחְתַּאנִי (בגד תחתון). צבע התחתאני לבן בדרך כלל. בבגד זה הסתובב היהודי בביתו, ובצאתו לרחוב לבש מעליו או במקומו (בימות הקיץ החמים) את הקפטאן.
לבוש תחתון
החל ממחצית המאה ה-20 הגיעו לתימן מכנסיים, להם קראו סִרוַאל, והם שימשו כעין תחתונים בימינו.
כובע
בעבר, לבשו כולם כובע הנקרא לִגֵּ'ה. הכובע היה עשוי בד, תפור שש חתיכות אחת על גבי השנייה. על הבסיס היה מכסה בד משי, עליו רקומים פסים אלכסוניים בצבע לבן, אדום או שחור. על השטח העליון היה עיגול גדול רקום במשי אדום, וסביבו שישה עיגולים קטנים יותר. מהעיגול הגדול יצאו שני פסים אלכסוניים אדומים, שירדו עד תחתית הלג'ה. היו גם סוגים של לג'ה בעלי שמונה עיגולים קטנים, והיו בעלי אחד-עשר. בדורות האחרונים הלג'ה הייתה בשימוש הרבנים בלבד.
בדור האחרון הכובע הנפוץ היה כובע לבד שחור, שנקרא כְּוַאפִי. בשבת לבשו כובע דומה, אך תפור מבד חלק, בצבע שחור או בורדו.
בעבר, לבשו הילדים כובע הנקרא עֻמַרִי עם רקמה, תפור מבד בצבע אדום לבן (דומה בצורתו ללג'ה).
מצנפת
סביב הלג'ה והכואפי קשרו מֲצַר, שהיא מצנפת מבד משי שחור ליום חול, ולשבת עם פסים כחולים ולבנים.
הצעירים שאינם נשואים לא קשרו מצר סביב הכובע.
נעליים
רוב תושבי תימן כלל לא הלכו עם נעליים בימות הקיץ, אלא רק הזקנים והחולים היו נועלים נעלי עור. בימות החורף, היו לובשים סנדלי עץ, שנקראו קַבְקַאב.
טלית
בעבר הטלית הייתה מבד ארוג פסים בצבע לבן שחור, בשם סִגַּ'אדֵּה. מאוחר יותר ארגו את הטלית אריגה יפה ועדינה, בד שחור חלק, ושמה היה שַׁמְלֵה בַּלַדִּי. בשמלה זו היו משתמשים בשבתות.
בתקופה האחרונה הטלית ליום חול הייתה נקראת שַׁמְלֵה, והיא טלית עשויה מבד שחור גס. בעשרות השנים האחרונות לפני העלייה הגדולה לארץ ישראל, רוב היהודים קנו לעצמם לשבתות טליתות ארוגות פסים שחורים או כחולים על בד לבן, שיוצרו באירופה.
בימי חול כל יהודי בצאתו לרחוב היה מקפל את הטלית ומניחה מקופלת על כתפו, כאשר מגיע לבית הכנסת מתעטף בה לקראת התפילה, ובהגיעו לביתו היה מוריד אותה. בשבת, כל יהודי בצאתו לרחוב היה מעוטף עטיפה מלאה בטליתו, ולא מניחה מקופלת על כתפו.
הילי לואיס
הילי לואיס (נולדה ב-11 ביוני 1981) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה, קולנוע ישראלית ואושיית רשת.
ביוגרפיה
לואיס נולדה בעכו לאילן ואתי לואיס. במסגרת לימודיה במגמת ספרות ותיאטרון בתיכון אורט דרסקי בעיר, השתתפה ביצירת קומדיה המבוססת על קומדיה דל'ארטה בשם "קומדיה דה לה דיאבולו", וזו הוצגה בפסטיבל עכו. בצבא שירתה בחיל השלישות בתפקיד מש"קית נפגעים. אחרי הצבא למדה בבית הספר לתיאטרון "Cours Florent" בפריז. לאחר שחזרה לארץ השתתפה בסדנאות רבות למשחק, בהן הסדנא למשחק מול מצלמה של רות דייכס ושל ליאת ביין וסדנת משחק בתיאטרון בהנחיית ציפי פינס ואיה קפלן.
טלוויזיה
בתחילת דרכה הופיעה בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה בהן, סרוגים, נויורק והצרות שלי עם נשים. בשנת 2014–2015 שיחקה בתפקיד משני - מרכזי בשתי עונותיה של סדרת הטלוויזיה זגורי אימפריה, בתפקיד "ויקי", חברתה של אבישג (חן אמסלם) ובת זוגו של אביתר (ישראל אטיאס). לואיס התראיינה לערוץ החדשות I24NEWS בשפה הצרפתית. בראיון סיפרה לואיס על פרויקט שח"ם – ארגון השחקנים והשחקניות בישראל בשיתוף עם משרד התרבות, שבמסגרתו נשלחו שחקנים ושחקניות הסדרה כדי לעודד את תושבי הדרום בזמן מבצע צוק איתן.
בשנת 2018 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה מלכות.
קולנוע
בשנת 2016 השתתפה בתפקידי אורח בסרטים סנאפשוט, שביים דורון ערן ובסרט להציל את נטע שביים ניר ברגמן. בשנת 2019 השתתפה בתפקיד משני בסרט תמרות עשן, שביימה דינה פרלשטיין.
בדצמבר 2022 יצא הסרט ולנטינוס, שביימה בילי בן-משה. בסרט משחקת לואיס בתפקיד ראשי, לצד אסתי זקהיים, אוהד שחר, וניר לוי.
תיאטרון
לואיס שיחקה בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער בשנים 2016–2018. היא שיחקה בתפקיד ראשי בהצגה מרותקים בהפקת התיאטרון שביים יקיר פורטל. ההצגה המתארת חיי תלמידה ישראלית ותלמיד ערבי (אמיר שורוש) המרותקים לבית הספר ומגלים כי עליהם לתקשר האחד עם השנייה ולגשר על פערים, שונות וגזענות.
סדרות רשת
בשנים 2017–2018 הופיעה לצד גיא בלילה, תסריטאי ובמאי סדרת הטלוויזיה בני אור. סדרת הרשת המצליחה "הזוג הזה", בה הופיעו בלילה ולואיס בתפקידים הראשיים ואותה יצרו יחד, זכתה למאות אלפי צפיות וזכתה להתייחסויות רבות במדור "יחסים" של אתר ynet.
לואיס משחקת משנת 2018 בתפקיד ראשי בסדרת המתיחות המצליחה ברשת "לירון והילי". הסדרה הוקרנה גם ב- HOT V.O.D. הסדרה זכתה במיליוני צפיות.
בשנת 2021 השתתפה לואיס בקליפ "שמעי אישה", שכתבה וביימה המשוררת שני ארנהיים ושנועד להעלות את המודעות לאלימות כלפי נשים. הקליפ, שבו השתתפו בין היתר השחקניות אסתי זקהיים ויוליה פלוטקין, דובר עשר שפות שונות ובהן עברית, צרפתית, יפנית ושפת הסימנים.
יחסי אורוגוואי–איסלנד
סקירה כללית
איסלנד כוננה יחסים דיפלומטיים עם אורוגוואי ב-18 ביוני 1991.
מייקי די
מייקל אנתוני דירינג (באנגלית: Michael Anthony Deering; נולד ב-25 בנובמבר 1967), הידוע בשם הבמה שלו מייקי די, הוא ראפר אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל היותו חבר בלהקת מייקי די & דה אל. איי. פוס ו-Main Source. כחבר ב-Main Source, הוא החליף את לארג' פרופסור, שעזב כתוצאה ממחלוקות עסקיות.
ביוגרפיה וקריירה
במהלך הקריירה שלו, עבד עם אל אל קול ג'יי ומלה מל. הסינגל שלו, "What You Need", נדגם עבור הלהיט הבין-לאומי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה משנת 1995, "Human Nature", אשר הוביל לכך שמייקי די קיבל קרדיט כאחד מכותבי השיר.
לילי פונס
לילי פונס (בצרפתית: Lily Pons; 12 באפריל 1898 – 13 בפברואר 1976) הייתה זמרת סופרן קולורטורה צרפתייה-אמריקנית.
ביוגרפיה
אליס ז'וזפין פונס נולדה בדראגיניאן סמוך לקאן, ולמדה תחילה פסנתר בקונסרבטואר של פריז, שם זכתה בפרס ראשון בגיל 15. בתקופת מלחמת העולם הראשונה ניגנה ושרה לפני חיילים בבתי חולים בפריז. כמו כן שרה בקבלות פנים בקאן. ב-1925, בעידוד הסופרן דינה בוימר, החלה ללמוד שירה אצל אלברטי דה גורוסטיאגה בפריז.
הופעתה האופראית הראשונה הייתה ב"לאקמה" של דליב במילוז, בשנת 1928. היא קצרה הצלחה בהופעתה זו והמשיכה לשיר תפקידי קולורטורה בבתי אופרה בערי שדה בצרפת.
קריירה
פונס הייתה הסופרן הראשי במטרופוליטן במשך שלושים שנה והופיעה 300 פעמים בעשרה תפקידים, מ-1931 עד 1960. הופעותיה התדירות ביותר היו כלוצ'יה (93 הופעות), ג'ילדה בריגולטו של ורדי (49 פעמים), ורוזינה בספר מסביליה של רוסיני (33 הופעות).
הרפרטואר שלה כלל גם את אולימפיה בסיפורי הופמן של אופנבך, פילין ב"מיניון" של אמברואז תומא, אמינה ב"סונאמבולה" של בליני, מרי ב"בת הגדוד" של דוניצטי, המלכה ב"תרנגול הזהב" של רימסקי-קורסקוב ולינדה ב"לינדה די שמוני" של דוניצטי (תפקיד ששרה בהצגת הבכורה במטרופוליטן ב-1 במרץ 1934). בהופעתה האחרונה במטרופוליטן, ב-14 בדצמבר 1960, שרה את "Caro nome" מתוך "ריגולטו" כחלק מהצגה חגיגית.
לילי פונס שרה בהופעות אורח באופרה גרנייה בפריז, בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, "לה מונאי" בבריסל, "תיאטרו קולון" בבואנוס איירס, האופרה הלירית של שיקגו והאופרה של סן פרנסיסקו. אחרי שנפרדה מן המטרופוליטן, המשיכה לשיר בקונצרטים עד 1973.
סרטים והקלטות
לילי פונס כיכבה בשלושה סרטי קולנוע: I Dream Too Much עם הנרי פונדה (1935), That Girl From Paris (1936) ו-Hitting a New High (1937). כמו כן השאירה מורשת נכבדה של הקלטות, רובן לחברת RCA. רוב הקלטותיה זמינות כיום על גבי תקליטורים.
מותה
לילי פונס מתה מסרטן הלבלב בדאלאס, טקסס בגיל 77, ונקברה בקאן שבריביירה הצרפתית.
מורשתה
כפר במחוז פרדריק שבמרילנד, ארצות הברית נקרא "ליליפונס" על שם הזמרת.
ג'ורג' גרשווין עמד בכתיבת יצירה מוזיקלית שהתכוון להקדיש לה, אך נפטר לפני שסיים אותה, בשנת 1937. הסקיצה הלא גמורה נמצאה בין העבודות שהותיר אחריו במותו. מייקל טילסון תומאס לקח אותה לידיו לאחר זמן, השלים אותה והכתירה בשם הפשוט "ללילי פונס".
יחסי הונגריה–יוון
יחסי הונגריה–יוון הם היחסים בין יוון והונגריה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-7 ביולי 1956, והחליפו שגרירים ב-24 באוגוסט 1964. שתי המדינות הם חברות בארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה, בנאט"ו ובאיחוד האירופי. כ-2,500 תושבים ממוצא יווני חיים בהונגריה.
ביקורים רשמיים
== הסכמים בילטרליים ==
באסטר
באסטר (באנגלית: Basseterre) היא בירת סנט קיטס ונוויס. בעיר מתגוררים כ-13,000 תושבים (2013). העיר ממוקמת בחופו המערבי של האי סנט קיטס, והיא אחת מהנמלים המסחריים החשובים ביותר באיי ליווארד. העיר היא אחת הערים העתיקות ביותר בים הקריבי.
היסטוריה
העיר באסטר נוסדה בשנת 1627 על ידי מתיישבים צרפתיים שבראשם עמד פייר בלן ד'אסנאמבו (Pierre Belain d'Esnambuc). העיר שימשה כבירת המושבה הצרפתית סט כריסטוף (St. Christophe) שכללה את חלקיו הצפוניים והדרומיים של האי סנט קיטס (מרכז האי היה בשליטת בריטניה. פיליפ דה לונגוילייה דה פוינסי, מושל העיר, בנה בשנת 1639 את נמל האי, שהפך להיות מרכז הסחר והקולונזציה של האיים באזור. בשנת 1713 עם כיבוש חלקי האי הצרפתיים על ידי הבריטים, הפכה העיר לבירת כל האי.
העיר נבזזה ונשרפה פעמים רבות בשל המלחמות בין המעצמות הקולוניאליות על השליטה באיים, וכן נהרסה פעמים רבות על ידי רעידות אדמה, שיטפונות והוריקנים.
כמו כן העיר נבחרה לארח את גביע הקריקט העולמי בשנת 2007, ואף גברה על ערים בארצות הברית שהתמודדו על אירוח אירוע הספורט.
גאוגרפיה
העיר נמצאת לחוף מפרץ באסטר (בעבר - מפרץ ספוונפוס - Spawnapuss Bay) על האי סנט קיטס, ובתוך עמק באסטר (Basseterre Valley). בשל המישור הנמוך ביחס לגבעות סביבו נתנו המתיישבים הראשונים שם זה לעיר (באסטר בצרפתית משמעו "ארץ נמוכה"). בעיר עוברים שני נחלי אכזב - נחל קולג' (College River) ונחל ווסטבורן (Westbourne River). רחובות מסודרים שתי וערב. בעיר ארבעה רחובות ראשיים החוצים אותה ממערב למזרח והם, מדרום לצפון: דרך המפרץ (The Bay Road), דרך ליברפול (Liverpool Row), הרחוב המרכזי (Central Street) ורחוב קניון (Cayon Street). הרחוב הראשי החוצה את הצעיר מצפון לדרום הוא רחוב בנק (Bank Street) בו מצויים מרבית המוסדות הפיננסיים של האי. בעיר שני מרכזי מסחר - האחד מכונה "The Circus" והשני - "כיכר העצמאות" (Independence Square) בו מצויים הקתדרלה של האי ובתי המשפט.
דת
בעיר מספר רב של כנסיות נוצריות יחסית לגודלה ומספר תושביה. מרבית התושבים אנגליקנים בשל הכיבוש הבריטי של האי. כמו כן באי מספר רב של כתות פרוטסטנטיות אחרות: מתודיסטים, עדי יהוה פנטקוסטילים, בפטיסטים ועוד.
כלכלה
עיקר כלכלת העיר מתבססת על ייצוא רום, בירה, מוצרי מזון אחרים ועל מוצרי אלקטרוניקה, וכן על תיירות.
תעשיית הסוכר שהיוותה בעבר מרכיב חשוב בכלכלת העיר הפסיקה להיות בעלת חשיבות בשל הורדת המחירים של הסוכר באיחוד האירופי.
בעיר מצויה הבורסה של מזרח האיים הקריביים.
בין הבנקים הפועלים בעיר ניתן למנות את הבנק הלאומי של סנט קיטס, נוויס ואנגווילה, הבנק המרכזי של מזרח האיים הקריביים וכן בנקים קנדיים כגון בנק נובה סקוטיה, הבנק המלכותי של קנדה.
תחבורה
באסטר מהווה מרכז התחבורה של האי. בעיר חמישה קווי אוטובוסים ציבורים ותחנת מוניות אחת.
סידר
{{פירושונים|
באסטר
נמל
נמל המים העמוקים של באסטר משמש הן אוניות מסחריות והן ספינות טיולים. הנמל ממוקם בצידו המסחרי של מפרץ באסטר. נמל זאנטה, הממוקם במרכז המפרץ משמש ספינות טיולים בלבד. בהנל זנטה מצויה מרינה לספינות מפרש ויאכטות.
סידר
אישים:
באסטר
שדה תעופה
בעיר ממוקם שדה התעופה הבינלאומי רוברט ל. ברדשו, המשמש את האי כולו. לשדה התעופה מגיעות טיסות ישירות מלונדון ומיאמי.
סידר
ראו גם
}}
ליתוספירה
ליתוספירה (Lithosphere; מהמילים: λίθος ליתו=סלע, σφαίρα ספירה=כדור) היא הקליפה החיצונית ביותר של כוכב לכת סלעי.
ליתוספירת כדור הארץ
הליתוספירה מרכיבה את המעטה החיצוני הנוקשה של כדור הארץ, והיא מורכבת מגושים גדולים המכונים לוחות טקטוניים. הליתוספירה כוללת את הקרום ואת חלקה העליון של המעטפת העליונה. בתחתיתה היא נתחמת ידי האסתנוספירה, שכבה הכוללת את תחתית המעטפת העליונה ואת המעטפת התחתונה. הגבול בין הליתוספירה לאסתנוספירה מוגדר באמצעות שינוי מהירותם של גלים סייסמיים המושפעים משינוי בצפיפות.
זרמי הערבול המגיעים מעומק כדור הארץ מטפסים למעלה כתוצאה מטמפרטורה גבוהה ומצפיפות נמוכה, ושוקעים בחזרה כאשר הם מתקררים וצפיפותם גדֵלה – בדומה למתרחש במנורת לבה. בשקיעתם הם מושכים את הלוחות הטקטוניים (ראו תמונה), הנעים עצמאית אחד ביחס לשני. תנועה זו של הליתוספירה מתוארת בתאוריית טקטוניקת הלוחות, שפותחה כהסבר לנדידת היבשות.
תפיסת הליתוספירה כשכבה החיצונית הקשה של כדור הארץ פותחה על ידי הגאולוג האמריקאי ג'וזף בארל (Joseph Barrell, 1869–1919) בסדרת מאמרים, והיא התבססה על קיומן של סטיות משמעותיות בכבידה מעל הקרום היבשתי. בארל הסיק מכך כי חייבת להיות שכבה עליונה נוקשה (אותה כינה "ליתוספירה") מעל שכבה חלשה יותר היכולה לזרום (אותה כינה "אסתנוספירה"). רעיונותיו של בארל הורחבו על ידי הגאולוג הקנדי רג'ינלד דיילי (Reginald Aldworth Daly, 1871–1957) והתקבלו בקהילות הגאולוגים והגאופיזיקאים. רעיונות אלו בדבר ליתוספירה הנחה על גבי אסתנוספירה חלשה פותחו קודם לתאוריית טקטוניקת הלוחות (שחוברה בשנות ה-60 של המאה ה-20) והיו חיוניים לפיתוחה.
סוגי ליתוספירה
ישנם שני סוגי ליתוספירה: בצורתה האופיינית מגיעה הליתוספירה האוקיינית לעובי של 50–100 ק"מ (אך מתחת לרכסים המרכז אוקייניים היא לא יותר עבה מהקרום), בעוד שהליתוספירה היבשתית נעה על טווח גדול של עובי משתנה: 40-200 ק"מ. החלק העליון - בעובי הנע בין 30–50 ק"מ - של ליתוספירה יבשתית אופיינית הוא קרום. חלק המעטפת של הליתוספירה מכיל כמות גדולה של סלע המכונה פרידוטיט. הליתוספירה האוקיינית מכילה בעיקר קרום מאפי, ומעטפת אולטרה-מאפית (פרידוטיט) והיא צפופה יותר מהליתוספירה היבשתית. הליתוספירה האוקיינית מתעבה ככל שעוברות השנים, בהן היא זזה ומתרחקת מהרכסים המרכז אוקייניים. ההתעבות מתרחשת כאשר אסתנוספירה עולה למעלה לתוך מעטפת הליתוספירה, וגורמת לצפיפות הליתוספירה האוקיינית לגדול. הליתוספירה האוקיינית היא פחות צפופה מאשר האסתנוספירה לכמה עשרות מיליוני שנים, אבל אחר כך היא גדלה והופכת ליוצר צפופה מהאסתנוספירה. האי יציבות הגרביטציונית של הליתוספירה האוקיינית הבוגרת (עקב צפיפותה) גורמת לאפקט שבאזורי הפחתה הליתוספירה האוקיינית מופחתת באופן קבוע מתחת הליתוספירה השולטת, שיכולה להיות יבשתית או אוקיינית. ליתוספירה אוקיינית חדשה נוצרת כל העת ברכסים המרכז אוקייניים, ומוחזרת בחזרה למעטפת באזורי ההפחתה. כתוצאה מכך, הליתוספירה האוקיינית צעירה מהליתוספירה היבשתית: הקרום האוקייני הזקן ביותר הוא בן 170 מיליון שנה, בעוד שחלקים מהליתוספירה היבשתית הם בני מיליארדי שנים. החלקים העתיקים ביותר של הליתוספירה היבשתית נקראים קראטון (craton), וחלק המעטפת שבליתוספירה דק ופחות צפוף מבדרך כלל באזורים האלה. הצפיפות הנמוכה יחסית המקושרת לאזורים של שורשי הקראטון תורמת ליציבות האזורים הללו.
ישיבת חכמי לובלין
ישיבת חכמי לובלין (המוכרת גם כיח"ל) הוקמה בעיר לובלין בפולין בשנת 1930 על ידי רבי מאיר שפירא (מייסד מפעל הדף היומי). לאחר מכן, כראש הישיבה מונה הרב אריה צבי פרומר (רבה של העיר קוז'יגלוב ), ראשי ישיבה נוספים היו הרב אריה לייב לנדא והרב אברהם יעקב הורוביץ.
תולדות ומבנה הישיבה
הישיבה הוקמה כדי להחזיר את עטרת העיר לובלין ליושנה, כמרכז חשוב של לימוד תורה בפולין, ובמיוחד כדי לשחזר את גדולתה של הישיבה שהוקמה בלובלין ב-1515. המשגיח הרוחני של הישיבה היה רבי שמעון מזליחוב. עם פטירתו של רבי מאיר שפירא בשנת 1933 הוקם וועד רוחני לניהול הישיבה, בראשות הרבנים מנחם זעמבא, דוב ויידנפלד, יעקוב הורביץ, וולף ניסבוים, שמואל פירר, אריה צבי פרומר, ונחום ויידנפלד. כנשיא מונה רבי משה פרידמן האדמו"ר מבויאן-קראקא . כראש ישיבה בפועל מונה הרב אריה צבי פרומר, ווהוא שימש בתפקיד עד לפיזורה על ידי הנאצים בשנת 1939.
בניין הישיבה תוכנן בסגנון אקלקטי הכולל מאפיינים מזרחיים על ידי האדריכל אגנור שמולקובסקי. בעת הקמתה הייתה הישיבה מן המפוארות שבפולין. ייחודה היה בכך שהיא סיפקה את כל צורכי התלמידים, לרבות אוכל ולינה, והם לא היו צריכים להיסמך על בעלי בתים בסביבה כפי שהיה נהוג עד אז. בישיבה למדו כ-400 תלמידים והיא שכנה בבניין מפואר בן שש קומות. עיקר לימוד הישיבה היה בסדר קודשים ואף היה בישיבה דגם של בית המקדש לצורכי לימוד. בישיבה הייתה ספרייה תורנית עשירה ובה 22,000 ספרים.
בשנת 1934 סיים את הישיבה המחזור הראשון של תלמידים.
לאחר המלחמה
אחרי השואה הקים רבי שמואל הלוי ווזנר ישיבה בעלת אותה שם, ישיבת חכמי לובלין בשכונת זיכרון מאיר בבני ברק, לזכרה של הישיבה המקורית. בחיפה הוקמה ישיבת יח"ל ישראל על ידי הרב יהודה לייב גפן, בוגר ישיבת יח"ל. בית ספר יסודי בשם זה הוקם בדטרויט שבמישיגן. רחוב 'חכמי לובלין' קיים בשכונת בית ישראל בירושלים.
לאחר המלחמה שימש הבניין בלובלין מוסדות אקדמיים פולניים. בשנת 1952 פעלה בו אוניברסיטה קתולית. בשנת 2004 הוחזר לידי הקהילה היהודית וכיום הוא שייך לקהילה היהודית בוורשה ומשמש כסניפה בלובלין. החל משנת 2007 הוחל בשיפוץ רחב היקף של הבניין, שבמסגרתו שוחזר בית המדרש, ובניין הישיבה הפך למרכז הארחה ליהודים המבקרים במקום. בשנת 2005 התקיים בו טקס חגיגי של סיום לימוד הדף היומי באירופה על ידי ארגון מרכז רבני אירופה, בהשתתפות אדמו"רים ורבנים ידועים.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה בשנת 2022, המלון הצמוד לישיבה החל לקלוט פליטים מאוקראינה במימון הג'וינט ובמבנה הישיבה החל לפעול מרכז חלוקת מוצרי בסיס וביגוד בהפעלת הקהילה היהודית המקומית ובסיוע של פליטים אוקראינים. בישיבה עצמה החל לפעול מרכז חינוכי לילדי הפליטים בהפעלת תנועת קבוצות הבחירה של המחנות העולים.
תוכנית הלימודים בישיבה
הישיבה קיבלה לשורותיה בחורים מצטיינים, בעלי פוטנציאל להיות רבנים וגדולים בתורה. מבחני הקבלה דרשו שליטה במסכתות יומא, פסחים, ביצה, ברכות ושבת בגמרא, עם מפרשים - בסך הכל מעל ל-400 דפי גמרא. בנוסף נדרשו התלמידים לשלוט במשניות מסכת תמיד ומידות, הלכות בית הבחירה בספר יד החזקה להרמב"ם ובהלכות הספר אורח חיים מהשולחן ערוך.
תלמיד שהתקבל לישיבה יכול היה לקבל סמיכה לרבנות בתוך ארבע שנים והיה מוכר כרב אחרי שנתיים נוספות. את הבחינה לסמיכה נהגו לעשות בז באדר בטקס מיוחד כאשר מי שהצליח במבחן קיבל סמיכה.
דובוני אכפת לי: המסע לארץ הצחוק
דובוני אכפת לי: המסע לארץ הצחוק (באנגלית: Care Bears: Journey to Joke-a-lot) הוא סרט אמריקאי-בריטי-קנדי באנימציה ממוחשבת לילדים שמבוסס על הזיכיון "דובוני אכפת לי" שבבעלות חברת "Those Characters from Cleveland". הסרט הוא הסרט הראשון של דובוני אכפת לי באנימציה ממוחשבת. הסרט בוים על ידי מייק פלוס ונכתב על ידי ג'פרי אלן שכטר.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-5 באוקטובר 2004, ולאחר מכן הופץ בעולם דרך חברת "סרטי יוניברסל". בישראל הסרט יצא ב-DVD בדיבוב לעברית בשנת 2005. אורך הסרט הוא כ-83 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן: עברית, צרפתית והולנדית).
תקציר העלילה
הסרט מספר על דובי לב-אמת, שמחפש מקום אחר בו יעריכו את חוש ההומור שלו כאשר אחת מבדיחותיו לא הצליחו. דובי לב-אמת מצא ארץ בשם "ארץ הצחוק", ארץ בה ההומור שולט. דובי לב-אמת הופך במהרה למלך של הארץ, אפילו נותנים לו את השרביט המלכותי השומר על תכשיטי הממלכה הקסומים שמחזיקים את סוד היכולות של הארץ להצחיק. באותו זמן, לב-רגיש, לב-רון ושאר דובוני אכפת לי, דואגים לשלומו של דובי לב-אמת שנאבד. הדובונים יוצאים לחפש אותו ומנסים לשכנע אותו לחזור הביתה, לארץ אכפתיה.
מוזיקה
באותו יום בו שודר הסרט לראשונה, פורסם אלבום שירים של הסרט שבוצע על ידי המדבבים של הסרט. כותב האלבום היה איאן תומאס, והוא כולל כ-13 שירים שמתוכם רק 5 הופיעו בסרט. האלבום לא נמכר בישראל, אך חמשת השירים שהופיעו בסרט דובבו לעברית.
תומאס לי
תומאס הסקל לי (באנגלית: Thomas Haskell Lee; 27 במרץ 1944 – 23 בפברואר 2023) היה איש עסקים ומשקיע אמריקאי. נחשב לאחד מחלוצי תחום קרנות ההשקעות הפרטיות, בדגש על רכישות ממונפות.
החברה שהקים ב-1974 תומאס ה. לי פרטנרס (Thomas H. Lee Partners (THL)), היא בין חברות ההשקעות הפרטיות (Private Equity, ובקיצור PE) הוותיקות והגדולות בעולם. ב-2006 עזב את החברה שהקים ויסד את חברת ההשקעות הפרטיות Lee Equity Partners, שבה כיהן כשותף מנהל. עם מותו, בפברואר 2023, נאמד שוויו הנקי לפי פורבס, ב-2 מיליארד דולר.
ביוגרפיה
נולד ב-1944 בברוקלין, ניו יורק סיטי למשפחה יהודית. אביו, הרברט סי לי (בשמו המקורי: ליבוביץ) ומילדרד "מיקי" שיף לי. סבו היה רוברט שיף, מייסד ובעלי "תאגיד הנעליים של אמריקה" (Shoe Corporation of America, אין לבלבל עם "") ואביו עבד בתחילת דרכו בחברה. בהמשך התקדם אביו והיה ליו"ר "Shoe Corporation of Canada" ו-"Clark International Corp".
הוא למד בבית הספר בלמונט היל בבוסטון וסיים את לימודיו בהרווארד קולג'  ב-1965, כשבמקביל עבד זמן מה כאנליטיקאי במחלקת המחקר של בנק ההשקעות ל. פ. רוטשילד  בניו יורק.
ב-1966 החל לעבוד בבנק הלאומי הראשון של בוסטון, וכעבור שמונה שנים, ב-1973 הגיע לדרגת סגן נשיא הבנק. לפי דיווחי משפחתו, שנמסרו אחרי פטירתו, החל לי להשקיע עם כספי ירושה בסך 150,000$ בלבד.
שינוי זה איפשר ללי לצמצם משמעותית את מעורבותו היומיומית במסחר והוא עבר להתגורר בניו יורק.
לי היה פילנתרופ רב פעלים, ותרם סכומים גדולים למוסדות אקדמיה, אמנות ורפואה נודעים בעיקר בארצות הברית.
הוא היה נשוי פעמיים ולו חמישה ילדים. לי היה אספן אמנות נלהב וחבר קרוב של בני הזוג ביל והילרי קלינטון, שלפי הדיווחים בילו בביתו כמה ימים בתקופה שלאחר הפסדה של הילרי בבחירות 2008 לנשיאות ארצות הברית.
ב-23 בפברואר דווח כי לי שם קץ לחייו במשרדו במנהטן בגיל 78.
צפע רמה ווגלרי
צפע רמה ווגלרי (שם מדעי: Tropidolaemus wagleri) הוא מין של נחש צפע מתת-משפחת צפעוני הגומה, החי ביערות של דרום-מזרח אסיה מדרום וייטנאם ודרום תאילנד עד לסינגפור ולכמה מאיי מלזיה ואינדונזיה כמו סומטרה, באנגקה, איי מנטאוואי ואיי קיאו. הנחש ידוע גם בשם העממי: "גומצן המקדש", עקב שכיחותו הגדולה במקדש הנחשים שבפננג, מלזיה.
מאפיינים
בעבר נחש זה השתייך לסוג גומצן אסייתי, אך הוא הועבר לסוג צפע הרמה (Tropidolaemus). משמעות שם המין: "T. wagleri", היא על שם ההרפטולוג הגרמני יוהאן גאורג ווגלר.
אצל נחש זה ישנה דו-צורתיות זוויגית, בה הנקבות גדולות מהזכרים ומגיעות לאורך של 1 מטר, בעוד הזכרים נפוצים יותר באורך 75 סנטימטרים. הם בעלי דפוס פסים שחורים ורצועות צהובות עליהם, כשהפרטים הצעירים מוסווים יותר וצבעם ירוק המתמזג עם העלים. הם מטפסים מוצלחים ונכרכים בקלות על הענפים ביער הגשם, כשהזנב מתפתל כדי להיכרך על הענפים.
נחש זה הוא קרובם של נחשי העכסן והגומצן מאמריקה הדרומית וכמותם הוא בעל חיישנים רגישים לצד עיניו לחום גוף של בעלי חיים עם רגישות של 0.003 מעלות צלזיוס. הנחש פעיל בלילה ואז מתמקם על מקום קבוע על העץ ואורב לטרף. הטרף מורכב מעכברים, עופות קטנים, זוחלים אחרים ועוד והוא מתקיף אותו במהירות אדירה מהענף.
הארס של נחש זה יכול לפגוע ואף להרוג אנשים, עם מעל ארבעה סוגי פפטידים הגורמים בעיקר לפגיעה במערכת העצבים והשרירים וכן חוסמים את מערכת הנשימה תוך דקות ספורות וכן גורמים לסתימה של נימי דם. עם זאת ההיתקלות בנחש נדירה מאוד ולא ידוע על הרבה מוכשים.
מספר חברות תרופות מייצרות מהארס של נחש זה משחות עור המשווקות כמסירות קמטים, על אף שאין הוכחה מדעית לכך.
אלגברת מנה
אלגברת המנה - הכללה של חבורת המנה וחוג המנה למבנה אלגברי כללי. משמשת בין היתר להכללת משפטי האיזומורפיזם באלגברה אוניברסלית.
הגדרה:
יהי מבנה אלגברי עם n פעולות, ויהא \equivיחס שקילות על אברי A כך שלכל פעולה  f_j,  אם מתקיים   עבור i=1...k ,מתקיים גם:
יחס השקילות משרה מבנה אלגברי חדש שנקרא אלגברת מנה   A/\equiv שאבריו הם מחלקות השקילות המתאימות עם הפעולות: (לפי \equiv)
דוגמה -הכללה של משפט האיזומורפיזם הראשון:
יהיו A ו-B מבנים אלגבריים ויהא F אפימורפיזם מ-A על-B,אזי:
A/Φ איזומורפי ל-B. כש- Φ יחס השקילות המוגדר על אברי A כך:a\equiv b אם ורק אם.
הוכחה(חלקית) :
תחילה נוכיח ש-Φ משרה אלגברת מנה:
תהי f_j פעולה k-ארית, ויהיו (לפי Φ) עבור i=1...k (זאת אומרת   עבור i=1...k). מכאן נובע ש, זאת אומרת,
נגדיר הומומורפיזם מ-A/Φ ל-B כך: הוא חח"ע כי צמצמנו את כל הערכים השווים למחלקות שקילות (איברים בודדים),ועל בירושה מ-F.
מרגריט דה ולואה, נסיכת צרפת
מרגריט דה ולואה, נסיכת צרפת (בצרפתית: Marguerite de France; 14 במאי 1553 – 27 במאי 1615), הידועה גם בשם המלכה מרגו הייתה בתו של אנרי השני, מלך צרפת ומלכת צרפת ונווארה כאשתו של אנרי הרביעי. מרגריט הייתה אחותם של שלושה ממלכי צרפת: פרנסואה השני, שארל התשיעי ואנרי השלישי.
ילדותה
מרגריט נולדה ב-14 במאי 1553 בארמון סן-ז'רמן-אן-לה שמחוץ לפריז. היא הייתה ילדתם השביעית ובתם השלישית של אנרי השני, מלך צרפת ורעייתו קטרינה דה מדיצ'י, וכונתה "מרגו" בפי משפחתה. שלושה מאחיה הגדולים של מרגריט, פרנסואה השני, שארל התשיעי ואנרי השלישי כיהנו כמלכי צרפת, בעוד שאחותה הבכורה, אליזבת, נישאה לפליפה השני, מלך ספרד.
מרגריט לא הכירה כמעט את אביה, שמת כשהייתה בת שש, והייתה רחוקה מאמה, אותה העריצה וחששה ממנה באותו הזמן. היא גדלה בחצר המלוכה של אחיה, המלך שארל התשיעי, יחד עם אחיה הצעירים אליהם הייתה קרובה מאוד.
נישואים
הנסיכה מרגריט רצתה להינשא לאהובה אנרי, דוכס גיז, אך אמה התנגדה לאפשרות שבית גיז יתקרב על ידי כך לשלטון. במקום זאת שאפה קטרינה דה מדיצ'י להשיא את בתה לקרלוס, נסיך אסטוריאס, בנו של פליפה השני מלך ספרד שהיה גם ארוסה לשעבר של אחותה של מרגריט, אליזבת, אולם נישואים אלו לא יצאו אל הפועל. אז ניסתה קטרינה להשיא את מרגריט לסבשטיאו, מלך פורטוגל, אחיינו של פליפה השני שאישר את השידוך, אולם סבשטיאו עצמו פסל את הנישואים בשל התנגדותו לדיכוי האלים של ההוגנוטים בצרפת.
לבסוף אולצה מרגריט להינשא לאנרי, דוכס ונדום, בנה ויורשה של ז'אן ד'אלברה, מלכת נווארה הפרוטסטנטית. שידוך זה נועד לקרב בין בית ולואה ובית בורבון ולהביא לפשרה בין הקתולים לבין הפרוטסטנטים במלחמות הדת של צרפת. החתונה התקיימה ב-18 באוגוסט 1572, חודשיים לאחר מותה של ז'אן ועלייתו לשלטון של אנרי כמלך נווארה. הטקס נערך בקתדרלת נוטרדאם הקתולית והחתן, שהיה הוגנוטי, נשאר במהלך רובו מחוץ לכנסייה.
ב-1574, אחרי מות המלך שארל התשיעי, תכננו פרוטסטנטים וקתולים מתונים לכבוש את השלטון ולשים את אחיה הצעיר של מרגריט, פרנסואה, דוכס אנז'ו, שהיה גם בן בריתו של מלך נווארה, על כס המלוכה. הקשר נכשל ופרנסואה ואנרי הושמו במעצר. ב-1576 נמלט אנרי מפריז וב-5 בפברואר, בעיר טור, התכחש לדת הקתולית והצטרף לכוחות הפרוטסטנטים.
מלכת נווארה
מרגריט נשארה בחצר המלוכה של אחיה, המלך אנרי השלישי, והייתה למעשה כאסירה בביתה שלה. לבסוף הורשתה לנסוע לבעלה בנווארה ובשלוש השנים הבאות חיו מלכי נווארה חיים שערורייתיים בארמון נראק, במהלכם רבו לעיתים קרובות והחזיקו מאהבים ומאהבות. אחד ממאהביה הראשונים של מרגריט היה אהובה הקודם, דוכס גיז. אולם חצר המלוכה של נווארה לא הייתה רק במה לפרשיות אהבים רבות, אלא שימשה גם כמוקד תרבותי חשוב של התקופה. מרגריט הקיפה את עצמה בסופרים ומשוררים גדולים כתאודור אגריפה ד'אובינייה ומישל דה מונטן, שאתו ניהלה שיחות רבות. היא ביקשה ממנו להסביר לה את ספרו של רמון סבונד "תאולוגיה טבעית" שאותו תרגם לצרפתית. אף כי הוא אינו נוקט בשמה, דה מונטן מזכיר זאת במסה הארוכה "סנגוריה על רמון סבונד" (ספר 2, פרק 12) וכותב: "היות שאנשים רבים עסוקים בקריאת ספרו של רמון סבונד, ובמיוחד הגבירות שאנו חייבים להן עזרה, הצעתי להן את עזרתי בהציגי שני טיעונים המסבירים יצירה זו."
בשנת 1585 ארגנה מרגריט הפיכה צבאית כנגד אחיה ובעזרת הליגה הקתולית כבשה את העיר אז'ן, אותה קיבלה כנדוניה עם נישואיה. לאחר מצור שנמשך מספר חודשים מרדו תושבי העיר נגד מרגריט והיא נאלצה להימלט לטירת קארלה. בשנת 1586 תפסו אותה חייליו של אחיה והיא הושמה במעצר ב, שם בילתה את 18 השנים הבאות.
מלכת צרפת
בעודה אסירה, בשנת 1589 מת המלך אנרי השלישי ללא יורשים ואנרי מלך נווארה הפך למלך צרפת מתוקף נישואיו למרגריט. למרות שנולדו לו כבר מספר ילדים לא חוקיים ממאהבותיו הרבות, ביניהם שלושה ממאהבתו המפורסמת גבריאל ד'אסטרה, אנרי שאף לבסס את שלטונו על ידי כך שיינשא מחדש ויביא לעולם יורש חוקי. החל משנת 1592 נערך משא ומתן בין אנרי למרגריט כדי להביא לביטול חוקי של נישואיהם, אך המלכה לא הסכימה שאנרי יינשא לגבריאל, שלא הייתה בת למשפחת אצולה. לאחר מותה של גבריאל בשנת 1599, ולאחר שהובטח למרגריט כי היא תוכל להמשיך להחזיק בתואר מלכת צרפת, בוטלו רשמית נישואיהם של מלך ומלכת צרפת מסיבת היותם עקרים. שנה לאחר מכן נישא אנרי למארי דה מדיצ'י, שילדה לו שישה ילדים.
מותה
בשנת 1605 שוחררה לבסוף מרגריט משבייה, שבה לפריז וערכה קבלות פנים מפוארות לאנשי רוח צרפתים, ובהם סופרים, משוררים, מלומדים ואמנים. היא שמרה על יחסים טובים עם המלכה החדשה, מארי דה מדיצ'י והייתה אף קרובה מאוד ליורש העצר, לימים המלך לואי השלושה עשר, לו הורישה את כל רכושה.
המלכה מרגריט נפטרה ב-27 במאי 1615 ונקברה בקבר המלכותי של בית ולואה בבזיליקת סן-דני.
43 שנים לאחר מותה של מרגריט התפרסמו זכרונותיה בספר, אותו כתבה בשבי באוסון. הספר זעזע את הקהל הצרפתי שגילה על מזימותיה ועל מאהביה הרבים של המלכה.
חלום ליל קיץ (סרט, 1909)
תקציר עלילה
דוכס אתונה מצווה על הרמיה (רוז טאפלי) לעזוב את ליסנדר (מוריס קוסטלו) ולהינשא לפי דרישת אביה לדמטריוס (וולטר אקרמן). הנאהבים בורחים אל תוך היער, ועד מהרה הולכים אחריהם גם דמטריוס והלנה (ג'וליה סוויין גורדון). בינתיים, בעלי המלאכה בעיר עורכים חזרות על מחזה לכבוד נישואיהם של הדוכס והיפוליטה. בחזרה ליער טיטניה, מלכת הפיות (פלורנס טרנר) רבה עם פנלופי שמתנקמת בה על ידי כך שהיא שולחת את פאק (גלדיס יוליט) להביא פרח קסום, שיגרום ל"קורבן" הישן להתאהב באדם הראשון שהוא רואה עם יקיצתו. בהמשך ליסנדר ודמטריוס מתאהבים בנערה הלא מתאימה, וטיטניה מתאהבת בבוטום, מנהיג בעלי המלאכה, שפאק כישף אותו והפך את ראשו לראש של חמור. כשפלופי מגלה מה עולל פאק, היא מסירה את הכשפים, והחתונה של הדוכס עם היפוליטה נמשכת כמתוכנן.
ודים פרלמן
ביוגרפיה
יליד קייב במשפחתו של ולרי פרלמן, המהנדס הראשי של תחנת הכוח קנבסקאיה, ואשתו ז'אנה רוואלסקאיה, הוא גר בדירה משותפת ברחוב גורקי עד גיל תשע. אביו נהרג בתאונת דרכים בשנת 1972. בשנת 1977 היגר עם אמו לקנדה דרך איטליה. למד באוניברסיטת אלברטה שבטורונטו.
מאז 1990 מתגורר בלוס אנג'לס. בשנת 2003 צילם את סרט הביכורים שלו, "‏‏בית של חול וערפל", שמומן על ידי סטיבן ספילברג, המבוסס על הרומן באותו שם מאת אנדרה דיובוס, עם ג'ניפר קונלי ובן קינגסלי. הסרט קיבל שלוש מועמדויות לפרס אוסקר. בשנת 2007 צילם את סרטו הבא, "החיים לנגד עיניה", בכיכובה של אומה תורמן.
בשנת 2013 צילם את סדרת הטלוויזיה "אפר" עבור ערוץ "רוסיה" עם יבגני מירונוב וולדימיר משקוב בתפקידים הראשיים. בשנת 2015 צילם את הסדרה "בגידות" עבור ערוץ TNT. בכיכובם של ילנה ליאדובה, קיריל קיארו, יבגני סטיצ'קין וגלאפירה טרחאמובה. זכה בפרס TEFI בשנת 2016 בקטגוריית הבמאי הטוב ביותר.
בשנת 2020 סרטו "שיעורים בפרסית", נשלח כמועמד מטעם בלארוס לפרס אוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר.
הסנדקית הקסומה
הסנדקית הקסומה (באנגלית: Godmothered) הוא סרט חג מולד אמריקאי לכל המשפחה, מסוגת פנטזיה ודרמה קומית, אשר הופק על ידי Walt Disney Pictures, Secret Machine Entertainment ו-The Montecito Picture Company. הסרט בוים על ידי שרון מגווייר, נכתב על ידי קרי גרנלונד ומליסה סטאק, הופק על ידי ג'סטין שפרינגר ואייוון רייטמן, צולם על ידי כריס נור, נערך על ידי גארי דולנר והולחן על ידי רייצ'ל פורטמן.
הסרט עוקב אחר פיה סנדקית מתלמדת בשם אלינור, אשר יוצאת למשימה בכדור הארץ על מנת להוכיח שאנשים עדיין זקוקים לפיות סנדקיות. הסרט הופץ על ידי סרטי אולפני וולט דיסני בשירות הסטרימינג דיסני+, כאשר הוא הופץ לראשונה בארצות הברית ב-4 בדצמבר 2020. בישראל הסרט הופץ בשירות בדיבוב עברי עם הגעתו לארץ ב-16 ביוני 2022. הסרט קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים. אורך הסרט הוא כ-110 דקות.
עלילה
במקום קסום שנקרא "ארץ הפיות", פיות סנדקיות לומדות כיצד יוכלו לעזור לרצונותיהם של אנשים להתגשם באמצעות נוסחה. הנוסחה כוללת שלושה שלבים: השלב הראשון הוא "שמלה מנצנצת כל עצבות מנפצת", השלב השני הוא "למצוא אהבת אמת" והשלב השלישי הוא "לחיות באושר ועושר". בין הפיות הסנדקיות המתלמדות נמצאת אלינור, הפיה הצעירה והיחידה שאינה מבוגרת, אשר חולמת להפוך לפיה סנדקית. במהלך השיעורים אלינור מבינה מגרטה, אחת הפיות הסנדקיות, שבית הספר עומד להיסגר, מכיוון שאף אחד מכדור הארץ כבר לא מביע משאלות וזקוק לפיות, ושהן יצטרכו להפוך להיות פיות שיניים. נחושה להציל את המצב, אלינור יוצאת לחדר המשימות ומגלה מכתב של ילדה בת 10 בשם מקנזי שזקוקה לעזור. אלינור, בעזרתה של אגנס, הפיה הסנדקית הכי מבוגרת ושותפתה לחדר, יוצאת לכדור הארץ על מנת לעזור למקנזי, להוכיח שזקוקים לפיות סנדקיות ולמנוע את סגירת בית הספר.
לאט-לאט אלינור מתחילה להשפיע על חיי המשפחה, בכך שהיא משמשת כאוזן קשבת לילדות ועוזרת למקנזי להאמין שוב באהבה לאחר שבעלה נפטר. היא עוזרת גם לג'יין עם החרדה שלה, ויחד עם אחותה מיה הן הלכו להופיע בפומבי בביצוע השיר "My Favorite Things" לאחר שצפו בסרט "צלילי המוסיקה". כמו כן, ללא ידיעתה, אלינור מצליחה לקדם את תחנת הטלוויזיה בה עובדת מקנזי עקב אירועים משונים וקסומים שהיא עושה בעיר. הבולט מבין האירועים, שהפך לסנסציה ויראלית, הוא תאונת מזחלות בה התנגשה אלינור ביו, כתב חדשות שעובד יחד עם מקנזי אותה מחבב.
בזכות עליה ברייטינג של תחנת הטלוויזיה נערכת מסיבה לעובדים. אלינור משכנעת את מקנזי להשתתף בה ועושה עליה קסם כדי לגרום לה להתאהב ביו. הכישוף נכשל ומקנזי כועסת על אלינור ומבקשת ממנה לעזוב. למחרת בעבודה, גרנט, מנהל התחנה, מגלה על כך שאלינור גרמה לכל האירועים המשונים ומבקש ממקנזי לנצל אותה על מנת ליצור כתבות נוספות. מקנזי מסרבת לכך ומתפטרת, כאשר יחד איתה מתפטר יו שמגלה שהוצעה לו עבודה במקום אחר.
כשהיא חוזרת הביתה, מקנזי מגלה שהחרדה של ג'יין עדיין קיימת ושהיא צריכה לשיר בפסטיבל חג המולד שמתרחש בלילה. ג'יין מספרת שהיחידה שמצליחה לעזור לה בחרדה היא אלינור, שבמהרה הן יוצאות לחפש אותה לפני שתעזוב בחזרה לארץ הפיות. כשהבנות מתאחדות, אלינור יוצרת כרכרה באמצעות אבטיח כדי שיגיעו להופעה בזמן. בסופו של דבר ג'יין מופיעה יחד עם הגיטרה של אביה שנפטר ומצליחה להתמודד עם החרדה. בסיום המופע מופיעה מוירה, מנהלת בית הספר של הפיות הסנדקיות, אשר רוצה לקחת את אלינור חזרה לעולם הפיות וקוראת לה כישלון. עם זאת, אלינור מספרת לה שהיא מבינה שהנוסחה שלה מיושנת ושלכל אחד יש גישה משלו לגבי אהבת אמת. מוירה משתכנעת ומודה לאלינור שהצליחה במשימה וחוזרת יחד איתה לעולם הפיות.
באפילוג, שבשונה מהסרט הוא בהנפשה מסורתית ולא בלייב אקשן, אלינור הופכת למורה בארץ הפיות ונראה שהיא מלמדת ילדים כיצד להיות סנדקי פיות באמצעות הנוסחה החדשה שהיא "אל תשכחו מהאגדה, רק תשמרו על האושר".
שחקנים ומדבבים בעברית
הדיבוב העברי בוים על ידי מייה קדוש, והופק על ידי עדי וולוצקי באולפני אלרום. בנוסף דיבבו בדיבוב העברי יובל גרבש, תמי ברק, אוהד שחר וקובי ליקורמן.
פיתוח
בספטמבר 2019 דווח שחברת Walt Disney Pictures מפתחת את סרט זה, כאשר הוא יתמקד בפיות סנדקיות ויופץ ישירות בשירות הסטרימינג דיסני+, אשר עוד לא הושק באותה תקופה. בנוסף נודע שהחברה במגעים אחרונים עם שרון מגווייר על מנת שתביים את הסרט, כאשר זו ההפקה הראשונה של דיסני בה היא משתתפת. בהמשך החודש נודע שעלילת הסרט תתמקד בפיה סנדקית צעירה שמנסה לעזור לאם חד-הורית למצוא את "האושר והעושר", כאשר הוא נכתב על ידי קרי גרנלונד ומליסה סטאק. עוד פורסם שהחברה The Montecito Picture Company תיקח גם חלק בהפקה, כאשר יפיק דרכה את הסרט ג'סטין שפרינגר. בינואר 2020 נודע שיפיק דרך חברת ההפקה גם אייוון רייטמן. בהמשך החודש נודע שעבודת העריכה של הסרט תעשה על ידי גארי דולנר.
ליהוק
בינואר 2020 נודע שיככבו בסרט ג'יליאן בל ואיילה פישר. בהמשך החודש נודע שישחקו בסרט גם ג'יין קרטין, ג'יליאן שיאה ספיידר, ווילה סקיי, מרי אליזבת' אליס, סנטיאגו קבררה, ארטמיס פבדאני, אוטקארש אמבודקאר, סטפני וייר, ג'ון סקוויב וקרליאס בורקה. לפני שהחלו את צילומי הסרט, ניתן לבל ופישר זמן להתחבר בשביל שיראו אותנטיות על המסך.
פוסט-פרודקשן
באפריל 2020 נודע שהסרט נמצא בפוסט-פרודקשן. הסרט כולל אפילוג בהנפשה מסורתית בשונה מהסרט שבלייב אקשן, כאשר ההנפשה נעשתה על ידי Studio AKA. לדברי מגווייר, נשקל בהתחלה שהסוף יהיה מונפש, אך הוחלט בסופו של דבר שיהיה בלייב אקשן. ימי הצילום האחרונים של הסרט בוטלו עקב מגפת הקורונה, לכן ההצעה לעשות סוף מונפש חזרה ובוצעה. 40 אנימטורים עבדו מרחוק על הסצנה, תחת פיקוחה של איה סוזוקי. בעוד שהדמויות צוירו ביד, הסטים הונפשו בהנפשה ממוחשבת. האנימטורים קיבלו השראה מסרטים של אולפני ההנפשה של וולט דיסני.
הפצה
טריילר הסרט הופץ לראשונה ב-19 בנובמבר 2020, כאשר הוא לווה עם השיר "Take on Me" של א-הא. הפצת הסרט נעשתה על ידי סרטי אולפני וולט דיסני בשירות הסטרימינג דיסני+, כאשר הוא הופץ לראשונה בארצות הברית ב-4 בדצמבר 2020. בישראל הסרט הופץ בשירות בדיבוב עברי עם הגעתו לארץ ב-16 ביוני 2022.
מוזיקה
המוזיקה בסרט הולחנה על ידי רייצ'ל פורטמן שזכתה בעברה בפרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר. פסקול הסרט, אשר נקרא "Godmothered (Original Soundtrack)", הופץ לראשונה עם הפצתה של ההפקה ב-4 בדצמבר 2020 על ידי וולט דיסני רקורדס. הפסקול כולל 29 רצועות שכולן בו לחנים, מלבד שתי הרצועות האחרונות שהן שירים, "Rise Up (Joy to the World)" ו-"Hero", אשר מבוצעים על ידי ג'יליאן שיאה ספיידר שגילמה בסרט את ג'יין.
הרצועה ה-12 בפסקול, "Mackenzie’s Big Day Out", משלבת את הלחן של השיר "דו-רה-מי" מתוך המחזמר "צלילי המוסיקה", כאשר במהלך הסרט אלינור, ג'יין ומיה צופות בסרט שמבוסס עליו ומבצעות את השיר "My Favorite Things" מתוכו. במהלך הסרט מופיעים שירים נוספים מוכרים, ביניהם "Queen of the Night aria", "High Hopes", "'Everybody's Talkin" ו-"It's Beginning to Look a Lot Like Christmas".
ביקורות
באתר "Rotten Tomatoes" הסרט מחזיק בדרוג אישור של 68% על סמך 72 ביקורות מבקרים, עם דירוג ממוצע של 5.6/10. קונצנזוס המבקרים של האתר כתב שהסרט "מסדר מוסכמות אגדות עם הומור מודע לעצמו בדיוק כדי להתגבר על גירעון מאכזב של קסם אמיתי". באתר "Metacritic" יש לסרט ציון ממוצע משוקלל של 49 מתוך 100 על סמך 12 מבקרים, מה שמציין "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
רובין בהר מאתר "הוליווד ריפורטר" החמיאה להופעות של צוות השחקנים ומצאה שזה סרט חג מולד אפקטיבי עם קונספט מוצק, כמו כן היא כתבה שהסרט לא מצליח להפתיע את הקהל. נטליה וינקלמן מאתר "הניו יורק טיימס" הצהירה ש"הרעיון של הסרט הוא לבחון מחדש ולשנות את נוסחת האגדות, ובמובנים מסוימים, זה מצליח. [...] אבל עבור סיפור נסיכה מעודכן, הסנדקית הקסומה, בבימויה של שרון מגווייר, הוא קונבנציונלי למדי". קייט ארבלנד מאתר "IndieWire" העניקה לסרט דירוג C, תוך ציון: "לקומדיה המשפחתית של שרון מגווייר יש לב טוב ורעיון מרכזי חכם, אבל לא נשאר ברק על התכשיט הזה של דיסני+". פיטר דברוג' מאתר "וראייטי" עשה השוואה בין סרט זה לסרט "מכושפת" (2007), וכתב "שם [במכושפת], היה כיף לראות את שגרת הדג מחוץ למים של איימי אדמס [שגילמה את הנסיכה ג'יזל], בעוד בל היא בעיקר מגעילה כשהיא עושה דברים".
משרד התחבורה והתשתיות הדיגיטליות (גרמניה)
משרד התחבורה והתשתיות הדיגיטליות (בגרמנית: Das Bundesministerium für Verkehr und digitale Infrastruktur, בקיצור BMVI), הוא משרד פדרלי בגרמניה. המשרד אחראי על פיתוח התחבורה והתשתית הטכנולוגית במדינה. תקציב המשרד בשנת 2020 היה כ־36.7 מיליארד אירו. מטה המשרד הראשי ממוקם בבירת גרמניה, ברלין והמשרד המשני ממוקם בבון.
המשרד מעסיק כ־1,245 עובדים, מתוכם כ־693 עובדים בבון, כ־552 בברלין ועד 15 מחוץ לגרמניה.
המשרד הוקם באמצעות מיזוג של "משרד התחבורה הפדרלי" ו"המשרד הפדרלי לתכנון אזורי ופיתוח עירוני". שני המשרדים הוקמו בשנת 1949. המשרד החדש נקרא תחילה "המשרד הפדרלי לתחבורה, בנייה ושיכון" (BMVBWׂ) עד שאימץ את השם "המשרד הפדרלי לתחבורה, בנייה ופיתוח עירוני" (BMVBS) בשנת 2005. השם הנוכחי אומץ ב־17 בדצמבר 2013.
סוכנויות
המשרד מפקח על 63 סוכנויות ורשויות המעסיקות כ־25,000 איש. היחידה העסקית של BMVI כוללת את הרשויות הבאות:
שם במה
שם במה או "שם מסך" הוא שם בדוי (ההופך לעיתים לשם הרשמי) המשמש שחקן, מוזיקאי, מתאבק או בדרן במקום שמו המקורי. יכולות להיות סיבות שונות לשימוש בשם במה, העיקרית בהן היא ששמו המקורי של השחקן אינו שיווקי במידה מספקת.
משרד התחבורה והתשתיות הדיגיטליות (גרמניה)
מבנה ארגוני
משרד התחבורה והתשתיות הדיגיטליות כולל תשע מחלקות וועדה מדעית מייעצת:
שם במה
דוגמאות אחדות:
מעט יוצא דופן הוא השחקן ניקולס קייג', אשר נולד בשם ניקולס קופולה, ושינה את שמו בטרם זכה לפרסום, כדי שיתפרסם בזכות עצמו ולא בתור אחיינו של הבמאי הנודע פרנסיס פורד קופולה.
בשנות החמישים, בעת "ציד המכשפות" של הסנטור ג'וזף מקארתי, אשר רדף את מי שחשד בו כקומוניסט, ויצר "רשימה שחורה" של אנשים החשודים כקומוניסטים או כבעלי קשרים לקומוניזם, בה היו רשומים רבים מבמאי ותסריטאי הוליווד, עבדו רבים מהם תחת שם בדוי, על מנת שניתן יהיה להפיץ את הסרט שיצרו.
שם במה מיוחד במינו הוא "אלן סמית'י". זהו שם במה גנרי, שמאחוריו מסתתרים במאי קולנוע שסירבו מטעמים שונים (לרוב, אי-הסכמה עם האולפנים על עריכת הסרט) להזדהות כבמאים של סרט מסוים. מאז שנת 2000 אין איגוד במאי הקולנוע האמריקני מאפשר עוד שימוש בשם זה, לאחר שה"סוד" נחשף לציבור הרחב.
שימוש בשם במה נפוץ מאוד בתעשיית הפורנוגרפיה. שחקני ושחקניות בתעשייה משתמשים בשם במה כדי ליצור חיץ בין חייהם האישיים לעיסוקם בתחום הפורנוגרפיה, כאשר השם האמיתי של רובם לא נחשף בפומבי. מסיבות אלו שימוש בשם במה נפוץ גם בקרב חשפניות ודוגמניות עירום.
אלכסנדר הראשון, מלך סרביה
אלכסנדר הראשון, מלך סרביה או אלכסנדר אוברנוביץ' (בסרבית קירילית: Александар Обреновић; 14 באוגוסט 1876, בלגרד, נסיכות סרביה – 11 ביוני 1903, בלגרד, ממלכת סרביה) היה מלכה האחרון של סרביה מבית אוברנוביץ' אשר נרצח בארמונו במהלך הפיכה צבאית, שהובילה לעלייתו לשלטון של בית קראג'ורג'ביץ' ולקץ שלטונה של משפחת אוברנוביץ' בסרביה.
ילדותו
אלכסנדר נולד למילאן הרביעי, נסיך סרביה (לימים המלך מילאן הראשון), ולרעייתו נטליה אוברנוביץ' לבית קשקו, שהייתה בת 17 שנים בעת לידתו. יחסי הנישואין בין מילאן לנטליה היו רעועים על רקע מוצאה ממשפחת אצולה רוסית-מולדבית מחד ומעשי הניאוף הבלתי פוסקים של מילאן מאידך, שהנודע מכולם הוא פרשיית יחסיו עם ג'ני ג'רום אימו של וינסטון צ'רצ'יל ובשנים מאוחרות יותר גם עם אחותה קלריטה. ב-1886, בהיותו בן 10 עזבה נטליה את סרביה בלווי הנסיך אלכסנדר והיגרה לעיר ויסבאדן. מילאן, שאלכסנדר היו יורשו החוקי היחיד פעל נמרצות להשבת בנו לממלכה וב-1888 עלה הדבר בידיו, תוך הכרזה רשמית על גירושיו מאשתו וקבלת היתר דתי לצעד מראש הכנסייה.
נסיבות עלייתו לשלטון
לאחר תבוסת הסרבים במלחמת בולגריה–סרביה (1885) הלך והתערער מעמדו הציבורי של המלך מילאן הראשון וב-6 במרץ 1889 הוא ויתר על המלוכה. בשל גילו הצעיר של אלכסנדר מונתה מועצת עוצרים בראשות אימו, נטליה אוברנוביץ', ראש הממשלה קוסטה פרוטיץ', שר החוץ יובאן ריסטיץ' והגנרל יובאן בלימרקוביץ'. באפריל 1893 עלה בידי יורש העצר הצעיר להוביל הפיכה צבאית, להדיח את מועצת העוצרים ולהכריז על עצמו כמלך אלכסנדר הראשון, כשהוא בן 17 שנים.
שנות שלטונו
ב-1894 ביטל אלכסנדר את החוקה הליבראלית שכוננה ב-1888 והשיב את החוקה הישנה של 1869. במקביל, חזר מילאן במפתיע לסרביה והתקבל באהדה על ידי בנו. סרביה נותרה נייטרלית במהלך המלחמה היוונית-עות'מאנית (1897). ב-1897 מינה אלכסנדר את אביו למפקד הצבא הסרבי והוא החל בביצוע שורת רפורמות בצבא. להבדיל ממדיניותו הפרו אוסטרו-הונגרית המובהקת של אביו, נקט המלך אלכסנדר צעדי התקרבות לאימפריה הרוסית.
ב-1900 הודיע אלכסנדר במפתיע על כוונתו להינשא לדראגה מאסין, אחת מנשות החצר שליוו את אימו, שלא הייתה ממשפחה מיוחסת וכן אלמנה, עקרה ומבוגרת ממנו ב-12 שנים. אלכסנדר לא נועץ באביו או מי מחבר יועציו ובתגובה להודעתו התפטרו אביו וראש ממשלת סרביה ולאדן דורדביץ' מתפקידם. גם אימו נטליה סלדה מרעיון הנישואים. אלכסנדר גירש את אביו מהממלכה ונישא לדראגה מאסין ב-23 ביולי 1900. דעת הקהל נטתה לרעת אלכסנדר, בשל הנישואין הוא נתפש כקל דעת והעניין הוביל גם להידרדרות היחסים מול הרוסים והאוסטרו-הונגרים גם יחד. אלכסנדר מצידו ניסה לפייס את המערכת הפוליטית ויזם רפורמה במסגרתה מוסדה מערכת שלטון פרלמנטרית דו-ביתית ובה אספה לאומית וסנאט.
ההפיכה הצבאית ורציחתו
ברחבי סרביה נפוצו שמועות, כי אלכסנדר עתיד למנות את אחיה של רעייתו ליורש העצר והעניין עורר מורת רוח רבה במערכת הפוליטית והצבאית. ב-23 במרץ 1903 התחוללה בבלגרד הפגנת המונים נגד השלטון שלובתה על ידי גורמים פוליטיים ופוזרה בכוח רב על ידי המשטרה והצבא, תוך ש-6 מהמפגינים נהרגו. המלך הגיב בביטול החוקה, פיזור הפרלמנט והסנאט והודעה על מינוי שופטים, חברי פרלמנט וחברי סנאט חדשים מטעמו. בחלוף מספר שעות הודיע אלכסנדר על השבתה של החוקה. ב-31 במאי נערכו בחירות, והממשלה מטעמו של אלכסנדר זכתה ברוב.
ב-1901 חברו קצינים זוטרים בצבא הסרבי, להתארגנות שמטרתה להתנקש בחייהם של המלך ורעייתו. חוסר שביעות הרצון ממהלכיו של המלך הוביל ב-1903, להצטרפותם של פוליטיקאים וקצינים בכירים, פעילים ובדימוס, לקשר כנגד אלכסנדר. בראש הקשר עמד הקולונל דרגוטון דימיטרייביץ, ראש המודיעין הסרבי, אשר ייסד בהמשך את ארגון היד השחורה. השמועות על הקשר דלפו לציבור הסרבי, ואף הגיעו לאזניו של אלכסנדר, אך הוא התייחס אליהן בביטול. במהלך ליל 10 ביוני 1903 הגיעו יחידות צבא מקרב הקושרים לבלגרד, ובה הצטרפו לכוחות נוספים שחנו דרך קבע בעיר, והחלו בהיערכותם.
הכוחות המורדים כיתרו את ביתו של ראש הממשלה דימיטרי מרקוביץ' ואת בתיהם של קצינים בכירים הנאמנים למלך אלכסנדר. במקביל נעו כוחות נוספים אל עבר ארמון המלך. ב-11 ביוני, בשתיים אחר חצות, הגיעו המורדים לארמון המלך, אשר שעריו נפתחו בפניהם על ידי פטר ז'יבקוביץ', מפקד משמר הארמון, שחבר לקושרים ולימים הפך לראש ממשלת ממלכת יוגוסלביה. המורדים החלו לחפש את הזוג המלכותי ברחבי הארמון, אך הם לא נמצאו במשך מספר שעות. המלך ורעייתו הוזהרו על ידי אחד מקציני המשמר, שלו נודע על הקשר, ומיהרו להתחבא בחדר מסתור מיוחד שמוקם מאחורי המלתחה של המלכה דראגה. בסמוך לעלות השחר הצליחו המורדים לאתר את מקום מחבואם של הזוג המלכותי, הם נדקרו ממושכות בכידוני רוביהם של המורדים ובהמשך נורו וגופותיהם הושחתו, או הושלכו מהחלון. במקביל הוצאו להורג אחיה של דראגה, ראש הממשלה דימיטרי מרקוביץ' ושר הצבא מילובאן פבלוביץ'. שר הפנים הסרבי ולימיר טודורוביץ' נורה, נפצע קשה, אך נותר בחיים.
בסרביה מונתה ממשלת מעבר בראשות יובאן אבקומוביץ'. ב-15 ביוני אישר הפרלמנט הסרבי את בחירתו של פטר קאראג'ורג'ביץ' לתפקיד מלך סרביה, והוא הומלך רשמית ב-21 בספטמבר 1904. בית אוברנוביץ' איבד את השליטה בממלכת סרביה לעד.
יורי צורילו
יורי אלכסייביץ' צורילו (ברוסית: Ю́рий Алексе́евич Цури́ло; נולד ב-10 בדצמבר 1946) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע סובייטי-רוסי.
ביוגרפיה
יורי צורילו נולד בוויאזניקי, מחוז ולדימיר, ברית המועצות. אביו היה רומני מלידה, אך במציאות היה צועני. במהלך מלחמת העולם השנייה (1939-1945), יחד עם מחנהו, הוא ברח מהגרמנים וממבצע השמדת הצוענים שניהלו ומרומניה הגיעו לרוסיה הסובייטית, שם התחתן עם נערה רוסייה (אמו העתידית של יורי). הוריו לא גרו יחד זמן רב. כאשר האב נשלח לכלא, האם עזבה לארגן מחדש את חייה והשאירה את בנה הצעיר מאוד אצל אמה. הסבתא ונכדה חיו בצורה גרועה מאוד על חשבון הפנסיה שלה, ולכן בגיל ארבע עשרה הוא נאלץ לעבור לתיכון ערב כדי לקבל עבודה. בהתחלה עבד כשרברב באתר בנייה, אחר כך כנפח. בן דודו השני של יורי הוא השחקן וסילי פיודורוביץ' וסילייב (נולד ב -1 בינואר 1950), אשר בשנת 1966 הביא את יורי אודישן לתפקיד יאשה הצועני בסרט ההרפתקאות הסובייטי "הנוקמים החמקמקים" וזה היה סרטו הראשון.
פני חימר
פני חימר המקורי הוא האלטר אגו של בזיל קרלו, שחקן סרטי בי מובי שהחל בחיי פשע בהשתמשו בזהות אותה גילם בסרטי האימה בהם שיחק. עד כה השתמשו בזהות זו שבע דמויות מלבדו - מאט הייגן, פרסטון פיין, סונדרה פולר, קסיוס "קליי" פיין, פיטר מאלי, טוד ראסל וג'וני ויליאמס. לרובם גוף עשוי חרסית ויכולות שינוי צורה.
יורי צורילו
ביוגרפיה
בשנת 1973 סיים יורי צורילו את בית הספר לתיאטרון של ירוסלבל. הוא עבד בתיאטרון הדרמה המחוזי של נובגורוד, בתיאטראות בערים גורקי, נובוסיבירסק, נורילסק.