cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארמית גלילית
תורת הכתיב
הרצף של שתי אותיות יו"ד ("יי") מציין או יו"ד כעיצור או הדו-תנועה /ay/. הרצף של שתי אותיות ו"יו ("וו") מציין או וי"ו כעיצור או הדו-תנועה /aw/.
סוזן ופראן
סוזן ופראן (Susan and Fran) הן צמד זמרות, סוזאן דבור כוגן (Susan Devor Cogan) ופראן ליברמן אבני (Fran Liberman-Avni), שפעל בישראל בשנים 1971–1975.
שירתן התאפיינה בהרמוניה קולית ובנגינת גיטרות בסגנון הפולק האמריקני, שפרח באותן שנים בצפון אמריקה.
עגוראים
משפחות שהיו בסדרה בעבר
Tomb relief-Feeding of cranes.jpg משפחת הקריאמיים (Cariamidae), קרוביהם של הפורוסרקוסיים משויכת לסדרת הקריאמאים, משפחת החובתיים (Otididae) עברה לסדרת החובתאים (Otidiformes) ומשפחת המסיטיים (Mesitornithidae) עברה לסדרת המסיטאים (Mesitornithiformes).
ארמית גלילית
תורת ההגה
שׂ נהגתה כסמ"ך; הגיית העיצורים א ו-ה נתערערה מאוד, וייתכן שהם נעלמו כליל.
עגוראים
משפחות שהיו בסדרה בעבר
המשפחות אורופיגיים (Eurypygidae) וקגואיים (Rhynochetidae) עברו לסדרה סופיות שמש (Eurypygiformes).
סוזן ופראן
פעילות מוזיקלית
סוזן ופראן עלו שתיהן לישראל ממונטריאול קנדה כל אחת בנפרד.
ארמית גלילית
תורת ההגה
ממעט המקורות המנוקדים (בעיקר קטעי גניזה של תלמוד ומדרש) עולה כי הארמית הגלילית כללה חמש תנועות (a e i o u) וכן שווא נע, שלגבי אופן הגייתו יש עדויות סותרות.
סוזן ופראן
פעילות מוזיקלית
פראן ליברמן, לימים פראן ליברמן-אבני, עלתה לישראל ב-1966, הופיעה עם לוליק ואמנים נוספים, עבדה עם נעמי שמר, ואף הקליטה עבור קול ישראל. הייתה חברה ב"צמד העלמות" - עם ג'ודי סילבר, והן הקליטו את "שיר עד - על שלושה דברים" (מילים: לאה גולדברג, לחן: שייקה פייקוב) ואת "תפילת הדייג" (מילים: נתן יהונתן, לחן: נחום היימן)
ארמית גלילית
חילופי עיצורים
קיימים כללים לחילופי עיצורים באותיות הגרוניות א, ה, ח, ע. קיימים כללים לחילופי עיצורים בעיצורים השפתיים ב, ו, מ, פ.
סוזן ופראן
פעילות מוזיקלית
סוזן דבור, לימים סוזן דבור-קוגן, עלתה לישראל מקנדה עם הוריה ב-1967, והייתה סטודנטית לאמנות בבצלאל.
ארמית גלילית
כינוי זיקה
כינוי הזיקה הוא הקידומת "ד-" שבמקור הוא "די" (דלמן עמ' 116). הכינוי ד-\די עשוי להתייחס לשם עצם קודם במשפט או לא, ואם לא, יש משמעות של "מי ש-", "מה ש-", או כדומה (דלמן עמ' 117). לעיתים קרובות כינויים אחרים מקושרים לכינוי ד-\די (למשל הדין ד-, מה ד-, מאן ד-, וכדומה) כאשר אין שם עצם קודם (דלמן עמ' 117).
כינויים סתמיים
כינוי הסתמי לבן אדם הוא "חדא\חד" או "אינש\בר נש". לדברים כינוי הסתמי הוא "מילה" (דלמן עמ' 121–122).
סוזן ופראן
פעילות מוזיקלית
הצמד הכירו ב-1971, ביוזמת האמרגן פרדי כהן, פגישה שהובילה לשיתוף פעולה פורה. הן החלו להופיע כצמד, בעיקר ב"המערה" ביפו, ויצרו וביצעו שירים מקוריים בסגנון פולק.
הן זכו להכרה בעקבות ערב שירי משוררים הראשון בגל"צ שנערך ב-1972 בו ביצעו לראשונה את "ציפור שנייה" (מילים: נתן זך, לחן: מישה סגל). ב"ערב שירי משוררים" השני בשנת 1973, ביצעו את השיר "לילות לילך" (מילים: חיים לנסקי, לחן: סוזן דבור).
ארמית גלילית
נטיית שם העצם
זכר:
סוזן ופראן
פעילות מוזיקלית
ב-1972 הופיעו בהופעות משותפות עם מתי כספי, שלמה גרוניך ושלומית אהרון.
באותה שנה השתתפו בסרט הקולנוע הטרמפיסט, ושרו בו גרסה אנגלית לשירן "העץ הירוק".
ארמית גלילית
נטיית שם העצם
נקבה:
נטיית הפועל
לפועל שישה בניינים, שלושה אקטיביים ושלושה פסיביים בהתאמה:
סוזן ופראן
פעילות מוזיקלית
אלבומן הראשון "אמש" (1973) כלל בן השאר את השירים "לא דיברנו עוד על אהבה" (מילים: אהוד מנור, לחן: מתי כספי) ו"סוסי הפרשים" (מילים: אמיר גלבוע, לחן: מתי כספי ושלמה גרוניך), "העץ הירוק", "כשיבוא ילדי" (מילים: שמרית אור, לחן: סוזן דבור), "דרך ישנה" (מילים: דודו ברק, לחן: שייקה פייקוב), "אבן טובה". באלבום שרו הצמד את השיר "מישהו" באנגלית וגרסה העברית לשירה של ג'וני מיטשל "בוקר בצ'לסי".
הן התארחו בתוכנית הרדיו "צריך לשמור על כושר" ששודרה במסגרת הסדרה "דו רה ומי עוד?" בקול ישראל בשירי- עם בריטיים מתורגמים. בשנת 1973 חברו הצמד לצמד הדודאים, יחד הוציאה הרביעייה אלבום בשם "קשת בענן" ויצאו יחד לסיבוב הופעות ברחבי הארץ . באלבום זה ביצעו בן השאר את "ולא ישאו עוד חרב" (מילים: יעקב שבתאי, לחן: יוהאן סבסטיאן באך- קורל מתוך "מתאוס פסיון").
ארמית גלילית
נטיית הפועל
להלן נטיית בניין קל, גזרת השלמים:
סוזן ופראן
פעילות מוזיקלית
בשנה זו השתתפו בתוכנית הטלוויזיה המוזיקלית של דן אלמגור “הצועני השורק”. הן ביצעו גרסה עברית לשיר Puff, the Magic Dragon, בשם "פאף דרקון הקסם" בתירגומו של דן אלמגור.
באמצע שנות ה-70 נפרדו דרכיהן של השתיים והן חזרו לקנדה.
ארמית גלילית
נטיית הפועל
עבר
סוזן ופראן
פעילות מוזיקלית
ב-1985 שבו לסיבוב הופעות בארץ, ושירי סיבוב ההופעות מאותה שנה מופיעים באלבום "שושנים", שבו השיר “אדמה” שבוצע גם ע”י עפרה חזה. הן חזרו לישראל לסיבוב הופעות ב-2003, אחריו הוציאו אלבום כפול נוסף, בעברית ובאנגלית, בשם “בחמלת הלבנה”.
בקנדה, המשיכה כל אחת מהן בפעילות עצמאית והן מופיעות ביחד ברחבי צפון אמריקה. סוזאן כוגן (דבור) הוציאה את אלבומה "ג'יפסי היל" באנגלית ובעקבותיו גם ערכה סיבוב הופעות ברחבי קנדה.
ארמית גלילית
נטיית הפועל
בינוני
עתיד
בצורת ההווה\עתיד בגוף ראשון יחיד, מופיעה גם את הצורה אֶקְטוֹל והצורה נֶקְטוֹל, והשניה מאלה זהה עם צורת גוף הראשון הרבים. לפי דלמן, הצורה היא אכן צורת הרבים, אך שימוש שכיח בצורה הפך אותה לצורה מקובלת גם ליחיד בלי מובן הרבים (דלמן עמ' 266).
נטיית פועלי ל"ו, ל"י, ול"א
נטיית פועלי ל"ו, ל"י, ול"א זהים למעט לעיתים בצורת הבינוני (דלמן פסקה 72). בעבר, יש נו"ן בסוף צורת הנסתרים (-ון/ōn-), הנסתרות (-ין/yān-), והרבים של גוף הראשון (-נן/ēnan-) (דלמן עמ' 338).
בניינים נדירים
יחסית לבניינים פְעל, פַעל, אפעל, אתפְעל ואתפַעל הבניינים אתַּפעַל, פועל, פעל (pāel), פַעלל, פְעלל, פלפל, שפעל, וספעל הם נדירים (דלמן עמ' 250–251).
ציטוטים בספרות חז"ל
מובאות ב כמה דוגמאות של הניב הגלילי של ארמית ומידת השוני בינו לבין ניבים אחרים.
חקר הארמית הגלילית
הדקדוק המדעי המלא של הארמית הגלילית נכתב לראשונה על ידי גוסטף דלמן בעשור הראשון של המאה ה־20 בחיבור שנקרא "Grammatik des jüdisch-palästnischen Aramäisch". מאז פרסומו, טרם נכתב דקדוק טוב ממנו לדיאלקט זה. ההתעניינות בדיאלקט היהודי מצד דלמן וכן חוקרים נוצרים רבים שבאו אחריו מבוסס על הנחה שהארמית הגלילית מייצגת באופן כלשהו את לשונו של ישו ושל תלמידיו, ועל כן יש בהכרת הניב כדי לסייע בהבנת הנוסח של הברית החדשה.
כמחצית המאה לאחר פרסום הדקדוק של דלמן, קבע יחזקאל קוטשר כי ספר זה לוקה בשתי מגרעות עיקריות: הראשונה, התבססות על לשון אונקלוס והתרגום לנביאים לצד הארמית הגלילית, על אף שניקודם מקורו בבבלי; השנייה, התבססות על טקסטים משובשים שתוקנו בהתאם לארמית הבבלית.
עונת 1988/1989 בבונדסליגה
עונת 1988/1989 הייתה העונה ה-26 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-22 ביולי 1988 והסתיימה ב-17 ביוני 1989.
פ.צ. סנט פאולי ושטוטגרטר קיקרס (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) עלו מהליגה השנייה.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם העשירית בתולדות המועדון.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-17-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה, ושתי קבוצות עלו במקומן. הקבוצה שהגיעה למקום ה-16 השתתפה במשחקי מבחן מול הקבוצה שסיימה במקום השלישי בהבונדסליגה השנייה, כאשר המנצחת במפגש הכפול הייתה משחקת בעונה הבאה בבונדסליגה והמפסידה בבונדסליגה השנייה.
הנובר 96 ושטוטגרטר קיקרס ירדו לבונדסליגה השנייה. איינטרכט פרנקפורט שיחקה במשחקי מבחן נגד פ.צ. זארבריקן ונותרה בליגה הבכירה.
כדורגלנים מצטיינים
תומאס אלופס (פ.צ. קלן) ורולאנד וולפארט (באיירן מינכן) שכבשו 17 שערים זכו בתואר מלך השערים של הליגה.
יחסי אסוואטיני–הודו
יחסי אסוואטיני–הודו הם היחסים הבינלאומיים בין אסוואטיני להודו.
היסטוריה
רוב הביקורים הדיפלומטיים בין שתי המדינות היו ביקורים של פקידים סוואזיים, לעיתים קרובות כדי להשתתף בכנס השנתי של בנק CII-EXIM באפריקה ואירועים רב-צדדיים אחרים. מהודו, הביקורים ברמה הגבוהה ביותר בסווזילנד היו ברמת שר המדינה. שר המדינה לענייני חוץ פרנאט קאור ושר המדינה לתרבות, תיירות ותעופה אזרחית ביקרו בסווזילנד במאי 2011 וביולי 2015 בהתאמה. שני השרים נפגשו עם המלך מסוואטי השלישי.
המלך מסוואטי השלישי נפגש עם ראש הממשלה מאנמוהאן סינג במהלך פסגת הפורום השנייה של הודו–אפריקה באדיס אבבה, אתיופיה במאי 2011. הוא ערך ביקור ראשון אי פעם של מלך סוואזי בהודו באוקטובר – נובמבר 2015 כדי להשתתף בפסגת פורום אפריקה–הודו השלישית בניו דלהי. מסוואטי נפגש עם הנשיא פרנב מוקהרג'י ב-27 באוקטובר ועם ראש הממשלה נרנדרה מודי למחרת. מלבד פקידי ממשל אחרים, המלך לווה על ידי 15 נשים, 30 ילדים ומאה משרתים. מסוואטי ערך את ביקורו השני בהודו במרץ 2017, מלווה במשלחת בת 70 חברים הכוללת שרי ענייני חוץ, סחר, תכנון כלכלי, בריאות וחקלאות. בניגוד לביקור הקודם, המלך הביא רק אחת מנשותיו וילד אחד. ה"אינדיאן אקספרס" תיאר את המהלך כסימן לכך שהנסיעה "עסקית למהדרין". מסוואטי נפגש עם ראש הממשלה מודי והנשיא מוקהרג'י, היה אורח הכבוד בבנק CII-EXIM,  והשתתף גם בחגיגות ההולי. הוא ביקר גם באנאנד שבגוג'ראט כדי ללמוד על גידול בעלי חיים ופרקטיקות גידול חלב, כמו גם על ראג'סטאן וגורגאון. מסוואטי ביקש את עזרתה של הודו להקמת פארק מדע ותשתית אנרגיה מתחדשת באסוואטיני. בעקבות חזרתו למדינה, המלך הצהיר כי אסוואטיני תקבל סיוע כספי כחלק מ-131 מיליארד לילנגני אשר הודו התחייבה לתת למדינות אפריקה.
הודו הצביעה נגד הצעתה של אסוואטיני להכשיר את המכירה הבינלאומית של קרני קרנף רחב-שפה בוועידה ה-17 של הצדדים (CoP 17) של האמנה לסחר בינלאומי בחיות בר ופלורה (CITES) שהתקיימה ביוהנסבורג, דרום אפריקה באוקטובר. 2016. ההצעה נדחתה כאשר 100 מדינות הצביעו נגד, 26 בעד ו-17 נמנעו.
אסוואטיני תומכת במועמדותה של הודו למושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם. ב-13 באוגוסט 2019 פתחה הודו נציבות עליונה במבבנה.
יחסי סחר
המסחר הדו צדדי בין הודו לאסוואטיני הסתכם ב-61.97 מיליון דולר בשנים 2014–2015, בירידה של 58% לעומת שנת הכספים הקודמת. הודו ייצאה סחורות בשווי 39.94 מיליון דולר לאסוואטיני, וייבאה בשווי 22.03 מיליון דולר. בעוד היצוא של הודו לאסוואטיני צמח ב-76.49% בין השנים 2013–2014 ל-2014–2015, היבוא שלה מהמדינה ירד באותה תקופה ב-82.35%. הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לאסוואטיני הן מוצרי תרופות, תכשיטי זהב ומתכות יקרות, פנינים / אבני חן יקרות, מכונות תעשייתיות, דשנים, שלאק, כימיקלים אורגניים, מוצרי אלומיניום ומכונות וציוד חשמלי. הסחורות העיקריות שמייבאת הודו מאסוואטיני הן מכונות תעשייתיות, זהב, כימיקלים שיוריים, מכשירים רפואיים ומדעיים, תרופות, כימיקלים אורגניים, מכונות חשמל, מכשירים אלקטרוניים, פנינים ואבנים יקרות למחצה.
סיוע חיצוני
הודו הרחיבה שני קווי אשראי לאסוואטיני - 20 מיליון דולר להקמת פארק טכנולוגיית מידע, ו-37.9 מיליון דולר לפרויקט פיתוח ומכונות חקלאיות.
אזרחי אסוואטיני זכאים לתוכנית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי של הודו ולמלגות המועצה ההודית ליחסי תרבות ללימודי תואר ראשון, תואר שני ודוקטורט בהודו.
הודים באסוואטיני
נכון לדצמבר 2016, התגוררו באסוואטיני כ-800 הודים, מתוכם כ-300 אזרחים הודים ו-500 אנשים ממוצא הודי שרכשו אזרחות סוואזית. הקהילה ההודית עוסקת בעיקר בעסקים. חלק מההודים עובדים גם במחלקות ממשלתיות סוואזיות ובבתי חולים, וכמה מהם הם פרופסורים המלמדים באוניברסיטת אסוואטיני.
מבשלת מרי
מבשלת מורי (באנגלית: Murree Brewery; באורדו: مری بروری) היא יצרנית מותג הבירה היחיד של פקיסטן, "בירה מרי" (Murree Beer), וכן של משקאות אחרים – ויסקי, וודקה, ומיצים. למבשלה אין כמעט מתחרים בפקיסטן בשל חקיקה שמתנגדת לאלכוהול על רקע היותה של פקיסטן רפובליקה איסלאמית.
למבשלה יש שני אתרי ייצור – ברוואלפינדי ובחטאר.
היסטוריה
המבשלה נוסדה בשנת 1860 כדי לספק את הביקוש של המתיישבים הבריטים בגהורה גלי ליד עיירת הנופש מרי.
המבשלה נוהלה על ידי המשפחה של המשורר אדוורד דייר. אחרי 1880 החברה הקימה עוד מבשלה ומזקקה בעיר כוויתה.
בשנות השישים המבשלה ייבאה חביות עץ אלון מצפון אמריקה, אוסטרליה וספרד והחלה לייצר במרתפיה ויסקי.
ציוד בישול חדש יובא בשנות התשעים מגרמניה. ב־2001 המבשלה נסגרה זמנית בשל האשמה בזיהום סביבתי.
ב־1977 מבשלת מרי ספגה מהאיסור על אלכוהול שהונהג בתקופה הנשיא זולפיקר עלי בהוטו. מאוחר יותר שליט פקיסטן מוחמד זיא אל-חאק הגדיר שמי שרוצה לרכוש אלכוהול צריך להוכיח שאינו מוסלמי. מכיוון שרוב תושבי פקיסטן הם מוסלמים ויש רק קהילות קטנות של נוצרים, הינדים ופרסים הזורואסטרים, החברה הייתה צריכה לצמצם את הייצור.
החקיקה הדתית החלה להיבלם אחרי מותו של מוחמד זיא אל-חאק לזה אפשר למבשלה להתחיל למכור משקאות אלכוהוליים חזקים יותר, כגון וודקה, ג'ין וויסקי. היום כל מוצרי מרי זמינים בחנויות משקאטות שפועלים באופן חוקי בקראצ'י וברחבי פרובינציית סינד.
בירה מרי יוצרה באוסטריה עבור מסעדות הודיות ופקיסטניות, אבל ייצורה שם הופסק ב־2004.
מבשלת מרי היא אחת החברות הציבוריות הוותיקות בדרום אסיה. מניותיה נסחרו בבורסה בכלכותה כבר ב־1902, והיא החברה התעשייתית הוותיקה ביותר בפקיסטן ואחת מ־25 המניות הנסחרות ביותר בבורסה בקראצ'י.
המתחרה העיקרית של מרי היא מבשלת כוויתה, והיא צריכה להתחרות גם בסחורה מוברחת מהודו וממדינות אחרות.
אטאליק
אטאליק מקורו משפות טורקיות, מכיוון שהשפה הטטרית הייתה לינגואה פרנקה בקווקז, המונח אטאליק השתמשו בו רוב עמי הקווקז.
(בצ'רקסית: Пlургъэлъагъу) פאור-ר׳אל׳אר׳ו פירושו ״להציג את המאומץ״ הוא מנהג צ'רקסי קדום אשר במסגרתו הכשירו הצ'רקסים את ילדיהם באמנויות הלחימה החל מגיל צעיר. בהגיעו לגיל שבע שנים נשלח הילד למשפחת אומנה למשך שבע שנים ובמסגרתן למד את אמנויות הלחימה השונות. בגיל 14, עם שובו לביתו נחשב הנער לוחם מן המניין, הצטרף למעגל הלוחמים שהגן על המולדת ובעת שנאלצו הצ'רקסים לצאת לקרב, פנו אליו ישירות ללא צורך בקבלת רשות מהוריו.
מהות המעבר
ילדי הצ'רקסים אשר גדלו בבתי הוריהם עד גיל שבע, היו תחת השגחת הוריהם ונהנו מהקלות מסוימות. עם ההגעה אל משפחת אומנה למדו הילדים להסתגל לאורח חיים עצמאי מחוץ למעגל הסלחני והמחבק של ההורים, עניין אשר חישל אותם גופנית ונפשית, תוך שצופה מהם שבעת שהוריהם יפלו בשבי הם יוכלו להמשיך ולהילחם ולא להיכנע לדרישות האויב.
לימוד טכניקות לחימה
טכניקות הלחימה העיקריות אשר למדו הילדים במשפחת אומנה הן שימוש נכון בחרב הצ'רקסית ותמרון הרכיבה. לוחם צ'רקסי היה תמיד מוכן להתקיף ועל כן היה ידוע כלוחם מהיר בפעולותיו.
שימוש בחרב
השימוש בחרב צ'רקסית דרש מיומנות גבוהה. נדן החרב נתלה על גופו של הלוחם בצורה הפוכה כאשר להב החרב פונה כלפי מעלה. הלוחם היה אוחז בידית החרב כשהוא נעזר בזרת כדי לייצב את אחיזתו בידית. החרב הייתה נשלפת בצורה קשתית כך שהשליפה והמהלומה התבצעו באותה הנפה. טכניקה זו מנעה מהאויב להיכנס לעמדת הגנה, היות שבעודו ממתין לשליפת החרב, הלוחם הצ'רקסי כבר הספיק להלום בו.
תמרון רכיבה
בטרם עלו הלוחמים הצעירים עלו על סוסיהם, הם חונכו לכבד אותם ולהתייחס אליהם כאל אח. בשפה הצ'רקסית האות ש (ш), מיוחסת במשמעותה גם לאח וגם לסוס. בכל ערב בטרם עלו על יצועם, היו הלוחמים קושרים את הסוס לאדן החלון ובכך יצרו קשר חזק עמו. בפולקלור הצ'רקסי, נהוג לספר כי בעת נפילתו של לוחם צ'רקסי במהלך קרב, נותר סוסו לצידו ולא נטש אותו עד למותו שלו.
אחת התכונות המאפיינות את הרכיבה הצ'רקסית, היא רכיבה מתחת לבטנו של הסוס ולאו דווקא מעל גב הסוס. בעת הרכיבה לבשו הלוחמים מעל מדי הלחימה גלימה לבנה אשר העניקה להם הסוואה מהשלג. האויב אשר זיהה את הלוחם הצ'רקסי מרחוק, ראה דמות עטויה גלימה החובשת כובע פרווה, אשר רוכב על גב הסוס. אולם הלוחם הצ'רקסי הכין לו הפתעה, הוא קשר את החנית אל אוכף הסוס כדי ליצור מעין שלד אשר עליו הלביש את הגלימה ואת הכובע, כך יצר לו דחליל בדמות לוחם צ'רקסי, והוא עצמו נאחז מתחת לבטנו של הסוס, כאשר האויב תקף בחרבו הוא פגע בגלימה ריקה ואז הלוחם הצ'רקסי התרומם מתחת בטנו של הסוס תוך שהוא מפתיע והולם באויבו, אשר בזבז את מהלומת חרבו על דחליל.
מרסל שפר
מרסל שפר (בגרמנית: Marcel Schäfer, נולד ב-7 ביוני 1984 באשפנבורג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת המגן השמאלי והעביר את מרבית הקריירה בוולפסבורג. לזכותו של שפר שמונה הופעות במדי נבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים
שפר ערך את הבכורה שלו בבונדסליגה במדי מינכן 1860 בנובמבר 2003 בניצחון 3-1 על בוכום. באותה עונה ירד שפר אל הבונדסליגה השנייה עם מינכן 1860, ושם מיצב את עצמו כשחקן מפתח בקבוצה. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע במרץ 2005 בניצחון 3-0 על ואקר בורגהאוזן במשחק ליגה. שפר שיחק ארבע עונות במינכן 1860, בהן הבקיע שלושה שערים ב-91 הופעות, אך לא הצליח לחזור עם הקבוצה לבונדסליגה.
ביולי 2007 חתם שפר בוולפסבורג, ששילמה עבורו 1.2 מיליון אירו למינכן 1860. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך שפר בהפסד 3-1 לארמיניה בילפלד בבונדסליגה באוגוסט 2007. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע בנובמבר 2007 בהפסד 5-3 לבוכום. את עונת הבכורה של שפר בוולפסבורג, סיימה הקבוצה במקום החמישי והבטיחה את מקומה בגביע אופ"א בעונת 2008/09. הופעת הבכורה של שפר באירופה נערכה בספטמבר 2008 בניצחון 1-0 על ראפיד בוקרשט. עונת 2008/09 הייתה עונה היסטורית עבור וולפסבורג שזכתה באליפות הראשונה בתולדותיה. גם לשפר זו הייתה עונה מצוינת מבחינה אישית, אותה סיים עם שמונה בישולים, אחד מהם לאדין דז'קו בניצחון 5-1 על באיירן מינכן בבונדסליגה. עונת 2009/10 הייתה פחות מוצלחת עבור שפר והמועדון, שהודחו בשלב מוקדם מליגת האלופות. שפר ספג את הכרטיס האדום הראשון בקריירה, בהפסד במשחק הגביע מול פ.צ. קלן בספטמבר 2009. בעונת 2014/15 זכה שפר עם וולפסבורג בגביע הגרמני, אך לא שיחק בגמר בו ניצחה וולפסבורג 3-1 את בורוסיה דורטמונד. באותה שנה, ניצחה וולפסבורג את באיירן מינכן בבעיטות הכרעה במשחק הסופר קאפ הגרמני. גם במשחק זה שפר ישב על הספסל ולא שיחק.
במרץ 2017, לאחר שמעמדו בוולפסבורג נשחק, חתם שפר בטמפה ביי רואודיז מליגת ה-USL האמריקאית. לאחר שערך בקבוצה 43 הופעות והבקיע חמישה שערים, פרש שפר ממשחק פעיל בשנת 2018.
קריירה בינלאומית
שפר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה בהפסד 2-1 לנבחרת אנגליה במשחק ידידות בספטמבר 2008, כאשר החליף את מרווין קומפר. באוגוסט 2009 ערך את הבכורה במשחק רשמי, כאשר השתתף בניצחון של נבחרת גרמניה 2-0 על נבחרת אזרבייג'ן במוקדמות מונדיאל 2010. עם זאת, שפר לא זומן לסגל הגרמני למונדיאל 2010, ולא שיחק מאז במדים הלאומיים.
תארים
עם וולפסבורג:
אלברכט הראשון, דוכס בוואריה
ביוגרפיה
אלברכט נולד ב-25 ביולי 1336 במינכן, ללודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולמרגרט השנייה, רוזנת אנו, בתם של וילם הראשון, רוזן אנו וז'אן מוולואה, רוזנת אנו.
בשנת 1340 איחד אביו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, ובנוסף לזאת שלט עם אמו מרגרט השנייה, רוזנת אנו ברוזנויות אנו הולנד וזילנד. לאחר מות אביו בשנת 1347 שלטו אלברכט ואחיו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין האחים, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה. בשנת 1353 חולקה בוואריה התחתונה בחוזה רגנסבורג לדוכסות בוואריה-לנדסהוט שבה שלט שטפן השני, דוכס בוואריה, ולדוכסות בוואריה-שטראובינג שבה שלטו במשותף אלברכט ווילהלם הראשון, דוכס בוואריה.
ב-19 ביולי אותה שנה התחתן אלברכט עם מרגרטה מבריג, בתם של לודוויג הראשון, דוכס בריג ואגנס מזאגן, ממנה היו לו 7 ילדים.
אלברכט ווילהלם לא חילקו ביניהם את הנחלות, אלא וילהלם התמקד בנחלות אמם בארצות השפלה, בעוד אלברכט טיפח את השטחים בבוואריה התחתונה. בשנת 1356 מתה אמם מרגרט השנייה, רוזנת אנו, ובשנת 1357 חלה וילהלם במחלת נפש, ואלברכט השתלט גם על השטחים בארצות השפלה. בתקופת שלטונו פרח המסחר בארצות השפלה, אולם הייתה מחלוקת עזה בין תומכי מפלגת הניצים לתומכי מפלגת הקודים. בשנת 1389 הצטרף בנו אלברכט השני, דוכס בוואריה לשלטון, ובעוד אלברכט משקיע את עיקר זמנו בארצות השפלה, אלברכט השני התעסק בעניינים בבוואריה. ב-22 בספטמבר 1392 נרצחה פילגשו אליד ואן פואלגסט על ידי מפלגת הניצים, ובתגובה כבש אלברכט את טירותיהם ושרף אותם באש.
בשנת 1394 התחתן אלברכט עם מרגרטה מקלווה, דוכסית בוואריה-שטראובינג, בתם של אדולף השלישי, רוזן מארק ומרגרטה מיוליך ואחותו של אדולף הראשון, דוכס קלווה, אולם לא היו לו ילדים ממנה. בשנת 1397 מת בנו אלברכט השני, דוכס בוואריה, ואלברכט חזר לשלוט לבדו על כל הנחלות.
ב-13 בדצמבר 1404 מת אלברכט הראשון בהאג, ובנו וילהלם השני, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-19 ביולי 1353 התחתן אלברכט עם מרגרטה מבריג, בתם של לודוויג הראשון, דוכס בריג ואגנס מזאגן, ממנה היו לו 7 ילדים:
קבר הגחליליות
קבר הגחליליות (ביפנית: 火垂るの墓 - "הוטארו נו האקה") הוא דרמת-אנימה אנטי-מלחמתית שביים במאי האנימה היפני איסאו טאקאהאטה באולפני ג'יבלי. היצירה ראתה אור בשנת 1988 והיא מבוססת על ספר מאת הסופר היפני אקיוקי נוסאקה, ונחשבת בעיני רבים (כגון מבקר הקולנוע רוג'ר איברט) לאחת מהטובות והמשפיעות, שבסרטי האנימה והאנטי-מלחמה כאחד.
עלילה
הסרט מציג את מאבק ההישרדות של נער כבן 14 ואחותו בת ה-4 בקובה (יפן) בתקופת מלחמת העולם השנייה, כשאביהם משרת בחזית ואימם נפגעת בהפצצה. הם חייבים להתעמת עם הסביבה האנושית העוינת, מחסור גדול במזון ומחלות. הם מגיעים לבית דודתם מצד אביהם, אך היא מתקשה לטפל בהם עקב השפל הנגרם מהמלחמה, והדבר יוצר עימות ביניהם. אז חייבים שני הילדים לשרוד לגמרי לבדם.
הקדמה
הסרט פותח במילים "מתתי בלילה ה-21 בספטמבר 1945". בתחנת רכבת נגלה בעל הקול - נער מותש, מלוכלך ובמצב בריאותי ירוד להחריד. הוא מנסה להיזכר "איזה יום היום?", קורס על הרצפה, וממלמל את השם "סצקו".
לאחר מכן מוצאים אותו שני אנשי ניקיון ללא רוח חיים בין קבצנים שונים. אחד מהם מוצא לידו קופסת סוכריות עשויה פח ומשליך אותה אל מחוץ לתחנה, אז חומר דמוי אפר ועצמות קטנות נשפך ממנה. גחליליות רבות מופיעות באוויר, ואז נגלית ילדה קטנה לבושה בברדס שמרימה את קופסת הסוכריות. אותו נער מופיע לידה לבוש מדי בית ספר, והם הולכים משם יד ביד.
לפני ההפצצה
המשך הסרט הוא למעשה זיכרון ארוך שקדם לסצנה הראשונה. הנער הוא סֶייטַה בן ה-14 והילדה היא אחותו הקטנה סָצְקוֹ בת ה-4. במהלך מלחמת העולם השנייה משרת אביהם בחזית והם אינם יודעים מה קורה עמו, ועל כן הם חיים עם אימם בלבד. באחת ההפצצות עליהם מתעכב סייטה כדי לקבור את חפציהם בחצר, וכך הוא וסצקו מופרדים מאימם. הם מצליחים להימלט מהעיר הבוערת ולהגיע למקום מבטחים, אך כשהם חוזרים אליה הם מגלים כי נותרו ממנה הריסות בלבד. יחד עם הניצולים הם עוברים לבית ספר המשמש כמרפאה זמנית, שם מודיעים לסייטה שאימו נפצעה קשות ונשרפה בכל גופה. סייטה אומר לאחותו שאימם פצועה ונמצאת באשפוז בבית חולים, ונותן לה את הטבעת שלה כדי שתשמור אותה יחד עם "אוצרותיה" (גולות, אבנים צבעוניות ועוד) בארנקה הקטן, אך לא מגלה לה את חומרת המצב. ברם, אחותו פורצת בבכי כשהיא מרגישה בחסרונה הכבד של האם.
בבית הדודה
סייטה וסצקו עוברים לבית דודתם מצד אביהם, שם מוצעים להם חדרים. סייטה חוזר לחורבות העיר בה גרו ומביא משם את החפצים אותם קבר לבית דודתו, והיא מקבלת זאת בברכה. הוא מספר לדודתו על פטירתה של אמו, אך לא לאחותו. הם מבלים שם חלק ניכר מהסרט, מנסים להתחזק מעצם היותם אח ואחות ואף הולכים יחד לים, שם הם מבלים יחדיו. אך בכל מקום מתקיפים את סייטה זיכרונות בהם מעורבת אמם, וכשהדבר קורה גם לסצקו, היא פורצת בבכי. בהפצצות הם מסתתרים עם שאר בני הכפר במקלט, וכל אימת שהדבר קורה סצקו נתקפת גירודים עזים בכל גופה. הם נאלצים למשכן את בגדי אימם תמורת אורז, למרות התנגדותה של סצקו. עם הזמן מגלה דודתם יחס אוהד פחות ופחות כלפיהם, עד שהיא טוענת כבר שעל סייטה לעבוד כדי להרוויח את לחמו, ובכלל להודות לה על כך שהיא מסכימה לארח אותם, שכן הם מקשים עליה ובכיה של סצקו מפריע לה ולשאר בני הבית בלילה. סייטה מחליט לא לפגוע בגאוותו ומסרב להתנצל. הוא וסצקו עוזבים את הבית, ועוברים לגור לבדם במקלט החצוב בגבעה ליד אותו כפר. משם ואילך עליהם לשרוד בכוחות עצמם לחלוטין.
המקלט
תחילה הם מסתדרים יפה, מכינים אוכל טוב ואף בונים נדנדה על העץ ליד המקלט, אך ככל שהזמן עובר מצבם הולך ומידרדר, האוכל אוזל והואיל והם מנותקים מהחברה, הם מתקשים בקניית מזון. סייטה מנצל את ההפצצות התכופות, ובכל עת שאחת כזו מתרחשת הוא רץ לכפר וגונב מצרכים מבתים בשבילו ובשביל סצקו. אף על פי שהוא מודע היטב למצב הקשה, הוא מנסה להישאר חזק ולשמור על אחותו, שכן כעת היא הדבר היקר לו ביותר וכך גם הוא לגביה. באחת הפעמים הם לוקחים גחליליות רבות (עד אותו רגע הופיעו גחליליות במקומות רבים בהם הלכו) ושמים אותן יחד איתם באוהל הכילה בו הם ישנים במקלט; עם בוקר הגחליליות נמצאות מתות, וסצקו קוברת אותן, תוך כדי שהיא אומרת לסייטה שדודתם סיפרה לה על מות אימם, אז הוא פורץ בבכי. מצבה הבריאותי הולך והופך רע כשהיא ממשיכה להרזות, הגירודים בגופה מחמירים והיא נתקפת בבעיות קיבה. סייטה הולך לרופא, אשר בודק את גירויי העור על גופה של סצקו ואומר לו שהדבר נגרם מתזונה לקויה. סייטה מתחנן לתרופה, אך הרופא ממשיך לטעון כי היא זקוקה לתזונה נאותה.
סייטה מתגנב לשדה של קני סוכר ומנסה לגנוב אחד מהם בשביל אחותו, אך בעל השדה תופס אותו, מכה אותו ולאחר שהוא בודק את המקלט בו התגורר עם סצקו, מגיע למסקנה כי הוא זה שגנב ממנו כה הרבה בזמן האחרון. הוא מביא אותו לתחנת המשטרה, אך השוטר אותו הם פוגשים שם טוען שכבר הכה אותו מספיק, והדבר עלול אף להיחשב לתקיפה. לאחר ניסיון לשיחה עם סייטה הוא משחרר אותו. סייטה מוצא את אחותו המחכה לו ליד התחנה, פורץ בבכי מתוך מחשבה על מה שעלול לקרות להם ובעיקר לה, וחוזר איתה למקלט. מצבה ממשיך להידרדר והוא ממשיך לגנוב בניסיון נואש להצילה. כשהיא כבר נמצאת במצב בו היא שוכבת ומתאמצת רק מעצם הדיבור, סייטה הולך לבנק ומושך ממנו את כל מה שנותר מכספה של אימם. הוא שומע שיפן, אימפריית השמש הגדולה, הפסידה במלחמה ושכל האוניות בצי טבעו. או אז הוא מבין שגם אביו מת, וכל מה שנותר לו ולאחותו בעולם הוא מעט הכסף שמשך מהבנק, וזה את זו. כשהוא מגיע למקלט עם אוכל הוא מוצא שם את אחותו שוכבת על גבה, ולצידה קופסת הסוכריות ממנה נתן לה סוכרייה אחת בכל עת של משבר לאורך הסרט כולו. היא עודה חיה, גם אם רזה ובמצב בריאותי ירוד ביותר, והוא מוצא שהיא שמה בפיה גולה במקום סוכרייה, שכן כולן אזלו כבר. הוא מביא לה אבטיח אותו קנה ולא גנב כפי שעשה עד עתה, והיא אוכלת ממנו מעט ואז נרדמת.
הקבורה
"היא לא התעוררה יותר", אומר קולו של סייטה. הוא, שמצבו הבריאותי ירוד מאוד אף הוא, הולך לאיש אחד הנותן לו הקצבת פחם לשריפת גופת אחותו. האיש טוען שלמרות הכול היום יפה, אך סייטה לא מגיב, עכשיו כשלא נותר לו דבר בעולם. מוצגים הבזקים מהעבר של סצקו המשחקת ליד המקלט, רצה וצוחקת לבדה, ואז נראה המקלט כשהוא נטוש לחלוטין. סייטה עולה לגבעה מול העיר הגדולה, שם את גופת אחותו בת ה-4 בארון קבורה יחד עם הברדס שלה, ארנקה (שם "אוצרותיה") והבובה שלה, ומבעיר אותה. הוא יושב שם עד השקיעה, כשהגחליליות מתחילות לעוף במקום, ואז נגלה כשהוא שוכב על גבו ובוהה בהן, ומצבו הגופני דומה לזה שנראה בסצנה הראשונה של הסרט.
מסר
"קבר הגחליליות" הוא סרט אנטי-מלחמתי מובהק, והוא מעביר זאת בדרך קשה. בניגוד לרבים אחרים מסוגו הוא אינו מציג סיפור הירואי, אלא מתרכז בשני ילדים פשוטים שחייבים להתעמת לבדם מול האכזריות המציאותית של העולם. אף תוצאה חיובית לא מושגת מהמלחמה בסופו, רק אובדן. מסר בולט נוסף הוא הסכנה הנובעת משמירה מוגזמת על גאוות האדם, כשסייטה מסרב להתנצל בפני דודתו. (מסר סמלי בעל משמעות היסטורית, שכן גאוותו של סייטה מסמלת את הגאווה הלאומית המוגזמת של יפן בתקופת מלחמת העולם השנייה, גאווה שמנעה מהאימפריה היפנית להיכנע לבעלות הברית גם אחרי שהמלחמה כבר הוכרעה, וכך, שלא לצורך, חרצה את גורלם של מאות אלפי אזרחים יפנים שנידונו להיהרג בהפצצות הגרעין האמריקאיות.) במקום זאת, הוא מעדיף לברוח מדודתו, ולכן נאלץ לעזוב עם סצקו, רק כדי לחיות בתנאים קשים בהרבה. סצקו, שתלויה לגמרי באחיה, מהווה קורבן גם של המלחמה וגם של אחיה. החלטותיו של סייטה הביאו למות שניהם.
יציאה לקולנוע
הדבר לא הפריע לביקורות שנאמרו על הסרט. מבקר הקולנוע הידוע, רוג'ר איברט, הגדיר אותו כאחד מהטובים שבסרטי המלחמה והאנימה כאחד. עד היום הוא נחשב ככזה בעיני רבים, כמו גם לאחד מהעוצמתיים בתחומו ומהמשפיעים שבהם, אך גם לאחד מהמדכאים ביותר.
רווח (חשבונאות)
רווח בחשבונאות הוא ההפרש החיובי המתקבל במהלך פעילות כלכלית מהכנסה לאחר ניכוי הוצאות שהוצאו ביצירת אותה הכנסה, בתקופה חשבונאית מסוימת. אם הסכום שמתקבל הוא שלילי - נוצר הפסד.
קיימות הגדרות רבות לרווח, הנובעות משימושים שונים למושג. ההגדרה הכלכלית לרווח שונה מההגדרה החשבונאית, וכן קיימים מונחים לסוגי רווח שונים - רווח גולמי, רווח תפעולי, וכדומה.
רווח חשבונאי הוא התוצאה של דוח רווח והפסד. ככזה, הוא מתייחס לפירמות, ולא ליחידים. הוא משקף את הפעילות הכלכלית בתקופה אליה מתייחס הדוח. הרווח החשבונאי מורכב מהפדיון, או ההכנסות, מהם מנוכות הוצאות החברה, כעלות המכר, עלויות שיווק, עלויות ניהול החברה, ועוד. בסוף התקופה החשבונאית, נתון הרווח מועבר ליתרת הרווח בהון העצמי (נקראת גם "עודפים"), המייצגת את הרווחים/הפסדים נטו שנצברו מתקופות קודמות בהון העצמי ועדיין לא חולקו כדיבידנד. מיתרה זאת, ניתן לחלק בעתיד דיבידנדים, באישור הדירקטוריון.
רבים רואים ברווח החשבונאי עיוות של המציאות הכלכלית והעסקית, ואילו אחרים רואים בו רע הכרחי, שנותן תמונה אודות הפעילות העסקית של הפירמה, ונותן כלי השוואה אחיד בין החברות השונות. הרווח החשבונאי הקלאסי כולל מספר תתי-סעיפים עיקריים. דוח רווח והפסד מתחיל משורת הפדיון, או ההכנסות.
פדיון
כבר בשורת הפדיון נוצרת בעיה בהגדרת הרווח. בעיה זו נקראת לעיתים "עיתוי ההכרה בהכנסה". הפדיון מוגדר כזרימה של סחורות ושירותים אל מחוץ לפירמה, או כתמורה לפירמה ממכירת סחורות ושירותים אלה. ברם, מאחר שהדוח הוא תקופתי, הרי ששירות יכול שייפרש על שתי תקופות עוקבות, ואז קיים הכרח לחלק את התמורה ביניהן. סחורות שנשלחו ללקוח בחו"ל וטרם הגיעו ליעדן - האם ניתן לרושמן כהכנסה.
בעיה נוספת היא האם בכלל ניתן להכיר בהכנסות מסוימות. חברות רבות נוטות להגדיל את שורת המכירות לקראת תום התקופה החשבונאית כדי להציג מצג לפיו מכירותיהן צמחו וכדי לעמוד בתחזיות אנליסטים. בפועל, מכירות אלו מתבצעות באשראי, ונרשם כנגדן חוב לקוח. בפועל, רבים המקרים בהם המכירה מתבטלת, והרווח הופך להפסד.
רווח גולמי
רווח גולמי הוא פדיון הפירמה בניכוי עלות המכר. שיעור הרווח הגולמי (רווח גולמי / פדיון) הוא מדד המאפשר להבין עד כמה העסק יעיל מבחינת ייצור והפצת התוצר.
רווח תפעולי
ההפרש בין הכנסות החברה לבין הוצאותיה בגין כל פעולותיה בתחומי העיסוק העיקריים שלה לפני ניכוי מס ובדרך כלל לפני ניכוי הוצאות או הכנסות מימון. למעשה, הרווח התפעולי לוקח את הרווח הגולמי ומנכה ממנו את העלויות הנוספות הדרושות לתפעול השוטף של החברה, כגון הוצאות מחקר ופיתוח, הוצאות מכירה ושיווק (פרסום), הוצאות הנהלה וכלליות והוצאות/הכנסות תפעוליות אחרות. בניגוד להפסד גולמי, אם החברה רושמת רווח גולמי והפסד תפעולי, ייתכן כי ניתן להחזירה לרווחיות תפעולית על ידי ייעול וקיצוץ בעלויות המצוינות לעיל.
חישוב שיעור הרווח התפעולי: היחס מראה כמה תורם כל שקל מכירות לרווח התפעולי ומהם שולי הביטחון לאחר הוצאות מכירה והנהלה שישמשו לתשלומי ריבית והוצאות אחרות.
רווח נקי
הרווח לאחר תשלום המיסים (בדרך כלל מס חברות) החלים עליו.
רווח כולל
הרווח הכולל מתקבל מהוספת הרווח הכולל האחר לרווח הנקי.
קרחון לילי
אורכו של הקרחון 190 קילומטרים ורוחבו 19 קילומטים - הוא הקרחון הארוך בעולם. הקרחון זורם למפרץ אוב, ויוצר במפרץ את לשון הקרח לילי.
היסטוריה
לשון הקרח הבולטת התגלתה על ידי משלחת טרה נובה (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913). לשון הקרח התגלתה כאשר האונייה טרה נובה חקרה את האזור שממערב לכף נורת' בפברואר 1911. המשלחת קראה ללשון הקרח על שם דניס ג'י. לילי, הביולוג של המשלחת. לימים הקרחון כולו נקרא על שם לשון הקרח.
חציו התחתון של הקרחון מופה על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומי האוסטרלית (התאלה דאן) בשנת 1962. יתר חלקי הקרחון מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה גבוהה בין השנים 1960–1962.
אתר המורשת ההיסטורי של אנטארקטיקה - "בקתת לילי מרלן" שברכס אוורט בצפון ארץ ויקטוריה נקרא על שם קרחון לילי ועל שם השיר לילי מרלן.
לקריאה נוספת
• Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 166
• Charles Swithinbank, Antarctica, Issue 1386, Part 2, P 47
• R. L. Oliver, P. R. James, J. B. Jago, Antarctic Earth Science, P 110
• Yves Crevier, Gordon Rigby, Dirk Werle, Ken Jezek and Don Ball, A RADARSAT-2 Snapshot of Antarctica During the 2007–08 IPY, NEWSLETTER FOR THE Canadian Antarctic Research Network, Vol 28, May 2010, P 4 - 5
• Mary Patterson, AVIATION ACCIDENTS in ANTARCTICA,  P 8
Dear Reader
Dear Reader (בעברית: קורא יקר) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. את השיר הוציאה לאור ב-21 באוקטובר 2022 חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, כרצועה השנייה מתוך מהדורת 3am של אלבום האולפן העשירי של סוויפט, Midnights. נכתב והופק על ידי סוויפט וג'ק אנטונוף. הוא זכה להצלחה בין-לאומית מבלי שיצא כסינגל, לאחר שלא נשלח לשום פורמט של רדיו הלהיטים העכשוויים.
"Dear Reader" צבר בשבוע הראשון לצאתו כתשעה מיליון השמעות בפלטפורמת ההזרמת המוזיקה ספוטיפיי.
רקע
ב-28 באוגוסט 2022, בעת נאום זכייתה בפרס קליפ השנה עבור All Too Well: The Short Film בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2022, הכריזה סוויפט על אלבום האולפן העשירי שלה וסיפרה כי עתיד לצאת ב-21 באוקטובר. כשעה מאוחר יותר חשפה סוויפט ברשתות החברתיות את שמו של האלבום, Midnights, ואת עטיפתו.
ב-21 בספטמבר, כחודש לפני יציאת האלבום, הכריזה סוויפט על סדרה בת 13 פרקים בשם Midnights Mayhem with Me שתעלה בפלטפורמת המדיה החברתית טיקטוק, ובכל פרק ייחשף שם של רצועה אחת מתוך האלבום. אף רצועה ממהדורת 3am של Midnights לא נחשפה בסרטונים. ב-16 באוקטובר פרסמה סרטון קצר בשם "Midnights Manifest", המציג את לוח הזמנים שלה לשבוע הפרסום הראשון של האלבום. נכתב בו כי סוויפט עתידה להכריז על הפתעה גדולה בשעה שלוש לפנות בוקר על פי שעון הקיץ המזרחי (EDT). בשעה הזו הוציאה מהדורה נוספת לאלבום הכוללת שבע רצועות בונוס חדשות, ביניהן נכלל "Dear Reader".
ניתוח השיר
"Dear Reader" הוא אודה מלאת בעצות לטיפול ופיתוח ביטחון עצמי, שמתעדת את המאבקים של סוויפט בעצמה ובאישיות שלה. בשנת 2017 הוציאה לאור את "Look What You Made Me Do" מ-Reputation בו היא טוענת, לכאורה, כי "טיילור הישנה" מתה, ועתה הגיעה טיילור בעלת אישיות חדשה ("The old Taylor can't come to the phone (...) because she's dead." – "טיילור הישנה לא יכולה לענות לטלפון (...) כי היא מתה"). "Dear Reader" מתייחס למסע המורכב של סוויפט בעיצוב אישיותה החדשה כבר בשורותיו הראשונות: "Dear reader, if you don't recognize yourself / That means you did it right" ("קורא יקר, אם אינך מזהה את עצמך, זה אומר שעשית את זה נכון"). במהלך כל השיר מאדירה סוויפט את כוחה של אישיות ישנה ואת הקושי לשנות אותה. בנוסף, סוויפט קוראת למאזינים לא לקחת את עצתה כבשורה ("Never take advice from someone who's falling apart" – "לעולם אל תיקח עצמה ממשהו שמתפרק"). השיר מסתיים בשורה "You should find another guiding light" – "אתה צריך למצוא אור מנחה נוסף".
זאב ערבות
זאב ערבות או קוֹיוֹט (שם מדעי: Canis latrans) הוא מין בסוג כלב (Canis). זאב הערבות מצוי באמריקה הצפונית ובחלק הצפוני של אמריקה המרכזית בטווח שבין אלסקה לפנמה במגוון בתי גידול.
תיאור ביולוגי
זאב הערבות מזכיר באורח חייו ודמיונו החיצוני תנים כמו תן זהוב. עם זאת מבחינה טקסונומית הוא קרוב יותר למיני הזאב האמיתיים: זאב אפור וזאב אדמוני, שניהם חיים גם באמריקה. בנוסף הוא מיילל בדומה לזאב ולא לתן.
גובהו של זאב הערבות פחות מ-60 ס"מ, אורך גופו וראשו 70–97 ס"מ ואורך זנבו 30–38 ס"מ ומשקלו נע בין 9 ל-22 ק"ג, כ-14 ק"ג בממוצע, כשהפרטים הגדולים ביותר הגיעו למשקל 34 ק"ג ולאורך 1.5 מטר. תוחלת חייו של הקויוט היא כשש שנים. צבע הפרווה משתנה מאפור לחום צהבהב ולעיתים בעל גוון אדמדם, כשהצוואר והבטן לבנבנים. הקויוט מובחן מזאב אפור בגודלו הקטן יותר, צבע פרוותו הבהירה יותר, בייחוד בזנים שוכני מדבר ובחוטמו ואוזניו הצרות אך הארוכות יותר. בנוסף הוא מקפל את זנבו תוך ריצה בשונה מזאב.
התנהגות
זאב הערבות הוא היפרקרניבור הניזון לרוב מטרף קטן עד בינוני וכן מנבלות שהשאירו טורפים אחרים. ואולם לעיתים זאבי ערבות מתלכדים ללהקות קטנות וצדים יחדיו טרף גדול יחסית כמו אייל קנדי או כבשים. זו התנהגות נדירה יחסית, מאחר שהם אינם טובים בשיתוף פעולה הדדי וגם אינם חזקים כמו זאבים. בנוסף ידועים מקרים בהם זאבי ערבות שיתפו פעולה עם גירית אמריקאית כדי לצוד סנאיי קרקע וטרף דומה.
לזאבי ערבות כושר הסתגלות גבוה מאוד ולכן הם חיים במגוון בתי גידול, כולל בתוך ערים. במקרים רבים הוא פעיל במשך היום אך לעיתים נדירות כמו אצל שוכני מדבר נצפית גם פעילות לילית.
זאבי ערבות הם טורפים מצליחים היכולים למלא גם גומחה של טורף-על. למשל בפארק הלאומי ילוסטון, עם הכחדת הזאב אפור מהפארק הם מילאו את נישת טורף-העל, וצדו בקבוצות כדי להרוג טרף גדול, מה שהניע אותם להתבסס על ציד איילים. ואולם לאחר פרויקט ההשבה של הזאב ב-1995, זאבים החלו להרוג זאבי ערבות ואף לטרוף אותם ודחקו אותם חזרה לשוליים.
זאבי ערבות מתרבים בסביבות חודש פברואר וארבעה עד שישה גורים נולדים בסוף אפריל או בתחילת מאי. הגורים נולדים עיוורים ולאחר כעשרה ימים הם פוקחים את עיניהם. שני ההורים (ולפעמים צעירים שלא התפזרו מהשנה הקודמת) מסייעים להאכיל את הגורים. תקופת ההנקה היא כחמישה עד שבעה שבועות. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל שנה.
לעיתים קויוטים מזדווגים עם זאבים ומולידים בן כלאיים - קויוט מזרחי, הגדול יותר מקויוט רגיל. עקב גודלו הוא צד לעיתים אייליים וטרף גדול יחסית ואף אירעו מספר תקיפות של בני אדם ואף תקיפה קטלנית. גם קויוטים אחרים יתקפו אנשים, בעיקר כשהם חולי כלבת או כשהם מתרגלים לחיים בערים ומאבדים את הפחד מהאדם. ברחבי ארצות הברית קורות מספר תקיפות כל שנה, בעיקר בקליפורניה, אך רק מעטות קטלניות.
תת-מינים
ישנם 19 תת-מינים של זאבי ערבות ועוד מספר תת-מינים שנכחדו:
בתרבות
בסדרת האנימציה "לוני טונס", וייל אי קויוטי (נשמע כמו "זאב ערבות ערמומי") הוא זאב ערבות הנכשל פעם אחר פעם בנסיונותיו לתפוס את רוד-ראנר, קוקייה רצנית מהירה וחכמה. בסדרת הטלוויזיה "זאב צעיר" מאליה היא זאב ערבות.
הפצת זרעים
הפצת זרעים היא פיזור הזרעים על ידי צמח האם. צורות ההפצה ומרחקי ההפצה שונים מצמח לצמח, וקשורים לתנאים הסביבתיים שלהם.
מבוא
מרחקי ההפצה הם תכונה אינדיבידואלית של כל מין ומין והטווח שלהם נע בין אלפי קילומטרים (דקל הקוקוס למשל) ועד סנטימטרים ספורים (רקפת) ובמקרים מסוימים קיימת גם הפצה במקום, כלומר הצאצאים נשארים במקום בו חי צמח האם (מוצנית). באמצעות ההפצה מרחיקים ההורים את צאצאיהם מעצמם וזה מזה ובכך, מקטינים את התחרות ביניהם, ומגדילים את התחום בו הם גדלים. צורות ההפצה מגוונות. החל בהפצה עצמית של הצמח, הפצה באמצעות שימוש בכח הרוח או המים, והפצה על ידי בעלי חיים, מחוץ לגופם של בעלי חיים או בתוך גופם.
הפצה עצמית
לצמחים שונים יש מנגנון עצמי להפצת זרעים. למשל לאפון הבר תרמיל שמתפתל סביב עצמו, מתפוצץ, וזרעיו ניתזים למרחק של מספר מטרים. גם ללוטוס, הפרג, ירוקת החמור, התורמוס והחמצה מנגנונים לפיזור עצמי של הזרעים.
גארום
גארוּם (בלטינית: Garum, מיוונית עתיקה: γάρον, גָרוֹן; בתלמוד מופיע בשם אוקסיגרון, אכסיגורין או איקסגורין וידוע גם כמורייס או מורייסא) הוא רוטב דגים שהיווה את הציק (תבלין נוזלי) המרכזי במטבח הרומי.
הפצת זרעים
הפצה באמצעות רוח
לצמחים אחרים מנגנונים הנעזרים ברוח כדי לשאת את זרעם למרחק. המנגנונים של נשיאה ברוח הם כנפיות, נזר קרומי וציצית שערות. בין צמחים אלו ניתן למנות את זקן הסב, מכנף נאה, מרור הגינות, טיון דביק ופתילת המדבר. לעיתים יש צמחים שכל גופם מתגלגל על הקרקע בכח הרוח ביניהם ניתן למנות את עכובית הגלגל.
גארום
הכנת הגארום
את הגארום הכינו מדגים טריים שונים (בעיקר מקרל, צלופח ורכיכות ימיות שונות), שהונחו בשמש על רשתות והומלחו במלח ים בשכבות, כשביניהם הונחו עשבי תיבול. מתחת לרשתות הונחו קערות חרס שקלטו את המיצים שטיפטפו מחלקי הפנים התוססים של הדגים במשך עד שלושה חודשים. הנוזל הצלול בצבע ענבר שנקווה בקערות אלה היווה את הבסיס לרוטב. שאריות הדגים נמכרו לפשוטי העם. בעוד הגארום היה בעל ריח מעודן יחסית הרי שתהליך הפקתו היה מצחין ולכן נמצאו מפעלי הפקת הרוטב מחוץ למקומות יישוב. חוקרים מודרניים, כגון חוקר המזון הספרדי, קרלוס אזקויטיאה (Carlos Azcoytia) סבורים שרמת המליחות הגבוהה והטמפרטורה הגבוהה של מיצוי הרוטב סייעו בעיקורו מחיידקים.
הרוטב הגולמי עורבב עם מרכיבים שונים, לפי מיקומו של המפעל והמתכון הסודי של בעליו: תבלינים, חומץ (אז נקרא oxygarum), שמן ואף דבש (אז נקרא mellogarum). במקרים מסוימים כבשו בציר חלקים פנימיים של הדגים עצמם או צדפות. ידועים כ-100 מפעלי הפקת גארום סביב לים התיכון ובאייו, חלקם נמצאו בחפירות ארכאולוגיות. מחוץ לפומפיי נמצא מפעל הפקה שבו הדגים עדיין מונחים על הרשתות. הגארום היקר ביותר הגיע מדרום ספרד (היספניה בייטיקה ולוזיטניה) ומחירו היה כה יקר שאיפשר רק לעשירים ביותר לרכוש אותו. הרוטב שווק בכלי קיבול ייחודי בשם אמפורה. חלק מהאמפורות צופו מבפנים בשרף שאטם לחלוטין את הכלי ואף העניק לרוטב ארומה.
לכל אורך העת העתיקה נערך מסחר ער ברוטב ברחבי הים התיכון והוא היה מוכר מממלכת פרס ועד בריטניה.
בישראל
רוטב גארום איכותי מספרד עלה אף על שולחנו של המלך הורדוס במצדה, סמל לעושר, טוב-טעם ופאר. בחודש דצמבר 2019 התגלה מפעל לייצור גארום באשקלון.
שימושים
הגארום היה רוטב עשיר מבחינה תזונתית והיה עשיר בחלבון, מינרלים וויטמין B. השימוש העיקרי של הרוטב היה בתיבול, כנראה משום שהוא מכיל חומצה גלוטמית האחראית על טעם האומאמי. כמו כן הוא היווה סמל סטטוס עקב מחירו הגבוה של הגארום המשובח.
ספרי המתכונים של העת העתיקה מכילים שימושים רבים לרוטב במינים רבים של מאכלים, תבשילי בשר ודגים, מאפי בצק ואף קינוחי פירות ואגוזים.
פליניוס הזקן מדווח בספרו "תולדות הטבע" שהגארום המהול במים (hydrogarum) שימש כתרופה לנגעים רבים בהם נשיכת כלב, דיזנטריה וכיבים מסוגים שונים. גארום מהול במים סופק לצבא הרומי למטרות רפואיות.
כמו כן נעשה שימוש בגארום גם כמשחה קוסמטית וכמעורר חשק מיני (אפרודיזיאק).
במקורות ישראל
הגארום היה מוכר וידוע בארץ ישראל והתקיים דיון בקשר לכשרותו, כיוון שלרוב נעשה על ידי גויים והיה קיים חשש שעורבו בו גם דגים טמאים.
במסכת עבודה זרה נאמר:
ורש"י מפרש שם: "מורייס יקרים מדמי יין... ציר מזיעה וזיבות של דגים כשכובשין אותן במכבש... ונעשה חזק כחומץ ומטבל בו. מורייס מערבין בו קרבי דגים." כלומר, מדובר בסוג של גארום שמעורבים בו גם חלקי פנים כבושים של הדגים.
בתלמוד הירושלמי נאמר: והפירוש (הגיון אריה) אומר: אכסיגרון זו מילה יוונית ופירושה תערובת מים בחומץ מלח ודגים. הרוטב מוזכר גם בתלמוד הבבלי, מסכת יומא דף ע"ו ע"א.
בחפירות בעיר פומפיי, נתגלו כדים עם הכיתוב "גארום כשר".
המרכז להפעלת מתקני תשתיות חלל מבוססות קרקע
המרכז להפעלת מתקני תשתיות חלל מבוססות קרקע (ברוסית: Центр эксплуатации объектов наземной космической инфраструктуры, בראשי תיבות: ЦЭНКИ) הוא חברה בת של תאגיד החלל רוסקוסמוס, האחראית להפעלת מתקני הקרקע של רוסקוסמוס ובעיקר נמלי חלל. החברה עוסקת בניהול נמלי חלל, ייצור ותפעול של תשתיות קרקע. היא מעסיקה כ-14 אלף עובדים.
היסטוריה
המרכז הוקם בהוראת מנכ"ל סוכנות החלל הרוסית ב־10 בנובמבר 1994 בהתאם להחלטת ממשלת הפדרציה הרוסית מ־24 באוגוסט 1994 במסגרת יישום הסכם בין הפדרציה הרוסית והרפובליקה של קזחסטן על עקרונות ותנאי השימוש הבסיסיים בקוסמודרום בייקונור שנחתם ב־28 במרץ 1994.
בהוראת ממשלת הפדרציה הרוסית, החל מ־5 ביוני 2000 המרכז מתפקד כחברה פדרלית ממשלתית.
ב־16 בדצמבר 2008 נשיא הפדרציה הרוסית דמיטרי מדבדב חתם על צו על ארגון מחדש של המרכז תוך מיזוג עם מספר חברות הפועלות בנמל החלל בייקונור. הארגון מחדש התבצע על מנת לשמר, לפתח ולייעל את השימוש במשאבים אינטלקטואליים וכספיים של תעשיית הרקטות והחלל הרוסית ליישום התוכנית הפדרלית ליצירת מערכות חלל וקרקע. כך, המרכז הופך לאחד המפעלים הגדולים ביותר בתעשיית החלל הרוסית (יחד עם תאגיד הטילים והחלל אנרגיה, חברת פרוגרס ומרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל).
קוסמודרום ווסטוצ'ני הועבר בשנת 2017 לידי החברה, שהפכה לקבלן המרכזי בקוסמודרום להשלמת הבנייה לקראת ביצוע שיגורי קוסמונאוטים משם.
המביט
המביט (מאוחר יותר נקרא המביט לישראל) היה שבועון בעברית שהוציא פרץ סמולנסקין במהלך שנת 1878.
הגיליון הראשון יצא לאור בט"ז באדר תרל"ח, וכעבור 26 גיליונות פסקה הופעתו של השבועון. השבועון הגדיר עצמו כשבועון למשפחה, וראה עצמו כשבועון ברוח אירופית. מחידושי הלשון שניסה סמולנסקין להכניס היה השימוש במילה "עלה" (כמו בגרמנית וביידיש) במקום המילה "עמוד". לפי בריינין, החלק המוצלח שבשבועון היו הפיליטונים, שנכתבו בו במדור שנקרא "עלי חמד".
אנדורפין
אנדורפינים (באנגלית: Endorphin) הם חלק מקבוצה של חומרים כימיים (נוירוטרנסמיטורים) המצויים באופן טבעי במוח ומופרשים מבלוטת יותרת המוח. יש להם תפקיד חשוב בשליטה על כאב ועל התנהגות רגשית כמו פחד, מתח והנאה. בהתאם לכך, הם מסייעים לשיכוך כאב ולשיפור מצב הרוח.
האנדורפינים זכו לכינוי "מפתחות לגן עדן", בעקבות יכולתם לשלוט בהנאה וכאב.
פעילות
האנדורפינים ידועים כגורמים לתחושה טובה (מעין "אופוריה") ושיכוך כאב, ויש להם תפקיד חשוב בשליטה על התנהגויות רגשיות (כגון: חרדה, פחד והנאה). נוכחות מוגברת של אנדורפינים במוח מקושרת גם עם תגובת הילחם-ברח, ולכן לא תמיד הפרשתם תגרום הנאה, והיא עלולה לגרום גם לתגובת מתח וחרדה.
האנדורפינים מסווגים כנוירומודולטורים, שהם חומרים המשנים את הפעילות של התא הבתר-סינפטי או מווסתים את פעילותו.
שחרור אנדורפינים
חשיפה לבעל חיים ידידותיים מעודדת את השחרור של אנדורפינים.
חומרים כימיים בעלי פעולה דומה
פעולתם של האנדורפינים דומה לזו של אופיאטים. סמים אלו, הגורמים גם כן לתחושת אופוריה ושיכוך כאב, מתקשרים לאותם קולטנים במוח אליהם מתקשרים האנדורפינים, דבר העשוי להצביע על תפקידם של נוירומודולטורים אלה.
פארק תעשיות מתקדמות יקנעם
פארק תעשיות מתקדמות יקנעם הוא פארק תעשייה ומתחם היי-טק הממוקם בסמוך לעיר יקנעם עילית ולכביש 6, הפארק הוא חלק מאזור הסיליקון ואדי. הפארק נבנה במהלך שנות ה-90 ופועלות בו כ-120 חברות היי-טק שונות המעסיקות כ-10,000 עובדים. המחזור השנתי של הפארק מוערך בכ-3 מיליארד דולר, והוא משתרע על כ-150 דונם.
החברות הפועלות בפארק
מבין החברות הפועלות בפארק, ניתן למנות את:.
אדריאן פראכוב
אדריאן פראכוב (ברוסית: Адриан Прахов; 16 במרץ 1846 – 14 במאי 1916) היה מבקר אמנות, ארכאולוג והיסטוריון אמנות רוסי.
ביוגרפיה
בשנת 1863, הוא נכנס לאוניברסיטת סנקט פטרבורג, שם למד היסטוריה ופילולוגיה. לאחר שסיים את לימודיו ב-1867, נשלח לאירופה ללימודים נוספים, כהכנה לעבודה במחלקה לתולדות האמנות.
במינכן הוא השתתף בהרצאות של כמה מדענים וחקר דוגמאות של אמנות יוונית עתיקה. לאחר מכן ביצע מחקרים דומים בפריז, לונדון, ברלין, וינה ואיטליה, שם הפך לחבר במכון הארכאולוגי הגרמני של רומא. עם שובו ב-1873, הוענק לו תואר שני על עבודת התזה שלו, "על שיקום במקדש לאגינה באתונה". זמן קצר לאחר מכן, הוא נבחר להיות מרצה.
מ-1875 עד 1878, הוא ערך מגזין מאויר בשם "הדבורה", ומאותה שנה עד 1887, הוא לימד את ההיסטוריה והתיאוריה של האמנות היפה באקדמיה האימפריאלית לאמנויות. הוא קיבל את תואר הדוקטור שלו בשנת 1879 עבור עבודת הדוקטורט שלו, "הארכיטקטורה של מצרים העתיקה". לאחר מכן, הוא פנה לאמנות רוסית מהתקופה הנוצרית הקדומה, חקר ושרטט את הפסיפסים וציורי הקיר בקתדרלת סנט סופיה ובמנזר סנט סיריל בקייב. ב-1881 ו-1882 נדד ברחבי יוון, טורקיה והמזרח התיכון.
בשנה שלאחר מכן, הוא העתיק את ציורי הקיר הייחודיים במנזר סנט מייקל. המסמכים המקוריים אבדו ב-1934, כאשר הממשלה הסובייטית הרסה את המנזר. באותה שנה (1887), עבר פראכוב מאוניברסיטת סנט פטרסבורג לאוניברסיטת קייב, שם לימד עד 1897.
כשהיה שם, הוא היה אחראי על ניהול קישוט הפנים של קתדרלת סנט ולודימיר, כולל עבודות שיש וברונזה, ציורי קיר ורהיטים. הוא ערך שתי נסיעות ליוון כדי ללמוד סגנונות דקורטיביים ביזנטיים ופיקח על קבוצה גדולה של ציירים רוסים ואוקראינים ידועים, ביניהם ויקטור וסנצוב ומיכאיל נסטרוב. ב-1897 חזר למישרה הקודמת שלו בסנט פטרסבורג ונשאר שם עד מותו. לאחר 1901, הוא ואלכסנדר בנואה ערכו את "אוצרות האמנות הרוסית", כתב העת החודשי של החברה האימפריאלית לעידוד האמנויות.
אשתו, אמיליה לסטל, הייתה פסנתרנית קונצרטים שלמדה אצל פרנץ ליסט וגם דיגמנה עבור הצייר, מיכאיל ורובל. בנו, ניקולאי היה צייר והיסטוריון אמנות. בתו, אלנה, הייתה אמנית חובבת, ועבדה כדוגמנית עבור מיכאיל נסטרוב, לו הייתה מאורסת לזמן קצר.
אינה רולדסן
אינה כריסטין רולדסן (בנורווגית: Ina Christine Wroldsen; נולדה ב-29 במאי 1984), שמוכרת בשם הבמה אינה רולדסן (בנורווגית: Ina Wroldsen), היא זמרת-יוצרת נורווגית. היא גם מוכרת בשם הבמה הקודם שלה, אינה (בנורווגית: Ina). היא הייתה חלק מצמד האלקטרופופ Ask Embla, עם המפיק והכותב האיסלנדי ארנתור בירגיסון.
קריירה
היא החלה את הקריירה כמפיקה מוזיקלית, והמשיכה לכתוב שירים לאחרים. היא זכתה במספר פרסי BMI/ASCAP על עבודתה, בין המועמדות למועמדות בפרסי המוזיקה הבריטית ולמספר מועמדויות בפרס שפלמן. בין האמנים שהיא כתבה, היו שאקירה, ג'ס גלין, קלין בנדיט, זארה לטרסון, ראג-אנ'-בון מאן, שון פול, דייוויד גטה, ג'יימס ארתור, בריטני ספירס, דמי לובאטו, מדיסון ביר, טייני טמפה, טינשיי, אן-מארי, ליטל מיקס, אולי מארס, הפוסיקט דולז, הוונטד, הסאטרדייז, שונטל, ליאונה לואיס וואן דיירקשן.
ב-24 באפריל 2015, היא הוציאה את הסינגל "Rebels". ב-17 ביולי באותה שנה, היא הייתה אחת מהכותבים של הסינגל "How Deep Is Your Love" של קלווין האריס ו-Disciples.
ב-8 באפריל 2016, היא הוציאה, בשיתוף פעולה עם ברוילר, את הסינגל "Lay it on me". הסינגל הגיע למקום השני בנורווגיה.
בשנת 2016 היא הייתה אחת מהשופטים בגרסה הנורווגית של פופ איידול, Idol - Jakten på en superstjerne. היא גם הופיעה בסינגל "Lie to Me" של סטיב איוקי, בסינגל "Breathe" של ג'קס ג'ונס ובסינגל "Places" של מרטן סולבג.
ביוני 2017 היא הוחתמה אצל סייקו מיוזיק. זמן קצר לאחר מכן, ב-27 באוקטובר 2017, היא הוציאה את הסינגל "Strongest". השיר הגיע, בשיאו, למקום הראשון ברומניה, למקום השני בנורווגיה ולמקום ה-20 בדנמרק. השיר היה מועמד בקטגוריית שיר השנה בפרס שפלמן.
באוגוסט 2018, היא הוציאה, בשיתוף פעולה עם אלוק, את הסינגל "Favela", שנכתב בהשראת סרט תיעודי על נשים אמריקאיות לטיניות.
מטרודן
מטרודן תחבורה ציבורית באר שבע בע"מ הייתה חברה אשר הפעילה את התחבורה הציבורית בעיר באר שבע.
היסטוריה
מסיבות שונות, קואופרטיב "אגד" לא היה מעוניין לפתוח קווי תחבורה ציבורית בבאר שבע, ולכן כבר בתחילת שנות ה-50 לקחה על עצמה עיריית באר שבע להקים מערך הסעות לתושבי העיר, הוקמה "החברה העירונית באר שבע" ומאוחר יותר "שירותי תחבורה ציבוריים באר שבע בע"מ" שקיבלה את האוטובוסים והמשיכה להפעיל את קווי הנוסעים. החברה העירונית לא זכתה לסבסוד דומה לסבסוד שזכו בו קווי אגד ודן בערים אחרות. עובדה זו יחד עם רצונה של עיריית באר שבע לספק תחבורה ציבורית זולה גרמו לכך שהחברה העירונית עבדה בהפסד מתמיד.
בסוף שנות ה-90 החל מהלך לשינוי מפעילי התחבורה הציבורית בישראל, ובפרט הוספה של מפעילים חדשים, שאליהם עברו, במכרז, חלק מהקווים של החברות הוותיקות, "אגד" ו"דן". על אגד ודן עצמן נאסר להשתתף במכרזים להפעלת תחבורה ציבורית.
הקמת מטרודן
עם צעדי ההפרטה של התחבורה הציבורית, הוחלט להפריט גם את התחבורה הציבורית בבאר שבע. עקב האיסור להתמודד בעצמה על הפעלת קווי תחבורה ציבורית, הקימה "דן" חברה בת בשם "נהור נתיבי תחבורה", במטרה להתמודד על קווי השירות. "מטרודן" הוקמה כשותפות בין "נהור" (45% מהבעלות) לבין חברת "מטרופולין תחבורה ציבורית בע"מ" (55% מהבעלות ולפיכך בעלת השליטה) שמפעילה חלק מקווי האוטובוסים הבין-עירוניים מבאר שבע. באוקטובר 2003 זכתה חברת "מטרודן" במכרז להפעלת קווי התחבורה הפנימיים בבאר שבע, למשך שבע שנים עם אפשרות להארכה.
מטרודן התחילה את פעילותה עם צי אוטובוסים שכלל 30 אוטובוסים חדשים שנרכשו מהחברה העירונית, ועוד כ-60 אוטובוסים מיושנים שנרכשו מהחברה העירונית ומחברת דן שהשיבה לצורך כך אוטובוסים מהשבתה. כבר בתחילת העבודה, הורגשה תנועה ערה יותר בתחבורה הציבורית בבאר שבע. לחברה היו 21 קווים ברחבי באר שבע, כשלכמעט כולם היו שני מסלולים: אדום וכחול, מהתחנה המרכזית ואליה. יוצא הדופן היה קו 26 המעגלי.