cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דוג'ו
לדוג'ו מסורתי מבנה מוגדר. הקיר הקידמי של הדוג'ו מכונה שוֹמֵן, ועל הקיר הזה נמצאת קַאמִיזַה, המקום המקודש של הדוג'ו. בעבר, היה זה מקדש שינטו קטן; היום, בהתאם לאמנות הלחימה, יכולה הקמיזה להיראות שונה מדוג'ו לדוג'ו - כך, בדוג'וים של איקידו נהוג לשים בקמיזה את תמונת מייסד האמנות, מוריהי אואשיבה. כללי האטיקט המסורתיים מכתיבים את המצב של מבצע הטכניקה ביחס לקמיזה, ואף את הרגל בה יש להתחיל לנוע לכיוון הקמיזה או להתרחק ממנה. בנוסף, ליד קיר השומן נמצאת במה מיוחדת, המיועדת לראשי האסכולה של אותה אמנות הלחימה, או לבני המשפחה הקיסרית, למקרה שיבקרו בדוג'ו. לעיתים על קיר השומן ייתלו כללי ההתנהגות בדוג'ו. מול קיר השומן נמצא הקיר שִימוֹזָה והכניסה לדוג'ו. הקיר הימני ביחס לקמיזה מכונה ג'וֹסֵקִי, והקיר השמאלי מכונה שִימוֹסֵקִי. בתחילת האימון התלמידים מסתדרים בשורה לפי הותק, כאשר התלמידים הוותיקים נמצאים ליד ג'וסקי. גם במהלך האימון, על התלמידים הוותיקים להישאר בחלק הימני של האולם.
הדוג'ו המרכזי של אמנות לחימה מסוימת, המהווה למעשה את ה"מפקדה" של הארגון של אותה האמנות, מכונה הוֹמבוּ דוֹג'וֹ - לדוגמה, "איקיקאיי הומבו דוג'ו", הדוג'ו המרכזי של איקידו, וקוֹדוֹקָאן, הדוג'ו המרכזי של ג'ודו.
דגל לבנון
דגל לבנון הוא דגלה הלאומי של לבנון. הוא אומץ ב-7 בדצמבר 1943 וצויר לראשונה בביתו של חבר הפרלמנט הלבנוני, סאיב סלאם על ידי כמה חברי פרלמנט.
היסטוריה
במהלך המאות השבעה עשר ושמונה עשר, המרונים השתמשו בדגל לבן עם ארז במרכז.
במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם לגיון מרוני תחת דגל צרפת, והוא השתמש לדגלו בדגל לבן שעליו סאלטייר אדום וארז שחור.
לאחר המלחמה, הניפו המרונים את דגל בהר הלבנון, בו שלטו.
לאחר הקמת לבנון הגדולה במבגרת המנדט הצרפתי על לבנון ב-1920, אימצה לבנון הדגל ששימש את לבנון היה דגל צרפת, עם תוספת של ארז הלבנון באמצע הדגל. הדגל עוצב על ידי נשיא תנועת ההתנגדות לשלטון העות'מאני, נאום מוקרזל. לדגל היו גרסאות בהם הארז הופיע בשחור או עם גזע חום.
לאחר עצמאות לבנון מצרפת הסכימו המיעוטים הלבנונים במסגרת האמנה הלאומית על חלוקת הכוח הפוליטית בלבנון, וכחלק מההסכמות אישרו את הדגל הלבנוני. הדגל הנוכחי עוצב בביתו של חבר הפרלמנט סאיב סלאם ואומץ על ידי לבנון באופן רשמי ב־7 בדצמבר 1943 על ידי הפרלמנט.
עיצוב
במלחמת העולם הראשונה, הצבעים אדום ולבן היו צבעי הלגיון הלבנוני. האדום מסמל את ההקרבה והלבן את הטוהר. עץ הארז הירוק במרכז הדגל מסמל שמחה ושגשוג. הוא גם סמלה העתיק של לבנון מאז ימי התנ"ך.
ספינת האהבה
ספינת האהבה הייתה סדרת טלוויזיה ששודרה ברשת ABC האמריקאית בשנים 1977–1986 והתרחשה על סיפונה של ספינת תענוגות.
הסדרה התבססה על סרט טלוויזיה באותו שם, שנעשה בשנת 1976 והתבסס על ספרה של ג'רלדין סונדרס: "ספינות האהבה", בו היא כתבה את חוויותיה כמדריכת שיט בספינת טיולים (תפקיד אותו מילאה דמותה של ג'ולי מקקוי).
את הסדרה הפיק אהרון ספלינג, שהפיק מספר רב של סדרות פופולריות ומוצלחות ב-ABC בשנות ה-60, ה-70 וה-80.
הסדרה, מסוגת סיטקום, התרחשה על פי רוב על סיפונה של ספינת תענוגות בשם The Pacific Princess (נסיכת האוקיינוס השקט), שנוסעיה היו מעורבים במיני הרפתקאות רומנטיות וקומיות. ספינות נוספות שהופיעו בסדרה היו Stella Solaris (לשיט בים התיכון), Pearl of Scandinavia (לשיט בסין), The Royal Viking Sky (לשיט באירופה) ו-Royal Princess (לשיט באיים הקאריביים).
הצלחתה של הסדרה באה לה בזכות ליהוקם של שחקנים מוכרים ואהובים בתפקידי אורח, ובכללם כוכבי קולנוע של שנים עברו שזו הייתה להם הופעה נדירה ואף חד פעמית בטלוויזיה. אף שלא הייתה זו הסדרה הראשונה שאימצה שיטה זו, הסדרה שכללה את השיטה וכל סדרה שהתבססה על עיקרון דומה בהמשך הושוותה אליה.
כל אחד מפרקי הסדרה נכתב על ידי קבוצה אחרת של כותבים, שכתבו את התסריט בעבור קבוצות כוכבים אורחים שונות.
את שיר הנושא של הסדרה שר ג'ק ג'ונס. את המילים כתב פול ויליאמס.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ הראשון ובשנות ה-90 בערוץ 3 בכבלים (כיום "HOT3"). במאי 1982 השתמש חיל האוויר בשם התוכנית כשם קוד לשתי טיסות בהן עלו לישראל מעל ל-200 מיהודי אתיופיה, במסגרת מבצע אחים א'.
סוגיות חברתיות בסדרה
הסדרה הקדימה את זמנה בסוגיות חברתיות שונות, כמו הצגת זכויות לנשים וזכויות לאפרו אמריקאים. היא נתנה במה גם לתיאור של נופשים ממוצא אפרו אמריקאי, ממעמד הביניים, דבר שהיה נדיר באותה תקופה בטלוויזיה האמריקאית. עם זאת, אחד המאפיינים של הסדרה הוא, היעדר של זוגות מעורבים (לבנים ושחורים). חוקים שאסרו יחסי זוגיות בין-גזעיים התקיימו במספר מדינות בארצות הברית במשך תקופה ממושכת. רק בשנת 1967 ביטל בית המשפט העליון את האיסור על כך, בפסק דין לאבינג נגד וירג'יניה. בשנות ה-70, בהן שודרה הסדרה, אף לאחר הוראת בית המשפט העליון, עדיין היה חשש כי מפרסמים במדינות הדרום לא ירצו לפרסם בסדרה אם יהיה בה "עידוד" לקשרים זוגיים בין גזעיים.
סדרות המשך
אחרי הפסקת שידורה של הסדרה, יצא בשנת 1990 הסרט The Love Boat: A Valentine Voyage לאקרנים. סדרת המשך בשם "ספינת האהבה: הגל הבא" שודרה בשנים 1998–1999 בארצות הברית.
Vegas (קניון)
Vegas קשירסקויה שוסה (ברוסית: Vegas Каширское шоссе) הוא אחד הקניונים הגדולים באירופה הנמצא בצומת של כביש קשירסקיאה וכביש הטבעת של מוסקבה.
"Vegas" הוא מתחם הקמעונאות ובידור עם שטח כולל כולל של 480,000 מ"ר, הכולל 134,731 מ"ר של שטח ייעודי לקמעונאות.
בקניון נמצאת שדרת כוכבים שבה ידוענים כמו: רוברט דה נירו, מילה יובוביץ', קרלוס סנטנה, מובי, גלוריה גיינור, ג'ון קיוזאק, הצנחן המפורסם פליקס באומגרטנר, אנטוניו בנדרס, דונלד טראמפ, בראדלי קופר השאירו את שמם.
אטלס LV-3B
אטלס LV-3B (באנגלית: Atlas LV-3B) שנקרא גם Atlas D Mercury Launch Vehicle ו־Mercury-Atlas Launch Vehicle, היה משגר חלליות מסדרת הטילים אטלס ששימש את תוכנית מרקורי של נאס"א לשיגור אסטרונאוטים למסלול סביב כדור הארץ. הטיל שוגר לראשונה ב־29 ביולי 1960 למשימה מרקורי־אטלס 1 לטיסה תת־מסלולית. משימה זו נכשלה בגלל כשל טכני שמנע מהטיל להכניס את החללית שבראשה למסלול הנכון.
תשעה שיגורים של האטלס LV-3B בוצעו. שני שיגורים לא מאוישים לתת־מסלול, שלושה שיגורים לא מאוישים למסלול, וארבעה שיגורים מאוישים למסלול בתוכנית מרקורי. המשימה הראשונה שיועדה להיכנס למסלול סביב כדור הארץ (מרקורי־אטלס 3) נכשלה גם היא עקב בעיה במערכת ההנחיה של הטיל, דבר שחייב את מרכז הבקרה להשמיד את הטיל במעופו. החללית הבלתי מאוישת שמוקמה בראש הטיל הפעילה את מערכת החילוץ שלה והחללית נמצאה כ־1.8 ק"מ מכן השיגור.
שיגורי האטלס LV-3B בוצעו ב־LC-14 מנמל החלל קייפ קנוורל, פלורידה. שיגורים נוספים של חלליות מרקורי על גבי טיל LV-3B תוכננו אבל בוטלו בעקבות הצלחת השיגורים המקוריים שתוכננו. השיגור האחרון בוצע ב־15 במאי 1963.
מסה קריטית (סוציולוגיה)
בסוציולוגיה, המושג מסה קריטית (באנגלית: Critical Mass) מתייחס לסף מינימלי של אנשים הנחוץ כדי ליצור תופעה חברתית מסוימת. המונח בא לתאר את קיומו של מומנטום במערכת חברתית, אשר חזק דיו כדי לשמר את עצמו ולהוביל לגדילה נוספת. שניים העומדים מאחורי גיבוש המושג והגדרתו הם מומחה בתורת המשחקים Thomas Schelling והסוציולוג Mark Granovetter. שניהם עשו שימוש במושג הקיים לראשונה בהקשר החברתי בשנות ה-70 של המאה ה-20, וגיבשו את הגדרתו. הגורמים החברתיים המשפיעים על מסה קריטית עשויים להיות העוצמה, ההדדיות והרמה של תקשורת בחברה או באחת מתתי-התרבויות שלה. גורם נוסף עשוי להיות סטיגמה חברתית, או האפשרות של הגנה חברתית שמגיעה בעקבותיה. מסה קריטית עשויה להיות קרובה יותר לקונצנזוס של הרוב בחוגים פוליטיים, אשר בהם העמדה המשפיעה ביותר היא לרוב גם זו אשר מחזיקים בה רוב האנשים בחברה. במובן זה, שינויים קטנים בקונצנזוס הציבורי יכולים לעורר שינויים מהירים בקונצנזוס הפוליטי, עקב ההשפעה של רעיונות מסוימים, התלויים בדעת הרוב, ככלים בדיון הפוליטי.
המושג מסה קריטית בא לידי ביטוי בהקשרים חברתיים שונים. אחד ההקשרים המרכזים הוא חידושים במדיה אינטראקטיבית כמו טלפון, מייל, רשתות חברתיות באינטרנט. המאפיין של חידושים חברתיים בתחום זה בהשוואה לתחומים אחרים הוא קשר והשפעה הדדית אחד על השני, שמביא לכך שניתן להגיע במהירות גדולה מאוד למסה קריטית באמצעים טכנולוגים אלה, כמו גם ניתן להוריד מסה זו לאפס ולהפסיק את קיומו של החידוש. המדיה האינטראקטיבית, כמו הרשתות החברתיות השונות, הן בעצמן חידוש חברתי, הקיים תודות למסה קריטית מספקת (למשל פייסבוק קיים כי יש לו מסה מספקת של משתמשים, לעומת רשתות חברתיות אחרות שנעלמו). אבל הן גם כלי יעיל לגיוס מסה קריטית למען מטרה וחידוש חברתי אחר. דוגמה לכך היא רכיבה קבוצתית על אופניים המתקיימת במקומות שונים בעולם, ביניהם גם בישראל. מטרת הרכיבה היא להביא מסה קריטית של רוכבי אופניים, שיפגינו ברכיבתם למען שיפור יחס המדינה והנהגים כלפיהם. קבוצה זו שמכונה מסה קריטית, עושה שימוש בפייסבוק ובטוויטר על מנת להביא לרחובות את המסה הדרושה לשינוי.
אורי אומנותי
אורי אומנותי (נולד ב-28 ביוני 1975) הוא במאי, מנהל אמנותי, שחקן טלוויזיה ותיאטרון ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה
אורי אומנותי יליד תל אביב ואב לבת. למד בבית הספר לאמנויות שבעיר. במסגרת בית הספר הופיע בטלוויזיה עוד בילדותו בתוכניות "תופסים ראש" ו"קריאת כיוון" בערוץ הראשון. הוא בוגר מגמת תיאטרון בתיכון לאמנויות ע"ש תלמה ילין (1993). במסגרת שירותו הצבאי שיחק לצד דין דין אביב, גיא זוארץ, רותם אבוהב, צק ברקמן ועוד, בלהקת חיל האוויר. בתום שרותו הצבאי נבחר אומנותי לתפקיד במאי בחיל האוויר על ידי ראש מדור תרבות דאז. כבר במסגרת שרותו במילואים עסק בבימוי טקסים ומופעים פנימיים בחיל האוויר. את השכלתו המקצועית בתיאטרון רכש במסרת "הסטודיו למשחק ניסן נתיב" בת"א (2000). בסטודיו למשחק, הוא היה יוזם ויוצר הפרויקט "ניסן אלטרנטיב" - במה ליצירה מקורית אשר מתקיים כמסורת עד היום. בשנת לימודיו השלישית לוהק לתפקיד מרכוס המאהב הצעיר, במחזה המוזיקלי "המכשפה" בהבימה, בבימויו של מיכאל גורביץ'. אומנותי שיחק בהצגות תיאטרון רפרטוארי, מופעי בידור וסדרות טלוויזיה. בשנת 2005 החל לעסוק בבימוי עבור הפקות עצמאיות ומסחריות וכיום מביים עבור התיאטרון הרפרטוארי, סל תרבות, ומלווה אמנים עצמאיים מתחומים שונים. עיסוקו בבימוי, כתיבה וניהול אמנותי, הוא המשך ישיר להכשרתו ועבודתו כשחקן ומנחה בתיאטרון ובטלוויזיה. בין היתר ביים וכתב הצגות עבור תיאטרון חיפה, תיאטרון אורנה פורת, תיאטרון הקיבוץ, תיאטרון גושן ועוד.
בתיאטרון שיחק, בין היתר, ב"המכשפה" של אברהם גולדפדן, לצד שלמה בר אבא ובמחזמר "הלהקה" ב"הבימה" - שניהם בתיאטרון הבימה. בתיאטרון בית ליסין השתתף בהצגות "פיאף" לצד רמה מסינגר, "זמן אמת" לצד יונה אליאן ואלכס אנסקי בבימויו של יהושע סובול וב"פרפר ברשת" לצד ספי ריבלין, דב נבון ועוד. בתיאטרון הפרינג' שיחק בהצגה "כלב צמר" לצד חבריו לכיתת המשחק: מולי שולמן, נתי קלוגר, פיני טבגר ועוד. השתתף במופעי הסטנד-אפ והנונסנס "דומינו גרוס" לצד אדיר מילר, רותם אבוהב וכן ב"המופע של אסי וגורי".
בטלוויזיה הופיע בסדרות: "טלנובלה בע"מ", "ערב אדיר", "איפצ'י ודיפצ'י" "זאפ לראשון" ו"שידורי המהפכה" שבה שימש גם כתסריטאי. שיחק בסרטים של הבמאי איתן פוקס "בעל בעל לב" ו-"תוף הלב של דינדין". השתתף בתפקידי משנה בסרט "אהבה ממבט שני" ב"שתי דקות מפארדיס" ובסדרות "המקום" ו-"גומרות הולכות" . כמו כן כתב תכנים לתוכניות "קומי קומי", ולתוכנית הנוער "ניידת שידור". כן הנחה את שעשועון הילדים המתמטי "כמה כמה". ב-2004 התחיל להנחות את תוכנית הרכילות "צהבת" בערוץ "הוט בידור ישראלי". לקח חלק בפרויקט ישראלי של YES, "מסכים", בו הוא גילם את תפקידו של ההאקר המחתרתי "מוזס", דמות וירטואלית כביכול על מסך המחשב של עיתונאית חוקרת (נירה - אורנה פיטוסי), כשהוא מוסווה בתוספות לטקס מודבקות ואיפור רב.
ב-2006 יצאו לחנויות שני DVD לילדים בכיכובו: "שורום זורום" ו"אצו רצו גמדים". אומנותי מקריין פרסומות, ומדבב ישראלי. הוא דיבב את הדמויות הראשיות בסרטים: "תפוס ת'גלים" ו"מסביב לעולם ב-50 שנה". בערוץ הופ! דיבב את ספורטקס בסדרה "נווה עצלנות", את מונו ב"יו גאבה גאבה!" פחפח ב"ברק ומכוניות המרוץ" ועוד.
בימוי וניהול אמנותי
אורי אומנותי במאי ומחזאי ההצגות שולית הקוסם ואורחת פורחת בתיאטרון אורנה פורת 2022, במאי ומחזאי אגם הברווזים 2022, במאי היידי בת ההרים, והאריה הרעמתן והג'ירפה גם 2020 בתיאטרון הקיבוץ, כותב ההצגה יום הולדת לרוני בתיאטרון גושן 2022, ועוד. אומנותי חתום על בימוי מופעי מנטליסטים לקוסמים מובילים בישראל, כמו "אותות ומופתים" שהוצג בתיאטרון הקאמרי בשנים 2017-2019 עם אמן החושים רון פרשט. אומנותי ביים את המופע המוזיקלי "שירת חיינו" משירי אדית פיאף, רחל וקרן קרפנטר, אשר מועלה בתיאטרון חיפה. שם גם היה מנהלו האמנותי של פסטיבל "אותות ומופתים" שהתקיים בחיפה בחופשת הפסח לרווחת תושבי העיר והמבקרים בה. אורי אומנותי הוא חבר הנהלת ארגון תיאטרוני הילדים "אסיטז" ומתמחה בבימוי עבור קהל צעיר. בין ההצגות שביים: "האריה הרעמתן והג'ירפה גם" זוכר שלושה פרסים בפסטיבל חיפה להצגות ילדים 2020. "מבצע קומיקס" אשר זכתה בציון לשבח מוועדת סל תרבות. "היידי בת ההרים", מופע מחול של להקת המחול הקיבוצית. מטעם פסטיבל חיפה להצגות ילדים יצר שתי הצגות שזכו בתואר "ההצגה הטובה ביותר".ב-2016 על בימוי ההצגה "הקסם של מוצרט" בהפקת תיאטרון הקיבוץ. ב-2009 כיוצר ההצגה "כשהכריש והדג נפגשו לראשונה" (במשותף עם איריס פן ורונן יפרח) בהפקת תיאטרון המדיאטק בשיתוף תיאטרון ארצי לנוער. הצגות אלה הועלו במשך שנים על במות ברחבי ישראל.
אורי אמנותי עסק גם בבימוי מופעי ילדים בהפקות פרטיות לבמה ולשידור דיגיטלי, עבור אמנים שונים כמו: "האוצר הנעלם" בכיכובן של ציפי שביט, מיקי קם, חני נחמיאס, ועוד. "יניב המגניב חושב בירוק" (DVD ומופע במה), "סבא טוביה הוא דוקטור דוליטל" בכיכובו של טוביה צפיר, "לוליפופ (נעמה לייזר), ועוד.
בשנת 2012 ביים עבור תיאטרון חיפה את הצגת הילדים "אבא של עמליה נוסע לאוסטרליה" המבוססת על ספרו של אשכול נבו. ההצגה זכתה בפרס השחקנית הראשית (נעמה שטרית). עבור "תיאטרון ארצי לילדים ונוער" ביים את "החבר הכי טוב שלי" ואת "לייק כינור".
בין עבודות הבימוי של אומנותי בתיאטרון המסחרי עלו ההצגות: 2019 "הרפתקה בחלל", 2018 "מערת האוצר", 2017 הדייג ודג הזהב, 2016 "חלומות במגירה" של חבורת אנדרדוס, 2015 "יוס'לה קמצן קדוש" בכיכובם של יעקב כהן ועודד מנשה, 2015 "מסביב לעולם בקרקס פלורנטין" בהשתתפות אומני קרקס בינלאומיים, 2012 "The Hair Show" בהפקת להקת המחול וייב, 2009 "שוליית הקוסם" (עם איתי שגב, סופי צדקה, עודד מנסטר), 2011 "דוקטור דוליטל" ( עם טוביה צפיר, דנה דבורין, שרון שמש, ניצן זיצר), 2011 "החתול במגפיים" (עם שמיל בן ארי, שולה חן, עמי אנידג'ר), 2011 "דמבו הפיל המעופף" בתיאטרון הפארק.
אומנותי עסק גם בכתיבת מחזות זמר קהילתיים. אלה הועלו על ידי תלמידי חטיבת הביניים "יונתן" בקריית מוצקין. מלבד זה, הוא כיהן במשך מספר שנים כשופט, באקדמיה לתיאטרון, אשר הייתה אחראית לבחירת הזוכים בטקס פרס התיאטרון הישראלי, עד אשר בשנת 2018 פורקה האקדמיה ובוטל מפעל פרס התיאטרון.
בשנת 2013 הצטרף אומנותי לארגון בינלאומי ליוצרי תיאטרון לילדים ונוער "אסיטז'" (ASSITEJ), ובמסגרתו נשלח כנציג הישראלי בסמינר במאים בינלאומי במאנהיים. אומנותי לקח חלק בצוות ועדת פרס הבמה, האחראית למינוי שופטים, ניהול תקין של נושא הפרס וביצועו של טקס פרסים זה. הוא כתב וביים טקסי פרס הבמה לילדים ונוער עבור הארגון בשנים 2015-2016. בשנים אחרונות נמנה עם חברי הנהלת העמותה.
תיבה רוסית
הסרט הוקרן בפסטיבל קאן 2002.
מספר ללא שם משוטט באזור ארמון החורף בסנקט פטרבורג. המספר מרמז כי הוא מת בתאונה נוראית ורוחו נסחפת בארמון. בכל חדר, הוא נתקל באנשים שונים מתקופות שונות בהיסטוריה בת 300 השנה של העיר. הוא מלווה ב"אירופאי", המרקיז דה קוסטין, תייר צרפתי בן המאה ה-19. הסרט משתמש בקיר הרביעי באופן נרחב, אך שוב ושוב נשבר מחדש. לעיתים המספר ודמויות שונות יוצרות אינטראקציה עם שחקנים אחרים אפילו בזמנים שונים.
הצילומים התקיימו באחר הצהריים של היום הקצר ביותר בשנה, בבוקר ה-23 בדצמבר 2001 במוזיאון ההרמיטאז' בסנקט פטרבורג.
עלילת הסרט
ביום חורף, קבוצה קטנה של גברים ונשים מגיעים בכרכרה רתומה לסוס לכניסה הצדדית של ארמון החורף, לבושה בסגנון של תחילת המאה ה-19 כדי להשתתף בנשף בחסות הקיסר אלכסנדר הראשון. המספר (שנקודת מבטו היא תמיד בגוף ראשון) פוגש זר נוסף "האירופאי", שמלווה אותו בסיורו בחדרי הארמון. "האירופאי", דיפלומט צרפתי מהמאה ה-19 דיפלומט צרפתי שמתברר בתור המרקיז דה קוסטין, אינו חש אלא בוז לרוסים, דבר שהוא אומר למספר והוא לא מסוגל להעריך את היופי שסביבו. כל חדר בא לידי ביטוי בתקופה שונה של ההיסטוריה הרוסית, אבל התקופות הן לא בסדר כרונולוגי.
המספר עובר בחדר ובו פיוטר הגדול נראה מוטרד בחברת אחד הגנרלים שלו; תצוגה מרהיב של אופרות ומחזות בעידן של יקטרינה הגדולה, קהל מתאסף בפני הצאר ניקולאי. הוא מקבל בפניו משלחת פרסית המציגה בפניו התנצלות רשמית של השאה על מותו של השגריר אלכסנדר גריבוידוב בשנת 1829; חיי המשפחה האידיליים של הצאר ניקולאי השני; את טקס החלפת משמרות הגדודים של המשמר הקיסרי; אנשים מסיירים בארמון בהווה, מלווים במנהל המוזיאון, הלוחש בדבר הצורך לבצע תיקונים בתקופת שלטונו של יוסיף סטלין; תושב לנינגרד מכין לעצמו ארון במהלך המצור על העיר במהלך מלחמת העולם השנייה.
נשף גדול הבא, ובו מושמעת מוזיקה מאת מיכאיל גלינקה, עם משתתפים רבים ותזמורת מלאה בניצוחו של ואלרי גרגייב. קוסטין מספר למספר שהוא שייך כאן, לעולם של שנת 1913 היכן שהכול עדיין יפה ואלגנטי והוא לא רוצה ללכת רחוק יותר. המספר הולך לאחור דרך המסדרון ורואה אנשים רבים בפרקי זמן שונים שיוצאים מהבניין יחד. בעודו צופה בהם, המספר בשקט נפרד מהתהלוכה, עוזב את הבניין דרך דלת צדדית ומשקיף על האוקיינוס האינסופי.
החבילה המשולשת
החבילה המשולשת: כיצד תכונות לא סבירות מסבירות את עלייתה ונפילתה של התרבות הקבוצתית באמריקה (באנגלית: The Triple Package: How Three Unlikely Traits Explain the Rise and Fall of Cultural Groups in America) הוא ספר שפרסמו בשנת 2014 שני פרופסורים מאוניברסיטת ייל – איימי צ'ואה ובעלה ג'ד רובנפלד.
הספר טוען כי קבוצות מסוימות באוכלוסייה מצליחות באופן ניכר לעומת אחרות – זאת ניתן למדוד על ידי מדדים סוציו-אקונומיים שונים כגון הכנסה, מעמד תעסוקתי, יוקרת המקצוע והעבודה, ציוני מבחן ועוד.
הספר טוען כי נושא זה הוא רגיש כיוון והוא טעון בהיבט הגזעני. הספר מתייחס לסטריאוטיפים גזעניים על ידי התמקדות בשלוש תכונות תרבותיות המיוחסות להצלחת הקבוצות בארצות הברית - תסביך עליונות, חוסר ביטחון ושליטה בדחפים.
רקע
זהו ספרה הרביעי של איימי צ'ואה, הנכתב יחד עם בעלה. כדי להגיע למסקנות שהועלו בספר, צ'ואה ביצעה תצפיות על סטודנטים בקבוצות אתניות ספציפיות, אשר השיגו תוצאות אקדמיות טובות יותר מקבוצות אתניות אחרות.
הספר, לפני פרסומו, משך תשומת לב רבה מכיוון והוא שנוי במחלוקת – הוא טוען כי יש קבוצות אתניות החוות קושי כלכלי, הזדמנויות פחותות וחוסר שוויון כלכלי, ובכל זאת, באופן ניכר, מצליחות מעל לממוצע הארצי וגבוהות יותר במעלה הניידות החברתית וכי הצלחה זו קשורה בתכונות השייכות לקבוצות חברתיות ואתניות אלו.
קביעה זו הובילה לביקורת רבה.
תאוריית הספר
הטענה המרכזית של הספר היא כי ישנן קבוצות אתניות שביצוען גבוה משמעותית ביחס לשאר באמריקה וכי הן בעלות שלוש תכונות מובחנות.
תכונות אלו הן: נוכחות של תסביך עליונות, תחושת חוסר ביטחון ויכולת ניכרת לשליטה בדחפים.
תסביך עליונות
מעצם הגדרתה, עליונות היא "אמונה מופנמת ועמוקה במומחיותה, חריגותה או עליונותה של הקבוצה שלך."
המחברים טוענים כי אלמנט זה נגזר מנקודת מבט דתית וחברתית, חברי הקבוצה מתוודעים להיסטוריה המופלאה של האנשים שלהם ולתרבות הקבוצה.
חוסר ביטחון
הכותבים מגדירים את חוסר הביטחון "כחוסר שביעות רצון - אי ודאות חרדתית לגבי ערכך או מקומך בחברה, תחושה או דאגה שאתה, מה שעשית או מה שיש לך הוא לא מספיק טוב".
מהגרים, לדוגמה, נוטים לבעיות ביטחון עצמי בגלל חרדה חברתית וכלכלית, וכתוצאה מכך מתחושות אפליה, תפיסת סכנה ותחושות של חוסר יכולת וחרדה לאובדן מעמדם ורכושם.
שליטה בדחפים
הכותבים מתייחסים לשליטה בדחפים כאל "היכולת לעמוד בפיתוי, ובמיוחד לוותר לנוכח תלאות במקום להתמיד במשימה קשה". צ'ואה משווה זאת עם ניסוי המרשמלו שבוצע באוניברסיטת סטנפורד, בו ילד קיבל חתיכת מרשמלו, ונאמר לו כי אין לגעת בה, ובתמורה יקבל כמות כפולה בהמשך, כלומר הילד יכול ליהנות באופן מידי או לחכות ולקבל פי שניים מהפינוק אחר כך.
היא מסיקה כי סיפוקים מעוכבים הם אחד המרכיבים החשובים ביותר בחבילה המשולשת.
מתודולוגיה
הספר מקטלג את הקבוצות התרבותיות ביחס לדתם, מוצאם הלאומי וקבוצת אתניות. הכותבים מתייחסים לכך שחברי הקבוצה נוטים להיות מאוחדים ולהעביר תחושה מסוימת של השקפות וערכים תרבותיים לדורותיהם הבאים. הכותבים הגדירו לבסוף, שמונה קבוצות תרבותיות הרשומות כקבוצות המצליחות בארצות הברית: סינים, יהודים, הודים, איראניים, לבנונים, ניגרים, קובנים ומורמונים.
לטענת הכותבים, המורמונים עלו לאחרונה להצלחה עסקית מדהימה. הקובנים במיאמי טיפסו מעוני לשגשוג בדור אחד. הניגרים מקבלים תוארי דוקטורט בשיעורים גבוהים להפליא. ההודים והסינים האמריקנים הם בעלי הכנסות גבוהות בהרבה מאשר אמריקאים אחרים וכי היהודים עשויים להיות בעלי שיעורי ההכנסות הגבוהים מכולם.
ביקורות על הספר
הספר זכה לביקורות מקוטבות של מבקרים. מכיוון שצ'ואה נתפסת כדמות פרובוקטיבית אשר עוררה דיון מתוח על הורות עם ספרה הקודם, ספר זה בהחלט משך הרבה תשומת לב בטיעוניו הטעונים בגזענות.
חלק מהמבקרים העריצו את הספר בגלל "תיעוד מדוקדק" של האופן שבו קבוצות מסוימות בעלות השגיות-יתר אך אחרים תיארו זאת כתרגיל ב"סוציולוגיה של פופ".
תגובת המחברים
איימי צ'ואה הדגישה כי הספר מתמקד ב"עלייתן ונפילתן של קבוצות תרבותיות" וכי מטרת הספר נועדה להיות "רעיון חדשני ולא איזו חגיגה שטחית, וכי זה יכול להיות כואב מאוד להיות מונע".
מארש גדוד פראוברז'נסקי
האימפריה הרוסית
המארש שימש כהמנון לא רשמי בתקופת האימפריה המוקדמת. לאחר מהפכת פברואר חדל השימוש במארש.
רוסיה המודרנית
כיום שיר הלכת משמש לעיתים קרובות ברוסיה המודרנית, במיוחד במצעד השנתי של יום הניצחון לחגיגת הצבעים (דגל רוסיה ודגל הניצחון), במיוחד במצעד יום הניצחון בשנת 2005. עם זאת החל משנת 2010 השיר מלחמה קדושה תופס מקום כשיר מרכזי בטקס המצעד.
לא האמינו כי נעשה שימוש רשמי בברית המועצות, אך הושמעו על ידי להקות צבאיות סובייטיות בקונצרטים ולעיתים נדירות במהלך קטעי אימון של המצעדים.
שימושים אחרים
לפני מלחמת העולם הראשונה שימש המארש כ-Prasentiermarsch בכמה תצורות צבאיות בפרוסיה. מאז 1964 משמשת כמראש הנחתים המלכותיים על פי גרסה של פרנסיס ויויאן דאן.
מקור
לא ידוע מלחין ולא תאריך כתיבת השיר. אם לשפוט מכותרת ישנה של המארש, "מארש פיוטר הגדול", יש השערות שהלחן נכתב בתקופתו של פיוטר הגדול. כמה חוקרים אירופיים הציעו מחבר שוודי, אך אין שום הוכחה לכך. במקורות גרמניים מוזכר שמו של פרדיננד האזה (1788–1851). האזה אכן עבד ברוסיה במאה ה-19, והוא כתב את המארש השני של גדודי פראובראז'נסקי. כמה מקורות באנגלית, בהתייחסותם לסידור המארש לנחתים המלכותיים, נותנים בטעות את שמו של המלחין כדונאיובסקי, ויויאן דאן, בעוד העתקים הבריטיים מראשית המאה העשרים של המארש, ייחסו אותו בטעות לארנסט דונובובסקי, שהיה למעשה בעסקי הוצאת תווים, ולא היה מלחין.
כמה מילים ידועות כמשמות בעת ניגון המארש.
סנט פול
סנט פול (באנגלית: St. Paul) הוא כינויו באנגלית של הקדוש הנוצרי פאולוס.
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הינדואיזם
הינדואיזם הוא שם כולל לדת הרווחת בהודו, בה חיים 96% מההינדואים בעולם. המאמינים בהינדואיזם נקראים הינדואים (Hindu). להינדואיזם, המכונה בידי חוקרים אקדמיים גם ברהמיניזם, מספר גדול של אופני פולחן, זרמים ותפיסות פילוסופיות. ועם כ-1.05 מיליארד מאמינים, היא הדת השלישית בגודלה בעולם, והדת הפוליתאיסטית הגדולה ביותר.
יחסי גיאנה–סורינאם
יחסי גיאנה-סורינאם הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקה השיתופית של גיאנה לבין רפובליקת סורינאם.
הינדואיזם
ההינדואיזם מהווה רוב בהודו ובנפאל. ההינדואיזם היא דת מרכזית גם במאוריציוס.
יחסי גיאנה–סורינאם
היסטוריה
היחסים בין גיאנה וסורינאם היו מתוחים ועוינים. סורינאם טוענת שחלקה המזרחי של גיאנה שייך לה. בשנת 1969 חייליה של סורינאם ניסו לכבוש שטח זה, אך כוחותיה המזוינים של גיאנה מנעו זאת, וחיילי סורינאם נסוגו חזרה אל מדינתם. למרות שסורינאם לא ניסתה לכבוש שטח זה מאז, היחסים בין המדינות נשארו עוינים. באותה שנה, סורינאם החליטה לגרש את האזרחים הגויאנים מהמדינה, מה שגרם לירידה דרסטית בכלכלת המדינה. עד כה, שטח זה נתון במחלוקות.
הינדואיזם
מבוא
להינדואיזם תפיסה רב-אלית, ובתפיסה הפילוסופית העמוקה של הדת, האלים גם נתפסים כהתגלמויות שונות של המהות העליונה האחת, הברהמן. בקהילות שונות קיימים דגשים שונים מבחינת חשיבותם של האלים למאמינים, וההיררכיה הקיימת ביניהם. אלה הנחשבים בדרך כלל לחשובים שבין האלים הם ברהמה, וישנו, אינדרה, קאלי ושיווה, והם מיוצגים על ידי דמויות במקדשים (murti).
כתבי הקודש המרכזיים של הדת הם הוודות. הוודות הובאו להודו בסביבות 1500 שנה לפני הספירה, ככל הנראה על ידי דוברי שפות הודו אירופאיות. הוודות הן השכבה העתיקה ביותר של פעילות דתית בהודו ומהוות את המסורת העיקרית שעיצבה את ההינדואיזם לדת. התרגול הרוחני של הדת נקרא יוגה, ואחד מכתבי היוגה העתיקים בהינדואיזם הוא היוגה סוטרות של פטנג'לי.
ההינדואיזם מכיל בתוכו גם תפיסה חברתית, וכיום מאמיניו מתחלקים למעמדות הידועים גם בשם הפורטוגלי "קאסטות". בין הקאסטות קיימת חלוקה היררכית וחלוקת תפקידים. בראש הפירמידה עומד מעמד הכוהנים, הברהמינים, המופקדים על הפולחן, פירוש כתבי הקודש והנהגת הקהילה. אחריהם באות קאסטות נוספות דוגמת אלו של אנשי הממשל והמסחר. בתחתית המדרג החברתי עומדים "הטמאים", אלה שאינם נכללים במדרג, אין להם שייכות קבוצתית והמגע איתם אסור על השייכים לקאסטות.
עם השנים, ובעיקר מאז הופעת זרם הטנטרה, התפתחו בחברה ההינדית מסגרות הקוראות תיגר על הסדר הזה. היום ניתן למשל למצוא מורים רוחניים אשר אינם ברהמינים, הם נוטלים לעצמם תפקידים של הובלה רוחנית וטקסית, והם זוכים לתארים דוגמת גורו, אצ'אריה וסוואמי.
באופן היסטורי המונח הינדו קדם להתייחסות להינדואיזם כאל דת. בפרסית "הינדו" משמעותו נהר, והמילה התייחסה במקור לאנשים שגרו מעברו המזרחי של נהר האינדוס. בזמן השלטון הבריטי בהודו, החל השימוש במונח "הינדו", באופן מעורפל מעט, לציין את אוסף ההשקפות הדתיות והמונח "הינדואיזם" לציין את דתם של ההינדואים, אף שהיה קיים בספרות כבר לפני כן. התנגדותם של הודים לשימוש במונח "הינדואיזם" נובעת בעיקר מכך שמדובר במונח שנטבע על ידי זרים, ולדעת רבים מהם אינו משקף הבנה מעמיקה של התרבות הרוחנית ההודית.
המונח החדש-יחסית הזה עורר דיונים רבים. יש הרואים בהינדואיזם יותר "דרך חיים" מאשר דת מאורגנת, ויש הרואים במונח סנטנה דהרמה (Santana Dharma) הלקוח משפת הסנסקריט, שפירושו הדרך הנצחית, מונח מתאים יותר.
על פי השקפה אחרת, ההינדואי הוא אדם המאמין בפילוסופיה המובאת בכתבי הקודש הקדומים ההודיים הנקראים ודות. ההשקפה העיקרית המובעת בהן טוענת שטבע האדם אלוהי. האל הוא הברהמן, המהות הרוחנית שקיימת בתוך כל גוף. הדת היא החיפוש אחרי הכרה עצמית, החיפוש אחרי העצמי הרוחני. הוודות מצהירות שהאדם אינו זקוק ל"ישועה", ולעולם אינו אבוד. במקרה השלילי, אדם יכול לחיות ללא מודעות לטבעו האמיתי ועצמיותו הנצחית.
הוודאנטה (פירוש המילה המילולי הוא "סוף הוודות"), מכירה בכך שניתן להגיע אל האל בדרכים שונות ותקפות. כל דרך מוסמכת של תרגול רוחני יכולה להביא לאותו מצב של מודעות עצמית. הוודאנטה מטיפה לכבוד לכל הדתות, והיא מעודדת סובלנות לאמונות אחרות.
בפועל, זרמים הינדואיים מדגישים אמונה באל או אלה מסוימים, בדרך כלל באמצעות ייצוגים ביתיים או במקדש המכונים מורטי. האלים נתפסים על ידי מספר זרמים בהינדואיזם כהתגלמויות שונות של הברהמן האחד. בין האלים הראשיים של ההינדואיזם: ברהמה "הבורא" ובת זוגו סרסווטי אלת ההשכלה, וישנו ואשתו לקשמי, שיווה ואשתו פרוואטי, שאקטי (עוצמה) אלת החיים, קאלי היא אלת המוות וגַנֶש. בשל המגוון הרעיוני, קיים דיון ער בשאלה האם ההינדואיזם הוא מונותאיסטי (מוקדש לאל אחד), פוליתאיסטי (מוקדש לאלים רבים) או פאנתאיסטי (הרואה את קיום האל בכול).
עוד מאפיין של ההינדואיזם הוא בכך שהוא מבוצע על ידי תרגולות רוחניות הנקראות יוגה, ביניהן בהקטי-יוגה (חיבור לעליון באמצעות מסירות ואהבה), קרמה יוגה (חיבור לעליון באמצעות פעילות), וג'נאנה יוגה (חיבור לעליון באמצעות ידע, מבוטא גי-אנה). היוגות מתוארות בשלושה טקסטים עיקריים: הבהגווד גיטא, כתבי היוגה סוטרה, וההאטה יוגה פראדיפיקה.
עיקרון חשוב אחר של ההינדואיזם הוא מחזוריות העולם: תקופות של בריאה חיים והתפוררות באות בזו אחר זו במחזוריות אינסופית. עיקרון חשוב זה משותף לכל שש הפילוסופיות ההינדואיות שיפורטו בהמשך. מעיקרון זה נובעת האמונה בלידה מחדש ובגלגול נשמות.
מקורות היסטוריים
כתבי הקודש המרכזיים של ההינדואיזם הם הוודות. הוודות הובאו להודו בסביבות 1500 שנה לפני הספירה על ידי דוברי שפות הודו אירופאיות. הדת הוודית קיבלה את שמה מהטקסטים המקודשים "וודות". הוודות הן השכבה העתיקה ביותר של פעילות דתית בהודו, המתועדת בכתב. הדת הוודית היא המסורת העיקרית שעיצבה את ההינדואיזם לדת. כך גם השפה ההִינְדִית היא צאצא ישיר של הסנסקריט של הוודות, שחדרה לאזור ממרכז אסיה.
זו אחת הדתות הבודדות שאין לה תאריך התחלה מוסכם מחקרית ואין דמות המזוהה כמייסדת הדת, בשל ריבוי הזרמים הקיימים בתוך קטגוריית העל המכונה הינדואיזם. אולם תתי הזרמים שמרכיבים את מארג ההינדואיזם מציינים לרוב מייסד וזמן התהוות.
כתבי הקודש של ההינדואיזם, הוודות, הועלו על הכתב רק אחרי אלפי שנים של העברה בעל פה. יש הרואים בהן ומהן השפעה של הזורואסטריאניזם (הדת הפרסית העתיקה).
היבטים שונים של ההינדואיזם
ההינדואיזם מתבטא בשני היבטים – ההיבט הפילוסופי והיבט האמונה.
ההיבט הפילוסופי של ההינדואיזם
על פי המסורת ההינדואית ישנן שש אסכולות עתיקות הנקראות אסטיקה (המקבלות את סמכות הוודות): נייה (לוגיקה), וייששיקה (אטומיזם), סמקהייה (מנייה ופירוק), יוגה (חיבור לנשגב), פורווה מימאסה (דיון בהלכות הפולחן), ואווטארה מימאסה (פילוסופיה), כאשר זו האחרונה קרויה גם ודאנטה.
אסכולות לא אורתודוקסיות הנקראות נאסטיקה, כוללות לפי השקפות מסוימות את הבודהיזם, הג'ייניזם והצ'ארווקה (אסכולה הודית אתאיסטית, מטריאליסטית).
היבט האמונה בהינדואיזם
לפי פרשנים מסוימים, באופן פילוסופי, כל האלים והתגלויותיהם בעולם (האווטארים) אינם אלא ההתגלמויות של הרוחני האחד, הלא הוא הברהמן, אשר בחר להתגלם בצורות שונות, במטרה להקל על ביצוע הפולחן בידי המאמינים. (הערה: יש לשים לב שברהמן אינו זהה לברהמה, האל בורא היקום). כמובן שזוהי הכללה גסה ויש החולקים על השקפה זו ורואים אל מסוים כעליון.
בפנתאון ההודי שלושה אלים עיקריים: ברהמה, וישנו ושיווה. שלושתם מסמלים היבטים שונים של מחזורי הבריאה: האל ברהמה מסמל את היוצר, וישנו הוא המקיים ושיווה הוא המחריב.
הינדואים רבים משתייכים לקבוצה בשם וִישְׁנׇוִיזְם, ומאמינים בווישנו. בין התגלויותיו בעולם ניתן למנות את המלך ראמה, קרישנה, בודהה, דנוונטרי, נארסימה (התגלמות שהיא חצי אדם וחצי אריה) ואחרים.
רוב ההינדים האחרים מאמינים באל שיווה, ובאשתו דורגא.
למרות חשיבותו של האל ברהמה, מעטים מאוד הם ההינדואים העובדים אותו ומִקְדשים לברהמה נדירים ביותר, כשהידוע שבהם נמצא בפושקר שבמדינת ראג'סטאן.
לאלים ההינדואים ישנן נשים המכונות דווי (אלה): סראסווטי היא זוגתו של ברהמה, לקשמי היא זוגתו של וישנו, ואילו פרוואטי, או דורגא – היא בת זוגו של שיווה. רבים מההינדואים עובדים את האלות דווי, ובהן גם ההתגלמות הנקראת קאלי, שהיא התגלמות נוספת של אשת שיווה.
אחד האלים הפופולריים בהינדואיזם הוא אל הפיל גנש, בנו של שיווה, המסיר את מצוקות הקיום, ונחשב למאמין בווישנו.
כתבי הקודש ההינדואים
הוודות נחשבות, כאמור, לסמכותיות עבור כל הזרמים בהינדואיזם. כתבי הקודש ההינדואיים מתחלקים לשתי קטגוריות השרוטי (Shruti) – אלה שנשמעו [ממקור על-אנושי], והסמריטי (Smriti) – אלה שנתקבלו ונזכרו או נהגו בידי חכמים בליבם, וכך עברו הלאה. דוגמה לכתבי קודש של הסמריטי הם שני האפוסים הגדולים של הודו, המהאבהארטה (בה מצוי הדיון הפילוסופי החשוב בהגווד גיטא), והראמאיאנה.
הוודות
הוודות הן, לדעת חוקרים רבים, הטקסטים הדתיים העתיקים ביותר הידועים כיום. הרעיונות המובעים בוודות, הועברו על פי המסורת, בעל פה, מאב לבן וממורה לתלמיד במשך אלפי שנים עד שהועלו על הכתב. על פי המסורת ההינדואית, הוודות נאספו והועלו על הכתב על ידי חכם ששמו ויאסה. הוודות מתוארכות על ידי חוקרים שונים לתאריכים שבין 1500 ל-500 לפנה"ס.
על פי המסורת ההינדואית, הוודות אינן ממקור אנושי (apaurusheya), אין להן התחלה ולא סוף, והן לא נוצרו על ידי האדם. בדיוק על הנקודה הזו, התעוררה המחלוקת בין ההינדואיזם לבין הבודהיזם והג'ייניזם, הנוטות לכיוון הומניסטי וספקני.
ישנן ארבע ודות – ריג-וודה, יאג'ור-וודה, סאמה-וודה ואתהרה-וודה, שכל אחת מהן נחלקת לארבעה חלקים:
הדת ההינדואית הקדומה, בתקופת הוודות, הייתה שונה באופן מהותי מהדת כיום. חלקן של נשים כמורות רוחניות היה גדול יותר, ואלים שונים כאינדרה וסומה היו יותר מרכזיים ממעמדם העכשווי.
הכתבים שלאחר הוודות
הכתבים הפופולריים ביותר הם הראמאיאנה והמהאבהארטה, שבהם באה לידי ביטוי האמונה באווטארה, דהיינו האמונה בכך שהאל המופשט מתגלם בדמות אנושית. שתי ההתגלמויות העיקריות של וישנו הן ראמה, בראמאיאנה, וקרישנה במאהאבהארטה. התפיסה הפילוסופית המתבטאת באופנישדות, של הברהמן כאל חובק כול, היא פסגת הפילוסופיה ההינדואית לאחדים, ורק תחילת ההבנה הפרסונלית של האלוהות לאחרים.
בהגווד גיטא
בהגווד גיטא (שירת האל), דיון פילוסופי המצוי בתוך האפוס ההודי המהאבהארטה, נחשב בעיני הינדואים רבים לטקסט רב חשיבות.
הטקסט מתאר שיחה בין ארג'ונה, הנסיך הלוחם, לבין קרישנה, רכבו, בפתחה של מלחמה עקובה מדם. ארג'ונה רואה בשני הצדדים הלוחמים קרובים וחברים רבים. בצר לו, הוא פונה לקרישנה לעזרה. קרישנה מעודד את ארג'ונה להילחם בשחיתות שפשתה בממלכה, ולכונן את הטוב. הוא מזכיר שהעצמי הרוחני אינו כלה עם כיליון הגוף הזמני. קרישנה מוסיף ומסביר נושאים רוחניים נוספים, כגון עקרונות היוגה, החיבור לנשגב.
החלוקה החברתית בהינדואיזם
ההינדואיזם דוגל בשיוך האדם לווארנות (מילולית "חלוקות", מעשית מעמדות) ולג'אטים (איגודים מקצועיים אנדוגמיים שבמרוצת הזמן התקבעו סביב תורשה ומיקום) שמוינו למעמדות או קאסטות. הריבוד החברתי בהודו כמו בארצות אסיה האחרות, הוא היררכי – ישנן בהודו קאסטות עליונות וישנן קאסטות נחותות, שאינן מתערבות ביניהן. מחוץ לשיטת הקאסטות ישנם "הטמאים" – הנחשבים לנחותים שאסור לגעת בהם. מאז פעילותו של מוהנדס קרמצ'נד גנדי, שקרא להם "בניו של אלוהים" (הריג'אנס), נעשה מאמץ, שהצליח חלקית בלבד, לטשטש את החלוקה המעמדית ולהפחית את אפליית המעמדות הנמוכים, עד כדי אפליה מתקנת לטובת המעמדות הנמוכים, אנשי השבטים וה"טמאים".
מערכת הקאסטות מורכבת מווארנות (מעמדות) וג'אטים (מקצועות) ארבע הווארנות בהודו הן: ומחוץ למערכת, בעמדה נחותה, הטמאים.
כל מעמד נחלק לתתי מעמדות, לכל אחד מהם היררכיה מוגדרת, וכל אחד אמור לעסוק במקצוע מסוים בלבד.
המשמעות המקורית היא שככל הנראה לכל אדם יש יכולות משלו, וכל חלקי החברה שזורים זה בזה ומשרתים זה את זה, ואין עולה מכך שאיבר אחד בגוף החברתי חשוב מאחר, אלא שנדרשות יכולות ופעולות שונות מחלקים שונים בחברה. בהמשך, מפקדי האוכלוסים שערכו הבריטים בהודו, שנערכו על ידי יודעי קרוא וכתוב (לרוב ברהמינים) עזרו מאוד לקבע את החלוקה הבין-מעמדית לא על סמך כישורים אלא על סמך לידה בלבד, תוך אימוץ הביטוי הפורטוגזי האירוצנטרי "קאסטה", ויצירת מידרוג חשיבות בין המעמדות השונים.
תפוצה גאוגרפית
במדינות הבאות רוב האוכלוסייה הוא הינדואי:
מיעוטים הינדואים משמעותיים יש במדינות הבאות:
מהיר ועצבני (סדרת סרטים)
מהיר ועצבני (באנגלית: The Fast and the Furious) היא סדרת סרטי פעולה העוסקת במרוצי רחוב מתחריים, לרוב תוך שילוב מספר רב של כלי רכב. הקשר העלילתי בין הסדרות אינו רציף, אם כי קיים קו משותף המתבסס על דמויות הסדרה. מהסרט החמישי הסדרה עוברת לעיסוק בתכנון מעשי שוד, בסגנון סרטים כמו "הג'וב האיטלקי" ו"הקשר הצרפתי", במקום במרוצי רחוב.
את הסרט הראשון ביים רוב כהן, את השני ג'ון סינגלטון, את ארבעת הבאים ג'סטין לין, את השביעי ג'יימס ואן ואת השמיני פ. גארי גריי. הזיכיון הגיע למקום התשיעי ברשימת הזיכיונות המכניסים ביותר, לפי Box Office Mojo.
מהיר ועצבני
הסרט הראשון מביא את סיפורו של בריאן אוקונר, שוטר סמוי הנשלח להסתנן לחבורת חובבי מרוצים המנהלים מרוצי רחוב לא חוקיים. מפקדיו של בריאן משוכנעים כי מנהיג החבורה דומיניק טורטו מעורב בשורת מעשי שוד של מוצרי אלקטרוניקה חדישים ממשאיות תובלה בהם היו מעורבות מכוניות מרוץ. בריאן משתתף במרוצי רחוב שמארגנים דומיניק וחבורתו, ותוך זמן קצר רוכש את אמונו של דומיניק ואף מתאהב באחותו מיה. התקרבותו של בריאן לעולמו של דומיניק גורמת לו להתלבט לגבי משימתו המיועדת. לבסוף, על אף שבריאן מצליח לחשוף את מעשיו של דומיניק, הוא מאפשר לו לברוח.
מבוא טעון-טורבו
בסרטון זה (6 דק') שהוא מבוא לסרט השני, אוקונר עוזב את לוס אנג'לס לפני שלמשטרת לוס אנג'לס תהיה הזדמנות לעצור אותו. בשעה שה-FBI מנהל אחריו מצוד ארצי, אוקונר מגיע למקומות כמו אריזונה, ניו מקסיקו וטקסס ומנצח בכל מרוץ רחוב בו הוא משתתף. אולם, הוא נאלץ לנטוש את מכוניתו מאחור כאשר למשטרה נודע דבר מיקומו. הוא תופס טרמפ ומגיע לחניון מכוניות משומשות. אוקונר קונה ניסאן סקייליין משומשת ומשדרג אותה. בעזרתה הוא מנצח במרוצי רחוב נוספים. הוא נוסע מזרחה לאטלנטה, ג'ורג'יה בדרכו למיאמי, פלורידה - נקודת הפתיחה של הסרט השני.
מהיר ועצבני 2
בסרט השני, בריאן אוקונר כעת במנוסה, לאחר שנתן לדומיניק לחמוק מידי המשטרה. הוא מגיע למיאמי כדי לפתוח בחיים חדשים, אך עד מהרה הוא שוב מדרדר לעולם מרוצי הרחוב הבלתי חוקיים. סוכני שירותי המכס עוצרים אותו ומציעים לו עסקה שתסיר את האישומים כנגדו אם יבצע עבודה נוספת כסוכן סמוי. בריאן מסכים ומגייס לעזרה חבר ילדות בשם רומן פירס, פושע לשעבר. השניים מבצעים משלוחי כסף שחור עבור ברון סמים עשיר בשם קרטר ורון, ועובדים יחד עם סוכנת שירותי המכס מוניקה פואנטז כדי להפילו.
לוס בנדולרוס
הסרט מהווה מבוא לסרט הרביעי ומציג את האירועים שהובילו לשוד משאית הנפט בתחילת הסרט הרביעי. הסרט הוא סרט קצר - באורך של 20 דקות - ובוים על ידי וין דיזל.
מהיר ועצבני 6
בסרט השישי בסדרת הסרטים, פונה הסוכן לוק הובס לדומיניק טורטו ומפתה אותו לסייע לו על ידי תמונה של לטי בחיים. טורטו, בריאן אוקונר ושאר הצוות מצטרפים לסוכן הפדרלי לוק הובס במרדף בהילוך גבוה ברחבי אירופה אחר כנופיה עם כלי רכב מהירים, השודדת רכיבים לפצצה ובניסיון לאתר ולחלץ את לטי.
מהיר ועצבני 7
לאחר שהביסו את אוון שואו וחבורתו, דומיניק טורטו וצוותו מורשים לשוב לארצות הברית ולחיות את חייהם הרגילים מבלי להיות נרדפים על ידי רשויות החוק. אולם, אחיו הבכור של אוון מבקש לנקום את הפיכת אחיו לנכה ורודף אחריהם. זאת ועוד, לאחר ששמעו על מותו של האן, החבורה יוצאת להתעמת מול האדם שהרג את חברם.
מהיר ועצבני 8
לאחר שהמשפחה נפרדה מבריאן ומיה אוקנור שהחליטו לפרוש עקב התרחבותה של משפחתם עם ילד שני, ואחר שלטי קיבלה בחזרה את זכרונה והיא מגלה שהיא נשואה לדום, דום ולטי נוסעים לקובה לחגוג את ירח הדבש שלהם, כשטרוריסטית בשם סייפר מציעה לו לעבוד בשבילה כשהיא מספרת לו שהיא חטפה את חברה שלו לשעבר, אלנה נבס ומאוחר יותר נודע לו שגם נולד לו ממנה בן, ומאיימת על דום לא לגלות לאף אחד. דום בוגד במשפחה ועובד בשביל סייפר שרוצה להשתלט על העולם על ידי גנבת מכשיר מתקדם לנטרול רשתות חשמל וכן גנבת קודים לשיגור טילים גרעיניים. סייפר ביינתים הורגת את אלנה, המשפחה יוצאת לתפוס את דום ואת סייפר ברחבי העולם, בניו יורק וברוסיה, מצטרף אליהם דקארד שואו שמגלה להם שיש לו חשבון עם סייפר מכבר. לאחר שדום פוגש את אמם של אוון ודקארד שואו הם יוזמים פעולה להציל את הבן של דום על ידי שני האחים שואו הם מצליחים להציל את התינוק וסייפר בורחת מהמטוס. דום קורא לבן שלו בריאן על שם הגיס בריאן אוקנור שפרש.
מהיר ועצבני: הובס ושואו
הסוכן הפדרלי לוק הובס וקצין הכוחות המיוחדים של צבא בריטניה לשעבר וכיום מתנקש שכיר דקארד שואו חייבים לאחד כוחות על מנת לעצור איום מתהווה מידי בריקסטון לור, טרוריסט סייבר-גנטי.
מהיר ועצבני 9
לאחר אירועי הסרט השמיני, דומיניק טורטו ומשפחתו מוכרחים להתמודד עם אחיו הצעיר של דומיניק, ג'ייקוב, מתנקש קטלני שמשרת את סייפר ונוטר טינה ישנה נגד דומיניק.
עתיד הסדרה
בספטמבר 2015 כתב וין דיזל בעמוד הפייסבוק שלו על כך שהבטיח לאולפני יוניברסל טרילוגיה אחרונה שתסיים את הסאגה (בהתייחס לסרטים 8–10). בפברואר 2016 חשף וין דיזל בחשבון האינסטגרם שלו שהסרט התשיעי בסדרה עתיד לצאת ב-20 באפריל 2020, והסרט העשירי בסדרה ב-2 באפריל 2021. אך בעקבות התפרצות נגיף קורונה-ווהאן ובשל ההגבלות שהוטלו בכל העולם הוחלט לדחות את מהיר ועצבני 9 לתאריך חדש – 28 במאי 2021. עוד הודיעו אולפני סרטי יוניברסל שסדרת הסרטים תחתום את סופה במהיר ועצבני 11 שיהיה האחרון.
מהיר ועצבני 10 היה אמור לצאת לאקרנים באפריל 2021 אך בשל דחייתו של הקרנת הסרט התשיעי כך גם לסרט העשירי הושק תאריך חדש – 19 במאי 2023. עם יציאת הסרט העשירי חשף וין דיזל תאריך גם לסרט מהיר ועצבני 11 שכרגע עומד על ה4 באפריל 2025. עם זאת קיבל וין דיזל את האופציה מאולפני סרטי יוניברסל להפוך את הסרט מהיר ועצבני 11 לשני חלקים אחרונים ובכך לסיים את סדרת הסרטים בסרט מהיר ועצבני 12 שיהיה האחרון, אך עדיין לא התקבלה החלטה רשמית בנושא.
ב-2019 יצא ספין אוף המתמקד בדמויותיהם של הובס ושואו: מהיר ועצבני: הובס ושואו בבימוי דייוויד ליטץ'.
ביוני 2023 הוציא דוויין ג'ונסון הודעה לתקשורת, לפיה הוא והשחקן הראשי וין דיזל מתכננים סרט ספין אוף נוסף בכיכובו של ג'ונסון, אשר ישוב לגלם את דמותו של ״לוק הובס״. דיזל לא ישחק בסרט זה אלא ישמש כמפיק. עוד עדכן כי הדמות של ״דקארד שואו״ בכיכובו של השחקן ג'ייסון סטיית'האם לא תמשיך לסרט הספין אוף החדש. כאשר והסרט יעסוק בעלילה שתגשר בין מהיר ועצבני 10 למהיר ועצבני 11. יש סיכוי והסרט החדש של ג’ונסון ודיזל יגרום למהיר ועצבני 11 להדחות לתאריך אחר.
תסמונת HELLP
תסמונת HELLP היא סיבוך חריג וחריף של רעלת היריון המאופיין בהמוליזה, רמות גבוהות של אנזימים בכבד, וספירת טסיות נמוכה. בדרך כלל, התסמונת פוגעת בנשים במהלך שלושת החודשים האחרונים של ההריון, או זמן קצר לאחר הלידה. הסימפטומים עשויים לכלול תחושת עייפות, נפיחות, כאב ראש, בחילה, כאב בטן ימין עליון, ראייה מטושטשת, דימום באף והתקפים אפילפטיים. סיבוכים עשויים לכלול קרישה אינטרוסקולרית מופצת (אנגלית: DIC), הפרעות שליה, וכשל כליות. הגורם לתסמונת אינו ידוע, והטיפול היעיל ביותר בה הוא לידה של התינוק בהקדם האפשרי.
תסמינים וסימפטומים
הסימנים הראשונים של תסמונת HELLP מתחילים להופיע באמצע השליש השלישי של ההריון, אם כי הם עשויים להופיע בשלבים מוקדמים או מאוחרים יותר. מידת החומרה של הסימפטומים משתנה מאם לאם, ולעיתים עשויים להתבלבל בינם לבין סימפטומי הריון תקינים, במיוחד אם הם אינם חמורים.
החולות בתסמונת HELLP סובלות מאי נוחות כללית וכן מכאבים עזים או מכאבי הרבע הימני העליון של הבטן (65%), מלווים בבחילות והקאות (30%), כאב ראש (30%), דימומים (9%), צהבת (5%), כאבי גב, אנמיה ויתר לחץ דם. חלק מהחולות עלולות לסבול גם מכאב ראש ומבעיות ראייה. סימפטומים אלו עשויים להחמיר בלילה. ככל שהמצב מתקדם ומחמיר, נוצרים שטפי דם ספונטניים בעקבות הקרע של קפסולת הכבד, המתרחשת בתדירות גבוהה יותר באונה הימנית. נוכחות של כל שילוב מבין הסימפטומים הללו, ובפרט קרע של קפסולת הכבד, מחייב בדיקה מיידית עקב שיעורי התחלואה והתמותה הגבוהים במצב זה.
גורמי סיכון
מדד מסת הגוף (אנגלית: BMI) והפרעות מטבוליות, כמו גם תסמונת אנטי פוספו ליפידית (אנגלית: APLS) מגדילים באופן משמעותי את הסיכון ללקות בתסמונת HELLP בקרב כלל המטופלות.
בנוסף, נשים שלקו בעברת בתסמונת, או שהן בעלות קשר גנטי לנשים אחרות שלקו בה, נוטות להיות בסיכון גבוה יותר ללקות בתסמונת HELLP בכל ההריונות הבאים.
נכון למידע הזמין כיום, הסיכון לתסמונת HELLP אינו קשור באופן חד-משמעי לווריאציה גנטית ספציפית, אך סביר להניח כי שילוב של שינויים גנטיים, כגון גן FAS, גן VEGF, קולטן גלוקוקורטיקואיד וגן קולטן דמוי טול, מגבירים את הסיכון ללקות בה.
פתופיזיולוגיה
נכון לזמן כתיבת ערך זה, הפתופיזיולוגיה של תסמונת HELLP עדיין לא ברורה וטרם נמצאה סיבה מדויקת להתרחשותה. עם זאת, יש הטוענים כי התסמונת נובעת מפגם שלייתי שמונע מכלי הדם השלייתיים לעמוד בעומס הלחץ הנדרש בטרימסטר שלישי להריון. התסמונת כוללת פגיעה בשכבת האנדותל, מה שמהווה מכנה משותף בינה ובין מחלות אחרות כדוגמת תרומבוציטופניה (שעשויה לנבוע מסיבות נוספות כגון ארגמנת תרומבוציטופנית חיסונית) ואי ספיקת כליות חריפה (שעשויה לנבוע מדלקת כבד נגיפית). הגדלת ההבנה של הפאתופיזיולוגיה של תסמונת HELLP עשויה לשפר את דיוק האבחון, במיוחד בשלבים הראשונים להתפתחותה. הדבר עשוי להוביל להתקדמות במניעה, בניהול ובטיפול בתסמונת, דבר שיגדיל את הסבירות להישרדות והחלמה גם של האם וגם של העובר.
דלקת וקרישה
כתוצאה מפגיעה בתאי האנדותל, החולה חווה תגובות פתולוגיות רבות כגון עיוות כלי דם, וטסיות דם, יחד עם ירידה בשחרור חומרים מרפי שרירים חלקים ועליה בגורם וון וילברנד (אנגלית: Von Willebrand factor), אשר מובילות להפעלת אשד קרישה (אנגלית:coagulation cascade) ולהיווצרות זיהום. התגובות הפתולוגיות הולכות ומחמירות לאורך הזמן, אפילו עד לגרימת מוות. רכיבים מהשיליה, וביניהם תאים של חלבונים ממערכת החיסון, יוצרים קשר עם מערכת החיסון והאנדותל של האם, ומגבירים את הזיהום ואת הקרישה. הדבר מגביר גם את ריכוזי תאי הדם הלבנים וחלבוני האינטרלוקין (אנגלית: interleukin) באם.
תרומבוציטופניה
מיעוט טסיות דם. בתסמונת HELLP ישנה חשיפה מוגברת של טסיות לגורם וון וילברנד. כתוצאה מכך, נוצרת באם מיקרואנגיופתיה תרומבוטית (אנגלית: TMA), אשר עלולה להתפתח ולהוביל לתרומבוציטופניה.
עליה באנזימי כבד
במהלך אשד הקרישה, הפיברין מופרש בכבד ומוביל לחסימה סינוסיאלית בו ולגודש בכלי הדם, מה שמגביר את הלחץ התוך-תאי. במקרי תסמונת HELLP מאובחנת לרוב עליה בערכי אנזים הכבד אספרטאט טרנסאמינאזה (אנגלית: AST) מעל 70 IU / L. בעקבות המיקרואנגיופתיה תרומבוטית, נוצרת הפרעה בזרימת הדם הכוללת בכבד והנזקים מחריפים. באופן כללי, תפקוד לקוי של האנדותל והפרעות בתפקוד הכבד גורמות לתפקוד לקוי בכלל הגוף, ומוביל לעיתים קרובות לנמק בכבד, לדימומים ולקרע.
אבחנה
אבחון מוקדם ומדויק, אשר מסתמך על בדיקות מעבדה ובדיקות הדמיה, הוא חיוני לטיפול ולניהול המחלה, ומפחית באופן משמעותי את שיעור התחלואה. עם זאת, אבחנת התסמונת מאתגרת, במיוחד בשל השתנות התסמינים בין המטופלות וחוסר הסכמה בקרב גורמים רפואיים באשר לתסמינים המעידים על המחלה. הדמיון שיש בין תסמיני תסמונת HELLP לבין מצבי הריון אחרים, והימצאותם של מאפייני הריון נורמליים ביניהם, מובילים למקרים רבים של חוסר אבחנה או, לעיתים קרובות יותר, לכדי אבחנה מאוחרת.
אף על פי כן, קיים קונצנזוס כללי לגבי שלושת התסמינים העיקריים של תסמונת HELLP, הכוללים הפרעות בתפקוד הכבד, תרומבוציטופניה ואנמיה המולטית בחולות החשודות ברעלת הריון.
בדיקות הדמיה, כגון אולטרסאונד, טומוגרפיה או דימות תהודה מגנטית (אנגלית: MRI), משמשות לאבחון נכון של תסמונת HELLP בחולות עם חשד לתפקוד לקוי של הכבד.
סיווג
מערכת סיווג, שפותחה במיסיסיפי, מודדת את חומרת התסמונת תוך שימוש בספירת הטסיות הנמוכה ביותר בחולות, לצד הופעת שני הקריטריונים הקליניים העיקריים האחרים. דרגה I היא החמורה ביותר, עם סיכון גבוה יחסית לתחלואה ולתמותה, בהשוואה לשתי המעמדות האחרים.
מערכת סיווג נוספת, שהוצגה בממפיס, מסווגת את תסמונת HELLP על סמך הביטוי שלה בצורת סימפטומים בחולות:
טיפול
הטיפול המומלץ היחיד והיעיל ביותר הידוע כיום הוא לידה של התינוק בהקדם האפשרי (בייחוד כאשר ההריון הוא מעל 34 שבועות), שכן הסימפטומים באם הולכים ונעלמים בהדרגה לאחר הוצאת השלייה. לידה מהירה הוא האפשרות היחידה לטיפול במקרים עם כשל רב-מערכתי, דימום וסכנה משמעותית לעובר. עם זאת, במקרים פחו חמורים, ישנן תרופות מסוימות המשמשות להקלה בתסמינים ספציפיים, ובהן תרופות להורדת לחץ דם וביצוע עירויי דם.
קורטיקוסטרואידים (אנגלית: Corticosteroids) הם בעלי תועלת לא ברורה, אם כי יש ראיות לכך שהם יכולים להגדיל את מספר טסיות הדם של האם. אם ההריון בשלב שאינו מתקדם מספיק לבצוע לידה, ניתן להשתמש בקורטיקוסטרואידים כדי להאיץ את התפתחות הריאות של התינוק, ולאחר מכן לבצע לידה.
אפידמיולוגיה
תסמונת HELLP משפיעה על 10-20% מחולות ברעלת הריון והיא סיבוך ב -0.5-0.9% מכלל ההריונות. האוכלוסייה אשר לה הסיכוי הגבוה ביותר ללקות בתסמונת HELLP היא נשים קווקזיות מעל גיל 25. כאשר התסמונת מופיעה לפני הלידה, ב 70% מהמקרים התופעה מתבטאת בשליש השלישי להריון, ב-10% מהמקרים, התסמינים מופיעים לפני השליש השלישי להריון, וב-20% מהמקרים הסימפטומים מופיעים לאחר השליש השלישי. נציין, כי ב-30% מהמקרים, תסמונת HELLP מופיעה לאחר הלידה.
היסטוריה
תסמונת HELLP זוהתה כישות קלינית מובהקת (בניגוד לרעלת הריון חמורה) על ידי ד"ר לואי וינשטיין בשנת 1982. במאמר שפורסם בשנת 2005, כתב וינשטיין כי המוות הבלתי מוסבר שלאחר הלידה של אישה שלקחתה בהימוליזה, תפקוד כבד חריג, תרומבוציטופניה והיפוגליקמיה הניע אותו לבחון את הספרות הרפואית ולמצוא מידע על נשים דומות. הוא מצא כי מקרים עם סמפטומים של תסמונת HELLP דווחו כבר בשנת 1954.
ונזה (עץ פרי)
ונזה (Wanza), הנקרא גם קורדיה אפריקאית (שם מדעי: Cordia africana) הוא עץ פרי הגדל במהירות ברחבי יבשת אפריקה. העץ נפוץ ביערות אפריקה הטרופית והוא מגיע לגובה של 30 מטרים. פריחתו לבנה ופרחיו מלאי צוף ומושכים דבורים ולכן מניחים בקרבתו כוורות דבורים להפקת דבש. הפירות, בעלי צורת כדור, מבשילים בצבע צהוב הבשלת הפירות 3-5 חודשים אחרי הפריחה.[1]
שימושים
הפירות משמשים כמזון לאדם ובעלי חיים נוספים, העלים משמשים למספוא ולדישון הקרקע, הגזע משמש ליצור רהיטים.
הונזה בישראל
לישראל הגיעו זרעים של הוונזה בעיקר על ידי יוצאי איתיופיה ונעשו מספר ניסיונות מוצלחים לגדלו בישראל.
ביישוב יהודי בשומרון גדל עץ ונזה בהצלחה ומתנשא ליותר מ-7 מטר העץ בחורף תשפ"א החל העץ לפרוח.
רבייה בטבע ובחקלאות
בטבע מופצים זרעי הוונזה על ידי עופות אוכלי פירות.
הערות שוליים
[1] https://uses.plantnet-project.org/en/Cordia_africana_(PROTA)
בונים בניין
בונים בניין (באנגלית: Building a Building) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1933 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. רימייק לסרט "גורדי שחקים" של אוסוולד הארנב משנת 1928, הסרט מציג את מיקי מאוס עובד באתר בנייה תחת פיקוחו של פיט רגל-עץ בזמן שמיני מאוס מוכרת ארוחות צהריים בקופסאות לעובדים. הסרט בוים על ידי דייוויד הנד, תפקיד הבימוי הראשון שלו בדיסני, וכולל את קולותיהם של וולט דיסני בתור מיקי, מרסלייט גארנר בתור מיני ופינטו קולביג בתור פיט. זהו הסרט ה-51 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" והראשון שיצא באותה השנה.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-6, אך הפסיד ל"שלושה חזירים קטנים", גם הוא של דיסני. זאת הייתה הפעם השנייה שסרט של מיקי מאוס היה מועמד לאוסקר, לאחר הסרט "היתומים של מיקי".
עלילה
מיקי מתפעל מחפר קיטור באתר בנייה. מיני מגיעה עם עגלה הרתומה לפלוטו; ומוכרת ארוחות צהריים בקופסאות לעובדים.
מיקי רודף אחרי פיט ונאבק עימו גבוה בבניין. מיני תופסת מחבת מלאה במסמרות לוהטות ומפילה אותם לתוך מכנסיו של פיט. זה נותן לזוג העכברים מספיק זמן לברוח כשפיט שופך מים במכנסיו.
במהלך המרדף אחרי מיקי ומיני, נופל סדן על ראשו של פיט שמיד פוצח בירי מסמרות לעברם באמצעות פטיש אוויר ידני. אך הקערה התהפכה על פיה, כאשר הפטיש נופל לתוך מכנסיו ונצמד לרגל העץ שלו. מיקי ומיני נמלטים במורד המגלשה רכובים על מריצה, בעוד פיט נופל לתוך מערבל בטון ומפרק חלק גדול מהבניין בתהליך.
ברגע שהוא פוגע בקרקע, פיט מכריז למיקי שהוא מפוטר לפני שקורה נופלת על ראשו. מיני משתמשת בתכולת הפאי ומוסיפה את שמו של מיקי על עגלתה והשניים מתנשקים.
ביקורת
פיוטר בורוביץ אמר שלסרט זה יש הנפשה טובה יותר, קווי עלילה חזקים יותר וצחקיקים טובים יותר מקודמיו. מורה לאמנות הסטודיו, דון גרהם, לימד כיתה שבה התלמידים למדו על סרטי לייב אקשן והשוו אותם לסרטים מצוירים של דיסני. בשיעור, התלמידים השוו בין "אלמר הפיל" לבין סרט זה. התלמידים אמרו ש"בונים בניין" יותר טוב. היסטוריון ההנפשה מייקל ברייר לא הסכים עם החלטתם, אבל הוא אמר שלתלמידים אכן יש נקודה.
אלכסנדר בובין
אלכסנדר יבגנייביץ' בובין (ברוסית: Александр Евгеньевич Бовин - מבוטא "בּוֹבין"; 9 באוגוסט 1930 – 29 באפריל 2004 מוסקבה) היה עיתונאי ודיפלומט רוסי, פרשן פוליטי של העיתון "איזבסטיה", כיהן ימים אחדים כשגריר האחרון של ברית המועצות ולאחר מכן כשגריר הראשון של רוסיה הפוסט-קומוניסטית (הפדרציה הרוסית) במדינת ישראל, תומך במדיניות ה"דטאנט", כמגיש תוכניות בטלוויזיה וכותב נאומים של מנהיגים בעת השלטון הקומוניסטי. בסוף ימיו היה פרופסור לעיתונאות ותמך בחופש הביטוי בתקשורת ההמונית.