cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נתניאל שילקרט
תולדות חייו
ב-1929 ניצח על ההקלטה ההיסטורית של היצירה אמריקאי בפריז מאת ג'ורג' גרשווין, בהשתתפות המלחין כסולן בפסנתר, אחת מחמש הקלטות שלו שזכו בפרס גראמי. כמו כן ניצח על תזמורת שהוקלטה כרקע לשירתו של אנריקו קארוזו ושולבה בה בעריכה לאחר מותו, בהקלטה שהפכה לאריך נגן הראשון בהיסטוריה ב-1931. הוא גם ניצח על תזמורת תוכנית הרדיו הפופולרית "השעה היומיומית" (" The Eveready Hour") ששודרה ברחבי ארצות הברית בין 1925 ל-1941. תחת שרביטו ניגנו מיטב נגני התקופה במוזיקה הקלאסית והקלה כאחת: טומי דורסי, ליונל המפטון, בני גודמן, גלן מילר, יאשה חפץ, אנדרה סגוביה, ג'ו ונוטי ואחרים כמו גם מיטב זמרי האופרה הפופולריים כלילי פונס, פיודור שאליאפין, אמליטה גאלי-קורצ'י, מרי גארדן, בנימינו ג'ילי, ג'ובאני מארטינלי, יאן פירס, רוזה פונסל, טיטו סקיפה ואחרים.
ב-1935 עבר שילקרט מניו יורק ללוס אנג'לס, כמו רבים מבני חוגו. בין 1935 ו-1937 היה מנהל מוזיקלי ומתאם מוזיקלי ראשי באולפני RKO ובין השנים 1942 עד 1946 מילא משרה זו באולפני MGM. הוא הלחין וניצח על עשרות פסקולי סרטים מוזיקליים של אולפנים אלה. בין 1946 ו-1950 עבד שוב עם RKO במספר סרטים קצרים. ב-1952 חזר לניו יורק והיה, בין השאר, מנצח בבור התזמורת של ברודוויי במחזמר "פריז 90'". מאז ועד מותו חי בניו יורק אצל בנו.
לחנים פרי עטו
בנוסף להלחנת פסקולים לסרטים עסק שילקרט גם בהלחנת שירים וקטעים לריקודים. בין לחניו בולט השיר "הכביש הבודד" (The Lonesome Road) ששולב בגרסה הקולנועית של המחזמר "ספינת השעשועים". השיר זכה לביצועים מאת לואי ארמסטרונג, פול רובסון, פרנק סינטרה ובינג קרוסבי. שיר נוסף שלו "ג'סמין, אני חולם על תקופת-לילך" (Jeannine, I Dream of Lilac Time) נמכר ב-2 מיליון עותקים של דפי תווים וזכה לעשרות ביצועים בהם של לואי ארמסטרונג, הפלאטרס והתזמורת הפילהרמונית של לונדון. גם שיריו "האין היא מתוקה" (Ain't She Sweet) ו"אני והצל שלי" (Me and My Shadow) זכו לפופולריות בשנות השלושים.
קונצ'רטו לטרומבון פרי עטו מ-1945 נוגן בבכורה עם טומי דורסי כסולן והתזמורת הפילהרמונית של ניו יורק בניצוחו של לאופולד סטוקובסקי.
כיכר אליאנס
צורתה של הכיכר היא כשל מלבן באורך של כ-70 מטרים מצפון לדרום, וברוחב של כ-60 מטרים ממזרח למערב. הרחבה אינה מרוצפת ושדרת עצי טיליה שנטעה בשנת 1763 מקיפה אותה מכל כיווניה. במרכז הרחבה נצבת מזרקה ועליה מתנוססת הכתובת:
מעל אגן האבן נצבות דמויות אלגוריות עשויות עופרת המשמשות כמזרקות, ומעליהן אובליסק אבן שבראשו דמות התוקעת בביוגל.
לנצ'יה סופרג'ולי
לנצ'יה סופרג'ולי (באיטלקית: Lancia Superjolly) היא מסחרית מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה, באמצעות חטיבת הרכבים המסחריים "Lancia Veicoli Industriali" אשר יוצרה בין השנים 1963–1970
איתי שטרן
איתי שטרן הוא עיתונאי ישראלי המשמש ככתב התרבות של עיתון "הארץ".
ביוגרפיה
שטרן בוגר לימודי עיתונות ותקשורת בקמרה אובסקורה. סיקר את תקופת ההתנתקות ככתב שטח בעיתון "מעריב" ובהמשך שימש ככתב תרבות ב-"nrg" ובמוסף התרבות של העיתון. שימש ככתב מוזיקה וקולנוע גם במוסף "המגזין" של מעריב. שטרן למד תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, כתב טורים ב"עכבר העיר" וערך את פורטל תשתיות לאנרגיה וסביבה. בשנת 2014 היה כתב במוסף "גלריה" של עיתון "הארץ" ובשנה לאחר מכן החליף את דפנה ארד ככתב טלוויזיה ומוזיקה.
קטע היחידה
קטע היחידה במתמטיקה הוא הקטע הסגור [0,1], כלומר קבוצת כל המספרים הממשיים הגדולים או שווים ל-0 וקטנים או שווים ל-1. סימון נפוץ לקטע היחידה הוא האות I. בנוסף לתפקידו באנליזה ממשית, קטע היחידה גם משמש למחקר הומוטופיות בטופולוגיה.
תכונות
קטע היחידה הוא קבוצה סדורה, מרחב מטרי שלם, השקול טופולוגית לקטע R המוגדר כ: [−∞, +∞]. כמרחב טופולוגי, קטע היחידה הוא מרחב קשיר וקומפקטי. קוביית הילברט נוצרת כתוצאה מהכפלה טופולוגית של קטע היחידה מספר בן מנייה של פעמים.
קטע היחידה הוא תת-קבוצה של הישר הממשי, אך עוצמתו היא עוצמת הרצף, כלומר זהה לעוצמת הישר הממשי כולו.
The Paris Session
The Paris Session הוא אלבום האולפן השני של ההרכב המוזיקלי הישראלי-מאלי טורה-רייכל קולקטיב. האלבום יצא לאור ב-30 בספטמבר 2014, על ידי חברת התקליטים קומבנצ'ה בארצות הברית ובאירופה. בהמשך נמכר גם בישראל על ידי חברת התקליטים הליקון.
רקע והפקה
האלבום הופק במלואו על ידי עידן רייכל. את האלבום רייכל וטורה היו אמורים להקליט במאלי, אולם אי שקט פוליטי ודתי מנע את קיום ההקלטות, ובעקבות כך, הקליטו השניים את האלבום בפריז. שירי האלבום ברובם הם אינסטרומנטלים, אך חלקם מושרים בצרפתית, במברה, סונגהיי ועברית.
אנג'ליקה יוסטון
אנג'ליקה יוסטון (באנגלית: Anjelica Huston; נולדה ב-8 ביולי 1951) היא שחקנית, במאית ומפיקת קולנוע, סופרת ודוגמנית עבר אמריקאית. זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, שאת הקריירה שלה החלה כדוגמנית. יוסטון היא הדור השלישי במשפחתה שזכתה בפרס אוסקר, מצטרפת לאביה, הבמאי ג'ון יוסטון, וסבה, השחקן וולטר יוסטון.
ראשית חייה
יוסטון נולדה בסנטה מוניקה, קליפורניה, לג'ון יוסטון, במאי קולנוע, ולאנריקה סומה, פרימה בלרינה. את רוב ילדותה בילתה יוסטון באירלנד ובאנגליה, וגדלה בקלרנס האוס ליד מחוז גולוויי. בשנת 1969 החלה לשחק תפקידים קטנים בסרטים של אביה. ובנוסף באותה שנה, אמה של יוסטון, שהייתה בת 39 הלכה לעולמה כתוצאה מתאונת דרכים. לאחר מכן עברה יוסטון לארצות הברית, שם דיגמנה במשך 7 שנים.
קריירה
באמצע שנות ה-70 החליטה יוסטון להתמקד במשחק, ולמדה את המקצוע. תפקידה המשמעותי הראשון היה בסרט "הדוור מצלצל פעמיים" משנת 1981, שם כיכבה לצידו של ג'ק ניקולסון שבנוסף נמצאה עמו במערכת יחסים משנת 1973. בשנת 1985 שיחקה בסרטו של אביה "הכבוד של פריצי", עליו זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, מה שהפך אותה לאדם הראשון שזכה באוסקר לאחר שגם אביו וסבו זכו בו.
לאחר מכן החלה יוסטון לככב בסרטים רבים. בשנת 1989 קיבלה מועמדות שנייה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה, על משחקה בסרט "שונאים: סיפור אהבה", ובשנת 1990 קיבלה מועמדות נוספת לפרס אוסקר, אך הפעם בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר, על משחקה בסרטו של סטיבן פרירס, "הנוכלים".
ב-1991 שחקה בסרט "משפחת אדמס" בו גילמה את אם המשפחה, מורטישה אדמס, וב-1993 גילמה שוב דמות זאת, בסרט ההמשך "החיים על פי משפחת אדמס". ב-1998 שיחקה בסרט שובר הקופות "עכשיו ולתמיד" לצידה של דרו ברימור, שם גילמה את הברונות רודמילה דה גנט, אמה החורגת של סינדרלה. בנוסף, שיחקה בשלושה סרטים של וס אנדרסון: "משפחת טננבאום", משנת 2001 "עמוק במים" משנת 2004 ו"רכבת לדארג'ילינג" משנת 2007. בשנת 2006 גילמה את דמותה של מאדם לואיז במערבון "מלאכים נופלים" לצד ליאם ניסן ופירס ברוסנן, וב-2009 דיבבה בסרט האנימציה הראשון של אנדרסון "מר שועל המהולל" המבוסס על ספרו של רואלד דאל בעל שם זהה. בשנת 2008 שיחקה בסרט הקומדיה שחורה "עמוק בגרון" של קלארק גרג. בשנת 2012 החלה יוסטון לשחק בסדרה סמאש המשודרת ברשת NBC.
הולכת בעקבות אביה, ניסתה יוסטון את מזלה גם בבימוי. בשנת 1996 ביימה את סרטה הראשון: "Bastard Out of Carolina" וב-1999 את סרטה השני: "אגנס בראון" בהם בנוסף היא גם שיחקה. סרטה השלישי, "לנסוע באוטובוס עם אחותי" יצא בשנת 2005.
חייה האישיים
הייתה לה מערכת יחסים ארוכה עם השחקן ג'ק ניקולסון, בה הם יצאו לסירוגין בין השנים 1973–1989.
ב-23 במרץ 1993 נישאה לפסל רוברט גראהם, והם גרו בוניס שבקליפורניה עד למותו ב-27 בדצמבר 2008.
בבעלותה חווה בעיירת שלושת הנהרות שבקליפורניה, שם מבקרת בקביעות.
הדפס
הדפס הוא יצירת אמנות שנוצרה על ידי צייר או גרפיקאי באמצעות טכניקת דפוס.
ישנם סוגים שונים של הדפס המובחנים באופן שבו מוטבע הדימוי על גבי הנייר:
בדרך כלל נהוג להדפיס על-גבי נייר, אולם יש ובאמנות העכשווית מדפיסים על חומרים שונים, כגון פלסטיק, קירות מבנים ועוד. ייחודו של ההדפס, לעומת ציור או רישום, הוא באפשרות לשכפל את יצירת האמנות במאות עותקים ובאיכות אמנותית זהה, ובכך לאפשר את הפצתה במחיר נמוך יחסית לזה של יצירה כמו ציור שמן, הנוצר כעותק יחיד.
הדפס מיוצר בדרך כלל במהדורה מוגבלת. נהוג למספר את ההדפסים במספר סידורי המכיל את מספר העותקים הכולל ואת מספרו של ההדפס מתוך כל העותקים. סימון "20/100", לדוגמה, פירושו שהדפס זה הוא העותק ה-20 מתוך 100 עותקים שנוצרו. האמן חותם על כל אחד מהעותקים של ההדפס, כהוכחה למקוריותו, אולם לעיתים נוצר ההדפס לאחר מותו של האמן, ללא חתימתו האישית.
בישראל פועלות מספר סדנאות הדפס, המארחות אמנים ישראלים ומחו"ל. שתי סדנאות ההדפס המרכזיות והמשוכללות ביותר נמצאות בירושלים ובקיבוץ כברי.
ג'וש דאלאס
ג'ושוע פול "ג'וש" דאלאס (באנגלית: Joshua Paul "Josh" Dallas; נולד ב-18 בדצמבר 1978) הוא שחקן אמריקאי. הוא מוכר בשל תפקידיו בתור דייוויד נולאן/הנסיך המקסים בסדרה "עד עצם היום הזה" ברשת ABC, ובזכות הופעתו בתור בן סטון בסדרת הדרמה העל-טבעית "מניפסט" ברשת NBC.
קריירה
בשנת 2009 עבר להוליווד שבארצות הברית ובשנת 2011 לוהק לתפקיד פנדרל בסרט "תור" לאחר שהשחקן האירי סטיוארט טאונסנד שנבחר לתפקיד עזב ימים ספורים לפני שהחלו הצילומים. מכיוון שהוא היה שחקן כמעט לא מוכר בעת הליהוק, היו ספקולציות שדאלאס נבחר מכיוון שפשוט לא היה מספיק זמן למצוא מחליף עם שם גדול יותר.
בשנת 2011 החל לשחק בסדרת הנפטזיה של רשת ABC, "עד עצם היום הזה" בתור דייוויד נולאן / הנסיך המקסים. דאלאס לא חזר לתפקידו בתור פנדרל בסרטי ההמשך של "תור" בשל התחייבותו לסדרה "עד עצם היום הזה". זאקרי לוי החליף אותו בשני הסרטים הבאים.
בשנת 2018 לוהק דאלאס לתפקיד של בן סטון, הגיבור הראשי, בסדרת הדרמה והמסתורין "מניפסט" של רשת NBC, שעלתה לראשונה ב-24 בספטמבר 2018.
דניס זקאריה
דניס למי זקאריה לאקו לאדו (בצרפתית: Denis Lemi Zakaria Lako Lado, נולד ב-20 בנובמבר 1996 בז'נבה שבשווייץ) הוא כדורגלן שווייצרי, המשחק במונקו ובנבחרת שווייץ בעמדת הקשר ההגנתי.
בורוסיה מנשנגלדבך
בקיץ 2017 נמכר זקאריה לבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה תמורת כעשרה מיליון אירו. זקאריה החליף בקבוצה את מחמוד דאוד שנמכר לבורוסיה דורטמונד. זקאריה הגיע לבורוסיה מנשנגלדבך בהמלצת בן ארצו גרניט ג'אקה, ששיחק בעבר בתפקידו של זקאריה בגלדבאך. זקאריה תפס עד מהרה מקום בהרכב של בורוסיה מנשנגלדבך והפך לאחד השחקנים הצעירים המבטיחים בבונדסליגה בעונת 2017/18.
בעונת 2018/19 שמר זקאריה על יכולת טובה, עם 31 הופעות בליגה וארבעה שערים לזכות קבוצתו, שסיימה במקום החמישי והעפילה לליגה האירופית.
בעונה שלאחר מכן שמר על מקום בהרכב אך לקראת סיום העונה סבל מפציעה בברך ונעדר מהמגרשים לתקופה.
בעונת 2021/22 שותף זקאריה ב-16 משחקים בליגה וכבש שני שערים, אחד מהם בניצחון 0–1 מול דורטמונד.
יובנטוס
ב-31 בינואר 2022 אחרי שסירב להצעה להאריך חוזה בקבוצתו חתם זקאריה ביובנטוס לארבע וחצי שנים תמורת 4.5 מיליון יורו.
ב-6 בפברואר 2022 רשם זקאריה את הופעתו הראשונה במדי יובנטוס בניצחון 0–2 מול ורונה כשהוא כובש את השער השני לזכות קבוצתו.
ב-1 בספטמבר 2022 הושאל לצ'לסי. ב-2 בנובמבר ערך את הופעתו הבכורה בו כבש את שערו הראשון בנצחון 2-1 על דינמו זאגרב.
מונקו
ב-14 באוגוסט 2023 חתם במונקו מהליג 1.
קריירה בינלאומית
זקאריה הוא בן להורים מהגרים מדרום סודאן ומזאיר. כנער שיחק זקאריה בכל הנבחרות הצעירות של שווייץ, והיה יכול לבחור כבוגר אם לייצג את שווייץ או דווקא לשחק בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו או בנבחרת דרום סודאן. זקאריה בחר לשחק בנבחרת שווייץ. את הופעת הבכורה שלו ערך זקאריה בנבחרת שווייץ בהפסד 1–2 לנבחרת בלגיה במשחק הכנה ליורו 2016. זקאריה זומן לסגל השווייצרי ליורו 2016 עצמו, אך לא שיחק דקה בטורניר, שבו הודחה שווייץ בשמינית הגמר על ידי נבחרת פולין.
נכלל בסגל נבחרת שווייץ לטורניר מונדיאל 2022.
Due vite
Due vite (בעברית: שני חיים) הוא סינגל של הזמר האיטלקי מרקו מנגוני, שיצא לאור ב-8 בפברואר 2023. השיר זכה בפסטיבל סן רמו 2023, המהדורה ה-73 של הפסטיבל המוזיקלי האיטלקי, ששימש כבחירת השיר לתחרות האירוויזיון 2023 שהתקיימה בליברפול שבממלכה המאוחדת.
רקע
השיר גם מסמן את השתתפותו השלישית של מנגוני בפסטיבל המוזיקה בסן רמו אחרי "Credimi ancora" ב-2010 ו-"L'essenziale", אז זכה בפסטיבל המוזיקה וייצג את איטליה באירוויזיון 2013.
את הקליפ לשיר ביים רוברטו אורטו. הצילומים התקיימו על הדיונות של פיסקינאס בסרדיניה.
באירוויזיון
על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. כיוון שאיטליה היא אחת מהגדולות המייסדות, היא העפילה לגמר אוטומטית. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע על ידי מפיקי התחרות. איטליה הופיעה כמדינה ה-11.
במופע הגמר, בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג השיר במקום השלישי, עם 176 נקודות. בהצבעת הקהל הוא דורג במקום השישי, עם 174 נקודות. כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים השיר במקום הרביעי, כשבסך הכל זכה ב-360 נקודות.
עשינו עסק
עשינו עסק היה שעשועון טלוויזיה נושא פרסים בהפקת ערוץ 2 ששודר בין השנים 1994–1996. השעשועון מבוססת על פורמט אמריקאי בשם "Let's Make a Deal", אשר שודר בארצות הברית משנות השישים ועד שנת 2003 וזכה להצלחה רבה יחסית לאורך השנים. גרסאות נוספות של השעשועון שודרו גם בארצות נוספות. מנחי השעשועון היו אברי גלעד וצביקה הדר.
המשחק
כל פרק הורכב ממספר "הצעות עסקיות" בין מנחה התוכנית לבין משתתפים שונים מהקהל. המשתתפים בקהל נבחרו באופן אקראי על ידי המנחה לאורך התוכנית.
הפורמט של התוכנית שודר בווריאציות שונות. בפורמט הפשוט ביותר, ניתן למתחרה בהתחלה פרס יקר ערך, והמנחה הציע לו להחליף את הפרס בפרס אחר - המילכוד הוא שהפרס המוצע כתחליף הוסתר. לעיתים הפרס הוסתר מאחורי אחד מתוך שלושה וילונות על הבמה, לעיתים באחת משלוש קופסות אשר הוצבו על הבמה, ולעיתים בתוך קופסות קטנות אשר הובאו לקהל. לעיתים הפרס אותו קיבל המשתתף בהתחלה היה גם מוסתר. הפורמט השתנה רבות לאורך התוכנית.
הפרסים אשר הוצעו בתוכנית היו פרסים יקרי ערך כגון מוצרי אלקטרוניקה, רהיטים, ואף מכוניות. מאחורי הווילונות הנוספים בהם לא היו פרסים נהגו להציב דחלילים.
בנוסף, בסיום התוכנית, בעוד הכתוביות רצו על המרקע, נהג המנחה לנהל "עסקאות" מהירות עם משתתפים אקראיים מהקהל. העסקאות כללו בדרך כלל הצעות של מתן כסף למשתתפים אקראיים מהקהל תמורת פריטים מסוימים בבעלותם.
עשינו עסק בישראל
בישראל שודרה התוכנית במסגרת שידורי הזכיינית קשת בערוץ 2 בשנים 1994–1996. את התוכנית הנחה בתחילה אברי גלעד, ולאחר שפרש מהנחיית התוכנית בסיום העונה השנייה, החליף את מקומו צביקה הדר למשך העונה השלישית.
עוד אח אחד
עוד אח אחד הוא פזמון עברי שנכתב, הולחן ובוצע על ידי פישי הגדול, והתפרסם בביצועה של להקת הדג נחש.
רקע
השיר בוצע במקור על ידי פישי הגדול ויצא לאור בשנת 1999 באלבום האוסף של חברת התקליטים של קובי אוז, "לבנטיני", בה היה חתום פישי הגדול "דליקטס לאוזניים". בשנת 2000, נכלל השיר גם באלבומו הראשון של פישי הגדול, "הסנדק". השיר הוקלט בשנת 1996 ונחשב לאחד משירי הדאנסהול הראשונים שהופקו בישראל. השיר הוא שיר מחאה שנכתב לזכרו של סהר אזולאי, חבר בכנופיית פרדס כץ, שהייתה מעורבת בסכסוך דמים רצחני. פישי הגדול סיפר כי ההשראה לשיר הגיעה משירו של זמר הדאנסהול ביני מאן, "Berry Yuh Ded Now".
ב-2010, הקליטה להקת הדג נחש עבור אלבום האולפן החמישי "6" גרסת כיסוי לשיר המשלבת בתוכה מילים נוספות שכתבו חברי הלהקה. השיר הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג'. במצעד השנתי של התחנה, דורג השיר במקום ה-30. במצעד השנתי של גלגלצ, דורג השיר במקום ה-20.
מבצע ביצות פריפיאט
"ביצות פריפיאט" (Pripiatsümpfe), גם "צעדת פריפיאט" היה שם הקוד של פעולת ענישה שערכו הכוחות הגרמניים במלחמת העולם השנייה ביולי ובאוגוסט 1941. הפעולה כוונה לרצח ההמוני של האוכלוסייה היהודית המקומית משטחי תשע המחוזות של ביילורוסיה ושלוש מחוזות באוקראינה באזור ביצות פריפיאט ונהר פריפיאט.
המבצע נחשב למבצע ההשמדה ההמוני הראשון המתוכנן על ידי גרמניה הנאצית. במהלך המבצע נהרגו לפחות 13,788 בני אדם בשלב הראשון ו-3,500 גברים יהודים נהרגו בשלב שני. הכפרים דווארץ, חוצ'אן, אזיאראני, סטאראז'ובצי וקרמנה, נהרסו כליל בשריפה וטורוב נהרסה חלקית. אמצעי ההוצאה להורג העיקרי היה ירי המוני, לאחר שהאוכלוסייה המקומית רוכזה. נוסדו גם שיטות אחרות, כולל דחיפת אנשים לביצות ולטביעתם, אם כי מעשה זה היה במידה רבה לא יעיל בשל רדידות המים.
היסטוריה
המבצע הגיע בהוראה מהרייכספיהרר אס אס היינריך הימלר שהסמיך לכך את חטיבת הפרשים של האס אס, כמו גם את הוורמאכט ודיוויזיות חיל הרגלים שלו 162 ו-252, בפיקודו הכללי של מפקד האס אס והמשטרה אריך פון דם באך-צלבסקי. החל מ-28 ביולי 1941 ועד אוגוסט המבצע נערך בשני שלבים, כאשר השלב השני החל ב-14 באוגוסט.
תעודות גרמניות שנלכדו על המבצע הגיעו למוסקבה בינואר 1942, ופורסמו במכתב הממונה על יחסי חוץ של ברית המועצות (שר), שהונפק ב-27 באפריל. המכתב הופנה לכל המדינות שברית המועצות קיימה איתן יחסים דיפלומטיים. ההערכה היא כי הפרסום וההלם הבינלאומיים שנגרמו מנתונים אלה הניעו את הנאצים להסתיר או להרוס חומרים אחרים הנוגעים למבצע זה.
תחילת האירועים
ב-19 ביולי 1941, דיוויזיות הפרשים של האס אס 1 ו-2 הוכפפו למפקד האס אס והמשטרה אריך פון דם באך-צלבסקי לפעולה שנועדה להתקיים בשני שלבים. תאריך ההתחלה של המבצע נחשב ל-28 ביולי 1941. באותו יום הועברו שני גדודי פרשים של האס אס לברנוביץ' לצורך "סירוק שיטתי של ביצות פריפיאט".
זמן קצר לאחר מכן הורה הימלר על הקמת חטיבת פרשים של האס אס בפיקודו של הרמן פגליין. כמו כן, הימלר הורה לפון באך להציג בפניו את התוכנית הצבאית של פעולת ההשמדה. "הצו המיוחד" של הימלר מיום 28 ביולי 1941 הורה על פון דם באך להשמיד בחריפות את אוכלוסיית אזור ביצות פריפיאט - לירות בגברים, לגרש נשים וילדים, להחרים את בעלי החיים והאוכל, לשרוף הרגלים. לעומת זאת, היה חשוב "לחוס" על האוכלוסייה "שמפגינה יחס נעים לגרמנים" ואף לחמשה באופן חלקי. פקודותיו של הימלר למבצע הועברו לפגליין דרך סגן בריגדפיהרר קורק קנובלאוך, שנפגש עימו ועם באך-זלבסקי ב-28 ביולי במגוריהם החדשים בליאכוביצ'י בביילורוסיה. פגליין פירש את הוראות אלה באופן הבא: חיילי האויב במדים היו אמורים להילקח בשבי, ואלה שנמצאו מחוץ למדים היו אמורים לירות בהם. גברים יהודים, למעט כמה עובדים מיומנים כמו רופאים ועובדי עור, יחוסלו בירי. פגליין חילק את השטח שיש לכסות לשני חלקים המחולקים על ידי נהר פריפיאט, כאשר הגדוד הראשון לוקח את המחצית הצפונית והגדוד השני בדרום. הגדודים עברו את דרכם ממזרח למערב דרך השטח שהוקצה להם והגישו מדי יום דיווחים על מספר ההרוגים והכלואים.
הימלר הודיע לפגליין במברק ב-1 באוגוסט שהמספרים שנהרגו עד כה היו נמוכים מדי. כעבור כמה ימים הוציא הימלר צו משטרתי מספר 42, שקרא להרוג את כל הגברים היהודים מעל גיל 14. הנשים והילדים יובלו לביצות ויוטבעו. כך היו היחידות של פגליין מהראשונות בשואה שחיסלו קהילות יהודיות שלמות. מכיוון שהמים בביצות היו רדודים מדי ובאזורים מסוימים לא היו ביצות, הוכח כי לא מעשי להטביע את הנשים והילדים, כך שבסופו של דבר גם הם נורו.
השלב הראשון
כוחות של גדוד פרשים של האס אס הראשון עברו מברנוביץ' לכיוון לחוביצ'ה – איוואצביצ'י – ברזה קרטוסקה – פרוז'ני ו"סרקו" את השטח מדרום, דרום-מזרח ודרום-מערב והגיעו לנהר פריפיאט. כוחות של גדוד הפרשים השני עברו מלוצק לקאמן-קשירסקי – דרוהיצ'ין, איבאנבה, סארני, לוניניץ ופינסק, וסרקו את השטח מדרום ומצפון לנהר פריפיאט, עד למפגש עם גדוד הפרשים הראשון.
בתיאום עם האס אס, ביצע איינזצגרופן B את ההשמדה ההמונית של האוכלוסייה היהודית בפינסק. מלבד זאת, כמה אלמנטים מדיוויזיות הפרשים של אס אס הקימו את הכוח המוביל שנועד לחסום כוחות סובייטים שפרצו מהכיתור בסביבת כביש סלוצק - באברויסק ב-27 ביולי.
השלב השני
כוחות חטיבת פרשים של אס אס עברו מקו הרכבת הראשוני של ברנוביץ'-לוניניץ מזרחה וניהלו את עבודת "הטיהור" של הגדה הימנית והשמאלית של נהר פריפיאט.
במהלך שלב זה נלחם הגדוד השני בגדוד אחד או שניים של הכוחות הסדירים והלא-סדירים הסובייטיים ב-21 באוגוסט 1941 ליד טורוב. על פי הדיווח מיום 29 באוגוסט, אבדות החטיבה היו 23 הרוגים ופצועים, ואבדן הכוחות הסובייטים היה בין 600 ל-700 הרוגים ו-10 שבויים.
השלב השני של המבצע הסתיים ב-29 באוגוסט או ב-31 באוגוסט. בדו"ח הסופי של פגליין על המבצע, מיום 18 בספטמבר, נכתב כי הם הרגו 14,178 יהודים, 1,001 פרטיזנים, ו-699 חיילים מהצבא האדום עם הפסדים של 17 הרוגים, 36 פצועים ו-3 נעדרים. ההיסטוריון הנינג פייפר מעריך שמספר היהודים שנהרגו בפועל היה קרוב יותר ל-23,700.
אגרסג
אגרסג (בהונגרית: Égerszög) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
באגרסג התגוררו מעט יהודים.
משה בן אלול
משה בן אלול (רייכרודל) (18 באוגוסט 1901 – 24 ביולי 1981) היה עיתונאי ישראלי. עורכו הראשון של השבועון "דבר השבוע".
קורות חיים
משה בן אלול נולד במרינסק שברוסיה בשנת 1901. קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר" בריגה, ולמד בבית ספר עממי, בגימנסיה, בקורסים למורים ובאוניברסיטת ריגה. עסק בהוראה. בשנת 1920 עלה לארץ ישראל. עבד כחלוץ בבניין, בסלילת כבישים ובחקלאות, ולאחר מכן כספרן וכמורה בבית הספר לילדי עובדים בתל אביב. משנת 1928 היה מורה לספרות והיסטוריה בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. כתב מאמרים בעיתון "דבר" מאז היווסדו ב-1925 והיה חבר מערכת העיתון.
בשנים 1929–1930 היה בן אלול שליח ההסתדרות הכללית אל תנועת החלוץ בלטביה. בשנת 1930 השתתף כציר בקונגרס ארץ ישראל העובדת בברלין, קונגרס שיזם דוד בן-גוריון של נציגי תנועות יהודיות מכל העולם בקריאה לצאת לעזרת היישוב ותנועת העבודה בתקופה שלאחר מאורעות תרפ"ט.
משנת 1931 היה עורכו של "במעלה", ביטאון תנועת הנוער העובד. במלחמת העולם השנייה, בשנים 1942–1945, התנדב ליחידה ארץ ישראלית בצבא הבריטי.
בשנת 1946, כאשר נוסד השבועון "דבר השבוע", נתמנה בן אלול להיות עורכו הראשון, ומילא תפקיד זה עד לשנת 1956. כתב בשם העט "מ. אחי-יוסף". היה חבר אגודת העיתונאים.
משנת 1926 היה נשוי לרבקה לבית הכט, והיה אב לבן, דוד בן אלול, עיתונאי אף הוא, ששימש עורך מדור הקולנוע של "דבר השבוע".
קישורים חיצוניים
ממאמריו:
בלון תבערה
בלון תבערה (או פצצת בלון) הוא כלי נשק המורכב מבלון מנופח בגז הקל מהאוויר (אוויר חם, מימן או הליום) הנושא חומרי הצתה ובעירה, חומרים דליקים או מטען חבלה, בדומה לבקבוק תבערה. זהו אמצעי לחימה (בדומה לעפיפון תבערה) הנע עם הרוח לאזור המטרה, שבו הבלון נופל או משחרר את אמצעי הלחימה, במטרה להצית שרפה ואף לגרום לנפגעים בנפש.
הצעות מוקדמות
בשנת 1792, הציע ז'וזף מישל מונגולפייה להטיל פצצות באמצעות בלונים על הכוחות הבריטיים וספינות בטולון.
בשנת 1807, ניסו בדנמרק לבנות ספינת אוויר המונעת בכוח אנוש כדי להפציץ ספינות בריטיות שהטילו סגר על קופנהגן.
בשנת 1846 דחה הצי הבריטי הצעה לפצצת בלון של סמואל אלפרד וורנר. ניסיונות של הנרי טרייסי קוקסוול לעניין את הממשלה הבריטית מספר שנים מאוחר יותר נדחו גם הם.
ב-1847, הציע ג'ון וייז להשתמש בפצצות בלון במלחמת ארצות הברית–מקסיקו.
שימוש אוסטרי בוונציה בשנת 1849
השימוש האגרסיבי הראשון של בלונים בלוחמה התקיים בשנת 1849. כוחות אוסטרים שצרו על ונציה ניסו לשגר כ-200 כדורים פורחים מנייר, כל אחד עם פצצה של כ-12 ק"ג שתוכננו להיות מופלים באמצעות פתיל השהייה מעל העיר. הבלונים שוגרו בעיקר מהקרקע, אולם חלקם גם שוגרו מספינת הצי SMS Vulcano ששימשה כנושאת בלונים. לפני השיגור של רוב הבלונים, האוסטרים שיגרו בלונים קטנים יותר כדי לקבוע את אורך ההשהיה של הפתילים בבלוני הנפץ. לפחות פצצה אחת נפלה בעיר, אולם בשל שינויי הרוח לאחר השיגור, רוב הבלונים החטיאו את המטרה וחלק אף נסחפו בחזרה לקווים האוסטרים ולספינה המשגרת Vulcano.
מבצע אאוטוורד
במהלך מלחמת העולם השנייה, במבצע אאוטוורד של הבריטים שוגרו כ-99,142 בלונים לגרמניה, 53,543 מהם נשאו מטען מחולל אש ו-45,599 נשאו חוט נגרר ליצירת נזק לקווי מתח גבוה.
פו-גו
ב-1944–1945, במהלך מלחמת העולם השנייה, יפן שיגרה כ-9,300 פצצות כדור פורח מדגם פו-גו מיפן ליבשת האמריקאית. הפצצות בקוטר 10 מטר מולאו במימן ובדרך כלל נשאו פצצת 15 קילו, או פצצת 12 קילו עם 4 פצצות 5 קילו. הפ-גו ניצל את זרם הסילון החורפי, שמהירותו 350 קמ"ש, כדי לחצות 5,000 ק"מ של האוקיינוס השקט בכ-3 ימים. כדי לשלוט בגובה הבלון השתמשו בחיישן ברומטרי אשר שחרר שקי חול כאשר הבלון ירד מתחת ל-30,000 רגל, ושחרר מימן כאשר עלה הבלון מעל ל-38,000 רגל. מנגנון שליטת הגובה הופעל 52 דקות לאחר השיגור כדי לאפשר לבלון לטפס לגובה ראשוני. התחנות האחרונות של שקי החול צוידו בפצצות תבערה אשר שוחררו על ידי אותו מנגנון. לאחר שחרור הפצצה האחרונה הבלון הפעיל מנגנון הרס עצמי ושחרר פצצה נוספת.
הבלונים שוגרו בחורף כדי לנצל את זרם הסילון, שכמעט לא קיים בחודשי הקיץ היבשים, אולם זה הגביל את פוטנציאל הנזק שכן עונת שרפות היער היא בקיץ. בלוני הפו-גו גרמו יחסית מעט נזק, פרט לאירוע קטלני בודד בו נהרגו אישה וחמישה ילדים שהתקרבו לבלון שנחת.
ארצות הברית
בעקבות מלחמת העולם השנייה, ארצות הברית פיתחה את E77, בלון פצצה מבוסס על בלון הפ-גו. הבלון הזה נועד לפזר חומר הדברה נגד יבולים, אולם לא הגיע לשימוש מבצעי. ב-1954–1955 בדקה תוכנית WS-124A אפשרות לשימוש בבלונים כאמצעי שיגור של נשק להשמדה המונית, אך נמצאה בלתי ישימה בשל דיוק נמוך מדי.
שימוש פלסטיני נגד ישראל
מאז תחילת העימותים בגבול ישראל-רצועת עזה ב-2018, הפלסטינים שיגרו עפיפוני תבערה על ישראל. מאז תחילת מאי 2018, בלונים ממולאים הליום החליפו בהדרגה את העפיפונים כאמצעי התבערה העיקרי. בלוני התבערה והנפץ משמשים לטרור נגד יישובי עוטף עזה ונכון למאי 2023 טרם נמצא להם מענה. בלוני התבערה היוו במידה רבה חלופה פשוטה אך אפקטיבית לרקטות, זאת מכיוון שמערכת "כיפת ברזל" איננה מסוגלת להגן מפני נשק כה פרימיטיבי מבחינה טכנולוגית. על אף שהיה ברשותם נשק מתקדם הרבה יותר, ארגוני הטרור מצאו כי לשימוש בנשק מאולתר יש דווקא יתרון.
בלוני התבערה של הרצועה מורכבים מקונדומים עשויי לטקס או לעיתים מבלוני מסיבות השזורים יחדיו כאשר הם נושאים סמרטוטים בוערים, אמצעי תבערה אחרים, או מתקן נפץ. חלק מהבלונים נושאים מטעני חבלה מסוגים שונים כגון מטעני צינור ורימוני רסס, ואז הם נקראים "בלוני נפץ". הרוח הנושבת מן הים התיכון, דוחפת את הבלונים מרצועת עזה לתוך ישראל. ב-30 ביולי הגיע אחד הבלונים עד קריית גת, מרחק כארבעים קילומטרים מהרצועה, אך בלי שיגרום נזק, וב-1 באוקטובר הגיע בלון נפץ עד למודיעין, מרחב של יותר מ-55 ק"מ מהרצועה, גם הוא פורק על ידי חבלן משטרתי ללא נזק. ב-20 בספטמבר התפוצץ בתוך היישוב מלילות בלון תבערה שנשא מטען חבלה. ב-12 באוקטובר נוטרל בלון תבערה בראשון לציון.
עד 10 ביולי 2018, עפיפוני ובלוני תבערה אומתו כגורם ל-678 שריפות בישראל, בהן נשרפו 9,160 דונם של יער, וכ-6,000 דונמים של שדות חקלאיים, ובנוסף גם פגעו בשטחים פתוחים נוספים ובבעלי חיים רבים.
בינואר 2020 חודשה הפרחת בלוני הנפץ מרצועת עזה. חלק ממטעני החבלה המצורפים לבלונים מוסווים כצעצועים על מנת לפתות ילדים לשחק בהם ולהיפגע. בפברואר 2020 חשפה משטרת ישראל את מערכת להב אור ליירוט בלוני נפץ, אך היא לא נכנסה לשימוש נרחב.
בסוף יולי 2020 ובאוגוסט 2020 חודשה שוב הפרחת בלוני התבערה ובלוני הנפץ הפעם בצורה רחבת היקף. במאי 2021 שוב חודשה הפרחת בלוני התבערה והנפץ.
תיירות התנדבותית
תיירות התנדבותית (באנגלית: Voluntourism, מכונה לעיתים גם 'תיירות מתנדבת') היא שילוב של טיול/תיירות מסורתיים עם עבודה בהתנדבות ומשויכת בדרך כלל להשתתפות בפרויקטים התנדבותיים במדינות זרות. המשתתפים הם מתנדבים שנוסעים במטרה לקחת חלק בפרויקט אליו נרשמו או שרוצים לתרום מזמנם ומרצם למטרות הקשורות ליעדי הטיול שלהם.
במהלך העשורים האחרונים, החל מ-1990, חל גידול משמעותי בהיקף הפעילות בענף התיירות ההתנדבותית, באופן שמספר התיירים שמשלבים פעילות התנדבותית עומד על פי ההערכות, על כ-1.6 מיליון תיירים מתנדבים כל שנה, ושווי מוערך של הענף בכ-1.7–2.6 מיליארד דולר לשנה. אם בעבר, מספר הארגונים המוכרים, לא-ממשלתיים שעסקו והפעילו תוכניות לתיירות התנדבותית היה מצומצם וקטן, הרי שכיום פועלים בענף זה מגוון עצום של חברות וישויות פרטיות או ממשלתיות, למטרות רווח או ללא מטרות רווח, וכולם מקדמים את האפשרות לשלב פעילות של תיירות התנדבותית במסגרות רבות ומגוונות.
הגדרת התיירות ההתנדבותית
האינטרנט ככלי מידע וחיבור בין אנשים וארגונים מכל העולם הוא גורם מרכזי בתופעה זו. כיום קיימת רשת בינלאומית של ארגונים, שחלקם עובדים בשיתוף, המציעה למתנדבים להשתתף בפרויקטים של סיוע הומניטרי, שמירה על הסביבה, חקלאות אורגנית או הגנה על בעלי חיים במקומות שונים בעולם. מדובר במערך מסודר הדורש הרשמה מראש מצד המתנדבים.
מרבית הפרויקטים מתקיימים לתקופות של שבועות אחדים, כאשר בקיץ ההיצע גדל באופן משמעותי, אך קיים מגוון רחב למדי גם של פרויקטים התנדבותיים לטווח הארוך. פעילויות העבודה ההתנדבותית משתנות בהתאם לאופי ומטרות הארגון המקיים את הפרויקט ועשויות לכלול סיעוד והדרכה בבתי יתומים, חלוקת מזון ותרופות לנצרכים, לימוד אנגלית, שיפוץ מבנים, טיפוח ושיקום אזורים המוכרים כשמורת טבע ואתרים אקולוגיים, טיפול בבעלי חיים פגועים, הגנה על מינים בסכנת הכחדה ועוד.
בדרך כלל אין דרישה מצד הארגונים לכישורים מקצועיים מסוימים, כאשר המתנדבים משתתפים בעלוּת ההכשרה והכלכלה שלהם. עם זאת, בעולם נעשית לעיתים הבחנה בין Voluntourism ל-Volunteerism, בכך שהאחרון מתייחס להתנדבות על ידי בעלי כישורים ספציפיים הנדרשים עבור ארגון לפרויקט שהוא מנהל, לבין תיירים המציעים את זמן חופשתם.
תוכניות תיירות התנדבותית מציעות למשתתפים לשלב בעבודתם טיול תוך שמירת שימת הדגש על התחשבות בסביבה, כמקובל במה שמכונה בדרך כלל "תיירות אקולוגית" (eco-tourism) או "תיירות בת-קיימא" (sustainable & responsible tourism).
רקע היסטורי להתפתחותו של ענף התיירות ההתנדבותית
התנדבות של תיירים במסגרת ארגונים הפועלים במדינות שונות ברחבי העולם אינה תופעה חדשה ושורשיה נטועים בצורות כאלו ואחרות בעבר הרחוק. תיירות התנדבותית נתפסה כחובה אצילית, ובמהלך ימי הביניים כחלק מחובת האביר – לסייע לאוכלוסייה חלשה גם בסביבתו, אך גם בארצות אחרות. חוקרים מקשרים את שורשיה ואת התפתחותה של התיירות ההתנדבותית כפועל יוצא של פעילות דתית או פעילות כיתתית, שמשקפת מעשים של אצילים כחלק מחובה זולתנית לסיוע לשכבות עוני, או לחינוך ילדים עניים. הרעיון של 'אצילות מחייבת', שהכתיבה את צורת חייהם של בני האצולה בעבר, נועדה להראות שיחד עם העושר, הכוח והיוקרה קיימת גם חובת עזרה כלפי החלש. הדבר בא לידי ביטוי ב'מעלות האביריות' שכללו אומץ, צדק, רחמים, נדיבות, אמונה, אצילות ותקווה. בנוסף, שורשיה של התיירות ההתנדבותית נטועים, בין היתר בתופעת הGrand Tour of Europe, שהתקיימה במהלך המאות ה-17 וה-18, תופעה שקשורה לטיולים ומסעות של צעירים, בני המעמד הגבוה באירופה שהקדישו חודשים ארוכים למטרות לימוד, היכרות עם תרבויות אחרות, ובילוי בארצות אחרות באירופה.
תיירות התנדבותית לאחר מלחמות העולם
מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה הותירו באירופה אוכלוסיות רחבות היקף במצב של עוני, עליבות והרס חברתי מוחלט. בעקבות התוצאות ההרסניות של המלחמות ובשל הצורך החיוני בסיוע הומניטרי, מתרחבת תופעת התיירות ההתנדבותית. השינוי המשמעותי בהיקף תופעת התיירות ההתנדבותית, והתפתחותה המהירה קשורים בעיקר בשינויים הרבים שמתרחשים בענף התיירות במהלך העשורים שלאחר תום מלחמת העולם השנייה. ענף התיירות הבינלאומי עובר במהלך עשורים אלו שינויים משמעותיים בשל מספר גורמים מרכזיים וביניהם: התפתחות משמעותית בענף התעופה, פתיחת יעדי תיירות מגוונים ואטרקטיביים במדינות עולם שלישי, עלייה ברמת החיים, גידול בתוחלת החיים ועוד. במהלך עשורים אלו מתפתח ענף תיירות מרכזי וחשוב, הוא התיירות האלטרנטיבית, שמוגדרת כתיירות חלופית (Alternative Tourism) לתיירות ה'המונית' המקובלת ומוכרת (Mass Tourism). תיירות אלטרנטיבית, היא תיירות המחפשת דרך להימנע מהשפעות שליליות על הסביבה הפיזית והחברתית, ושואפת להגביר את ההשפעות החברתיות, התרבותיות והסביבתיות החיוביות ולהוות אלטרנטיבה לתיירות המונית. בנוסף לכך, התיירות האלטרנטיבית מניעה את התייר לנסות לחדש ולגוון את חוויית המסע, להוסיף ערך מוסף או עשייה קצת שונה במהלך חופשתו ובכך לשנות את הדפוס הקבוע ליציאה לחופשה. התיירות האלטרנטיבית קיבלה עם השנים מונחים והגדרות נוספות, כמו תיירות אקולוגית, בת קיימא, או תיירות אחראית. התיירות האלטרנטיבית והצורך בהתנדבות, במיוחד במדינות עולם שלישי ובאזורים הזקוקים לסיוע מידי ולשיקום בעקבות מלחמות ו\או אסונות, הם אשר הביאו לקידום ולפיתוח פלח תיירותי, או ענף תיירות חדש: תיירות התנדבותית. תיירות התנדבותית אם כן, היא מושג רחב שעבורו קיימות הגדרות שונות, עבור תחומי עשייה התנדבותית מגוונים.
תיירות התנדבותית בישראל
תיירים מתנדבים פועלים במדינת ישראל החל משנותיה הראשונות. תופעה זאת של תיירים מתנדבים, אם כי לא במספרים גדולים, התקיימה בישראל גם במהלך העת העתיקה ובמאות הקודמות להקמת המדינה - אך אלו הגיעו בעיקר מסיבות של שליחות דתית ובמסגרת ארגוני דת מיסיונריים. עוד במהלך מלחמת העצמאות, ולאחר מכן במהלך שנותיה הראשונות של מדינת ישראל - מגיעים ארצה תיירים יהודים שמבקשים להתנדב ולסייע למדינה הצעירה. התנדבות זאת מתקיימת לרוב במסגרת התנועה הקיבוצית, ובמסגרות נוספות. תופעת המתנדבים בקיבוצים גדלה ומתרחבת בצורה משמעותית לאחר מלחמת ששת הימים ובמהלך שנות ה-70 ושנות ה-80, כאשר במהלך שנים אלו מגיעים לישראל מאות ולאחר מכן אלפי תיירים כל שנה, המתנדבים בקיבוצים בעיקר בעבודות חקלאות או במסגרות של שירותים שונים בקיבוץ. אחד מארגוני התיירות התנדבותית החשובים שמתחילים את פעולתם בישראל בתקופה זאת, הוא ארגון גרמני שנקרא 'אות הכפרה והשלום'. ארגון, שהוקם על ידי כומר פרוטסטנטי לאחר מלחמת העולם השנייה ושם לעצמו כמטרה לקדם פעילות שתכפר על פשעי הנאצים כלפי אומות העולם ותקדם שלום ופיוס בין העמים, אך בעיקר מפנה את מאמציו לטובת האוכלוסיות שנפגעו קשות במהלך המלחמה ובהן - העם הפולני, העם הרוסי וכמובן העם היהודי. פעילות הכפרה התבצעה באמצעות משלוח מתנדבים שתפקידם לסייע לשקם את הארצות שנפגעו במלחמה, ולסייע ככל האפשר, לשיקום ותמיכה סוציאלית לניצולי השואה. ארגון זה מתחיל את פעילותו במדינת ישראל בשנת 1961 ומאז במהלך השנים, מאות מתנדבים השתתפו בפעילות התנדבותית במסגרות שונות דרך ארגון אות הכפרה והשלום בישראל. בעשורים האחרונים התרחבה מאוד תופעת התיירות ההתנדבותית במדינת ישראל. זאת, הודות להצטרפותם של ארגונים ומוסדות רבים שפועלים לצורך קידום נושא זה באמצעות ארגון, הבאה, ותמיכה במערך של תיירים מתנדבים – וכחלק מההבנה כי תרומתם של התיירים המתנדבים היא חיונית ומשמעותית לארגונם. תהליך זה, של גידול, התרחבות והגיוון של ארגונים ומסגרות אשר מפעילים תוכניות להתנדבות תיירותית - מקיף וכולל בתוכו ארגונים ממשלתיים (משרד הרווחה ומשרד התיירות), ארגונים לא ממשלתיים כגון עמותות המגזר השלישי, וחברות למטרות רווח, אשר משלבות בין יתר תוכניות התיור למדינת ישראל – תוכניות ייחודיות המשלבות תיירות התנדבותית.
ישראל בלסקי
הרב חיים ישראל הלוי בלסקי (כ"ה באב תרצ"ח 22 באוגוסט 1938 - ליל י"ט בשבט ה'תשע"ו, 28 בינואר 2016) היה ראש ישיבה רב ופוסק הלכה אורתודוקסי-חרדי אמריקאי. ראש ישיבת תורה ודעת בברוקלין, ניו יורק.
קורות חייו
נולד לרב בערל בלסקי ולחנה בת הרב בנימין וילהלם, ממייסדי ישיבת תורה ודעת. למד בישיבת תורה ודעת בברוקלין ונסמך לרבנות מטעם הישיבה בשנת ה'תשכ"ב, 1962. הוא למד גם בבית מדרש עליון במונסי, ובשנת ה'תשכ"ה, 1965, נסמך לרבנות גם בידי רבי משה פיינשטיין.
הצטרף לצוות ההוראה של ישיבת תורה ודעת ומאז פטירת הרב אברהם יעקב פאם עמד בראשות הישיבה. במקביל שימש הרב בלסקי כחבר מערכת כתב העת "עם התורה" וכרב רשת מחנות הקיץ של אגודת ישראל בארצות הברית. היה מנשיאי ארגון המרכז הארצי לטהרת המשפחה.
בחורף 2012 התמוטט ומצבו היה קריטי, בעקבות זאת נוסף לשמו השם חיים. הוא התאושש ולאחר שלושה חודשי שיקום שב לתפקידו בישיבה, מאז השתמש בשני השמות 'חיים ישראל בלסקי'.
בתו תמר נשואה לשלמה יהודה רכניץ מלוס אנג'לס. חתנים נוספים הם הרב דוד גולדשטיין ר"מ בישיבת תורה ודעת, הרב ראובן כהן ראש כולל זיכרון יוסף במודיעין עילית והרב בן ציון בערל ר"מ בישיבת דרך התורה במודיעין עילית.
בשער
עמותת בשער - קהילה אקדמית למען החברה בישראל היא עמותה של חברי סגל אקדמי באוניברסיטאות ובמוסדות להשכלה גבוהה בישראל. היא הוקמה במטרה להגביר ולהעמיק את מעורבות אנשי האקדמיה בקהילה, ובעיקר קהילת תלמידי התיכון ומוריהם בפריפריה החברתית והגאוגרפית, ולעודד יצירת חברה פתוחה, משכילה ונאורה בעלת מערכות חינוך מתקדמות ותשתית מדעית וטכנולוגית נאותה לטובת עתיד המדינה.
העמותה נוסדה בשנת 1999, ומאגדת כ-2000 חברות וחברי סגל אקדמי בכיר מכל מוסדות ההשכלה הגבוהה בישראל. יושב-ראש העמותה הראשון היה פרופ' זאב תדמור, נשיא הטכניון לשעבר, ואחריו כיהן פרופ' חנוך גוטפרוינד, נשיא האוניברסיטה העברית לשעבר. כיום עומדת בראש העמותה פרופ' חגית מסר-ירון, נשיאת האוניברסיטה הפתוחה לשעבר.
בין החברים והחברות הפעילים ב"בשער": פרופ' אהרן צ'חנובר, פרופ' שמעון ינקלביץ', פרופ' סיגל אלון, פרופ' רונית בוגלר, פרופ' עודד נבון, פרופ' יאסר עואד, פרופ' מנחם רובינשטיין, פרופ' דוד לוי פאור, פרופ' גילי דרורי, פרופ' יעל השילוני דולב, פרופ' גדי אריאב, פרופ' צבי הכהן, פרופ' ראמי חג' עלי, מר עמוס שפירא, פרופ' יהודית גל עזר, פרופ' יערה בר-און, פרופ' פרנסס רדאי, פרופ' רחל ארהרד ועוד.
1. פעילות חינוכית והסברתית - קידוּמדע - להנגשת ידע אקדמי בכל תחומי המחקר המדעי. בין הפעילויות בתחום זה:
2. פעילות אקדמית-ציבורית - ארגון "בשער" לקח על עצמו לעמוד "בשער" ולשמר את מערכת ההשכלה הגבוהה שהיא אבן ראשה בחברה הישראלית, בחברה דמוקרטית ובחברה מתקדמת.
כבר בשנת 2004 פרסם ארגון "בשער" דוח שנקרא: מעמד ההשכלה הגבוהה ואוניברסיטאות המחקר – תמרורי אזהרה וקווי מדיניות.
יחד עם מוסד שמואל נאמן יסדו את "הפורום להשכלה גבוהה" שמטרתו היא לקיים דיאלוג פתוח בין האוניברסיטאות, המכללות, המועצה להשכלה גבוהה (מל"ג), הוועדה לתכנון ולתקצוב וגופים אחרים, ולדון בסוגיות הרבות שעל סדר היום של מערכת ההשכלה הגבוהה. כל מפגשי הפורום להשכלה גבוהה מוקלטים וזמינים לצפייה.
"בשער" מפעיל את רשת "בשער-אקדמיה-ישראל" - רשת פעילות אקדמית אזרחית (וולונטרית ולא מוסדית) אשר מיועדת להעצים את הקהילה האקדמית והאזרחות האקדמית באותם תחומים אשר נופלים בין הכיסאות או מחייבים שיתוף פעולה בין מוסדי.
ל"בשער" "קו-חם" לשמירה על חופש אקדמי ואוטונומיה מוסדית ולמענית ניצול ואפליה באקדמיה - המיועד לכל חברי הקהילה האקדמית - החל בסטודנטים.ות וכלה במוסדות עצמם.
בעבר הוציאה לאור העמותה את כתב העת "בשער" - מקום למחשבה, במתכונת של דו-ירחון.
עונת 2003/2004 בליגת המשנה ההולנדית
עונת 2003/2004 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-48 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה. בסיום עונה זו, דן בוס ודה חראפסחאפ העפילו לליגה הראשונה.
פלייאוף העלייה
8 קבוצות הרכיבו את שלב הפלייאוף, 2 הקבוצות שסיימו במקומות 2 ו-3 ו-4 הקבוצות המדורגות אליהן הצטרפו 2 קבוצות מליגת העל ממקומות 16 ו-17 שתי המנצחות בשלב הפלייאוף, אחת מכל בית זכתה בכרטיס לעונה הבאה בליגת העל
מאזדה
בדירוג ה-Global 500 של המגזין פורצ'ן לשנת 2011, מוקמה מאזדה במקום ה-357.
היסטוריה
מאזדה החלה כחברת טויו קורק קוגיו לכלי עבודה וציוד תעשייתי, שנוסדה ביפן ב-1920. בשנת 1931 ייצרה את האופנוע התלת גלגלי "מאזדה-גו" שהיה כלי הרכב הראשון מתוצרתה. במלחמת העולם השנייה עסקה החברה בייצור כלי נשק. מכונית הנוסעים הראשונה של מאזדה, הייתה המאזדה R360 משנת 1960 ולאחריה דגם המאזדה קרול מ-1962. בסוף שנות ה-70 מאזדה החלה לייצר מכוניות עם מנוע דיזל מדגם פרקינס 4.182 שהיה מיוצר לפי רישיון של החברה המפתחת.
בשנת 1984 שינתה החברה את שמה באופן רשמי למאזדה. בשנים 1991–1997 בתוך החברה פעלה חטיבה לבניית מכוניות יוקרה לשוק המקומי שבנתה בין היתר Ẽfini MS-8.
מאזדה היא אחת מיצרניות הרכב היחידות המציעות מכוניות סדרתיות המונעות במנוע ונקל. בשנת 2007 חגגה מאזדה 40 שנות ייצור דגמים עם מנוע ונקל, מאז דגם המאזדה "קוסמו 110S" של שנת 1967.
בישראל
יבוא דגמי מאזדה לישראל החל בשנת 1992 על ידי חברת דלק מערכות רכב מקבוצת דלק לאחר שנים של הימנעות מייצוא לישראל עקב החרם הערבי. הדגמים הראשונים שהגיעו היו 323, 626, 121 וה-MX-3. לאחר מכן הצטרפו MX-5, קסדוס, MPV וטנדר B2000. בשנות ה-90 הצליח יבואן מאזדה לתפוס את נתח השוק הגדול ביותר בענף הרכב בישראל תוך הצעת דגמים בעלי התאמה מרבית לדרישות הלקוח הישראלי ומכירת מכוניות רבות לציי הרכב. גם בשנת 2009 הייתה מאזדה בעלת נתח השוק הגדול ביותר בישראל, יתרון אותו לא שמטה מאז שנות ה-90.
בפברואר 2008, חברת דלק מוטורס, החברה שמשווקת את המכוניות של מאזדה בישראל, שלחה את כל מכוניות המאזדה מדגם 3 לבדיקה ולתיקון בעיה במכוניות. המכוניות נשלחו למוסכי החברה בארץ (לחברה בישראל 60 מוסכים רשמיים) מחשש לתקלה חשמלית בייצור שעלולה הייתה לגרום לקצר במחשב הרכב וכתוצאה מכך, לאיבוד שליטה. הקריאה לתיקון בוצעה בהוראת היצרנית מאזדה, בעקבות קריאה לתיקון שפורסמה ברחבי העולם.
שיווק
בשנת 2002 הציגה החברה את המאזדה 6 שהחלה תהליך של הצגת דגמים חדשים תחת הכינוי זום זום (Zoom Zoom). החברה מתארת שבתהליך זה ייוצרו כלי רכב בעלי עיצוב דינמי, ביצועים, עם הקפדה יתרה לפרטים ובעלי התאמה טובה יותר של המכונה למשתמש. לראשונה שווקו המכוניות בצורה הזאת בצפון אמריקה והתפשטו לשאר העולם, כך גם לישראל. הקמפיין הצליח מאוד ברחבי העולם (בהשוואה לתוצאות שיווקיות של חברות מכוניות מתחרות אחרות). השיר שליווה את הקמפיין נקרא: "Zoom Zoom Zoom". מאזדה נודעת בשיווק צבעוני לעומת סגנונות קלאסיים של שיווקי רכב מצד חברות מתחרות אחרות.
פשע מקוון
פשע מקוון או פשע אינטרנטי או פשע סייבר מתייחס לעבירות שמעורבים בהן מחשב ותקשורת נתונים. הפשע יכול להתבצע תוך פגיעה במחשב עצמו, כגון חדירה אליו, או השתלת נוזקות, אך גם כל עבירה אחרת המתבצעת ברשת.
מבחינה משפטית
ישנם פשעים שייחודיים לרשת עצמה המציתים סוגיות משפטיות שיכולות להיווצר רק באינטרנט, כגון "אונס וירטואלי", חדירה ופריצה לאתרי אינטרנט ועוד. השאלה האם פשע מקוון זקוק לשיטות אכיפה וענישה שונות מפשע רגיל, היא שאלה מורכבת בה דנים משפטנים רבים. קיים קושי להאשים אדם שעבר עבירה במדינה מסוימת, אולם במדינה אחרת שבה הוא נמצא המעשה אינו נחשב לעבירה. בעבר היו ניסיונות להקים רשות על-מדינתית שתסדיר את הפיקוח על הרשת, אך בפועל כל מדינה מפתחת הסדרים שונים משלה להתפתחות הרשת והפשעים המתקיימים בה. פשעים מקוונים מתנגשים לעיתים עם נושא הצנזורה ברשת המוצגת כניסיון להתנגד לחוק חופש הביטוי או לפוטנציאל המשחרר של הרשת.
חסרונות
רשת האינטרנט עוזרת ומקלה על פושעים לבצע פשעים מסוימים שבעבר היה קשה לבצעם כגון פדופיליה ופורנוגרפיית ילדים. הפשע המקוון בא לידי ביטוי במאה ה-21 בשימוש הולך וגובר בדארקנט ("הרשת האפילה"). פושעים ופורעי חוק משתמשים בה כתשתית לביצוע מגוון רחב של פשעים- מהעברת קבצים לא חוקיים דרך ריגול תעשייתי, הפלת אתרי אינטרנט והפצת תכנים פורנוגרפיים קשים במיוחד ועד סחר בסמים, סחר באיברים, סחר בכלי נשק ואפילו הזמנת רוצח שכיר. ראיה לפעילות הפלילית המתבצעת ברשת היא הביקוש הגובר למטבע הדיגיטלי - הביטקוין, עד למצב של אינפלציה.
לוחמה קיברנטית אשר נכנסה בשנים האחרונות עם התעצמותה הטכנולוגית של הרשת מהווה אף היא איום רב על מערכות המחשוב של מדינות, ארגונים, חברות ואנשים פרטיים וניתן לראותה כיום בעיקר אצל ארגוני הטרור, אשר פתחו פרק חדש במאבק ובמירוץ החימוש הטכנולוגי.
יתרונות
התעצמות הרשת והתפתחותה מאפשרים לעקוב ולעצור ביתר קלות את הפושעים המקוונים, דרך מעקב בכל פעולה שנעשית דרך המחשב האישי, כאשר לרב העבריינים אינם יודעים כלל על קיום מעקב זה. רשויות החוק מנסות להשתכלל במשך הזמן ומנסות למצוא פרצות חדשות ויצירתיות להיאבק בעבריינים דרך הרשת בעזרת תרגיל עוקץ בו מוקמים פורומים שונים המיועדים לעבריינים, דבר המקל על תפיסתם.
התקפת רשת
התקפת רשת או מתקפת סייבר היא פגיעה זדונית במרחב דיגיטלי. לרוב מטרתה לשבש או להשבית מכשירים אלקטרוניים או את המידע שמנוהל בהם. ישנם מספר גורמים עיקריים העוסקים בהתקפות רשת. לרוב יהיו אלה קבוצות האקרים, אקטיביסטים, ארגוני טרור, ארגוני פשע, מדינות ומעצמות או איום פנימי מקרב אנשי הארגון המותקף. התקפות הסייבר מתחלקות לכמה סוגים עיקריים:
ישראל חיים יוסף אליקים
רבי ישראל חיים יוסף אליקים (סופיה – א' באייר תקנ"א בירושלים), היה מרבני סופיה, חיבר פירוש על הרמב"ם, שם יוסף. בסוף ימיו עלה לירושלים.
מידת הענווה בלטה אצלו. את ספרו פתח במילים: "זה קרבן עני מנחת חוטא אשר חיברתי פה עיר תהלה סופיאה עני אני במדות ובדעות, שפל אנשים, בטל במיעוטו מדרך כף רגל לכל העובר, איש צעיר חיים יוסף אליקים". גם בנו מתארו בענווה, כתב עליו: "הרב המובהק חסיד ועניו מאוד".
בסוף ימיו עלה לירושלים, ונטמן בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. על מצבתו נכתב: "איש הבינים, חכם לב, צדיק באמונתו".
ספרו "שם יוסף" הוא פירוש על הרמב"ם, הודפס בשנת תקכ"ט בסלוניקי. הספר הוכנס למאגר פרויקט השו"ת בין מפרשי הרמב"ם.
מחידושיו
בפירושו הוא חוקר האם יש שכר לאשה שמקיימת מצוות עשה שהזמן גרמן שהיא פטורה ממנה. הוא מוכיח ממה שכתב הרמב"ם לגבי מצוות לימוד תורה: שיש לאשה שכר כשמקיימת מצוות אלה, שאם בלימוד תורה שציוו לא ללמדה מקבלת היא שכר, קל וחומר שבמצוות שלא ציוו עליה שלא לעשותן שתקבל שכר.
משפחתו
בנו, רבי יחיאל יעקב אליקים, היה חתנו של רבי דוד מג'אר.
גי מולה
גי מולה (בצרפתית: Guy Mollet; 31 בדצמבר 1905 - 3 באוקטובר 1975) היה פוליטיקאי צרפתי ששימש כראש ממשלת צרפת ושר החוץ שלה בתקופת מבצע קדש.
חייו
מולה נולד בפלר למשפחת פועלים, ולמד באוניברסיטת ליל. ב-1936 החל לעבוד כמורה לאנגלית בתיכון באראס ומונה למזכ"ל התאחדות המורים בצרפת. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נפל בשבי הגרמני, שוחרר לאחר שבעה חודשים והצטרף למחתרת. בין השנים 1945 ל-1949 היה ראש עיריית אראס. כן כיהן כשר בממשלתו של לאון בלום שהוקמה במסגרת הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית בין דצמבר 1946 לינואר 1947. לאחר מכן ייצג את המפלגה הסוציאליסטית באספה הלאומית, נבחר למזכ"ל המפלגה ב-1946, תפקיד שבו כיהן עד סוף שנות השישים, והיה שר בכמה ממשלות.
בבחירות 1956 הקים ביחד עם פייר מנדס פראנס את החזית הרפובליקנית. נבחר לראש ממשלת צרפת בפברואר 1956 והצליח להחזיק מעמד בתפקידו שישה עשר חודשים, יותר מכל ראש ממשלה אחר ברפובליקה הצרפתית הרביעית. מולה היה ידיד אמת של מדינת ישראל. בתקופת היותו ראש ממשלה התהדקו מאוד היחסים בין המדינות, וישראל קיבלה אספקה ניכרת של נשק שסייעה לה במבצע סיני. מולה אף השתתף בשיחות סוור ב-22 באוקטובר 1956 בין ישראל לצרפת, שכללו את תכנון מבצע סיני. מתקפה קרקעית ישראלית בגיבוי מבצע מוסקטר: מטרייה אווירית צרפתית-אנגלית לשמי ישראל ופיקוד אסטרטגי משותף לשלוש המדינות. את עזרתו לישראל נימק בצורך בחיזוקה על רקע אסון השואה. בתקופת שלטונו חלה הסלמה במאבק המורדים האלג'ירים ומולה נקט נגדם יד קשה. הצרפתים השתלטו על מטוס ובו חמישה מראשי המורדים, וכלאו אותם. מולה התפטר במאי 1957 על רקע סיבוכים במלחמת אלג'יריה ועקב מצב כלכלי ופוליטי רעוע בצרפת. במאי 1958 השתתף ביוזמה להחזיר את שארל דה גול לשלטון ושימש כסגן ראש הממשלה בממשלתו הראשונה.
לוח התקופות בארץ ישראל
לוח התקופות בארץ ישראל - טבלה זו מסכמת את התקופות העיקריות בהיסטוריה של ארץ ישראל, ומציינת את האירועים המרכזיים בכל תקופה (בתקופות הקדומות יותר, מופיע טווח גילים מעוגל לפי תיארוך רדיומטרי).
לתיאור מפורט של ההיסטוריה, התקופות והאירועים ראה בהיסטוריה של ארץ ישראל וארץ ישראל בעת העתיקה.
Supermarket Flowers
Supermarket Flowers (בעברית: פרחי סופרמרקט) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן. השיר נכלל באלבום האולפן השלישי של שירן, ÷ (2017). לאחר יציאת האלבום הוא הגיע השיר למקום 8 במצעד הסינגלים הבריטי. השיר יצא כסינגל שיווקי בעקבות הופעתו של שירן בטקס פרסי המוזיקה הבריטית 2018.
רקע
השיר הוא הרצועה ה-12 והאחרונה בגרסה הסטנדרטית של אלבום האולפן השלישי של אד שירן, ÷ (Divide).
בראיון ל-MTV חשף שירן כי השיר עוסק בסבתו המנוחה. לדבריו, "היא הייתה בבית חולים ליד הבית שלי בו הכנתי את האלבום, ולכן ראיתי אותה די הרבה בזמן שעשיתי את האלבום, והיא נפטרה בזמן שהייתי באולפן. אז זו התגובה הראשונה שלי לכל מה שקורה לי, טוב או רע, תרים גיטרה". שירן הוסיף ואמר כי השיר אמור "באמת לגרום לך לבכות".
שירן לא התכוון להכניס את השיר לאלבום, מכיוון שהוא היה בסך הכל מחווה אישית לסבתו, שנכתבה מנקודת מבטה של אמו. אביו הציע שישמיע את השיר בהלוויה שלה, וכך עשה, וסבו דחק בו אז לכלול אותו באלבום, לאחר ששמע אותו בהלוויה. שירן הסביר: "סבי פשוט פנה אליי [בהלוויה], ואמר לי שאני צריך לפרסם את זה [השיר], זה צריך לצאת כרצועה. זה זיכרון כל כך טוב, בגלל זה זה בסופו של דבר שם".
קונסטנטין גורבאטוב
קונסטנטין גורבאטוב (ברוסית: Константин Горбатов; 17 17 במאי 1876 - 24 במאי 1945) היה צייר פוסט-אימפרסיוניסטי רוסי.
ביוגרפיה
גורבאטוב עזב את רוסיה לצמיתות בשנת 1922 בעקבות המהפכה הרוסית של 1917 והתיישב באי האיטלקי קאפרי. הוא עבר לברלין ב-1926, שם שהה עד מותו. גורבאטוב הפך לחבר בחוג אמנותי של יוצאי רוסיה שכלל את ליאוניד פסטרנק, ואדים פלילייב, איוואן מיאסוידוב. הוא הפך לאמן מבוסס וידוע. גורבטוב נסע ברחבי אירופה בסוף שנות השלושים של המאה העשרים, ביקר בארץ ישראל ובסוריה בשנת 1934 ו -1935, ולעיתים קרובות חזר לאיטליה. האמנות של גורבאטוב הפכה לאסורה בגרמניה הנאצית והמשפחה התרוששה במהרה. בתור מהגר רוסי, נאסר עליו לעזוב את גרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה.
גורבאטוב מת זמן קצר לאחר ניצחון בעלות הברית על גרמניה ב-12 במאי 1945. אשתו התאבדה ב-17 ביוני 1945.
גורבאטוב הוריש לאקדמיה לאמנויות בלנינגרד. העבודות נמסרו למוזיאון האזורי להיסטוריה ואמנויות של מוסקבה ליד מנזר ירושלים החדשה, שם הן מוצגו.
מדד התחרותיות העולמי
מדד התחרותיות העולמי (באנגלית: Global Competitiveness Index) מתפרסם מדי שנה, מאז שנת 2004, על ידי הפורום הכלכלי העולמי ומשמש בסיס לדו"ח התחרותיות העולמי אותו מפרסם הארגון. המדד משלב נתונים מיקרו-כלכליים ומקרו-כלכליים וכן היבטים עסקיים של תחרותיות למדד בודד.
כלכלת שווייץ מובילה את המדד ככלכלה התחרותיות ביותר בעולם, זאת לאחר שכלכלת ארצות הברית אשר הובילה במדד במשך מספר שנים, ירדה בדירוג לאחר משבר הסאבפריים והמשבר הכלכלי העולמי של 2008 וכן לאור אי-יציבותה המקרוכלכלית.
תיאור
מאז שנת 2004 המדד, והדו"ח המבוסס עליו, מדרגים את כלכלות העולם לפי יכולת התחרותיות והקדמה של הסביבה העסקית שלהן. מדד 2011–2012 מדרג למעלה מ-140 מדינות בעולם. המדד מבוסס על מחקרים כלכליים אמפיריים ותאורטיים עדכניים והוא מכיל למעלה מ-110 משתנים, שני שלישים מהם מקורם בסקר דעות מנהלים, שליש ממקורות ציבוריים כגון מאגרי המידע של ארגון האומות המאוחדות. המשתנים מאורגנים ב-12 נושאי ליבה, כל נושא מייצג שטח שעורכי הדו"ח רואים בו כבעל חשיבות לקביעת תחרותיות.
סקר דעות מנהלים מתבסס על מדגם של מנהלים מובילים בארצותיהם. מספר העונים לשאלות הסקר גדל מדי שנה ובשנת 2010 הגיבו לסקר למעלה מ-13,500 מנהלים ברחבי העולם. הדו"ח מציין כי ככל שמדינה מתפתחת, רמת השכר נוטה לטפס, וכדי לקיים את רמות השכר הגבוהות יותר, פריון כוח העבודה חייב להשתפר כדי שהמדינה תהיה תחרותית. בנוסף, הגורמים לעלייה בפריון משתנים ממדינה למדינה בהתאם לדרגת התפתחותה הכלכלית, כך למשל, הגורמים לשיפור בפריון בשוודיה יהיו שונים מן הגורמים לשיפור בפריון בגאנה. מדד התחרותיות מחלק את המדינות לשלושה שלבים לפי דרגות התפתחותן: מונעות-גורם, מונעות-יעילות, מונעות-חדשנות. התקדמות בדרגות פירושה עלייה במורכבות שבפעולת הכלכלה הלאומית.
מדינות שכלכלתן מונעת-גורם מתחרות על בסיס גורם טבעי, בעיקר כוח עבודה בלתי מיומן ומשאבי טבע. חברות במדינות אלה מתחרות על בסיס מחיר מוצריהן והן מוכרות מוצרי יסוד או סחורות, בעוד שהפריון הנמוך בהן משתקף אף ברמות שכר העבודה. כדי לקיים תחרותיות בשלב זה של ההתפתחות הכלכלית, תחרותיות תלויה בעיקר על תפקוד יעיל של מוסדות ציבוריים ופרטיים (נושא ליבה 1), תשתיות מתאימות (נושא ליבה 2), מסגרת מקרו-כלכלית יציבה (נושא ליבה 3), ומערכות בריאות וחינוך טובות (נושא ליבה 4).
ככל שרמת השכר עולה עם התקדמות בהתפתחות הכלכלית, מדינות עוברות לכלכלה מונעת-יעילות, עת שהן חייבות להתחיל לפתח תהליכי יצור יעילים יותר ולהעלות את איכות המוצרים. בשלב זה תחרותיות הופכת להיות מונעת יותר על ידי השכלה גבוהה והכשרה מקצועית (נושא ליבה 5), שוקי סחורות יעילים (נושא ליבה 6), שוקי עבודה יעילים (נושא ליבה 7), שווקים פיננסיים מפותחים (נושא ליבה 8), היכולת לרתום את יתרונות הטכנולוגיות הקיימות (נושא ליבה 9), וגודל השוק המקומי והבינלאומי (נושא ליבה 10).
בשלב ההתפתחות הכלכלית השלישי, כלכלת המדינה הופכת להיות מונעת-חדשנות והיא מסוגלת לא רק לקיים רמת שכר גבוהה יותר אלא אף רמת חיים גבוהה, אם העסקים במדינה מסוגלים להתחרות בשוק במוצרים חדשניים או ייחודיים. בשלב זה, חברות חייבות להתחרות על ידי יצור מוצרים חדשים ושונים תוך שימוש בתהליכי היצור המתוחכמים ביותר (נושא ליבה 11) ובאמצעות חדשנות (נושא ליבה 12).
מתאור נושאי הליבה של המדד ניתן להבין מדוע ההשפעה של כל נושא על הדירוג במדד התחרותיות משתנה ממדינה למדינה, כפועל יוצא של שלב התפתחות כלכלתה. לכן, בעת חישוב מדד התחרותיות העולמי, נושאים שונים מקבלים משקל שונה בהתאם לממוצע רמת ההכנסה לנפש במדינה. המשקל היחסי שניתן לכל נושא מסביר באופן הטוב ביותר את הגידול בשנים האחרונות. כך למשל, נושאי תחכום הליכי יצור וחדשנות (נושאי ליבה 11 ו-12) יקבלו משקל של 10% מן הציון הסופי במדינות בעלות כלכלה מונעת-גורם, בעוד שבמדינות בעלות כלכלה מונעת-חדשנות יקבלו 30%.