cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ואלראבן ואן האל
פעילותו בתקופת השואה להצלת יהודים
בשנת 1942 היה ואן האל בין יוזמיה של קרן להצלת יהודים בהולנד - Nationaal Steun Fonds. הוא היה אחראי לפעילות הקרן בחלקה המערבי של הולנד. הקרן תמכה בכ-8,000 יהודים בשנים האחרונות של המלחמה. ואן האל ושותפו ואן דר בוש (van den Bosch) נעו בכל רחבי המדינה בגיוס תרומות. ואן האל שמר על מידור בין פעילי הקרן השונים ובין תחומי הפעילות השונים של הקרן - הכנסות והוצאות. הוא ביקש תרומות מבעלי עסקים הולנדיים, כולל בנקים הולנדיים גדולים. הוא הצליח ליצור שיטה לקבלת כספים מהבנקים בלי שכספים אלה יופיעו במאזניהם של הבנקים. לבנקים נאמר שהממשלה הגולה של הולנד ערבה לכספים אלה. בסוף 1943 היה ואן האל בין מייסדיה של "קבוצה J" - Vakgroep J - שתמכה בכספים ב-800–900 יהודים מסתתרים. לשם הסוואת התרומות, ואן האל העניק איגרות חוב ישנות וחסרות ערך מימי האימפריה הרוסית תוך הבטחה שהמניות הללו יהיו שוות כסף בעיני הממשלה ההולנדית הגולה לאחר שחרורה של המדינה. כך גם הוסוו מספרי התרומות וזהות התורמים. בהמשך אף הצליח ואן האל לזייף איגרות חוב הולנדיות עדכניות בסכומי עתק, ובעזרתן מימן את שביתת פועלי הרכבות בסוף 1944.
בינואר 1945 נעצר ואן האל והוצא להורג ב-12 בפברואר 1945. בסך הכל נתפסו והוצאו להורג על ידי הגרמנים 85 אנשים שהיו מעורבים בפעילות הקרנות למען היהודים.
אחיו שהיה שותפו במימון המחתרת המשיך בפעולות עד סוף המלחמה. לאחריה הוא הגיש דו"ח מפורט לממשלה ההולנדית על ההוצאות שארגונו הוציא בהלוואות, וביקש להשיב ללווים את כספם. הממשלה ההולנדית פרסמה במהלך המלחמה שהיא תערוב ל-30 מיליון גילדן אך ואן האל הוציא כ-100 מיליון (כחצי-מיליארד אירו במונחי 2020), והממשלה ההולנדית השיבה את כל החוב. יחד עם זאת, הם התנו את ההחזר בשמירה על סודיות המקרה מכיוון שמדובר בהונאה הלכה-למעשה שהערימה על המערכת הבנקאית ההולנדית מהמסד עד הטפחות, ופרסום עובדה זאת היה פוגע קשות בשיקום המערכת (והמדינה כולה) אחרי השחרור. לכן ואן האל לא זכה להוקרה ממסדית עד ל-2010, עת הוקמה אנדרטה לזכרו מול הבנק המרכזי באמסטרדם.
הנצחה
בשנת 2018 הפיקה נטפליקס את סרט הדרמה The Resistance Banker אשר מתאר את פועלו ותרומתו בהולנד של מלחמת העולם השנייה.
קריסט נובוסליץ'
קריסט אנתוני נובוסליץ' (Krist Anthony Novoselic; נולד ב־16 במאי 1965 בקומפטון, קליפורניה) הוא מוזיקאי רוק אמריקאי ממוצא קרואטי, אשר נודע ביותר כבסיסט של להקת נירוונה.
רקע
נובוסליץ' נולד בקומפטון שבקליפורניה להורים שהיגרו מקרואטיה. כשהיה תינוק עברה משפחתו ללוס אנג'לס והתגוררה שם בשכונה שמרבית תושביה קרואטים. ב־1971 עברה המשפחה לאברדין שבמדינת וושינגטון, ושם הוא בילה את מרבית שנות נעוריו. בשנת 1980 למד נובוסליץ' בתיכון בזאדאר, יוגוסלביה דאז. שם הוא נחשף למוזיקת פאנק והאזין ללהקות כסקס פיסטולז והראמונס וללהקות מקומיות. כשחזר לארצות הברית הוא המשיך להתעניין במוזיקה. נובוסליץ' סיים את תיכון אברדין ב־1983.
יום אחד הביא הביתה אחיו הצעיר רוברט את ידידו קורט קוביין. קוביין שמע מוזיקה רועשת מחדרו של קריסט והתעניין לְמה הוא מאזין. קוביין ונובוסליץ' הפכו לידידים וחלקו את הערכתם ללהקה המקומית המלווינס. קוביין נתן לנובוסליץ' קלטת דמו של שיריו שקרא לה "Fecal Matter". נובוסליץ' האזין לה, ולאחר כמה חודשי התלבטות החליט להקים להקה עם קוביין.
נירוונה
להקתם הראשונה של קוביין ונובוסליץ' שרדה אך שבועות מספר עד שהתפרקה. אבל משגילה הצמד כי המלווינס מרוויחים שמונים דולר לערב הופעה, הוא החליט לשוב לבמה כלהקת כיסוי לשירים של קרידנס קלירווטר רבייבל שבה תופף קוביין ונובוסליץ' שר וניגן בגיטרה. גם להקה זו הייתה קצרת ימים, שכן לאחר חודשים אחדים הצטרף אליהם ארון בקהארד למה שהיה גלגולה הראשון של נירוונה.
בקהארד עזב לאחר תקופה קצרה ומתופף המלווינס, דייל קרובר, החליף את מקומו עד אשר הצמד פגש את צ'אד צ'אנינג. שלישייה זו הקליטה את אלבום הבכורה של נירוונה, "Bleach", ב־1989.
צ'אנינג עזב גם הוא לאחר שנה ושוב קרובר מילא את מקומו, לצד מתופף מאדהאני, דן פיטרס.
בשנת 1990 המליץ באז אוסבורן מהמלווינס שקוביין ונובוסליץ' יאזינו למתופף להקת הפאנק סקְרים, דייב גרוהל. הם התרשמו ממנו מאוד, ולאחר שסקרים התפרקה יצר גרוהל קשר באמצעות אוסבורן עם נובוסליץ', וזה הזמין אותו לסיאטל להצטרף אליו ואל קוביין. כמה חודשים לאחר מכן, ב־1991, הם הקליטו את אלבומם השני "Nevermind", שהקנה להם פרסום עולמי.
לאחר שקוביין התאבד, באפריל 1994, נסוג נובוסליץ' מאור הזרקורים. הוא הופיע רק בטקס פרסי MTV, שבו קיבלו הוא וגרוהל את פרס "הקליפ האלטרנטיבי הטוב ביותר" על הקליפ לשיר Heart Shaped Box.
לאחר נירוונה
נובוסליץ' פעיל בסיאטל כנגד יוזמות של הממשל הפדרלי להגביל אלבומים ולסווגם כ"ארוטיים" או "מזיקים לקטינים". הוא ייסד ארגון בשם JAMPAC (Joint Artists and Musicians Political Action Committee) שבמשך השנים הבאות נלחם כנגד חוקים והגבלות שונים, בין היתר הצעות להגבלת השתתפות קטינים באירועי מוזיקה המוניים. נובוסליץ' גם המשיך בפעילותו המוזיקלית: בשנת 1995 הוציא אלבום אחד של להקתו Sweet 75, ובהמשך שיתף פעולה עם מוזיקאים שונים והיה חבר בלהקת Eyes Adrift.
הוא גם ממשיך בפעילות פוליטית ואף שקל להתמודד למשרת סגן מושל מדינת וושינגטון ב־2004. ספרו הראשון "Of Grunge and Government: Let's Fix This Broken Democracy", ראה אור באוקטובר 2004.
טכניקולור
טכניקולור (באנגלית: Technicolor) היא שיטת צבע בסרטים שהומצאה לראשונה בשנת 1916 והשתכללה עם השנים. זו הייתה השיטה הנפוצה בצילום סרטים בצבע בהוליווד מ-1922 עד ל-1952. שיטת הטכניקולור הייתה בשימוש בסרטים רבים כגון: הקוסם מארץ עוץ, שיר אשיר בגשם, וגם בסרטי אנימציה, בהם: הצרצר והנמלה, שלגיה ושבעת הגמדים ופנטזיה.
אלפרד מנדס
אלפרד יוברט מנדס (אנגלית: Alfred Hubert Mendes; 1897–1991) היה סופר מטרינידד וטובגו שכתב בשפה האנגלית, קראולי עם שורשים פורטוגזים. אחד מחלוצי הספרות באיים הקאריביים.
משפחתו
סבו, פרנסיסקו מנדס, נמנה עם חסידיו של ד"ר רוברט קאלי, הרופא והמטיף הסקוטי שהקים את הכנסייה הפרסביטריאנית באי מדיירה שבפורטוגל, ונאלץ להימלט לטרינידד יחד עם מאות אחים לאמונה.
אביו, אלפרד מנדס, היה דמות חשובה בקהילה הפרסביטריאנית הפורטוגזית בטרינידד וטובגו, ושימש בין היתר כסגן הקונסול של פורטוגל בארץ זו.
קורות חייו
בגיל 15 התייתם מנדס מאמו, ואביו שלח אותו לפנימייה באנגליה. הוא הסתגל למקום בצורה יוצאת מן הכלל, אך נאלץ לחזור לטרינידד ב-1916 עקב פריצת מלחמת העולם הראשונה. כשמלאו לו 18, להוט אחרי חוויות חדשות בעולם הגדול, התגייס מרצונו כרובאי בצבא הבריטי והשתתף בקרבות החפירות הקשים בצרפת ובפלנדריה, אותם תיאר בספר שכתב כעבור ששים שנה. בשנת 1919 חזר מנדס למולדתו. יחד עם סי.לי.אר. ג'יימס, ראלף דה בואסייר, אלברט גומס והוגו סטולמאייר, היה מנדס אחד החברים המפורסמים של החוג הספרותי Beacon ("המגדלור"), מסביב לכתב העת השמאלי שנשא את אותו השם. עקב פולמוסיו עם הכנסייה הקתולית, בעיקר סביב חוק הגרושין ובגלל האשמות על חילול השם נגדו, נאלץ, בעצת המושל של האי, לגלות לזמן קצר לאי גרנדה עד יעבור זעם.
בחייו הארוכים החליף אלפרד מנדס עיסוקים שונים - עבד כפקיד ממשלתי, כאיש עסקים, וכו'. ב-1932 ראיין מנדס, בעל הדעות הסוציאליסטיות, את יוסיף סטלין. בשנת 1933, מתוך רצון להצליח כסופר, היגר לניו יורק שם בילה 7 שנים מחייו ופקד את חוגי הספרות במנהטן. שם הכיר את פורד מדוקס פורד, ויליאם סארויאן, לנגסטון יוז, קאנטי קאלן ואחרים. זמן מה התיידד מקרוב עם מלקולם לאורי, גם הוא יליד איי הודו המערביים. בניו יורק הכיר גם את אלן פראקיני, שהפכה לאשתו למשך 53 שנה. עקב סדרה של כישלונות - דחיית בקשתו לאזרחות אמריקאית ואי הצלחתו לפרנס את משפתחו החדשה, עזב את ארצות הברית וחזר לטרינידד, לא לפני שבהתפרצות זעם שרף את כתבי היד של שישה רומנים שחיבר.
מנדס עמל רבות כדי לשכלל את כתיבתו, אך לעולם לא היה שבע רצון ממנה. בעשורים האחורים לחייו תפוקתו הספרותית דעכה. לעומת זאת עסקיו שגשגו והשתתף בחיים הפוליטיים של ארצו.
את שנותיו האחרונות בילה על שפת הים בברבדוס, שם נפטר ב-1991.
כהוקרה על תרומתו לספרות ארצו קיבל בשנת 1972 תואר דוקטור כבוד של אוניברסיטת איי הודו המערביים. בנו, פיטר מנדס, היה אביו של הבמאי הבריטי סם מנדס.
יצירתו
הצטיין במיוחד  בספורת  קצרה  ובשני רומנים, היום די נשכחים:
בשנות ה-70 לחייו כתב אוטוביוגרפיה.
פלואורסצנציה
פְלוּאוֹרֶסְצֶנְצְיָה (או פלואורסצנטיות; באנגלית: Fluorescence; בעברית גם: פְלוּאוֹרָנוּת, זְהִירָה) היא פליטה של אור מחומר שנחשף לאור, לרוב בצבע שונה.
היא סוג של לומינסנציה והגדרתה היא פליטה ספונטנית של אור ממולקולה הנמצאת במצב מעוֹרָר, כתוצאה מבליעת אור או קרינה אלקטרומגנטית, כאשר ברוב המקרים אורך הגל של האור הנפלט יותר גדול מאורך הגל של האור הנבלע.
בשונה מסוגים אחרים של לומינסנציה כגון פוספורסצנציה, זמני החיים של תופעה זו קצרים יחסית והם מאופיינים בסדר גודל של ננו-שניות.
בדומה לפיזור ראמאן, גם פלואורסצנציה היא דוגמה להיסט סטוקס אף כי שני התהליכים מביאים לתוצאה זהה — פליטת אור באורך גל גדול יותר ("אדום" יותר) — ישנם 2 הבדלים בין התופעות:
היסטוריה
בשנת 1822 תיאר רנה ז'יסט אאיאי את התופעה בפלואוריט, ב-1833 תיאר סר דייוויד ברוסטר את הפלואורסצנציה בכלורופיל וב-1845 עשה זאת סר ג'ון הרשל לגבי כינין.
במאמרו על "Refrangibility" (שינוי אורך הגל) של האור, תיאר ג'ורג' גבריאל סטוקס את היכולת של גביש פלואוריט וזכוכית אורניום לשנות אור אולטרה סגול בתחום הלא נראה לאור כחול.
הוא כינה תופעה זו פלואורסצנציה:
השם נגזר מהמינרל פלואוריט (סידן דו פלואורידי - CaF2), שלעיתים מכיל עקבות של אירופיום די ולנטי (2−Eu) אשר משמש זרז פלואורסצנטי לפליטת אור כחול.
בניסוי נוסף השתמש סטוקס במנסרה כדי לבודד קרינה אולטרה סגולה מאור השמש והבחין באור כחול שנפלט מתמיסת אתנול ובכך נחשף שהכילה את הפלואורופור כינין.
פוטוכימיה
פלואורסצנציה מתרחשת כאשר אלקטרון הנמצא באורביטל מולקולרי, באורביטל אטומי או בננו-מבנה, מבצע רלקסציה מרמת סינגלט מעוררת לרמת היסוד על ידי פליטת פוטון:
S_0 נקרא מצב היסוד של הפלואורופור (מולקולה פלואורסצנטית), ו-S_1 היא רמת הסינגלט המעוררת הראשונה (אלקטרונית).
מולקולה ב- S_1יכולה לעבור רלקסציה בכמה תהליכים שונים מתחרים:
ברוב המקרים, לאור הנפלט יש אורך גל ארוך יותר, ולכן אנרגיה נמוכה יותר, מאשר הקרינה שנספגה. תופעה זו ידועה בשם היסט סטוקס. עם זאת, כאשר הקרינה האלקטרומגנטית הנספגת חזקה, מתאפשר לאלקטרון אחד לבלוע שני פוטונים. בליעת שני פוטונים זו יכולה להוביל לפליטת קרינה בעלת אורך גל קצר יותר מאשר הקרינה הנספגת. הקרינה הנפלטת עשויה גם להיות באותו אורך גל כמו קרינה נספגת, המכונה "קרינת תהודה".
מולקולות מעוררות באמצעות בליעת אור או תהליך אחר (למשל כתוצר של תגובה) יכולות להעביר אנרגיה למולקולה "מעוררת" שנייה, אשר מומרת למצב המעורר שלה ויכולה לפלוט אור פלואורסצנטי.
דיאגרמת יבלונסקי
דיאגרמת יבלונסקי מתארת את רוב מנגנוני הרלקסציה למולקולות במצב מעורר. התרשים מראה כיצד פלואורסצנציה מתרחשת עקב רלקסציה של אלקטרונים מעוררים מסוימים של המולקולה.
נצילות קוונטית
הנצילות הקוונטית הפלואורסצנטית מבטאת את היעילות של תהליך פלואורסצנטי. הנצילות מוגדרת כיחס בין מספר הפוטונים שנפלטו לבין מספר הפוטונים שנבלעו:
הנצילות הקוונטית הפלואורסצנטית המקסימלית האפשרית היא 1 (100%) - במצב זה, כנגד כל פוטון שנבלע יש פוטון שנפלט. גם תרכובות עם נצילות קוונטית נמוכה של 0.1 (10%) עדיין נחשבות פלואורסצנטיות.
דרך נוספת להגדיר את הנצילות הקוונטית של הקרינה היא על ידי קצב הדעיכה של המולקולה מהרמה המעוררת לרמת היסוד:
כאשר { k}_{ f} הוא קצב הרלקסציה של המולקולה על ידי פליטה ספונטנית כתוצאה מהתהליך הפלואורסצנטי לבדו ואילו הוא סכום קצבי הרלקסציה של המולקולה כתוצאה מכל התהליכים האפשריים (מעבר לא קרינתי (חום), פוספורסנציה, אינטראקציה עם מולקולה שנייה וכו').
זמן חיים
זמן חיים פלואורסצנטי מתייחס לזמן הממוצע שבו המולקולה נשארת במצב מעורר לפני פליטת פוטון. פלואורסצנציה ניתנת לתיאור על ידי משוואת קצב קינטית מסדר ראשון:
כאשר הוא ריכוז המולקולות במצב מעורר בזמן t, הוא ריכוז המולקולות במצב מעורר ההתחלתי (בזמן t=0) ו-\Gammaהוא קצב הדעיכה ההופכי לזמן החיים הפלואורסצנטי,.
זוהי דוגמה קלאסית לדעיכה מעריכית. תהליכים קרינתיים ולא קרינתיים שונים יכולים לגרום לאי אכלוס של הרמה המעוררת ולכן קצב הדעיכה הכללי,, הוא הסכום של קצב התהליכים הקרינתיים, וקצב התהליכי הלא קרינתיים  :
עבור תרכובות פלואורסצנטיות נפוצות, טווח זמני הרלקסציה האופייניים עבור פליטת פוטון מ-UV עד אינפרא אדום, נע בין 0.5 עד 20 ננו-שניות. זמן חיים פלואורסצנטי הוא פרמטר חשוב עבור יישומים מעשיים כגון: FRET ו-FLIM.
אנאיזוטרופיות
פלואורופורים נוטים יותר להיות מעוררים על ידי פוטונים אם מומנט המעבר הדיפולי של הפלואורופור מקביל לווקטור החשמלי של הפוטון. גם הקיטוב של האור הנפלט תלוי במומנט המעבר. מומנט המעבר הדיפולי תלוי בכיוון הפיזי של מולקולת הפלואורופור. עבור מולקולה הנתונה בתמיסה זה אומר כי עוצמת הקיטוב של האור הנפלט תלויה בדיפוזיה סיבובית. לכן, ניתן להשתמש במדידות אנאיזוטרופיות כדי לחקור תנועה של מולקולה בסביבה מסוימת.
כאשר I_\parallelהיא העוצמה הנפלטת בכיוון המקביל לקיטוב האור המעורר ואילו I_\perpהיא העוצמה נפלטת בכיוון מאונך לקיטוב האור המעורר.
חוק קאשה
החוק קובע כי הנצילות הקוונטית של לומינסציה אינה תלויה באורך הגל של קרינת העירור. הסיבה לתופעה נעוצה בכך שבמולקולה מעוררת בדרך כלל מתרחשת דעיכה לרמה הוירבציונית הנמוכה ביותר של רמת העירור בטרם מתרחשת פלואורסצנציה. חוק זה ניתן לניסוח באופן אחר: ספקטרום הפלואורסצנציה כמעט ואינו תלוי באורך הגל של קרינת העירור.
היסט סטוקס
באופן כללי, לאור הנפלט בפלואורסצנציה יש אורך גל ארוך יותר ואנרגיה נמוכה יותר מהאור הנבלע. תופעה זו, הידועה בשם היסט סטוקס, נובעת מאובדן אנרגיה בין הזמן שבו הפוטון נבלע, לבין הזמן שבו הוא נפלט. הגורמים וסדר הגודל של היסט סטוקס יכולים להיות מורכבים והם תלויים בפלואורופור ובסביבתו. עם זאת, יש כמה סיבות נפוצות. לעיתים קרובות ישנה דעיכה לא קרינתית לרמה הויברציונית הנמוכה ביותר של רמת העירור. גורם נוסף הוא שהפליטה מותירה את הפלואורופור ברמה ויברציונית גבוהה יותר מרמת היסוד.
ביופלואורסצנציה
התופעה מוגדרת כבליעת גלים אלקטרומגנטיים בתחום האור הנראה על ידי חלבונים פלואורסצנטיים באורגניזם חי ופליטת אור באנרגיה נמוכה יותר. צבע האור הנפלט שונה מצבע האור הנבלע. האלקטרון המעורר, עולה לרמה לא יציבה. חוסר היציבות של הרמה גבוה מאוד שכן חזרת האלקטרון לרמת היסוד היציבה מתרחשת כמעט מיידית. . חזרה זו תואמת לשחרורו של עודף אנרגיה בצורה של אור פלואורסצנטי. פליטת אור זו ניתנת לצפייה רק כאשר האור הממריץ עדיין מספק אור לאורגניזם והוא בדרך כלל צהוב, ורוד, כתום, אדום, ירוק או סגול.
אין לבלבל תופעה זו עם תופעות אור דומות:
ביולומינסנציה
ייצור ופליטת אור על ידי אורגניזם חי כתוצאה מריאקציה כימית שבה אנרגיה כימית הופכת לאנרגיית אור. בניגוד לביופלואורסצנציה אין הארה חיצונית שגורמת לעירור.
ביופוספורסצנציה
תופעה בה אנרגיה ממקור אור חיצוני נקלטת על ידי חלבונים פלואורסצנטיים באורגניזם חי ומשוחררת זמן מה לאחר מכן באורך גל ארוך יותר. בניגוד לביופלואורסצנציה זמן החיים של התופעה ארוך יותר.
כרומטופוריה אפידמרלית
תאי פיגמנט המציגים פלואורסצנציה נקראים כרומטופורים פלורוסצנטיים, והם מתפקדים באופן דומה לכרומטופורים רגילים. תאים אלה הם דנדריטים, ומכילים פיגמנטים הנקראים פלואורוזומים. פיגמנטים אלה מכילים חלבונים פלואורסצנטיים המופעלים על ידי יוני K + (אשלגן). התנועה, הצבירה והפיזור שלהם בתוך הכרומטופור הזוהר הם הגורמים לדפוס פלואורסצנטי מכוון. כמו כרומטופורים אחרים כגון מלנופורים, גם תאי פיגמנט מכילים מלנין. מערכת העצבים נשלטת על ידי דפוס פלואורסצנטי לטווח קצר. ניתן למצוא כרומטופורים פלואורסצנצטיים בעור (למשל בדגים) ממש מתחת לאפידרמיס.
פלואורסצנציה מימית
מים בולעים אור באורכי גל ארוכים כך שפחות אור מאורכי הגל הללו משתקף חזרה ומגיע לעין. לכן, צבעים חמים מספקטרום האור הנראה נראים פחות תוססים בעומקים הולכים וגוברים. מים מפזרים אור באורך גל קצר יותר מעל סגול, כלומר צבעים קרירים יותר חולשים על שדה הראייה באזור הצילום. עוצמת האור פוחתת פי 10 עם כל 75 מטר של עומק, כך שבעומק של 75 מטר, עוצמת האור היא % 10 מהעוצמה על פני השטח, ואילו בעומק של 150 מטר העוצמה היא רק % 1 מהעוצמה על פני השטח. בגלל סינון זה של האור, ניתן לראות חומרים שונים בעומקים שונים.
דגים
לדגי גרם החיים במים רדודים בדרך כלל יש ראיית צבע טובה בגלל מגוריהם בסביבה צבעונית. לפיכך, בדגי מים רדודים, פלואורסצנציה אדומה, כתומה וירוקה משמשת ככל הנראה אמצעי לתקשורת.
אלמוגים
פלואורסצנציה משמשת למגוון רחב של פונקציות באלמוגים. חלבונים פלואורסצנטיים באלמוגים עשויים לתרום לפוטוסינתזה על ידי המרת אורכי גל שאינם שמישים אחרת לאלה שעבורם האצות הסימביוטיות של האלמוגים מסוגלות לבצע פוטוסינתזה. כמו כן, החלבונים עשויים להשתנות במספרם ע"פ מידת האור הנבלע. [39] באופן דומה, חלבונים פלואורסצנטיים אלו עשויים להיות בעלי יכולות נוגדות חמצון כדי לחסל רדיקלי חמצן המיוצרים על ידי פוטוסינתזה. במילים אחרות, באמצעות אפנון פוטוסינתזה, החלבונים הפלואורסצנטיים משמשים כאמצעי לוויסות הפעילות של סימביוני האצות הפוטוסינתטיים של האלמוגים.
סילוניות
ל- Subulata Alloteuthis ו- Loligo vulgaris, שני סוגים של דיונונים כמעט שקופים, יש כתמים פלואורסצנטיים מעל עיניהם. כתמים אלה מחזירים את האור הפוגע ומשמשים לצורכי הסוואה ותקשורת.
מדוזה
דוגמה נוספת ידועה לפלואורסצנציה באוקיינוס היא ההידרה Aequorea victoria. מדוזה זו חיה באזור מול חופה המערבי של צפון אמריקה וזוהתה כנשא של חלבון פלואורסצנטי ירוק (GFP) על ידי אוסאמו שיממורה. הגן של חלבונים פלואורסצנטיים ירוקים משמעותי מבחינה מדעית במחקרים גנטיים כדי להצביע על ביטוים של גנים אחרים.
חסילונים
לכמה מינים של חסילוני גמל שלמה יש סימנים פלואורסצנטיים צהובים לאורך קשקשתם לצורכי הגנה מפני טורפים. במהלך טקסי הזדווגות, החסילון זוהר באופן פעיל ופולט אורך גל שיכול להקלט אצל חסילונים אחרים.
דו-חיים
צפרדע העץ נקודת פולקה, הנפוצה באמזונאס, התגלתה כדו חיים הפלואורסצנטי הראשון בשנת 2017. עור הצפרדע הוא בעל צבע ירוק בהיר עם נקודות בצבע לבן, צהוב או אדום בהיר. הפלואורסצנציה של הצפרדע התגלתה שלא במתכוון בבואנוס איירס, ארגנטינה. את הפלואורסצנצי ניתן לייחס לתרכובת חדשה שנמצאה בלימפה ובעור. התרכובת הפלואורסצנטית העיקרית היא Hyloin-L1 והיא מעניקה זוהר כחול-ירוק כאשר היא נחשפת לאור סגול או על-סגול. מדענים העומדים מאחורי התגלית מציעים כי הפלואורסצנציה משמשת לצורכי תקשורת. הם גם מעריכים כי כמאה או 200 מינים של צפרדעים עשויים להיות פלורסצנטיים.
פרפרים
לפרפרי זנב הסנונית יש מערכות מורכבות לפליטת אור פלואורסצנטי. כנפיהם מכילות גבישי פיגמנט המספקים אור פלואורסצנטי בצורה ישירה: כאשר הם בולעים אור רדיומטרי מאור השמיים הכחול
(אורך גל של 420 ננומטר), הם פולטים אור פלואורסצנטי. קרינה זו משמשת לצורכי תקשורת עם פרפרים אחרים.
תוכאים
לתוכאים יש פלומת פלואורסצנטית שעשויה לשמש באיתות בתהליך זיווג. מחקר שנערך בתוכונים מצויים הראה כי זכרים ונקבות העדיפו משמעותית ציפורים עם הפיגמנט הפלואורסצנטי. ממחקר זה עולה כי הפלומה הקורנת של התוכיים אינה סתם תוצר לוואי של פיגמנטציה, אלא איתות מיני מובנה.
עכבישניים
עכבישים זוהרים תחת אור UV ומכילים בתוכם מגוון עצום של פלואורופורים.
גם עקרבים זוהרים בגלל נוכחות של בטא קרבולין בציפורן שלהם.
צמחים
פרח הלילנית הרב-גונית מכיל פיגמנטים צהובים וסגולים פלואורסצנטיים. תחת אור לבן, חלקים מהפרח המכילים רק בטא-קסנטינים נראים צהובים, אך באזורים בהם קיימים גם בטא-קסנטינים וגם בטא-ציאנינים, הפלואורסצנציה דוהה בגלל מנגנוני סינון פנימיים.
הכלורופיל הוא ככל הנראה המולקולה הפלואורסצנטית הנפוצה ביותר ומייצרת פליטה אדומה תחת מנעד רחב של אורכי גל מעוררים.
גמולוגיה, מינרלוגיה וגאולוגיה
אבני חן, מינרלים, עשויים להיות בעלי פלואורסצנציה ייחודית או לזרוח באופן שונה תחת מקורות אור שונים כגו: אולטרה סגול קצר גל או ארוך גל, אור נראה או קרני רנטגן.
סוגים רבים של קלציט וענבר יזרחו תחת קרינת אולטרה סגול קצר גלי, אולטרה סגול ארוך גלי ואור נראה. אודם, אמרלד ויהלומים מראים פלואורסצנציה אדומה תחת אור UV ארוך-גלי, אור כחול ולעיתים אור ירוק. יהלומים גם פולטים אור תחת קרינת רנטגן.
הפלואורסצנציה במינרלים נגרמת על ידי מגוון רחב של אקטיבטורים. במקרים מסוימים, יש להגביל את ריכוז האקטיבטור מתחת לרמה מסוימת, כדי למנוע רוויה ודיכוי של פליטת הפלואורסצנציה. יתר על כן, המינרל צריך להיות נקי מזיהומים כמו ברזל או נחושת, כדי למנוע דיכוי פלואורסצנטי. מנגן דיולנטי, בריכוזים של עד אחוזים בודדים, אחראי לפלואורסצנציה האדומה או הכתומה של קלציט, לפלואורסצנציה הירוקה של וילמיט, לפלואורסצנציה הצהובה של האספריט ולפלואורסצנציה הכתומה של וולסטוניט וקלינוהדריט. אורניום הקסולנטי, זוהר בכל הריכוזים בצבע ירוק צהוב, והוא הגורם לפלואורסצנציהשל מינרלים כמו אוטוניט או אנדרסונייט. כרום טריולינטי בריכוז נמוך הוא המקור לפלואורסצנציה האדומה של אודם. אירופיום דיולנטי הוא המקור לפלואורסצנציה הכחולה, כאשר הוא נראה במינרל הפלואוריט. לנתנידים טריולינטיים כמו טרביום ודיספרוסריום הם הגורמים העיקריים לפלואורסצנציה הצהובה שמפגין המינרל פלואור, ותורמים לפלואורסצנציה הכתומה של זירקון. סידן מוליבדאט וסידן טונגסטייט זוהרים באופן מובהק בצהוב וכחול, בהתאמה. כאשר הם נמצאים יחד בתמיסה מוצקה, מועברת אנרגיה מהטונגסטן בעלת האנרגיה הגבוהה יותר למוליבדן באנרגיה נמוכה יותר, כך שרמות נמוכות למדי של מוליבדן מספקות כדי לגרום לפליטה צהובה עבור סידן טונגסטייט, במקום כחול. ספלריט (אבץ גופרתי), זוהר במגוון צבעים, המושפעים מנוכחות זיהומים שונים.
נפט גולמי זוהר במגוון צבעים, החל מחום עמום לשמנים כבדים ועד לצבעי צהבהב בהיר וכחלחל-לבן לשמנים קלים. תופעה זו משמשת בקידוחים וחיפושי נפט לזיהוי כמויות קטנות מאוד של שמן.
נוזלים אורגניים
תמיסות אורגניות כגון אנתרסן או סטילבן, מומסים בבנזן או טולואן, זוהרים עם הקרנת אולטרה סגול או קרני גמא. זמני ההתפרקות של פלואורסצנציה זו הם בסדר גודל של ננו-שניות, מכיוון שמשך ההארה תלוי בזמן החיים של המצבים המעוררים של החומר הפלואורסצנטי, במקרה זה אנתרסן או סטילבן.
אטמוספירה
הקרינה נצפית באטמוספירה כאשר האוויר נמצא תחת הפצצת אלקטרונים אנרגטית: למשל בזוהר הקוטב, למולקולות וליונים שנוצרו יש תגובה פלואורסצנטית לאור.
תאורה
הנורה הפלואורסצנטית הנפוצה מבוססת על פלואורסצנציה. שפופרת או צינור הזכוכית מכיל ואקום חלקי וכמות קטנה של כספית. פריקה חשמלית בצינור גורמת לאטומי הכספית לפלוט בעיקר אור אולטרה סגול. הצינור מרופד בציפוי של חומר פלואורסצנטי, הנקרא זרחן, אשר סופג את האור האולטרה סגול ופולט מחדש אור בתחום הנראה.
מנורות פלואורסצנטיות הוצגו לציבור לראשונה בתערוכה העולמית של ניו יורק 1939. השיפורים מאז היו בעיקר פוספורים טובים יותר, זמן חיים ארוך יותר פריקה פנימית עקבית יותר וצורות קלות יותר לשימוש (כמו מנורות פלואורסצנט קומפקטיות). כמה מנורות פריקה בעוצמה גבוהה (HID) מקשרות את יעילותן החשמלית הגדולה עוד יותר עם פוספורים טובים יותר לצורך ביצועי צבע טובים יותר. דיודות פולטות אור לבנות (LED) הפכו לזמינות באמצע שנות התשעים של המאה ה-20 כמנורות LED, בהן אור כחול נפלט מחיכוך בין מוליכים למחצה לבין זרחן הנמצא על גבי שבב זעיר. השילוב של האור הכחול שנמשך דרך הזרחן והפלואורסצנציה בין ירוק לאדום מהזרחן מייצרת פליטה של אור לבן.
מקלות זוהרים משתמשים לעיתים בחומרים פלורסצנטיים לספיגת אור מתגובה כימילומינסצנטית  ופליטת אור בצבע אחר.
כימיה אנליטית
תהליכים אנליטיים רבים כוללים שימוש בפלואורומטר, לרוב באורך גל מעורר יחיד ואורך גל לגילוי יחיד. בגלל הרגישות שהשיטה מעניקה, ניתן למדוד ריכוזי מולקולות פלואורסצנטיות בדיוק של עד אחד חלקי טריליון.
מדידת פלואורסצנציה בכמה אורכי גל נעשית על ידי מערך גלאים, כדי לאתר תרכובות מזרימת HPLC. כמו כן, ניתן לבצע ויזואליזציה של פלטות TLC אם התרכובת או מגיב הצביעה הוא פלואורופור. הפלואורסצנציה אפקטיבית יותר כאשר יש יחס גדול יותר של אטומים ברמות אנרגיה נמוכות בהתפלגות בולצמן. אם כן, קיימת סבירות גבוהה יותר לעירור ושחרור פוטונים על ידי אטומים בעלי אנרגיה נמוכה יותר, מה שמייעל את התהליך.
ספקטרוסקופיה
בדרך כלל ההתקן של תבחין ביולוגי פלואורסצנטי מכיל מקור אור שפולט אורכי גל שונים של אור. באופן כללי, נדרש רק אורך גל יחיד כדי לבצע אנליזה ראויה, ולכן כדי לסנן סלקטיבית את האור הוא עובר דרך מונוכרומטור עירור. בהמשך עובר אורך הגל המסוים דרך תא הדוגמה. אחרי בליעה ורה-פליטה, אורכי גל רבים מתמזגים עקב היסט סטוקס ומעברי אלקטרון. כדי להפריד ולנתח אותם, הקרינה הפלואורסצנטית מועברת דרך מונוכרומטור פליטה ונמדדת סלקטיבית בגלאי.
בתחום חקר המים, שימוש בספקטרוסקופיה פלואוסנטית משמש לזיהוי וניטור של מזהמים אורגניים במים. בזכות פריצות דרך בתחום מדעי המחשב ולימוד מכונה, נמצא שניתן להשתמש בשיטה גם לזיהוי זיהום חיידקי של מי שתייה.
ביוכימיה ורפואה
פלואורסצנציה במדעי החיים משמשת ככלל כדרך לא מזיקה למעקב ולניתוח מולקולות ביולוגיות באמצעות פליטה פלואורסצנטית בתדירות ספציפית שבה אין קרינת רקע מהאור המעורר למעט רכיבים בעלי פלואורסצנציה חלשה (פלואורסצנציה עצמית). למעשה, ניתן "לתייג" חלבון או מרכיב אחר עם פלואורופור חיצוני, צבען פלואורסצנטי, שיכול להיות מולקולה קטנה, חלבון או נקודה קוונטית. לתיוג מסוג זה יש שימוש בהרבה יישומים ביולוגיים.
הכימות של צבען נעשה באמצעות ספקטרופלואורמטר ומשמש ביישומים נוספים כגון:
שערים לוגיים ביולוגיים
יישום נוסף הוא שימוש במיקרוסקופית דימות זמן חיים פלואורסצנטי (FLIM) על מנת לייצר שערים לוגיים ביולוגיים. צימוד של ננו חלקיקי זהב למולקולות פלואורסצנטיות על ידי פפטיד טריפסין הניתן לניתוק, מוביל לשתי תוצאות אפשריות: סביבת PH גבוה ונוכחות אנזים. הדבר יוצר 4 מצבי יסוד: PH נמוך ללא אנזים (0,0), PH גבוה ללא אנזים (1,0), PH נמוך עם אנזים (0,1) ו-PH גבוה עם אנזים (1,1) הניתנים להפרדה ולהבחנה על ידי זמני חיים פלואורסצנטיים שונים. סופרפוזיציות שונות של מצבים אלה ניתנות לתרגום כשערי AND, OR, NAND, NOR, XOR ו-XNOR.
זיהוי פלילי
ניתן לבצע ויזואלזיציה של טביעות אצבע בעזרת תרכובות פלואורסצנטיות כגון נינהדרין או DFO (דיאזפלואורן). דם וחומרים אחרים מתגלים לעיתים על ידי מגיבים פלואורסצנטיים כגון פלואורסצאין. סיבים וחומרים אחרים שנבדקים בתהליך הזיהוי הפלילי, הם לפעמים פלואורסצנטיים.
בדיקות אל הרס
בדיקות חודרניות פלואורסצנטיות משמשות לגילוי שברים ופגמים נוספים על גבי שטח איבר. עקיבת צבע, באמצעות צבענים פלואורסצנטיים, משמשת למציאת דליפות של נוזל או גז במערכות אינסטלציה.
שילוט
צבעים פלורסצנטיים משמשים לעיתים קרובות בשילוט, במיוחד שלטי דרכים. בדרך כלל ניתן לזהות צבעים פלורסצנטיים בטווחים ארוכים יותר מאשר הצבעים הלא פלואורסצנטיים, כאשר הכתום הפלואורסצנטי בולט במיוחד והוא נמצא בשימוש תכוף בשלטים ותוויות בטיחות.
הבהרה אופטית
תרכובות פלואורסצנטיות משמשות לרוב כדי לשפר את מראה הבד והנייר, וגורמות לאפקט "הלבנה". משטח לבן המטופל במבהיר אופטי יכול לפלוט אור זוהר יותר מזה שמאיר עליו, ולגרום לו להיראות בהיר יותר. האור הכחול שנפלט על ידי המבהיר מפצה את הכחול שהולך ומצטמצם של החומר המטופל ומשנה את הגוון מצהוב או חום ללבן. מבהירים אופטיים מצויים בחומרי ניקוי, כביסה, נייר, קוסמטיקה, ביגוד ועוד.
יחסי גאורגיה–לוקסמבורג
יחסי גאורגיה–לוקסמבורג הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג כוננו ב-17 באוקטובר 1994. לוקסמבורג תומכת בתביעותיה הטריטוריאליות ובריבונותה של גאורגיה על האזורים הבדלניים. היא אינה מכירה בדרום אוסטיה ובאבחזיה כמדינות עצמאיות ולא מכירה בלגיטימיות של ישויות אלו.
בין המדינות נחתמו הסכמים דיפלומטיות שונים בנושאים רבים כגון: תחבורה, הגנה וכלכלה.
אליס חתוקאי
אליס חתוקאי (נולדה ב-27 בינואר 2003) היא כדורסלנית צ'רקסית-ישראלית המשחקת במכבי עירוני רמת גן.
ביוגרפיה מקצועית
בעונת 2022-2023 הצטרפה לקבוצת מכבי עירוני רמת גן בליגת העל, ובמקביל המשיכה לשחק בקבוצת הפועל גלבוע/מעיינות מהליגה הלאומית ב"כרטיס כפול", המאפשר השתתפות בשני משחקים רשמיים בליגות הגבוהות של ישראל בכל מחזור.
חיים אישיים
חתוקאי היא הבת האמצעית במשפחה.
היא הכדורסלנית הצ'רקסית הראשונה בליגת העל מאז 2004, אחרי נילי נאתכו, שחקנית נבחרת ישראל לשעבר, אשר נהרגה בתאונת דרכים.
מתאוס פסיון
מתאוס-פסיון (בגרמנית: Matthäuspassion) או "הפסיון על פי מתי", 244 ברשימת יצירות באך, היא אורטוריה מאת יוהאן סבסטיאן באך, לקולות סולו, מקהלה כפולה ותזמורת כפולה, לליברית מאת פיקאנדר (כריסטיאן פרידריך הנריצי). היצירה כתובה לפרקים 26 ו-27 של הבשורה על-פי מתי, בשילוב כוראלים ואריות.
תולדות היצירה
המתאוס פסיון של באך נכתב, ככל הנראה, בשנת 1727. רק שניים מבין ארבעת (או חמשת) הפסיונים שכתב באך שרדו; השני הוא יוהנס פסיון. מתאוס פסיון בוצע לראשונה ביום שישי הטוב (יום שישי שלפני הפסחא) של שנת 1727 או 1729 בכנסיית תומאס בלייפציג, שם היה באך מדריך המקהלה. הוא הכניס בו שינויים בשנת 1736 וביצע אותו שוב ב-30 במרץ 1736, הפעם בתוספת שני עוגבים לכלי הנגינה.
המתאוס פסיון לא נשמע מחוץ ללייפציג עד 1829, כשפליקס מנדלסון ביצע גרסה מקוצרת שלו בברלין וקצר שבחים רבים. מבצע השבת המתאוס פסיון לחיים בידי מנדלסון הביא את המוזיקה של באך, בייחוד יצירותיו רחבות היריעה, לידיעת הציבור הרחב וקהל אנשי המוזיקה והחוקרים. ההתפעלות שעוררו אז עומדת בעינה עד עצם היום הזה.
מבנה היצירה
יצירות בארוק מוזיקליות על פי הפסיון נעשו שכיחות בסוף המאה ה-17. כמו פסיונים אורטוריים אחרים, המוזיקה של באך מציגה את הפרקים 26 ו-27 מתוך הבשורה לפי מתי בפשטות יחסית, תוך שימוש בעיקר ברצ'יטטיבים, בעוד שאריות ואריוזי נכתבו לטקסטים חדשים, המתייחסים לאירועים השונים בסיפור הברית החדשה.
שני היבטים נבדלים במוזיקה של באך נובעים מיצירותיו הכנסייתיות האחרות. האחת היא מתכונת המקהלה הכפולה, שאותה לקח מהמוטטים למקהלה כפולה שלו עצמו, ומשפע המוטטים הדומים של מלחינים אחרים, שבהם נהג לפתוח את טקסי התפילות של ימי ראשון בכנסייה. ההיבט השני הוא השימוש הנרחב בכוראלים, המופיעים בהרמון המסורתי לארבעה קולות, מובלעים באריות ובצורת קנטוס פירמוס בפרקים פוליפוניים גדולים – ראויים לציון הם הכוראל O Mensch, bewein dein’ Sünde groß, שמסיים את המחצית הראשונה של הפסיון (באך השתמש, למעשה, בפרק זה לראשונה בגרסת היוהנס פסיון משנת 1724), והמקהלה הפותחת, Kommt, ihr Töchter, helft mir klagen ("בואנה בנות, השתתפנה בקינתי"), המהווה את אחת מפסגות הפוליפוניה בספרות המוזיקה, שם קו ה-ripieno, (קו סופרן אשר ביצירה זו מושר בדרך כלל על ידי מקהלת ילדים), מצטרף בשירת בית מן הכוראל O Lamm Gottes, unschuldig ("הו שה האלוהים, נקי מאשמה").
הטקסטים המשולבים
האריות, לטקסטים מאת פיקאנדר, משולבות בפרקי טקסט מן הבשורה, ושרים אותן סולנים בליווי כלי מגוון, טיפוסי לסגנון האורטוריה. בניגוד לאריות, הטקסטים של הכוראלים הם טקסטים ישנים שכבר היו בשימוש בכנסייה - לרוב הכוראלים היה מספר רב של בתים - ופיקאנדר רק בחר באופן מחוכם בתים המשתלבים בסיפור העלילה, מפרשים אותו ומתייחסים אליו.
הטקסטים המשולבים נותנים פרשנות תאולוגית ואישית לטקסטים מתוך הבשורה על-פי מתי. רבים מהם שופכים אור על סבלו של ישו, כמו הכוראל Ich bin’s, ich sollte büßen ("אני הוא זה שנועד לסבול ולהישלח לגיהנום"), האריה לאלט Buß und Reu (המתארת תשוקה למשוח את ישו בדמעותיה), והאריה לבס Mache dich, mein Herze, rein (הצעה לקבור את ישו במו ידיו). ההתייחסות לישו היא במקרים רבים כ"ישו שלי", במיטב מסורת הפייטיזם הגרמני. המקהלה עוברת לסירוגין מהשתתפות בסיפור המעשה לבין פרשנות העלילה כצופים מן הצד.
כטיפוסי ליצירות שנכתבו על פי הפסיון, אין אזכור של התחייה בטקסטים הללו. בעקבות אנסלם מקנטרברי, הצליבה עצמה היא התכלית והמקור לגאולה; הדגש הוא על סבלו של ישו. הכוראל O Lamm Gottes משווה את צליבת ישו למעשה הקרבת האיל הפולחנית בתנ"ך ככפרת חטאים, נושא המוצא חיזוק בכוראל המסיים את המחצית הראשונה, O Mensch, bewein dein’ Sünde groß ("בן תמותה, שא קינה על גודל חטאך").
סגנון הלחנה
הרצ'יטאטיבים של באך קובעים את הלך הרוח לקטעים מסוימים על ידי הבלטת מילים טעונות רגשית כמו "לצלוב" "להמית" או "להתאבל" במלודיות כרומטיות. ספט-אקורדים מוקטנים ומודולציות פתאומיות מלווים את נבואותיו האפוקליפטיות של ישו. דוגמה בולטת נוספת לציור מילים היא העובדה שמבין כל הדמויות המשתתפות בסיפור, דמותו של ישו היא היחידה שהרצ'יטטיבים שלה מלוּוים בכלי מיתר (כל הדמויות האחרות מלוות רק בקונטינואו). אבל באחד מרגעי השיא של העלילה, כשישו הצלוב קורא (ובעברית) "אלי, אלי, למה עזבתני", קולו מהדהד בחלל ללא ליווי המיתרים, כהדגשה לתחושתו של ישו כי אלוהים נטש אותו. דוגמה מוכּרת אחרת מופיעה בקטע המקהלה המסיים, שבו ארפז'ים יורדים בקונטינואו מסמלים את ההורדה מן הצלב ואת קבורתו של ישו; אלמנט זהה מופיע גם בקטע המקהלה החותם את היוהנס פסיון, ומעביר סימבוליקה דומה.
לאונרד גרש
לאונרד גרש (באנגלית: Leonard Gershe, 10 ביוני 1922 ניו יורק - 9 במרץ 2002 בוורלי הילס) היה מחזאי, תסריטאי ופזמונאי אמריקאי.
ביוגרפיה
לאונרד גרש נולד במנהטן בניו יורק. התחיל בשנות ה-1950 קריירה בברודוויי בתור פזמונאי במופע הרביו Alive and Kicking (חי ובועט). ב-1959 הצלחתו הראשונה הייתה את המלים לעיבוד של הרומן Destry Rides Again מאת מאקס ברנד עבור מופע מוזיקלי של הרולד רום. ב-1969 התפרסם בבקומדיית-דרמה Butterflies Are Free ("פרפרים הם חופשיים"), בתיאטרון בות' בברודוויי עם צוות שחקנים שכלל את קיר דאלי (Keir Dullea), בלית' דאנר (שזו הייתה התחלת הקריירה שלה בברודוויי וזכתה על משחקה בפרס טוני ואיילין הקארט (מאוחר יותר גלוריה סוונסון) הקומדיה, מספרת על דון, מלחין צעיר עיוור, שעבר מווצסטר למנהטן, ועל יחסיו עם שכנה צעירה היפית ועם אמו הסופרת, הדאגנית והשמרנית. ההצגה רצה בברודוויי 1128 פעמים בין 21 באוקטובר 1969 ל-2 ביולי 1972. היא עובדה על ידו לסרט בבימוי מילטון קצלאס, ליהוק שכלל את גולדי הון, אדוארד אלברט ואילין הקארט, שזכתה באוסקר על משחק הטוב ביותר בתפקיד המשני בקומדיה.
מרווין האייר
הרב מרווין (משה חיים) האייר (באנגלית: Marvin (Moshe Chaim) Hier; נולד ב-1939 בניו יורק) הוא רב אורתודוקסי. מייסד מרכז שמעון ויזנטל, מוזיאון הסובלנות בלוס אנג'לס ומוזיאון הסובלנות בירושלים.
ביוגרפיה
האייר נולד בשנת 1939 בעיר ניו יורק. הוריו היהודים הגיעו מפולין; אביו עבד כמלטש מנורות לאחר שהגיע לניו יורק בשנת 1917. הוא גדל בלואר איסט סייד, למד בישיבת הרב שלמה קלוגר ברחוב יוסטון. הוא קיבל סמיכה בשנת 1962 מרבי מנדל קרביץ, ראש ישיבת רבנו יעקב יוסף.
האייר שותף כמפיק ותסריטאי לזכייה בשני פרסי אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר, עבור הסרט ארוכה הדרך הביתה" מ-1997 ו"ג'נוסייד" מ-1982.
בשנת 1997 יזם את הקמת מוזיאון הסובלנות בלוס אנג'לס ובשנת 2000 את מוזיאון הסובלנות בירושלים שהקמתו אושרה בדצמבר 2000. עם זאת הגיש מוזיאון יד ושם התנגדות לתוכנית, כי חשש שהמוזיאון יעסוק בין היתר גם בנושאים הקשורים לשואה. ב-23 בנובמבר 2002 נערך טקס הסרת הלוט מעל דגם המבנה בבית הנשיא בירושלים. וב-2 במאי 2004 נערך טקס הנחת אבן הפינה למוזיאון, בנוכחות מושל קליפורניה לשעבר ארנולד שוורצנגר.
ב-20 בינואר 2017, הוזמן להשתתף בטקס ההשבעה של נשיא ארצות הברית הנבחר, דונלד טראמפ, ובירך לאחר נאומו:
באפריל 2017 נבחר להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות. עם זאת עירית לינור העבירה ביקורת על ההחלטה להעניק את הכבוד לראשונה לאזרח ארצות הברית.
האם תרזה
האם תרזה, נולדה בשם מארי תרזה בויאג'ו (Mary Teresa Bojaxhiu; 26 באוגוסט 1910 - 5 בספטמבר 1997), הידועה בשם אמא תרזה, הייתה נזירה אלבנית-הודית קתולית, פעילה הומניטרית, מייסדת מסדר המיסיונרים של הצדקה שסייע לעשרות אלפי אנשים. התגוררה בהודו מגיל 18 ובמשך רוב חייה. הוכרזה על ידי הכנסייה הקתולית כתרזה הקדושה מכלכותה. ב-1979 הוענק לה פרס נובל לשלום.
נעוריה ועבודתה
תרזה נולדה בשם אגנס גונג'ה בויאג'יו (Agnes Gonxha Bojaxhiu) בעיר אוסקופ (שבאימפריה העות'מאנית; בימינו סקופיה שבמקדוניה הצפונית). אז, הייתה סקופיה עיר הבירה של וילאייט קוסובו (Vilâyet-i Kosova) שבאימפריה העות'מאנית (אין קשר לקוסובו של היום). אביה היה אלבני במקור, ועבד למחייתו כסוחר מצליח. לאגנס היו עוד שני אחים, והיא הייתה הצעירה מביניהם.
הוריה, ניקולה (Nikollë) ודרנפיל (Dranafile) בוגאקסיו, הגיעו במקור מהעיר פריזרן (Prizren) שהייתה בדרום מחוז קוסובו. הם היו קתולים, בניגוד לרוב תושבי אוסקופ שהיו אורתודוקסים, ולרוב האלבנים שהיו מוסלמים.
ראשית חייה של תרזה תועדו רק במספר קטן של מקורות חיצוניים, כך שהמידע העיקרי על אותם זמנים הגיע מזיכרונותיה שלה. האם תרזה סיפרה כי הרגישה רצון לעזור לעניים ולנחשלים מגיל 12, אז החלה להתנדב בסיוע להם, וכבר אז החליטה כי בעתיד תבצע פעילות מיסיונרית בהודו. היא הייתה חברה בתנועת נוער נוצרית המכינה לפעילות מיסיונרית עתידית של החניכים, ונקראה סודליטי (Sodality). כשהייתה בת 18, התיר הוותיקן לתרזה לעזוב את עיר הולדתה ולהצטרף ל"אחיות של לורטו" (Sisters of Loreto), קהילת נזירות אירית שנשלחה בשליחות מיסיונרית להודו.
לדבריה, בחרה להצטרף דווקא לאחיות של לורטו, משום שעיקר פעולתן היה בחינוך ילדות במדינות ואזורים נחשלים, שבלעדיהן כנראה לעולם לא יוכלו ללמוד בבית ספר. לאחר מספר חודשים בהם שהתה יחד עם הנזירות במנזר על שם מרים, אם ישו שבדבלין, אירלנד, היא נשלחה לדרג'ילינג שבהודו ועבדה שם כאחות מתמחה. ב-24 במאי 1931, נדרה את הנדר הראשון שלה, בחירת השם החדש מרי תרזה, על שמות הקדושה תרסה מאווילה ותרזה הקדושה מליזייה.
בין 1930 ל-1948 למדה האם תרזה גאוגרפיה וקטכיזם (מקראה של עיקרי הנצרות) באופן אוטודידקטי ובבית ספר לא רשמי, בית ספרה בכלכותה (בית הספר היה לרשמי רק בשנת 1944). מאוחר יותר אמרה האם תרזה כי כל העוני, ההזנחה והעזובה שסבבו אותה נחרתו בנשמתה ושינו אותה. לטענתה, בספטמבר 1946 קיבלה מסר מאלוהים ולפיו "עליה לשרת אותו אפילו היא נמצאת במקום העני ביותר". תרזה אמרה "אני רואה את האלוהים בכל בן אנוש. כאשר אני רוחצת מצורע, אני מרגישה שאני מטפלת באלוהים עצמו והולכת בדרכו. האין זו תחושה נפלאה?".
ב-1948 היא קיבלה היתר מהאפיפיור דאז, באמצעות הארכיבישוף של כלכותה, לעזוב את קהילתה ולחיות כנזירה עצמאית. היא עזבה את בית ספרה, ולאחר קורס רפואה קצר יחד עם האחיות של לורטו בפטנה (Patna) חזרה לכלכותה, שם מצאה מקום לינה זמני. היא ייסדה בית ספר מאולתר שהתקיים תחת כיפת השמיים, ובו למדו ילדים מחוסרי בית ועניים מאוד. הכנסייה והרשויות המקומיות סייעו לה כספית.
ב-1949 הצטרפו אליה בעבודתה חלק מחברותיה ממסדר האחיות של לורטו וחלק מחניכי בית ספרה. הם חיפשו גברים, נשים, וילדים שחיו בעוני נורא, חסרי מזון ועל סף מוות ברחוב, מחוסרי בית שנדחו על ידי בתי החולים והאכסניות המקומיות משום שהיו פרטיים. לאחר מכן, ניסו לשכור חדרים וצוותים רפואיים שהעניקו לאנשים טיפול רפואי, בגדים וקורת גג.
פעילותה במסדר המיסיונרים של הצדקה
באוקטובר 1950, קיבלה תרזה את אישור הוותיקן להקים מסדר משלה שיטפל בעוני ויתמוך בחלשים. בתחילה, הוותיקן נתן למסדר את השם Diocesan Congregation of the Calcutta Diocese, אך מאוחר יותר הוא נודע בתור "מסדר המיסיונרים של הצדקה" או "מסדר המיסיונרים של גמילות החסדים". תפקידו של המסדר כפי שהגדירה היה: "לדאוג לרעבים, הערומים, מחוסרי הבית, בעלי המום, העיוורים, המצורעים, כל האנשים המרגישים לא רצויים, המורחקים על ידי החברה ומבודדים ממנה".
בתחילה היו חברים במסדר כ-12 נזירות ונזירים בכלכותה וכיום חברות בו מעל ל-40,000 נזירות הפועלות בבתי יתומים, מסייעות לאכסניות, מבצעות פעילויות גמילות חסדים וצדקה ברחבי כדור הארץ ומסייעות לפליטים, עיוורים, מוגבלים, זקנים, אלכוהוליסטים, מחוסרי בית ונפגעי אסונות טבע באסיה, אפריקה, אמריקה הלטינית ומדינות נחשלות מסביב לעולם.
בסיועם של פקידי ממשל הודים הפכה תרזה מקדש הינדו נטוש ל"בית העזובים" (Kalighat Home for the Dying), בית חולים ואכסניית חינם הפועלת עד היום בהודו למען עניים וחסרי בית. לאחר זמן מה, פתחה עוד אכסניה בשם "טוהר לב" בה פעל מעון עבור מצורעים וכן בית יתומים. מידע על פעילויותיה החל להגיע למרחקים, והאם תרזה זכתה לסיוע ניכר בפעילות גמילות החסדים שלה בדמות כספי תרומות רבים שסייעו לפתיחתם של בתי חולים, אכסניות ובתי יתומים רבים.
ב-1965, אישר האפיפיור פאולוס השישי לאמא תרזה להרחיב את פעילות המסדר שלה לארצות אחרות. פעילות המסדר החלה לגדול במהירות רבה, ובזכותה נפתחו בתי סיוע לחלשים ולנדכאים ברחבי העולם. האכסניה ובית החולים הראשון מחוץ להודו נבנה בוונצואלה, ולאחר מכן הוקמו בתי יתומים, בתי תמחוי, אכסניות ובתי חולים גם ברומא, טנזניה, ולבסוף גם בארצות רבות באסיה, אפריקה, אירופה ואמריקה. בין היתר, פעל המסדר גם באלבניה, המדינה ממנה באו הוריה. בשנת 1996 פעלו מעל 517 בתי סיוע במעל ל-100 מדינות, בתים המסייעים למעל מיליון בני אדם.
הערכה בינלאומית
במהלך שנות השבעים המוקדמות, נעשתה האם תרזה לאישיות מפורסמת ומוכרת בהודו עצמה ובעולם כולו. כיום, זוקפים את תהילתה הרבה בעיקר לזכות סרטה התיעודי משנת 1969 "משהו יפה למען האלוהים" (Something Beautiful for God), שנעשה יחד עם הבריטי מאלקולם מוגרידג' (Malcolm Muggeridge) וכן לזכות ספרה משנת 1971 בעל אותו שם, שמודפס ויוצא לאור עד היום. תוך כדי הכנת הסרט התיעודי, צולמו חלק מהקטעים באזורים חשוכים ובתנאים לא טובים, ומאוחר יותר התברר שהבזק המצלמה לא פעל. למרות זאת, ולהפתעת עולם, הצילומים יצאו לבסוף באיכות מצוינת. מוגרידג' תיאר זאת כנס של 'אלוהי האור' שנעשה בידי תרזה עצמה. האם תרזה לא הגיבה לעניין, אולם אחרים הסבירו זאת בעובדה שהסרט צולם בסרט צילום של קודאק, שהיה חדיש ואיכותי יחסית לזמנו. בעקבות האירועים מוגרידג' הפך לנוצרי קתולי מאמין.
ב-1971 העניק לה האפיפיור את הפרס הראשון שהוענק לה על פעילותה. בין יתר תעודות הוקרה שהוענקו לה, נמנים פרס קנדה (1971), פרס באלזן (1978) שהוענק לה בשל "פעילותה עבור האנושות והאחווה בין בני האדם", פרס אלברט שווייצר הבינלאומי (1975), מדליית החירות הנשיאותית (1985) ומדליית הזהב של הקונגרס (1994). בנוסף, הוענק לאם תרזה כהוקרה לפועלה אזרחות כבוד בארצות הברית ב-16 בנובמבר 1996, וכן תוארי דוקטור של כבוד במספר אוניברסטאות מסביב לעולם.
ב-1979 הוענק לאם תרזה פרס נובל לשלום "עבור עבודתה ועשייתה במלחמה על הכאב, השכול והדלות, שהם איום גם על השלום". תרזה סירבה ליטול חלק בטקס הקבלה הרשמי ובסעודה המתוקשרת, וביקשה כי 192,000 דולר שהוענקו לה כפרס ייתרמו לטיפול בעניים וחולים בכלכותה. תרזה אמרה כי היא זקוקה ומעוניינת בגמול כספי אך ורק אם יעזור לחסרי ישע שאין ידם משגת לדאוג לרפואה, לינה, וחינוך ילדיהם. לאחר קבלת הפרס, נשאלה האם תרזה "מה אנו יכולים לעשות כדי לקדם את השלום בעולם?" תשובתה של תרזה הייתה: "כל שעלינו לעשות הוא לחזור לבתינו ולאהוב את משפחתנו ומכרינו".
ב-1982, בזמן מלחמת לבנון הראשונה, שימשה האם תרזה כמתווכת בין ישראל לפלסטינים במהלך משבר חילופי אש וירי, וכך סייעה להצלת 37 פצועים בבית חולים נצור בביירות.
לאחר ירידת כוחה של ברית המועצות ופתיחת שערי מזרח אירופה בפני המערב, הרחיבה האם תרזה את פעילות הקרן שלה גם למדינות קומוניסטיות לשעבר, שבעבר דחו את עזרתה. תרזה אף סייעה לאנשים רעבים באתיופיה, לקורבנות הקרינה מאסון צ'רנוביל וכן לקרבנות רעידת האדמה בארמניה.
ב-1991 באה האם תרזה לראשונה לאזור שממנו באו הוריה, טירנה שבאלבניה, ופתחה שם מיסיון.
הידרדרות מצב בריאותה ומותה
ב-1983, בעת ביקורה ברומא לשם פגישה עם האפיפיור יוחנן פאולוס השני, לקתה האם תרזה בהתקף לב. לאחר התקף לב שני שלקתה בו, בשנת 1989, הושתל בחזה של תרזה קוצב לב. בשנת 1991, ביקרה במקסיקו בעוד היא חולה בדלקת ריאות קלה, לאחר הביקור שוב סבלה האם תרזה מבעיות בליבה.
באפריל 1996, נפלה האם תרזה ושברה את עצם הבריח שלה. בחודש אוגוסט של אותה השנה, סבלה האם תרזה ממלריה, וכן מבעיות בתפקוד בחלל השמאלי של הלב. היא עברה ניתוח בלבה, אך היה ברור לכל שבריאותה מתדרדרת. ב-13 במרץ 1997 הפסיקה האם תרזה רשמית את פעילותה כמנהלת המסדר, וב-5 בספטמבר אותה שנה הלכה לעולמה, בכלכותה שבהודו, תשעה ימים לאחר יום הולדתה ה-87.
אמא תרזה זכתה להלוויה ממלכתית מלאה על ידי הממשלה ההודית, כבוד שבדרך כלל ניתן לנשיאים וראשי ממשלות, כהכרת תודה על שירותה ועזרתה לקהילות העניות שבהודו, מבלי להתייחס לדתם ולמוצאם של הזקוקים לעזרה. עם זאת, ספג טקס ההלוויה גם ביקורת, שכן בהתאם לכללי הטקס הובלה גופתה של תרזה על ידי תותח ואילו הטקס עצמו הסתיים במטח יריות, מה שרבים טענו שהיה מנוגד לאמונתה ולאורח חייה. מותה של תרזה עורר הדים ברחבי העולם, ומזכ"ל האו"ם לשעבר, חוויאר פרז דה קוויאר, אמר: "האם תרזה חיה, נשמה ופעלה כמו האו"ם. היא פעלה למען השלום בעולם". ראש ממשלת פקיסטן דאז, פרבז מושארף, אמר עליה: "חייה של האם תרזה והתמסרותה למען העניים, החולים והפגועים, צריכים לשמש דוגמה עבור כולנו".
תהליך הכרזתה כקדושה
בעקבות מותה של האם תרזה בשנת 1997, ההגמוניה הקדושה, המועצה בוותיקן המקבלת את ההחלטות בדבר הכרזה על אנשים כקדושים, החלה את תהליך הקאנוניזציה (הכרזה על קדושה) של תרזה. לפי חוקי הוותיקן, כדי שאדם כלשהו יהפוך לקדוש דרושה הוכחה ותיעוד על לפחות נס אחד שביצע. בשנת 2002, הוותיקן החליט כי הנס שביצעה תרזה הוא ריפוי אישה הודית, מוניקה בסרה (Monica Besra) שגידול סרטני היה בבטנה. לפי המסופר, האישה החזיקה את תמונתה של תרזה, ולדבריה 'זיק של אור' יצא מן התמונה אל בטנה, וריפא את הגידול.
בתחילה אמרה בסרה, כי הגידול הוסר בטיפול כירורגי בבית חולים מקומי. היא חזרה על גרסה זו אף בראיון שנתנה לטיים מגזין. לאחר מכן, שינתה בסרה את דעתה, ואמרה כי תמונתה של תרזה היא שריפאה אותה. בסיפור ה"נס" היו סתירות רבות. בית החולים עצמו סירב להגיב ולאשר האם אכן בוצע באישה ניתוח להסרת הגידול. בעלה של האישה אמר לבסוף כי תרזה היא שביצעה את הנס והצילה את אשתו, ושהוא ואשתו מודים לאלוהים ולאם תרזה על החסד הגדול שביצעה.
בכל הזמן עד להפיכתה של האם תרזה למבורכת וגם בזמן התהליך עצמו, היה קידושה של תרזה סוגיה מעוררת מחלוקת רבתי בהודו וכן בעולם הנוצרי כולו. לבסוף, בורכה תרזה רשמית ב-19 באוקטובר 2003, על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני תחת הכותרת 'האם תרזה המבורכת של כלכותה'.
ב-4 בספטמבר 2016, הכריז האפיפיור פרנציסקוס על הפיכתה לקדושה נוצרית.
דעותיה
האם תרזה דיברה לעיתים קרובות בנאומים או כנסים נגד הפלה מלאכותית ומניעת הריון בעיקר בפגישותיה עם משרדי ממשלה. בנאום שנשאה בעת קבלת פרס נובל, אמרה כי: "הפלה היא הרוע הגדול ביותר, והאויב הגדול ביותר של השלום... אם אמא מסוגלת להרוג את בנה או בתה, מה מונע ממנה להרוג את עצמה או כל אחד אחר מאיתנו? - שום דבר!".
יואן מקגרגור
יואן גורדון מקגרגור (באנגלית: Ewan Gordon McGregor; נולד ב-31 במרץ 1971) הוא שחקן קולנוע סקוטי. מוכר בעיקר בזכות תפקידיו כמארק רנטון בסרט הקאלט טריינספוטינג, אובי ואן קנובי הצעיר בטרילוגיית הפריקוול של סרטי מלחמת הכוכבים, וכריסטיאן בסרט המוזיקלי מולין רוז'. מקגרגור אף זכה להערכה ותשבחות ממבקרים על הופעותיו בתיאטרון, בתפקיד ראשי בהפקות של ברנשים וחתיכות (2005–2007) ואותלו (2007–2008). מקגרגור ידוע בשל נכונותו והשתתפותו במגוון של סרטים שונים באופיים הן מבחינה הז'אנר והן מבחינת אופי ההפקה כגון סרטים עצמאיים, סרטים עתירי תקציב, סרטים מוזיקליים, דרמה, קומדיה, מדע בדיוני, מתח וכיוצא בזה.
ביוגרפיה
מקגרגור נולד בפרת', סקוטלנד שבממלכה המאוחדת. אמו, קרול דיאן (לבית לוסון), היא מורה ומנהלת בית ספר, ואביו, ג'יימס צ'ארלס סטיוארט מקגרגור, הוא מורה לחינוך גופני. דודו של מקגרגור הוא השחקן דניס לוסון שהופיע גם-כן בסדרת סרטי מלחמת הכוכבים. אחיו של מקגרגור, קולין, הוא טייס במטוס "טורנדו" בחיל האוויר המלכותי של בריטניה.
האם תרזה
דעותיה
בעקבות מלחמת העצמאות של בנגלדש, נאנסו בעקביות מעל 450,000 נשים במזרח פקיסטן (בנגלדש של ימינו), ותינוקות רבים נרצחו. גם אז כשנשאלה תרזה התנגדה בתוקף להפלה של התינוקות, אף שלבטח ירצחו ויעונו. היא אמרה: "אני מתנגדת באופן נחרץ להפלות, משום שזהו רצח טהור".
יואן מקגרגור
ביוגרפיה
ב-1988 מקגרגור למד דרמה בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה. כחצי שנה לפני שסיים את לימודיו, קיבל את תפקידו הראשון במיני הסדרה של דניס פוטר "שפתון על צווארונך".
האם תרזה
דעותיה
דעתה של תרזה בענייני מניעת הריון והפלה מלאכותית הייתה זהה לדעה הרשמית של הוותיקן והנצרות הקתולית, שתכנון מוקדם היא הדרך היחידה המותרת למניעת הריון. רבים מבקרים את תרזה על התעקשותה חסרת הפשרות כנגד הפלות ומניעת הריון, אפילו במקומות שבהם התינוק שיוולד ימות באופן וודאי, כגון במלחמות גדולות, או במקומות בעלי התפוצצות אוכלוסין, למשל העיר כלכותה שבה פעלה.
לתרזה היו דעות נחרצות גם נגד גירושין. היא טענה כי צריך להפוך את הגירושין ללא חוקיים, והיא ניהלה קמפיין גדול אך לא מוצלח בשנת 1997 במטרה להפוך את הגירושין באירלנד ללא חוקיים. למרות זאת, יש שמאמינים שלבסוף שינתה את דעתה בעניין גירושים, כשאמרה בריאיון למגזין מסוים על הגירושין של הנסיך צ'ארלס והנסיכה דיאנה "טוב שזה נגמר. בכל מקרה אף אחד מהם לא היה מאושר".
יואן מקגרגור
קריירה
תפקידו הראשון בקולנוע היה בסרט "להיות אנושי". שנה לאחר מכן, הוא הופיע בסרטו של דני בויל "חברים לרצח" ב-1994. סרטו השני היה אף הוא של בויל והעניק לו תהילה קולנועית - טריינספוטינג (1996). מקגרגור חבר אליו גם לסרטם ההוליוודי הראשון "חיים לא רגילים" (1997), קומדיה רומנטית בהשתתפותה של קמרון דיאז.
האם תרזה
דעותיה
אחת הציטטות הידועות המיוחסות לה גורסת כי כאשר נשאלה תרזה מדוע אין היא מגיעה להפגנות נגד המלחמה ענתה, עלינו לפעול בעד ולא נגד, עשו הפגנה בעד השלום ואבוא.
40 ממכתביה נדפסו תחת הכותרת "אמא תרזה: הפוך נא לאורי", ומהם עולה כי היא הייתה נתונה לעינויי נפש כתוצאה מספקות אמוניים.
יואן מקגרגור
קריירה
מקגרגור הופיע ביצירות מגוונות כמו "כתוב בעור" של פיטר גרינוויי (1996), "התזמורת", "ולווט גולדמיין" של טוד היינז (1998). ב-1999 נבחר לגלם את תפקידו של אובי ואן קנובי בסרט מלחמת הכוכבים: אימת הפנטום, ושיחק את אותה הדמות גם בשני סרטי ההמשך ב-2002 ו-2005. מקגרגור לקח את התפקיד ברצינות וניסה להתאים את דמותו כמה שיותר קרוב למשחקו של סר אלק גינס שגילם את אובי וואן קנובי הזקן. ב-2001 שיחק לצד ניקול קידמן בסרט מולין רוז' והיה מועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו. הוא הופיע גם ב"בלאק הוק דאון" של רידלי סקוט, וכיכב לצידה של רנה זלווגר ב"לגמור עם האהבה". למקגרגור הוצע תפקידו של ג'יימס בונד בסרט קזינו רויאל אך סירב בשל חשש מהזדהות עם הדמות.
אולריקה לואיזה, נסיכת זולמס-בראונפלס
אולריקה לואיזה, נסיכת זולמס-בראונפלס (בגרמנית: Ulrike Luise zu Solms-Braunfels; 1 במאי 1731 – 12 בספטמבר 1792), הייתה אשתו של פרידריך הרביעי, רוזן הסן-הומבורג.
יואן מקגרגור
קריירה
ב-2005 השאיל מקגרגור את קולו ודיבב שני סרטי אנימציה. הוא דיבב את הרובוט הנאהב רודני קופרבוטום ב"רובוטס", שבו גם דיבבו האלי ברי ורובין ויליאמס. ואז הוא דיבב בסרט "פגוש את היונים" את גרי צ'אפמן. בנוסף ב-2005 מקגרוגר שיחק לצד סקרלט ג'והנסון בסרט "איילנד" ובמותחן הפסיכולוגי "הישאר!" לצד נעמי ווטס. שני הסרטים לא היו שוברי קופות ואף קיבלו ביקורת שלילית.
האם תרזה
ביקורת
כמו כן, נמתחה ביקורת על הסטנדרטים הרפואיים של מרפאות המסדר. נטען שאין בהם הפרדה בין החולים ובכך נפגעת בריאותם של חולים בעלי מחלות הניתנות לריפוי. כמו כן הועלו טענות כנגד רמת ההיגיינה הנמוכה הקיימת במרפאות.
הנצחה
בית הולדתה בסקופיה הפך למוזיאון המתאר את פועלה. נמל התעופה של טירנה נקרא על שמה וכן בית החולים בטירנה. במקדוניה נקרא על שמה הכביש המהיר היוצא מהבירה סקופיה.
יואן מקגרגור
קריירה
ב-2007 מקגרגור שיחק לצד קולין פארל בסרטו של וודי אלן "חלומה של קסנדרה".
אולריקה לואיזה, נסיכת זולמס-בראונפלס
ביוגרפיה
אולריקה לואיזה נולדה ב-1 במאי 1731 בהונגן שהשתייכה לרוזנות זולמס-בראונפלס, לפרידריך וילהלם, רוזן זולמס-בראונפלס, ולסופיה מגדלנה בניגנה, רוזנת זולמס-לאובאך-אוטפה, בתם של אוטו קרל, רוזן זולמס-לאובאך-אוטפה וטקלנבורג ולואיזה, רוזנת שנבורג-ואלדנבורג.
יואן מקגרגור
קריירה
ב-2009 שיחק בסרט "אני אוהב אותך פיליפ מוריס", המבוסס על סיפור אמיתי, לצדו של ג'ים קארי, בתור האסיר ההומוסקסואל פיליפ מוריס שמאוהב בסטיבן ג'יי ראסל.
אולריקה לואיזה, נסיכת זולמס-בראונפלס
ביוגרפיה
ב-10 באוקטובר 1746 התחתנה אולריקה לואיזה עם פרידריך הרביעי, רוזן הסן-הומבורג, ממנה נולדו לו שני ילדים. בשנת 1747 שלח לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטאדט את חייליו לרוזנות, וטען שהוא תופס אותה כאפוטרופוס לפרידריך. אולם פרידריך טען כי הוא בגיר ויכול לשלוט לבד, והעניין הופניה לבית המשפט הקיסרי.
יואן מקגרגור
קריירה
בשנת 2017 שיחק בסרט הפנטזיה "היפה והחיה", המבוסס על סרט האנימציה של חברת וולט דיסני "היפה והחיה" מ-1991. באותה שנה חזר לגלם את דמותו של מארק רנטון בדרמה של דני בויל "טריינספוטינג 2" המשך לסרט משנת 1996, אשר מבוסס על הספר טריינספוטינג. בסרט הוא מככב לצד רוברט קרלייל וג'וני לי מילר. בשנה זו גם השתתף ב-10 פרקים בסדרה "פארגו", בתפקיד שבגינו זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הראשי הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיה.