cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מדעים קוגניטיביים
ממצאים עיקריים
מדעי הקוגניציה הצליחו לא מעט. בין ההישגים הבולטים, המדעים הקוגניטיביים עודדו את פיתוחם של מודלים של הטיות קוגניטיביות ותפיסת סיכונים, והשפיעו רבות על פיתוחה של הכלכלה ההתנהגותית, חלק מענף הכלכלה. כמו כן, מדעי הקוגניציה קידמו תאוריה חדשה של הפילוסופיה של המתמטיקה, ותאוריות רבות בענפי הבינה המלאכותית, תורת השכנוע והאילוץ. נוכחותם של מדעי הקוגניציה בולטת בעיקר בפילוסופיה של הלשון ובאפיסטמולוגיה - החייאה מודרנית של הרציונליזם, כמו גם הנחת יסודות חשובים בבלשנות המודרנית. לתחומים השונים של מדעי הקוגניציה יש תרומה להבנה שלנו את המערכות התפקודיות השונות שבמוחנו (ואת המגבלות התפקודיות), החל מהפקת דיבור וכלה בעיבוד שמיעתי ובתפיסה חזותית. בעקבות חקר הקוגניציה חלה התקדמות בהבנה שלנו כיצד נזק לאזור מוחי מסוים משפיע על הקוגניציה, וכן בחשיפת הסיבות והתוצאות של מגבלות תפקודיות למיניהן, כדוגמת דיסלקסיה, אנופיה והזנחת צד.
ביקורת
עלייתם של מדעי הקוגניציה קשורה לתהליך המכונה המהפכה הקוגניטיבית שהחל בשנות ה-50 של המאה ה-20. במסגרת תהליך זה, השפיעו תהליכים ממדעים רבים על האופן שבו נחקרת הקוגניציה האנושית. בין התהליכים שהשפיעו על המהפכה הקוגניטיבית ניתן למנות את עליית הבינה המלאכותית במדעי המחשב, הבלשנות המודרנית בתחום הבלשנות, המודלים החישוביים והמתמטיים ברבים ממדעי הטבע, הפסיכולוגיה הקוגניטיבית בפסיכולוגיה, מדעי המוח בביולוגיה, הפונקציונליזם בפילוסופיה ועוד. כל אחד מתהליכים אלה לא התרחש ללא ביקורת. בשל יסודם של מדעי הקוגניציה בתהליכים אלה, רבות מהביקורות שהושמעו כנגד אותם התהליכים מהוות למעשה גם ביקורות כנגד מדעי הקוגניציה עצמם, והוגים שביקרו את אותם התהליכים ביקרו, בחלקם, גם את מדעי הקוגניציה. בין מבקרים אלה נמנה גם פרדריק סקינר ונציגים אחרים של זרם הביהייביוריזם בפסיכולוגיה.
חוקרים מרכזיים
כמה מן השמות היותר מוכרים במדעי הקוגניציה הם לרוב השנויים ביותר במחלוקת, או המצוטטים ביותר. בענף הפילוסופיה נמנים דניאל דנט, שכותב מנקודת מבט של מערכות חישוביות; ג'ון סרל הידוע בשל הניסוי המחשבתי שלו - החדר הסיני השנוי במחלוקת; ג'רי פודור חסיד הפונקציונליזם והמטריאליזם הלא-רדוקטיבי, ודאגלס הופשטטר שמפורסם בזכות כתיבת ספרו גדל, אשר, באך, שעוסק בשאלות אודות הטבע של המילים ושל המחשבה. בתחום הבלשנות השפיעו רבות נועם חומסקי וג'ורג' לייקוף. בתחום הבינה המלאכותית מובילים מרווין מינסקי, הרברט סיימון, אלן ניוול וקווין ווריק. בממלכת הפסיכולוגיה השמות הפופולריים כוללים את ג'יימס מקללנד וסטיבן פינקר. האנתרופולוגים דן ספרבר, אדווין האטצ'ינס, סקוט אטראן פסקל בויר וג'וזף הנריך היו מעורבים במיזמים שיתופיים עם פסיכולוגים קוגניטיביים וחברתיים, מדענים פוליטיים וביולוגים אבולוציוניים, בניסיון לפתח תאוריות כלליות של יצירת תרבות, דת וקשרים פוליטיים.
עקיבא ארנסט סימון
עקיבא ארנסט סימון (Ernst Simon; 15 במרץ 1899, י"ד באדר ב' ה'תר"ס, ברלין – 18 באוגוסט 1988, ה' באלול ה'תשמ"ח, ירושלים), פילוסוף וחוקר חינוך, מרצה לחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים. מאנשי "ברית שלום". חתן פרס ישראל בחינוך לשנת תשכ"ז.
בגרמניה
סימון נולד בברלין בירת הקיסרות הגרמנית בשנת 1899 לאפרים גוטהולד סימון וססיליה לבית ליפמן, דור חמישי לרבי עקיבא איגר (הראשון, מהלברשטאדט). הוא גדל כבן למשפחה יהודית מתבוללת וכפטריוט גרמני. אביו היה מנהל בחברה מסחרית בברלין. היה הבכור מבין שלושה אחים, אחיו הצעירים היו פריץ מיכאל והנס. נסחף בהתלהבותם של צעירי גרמניה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, התגייס לצבא בהיותו בן 17 (מרץ 1916) ונשלח לחזית כלוחם בגדוד תותחני שדה. באותה שנה נפצע בוורדן, אך חזר לשרת במהלך 1917 עד תום המלחמה. בתקופת שירותו נתקל סימון בתופעות אנטישמיות, שכוּונו הן כלפיו אישית והן כלפי ציבור החיילים היהודים. למרות שיהודים רבים נפלו בחפירות, היו שטענו כי הם לא תרמו דיים וכי הם משתמטים מהלחימה. רוח זו הביאה מהפך בנפשו, והוא הפך לציוני. במהלך המלחמה בזמן הגנה על מחסן תחמושת, הוא הצליח לנטרל רימון שנזרק לעבר המחסן. בעקבות מעשה זה הוא זכה במדליית צלב הברזל של הצבא הגרמני.
בשנת 1919 החל את לימודיו בברלין ובפרנקפורט ע"נ מיין. בשנת 1923 סיים תואר דוקטור לפילוסופיה באוניברסיטת היידלברג. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא: "ראנקה והגל". בזמן לימודיו הכיר את הפסיכואנליטיקן אריך פרום, איתו נשאר בקשרי ידידות כל חייו, וכן את הפילוסוף והמחנך פרנץ רוזנצווייג שהטביע חותם מכריע על התפתחותו הדתית וההגותית, את הרב האורתודוקסי המתון נחמיה אנטון נובל, ואת מרטין בובר - פילוסוף וחוקר החסידות, שהשפיע עליו רבות גם בהמשך חייו. בובר הוציא לאור עיתון בשם "דֶר יוּדֶה" (Der Jude, 'היהודי'), וסימון כתב בעיתון זה וערך כעורך משנה את שני הכרכים האחרונים של העיתון.
כתלמיד קרוב של רוזנצווייג היה ממייסדיו וממוריו המרכזיים של "בית המדרש היהודי החופשי" (Freies Jüdisches Lehrhaus) בפרנקפורט ע"נ מיין, שהקים רוזנצווייג. הוא לימד שם מספר שנים ואף ייסד את המניין שהתכנס בביתו של רוזנצוויג שהיה משותק ומרותק למיטתו באותן שנים.
בישראל
סימון ואשתו טוני (לבית רפופורט) עלו לארץ ישראל בשנת 1928. בשנותיו הראשונות בארץ לימד היסטוריה בבית הספר הריאלי בחיפה. בשנת 1934 שב לגרמניה למשך חצי שנה, לפי הזמנתם של בובר וראשי הנציגות הארצית של יהודי גרמניה (Reichsvertretung der Deutschen Juden), ליאו בק ואוטו הירש, ושם הצטרף למרכז לחינוך יהודי למבוגרים שהקים בובר. חינוך יהודי למבוגרים בתקופת המשטר הנאצי דרש זהירות רבה מהמורים והתלמידים כאחד, והם נאלצו להשתמש לעיתים ברמזים כדי למנוע הלשנות. בשובו עבר עם משפחתו לירושלים, שם התגורר בשכונת רחביה, מעוזם של האינטלקטואלים. עם שובו מגרמניה הוזמן על ידי בן ציון דינבורג לשמש כמורה לפילוסופיה יוונית בבית ספר התיכון ליד האוניברסיטה העברית, שהוקם בשנים אלה, ובית המדרש למורים העברי. בשני מוסדות אלה שימש תקופות מספר כמנהל. בשנת 1939 הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית למחלקה לחינוך כמרצה לפילוסופיה ותולדות חינוך. בשנת 1950 קיבל מינוי של פרופסור חבר, ב-1955 פרופסור מן המניין ואחר כך למנהל בית הספר לחינוך. בתפקיד זה כיהן עד לפרישתו מהוראה באוניברסיטה בשנת 1967.
סימון היה מנציגי מפלגת "עלייה חדשה" באספת הנבחרים הרביעית (שכיהנה בשנים 1944-1949). היה חבר בתנועות שלום (ראו פעילות חברתית-פוליטית להלן). היה ממייסדי מכון ליאו בק (מכון לחקר תולדות יהדות גרמניה), פרופסור אורח באוניברסיטאות רבות בעולם (בין השאר פרופסור בסמינר לתאולוגיה יהודית בניו יורק). חיבר ספרים ומאמרים רבים, והיה בין השאר שותף לעריכת האנציקלופדיה החינוכית.
בשנת 1967 הוענק לו פרס ישראל בחינוך לשנת תשכ"ז, ובשנת 1969 הוענקה לו בפרנקפורט מדליית בובר-רוזנצוויג לאות הוקרה על תרומתו לדיאלוג היהודי-נוצרי.
ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
פעילות חברתית-פוליטית
יהדותו של סימון הייתה "יהדות הומניסטית". פעילותו הפוליטית הייתה בתנועות חוץ-פרלמנטריות שדגלו בדרך פייסנית בסכסוך הישראלי-ערבי. עם עלייתו ארצה, הצטרף לחבריו בובר, שלום ואחרים לתנועת "ברית שלום" – אגודת אנשי רוח שמאמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 שאפה לדו-קיום יהודי-ערבי בארץ ישראל. ב-12 במרץ 1930 כתב סימון תזכיר לסוכנות היהודית, בו קרא לה להגביל את העלייה היהודית לארץ ישראל ולהכריז רשמית על שאיפת היישוב היהודי "להישאר מיעוט" בה. הוא הביע את דעתו כי היהודים צריכים להישאר במצב קבע של כ-40% מהאוכלוסייה הכללית, וטען "שלום אמיתי יכול להיות מושג רק על ידי שינוי המטרה הציונית, כלומר על ידי ויתור על המדינה היהודית... ויתור על הרוב היהודי". ביולי 1941 הכריז בכינוס בבן שמן שלעם הערבי זכות על הארץ כמו לעם היהודי. נאום זה והתבטאויות נוספות שלו גרמו לצעדים אלימים נגדו: בספטמבר של אותה שנה הושלכה פצצה לביתו, ובאחד הימים התפרצו אנשים לכיתת הלימוד שלו והיכוהו. בשנת 1942 חבר לפרופ' י' ל' מאגנס (מראשי "ברית שלום") ולאחרים, בהם הנרייטה סאלד, מייסדת "עליית הנוער", לסיעת "איחוד", שיחד עם "השומר הצעיר" דגלו בהקמת מדינה דו-לאומית. סימון התנגד לבן-גוריון ולדרכו המדינית. בשנת 1961 אף קרא להקים ממשלת שלום ללא בן-גוריון.
בשנת 1962, היה ממייסדי הוועד לפירוז גרעיני של המזרח התיכון, ארגון שפעל במטרה לקדם יצירת אזור חופשי מנשק גרעיני במזרח התיכון, לאחר שנחשף שמדינת ישראל מנסה לפתח פצצות אטום.
סימון היה ממבטאיה המובהקים של יהדות דתית-ליברלית בישראל. במשך עשרות שנים היה חבר פעיל ומרכזי בבית הכנסת הייקי-הליברלי "אמת ואמונה", שסדרי התפילה בו היו מסורתיים למדי, כולל ישיבה נפרדת לגברים ולנשים, אך ללא מחיצה של ממש. הוא הרבה לשאת דרשות בקהילה זו וביטא בהן שילוב של למדנות יהודית, קריאה נבואית לצדק חברתי ולשלום ומעוגנות מעמיקה בתרבות הכללית. סימון, שהושפע עמוקות ממרטין בובר, צעד בשאלת היחס למצוות המעשיות, בעקבות פרנץ רוזנצווייג.
כאיש חינוך עסק בהוראה בבתי ספר ובאוניברסיטה ובחינוך מבוגרים. הוא היה יועץ חינוכי וחבר "הוועדה לעליית הנוער הדתי" שבין השאר הקימה מסגרת חינוכית דתית בבית הספר החקלאי "מקוה ישראל".
הוא הרבה להביע את דעותיו במאמרים ומכתבים למערכת (בעיקר לעיתון "הארץ"). בקרב חוגים דתיים לא תמיד היו דעותיו מקובלות למרות היותו יהודי שומר-מצוות. על כך סיפר אוריאל, בנו: "אבא האמין באופי המוסרי האימננטי של תורת ישראל, אך דווקא במאבקיו הציבוריים הוא מצא עצמו בעל-בריתם של הציונים החילונים ואף האתאיסטים. דווקא אצלם הוא מצא רגישות רומה לזו שלו לעוולות סוציאליות. פעם הוא התוודה לפני הרב סולובייצ'יק על כאבו, שדווקא עם אלה שהוא מתפלל הוא אינו מוצא שפה משותפת, ועם אלה שהוא מוצא אתם שפה משותפת הוא אינו יכול להתפלל."
הגותו ומחקריו
סימון שהתגייס לצבא כיהודי "אגנוסטי ובור" כדבריו, השתחרר כיהודי מקורב לדת היהודית וכציוני. לאחר שחרורו התמודד עם שלוש שאלות:
סימון נתן ביטוי לשאלות אלה באישיותו ובדרכו בחיים כהומניסט מאמין, כציוני, כפעיל שלום וכמחנך.
בשדה החינוך, סימון הסביר כי בעקבות מהפכת המידע חלה על המחנך אחריות מוגברת לברור ולתווך את הידע המונגש לחניך.
Supo
Supo (בפינית: Suojelupoliisi) היא משטרת הביטחון של פינלנד. זוהי יחידת סמך של משטרת פינלנד האחראית לביטחון פנים, כמו גם ביטחון האינטרסים של פינלנד מחוץ למדינה. זהו השירות החשאי העיקרי של פינלנד ואחת מסוכנויות הביון של המדינה.
בשנים 2007–2011 בראש המשטרה עמד אילקה סאלמי. החל מה-15 באפריל 2011 עומד בראש הארגון אנטי פלטארי.
הארגון עוסק במלחמה בטרור, מודיעין ואבטחת אישים. בארגון מועסקים 220 שוטרים מאומנים היטב.
הארגון הוקם ב-1949 כיורש למשטרת המדינה (Valpo, Valtiollinen poliisi) שהוקמה ב-1937 כיורשת למשטרת הבילוש המרכזית (Etsivä keskuspoliisi), שהוקמה זמן קצר לאחר קבלת העצמאות הפינית, ב-1919.
חוקרי משטרת הביטחון היו מעורבים בחקירת פיגוע הדקירה בטורקו בשנת 2017, שהיה פיגוע הטרור הראשון בתולדות פינלנד מאז 1945.
שמואל גרינגאוז
שמואל גרינגאוז (גם גרינהויז) (1900 בטילזיט (פרוסיה המזרחית) – 1972 בארצות הברית) היה כלכלן יהודי גרמני-ליטאי-אמריקאי, ניצול השואה, ונציג בכיר של העקורים היהודים במחנות העקורים, מיד לאחר מלחמת העולם השנייה, באזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה.
חייו
לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות בשנת 1941, נכלא גרינגאוז בגטו קובנה, שבו שימש כסגן מנהל משרד העבודה במועצת הזקנים. עם חיסול הגטו ביולי 1944 גורש למחנה הריכוז דכאו בשנת 1944 והיה עובד כפייה באחד ממחנות המשנה קאופרינג.
לאחר השחרור פנה גרינגאוז להשתתפות בהקמת עזרה עצמית יהודית, למען דאגה לאינטרסים החיוניים של העקורים היהודים. במחנה העקורים לנדסברג באוקטובר 1945, הכוח האמריקני הכובש קבע בחירות לנציגות המחנה. הקבוצה "האיחוד הציוני" בראשות גרינגאוז הפכה לכוח החזק ביותר, והוא נבחר ליושב ראש נציגות המחנה בת שבעה החברים. במחנה התגוררו לעיתים 5,000 תושבים, בגלל זרימת הפליטים ממזרח אירופה. כעורך דין הגן גרינגאוז על מנהיגי "מרד מחנה לנדסברג" שאירע באביב 1946, במסגרתו אירעו הפרות סדר על ידי ניצולי השואה לאחר ששני יהודים נהרגו בירי של חיילים גרמנים שפעלו תחת שלטון הכיבוש האמריקאי בגרמניה.
במחנה העקורים לנדסברג פורסם ביידיש החל מ-8 באוקטובר 1945 העיתון "לנדסברגר לאגר-צייטונג", ששמו שונה לאחר מכן ל"יודישע צייטונג" - עיתון ביידיש באותיות לטיניות. העיתון הגיע לתפוצה מרבית של 15,000 עותקים. העורך הראשון היה רודולף וולסונוק, שנפטר זמן קצר לאחר מכן, ב-1946, כתוצאה מהשלכות מאסרו במחנות הריכוז. ברוך הרמנוביץ' וגרינגאוז לקחו על עצמם את עריכת העיתון.
נציגי היהודים במחנות העקורים באזור האמריקני נפגשו ב-1 ביולי 1945 במחנה העקורים פלדאפינג. הוועד המרכזי של היהודים המשוחררים בבוואריה הוקם כדי לייצג את האינטרסים של היהודים תחת ממשל הכיבוש האמריקאי בגרמניה. ההכרה על ידי צבא ארצות הברית התעכבה, אך הוועד הועבר למבנה זמני במינכן ב-11 ביולי 1945. בינואר 1946 נבחר הרופא זלמן גרינברג לנשיא הוועד המרכזי של היהודים המשוחררים באזור הכיבוש האמריקני. כיורשו דוד טרגר, הפך גרינגאוז ליו"ר מועצת הוועד המרכזי. גרינגאוז השתתף בקונגרס הראשון של היהודים המשוחררים באזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה, ב-27 בינואר 1946 בבניין העירייה במינכן. גרינגאוז הצליח להביא את רשויות הכיבוש האמריקאיות להכיר רשמית בוועד המרכזי כשותף למשא ומתן בספטמבר 1946. הוועד המרכזי היה קבוצת הייצוג היחידה המוכרת רשמית מבין קבוצות הפליטים השונות באזור הכיבוש האמריקאי.
בשנת 1948 היגר גרינגאוז לארצות הברית ועבד בניו יורק עבור ארגון ההשבה לרכוש יהודי ועבור ועידת התביעות. הוא פרסם מאמרים בכתב העת Jewish Studies על המבנה הסוציולוגי של הגטאות בתקופת הכיבוש הגרמני. גרינגאוז היה ביקורתי כלפי ספרות הזיכרון העכשווית, אותה ראה כ"יודוצנטרית ואגוצנטרית." מחקריו הסוציולוגיים משנת 1950 צוטטו כמקורות היסטוריים על ידי כריסטוף דיקמן (בספרו מדיניות הכיבוש הגרמנית בליטא 1941–1944), שישים שנה לאחר מכן.
מחלק העיתונים
מחלק העיתונים (באנגלית: Paperboy) הוא משחק ארקייד שנוצר בשנת 1984.
גיבור המשחק הוא מחלק עיתונים אשר מחלק עיתונים בזמן שרוכב על אופניו לאורך רחוב פרברי. על השחקן לנסות ולמסור את היומון לכל הלקוחות, לנסות להשחית את בתי התושבים שאינם מנויים ולהימנע ממכשולים במורד הרחוב. מנויי העיתון אשר אינם מקבלים את העיתון כי השחקן פיספס את המשלוח או שנגרם נזק לביתם, מבטלים את המינוי על העיתון.
פורט הווארד
פורט הווארד (באנגלית: Port Howard, בספרדית: Puerto Mitre או Puerto Howard), הוא היישוב (למעשה חווה) הגדול ביותר באי פוקלנד המערבי (למעט היישוב פוקס ביי (Fox Bay), שמחולק לפוקס ביי מערב ופוקס ביי מזרח וביחד הם גדולים יותר מפורט הווארד). היישוב שוכן במזרח האי על הכניסה למיצר פוקלנד (Falkland Sound) ובמורדות הר מריה (חלק מרכס הרי הורנבי). פורט הווארד הוא המרכז של חוות צאן בשטח של 800 קמ"ר ומתגוררים בו 20 תושבים קבועים ו-40,000 כבשים. לעיתים מתגוררים במקום תושבים זמניים.
ביישוב קיימים שני מנחתים שבהם נוחתות טיסות סדירות מסטנלי הבירה וכן נמצא במקום המעגן של המעבורת החדשה המקשרת בין שני האיים. ב-15 השנים האחרונות סללה ממשלת האיים רשת כבישים העבירים בכל מזג אוויר בשני האיים ופור הווארד הוא הקצה של רשת הכבישים של האי המערבי. מוקדי המשיכה ביישוב כוללים מעברה וסככת גזיזת כבשים גדולה. רבים מהבתים מקורים בגגות רעפים ירוקים ובניהם משתרעות גדרות חיות. אחת לשלוש שנים מארחת פורט הווארד את משחקי האי המערבי. אירוע זה, הנמשך שבוע בסיום עונת הגז, משלב מרוצי סוסים וחגיגות מסוגים שונים. בסביבה זורמים שני נהרות שניתן לדוג בהם.
היסטוריה
פורט הווארד הוקמה ב-1866 על ידי ג'יימס לאבגרוב וולדרון (James Lovegrove Waldron) ואחיו. בהמשך עזבו האחים וולדרון את המקום לפטגוניה ומאז עברה החווה כמה ידיים.
מלחמת פוקלנד
במהלך מלחמת פוקלנד נכבש היישוב על ידי כוח של כ-1000 חיילים ארגנטינאים. ב-21 במאי 1982 הופל במקום מטוס הרייר של חיל האוויר המלכותי על ידי יחידת קומנדו ארגנטינאית שירתה טיל קרקע אוויר. ב-26 במאי נהרגו לפחות ארבעה חיילים ארגנטינאים וכמה נוספים נפצעו בתקיפה של מטוס הרייר אחר.
היחידה המיוחדת הבריטית ה-SAS ביצעה תצפית מעמדה סודית על גבי רכס המשקיף על פורט הווארד. העמדה התגלתה ב-10 ביוני על ידי צוות תקיפה של יחידת הקומנדו הארגנטינאית. במהלך הקרב שהתפתח לאחר מכן, נהרג קצין בריטי והקשר שלו נשבה. באותו לילה הפגיזה פריגטה בריטית את פורט הווארד באש בלתי מדויקת. הדבר גרם לארגנטינאים לחשוב שהקצין שנהרג היה קצין תצפית קדמי של הצי הבריטי. קברו של הקצין הבריטי, קפטן גאווין המילטון, נמצא בבית הקברות הקטן של פורט הווארד. בשעת הלווייתו התירו הארגנטינאים לעטוף את ארונו בדגל בריטניה. ב-15 ביוני, יום לאחר הכניעה הכללית של הכוחות הארגנטינאים באיי פוקלנד, נכנע חיל המצב בפורט הווארד לכוח של חיל הנחתים המלכותי ולספינה של הצי. אחרי המלחמה הוקם באחת מהסככות במקום מוזיאון קטן המציג מוצגים מהתקופה, כולל פריטי ציוד שהשאירו אחריהם הכוחות הארגנטינאים הנסוגים.
ליגת העל הקרואטית בכדורסל
ליגת הכדורסל הקרואטית (בקרואטית: A-1 League), היא ליגת הכדורסל הבכירה בקרואטיה. הליגה נוסדה בשנת 1991 לאחר שהליגה היוגוסלבית פוצלה לכל מדינה בנפרד.
הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א. בשלב הראשון, הליגה מורכבת מעשר קבוצות שמשחקות בשני סיבובים של בית/חוץ. 4 הקבוצות המסיימות ראשונות מצטרפות לפלייאוף עליון ו-6 המסיימות במקומות האחרונים, משחקות בפלייאוף תחתון.
שיטת הפלייאוף
האחרונה בפלייאוף התחתון יורדת לליגה המשנה (ליגה A-2).
האלופה וסגניתה משחקות במפעל היורוליג או היורוקאפ, לפי הסכמים או תוצאות המוקדמות. כמו כן, קבוצות הליגה זכאיות להשתתף במפעל הליגה האדריאטית והליגה הבלקנית לפי בחירה והסכמים.
She's a Rainbow
She's a Rainbow (בתרגום חופשי לעברית: היא קשת בענן) הוא סינגל שהוקלט על ידי הרכב הפופ-אינדי הישראלי לולה מארש. השיר יצא לאור ב-10 במאי 2016, כסינגל הרביעי מתוך אלבום הבכורה של לולה מארש, Remember Roses, על ידי חברת התקליטים אנובה מיוזיק.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי יעל שושנה כהן וגיל לנדאו והופק על ידי לנדאו. השיר הוא בסגנון הפופ, המאפיין שירים נוספים מתוך האלבום.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, וצבר מעל ל-3 מיליון השמעות.
הסינגל עצמו זכה לסיקור מיוסי חרסונסקי, שציין את השיר בחיוב והעניק לו שלושה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב "le bruit des graviers" ב-11 בנובמבר 2016.
נכון לפברואר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-6.3 מיליון.
גבריאל מרינסקו
גבריאל (לעיתים גברילה) מרינסקו (ברומנית: Gabriel Marinescu לעיתים Gavrilă), 7 בנובמבר 1886 - 27 בנובמבר 1940, היה איש צבא ומשטרה ופוליטיקאי רומני, נאמנו של המלך וחבר בקמרילה של קרול השני, מלך רומניה. מרינסקו נרצח על ידי לגיונרים כנקמה על הרצח של קורנליו זליה קודריאנו, הניקדורים והדצ'מבריים, רציחות, שתכנונן וביצוען בהוראת המלך, מיוחסים למרינסקו.
ביוגרפיה
מרינסקו נולד בכפר במחוז ארג'ש, ברומניה, בן לאיש צבא רומני. בסיום לימודי התיכון עבר את הקורסים של בית הספר לבנים של אנשי צבא ביאשי וב-1 ביולי 1907 סיים במקום הראשון את מחזור בית הספר הצבאי לחיל רגלים ופרשים בבוקרשט וקיבל דרגת סגן משנה. לאחר שלוש שנים הועלה לדרגת סגן, ב-1915 היה לקפטן וב-1917, בעת שירות במלחמת העולם הראשונה, הועלה לדרגת מיור. הוא זכה לציון לשבח הצבאי על שם מיכאי האמיץ וב-1918 מונה לפקד רגימנט 9 ציידים. ב-1921 מונה ללויטנט-קולונל וב-1 באוקטובר 1926 קיבל דרגת קולונל.
ב-1930, כשהנסיך קרול שב לרומניה, כדי לנסות להמליך את עצמו על חשבון בנו, קולונל מרינסקו יחד עם קולונל תאודורסקו (מפקד רגימנט מס' 2) יצאו עם יחידותיהם לקראת הנסיך וקיבלו את פניו עם תזמורות צבאיות מבלי שקיבלו לכך את אישור הממונים עליהם. לאחר המלכתו של קרול מונה מרינסקו לפרפקט של משטרת בוקרשט, תפקיד בו נזקפת לזכותו החלפת שוטרי הרחוב חסרי ידיעת קרוא וכתוב. ב-23 בפברואר 1937 מונה לתפקיד תת-מזכיר מדינה במשרד הפנים עד ל-28 בדצמבר 1937. במהלך תקופה זו, בחודש מאי, הועלה לדרגת גנרל בריגדיר. ב-1 בפברואר 1939 הוא מוחזר לתפקיד תת-מזכיר מדינה במשרד הפנים וב-21 בספטמבר, לאחר רציחתו של ארמנד קלינסקו, הוא מתמנה לשר הפנים ומקבל את משימת דיכוי התנועה הלגיונרית. כעבור שבוע הוא מקבל תפקיד של שר הממונה על הסדר הציבורי.
בספטמבר 1940, לאחר שרומניה מוכרזת מדינה לאומית-לגיונרית והמלך מודח ומוחלף בבנו, מרינסקו נעצר ונכלא ובליל 26/27 בנובמבר, בתאו, נרצח בעשר יריות, שלוש מתוכן בראשו.
מרינסקו היה מרכיב חשוב בקמרילה של קרול השני, מלך רומניה.
קשר השתיקה (תוכנית טלוויזיה)
קשר השתיקה היא תוכנית דוקומנטרית אקטיביסטית המטפלת בנושאים שאין אליהם מודעות בחברה. את התוכנית יצרו בת דור אוז'לבו וצופית גרנט ומגישה צופית גרנט. התוכנית משודרת החל מ-22 בנובמבר 2018 בערוץ 13.
מבנה התוכנית
בכל פרק תציג צופית גרנט נושאים חברתיים שונים כגון: ניכור הורי, התעללות מינית בילדים ועוד. בכל תוכנית תצא צופית גרנט לבדוק את מאחורי הקלעים של הנושאים הללו ותנסה לגרום לשינוי חברתי.
אל-זמח'שרי
אבו אל-קאסִם מחמוד אבן עומר אל-זמח'שרי (בערבית: بو القاسم محمود بن عمر بن محمد بن عمر الزمخشري), אשר ידוע פשוט כאל-זמח'שרי (18 במרץ 1075 - 12 ביוני 1144) היה איש דת מוסלמי ממוצא פרסי מתקופת ימי הביניים, אשר הזדהה עם הדוקטרינה של המועתזילה. הוא נולד באזור ח'ווארזם, אך את רוב חייו הוא העביר בבוכרה, סמרקנד ובגדאד. הוא היה נחשב לסמכות בעניין השפה הערבית, והיה נודע כתאולוג רציונליסט.
ביוגרפיה
אל-זמח'שרי נולד בזמח'שר שבח'ווארזם, ב-18 במרץ 1075.
אל-זמח'שרי התפרסם במהלך חייו כאחד מגדולי ההוגים והמומחים בזרם המועתזילי שבאסלאם. הוא השתמש בפרסית בחלק מיצירותיו, אם כי היה מומחה לשפה הערבית ותומך נלהב בקידומה. אל-זמח'שרי התפרסם בין השאר בשל פרשנותו לקוראן, אשר כללה ניתוח לשוני מעמיק. מלבד הרמה הגבוהה של השפה, בלטה הפרשנות של אל-זמח'שרי גם בשל העובדה שהוא פרש את הקוראן בראי התפיסה הרציונלית והלוגית של המועתזילה.
אל-זמח'שרי איבד את אחת מכפות רגליו בגלל כוויית קור.
במשך שנים חי במכה, שם נודע בכינוי ג'אר אללה, שמשמעותו "שכנו של האל". בשלהי חייו שב לח'ווארזם, שם נפטר.
יצירותיו
אל-זמח'שרי כתב יותר מחמישים ספרים, שהמפורסם שבהם הוא תפסיר של הקוראן.
בין יצירותיו הבולטות ביותר ניתן למצוא את:
יחסי אפגניסטן–יוון
יחסי אפגניסטן–יוון הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין האמירות האיסלאמית של אפגניסטן לבין הרפובליקה ההלנית.
סקירה כללית
בשנת 2001, יוון, כחברה בארגון נאט"ו, הצטרפה לכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי ושלחה חיילים יוונים לאפגניסטן על מנת שילחמו כנגד טליבאן ואל-קאעידה. כמו כן, יוון תומכת בשמירת יחסי החוץ של אפגניסטן, בעיקר בין איראן ופקיסטן. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-2004. בדצמבר 2017, אפגניסטן פתחה את שגרירותה באתונה.
הגירה ליוון
מאז שהחלה המלחמה באפגניסטן בשנת 2001, חלה עלייה ניכרת בהגירת האפגנים ליוון. ככל שהמצב הביטחוני באפגניסטן החמיר, אלפי פליטים אפגנים נכנסו ליוון. ב-2016, אוכלוסיית האפגנים ביוון הוערכה ב-15,000 תושבים, שרובם חיים במחנות פליטים כגון מחנה הפליטים דיאבטה. ישנם כ-2000 אפגנים שהמתגוררים ביוון, רובם באתונה.
יאן גהל
יאן גהל (בדנית: Jan Gehl; נולד ב-1936) הוא אדריכל ומתכנן ערים דני, אשר בולט בעבודתו אשר שמה דגש בשיפור חיי הולך הרגל העירוני והמרחב העירוני.
חייו
גהל קיבל את התואר השני שלו בארכיטקטורה בקופנהגן, מהאקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות יפות, בשנת 1960, ועסק בתכנון אדריכלי בין 1960 ל-1966, אז קיבל מלגה למחקר אודות "לימודים אודות המרחב והשימוש של חללים ציבוריים".
גהל הוא מרצה אורח בקנדה, בארצות הברית, במקסיקו, באוסטרליה, בבלגיה, בגרמניה, בפולין ובנורווגיה, והוא הבעלים של משרד ייעוץ תכנוני בנושאי תכנון עירוני.
לזכותו של גהל מוכר הרעיון של יצירת המדרחוב הראשון בעולם, מרחב עירוני מרכזי נטול תנועת כלי-רכב ממונעים. הרעיון, אשר בתחילה התקבל בתמיהה, התגלה כמוצלח ומאז אומץ בערים רבות ברחבי העולם.
מארשוזאורוס
מארשוזאורוס (שם מדעי: Marshosaurus) הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת הפיאטזקזאוריים שחי בסוף היורה לפני 152–155 מיליון שנה. מאובני דינוזאור זה נמצאו בתצורת מוריסון שביוטה וכנראה גם בקולורדו. הדינוזאור קיבל את שמו כמחווה לפלאונטולוג המפורסם עותניאל צ'ארלס מארש.
המארשוזאורוס היה דינוזאור טורף בינוני בגודלו. החוקר גרגורי ס. פאול חישב שהגיע לאורך 4.5 מטר ולמשקל של כ-200 ק"ג. גולגולתו הגיעה לאורך 60 סנטימטרים והייתה בעלת דמיון לאלוזאורוס, אך היה בה דמיון גם לגולגולת טירנוזאורוס. בימינו משויך המארשוזאורוס לקבוצת המגלוזאורים, והוא היה מאבותיהם של המגלוזאורוס ושל הספינוזאורוס.
המארשוזאורוס חי בסביבה לחה של נהרות וביצות וכן של יערות מחטניים וציקסאים. דינוזאור זה היה בין טורפי העל של האזור וניזון ממיני דינוזאורים אחרים כמו הקמפטוזאורוס ואולי מזאורופודים גדולים. עם זאת, בסביבה היו טורפים גדולים יותר כמו הטורווזאורוס, האלוזאורוס והזאורופגנקס שייתכן שיתחרו בו ואף טרפו פרטים פגיעים שלו.
סיס גליל
סִיס גָּלִיל או סִיס הַגָּלִיל (שם מדעי: Apus affinis), הוא מין קטן של סיס המצוי באפריקה ובדרום-מערב אסיה, ומזדמנים ומקננים מקומיים בדרום אירופה. הם נמצאים הן באזורים עירוניים והן במצוקים סלעיים, שם הם בונים את קיניהם האופייניים לכל בני סדרת הסיסאים. אוכלוסייה שנחשבה בעבר כתת-מין מזרחי של סיס הגליל מופרדת כיום למין לעצמאי, סיס הבית (Apus nipalensis).
בישראל סיס הגליל יציב, עם אוכלוסיות נודדות, מהן נפוצים יותר המקייצים. משוטט, חולף וחורף נדיר יותר. עיקר תפוצתו של סיס הגליל היא בצפון ומזרח הארץ. והוא מין דוגר בארץ, בערים כפרים ומצוקים (בקניוני הנחלים).
אטימולוגיה
שם הסוג Apus ניתן לסיס בלטינית, שכן הסיס נחשב על ידי הקדמונים כסוג של סנונית ללא רגליים (מיוונית עתיקה α, a, "בלי", ו-πούς, pous, "רגל"). משמעות שם המין הספציפי affinis גם הוא מלטינית ומשמעותו דומה או קשור ל-, אך במקרה זה המין לו סיס הגליל דומה כביכול אינו ברור מהתיאור.
הסיס נזכר בתנ"ך בספר ירמיהו: "גַּם חֲסִידָה בַשָּׁמַיִם יָדְעָה מוֹעֲדֶיהָ, וְתֹר וְסִיס וְעָגוּר שָׁמְרוּ אֶת עֵת בֹּאָנָה, וְעַמִּי לֹא יָדְעוּ אֵת מִשְׁפַּט ה'" (ירמיהו ח ז).
התנהגות
סיסי גליל מבלים את רוב חייהם באוויר, והם צדים חרקים שהם תופסים במקורם תוך כדי תעופה. הם אף שותים בתעופה, אבל נחים על צוקים או קירות אנכיים. הם לעולם לא מתיישבים מרצונם על הקרקע.
דפוסי נדידה
בשונה מסיס החומות הצפוני יותר, סיסי גליל רבים הם יציבים, אך חלק מהאוכלוסיות נודדות, ואלה חורפות דרומה יותר מאזורי הקינון שלהן. הם משוטטים באופן נרחב במהלך הנדידה, ולכן הם גם מזדמנים נדירים בחלק גדול מאירופה ואסיה.
קינון
סיסי גליל מקננים בסביבת מגורים ומצוקים החל מדרום ספרד, דרך אפריקה וצפון-מזרח דרך דרום פקיסטן והודו וסרי לנקה. הוא חברתי מאוד ובאזורים בו הוא מקנן ניתן לראות מושבות קינון בנות עשרות עד מאות זוגות. הסיסים בונים את קיניהם מרוק, בוץ ומגוון חומרי קינון כגון נוצות, קני קש וחלקי בד – חומרי גלם אלה נאספים בשעת תעופה. לקינים צורה של חצי גביע שסגור כמעט עד סופו ולו פתח צידי. הם בונים את קיניהם בחורים בבניינים, מתחת לגשרים, או לפעמים על צוקים, ומטילים 1–4 ביצים. סיס גליל יחזור לאותו אתר קינון שנה אחר שנה, ויבנה מחדש את הקן שלו בעת הצורך.
מין של פשפש המיטה (Cimex hemipterus) תועד בקן שלו בהודו.
נורית ירמיה
נורית ירמיה (נולדה ב-1960) היא פסיכולוגית קלינית מומחית, פרופסור מן המניין בבית הספר לחינוך ובמחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-2014 מונתה למדענית הראשית במשרד המדע, הטכנולוגיה והחלל. עומדת גם בראש המועצה לקידום נשים במדע ובטכנולוגיה.
ביוגרפיה
מחקרה העיקרי עוסק בהיבטים רגשיים, חברתיים, קוגניטיביים וגנטיים בתחום האוטיזם ובגורמי סיכון של המחלה. תחומים נוספים הם התפתחות של ילדים שנולדו כפגים, והשפעות של גורמים לפני ולאחר הלידה על התפתחות אוטיזם. ירמיה היא עורכת כתב העת "Journal of Child Psychology and Psychiatry".
ירמיה כיהנה כדיקנית הסטודנטים באוניברסיטה העברית וכמנהלת מרכז לייפר ללימודי מגדר ונשים באוניברסיטה העברית. ב-2014 מונתה לתפקיד המדענית הראשית במשרד המדע.
נשואה לרז ירמיה, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, ואם לארבעה.
כלב בקר אוסטרלי
כלב בקר אוסטרלי (באנגלית: Australian Cattle Dog) הוא כלב רועים שפותח במקור באוסטרליה על מנת לרעות עדרי בקר למרחקים גדולים בתנאי שטח קשים. היום כלבים מגזע זה מאופיינים במספר תכונות: כוח עבודה רב לשעות ממושכות, בן לוויה אתלטי ואינטליגנטי, וחיית מחמד משפחתית, שובבה ואוהבת. לעיתים הם מועדים לנשכנות במידה ולא אולפו, ועלולים גם להיות תוקפניים כלפי כלבים אחרים. עם זאת, הם בדרך כלל כלבים נאמנים וממושמעים, ומגיבים היטב לאילוף.
כלב הבקר האוסטרלי הם לרוב בגודל בינוני ובעלי פרווה קצרה שמופיעה בשני צבעים עיקריים: חום ושחור, עם חלוקה שווה של פרווה לבנה, מה שגורם לכך שהמראה של צבע הפרווה עשוי להתקבל לעיתים כ"כחול" או "אדום". בעבר כונו כלבים אלו 'הילר אדום' ('Red Heeler') או 'הילר כחול' ('Blue Heeler') בגלל הצבע הנוצר כתוצאה משילוב של פרווה לבנה עם צבע חום או שחור. לרוב שם שולטים בעדר וגורמים לפרות להתקבץ ביחד על ידי נשיכת עקבי הפרה. כלבי בקר אוסטרלים שמוצאם באזור קווינסלנד, אוסטרליה, היו מוצלחים בתצוגות כלבים וכונו 'הילרי קווינסלנד' ('Queensland Heelers') כדי להבדיל ביניהם לבין כלבים שמוצאם באזור ניו סאות' ויילס, וכינוי זה מיושם כיום מפעם לפעם על כלל כלבי הבקר האוסטרליים.
אמנם יש הרבה אגדות סביב מוצאו של הגזע, אבל בשנים האחרונות מידע טכנולוגי שאפשר תמרון של מאגרי מידע גדולים והתפתחות ההבנה של הגנטיקה הכלבית אפשר הבנה בהירה יותר של ה'הילרי האל' ('Hall's Heelers'), התפשטותו דרך אוסטרליה המזרחית והתפתחותו לשני גזעי כלבים מודרניים: כלב הבקר האוסטרלי וכלב הבקר גידם-הזנב האוסטרלי.
כמו אצל כלבי עבודה אחרים, לכלבי בקר אוסטרלים יש כמות גדולה של אנרגיה, יכולת מחשבה מהירה ונטייה לעצמאיות. הם מגיבים היטב לאילוף מובנה. הם אינם תוקפניים, אבל הם יוצרים קשר הדוק עם בעליהם ויכולים לגונן עליהם ועל חפציהם. הם קלים לטיפוח ולתחזוקה. בעיות הבריאות הנפוצות ביותר שלהם הם חירשות ועיוורון מתקדם (בגלל תנאים תורשתיים) ופציעות מקריות. זהו גזע חסון בעל תוחלת חיים של 12–16 שנים. כלבי בקר אוסטרלים משתתפים במבחר פעילויות, מתחרויות משמעת, זריזות ורעייה, ועד לקיחת חלק יחד עם בעליהם בטיולים, במשחק בצלחות מעופפות ובאירועי סיבולת. יש המשתמשים בהם ככלבי סיוע ותרפיה.
הופעה
כלבי בקר אוסטרלים הם כלבים מוצקים וחסונים המשאירים רושם של כלבים בעלי כוח וזריזות. יש להם גולגולת רחבה שמשתטחת לכיוון הנקודה בין העיניים, עם לחיים שריריות ואף עוצמתי באורך בינוני. האוזניים קטנות עד בינוניות, זקופות ופתוחות לרווחה, כשבצידן הפנימי מעטה פרווה. העיניים סגלגלות וכהות, ובעלות הבעה דרוכה. הצוואר והכתפיים חזקים ושריריים, הרגליים הקדמיות ישרות ומקבילות אחת לשנייה, וכפות הרגליים עגולות וקמורות, ובהן אצבעות קטנות וציפורניים חזקות.
צבא המתים: וגאס האבודה
צבא המתים: וגאס האבודה (באנגלית: Army of the Dead: Lost Vegas) היא סדרת ספין אוף מונפשת המבוססת על הסרט "צבא המתים" (2021) ועלילתה מקדימה את אירועי הסרט. הסדרה פותחה על ידי ג'יי אוליבה והופקה על ידי אולפני ההנפשה "Meduzarts Animation".
כלב בקר אוסטרלי
הופעה
הם אמורים להיות בעלי שרירים עמידים, גם כאשר הורבו למטרות תצוגה או לוויה. הופעתם מאוזנת וסימטרית באופן אידיאלי, ללא חלקים מוגזמים. הם לא אמורים להיראות עדינים או מסורבלים, שכן מאפיינים אלו מגבילים את הזריזות והסיבולת החשובים לכלבי עבודה.
צבא המתים: וגאס האבודה
הסדרה עתידה לעלות לשידור בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס.
רקע עלילתי
עלילת הסדרה עתידה לעסוק בימיה הראשונים של התפרצות הזומבים בלאס וגאס, ולהתמקד במקורותיו של סקוט וורד וכן במאמציו ובמאמציהם של חבריו להציל את האנושות.
כלב בקר אוסטרלי
גודל
גובה השכמות אצל נקבות הוא בין 43 עד 48 ס"מ, ואצל זכרים הוא בין 46 עד 51 ס"מ. כלב הבקר האוסטרלי צריך להיות ארוך יותר מאשר גבוה - אורכו מעצם החזה עד אחוריו גדול מגובה שכמותיו ב-10 עד 9 ס"מ. לכלבי בקר אוסטרלים יש תנאי משקל טובים, בין 20 עד 28 ק"ג.
צבא המתים: וגאס האבודה
פיתוח
יחד עם ההכרזה על פיתוח והפקת הסרט "צבא המתים", הכריזה נטפליקס על פיתוח והפקת סרט פריקוול בשם "צבא הגנבים" וסדרת פריקוול מונפשת, שיתמקדו ויתרחשו בימיה הראשונים של התפרצות מגפת הזומבים. הסדרה מופקת ומונפשת על ידי אולפני ההנפשה "Meduzarts Animation", ובנוסף דווח כי המפיק ג'יי אוליבה והמפיק בפועל זאק סניידר יביימו שני פרקים בסדרה.
ליהוק
השחקנים דייב בטיסטה, אלה פורנל, אנה דה לה רגרה, טיג נוטארו ועומרי הארדוויק שבים לדובב את הדמויות אותם גילמו בסרט. בנוסף, אושר שג'ו מנגנלו, כריסטיאן סלייטר, רוס באטלר, אניה צ'אלוטרה, ונסה הדג'נס, נולאן נורת' וריי פורטר הצטרפו לצוות המדבבים של הסדרה.
כלב בקר אוסטרלי
פרווה וצבעים
ישנם שני צבעי פרווה מקובלים בתערוכות של כלבי בקר אוסטרלים: אדום וכחול, אף על פי שהצבעים השגויים של שוקולד ושמנת לפעמים קיימים. כלבים כחולים יכולים להיות בעלי פרווה כחולה, כחולה מנומרת, או כחולה מנוקדת עם או בלי סימנים שחורים, חומים או לבנים. כלבים אדומים מנוקדים בצורה אחידה בסימנים אדומים אטומים. כלבים משני הצבעים נולדים לבנים (לשמירה על צבע גוף מוצק ועל סימנים בפנים) והפרווה השחורה או החומה גדלה בבגרותם. הצבעוניות הייחודית של הכלבים הבוגרים נובעת משערות שחורות או אדומות שביניהם פרווה לבנה.
בנוסף לצבעים העיקריים, לכלבי בקר אוסטרלים ישנם מספר כתמים של צבעים אטומים או כמעט-אטומים. גם אצל כלבים אדומים וגם אצל כחולים הסימן השכיח ביותר הוא כתם אטום או מעין 'מסכה' מסביב לאחת או לשתי העיניים, נגיעה קלה של צבע לבן על הזנב, כתם לבן בולט בבסיס הזנב וכתמים בולטים על הגוף, עף אל פי שכתמים אלו אינם רצויים בתצוגות. לכלבים כחולים יכולים להיות כתמים חומים בערך בחצי מגובה הרגל שמתארכים עד החזה והגרון, יחד עם לסתות וגבות חומות. לכלבים משני הצבעים יכול להיות 'כוכב' לבן על המצח שמכונה 'סימן בנטלי' ('Bentley Mark') מאז שכלב אגדי, ששמו תום בנטלי (Tom Bentley), נשא אותו. צבעים שגויים נפוצים אצל כלבי בקר אוסטרלים כוללים שערות שחורות בכלבים אדומים, וכמות גדולה של חום על הפנים והגוף אצל כלבים כחולים, שנקרא "חום מזדחל".
כתמים על פרוות הפנים - 'מסכה' - הם אחד מהתכונות החשובות ביותר אצל כלבי בקר אוסטרלים. המסכה מורכבת מכתם שחור מסביב לאחת או לשתי העיניים (אצל כלבים כחולים) או כתם אדום מסביב לאחת או לשתי העיניים (אצל כלבים אדומים). כתמים מסביב לעין אחת או לשתיהן נקראים מסכה יחידה (או חצי מסכה) ומסכה כפולה (או מסכה שלמה) בהתאמה. כלבים ללא מסכה נקראים פשוטי-פנים. כל אלו תקינים על פי תקן הגזע, וההגבלה היחידה היא העדפת הבעלים. בתצוגות, מסכה כפולה מועדפת על פני מסכה יחידה. לכלבי בקר אוסטרלים יש פרווה כפולה: הפרווה הקצרה והישרה - 'פרווה מגנה' שמשמשת כמגן בטבע ומרחיקה חומרים מעור הכלב בעוד הפרווה התחתונה קצרה, דקה וצפופה.
זנב
תקן הגזע של מועדוני הכלבים האוסטרלים, האמריקאים והקנדים פירטו שכלבי בקר אוסטרלים צריכים להיות בעלי זנב טבעי, ארוך ולא חתוך, וזאת משום שכלבים אלו משתמשים בזנבותיהם על מנת לנווט, ואלו מספקים את האיזון והתגובות המהירות בעת ריצה והליכה. לעיתים קרובות יהיה להם כתם לבן אטום בבסיס הזנב עם נגיעה של צבע לבן. הזנב צריך להיות מונח בגובה נמוך-בינוני, הממשיך את שיפוע הגב. בזמן מנוחה הוא צריך להיות במעין עקומה קלה, אם כי יכול להיות שכלב נרגש יחזיק את זנבו גבוה יותר. הזנב צריך לקבל הברשה ברמה סבירה.
בארצות הברית, זנבות לעיתים נחתכו בעבודות מלאי. אלו מעולם לא נחתכו באוסטרליה מכיוון שהיוו תפקיד חשוב בהגדלת הזריזות והיכולת להסתובב במהירות. כלבי בקר אוסטרלים אינם צריכים להיות מבולבלים עם כלבי בקר גידמי-זנב אוסטרלים, כלב בעל גוף מרובע שנולד עם זנב "מקוצץ" טבעי. כלב בקר גידם-זנב אוסטרלי דומה לכלב בקר אוסטרלי, אבל יש לו מבנה גבוה ורזה יותר. כשלכלבים אלו יש זנב טבעי הוא ארוך ודק, אך רובם נולדים ללא זנב.
מזג
כמו רוב כלבי העבודה, לכלבי בקר אוסטרלים יש הרבה אנרגיה ומוח חרוץ. הגזע דורג במקום העשירי בספר האינטליגנציה של הכלבים שנכתב על ידי סטנלי קורן. כלבי בקר אוסטרלים צריכים הרבה תרגולים, חברה ועבודה לעשות, לכן כלבי בקר אוסטרלים חסרי עבודה צריכים להשתתף בפעילויות ספורטיביות לכלבים, למידת תרגילים, או פעילויות אחרות המעסיקות את גופם ומחשבתם.
כשהם בשטח הבית, כלבי בקר אוסטרלים הם כלבים שמחים, רוחשי חיבה ועליזים. מנגד, הם מאופקים בסביבת זרים וזהירים באופן טבעי במצבים חדשים. כשהם מאומנים להיות כלבי שמירה יחסם כלפי זרים הופך אותם לכלבי שמירה מושלמים, וכשהם חיות מחמד הם יכולים להיות מספיק חברותיים על מנת להתרגל למגוון אנשים כבר מגיל צעיר. הם טובים עם מבוגרים, מתחשבים כלפי ילדים, אבל ידועים בתכונתם לקבץ אנשים על ידי נשיכת עקביהם, במיוחד כלפי ילדים קטנים שרצים וצועקים. כשהגורים נגמלים מחלב אמם הם לומדים שחברת בני האדם מהנה, ושתגובה לסימנים מאנשים מתוגמלת בקול ידידותי, בליטוף, בפעילות מעניינת או באוכל. הקשר שגזע זה יכול ליצור עם בעליו חזק מאוד ויגרום לכלב לגונן מאוד על בעליו, דבר המתבטא בדרך כלל בכך שהכלב לעולם לא יתרחק יותר מדי מבעליו. אגרסיביות אצל כלבי בקר אוסטרלים תופנה לרוב לזרים, ולא לבעלים או לכלבים.
על מנת להפיג את הדחף לנשוך, הכלב צריך להיות מעודד לשאת וללעוס צעצוע או לשאת חפצים כמו כדור או סל, והם יכולים ללמוד לשלוט בנשיכותיהם מגיל צעיר. אלו הם כלבים "פטפטנים" שישתמשו בפיהם על מנת להשיג תשומת לב או להעסיק את עצמם. על צעצוע שניתן להם צריך להיות חזק במיוחד אחרת לא ישמר לאורך זמן.
כלבי בקר אוסטרלים מתמודדים יפה עם כלבים אחרים בביתם, אף על פי שהקמת היררכיות בבית מרובה כלבים יכולה לגרום למספר מאבקים. אם כלב בקר אוסטרלי מרגיש מאוים בסיטואציה מסוימת, הוא יכול להגיב בתוקפנות כלפי כלבים אחרים.
טיפוח
כלב בקר אוסטרלי דורש מעט טיפוח, והברשה מדי פעם היא כל מה שצריך על מנת על הפרווה נקייה וחסרת ריח. הם אינם משירים את הפרווה אלא פעם בשנה (פעמיים במקרה של נקבות) והברשה תדירה ורחצה חמה במהלך תקופה זו יורידו את השער הנושר. כמו אצל כל הכלבים, תשומת לב רגילה לציפורניים, לאוזניים ולשיניים יעזרו להימנע מבעיות בריאות. בנפרד מכך הם צריכים תשומת לב קטנה ותמידית, ואפילו בשביל תערוכה הם לא צריכים יותר מליטוף עם בגד פרוותי.
תוחלת חיים
במדגם קטן מאוד של 11 כלבים שמתו, לכלב בקר אוסטרלי יש אריכות ימים ממוצעת של 11.7 שנים (מקסימום 15.9 שנים). כלב הבקר האוסטרלי הזקן ביותר שתועד (שגם מחזיק בשיא גינס של הכלב הזקן ביותר) הוא 'בלואי' ('Bluey') שנולד ב-1910 וחי במשך 29.5 שנים עד לפטירתו ב-14 בנובמבר 1939. תוחלת החיים משתנה מכלב לכלב, אולם כלבי בקר אוסטרלים מגיעים בדרך כלל לגיל מכובד, עם הרבה כלבים שהיו פעילים בגיל 12–14, וחלקם שמרו על מראם, שמיעתם ואפילו על שיניהם עד יומם האחרון.
בעיות בריאותיות נפוצות
כלבי בקר אוסטרלים נושאים אללים רצסיבים מנומרים שגורמים ללובן על הפרווה והעור ומתקשרים לחירשות תורשתית, אף על פי שייתכן שריבוי גנים יגרום לחירשות אצל כלבים בעלי גנים מנומרים. במחקר שנערך נמצאו כ-2.4% כלבי בקר אוסטרלים שהיו חירשים בשתי אוזניהם ו-14.5% שהיו חירשים באוזן אחת לפחות.
כלבי הבקר האוסטרלי הוא אחד מגזעי הכלבים המושפעים מניוון רשתית פרוגרסיבי. הם סובלים מהצורה הנפוצה ביותר של מחלה זו, הגורמת מאוחר יותר לקנים ולמדוכים הנמצאים ברשתית להתדרדר, והכלב הופך לעיוור. ניוון רשתית פרוגרסיבי הוא מאפיין אוטזומלי רצסיבי וכלב יכול להיות נשא של הגן הפגום מבלי להיות מושפע מהמחלה. הגן המוטצי ממופה בכרומוזום הכלבי ה-9 והמוטציה ניתנת לזיהוי, אם היא קיימת, בבדיקת דנ"א. כ-50% מכלבי הבקר האוסטרלים נשאים של מחלה זו.
פעילויות
כלבי בקר אוסטרלים דורשים רמה גבוהה של פעילות גופנית. כמו כלבי רעייה אחרים הם בעלי נפש פעילה ופורה, ואם אין להם עבודה לעשות הם ימצאו פעילות לבד - פעילות היכולה להרגיז את הבעלים. הם יעריכו הליכה מסביב לשכונה, אבל הם גם צריכים פעילות המעסיקה ומאתגרת אותם, ואינטראקציה בריאה עם בעליהם. בעוד שלכל כלב יש אישיות ויכולות משלו, כגזע כלבי בקר אוסטרלים מתאימים לכל פעילות הדורשת אתלטיות, תבונה וסיבולת.
מועדוני כלבים נותנים חסות לתחרויות רעייה עם מגוון אירועים המתאימות לכישורי הנעת הבקר של כלב הבקר האוסטרלי ושל גזעים זקופים אחרים, בעוד תחרויות כלבי צאן מתאימות יותר לכלבי 'ראיה', כמו הבורדר קולי והקלפי האוסטרלי. אינסטינקטי הרעייה והיכולת ללמוד נמדדים במבחני רעייה לא תחרותיים, והפקודות הבסיסיות נלמדות לעיתים במהלך משחקי רעייה, היכן שפקודות כגון 'השאר', 'תפוס' ו'זה יספיק' חלות על החזרת כדור או דברים דומים.
כלבי בקר אוסטרלים פותחו בשל יכולתם לעודד בקר סרבן לנוע לאורך מרחקים ארוכים, ויכול להיות שהם אף הגזע הטוב בעולם למטרה זו. עם זאת, מספר מאלפי כלבי עבודה הביעו חשש שכלבים שהורבעו במיוחד לתערוכות נוטים יותר ויותר להיות בעלי רגליים קצרות מידי וגוף מוצק מידי על מנת לבצע את העבודה שלשמה פותחו במקור.
בין הפעילויות הפופולריות ביותר לכלבי בקר אוסטרלים נמנה האג'יליטי. הם מותאמים בצורה אידיאלית לניווט בין מכשולים, שכן ככלבי רעייה הם מגיבים לשפת הגוף של המאמן ומסוגלים לעבוד במדויק גם ממרחק רב ממנו. האג'יליטי שימש בעבר בעלי כלבים שהתחילו להשתעמם מצורות אחרות של אימוני כלבים, כאמצעי לנטיעת ביטחון אצל כלביהם, כאמצעי לשיפור ביצועיהם בקרב בני גזעם או באימוני משמעת וכאמצעי להפיכת כלביהם לחיות מחמד צייתניות יותר.
כלבי בקר אוסטרלים מוצלחים במספר רחב של ספורטי כלבים, הכוללים גרירת משקל, פליבול וציד-ריח. הם מותאמים במיוחד לפעילויות שהם יכולים לחלוק עם בעליהם, כמו מעבר-כלבים, פריסבי-כלבים, סקיג'ורינג ובייקג'ורינג. מטיילים לא יכולים לבקש לעצמם חבר טוב יותר מאשר כלב הבקר האוסטרלי, והכלב יהנה מהטיולים כמו שיהנה מחברת האנשים ולא יפסיק לשוטט. חלק מכלבי הבקר האוסטרלים אף מתעניינים בציד ומוכנים להישאר לצד בעליהם. בנוסף, רוב כלבי הבקר האוסטרלים אוהבים מים והם שחיינים מצוינים. כלבי בקר אוסטרלים הם לא כלבים אנרגטיים, ואחרי שעשו פעילות ספורטיבית הם ישמחו לשכב לרגלי בעליהם או לנוח במיטותיהם בעודם מטים אוזן למשמע סימן לפעילות מתרחשת. כלבי בקר אוסטרלים הם כלבים סתגלניים, והם יכולים להסתדר בתוך הבית או בתנאים עירוניים כל עוד החברה והפעילות הספורטיבית הדרושים להם בנמצא.
כלבי בקר אוסטרלים יכולים לעבוד בדרכים שונות: הרבה כלבי בקר אוסטרלים משמשים ככלבי שירות לאנשים נכים או ככלבי תרפיה, חלקם מאתרים סמים אצל חברות המכס, חלקם משמשים ככלבי משטרה ואחרים מפנים חיות מזיקות בשביל סוכנויות עירוניות או ארציות.
באוסטרליה
ג'ורג' האל (George Hall) ומשפחתו ביקרו במחוז ניו סאות' ויילס בשנת 1802. משפחת האל הקימה שתי תחנות בקר בעמק הציד העליון במהלך שנת 1825, ולאחר מכן הם התחילו להתרחב צפונה לתוך מדשאות ליברפול, ניו אינגלנד וקווינסלנד. הבאת בקרם של משפחת האל לשוקי סידני הציבה אתגר: אלפי ראשי בקר היו צריכים ללכת לאורך אלפי קילומטרים של שבילי מקנה לא מגודרים, שלפעמים עברו דרך אזורים סלעיים והררים. פתק, הכתוב בכתב ידו המקורי של תומאס האל, בן למשפחת האל, מתעד את כעסו על אובדן 200 ראשי בקר בשטחים הפתוחים.
דרוש היה נואשות כלב רועים, אבל כלבי העבודה המקומיים, שהיו סוג של כלבי צאן אנגלים עתיקים (לרוב מתייחסים אליהם כאל כלבי סמית'פילד, וצאצאים של כלבים אלו עדיין קיימים), היו יעילים רק לאורך מרחקים קצרים ולעבודה קשה עם בקר מתורבת. תומאס האל התמודד עם הבעיה על ידי ייבוא מספר כלבים ששימשו ככלבי הובלת בקר בנורת'מברלנד, מדינת מוצאם של הוריו. באותו הזמן, כלבים תוארו באופן כללי על פי עבודתם, ולאו דווקא על פי ייחודם כגזע, כמו שכיום ידוע שצריך להיעשות. ברוח התקופה, ההיסטוריון של משפחת האל, א. ג'. הווארד (A. J. Howard), נתן לגזע הכלבים הכחולים-מנומרים את השם "כלב מובילי בקר כחול מנומר נורת'מברלנדי".
תומאס האל הרביע את מובילי הבקר שלו יחד עם דינגו שהוא ביית, ובמהלך שנת 1840 הגזע אותו יצר השביע את רצונו. במהלך שלושים השנים הבאות, הילרי האל, כפי שנודעו באותה תקופה, שימשו את משפחת האל בלבד. לאור העובדה שהמשפחה הייתה תלויה בכלבים, שהיוו יתרון על פני מגדלי בקר אחרים, זהו ברור ומובן מדוע הכלבים לא הופצו אל מעבר לנכסיה של המשפחה. מצב זה התמשך עד למותו של תומאס האל בשנת 1870, ואחריו נכסיו הוצאו למכירה פומבית והילרי האל נהפכו להיות זמינים לכולם.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-19, הכלבים משכו את תשומת לבם של קבוצת אנשים ממועדון כלבי הבקר של דיסני שהתענינו בתצוגות כלבים תחרותיות. אף אחד מאנשי הקבוצה לא היה נוקד העובד עם בקר על בסיס יומי, ובהתחלה הם התעניינו בטווח רחב של כלבי עבודה, שכללו, בין היתר, את כלבי הסמית'פלד. על פי דיווחים, הם אלו שהחלו להשתמש במונח כלבי בקר אוסטרלים על מנת להתייחס לכלבים שהחלו להרביע מצאצאיהם של ההילרים המקוריים של תומאס האל, וחברים בולטים בקבוצה ריכזו את קווי ההרבעה האלו. מבין מגדלים אלו, המגדלים לבית משפחת באגוסט (Bagust) היו בעלי ההשפעה הרבה ביותר. רוברט קיילסקי (Robert Kaleski) שממורבנק (Moorebank) שבניו סאות' ויילס, שותף צעיר של הארי באגוסט (Harry Bagust), רשם: "בשנת 1893, בזמן שנפתרתי מכלבי הבקר בני-הכלאיים שלי ולקחתי רק את הכחולים, מגדליו של שאר הכלבים החלו להרביעם...על מנת לתקן את סוגם. קבעתי תקן בשבילם בקווי הרבעה אלו". תקן הגזע הראשון של גזע כלבי הבקר האוסטרלים פורסם, בליווי תמונות, על ידי המחלקה לחקלאות של ניו סאות' ויילס בשנת 1903.
התקן של קיילסקי נלקח על ידי מועדוני הגזע בקווינסלנד ובניו סאות' ויילס והנפק מחדש כשלהם, עם שינויים מקומיים קלים. כתביו מהעשור השני של המאה ה-20 היוו מבט פנימי חשוב אל תוך ההיסטוריה המוקדמת של הגזע. עם זאת, מגדלי כלבים והכותב נורין קלארק (Noreen Clark) מעירים שדעותיו היו דעות ותו לא, שכתביו המאוחרים מציגים טענות סותרות ושהנחותיו לא הגיוניות באור המדע המודרני. לרוע המזל, מספר טענות כאלו יוחסו כ'אמיתות'. לדוגמה, הוא חשב שבכלבי הבקר האדומים יש יותר גנים של דינגו מאשר בכחולים, ואמונה עיקשת טוענת שהכלבים האדומים מרושעים יותר מהכחולים. המיתוס העיקש ביותר של קיילסקי מיוחס לעירויים של דלמטי וקלפי אוסטרלי לתוך גזע כלבי הבקר הראשוני. אין יחוס לעירויים אלו בכתביו של קיילסקי עד לעשור השני של המאה ה-20, כאשר נראה כי ביקש להסביר את הפרווה המנוקדת והכתמים החומים ברגליים של הכלב על ידי השוואתו לדלמטים ולקלפים בהתאמה. הגנטיקה של צבע הפרווה והידע הנוכחי לגבי מאפיינים תורשתיים אצל כלבים הופך את העירוי של דלמטיים לתוך כלבי בקר לאירוע לא סביר ביותר. היו יחסית מעט כלי רכב ממונעים בתחילת המאה ה-20, ולכן רוב הכלבים הורגלו לסוסים. גזע הקלפי פותח אחרי שכלב הבקר האוסטרלי תואר, כך שגם עירויו היה אינו סביר. זהו אפשרי שהיו מספר עירויים של בול טריירים לתוך כלבי הבקר, אך אין תיעודים לכך. מה גם שלכלבי הבקר האוסטרלים אין את היצר של הבול טרייר לנשוך ולאחוז, שהיו תכונות לא רצויות. בתחילת המאה ה-20 היו קרבות פנימיים בין חברי מועדון כלבי הבקר, ובאותה תקופה התפרסמו טיעונים רבים לגבי מוצאו של הגזע בעיתונים ובמגזינים. אף על פי שרבים מהטיעונים היו מטעים, חסרי הגיון ורובם הגדול לא נתמך כלל על ידי עובדות היסטוריות, הם המשיכו להתפרסם.
במהלך סוף המאה ה-19, הילרי האל ונגזרותיהם נראו במועדוני כלבים של תצוגות כלבים של מגדלים מקווינסלנד כמו ויליאם ביירן (William Byrne) מבובל, קווינסלנד, בעוד מגדלים אלו היו שונים בתצוגות שנערכו בניו סאות' ויילס. כשתערוכות מלכותיות החלו להיערך אחרי מלחמת העולם השנייה, המציגים מסידני ראו צאצאים של הגיון קטן בפעם הראשונה, הכלבים האלו וגוריהם שברו שיאים ונוצרה דרישה לכלבים מהשושלת של הגיון קטן. במהלך סוף המחצית הראשונה של המאה ה-20, היו מספר כלבי בקר אוסטרלים שנולדו ולא היו צאצאים של הגיון קטן או של בנו הידוע הגיון חזר. ההצלחה והפופולריות של כלבים אלו הובילו ליצירת כינוי החיבה "הילרי קווינסלנד".
הייחודיות של הגיון קטן והגיון חזר בשושלת היוחסין של כלבי הבקר האוסטרלים המודרניים הונצחה על ידי מלונות וולסטון (Wooleston Kennels). במהלך 20 שנה, מלונות וולסטון סיפקו תשתיות ומלאי הרבעה נוסף למגדלי כלבים באוסטרליה, צפון אמריקה ומרכז אירופה. כתוצאה מכך, ג'ק וולסטון כחול הוא אבי רוב, אם לא כל, כלבי הבקר האוסטרלים שהומלטו מאז שנת 1990 בכל העולם.
בארצות הברית
במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20, אלן מקניוון (Alan McNiven), וטרינר מסידני, הכניס דינגו, קלפי אוסטרלי, רועה גרמני וקנגורוהאונד לתוך תוכנית ההרבעה שלו: עם זאת, אגודת החקלאות המלכותית של מועדוני כלבים (Royal Agricultural Society Kennel Club) לא רשמה את הרבעת הגזעים ככלב בקר אוסטרלי, אף על פי שמקניוון טען שהתצורה, הצבעים והמזג של גזעו היו כשל כלב בקר אוסטרלי. מקניוון הושעה מהאגודה וכל כלביו הוסרו מהמרשמה. בינתיים, גרג לואור (Greg Lougher), מגדל בקר מנאפה שבקליפורניה שפגש את מקניוון במהלך הימצאותו באוסטרליה במלחמת העולם השנייה, ייבא מספר כלבים בוגרים ומספר גורים ממקניוון. גם לאחר אי הרשמתו, המשיך מקניוון לייבא את כלביו 'המשופרים' לארצות הברית. חיילים אמריקאים רבים שהוצבו בקווינסלנד או בניו סאות' ויילס במהלך מלחמת העולם השנייה גילו את כלבי הבקר האוסטרלים ולקחו אחד הביתה כאשר חזרו.
במהלך שנות החמישים המאוחרות, ג'ק וולסי (Jack Woolsey), וטרינר מסנטה רוזה, התוודע לכלביו של לואור. יחד עם שותפיו, קנה וולסי מספר כלבים והחל להרביעם. המגדלים פרסמו את הסוס בעיתון פרשי המערב, שקבע שהכלבים נועדו לעבודה וקרא להם הילרי קווינסלנד. וולסי ייבא מספר כלבי בקר אוסטרלים גזעיים והוסיפם לתוכנית ההרבעה שלו. מאגר רישומי הכלבים הלאומי של באטלר, אינדיאנה, רשם את הגזע, והקצה לו מספר אמריקאי ללא התייחסות לרישומים האוסטרלים.
כלבי בקר אוסטרלים סווגו בקבוצת ה"שונות" של מועדון הכלבים האמריקאי מאז שנות השלושים: על מנת לקבל הכרה מלאה בגזע, מועדון הכלבים האמריקאי דורש שמועדון כלבים מקומי יתמסד לקידום ולהגנה על הגזע. בשנת 1967 פגשה אסתר אקמן (Esther Ekman) את כריס סמית'-ריסק (Chris Smith-Risk) בתערוכה של מועדון הכלבים האמריקאי, והשניים פתחו בשיחה על כלבי הבקר האוסטרלים שלהם ועל תהליך הקמת מועדון האם לגזע. במהלך שנת 1969, המועדון הצעיר שהוקם, שמנה 12 חברים, פנה למועדון הכלבים האמריקאי לקבלת הוראות. אחת הדרישות הייתה שהמועדון יתחיל לשמור על הרישומים שלו של הגזע ושכל הכלבים במרשמה יהוו הרחבה של המרשמה האוסטרלית, ויתחקו אחורה אל הכלבים הרשומים באוסטרליה. חברי המועדון המקומי של מועדון הכלבים האמריקאי החלו לחקור את עקבותיהם של כלביהם, שכללו התכתבות עם מקניוון, וגילו שלחלק מהם היו כלבים שאפשר היה להתחקות אחריהם חזרה אל הכלבים הרשומים באוסטרליה. מועדון הכלבים האמריקאי השתלט על מרשמת המועדון בשנת 1979, ובשנת 1980 הכיר בגזע בצורה מלאה. מועדון כלבי הבקר האוסטרלים של אמריקה עדיין פועל לקידום הגזע ומתחזק את תקני הגזע. מאגר רישומי הכלבים הלאומי ממשיך להכיר בכלבי בקר אוסטרלים ללא תנאי מקדים של קשר לכלבים הרשומים באוסטרליה, בתנאי שכל כלב ללא הורים ידועים שיועמד להרשמה ירשם כ'כלב בקר אמריקאי', ושהשאר ירשמו כ'כלבי בקר אוסטרלים'.
בבריטניה
כלבי הבקר האוסטרלים הרשומים הראשונים שהגיעו לבריטניה היו שני גורים כחולים, לנת'אל פלינטון (Lenthal Flinton) ולנת'אל דארלוט (Lenthal Darlot), ואחריהם, בשנת 1980, הגיעה גם הגורה לנדמאסטר יקירה אדומה (Landmaster Darling Red). לנדמאסטר יקירה אדומה יובאה על ידי ג'ון ומרי, והפכה לכלבת רביצה בולטת. במהלך השנים הבאות, הגיעו לבריטניה כלבי בקר אוסטרלים מהולנד, קניה, גרמניה ואוסטרליה, אף על פי שלפני רגיעת החוקים המגנים על הזרעה מלאכותית מאגר הגנים בבריטניה היה מוגבל. בשנת 1985 נוסדה עמותת כלבי הבקר האוסטרלים הראשונה בבריטניה ומועדון הכלבים הכיר רשמית בגזע: לפני כן הגזע הושם בקטגוריה ״כל הזנים שלא מויינו בנפרד״. כלבי בקר אוסטרלים התחרו בהצלחה בתחרויות משמעת ובמבחני עבודה במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20.
בני כלאיים
פותח גזע מרכזי אחד מכלב הבקר האוסטרלי, והוא הטקסס הילר - הכלאה של כלב בקר אוסטרלי ורועה אוסטרלי.
בתרבות הפופולרית
כלבי בקר אוסטרלים כיכבו במספר סרטים, לצד מל גיבסון במקס הלוחם בדרכים, ג'וני דפ בחלון סודי, טום ברנג'ר בעקבות המסתורין, בילי קונולי באיש שתבע את אלוהים, ואלכס או'לאפלין באיכר הצדפה. בנוסף, כלבי בקר אוסטרלים הופיעו באופן בולט בכתם ובברוכים הבאים לוופ וופ. בבייב, האנשים המנסים לגנוב את הכבשים מבעליו של בייב השתמשו בהם, ובהר ברוקבק הדמויות הראשיות השתמשו בהם לרעיית כבשים. בנוסף, כלבי בקר אוסטרלים מופיעים בשלושת משחקי הווידאו Fallout; פעם כשותף לדייר הכספת ב-Fallout המקורי וכנבחר ב-Fallout 2, ופעם כשותף לסייר הבודד ב-Fallout 3.
בשנת 2018 החלה להיות משודרת סדרת ההנפשה לילדים "בלואי", שהדמויות הראשיות בה הן כלבי בקר אוסטרלים.
של סלבריטאים
סלבריטאים שהיה בבעלותם כלב בקר אוסטרלי כוללים את סקוט קאם, קן דון, וסימון ג'ייד מקינון באוסטרליה, ומתיו מקונוהיי, סטיב אירל, ג'ורג' סטרייט, אוון וילסון, אליסון ג'ני, קלי מקגיליס, מרק סאלינג מ-Glee, מרק הרמון ולוק וילסון, שתיאר בפרטים את ניסיונו עם כלבו ב-27.7.2010 בפרק של "מופע אחרון עם דוד לטרמן" ("Late Show with David Letterman").
זהב"י
זהב"י (ראשי תיבות של זכויות המשפחות ברוכות הילדים) היא תנועה חברתית שהוקמה בשנת 1972 על ידי העובד הסוציאלי אברהם דנינו ופרופסור אליעזר יפה, שגדלו במשפחות מרובות ילדים, וכן על ידי ד"ר יוג'ין וינר. מטרת התנועה הייתה להעלות את מעמד המשפחות מרובות הילדים ולקדם יוזמות חקיקה לטובת משפחות אלו, באמצעות מגעים ושדלנות בקרב המפלגות השונות בכנסת.
לתנועה היו עשרות סניפים ברחבי הארץ, אולם רק מפלגת תמ"י אימצה את מצעה בשנות השמונים; עם זאת, היא נכשלה בהעברת חוקים לטובת הנושא בכנסת.
פעילות התנועה דעכה עם מותו של דנינו בשנת 1986.
כיום מקיים ארגון בשם זה, שנוסד ב-1984, פעילות המתמקדת בייעוץ והדרכה למשפחות מרובות ילדים בתחומי החינוך, תרבות ופנאי, כלכלת הבית, וכן קידום פעולות עזרה עצמית והדדית בקהילת משפחות אלו בכל יישוב.