cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יבגני רילוב
מדליית ארד באליפות עולם
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 זכה רילוב במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בשיא רוסיה חדש של 1:54.60 דקות, אחרי מיץ' לרקין מאוסטרליה (1:53.58 דקות) ורדוסלב קבנצקי מפולין (1:54.55 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.23 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 53.14 שניות ועלה מהמקום החמישי ובמקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:30.90 דקות, הוא שחה את סגנון הגב בתוצאה של 53.21 שניות
מגפת הקורונה באפריקה
קניה
נכון ל.. מספר המתים הוא ומספר הנדבקים הוא  כעת ו נדבקים הבריאו.
ראוניון
נכון ל.. מספר המתים הוא ומספר הנדבקים הוא  כעת ו נדבקים הבריאו.
יבגני רילוב
מדליית ארד אולימפית
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה רילוב במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בשיא אירופה חדש של 1:53.97 דקות, אחרי ראיין מרפי מארצות הברית (1:53.62 דקות) ומיץ' לרקין (1:53.96 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.74 שניות ובמקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:31.30 דקות, הוא שחה את סגנון הגב בתוצאה של 52.90 שניות.
מגפת הקורונה באפריקה
רואנדה
נכון ל.. מספר המתים הוא ומספר הנדבקים הוא  כעת ו נדבקים הבריאו.
תוניסיה
מגפת הקורונה התפשטה לתוניסיה ב-2 במרץ 2020. מקרה ההידבקות הראשון בתוניסיה פורסם ב-2 במרץ 2020.
ציר זמן
נכון ל.. מספר המתים הוא ומספר הנדבקים הוא  כעת ו נדבקים הבריאו.
יבגני רילוב
אלוף אירופה
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, בריטניה באוגוסט 2018 זכה רילוב ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר גב בשיא אירופה חדש של 1:53.36 דקות, לפני רדוסלב קבנצקי (1:56.07 דקות) ומטאו רסטיבו מאיטליה (1:56.29 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:12.23 דקות, לפני איטליה (3:12.90 דקות) ופולין (3:14.20 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 48.62 שניות. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.74 שניות, אחרי קלימנט קולסניקוב בן ארצו שקבע שיא לאומי חדש ושיא עולם לנוער של 52.53 שניות ולפני אפוסטולוס כריסטו מיוון (53.72 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:32.03 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא אליפות חדש של 3:30.44 דקות ולפני גרמניה (3:33.52 דקות). כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 52.77 שניות ובשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 52.66 שניות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות.
2019
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, דרום קוריאה ביולי 2019 זכה רילוב ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:53.40 דקות, לפני ראיין מרפי מארצות הברית (1:54.12 דקות) ולוק גרינבנק מבריטניה (1:55.85 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.67 שניות, אחרי שיו ג'יאיו מסין (52.43 שניות) ולפני מיץ' לרקין מאוסטרליה (52.77 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:09.97 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:09.06 דקות ולפני אוסטרליה (3:11.22 דקות). כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.02 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב בשיא רוסיה חדש של 3:40.78 דקות. כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה טובה משיא אירופה של 51.97 שניות.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה רילוב בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אירופה חדש של 51.98 שניות, לפני קלימנט קולסניקוב (52.00 שניות) והאלוף האולימפי היוצא ראיין מרפי (52.19 שניות) ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 1:53.27 דקות, לפני ראיין מרפי (1:54.15 דקות) ולוק גרינבנק מהממלכה המאוחדת (1:54.72 דקות) ובכך השיג מדליה ראשונה בהיסטוריה לרוסיה במשחה גב. לאחר הזכייה, האשים ראיין מרפי את רילוב בשימוש בסמים.
יאנוש ליקאי
ביוגרפיה
הוא נולד במשפחה בורגנית יהודית עשירה. אביו, ליפוט לייטנר היה קבלן בניין, עבר מקרואטיה (שהייתה אז בשליטת הונגריה במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית) לבירת הונגריה. הם גרו בבודפשט באותו בנין עם ינה לנדלר. יאנוש כבר בגיל צעיר עסק בסוגיות חברתיות ופרסם מאמרים בעיתונים. גם אחותו עבדה כעיתונאית.
משנת 1917 הוא השתתף בתנועת הפועלים, הפך לחבר של בחוג גלילאו, ועבד כעמית במערכת של העיתון "הפועל הצעיר" והמגזין "מא" (Ma פירושו היום). מתחילת 1918 הוא השתייך לקבוצה האנטימיליטריסטית (מה שנקרא סוציאליסטים מהפכניים) בראשות אוטו קורווין, שתכנן ניסיון התנקשות בראש ממשלת הונגריה לשעבר אישטוואן טיסה.
הציטוט בצד הם הזיכרונות של פאל דמן (גולדשמידט). את האקדח השיגו הוא אנטל מושויגו מיצרן המעליות, אישטוואן פרידריך (בשנת 1919 הפך לראש ממשלת הונגריה לתקופה קצרה) שידע לדברי דמני את ייעוד הנשק. למחרת (17 באוקטובר) נעצר ליקאי בשעה 16:00, ואחר כך שוחרר במהלך מהפכת החרציות ב־31 באוקטובר שהיה יום ההתנקשות המוצלח באישטוואן טיסה. שחרורו היה בהוראתם בעל פה של צירי המועצה הלאומית ההונגרית. בנובמבר הוא השתתף בהקמת ה-KMP והארגון הלאומי של נוער עובד, והיה גם מזכירו של האחרון. מסוף אותה שנה היה העורך של כתב העת "הפרולטר הצעיר". בפברואר 1919 נעצר יחד עם מנהיגי ה- KMP. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית עמד בראש מחלקת החניכות של קומיסריאט העם של החינוך הציבורי. בסוף יולי נסע לקונגרס הפתיחה של "האינטרנציאונל הבינלאומי לנוער קומוניסטי", וזו הסיבה שהוא כבר היה בווינה ב-1 באוגוסט, כאשר הרפובליקה נפלה.
בגלות (1925-1919)
ב־20 בנובמבר 1919 השתתף ב"האינטרנציאונל הבינלאומי לנוער קומוניסטי" השני. ונבחר כחבר ממלא מקום בוועדת ההיגוי. בשנת 1920 עבד כראש משרד דרום מזרח אירופה בברלין וכעובד מזכירות המשנה של מערב אירופה. בסוף 1922, בהתבסס על החלטת הקומינטרן, נסע לארצות הברית להנהיג שם את התנועה הקומוניסטית ההונגרית. שם עסק בפעילות ספרותית תחת שם העט ג'והן לאסן. הוא נעצר בסתיו 1924 ושוחרר כנגד ערבות בלבד, בסופו של דבר מת ממחלת הריאות שלו בשנת 1925.
כתביו
בתרגום לעברית:
מסד נתונים יחסי
מסד נתונים יחסי, מסד נתונים רלציוני (באנגלית Relational DataBase או RDB, ומערכת הניהול שלו: RDBMS), או מסד נתונים טבלאי, הוא מודל נפוץ של מסד נתונים (בסיס נתונים) שדחק הצידה את המודלים שקדמו לו: מסד נתונים רשתי ומסד נתונים היררכי והיווה סטנדרט למסדי נתונים במשך עשרות שנים עם שליטה מוחלטת בשוק מסדי הנתונים, עד להתפתחות תחום ה-NoSQL (משנת 2009).
במודל זה מסד הנתונים בנוי מטבלאות, כאשר כל טבלה מכילה מידע על ישות מסוימת (לדוגמה, לקוחות במערכת בנקאית). ולכל רשומה בטבלה יש שדה ID שמזהה באופן ייחודי את הרשומה. הקשרים בין הרשומות בטבלאות השונות נעשה באמצעות שדה מיוחד זה הנקרא שדה מפתח, שבו ערכים זהים מסמלים קשר בין הרשומות. שליפת מידע ופעולות עדכון במסד נתונים טבלאי נעשות באמצעות שפת SQL, המהווה ממשק המאפשר גישה לנתונים מבלי להתייחס לאופן שמירתם במסד הנתונים.
מסד הנתונים הטבלאי הוצג לראשונה בשנת 1970 במאמרו החלוצי של אדגר קוד מחברת IBM בשם A Relational Model of Data for Large Shared Data Banks.
מרכיבי מסד הנתונים הטבלאי
יחידת הנתונים הקטנה ביותר במסד הנתונים הטבלאי (כמו במודלים אחרים למסדי נתונים) היא השדה (field). בנתוני אזרח במרשם התושבים, למשל, מספר הזהות, השם הפרטי, ושם המשפחה הם שדות בטבלה. השדה חייב להיות מסוג מסוים, שמגביל את הזנת הערכים לו לאותו סוג נתונים. כך, למשל, שדה שהוגדר מספרי לא יוכל להכיל תווי אותיות.
אוסף כל השדות המתארים את האזרח הוא הרשומה (record) של אותו אזרח, ואוסף הרשומות של כל האזרחים הוא טבלה (table).
דוגמה לטבלת אזרח:
עמודה בטבלה היא שדה, ושורת נתונים היא רשומה. שדה תעודת זהות הוא שדה המפתח הייחודי שעל פיו, יקושרו רשומות בטבלאות אחרות לטבלה זו.
מפתחות
לכל רשומה יש מפתח ראשי (primary key), המשמש לזיהוי חד-משמעי שלה. לכל רשומה יכול להיות רק מפתח ראשי אחד, שערכיו חייבים להיות ייחודיים ואסור שיהיו ריקים.
מפתח משני משמש לאיתור ומיון מהיר של רשומות, לקישור בין רשומות בטבלאות שונות ומניעת כפילויות. מפתח משני יכול להיות בעל ערכים לא ייחודיים. ברשומת האזרח, מספר הזהות משמש כמפתח ראשי, ושם המשפחה והשם הפרטי משמשים כמפתח משני. מפתח זר (foreign key) משמש לקישור למפתח ראשי בטבלה אחרת. מפתח המורכב מכמה שדות קרוי מפתח מורכב. מפתח זה מאפשר לבצע מיון רב שדי, ולמנוע כפילות בצירוף השדות. מפתח כלשהו מכונה לעיתים גם בשם אינדקס.
המפתח הוא שדה שמוגדר ככזה. כמעט כל שדה יכול להיות מוגדר כשדה מפתח (ובאקסס למעט שדה בינארי ומזכר), אבל רק שדה אחד בכל טבלה יכול להיות מוגדר כמפתח ראשי, שאר המפתחות יהיו מוגדרים כמפתחות זרים או מפתחות משניים. שדה מפתח הוא שדה שהתוכנה יוצרת בעבורו מפתח פנימי ממוין של כל הערכים באותו שדה. תפקידיו של המפתח, להאיץ את העבודה עם הטבלה, במיון, בחיפוש ובשליפה של ערכים. וכן למנוע במפתח שהוגדר ללא כפילות, הזנת ערכים זהים. כמו גם, לבקר את הקישורים בין הטבלאות השונות.
יחסים בין הטבלאות
היחסים בין טבלאות יכולים להיות מכמה סוגים: דוגמה: במרשם התושבים, לאם אחת מקושרים ילדים אחדים (יחס של אחד לרבים), אך לא יותר מבן-זוג אחד (יחס של אחד לאחד). במסד הנתונים יש מנגנון בקרה מיוחד האוכף את התנאים הללו ושמו מנגנון אימות היחוסים הוא גם מכונה מנגנון בקרת יתומים ואלמנות, מכיוון שאינו מאפשר ליצור או להותיר רשומות בטבלאות המשניות ללא כל התייחסות בטבלה הראשית.
טבלת ילדים שמתייחסת לטבלת אזרח
על פי שדה "מספר תעודת הזהות של האם" שקיים בטבלת ילדים, ניתן לשייך את כל הרשומות של הילדים לאימם בטבלת אזרח
הפיגוע בג'קרטה (2016)
הפיגוע בג'קרטה היה מתקפת טרור משולבת שהתרחשה ב-14 בינואר 2016 במספר מוקדים מרכזיים בעיר ג'קרטה בירת אינדונזיה, הסמוכים לארמון הנשיאות איסטנה נגרה, למטה האו"ם, לשגרירויות טורקיה ופקיסטן ובאתרים מסחריים כמו סניף של רשת בתי הקפה סטארבקס. 14 מחבלים חמושים, ביצעו את המתקפה בו-זמנית באמצעות מטעני חבלה, ירי מנשק אוטומטי והשלכת רימוני יד. כתוצאה מההתקפה, נהרגו 8 בני אדם ונפצעו 24. המדינה האסלאמית נטלה אחריות על הפיגוע, אך ראש סוכנות הביון המרכזית, סוטיוסו, מסר כי אין כל ראיות המאששות כי אנשי דאעש אכן אחראים לפיגוע. בעקבות המתקפה הכריזו סינגפור ומלזיה על כוננות גבוהה במרכזי הערים וסביב שגרירויות ונציגויות של מדינות זרות.
רקע
אף על פי שאינדונזיה אינה מעורבת בסכסוכים במזרח התיכון, חוותה המדינה אבדות כבדות כתוצאה ממספר התקפות טרור שבוצעו על ידי קיצוניים אסלאמיים בשני העשורים האחרונים של המאה ה-21.
יום מעשים טובים
יום מעשים טובים הוא יום בינלאומי של עשיית טוב והתנדבות, שמקורו בישראל, שנוסד ב-2007 על-ידי שרי אריסון. הגדרתו על ידי יוזמיו: "זהו יום המציין פעילות מתמשכת של עשיית טוב, המתקיימת לאורך כל השנה ומקדמת את הקשר הקהילתי, מגדילה ערבות הדדית ומרחיבה מעגלי התנדבות"
נכון לשנת 2023, יום מעשים טובים נחשב ליום בינלאומי המצוין ב-110 מדינות בהשתתפות מיליוני בני אדם, מתוכם השתתפו בישראל למעלה משני מיליון איש בפעילויות שונות, כגון עבודה התנדבותית עם אוכלוסיות בסיכון, ניקיון חופים, צביעה וגינון, מפגשים בין דוריים, ימי כיף, הקמת מיזמים קהילתיים ועוד.
היסטוריה
יום מעשים טובים הושק בשנת 2007 בישראל על ידי אשת העסקים והפילנתרופית, שרי אריסון, באמצעות עמותת "רוח טובה" מקבוצת אריסון, המחברת בין עמותות וארגונים הזקוקים למתנדבים לבין אנשים שמעוניינים להתנדב, כחלק מהקרן המשפחתית ע"ש תד אריסון, הזרוע הפילנתרופית של קבוצת אריסון.
בשנת 2007 התנדבו במסגרת יום המעשים הטובים בישראל כ-7,000 איש. היום הפך גלובלי בשנת 2011, עם משתתפים מרחבי העולם, כולל בארצות הברית, באוקראינה ובפולין.
בשנת 2012, מארגני הפרויקט חברו ל-MTV Global לקמפיין בן שישה שבועות בפלטפורמות המקוונות והטלוויזיה שלה, וחשפו את המסר ל-24 מיליון צופים ברחבי העולם.
בשנת 2014 נאסד"ק הזמינה את שרי אריסון לפתיחת יום המעשים הטובים, בטקס סגירת יום המסחר. 2018 הייתה השנה החמישית ברציפות של שיתוף הפעולה של נאסד"ק ויום המעשים הטובים.
בשנת 2017, יום המעשים הטובים השנתי ה-11, התנדבו כ-2,500,000 משתתפים מ-93 מדינות, וסימנו את היום הגדול והעולמי ביותר עד אז. כדי לחגוג, מארגני הפרויקט ערכו אירועים מיוחדים בקניה, בפורטוגל, באיטליה, בפולין ועוד.
מסביב לעולם
בשנת 2016 יום המעשים הטובים צוין ב-75 מדינות, והתקיים שיתוף פעולה עם ערים גדולות כמו רומא, סאו פאולו, קאושיונג וניו יורק, כדי ליצור אירועים מיוחדים. באירוע יום המעשים הטובים בהראלד סקוור, ניו יורק, השחקן והאקטיביסט אדריאן גרנייה תמך ביום, בכך שנשא דברים באירוע:
האפיפיור פרנציסקוס התייחס אל היום בדרשת יום ראשון שלו ברומא, לפני יום המעשים הטובים 2015, ואמר:
בשנת 2016, יום המעשים הטובים שיתף פעולה עם מרכז ההתנדבות בברזיל Atados בהפעלה ארצית. יחד הם הגיעו ל-10,000 מתנדבים ברחבי המדינה, ול-40 ערים ברחבי ברזיל, כולל ערים גדולות כמו ריו דה ז'ניירו, ברזיליה וסאו פאולו.
באמריקה הלטינית התקיימו אירועי יום המעשים הטובים הגדולים בפנמה, בקוסטה ריקה, בברזיל, בפרו וב-16 מדינות נוספות באזור.
בטאיוואן, יום המעשים הטובים שיתף פעולה עם TAVE (איגוד טייוואן למאמץ מתנדב) כדי ליצור פעילויות עירוניות מרכזיות בעיר גאושיונג, ב-2016. סגן נשיא טייוואן, צ'ן צ'ין-ג'ן, וראש עיריית קאושיונג, צ'ן צ'ו, נמנו עם מצייני היום בשנת 2016. Taoyuan City גם אירחה פעילויות ברחבי העיר, שאורגנו על ידי אגודת שירות התנדבות Taoyuan City וארגונים שותפים אחרים.
אחד משיתופי הפעולה הגדולים באירופה כולל את SPES (Associazione Promozione e Solidarietà) באיטליה, שארגנה אירוע גדול של יום המעשים הטובים ברומא ב-2016. יום המעשים הטובים הזמין רצים במרתון רומא להצטרף ל"ריצת כיף רומא" ולבקר ביריד יום המעשים הטובים של עמותות בקו הסיום.
בישראל
יום המעשים הטובים החל לראשונה בישראל ב-2007, עם 7,000 משתתפים וצמח לכשני מיליון ב-2022.
בערים כמו תל אביב וירושלים מתקיימים גם אירועי יום המעשים הטובים מיוחדים הפתוחים לקהל הרחב, כמו "שדרות היועצים" לשנת 2016 שהתקיימה בשדרות רוטשילד בתל אביב. אנשי מקצוע נתנו פגישות ייעוץ חינם לעוברים ושבים.
אירועים ציבוריים נוספים כוללים את יריד העמותות יום המעשים הטובים 2015 בכיכר רבין, תל אביב ואשקלון, שכלל עמדות לתרומת שיער, אזור אימוץ כלבים ושוק תן וקח.
תאריכים
להלן תאריכי יום מעשים טובים, בישראל ובעולם * יום מעשים טובים הפך לבינלאומי ב-2011.
פרסים
יום מעשים טובים קיבל את פרס המצוינות של שותפי ג'ורג' וו. רומני בשנת 2016.
הערות שוליים
קטגוריה:אירועים בחודש מרץ קטגוריה:אירועים בחודש אפריל קטגוריה:התנדבות קטגוריה:מועדים בין-לאומיים
שניאור זק"ש
שניאור זק"ש (או: זקש, זקס; Senior Sachs&רלמ;; 17 ביוני 1816 – 18 בנובמבר 1892), חוקר עברי, איש תנועת ההשכלה היהודית במזרח אירופה ואחר כך במערבה. שימש כחוליה מקשרת בין הסופרים העבריים אנשי תנועת ההשכלה ובין חוקרי חכמת ישראל.
קורות חייו
זק"ש נולד בעיירה קיידאן, ליד קובנה שבליטא, ועל שמה נקרא לפעמים "קיידאנסקי". אביו, הרב צמח זק"ש היה רב העיירה וצאצא של השל"ה. בילדותו עברה המשפחה לעיירה זאגר ושם קיבל חינוך יהודי מקובל, תורה ובעיקר תלמוד. בצעירותו נחשף לספרות ההשכלה העברית, בין השאר לחיבוריהם של גינצבורג, ארטר ולטריס; זה האחרון השפיע עליו במיוחד בשירו "יונה הומיה", ועל שמו כינה את ספריו "היונה", "כנפי יונה", "קיקיון יונה" ו"בן יונה". בשאיפתו להיכנס לעולם ההשכלה החליט לנסוע לברודי, ותחילה הצליח לקבל את הסכמת משפחתו שייסע לווילנה, והוא נסע לשם ב-1836. אחר כך המשיך בנדודים, בעיירה וסילישוק (1836–1837), בדובנו (1838) ובברודי (1839–1840), שם פגש את ארטר ואת יה"ש והתיידד עמם. בנדודיו הרחיב את השכלתו ולמד שפות ומדעים, והתפרנס בדוחק מהוראה.
ב-1840 התפרסם מאמרו הראשון, מאמר שחיבר בעברית על מצב החינוך וההשכלה אצל יהודי האימפריה הרוסית; המאמר תורגם לגרמנית והודפס בכתב העת של יצחק מרדכי יוסט Israelitische Annalen. אחר כך ניסה לשוב למשפחתו בליטא, אך נתפס במעבר הגבול ונכלא למספר חודשים. אחרי שהות קצרה בעיירות קרמניץ (שם פגש את ריב"ל) ודובנה בא שוב לווילנה והתיידד עם המשכילים במקום ובראשם אד"ם הכהן ובנו מיכ"ל. הוא שב לז'אגר לחצי שנה, שימש שם כמורה בבית ספר משכילי וכתב כמה שירים. ב-1842 הוזמן לראסיין לשמש כמורה פרטי, ושם התיידד מאוד עם אברהם מאפו, והשניים נשארו בקשר חזק בשנים הבאות. אחר כך חזר לז'אגר, ואחר שהות קצרה בקניגסברג הגיע ב-1844 לברלין.
זק"ש בא לברלין כשהוא בן 28 ושהה בה 12 שנים. הוא החל ללמוד באוניברסיטת ברלין; בין השאר למד פילוסופיה אצל שלינג ואף קיבל ממנו מכתב המלצה. הוא גם התקרב לאנשי חכמת ישראל בברלין, בהם צונץ ויחיאל זק"ש, והם השפיעו עליו לעסוק בחכמת ישראל ובספרות ימי הביניים. בברלין היה מצבו הכלכלי קשה מאוד, והוא התפרנס מעבודות דחוקות ומהוראה. כמה ממכתביו לידידיו כתב על דפי השער של ספריו ששלח להם, מאחר שלא היה לו כסף לקנות נייר מכתבים. תקופת ברלין הייתה התקופה הפורייה ביותר של זק"ש, ושם הוציא לאור את רוב חיבוריו, וגם ערך שני גיליונות של כתב העת "כרם חמד".
ב-1856 שכר אותו הברון יוסף גינצבורג כמורה לבנו והוא עבר לפריז. מאז ועד פטירתו ישב בביתו של הברון והתפרנס בכבוד. הוא היה ממונה על ספרייתו של הברון, החל לחבר עוד כמה מחקרים, ההדיר חיבורים קדומים ופרסם מאמרים בכתבי העת העבריים. ב-1887 הועברה ספריית הברון לסנקט פטרבורג, וזק"ש נשאר בפריז וקיבל פנסיה עד פטירתו ב-1892.
אוסף מכתבים על שמו נמצא בספרייה הלאומית.
פועלו ויצירתו
מחקריו של זק"ש עסקו בעיקר בפילוסופיה של ימי הביניים. במיוחד התמקד ביצירתו של שלמה אבן גבירול, אחרי שגילה שלמה מונק את זהותו עם Avicebron, מחבר החיבור הלטיני Fons Vitae. זק"ש הראה את ההשפעות של פילון האלכסנדרוני על רשב"ג ושל רשב"ג על ר' אברהם אבן עזרא, ואת סימני השקפתו של רשב"ג אצל שפינוזה ושופנהאואר. זק"ש גם היה מן הראשונים בתקופה המודרנית שחקרו מחקר רציני בתורת הקבלה, שעד תקופתו התייחסו אליה רוב המשכילים בזלזול. הוא הראה קשרים בין הקבלה והחסידות (בעיקר תורת חב"ד) לפילוסופיה של ימי הביניים מצד אחד ולהשקפותיהם של שלינג, הגל ורנ"ק מצד שני. בשנות הארבעים (של המאה ה-19) הציע לאנשי חכמת ישראל לפרסם אנציקלופדיה של מדעי היהדות, אך הצעתו לא יצאה לפועל.
תפיסת עולמו של זק"ש הייתה רומנטית, ומתוכה הגיע לחקר ההיסטוריה והספרות העברית. הוא פרסם את מחקריו בעברית ולא בגרמנית, והתנגד ליהדות הרפורמית. בתפיסה זו מצא שפה משותפת עם שד"ל, הגם שהיו חלוקים בעניין ראב"ע ושפינוזה ששד"ל הסתייג מהם. קשריו החמים של זק"ש עם המשכילים, הסופרים והמשוררים העבריים בליטא, ובמיוחד עם מאפו ועם מיכ"ל (עם האחרון נפגש הן בווילנה והן בברלין) הפכו אותו לחוליה מקשרת של השפעה הדדית בין עולם ההשכלה העברית במזרח אירופה ובין החוקרים בברלין ובפאריז, שכתבו בעיקר גרמנית. מלבד השפעתו של זק"ש על מאפו ומיכ"ל השפיע כנראה גם על קלמן שולמן, אליעזר צווייפל, ואפילו על יל"ג בצעירותו.
מערבולת
מְערבולת היא זרימה של חומר במעגל, בדרך כלל נוזל או גז. הזרימה בדרך כלל אינה זרימה למינרית (חלקה) אלא טורבולנטית. מהירות זרימת החומר ומהירותו הזוויתית גבוהות ביותר במרכז המערבולת וקטנות לקראת השוליים.
ניתוח
ערבוליות (Vorticity) היא מידה לעוצמת המערבולת. הערבוליות היא הסיבוביות ליחידת שטח בנקודה מסוימת. זהו וקטור שכיוונו מקביל בקירוב לכיוון קו המערבולת. במדעי האטמוספירה תנועת האוויר היא אופקית ברובה (והערבוליות אנכית ברובה) כך שנהוג להשתמש ברכיב האנכי של הערבוליות כגודל סקלרי ולא וקטורי.
באופן מתמטי, ערבוליות מוגדרת כרוטור של מהירות הזרימה \ \vec u:
זרימה רוטציונית היא זרימה שבה הערבוליות שונה מ-0, והיא המאפיינת מערבולת.
סירקולציה (circulation) מוגדרת כאינטגרל קווי של מהירות הזרימה על לולאה סגורה \ C, ביחידות של אורך בריבוע חלקי זמן:
ניתן לקשר סירקולציה לערבוליות באמצעות משפט סטוקס, המקשר בין אינטגרל קווי לאינטגרל כפול על פני המשטח \ S אשר נתחם בלולאה הסגורה:
ומכאן נובע שהערבוליות בנקודה היא הסירקולציה ליחידת שטח על פני לולאה קטנה מאוד (אינפיניטסימלית) סביב הנקודה.
משפט הסירקולציה של קלווין (Kelvin's circulation theorem) קובע שהסירקולציה של לולאה סגורה אשר נעה עם הזורם היא קבועה בזמן.
מערבולת רוטציונית ואי-רוטציונית
שני מצבי קצה של מערבולת אידיאלית הם: מערבולות חופשיות, שבהן הזרימה אינה רוטציונית, כלומר הערבוליות מתאפסת בכל נקודה מלבד במרכז, ומערבולות רוטציוניות או מאולצות, שבהן הערבוליות אינה מתאפסת. מערבולת אמיתית נמצאת באחד משני מצבים אלו או במצב ביניים, כאשר נוספות לה בין היתר תופעות הנובעות מצמיגות החומר ומהקצוות של החומר.
מערבולת אי-רוטציונית (חופשית)
במערבולת חופשית מהירות הזרימה (המהירות המשיקית, \ v_\theta) גבוהה יותר ככל שמתקרבים למרכז, והיא יחסית להיפוך המרחק מהמרכז \ r:
התנע הזוויתי הוא קבוע, והערבוליות שווה לאפס בכל נקודה פרט למרכז, שם היא מתבדרת (ערכה שואף לאינסוף). הסירקולציה בכל מסלול סביב המערבולת קבועה. במערבולת על פני השטח (כמו בכיור ביתי או מערבולת בים), לקראת מרכז המערבולת פני החומר משתפלים מטה בחדות כמו היפוך ריבוע המרחק מהמרכז.
מערבולת רוטציונית (מאולצת)
במערבולת מאולצת החומר זורם כגוף קשיח מסתובב עם מהירות זוויתית קבועה \ \omega, ואין כוחות גזירה במערבולת. הערבוליות שווה ל-\ 2\omega בכל נקודה. אם המערבולת על פני השטח, הם מקבלים צורת פרבולה. המהירות המשיקית יחסית למרחק מהמרכז:
נקודת גרגורי (איי שטלנד הדרומיים)
נקודת גרגורי (באנגלית: Gregory Point) היא לשון יבשה סלעית בחוף הצפון מערבי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
אורכה של לשון היבשה 700 מטרים.
לשון היבשה פונה לעבר מעבר דרייק.
הנקודה ממוקמת 12.85 קילומטרים מערבית - דרום מערבית מכף סמית'; 3.9 קילומטרים צפונית - מערבית מהר פסגה; ו-2 קילומטרים צפונית- צפון-מזרחית מנקודת מרקלי.
גילוי ומיפוי הנקודה
הנקודה מופתה לראשונה על ידי קפטן הנרי פוסטר, בשנת 1829.
הנקודה מופתה מחדש על ידי יחידת הסקר ההידרוגרפי של חיל הים המלכותי (RN Hydrographic Survey Unit), בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1951–1952.
מקור השם
פוסטר קרא לחצי האי "כף גרגורי" (על שמו).
לימים, בעקבות תצלומי האוויר שהראו שמדובר בלשון יבשה ולא בחצי אי, שונה השם לשם הנוכחי.
יחסי אנגולה–סרביה
יחסי אנגולה–סרביה הם היחסים הבילטרליים בין אנגולה לסרביה. אנגולה ויוגוסלביה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1975, לאחר קבלת עצמאותה של אנגולה. לאנגולה יש שגרירות בבלגרד, ולסרביה יש שגרירות בלואנדה.
היסטוריה
במהלך מלחמת האזרחים באנגולה, סייעה יוגוסלביה רבות לתנועה העממית לשחרור אנגולה. יוגוסלביה נתנה אספקה צבאית, סיוע כספי, חינוך לסטודנטים אנגולים והכשרות דיפלומטיות בבלגרד. בעוד התמיכה הסובייטית בתנועה העממית לשחרור אנגולה הייתה לא יציבה באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, סייעה יוגוסלביה בנחישות ובקביעות במאבקה של התנועה העממית לשחרור אנגולה ברכישת נשק. היחסים ההדוקים ושיתוף הפעולה נמשכו גם במהלך התפרקות יוגוסלביה. אנגולה הביעה אז את תמיכתה בסרביה בנושא קוסובו.
אלעזר פלקלס
רבי אלעזר פלקלס (בכתיב מיושן: פלעקלש; ה'תקי"ד, 1754 - כ' בניסן ה'תקפ"ו 1826) היה רב וראש ישיבה אשכנזי. תלמידו המובהק של רבי יחזקאל לנדא ה"נודע ביהודה", וראש בית הדין של פראג בתקופתו. התפרסם גם כדרשן, ותשובותיו בהלכה נדפסו בספרו תשובה מאהבה.
ביוגרפיה
נולד בפראג לדוד, מצאצאי המהר"ל מפראג ורבי השיל מקראקא ובעל הכלי יקר. בצעירותו למד שנתיים אצל רבי מאיר פישלס (מחבר ספר "הסברות מהר"ם בומסלא") ועשר שנים אצל רבי יחזקאל לנדא. נישא בגיל שבע עשרה לאסתר בונדי, בת למשפחה מיוחסת ועשירה. בספריו הרבה להדגיש את מסירותה הרבה לתורתו ולנידודיו. הוריו והורי אשתו שהיו עשירים סייעו בידו כלכלית וכך יכול היה להקדיש את זמנו ללימוד תורה. הצליח בלימודיו והתפרסם כחריף ובקי בכל מקצועות התורה, כדרשן משונן וכלוחם בעד התורה.
בשנת ה'תקל"ט (1778), התקבל לאב בית דין בעיר גוטיין במוראביה שם הוערץ על ידי קהילתו. לאחר כארבע שנים השתוקק להקים ישיבה ולהיות במקום בו ישנם רבנים וגדולי תורה עימם יוכל לפלפל בדברי תורה, לאחר התייעצות עם רבו, הרב יחזקאל לנדא, הוצע לו לכהן כדיין בבית דינו. ובשנת ה'תקמ"ג (1783) החל לשמש כדיין בפראג - עיר מולדתו. בשנת תקס"א עם פטירת רבי מיכאל בכרך - ראש הדיינים, קיבל הוא את ראשות בית הדין בו כיהן יחד עם בן רבו הרב שמואל לנדא. כמה מבתי המדרש בפראג הכתירו אותו כרבם ובמשך השנים, חוג השפעתו גדל והגיע גם אל מחוץ לגבולות עירו. מנהיגותו התערערה בעקבות סכסוך קשה עם מנהיגי הקהילה בגלל הנהגתו התקיפה בכלל ובפרט התנגדותו העיקשת לשבתאים אותם הוא מכנה "כת הארורה, טמאי נפש מצורעי' וזבים, מאמיני פגר מובס שבתי צבי ראש כלב שבכלבים". בסתיו 1800 החליטו פרנסי פראג להפסיק להתעלם מהתמיכה שהעניקו רבים מעשירי עירם לחוה בת יעקב פרנק ולנדות אותם. נפתח עימות קשה, במהלכו אירעו התפרעויות והצדדים פרסמו מנשרים רבים זה נגד זה. בשיאו הושלך הרב פלקלס, שנשא סדרת דרשות חריפות נגד הסיעה, אל בית האסורים. כאשר נשאל אם מותר להתחתן עם בת של משפחת שבתאים, ענה שאם ברור הדבר שהם מכת זו, יש איסור מוחלט להתחבר למשפחה כזאת שהם "רשעים גמורים" - כלשונו, גם אם הבת צעירה ולא בחרה לילך בדרכי אביה.
על אף שסבל רבות מיריביו, העיד על עצמו כי לא הפסיק ללמוד יומם ולילה. במשך שנים המשיך להחליף מכתבי חידושי תורה עם רבו הנודע ביהודה בהכנעה והערצה רבה.
נפטר לאחר מחלה בכ' בניסן תקפ"ו ונקבר בבית הקברות היהודי בפראג-ז'יז'קוב. בצוואתו ציווה לבניו: ״גדלו בניכם על הגמרא והפוסקים, ומנעו בניכם מן המקרא, והזהרו מאד שלא תלמדו את בניכם ספרים המלקטים [מ]ספרי תנ״ך״.
ביקורתו על ספר הזוהר וייחוסו לרשב"י
הרב פלקלס תקף את ייחוס ספר הזוהר לרשב"י, ואף תמך בגזירה המלכותית שאסרה ייבוא ספרי קבלה:. כך גם בהקדמת ספרו עולת חודש (הרביעי), הביא אגרת מנפתלי הרץ וייזל ש'דבריו ראוים להביאם בדפוס ולחלקם בישראל' באגרת, מובא משמו של רבי יהונתן אייבשיץ שחכמת הקבלה, אינה מעיקרי האמונה ואין חיוב להאמין בה.
הסברו לשם ספר השו"ת שלו
ר' אלעזר הסביר למה הוא קרא לספר תשובותיו ההלכתיות תשובה מאהבה:
אנטוניס סמאראס
אנטוניס סמאראס (ביוונית: Αντώνης Σαμαράς הוגים גם אנדוניס סמאראס; נולד ב-23 במאי 1951) הוא כלכלן ופוליטיקאי יווני שכיהן כראש ממשלת יוון בשנים 2012–2015. בנוסף, כיהן כראש האופוזיציה בפרלמנט היווני, בו ייצג את מחוז מסניה וגם כשר החוץ, שר האוצר ושר התרבות במדינה.
סמאראס סיים תואר ראשון בכלכלה בקולג' אמהרסט ב-1974 וב-1976 סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד.
סמאראס נודע ביוון במיוחד כמי שבשנת 1993 נשא באחריות רבה לנפילתה של מפלגת הדמוקרטיה החדשה, בה היה חבר, מן השלטון. למרות זאת הוא הצטרף שוב למפלגה ב-2004 ונבחר בשלהי 2009 לעמוד בראשה לאחר מאבק פנים-מפלגתי קשה.
סמאראס הוא המנהיג השביעי של המפלגה מאז נוסדה ב-1974.
סמאראס נבחר לפרלמנט מטעם מסניה וכיהן בו מ-1977 עד 1996 ושוב מ-2007 עד היום.
ב-1989 מונה לשר האוצר בממשלתו של קונסטנדינוס מיצוטאקיס מטעם הדמוקרטיה החדשה, הדוגלת בקו נוקשה ביחס למחלוקת הקיימת בין יוון ומקדוניה באשר לשם שהאחרונה צריכה לשאת (ראו בהרחבה פסקה ראשונה בערך מקדוניה). לאחר שסולק מתפקידו בשל סוגיה זו ב-1992, הקים מפלגה חדשה, Political Spring, שבעמדותיה המדיניות ממוקמת מימין לדמוקרטיה החדשה. עריקת אחד מחברי הפרלמנט ממפלגת הדמוקרטיה החדשה למפלגתו של סאמארס הביאה לנפילתה של הדמוקרטיה החדשה מן השלטון מ-1993.
Political Spring השיגה 4.9% מהקולות בבחירות של 1993 וזכתה ב-10 מושבים בפרלמנט. בבחירות של 1994 לפרלמנט האירופי קיבלה המפלגה 8.7% מהקולות וזכתה בשני מושבים. הידרדרותה החלה בבחירות של 1996 בהן קיבלה רק 2.94% מהקולות, כשאחוז החסימה עמד על שלושה אחוזים. בבחירות לפרלמנט האירופי ב-1999 זכתה המפלגה ב-2.3% מהקולות, מה שלא הספיק כדי לזכות אותה במושב בפרלמנט.
Political Spring לא השתתפה בבחירות בשנת 2000 וסאמארס הביע תמיכה פומבית בדמוקרטיה החדשה. לפני הבחירות של 2004 פיזר סמאראס את מפלגתו והצטרף שוב למפלגת הדמוקרטיה החדשה ונבחר כחבר בפרלמנט האירופי בבחירות שהתקיימו באותה השנה.
בבחירות לרשות המחוקקת ב-2007 הוא נבחר מטעם מסניה לפרלמנט היווני וכתוצאה מכך התפטר מהפרלמנט האירופי. בינואר 2009 מונה סמאראס לשר התרבות בעקבות חילופי גברי בממשלה. בתפקיד זה חנך את מוזיאון אקרופוליס ביולי 2009. בשנה זו גם נבחר שוב שנית מטעם מסניה.
היבחרותו למנהיג הדמוקרטיה החדשה
הדמוקרטיה החדשה נחלה תבוסה מהדהדת בבחירות לרשות המחוקקת שהתקיימו ב-2009. קוסטס קרמנליס התפטר מראשות המפלגה והניע בכך מרוץ לבחירת מחליפו. סמאראס התמודד על המשרה והסקרים צפו קרב צמוד בינו לבין דורה בקויאני, שרת החוץ לשעבר וראש עיריית אתונה לשעבר. זמן קצר לאחר תחילת המירוץ הודיע אחד המתמודדים, השר לשעבר דימיטריס אברמופולוס על פרישתו מהמירוץ והעברת תמיכתו לסמאראס.
תוך שבירת פרקטיקות קיימות, הוחלט שהמנהיג הבא ייבחר על ידי חברי המפלגה בבחירות ארציות. הסקרים לימדו שמועמדותו של סמאראס בנסיקה והוא הגיע אל קו הגמר של המירוץ מעמדת המועמד המוביל.
בשעות הבוקר המוקדמות של ה-30 בנובמבר 2009 נבחר סמאראס למנהיג החדש של מפלגת הדמוקרטיה החדשה. יריבתו, בקויאני, הודתה בהפסדה והתקשרה לברך את סאמארס. הוא קיבל את ניצחונו בנאום במטה המפלגה והתחייב לבצע רפורמה אידאולוגית וארגונית רחבה, בשאיפה לתפוס שוב את השלטון במדינה.
לאחר שייצב את מעמדו במפלגה, מילא סמאראס תפקיד פעיל בגירושה מהמפלגה של בקויאני במאי 2010, על כך שקראה תיגר על הקו המפלגתי והביעה תמיכה בתוכנית הצנע שנאלצה יוון לנקוט על מנת לזכות בסיוע מהאיחוד האירופי ומקרן המטבע הבינלאומית.
ראש ממשלה
סמאראס נשוי לג'ורג'יה קריטיקו (נולדה ב-1969). הם הורים ללנה (נולדה ב-1990) ולקוסטס (נולד ב-1997).
טריוויה
סמאראס חלק חדר במעונות הסטודנטים עם ראש ממשלת יוון לשעבר, יורגוס פפנדראו, בעת שלמדו במכללת אמהרסט שבמסצ'וסטס.
בית ספר למוסיקה (תוכנית טלוויזיה)
בית ספר למוסיקה היא תוכנית מציאות ישראלית. התוכנית שודרה החל מ-23 בנובמבר 2011 ועד 10 בדצמבר 2015 בערוץ 2 במסגרת "שידורי קשת", והחל מ-2020 משודרת בקשת 12. במרכז התוכנית תחרות שירה בין ילדים בגילאי 8–14. את שלוש העונות הראשונות של התוכנית הנחה צביקה הדר, כשהחל מהעונה הרביעית מנחה עידו רוזנבלום את התוכנית. הסדרה היא סדרת בת של "כוכב נולד". לזוכה בתוכנית ניתנת מלגה ללימודים גבוהים וחופשה משפחתית בחו"ל.
לאור הצלחת התוכנית, החל שידורה של תוכנית-המשך בערוץ הילדים. בנוסף, פורמט התוכנית נרכש לשידור במספר מדינות באירופה.
העונה הרביעית עלתה לשידור ב-4 ביולי 2020, בקשת 12. צוות המורים בעונה הרביעית כולל את נועה קירל, הראל סקעת, מירי מסיקה ומשה פרץ.
רקע
התוכנית מאתרת ומתעדת ילדים בעלי כישרון מוזיקלי שחולמים להיות זמרים ולכל ילד המתקבל אל בית-הספר מוצמד מורה המלווה אותו ומתכונן איתו לביצוע שירים בהופעה מול קהל. התלמידים מחולקים לשתי קבוצות והופעה מסוימת של כל התלמידים כוללת שני פרקים, חוץ מפרקי הדואטים (או השלישיות) כשבכל פרק כזה כל התלמידים השתתפו.
בתוכנית אין "הדחות". כל התלמידים יכולים להיבחר להתחרות על תואר מצטיין העונה. כמו כן, בכל פרק של הופעה מול קהל מוכרז המצטיין ומקומות שני ושלישי וציון לשבח לתלמיד שבמקום הרביעי (בעונה השלישית בפרק השני של בחירת המתחרים על תואר מצטיין העונה נבחרו ארבעה ומי שהגיע למקום החמישי זכה לציון לשבח).
השופטים של התוכנית המדרגים את התלמידים על סמך הביצועים, מורכבים גם מצוות המורים וגם מחברי הוועדה המקצועית היושבים בקהל. בכל פרקי ההופעה מול קהל התלמיד המצטיין זוכה לבצע את השיר בדואט עם המורה שלו ובסוף מסיבת הסיום מצטיין העונה שר בדואט עם המורה שלו.
צוות המורים
צוות מורי בית הספר בעונות 1–2 הוא: קרן פלס, יהורם גאון, משה פרץ ומתי כספי. לכל מורה מוצמדים 4 תלמידים. המורים בוחרים לתלמידיהם את השירים, מתרגלים אותם עמם ומקיימים חזרות על במה לקראת ההופעה מול הקהל.
בעונה השלישית שונה הרכב המורים והוא כולל את קרן פלס, יהורם גאון, רוני דלומי ושרית חדד.
בעונה הרביעית שונה כל הרכב המורים: משה פרץ שהיה בשתי העונות הראשונות חוזר לתפקיד ואליו הצטרפו נועה קירל, הראל סקעת ומירי מסיקה.
חברי הוועדה המקצועית
הוועדה המקצועית מונה כ-30 חברים, בהם צמד רעים, קורין אלאל, גדי ליבנה, דני סידס, מיקה קרני, חיים אוליאל, סי היימן, עופר נחשון, רוחמה רז, מירי אלוני, מיקי שביב, איגי וקסמן, אליוט, שרי, יקיר אביב, דור דניאל, אביבה אבידן, ישי לפידות, שולה חן, שרון חזיז, דפנה ארמוני, לאה שבת, שרון מולדאבי, לירון לב, הדר מרקס, טל שגב, רגב הוד וכן זמרים, מוזיקאים ואנשי רדיו נוספים. החל מהעונה השלישית הצטרפה לוועדה גם בוגרת העונה הראשונה, שי המבר.
התלמידים
התלמידים של קרן פלס: התלמידים של יהורם גאון:
התלמידים של משה פרץ:
מסיבת הסיום
לשלבי הגמר, המכונים "מסיבת הסיום", עלו התלמידים:
בכל פרק גמר ביצעו התלמידים שיר סולו. בחצי הראשון של הגמר ביצעו שיר סולו שבחר להם המורה שלהם, ובחצי השני שיר שהם בחרו. שאר תלמידי המחזור ביצעו דואטים בשני פרקי הגמר.
מצטיין העונה שזכה במקום הראשון, הוא תלמידו של יהורם גאון, מישל כהן, שביצע את "אל תשליכני לעת זקנה".
בית ספר למוסיקה: עולים כיתה
בטקס נבחרי הילדים 2011, בערוץ הילדים, הודיעו צביקה הדר וטל מוסרי, כי החל מ-15 בפברואר 2012 תשודר בערוץ הילדים תוכנית המשך ל"בית ספר למוסיקה" - "בית ספר למוסיקה: עולים כיתה", בה טל מוסרי יהיה המנחה והמורה של כל הנבחרת מעונה 1, בחודש מרץ גם קובי פרג' הצטרף ל"בית ספר למוזיקה: עולים כיתה". באותו הטקס, נבחרה התוכנית, לתוכנית השנה על ידי הילדים.
עונה 2 (2013)
בעונה זו שודר פרק לפני מסיבת הסיום שבו המורים של המתמודדים שהגיעו לגמר ביקרו בביתם של התלמידים, וביצעו באולם המופעים שירים יחד עם התלמידים. כמו כן בפרק זו חולקו ציונים לשבח לשאר התלמידים שלא נבחרו להתחרות על מצטיין העונה, והם ניתנו בידי אחד או צמד מבחרי הוועדה המקצועית שאהבו אותם במיוחד.
התלמידים
התלמידים של קרן פלס
התלמידים של יהורם גאון
התלמידים של משה פרץ
התלמידים של מתי כספי
מסיבת הסיום
בכל פרק גמר ביצעו התלמידים שיר סולו. בחצי הגמר הראשון ביצעו שיר סולו שבחר להם המורה שלהם, ובחצי השני שיר שהם בחרו. שאר תלמידי המחזור ביצעו דואטים בשני פרקי הגמר.
עונה 3 (2015)
העונה השלישית של התוכנית צולמה במהלך קיץ-סתיו 2015 ושידורה החל ב-18 באוקטובר 2015.
צוות השופטים הוא: יהורם גאון, שרית חדד, רוני דלומי וקרן פלס.
התלמידים
התלמידים של רוני דלומי
התלמידים של שרית חדד
מסיבת הסיום
בפרק הגמר הראשון כל תלמיד שר דואט עם המורה שלו. בפרק הגמר השני כל תלמיד שר סולו.
למקום השלישי הגיע יאיר נהון, תלמידה של המורה קרן פלס, עם השיר "ים הרחמים".
למקום השני הגיע נועם דדון, תלמידה של המורה שרית, עם השיר "עכשיו התור לאהבה".
מצטיין העונה, שזכה במקום הראשון, הוא תלמידו של יהורם גאון, עוזיה צדוק, שביצע את "כשהלב בוכה".
עונה 4 (2020)
בנובמבר 2018, החלה ההרשמה לעונה הרביעית, בדצמבר 2018 פורסם בישראל היום כי לאחר תהליכי ליהוק המתמודדים, חיפוש מנחים ושופטים חדשים לתוכנית, הערוץ המשדר קשת 12 החליט כי נכון לעכשיו הפקת התוכנית תיעצר ככל הנראה בשל חששות לרייטינג נמוך יחסית בהשוואה לתוכניות ריאלטי שירה אחרות. בהמשך נבחר צוות התוכנית לעונה הזו, מירי מסיקה, הראל סקעת, נועה קירל ומשה פרץ שחזר לתוכנית. את העונה מנחה עידו רוזנבלום.
העונה עלתה לשידור ב-4 ביולי 2020. מסיבת הסיום שודרה ב-5 בספטמבר 2020.
התלמידים
התלמידים של מירי מסיקה (הכיתה הירוקה)
התלמידים של נועה קירל (הכיתה האדומה)
התלמידים של הראל סקעת (הכיתה הכחולה)
התלמידים של משה פרץ (הכיתה הצהובה)
מסיבת הסיום
בפרק הגמר כל תלמיד שר סולו.
למקום השלישי הגיעה מיקה משה, תלמידתה של המורה מירי מסיקה, עם השיר "בוא".
למקום השני הגיעו שני תלמידים: הילי משייב, תלמידתה של המורה נועה קירל, עם השיר "Listen" וחיים ציפל, תלמידו של המורה הראל סקעת, עם השיר "ויקיפדיה".
מצטיין העונה, שזכה במקום הראשון, הוא תלמידו של הראל סקעת, זוהר זכרוב, שביצע את "הנני כאן".
ביקורות
למרות הביקורות, התוכנית זכתה לרייטינג גבוה של כ-33% בעונתה הראשונה והניבה ל"קשת" הכנסות שמוערכות בכ-20 מיליון ש"ח.
קישורים חיצוניים
מידע וכתבות: ביקורות:
מנחם נחום קפלן
הרב מנחם נחום קפלן מהורודנה (תקע"ב, 1811 – ח' בחשוון תר"ם, 1879, נודע בכינוי רבי נחומ'קה מהורודנה) התפרסם כצדיק וגבאי צדקה. לא כיהן במשרות רבניות. היה רבו המובהק של החפץ חיים.
תולדות חייו
נולד בעיירה בייסוגלה הסמוכה לעיר שאולאי (שאוולי) בצפון ליטא לעוזיאל ומיידה. אביו עוזיאל התפרנס בדוחק רב מהיותו פועל פשוט במשרפת יי"ש, ולא יכול היה לשכור מלמד לילדו הפיקח. בהיותו ילד סייע בפרנסת המשפחה באספו ביערות יחד עם אחיותיו עצים ופקועות שדה והביאם לשוק למכירה. בגלל רצונו העז ללמוד תורה ברח לבית המדרש בבייסגולה, אך שב לביתו לאחר שלעגו לידיעתו הדלה ולמנהגיו הכפריים.
הרב קרפל אטלס (תקמ"ג-תרכ"ו) מחשובי קהילת שאוולי (אבי אביו של הרב המפורסם מאיר אטלס שהיה רבה של שאוולי) הציע לו לבוא ללמוד בבית מדרשו עם בניו העילויים ר' מאיר ור' בנימין ביינוש, והוא יממנו. ומנחם נחום הצעיר קיבל את ההצעה בשמחה רבה. תחת הדרכתם של בני הרב קרפל אטלס גדל בתורה ורכש ידע מכובד ביותר בתלמוד ומפרשיו. הוא ניחן בקול ערב ולאחר פטירת אביו הצטרף למקהלה של חזן ונדד עימה בין העיירות. במהלך זמן זה נעשה מקורבם של המגיד מלוקניק ושל הרב אברהם כהנא. לאחר זמן נסע ללמוד בישיבת מיר שבה כבר ביקר בנדודיו עם המקהלה.
לאחר זמן מסוים החליט לנסוע ללמוד בישיבת וולוז'ין שבה כונה "המתמיד מז'מוט", אך לימודיו שם לא ארכו זמן רב כי הכבוד הרב שהעניקו לו ציער אותו, ועבר לקובנה כדי ללמוד שם בפרישות במשך מספר שנים. בפנקסי קהילת קובנה נכתב על אורח חייו שם, וכתוב שם שהיה לומד תורה במשך חודש-חודשיים בלי לדבר בעניין אחר. לאחר תקופה כזו היה מטפל בעניינים אישיים כמו לתת לתיקון בגדים שיש לתקנם ולדרוש בשלומם של בני משפחתו ומכריו. את כל הוצאותיו רשם בפנקס שיועד לכך ולאחר מכן היה שב ללמוד. וכן מובא בפנקסי הקהילה שמחודש אלול עד אחרי חגי חודש תשרי היה יוצא לעיירה קטנה כדי לעסוק בתורה ובעבודת ה', וזאת בגלל שבתקופה זו של בין הזמנים במוסדות התורה, היו ילדי תלמודי התורה בקובנה והסביבה באים לבית הכנסת הגדול בעיר ובמצב זה קשה להתרכז בלימוד התורה כפי שרצה ר' מנחם נחום. הוא היה עמל בלימוד התורה בלי לשוחח עם כל אדם שהוא בדברי חולין וממעט בשינה ואכילה. כשהתאספו בני העיירה בבית הכנסת שלה, ר' מנחם נחום, שהיה דרשן מחונן, דרש לפניהם בהתרגשות על חורבן בית המקדש וגלות השכינה ועוררם לתשובה. בשמחת תורה היה רוקד בהתלהבות עם בני העיירה, תוך שהוא שר שירים מחורזים ביידיש, שירים שחיבר העוסקים בתורה ובמוסר, ברוב התלהבותו אף קפץ על השולחנות ורקד עליהם. ואומר ליהודי העיירה: לאחר החגים חזר לקובנה, וכך היה עושה כל שנה במשך תקופת שהותו בעיר.
לאחר כמה שנים חזר לנסוויז' בגלל הפצרות בני משפחתו. ר' מנחם נחום החליט בשלב מסוים לבקר את אימו ויצא לעיירת הולדתו. אך במקביל אמו שהשתוקקה לראות את בנה יצאה לנסוויז' עם קבוצת קבצנים, והשניים לא נפגשו. עם זאת ר' מנחם נחום נשאר זמן מסוים בבייסוגולה כדי לעזור לעניים ולתקן תקנות לטובתם בסביבת הולדתו. הוא החליט להקדיש את חייו למעשי חסד ולא לקבל משרות רבנות. לשאלת רעייתו מדוע אינו רוצה להיות רב קהילה, השיב בענוותו כי אינו רוצה לרמות את אלו שאינם מכירים אותו וחושבים שהוא תלמיד חכם גדול.
בתקצ"ג חותנו ירד מנכסיו בגלל עלילה שהעלילו עליו ונאלץ לעזוב את נסוויז', ועקר להורודנה ואליו הצטרף חתנו עם משפחתו. בהורודנה שימש מו"ץ ורב בית הכנסת 'חברה ש"ס' ושם עסק בתורה לצד תלמידי חכמים גדולים נוספים. לאחר 3 שנים חלה מאוד והרופאים ציווהו להפסיק לעמול בתורה ולבצע תרגילי התעמלות. מסיבה זו קיבל ר' מנחם נחום את משרת שמש בית הכנסת ועסק בעבודות גופניות כדי לחזק את גופו כשהוא ממשיך ללמוד בעל פה בזמן ביצוע המלאכות האלה. כשהחלים החל להעביר שיעורים לבעלי-בתים וללומדים צעירים. בתרי"ט חלה בקדחת שלא אפשרה לו ללמוד תורה בספרים, אך המשיך לקיים את שיעוריו למרות המאמצים הרבים שהיו כרוכים בכך.
התרים בעבור הנזקקים, יהודים ונוכרים, גם בתנאים קשים ואף בקור עז ושלג כבד ובסערות וסופות לפי הצורך. תוך כדי איסוף הכספים שינן דפי גמרא ופרקי תהילים. בייחוד העניק מתן בסתר לתלמידי חכמים עניים. פרנס את משפחתו בדוחק, כשהוא מביא את אמו לביתו ודואג לכל מחסורה.
סירב לקבל תשלום בעבור שיעורי התורה שלו אפילו מעשירים. בשבתות דרש לפני קהל המתפלל כשדבריו נאמרים תמיד בנועם ובכל דרשותיו לימד זכות על עם ישראל. עשרים ילדים נפטרו לו במשך חייו וקיבל את ייסוריו באהבה כי.
הקהילה רצתה שיכהן כרב עירם אך הוא טען כי אינו ראוי לתפקיד כי רב צריך להיות ירא שמים ומדקדק במצוות והוא רוצה לשמש תלמידי חכמים אמתיים ולא שישמשו אותו. לגבי שעיסקו הרב באיסוף כספים לצדקה בא על חשבון קביעת עתים ללימוד התורה, השיב שהוא קובע עתים לתורה, אך כשלומד במסכת ברכות "מאימתי מתחילין לקרות שמע בערבית, ר' חנינא אומר: משהעני נכנס לאכול פתו במלח", הוא חושב על העניים חסרי כל והוא חש צער רב עליהם. כך בכל ליל שבת הוא נוהג ללמוד משניות של מסכת שבת וכשמגיע למילים "פשט בעל הבית את ידו לחוץ ונתן לתוך ידו של עני", הוא נזכר בעניים הרבים הנמצאים בחוץ ואין כל בעל בית הפושט ידו כדי לתת לעניים, לכן הוא מבטל את לימודו, ואוסף כספים בעבור העניים האלו, או בליל שבת אוסף חלות לאלו שלא קיבלו סיוע לפני שבת.
מסופר עליו שרבים נושעו לאחר שנתנו לו תרומות לצדקה והוא ברכם.
בגיל 68 חלה קשות ומפני שחש כי זו מחלתו האחרונה כתב צוואה. בצוואתו כתב שהוא מבקש להיקבר סמוך לקברם של אחד מעשירי הורודנה ובנו שנודעו כקמצנים וכונו עקב כך "קמצא ובר קמצא". לאחר פטירתם אנשי החברה קדישא רצו לקוברם קרוב לחומה אך בסופו של דבר הם נקברו ליד אנשים מכובדים רק מפני שר' מנחם נחום התחנן לפניהם לעשות זאת. כל יהודי קהילת הורודנה התאספו בבית המדרש להתפלל לרפואתו ובליל שבת פרשת לך לך בשנת תר"ם נפטר. כשפתחו את צוואתו גילו כי העשיר הזה ובנו היו נדיבים גדולים, נתנו מתן בסתר ובכל שבוע העבירו לר' מנחם נחום כספים כדי שיחלקם לעניים.
בחייו ולאחר מותו, היה רבי נחום לדמות מופת ואגדה, ומודל לשאיפה לדורות. עד הדור האחרון, ברבים מבתיהם של יהודי ליטא הייתה תלויה תמונתו של ר' נחומ'קה, לצד תמונותיהם של הגאון מווילנא ורבי יצחק אלחנן מקובנא. ביהדות הליטאית, היה מהיחידים שתולדות חייו ופועלו נחקקו בספר.
חתנו הרב גבריאל זאב מרגליות (נולד בכ"ז חשון ה'תר"ח, וילנא) היה אב"ד דוברובה (ליד מוהילב) ויאשינובקה, ובהמשך מו"ץ בגרודנא. בשנת ה'תרס"ז עבר לארצות הברית ושימש כרב הכולל בבוסטון,. משנת ה'תרע"ב שימש כרב קהילת "עדת ישראל" בניו יורק עד לפטירתו (י' אלול ה'תרצ"ה). חיבר מספר ספרים על התורה ובדרוש.
מעשי החסד של ר' מנחם נחום מהורודנה
רבים הם מעשי החסד של הצדיק מהורודנה שהתפרסמו ורבים לא פחות לא התפרסמו. הוא כיתת רגליו למען כל נזקק בתנאים הקשים ביותר, בכל שעות היממה, וגם על חשבון שעות השינה שלו ועל חשבון אכילתו. ואף גמל טובה גם עם מי שפגע בו.
כבר כנער צעיר בבייסגולה עסק בגמילות חסדים כשהזדמן לו. פעם אחת הגיע הנער מנחם נחום לשוק עם עצים למכירה. אישה זקנה ראתה אותו עם העצים וביקשה ממנו צרור עצים כדי להסיק את התנור בעבור נכדה שהוא חולה מאוד ונשקפת סכנה לחייו. נכמרו רחמיו של מנחם נחום על הזקנה ונכדה והעניק לה את שתי חבילות העצים ואת מעט הכסף שהיה בכיסו. אחיותיו שאלוהו: "הלא עדיין לא אכלת היום וכיצד מסרת פרוטותיך האחרונות?" הוא ענה: "הן אני עלם צעיר ויש בכוחי לסבול רעב, ואילו זקנה זו חלשה ואומללה, הסבל קשה עליה. אנא אל תספרו בבית מאומה...". לאחר מכן מנחם נחום חזר ליער לאסוף עצים ופקועות. למרות בקשתו, האחיות כן סיפרו לאמם את המקרה, והיא דווקא שמחה שבנה כה טוב לב, ופרסה לו פרוסת לחם נוספת בארוחת הערב על מעשה זה.
בבוקרו של יום בבוא יהודי הורודנה לתפילת שחרית מצאו את ר' מנחם נחום כשהוא קופץ על השלג. שאלו אותו למעשהו, והוא השיב: "הלא ידעתם שהמלמדים הבאים בבוקר ללמד תורה לילדי ישראל עניים הם ודלים, נעליהם קרועות, וחושש אני פן יחלו מחמת השלג. לכן אני סולל להם מסילה בשלג שלא ישקעו רגליהם".
בלילה חורפי אחד, יהודי מקהילת הורודנה ראה מרחוק אדם הולך עם חבילת עצים. בסקרנותו עקב אחר האיש וזיהה את ר' מנחם נחום שנכנס בשקט לבית מסוים, הניח שם את החבילה ויצא מיד. לשאלתו, ענה ר' מנחם נחום כי בבית גר תלמיד חכם עני שאין לו כסף לקנות עצים להסקה ומאוד קר לו. ר' מנחם נחום ביקש מהשואל לא לספר את מה שראה. ואכן אותו יהודי לא אמר דבר עד פטירת ר' מנחם נחום.
יום אחד כשר' מנחם נחום הלך עם תרמיל הצדקה, ראה יהודי הבוכה מאוד. לשאלתו ענה היהודי שכפרי נוכרי אלים מטבעו נתן לו 40 רובלים כדי שישלחם לבנו של הכפרי המשרת בצבא, והכסף נגנב ממנו בלי שירגיש. ר' מנחם נחום אמר שהוא מוכן להלוות לו את הסכום אך שיקבע הוא את זמן הפירעון. היהודי השיב שהוא ישלם את החוב במשך 4 שנים. ר' מנחם נחום הסכים ונתן לו 40 רובלים. לאחר זמן לא רב תפסה המשטרה באזור חבורת כייסים ובין השלל שלהם היה גם כספו של אותו יהודי. היהודי הלווה מיהר לר' מנחם נחום והחזיר ההלוואה. אמר על מקרה זה ר' מנחם נחום: "בהתחלה חשבתי: 'מה עשיתי שנתתי לו את הכסף, הלא כלל הוא 'עניי עירך קודמין'?' אך משראיתי שהיהודי נתון בצרה כזו (עקב החשש הכבד מהגוי האכזרי) אמרתי: 'אין לך מצווה גדולה מפדיון שבויים!' עכשיו שמח אני שקיימתי מצוות פדיון שבויים ואקיים גם מאמר חז"ל 'עניי עירך קודמין'...".
באחד מאיסוף כספי הצדקה בא לביתו של עו"ד יהודי הרחוק מחיים דתיים. כשראה את ר' מנחם נחום צרח עליו: "מי זאת ביקש מידך לחזר על הפתחים יום ולילה, לא אתן לך מאומה!" הצטער מאוד ר' מנחם נחום על דבריו והתנהגותו של עורך-הדין, אך לא ענה דבר והלך משם. לאחר זמן לא רב עורך הדין נתפס עובר על חוקי הממשלה ונידון למאסר של שנתיים וכל מאמצי אשתו לשחררו בעזרת עורכי הדין הטובים ביותר, לא צלחו. עקב כל המאמצים הכושלים האישה אבדה את רכושה ולא היה כל מזון לתת לילדיה. כשר' מנחם נחום שמע על כך הוא מיהר לביתה ושאל כמה כסף צריך לשבוע כדי לקיים את משפחתה, והוא העניק לה כל שבוע את הסכום שנקבה, 25 רובלים, כל תקופת מאסר בעלה, אפילו שהוא עצמו מצבו היה דחוק. כשחזר עורך הדין לביתו התפלא לראות שמצב משפחתו נשאר כמקודם, וכששמע שר' מנחם נחום שהוא גרשו מביתו בגסות, תמך בבני ביתו, הוא מיהר אליו ובבכי ביקש מחילה. ר' מנחם נחום כמובן שסלח, ומאז שב עורך הדין לחיים יהודיים ותרם ביד נדיבה לכל דבר שבצדקה.
הסופרת הפולנייה המפורסמת אליזה אורז'שקו (או אורז'שקובה) הקדישה לדמותו את הסיפור "הב פרחים". בסיפור היא מתארת אישה ענייה ואלמנה שכדי לפרנס את בנה חיים היא מוכרת בגדים ישנים. כשגדל כבר לא השתכרה מספיק כדי לפרנסו, ובאה אל ר' מנחם נחום שישגיח עליו ויטפל בו כי כבר לא יכולה. ר' מנחם נחום גידלו וחינכו כשהוא מכניסו לתלמוד תורה, אך גם מלמדו בעצמו ומספר לו סיפורים מהמקורות היהודיים. בסיפור היא כותבת שר' מנחם נחום מספר לחיימק'ה על המלאך סנדלפון שיוצר עטרה לקב"ה מתפילותיהם של ישראל.
החפץ חיים מביא שמועה משמו
הנהגה אחת מביא בשמו רבי ישראל מאיר הכהן מראדין בעל החפץ חיים, שכפי הידוע בשחר ימיו חסה והתלונן בצילו והתחקה אחר עקבותיו הנסתרים, בספרו 'מחנה ישראל' (פרק לב סעיף ז) כותב וזו לשונו;
לקריאה נוספת
Shimon Finkelman & Yosef Dershowitz, The story of Reb Nachumʼke : the nineteenth century tzaddik--a legend in his time (ArtScroll youth series), Mesorah Publications, N.Y (Brooklyn) 1985
החברה לפיתוח מטה בנימין
החברה לפיתוח מטה בנימין היא חברה בע"מ המספקת לתושבי מטה בנימין שירותי פיתוח ובנייה, תחנות דלק ושירותי הסעות (אוטובוסים ומיניבוסים). החברה מנהלת את מסוף התחבורה הציבורית החדש בשער בנימין, פארק תעשיות שער בנימין וכן שותפה במחצבות נטף.
החברה כיום מנוהלת על ידי מועצה אזורית מטה בנימין. יו"ר החברה הוא ראש מועצת בנימין ישראל גנץ. מנכ"ל החברה הוא אלדד בן זמרה. החברה נוסדה בשנת 1981. היא הוקמה בתחילה במטרה לספק הסעות לבתי הספר לתלמידי בנימין. בהמשך הפכה לחברה בעלת מערך הסעות נרחב לתלמידים, מטיילים ותיירים, וגם לחברה כלכלית וקבלנית. מטה החברה לפיתוח ישב במשך 37 שנים ביישוב פסגות שליד ירושלים, ובתחילת שנת 2019 החברה עברה למשכנה החדש בשער בנימין הסמוך לירושלים. בחברה עובדים כיום כ-140 איש, רובם תושבי בנימין.
תחבורה
בנוסף לכ-140 כלי רכב שונים, ברשות החברה לפיתוח 59 אוטובוסים ממוגני ירי המשמשים להסעת אלפי תלמידים ותלמידות (על-פי הנחיות משרד הביטחון) ללמעלה מ-40 בתי ספר ברחבי המועצה האזורית מטה-בנימין. בנוסף משמש צי האוטובוסים לטיולים, הסעות פרטיות ועוד.
בנייה ופיתוח
החברה עוסקת בעבודות בנייה ופיתוח תשתיות ציבוריות לצד פיתוח נופי, פיתוח תשתיות חשמל, עפר, מים וביוב. כחלק מעיסוקה, בנתה החברה מעל 50 מבני ציבור: בריכת שחייה ביישוב נעלה, בית מדרש וכיתות לימוד במכינת בני דוד בעלי, שיפוץ מקיף באולפנת שירת הים בנוה צוף, תלמוד תורה ביישוב נריה, הרחבה של מבנה משק אחיה בשילה, ועוד פרויקטים רבים של כיתות לימודים, גני ילדים, בתי כנסת ומוסדות ציבור שונים ביישובי בנימין בהם שילה, נריה, דולב, נווה צוף ומעלה לבונה.
החברה עוסקת גם ביזמות נדל"ן ובונה שכונות מגורים בנעלה, נוה צוף, כוכב השחר, מגרון, הר גילה, אריאל ובמקומות נוספים.
מסחר ותעשייה
החברה לפיתוח מנהלת ומפתחת חמישה אזורי תעשייה שונים ברחבי בנימין, המהווים מוקד תעסוקה ומסחר לתושבי בנימין. בבעלות החברה שלוש תחנות דלק הפזורות בבנימין. בנוסף, שותפה החברה בבנייה ובבעלות של חמישה אזורי תעשייה ברחבי המועצה. כמו כן קיבלה החברה זיכיון ל-15 של כרייה וחציבה במחצבת נטף.
יזמות ונדל"ן
נכון לשנת 2019, החברה בונה מאות יחידות דיור בתחומי המועצה בפרט, ובכל רחבי הארץ בכלל.
מערכת הצוללות במלחמת העולם הראשונה
מערכת הצוללות במלחמת העולם הראשונה הייתה מערכה צבאית ימית, שהתחוללה במלחמת העולם הראשונה, בעיקר בין הקיסרות הגרמנית לאימפריה הבריטית. מטרת הצי הגרמני הייתה לפגוע בבסיס הכלכלי של בריטניה שהייתה תלויה במידה רבה בייבוא כדי שתוכל לכלכל את אוכלוסייתה ולצייד את צבאה ואת הצי שלה. מטרת הצי הגרמני הייתה להטיל הסגר ימי על בריטניה, וכך למנוע את האספקה אליה, למוטט את צבאה, ואף להרעיב את תושביה. המערכה התנהלה ברובה סביב האיים הבריטיים ובאוקיינוס האטלנטי, אך גם בים התיכון ובאוקיינוס ההודי.
הקרבות הימיים הגדולים שהתנהלו במלחמת העולם הראשונה, כגון קרב יוטלנד, קרב קורונל, קרב איי פוקלנד וקרבות ימיים אחרים, התנהלו בין ציי המלחמה העיקריים של המעצמות ונועדו להביא להכרעה צבאית קלאסית על ידי השמדת צי האויב. בקרבות אלה השתתפו כלי השיט הגדולים של הציים, ובעיקר אוניות מערכה וסיירות כבדות. מערכת הצוללות הייתה שונה בעיקרה: מטרתה הייתה, כאמור, פגיעה בקווי האספקה הכלכליים של האויב, והיא התנהלה בעיקרה באמצעות כלים שנחשבו משניים ואף נחותים יחסית לכלי השיט הגדולים. כלי הנשק העיקריים במערכה זו היו הצוללות. הן הופעלו על ידי הצי הגרמני, והיוו חידוש טכנולוגי צבאי שמולו התמודדו הבריטים בקשיים מרובים באמצעות אוניות שטח. בנוסף לצוללות הפעילו הגרמנים אוניות פשיטה, ושני הצדדים עשו שימוש נרחב במוקשים ימיים.
הצוללות
הצוללת הייתה אחד מהחידושים המהפכניים שהביאה עימה מלחמת העולם הראשונה, יחד עם המטוס והטנק. בתחילת 1914 נחשבה עדיין הצוללת ככלי שיט מוזר, שתועלתו מוטלת בספק.