cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נס רוסי
תקציר העלילה
הפסיכולוג המפורסם יורי קושמארובסקי צריך לצאת לסיבוב הופעות בארצות הברית, אך הוא אינו יכול להגיע לשם. המנהל מצליח למצוא כפיל של קושמארובסקי. הבעיה היא שלכפיל (סמיון פאראדה ) אין מושג מה הוא צריך לעשות על הבמה.
You & I
רקע והכרזה
לאחר פרסום אלבום האולפן השני שלה Phoenix בשנת 2018, אורה לקחה הפסקת הקלטות, והחלה בכמה פרויקטים של טלוויזיה וקולנוע. בפברואר 2022, אורה הוחתמה על ידי חברת התקליטים BMG רייטס מנג'מנט, עסקה שהעניקה לה בעלות על הקלטות מאסטר לפרויקטים הבאים שלה. באפריל 2023, היא הכריזה על יציאת אלבום האולפן השלישי שלה, שכותרתו You & I.
לוקרציה ברבריני
לוקרציה ברבריני (באיטלקית: Lucrezia Barberini; 24 באוקטובר 1628 - 24 באוגוסט 1699) הייתה אשת אצולה איטלקית, ולאחר נישואיה גם דוכסית מודנה. היא נולדה למשפחת ברבריני והייתה רעייתו האחרונה של פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה.
ביוגרפיה
לוקרציה נולדה ב-24 באוקטובר 1628 והייתה הבכורה מבין חמשת ילדיהם של טדאו ברבריני, נסיך פלסטרינה ואנה קולונה, בתו של פיליפו קולונה, נסיך פליאנו. היא הייתה אחותם של מפאו ברבריני והקרדינל קרלו ברבריני והאחיינית הגדולה של האפיפיור אורבנוס השמיני. הדודים שלה כללו שלושה קרדינלים; פרנצ'סקו ברבריני, אנטוניו ברבריני וג'ירולמו קולונה.
בן דודה לורנצו אונופריו קולונה, נסיך פליאנו, היה בעלה של מארי מנצ'יני; אחייניתו של השר הראשון בצרפת הקרדינל מאזארן.
ב-14 באוקטובר 1654 היא התחתנה עם פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה והייתה אמו של רינאלדו ד'אסטה שירש את אביו כדוכס מודנה. הזוג התחתן בלורטו, מארצ'ה בבזיליקת הבית הקדוש. במובנים רבים הנישואין ייצגו שביתת נשק בין בית אסטה לברבריני שנטלו צד זה נגד זה במהלך מלחמת קסטרו הראשונה. פרנצ'סקו לחם, למעשה, לצד אביו נגד חייליו של טדאו ברבריני.
נולד להם בן אחד, רינלדו ד'אסטה, דוכס מודנה, שהתחתן עם שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג.
מאגיסו גונזאלס
חורחה אלברטו גונזאלס בריאס (בספרדית:Jorge Alberto González Barillas; נולד ב-13 במרץ 1958) הוא כדורגלן עבר סלוודורי ששיחק בעמדת החלוץ. ידוע בכינויו אל מאגיסו (El Mágico) שפירושו בספרדית הקסם.
לוקרציה ברבריני
ביוגרפיה
לוקרציה מתה במודנה ב-24 באוגוסט 1699.
מאגיסו גונזאלס
קריירה
בשנת חתם בקאדיס מהליגה השנייה בספרד למרות שקיבל הצעה גם מאתלטיקו מדריד. מאגיסו גילה יכולת גבוה כבר בעונתו הראשונה ועזר לקבוצה להעפיל ללה ליגה בסיום העונה. העובדה שנהג לצאת ולהשתכר מידי ערב לא הפריע לו להפוך לחביב הקהל. במהלך מחנה אימונים של הקבוצה בארצות הברית בה התאמן לצידו של כוכב ברצלונה דאז דייגו מראדונה שהעיד עליו כי הוא אחד מהכדורגלנים הגדולים שראה בחייו. בסיום העונה ירדה קאדיס לליגה השנייה ולמרות התעניינות מקבוצות מהליגות הראשונות בצרפת ואיטליה, החליט להישאר בקאדיס. בינואר חתם בריאל ואיאדוליד במדיה שיחק שנה אחת בסיומה חזר לקאדיס. ב-6 ביוני 1991 הודיע על עזיבה.
בקיץ חזר לדפורטיבו פאס במדיה שיחק 8 עונות.
קריירה בינלאומית
ב-1 בדצמבר 1976 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אל סלוודור במשחק נגד. מאגיסו השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1982 שיחק בכל שלושת המשחקים של הנבחרת.
אחרי הפרישה
בשנת היה אורח כבוד במשחק ידידות של קאדיס שהכנסותיו הלכו לשיקום אל סלוודור אחרי רעידת אדמה שפקדה את המדינה. בשנת קיבל את תואר הכבוד "היחו מריטיסימו" (Hijo Meritísimo) מהפרלמנט של אל סלוודור. באותה שנה החליט הנשיא דאז אנטוניו סאקה לקרוא לאצטדיון הלאומי על שמו של מאגיסו. ב-28 באוגוסט 2004 נערך באצטדיון משחק הוכרה לכבודו.
סראפיס
סראפיס (ביוונית: Σέραπις) הוא כנוי לאלוהות יוונית-מצרית. השם "סראפיס" בצורתו המוקדמת יותר, הדמוטית (Sarapis), נובע מהמקור: "wsjr - ḥp " אפיס - אוסיריס. ביוונית קוינה, בצורה מאוחרת יותר, כונה בשם "סראפיס" (Serapis), או "סורפיס" (Sorapis).
פולחן סראפיס קודם במהלך המאה השלישית לפני הספירה בהוראת פרעה היווני תלמי הראשון סוטר מממלכת תלמי במצרים, כאמצעי לאחד את היוונים והמצרים בממלכתו. הוא הופץ כמדיניות מכוונת על ידי המלכים התלמיים. סראפיס המשיך לעלות בפופולריות לאורך שנותיה של האימפריה הרומית, ולעיתים קרובות החליף את אוסיריס כבן זוגה של איסיס במקדשים מחוץ למצרים.
מקדש או מתחם דתי כלשהו שהוקדש לסראפיס נקרא סרפיאום.
סראפיס הוצג כיווני במראהו אך עם מאפיינים מצריים, בשילוב איקונוגרפיה מהרבה כתות אחרות, המסמלים גם שפע וגם תחיית המתים. סראפיס היה אלוהות סינקרטיסטית שנגזרה מהפולחן של אוסיריס ואפיס המצריים, והוא ניחן בתכונות מאלוהויות אחרות, כגון כוחות כטוניים הקשורים להאדס ודמטר היוונים, ותכונה של נדיבות הקשורה לדיוניסוס.
גם אם ייתכן שתלמי הראשון יצר את הפולחן הרשמי של סראפיס ותמך בו כפטרון של השושלת התלמאית ושל אלכסנדריה, יש עדויות לכך שפולחן סראפיס היה קיים לפני עליית תלמי לשלטון באלכסנדריה: מקדש סראפיס במצרים מוזכר בשנת 323 לפני הספירה הן אצל פלוטארכוס (חיי אלכסנדר, 76) והן אצל אריאנוס (אנאבסיס, VII, 26, 2). הקביעה הרווחת כי תלמי "ברא" את האלוהות נגזרת ממקורות המתארים אותו מקים פסל של סראפיס באלכסנדריה: פסל זה העשיר את תפיסת סראפיס, על ידי הצגתו בסגנון מצרי ויווני כאחד.
בשנת 389, המון נוצרי בראשות האפיפיור תיאופילוס מאלכסנדריה הרס את הסרפיאום של אלכסנדריה, אך הכת שרדה עד שדוכאו כל צורות הדת הפגאנית תחת תאודוסיוס הראשון בשנת 391.
שם ומקורות
הסראפאום הנודע ביותר היה באלכסנדריה. תחת תלמי הראשון סוטר, נעשו מאמצים לשלב את הדת המצרית עם זו של השליטים ההלניים. מדיניותו של תלמי הייתה למצוא אלוהות שאמורה לזכות ביראת כבוד של שתי הקבוצות כאחת, בניגוד לקללות של הכוהנים המצריים נגד האלים של השליטים הזרים הקודמים האחרים (למשל כנגד סט, שזכה לשבחים על ידי ההיסקוס). אלכסנדר מוקדון בימיו, ניסה להשתמש באל אמון למטרה דומה, אך אמון היה בעל השפעה גדולה יותר במצרים העליונה, ולא פופולרי באותה מידה במצרים התחתונה, שם הייתה ליוונים השפעה חזקה יותר.
ליוונים היה מעט כבוד לדמויות בעלות ראש של בעלי חיים, ולכן פסל אנתרופומורפי בסגנון יווני נבחר בתור האליל, והוכרז כמקביל לאפיס, הפופולרי ביותר. הוא נקרא Userhapi (כלומר "אוזיריס-אפיס"), שהפך לסראפיס היווני, עליו נאמר שהוא אוזיריס במלואו, ולא רק ה-ka שלו (כוח החיים).
היסטוריה
האזכור המוקדם ביותר של סראפיס מתרחש בסצנת המוות לגביה אין הסכמה של אלכסנדר (323 לפנה"ס). לפי המסופר ביומנים אצל אריאנוס, לסראפיס יש מקדש בבבל, והוא בעל חשיבות כה רבה עד כי רק הוא לבדו נקרא להתייעצות לגבי המלך הגוסס. נוכחותו של סראפיס בבבל יכולה לשנות באופן קיצוני את התפיסות המיתולוגיות של עידן זה. אולם אולי התכוונו היומנים לאל הבבלי הבלתי קשור Ea (Enki ) שכונה Šar Apsi, כלומר "מלך האפסו" או "העומק המימי". בחירתו של אוזיריס-אפיס כאל התלמאי הראשי ייתכן שקשורה למעורבותו במותו של אלכסנדר, שהייתה בעלת משמעות לנפש היוונית.
לפי פלוטארכוס, תלמי גנב את פסל הפולחן מסינופה שבאסיה הקטנה, לאחר שקיבל הוראה בחלום על ידי "האל הלא ידוע" להביא את הפסל לאלכסנדריה, שם הפסל הוכרז כסראפיס על ידי שני מומחים דתיים. אחד המומחים היה בן ה -, המשפחה העתיקה שמחבריה נבחר של המסתורין האלאוסיניים (אלה היו אוסף של טקסים שערכו כתות אגרריות לכבוד דמטר ופרספונה ) עוד לפני תקופת ההיסטוריה. המומחה השני היה הכומר המצרי המלומד מנתון, שדבריו זכו להקשבה הן אצל המצרים והן אצל המצרים-יוונים.
עם זאת, ייתכן שפלוטארכוס טועה, מכיוון שכמה אגיפטולוגים טוענים שסינופה בסיפור הוא למעשה הגבעה של סינופיון, שם שניתן כבר לאתר של הסרפיאום הקיים בממפיס. כמו כן, על פי טקיטוס, סראפיס (כלומר, אפיס שזוהה במפורש כאוסיריס במלואו) היה האל של הכפר ראקוטיס לפני שהתרחב לבירה הגדולה - אלכסנדריה. הפסל תיאר דמות הדומה להאדס או לפלוטו, מלכי השאול במיתולוגיה היוונית והרומית, על ראשו נישא מודיוס, (סל או מד תבואה), שהיה סמל יווני מקובל לארץ המתים. בידו החזיק שרביט כאות לשלטונו, בעוד קרברוס, שומר הסף של השאול, נח לרגליו. תיאורו היה מלווה לעיתים בדימוי של נחש, שהלם את סמל השלטון המצרי, האוראוס, הקוברה המצרית.
סראפיס, אשתו איסיס, ובנם הורוס (בדמות הרפוקרטס), זכו למקום של כבוד בעולם היווני. ב"תיאור יוון" מהמאה ה-2 לספירה, פאוסניאס מציין שני סרפיאומים: האחד על מורדות אקרוקורינתוס, מעל העיר הרומית המחודשת קורינתוס והאחר בקופיאה בבואוטיה.
סראפיס היה בין האלוהויות הבינלאומיות שפולחנן התקבל והופץ ברחבי האימפריה הרומית, כאשר אנוביס מזוהה לפעמים עם קרברוס. ברומא סגדו לסראפיס במקדש בשם איסאום קאמפנסה (Iseum Campense), המקדש של איסיס שנבנה במהלך הטריאומווירט השני בקמפוס מרטיוס. הפולחנים הרומיים של איסיס וסראפיס זכו לפופולריות בסוף המאה ה-1 כאשר אספסיאנוס חווה אירועים שהוא ייחס לנציגותם המופלאה בזמן שהותו באלכסנדריה, לפני שחזר לרומא כקיסר בשנת 70. מהשושלת הפלאבית ואילך, סראפיס היה אחד האלים שהופיעו לעיתים על מטבעות אימפריאליים עם הקיסר השליט.
הכת העיקרית באלכסנדריה שרדה עד סוף המאה ה-4, כאשר המון נוצרי הרס את הסרפיאום של אלכסנדריה בשנת 385. הצו של תיאודוסיוס הראשון משנת 380, כלל באופן מרומז את הפולחן לסריפיס באיסור הכללי שלו על דתות פגניות.
סראפיס מוזכר בתלמוד הבבלי כ"סר אפיס", אליל שנחשב כנקרא על שם יוסף המקראי.
אופליה (סרט, 2018)
אופליה הוא סרט דרמה רומנטית בריטית-אמריקאית משנת 2018 בבימויה של קלייר מקארתי על דמות בשם זהה מהמחזה "המלט" של ויליאם שייקספיר. המחזה מבוסס על הרומן של ליסה קליין, ועלילתו עוקבת אחר סיפורו של המלט אבל מנקודת מבטה של אופליה. בסרט מכבבת השחקנית דייזי רידלי בתפקיד אופליה, לצד נעמי ווטס, קלייב אוון, ג'ורג' מקיי, טום פלטון ודבון טרל. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדאנס 2018. הביקורות עליו היו מעורבות, למרות שרידלי קיבלה שבחים על משחקה בסרט.
תגובות וביקורות
הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים, ששיבחו את עיצוב ההפקה, הבימוי והמשחק שלו (בעיקר את אלו של רידלי ו-ווטס), אך מתח ביקורת על התסריט. באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בדירוג של 61% על סמך 132 ביקורות. על פי הסכמה כללית של מבקרי האתר: " אופליה, פגומה אך מסקרנת, משתמשת בהמלט כנקודת המוצא לניסיון אצילי להציע דמות לא מובנת שהייתה צריכה להיות מזמן. אתר האינטרנט Metacritic נתן לסרט ציון של 60 על סמך 22 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
ביקורות נוספות ציינו כי הסרט הוא "מרגש, משכר, רודף: הסרט המהנה ביותר מבחינה ויזואלית עד כה השנה", וכי זהו "בידור אמיתי", שכן "דייזי רידלי עושה עבודה מהשורה הראשונה בתפקיד הראשי. "
פרסומים אחרים גם שיבחו את רידלי בציטוט ש"דייסי רידלי אולי נולדה לשחק תפקידים מסוג זה כי אופליה חזקה ועוצמתית, בדיוק כמו ריי", והיא נותנת "הופעה יפה".
על פי הביקורת של Rotund Reviews, הם מצהירים שהם "לא יכולים לשבח את הסרט הזה מספיק וממליצים בחום לבדוק אותו".
Film Frenzy מצהירים כי הסרט "מציע שחזור דמיוני של יצירת מופת מוכרת מנקודת מבט שונה" והוא "בהחלט שווה לראות ולהתפעל.
משריק
משריק (בפרסית: مشرق, משרק – מילה הזהה בפירושה ל-شرق, שרק, ופירוש שתיהן – מזרח; ובערבית: مشرق, נקרא גם משרק או המשרק) הוא כינוי לאזור גאוגרפי-פוליטי-תרבותי במערב אסיה, לפי חלוקה אסלאמית מסורתית – והכולל לפי הגדרות שונות חלק גדול מהשטחים במזרח התיכון. משמעות השם – "מקור הזריחה", והוא נגזר מהפועל ש-ר-ק (شرق), שמשמעו בערבית "לזרוח". המשרק, "מזרח", מנוגד למגרב, "המערב", המציין את מדינות צפון אפריקה. בחלוקה מעט חופפת שטחי האימפריות האסלאמיות הערביות כללו בצפון את בלאד אל-שאם (או סוריה הגדולה) – "ארץ היד השמאלית" ואת ארצות בלאד אל-ימן (תימן הגדולה) בדרום חצי האי ערב – "ארץ היד הימנית".
אופליה (סרט, 2018)
תגובות וביקורות
Flixist אמר שהסרט "משכנע" ו"מושך חזותית" בעוד "הציון היה אחד מהחלקים האהובים עליו בסרט: משכנע, כוחני, ייחודי".
משריק
לפי אופירה גל, אל-משריק כולל את כלל המדינות הערביות במזרח התיכון. לפי הגדרות אחרות למשריק משתייכות כורדיסטן, איראן ואפגניסטן וכן המדינות הערביות שבחצי האי ערב: נסיכויות המפרץ, ערב הסעודית, עומאן, עיראק הסמוכה לחצי האי ערב, וכן תימן. מצרים נחשבת למדינה השייכת הן לתחום המשריק והן לתחום המגרב. כ-1.7% מאוכלוסיית העולם מתגוררת במשריק.
יהודי המשריק
בין הקהילות היהודיות מארצות המשריק נמנות:
אופליה (סרט, 2018)
תגובות וביקורות
RogerEbert.com בביקורתו שיבח את הסרט, והצהיר שהוא מפגין "אומץ, אינטליגנציה, יושרה ופעלתנות".
יחסי ארצות הברית–מיקרונזיה
יחסי ארצות הברית–מיקרונזיה הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה.
היסטוריה
השגרירות האמריקאית במיקרונזיה ממוקמת בעיירה קולוניה שבאי פונפיי. השגרירה האמריקאית במיקרונזיה היא כרמן ג. קנטור.
על פי ההסכם בין המדינות, לארצות הברית יש סמכות ואחריות מלאה להגנה על מיקרונזיה. ניתן לשנות או לבטל את סמכות בהסכם הדדי. במסגרת ההסכם תושבי מיקרונזיה רשאים לחיות, לעבוד וללמוד בארצות הברית ללא צורך בויזה. כמות המיקרונזים המתנדבים לשרת בצבא ארצות הברית ביחס לנפש גדולה כפליים מהאמריקאים. כמו כן, אמריקאים מורשים לחיות ולעבוד בחופשיות במיקרונזיה ללא צורך באשרה.
ארצות הברית הודיעה כי תשקיע כ-100 מיליון דולר בשנה לסיוע למיקרונזיה במהלך 20 השנים הקרובות. ועדת הניהול הכלכלי (JEMCO) המורכבת מנציגי שתי המדינות אחראית להבטיח כי הכסף ישומש ביעילות, במטרה לטפח ממשל תקין וביטחון כלכלי. ארצות הברית היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של מיקרונזיה.
אלסיאד
אלסיאד (בליטאית: Alsėdžiai; בפולנית: Olsiady; ברוסית: Олсяды) היא עיירה במחוז טלז בצפון מערב ליטא.
ממצאים ארכאולוגיים מעידים על קיומו באזור של יישוב מהתקופה המזוליתית. בעיירה שרידיו של בית קברות שמתוארך לתקופה שבין המאה ה-10 והמאה ה-13. היישוב מוזכר בכרוניקות של צלבנים משנת 1253. העיירה שכנה בשטח הדוכסות הגדולה של ליטא. בעיירה מגדל פעמון שנבנה ב-1679 וכנסייה שנבנתה ב-1793. בתקופת השלטון הקומוניסטי הונהגה קולקטיביזציה בעיירה. מספר מבני ציבור שנבנו בעיירה בתחילת המאה ה-20 קיימים עד היום, אם כי חלקם נפגעו במלחמת העולם השנייה.
יהודי אלסיאד
ערב הכיבוש הגרמני חיו באלסיאד כ-30 משפחות יהודיות. בעיירה פעלו בית ספר יהודי של רשת תרבות ותלמוד תורה. הגרמנים כבשו את העיירה במבצע ברברוסה, ביוני 1941. כעבור שבועות ספורים הוקם בעיירה גטו. חלק מהכלואים בגטו נרצחו ואילו נשים אחדות הצליחו לשרוד בעזרת איכרים ליטאים.
צ'ארלס גורדון
מותו הדרמטי בקרב בח'רטום שבסודאן שימש השראה לסרט "ח'רטום", לסופרים ולציירים רבים.
קריירה מוקדמת
בתחילה נשלח גורדון להשתתף בהקמת הביצורים שנועדו להגן על עיירת הנמל מילפורד הייבן שבוויילס. כשפרצה מלחמת קרים נשלח גורדון לחזית והגיע לבלאקלבה בינואר 1855. השתתף במצור על סבסטופול ובהתקפה על ביצורי העיר מ-18 ביוני ועד ה-8 בספטמבר. אחר כך השתתף במשלחת הצבאית לקינוברן וחזר לסבסטופול בסוף המלחמה. עם חתימת הסכם השלום סופח גורדון לוועדה הבינלאומית שסימנה את קו הגבול בין רוסיה לטורקיה בבסרביה והמשיך בעבודת המדידות לסימון הגבול המזרחי בין שתי המדינות בקווקז. כשחזר לאנגליה לקראת סוף שנת 1858 מונה למדריך בבית הספר בצ'טהאם וקודם לדרגת קפטן באפריל 1859.
סין
גורדון שהה באנגליה זמן קצר בלבד. ב-1860 הכריזה בריטניה מלחמה כנגד סין (מלחמת האופיום השנייה), וגורדון הצטרף לכוחות הבריטים בטיינג'ין בספטמבר. הוא החמיץ את ההתקפה על מצודות דאגו, אך כבר היה נוכח בעת שנכבשה בייג'ינג ונחרב ארמון הקיץ. גורדון שהה עם הכוחות הבריטים שכבשו את צפון סין עד אפריל 1862, כשהכוחות בפיקודו של הגנרל ויליאם סטייבלי נקראו לשאנגחאי על מנת להגן על המושבה האירופאית מצבא טאי פינג שאיים על העיר.
וורד נהרג בקרב צְה-שִׂי והשלטונות הסיניים האימפריאליים לא חיבבו את מחליפו. לי הוֹנְגְגָ'אנְג, מושל מחוז ג'יאנגסו, ביקש מסטייבלי למנות קצין בריטי לפקד על הכוח. סטייבלי בחר בגורדון שהתמנה באופן לא רשמי למייג'ור בדצמבר 1862, מינוי שאושר בדיעבד על ידי הממשל הבריטי. גורדון נטל את הפיקוד על הכוח שכונה הצבא המנצח תמיד (כינוי מעודד אם כי מוגזם במידה מסוימת) במרץ 1863 בסוֹנְגְגְ'יָאנְג. מבלי שהמתין לארגון מחדש של כוחותיו הוביל אותם גורדון מיד לשחרור המצור מצ'אנסו, עיר המצויה 60 קילומטרים צפונית־מערבית לשאנגחאי. פעולה זו הוכתרה בהצלחה וגורדון זכה במהירות להוקרת אנשיו.
גורדון ארגן מחדש את כוחותיו והתקדם לקונשאן שנכבשה תוך ספיגת אבדות ניכרות. מכאן ואילך הוביל גורדון את צבאו למסע כיבושים שבו לכד עיר אחר עיר עד שבנובמבר נלכדה העיר סוג'ואו. לאחר ויכוח עם לי הונגג'אנג בנושא הוצאות להורג של מנהיגי המרד, הסיג גורדון את כוחותיו מסוג'ואו לקונשאן והפסיק את פעולותיו הצבאיות עד פברואר 1864. גורדון השלים אז עם לי הונגג'אנג ובמפגש ביניהם נקבעו המבצעים הבאים. "הצבא המנצח תמיד" חידש את קצב ההתקדמות המהיר שלו, כששיאה של מערכה זו היה במאי עם כיבוש צָ'אנְגְג'וֹאוּ, המרכז הצבאי העיקרי של הטאי פינג באזור. גורדון חזר אז לקונשאן ופיזר את צבאו.
הקיסר קידם את גורדון לדרגת "טיטוּ", הדרגה הגבוהה ביותר בצבא הסיני, והוא עוטר ב"מעיל קיסרי צהוב". הצבא הבריטי קידם את גורדון לדרגת לפטננט-קולונל והוא נעשה חבר במסדר האמבט. הוא קיבל גם את הכינוי "גורדון הסיני".
סודאן – מושל אקווטוריה
גורדון חזר לאנגליה ב-1865 ופיקד במשך שש שנים על כוח ההנדסה המלכותי שבנה מבצרים להגנת נהר התמזה בגרייבסנד שבקנט. בתקופה זו הוא גם הקדיש מזמנו לעזרת ילדי העניים של העיר בהקמת בית ספר של יום ראשון, ובמזון ובביגוד שאותם קנה ממשכורתו הצבאית.
באוקטובר 1871 מונה גורדון לנציג הבריטי בוועדה האירופאית לדנובה, שמטרתה קביעת זכויות השיט בשפך הדנובה, שמרכזה בגאלאץ. ב-1872 נשלח גורדון לבחון את מצבם של בתי הקברות הצבאיים הבריטים בחצי האי קרים, וכאשר עבר בדרכו באיסטנבול הוא נפגש עם ראש ממשלת מצרים נובאר פאשה, שהציע לו לעבוד עבור שליט מצרים הכדיב איסמעיל פאשה. ב-1873 הגיעה מהכדיב הצעת עבודה מוגדרת שגורדון נתן לה את הסכמתו לאחר שקיבל את אישור הממשל הבריטי, ולכן הפליג למצרים בתחילת 1874. גורדון מונה לקולונל (אלוף-משנה) בצבא המצרי.
המצרים הרחיבו את תחום שלטונם דרומה משנות ה-20 של המאה ה-19. משלחת צבאית מצרית בפיקודו של סר סמואל בייקר האנגלי נשלחה במעלה הנילוס הלבן והגיעה לח'רטום בפברואר 1870 ולגונדוקורו (ליד העיר ג'ובה בסודאן קרוב לגבול עם אוגנדה) ביוני 1871. בייקר נתקל בקשיים מרובים והצליח להקים כמה מוצבים לאורך הנילוס בלבד. הכדיב ביקש מגורדון שיחליף את בייקר כמושל מחוז אקווטוריה (השם ניתן למחוז בשל קרבתו לקו המשווה). לאחר שהות קצרה בקהיר הפליג גורדון לח'רטום דרך סַוַכּין שלחוף הים האדום ובּרְבּר. מח'רטום הוא המשיך במעלה הנילוס הלבן לגונדוקורו.
גורדון שהה במחוז אקווטוריה עד אוקטובר 1876. הוא הצליח למפות את מקורות הנילוס, ולהקים סדרה של שתים-עשרה מצודות על הנילוס הלבן משפך הסובט ועד לגבול אוגנדה. משם הוא הציע לפתוח נתיב מזרחה למומבסה (אז בשלטון זנזיבר, בתחומי קניה של ימינו). התקדמות ניכרת נעשתה בהפסקת סחר העבדים. עם זאת, התעמת גורדון עם המושל המצרי של סודאן שישב בח'רטום. עימות זה הוביל את גורדון להודיע לכדיב על התפטרותו מהתפקיד והוא חזר ללונדון. שליט מצרים, שאורח חייו הבזבזני גרם לו לשקוע בחובות, היה זקוק לאדם ישר כגורדון שיבטיח לו הכנסה קבועה מהאזורים הנרחבים של סודאן. ב-17 בינואר 1877 שלח איסמעיל פאשה לגורדון מברק ובו הזכיר כי גורדון התחייב כלפיו כ"ג'נטלמן" והוא מצפה כי ימלא אחר הבטחתו. גורדון חזר לקהיר בפברואר 1877, אך דרש להתמנות למושל הכללי של סודאן, דרישה שהכדיב הסכים לה מיד.
סודאן – מושל כללי
כמושל סודאן פעל גורדון בכמה נושאים. האחד היו היחסים בין מצרים לאתיופיה שהגיעו לשפל בשל מחלוקת טריטוריאלית על מחוז בוגוס. המלחמה פרצה ב-1875 והמשלחת הצבאית המצרית הובסה באופן מוחץ ב"גוּנדט". משלחת צבאית שנייה, גדולה יותר, בפיקודו של הנסיך חסן נשלחה שנה אחר כך והובסה ב"גוּרה". הסטאטוס קוו נמשך עד מרץ 1877 כשגורדון הגיע למאסאווה בתקווה להשכין שלום עם האתיופים. הוא המשיך לבוגוס וכתב למלך אתיופיה מהם התנאים המוצעים לשלום. אך הוא לא קיבל תשובה משום שהמלך האתיופי רכב דרומה למלחמה עם שבטי השואה. בראותו כי הבעיה האתיופית יכולה להמתין, חזר גורדון לח'רטום.
כמושל סודאן פרסם גורדון חוקים ותקנות שהגבילו את סמכויותיהם של הפקידים המצרים, המיסים הוקטנו ופקידי ממשל וקצינים מצרים שכשלו פוטרו ונשלחו לקהיר. המסחר פרח, וח'רטום התפתחה במהירות. גורדון מינה אירופאים לתפקידי המושלים במחוזות השונים של סודאן ובהדרגה התייצב השלטון בה.
כשמרד פרץ במחוז דארפור רכב גורדון לשם. מספרם של המורדים היה ניכר וגורדון העריך כי לדיפלומטיה יש סיכוי גדול יותר להצלחה. גורדון, שאליו התלווה מתורגמן בלבד, רכב למחנה האויב על מנת לדון במצב. פעולה נועזת זו הצליחה, שכן חלק מהמורדים הצטרפו אליו והשאר נסוגו דרומה. גורדון ביקר במחוזות של ברבר ודונגולה ואז חזר לגבול אתיופיה לפני ששב לח'רטום בינואר 1878. הוא זומן לקהיר וכשהגיע במרץ 1878 מונה לנשיא ועדת חקירה שתפקידה היה לגלות כיצד יוכל איסמאעיל לשלם את חובותיו הכספיים למלווים האירופאיים. הכדיב, שלא היה מסוגל לשלם את חובותיו, הודח על ידי הסולטאן הטורקי ב-1879 לטובת בנו תאופיק.
גורדון חזר דרומה. הוא המשיך להרר, דרומית לאתיופיה, ומכיוון שמצא שמצב המִנְהל היה בכי רע, פיטר את המושל. הוא שב לח'רטום ורכב שוב לדארפור על מנת להילחם בסוחרי העבדים. סגנו, רומולו גאסי האיטלקי, נלחם בהצלחה ודיכא מרידה שפרצה במחוז בחר אל-ע'זאל. גורדון ניסה שוב שליחות שלום לאתיופיה, שהסתיימה בכך שנלקח בשבי ונשלח בחזרה למאסווה. גורדון היה מותש משנים של עבודה בלתי פוסקת. הוא חזר לקהיר ב-2 בינואר 1880 והתפטר מהמינוי כמושל סודאן.
שנים חסרות מנוחה
במרץ 1880 ביקר גורדון את המלך לאופולד השני בבריסל והוזמן לנהל את מדינת קונגו החופשית. באפריל, הציעה לו ממשלת מושבת הכף שבדרום אפריקה את משרת מפקד הכוחות המקומיים של המושבה. במאי ביקש המרקיז מריפון שנתמנה למושל כללי בהודו מגורדון להתלוות אליו כמזכירו האישי. גורדון קיבל הצעה אחרונה זו, אך זמן קצר לאחר הגיעו להודו, הוא התפטר. מיד אחר־כך הזמינו סר רוברט הארט, המפקח הכללי של המכס בסין, לבייג'ינג. הוא הגיע לסין ביולי ונפגש עם לי הונגג'אנג, ממנו למד כי נשקפת סכנת מלחמה בין סין לרוסיה. גורדון המשיך לבייג'ינג והשתמש במלוא השפעתו על מנת להשכין שלום. הוא חזר לאנגליה, אך באפריל 1881 עזב שוב והפעם למאוריציוס כמפקד על יחידת ההנדסה המלכותית. הוא נשאר במאוריציוס עד מרץ 1882, כשקודם לדרגת מייג'ור-ג'נרל. אחר־כך נשלח למחוז הכף על מנת להסדיר סכסוכים בבאסוטולנד, וחזר לאנגליה כמה חודשים אחר־כך.
ארץ ישראל
בהיותו מובטל מעבודה החליט גורדון לבקר בארץ ישראל, ארץ שזמן רב רצה לבקר בה. כבר מנעוריו היה גורדון אדוק בדתו, הרבה לקרוא בתנ"ך וחפש בו רמזים לגאולת האדם. בתקופת שירותו הצבאי התחזקה בו האמונה המיסטית והוא האמין כי נועד לקיים שליחות של ההשגחה העליונה. לפיכך נסע גורדון ב-1883 לארץ ישראל ושהה כאן כשנה. בהיותו בארץ סייר באזור ירושלים כשהוא מחפש תשובות לשאלות שעלו מקריאה בספרי הקודש. גורדון טען כי המסורת המזהה את גולגולתא, מקום צליבתו של ישו, עם כנסיית הקבר הקדוש אינה נכונה וכי ישו נקבר בגן הקבר (הקרוי לכן עד היום גם הגולגולתא של גורדון). הוא כתב מאמרים בנושא, אך הסבריו לא התקבלו על דעתם של רוב החוקרים.
גורדון היה ידוע בקרב תושבי הארץ בשל מבצעיו הצבאיים בסין ובסודאן והתקבל בכבוד בקרב ערביי הארץ. עד היום נוהגים להצביע על עץ בחצר בית המוכתר של עין כרם (כיום מרכז טארג למוזיקה) שנטע במו ידיו. אבל גם בשהותו בארץ לא מצא מנוחה. במכתב מיפו לאחותו ב-1 ביולי 1883 כתב: "עברתי לכאן (מירושלים) ושכרתי בית טוב למשך 6 חודשים. מקום זה מתאים ביותר לצאת ממנו אל כל הכיוונים.". את שהותו כאן סיכם בספר "הגיגים בארץ ישראל" (Reflections in Palestine).
סודאן – מרד המהדי
בסוף 1883 פנה מלך הבלגים לגורדון פעם נוספת והציע לו ליטול פיקוד על מדינת קונגו החופשית. גורדון קיבל את ההצעה וחזר ללונדון לערוך סידורים, אך כמה ימים לאחר הגעתו הוא נתבקש על ידי הממשלה הבריטית להמשיך מיד לסודאן, מכיוון שהמצב התדרדר שם במהירות לאחר שעזב. מרד חדש פרץ בסודאן והפעם עמד בראשו מנהיג כריזמטי, מוחמד אחמד, שהכריז על עצמו כמהדי.
בסודאן לא היו די כוחות מצריים להתמודד עם המורדים, וממשלת מצרים עצמה הייתה עסוקה בדיכוי מרד עוראבי בסיוע בריטי, שהפך את מצרים למדינת חסות למעשה. בינואר 1883 כבש צבאו של המהדי את אל-עובייד, בירת מחוז קורדופן והעיר השנייה בגודלה בסודאן, וביצע טבח באוכלוסייתה. ב-5 בנובמבר 1883 הביס צבא המהדי צבא מצרי בפיקוד בריטי שנשלח נגדו, ובדצמבר 1883 הורתה הממשלה הבריטית למצרים לנטוש את סודאן, אך פעולה זו הייתה מסובכת, כיוון שכללה נסיגה של אלפי חיילים מצרים, עובדים אזרחיים ובני משפחותיהם. הממשלה הבריטית ביקשה מגורדון להפליג לח'רטום על מנת שידווח מה השיטה הטובה ביותר לבצע את הפינוי.
ח'רטום
גורדון יצא לקהיר בינואר 1884 בלווית קולונל ג'. ד. סטיוארט, אשר מונה לסגנו. בקהיר קיבל גורדון הוראות נוספות מהנציג הדיפלומטי הבכיר של בריטניה במצרים, סר אוולין בארינג, ומונה כמושל כללי. במסעו דרומה עבר גורדון בקורוסקו ובברבר שבקצה עיקול הנילוס והגיע לח'רטום ב-18 בפברואר. בהגיעו החל גורדון לארגן את משלוח הנשים, הילדים, החולים והפצועים למצרים וכ-2,500 איש פונו לפני שכוחותיו של המהדי חסמו את הנתיב צפונה. על פי בקשתו של גורדון, ניסה ברינג להשיג את אישורם של הבריטים והמצרים למינויו של זובאייר, מגדולי סוחרי העבדים של סודאן, אך גם מנהיג מקומי בעל השפעה, למושל סודאן לאחר שגורדון יעזוב. ברינג פעל מאחורי הקלעים להשגת המינוי, אבל גורדון, בפזיזות שנבעה מכעס בשל עיכוב האישור, דיווח לכתב "הטיימס" על הרעיון, והסערה הציבורית שפרצה בשל כך אילצה את הממשלה הבריטית לסרב לתמוך בסוחר העבדים לשעבר.
התקדמות המורדים לח'רטום השתלבה במרידה מקבילה במזרח סודאן שמנהיגה היה עות'מאן דיגנה. הכוחות המצריים בסַוַכּין שעל חוף הים האדום הובסו שוב ושוב. בשל חשש לנתיב להודו העובר בים סוף, נשלח כוח בריטי תחת פיקודו של גנרל סר ג'רלד גרהם לסַוַכּין והוא אילץ את המורדים לסגת לאחר מספר קרבות קשים. גורדון דרש כי הדרך מסַוַכּין לברבר תישאר פתוחה, אך הממשלה הבריטית בלונדון סירבה לבקשה ובאפריל פונו כוחותיו של גרהם, וגורדון וסודאן נזנחו. ב-15 במרץ מרדו השבטים שמצפון לח'רטום והצטרפו אל המהדי; הם חסמו את הנהר לתנועת ספינות וניתקו את הטלגרף שחיבר בין ח'רטום לקהיר. במאי נכנעה ברבר, וח'רטום הייתה מבודדת לחלוטין.
תחת מצור
הבריטים החליטו לנטוש את סודאן, אך היה ברור כי במצב שנוצר לא ניתן לפנות את חיל המצב המצרי ולכן דרש הממשל הבריטי מגורדון שיתפנה בעצמו. אלא שגורדון קורץ מחומר אחר - או שכל חיל המצב מפונה או שגם הוא נשאר. בינתיים הלכה והתגברה הדרישה הציבורית לחילוצו. ב-8 באוגוסט החליטה הממשלה הבריטית לנקוט צעדים לחילוצו. כצעד ראשון הקים רב-סרן צעיר בשם הוריישו קיצ'נר, שעתיד היה למלא תפקיד חשוב בעתידה של סודאן, מוצב חוץ בדאבּה (הנקודה שבה פונה הנילוס מזרחה). קיצ'נר שמר על קשר עם גורדון בעיר הנצורה באמצעות שליחים. רק בתחילת נובמבר, ארבעה חודשים אחרי שהתקבלה החלטת החילוץ, היה כוח החילוץ הבריטי העיקרי מוכן לצאת לדרך.
ב-10 בספטמבר התפנו מח'רטום כל האירופאים, למעט גורדון והקונסול האוסטרי, בספינה "עבאס". ב-18 בספטמבר עלתה הספינה על שרטון ובעלי בריתו של המהדי רצחו את כל יושביה וביניהם סגנו של גורדון, הקולונל סטיוארט. בין השאר היו בספינה גם מסמכים שפירטו במדויק את מצבת הכוח המצרי בח'רטום ואת תביעותיו של גורדון להושטת עזרה. המידע שכנע את המהדי כי יקל עליו לכבוש את ח'רטום, וב-21 באוקטובר הביא את עיקר כוחותיו לח'רטום. בתחילת נובמבר הצליחו שליחיו של קיצ'נר להעביר לגורדון חבילת מכתבים שנעטפה בגיליון של העיתון "סטנדרד" מלונדון ובו גילה גורדון את הידיעה כי מטרת כוח החילוץ היא גורדון לבדו. על כך כתב ביומנו: "אני מצהיר, אחת ולתמיד, שלא אצא מסודאן עד אשר כל אדם שיבקש לצאת את הארץ תינתן לו אפשרות לעשות זאת... אם יגיעו לכאן שליח או הוראה בכתב, שאני מצווה לצאת את הארץ לא אציית אלא אשאר כאן; ארד שאולה עם העיר, וכל האחריות תחול עלי".
נפילת ח'רטום
ב-12 בנובמבר החלו כוחותיו של המהדי להפגיז את ח'רטום מתותחים שנפלו לידיהם כשהביסו את הצבא המצרי שנשלח נגדם שנה קודם לכן. בינתיים החלו המים בנהר לרדת, כמקובל בעונה זו של השנה, והתעלה שנחפרה מדרום החלה להתייבש. האויב החל להתקרב יותר ויותר לעיר. ב-13 בדצמבר כתב גורדון: "אם חיל המשלוח לא יגיע תוך 10 ימים, ואני אינני מבקש יותר מ-200 איש, עלולה העיר ליפול; עשיתי כמיטב יכולתי כדי לשמור על כבוד ארצי. היו שלום." את יומנו, מברקים ורישומים צרר גורדון בחבילה שאותה שלח עם הספינה "בורדאיין" למאטאמה על מנת לפגוש את חיל החלוץ הבריטי.
בסוף דצמבר הגיע כוח החילוץ הבריטי לקורטי שבסודאן והתפצל לשניים. חלק אחד המשיך בדרך הארוכה במעלה נהר הנילוס המתעקל בנקודה זו מזרחה וצפונה. חלקו השני של הכוח צעד בדרך הקצרה דרך המדבר, כשמטרתו מאטאמה שבקצה עיקול הנילוס, והגיע לשם ב-19 בינואר 1885 כשהוא מביס בדרך את כוחות המהדי שניסו לעצרו. במאטאמה פגשו אנשי הכוח בארבע ספינות תותחים שגורדון שיגר אליהם באמצע דצמבר מח'רטום לאחר שקיבל ידיעות על התקרבותם. מהמכתבים ששלח גורדון הבינו המפקדים האנגלים כי מצבו נואש. הם שיפצו שתיים מהספינות וב-24 בינואר הפליג בהן המפקד האנגלי, צ'ארלס וילסון, בראש כוח ובו 20 חיילים בריטים ו-250 חיילים סודניים.
ב-26 בינואר 1885, בשעה שלוש לפנות בוקר, הסתערו 50,000 לוחמי המהדי על ח'רטום. החיילים המצרים העייפים והרעבים, שהמוראל שלהם היה בשפל המדרגה, לא הצליחו לעצור את הכוחות העדיפים, והמורדים חדרו לעיר וביצעו בה מרחץ דמים. אין יודעים בדיוק כיצד מת גורדון. בורדיני ביי, אחד מסוחרי ח'רטום, סיפר כי גורדון נהרג על גרם מדרגות ארמונו. מאוחר יותר ערפו את ראשו והשליכו את גופתו לאחת הבארות. ראשו הערוף נישא לאוהלו של המהדי והוצב שם בין שני ענפי עץ.
יומיים אחר־כך, ב-28 בינואר (יום הולדתו ה-52 של גורדון), תחת אש בלתי פוסקת של רובים משתי גדות הנהר, הגיע כוח המשימה של וילסון כדי לגלות כי ח'רטום נפלה בידי המורדים וגורדון כבר אינו בין החיים. במצב זה החליט הפיקוד הבריטי לפנות את חיל המשלוח הבריטי מסודאן.
אחרית דבר
הידיעות על מותו של גורדון עוררו זעזוע גדול בבריטניה. תקופה מסוימת דרש הציבור נקמה ואת התפטרותו של ויליאם גלאדסטון ראש הממשלה, שנחשב האחראי העיקרי לכישלון, אך נושאים אחרים שעלו על סדר היום הציבורי הסיטו את תשומת הלב מהנושא. חמישה חודשים אחר־כך היה גם המהדי בין המתים לאחר שחלה, ככל הנראה, באבעבועות שחורות. רק 13 שנה אחר־כך, ב-1898, כבשו הבריטים שוב את סודאן לאחר שהביסו בקרב אומדורמאן את יורשו של המהדי, הח'ליף עבדאללה אל טאשי.
מיתוס הגיבור
אישיותו של צ'ארלס גורדון שנויה במחלוקת עד היום. אין ספק שהיה אדם ישר ואמיץ, אך השאלה האם פעל מתוך אידיאליים דתיים והומניטארים, כפי שטוענים חלק מההיסטוריונים, או שמא מתוך הרפתקנות ורדיפה אחר כבוד, כפי שטוענים אחרים, נותרה פתוחה. מתוך יומנו ומכתביו מצטייר גורדון כמי שבז לאריסטוקרטיה ושתארי אצולה אינם עושים עליו רושם. הארוחות הרשמיות בחברה הגבוהה באנגליה נסכו עליו שעמום והוא התייחס אליהן כאל בזבוז זמן. גורדון היה טיפוס מתבודד, ומעולם לא היו לו חברים קרובים. במכתביו יש כמיהה לקשר עם אנשים שלא מתממש. גורדון לא יצר כלל קשר עם נשים ודעתו הייתה כי הנישואים מקלקלים את בני האדם, שכן "אם האשה מבקשת משהו, מתנגד לכך הבעל, ולהפך". אין הוכחה כי היה הומוסקסואל ונראה כי היה א-מיני. את החסך בחייו החברתיים מילא בקריאה אדוקה בתנ"ך שאף הביאה אותו לארץ ישראל, וכפי הנראה נהג למצוא מפלט בעישון ובשתייה חריפה. עשרים וחמש שנה לאחר מותו פרסם לייטון סטארצ'י את הספר "ויקטוריאנים מפורסמים", ובו טען כי היו ימים שלמים שבהם גורדון היה שיכור ונתון למצבי רוח עקב כך.
סיפור חייו ומותו הדרמטיים של גורדון שימש השראה לספרים רבים, לציורים ואף לסרט. אין יודעים בוודאות כיצד מת, אך רגעיו האחרונים קיבלו נופך רומנטי בציור הפופולרי "העמידה האחרונה של גנרל גורדון" של הצייר ג'ורג' ויליאם ג'וי (1885 – כיום בגלריה לאמנות של לידס) ושוב בסרט ח'רטום שבו שיחק צ'רלטון הסטון את דמותו (1966).
אתרים רבים קרויים על שם גורדון בבריטניה ובמקומות נוספים:
אגם אדוארד
אגם אדוארד (באנגלית: Lake Edward) הוא הקטן מבין האגמים הגדולים של אפריקה.
גאוגרפיה
האגם מצוי על הבקע הסורי-אפריקני, על הגבול בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ואוגנדה וגדתו הצפונית של האגם נמצאת כמה ק"מ דרומית לקו המשווה. הנרי מורטון סטנלי ביקר באגם ב-1888 והעניק לו את שמו, על שם אלברט אדוארד, נסיך ויילס. האגם קיבל מאוחר יותר את השם אגם אידי אמין או אגם אידי אמין דאדא על שם הדיקטטור האוגנדי אידי אמין, אך כיום קרוי האגם שוב אגם אדוארד.
אגם אדוארד מוזן על ידי הנהרות ניאמוגסני, איששה, רוטשורו ורווינדי. הוא מנוקז בצפון דרך נהר סמליקי לאגם אלברט. אגם אדוארד מחובר באמצעות ערוץ קזינגה לאגם ג'ורג' שמצפון מזרח אליו. האגם שוכן בגובה של 920 מטר, אורכו 77 ק"מ ורוחבו 40 ק"מ בנקודות השיא שלו. האגם משתרע שטח כולל של 2,150 קמ"ר (ה-15 בגודלו ביבשת). החופים הצפוניים והדרומיים שלו הם מישורים נמוכים, אך רוב גדותיו המזרחיות והמערביות הם קירות תלולים.
חברת בעלי החיים החיים על גדות הנהר מוגנת על ידי הפארק הלאומי וירונגה (קונגו) ופארק לאומי המלכה אליזבת (אוגנדה). האגם משמש כבית גידול למיני עופות ודגים רבים. דיג היא פעילות חשובה בקרב התושבים המקומיים.
Save the Day
Save the Day הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי, ביחד עם הראפרית האמריקאית לורן היל, מתוך אלבום האוסף של קארי, The Rarities. השיר יצא לאור ב-21 באוגוסט 2020, על ידי חברות התקליטים לגסי רקורדינגס וקולומביה רקורדס, כסינגל הראשון מתוך אלבום האוסף.
השיר הגיע למקום השני במצעד שירי ה-R&B הדיגיטליים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מריה קארי, ג'רמיין דופרי, ג'יימס רייט, צ'ארלס פוקס ונורמן גימבל והופק על ידי קארי ודופרי גם כן. השיר דוגם בתוכו קטעים מתוך השיר "Killing Me Softly", של להקת פוג'יז, שיצא לאור בשנת 1996 ואותו לורן היל הקליטה גם כן במסגרת חברותה בלהקה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-2.6 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
האודיו הרשמי של השיר פורסם ב-21 באוגוסט 2020, בערוץ היוטיוב הרשמי של מריה קארי וצבר למעלה ממיליון צפיות.
Mission de Phénicie
משלחת פיניקיה (בצרפתית: Mission de Phénicie) הייתה משלחת הארכאולוגית הגדולה הראשונה לפיניקיה (סוריה, לבנון וצפון ארץ ישראל). היא התרחשה בשנים 1860–1861 על־ידי צוות צרפתי בראשות ארנסט רנן. רנן הופקד על המשימה באוקטובר 1860, לאחר שהתעורר עניין צרפתי בעקבות גילוי ארון קבורת אשמונעזר השני ב־1855. המשלחת תיארה סקר ארכאולוגי שביצע הצוות, מקרן שבצפון פיניקיה דרומה עד אזור עתלית ודור.
מקלארן 570S
מקלארן 570s (באנגלית: McLaren 570S) היא מכונית ספורט במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי מקלארן אוטומוטיב משנת 2015. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק במרץ 2015.
עיצוב
העיצוב שלה מבוסס על מקלארן 650s. העיצוב הוא עיצוב GT, המשלב יוקרה נוחות וספורט יחדיו. פנים המכונית עשוי ברובו מבד וסיבי פחמן להורדת המשקל. לוח מחוונים דיגיטלי ומסך מגע המציג את המולטימדיה. מושבי ספורט ודלתות הנפתחות כלי מעלה.
מקלארן 540C
הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי במאי 2015. היא כוללת היא כוללת את אותו מנוע אך כאן הוא מספק כ-540 כוחות סוס ב-7,500 סל"ד ומומנט מרבי של 55.1 קג"מ בין 3,500 ל-6,500 סל"ד . היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 3.5 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 320 קילומטרים לשעה.
ארגון הפשע אורחובסקאיה
ארגון הפשע אורחובסקאיה (ברוסית: Ореховская организованная преступная группировка) הייתה אחת מכנופיות הפשע המאורגן המרכזיות של מוסקבה בשנות ה-90, שהייתה יריבתם של כנופיות הפשע הקווקזיות.
היסטוריה
ארגון הפשע אורחובסקאיה קיבלה את שמה מאחוזת הדיור אורוחובו-בוריסובו במוסקבה, בה התגוררו מרבית חבריה. היא החלה לצוץ באמצע שנות השמונים והתארגנה סופית בשנת 1988. המבנה של ארגון פשע זה כלל ספורטאים רבים לשעבר אשר עקב חוסר הסיכויים בספורט המקצועי ואינם בעלי מקצוע אמיתי, קיוו להשיג כסף בתחום הפלילי. באותה תקופה, כולם היו בני 18–25. הארגון החשיב את כשטחו לא רק את אזור אורוחובו-בוריסובו, אלא גם כמעט את כל הדרום והדרום-מערב של מוסקבה.
מקלארן 570S
מקלארן 570S GT4 וספרינט
גרסת הספרינט היא אותה גרסת ה-GT4 אך זאת מיוצרת ללא ההגבלות של ה-FIA, ומיועדת לייצור באופן קבוע.
ארגון הפשע אורחובסקאיה
היסטוריה
ראש ארגון הפשע אורחובסקאיה היה סרגיי טימופייב, נהג טרקטור לשעבר, ממחוז נובגורוד, יליד 1955, שקיבל את הכינוי "סילבסטר" על שריריו המרשימים (בדומה לסילבסטר סטאלון). היו לו קשרים נרחבים בעולם הפלילי, בפרט, הוא התיידד עם גנבים בחוק מפורסמים רבים:
מקלארן 570S
מקלארן 570s ספיידר
היא גרסת הגג הנפתח לגרסה הבסיסית, היא הוצגה בשנת 2017. היא קיבלה עיצוב יותר יפה ותא נוסעים משודרג. היא כוללת את אותו מנוע אך היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש 3.4 שניות במקום 3.2 שניות בגרסה הרגילה. פתיחת וסגירת הגג אורכת 30 שניות ועד למהירות של 48 קמ"ש ניתן לפתוח או לסגור את הגג.
ארגון הפשע אורחובסקאיה
היסטוריה
בזמן הקמת הארגון, טימופייב יצר קשרים עם ארגונים דומים, בפרט, עם ארגון הפשע סולנצבסקאיה ומנהיגה סרגיי מיכאילוב, שכונה "מיכאס".
שנות השמונים
הארגון קיבל את כספו הראשון באמצעות שוד משאיות שהובילו סחורה. הארגון גם לקח תחת שליטתו כמעט את כל גנבי המכוניות ובית. בסוף שנות השמונים, החל גם עידן הסחיטה. בשליטת הארגון היו מספר קואופרטיבים, מסעדות, מפעלים. כנופיית הפשע אורחובסקאיה הייתה אחת מארגוני הפשע הראשונים שניסו להשתלט על מארגני הקונצרטים של זמרי פופ.
העימותים הראשונים של הארגון החלו גם בסוף שנות השמונים. מאז 1988 הם החלו להתנגש ברצינות עם ארגונים אתניים של אזרבייג'נים וצ'צ'נים עם מטרה להפסיק את חסותם על השוק בנמל הדרומי שהיה הגדול ביותר בברית המועצות.
בשנת 1989 נעצר סילבסטר וחלק מארגונו באשמת סחיטה ונידון לשלוש שנות מאסר. לאחר שהשתחרר הוא חזר ארגון ועסק בעסקים חוקיים.
שנות התשעים
בשנת 1991 טימופייב וארגונו החלו לשים לב על עסקי הבנקאות. כתוצאה מעבודה פעילה בכיוון זה החלה כנופיית אורוחובסקאיה לשלוט בכ־30 בנקים באזור המרכז ברוסיה. בנוסף, סילבסטר עסק בכל מה שיכול רק לייצר הכנסה - ענף האבנים היקרות והמתכות היקרות, הנדל"ן, עסקי הרכב, עשה ניסיונות לתפוס פלח מסוים בשוק הנפט. כסף מפעילות הארגון הועבר לבנקים זרים, וטימופייב עצמו התחתן ורכש אזרחות כפולה והפך לאזרח ישראלי סרגיי ז'לובינסקי. כך, החל משנת 1993 עד 1994, ארגון אורחובסקאיה היה בין הארגונים הפליליים הראשונים שהתחילו להלבין את הונם.
לוחמי אורוחובסקאיה באותה תקופה היו מרוצים ממצב הדברים. הם קיבלו הכנסה יציבה, והארגון למעשה לא סבל מהפסדים משמעותיים. הכירו בטימופייב כמנהיג של כל כנופיות הפשע הסלאביות, אנטגוניסטים טבעיים של ארגוני הפשע הקווקזיים. סמכותו הייתה עצומה.
ב-13 בספטמבר 1994, המכונית של סילבסטר מרצדס 600SEC התפוצצה ברחוב טברסקאיה-ימסקאיה ה-3. על פי גרסה אחת, את הרצח ארגן "יפונצ'יק", וגרסה שנייה - מנהיגי ארגון הפשע קורגנסקאיה. שעם שניהם לסילבסטר היה עימות בחודשים האחרונים בחייו.
מותו של מנהיג הארגון הייתה מכה איומה לארגון. לאחר מותו של סילבסטר, מקורבים לשעבר החלו להילחם על מקומו. ארגון פשע אורחובסקאיה שפעם התפרק לכ-15 קבוצות.
Shijian
Shijian (בתרגום לעברית:ניסיון) הוא שם שקיבלו לוויינים מתוצרת סין ששוגרו למטרות שונות. הלוויין הראשון שוגר בשנת 1971 ושיגורים נמשכים עד היום.
מדובר בלווייני ניסוי טכנולוגי בתחומים שונים. חלק מהשיגורים קיבלו סיקור נרחב בתקשורת סינית ומיועדים לצרכים אזרחיים. מטרת שיגורים אחרים הוסתרה מהציבור ולכן השערה היא שמדובר בטכנולוגיות לצרכים צבאיים.
לוויין 17-Shijian ששוגר בשנת 2016 צויד בזרוע רובוטי ומנוע לשינוי מסלול. השערה שטכנולוגיה זו יכולה להגיע ללכידת "לוויינים עוינים"
על לוויין 18-Shijian ששוגר בשנת 2016 הותקן מנוע יוני.
לוויין 21-Shijian שוגר בשנת 2021. בינואר 2022 הוא התקרב ללוויין תקשורת Beidou G2 וגרר אותו למסלול חדש. לאחר סיום פעילות זו 21-Shijian חזר למסלול המקורי.
יה הצל יונה
יָהּ הַצֵּל יוֹנָה מְחַכָּה הוא פיוט לחנוכה שזהות מחברו אינה ידועה, השם יהודה חתום באקרוסטיכון בראשי הטורים וייתכן שזהו שם מחברו. הפיוט נפוץ בעיקר בקרב יוצאי יהדות בבל (השרים אותו במקאם שיגא), במאה ה-20 רחמים עמר הלחין לפיוט מנגינה חדשה שנפוצה בקרב קהילות הספרדים.
תוכן הפיוט
המשורר פותח בבקשת הצלה ל'כנסת ישראל' (כינוי לעם ישראל) המשולה ליונה שנתונה בעצב, ודמעותיה זורמות מבכי על מצבה בגלות, ועל הגאולה שטרם הגיעה. המשורר קורא להודות ולשמוח על הטובות שכבר גמל האל, מתוך ציפייה שיחדש ימינו כקדם.
כל בית בפיוט נחתם במילים "וְתִשְׂמַח בָּךְ אַתָּה מַלְכָּהּ בִּשְׁמוֹנַת יְמֵי חֲנֻכָּה", המשורר מתאר את השמחה הגדולה שכנסת ישראל רוצה לשמוח ותשמח במלכה בשמונת ימי החנוכה כשם ששמחו בחנוכה לאחר חידוש העבודה בבית המקדש, בבחינת בימים ההם בזמן הזה.
זארזאס
זארזאס היה ממנהיגי מרד השכירים בקרתגו. נפל בשבי לאחר קרב משור, ונצלב.
ביוגרפיה
מעט מאוד ידוע אודותיו. פוליביוס מכנה אותו "זארזאס האפריקאי", מה שמעיד על כך שהיה ככל הנראה ממוצא לובי, או ברברי.
לאחר כישלון המתמרדים בקרב מקאר, העדיפו מנהיגי המרד מאתוס, וספנדיוס להשקיע את מרצם במצור על קרתגו. אולם חמלקרת ברקה, בסיועו של נארוואס, ניתק את דרכי האספקה שלהם וגרם להם מחסור כבד. לפיכך אולצו המורדים להתפלג. יחידותיהם של ספנדיוס, אוטאריטוס, וזאראס אולצו לעזוב את המצור ולנסות לעצור את חמלקרת. יתרונם המספרי בלט 50,000 מורדים כנגד 12,000 חייליו של חמלקרת. אולם חמלקרת החזיק פילים, ופרשים במספר רב. לפיכך החליטו המורדים להימנע מקרב במקום פתוח, והעדיפו לגרור את חמלקרת למעברים הצרים בהרים שם פיליו ופרשיו לא יכלו להביא תועלת רבה. אולם חמלקרת היה מוכן לכך, וכאשר נכנסו המורדים למצר שפוליביוס מכנה "משור" על שם צורתו המשוננת, חסם חמלקרת את המעברים, וגרם למורדים מחסור עז עד שנאלצו להיכנע. חמלקרת דרש את הסגרת המפקדים אולם הפר את ההסכם והרג 40,000 מורדים .ביניהם זארזאס, ואוטאריטוס. ספנדיוס נצלב מאוחר יותר.
זארזאס בתרבות
זארזאס נזכר ברומן ההיסטורי של גוסטב פלובר, "שלמבו".
אפרודיטידיאה
אפרודיטידיאה (Aphroditidae) היא משפחה של תולעים טבעתיות השייכת לסדרת הפילודוסידה (Phyllodocida).
הורה
הסוגים הנפוצים ביותר של הורים הם אמהות, אבות, הורים חורגים, וסבים. המידה שבה מקובל חברתית שהורה יהיה מעורב בחיי צאצאיו משתנה מתרבות לתרבות, אולם לעיתים רבות, כאשר הורה כמעט ואינו מעורב בחיי צאצאיו, נהוג לומר שמדובר במקרה של "הזנחת ילדים", בעוד שכאשר הורה מעורב יתר המידה, נהוג לומר שאותו ההורה מגונן יתר על המידה, מפנק מדיי את הצאצא, ו/או חטטן.
סמסונג גלקסי F62
סמסונג גלקסי F62 (באנגלית: Samsung Galaxy F62, ידוע גם בתור "סמסונג גלקסי M62") הוא טלפון חכם מבוסס אנדרואיד, המיוצר על ידי סמסונג אלקטרוניקה. המכשיר הוא חלק מסדרת F של סמסונג גלקסי. הוא הוכרז בהודו ב-15 בפברואר 2021, וכיום הוא זמין במדינות כמו הודו, מלזיה, תאילנד, ומדינות נוספות.
עיצוב
המסגרת והפאנל האחורי של המכשיר עשויים מפלסטיק. למכשיר יש קורא טביעות אצבע, והוא תומך בכרטיס Nano SIM.
חומרה
המכשיר מצויד במסך מסוג סופר AMOLED בגודל 6.7 אינץ' וברזולוציית 1080x2400 פיקסלים, ביחס רוחב-גובה של 20:9.
מצלמה
המכשיר מצויד במערך בעל שלושה מצלמות אחוריות, ומצלמה אחת קדמית, הכולל: מצלמה ראשית ברזולוציה 64 מגה פיקסל; מצלמה אולטרה רחבה בשדה ראייה של 123 מעלות ברזולוציה 12 מגה פיקסל; זוג מצלמות לצילום מאקרו ברזולוציה 5 מגה פיקסל; כמו כן, במכשיר ישנה מצלמה קדמית לצילום סלפי ברזולוציה 32 מגה פיקסל. המצלמה הראשית והקדמית תומכות בהקלטת וידאו 4K.
תוכנה
המכשיר הושק כשמותקנת עליו מערכת ההפעלה אנדרואיד 11 בממשק המותאם של סמסונג - One UI 3.1.
צ'ריוטיר
טנק הצ'ריוטיר (באנגלית: Charioteer; קרוי גם טנק הצ'ריוטיר, טנק FV4101, תותח בינוני, צ'ריוטיר) הוא רכב קרבי משוריין בריטי, אשר יוצר בשנות החמישים של המאה ה-20 במטרה לשדרג את כוחו של חיל השריון המלכותי, שעד אז עדיין השתמש בטנק קרומוול. הטנק הוא למעשה גרסה משודרגת של טנק הקרומוול עם תותח חזק יותר. לשם תפעול הטנק נדרשים שלושה אנשים.
הצבא הבריטי השתמש בטנק, אך נעשה בו שימוש נרחב יותר באירופה ובמזרח התיכון.
פיתוח
הטנק פותח בשל חשש בריטי בתחילת שנות החמישים מפלישה של הצבא האדום.
הטנק נחשב לטנק שיוט האחרון שנבנה.
מחד, ייצור של טנקי צנטוריון Mk3 היה איטי יותר בהשוואה לזה של תותחים כבדים יותר, והטנק Conqueror ("כובש"), לו תותח חזק יותר, היה עדיין בפיתוח. הבריטים השתמשו באותה עת בטנקים קרומוול, צנטוריון וקומט, אבל החימוש של הקרומוול היה חלש להתמודד עם זה של טנקים חזקים וחדישים יותר, והיה צורך לצייד את טנק זה בתותח חזק יותר. לשם כך נעשה שימוש בתותח ה-84 מ"מ של הצנטוריון . הכלי החדש נקרא בתחילה "FV4101 קרומוול תותח נגד טנקים כבד", אך בהמשך, לפני שנכנס לשימוש, שונה שמו לצ'ריוטיר.
שימוש צבאי
צבא ההגנה הפיני רכש 38 טנקי "צ'ריוטיר MK VII מודל B" בשנת 1960, ואלו היו בשימוש עד 1979. הטנקים אוחסנו עד 2007 ואז נמכרו במכירה פומבית.
הירדנים רכשו 24 טנקים מסוג זה עבור גדוד הטנקים השלישי שלהם בשנת 1954. כמה מטנקים אלו נמכרו ללבנון.
הארגון לשחרור פלסטין השתמש בכמה טנקי צ'ריוטיר מלבנון נגד צה"ל בדרום לבנון במהלך מבצע ליטני.
יחידת המתנדבים של הצבא הבריטי (נקראה בעבר "הצבא הטריטוריאלי" או "הכוח הטריטוריאלי") הייתה הגורם העיקרי שהשתמש בטנק זה בבריטניה.
הטנק כיום
כיום ניתן למצוא טנקים מדגם זה במקומות הבאים:
ניתן למצוא את טנק זה במוזיאון להיסטוריה צבאית שבוינה.
ניתן למצוא את הטנק במוזיאון כלי הרכב הקרביים שבמדינה, בכניסה לאקדמיה הצבאית שבלאפנראנטה ובמטה הבריגדתה הקרלית  בשכונת ולקאלה  בעיר קובולה.
ניתן למצוא את הטנק ביד לשריון בלטרון (ובעבר גם במוזיאון בתי האוסף לתולדות צה"ל בתל אביב).
הטנק נמצא במוזיאון הטנק בדורסט (יחד עם גרסה אחרת של הטנק). כמו כן, ניתן למצוא גרסה נוספת של הטנק במבצר פאול ליד קינגסטון על ההול.
קרן שלם
קרן שלם לפיתוח שירותים לאנשים עם מוגבלויות ברשויות המקומיות, המוכרת בשם המקוצר "קרן שלם", היא עמותה ציבורית, מלכ"ר, שהוקמה בשנת 1983 על ידי מרכז השלטון המקומי בשיתוף עם משרד הרווחה. בשנת 2022, עם חקיקת חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, הורחבה הקרן גם לאנשים עם מוגבלות חושית, פיזית והנמכה קוגניטיבית. פעילות הקרן מתמקדת בסיוע לרשויות האזוריות והמקומיות לפתח שירותים בקהילה לאנשים עם מוגבלות שכלית, חושית, פיזית או הנמכה קוגניטיבית, על מנת לאפשר להם חיים מלאים כאזרחים שווי זכויות. יו"ר העמותה משנת 2019 הוא ראש עיריית קריית ביאליק, אלי דוקורסקי.
פיתוח פיזי
הקרן מזמינה רשויות מקומיות, אשכול רשויות, מועצות אזוריות ומקומיות בישראל, להגיש בקשות לקבלת מענק לפרויקטים בתחום הפיתוח הפיזי, עבור מסגרות יום ודיור בקהילה לאנשים אשר אובחנו ומוכרים על ידי משרד הרווחה והביטחון החברתי עם מוגבלות שכלית התפתחותית, חושית, פיזית והנמכה קוגניטיבית. המענקים משמשים למימון בניה, הרחבה, הנגשה, שיפוץ מבנים וכן לרכישת ציוד למסגרות המפעילות שירותי תמיכה וטיפול באנשים עם מוגבלות בקהילה המקומית. המסגרות מופעלות על ידי ובחסות הרשויות המקומיות, במימון ופיקוח משרד הרווחה והביטחון החברתי.
תוכניות הסברה וחשיפה
קרן שלם מעודדת ותומכת בהגברת החשיפה והמודעות לאנשים עם מוגבלות בקרב הציבור הרחב, תוך חשיפת היכולות, ההישגים והאתגרים. רשות המעוניינת להוביל תהליך של הגברת מודעות ושינוי חברתי ביחס לאנשים עם מוגבלות בקרב קהלים מגוונים כגון - נוער, מעסיקים, מתנדבים, אנשי מקצוע וכלל הקהילה - מוזמנת לפנות לקרן.
מיזמים חברתיים חברתיים במרחב הכפרי ובפריפריה
הריחוק והפיזור הגאוגרפי של הרשויות בפריפריה ובמרחב הכפרי, מהווים חסמים אובייקטיביים לשילובם של אנשים עם מוגבלות כמו גם חסמים סוציו-אקונומיים ועוד. קרן שלם מסייעת בהתמודדות עם אתגרים אלה באמצעות אפיק סיוע ייעודי המאפשר פתרונות יצירתיים לאוכלוסייה המתגוררת באזורים אלו. הסיוע מיועד בעיקר לפעילויות חברתיות, לקידום אורח חיים פעיל והגברת נוכחותם, נראותם והשתלבותם של אנשים עם מוגבלות בחיי הקהילה.
פיתוח מקצועי
פיתוח ידע מקצועי חיוני לשיפור איכות חייו של האדם עם מוגבלות ומאפשר העצמה והענקת שרות מיטבי ומקצועי על ידי נותני השירות. הקרן, בשיתוף מנהל מוגבלויות במשרד העבודה הרווחה והביטחון החברתי ושותפים נוספים, מפתחת ומסייעת במימון הכשרות ייעודיות לעוסקים בתחום המוגבלות במחלקות הרווחה ברשויות המקומיות, במסגרות יום בקהילה ובמגוון מוסדות אקדמיים.
כנסים וימי עיון
הקרן שותפה בתכנון ובתמיכה כספית בכנסים מקצועיים ובימי עיון העוסקים בתחום המוגבלות השכלית, חושית, פיזית וקוגניטיבית השירותים לאוכלוסייה והכשרת כוח אדם העוסק בתחום, במטרה להרחיב את חשיפת תחום המוגבלות השכלית בפני קהלי יעד מגוונים.
תקני שרות לאומי
קרן שלם מסייעת במימון תקני מתנדבים ומתנדבות בשירות לאומי, המשרתים במרכז למשפחה ובמועדון חברתי הפועל בקהילה ביישובי פריפריה.
לומדת לילך
לומדה חינמית להנגשת תכנים בתחום בריאות האישה. נוצרה עבור נשים הנמנות עם אוכלוסיות מיוחדות, אך מתאימה לכל נערה או אישה המעוניינת לקבל מידע בשפה פשוטה ובהירה על הנושאים - היכרות עם רופא נשים, בדיקת שד, בדיקת משטח צוואר הרחם, בדיקה וגינלית, בדיקת ממוגרפיה, בדיקת אולטרה סאונד. הלומדה זמינה בשפות עברית, ערבית, רוסית ואמהרית. גרסה ייחודית נוספת פותחה גם עבור נשים בחברה החרדית. פותחה בשיתוף בין קרן שלם, מועצת הבריאות ומשרד הרווחה והביטחון החברתי.
מילון נגיש
הגדרה, ההסבר והפישוט של מונחים שונים עבור אנשים עם מגבלה קוגניטיבית, היא אחד האתגרים בתחום ההנגשה. כיום לא קיימת סטנדרטיזציה של הגדרות או ריכוז של כלל המונחים המפושטים הקיימים. המילון הנגיש הינו מילון מקוון בו רוכזו מילים שכיחות וחשובות לתפקוד היומיומי של אנשים עם מוגבלות, בצירוף הגדרות והסברים בפישוט לשוני, דוגמאות וסמלים רלוונטיים, בממשק פשוט וקל לתפעול באמצעות מחשב או טלפון נייד. המילים, המונחים והסמלים שבמאגר נתרמו על ידי אנשי מקצוע וגופים שעסקו בפישוט לשוני והנגשת תכנים לאנשים עם מגבלה קוגניטיבית לאורך השנים.
זוזו-ביחד לחיים בריאים
זוזו - ביחד לחיים בריאים הינו מיזם משותף לקרן שלם, עמותת הספיישל אולימפיקס ומשרד הרווחה והביטחון החברתי. מטרתו להנגיש פעילות גופנית בשפה פשוטה. הוא כולל סרטונים של פעילות פשוטה וקלה עם אביזרים מיוחדים. הסרטונים מוגשים בשפה פשוטה שכל אחד יכול לבצע בעצמו. הסרטונים פותחו על ידי צוות מומחים לפעילות ותנועה לאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית ועברו תהליכי פישוט לשוני על ידי מומחים בתחום.
אלימות מילולית - מארז הדרכה
אלימות מילולית המופנית כלפי אנשים עם מוגבלות שכלית היא תופעה שאינה מדוברת רבות אולם אנשים עם מוגבלות שכלית נתקלים בה בסיטואציות רבות בחיי היום יום. בשל כך חשוב ללמד אותם ואת המלווים אותם (בני משפחה, אנשי מקצוע) לזהות אירועי אלימות מילולית וכיצד להתמודד. מארז ההדרכה מבוסס מחקר ומטרתו לשמש כלי יישומי לאנשי מקצוע. הוא כולל סרטון הסברה, סרטוני סימולציה וחלופות להתמודדות וכולל תדריך מקצועי בעברית ובערבית.
וי-ג'וב
כלי טיפולי המאפשר למידת התנהגויות רצויות והתנסויות במיומנויות חדשות באמצעות תרחישי וידאו שונים. בזמן המפגש, האדם צופה בסרטון וידאו המציג מיומנות אותה הצופה מעוניין ללמוד. יש סרטונים בהם לומדים לבצע מטלה הכוללת רצף של פעולות ויש סרטונים המלמדים התנהגות חברתית רצויה. מתאים ללמידה קבוצתית או פרטנית.
שלם בשבילכם
אתר המיועד לאנשים עם מגבלה קוגניטיבית ושכלית. מאגד תכנים לבני המשפחה ותכנים בשפה פשוטה ובהירה. התכנים נאספו מרחבי האינטרנט והרשתות החברתיות ורוכזו באתר "שלם בשבילכם", נגיש ומזמין לאוכלוסיית האנשים עם מוגבלות שכלית. האתר נגיש ממחשב נייח, טאבלט, אייפד וכל סוגי מכשירי הפלאפון הניידים.
טנזיה
טנזיה הוא מאכל המזוהה עם המטבח המרוקאי. הטנזיה מורכבת מפירות יבשים, אגוזים ואורז, לעיתים בתוספת של בשר בקר, כבש או עוף.
בין הפירות שבהם מקובל להשתמש נכללים תאנים, שזיפים, צימוקים, תמרים ומשמשים. ניתן להוסיף אגוזי מלך, שקדים, פיסטוקים וצנוברים. יש המוסיפים גם בצל מטוגן. נהוג לאכול את המנה בראש השנה היהודית ויש האוכלים אותה בט"ו בשבט.
מזל דלי
מזל דלי הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל דלי" הוא מי שנולד בין 21 בינואר לבין 18 בפברואר (לערך). במסורת היהודית מתייחס מזל דלי אל חודש שבט. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל דלי לחודש טבת. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה מיקום השמש באזור השמיים המוקצה למזל דלי האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קונסטלציית הדלי לבין אזור השמיים של מזל דלי בגלל נקיפת ציר כדור הארץ.
מזל הדלי, במקור הלועזי מסומל על ידי אדם הנושא כד מים – "Aquarius".
מזל דלי ביהדות
ייתכן שהמזלות דלי ומאזניים מוזכרים בנבואת "נחמו נחמו עמי":
אין התייחסות למזל זה בספר הזוהר.
בספר יצירה מופיעה רשימת כל המזלות:
הדלי במיתולוגיה
במיתולוגיה היוונית דמותו של נושא המים קושרה אל פוסידון, אל הים במיתולוגיה היוונית אשר שולט במים.
מזל דלי באסטרולוגיה
מזל דלי הוא אחד משלושת מזלות יסוד האוויר, יחד עם מזל תאומים ומזל מאזניים. הוא משתייך לקבוצת המזלות הקבועים, יחד עם מזל שור, מזל אריה ומזל עקרב. הכוכב השליט של מזל דלי הוא אורנוס, אם כי אסוציאציה זו היא מודרנית. באסטרולוגיה ה"קלאסית" – עוד לפני גילויו של אוראנוס – השתמשו בכוכב שבתאי במקומו. הבית האסטרולוגי של מזל דלי הוא הבית ה-11 שמסמן חברה גדולה, חברים, ידידים, ארגונים ואיגודים. לכן הוא קשור בפעילות הומניטרית וכן בחברה הגדולה. ארגונים, איגודים, מועדונים למיניהם כולם קשורים לבית זה. בית זה גם משקף את השייכות המלאה לחברה, את היכולת ליצור חברים וידידים ואת הקשר עמם. המזלות המתאימים למזל דלי הם מזל תאומים, מזל מאזניים, מזל קשת, מזל טלה ומזל אריה שזהו המזל המשלים למזל זה.
הערות שוליים
glk:بهمن سلواغه (مياشت)