cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מגדר וחינוך מבוגרים בישראל
המאבק באי-אוריינות
בערות קיימת אצל האוכלוסייה דוברת הערבית, ושיעורה בקרב הבדואים גבוה. אי ידיעת קרוא וכתוב נפוצה למדי, בעיקר בקרב הנשים. על פי מחקר שנעשה באוניברסיטת בן-גוריון ב-2009,. 73.8% מכלל הנשים הבדואיות בנגב מעל גיל 45 אינן יודעות קרוא וכתוב. האגף לחינוך מבוגרים החל לקיים מסגרות לימוד לבדואים בשנות ה-80. החל מ-2011 תוכניות השלמת השכלה למבוגרים, בדגש על נשים, מתקיימות בקרב הבדואים כחלק מתוכניות ממשלתיות רחבות לקידום הצמיחה והפיתוח הכלכליים של האוכלוסייה הבדואית, שעוסקות בתעסוקה, חינוך ותשתיות ומתפרסות על פני חמש שנים.
פעילות ארגוני הנשים בתחום חינוך מבוגרים
מראשית המדינה, ארגוני הנשים נחלצו כ"נשים למען נשים", ותרמו בתחום חיסול הבערות. עשייה זו של ארגוני הנשים כמעט אינה מתועדת בספרות ובספרי ההיסטוריה. לאורך השנים, ארגוני הנשים עסקו בהנחלת הלשון, הקניית השכלה, ידע ומידע בנושאי זוגיות, הורות ומשפחה, הכרת הארץ ותרבותה, וכן עסקו בהקמת מעונות וגנים לילדים, כדי להקל על האמהות לתפקד בבית ולצאת לעבוד. ארגוני הנשים היו מאיצים ומוציאים לפועל של מסגרות לימוד המובילות לשינוי חברתי. ויצו פעלה מתוך ראיית האישה כציר מרכזי להשתלבות מוצלחת של משפחתה, וראתה כיעודה להדריך נשים להפוך לאזרחיות מועילות לחברה. המתנדבות נענו לקריאתו של בן-גוריון בכנס ב-1955 לסייע למיזוג גלויות. הן פעלו להכשרה מקצועית לנשים המבנה לתפקידים מסורתיים כמו: תזונה, בישול, תפירה, קוסמטיקה וטיפוח עצמי. ארגוני הנשים פועלים במאה ה-21 להעצמת נשים לתפקידי מנהיגות בדרכי הוראה המבוססות על חניכות ותמיכה קהילתית.
החסמים ללמידת נשים במסגרות חינוך מבוגרים
נשים רבות, בעלות מוטיבציה גבוהה ללימודים, נאלצות להתמודד עם קשיים בדרכן להשלמת השכלה בשל החסמים הבאים: חסמים אופייניים בחברה הערבית המסורתית: מודעות מפתחי תוכניות הלמידה לצורך ליצור תנאים המאפשרים פניות ללמידה ותמיכה מקדמים את אפשרות ההשתתפות וההתמדה בה.
נשים בהשכלה הגבוהה
הלימודים במוסדות להשכלה גבוהה מהווים עבור נשים הזדמנות להתקדמות בחייהן, וניכרת מגמה של עלייה בשיעור הנשים הפונות ללימודים גבוהים. נשים משכילות יותר מגברים, ומשיגות תוצאות טובות יותר בכל רמות ההשכלה. ב-1984 – היו נשים 49% ממקבלי תואר ראשון, 40.8% ממקבלי תואר שני, ו- 32.6% מקבלי תואר שלישי. ואילו ב-2013 על פי נתוני הלמ"ס, 57.3% מהסטודנטים שלמדו בשנת תשע"ג במוסדות האקדמיים בישראל היו נשים, והן היוו רוב בכל התארים: 56.6% מהלומדים לקראת תואר ראשון, 60.4% מהלומדים לקראת תואר שני, 52.1% מהלומדים לקראת תואר שלישי, ו-76.9% מהלומדים לקראת תעודה.
מרבית הנשים לומדות באוניברסיטה מקצועות מסורתיים כמו סיעוד, חינוך, מדעי הרוח ומדעי החברה, ומיעוטן לומדות מקצועות טכנולוגיים ומדעיים בהם פוטנציאל ההשתכרות והיוקרה המקצועית גבוהים יותר.
בקרב נשים ערביות, יש עליה מתמדת בהשכלה ובהישגים, ואחוז הסטודנטיות הערביות גבוה מאחוז הסטודנטים הערבים. רמת ההשכלה של נשים ערביות נמוכה מרמת ההשכלה של נשים יהודיות. כ- 20% מהנשים הערביות הן בעלות השכלה על-תיכונית, לעומת כ- 48% מהנשים היהודיות. אשה ערביה היוצאת ללימודים מוקפת רשת הגנה פטריארכלית שמטרתה לגרום לה לשמור על דפוסי ההתנהגות המקובלים בחברה הערבית המסורתית בזמן לימודיה באוניברסיטה. בקרב האוכלוסייה הבדואית נשים מעטות מצליחות להשתלב בלימודים ולסיימם. ב-1995 סיימה הבדואית הראשונה תואר ראשון באוניברסיטת בן- גוריון. על פי דו"ח מ-2011, בקרב הבדואיות מעל גיל 45 המתגוררות בנגב, אין נשים שסיימו תיכון או לימודים על-תיכוניים.
העולם האקדמי מנוהל על ידי גברים, המהווים את רוב הסגל האקדמי הבכיר, ומידת ייצוגן של נשים בכלל ונשים ממוצא מזרחי וערביות בפרט במוקדי קבלת ההחלטות קטנה אם בכלל קיימת. נושא זה נחקר מעט. מצב זה בארץ דומה למצב באירופה. עם התחזקות חוגים ותארים ללימודי מגדר במכללות ובאוניברסיטאות, ועם כניסת נושא המגדר לשיח הציבורי, עולה המודעות לאי השוויון וטענות לצורך בשינוי המצב.
הנשים בעלות מוטיבציה גבוהה להרחבת אופקים והשכלה, והן גם בולטות ברמת השכלתן הכללית בחברה. קבוצת הנשים שבלטה בהיעדר השכלה עם קום המדינה, עברה ועוברת שינויים גדולים.
חשיבה וביקורת בכתיבה על חינוך מבוגרים ומגדר
המודעות בקרב כלל הציבור ובקרב מקבלי ההחלטות לערך של למידה לאורך החיים נמוכה; ההשקעה בתחום נמוכה, אין דיסציפלינה מוכרת במוסדות אקדמיים של תחום לימודי מבוגרים והמחקר מועט. קושי למצוא נתונים וסטטיסטיקה מסודרת לגבי חינוך של נשים עניות עשוי להעיד על הדרתן של סוגיות אלה מסדר היום הציבורי ועל ההתעלמות מהן.
קיים פער בין שיעור נשים גבוה בלמידה לאורך החיים ביחס לגברים, והישגים לימודים גבוהים יותר, לבין מצבן בשוק העבודה. הן משתלבות בעיקר במקצועות "נשיים".
נתיבים מהירים בגוש דן
מיזם "נתיבים מהירים בגוש דן" הוא שותפות ציבורית-פרטית להקמת נתיבי תחבורה ציבורית נפרד לאורך כביש 20 משפיים ועד מחלף מבוא איילון, וכן חניוני חנה וסע בקצוותיו ולאורך כביש 5 ממחלף קסם עד מחלף גלילות, אשר ישרתו את הבאים בשירותי הסעה ("שאטל") אל תוך גוש דן. את המיזם, שעלותו מוערכת בשבעה מיליארד שקל חדש, מקדמת חברת נתיבי איילון וקבלנית הביצוע טרם נבחר, אחת המתמודדות היא חברת אלקטרה. בדצמבר 2020 נחתם הסכם זיכיון עם קבוצה פרטית זוכה, חברת "נתיב לעיר".
רקע
בינואר 2011 נחנך הנתיב המהיר בכביש 1, אשר מוריד מהכביש כל יום אלפי כלי רכב ומעודד שימוש בתחבורה ציבורית בישראל, כך שיש מומחי תחבורה שמשווים את ההשפעה לזו של רכבת אף על פי ששיטת הבנייה היא פרטית תמורת זכיינות גביית האגרה למשך 30 שנה. בשנת 2013 נולד הרעיון להקים נתיב מהיר גם בחלקים אחרים של גוש דן בעקבות ההצלחה ובפברואר 2017 פורסם המכרז המקדים לפרויקט החדש (PQ) אליו ניגשו חברות רבות מתחום התחבורה, אף על פי שלפי התכנון לא יהיה מדובר בכביש אגרה אלא לשימוש של התחבורה הציבורית; עם זאת, יתאפשר השימוש בנתיב לרכב ובו נסיעה משותפת של 3 נוסעים ומעלה.
ביולי 2019 החלו עבודות התשתית להקמת אותם נתיבים, אשר צפויות להסתיים בשנת 2025.
מסלול וחניונים
במסגרת המיזם ייסלל נתיב ייעודי מאזור מחלף פולג ולאורך נתיבי איילון ועד למחלף מבוא איילון שיתבצע על ידי חברת נתיבי איילון. כמו כן, הזכיין יקים את הנתיב בכביש 541 משפיים ועד רעננה.
ביצוע הפרויקט נעשה בבניית נתיבי נסיעה חדשים לגמרי, עליהם ייסללו נתיבי התחבורה הציבורית, מבלי לפגוע בנסיעת כלי הרכב הפרטיים. למעשה, מדובר בהרחבה של הכבישים, ובפרויקט הנדסי מורכב במיוחד, שכן בכביש 5 נדרשה הקמת כלונסאות מעל הגן הלאומי ירקון ובכביש 20 נדרש "גילוח" של הרים. בנוסף, החיבור בין כביש 5 לכביש 20 דורש הקמת שני גשרי ענק.
הזכיין יפעיל 10 קווים מהחניונים בשפיים ובמבוא איילון, כאשר כלל החניונים ותכולתם הם:
מקנזי מור
מקנזי זכרי מור (באנגלית: McKenzie Zachary Moore; נולד ב-11 במאי 1992) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז והקלע בעירוני נהריה.
קריירת תיכונים ומכללות
מור למד בתיכון פארק בפלזנט היל, קליפורניה. בעונתו האחרונה, הוא רשם 18 נקודות, 6 ריבאונדים ו-11 אסיסטים בממוצע והיה לשחקן המצטיין של המחוז. הוא הוביל את התיכון למאזן 3–22 וזכה בתואר השחקן המצטיין בשלושה טורנירים שונים.
מור החל את דרכו במכללה הקהילתית של סן פרנסיסקו. בעונתו השנייה הוא שיחק באוניברסיטת טקסס באל פאסו והופיע ב-25 משחקים בהם פתח 15 פעמים, עם ממוצעים של 8.6 נקודות, 5.2 ריבאונדים, 2.0 אסיסטים ו-1.4 חטיפות ב-24.4 דקות למשחק. ב-30 בינואר 2013, מור קלע שיא עונתי של 18 נקודות מול אוניברסיטת אלבמה בבירמינגהם.
קריירה מקצועית
בינואר 2015, מור חתם עד תום העונה בנלסון ג'איינטס מהליגה הניו זילנדית. במהלך העונה הוא קלע שלוש פעמים 30 נקודות וזכה שלוש פעמים בתואר שחקן המחזור. מור עזר לקבוצתו לסיים את העונה הסדירה במקום השני עם מאזן 5–13 לפני שהפסידו 85–97 לוולטינגון סיינטס בחצי הגמר, כשמור קלע תשע נקודות. בהפסד בחצי הגמר, שבר מור את עצם הססמואיד בכף רגלו, אך בחר שלא לעבור צילום. הוא שיחק בכל 19 המשחקים של הקבוצה, עם ממוצעים של 21.7 נקודות, 5.8 ריבאונדים, 4.2 אסיסטים, 2.1 חטיפות ו-1.7 חסימות למשחק. מור נבחר לחמישיית העונה ולאולסטאר של הליגה.
ב-4 ביולי 2015, חזר מור לארצות הברית והצטרף למילווקי באקס עבור ליגת הקיץ של ה-NBA. הוא הופיע בשלושה מתוך ששת המשחקים של הבאקס בליגת הקיץ.
ב-19 בנובמבר 2015, מור חתם בלובן ברס מהליגה הבלגית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה יומיים לאחר מכן, כשהעמיד 4 נקודות, 2 ריבאונדים ו-2 חטיפות ב-13 דקות נגד אר.בי.סי פפינסטר. בעקבות פציעה חוזרת ברגל, מור שוחרר מהקבוצה.
ב-4 באפריל 2016, מור חתם בקאנטרברי ראמס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ארבעה ימים לאחר מכן, כשרשם 32 נקודות, 13 ריבאונדים, 5 אסיסטים ו-3 חטיפות בניצחון 78–91 על סאות'לנד שארקס, מה שזיכה אותו בתואר השחקן המצטיין של המחזור. ב-30 באפריל, מור קלע 32 נקודות בהפסד 97–107 לנלסון ג'איינטס. ב-8 במאי מור רשם 16 נקודות, 13 אסיסטים ו-9 ריבאונדים בניצחון 82–95 על ביי הוקס. ב-14 במאי, מור רשם טריפל דאבל של 19 נקודות, 11 ריבאונדים ו-10 אסיסטים בניצחון 78–106 על ההוקס. מור עזר לקבוצתו לסיים במקום ראשון בעונה הסדירה עם מאזן 5–13 והוביל את הקבוצה עד לחצי הגמר שם הפסידה 85–104 לסופר סיטי ריינג'רס, למרות 35 נקודות של מור. מור נבחר לשחקן המצטיין של העונה כשב-13 משחקים הוא העמיד ממוצעים של 22.4 נקודות, 6.2 ריבאונדים, 8.0 אסיסטים ו-3.4 חטיפות למשחק.
בהמשך 2016, לאחר שהשתתף במחנות אימון של ברוקלין נטס ודאלאס מאבריקס, מור חתם במאבריקס ושיחק במדיהם בליגת הקיץ. בשישה משחקים הוא העמיד ממוצעים של 6.3 נקודות, 3.7 ריבאונדים, 1.7 אסיסטים ב-18.0 דקות למשחק.
ב-16 באוגוסט 2016, מור חתם בפרומית'אס פטראס מהליגה היוונית. מור לא הצליח להוביל את קבוצתו לפלייאוף לאחר שסיימה במאזן 16–10. מור שיחק בכל 26 המשחקים בקבוצה, כשהוא מעמיד ממוצעים של 10.9 נקודות, 5.3 ריבאונדים, 2.5 אסיסטים ו-1.4 חטיפות למשחק.
ב-11 ביולי 2017, מור חזר ליוון וחתם בלאבריו. לבאריו סיימה את העונה הסדירה במקום השישי עם מאזן 12–14, לפני שהפסידה לפרומתאוס ברבע הגמר. ב-25 משחקים, מור העמיד ממוצעים של 17.1 נקודות, 5.9 ריבאונדים, 4.9 אסיסטים ו-2.1 חטיפות למשחק.
ב-21 ביולי 2018, מור חתם באבטודור סראטוב מהליגה הרוסית בכדורסל. ב-11 בנובמבר 2018 שוחרר מור מהקבוצה.
ב-12 בנובמבר 2018, מור חתם בבנדירמה מהליגה הטורקית. בתשעה משחקים, מור העמיד ממוצעים של 9.1 נקודות, 5.2 ריבאונדים, 4.7 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק. הוא גם העמיד ממוצעים של 13.0 נקודות, 6.0 ריבאונדים, 4.3 אסיסטים ו-1.1 חטיפות בשמונה משחקי ליגת האלופות.
ב-3 בפברואר 2020, מור חתם באנוויל ולוצלאבק מהליגה הפולנית. ב-14 בפברואר, ברבע הגמר של הגביע הפולני, קרע מור את הרצועה בקרסול ונעדר ארבעה שבועות. אף על פי שלא היה כשיר לשחק בגמר, אנוויל זכתה בגביע.
ב-22 ביולי 2020 מור האריך את חוזהו בקבוצה, אך שוחרר ב-30 בדצמבר אותה שנה.
ב-9 בינואר 2021, חתם מור בעירוני נהריה מהליגה הישראלית.
ג'אנקרלו ג'אניני
ג'יאנקרלו ג'אניני (באנגלית: Giancarlo Giannini; נולד ב-1 באוגוסט 1942) הוא שחקן קולנוע ומדבב איטלקי, מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1976 על הופעתו בסרט "שבע היפהפיות". מוכר מתפקידיו בסרטים "קזינו רויאל", "קוונטום של נחמה" ו"חניבעל".
ביוגרפיה
ג'אניני נולד בעיר לה ספציה שבצפון מערב איטליה, גדל והתחנך בנאפולי. למד משחק באקדמיה הדרמטית לאומנויות ברומא, שם גם התנסה בפעם הראשונה על בימת התיאטרון. התגלה לראשונה בסרטי המלחמה "הסוד של סנטה ויטוריה" ו"אנזו" שעסקו בזווית האיטלקית של מלחמת העולם השנייה. שיתוף הפעולה רב השנים שלו עם לינה ורטמילר (הבמאית הראשונה שהועמדה לפרס אוסקר) הוליך את ג'אניני לפסגת הקולנוע האירופאי בכלל והאיטלקי בפרט.
בהופעה שהעמידה את ג'אניני לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר גילם את פסקלינו איטלקי שנכלא במחנה ריכוז נאצי ונאלץ לשרוד בעזרת יחסי האנוש שלו עם נשים. בהופעה ידועה אחרת שהעניקה לו את פרס השחקן הטוב ביותר של פסטיבל קאן בסרט "אהבה ואנרכיה" שיחק ג'אניני את האיכר טונינו המבקש לנקום את מות חברו ולהתנקש בדיקטטור בניטו מוסוליני. ג'אניני היה לשחקן הקבוע של לינה ורטמילר באמצע ותחילת שנות ה-70 והופיע לא פחות משש מסרטיה; בקומדיה השחורה "פיתויו של מימי", במלודרמה "נקמת דם" (לצידם של סופיה לורן ומרצ'לו מסטרויאני) ובדרמת הקומית "סחף חושים". ג'אניני הופיע בתפקיד הראשי בסרטו האחרון של לוקינו ויסקונטי "תמים" בתור האריסטוקרט הבוגדני טוליו הרמיל.
ג'אניני עבר להוליווד כדי לשחק בסרט המשותף של פרנסיס פורד קופולה, מרטין סקורסזה ווודי אלן "סיפורי ניו יורק", בעלילה "החיים בלי זואי" בתור אביה של זואי. המשיך עם תפקידים, בדרמה הרומנטית "אהבה בין הכרמים" בתפקיד אלברטו אביה המגונן של ויקטוריה אראגון ובמותחני האימה "מימיק" ו"חשיכה". הפרויקט ההוליוודי הגדול הראשון לו היה שותף היה "חניבעל" של רידלי סקוט בו שיחק את מפקד משטרת פירנצה רנאלדו פיצי. שיחק לאחר מכן במותחן האקשן של טוני סקוט "נקמה בוערת" בתור הסוכן הפדרלי מיגל מנזאנו. ג'אניני קיבל את מירב החשיפה שלו בעולם בשני שוברי הקופות בסדרת סרטי "ג'יימס בונד", "קזינו רויאל" ו"קוונטום של נחמה" בהם שיחק את רנה מאת'יס איש הקשר של ג'יימס בונד (דניאל קרייג) במונטנגרו.
בשנת 2021 לוהק לסרטה של פאולה אורטיז "מעבר לנהר ואל בין העצים" המבוסס על הספר באותו שם מאת ארנסט המינגוויי.
לג'אניני ארבעה ילדים משתי מערכות נישואיו: לשחקנית ליביה ג'אמפלמו ולשחקנית אורילה דל בונו, בנו הוא השחקן אדריאנו ג'אניני.
גיל היקום
גיל היקום הוא הזמן שחלף מאז החל היקום להתקיים. לא תמיד הייתה למושג זה משמעות, שכן בעבר הרחוק רווחה האמונה שאין ליקום גיל, ושהוא היה תמיד ויהיה תמיד.
על פי תאוריית המפץ הגדול המקובלת, היקום התחיל בנקודה מסוימת - הנקודה הסינגולרית, ואי לכך נראה שאפשר להגדיר את גיל היקום כזמן שחלף מאז המפץ הגדול.
ההערכות הטובות ביותר לגיל היקום מחושבות על פי קבוע האבל, שהוא מדד לקצב התפשטות היקום. קצב התפשטות היקום משתנה בהתאם למרחק שכן ככל שהגופים הקוסמיים מרוחקים יותר הם גם מתרחקים מהר יותר. לכן היחידות של קבוע האבל הן מהירות חלקי מרחק, וערכו כפי שנמדד על ידי טלסקופ החלל פלאנק של סוכנות החלל האירופית ופורסם ב-21 במרץ 2013 הוא 67.11 קילומטר בשנייה למיליון פרסק. חישוב גיל היקום על פי קבוע זה נותן 13.819 מיליארד שנים.
הגדרת גיל היקום
זמן, לפי תורת היחסות, אינו קבוע אלא תלוי בנקודת המבט של הצופה. אם נציב שעון בנקודת המפץ הגדול, הזמן שהוא ימדוד תלוי בשדה הכבידה שהוא נתון בו (כלומר, בתאוצות שיעברו עליו). לכן גיל היקום אינו מוגדר כ"זמן" שחלף מאז המפץ אלא כ"זמן הארוך ביותר" שניתן למדוד, מאז המפץ ועד ימינו.
היסטוריה
ניסיונות לקבוע את גיל היקום, הזמן שחלף מאז הבריאה, הן חלק – עיקרי או שולי – בכל הדתות והתרבויות העתיקות. פירוש מילולי של ספר בראשית, למשל, קובע שגיל היקום כששת אלפי שנים (ראו גיל היקום בערך דת ומדע להרחבה בנושא זה). הגישות הבריאתניות נענו מן העבר השני בגישות פילוסופיות, בראש ובראשונה זו של אריסטו, שגרסו כי היקום נצחי ואינו משתנה.
ימי הביניים
בספרו 'אוצר החיים', המהווה יומן מיסטי של חוויות אקסטטיות, מפרש רבי יצחק דמן עכו בן המאה ה-13 את תורת השמיטות הקבלית, שלפיה העולם קיים 6,000 שמיטות, כלומר 42,000 שנה. לפי פרשנותו שמיטות אלה נספרות בשנות האל, שעליו נאמר "כי אלף שנים בעיניך כיום אתמול כי יעבור", ומשך הזמן המתקבל הוא אלף שנים כפול 365.25 (מספר הימים בשנה) כפול 42,000, כלומר 15.34 מיליארד שנים, הערכה הקרובה כדי 10% לגיל היקום לפי ההערכה המדעית העדכנית.
המאה ה־19
ניסיונות מדעיים ראשונים לקבוע את גיל היקום נעשו במחצית השנייה של המאה ה-19, וכוונו בשלב מוקדם זה לקביעת גיל כדור הארץ. בשנת 1862 חישב לורד קלווין שגיל כדור הארץ כ־50–150 מיליוני שנים, מתוך הערכת הזמן הדרוש להתקררות גוש הסלע המותך שהיה כדור הארץ כביכול, בראשיתו, עד לטמפרטורה כיום. מספר שנים אחר־כך חישבו הפיזיקאי הרמן פון הלמהולץ והאסטרונום סיימון ניוקום כמה זמן ייקח לשמש להתקרר לטמפרטורה הנוכחית שלה, וקיבלו שגיל השמש קרוב ל־120 מיליון שנה. לקראת סוף המאה הוצעה שיטה אחרת: לחשב כמה שנים נדרש מחזור המים בטבע לפעול כדי להביא את האוקיינוסים לרמת המליחות הנוכחית שלהם; הערך שהתקבל, כ־90 מיליון שנה, קרוב גם הוא להערכות הקודמות.
שלוש הערכות אלה נפלו במרחק רב מן הגיל האמיתי של כדור הארץ, שהוא – לפי הערכות היום – כ־4,540 מיליוני שנים. לורד קלווין לא ידע על הרדיואקטיביות שמחממת את כדור הארץ. הלמהולץ וניוקום חישבו את גיל השמש בהנחה שאנרגיית החום שלה מקורה בלחץ כבידתי, ולא על־פי מנגנון הפעולה של היתוך המימן. ג'ון ג'ולי האירי, שביצע חישובי מליחות, לא ידע דבר על תהפוכות האקלים של כדור הארץ בעידנים קדומים.
המאה ה־20
בסוף שנות העשרים של המאה ה-20 מצא אדווין האבל כי אורן של הגלקסיות הרחוקות מאיתנו מוסט לאדום, תופעה שאותה אפשר להסביר באפקט דופלר הנגרם מהתרחקותם של מקורות האור מאיתנו. האבל הפך את ציר הזמן, והסיק שבעבר, לפני כ־10–20 מיליארד שנים, היה היקום כולו מרוכז בנקודה אחת בעלת גודל אפסי, ואז החל להתפשט – המפץ הגדול. גיל היקום על־פי מודל זה קשור באופן הדוק בקצב ההתפשטות, שאותו מודד קבוע האבל.
בשנות ה־60 התגלתה קרינת הרקע הקוסמית המהווה הוכחה ניצחת לתאוריית המפץ הגדול לעומת תאוריית המצב היציב, לפיה היקום נצחי וחסר גיל.
הערכות מודרניות
בפברואר 2004 גדלה משמעותית רמת הדיוק והאמינות של הנתונים בדבר גיל היקום, כאשר לוויין המחקר WMAP בנה מפה מדויקת של קרינת הרקע הקוסמית מן המפץ הגדול. על־פי נתונים אלה נקבע גיל היקום כ־ מיליארד שנה. נתונים מאותו לוויין העלו גם שהכוכבים הראשונים נולדו כאשר היקום היה בן 200 מיליון שנה (ההערכות הקודמות נעו בין 500 מיליון למיליארד שנים). על תצפיות יסודיות אלה אמר האסטרונום הידוע ג'ון בקל (John Bahcall) מאוניברסיטת פרינסטון, כי הן מהוות "טקס התבגרות של הקוסמולוגיה, מאסופת השערות למדע מדויק".
ב־2013 העריך צוות הלוויין Planck של סוכנות החלל האירופית את גיל היקום ב־13.819 מיליארד שנים, אמנם מעט גבוה יותר מהערך הממוצע של הגבולות שניתנו במסגרת ההערכה של WMAP - אך עדיין בתוך גבולות אלו.
הערכות בסביבת 14 מיליארד שנים מתקבלות גם מהשוואת שתי שיטות אחרות:
CrazyVideoCool
CrazyVideoCool הוא אלבום הווידאו השני של להקת הבנות האמריקאית TLC. אלבום הווידאו יצא לאור ב-7 בנובמבר 1995, על ידי חברות התקליטים ברטלסמן מיוזיק גרופ, אריסטה רקורדס וסיקס ווסט הום וידאו בארצות הברית בלבד. האלבום כולל קטעי מאחורי הקלעים, ראיונות, הופעות חיות וקליפים שלהן כולל קליפים שנגנזו.
אלבום הווידאו הגיע למקום החמישי במצעד אלבומי הווידאו של בילבורד.
אוקלהומה סיטי ת'אנדר
אוקלהומה סיטי ת'אנדר (אנגלית: Oklahoma City Thunder) היא קבוצת כדורסל מהעיר אוקלהומה סיטי שבאוקלהומה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA. הקבוצה משובצת בבית הצפון-מערבי שבאזור המערב, ומארחת את משחקיה הביתיים באולם צ'ספיק אנרג'י ארנה. הת'אנדר הם מועדון הספורט היחיד מאוקלהומה המשחק באחת מארבע הליגות המקצועניות בצפון אמריקה (NBA, NFL, MLB, ו-NHL).
קבוצת הבת של הת'אנדר, אוקלהומה סיטי בלו, משחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA ונמצאת בבעלות הת'אנדר.
1967-1973: שנים ראשונות
ב-20 בדצמבר 1966 קיבלו אנשי העסקים סם שולמן ויוג'ין קליין את הזיכיון להקמת קבוצת NBA בעיר סיאטל. הקבוצה נקראה "סופרסוניקס" (בעברית: על קולי) על שם הפרויקט בואינג 2707 של חברת בואינג, הממוקמת בסיאטל, שניסתה לבנות מטוס נוסעים על-קולי שיתחרה עם מטוס הקונקורד האירופאי. הסופרסוניקס הייתה הקבוצה הראשונה של העיר באחת מארבע הליגות הבכירות בארצות הברית. הקבוצה הצטרפה לפעילות בליגה בעונת 1967/68, במקביל ליוסטון רוקטס. אל ביאנקי מונה למאמן והקבוצה כללה את וולט האזרד, שנבחר כחלק מדראפט ההרחבה ובוב רול ואל טאקר, שנבחרו בדראפט. במשחק הבכורה שלה הפסידה הקבוצה בתוצאה 116–144 ואת עונת הבכורה סיימה במאזן 59-23.
לקראת עונת 1968/69 נשלח האזרד לאטלנטה הוקס תמורת לני וילקינס. בעונתו הראשונה בקבוצה רשם וילקינס ממוצעים של 22.4 נקודות, 8.2 אסיסטים ו-6.5 ריבאונדים למשחק. בוב רול, בעונתו השנייה בליגה שיפר את הנתונים האישיים שלו ורשם ממוצע של 24 נקודות ו-11.5 ריבאונדים למשחק. למרות ההישגים המרשימים של שני השחקנים הקבוצה סיימה את העונה עם 30 ניצחונות בלבד, דבר שהוביל לפיטוריו של ביאנקי ולמינוי של וילקינס כמאמן/שחקן במקומו. וילקינס ורול נבחרו למשחק האולסטאר של 1970 ווילקינס אף הוביל את הליגה באסיסטים למשחק (9.1 אסיסטים בממוצע) בסיומה של העונה. הקבוצה שיפרה את מאזנה ב-6 ניצחונות, אך עדיין נשארה מחוץ לתמונת הפלייאוף. וילקינס נבחר לMVP של משחק האולסטאר בשנת 1971, אך החדשות הטובות מבחינתה של סיאטל הגיעו באמצע העונה כאשר סאם שולמן, הבעלים של הקבוצה, הצליח לצרף לקבוצה את ספנסר הייווד. הייווד, ששיחק בליגת ה-ABA וזכה בתואר רוקי העונה וה-MVP, אך העברתו לליגה דרשה את התערבות בית המשפט העליון של ארצות הברית. הייווד הגיע לקבוצה במרץ כשמאזנה עמד על 46 ניצחונות ו-24 הפסדים. בתשעת המשחקים שנותרו עד סוף העונה סבלה הקבוצה מפציעות של 3 שחקנים חמישייה (הייווד, דיק שניידר ודון סמית') והקבוצה הפסידה בשמונה משחקים והחמיצה את האפשרות לשחק בפלייאוף.
לפני עונת 1972/73 נשלח וילקינס בטרייד לא -פופולרי לקליבלנד קאבלירס ובלעדיו צנח מאזנה של הקבוצה ל-26–56 בסיום העונה.
1974-1983: פלייאוף ואליפות
בעונת 1973/1974 מונה ביל ראסל לאימון הקבוצה ובעונתו השנייה כמאמן הוביל אותה למאזן 43–39 ולהופעה ראשונה בפלייאוף. בסיבוב הראשון גברה הקבוצה על דטרויט פיסטונס בשלושה משחקים, אך בסיבוב השני הפסידה אחרי שישה משחקים לגולדן סטייט ווריורס, שזכתה באותה שנה באליפות. לפני עונת 1975/76 הועבר ספנסר הייווד בטרייד לניו יורק ניקס. פרד בראון, בעונתו החמישית לקבוצה, נבחר למשחק האולסטאר של שנת 1976 וסיים את העונה במקום החמישי בליגה בנקודות למשחק. סליק ווטס הוביל את הליגה באסיסטים ובחטיפות ונבחר לחמישיית ההגנה של העונה. הקבוצה נכנסה ישירות לסיבוב השני של הפלייאוף, אך הפסידה בסדרה בשישה משחקים לפיניקס סאנס.
ראסל עזב את תפקידו כמאמן בסיום עונת 1976/77 ובמקומו מונה בוב הופקינס. לאחר שהקבוצה החלה את העונה במאזן 5–17 פוטר הופקינס ובמקומו הוחזר לתפקיד לני וילקינס. עם הגעתו של וילקינס חל היפוך מגמה מיידי, כאשר הקבוצה ניצחה 11 מ-12 המשחקים הראשונים וסיימה את העונה במאזן 47–35, זכתה באליפות המערב והובילה 2–3 בסדרת הגמר לפני שהפסידה ב-2 המשחקים האחרונים לוושינגטון בולטס. למעט מרווין ובסטר שעזב לניו יורק ניקס סגל הקבוצה נשאר יציב לקראת העונה הבאה. בגמר המערב התמודדה הקבוצה מול פיניקס סאנס בסדרה צמודה, שהסתיימה לאחר 7 משחקים. הגמר היה שחזור של גמר העונה הקודמת, אך הפעם הייתה זאת סיאטל שניצחה בסדרה ב-5 משחקים וזכתה בתואר האליפות הראשון של הקבוצה.
בעונה שלאחר הזכייה באליפות המשיכו לבלוט שחקני הקבוצה - ג'ק סיקמה נבחר למשחק האולסטאר בפעם השנייה, גאס ויליאמס ודניס ג'ונסון נבחרו לחמישיית העונה השנייה וג'ונסון נבחר גם לחמישיית ההגנה של העונה עונה שנייה ברציפות. בסיום העונה סיאטל הגיעה לגמר המערב, עונה שלישית ברציפות, אך נכנעה ללוס אנג'לס לייקרס בחמישה משחקים. בסיום העונה ג'ונסון נשלח בטרייד לפיניקס סאנס וויליאמס לא שיחק במשך העונה עקב מחלוקת הנוגעת לחוזהו. בלא שני הגבוהים שלה התקשתה הקבוצה לנצח וסיימה את העונת 1980/81 במקום האחרון בבית הפאסיפי במאזן 34–48. ויליאמס חזר לשחק בעונה הבאה ויחד איתו השתפר מאזן הקבוצה ל-52–30 ו-48–34 בשתי העונות הבאות.
1984-1989: נסיגה
באוקטובר 1983 מכר סם שולמן את הקבוצה לברי אקרלי, נקודת ציון המהווה את תחילת של תקופת הנסיגה של הקבוצה. פרד בראון פרש ממשחק בסיום עונת 1983/84 לאחר 13 עונות, כולן במדי הקבוצה. לני וילקינס עזב את הקבוצה בסיום עונת 1984/85 וג'ק סיקמה הועבר בטרייד בעונת 1985/86.
אחת מנקודות האור היחידות של הקבוצה במהלך שנות ה-80 היה טום צ'יימברס שזכה בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר ב-1987 והוביל את הקבוצה להופעה מפתיעה בגמר המערב באותה שנה. בעונת 1987/88 בלטה בקבוצה שלישיית שחקנים שכללה, מלבד צ'יימברס, גם את אקסבייר מקדניאל ודייל אליס. שלושת השחקנים סיימו את העונה עם ממוצע של יותר מ-20 נקודות למשחק כאשר אליס קולע 25.8 נקודות למשחק, אקסבייר 21.4 וצ'יימברס הוסיף 20.4. עונה לאחר מכן עבר צ'יימברס לפיניקס סאנס וממוצע הנקודות של אליס עלה ל-27.5 נקודות. הסוניקס הגיעו לסיבוב הפלייאוף השני בו נעצרו.
1989-1998: שון קמפ וגארי פייטון
תהליכי השינוי החלו עם בחירתו של שון קמפ בדראפט של 1989, שנה מאוחר יותר נבחר הרכז גארי פייטון. במהלך עונת 1990/91 העבירה הקבוצה את מקדניאל ואליס בטריידים לקבוצות אחרות. הגעתו של ג'ורג' קארל כמאמן בשנת 1992 סימנה את השלמת המהפך שעברה הקבוצה.
סגל הקבוצה בעונת 1995/96 נחשב לחזק ביותר בתולדות המועדון- בנוסף לקמפ ופייטון כללה החמישייה את הסנטר סם פרקינס, הפורוורד דטלף שרמפף והקלע הרסי הוקינס. את העונה סיימה הקבוצה במאזן 18–64, המאזן הטוב ביותר בתולדותיה והגיעה לסדרת הגמר, בו הפסידה בשישה משחקים לשיקגו בולס בהובלת מייקל ג'ורדן. סיאטל המשיכה להוות כוח חשוב במערב כשסיימה את 2 העונות עם 57 ו-61 נצחנות, בהתאמה. בסיום עונת 1996/97 הועבר שון קמפ לקליבלנד קאבלירס בעסקה משולשת, שהביאה במקומו את וין בייקר ממילווקי באקס. בסיום העונה הבאה הודיע נייט מקמילן, שחקנה הוותיק של הקבוצה על פרישה ממשחק. במקביל, אי הסכמות בין הנהלת הקבוצה והמאמן הובילו לסיום עבודתו של קארל בקבוצה ולמינויו של פול וסטפאל לתפקיד.
1998-2008: עשור של מאבקים
וסטפאל פוטר במהלך עונת 2000/01 ובמקומו מונה נייט מקמילן ששימש כעוזרו. בעונת 2002/03 הועבר גארי פייטון בטרייד למילווקי באקס, תמורת ריי אלן. באותה העונה לא הגיעה הקבוצה לפלייאוף לאחר שסיימה במאזן 40–42, פעם ראשונה מזה 11 עונות שהקבוצה מסיימת עונה במאזן שלילי. בעונת 2004/05 הפתיעה הקבוצה בהובלת ריי אלן ורשארד לואיס, כשסיימה בראשות הבית במאזן 30–52. סיאטל הצליחה לעבור את סקרמנטו קינגס בסיבוב הראשון של הפלייאוף, אך נכנעה לסן אנטוניו ספרס בשישה משחקים בסיבוב השני. הופעה זאת, הייתה ההופעה האחרונה של הקבוצה מסיאטל בפלייאוף. בסיום העונה עזב מקמילן את הקבוצה, לטובת משרת המאמן בפורטלנד טרייל בלייזרס.
בדראפט של 2007 ניצלה סיאטל את הבחירה השנייה ובחרה את קווין דוראנט ומיד לאחר מכן שלחה את ריי אלן בטרייד לבוסטון סלטיקס. תהליך חידוש הקבוצה המשיך עם עזיבתו של רשארד לואיס לאורלנדו מג'יק.
המאבק סביב העברת הקבוצה
בשנת 2006 נמכרו הסופרסוניקס תמורת 350 מיליון דולר לקבוצת משקיעים מאוקלהומה סיטי בראשותו של קליי בנט, אישור להעברת המועדון הושג בחודש אוקטובר שלאחר מכן. בשנת 2007, הודיע בנט כי המועדון יעבור לאוקלהומה סיטי ברגע שחוזה השכירות עם אולמה של הקבוצה הקי ארנה יפוג. ביולי 2008 עבר הדיון בין הצדדים לבית משפט פדרלי ולאחר שישה דיונים הגיעו הצדדים להסדר פשרה. על פי ההסדר נקבע כי בנט ישלם לעיר 45 מיליון דולר בתמורה ליציאה המוקדמת מחוזה השכירות. בנוסף הוסכם כי הקבוצה החדשה תוותר על השם סופרסוניקס, סמל הקבוצה, וצבעי המדים, ותשאירם בסיאטל לאפשרות שמועדון עתידי יגיע או יקום בעיר. בתמורה יקבל המועדון "נכסים" אחרים, כולל דגל האליפות וגביעים אחרים. במהלך השנים היו שמועות שונות והתקיימו מגעים על מנת להקים את המועדון מחדש, אך הם לא הבשילו לכדי מעשה.
במשך 41 שנותיהם בעיר סיאטל, השיגו הסופרסוניקס מאזן של 1,745-1,585 (52.4% הצלחה) במהלך העונה הסדירה ומאזן של 107–110 (49.3% הצלחה) במשחקי הפלייאוף. תוארי המועדון כללו שלוש אליפויות המערב ואליפות NBA אחת בשנת 1979.
2008-09: עונת הבכורה
ב-29 באוקטובר 2008 קיימה הת'אנדר את הופעת הבכורה שלה, בהפסד למילווקי באקס. ארל ווטסון קלע את הנקודות הראשונות של הת'אנדר בזריקת המשך. שלושה לילות לאחר מכן ב-2 בנובמבר, נצחו הת'אנדר בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון כאשר גברו על מינסוטה טימברוולבס, ושיפרו את מאזנם ל-1-3. לאחר הניצחון רשמה הקבוצה 10 הפסדים רצופים, דבר שהוביל לפיטורי המאמן פי. ג'יי. קרליסימו ועוזר המאמן פול וסטהד. לאחר מכן מינתה הנהלת המועדון את עוזר המאמן סקוט ברוקס למאמן זמני. הת'אנדר המשיכו והפסידו בארבעת המשחקים הבאים והשוו את שיא המועדון המפוקפק שהושג בסיאטל העומד על 14 הפסדים רצופים. אך הקבוצה הצליחה להימנע מלעשות היסטוריה כאשר נצחה במשחק הבא בחוץ מול הממפיס גריזליס. לאחר שהחלו אתה עונה במאזן 3–29, סיימו הת'אנדר את ה-50 המשחקים האחרונים של העונה במאזן 20–30 ושיפרו את מאזנם מעונתם האחרונה בסיאטל שעמד על 20–62. הצלחתם בשלהי העונה תרמה להחתמתו של סקוט ברוקס כמאמן הקבוע של הקבוצה.
לאחר המעבר מסיאטל לאוקלהומה סיטי, מצבה התפעולי של הקבוצה השתפר ללא הכר. בדצמבר 2008, המגזין פורבס העריך את שווי המועדון ב-300 מיליון דולר - עליה של 12% מהשנה הקודמת בה הוערך שוויו של המועדון ב-268 מיליון דולר, כאשר באותה עת הוא היה ממוקם בסיאטל. המגזין פורבס ציין גם עליה בכמות הכרטיסים הזמינים שנמכרו, מ-78% מאזנו של המועדון שנה שעברה ל-100% בעונת.
2009-10: עונת המפנה
הת'אנדר לא ביצעו התאמות גדולות במהלך הפגרה, מעבר לבחירתו של ג'יימס הארדן מאוניברסיטת המדינה של אריזונה כבחירה השלישית בדראפט 2009. מתחילת העונה נראו הת'אנדר מגובשים ונחושים. עונת כללה כמה ניצחונות על הקבוצות הגדולות של הליגה, כולל ניצחון ב-28 נקודות הפרש על אלופת המזרח האורלנדו מג'יק וניצחון ב-16 נקודות הפרש על האלופה המכהנת הלוס אנג'לס לייקרס, ניצחונות חוץ על הסן אנטוניו ספרס, היוטה ג'אז, המיאמי היט, הבוסטון סלטיקס, והדאלאס מאבריקס. הת'אנדר סיימו את העונה הסדירה במאזן של 30–52, כשהם יותר ממכפילים את מספר הניצחונות המעונה הקודמת וסקוט ברוקס נבחר למאמן העונה. קווין דוראנט הפך לשחקן הצעיר בהיסטוריה של ה-NBA הזוכה בתואר מלך הסלים של הליגה, כשהוא קולע בממוצע 30.1 נקודות למשחק כשהוא משתתף בכל 82 המשחקים של העונה הסדירה. הת'אנדר סיימו במקום הרביעי בבית הצפון-מערבי וזכו בכרטיס למשחקי הפלייאוף. ב-22 באפריל, השיגו הת'אנדר את ניצחונם הראשון בפלייאוף לאחר שגברו באוקלהומה סיטי על האלופה המכהנת הלוס אנג'לס לייקרס 96–101 אך, הודחו לבסוף בסיבוב הראשון של הפלייאוף בשישה משחקים, 4-2.
מצבו התפעולי של המועדון המשיך להשתפר גם כן בעונת 2009/10. המגזין פורבס העריך עתה את שוויו של המועדון ב-310 מיליון דולר, 10 מיליון דולר יותר בהשוואה לשנה הקודמת, עם רווח תפעולי מוערך של 12.7 מיליון דולר (הרווח התפעולי הראשון הנראה במועדון מזה שנים).
2010-2014: מאבקים בצמרת
בעונת 2011/12 סיימה אוקלהומה במקום השני. במהלך העונה זכה קווין דוראנט בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר ובסיומה זכה בתואר מלך הסלים, עונה שלישית ברציפות. בסיבוב הראשון של הפלייאוף פגשה את דאלאס מאבריקס, האלופה, וניצחה אותה בסוויפ. בסיבוב השני ניצחה את הלייקרס 1–4 ועלתה לגמר המערב בו פגשה את סן אנטוניו. הספרס ניצחו בשני המשחקים הראשונים, אך אוקלהומה השיגה ארבעה ניצחונות רצופים וזכתה באליפות המערב. בגמר פגשה אוקלהומה את מיאמי היט בהובלתו של לברון ג'יימס, לאחר ניצחון במשחק הפתיחה, הפסידה בארבעת המשחקים האחרים והפסידה בסדרה 4-1.
3 ימים לפני פתיחת עונת 2012/13, לאחר שלא הגיעה להסכמות על גובה החוזה, ביצעה הקבוצה טרייד מפתיע והעבירה את ג'יימס הארדן ליוסטון רוקטס תמורת קווין מרטין, ג'רמי לאמב ובחירת דראפט עתידית. את העונה הסדירה סיימה הקבוצה במאזן 22–60 וזכתה באליפות אזור המערב, לראשונה מאז עברה הקבוצה לאוקלהומה. בסיבוב הראשון של הפלייאוף פגשה הקבוצה את הרוקטס וג'יימס הארדן. במהלך המשחק השני בסדרה נפצע ראסל וסטברוק בברכו, פציעה שסיימה עבורו את העונה. דוראנט התאמץ לחפות על העדרו של וסטברוק, כשקלע ממוצע של 30.8 נקודות, לקח 9 ריבאונדים ומסר 6.3 אסיסטים ב-44 דקות ממוצע למשחק. המאמץ הספיק בשביל לגבור על הרוקטס בשישה משחקים, אך בסיבוב השני, פגשה הקבוצה את ממפיס גריזליס שהדיחה את הת'אנדר לאחר חמישה משחקים.
הפציעה של וסטברוק מנעה ממנו לפתוח את העונה יחד עם הקבוצה, אך הוא חזר למגרשים במחזור השלישי. בסוף דצמבר נאלץ לעבור ניתוח נוסף עקב נפיחות בברכו, ניתוח שהשבית אותו עד אמצע חודש פברואר. חסרונו של וסטברוק כמעט ולא הורגש הודות לעונה המצוינת של קווין דוראנט שנבחר 4 פעמים לשחקן החודש במערב, קלע 25 נקודות או יותר ב-41 משחקים רצופים, קלע שיא אישי של 54 נקודות במשחק, סיים את העונה כמלך הסלים עם ממוצע של 32 נקודות למשחק ונבחר כ-MVP של העונה הסדירה. את העונה סיימה הקבוצה במאזן 23–59, במקום השני במערב. בפלייאוף הגיעו הת'אנדר עד לגמר המערב בו הפסידו בשישה משחקים 4:2 לסן אנטוניו ספרס שהמשיכה וזכתה באליפות ה-NBA.
2015-16: חזרה לצמרת
בעונת 2015/16 חזרה הקבוצה לימיה כמובילה וסיימה את העונה הרגילה בראשות הבית הצפון מערבי עם מאזן 27–55, שזיכה את הקבוצה במקום השלישי במערב. בסיבוב הראשון של הפלייאוף ניצחה הקבוצה את דאלאס מאבריקס בתוצאה 1–4. בסיבוב הפלייאוף השני ניצחה הקבוצה את סן אנטוניו ספרס בשישה משחקים ועלתה לגמר המערב, בו התמודדה מול גולדן סטייט ווריורס. במשחק הראשון בסדרה ניצחו הת'אנדר בחוץ, ובהמשך עלו ליתרון 1–3 לאחר שני ניצחונות ביתיים במשחקים 3 ו-4. עם זאת, בשלושת המשחקים הבאים הפסידו והודחו מהפלייאוף בשלב גמר המערב בפעם השנייה בשלוש עונות. בסיום העונה קווין דוראנט עזב לגולדן סטייט ווריורס.
2016-17: ללא דוראנט
לאחר עזיבת דוראנט הקבוצה הביאה את ויקטור אולדיפו בטרייד תמורת סרז' איבקה כשראסל וסטברוק מקבל את מושכות הקבוצה בעקבות עזיבת דוראנט. הייתה זו עונתו הטובה ביותר של ראסל וסטבורק והוא שבר בה את שיאו של אוסקר רוברטסון משנת 1961 בכמות טריפל דאבלים בעונה, בעונה זו ראסל וסטברוק סיים עם 42 טריפל דאבלים לעומת 41 של אוסקר רוברטסון. בסיום העונה הסדירה הגיעה הקבוצה למקום השני בבית הצפון-מערבי ולמקום בפלייאוף, לסדרה מול יוסטון רוקטס, אשר בסיומה הודחו 2–4. בסיום העונה נבחר וסטברוק ל-MVP של העונה הסדירה.
2017–2019: ניסיון חזרה לצמרת
בסיום עונת 2017/2016 ערכה ההנהלה טרייד על ויקטור אולדיפו ודומנטאס סאבוניס תמורת פול ג'ורג' מאינדיאנה, כדי להחזיר את אוקלהומה לקדמת הבמה אחרי עזיבת דוראנט. בנוסף צורף גם כרמלו אנתוני כדי ליצור "סופר-טים" אשר תוכל להתמודד מול ענקיות הליגה. בסופו של דבר הקבוצה לא הצליחה בגלל חוסר האחדות וחוסר בשחקנים משלימים, והגיעה למקום הרביעי במערב. היא הודחה בסיבוב הראשון על ידי יוטה ג'אז. בסיום עונה זו שלחו את כרמלו אנתוני בטרייד משולש תמורת דניס שרודר מאטלנטה הוקס. בעונה שלאחר מכן הצליחו שני כוכבי הקבוצה ברמה האישית. פול ג'ורג' נבחר לחמישייה הפותחת במשחק האולסטאר, הגיע למקום השלישי בהצבעה ל-MVP של העונה הסדירה, ונבחר לחמישיית העונה הראשונה, וראסל וסטברוק נבחר למשחק האולסטאר ולחמישיית העונה השלישית. אולם ברמה הקבוצתית הקבוצה גמרה במאזן 49-33 וסיימה במקום השישי במערב. בשתי עונות אלו המשיך וסטברוק בממוצע הטריפל-דאבל שלו, אולם הוא קיבל ביקורת על כך שהממוצע האישי חשוב לו יותר מהצלחת הקבוצה. בסיבוב הראשון בפליאוף התמודדה הקבוצה נגד פורטלנד טרייל בלייזרס והפסידה 1-4, כאשר במשחק החמישי שחתם את הסדרה קלע כוכבה של הקבוצה היריבה דמיאן לילארד שלשת ניצחון.
2019-הווה: בנייה מחדש
לקראת עונת 2019/2020 שלחה אוקלהומה סיטי את ראסל ווסטברוק ליוסטון רוקטס תמורת כריס פול ובחירת דראפט עתידית, ופול ג'ורג' נשלח בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס תמורת שיי גילג'ס-אלכסנדר, דנילו גלינארי וחמש בחירות דראפט עתידיות. באותה העונה הציפיות מאוקלהומה סיטי לא היו גבוהות במיוחד, אך היא הפתיעה וסיימה את העונה במקום החמישי כאשר כריס פול נבחר לחמישיית העונה השנייה. בסיבוב הראשון בפלייאוף הם פגשו את יוסטון רוקטס, והפסידו להם לאחר סדרה מותחת שארכה 7 משחקים.
מאמני הקבוצה
הנתונים מעודכנים לסוף עונת :
שיאים למשחק בודד
נקודות: 58, פרד בראון נגד גולדן סטייט ווריורס, 23 במרץ 1973, וראסל וסטברוק נגד פורטלנד טרייל בלייזרס, 8 במרץ 2017. ריבאונדים: 30, ג'ים פוקס נגד לוס אנג'לס לייקרס, 26 בדצמבר 1973. אסיסטים: 25, נייט מקמילן נגד לוס אנג'לס קליפרס, 23 בפברואר 1987. חטיפות: 10, פרד בראון נגד פילדלפיה 76', 3 בדצמבר 1976. חסימות: 11, סרז' איבקה נגד דנוור נאגטס, 19 בפברואר 2012.
שחקנים שמספר גופייתם הוצא לגמלאות
סיאטל/אוקלהומה סיטי העלתה שישה מספרים לתקרת האולם, כמו גם דגל עם סמל מיקרופון עליו כהוקרה לשדרן בוב בלאקבורן, ששידר את משחקי הקבוצה בין השנים 1967–1992:
סנונית המדבר
סנונית המדבר (שם מדעי: Hirundo fuligula) היא מין של ציפור שיר ממשפחת הסנוניתיים. סנונית המדבר, בשונה מרוב הסנוניות, נמצאת לעיתים רחוקות ממקור מים. הסנונית מתרבה בעיקר בהרים אך גם באזורים נמוכים יותר כמו אזורים סלעיים ומסביב לערים.
מרטין גילברט
סר מרטין ג'ון גילברט (באנגלית: Martin John Gilbert; 25 באוקטובר 1936 – 3 בפברואר 2015) היה סופר והיסטוריון יהודי-בריטי. עיקר פרסומו נובע מהיותו הביוגרף הרשמי של וינסטון צ'רצ'יל, אך הוא כתב יותר מ-80 ספרים העוסקים בהיסטוריה כללית, היסטוריה של בריטניה, ובמיוחד היסטוריה של העם היהודי והשואה.
סנונית המדבר
תיאור
סנונית המדבר קטנה ביחס לציפורי שיר אחרות, היא מתמזגת עם סביבתה וצבעה מתאים לסביבתה. צבע גופה התחתון הוא חום בהיר, כנפיה וזנבה צבעם חום כהה, סנטרה וגרונה בצבע ורדרד ובהיר יותר. תת-המין שנמצא בארץ, נוטה להיות בהיר יותר ובמקום ורוד, סנטרה וגרונה לבנים. אורך גופה נא בין 12–13 ס"מ. משקלה הכולל נא בין 12–16 ס"מ. כאשר כנפיה פרוסות הן מגיעות ל-30 ס"מ לערך. לסנונית המדבר יש יכולת תעופה אדירה.
מזון
סנונית המדבר ניזונה מחרקים. את החרקים (ובכללי את מזונה) היא מוצאת תוך כדי מעוף. הסנונית "צפה" באוויר בזמן חיפוש האוכל (חרקים מעופפים וכדומה) לאורך צוקים, הרים ולפעמים מקורות מים בחיפוש אחר מזונה.
מרטין גילברט
ביוגרפיה
גילברט נולד בלונדון. בימי מלחמת העולם השנייה שהה חלק מהזמן בקנדה כחלק מתוכנית בריטית להגן על הילדים בימי הבליץ הגרמני.
אחרי שירות צבאי ביחידת מודיעין של הצבא הבריטי למד היסטוריה באוניברסיטת אוקספורד. בין היתר היה תלמידו של ההיסטוריון הבריטי הנודע אג"פ טיילור . ב-1963 נשא לאישה את הלן קונסטנס רובינסון, ונולדה להם בת. ב-1974 נישא בשנית לסוזן סאשר, ולהם שני בנים. מאז 2005 ועד ליום מותו היה נשוי להיסטוריונית השואה אסתר לבית גולדברג. גילברט הזדהה כיהודי שומר מצוות וציוני.
סנונית המדבר
התנהגות
סנונית המדבר לרוב חיה עם בן זוג והם אינם חיים בלהקה כמו רוב הסנוניות. יחד הם הולכים ללקט מזון ולפעמים מצטרפים אליהם גם כמה מיני סנוניות אחרים. הקן שסנונית המדבר בונה מורכב מבוץ ולרוב ממוקם במקומות צפופים ובצוקים. על כן, גם במבנים. הסנוניות מקננות לרוב ביחידות ולעיתים בקבוצות (לא גדולות למדי). אם גורם זר מתקרב לקן הסנוניות מתנהגות באגרסיביות ולא נשארות אדישות.
שמות
לסנונית המדבר ישנם שמות רבים בשפות שונות.
מרטין גילברט
קריירה אקדמית
ב-1962 התקבל לעבודה כעוזר מחקר אצל רנדולף צ'רצ'יל, בנו של וינסטון צ'רצ'יל, שעסק בליקוט חומר לכתיבת הביוגרפיה של אביו. לאחר מותו ב-1968 של צ'רצ'יל הבן, שהספיק להוציא לאור את שני הכרכים הראשונים של הביוגרפיה, לקח על עצמו גילברט את המשך הפרויקט. הוא פרסם עוד שישה כרכים של הביוגרפיה, שמונה כרכים משלימים הכוללים מסמכים ותעודות וכן תריסר ספרים נוספים על צ'רצ'יל. גילברט הקדיש לביוגרפיה של צ'רצ'יל 20 שנה, והיא כוללת כיום 24 כרכים (כ-25,000 דפים) ועוד 7 ספרי מסמכים עדיין בתכנון. בסוף 2007 יצא לאור ספר שעוסק ביחסו של צ'רצ'יל ליהודים.
בנוסף על ספריו העוסקים בצ'רצ'יל פרסם גילברט עשרות ספרים בנושאים היסטוריים, רובם ככולם מתמקדים במאה העשרים. בין ספריו יש ספרים רבים הדנים בשואת היהודים, במלחמות העולם, ובתקומת מדינת ישראל. רבים מספריו, בשונה מהרבה היסטוריונים אחרים, מופיעים בצורת "אטלס", כלומר אוסף מפות על פי נושא הספר. המפות של מרטין גילברט מאירות ומבהירות את נושא הדיון בצורה מיוחדת. ידועים וקשורים ליהודים במיוחד הם "אטלס של השואה", ו"הסכסוך הערבי-ישראלי - היסטוריה במפות". בשנות ה-70 קיבל גילברט גישה לארכיונים של משרדי הממשלה הבריטית, וחשף פרטים חדשים על המדיניות הבריטית בתקופת המנדט. בין השאר שהלורד מוין, שנרצח בקהיר מירי מתנקשים אנשי לח"י, דווקא תמך בהצלת יהודי אירופה על ידי העברתם לישראל.
סנונית המדבר
תפוצה
סנונית המדבר מצויה לרוב בחלקים המדבריים של המזרח התיכון וצפון אפריקה.
מרטין גילברט
קריירה אקדמית
ב-1996 כתב והנחה את הסדרה התעודית "ישראל - הולדתה של אומה" קופרודוקציה של טלעד וערוץ ההיסטוריה.
גילברט מתאר את עצמו כ"היסטוריון של ארכיונים", המשתמש במקורות ראשוניים רבים בעבודתו. בראיון ב-BBC בנושא חקר השואה, אמר שהוא מאמין ש"איסוף עקשני של עובדות יגרום לבסוף שלא יהיו יותר מכחישי שואה".
סנונית המדבר
תפוצה
בישראל ניתן למצוא את סנונית המדבר (וסנוניות רבות אחרות) בכל אזור החבל המדברי. בשנים האחרונות סנונית המדברים מתקרבת יותר לאזור החבל הים תיכוני- ירושלים, שפלת יהודה וגוש דן.
מרטין גילברט
קריירה אקדמית
החל מ-2006 לימד גילברט באוניברסיטת מערב אונטריו בקנדה.
פעילות ציבורית
גילברט מונה ביוני 2009 כחבר וועדת החקירה של ממשלת בריטניה למלחמת עיראק (בראשות סר ג'ון צ'ילקוט). מינויו לוועדת החקירה ספג ביקורת בפרלמנט מצד ויליאם הייג, קלייר שורט וג'ורג' גאלאוויי, עקב ספקות בנוגע לנייטרליות שלו, מאחר שתמך במלחמה ואמר שג'ורג' ווקר בוש וטוני בלייר יזכרו בעתיד כמו צ'רצ'יל ופרנקלין רוזוולט.
פרסים והוקרה
ב-1995, בעת כהונתו של ג'ון מייג'ור כראש ממשלת בריטניה, הוענק לו התואר "סר", על תרומתו להיסטוריה הבריטית וליחסים בינלאומיים. גילברט זכה בתארי-כבוד רבים, ובין השאר הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה (2004) ומטעם האוניברסיטה העברית בירושלים (2004), ב-2011 גם מאוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע.
בשנת 2012 הוענק לו פרס דן דוד מטעם אוניברסיטת תל אביב.
שבח וביקורת
ספריו של גילברט מתוארים לרוב כבעלי מקצועיות מדויקת, וכמציגים אירועים מסובכים בצורה בהירה ואובייקטיבית. עבודתו בנושא מלחמת העולם הראשונה מתוארת כמציגה באופן מופלא את כל החזיתות - הפנימית, הדיפלומטית והצבאית, ב"הישג מדהים של מחקר וסיפור עובדתי". מקורות בותיקן משבחים את עבודתו המקצועית וההוגנת. מיכאל פוט, בביקורת על הביוגרפיה של צ'רצ'יל אמר: "מי שבחר את מרטין גילברט לכתוב את הביוגרפיה של צ'רצ'יל זכאי לתודה לאומית רשמית. פחות מזה לא יספיק".
הצגת גישתו האוהדת של צ'רצ'יל ליהודים (בספרו צ'רצ'יל והיהודים) ספגה ביקורת, למשל, מצדו של פייר ברנדון. גם תום שגב טוען שלמרות שספרו "סיפורה של ישראל" כתוב "בבהירות אנציקלופדית", חסרים בו המספרים מהמקורות הערבים. בספר "מלחמות הגבול של ישראל", טוען בני מוריס, שמספרי הנפגעים הישראלים מהתקפות הפדאיון בשנות ה-50 מוגזמים.
ספריו שתורגמו לעברית
גילברט פרסם יותר משמונים ספרים, אך רק מיעוטם תורגמו לעברית:
ראבח מאג'ר
ראבח מאג'ר (בערבית: رابح ماجر; נולד ב-15 בפברואר 1958) הוא שחקן ומאמן כדורגל אלג'יראי לשעבר, ששיחק בעמדת החלוץ. שיחק בנבחרת אלג'יריה בין השנים 1978–1992 ונחשב כגדול שחקני אלג'יריה בכל הזמנים. הוא שחק בטורנירי המונדיאל בספרד 1982 ובמקסיקו 1986 וכבש 40 שערים ב-87 הופעות בנבחרת.
אחד משעריו המפורסמים והחשובים ביותר היה בניצחון 2:1 על מערב גרמניה במונדיאל 1982 במשחק שנחשב אחד המפתיעים ביותר בתולדות הגביע העולמי (מערב גרמניה סיימה כסגנית מחזיקת הגביע באותו טורניר). את הקריירה שלו, החל ראבח מאג'ר בשכונת הולדתו חוסיין דיי שבאלג'יר. בשנים 1983–1985 שיחק בליגה הצרפתית במדי ראסינג פריז. ב-1985 עבר לקבוצה הצרפתית טור ובעונת הוא חתם בפורטו מפורטוגל. הוא כבש את שער המשווה במשחק שהביא לפורטו זכייה בגביע אירופה לאלופות באותה עונה, לאחר ניצחון במשחק הגמר על באיירן מינכן 2:1. שער השוויון של מאג'ר, שהושג בדקה ה-79 במשחק, היה נדיר וזכה לשידורים רבים בטלוויזיה גם חודשים רבים אחרי המשחק. מג'אר היה ממוקם מול השוער ברחבת החמש בזמן שקיבל מסירת רוחב משחקן פורטו. למרות פיגור קבוצתו והמעמד המכריע בו נמצא ולמרות שהיה מוקף בשחקנים יריבים, הוא איפשר לכדור לעבור בין רגליו וכשגבו מופנה אל השער, הסיט אותו בנגיעה קלה בעקב נעלו אל פינת השער.
נוסף על זכייתה בגביע האלופות, זכתה פורטו בגביע הביניבשתי ב-1987, לאחר ניצחון על פניארול 2:1, ובאליפות פורטוגל בעונת. מפורטו עבר לשחק בוולנסיה מספרד ובעונת חזר לפורטו בה סיים את הקריירה שלו. נבחר ב-1987 לכדורגלן השנה באפריקה.
שלוש פעמים כיהן כמאמן נבחרת אלג'יריה.
תבנין
תִּבְּנִין (בערבית: تبنين) היא עיירה (בת כעשרת אלפים תושבים) השוכנת במרכז רמת תבנין שבגליל העליון הלבנוני, כ־25 קילומטר ממזרח לצור ומשתרעת על מספר הרים שגובהם נע בין 700 ל־800. מוניציפלית תבנין משויכת לנפת בינת ג'בייל במחוז א-נבטיה. במרכז היישוב נמצאת מצודה צלבנית, ממנה נשקף נוף למרחק רב.
היסטוריה
תבנין מוזכרת כבר בשנת 1850 לפנה"ס ברשימות הכיבוש של אחד מפרעוני מצרים העתיקה ומאוחר יותר נזכרת בספר יהושע. בשנת 680 לפנה"ס הותקפה העיר ונהרסה על ידי האשורים.
בתקופת המשנה ותקופת התלמוד (בעיקר התלמוד הירושלמי) היה קיים במה שהוא דרום לבנון של ימינו יישוב בעל אוכלוסייה יהודית בשם "תפניס" שהיה חלק מגבולה הצפוני של פרובינציית יהודה בערוב ימיה, המקום הזה מזוהה על פי המסורת עם תבנין.
במרכז העיירה נבנתה מצודה צלבנית על ידי מושל טבריה הצלבנית בשנת 1105, לאחר קרב קרני חיטין ב־1187 נכבשה המצודה על ידי צלאח א-דין אולם הצרפתים כבשו אותה שנית ב־1229, לבסוף נכבשה המצודה על ידי הממלוכים ב־1266.
במהלך מלחמת האזרחים בלבנון לא נפגע כמעט המקום בשל העובדה כי חלק מתושביו הם נוצרים וחלק הם מוסלמים, במקביל לא הורשו אנשי אש"ף להתקרב ליישוב בשל החשש מהטרדות של צד"ל. עם יסוד יוניפי"ל בשנת 1978 הפך היישוב לבסיסו של הכוח האירי, דבר המספק תעסוקה לתושבי האזור.
במלחמת מלחמת לבנון השנייה היה בית החולים במקום מרכז לפליטים ובעקבותיה חזר צבא לבנון למקום בפעם הראשונה מאז תחילת מלחמת האזרחים.
ויליאם אוורט נפייר
ויליאם אוורט נפייר (באנגלית: William Ewart Napier ; 17 בינואר 1881 – 6 בספטמבר 1952), שחמטאי אמריקאי ממוצא אנגלי.
תחילת הקריירה השחמטאית
הוריו של נפייר היגרו לארצות הברית בהיותו בן חמש. משנת 1895 הוא חי בברוקלין ונפגש עם מיטב שחקני השחמט של הארץ. את הצלחותיו הראשונות חווה במשחקים סימולטניים ; בין היתר ניצח בשנת 1894 את אלוף ארצות הברית ג'קסון שוואלטר. בתחילת 1896, למרות גילו הצעיר, הפך נפייר לחבר במועדון השחמט של ברוקלין. באותה שנה הביס את רב האמן לעתיד פרנק מרשל +7 -1 =3 (שבעה ניצחונות, שלוש תוצאות תיקו והפסד אחד). בשנת 1897 ניצח במשחק תחרותי את אלוף העולם לשחמט לשעבר וילהלם שטייניץ.
תחרויות בינלאומיות
בתחילת 1899 נסע נפייר לאירופה, במטרה ללמוד מוזיקה ולבקר את מועדוני השחמט של לונדון, פריז וברלין. בשנת 1900 חזר נפייר לארצות הברית והשתקע בפיטסבורג. שם כתב את טור השחמט בעיתון המקומי. בשנת 1901 שיחק נפייר בתחרות אמנים בעיר בופלו, וסיים שני, לאחר הרי נלסון פילסבורי ולפנינמרשל. הצלחה זו דחפה אותו להשתתף בשנים הבאות בתחרויות אמנים בינלאומיות. נפייר שיחק במונטה קרלו ובהנובר בשנת 1902 וכן בקיימברידג' ספרינגס בשנת 1904. הוא אמנם לא זכה במקום הראשון באף אחת מהתחרויות, אך בכל אחת מהן זכה בפרס יופי מיוחד על המשחק המבריק בתחרות כולה. אחד הפרסים בו זכה היה מטעם משפחת רוטשילד על משחקו נגד מיכאל צ'יגורין.
בחודש יולי 1904 ביקר נפייר באנגליה וניצח את תחרות לונדון לפני ג'וזף הנרי בלקברן, איזידור גונסברג וריצ'רד טייכמן. לאחר מכן השתתף באליפות אנגליה שהתקיימה בהייסטינגס, שם היה זכאי להשתתף במי שנולד באנגליה. הוא זכה במקום ראשון משותף עם הנרי אטקינס אותו ניצח בדו-קרב הכרעה על המקום הראשון בתוצאה 2.5-1.5 וכך הפך נפייר לאלוף השחמט הראשון של אנגליה. בשנת 1905 שיחק בשני דו-קרבות: סיים בתיקו מול ז'ק מיזס +4 -4 =2 והפסיד לטייכמן +1 -5 =4.
פרישה משחמט
לאחר מכן פרש נפייר מזירת התחרויות הבינלאומיות. הוא קיבל אזרחות אמריקאית בשנת 1908 והחל בקריירה בחברת ביטוח, קריירה שהובילה אותו עד למשרת מנכ"ל חברת הביטוח סקרנטון. הוא התחתן עם פלורנס גילספי, אחיינית של אמן השחמט פילסבורי, וממנה נולדו לו שתי בנות. הגם שעדיין השתתף במשחקי שחמט, הוא לא לקח חלק בתחרויות חשובות. כאשר מת בגיל 71, הקריירה השחמטאית שלו כמעט ונשכחה.
לסקר
נפייר כינה את המשחק בו הפסיד ללסקר הטוב ביותר בקריירה שלו. הוא שיחק משחק זה בסיבוב השלישי של התחרות בקיימברידג' ספרינגס בשנת 1904 בכלים השחורים מול אלוף העולם המכהן לסקר. במשחק זה הוכיח נפייר יכולת טקטית מעולה, והתרשם במיוחד כאשר לסקר לא איבד את התמונה הרחבה והכוללת למרות דוחק זמן חמור. בסיום המשחק אמר לסקר ליריבו הצעיר "זה משחק בו הפסדתי, גם אם זכיתי בנקודה." על הסיבוכים במשחק זה נכתב סיפור קצר.
טיאגו מוטה
טיאגו מוטה (בפורטוגזית: Thiago Motta; נולד ב-28 באוגוסט 1982 בסאו ברנרדו דו קאמפו שבברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי-איטלקי ומאמן כדורגל, ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן את קבוצת בולוניה מהסרייה א'.
בספרד
מוטה החל את קריירת הכדורגל שלו בקלאב אתלטיקו יובנטוס בברזיל. בהמלצת המנהל הטכני של אגף הנוער של ברצלונה, לורנס סרה פרר, עבר מוטה ביוני 1999 לקבוצת המשנה של המועדון, ברצלונה אתלטיק. בקיץ 2001 החל להשתתף במשחקי ידידות של הקבוצה הבוגרת. את הבכורה הרשמית במדיה ערך ב-3 באוקטובר 2001, בניצחון 0–3 על מיורקה בקאמפ נואו.
אף על פי שעדיין שותף במשחקים של קבוצת המשנה, הוא במהרה תפס מקום בהרכב הקבוצה הבוגרת בזכות הוורסטיליות שלו והעובדה כי לא נחשב שחקן זר. בעונת הבכורה שלו עזר לקבוצה להעפיל לחצי גמר ליגת האלופות עם 7 הופעות במפעל. לקראת סוף העונה הבאה, עם רדומיר אנטיץ' כמאמן, תפס מוטה מקום קבע בהרכב. בסיכום אותה עונה השתתף ב-21 משחקי ליגה ו-13 משחקים בליגת האלופות, ואף הבקיע חמישה שערים. העונה שלאחריה, עונת 2003/04, אופיינה במספר פציעות ומחלות שמנעו ממוטה להפגין את מלוא יכולתו. הוא הופיע ב-20 משחקי ליגה וב-5 משחקי גביע אופ"א. מוטה ספג שלושה כרטיסים אדומים בעונה זו, אחד מהם היה במשחק גביע אופ"א מול סלטיק, שעל ידיה הודחה ברצלונה מהטורניר.
בעונת 2004/05, ב-11 בספטמבר 2004, נפצע מוטה בברכו השמאלית במשחק מול סביליה, והושבת למשך שבעה חודשים ארוכים. מוטה חזר באפריל 2005, והיה לו חלק קטן בלבד בזכיית קבוצתו באליפות לה ליגה, עם 8 הופעות בליגה.
בקיץ 2005 נפצע מוטה פעם נוספת, במהלך מחנה אימונים של הקבוצה באוסטריה. מוטה נאלץ לעבור ניתוח וחזר לשחק רק באוקטובר. למרות פציעות נוספות באותה עונה, הספיק מוטה להשתתף ב-15 משחקי ליגה וב-7 נוספים בליגת האלופות. ברצלונה זכתה בסיום העונה הן בליגה הספרדית והן בליגת האלופות, שבמשחק הגמר שלו מול ארסנל מוטה לא שותף. בעונת 2006/07 איבד מוטה את מעמדו בקבוצה, והקשר האחורי אדמילסון הועדף על פניו במשך מרבית העונה. הוא פתח ב-5 משחקי ליגה בלבד, ושותף ב-9 נוספים.
בתום העונה החליט להצטרף לאתלטיקו מדריד, וחתם על חוזה לעונה אחד עבור סכום בלתי מוצהר. גם בקבוצתו החדשה סבל מוטה מפציעות רבות, אך גם כשהיה כשיר הפגין יכולת ירודה - במשחק רבע גמר גביע המלך הספרדי מול ולנסיה הורחק לאחר 25 דקות בלבד, וקבוצתו הודחה מן הטורניר. אף על פי שהחל לתפוס מקום בהרכב בתחילת 2008, הבעיות הישנות בברכו צצו מחדש, והוא נאלץ להחמיץ את יתר משחקי העונה, תוך שהוא משתקם בארצות הברית.
באיטליה
בספטמבר 2008, לאחר שחוזהו עם אתלטיקו מדריד הסתיים, חתם מוטה בגנואה האיטלקית. מוטה הרבה לשחק במדי קבוצתו והפגין יכולת טובה, תחת המאמן ג'אן פיארו גספריני. אחד המשחקים הבולטים שלו באותה עונה היה ב-11 באפריל 2009, מול יובנטוס, בו הבקיע צמד ועזר לקבוצתו לנצח 2–3.
ב-20 במאי 2009 אושר בעיתונות האיטלקית כי מוטה, יחד עם חברו לקבוצה דייגו מיליטו, יעברו לאלופת איטליה אינטר מילאנו. מוטה השתלב היטב בקבוצתו החדשה, ואף כבש שער בדרבי של מילאנו, אך נפצע למשך חודש באמצע ספטמבר.
מוטה הוסיף לכבוש גם באפריל 2009 כשכבש את הצמד הראשון שלו במדי הקבוצה נגד בולוניה. כחודש לאחר מכן הוסיף שער נוסף כשאינטר ניצחה 0–2 בחוץ את לאציו.
במהלך משחק הגומלין של חצי גמר ליגת האלופות, מוטה הורחק ופיספס את גמר ליגת האלופות בו ניצחה אינטר.
בצרפת
בינואר 2012 עבר לפריז סן-ז'רמן תמורת 12 מיליון יורו. לאחר החתמתו מוטה היה אחד השחקנים החשובים של פריז והיה חלק משמעותי בזכייה ב-5 אליפויות צרפת, ב-5 גביעי ליגה וזכה שלוש פעמים בגביע הצרפתי.
ב-8 במאי 2018 מוטה הודיע שהוא פורש ממשחק פעיל בסיום עונת 2017/18 ומונה למאמן קבוצת הנוער של פריז סן-ז'רמן. בסוף עונת 2018/2019 הוא עזב את הקבוצה.
קריירה בינלאומית
מוטה זומן לראשונה לסגל נבחרת ברזיל ב-2003, להשתתפות בגביע הקונפדרציות, כחלק מסגל עד גיל 23, שתוכנן להשתתף שנה מאוחר יותר באולימפיאדה. בטורניר שיחק בשני משחקים. בשנה הבאה, נפצע מוטה לקראת טורניר קדם-אולימפי של דרום אמריקה ולכן החמיץ הן את הטורניר והן את המשחקים האולימפיים.
בשנת 2011 קיבל מוטה אישור מיוחד מפיפ"א לשחק עבור נבחרת איטליה במקום נבחרת ברזיל.
קריירת אימון
ב-5 ביולי 2021 מונה מוטה למאמנה של ספציה. לאחר שהצליח להשאיר את הקבוצה בליגה, עזב את הקבוצה בסיום עונת 2021/2022.
ב-12 בספטמבר 2022 מונה למאמנה של בולוניה. הוא הצליח לסיים עם הקבוצה במקום ה-9 בעונתו הראשונה בקבוצה.
פרסים
פַּרְסִים הם בני קבוצה אתנית שמרכזה באיראן. בני הקבוצה דוברים פרסית.