cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בוני פרנקלין
ביוגרפיה
פרנקלין ילידת בסנטה מוניקה, קליפורניה הייתה בתם של זוג המהגרים היהודים קלייר, שהיגרה מרומניה וסמואל בנג'מין פרנקלין, בנקאי שהיגר מרוסיה והיה ממקימי הארגון היהודי החברתי "בני ברית". פרנקלין למדה ב"מכללת סמית" שבמסצ'וסטס, שם התנסתה לראשונה במשחק והייתה בוגרת "אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס" עם תואר באנגלית.
קריירה
ב-1956 הופיעה לראשונה התפקיד קטן בסרט "הנאשם" בבימויו של אלפרד היצ'קוק. השתתפה כשחקנית בהופעות משנה בטלוויזיה ובתיאטרון. בשנת 1970 הופיעה לראשונה בברודוויי במחזמר "Applause" והייתה מועמדת לפרס טוני על משחקה. את זמן התהילה שלה קיבלה פרנקלין בשנות ה-70 וה-80 בזכות התפקיד הראשי שלה קומדיית המצבים "כל יום מחדש" בהפקתו של המפיק והתסריטאי הבולט נורמן ליר. פרנקלין הופיעה במשך 9 עונות הסדרה בתפקיד האם הגרושה אן רומנו העוברת להתגורר עם שתי בנותיה הצעירות באינדיאנפוליס, היא הועמדה על משחקה בתוכנית לשני פרסי גלובוס הזהב ופרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית.
היא השתתפה בגרסה הישראלית-אמריקאית של התוכנית "רחוב סומסום" בישראל שנקראה "שלום סומסום".
בשנותיה האחרונות שיחקה באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח".
חיים אישיים
פרנקלין נישאה פעמיים בחייה למחזאי רונלד רוסי ולמפיק הקולנוע מרווין מיינוף. לא היו לה ילדים משלה והיא הייתה אמם החורגת של ילדיו של מיינוף מנישואיו הראשונים.
היא נפטרה ב-1 במרץ 2013 בביתה שבלוס אנג'לס מסרטן הלבלב כשהיא בת 69. היא נקברה בבית העלמין היהודי "פארק הזיכרון הר סיני" שבלוס אנג'לס.
דייוויד פיין
דייוויד פיין (באנגלית: David Payne; 1843–1894) היה צייר נוף סקוטי.
ביוגרפיה
פיין נולד בדמפרישייר, הוא התחנך באקדמיית אנאן (יחד עם עמיתו האמן ויליאם יוארט לוקהארט). בתחילה הוא התפרנס כצייר בתים לפני שהפך לאמן. פיין עבר לדרבי ב-1869 ותועד כשגר במספר מקומות במחוז דרבישייר בשנות ה-80, כולל דאפילד ובארו על טרנט.
פיין היה תלמידו של ג'ורג' טרנר "ג'ון קונסטבל של דרבישייר" שהתגורר אף הוא בבארו על טרנט. הגילוף של פיין של שני דייגים זכה במדליית גלריית אמנות דרבי לשנת 1882 לאמנות תעשייתית והפסל והמדליה נרכשו מחדש על ידי הגלריה.
פיין הפך לאמן נוף כפרי. הוא הציג בחברת האמנים המלכותית של בירמנגהם, במוזיאון נוטינגהאם ובגלריה לאמנות, והיה חבר באקדמיה המלכותית הסקוטית (RSA). הוא נחשב לאחד הטובים מבין אמני בירמינגהאם מהמאה ה-19. בשנת 1891, המלכה ויקטוריה ביקרה בדרבי כדי להניח את אבן היסוד של המרפאה המלכותית בדרבישייר ולתת תואר אביר לסר אלפרד האסלאם. הסצנה של הביקור המלכותי בשוק עם מאות אנשים, חיילים, סוסים שפגשו את המלכה ויקטוריה, צוירה על ידי פיין. הציור הזה נמצא כעת במוזיאון ובגלריה לאמנות דרבי, אבל יש לו גם עבודה דומה בעיר הולדתו.
פיין התחתן והביא לעולם 14 ילדים. הוא נפטר בשפילד בשנת 1894.
ציורי פיין נמצאים במספר מוסדות בריטיים, כולל מוזיאון דרבי וגלריה לאמנות של סאות'המפטון.
יורה זדובץ
יורי "יורה" זדובץ (בסלובנית: Jurij "Jure" Zdovc; נולד ב-13 בדצמבר 1966) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל סלובני המאמן את בורסאספור מליגת העל הטורקית.
כשהוא מתנשא לגובה 1.98 מטרים, גבוה יחסית לעמדת הרכז בה שיחק, הוא ייצג את נבחרות ו, והוכנס להיכל התהילה של הספורטאים הסלובניים ב-2015 ולהיכל התהילה של פיב"א ב-2020.
כמאמן זכה זדובץ בפרס מאמן השנה ביורוקאפ ב-, כשאימן את ספרטק סנקט פטרבורג הרוסית.
קריירת משחק
זדובץ החל את קריירת הנוער שלו בקומט סלובנסקה קונייצה, ובהמשך עבר למחלקת הנוער של אולימפיה ליובליאנה. במהלך קריירת הבוגרים שלו הוא שיחק בליובליאנה, וירטוס בולוניה, לימוז', היראקליס סלוניקי, הליוס דומז'אלה, ראסינג פריז, טופאש בורסה, פאניוניוס אתונה, סלובן ליובליאנה, וק.ק. ספליט.
במדי לימוז' הצרפתית זכה זדובץ ב ב-, ואף נבחר לחמישיית פיינל פור היורוליג. באותה עונה הוא גם זכה באליפות צרפת בכדורסל. ב-1997, כשחקן ראסינג פריז, הוא זכה שוב באליפות הליגה הצרפתית.
נבחרת יוגוסלביה
זדובץ היה חבר בנבחרת יוגוסלביה בכדורסל, עימה זכה במדליית כסף בטורניר הכדורסל באולימפיאדת סיאול (1988). במדי יוגוסלביה הוא זכה גם במדליות זהב באליפות אירופה בכדורסל 1989, אליפות העולם בכדורסל 1990 וביורובאסקט 1991.
נבחרת סלובניה
לאחר התפרקות יוגוסלביה הצטרף זדובץ לנבחרת סלובניה בכדורסל, במדיה שיחק במוקדמות אולימפיאדת 1992, יורובאסקט 1993, יורובאסקט 1995, יורובאסקט 1997 ויורובאסקט 1999.
מועדונים
זדובץ החל את קריירת האימון שלו בעונת 1997/98, כעוזר מאמן בקומט סלובנסקה קונייצה, ואף על פי שלא פרש ממשחק הוא לא שיחק באותה תקופה עקב פציעה ארוכת טווח מתקופתו בטופאש בורסה. לאחר שפרש ממשחק פעיל ב-2003 החל זדובץ את קריירת האימון במשרה מלאה כמאמן ק.ק. ספליט מליגת העל הקרואטית. הוא שימש כמאמן הקבוצה עד 2004, והוביל את הקבוצה לזכייה בגביע קרשימיר צ'וסיץ'. בעונת 2006/07 הוא כיהן כמנהל ספורטיבי באולימפיה ליובליאנה.
ב-2008 זכה זדובץ באליפות ליגת העל הבוסנית בכדורסל עם בוסנה סרייבו, ובעונה הבאה זכה באליפות סלובניה עם יוניון אולימפיה. זדובץ גם זכה ב שלוש פעמים ברציפות עם הקבוצה, בין 2009 ל-2011. הוא גם הוביל את אולימפיה לשלב הטופ-16 של עונת 2010/2011 ביורוליג.
זדובץ נבחר למאמן השנה ביורוקאפ ב-, כמאמן ספרטק סנקט פטרבורג. ב-20 בדצמבר 2015 הוא חתם לשלוש שנים בא.א.ק. אתונה מליגת העל היוונית. הוא פוטר מתפקידו במרץ 2017, לאחר שקבוצתו הפסידה בשמינית גמר עונת 2016/2017 בליגת האלופות בכדורסל למונקו.
ב-14 ביוני 2017 מונה זדובץ למאמן צדביטה זאגרב הקרואטית. הוא פוטר על ידי המועדון ב-6 ביוני 2018.
ב-7 במאי 2020 מונה זדובץ למאמן מטרופוליטנס 92 מ-LNB Pro A הצרפתית. זדובץ מונה למאמן ז'לגיריס קובנה בעונת 2021/2022 לאחר פיטוריו של מרטין שילר, אך התפטר באפריל לאחר עונה סוערת מאוד וזכייה ב.
ב-7 ביולי 2023 מונה למאמן בורסאספור מליגת העל הטורקית.
נבחרות לאומיות
בשנת 2009 מונה זדובץ מונה למאמן נבחרת סלובניה בכדורסל, והוביל אותה למקום הרביעי ביורובאסקט 2009. ב-2014 חזר זדובץ לאמן את סלובניה, והדריך את הנבחרת בגביע העולם בכדורסל 2014 וביורובאסקט 2015.
SAFER (צופן)
בקריפטוגרפיה, SAFER(קיצור של "Secure And Fast Encryption Routine", בעברית רוטינת הצפנה בטוחה ומהירה) הוא שם כולל למשפחה של צפני בלוקים סימטריים איטרטיביים שפותחו עבור חברת Cylink ארצות הברית, בעיקר על ידי ג'יימס מסי (James Massey) מהמכון הטכנולוגי של ציריך. הגרסאה הראשונה SAFER K פותחה בדצמבר 1993 לאחריה פותחה SAFER SK הנבדלת ממנה במספר הסבבים ותהליך הכנת המפתח. גרסאות מתקדמות יותר הנקראות SAFER+ ו-SAFER++ פותחו בשנת 2000 והוצעו כמועמדים לתקן AES ולפרויקט NESSIE בהתאמה, אך לא הגיעו לגמר. כל האלגוריתמים חופשיים לשימוש ואינם מוגנים בפטנט כלשהו. SAFER+ אומץ על ידי בלוטות' כחלק מפרוטוקול אתגר-מענה לאימות זהויות בתקשורת אלחוטית בגרסאות עד 4.0.
משפחת האלגוריתמים SAFER כוללת נכון ל-2017 את הגרסאות הבאות לפי סדר כרונולוגי: גודל הבלוק בחמש הגרסאות הראשונות הוא 64 סיביות, גודל המפתח בסיביות נרמז במספר המופיע לאחר השם, כאשר בגרסאות SK תהליך הכנת המפתח חוזק בגלל חולשות שהתגלו בקריפטואנליזה של הגרסאות הראשונות. בשתי האחרונות, גודל הבלוק שונה ל-128 סיביות כדי להכשירן כמועמדות לתקני ההצפנה הבינלאומיים. בדומה ל-AES אורך המפתח הנתמך מגיע בשלוש וריאציות 128/192/256 בהתאמה. שתי הגרסאות האחרונות פותחו על ידי מסי ועמיתיו מהאקדמיה הלאומית הארמנית והן מציעות שיפור נוסף על פני קודמותיהן הן ביעילות והן בביטחון. אפקט הפיזור של SAFER מושג על ידי טרנספורמציה ליניארית רב-ממדית הנקראת PHT שהיא התמרת פסבדו-אדמר המפורטת בהמשך. בכל הגרסאות הראשונות נעשה שימוש ב-PHT דו-נקודתית ). בגרסה SAFER+ מתבצע פיזור מהיר יותר על ידי מה שנקרא "הערבוב הארמני" שנקרא כך על שם ממציאיו Gurgen Khachatrian ו-Melsik Kuregian. בגרסה SAFER++ בנוסף לשיפורים המנויים, שופר הפיזור באמצעות PHT בארבע נקודות ). גרסה זו כוללת גם גרסת מורשת (legacy) עם בלוק באורך 40 סיביות.
שיקולי פיתוח ומאפיינים כלליים
שם הצופן ניתן על ידי ג'יימס מסי שהיה ממפתחי IDEA והרעיונות ששולבו לראשונה ב-IDEA היוו מקור השראה ל-SAFER. התוספת SK בגרסאות המתקדמות היא ראשי התיבות Strengthened Key (מפתח מחוזק) והיא ניתנה בעקבות קריפטואנליזה שבוצעה על ידי לארס קנודסן שגילה שאם הצופן משמש בתצורת פונקציית גיבוב, בגלל "קיבעון" כלשהו של בתי המפתח אפשר למצוא התנגשויות בפחות מהזמן הדרוש בכוח גס. הוא הציע לשנות את התהליך כדי למנוע חולשה זו ובעקבות כך פותחה הגרסה SK. יש המפרשים בהלצה את ראשי התיבות SK כ-Stop Knudesen שהיא "עצה טובה לפיתוח כל צופן בלוקים".
העקרונות המובילים בפיתוח אלגוריתם SAFER במיוחד SAFER++ הם:
התמרת פסבדו-אדמר
הרעיון המרכזי של שאנון לפיתוח צופן בלוקים הוא ליצור "אפקט מפולת" או פיזור (diffusion) מהיר ככל האפשר על ידי פונקציית הצפנה שמבוצעת באופן חוזר ונשנה, כך שתוך מספר מצומצם של חזרות, שינוי קל מאוד בטקסט המקורי יתפתח לשינוי גדול בטקסט המוצפן. ולא יהיה שום יחס או קורלציה בין שני טקסטים מקוריים הנבדלים ביניהם רק בסיבית אחת על ידי יחס דומה בין הטקסטים המוצפנים. לצורך אפקט הפיזור צופן SAFER מיישם מוטיב קריפטוגרפי בלתי שיגרתי; טרנספורמציה ליניארית הנקראת "התמרת פסבדו אדמר" או "התמרת וולש-אדמר".
הנוסחה הסטנדרטית של התמרת וולש-אדמר היא:. אולם הדטרמיננטה של מטריצת המקדמים במקרה זה היא -2 ולכן באריתמטיקה מודולו 256 כאשר היא אינה הפיכה, בנוסף לעובדה שנדרשת פעולת כפל. הנוסחה של התמרת פסבדו אדמר בשלושה ממדים בשתי נקודות (מקבלת זוג קלטים) המסומנת היא: והפעולה ההופכית המסומנת כאן בקיצור היא: כאשר a_1 ו-a_2 הם שני בתי הקלט. עם שינוי זה מתקבלת המטריצה שהדטרמיננטה שלה היא 1 כלומר מטריצה הפיכה וכן אין צורך בפעולת כפל שזה רצוי מהיבט של יעילות. והמטריצה ההופכית היא. בתהליך ההצפנה מבצעים כפל של וקטור הקלט עם המטריצה: ואילו בפענוח מבצעים. לדוגמה:
באופן דומה אפשר לבנות התמרת פסבדו-אדמר במספר נקודות (קואורדינטות) גדול יותר. התכונה המיוחדת במערכת כזו היא שכל בית בקלט ה-PHT משפיע על כל בתי הפלט ולמעשה מובטח פיזור כמעט מלא בתוך שנים או שלושה מהלכים אפילו בשינוי קל של הקלט. לדעת המפתחים, לא ידוע על צופן אחר שמשיג אפקט פיזור כזה גבוה בתוך מספר כה קצר של סבבים.
SAFER K-64
צופן SAFER K-64 הוא צופן בלוקים איטרטיבי בסגנון רשת החלפה תמורה המקבל בלוק טקסט קריא באורך 8 בתים ומפתח סודי באורך 8 בתים ומפיק טקסט מוצפן באורך 8 בתים. הפונקציה פנימית של הצופן מבוצעת שש פעמים (או יותר) כאשר בכל סבב פלט הפונקציה הופך לקלט בסבב הבא ופלט הצופן הסופי הוא פונקציה מסיימת של התוצאה מהסבב האחרון. בכל סבב שני תת-מפתחות באורך 8 בתים כל אחד, אותם מכינים באמצעות תהליך הכנה שיתואר להלן, מחוברים עם הבלוק הנוכחי בשיטה מיוחדת, מלבד פעולות פיזור וערבוב המפורטים להלן. בסך הכול הצופן משתמש ב-2r+1 תת-מפתחות עבור r סבבים, כל אחד באורך שמונה בתים. הפונקציה המסיימת היא XOR של הבתים 1,4,5,8 עם הבתים המתאימים של תת-המפתח 2r+1 בית אחרי בית וחיבור מודולו 256 של יתר הבתים 2,3,6,7 עם הבתים המתאימים במפתח. לפי המוסכמה סדר הבתים גדול, בית מס' 1 הוא הבית הכי משמעותי (מסדר גבוה). סדר פעולות ההצפנה מתואר בתרשים משמאל.
מבנה פונקציית ההצפנה
הצעד הראשון בתוך הסבב ה-i כמתואר בתרשים משמאל, הוא חיבור בשני אופנים של המפתח עם בלוק הקלט, הבתים 1,4,5,8 מחוברים ב-XOR ואילו הבתים 2,3,6,7 מחוברים בחיבור רגיל מודולו 256 (בגבולות בתים). הסיבה לטכניקה זו היא ניסיון להרוס ליניאריות על ידי שילוב של פעולות מחבורות אלגבריות שונות כך שלא תהיה אסוציאטיביות ביניהן. התוצאה מועברת בשכבה אי-ליניארית אשר מיישמת החלפה לפי שני סוגי תיבות החלפה המשלימים זה את זה, (1) תיבות החלפה שערכיהן הם כל החזקות j של 45 מודולו 257 כאשר, למעט יוצא דופן אחד 45^{128}=0 ולא 256 ו(2) תיבות החלפה שערכיהן הם לוגריתם בדידי בבסיס 45 של כל הערכים j\le 0< 256 מודולו 257, למעט יוצא דופן אחד במקרה ש-j=0 התוצאה היא 128. לפי התיבות הראשונות אם הקלט הוא x התוצאה היא, לפי התיבות השניות אם הקלט הוא x הפלט הוא y כך שמתקיים. בפועל משתמשים בשתי טבלאות אחזור (look-up) שהוכנו מראש. ההחלפה מתבצעת לפי כלל דומה, הבתים 1,4,5,8 מוחלפים לפי התיבות מהסוג הראשון והאחרים לפי התיבות מהסוג השני. הפלט של שמונה הפונקציות האי-ליניאריות משולב עם תת-מפתח אחר באותו אופן אך בסדר הפוך, הבתים 1,4,5,8 מחוברים בחיבור רגיל ואילו הבתים 2,3,6,7 מחוברים ב-XOR. הפלט לאחר החיבור האחרון עם המפתח המתאים עובר בשלוש רמות של הטרנספורמציה הליניארית המתוארת לעיל. פונקציה זו פועלת על שני בתים לכן מתבצעות בסך הכול ארבע טרנספורמציות בכל רמה (כל אחת מקבלת שני בתים ופולטת שני בתים) כשבין כל רמה של PHT מתבצעת תמורה (סידור מחדש) ברמה של בתים הנקראת Decimation-by-2 שהיא טריק ידוע מ-FFT שבו פשוט כל זוג מחליף בית אחד עם זוג אחר. למשל הבית השני בפלט של ה-PHT הראשון עובר למיקום השלישי ולאחר ה-PHT השני עובר למיקום החמישי. לאחר הפיזור הליניארי מסתיים הסבב וחוזרים להתחלה.
מבנה פונקציית הפענוח
מבנה הפענוח כמתואר בתרשים משמאל הוא פשוט הפעולות ההופכיות, בסדר הפוך למבנה ההצפנה צעד אחרי צעד ובסדר הפוך של המפתחות. תחילה מבוצעת טרנספורמציה על הקלט שהיא חיסור מודולו 256 של בתי תת-המפתח K_{2r+1} המתאימים וכן XOR של יתר הבתים. היות ש-XOR הופכי של עצמו פשוט חוזרים עליו שוב ומתקבל הערך המקורי לדוגמה אם המפתח הוא 15 ובית המידע הוא 66 הרי שמתקבל. בחיסור מודולו 256 מספר שלילי הופך להיות חיובי על ידי החסרה מהמודולוס למשל המספר השלילי -50 הוא בעצם. לאחר מכן מבצעים r סבבים המבטלים את r הסבבים של ההצפנה. תחילה מעבירים את הקלט בטרנספורמציה הליניארית ההופכית IPHT וכן מעבירים בתמורות ההופכיות (ראה חיצים), מחסרים את תת-המפתח K_{2r+2-2i} מהפלט לפי הסדר, בבתים 1,4,5,8 מבצעים חיסור מודולו 256, ביתר הבתים מבצעים XOR. ועוברים לשלב האי-ליניארי ההופכי. בשלב זה פשוט מבצעים החלפה לפי סדר הפוך מסדר ההחלפה בהצפנה, היות שתיבות ההחלפה משלימות זו את זו, האפקט המתקבל הוא ביטול השפעת ההחלפה משלב ההצפנה. אם מחליפים ערך נתון לפי תיבת החלפה מסוג אחד ולאחר מכן מחליפים את התוצאה בתיבת ההחלפה מהסוג השני מתקבל הערך המקורי לדוגמה אם בית המידע הוא 174 אז לכן. שוב מחסרים את המפתח המתאים לפי הסדר המופיע בהצפנה ובזה הושלם סבב אחד עליו חוזרים כמובן r פעמים עם המפתחות המתאימים. תהליך הפענוח מתואר בתרשים משמאל.
הכנת מפתח
תהליך הכנת המפתח (key schedule) של SAFER K-64 מייצר סדרה של 2r+1 תת-מפתחות שכל אחד מהם באורך 8 בתים וכל זוג מתאים לסבב בודד. המפתח הנוסף משמש בסוף התהליך לצורך הפונקציה המסיימת. את המפתחות מכינים ממפתח המאסטר שסופק על ידי המשתמש באופן כזה שהמפתחות "ייראו" אקראיים ובלתי תלויים זה בזה. כדי להימנע ממפתחות חלשים (מפתחות שמכילים הרבה אפסים) מבצעים "הטיה" של כל המפתחות למעט הראשון על ידי חיבור עם רצף של בתי הטיה. המפתח הראשון K_1 הוא בעצם המפתח שסופק על ידי המשתמש כמו שהוא. הפונקציות להכנת ערכי ההטייה הן העלאה כפולה בחזקת 45 כדלהלן: כאשר B[i,j] מתייחס לבית ה-j של ההטייה i. את ההטיות כמובן אפשר לחשב מראש ולאחסן בטבלה. את כל תת-המפתחות מייצרים כך: המפתח K_1 שהוא מפתח המאסטר שהמשתמש בחר מועתק ל-K_2 ו"מסובב" על ידי הזזה מעגלית של הסיביות בתוך כל בית 3 פוזיציות ואז חיבור עם ההטייה המתאימה B_2 מודולו 256. עוברים למפתח הבא וכן הלאה עבור כל המפתחות.
SAFER K-128
הצופן SAFER K-128 שונה מקודמו באורך המפתח ובמספר הסבבים וכן בתהליך הכנת המפתח בהתאם והוא מומחש בתרשים משמאל. גודל הבלוק, מבנה פונקציות ההצפנה והפענוח כולל טבלת ההטיות של המפתחות זהים לחלוטין ל-SAFER K-64. ההבדל הוא ש-2r+1 מפתחות הסבבים מופקים ממפתח באורך 128 סיביות במקום 64 סיביות כפי שהיה בצופן הקודם. תהליך ההכנה החדש פותח על ידי קבוצת מפתחים מסינגפור. הם המליצו על לפחות r=10 סבבים של הצפנה ופענוח עם מפתח 128 סיביות ולא יותר מ-12 סבבים.
תהליך הכנת המפתח תואם בצורה כזו שניתן יהיה להשתמש באותו קוד של האלגוריתם לשני המפתחות. תהליך הכנת המפתח מחלק את המפתח לשני חצאים ימין ושמאל המסומנים K_a ו-K_b באורך של 64 סיביות כל אחד. במידה שמעוניינים במפתח באורך 64 סיביות פשוט מעתיקים את המפתח פעמיים כך שמתקבל k_a=k_b ואז תוצאת תהליך ההרחבה של שני החצאים מפיק תת-מפתחות זהים בדיוק לצופן SAFER K-64. במידה שמעוניינים במפתח 128 סיביות מעתיקים מחצית מהמפתח ל-K_a והמחצית השנייה ל-K_b.
SAFER SK-64 ו-SAFER SK-128
כאמור לאור קריפטואנליזה התגלה שהיות ובתי המפתח נשארים קבועים במקומם והשינויים מתרחשים רק בתוך הבתים עובדה זו משפיעה לרעה על התוצאות, כפי שהוכח, חומר המפתח במקרה זה מאפשר בתנאים מסוימים מציאת התנגשויות בדרך קלה יותר מאשר בכוח גס. כלומר שני ערכים שונים של מפתח שמפיקים טקסט מוצפן זהה מה שגורם לכך שהאלגוריתם לא יהיה מומלץ לשימוש כחלק מפונקציית גיבוב שמסתמכת על ההנחה שקשה למצוא התנגשויות. לאור זאת ביצע מסי שינויים בתהליך הכנת המפתח של אלגוריתם SAFER SK כאשר האותיות SK מציינות "מפתח מחוזק". ביתר פירוט בוצעו שני שינויים חשובים. תחילה נוסף בית זוגיות. כלומר המפתח הורחב משמונה בתים במקרה של SK-64 לתשעה בתים. ושבעה עשר בתים במקום שישה עשר במקרה של SK-128. הבית הנוסף הוא תוצאה של XOR של כל בתי המפתח. השינוי השני הוא הוספת הזזה מעגלית ברמה של בתים של כל בתי המפתח כולל בית הזוגיות. במילים אחרות מתחילים ממאגר של תשעה בתים או שבעה עשר בתים (מפתח 64 או 128 סיביות בהתאמה) וכל תת-מפתח נלקח מבתים אחרים לפי הסדר הבא: המפתח הראשון נלקח מהבתים הראשונים (כלומר לא נעשה כל שינוי בסדר). כעת אם מדובר על מפתח באורך 64 סיביות. תת-המפתח השני נלקח מהבתים 2 עד 9, השלישי מהבתים 3 עד 1 הרביעי מ-4 עד 2 (במעין מעגל סגור) וכן הלאה. במקרה של מפתח באורך 128 סיביות מתחילים מהבתים 1 עד 16, לאחר מכן הבתים 2 עד 17, לאחר מכן הבתים 3 עד 1, הבתים 4 עד 2 וכן הלאה. זאת בנוסף ליתר הפעולות המתוארות בסעיפים הקודמים. טריק דומה בוצע בצופן Threefish ובצפנים מודרניים נוספים.
SAFER+
SAFER+ פותח בשנת 2000 על ידי ג'יימס מסי ועמיתיו מהאקדמיה הארמנית הלאומית Gurgen Khahatrian ו-Melsik K. Kuregian. בניגוד לגרסאות קודמות של SAFER, בגרסה זו הושג שיפור נוסף באפקט הפיזור על ידי בחירה מושכלת של התמורות בין שכבות ה-PHT. התמורות החדשות של SAFER+ נקראו על ידי מסי "הערבוב הארמני" על שם ממציאיו. השם SAFER+ נועד להגדיש את השיפור המשמעותי בצופן זה לעומת קודמיו במשפחה. בנוסף גודל הבלוק ב-SAFER+ הורחב ל-128 סיביות, זאת כדי להתאימו לתקנים הבינלאומיים. SAFER+ הוא צופן בלוקים איטרטיבי בשמונה סבבים (חזרות). הצופן מקבל בלוק טקסט קריא שהוא מחרוזת באורך 16 בתים ומפתח הצפנה באורך 16 בתים ומחזיר בלוק טקסט מוצפן באורך 16 בתים. בנוסף קיים תהליך מקביל של הכנת מפתח המפורט להלן שמפיק מהמפתח שנבחר על ידי המשתמש 17 תת-מפתחות כל אחד באורך 16 בתים, כל זוג מתאים לסבב אחד והאחרון משמש לפונקציה המסיימת. הפונקציה המסיימת פשוטה. היא מחברת את בתי המפתח K_{2r+1} עם בתי התוצאה מהסבב האחרון של הפונקציה הפנימית. החיבור דומה לצפנים הקודמים במשפחה. כלומר מחצית מבתי הבלוק לסירוגין (הבתים שמספרם לפי הסדר משמאל לימין הוא 1,4,5,8,9,12,13,16) מחוברים ב-XOR המסומן \oplus והמחצית השנייה הבתים שמספרם הוא 2,3,6,7,10,11,14,15 בחיבור רגיל מודולו 256 המסומן \boxplus.
פונקציית הסבב הפנימית
התרשים משמאל מתאר את הפונקציה הפנימית של SAFER+. בסגנון דומה לצפנים הקודמים במשפחת SAFER, הפונקציה הפנימית מבצעת בכל סבב סדרת פעולות כדלהלן:
תיבות ההחלפה
תיבות ההחלפה מתחלקות לשני סוגים שהם הופכיים הדדית. מחצית מהן למעט יוצא דופן אחד, הן כל החזקות האפשריות של 45 מודולו 257 והמחצית השנייה כל הלוגריתמים הבדידיים מודולו 257. באופן פורמלי תיבות ההחלפה e[i] ו-l[i] כאשר הן:
הכנת מפתחות
להכנת תת-מפתחות לפונקציה הפנימית של הצופן תחילה לוקחים את 16 הבתים של המפתח שנבחר על ידי המשתמש ומוסיפים להם בית זוגיות שהוא XOR של כל בתי המפתח כך שמתקבלים בסך הכול 17 בתים. ואז עבור כל סבב של הצפנה מכינים שני מפתחות כל אחד באורך 16 בתים כדלהלן: התוצאה המתקבלת תהיה 16 בתי תת-המפתח הראשון K_1. כך חוזרים על התהליך עד שמפיקים את כל 17 המפתחות.
תקן בלוטות'
תקן בלוטות' בגרסאות הקודמות עד 4.0 אימץ את SAFER+ כחלק מהתהליך האימות בשלב ההתחברות בין התקנים וביצע שינוי קטן בצופן המשולב בתהליך האימות, תוצאת הסבב הראשון חוברה לקלט של הסבב השלישי. שינוי זה נועד להרוס את ההפיכות של הצופן כדי שלא ניתן יהיה להשתמש בו גם כפונקציית הצפנה.
SAFER++
SAFER++ הוא צופן בלוקים איטרטיבי המהווה שיפור נוסף על הצפנים הקודמים במשפחת SAFER. הצופן מקבל בלוק טקסט קריא באורך 128 סיביות ומפתח הצפנה שמגיע בשתי אופציות 128 סיביות או 256 סיביות ומפיק בלוק טקסט מוצפן באורך 128 סיביות. הפונקציה הפנימית מבוצעת 7 פעמים במקרה של מפתח 128 סיביות ו-10 פעמים במקרה של מפתח באורך 256 סיביות. בסך הכול הצופן עושה שימוש ב-2r+1 מפתחות עבור r הסבבים של הפונקציה הפנימית, כל אחד באורך 16 בתים, לכל סבב של הפונקציה הפנימית מתאימים שני תת-מפתחות. את המפתחות מפיקים באמצעות תהליך הרחבה שיתואר בהמשך. המפתח הנוסף K_{2r+1} מתאים לפונקציה המסיימת לאחר כל הסבבים. לפענוח משתמשים במפתחות בסדר הפוך.
הפונקציה המסיימת מבצעת חיבור עם המפתח האחרון בשיטה זו: הבתים 1,4,5,8,9,12,13,16 של הקלט מחוברים סיבית אחר סיבית מודולו 2 (פעולת XOR) ואילו הבתים 2,3,6,7,10,11,14,15 מחוברים בחיבור רגיל מודולו 256, ובפענוח מבצעים חיסור במקום חיבור.
מבנה הפונקציה הפנימית
בדומה לפונקציות הקודמות במשפחה, הפונקציה הפנימית מורכבת מפעולת חיבור עם המפתח הסודי, פעולת החלפה הנשלטת על ידי מפתח ההצפנה ואחריה טרנספורמציה ליניארית הפיכה. הפעולה הראשונה בסבב ה-i היא חיבור של הקלט עם מפתח הסבב הראשון K_{2i-1} ברמה של בתים. הבתים 1,4,5,8,9,12,13,16 מחוברים ב-XOR והבתים 2,3,6,7,10,11,14,15 מחוברים בחיבור רגיל מודולו 256. התוצאה עוברת בשכבה האי-ליניארית המורכבת משני סוגי החלפה, הראשונה היא המרה של הערך x של הבית ה-j ל-45^x מודולו 257. כאשר. והמוסכמה היא שהתוצאה של 45^x צריכה להיות מודולו 256, כלומר אם התוצאה היא 256 היא מאופסת. במילים אחרות ולא 256. ההחלפה השנייה היא המרה של הערך x של הבית ה-j ללוגריתם בדידי בבסיס 45 של x עבור. במילים אחרות תוצאת הפונקציה על הערך x היא הערך y כך שמתקיים. בשלב זה מחברים לתוצאה האחרונה את תת-המפתח השני של הסבב הנוכחי K_{2i}, אך הפעם בסדר הפוך, הבתים 2,3,6,7,10,11,14,15 מחוברים ב-XOR והבתים 1,4,5,8,9,12,13,16 מחוברים מודולו 256. התוצאה בשלב זה מועברת בטרנספורמציה הליניארית הפיכה להוספת פיזור.
הטרנספורמציה הליניארית
הטרנספורמציה הליניארית מורכבת מפיזור ראשון שהוא התמורה לפי קואורדינטות בהתאם לכלל סדר בתים גדול כמו ב-DES. כלומר הבית הראשון עובר להיות התשיעי, הבית השני עובר להיות השישי וכן הלאה. מחלקים את הבתים לאחר התמורה לארבע קבוצות וכל אחת מהן משמשת קלט לטרנספורמציית שהיא התמרת פסבדו-אדמר בארבע נקודות, אותה מציגים כמטריצה הפיכה מסדר 4\times 4: הווקטור של ארבעה בתי הקלט של טרנספורמציה הליניארית מומרים לארבעה בתי הפלט כך: כאשר כל הפעולות הן מודולו 256. מבחינה מעשית הכפל במטריצות הללו כמתואר בתרשים משמאל דורש רק שש פעולות חיבור או חיסור במקרה של המטריצה ההפיכה. לאחר פעולה זו מבצעים תמורה אמצעית שהיא זהה לתמורה הראשונה. כשהתוצאה מועברת שוב ב-. לבסוף תוצאה זו היא פלט פונקציית הסבב.
פענוח
פענוח מושג על ידי ביצוע הפעולות ההפוכות ובסדר הפוך של המפתחות. הפעולה הראשונה מתחילה משכבת הכפלה במטריצה ההופכית הבאה: לאחריה מעבירים בתמורה ההפוכה:. חוזרים שוב על ושוב מעבירים בתמורה האמורה. מחסרים מהתוצאה את המפתח K_{2r-2i+2}, החיסור מתבצע באופן הבא, את הבתים 1,4,5,8,9,12,13,16 מחסרים פשוט על ידי XOR ואת הבתים 2,3,6,7,10,11,14,15 מחסרים מודולו 256. את התוצאה מחליפים לפי תיבות ההחלפה אך בסדר הפוך. כלומר הבתים 1,4,5,8,9,12,13,16 מוחלפים בלוגריתם בבסיס 45 של הערך שלהם מודולו 257 ואילו הבתים 2,3,6,7,10,11,14,15 מוחלפים על ידי העלאה של 45 בחזקת הערך שלהם מודולו 257. יש לזכור שבמקרה שהתוצאה היא 256 מחזירים אפס (הערך 256 לא נכנס בבית אחד) וזה קורה כאשר הקלט הוא 128 לכן וכן. מחסרים את המפתח K_{2r-2i+1} לפי כלל דומה למפתח הקודם. הבתים 1,4,5,8,9,12,13,16 מחוסרים ב-XOR ואילו היתר בחיסור מודולו 256.
הכנת מפתחות
תהליך הכנת תת-המפתחות של SAFER++ מפיק מהמפתח המסופק על ידי המשתמש 2r+1 מפתחות באורך 16 בתים כל אחד, כל זוג מתאים לסבב אחד של הפונקציה הפנימית של הצופן. בגלל שמספר הסבבים שונה בהתאם לאורך המפתח של המשתמש ובגלל שבגרסאות הישנות גודל המפתח היה רק 64 סיביות, את המפתחות מפיקים באופן כזה שכל תת-המפתחות הם למעשה קינון של המפתחות בהתאם לסוג הצופן, כלומר המפתחות הראשונים מתאימים לגרסת 64 סיביות, אחריהם המפתחות של גרסת מפתח 128 סיביות ואחריהם המפתחות לגרסת 256. כך שאפשר להשתמש באותו תהליך הכנה לכל הווריאציות של הצופן. את המפתחות מכינים בדרך מאוד פשוטה תחילה מוסיפים בית זוגיות שהוא XOR של כל בתי המפתח שנבחר על ידי המשתמש. ואז מפיקים את כל תת-המפתחות על ידי שילוב של הזזה מעגלית ברמה של סיביות בתוך כל בית, הזזה מעגלית ברמה של בתים של כל מפתח וחיבור עם קבועים הנקראים בתי "הטיה" שמספרם תלוי באורך המפתח. את בתי ההטייה מחשבים על ידי: כאשר i מתייחס לאינדקס המפתח ו-j מתייחס למספר הבית בתוך המפתח. עבור מפתח 256 סיביות מחשבים את 48 הבתים האחרונים כך: בסך הכול קיימים לכל היותר 20\cdot 16 בתי הטיה.
סיכום סדר הפעולות להכנת המפתחות חוזרים על הפעולות הללו עד שמקבלים את כל המפתחות הדרושים. עבור מפתח באורך 256 סיביות דרושים בסך הכול 21 תת-מפתחות.
20\cdot 16 בתי ההטייה מופיעים בטבלה הבאה:
קוד לדוגמה
להלן קוד C++ שלם של אלגוריתם SAFER+ כפי שאומץ בתקן בלוטות'. הקוד אינו אופטימלי ונותר כך למען הפשטות והבהירות. קובץ הכותר SAFER.h מכיל את השורות הבאות:
הקוד בקובץ SAFER.cpp הוא:
מי אוהב אותך יותר ממני
מי אוהב אותך יותר ממני הוא פזמון שכתב מיכה שטרית והלחין ארקדי דוכין שגם ביצע את השיר. השיר יצא לאור בשנת 2004. בשנת יציאתו ובשנים שלאחר מכן זכה השיר למעמד המנוני בציבור הישראלי והושמע לעיתים קרובות במדיות שונות, לרבות כרינגטון פופולרי של טלפונים ניידים. השיר מזוהה בציבור עם ארקדי דוכין, קולו וסגנונו.
רקע
השיר נכלל לראשונה באלבום האוסף של דוכין, שנקרא "יותר ממני", ועבורו הוקלט שיר אחד חדש זה. שירו של דוכין קיבל את התואר "שיר השנה" בטקס פרסי עמ"י של ערוץ 24. השיר הגיע למקום השני במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת התשס"ה (2005), ולמקום ה-15 במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת התשס"ד (2004) של גלגלצ. עופר אוחיון ביים קליפ של השיר.
השיר שימש לפרסומת של חברת סלקום לשירות "סלקום ווליום". הוא זכה לכ-100,000 הורדות רינגטונים בביצוע של שלומי שבת לקמפיין הפרסומי.
באפריל 2018 שרה הזמרת עדן אלנה שיר זה בטקס הדלקת המשואות לציון 70 שנה למדינת ישראל.
מבנה השיר
השיר כולל שלושה בתים ופזמון חוזר, כאשר הבית האחרון קצר מקודמיו. השיר בנוי מרצף שאלות ששואל הדובר, שנותרות ללא מענה.
סחלב הגליל
סחלב הגליל (שם מדעי: Orchis galilaea) הוא מין של סחלב שנתגלה לראשונה בגליל, ומכאן שמו. סחלב הגליל צומח מאזור דרום טורקיה ועד ארץ ישראל. הפרחים גדלים על עמודי פריחה צפופים. אורך עמוד התפרחת 30–70 ס"מ. צבע הפרחים משתנה –  ירקרק או לבן קרם או ורוד סגול, לעיתים עם נקודות או כתמים סגולים במרכז השפית. צורת השפית מזכירה דמות אדם, בעלת ארבע אונות צרות, עם שן קטנה במרכז.
סחלב הגליל פורח בחודשים פברואר עד אפריל. המין נפוץ יחסית בגליל העליון ובכרמל, וגדל גם בסוריה ובלבנון.
לסחלב הגליל פקעת חד-שנתית, אשר אוגרת מזון בשנה אחת ומתפרקת לספק מזון לנצר בשנה הבאה.
מנגנון ההאבקה של סחלב הגליל נחקר על ידי הבוטנאי אמוץ דפני. סחלב הגליל אינו מתגמל את מאביקיו, אלא משתמש במנגנון של האבקת רמייה על ידי חקיינות מינית (sexual mimicry). הפרחים מואבקים על ידי זכרי דבורים מהמין הליקטית השוליים (Lasioglossum marginatum). זכרי הדבורים נמשכים אל ריח הפרחים, שככל הנראה מחקה את ריח פרומון המין של הנקבות.
מיגל וייל
מיגל וייל (נולד ב-12 באוקטובר 1962) הוא ביולוג מולקולרי ישראלי העוסק בחקר התא ובחקר מחלות נדירות, פרופסור חבר בבית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן ובבית הספר סגול למדעי המוח באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
וייל נולד בבואנוס איירס שבארגנטינה ועלה לישראל בשנת 1983.
את כל תאריו רכש באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1985 השלים תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטה העברית ומיד לאחר מכן המשיך ללימודי תואר שני במיקרוביולוגיה (אותם סיים בהצטיינות) בהנחייתו של ד"ר יוסף המבורגר. את לימודי התואר השלישי עשה בנוירוביולוגיה התפתחותית בהנחייתו של פרופ' אלי קשת. בשנת 1988 ביצע פרויקט מחקר בנושא נוגדנים חד-שבטיים בחלזונות, אותו ביצע במכון המחקר הרפואי של ניירובי בירת קניה.
עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה בשנת 1994, נשאה את הכותרת "מעורבות של נוירו-פפטידים בתהליכים התפתחותיים".
בשנים 2009–2015 וייל עמד בראש המדרשה ללימודים מתקדמים ע"ש משפחת סמולרש בפקולטה למדעי החיים. ברבות השנים, הוא היה מעורב בהקמתם של מספר גופים חדשים באוניברסיטת תל אביב: בשנת 2010 היה למייסדו ולמנהלו הראשון של מתקן הסריקה התאית לרפואה מותאמת אישית (Cell Screening Facility for Personalized Medicine, ובראשי תיבות CSFPM); בשנת 2016 נמנה עם מייסדי המרכז לגילוי תרופות ע"ש בלווטניק (BCDD), ומונה למנהל האקדמי של יחידת המעבדות לסריקה עתירת נתונים (High-Throughput Screening) ולתבחינים ביולוגיים; בשנת 2021 היה אחד המייסדים של מרכז מחקר חדש העוסק בתאי גזע (Human Stem Cell Differentiation Core for Precision Medicine ובראשי תיבות HSPM).
וייל נשוי ואב לשלושה, מתגורר בתל אביב.
מחקר
בנו הבכור של וייל לוקה בדיסטאוטונומיה משפחתית, מחלה גנטית מולדת ונדירה שכל הלוקים בה הם יהודים ממוצא אשכנזי. ההתמודדות עם מחלתו של בנו עמדה בבסיס החלטתו של וייל לעסוק בחקר מחלות נוירו-דגנרטיביות נדירות ובפרט "מחלות יתומות" – מחלות שחברות הפרמצבטיקה אינן משקיעות בהן משאבים מתוך הנחה כי ציבור הלוקים בהן מצומצם. המחלות העיקריות אותן חוקר וייל במטרה למצוא להן פתרון תרופתי יעיל, הן דיסאוטונומיה משפחתית, ניוון שרירים וכן מחלת אחסון הגליקוגן. הפתרונות האפשריים אותם מציע וייל מתבססים על אפיון פנוטיפי של תאים הנלקחים ישירות מחולים על ידי שיטות אנליזה מתחום הלמידה העמוקה.
במסגרת מחקרו בעבר התמקד וייל בלמידת התפקיד של מוות תאי מתוכנן (PCD) בהתפתחות מערכת העצבים. בנוסף, מעבדתו עוסקת בחקר דרכי האיתות המולקולריות אשר אמונות על הוויסות, על המוות התאי המתוכנן ועל ההתרבות התאית, ואשר קובעות את מספר התאים בזמן סגירת הצינורית העצבית אצל עוברי תרנגולת. אפיקי מחקר אחרים במעבדתו הם ויסות הנתיב האפופטוטי בתאי הצינורית העצבית וההשפעות שלו על התפתחות הצינורית העצבית, וכן ויסות מחזור התא בהתפתחות של נוירופיתליה של עוברי תרנגולת והתפתחות הצינורית העצבית אצלם. ב-15 השנים האחרונות התמקד בפיתוח שיטות לאפיון מחלות נדירות בגישה מותאמת אישית ואפיון מערכות תאים לסריקה עתירת נתונים של תרופות. לאחרונה, רשם פטנט בשיתוף מעבדתו של ד"ר אור כחלון מבית החולים הדסה על מציאת חומרים בעלי פוטנציאל תרפויטי של מחלות אגירה וכן מחלות נוירודגנרטיביות אחרות. בעקבות הישגי עבודה זו הוקמה חברת "פרח לב הזהב" על ידי קרובי משפחה של חולים במטרה למצות את הפוטנציאל לפיתוח החומרים הללו לצורך טיפול במחלות אגירת גליקוגן ונוספות. כמו כן, בעקבות פניות מרובות של משפחות חולים עם מחלות נדירות ללא מענה מחקרי, הוקמה חברה בשם QR Genetics אשר מפתחת כלים חישוביים על בסיס מוטציות גורמות מחלה למציאת תרופות ידועות לטיפול מותאם אישית לבעלי מחלות נדירות.
וייל מעורב בשורה של פעילויות ציבוריות ואקדמיות שמטרתן להעלות את המודעות למחלות נדירות בישראל ובעולם, ובמסגרת כך מוביל ארגון של כנסים בינלאומיים ומתראיין בנושא מעת לעת. הוא חבר באגודה הישראלית לביולוגיה התפתחותית וכן באגודה הישראלית לתאי גזע, משמש כחבר בוועדות מדעיות במשרד המדע והטכנולוגיה, במשרד הבריאות ובקרן הלאומית למדע וכשופט בביקורת עמיתים בשורה של כתבי עת מדעיים.
טוסטוס
מקור השם
השם טוסטוס הוא עממי. שמו התיקני של כלי הרכב הוא קַלְנוֹעַ.השימוש במילה טוסטוס החל בשנות ה-60 ומקורה כנראה הוא במילה האונומטופאית טוזטוז, אשר מחקה את צליל המנוע של הטוסטוס. מילה זו הייתה בשימוש בקרב דוברי העברית וייתכן ששימשה גם השפות אחרות.
רישוי בישראל
מבחינת רישוי, דינו של טוסטוס כדין אופנוע והוא דורש רישיון נהיגה ורישוי כאופנוע בהתאם לנפח המנוע.
עד תיקון מספר 12 בתקנות התעבורה שבוצע בשנת 2014 נחשב הטוסטוס ל"אופניים עם מנוע עזר". כאשר נסיעה באופניים עם מנוע עזר דרשה רישיון נהיגה מתאים ורישוי לכלי הרכב. עם תיקון פקודת התעבורה בשנת 2014 המונח "אופניים עם מנוע עזר" מתייחס רק לאופניים עם מנוע חשמלי.
טוסטוס תוצרת הארץ
בשנות השישים ובמחצית הראשונה של שנות ה-70 יוצרו טוסטוסים בישראל על ידי מפעל Israel Cycle Manufatureres) I.C.M) בבית שמש שהיה בבעלות קיבוץ צרעה. הטוסטוס מתוצרת המפעל נקרא "טילון".
תורקוזאורוס
תורקוזאורוס (שם מדעי: Thoracosaurus) הוא סוג של זוחל נכחד שהתקיים במימי אמריקה הצפונית בין הקרטיקון לתחילת הפלאוקן לפני 70.6 עד 61.6 מיליון שנה מזמננו. הסוג תואר ב-1852 בידי ג'וזף ליידי ונכללים בו 3 מינים, בעוד אחרים שהוגדרו מבוטלים מספק כיום.
בעבר הגדירו את התורקוזאורוס כדמוי-תנינאי מהלך שאינו השתייך לסדרת התנינאים, אך לאחר מחקרים מורפולוגיים וגנטיים של ריצוף DNA מראים שהוא קרובם של הגוויאליים ובעיקר של המין גוויאל חקיין ומשויך לקבוצה Gavialoidea, קרוב בעיקר לקנתיסוכוס.
כיום ידועים 3 מינים של התנין, ביניהם הגדול ביותר Thoracosaurus scanicus, עם גולגולת צרה באורך 55 ס"מ, אשר הגיע לאורך של 4.4 מטרים והיה כנראה טורף-על, בעל התמחות בדגים.
אקיאנה קרמריק
אקיאנה קרמריק (באנגלית: Akiane Kramarik; נולדה ב-9 ביולי 1994) היא ציירת ומשוררת אמריקאית. חיה ופועלת באילינוי.
אקיאנה היא בת לאב אמריקאי ואם ליטאית, שניהם אתאיסטים. היא ציירת אוטודידקטית ותולה חלק מציוריה בחזיונות נוצריים שהיו לה. היא החלה לצייר בגיל 4. ליתוגרפיות של ציוריה נמכרות, כמו גם שני ספרים רבי-מכר מציוריה.
היא מציירת ציורים דתיים, ציורי פנטזיה וציורים ריאליים.
יצחק פרידמן מהוסיאטין
ר' יצחק פרידמן (ה'תר"ס, 1900 לערך – ט' באלול ה'תשכ"ח, 2 בספטמבר 1968) היה האדמו"ר האחרון בשושלת הוסיאטין.
תולדות חייו
נולד בהוסיאטין שבאוקראינה לרבי יעקב פרידמן, לימים האדמו"ר השלישי מחסידות הוסיאטין, בנו של ר' יצחק פרידמן מבוהוש, וחתנו של ר' ישראל פרידמן מהוסיאטין האדמו"ר השני מהוסיאטין, שהיה נכדו של ר' ישראל מרוז'ין. מצד סבתו (אם אביו) היה צאצא של ר' מנחם מנדל הגר מקוסוב, ר' משה לייב מסאסוב ואדמו"רים נוספים. מצד אמו היה צאצא של השרף ממוגלניצא, המגיד מקוז'ניץ ועוד. נקרא בשם "יצחק" על שם סבו מצד האב, מייסד חסידות בוהוש, שנפטר 4 שנים לפני לידתו.
חסידיו מספרים כי עוד מילדותו שקד על לימוד התורה. כל חייו חי ופעל בסמיכות אל סבו ואביו האדמו"רים מהוסיאטין.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה והקרבות בגליציה עבר עם אביו וסבו לעיר באד הומבורג הסמוכה לפרנקפורט, ולאחר מכן לווינה. גם לאחר המלחמה נותר יחד עימם בווינה.
בטבת תרצ"ז (1937) עלה לארץ ישראל עם אביו וסבו, והתגורר בתל אביב ברחוב ביאליק 19, שם היו גם בית הכנסת ובית מדרשו של סבו ולאחר מכן של אביו.
בי"ח בחשוון תשי"ז נפטר אביו ובצוואתו לא מינה אדמו"ר ממשיך. ר' יצחק סירב להפצרות החסידים לכהן כאדמו"ר ועל כן אמו החלה לקבל את החסידים ולשמש מעין אדמו"ר. לאחר פטירתה בי"ג בכסלו תשי"ט נענה לבקשות החסידים והחל לכהן כאדמו"ר הרביעי והאחרון לחסידות הוסיאטין.
ר' יצחק היה צנוע בהליכותיו, ובשל היותו רווק גם לא חבש את השטריימל הרוז'ינאי הידוע לראשו.
ר' יצחק לא נישא מעולם, ולאחר פטירתו חדלה להתקיים שושלת אדמו"רי הוסיאטין.
ר' יצחק נפטר בט' באלול תשכ"ח (1968) ונקבר בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה בסמוך לקבר אביו וסבו.
לאחר פטירתו ניהל את החסידים אחיינו, ר' מרדכי באומינגר שהיה מתוועד עימם בימי היארצייט של אבותיו ונושא שיחות משלו.
כתביו
תורותיו של ר' יצחק כונסו על ידי חסידיו לספר שיח יצחק שמכיל (דרשות) לימי היארצייט של אבותיו וחגים, שנשא מתקופת עלייתו לכהן כאדמו"ר (החל מחנוכה תשי"ט, בחודש הראשון לעלייתו לכהן כאדמו"ר) ועד פטירתו. מנהג אדמור"י בית הוסיאטין היה שלא לומר דברי תורה בפומבי, ור' יצחק המשיך את מסורת אביו שחידש אמירת דברי תורה בימי הילולה של אבות השושלת, כתיווך בין מסורת בית הוסיאטין שלא לומר בכלל לבין מסורת בית בוהוש מצד אביו שם נהגו לומר דברי תורה כל שבת.
התורות מבוססות על מחברות שבהן רשם ר' יצחק את דבריו, בתוספת עריכה מעטה.
הספר יצא בשתי מהדורות, האחרונה שבהם משנת תשפ"ב (2022).
1786 בארצות הברית
1786 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 10 שנים מיום היווסדה.
אוגוסטוס ארל
אוגוסטוס ארל (באנגלית: Augustus Earle; 1793 – 1838) הוא צייר בריטי, שהצליח לפעול באופן עצמאי – ושילב את תאוותו לנסיעות עם היכולת להתפרנס באמצעות אמנות. מכלול העבודות שהפיק במהלך מסעותיו מהווה תיעודי משמעותי של השפעות המגע והקולוניזציה האירופית בראשית המאה התשע עשרה.
ראשית חייו
אוגוסטוס ארל נולד בלונדון ב-1 ביוני 1793. הוא היה הילד הצעיר ביותר לאב יליד אמריקה, ג'יימס ארל (1761–1796), אמן, ולג'ורג'יאנה קרוליין סמית', בתם של ג'ון קרטרט פילקינגטון ובת זוגו לשעבר (עם שני ילדים) של ג'וזף ברואר פאלמר סמית', אמריקאי שבילה כמה שנים באנגליה. אביו של ארל ג'יימס היה בן למשפחת ארל האמריקאית הבולטת. הבכורה מבין שתי אחיותיו הייתה פיבי ארל (1790–1863), גם ציירת מקצועית ואשתו של האמן דניס דיטון, ואילו אחותו למחצה הגדולה הייתה אליזבת אן סמית' (1787–1838) ואחיו למחצה הבכור היה המדען אדמירל ויליאם הנרי סמית' (1788–1865).
אין שום תיעוד שהוא התחתן.
ארל קיבל את הכשרתו האמנותית בהאקדמיה המלכותית לאמנויות וכבר הציג שם בגיל 13. ארל הציג ציורים קלאסיים, ז'אנריים והיסטוריים בשש תערוכות של האקדמיה המלכותית בין השנים 1806–1814.
סיור בים התיכון
בשנת 1815, בגיל עשרים ושתיים, ביקש אחיו למחצה של ארל, ויליאם הנרי סמית', וקיבל אישור מאת לורד אקסמות' לאפשר את השתתפות ארל בשייט דרך הים התיכון על סיפונה של "סקילה" שסמית פיקד עליה והיה חלק מהצי של האדמירל אקסמות'. ארל ביקר בסיציליה, במלטה, בגיברלטר ובצפון אפריקה, לפני שחזר לאנגליה בשנת 1817. תיק הרישומים מהמסע הזה מוחזק על ידי הגלריה הלאומית של אוסטרליה, קנברה.
דרום אמריקה
בהמשך מסעו בפברואר 1820, הפליג ארל לריו דה ז'ניירו, ברזיל. משם נסע לביקור בצ'ילה ביוני והתגורר בלימה, פרו מיולי עד דצמבר. ב־10 בדצמבר 1820 עזב ארל את לימה לריו דה ז'ניירו על סיפון HMS Hyperion. בשלוש השנים שלאחר מכן בילה בריו דה ז'ניירו, והפיק מספר רב של רישומים וצבעי מים. מספר עבודות שהופקו עסקו בנושא העבדות, וכן צייר תמונות מריו דה ז'ניירו במהלך הקרנבל, נופים וסדרת דיוקנאות מברזיל.
טריסטן דה קונה
ב-17 בפברואר 1824 הוא עזב את ריו דה ז'ניירו על סיפונה של הספינה "דוכס גלוסטר" לכיוון כף התקווה הטובה, והלאה לקולקטה. עזיבתו של ארל נבעה ממכתב ובו הצעת עבודה שקיבל מלורד אמהרסט, שעזב את אנגליה כדי לקבל על עצמו את תפקיד מושל הודו. בסופות שהיו באמצע האוקיינוס האטלנטי, נאלצה הספינה לעגון באי הנידח טריסטן דה קונה. במהלך שהות הספינה באי, ארל עלה לחוף עם כלבו ואיש צוות נוסף תומאס גוך כי "זו הייתה נקודה שלא נראתה על ידי אף אמן".
כעבור שלושה ימים הספינה "הדוכס מגלוסטר" הפליגה בצורה בלתי מוסברת והשאירה את ארל וגוך באי, בו היו רק שישה תושבים בוגרים קבועים. בשמונת החודשים הבאים של שהייה כפויה באי, בין מרץ לנובמבר, הפך ארל לחונך לכמה ילדים, והמשיך לתעד רשמים מהאי עד שנגמרה אספקתו.
אוסטרליה
ארל חולץ לבסוף ב-29 בנובמבר על ידי האונייה "אדמירל קוקבורן", שהייתה בדרכה לארץ ואן דימן (בשנת 1856 שונה שם ארץ ואן דימן לטסמניה לכבוד אבל טסמן שם עגנה ב-18 בינואר 1825. הוא נשאר שם זמן קצר, ורק מספר קטן של עבודות שרדו מתקופה זו.
ארל עזב את טסמניה לסידני על סיפונה של "צייפרוס" הבריטית והגיע לשם ב-14 במאי. עד מהרה הוא רכש מוניטין של האמן החשוב ביותר של המושבה. עם הקמת עסק קטן קיבל ארל מספר בקשות לפורטרטים. עבודות אלה הגיעו ממספר אנשי הממסד של סידני ומשפחות מרכזיות. לאורך תקופה זו המשיך ארל לייצר מספר ציורי צבעי מים אשר בשלושה נושאים: נופים, אבוריג'ינים וסדרת תצפיות על מבנים ציבוריים ופרטיים המתעדים את התפתחות המושבה.
ארל צייר דיוקנאות רבים של קולוניסטים בעלי שם, כולל המושל תומאס בריסביין, המושל ראלף דרלינג, קפטן ג'ון פייפר וגברת פייפר, עם ילדיה. אחת מיצירותיו המפורסמות ביותר היא הדפס ליטוגרפי שכותרתו דיוקן בונגארי, יליד ניו סאות' ויילס, כשברקע פורט מקווארי, נמל סידני. ארל ערך גם מספר טיולים לאזורים המרוחקים של הקולוניה, ונסע צפונית לסידני דרך נהר האנטר עד פורט סטפנס ופורט מקווארי, ובין אפריל למאי 1827 נסע למחוז אילווארה מדרום לסידני.
ניו זילנד
ארל הותיר מספר רב של ציורים בצבעי מים ורישומים מהשהות בניו זילנד, המכסים נושאים כמו נופים, תרבות מאורית וחיי כפר יומיומיים, השפעות הלוחמה, דיוקנאות. הוא גם הפיק מספר דיוקנאות בציורי שמן, יחד עם צבעי מים, ליטוגרפיות ורישומי עפרונות. בשובו לנמל הוקיאנגה, הוא נסע מניו זילנד לסידני באפריל 1828.
הודו
לאחר מכן שהה ארל קרוב לחצי שנה בסידני לפני שעזב ב-12 באוקטובר 1828, להודו דרך איי קרוליין, גואם, מנילה, סינגפור ופולו-פנאנג, לפני שירד בעיר מדרס. אף על פי שהעיר מדרס סיפקה שוק טוב לאומנותו, בריאותו של ארל התדרדרה שם והוא נסע חזרה ללונדון דרך מאוריציוס בשנת 1830.
מסע ביגל
באפריל 1832 הוא החל מסע עם צ'ארלס דרווין כאמן טופוגרפי ושרטט על סיפון "הביגל". אך בעיות בריאותו אילצו אותו לעזוב את הספינה במונטווידאו ולחזור לאנגליה. את מקומו על ספינתו של דרווין תפס קונרד מרטנס.
מותו
אוגוסטוס ארל נפטר, מאסתמה וחולשה, בלונדון ב-10 בדצמבר 1838, בן 45.
מרקו וורן
מרקו וורן (באנגלית: Marco Warren; 13 בדצמבר 1993 – 14 במאי 2023) היה כדורגלן ברמודי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי בנבחרת ברמודה.
קריירת מועדונים
וורן שיחק במשך כל הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת PHC זבראס מליגת העל הברמודית.
קריירה בינלאומית
וורן ערך עשר הופעות במדי נבחרת ברמודה, בהן הבקיע שער אחד. הוא היה חלק מסגל נבחרת ברמודה בטורניר גביע הזהב 2019.
מותו
ב-14 במאי 2023 נהרג וורן בתאונת דרכים בגיל 29.
מיצובישי פאסטשיו
מיצובישי פאסטשיו (ביפנית: ピスタチオ, באנגלית: Mitsubishi Pistachio) היא מכונית סופרמיני מתוצרת התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס היפני, אשר יוצרה בין השנים 1999 – 2000 ביפן.
יוהאן פרדריק קלמנס
יוהאן פרדריק קלמנס (בדנית: Johan Frederik Clemens; 29 בנובמבר 1749 – 5 בנובמבר 1831) היה דפס דני ויצר תחריטים.
ראשית חייו
קלמנס נולד בגולנאו (היום גולניוב) ליד שצ'צ'ין בפומרניה, ליוהאן דייוויד קלמנס, ורעייתו אנה פרנקן. האב, יחד עם בנו יוהאן, עברו לקופנהגן כשהילד עוד היה צעיר למדי.
הוא ביקש להתחיל את הכשרתו באקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות יפות כבר בשנת 1760 בגיל 11. הוא נרשם להכשרה, אך נדחה על ידי מאסטר הציור האנס קליאו כצעיר וקטן מדי. הפסל סיימון קארל סטנלי התעניין בילד, ובעזרתו הגיע יוהאן לבית הספר לציור בשנת 1761. הוא הוכשר הן כצייר דקורטיבי, והן כצייר אומן.
בשנת 1764 כשהיה בן 15 קלמנס היה בהכשרה אצל אמן ציור שם התחיל לעבוד עם עבודות קישוט פשוטות. כשהפך לחניך ציור הוא נכנס להכשרה בסטודיו של יוהאן אדוורד מנדלברג. מנדלברג השתמש בחניכים מוכשרים רבים לביצוע הפרויקטים הרבים שלו. כאן למד קלמנס להכיר את ניקולאי אבידגור, פרדריק לודוויג בראדט, יוהנס סמואל לימן וכישרונות צעירים מוכשרים אחרים מהאקדמיה לאמנות, שחלקם השיגו תהילה בשנים הבאות. בשנת 1765 הוא כבר זכה במדליוני הכסף הקטנים והגדולים של האקדמיה. ז'אק סאלי, מנהל האקדמיה, יעץ לילד להפוך לפסל, אך הוא היה מעוניין להפוך לחרט נחושת. המליצו לו להתאמן אצל יוהאן מרטין פרייסלר, אך פרייסלר לא גילה בו עניין עד שקלמנס הכין הדפס המבוסס על תחריט של ז'אן דולה. כשהתרשם מעבודה זו, הפך פרייסלר לחברו המסור והפטרון של קלמנס. קלמנס התאמן אצל פרייסלר בין 1769–1770.
עד מהרה זכה בפטרון בעל השפעה נוספת, הצייר פיטר קרמה, שהמליץ עליו לפסל יוהנס וידוולט. קלמנס יצר תחריטים על סמך האיורים של וידוולט למהדורה מפוארת של "פדר פאארס" של לודוויג הולברג בשנת 1772, והעניק לצעיר הכנסה ראויה לפרנס את עצמו ואת אביו. וידוולט הפך לחברו ולפטרונו לכל החיים.
נסיעה לפריז
בעזרתו של וידוולט, קלמנס קיבל מלגת נסיעות לארבע שנים והצליח לעזוב את קופנהגן בשנת 1774. נסע ישירות לפריז, שם הושפע מהטכניקה והסגנון של צ'ארלס-ניקולה קוצ'ין. קלמנס היה פרודוקטיבי וחרט דיוקנאות רבים במהלך שהותו בפריז. הוא התארס גם עם מארי ז'אן קרבואה כשהיה שם.
הוא פיתח מוניטין כאמן בפריז, והאקדמיה הציעה לקבל אותו כחבר, בתנאי שיפיק יצירה חדשה ואיכותית. במקביל נסתיימה קצבת הנסיעות שלו, הוא נשאר עוד זמן קצר, וחזר לקופנהגן ב-1778, עם חניית ביניים בשווייץ.
חזרה לקופנהגן
בשנת 1779 הוא נבחר כחרט המלכותי, בתמיכתו המועילה של וידוולט, וקיבל שכר שנתי באמצעותו יכול היה לפרנס את משפחתו. הוא היה עסוק בעשיית דיוקנאות למשפחת המלוכה והאצולה בעשר השנים הבאות.
הוא חזר לפריז להתחתן עם ארוסה, מארי ז'אן קלמנס, ב-27 באוגוסט 1781. הוא לימד את רעייתו, שכבר הייתה אומנית, את אומנות התחריט בלוח נחושת, והיא השתלבה במהירות בסביבה האמנותית הדנית.
אביו של קלמנס נפטר בשנת 1782. באותה שנה קיבלה מארי ז'אן הזמנה להצטרף לאקדמיה לאמנות כציירת פסטל. היא הייתה אחת הנשים הראשונות שזכו בכבוד זה. אולם, היא מעולם לא העבירה את עבודת ההגשה שהוקצתה לאקדמיה, ולכן מעולם לא מילאה את תנאי החברות. קלמנס תפס עמדה מרכזית בחיים האמנותיים באותה תקופה, והיה משתתף נלהב בדיונים המדעיים והפילוסופיים של ההשכלה. במהלך שנות השמונים של המאה ה-19 שיתף פעולה עם ניקולאי אבידגור בשורה של סאטירות וביקורות חברתיות, דתיות ופוליטיות. היו לו קשרים הדוקים עם חוגים פוליטיים בני זמנו.
עם כישרונו היצירתי העצום המוניטין של קלמנס בדנמרק הלך וגדל, והוא היה בחברה טובה עם בני דורו ניקולי אביגורד, יוהאן מרטין פרייסלר, יוהאן אדוארד מנדלברג, יוהנס וידוולט וינס יול.
עבודות בברלין ובלונדון
בשנת 1787 הוזמן קלמנס לברלין לעשות תחריט המבוסס על ציור של האנגלי א.פ. קנינגהאם, "בית פרידריך הגדול לרכיבה לאחר תמרונים בפוטסדם". הוא קיבל אישור מלכותי ונסע לשם בשנה שלאחר מכן. הוא גר בברלין ארבע שנים והיה קשה לו לעבוד עם קונינגהם. הוא קיבל חברות באקדמיה בברלין בשנת 1788, ויצירותיו הוצגו באקדמיה של ברלין באותה שנה.
רעייתו נפטרה משחפת בשנת 1791 בברלין והותירה אחריה בן, בן תשע. שני ילדים נוספים מתו צעירים.
עם השלמת המשימה בברלין קלמנס נסע בשנת 1792 באישור מלכותי ללונדון כדי לעבוד על תחריט חדש המבוסס על מותו של גנרל ריצ'רד מונטגומרי בהתקפה על קוויבק, 31 בדצמבר 1775. עבודה זו הביאה לו עבודות נוספות עבור הדפסים מבוססי על כמה ציורים אחרים של ג'ון טרומבול בנג'מין ווסט ואחרים.
שנים אחרונות
הוא חזר לדנמרק בשנת 1795. הוא קיבל דירה באקדמיה בשנת 1797, ושימש כגזבר האקדמיה מספר פעמים בשנים הבאות.
התחריט שלו "קרב קופנהגן" נוצר בשנת 1801, והתבסס על ציור של כריסטיאן אוגוסט לורנץ. הוא תיאר את הקרב בהנהגתו של האדמירל הוריישו נלסון, חלק מההתקפה האנגלית על קופנהגן (1801) במהלך המלחמות הנפוליאוניות, שהגיעה לשיאה ב-2 באפריל 1801. תחריט זה היה פופולרי מאוד בימיו ונתלה בבתים רבים כהפגנת פטריוטיות. הוא גם מוכר כאיור הטוב והאמין ביותר לקרב הזה.
הוא מונה לפרופסור בתחריט נחושת באקדמיה בשנת 1813 לאחר שעבר מספר פעמים, ולבסוף פרופסור בבית הספר לציור מודלים בשנת 1818 בגיל 70.
רעייתו השנייה נפטרה בשנת 1824.
הוא מת ב-5 בנובמבר 1831, בגיל 81.
אליפות צרפת בטניס 1959
אליפות צרפת 1959 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-19 במאי והסתיימו ב-30 במאי. זו הייתה האליפות ה-58 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 83 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות בשנת 1958 מרווין רוז לא השתתף בתחרות. במשחק הגמר ניקולה פייטרנג'לי נפגש עם יאן ורמאק ( דרום אפריקה) וניצח ב-4 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 76 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
במשחק הגמר מנצחת תחרות 1958 ז'וז'ה קרמצי נפגשה עם כריסטין טרומן  והפסידה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר ניקולה פייטרנג'לי ואורלנדו סירולה נפגשו עם רוי אמרסון וניל פרייזר  וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 30 זוגות. 4 זוגות החזקים זכו בדירוג:
במשחק הגמר מנצחות התחרות בשנה הקודמת יולנדה רמירס ורוסי רייס נפגשו עם סנדרה ריינולדס ורנה שורמן ( דרום אפריקה) והפסידו ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן דירוג של הזוגות החזקות:
זוג מנצחי תחרות של השנה הקודמת שירלי ברשר (בלומר) וניקולה פייטרנג'לי  הודחו ברבע הגמר. במשחק הגמר נפגשו שני זוגות לא מדורגים - יולנדה רמירס וביל נייט  ניצחו את רנה שורמן ( דרום אפריקה) ורוד לייבר  בשתי מערכות.
מייקל סומס
מייקל ג'ורג' סומס (באנגלית: Michael George Somes; 28 בספטמבר 1917 - 18 בנובמבר 1994) היה רקדן בלט אנגלי. הוא היה רקדן ראשי של הבלט המלכותי, לונדון, ובן-זוג תדיר של מרגוט פונטיין.
ביוגרפיה
סומס נולד בהורסלי, גלוסטרשייר, אנגליה. ב-1934 קיבל את המלגה הראשונה שניתנה לרקדן גבר מן הבלט המלכותי (שנודע אז בשם בלט ויק-ולס). ב-1938, יצר עם מרגוט פונטיין את התפקידים הראשיים לבלט "הורוסקופ" של פרדריק אשטון/קונסטן לאמבר, שאחריו תואר במילים "הרקדן הבריטי המעולה ביותר בפוטנציה במחצית הראשונה של המאה". הוא רקד לראשונה תפקידים ב-24 בלטים שרשאון יצר להם את הכוריאוגרפיה בשביך הלהקה, והיה הרקדן הראשי של הלהקה מ-1951 עד שהגיע רודולף נורייב ב-1962. מאז ואילך, הופיע סומס בתפקידי אופי, שהזכור ביותר בהם הוא לורד קפולט ב"רומיאו ויוליה" של מקמילן. סומס היה משנה למנהל הלהקה פרדריק אשטון בשנים 1963–1970.
סומס הופיע בתוכנית של אדן סאליבן בשנת 1954, ובגרסאות טלוויזיה של אגם הברבורים (1964), היפהפייה הנרדמת (1955) ומפצח האגוזים (1958), כמו גם בגרסה קולנועית של רומיאו ויוליה (1966). בכל שלוש ההפקות כיכבה מרגוט פונטיין.
בשנת 1959 עוטר סומס בתואר אביר מסדר האימפריה הבריטית (CBE). הוא נשא לאישה את הבלרינה אנטואנט סיבלי, שהייתה בת-זוגו בהפקות בלט רבות, אבל הם התגרשו והוא נישא בשנית לרקדנית הבלט ונדי אליס.
סומס מת בלונדון מגידול במוח, בשנת 1994.
קישורים חיצוניים
</div
קונצ'רטו ורשה
קונצ'רטו ורשה (נקרא גם "קונצ'רטו ורשאי") הוא יצירה קצרה לפסנתר ולתזמורת מאת ריצ'רד אדינסל אשר נכתבה לפסקול סרט הקולנוע הבריטי אור ירח מסוכן, משנת 1941. הסרט מתאר את מאבק ההתנגדות לפלישה הנאצית לפולין בשנת 1939. ביצוע היצירה נמשך בדרך כלל פחות מ-10 דקות. הקונצ'רטו הוא דוגמה למוזיקה תוכניתית הבאה לבטא את המאבק על ורשה לצד היחסים הרומנטיים בין הדמויות הראשיות בסרט. היצירה הפכה פופולרית מאוד בבריטניה בימי מלחמת העולם השנייה.
הקונצ'רטו כתוב בסגנון המחקה את סגנונו של רחמנינוב והוא בישר אופנה של קונצ'רטי קצרים לפסנתר בסגנון הרומנטי, אשר כונו "הקונצ'רטי של הצהובונים".
רקע
המלחין ריצ'רד אדינסל נולד בלונדון. בטרם החל בקריירה מוזיקלית, למד משפטים. את לימודיו בקולג' המלכותי למוזיקה הפסיק זמן קצר לאחר שהחל בהם, משנמשך לכתיבת מחזות זמר. הוא אף עסק בהלחנה לשידורי רדיו, ובשנת 1936 החל להלחין פסקול לשורה של סרטים, בהם Goodbye, Mr. Chips ("היה שלום, מר צ'יפס)", משנת 1939 ו-Dangerous Moonlight (אור ירח מסוכן)" משנת 1941, אשר הוקרן בארצות הברית בשם Suicide Squadron. בסרטו זה החל אופנה של "קונצ'רטי של צהובונים".
הקונצ'רטו שהלחין לא היה בתוכנית המקורית של הסרט. רוי דאגלס, אשר תזמר את יצירותיו של אדינסל, סיפר כי במאי הסרט רצה במקור להשתמש בפסקול הסרט בקונצ'רטו השני לפסנתר של רחמנינוב, אולם קשיים שעוררו מחזיקי זכויות היוצרים ביצירה מנעו הגשמת תוכנית זו. אדינסל ביקש כי יצירתו תישמע דומה ככל האפשר לזו של רחמנינוב ולכן, מספר דאגלס, נשא עמו בעת שתזמר את היצירה את תווי הקונצ'רטי השני והשלישי של רחמנינוב ואת יצירתו של ניקולו פאגאניני הרפסודיה על נושא. אף שקונצ'רטו ורשה הפך ללב פסקול הסרט, הוא לא הושמע בשלמותו לאורך כל הסרט, אלא בקטעים בלבד. הפתיחה מושמעת בעת פגישתם של שני גיבורי הסרט, והיא מתפתחת על רקע ירח הדבש שלהם. לבסוף, בקטע הקונצרט שבסרט מושמע קטע ארוך יותר מן היצירה.