cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ז'אן וילפרו-פאוור
ז'אן וילפרו-פאוור (צרפתית: Jeanne Villepreux-Power; 25/24 בספטמבר 1794 - 25 בינואר 1871), הייתה ביולוגית ימית צרפתייה. בשנת 1832 הייתה וילפרו-פאוור האדם הראשון שבנה אקווריום לחקר בעלי חיים ימיים.
וילפרו-פאוור נולדה בעיירה ז'וויאק (Juillac) שבמחוז קורז (Corrèze); היא עברה לפריז ועבדה שם כתופרת; ב-1818 היא נישאה לסוחר אנגלי בשם ג'יימס פאוור והזוג עבר לסיציליה.
בסיציליה החלה וילפרו-פאוור לחקור את הטבע, וערכה תצפיות ומחקרים על בעלי חיים ימיים ויבשתיים, תוך שימוש ראשון מסוגו באקווריום. היא חקרה רכיכות ומאובנים של רכיכות, והתמקדה בעיקר בתמנון Argonauta argo ממשפחת הארגונאוטיים. מחקרה העלה כי סוג זה של תמנון יוצר קונכייה בעצמו, ולא משתמש בקונכיות של בעלי חיים אחרים.
.dk
dk. היא סיומת האינטרנט (Country Code Top Level Domains) עבור אתרי אינטרנט הרשומים בדנמרק. הפיקוח על הדומיין dk ברמה העליונה מטופל באופן בלעדי על ידי DK Hostmaster. מותרים גם רישומים של שמות מתחם עם התווים æ, ø, å, ö, ä, ü, é ו-ẞ.
סיומת האינטרנט dk. נוצרה ב-14 ביולי 1987, ברשת מרכז המידע של ARPA.
פורד טורינו טלאדגה
פורד טורינו טלאדגה (באנגלית: Ford Torino Talladega) היא "מכונית שרירים" ("Muscle car" ), לשימוש רחוב או ל"מרוצי דראג" ("Drag racing" ) בתצורת 2 דלתות קופה, מתוצרת יצרנית הרכב פורד אשר יוצר בארצות הברית בין השנים 1965–1969.
ג'ימי ניוטרון
ג'ימי ניוטרון (באנגלית: Jimmy Neutron: Boy Genius) הוא סרט הנפשה ממוחשבת אמריקאי משנת 2001, שהופק על ידי סרטי פרמאונט. בהשראת הסרט הופקה סדרת הטלוויזיה "ג'ימי ניוטרון" ששודרה בערוץ ניקלודיאון.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, אך הפסיד לסרט "שרק".
תקציר העלילה
לאחר שחייזרים חטפו את כל ההורים שעל כדור הארץ, ג'ימי ניוטרון וחבריו בונים חללית ויוצאים למסע להצלתם.
תחש (תנ"ך)
תחש הוא סוג העור שבו השתמשו במלאכת עשיית המשכן. זהותו של התחש די עמומה, ונאמרו לגביה דעות שונות, מימי קדם ועד היום. לרוב רואים בו שם לסוג של בעל חיים, אולם היו גם שפירשו שמדובר בסוג עיבוד עור או צביעתו.
התחש בתנ"ך
במלאכת עשיית המשכן מוזכר שימוש ב"עורות תחשים". כך בציווי על התרומות למשכן :.
וכן בציווי על עשיית המכסה לאוהל המשכן : ועוד כמה פעמים באותו הקשר.
בספר במדבר מוזכר גם שאת המנורה, מזבח הזהב, כלי השרת ומזבח העולה כיסו במהלך המסעות ב"כסוי עור תחש". לא מוזכר דבר על זהותו של התחש, או על מאפיין כלשהו שלו, מעבר לכך שהשתמשו בעורו. רמז אפשרי נוסף לזהותו הוא שהשתמשו בו במדבר סיני, ואם כן מדובר בחיה שנמצאת באזור הזה, ואשר ניתן להשתמש בעורה לצרכים כגון עשיית אוהל.
אזכור נוסף של התחש במקרא הוא בספר יחזקאל, שבו ממשיל הנביא את עם ישראל לאסופית שנמצאה במדבר על ידי האל, והוא מתאר את המלבושים שבהם הלביש אותה :.
התחש במקורות חז"ל
חז"ל עסקו בשאלת זהותו של התחש, וכן בשאלות אחרות הקשורות לכך:
ה, מביא שאלה שנשאלה לאמוראים, האם התחש היה חיה טהורה או טמאה. בהקשר זה מובאת דעתו של רבי נחמיה, ש"מכסה אחד היה, ודומה תלא אילן" (שהוא, לפי פירוש רש"י, חיה טמאה מנומרת בגוונים שונים ולפי אהרוני גחן מצוי); אלא שהגמרא מציינת שהתחש לא היה תלא אילן, כיון שהתחש היה חיה טהורה, לדבריהם. כסיוע לדעה על רבגוניות צבע עורו של התחש הביא האמורא רב יוסף סיוע מתרגום אונקלוס למילה 'תחש' - "ססגונא", כאשר רב יוסף פירש זאת: "שֶשָׂש בגוונין הרבה". בהמשך (שם, עמוד ב) מביאה הגמרא דעה תנאית על זהותו של התחש:
אמנם, במדרש תנחומא (ורשא, תרומה, סימן ו') מובא הנושא כמחלוקת תנאים: הירושלמי (שבת, פ"ב ה"ג) מציג את הדברים בצורה שונה, ואף מביא דעה ש'תחש' אינו סוג חיה, אלא סוג עור - אולי צבע: במדרש קהלת רבה (וילנא, א, א) מובאת מחלוקת תנאים אחרת בנושא: נראה בעליל מעיון במקורות אלו שישנם חילופי מסורות שונות בנוגע לזהות אומרי הדברים והצורה המדויקת של דבריהם, אך כמה מוטיבים קיימים: ואחרי כל זאת, אין בדברי חז"ל משום זיהוי מדויק של החיה, שנראה שלא היה ידוע להם מציאותית. התיאור של חיה 'נסית', בעלת קרן אחת, משתלב עם תיאור החד-קרן האגדי, שייתכן שחז"ל זיהו בו את התחש (ושמא זהו ה"קרש", שר' אבון בירושלמי מזהה בו את התחש).
התחש בתרגומים העתיקים
כאמור, אונקלוס תרגם 'ססגונא', שחז"ל דרשו אותו על שום גווניו הרבים. גם במחקר המודרני פותרים מילה זו על פי הפרסית, שבה פירושה "בעל שישים גוונים" - דהיינו, בעל גוונים רבים. אמנם, אין כלל חובה לפי זה לפרש שמדובר חיה, ואפשר שגם אונקלוס לא דיבר אלא על הצבעים השונים של העור.
תרגום השבעים תרגם 'תחש' באותה מילה שבה תרגם את 'תכלת', ונראה לפיו שמדובר בסוג של צבע, הנוטה לשחור.
התחש בפרשנות המקרא הקלאסית
חילוקי הדעות בנוגע למהותו של התחש נמשכו גם בפרשנות המקרא שאחרי חז"ל.
רס"ג תרגם לערבית את המילה 'תחש' ל"דארש", ופירש הרב יוסף קאפח במהדורתו שפירוש המילה הוא עור הצבוע שחור. כלומר, אין זה כלל סוג של חיה אלא סוג של עיבוד עור. גם ר' אברהם בן הרמב"ם בפירושו לתורה, פרש כך את רס"ג, וכתב: "והמתרגם לערבית אמר 'דארש', ועניינו בלשון הערבים סוג של עיבוד למקצת העורות, וממנו עושים מנעלים וסנדלים". אברהם קורמן ציין שגם ר' נתן בעל הערוך אימץ פירוש זה.
רש"י נקט כדעת הסוברים שהוא חיה, שלא היה אלא לשעה, ושהיה מרובה בגוונים, ססגוני, כלשון התרגום "ססגונא". בעל הטורים (בפירושו ל), ציין ש"תחש" הוא בגימטריה "שָׂש גונים".
ראב"ע בפירושו הארוך נקט שהוא "מין חיה הייתה ידועה בימים ההם". אך בפירושו הקצר הסתמך על הפסוק "ואנעלך תחש" וכתב: "עור בהמה, שהוא עב, כי הנעל לא ייעשה כי אם מעור עב כעור השור. ולפי דעתי שהוא שור...". קיימת מחלוקת בשאלה איזה מהפירושים נכתב ראשון, ועל כן מהי "המשנה האחרונה" של ראב"ע בעניין.
רלב"ג העלה אפשרות אחרת:
ר' יוסף בכור שור לא התייחס לסוג החיה שממנה עשוי העור, אלא לצורתו החיצונית:
פאדג'
פאדג' (באנגלית: Fudge) הוא דבר מתיקה, בדרך כלל עשיר מאוד ולרוב בטעם שוקולד. הפאדג' מיוצר על ידי הרתחה של חלב, חמאה וסוכר לדרגת נוקשות נמוכה, כלומר התערובת מחוממת עד 116 מעלות צלזיוס. התערובת נטרפת בזמן הצינון כדי לקבל מרקם חלק וקרמי. ניתן להוסיף שוקולד לתערובת על מנת לקבל פאדג' בטעם שוקולד.
תחש (תנ"ך)
התחש בפרשנות המקרא הקלאסית
ר' שמשון רפאל הירש בפירושו שיער ש'תחש' הוא מלשון 'חוש', היינו חיה הרצה מהר.
פאדג'
הפאדג' הומצא בארצות הברית לפני יותר ממאה שנה. המקור המדויק עדיין שנוי במחלוקת, אך על פי רוב הסיפורים הפאדג' הוא תוצאה של ממתקי קרמל מקולקלים שהוכנו ב-1886, לכן נקרא הממתק fudge (באנגלית: להתרשל).
תחש (תנ"ך)
זיהוי התחש במחקר המודרני
החוקרים והתרגומים השונים של התורה נחלקו בשאלת זיהויו של התחש, לאור קצי החוט הבודדים שהוזכרו למעלה, ולא הגיעו לכלל מסקנה ברורה. בתרגומו של מרטין לותר, למשל, תורגמה המילה כגירית. רבים הבינו שמדובר בסוג של יונק ימי, על סמך השפה הערבית. כך, תרגמו את 'תחש' כפרת ים, או כדולפין. על פי מילון העברית המקראית של וילהלם גזניוס מדובר בזאב ים או כיוצא בזה. דעה מקובלת יותר היא שמדובר ביונק הימי Dugong dugon. לאור מסקנה זו כינה חוקר הטבע הגרמני אדוארד ריפל (Eduard Rüppell) את החיה בשם הלטיני "Halicore tabernaculi", ומשם הגיע השם גם לעברית - תחש המשכן.
פאדג'
אחד התיעודים הראשונים של הפאדג' נמצא במכתב שנכתב על ידי אמלין באטרסביי הארטרידג', סטודנטית במכללת וסאר בפוקיפסי, ניו יורק. היא כתבה כי בת דודתה של חברתה ללימודים הכינה פאדג' בבולטימור, בשנת 1886 ומכרה אותו ב-40 סנט לפאונד. הארטרירג' השיגה את המתכון לפאדג', ובשנת 1888 הכינה 30 פאונד (כ-14 ק"ג) פאדג' בשביל מכירה פומבית שהתקיימה במכללה שבה למדה. מתכון הפאדג' נפוץ במכללות בנות אחרות (לוולסלי וסמית יש גרסאות שונות למתכון זה).
תחש (תנ"ך)
זיהוי התחש במחקר המודרני
אחרים העלו השערה שמדובר בג'ירף, על שם מרוצתו המהירה, ועל שם עורו הססגוני, כדברי חז"ל. לג'ירף אף יש בליטה קרנית בראשו, מה שמתאים לדברי חז"ל על "קרן אחת הייתה לו במצחו".
בעולם התנ"ך הובאה סברה, שייתכן שהתחש הוא סוג של אבן, שממנה הפיקו צבע צהוב לצביעת עורות הצאן.
האשורולוגית סטפני דאלי (אנ') הציגה ראיות פילולוגיות וארכאולוגיות לכך שהמילה דוּחשוּ (duchsu) המופיעה בכתבי יתדות ודומה ל'תחש' בעברית, מייצגת טכניקה של תפירת חרוזים כחולים מפיאנס על גבי עור לצורך הפקת אפקטים צבעוניים שונים. על כן סברה מקובלת בעולם המחקר כיום היא שתחש הוא סוג של עיבוד עור; תמיכה לכך יש המוצאים במצרית עתיקה, שבה השורש תח"ש משמעותו מעין 'עור רך'.
שער שושן
שער שושן, נקרא גם "שער המזרח", הוא שער הכניסה המזרחי למתחם הר הבית, דרכו היו נכנסים להר הבית מכיוון הר הזיתים בתקופת בית המקדש השני, והוא היה אחד מחמשת השערים שנבנו בחומת הר הבית בימי בית המקדש השני.
מקור השם
המשנה המסכת מידות מבארת שהשער המזרחי של הר הבית נקרא "שער שושן", על שם צורת העיר שושן, שהופיעה מעל השער בהוראת מלכות פרס, האימפריה שהביאה לתהליך שיבת ציון ובניית בית המקדש השני. בתלמוד הבבלי נחלקו האמוראים רב חסדא ורב יצחק בר אבדימי בטעם הדבר, האם כדי שהשבים לארץ יזכרו את המלכות שהיטיבה עימם ואישרה להם את השיבה לארץ ובניית המקדש, או כדי להזכיר להם את אימת המעצמה הפרסית שתחת חסותה שבו הגולים לארץ, ובכך להרתיעם מלמרוד במלכות פרס.
ייתכן ששער שושן נקרא על שם שושן כאשר העיר שושן המקראית נמצאת בקרוב רב על אותו קו רוחב של המקדש.
מיקום השער
שער שושן ממוקם בחומה המזרחית של הר הבית, והוא השער היחיד שדרכו ניתן היה להיכנס להר הבית מכיוון מזרח. חז"ל מבארים ששער שושן היה מכוּון בצורה מדויקת נוכח בית המקדש וקדש הקדשים. באופן זה יכול היה הכהן העורך את מעמד שריפת הפרה האדומה, שנועד להכין את אמצעי הטהרה שמאפשר לטמא המת להיטהר מטומאתו, לראות את הפרוכת שהבדילה בין ההיכל לקדש הקדשים בעת שהזה את דם הפרה לכיוונה. כמו כן במשנה נאמר שלשם מטרה זו קומת שער שושן הייתה נמוכה מעט מקומת שאר שערי הר הבית, וכך יוכל הכהן המזה את דם הפרה לראות את הפרוכת. עם זאת, בתלמוד הבבלי מבואר שעובדה זו, ששער שושן היה נמוך משאר שערי הר הבית, נתונה במחלוקת תנאים.
תפקיד השער
שער שושן שימש לכניסה להר הבית לבאים ממזרח, מכיוון הר הזיתים. אמנם בפועל מעטים היו נכנסים להר דרך שער זה היות שירושלים הייתה ממוקמת מדרום וממערב להר הבית, ובחלק השני של ימי בית שני גם מצפון להר, אך ממזרח להר הבית לא היה מקום יישוב וגם לא תנאים נוחים לכניסה להר לעולי הרגל. לכן תפקידו העיקרי של שער שושן היה הוצאת השעיר המשתלח ביום הכיפורים דרכו לשם השלכתו אל ה'עזאזל', וכן הוצאת הפרה האדומה דרכו מהר הבית אל הר המשחה (הר הזיתים) לצורך הכנת 'אפר פרה אדומה' לטהרת טמאי מת.
מאחר שבין הר המוריה, שבו נמצא הר הבית, להר הזיתים נמצא עמק יהושפט, נבנה גשר מיוחד המגשר בין שני ההרים על מנת להקל על הולכת השעיר והפרה אל הר הזיתים. על מנת לחמוק מחשש לקבר התהום בתוואי ההליכה שמהר המוריה להר הזיתים, נבנה גשר זה בצורה של 'כיפין על גבי כיפין' על מנת ליצור חציצה הלכתית בין טומאת הקבר להולכים על הגשר.
זיהוי השער בשנות האלפיים
רבי אשתורי הפרחי בספרו "כפתור ופרח", מתאר את הכותל המזרחי של הר הבית ממבט ממזרח למערב, ובין היתר כותב ששער שושן ממוקם בשליש הדרומי של הכותל:
דבריו של רבי אשתורי עוררו דיון הן בקרב החוקרים והן בקרב הפוסקים שעסקו בשאלת מיקום בית המקדש בתוך הר הבית, שנגזרת שלה היא שאלת ההיתר לעלות להר הבית במצב כיום בו אנו טמאי מת בשל אי אפשרות להיטהר מטומאה זו ללא אפר פרה אדומה. סיבת חשיבות זיהוי מיקומו של שער שושן בכותל המזרחי נובעת מעובדת היותו מקביל, על ציר מזרח-מערב, לקודש הקודשים, כך שזיהוי נכון של השער מביא לזיהוי מיקומה של אבן השתייה שבקודש הקדשים על ציר צפון-דרום. דבר שיש לו חשיבות מכרעת בשאלת מיקום השטח האסור בכניסת טמאי מת בתוך הר הבית.
הדעה הרווחת בפסיקה ההלכתית ובמחקר היא שאבן השתייה שבתוך קדש הקדשים ממוקמת תחת כיפת הסלע, זיהוי שלכאורה אינו עולה בקנה אחד עם דבריו של הכפתור ופרח. בעקבות זאת תואמה עדותו של ר' אשתורי עם השיטה המזהה את אבן השתייה תחת המקום המכונה "אל כאס" ("הכוס").
אמנם יש המפרשים שכוונת ר' אשתורי באומרו "זה הכותל" לכותל המזרחי של חומת ירושלים, וממדידת אורך החומה עולה שכשתחולק חומה זו לשלושה חלקים, סוף החלק הדרום מזרחי יהיה מול מקום כיפת הסלע.
בפועל, כיום מלבד שער הרחמים לא ניכר שום שער בכותל המזרחי של הר הבית. יש הטוענים כי השער אותו ראה ר' אשתורי הפרחי הוסתר במכוּון עם השנים באמצעות קברים מוסלמיים המהווים חלק מבית הקברות המוסלמי הצמוד לכותל המזרחי, כדי לטשטש את הקשר של העם היהודי להר הבית.
פחמן-11
פחמן-11 או 11C הוא איזוטופ רדיואקטיבי של פחמן שגרעינו מכיל 6 פרוטונים ו-5 נייטרונים. האיזוטופ התגלה בשנת 1934.
פחמן-11 הוא רדיו-איזוטופ שדועך לבור-11. ב-99.77% עד 99.81% מהמקרים עובר דעיכת לפי התגובה הבאה:
וב-0.19% עד 0.23% מהמקרים יעבור לכידת אלקטרון לפי התגובה הבאה:
פחמן-11 נוצר בתהליך האצת פרוטונים בציקלוטרון אל תוך חנקן-14 לפי התגובה הבאה:
השימוש בפחמן-11 כרדיו-איזוטופ להדבקה רדיואקטיבית של מולקולות ב-PET נפוץ מאוד.
הערות שוליים
Isotopes of carbon
DNA (שיר של קנדריק לאמאר)
DNA הוא שיר של הראפר האמריקאי קנדריק לאמאר, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, Damn, שיצא לאור ב-14 באפריל 2017, על ידי חברות התקליטים טופ דואוג אנטרטיינמנט, אפטרמת' אנטרטיינמנט ואינטרסקופ רקורדס. השיר הוא הרצועה השנייה באלבום. הוא הופק על ידי מייק ויל מייד איט.
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100. נכון לאוקטובר 2022, צבר השיר למעלה מ-900 מיליון השמעות בספוטיפיי.
הקלטה והפקה
"DNA" הוא השיר השני שהוקלט מתוך Damn על ידי לאמאר ומייק ויל, לאחר "Humble". לאחר שהבית הראשון הוקלט על גבי הביט שמייק ויל הכין מראש, לאמאר החל לבצע את הבית השני בא-קפלה, וביקש ממייק ויל ליצור את הביט בהתבסס על הראפ. למאר הציע שזה יישמע כמו "כאוס", ומייק ויל הרכיב את החצי השני של השיר מתוך כוונה לגרום לזה "להישמע כאילו הוא נאבק בקצב". השיר מכיל דגימה מהשיר "Mary Jane" של ריק ג'יימס.
קבלה ביקורתית
השיר תואר כ"תצוגה הווירטואוזית ביותר" ב-Damn על ידי Vice. אנטרטיינמנט ויקלי שיבח את השיר כ"חסר התאמה מבחינה טכנית" ואת "הזרימה המדהימה" של לאמאר. במגזין בילבורד דורג השיר במקום ה-31 ברשימת השירים הטובים ביותר לשנת 2017.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, שבוים על ידי נאביל אלדרקין, יצא לאור ב-18 באפריל 2017, ארבעה ימים לאחר צאת האלבום. בקליפ משתתפים השחקן האמריקאי דון צ'ידל וחברו של לאמאר לטופ דואוג אנטרטיינמנט סקולבוי קיו. בצאתו, קיבל הקליפ ביקורות חיוביות מהמבקרים. נכון לאוקטובר 2022, הוא עומד על כ-241 מיליון צפיות ביוטיוב.
Säkkijärven polkka
Säkkijärven polkka, מפינית (מילולית: פולקת הסקייארבי) נקרא גם "פולקה קרלית-פינית", היא מנגינה עממית ידועה מפינלנד, פופולרית מאוד בקרב אקורדיוניסטים פיניים. המנגינה הייתה פופולרית בביצועו של ויליו ושטרינן (Viljo Vesterinen) (1907-1961). המנגינה הוקלטה לראשונה ב- Säkkijärvi (כיום קונדראטיבו שבמחוז לנינגרד, רוסיה), ולפעמים, כבדיחה המילים המושרות עם המנגינה ואומרות שאמנם Säkkijärvi עצמה הייתה אבודה (נמסרה לברית המועצות במסגרת מלחמת החורף בשנת 1940), אך לפינים לפחות עדיין הייתה הפולקה.
שימוש צבאי
במהלך מלחמת ההמשך גילה צבא פינלנד כי הסובייטים הנסוגים פיזרו מוקשים מונחי רדיו ברחבי העיר וייפורי שנכבשה מחדש. מוקשים אלה הופעלו כאשר הושמע אקורד בן שלושה צלילים בתדר אליו מכוון הרדיו. הפינים גילו כשכשאר מעלים את מנגינת ה-Säkkijärven polkka על אותו תדר רדיו שעליו אופננו המוקשים הם התפוצצו וכך שימשה המנגינה כמעין "שולה מוקשים". המנגינה המפורסמת וההיסטורית שהשתמשו בה ביותר היא הקלטה שנערכה ב-17 ביוני 1939 עם חברי תזמורת דאלפה. ההקלטה התקיימה באולם הנשפים של בית הספר הגרמני בהלסינקי. ההקלטה הפכה לא רק למושיעתה של וייפורי, אלא גם להופעה המפורסמת ביותר בכל הזמנים של ה-Säkkijärven polkka.
גידול צמחים בחלל
לאור הידיעה שהצרכים הבסיסיים לגידול צמחים הם אדמה, מים ואור, בחלל מגדלים צמחים בשיטה שונה כאשר אין שימוש באדמה ויש הגבלה בנוכחות המים באופן משמעותי.
גידול צמחים בחלל הוא תהליך ידידותי לסביבה שנעשה ללא אדמה ועם מעט מאוד מים. הוא מאפשר לצמחים לגדול באוויר או בערפל בסביבה שהיא נקייה מאדמה או כל כלי אחר. התהליך מכונה גם הידרופוניקה.
למעשה, הצמחים הגדלים בשיטה הידרופוניקה גדלים במעבדה של נאס"א החל משנת 1960. אולם, הניסויים הרציניים של נאס"א בגידול הצמחים בחלל החלו רק בשנת 1990. בניסויים שהתקיימו על סיפונה של מעבורת החלל ותחנת החלל הבינלאומית השתמשו בעקרונות האירופוניקה וחשפו צמחים לתנאי מיקרוגרביטציה.
יתרונות השימוש בעקרונות האירופוניקה
שימוש בעקרונות האירופוניקה מאפשר ייצור מזון נקי בצורה יעילה ומהירה. הצמחים הגדלים על פי עקרונות האירופוניקה נחשבים לצמחים בריאים ומזינים יותר, הודות ליכולתם לספוג כמות גדולה יחסית של וויטמינים ומינרלים וכן הם משמשים מקור פוטנציאלי למיי שתייה נקיים וחמצן טרי. יתרון נוסף הוא ששיטת גידול זו מתבססת על גידול צמחים בסביבה נקייה וסטרילית ולכן היא מפחיתה באופן משמעותי את הסכנות למחלות ולזיהומים בצמחים מן האדמה או מכל מצע גידול אחר. ניתן לציין כי מערכת השורשים של הצמחים שוהה באוויר וכך השתילים לא נמתחים או נובלים בזמן התפתחות השורשים וכך ניתן להעבירם בקלות למצע גידול אחר בלי לגרום לפגיעה בצמיחה וההתפתחות של הצמחים.
המטרות בגידול הצמחים בחלל
1.האסטרונאוטים אשר נמצאים בחלל ובתנאיו זקוקים למזון כחלק מתנאי החיים.
2.הציפייה והמטרה היא לדעת לגדל צמחים בחלל, ולשם כך עורכים ניסויים.
3. אספקת חמצן וסינון פחמן דו-חמצני- הצמחים מספקים חמצן לבני האדם על פי תהליך הפוטוסינתזה.
4. שיפור אפקט פסיכולוגי על מצב רוחם של האסטרונאוטים- הטיפול בצמחים בזמן שהותם בתחנת החלל הבינלאומית יוכל לרומם את רוחם של האסטרונאוטים ששוהים זמן רב בתוך תחנת החלל הבינלאומית עם מכשירים אלקטרונים המקיפים אותם.
מחקרים על סיפון תחנת החלל "מיר"
בשנת 1997, בוצעו מחקרים בחסות נאס"א על סיפונה של תחנת החלל "מיר".
במסגרת המחקרים, המדענים חקרו את צמיחתם של פולי ושתילי שעועית האזוקי.
שתי קבוצות הצמחים דושנו עם חומרים אורגניים לתזונה ובקרת מחלות. בעוד שהשעועית גדלה באפס כבידה, ניסויי בקרה דומים הועברו כדי לראות איך קבוצה אחרת של זרעים ושתילים הגיבו על פני כדור הארץ. תוצאות המחקר היו שכל הזרעים נקלטו היטב אך הזרעים על סיפון ה”מיר” גדלו יותר מאלו שעל כדור הארץ והניסוי עם שעועית האזוקי על סיפון תחנת החלל מיר תרם לפיתוח מערכות המזרזות צמיחה המשמשות אותו כיום על כדור הארץ בהסתמך על תנאי גידול שעועית האזוקי בחלל.
מערכת וג'י
במאי 2014 הוקמה בתחנת החלל הבינלאומית מערכת וג'י (Veggie)  המספקת לצמחים תאורה, חומרי דישון, מים וטמפרטורה המתאימה להתפתחותם. הצמחים גדלים במצע העשוי חימר שרוף. המערכת בוחנת כיצד הצמחים מתגברים על תנאי ה"מיקרו כבידה"- תנאי שבו כוח המשיכה הוא חסר השפעה. כבר לאחר כמה שבועות נקצר היבול הראשון של המערכת, אך האסטרונאוטים לא זכו ליהנות ממנו. היבול נשלח למעבדות בכדור הארץ, כדי לגלות אם הוא בטוח לשימוש. הירקות נבדקו ונמצאו ראויים לאכילה. בתחילה התאורה שהאירה את הצמחים גרמה לצמחים לקבל גוון סגלגל. אף שהצמחים היו ראויים לשימוש גם בגוון זה, האסטרונאוטים התקשו לאכול מזון ש"לא נראה" כמו האוכל שאנו רגילים אליו ולכן שונתה התאורה, כדי שהצמחים יקבלו צבע ירוק יותר. הניסוי נמשך, ובאוגוסט 2015 זכו האסטרונאוטים לראשונה לאכול סעודה שכללה ירקות טריים – חסה אדומה, היישר מהחממה. לאחר מכן, החזון של נאס"א היה להצליח לגדל צמחים שיפריחו פרחים בחלל. בינואר 2016 שיתף האסטרונאוט האמריקני סקוט קלי תמונה בטוויטר בו הראה פרח מסוג זיניה פורח בתחנת החלל הבינלאומית.
החזון העתידי
נאס"א מתכננת במהלך שנות ה-30 של המאה ה-21 לשלוח משימה למאדים. בעקבות המרחק הרב שבין כדור הארץ ומאדים, משימה כזו עלולה להימשך כמה שנים. גידול הצמחים בחלל יאפשר להוסיף מזון טרי, מזין וטעים יותר לתזונת האסטרונאוטים שלא יצטרכו להסתמך על האספקה לתחנת החלל הבינלאומית.
שארל קאבורה
שארל קאבורה (בצרפתית: Charles Kaboré; נולד ב-9 בפברואר 1988) הוא כדורגלן בורקינאי המשחק בעמדת הקשר בנבחרת בורקינה פאסו.
קריירת מועדונים
בשנת 2006 הוחתם בקבוצת ליבורן מהליגה השישית בצרפת. לאחר כשנתיים ראשי קבוצת מארסיי מהליגה הראשונה בצרפת התרשמו מקאבורה והחתימו אותו בקבוצה. בינואר 2013 חתם בקובאן קרסנודאר מההליגה הרוסית.
ב-25 באוגוסט 2015 הושאל ליריבה העירונית, קרסנודאר, עם אופציית רכישה. עשרה חודשים לאחר מכן קרסנודאר מימשה את האופציות ורכשה את קאבורה עד שנת 2019.
ביולי 2019 חתם בדינמו מוסקבה, עד קיץ 2021.
נבחרת בורקינה פאסו
קאבורה משחק בנבחרת מאז 2006 ואף מוביל את טבלת ההופעות במדים הלאומיים עם 70 הופעות.
איילון חברה לביטוח
היסטוריה
החברה נוסדה בשלהי 1976 על ידי לוי יצחק רחמני באמצעות חברת שלמה רחמני ובניו בע"מ (73%) וחברת הביטוח הזרה NZI  (27%). באפריל 1986, כתוצאה מארגון מחדש בקבוצת הביטוח, מכרה NZI את אחזקותיה באיילון למשפחת רחמני. ביולי 1987 הנפיקה איילון את מניותיה לציבור, והחל מ-1 בינואר 1995 החברה הציבורית היא חברת האם - איילון אחזקות בע"מ, שבעל המניות העיקרי בה הוא עיזבון לוי יצחק רחמני.
מבנה
החברה פועלת באמצעות ארבעה משרדים אזוריים – מחוז תל אביב, מחוז מרכז, מחוז חיפה ומחוז ירושלים, המפעילים מערך של כ-2,600 סוכנים וסוכנויות בכל רחבי הארץ. החברה פועלת כיום בכל ענפי הביטוח הכללי, בביטוח חיים ובביטוחי בריאות ומוצרים פיננסיים. החברה מעסיקה כ-900 איש וקבוצת איילון מונה כ-1065 אנשים.
דראג קווין
דראג קווין או מלכת דראג (באנגלית: Drag queen) היא דמות דראג המגולמת בעיקר על ידי גברים המתלבשים בלבוש דראג נשי ומאמצים התנהגות סטריאוטיפית של המגדר הנשי בהופעות, בין אם למטרות בידור או למטרות פוליטיות ומחאתיות, כמו באירועי גאווה. לעיתים קרובות, מלכות דראג מדגישות באופן מוגזם היבטים שונים של הופעתן, לרוב בלבוש ובאיפור, לצרכים קומיים, דרמטיים או סאטיריים. בעוד שמלכות דראג מזוהות עם גברים הומוסקסואלים ועם תרבות הלהט"ב, ישנם אמני דראג מכל הזהויות המיניות והמגדריות. כשנשים מופיעות כדראג קווינס, מכונה הדבר "דראג FtF" או Female to Femme. היסטורית, דראג הייתה דרך עבור נשים טרנסג'נדריות לבטא את מגדרן עוד לפני שהפוליטיקה הטרנסג'נדרית והשיח המגדרי לגבי זהויות מגדריות התפתחו בקהילת הלהט"ב, ועדיין ישנן נשים טרנסיות רבות שמופיעות בדראג כהקדמה לתהליך המעבר, במשך התהליך, ואף אחריו.
ישנן סיבות רבות לכך שאנשים מופיעים כמלכות דראג, בין השאר: הבניית תרבות להט"ב, העברת מסרים פוליטיים, ביטוי עצמי, נוחות, פטישיזם מסוג טרנסוויסטיזם, זהות מגדרית, כמו גם חשיפה תקשורתית. דמות של דראג קווין יכולה לשמש אמצעי יצירתי לחקר עצמי, וכן דרך להצהיר הצהרות תרבותיות. בעוד שהציבור הרחב מכיר בעיקר את מלכות הדראג מתרבות המועדונים, ישנה גם תרבות דראג מחוץ למופעים, ובמיוחד בקהילה הקווירית (להט"בים ולהט"ביות שלאו דווקא מזדהים על פי בינאריה מגדרית) ניתן למצוא גם נראות מבוססת דראג גם בחיי היומיום.
אטימולוגיה
מבחינה אטימולוגית, מקורו של המונח "מלכת דראג" שנוי במחלוקת. מקורו, ככל הנראה, הוא שפת הפולארי (Polari) – סלנג אנגלי שהיה פופולרי ושגור בקרב מספר קהילות גאות במחצית הראשונה של המאה ה-20. השימוש המתועד הראשון במילה "דראג" כהתייחסות לשחקן הלבוש בבגדי נשים הוא משנת 1870.
המילה "קווין" (מלכה) עשויה להתייחס למילה "quean" או "cwene" באנגלית ישנה, שמשמעותה הוא "אישה". מאוחר יותר, נעשה שימוש במילה זו על מנת להתייחס לנשים מופקרות ולגברים הומוסקסואלים (כך על פי המילון האנגלי של אוקספורד). מקורה של המילה בשפה האנגלית, על פי מילון אוקספורד, הוא המילה "quene" ("אישה זקנה") בשפה הולנדית ישנה, שמקורה במילה "kwenǭ" ("אישה") בשפה גרמנית ישנה, שמקורה במילה "gʷḗn" ("אישה") בשפה אירופאית ישנה.
חקייני נשים
מינוח נוסף עבור דראג קווין הוא "חקייני נשים" (female impersonator). אף על פי שעדיין נעשה שימוש במונח זה, הוא נחשב ללא מדויק, משום שלא כל השחקנים שמגלמים דמויות דראג מנסים להתחזות לנשים (במובן של: לגרום לצופים בהם לחשוב שהם אכן נשים, ולא גברים הלבושים כנשים). במקומות מסוימים, התחזות של גברים לנשים עדיין נחשבת לבלתי חוקית. הדראג קווין האמריקאית רופול אמרה פעם: "אני לא חקיין נשים. כמה נשים אתה מכיר, שנועלות נעלי עקב בגובה שבעה סנטימטרים ולובשות פיאות באורך של מטר וחצי ושמלות צמודות?" הוא גם אמר ש: "אני לא מתלבש כמו אישה, אני מתלבש כמו מלכת דראג!".
יש המבחינים בין "חקיין נשים" לבין "דראג קווין" בכך שמי שמחקים נשים מעוניינים לחקות כוכבות או סלבריטאיות, בעוד מלכות דראג עוסקות בלייצר דמויות דראג ייחודיות משלהן.
טרנסווסטיזם
מלכות דראג נקראות לעיתים טרנסווסטיטים, אם כי גם למונח זה יש קונוטציות רבות אחרות פרט ל-"מלכת דראג", ומלכות דראג רבות מסתייגות ממנו. זאת בשל ההבדלים בין מלכות דראג לבין פטישיזם ללבישת בגדי נשים. המונח "דראג קווין" מתייחס, בדרך כלל, לקרוס-דרסינג למטרות בידור וביטוי עצמי, ואין זו דרך מדויקת לתאר אנשים המתלבשים בבגדי נשים לשם הגשמה של פטישיזם בלבד, כלומר אנשים שמתלבשים בבגדי נשים כחלק מפעילות מינית. אלה שהמניעים שלהם לטרנסווסטיזם אינם מיניים בראש ובראשונה, ומנהלים חיים נורמטיביים, בין אם בלבוש בגדי נשים ובין אם לא, אינם מאמצים מראה של מלכות דראג בשגרה. אנשים אלה עשויים (או לא) להזדהות בעצמם כמלכות דראג.
מונחים חלופיים
ישנם אמנים המעדיפים להיות מוגדרים כ-"אמני אשליה מיגדרית" ("Gender illusionists") אשר מטשטשים את הגבול בין טרנסג'נדריות לבין דראג קווינז. בדרך כלל שחקנים טרנסג'נדרים אינם רואים עצמם מלכות דראג, ומלכות דראג לא מחשיבות את עצמן כ-"אמני אשליה מיגדרית", אבל כמו בכל דבר, יש היוצאים מן הכלל. לעיתים קרובות ההבחנות האלה משתנות בהתאם לקבוצת הגיל שאליה משתייכים האמנים, שכן עם השנים משתנים הן החוקים והן היחס של החברה כלפי האחר.
דראג קווינז רבות מעדיפות לדבר בלשון נקבה ושכך ידברו אליהן כאשר הן בלבוש דראג, על מנת "להישאר בדמות". ישנן אלו שמתנגדות שידברו אליהן בלשון זכר או שיפנו אליהן בשמן האמיתי כאשר הן "בדמות". אמן הדראג רופול הוא יוצא מן הכלל, מבחינה זו, שכן הוא טוען שהוא אדיש לחלוטין בנוגע לשמות הגוף בהם פונים אליו, לדבריו: "אתה יכול לקרוא לי 'הוא', אתה יכול לקרוא לי 'היא', אתה יכול לקרוא לי 'רג'יס וקאת'י לי', לא אכפת לי!" (באנגלית: "You can call me he. You can call me she. You can call me Regis and Kathie Lee; I don't care")
המונח tranny אומץ על ידי כמה מבכירי הדראג, הבולט שבהם - רופול, ועל ידי קהילת ההומוסקסואלים בארצות הברית, אך הוא נחשב פוגעני בקרב רוב הטרנסג'נדרים והטרנססקסואליים. בקהילת הטרנסג'נדרים, המילה נתפסת כמונח משפיל, באותה מידה כפי שמילים כמו "fag" או "faggot" נתפסות כפוגעניות בקהילות ההומוסקסואליות. על פי המילים "פוגעות" ו"מהומה "בקהילות ההומוסקסואליות. עקב כך, פחת השימוש במונח זה.
אירופה
בסוף המאה ה-19 ועד אמצע המאה ה-20, "גבירות הפאנטומימה" (באנגלית: Pantomime dames) הפכו לצורה פופולרית של חקיינות נשים באירופה. זו הייתה הפעם הראשונה שחקייני נשים באירופה הופיעו כחלק ממופעי קומדיה, בניגוד לטרגדיות שייקספיריות רציניות ולאופרות האיטלקיות. ה-"גבירה" הפכה לדמות ארכיטיפית, עם טווח שנע בין עוזרת בית פשוטה ועד לגבירה ממעמד גבוה, שעיקר השימוש בה היה מאולתר. גבירת הפאנטומימה המפורסמת והמצליחה ביותר הייתה בגילומו של דן לנו. אחרי מלחמות העולם הראשונה והשנייה, סצינות התיאטרון והקולנוע השתנו, ועקב כך השימוש בפאנטומימה הלך ופחת.
וודוויל וחקייני נשים
הסגנון הקומי הרחב של מופעי המינסטרל סלל את הדרך להתפתחות מופעי הוודוויל של סוף המאה ה-19 עד תחילת המאה ה-20. עם השינוי הזה, השחקנים הפכו ליותר אלגנטיים ומעודנים, תוך שמירה על האלמנטים הקומיים שלהם. בעוד שהיצירות במופעי המינסטרל היו אמריקאיות בלבד בתוכנן, הוודוויל שאב את מקורותיו הן מהתרבות האמריקאית והן מהתרבות האירופאית, כגון שייקספיר וקסטרטו. עם השינוי הדמוגרפי שחל בארצות הברית בתקופה זו (לרבות: המעבר מהכפר אל העיר, ההגירה הגדולה של אפרו-אמריקאים וכן זרם של מהגרים לארצות הברית), הקומדיה הרחבה והמוזיקה של וודוויל פנו לקהל רחב הרבה יותר מאשר זה של מופעי המינסטרל. ככל שוודוויל הפך ליותר ויותר פופולרי, כך גם חקייני נשים הפכו ליותר ויותר פופולריים גם כן. חקיינים רבים התחילו את דרכם עם קומדיה נמוכה בוודוויל ועשו את דרכם למעלה. חקיין הנשים המפורסם ג'וליאן אלטינג', למשל, זכה להצלחה רבה בוודוויל ובסופו של דבר עשה את דרכו אל במות ברודוויי, שם הופיע כאישה. בשלב זה, חקיינות נשים נחשבה כמשהו עבור גברים לבנים סטרייטים, וכל מי שסטה מכך - נענש. הקשר עם מין והומוסקסואליות הוביל בסופו של דבר לדעיכה בפופולריות של וודוויל במהלך התקופה הפרוגסיבית. חקייני הנשים - הן בתקופת מופעי המינסטרל והן בתקופת וודוויל - חיברו יחד מוזיקה, ריקודים וקומדיה, וחיבור זה נמשך עד היום.
מועדוני לילה
במחצית הראשונה של העשור הראשון של המאה ה-20, חקייני נשים החלו להיות מזוהים עם הקהילה הגאה, ועל כן מופעים אלו נחשבו לשנויים במחלוקת ומפוקפקים, בשל כך נאלצו לשנות צורתם ומיקומם לעיתים קרובות. מצורת בידור מיינסטרימית ופופולרית, הדראג נדחק והחל להיות מוצג רק באזורים מפוקפקים, כמו למשל שכונת העוני טנדרלוין שבסן פרנסיסקו. במקומות כאלו חקיינות הנשים התפתחה בהדרגה אל התופעה שבהמשך החלה להיות מוכרת כ"דראג" וכ"מלכות דראג". מלכות דראג כמו חוזה סיירה ואלשיה ברווארד הופיעו לראשונה במועדונים האלה. אנשים הלכו למועדונים האלו כדי לשחק בגבולות המגדר והמיניות, והם הפכו למקומות מפגש ובילוי עבור הקהילה הגאה בכלל ועבור גברים הומוסקסואלים בפרט. ככל שהתרבות הלהט"בית הפכה אט אט ליותר ויותר מקובלת בחברה האמריקאית, כך גם הדראג הפך (אם כי לא לחלוטין) ליותר מקובל בחברה של היום.
מחאות ומהומות
במאי 1959, מהומות פרצו בלוס אנג'לס בעקבות הטרדת שתי מלכות דראג על ידי שני שוטרים, בבית הקפה "Cooper Do-nuts" שבדרום העיר, מקום מפגש פופולרי בקרב טרנסג'נדרים. במשך לילה שלם מלכות דראג, לסביות, נשים טרנסג'נדריות וגברים הומוסקסואלים התפרעו ברחובות הסמוכים, שבסופו של דבר נחסמו על ידי המשטרה. הייתה זו אחת ההתקוממויות הראשונות של הקהילה הגאה בארצות הברית.
בשנת 1966, בסן פרנסיסקו, התרחשו מהומות קפיטריית קומפטון, בהן היו מעורבים מלכות דראג ואחרים. אירוע זה סימן את תחילתו של 'אקטיביזם טרנסג'נדרי' בסן פרנסיסקו.
ב-17 במרץ 1968, בלוס אנג'לס, כמחאה על עיכובים והטרדות מצד שוטרי משטרת לוס אנג'לס, שתי מלכות דראג הידועות בשמות "הנסיכה" ו-"הדוכסית" ערכו מסיבה ביום פטריק הקדוש בפארק גריפית', אזור קרוזינג ידוע ופופולרי, ועל כן גם מטרה תכופה של פעילות משטרתית. יותר מ-200 גברים הומוסקסואליים לקחו חלק באירוע זה במהלך אותו היום.
מלכות דראג היו מעורבות גם במהומות סטונוול, שהיו סדרה של הפגנות אלימות ספונטניות של חברי הקהילה הגאה בניו יורק נגד פשיטה משטרתית שהתרחשה בשעות הבוקר המוקדמות של ה-28 ביוני 1969, בגיי בר בשם "סטונוול אין" (Stonewall Inn) בגריניץ' וילג', מנהטן. אירוע זה נחשב לאירוע מכונן והחשוב ביותר, שהוביל לתנועת שחרור ההומואים ולמאבק המודרני למען זכויות להט"ב באמריקה.
בקיץ 1976, מסעדה בפייר איילנד פיינס (כפריר בעיירה ברוקהייבן שבמחוז סאפוק, ניו יורק) מנעה כניסתה של מבקרת בלבוש דראג בשם טרי וורן. כאשר שמעו על כך חבריו של וורן בצ'רי גרוב (כפריר אחר בברוקהייבן), הם לבשו לבוש דראג וב-4 ביולי 1976 הם הפליגו במונית נהר לפייר איילנד פיינס. אירוע זה הפך להיות אירוע שנתי, שבו מלכות דראג מגיעות לפייר איינלד פיינס, ונקרא "Invasion of the Pines" ("הפלישה לפיינס").
"שעת סיפור"
בדצמבר 2015, Radar Productions (חברה אמריקאית להפקת אירועים) ומישל טי פיתחו את הרעיון של "שעת סיפור מלכות הדראג". לאחר שנערך לראשונה בספרייה הציבורית של סן פרנסיסקו, האירוע אומץ על ידי הספרייה הציבורית של ברוקלין בקיץ 2016 ומאז המשיך לספריות, מוזיאונים, חנויות ספרים, מרכזי בילוי ופארקים שונים ברחבי ארצות הברית, קנדה ובריטניה.
שמות
מלכות דראג רבות מופיעות עם שם במה. דוגמאות לשמות של דראג קווינס הן: רוקסן ראסל (שם הבמה של לוגאן קרטר) ו-ז'ה ז'ה שייקספיר (שם הבמה של כריסטר לינדראו). מלכות דראג יכולות לבחור לעצמן את "שם הדראג" שלהן, או לקבל אותו מחברה, שלעיתים מכונה "אימא-דראג". לעיתים, אימהות-דראג משמשות כמנטוריות של בנות-הדראג שלהן, ומערכת היחסים ביניהן היא למעשה חניכה. "משפחות-דראג" היו חלק מתרבות הנשפים - תת-תרבות להט"בית מחתרתית שהייתה פופולרית בקרב קהילת הדראג בשנות ה-60.
שמות במה של מלכות דראג נוטים להכיל משחק מילים חבוי שאומר משהו על דמותה של מלכת הדראג, דוגמת שמה של מלכת הדראג האמריקאית פארה מון (Farrah Moan) ששמה מורכב משם השחקנית פארה פוסט והמילה האנגלית לגניחה, ובצירוף שני השמות נשמע כמו "פרומון".
מדיניות מקסיקו סיטי
המדיניות נקראת על שם מקסיקו סיטי, העיר בה התקיימה הוועידה האמריקנית לענייני אוכלוסין, בה הוכרזה המדיניות לראשונה, על ידי נשיא ארצות הברית רונלד רייגן, בשנת 1984. בעקבות ההחלטה, ארגוני בריאות בינלאומיים שלא שינו את דרך הפעולה שלהם בהתאם להנחיות המדיניות איבדו את התמיכה הכספית מטעם ממשלת ארצות הברית, שלעיתים הגיעה לחמישית מהתקציב הכולל שלהם.
המדיניות בוטלה ושוחזרה מספר פעמים:
דראג קווין
אמנות הדראג
התהליך של "להיכנס לדמות דראג" יכול לקחת מספר שעות, בין אם בשל בחירתה בסגנון מסוים, בחיקוי של סלבריטי מסוים או בהבעת עמדה על מנת להעביר מסר חברתי או פוליטי. לשיער, לאיפור וללבוש חשיבות רבה עבור מלכות דראג. מלכות דראג נוטות להתאפר בצורה מוגזמת הרבה יותר מכפי שאישה נשית אופיינית הייתה מתאפרת.
מדיניות מקסיקו סיטי
הוויכוח על המדיניות
מתנגדי המדיניות מכנים אותה "סתימת פיות עולמית" ("global gag rule"), בטענה כי בנוסף לפגיעה בתקציב של ארגוני בריאות מסוימים, המדיניות גם מונעת מהם אספקה של קונדומים ואמצעי מניעה אחרים. בעקבות זאת, מספר ההריונות הלא רצויים עולה ואיתו גם כמות ההפלות. בנוסף, המבקרים טוענים כי המדיניות מנוגדת לחופש הביטוי ומונעת מאנשים לקבל מידע רפואי מדויק ומלא. הפורום הפרלמנטרי האירופי לענייני אוכלוסייה ופיתוח הגיש לקונגרס האמריקני עצומה חתומה על ידי 233 חברים המגנה את המדיניות.
תומכי המדיניות מביאים את הפיליפינים כדוגמה מוצלחת בה הפעלת המדיניות מנעה מארגוני הבריאות להשתמש בתקציבים אמריקנים כדי לעקוף את חוקי ההפלה המקומיים. כמו כן, הם טוענים כי המדיניות מונעת מארגוני בריאות להשתמש בהפלות כתחליף לאמצעי מניעה אחרים.
דראג קווין
אמנות הדראג
לעיתים קרובות, מלכות דראג יוצאות למועדונים ולברים (לרוב: גיי בר), שם הן בדרך כלל מופיעות במופע דראג. מלכות דראג רבות מופיעות לפרנסתן במופעים שונים, אם כי ישנן מלכות דראג שמתלבשות בדראג כתחביב בלבד.
חלקים רבים ממופעי דראג אינם ניתנים להגנה על ידי חוקי קניין רוחני.
מדיניות מקסיקו סיטי
בתרבות
פרק בסדרת הטלוויזיה בוסטון ליגל ("Squid Pro Quo"), עוסק באישה נפאלית התובעת את ממשלת ארצות הברית על מות בנה, בעקבות הפסקת התקציב למרפאה בה טופלה במסגרת מדיניות מקסיקו סיטי.
דראג קווין
מופעי דראג
מופע דראג הוא מופע בידור המורכב ממגוון של שירים, מונולוגים או מערכונים המוצגים על ידי דראג קווין יחיד או קבוצה של דראג קווינז (שעשויים להופיע כל אחד בנפרד, או כולם יחדיו) במטרה לבדר את הקהל. המופעים יכולים להיות מבוצעים על ידי חובבנים, בברים מקומיים קטנים ועד להפקה בימתית מורכבת באולם תיאטרון גדול. מופעי דראג רבים מציגים גם שירים, שיכולים להיות מבוצעים בשירה חיה על הבמה או בליפ סינק לשירים מוקלטים, וכן קטעי משחק וריקוד. לעיתים קרובות, המבצעים מופיעים בלבוש דראג ולפעמים מבצעים חיקויים של סלבריטאים (לרוב: של זמרות). ישנם אירועים ציבוריים מסוימים המתמקדים סביב מופעי דראג, למשל Southern Decadence - אירוע רחוב שנתי שנערך בניו אורלינס במסגרתו נערך מצעד שבראשו, באופן מסורתי, נמצאת מלכת דראג.
במוזיקה
ישנם זמרים הלובשים בגדי נשים בצורה מוגזמת כחלק מההופעה שלהם, אבל הם אינם בהכרח מלכות דראג. לדוגמה, הזמר בוי ג'ורג' מתאפר ומתלבש בסגנון קאמפי של דראג קווינז, אבל הוא אומר שהוא איננו "דראג קווין" בעצמו. לעומתו, רופול היא דמות דראג קווין מקצועית המופיעה כזמרת.
להלן רשימה חלקית, של שירים אשר מילותיהם מתייחסות לדראג קווינז:
קבלה חברתית
הדראג הפך להיות היבט חגיגי בחיי הקהילה הגאה המודרניים. גיי ברים ומועדונים גאים רבים ברחבי העולם מציגים מופעי דראג כאירועים מיוחדים. במקומות מסוימים ציינו אירועים כאלו כימי חג בינלאומיים, על מנת לקדם את המופעים. בארצות הברית, חגיגות דראג נערכות בדרך כלל בתחילת חודש מרץ.
בקרב קהילת הלסביות, ההומואים, הביסקסואלים והטרנסג'נדרים (LGBT), לעיתים קרובות נמתחת ביקורת על השתתפותן של מלכות דראג במצעדי גאווה ואירועים ציבוריים אחרים, מתוך אמונה שמדובר בהצגת תדמית מוגבלת ומזיקה של אנשים הומוסקסואלים בקרב מי שמחוץ לקהילת הלהט"ב, ועל ידי כך נפגעת קבלה חברתית רחבה יותר. על גישה זו עצמה נמתחה ביקורת, בשל הגבלת הביטוי העצמי ועידוד הרעיון שיש דרכים "נכונות" ו-"לא נכונות" להיות הומו. בשנים האחרונות, מלכות דראג רבות השתתפו בצורה בולטת באירועים שכאלו.
לעיתים קרובות, מלכות דראג סופגות ביקורות בכך שהן מקדמות סטריאוטיפים שליליים כלפי נשים, תוך השוואה להשחרת פנים. לעומת זאת, חלק מהפמיניסטיות מאמצות את הדראג כקריאת תיגר של תפקידים מגדריים מסורתיים, תוך התנגדות לנורמות החברתיות של המראה וההתנהגות המצופים מגברים ומנשים תוך הדגשה של המלאכותיות של הנשיות והגבריות.
לעיתים, מלכות דראג סופגות ביקורות גם מחברי הקהילה הטרנסג'נדרית - בעיקר, אך לא באופן בלעדי, מצד נשים טרנססקסואליות רבות, בשל חששות שסטריאוטיפים שליליים הקיימים כלפי מלכות דראג עלולים "להיבדק" גם בהן. לדוגמה, סטאר מאריס המנוחה, פעילה טרנסג'נדרית קנדית, כתבה שיר ששמו "I'm Not A Fucking Drag Queen" (בעברית: "אני לא מלכת דראג מזוינת"), המבטא את תסכולה מהתפיסה השגויה כלפיה, כאילו היא מלכת דראג. השיר הוצג בסרט הקולנוע "יותר טוב משוקולד", בביצועה של ג'ודי, אישה טרנסג'נדרית המגולמת על ידי פיטר אוטרברידג', בהופעה בגיי בר. לאורך כל הסרט, דמותה של ג'ודי מנסה להשתלב עם נשים-סיסג'נדריות, ואת השיר היא מבצעת, בין השאר, כאקט של התרסה קרטרית והעצמה עצמית. נשים טרנססקסואליות אחרות דוחות את הביקורת הזאת בהקשר הרחב יותר, ורואות במלכות דראג כבעלות-ברית במאבקן המשותף למען הכרה ושוויון.
בטלוויזיה הפקיסטנית עלי סלים הצליח לזכות לרמת רייטינג גבוהה במיוחד
המחנה החרדי
המחנה החרדי (נקרא גם: שבועון קהל מחזיקי הדת) הוא שבועון היוצא לאור על ידי חסידות בעלז.
היסטוריה
בשנות ה-70 של המאה ה-20 החל העיתון להופיע על ידי חסידות בעלז, כירחון מגזיני בשם "קול מחזיקי הדת", על שמו של העיתון "קול מחזיקי הדת" שהופיע בגליציה במאה ה-19 על ידי חברת "מחזיקי הדת" ביוזמתו של רבי יהושע רוקח מבעלז.
בשנות ה-70 המאוחרות פסק הירחון להופיע במתכונת זו והחל להופיע כמגזין בשם "המחנה החרדי" מספר פעמים בשנה, בעריכתו של הרב ישראל אייכלר. בחודש שבט ה'תש"ם החל העיתון להופיע כשבועון.
העיתון הוא שופרה הרשמי של חסידות בעלז. ההוראות על תוכן ואופי המאמרים המתפרסמים בו, מתקבלים לעיתים מאת האדמו"ר. במשך השנים נכתבו בעיתון התבטאויות קיצוניות ויוצאות דופן. עם פתיחתו, ליווה העיתון את המאבק של החסידות בעדה החרדית שממנה פרש, ולאחר מכן את המאבק נגד חסידות מחנובקא-בעלז. לעיתים הובעה בעיתון התנגדות לפעולות חברי הכנסת של אגודת ישראל, אף שהחסידות היא חלק מהמפלגה.
בשנת 2013 שינה העיתון את עיצובו לחדשני יותר והרחיב את מערכת המנויים.
משרדי העיתון ממוקמים בקריית בעלז בירושלים. המנהל הוא מרדכי בריסק, שמכהן גם כיו"ר מערכת הכשרות "מחזיקי הדת" של החסידות.
לעיתון שלוחה בבורו פארק שבארצות הברית, המוציאה את העיתון במהדורה אנגלית.
נורת' שור (ניו זילנד)
נורת' שור (באנגלית: North Shore) היא עיר בחבל אוקלנד שבאי הצפוני של ניו זילנד. העיר ממוקמת צפונית לאוקלנד סיטי.
ביוני 2010 מנתה העיר כ-229,000 תושבים, ועם שטח של 130 קמ"ר ורצועת חוף באורך 141 ק"מ, היא העיר הרביעית בגודלה בניו זילנד הן מבחינת שטח והן מבחינת אוכלוסייה. היא העיר הצפופה בניו זילנד עם כ-1,583 תושבים לקילומטר מרובע.
Fear for Nobody
"Fear for Nobody" (בעברית: פחד בשביל אף אחד) הוא שיר של הלהקה האיטלקית מונסקין. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ב-11 בינואר 2019, כרצועה החמישית באלבום הבכורה של הלהקה, Il ballo della vita.
נורת' שור (ניו זילנד)
שני גשרים מקשרים את העיר עם אוקלנד סיטי מדרום, ועם העיר וייטאקרה (Waitakere) במערב.
Fear for Nobody
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, בבימויו של קוורטי, פורסם ב-18 בינואר 2019 בערוץ היוטיוב של מונסקין.
המדריך למשקיע המתחיל
המדריך למשקיע המתחיל (באנגלית: The Little Book of Common Sense Investing) הוא ספר העוסק בהשקעות בתעודות סל המתחקות אחר מדדים. הספר נכתב על ידי ג'ון סי בוגל, הידוע בתור אחד מחלוצי ההשקעה הפסיבית.
הספר יצא לאור בשנת 2007. בשנת 2017 יצאה מהדורה שנייה ומעודכנת לשנת 2016. הספר יצא בתרגום לעברית בשנת 2021 בהוצאת סלע מאיר בשם "המדריך למשקיע המתחיל".
זהו הספר השלישי בסדרת "הספר הקטן" של הוצאת ויילי. הסדרה כוללת את "הספר הקטן שמנצח את השוק" מאת ג'ואל גרינבלט (ויילי, 2005) ו"הספר הקטן של השקעות ערך" מאת כריסטופר ה. בראון (Wiley, 2006).
אודות המחבר
בוגל פיתח אסטרטגיית השקעות המושתתת על קרנות נאמנות המתחקות אחר מדדים באמצעות תעודות סל. באופן זה המשקיעים מפזרים את השקעתם ויכולים ליהנות מהתשואה הממוצעת במדדים תוך הקטנת רמת הסיכון של ההשקעה. בהמשך הקים בוגל את קבוצת ההשקעות ואנגארד ויישם בה את אסטרטגיית ההשקעה שלו.
לתפיסתו של בוגל, הניסיון לנצח את השוק "הוא משחק מפסיד", ו"ככל שהמנהלים והברוקרים מרוויחים יותר עמלה, המשקיעים מרוויחים פחות".
לתפיסתו של בוגל, שוק המניות נשלט על ידי משקיעים מנוסים, דוגמת קרנות הון סיכון וחברות גדולות. לפיכך המפסידים בבורסה הם קהל המשקיעים הלא מנוסה. הספר אינו מתיימר להסביר איך להרוויח, אלא אמור להציע דרך לשמור על הערך, הזמינה למשקיע הקטן והלא מנוסה באמצעות כלי השקעה זמינים וזולים - "תעודת סל".
מכירות
הספר המקורי באנגלית מדורג על ידי אמזון במקום הראשון ברשימת רבי המכר בנושא השקעות ובמקום התשיעי בנושא כספים.
תומאס זיסלי
תומאס זיסלי (Thomas Süssli; נולד ב-24 בספטמבר 1966) הוא ראש הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל) הנוכחי של צבא שווייץ.
ביוגרפיה
זיסלי נולד בציריך ב-24 בספטמבר 1966. הוא שירת בחיל הרפואה ונכנס לקורס קצינים. במקביל החל ללמוד תכנות ומנהל עסקים. מאז הוא פיתח את הקריירה העסקית שלו במקביל לקריירה הצבאית. ב-1989 הוא החל למלא תפקידים מנהליים בסניף UBS בבזל, בציריך ובלונדון. ב-1995 הוא הועלה לדרגת האופטמן, וב-2000 הועלה לדרגת מאיור. שנה לאחר מכן הפך לשותף בבנק IFBS AG בציריך. ב-2004 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-2008 החל ללמוד מנהל עסקים באוניברסיטה למדעים יישומיים בכור, ובמקביל הפך לסגן ראש אגף הלוגיסטיקה. ב-2010 סיים את התואר והחל למלא תפקידים בכירים בחברת קרדיט סוויס.
ב-2012 הועלה לדרגת אוברסט, וב-2014 הפך למנכ"ל וונטובל מוצרים פיננסיים בסינגפור. ב-2015 הוא הועלה לדרגת בריגדיר ומונה למפקד הבריגדה הלוגיסטית ה-1. באותה שנה החליט לעזוב לחלוטין את העולם העסקי ולהתמקד בקריירה הצבאית בלבד. ב-2018 הוא הועלה לדרגת דיוויזיונר ומונה למפקד בסיס התמיכה לפיקוד. ב-1 בינואר 2020 הוא הועלה לדרגת קורפוסקומנדנט ומונה לראש הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל) בידי ממשלת שווייץ. בחירתו ספגה ביקורת רבה בשל הקריירה הלא שגרתית שלו.
מבצר דטרוא
מבצר לה דטרוא (מצרפתית של ימי הביניים: Le Destroit; בעברית מכונה בין היתר, וככל הנראה בטעות, בשם חורבת קרתא) הוא אתר ארכאולוגי בישראל בתחום שמורת טבע חורבת קרתא בסמוך למושבה עתלית. במקום נמצאים שרידיו של מבצר צלבני, מהראשונים שבנו הצלבנים בארץ ישראל.
מבצר לה דטרוא היה מצודת מגדל מרובעת מוקפת חומות. מצידו המזרחי והפגיע נחצב חפיר. ממערב למבצר בוראה חצר, שרובה הוקף בחומת אבנים קטנה. ממזרח למצודה נחצבה חצר פנימית אשר שימשה למגורי הבהמות של מגיני המבצר. בקיר המזרחי של חצר זו נחצבו בסלע 13 אבוסים. 3 אבוסים נוספים נחצבו בקיר המערבי של החצר (הקיר המזרחי של המצודה),ובקיר הדרומי נחצבו שניים נוספים. ממזרח לחצר הבהמות נחצב חפיר עמוק, המשתרע לכל אורכה של החצר. המבצר פורק על ידי הצלבנים כהכנה לפעולות מצור מוסלמיות בתקופת מסע הצלב החמישי הצבא המוסלמי השלים את הריסתו וכל שנותר ממנו היום הוא הבסיס החצוב.
כינוייו של המבצר
מאוחר יותר קיבל המבצר את השם "דיסטריקטום" (Districtum), בלטינית: "המעבר הצר". שם זה ניתן למבצר, ומאוחר יותר לאזור כולו, בשל אופיו הטופוגרפי של האזור: מזרחית לרכסי הכורכר עליהם הוקם המבצר יצרו המים הזורמים בנחל אורן ביצות אשר הפכו את המעבר במקום לבלתי אפשרי. ממערב שכן הים על חולותיו הבלתי עבירים, ואילו התנועה לאורך מישור החוף הוכרחה לעבור במעבר הצר שבין הביצות לים. מעבר זה היה נתון תחת הסכנה של התקפות שודדים או פורעים, התקפות אשר היוו לבסוף את הסיבה להקמתו של המבצר.
שמו הנוכחי של המבצר, "לה דטרוא" (Le Destroit), הוא תרגום השם הלטיני לצרפתית עתיקה וגם פירושו הוא ה"המעבר הצר" (בצרפתית מודרנית Detroit).
בעברית מוכר המקום בעיקר בשם "חורבת קרתא" (או קרתה), אולם שם זה מקורו בטעות. קרתה, הייתה עיר עתיקה שהתקיימה בקרבת מקום בנייתו של המבצר, ואולם חדלה להתקיים מאות שנים לפני בניתו. בשנת 333 ביקר במקום "הנוסע מבורדו" אשר הזכיר בכתביו מקום בשם "מוטאטיו קרת'אה" (Mutatio Carthae, "מקום החלפת הסוסים"). שרידיו של המבצר הצלבני, זוהו בטעות כשרידי המקום בו ביקר הנוסע מבורדו, ואשר שמו עוות במרוצת השנים ל"קרתה". מאז החפירות שנערכו בשנת 1969 על ידי הארכאולוג מגן ברושי, מקובל לזהות את קרתה הישנה עם תל מגדים ולא עם חורבת קרתה אשר שמה לא שונה לאור הגילוי החדש.
היסטוריה
הצלבנים, שהיו שליטים זרים על עם שרובו היה שייך לדת האסלאם, היו קשורים בקשר מחייב ביותר לארצות מוצאם שבאירופה. ראשוני הצלבנים הגיעו לארץ ישראל בדרך היבשה דרך הבלקן, טורקיה וסוריה, אולם מיד לאחר המעבר של הקבוצות הצלבניות הראשונות במקומות אלו הן עוררו על עצמן את זעם השליטים המקומיים, בין אם היו נוצרים כדוגמת מלך בולגריה או קיסר האימפריה הביזנטית, ובין אם היו מוסלמים כמו הסולטאנים הטורקים באנטליה והשליטים המוסלמים של דמשק, חלב ומוסול.
נוכח איבתם של שליטים אלו, נותרו רק נתיבי השייט בים התיכון כדרך לקשר בין הצלבנים הנוצרים לארצות אירופה המרוחקות. מסיבה זו נודעה לרצועת החוף ועריה המבוצרות חשיבות רבה בקרב שליטי ממלכת ירושלים הצלבנית, ואלו דאגו לבצר היטב את ערי הנמל כמו גם את הדרכים המובילות לאורך החוף ומן החוף אל הארץ פנימה.
הנקודה בה הוקם מבצר דטרוא הייתה אחת החשובות שבדרכים אלו. היה זה מעבר צר, תחום בביצות ממזרח ובחולות והים ממערב, אשר היה חיוני לקשר בין ערי צפון מישור החוף הצלבני (עכו, צור וביירות) לבין הערים שבדרומו (קיסריה, ארסוף ויפו). אולם חשיבותה של הנקודה לא הספיקה כדי לשכנע את שליטי הממלכה לבצר אותה בצורה רצינית.
רק לאחר שבשנת 1103 הותקפה במקום שיירתו של המלך בלדווין הראשון שנפלה למארב מוסלמי, ניתנה ההוראה להקמת המבצר. במשך עשרות שנים שימש המבצר כמצודת דרכים שאיבטחה את השיירות שנעו לאורך דרך הים. עם תחילת בנייתו של מבצר עתלית העצום בשנת 1228, צורף המבצר לקו ההגנה הראשון של המבצר החדש, והפך לתחנה המתריעה על התקרבותו של צבא אויב. מיקומו של המבצר, על רכס הכורכר הגבוה מהסביבה, אִפשר למבצר למלא תפקיד זה בצורה מיטבית.
שנתיים וחצי לאחר הקמתו של מבצר עתלית הגיע לאזור אחיינו של צלאח א-דין, שליט דמשק אל-מלכ אל-מעט'ם עיסא. הוא פרץ את חומות קיסריה, כבש אותה, ולאחר מכן פנה אל עבר עתלית. כאשר שמעו הצלבנים את הבשורה אודות נפילת קיסריה, וכאשר ראו את הצבא המוסלמי מתקדם לעבר מבצרם, החליטו להעביר את חיל המצב שבמבצר דטרוא אל בין החומות העבות של מבצר עתלית, ולהרוס את המצודה הקטנה שנשארה ריקה ממגנים. הסיבה למעשה זה הייתה רצונם של הצלבנים להימנע ממצור מוסלמי על המבצר הזעיר, אשר לא היה עומד בפרץ והיה מסב למגיניו אבדות מיותרות.
מבנה המבצר
מבצר דטרוא היה מסוג "מגדל נורמני": מצודה מרובעת מוקפת חומות. שטח מבנה המבצר היה 18X21 מטרים, וחלקו התחתון נחצב בסלע הכורכר. הקירות החצובים התנשאו לגובה של בין שלושה לארבעה מטרים, ומעליהם נבנתה תוספת בנויה אבנים. ממערב למבצר בוראה חצר, שרובה הוקף בחומת אבנים קטנה.
ממזרח למצודה נחצבה חצר פנימית אשר שימשה למגורי הבהמות של מגיני המבצר. בקיר המזרחי של חצר זו נחצבו בסלע 13 אבוסים. 3 אבוסים נוספים נחצבו בקיר המערבי של החצר (הקיר המזרחי של המצודה) ובקיר הדרומי נחצבו שניים נוספים. ממזרח לחצר הבהמות נחצב חפיר עמוק, המשתרע לכל אורכה של החצר. צידו המזרחי של המבצר היה היחיד בו הוקם חפיר, כיוון שזהו הכיוון הצפוי להגעת אויב מוסלמי.
בתוך המצודה ומסביבה נכרו בורות לאגירת מים, ובמקום נתגלו שרידי צינורות חרס שתפקידם היה איסוף מי הגשמים אל תוך בורות אלו.
מצפון למצודה נחצבו בסלע אורוות סוסים. בקיר החצוב ניכרת שורה של שקעים חצובים, אשר שימשו ככל הנראה לקשירות הבהמות. בפאה הדרומית של האורוות ישנה שורת שקעים בקיר ששימשו כפי הנראה לתמיכת קורות של גג עץ שקירה את המקום.
אלה ואן הימסטרה
ביוגרפיה
ואן הימסטרה נולדה בכפר בחלדרלנד כאחת מחמש בנות למשפחת אצולה, אביה הברון ארנוד ואן המסטרה שימש כראש עיריית ארנוד ואן המסטרה ולאחר מכן שימש כמושל סורינאם כמושבה של הולנד, אמה הייתה נכדתו של המשפטן דירק ואן הוגנדורפ.
היא נישאה לקווארלס ואן אופורד ב-1920 ונולדו לה שני בנים, ב-1925 התגרשה, ב-1926 נישאה לבריטי ג'וזף ויקטור אנתוני רוסטון, מנישואים אלה נולדה בתה, השחקנית אודרי הפבורן, ב-1939 התגרשה בשנית.
ב-1957 הופיעה בסרט פנים מצחיקות בו שיחקה בתה.
בתחילת שנות השישים גרה בלוס אנג'לס עם חברה, המחזאי לאונרד גרשה, לאחר מכן גרה בסן פרנסיסקו שם התנדבה עבור חיילים שחזרו מווייטנאם, היא הייתה מקורבת למספר אישים בתעשיית הבידור וביניהם ג'ורג' קיוקור, אחרי כן גרה עם בתה בקנטון וו בשווייץ.
ב-1971 קיבלה את אות מסדר ג'ון הקדוש.
אהרן שולוב
קורות חיים
שולוב נולד ביליזבטגרד שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה), בנם של חוה לבית דוסקובסקי ושלמה, בעל משק חקלאי. הוא היה ראש הארגון המחוזי של תנועת הנוער "השומר הצעיר" וחבר ועד הארגון הנוער הציוני הסוציאליסטי. בשל כך נאסר בגיל 18 והוגלה לסיביר בגין פעילותו הציונית.
ב-15 בנובמבר 1926 עלה לארץ ישראל דרך נמל יפו, והצטרף להגנה. שולוב היה אחד מתלמידיה הראשונים של האוניברסיטה העברית בירושלים; הוא למד בה עד 1932, ואז נסע ללמוד באוניברסיטאות פדובה ונאפולי. ב-1935 קיבל בה תואר דוקטור למדעים באנטומולוגיה, והצטרף לסגל האוניברסיטה העברית. הוא ארגן בירושלים "קלוב תעופה", והיה ממייסדי "האגודה להפצת ידיעת הטבע".
בשנת 1947 התמנה למרצה, ב-1953 למרצה בכיר, ב-1960 לפרופסור חבר ובשנת 1970 לפרופסור מן המניין. ב-1976 פרש כפרופסור אמריטוס. בין השנים 1951–1976 עמד בראש המחלקה לאנטומולוגיה, ונחשב למומחה בינלאומי לחיות ארסיות ולטוקסיקולוגיה. במסגרת זו עסק בחקר העכבישנים ותרם, בעומדו בראש המעבדה לחקר חרקים וחיות ארס, תרומה לפיתוח נסיוב לעקרב הצהוב.
במסגרת המחלקה לזואולוגיה הקים שולוב בשנת 1940 גן חיות קטן במרכז ירושלים. גן החיות נדד ממקום למקום, עקב היותו מטרד של רעש וריחות, עד שב-1947 עבר להר הצופים המבודד, הרחק משכונות מגורים, שם היה אמור לשכון דרך קבע. ניתוקו של הר הצופים מירושלים ופגעי המלחמה הביאו לפינויו סמוך לשכונת רוממה ב-1950. שולוב המשיך ללוות את הגן ולנהל אותו במשך עשרות שנים. הוא העניק לגן את הייחוד התנ"כי, בהעמידו שלטים שבהם צוטטו פסוקים מהתנ"ך המזכירים את חיות הגן.
הרחוב המוביל לגן החיות, שעבר מאז למשכנו החדש בשכונת מלחה, נקרא על שמו של שולוב. כן קרויה על שמו "קרן אהרון שולוב לחקר חיות בשביה", המממנת מלגות מחקר לנושאים הקשורים לגן החיות.
בשנת 1985 הוקם ברחובות מכון שולוב למדע (Shulov Institute for Science), שבמסגרתו חוקרים כיצד ניתן להפיק מארס הנחש תרופות להקלת סבל וכאב.
ב-1987 זכה שולוב בתואר יקיר ירושלים.
משנת 1930 היה שולוב נשוי ליוכבד לבית פרסמן, בתו של מיכאל פרסמן ואחותו של אורי מיכאלי, ממייסדי תחום התעופה בארץ ישראל. אשתו הייתה מעסקניות ארגון אמהות עובדות והוועד למען החייל. בני הזוג היו הורים לשניים: מיכאל וד"ר שלומית שולוב ברקן.
פקודות מטכ"ל
פקודות מטכ"ל (ובראשי תיבות: פ"מ) הן פקודות כלליות שמוציא הרמטכ"ל, והקובעות פרטים בנושאים האמורים בהוראות הפיקוד העליון. חייל הפועל בניגוד לפקודת מטכ"ל עובר עבירה ועלול לעמוד עליה לדין משמעתי או בפני בית דין צבאי.
פקודות מטכ"ל הן כאמור פירוט של הוראות עקרוניות מדרג גבוה יותר, ועוסקות בנושאים שונים ומגונים, ביניהם ארגון הצבא, המינהל, המשטר והמשמעת והבטחת הפעילות התקינה של הצבא. פקודות מטכ"ל מהוות מקור חשוב ועיקרי, אם כי לא יחיד, הקובע זכויות וחובות של חיילים (ראו למשל: שינה בצה"ל).
פקודת מטכ"ל 33.0101 מחייבת לאפשר לכל חייל שיבקש, לעיין בפקודות והוראות הצבא. צה"ל מחויב להמציא הפקודות וההוראות לעיון החייל ולאפשר מקום וזמן לעיון בהן. חובתם של קציני השלישות ביחידה לסייע לדרישה לעיין בפקודות והוראות הצבא.
לכל אחת מהפקודות יש מספר ושם, המאפשרים התייחסות אליה.
מעמדן של פקודות המטכ"ל במדרג הנורמטיבי הוא מתחת להוראות הפיקוד העליון (הפ"ע), חוק השיפוט הצבאי (חש"צ), וחוקי היסוד, אך פקודות מטכ"ל עדיפות על הוראות כלליות אחרות.