cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מחלות וסקולריות של הריאה
תסחיף ריאתי
אבחנה מבדלת: ניתן לבצע אבחנה של תסחיף ריאתי באמצעות הדמיה ובדיקות מעבדה: מיפוי ריאות: על ידי הזרקת חומר מסומן לווריד שעובר בריאות, ניתן לראות איזה אזור מהריאות לא מקבל אספקת דם. במקביל נותנים לחולה לנשום חומר מסומן כי לראות איזה אזור מקבל וונטילציה- על ידי השוואה בין הוונטילציה לפרפוזיה ניתן לראות אם יש חוסר התאמה ביניהם באזורים מסוימים (יש ונטילציה אך אין פרפוזיה- לרוב מספיק בשביל לקבוע שיש באותו אזור תסחיף). אבחנה על ידי CT: נעשית בעיקר לזיהוי של תסחיפים גדולים בעורקים ראשיים: מזריקים לווריד חומר ניגוד במהירות, וכלי הדם של הריאות נצבעים כך שניתן לזהות תסחיפים. חסרונות האבחנה כאמור הם קרינה גבוהה יחסית וקושי בביצוע בדיקות עוקבות: אצל צעירים למשל התסחיף יכול להתפרק לאחר שלושה חודשים, אולם בדיקת ה- CT לא יודעת להבחין בין תסחיף ישן לעומת תסחיף חדש (לכן כדי לבדוק הישנות של תסחיף מקובל לבצע לעיתים אבחנה גרעינית) צנתור עורקי הריאה: מזריקים חומר ניגוד לתוך העורק וניתן לראות אם קיימת חסימה- מדובר בבדיקה האבחנתית ביותר אולם היא פולשנית. בדיקת D-DIMER: כשנוצר קריש ומתפרק, קיימת עליה ב- D-DIMER בדם: גובה ערכו יכול לנבא האם היה אירוע טרומבו-אמבולי או לא. לרוב האבחנה נעשית על ידי בדיקה קלינית והסתמכות על תלונות החולה, בשילוב בדיקת CT ואולטראסאונד של הוורידים ברגליים. כשתלונות החולה לא מתאימות לתיאור תסחיפי, מבצעים בדיקת D-DIMER ובמידת הצורך ממשיכים ל- CT ואולטראסאונד וורידי.
נחל חלילים
צומח, חי ונוף
בנחל נוף אופייני לבתה ים תיכונית, עצי פרי שחלקם גדלים פרא ופריחה מגוונת. בעמק דוגמאות מובהקות לחקלאות מדרגות, חורשות ועצי אורן ברוש ואלון מצוי בודדים.
בנחל גם צמחייה עשירה של פרחים עונתיים חד שנתיים ורב שנתיים האופיינית להרי יהודה. ניתן לראות מגוון פרחים בכל העונות:
מחלות וסקולריות של הריאה
אוטם ריאתי
קרישי דם גורמים רק בחלק קטן מהמקרים לאוטם דמי (המורגי) בריאה (כתוצאה מדימום ופגיעה בכלי הדם הקטנים של הריאה). כידוע, לריאה יש אספקת דם כפולה ובמקרה הצורך, יכול מחזור הדם הסיסטמי- דהיינו המערכת הברונכיאלית, לספק דם לאזור האוטם במקום העורק הריאתי החסום. האוטם מתפתח רק במקרים בהם יש למשל פתופיזיולוגיה נוספת כגון אי ספיקה של החדר השמאלי.
צורת האוטם היא כשל יתד שבסיסה בדפנות והחוד פונה למרכז. אזור האוטם יכול להיעלם לחלוטין או להפוך לרקמת צלקת- לאחר 48 שעות מתחיל פירוק של הכדוריות האדומות וספיגתן, המקרופאגים האלוואולריים בולעים המוסידרין ועם הזמן נוצרת צלקת חיוורת. גבולות האוטם חדים, האוטם קשה וצבעו שחור. לרוב הפלאורה שמעל האוטם מכוסה בפיברין. בהסתכלות מיקרוסקופית ניתן לראות כי רקמת הריאה באזור האוטם במצב של נמק קרישתי- הנאדיות מלאות בדם, לאחר מספר שבועות הרקמה הנמקית נספגת ותאי הדם מתפרקים. האוטם קטן, מתכווץ ומתמוטט. סיבוכים של אוטם: זיהומים, נמק, פיסטולות, ויתר לחץ דם ריאתי הגורם להיפרטרופיה של הלב הימני.
יתר לחץ דם ריאתי
לחץ דם ריאתי ממוצע הוא 14 מ"מ כספית. (כשמינית מלחץ הדם הסיסטמי) לחץ דם אשר גבוה מרבע מלחץ הדם הסיסטמי מוגדר כיתר לחץ דם ריאתי- ישנם מצבים של יתר לחץ דם ריאתי בהם נמדדת עליה משמעותית של מעל 30 מ"מ כספית ואף מעל 50 מ"מ כספית. ניתן למדוד את לחץ הדם הריאתי על ידי הכנסת מד לחץ בצנתור, או חישוב בבדיקת אקו על ידי מפל הלחצים על המסתם הטריקוספידלי. קיימות מספר סיבות אשר בעטיין מתפתח יתר לחץ דם ריאתי, כאשר יתר לחץ דם ריאתי יכול להיות ראשוני (סעיף 4 להלן) או משני (כתוצאה ממחלה אחרת):
במצבים של יתר לחץ דם ריאתי, ניתן לראות ירידה בהפרשה של חומרים מרחיבים (ואזו-דילטורים) כגון NO ופרוסטציקלין, ועלייה ברמות של חומרים המכווצים את כלי הדם (כמו אנדותליין שגורם בנוסף להגברת כמות השריר החלק והקולגן בכלי הדם).
הסימפטומים העיקריים כוללים עייפות, התעלפויות, קוצר נשימה וציאנוזיס (כיחלון) כתוצאה מאי ספיקה נשימתית. כאשר המחלה היא ראשונית לרוב מתים החולים תוך מספר שנים (3-5 שנים) עם אי ספיקת לב ימנית ו- core pulmonale, ואילו בצורה המשנית יתר לחץ הדם הריאתי עשוי להחלים- במקרים מסוימים אף נהוגה השתלת ריאות במקרים קשים, המשפרות את הפרוגנוזה.
העורקים הפגועים בעיקר במצבים של יתר לחץ דם ריאתי הם העורקיקים בעלי ההתנגדות העיקרית במחזור הריאתי. נוצרת היפרטרופיה של שכבת המדיה (ראו דלקת כלי הדם). קיימת היצרות ניכרת של חלל העורקים בריאה, עם פיברוזיס של שכבת האינטימה והתעבות של המדיה. בשלשים מאוחרים של יתר לחץ דם ריאתי ראשוני במומי לב מולדים, ניתן להבחין בשינוי מסוים, בעיקר בעורקי הריאה, המכונה plexogenic pulmonary arteriopathy- אלו הם מבנים ווסקולרים מפותלים אשר מאוחר יותר מחליפים את חללי האוויר בריאה- המבנים הללו נוצרים בכלי הדם כתגובה ללחץ המוגבר עליהם, והם מכילים הרבה קולגן. שמם נובע מהתפתחותם של מבנים פלקסיפורמים של נימי דם בעלות דופן דק מאוד, היוצרות מעין רשת בתוך העורקים הקטנים המוסקולריים - מקור שינוי זה קרוב לוודאי בשגשוג האינטימה.
נחל חלילים
צומח, חי ונוף
בסתיו: סתווניות, כרכומים ועוד.
בחורף: כלניות, רקפות, נוריות, נוריות אסיה, צהרון מצוי, מקור חסידה, זהבית השלוחות, שום משולש ועוד.
בעמק נטועים מטעי אפרסק ותפוחים השייכים ליישובי הסביבה וכרמי זיתים. שקדיות רבות צומחות לאורך העמק ועל גדותיו. בעמק מתקיימת להקה גדולה יחסית של מספר עשרות פרטים של צבי ארץ ישראלי, תת-מין של המין צבי מצוי. כן נצפו בעמק שועל מצוי תן מצוי, דלק הסלעים, דרבן מצוי, וכן אוכלוסייה מגוונת של זוחלים, אוכלוסייה גדולה של עטלפים עופות דורסים כדוגמת אוח מצוי ועקב עיטי. חיוויאי, נץ מצוי וינשוף עצים מקננים בעמק בצד ציפורי שיר ובהן צוקית בודדת וסנונית מערות.
מערות חלילים
גדות הנחל נעשות תלולות יותר ככל שמתקרבים לשפכו. סמוך לשפך הנחל נמצאות מערות משני צידי האפיק. נוף זה האופייני לנוף אזור ירושלים הידוע בשם קרסט. תופעה גאולוגית זו מאופיינת על ידי מערכת ניקוז תת-קרקעית היוצרות מערות. מאפיין נוף נוסף הם הטרשונים, גושי סלעים הבולטים מעל פני הקרקע, גם טרשונים אלו הם מאפיינים מובהקים של הנוף הקרסטי.
במצוק הדרומי התפתחה מערת המסה קרסטית אופקית ארוכה למדי. על פי מבנה המערה, חללים אלו הלכו וגדלו בתהליך ההמסה עד שהמחיצות שבין החללים נעלמו. בתהליך זה נוצר חלל ארוך אליו מחוברים חללים קטנים יותר. העמודים במערה שצורתם דומה לחליל הם שרידי המחיצות, ועתה הם עומדים זקופים כעמודי תמך. אורך המערה הדרומית הוא כ-40 מטר וגובהה כ-מטר וחצי. בגדה הצפונית מצויה מערכת נוספת של מערות המסה.
חרבת המוצה
באזור מוצא נמצאה גם חותמת של יינן שהוטבעה כנראה על קנקני היין, כנראה בתקופה החשמונאית.
שטחה המקורי של החורבה עמד על 20 דונם, בטרם הצטמצם בגין התפשטות שכונת 'רכס חלילים' של מבשרת ציון אל תוך שטח האתר. באתר וסיבותיו נתגלו מתקנים רבים חצובים בסלע, ביניהם מקוואות טהרה מתקופת בית שני, מספר גתות מהתקופה הביזנטית, בורות מים ומערת קבורה הסמוכה לרכס.
הפארק המטרופוליני
במסגרת התוכניות לפיתוח מחד ושימור מאידך של עמק הארזים רבתי, נהגתה תוכנית הפארק המטרופוליני של ירושלים, שהוא מיזם עתידי של הקרן הקיימת לישראל, רשות הטבע והגנים, עיריית ירושלים והרשות לפיתוח ירושלים.
המיזם ימוקם באזור ממורדות עין כרם ועד גבולות מבשרת ציון, ישתרע על אזור של כ-3,200 דונם ויהיה הפארק המטרופוליני הראשון במחוז ירושלים והגדול בארץ (כשהוא כפול בגודלו מפארק הירקון בתל אביב). הפארק ישתרע על שטחן של שתי רשויות: עיריית ירושלים והמועצה המקומית מבשרת ציון.
התוכנית שבתחום שיפוט מבשרת ציון, מתייחסת לנחל חלילים ולמדרונות שבין מבשרת ציון לנחל שורק – שטח זה מיועד להיות גן לאומי ושמורת טבע. התוכנית שבתחום שיפוט ירושלים, המתייחסת לפארק המטרופוליני "עמק הארזים", כוללת, באזור מבשרת ציון (באזור מפגש נחל חלילים ונחל שורק), את האתרים הבאים: אתר נופש פעיל (פארק מים), אתר לאירועים זמניים (מופעי רוק, ירידים), מבנה חינוך/ חווה חקלאית, שיקום עינות תלם, מגרש חניה, חלקו עם אספלט (300 מקומות) וחלקו ללא אספלט. (1,200 מקומות) (ממוקם בסמוך לאתר לאירועים זמניים) הכניסה לפארק תהיה משני כיוונים – מכיוון הר חוצבים ומכיוון מוצא.
ניסיונות בנייה בנחל
לאורך השנים היו מספר ניסיונות לבנות בנחל. בשנים האחרונות המועצה המקומית מבשרת ציון וחברת י.ד. ברזאני בונים במעלה הנחל מרכז ספורט, יחידות דיור ומרכז מסחרי, למורת רוחם של חלק מהתושבים. על אף שלפי התוכנית נראה שהכוונה היא לבנות רק בפתחת הנחל, קיים חשש אצל המתנגדים לבנייה, שזו תזרים פסולת לנחל עצמו ותפגע בחי ובצומח שבו. בעקבות כך הוקמה על ידי תושבי מבשרת "העמותה להצלת נחל חלילים", אשר פועלת ביחד עם החברה להגנת הטבע לשמירה על הנחל.
אגדת נחל חלילים
נפוצות מספר גרסאות לאגדה מקומית בנוגע למקור שמו של הנחל.
מוכתר הכפר לא התלהב מהמחזר העני אך גם לא האמין כי יוכל לרעות את העיזים והסכים להעמידו במבחן. יצא הרועה הצעיר עם עדר העיזים הפרועות ומיד הן ברחו לכל עבר, אבל הרועה לא נבהל. לפנות ערב, הוא הוציא את חלילו וניגן. בני הצאן חזרו מיד והוא הוביל אותן אל הדיר בכפר. למחרת היום יצא שוב הרועה לאחו אך הפעם גילה כי חליל הקסמים נעלם או שמישהו גנב אותו. לפתע החלה רוח חזקה מנשבת ואז קרה הבלתי יאומן: הרוח עברה בחללים הרבים במערה והפכה את המערות לחליל אחד גדול שהשמיע מנגינת קסמים. העיזים נאספו ונלקחו לדיר. הרועה התחתן עם בת המוכתר, ומאז ועד היום קוראים לנחל "נחל חלילים".
על פי גרסה נוספת, הרועה העני נשלח לרעות את העדר בוואדי ממנו נעלמים בני הצאן ומוצא במערות נחל חלילים את כל העדרים האבודים שנמשכו אל המערות בגלל קול הדומה למנגינת חליל היוצא מפתחן, כאשר הרוח נושבת.
ההתנגשות האווירית בברוקלסבי
ההתנגשות האווירית בברוקלסבי התרחשה ב-29 בספטמבר 1940, כאשר שני מטוסי אימון צבאיים מדגם אוורו אנסון התנגשו בשמיים מעל הכפר ברוקלסבי במדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. לאחר ההתנגשות נותרו שני המטוסים לכודים יחד זה מעל זה ללא אפשרות להשתחרר. מנועיו של המטוס התחתון המשיכו לפעול, ואילו טייס המטוס העליון נוכח שהוא מסוגל לשלוט בתנועת המטוסים באמצעות הדשים והמאזנות שלו, וערך נחיתת אונס מוצלחת של שני המטוסים בשדה חקלאי. כל אנשי הצוות של המטוסים שרדו, והמטוס העליון תוקן והוחזר לשירות.
התאונה
בבסיס חיל האוויר המלכותי האוסטרלי פורסט היל שבמדינת ניו סאות' ויילס החל לפעול ביולי 1940 קורס טיסה מתקדם. היה זה אחד מן הקורסים שהפעילה אוסטרליה במסגרת תוכנית אימוני האוויר של חבר העמים הבריטי. השתתפו בו חניכים שכבר סיימו את הכשרתם במסגרת קורס טיסה בסיסי. הם הגיעו אל הקורס המתקדם כדי ללמוד טיסת מכשירים, טיסת לילה, ניווט לטווח ארוך, טיסה במבנה ועוד. האימון נערך באמצעות מטוסי אנסון מתוצרת בריטניה.
בית הספר איסטמן למוזיקה
בית הספר איסטמן למוזיקה (ידוע בקיצור גם כ"איסטמן") הוא קונסרבטוריון למוזיקה בארצות הברית. איסטמן הוא בית הספר המקצועי למוזיקה של אוניברסיטת רוצ'סטר, בעיר רוצ'סטר במדינת ניו יורק. בית הספר נחשב לאחד ממוסדות המוזיקה היוקרתיים בעולם בתחום המוזיקה לצד ג'וליארד בניו יורק ומכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, הודות למחויבות שלו לאמות המידה הגבוהות ביותר של מנהיגות ומצוינות מוזיקליות. בית הספר איסטמן נוסד בשנת 1921 על ידי התעשיין והנדבן ג'ורג' איסטמן, מייסד חברת איסטמן קודאק.
ההתנגשות האווירית בברוקלסבי
התאונה
ב-29 בספטמבר המריאו מן הבסיס שני מטוסי אנסון ובהם חניכים שיצאו לטיסת אימון ארוכה לרוחב מדינת ניו סאות' ויילס. בצוות המטוס מספר N4876 היו הטייס לאונרד גרהם פולר (Leonard Graham Fuller), בן 22, והנווט איאן מנזיס סינקלייר (Ian Menzies Sinclair), בן 27. במטוס השני (L9162) היו הטייס ג'ק אינגליס יוסון (Jack Inglis Hewson), בן 19, והנווט יו גאווין פרייזר (Hugh Gavin Fraser), בן 27.
בעת שנמצאו בגובה של 300 מטר מעל הכפר ברוקלסבי ערכו שני המטוסים פנייה הצידה. אז איבד הטייס פולר את קשר העין עם המטוס השני. מיד לאחר מכן התנגשו שני המטוסים באוויר, כשמטוסו של פולר מצוי מעל מטוסו של יוסון ומעט אחורה וימינה ממנו. שני המטוסים נלכדו יחד כאשר הצריח העילי במטוס התחתון תקוע בשורש הכנף השמאלית של המטוס העליון והגה הכיוון של המטוס התחתון נוגע בהגה הגובה של המטוס העליון. מדחפי מנועי המטוס העליון נתקעו בגוף המטוס התחתון וחדלו לפעול, אך מנועי המטוס התחתון המשיכו לפעול במלוא העצמה.
בית הספר איסטמן למוזיקה
היסטוריה
אלף קלינגנברג, פסנתרן נורווגי בעל שם, היה המנהל הראשון של בית הספר. בשנת 1924 החליף אותו המלחין הווארד הנסון, שרישומו על התפתחות בית הספר היה רב מאוד. הנסון כיהן בתפקידו במשך עשרות בשנים ומעורבותו באיסטמן נמשכה גם לאחר פרישתו. עם פרישתו של הנסון, נכנס לתפקיד וולטר הנדל, שכיהן כמנהל משנת 1964 עד 1972. בשנה זו נכנס לתפקיד כמנהל בפועל דניאל פטרילאק, ובשנת 1973 החליף אותו רוברט פרימן. פרימן כיהן כמנהל משנת 1973 עד 1996. את מקומו תפס בשנת 1996-97 ג'יימס אנדרקופלר, כמנהל בפועל, ומשנת 1997 עד 2006 כמנהל. מאפריל 2006 עד 2007 המנהל היה ג'אמאל רוסי והחל מ-2007 דאגלס לורי (Douglas Lowry).
ההתנגשות האווירית בברוקלסבי
התאונה
הטייס פולר במטוס העליון הורה לנווט שלו לנטוש אותו ולצנוח. הוא ראה את טייס המטוס התחתון, שנפצע ממדחפי המטוס העליון שחדרו לתא הטייס, נוטש את מטוסו. גם הנווט השני נטש את המטוס. פולר נוכח כי הוא מסוגל לשלוט בתנועת שני המטוסים באמצעות הדשים והמאזנות של מטוסו. הוא החליט שלא לנטוש את המטוס כדי ששני המטוסים הדבוקים יחד לא יפגעו באזור מיושב, והחל לחפש אחרי אתר לנחיתת חירום.
בית הספר איסטמן למוזיקה
היסטוריה
איסטמן מציע לימודי תואר ראשון בתחומים הבאים:
ההתנגשות האווירית בברוקלסבי
התאונה
פולר הטיס את המטוסים הלכודים יחד למרחק של כשמונה קילומטרים ממקום ההתנגשות ואז ערך נחיתת גחון בשדה חקלאי מדרום מערב לברוקלסבי. המטוסים נגעו בקרקע, נעו כ-180 מטרים לרוחב השדה ואז נעצרו. מבחינת פולר הייתה הנחיתה מוצלחת יותר מן הנחיתות שתרגל בבסיסו ביום הקודם.
בית הספר איסטמן למוזיקה
היסטוריה
לימודי תואר שני (M.A.):
ההתנגשות האווירית בברוקלסבי
התאונה
קפטן להק ארתור מרפי (Arthur Murphy), המפקח על תאונות אוויר בחיל האוויר המלכותי האוסטרלי, הגיע לאתר התאונה ותיחקר את הטייס פולר. פולר אמר לו כי נהג כפי שלמד לעשות במקרה של נחיתת חירום - נחת לתוך הרוח בקרבת מקום יישוב או חווה. הוא הוסיף שהגאי המטוס "היו די כבדים".
בית הספר איסטמן למוזיקה
היסטוריה
לימודי תואר שני (M.M) מאסטר למוזיקה:
ההתנגשות האווירית בברוקלסבי
לאחר התאונה
התאונה יוצאת הדופן משכה את תשומת לבם של כלי התקשורת באוסטרליה ומחוץ לה. פולר זכה לשבח לא רק על כך שנחת מבלי לפגוע באזור מיושב אלא גם על כך שהציל את שני המטוסים, ששוויים היה כ-40 אלף לירות. שני המטוסים תוקנו. המטוס העליון הוחזר לשירות בטיסה, ואילו המטוס התחתון שימש לאימונים על הקרקע.
בית הספר איסטמן למוזיקה
היסטוריה
לימודי דוקטורט (Ph.D) במקצועות:
ההתנגשות האווירית בברוקלסבי
לאחר התאונה
ארבעת אנשי צוותי המטוסים סיימו את קורס הטיסה המתקדם. הטייס יוסון התקדם לקצונה ושוחרר משירות ב-1946, וכך גם הנווט סינקלייר. הנווט פרייזר הוצב בבריטניה. ב-1 בינואר 1942 התנגש מטוסו בעץ במהלך טיסת אימון והוא ושני אנשי צוות נוספים במטוס נהרגו.
פולר קודם לדרגת סמל לאחר התאונה. הוא נענש בריתוק לבסיס ובקנס לאחר ששוחח עם עיתונאים על התאונה ללא קבלת רשות. עם זאת צוין לשבח על ידי חיל האוויר על תפקודו במהלך התאונה. לאחר סיום הקורס המתקדם הוא הוצב בזירת המזרח התיכון ולאחר מכן באיטליה. ב-1942 עוטר במדליית הטיסה המצטיינת על תפקודו שם. לאחר מכן הוסמך כקצין והוצב במדינת ויקטוריה באוסטרליה כמדריך טיסה. ב-18 במרץ 1944 פגע בו אוטובוס בעת שרכב על אופניו ליד בסיסו והוא נהרג.
בית הספר איסטמן למוזיקה
היסטוריה
בסגל המורים של בית ספר איסטמן יותר מ-130 מורים, ביניהם מבצעים, מלחינים, מנצחים, חוקרים ומחנכים בעלי שם עולמי. נוסף להם, מוזיקאים נודעים באים מדי שנה לבית הספר לכיתות אמן ולהרצאות אורח ואף מצטרפים כאורחים לסגל המורים.
ההתנגשות האווירית בברוקלסבי
לאחר התאונה
ב-1990 הציבו תושבי ברוקלסבי שלט באתר נחיתת האונס לציון מלאת 50 שנה להתרחשות התאונה. בשנת 2007 הוצבה בעיירה אנדרטה למאורע בדמות מנוע של מטוס אוורו אנסון.
מחו"ה אלון
מרכז חינוך והשכלה ע"ש יגאל אלון (מחו"ה אלון, ראשי תיבות: "מרכז חינוך והשכלה") הוא בסיס צבאי השייך לחיל החינוך והנוער, ושוכן על הר לבנים שברכס הרי שגור בגבולו הצפוני של הגליל התחתון, בסמוך ליישוב מע'אר. עד שנות השמונים שימש הבסיס את חטיבת ביסלמ"ח, טרם המעבר לאזור ירוחם. הבסיס שם לו למטרה להכשיר חיילים מאוכלוסיות ייחודיות תוך מתן כלים לשילובם בשירות מיטבי ומשמעותי בצה"ל וכאזרחים יצרניים ותורמים במדינת ישראל. החל מאוגוסט 2022 מפקד הבסיס הוא סא"ל אלעד נתן.
במחנה מחווה אלון נמצא מנהל האוכלוסיות שבראשה מפקד בדרגת אלוף-משנה וקיימת שלוחה של לשכת גיוס טבריה הנקראת ״שלוחת חזון״, בה התקיים צו ראשון לאוכלוסייה הדרוזית החל מ-2017. בשנת 2020 החלו לקיים בשלוחה צווים יותר סדורים ובשנת 2022 הוקמת כשלוחה עצמאית שמבצעת צו ראשון לבני מיעוטים המחויבים ושאינם מחויבים בגיוס.
מבנה הבסיס
הבסיס מחולק לשלוש מגמות עיקריות:
מגמת עברית
מגמת עברית היא מגמה המכשירה טירונים עולים ובני מיעוטים לרמת רובאי 02, תוך שיפור רמת העברית והעמקת הקשר למדינת ישראל, מורשתה ותרבותה.
במגמה מספר פלוגות:
מגמת השכלה
במגמת השכלה מתקיימים שני מסלולים. אחד המסלולים הוא "קורס תג"ת" (תעודת גמר תיכון), שמטרתו היא השלמת השכלה ל-12 שנות לימוד ברמה של תעודת גמר תיכון המאושרת על ידי משרד החינוך. הקורס הוא קורס שכל חייל ללא 12 שנות לימוד זכאי לקבל. המסלול השני הוא "צב"י" (צוות בגרות ייעודי) להשלמת בגרויות עבור חיילים עם 12 שנות לימוד ללא בגרות מלאה.
תחום ההשכלה מחולק לשתי פלוגות. פלוגת "אפיק" פועלת במתכונת סגורה, שמתנהלת על פי תנאי בסיס סגור במחו"ה אלון בלבד. הפלוגה הנוספת היא "ארבל", אשר פועלת במתכונת פתוחה שמתנהלת על פי תנאי בסיס פתוח בשישה בסיסים ברחבי ישראל – בסיס חצרים, בסיס תל נוף, מחנה גדעונים, בית דני, פיקוד מרכז, פיקוד העורף.
מגמת הכנה לשירות
בנות המאופיינות עם קשיי הסתגלות ומסייעת להן לעמוד באתגרים אישיים אשר עומדים מולן במהלך חייהן ויעמדו מולן גם בשירות הצבאי ומכינה אותן לשירות מלא ומשמעותי.
הפלוגה מובילה בנוסף את פרויקט "תתקדמו", חיילים אשר נמצאים על הרצף האוטיסטי ומתגייסים לשירות מלא. החיילים עוברים טירונות 00 (משמע: מטווח אחד לתחושה ואינם רשאים לשאת נשק ולבצע שמירות) כחמישה שבועות, לכל חייל מוצמדת מפקדת וחונכת אישית אשר מלווה אותו במשך כל השירות הצבאי. לאחר הטירונות החיילים משובצים לכלל היחידות בצה"ל.
שלמה כהן-אברבנאל
שלמה כהן-אברבנאל (1 ביוני 1921 - 4 ביולי 1981) היה איש מודיעין ישראלי, כיהן כמשנה לראש המוסד.
ביוגרפיה
כהן-אברבנאל נולד בהמבורג שבגרמניה, אחד מארבעת הבנים של מרים ווילהלם-זאב כהן. אחיו של המשפטן חיים כהן, של המהנדס והשמאי אלכסנדר כהן (אביו של ידידיה כהן), ושל ליאו כהן, מראשי תנועת הצופים היהודים וממקימי המחתרת היהודית בצרפת שנרצח בשואה. נקרא על שם סבו הרב שלמה קרליבך, שנפטר זמן מה לפני הולדתו. למד בבית הספר "תלמוד תורה ריאלשולה" בהמבורג.
קריירה
משנת 1951 נמנה עם סגל המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, ושירת במגוון תפקידים במדינות שונות כשהוא נעזר בכישרונותיו האמנותיים. כהן-אברבנאל הקים את היחידה שעסקה בחיפוש ולכידת פושעים נאצים ברחבי תבל, בסוף שנות ה-50 נפגש בגרמניה עם פריץ באואר, התובע הכללי של מדינת הסן שמסר לו פרטים על מקום המצאו של אדולף אייכמן, מה שסייע לתפיסתו בארגנטינה על ידי סוכני "המוסד". הוא שימש סגנו של ראש אגף תבל יעקב כרוז. ב-1960 מונה למפקדה הראשון של יחידת "עמל" במוסד, יחידה מיוחדת שהוקמה על מנת להילחם בגילויי אנטישמיות ונאו-נאציות ברחבי העולם. הוא היה ממתכנני המבצע לחיסולו של פושע המלחמה הנאצי אלויס ברונר באמצעות שליחת מעטפת נפץ.
בהמשך הקריירה שלו שימש סגן ראש אגף "צומת", אגף שמפעיל את קציני האיסוף ואת רשת הסוכנים של המוסד ברחבי העולם, במסגרת זו נשלח לטהראן ונפגש עם יוסף שמש, הסוכן שגייס את מוניר רדפא במבצע יהלום להברחת מטוס מדגם מיג 21 לישראל. כהן-אברבנאל שימש נציג המוסד בבואנוס איירס וב-1970 מונה לאחד מראשי המוסד באירופה. פיקד על אגף התיאום המבצעי, התמנה לסגן וממלא מקום ראש המוסד. בתפקידו האחרון במוסד הקים ועמד בראש מחלקת ההיסטוריה של הארגון. הוא נפטר בעודו בשירות בגיל 60, מותיר אחריו אישה ושני ילדים.
בסוף שנות ה-60 נדרש כהן-אברבנאל לחקור שתי פרשיות של הדלפות לכאורה, הקשורות לספרים אודות המרגל אלי כהן ופרשת לכידתו של אייכמן, שהעכירו את היחסים בין ראש המוסד מאיר עמית לקודמו בתפקיד איסר הראל.
כהן-אברבנאל עיצב את סמל המוסד. לאחר מותו הוציא המרכז למורשת המודיעין את האלבום "מכחול וסתר" ובו מרוכזים איורים וציורים של כהן-אברבנאל בנושאי משימותיו במוסד.
מקס פון הרטליב-ואלספורן
גנרל מקס פון הרטליב-ואלספורן (בגרמנית: Max von Hartlieb-Walsporn; 20 באוקטובר 1883 – 25 ביולי 1959) היה מפקד בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
פון הרטליב נולד ב-20 באוקטובר 1883 בהינהיים, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1905 התגייס פון הרטליב לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-127 (וירטמברג ה-9), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-27 בפברואר 1915 הועלה לדרגת האופטמן, ובסוף 1916 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה פון הרטליב מפקד חטיבת הפאנצר ה-5, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-4 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16. ב-8 באוקטובר 1939 מונה פון הרטליב למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-5, ולחם עימה במהלך המערכה על צרפת כחלק מהקורפוס הממונע ה-15 במסגרת הארמייה הרביעית. ב-29 במאי 1940 הודח פון הרטליב מתפקידו, עקב כישלונו בקרבות על קאלה ובדנקרק. ביוני 1940 מונה פון הרטליב למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-179, וב-20 בינואר 1942 מונה למפקד אזור הצבא האחורי 585 שפעלה בגזרה הדרומית של החזית המזרחית יחד עם הארמייה השישית. ב-19 במאי 1942 נפצע פון הרטליב, וב-1 בפברואר 1943 מונה למפקד האזור הצבאי קרקוב, שהפך ב-7 ביולי 1943 לאזור הצבאי ה-226. ב-14 באוקטובר 1944 הפך האזור הצבאי שבפיקודו לדיוויזיה ה-602, ובתחילת מאי 1945 נפל פון הרטליב בידי בעלות הברית.
לאחר המלחמה
פון הרטליב שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר פון הרטליב בשטארנברג עד למותו ב-25 ביולי 1959.
בקי אדלסון
רבקה אדלסון (באנגלית: Rebecca Edelsohn), או כפי שהייתה מוכרת, בקי אדלסון, (באנגלית: Becky Edelson; 1892–1973) הייתה אנרכיסטית ושובתת רעב שנכלאה ב-1914 על הפרת הסדר הציבורי במהלך נאום של IWW (איגוד הפועלים הבינלאומי). היא הייתה האישה הראשונה לשבות רעב בארצות הברית.
ביוגרפיה
אדלסון נולדה ב-1892 באודסה, אוקראינה. משפחתה היגרה לארצות הברית כשהייתה בת שנתיים. מאוחר יותר, היא שהתה תקופה בבית היתומים היהודי בניו יורק, ושוחררה משם ב-14 במאי 1902. כמתבגרת, היא חייתה בביתה של אמה גולדמן.
בשנת 1906, לאחר שחרורו מהכלא של אלכסנדר ברקמן, הוא ואדלסון התיידדו, וכעבור שנה החלו במערכת יחסים אינטימית. היא נעצרה ב-1906 באספה שדנה בנושא ליאון צ'ולגוש, אשר גרם לפילוגים בתנועה האנרכיסטית כשהתנקש בחייו של הנשיא ויליאם מקינלי. היא נעצרה שוב באספת איגוד פועלים ב-1908. היא נעצרה פעם שלישית ב-23 במאי 1909, יחד עם ליאופולד ברגמן והואשמה בהפרת הסדר הציבורי.
בשנת 1911 היא עברה הפלה בלתי חוקית, בסיועו של הרופא האנרכיסט, בן רייטמן.
בעקבות הטבח בלאדלו ב-1914, בו המשמר הלאומי של קולורדו ושומרים פרטיים של המכרות טבחו במחנה כורים ומשפחותיהם, אדלסון הייתה בין מובילי שורה של הפגנות נגד ג'ון ד. רוקפלר בטריטאון, ניו יורק. ביום הראשון של ההפגנות, אדלסון, ארתור קארון, צ'ארלס פלנקט, ואנרכיסטים אחרים נעצרו בהאשמת הפרות סדר אחרי שנאמו בכיכר הציבורית. בבית המשפט, אדלסון הואשמה ספציפית בכך שקראה לג'ון ד. רוקפלר, הבן "רב-רוצח". המפגינים דחו סיוע משפטי, והגנו על עצמם בלהט, כשאדלסון מובילה את הקבוצה. היא גינתה את ההאשמות כמונעים פוליטית, והטיחה בבית המשפט שאין הוא לגיטימי: "העיר הזאת היא בבעלות ג'ון ד. רוקפלר. אנחנו לא מצפים כאן לצדק." היא נכלאה בבלקוול איילנד, שם סירבה לקבל כל מזון מלבד מים. במכתב שהוברח לאלכסנדר ברקמן, היא כתבה, "עודני דבקה בתוכניותיי, ונמצאת בצום כבר 27 יום. אני חלשה מאוד." מכתב זה עורר את חבריה של אדלסון לפעולה, והם גייסו את ה-$300 הנחוצים לשחרר אותה בערבות.
אדלסון נישאה לעמיתה האנרכיסט צ'ארלס פלנקט אחרי מלחמת העולם הראשונה; הנישואים נמשכו תשע שנים. היה להם בן אחד.
אדלסון נפטרה מנפחת ב-1973.
מורשת
מוריס הולוד, אנרכיסט הקשור לכתב העת  אמא אדמה ומרכז פרר בניו יורק, סיפר בראיון ב-1972 עם ההיסטוריון פול אבריך על הצעידה לצד אדלסון: דגל שחור התנופף, ובקי אדלסון צעדה שלובת זרועות עם צ'ארלס פלנקט. היא הייתה מלאה בלהיטות, תמיד שני צעדים לפני ברקמן או גולדמן. היא קראה לפירוק המיידי של המערכת הקפיטליסטית — ממש תעמולה של עשייה! היא הייתה מפורסמת בשל גרביוניה האדומים, אותם לבשה באותו יום. צעדנו בשדרה החמישית מיוניון סקוור עד רחוב 107. ברחוב 57, חצתה את הרחוב לימוזינה שחורה, ונעצרה לרגע בגלל הצועדים. בקי פתחה את הדלת, וירקה בפרצופיהם של אילי ההון.
דפנה לוסטיג
דפנה לוסטיג (נולדה ב-18 באוקטובר 1979) היא עיתונאית, שדרנית רדיו ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
לוסטיג גדלה בכפר שמריהו, בת לנעמי, אחות במקצועה, ולשמחה לוסטיג, בן למשפחת יהלומנים. למדה במגמת תקשורת וספרות ב"תיכון חדש" שבהרצליה. כשהייתה בת 17 החלה לעבוד בתחנת רדיו תל אביב.
התגייסה לצה"ל ושירתה כצפ"טית (מפעילת תקשורת נתונים והצפנה) בחיל הים, אך השתחררה לאחר חצי שנה.
קריירה
לאורך השנים שימשה כתבת ומבקרת מוזיקה, בין היתר באתרים: "nrg", "ynet" ו"וואלה!", ובעיתונים "ידיעות אחרונות" (במוסף "7 לילות"), "מעריב" (במוסף "פרומו") ובשבועון "רייטינג". ערכה והפיקה תוכניות רדיו בתחנת "רדיו תל אביב", שבה גם הגישה את התוכנית "אלקטריק אבניו". בין השאר הגישה פינות בנושא מוזיקה בתוכניות הטלוויזיה "אקזיט" ב"HOT", "יום חדש" ו"קצת תרבות" של "שידורי קשת" בערוץ 2.
בשנת 2007 החלה להנחות את תוכנית המוזיקה "המגזין" לצד רן לוי בערוץ 24. בנוסף, הצטרפה לתחנת הרדיו "רדיו 99", שם הגישה רצועת מוזיקה. בעקבות דברים שאמרה בשידור חי בגנות מנהלת מחלקת הספורט בתחנה, הושעתה מהגשת התוכנית.
בשנת 2008 הצטרפה כאורחת לצוות שופטי העונה השישית של התוכנית "כוכב נולד". בשנת 2010 הגישה את התוכנית "המצעד 7.0" בערוץ HOT בידור ישראלי. בשנת 2011 החלה להשתתף כחברת פאנל בתוכנית "הינשופים" בהגשת רוגל אלפר בערוץ 8. בשנת 2012 הנחתה את פאנל התוכנית "המבקרים" ובמקביל הנחתה את התוכנית "מאחורי הקלעים עם דפנה לוסטיג". שתיהן שודרו בערוץ האופנה הישראלי.
לוסטיג היא גם מבקרת אופנה.
בשנת 2014 החלה להגיש תוכנית בוקר ברדיו תל אביב, יחד עם אסי עזר, ובהמשך עם מיה דגן. התוכנית ירדה משידור בסוף פברואר 2019.
ב-2017 הצטרפה לצוות המנחות של התוכנית היומית "מועדון תרבות" בערוץ כאן 11, לצדן של שפרה קורנפלד, אסתר רדא ולוסי איוב. חרף ביטולה של התוכנית, עדיין הצליחה לזכות בטקס פרסי הטלוויזיה 2017 (ששודר ב-2018) בקטגוריית "תוכנית התרבות הטובה ביותר. מגישה את מגזין האירוויזיון 'ערב טוב אירופה' בכאן 11 יחד עם אביה מלכה, שעלתה לאוויר לקראת אירוויזיון 2019 שיתקיים בעיר תל אביב.
חיים אישיים
בשנים 2005–2012 היה איש הטלוויזיה אסף הראל בן זוגה במשך כשבע שנים, וב-2009 נולדה בתם המשותפת. מאז 2014 בן זוגה הוא המסעדן יונתן הלר, ב־2016 נולד בנם, וב-2017 הם התחתנו.
לוסטיג התבטאה פעמים רבות נגד מדיניות ישראל בשטחים. ב-2010 חתמה על מסמך הקורא לאנשי קולנוע וטלוויזיה להחרים את אריאל. יצאה נגד ביקורו של אשטון קוצ'ר בחברון, משום שהאזור לדעתה הוא שטח כבוש, והיא מתראיינת תדיר בתוכניות טלוויזיה ורדיו בנושא.
לקראת הבחירות לכנסת ה-19, חשפה כי היא תומכת במפלגת מרצ.
בפברואר 2022 חשפה לוסטיג בדף הפייסבוק שלה כי היא סובלת מאנדומטריוזיס, מחלה גינקולוגית כרונית.
The Road Not Taken
The Road Not Taken (בעברית: הדרך שלא נבחרה) היא פואמה מאת רוברט פרוסט, שנכתבה בשנת 1915 ונחשבת לאחד משיריו המפורסמים והמצוטטים ביותר בשפה האנגלית.
תוכן השיר
השיר מדבר על הצורך לבחור בין שתי דרכים, כאשר המשורר, כמטייל, נמצא בצומת המתוארת כדילמה הקשה, וההתלבטות שנמשכת למעשה גם לאחר שבחר בדרכו את בחירתו הסופית.
בתחילת השיר נמצא המטייל במעבה היער בתקופת הסתיו (בבוקר), בין שתי דרכים, ועליו לבחור לאן עליו לפנות. שתי הדרכים הן יפות, בין עצים ועשב, ולכאורה אין עדיפות לאחת משתיהן. גם אם הן שונות מעט זו מזו, עדיין לא ניתן להכריע מי מביניהן עדיפה. המטייל נמצא בדרך ללא מוצא, מאחר שהוא יודע כי לאחר שיבחר בדרך האחת, לעולם לא יוכל לחזור לדרך השנייה, שלא נבחרה.
פרשנויות מקובלות
בשיר יש כמה ביטויים שמוספים לנפח שלו: הצבע צהוב (yellow) מסמל דבר עתיק, נקודת המבט של המחבר היא בחלוף זמן רב. הפיצול (diverge) מסמל את הדילמות בחיים, המקום בו צריך האדם לקבל החלטה ולבחור. הדרך (road) היא דרך החיים, המסלול שהאדם מובל בו אחרי שלקח החלטה מסוימת. הסבך או המהמורות שבדרך (undergrowth) מסמלים את הדברים שמפריעים לאדם להתקדם בחייו, דברים שמקשים על החלטותיו. עלים שאף צעד עוד לא השחירם (in leaves no step had trodden black) מעידים שמעט מאוד אנשים הלכו בדרך הזאת, או בחרו בבחירה מעין זו.
ישנן שתי סיבות אפשריות לכך שבדרך הנבחרת לא צעדו אחרים והדשא עוד לא נרמס. ייתכן שנדרשים לשם כך אומץ והעזה רבים יותר; אך ייתכן גם כי דרך זו אינה ראויה או אינה מובילה למקום בטוח. השיר מדבר על דרכים מתפצלות, כאשר כל בחירה גוררת אחריה עוד בחירה. הכותב מצטער על הדברים שהיה יכול לחוות אילו היה בוחר בדרך השנייה, בה הלכו יותר.
שם השיר, המציין דווקא את הדרך שלא נבחרה (The Road Not Taken), עשוי להדגיש כי בכל מהלך ממהלכי חיינו, בכל בחירה, קיימות אינספור אפשרויות אחרות, נעלמות מן העין, אותן הפסדנו ולא נחווה עוד. נשאלת השאלה, האם הכותב מאושר בבחירתו, או מבכה על הדברים שהפסיד, הדברים שלא חווה ולא יוכל עוד לחוות, בדרך שבה לא בחר. את שם השיר ניתן לפרש לשתי משמעויות: המשמעות הראשונה היא שהדרך שלא נבחרה היא הדרך שהכותב לא בחר בה, והמשמעות השנייה היא שהיא הדרך שהלכו בה פחות, שאותה הכותב בחר.
בסופו של דבר המשורר מרוצה, כנראה, מהדרך שבחר בה כמטייל, הדרך "שהלכו בה פחות". אך ניכר שלאורך השנים מלווה אותו תחושת החמצה בלתי נמנעת, בשל הדרך שבה לא בחר ושלא הלך בה, דרך שאת טיבה, מרכיביה ויעדה הסופי לא ידע לעולם.
כשירים אחרים של רוברט פרוסט, מאופיין גם שיר זה בתיאור יפהפה של נופים קדומים, וכן בסגנון פשוט, ישיר ונוקב. השיר מסתיים באווירה של אגדת ילדים (I shall be telling this with a sigh Somewhere ages and ages hence) אולם למעשה, יש הרואים בסיום קסום זה טעם מתוק-מריר. המטייל שלם עם הבחירה שעשה בעבר באותו יער. הוא מצדיק, בחוכמה שבדיעבד, את בחירתו, ואף מוצא צידוקים כדוגמת "בחרתי בדרך שהלכו בה פחות", כלומר הלכתי בדרכי שלי ולא בתלם שכבשו האחרים. כאן המתיקות. אך האנחה שבשיר, והעצב המריר המלווים את הקביעה הזאת, וגם שמו של השיר, מזכירים לנו שיש דרך שלא נבחרה ולא נוסתה, המותירה אחריה שובל של ויתור והחמצה.
בנימין בן מישאל
רבי בנימין בן מישאל (ה'תל"ב–אחרי ה'תע"ט) המכונה אמינא, היה אחד המשוררים הגדולים של יהדות פרס.
קורות חיים
רבי בנימין נולד בשנת ה'תל"ב (1672 או 1673). הוא התגורר בכאשאן, שם נשא אשה ונולדו לו צאצאים, אולם חיי המשפחה שלו היו אומללים. בתקופה מסוימת בחייו הוא נטש את אשתו וילדיו עזב את העיר כאשאן ויצא לגור באחד היישובים לרגלי הר אַלְוַנְד. כנראה שהיה זה בהמדאן.
כאשאן הייתה בין הערים המעטות בפרס שהתברכה בקהילה יהודית משגשגת. העיר אפילו כונתה, במאות ה-17 ו -18, "ירושלים הקטנה". בה חיו משוררים מפורסמים כמו: באבאי בן לוטף, באבאי בן פרהאד, שמואל בן פיר אחמד, אלישע בן שמואל, רבי גרשון ורפואה בן אלעזר. בית המדרש המרכזי בעיר נוסד על ידי הרב משה הלוי מאנוסי ספרד, שהתיישב בכאשאן כנראה בסוף המאה ה-15 או ראשית המאה ה-16. בבית מדרש זה התחנכו רבני העיר ותלמידי החכמים.
יצירתו הספרותית
עיקר כוחו הספרותי של רבי בנימין בן מישאל בשירים שחיבר בשפה הפרסית. עד עתה היו ידועים פחות מתריסר שירים מפרי-עטו, וחלק קטן מהם אף ראו-אור בקבצים של שירה ופיוטים. עקב חקירה מקיפה על חייו ומפעליו הספרותיים עלה בידי אמנון נצר לגלות כארבעים משיריו הפזורים בכתבי-יד שבספריות בארץ ובעולם בנושאי קודש וחול.
בין שיריו ראויים לציון: להלן המחרוזת הראשונה של פיוט תחנונים:
במחרוזת האחרונה, החותמת את היצירה ראשי התיבות של כל אחת משלוש השורות שבה, מצטרפים למילים: "בנימין בן מישאל שנת ה'תע"ט". השורה הרביעית כמו בשאר המחרוזות לקוחה מספר תהלים פרק קי"ט
רמאני דורבאסולה
ביוגרפיה
ראמאני דורבאסולה נולדה בעיר אנגלווד שבמדינת ניו ג'רזי, ארצות הברית, בתאריך 30 בדצמבר 1965. אמה היא סאי דורבאסולה ויש לה גם אחות בשם פדמה סליסברי.
דורבאסולה סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת קונטיקט בשנת 1989. בנוסף, היא סיימה תואר שני בפסיכולוגיה ודוקטורט (PhD) בפסיכולוגיה קלינית, באוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס (UCLA) בשנת 1997.
דורבאסולה עוסקת בפסיכותרפיה, ומקבלת לקוחות, בשתי קליניקות פרטיות בלוס אנג'לס, האחת בסנטה מוניקה, והשנייה בשרמן אוקס. היא גם פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת קליפורניה, ופרופסור אורח לפסיכולוגיה באוניברסיטת יוהנסבורג.
בין הספרים שחיברה ניתן למנות את "אל תדע מי אני": כיצד להישאר שפוי בעידן הנרקיסיזם, הזכאות וגסות-הרוח , האם עלי להישאר או ללכת: לשרוד קשר עם נרקיסיסט , אתה הוא הסיבה לכך שאתה אוכל: שנה את עמדתך כלפי האוכל, שנה את חייך. בנוסף, דורבאסולה כתבה מאמרים מדעיים לכתבי עת, שעברו ביקורת עמיתים, פרקים לספרים שונים ומאמרים שנכתבו עבור כנסים וועידות.
דורבאסולה הופיעה לראשונה בטלוויזיה בפרק של שלט רחוק (Remote Control). היא הייתה המנחה המשותפת של התוכנית My Shopping Addiction ברשת Oxygen, וסיפקה פרשנויות כמומחית לתוכניות TODAY show ובוקר טוב אמריקה. בנוסף, היא הופיעה בערוצים כמו בראבו, Lifetime Movie, נשיונל ג'יאוגרפיק, ערוץ ההיסטוריה, ערוץ המדע (Science Channel) ומחקר וגילוי (Investigation Discovery). בסתיו 2010 היא כיכבה בסדרה Thintervention בבראבו, שם העבירה מפגשים טיפוליים קבוצתיים, על מנת לסייע לשישה משתתפים לגלות את מקורות אכילת היתר שלהם. דורבאסולה מנחה את הפודקאסט דיסאוריינטציה מינית (Sexual Disorientation), והתראיינה גם בפלטפורמות מדיה באינטרנט, בעיקר MedCircle ורשת TONE. היא הרצתה ב-TEDx Sedona וב-South by Southwest.
דורבאסולה הייתה בוועדה למעמד סוציו-אקונומי, באגודה האמריקאית לפסיכולוגיה, בין השנים 2014–2017 (כיהנה כנשיאה בשנת 2016), והיא חברה גם בוועדה המייעצת של התוכנית למלגות מיעוטים.
המכונים הלאומיים לבריאות (NIH) מימנו את מחקריה בנושא הפרעות אישיות ואישרו לה מענק של 1.5 מיליון דולר לחקר הקשר בין HIV למחלות נפש. המחקר בן ארבע השנים, שכלל 288 חולים, קבע כי 92 אחוז מהמשתתפים חוו דיכאון, התמכרות לסמים (substance use disorder) או הפרעה אחרת בציר I, וכי כמעט מחצית מהמשתתפים עמדו בקריטריונים להפרעה אחת לפחות בציר II (למשל, הפרעת אישיות אנטיסוציאלית, הפרעת אישיות גבולית או הפרעת אישיות נרקיסיסטית).
דורבאסולה מתגוררת בלוס אנג'לס מאז 1991. היא הייתה נשואה לפרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס (UCLA), צ'ארלס הנרי הינקין, איתו כתבה מאמרים רבים. לזוג שתי בנות. בני הזוג נפרדו בשנת 2008 והתגרשו שנה לאחר מכן.
ירוסלאב פלאשיל
ירוסלאב פלאשיל (צ'כית: Jaroslav Plašil; נולד ב-5 בינואר 1982) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדות הקיצוני השמאלי והקשר ההתקפי בקבוצת הכדורגל הצרפתית בורדו.
קריירה
פלאשיל החל לשחק במועדון הראדץ קראלובה, ב-2000 עבר למונקו. בעונת הגיעה הקבוצה בהשתתפותו לגמר ליגת האלופות בו הפסידו לפורטו. באותה עונה, פלאשיל כבש שער בניצחון השיא של מונקו בליגת האלופות, 8-3 על דפורטיבו לה קורוניה הספרדית.
פלאשיל שיחק במדי נבחרת צ'כיה במהלך יורו 2004, מונדיאל 2006, יורו 2008, יורו 2012 ויורו 2016 שלאחריו פרש מהנבחרת.
הוא נשוי לאנה לוסיה סוזה מאז נובמבר 2007.
בלשנות חישובית
בלשנות חישובית (באנגלית: Computational Linguistics) היא ענף מחקר רב-תחומי, המשלב רעיונות וכלי מחקר מתחום הבלשנות, מדעי המחשב ותחומים קרובים. לבלשנות החישובית שתי מטרות מחקריות: תאורטית ומעשית.
בלשנות חישובית תאורטית מנסה להתמודד עם שאלות היסוד של מדע הבלשנות, כגון מהי שפה וכיצד בני אדם משתמשים בה ולומדים אותה, באמצעות עקרונות וכלים מתחום מדעי המחשב והבינה המלאכותית. החוקרים בתחום זה מפתחים מודלים של פנים שונות של תופעת השפה, שאפשר ליישם בתוכנה. מודלים אלה נחקרים בכלים תאורטיים של מדעי המחשב ובאמצעות סימולציות.
מטרתה של הבלשנות החישובית המעשית, לעומת זאת, היא לפתח יישומי מחשב התומכים בשימוש בשפה אנושית, כמו תוכנות לתרגום אוטומטי ותוכנות המסוגלות לענות על שאלות המנוסחות בעברית, אנגלית או סינית, לדוגמה. לתת-תחום זה של בלשנות חישובית קוראים גם עיבוד שפה טבעית (באנגלית: NLP – Natural Language Processing). זאת בניגוד לעיבוד שפות מלאכותיות, כמו שפות תכנות, שהיא משימה שמחשבים מבצעים בקלות יחסית.
לעיתים העיסוק בשתי המטרות משולב, וקיימת הפריה הדדית ביניהן. עם זאת, לצורך הבהירות ערך זה מתמקד בעיקר בבלשנות החישובית התאורטית; לקריאה נוספת על בלשנות חישובית מעשית, ראו את הערך עיבוד שפה טבעית.
הונדה S2000
ייצור ה-S2000 נפסק ביוני 2009 ולפי הדיווחים הייצור יתחדש ב-2018.
בלשנות חישובית
מקורות
שורשיה של הבלשנות החישובית התאורטית נטועים, מטבע הדברים, הן במחקר הבלשנות והן במדעי המחשב. תחילת העיסוק בשפה טבעית במחשב נטוע בניסיון ללמד מחשבים לתרגם משפטים וטקסטים שונים בין שפות אנושיות שונות. ניסיונות אלה החלו מיד לאחר פיתוח המחשבים הראשונים, בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20. האופטימיות של העוסקים בתחום נשענה, בין השאר, על ההצלחה בשימוש במחשבים לפענוח צפנים בעת מלחמת העולם השנייה. מעבר בין שפה לשפה נתפס אז כסוג של פענוח צופן. אך ההצלחות בתחום היו מוגבלות מאוד, ובשנות ה-60 בעקבות דוח בדיקה שפורסם על ידי ועדה של ממשלת ארצות הברית, הוא ננטש למעשה למשך כ-20 שנה. כישלון זה הוביל להכרה באתגרים שמציב ניתוח חישובי של שפה טבעית, והמחיש את הצורך המעשי בנקודת מבט חישובית על הבלשנות.
הונדה S2000
הדור הראשון
לדגם הקונספט התווספה מסגרת X-bone כדי לחזק את קשיחות הגוף, יחד עם חלוקת משקל של 50:50 לשיפור האחיזה.
בלשנות חישובית
דקדוקים פורמליים
בשנת 1956 הציע הבלשן היהודי-אמריקאי נועם חומסקי את האפשרות לייצר קבוצת חוקים, שעל ידי הפעלתם אפשר לייצר את כל המשפטים החוקיים בשפה, ורק אותם. זוהי תחילתה של תורת השפות הפורמליות, שהפכה לכלי מרכזי במתמטיקה ומדעי המחשב. הניסיון ליצור מודלים פורמליים לתחביר (ואף לסמנטיקה) של שפות אנושיות הפך מאז לגביע הקדוש של הבלשנות החישובית התאורטית, ובמידה מסוימת של הבלשנות התאורטית בכלל.
הונדה S2000
הדור הראשון
הדגם הראשון של S2000 נקרא AP1 והוא היה בעל מנוע אטמוספירי קדמי עם 4 צילינדרים ובנפח 2000 סמ״ק, הנעה אחורית, גל זיזים כפול ומערכת VTEC. הספק המנוע היה 237 כ"ס ו-21 קג"מ ב-8800–9000 סל״ד. המנוע שודך לתיבת הילוכים בעלת 6 הילוכים ודפרנציאל מוגבל החלקה. המנוע הפיק כ-120 כ"ס לליטר שהיווה נתון מרשים בעת ההיא. המנוע ישב אחרי המתלה הקידמי, מה שתרם לחלוקת משקל של 50:50 ורדיוס סיבוב קטן יותר.
בלשנות חישובית
דקדוקים פורמליים
חומסקי חילק את השפות הפורמליות לארבע רמות, הנבדלות ביניהן בכח ההבעה שלהן, כלומר במידת המורכבות של המשפטים שניתן להביע באמצעותן. הוא טען שהשפות הטבעיות הן שפות חסרות הקשר, כלומר הן שייכות לרמה השלישית בהיררכיה שלו.
הונדה S2000
הדור הראשון
המרכב היה בעל מתלה עצה כפולה (Double wishbone), הגה כוח מתוגבר חשמלית ושתי משענות התהפכות.
בלשנות חישובית
בלשנות חישובית ובינה מלאכותית
המחקר האינטנסיבי בתחום הבינה המלאכותית בשנות ה-50 וה-60 השפיע גם הוא על הבלשנות החישובית. המחקר התמקד בלוגיקה ובהסקת מסקנות, ובאמצעותו נבנו מודלים לסמנטיקה של שפה ומערכות מחשב ראשונות להבנת שפה טבעית.
הונדה S2000
הדור הראשון
כמו כן הגג היה עשוי מבד סינתטי (ויניל) קשיח, אולם היה ניתן לקנות גם גג מתפרק עשוי אלומיניום.
בלשנות חישובית
גישות סטטיסטיות ומבוססות קורפוס
בשנת 1932 פרסם הבלשן האמריקאי ג'ורג' קינגסלי זיף (Zipf) את מה שנודע כחוק זיף. לפי חוק זה, באוסף גדול של משפטים או מבעים בשפה טבעית, יש מספר קטן מאוד של מילים שמופיעות מספר רב של פעמים; הרוב הגדול של המילים מופיעות מעט מאוד פעמים. חוק זיף מדגים את העובדה שיש בשפה תופעות שניתן לגלות ולחקור בכלים סטטיסטיים. כלומר, אם ניקח מדגם גדול מספיק של השפה הטבעית, שאותו מכנים הבלשנים קורפוס, נוכל למצוא בו מאפיינים בעלי מובהקות סטטיסטית.
השימוש בשיטות סטטיסטיות כאלה לפתרון בעיות יישומיות בתחום עיבוד השפה הטבעית ליווה את התחום מלידתו. בשנות ה-50 וה-60 נעשה בהן שימוש לפתרון בעיות של זיהוי תווים אופטי, ייחוס מחבר (AuthorshipAttribution) וזיהוי דיבור (Speech recognition). בשנת 1967 פורסם הקורפוס רחב ההיקף הראשון של השפה האנגלית, קורפוס בראון לאנגלית אמריקאית סטנדרטית (Brown Corpus), ביחד עם מידע סטטיסטי בסיסי עליו. בעשורים שחלפו מאז השיגו באמצעות שיטות אלה הישגים לא מבוטלים בעיבוד שפה טבעית.
הונדה S2000
הדור הראשון
AP1 יוצר עד שנת 2003 במפעל טאקאנזבה ביפן.
בלשנות חישובית
גישות סטטיסטיות ומבוססות קורפוס
למרות ההצלחה היחסית בתחום המעשי, הזרם המרכזי של הבלשנות החישובית התאורטית נמנע מהתייחסות לשיטות הסטטיסטיות עד לשנות ה-90 של המאה ה-20. הגישה החומסקיאנית, הדומיננטית בחוגי הבלשנות התאורטית, ראתה את השפה בעיקרה כמנגנון דטרמיניסטי. הסטטיסטיקה נתפסה לכל היותר ככלי יעיל לטיפול בשפה, כאשר ניסיון לניתוח שיטתי של עקרונות הפעולה שלה הוא קשה מדי לביצוע, אבל לא כעקרון פעולה בפני עצמו של המנגנונים הלשוניים. הדבר דומה למעמדה של המכניקה הסטטיסטית בפיזיקה: ענף מדעי זה מניח שהכוחות הפיזיקאליים הם דטרמיניסטיים, אבל משתמש בכלים סטטיסטיים לניתוחם במצבים מורכבים שבהם פועלים כוחות רבים. יתר על כן, שימוש בקורפוס ככלי מחקרי על המבנה הפנימי של השפה נוגד את ההבחנה בין יכולת לשונית (competence) לביצוע (performance), שהיא בסיסית בגישה החומסקיאנית.
הונדה S2000
הדור השני
גרסת המשך לגרסה ראשונה עברה שינויים משמעותיים, היצור עבר אל מפעל בעיר סוזוקה.
קוטר הג'אנט הוגדל ל-17 אינץ' ומערכת הבולמים שונתה כדי למנוע תופעות של היגוי יתר, מתחי הקפיצים הותאמו כדי לאפשר כניסות מדויקות יותר לסיבובים. השלדה שונתה במעט כדי להשיג מקדם קשיחות יותר גבוה, טבעות סינכרון בתוך הגיר הוחלפו מתרכובת פליז לטבעות עשויות חומר מרוכב (פולימרי).
בלשנות חישובית
קישורים חיצוניים
Kvantitativní lingvistika
הונדה S2000
הדור השני
כמו כן בוצעו שינויים קוסמטיים לפגושים והורכבו פנסי לד יחד עם סופיות אגזוז אובליות.
המנוע נשאר כמו בגרסת המקור F20C, לשוק האמריקאי נפח המנוע הוגדל ל-2.2 ליטר F22C1.
השינוי נעשה על ידי הקטנת הטלטלים ועל ידי כך הגדלת אורך המהלך, הסל״ד ירד מ-8800 ו-9000 ל-8000 ו-8200 בהתאמה, הייתה עלייה של 6% במומנט סופי ל-220 Nm, ההספק נשאר זהה 237 כ״ס. כמו כן בגרסה האמריקאית ההילוך החמישי קוצר והשישי הוארך.
יחסי אוסטרליה–פלאו
יחסי אוסטרליה–פלאו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין הרפובליקה של פלאו.
סקירה כללית
אוסטרליה מסייעת לפלאו בגילוי תחמושת ומוקשים בשטחה שלא התפוצצו מאז מלחמת העולם השנייה, והיא המדינה היחידה שעוזרת לפלאו בכך. אוסטרליה ופלאו משתפות פעולה רבות גם בתחומי החינוך ושירותי הבריאות.
לאוסטרליה ולפלאו יש קשרים צבאיים נרחבים בעיקר בתחום הביטחון האמפיבי (מארינס). אוסטרליה מספקת לפלאו כלי שיט רבים מדי שנה על מנת לעזור לה לשמור על אזור המים הטריטוריאליים שלה ולמנוע דיג בלתי חוקי באזור. לוטננט קומנדר אלן וילמור מהצי האוסטרלי המלכותי פועל כמפקד הצי הפלאואני.
יחסי קפריסין–שווייץ
יחסי קפריסין–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת קפריסין לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
בשנת 1959, נציגי הפרלמנטים של טורקיה, יוון והממלכה המאוחדת ערכו מגעים בציריך בנוגע לעתידה של קפריסין. על בסיס המגעים הללו יצאה אמנה בין שלושת הכוחות אשר נחתמה בלונדון והגדירה את התנאים לעצמאותה של קפריסין. הרפובליקה של קפריסין הוקמה ב-16 באוגוסט 1960 ושווייץ הייתה אחת המדינות הראשונות בעולם להכיר בעצמאותה מיד לאחר הכרזת העצמאות.
שווייץ פתחה לראשונה קונסוליה באי קפריסין בשנת 1937 כשהיה מושבת כתר בריטית. הקונסוליה הפכה לקונסוליה כללית בשנת 1983 וזו שודרגה במעמדה לשגרירות בשנת 1990. קפריסין מחזיקה בז'נבה ובציריך קונסוליות כלליות גם היא. השגרירות הקפריסאית ברומא אחראית על היחסים בין קפריסין לשווייץ.
Dark Moor
Dark Moor (דארק מור, באנגלית: "בּוּר אפל") היא להקת פאוור מטאל ומטאל סימפוני מספרד.
היסטוריה
דארק מור הוקמה בשנת 1994 במדריד ואת אלבום הבכורה שלה Shadowland ("ארץ הצללים"), הקליטה ב-1999. הלהקה החלה להתפרסם בספרד בעקבות מסע הופעות של הלהקה Demons&Wizards (להקתם של הנסי קירש מבליינד גארדיאן וג'ון שפר מאייסד ארת'), מסע הופעות שבו דארק מור הייתה הלהקה התומכת של Demons&Wizards. לקראת אוגוסט 2000 החלה הלהקה בהכנות לאלבומה השני "The Hall Of The Olden Dreams" (היכל החלומות הישנים), ובאותה שנה הוא שוחרר. בשנת 2001 הקליטה הלהקה את אלבומה השלישי "The Gates of Oblivion" ("שערי האבדון"), ולאחר שחרור האלבום יצאה הלהקה למסע של 18 הופעות; מסע שבו הלהקה קיבלה ביקורות חיוביות ואהדה רבה מהקהל. לאחר סיומו של החלק הראשון של מסע ההופעות, עזב את הלהקה הקלידן, רוברט פנייה (Robert Peña), עזיבתו אילצה את הלהקה למצוא קלידן זמני להמשך ההופעות.
באוגוסט 2003 הקליטה הלהקה גרסה אקוסטית לשיריה משני אלבומיה האחרונים, בצירוף רביעיית כלי מיתר. הלהקה הוציאה אלבום שנקרא "Dies Irae" (יום הדין) שבו כלולים שיריה וגרסאות בונוס לקהל המעריצים הקוריאני\יפני.
בעקבות חילוקי דעות לגבי המשך דרכה המוזיקלי של הלהקה עזבו אותה שלושה מחבריה: אליסה מרטין הסולנית, אלברט מארוטו הגיטריסט וחורחה סאאז המתופף, שמאוחר יותר הקימו להקה משלהם. שני חבריה הנותרים, אנריק גרסיה ואנאן קאדורי, החלו בחיפוש אחר נגנים חדשים, ולאחר מספר אודישנים לעמדת הסולן נבחר אלפרד רומרו. ההרכב החדש כלל גם את אנדי C כמתופף ואת חוזה גרידו כגיטריסט.
האלבום הראשון עם ההרכב החדש ואלבומה הרביעי של הלהקה יצא ב-2003 ונשא את שמה של הלהקה, "Dark Moor". האלבום החדש נחשב לטוב ביותר שהוציאה דארק מור עד כה, באלבום ניכרת העבודה הנאו-קלאסית של הגיטרות, הוא כבד במעט יותר משאר אלבומי הלהקה, ואיכות הסאונד שלו משופרת.
לאחר יציאתו של האלבום יצאה הלהקה למסע הופעות ברחבי אירופה לצידה של להקת המטאל הסימפוני ההולנדית After Forever.גם במסע ההופעות הזה נחלה הלהקה הצלחה, וקיבלה ביקורות משבחות. באפריל 2005 שחררה הלהקה את אלבומה החמישי "Beyond The Sea".
שנת 2006 סימנה הרבה תהפוכות בהרכבה של הלהקה, חברים רבים עזבו אותה אך כמה גם חזרו.
בתחילת שנת 2007 שחררה הלהקה את אלבומה המלא השישי הנקרא "Tarot".
סוכי מערבי
סוכי מערבי (שם מדעי: Chlamydera guttata) הוא מין של סוכי אנדמי לאוסטרליה מהסוג Chlamydera. תחום התפוצה של הסוכי המערבי מקוטע, והוא נפוץ במרכז אוסטרליה ובאזור פילבארה שבמערב אוסטרליה.
מיון
במין שני תת-מינים: הסוכי המערבי הובא לאירופה לראשונה בשנת 1861. משמעות שם המין, guttata, היא "מנוקד" בלטינית, והוא מתייחס לגופו המנוקד של הסוכי.
מאפיינים
בטנו של הסוכי חומה-צהבהבה, וזנבו חום.
אורכו של הסוכי כ-24 עד 28 ס"מ. רוב גופו של הסוכי (מלבד בטנו וזנבו) מנוקד בשחור ובחום, ועל עורפו של הזכר יש ציצת נוצות ורודה. הזכר והנקבה זהים בגודלם ובמידותיהם מלבד בזנב, שארוך יותר אצל הנקבה.
הסוכי המערבי ניזון מפירות, בעיקר מהצמחים הבאים: פיקוס הסלע, אלגום, Trichosanthes cucumerina (המכונה "דלעת הנחש") ודבקון. הסוכי המערבי ניזון גם מצוף, פרחים, עכבישים וחרקים כגון נמלים, עשים, חיפושיות וחגבים. הסוכיים שותים לעיתים קרובות, וכמעט אף פעם לא ניתן למוצאם רחוק ממקור מים.
רבייה
כמו רוב מיני הסוכיים, הסוכי המערבי הוא פוליגמי: הזכר מזדווג עם כמה וכמה נקבות, בעוד הנקבות בלבד אחראיות לקינון ולגידול הגוזלים, ללא סיוע הזכר. הסוכי המערבי, כמו אצל כל מיני הסוכיים, הזכר בונה מבנה ייחודי, הקרוי "סוכה" (ומכאן שמו), על מנת להרשים את הנקבה. זכר הסוכי המערבי בונה מזרדים מבנה הדומה לשדרה עם קירות משני צדדיה; גובהה כ-20 עד 25 ס"מ, ורוחבה כ-25 עד 35 ס"מ. השטח שמסביב לסוכה מקושט בעצמים לבנים וירוקים, כמו פירות בכלל ופירות יער בפרט, קליפות עצים, חלוקי נחל ועצמות. הסוכי משתמש גם בחומרים מעשה ידי אדם, כמו זכוכית, תרמילי אקדח, פקקי בקבוקים ועצמים שונים מברזל ומפלסטיק. סוכות יכולות להמשיך לפעול כמה וכמה שנים, ואם סוכה חדשה נבנית, הסוכה הקודמת ממוחזרת. הזכר מושך את הנקבות על ידי קריאות, וכשהיא מגיעה הוא "מסתתר" ומציץ לפעמים ממקום מחבואו - כנראה כדי לסקרן אותה. לאחר שלב זה, הוא מניף את זנבו, קופץ וטופח בכנפיו, וממשיך לקרוא בקול. בזמן הריקוד הוא פורש כמה וכמה פעמים את ציצת הנוצות שלו מול עיניה של הנקבה.
הנקבה בונה לבדה קן פשוט בצורת כוס על ענפים גבוהים יחסית הקרקע של עץ, בדרך כלל על סבך של דבקונים. הנקבה מטילה שתי ביצים מבריקות בצבע ירוק-צהבהב ומכוסות בקווים שחורים בכל תטולה, ודוגרת עליהן במשך פרק זמן לא ידוע.
חברת הצדק של אמריקה
חברת הצדק של אמריקה (באנגלית: Justice Society of America, בקיצור JSA) היא קבוצת גיבורי-על המופיעה בחוברות קומיקס ביקום DC קומיקס. קבוצה זו היא קבוצת גיבורי העל הראשונה מסוגה בקומיקס, ששורשיה נעוצים עוד מתקופת תור הזהב של הקומיקס. היא הופיעה לראשונה בחוברת All-Star Comics #3 מדצמבר 1940, ונוצרה על ידי העורך שלדון מייר והכותב גרדנר פוקס.
הקבוצה הייתה פופולרית בשנות ה-40 של המאה ה-20, אך עם הגיעו של העשור החדש, פופולריות זו החלה לדעוך. עם תחילת תור הכסף של הקומיקס, חברת DC קומיקס המציאה מחדש רבים מגיבורי-העל שלה ואיחדה אותם יחדיו בקבוצת ליגת הצדק. אולם, במקום להחליף את חברת הצדק נקבע כי חבריה התקיימו ביקום מקביל בשם "ארץ-2", בעוד ליגת הצדק התקיימה בארץ-1, יקום DC המרכזי. זאת ועוד, באתחול המחודש "ה-52 החדשים" שלאחר אירועי פלאשפוינט, הקבוצה מארץ-2 קיבלה שם חדש - "פלאי העולם" (Wonders of the World).
חברי קבוצת "חברת הצדק של אמריקה" הופיעו בסדרות הטלוויזיה "סמולוויל" (בפרק Absolute Justice), "אגדות המחר" ו"סטארגירל". חברי הקבוצה דוקטור פיית, הוקמן, אטום סמאשר וציקלון הופיעו בהופעת בכורה קולנועית בסרט היקום הקולנועי של DC "בלאק אדם" בגילומם של פירס ברוסנן, אלדיס הודג', נואה סנטינאו וקווינטסה סווינדל, בהתאמה.
תור הזהב
ה-JSA הופיעו לראשונה ב-All Star Comics #3 של חברת All-American Comics, בחורף של שנת 1940, בתקופת תור הזהב של הקומיקס. חברת הצדק כללה בתחילה את הדמויות דוקטור פיית ואיש השעה מחברת National Comics, את פלאש, גרין לנטרן, אטום והוקמן מחברת All-American Comics וכן את הספקטר וסאנדמן. חוברת זו הייתה שיתוף הפעולה הראשון בין חברות קומיקס, וכן שיתוף הפעולה הראשון בין גיבורי-העל. חוק הבית באותה תקופה בעולם הקומיקס קבע שכאשר חבר בקבוצה מקבל כותר משלו, הוא יעזוב את הכותר All Star Comics ויהפוך ל"חבר כבוד" של חברת הצדק. באופן זה הוחלף הפלאש על ידי ג'וני ת'אנדר לאחר חוברת מספר 6; גרין לנטרן עזב מיד אחרי מאותה סיבה וזוהי גם הסיבה מדוע סופרמן ובאטמן הפכו לחברי כבוד כבר מחוברת מספר 3. אולם, הסיבות שבגללן הם הפכו לחברי כבוד לא הוסברו עד לחוברת DC Special #29 משנת 1977. הוקמן הוא החבר היחידי אשר הופיע בכל הרפתקה של חברת הצדק במהלך הרצתו המקורית של הכותר.
הכותר All-Star Comics ראוי לציון גם עקב הצטרפותה של וונדר וומן, תחילה כמזכירת ה-JSA ומאוחר יותר כחלק משמעותי בהרפתקאות הקבוצה. שלא כמו שאר הגיבורים וונדר וומן נשארה בכותר גם לאחר שקיבלה סדרה משלה. חברת הקבוצה היחידה שהצטרפה הייתה הקנרית השחורה.
ההרפתקאות המוקדמות של JSA נכתבו על ידי גרדנר פוקס ואוירו על ידי קבוצת אמנים, ביניהם ג'ק קירבי וג'ו קוברט. הסיפור הראשון של ה-JSA הביא את פגישתם הראשונה של חבריה כאשר כל חבר בצוות סיפר את מאורעותיו. בחוברת הבאה, הקבוצה חברה לה יחדיו בעבודה על מקרה שמשותף לכולם. מעתה ואילך, עדיין נכתבו סיפורים הכתובים באותו אופן, כאשר לקראת סופה של החוברת כל חברי JSA מתגבשים יחדיו ופותרים את הבעיה.
עד לחוברת All Star Comics #24 נעשתה הפרדה בין חברת National Comics (לימים DC) וחברת All-American Publications (חברה עצמאית שנוהלה על ידי מקס גיינס וג'ק ליבוביץ), אולם פילוג בין החברות הביא להסרתם הסופית של גיבורי חברת National Comics מן הכותר. כתוצאה מכך, פלאש וגרין לנטרן חזרו לכותר. שמונה חודשים לאחר מכן, חברת National Comics קנתה את מניותיו של מקס גיינס על חברת All-American ושתי החברות התמזגו כדי ליצור את חברת Detective Comics, Inc. הרכב חברי צוות ה-JSA נשאר ברובו זהה עד לסוף הרצתה של הסדרה.
הכותר All-Star Comics והרפתקאות תור הזהב של ה-JSA הסתיימו בגיליון מספר 57 והכותר שינה את שמו ל-All-Star Western, ללא גיבורי על. בעוד שסופרמן, באטמן ווונדר וומן המשיכו בהרפתקאותיהם הבודדות, מרבית הדמויות נותרו רדומות במהלך דעיכת חוברות הקומיקס מתחילת שנות ה-50 ועד לאמצען.