cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סמואל קוטס
ביוגרפיה
סמואל קוטס נודע כצייר פורטרטים. אבל גם דיוקנאות העפרון שלו זכו להצלחה. הוא צייר במיניאטורות על אמייל ושנהב, והציג בין השנים 1760 עד 1789 בתערוכות של אגודת האמנים של בריטניה הגדולה ובאקדמיה המלכותית לאמנויות (RA).
וילה קייריקאטי
אדריכלות
כמקובל בווילות של פלאדיו, גם כאן לבניין זה שלוש קומות הניכרות בחלונותיהם. קומת האדון בעלת החלונות הגבוהים היא הקומה השנייה אליה עולה גרם המדרגות. מתחתיה שוכנת קומת השירותים הנמוכה, שחלונותיה צרים מאוד. הקומה העליונה שמתחת לגג ניכרת בחלונותיה הצרים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית, כיאה לווילה כפרית.
סמואל קוטס
ביוגרפיה
במהלך תקופה זו הוא התגורר ברחוב פרסי 25. לאחר מות אחיו, צייר מיניאטורה גדולה שלו מהזיכרון. הדיוקן שצייר את השחקנית מרי אן ייטס בתור אלקטרה נחרט בשיטת מצוטינט על ידי פיליפ דאו, ודיוקן של תומאס פאונל על ידי ריצ'רד ארלום.
וילה קייריקאטי
אדריכלות
ראוי לציון האולם המרכזי (salone) ששני צדדיו מעוצבים כשתי אפסיסים גדולים, ומעליו מצוי קמרון צולב.
סמואל קוטס
ביוגרפיה
קוטס היה נשוי פעמיים, תחילה למרי קרסוויק ב-1768, ובפעם השנייה ב-1780 לשרה שפרד, אמנית, שמתה ב-27 בספטמבר 1814, בגיל 76.
יאניס וארופאקיס
יאניס וארופאקיס (ביוונית: Γιάνης Βαρουφάκης; נולד ב-24 במרץ 1961) הוא כלכלן יווני, פרופסור ומרצה שחיבר מספר ספרים ומאמרים שפורסמו בערוצי תקשורת רבים. וארופאקיס כיהן כשר האוצר של יוון, החל מ-27 בינואר 2015 ועד לחודש יוני באותה השנה, כשהודיע על התפטרותו לאחר משאל העם ביוון. תחומי עיסוקו הם תורת המשחקים, מקרו כלכלה, כלכלה פוליטית, פוסט-קפיטליזם והתמחות ביחסי הכוחות בכלכלה העולמית בכלל והאירופאית בפרט.
בפברואר 2016 הוא השיק את תנועת דמוקרטיה באירופה 2025 (DiEM25), תנועה פוליטית פאן-אירופית. במרץ 2018 הוא הקים את MeRA25, "הזרוע האלקטורלית" של DiEM25 ביוון. בבחירות לפרלמנט היווני בשנת 2019, MeRA25 הייתה המפלגה השישית בגודלה, וזכתה בתשעה מושבים, כאשר ורופאקיס עצמו חזר להיות חבר פרלמנט.
בדצמבר 2018 השיק וארופאקיס את התנועה הפרוגרסיבית הבינלאומית יחד עם הסנטור האמריקאי ברני סנדרס.
ביוגרפיה
וארופאקיס נולד באתונה, לגאורגיוס ואלני ורופאקיס. אביו היה יווני מצרי (אך מקורה של משפחתו ברת'ימנו שבכרתים), שהיגר מקהיר ליוון בשנות הארבעים, בעיצומה של מלחמת האזרחים ביוון. יום אחד הוא עוכב על ידי המשטרה וביקש לחתום על הצהרה של הוקעת הקומוניזם. בתגובה הוא אמר: "תראה, אני לא בודהיסט, אבל לעולם לא אחתום על גינוי לבודהיזם". לכן שהה כמה שנים בכלא באי מקרוניסוס, ששימש ל-״חינוך מחדש״ של אנשים שלחמו בצד הקומוניסטי במלחמת האזרחים. לאחר ששוחרר בשנת 1950, הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה ומצא עבודה כעוזרו האישי של הבעלים של הליבורגיקי, יצרנית הפלדה הגדולה ביוון. נכון ל-2020, בגיל 90, הוא משמש כיו"ר מועצת המנהלים של הליבורגיקי. אמו של ורופקיס הייתה סטודנטית בבית הספר לכימיה של אוניברסיטת אתונה בזמן שפגשה את גאורגיוס. באמצע שנות השבעים אלני וארופאקיס הפכה לפעילה של איגוד הנשים של יוון, שקידם שוויון מגדרי והוקם על ידי חברי התנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית. אלני נבחרה לסגנית ראש עיריית פלאיו פלירו שנים ספורות לפני מותה בשנת 2008.
ורופאקיס היה בן שש בזמן ההפיכה הצבאית באפריל 1967 והקמת המשטר הצבאי ביוון. מאוחר יותר אמר ואופאקיס כי החונטה הצבאית "הראתה לו את המשמעות של להיות לא חופשיים, ובמקביל, להיות משוכנע שאפשרויות ההתקדמות והשיפור הן אינסופיות". החונטה קרסה כאשר ורופאקיס היה בבית הספר התיכון. כאשר ורופקיס סיים את לימודיו התיכוניים ב-1976, חשו הוריו כי מסוכן מדי עבורו להמשיך את לימודיו ביוון, לכן הוא עבר לבריטניה בשנת 1978 ולמד באוניברסיטת אסקס. "הדחף הראשוני שלו היה ללמוד פיזיקה" אך הוא החליט ש-"שפת השיח הפוליטי היא כלכלה", לכן הוא נרשם לתואר בכלכלה. לאחר מספר שבועות של הרצאות, עבר ללמוד תואר במתמטיקה. בזמן שהיה באוניברסיטת אסקס הוא הצטרף למגוון ארגונים פוליטיים.
קריירה אקדמאית
בשנת 1981 השלים תואר שני באוניברסיטת בירמינגהם ואת תואר הדוקטור שלו בכלכלה קיבל ב-1987 מאוניברסיטת אסקס באנגליה. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בניתוח שביתות עובדים בארצות הברית ובריטניה באמצעות מודלים מתורת המשחקים. ב-1989 היה חוקר-עמית באוניברסיטת קיימברידג'. בין השנים 1989 ל-2000 שימש כמרצה בכיר בחוג לכלכלה של אוניברסיטת סידני. בשנת 2000 שב למולדתו, התמנה למרצה לתאוריה כלכלית באוניברסיטת אתונה וייסד תוכנית ללימודי דוקטורט בכלכלה.
מינואר 2013 ועד ינואר 2015 לימד באוניברסיטת טקסס באוסטין.
פעילות ציבורית וחוץ-אקדמית לפני תפקידו כשר אוצר
בין ינואר 2004 לדצמבר 2006 שימש כיועץ לראש ממשלת יוון יורגוס פפנדראו.
במרץ 2012 גייס גייב ניוול, מייסד חברת Valve, את וארופאקיס על מנת שישמש יועץ כלכלי לפתרון בעיות מאזן התשלומים בתוך העולמות הווירטואליים שמפעילה החברה על גבי פלטפורמת סטים. וארופאקיס, שעבד בחברה כשנה, חקר במקביל גם את שיטת הניהול הייחודית שלה, החסרה מבנה ארגוני היררכי וביקש לראות האם וכיצד ניתן לאמצה לארגונים אחרים.
את עיקר תפיסתו, שביטאה התנגדות עזה לפתרונות שהציע האיחוד האירופי ליוון, סיכם בריאיון לבלומברג בראשית ינואר 2015:
במקביל לפעילות הנדרשת מול האיחוד האירופאי הדגיש וארופאקיס שהתרופה לחולייה של הכלכלה היוונית הוא פירוק האוליגרכיה, המורכבת מהטייקונים ששולטים במגזר העסקי ואמצעי התקשורת ודרכם בממשלה.
במפלגת סיריזה
לקראת הבחירות הכלליות ביוון, שנערכו בינואר 2015, הצטרף וארופאקיס למפלגת סיריזה בראשותו של אלכסיס ציפראס. בראשית ינואר 2015 הודיע וארופאקיס לקוראי הבלוג שלו על כניסתו לפוליטיקה פעילה משום ש"מגיעה העת שבה כדי לשמור על רלוונטיות, על חשיבה ביקורתית להפוך לפעולה פוליטית ישירה. מעולם לא התכוונתי להיכנס למשחק הבחירות. מאז שהחל המשבר, טיפחתי את תקוותי לשמור על דיאלוג פתוח עם פוליטיקאים הגיוניים ממפלגות שונות. אך תוכניות החילוץ מנעו אפשרות של שיח פתוח שכזה".
בבחירות, שנערכו ב-24 בינואר, זכתה "סיריזה" בניצחון סוחף. וארופאקיס היה לחבר פרלמנט ב-25 בינואר וימיים לאחר מכן הוכרז כשר האוצר של יוון. הוא הודיע שהוא מתנגד בלתי מתפשר לתוכנית הצנע שנכפתה על יוון ויילחם להשיג הסדר חוב חדש למדינה. בנוסף הציע תוכנית חלופית לתוכנית ההרחבה הכמותית של הבנק המרכזי האירופי. במקום לקנות איגרות חוב של ממשלות, שהכסף של הבנק ישמש למימון פרויקטי השקעה שימריצו את כלכלת היבשת.
הממשלה החדשה ביקשה לנהל משא ומתן על הארכת הסכם ההלוואות שלה, אשר אמורה להסתיים ב-28 בפברואר 2015. ב-4 בפברואר 2015, הסיר הבנק המרכזי האירופי את הערבות על מכשירי חוב סחירים שהונפקו או הובטחו במלואם על ידי יוון, שעד אז אפשרו לבנקים היוונים ליהנות מנזילות זולה. כתוצאה מהחלטה זו נאלצו הבנקים היוונים, שכבר היו במצב קשה, להיות תלויים בסיוע חירום לנזילות, אשר היה יקר משמעותית ממימון רגיל של הבנק המרכזי האירופי. הוא אמר ש"כולם ידעו שזה אולטימטום: או שעל יוון להגיע להסכם תוך מספר ימים או שהיא תצטרך להתמודד עם בעיות בנקאיות חמורות מאוד. וארופאקיס הוביל משא ומתן זה קבוצת הנושים ועם קרן המטבע הבינלאומית. ב-20 בפברואר, הושג הסכם להארכת "מנגנון ההלוואה היווני" לארבעה חודשים, עד ליום 30 ביוני 2015, תקופה של ארבעה חודשים שבמהלכה היה אמור להיות משא ומתן על הסכם חדש.
לאחר שבועות רבים של משא ומתן שבמהלכו ממשלת יוון, לעיתים קרובות כנגד עצתו של וארופאקיס, הסכימה לוויתורים רבים לטרויקת המלווים של יוון, שום הסכם לא נראה באופק. אחת הסיבות הייתה שלחברי הטרויקה לא היה תפקיד אחיד. לדוגמה, קרן המטבע הסכימה עם דרישתה של ממשלת יוון להנפיק חוב ציבורי חדש, כך שניתן יהיה להחזיר אותו לארוך זמן ארוך יותר, בעוד שהנושים ימחקו חלק מהחוב, ואילו שרי האוצר החזקים באירופה (למשל בגרמניה) סירבו לכך משום שלא רצו למחיקה. סיבה נוספת לכאורה הייתה שכאשר התקרבו הבחירות בספרד, באירלנד ובפורטוגל, פוליטיקאים שונים באיחוד האירופי לא רצו לראות את הממשלה הרדיקלית החדשה של יוון מצליחה.
ב-25 ביוני 2015 הועמד לוארופאקיס אולטימטום טרויקת המלווים של יוון. שכלל הצעה פיסקלית, תוכנית לרפורמה כלכלית ונוסחת מימון שוארופאקיס, ממשלתו וכמה שרי אוצר אחרים אירופים אחרים, חשבו שהיא לא מעשית. למחרת קרא ראש ממשלת יוון, אלכסיס ציפראס, לקיים משאל עם על ההצעה ב-5 ביולי. וארופאקיס ניהל קמפיין ציבור להצבעה נגד הצעת הסדר החוב, נגד קמפיין תמיכה בעד ההסכם שרוב התקשורת ביוון ניהלה. כדי להבהיר את עמדתו, הצהיר בטלוויזיה כי יתפטר מתפקיד שר האוצר אם היוונים יצביעו 'בעד'. תוצאות ההצבעה היו 61.5 אחוזים מהדהדים נגד ההסכם. וארופאקיס הצהיר בשידור טלוויזיה, זמן קצר לאחר הכרזת התוצאה, כי הממשלה נחושה לכבד את המנדט החדש הזה להסכם אחר עם נושיו. עם זאת, כמה שעות לאחר מכן התפטר. למחרת הסביר כי החליט להתפטר במהלך פגישה עם ראש הממשלה בליל משאל העם, במהלכו גילה כי ראש הממשלה, במקום להיות לפעול לפי משאל העם ולנהל משא ומתן חדש עם הנושים, הוא הצהיר בפני וארופאקיס כי החליט להסכים לתנאי הטרויקה. משלא היה מוכן לחתום על מסמך "כניעה" שכזה, בחר להתפטר.
לאחר התפטרותו קיים וארופקיס ראיון נרחב עם כתב העיתון ניו יורקר ובו חשף את פעילותו מאחורי הקלעים בתקופת כהונתו. בין היתר חשף את קיומה של קבוצת חשיבה בה היה שותף גם הכלכלן האמריקאי ג'יימס גלבריית, אשר תכננה נתיב נסיגה למטבע עצמאי, אם תדחק יוון אל מחוץ לגוש היורו. נתיב זה היה מבוסס על מערכת אמצעי תשלום אלקטרוניים.
תנועת דמוקרטיה באירופה 2025
לאחר התפטרותו ממשרת שר האוצר השיק וארופאקיס תנועה פוליטית חדשה בשם "תנועת דמוקרטיה באירופה 2025" (DiEM25) במטרה לשנות את האיחוד האירופי ולהפוך אותו לשקוף, שוויוני ודמוקרטי יותר. וארופאקיס גייס לתנועה אקטיביסטים מרחבי היבשת, כאשר את הוועד המנהל והמייעץ שלה שיבץ באנשי רוח בהם המפיק בריאן אינו, הפילוסוף סלבוי ז'יז'ק, במאי הקולנוע קן לואץ', מעצבת האופנה ויויאן ווסטווד, הסופרת אליף שאפאק ומייסד ויקיליקס ג'וליאן אסאנג'. אחת מפעולותיה הראשונות הייתה הובלת קמפיין ארוך ברחבי בריטניה במטרה לשכנע את אזרחיה להישאר באיחוד ולא לתמוך בפרישה ממנו בחודשים שלפני ה"ברקזיט", משאל העם שהוביל לפרישת בריטניה מן האיחוד האירופאי ביוני 2016. בין מטרותיה של התנועה היא הסדרת שורת הסכמים נוספים למטבע היורו שיחלקו את הכוח הכלכלי והפוליטי בצורה הוגנת יותר בין מדינות האיחוד - תוך הדגשה של שמירה על היכולת של אזרחי המדינות השונות לשלוט בכלים דמוקרטיים במדינותיהם.
DiEM25 מבקשת להיות המפלגה הפוליטית הפאן אירופית הראשונה, ובמאי 2017 החלה לדון בהקמת מפלגה שתתמודד בבחירות לפרלמנט האירופי בשנת 2019. תחילה נקרא המפלגה שהוקמה "האביב האירופי", ובבחירות עצמם התמודדה בשם DiEM25 וחלה להקים סניפים מקומיים ברחבי אירופה. וארופאקיס החליט להתמודד באזור בחירה בגרמניה כדי להדגיש את האופי הפאן אירופי של המפלגה. לצורך כך נרשם כתושב ברלין ועבר להתגורר בעיר למשך חצי שנה (על פי החוק הגרמני כל תושב גרמניה שהוא שאזרח מדינה החברה באיחוד האירופי יכול להגיש את מועמדתו). עם זאת בבחירות שנערכו במאי 2019 הוא הצליח להיבחר לפרלמנט האירופי.
וארופאקיס התמודד בבחירות לפרלמנט היווני בדצמבר 2019, מטעם הסניף היווני של המפלגה שזכה בשישה מושבים.
מוות ל-2020
מוות ל-2020 (באנגלית: Death to 2020) הוא סרט מוקומנטרי-קומי שחור בריטי, שנוצר על ידי יוצרי האנתולוגיה "מראה שחורה", צ'ארלי ברוקר ואנבל ג'ונס עבור נטפליקס. סרט הספיישל נועד ללעוג לשנת 2020, ולאירועים שהתרחשו בה והובלטו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, בין היתר.
עלילה
כשהן מתראיינות לכאורה לסרט תיעודי, דמויות הסרט דנות על אירועי שנת 2020, זאת כשבין הריאיונות נעשה שימוש בשילוב בין מידע אמיתי למידע סאטירי. הנושא הכללי בו הסרט עוסק הוא התפרצות מגפת הקורונה, ובמיוחד בארצות הברית ובבריטניה. בנוסף, חלק מהסרט עוסק גם בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
האירועים בחלקה המוקדם של השנה כוללים את החלק האחרון של מכת השריפות באוסטרליה, נאומי הסביבה של גרטה תונברג ב, עזיבתם של הנסיך הארי ורעייתו מייגן את בית המלוכה הבריטי, טקס פרסי אוסקר ה-92, רצח ג'ורג' פלויד במאי 2020 והמחאות שבאו לאחר מכן, לרבות פרשנות לתצלומו של דונלד טראמפ בכנסיית סנט ג'ון וההפגנות בבריטניה, במהלכן הוסר פסלו של אדוארד קולסטון בבריסטול.
בנושא מגפת הקורונה, הדמויות מגיבות על הנאום המלכותי של המלכה אליזבת' השנייה, שני הסגרים הלאומיים באנגליה, התפוצה המקוונת של מידע כוזב, הניסויים הקליניים בחיסונים והשימושים הראשונים בחיסון של פייזר ושל Tozinameran. בכל הנוגע לבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, בין הנושאים הנידונים נכללים זיכוייו של דונלד טראמפ מניסיון ההדחה, הבחירות המקדימות למפלגה הדמוקרטית בהן התמודדו ברני סנדרס וג'ו ביידן שהפך למועמד הדמוקרטי, העימותים הנשיאותיים בין ביידן לטראמפ, דיווחי הניו יורק טיימס על החזרי המס של טראמפ ובחירתו של ביידן את קמלה האריס כסגניתו; וכמו כן, לאחר ניצחונו של ביידן בבחירות, את ניסיונותיו של טראמפ לבטל את התוצאות בסדרת טענות כוזבות והגשת תביעות משפטיות לא מוצלחות.
הסרט מסתיים כשהדמויות השונות מנבאות בהלצה את אירועי שנת 2021.
שחקנים
ב-7 בדצמבר 2020, נחשף כי השחקנים הבאים יופיעו בסרט הספיישל:
הפקה
בסוף נובמבר 2020, השחקן יו גרנט חשף את קיומו של הפרויקט במהלך ריאיון ל"ניו יורק מגזין", במהלכו אמר כי ברוקר כתב סרט מוקומנטרי על שנת 2020, שנשלטה בעיקר על ידי התפרצות מגפת הקורונה, שתוארה על ידי רבים כגרסה אמיתית של פרק ב"מראה שחורה". ברוקר חשף שגרנט ישחק היסטוריון שמתראיין על אירועי השנה החולפת.
פרטים נוספים על סרט הספיישל הוכרזו בתחילת דצמבר 2020, כולל רשימת שחקנים נוספים שישתתפו בו.
מנצ'סטר הצפונית
מנצ'סטר הצפונית (באנגלית: North Manchester) היא עיר במחוז ואבאש במדינת אינדיאנה בארצות הברית.
היסטוריה
משרד דואר במקום הוקם בשנת 1838 ובשנת 1846 היישוב קיבל הכרה. הוא נקרא על שם של מנצ'סטר שבאנגליה.
אוניברסיטה עירונית פועלת משנת 1889. בתחילת המאה ה-20 בעיר פעל מפעל לייצור מכוניות של חברת DeWitt Motor Company. בשנת 1968 מרטין לותר קינג עשה את הנאום האחרון שלו באוניברסיטה של העיר.
מספר בניינים בעיר נכללו ברשימת אתרים בעלי חשיבות היסטורית.
בהתאם למפקד אוכלוסין של שנת 2010 בעיר מתגוררים 6,112 תושבים מהם 96% הם אמריקאים לבנים וכ-1.1% הם אפרו אמריקאים.
הביצים הגורליות
הביצים הגורליות (ברוסית: Роковые яйца) הוא ספר נובלה סאטירי מאת מיכאיל בולגקוב, סופר סובייטי ומחזאי. הספר נכתב בשנת 1924 ופורסם לראשונה בשנת 1925. הרומן היה פופולרי למדי, אך ספג ביקורת רבה מצד מרבית המבקרים הסובייטים משום שלעג למהפכה הרוסית של שנת 1917 ולהנהגה של ברית המועצות.
רקע כללי
בשנת 1924 בולגקוב כבר היה סופר די ידוע. הוא פרסם כמה סיפורים קצרים, כולל "Dyavoliada", אשר מבחינה מסוימת היה מבשרו של ספרו המפורסם "האמן ומרגריטה", והחל לפרסם את הרומן הראשון שלו, "הגווארדיה הלבנה". בולגקוב סיים לכתוב את "הביצים הגורליות" בתחילת אוקטובר 1924, ופרסם אותו בכתב העת "Nedra" בפברואר 1925; מהדורה מקוצרת פורסמה גם בחודשים מאי-יוני 1925 בכתב העת "Krasnaya Panorama", תחת הכותרת "קרן החיים" (ברוסית: Луч жизни). בולגקוב הקריא את הרומן בכמה אסיפות חברתיות שונות, שם הוא זכה לקבלת פנים חיובית.
עלילת הספר
ניתן לתאר את הביצים הגורליות כרומן מדע בדיוני סאטירי. הגיבור הראשי שלה הוא זואולוג מזדקן, ולדימיר איפטיביץ' פרסיקוב, מומחה לדו-חיים. הקריין מתחיל את הסיפור במוסקבה של 1928, שנראה כי הצליחה להתגבר על ההשפעות ההרסניות של מלחמת האזרחים ברוסיה והפכה לעיר משגשגת. אחרי תקופה ארוכה של הזנחה, המחקרים במכון הזואולוגי התחדשו. לאחר שעזב את המיקרוסקופ שלו למשך מספר שעות, פרסיקוב לפתע הבחין כי המיקרוסקופ, אשר הושאר לא ממוקד, יצר קרן אור אדומה; אמבה שנותרה תחת אור זה הראתה שיעור מוגבר ובלתי אפשרי של ביקוע בינארי, מתרבה במהירות עצומה ומפגינה תוקפנות יוצאת דופן. ניסויים מאוחרים יותר עם מצלמות גדולות - בשביל ליצור קרן אור גדולה יותר – אישרו שאותה מהירות רבייה מוגברת חלה על אורגניזמים אחרים, כמו צפרדעים, אשר התפתחו ויצרו דור חדש של צפרדעים בתוך יומיים בלבד. המצאתו של פרסיקוב נודעה במהרה לעיתונאים, ובסופו של דבר למרגלים זרים ולג.פ.או., השירות החשאי הסובייטי. במקביל, במדינה מתפרצת מחלה לא ידועה אשר מדביקה את כל התרנגולות וגורמת להכחדתם המוחלטת ברוסיה הסובייטית, אבל באופן מסתורי נעצרת בגבולות האומה ואינה ממשיכה הלאה. מנהל סובחוז אלכסנדר סמנוביץ' רוק (ששמו מהווה משחק מילים על שם הספר, "רוק" פירושו גורל) מקבל הרשאה רשמית להחרים את הציוד של פרסיקוב, ולהשתמש בהמצאה כדי לנסות להחזיר את אוכלוסיית התרנגולות לקדמותה. עם זאת, ביצי התרנגולות המיובאות מחוץ למדינה נשלחות, בטעות, למעבדתו של פרסיקוב בעוד ביצי הזוחלים המיועדות לפרופסור מגיעות לידי החקלאים. כתוצאה מכך, רוק מגדל כמות עצומה של נחשים גדולים, יענים ותנינים גדולים ותוקפניים אשר מתחילים לתקוף בני אדם. בבהלה שבאה לאחר מכן, פרסיקוב נהרג על ידי האספסוף - המאשים אותו בהופעתם של הנחשים - ומצלמותיו מנופצות. הצבא האדום מנסה לעכב את הנחשים, אך רק בואו של מזג האוויר הקר של אוגוסט – שתואר כדאוס אקס מכינה – עוצר סופית את פלישתם של הנחשים. בטיוטה קודמת הרומן מסתיים בזירת ההרס המוחלט של מוסקבה בידי הנחשים.
קריסטן ג'וראס
קריסטן ג'וראס (באנגלית: Kristen Juras; נולדה ב-16 באוקטובר 1966) היא פוליטיקאית ומשפטנית אמריקאית, המכהנת כסגנית מושל מונטנה מאז ינואר 2021. היא חברת המפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה
ג'וראס גדלה בחווה חקלאית בבעלות משפחתה בסמוך לעיר קונראד שבמונטנה. בשנת 1973 השלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון העירוני של קונראד. ב-1977 קיבלה תואר ראשון מאוניברסיטת מונטנה, ובמהלך 1982 השלימה לימודי תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'יה.
במרץ 2020, בחר גרג ג'יאנפורטה, נציגה היחיד של מונטנה בבית הנבחרים של ארצות הברית, בג'וראס כעמיתתו למירוץ לקראת בחירות 2020. הם זכו במועמדות המפלגה הרפובליקנית לאחר הבחירות המקדימות, והתמודדו מול סגן המושל המכהן מייק קוני וחברת בית הנבחרים המדינתי קייסי שריינר בבחירות הכלליות בנובמבר. ג'יאנפורטה וג'וראס זכו בבחירות, והושבעו לתפקידיהם ב-4 בינואר 2021.
המתמחה (סדרת טלוויזיה)
הסדרה נרכשה על ידי פוקס מ-Showtime בשנת 2017. היא נוצרה על ידי איימי הולדן ג'ונס, היילי שור ורושאן סתי, והיא מבוססת על הספר "Unaccountable" מאת מארטי מייקרי. במאי 2017 רשת פוקס הזמינה עונה שלמה בת 14 פרקים וחידשה את הסדרה לעונה שנייה במאי 2018. העונה הראשונה הסתיימה רשמית ב־14 במאי 2018. במהלך עונת הטלוויזיה של ארצות הברית 2017–2018 הסדרה דורגה במקום 41 וממוצעה 7.02 מיליון צופים. העונה השנייה הוקרנה בבכורה ב־24 בספטמבר 2018. במרץ 2019 חידשה פוקס את הסדרה לעונה שלישית, שהוקרנה בבכורה ב־24 בספטמבר 2019. במאי 2020 חודשה הסדרה לעונה רביעית.
תפקידים חוזרים
ב־21 בפברואר 2017, מאניש דאיאל וברוס גרינווד היו הראשונים אשר לוהקו בסדרה לתפקידי דבון פרבש וסולומון בל בהתאמה. שם הדמות של גרינווד שונה מאוחר יותר לרנדולף בל. תפקידיהם והשתתפותם של מאט זוקרי, אמילי ואן קאמפ ומלינה קאנאקארדס פורסמו מאוחר יותר. מורן אטיאס לוהקה גם לתפקיד רנטה ת'ורפ, מנכ"לית בפארק צ'סטיין, שגולמה במקור על ידי ולרי קרוז בפיילוט. עם זאת, כאשר הצטרפה מרין דאנגי לצוות השחקנים, המפיקים ראו באטיאס מתאימה יותר לתפקיד ראש השיווק של בית החולים. דאנג'י החליפה אותה כמנכ"לית ושמה של הדמות שונה לקלייר ת'ורפ.
עם התפתחות העונה הוכרז כי ויולט בון אמורה לחזור לתפקידה, וב־30 באפריל 2018 דווח כי למלקולם-ג'מאל וורנר יהיה תפקיד חוזר מרכזי בשלושת הפרקים האחרונים של העונה.
ב-18 ביוני 2018 הוכרז כי וורנר והשחקן גלן מורשאואר, יהיו לשחקנים קבועים החל מהעונה השנייה. למחרת הוכרז כי מורן אטיאס, מרין דאנג'י ומלינה קאנקארדס לא ישובו לשחק בסדרה, וכי ג'יין ליבס תצטרף גם כן לצוות השחקנים בתפקיד קבוע בעונה השנייה כשהיא חתומה על חוזה לשנה.
ב־16 ביולי 2018, הוכרז כי ג'נה דוואן אמורה לחזור לשחק בעונה השנייה. מאוחר יותר הוכרז ב־27 באוגוסט כי דניאלה אלונסו לוהקה גם היא לתפקיד חוזר בעונה השנייה.
צילומים
הצילומים העיקריים לסדרה מתקיימים באטלנטה, ג'ורג'יה ובסביבתה. תמונות חיצוניות וכמה תמונות פנים של המוזיאון לאמנות במרכז העיר אטלנטה שימשו כתפאורה לבית החולים הבדיוני צ'סטיין פארק. חלק מהצילומים התקיימו גם בקונירס, ג'ורג'יה, על מערך הפקה ששימש בעבר את ההפקה של "סליפי הולו" בהפקת פוקס. הצילומים לבלוק ההפקה הראשון התקיימו בין התאריכים 20 במרץ ל-5 באפריל 2017. הצילומים לעונה השנייה החלו ביולי 2018. ב־14 במרץ 2020, הפקתה של העונה השלישית הושבתה בעקבות מגפת הקורונה.
שוויון פרסבל
שוויון פרסבל הוא זהות מתמטית אשר מקשרת בין מקדמי טור פורייה לבין הפונקציה היוצרת אותם. שוויון זה, אשר נכתב על ידי מארק אנטואן פרסבל, משמש ככלי חשוב באנליזה הרמונית. בהנדסה, בתחומי התקשורת ועיבוד האותות מייחסים לשוויון את הקשר בין שימור האנרגיה של האות במרחב התדר למרחב הזמן.
הגדרה מתמטית
הזהות מציגה את הקשר בין הנורמה של הפונקציה למקדמי טור פורייה שלה באופן הבא: סכום ריבועי הערכים המוחלטים של מקדמי טור פורייה של הפונקציה (בצד שמאל) שווה לאינטגרל (המנורמל) על הפונקציה היוצרת בערך מוחלט בריבוע (בצד ימין). בנוסחה: כאשר cn הוא מקדם טור פורייה (המרוכב) של הפונקציה ƒ ונתון על ידי
זהות זו היא מקרה פרטי של שוויון פלנשרל וניתן להוכיחה באמצעות אורתוגונליות.
תנאים מספיקים לקיום השוויון, כלומר סוג של תנאי דיריכלה:
1) הנגזרת החד צדדית של הפונקציה, הימנית והשמאלית, קיימת בכל נקודה. בנוסף, קיימת נגזרת שמאלית בנקודת סוף המחזור ונגזרת ימנית בתחילת המחזור.
2) הפונקציה רציפה בכל נקודה.
3) ובנוסף ערך הפונקציה בתחילת המחזור שווה לערכה בסוף המחזור (כלומר רציפות על פני המחזורים).
הגדרה הנדסית
האנרגיה של האות במרחב הזמן נשמרת וזהה גם בהצגה של האות העובר התמרת פורייה למרחב התדר f.
כאשר בצד שמאל האות במרחב הזמן ובצד ימין האות עובר התמרת פורייה ובמרחב התדר. בהצגה של האות במרחב התדר כתלות בתדירות הזוויתית ω להוסיף נרמול בפקטור של 2π.
בית החולים סנט מרי מגדלן (גלסטונברי)
בית החולים סנט מרי מגדלן (באנגלית: Hospital of St Mary Magdalene) בגלסטונברי בסאמרסט באנגליה נבנה בשנת 1310 על ידי מנזר גלסטונברי. הוא מוגדר כבניין רשום מדרגה II*, והוגדר בחלקו כמונומנט רשום.
היסטוריה
בית החולים נבנה לפני 1322 כבתי מחסה לעשרה אנשים, יחד עם הקפלה על שם מרגרט הקדושה. חלקים מהקפלה המקורית עדיין שרדו. הקפלה הייתה צמודה לאולם בית החולים שנהרס לאחר פירוק המנזרים באנגליה. יתרת הבניינים הם משלהי ימי הביניים, שמשערים שנבנו ב-1444.
בית חולים קודם שנתמך על ידי מנזר גלסטונברי העתיק את מקומו לאתר הנוכחי סביב 1250, וב-1460 הוא הוקדש למרים המגדלית הקדושה הפטרונית של חולי הצרעת. במאה ה-16 הקפלה במבנה שימשה לתפילות לעילוי נשמת המתים (Chantry), ותמיכה כספית באחים ובכומר שפעלו במקום ניתנה על ידי המנזר עד פירוק המנזרים. לאחר הפירוק ניתן המימון מהכתר האנגלי ומגזבר בתי החולים של המחוז.
גג האולם הגדול פורק והתאים משני הצדדים הוסבו לעשרה בתי מחסה בני שתי קומות. בתחילת המאה ה-17 תוארו בתי המחסה כ"חרבים" וב-1703 אבדה התקרה לקפלה.
במאה ה-19 צומצם מספר תאי המגורים ונפתח מקום לכביסה משותפת. הצד הדרומי של בתי המחסה נהרס בשנות ה-60 של המאה ה-20 ובאתר הוכנה גינה קהילתית ונבנו דירות לקשישים. אחד מבתי המחסה שוחזר והוא פתוח לציבור.
אדריכלות
קפלת האבן היא חדר בודד ופתוחה לתפילות או להגיגים. בקפלה יש תמונות חדשות יחסית של מרים המגדלית ושל מרגרט הקדושה (St Margaret) שהקפלה קרויה על שמה. חלון הקשת המחודדת המקורי חסום. על הגג יש מגדל פעמונים קטן שנבנה אחרי שהקפלה הוקמה. במגדל מתוארת דמותה של מרגרט הקדושה. במגדל יש מקום לשני פעמונים, אחד מהם עדיין קיים. בתי המחסה הם בני שתי קומות ולהם גג צפחה וניתן לבקר בבית לדוגמה.
קסיאן אנדור
קפטן קסיאן ג'רון אנדור הוא דמות בדיונית בזיכיון מלחמת הכוכבים, שגולמה על ידי השחקן המקסיקני דייגו לונה בסרט "רוג אחת" משנת 2016. הוא טייס, קצין מודיעין של ברית המורדים, ומנהיג "רוג אחת", יחידת מורדים המנסה לגנוב את התוכניות לכוכב המוות, כלי נשק חזק מספיק כדי להשמיד כוכב לכת.
יצירה ופיתוח
אף על פי שלא נקראה בתחילה קסיאן אנדור, הופיעה "דמות דמוית קסיאן אנדור" בתסריט המקורי של "רוג אחת" שנכתב על ידי ג'ון נול, מנהל הקריאייטיב הראשי בחברת Industrial Light & Magic ובטיוטה הראשונה של התסריט שכתב גארי ויטה. הדמות נוצרה כחברה ב"רוג אחת" ואז פיקדה על ידי גרסת סמל של ברית המורדים לג'ין ארסו. הכוונה המקורית הייתה להרוג את כל חברי צוות רוג אחת, כולל קסיאן. עם זאת, מחשש שדיסני לא תאפשר את הסוף, כתבו נול וויטה שקסיאן בורח מסקאריף עם תוכניות כוכב המוות לצד ג'ין ארסו, ואף על פי שספינתם נהרסת על ידי דארת' ויידר לאחר שהם מעבירים את התוכניות לנסיכה ליאה, הם שרדו בקושי בתרמיל בריחה. ויטה הצהיר שהצורך "לקפוץ דרך כל כך הרבה חישוקים" כדי להבטיח הישרדות מעיד על כך שקסיאן וג'ין צריכים למות בסקאריף. המפיקה קתלין קנדי ודיסני אישרו בסופו של דבר את הסוף שבו כל הצוות מת. מטרתה העיקרית של פעולה זו הייתה שהדמויות יוחלפו בסופו של דבר לאחר הסרט על ידי צוות הטרילוגיה המקורית.
ליהוק וגילום
במאי 2015 הוכרז כי דייגו לונה לוהק לתפקיד ראשי בסרט "רוג אחת". הבמאי גארת' אדוארדס רצה שקסיאן יהיה חם וחביב יותר מאשר גיבור הפעולה הסטואי והמהמם, מה שמוביל להחלטתו של אדוארדס ללהק את לונה בשלב מוקדם של הליהוק. דייגו לונה הרגיש שהליהוק שלו, וליהוק הגברים הלא-לבנים האחרים בתפקידים הראשיים של הסרט, משקפים "גישה מודרנית" ועולם בו "המגוון הגזעי והתרבותי למעשה הופך אותנו לעשירים ומעניינים יותר".
לונה דיבר בתפקיד עם המבטא המקסיקני שלו, יוצא מן הכלל לזיכיון הסרטים, שהציג בעיקר מבטאים אמריקאים ובריטים. לונה הצהיר שהמבטא שלו לא היה עניין אצל מפיקי הסרט, שהיו מרוצים ממנו.
רוג אחת
הסרט רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים יצא לאקרנים בדצמבר 2016, ובו הופיע לונה בתפקיד קסיאן אנדור, אדם שנלחם במרד מאז שהיה בן שש. בסרט קסיאן הוא קצין מודיעין של המורדים המורה למצוא ולרצוח את מדען האימפריה גאלן ארסו. בסופו של דבר הוא ובתו של גאלן, ג'ין ארסו, מובילים צוות לשחזור התרשימים של נשק העל של כוכב המוות ממרכז נתונים אימפריאלי בכוכב סקאריף. הם מעבירים בהצלחה את התוכניות לכוחות המורדים, אך כולם בצוות נהרגים, כולל קסיאן וג'ין שמתחבקים כשכוכב המוות יורה על הבסיס.
עבודות קשורות ומרצ'נדייז
קסיאן מופיע בסיפור "רוג אחת" מאת אלכסנדר פריד. הוא מופיע גם ב"מלחמת הכוכבים: סודות האימפריה", חוויית מציאות מדומה שהופקה על ידי ILMxLAB ו-The VOID עבור אתר הנופש דיסנילנד וולט דיסני וורלד; דייגו לונה חזר לגלם את התפקיד כקסיאן כדי לספק תדריכי משימה ולהעביר הוראות לאורך כל החוויה.
סדרת לייב אקשן
לונה מגלם את אנדור בסדרת "מותחן ריגול" של דיסני+, אנדור, שהחלה את הפקתה בנובמבר 2018 והייתה אמורה להתחיל להצטלם ביוני 2020, אך מועד הצילומים התעכב עקב מגפת COVID-19 עד לדצמבר אותה שנה. ב-7 באוגוסט 2020, חשף לונה, ש"לאט לאט אנחנו חוזרים, אבל אין מה למהר." לדברי לונה, דמותו תופיע צעירה יותר בסדרה, המתרחשת חמש שנים לפני "רוג אחת". אלן טודיק וג'נבייב או'ריילי חזרו לגלם את תפקידיהם כ- 2SO ומון מות'מה בהתאמה, והסדרה אמורה להציג גם את סטלן סקושגורד, דניס גוף, קייל סולר ואדריה ארג'ונה, בתפקידים שונים. הצילומים החלו בדצמבר 2020 בלונדון, בריטניה.
ביקורות
ג'סטין צ'אנג מלוס אנג'לס טיימס שיבחה את "הכריזמה המפנקת" של לונה, אך אן הורנדי מ"וושינגטון פוסט" כתבה כי "לונה הרך מדויק במיוחד לגלם אדם הרפתקן". כריס נשאוואטי שיבח את פליסיטי ג'ונס בתפקיד ג'ין ארסו וכתב ב"אנטרטיינמנט וויקלי", "הלוואי שללונה היה קצת יותר אישיות, קצת יותר 'מפונפנת' כמו האן סולו, כדי להתאים לה."
המועצה המחוקקת של הונג קונג
המועצה המחוקקת של הונג קונג (באנגלית: Legislative Council of Hong Kong; בסינית מסורתית: 立法會 ; בסינית מפושטת: 立法会; שמה בסינית קודם לשנת 1997: 立法局) היא בית המחוקקים של הונג קונג, בהתאם לחוק יסוד הונג קונג אשר נכנס לתוקפו ב-1 ביולי 1997.
במועצה 60 חברים, מהם 30 הנבחרים במחוזות בחירה גאוגרפיים ו-30 הנבחרים על ידי מחוזות בחירה פונקציונליים שונים.
המועצה מחוקקת את חוקי הונג קונג, דנה בנושאים שעל סדר היום הציבורי, בוחנת ומאשרת את תקציב האזור המיוחד של הונג קונג, ומייעצת בשאלת מינוי והדחת שופטי בית המשפט העליון של הונג קונג.
היסטוריה
המועצה המחוקקת של הונג קונג הוקמה בשנת 1843 בהוראת המלכה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. סמכויות המועצה נקבעו במכתב ההרשאה ובהנחיות המלכותיות אשר היוו את חוקת הונג קונג וקבעו את שיטת הממשל במושבה.
בעת הקמתה היו במועצה ארבעה חברים אשר נבחרו על ידי מושל הונג קונג. הבחירות הישירות הראשונות למועצה נערכו בשנת 1991, עת נבחרו חלק מהחברים, וכל חברי המועצה נבחרו בשנת 1995. הייתה זו הפעם הראשונה והאחרונה שכל חברי המועצה נבחרו על ידי תושבי הונג קונג.
בשנת 1996, כהכנה לקראת העברת השליטה בהונג קונג מהממלכה המאוחדת לרפובליקה העממית של סין הוקמה מועצה מחוקקת זמנית (Provisional Legislative Council), אשר פעלה בין ינואר 1997 ועד יוני 1998. מועצה זו ישבה בשנג'ן.
בשנת 1998, לאחר העברת השליטה, התכנסה המועצה לראשונה בהתאם לחוק יסוד הונג קונג. סעיף 68 לחוק היסוד של הונג קונג קובע כי המטרה הסופית היא בחירת כל חברי המועצה המחוקקת באמצעות בחירות הממשות זכות בחירה אוניברסלית. סעיף זה וסעיף דומה העוסק בבחירת ראש הרשות המבצעת של הונג קונג הפכו את זכות הבחירה למועצה ולראש הרשות המבצעת לנושא דומיננטי בפוליטיקה של הונג קונג. בפועל, ראש הרשות המבצעת ומחצית מחברי המועצה לא נבחרו על ידי הציבור הרחב אלא במחוזות בחירה פונקציונליים (כל מחוז הוא קבוצת אינטרס מקצועית או מיוחדת המעורבת בתהליך הבחירות).
במועצה היו 60 חברים שנבחרו לתקופה של ארבע שנים (בכהונה הראשונה של המועצה המחוקקת נבחרו חבריה לתקופה של שנתיים - משנת 1998 ועד שנת 2000).
בחירות נערכו בשנת 2004 ובשנת 2008. בבחירות אלה, בהתאם לחוק, נבחרו 30 חברים ישירות באזורי הבחירה ו-30 על ידי גופים פונקציונליים.
בשנת 2010, אושרה הצעת הרפורמה החוקתית של הממשלה אשר הפכה למהלך החוקתי הראשון והיחיד שהועבר על ידי המועצה המחוקקת מאז הגדרת הונג קונג כאזור מנהלי מיוחד. הרכב המועצה המחוקקת הוגדל מ-60 ל-70 מושבים; נוספו חמישה מושבים באזורי הבחירה הגאוגרפיים הנבחרים ישירות וחמישה מושבים חדשים של מועצת המחוז (שני) פונקציונליים.
התיקון לשנת 2019 של הצעת חוק ההסגרה גרם לשינוי פוליטי היסטורי, כאשר הפגנות אינטנסיביות פרצו ברחבי העיר במחצית השנייה של השנה, כולל ההסתערות על מתחם המועצה המחוקקת ביום השנה ה-22 למסירת הונג קונג ב-1 ביולי. ביולי 2020, לאור ניסיונם של הפרו-דמוקרטים לתפוס את רוב המועצה המחוקקת בעיצומה של ממשלת קארי לאם הבלתי פופולרית ברובה, הממשלה דחתה את הבחירות הכלליות, תוך ציון התפרצות נגיף הקורונה החדש. בניגוד לתקופת ארבע השנים הקבועות בחוק היסוד, הוחלט באוגוסט כי המועצה המחוקקת הנוכחית תמשיך בתפקידיה למשך שנה אחת לפחות; עם זאת, כהונת תישאר ארבע שנים. בהחלטה מנובמבר, הודחו מחוקקים באשמת תמיכה בעצמאות הונג קונג, שיתוף פעולה עם כוחות זרים או איום על הביטחון הלאומי. לאחר ההדחה, 15 המחוקקים הפרו-דמוקרטיים הנותרים הודיעו על התפטרותם במחאה, והותירו את בית המחוקקים כמעט ללא התנגדות.
במרץ 2021, הקונגרס הלאומי העממי העביר החלטה שאישרה שינוי של שיטת הבחירות של הונג קונג, כולל זו של המועצה המחוקקת. הרפורמה תאפשר לוועדה חדשה לבדיקת זכאות מועמדים, המורכבת כולה מפקידים ראשיים מממשלת הונג קונג, לבדוק מועמדים למועצה המחוקקת ותגדיל את מספר המושבים הכולל שלה מ-70 ל-90. עם זאת, המושבים שנבחרו ישירות צומצמו מ-35 ל-20, הוסרו גם חמשת המושבים של המועצה המחוזית (השנייה) שנבחרו ישירות, בעוד ש-40 מושבים נוספים ייבחרו על ידי ועדה חדשה אשר נחשבה כתומכת בבייג'ינג ו-30 מושבים ייבחרו במחוזות בחירה פונקציונליים (כל מחוז הוא קבוצת אינטרס מקצועית או מיוחדת המעורבת בתהליך הבחירות).
מבנה המועצה המחוקקת
מאז שנת 1985 שכנה המועצה המחוקקת בבית המשפט העליון הישן של הונג קונג, הממוקם באזור סנטרל שבאי הונג קונג. מבנה זה נבנה כהעתק לבניין האולד ביילי שבסיטי של לונדון.
בשל מחסור במקום במבנה, הוחלט בשנת 2008 על הקמת מתחם חדש עבור המועצה המחוקקת. מתחם זה נחנך ב-1 באוגוסט 2011.
פגום
פגום היא סדרת רשת ישראלית מסוגת דרמה קומית בכאן 11, שעלתה לשידור ב-1 באוגוסט 2021. הסדרה בת שישה פרקים.
המועצה המחוקקת של הונג קונג
הרכב
במועצה 90 חברים הנבחרים לתקופה של ארבע שנים (בכהונה הראשונה של המועצה המחוקקת נבחרו חבריה לתקופה של שנתיים - משנת 1998 ועד שנת 2000).
פגום
יוצרי הסדרה הם אורי בן יוסף, ארז ברנהולץ ואלעד גולדמן. הבמאי הוא ניב מג'ר.
המועצה המחוקקת של הונג קונג
הרכב
בהתאם לחוק, נבחרו 20 חברים ישירות באזורי הבחירה, 40 על ידי ועדת בחירות (ועדת הבחירות בוחרת גם את ראש הרשות המבצעת של הונג קונג) ו-30 על ידי גופים פונקציונליים.
נשיא המועצה המחוקקת
בין השנים 1843–1993 שימש מושל הונג קונג בתפקיד נשיא המועצה המחוקקת של הונג קונג. עד שנת 1917, בהתאם לכתב ההרשאה שנתנה המלכה ויקטוריה, המושל היה צריך להיוועץ במועצה, אך היה רשאי להחליט בניגוד לעמדתה. בשנת 1917, בהתאם למכתב ההרשאה שהוציא המלך ג'ורג' החמישי, היה על המושל לפעול בעצת ובהסכמת המועצה.
בהתאם לחוק היסוד (סעיף 72) לנשיא המועצה המחוקקת סמכות לשבת בראש הישיבות, לקבוע את סדר היום, לקבוע את סדר הדיון בחוקים, ולתת עדיפות לחוקים ממשלתיים, וכן לקבוע ישיבות מועצה מחוץ למניין.
פגום
פרקים
הסדרה כולה באורך של כ-50 דקות ובת שישה פרקים:
המועצה המחוקקת של הונג קונג
נשיא המועצה המחוקקת
מאז שנת 1997 הנשיא נבחר מבין חברי המועצה, ועליו להיות בן 40 לפחות, ולהיות בעל אזרחות סינית, תושב קבע של הונג קונג, וללא אזרחות זרה. כמו כן עליו להתגורר במשך תקופה רצופה של 20 שנים בהונג קונג (סעיף 72 לחוק היסוד).
דרישות להיבחר כחבר מועצה
בהתאם לסעיף 67 לחוק היסוד, על מנת להיות חבר על המועמד להתגורר דרך קבע בהונג קונג. מועמד אינו חייב להיות אזרח סין. החוק קובע כי לא יותר מ-20% מחברי המועצה יהיו תושבים שאינם אזרחים.
העולם החדש הפראי
העולם החדש הפראי הידועה גם בשם אמריקה הפרהיסטורית (באנגלית: Wild New World) היא תוכנית טלוויזיה דוקומנטרית בת 6 פרקים של ה-BBC ששודרה בערוץ דיסקברי אשר עוסקת בחיים באמריקה במהלך עידן הקרח ומתארת את הפרהיסטוריה, הנופים וחיות הבר של היבשת מרגע בואם של בני האדם ועד לסוף עידן הקרח. התוכנית מכילה גם גרפיקה ממוחשבת וגם חיות אמיתיות.
בתוכנית מוצגים לעיתים קרובי משפחה של חיות נכחדות אמריקאיות בדמות קרוביהם החיים שאינם אמריקאים (כמו האריה האמריקני והברדלס האמריקני) המצולמים כחלק מהפאונה הצפון אמריקאית לצד מינים נכחדים או מינים קיימים אמריקאים. כך למשל מציגים ברדלס אפריקני בציד של אנטילוקפרות.
שאנון מקמילן
שאנון מקמילן (אנגלית: Shannon MacMillan; נולדה ב-7 באוקטובר 1974) היא כדורגלנית עבר אמריקאית ששיחקה בעמדות הקישור וההתקפה. מקמילן, שכבשה לטובת הנבחרת האמריקאית 60 שערים, נבחרה לכדורגלנית השנה בארצות הברית בשנת 2002.
חייה
מקמילן נולדה באוקטובר 1974 במחוז נסאו שבמדינת ניו יורק. לאחר שסיימה את התיכון, החלה מקמילן ללמוד באוניברסיטת פורטלנד, שם שיחקה לצידה של טיפני מילברט. היא שיחקה בקבוצת האוניברסיטה בין השנים 1992 ל-1995, כאשר בשנתה האחרונה היא זכתה בפרס הרמן - המוענק לכדורגלן ולכדורגלנית המצטיינים של ליגת המכללות.
את משחק הבכורה שלה בנבחרת ארצות הברית ערכה מקמילן ב-7 ביולי 1993, במסגרת טורניר הכדורגל של האוניברסיאדה. היא הייתה השחקנית הצעירה ביותר בסגל, שבסופו של דבר זכה במדליית הכסף. שער הבכורה שלה הגיע כמעט שנה לאחר מכן, ב-17 באפריל 1994, במשחק נגד נבחרת קנדה.
ביולי 1996, נערך באולימפיאדת אטלנטה טורניר כדורגל הנשים הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים, ואילו מקמילן זכתה להיכלל בסגל הנבחרת שנסע לטורניר. האמריקאיות סיימו את שלב הבתים במאזן מושלם של תשע נקודות וגברו בחצי הגמר 1-2 על נורווגיה. במשחק הגמר של הטורניר הן שיחקו נגד סין, ניצחו 1-2 וזכו במדליית הזהב. מקמילן זכתה לכבוש את השער הראשון לטובת האמריקאיות בגמר, בעוד חברתה ללימודים, טיפני מילברט, כבשה את שער הניצחון. בכל הטורניר, כבשה מקמילן שלושה שערים ופתחה בהרכב הראשון בארבעה מחמשת משחקי הנבחרת.
ב-1998, היא הייתה חלק מסגל הנבחרת שזכתה במדליית הזהב במשחקי הרצון הטוב שנערכו בניו יורק. שנה אחר כך, הגיעה מקמילן לשיא הקריירה שלה, כשזכתה עם הנבחרת בגביע העולמי שנערך בארצות הברית. בטורניר עצמו, היא שימשה בעיקר כשחקנית מחליפה, אך זכתה לשחק בכל אחד מששת המשחקים. היא סיימה את הטורניר עם שער אחד (בשלב הבתים נגד צפון קוריאה) ושלושה בישולים. בשנה שלאחר מכן, היא זכתה עם הנבחרת במדליית הכסף בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת סידני, לאחר הפסד 2-3 בגמר לנורווגיה. גם בטורניר זה היא שימשה בעיקר כמחליפה, אך עלתה לשחק בכל משחקי הטורניר.
עם הקמת ליגת ה-WUSA המקצוענית ב-2001, הצטרפה מקמילן לקבוצת סן דייגו ספיריט, שם שיחקה לצידן של ג'ולי פוודי וג'וי פוסט. שנה לאחר מכן, היא כבשה שבעה שערים במסגרת גביע אלגארבה, ובכך קבעה שיא כיבושים חדש לטורניר. באותה שנה, היא אף נבחרה לכדורגלנית השנה בארצות הברית, לאחר שסיימה ככובשת המצטיינת של הנבחרת עם 17 שערים.
בשנת 2003, שיחקה מקמילן בגביע העולם השני שלה עם ארצות הברית וסיימה איתה במקום השלישי, לאחר הפסד בחצי הגמר לגרמניה. היא המשיכה לשחק בנבחרת עוד שנתיים, ובאוקטובר 2005 ערכה את משחקה האחרון. בספטמבר 2006, היא הודיעה על פרישתה הסופית מכדורגל, כשלזכותה 60 שערים ו-50 בישולים ב-177 משחקים במדי נבחרת ארצות הברית.
שנה לאחר מכן, מונתה מקמילן לעוזרת המאמנת של ג'יל אליס בקבוצת כדורגל הנשים של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, והחזיקה במשרה זו במשך שנתיים.
קורנליה פונקה
קורנליה פונקה (בגרמנית: Cornelia Funke; נולדה ב-10 בדצמבר 1958) היא סופרת ילדים גרמנייה עטורת פרסים. ידועה בעיקר בשל הספרים מלך הגנבים וטרילוגיית לב של דיו. מתמקדת בעיקר בסוגות הפנטזיה וההרפתקאות. רבים מספריה תורגמו לשפות רבות והיו לרבי מכר, ומעל 20 מיליון עותקים מהם נמכרו ברחבי העולם.
קורות חיים
פונקה נולדה בשנת 1958 במחוז וסטפאליה שבגרמניה. בילדותה, רצתה להיות אסטרונאוטית או טייסת, אבל החליטה ללמוד פדגוגיה באוניברסיטת המבורג. לאחר שסיימה את לימודיה עבדה פונקה במשך שלוש שנים כעובדת סוציאלית, במהלכן התמקדה בעבודה עם ילדים שחוו בעברם מצוקה. היא עסקה במידה מועטה באיור ספרים, אך עד מהרה עברה לכתיבת ספרים משלה. השראתה באה לה מסוג הספרים אשר עניינו את ילדי המצוקה עימם עבדה. במהלך סוף שנות ה-80 ושנות ה-90, פונקה ביססה את עצמה כסופרת בגרמניה עם שתי סדרות ספרי-ילדים, סדרת הפנטזיה Gespensterjäger וסדרת Wilde Hühner. פונקה כונתה ה"ג'יי קיי רולינג של גרמניה", אך למרות הצלחתה בגרמניה תורגמה לאנגלית לראשונה רק בשנת 2002, עם הספר Herr der Diebe. הספר תורגם כמלך הגנבים והגיע למקום השני ברשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס. הספר Drachenreiter, אשר תורגם לאנגלית כDragon Rider בשנת 2004, נשאר ברשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס במשך 78 שבועות.
בהמשך להצלחת ספרים אלו, תורגם הספר Tintenherz - לב של דיו, אשר זכה בפרס ספרותי לספרות ילדים. הצלחת הספר הובילה לתרגום המשך הסדרה, כשף של דיו (אשר זכה גם הוא בפרס ספרותי) ומוות של דיו. פונקה עבדה כמפיקה בסרט "לב של דיו", אשר התבסס על ספרה באותו השם.
רוב ספריה של פונקה לא תורגמו עד כה לעברית.
פונקה חיה כיום בלוס אנג'לס, קליפורניה, עם בעלה ושני ילדיה.
Medicine (שיר של ג'ניפר לופז)
Medicine (בעברית: תרופה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'ניפר לופז, ביחד עם הראפר המרוקאי-אמריקאי פרנץ' מונטנה. השיר יצא לאור ב-3 באפריל 2019, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום השישי במצעד הרשמי של בוליביה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ג'ניפר לופז, פרנץ' מונטנה, קימברלי קריסיוק, ורן וייד, מייקל סטורלר אריקסן, טור אריק הרמנסן, מו סמואלס ומייקי אקיין והופק על ידי סטאר-גייט וסאן אוף סוניקס. מבקרי מוזיקה השוו את השיר ל-"Get Right" ו-"Do It Well".
בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ג'ניפר לופז ב-7 באפריל 2019, כמה ימים לאחר צאתו כסינגל. את האודיו של השיר, העלתה לופז לערוצה ב-3 באפריל 2019, באמצעות שידור בכורה.
נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-26 מיליון צפיות.
איליושין Il-80
איליושין IL-80 (רשמית: IL-86VZPU, על פי סיווג נאט"ו: Maxdome) הוא מטוס המשמש כעמדת פיקוד אווירית, שפותחה בסוף שנות ה-80 בלשכת העיצוב איליושין על בסיס מטוס הנוסעים IL-86.
המטוס נועד לפנות את ההנהגה הצבאית הבכירה במדינה בתקופת איום ולשלוט בו זמנית על הכוחות המזוינים בסכסוך בכל עוצמה, כולל מלחמה גרעינית רחבת היקף. המטוס מצויד במתקני תקשורת, מערכות תומכות חיים, תחנת כוח חזקה ומסוגל לעבוד באופן אוטונומי לחלוטין ומצויד בארבעה מנועים. הצוות כולל מפעילי מערכות וקציני בקרת לחימה. מידע מפורט על מטוס זה מהווה סוד מדינה.
היסטוריה
הטיסה הראשונה בוצעה ב-29 במאי 1985 מנמל התעופה פרידאצ'ה. המטוס נועד לשלוט בכוחות הצבא במקרה של סכסוך מזוין תוך שימוש בנשק גרעיני. בעת יצירת IL-80 ננקטו צעדים להפחתת ההשפעה של הגורמים המזיקים של פיצוץ גרעיני: למשל, היעדר חלונות במטוס.
טווח ומשך הטיסה שלו חייבים להבטיח את נסיגת מטה המפקד העליון מהאזור המאויים במקרה של סכנת מלחמה בכל עוצמה; על המטוס להיות מוגן מפני נשק להשמדה המונית, כולל הגנה מפני זיהום רדיואקטיבי; על המטוס להיות בעל ציוד המספק שליטה על כל סוגי הכוחות המזוינים, כולל שימוש במערכות ACS ו-TCS, כולל ציוד תקשורת VLF; המטוס חייב להיות מסוגל לשימוש אוטונומי במקרה של כשל בציוד הקרקע והלוויין במערכות ממסרי תקשורת וניווט; בנוסף, ההסתברות לכשלים נמוכה פי 10 מאשר למטוסים צבאיים.
מבחינה ויזואלית, Il-80 שונה מאב הטיפוס שלו בעיקר בשל נוכחות של תא תקורה גדול באף גוף המטוס, בו ממוקם ציוד אלקטרוני שונה. אין אשנבים, יש עמודים נוספים עם ציוד חשמלי בכנף. לשניים מתוך ארבעת המטוסים יש אפשרות תדלוק באוויר. בחלק הזנב מותקנת אנטנת כבלים לשקע VLF באורך של כ-8 קילומטרים המשמשת לתקשורת עם צוללות. בניגוד לאב-טיפוס שלו (IL-86), למטוס מבנה כנף וגוף מחוזק. זה נעשה כדי להפחית את השלכות ההשפעה על המטוס מפיצוץ גרעיני אפשרי. המטוס התגלה ככבד מאוד, מה שדרש עבורו מסלול הכנה טוב, כמו גם טייסים בעלי הכשרה גבוהה להמראה ונחיתה. המשקל הכבד הצריך התקנת ארבעה ציודי נחיתה ב-Il-80. על כנף המטוס מותקנים עמודים, בהם נמצאים מחוללי כוח לציוד אלקטרוני.
IL-80 אינו מצויד בכלי נשק. הגנה על מטוסים ניתנת על ידי מטוסי קרב שמלווים אותו. סך הכל נוצרו 4 מטוסים כאלה (מספרי רישום (RNVS) USSR-86146, USSR-86147, USSR-86148, USSR-86149). כולם פועלים בטייסת בקרת תעופה וממסר נפרדת של חטיבת התעופה השמינית המיוחדת בחיל האוויר הרוסי, מאז 1997 הם מהווים חלק מטייסת התעופה השלישית שהוקמה (יחידה 15650) שבסיסה בנמל התעופה צ'קאלובסקי. ב-9 במאי 2010, מטוס מדגם RNVS RF 86147 (93645 השתתף בחלק האווירי של המצעד לכבוד יום השנה ה-65 לניצחון במלחמה הפטריוטית הגדולה במוסקבה. בנוסף לארבעה מטוסי Il-80, נבנו 2 מטוסי Il-76SK (Il-76VKP), בעלי מספרי רישום USSR-76450 ו-USSR-76451, דומים בהרכב הציוד ובמשימות המיועדות גם הם חונים באותו שדה תעופה שחונים ארבעת מטוסי ה-IL-80. בתחילת 2019 אחד מארבעת המטוסטים, המטוס עם רישום כנף RF-93642 הועבר לנמל התעופה בעיר טאגאנרוג במחוז רוסטוב, שבדצמבר 2020 דווח על גניבת רכיבים יקרים ממנו כולל ציוד רדיו מתקדם.
ארצות הברית מפעילה מטוס דומה מדגם בואינג E-4.
צבא הגנה לטבע
צבא הגנה לטבע (הידוע גם בצורה: צבא ההגנה לטבע, ובשמו הרשמי: צבא הגנה לטבע - מפקדים לוקחים אחריות על סביבתם) הוא מיזם שהחל בשנת 2014, בשיתוף של צה"ל, החברה להגנת הטבע באמצעות קרן הדוכיפת, רשות הטבע והגנים, קרן קיימת לישראל, רשות העתיקות ומשרד הביטחון, במטרה להוביל מפקדים וחיילים לאחריות ומעורבות פעילה לשמירה על ערכי הטבע, הנוף והמורשת שבסביבתם.
מטרה נוספת של המיזם היא שצה“ל כ“צבא העם“, באמצעות מפקדיו, יהווה מודל למערכות במשק הישראלי בהובלת מיזמים סביבתיים בעלי ערך לאומי בגזרת הפעילות היחידתית, ולצבאות נוספים בעולם.
נכון לשנת 2019, היו שותפות למיזם כ-58 יחידות בכל הפיקודים והזרועות. בין היחידות הפועלות נמצאים גם בסיסי אימונים של הכשרות ובסיסי אימונים פיקודיים.
היסטוריה
המיזם הובל בצה“ל על ידי סגן הרמטכ"ל, מפקד הגיס הצפוני וראש אט"ל באמצעות המנהל להגנת הסביבה. במסגרת המיזם נבחרו מפקדי יחידות להובלת פרויקט סביבתי ביחידתם, תוך קבלת מלגה כספית למימון המיזם. ב-2014, שנת ההרצה הראשונה של המיזם, נבחרו 9 מפקדי יחידות להוביל מיזמים סביבתיים ביחידותיהם.
באוגוסט 2019, התקיים אירוע להשקת הפרויקטים החדשים של מיזם צבא ההגנה לטבע במחנה נמרה. במהלך האירוע שוחררו שבעה בזים שנפצעו ועברו תהליך שיקום בבית החולים לחיות בר.
באפריל 2022 נחנך שביל הנוחיילה על ידי החטיבה המרחבית 769, מגינת מרחב אצבע הגליל בשגרה ובחירום.
אז'ן ז'וזף ורבוקהובן
אז'ן ז'וזף ורבוקהובן (בצרפתית: Eugène Joseph Verboeckhoven; 9 ביוני 1798 – 19 בינואר 1881) היה צייר בלגי, שנולד בוורנטון במערב פלנדריה. הוא היה צייר, פסל, וליטוגרף של בעלי חיים, נופים ודיוקנאות.
ביוגרפיה
אז'ן ורבוקהובן למד אצל אביו, ברטלמי ורבוקהובן, פסל. אז'ן ורבוקהובן היה אחיו הבכור של הצייר הימי צ'ארלס לואי ורבוקהובן (1802–1889), דודו של הצייר לואי ורבוקהובן (1827–1884) וסבה של הציירת מרגריט ורבוקהובן (1865–1949).
בשנת 1816 עבד אצל וויטורון בגנט. ורבוקהובן היה משתתף קבוע בגנט (1820 ו-1824) ובסלוני בריסל (1827–1860). הוא ביקר בארדנים, צרפת, בריטניה (1826), גרמניה (1828) ואיטליה (1841). הוא זכה למוניטין רב והיה חבר באקדמיות של בריסל, גנט, אנטוורפן, סנט פטרסבורג ואמסטרדם.
ורבוקהובן היה צייר בעלי חיים מצוין ונראה כי יחד עם תלמידיו היה החוליה האחרונה למסורת ציור עם שורשים עמוקים במאה ה-17, שקשרה בין תצפית על הטבע, וחקר קומפוזיציה אידיאלית של המציאות. כמו המאסטרים הישנים, הוא השיג את הצבע הכחול לשמים על ידי טחינת לפיס לזולי.
הוא היה אמן פורה וקפדן מאוד בהכנותיו: מאות סקיצות ומחקרים הופקו בשטח, שהרכיבו אלמנטים שונים כמו פיסות פאזל. הוא היה זריז מאוד, ואמנים רבים קראו לו להעשיר את יצירותיהם בכמה מחיותיו ודמויותיו. בשנים 1841 ו-1842 ביקר באיטליה, שווייץ וסקוטלנד. ההשראה שלו נותרה זהה והטכניקה שלו לא השתנתה, אך מחברותיו התמלאו כעת בשרטוטים של נופים שונים.
היופי שבוקע מציוריו מסתיר מדי פעם את הכישרון הבסיסי של ורבוקהובן לציור: בעבודות ההכנה מפורטות, ברישומים, בליטוגרפיות ובתחריטים שלו. גם דיוקנאותיו, נושאיו ההיסטוריים ופסליו זוכו לתשומת לב רבה.
פעילויות אחרות
הוא מילא תפקיד חשוב במהפכה הבלגית בשנת 1830 ומונה על ידי הממשלה הזמנית למנכ"ל המוזיאונים לאמנויות יפות בבריסל. עד סוף ימיו הוא היה חבר בוועדת המוזיאונים המלכותיים לאמנויות וכאשר המלך לאופולד הראשון יצר את הקטגוריה של אומנויות יפות באקדמיה בשנת 1848, הוא היה במועצה המייעצת.
ורבוקהובן היה מעורב גם בפוליטיקה המקומית. בין השנים 1861–1867 הוא היה סגן ראש העירייה של מועצת שארביק, בריסל.
כמו רבים מעמיתיו, גם ורבוקהובן היה ב"בונים החופשיים". הוא הצטרף אליהם בבריסל בשנת 1834 עם אחיו צ'ארלס לואי, צייר ימי ידוע. זמן קצר לאחר שהצטרף, הוא הציע להקים מוזיאון לבונים החופשיים. הוא היה קשור מאוד לרעיונות הפילוסופיים שלהם, ומשנת 1834 ובשיטתיות לאחר 1850 הוסיף לחתימתו את הסמל של "הבונים החופשיים".
אז'ן ורבוקהובן נפטר בבריסל, בשנת 1881.
או היון-גיו
או היון-גיו (בקוריאנית: 오현규; נולד ב-12 באפריל 2001 בנאמיאנגג'ו שבקוריאה הדרומית) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סלטיק מליגת העל הסקוטית ובנבחרת קוריאה הדרומית.
קריירת מועדונים
או החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות סוואן סמסונג בלו-וינגס וגימצ'און סאנגמו מליגת הכדורגל של קוריאה הדרומית.
ב-25 בינואר 2023 חתם או בסלטיק מליגת העל הסקוטית.
קריירה בינלאומית
ב-11 בנובמבר 2022 ערך או את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית, בניצחון 1-0 על נבחרת איסלנד במשחק ידידות.
מייקל מאן (במאי)
מייקל קנת מאן (באנגלית: Michael Kenneth Mann; נולד ב-5 בפברואר 1943) הוא במאי קולנוע, מפיק ותסריטאי יהודי-אמריקאי. עבודותיו זכו להוקרה ממספר ארגונים, ביניהם האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה, פסטיבל הקולנוע בקאן, האקדמיה האמריקאית לקולנוע והאקדמיה לאומנויות הטלוויזיה.
לפי המגזין האמריקני "אנטרטיינמנט ויקלי", מאן מדורג במקום השמיני ברשימת 25 במאי הקולנוע הגדולים ביותר. בנוסף הוא מדורג במקום החמישי ברשימת עשרת הבמאים הטובים של 25 השנים האחרונות של מגזין Sight & Sound, ובמקום 28 ברשימת מאה הבמאים הגדולים ביותר אי פעם של מגזין "טוטאל פילם".
ביוגרפיה
מאן נולד בשיקגו שבאילינוי, לאסתר וג'ק מאן, והוא ממוצא יהודי. הוא למד באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ופיתח התעניינות בהיסטוריה, פילוסופיה וארכיטקטורה. באותה תקופה גדלה גם אהבתו לקולנוע, עת ראה את סרטו של סטנלי קובריק, "דוקטור סטריינג'לאב".
באמצע שנות ה-60 עבר מאן ללונדון ובמשך שבע שנות שהותו שם למד בבית הספר לקולנוע של לונדון וכן ביים פרסומות לצד במאים מתחילים כאלן פארקר, רידלי סקוט ואדריאן לין. בשנת 1968 הוקרן קטע שביים לסרט דוקומנטרי על מהומות הסטודנטים בפריז ברשת NBC, מה שזיכה אותו בפרס השופטים בפסטיבל קאן שנתיים לאחר מכן. בשנת 1971 חזר לארצות הברית.
בשנת 1974 החל לעבוד כתסריטאי לסדרות טלוויזיה כסטארסקי והאץ' ו"וגאס", והוא ביים את סרטו הראשון The Jericho Mile, שזיכה אותו בפרס אמי בשנת 1979. בהמשך שימש כמפיק לסדרות "מיאמי מחלק מוסר" ו"שיקגו: הפשע המאורגן".
מאן היה ראשון הבמאים לעבד את דמותו של חניבעל לקטר, בסרטו משנת 1986 "צייד אדם", על פי ספרו של תומאס האריס. מבין סרטיו הנודעים נמנים "המוהיקני האחרון", "היט", "מיאמי וייס" ו"אויבי הציבור".
בשנת 2000 קיבל מאן ארבע מועמדויות לפרס אוסקר על סרטו "המקור", בו כיכבו אנסמבל של שחקנים כדוגמת אל פצ'ינו, ראסל קרואו, כריסטופר פלאמר, ריפ טורן, מייקל גמבון וג'ינה גרשון. הסרט "הטייס", שמאן עזר בהפקתו, זיכה אותו בפרס באפט"א בשנת 2005.
קונצ'רטו לפסנתר (סקריאבין)
הקונצ'רטו לפסנתר של סקריאבין בפה דיאז מינור אופוס 20 הוא קונצ'רטו לפסנתר, שנכתב על ידי המלחין הרוסי אלכסנדר סקריאבין. סקריאבין השלים את הקונצ'רטו בימים ספורים בלבד בסתיו 1896, אך לא סיים את התזמור עד למאי שלאחר מכן (ורק לאחר דחיפות מתמדת על ידי מו"לו ופטרונו מיטרופן בילייב). בילייב שילם למלחין 600 רובל; הקונצ'רטו בוצע לראשונה ב-1897 ויצא לאור ב-1898.
היסטוריה
בהיותה יצירתו הראשונה שכללה תזמורת (למעט הפנטזיה שכתב לפסנתר ותזמורת קודם לכן, אם כי זאת מעולם לא תוזמרה בידיו ונכתבה למעשה לשני פסנתרים), היצירה נשלחה לסקירה לפני צאתה אצל ניקולאי רימסקי-קורסקוב, שהיה ידוע במיוחד בזכות כישורי התיזמור שלו. רימסקי קורסקוב קטל את היצירה ובמיוחד את התזמור שלה. סקריאבין (אז בן 24) הגיב במכתב, שאותו שלח בטעות לידידו המלחין אנטולי ליאדוב. השערורייה הקטנה דעכה במהירות לאחר הופעת הבכורה.
מקובל להניח כי סקריאבין שינה מעת לעת את תפקיד הפסנתר, עד שסיים במתכונתו הנוכחית.
תזמור
היצירה כתובה לפסנתר, ולתזמורת הכוללת שני חלילים, שני פיקולו, שני אבובים, שני קלרינטים, שני בסונים, בנוסף ארבע קרניים, שתי חצוצרות, שלושה טרומבונים, טימפאני, וכלי מיתר. התזמור אמנם מזכיר בקלילותו את זה של שופן, אך בניגוד לקונצ'רטי שלו, אצל סקריאבין התזמורת ממלאת תפקיד חשוב ומרכזי ביצירה, ולעיתים נדמה כי הפסנתר הוא חלק מהתזמורת.
Allegro- אלגרו
הפרק הראשון בנוי בצורת סונטה עם נושא אחד. התזמור והמרקם דינאמי מאוד, ברוח הפוסט רומנטית של סוף המאה ה-19, עם שימוש רחב בכלי הנשיפה, אוניסונים של כלי הקשת, ופוליפוניה פשוטה. בניגוד לקונצ'רטים פוסט רומנטיים רבים, לתזמורת תפקיד רחב ביותר בהצגת הנושאים והפיתוח, בעוד תפקיד הפסנתר מצומצם למדי.
Andante- אנדנטה
הפרק השני בנוי בצורת נושא ווריאציות, כאשר הנושא מוצג לראשונה על ידי התזמורת בלבד, והפסנתר מצטרף בהמשך לארבע וריאציות.
Allegro moderato- אלגרו מודרטו
הפרק השלישי סוגר את הקונצ'רטו בריקוד מהודר שמשתמש ומפתח חומרים מהפרק הראשון.
מרצדס-בנץ W153
מרצדס-בנץ W153 (בגרמנית: Mercedes-Benz W153, קרוי גם: Mercedes-Benz 230 W153) היא מכונית סלון, אשר בנוסף יוצרה במספר תצורות קבריולה, על ידי יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס-בנץ בין השנים 1943–1938, בגרמניה ובארגנטינה.