cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Easy Love (שיר של לאוב)
Love Easy הוא סינגל של הזמר-יוצר האמריקאי, לאוב, שיצא, על ידי חברת התקליטים AWAL, ב-6 באוקטובר 2017, ונכלל באלבום האוסף של לאוב, I Met You When I Was 18 (The Playlist).
נכון לדצמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-90 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר הועלה בערוץ היוטיוב של לאוב ב-6 באוקטובר 2017. נכון לדצמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-19 מיליון פעמים.
ביקורת
מייק ואס, מ-Idolator, נתן ביקורת חיובית לשיר ואמר כי השיר הוא "בופ גלי על הטירוף הזמני הידוע גם בשם אהבה".
בית המורים (מטולה)
בית המורים, בית מספר 25 ברחוב הראשונים במטולה, הוא המבנה ששימש למגורים של מורי המושבה, ושהיה לבית הספר הראשון במושבה. המבנה כיום משמש למשרדי המועצה הדתית והרבנות במטולה.
רחוב הראשונים וכל הבתים בו, בית המורים ביניהם, הוגדרו כאתרי מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
תיאור המבנה
המבנה המקורה, בית אבן חד קומתי צנוע, נבנה מאבני כורכר שנחצבו באזור. סגנון הבית היה אופייני לבתים שנבנו על ידי אנשי הברון רוטשילד עבור איכרי מטולה. הבית שופץ עם השנים וטויח כך שכיום לא ניתן לראות את קירות האבן. למבנה המקורי נוספה מרפסת מקורה.
היסטוריה
ראשית החינוך העברי באזור הגליל העליון היה בשלהי המאה ה-19, עם המורים יצחק אפשטיין ושמחה וילקומיץ שלימדו וניהלו בבתי הספר בצפת, ראש פינה ומטולה, בין היתר. המורה הראשון במטולה היה אפשטיין, שעלה למושבה עם החלוצים המייסדים והחל ללמד בה ב-1896, שם לימד עד 1899. כשעזב ללמוד בשווייץ ב-1903 החליף אותו המורה שמחה וילקומיץ, שהעמיק את הלימודים באמצעות טיולים וקישור לטבע והתמקד בזהות הציונית הלאומית, למרות התנגדות שמרנית של הורי התלמידים. וילקוביץ לימד בבית הספר עד מותו ב-1918.
תושבי המושבה, שראו את החשיבות הגדולה בחינוך, השקיעו בהקמת בית למורי היישוב ב-1903, הבית שימש גם כמגורי המורים וגם כבית הספר. שיטת הלימוד הייתה לפי החינוך הלאומי העברי "החדש", ששילב בין שיטת הלימוד בחדר וחומרי ותרבות הלימוד האירופאים. ניתנה חשיבות גדולה ללימוד העברית כשפת אם, בעידן בו מרבית בתי הספר לימדו עברית כשפה זרה, ונלמדו תכנים בשיטה שהתמקדה בלימוד טבעי, באמצעות חמשת החושים ולפי דרגות קושי. בבית הספר הונהגה תלבושת אחידה כמנהג בתי הספר האירופאים, והושם דגש על השוויון בין המעמדות ובין העדות. בבית הספר הטמיעו אפשטיין ווילקומיץ את הניב הגלילי הייחודי, שהיה שונה מהעברית שהייתה נהוגה במרכז הארץ, היה פשוט יותר ללמידה והפך למקור גאווה לצעירי היישובים בצפון. בזכות שיטת הלימוד הייחודית והשם הטוב שנוצר לבית הספר, היו מגיעים מורים ותלמידים מרחבי הארץ ללמוד בו.
מורים נודעים נוספים שלימדו בבית הספר הם פתחיה לב-טוב, יהודה ענתבי, אברהם סולודר, ישראל דושמן ודוד מילר.
פרדריק סלומון
פרדריק סלומון (באנגלית: Frederick Charles Salomon; 7 באפריל 1826 – 8 במרץ 1897) היה בריגדיר גנרל (עם דרגת ייצוג זמנית של מייג'ור גנרל) בצבא הצפון במלחמת האזרחים האמריקנית. הגנרל היהודי הראשון בצבא ארצות הברית. אחד מארבעת האחים היהודים סלומון, אשר שניים מהם היו גנרלים בצבא ארצות הברית (פרדריק וצ'ארלס סלומון) ואחד מושל מדינת ויסקונסין (אדוארד סלומון) (הרביעי היה סמל הרמן סלומון). גם בן דודם, אדוארד זליג סלומון היה גנרל בצבא הצפון, בנוסף להיותו מושל טריטוריית וושינגטון.
ביוגרפיה
ארבעת האחים סלומון (ועוד שתי אחיות) נולדו בפרוסיה, בעיירה סטרובק (Stroebeck), שליד הלברשטאדט, כיום במדינת סקסוניה-אנהלט שבמזרח גרמניה. ההורים היו זוג יהודי גרמני, כריסטוף סלומון (1786–1872) ודורותיאה לבית קלסמן (1793–1871). האב, כריסטוף סלומון היה סרג'נט מייג'ור בצבא פרוסיה שאולץ להילחם לצד נפוליאון. השתתף בפלישה הצרפתית לרוסיה ובנסיגה ממוסקבה, ואף נפצע בקרב ווטרלו. קיבל שלוש מדליות אומץ שונות, לרבות צלב הברזל של הצבא הפרוסי. פרדריק סלומון היה בנו השני.
משסיים בית ספר תיכון הפך פרדריק סלומון למודד קרקעות ממשלתי והתגייס לחיל התותחנים בצבא הפרוסי, בו שירתו גם מודדים מסוגים שונים. במסגרת זו הוא הגיע עד לדרגת לוטננט. השתחרר מהצבא, והחל ללמוד בבית הספר לארכיטקטורה בברלין, שם כבר למד אותה עת אחיו הצעיר אדוארד. כמו סטודנטים רבים תמכו השניים בצד הדמוקרטי בהפגנות הסוערות של "אביב העמים" בברלין.
בסוף 1848, עם דיכוי מרד הפועלים והסטודנטים בברלין ודיכוי מהפכת "אביב העמים" בגרמניה בכלל, ברח סלומון מברלין לארצות הברית ואילו אדוארד סיים תואר בהיסטוריה כעבור שנה ואז עזב אף הוא את ברלין והיגר לארצות הברית. גם אחיהם הבכור צ'ארלס השתחרר מהצבא הפרוסי בעקבות דיכוי "אביב העמים" והצטרף לפרדריק ולאדוארד. סלומון השתקע בעיירה מניטוואק שבויסקונסין וחזר לעסוק במשך כ-13 שנים במקצועו כמודד קרקעות ולאחר מכן רשם קרקעות ממשלתי ומהנדס עבור חברת הרכבות. במהלך תקופה זו, הצטרפו אליו גם אדוארד, שעבד תחילה אצלו ואחר כך פנה ללימודי משפטים במילווקי, וצ'ארלס, אשר הפך להיות מודד ורשם קרקעות גם הוא, בעיר סנט לואיס, מיזורי. ב-1855 הביאו שלושת האחים למניטוואק את הוריהם, כריסטוף ודורותיאה סלומון, יחד עם שאר המשפחה.
ב-1853 נישא סלומון לאשתו הראשונה, מת'ילד לבית אבל (1834–1867), יהודיה ילידת גרמניה אף היא. נולדו להם שישה ילדים, שהבכור בהם נפטר בילדותו, בן ארבע בלבד. מת'ילד סלומון נפטרה 13 יום לאחר לידת בתה הצעירה, שנקראה אף היא מת'ילד, על שמה.
ב-1869, שנתיים לאחר הפטירה, נישא סלומון בשנית, לאחותה הבכורה של מת'ילד, הנרייטה (1824–1905). הנרייטה התאלמנה ב-1865, ארבע שנים קודם לכן, מבעלה הראשון צ'ארלס קוהן (1818–1865), שהיה בשעתו שר האוצר של מדינת ויסקונסין.
מלוטננט ועד גנרל
ב-1 במאי 1861, עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית התנדבו סלומון ואחיו הבכור צ'ארלס סלומון, לצבא הצפון, לרגימנט החמישי של מיזורי (סדר גודל של בין גדוד לחטיבה בערך). סלומון קיבל דרגת לוטננט ראשון וכעבור שבועיים בלבד קפטן. אחיו הבכור צ'ארלס נבחר על ידי מתנדבי הרגימנט למפקדו בדרגת קולונל. סלומון לחם במסגרת הרגימנט של אחיו כבר בקרבות הראשונים של המלחמה, למול "חיל המשמר של מיזורי" שצידד בדרום, בחזית של דרום מערב מיזורי. הקרב הראשון שלהם היה מעין היתקלות יותר מקרב, בקרתגו, מיזורי ב-5 ביולי 1861 ואחר כך לחם הרגימנט בקרב קל יחסית בדאג ספרינגס ב-2 באוגוסט. שמונה ימים אחרי קרב זה השתתף סלומון לראשונה, תחת פיקודו של אחיו, באחד הקרבות הגדולים הראשונים של המלחמה, הקרב בוילסון קריק ב-10 באוגוסט 1861, קרב שמכונה לעיתים "קרב בול ראן של המערב". שני הצדדים הלוחמים ספגו בקרב זה מאות אבדות ובסופו היה זה הצפון שהפסיד.
עם תום הקרב בוילסון קריק, ולאור הצלחתו האישית בו, הועבר סלומון מיחידתו המקורית במיזורי, הועלה לדרגת קולונל ומונה על ידי מושל ויסקונסין דאז, אלכסנדר רנדל, למפקדו של "רגימנט חיל הרגלים המתנדבים התשיעי של ויסקונסין" (9th Wisconsin Volunteer Infantry Regiment). הרגימנט היה בשלבי הקמה באותה עת ומשסיים סלומון את מלאכת ארגונו הוא מנה כאלף לוחמים, רובם מיוצאי גרמניה כמו סלומון עצמו.
הרגימנט החדש נכנס לפעילות מלאה בצבא הצפון החל מאוקטובר 1861, והועבר בינואר 1862 לקנזס, שם הפך לחלק מהבריגדה השנייה (סדר גודל של מעל חטיבה - בערך 5,000 לוחמים). סלומון מונה למפקדה, בעוד אחיו צ'ארלס מקבל את הפיקוד על הרגימנט שלו, במקומו. בכך התחלפו האחים ביניהם בתפקידי הפיקוד, כאשר צ'ארלס הבכור, שהיה המפקד ברגימנט החמישי של מיזורי, הופך כעת לפקודו של אחיו הצעיר. הבריגדה כולה סופחה לכוח משימתי, שנשלח להילחם בחזית המערבית, באזור אוקלהומה, תחת פיקודו של קולונל בשם ויליאם ויר (William Weer).
הכוח של ויר זכה תחילה להישגים, בעיקר למול האינדיאנים משבט צ'רוקי, שתמכו אותה עת בקונפדרציית הדרום, אולם מהר מאוד התדרדר מצבו בשל ניתוק דרכי האספקה ובשל נוהגו של ויר לשתות לשוכרה.
בשלב מסוים, תוך כדי הקרבות עם האינדיאנים ולנוכח מצבו הקשה של הכוח, התארגנו קציניו ביניהם, הדיחו את מפקדם קולונל ויר, ומינו את סלומון במקומו. היה זה סלומון שהחזיר את הכוח המשימתי כולו, בשלום, לבסיסו בפורט סקוט.
גנרל בלאנט, מפקד החזית באותה עת שפט את סלומון בגין הדחת ויר תוך כדי קרב, זיכה אותו וב-16 ביוני 1862 מינה אותו הנשיא אברהם לינקולן, גם באופן פורמלי, למפקד כוח המשימה במקומו של קולונל ויר, תוך שהוא מעלה את סלומון לדרגת בריגדיר גנרל. ההעלאה בדרגה אושרה על ידי הסנאט ב-10 ביולי 1862. קולונל ויר לא הודח לחלוטין, אלא הוצב מתחת סלומון, כאחד מקציניו הכפופים לו.
בכך הפך סלומון לגנרל היהודי הראשון בצבא ארצות הברית. היחיד שקדם לו בדרגה המקבילה לשלו בצי האמריקאי היה אוריה לוי, שמונה עוד ב-1860 לקומודור, דרגה שהחל מ-1985 קרויה בצי האמריקאי אדמירל אחורי (כוכב אחד).
גנרל במלחמת האזרחים האמריקאית
בספטמבר 1862 הוצב בריגדיר גנרל סלומון בראש הבריגדה הראשונה בצבא קנזס, לחם בקרב הראשון בניוטוניה, ואחר כך הוביל את יחידתו בקרב בקיין היל, ארקנסו, ב-28 בנובמבר, ובפריירי גרוב ב-7 בדצמבר. הוא הועבר בהמשך מפעם לפעם מיחידה אחת לאחרת, לפי צורכי המלחמה והשתתף בקרבות רבים בחזית המערבית בעיקר, עד תום המלחמה. אחד הקרבות החשובים שלו היה הקרב על הגנת העיר הלנה, ארקנסו, ב-4 ביולי 1863. סלומון הצליח להחזיק מעמד ולהדוף צבא מורדים בסדר גודל של כ-18,000 לוחמים תחת פיקודו של הגנרל הדרומי תיאופילוס הולמס, כשלרשותו של סלומון היו רק 3,000 מלוחמי הצפון. ניצחונו בקרב זה הבטיח לצפון את השליטה בכל מזרח ארקנסו.
קרב הגנה חשוב אחר שלו התנהל במשך כחמישה שבועות ושיאו היה ב-30 באפריל 1864 בג'נקינס פרי, ארקנסו (Battle of Jenkins' Ferry). הבריגדה של סלומון היוותה כוח מגן אחורי על כוחותיו של גנרל סטיל, שנסוגו מפני כוח דרומי עדיף. סלומון הציב את כוחותיו, כ-5,000 איש, בנקודת מעבר בשם ג'נקינס פרי, על פני נהר סלין ועצר שם כוח דרומי בסדר גודל של כ-20,000 לוחמים, שרדפו אחרי כוחותיו של הגנרל סטיל. כוחותיו של סלומון ספגו אבדות של כשליש מהכוח המקורי, אך איפשרו לסטיל להגיע מהעמדה חסרת יכולת ההגנה בה היה, בקמדן, ארקנסו, אל ליטל רוק המוגנת.
במרץ 1865, סמוך לפני תום המלחמה העלה הנשיא לינקולן את סלומון, אמנם בדרגת ייצוג בלבד, למייג'ור גנרל. הוא השתחרר מהשרות ב-24 באוגוסט 1865.
לאחר המלחמה
סלומון לא חזר לאחר המלחמה לוויסקונסין, אלא השתקע במיזורי, שם המשיך בעבודתו האזרחית המקורית כמודד, מהנדס ורשם קרקעות ממשלתי. ב-1867 נפטרה אשתו מת'ילד וכעבור שנתיים הוא נישא בשנית, לאחותה הבוגרת יותר, שהתאלמנה אף היא, הנרייטה. בפברואר 1877 מונה לרשם הקרקעות והאחראי על המדידות (Surveyor General) של יוטה ועבר לסולט לייק סיטי, יוטה. כעבור עשרים שנה נפטר ונקבר שם.
ב-1927 הקימה עיריית מניטוואק, ויסקונסין מצבת גרניט בחצר בית המשפט בתחומה, "יד" לזכרו ולזכרם של שלושת אחיו.
טיסהטניה
טיסהטניה (בהונגרית: Tiszatenyő) הוא כפר במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק בנפת טרקסנטמיקלוש.
מיקום
טיסהטניה ממוקם ממזרח לנהר הטיסה, בסביבה הקרובה של טרקסנטמיקלוש.
גישה
מכיוון סולנוק ניתן לגשת אל הכפר בכמה דרכים: בכביש ירידה מהכביש הראשי 4 בטרקסנטמיקלוש בפניה מכביש 4629, או מכביש 442 מול מרכז מרטפי וכן ברכבת קו רכבות הונגריה (MÁV) מספר 120.
היסטוריה
עקבות של תרבויות קרש (Körös) ושל הטוון (Hatvan) נמצאו בסביבת היישוב, ובכך הוכח שהאזור היה מיושב עוד מימי קדם. היישוב (שהיה באותה תקופה למעשה רק אחוזה עם בתי משרתים) ומנזר מוזכרים לראשונה במקורות כתובים רק במאה ה-15. מאוחר יותר התפתח באזור יישוב של משקי בית מפוזרים.
אחרים מאמינים כי יישוב העתיק אינו זהה לזה של ימינו, וגם לא יכול להיחשב כקודמו, מכיוון שהיישוב כיום הוא קיים כך רק במאה ה-20, למעשה רק בשנת 1950 הפך עצמאי. באותה תקופה שם היישוב התחלף מפוסטהטניה לטיסהטניה. האזור הכפרי הזה הפך לבלתי מאוכלס פעמיים: תחילה בתקופת הכיבוש הטורקי (מ-1526 עד 1676), ושנית במלחמת העצמאות של רקוצי. משנת 1703 נבזז היישוב מספר פעמים על ידי הסרבים. רק בשנת 1720 החל האכלוס מחדש באזור. האזור היה במשך זמן רב בבעלות משפחת אלמאשי ואחר כך בבעלות משפחת לדרר.
ביישוב של היום (שרחובותיו, בתיו וחלקותיו מעוצבים באופן רגולרי), בתי מגורים הם ללא מרפסת, עם בניין עזר חוץ קטן וחצר קטנה. אלה המאפיינים של הבתים שנבנו בעבר.
אדווין לפבר
ג'ורג' אדווין הארי לפבר (באנגלית: George Edwin Henry Lefèvre; 23 בינואר 1873, קולון – 1943), עיתונאי, סופר ודיפלומט אמריקאי.
ביוגרפיה
אדווין לפבר נולד ב-1873 בקולון, פנמה. משפחת אימו הייתה בין המשפחות הידועות במדינה ואביו היה אזרח ארצות הברית. בגיל צעיר אדווין עבר לארצות הברית. הוא סיים אוניברסיטת להיי בתחום הנדסת מכרות, אך לא עבד בתחום. אדווין לפבר החל לעסוק בעיתונות ובבורסה לניירות ערך. הוא ירש את הון של אביו והפך למשקיע עצמאי. בשנת 1901 הוא פרסם את ספרו הראשון Wall Street Stories שהיה אוסף של סיפורים קצרים.
בשנת 1909 אדווין מונה לשגריר פנמה בספרד ואיטליה.
לאחר חזרה לארצות הברית הוא פעל כברוקר וכתב לענייני כלכלה עבור "ניו יורק סאן". בהמשך הוא עבר לאחוזתו בורמונט והקדיש את עצמו לכתיבה.
הספר הידוע ביותר של לפבר Reminiscences of a Stock Operator פורסם בשנת 1923. הוא תיאר את חייו של ג'ס ליברמור. מאז פרסומו הראשון, הספר עבר מספר מהדורות ותורגם למספר שפות. מהדורה שפורסמה בשנת 2009 מתארת קשר בין אירועי הספר ומקומות, חברות ואנשים שפעלו באותה תקופה.
לאחר פטירתו בשנת 1943, אחוזתו עברה לבעלות אשתו. האחוזה נכללת כיום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
כנסיית שמעון סטיליטס
כנסיית שמעון סטיליטס (ערבית كنيسة مار سمعان العمودي - "כניסת מר סמעאן אל-עמודי") היא כנסייה ביזנטית הרוסה בחלקה, אשר הוקדשה לקדוש הנוצרי שמעון סטיליטס. שרידי הכנסייה שוכנים בקלעאת סמעאן (قلعة سمعان - מצודת שמעון), אחד מהכפרים המתים בצפון-מערב סוריה, כ-30 ק"מ צפונית-מערבית לחלב. הכנסייה הוקמה באתר בו לפי המסורת ניצב העמוד שעליו התגורר הקדוש שמעון סטיליטס משך 33 שנים. המבנה נחשב לכנסייה הביזנטית העתיקה ביותר ששרדה, והוא השפיע על האדריכל אנטוניו ברלוצי עת תכנן את כנסיית ההשתנות על הר תבור.
רקע היסטורי
שמעון סטיליטס נולד בשנת 386 בהרי נור (טורקית Nur Dağları - "הרי האור") שבנפת האטיי בטורקיה (ההרים כונו ביוונית בשם אמאנוס (Ἁμανός)). הוא היה לנזיר מתבודד, אך במקום לחיות במערה, קבע את מגוריו על משטח מוקף מעקה בשטח של פחות מארבעה מ"ר, ואשר ניצב על עמוד בגובה של יותר מ-13 מטרים. הוא זכה לפרסום, ונהג להטיף בפני קהל מאמיניו פעמיים ביום. הוא מת בשנת 459 לאחר שחי על העמוד משך 37 שנים, ונקבר במערה באנטיוכיה (כיום אנטקיה). האתר בו ניצב העמוד כמו גם המערה בה נקבר הנזיר, היו לאתרי עלייה לרגל. בשנת 475 לערך, הורה זנון, קיסר האימפריה הביזנטית, על הקמת כנסייה לזכרו של הקדוש, וזו הושלמה בשנת 491. במאה ה-9 בוצר המתחם, וזכה לכינוי "קלעאת סמעאן", היינו "מצודת שמעון".
האתר
הכנסייה הענקית משתרעת על-פני שטח של 5,000 מ"ר, והיא הוקמה על גבעה צחיחה סביב העמוד שעליו חי הנזיר. למבנה צורת מתומן שממנו קורנות ארבע בזיליקות הפונות אל ארבע רוחות השמיים. אורכה של כל אחת מהבזיליקות הוא 37 מטרים ורוחבה 24 מטרים. במרכז המתומן ניצב העמוד, אך כיום נותר ממנו בסיס וחלקו התחתון שהתבלה במהלך מאות שנות שימוש. גובה הבסיס ושארית העמוד הוא כשני מטרים בלבד. הבזיליקה הפונה מזרחה הייתה החשובה בין הארבע, והיא ארוכה מעט משלוש האחרות. בצידה המזרחי נקבע אפסיס. הכניסה אל המתחם הייתה דרך שלוש קשתות נושאות גמלונים בבזיליקה הדרומית, ומאחוריהן השתרע הנרתקס.
הכנסייה נחשבה לאחד המבנים הנוצרים המונומנטליים החשובים בזמנה. סביב הכנסייה קמו מנזר, שתי קפלות ומספר בתי הארחה לצליינים, והמתחם כולו הוקף בחומה במאה ה-9. המנזר ואחת הקפלות צמודים לבזיליקה המזרחית בצידה הדרומי. מאוחר יותר הוקמו בפטיסטריום וקפלה נוספת במרחק של כ-200 מטרים מדרום לכנסייה, ודרך תהלוכות באורך של כקילומטר אשר נסללה מפינתה המערבית, הוליכה אל הכפר הסמוך דיר סמעאן.
השפעת מגפת הקורונה על זכויות האדם
במהלך מגפת הקורונה דווח ברחבי העולם על מקרים רבים של הפרת זכויות האדם, בהם פגיעה בחופש הביטוי ובחופש התנועה, צנזורה על מידע, אפליה, ושנאת זרים. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הצהיר כי "הפרות של זכויות אדם אינן מקלות אלא מקשות על התגובות למקרי חירום בנושאי בריאות הציבור ופוגעות ביעילותן." גם ארגון הבריאות העולמי הודיע כי עמדתו היא שהטלת הסגר כדי להאט את התפשטות המגפה איננה צריכה לבוא על חשבון זכויות האדם. במקרים רבים הובעו חששות שהצעדים הננקטים לטיפול במגפה עלולים להשפיע על זכויות אדם, על הדמוקרטיה ועל פעילותם של גופי ממשל.
בדיון בבג"ץ במרץ 2021 מנה השופט יצחק עמית את הפגיעות בזכויות האדם בישראל האדם בתקופת הקורונה, והמשיל אותן לעשר המכות:
מסמך שפורסם במרץ 2021 על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית סקר כמאתיים מדינות ומתאר הידרדרות במצב זכויות האדם ברחבי העולם. מזכיר המדינה של ארצות הברית אנתוני בלינקן ציין כי כמה ממשלות השתמשו במשבר הקורונה "כאמתלה להגביל את הזכויות ולבסס משטר סמכותני ... מגמת זכויות האדם ממשיכה להתקדם בכיוון הלא נכון."
זכויות האדם שנפגעו
במהלך מגפת הקורונה בעולם נפגעו רבות מזכויות האדם, בהן חופש הביטוי, הזכות לבריאות, חופש מאפליה, חופש המידע, חופש התנועה, חופש ההתאגדות, חופש דת, הזכות לפרטיות,, , הזכות לעבודה, הזכות לחינוך וזכויות הקשישים.
חופש הביטוי והמחאה
בדו"ח של ארגון נמסר כי לפחות ב-91 מדינות הוטלו מגבלות על אמצעי התקשורת בדיווחים על מגפת הקורונה, הן במדינות חופשיות והן בלא-חופשיות. לפחות ב-72 מדינות הטילה הממשלה מגבלות נוספות על חופש הביטוי. להלן מספר מקרים בולטים.
אזרבייג'ן
באזרבייג'ן נעצרו עיתונאים ופוליטיקאים מהאופוזיציה בעקבות ביקורת על תגובת הממשלה למגפת הקורונה במדינה.
בנגלדש
בבנגלדש נעצרו 11 אנשים, בהם בלוגרים, קריקטוריסטים ועיתונאים, בעקבות ביקורת על תגובת הממשלה למגפת הקורונה במדינה.
טורקיה
רשויות החוק בטורקיה עצרו 19 משתמשי רשתות חברתיות בטענה שפרסמו "הודעות מופרכות ופרובוקטיביות", וגרמו לבהלת יתר. באפריל נעצרו שבעה עיתונאים בגלל האופן בו סיקרו את הטיפול הממשלתי במגפה, ושלושה ערוצי טלוויזיה נקנסו, בהם הערוץ המרכזי Habertürk TV שנקנס עקב דיווח שפקפק באמינות הנתונים הרשמיים אודות המגפה במדינה.
עקב מגפת הקורונה בטורקיה ותנאי הצפיפות והתחלואה בבתי הסוהר במדינה, אישר הפרלמנט הטורקי הצעת חוק המאפשרת שחרור של כ-100,000 אסירים מבתי הכלא, כולל אסירים הקשורים למקרי רצח. עם זאת, החוק אינו כולל כ-50,000 אסירים פוליטיים, שנותרו בבתי הכלא.
טורקמניסטן
ממשלת טורקמניסטן הוציאה את המילים "נגיף הקורונה" מחוץ לחוק, ואסרה על השימוש בביטוי בכלי התקשורת.
ישראל
במהלך הסגר השני בישראל, שהחל בספטמבר 2020, הוטלו מגבלות על חופש ההפגנה שבמסגרתן נאסר להתרחק יותר מקילומטר אחד ממקום המגורים. בתגובה החלו מאות הפגנות ברחבי המדינה, שבהן יצאו האזרחים להפגין בצמתים ובגשרים הסמוכים לבתיהם. ההפגנות כללו את המחאה נגד בנימין נתניהו ואת המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש.
סין
מיד עם התפרצות מגפת הקורונה ברפובליקה העממית של סין הטילה הממשלה צנזורה במטרה למנוע הפצת מידע על המחלה ועל הסכנות לבריאות הציבור. הובעה ביקורת על כך שהמגפה התפשטה במדינה במשך מספר שבועות מבלי שנעשו מספיק מאמצים להכיל את הנגיף. לי ונליאנג, רופא עיניים סיני שהזהיר את עמיתיו בעניין נגיף הקורונה, נעצר בשל "הפצת שמועות כוזבות", ומאוחר יותר נדבק במחלה ונפטר. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל מתח ביקורת על כך שסין מזערה את חומרת התפרצות המחלה בדיווחיה לארגון הבריאות העולמי.
משחק המחשב "Plague Inc.", המאפשר מעין סימולציה של מגפה עולמית, הוסר מחנויות האפליקציות בסין בטענה שיש בו "תוכן לא חוקי".
פולין
בפולין נאסר על רופאים למסור מידע לתקשורת, לאחר שמיילדת פרסמה בפייסבוק דיווח במרץ 2020 על מצבם הקשה של אנשי הרפואה וצוותי בתי החולים בזמן הטיפול במגפת הקורונה בפולין, ופוטרה עקב הדיווח. האיסור בוטל לאחר כשבוע.
איטליה
איטליה התמודדה עם צפיפות בלתי רגילה בבתי החולים, וחולים רבים, בעיקר קשישים, נאלצו לחזור לביתם לאחר שעות של המתנה. חלקם מתו בבתי החולים מבלי שטופלו. בצילום שזכה לפופולריות נראית אחות שהתמוטטה עקב עומס עבודה גבוה בבית חולים איטלקי.
לוב
לוב התמודדה עם מגפת הקורונה בד בבד עם מלחמת האזרחים במדינה, במהלכה הותקפו מספר בתי חולים. באפריל 2020 דיווח נציג האו"ם לעניינים הומניטריים כי 27 בתי חולים נפגעו ו-14 נסגרו בתוך חמישה שבועות. ארגוני טרור הממומנים על ידי איחוד האמירויות הערביות תקפו ב-6 באפריל בית חולים באמצעות רקטות גראד, בזמן שטופלו בו כ-300 איש, בהם חולי קורונה. האו"ם הגדיר את המתקפה כהפרה של החוק ההומניטרי הבינלאומי.
סין
הרפובליקה העממית של סין התמודדה עם צפיפות בלתי רגילה בבתי החולים, וחולים רבים נאלצו לחזור לביתם לאחר שעות של המתנה. דווח על מחסור בערכות לבדיקת קורונה ובחומרי טיפול.
רוסיה
ברוסיה, בתי חולים למחלות קשות הוסבו לטיפול בחולי קורונה. פעולה זו גרמה להפסקת הטיפול בחולים במחלות קשות ולעליית התמותה.
גזענות ושנאת זרים
במדינות אירופה, בארצות הברית ובהודו דווח על מקרים רבים של סינופוביה וגזענות כלפי סינים ואסייתים. כתגובה לתופעה זו, הצהיר ארגון הבריאות העולמי כי על פי תקנות הארגון, המחייבות את כל המדינות, יש לנקוט בזהירות מפני היווצרות סטיגמה או אפליה בתגובה להתפרצות מחלה. השרה לענייני מיעוטים בממשלת הודו, קירן רייג'ו, גינתה את ההערות הגזעניות שהופנו נגד תושבי צפון-מזרח הודו.
התייחסותו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לנגיף הקורונה בשם "הווירוס הסיני" נתפסה בעיני רבים ככינוי גזעני. להגנתו טען טראמפ כי הכינוי אינו גזעני מכיוון שמקורו של הנגיף בסין, והכינוי נועד להתמודד עם התעמולה הסינית לפיה חיילים אמריקאים הביאו את הנגיף לסין.
מגפת הקורונה חשפה פערים בשירותי הבריאות בין מגזרים שונים באוכלוסייה. ביוני 2020 דווח בבריטניה כי מיעוטים אתניים נמצאים בסיכון גבוה יותר לאבד את חייהם עקב מחלת הקורונה. הממשלה מינתה ועדה לבדוק נושא זה. באותה עת פורסם גם מאמר ב"וול סטריט ג'ורנל" בו נמצא כי שיעורי האשפוז והמוות הקשורים למחלת הקורונה בארצות הברית הם גבוהים יותר בקרב קבוצות שאינן לבנות, גם לאחר ביצוע התאמות לגורמים כמו גיל וגאוגרפיה. מחקר של המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן בדק שיעורי אשפוז של ילדים חולי קורונה בארצות הברית, ומצא כי 40% מהילדים שאושפזו בבתי החולים היו היספנים ו-33% היו שחורים. על פי המחקר, אוכלוסיות מיעוטים נמצאות בסיכון גבוה יותר בגלל אי-שוויון חברתי, חוסר יציבות כלכלית ונחיתות במעמד ביטוחי.
סטיגמות
חבריה של קהילה נוצרית בדרום קוריאה בשם "Shincheonji Church of Jesus" נאצלו להתמודד עם אפליה והטרדות לאחר התפרצות קורונה בקהילה. חברי הקבוצה דיווחו כי מפברואר 2020 הם סובלים מהתקפות אלימות, הטרדות מקוונות, נזק לעסקים ובריונות במקום העבודה ובבתי ספר. שתיים מחברות הקהילה נרצחו על ידי בני זוגן. ארגון זכויות אדם בדרום קוריאה דיווח בנובמבר 2020 על 86,451 מקרים של בריונות רשת כלפי חברי הקהילה.
חופש המידע
על פי אמנסטי אינטרנשיונל, ממשלת הרפובליקה העממית של סין הפעילה צנזורה על מאמרים רבים הקשורים לנגיף הקורונה בסין. נציג הארגון אמר כי "הרשויות הסיניות מונעות פרסום מידע שעשוי לסייע לקהילה הרפואית להתמודד עם הנגיף ולעזור לאנשים להגן על עצמם מפניו".
מעצרים שרירותיים
פעילים שהפיצו מידע אודות מצב מגפת הקורונה ברפובליקה העממית של סין קיבלו איומים והוטרדו.
בדו"ח של ארגון Freedom House נמצא כי בכ-60 מדינות היו עדויות לאלימות משטרתית נגד אזרחים ו הקשורים למגפת הקורונה. לדוגמה, בקניה הוכו ורוססו בגז אנשים בדרכם הביתה מהעבודה, בטענה שהפרו כביכול את תנאי ההסגר שנקבעו במדינה. בזימבבואה הממשלה אסרה על פעולות מחאה, ועצרה באלימות פעילי אופוזיציה. במדינות רבות, בהן ארצות הברית, מקסיקו, קנדה, קוראסאו וטרינידד וטובגו, נעצרו פליטים ומבקשי מקלט במהלך מגפת הקורונה במדינות אלה, והושמו במתקני כליאה.
חופש התנועה
חופש התנועה הוגבל ברוב מדינות העולם, שאסרו על אזרחיהן לצאת מהמדינה, ובמקרים רבים אף הגבילו את חזרתם למדינה. באוסטרליה, למשל, אזרחים ששבו מווהאן בפברואר 2020 נעצרו והובלו לבית מעצר באי חג המולד. מאוחר יותר סגרה ממשלת אוסטרליה גם את הגבולות הפנימיים במדינה, צעד שהוגדר על ידי ארגון Human Rights Watch כ"גורם למצוקה קשה מנשוא למשפחות".
בארגנטינה הוטל מצב חירום המגביל את זכויות היסוד החוקתיות, בהן חופש אישי, חופש התנועה וחופש ההתכנסות במרחב הציבורי. עם התפרצות מגפת הקורונה בארגנטינה יצא בית המשפט העליון לחופשה ללא הגבלת זמן.
בישראל הוגבלו בינואר 2021 מספר הנכנסים לישראל מדי יום בנמל התעופה בן-גוריון, וכן הוגבלה היציאה מישראל למי שאינו מחוסן. בג"ץ קבע כי ההגבלות פוגעות ב"ליבת הזכות החוקתית לכניסה לישראל וליציאה ממנה ובזכויות נוספות המצויות בליבת מרקם החיים הדמוקרטיים". כמו כן נכתב בפסק הדין כי זכות התנועה היא "זכות על, בעלת עוצמה ומעמד מיוחד בין הזכויות". במיוחד קשה הפגיעה בזכותו של אזרח או תושב קבע לשוב לארצו, ששעריה אמורים להיות פתוחים בפניו בכל עת. זכות זו נמצאת ביסוד האמנה החברתית בין האזרחים לבין מדינתם, והיא חיונית לאמון שלהם בה. כמו כן נכתב כי הפגיעה בחופש התנועה גורמת לפגיעה בזכויות נוספות, בהן חופש העיסוק, הזכות לחיי משפחה, הזכות לחינוך והזכות להשתתף בבחירות.
בשטחי הרשות הפלסטינית ב- 22 במרץ 2021 הודיע ראש ממשלת הרשות הפלסטינית מוחמד אשתייה בשידור חי בטלוויזיה הפלסטינית כי החל מהשעה 22:00 בערב יוטל עוצר כללי ברשות, היציאה מותרת רק לבתי מרקחת, מכולת ולטיפולים רפואיים דחופים. הצוותים הרפואיים, עובדי בתי מרקחת, עובדי מרכולים ועובדים במאפיות הוחרגו מהעוצר. ב-23 במרץ, הרשות הפלסטינית החליטה להעניק חנינה לאסירים פליליים מסוימים, שריצו מחצית עונשם בבתי הכלא, כצעד להגנה על שלומם מפני נגיף הקורונה.
חופש ההתאגדות
מגבלות ההסגר במדינות רבות הגבילו את חופש ההתאגדות, בכך שנאסרה כל התקהלות, או לחלופין הוטלו מגבלות על כמות האנשים שיכולים להיפגש בכל כינוס.
חופש דת
מגבלות ההסגר במדינות רבות הגבילו את חופש הדת, בכך שנאסרה התקהלות בבתי התפילה, או הוטלה מגבלה על כמות האנשים שיכולים להיפגש בכל טקס דתי.
מצד שני, היו הקלות בחופש הדת של המוסלמים באירופה. מספר מדינות התירו את קריאת המואזין מהמסגדים בתקופת הרמדאן. כמו כן, מספר מדינות, בהן אוסטריה, פולין וצרפת, התירו לבישת מסכת פנים, שהייתה אסורה לפני כן במסגרת התקנות בנושא הניקאב.
בישראל נאסרו תפילות בבתי תפילה, לבני כל הדתות, וכן נאסר על לימוד תורה בקבוצות בישיבות ובתי מדרש.
הזכות לפרטיות
במדינות רבות הממשלה ערכה מעקב המונים אחר אזרחי המדינה, מתוך מטרה לאתר מוקדים להתפשטות המחלה ונשאיה. בסין הותקנו מצלמות מעקב בדלת ביתם של תושבים בהסגר כדי להבטיח שהם לא יצאו מביתם. בהונג קונג, אצל חלק מהתושבים בהסגר הותקן אזיק אלקטרוני המתריע בפני הרשויות אם האדם יוצא מביתו. באזורים מסוימים של הודו הוטבע תאריך סיום ההסגר על ידיהם של תושבים בהסגר באמצעות דיו מיוחד.
במאי 2020 הודיע ארגון Human Rights Watch כי יישומי מעקב באמצעות טלפון סלולרי מהווים סיכון לזכויות האדם, ועלול להוות איום על הזכות לפרטיות של המשתמשים. ביולי, ועדת זכויות האדם של איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה פרסמה מכתב גלוי לממשלת אינדונזיה בה היא מבקשת לשמור על פרטיות הנתונים של תושבי המדינה הנמצאים במעקב עקב המגפה.
בישראל, במרץ 2020 אישרה ועדת המשנה למודיעין ולשירותים החשאיים בכנסת את השימוש בכלי מעקב של השב"כ כדי לאתר מסלולי תנועה של חולים מאומתים. בעקבות עתירה של האגודה לזכויות האזרח פסק בג"ץ שהשימוש בכלים אלה ללא חקיקה מתאימה מהווה פגיעה בעקרונות הגנת הפרטיות, והמעקב הופסק ביוני 2020.
עקב עתירה נוספת של האגודה לזכויות האזרח, הפסיקה הממשלה להשתמש בתקנות לשעת חירום שהסמיכו את משטרת ישראל לקבל נתוני מיקום של מבודדי בית.
הפרת זכויות האסירים
במדינות רבות, בהן איחוד האמירויות הערביות, אינדונזיה, ונצואלה, טנזניה, מצרים, סקוטלנד וקמבודיה, הרשויות המנהלות את בתי הסוהר התריעו כי אסירים נמצאים במצב בו הם פגיעים יותר לסיכונים ולהשפעות של מחלת הקורונה, וכי תנאי הצפיפות בבתי הסוהר אינם מאפשרים ריחוק חברתי. כמו כן אין באפשרותם לקבל ביקורים מבני משפחתם, ובכך נפגעות הבסיסיות ביותר.
בארצות הברית שיעור ההידבקות של האסירים בקורונה היה גבוה פי 5.5 מזה של כלל האוכלוסייה. כתוצאה מכך, שיעור התמותה בבתי הסוהר היה גבוה יותר בהשוואה לכלל האוכלוסייה.
בדצמבר 2020 חשף ארגון Human Rights Watch כי בערב הסעודית עצורים אלפי מהגרים מאפריקה בתנאים תת-אנושיים, וללא הקפדה על כללים למניעת הידבקות במחלת הקורונה. חלק מהעצורים פיתחו תסמינים של המחלה.
בישראל הופסקו כלל הביקורים של בני משפחה ועורכי דין בבתי הכלא. במקום התייעצות עם עורך דין פנים מול פנים, נקבע כי אסירים ועצורים יוכלו לשוחח בטלפון או בשיחת וידאו עם עורכי דינם, ביחידות ובתנאי סודיות.
זכויות מיעוטים
במדינות רבות נפגעו.
בארצות הברית, קבוצות גזעיות ואתניות רבות של מיעוטים הושפעו באופן לא-פרופורציונלי ממגפת הקורונה. תושבים רבים ממוצא פיליפיני הועסקו בבתי חולים במחלקות הקורונה ללא ציוד מגן מתאים, וסבלו משיעור תמותה גבוה יותר מכלל האוכלוסייה. במדינות מסוימות בארצות הברית היו מוקדי התפרצות קורונה במקומות עבודה שבהם עבדו בעיקר היספנים ושחורים. קבוצות אוכלוסייה אלה הושפעו גם מבחינה כלכלית וחוו שיעורי אבטלה גבוהים מהממוצע הארצי.
הזכות לעבודה
צמצום הפעילות במשק בישראל, כחלק מההתמודדות עם הנגיף, הביא לזינוק במספר המובטלים, ובאפריל 2020 נרשם שיא במספר המובטלים, 26.25%, שהם 1,141,968 בלתי-מועסקים. לאחר מכן שיעורי האבטלה ירדו, ובכל הסגר עלו מחדש.
באוקטובר 2021 נכנס לתוקפו תו ירוק חדש בישראל שחייב מעסיקים לדרוש מעובדיהם להתחסן במנה שלישית, כלל המחוסנים במנה שנייה שחלפה חצי שנה מאז התחסנו בה, איבדו את התו הירוק שלהם. בנוסף, הממשלה הציעה לשלול דמי אבטלה ממי שפוטר מעבודתו כי לא התחסן וכי הוא ייחשב כמפוטר בגין מתפטר.
הזכות לחינוך
ברוב מדינות העולם נפגעה הזכות לחינוך כאשר מערכות החינוך נסגרו בשל התפשטות הקורונה. במידת האפשר בוצע מעבר ללמידה מרחוק באמצעות מערכות שיחת וידאו, שהפופולרית שבהן הייתה זום, אם כי בדיקות שנעשו גילו שיעילותה של למידה מרחוק פחותה בהרבה מהגישה המסורתית, בין השאר מפני שחלק מהתלמידים לא יכולים ללמוד כראוי מרחוק. ברוב המדינות המפותחות נפתחו מחדש מערכות החינוך בספטמבר 2020 והתלמידים למדו בהן במשך שלושה חודשים, אך בישראל הוטל בחודשים אלו הסגר, ובפועל התקיימו ימי לימוד בודדים בלבד בשנת הלימודים: תלמידי התיכונים למדו 16 יום בלבד בבתי הספר, תלמידי חטיבות הביניים הגיעו ללימודים כ-14 יום בלבד, ובבתי הספר היסודיים למדו בין 24 ל-56 יום בלבד. במוסדות להשכלה גבוהה הופסקה כלל ההוראה הפרונטלית.
במערכת החינוך הממלכתית החרדית ובמסגרות החינוך העצמאי לא נשמעו להוראות ההסגר, ורוב מסגרות הלימוד החרדיים לבנים פעלו כסדרן, בכל הגילאים ובכל זרמי החינוך. מערכת החינוך החרדית לבנות הושבתה לזמן קצר ולאחר מכן גם היא חזרה לפעילות.
זכויות הקשישים
דו"ח של מכון זולת לשוויון וזכויות אדם שפורסם באוגוסט 2020 בוחן את זכויות הקשישים בישראל בתקופת הקורונה, ומציע דרכים למתן מענה חברתי, תרבותי ובריאותי לאוכלוסיית הזקנים. בדו"ח מפורטות זכויות הקשישים שהופרו בתקופת ההתמודדות עם מגפת הקורונה, בהן הזכות לכבוד, זכות ההשתתפות והזכות לבריאות. על פי הדו"ח, הטלת מגבלות מיוחדות על יחידים וקבוצות אך ורק בשל גילם הכרונולוגי פוגעת בזכות האדם לכבוד ולשוויון ומהווה אפליה גילנית אסורה.
היבטים משפטיים
לאחר שהוטלו מגבלות שונות הקשורות למגפת הקורונה, עתרו תושבים בצרפת ובגרמניה לבית המשפט העליון, וזה ביטל את ההגבלות. להלן מספר מקרים בולטים:
אנג'י הארמון
אנג'לה מישל הארמון (באנגלית: Angela Michelle Harmon; נולדה ב-10 באוגוסט 1972) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.
ראשית חיים
הארמון נולדה ב-10 באוגוסט 1972 בהיילנד פארק, טקסס, בתם של דפנה דמר (לבית קרוואגלי) ולורנס פול "לארי" הארמון, מנהלת רשת מידע בבית חולים בדאלאס, טקסס. לאביה מוצא גרמני ואירי ואילו אמה ממוצא יווני. בפרק של התוכנית "מי אתה חושב שאתה?", הארמון גילתה שיש לה אב קדמון גרמני ששירת בצבא ג'ורג' וושינגטון במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, וכי האב הקדמון רכש מאוחר יותר אדמות במחוז מרסר, קנטקי. האדמה עדיין בבעלות ענף רחוק של משפחתה.
הארמון עבדה כדוגמנית ובשנת 1987 זכתה בתחרות דוגמנות של המגזין "סבנטין". היא למדה בבית הספר התיכון היילנד פארק עד 1990 ולאחר מכן עשתה קריירת דוגמנות מצליחה. בתחילת שנות ה-90 היא עבדה כדוגמנית מסלול עבור קלווין קליין, ג'ורג'ו ארמני דונה קארן והופיעה על שערי מגזינים בין היתר של מגזיני האופנה Elle, קוסמופוליטן ואסקווייר. היא חתומה ב-IMG Models בניו יורק.
קריירה
הארמון החלה את הקריירה בשנת 1995 לאחר שהתגלתה על מטוס על ידי דייוויד הסלהוף. היא לוהקה לתפקיד ראשי בסדרה-"Baywatch Nights" ולתפקיד בסדרה "C-16: FBI", קצרת הימים. בשנת 1998 היא הופיעה גם בסרט "Lawn Dogs". בסוף שנות התשעים, הארמון קיבלה את תפקיד הפריצה שלה כשלוהקה לסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר". היא גילמה את עוזרת לתובע המחוזי אבי קארמייקל בין השנים 1998–2001. במהלך תקופה זו, היא גם דיבבה את דמותה של ברברה גורדון בסרט האנימציה "באטמן הדור הבא: שובו של הג'וקר".
הארמון עזבה את הסדרה "חוק וסדר" כדי להתרכז בקריירה הקולנועית שלה ואמרה שהיא מעדיפה לעבוד בקולנוע על פני טלוויזיה. לאחר שהופיעה בסרט "העצה הטובה" משנת 2001, שיצא ישירות לווידאו.
בשנת 2006 שיחקה הארמון בפיילוט של רשת ABC, "סודות עיר קטנה". הסדרה לא הופקה לבסוף. היא גם כיכבה בסדרה טלוויזיה כושלת נוספת ב-NBC, "Inconceivable", שבוטלה לאחר שני פרקים. בשנה שלאחר מכן היא כיכבה בפיילוט אחר של ABC, "Women's Murder Club", ששודרה במשך שלוש עשרה פרקים.
הארמון הייתה אחת מחמש שחקניות שהצטלמו בעירום בדיסקרטיות למגזין "אלור" במאי 2008 לצד גבריאל יוניון, זואי מקללן, ג'יל סקוט ואנה אורטיז.
בין השנים 2010–2016 שיחקה יחד עם סשה אלכסנדר בסדרת דרמות הפשע ריזולי ואיילס בה גילמת את בלשית המשטרה ג'יין ריזולי בבוסטון, מסצ'וסטס. הסדרה הוקרנה לראשונה ב-12 ביולי 2010. היא ביימה את הפרק ה-100 של הסדרה.
הארמון הופיעה בקליפ "This Ole Boy" של הזמר קרייג מורגן, שיצא בינואר 2012.
ביולי 2012, במהלך קידום לעונה חדשה של ריזולי ואיילס, הארמון חשפה בתוכנית של קונאן או'בריאן שהיא אוהדת ומעוניינת מאוד לשחק בגרסת סרט של "הענקית הירוקה" מבית מארוול קומיקס.
הארמון זכתה בפרס גרייס לשנת 2012, בקטגוריית שחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי בסדרת דרמה של "Rizzoli and Isles".
חיים אישיים
ב-13 במרץ 2000, הארמון התארסה לשחקן ה-NFL לשעבר ג'ייסון סיהורן. היא הופיעה כאורחת בתוכנית הלילה עם ג'יי לנו, כשלנו קרא לסיהורן כאורח מפתיע. סיהורן ניגש אליה מיד, כרע על ברך אחת והציע. הם נישאו ב-9 ביוני 2001. יש להם שלוש בנות: פינלי, ילידת 14 באוקטובר 2003; אייברי, יליד 22 ביוני 2005; ואמרי, ילידת 18 בדצמבר 2008. בנובמבר 2014 הודיעו הארמון וסוהורן על פרידתם לאחר 13 שנות נישואים. בני הזוג התגרשו בשנת 2016.
הארמון היא רפובליקנית. היא וסוהורן תמכו בנשיא ג'ורג' ווקר בוש ונשאו נאום בוועידה הרפובליקנית בשנת 2004. היא תמכה בג'ון מקיין לנשיא בשנת 2008.
אנג'י הארמון מתרגלת טאקוונדו ואיגרוף.
ב-25 בדצמבר 2019, הארמון התארסה לשחקן גרג ווהן.
היא הצביעה לג'ו ביידן בבחירות לנשיאות ב-2020.
סיטרד-חליין
סיטרד-חליין (, בלימבורגית: Zittert-Gelaen) היא עיר במחוז לימבורג שבהולנד. העיר הוקמה ב-2001 כאיחוד של הרשויות לשעבר של סיטרד, חליין ובורן. סיטרד-חליין גובלת במערב בבלגיה ובמזרח בגרמניה.
סיטרד
לאחר המלחמה צמחה סיטרד במהירות ונבנו בה שכונות רבות. מכרות הפחם בסביבה היו הכוח המניע מאחורי צמיחתה הכלכלית של העיר, עד שהם נסגרו בשנות השישים והשבעים. כיום העיר מהווה מרכז תעשייתי וכן פועלים בה בנייני משרדים רבים.
חליין
עד לסוף המאה ה-19 הייתה חליין לא יותר מאשר כפר קטן. במקום התגלו השרידים של אחד הכפרים הפרהיסטוריים העתיקים ביותר בהולנד. במאה ה-20 פעם בעיר מכרה בפחם הגדול ביותר באירופה, שהביא לגידול מהיר באוכלוסיית העיר. בשנות השישים והשבעים, נסגרו כל מכרות הפחם. עם זאת, חברת הפחם הלאומית של הולנד, שהופרטה ב-1989, נותרה פעילה בחליין, וכיום היא מייצרת כימיקלים.
ספורט
סיטרד היא ביתה של מועדון הכדורגל פורטונה סיטארד המשחק נכון ל-2020 בליגת העל ההולנדית, ושל מועדון הכדוריד סיטרדיה.
הנס שלמר
הנס שלמר (בגרמנית: Johannes "Hans" Schlemmer; 18 בינואר 1893 – 26 ביוני 1973) היה גנרל גרמני במהלך מלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
שלמר נולד בנסלוואנג בבוואריה ב-18 בינואר 1893, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית, והיה בנו של קצין מכס ראשי. אחיו ארנסט פתח אף הוא בקריירה צבאית והגיע לדרגת גנרל-לויטננט. שלמר עצמו התחתן עם אגנס הופמן ב-1920. בשנת 1913 הוא הצטרף לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לגדוד ההנדסה הבווארי ה-2. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה עבר שלמר לרגימנט הארטילריה הבווארי ה-5 (אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד), ושירת בו כמפקד מחלקה וסוללה במהלך המלחמה. על פעולותיו במלחמה הוענקו לו עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, מסדר ההצטיינות הצבאי של בוואריה עם חרבות וכתר ואות הפציעה בשחור.
לאחר המלחמה הצטרף שלמר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1934 הועלה שלמר לדרגת מיור, ובשנת 1935 הוא הוצב במשרד המלחמה של הרייך כראש אגף במשרד הנשק של הצבא. ב-16 במרץ 1937 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, ולאחר פרשת בלומברג-פריטש ב-1938, הוא מונה לקצין מטה בפיקוד העליון של הצבא. ב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הארטילריה ההריית ה-111 באינסברוק, וב-27 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת אוברסט.
מלחמת העולם השנייה
שלמר פיקד על גדודו במהלך הפלישה לפולין, וב-25 בספטמבר 1939 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-7, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-7, אותו הוביל במהלך המערכה על צרפת. במרץ 1941 הוא מונה למפקד פיקוד הארטילריה ה-148, אותו הוביל במהלך מבצע ברברוסה. מאמצע דצמבר 1941 פיקד על דיוויזיית הרגלים ה-134 בחזית המזרחית באזור מוסקבה וב-23 בינואר 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב.
בפברואר 1942 הועלה לדרגת גנרל-מיור, וב-21 באפריל 1942 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בתחילת 1943, שלמר הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, וב-18 בינואר 1944 הוא קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. באפריל 1944 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-75 באיטליה, אשר לחם לצד מרשל רודולפו גרציאני כחלק מפלגת הארמייה פון צנגן. בנובמבר אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל הכוחות ההרריים, ובתום המלחמה הוא נפל בשבי צבא ארצות הברית.
לאחר המלחמה
שלמר שוחרר מהשבי ב-17 ביוני 1947, וב-3 באפריל 1950 התגרש מאשתו. לאחר מכן התגורר בבאד קרויצנאך, עד מותו ב-26 ביוני 1973.
בטסי רוס
בטסי רוס (באנגלית: Betsy Ross; 1 בינואר 1752 – 30 בינואר 1836) נחשבת ליוצרת הגרסה הראשונה של דגל ארצות הברית. עם זאת, אין עדות היסטורית אמינה לכך.
פיגועי הדריסה בקטלוניה (2017)
ב-17 באוגוסט 2017 אירעו שני פיגועי דריסה בקטלוניה שבספרד. הראשון בשדרות לה רמבלה בברצלונה, בו נרצחו 15 בני אדם ויותר ממאה נפצעו, השני בעיר קמברילס שמדרום לברצלונה, בו נרצחה אישה אחת ונפצעו שישה אנשים. חמשת המחבלים שביצעו את הפיגוע בקמברילס נהרגו במקום, והנהג הדורס בברצלונה נהרג לאחר מצוד. המחבלים היו טרוריסטים מוסלמים המזוהים עם המדינה האסלאמית.
בטסי רוס
ראשית חייה
בטסי רוס נולדה בשם אליזבת גריסקום, לסמואל גריסקום ורבקה לבית ג'יימס בפילדלפיה, פנסילבניה ב-1 בינואר 1752, השמינית מתוך 11 ילדים. היא גדלה תחת חוקים נוקשים, בבית שהשתייך לקהילה הקוויקרית. את מלאכת התפירה למדה מדודתה מדרגה שנייה, שרה אליזבת אן גריסקום. אבי-סבה אנדרו גריסקום היגר מאנגליה בשנת 1680.
פיגועי הדריסה בקטלוניה (2017)
הפיצוץ באלקנר
חוליית הטרור, שמנתה כעשרה מוסלמים ספרדים, התארגנה בעיר ריפול שמצפון לברצלונה. החוליה תכננה לפוצץ כלי רכב שכורים, עמוסים במכלי גז ובחומר הנפץ טריאצטון, בשלושה מקומות בברצלונה: שדרות לה רמבלה, כנסיית סגרדה פמיליה והנמל. לשם כך אגרו מכלי גז וחומר נפץ בבית פרטי באלקנר, דרומית לקמברילס. ב-16 באוגוסט אירע, עקב תקלה, פיצוץ בבית שבו נאגרו חומרי החבלה. בפיצוץ נהרס הבית, נהרגו שני אנשים ונפצעו רבים, והוא שיבש את התוכנית המקורית. אחד מההרוגים, שגופתו נמצאה בין הריסות הבית, הוא האימאם עבד אל באקי א-סתי, שנחשב לראש חוליית הטרור.
בטסי רוס
ראשית חייה
אחרי שסיימה את לימודיה בבית ספר קווייקרי עממי החלה בהתלמדות אצל רפד בשם ויליאם וובסטר, ובמהלך תקופה זה התאהבה בעמיתה המתלמד ג'ון רוס. הזוג התחתן בסתר ב-1773 בהיותה בת 21 בגלוסטר סיטי בניו ג'רזי, נישואים שגרמו לניתוק ממשפחתה והרחקה מקהילת הקוויקרים, שכן רוס השתייך לכנסייה האפיסקופלית. הזוג רוס הקימו עסק עצמאי לריפוד, והצטרפו ל"Christ Church" האפיסקופלית, אותה כנסייה אותה פקד ג'ורג' וושינגטון ומשפחתו.
פיגועי הדריסה בקטלוניה (2017)
הפיצוץ באלקנר
חברי החוליה החליטו לנצל את כלי הרכב לפיגועי דריסה.
בטסי רוס
מלחמת העצמאות האמריקנית
מלחמת העצמאות האמריקנית פרצה שבועיים לאחר נישואי הזוג. כחבר המיליציה המקומית, מונה רוס כשומר על תחמושת, אך נהרג בהתפוצצות אבק שרפה. בטסי בת ה-24 המשיכה בעבודתה ברפדייה, ועסקה בתיקון מדים ובתפירת אוהלים ושמיכות עבור הצבא הקונטיננטלי. ישנה סברה שבטסי היא אותה "אלמנה צעירה יהפיפייה" שהסיחה את דעתו של קארל פון דונופ במאונט הולי בניו ג'רזי לאחר הקרב באיירון וורקס היל, ובכך הרחיקה את כוחותיו מקרב טרנטון.
פיגועי הדריסה בקטלוניה (2017)
הפיגועים
הפיגוע בברצלונה החל בשעה 16:56, כאשר מחבל שנהג ברכב מסחרי מדגם פיאט טאלנטו דרס אנשים לאורך כ-530 מטרים בשדרות לה רמבלה ההומות מתיירים, החל מהאזור של כיכר קטלוניה ועד לאזור הפסיפס של ז'ואן מירו ב-Pla de l'Os. הרכב נעצר לאחר שנתקל בקיוסק והנהג, יונס אבו יעקוב, יליד מרוקו בן 22, נמלט. התושבים נקראו להסתגר בבתיהם.
בטסי רוס
מלחמת העצמאות האמריקנית
ב-15 ביוני 1777 היא נישאה מחדש למלח ג'וזף אשבורן. ספינתו של אשבורן נתפסה על ידי פריגטה אנגלית ב-1780, והוא הואשם בבגידה ונכלא באנגליה. בעת כליאתו של אשבורן מתה בתם הבכורה, זילה, בהיותה בת 9 חודשים, ונולדה בתם השנייה, אליזה. אשבורן נפטר ממחלה בכלא הבריטי.
במאי 1783 היא נישאה לידיד ותיק, ג'ון קלייפול. לזוג נולדו 5 בנות. לאחר שני עשורים של בריאות רופפת, נפטר קלייפול ב-1817. רוס המשיכה להחזיק את הרפדייה למשך 10 שנים נוספות. לאחר פרישתה עברה לגור עם בתה, סוזנה, ובהמשך עם בתה ג'יין. רוס נפטרה ב-30 בינואר 1836, בגיל 84.
על אף היות בית בטסי רוס בפילדלפיה אתר תיירות פופולרי, הדעות חלוקות אם אכן היא התגוררה באותו בית.
קבורתה
רוס הייתה הראשונה להיקבר בבית הקברות הקוויקרי ברחוב 5 דרום. 20 שנים לאחר קבורתה הוצאה גופתה, והיא נקברה מחדש בבית הקברות הר מוריה בפילדפיה. ב-1975, בעת ההכנות ליובל ה-200 לעצמאות ארצות הברית, הורתה העירייה על העברת גופתה לחצר ביתה של בטסי רוס; אך מתחת לקבר לא נמצאו כלל שרידים. עצמות שהוצאו מהחלקה המשפחתית הוחשבו כשלה ונקברו בחצר ביתה, שם ניצב קברה עד היום.
מורשת ואגדה
מחקרים שבוצעו על ידי המוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקאית ציינו שהסיפור על כך שרוס תפרה את הדגל האמריקני הראשון עבור הגנרל ג'ורג' וושינגטון החל להתפשט בעת חגיגות ה-100 לארצות הברית, ב-1876. ב-1870 הציג נכדה של רוס, ויליאם ג. קנבי, מסמך, שבו נטען כי סבתו תפרה בעצמה את הדגל הראשון של ארצות הברית. קנבי סיפר כי שמע לראשונה את הסיפור מדודתו קלריסה סידני ב-1857, 20 שנים לאחר מותה של רוס. קנבי מתארך את האירוע ההיסטורי בהסתמך על מסעו של וושינגטון לפילדלפיה בסוף אביב 1776, שנה לפני ש"חוק הדגל" עבר בקונגרס. על אף זאת בית בטסי רוס הוא מוזיאון פופולרי.
פיגועי הדריסה בקטלוניה (2017)
הפיגועים
שמונה שעות לאחר הפיגוע בברצלונה התרחש פיגוע דריסה נוסף בעיר קמברילס, השוכנת 120 ק"מ מדרום לברצלונה. חמישה מחבלים במכונית מדגם אאודי A3 דרסו ופצעו שישה אזרחים ושוטר. אחת מהפצועים מתה מפצעיה. המכונית הדורסת התהפכה, והמשטרה הרגה ביריות את חמשת המחבלים (שלבשו חגורות נפץ דמה), בהם מוסא אוכאביר. להערכת המשטרה, המחבלים קשורים לפיגוע הדריסה בברצלונה.
בטסי רוס
מורשת ואגדה
בספר שיצא ב-2008, טוענים מומחים ממוזיאון הסמית'סוניאן שסיפורו של קנבי ענה על השתוקקותם של אמריקנים רבים לסיפורים ממלחמת העצמאות וגיבוריה, וכך יצא שרוס הוצגה כגיבורה וכסמל לתרומתן של הנשים להיסטוריה האמריקנית. כותבת הביוגרפיה של רוס, מרלה מילר, מציינת כי אפילו אם ניתן לקבל את גרסתו של קנבי, עדיין הייתה בטסי רוס רק אחת ממספר תופרות דגלים בפילדלפיה, ואפילו אז, תרומתה היחידה הייתה שינוי הכוכב המשושה לכוכב מחומש הפשוט יותר.
פיגועי הדריסה בקטלוניה (2017)
הפיגועים
המדינה האסלאמית קיבלה אחריות לשני הפיגועים, אם כי מעורבותה טרם הוכחה.
בטסי רוס
מורשת ואגדה
על שמה של רוס נקרא גשר "בטסי רוס" המחבר בין פילדלפיה לניו ג'רזי, והונפק בול הנושא את דיוקנה.
בנא (פירושונים)
{{פירושונים|
GlassesUSA
גלאסס יו.אס.איי (באנגלית: GlassesUSA) היא חברה אמריקאית-ישראלית המייצרת ומוכרת משקפי ראייה ומשקפי שמש באמצעות אפליקציה ואתר אינטרנט.
החברה מעסיקה כ-200 עובדים ומספקת שירותים ללקוחות מ-92 מדינות.
מטה החברה נמצא בעיר ניו יורק, ארצות הברית ומלבדו מחזיקה החברה נציגות נוספת בישראל.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 2009 על ידי דניאל רוטמן, אלדד רוטמן ורועי ימנר.
בשנת 2015, גייסה החברה כ-12.5 מיליון דולר בסבב גיוס בהובלת קרן ויולה (Viola Private Equity), המסייעת ליזמים ישראלים.
בחודש ינואר 2020, גייסה החברה כ-45 מיליון דולר בסבב גיוס בהובלת קרן טנא (Tene).
נמל התעופה קטניה-פונטנרוסה
נמל התעופה קטניה - וינצ'נצו בליני (באיטלקית: Aeroporto di Catania-Fontanarossa Vincenzo Bellini), שוכן בסמוך לעיר קטניה, השנייה בגודלה באי האיטלקי סיציליה. נמל התעופה נקרא על שמו של מלחין האופרה וינצ'נצו בליני, שנולד בקטניה.
פעילות
נמל התעופה קטניה הוקם בשנת 1924. נמל זה שימש בתחילה את צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. בשנות ה-40 המאוחרות היה ברור כי שדה התעופה עמוס ויש צורך להרחיבו. בשנת 1950 נפתח נמל התעופה קטניה גדול ומשופר יותר. לאחר 20 שנה של צמיחה בלתי צפויה במספר הנוסעים, בשנת 1981 היה שוב צורך לבנות מחדש את נמל התעופה כדי להתמודד עם הדרישה. ב-8 במאי 2007 נפתח הטרמינל החדש, המצויד ב-22 שערים ו-6 גשרים במקום הטרמינל הישן.
נמל התעופה ממוקם ליד הכביש המהיר A19, המקשר את קטניה לפלרמו ולמרכז סיציליה. שירותי הסעות מבצעים נסיעות מהנמל אל מרכז העיר ולתחנת הרכבת המרכזית, בעוד שאוטובוסים שונים אחרים הנוסעים לחלקים אחרים באי זמינים גם כן ישירות מנמל התעופה. בנמל ישנם גם שירותי מוניות.
נמל תעופה זה הוא העמוס בסיציליה והשישי באיטליה עם 6,794,063 נוסעים ב-2011, אולם, מבחינת תנועת המטוסים השדה דורג שלישי, אחרי נמל התעופה לאונרדו דה וינצי-פיומיצ'ינו ונמל התעופה מילאנו לינטה.
צבי הירש לוינסון
הרב צבי הירש לוינסון (1863, ה'תרכ"ג - 1921, י"ח בשבט ה'תרפ"א) היה ישיבת ראדין, וחתנו של רבי ישראל מאיר מראדין, "החפץ חיים".
ביוגרפיה
נולד בוולוז'ין לרב חיים יחיאל מיכל, ובצעירותו למד בישיבת וולוז'ין אצל הנצי"ב ובאיישישוק.
לאחר מכן נסע רבי צבי ללמוד בישיבת ראדין אצל ה"חפץ חיים". הוא התחבב על החפץ חיים, שהיה לומד אתו מפעם לפעם סוגיות הלכתיות סבוכות, כשאת מסקנתן קבע בספרו "משנה ברורה". לאחר כמה שנות לימוד בישיבה, בשנת ה'תרמ"ו, לקחו החפץ חיים לחתן לבתו (מנישואיו הראשונים) שרה. וכך מתאר החפץ חיים תקופה זו:
לאחר נישואי ר' צבי הירש, מינה אותו החפץ חיים כעוזרו הן בעול הגשמי והן בעול הרוחני. מהצד הרוחני מונה רבי צבי כראש ישיבה והיה מוסר שיחות מעת לעת.
בצד הגשמי, מינהו החפץ חיים על מנת שיוריד מעליו את נטל הניהול השוטף של הישיבה. באותה תקופה התקשה החפץ חיים לקיים כלכלית את ישיבת ראדין, ולכן נאלץ לשלוח חלק מן הבחורים לישיבות אחרות, בהן היו תנאים נוחים יותר, ולשמור על הרשמה מוגבלת. התלמידים המועטים שבישיבה הסתפקו בשינה על ספסלים, ואף הארוחות בתחילה לא סופקו על ידי הישיבה, והבחורים שובצו לבתים שונים בכפר שם הם קיבלו את ארוחותיהם. לאחר תקופה מסוימת החפץ חיים בעצמו עבר מבית לבית לאסוף אוכל, והאוכל שאסף חולק בין התלמידים. אחרי זמן מה נפתח מטבח בישיבה עצמה.
ואכן בעקבות כניסתו לתפקיד התרחבה הישיבה והתנאים השתפרו. ביוזמתו עברה הישיבה למשכן קבע, לאחר שנים בהן שכנה הישיבה בבתי כנסת שונים בעיירה בראדין. עקב מעבר הישיבה למשכנה החדש, התאפשרה קבלת תלמידים נוספים לישיבה והיא גדלה במספר התלמידים.
כאמור, מלבד עזרתו בניהול הישיבה, הסתייע בו החפץ חיים אף ליצירתו הספרותית ה"משנה ברורה", והוא למד עמו בקביעות את ההלכות קודם שכתבן בקצרה בספרו.
רבי צבי הירש נפטר בי"ח בשבט ה'תרפ"א, בעיר סנובסק, אז בשליטת רוסיה, לאחר שישיבת ראדין נדדה לשם לזמן קצר בעקבות מלחמת העולם.
פטירתו של רבי צבי הירש קירבה עוד יותר את עזיבת הישיבה את רוסיה לאחר שזו נדדה לשם בשנת ה'תרע"ט. וחודש לאחר פטירתו של רבי הירש, בחודש אדר, יצאה הישיבה בדרכה חזרה לראדין.
מכבי רעננה (כדוריד)
מכבי רעננה היא קבוצת כדוריד ישראלית מהעיר רעננה, המתמודדת בליגה הלאומית בכדוריד. הקבוצה עורכת את משחקיה הביתיים באולם אביב בעיר.
היסטוריה
בעונת 1995–1996 הגיעה הקבוצה לגמר גביע המדינה, שם הפסידה להפועל ראשון לציון בתוצאה 26:34. בעונת 1999–2000 זכתה הקבוצה בגביע, לאחר שניצחה במשחק צמוד 23:26 את עירוני רחובות. בעונת 2010/2011 ירדה הקבוצה מליגת העל בכדוריד לליגה הלאומית בכדוריד, לאחר שסיימה במקום האחרון בליגה הסדירה. בעונה שלאחר מכן ירדה הקבוצה שוב, הפעם לליגה הארצית בכדוריד, לאחר שסיימה את הליגה הסדירה במקום השמיני מתוך 10 קבוצות; במבחנים על הישארות בליגה ניצחה את קבוצת הפועל נתניה, אך הפסידה לקבוצות א.כ. נס ציונה ומכבי קרייתים, וירדה ליגה.
בעונת 2012–2013 שיחקה הקבוצה בליגה הארצית ועלתה בחזרה לליגה הלאומית תוך שהיא מנצחת את כל 20 משחקיה. הקבוצה גם הגיעה לשלב חצי גמר גביע המדינה ע"ש ישראל ברנר, שם הפסידה לאחר הארכה להפועל פתח תקווה. בסיום העונה סוכם כי החל מעונת 2013–2014 יתקיים שיתוף פעולה עם העירייה שתפרוס את חסותה על מחלקת הנוער.
נערים
נכון לשנת 20/21 קבוצת הנערים הבוגרת ביותר של מכבי רעננה היא של כיתות ט'
דיוויזיית הפאנצר החמישית (ורמאכט)
דיוויזיית הפאנצר החמישית הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה נחשבה לאחת מיחידות השריון האיכותיות והמנוסות בצבא גרמניה הנאצית והיא שירתה לאורך המלחמה במספר מערכות עיקריות, בהן המערכה בפולין, המערכה על צרפת, הקרב על יוון, המערכות בחזית המזרחית והמערכות בחזית המערבית.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בנובמבר 1938, יחד עם דיוויזיית הפאנצר ה-4, והועמדה תחת פיקוד היינריך פון ויטינגהוף. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה לחמה הדיוויזיה במהלך המערכה בפולין כחלק מהקורפוס ה-8, במסגרת הארמייה ה-14.
מבנה
1939:
1943:
סמל הדיוויזיה לאורך השנים:
ויולטה פרידמן
ויולטה פרידמן (אפריל 1930 – מדריד, 4 באוקטובר 2000) הייתה ניצולת שואה ממחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו וסופרת יהודייה-רומנייה.
ביוגרפיה
פרידמן נולדה במרגיטה, רומניה למשפחה יהודית. היא גורשה עם משפחתה בשנת 1944 לאושוויץ-בירקנאו, בגיל 14. היא איבדה את רוב משפחתה בשואה הוריה, סבה וסבתה וסבתה רבתה בת ה-93 נרצחו בתאי הגזים. היחידים שניצלו זאת היא ואחותה אווה.
לאחר מלחמת העולם התגוררה בקנדה ובהמשך התיישבה בקראקס, ונצואלה, שם נישאה. בשנת 1965, לאחר שהתגרשה, עברה לספרד עם אחת מבנותיה.
בשנת 1985, כשהיא מרגישה זועמת מהצהרותיו של ראש הואפן אס אס, לאון דגרל, לשעבר למגזין "Tiempo", שם הכחיש את השואה והביע דעות אנטישמיות וגזעניות נקטה נגדו צעדים משפטיים. הצהרותיו בנושא השואה הביאו לתביעה נגדו מצד פרידמן. על אף שבתי המשפט המחוזיים בספרד היו לטובתו של דגרל הוא הורשע לבסוף על ידי בית המשפט העליון הספרדי בזילות זכר הנספים בשואה ואולץ לשלם קנס גבוה. דגרל נשאל פעם האם הוא מצטער על משהו במלחמת העולם השנייה והשיב "אני מצטער רק על כך שהפסדנו!" פסיקה זו גם ביססה דוקטרינה חוקתית ושימשה תקדים לרפורמה בחוק העונשין הספרדי.
היא קבורה בבית הקברות היהודי של הויו דה מנזנארס (מדריד).