cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קן באק
ביוגרפיה
ב-19 באוגוסט 2013 שלח באק דואר אלקטרוני לתומכיו והכריז כי הלימפומה ממנה סבל נמצאת בנסיגה בעקבות טיפוליו הרפואיים, והוא יתמודד לסנאט פעם נוספת בבחירות 2014 מול הסנאטור מארק יודול. כבר ב-7 באוגוסט, בטרם הכריז על כוונתיו לשוב לזירה הפוליטית, מילא טפסי התמודדות והכין את הקרקע. עם זאת, במרץ 2014 פרש מהמירוץ לסנאט בשל כניסתו של קורי גרדנר למערכת הבחירות אל הסנאט, ובמקום זאת בחר להתמודד למושב שגרדנר עזב בבית הנבחרים של ארצות הברית. באק ניצח בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית והביס שלושה מתמודדים אחרים עם 44% מהקולות. הוא הוסיף לנצח ביום הבחירות הכלליות, גבר על המועמד הדמוקרטי ויק מאיירס עם 65% מקולות הבוחרים. הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2015, עם התכנסות הקונגרס ה-114 של ארצות הברית.
ב-4 במרץ 2020 נמנה בין שני חברי הקונגרס היחידים (לצד אנדי ביגס) שהצביעו נגד חבילת סיוע חירום בסך 8.3 מיליארד דולר שנועדה לסייע לארצות הברית להגיב להתפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית. לאחר מכן הצביע נגד חוק הסיוע למאבק במחלת נגיף קורונה 2019 ב-14 במרץ. בדצמבר אותה שנה הצהיר על סירובו להתחסן נגד נגיף הקורונה בטענה שהוא מודאג יותר מתופעות הלוואי של החיסון מאשר מהמחלה עצמה. באק מתנגד להפלות גם במקרים של גילוי עריות או אונס, אך מסתייג מהתנגדות מוחלטת להפלות אם חיי האם בסכנה ממשית. הוא מתנגד אדוק של חוקי בקרת נשק, ובסוגיות להט"ב הוא תומך במדיניות אל תשאל, אל תספר.
שאנדור הטווני-דויטש
שאנדור הטווני-דויטש, ברון (בהונגרית: Hatvany-Deutsch Sándor, báró, ארד, 17 בנובמבר 1852 – נדישורני, 18 בפברואר 1913) היה, תעשיין, כלכלן הונגרי-יהודי, מייסד וסגן נשיא האיגוד הלאומי ההונגרי של התעשיינים (GYOSZ). בנו, לאיוש הטווני, היה סופר, ממייסדי כתב העת הספרותי החשוב ניוגט. משפחת הטוואני-דויטש הייתה אחת מעשרים ושש משפחות ברונים יהודים-הונגרים והשנייה מבין המשפחות היהודיות העשירות בהונגריה.
מאיץ תעשיית הסוכר ההונגרית
לאחר סיום לימודיו שאנדור דויטש הפך לשותף בחברת "דויטש הראשון ובנו" שנוסדה על ידי סבו, אך הוא פיתח אותה לחברה תעשייתית ומסחרית מובילה. הוא הקים גם חברות תעשייתיות וכלכליות נוספות. מבין אלה, מפעל הסוכר והזיקוק נדישוראני היה המשמעותי ביותר בכלכלת הונגריה, כיוון שהפך במהרה לגורם משמעותי גם בשוק העולמי. מאוחר יותר הוא איחד לתוך החברה הזו את החברות אדולף קוהנר ובניו וכן את חברת הנריק בריל ובניו. כך למעשה הניח את היסודות לבית החרושת העצום לסוכר בעיר הטוון יחד עם בן דודו יוז'ף הטווני. עם בן דוד אחר, בלה הטווני, הניח את יסודות מפעלי הסוכר בשַארְוַואר, באוֹרוֹסְקָה ובשַרְקַד. תעשיית הסוכר בהונגריה החלה את שגשוגה ואת המוניטין שלה בשוקי העולם עקב הפיתוח של שאנדור הטווני ובני דודיו. לזכותם ייאמר כי, עם תמיכה פיננסית ממשלתית הפכו את הסוכר האוסטרי ללא תחרותי בשוק ההונגרי והוציאו אותו מהשוק המקומי ההונגרי.
פעילויות נוספות
התוצאה של פעילותו הייתה גם הקמת מבשלת בירה בודפשט, פיתוח מפעל טאנינים בנסיץ (טאנין הוא חומר הנמצא בין השאר בקליפות ענבים ובחרצניהם). משנת 1894 הפך לנשיא האיגוד הלאומי של יצרני הסוכר ההונגריים. בשנת 1902 הקים הברון פרנץ קורין את האיגוד הלאומי של התעשיינים ההונגריים (GYOSZ), שהטווני הפך בו סגן הנשיא הראשון שלו. להטווני היה חלק גדול גם בהקמת תיאטרון הקומדיה של בודפשט. כמו כן, עסק בפעילויות צדקה רבות, כולל הרחבת מחלקת הנשים בבית החולים היהודי בבודפשט והרחבת בית היתומים היהודי בעיר ארד שאותו הקים סבו, וכן הקמת בית לעיוורים. בנוסף למאמרי הכלכלה שלו, שפורסמו בעיקר בעיתון "פסטר לויד", המחקר הכלכלי העיקרי שלו, "תעשיית הסוכר", פורסם בכתב העת "סקירת בודפשט".
אשור-אובליט השני
אשור-אובליט השני היה המלך האחרון של האימפריה האשורית החדשה. הוא מלך בין השנים 612 לפנה"ס ועד שנת 609 לפנה"ס. הוא העביר את עיר הבירה לחרן, וזאת לאחר שעיר הבירה הקודמת נינוה נכבשה בשנת 612 לאחר מצור שהוטל על העיר על ידי כוחות צבא של בבל, מדי והסקיתים.
אשור-אובליט היה בן למשפחה המלכותית, ומפקד הצבא האשורי לפני שהכריז על עצמו למלך. הוא מלך לאחר סין-שר-אישכון וייתכן והוא היה אחיו, או אחיו הצעיר של אשורבניפל. את שמו לקח מהמלך אשור-אובליט הראשון המלך שהביא לשחרור אשור מעולה של ממלכת מיתני.
אשור-אובליט היה בברית עם המצרים ובכוח משותף הצליח לתקופה מסוימת להגן על חרן מפני כוח של בבל ומדי. למצרים היה אינטרס לסייע בידי אשור ששימשה חוצץ בינה ובין בבל שהיה כוח עולה במסופוטמיה. בשנת 610 הובס הכוח המצרי וחזר למצרים. בעקבות כך חזר הכוח המשותף של בבל ומדי ותקף את חרן בשנת 609 לפנה"ס וכבש אותה. אשור-אובליט הזעיק שוב את המצרים, ופרעה נכו השני נחלץ לעזרתו. בעוברו בישראל נלחם נגדו מלך יהודה יאשיהו בקרב מגידו, בקרב זה יאשיהו נהרג (מלכים ב', פרק כ"ג). נכו השני יחד עם אשור-אובליט הטילו בחודש תמוז (יוני/יולי) של שנת 609 לפנה"ס מצור על חרן, המצור ארך חודשים, צבא נבופלאסר הגיע לסיוע וצבא מצרים-אשור הובס. הצבא המצרי נסוג לצפון סוריה, ואילו אשור-אובליט נעלם מעל דפי ההיסטוריה יחד עם האימפריה האשורית החדשה שחדלה להתקיים.
שנת 609 לפנה"ס הייתה השנה האחרונה בגינה הוצא לימו רשמי לציון השנה החדשה. זו הייתה השנה האחרונה שקיבלה שם אשורי רשמי. הקרב הזה הוא האזכור האחרון של אשור בכרוניקות הבבליות. העלמות אשור הביאה את בבל למגע ישיר עם מצרים ולמאבק על השליטה במסופוטמיה.
תבורי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
סמל המבורג
סמל המבורג (בגרמנית: Landeswappen Hamburgs) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית המבורג והוא קיים בשלוש גרסאות, גדולה, קטנה וימית. הופעתו הראשונה בעיצוב הנוכחי, נמצאה בחותם מ-1245.
תיאור
הסמל מורכב ממגן אדום שעליו טירה לבנה בעלת שלושה צריחים. מעל הצריחים הצדדיים מוצגים כוכבים משושים ואילו הצריח האמצעי הוא בעל כיפה שעליה צלב והוא מסמל את קתדרלת המבורג ואת היותה עיר בישופות. הצריחים המבוצרים והשער הסגור מסמלים את נחישות העיר להגן על עצמה. משני צידי המגן תומכים בו אריות זהובים העומדים זקופים. הציצה היא קסדה בעלת שלוש נוצות טווס ושישה מעטים לבנים.
הסמל הקטן מורכב מהמגן לבדו ובסמל הימי נוסף עוגן כחול מאחורי הטירה.
היסטוריה
המוטיב המרכזי בסמל - הטירה, הכוכבים והצלב הופיעו בסמלים החל מהמאה ה-12 כשמידי פעם נערכו שינויים קטנים בעיצובם. שער הטירה מתואר פתוח או סגור ולעיתים כשער מתרומם. כמו כן, עד 1752 היו צבעי המגן הפוכים: טירה אדומה על רקע לבן. ב-1952 נקבע הסמל בחוקת המבורג.
ב-1623 הוקמה בהמבורג מועצת ימייה כדי להגן על הנמל ועל המים הטריטוריאליים של העיר וב-1642 נקבע הסמל הימי. הסמל יצא משימוש בתקופת הכיבוש הצרפתי ב-1811 ומועצת הימייה פורקה ב-1814 וכיום הוא משמש כסמל ייצוגי בלבד.
גריזלי מן
גריזלי-מן (באנגלית: Grizzly Man) הוא סרט דוקומנטרי של הבמאי הגרמני ורנר הרצוג, שיצא ב-2005. הסרט סוקר את חייו ומותו של טימות'י טרדוול, אדם שבחר לחיות עם דובי גריזלי בפארק באלסקה בחודשי הקיץ, במשך 13 קיצים. טרדוול ובת זוגו, איימי הוגנרד, נהרגו ב-2003 בטריפה על ידי דוב גריזלי. הסרט כולל קטעי וידאו שצילם טרדוול בפארק וראיונות עם מקורביו. המוזיקה בסרט נכתבה על ידי המוזיקאי הבריטי ריצ'רד תומפסון.
רקע
טימות'י טרדוול בילה 13 קייצים בפארק הלאומי "קטמאי" שבאלסקה. הוא האמין שעם הזמן הדובים ילמדו לסמוך עליו ולאפשר לו להתקרב אליהם. פקחי הפארק הזהירו את טרדווול והסבירו לו שהשהות שלו במחיצת החיות מסוכנת לו ולהם. דֶבּ ליגט, פקחית בפארק "קטמאי", אמרה בראיון חדשותי שטרדוול מדגים התנהגות מסוכנת, שבמקרה הרע תעודד מבקרים בפארק להתנהגות דומה, ותסכן את הדובים והמבקרים. למרות האזהרות, טרדוול המשיך לחיות בפארק תוך שהוא מייצר תיעוד מצולם ומוסרט, והשתמש בתיעוד זה להגברת מודעות הציבור לבעיות הדובים בצפון אמריקה. הוא מצא את מותו בקיץ ה-13 שבילה בפארק - הוא שהה בפארק עם בת זוגו איימי הוגנרד ושניהם נטרפו על ידי דוב גריזלי.
טרדוול הקים ארגון שנועד לשפר את הטיפול בדובים יחד עם ידידתו (ובת זוגו לשעבר) ג'ול פאלובק. לאחר מותו היא ניהלה את הארגון וקיבלה את 100 שעות הצילום שצילם טרדוול בפארק "קטמאי". פאבלוק הכירה את טרדוול משנת 1985, הרגישה קרבה אליו וחשה רגשות אשם על מותו. היא סיפרה שטרדוול היה אדם דרמטי ובקשתו ממנה הייתה שאם ימות, היא תיצור סרט מהצילומים. לאחר מותו היא פנתה להרצוג בבקשה שיביים את הסרט.
תקציר העלילה
הרצוג השתמש בקטעים מתוך 85 שעות של צילומים שצילם טרדוול במהלך חמש שנותיו האחרונות, ושילב ראיונות עם משפחתו, חבריו ואנשי מקצוע שמתמחים בדובי גריזלי. בנוסף מספר הרצוג את הסיפור ומציע את הפרשנויות שלו על האירועים. הוא מתאר את טרדוול כאדם חולה שאולי הייתה לו משאלת מוות לקראת סוף חייו. במהלך הסרט מצולם הרצוג כשהוא מאזין באוזניות לקלטת אודיו מתוך צילומיו של טרדוול, המתעדת את הרגע בו מצא את מותו. הרצוג נראה מזועזע ממשמע אוזניו והוא מפציר בידידתו של טרדוול ג'ול פאלובק לא להאזין לקלטת ואף להרוס אותה מיד.
בהמשך הסרט פאלובק מקבלת את השעון של טרדוול מהמשטרה. הם מצאו אותו על היד של טרדוול, אחד מהשרידים היחידים שנותרו. כשהשעון נמסר לידיה הוא עדיין עבד והיא בחרה לענוד אותו. מוקדם יותר במהלך הסרט מוזכר אותו שעון על ידי וילי פולטון, הטייס שמצא את גופותיהם של טרדוול והווגנארד; הוא סיפר שהוא לא יכול להוציא מראשו את הזיכרון הנורא של היד הארוכה עם השעון.
ב-DVD שיצא בפברואר 2006, הסירו ריאיון של דייוויד לטרמן עם טרדוול. בריאיון לטרמן מתלוצץ על כך שטרדוול בסופו של דבר ייאכל על ידי דוב.
ריינג' רובר ספורט
לנד רובר ריינג' רובר ספורט הוא רכב פנאי-שטח מתוצרת לנד רובר. הדגם, שהוצג בשנת 2005, יועד להוות גרסה מוקטנת של דגם הריינג' רובר הנוטה עוד יותר לשימושי כביש מאשר שטח.
עיצובו של הרובר ספורט התבסס על דגם הקונספט ריינג' סטורמר שהוצג ב-2004 והיה קומפקטי, אך הדגם שהוצג שנה אחר כך, היה מבוסס על שילד מקוצרת מעט של לנד רובר דיסקברי דור 3, ובכך כמעט ולא נבדל בממדיו מהדיסקברי או מהריינג' רובר. מאז השקתו הפך דגם הריינג' רובר ספורט לאחד הנמכרים ביותר של לנד רובר.
שלדה
לריינג' רובר ספורט יש מרכב משולב (Integrated bodyframe) חצי אחוד, בדומה לדיסקברי 3 ו-4.השלדה מעניקה לריינג' רובר ספורט את העידון והקשיחות המבנית של מרכב אחוד מצד אחד, ואת היציבות של שלדה נפרדת ליישומי שטח מצד שני. היא גם מאפשרת עלות ייצור נמוכה יותר של כלי רכב הודות למספר גדול של רכיבים משותפים. למרות שדגם ה"ספורט" יושב על גרסה עדכנית של שלדת הדיסקברי 3, הוא קטן יותר ממנה, עם בסיס גלגלים קצר יותר ב-14.0 ס"מ. מידותיו הקטנות יותר וגגו המשופע אינם מאפשרים שורה שלישית של מושבים, כמו בדיסקברי 3, אך מאחר שמדובר ברכב ST, הוא מעולם לא נועד להכיל שבעה נוסעים. בלמי "ברמבו" קדמיים הם בלמי הסטנדרט בכל הדגמים, למעט ה-TDV6.
טכנולוגיית המנועים
גרסה אחרת של מנוע אטמוספירי בנפח 4.4 ליטר מפיק 300 כ"ס (220 kW) ומומנט של 425 N•m (313 lb•ft), והותאם על ידי לנד רובר כך שהקיבולת ומומנט הפיתול שלו גבוהים קצת יותר. שני מנועי הבנזין כוללים מערכת לאיסוף עוקת השמן, המאפשרת פעולה בזוויות קיצוניות. בשל העדר פופולריות, "תחנת הכוח" האטמוספירית הוצאה מהשוק הבריטי בשנת 2007. מנוע הטורבו דיזל TDV6 המתקדם, בנפח 2.7 ליטר, הוא אדפטציה של פיתוח ה-PSA/Ford, והוא מפיק 190 כ"ס (140 kW) ומומנט פיתול של 440 N•m (320 lb•ft). הוא כולל בלוק עשוי ברזל גרפיט דחוס וראש צילינדר עשוי אלומיניום עם מזרקי "פיאזו" גבישיים המתחלפים במהירות. מנוע טורבו-דיזל twin TDV8 בנפח 3.6 ליטר החל את דרכו בדגמים Sport ו- Vogue בשנת 2007. מנוע זה הוא אדפטציה מתקדמת של גרסת ה-TDV6, אך הוא כולל בלוק בזווית 90 מעלות (לעומת פלטפורמה בזווית 60 מעלות), זוג מגדשי טורבו עם גאומטריה משתנה (VGT) ומנגנון ביטול הפעלה של שסתומי יניקה. בשונה מגרסת ה-TDV6 (ועל אף שמועות חוזרות ונשנות אודות הופעת המנוע במוצרי פורד או יגואר), ה-TDV8 הוא מנוע ייחודי לריינג' רובר עד כה. כל גרסאות המנוע האחרות מצוידות בתיבת הילוכים אוטומטית אדפטיבית מתוצרת ZF עם 6 מהירויות ותיבת העברה CommandShift, המגיבה ומתאימה עצמו לסגנונות נהיגה משתנים. תיבת ההעברה מעניקה לנהג חופש תפעול רציף של הילוכים שונים.
בדגמי 2010 ניתן למצוא את גרסת ה-3.0 ליטר המשופרת במיוחד של ה-TDV6 בנפח 2.7 ליטר הנוכחי, המפיק 180 kW (240 PS; 245 כ"ס) ומומנט 600 N•m (440 lb•ft), שנלקח מה-AJ-V6D Gen III של יגואר.[6] מנוע זה מצויד במגדשי טורבו מקבילים ועוקבים – מגדש טורבו אחד עם גאומטריה משתנה ומגדש טורבו אחר עם גאומטריה קבועה, הפועלים רק בעת הצורך, בדומה למנוע XF Diesel S של יגואר. כל המנועים החדשים מפיקים הספק ומומנט פיתול גבוהים יותר מקודמיהם, במקביל לצריכת דלק נמוכה יותר ופליטה מופחתת של CO2. מנוע ה-Supercharged החדש בנפח 5.0 ליטר, המצויד במגדש-על דור שישי מסוג Twin-vortex ויעילות תרמו-דינאמית גבוהה ב-16%, מפיק 29% יותר כוח ו-12% יותר מומנט לעומת המנוע הנוכחי בנפח 4.2 ליטר. זאת במקביל לשיפור של 5.6% ו-6.2% בפליטת CO2 וצריכת דלק, בהתאמה.
מנוע ה-TDV6 החדש בנפח 3.0 ליטר מפיק 29% יותר כוח ו-36% יותר מומנט לעומת המנוע בנפח 2.7 ליטר, במקביל לשיפור של 9% בפליטת CO2 ובצריכת דלק. דגם ה"ספורט" לשנת 2010 מצויד גם בתיבת ההילוכים האוטומטית החדשה בעלת 6 ההילוכים, מתוצרת ZF HP28. תיבת תמסורת חדשה זו, שנועדה לשפר את הביצועים ואת היעילות, כוללת מצמדי נעילת ממיר של כל גיר מראש, לפי בחירה. דגם זה כולל גם שיפורים של מערכת המתלים בעקבות השקתה של מערכת בקרת היציבות הראשונה המשתמשת בטכנולוגיית חיזוי מבוססת - דגם. שיפורים אלה ממטבים בעקביות את הגדרות יחידות הייצוב החדשות בטכנולוגיית DampTronic Valve Technology למיטוב הנסיעה והשליטה ברכב.
תגובת שטח (Terrain Response)
מערכת ה-Terrain Response ("תגובת שטח") הייחודית של לנד רובר, שהופיעה לראשונה בדיסקברי 3 היא סטנדרד בכל הדגמים. מערכת זו מאפשרת לנהג לעצב מחדש את המרכב ואת תיבת ההילוכים ולייצר נהיגה אופטימלית בכל תנאי השטח. הקונסולה המרכזית מצוידת בחוגה מסתובבת הכוללת חמישה מצבים: נהיגה רגילה; נהיגה בדשא, בחצץ, בשלג, נהיגה בבוץ ואדמה חרושה, נהיגה בחול, ונהיגה בסלעים. האלמנטים הבאים מופעלים על ידי מערכת "תגובת שטח": הגבהה של המרכב על ידי המתלים, ניהול מנוע, מיפוי מצערת, טווחי תיבת ההעברה, הגדרות תיבת ההילוכים, עזרי הנהיגה האלקטרוניים (כמו מערכת בקרת משיכה (ETC) אלקטרונית, מערכת בקרת יציבות (DSC) ומערכת בקרת גלישה במורד (HDC)) והדיפרנציאלים הנשלטים אלקטרונית. כל רכבי הריינג' רובר ספורט מצוידים בדיפרנציאל אלקטרוני מרכזי הלקוח מה-Magna Steyr Powertrain. הדיפרנציאל האלקטרוני מבצע נעילה, ביטול נעילה וחלוקה אלקטרוניים של מומנט הפיתול על ידי מכלול של מצמד רב דסקי הנמצא בתיבת ההעברה. מצמד זה מאפשר פעולה כפולה של 'שילוב הילוכים בתנועה'. בכל דגמי הריינג' רובר ספורט ישנה אופציה לדיפרנציאל אלקטרוני אחורי, המסוגל להינעל ולהיפתח באופן מיידי. דגם זה מצויד בתצוגת לוח מחוונים הקשורה, בין השאר, למערכת תגובת השטח ומציגה מידע חשוב בנסיעה בתנאי שטח (למשל, הסטטוס של הדיפרנציאלים האלקטרוניים, זווית ההיגוי וגמישות הגלגלים). לוח זה גם מודיע לנהג אם הגלגלים אינם נוגעים בקרקע.
טכנולוגיות נהיגה
מערכת התגובה הדינמית (Dynamic Response) משלבת מוטות מייצבים אלקטרו-הידראוליים המגיבים בהתאם (פועלים או מפסיקים לפעול) לכוחות בפנייה, ובכך מאפשרים שליטה מצוינת על הכביש. מערכת זו גם תורמת לביצועים בנסיעת שטח על ידי שחרור המוטות המייצבים לקבלת גמישות מרבית של הגלגלים. מערכת זו היא התפתחות של מערכת הייצוב הידועה ACE, הקיימת בדגם הדיסקברי II, אך מתוארת כמערכת מניעתית יותר מאשר תגובתית. מערכת המומנט החיובי (Positive Torque System) היא סטנדרט בכל מנועי ה-TDV8 וה-Supercharged. היא מתאימה את המשנק למנוע בצורה אוטומטית ומאפשרת מעברים מהירים להילוך נמוך וזמינוּת של רזרבות מומנט עצומות. מערכת ההיגוי הרגישה למהירויות, שנלקחה מהיגואר, היא סטנדרד בכל הדגמים וישנה אופציה לפנסי Bi-xenon המגיבים לזווית ההיגוי לשיפור הראייה. מערכת בקרת שיוט אלקטרונית (ACC) עם התרעת Forward Alert, מצוידת ברדאר פגוש קדמי המאתר את הרכבים הנוסעים מקדימה ומתאים את מהירות הרכב בהתאם. המערכת סורקת את הכביש עשר פעמים בשנייה, עם שדה ראייה של 16 מעלות ולנד רובר טוענת שהיא מסוגלת להבחין בין רכב כבד ובין אופנוע בנתיב הסמוך הנוסע קדימה במרחק של 180 מטר לפחות. דגם ה"ספורט" מאפשר בחירה בין ארבעה מרחקים מוגדרים מראש, המבטיחים שמירה על מרחק רצוי מהרכב שלפנים.
דור ראשון (מתיחת פנים)
דגמי הריינג' רובר ספורט לשנת 2010 נחשפו לראשונה בתצוגת כלי הרכב בניו-יורק, שנערכה באפריל 2009. ה"ספורט" עבר מתיחת פנים קלה עם חזית אווירודינמית יותר, לרבות פנסים קדמיים, שבכה קדמית (גריל) ופגוש חדשים. חידוש נוסף - פנסים אחוריים ופגוש אחורי משופרים. השיפורים הפנימיים משמעותיים יותר וכוללים מרחב פנימי חדש, מערכת היגוי חדשה, וריפודי דלתות, מושבים, אביזרים ולוחות מיתוג ובקרה חדשים. מראה העור בולט יותר במרחב הפנימי ודגם זה כולל רק כמחצית ממתגי לוח המחוונים בהשוואה לדגם הקודם.
שלושה מנועים חדשים הושקו לראשונה. אלה כוללים מנוע בנזין V8 חדש לגמרי, עשוי אלומיניום, בנפח 5.0 ליטר, המצויד במנגנון הזרקה ישירה, ומגדש טורבו כפי שאלה מופיעים בסדרת הרכבים החדשה של יגואר, בעלי הביצועים הגבוהים. הדגם האטמוספירי מפיק 283 kW (385 PS; 380 כ"ס) בעוד הדגם המוגדש מפיק 373 kW (507 PS; 500 כ"ס).
דגמי 2010 כוללים שיפורים נוספים במערכת ה-Terrain Response. שיפורים שבוצעו בתוכנית הנהיגה "סלעים" מפחיתים את הטלטולים בזמן נהיגה בתנאים סלעיים, ובכך מעניקים חוויית נסיעה נוחה יותר. הוספת המצב "בקרת נהיגה בחול" מונעת התחפרות של הגלגלים בזמן נהיגה בחול רך הודות לשיפורים שבוצעו במערכת בקרת המשיכה. מערכת HDC (Hill Descent Control) שופרה אף היא עם הוספת המערכת GRC (Gradient Release Control) המשחררת באיטיות את הרכב במהלך ירידה משיפועים תלולים. ה-LR4 החדש מציג וריאציה מעט שונה של חזית ה"ספורט".
דור שני
הדור השני הוצג ב-27 במרץ 2013 בתערוכת ניו יורק.
כבוד הלבנון
כבוד הלבנון היה כתב עת תורני שנדפס בתור המוסף התורני של עיתון "הלבנון".
היסטוריה
המוסף התורני "כבוד הלבנון" נספח לעיתון "הלבנון" מיד מגיליונו הראשון, ונדפס יחד עמו מדי גיליון. הוא ליווה את "הלבנון" לאורך כל שנות קיומו, ונדפס עמו גם בעת גלותו בפריז ובמיינץ.
ראוי לאזכור בהקשר זה פולמוס שהתנהל בין שלמה זלמן חיים הלברשטאם (שזח"ה) שייצג את עמדת תנועת חכמת ישראל ובין הרב יצחק דב במברגר מווירצבורג באשר למידת נאמנותו של שד"ל - שנחשב שמרן מדי בעיני הראשונים וחדשן מדי בעיני השמרנים - לתפיסה המסורתית.
כותבים בולטים
התפרסמו בכתב העת גם מחקרים וסקירות של אנשי מחקר יהודים ידועים, בהם: הרב יחיאל מיכל פינס, יעקב ספיר, אליקום כרמולי, אדולף נויבאואר, שניאור זק"ש, אברהם אליהו הרכבי ואברהם ברלינר.
נועם חומרי
נועם חומרי (נולד ב-25 בדצמבר 2001) שייט ישראלי, אלוף העולם הראשון יחד עם גיל כהן בשייט 470 mix, שייט מעורב לנשים וגברים שנערך בפורטוגל ב-2021, זכה ב-3 מדליות ארד בינלאומיות, אלוף ישראל לנוער ולבוגרים ובעל פרסים נוספים בתחרויות בישראל, בדגמים שונים.
ביוגרפיה
חומרי נולד וגדל בקבוץ שדות ים. למד והתחנך בקיבוץ שדות ים ובבית הספר המשותף חוף הכרמל שבמעגן מיכאל. החל את דרכו בשייט כבר מגיל צעיר במסגרת מועדון השייט שדות ים.
מודל אפר"ת
מודל אפר"ת (ראשי תיבות של אירוע-פרשנות-רגש-תגובה) הוא מודל התנהגותי המתאר את התהליך המתרחש בתוך האדם מרגע חשיפתו לאירוע ועד לתגובה שלו אליו. המודל מבוסס על רעיונות מתוך גישתו של הפסיכולוג אלפרד אדלר.
נועם חומרי
ביוגרפיה
ב-2013, כנער, כבר היה אלוף ישראל לנוער דגם אחיד.
מודל אפר"ת
שלבי המודל
המודל מורכב מארבעה שלבים: אירוע, פרשנות, רגש, תגובה.
נועם חומרי
קריירה מקצועית
נועם השתתף בתחרויות רבות בארץ ובתחרויות בינלאומיות, בהן זכה בהישגים רבים.
מודל אפר"ת
שלבי המודל
תגובתו של אדם לאירוע שחווה תיקבע אפוא על ידי תהליך המכיל מרכיבים קוגניטיביים, רגשיים ומנגנונים של הלא-מודע. כאשר התהליך מובן, מוסבר וברור, ביכולתו של אדם לפרקו לגורמים, לבחון אותו ובמידת הצורך, להשפיע עליו כך שהתוצאה הסופית שלו תהיה כפי שהוא מעוניין.
נועם חומרי
2017
באוגוסט 2017, השתתף באליפות אירופה לנוער איטליה ב-420, והגיע למקום 9. ביולי, באליפות אירופה הפתוחה לבוגרים ביוון, ובדצמבר באליפות העולם לנוער בסין עם המאמן אייל לוין, זכה במדליות ארד. זכייתו באליפות העולם לנוער, תרמה להישג הנבחרת הישראלית כולה, שדורגה בדירוג הכללי במקום השני בגביע המדינות (Nation Trophy) מתוך 60 מדינות מתחרות.
מודל אפר"ת
השלכות המודל
היכולת לשלוט בעוצמת הרגשות, ובעיקר בעוצמה בה הם מובעים כלפי חוץ, היא משמעותית. מחקרים בדקו את השפעתה של הבעת הרגשות בתחומים שונים, ביניהם:
נועם חומרי
2019
ביולי 2019, זכה במדליית ארד באליפות עולם לנוער ISAF דגם 420 בפולין, גדיניה.
מודל אפר"ת
השלכות המודל
חשיבות המודל טמונה בכך שהוא מאפשר להבין כיצד והיכן אפשר וצריך לשנות את התפיסה של האדם, כדי להביא לתוצאות שונות. יכולת זאת לשנות חשובה במיוחד כשמדובר בדיאדה - אינטראקציה עם אדם אחר.
נועם חומרי
2021 - אלוף עולם 470 מעורב
ב-2020, עבר נועם לשייט ב-470 זוגות מעורבים יחד עם השייטת גיל כהן. השניים קיימו רק תחרות אחת לפני אליפות העולם, אותה סיימו במקום השישי.
מודל אפר"ת
השלכות המודל
מהסתכלות על המודל, השלב בו כדאי לבצע את השינוי הוא שלב הפרשנות. הסיבות לכך הן:
נועם חומרי
2021 - אלוף עולם 470 מעורב
ב-2021, בפורטוגל, זכו באליפות העולם הראשונה לזוגות מעורבים ב-470, (לאחר שסיימו את שיוט המדליות במקום השני) בתחרות שנערכה בווילמורה, פורטוגל .באותה תחרות, זכו טל שדה ונועה לסרי מישראל, במקום השני.
לקראת אולימפיאדת פריז 2024
כיום, מתאמן חומרי עם גיל כהן לקראת אולימפיאדת פריז 2024, בה תתקיים התחרות הראשונה בשייט לזוגות מעורבים בדגם 470.
חיים אישיים
חומרי בנם של צוחר וניצן (לבית טל) חומרי, חברי קיבוץ שדות ים, אחיהם הבכור של זיו, והתאומות ים ואגם.
מודל אפר"ת
מודל אפר"ת בדיאדה
כאשר הפרט מצוי באינטראקציה עם אדם אחר, נוצר מצב בו רגשותיו של האחר משפיעים על מחשבותיו, רגשותיו ותגובותיו של הפרט. תגובות הפרט עשויות להשפיע כך על האינטראקציה העתידית עם האדם שהביע את הרגש תחילה ובאמצעותה, על רגשותיו והתנהגותו. בהקשר של המודל, תגובתו של האדם האחר היא האירוע של הפרט, והתגובה של הפרט הופכת להיות האירוע של האדם האחר.
שינוי תגובה
שינוי ברמת הרגש אפשרי בעזרת עבודת רגשות מסוג surface acting, בה האדם חש רגש מסוים אך כלפי חוץ מביע רגש אחר, לרוב כי זה מה שמצופה ממנו (לדוגמה: אחיות, רופאים ונותני שירות אחרים שמצופה מהם לחייך ולהיות נחמדים תמיד). הדבר גורם לדיסוננס רגשי ומשם לתחושות של תשישות רגשית ושחיקה רגשית.
השינוי ברמת הפרשנות הוא שינוי מועיל יותר. לשם כך נדרשת עבודת רגשות מסוג deep acting בה האדם מבצע שינוי פנימי, כך שהרגש שהוא חש יתאים לרגש שעליו להביע כלפי חוץ. הכוונה לכך שבתהליך קוגניטיבי האדם משנה את הפרשנות שלו להבעת הרגש של האחר, ממנה ייגזר הרגש שהוא חש בעצמו. לדוגמה, כאשר אדם מביע כעס כלפי אדם אחר, יוכל האחר לבחור אם הוא רואה זאת כהבעת כעס ישירות כלפיו או הבעת כעס באופן כללי, שאינה קשורה למשהו שהוא עשה. ההבדל בין שני המקרים הוא שבפרשנות הראשונה האדם ירגיש מאוים ולכן ישיב בכעס, ובפרשנות האחרת ייתכן ויעלה צורך לחזק את האחר, אשר יוביל להבעת רגשות של חמלה, אכפתיות או דאגה.
מחד גיסא, תגובה חיובית כלפי האחר תאפשר לתהליך אפר"ת שלו להתבצע בחלק החיובי של הרגשות, וגם תגובתו תהיה בהתאם; תגובה חיובית שלו תאפשר תהליך אפר"ת חיובי; וכך הלאה. כך נוצרת אווירה נעימה המאפשרת הקשבה, שיתוף פעולה, התחשבות האחד בשני, אווירה שתבטיח הצלחה במשימות משותפות.
מאידך גיסא, כאשר יש תגובה שלילית, תהליך אפר"ת עלול להעצים אותה ועלולה להיווצר ספירלה של הידרדרות להתנהגות לא הולמת, אשר אינה מועילה ליחסים בין אישיים. מחקרים הראו שספירלה זאת אף גורמת נזק, למשל במקומות עבודה.
בשני המקרים מתבצעת הדבקה רגשית פרימיטיבית (סמויה). באופן טבעי, עדיף לבחור בספירלה החיובית, לה יתרונות משמעותיים, כמעט בכל תחום בו קיימות אינטראקציות בין אישיות.
יישומים
המודל נמצא בבסיס התאוריות הטיפוליות של מכון אדלר.
בנוסף, המודל משמש בסיס לשיטות רבות של אימון אישי, בכל תחומי החיים, וגם יכול לשמש ככלי לטיפול CBT.
יוגב אופיר
יוגב אופיר הוא חייל צה"ל לשעבר, שהיה לוחם בחטיבת הנח"ל במבצע צוק איתן. מעוטר בצל"ש הרמטכ"ל על לחימתו במבצע צוק איתן.
מבצע צוק איתן
ב-25 ביולי 2014 במהלך מבצע צוק איתן לחם אופיר במסגרת גדוד 931 בפיקוד שרון אסמן של חטיבת הנח"ל יחד עם גדוד 601 של חיל ההנדסה, כנגד מחבלי חמאס בעיר בית חאנון. הכוח קיבל פקודה לחשוף מנהרת לחימה שחדרה לשטח ישראל ולהשמיד אותה. כוח של 14 חיילים בפיקוד מפקד הפלוגה המבצעית התכונן להניח מטען צפע חי"ר על מנת לטהר את הסמטה שאליה עתידים להיכנס כוחות בהמשך הקרב. במהלך ההכנות נורו 2 טילים נגד טנקים מסוג RPG לעבר הכוח ולוחם אחד נהרג ושני לוחמים נפצעו מפגיעה של הטיל ומהתפוצצות מטען הצפע חי"ר. אופיר שהיה בבית סמוך יצא יחד עם סגן מפקד הפלוגה והקשר שלו לחלץ ולהגן על הנפגעים. אופיר ירה מנשקו האישי והטיל רימונים מהאפוד שלו ובהמשך מהתחמושת של החיילים הפצועים. לאחר שחילץ 2 חיילים חזר פעם נוספת על מנת לחלץ. רגע לפני שנכנס לחצר התפוצץ מטען שהדף אותו לאחור. לאחר שהתרומם זיהה מחבלים שנכנסים לחצר ירה ממקלע מסוג נגב לעברם ובכך סיכל חטיפה של חיילים. לאחר מכן מפקד הפלוגה נתן לו מטול רימונים והוא יצא פעם נוספת וירה רימונים לעבר חלונות שבהם היו ככל הנראה מחבלי חמאס. בשלב זה חש שנפצע ודם רב זורם מפגיעה בראש ובגב. אופיר פינה את עצמו לעבר תחנת איסוף נפגעים ופונה לבית החולים.
על לחימתו בקרב הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל על ידי רב-אלוף בני גנץ.
נינה פיילי
נינה פיילי (באנגלית: Nina Paley; נולדה ב-3 במאי 1968) היא קריקטוריסטית, קומיקסאית, מאיירת, אנימטורית, ופעילת תרבות חופשית אמריקאית.
היא כתבה, איירה וביימה סרט הנפשה באורך מלא בשם "סיטה שרה בלוז" (Sita Sings the Blues), שזכה לתשומת לב בין היתר בשל הפצתו תחת רישיון חופשי. היא חיברה סדרות קומיקס בשם Nina's Adventures ו-Fluff, אבל מאז התרכזה בהנפשה. בין יצירותיה המפורסמות הוא הסרטון הקצר "This Land Is Mine" שיצא לאור בשנת 2012.
ראשית דרכה
פיילי נולדה באורבנה שבמדינת אילינוי בארצות הברית, להייראם ולג'ין פיילי, יהודים אמריקאים. אביה היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, ואף שימש ראש עיריית אורבנה למשך כהונה אחת בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20.
בעת לימודיה בתיכון המקומי, איירה קומיקס בשם History of the North Pole, שחיברה בשיתוף עם מורהּ להיסטוריה. לאחר מכן למדה אמנות באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין במשך שנתיים.
פיילי יצרה את יצירת ההנפשה הראשונה שלה בגיל 13, על גבי סרטי סופר 8. יצירת ההנפשה הראשונה שיצרה בבגרותה הייתה סיפור קצר בשם "Follow your Bliss". לאחר מכן יצרה הנפשת פלסטלינה בשם "I Heart My Cat", בעזרת מצלמת קראסנוגורסק. בשנת 2012, החליטה פיילי להגיש את היצירות הללו, יחד עם יצירה בשם "Cancer", תחת רישיון קריאייטיב קומונס.
קריירה
בשנת 1988, עקרה פיילי לסנטה קרוז, קליפורניה, והחלה לכתוב ולאייר את רצועת הקומיקס "Nina's Adventures". בשנת 1991 עקרה לסן פרנסיסקו. בשנת 1995, החלה לצייר רצועת קומיקס בשם "Fluff" אשר עסקה בחתול וזכתה לסינדיקציה.
בשנת 1999, יצרה את "Pandorama", סרט ה-IMAX נטול-המצלמה הראשון בעולם. הסרט הקצר הוא יצירה מודרניסטית שהוצגה בפסטיבלים בשנים 1–2000.
בשנת 2001, יצרה את "Fetch!", סרטון מצויר שהתבסס על אשליות אופטיות, שזכה להצלחה.
לאחר מכן החלה לעבוד על סדרת יצירות בנושאים שנויים במחלוקת: אנטי-נטליזם והתפוצצות אוכלוסין. היצירה העיקרית בסדרה היא 'החסידה' (באנגלית: "The Stork"), שבה הטבע נהרס על ידי חסידות המטילות חבילות של תינוקות. הודות להצלחת הסרטון, שמתאר את המאבק בין הגידול באוכלוסיית העולם לבין הטבע שבו היא תלויה, הוזמנה פיילי לפסטיבל סאנדנס בשנת 2003. באותה תקופה היא אף יצרה כמה רצועות קומיקס באתר התנועה להיכחדות מרצון של האנושות, אשר זמינות שם. כסימן לחברותה בתנועה להיכחדות מרצון של האנושות ולבחירתה שלא להביא ילדים לעולם, עברה פיילי ניתוח לקשירת חצוצרות בשנת 2000.
בראשית שנת 2010 החלה פיילי לפרסם רצועת קומיקס בשם "Mimi & Eunice", אותה היא מפיצה ברשת תחת רישיון חופשי. הקומיקס עוסק לא פעם בליברטריאניזם ובקניין רוחני וסתירותיו.
בשנת 2002, עקרה פיילי לטריוונדרום בהודו, בעקבות בעלה שהחל לעבוד שם. בעת נסיעת עבודה שלה לניו יורק, בעניין רצועת הקומיקס שלה "The Hots", בעלה יזם את סיום נישואיהם. פיילי השתקעה בברוקלין, ניו יורק. בעקבות סיום נישואיה, התעמקה בשירת הראמאיאנה ההודית העתיקה, ובהשראתה יצרה יצירה הנפשה קצרה שתיארה סיפור מתוך הראמאיאנה, וקראה לה "Mean To Me". לאחר מכן הוסיפה פרקים נוספים ליצירה, עד כדי שהפכה לסרט באורך מלא, שנקרא "Sita Sings the Blues", ועוסק בסיטה, אשת ראמה. הסרט המוגמר הופיע בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, בשנת 2008.
תרבות חופשית
לאחר שנתקלה בקשיים רבים בהסדרת רשות השימוש בהקלטות מוזיקה מסוימות עבור סרטה Sita Sings the Blues, החלה פיילי ליטול חלק פעיל בתנועת התרבות החופשית.
מאז 2009, היא משמשת אמנית-אורחת בארגון ללא מטרות רווח בשם QuestionCopyright.org, ופעילותה כוללת את מיזם "Minute Memes" ואת "מיזם הפצת סיטה". מיזם Minute Memes כולל סדרה של סרטונים בני דקה אחת אשר מציגים מגבלות של זכויות יוצרים וההשלכות שלהן על חופש אמנותי. פיילי חיברה וביצעה שיר בשם "העתקה אינה גנבה", שנועד לעבור רמיקסים בידי אחרים באופן חופשי. לצד סרטונים אחרים, שתיארו למשל איך כל יצירה היא "יצירה נגזרת", יצרה ואיירה גם מדריך לתוכן חופשי בשם "Understanding Free Content"
פיילי הכריזה על כוונתה לשחרר מחדש את יצירותיה המוקדמות תחת רישיונות חופשיים. לסרט Sita Sings The Blues יש אתר ויקי, שבו בין היתר נאגרים תרגומי כתוביות שתרמו חובבים מכל העולם. בראשית שנת 2013, הודיעה פיילי שהיא משנה את רישיון הסרט מרישיון חופשי עם ייחוס לרישיון CC0, השקול להצבת היצירה בנחלת הכלל.
בשנת 2010 זכתה פיילי בפרס IP3 של ארגון Public Knowledge, "עבור עבודתה בתחום הקניין הרוחני".
ביקורת מגדר
פיילי מגדירה את עצמה כביקורתית לגבי מגדר ועוסקת בנושא ביקורת המגדר. היא הצהירה שאינה מרגישה מחויבת לכבד לשון פנייה בגוף שאינו תואם למין.
פיילי חתומה על מכתב פתוח שפורסם בסאנדיי טיימס ובו יצאו אנשי רוח להגנת הסופרת ג'יי קיי רולינג מפני האשמות בטרנספוביה בעקבות ביטוי דעותיה השנויות במחלוקת בנושא מין ביולוגי וזכויות נשים.
תהילים ע"א
תהילים ע"א הוא המזמור ה-71 בתהילים (על פי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים זהו המזמור ה-72 במספר).
אַל-תַּשְׁלִיכֵנִי, לְעֵת זִקְנָה; כִּכְלוֹת כֹּחִי, אַל-תַּעַזְבֵנִי
פסוק ט' משמש כביטוי לבקשתו של בעל המזמור מאלוהים. כיום משתמשים בביטוי לתיאור בקשה של אדם נזקק שלא יתנערו מהאחריות עליו, כאשר אין יותר צורך בו. נושאו של ביטוי זה הוא כיבוד אב ואם. למצווה זו זיקה ישירה לדיבר החמישי "כַּבֵּד אֶת-אָבִיךָ וְאֶת-אִמֶּךָ". כאשר ההורים זקוקים לעזרת ילדיהם לעת זקנתם נבחנים הצאצאים מוסרית, בציות לדיבר זה.
המזמור בתרבות
ידוע לחנו וביצועו של אביהו מדינה לפסוק ט'. השיר "אל תשליכני לעת זקנה" זכה לביצועים רבים. ביניהם הברירה הטבעית, ליאורה, דקלון, שימי תבורי ורינת גבאי. ידוע גם הביצוע של הזמרת היווניה גליקריה.
בשיריה של נעמי שמר שזורים פסוקים, ניבים רבים מהתנ"ך וממקורות אחרים ביהדות. בשירה 'חבלי משיח' משנת 1978, משלבת נעמי שמר את פסוק ט'. המשוררת מבקשת כי תוכל להתמיד בשירתה כשם שמחבר המזמור מתחייב לספר אודות נפלאות ה', צדיקותו וישועתו במזמור:
ניגוני חב"ד
על פסוקים במזמור זה מושרים מספר ניגוני חב"ד שהולחנו לרגל יום הולדתו ה-70 של הרבי מליובאויטש בשנת ה'תשל"ב:
האח הגדול עונה 13
האח הגדול עונה 13 היא העונה ה-13 של תוכנית המציאות הישראלית "האח הגדול", והעונה השביעית (כולל עונות ה-VIP) של התוכנית במצטבר שמשודרת ברשת 13. העונה שודרה החל מ-30 במאי 2023, הגמר יערך ב-10 בספטמבר. את העונה מנחים גיא זו-ארץ ולירון ויצמן.
על העונה
זאת העונה הרגילה מספר שלוש עשרה במצטבר והעונה החמישית הרגילה ברשת 13.
פרומו העונה שודר לראשונה ב-7 במאי 2023 במהלך התוכנית "הצינור". בפרומו מוצגות ההכנות של משפחות ישראליות שונות שמתכוננות כל אחת בדרכה לשידור התוכנית, ומתרכזות בשעה היעודה בסלון הבית לצפות בחזרתו של "האח הגדול" למסך. ב-17 במאי פורסם רשמית כי העונה תצא לדרך ב-30 במאי.
על אף היותה העונה הרגילה השלוש עשרה שהופקה לתוכנית, היא משווקת בגופי השידור השונים בתור "עונה 5", בהתאם להיותה העונה הרגילה החמישית של התוכנית במסגרת הזכיינית "רשת".
מבנה ועיצוב הבית
בית האח הגדול בקריית התקשורת נווה אילן עוצב מחדש גם בעונה זאת. את הבית עיצב שמרי גל נובק, שעיצב את הבית גם בעונה הקודמת.
דיירי הבית
רשימת 28 הדיירים שנכנסו לבית האח הגדול לפי סדר כניסתם (כולל הדיירים שהודחו בדו-קרב השלט הגדול):
משימות
הערות
אח לילה
"אח לילה" משודרת אחרי כמעט כל פרקי העונה בתור לייט-נייט. את התוכנית מנחים שי לי שינדלר וקווין רובין, ומדי פרק, שלושה פאנליסטים אחרים מפאנל המומחים מצטרפים לשי לי וקווין, פאנל המומחים כולל את: בר כהן (עונה 12), אביחי אוחנה (עונה 8), עינב בובליל (עונה 1, עונה 6), שי חי (עונה 7, VIP עונה 3), נופר מור (עונה 3, עונה 6), גל גברעם (עונה 11), נטע ברזני (עונה 9), ליהיא גרינר (עונה 3), אודליה סויסה (עונה 10), מעיין אשכנזי (עונה 8) ונדיר אליהו.
חושפים את הכל
כמו בשאר העונות שבהן שודרה התוכנית ברשת 13, גם בעונה זו "חושפים את הכל" שודרה. בכל פרק דייר אחד או שניים מספרים את סיפורם האישי.
1910 בארצות הברית
1910 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 134 שנה מיום היווסדה.
טרולים
טרולים (באנגלית: Trolls) הוא סרט הנפשה קומי מוזיקלי אמריקאי בתלת-ממד המבוסס על בובות הטרולים מאת תומאס דאם. הסרט הופק על ידי חברת דרימוורקס אנימציות ובוים על ידי מייק מיטשל ווולט דורן.
את הדמויות מדבבים אנה קנדריק, ג'סטין טימברלייק, זואי דשנל, ראסל בראנד, ג'יימס קורדן, גוון סטפאני, איקונה פופ וקונאל נייאר. הסרט מציג שני טרולים שיוצאים למסע על מנת להציל את הכפר שלהם מהאסון של הברגנים, שונאי הטרולים. הסרט הופץ בארצות הברית ב-4 בנובמבר 2016. בישראל הסרט יצא ב-13 באוקטובר 2016.
לסרט יצאה סדרת ספין אוף ב-19 בינואר 2018 בשם "טרולים: ממשיכים לרקוד!".
סרט המשך בשם "טרולים מסביב לעולם" שוחרר לאקרנים בארצות הברית ב-10 באפריל 2020.
תקציר העלילה
טרול זעפן בשם בראנץ' (ג'סטין טימברלייק) יוצא יחד עם פופי (אנה קנדריק) למסע להצלת אוכלוסיית עיר הטרולים מפני הברגנים, יצורים שצדים את הטרולים על מנת לאכול אותם וכך לחוות אושר.
קישורים חיצוניים
סיקור תקשורתי:
יחסי אוסטריה–קניה
יחסי אוסטריה–קניה הם היחסים דו-צדדיים בין רפובליקת אוסטריה לרפובליקת קניה.
היסטוריה
הקשרים הרשמיים בין קניה לאוסטריה החלו בשנת 1908 כאשר אוסטרו-הונגריה פתחה קונסוליית כבוד בעיר החוף מומבסה. בסופו של דבר היא נסגרה עם תחילת מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914.
אוסטריה הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו בעצמאותה של קניה בשנת 1963. בסוף שנת 1964 הוחלט לפתוח שגרירות אוסטרית בניירובי. היא נפתחה באפריל 1965 ובשנת 1971 נפתחה שוב קונסוליית הכבוד במומבסה אך כרגע היא סגורה.
המשלחת הדיפלומטית של קניה באוסטריה נפתחה בשנת 1994. היא מטפלת בעניינים רבים הנוגעים לאו"ם מאחר שווינה מארחת כמה ארגוני או"ם גדולים כמו סבא"א ו-UNODC.
בסוף 2018 ביקר הנשיא אוהורו קניאטה באוסטריה לפורום אפריקה-אירופה בווינה. הוא נפגש וניהל שיחות עם נשיא אוסטריה אלכסנדר ואן דר בלן. השיחות התמקדו בעיקר בשימור חיות בר ופיתוח אנרגיה מתחדשת.
סחר
בשנת 2011 הסתכם המסחר בין קניה לאוסטריה בערך ב-3.265 מיליארד KES (27.98 מיליון אירו). אוסטריה ייצאה סחורות בשווי 2.3 מיליארד KES לקניה בשנת 2011 וקניה ייצאה סחורות בשווי 965.7 מיליון KES.
הייצוא העיקרי של קניה לאוסטריה כולל: פרחים חתוכים טריים וכן פריטי יבוא אחרים כמו פירות, ירקות, קפה ותה.
הייצוא העיקרי של אוסטריה לקניה כולל: מכונות וציוד תחבורה, כימיקלים ומוצרים נלווים, משקאות וטבק וכו'.
אנדריי סליבנוב
אנדריי ניקולייביץ' סליבנוב (5 באוגוסט 1847 – 15 ביולי 1917) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על הארמייה ה־11 במלחמת העולם הראשונה.
תחילת דרכו
בסוף שנת 1905 מונה למפקד מבצר ולדיווסטוק, בו התרחשו אז מהומות מהפכניות. סליבנוב נקט יד קשה כנגד המהפכנים, וב־10 בינואר 1906 הם ירו בניסיון להתנקש בחייו והוא נפצע. מ־25 באפריל 1906 עד 21 ביולי 1910 הוא שימש כמושל כללי של העיר אירקוטסק, ובתפקיד זה שימש גם כמפקד כוחות הצבא באזור וכמפקד כוחות הקוזאקים של עבר הבייקל. ב־6 בדצמבר 1907 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב־21 ביולי 1910 הוא הפך לחבר המועצה המדינית.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה סליבנוב למפקד הארמייה ה־11 ויחד עמה פלש לגליציה שהייתה בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית. משימתה הראשונית של הארמייה הייתה כיבוש עיר המבצר פשמישל. סליבנוב הטיל מצור על פשמישל אבל במקום להתקיף הוא העדיף להדק את המצור ולהרעיב את הנצורים. בהמשך קיבל סליבנוב תגבורת ארטילריה והחל להפגיז ולמוטט את ביצורי המבצר. ב־22 במרץ 1915 נכנעה העיר. כיבוש העיר נחשב להישג כה מרהיב, עד שסליבנוב קיבל אוטומטית את אות מסדר גאורגיוס הקדוש דרגה שלישית, אף על פי שהחוק קבע כי לפני כן עליו לקבל את הדרגה הרביעית. עם זאת, ב־5 באפריל של אותה שנה הוא נאלץ לפרוש מהפיקוד על הארמייה בשל בעיות בריאותיות. הוא המשיך למלא את תפקידיו במועצת המדינה עד פטירתו ב־15 ביולי 1917.
מוזיקה אנדלוסית קלאסית
שורשים
המוזיקה האנדלוסית הקלאסית נולדה בימיה של אמירות קורדובה במאה ה-9. נהוג לייחס את ראשית המוזיקה האנדלוסית למוזיקאי הפרסי הידוע בשם זיריאב (789-857), אשר פעל בחצרו של הח'ליף הרון אל רשיד בבגדאד ועזב את חצרו לאחר סכסוך עם מורו אסחאק אל-מאווסילי. הוא היגר לאל-אנדלוס (ספרד המוסלמית) וייסד אסכולה מוזיקלית חדשה בקורדובה, בחצר הח'ליף האומיי עבד א-רחמן השני. במאה ה-12, שילב המלומד החשוב אבן באג'ה מסרגוסה את המוזיקה שיצר זיריאב עם סגנונות מערביים יותר, וכך פיתח את המוזיקה האנדלוסית ועזר להפיץ אותה ברחבי חצי האי האיברי וצפון אפריקה של התקופה.
המוזיקה האנדלוסית הקלאסית היא תוצר של שילוב המסורת המוזיקלית הערבית הקלאסית של בגדאד עם מסורות מוזיקליות נוספות שהתקיימו בספרד, בעיקר המסורת הווזיגותית-נוצרית ומסורות ברבריות מצפון אפריקה. סינתזה רבת שנים בין מסורות אלו יצרה את הבסיס למוזיקה האנדלוסית.
במאה ה-11, הפכה ספרד המוסלמית למרכז לייצור כלי נגינה. בסביליה, טולדו, ולנסיה וגרנדה, הוקמו בתי ספר למוזיקה שבהם למדו וביצעו את המוזיקה האנדלוסית. השפעת המוזיקה האנדלוסית וכלי הנגינה שלה ניכרה בפרובאנס בצרפת ובהמשך בשאר אירופה, והשפיעה על ההתפתחות של כלי הנגינה והמוזיקה המערביים. בעקבות הקשרים הענפים בין ספרד המוסלמית לצפון אפריקה, במהירות רבה התפשטה המוזיקה האנדלוסית גם לשם, במיוחד בתקופת השושלות אל-מוראביטון ואל-מוואחידון שאיחדו את ספרד המוסלמית והמגרב תחת יחידה מדינית אחת.
המוזיקה האנדלוסית הקלאסית מראשיתה ועד היום הייתה גם מנת חלקה של יהדות ספרד בכלל ויהדות צפון אפריקה בפרט. החוקר חיים זעפרני ציין בספרו "יהדות אנדלוסיה והמגרב":. בקרב יהודי מרוקו, אלג'יריה ותוניסיה המוזיקה האנדלוסית שולבה עם הפיוטים כחלק משירת הבקשות בבתי הכנסת.
הנובה האנדלוסית
במוזיקה האנדלוסית הצפון אפריקנית, הנובה היא יצירה מורכבת הכוללת סולם מוזיקלי ומערכת חוקים שעל פיהם נבנית היצירה, בדומה למקאם המקובל במוזיקה הערבית-המזרחית (דומה לכך היא הסוויטה במוזיקה המערבית).
בקהילות יהודי צפון אפריקה נעשה שימוש במסורת המוזיקלית של הנובות, במסגרת הפיוטים בבית הכנסת ושירת הבקשות.
על פי חוקרי ההיסטוריה של המוזיקה, מסורת מוזיקלית זו נוצרה בספרד לפני כ-1150 שנה, בידיו של המוזיקאי הפרסי עלי אבן נאפיע שהיה מכונה "זיריאב". מקובל לחשוב שבאופן מסורתי היו 24 נובות שנוצרו על ידי זיריאב, ומבוססות על 24 מודוסים (סולמות מוזיקליים) הנקראים "טובוע" (ביחיד - "טבע"), כנגד 24 שעות היממה.
המוזיקה כיום
המוזיקה האנדלוסית הקלאסית מהווה הבסיס למוזיקה האנדלוסית בצפון אפריקה כיום, שלצד זאת מכילה גם מרכיבים צפון אפריקאים חדשים. ברבות מהערים הגדולות של צפון אפריקה המערבית (במרוקו, אלג'יריה, תוניסיה ולוב) קיימות תזמורות אנדלוסיות ענקיות בו המוזיקאים שרים ומנגנים בו זמנית.
בעיר אשדוד שבישראל פועלת התזמורת האנדלוסית הישראלית; התזמורת נוסדה בשנת 1994 ומשמרת את המוזיקה האנדלוסית עם גוון יהודי, כפי שהייתה נהוגה בקרב יהדות ספרד וצפון אפריקה.
כלי הנגינה העיקריים של המוזיקה האנדלוסית הם עוד, רבאב, דרבוקה, קאנון, קמנג'ה, טאר ועוד. כיום נהוג לשלב במוזיקה האנדלוסית גם כלי נגינה מערביים כגון פסנתר, צ'לו, קונטרבס ואפילו גם בנג'ו, סקסופון וקלרינט.
התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון הייתה התזמורת הסימפונית הראשונה מזה שנים רבות שבה ביצעה לראשונה מוזיקה אנדלוסית בעיבודים תזמורתיים קלאסיים, ובעונת הקונצרטים 2016/2017 של התזמורת הכינו סדרה מיוחדת המוקדשת כולה לסגנון המוזיקלי הזה בשם: "מאנדלוסיה באהבה". שמואל אלבז הוא המנצח והמנהל המוזיקלי של הסדרה ויורם אזולאי הוא יועצה המוזיקלי של סדרה זאת. את תזמורת ראשון לציון ליוותה קבוצת מוזיקאים מלוד בשם "מטרוז" שניגנה על כלים מסורתיים אשר התאימו לסגנון מוזיקלי זה.
אנדראה ברנצן
אנדראה ברנצן (בנורווגית: Andrea Berntzen; נולדה ב-25 בפברואר 1998) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון נורווגית.
קריירה
כתלמידה בבית הספר התיכון באוסלו, היא השתתפה בהפקות דרמה ברביו משנת 2017. היא זכתה כשחקנית השנה בתחרות שנערכה בין בתי הספר של אוסלו.
לאחר סיום הלימודים הוצע לה התפקיד הראשי בתפקיד הדמות הראשית כקאיה בסרט הדרמה "אוטויה: 22 ביולי", שצולם כולו בשוט ארוך אחד ומגולל את אירועי מתקפת הטרור בנורווגיה (2011). תפקידה בסרט זכה לשבחים בפסטיבל ברלין 2018 מהתקשורת הנורווגית והבינלאומית. מאוחר יותר קיבלה את פרס אמנדה הנורווגי 2018 בתור השחקנית הטובה ביותר. בסתיו 2017 החלה את לימודיה כשחקנית באקדמיה למשחק.
בשנת 2021 גילמה את פיה בסדרת הטלוויזיה הישראלית "אזהרת מסע"; הפקה משותפת של TV 2 הנורווגית ו-HOT הישראלית והיא משודרת בנטפליקס העולמית.
The 1st Album
The 1st Album (בעברית: האלבום הראשון) הוא אלבום הבכורה של הצמד הגרמני מודרן טוקינג, שיצא לאור ב-1 באפריל 1985, בהוצאת הנסה רקורדס. האלבום הגיע למקום הראשון בגרמניה ב-27 במאי 1985, ושהה ארבעה שבועות בראש המצעד ו-18 שבועות בעשירייה הפותחת. הוא קיבל בסופו של דבר את תואר הפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הגרמני (BVMI), על מכירות של יותר מ-500,000 עותקים במדינה. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "You're My Heart, You're My Soul" ו-"You Can Win If You Want".
דפנה למיש
דפנה למיש (באנגלית: Dafna Lemish; נולדה ב-26 בספטמבר 1951) היא חוקרת תקשורת המונים ישראלית-אמריקאית ופרופסור מן המניין באוניברסיטת ראטגרס בניו ג'רזי. מתמקדת בתחום הילדים, הנוער ותרבות הפנאי, וכן בדימויי נשים וגברים והבניית הזהות המגדרית במדיה. בעבר כיהנה כדיקנית הקולג' לתקשורת באוניברסיטת דרום אילינוי (SIU) וכחברת סגל בחוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
דפנה ברקאי- למיש נולדה בחיפה ב-1951 וגדלה בשכונת קריית שלום בתל אביב, שם למדה בתיכון עירוני ט'. בנעוריה עברה המשפחה לגבעתיים. בשנים 1969–1971, שרתה למיש בצה"ל והשתחררה בדרגת סמל.
בשנת 1982, שבו למיש ובעלה לישראל עם שני ילדיהם וגרו בקיבוץ גלעד, ומשם עברו לרמת ישי. משנת 1983 עד 1990 עבדה למיש כמרצה במכללת אורנים, ובמקביל במכון לחקר תקשורת ומשפחה (ארגון קטן שהוקם ללא מטרות רווח כדי לקדם מודעות לתפקיד התקשורת במאבק לשוויון מגדרי; לימים הועבר לשדולת הנשים, נספג בתוכו ואינו קיים יותר). מאוחר יותר, כשעברו לגור בכפר סבא, הייתה שותפה להקמת בית הספר החדש לתקשורת של המכללה למינהל, שם גם לימדה. בשנת 1995, עברה לאוניברסיטת תל אביב להקמת החוג לתקשורת, בו שמשה גם כמרצה וכראשת חוג עד שנת 2010. במהלך תקופה זו, שהתה מספר פעמים בחו"ל במסגרת שבתונים שונים ומלגות מחקר.
בין השנים 2008–2010 הייתה בשבתון בארצות הברית באוניברסיטת הרווארד, במכון לחקר תקשורת ובריאות ילדים. בעת ההיא החליטו השניים להישאר בארצות הברית בעקבות ילדיהם שכבר חיו שם.
ב-2010 החלה לעבוד באוניברסיטת דרום אילינוי (SIU -Southern Illinois University Carbondale) כראש חוג, ולאחר שנתיים מונתה לתפקיד דיקנית הקולג' לתקשורת. היא עורכת-מייסדת של כתב העת "Journal of Children and Media".
ב-2016 עברה למיש לניו ג'רזי ומכהנת כ-Associate Dean for Programs, בקמפוס של אוניברסיטת ראטגרס בניו ברנזוויק.ב־2019 היא קודמה לדרגת Distinguished Professor.
רקע אקדמי ותחומי מחקר
תחום המחקר של למיש הוא בתחום האיכותני ועוסק בילדים, נוער ותרבות הפנאי. כמו כן היא עוסקת במעמד האישה, הבניית זהות מגדרית וייצוגה בתקשורת. למיש פרסמה עד היום 14 ספרים ומעל 230 מאמרים בכתבי עת וספרים, המשמשים עד היום כמאמרים הנלמדים במסגרות אקדמיות שונות.
עבודתה האקדמית והמחקרית של למיש, זיכתה אותה מספר פעמים בהוקרות ופרסים ממוסדות בהם למדה וארגונים שעבדה לצידם:
הילארי
הילארי (מבסקית: hil - מת, harri - אבן, בתרגום חופשי: "אסטלה" או "מצבה") הוא השם שניתן לאסטלה בצורת דיסק, המאפיינות קברים באזור ארץ הבסקים. המצבות הללו מעוצבות בצורת דיסק ופונות אל השמש. לעיתים הן מעוטרות בסמלים נוספים. בחפירות ארכאולוגיות נמצאו קברים כאלה במערב אירופה, ברוסיה, בסוריה ובארמניה, ולכן סביר להניח שצורת הקבורה הזאת הייתה קיימת בכל רחבי אירופה, אם כי נשתמרה במיוחד ברחבי ארץ הבסקים.
רשת הספריות העירוניות פתח תקווה
רשת הספריות העירוניות פתח תקווה היא רשת של 12 ספריות ציבוריות המשרתות את העיר פתח תקווה ושייכות לעיריית פתח תקווה.
מנהל רשת הספריות הוא חיים חלפון.
היסטוריה
בשנים 1907–1909 תמכו אגודת צעירי פתח תקווה בספרייה באמצעות הצגות שהכנסותיהן היו קודש לספרייה. בתחילת 1908 תוארה הספרייה: "ושני בתי ספרים אחד להאכרים לאמר מהמושבה והשני שעשו להם אחינו הפועלים. שני בתי הספרים האלה מלאים אנשים ונשים כל ערב וערב, והם קוראים בהם בהתמדה גדולה ספרים שונים ועיתונים רבים בשפות שונות". באוקטובר 1908 התקיים חגיגה של חנוכת בית הספרים.
ד"ר יעקב כהן-ברנשטיין, רופא המושבה, העמיד לרשות הספרייה חדר מחדרי עבודתו, וכן ארון ספרים שלו, ופועלי המקום עזרו בפיתוחה. פעילותו זו עוררה עליו את זעמם של חוגים דתיים שמרנים, שגרשו אותו מן המושבה ("מלחמת הצעירים והזקנים"). פעילות הספרייה שבתה לזמן מה והספרים אוחסנו בביתו של אברהם שפירא, עד להקמת ועד חדש לספרייה על ידי מר קרול.
הספרייה נפתחה עם סיום מלחמת העולם הראשונה והספרן היה מר בן ישראל. בשנת 1921 הספרייה הייתה סגורה לזמן מה לאחר מאורעות תרפ"א. בסוף 1921 תואר מצב הספרייה בדואר היום כירוד מאוד. בשנת 1932 שב יחיאל כהן לנהל את הספרייה והחל לשקמה מהריסותיה. בשנת 1934 הגיע מספר הספרים לכ-5000. כהן ניהל מאבקים רבים עם המועצה המקומית, בראשותו של שלמה יצחק שטמפפר, שלא הקצתה תקציב ראוי, לטענתו, לפיתוחה של הספרייה.
עד שנת 1951 ניהל יחיאל כהן את הספרייה, שהתגאתה בהיותה השלישית בגודלה בישראל וכללה 16,372 ספרים, רובם בעברית וחלקם בלועזית. עם כניסתו של א. רואי לתפקיד מנהל הספרייה בשנת תשי"ב (1952), החלו להיפתח סניפים נוספים ברחבי העיר. ארבע שנים לאחר מכן כבר פעלו בעיר 5 סניפים ולאחר 10 שנים הופעלו 10 סניפים. בשנת 1960 היו בספריה מעל 20,000 ספרים. בשנת 1968 הוקמה בתוך הספרייה ספרייה תורנית שהתבססה על ספרייתו של הרב ראובן כץ שנתרמה על ידי משפחתו.
רשת הספריות כוללת בימינו ספרייה מרכזית ועוד אחד עשר סניפים פעילים ברחבי העיר, בהם ניתן למצוא מבחר ספרי קריאה מהקלסיקה והספרות החדשה, רבי מכר, רומנים, ספרי מתח, ספרות עברית, ספרי ילדים ונוער, ספרי מדע בדיוני ופנטזיה וספרים מוקלטים להאזנה. כל האוספים מתעדכנים באופן שוטף.
אנדרס אנדרסן
אנדרס טורגיר אנדרסן (בנורווגית: Anders Torgeir Andersen; נולד ב-7 באוקטובר 1966) הוא שחקן ובמאי נורווגי. היה חלק מהניהול האמנותי בטורשובטרט מאז 2007. בעבר זכה להכרה כבמאי סדרת הטלוויזיה Berlinerpoplene.
קריירה
לאנדרסן יש השכלה בתחום התיאטרון מבריטניה, והחל כניצב בתיאטרון הלאומי בשנת 2000. ואז שיחק ב"הגברת מהים". שנתיים לאחר מכן הוא היה חלק מהפקת "מה שאתה רוצה". שימש כבמאי תיאטרון כעבור כמה שנים, שיחק גם בפאוסט בתיאטרון Torshovteatret בשנת 2007.
אנדרס אנדרסן השתתף גם בסרט "חידת קנוט המסון" (1996), בו גילם את ארילד המסון. היו לו גם מספר תפקידי משנה בסרטים נורווגיים שונים. בשנת 2021 הופיע כקארל בסדרת הטלוויזיה הישראלית "אזהרת מסע" שהופקה על ידי נטפליקס, ועלתה לשידור ב-11 באפריל 2021, ב-HOT וב-TV 2 נורווגיה.
שימוש בילדים בפיגועי התאבדות פלסטיניים
שימוש בילדים בפיגועי התאבדות פלסטינים נעשה בתקופת האינתיפאדה השנייה על ידי ארגוני הטרור הפלסטינים. קבוצות מיליטנטיות פלסטיניות השתמשו בילדים לפיגועי התאבדות. קטינים גויסו לתקוף מטרות ישראליות, צבאיות ואזרחיות כאחד. גילם של הילדים והנערים הללו נע בין 11 ל–17. ארגוני הטרור ניצלו את חזותם התמימה של הקטינים, שאינה מעוררת חשד, בכדי להטמיע ביתר קלות מחבלים במקומות הומי אדם. בנוסף ילדים ונערים אלו נתפסו על ידי מגייסיהם כנוחים להשפעה. ארגוני הטרור עוסקים בשכנועם של הילדים והנערים כי במותם הם יזכו לחיי אושר בעולם הבא. מעורבות מכוונת זו של ילדים בסכסוך מזוין גונתה על ידי ארגוני זכויות אדם בינלאומיים. יחד עם זאת, הרשות הפלסטינית התנערה מאחריות למצב בו מעורבים ילדים ונוער בפעילות שנאה וטרור כנגד ישראלים.
לפי נתוני צבא ההגנה לישראל, 29 פיגועי התאבדות בוצעו על ידי צעירים מתחת לגיל 18 בשנים 2000–2003.
היסטוריה
על פי אמנסטי אינטרנשיונל, "קבוצות חמושות פלסטיניות הראו שוב ושוב התעלמות מוחלטת מזכויות האדם הבסיסיות ביותר, בעיקר הזכות לחיים, על ידי פגיעה מכוונת באזרחים ישראלים ועל ידי שימוש בילדים פלסטינים בהתקפות מזוינות. ילדים רגישים לגיוס על ידי מניפולציה או עלולים להידחף להצטרף לקבוצות חמושות מסיבות שונות, כולל רצון לנקום מות קרובי משפחה או חברים שנהרגו על ידי הצבא הישראלי". על פי "הדו"ח העולמי לשנת 2004 על השימוש בחיילים ילדים" של הקואליציה להפסקת השימוש הצבאי בילדים חיילים, תועדו לפחות תשעה פיגועי התאבדות בהם היו מעורבים קטינים פלסטינים בין אוקטובר 2000 למרץ 2004. עם זאת, בשנת 2004 דיווחה הקואליציה להפסקת השימוש בילדים חיילים כי "לא היו עדויות לגיוס שיטתי של ילדים על ידי קבוצות חמושות פלסטיניות". ארגון Human Rights Watch דיווח גם כי "לא היו ראיות לכך שהרשות הפלסטינית גייסה או השתמשה בילדי חיילים".
לפי המרכז הפלסטיני לזכויות האדם, באינתיפאדת אל-אקצא, ילדים שימשו כ"שליחים ובלדרים, ובמקרים מסוימים כלוחמים ומתאבדים בהתקפות על חיילים ואזרחים ישראלים". במהלך אינתיפאדת אל-אקצא פת"ח, חמאס, תנועת הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני והחזית העממית לשחרור פלסטין היו מעורבים כולם בשיתוף ילדים בדרך זו. הנושא הובא לידיעת העולם לאחר תקרית ששודרה בטלוויזיה בה פורק מנשקו נער פלסטיני עם מוגבלות שכלית, חוסאם עבדו בילאל, במחסום חווארה. המחבל המתאבד הפלסטיני הצעיר ביותר שפוצץ את עצמו היה עיסא בדיר, תלמיד תיכון בן 16 מהכפר אל דוחא. הוא פוצץ את עצמו בפארק בראשון לציון והרג נער וקשיש.
לפי נתוני צבא ההגנה לישראל, בשנים 2000–2003 בוצעו 29 פיגועי התאבדות על ידי קטינים. ממאי 2001 בוצעו 22 פיגועי ירי ופיגועים באמצעות מטעני חבלה על ידי צעירים מתחת לגיל 18, ויותר מ-40 צעירים מתחת לגיל 18 היו מעורבים בניסיונות פיגוע התאבדות שסוכלו (שלושה ב-2004).
ב-16 ביוני 2004 נעצרו על ידי צה"ל שתי ילדות, בנות 14 ו-15, בגין תכנון פיגוע התאבדות . על פי הודעת צה"ל, הילדות גויסו על ידי פעילים מתנזים, הזרוע הצבאית של פת"ח, והודרכו על ידי חזבאללה.
ארגוני הטרור הפלסטינים גייסו נערים ונערות כדי להוציא פיגועים לפועל. זאת מתוך הערכה שלנערות יהיה נוח יותר לעבור את מחסומי צה"ל, ולהתקרב לחיילים.
ב-11 באוקטובר נעצר נער פלסטיני בן 14 על ידי כוחות צה"ל. הוא אמר לחיילים שהוא נאלץ להסכים לבצע פיגוע התאבדות כאשר שני מחבלים מהתנזים איימו לרצוח אותו ולהפיץ עלון המאשים אותו בשיתוף פעולה, אלא אם יסכים. הם צילמו אותו עם אקדח ועם הקוראן והכריחו אותו לכתוב צוואה.
ב-1 בנובמבר 2004 עמר אל-פאר בן ה-16 ביצע פיגוע התאבדות בשוק הכרמל, לאחר שגויס על ידי ארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין.