cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נחום המדי
דעותיו בהלכה וויכוחיו עם חכמי דורו
בסוגיה אחת בתלמוד רוכזו מספר הלכות שאמר, ועל כולן הגיבו חכמי דורו בחריפות וביטלו את דבריו: "נשתקע הדבר ולא נאמר"; ותמה על כך האמורא רב אחא בר מניומי: "גברא רבה אתא מאתרין, כל מילתא דאמר, אמרי ליה: נשתקע הדבר ולא נאמר!" (עברית: אדם גדול הגיע ממקומנו, כל דבר שאמר, אומרים לו: נשתקע הדבר ולא נאמר").
בין ההלכות שקבע: בגולה (בבל, כנראה) איסור המסחר עם גויים לפני ימי חגיהם נוהג במשך יום אחד בלבד, ולא שלושה ימים כבארץ ישראל, והטעם לכך, שהגויים בחוץ לארץ מתכוננים לחג במשך יום אחד בלבד.
בדיני ממונות החזיק בהשקפה לפיה המוכר חפץ מתכוון למכור גם את האביזרים הנלווים לו, אלא אם כן הוכח אחרת.
הכינוי "נחום הזקן"
בברייתא הוזכר חכם בשם "נחום הזקן", ויש משערים כי הכוונה לנחום המדי, כיוון ש"סתם נחום - נחום המדי".
Hello (שיר של קרול ג'י)
Hello (בעברית: הלו) הוא סינגל שקליטה הזמרת הקולומביאנית קרול ג'י בשיתוף עם זמר הרגאטון הפוארטו ריקני אוזונה. השיר יצא לאור ב-4 בנובמבר 2016, כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה שלה, Unstoppable.
השיר הגיע אל המקום ה-16 במצעד שירי הפופ הלטיניים, ה-26 במצעד האירפליי הלטיני, וה-39 במצעד השירים הלטיניים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קרול ג'י, דניאל אקוואריה וחואן רוסאדו. השיר הוא שיר רגאטון, המשלב בתוכו גם את סגנון הטראפ הלטיני המאפיין את שאר שירי האלבום. שיתוף פעולה זה הוא הראשון בין השניים.
בשנת 2017, כמה חודשים לאחר שיצא הקליפ הרשמי של השיר, פרסמה קרול ג'י סרטון עם קטעים מאחורי הקלעים של קליפ השיר. הסרטון הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי שלה, וצבר למעלה ממיליון צפיות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר פורסם ב-14 בנובמבר 2016, עשרה ימים לאחר שיצא כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה שלה. בתחילת הקליפ ניתן לראות את קרול ג'י נכנסת אל תוך מועדון לילה עם חברותיה, ואת חבריו של אוזונה מטלפנים אליו במטרה שיבוא גם כן.
באמצע הקליפ נפגשים קרול ג'י ואוזונה, בחדר מבודד שם הם מקיימים יחסי מין, ולאחר מכן מתעורר אוזונה ומגלה שייתכן וזה היה בסך הכל חלום. סצנה לאחר מכן מציגה את אוזונה עם אישה אחרת, בתוך כנסייה, בזמן חתונתם. לקראת הסוף מתקיים מרדף משטרתי אחרי קרול ג'י ואוזונה, ובסצנה האחרונה ניתן לראות את ג'י מפוצצת מכונית שעולה בלהבות כמה רגעים לאחר מכן.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-170 מיליון צפיות, מה שהופך אותו ל-3 הנצפה ביותר של קרול ג'י.
Peace (שיר)
Peace (בעברית: שָׁלוֹם או שַׁלוָה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, Folklore. השיר יצא לאור ב-24 ביולי 2020, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום. השיר נכתב על ידי סוויפט וארון דסנר והופק על ידי דסנר גם כן. השיר זכה להצלחה בינלאומית מבלי שיצא כסינגל, תוך שנבחר גם לא לצאת כסינגל ולא נשלח לשום פורמט של רדיו הלהיטים העכשוויים.
עם יציאתו, "Peace" זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, תוך שנאמר עליו כי הוא "בולט מאוד, עקב הקצב המוזר שלו, ששונה בתכליתו משאר שירי האלבום". כמו כן, נכתב עליו כי "בשיר, היא [סוויפט] שואלת את המאהב שלה אם אי פעם תוכל להספיק לו בהתחשב בכך שלעולם לא תוכל להביא לו שלום". השיר הופיע במקום ה-20 במצעד שירי הספוטיפיי העולמי וצבר למעלה מ-3.381 מיליון השמעות ביממה אחת, תוך שהפך לאחד מהשירים עם הפתיחות הגדולה ביותר בשנת 2020. בשבוע אחד, צבר 13.8 מיליון השמעות.
הרכב ומילים
"Peace" הוא אחד מהשירים האחרונים באלבום והוא כשמו, מדבר על שלום ושלווה. מבקרי מוזיקה סקרו אותו בחיוב וגרסו כי "בשיר, היא [סוויפט] שואלת את המאהב שלה אם אי פעם תוכל להספיק לו בהתחשב בכך שלעולם לא תוכל להביא לו שלום". בנוסף, שיבחו כמה שורות ספציפיות מתוכו.
את השיר הקליטה סוויפט במהלך שנת 2020, בדומה לשאר שירי האלבום Folklore.
הצלחה מסחרית
במצעד הבילבורד הוט 100 הגיע למקום ה-58 מבלי שיצא כסינגל, תוך שבמצעד השירים האלטרנטיביים הגיע למקום ה-12.
קרדיטים וצוות
הקרדיטים לקוחים מאתר טיידל.
מרי השנייה, מלכת אנגליה
מרי השנייה (Mary II of England, 30 באפריל 1662 – 28 בדצמבר 1694) הייתה מלכת אנגליה ואירלנד מה-13 בפברואר 1689 ועד מותה, ומלכת סקוטלנד מה-11 באפריל 1689 ועד מותה. מרי עלתה לשלטון כתוצאה מהמהפכה המהוללת, בה הודח אביה, ג'יימס השני, ושלטה במשותף עם בעלה ויליאם השלישי.
ביוגרפיה
בשעת הולדתה מרי הייתה במקום השני בסדר הירושה לכתרי אנגליה, סקוטלנד ואירלנד לאחר אביה. למרות זאת כולם הניחו שדודה, צ'ארלס השני, מלך אנגליה, שהיה אדם צעיר בזמן הולדתה יוליד ילדים חוקיים עם אשתו קתרינה, נסיכת פורטוגל וכך הסיכויים של מרי לרשת את הכתר לא נראו גבוהים. אן הייתה אחותה היחידה ששרדה והגיעה לבגרות.
בעת שהייתה ילדה המירו הוריה את דתם לקתולית, אולם אף על פי כך מרי ואן גודלו במסגרת הכנסייה האנגליקנית על פי הוראתו המפורשת של המלך צ'ארלס, שהבין שהציבור האנגלי והפרלמנט לא יסתכלו בעין יפה על הפיכת שושלת המלוכה לשושלת קתולית.
בשנת 1677 נישאה מרי לדודנה וילם מאורנז'. מרי נכנסה להריון מספר פעמים במהלך נישואיה, אולם כל אחד מההריונות הסתיים בהפלה.
בשנת 1685 ירש אביה את דודה הערירי, והחל למלוך כג'יימס השני. כתוצאה מכך מרי הפכה ליורשת העצר. מעמדה בסדר הירושה לכתר הבריטי נמשך עד שבשנת 1688 נולד אחיה הצעיר ג'יימס, נסיך ויילס. ג'יימס תפס את מקומה כיורש העצר כתוצאה מחוק העדפת הבן הבכור. הולדתו של הנסיך מוויילס גרמה התמרמרות גדולה באנגליה. עד כה הפרלמנט והציבור היו מוכנים לסבול את המלך הקתולי מתוך מחשבה שתקופת מלכותו תהיה מעין אינטררגנום בין מלכותם של אחיו ושל בתו האנגליקניים, אולם עתה נראה שהמלוכה הקתולית לא תהיה עוד אפיזודה חולפת אלא שושלת מלוכה מבוססת.
הולדת יורש העצר ביחד עם מדיניותו הדתית של ג'יימס הובילו בסופו של דבר למהפכה המהוללת. קבוצה של אישים פרוטסטנטים בולטים הזמינו ב-30 ביוני 1688 את בעלה של מרי לפלוש לאנגליה כדי להדיח את המלך הקתולי. ויליאם נענה להזמנתם ונחת באנגליה בראש צבא פרוטסנטי. עד מהרה ערקו חלק גדול מהכוחות האנגליים לצידו, וג'יימס הובס ונמלט לצרפת.
נגייסטרגאר
נגייסטרגאר (בהונגרית: Nagyesztergár) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בנגייסטרגאר מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,213 ובשנת 2020 רק 1,077 תושבים.
בשנת 1984 אוחד הכפר עם זירץ וקיבל את עצמאותו מחדש בשנת 1994.
מרי השנייה, מלכת אנגליה
ביוגרפיה
מרי הייתה המלכה היחידה של בריטניה אשר לא הוכתרה על כס אדוארד הקדוש.
נגייסטרגאר
יהודי נגייסטרגאר
בנגייסטרגאר חיו יהודים בתקופות זמן שונות. ישנו תיעוד של יהודים ילידי הכפר שנרצחו בשואה.
מרי השנייה, מלכת אנגליה
ביוגרפיה
מבחינה חוקית היו מרי וויליאם שווים לחלוטין בכוחותיהם וסמכותיהם, אולם בפועל הכפיפה מרי את עצמה לסמכותו של בעלה במשך רוב זמן שלטונם המשותף. על אף זאת היא שימשה כיועצת חשובה של בעלה וכאשר הוא נעדר מאנגליה לרגל מילוי חובותיו בשדה המערכה היא מילאה את חובותיה כמלכה בצורה מעוררת הערכה.
מרי נפטרה ב-28 בדצמבר 1694 מאבעבועות שחורות. בעלה המשיך לכהן כמלך לבדו עד מותו שלו.
רחוב לאונרד 56
רחוב לאונרד 56 (באנגלית: 56 Leonard Street; ידוע בכינוי בניין ג'נגה או מגדל ג'נגה ) הוא מגדל בגובה 250 מטרים, בן 57 קומות ברחוב לאונרד בשכונת טרייבקה שבמנהטן, בניו יורק. הבניין תוכנן על ידי משרד האדריכלים השווייצרי הרצוג ודה מרון, שמתאר את הבניין כ"בתים מוערמים בשמים". זהו המבנה הגבוה ביותר בטרייבקה.
בבניין יש 145 מגורים משותפים במחיר בין 3.5 מיליון ל-50 מיליון דולר. גודל המגורים נע בין 132 ל-595 מטר מרובע וכוללים שניים עד חמישה חדרי שינה כולם עם חללים חיצוניים פרטיים.
נכון למאי 2013, 70% מהבניין נמכרו. לפי יזם הבניין איזק סנבחאר, הבניין נמכר ב-92% תוך שבעה חודשים. ביוני 2013, נמכר פנטהאוז ב-56 Leonard תמורת 47 מיליון דולר, מה שהפך אותו לנכס המגורים היקר ביותר שנמכר אי פעם במנהטן מחוץ לאזור מרכז מנהטן. הבניין הושלם ונפתח למגורים בשנת 2017.
ארכיטקטורה
במגדל יש 1,600 מטרים מרובעים לצורכי נוחות בקומות התשיעית והעשירית, כולל 23 מטרים של בריכה, חדר הקרנה של 25 מושבים, חדר אוכל פרטי וחדר משחקים לילדים. בבניין יש בסך הכל עשר מעליות; הבעלים יחלקו מסדרון עם דירה אחת לכל היותר. היזמים חשבו גם על גנרטור בקומה התשיעית לתוך התוכניות.
שרה הוניג
שרה הוניג (אנגלית: Sarah Honig) היא עיתונאית ישראלית וכותבת טור דעות בג'רוסלם פוסט.
נולדה בישראל, גדלה והתחנכה בישראל ובארצות הברית.
למדה בבית ספר הגבוה למוזיקה ולאומנות בניו יורק ובאוניברסיטת תל אביב.
הוניג החלה את עבודתה ככתבת עבור הג'רוסלם פוסט בשנת 1968 בעוד היותה סטודנטית.
בשנות ה-60, ה-70 וה-80 הייתה הכתבת המובילה בסיקור התנועה לשחרור יהודי ברית המועצות ואסירי ציון.
בשנות ה-80 המוקדמות נהייתה הכתבת הפוליטית הבכירה של העיתון. בין השנים 1991–2001 הייתה הפרשנית הפוליטית של העיתון.
מאז 1999 ועד היום היא כותבת טור בעיתון ששמו Another Tack המכסה מאורעות בישראל ובעולם.
מאז שנת 2003 משמשת ככתבת-עורכת בכירה.
החבובות (זיכיון)
החבובות (באנגלית: The Muppets) הן משפחת דמויות שנוצרה על ידי ג'ים הנסון בשנת 1954. תחילה הן היו מיועדות לתוכנית Sam and Friends שהוקרנה בתחנת טלוויזיה מקומית בוושינגטון. כיום הן זיכיון בבעלות חברת דיסני. הזיכיון כולל בין היתר סרטי קולנוע, סרטי טלוויזיה וסדרות טלוויזיה.
המילה "Muppet" הושמעה בראשונה בשנת 1956 ולפי גרסת הנסון היא התבססה על המילים "Marionette" ו-"puppet".
שרה הוניג
סערה סביב רשמיה מביקור באירלנד
בינואר 2013 חוללה הוניג סערה כאשר טענה שנתקלה בהערות אנטישמיות במהלך טיול פרטי אותו ערכה בטבעת קרי באירלנד.
החבובות (זיכיון)
הדמויות המפורסמות הן: קרמיט הצפרדע, מיס פיגי, גונזו הגדול, חיה, הטבח השוודי, סטטלר ווולדורף ופוזי הדוב.
על אף הכישלון של "החבובות" ב-2015, דיסני המשיכה להביע רצון מתמשך בחידוש המותג. כחלק משירות הזרמת המדיה "דיסני+", סדרת טלוויזיה חדשה בשם "Muppets Live Another Day" הייתה אמורה לעלות ב-2020 ולעקוב אחר מעללי החבורה לאחר אירועי הסרט "החבובות כובשות את מנהטן", כאשר היא בוטלה באוגוסט 2019. סדרה חדשה נוספת לדיסני+ נקראת "Muppets Now", הפקתה הוכרזה באוגוסט 2019 והיא החלה להיות משודרת ב-31 ביולי 2020. ב-8 באוקטובר 2021, ספיישל של החבובות לליל כל הקדושים בשם "החבובות: האחוזה הרדופה" עלה בדיסני+.
שרה הוניג
סערה סביב רשמיה מביקור באירלנד
במהלך טיול לפני חג המולד בטבעת קרי, אזור בדרום מערב אירלנד, נתקלה בקבוצת ילדים מבית הספר הסמוך שמתרימים כסף למען קניית עצי זית לפלסטינים. הילדים השתתפו בפעילות בית ספרית ביחד עם מורה מבית הספר, כחלק מתוכנית הלימודים שמעביר טרוקרה, ארגון צדקה קתולי שתורם לנזקקים ברחבי העולם וידוע בגישתו האנטי ישראלית.
הילדים החזיקו שלטי "Free Palestine" וביקשו מהוניג לתרום. כאשר היא שאלה אותם ממי הם רוצים לשחרר את פלסטין, הם ענו: מהיהודים. בהמשך השיחה איתם הם טענו שהיהודים הם רשעים ושהם צלבו את ישו. המורה שהיה נוכח במקום גילה הסכמה עם דברי הילדים.
הוניג פרסמה את האירוע בטור Another Tack בעיתון ובבלוג שלה ועוררה סערה באירלנד, וחלק מהקוראים בעיתון אף קראו להחרים את אירלנד כיעד תיירותי. הפרשה התפרסמה בעיתונים הראשיים באירלנד ומנהל בית הספר הכחיש את דברי הילדים ואף טען שהוניג נהגה בחוסר אחריות כשפרסמה את תמונות הילדים ללא אישור. היא טענה שהייתה חייבת לפרסם את התמונות כהוכחה לדבריה ושהילדים היו בוגרים ועסקו בפעילות פוליטית בשטח ציבורי. היא טענה בנוסף שקיבלה מכתבי שטנה מאנשים באירלנד לאחר המקרה.
ג'יימס השני, מלך אנגליה
ג'יימס השני, מלך אנגליה או ג'יימס השביעי, מלך סקוטלנד (14 באוקטובר 1633 – 16 בספטמבר 1701) היה מלך אנגליה, סקוטלנד ואירלנד מ-6 בפברואר 1685 ועד למהפכה המהוללת ב-1688. ג'יימס היה המלך הקתולי האחרון שמלך באנגליה, סקוטלנד או אירלנד.
ראשית חייו
ג'יימס נולד ב-14 באוקטובר 1633 בארמון סנט ג'יימס בלונדון. הוא היה בנם השלישי של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה, סקוטלנד ואירלנד ושל המלכה הנרייט מארי, נסיכת צרפת, בתו של אנרי הרביעי, מלך צרפת. מכיוון שהבכור מת ביום הלידה ב-1629, הוא היה שני בתור לכס המלכות אחרי אחיו, שלימים הפך למלך צ'ארלס השני. בשנת 1644 הוא קיבל את התואר דוכס יורק.
במהלך מלחמת האזרחים האנגלית הוא נשאר במעוז המונרכיסטי של אוקספורד בזמן שאביו נלחם בכוחות בית הנבחרים והפוריטנים. כשהעיר נכנעה ב-1646, נעצר ג'יימס בארמון סנט ג'יימס בפקודת הפרלמנט ואחיו הבכור נמלט לצרפת. בשנת 1648, בעזרתה של הסופרת אן האלקט, הצליח ג'יימס להימלט מהארמון ולברוח להאג במסווה. כאשר המלך צ'ארלס הראשון הוצא להורג על ידי מתנגדים ב-1649, הכריזו המונרכיסטים על אחיו של ג'יימס צ'ארלס השני כמלך החדש, שהוכר על ידי הפרלמנטים של סקוטלנד ואירלנד. כשחזר לסקוטלנד ב-1650, הוכתר בסקון בשנה שלאחר מכן. באותה תקופה הוא לא יכול היה לזכות בכתר אנגליה. ב-1651 הוא הובס על ידי כוחות אנגלים פולשים בקרב ווסטר ונמלט חזרה לצרפת.
לאחר מותו של אוליבר קרומוול והתפטרותו של בנו ריצ'רד קרומוול, הפרלמנט קרא לאחיו צ'ארלס לחזור לאנגליה על מנת לסיים את המהומה הפוליטית, שם עלה לכס המלכות כצ'ארלס השני ב-29 במאי 1660. ג'יימס חזר לצד אחיו. למרות שהוא היה הראשון בתור לכס המלכות, לא היה סביר שהוא באמת יחליף אותו. המלך צ'ארלס השני היה עדיין צעיר ורווק, למרות שכבר היו לו מספר ילדים בלתי חוקיים.
ג'יימס נישא בחשאי לליידי אן הייד, בתו של אדוארד הייד, הרוזן הראשון מקלרנדון, ראש הממשלה הגולה של צ'ארלס השני ב-24 בנובמבר 1659 בברדה, הולנד. ב-3 בספטמבר 1660, הנישואים חזרו על עצמם בטקס רשמי בלונדון. הדוכסית מיורק ילדה את ילדה הראשון בחודש שלאחר מכן.
ג'יימס, דוכס יורק, מונה ללורד אדמירל גבוה והיה המפקד העליון של הצי המלכותי במהלך מלחמות הולנד–אנגליה השנייה (1665–1667) והשלישית (1672–1674). מזכיר המדינה שלו במשרד חיל הים, סמואל פפיס, תיאר תקופה זו ביומנו הידוע. לאחר שהאנגלים כבשו את אזור Nieuw Nederland בצפון אמריקה בשנת 1664, העיר ניו אמסטרדם שונתה לכבודו לניו יורק. פורט אורנג', 150 מייל במעלה הנהר על נהר ההדסון, נקראה על שמו של הדוכס מאלבני, התואר השני שלו, וקיבלה את השם אולבני. ג'יימס עמד גם בראש החברה המלכותית האפריקאית, שהייתה מעורבת בסחר העבדים האטלנטי.
קונפליקטים דתיים
בשנת 1668 או 1669 ג'יימס המיר את דתו לכנסייה הקתולית. יריביו הפרוטסטנטים בפרלמנט, ובראשם אנתוני אשלי קופר, הצליחו להשיג על ידי העברת חוק המבחן שכל עובדי המדינה והצבא היו צריכים להישבע שבועה שאינה תואמת את תורתה של הכנסייה הקתולית. בנוסף, על פי הטקס של הכנסייה האנגלית, הם נדרשו לקבל התייחדות. הדוכס מיורק סירב להישבע ולקבל את הקודש והתפטר מתפקידו כאדמירל העליון.
המלך צ'ארלס השני התנגד להמרה של אחיו ודרש לגדל את ילדיו של הדוכס כפרוטסטנטים. למרות כל זאת, הוא התיר לאחיו, שהתאלמן ב-1671, להינשא לנסיכה הקתולית מרי ממודנה ב-1673. הרבה אנגלים לא נתנו אמון בדוכסית החדשה מיורק, וראו בה סוכנת של האפיפיור.
בשנת 1677, הדוכס מיורק ניסה לפייס את הפרוטסטנטים בכך שהתיר לבתו מרי להינשא למושל הפרוטסטנטי של הולנד, וילם השלישי, נסיך אורנז', אשר היה גם האחיין שלו. למרות הוויתורים נותרו החששות ממלך קתולי עתידי. זה הוסיף להריונות הכושלים של אשתו של אחיו, המלכה קתרין. הכומר המגורש טיטוס אואטס מהכנסייה האנגליקנית עורר חוסר שביעות רצון על ידי הטפה על מזימה של האפיפיור להרוג את צ'ארלס השני, כביכול כדי להעמיד את הדוכס מיורק על כס המלכות. שמועה מפוברקת זו גרמה לגל של היסטריה אנטי-קתולית לשטוף את האומה. הדוכס מיורק החליט בחוכמה לעזוב את אנגליה ולנסוע לבריסל. בשנת 1680 מונה לורד הנציב העליון של סקוטלנד ועבר לארמון הולירוד באדינבורו.
באנגליה, לורד שפטסברי ואחרים ניסו להדיר את הדוכס מיורק מסדר הירושה. כמה מהם אפילו הציעו שהכתר יעבור לבנו הבלתי חוקי של צ'ארלס השני, הדוכס ממונמות'. בשנת 1679, כאשר הצעת חוק ההדרה עמדה לעבור, המלך צ'ארלס השני פיזר את הפרלמנט. הצעת חוק ההדרה תרמה גם לגיבוש מערכת שתי המפלגות האנגלית. הוויגים תמכו בחוק בעוד שהטוריים התנגדו לו. שני פרלמנטים נוספים נבחרו ב-1680 וב-1681, אך כל אחד פורק מאותה סיבה.
לאחר פירוק הפרלמנט ב-1681, לא התכנס פרלמנט חדש. צ'ארלס השני היה מאוד פופולרי באותה תקופה. לכן הוא הצליח לאפשר לדוכס מיורק לחזור לאנגליה ב-1682. היא נטרפה מול חופי Great Yarmouth ב-6 במאי 1682, כאשר HMS Gloucester, ספינה בעלת 54 תותחים שהושקה ב-1654, עלתה על שרטון על גדת חול. התאונה נגרמה כתוצאה מהוויכוח של הדוכס מיורק עם הקברניט על המסלול הנכון. מאחר שהדוכס מיורק סירב בתחילה לפנות את הספינה, עד 250 אנשים קיפחו את חייהם. גילוי הספינה הטרופה ב-2007 נשמר בתחילה בסוד מחשש לשודדי אוצרות והוכרז ביוני 2022.
מלכותו של ג'יימס
ג'יימס עלה לכס השלטון על רקע מאבק בין הקתולים והפרוטסטנטים, ובין הזכות האלוהית של המלכים לשלוט (בדומה לדודנו הצרפתי לואי הארבעה עשר) לבין הזכויות הפוליטיות של הפרלמנט שהוקנו לעם בדם רב שהוקז בימי קרומוול. כאשר עלה לשלטון הוא הצהיר כי ברצונו לשלוט על פי הדין והמנהגים, לכבד את החירויות ואת החוק, ובאשר לדעותיו הפרטיות בנושאי אמונה - "איש לא יבחין כי הוא מחזיק בהן". בפועל, ג'יימס החל במסע של שוויון זכויות לקתולים, אשר עד עתה הופלו על פי החוק, ונאסר עליהם לשאת במשרות אלא אם יתכחשו לאמונתם. כמו כן קידם אצילים קתולים למשרות בכירות, וניצל את עובדת עמידתו בראש הכנסייה האנגליקנית כמונרך, כדי למנוע הטפות כנגד הקתוליות. בתחילה הייתה מעט התנגדות גלויה לשליט החדש. אנגליקנים שמרנים רבים אף תמכו בו. הפרלמנט החדש, שהתכנס במאי 1685, מצא חן בעיניו והעניק לו הכנסה גדולה. לאחר מכן ניסה ג'יימס ליצור פרלמנט שיהיה כפוף למרותו, ויבטל כליל את החקיקה כנגד הקתולים.
עם זאת, המלך ג'יימס השני נאלץ להתמודד עם מרד מונמות' של בנו הבלתי חוקי של צ'ארלס השני, ג'יימס סקוט, הדוכס הראשון ממונמות', שהכריז על עצמו כמלך ב-20 ביוני 1685. המרד הסתיים עם תבוסת המורדים בקרב סדג'מור ובהמשך הוצאתו להורג של ג'יימס סקוט במצודת לונדון. למרות שהדוכס ממונמות' לא נהנה מתמיכה ציבורית, ג'יימס החל עד מהרה לחוות חוסר אמון מנתיניו. שופטיו הענישו בחומרה את המורדים. ידוע לשמצה במיוחד היה ג'ורג' ג'פריס, שהפך עד מהרה לשופט התליין כפי שכינו אותו. הסיכול הזה הוביל במהרה את הציבור להאמין שהמלך שלהם ברברי ואכזר. כדי להגן על עצמו מפני מרד נוסף, ניסה ג'יימס לבנות צבא עמידה גדול. מכיוון שמינה קתולים כמפקדים של כמה רגימנטים, המלך נקלע לעימות עם הפרלמנט. הפרלמנט פוזר בנובמבר 1685 ולא היה אמור להיפגש שוב בתקופת שלטונו של ג'יימס.
בשנת 1685 שלח המלך ג'יימס השני את ג'ורג' את'רג', שהיה נאמן לו וידוע כמחזאי באנגליה, כשגריר מאנגליה לרייכסטאג ברגנסבורג כדי לייצג את מדיניותו שם וליצור קשר עם המנזר הסקוטי הקתולי סנט. יאקוב. כמזכיר, את'רג' היה מלווה על ידי יו יוז, שהיה מרגל הולנדי במסווה, אך הדבר לא נחשף. יוז שלח את הדיווחים שלו, שהציגו בצורה גרועה את את'רג', שהפך לתומך נלהב של המלך, למתנגדיו של המלך ג'יימס השני בהולנד. האירוע החגיגי שאורגן על ידי את'רג' בשנת 1688 לציון לידתו של יורש העצר הזכר המיוחל, ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט, עורר סערה גדולה ברגנסבורג אליו הוזמנו לא רק כל אזרחי רגנסבורג אלא גם כל חברי מועצת העיר וכל השליחים ברייכסטאג. עיצוב הפסטיבל התבסס על דגם ההכתרות הקיסריות שהתקיימו ברגנסבורג. כאשר גילה אתרג' ברגנסבורג שהמלך לו סגד הודח במהלך המהפכה המהוללת, הוא מיד הלך בעקבות המלך לגלות בצרפת, שם מת עד מהרה.
המתיחות הדתית התגברה בשנת 1686. בית משפט אילץ כמה שופטים לפסוק פסק דין שאפשר למלך להשעות את ההגבלות הדתיות של חוקי המבחן. זה אפשר לו להעמיד את חבריו לאמונה בראש המשרות הגבוהות ביותר בממלכה. הוא קיבל את הנונציו פרדיננדו ד'אדה בחצר המלוכה כשגריר האפיפיור הראשון לבית המשפט מאז ימי המלכה מרי הראשונה. המוודה של ג'יימס, הישועי אדוארד פטר, במיוחד, הפך למושא לזעם הפרוטסטנטי. החלטות פוליטיות אלו גרמו למלך ג'יימס לאבד את תמיכתם של בעלי בריתו לשעבר.
לאחר מכן ג'יימס הורה על השעיית הנרי קומפטון, הבישוף האנטי-קתולי של לונדון. אנגליקנים נוספים פוטרו ממשרותיהם הפוליטיות. עם הצהרת הסובלנות ב-1687 הוא ביטל חוקים שהפלו או הענישו קתולים, אך גם מתנגדים דתיים בצד הפרוטסטנטי. באותה שנה פיזר ג'יימס את הפרלמנט והנהיג רפורמות נוספות לצמצום כוחה של האצולה. כדי לרצות את האצילים הסקוטים המשפיעים ביותר, שביניהם נהנה בית סטיוארט מיותר אהדה מאשר באנגליה, הוא הקים את מסדר הדרדר ב-1687.
המלך גם עורר התנגדות באמצעות מדיניותו כלפי אוניברסיטת אוקספורד. הוא הרחיק את האנגליקנים בכך שהעניק לקתולים תפקידים חשובים בשניים מהמכללות החשובות ביותר, כרייסט צ'רץ' קולג' ויוניברסיטי קולג'. הוא גם פיטר את הפרופסורים הפרוטסטנטים ממכללת מודלן והחליף אותם לחלוטין בקתולים, למורת רוחם של רבים.
"המהפכה המהוללת"
ב־10 ביוני 1688 ילדה אשתו של ג'יימס בן. הולדת בן זה, שנועדו לו חיי מאבק וגלות (ויהיה ידוע בשם "הטוען לכתר הזקן") עוררה עוד יותר את חששות האריסטוקרטיה האנגליקנית. האריסטוקרטים האנגליקנים קיוו שהמלוכה הקתולית תבוא אל קיצה עם מותו ג'יימס, ועתה חששו שעומדת לקום שושלת קתולית שתשלוט בממלכת אנגליה לנצח. רבים הטילו ספק אם הבן הוא בנו של ג'יימס, או בכלל בנה של המלכה. הפרוטסטנטים, הנאמנים עדיין לעקרון הירושה החוקית, הפיצו את האגדה כאילו הוברח התינוק לארמון בתוך סיר גדול. מעבר לים השקיף על התפתחויות אלו ויליאם מאורנז'. מזה שנים היה הוא תקוות הפרוטסטנטים באנגליה, ואלה הזמינו אותו פעמים רבות לבוא ולהדיח את המלך הקתולי השנוא עליהם. עתה הגיעה שעתו.
ב-30 ביוני 1688, באותו היום שבו זוכו הבישופים, דרשה קבוצה של אצילים פרוטסטנטים מוויליאם לעבור לאנגליה עם צבא. כבר בספטמבר התברר כי ויליאם השלישי מתכנן פלישה. למרות זאת, המלך ג'יימס סירב לעזרתו של לואי ה-14 הצרפתי, מחשש שהאנגלים יתנגדו להתערבות צרפתית. כמו כן, ג'יימס האמין בטעות שצבאו יחזיק מעמד בעימות. אך כאשר נחת הנסיך מאורנז' באנגליה ב-5 בנובמבר 1688, ג'יימס ננטש על ידי כל הקצינים הפרוטסטנטים שלו. בתו שלו אן הצטרפה לכוח הפלישה, ופגעה עמוקות במלך. סדרה של מרידות בצבא ובצי הראתה לג'יימס כי אין לו סיכוי להחזיק בכס המלוכה. כאשר התברר כי הדוכס ממרלבורו, מפקד הצבא, עמד בסוד הקשר שהביא את ויליאם לארץ, נפלה רוחו של ג'יימס וב-11 בדצמבר ג'יימס ניסה לברוח מאנגליה. הוא השליך תחילה את החותם הגדול של הממלכה לנהר התמזה, אולם הוא נתפס לאחר מכן בקנט. ויליאם השלישי לא התכוון לעצור את ג'יימס וב-23 בדצמבר נתן לו לברוח. ג'יימס התקבל בצרפת על ידי המלך לואי ה-14, שהציע לו ארמון ופנסיה נדיבה.
כשג'יימס עזב את ממלכתו, לא היה פרלמנט מכהן. בדרך כלל יכול היה להתכנס פרלמנט רק על ידי המונרך השולט. אבל מאז שברח מהמדינה, ויליאם מאורנז' קרא לפרלמנט, שנקרא פרלמנט הוועידה, בהתייחס לפרלמנט שצ'ארלס השני כינס כשחזר לכס המלוכה ב-1660. הפרלמנט הכריז ב-12 בפברואר 1689 כי ניסיונו של ג'יימס לברוח ב-11 בדצמבר מייצג התפטרות מהממשלה והכס התפנה. הכתר גם לא עבר לבנו של ג'יימס השני, ג'יימס פרנסיס אדוארד; במקום זאת, בתו של ג'יימס, מרי, הוכרזה כמלכה יחד עם בעלה ויליאם השלישי. הפרלמנט הסקוטי אישר החלטה זו ב-11 באפריל של אותה שנה.
שנים מאוחרות יותר
עם הצבא הצרפתי לצידו, ובתמיכתו טבע במיוחד כספי נשק, נחת ג'יימס באירלנד במרץ 1689. הפרלמנט האירי לא הלך בעקבות הדוגמה האנגלית וקבע שג'יימס ממשיך להיות המלך. עם זאת, הוא הובס בקרב ליד הנהר בוין ב-1 ביולי 1690 (12 ביולי ב). הוא ברח לצרפת מקינסלה. הפחדנות האישית שלו עלתה לו הרבה מתמיכתו והקנתה לו את הכינוי הידוע לשמצה 'ג'יימס ההוא' באירלנד.
בצרפת, ג'יימס הורשה לגור בטירת סן-ז'רמן-אן-לה. בשנת 1696 נעשה ניסיון להתנקש בחייו נגד וילהלם השלישי. להחזיר לכס המלכות. ניסיון ההתנקשות נכשל. ג'יימס דחה את הצעתו של לואי ה-14 להיבחר למלך פולין באותה שנה, מחשש שקבלת הכתר הפולני תהפוך אותו לבלתי מתאים לכתר אנגליה בעיני בני ארצו באנגליה. לאחר מכן, לואי ה-14 לא הציע לג'יימס עזרה נוספת. החלטה זו התקבלה בשנת 1697 על ידי התחייבותו בשלום רייזוויק עם ויליאם השלישי. ג'יימס נפטר משבץ מוחי בגלות בסן ז'רמן, צרפת, ב-16 בספטמבר 1701.
מורשתו
בתו הצעירה של ג'יימס, אן, עלתה לכס המלכות כאשר ויליאם השלישי נפטר בשנת 1702. מרי השנייה כבר מתה ב-1694. חוק ההסדר 1701 קבע שאם קו הירושה השולט יגווע, קו הירושה המצוין במגילת הזכויות צריך לעבור לבת דודה גרמנית רחוקה, סופיה מהנובר, וצאצאיה הפרוטסטנטים. כאשר המלכה אן מתה בשנת 1714, זמן קצר לאחר סופיה, הכתר עבר לבנה של סופיה גאורג אוגוסט, הנסיך הבוחר מהנובר, וכך לבית הנובר.
בנו של ג'יימס השני, ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט, קיבל על עצמו את הנהגת היעקוביטים. הוא נקרא על ידי תומכיו בשם "ג'יימס השלישי והשמיני", ועל ידי מתנגדיו "המתיימר הזקן לכס המלכות" (המתיימר הזקן). הוא הוביל מרד בסקוטלנד זמן קצר לאחר עלייתו של ג'ורג' הראשון לכס המלכות, אך הובס. גם התקוממויות אחרות הופלו. לא נעשו ניסיונות רציניים להחזיר את הסטוארטים לכס המלכות מאז העלייה הכושלת של 1745. עם זאת, ישנם עדיין אנשים התומכים בעניין היעקוביטים.
ג'יימס פרנסיס אדוארד נפטר בשנת 1766 וירש אותו בנו צ'ארלס אדוארד סטיוארט, הידוע בכינויו "המתחזים הצעיר". את צ'ארלס אדוארד ירש אחיו הצעיר הנרי בנדיקט סטיוארט, שהיה הקרדינל הבישוף של פראסקטי. הנרי בנדיקט היה הצאצא הלגיטימי האחרון של ג'יימס השני. במותו בשנת 1807 עברה התביעה היעקוביסטית לצאצאו הישיר ביותר של צ'ארלס הראשון, קרלו אמנואלה הרביעי, מלך סרדיניה, נכדו של אחותו הצעירה של ג'יימס השני הנרייטה. היורש השושלתי הנוכחי לטענת היעקוביטים הוא, באמצעות ירושות נשיות מרובות, פרנץ, דוכס בוואריה. למרות שהוא אינו תובע את כס המלוכה, היעקוביטים מכנים אותו פרנסיס השני.
משפחתו
ב-24 בנובמבר 1659, ג'יימס התחתן עם ליידי אן הייד, ממנה נולדו לו שמונת הילדים הבאים:
בנוסף, הוא גם היה אב לילדים לא חוקיים:
דולמן
דּוֹלְמֶן הוא מבנה מגליתי, כלומר בנוי מאבנים גדולות, שמקורו לרוב בתקופות הטרום־היסטוריות המאוחרות וההיסטוריות הקדומות. הדולמנים מקושרים לרוב לקבורה.
תיאור
הדולמנים עשויים ממספר אבנים גדולות (מגליתיות) הערוכות במבנה, (לעיתים מבנה פשוט של שתי אבנים מאונכות שעליהן אבן ראשה מאוזנת, ולעיתים מבנים מורכבים בהרבה) יש שסוברים שהם במקור היו מכוסים באבנים נוספות או באדמה, אשר שימשו כתא קבורה. אלה התפזרו עם השנים, ונותר רק המבנה המגליתי.
תפוצה
בעולם מצויים אלפי דולמנים, ובמיוחד בארצות צפון אירופה כגרמניה, הולנד ואירלנד. הממצא הדל מסביב לדולמנים מקשה על תארוכם וזיהוי מקימיהם, וכן זיהוי מניעי המקימים. שרידים אנושיים, מלווים לעיתים בחפצים, נמצאו בדולמנים או בסמוך אליהם, שניתן לתארך מדעית באמצעות תיארוך פחמן. עם זאת, לא ניתן היה להוכיח כי שרידים אלה הם מהתקופה בה הוצבו האבנים במקור. בדרך כלל כולם נחשבים לקברים או לתאי קבורה, למרות היעדר ראיות ברורות לכך. ייתכן שהדולמנים שימשו לקבורה ראשונית בלבד, מתוך אמונה בהבדל בין גופה עם בשרה לעצמות בלבד, ולאחר כילוי הבשר עברו העצמות לקבורה משנית.
בישראל
בארץ ישראל מספר רב של דולמנים, ובמיוחד מצויים מאות דולמנים ברמת הגולן. שדה שבו כ־700 דולמנים נמצא ליד העיר העתיקה גמלא ודולמנים רבים מצויים ליד ובתוך קיבוץ שמיר. על תקרת אחד מהם התגלו בשנת 2017 עיטורים.
הדולמנים בגולן פרוסים על שטח של 1,050 קמ"ר. גבולות השטח הם נחל סער בצפון, הנחלים רוקד ועלן במזרח, הירמוך בדרום ובקעת הירדן במערב. הדולמנים מופיעים לפעמים בקבוצות, כאשר רוב הדולמנים הם חלק ממכלול מורכב יותר בו הם מקושרים זה לזה. לעיתים קרובות, ממוקמים הדולמנים במורדות הגולן, סמוך לנחלים. קיימת השערה כי השיפוע של המדרון איפשרה לגלגל את האבנים הגדולות או למקם אותן במקומות גבוהים הבולטים לעין. בין השאר, התגלו בדולמנים שבגולן כלי חרס וכלי מתכת מתקופת הברונזה הביניימית. ההשערה היא שהדולמנים בגולן, וגם בגליל, הוקמו בתקופת הברונזה הקדומה, ככל הנראה בשלבים ב'–ג'. נראה שבאותה תקופה, רוב האוכלוסייה שישבה בגולן חיה בישובי קבע כמו ערים וכפרים. יחד עם זאת, הייתה גם אוכלוסייה אגרו־פסטורלית שחיה בסימביוזה עם תושבי הקבע, משוער שחברה זאת היא זאת שבנתה את הדולמנים.
אחד הדולמנים המוכרים ביותר בישראל הוא זה שנמצא במרכז גלגל רפאים שברמת הגולן.
התיאור המקראי של הגלעד כחבל ארץ של גלי־אבנים או גלי־עד מתייחס, ככל הנראה, לדולמנים הרבים בו, שהיוו גלי אבנים לעדות ולהנצחת שם האבות לעד.
במזרח הרחוק
בקוריאה קיימים דולמנים יפים ומרשימים אשר נבנו במהלך האלף הראשון לפנה"ס. כ־40% מכלל הדולמנים בעולם נמצאים בקוריאה, רובם באתרי הדולמן בגוצ'אנג, בהוואסון ובגאנגהווה.
הערות שוליים
Dös
מכסחי המיתוסים
מכסחי המיתוסים (באנגלית: Mythbusters) היא תוכנית בידור אמריקאית המשודרת בערוץ דיסקברי. מנחי התוכנית הם אדם סאווג' וג'יימי היינמן, שני מומחים מהוליווד לאפקטים מיוחדים, הבוחנים את מידת נכונותם של מיתוסים ואגדות אורבניות שונות. קריין התוכנית הוא רוברט לי, והיא מצולמת באזור מפרץ סן פרנסיסקו.
היסטוריה
המפיק פיטר ריס מהפקות "Beyond" העלה רעיון לתוכנית בערוץ דיסקברי, הבודקת את נכונותם של אגדות אורבניות, מיתוסים ומעשיות. הערוץ הזמין שלושה פרקי פיילוט על מנת לתת חוות דעת, וריס ביקש מהיינמן ומסאווג' להנחות את התוכנית. התגובות החיוביות להן זכו הפרקים דרבנו את ריס ליצור סדרת טלוויזיה באותו פורמט. בשנת 2007 פרש ריס מהפקת התוכנית.
אתר הצילומים הראשי של התוכנית הוא בסדנה של היינמן, הנקראת "תעשיות M5". מיתוסים מסוימים נבדקים באתרי צילום אחרים כמו מדבר מוהאבי, בסיסים נטושים של הצי וחיל האוויר האמריקאי. לעיתים הם מרחיקים מעבר לאזור המפרץ, לאיי הבהאמה, לניו ג'רזי או לאלבקרקי, וישנה סדרת פרקים שצולמה באלסקה.
מבנה הפרקים
בשתי העונות הראשונות הוצגו ונבדקו בכל פרק שלושה מיתוסים. מהעונה השלישית ואילך מספר המיתוסים שנבדקו בכל פרק ירד לשניים. השיטות לבחינת המיתוסים מתוכננות בדרך כלל באופן שיוביל לתוצאות ויזואליות מרהיבות ככל האפשר, ובדרך כלל הן כוללות פיצוץ או שרפה של הכלים או של מושא המיתוס. במהלך העונה השנייה שודרו מספר פרקי ספיישל, בהם:
בכל פרק מטפל הצוות במיתוס הראשי שדורש בדיקה נרחבת וקפדנית, ומלבדו ישנם מספר סיפורי משנה קלים יותר לבדיקה. סקירת בדיקתם של כמה מיתוסים דרשה פרק שלם ("קלע מעבר לגבול", "טיל הקונפדרציה" והבדיקה מחדש של מיתוס "קרן המוות של ארכימדס"). שלושה פרקים מיוחדים היו באורך שעתיים ("ספיישל מלתעות", "מגה-מיתוסים בסרטים" ו"ספיישל הפיראטים").
על מנת למנוע מצבים מעוררי מחלוקת, פרסומות סמויות והעברת מסרים מסוכנים לאדם שלא הייתה הכוונה אליהם, התוכנית משתמשת בצנזורה קולית במצבים מסוימים, אך במקום צליל ה"ביפ" המוכר מושמעים אפקטים קוליים שונים. על שמות של מוצרים מסחריים או תוויות בקבוקים של כימיקלים מסוכנים מופעלת צנזורה ויזואלית וכך נמנעים פרסום סמוי ומתן מידע מסוכן ולא רלוונטי; לעיתים, מכסה הצוות את שם המוצר ברקע לבן שעליו הלוגו של התוכנית. למרות שכאמור התוכנית נמנעת מפרסומות סמויות, בפרק שבו בדק הצוות את מיתוס ה"דיאט קולה ומנטוס" (התפרצות כתוצאה מהתגרענות), אמרו הצוות והקריין את שמות המוצרים חרף הסרת התוויות מבקבוקי הקולה.
הצוות בונה מתקנים מכניים מורכבים כדי לבצע את הניסויים ולבדוק את המיתוסים. לעיתים מורכבותן של המכונות עולה בהרבה על פשטות המיתוס. כך, לדוגמה, בנה הצוות סרט נע לייצור והפלה של טוסט מגובה של עשרה מטרים, כדי לבדוק האם טוסט נופל תמיד על צדו המרוח בחמאה.
לרוב המיתוס נבדק בשני שלבים - ראשית, מנסה הצוות לבדוק האם תיאור המיתוס יכול להוביל לתוצאה המתוארת ("העתק"). אם התוצאה שהתקבלה אינה "העתק", הם משנים פרמטרים שונים עד השגת התוצאה הרצויה והמתוארת במיתוס. כשחלק מהפרטים במיתוס אינם ברורים, מתחרים אנשי הצוות זה בזה ומדגימים רעיונות שונים על מנת לשפוך אור על הפרטים החסרים של המיתוס (וכתוצאה מכך משתנות גם דרכי הבדיקה של המיתוסים). הרעיונות נבדקים זה מול זה בתחרות. על אף שהיינמן ציין בבירור שהוא שונא תחרויות כאלה, הוא בדרך כלל נענה לאתגר ופעמים רבות אף מנצח.
סטטוס - האם הצלחנו לשחזר את המיתוס, האם אפשרי לשחזרו או שהדבר בלתי אפשרי?
בסיום בחינת המיתוס קובע הצוות את הסטטוס שלו. קיימים שלושה סטטוסים:
ישנם מקרים שבהם הצוות אינו מצליח לקבוע סטטוס למיתוס, ובשל כך הוא מעניק יותר מסטטוס אחד. כך לדוגמה, ניתנו כל שלושת הסטטוסים למיתוס "קליעים נורים למעלה", שלפיו קליע הנורה בזווית ישרה למעלה עלול, בחזרתו ארצה, להרוג את היורה:
במיתוס "מונית-סילון", שבו התהפכה מונית על נוסעיה בעת שנסעה מאחורי מטוס סילון פועל, ניסה הצוות לשחזר את האירוע בשדה תעופה פעיל, בעזרת מנועים של מטוס סילון, אך נאלץ להסתפק במנועי סילון קטנים יותר שמשמשים בדרך כלל ליצירת אפקט של רוח בסרטים. המיתוס הוגדר כ"אפשרי" לאחר "שכנוע" שבו הוגבה צידה של המונית והיא קורבה למנועים. תוצאות הניסוי היו חמורות ומסוכנות לאחר שמונית התנדנדה באלימות וחלק מרכיביה הועפו ממקומם בשל הדף האוויר. בשלב זה הופסק הניסוי מחשש שהחלקים יפגעו במטוסים הנוסעים על המסלול. בתגובה, תוכנית הטלוויזיה הבריטית "טופ גיר" שחזרה את המקרה בעזרת מנוע CF6 של בואינג 747. הדף האוויר אכן הפך את המכונית והתברר שאירוע כזה (אותו ניסו מכסחי המיתוסים לבדוק) אכן קרה בעבר בשדה התעופה בריו דה ז'ניירו והוא תועד במהדורות החדשות.
ניסויי הצוות זוכים לביקורות מעורבות מהצופים, באתר המעריצים של התוכנית. מיתוסים שלדעת הצופים לא נבחנו נכון או היו מסוכנים מדי, נבחנים מחדש ומרוכזים בפרק "ביקור חוזר". נכון ל-28 ביולי 2007, הוקדשו שישה פרקי ביקורים חוזרים ורק לחלק קטן מהמיתוסים שהוצגו בהם שונה הסטטוס.
מיתוסים המערבים בני אדם ומיתוסים מסוכנים
לעיתים המיתוס מסוכן מכדי שבני אדם יבדקו אותו. בבדיקתם משתמשים בבובת מבחני הריסוק המכונה בשם "באסטר" (Buster - מכסח), או בהעתקים של גוף האדם העשויים מג'ל בליסטי שמחקה את הרקמה האנושית ולו אותה מוליכות חשמלית. זהו חומר שהרשויות הפדרליות בארצות הברית משתמשים בו לבדיקת כלי נשק ובליסטיקה של קליעים.
באסטר הוא בובת מבחני ריסוק (המשמשת בתעשיית הרכב) שנועדה לדמות אדם בוגר במשקל של בערך 90 קילוגרם. בסדרה באסטר מוצג גם ככלי לבדיקת המיתוסים אך במקביל גם כדמות חשובה. לבאסטר נגרם נזק חוזר ונשנה לאורך הסדרה והוא תוקן כל פעם מחדש, עד כי הוקדש לבנייתו מחדש פרק שלם ("ספיישל באסטר"). לאחר מכן הוא נקרא בהתאם "באסטר 2.0", כביכול גרסה משופרת של הקודם. באסטר זכה לשלד אלומיניום חדש עם מפרקים המאפשרים חופש תנועה רב יותר, עצמות מעץ ועור עמיד באש. לבאסטר נלוות כמה בובות שותפות, שהוצגו בפרק "תנוחת הריסוק הקטלנית", אך הן אינן מדויקות בחיקוי גוף האדם כמו באסטר ולכן החשיבות שלהן פחותה מחשיבותו.
אם המיתוס אינו מסוכן מדי לאדם, ינסה הצוות את המיתוס על בשרו. כך, למשל, במיתוס "תנוחת הריסוק הקטלנית", נפל הצוות מגובה של שני מטרים תוך שהוא יישוב במושבים המאפיינים את מחלקת התיירים במטוסי נוסעים. תוצאות הניסוי היו - הצוות שרד ויצא מהאירוע בשלום, אך סבל מפגיעות משניות.
הצוות מסרב לבדוק מיתוסים "בלתי הגיוניים" הכוללים תפישות על-טבעיות כגון רוחות רפאים, חוצנים וכדומה, כיוון שאין דרך לבדוק את המיתוסים בשיטות מדעיות. אף על פי כן, בפרק "כוח הפירמידה" בדק הצוות אם המצרים הקדמונים בנו את קברי הפרעונים במכוון בצורת פירמידה, משום שהאמינו שבצורה זו טמונים כוחות שימור מסתוריים. הצוות נמנע גם ממיתוסים שאי אפשר לבדוק אותם בצורה בטוחה או שמזיקים לחיות ובני אדם, למשל ניסיון לייבש פודל רטוב בתנור מיקרוגל העלול להסתיים באפייה למוות. למרות שהצוות נמנע מלהזיק לחיות, פעמים רבות הוא משתמש בגוויות של חזירים ככלי לבדיקת המיתוסים (ראו בהמשך).
חומרים וציוד
על מנת לבדוק את המיתוסים ולנסות לשחזרם, הצוות מצויד בכלים וחומרים שונים, בהם:
אדם סאווג'
סאווג' נולד ב-15 ביולי 1967 בניו יורק. בגיל 5 בנה לעצמו צעצועים, וכילד לבמאי טלוויזיה ואנימטור דובב דמויות שאביו צייר לסדרה רחוב סומסום. סאווג' עבד כאנימטור, כגרפיקאי, כמעצב במה ופנים, כנגר, כרתך, כצבע וכפסל. הוא משתמש במגוון חומרים. מאז 1999, סאווג' מתרכז בתעשיית האפקטים המיוחדים ותרם את כישוריו לכמאה פרסומות טלוויזיה ו-12 סרטים באורך מלא. הוא עיצב אביזרים וסטים לקוקה-קולה, להרשי וללקסוס. סאווג' עבד בצוות המחקר של כמה חברות צעצועים ושיחק בכמה פרסומות וסרטים. בנוסף להנחיית "מכסחי המיתוסים" הוא מלמד בניית דגמים מתקדמת.
סאווג' נחשב למצחיק מבין המנחים, וציטוטים מצחיקים שלו חוזרים לאורך הסדרה. בנוסף לכך, אדם ידוע כאחד שפוגע בעצמו הרבה ואף בספיישל קטעים שלא שודרו היה קטע שבו מראים את ה"פשלות" של אדם.
ג'יימי היינמן
היינמן נולד ב-1956 באינדיאנה שבארצות הברית. הוא מומחה להישרדות בטבע, רב חובל, צוללן, בלשן, בוקר, בעל חנות חיות לשעבר, מכונאי ושף. היינמן ידוע בהופעתו החיצונית המיוחדת והקבועה: מכנסיים ארוכים שחורים, חולצה לבנה, שפם עבות, משקפיים וכובע בארט. הופעתו זכתה לאחר מכן למחווה בפרק "מסכת משימה בלתי אפשרית", שבו ג'יימי ואדם התחפשו אחד אל השני ועטו מסכות SPFX ריאליסטית, כל אחד בדמותו של האחר, כחלק מהניסוי לבדוק את המיתוס לפיו ניתן לעקוף מנגנוני בטיחות באמצעות מסכות ריאליסטיות (כמו אלה המופיעות בסדרה "משימה בלתי אפשרית"). היינמן בעל תואר ברוסית ובספרות. היינמן ניהל חברת השכרות למטרות שיט וצלילה לפני שעבר לתעשיית האפקטים המיוחדים. הוא עבד במספר חברות הפקה עד שהקים את "M5 תעשיות", שבשירותיה נעזרות חברות ההפקה הגדולות ביותר בארצות הברית. בשיא פעילותו הסב היינמן את החברה לייצור אבות טיפוס לצעצועים. הוא זכה במספר פרסים בתחום התעשייה ואף השתתף פעם בתוכנית "רובוטי קרב". ידוע במשפט שאמר באחד מבדיקות המיתוסים - "תגעגע, לעזאזל איתך" (quack, damn you), שאמר לברווז.
צוות הבנייה - הצוות הצעיר
צוות הבנייה, המכונה לפעמים "הצוות הצעיר", הצטרף לסאווג' ולהיינמן בעונה השנייה, ותפקידו לבנות את מערכות הניסוי ולהיות חלק פעיל בבדיקת הניסוי לצידם של סאווג' והיינמן. לעיתים הצוות בוחן מיתוסים באופן עצמאי.
שניים מחברי צוות הבנייה, סקוטי וכריסטין, עזבו בשל סיבות אישיות.
שידורים ברחבי העולם
התוכנית משודרת בכמה מדינות, בעיקר בערוץ דיסקברי. במהדורת ה-BBC לתוכנית בבריטניה משמש רופוס האונד כקריין, בעוד שבגרסת ערוץ דיסקברי לתוכנית משמשים כקריינים רובין בנקס או דייזי ביאומונט. בישראל משודרת התוכנית ב־yes ובהוט בערוץ דיסקברי. עד לאחרונה שודרה התוכנית בקריינות האמריקנית בערוץ "אגו".
מרדכי ריווסמן
מרדכי (מארק סמיונוביץ') ריוֶוסמן (ביידיש: ריוועסמאַן; ברוסית: Марк Семёнович Ривесман; בתעתיק לטיני (גרמני): Riwesmann; 25 ביוני (על פי הלוח היוליאני: 7 ביולי) 1868, וילנה – 9 במאי 1924, לנינגרד) היה סופר, משורר, מחזאי, הומוריסטן, מתרגם ומורה יהודי-רוסי איש סנקט פטרבורג, שכתב למבוגרים ולילדים ביידיש וברוסית.
בקרב דוברי העברית מוכר ריווסמן בעיקר כמחברם של שני שירי חנוכה ביידיש שתורגמו לעברית: "ימי החנוכה" (שתורגם על ידי אברהם אברונין) ו"שימו שמן" (בתרגום לוין קיפניס).
ביוגרפיה
מרדכי ריווסמן נולד ב-1868 במשפחת יהודית בעיר וילנה, ממרכזי התרבות היהודיים החשובים ברוסיה (כיום בירת ליטא). למד ב"חדר" עד גיל 12, ואז למד בגימנסיה של וילנה. לאחר מכן שימש במשך 5 שנים מורה בעיר, וב-1896 היה למורה בבית הספר של חברת מפיצי השכלה בבירה סנקט פטרבורג, שבה ישב עד מותו.
משנת 1892 פרסם בכתב העת היהודי בשפה הרוסית "ווֹסחוֹד" סיפורים מחייהם של ילדים, שבשנת 1908 ראו אור בצורת ספר שנועד לקריאה בבית הספר והמשפחה היהודיים: Еврейским детям (לילדים יהודים). עם היווסדו של היומון היידי הראשון ברוסיה, "דער פֿרײַנד" (הידיד), ב-1903, החל שוב לכתוב ביידיש ובמשך 5 שנים פרסם בעיתון שורה של סיפורים מחיי יהודים עניים (כגון "דער בעל-מוסף, החזן הבעל-מוסף; "חנוכה-לעמפל", מנורת חנוכה; "עקזאַמען", בחינה) ושירים ("דער שמש", השמש – על פוגרום קישינב; "די מוטער און דאָס קינד", האם והילד – מוטיב של פוגרום; "די משוגענע מוטער", האם המשוגעת). באותה עת השתתף גם בכתבי עת נוספים ביידיש, כגון "די וועלט", "דער טאָג" ו"די פֿאָלקס-שטימע", ותחת שם העט "מאָטעלע" (מוטל'ה) פרסם פיליטונים וחרוזים סאטיריים במגזינים ההומוריסטיים "דער שייגעץ" ו"דער בעזים" (מוסף של "דער פֿרײַנד").
ריווסמן קנה לעצמו שם כשפרסם ב-1908 את הספר "דעם 'זיידענס' משלים" (משליו של "סבא") – קובץ של משלי קרילוב "מעובדים בצורה חופשית ויהודית". מהדורה שנייה מורחבת ראתה אור ב-1918, וב-1919 הופיע בהוצאת הקומיסריון (המשרד הממשלתי) לענייני יהודים (קאָמיסאַריאַט פֿאַר אידישע ענינים), גם כן בפטרבורג, מבחר של עשרים משלים, מעובדים לילדים בני 7–12.
ההיסטוריון של הספרות ישראל צינברג, בנקרולוג שפרסם עם מותו, קבע: "עבור יהודי פטרבורג הרוסית, מתבוללים-למחצה ומתגעגעים לסביבה היהודית, היה ריווסמן ממש אוצר, התגלמות העממיות, ההומור טוב-הלב והעליזות היהודית, מאגר חי של יידיש וילנאית עסיסית, של חוכמה עממית, לשון נופל על לשון ותכסיסים בדחניים, והיו מתגלגלים מצחוק ממשלי קרילוב המיוהדים, השירים, הדקלומים, הסצנות התאטרליות וההומורסקות שלו".
בשנת 1908 ייסדה בפטרבורג קבוצת מוזיקאים יהודים בוגרי הקונסרבטוריונים של סנקט פטרבורג ומוסקבה את החברה למוזיקה עממית יהודית. אחת ממטרותיה המרכזיות של החברה הייתה איסוף ותיעוד המוזיקה היהודית. חבריה יצאו אל העיירות בתחום המושב ועסקו בהקלטה וברישום של אלפי שירים ונעימות עממיים. היצירות שתועדו התפרסמו בקבצים שהוציאה החברה, וחלקן עובדו להרכבים קוליים ואינסטרומנטליים. עבודתה של משלחת אתנוגרפית בראשות זוסמן קיסלגוף שנשלחה לאסוף שירים וניגונים עממיים בקרב היהודים בפלכי ויטֶבּסק וחֶרסון (צפון-מזרח בלארוס ודרום אוקראינה של ימינו, בהתאמה) הניבה אנתולוגיה חשובה בעריכת קיסלגוף שהוציאה החברה ב-1912. ריווסמן היה חבר פעיל בחברה למוזיקה יהודית ומראשיה. לאוסף השירים שערך קיסלגוף הוא סייע בחיבור עיבודים ותרגומים (חלק מהשירים שנכללו בקובץ היו ברוסית), וכן שלושה שירים ביידיש פרי עטו, שנדפסו בספר זה אחר זה: "חנוכה, אוי חנוכה" – שזכה בארץ ישראל לגרסה עברית מאת המורה, הלשונאי העברי והמורה אברהם אברונין: "ימי החנוכה"; שיר נוסף לחנוכה, שזכה גם הוא לגרסה עברית בארץ ישראל, מאת לוין קיפניס: "שימו שמן"; ושיר שלישי, ללחן מאת אברהם גולדפדן, שהיה לפופולרי מאוד: "היַינט איז פּורים, ברידער" (היום פורים, אחיי).
יצירתו של ריווסמן לילדים כללה סיפורים ומחזות בנושאים יהודיים – עיבודים לסיפורי המקרא וסיפורים לחגים. אחדים מסיפוריו תורגמו לעברית: בחודש כסלו תרע"ו (סוף 1915) הופיע המחזה "החנוכייה" בתרגום עברי מאת ישראל יהודה אדלר כחוברת ב' של הוצאת "משתלה", שהקימו אז בירושלים ארבעת הסופרים חיים דב שוורץ (שחר), מרדכי פריזנט (מיכאלי), נח זווין (טמיר) ולוין קיפניס. שנה לאחר מכן הופיע מחזה שני של ריווסמן בתרגום עברי, "תענית אסתר", במסגרת ה"ספרייה קטנה לילדים" שערך אדלר. מחזה נוסף לפורים, לפעוטות, בשם "משלוח מנות" ראה אור בתרגום עברי מאת פלק הלפרין ביומון לילדים "החבר".
בשנת 1919 ראה אור בהוצאת הקומיסריון לענייני יהודים בפטרבורג שירון תעמולתי ביידיש בשם "רויטע פֿריַיהייטס-לידער" (שירי חירות אדומים). בשירון, שאותו חיבר ריווסמן בשם העט "מבש"ר" (ראשי התיבות של שמו: מרדכי בן שמעון ריווסמן), נדפסו נוסחים מחודשים של פזמונים ידועים, שרק מנגינותיהן נותרו על כנן בעוד מילותיהם שונו כדי שיתאימו לקו הקומוניסטי.
את זיכרונותיו מהשנים 1877–1915 – על י"ל לבנדה, יהושע שטיינברג, ש"י פין, א"מ דיק, שמ"ר, אליקום צונזר, י"ל פרץ, חיים צ'מרינסקי, מנדלי מוכר ספרים וש. אנ-סקי – פרסם (תחת הכותרת "זיכרונות ומפגשים 1877–1915") בכתב העת היהודי-רוסי Еврейская летопись (גיליון 3, 1922).
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
ביצועים לשיריו:
הגדודים העבריים בארץ ישראל
"הגדודים העבריים בארץ ישראל" הוא אוגדן גלויות המציגות תצלומים של הגדודים העבריים שיצר יעקב בן דב.
תיאור
אוגדן התצלומים שהוציא יעקב בן דב, בגובה של 9 ס"מ, וברוחב של 15.5 ס"מ, מכיל 20 תצלומים המציגים חיילים בגדודים העבריים. התצלומים הודפסו כגלויות בטכניקה של הדפס אבן, כנראה בסדנה של בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות. הקשר שבין בית-הספר לגדודים העבריים נבע הן מהתגייסותו של היישוב העברי לתמיכה במאמץ המלחמתי הבריטי במלחמת העולם הראשונה, והן מן העובדה כי רבים מתלמידיו התגייסו לגדודים. בתוך בית הספר התבטא הדבר ביצירת מזכרות מכיבוש ירושלים, כגון "תרמיל פגז מעוטר במזכרת מכיבוש ירושלים", וכן מדליות לחיילים, בהזמנתו של זאב ז'בוטינסקי. אלו הוצגו לאחר המלחמה בבית הנכות בצלאל. אוגדן נוסף של בן דב שיצא באותה תקופה הוקדש לשחרור ארץ ישראל ונקרא "זיכרון לשחרור ירושלים". עטיפתו שלבה בין תצלום של אלנבי וחיילי הגדודים לתצלום פסלו של בוריס שץ "מתתיהו החשמונאי". בנוסף לאוגדן ידוע גם מתווה שהזמין בן דוב לגלויה מאוירת של הגדודים העבריים, בעיצובו של מאיר גור אריה, המכילה דימוי של חייל, אל מול חרש מתכת, ונמצא באוסף מוזיאון ישראל.
עטיפת האגדן עוצבה על ידי זאב רבן והיא מציגה את דמותה של "בת ציון", המתוארת בדמות אשה צעירה, הלובשת שמלה בסגנון מזרחי-אורייטאליסטי. בידה האחת היא אוחזת מגן ועליו סמלי 12 השבטים. בידה השנייה דגל ועליו מגן דוד, הדומה לדגל ישראל, וטקסט המהווה את שם האוגדן בעברית - "הגדודים העבריים בארץ ישראל" ובאנגלית - "Jewish Battalions in Palestine". לרגליה מתואר אריה שואג, שלגופו שרידי שלשלאות מנותצות ומסמל את "יהודה המשתחררת". ברקע התיאור מופיע פוטומונטז' של מסדר מן התצלום "חיילים בסביבות חיפה", ותצלום של אדמונד אלנבי.
תצלומי הגדודים מתמקדים, על פי רוב, בתיאורים קבוצתיים של חיילים בטבע. לצידם עצי זית, אוהלים ומערומי נשק. על פי גיא רז, התצלומים מבטאים את שילוב בין הזהות היהודית לזהות הצבאית הכלילית באמצעות תיאורים כגון תצלום חיילים בסדר פסח בירושלים או תצלום של חייל יהודי בבית הקברות הצבאי הבריטי בהר הצופים.
עמנואל סקל
עמנואל סקל (נולד ב-10 באוגוסט 1940) הוא אלוף בצה"ל בדימוס, כיהן כמפקד מפקדת חילות השדה, קיבל את עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה
ב-1968 חזר לשירות קבע בצבא, קיבל דרגת סרן ועשה הסבה לשריון. בחיל השריון שירת תחילה כסגן מפקד פלוגה בגדוד 82 של חטיבה 7 וכמפקד פלוגה בגדוד 77 של החטיבה. לאחר שנתיים של שירות השתחרר שוב מהצבא, אך החליט להתגייס פעם נוספת. סקל הוצב בחטיבה 14, בה שירת כמפקד פלוגת הסיור וכסגן מפקד גדוד 9, גדוד החרמ"ש. במאי 1972 מונה למפקד גדוד 52 בחטיבה 14, תפקיד בו כיהן בזמן מלחמת יום הכיפורים.
ערב המלחמה היה הגדוד בפיקודו ממוקם בתעוזים באזור ראס סודר בגזרה הדרומית של החזית המצרית, כשהוא מאויש במלואו. עם פרוץ הקרבות עבר הגדוד לפיקודה של חטיבה 401, בפיקודו של דן שומרון, השתתף בקרבות הבלימה ובמתקפת הנגד, וצלח את התעלה עד שהתמקם בקילומטר ה-101; בקרבות ספג הגדוד אבדות כבדות. סקל קיבל את עיטור העוז על תפקודו במהלך ימי הלחימה: על כך שהגדוד בפיקודו סיכל מאמץ צליחה של המצרים בדרום האגם המר, השמיד כמעט כליל גדוד שריון מצרי, ועל כך שנחלץ לעזרת גדוד שכן במסגרת התקפה חטיבתית לאורך ציר המיתלה תוך שהוא חוצה מערך אויב של כוחות שריון וחי"ר.
בהמשך הקריירה הצבאית שלו מונה סקל למפקד חטיבה 691, חטיבת טנקי טירן, בשנים 1975–1977 פיקד על חטיבת שריון 401, לאחר מכן שימש ראש מחלקת תו"ל במחלקת ההדרכה. פיקד על עוצבת "בני חיל" (בית הספר לשריון), פיקד על אוגדה 252, אותה הנהיג בזמן הלחימה בגזרה המזרחית במלחמת לבנון הראשונה, באפריל 1985 מונה למפקד גיס 441 בדרגת אלוף. אולם באוקטובר 1986, לאחר שהרמטכ"ל משה לוי דילג עליו בסבב מינויים שערך, ביקש סקל לשמש באופן זמני יועץ של התעשייה האווירית לישראל, עד סבב המינויים הבא
בפברואר 1988 פרש מצה"ל, לאחר שידידו הרמטכ"ל דן שומרון לא מצא לו תפקיד, והוא מונה למנכ"ל חברת "פוספטים בנגב". על שיפור היעילות והרווחיות של המפעל קיבל את פרס קפלן. בדצמבר 1990 חזר לצה"ל, לבקשתו של הרמטכ"ל אהוד ברק.
בשנים 1991–1994 כיהן כמפקד מפקדת חילות השדה.
לאחר שפרש משירותו הצבאי, מונה סקל ב-1995 למנכ"ל חברת קו צינור אילת אשקלון (קצא"א), תפקיד בו שימש עד 2005. בשנים שלאחר שיחרורו מתח ביקורת על מינויו של דן חלוץ לרמטכ"ל ועל תפקודו במהלך מלחמת לבנון השנייה. לאחר מלחמת לבנון השנייה שב לשירות מילואים כחונכו של מפקד זרוע היבשה, האלוף בני גנץ.
ב-2010 הוענק לו הדוקטורט במדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן על עבודתו "הסדיר יבלום? החמצת ההכרעה בקרב המגננה במערב סיני במלחמת יום הכיפורים", על פיה פרסם גם ספר באותו שם בהוצאת מעריב שראה אור בשנת 2011. על ספרו זה זכה בשנת 2012 בפרס יצחק שדה לספרות צבאית.
ג'ואן פנינגטון
מרי-ג'ואן פנינגטון (באנגלית: Mary-Joan Pennington; נולדה בשנת 1960) היא שחיינית עבר אמריקאית. היא אלופת עולם (ברלין 1978) במשחה ל-100 מטר פרפר ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב וסגנית אלופת עולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה
פנינגטון נולדה וגדלה בפרנקלין, טנסי. היא בוגרת אוניברסיטת טקסס.
אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בברלין, מערב גרמניה, בשנת 1978 זכתה פנינגטון ב-3 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אליפות חדש של 1:00.20 דקות, לפני שיאנית העולם אנדריאה פולק ממזרח גרמניה (1:00.26 דקות) ווונדי קווירק מקנדה (1:01.82 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם לינדה ג'זק, טרייסי קולקינס וסינתיה וודהד בשיא אליפות חדש של 4:08.21 דקות, לפני מזרח גרמניה (4:09.13 דקות) וברית המועצות (4:14.91 דקות), כשחיינית שלישית היא שחתה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 59.67 שניות. מדליית כסף במשחה של-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.98 דקות, תוצאה טובה משיא העולם של טרייסי קולקינס (2:15.09 דקות) שניצחה בשיא עולם חדש של 2:14.07 דקות ולפני אולריקה טאובר ממזרח גרמניה (2:15.99 דקות).
1980–1982
פנינגטון נכללה במשלחת האמריקאית לאולימפיאדת מוסקבה (1980) אך בשל החרם של מדינתה על המשחקים האולימפיים היא לא השתתפה. לאחר מכן, היא הפסיקה לשחות למשך כשנתיים.
1983
בשנת 1984 פרשה פנינגטון משחייה תחרותית.
חיים אישיים
פנינגטון בוגרת תואר שני בקידום בריאות ומדעי הספורט מאוניברסיטת ואנדרבילט ודוקטור לטיפול מונע בבית הספר לבריאות הציבור, מאוניברסיטת לומה לינדה בקליפורניה.
עומר מילר
עומר מילר (נולד ב-17 במאי 1980) הוא שף ישראלי ומגיש תוכנית בישול.
ביוגרפיה
עומר מילר נולד וגדל בכפר הנוער "אשל הנשיא" שבנגב. אביו הוא זאב מילר, מנהל הכפר במשך שנים רבות וכיום, מנכ"ל יק"א. בצבא שירת בגלי צה"ל.
קריירה
בתום השירות, מצא מילר עבודה זמנית בבית קפה "מאיר" ברחוב קינג ג'ורג' בתל אביב, ובהמשך למד בבית הספר "בישולים" בתל אביב.
מילר גם שותף בפאב "ביפר". בפברואר 2012 פתח את מסעדת "שולחן" בשדרות רוטשילד בתל אביב, שנסגרה בשנת 2016. ב-2015 הוא פתח, יחד עם אולם האירועים "שבע", את חברת הקייטרינג Bazaar. ב-2016 פתח את מסעדת ההמבורגרים "סוסו אנד סאנס" בתל אביב. לאחר הצלחתה הרבה של המסעדה נפתחו סניפים ברחבי הארץ. בינואר 2018, פתח מילר פיצרייה חדשה בשם "פיצה סבא", שזכתה גם היא להצלחה רבה, בשדרות רוטשילד בתל אביב. באפריל 2018 קנה מילר את מסעדת "מעבר לקצה" שנמצאת בחוף הצוק הצפוני בתל אביב.
בעת התפרצות נגיף הקורונה בישראל יזם מחאת מסעדנים לפתיחה מחדש של המסעדות, שנסגרו בהוראת משרד הבריאות בשל הקורונה, ופתח את מסעדתו בניגוד להנחיות.
בשנת 2021 השתתף בסדרת הדוקו-ריאליטי "חיים של אבא" בערוץ רשת 13.
חיים אישיים
מילר נשוי לסטייליסטית שירן כדר, ואב לתאומים ובת נוספת ומתגוררים בנווה ירק.
ספרים
ב-2010 ראה אור ספרו "מטבח ישראלי" בהוצאת על השולחן.
ב-2012 יצא לאור ספרו "שולחן לחג" (עם עמיר אילן, אבי ביטון ואיילת לטוביץ') בהוצאת רימונים והוצאת כתר.
ב-2015 יצא הספר "גם טעים, גם בריא" (עם אלינוער רבין ובלווי מדעי של פרופ' דן טרנר). הספר כולל מתכונים לסובלים ממחלות כגון קרוהן, קוליטיס וצליאק).
טלוויזיה
בשנת 2011 מילר הגיש בערוץ האוכל את תוכנית הבישול "הכי טרי שיש", ביחד עם מיכל אנסקי.
בשנת 2012 החל להגיש את תוכנית הבישול "שף על האש" בערוץ 10.
בשנת 2015 השתתף בתוכנית הבישול והבידור "שישי טייק אווי" ברשת, ערוץ 2 בהנחייתם של טום באום ואוריאל יקותיאל.
בשנת 2017 הגיש את תוכנית הבישול "סטוריז" בערוץ האוכל, ביחד עם אשתו שירן כדר.
בשנת 2020 החל להגיש את תוכנית הבישול "מה יש לאכול" לצד תמרה אהרוני ברשת 13.
הלמה של שפרנר
הלמה של שפרנר עוסקת בצביעות של משולשים והוכחה על ידי המתמטיקאי הגרמני עמנואל שפרנר ב-1928.
הצגת הבעיה
בהינתן טריאנגולציה של משולש למשולשים יותר קטנים, נניח כי קיימת תלת צביעה של קודקודי הטריאנגולציה בשלושה צבעים כך ששלושת קודקודי המשולש הגדול צבועים בצבעים שונים וגם כל קודקוד פנימי צבוע באחד משני הצבעים בהם צבועים קודקודי המשולש הגדול שנמצאים בקצות הצלע עליה מונח הקודקוד הפנימי, אז עבור לפחות אחד מהמשולשים הקטנים – קודקודיו צבועים בשלושה צבעים שונים.