cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שיתוף מכוניות
אודות
היסטורית, בשירות שיתוף מכונית היה מתקיים שיתוף של עלויות הרכישה, כמו גם של המאמצים הכרוכים באחזקת רכב וכן של הטרחה שבמציאת מקומות חניה. כיום, חברות המציעות שיתוף מכוניות מציעות ללקוח עלות של דמי הרשמה ודמי מנוי בלבד, ולאחר מכן תשלום לפי שימוש כאשר החברה נושאת בעלויות האחזקה והעלויות המשתנות כגון דלק ופחת. שיתוף מכוניות יכול גם לסייע בהפחתת עומסי תנועה וזיהום אוויר, וכן להקטין ישירות את הביקוש למקומות חניה, מאחר שרק מספר מסוים של מכוניות יכול להיות בשימוש בכל רגע נתון.
תומכי המודל ומפעילי השירות מאמינים כי שיתוף מכוניות יעיל וחסכוני בעיקר עבור אלו שאינם נוהגים באופן יום-יומי, או נוהגים פחות מ-15,000 קילומטר בשנה. אנשים שהצטרפו לשירותי שיתוף מוכרים את המכונית העיקרית או המשנית שלהם לאחר שימוש בשירות. נתון זה מצטרף להפחתת עלויות התחבורה החודשית, החוסך ממוצע של 154–435 דולר לחודש על פי מחקר שנערך על ידי אוניברסיטת ברקלי בשנת 2008.
תפוצה
בצרפת קיים מיזם בשם "Autolib'" (הלחם של מכונית וחירות) שמופעל בחסות העיריות, על בסיס זהה למיזמי תחנת אופניים שיתופית. המיזם בפריז צפוי לצאת לפועל בדצמבר 2011 לאחר השקעה של 4 מיליון אירו, ויספק צי של 4,000 מכוניות חשמליות שיהיו זמינות ב–1,000 תחנות עגינה ברחבי העיר. עלות השימוש המתוכננת כוללת דמי חבר קבועים, ומחיר נסיעה עירונית קצרה של כחצי שעה תהיה כ-8 יורו. בעיר ליון מספק המיזם החל מאפריל 2011 70 מכוניות הפרוסות ב-22 תחנות בעיר.
שיטת שיתוף מכוניות נפוצה מאוד במוסקבה וכוללת כ-30 אלף מכוניות במספר חברות.
בישראל מספקת חברת Car2Go מאז תחילת 2008 שירות שיתוף מכוניות באזור גוש דן. כמו כן, מיזם אוטותל מתוכנן להתחיל לפעול בעיר תל אביב-יפו במהלך 2017. וחברת סיטי קאר בריכוזים החרדיים (תוך התאמה לאורח החיים החרדי כגון אי חיוב על שבתות ומערכת טלפונית המאפשרת הזמנה ללא שימוש באינטרנט).
סקירה
שיתוף מכוניות נבדל מהשכרת רכב מסורתית או מאחזקת רכב פרטי בדרכים רבות. כך, לדוגמה, ניתן לשכור את הרכב לפי דקה, לפי שעה, או לפי יום, לאסוף אותו על בסיס שירות עצמי ללא הגבלה לשעות משרדיות, ולהחזיר אותם לתחנות עם מכוניות להשכרה מפוזרות ברחבי העיר, בדרך כלל במקום עם גישה לתחבורה ציבורית. בנוסף, ניתן למשתמשים אישור מראש לבצע השכרה (בדיקות הרקע של נהיגה כמו גם גביית התשלום מבוצעות עם הרישום למערכת מנויים).
שיתוף רכבים בישראל
שיתוף רכבים קיים כבר שנים רבות בקיבוצים ברחבי ישראל במה שנקרא "רכב לחבר". שיתוף מסחרי של רכבים קיים בישראל מאז 2013 בצורה שונה מחברות שיתוף הרכבים המוכרות בעולם כמו Zipcar וחברות ישראליות, כגון סיטי קאר וחברת מיי קאר.
בשנת 2013, מנכ"לי מספר עיריות במרכז הארץ הביעו הסכמה עקרונית לחבור לעיריית תל אביב בהקמתו של מערך לשיתוף רכבים בדומה למערך שיתוף האופניים הקיים כבר בארץ. הערים המשתתפות בפרויקט הן : תל אביב, רעננה, ראשון לציון, הרצליה, חולון, רמת גן, גבעתיים ובת ים. בנוסף לכך, חברת CAR2GO יצרה בארץ מעין מערכת של שיתוף מכוניות כאשר היא מאפשרת השכרת מכוניות נקיות ומתודלקות לטווחים קצרים. יחד עם זאת, פלטפורמת הכלכלה השיתופית Rentitb מאפשרת לכל אדם לשכור מכוניות מאנשים פרטיים דרך אפליקציית החברה ואתר האינטרנט שלה וכן מאפשרת לכל אדם להשכיר את המכוניות שלו לאנשים סביבו לכל פרק זמן.  Rentitb לקחה את רעיון שיתוף המכוניות צעד אחד קדימה ומאפשרת יצירת מאגר מכוניות גדול יותר הזמין לחלקים גדולים יותר באוכלוסייה ולא רק במרכז הארץ.
ב-2017 נחנך מיזם שיתוף רכבים בתל אביב שייקרא אוטו-תל. כן נחנך בנובמבר מיזם שיתוף רכבים חשמליים בחיפה שיורחב לקריות ונתניה.
קהילת בית ישראל אנשי אמת
קהילת בית ישראל אנשי אמת (באנגלית: Congregation Baith Israel Anshei Emes) הידוע גם כבית כנסת שברחוב קיין, הוא כיום בית כנסת קונסרבטיבי השוכן בקובל היל ברובע ברוקלין שבניו יורק. הוא בית הכנסת הוותיק ביותר שפועל ברציפות בברוקלין.
בית הכנסת, שנוסד ב-1856, היה בית הכנסת הראשון בלונג איילנד. בשנות ה-20 של המאה ה-20 הגיע מספר החברים לשיא, אך מספרם פחת החל מתחילת השפל הכלכלי הגדול. בשנות ה-70 נקלע בית הכנסת למשבר כלכלי חריף, שהעמיד בשלב מסוים בספק את המשך קיומו.
ב-1905 הקהילה עברה למבנה בית הכנסת הנוכחי ברחוב קיין, שעד 1928 היה ידוע בשם בית כנסת רחוב הריסון. הבניין, שנבנה ב-1855 בארכיטקטורה נאו-רומנסקית, שימש, עד לקנייתו על ידי קהילת בית ישראל, ככנסייה פרוטסטנטית.
באוגוסט 1905 החל ישראל גולדפרב בתפקידו כחזן בית הכנסת ומנהל לימודי הקודש (Sunday School). שנה מאוחר יותר מונה הרב גולדפרב כרב הקהילה ושימש כמנהיגה הרוחני של הקהילה במשך 60 שנה.
משנת 2003 נבנה מחדש במקום מרכז קהילתי יהודי ובית-ספר מכספי תרומות ובתמיכה כספית מארגוני קהילה יהודיים, תוך שימור חזיתו ההיסטורית המקורית, שכללה אבני ציפוי דמויי אבן ירושלמית ושיש, ובשנת 2004 הוא נפתח מחדש לקהילה.
ב-2006 שירת בית הכנסת כ-300 משפחות, ובאותה שנה גם קיבל 350,000 דולר מהמשרד לשימור אתרים היסטוריים שבמדינת ניו יורק לשיפוץ חלקו החיצוני. החל משנות ה-90 תומך בית הכנסת בזוגות המבקשים להינשא בנישואים חד-מיניים.
מלחמת אבחזיה (1998)
מלחמת אבחזיה של מאי 1998 התרחשה במחוז גאלי שבאבחזיה לאחר שהטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה והקיפאון בשיחות השלום בין גאורגיה לאבחזיה, גרם למרד כנגד הממשל הבדלני של אבחזיה. המלחמה נקראת לעיתים מלחמת ששת הימים האבחזית, אף על פי שנמשכה בפועל שבעה ימים.
רקע
בשיא מלחמת אבחזיה (1992-1993) הייתה האוכלוסייה הגאורגית באבחזיה נתונה לתהליך של טיהור אתני, שאותו ביצעו מיליציות אבחזיות ובעלות בריתן מהרפובליקות של צפון הקווקז. עד לנובמבר 1993, נשלט רוב מחוז גאלי, מחוז אבחזי הגובל בגאורגיה גופא, על ידי הבדלנים האבחזים, להוציא מספר מובלעות מנותקות, שפונו על ידי הכוחות הגאורגים.
בהתאם להסכם הפסקת האש משנת 1994, שנעשה בתיווך הרוסים, חזרו כ- 40,000-60,000 גאורגים לביתם במחוז גאלי. הפליטים חזרו לביתם ללא ערובות כלשהם לביטחונם. אולם 12 הקילומטרים, המפורזים על פי ההסכם, בתוך שטח המחוז היוו ערובה מסוימת לביטחונם, שהרי צבא אבחזיה לא יכל להתקרב למקום. מצד שני פעלה במקום משטרת אבחזיה. עם חתימת ההסכם החלו שיחות שלום בין אבחזיה לגאורגיה שהתנהלו בתיווך הרוסים. במשך חמש השנים שבהן התנהלו השיחות הן לא הניבו תוצאות כלשהן ועוררו תסיסה בקרב הפליטים שטרם חזרו לביתם. התארגנויות מקומיות של גאורגים, שדאגו לביטחונם של הגאורגים השבים לביתם והאוכלוסייה המקומית יצרה את הבסיס להיווצרות מיליציות גאורגיות מקומיות.
התקפות גרילה ספורדיות
התסכול על חמש שנות שיחות השלום העקרות בין גאורגיה לאבחזיה, וחוסר הביטחון האישי ששרר במחוז גאלי באותה תקופה הביאו להתארגנויות של קבוצות גרילה קטנות שהיו חמושות בנשק קל. בשנת 1996/1997 נוסדה קבוצת הגרילה הלגיון הלבן, שמיום היווסדו החלה בפעולות לערעור השלטון הבדלני של אבחזיה. זמן קצר לאחר מכן נוסדה קבוצת גרילה נוספת בשם אחי היער.
הממשל הבדלני של אבחזיה טען כי הלגיון הלבן נתמך על ידי ממשלת גאורגיה, מה שהיה הפרה של הסכם הפסקת האש משנת 1994. הטענה נראית סבירה בהתחשב בעובדה כי המחוז, המאוכלס ברובו בגאורגים, היה אחד מנקודות המחלוקת בין הצדדים, והעובדה כי למחוז ולגאורגיה גופא היה גבול משותף שהקל על סיוע לכוחות הגרילה. מכל מקום ברור כי כוחות הגרילה זכו לאהדה והבנה בצד הגאורגי. יחד עם זאת, הטענה הוכחשה על ידי הממשלה הגאורגית והלגיון הלבן כאחד. והקשר ביניהם לא הוכח. הממשלה האבחזית הגולה שישבה בטביליסי, ונקראה באותם ימים מועצת השרים של אבחזיה, תמכה בגלוי בכוחות הגרילה הגאורגיים והאיצה בממשלה הגאורגית לעשות כמוה.
התקפות כוחות הגרילה כוונו כנגד השלטון הבדלני באבחזיה ומוסדותיה, וכן כנגד החיילים הרוסים מכוח שמירת השלום הרוסי באבחזיה, שלטענתם צידדו בבדלנים האבחזים. עם הזמן התחזקו כוחות הגרילה כאשר אבחזיה הבדלנית התדרדרה, הפכה להיות מבודדת, התרוששה ושקעה בפשע.
עד אפריל-מאי 1998, הרגישו, אנשי הגרילה הגאורגים והממשלה האבחזית הגולה, מספיק בטוחים כדי לבצע פעולות סמליות המציינות כי הסמכות השיפוטית הגאורגית נמתחת לתוך מחוז גאלי. הפעולות האלה כללו: הנפת דגלי גאורגיה בכפרים המאוכלסים בגאורגים, הפצה גלויה של סיוע הומניטרי וארגון ביקור מתוקשר של שני חברי פרלמנט שנבחרו מהאזור. הממשל האבחזי איבד למעשה, בסופו של דבר, את השליטה על מחוז גאלי. בהתקפה הכבדה ביותר, שנערכה ב-18 במאי של אותה שנה, פשטו כוחות גרילה גאורגיים על תחנה של מיליציה אבחזית בכפר רפי והרגו 17 אנשי מיליציה אבחזים.
"מלחמת ששת הימים"
הממשל הבדלני של אבחזיה חדל להבליג על התגרויות אנשי הגרילה. ב-20 במאי 1998, נכנס כוח גדול של הצבא אבחזי למחוז גאלי, בתגובה לאחת מפעולות אנשי הגרילה. המטרה הייתה להכות בכוחות הגרילה ובבסיסם במחוז גאלי. הכוח כלל 1,500 חיילים עם טנקים (T-55 ו-T-72) ונגמ"שים ומערכות ארטילריה 122 מ"מ. כוחות הגרילה הגאורגים היו חמושים בתת מקלעים, מכונות ירייה ומטולי רימונים. כוחות הגרילה הגאורגיים החלו במלחמת חפירות שנועדה להגן על הכפרים הגאורגים. הקרבות הקשים ביותר היו ליד הכפרים חוּמוּסחוּרי, בָּרֶ'בּי, סידָה וסָבֶּרייוֹ.
הממשלה הגאורגית נאלצה לבחור באחת מבין שתי ברירות: להתערב במלחמה לטובת אנשי הגרילה או לצפות מהצד בכוחות הלא שווים שנלחמו. בסופו של דבר עשתה הממשלה הגאורגית משהו באמצע. הכוחות הגאורגים חצו את הגבול ביחידות קטנות בטענה של עזרה בפינוי אזרחים, אולם הסיגו את כוחותיהם במהירות.
עד ל-26 במאי של אותה שנה השתלטו הכוחות האבחזים כמעט על כל שטח מחוז גאלי, הביסו את כוחות הגרילה. גל חדש של פליטים נוצר כשכמעט כל האוכלוסייה הגאורגית נמלטה מהמחוז.
אבדות
ההערכות על מספר ההרוגים נעות בין 200 ל-400 איש משני הצדדים. כ-30,000-40,000 גאורגים נמלטו והפכו לפליטים. שחלקם חזרו תוך זמן קצר למחוז. לאחר חתימת הסכם הפסקת האש, המשיכו האבחזים במבצע הביזה ושריפת בתי הפליטים במטרה להקטין את התמריץ של הפליטים לחזור הביתה. העימות הביא לכ-1,500 בתים הרוסים שלא שוקמו ותשתיות שנהרסו. כוח המשימה המשותף של האו"ם למחוז גאלי, אישר בשנת 2000, כי בתים ותשתיות נשרפו במתכוון ונבזזו במהלך המתקפה האבחזית. לפי טענת האבחזים נמשכו גם, לכאורה, התקפות אקראיות של כוחות הגרילה הגאורגיים, הלגיון הלבן ואחי היער. כוח שמירת השלום הרוסי המוצב באבחזיה לא התערבו באף אחת מההתפתחויות בעניין או לפחות אין עדויות לכך שעשו זאת.
על פי דיווח הרשמי של הממשל הגאורגי, האבדות בנפש, במהלך הסכסוך בגאלי היו: 6 נעדרים, 35 אזרחים ו-17 אנשי גרילה הרוגים, 24 פצועים ו-56 שבויי מלחמה. נוסף על כך נשרפו לאפר 1,695 בתים של מקומיים ממוצא גאורגי.
אחרית דבר
הממשלה הגאורגית הכריזה כי אין לה שום קשר למורדים הגאורגים. ב-22 במאי 1998 התקיימה פגישה גאורגית-אבחזית מיוחדת בטביליסי. הפגישה הניבה מסמך הבנות בו התחייבו האבחזים לסגת ממחוז גאלי והגאורגים התחייבו לעצור את לוחמי הגרילה במחוז. בכך הכירו הגאורגים לכאורה בעובדה כי יש להם שליטה עקיפה על כוחות הגרילה. ביום למחרת הצהיר נשיא גאורגיה באותם ימים, אדוארד שוורדנדזה, פעם נוספת, כי לממשלה הגאורגית אין שום קשר לאנשי הגרילה הגאורגים.
אירועי מחוז גאלי הביא להתדרדרות המצב במחוז השכן סמגרלו והנחית מכה נוספת למעמדו של הנשיא המכהן שוורדנדזה. הממשלה הגאורגית הצטיירה כמי שגירתה בפזיזות את האבחזים מבלי שהייתה מסוגלת להגן על האוכלוסייה שנחשפה למסע עונשין של האבחזים. קבוצה גדולה של פליטים נרגזים בסמגרלו, מעוז מסורתי של הזוויאדיסטים, האשימה את שוורדנדזה באירועים. אוצר המדינה כמעט והתרוקן כיוון שרוב הכסף נשלח למחוז הבעייתי, ויצר למשבר כספי שממנה לא התאוששה הממשלה הגאורגית עד לסוף 1998.
MAPK
Mitogen-activated protein kinase (קינאזות חלבון מופעלות-מיטוגן) ובקיצור MAPK, הם אנזימים המזרחנים (קינאזות) קבוצת OH בחומצות האמינו סרין ותריאונין. אנזימי MAPK מעורבים בהנחיית התגובות התאיות למגוון גירויים כדוגמת מיטוגנים, עקה אוסמוטית, עקת חום וציטוקינים פרו-דלקתיים. הם מבקרים בין היתר תהליכי פרוליפרציה, ביטוי גנים, התמיינות, מיטוזה, הישרדות תאית ואפופטוזה.
האנזים הראשון מסוג זה התגלה ביונקים וכונה ERK1 (או MAPK3). מאחר שהן ERK1 והן האנזים ERK2 (מסומן גם כ-MAPK1) הדומה לו קשורים לתהליכי איתות של פקטורי גדילה, כונתה המשפחה "מופעלי-מיטוגן" (mitogen-activated). חלבונים נוספים השייכים למשפחה זו התגלו גם באורגניזמים אחרים, כולל בצמחים, והתגלה כי השם שניתן להם אינו מאפיין היטב את המשפחה, שכן רבים מהחלבונים במשפחה זו מעורבים בתגובה לעקות (כדוגמת עקה חמצונית, עקה אוסמוטית, נזקי DNA, זיהום וכו').
חלבונים אלו מופיעים באוקריוטיים בלבד, ומצויים בכל בעלי החיים, הפטריות והצמחים. אף שקיימים יוצאי דופן, התכונות המשותפות למרבית החלבונים ה"קלאסיים" במשפחת חלבונים זו כוללות בין היתר תלות בשני אירועי זרחון לשם פעילותם וכן אתרי הכרה דומים למצע.
בצורתם הבסיסית MAP קינאזות אינן פעילות קטליטית. כדי להפוך לפעילים נדרשים אנזימים אלו לעבור אירועי זירחון באזור הנקרא "activation loop". ב-MAP קינאזות קלאסיות, ה-activation loop מכיל מוטיב אופייני של TxY (תריאונין-X-טירוזין; כשבמקום X מופיע E ב-ERK1 ו-ERK2 ביונקים, D ב-ERK5, P ב-JNK, ו-G בקינאזות p38), שמזורחן הן בתריאונין והן בטירוזין כדי לנעול את הקינאז בצורתו הפעילה (הקטליטית). הזירחון נעשה על ידי חלבוני MAP2K שבעצמם מופעלים על ידי זירחון באמצעות חלבוני MAP3K בתהליך תלת שכבתי. בשונה מהמסלול התלת שכבתי האופייני ל-MAP קינאזות קלאסיות, קיימות MAP קינאזות שבהן המסלול הוא דו שכבתי בלבד. לפעילותן של קינאזות אלו נדרש זירחון בשייר יחיד בלבד ב-activation loop.
ביטול פעילותן של MAP קינאזות נעשה על ידי פוספטאזות (חלבונים המזרזים הידרוליזה של קבוצה הפוספט).
אמסטל
אמסטל (בהולנדית: Amstel) הוא נהר בהולנד, שזרם בעבר במרכז המקום שבו נמצאת היום העיר אמסטרדם. הנהר נתן לעיר את שמה לאחר שנבנה עליו סכר (בהולנדית: "דאם") במקום בו עומדת היום כיכר דאם.
גאוגרפיה
מקור שמו של הנהר בביטוי "אם סטלה" (בהולנדית עתיקה: Aeme stelle) שמשמעו "אזור גדוש מים". בעבר היה מוצא הנהר בשני נהרות - ה"דרכט" (Drecht) וה"קרומה מיידרכט" (Kromme Mijdrecht) שהתאחדו בהמשך, באזור אאוטהורן לנהר אחד. עם בניית תעלת האמסטל-דרכט מוצאו של הנהר (בשל התעלה) הוא באזור העיר ניוויין. עם יובלי הנהר נמנים הקרומה מיחדרכט, הבולווייק (Bullewijk) והוואבר (Waver).
בעבר היה שפך הנהר במפרץ האי (IJ), אולם בשנת 1936 מוצא הנהר (שנקרא ה"רוקין") מולא, והיום הנהר מסתיים בכיכר ספאו שבאמסטרדם (וממשיך בצינורות תת-קרקעיים אל המפרץ).
העיר אמסטרדם התפתחה סביב הנהר שנתן לה את שמה. בראשית המאה ה-13 הייתה העיר כפר דייגים קטן ששכן לצד הסכר שנבנה על הנהר.
הנהר זורם באזור המכונה "אמסטל-לנד" (Amstelland) ודרך הערים אמסטלפיין, אאודר אמסטל והכפרים אאודרקרק אן דה אמסטל ונס אן דה אמסטל הקרויים כולם על שם הנהר הזורם בהם.
גם מותג הבירה "אמסטל" קרוי על שם הנהר, הואיל והבירה מיוצרת על גדת הנהר, ומי הנהר משמשים לקירור הבירה.
בוספורוס
בּוֹסְפּוֹרוּס (טורקית: Boğaziçi או İstanbul Boğazı, "מצר איסטנבול") הוא מצר ים המפריד בין החלק האירופי של טורקיה, תראקיה, לחלקה האסיאתי, אנטוליה. הבוספורוס מחבר בין ים מרמרה לים השחור. אורך המצר כ-30 קילומטר, רוחבו המרבי 3,700 מטר (בכניסה הצפונית) ורוחבו המינימלי 750 מטר (בין המצודות אנדולוהיסרי ורומליהיסרי ). העומק במרכז המצר נע בין 36 ל-124 מטרים.
חופי המצר מאוכלסים בצפיפות, שכן העיר איסטנבול (שאוכלוסייתה מונה יותר מ-15 מיליון נפש) שוכנת משתי גדותיו.
שלושה גשרים חוצים את הבוספורוס. הראשון, המכונה "גשר הבוספורוס" או "גשר הבוספורוס הראשון", הושלם בשנת 1973 ואורכו 1,074 מטרים. השני, "גשר פתיה סולטאן מהמט" או "גשר הבוספורוס השני", שוכן כחמישה ק"מ צפונית לראשון; אורכו 1,090 מטרים ובנייתו הושלמה ב-1988. השלישי נחנך בשנת 2016, 10 ק״מ צפונית לגשר השני.
מתחת לבוספורוס נבנתה מנהרה למסילת רכבת, מרמריי, שבנייתה הסתיימה ב-2013. כ-1,400 מטר מהמנהרה יעברו מתחת למצר, בעומק של כ-55 מטרים.
היסטוריה
היוונים הקדומים כינו את המצר "בוספורוס של תראקיה", ומצר אחר (מצר קרץ, המחבר בין הים השחור לים אזוֹב) כונה "בוספורוס של קימריוס" Βόσπορος Κιμμέριος). הם תרמו לבלבול גם בכך שכינו את האזורים שליד שני המצרים באותו השם (החרסונסוס של תראקיה, כיום גליפולי, והחרסונסוס של שומר, כיום הרפובליקה האוטונומית של קרים באוקראינה).
בשל חשיבות הבוספורוס להגנת איסטנבול בנו שליטי האימפריה העות'מאנית מצודות משני צדדיו: את אנדולוהיסרי ב-1393 ואת רומליהיסרי ב-1451. בשלהי ימי האימפריה העות'מאנית היא כונתה בידי האירופאים "האיש החולה על הבוספורוס" (או "האיש החולה מהבוספורוס"), כינוי המדגיש את חשיבות המצר, העובר בלב האימפריה.
חשיבותו האסטרטגית של המצר גבוהה גם היום, ומספר אמנות בינלאומיות מסדירות את תנאי המעבר של ספינות במים, החשובה בהן היא אמנת מונטרה.
יש הטוענים כי שיטפון ענק, שאירע במצר בשנת 5600 לפנה"ס לערך, הוא הבסיס ההיסטורי לסיפורי המבול בתנ"ך ובאגדת גילגמש.
Ich habe genug, רי"ב 82
Ich habe genug (בעברית: די לי) רי"ב 82, היא קנטטה לבס שהולחנה על ידי יוהאן סבסטיאן באך והיא מהקנטטות הנודעות שלו. החלק השלישי של הקנטטה כלול בקובץ המחברת של אנה מגדלנה באך.
באך הלחין את הקנטטה ב-1727 בהיותו בלייפציג, לכבוד חג הקנדלמאס, והיא בוצעה לראשונה ב-2 בפברואר באותה שנה. ב-1731 בוצעה גם גרסה של הקנטטה לסופרן הממוספרת כרי"ב 82a. הטקסטים הנקראים בחג כוללים את תחילת פרק ג' בספר מלאכי ואת סיפור הבאת ישו למקדש, כמתואר בבשורה על-פי לוקאס. בסיפור זה מתואר צדיק בשם שמעון שלקח את ישו על זרועותיו ובברכו את אלוהים אמר "עתה תפטר את-עבדך כדברך אדני בשלום; כי-ראו עיני את-ישועתך; אשר הכינות לפני כל-העמים; אור להאיר עיני הגוים ותפארת ישראל עמך". על דברים אלו מבוססת הלברית של הקנטטה. הדברים משמשים גם בסיס לקנטטות רי"ב 83 ורי"ב 125, אך בקנטטה זו מורחב הטקסט ביצירה אנונימית נוספת שעוסקת בכמיהה לעזוב את תלאות החיים ולהתאחד עם ישו.
דף התווים של הקנטטה ששימש את באך בעת ביצועה מראה שהוא ביצע אותה לאחר הבכורה ב-1727, עוד כמה פעמים: עם התאמה לסופרן, בה גם הוחלף האבוב בחליל ב-1731; גרסה נוספת לסופרן ב-1735; ופעם נוספת לבס ב-1745, בה הוחלף האבוב באבוב ציד. עיסוק חוזר זה של באך בקנטטה וכן הכללתה במחברת של אנה מגדלנה באך מעיד על החשיבות הרבה שהוא ייחס ליצירה. כמו כן, הנושא הפותח את האריה בתחילת הקנטטה ומנוגן על ידי האבוב, מופיע ביצירות נוספות של באך, בהן האריה Erbarme dich מתוך מתאוס פסיון והאריה ?Wann kommst du, mein Heil מתוך רי"ב 140 (עם פיתוחים נוספים).
מבנה והרכב מבצע
הקנטטה נכתבה עבור זמר בס אחד ואבוב, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. היא מורכבת מחמישה חלקים:
הקלטות
זוהי אחת הקנטטות המוקלטות והמבוצעות ביותר של באך. באתר קנטטות באך נמנות למעלה מ-100 הקלטות במאה השנים האחרונות. מבין הביצועים הידועים של היצירה ניתן להזכיר את שלוש ההקלטות של דיטריך פישר-דיסקאו ואת ההקלטה מ-1966 בה מנצח יהודי מנוחין עם סולנית המצו-סופרן ג'נט בייקר.
מדף הקרח באך
מדף הקרח באך (באנגלית: Bach Ice Shelf) הוא מדף קרח לחופו הדרומי של האי אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
צורתו של מדף הקרח לא סדירה, ואורכו 72 קילומטרים. המדף מכסה את המפרץ שבין נקודת ברליוז ונקודת רוסיני, שבדרום האי אלכסנדר.
מדף הקרח גובל בחוף הדרומי של חצי האי בטהובן, וכן הוא מכסה בקרח את המפרצונים שבחצי האי - ובהם מפרצון ובר ומפרצון בוקריני.
כמו כן, מדף הקרח גובל בחוף הצפוני של חצי האי מונטוורדי.
בשנת 1947 היה 4,798 קמ"ר; נכון לשנת 2009 שטחו הוא כ-4,487 קמ"ר - הפרש של 311 קמ"ר, היינו, לפי מחקר משנת 2009 מדף הקרח באך לא נסוג על אף התחממות כדור הארץ (והוא אחד מחמישה מדפי קרח שלא נסוגו); ואולם, לאור נסיגת מדף הקרח וילקינס, כנראה גם מדף הקרח באך מצוי בסכנת נסיגה.
גילוי ומיפוי מדף הקרח
המפרץ עליו מצוי מדף הקרח הופיע לראשונה במפה של השירות האנטארקטי של ארצות הברית, אשר חקר את חלקו הדרומי של האי אלכסנדר באמצעות סקרים על הקרקע, ומהאוויר, בשנת 1940.
המדף מופה מחדש בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, על בסיס תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
המדף צולם על ידי לוויני לנדסט של ארצות הברית בפברואר 1975.
מקור השם
שמו של מדף הקרח ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
מדף הקרח נקרא על שמו של המלחין הגרמני יוהאן סבסטיאן באך; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
לקריאה נוספת
• A. J. Cook and D. G. Vaughan, Overview of areal changes of the ice shelves on the Antarctic Peninsula over the past 50 years, The Cryosphere Discuss., 3, 579–630, 2009 www.the-cryosphere-discuss.net/3/579/2009/
• M. P. Schodlok, D. Menemenlis, E. J. Rignot, Ice shelf basal melt rates around Antarctica from simulations and observations, https://doi.org/10.1002/2015JC011117
• Laurie Padman, Daniel P. Costa, Michael S. Dinniman, Helen A. Fricker, Michael E. Goebel, Luis A. Huckstadt, Angelika Humbert, Ian Joughin, Jan T. M. Lenaerts, Stefan R. M. Ligtenberg, Ted Scambos  Michiel R. van den Broeke, Oceanic controls on the mass balance of Wilkins Ice Shelf, Antarctica,  https://doi.org/10.1029/2011JC007301
• C S M Doake, H F J Corr, A Jenkins, K W Nicholls and C Stewart, Interpretation of polarimetric ice penetrating radar data over Antarctic ice shelves, FRISP Report No. 14 (2003)
ריברדאנס
ריברדאנס (באנגלית: Riverdance) הוא שמו של מופע תיאטרלי שהרקדנים בו הם רקדני סטפס אירי מסורתי, שהמיוחד בו הן תנועות הרגליים המהירות בזמן שהגוף והידיים נשארים קבועים.
תולדות המופע ולהקת הרקדנים שלו
ההופעה באירוויזיון הייתה מוצלחת ביותר וזכתה לתשואות ומחיאות כפיים נלהבות באולם ולגלי אהדה רבים מחוצה לו. לאור ההצלחה, הוחלט ליצור מופע שלם, אשר יכתב בהשראת המחול האירי. כך נולדה להקת ריברדנס והמופע. האחראים להפקה ולבימוי היו ג'ון מק'ולגן ומויה דוהרטי, בעל ואשה, ואלו נעשו באולפנים בדבלין.
בנובמבר 1994 נמכרו כרטיסים למופעה הראשון של הלהקה, שהוצג בתיאטרון פוינט ב-9 בפברואר 1995. המופע הועלה למשך חמישה שבועות והיה להצלחה ענקית. רבים מרקדני ההרכב שהופיע באירוויזיון הוסיפו לככב בלהקה בהופעותיה המאוחרות יותר של המופע.
לאחר מספר הופעות ברחבי אירופה, ריברדאנס הופיעו באולם המוזיקה רדיו סיטי בניו יורק במרץ 1996, וזו הייתה ההופעה הראשונה בגבולות ארצות הברית. לרווחת המפיקים, המופע נחל הצלחה. המקהלה הקלטית אנונה עזבה את המופע בספטמבר אותה שנה.
טרם תחילת הופעת הלהקה בלונדון, פרצו חילוקי דעות בין מייקל פלטלי למפיקי המופע. הרקדן האירי קולין דאן החליפו כרקדן ראשי והמשיך להופיע עד לעזיבתו ב-1998.
ב-2000, הופיעה הלהקה בברודוויי בתיאטרון גרשווין למשך שנה, בביצוע מופע חדש ובכיכובם של הזמר האירי בריאן קנדי והזמרת האפריקנית ציידי דה-לוקה.
המופע באירוויזיון 1994 נחשב עד היום על ידי רבים כקטע המעבר הטוב ביותר אי-פעם בתולדות האירוויזיון. ככזה, הועלה הקטע גם טרם פרסום תוצאות ההצבעה של מופע שיר היובל באירוויזיון, אם כי באירוע זה, הוא בוצע על ידי להקת רקדנים שונה מזו שהופיעה במקור.
נכון להיום, להקת ריברדאנס ממשיכה להופיע ברחבי העולם, אם כי בפורמט מופע מצומצם ובאזורים קטנים יותר מאשר עד עתה. בניגוד לתחילתה של הלהקה, בה הופיעו 32 רקדנים, כעת מועלה המופע על ידי כמה קבוצות המונות כ-20 רקדנים וזאת, על מספר במות, במקומות שונים במקביל. בין היתר הועלה המופע של הלהקה באופן קבוע, מספר פעמים ביום, בחלק מפארקי השעשועים של דיסני. הכניסה אליו, אגב, הייתה בחינם לכל באי הפארקים.
לוס אנג'לס לייקרס
לוס אנג'לס לייקרס (באנגלית: Los Angeles Lakers) היא קבוצת כדורסל מהעיר לוס אנג'לס שבקליפורניה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA. הקבוצה משובצת בבית הפאסיפי שבאזור המערבי, ומארחת את משחקיה הביתיים בקריפטו. קום ארנה (אותו היא חולקת עם יריבתה העירונית לוס אנג'לס קליפרס). הלייקרס הוא אחד מהמועדונים המעוטרים ביותר בהיסטוריה של ה-NBA עם 17 תוארי אליפות, והם מדורגים במקום הראשון במספר האליפויות הכולל, יחד עם בוסטון סלטיקס. כמו כן, הלייקרס הוא המועדון בעל מספר ההופעות הגדול ביותר בגמר ה-NBA, עם 33.
המועדון הוקם בשנת 1947 בעיר מיניאפוליס שבמינסוטה בשם מיניאפוליס לייקרס, ולקראת עונת עבר לשחק בלוס אנג'לס. הלייקרס זכו בחמש אליפויות בזמן ששהו במיניאפוליס, בהובלתו של הסנטר ג'ורג' מייקן, שתואר באתר הרשמי של ליגת ה-NBA ככוכב העל הראשון של הליגה.
בהנהגתם של חברי היכל התהילה אלג'ין ביילור וג'רי וסט הגיעו הלייקרס לגמר ה-NBA שש פעמים במהלך שנות ה-60, אך הפסידו בכל הסדרות לבוסטון סלטיקס, ובכך התחילו ביניהם יריבות ארוכה ועמוקה. בעונת זכו הלייקרס באליפות השישית של המועדון והראשונה בקליפורניה, בהובלתם של ג'רי וסט ווילט צ'מברלין. במהלך שנות ה-80 כינויה של הקבוצה היה "שואוטיים" (באנגלית: "Showtime"), עקב יכולתו של כוכבם מג'יק ג'ונסון להוביל התקפות מתפרצות מהירות, והלייקרס זכו בחמש אליפויות. באותן השנים שיחקו במדי הלייקרס חברי היכל התהילה מג'יק ג'ונסון, כרים עבדול-ג'באר וג'יימס וורת'י, תחת שרביטו של המאמן חבר היכל התהילה פט ריילי. בהובלתם של השחקנים שאקיל אוניל וקובי בראיינט, והמאמן פיל ג'קסון, זכו הלייקרס בשלוש אליפויות רצופות בין השנים –. לאחר שהפסידו בסדרות הגמר ב-2004 ו-2008 זכו הלייקרס בשתי אליפויות נוספות בעונות ו-. בקיץ 2018 חתם בקבוצה לברון ג'יימס, ושנה לאחר מכן עבר לקבוצה בטרייד אנתוני דייוויס, כוכב ניו אורלינס פליקנס. ג'יימס ודייוויס הובילו את הלייקרס לזכייתם ה-17 באליפות ה-NBA בסוף עונת, כשגברו בסדרת הגמר שנערכה בבועת ה-NBA על מיאמי היט.
1946–1958: מיניאפוליס וג'ורג' מייקן
מועדון הלייקרס החל את דרכו ב-1946, כאשר בן ברגר ומוריס צ'אלפן ממינסוטה רכשו מועדון כדורסל שהתפרק זמן קצר לפני כן, דטרויט גמס מליגת ה-NBL, מבעליו מאורי וינסטון תמורת 15,000 דולר. בשל כינויה של מדינת מינסוטה, "ארץ 10,000 האגמים", בחר המועדון, כמחווה למדינה, את השם לייקרס (אגמים). הלייקרס שכרו את ג'ון קנדלה כמאמן הראשי הראשון של המועדון. ברגר וצ'אלפן העבירו את המועדון לעיר מיניאפוליס, ומשחקי הבית שוחקו באולמות "מיניאפוליס אודטוריום" ו"מיניאפוליס ארמורי". במועדון שרכשו ברגר וצ'אלפן לא היו חתום ולו שחקן אחד, כיוון שהקבוצה נראתה על סף פירוק וכל שחקניה כבר הוחתמו בקבוצות אחרות. ברגר וצ'אלפן מינו את מקס וינטר, שלימים הפך למייסד ולבעלים של קבוצת הפוטבול מינסוטה ויקינגס מליגת ה-NFL, מינסוטה ויקינגס, לג'נרל מנג'ר הראשון של המועדון. וינטר גם לקח חלק מהבעלות על המועדון, אותה החזיק עד שעזב את הלייקרס ב-1955.
כיוון שדטרויט גמס השיגו את המאזן הגרוע ביותר בליגת ה-NBL, קיבלו הלייקרס את הבחירה הראשונה בדראפט הפירוק של "ליגת הכדורסל המקצוענית של אמריקה" (Professional Basketball League of America), אותה ניצלו כדי לבחור את ג'ורג' מייקן, שלימים הפך לאחד הסנטרים הגדולים של זמנו. עם מייקן, המאמן החדש ג'ון קנדלה ושחקנים בוגרי אוניברסיטת מינסוטה שהחליפו את השחקנים שעברו לפני שהמועדון העתיק את מקומו, זכו הלייקרס באליפות ה-NBL בעונתם הראשונה.
שנה לאחר מכן עברו הלייקרס לליגת ה-BAA שהורכבה מ-12 קבוצות, וזכו באליפות כבר בעונתם הראשונה. כיוון שליגת ה-BAA נחשבת לליגת-אם ישירה של ליגת ה-NBA, האליפות ה-BAA של 1949 מוכרת רשמית כאליפות של NBA לזכות הלייקרס, בעוד שאליפות 1948 ב-NBL לא מוכרת ככזו. עובדה טכנית זו הופכת את הלייקרס לקבוצת ההרחבה המוצלחת ביותר בהיסטוריה של ה-NBA, וכיוון שליגת ה-NBA אינה מכירה ברישומי ליגת ה-NBL נחשבים הלייקרס כקבוצת הרחבה שהצטרפה לליגה ב-1948.
שנה לאחר מכן מוזגו ליגות ה-BAA וה-NBL ויצרו את ה-NBA, והלייקרס זכו באליפות השלישית הרצופה שלהם בהובלתם של מייקן, ורן מיקלסן, ומאמן ה-NHL לעתיד באד גרנט. רצף האליפויות של הלייקרס הגיע לקיצו ב-1951, כאשר הפסידו לרוצ'סטר רויאלס בגמר המערב. למרות זאת, הלייקרס התאוששו מההפסד וזכו בשלוש אליפויות רצופות נוספות, מה שהפך אותם ל"שושלת" הראשונה בהיסטוריה של ה-NBA, לאחר שזכו בחמש אליפויות ליגות ה-NBA/BAA בשש שנים (ושש אליפויות בשבע שנים, אם מביאים בחשבון את התואר בו זכו ב-NBL ב-1948). בנוסף למייקן וניקלסן שיחקו בלייקרס של אותן השנים כמה חברי היכל תהילה לעתיד, ג'ים פולארד, סלייטר מרטין וקלייד לאבלט. באותה תקופה השתתפו הלייקרס במשחק עם הניקוד הנמוך ביותר בהיסטוריה של ה-NBA; ב-22 בנובמבר 1950, הפסידו הלייקרס לפורט ויין פיסטונס 18–19. למשחק זה היה משקל רב בהחלטת הנהלת ה-NBA להנהיג שעון זריקות.
מספר פציעות אילצו את מייקן לפרוש לאחר עונת, וחסרונו הורגש היטב בלייקרס. כמו כן, ה-NBA הציגה כמה שינויים בחוקי המשחק: שעון הזריקות נקבע ל-24 שניות, ונוספה הגבלה של שש עבירות אישיות לקבוצה לרבע משחק. חוקים אלה אילצו את קבוצות ה-NBA לשחק בסגנון שונה לחלוטין, אליו לא היו מורגלות. לוולטה הוביל את הלייקרס בנקודות, אך הלייקרס שיחקו בצורה לא טובה בעונת, עד כדי כך שמייקן חזר מהפרישה לעונת. משחקו של מייקן לא עמד בסטנדרטים אותם קבע לפני הפרישה, ובמחצית העונה הוא פרש שוב, הפעם באופן סופי. הלייקרס של 1956 הצליחו להעפיל לפלייאוף ה-NBA, אך הודחו על ידי סנט לואיס הוקס.
1958–1975: לוס אנג'לס, ביילור, וסט, צ'מברלין וגודריץ'
הלייקרס חזרו לפלייאוף בעונת, אך הפסידו להוקס פעם נוספת. לאחר שמייקן מונה למאמן ראשי לקראת העונה הבאה, פיתחו הלייקרס תקוות לחזרה לגדולה, אך התברר כי מייקן אינו מתאים למשימה. לאחר מאזן 9–30 שלילי הוא התפטר מתפקידו והוחלף בידי קנדלה, אך הלייקרס מצאו את עצמם אחרונים בליגה, עם מאזן של 19–53.
עם זאת, המקום האחרון השיג ללייקרס את הבחירה הראשונה בדראפט 1957, והלייקרס בחרו את אלג'ין ביילור מאוניברסיטת סיאטל, שזכה בתואר רוקי השנה. בעונת הצליחו ביילור ומיקלסן להוביל את הלייקרס לניצחון על ההוקס ולהגיע לגמר ה-NBA, בו הפסידו בסוויפ הראשון בהיסטוריה של גמר ה-NBA לבוסטון סלטיקס. סדרת גמר זו סימנה את תחילתה של יריבות ארוכה בין שני המועדונים. את עונת פתחו הלייקרס בצורה חלשה, אך הצליחו להעפיל לפלייאוף לאחר שסיימו את העונה הסדירה במאזן 25–50. בפלייאוף, לאחר שגברו בחצי גמר המערב על דטרויט פיסטונס 2–0, נוצחו הלייקרס בידי סנט לואיס הוקס 3–4.
לאחר פרישתו של מייקן ירדה כמות הצופים במשחקי הלייקרס בצורה חדה, ואפילו משחקו של ביילור לא הצליח להשיב את הצופים ליציעים. ב-1957 המועדון כמעט נמכר לקבוצת משקיעים מקנזס סיטי שתכננה להעביר את המועדון לעיר, אך קבוצת משקיעים בראשותו של בוב שורט רכשה את המועדון והשאירה אותו במיניאפוליס. למרות זאת, הבעלים החדשים לא הצליחו לפתור את הבעיות הכלכליות מהם סבל המועדון.
ב-1958 עברה קבוצת ה-MLB ברוקלין דודג'רס לעיר לוס אנג'לס, ובמהרה הפכה להצלחה כלכלית אדירה. ההצלחה לא חמקה מעיניו של שורט, ולאחר ששקל מעבר לשיקגו ולסן פרנסיסקו לפני עונת הוא החליט להעביר את המועדון ללוס אנג'לס. המעבר הפך את הלייקרס לקבוצת ה-NBA הראשונה בחוף המערבי. למרות המעבר לא שינו הלייקרס את שמם, למרות נדירותם של אגמים באזור דרום קליפורניה. בינתיים נשארה מיניאפוליס ללא קבוצת NBA עד לעונת הבכורה של מינסוטה טימברוולבס ב-.
מעבר למעבר ללוס אנג'לס, שינויים משמעותיים נוספי במועדון היו צירופם של הרכז ג'רי וסט ומאמנו במכללות פרד שאוס. שינוי נוסף היה העסקתו של צ'יק הרן כשדרן הקבוצה, שהחזיק בעמדה זו למשך 41 שנה.
הלייקרס שיפרו את תוצאותיהם מהעונה הקודמת, וסיימו את העונה הסדירה במאזן 36–43 שהספיק למקום השני במערב. בסיבוב הראשון של הפלייאוף גברו הלייקרס על דטרויט פיסטונס 3–2 בחמישה משחקים, אך בסיבוב השני שוב נוצחו בידי סנט לואיס הוקס לאחר שבעה משחקים. הצמד ביילור-וסט הוכח כקטלני, ושניהם סיימו בין 10 הראשונים בטבלת הקלעים במשך ארבע העונות הקרובות.
בעונת נקרא ביילור לשירות צבאי פעיל בעקבות משבר ברלין השני והיה פנוי רק בסופי שבוע, אך הלייקרס הצליחו להתגבר על חסרונו ולסיים במקום הראשון במערב עם מאזן 54–26. בפלייאוף גברו הלייקרס על הפיסטונס בשישה משחקים 4–2 והעפילו לסדרת הגמר מול בוסטון סלטיקס הדומיננטית. בסדרה מותחת של שבעה משחקים נוצחו הלייקרס בידי הסלטיקס 3–4, כשביילור קבע שיא NBA לנקודות במשחק פלייאוף שהחזיק מעמד 25 שנהים עד שנשבר בידי מייקל ג'ורדן. הסלטיקס גברו על הלייקרס פעמיים נוספות בגמר ה-NBA בשלוש השנים הבאות.
בספטמבר 1965 חווה המועדון מהפכה נוספת, כאשר שורט מכר את המועדון ליזם האמריקני-קנדי ג'ק קנט קוק תמורת 5 מיליון דולר. באותה עונה הצטרף לקבוצה הרוקי גייל גודריץ'.
בעונת סיימו הלייקרס את העונה הסדירה במאזן 45–35 והעפילו לפלייאוף. בגמר המערב גברו הלייקרס על ההוקס 4–3 והעפילו שוב לגמר ה-NBA מול הלטיקס. בגמר נוצחו הלייקרס שוב בידי בוסטון החזקה בשבעה משחקים, בדרך לאליפות השמינית ברציפות של הסלטיקס.
העונה לאחר מכן,, לא האירה פנים ללייקרס. ביילור שיחק רק שני משחקים עקב פציעה, ומילווקי באקס בהנהגתו של לו אלסינדור סיימו את העונה הסדירה במאזן הטוב בליגה, 66–16, בעוד הלייקרס סיימו במקום השני במערב במאזן 48–34. בפלייאוף פגשו הלייקרס את השיקגו בולס בחצי גמר המערב, וניצחו בשבעה משחקים. בגמר המערב פגשו הלייקרס את הבאקס, והודחו לאחר חמישה משחקים 4–1. הבאקס המשיכו וזכו באליפות ה-NBA לאחר ניצחון בסוויפ על בולטימור בולטס. בעונה זו ערך פט ריילי, לימים מאמן הקבוצה וחבר היכל התהילה, את עונת הבכורה שלו כשחקן במועדון. אף אחד לא יכול היה לחזות את הדומיננטיות של הלייקרס עונה לאחר מכן,. ביל שרמן מונה למאמן, וב-9 בנובמבר 1971, רק תשעה משחקים בתוך העונה, פרש אלג'ין ביילור לאחר שהבין כי הפציעות הרבות מהן סבל לא יאפשרו לו לחזור לשחק. באותו הערב ניצחו הלייקרס את המשחק הראשון ממה שיהפוך לרצף של 33 משחקים ללא הפסד, הארוך בהיסטוריה של ארבע הליגות המקצועניות בצפון אמריקה, שנקטע בהפסד למילווקי באקס ב-9 בינואר 1972.
הלייקרס קבעו שיא נוסף בעונה זו, כשניצחו 69 משחקים בעונה הסדירה וסיימו במאזן 69–13. שיא זה החזיק מעמד כמעט רבע מאה, עד ששיקגו בולס ניצחו 72 משחקים בעונת. הלייקרס הובילו את הליגה בנקודות, ריבאונדים ואסיסטים, והמאמן ביל שרמן זכה בתואר מאמן השנה. בפלייאוף הביסו הלייקרס בחצי גמר המערב את הבולס 4–0 ובגמר המערב גברו על מילווקי באקס 4–2. בגמר ה-NBA פגשו הלייקרס שוב את הניקס, שלמרות היעדרו של ויליס ריד הפצועה הצליחו להפתיע ולגבור על הלייקרס במשחק הראשון בסדרה 114–92 ולגנוב את יתרון הביתיות. למרות ההפסד המפתיע הלייקרס התאוששו במהרה וניצחו בארבעת המשחקים הבאים, וזכו באליפות לאחר חמישה משחקים. הלייקרס זכו באליפות הראשונה של המועדון מאז 1954 והראשונה בלוס אנג'לס, ווילט צ'מברלין נבחר ל-MVP של הגמר.
בעונת קבע צ'מברלין שיא NBA עם 72.75% מהשדה, על אף שהמשיך בירידה בכמות הזריקות שלקח במשחק. צ'מברלין קלט 18.6 ריאבונדים בממוצע למשחק, נתון שהספיק לו לסיים בפעם ה-11 בקריירה כמלך הכדורים החוזרים של העונה, וקלע רק 13.2 נקודות בממוצע למשחק. ג'רי וסט וגייל גודריץ' היו שוב הקלעים המובילים, וג'ים מקמילן היה הצלע הנוספת באיום המשולש ההתקפי. הלייקרס איבדו את האפי היירסטון, שהיה הריבאונדר המצטיין של הקבוצה, אך הביאו במקומו את ביל ברידג'ס מפילדלפיה 76'. את העונה הסדירה סיימו הלייקרס במאזן 60–22. בפלייאוף גברו הלייקרס בחצי גמר המערב על שיקגו בולס בסוויפ ובגמר המערב על מילווקי באקס בשישה משחקים, 4–2. בגמר הליגה פגשו הלייקרס את ניו יורק ניקס בפעם השלישית בארבע השנים האחרונות, ולאחר שהלייקרס ניצחו במשחק הראשון בלוס אנג'לס נטלו הניקס את השליטה בסדרה, ניצחו בארבעת המשחקים הבאים בסדרה וזכו בתואר השני בתולדותיהם.
עונת נפתחה עזיבתו צ'מברלין את הלייקרס לאחר שהתפתה לכסף הגדול שהציעו לו הסן דייגו סיילס מליגת ה-ABA. ג'רי וסט בן ה-36 עדיין הצליח לרשום 20.3 נקודות, 3.7 כדורים חוזרים, ו-6.6 אסיסטים בממוצע למשחק, ועל אף ששיחק רק 31 משחקים בעונה עדיין נחשב לגארד עלית. הלייקרס סיימו את העונה הסדירה במאזן 47–35, ובפלייאוף נוצחו בחצי גמר המערב על ידי מילווקי באקס 1–4. לאחר ההפסד בפלייאוף פרש וסט עקב חוסר הסכמה עם קוק בנוגע לחוזה, ותבע את קוק על משכורות שלא שולמו לו. וסט היה מעוניין לשאת ולתת על חוזה חדש כדי שיוכל להמשיך לשחק, אך לא הרגיש רצון מצד קוק לחדש את חוזהו. את העונה שלאחר מכן,, סיימו הלייקרס במאזן 30–52 וכשלו, לראשונה מזה 7 שנים, להעפיל לפלייאוף.
1975–1979: כרים עבדול ג'באר
לו אלסינדור, שנודע ככרים עבדול-ג'באר, רצה לעזוב את קבוצתו מילווקי באקס כדי לשחק בעיר גדולה יותר, ניו יורק או לוס אנג'לס, ובעונת רכשו אותו הלייקרס בטרייד תמורת אלמור סמית', בראיין וינטרס, דייב מאיירס וג'וניור ברידג'מן. בעונתו הראשונה בלוס אנג'לס זכה ג'באר בתואר ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA, אך הלייקרס כשלו להעפיל לפלייאוף עם מאזן 40–42. הלייקרס חזרו ליכולת משחק טובה שנה לאחר מכן, וסיימו את עונת במאזן 53–29, כשכרים עבדול-ג'באר זכה בפרס ה-MVP הפעם השנייה ברצף. בפלייאוף גברו הלייקרס בחצי הגמר על גולדן סטייט ווריורס בשבעה משחקים, אך בגמר המערב הובסו בסוויפ 0–4 בידי ביל וולטון והאלופה בסופו של דבר פורטלנד טרייל בלייזרס.
טומג'נוביץ' ספג מכה כה חזקה, עד כדי כך שהדבר הראשון שחשב עליו כשהתעורר היה שלוח התוצאות של האולם התנתק מהתקרה ונחת עליו. מכת האגרוף סדקה את גולגולתו של טומג'נוביץ' וכמעט סיימה את הקריירה שלו. הוא לא שיחק למשך שארית העונה, ונזקק לניתוח לשיקום הלסת, ארובת העין ועצם הלחי. כמה מהעדים לאירוע אמרו כי המכה הייתה כל כך חזקה שעד שכשראו את טומג'נוביץ' שרוע על הפרקט הם חששו שהוא נהרג.
וושינגטון הושעה ל-60 משחקים ונקנס בעקבות האירוע החמור, והתקרית נשארה כפרק אפל בהיסטוריה של הלייקרס. האירוע המזעזע הפך לאירוע מגדיר לא רק לעונת 1977/1978 של הרוקטס, שהפכו מקבוצה שהגיעה לגמר המערב עונה קודם לכן לאחרונה במערב, אלא גם לקריירה המקצוענית של שני השחקנים. טומג'נוביץ' בילה את חמשת החודשים הבאים בשיקום, כשבסופו של דבר הוא חוזר למגרשים ואף נבחר למשחק האולסטאר.
את העונה הסדירה סיימו הלייקרס רק במקום הרביעי בבית הפאסיפי עם מאזן 45–37, והודחו בסיבוב הראשון של הפלייאוף בידי אלופת המערב הנכנסת סיאטל סופרסוניקס 1–2.
בעונת סיימו הלייקרס במאזן 47–35 שהספיק למקום השלישי בבית הפאסיפי. בפלייאוף גברו הלייקרס בסיבוב הראשון על דנוור נאגטס 2–1, אך בחצי גמר המערב הפסידו לסופרסוניקס 1–4. סיאטל המשיכה וזכתה באליפות ה-NBA.
1979–1991: ג'רי באס והשואו טיים: תקופת מג'יק ג'ונסון
לפני עונת מכר קוק את המועדון לג'רי באס, יזם נדל"ן מסנטה מוניקה. בדראפט 1979 החזיקו הלייקרס בבחירה הראשונה במערב, כחלק מהטרייד בעבור עזיבתו כשחקן חופשי של גודריץ' לניו אורלינס ג'אז. באותה התקופה הוכרעה הבחירה הראשונה בדראפט על ידי הטלת מטבע בין בעלות הבחירות הראשונות במערב ובמזרח, הלייקרס ושיקגו בולס. הלייקרס זכו בהטלת המטבע ובחרו את מג'יק ג'ונסון, שהוביל את אוניברסיטת המדינה של מישיגן לאליפות טורניר אליפות המכללות בכדורסל, ונחשב יחד עם בוגר אוניברסיטת המדינה של אינדיאנה לארי בירד לשחקן המבטיח ביותר מכדורסל המכללות.
14 משחקים מפתיחת העונה נפצע מאמן של הלייקרס ג'ק מקיני לאחר שספג פגיעת ראש חמורה בתאונת אופניים. עוזרו פול וסטהד תפס את מקומו כמאמן הראשי החדש, ראשית כמאמן ראשי זמני אך מפני שפציעתו של מקיני חייבה תהליך החלמה ארוך והקבוצה תחת וסטהד הצליחה באופן עקבי מקיני לא חזר לתפקידו בלייקרס. קידומו של וסטהד לתפקיד המאמן הראשי השאיר את תפקיד עוזר המאמן פנוי, והלייקרס את פרשן הטלוויזיה פט ריילי.
לכרים עבדול-ג'באר הייתה עונה מצוינת: הוא זכה בפרס ה-MVP השישי בקריירה שלו והוביל את הלייקרס למאזן 60–22. בפלייאוף גברו הלייקרס על פיניקס סאנס בחצי גמר המערב 4–1 ובגמר המערב על סיאטל סופרסוניקס בתוצאה זהה. בגמר ה-NBA פגשו הלייקרס את פילדלפיה 76' בהנהגתו של ג'וליוס ארווינג. לאחר שני המשחקים הראשונים בלוס אנג'לס הייתה הסדרה בשוויון 1–1, והסיקסרס הצליחו לגנוב את יתרון הביתיות מהלייקרס. עם זאת, תנופתם של הסיקסרס לא החזיקה זמן רב ובמשחק השלישי בפילדלפיה התאוששו הלייקרס וניצחו 111–101. פילדלפיה הצליחה להשוות את הסדרה במשחק הרביעי לאחר ניצחון 105–102 בפילדלפיה, אך במשחק החמישי שנערך בלוס אנג'לס גברו הלייקרס 108–103 עם מהלך של 3 נקודות של ג'באר שהכריע את ההתמודדות. למשחק השישי בפילדלפיה הגיעו הלייקרס ללא ג'באר הפצוע, והמאמן וסטהד, בצעד אמיץ, שביקש ממג'יק ג'ונסון לשחק בתפקיד הסנטר. מג'יק נענה לאתגר וסיים את המשחק עם 42 נקודות, 15 ריבאונדים, 7 אסיסטים, 3 חטיפות וחסימה. הלייקרס ניצחו במשחק השישי 123–107 ובסדרה כולה 4–2, וזכו באליפות השביעית בהיסטוריה של המועדון.
ההישג והתהילה של עונת 1979/1980 התחלפו במהרה בעגמומיותה של עונת, שנפגמה בשל היעדרו של מג'יק מחלק ניכר ממנה עקב פציעה ותחושת מרמור ומחלוקת בחדר ההלבשה. למרות הקשיים סיימו הלייקרס את העונה הסדירה במאזן 54–28, אך בפלייאוף הודחו כבר בסיבוב הראשון על ידי יוסטון רוקטס 1–2. עונת נפתחה גם היא בצורה מעורערת, כאשר המאמן וסטהד ניסה לשנות את מבנה ההתקפה בצורה שעוררה התנגדות מצד ג'ונסון, שכל כך זעם על וסטהד עד כדי כך שדרש להעביר אותו בטרייד. באס, לעומת זאת, צידד בכוכב המועדון שלו והעדיפו על פני המאמן הראשי, ו-11 משחקים מפתיחת העונה פיטר את וסטהד. תגובתם של האוהדים לג'ונסון לאחר שגרם לפיטוריו של המאמן הייתה מיידית, והוא ספג קריאות בוז מצד הקהל. תחת המאמן הראשי החדש פט ריילי הלייקרס השתפרו וסיימו את העונה במאזן 57–25. בפלייאוף עברו הלייקרס בסוויפ את פיניקס סאנס ובגמר המערב הביסו 4–0 את סן אנטוניו ספרס. בגמר ה-NBA פגשו הלייקרס את פילדלפיה 76' שנהנתה מיתרון הביתיות, אך כבר במשחק הראשון הצליחו הלייקרס לגנוב את הביתיות עם ניצחון בפילדלפיה 124–117. בחמשת המשחקים הבאים בסדרה הצליחה כל קבוצה לנצח בביתה, והלייקרס זכו באליפות השמינית של המועדון לאחר שישה משחקים, 4–2, כשג'ונסון זוכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר. בפגרה מצאו את עצמם הלייקרס עם הבחירה הראשונה בדראפט 1982 הודות לטרייד שביצעו שנתיים קודם לכן עם קליבלנד קאבלירס. זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של ה-NBA שלאלופה המכהנת הייתה הזכות לבחור ראשונה בדראפט. הלייקרס ניצלו בחירה זו כדי לבחור את ג'יימס וורת'י, שהציג עונת רוקי מרשימה אך שבר את רגלו לקראת סיום העונה הסדירה. אליו הצטרפו פציעות של שחקני מפתח נוספים במהלך הפלייאוף, בוב מקאדו ונורם ניקסון. את עונת סיימו הלייקרס במאזן 58–24. בפלייאוף גברו הלייקרס בחצי גמר המערב על פורטלנד טרייל בלייזרס 4–1 ובגמר המערב על סן אנטוניו ספרס 4–2. בגמר ה-NBA פגשו הלייקרס את פילדלפיה בפעם השנייה ברציפות, אך הפעם לא יכלו לפילדלפיה הפייבוריטית ונוצחו בסוויפ 0–4.
הלייקרס זכו שנה רביעית ברציפות באליפות הבית הפאסיפי, הפעם ביתרון שיא של 20 משחקים לפני פורטלנד טרייל בלייזרס שבמקום השני. הלייקרס גם קבעו שיא מועדון באחוז קליעה מהשדה, 54.5%, ובמספר האסיסטים לעונה, 2,575. את העונה הסדירה סיימו הלייקרס במאזן הטוב בליגה, 62–20, אחד יותר מאשר הסלטיקס. בפלייאוף גברו הלייקרס בסיבוב הראשון על פיניקס סאנס 3–0, על הבלייזרס בחצי גמר המערב 4–1, ובגמר המערב לא התקשו נגד דנוור נאגטס וניצחו 4–1. בגמר ה-NBA נפגשו הלייקרס עם בוסטון סלטיקס בפעם התשיעית והשנייה ברציפות. הסדרה החלה בצורה נוראית ללייקרס, כאשר הובסו במשחק הראשון בבוסטון גארדן 148–114 במשחק שכונה "טבח יום הזיכרון". עם זאת, שלושה ימים לאחר מכן התאוששו הלייקרס וגברו על הסלטיקס 109–102, משווים את הסדרה ל-1–1 בזכות 30 נקודות, 17 ריבאונדים ו-8 אסיסטים של ג'באר. גם במשחק השלישי שנערך בלוס אנג'לס הביסו הלייקרס את הסלטיקס 136–111 בזכות 29 נקודות של וורת'י, 14 ריבאונדים של ג'באר ו-16 אסיסטים של ג'ונסון. הסלטיקס התאוששו במשחק הרביעי בלוס אנג'לס וניצחו 107–105 מסל ניצחון של דניס ג'ונסון. במשחק החמישי שהתקיים אף הוא בלוס אנג'לס גברו הלייקרס על הסלטיקס 120–111 ועלו ליתרון 3–2 בסדרה. במשחק השישי שהתקיים בבוסטון גארדן ניצחו הלייקרס 111–100, בזכות 29 נקודות של כרים עבדול ג'באר וזכו באליפות התשיעית שלהם. הייתה זו הפעם הראשונה בה הצליחו הלייקרס לגבור על הסלטיקס בגמר ה-NBA לאחר שמונה הפסדים רצופים, והיו לקבוצת החוץ היחידה שעושה זאת בבוסטון גארדן. כרים עבדול-ג'באר נבחר ל-MVP של סדרת הגמר עם ממוצעים של 30.2 נקודות, 11.3 ריבאונדים, 6.5 אסיסטים ו-2 חסימות.
הציפייה הייתה כי הלייקרס יפגשו שוב עם הסלטיקס בגמר ה-NBA בעונה הבאה. הלייקרס פתחו היטב את עונת עם מאזן 24–3. את העונה הסדירה סיימו הלייקרס במאזן 62–20, וזכו בפעם החמישית ברציפות באליפות הבית הפאסיפי בפער של 22 משחקים. בפלייאוף גברו הלייקרס בסיבוב הראשון על סן אנטוניו ספרס 3–0 ובחצי גמר המערב על דאלאס מאבריקס 4–2. בגמר המערב פגשו הלייקרס את היוסטון רוקטס, והאקים אולאג'ואן ורלף סמפסון היממו את כרים עבדול-ג'באר והלייקרס וניצחו 4–1.
מודאג מגילו המתקדם של ג'באר (39), פט ריילי שינה את מרכז כובד ההתקפה של הקבוצה בעונת והעבירו למג'יק ג'ונסון. האסטרטגיה עבדה, והלייקרס הגיעו למאזן 65–17 בסיום העונה הסדירה, כאשר מג'יק ג'ונסון זוכה בפרס ה-MVP. אף על פי שתקופת ה"שואוטיים" של הלייקרס הייתה ידועה ביכולות ההתקפיות של הקבוצה, גם החלק ההגנתי במשחקם של הלייקרס היה איכותי, ומייקל קופר נבחר לשחקן ההגנה של העונה. בפלייאוף לאחר שגברו בסוויפ על דנוור נאגטס 3–0 בסיבוב הראשון, המשיכו הלייקרס וגברו על גולדן סטייט ווריורס 4–1 בחצי גמר המערב. הלייקרס המשיכו והביסו בגמר המערב את סיאטל סופרסוניקס 4–0. בגמר ה-NBA נפגשו הלייקרס שוב עם יריבתם הגדולה בוסטון סלטיקס, בפעם השלישית בארבע השנים האחרונות. לאחר שנחו היטב לפני סדרת הגמר התייצבו הלייקרס למשחק הביתי הראשון בסדרה מול הסלטיקס שהגיעה תשושה ופגועה לאחר סדרה קשה בת שבעה משחקים מול דטרויט פיסטונס. הלייקרס לא התקשו במשחק וניצחו 126–113, כשמג'יק ג'ונסון מצטיין עם 29 נקודות, 13 אסיסטים, ו-8 ריבאונדים. במשחק השני המשיכו הלייקרס את התנופה וניצחו 141–122 בזכות 22 נקודות ו-20 אסיסטים של ג'ונסון. במשחק השלישי שהתקיים בבוסטון הצליחו הסלטיקס להתאושש עם ניצחון 109–103, אך הלייקרס המשיכו להשתלט על הסדרה לאחר ניצחון במשחק הרביעי בבוסטון גארדן 107–106, עם 29 נקודות וסל ניצחון של ג'ונסון 2 שניות לסיום. הסלטיקס היו חייבים לנצח במשחק החמישי ואכן עשו זאת, 123–108. ג'ונסון שוב הצטיין במדי הלייקרס המנוצחים עם 29 נקודות, 12 אסיסטים, 8 ריבאונדים ו-4 חטיפות. היה זה משחק הפלייאוף האחרון ששוחק באולם המיתולוגי של בוסטון סלטיקס, הבוסטון גארדן. הסדרה חזרה ללוס אנג'לס למשחק השישי. ג'באר היה הקלע המוביל עם 32 נקודות, והוביל את הלייקרס לניצחון 106–93 ולזכייה עשירית באליפות ה-NBA. ג'ונסון המשיך להצטיין עם 16 נקודות, 19 אסיסטים ו-8 ריבאונדים. "מג'יק הוא גדול, שחקן כדורסל גדול", ציין לארי בירד מהסלטיקס בסיום המשחק, "הטוב ביותר שאני ראיתי". ואכן, מג'יק זכה בפרס ה-MVP של סדרת הגמר ובטבעת אליפות רביעית.
במסיבת הניצחון לאחר המשחק הבטיח מאמן הלייקרס פט ריילי כי הלייקרס יחזרו על הזכייה באליפות בעונה שלאחר מכן, דבר אותו לא הצליחה אף קבוצת NBA לעשות מאז בוסטון סלטיקס ב-1969. כרים עבדול-ג'באר בן ה-40 הכריז כי ישוב לעונת כדי לתרום לקיום הבטחתו של ריילי. גם בעונה זו סיימו הלייקרס את העונה הסדירה עם המאזן הטוב בליגה, 62–20, וזכו באליפות השביעית ברציפות של הבית הפאסיפי. בפלייאוף גברו הלייקרס בסיבוב הראשון על סן אנטוניו ספרס, 3–0, ובחצי הגמר על יוטה ג'אז בשבעה משחקים, 4–3, לאחר שכבר היו בפיגור 1–2. בגמר המערב פגשו הלייקרס את דאלאס מאבריקס ולאחר שישה משחקים בהן לא הצליחה אף קבוצה לנצח בחוץ המגמה לא השתנתה גם במשחק השביעי והמכריע, בו נהנו הלייקרס מיתרון הביתיות, ניצחו 117–102 ועלו לגמר ה-NBA. בגמר פגשו הלייקרס את דטרויט פיסטונס, אותם ניצחו הלייקרס פעמיים בעונה הסדירה. הפיסטונס הפתיעו את הלייקרס במשחק הראשון, השתלטו עליו בדקות האחרונות של המחצית הראשונה לאחר שתי שלשות של ביל ליימביר וירדו למחצית ביתרון 57–40. עם תחילת המחצית השנייה לא הביטו הפיסטונס לאחור וניצחו במשחק 105–93. הלייקרס התאוששו במשחק השני וניצחו 108–96, עם 26 נקודות של ג'יימס וורת'י. הסדרה עברה לדטרויט, ובמשחק השלישי הצליחו הלייקרס להשיב לעצמם את יתרון הביתיות לאחר ניצחון 99–86. הפיסטונס לא הרימו ידיים וניצחו בשני המשחקים בדטרויט. הסדרה שבה ללוס אנג'לס כאשר הפיסטונס ביתרון 3–2, ולאחר משחק שישי צמוד לכל אורכו והלייקרס, עם הגב לקיר, הצליחו לצאת עם ידם על העליונה ולנצח 103–102 לאחר עבירה שנויה במחלוקת שביצע ליימביר על כרים עבדול-ג'באר. במשחק השביעי והמכריע שהתקיים בלוס אנג'לס התעלה ג'יימס וורת'י עם טריפל דאבל, היחיד בקריירה, של 36 נקודות, 16 ריבאונדים ו-10 אסיסטים. הלייקרס ניצחו במשחק הפכפך, 108:105 וזכו באליפות ה-11 של המועדון, ג'יימס וורת'י נבחר ל-MVP של סדרת הגמר. הלייקרס הצליחו לעמוד בהבטחתו של ריילי, ומפני שהגיל נתן את אותותיו בעבדול-ג'באר, היה על מג'יק ג'ונסון לשאת בנטל ההתקפה.
עונת, לא נראתה כתחילת הסוף, על אף שכרים עבדול-ג'באר הודיע על פרישה בתום העונה לאחר 20 עונות. הלייקרס סיימו את העונה הסדירה במאזן 57–25 ומג'יק ג'ונסון שוב קטף את פרס ה-MVP, בפעם השנייה בקריירה. בפלייאוף טיילו הלייקרס אל גמר ה-NBA לאחר שלושה סיבובים ללא הפסד, 3–0 בסיבוב הראשון על פורטלנד טרייל בלייזרס, 4–0 בחצי הגמר על סיאטל סופרסוניקס ו-4–0 בגמר המערב על פיניקס סאנס, בדרך לגמר הליגה מול הדטרויט פיסטונס. מעט לפני תחילת הגמר נפצע ביירון סקוט, והוא החמיץ את הסדרה כולה. בשני המשחקים הראשונים בדטרויט לא יכלו הלייקרס לפיסטונס ונוצחו בשניהם, כשבמהלך הרבע השלישי של המשחק השני מתח מג'יק ג'ונסון את שריר הירך וגמר את הסדרה. בפיגור 0–2 חזרו הלייקרס ללוס אנג'לס אך לא הצליחו לעצור את המומנטום של דטרויט ונוצחו במשחק השלישי בסדרה, 114–110, כאשר ג'באר בן ה-42 מתעלה וקולע 24 נקודות עם 13 ריבאונדים. גם במשחק הרביעי בסדרה לא יכלו הלייקרס לפיסטונס ונוצחו 105–97. היה זה משחקו האחרון של כרים עבדול-ג'באר בקריירה, ו-1:42 שניות לסיום המשחק הוא קלע ג'באר שתי הנקודות האחרונות בקריירה. הוא סיים את הקריירה כמוביל רשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA עם 38,387 נקודות ו-17,440 ריבאונדים ב-1,560 משחקים. כאשר ירד ג'באר מהפרקט בפעם האחרונה הוא זכה לתשואות ממושכות מכל הנוכחים בפורום, ואף משחקני הפיסטונס.
מג'יק ג'ונסון הפך למוביל רשימת מוסרי האסיסטים המובילים בתולדות ה-NBA, כשהוא עובר את אוסקר רוברטסון. בעונת כפתה פילוסופית המשחק החדשה של דאנליבי על הקבוצה משחק איטי ושקול בניגוד להתקפות המתפרצות של קבוצות ה"שואוטיים" תחת ריילי. לאחר התחלה איטית סיימו הלייקרס את העונה הסדירה במאזן 58–24. בפלייאוף גברו הלייקרס על יוסטון רוקטס 3–0 בסיבוב הראשון, על גולדן סטייט ווריורס 4–1 בחצי הגמר המערב ועל פורטלנד טרייל בלייזרס 4–2 בגמר המערב. הלייקרס העפילו לגמר ה-NBA מול שיקגו בולס עם מייקל ג'ורדן, ועל אף שהצליחו לנצח במשחק הראשון בסדרה בשיקגו 93–91 ולקחת את יתרון הביתיות, הבולס השתלטו על הסדרה וניצחו בארבעת המשחקים הבאים בדרך לניצחון 4–1 ולאליפות ראשונה בהיסטוריה.
1991–1996: "חמש השנים הרזות"
בעונת נאבקו הלייקרס עם החדשות על פרישתו של מג'יק ג'ונסון ועם סדרת פציעות של שחקני מפתח. למרות כל זאת הצליחו הלייקרס לסיים את העונה הסדירה במאזן 43–39 ולהעפיל לפלייאוף בפעם ה-16 ברציפות (שיא NBA) הודות לתרומתו הגדולה של סדייל ת'ריט. אך בהיעדרם של ג'יימס וורת'י וסם פרקינס הפצועים נוצחו הלייקרס בסיבוב הראשון של הפלייאוף בידי פורטלנד טרייל בלייזרס 1–3. בסדרה זו נאלצו הלייקרס לשחק את אחד ממשחקי הבית שלהם בלאס וגאס בעקבות המהומות שהתרחשו בעיר לוס אנג'לס ב-1992. במהלך הפגרה החליט המאמן הראשי מייק דאנליבי לעזוב את המועדון לטובת מילווקי באקס. רנדי פונד, שהיה עוזר המאמן תחת פט ריילי ודאנליבי, מונה למאמן הראשי. בתחילת עונת נפצע ביירון סקוט, ולאחר מכן הועבר סם פרקינס בטרייד לסיאטל סופרוניקס תמורת בנויט בנג'מין והזכויות על הרוקי דאג כריסטי. הטרייד יצר מורת רוח בקרב סגל השחקנים, שהיה גם כך לא מרוצה, והלייקרס סיימו עם שישה ניצחונות בלבד ב-20 המשחקים האחרונים של העונה ובמאזן 39–43, אך עדיין נכנסו לפלייאוף. הם הפתיעו כשהצליחו לנצח בשני המשחקים הראשונים בסדרה מול פיניקס סאנס החזקה בחוץ, אך הפסידו בשלושת המשחקים הבאים בסדרה, כאשר במשחק החמישי והמכריע בפיניקס נכנעו לאחר הארכה, והודחו בתוצאה 2–3.