cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האמונה הבוגומילית
מקורות הדת והתפשטותה
המטיפים הבוגומיליים הפיצו את אמונתם מערבה, לאורך רכסי ההרים של אירופה. יש הסבורים שהבוגומילים שימשו, בדעותיהם, מקור לקתרים של דרום צרפת וצפון איטליה. עם כיבוש בולגריה על ידי הטורקים ב-1393, הבוגומילים המירו בהדרגה את דתם לאסלאם ורובם הפכו לפומאקים, כינוי למוסלמים דוברי בולגרית, והעדויות האחרונות עליהם הן מהמאה ה-15. הבוגומילים תרמו תרומה תרבותית חשובה: היות שהם האמינו גם בחלק מהספרים החיצוניים היהודיים כגון "ספר אדם וחוה", "ספר חנוך ב'", "חזון ברוך" ועוד, נשתמרו ספרים אלו בתרגומיהם הסלביים הקדומים. הרבה מאגדות העם ושירי העם הסלביים מבוססים על מסורות בוגומיליות. לזרם הבוגומילים הייתה גם השפעה על התפתחות התנועות הדואליסטיות והגנוסטיות המודרניות.
הערות שוליים
1 - סופיה מנשה - הכנסייה הקתולית בימי הביניים - כרך ג' פרק 9
כל מה שבחורה רוצה
כל מה שבחורה רוצה (באנגלית: Pretty Persuasion) הוא סרט קומדיה שחורה/סאטירי משנת 2005 אודות נערה בת 15 הקושרת עם שתי חברותיה להאשים את המורה שלהן לדרמה בהטרדה מינית.
תקציר העלילה
קימברלי ג'ויס, תלמידת תיכון יפהפייה ומחוננת, רוצה להתפרסם ולהיות שחקנית. היא אף משתתפת במבחן בד לתוכנית טלוויזיה מצליחה. לתיכון רוקסברי היוקרתי בבוורלי הילס שבו היא לומדת, מגיעה רנדה עזוני - תלמידה פלסטינית חדשה, ומיד מתחברת עם קימברלי וחברתה הטובה ביותר בריטני ולס. לבריטני יש חבר בשם טרוי שבעבר יצא עם קימברלי, אך קימברלי מתעקשת כי הדבר לא מעיב על חברותן. בעוד קימברלי ובריטני שואפות להיות שחקניות, שואפת רנדה להיות רופאה ולהיטיב עם העניים.
השלוש כועסות על המורה שלהן לדרמה ואנגלית - פרסי אנדרסון, בשל קשיחותו. קימברלי שהייתה מועמדת לתפקיד אנה פרנק בהצגת בית הספר, מודחת לאחר שהעירה הערה גזענית כלפי תלמיד יהודי בשם ג'וש הורביץ. בריטני מושפלת לאחר שחשפה רגע פרטי מול כיתת הדרמה שלה, כשמר אנדרסון האיץ בה לנקוט במשנתו של לי סטרסברג ורנדה עומדת להיכשל בשיעור אנגלית. קימברלי משכנעת את רנדה ובריטני להפלילו באשמת הטרדה מינית. בעוד שרנדה מעוניינת בפיטוריו של מר אנדרסון כדי שלא יכשיל אותה באנגלית, קימברלי ובריטני רוצות לזכות בחשיפה עיתונאית שתזניק את קריירת המשחק שלהן. בעוד שישנן שחקניות מוכשרות, יפות ומופקרות רבות, רק אלו שמצליחות להתבלט יצליחו בעסקי השעשועים. קימברלי מסבירה כי האשמת השווא, גם אם לא תגיע למשפט, תהרוס את המוניטין של מר אנדרסון והוא יפוטר בוודאות, ומגייסת עיתונאית מקומית לתמוך בה ובכך להשיג את הפרסום לה היא ובריטני מייחלות.
התלונה הופכת לתביעה פלילית וקימברלי מבצעת עבודת שטח יסודית ומכינה היטב את חברותיה ומעדותן במשפט עולה תמונה של מורה גזען ותוקפני העוגב על תלמידותיו ואף נוגע בהן בצורה אסורה ותוקף אותן מינית. עורך הדין של מר אנדרסון הוא חברו רוג'ר ניקל, מורה למשפט חדל אישים ללא ניסיון כסנגור, ונדמה כי הרשעתו בטוחה, אך ג'וש הורביץ, שהשלים עם קימברלי, מפציר באביו - עו"ד מפורסם וממולח שיצא להגנת המורה. אביו מסכים ואימת העדות מולו מכה בבריטני והיא מספרת את האמת. כל העיר מוקיעה את השלוש כשקרניות אשר גרמו לנזק עצום למאבק בהטרדות מיניות, הן מושעות מן הלימודים, טרוי נפרד מבריטני ורנדה מתאבדת לנוכח ההשפלה ואכזבתו המרה של אביה. היא מכניסה אקדח לבית הספר, כותבת על הלוח בערבית: "כולנו חוטאים" ויורה בראשה.
לאחר המשפט מתברר כי קימברלי שכנעה את ג'וש לבקש מאביו לעזור למר אנדרסון. בריטני מבינה כי זו הייתה כוונתה של קימברלי כי ההאשמה תתפורר ובריטני תושפל. קימברלי מתוודה כי עשתה זאת כדי לנקום בבריטני על שגנבה את החבר שלה.
לאחר מכן, מפיקי התוכנית שראו את קימברלי בטלוויזיה מתקשרים כדי ללהק אותה.
Welcome Home Heroes with Whitney Houston
רקע
האלבום הכיל הופעה מיוחדת של יוסטון מטעם ספיישל מיוחד של רשת HBO בשם עליו קרוי האלבום אשר שודרה ב-31 במרץ באותה השנה. הופעה זו נעשתה כמחווה עבור 3,500 הלוחמים והלוחמות שחזרו ממלחמת המפרץ הביתה בערב חג הפסחא.
האלבום יצא בפורמט VHS ולייזרדיסק לראשונה וכמה שנים לאחר מכן יצא גם בפורמט DVD. בשנת 2008 ה-DVD הופץ מחדש בשם A Song for You: Live.
Ninety One
נכון לשנת 2020 מעסיקה החברה כ-700 עובדים ונסחרת בבורסה לניירות ערך בלונדון תחת השם N91 ובבורסה של יוהנסבורג תחת השם NY1.
מטה החברה הראשי נמצא בעיר לונדון, בריטניה ומטה נוסף בקייפטאון, דרום אפריקה.
היסטוריה
ניינטי וואן הוקמה בשנת 1991 ביוהנסבורג תחת השם Investec Management Asset Management וסיפקה שירותי ניהול נכסים.
בשנת 2020, מותגה מחדש ושינתה את שמה ל-Ninety One כאזכור לשנה בה נוסדה החברה.
בחודש מרץ 2020, פורק המיזוג עם בנק Investec ונקבע כי 10 אחוזים ממניות החברה יוצעו לציבור ו-25 אחוזים יישארו ביידי הבנק.
הונוריוס השלישי
הונוריוס השלישי (לטינית: Honorius III) היה האפיפיור ה-177, משנת 1216 ועד מותו ביום 18 במרץ 1227. הוא נולד באיטליה בשנת 1148 בשם צ'נצ'יו (איטלקית: Cencio) ככל הנראה בן למשפחת סבלי (Savelli). כאדמיניסטרטור ממדרגה ראשונה הונוריוס ייסד את מסדרי הקבצנים ומיזג אותם אל תוך הכנסייה. הונוריוס נחשב לאיש בעל מזג נוח שראה במסעי הצלב כלי חיוני להשגת מטרות הכנסייה, ראה את האסון בתבוסת מסע הצלב החמישי וסיים את הפרק הצבאי של מסע הצלב האלביגנזי בנחישות.
עד לבחירתו כאפיפיור
בשנת 1194 התמנה צ'נצ'יו לתפקיד הקאנצלר של הכנסייה הקתולית - תפקיד שהניח בידיו את האחריות לאיסוף ניהול כספי הכנסייה ומימון צבא האפיפיור עד לשנת 1198. לאחר מכן הוא נתמנה להיות המחנך של פרידריך השני בסיציליה - בהתאם לבקשת אימו קונסטנס מסיציליה. קשר מיוחד זה שרד ימים קשים שעתידים היו לראות את הקיסרות בעימות מול הכס הקדוש, למורת העימות וחילוקי הדעות העתידיים בין שני האישים הרי שרק עם עליית אפיפיור גרגוריוס התשיעי שלא היה בעל היסטוריה משותפת עם הקיסר הידרדר העימות לכלל מלחמה של ממש.
בחירה לאפיפיור
ביום 16 ביולי 1216 נפטר האפיפיור אינוקנטיוס השלישי. יומיים לאחר מכן התאספו בעיר פרוג'יה 19 קרדינלים על מנת לבחור באפיפיור חדש, הצורך ביורש הוחש על ידי ידיעות על פלישה מונגולית אל תוך אירופה ממזרח ובמקביל איום על מעמד הכנסייה הקתולית על ידי תנועות בדלניות ברחבי אירופה ואיום ישיר על נכסי הכס הקדוש באיטליה מצד הקיסר פרידריך השני. בעצת הקרדינל הוגלינו די קונטי מאוסטיה נבחר וקיבל על עצמו את הכתר בחוסר התלהבות ביום 24 ביולי ובחר בשם הונוריוס השלישי. ביום 31 באוגוסט נערך טקס ההכתרה ברומא למצהלות תושבי העיר ששמחו על בחירת תושב העיר לתפקיד הרם.
מסע הצלב החמישי
מסע הצלב עצמו היה כישלון מוחלט, למסע היו שני שלבים עיקרים. בשלב הראשון נערכו מספר מבצעים צבאיים מוגבלים בהיקפם בתחומי ארץ ישראל, בעיקר באזור הגליל והגולן, שתועלתם והישגיהם היו מזעריים. חלק זה של המסע התאפיין במקום המרכזי אותו תופסות מדינות אירופאיות קטנות יחסית - דניה, והונגריה ואוסטריה. בשלב השני יצא צבא צלבני לכיבוש ערי מפתח במצרים, מתוך תקווה לחלץ את ארץ ישראל מאחיזת סולטאן ההאיובי המצרי. לאחר מצור ממושך שארך שנה וחצי נכבשה העיר דמיאט. הצעות להסכם שלום, שהועברו על ידי הסולטאן, נדחו על ידי נציג האפיפיור, שנטל את הפיקוד על המסע. לאחר עיכוב הרה גורל יצא צבא צלבני לכוון קהיר. במהלך חודש אוגוסט 1221 התנהלו קרבות כבדים בין הצלבנים לצבא האיובי המאוחד, שנסתיימו בכניעה של הצבא הצלבני, בהסכם שביתת נשק ונסיגה מוחלטת של הצלבנים ממצרים בידיים ריקות.
בעת המערכה הצבאית במצרים השתוללו בארץ ישראל, שנותרה חסרת כוחות מגן, גדודים מוסלמיים, כשהם מחריבים ערים ומבצרים ושמים מצור על מבצר עתלית, את עיקר הזעם ספגה ירושלים שחלקים גדולים ממנה נחרבו לחלוטין. עם הסתבכות הצבא הצלבני במצרים קרא האפיפיור לקיסר פרידריך השני לצאת ולממש את שבועת הצלבן שנטל על עצמו, קריאה זו נתקלה בקיר אטום של חוסר שיתוף פעולה. הקיסר שמעמדו בגרמניה ואיטליה היה רעוע הבטיח מספר פעמים לצאת מזרחה אך דחה את יציאתו מספר פעמים למגינת ליבו של הונוריוס השלישי.
הכנות למסע הצלב השישי
ביום 30 באוגוסט 1221 נחתם הסכם אלברמון בין צלבני מסע הצלב החמישי לבין הסולטאן המצרי אל-מלכ אל-כאמל, שהביא לידי סיכום את ההרפתקה הצבאית במצרים. הצבא הצלבני יצא ממצרים ופינה את העיר המבוצרת דמיאט, שביתת נשק לתקופה של 8 שנים הוכרזה בין מצרים האיובית לממלכת ירושלים. האפיפיור הונוריוס השלישי המשיך ללחוץ על הקיסר פרידריך השני לממש את הבטחתו ולצאת בראש מסע צלב חדש. במהלך השנים 1221 - 1222 ניהל הונוריוס השלישי סדרת פגישות מגובה במכתבים עם קיסר ונציגיו על מנת להבטיח את ארגון מסע הצלב בתיאום עם המסדרים הצבאיים ומלך ירושלים, ז'אן דה בריין. בפגישה שנערכה בשנת 1222 בעיר האיטלקית ברינדיזי הוסכם בין האפיפיור, הקיסר ומלך ירושלים על השקת מסע צלב חדש. בפגישה נוספת שנערכה בשנת 1223 הציעו מלך ירושלים והאפיפיור - ככל הנראה כתמריץ - שהקיסר ישא לאישה את איזבל, בתו בת ה-11 והיורשת של מלך ירושלים. יציאת מסע הצלב נקבעה לשנת 1225. בשנת 1226 נטל על עצמו - שוב - הקיסר את ההתחייבות לצאת למסע צלב אך דחה את תאריך המסע לקיץ של שנת 1227. עד ליום מותו, למרות לחץ בלתי פוסק על הקיסר, לא זכה הונוריוס לראות את יציאת מסע הצלב השישי לחופי ארץ ישראל ולהנות מפירותיו - שחרור ירושלים וביסוס ממלכת ירושלים.
מסע הצלב האלביגנזי
מסע הצלב האלביגנזי, המכונה גם מסע הצלב הקתרי, נערך במהלך השנים 1209–1229 ביוזמת הכנסייה הקתולית נגד הנוצרים שדגלו בפולחן הקתרי, בפרט בחבל לנגדוק אשר בדרום צרפת. במהלך מסע הצלב נהרגו בין 200,000 ל-1,000,000 בני אדם, נכבשו ערים רבות, נהרסו כ-400 כפרים קתריים, ונקטעה השושלת הוויזיגוטית של רוזנות טולוז.
עד להיבחרו של הונוריוס השלישי, עבר מסע הצלב מספר שלבים אך לא הגיע לכלל הכרעה. בשנת 1217 עמד מסע הצלב בפני משבר כאשר האציל שהוביל את הצבא הצלבני, סימון הרביעי דה מונפור, נהרג.
מותו של סימון דה מונפור, הביאו לשינוי במהלך מסע הצלב, שאיבד מתנופתו ונשאר ללא מנהיג. הונוריוס השלישי, פנה אל מלך צרפת וביקשו לסייע בידי הבן הבכור של סימון דה מונפור, אמורי דה מונפור. הלה ויתר על זכויותיו, על האחוזות שנכבשו ממנו, לטובת מלך צרפת ונסוג לאחוזותיו שבצפון צרפת. לואי השמיני, שהיה בתחילת מלכותו עסוק במלחמתו נגד אנגליה, הגיע להסכם עם האפיפיור ב-1225, שתמורת דיכוי הקתריזם, יסופח חבל לנגדוק לצרפת וב-1226 חידש את מסע הצלב. ערי החבל נכנעו אחת אחר השנייה ללא מלחמה, פרט לאביניון שהייתה שייכת באופן רשמי לריבונות הקיסר הגרמני. אביניון עמדה במצור שלושה חודשים ונכנעה בספטמבר. וב-1229 נחתם הסכם פריז שסיים רשמית את המלחמה בין האצולה הדרומית ובין בית המלוכה.
מסדרי הקבצנים
הונוריוס השלישי היה ממקימיהם של מסדרי הקבצנים - המסדר הפרנציסקני והמסדר הדומיניקני. מסדרים אלו - פרי אווירה של התעוררות משיחית ודתית ששטפה את אירופה במאה ה-13. מסדרים אלו שולבו בתוך המערכת של הכנסייה הקתולית ושימשו ככלים להשלטת מרותה ורצונה בקרב מאמינים ומינים באירופה.
מסדר הדומיניקנים
המסדר נוסד על ידי דומיניקוס הקדוש בעת מסע הצלב האלביגנזי, וכתגובה אידאולוגית לקתרים. דומיניקוס ראה את הצורך בתגובה שתאמץ את האלמנטים החיוביים של התנועה האלביגנזית, על מנת להביא אותם חזרה למחשבה הנוצרית האורתודוקסית, בשנת 1216 אישר הונוריוס את חוקת המסדר והפך אותם למרכיב מרכזי בתוך הכנסייה בבולה אפיפיורית Religiosam Vitam (חיי הדת). הדומיניקנים גם כונו "דומיני-קאן" (Domini canes), שפירושו בלטינית "כלבי-האל". הכינוי דבק בהם בשל הפנטיות הרבה שהפגינו, והעובדה שבאופן מסורתי היו מקורבים מאוד לאפיפיורות ונהגו למצב את עצמם כשומרי-הדת (כולל שליטה כמעט קבועה באינקויזיציה).
מסדר הפרנציסקנים
מסדר הפרנציסקנים הוא מסדר אשר הוקם בשנת 1209 על ידי פרנציסקוס מאסיזי (1182-1226). השם הלטיני הרשמי של המסדר הוא Ordo Fratrum Minorum - מסדר האחים הקטנים, בשנת 1223 הוציא הונוריוס בולה Solet annuere. למרות שעקרונות המסדר שדמו לתנועות אנטי כנסייתיות, הצליחה האחווה מאסיזי לקבל את אישורו של האפיפיור אינוצנטיוס השלישי, בעיקר בשל כישרונו הפוליטי של פרנציסקוס עצמו, ויכלתו לשכנע את האפיפיור שאינו מהווה איום, אלא יתרון. האפיפיור קיווה שנזירים עניים שנאמנותם נתונה לכנסייה הקתולית יסייעו למאבק בכתות המינות שקראו תיגר על הכנסייה בשל עושרה המופלג והתרחקותה מרעיונותיו הרדיקליים של ישו עצמו. ואמנם, הפרנציסקנים עשו לכנסייה שירות תעמולתי גדול.
מסדר הכרמליטים
המסדר של גבירתנו מהר הכרמל, או המסדר הכרמליתי (בלטינית: Ordo fratrum Beatæ Virginis Mariæ de monte Carmelo) הוא שמו של מסדר נזירים קתולי שנוסד במאה ה-12 על ידי נזיר בשם ברתולד (מת לאחר 1185), בהר הכרמל שבארץ ישראל, ומכאן שמו. ביום 30 בינואר 1226 אישר הונוריוס השלישי את חוקת המסדר בבולה Ut vivendi normam.
סטודיבייקר פלייט הוק
סטודיבייקר פלייט הוק (באנגלית: Studebaker Flight Hawk) היא מכונית סלון בתצורת קופה, 2 דלתות, אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב האמריקאית, סטודיבייקר בשנת 1956.
סך הכול יוצרו 4,949 יחידות.
בשנת 1956 מחיר היחידה, של סטודיבייקר "Flight Hawk model 56G-C3" היה 1,986 דולר, בארצות הברית.
"סטודיבייקר Hawk"
בין השנים 1960-1961 פותח הדגם "Studebaker Hawk", אשר התבסס על הדגם הקודם "סטודייביקר Silver Hawk" וכמעט היה זהה לקודמו, ולדגם "סטודיבייקר  Golden Hawk".
שבורי לב
שבורי לב הוא סינגל שהקליט הזמר הישראלי חנן בן ארי. השיר יצא לאור ב-20 באוגוסט 2020, בחברת התקליטים יוניסל.
רקע
בן ארי ביצע את השיר לראשונה כבר בהשקת אלבומו השני "לא לבד" בקיץ 2018 באמפי שוני, לא לפני שהכריז שהוא עומד להשמיע שיר מהאלבום השלישי.
וידאו קליפ
בווידאו קליפ של השיר נראה בן ארי מבצע את השיר על פסנתר, כאשר חלק ממילות השיר מוצגות סביבו כאותיות זוהרות. נכון לאפריל 2023, לקליפ מעל 6.7 מיליון צפיות ביוטיוב.
גרסאות כיסוי
מספר חודשים לאחר צאת השיר, אמר בן ארי, בתגובה לשאלה שנשאל על ידי עוקב באינסטגרם, שהיה רוצה שאברהם פריד יבצע את השיר. פריד נענה, וב-9 בנובמבר 2020 פרסם ביצוע משלו לשיר. מלבד גרסה זאת ואחרות, יצאו לשיר גם גרסאות כיסוי ביידיש (על ידי מוטי אילוביץ'), בצרפתית, ובאנגלית. עיבוד נוסף לאנגלית עיבד ושר תמיר גרינברג בתוכנית "הכוכב הבא".
גרסת כיסוי נוספת ביידיש הוציא אברהם פריד יחד עם בנצי קלצקין במסגרת אלבומו פרויקט רילקס עם אברהם פריד 2.
קטה אפרים מרכוס
קֶטֶה אפרים מרכוס (בגרמנית: Käthe Ephraim-Marcus; 16 באוגוסט 1892, ברסלאו, גרמניה (כיום בפולין) – 13 באפריל 1970, רמת גן) הייתה ציירת ופסלת ישראלית ילידת גרמניה, אך עוד לפני עלייתה ארצה הייתה ציירת פעילה וידועה בגרמניה.
ביוגרפיה
נולדה לפאני לבית גוטשטיין ואמיל אפרים, במשפחה בת שני ילדים. אביה היה סוחר אמיד. בנעוריה הצטרפה לתנועת הנוער "בלאו וייס". ב-1911 החלה אפרים-מרכוס ללמוד באקדמיה לאמנויות יפות בקרלסרוהה אצל האנס תומה, ב-1912 למדה באקדמיה לאמנות בעירה ברסלאו  ומשנת 1913 למדה בברלין אצל האמנים האקספרסיוניסטים  לוביס קורינת , מקס בקמן  וקתה קולוויץ. בשנת 1917 נישאה למשפטן ד"ר יוסף מרכוס, שהיה אחד ממנהיגי התנועה הציונית ומייסד תנועת הנוער הציונית "בלאו וייס". בשנת 1920 פגשה שוב בברלין את קתה קולביץ והושפעה ממנה ומהציירים האקספרסיוניסטים בכלל. בעצת הצייר האקספרסיוניסט אוטו מילר (Müller) נסעה ב-1925 לפריז, ללמוד אצל אנדרה לוט וב"אקדמיה גראנד שומיאר", שם אימצה פלטת צבעים עשירים ומוארים יותר. סגנונה הושפע מהאקספרסיוניזם הצרפתי והגרמני. בשנת 1928 התקבלה לאיגוד הציירים הגרמניים, ובשנת 1930 עברה לדיסלדורף והצטרפה ל"קבוצת הריין".
בארץ-ישראל
אפרים-מרכוס ביקרה בארץ-ישראל פעמיים – בטקס יסוד האוניברסיטה העברית בשנת 1925 ובפתיחת משחקי המכביה ב-1932. במהלך ביקוריה ציירה דיוקנאות של אנשי ארץ-ישראל וכן נופים מקומיים. בשנת 1933, בגלל עלייתו של היטלר לשלטון, עזבה עם משפחתה את גרמניה והיגרה לאנגליה, ומשם, בשנת 1934, עלתה לארץ-ישראל והשתקעה בירושלים, שם פתחה אכסניה בבית הכרם. אופי ציוריה בארץ היה שונה מסגנונה בגרמניה, והיא ציירה חיים אידיאלים בנוף כפרי, בפלטה צבעונית ומוארת, כמו בציור גן הירק בעין גב, 1935. בשנת 1943 הקימה את הסטודיו שלה בעיר העתיקה. במהלך הלחימה במלחמת העצמאות, בזמן המצור על ירושלים היא ציירה ציורי קרבות רבים, אך בשנת 1947 גורשה מהסטודיו שלה על ידי הבריטים, והסטודיו נהרס כליל על ידי פורעים ערבים, אשר שרפו את רוב עבודותיה המוקדמות. בשנת 1948 פונו היא ומשפחתה לרמת-גן.
בהמשך אפרים-מרכוס למדה פיסול אצל משה שטרנשוס והמשיכה לצייר ולפסל במקביל. אלא שציוריה ופסליה לא מצאו חן בעיני חיים גמזו, ובביקורת לתערוכתה ב"מקרא סטודיו", שהתפרסמה בעיתון הארץ ב-16.6.50, הוא טען כי: "מפגן כפול זה (של הצגת פיסול וציור מיצירותיה של אפרים-מרכוס) אינו מעלה את רמת האמנות הפלסטית שלנו". ולסיום גמזו אף גער: "22 תמונות. 12 פסלים. במובן הכמות יש כאן די והותר לתערוכה ראויה לשמה, אך במה שנוגע לאיכות! אכן, מדוע נחפזים כל החובבים הללו להציג כפרופסניונלים". זאת למרות שאפרים-מרכוס הייתה ציירת מוערכת וידועה עוד בגרמניה, הציגה שם בתערוכות חשובות ובשנת 1930 רכש המוזיאון היהודי בברלין עבודה ממנה. אך נימה ביקורתית ופטרוניסטית זאת אפיינה באותן שנים את הביקורות על תערוכות נשים.
אפרים-מרכוס לא הייתה שייכת לקבוצה כלשהי או לזרם מסוים. ימי המלחמה וחוויות הנדודים והפליטות שעברה התבטאו בציוריה. היו תקופות שעבודותיה שיקפו אווירה של מלנכוליה, בדידות וניכור. לעיתים קרובות ציירה אמהות וילדים, נשים מבוהלות, נבוכות ובודדות המצויות בסביבה מאיימת, כמו גם עולים חדשים ומעברות. במקביל נכללים בציוריה גם נושאים ארצישראליים טיפוסיים, כגון דייגים, חלוצים, ונופים של צפת, הכנרת והנגב.
הייתה אמו של המוזיקאי אפרים מרכוס (1920 - 2011). היא נפטרה בשנת 1970 ונקברה בבית העלמין בכפר שמריהו.
נוקליאון
נוקליאון, בפיזיקת חלקיקים, הוא שם כללי לבאריונים: פרוטון ונייטרון, המרכיבים את גרעין האטום. עד לשנות ה-60 של המאה ה-20, נהוג היה לחשוב כי שני הנוקליאונים הם חלקיקים יסודיים, אך כיום ידוע כי הם מורכבים מקווארקים וגלואונים. הבנת תכונות הנוקליאונים היא אחת המטרות המרכזיות של הכרומודינמיקה הקוונטית, התאוריה המודרנית העוסקת בתגובות חזקות.
הפרוטון הוא הבאריון הקל ביותר ויציבותו תלויה במספר הבאריון שלו. לפיכך, מטיל אורך חייו של הפרוטון מגבלות חמורות על תאוריות המנסות להרחיב את המודל הסטנדרטי. הנייטרונים מתפרקים לפרוטונים באמצעות ההתפרקות החלשה.
הפרוטון
מספרו הקוונטי הוא 1/2+, מטענו קולון, ומסתו עומדת על 938.272029±0.000080 MeV/c2. הפרוטון מרכיב את כל גרעין האיזוטופ הקל של אטום המימן.
הנייטרון
לנייטרון אין מטען חשמלי ומסתו עומדת על 939.565360±0.000081 MeV/c². אורך חייו של הנייטרון הוא כ־880 שניות. הוא מתפרק התפרקות חלשה:
אנטי־נוקליאונים
סימטריית CPT מטילה הגבלות חמורות על תכונותיהם של חלקיקים ואנטי־חלקיקים. לדוגמה, מטעניהם של הפרוטון והאנטי־פרוטון חייבים להיות שווים. השוויון בין השניים נמדד בדיוק של, וכך גם לגבי מסתם.
מיון במודל הקווארקים
במיון קווארקים בטעם (SU(2, שני הנוקליאונים משתייכים למצב הבסיסי השני, בו הפרוטון מורכב מהרכב של הקוורקים UUD, ואילו הנייטרון מורכב מ־UDD. בטעם (SU(3, הם משתייכים למצב הבסיסי ה־8 של באריונים בעלי ספין 1/2. בהרחבה ל־(SU(4 (תוך הכללה של הקווארק מטעם "קסום"), ניתן לשייך אותם למצב הבסיסי ה־20.
חיים גרינברג
חיים גרינברג (1889 – 1953 ניו יורק) היה פעיל ציוני אמריקאי. חבר הנהלת הסוכנות היהודית, מנהיגה האידאולוגי של תנועת פועלי ציון, נואם, סופר, עיתונאי ופובליציסט.
לפני הגירתו לאמריקה
בתחילת ימי המהפכה ברוסיה ב-1917 היה מראשי "תרבות", ערך את כתב-העת "ספרות" וב-1917–1918 היה מרצה ומדריך במכון המדעי-סוציאלי בקייב. בראשית שנות ה-1920 היה אחד מעורכיו של את המגזין הספרותי 'קדימה'. כציוני פעיל ועסקן "תרבות" נרדף על ידי השלטונות הסובייטיים, וב-1921 ברח מרוסיה ובא לברלין, שם היה מעורכי ביטאונה של התנועה הציונית "העולם" ונעשה מראשי "הפועל הצעיר".
ציונות באמריקה
בשנת -1924 היגר לארצות הברית והיה עורך ביטאונה של תנועת העבודה הציונית באמריקה - Jewish Frontier. בשנות ה-1920 וה-1930 ניסח את האידאולוגיה הציונית בניסוחים אמריקאיים, בהם הוצגה החלוציות בפלשתינה בדומה לאתוס האמריקאי של כיבוש-השממה במערב ארצות הברית ודמותו ההירואית של ה-Cowboy במערב הפרוע, או בדומה לחלוציותם של האבות המייסדים של ארצות הברית. מ-1946 עד מותו היה גרינברג חבר הנהלת הסוכנות היהודית. כמנהל המחלקה לתרבות ולחינוך השקיע מאמצים בייסוד תאי תרבות עברית בתפוצות. בהשפעתו הנהיגו את לימוד השפה והתרבות העברית באוניברסיטת קולומביה בניו-יורק ובמוסדות אקדמיים נוספים בארצות הברית. בשנות ה-1950 וה1960 עיצב את המסר הציוני ליהדות אמריקה, ולפיו צריכה ההזדהות עם הציונות והפעילות למענה, לשמש גורם המאחד את כלל הזרמים הדתיים והאחרים ביהדות האמריקאית. במסתו על 'פטריוטיות ונאמנות-כפולה' במסגרתו של פולמוס הנאמנות הכפולה, הדף את האשמתם של הציונים האמריקאיים בחוסר נאמנות אזרחית, והציג טיעונים בזכותה ובתרומתה של רב-תרבותיות. לטענתו, על הציונות האמריקאית להיות פעילה בפתרון מכלול בעיותיהם של היהודים, לא רק בישראל אלא גם בתפוצות. בשנת 1942 היה גרינברג מעורב בהפצת הידיעות המקוטעות של היקפה וחומרתה של השואה באירופה לידיעתו של הציבור היהודי והכללי באמריקה. בשנת 1947 היה פעיל בהשגת תמיכתן של כמה ממדינות אמריקה הלטינית בהצבעת האומות המאוחדות על הקמתה של מדינת ישראל. אותה תקופה שימש גרינברג ראש המועצה האמריקנית הציונית לשעת חירום.
תרבות יהודית
במסותיו של גרינברג, אי אפשר לנתק בין ציונות ליהדות. הציונות מציגה פתרון למכלול בעיותיו של העם היהודי, לרבות טיב זיקתו המודרנית אל עברו המסורתי. בהתאם לכך הדגיש את חשיבותה הציונית של מערכת חינוך יהודית רצינית, פורמלית ובלתי-פורמלית כאחת. גרינברג הצביע על נחיצות חיבורה של הציונות אל מקורות המוסר היהודי וההומניסטי, כתריס בפני סכנת התדרדרותה ללאומנות שוביניסטית. בשמו של עקרון הרצף בין היהדות והציונות, חלק גרינברג על ניסוחים קיצוניים של הציונות כשלילת הגלות, וטען כי רק אם תשמר המדינה היהודית את זיקתה העמוקה למקורות היהדות, תוכל לשמש מוקד השראה ליצירתיות יהודית גם בתפוצות. תמיכתו ביידיש הייתה מוקד בולט לסירובו ל'שלילת הגולה' בנוסח קיצוני. חרף שייכותו לציונות, תמך גרינברג בהמשך פיתוחה של היידיש כשפה חיה וכמכלול של תרבות. הוא עצמו כתב גם ביידיש (לצד רוסית, אנגלית ועברית), ערך את ביטאונה היידי של תנועת פועלי-ציון 'אידישער קעמפער', ואף ניסה לקדם את לימודי היידיש באוניברסיטה העברית בירושלים. כעסקן פוליטי ניסה גרינברג לחלץ מאירופה משוררים יידיים נרדפים.
רבי חנינא בר חמא
רבי חנינא בר חמא היה מראשוני האמוראים בארץ ישראל. יש המחשיבים אותו כתנא, עקב היותו בן הדור שבין התנאים לאמוראים. היה תלמידו המובהק של רבי יהודה הנשיא, מחבר הַמִּשְׁנָה, ושימש אחריו בראשות הישיבה הגלילית שבציפורי.
משפחתו
יש מייחסים את רבי פנחס בר חמא הכהן כאחיו של רבי חנינא, ובעל הסדר הדורות הציע כי ייתכן שאביו היה רבי חמא בר אבא. בנו היה רב חמא בר חנינא (הראשון).
קורות חייו
רבי חנינא נולד בבבל בסביבות שנת ג'תתק"ה (145 לספירה), ולמד שם אצל רב המנונא. בהיותו כבן שלושים עלה ארצה עם בנו חמא, כדי ללמוד תורה מפיו של רבי יהודה הנשיא. מלבד לימוד המשנה מפיו, התקרב אליו והעיד מספר עדויות על הנהגותיו ההלכתיות של רבי. על קרבתו לרבי תעיד העובדה, שמכל תלמידיו בחר בו רבי לתפקיד ראש הישיבה תחתיו (ראו להלן). עסק במסחר בדבש ממנו התפרנס בריווח ומכספו בנה ישיבה. על גדלותו הרוחנית של רבי חנינא העיד רבי יהודה הנשיא. רבי היה נוהג להפגש בחשאי עם הקיסר אנטונינוס, אך זה התנה עם רבי שאיש לא יהיה נוכח במפגשים אלו. באחת הפעמים, כשהגיע אנטונינוס לרבי, מצא שם את רבי חנינא, והעיר על כך לרבי. ענה לו:, כלומר – "אין זה בן אדם", אלא מלאך.
רבי חנינא בר חמא האריך ימים מתוך בריאות איתנה. בהיותו בגיל 80 עוד היה כוחו במתניו, והיה עומד על רגל אחת תוך כדי חליצת נעל ונעילתה בשנית. הוא נפטר סמוך לשנת ד' אלפים (240 לספה"נ), בהיותו כבן 95.
תפקידיו הציבוריים
רבי יהודה הנשיא, ריכז בידיו, מתוקף תפקידו, את כל המשרות החשובות ביותר בדור ההוא. לפני פטירתו הוא פיזר את משרותיו וסמכויותיו בין בניו ותלמידיו. התלמוד מספר כי רבי הורה כך:. רבי חנינא סירב לקבל את התפקיד, משום שחשש מפגיעה בכבודו של רבי אפס, שהיה מבוגר ממנו בשנתיים וחצי. רק לאחר פטירתו של רבי אפס נאות רבי חנינא להתמנות למשרה תחתיו. היה זה עשרים שנה ומעלה לאחר פטירת רבי.
מלבד כוחו הגדול בידע חכמת התורה, היה כוחו רב בפלפול. כך למשל, כאשר רבי חייא ורבי חנינא התווכחו זה עם זה, אמר רבי חנינא לרבי חייא: אם תשתכח תורה מישראל, יכול אני להחזירה על ידי פלפול.
משמעותו של המינוי "לשבת בראש" שנויה במחלוקת בקרב פרשנים והיסטוריונים. רש"י ופרשנים קלאסיים אחרים סבורים, שהכוונה לכהונה בראשות הישיבה המרכזית של תנאי ארץ ישראל, שבימי רבי יהודה הנשיא שכנה בציפורי. לעומתם מוכיח יצחק אייזיק הלוי שמדובר בתפקיד אדמיניסטרטיבי בעל השפעה על כלל הציבור ועל הישיבה גם יחד. למעשה נראה ששתי הדעות צודקות, ותפקיד ראש הישיבה כלל גם אחריות לצרכים ציבוריים נוספים.
יוחסין
רבי חנינא התעסק בענייני יוחסין, כאשר היו שרצו לקבוע כי בבל מיוחסת פחות מארץ ישראל, שלח רבי יהודה הנשיא את רבי חנינא לטפל בעניין, וזה אכן הוכיח להם כי מקובל מפיו של רבי ישמעאל ברבי יוסי בשם אביו רבי יוסי שבבל מיוחסת יותר מארץ ישראל.
משנתו
הוא היה ידוע בביטחונו באל, כאשר מכשפה רצתה לקחת עפר מתחת רגליו כדי לעשות בו כשפים, הוא לעג עליה: קחי כמה שברצונך, כתוב ואיני חושש משום כוח חוץ מכוחו של אלוהים. לפי הסבר התלמוד, דווקא רבי חנינא שהיו לו זכויות מיוחדים, יכול היה לסמוך על האל בצורה כזו, אבל אדם רגיל יש לו ליזהר מכשפים.
אחד מהכללים ההלכתיים שנקבעו על ידיו הוא רוב וקרוב הלך אחר הרוב, המשמש במקרה של אובייקט שנמצא במקום שלא ניתן לדעת משם בבירור מאין הגיע. כלל אחד קובע: "הלך אחר הרוב", וכלל אחר - "קרוב" - מכריע כי האובייקט הגיע מהמקום הקרוב ביותר. אמנם שני הכללים מהתורה, אך במקרה של הכרעות סותרות בין שניהם, הכלל שקבע רבי חנינא בר חמא מכריע לפי הרוב.
רבותיו, חבריו ותלמידיו
חתנו היה האמורא שמואל סבא.
תחנת ויסטבוצ'נאיה
התחנה קשורה במעבר עם "תחנת דלובוי צנטר" של קו סולנצבסקאיה, ותחנת "דלובוי צנטר" של קו הטבעת הגדול.
תחנת ויסטבוצ'נאיה נפתחה ב-15 בספטמבר 2005, והיא קרויה על שם מרכז אקספו הנמצא ליד.
התחנה נפתחה תחת השם "דלובוי צנטר" בגלל קירבה למוסקבה סיטי, ו ב-3 ביוני החליפה את שמה ל"ויסטבוצ'נאיה".
אנדרטת הקרון (נתניה)
אנדרטת הקרון בנתניה היא אנדרטה לזכר קורבנות השואה הניצבת במתחם בית יד לבנים בנתניה. ניצב בה קרון מספר "מינכן 246 12", הדומה לעשרות אלפי קרונות רכבות משא שהובילו בשנים 1941–1945 מיליוני יהודים מכל קצות אירופה אל מחנות הריכוז, העבודה והמוות. מסביב למסע הסעת היהודים בקרונות הרכבת האלה בנה השלטון הנאצי מנגנון שיקרי ומתוחכם, אשר נועד לייצר אשליה שהיהודים מוסעים מבתיהם למזרח אירופה למטרת עבודה ויישוב מחדש. בכול קרון נדחסו כ–100 אנשים, ילדים, נשים וגברים, צעירים וזקנים. הנסיעה ארכה כיממה ולעיתים אף יותר. במשך הנסיעה, התנאים היו מחרידים: צפיפות עד כדי מחנק, רעב, צמא ואי ידיעה מהי מטרת הנסיעה. כמיליון וחצי מתוך מיליוני היהודים האלה נפטרו כבר במהלך הנסיעה, ורק מעטים מאוד הצליחו להימלט מהם. עשרות פעולות פרטיזניות התבצעו במטרה לעכב או למנוע את נסיעת הרכבות.
היסטוריה
הקרון, שמשקלו 10 טון, נבנה בתחילת שנות העשרים של המאה שעברה.
היוזמה להבאת קרון שואה מקורי ארצה הייתה של טַטְיַאנָה-מַתַּנְיָה רוּגֶה מברלין ורוני מאיר דותן מתל אביב, העוסקים בהתנדבות במחקר ובהנצחה של קורבנות השואה. לאחר חודשים של חיפושים, אותר הקרון הזה במגרש גרוטאות באאכן, על גבול גרמניה–בלגיה. הקרון נבדק לאימות הזיהוי שלו. בסיוע תרומות הוא נרכש, הובל לישראל, הועמד על מקומו ושופץ. במהלך השיפוץ נתגלו שלושה מגני דוד חרוטים במקומות שונים על שלדת הקרון.
הקרון משמש לפעילויות הדרכה וחינוך בנושא השואה, בשילוב עם ניצולי שואה וסיפוריהם האישיים. הוא הוכר כאחד מ-24 קרונות שואה בעולם המשמשים להנצחת זכר השואה.
קוריטיבה
קוּריטיבּה (בפורטוגזית: Curitiba, יש שהוגים קוּרִיצ'יבָּה) היא בירת מדינת פרנה שבברזיל. בשנת 2017 התגוררו בעיר כ-1,908,359 תושבים. היא העיר הגדולה ביותר בדרום ברזיל. האזור המטרופוליטני של העיר מכיל כעשרים וחמש רשויות מקומיות שאוכלוסייתן הכללית היא כ-3.4 מיליון תושבים.
העיר נמצאת על רמה בגובה תשע מאות מטר מעל פני הים, במרחק של כמאה קילומטר ממפרץ פרנגואה (Paranaguá).
תושבי העיר קוריטיבה מכונים קוּרִיטיבָּנוֹס (Curitibanos).
היסטוריה
קוריטיבה הפכה רשמית לעיירה בשנת 1842. התפתחותה המרכזית של העיר התבססה על מסחר בבקר. העיר מוקמה באמצע הדרך, בין אזורי גידול הבקר בדרום לשווקים בצפון.
גלי הגירה גדולים החלו להגיע לקוריטיבה מאירופה לאחר 1850. בין המהגרים היו בעיקר גרמנים, איטלקים ופולנים.
האוניברסיטה הפדרלית של פרנה (Universidade Federal do Paraná), האוניברסיטה הראשונה בברזיל, נוסדה בקוריטיבה בשנת 1913. באותה שנה החלו לנוע חשמליות ברחבי העיר.
תכנון עיר
שימור וטיפוח אזורים ירוקים וגנים ציבוריים בעיר מפותח מאוד ומצליח במידה ניכרת. דבר זה מתבטא בכך שלכל תושב בעיר קיימים 54 מ"ר של גנים ואזורים ירוקים.
בשנות ה-60 גדלה אוכלוסיית קוריטיבה לכ-430,000 תושבים. חלק מהאוכלוסייה חשש כי גידול ניכר זה יגרום לשינוי דרסטי באופייה המיוחד של העיר, ובשנת 1964, הציע ראש העיר אִיבוֹ אָרְזוּאָה (Ivo Arzua) הצעה לעיצוב מחודש של העיר. הארכיטקט היהודי ז'יימה לרנר, שלימים הפך לראש העיר ולמושל פרנה, עמד בראש קבוצה מהאוניברסיטה הפדרלית של פרנה שהציעה שליטה קפדנית בהתפשטותה של העיר, שכללה צמצום ניכר בתחבורה באזורי מרכז העיר, שימור האזור ההיסטורי ופיתוחה של מערכת תחבורה נוחה וזולה.
תוכנית זו, הידועה בשם "התוכנית הכוללת של קוריטיבה", אומצה בשנת 1968. לרנר סגר את הרחוב המרכזי "15 בנובמבר" (Rua XV de Novembro) לתנועת כלי רכב, מפני שהרחוב היה ציר מרכזי לתנועת הולכי רגל (כך למעשה נוצר מדרחוב, אחד מהראשונים בעולם). התוכנית כללה עיצוב מחודש של הכבישים בתוך העיר, כדי לצמצם את כמות כלי התחבורה: שני רחובות חד-סטריים הנעים בכיוונים מנוגדים, אשר מקיפים רחוב דו מסלולי קטן יותר שבו קיים מסלול מיוחד לאוטובוסים בלבד.
קוריטיבה נחשבת כיום לאחת הדוגמאות הטובות ביותר לפיתוח עירוני בעולם כולו. ביוני 1996, בישיבה של הוועידה להתיישבות אנושית של האומות המאוחדות שהתקיימה באיסטנבול, העניק יושב ראש הוועידה לקוריטיבה את התואר "העיר החדשנית ביותר בעולם".
תחבורה
לקוריטיבה מערכת תחבורה פשוטה ויעילה מסוג BRT. התחבורה הציבורית מכילה אך ורק אוטובוסים, שמחולקים לפי תפקידים ומזוהים לפי צבעם. התפקידים הם: אוטובוסים המסתובבים רק במרכז העיר, אוטובוסים המחברים בין השכונות, חיבור בין השכונות המרוחקות למרכז ועוד. בקוריטיבה ישנם שנים עשר מסופי נוסעים בהם אפשר לעבור בין האוטובוסים מבלי לקנות כרטיס פעם נוספת. המסופים ממוקמים בצירים מרכזיים ומאפשרים לנוסעים גמישות רבה בהמשך דרכם.
התנועה על ידי מכונית באזור ובתוך מרכז העיר עלולה להיות מסובכת עקב ריבוי הרחובות החד-סטריים ועומס התנועה. עובדה זו הופכת את מערכת התחבורה הציבורית לאטרקטיבית במיוחד המאפשרת גישה מהירה למרכז העיר.
רוב השדרות בעיר רחבות ידיים ומפוצלות לכמה מסלולים, פרט לכמה נקודות באזור מרכז העיר. פקקי תנועה אינם מהווים בעיה רצינית ולא גורמים לערעור ביטחון הנהגים.
בשנת 2007 הותקנו ברחבי העיר כמאתיים מכ"מי תנועה, כדי לעזור בצמצום מספר תאונות הדרכים. בטכנולוגיה זו ישנו שימוש בחיישנים הנמצאים מתחת לאספלט אשר מעוררים מצלמות דיגיטליות שפועלות כאשר הנהג עובר את המהירות המותרת באזור. התמונה, הכוללת את התאריך והשעה בה צולמה, נשלחת לביתו של הנהג כדו"ח מהירות. מערכת זאת יכולה לשלוח את הדו"חות לכל מקום ברחבי ברזיל.
בקוריטיבה נמל תעופה ראשי שנקרא נמל התעופה הבינלאומי על שם אפונסו פנה (Afonso Pena).
ספורט
בעיר פועלות מספר קבוצות כדורגל גדולות, בהן קוריטיבה ואתלטיקו פרנאאנסה. העיר היא אחת הערים שאירחו את מונדיאל 2014 שהתקיים בברזיל. המשחקים בעיר התקיימו בארנה דה ביישאדה, שמשמש בדרך כלל כמגרשה של אתלטיקו פרנאאנסה.
דבק פלסטי
דבק פלסטי (נקרא גם: דבק לבן) הוא דבק המיוצר מפולימר סינתטי צמיגי ומשמש לרוב להדבקת מוצרי נייר ועץ.
הפיגוע בסופרמרקט בקריית היובל
הפיגוע בסופרמרקט בקריית היובל היה פיגוע התאבדות ב-29 במרץ 2002 בו פוצצה עצמה המחבלת הפלסטינית בת ה-17 איאת אל-אח'רס בפתח הסופרמרקט הראשי בשכונת קריית היובל בירושלים. בפיגוע נרצחו שני ישראלים ונפצעו 28.
דבק פלסטי
הדבק הפלסטי הומצא בגרמניה ב-1912 על ידי פריץ' קלאטה. כאשר הוא מיוצר בקנה מידה מסחרי הוא לרוב מיוצר מאצטילן וחומצה אצטית. בצורתו הנוזלית צבע הדבק לרוב לבן. לאחר שהחומר המסיס מתייבש הדבק הופך לחומר שקוף דמוי גומי. לאחר ההתייבשות ניתן להמס שוב את הדבק בעזרת מים למרות שאינו מסיס לחלוטין.
הפיגוע בסופרמרקט בקריית היובל
ארגון הטרור חמאס נטל אחריות לפיגוע.
דבק פלסטי
הדבק הפלסטי נפוץ מאוד בקרב ילדים מאחר שאינו רעיל וניתן לניקוי בעזרת מים. שימושים נוספים הם כריכת ספרים (מאחר שהדבק אינו חומצי), נגרות, עבודות יד, בגדים ואף אבן (בעיקר בהדבקת לבנים מאבן חול).
הפיגוע בסופרמרקט בקריית היובל
הפיגוע
חיים סמדר, המאבטח בן ה-55 שעמד בכניסה לסופרמרקט וידע לדבר בערבית, החל לחשוד באל-אח'רס לאחר שזו ביקשה בערבית משתי נשים ערביות, שבדרך כלל מכרו ירקות מחוץ לכניסה לחנות, לעזוב את המקום. אל-אח'רס פוצצה את מטען הנפץ שעל גופה בכניסה לחנות תוך שהיא נאבקת בסמדר. עוצמת הפיצוץ גרמה למותו המיידי של סמדר ולמותה של הנערה הישראלית רחל לוי. כמו כן נפצעו בפיגוע כ-30 בני אדם. סמדר הצליח להרחיק את המחבלת מהקהל, ובכך מנע אובדן גדול יותר של חיים.
לאחר הפיגוע התברר שהמחבלת המתאבדת נשאה גם פצצת מרגמה, שלא התפוצצה.
מבצע הפיגוע
חמאס נטל אחריות על הפיגוע וציין כי המחבלת המתאבדת הייתה איאת אל-אח'רס בת ה-17 ממחנה הפליטים דהיישה הסמוך לבית לחם. דיווחים מודיעיניים מצביעים על כך שאל-אח'רס נכנסה להריון מפעיל פת"ח, למרות היותה לא נשואה, וכי ההשלכות מההריון הלא מתוכנן היו הסיבה העיקרית לכך שהחליטה לבצע את פיגוע ההתאבדות. אל-אח'רס הייתה המחבלת המתאבדת השלישית באינתיפאדה השנייה. אביה של אל-אח'רס עבד בחברת בנייה ישראלית. המשפחה התגוררה בבית בן שלוש קומות שבנה. אל-אח'רס התארסה והייתה אמורה להתחתן ביולי 2002. היא הצטרפה לגדודי חללי אל-אקצא והוכשרה במשך מספר שבועות בטרם נשלחה לסופרמרקט בקריית היובל.
אחרית דבר
ב-2007 הפיק ערוץ HBO את הסרט התיעודי "To Die in Jerusalem", המתמקד בסיפוריהם של המפגעת אל-אח'רס ושל רחל לוי, שנרצחה בפיגוע. הסרט מתעד את מאמצי אמה של רחל אביגיל לוי להיפגש עם אמה של אל-אח'רס.
ברון
בָּרוֹן, או בגרסה הנשית ברונית, הוא תואר כבוד לאצילים המקובל באחדות ממדינות אירופה, בדרך כלל ארצות מערב אירופה. תואר אצולה זה מיוחס בדרך כלל כתואר פאודלי. מקור השם במילה הפרנקית baro שמשמעותה "אדם חופשי, לוחם". מילה זאת התמזגה עם המילה beorn באנגלית העתיקה שמשמעותה "אציל". בימי הביניים המוקדמים התואר ברון היה שווה לוסאל. במאה ה-13 כונו ברונים כל שכבת האצולה. בבריטניה היו קיימים, למשל, "ברונים גבוהים" ו"ברונים נמוכים" בהיררכיה של האצולה.
במרחב הגרמני מקבילה לתואר הברון דרגת "פרייהר".
KATAN
בקריפטוגרפיה, KATAN/KTANTAN (בעברית: "קטן" ו"קטנטן") הם משפחה של צפני בלוקים קלי משקל המיועדים לחומרה מוגבלת משאבים. הם כוללים שישה צפנים המחולקים לשני סוגים. בכולם אורך המפתח הוא 80 סיביות ורמת הביטחון היא בסדר גודל של 2^{80}. הסגנון הראשון KATAN כולל שלושה צפנים עם בלוק באורך 32, 48 או 64 סיביות. השני KTANTAN דומה לקודמו אך עם מפתח הצפנה קבוע המוטמע בתוך ההתקן באופן שלא ניתן לשינוי והוא קומפקטי יותר.
KATAN/KTANTAN פותחו על ידי אור דונקלמן, Christophe De Cannière ו-Miroslav Knežević (אוניברסיטת לוון ואקול נורמל סופרייר) והוצגו ב-2009 בוועידת CHES (קריפטוגרפיה לחומרה ומערכות משובצות מחשב). והם נחשבים לאחד הצפנים הקטנים ביותר בחומרה במונחים של מספר תואמי שערים (GE). הצופן הקטן ביותר במשפחה ניתן למימוש עם 462 GE בלבד ועם תפוקה של 12.5 KBits לשנייה (בתדר 100 KHz). הגדול מביניהם ניתן למימוש עם 1054 GE עם תפוקה של 25.1 KBits לשנייה (בתדר 100 KHz).
צופן בלוקים משקל קל
בגלל התפוצה המתרחבת של התקני קצה כמו RFID ורשת סנסורים אלחוטיים, בשימוש אפליקציות וסביבות מגוונות, גובר הצורך באמצעים קריפטוגרפיים כדי להבטיח פרטיות ואותנטיות. לשם כך פותחו מספר אבני בניין קריפטולוגיים שאחד מהם הוא צופן בלוקים. צופן בלוקים הוא פרימיטיב קריפטוגרפי ורסטילי שלו שימושים רבים. הבעיה בצפנים הפופולריים שעברו ביקורת ציבורית מדוקדקת כמו AES שהם טובים לשימוש כללי בעיקר עבור חומרה או תוכנה בסביבה שבה אין מחסור במשאבים, עוצמת מחשוב או זיכרון, כמו מחשב אישי או שרת. מסיבה זו פותחו מספר צפני בלוקים קלי משקל, בעלי תכונה עיקרית שהם מותאמים לעבודה בסביבה דלת משאבים, ביניהם אפשר למנות את DESXL ו-PRESENT.
משפחת KATAN פותחה לאור מציאות זו במטרה להציעה כחלופה יעילה המותאמת במיוחד לעבודה עם מינימום שערים לוגיים. KATAN32, KATAN48 ו-KATAN64 נבדלים ביניהם רק בגודל הבלוק, הם מקבלים מפתח הצפנה באורך 80 סיביות (8 בתים) ובלוק גלוי להצפנה בגודל 32, 48 או 64 סיביות בהתאמה ומחזירים בלוק מוצפן בגודל זהה. KTANTAN32, KTANTAN48 ו-KTANTAN64 מתאפיינים בגודל בלוק דומה ובביצועים דומים, למעט העובדה שמימושם קטן יותר בשל העדר הצורך בהכנת מפתח הצפנה (מפתח ההצפנה קבוע ומוטמע במערכת באופן שאינו ניתן לשינוי). למרות הדגש על מימוש קטן שבא על חשבון תפוקה, בשינויים קלים אפשר להתאים את הצופן כך שהתפוקה תגדל בתוספת שטח חומרה לא משמעותי.
מוטיבציה ושיקולי פיתוח
כאשר מדובר בצפנים קטנים, ככל שהצופן קומפקטי יותר, כך יותר שטח חומרה יחסי מוקדש לניהול הזיכרון הפנימי וערכי ביניים של חומר המפתח. הדבר בולט במיוחד בצופן זרם. הסיבה היא בין היתר בגלל הדרישה שהזיכרון הפנימי יהיה כפול מרמת הביטחון שהצופן מציע בסיביות. בעיה זו לא קיימת בצופן בלוקים, אך מצד שני בעוד שבצופן זרם, פונקציית השילוב האי-ליניארית יכולה להיות קטנה, תיבות ההחלפה של צופן בלוקים מציבות גבול תחתון לכמות הזיכרון שהצופן דורש. נושא אחר הוא כמות השערים הדרושה לאחסון סיבית אחת בזיכרון. בדרך כלל נדרשים בין 5 ל-12 שערים כדי לממש פליפ פלופ אחד בהתאם לסוג הפליפ פלופ. מסיבה זו יש חשיבות לצמצום מספר השערים הנדרשים לאחסון המפתח ובגלל שבהרבה מקרים המפתח נטען פעם אחת ואינו משתנה לאורך חיי ההתקן, אפשר לנצל עובדה זו כדי לצמצם יותר את צריכת הזיכרון של האלגוריתם. דרך אחרת לצמצום דרישות הזיכרון היא הפחתה בגודל בלוק הצופן, אך הפחתה גדולה מדי (למשל בלוק באורך 32 סיביות) משפיעה על ביטחון הצופן באופן משמעותי. בגלל עיקרון יום ההולדת לא ניתן יהיה להצפין יותר מ-2^{16} בלוקים עם מפתח אחד (כשני מגה בית). במקרה של תיוג אלקטרוני ייתכן שגבול זה סביר, אבל קיימים התקנים שצריכים להצפין כמות גדולה יותר של מידע ולכן מגבלה זו בעייתית.
בפיתוח KATAN/KTANTAN הושם דגש על מספר היבטים חשובים הקשורים בביטחון הצופן:
כל זה תוך שמירה על מספר מאפיינים חשובים: גודל מינימלי, תפוקה מקסימלית והפחתה בצריכת אנרגיה של יישום הצופן.
תיאור הצופן
KATAN הוא צופן בלוקים דומה ל-KeeLoq (צופן בלוקים קנייני המשמש בתעשיית הרכב לאבטחת מנעול אלקטרוני בשליטה מרחוק ואימובילייזר), המכיל מוטיבים מצופן זרם. במיוחד, מבנהו מזכיר את Trivium, רק שבניגוד לצופן הזרם Trivium שבו הזיכרון הפנימי הוגדל עקב העובדה שבכל סבב סיבית אחת של המצב הפנימי נחשפת, ב-KATAN בגלל שבעיה זו לא קיימת הבלוק והמצב הפנימי זהים בגודלם. מבנה הצופן פשוט. בלוק הקלט נטען לתוך שני אוגרים (שאורכם נקבע לפי גודל הבלוק). בכל סבב, שתי סיביות מהאוגרים נלקחות לצורך פונקציה בולינאית אי-ליניארית. פלט הפונקציה הבוליאנית נטען לסיבית הכי פחות משמעותית של האוגרים לאחר שהם מוזזים (כמו ב-LFSR). הפעולה מבוצעת באופן שתהיה הפיכה וכן כדי להבטיח ערבוב ראוי חוזרים על פעולה זו 254 פעמים. החזרות של הצופן נשלטות על ידי LFSR המכיל שמונה סיביות עם פולינום משוב המכיל מעט מקדמים שונים מאפס. ה-LFSR מאותחל במצב מסוים והצופן אמור לעצור כאשר ה-LFSR מבצע מחזור שלם ומגיע שוב למצב זה. הסיבה לשימוש ב-LFSR היא חסכון בשערים ומהירות. בשיטה זו נדרשים 60 שערים לעומת מונה רגיל באורך 8 סיביות הדורש לפחות 80 שערים. יתרון נוסף של ה-LFSR הוא שאפשר לנצלו להגברת ביטחון הצופן כפי שיבואר בהמשך. אחת הבעיות שעלולות לצוץ בתכנון צופן כזה פשוט קשורה למושג שנקרא "דמיון עצמי", כלומר כאשר נעשה שימוש במפתח בצורה פשוטה, שוב ושוב כמו ב-KeeLoq, הדבר גורם לנקודת תורפה שאפשר לנצלה על ידי התקפת גלישה (קריפטואנליזה שמאתגרת את ההנחה שמספר גבוה של חזרות מספק ביטחון רב אפילו אם הפונקציה הפנימית חלשה). הפתרון שננקט ב-KATAN הוא טעינת המפתח לתוך LFSR עם פולינום משוב פרימיטיבי. הדברים אמורים לגבי KATAN, אבל לגבי KTANTAN שבו המפתח קבוע, הדבר יחידי שאפשר לעשות כדי למנוע התקפת גלישה הוא לייצר מהמפתח רצף סיביות שאינו חוזר על עצמו, לשם כך אפשר לנצל את ה-LFSR האחראי על מונה החזרות. כדי להגביר את רמת הפיזור של הצופן עוד יותר, הוא מכיל שתי פונקציות סבב קצת שונות אחת מהשנייה. בכל סבב, הבחירה בין שתיהן נקבעת לפי הסיבית המשמעותית ביותר של LFSR מונה החזרות.
KATAN32, הקטן ביותר במשפחה ותאומו KTANTAN32 (שנבדל ממנו רק בעובדה שהמפתח קבוע), מכיל שני אוגרים L_1 באורך 13 סיביות ו-L_2 באורך 19 סיביות, לתוכם טוענים את בלוק הקלט. כאשר הסיבית הפחות משמעותית של הקלט (LSB) נטענת לסיבית הראשונה של L_2 והסיבית המשמעותית ביותר (MSB) נטענת לסיבית ה-12 של L_1 (הספירה מתחילה מאפס). בכל סבב L_1 ו-L_2 מוזזים שמאלה (הסיבית ה-i מועתקת למיקום ה-i+1 והסיבית העליונה או החשובה ביותר נפלטת החוצה). הסיביות "החדשות" שחושבו על ידי הפונקציות המתוארות בהמשך מועתקות למקומות הראשונים של L_1 ו-L_2 שהתפנו בהתאמה. תהליך זה חוזר על עצמו 254 פעמים ולאחר מכן תכולת האוגרים מועתקת לטקסט המוצפן והיא פלט הצופן, כאשר סיבית האפס של L_2 מכילה את הסיבית הפחות משמעותית (LSB) של בלוק הטקסט המוצפן.
פונקציות אי-ליניאריות
הסיביות החדשות מחושבות על ידי שתי פונקציות אי-ליניאריות f_a(\cdot) ו-f_b(\cdot) המוגדרות כך: כאשר הסימן \oplus הוא XOR ו-IR הוא כלל עדכון אי-רגולרי (שמתבצע באופן לא סדיר), k_a ו-k_b הן סיביות מתאימות מהמפתח, עבור סבב i הסיבית k_a היא הסיבית ה-k_{2i} של המפתח k ואילו הסיבית k_b היא הסיבית ה-k_{2i+1}. הסיביות x_i ו-y_i נקבעות עבור כל צופן בנפרד לפי טבלה המובאת בהמשך. לאחר חישוב הפונקציות האי-ליניאריות האוגרים L_1 ו-L_2 מוזזים (כך שהסיבית המשמעותית ביותר נפלטת החוצה לתוך הפונקציה האי-ליניארית המתאימה) בעוד שהסיבית הראשונה היא פלט הפונקציה האי-ליניארית השנייה. במילים אחרות לאחר הסבב הסיבית הראשונה של L_1 היא פלט f_b והסיבית הראשונה של L_2 היא הפלט של f_a.
תהליך הכנת המפתח להצפנה
להכנת המפתח של KATAN להצפנה תחילה טוענים את 80 הסיביות של המפתח K המסופק על ידי המשתמש לתוך אוגר LFSR (הסיבית ה-LSB של המפתח מוצבת בפוזיציה אפס של האוגר). בכל סבב שתי הסיביות הראשונות של האוגר משמשות כמפתחות הסבב k_{2i} ו-k_{2i+1}. פולינום ההיזון הוא פולינום פרימיטיבי ממעלה 80 בעל משקל המינג מינימלי של 5 (לא קיימים פולינומים פרימיטיביים ממעלה 80 במשקל נמוך יותר): פירוש הדבר במילים: עבור הסבב i לוקחים את עבור הפונקציות האי-ליניאריות לעיל, כאשר עד i=80 הסיביות הללו הן בעצם הסיביות המקוריות של המפתח K ולאחר מכן הסיביות מחושבות על ידי:
יתר הצפנים במשפחה
ההבדלים בין כל הצפנים במשפחה הם:
ב-KATAN48 הפונקציות האי-ליניאריות מופעלות פעמיים בכל סבב פעם אחת לפני עדכון ה-LFSR ופעם אחת לאחריו (אפשר כמובן להפעילן במקביל). ואילו ב-KATAN64 הפונקציות האי-ליניאריות מופעלות שלוש פעמים. אוגר מונה החזרות מאותחל כולו באחדים ומופעל באמצעות פולינום פידבק. תהליך ההצפנה מתרחש במשך 254 הפעימות של האוגר עד שהוא חוזר למצב המקורי. וכן כאמור, הסיבית המשמעותית ביותר (MSB) של מונה החזרות משמשת לשליטה בעדכון האי-רגולרי IR המובא בטבלה בהמשך.
מימוש KATAN32 אפשרי עם 802 GE. צריכת אנרגיה במהירות 100KHz עם תפוקה של 12.5 Kbps היא 381 ננו-ואט בקיצור nW. עבור KATAN48 המימוש שלו צורך 927 GE וצריכת האנרגיה היא בערך 439 nW. עבור KATAN64 מספר השערים הוא 1054 וצריכת האנרגיה היא 555 nW.
היות שההבדל בין KATAN32 ו-KATAN48 או KATAN64 הוא במספר הפעמים שהפונקציות האי-ליניאריות מפועלות, אפשר לתכנן את שני הצפנים האחרונים במשפחה כך שאוגר המפתח והמונה יופעלו אחת לשניים או שלושה מחזורי שעון ובכך חוסכים במקום נוסף. אבל במקרה זה התפוקה יורדת בהתאם. על אותו עיקרון אפשר להכפיל או לשלש את תפוקת הצופן על ידי הוספת שערים.
טבלת הפרמטרים של הצפנים ממשפחת KATAN ו-KTANTAN:
טבלת העדכון האי-רגולרי של הפונקציות האי-ליניאריות (1 פירושו שהעדכון מתבצע ו-0 פירושו שלא):
KTANTAN
משפחת KTANTAN דומה מאוד למשפחת KATAN למעט תהליך הכנת המפתח. במשפחת KTANTAN המפתח נצרב בחומרה ואינו ניתן לשינוי. הגמישות היחידה הקיימת היא בחירת הפוזיציות המתאימות לצורך הפונקציות האי-ליניאריות בכל סבב. כאן נוקטים בגישה אחרת, מתייחסים למפתח כאל 5 מילים באורך 16 סיביות כל אחת: (הסימן \| מייצג שרשור). בכל מילה בוחרים את אותה סיבית על פי ארבע הסיביות המשמעותיות ביותר של אוגר מונה החזרות ואז, מתוך חמש הסיביות שנבחרו בוחרים אחת על פי ארבע הסיביות הכי פחות משמעותיות של אוגר מונה החזרות. בניסוח פורמלי, T הוא LFSR מונה החזרות באורך 8 סיביות כאשר T_7 היא הסיבית ה-MSB ויהי מרבב שבכניסה שלו 16 סיביות של w_i וביציאה הסיבית ה- של w_i, וכן יהי  הסיבית ה-y של x (באורך 4 סיביות) אז סיביות המפתח מחושבות לפי: כאשר הוא אופרטור השלילה של T_i. יש לציין שבסך הכול כל סיבית מפתח נפקדת לפחות חמש פעמים. יתרה מזו, הרצף המקסימלי שיכול להיות זהה הוא 35 סיביות, לאחר 35 סבבים יחול שינוי (כלומר מובטח שלא ימצאו שני מפתחות שונים המפיקים רצף זהה באורך העולה על 35 סיביות). במימוש בחומרה של תהליך חישוב סיביות המפתח של KTANTAN יש צורך בחמשה מרבבים 16 ל-1 במקביל כשכל אחד מהם צורך בערך 180 שערים.
KTANTAN32 ניתן למימוש בחומרה עם 462 GE וצריכת האנרגיה בתדר 100 KHz עם תפוקה של 12.5 Kbps היא רק 146 nW. עבור KTANTAN48 מספר השערים הוא 558 וצריכת האנרגיה 234 nW ועבור KTANTAN64 השטח הוא 668 GE וצריכת האנרגיה 292 nW. כמובן שאפשר לצמצם בכמות השערים על חשבון תפוקה וההפך.
מנוף - המרכז למידע יהודי
מנהל העמותה הוא ד"ר דניאל נשיא.
יסוד העמותה
העמותה נוסדה על ידי שי (ישעיה) הורוויץ, דתי שיצא בשאלה ולאחר מכן חזר בתשובה. בתקופה שבה היה חילוני יזם את הקמת עמותת הל"ל. בתחילה נועדה עמותת מנוף להוות תשובה לארגוני הסברה חילונים כדעת אמת, ובהמשך התרחבה פעילותה להסברה בנושאים נוספים, בהם אקטואליה מזווית חרדית ותורה ומדע.
ספרים ופרסומים
"מחלקת הפרסומים והמחקרים" של מנוף הוציאה בין היתר את הפרסומים הבאים:
סוקניק
סוּקֶניק הוא שם משפחה שבמקורו במילה הפולנית "sukiennik", 'סוחר בגדים'. {{פירושונים|
הערות שוליים
}}
דור האלפא
דור האלפא (באנגלית: Generation Alpha) הוא הדור שאחרי דור ה-Z. היות שאין הסכמה מלאה לגבי שנת ההתחלה והסיום של הדור, טרם גובשו גבולותיו.
בני דור האלפא הם בדרך כלל ילדיהם של בני דור ה-Y. בקרב הוריהם אפשר למצוא גם את הצעירים מבני דור ה-X והמבוגרים מבני דור ה-Z.
תחזיות
הגל הראשון של בני דור אלפא צפוי להתבגר החל מסוף שנות ה-20 של המאה ה-21 ובשנות ה-30 של המאה ה-21, כאשר אוכלוסיית העולם תכלול כתשעה מיליארד בני אדם, והעולם יכיל את השיעור הגבוה ביותר אי פעם של אנשים מעל גיל 60, על כן בני דור זה צפויים לשאת בנטל של האוכלוסייה המזדקנת.
איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי
איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי (בפורטוגזית: Associação Brasileira dos Produtores de Discos) ידוע גם כ-Pro-Música Brasil, הוא ארגון סחר שמייצג את תעשיית ההקלטות בברזיל. באיגוד ישנן חברות תקליטים שונות אשר נכללות בו.
איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי הוקם באפריל 1958. איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי אחראי להכתרת אלבומי/סינגלים זהב, פלטינה או יהלום בברזיל.
רקע
איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי הוקם בשנת 1958. בשנת 2016, שונה השם Associação Brasileira dos Produtores de Discos לשם Pro-Música Brasil. בנוסף לכך, ישנם מצעדי "Brasil Hot 100 Airplay" אשר בהם מדורגים שירים ואלבומים שונים.
חלק משותפי האיגוד הם סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, יוניברסל מיוזיק גרופ, וורנר מיוזיק גרופ וכולי.
תעודה על מכירות
איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי מפעיל מערכת של הענקת פרסים לאלבומים שמכרו מספר רב של עותקים. המערכת החלה ב-1958, כאשר סינגלים ואלבומים שנמכרו בסכום מסוים זכו לתואר של זהב, פלטינה ויהלום. בשונה מאיגודי תעשיות נוספים כדוגמת איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי, איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי וכולי, איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי מעניק את תוארי הזהב, פלטינה ויהלום באופן שונה לאמנים בינלאומיים ולאמנים מברזיל.
מכירות
להלן התארים והמכירות אשר איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי מעניק לפני שנת 2000 ועד היום:
תארים דיגיטליים
מאז נובמבר 2008, הוסיף איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי תארים שניתנים על מכירות דיגיטליות:
יחסי איטליה–אתיופיה
יחסי איטליה–אתיופיה מתייחס ליחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין אתיופיה לבין איטליה.
היסטוריה
השאיפות הקולוניאליות האיטלקיות המודרניות לאתיופיה החלו ב-1880. שאיפות אלו הובילו למלחמת אריתריאה בשנים 1887–1889, שבה איטליה כבשה את הטריטוריה האתיופית אריתריאה, וייסדה את המושבה אריתריאה האיטלקית. שנים מאוחר יותר, המחלוקת על הסכם אוצ'ילי שסיים את מלחמת אריתריאה, הובילה אל המלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה בין השנים 1894 ו-1896, שבה האתיופים (שנתמכו על ידי האימפריה הרוסית והרפובליקה הצרפתית השלישית) נלחמו בהצלחה בכובשים האירופיים. בעקבות מלחמת העולם הראשונה ועלייתו של הפשיזם האיטלקי, החל משבר אתיופיה, ובסופו של דבר בשנים 1935–1936 התחוללה המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה. הסכסוך היה אכזרי: אתיופים נהגו להשתמש בכדורי דום-דום ואף הטילו מום בחיילים שנפלו בשבי (לעיתים קרובות עם סירוס) מאז השבועות הראשונים של המלחמה, בעוד האיטלקים השתמשו בנשק כימי. בשל מאמצי ההתנגדות האתיופית, חלק גדול של המדינה מעולם לא אבד לכוחות הפולשים של מוסוליני, אך באופן רשמי אתיופיה איבדה את עצמאותה והפכה לאתיופיה האיטלקית, חלק ממזרח אפריקה האיטלקית.
איטליה בסופו של דבר איבדה את המושבות באזור. לאחר שנים של התנגדות מקומית ולאחר התערבות של הצבא הבריטי במהלך המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה של מלחמת העולם השנייה, כוחות מפוזרים איטלקים המשיכו להילחם במלחמת גרילה, עד הכניעה הסופית ב-1943.
אחרי העצמאות, רבים מהמתנחלים האיטלקים נותרו במשך עשרות שנים באתיופיה, לאחר קבלת חנינה מלאה על ידי הקיסר היילה סלאסי. עם זאת, בשל מלחמת האזרחים האתיופית ב-1974, כמעט 22,000 איטלו-אתיופים עזבו את המדינה.
לאתיופיה יש את הריכוז הגדול ביותר של בתי ספר ומוסדות תרבות איטלקיים באפריקה, אשר מטפחים ומקדמים את התרבות האיטלקית והאתיופית באופן חופשי לציבור. החברה האיטלקית Salini Costruttori נבחרה על ידי ממשלת אתיופיה לעצב ולבנות את סכר הרנסאנס האתיופי הגדול על הנילוס הכחול, אשר כאשר יושלם יהיה הסכר והמפעל ההידרואלקטרי הגדול ביותר באפריקה. מכיוון שהמהנדסים האיטלקים סייעו בעבר בבניית הרכבת הראשונה מאדיס אבבה לג'יבוטי בעבר, ממשלת אתיופיה חתמה עמם על חוזה נוסף להרחיב את רשת הרכבות יחד עם הודו וסין.
איי הדובים
איי הדובים (ברוסית: Медве́жьи острова́, ביקוטית: Эhэлээх арыылар) הם קבוצה של שישה איים בלתי מיושבים במפרץ קולימה, שבים סיביר המזרחי, מול חוף צפון-מזרח סיביר. האיים משתייכים לרפובליקת סאחה-יקוטיה שברוסיה.
האיים
האירופי הראשון שדיווח על קיומם של האיים היה יאקוב פרמיאקוב (Yakov Permyakov) הרוסי ב-1710. בשנים 1820-1824 ערך החוקר פיודור מטיושקין (Fyodor Matyushkin) סקר ומיפוי של האי המזרחי בקבוצה, במסגרת מסע המחקר הארקטי של פרדיננד וראנגל בים סיביר המזרחי וים צ'וקצ'י. ב-3 בספטמבר 1878 שט החוקר אדולף אריק נורדנשלד בקרבת האיים. הם נחקרו גם במהלך מסע המחקר ההידרוגרפי באוקיינוס הארקטי, שהתנהל בשנים 1910-1915.
אקלים
מזג האוויר בחורף באזור האיים הוא קשה. הטמפרטורה בעונה זו יורדת עד ל-28.7 מעלות צלזיוס מתחת לאפס בממוצע (בינואר). בקיץ עולה הטמפרטורה עד ל-2.2 מעלות בממוצע (ביולי). הים סביב האיים קפוא בחורף, אך גם בחודשי הקיץ מצוי בו קרח צף. בשיא החורף שורר באזור חושך במשך כל היממה, ושישה חדשים בשנה יש בו מאפס ועד 57 שעות אור בחודש בלבד. שיא חודשי האור הוא חודש אפריל בו יש עד 292 שעות אור.
כל איי הקבוצה מכוסים בצמחיית טונדרה. כפי שמעיד שמם של האיים הם מהווים אזור מחיה של דובי קוטב. בקיץ נערך דיג מסחרי סביבם.
פרטיופליס
פרטיופליס (שם מדעי: Pratifelis; מלטינית: "pratum" - שדה/מישור ו-"felis" - חתול) הוא סוג טורף ממשפחת החתוליים, אשר חי במשך תקופת המיוקן באמריקה הצפונית שלפני 10.3 עד 4.9 מיליון שנה מזמננו.
מאפיינים
הממצאים שלו שכללו שרידי שיניים ולסת תחתונה העלו שהיה קרוב לחתולים הקטנים וקשור מעט לשונר או לסוג פסדאלורוס הנכחד. מבנה השיניים ובייחוד הטוחנות שהתגלו היו כבדות יחסית, מה שאפיין אותו בלסתות קצרות יחסית בעלות עוצמה חזקה. ככל הנראה היה גדול יותר מפומה ומהגדולים שבחתולים הקטנים מעולם. מספר חוקרים טוענים שמבנה הלסת מרמז שהיה קרוב יותר לשנחרבים ששגשגו לאורך המיוקן בצפון אמריקה, אך הדבר נתון בוויכוח מדעי.
מאחר שחתול זה התקיים בערבות עשב שופעות ייתכן שהיה צייד מהיר של פרסתנים בינוניים עד גדולים שצד בדומה לפומה המודרנית.
אולם התיכונט
אולם התיכונט הוא כינויו של אולם הספורט שהוקם בבית הספר העל יסודי תיכונט ע"ש אלתרמן הסמוך לשכונת אזורי חן בצפון תל אביב.