cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דאודורו דה פונסקה
חייו
פונסקה נולד במדינת אלגואס בעיר אשר נושאת בימינו את שמו. הוא פיתח קריירה צבאית, ובמהלכה דיכא את מהומות פריירה בפרנמבוקו ב-1848, שהיו המקבילה הברזילאית למהפכות אביב העמים. הוא נלחם במלחמת ארגנטינה–ברזיל ובמלחמת הברית המשולשת (1864–1870), ובמהלכן הגיע לדרגת סרן. מאוחר יותר, ב-1884, הוא הועלה לדרגה הצבאית הפיקודית הגבוהה ביותר, פלדמרשל. אומץ ליבו, יכולתו הצבאית וסגנון מרשים הפכו אותו לאישיות בקנה מידה לאומי.
לימים, כאשר התמנה פונסקה למושל מדינת ריו גראנדה דו סול, משכילים רפובליקנים כמו בנז'מין קונסטן ורוי ברברוזה חיזרו אחריו, בחוגי הקפה של סאו פאולו. ב-1886, פונסקה הזהיר כי הממשלה האימפריאלית הורתה על מעצרם של רפובליקנים בולטים. לכן, פונסקה נסע לריו דה ז'ניירו, ושם עמד בראש פלג צבאי שתמך בחיסול העבדות. יוקרתו האישית העמידה אותו בראש ההפיכה הצבאית שהדיחה את הקיסר ב-15 בנובמבר 1889. הוא עמד בראש הממשלה הזמנית, וזו קראה לקונגרס העתיד להיבחר לנסח חוקה חדשה עבור איחוד המדינות של ברזיל. עם זאת, הוא נכנס במהרה לעימות עם המנהיגים הרפובליקניים האזרחיים.
בחירתו של פונסקה לנשיא על חודו של קול ב-26 בפברואר 1891 התרחשה במקביל ללחץ צבאי שהופעל על הקונגרס. מספר ימים אחרי כן הוא אמר את שבועת הנשיא בקוינטה דה בוסה ויסטה, הארמון המלכותי בריו דה ז'ניירו, וכיום המוזיאון הלאומי של ברזיל.
בעוכרה של ממשלת פונסקה עמדו יחסי האיבה בין הנשיא לבין סגנו, פלוריאנו פיישוטו. היא נתקלה באופוזיציה חזקה בקונגרס, שלקחה על עצמה לנסות ולהכשיל את פעולות הממשלה. בשל כך, הנשיא הרבה להשתמש בצווים נשיאותיים, מה שחיזק את התנגדות האופוזיציה, שהלכה והתאחדה סביב סגן הנשיא פיישוטו. אחד הצווים שעוררו התנגדות רבה, הוא הצו שהעניק לחברה פרטית את הזיכיון על נמל טורס, פעולה שהנחיתה מכה לקפיטליזם הלאומני. המתח בין הקואליציה לאופוזיציה הגיע לשיא כאשר פונסקו הודיע על פיזור הקונגרס, והכריז על מצב חירום לאומי ב-3 בנובמבר 1891. ההתנגדות גברה, ונבחרי העם שהתנגדו למהלך מצאו תמיכה בפקידים הבכירים של הצי הימי של ברזיל. ברזיל הייתה על סף מלחמת אזרחים, ולכן ב-23 בנובמבר 1891 פונסקה התפטר מתפקידו והעביר את משרת הנשיא לפלוריאנו פיישוטו.
דאודורו דה פונסקה מת בריו דה ז'ניירו ב-23 באוגוסט 1892.
הפיגוע בפארק האולימפי סנטניאל
הפיגוע בפארק האולימפי סנטניאל היה פיגוע טרור באמצעות מטעני צינור שהתרחש בפארק האולימפי סנטניאל שבאטלנטה, ג'ורג'יה ואירע ב-27 ביולי 1996, במהלך אולימפיאדת אטלנטה. בפיצוץ נרצח אדם אחד באופן ישיר ונפצעו 111 אחרים; אדם אחר מת לאחר מכן מהתקף לב. זו הייתה הראשונה מבין ארבע ההפצצות שביצע אריק רודולף. המאבטח ריצ'רד ג'וול גילה את הפצצה לפני הפיצוץ והחל לפנות את האנשים מהפארק.
הפיגוע
הפארק האולימפי עוצב כ"כיכר העיר" של האולימפיאדה, ואלפי צופים התכנסו להופעה מאוחרת של להקת ג'ק מאק. זמן מה לאחר חצות, ב-27 ביולי 1996, אריק רוברט רודולף שם תרמיל ירוק ובו מטעני צינור מלאים באבק שרפה נטול עשן מתחת לספסל בפארק האולימפי, לחבילה היה מטען שהיה אמור לגרום נזק רב לאזור הפארק אך בשלב מסוים החבילה הוזזה.
סוכן ה-FBI, דייוויד ג'ונסון, קיבל הודעה כי מישהו התקשר ל-911 כ-18 דקות לפני שהפצצה התפוצצה והזהיר כי פצצה תופעל בפארק האולימפי תוך 30 דקות על ידי "גבר לבן עם מבטא אמריקאי שלא ניתן להבחין בו". לאחר מכן, מאבטח באזור בשם ריצ'רד ג'וול גילה את התיק מתחת לספסל והזעיק חוקרים לזירת האירוע. אחד מהחוקרים, טום דייוויס, הזעיק חוליית ניטרול פצצות, שכללה את אנשי הרשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק וחומרי הנפץ וה-FBI שיוכלו לבדוק את התיק החשוד. ג'וול ומאבטחים אחרים החלו בפינוי הסביבה המיידית כדי שחוליית הפצצה תוכל לחקור את החבילה החשודה. הפצצה התפוצצה שתיים-שלוש דקות לאחר הפינוי, לפני שכל הצופים יכלו לעזוב את האזור.
קורבנות
אליס הות'ורן, בת 44 מאולבני שבג'ורג'יה, נהרגה בפיגוע כאשר חלק מהפצצה חדר לגולגולת שלה. צלם של הרשות לרדיו ולטלוויזיה הטורקית בשם מליח אוזוניול שהיה בן 40 במותו וסיקר במהלך חייו את מלחמת בוסניה ומלחמת המפרץ לקה בהתקף לב בזמן שניסה לסקר את זירת האירוע. מלבדם, בפיגוע נפצעו כ-111 בני אדם.
החקירה והבהלה התקשורתית
דיווחים חדשותיים מוקדמים היללו את ג'וול כגיבור על שעזר בפינוי האזור לאחר שאיתר את החבילה החשודה. כעבור שלושה ימים חשף עיתון ה-The Atlanta Journal-Constitution כי ה-FBI מתייחס אליו כאל חשוד אפשרי, זאת בהתבסס על פרופיל פלילי של "מפגע בודד". במשך השבועות הבאים, אמצעי התקשורת התמקדו בו באגרסיביות כאשם אפשרי ותייגו אותו כחשוד, תוך שהם מספרים על חייו כדי להתאים לפרופיל "המפגע הבודד" שהודבק לו על ידי אנשי ה-FBI. התקשורת תיארה, בדרגות שונות, את ג'וול כקצין אכיפת חוק כושל שאולי שתל את הפצצה כדי שיוכל "למצוא" אותה ולהיות גיבור.
מחקירת משרד המשפטים על התנהלות ה-FBI נמצא שלשכת החקירות הפדרלית ניסה לתמרן את ג'וול כדי שיוותר על זכויותיו החוקתיות, בכך שאמרו לו שהוא משתתף בסרט הכנה בנושא גילוי פצצות, אף על פי שהדו"ח הסיק כי "אין הפרה מכוונת של זכויותיו האזרחיות של מר ג'וול ושום התנהגות בלתי הולמת פלילית התרחשה".
ג'וול מעולם לא הואשם רשמית, אך ה-FBI ערך חיפושים בביתו ביסודיות ובפומבי פעמיים, חקר את מקורביו, חקר את הרקע שלו וערך מעקב במשך 24 שעות ביממה. הלחץ הוקל רק לאחר שפרקליטיו של ג'וול שכרו סוכן לשעבר של ה-FBI כדי לנהל פוליגרף שג'וול עבר בהצלחה.
באוקטובר 1996 חוקר הפרקליטות קנט אלכסנדר, במעשה חריג ביותר, שלח לג'וול מכתב שניקה אותו רשמית, ובו נאמר "על סמך הראיות שפותחו עד כה... ריצ'רד ג'וול לא נחשב למטרה לחקירה פלילית פדרלית בנושא ההפצצה ב-27 ביולי 1996, בפארק האולימפי באטלנטה".
הרשעתו של אריק רוברט רודולף
לאחר שג'וול נוקה מכל חשד, ה-FBI הודה כי אין לו חשודים אחרים, והחקירה התקדמה מעט עד תחילת 1997, אז אירעו שני פיגועים נוספים, במרפאת הפלות ובלסביאן בר, שניהם היו באזור אטלנטה. קווי הדמיון בתכנון הפצצה אפשרו לחוקרים להסיק שזו עבודתו של אותו מבצע מהפיגוע בפארק האולימפי. פיגוע נוסף אשר התרחש במרפאת הפלות, הפעם בברמינגהאם שבאלבמה, בפיגוע נהרג שוטר שעבד כמאבטח ואחת מהאחיות במרפאה, אמילי ליונס, נתן ל-FBI רמזים מכריעים, כולל מספר לוחית רישוי חלקי.
הלוח והרמזים האחרים אפשרו ל־FBI לאתר את אריק רוברט רודולף, רודלף היה נגר במקצועו והנדסאי אך הוא היה נמלט מגורמי אכיפת החוק לאחר שהבין שעוקבים אחריו. פקידים האמינו שהוא נעלם לדרום הרי האפלצ'ים אותם הכיר רודולף מאז שהיה נער. במאי 1998, ה-FBI הוסיף את רודלף לרשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI והציע תגמול של מיליון דולר עבור אדם שיביא מידע שיעזור לעצור אותו. באוקטובר 1998 מחלקת המשפטים של ארצות הברית הכריזה רשמית כי רודלף חשוד בכל ארבעת הפיגועים.
לאחר יותר מחמש שנים בה הוא נמלט מגורמי החוק, רודלף נעצר במאי 2003 בעיר מרפי שבקרוליינה הצפונית על ידי ג'פרי סקוט ממשטרת מרפי. ב־8 באפריל 2005 הודיעה הממשלה כי רודולף הודה כי ביצע את כל ארבעת הפיגועים, כולל הפיגוע בפארק האולימפי. רודולף מרצה כיום ארבעה מאסרי עולם ללא אפשרות שחרור.
אחרית דבר
ב-4 ביולי 2001 נבחר ג'וול להיות שר הטקס במצעד יום העצמאות שנערך בכרמל, אינדיאנה, שנושאו היה "גיבורים שלא הוכרו".
ב-13 באפריל 2005, ג'וול נוקה מחשד לחלוטין כאשר אריק רודולף הודה באשמתו בביצוע הפיגוע בפארק האולימפי, כמו גם בשלושה פיגועים נוספים בדרום. ב-1 באוגוסט 2006 מושל ג'ורגיה סאני פרדו הילל את ג'וול על מאמצי ההצלה שלו במהלך הפיגוע.
בדצמבר 2019 יצא לאקרנים הסרט "ריצ'רד ג'וול", המבוסס על המאמר "סיוט אמריקאי: הבלדה על ריצ'רד ג'וול" מ-1997 שפורסם במגזין "Vanity Fair", בהפקתו ובימויו של קלינט איסטווד. בכיכובם של פול וולטר האוזר בתפקיד ג'וול וסם רוקוול כעורך דינו.
דינורה פרידמן מורבינסקי
דינורה פרידמן מורבינסקי (באנגלית: Dinorah Friedmann-Morvinski, נולדה ב-1975) היא פרופסור ישראלית ילידת אורוגוואי, חוקרת ומרצה בכירה לביוכימיה וביולוגיה מולקולרית בפקולטה למדעי החיים של אוניברסיטת תל אביב. מחקרה מתמקד בגליובלסטומה (גידולי מוח).
השכלה וקריירה
פרידמן מורבינסקי נולדה וגדלה באורוגוואי, שם למדה כימיה בתיכון. ב-1995 היא סיימה תואר ראשון בביוכימיה באוניברסיטת אורוגוואי, ועלתה לישראל על מנת ללמוד לימודי תואר שני.
ב-1997 היא סיימה תואר שני בבית הספר לרפואה של הדסה והאוניברסיטה העברית בירושלים.
ב-2005 השלימה דוקטורט במחלקה לאימונולוגיה במכון ויצמן למדע בהנחיית פרופסור זליג אשחר. עבודת הגמר שלה הייתה בתחום האימונולוגיה הגידולית תוך התמקדות בהנדסה גנטית של תאי T באמצעות הכנסת קולטן לאנטיגן כימרי (CAR).
היא המשיכה לפוסט-דוקטורט במעבדה של פרופסור אינדר ורמה במכון סאלק, באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, ארצות הברית. שם התמקדה בסרטן המוח, ותכננה מודלים חדשים של עכברים במטרה ארוכת טווח של פיתוח גישות טיפוליות חדשות המבוססות על יכולתם של המודלים לעקוב אחר התקדמות הגידול. במכון סאלק עבדה כחוקרת עשר שנים.
ב-2015 חזרה לישראל והצטרפה לסגל הבכיר של אוניברסיטת תל אביב כחוקרת במחלקה לביוכימיה וביולוגיה מולקולרית. ב-2021 מונתה לפרופסור במחלקה.
מחקריה
ב-2018 הובילה מחקר שמצא כי עלייה בפעילות של החלבון MMP-2 אצל אנשים שאוכלים מזון עתיר שומן מביאה לחיתוך הקולטנים ללפטין, הורמון שמופרש מרקמות שומן ומעורר תחושת שובע. כשאלה מפסיקים לתפקד אובדת גם תחושת השובע לכן ניטרול החלבון מאפשר לצמצם את הנטייה להשמנה של חולדות שניזונו מתפריט עתיר שומן. המחקר הראה שהחלבון MMP-2 עשוי לשמש מטרה לטיפול בהשמנת יתר חולנית של בני אדם. טיפול יעיל להשמנה יוכל אולי להיות תרופה ממוקדת שמנטרלת את הפעילות של החלבון רק בהיפותלמוס – שם מתרחשות בפועל ההשפעות השליליות של דיאתזונה עתירת שומן.
כיום עיקר מחקרה במעבדתה, בפקולטה למדעי החיים של אוניברסיטת תל אביב הוא תחום הגליובלסטומה (גידולי מוח). היא עוסקת במחקר של הגידולים הנחשבים לאגרסיביים ביותר. לגידולים אלו אין תרופה קיימת ותקופת השרידות של החולים לאחר גילוי המחלה היא עד כשנה וחצי. המחקר במעבדה מתבסס על מודל עכברי שמחקה את המחלה בבני אדם. המעבדה חוקרת את מיקרו סביבת הגידול - כיצד הגידול מתקשר עם הסביבה וכיצד הוא "מתכנת" אותה מחדש לצרכיו, זאת בכדי להבין בצורה טובה יותר כיצד לתקוף את המחלה, למצוא את "עקב האכילס שלה". מבחינת דרכי ההתמודדות עם המחלה והטיפול בה, המעבדה חוקרת שני כיוונים: אימונותרפיה - חיזוק המערכת החיסונית של החולה עצמו כדי שתוכל להילחם בגידול, וננוטכנולוגיה רפואית - פיתוח ננו חלקיקים ספציפיים לגידול הסרטני כך שיפגעו רק בו ולא בסביבה שלו.
המעבדה בראשותה בוחנת את המנגנונים של תכנות מחדש של תאים סרטניים ואת התרומות של המיקרו-סביבה של הגידול לתהליך זה. באמצעות גישה אינטגרטיבית לחקר נוירוביולוגיה ואונקוביולוגיה ספציפית לגידול מוח (גליומה), המחקר במעבדה בוחן את השינויים המקבילים באונקוגנזה והשראת פלוריפוטנטיות. הבהרת המנגנונים המעורבים בפלסטיות של תאים סרטניים, הבנת הבסיס המולקולרי של ההטרוגניות של תאי הגידול והתרומה של המיקרו-סביבה של הגידול, זיהוי האירועים המולקולריים המעורבים בגליאוגנזה, עיצוב גישות טיפוליות חדשות המשלבות טיפול גנטי חיסוני אדפטיבי וננוטכנולוגיה. ב-2020 הייתה שותפה לפרסום מחקר עם חוקרים נוספים בראשות פרופסור דן פאר. החוקרים פיתחו טכנולוגיה חדישה – מערכת הובלה של ננו-חלקיקים אשר מובילים שליח גנטי (רנ״א שליח) המקודד לאנזים הקריספר קאס 9 לתאי מטרה סרטניים – ומנטרלים אותם גנטית. פיתוח המערכת החדשה על ידי החוקרים הוביל לכך שהיא הצליחה לחסל תאים סרטניים ולהאריך דרמטית את תוחלת החיים בסרטן מוח וסרטן שחלות. החוקרים בחרו בשניים מהגידולים הקטלניים ביותר: סרטן מוח מסוג גליובלסטומה וסרטן שחלות גרורתי. החוקרים הוכיחו שבאמצעות טיפול בודד עם מערכת הקריספר ניתן להכפיל את זמן החיים הממוצע ולשפר בכ-30% את השרידות של עכברי מודל עם גידולי גליובלסטומה במוח, וב־80% בעכברות מודל של סרטן שחלות גרורתי.
ב-2021 פרסמה מחקר לגבי סרטן מוח מסוג גליובלסטומה, בו נעשה שימוש במודל שבוחן את התפתחות התאים הסרטניים בקרב חיות בעלות מערכת חיסון תקינה. בצורה כזו הסרטן מתפתח בצורה מדורגת עד להתפתחות גידול מאסיבי מה שמאפשר מעקב צמוד אחר התפתחותו ולכל אורך הדרך ניתן לעקוב אחר האינטראקציה של תאי הסרטן עם תאים שונים של מערכת החיסון. במסגרת המחקר, גילו החוקרים כי לתאים הנקראים נויטרופילים תפקיד קריטי באינטראקציה עם הגידול הסרטני. נויטרופילים הם תאים במערכת החיסון, שמקורם במח העצם, ומטרתם לבלוע או לחסל חיידקים ופטריות ולטהר את הזיהומים שנגרמו מהם.
למברטה 48
למברטה 48 (באיטלקית: Lambretta 48) הוא סוג של אופנוע קל המכונה "Moped" ממשפחת "אופניים עם מנוע עזר" (טילון, טוסטוס), מתוצרת יצרנית הקטנועים האיטלקית Innocenti Lambretta  (בשפה עממית: Lambretta) אשר יוצר בין השנים 1954–1961 לראשונה הוצגה ה-"למברטה 48" בתערוכת הרכב במילאנו בשנת 1954. החלקים העיקרים שהרכיבו את ה-"למברטה 48" נבנו ממתכת, פלסטיק וגומי.
סך הכול יוצרו 63,223 יחידות.
בהודו יוצרה ה-"למברטה 48" תחת השם "API Lambretta", באמצעות חברת אינוצ'נטי האיטלקית.
שירה ז' כרמל
שירה זהבה דיאמנט כרמל (נולדה ב-19 בנובמבר 1981) היא זמרת ומלחינה ישראלית, הפעילה בהרכבים שונים, בהם בלהקה האחיות לוז.
ביוגרפיה
כרמל נולדה ברחובות לנאוה לנצט, נינתו של יצחק אייזיק בן-טובים, וליואל כרמל. היא גדלה ברמת אילן, בירושלים ובתל אביב, ועסקה מגיל צעיר באמנויות - מחול, תיאטרון ומוזיקה. כרמל סיימה את לימודי התיכון במגמת התיאטרון בבית הספר עירוני א' בתל אביב, ובעלת תואר ראשון בזמרה רב תחומית מהאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
כרמל חיה בגבעתיים עם בעלה אלון דיאמנט כרמל ובנם המשותף. הזוג התחתן בטקס עם רב קונסרבטיבי כאקט מחאתי נגד ממסד הרבנות, וגם ערך טקס חתונה אלטרנטיבי שנקרא "החתונגב" בפסטיבל האינדינגב בשנת 2013.
2002–2005
בין השנים 2002–2005 למדה כרמל באוניברסיטה לאמנות שימושית בווינה במחלקת האמנות הדיגיטלית, אך עסקה בעיקר בצילום (אנלוגי). ב-2004 הציגה תערוכת יחיד בגלריה Art und Weise בווינה. בשנים אלה החלה כרמל להופיע במועדוני הופעות בווינה ובשנת 2003 הוציאה את אלבום הבכורה שלה – אלבום לו-פיי בשם osF (נהגה גם - "אוסף") עם 14 שירים באנגלית ועברית, שכתבה, הלחינה וביצעה, כמו גם הקליטה והפיקה וכל זאת באולפן ההקלטות הזעיר באוניברסיטה. שירים שונים מהאלבום יצאו אחר כך במגזין של קבוצת האמנות SONANCE. עם חזרתה לישראל, הפסיקה לצלם באופן מקצועי והחלה להעמיק בתחום המוזיקה.
2006–2010
ב-2006 למדה כרמל כשנה בבית הספר למוזיקה רימון ובמקביל החלה ללמוד פיוטים במיזם החברתי להנחלה מחודשת של הפיוט בחברה הישראלית קהילות שרות, שם למדה במשך 5 שנים. ב-2009 הופיעה כרמל בפסטיבל הפיוט הראשון (הרשמי) בבית אבי חי עם פיוטים ממסורות שונות בעיבודי ג'אז ובלוז. כעשור לאחר מכן חזרה אל עולם הפיוט במופע מיוחד בשם "אינדי פיוט" (ראו 2014–2018).
בינואר 2008 החלה כרמל להופיע עם שיריה עם להקה משלה. להקת הליווי שלה לבשה ופשטה צורה עד להתהוותה של להקה קבועה שכונתה לזמן מה "כוכבי הי-ם" וכללה את אריאל גיבנט, תבור בן דור, לירון מיוחס ויחיעם גץ / גיא ביבי. יחד הופיעו על במות שונות בעיקר בירושלים ותל אביב וגם בבמה האקוסטית באינדינגב 2008. ב-2009 החלה כרמל לעבוד על אלבום אולפן בהפקה עצמאית יחד עם מארקי פאנק. את העבודה על האלבום תיעדה בבלוג "שירה בציבור". האלבום נגנז לקראת שלבי הסיום שלו בשנת 2010, ולאחר חילופי גברי נוספים בלהקה קמה "רביעיית שירה ז׳ כרמל".
רביעיית שירה ז׳ כרמל
רביעיית שירה ז׳ כרמל (אריאל גיבנט – בס, מיכאל גלוקסמן – גיטרה, מרקו מילבסקי – תופים) התקבלו לפרויקט הלהקות של הצוללת הצהובה תחת הנחייתו של אצ'ה בר. בתום שנת החממה הקליט ההרכב EP דמו והמשיך להופיע רבות בירושלים ובתל אביב. ההרכב הופיע בפסטיבל האינדינגב ב-2011, בפסטיבל האמנות מנופים ואף בפסטיבל הקולנוע ירושלים. אלבום הבכורה של ההרכב יצא לבסוף ב-2013 (הוצאה עצמית) ונקרא "קהלת צדק". האלבום נועד להיות חצי מאלבום כפול, בעברית ובאנגלית. החצי השני (באנגלית) מעולם לא יצא. שירים מהאלבום מופיעים בפסקול הסרט האופה מברלין שיצא ב-2017.
בין השנים 2009–2010 הפיקה כרמל וניהלה אמנותית במועדון "הקצה" הירושלמי סדרת הופעות בשם "שירה מארחת". בערבים החודשיים הנ"ל התארחו כל פעם 3–4 זמרות/ים יוצרות/ים, ששרו משיריהם בליווי כלי אחד בלבד. בין המוזיקאיות/ים שהתארחו: ירונה כספי, גון בן ארי, רונית רולנד, מוטי ביקובסקי, מיכל לוטן, יוני ליבנה, שני פלג יובל בן עמי ועוד. את הפוסטרים לסדרת ההופעות, המאופיינים בסגנון קולאז'י וינטג'י, יצרה ועיצבה כרמל בעצמה, שנוהגת להכין בעצמה גם את עטיפות הדיסקים שלה.
2010–2014
ב-2010, לאחר שהכירו במסגרת סדרת ההופעות "שירה מארחת", חברו יובל בן עמי וכרמל והנחו יחד בגלי צה"ל את התוכנית השבועית "ציפורי לילה עפות רחוק" במשך שנתיים וחצי, עד שידור תוכניתם ה-100 ב-2012.
בשנים אלה אצרה, ניהלה אמנותית והנחתה כרמל ערבי מחווה שונים בין השאר לביונסה וליוסי בנאי ולאחר שהשתתפה במופע מחווה לטום ווייטס בהפקת בלוג המוזיקה "עונג שבת" (שירי המופע יצאו לאור באלבום "שירים משומשים"), הפיקה כרמל ערב "שיטוט ברים" עם הופעות של כמה ממשתתפי המחווה (ביניהם זאב טנא, קוסטה קפלן ועוד) בברים שונים בתל אביב.
ב-2012 השתתפה כרמל בעבודת הווידאו "פאקטאריז און פעלדער" של האמן מייקל בלום בתערוכה "לאן?" במרכז לאמנות דיגיטלית בחולון. לכבוד פתיחת התערוכה, יצרה כרמל יחד עם בן זוגה (כיום בעלה) אלון דיאמנט מופע מיוחד בשם "בירו ובידז'אן" ואף הקליטה את שירי המופע ב-EP הנושא את אותו שם. לדואו שלהם קראו בני הזוג “The Technicalities” או בכתיב עברי / יידי – "הטעכניקאליטיז".
The Technicalities/הטעכניקאליטיז
הרפרטואר של המופע וה-EP הראשונים של הטעכניקאליטיז (הדואו שירה ז׳ כרמל ואלון דיאמנט) כלל שירים ביידיש שהלחינה כרמל ועיבדו בני הזוג יחד, שנכתבו על - או בבירובידז'אן, כפי שתועדו בספרו של אליהו בנימיני "מדינות ליהודים: אוגנדה, בירובידז'אן ועוד שלושים-וארבע תוכניות" (בהוצאת ספריית הפועלים והקיבוץ המאוחד). מאוחר יותר ב-2012 השתתף הדואו בפסטיבל International Jewish Music Festival באמסטרדם, וב-2013 הוציאו אלבום לייב עם שירים חדשים ביידיש שנכתבו על ידי משוררים בירובידז'אניים והולחנו יחד על ידי הזוג דיאמנט כרמל. הצמד המשיך להופיע עם הרפרטואר היידי ברחבי הארץ, בעולם (באוסטריה והולנד) ואף הופיעו בפסטיבל האמנות העכשווית "הערת שוליים" האחרון ("הערה 12") מבית היוצר של קבוצת סלה-מנקה בבית הנסן בירושלים. ב-2013 השתתפו הטעכניקאליטיז בפרויקט אחר של כרמל - "תפסו מחסה" - עם גרסה שאנסונית לשירם הנודע של זאב נחמה ותמיר קליסקי "לקנות לך יהלום" שתרגמה כרמל ל"אנגלית במבטא צרפתי". הצמד ביצע את השיר גם בתוכנית "ציפורי לילה עפות רחוק" לדרום צרפת. ב-2015 הקליטו הטעכניקאליטיז גרסת כיסוי לשיר Team של הזמרת הניו זילנדית לורד, כחלק פרויקט המחווה אליה שיזם יובל בן עמי.
תפסו מחסה “Take Cover”
ב-2011 השתתפה כרמל במחווה לזמרת איימי ויינהאוס לאחר פטירתה בטרם עת. כרמל תרגמה את שירה של ויינהאוס You Know I'm No Good לעברית (וקראה לו "אמרתי שאני פרובלמטית"). לאחר המופע הקליטה אותו כרמל עם הגיטריסטית הילה וייס והעלתה אותו לערוץ היוטיוב שלה. כך נולד פרויקט "תפסו מחסה" שבו תרגמה כרמל שירי פופ משפה לשפה ומז'אנר אחד לשני כ"ניסוי בתרבות פופולרית, המניע שירים בזמן ובמרחב דרך צורה מוזיקלית ושפה". כרמל הופיעה עם הפרויקט המלא בפסטיבל PERFORMANCE:02 של בית הספר לתיאטרון חזותי ב-2013.
במהלך שנים אלה (2010–2014) השלימה כרמל את לימודי התואר הראשון במחלקת הזמרה הרב-תחומית באקדמיה למוזיקה בירושלים. מורתה (וראשת המחלקה) הייתה ורד דקל. באקדמיה פגשה את יפעת זיו וטליה אמזלג, שהפכו לימים ללהקת "האחיות לוז".
2014–2018
ב-2014 הקימה כרמל להקה נוספת בין כותלי האקדמיה בשם "הבראסרי", יחד עם חברתה ללימודים (ממחלקת היצירה הרב תחומית) אור סיני.
ב-2015 השתתפה כרמל בפסקול סדרת האנימה Kekkai Sensen עם השיר "העיר הזאת (it's magic)" שהלחין המלחין היפני ויוצר פסקול הסדרה טאיסיי איוואסאקי (岩崎太整). כרמל כתבה את המילים (בעברית) ללחן, ושרה את השיר. השניים שיתפו שוב פעולה ב-2022 (ראו למטה).
ב-2017 הפיקה וניהלה אמנותית כרמל את המופע "אינדי פיוט" ואף הלחינה ושרה בו פיוטים לצד האמנים יהוא ירון, שלום גד, נעמי חשמונאי, טליה אליאב ושני פלג. המופע עלה בפסטיבל הפיוט התל אביבי "זמן פיוט" במרכז ברודט, ובפסטיבל הפיוט בבית אבי חי.
שירה ז׳ כרמל והבראסרי
תזמורת הבראסרי מנתה שישה נגני כלי נשיפה ומתופף (ללא כלים הרמוניים), וביצעה שירים של כרמל בעיבודה של אור סיני. ההרכב הופיע ברחבי הארץ ובפסטיבלים כגון "שאון חורף" ו"בתים מבפנים", אירח את רונה קינן בסדרת ההופעות "ג'אז בעברית" בבית אבי חי, ונבחר להופיע במוזיאון היהודי בברלין, הופעה שלוותה במסע הופעות קצר בגרמניה. ב-2016 הופיעה כרמל עם הבראסרי הופעה אחרונה, בפסטיבל האינדינגב.
שיר הנושא של האלבום (הנושא את שמו) נכתב על ידי המשורר רוברט בליי. עוד באלבום – שיר של המשורר אלמוג בהר וקאבר לטום ווייטס. האלבום זכה בתואר "אלבום השבוע" ב-88 FM, ו-"אלבום השנה" (העברית) על ידי האוזן השלישית בת"א לשנת התשע"ו.
האחיות לוז
ההרכב נוסד בין כותלי האקדמיה למוזיקה וכלל את שירה ז׳ כרמל, יפעת זיו, טליה אמזלג והבסיסט אריאל גיבנט (ששימש כבסיסט גם ברביעיית שירה ז׳ כרמל). בהמשך נוספו הגיטסריסט דותן כהן, החצוצרן אלי פרמינגר ונגן קרש הכביסה יואב אלקיים. במשך השנים הצטרפו להרכב ספיר רוזנבלט ואז ענת מושקובסקי (במקום טליה אמזלג), יובל וילנר, מני וולט, חיים פסקוף ויונתן רוזן.
ב-2014 הקליטו האחיות לוז את EP הבכורה שלהן, והתחילו להופיע תכופות עם מופע הסווינג שלהן, ששולבו בו גם שירים מקוריים שכתבה כרמל. ב-2016 הקליטו אלבום "לייב" בהופעה חיה במועדון הזאפה. מאז היווסדן הופיעו "האחיות לוז" עם להקתן בכל רחבי הארץ כמו גם בארצות הברית, קנדה, צרפת, קניה, יוון ועוד, וגם בפסטיבלים כגון פסטיבל הג'אז הבינלאומי אילת (2017), פסטיבל הג'אז בת"א (2015), האינדינגב (2014) ופסטיבל יערות מנשה (2015). הן שיתפו פעולה (כשלישייה ווקאלית) עם מוזיקאים כגון שלומי שבן, יוני רכטר שלמה גרוניך, ואליוט, ושרו עם להקות ותזמורות, ביניהן מארש דונדורמה, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, תזמורת המהפכה ועוד. ב-2016 הלחינו וביצעו האחיות פסקול חי לפודסקאסט "סיפור ישראלי". ב-18–2017 השתתפו האחיות בהצגה סיפור אהבה בשלושה פרקים בתיאטרון הלאומי הבימה, בבימויו של נתן דטנר וניהולו המוזיקלי של ליאור רונן. ב-2018 גייסו בהצלחה בעזרת פרויקט מימון המונים את הכסף להוצאת אלבום האולפן הראשון שלהן (יצא בדצמבר 2018), שהופק יחד עם המוזיקאי שוזין (Shuzin) והיה לאלבום האולפן ראשון של האחיות עם חומרים מקוריים בלבד (רובם פרי עטה של כרמל).
שירי משוררים
כפי שבא לידי ביטוי באלבום שלה עם הבראסרי, נוהגת כרמל להלחין שירי משוררות/ים והלחינה בין השאר משירי המשוררות זלדה, לאה גולדברג, חנוך לוין, מלכה חפץ טוזמאן ואנה מרגולין (ביידיש וגם בתרגום לעברית) כמו גם (ובעיקר) משוררות עכשוויות כגון תהל פרוש, אמיר מנשהוף, אלמוג בהר, עדי קיסר ועוד. באלבום The Birth of Hope של האחיות לוז מ-2018 הלחינה כרמל שיר בשם "You Again" של המשורר המצרי-אמריקאי יחיא לבבידי.
ב-2018 הלחינה כרמל והופיעה בפסטיבל השירה המתורגמת "שירת העולם" שנערך בבית הקונפדרציה עם שירים מתוך אסופת השירה הסינית "לבי נבהל מהירח" (בתרגום יובל אידו טל ויואב רפופורט, בעריכת דרור בורשטיין ובהוצאת הליקון-אפיק), והופיעה איתם גם בהשקת הספר בתל אביב. באותו חודש הופיעה גם בהשקת ספר התרגום הראשון שיצא בעברית לספר השירה היחיד של המשוררת אנה מרגולין (תרגמו מיידיש: אשר גל ואביבה טל, הוצאת קשב לשירה).
ב-2023 הוציאה כרמל שני שירים מתוך "אינסוף ואחת - שירי ערש לאמהות" אלבום שכולו שירי משוררות על אימהוּת, שהלחינה וביצעה. הראשון "תספורת" מאת מיה טבת דיין והשני "רוקדות בסלון" מאת ילי שנר.
פעילות חברתית ופוליטית
בשנת 1996 השתתפה כרמל במשלחת "זרעים של שלום". בהמשך התנדבה כשנה וחצי (במקום שירות צבאי) כמדריכת אמנות לילדים במרכז יפואי שהשתייך לארגון העובדים "מען", ואף הופיעה בערבי התרמה למענו, באחד מהם עם שיר שהלחינה לאירוע יחד עם גיא אלחנן. כמורה לעברית, התנדבה כרמל במספר מרכזים ואולפנים, הן כמורה והן כמכשירת מורים ומתנדבים.
כמוזיקאית משתתפת כרמל לעיתים באירועים פוליטיים-חברתיים, היא שרה בהפגנות המחאה החברתית ב-2011, הופיעה עם האחיות לוז בערבי התרמה לעמותת "הופכות את היוצרות" ו"בית רות", וחלק משיריה עוסקים בפציפיזם, פמיניזם, ומסרים פוליטיים-חברתיים הומניים אחרים. לקראת בחירות 2015 יצרה כרמל סרטון "רימיקס" מוזיקלי בשביל קמפיין עמותת "נבחרות".
לקראת סבב ב' של בחירות 2019 ניהלה אמנותית, הפיקה והוציאה כרמל את אוסף השירים הפוליטיים "הכל פוליטי" במטרה לעודד אנשים "להשמיע קול, להאמין שאפשר עוד לשנות, ולקחת אחריות על עתידנו". באוסף לקחו חלק 20 אמניות ואמנים שונים ביניהם: עומר מושקוביץ, חוה אלברשטיין, זאב טנא, שאנן סטריט, אביב גדג', שלום גד, קוואמי ולהקתה של כרמל האחיות לוז בשיר "פתח תקווה" שיוצא נגד הכיבוש, שהוא שיר הנושא מאלבומן The Birth of Hope.
בשנת 2020, על רקע מגפת הקורונה, הקימה כרמל יחד עם עוד 7 עמיתים/ות את "צלילים" - איגוד המוזיקאים והמוזיקאיות.
בשנת 2019 הקימה כרמל את מאגר המוזיקאיות המופיעות בישראל, כמחאה על חוסר הייצוג של מוזיקאיות נשים בפסטיבלי מוזיקה ואירועים. בהמשך עבר המאגר לאתר של "קַדְמה - התנועה לקידום נשים, נערות וילדות במוזיקה", שייסדה כרמל עם עמית אמיתי, תהל קליין, הדס טריינין והיא משמשת הדוברת שלה.
בינואר הצטרפה כרמל כנציגת קדמה לקואליציית ארגוני הנשים והשוויון שכוללת מעל 50 ארגוני נשים בארץ, ובפברואר הצטרפה לבונות אלטרנטיבה, הייתה אחת מיוזמות מיצג סיפורה של שפחה והפכה לחברת הנהלה, יחד עם מתנדבות בונות בכל רחבי הארץ היא פועלת למען זכויות נשים במחאה נגד הרפורמה, מופיעה בשירה בהפגנות ועוד, בראיון ל"גם כן תרבות" עם גואל פינטו אמרה שהיא מקווה ומאמינה שמאבק הנשים יפרוץ את הדרך למאבקים אחרים, כולל זכויות מיעוטים, להט"ב ואפילו סיום הכיבוש.
יחסי אוקראינה–לוקסמבורג
יחסי אוקראינה–לוקסמבורג הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין לוקסמבורג ואוקראינה.
סקירה כללית
במהלך 22–27 באפריל 2018 ביקרה משלחת סחר לוקסמבורג של נציגים מ-12 חברות באוקראינה, וסיירה בקייב, דניפרו וזפוריז'יה, ודנה בהגברת יחסי הסחר בין המדינות, אשר הוכפלו מאז 2015.
סילבן גולדמן
סילבן ניית'ן גולדמן (באנגלית: Sylvan Nathan Goldman; 15 בנובמבר 1898 – 25 בנובמבר 1984) היה איש עסקים אמריקאי וממציא עגלת הקניות. בעיצובו, שהוצג בשנת 1937, אלה היו זוג סלי תיל גדולים המחוברים באמצעות זרועות מתכת עם ארבעה גלגלים.
ביוגרפיה
סילבן ניית'ן גולדמן נולד למשפחה יהודית, בנם של הורטנז (דרייפוס טרם נישואיה) ומייקל גולדמן, בעיר ארדמור שבאומת צ'יקאסאו, שבמדינת אוקלהומה. אמו היגרה מצרפת ואביו מלטביה. היה לו אח אחד גדול, אלפרד. אביו עבד בחנות למוצרים שונים בבעלות משפחתה של אשתו, אחת מהן שכנה בשטח האינדיאני בו נולד סילבן. סילבן גדל באמונה היהודית וחגג בר מצווה. בהמשך למד את המסחר הקמעונאי מאביו ודודיה של אמו.
גולדמן שירת במלחמת העולם הראשונה כרוכש מזון בצרפת. אחיו שירת בצבא ארצות הברית אך השתחרר מסיבות בריאותיות. גולדמן למד עד כיתה ח'.
קריירה
לאחר המלחמה, בשנת 1919, סילבן ואחיו אלפרד פתחו את החנות "פירות ותוצרת של האחים גולדמן בסיטונאות" (Goldman Brothers Wholesale Fruits and Produce) בברקנרידג', שבטקסס. בתחילה הם הצליחו מאוד בשל תנופת הנפט דאז בטקסס, אך מצבם התדרדר במהירות לאחר התפוצצות בועת הנפט. לאחר מכן האחים עברו לקליפורניה ושם עבדו אצל סיטונאים במרכול. בתחילה תכננו לפתוח עסק מזון משלהם בסיטונאות בקליפורניה, אך במקום זאת חזרו לאוקלהומה, אל דודיהם שרצו להקים רשת חנויות קמעונאית משלהם. הדודים הציעו להעמיד את כל הכסף וגם להעניק לאחים אשראי של 75% במיזם. הם קיבלו את ההצעה הנדיבה וחמושים בהבנה של הקונספט החדש של חנות שהם ראו בקליפורניה, "הסופרמרקט" - בו כל סוגי המזון השונים היו זמינים למכירה בחנות יחידה והלקוחות שירתו את עצמם - הם חזרו לאוקלהומה והקימו את הסופרמרקט הראשון במדינה, חברת מכולת סאן (Sun Grocery Company). הם פתחו את החנות הראשונה שלהם ב-3 באפריל 1920, ברחוב 1403, 55 מזרח בטולסה, אוקלהומה, כשסילבן משמש כנשיא ואלפרד כסגן נשיא. תוך שנה הם הפעילו עשרים ואחת סניפים בכל רחבי המדינה. בתוך שלוש שנים כבר היו להם חמישים וחמש חנויות.
בשנת 1929 מכרו את רשת סאן לרשת Skaggs-Safeway מספר חודשים לפני התרסקות המניות בשנת 1929. למרות שהפסידו סכום מכובד ומאז מכירת הרשת ל-Safeway, גולדמן ואחיו איבדו חלק גדול מהונם ונאסר עליהם להתמודד עם Safeway על פתיחת חנות נוספת בטולסה בשל הסכם אי-תחרות, הם עברו לאוקלהומה סיטי שם רכשו חמש מכולת והקימו חברה חדשה בשם Standard Grocery. עד מהרה הם יישמו את השיעורים שלמדו בטולסה וברווחיהם רכשו את רשת המכולת המפטי-דמפטי (Humpty-Dumpty) בשנת 1934. אלפרד נפטר בשנת 1937.
בשנת 1943, מיזג סילבן את שני המותגים לחברה אחת: Standard-Humpty Dumpty. בדאגה להקל על הקושי שנשים סבלו מהקונספט של שירות עצמי, שכן לעיתים קרובות נאלצו להתמודד גם עם סל הקניות וגם עם ילדים, הוא פיתח את מה שהיה אמור להפוך לעגלת הקניות.
המצאת עגלת הקניות
הוא הציג את העגלה ב-4 ביוני 1937, ברשת הסופרמרקטים Humpty Dumpty באוקלהומה סיטי, בה היה הבעלים. בסיוע מכונאי בשם פרד יאנג, בנה גולדמן את עגלת הקניות הראשונה וביסס את עיצובו על זה של כיסא מתקפל מעץ. הם בנו אותו עם מסגרת מתכתית והוסיפו גלגלים וסלי תיל. מכונאי אחר, ארתור קוסטד, פיתח שיטה לייצור המוני של העגלות על ידי המצאת פס ייצור המסוגל ליצור ולרתך את המתכת. העגלה זכתה בפטנט מספר 2,196,914 ב-9 באפריל 1940 (תאריך ההגשה לרשם הפטנטים: 14 במרץ 1938), תחת הכותרת "עגלת סל מתקפלת לחנויות בשירות עצמי". הם פרסמו את ההמצאה כחלק מתוכנית חדשה בשם "תוכנית סל ללא נשיאה".
ההמצאה לא תפסה מיד. גברים מצאו עצמם פגיעים; נשים מצאו רמיזות לעגלת תינוק ועל כך שהן מבוגרות מדי. "דחפתי את העגלה האחרונה שלי", הודיעו לו הנשים הנעלבות. לאחר ששכר כמה דוגמנים ודוגמניות כדי לדחוף את המצאתו החדשה סביב חנותו ולהפגין את תועלתה, כמו גם הדגשת יתרון השימוש בהן, עגלות הקניות שלו בסגנון מתקפל הפכו לפופולריות ביותר וגולדמן הפך למולטי-מיליונר בכך שאסף תמלוגים מכל עגלת קניות שנמכרה בארצות הברית.
גולדמן ייצר גם את "עגלת הקן" המוכרת והמודרנית יותר תחת רישיון שניתן מחברת טלסקופ עגלות בע"מ (Telescope Carts, Inc.). בשנת 1946 פיתחה אורלה ווטסון, מייסדת משותפת של טלסקופ עגלות בע"מ עגלת קניות חדשנית שלא דרשה פירוק לאחר כל שימוש כפי שעשו עיצוביו של גולדמן, ואפשרה לעגלות הקניות להתחבר זו לזו ועל ידי כך, דחיפת העגלות יחד. גולדמן רשם פטנט על "עגלת קן" משלו שנה לאחר מכן בשנת 1948 ולכן אורלה הורתה לחקור אותו בגין גזילת הפטנט. בפתרון פשרה הסכים גולדמן לוותר על זכויותיו על הפטנט הקיים שלו והסכים לשלם את הסכום של 1 דולר עבור נזקים מזויפים. בתמורה, טלסקופ עגלות בע"מ הסכימה על רישיון בלעדי שניתן לחברת גולדמן לייצור העגלה של טלסקופ, או "עגלת הקן". העגלה, המבוססת על הפטנט שהונפק לווטסון, מהווה את הבסיס לעיצובים של עגלת הקניות ששימשה עד היום, וכל התמלוגים עבור העיצוב החדש שולמו לחברת טלסקופ עגלות, בע"מ עד שפג תוקף הפטנט שלהם.
המצאות אחרות
המצאות נוספות של גולדמן כוללות את תיקי המכולת, מנשא הסל המתקפל ואת המתלה לבקבוק החלב. גולדמן המציא גם את עגלת המטען, כמו אלה המשמשות בנמלי תעופה.
פילנתרופיה
בינואר 1983 עבר מכון הדם באוקלהומה למרכז סילבן נ. גולדמן, הממוקם בשדרות 1001 צפון לינקולן ונקרא על שמו של גולדמן, שתרם 1.5 מיליון דולר למרכז.
חיים אישיים
ב-7 ביוני 1931 התחתן גולדמן עם מרגרט "בייב" כץ מסטילווטר, אוקלהומה; נולדו להם שני בנים: מונטה הנרי גולדמן ואלפרד דרייפוס גולדמן.
צבי נשרי
שנות הגולה
צבי הרשל נשרי נולד בצרקונסטנטינובה שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה), בנם של רפאל ורחל אורלוב. המשפחה הייתה משפחת סוחרים זעירים ולצבי היו עוד 8 אחים ואחיות שכולם עלו בהדרגה לארץ ישראל במהלך שנות העלייה השנייה. קיבל חינוך מקיף שכלל לימוד בחדר והשתלמות בספרות עברית ורוסית וכן רכש השכלה כללית. בהגיעו לגיל 13 התבקש על ידי הוריו למצוא מקור פרנסה. תחילה ניסה לעסוק במסחר אך לאחר שלא צלח הניסיון נכנס כשוליה לסדנא והחל ללמוד בניית עגלות. לאחר שהתמחה בתחום החל לעבוד עם אחיו שהיה כבר בעל סדנא בכפר. במקביל לעבודתו הרחיב את ידיעותיו והשכלתו ובגיל 18 החל לעסוק בהוראה. בנוסף על כך עסק בפעילות ציונית, במסגרתה הצטרף לאגודת הפועל הצעיר והיה לאחד מראשוני חבריה. נשרי גויס לצבא האימפריה הרוסית ושרת, תחילה, כפקיד פלוגתי ובהמשך הוכשר כשנתיים לתפקיד חובש ואף עמד בבחינות ההסמכה בהצלחה אולם בהיותו יהודי לא היה יכול לשרת בתפקיד זה ולכן הוחזר לגדוד. נשרי שוחרר מהצבא ב-1903, חזר לכפרו והמשיך בפעילות ההוראה ב"חדר מתוקן" ובפעילות הציונית. ב-1904, עם פרוץ מלחמת רוסיה–יפן הצטווה נשרי להתייצב לשירות אבל קרוביו שכנעוהו לעלות ארצה.
עלייה לארץ ישראל ופעילות חינוכית
בראשית שנת 1904 עלה נשרי לארץ ישראל והחל לעבוד כפועל בפתח תקווה אולם כמומחה לבניית עגלות החל לעבוד בתחום זה בראשון לציון. בשנת 1906 פנה נשרי לעסוק בחינוך גופני ובהוראתו, עת הוזמן לשמש כמורה להתעמלות ולהקנות לתלמידים סדר ומשמעת בגימנסיה העברית הרצליה. נשרי נעתר לפנייה, אולם הִתנה את קבלת המשרה בכך שיותר לו להשתלם במקצועו החדש בצורה מקצועית, ולאחר שנת הלימודים הראשונה נסע לשווייץ והוסמך כמורה לחינוך גופני באוניברסיטת ברן. עם שובו לארץ היה למורה להתעמלות ולמפקח על הסדר בגימנסיה, משרה בה נשא עד לצאתו לגמלאות, ומאוחר יותר שימש גם כמורה להתעמלות בבית המדרש למורות ולגננות ע"ש לוינסקי שבתל אביב. כמורה היה נשרי חסידה של שיטת ההתעמלות השוודית, הדוגלת באימון יחידני, ודחה את שיטת ההתעמלות האנגלית, המדגישה משחקים קבוצתיים. נשרי השתלם עוד מספר פעמים בחו"ל (בשנים 1908, 1911, 1924, 1930, ו-1938) והשתתף בכנסים מדעיים לתרבות הגוף. בשנת 1912 העביר בזכרון יעקב את סמינר ההכשרה למורים לחינוך גופני ביזמתו של אהרן אהרנסון, שהיה הראשון מסוגו בארץ ישראל, והמשיך בהכשרת מורים בשנים הבאות. בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 הדריך נשרי, יחד עם ד"ר חיים בוגרשוב, מנהל הגימנסיה, טיולי תלמידים למצדה.
פעילות ציבורית
בשנת 1906 היה נשרי לאחר מראשוני "אגודת מתעמלים ראשון לציון יפו" מייסודו של ליאו כהן ובשנת 1909 הפך למאמנה השני. נשרי ניצל את השפעתו כמורה על מנת להתיר לאגודה להשתמש במתקני "הגימנסיה הרצליה". אגודה זו הייתה הבסיס לאגודת מכבי תל אביב, ונשרי היה לחבר מועצת מכבי משך שנים ארוכות.
בשנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הצטרף נשרי לגימנסיה שעברה זמנית למושבה מאיר שפיה ועם חלק ממנה לזכרון יעקב במסגרת גירוש תל אביב, והיה חבר ועד ההגירה ומזכירו.
היה ממייסדי הצופיות בישראל וממקימי אגודת "הרצליה", אחת משלוש האגודות שמאיחודן נולדה "הסתדרות הצופים בארץ-ישראל" (כיום הצופים העבריים). עם איחוד האגודות בפסח 1919, נבחר נשרי לראש התנועה ותוארו היה "מנהיג ראשי".
בשנת 1923 נבחר נשרי בידי האספה הכללית הראשונה לחבר ההנהלה המצומצמת, בת שלושה חברים, של גדוד מגיני השפה, ארגון ששם לעצמו למטרה להפיץ את השפה העברית ביישוב. בשנת 1926 יזם ביחד עם ד"ר עמנואל סימון את הקמת "ארגון המורים לחינוך גופני", אשר הוקם שנה לאחר מכך ובו 25 חברים. לאורך השנים פעל רבות להשוואת מעמדם של מורי החינוך הגופני לשאר המורים ונשרי היה ליושב ראש הארגון. בשנת 1933 נמנה עם מייסדי הוועד האולימפי הארץ ישראלי והיה לאחד מחבריו. נוסף על כך היה נשרי לחבר בוועדת ההדרכה של המחלקה להכשרה גופנית של הוועד הלאומי, חבר הוועד הבוחן, חבר ועדת החינוך הגופני של מחלקת החינוך וכן בתפקידים נוספים.
בשנת 1960 קיבל בשם אגודת מכבי תל אביב את פרס הוז לספורט מטעם עיריית תל אביב. בשנת 1971 זכה הוא עצמו בפרס, עבור ספרו "לקסיקון למונחי החינוך הגופני".
צבי נשרי נפטר בשנת 1973, בגיל 95. נקבר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
משפחתו
נשרי היה נשוי ללאה (בתו של ישראל שכטר מזכרון יעקב ואחייניתו של שניאור זלמן שכטר) במשך כ-15 שנה, עד פטירתה ב-1928 מטיפוס. ואב לבנים ובנות. בנו נפל בשנת 1936 כשנורו יריות מהמארב אל עבר מכונית שהובילה פועלים ושומרים ממוצא עילית לירושלים, והוא בן 19 שנים. לזכרו של הבן יצר בשנת 1938 הפסל יצחק דנציגר את הפסל "שבועה", שנהרס בחצר הסטודיו בידי קנאי דתי; משבריו יצר הפסל, ככל הנראה, את פסלו המפורסם "נמרוד", וכן את הפסל "שבזיה". בחייו נפטר גם בנו שמשון.
בתו היא הסופרת רינה הברון חברת קיבוץ בארי. דודו גבע היה נכדו. אחותו היא הפסלת חנה אורלוף, ואחיו מאיר דב אורלוב היה מוותיקי המושבה פתח תקווה ועמד ראש אגודת בעלי מלאכה בפתח תקווה. רפאל איתן היה אחיינו (בן אחותו מרים), ואחיין נוסף (בן אחיו מאיר דב) הוא, מחללי מאורעות תרפ"א בפתח תקווה.
הנצחה
על שמו נקראים הארכיון במרכז הפדגוגי שבמכון וינגייט לתולדות החינוך הגופני והספורט בארץ ישראל ובתפוצות, רחוב בשכונת יד אליהו בתל אביב, וכן "פרס צבי נשרי על תרומה אקדמאית בולטת בתחום הספורט", אשר הוענק עוד בהיותו בחיים. הכרה נוספת בתרומתו ניתנה לו בהנצחתו, בשנת 1981 ביד לאיש הספורט היהודי במכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שזכו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן. במכון וינגייט בבניין המרכז הפדגוגי ולצדו נמצאים תבנית ראשו של צבי נשרי ופסל לזכר בנו דוד, שפוסלו על ידי אחותו חנה אורלוף.
גני
הקומונה שייכת לקנטון רנסי ברובע רנסי במחוז סן-סן-דניס, בחבל איל-דה-פראנס.
היסטוריה
ב-20 במאי 1869 פרש חלק מהעיר והצטרף יחד עם אזורים נוספים שפרשו מהערים הסמוכות ליברי-גארגן (Livry-Gargan) וקלישי-סוס-בו (Clichy-sous-Bois) להקמת קומונה חדשה בשם רנסי.
תחבורה
בגני ישנן 2 תחנות של הרכבת הפרוורית RER בקו E.
ערים תאומות
לגני מספר ערים תאומות והם:
סם הוף
רוברט לי "סם" הוף (באנגלית: Sam Huff; 4 באוקטובר 1934 – 13 בנובמבר 2021) היה שחקן פוטבול אמריקאי.
קריירה
הוף נולד בפארמינגטון, וירג'יניה המערבית. הוא נבחר בסיבוב הרביעי בדראפט של שנת 1956 על ידי ניו יורק ג'איינטס. כבר בעונתו הראשונה זכה עם הג'איינטס באליפות ליגת ה-NFL. ב-1958 העפיל שוב עם הג'איינטס לגמר אליפות ליגת ה-NFL. בגמר הפסידו לבולטימור קולטס בהארכה. זהו המשחק הראשון בתולדות הליגה שנגמר בהארכה ומכונה עד היום "המשחק הגדול ביותר שאי פעם שוחק". בעונה זו נבחר הוף לראשונה למשחק הפרובול. הוא הופיע בארבעה משחקי פרובול רצופים בשנים 1958–1961. במשחק הפרובול של שנת 1961 זכה בתואר ה-MVP של המשחק. בסוף עונת 1963 החליפו הג'איינטס את הוף והוא הועבר לוושינגטון רדסקינס. בשנת 1969 הוף פרש ונכנס להיכל התהילה של ה-NFL בשנת 1982.
נפטר ב-13 בנובמבר 2021.
אדריכלות בברזיל
האדריכלות בברזיל, כפי שהתפתחה במהלך מאות השנים מאז ראשית ההתיישבות, מושפעת מתרבויותיהן של הקבוצות האתניות השונות המרכיבות את העם הברזילאי וממגוון סגנונות אדריכליים המיובאים מחוץ לברזיל. האדריכלות הבנדיריסטית והבארוק של מינאס ז'ראיס (המכונה "הבארוק המיניירי") נחשבים על ידי מלומדים רבים כביטויים סגנוניים אירופאיים אשר קיבלו לבוש ושפה ברזילאיים.
המונח "אדריכלות בנדיריסטית" מתייחס למבנים שנבנו באזור שהוא היום מדינת סאו פאולו על ידי משפחות של בנדיראנטס, בהשראה מסוימת של האסתטיקה של המנייריזם. הבארוק המניירי הוא סוג של בארוק (אף שרבים מחשיבים אותו כקרוב יותר לרוקוקו), והוא מיוצג בעיקר בכנסיות שתוכננו על ידי אלז'נדיניו.
על פי היסטוריונים שונים, האדריכלות הברזילאית הגיעה לשיא שכלולה עם התנועה המודרניסטית, ובאה לידי ביטוי בבנייתה של ברזיליה, על ידי לוסיו קוסטה ואוסקר נימאייר.
קרחון מרפי (אנטארקטיקה)
מוצאו של הקרחון בנונאטאק לאמפיט.
קרחון מרפי ממוקם מדרום להר גולדרינג.
זאב סיגל
קורות חיים
זאב סיגל נולד למשפחה יהודית אמריקאית ב-28 בדצמבר 1942 באלמדה, קליפורניה.
קרחון מרפי (אנטארקטיקה)
הקרחון זורם לכיוון מערב צפון-מערב, לעבר צוק אורפורד, שם הוא מתמזג עם קרחון וילקינסון, ממזרח לפיורד לאלמאנד בחוף לובה.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד, בספטמבר 1956, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956 – 1957.
זאב סיגל
קורות חיים
סיגל הוא גם מייסד Quatermaine Coffee Roasters בוושינגטון, פירלס פאי בסיאטל, ו-BuckleUp, ששמה שונה מאוחר יותר ל-Socialbeesstrategy.com.
קרחון מרפי (אנטארקטיקה)
מקור השם
הקרחון נקרא על שמו של תומאס ל. מרפי (Thomas L. Murphy), שהיה עוזר מודד באי דיטייל בשנת 1956, ועמד בראש סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
המפלגה ההאיטית טט קאלה
המפלגה ההאיטית טט קאלה (בצרפתית: Parti Haïtien Tèt Kale; בקריאולית האיטית: Pati ayisyen an Tèt Kale) היא מפלגה פוליטית בהאיטי. פירוש המילים "טט קאלה" הם "ראש מגולח", כינוייו של נשיא האיטי שהיה ראש המפלגה, מישל מרטלי. המפלגה נמצאת בימין-מרכז של המפה הפוליטית והיא בעלת נטיות ליברליות.
היסטוריה
המפלגה הוקמה רשמית ב-16 באוגוסט 2012.
בבחירות לנשיאות 2015 מועמד המפלגה לנשיאות היה ז'ובנל מואיז, שזכה. בבחירות לפרלמנט בשנת 2015 קיבלה המפלגה 110 מושבים, מתוכם 11 בסנאט, ו-99 בלשכת הצירים.
ביקורת
לאחר הסיבוב הראשון השנוי במחלוקת בבחירות לנשיאות בשנת 2015, המפלגה תוארה כ"מושחתת "ו"לא מתפקדת", על ידי מספר קבוצות ומפלגות בהאיטי.
קנלאים
קנלאים (שם מדעי: Canellales) היא סדרת צמחים פרימיטיביים המחולקת לשתי משפחות: וינטריים וקנליים. במשפחות אלו יש 136 מיני עצים ושיחים. הקנליים נפוצים באמריקה הטרופית ובאפריקה והוינטריים נפוצים באזור האנטארקטי.
עד שנת 1999, שתי משפחות אלו לא נחשבו קרובות. הווינטריים נחשבו למשפחה פרימיטיבית (העצה והשחלה לא דמו למערכת בעלי הפרחים) והקנליים נחשבו למשפחה קדומה של משפחת מיריסטיסאה (Myristicaceae). אולם מחקר על בסיס פילוגנטיקה מולקולרית ומורפולוגיה, תמך באיחוד שתי המשפחות האלו. כך שבמיפוי APG II של שנת 1998 המשפחות היו נפרדות ובדירוג של שנת 2003 הן אוחדו תחת סדרה אחת.
בקרמן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
נסג
בטופולוגיה אלגברית, נסג (Retract) של מרחב טופולוגי הוא תת-מרחב אליו אפשר לסגת מהמרחב כולו על ידי פונקציה רציפה. נסג עיוותי (Deformation retract) הוא, אינטואיטיבית, תת-מרחב אליו ניתן להשתנות (או להתעוות) מהמרחב כולו בצורה רציפה.
אחת השאלות הבסיסיות בטופולוגיה אלגברית היא אילו תתי מרחבים של מרחב טופולוגי הם נסג/נסג עיוותי שלו.
הגדרה
יהי X מרחב טופולוגי, ו- תת-מרחב שלו. נאמר כי A הוא נסג של X, אם קיימת העתקה רציפה כך ש-. המיפוי r נקרא לעיתים נסיגה.
בשקילות, אם נסמן ב-i_A את העתקת ההכלה יש לדרוש כי, פונקציית הזהות על A.
A ייקרא נסג עיוותי (Deformation retract) אם קיימת הומוטופיה כך ש-
ההומוטפיה H נקראת לעיתים נסיגה עוויתית. במילים אחרות, H כזו היא הומוטופיה בין העתקת הזהות והעתקת נסיגה.
לשכת עושי חביתין
לשכת עושי חביתין הייתה אחת מהלשכות בבית המקדש. לשכה זו הייתה מיועדת להכנת מנחת הכהן הגדול, שהיה מקריב פעמיים ביום, מחציתה בבוקר ומחציתה בערב. מנחה זו כונתה "מנחת חביתין". בלשכה זו היו מכינים את הבצק ששימש להכנת שתים עשרה החלות שמהן הביאו את קרבן המנחה. לצורך האפייה התקינו תנור מיוחד שבו היו אופים את החלות ומטגנים אותן בשמן.
נסג
הגדרה
הערה: לעיתים בהגדרת נסג עיוותי מחלישים את הדרישה השנייה ל-, ואז להגדרה לעיל קוראים נסג עיוותי חזק. לאורך הערך נעסוק רק בנסג עיוותי חזק, וכאן הוא ייקרא פשוט נסג עיוותי.
לשכת עושי חביתין
לשכה זו הייתה קדושה בקדושת עזרה.
נסג
נסגים והחבורה היסודית
קיים קשר הדוק בין נסגים לבין החבורה היסודית הראשונה של מרחב קשיר מסילתית X סביב (כל) נקודה a, אותה נסמן.
ראשית, אם נסג ו- העתקת ההכלה, אז ההעתקה, הנתונה על ידי  היא חד חד ערכית. יתרה מזאת, אם A נסג עיוותי, {i}_{*} איזומורפיזם חבורות. כלומר - למרחב טופולוגי ולנסג עיוותי שלו אותה חבורה יסודית.
טענות אלו עוזרות להראות למשל שתתי מרחבים מסוימים אינם מהווים נסג (ראו דוגמאות).
רנארס קאופרס
רנארס קאופרס (לטבית: Renārs Kaupers, נולד-1 בספטמבר 1974) הוא זמר פופ וכותב שירים לטבי.
ביוגרפיה
קאופרס נולד בילגבה. הוא סיים תואר בעיתונאות מאוניברסיטת לטביה.
ב-1989 ייסד עם חבריו לספסל הלימודים את להקת "בריינסטורם" שבה הוא משמש כסולן וממנה קיבל את עיקר פרסומו. הוא אף כותב רבים משירי הלהקה. ביחד עם הלהקה הוא ייצג את מדינתו באירוויזיון 2000.
ב-2001 זכה בפרס הקולנוע הלטבי עבור סרט שהשתתף בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. באותה שנה הגיש את הניקוד הלטבי באירוויזיון.
יחידת הבילוש של מחלקת המשטרה (האימפריה הרוסית)
יחידת הבילוש הייתה שירות משטרתי במשרד הפנים של האימפריה הרוסית בתקופה שבין 1866 ל-1917, שתפקידה היה לפתור פשעים נפוצים, לערוך חקירה לגביהם ולאתר עבריינים ונעדרים והייתה כפופה למחלקת המשטרה של האימפריה הרוסית. כונתה בשם משטרת בילוש, משטרת החקירות הפליליות ומחלקת בילוש ופעלה בצמוד למדור המיוחד של מחלקת המשטרה.
היסטוריה
פעילות יחידת הבילוש החלה עוד בזמן רוסיה הצארית אך הפכה גוף ממוסד בזמן פיוטר הגדול, שהקים כוח משטרה סדירה ובה רשת חוקרים והוטל עליהם לבצע "חיפושים סודיים" ולנהל "עניינים שקטים". גופים מיוחדים של חקירה פלילית נוצרו בפטרבורג בשנת 1729, במוסקבה - בשנת 1730. בפטרבורג הגוף ביצע חיפוש אחר רכוש גנוב, לכידת גנבים ושודדים וערך חקירה בתיקי גניבה, שוד ורצח. בשנת 1746 התארגנה מחלקת חיפוש מיוחדת בלשכת מפקד משטרת סנקט פטרבורג והוטל עליה לחקור גנבים ושודדים שנעצרו בבירה ובפרובינציה.
רנארס קאופרס
ביוגרפיה
ב-2003 הנחה את האירוויזיון שנערך בריגה, וב-2005 הנחה את אירוע הספיישל שיר היובל באירוויזיון. בנוסף, שימש כנציג הלטבי בצוות השיפוט של קדם האירוויזיון האסטוני ב-2003.
יחידת הבילוש של מחלקת המשטרה (האימפריה הרוסית)
היסטוריה
בשנת 1756 הוציא הסנאט המושל צו "אודות קביעת הבלשים העיקריים לחיפוש והשמדת גנבים ושודדים ונמלטים" תוך פירוט ההוראות על זכויותיהם וחובותיהם של בלשים אלה. בנובמבר 1775 חתמה יקתרינה השנייה על צו להקמת מוסדות לשליטה במחוזות. על בסיס מסמך זה, במחוזות, תפקידי החקירה הפלילית הוטלו על בתי המשפט של זמסטבו ובראשם עמד מפקד משטרת זמסטבו. בערים, תפקידים דומים בוצעו על ידי משטרת העיר בראשות ראש העיר עצמו. בשנת 1782, אורגנו גופים כאלה בערים אחרות באימפריה וחלק מתפקידי החקירה הפלילית הועברו אליהם.
רפורמות משמעותיות בתחום החקירה הפלילית התרחשו בראשית המאה ה-19 (בעיקר עם הקמת משרד הפנים בשנת 1802) ובמיוחד בשנות 1860. בשנת 1860 הוסרו לחלוטין מהמשטרה תפקידי שיפוט ובמידה רבה, ענייני החקירות. הדבר היחיד שנותר ביכולתה של המשטרה היה לערוך חקירה בתיקים פליליים. חקירה וחיפוש אחר עבריינים במחוזות הופקדו בידי השוטרים, בעוד בערים - משימות אלה היו בסמכויות הפקידים העירוניים. בשנת 1864 אומצה אמנת ההליך הפלילי (Устав уголовного судопроизводства) המסדירה את נורמות החקירה הפלילית. בה נכתב כי המשטרה, בעת ביצוע חקירה, "אוספת את כל המידע הדרוש לה באמצעות חיפושים, בירורים מילוליים ומעקב סמוי".
רנארס קאופרס
ביוגרפיה
ב-2005 זכה בפרס עיטור הכוכב הלבן מטעם ממשלת אסטוניה וב-2008 בעיטור שלושת הכוכבים ממדינתו.
יחידת הבילוש של מחלקת המשטרה (האימפריה הרוסית)
היסטוריה
לראשונה במשטרה הרוסית, נוצרו בפטרבורג יחידות מיוחדות לפתרון פשעים וניהול חקירות, שם הוקמה בשנת 1866 משטרת בילוש בלשכת מפקד המשטרה. לפני כן, תפקידי בילוש בוצעו על ידי חוקרים פליליים והמשטרה כולה בצורה בה התקיימה באותה תקופה. בתחילה צוות החקירה הפלילית בסנקט פטרבורג היה קטן: המחלקה כללה, בנוסף לראש המחלקה ועוזרו, 4 פקידים למשימות מיוחדות, 12 משגיחי משטרה (בלשים) ו-20 בלשים אזרחיים (עובדים בדרגות אזרחיות שגויסו למשטרה).
בשנת 1881 הוקמה יחידת הבילוש במשטרת מוסקבה. לאחר מכן נוצרו מחלקות בילוש בוורשה, קייב, טיפליס, באקו, ריגה, אודסה, רוסטוב על הדון, לודז'. ב-6 ביולי 1908 אימצה הדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית את החוק "אודות ארגון יחידות הבלשים". לפיו, פעילות חיפוש מבצעי הפכה לתפקיד עצמאי של רשויות אכיפת החוק במדינה. ב-10 באוגוסט 1910 הוציא משרד הפנים הוראות לחברי מחלקות הבילוש ועל בסיס מסמכים אלה נוצר מבנה יחידות הבלשים והן כללו לשכות רישום, שהייתה אחראית לאיסוף תצלומים ותיעוד, יחידות מעצר, יחידות סיור סדירות ויחידות לטיפול בגניבות והשבת רכוש.
רנארס קאופרס
ביוגרפיה
ב-2007 שיחק בסרט "גאורג", סרט ביוגרפי על הזמר האסטוני גאורג אוס.
הוא נשוי ואב לשלושה בנים.
יחידת הבילוש של מחלקת המשטרה (האימפריה הרוסית)
היסטוריה
המשטרה הקיסרית פוזרה ב-11 במרץ 1917 ואיתה גם יחידת הבילוש. תחת משרד המשפטים, הוקמה הלשכה לחקירה פלילית שכללה את מחלקות הבילוש לשעבר. גופים אלה פעלו עד להיווצרות מנגנון הבילוש כחלק מנ.ק.ו.ד.
משימות
על יחידות הבילוש הופקדו המשימות לנהל חקירה אודות פשעים שבוצעו, איסוף ראיות, חיפוש אנשים המעורבים בביצוע הפשע שנחקר, ביצוע עבודות סמויות בסביבה פלילית. בנוסף, על יחידת החקירה הפלילית הופקדו החובות לשמור על כל מיני רשומות - תיקי סימוכין מבצעיים, תיקי טביעות אצבע ותיקים אחרים. מבחינה מבנית, גופי החקירה הפלילית היו כפופים למחלקת המשטרה במשרד לענייני פנים של האימפריה הרוסית והן היו חלק מתחנות המשטרה.
סעיד בן עאמר
סעיד בן עאמר (בערבית: سعيد بن عامر), היה סחאבי, ואחד מחבריו הקרובים של הנביא מוחמד.
ביוגרפיה
למרות ששמו של סעיד בן עאמר כמעט שאינו מוזכר בהקשר של הצחאבה, הוא נחשב לצדיק, וליווה את הנביא מוחמד בכל מלחמותיו.
סעיד התאסלם מעט לפני קרב ח'ייבר. מאז שהוא קיבל את האסלאם ונשבע אמונים לנביא, הוא הקדיש את חייו לשירות האסלאם. על פי המסורת, היו לו כל המידות הטובות: צייתנות, מתינות, כבוד עצמי, צניעות, ענווה, רוחניות, ויראת אללה. אולם, על פי המסורת, מראהו החיצוני של סעיד לא העיד על תכונותיו. הוא נראה אדם פשוט, עני ואף מוזנח בלבושו.
כאשר עומר בן אל-ח'טאב שחרר את מועאויה הראשון מתפקידו כמושל חומס שבסוריה, הוא חיפש אדם מתאים להחליפו. הסטנדרטים של עומר למינוי מושל היו גבוהים מאוד. הוא האמין שאם מושל ביצע חטא, טעות, או הפרת אמונים כלשהי, שני אנשים יאלצו לתת את הדין אצל אללה: הוא (עומר) והמושל. חומס נחשבה לעיר שבה היו פיתויים רבים למוסלמי מאמין. לכן, עומר היה סבור שרק צדיק ומאמין יוכל להתגבר על הפיתויים של חומס. עומר הציע לסעיד את המשרה, אך סעיד סירב באומרו "אל תחשוף אותי לפיתויי הזה!". עומר השיב: "אני נשבע באללה, לא אתן לך לאכזב אותי. אתה מניח את האחריות והעול שבשלטון על הכתפיים שלי, ואז מסרב לעזור לי?". מילים אלה שכנעו את סעיד, שנסע עם אשתו הטרייה לחומס.
עומר צייד את סעיד בכסף רב, אך סעיד השתמש בכסף רק לצרכיו הבסיסיים ביותר, ואת השאר נתן לזכאה (צדקה), תוך שהוא מסתיר את הדבר מאשתו בתירוצים שונים. כשנודע לה הדבר, ולאחר שכל תירוציו לא הועילו, הצליח לשכנעה שהצדקה היא המעשה הראוי.
חומס שבתקופה ההיא הייתה מכונה "כופה השנייה". שם שביטא את נטייתם של אנשי העיר למרוד בשליט. למרות זאת, מסופר שהם אהבו את שליטם החדש סעיד, וצייתו לו.
המסורת מספרת, שעומר שמע תלונות מאנשי העיר על סעיד, וכשביקש ממנו את להסביר את מעשיו - תירץ את כל התלונות באופן שהניח את דעתו של עומר, שנוכח לדעת שסעיד הוא מאמין אמיתי.
סעיד נפטר ב-642, בשנה ה-20 להג'רה.
נופל על ארבע
נופל על ארבע הוא אלבומה היחיד של להקת "שונרא" ובראשה דן תורן. האלבום יצא לאור בשנת 1989, על ידי חברת התקליטים נענע דיסק.
רקע
האלבום הוא אלבומה היחיד של להקת "שונרא" שיצא בשנת 1989. את האלבום הקליטה הלהקה באולפני "נענע דיסק" בהפקתו של ניצן זעירא. זהו אלבום רוק מתקדם ורוק ישראלי. האלבום משלב עשרה שירים מקוריים של הלהקה ועוד חמש גרסאות מחודשות של שירים מתוך אלבום הסולו של תורן, שיצא בשנת 1987, "לו-חמה בשטח בנוי". מתוך האלבום הצליחו סינגלים רבים והפכו ללהיטים, כגון השיר "לבן על לבן" (שנכלל גם באלבום האוסף "נענע אוספ מספר אחת" בהוצאת נענע דיסק), או השיר "ידיעות מניקרגואה", שהיה אחד השירים המושמעים ביותר בגלגלצ. לאחר יציאת האלבום התפרקה הלהקה.
נימה גלקטית
נימה גלקטית (באנגלית: Galaxy filament), שיש בה תת-סוג בשם קיר גדול, היא מונח בקוסמולוגיה המתאר את המבנים הגדולים ביותר ביקום הידועים כיום לאנושות. אלו הם אוסף של עצמים ביקום המקובצים ביחד ויוצרים תצורה מסיבית דמוית פתיל באורך טיפוסי של 163 עד 261 מיליון שנות אור. בין נימה גלקטית אחת לרעותה יש מרחבים עצומים של ריק. העצמים בנימה גלקטית המקובצים בסמוך זה לזה, בקנה מידה קוסמולוגי, ומוחזקים על ידי כח הכבידה ההדדי נקראים צבירי-על.
במודל הסטנדרטי של היווצרות היקום, נימות גלקטיות נוצרות לאורך, ועוקבות כמו קורי עכביש, אחר פתילים של חומר אפל. סוברים שהחומר האפל הוא הקובע את המבנים ביקום בקנה המידה הגדול ביותר. חומר אפל משפיע בכח הכבידה שלו על חומר קורן, דהיינו כוכבים, וחומר קורן זה הוא מה שאסטרונומים רואים בתצפיות כיוצר קירות ארוכים ודקים של צבירי-על לאורך הפתיל.