cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית ביתוס
בית בַּיְתוֹס הייתה משפחת כהנים וכהנים גדולים עשירה שמוצאה היה ממצרים. בני המשפחה היו צאצאים לכהן בשם 'שמעון בן ביתוס', אשר חי באלכסנדריה. אלו הוכנסו לאריסטוקרטיה הכהנית באופן מלאכותי על ידי המלך הורדוס ובנו. עיקר פעילותם הייתה בסוף המאה ה-1 לפנה"ס, ובמחצית הראשונה של המאה ה-1 לספירה. המשפחה נמנתה על המחנה המתון בתקופת המרידות כנגד הרומאים, וסביר שרוב הכהנים ממשפחה זו ואולי כולם, השתייכו לצדוקים.
קיים ויכוח בין החוקרים השונים האם יש קשר בין משפחת הכהנים הגדולים בית ביתוס לבין הבייתוסים המוזכרים בספרות חז"ל. איל רגב בספרו "הצדוקים והלכתם: על דת וחברה בימי בית שני" טען שיש לזהות את הכהנים מבית ביתוס עם הבייתוסים.
בני המשפחה
שמעון בן ביתוס נבחר על ידי הורדוס בשנת 23 לפנה"ס להיות כהן גדול לאחר שהורדוס התאהב בבתו, מרים, אותה נשא לאישה בשנת 28/27 לפנה"ס. שמעון מילא את תפקיד הכהן הגדול כמעט עד יום מותו של הורדוס. בשנת 5 לפנה"ס, לאחר שגילה את דבר ניסיון הרעלתו, האשים הורדוס את אשתו מרים שידעה על כך והסתירה זאת ממנו. בתגובה, הדיח את שמעון ממשרתו. מינויו של שמעון לתפקיד הכהן הגדול היה גם חלק ממדיניותו של הורדוס להפחית ממעמד הכהן הגדול.
במשך השנים לאחר מכן ועד המרד הגדול, מילאו בני משפחה זאת תפקידים חשובים בבית המקדש. לפני מותו של הורדוס נמשח בנו של שמעון, יועזר לתפקיד הכהן הגדול. בסוף ימיו של הורדוס הוא תלה "נשר זהב" בחזית הכניסה למקדש. שני חכמים שהורידו את הנשר ניתפסו והוצאו להורג על ידי הורדוס. יועזר לא התערב בהחלטה זאת למרות המחאה הציבורית החריפה. כשעלה ארכלאוס בנו של הורדוס לשלטון, דרש העם את הדחתו של יועזר בגלל שתיקתו. ארכלאוס לא נענה לדרישה וכתוצאה מכך פרץ נגדו מרד. ארכלאוס שחשד בו שהוא שיתף פעולה עם המורדים בזמן העדרו מיהודה הדיחו והחליפו באחיו אלעזר. לאחר מכן הוחלף אלעזר על ידי ארכלאוס בישוע בן שי. לאחר הדחת ארכלאוס על ידי הרומאים, חזר יועזר לתפקיד הכוהן הגדול. קוויריניוס שנשלח על ידי רומא לארגן את יהודה כפרובינקיה, הכריז על קנסוס - מפקד אוכלוסין. יועזר עודד את העם להישמע להוראות הרומאים ולהצהיר על נכסיהם במסגרת מפקד האוכלוסין. הדרישה עוררה תסיסה בקרב העם כי מפקד האוכלוסין היה בניגוד להלכה. הועלתה דרישה בפני קוויריניוס להדיח את יועזר, והוא מתוך רצונו לפייס את היהודים הדיחו מתפקידו.
על פי דניאל שוורץ, הכהן הגדול מתתיהו בן תאופילוס (הראשון) היה כנראה נשוי לאחותו של יועזר בן ביתוס. הוא גם היה המייסד של משפחת הכהונה הגדולה בית קתרוס. ילדיו היו הכהן הגדול שמעון שכונה קנתרוס או קנתירא. הוא כיהן בתקופתו של אגריפס הראשון שמינה אותו לתפקיד, וגם הכהן הגדול אליהועיני בן קנתירא. כהן נוסף בן המשפחה היה יהושע בן גמלא, שהיה בעלה של מרתא בת ביתוס. הוא התמנה לתפקידו לאחר שאשתו, שהייתה עשירה, שלמה למלך (כנראה אגריפס השני) סכום כסף גדול. נישואיה לבן גמלא נערכו לאחר מינויו לתפקיד. בן גמלא קיים מאבק על תפקיד הכהן הגדול עם הכהן הגדול יהושע בן דמנאי שקדם לו בתפקיד שניהם הקימו יחידות של בעלי זרוע שלחמו ביניהם ברחובות ירושלים. הוא פעל בתקופת המרד הגדול ונרצח על ידי הקנאים.
בית ביתוס מוזכר ראשונה ברשימת משפחות הכהונה הגדולה ב. ציון זה מעיד על חשיבותם של בני משפחה זאת. בתקופה שעד המרד הגדול היו שתי משפחות הכהונה החשובות בית ביתוס ובית חנן. בתקופה הראשונה שלטה משפחת בית ביתוס, בימי הנציבים הראשונים שלטה משפחת בית חנן.
על משפחת כהנים גדולים זו ומשפחות הכהנים הגדולים האחרים בתקופתם נאמר בתוספתא:
רבנות מטעם
רב מטעם
מונקירזאורוס
מונקירזאורוס (שם מדעי: Monquirasaurus) הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת הפליוזאורים שהתגלה במחצבים בתצורות פחה שבקולומביה. הממצאים המאובנים נראו כבר ב-1977 עם ממצאים חלקיים שגם צולמו חלקית ונחשבו ללא-אמינים ואלה שויכו תחילה לסוג קרונוזאורוס, אך ב-2021 הוחלט להפרידם לסוג עצמאי. השם המדעי מבוסס על אזור מונקירה (Monquirá) בקולומביה עם הסיומת "saurus" - זוחל/לטאה. שם המין היחיד בסוג - Monquirasaurus boyacensis, ניתן על שם מחוז בויאקה שבו נמצא אזור מונקירה.
המונקירזאורוס היה טורף גדול באורכו של 7.3 מטרים עד 8 מטרים, שהיה בעל סנפירים רחבים ולסתות ארוכות וחזקות עם עוצמת נשיכה עוצמתית. ככל הנראה הוא ניזון מדגים וזוחלים ימיים כמו איכתיוזאורים ששחו לחופי האוקיינוס האטלנטי לפני 112 עד 119 מיליון שנה מזמננו.
פסח בורשטיין (איש ציבור)
פסח בורשטיין (3 באוקטובר 1909 – 8 באוקטובר 1977) היה איש ציבור ישראלי, פעיל מרכזי בארגונים של ניצולי השואה, יושב ראש הארגון הארצי של אסירי הנאצים לשעבר, חבר ועד הארגונים של שרידי השואה, יושב ראש המועצה של הארגון העולמי של לוחמים יהודים, פרטיזנים ואסירי המחנות, חבר הנהלת יד ושם, סגן יו"ר UIRD (איחוד בינלאומי של תנועות המרי והמגורשים) . מאמריו על תקופת השואה התפרסמו במקומות שונים ובפרט בעיתון היידיש לעצטע נייעס. היה ניצול שואה מאסירי גטו ביאליסטוק והמחנות ב ובאושוויץ.
ביוגרפיה
פסח בורשטיין, בן יהודה ופסיה, נולד בשנת 1909 בביאליסטוק, פולין.
בזמן המלחמה היה בורשטיין בגטו ביאליסטוק עד לחיסולו, ואחר כך במחנה העבודה בבליז'ין ובמחנה ההשמדה אושוויץ. באושוויץ עבד בחציבת אבנים עד לפינוי המחנה. כאשר הוצאו האסירים לצעדת המוות הצליח להסתתר באחד המבנים עד לבוא החיילים הרוסים. שם שהה עד לשחרור. בתום המלחמה חזר לביאליסטוק והיה חבר בוועדת השיקום היהודית שניסתה לשקם את הקהילה ולסייע ליהודים לשוב ולהשתקע בעיר. הניסיון לא צלח ועד ראשית 1947 עזבו כמעט כולם. בורשטיין עלה לארץ ב-1947. לאחר המלחמה העיד במשפטו של הפושע הנאצי ארתור גוזברג, מפקד מחנה בליז'ין, שנערך בגרמניה. היה נשוי למרים, אחותה של חייקה גרוסמן.
פעילות ציבורית
בורשטיין היה פעיל ונואם מרכזי באירועים רבים שעסקו בזיכרון השואה, בעצרות ממלכתיות ובהתנגדות לפיוס עם גרמניה. הוא תיאר את המרד בגטו ביאליסטוק בספר הזיכרון שהוציאה הקהילה בניו-יורק, ואסף רשימה של מאות לוחמים שנהרגו בלחימה. כנציג הארגון הארצי של אסירי הנאצים לשעבר שעמד בראשו היה בורשטיין חבר מרכזי בוועד הארגונים של שארית הפליטה שהתכנס בכל פעם לצורך מאבק מסוים, ולקח חלק חשוב בכל הפעולות שיזם הוועד.
בשנת 1954 פנה כנציג ארגוני הפרטיזנים אל נשיא המדינה בבקשה לפעול להפיכתו של יום השואה ליום אבל לאומי. בשנת 1958 היה בין נציגי ועד ארגוני הניצולים שהשתתפו בישיבה הראשונה של ועדת הכנסת בנושא כינון יום השואה והגבורה כיום ממלכתי.
בשנת 1965 היה חבר במטה הפעולה המיוחד למאבק בחוק ההתיישנות על פשעי הנאצים בגרמניה. חברי המטה הובילו הפגנה בת אלפי משתתפים שצעדה ברחוב דיזנגוף בתל אביב. בחודש אוגוסט באותה שנה ארגן וועד הארגונים עצרת המונים ליד מצבת טרבלינקה בבית הקברות נחלת יצחק נגד בואו של השגריר הגרמני. במסגרת המחאות נגד גרמניה, ארגן הוועד בדצמבר 1966 הפגנת אלפים בתל אביב נגד תחיית הנאציזם. בכל הפעולות היה בורשטיין בין ראשי המארגנים והנואמים. עוד הופיע והשתתף באירועים רבים.
בורשטיין היה בין הדוברים הבולטים בנושא היחסים עם גרמניה, וממארגני המחאה נגד השמעת יצירות של ואגנר בתזמורת הפילהרמונית. בימיה הראשונים של הטלוויזיה הישראלית הוזמן לדיון על גרמניה בתוכנית "בומרנג".
ב-1974 הופיע בראש משלחת בפני יו"ר ועדת הפנים של הכנסת, בתביעה לפעול לשחרורה של ביאטה קלארספלד שנעצרה בגרמניה.
היה חבר ועדת השיפוט של עירית תל אביב לבחירת האנדרטה לשואה ולתקומה בכיכר מלכי ישראל אך לא תמך בדגם שנבחר.
בארץ, כחבר "הבונד" ניהל קואופרטיב לתעשיית טקסטיל. בנוסף לפעילותו לשימור זיכרון השואה השתתף גם בפעילות ציבורית הומניטרית כגון בוועד להצלת ילדי ביאפרה.
התבלט במיוחד באירועי תרבות בשפת היידיש. בשנות ה-70 השתתף והנחה ערבי תרבות רבים בשפה היידית בבית לייוויק. כתב ופרסם מאמרים בעיתונות היידית.
בשנת 1977 נפטר ונקבר בבית העלמין הדרום, על מצבתו נכתב : "...האיש שלא שכח ולא נתן לשכוח". הותיר אחריו את רעייתו, מרים.
קריפטואנליזה
קריפטואנליזה (מיוונית kryptós שפירושו "חבוי" ו-analýein שפירושו "לשחרר" או "להתיר") בעברית: נִתּוּחַ הַצְפָּנָה, היא ענף בקריפטולוגיה שעיקרו מחקר וניתוח מערכות מידע על מנת לחשוף היבטים סודיים של המערכת. תפקיד קריפטאנליסט הוא לפרוץ את ההגנה הקריפטוגרפית של המערכת בכל דרך אפשרית או לחשוף 'חולשות' המאפשרות גישה לתכנים חסויים, אם על ידי חשיפת מפתחות ההצפנה ואף בלא ידיעתם. בנוסף לאנליזה המתמטית של אלגוריתמים ופרוטוקולים קריפטוגרפיים, קריפטואנליזה כוללת גם חקר התקפות ערוץ צדדי, אשר אינן מתמקדות בחולשות תאורטיות באלגוריתם ההצפנה עצמו אלא בהיבטים מעשיים הקשורים באופן יישומו בפועל. או ניצול חולשות במערכת שמדליפות שלא במודע, במישרין או בעקיפין, פרטים רגישים שעשויים לעזור בפיצוח המערכת.
אף על פי שבמהותה קריפטואנליזה לא השתנתה רבות - קרי שבירת מערכת הצפנה בכל האמצעים העומדים לרשות האנליסט - השיטות, הכלים והטכניקות עברו שינוי דרסטי במרוצת השנים. לאורך ההיסטוריה, מצויה הקריפטואנליזה במרוץ הסתגלות מתמיד אחר ההתקדמות והמורכבות הגוברת של הקריפטוגרפיה, החל משיטות 'עט ונייר' מסורתיות דרך מכונות פיצוח צפנים כמו בומב הבריטית ומחשבי קולוסוס של בלצ'לי פארק בזמן מלחמת העולם השנייה ועד לאלגוריתמים ממוחשבים של ימינו. הקשר עם המתמטיקה רק הלך והתחזק, לעיתים שבירת אלגוריתם קריפטוגרפי מודרני שקול לפתרון בעיה מתמטית טהורה, הדוגמה הטובה ביותר היא החיפוש המתמיד אחר שיטות טובות לפירוק לגורמים של מספרים גדולים מאוד לשם שבירת אלגוריתם RSA.
הגדרות כלליות
המטרה העיקרית של הקריפטואנליזה היא, בהינתן פיסת מידע מוצפן כלשהי שנקראת טקסט-מוצפן (ciphertext), על המנתח, 'התוקף' או 'היריב' כפי שנהוג לקרוא לו, להשיג כמה שיותר מידע אודות הטקסט המקורי שנקרא טקסט-קריא (plaintext) המשויך לאותה פיסת מידע.
הנחת העבודה לפי עקרון קרקהופס וכפי שנוסחה על ידי שאנון "האויב מכיר את המערכת" (the enemy knows the system). דהיינו פרטי האלגוריתם ששימש להצפנה, כמו גם כמה פרטים בסיסים אחרים על המערכת כמו אורך מפתח ההצפנה בסיביות, פומביים וידועים לכל. זוהי הנחה סבירה מבחינה מעשית ככל שההיסטוריה מלמדת. קיימות אין ספור דוגמאות מהעבר של חשיפת אלגוריתמים סודיים, אם על ידי ריגול, בגידה, הנדסה הפוכה, מחדל, טעות אנוש, תקלה וכדומה. היו מקרים שהתוקף הצליח לשחזר את אלגוריתם ההצפנה רק מניתוח הטקסט המוצפן.
קיימת מעין תחרות סמויה בין ממציאי האלגוריתמים לבין האנליסטים שמנתחים אותם. התפתחות הקריפטוגרפיה המודרנית נעשית בשני מסלולים מקבילים - התפתחות של שיטות הצפנה מתקדמות יותר ומאידך התפתחות שיטות פיצוח החושפות חולשות בשיטות אילו וחוזר חלילה. לעיתים די בהוכחה תאורטית שאלגוריתם מסוים ניתן לפיצוח בכמות עבודה נמוכה מזו שהצהירו עליה מפתחי האלגוריתם או בכמות עבודה הנמוכה במידה מסוימת מכוח גס. מפתחים נדרשים לעיתים להתמודד עם שיטות פריצה חדשות שמתגלות. לעיתים מתגלות פרצות בגרסה הראשונה והמפתחים חוזרים ומוציאים גרסאות ממוטבות העמידות בפני ההתקפות שהתגלו.
מודלים של התקפות
כמות המידע אודות טקסט המקור, הזמינה לתוקף לפני ההתקפה מתחלקת לכמה מודלים עיקריים מהקל אל הכבד:
מודל אורקל
באנליזה תאורטית מתעלמים מההקשר שבו נעשית ההתקפה או מפרטיה הטכניים ומתארים אותה באמצעות 'משחק' מופשט. לצורך העניין נניח שקיים אורקל היפותטי שברשותו אלגוריתם הצפנה מסוים שאת ביטחונו מעוניינים לבדוק, התוקף רשאי לפנות לאורקל ולבקש ממנו להצפין עבורו מידע מסוים באלגוריתם זה, עם מפתח הצפנה שידוע לאורקל בלבד ולהחזיר לו את התוצאה. האורקל מחזיר בתגובה טקסט מוצפן או מחרוזת אקראית סתמית, אך אינו רשאי לחשוף את מפתח ההצפנה. המשחק מנוהל כך שהתוקף שולח לאורקל מחרוזת כלשהי, האורקל מטיל מטבע ולפי תוצאת ההטלה מבצע החלטה ומחזיר לתוקף תגובה בהתאם, שיכולה להיות הצפנה של המחרוזת שקיבל עם מפתח הצפנה סודי שנבחר באקראי או פרמוטציה אקראית סתמית. תפקידו של המתקיף הוא לנחש בהסתברות גובהה מחצי בשיעור שאינו זניח האם כל מחרוזת שקיבל מהאורקל היא הצפנה של הטקסט ששלח או מחרוזת אקראית. במילים אחרות לאחר מספר פעמים המוגדר על ידי המודל התוקף אמור לנחש בהסתברות גבוהה מחצי בשיעור שאינו זניח מה היו הטלות המטבע של האורקל בכל האירועים. אם ההתקפה מצליחה, ההשלכה היא בהכרח שמתוך חילופי המסרים עם האורקל למד התוקף מידע מסוים על אלגוריתם ההצפנה, שזה שקול בעצם לפריצת האלגוריתם.
סיבוכיות
ישנם שלושה היבטים חשובים שמלמדים על מאפייני ההתקפה ועל קושיה. זמן, זיכרון ודטה. הגדרה של 'קושי' ניתנת לניסוח בכמה אופנים, המודל המקובל למדוד קושי או כמות עבודה הוא במונחים של סיבוכיות זמן, מספר הצעדים החישוביים הדרוש לביצוע ההתקפה. זיכרון מייצג את שטח האחסון הדרוש להתקפה ודטה מייצגת את כמות או סוג המידע הדרוש לתוקף לצורך ההתקפה. בדרך כלל קשה לתת הערכה מדויקת של כמות המידע או הזמן הדרוש לפריצת המערכת במונחים של כוח מיחשוב במיוחד כשההתקפה אינה מעשית אלא תאורטית באופייה. בקריפטואנליזה לא תמיד צריך לשבור בפועל אלגוריתם הצפנה כדי להוכיח חולשה, מספיק להוכיח תאורטית ששבירתו קלה מכוח גס במידה ניכרת. לדוגמה באלגוריתם עם מפתח בגודל 128 סיביות, אפילו אם ההתקפה דורשת 2^{110} פעולות והיא אינה פרקטית בעליל, היא מספיקה כדי להצביע על חולשה כיוון שהיא טובה מכוח גס שהוא 2^{128} והיא עדות לכך שהאלגוריתם אינו מספק את הביטחון שהוא מתיימר לתת.
שבירה חלקית
אפשר לסווג התקפות קריפטוגרפיות לפי מידת ההצלחה. כמות ואיכות המידע שהושג ביחס לכמות המידע שהייתה זמינה קודם להתקפה. למשל בצופן בלוקים ההתקפה הטובה ביותר היא כזו שמצליחה לחשוף את מפתח ההצפנה, במקרה כזה אומרים שהאלגוריתם נשבר לחלוטין. בהתקפה חלשה יותר, התוקף אינו מצליח לנחש מהו המפתח הסודי אך עלה בידו בדרך כלשהי לנחש את המידע המקורי שהוצפן. זוהי שבירה חלקית. כמות המידע שהתוקף משיג במקרה של שבירה חלקית מתחלק גם הוא לכמה מקרים, למשל מידע חלקי יכול להיות הצלחה בניחוש כל טקסט מוצפן או ניחוש של טקסט מוצפן ספציפי בלבד. הגדרה מחמירה יותר היא שהתוקף מצליח להשיג מידע עקיף לגבי הטקסט המוצפן גם ללא פענוחו. או אם הוא מצליח לזהות קשר כלשהו בין הטקסט המותקף לבין טקסט מוצפן אחר אפילו אם הקשר עקיף. לדוגמה אם הטקסט המוצפן a הוא סכום כסף כלשהו, במודל זה התקפה מוצלחת תקרא התקפה שבה התוקף מצליח לייצר טקסט מוצפן 'תקף' של ערך אחר b כך שמתקיים a<b זאת מבלי לפענח את a (זוהי הגדרת החשילות). הדרך המקובלת לאמוד את מידת הצלחת ההתקפה כנגד המערכת נקראת ביטחון סמנטי. בגרסה המחמירה שלו פירושו יכולת התוקף להבחין בהבדל כלשהו בין הטקסט המוצפן לבין פרמוטציה אקראית כלשהי. דהיינו, בהינתן זוגות רבים של מחרוזות בינאריות באורך מוגדר כלשהו, כשאחת היא תוצאה של הצפנה של טקסט בעל משמעות כלשהו והשנייה היא מחרוזת אקראית סתמית, אם התוקף מצליח בכל הזוגות או ברובן, להבדיל בהסתברות גבוהה מחצי בשיעור משמעותי בין פרמוטציה אקראית לבין הצפנה של טקסט-מקור, אזי אומרים שההתקפה הצליחה.
הצלחה חלקית יכולה להיות גם התקפה מוצלחת כנגד גרסה מצומצמת של האלגוריתם. כגון בצופן בלוקים איטרטיבי הצלחה חלקית היא היכולת לשבור את האלגוריתם בפחות סבבים, לדוגמה AES עם מפתח 256 סיביות מבצע 14 איטרציות. הצלחה חלקית יכולה להיות פיצוח גרסה מותאמת שלו בשמונה סבבים למשל. אף על פי שהתקפה כזו אינה מעשית ואינה מסכנת באופן מיידי את השימוש באלגוריתם, יש בה כדי ללמד על חולשות תאורטיות והיא מאפשרת מבט טוב יותר על אופי האלגוריתם או יכולה לשמש כבסיס להתקפה משופרת יותר.
ביקורת קריפטוגרפית
בעבר נטו מפתחי אלגוריתמים קריפטוגרפיים לשמור בסוד את פרטי האלגוריתם. כיום מקובל לאמץ את עקרון קרקהופס, הקובע ששמירת אלגוריתם הצפנה בסוד אינה מהווה חלופה לבטיחותו. באנלוגיה למנעול צירופים, הסתמכות אך ורק על מנגנון נעילה סודי, אינה חכמה כיוון שאם נחשף המנגנון המנעול כולו הופך לחסר תועלת. מאידך אם התגלה צירוף סודי, יש צורך רק להחליף צירוף על מנת להבטיח סודיות, אין צורך בקניית מנעול חדש. עם זאת, גם בעת המודרנית הוכרזו מספר אלגוריתמי הצפנה כסודיים. בשנת 1993 פרסמה ממשלת ארצות הברית תקן הצפנה בשבב Clipper שהשתמש במספר אלגוריתמים סודיים, ביניהם צופן סימטרי בשם Skipjack. השבב בין היתר נועד לאפשר לרשויות גישה לתוכן המוצפן באמצעות דלת אחורית - מפתח נוסף אותו קיבלו בעת ייצור השבב. השימוש בדלת אחורית וסודיות האלגוריתמים גרמו להסתייגות רבה בציבור והפרויקט לא התקבל, במיוחד לאחר שפורסמו אלטרנטיבות טובות יותר כמו PGP. בסופו של דבר נחשפו פרטי אלגוריתם סקיפג'ק לידיעת הציבור. צופן זרם RC4 היה סוד מסחרי כשהומצא ב-1987 על ידי רונלד ריבסט במעבדות RSA. אולם בדרך כלשהי הצליח מישהו להנדס לאחור את האלגוריתם ופרטיו דלפו באופן אנונימי לרשת האינטרנט והפכו במהרה לנחלת הכלל.
אלגוריתמים מוצלחים הם כאלו שזכו לביקורת הציבור, במיוחד לעיון מדוקדק בידי אנליסטים ומומחי הצפנה מסביב לעולם. AES הוא דוגמה טובה לאלגוריתם שנבדק היטב על ידי מומחים רבים ונבחר מבין מספר מועמדים טובים, לאחר תחרות פתוחה שנמשכה כמה שנים.
מלבד פנקס חד-פעמי, לא ידוע על אלגוריתם בלתי שביר. כל אלגוריתם ניתן לשבירה עם די זמן וכוח חישוב. הבחירה היא תמיד בין קלות יישום לעומת בטיחות. הדעה הרווחת היא שמרבית האלגוריתמים הידועים שזכו לביקורת ובדיקה של מומחים, אכן בטוחים. הסיבה שמערכות נפרצו או כשלו לא נבעה ישירות מליקויים תאורטיים באלגוריתמים שעליהם התבססו, אלא בשל כשלים או שגיאות אנוש באופן יישומם, שנבעו בין היתר מבורות, רשלנות או אי-הקפדה על נוהלי בטיחות. יותר קל להשיג מידע באמצעות ציתות, מתן שוחד, גנבת מפתחות או התקפת ערוץ צדדי מאשר לפרוץ אלגוריתם. במאי 2011 הצליחו האקרים (לפי הפרסומים סיניים) לחדור למחשבי חברת לוקהיד מרטין ולגנוב מידע סודי ביותר. לפי הפרסומים הם לא פרצו את מערכות האבטחה של החברה שאינן מביישות אף ארגון ממשלתי, במקום זאת הם פשוט השתמשו במפתחות הצפנה שנגנבו ממעבדות RSA מספר חודשים לפני כן. בגרסת WAP (פרוטוקול אבטחה סלולרי) הראשונה התגלתה פרצה אבטחתית חמורה שנבעה מאופן יישום אלגוריתם RC4 וגרמה לדליפת מידע. באפריל 2014 התגלתה פרצת אבטחה ב-OpenSSL המשמש לאבטחת תעבורת האינטרנט באתרים רבים מסביב לעולם. הפרצה, שנבעה מיישום לקוי של פרוטוקול סינכרון נילווה איפשרה לחטוף מהשרת 64 קילובתים של מידע רגיש שעלול להכיל נתונים חשובים כמו סיסמאות או מפתחות הצפנה.
ניתוח תדירויות
כמעט לכל הצפנים הקלאסיים חשיבות היסטורית בלבד והם אינם בטוחים כיום לשימוש בשל העובדה שהם סובלים מבעיית היתירות. בכל שפה ישנן אותיות ששכיחותן גבוהה מזו של האחרות. בשפה העברית למשל, האות יו"ד מופיעה בשכיחות של 11.5 אחוז בערך מסך כל האותיות בטקסט נפוץ לעומת האות טי"ת ששכיחותה היא 1.2 אחוז בקירוב. מידע סטטיסטי על התפלגות האותיות בשפה ספציפית, עשוי לסייע בידי מנתח הצופן בחשיפת המסר ללא צורך במפתח, או אף בחשיפת המפתח עצמו מתוך טקסט מוצפן קצר יחסית.
קיימות מספר שיטות לפענוח צופן רב-אלפביתי עם מפתח קצר, בהן שיטת קסיסקי או מבחן קסיסקי, בה מנסים לאתר את גודל המפתח מתוך מקטעים החוזרים על עצמם בטקסט המוצפן. משנמצא אורך המפתח, מחלקים את הטקסט המוצפן לגושים באורך המפתח ומפעילים ניתוח סטטיסטי על כל גוש בנפרד בהתבסס על שכיחות האותיות. וכן שיטת מדד צירופי מקרים של ויליאם פרידמן שפענח את צופן PURPLE היפני, בה המתקיף מנסה לחשוף את מחזוריות הצופן (אורך המפתח) על ידי מדידת שכיחות יחסית של מקבצי אותיות בטקסט המוצפן בהתבסס על טבלת שכיחויות שהוכנה מראש, שיטה זו טובה כנגד צופן רב-אלפביתי, כגון ספר-צופן (Running key) וכן צופן ויז'נר.
פיצוח האניגמה
פיצוח צופן האניגמה היה אירוע שהשפיע רבות על התפתחות ההצפנה. פיצוח האניגמה מורכב ממספר אירועים שלא היה די בכל אחד מהם בנפרד, אולם שילובם יחד הביא לפיצוח המוצלח של הצופן ולשבירת המצור הימי על בריטניה. בנוסף, יש להבדיל בין פיצוח האניגמה הרגילה, ששימשה את כוחות היבשה וחיל האוויר, פיצוח שהתרחש במועד מוקדם יותר, לבין פיצוח האניגמה של הצי, שהייתה מורכבת יותר וקשה יותר. בתום המלחמה המשיכו הבריטים לשמור על סוד הפיצוח. בריטניה המליצה למושבותיה לשעבר כולל ישראל, להשתמש באניגמה בטענה כי צופן המכונה "אינו בר פיצוח". הסוד נחשף רק בשנות השבעים.
מסופר שפרופסור שהיה חבר בצוות של אלן טיורינג בפיצוח האניגמה שמע מפי סטודנט ישראלי שלו שהבריטים מסרו במתנה 30 מכונות אניגמה לידי צה"ל והרגיש צורך להזהירו אולם לא רצה לבגוד בבני עמו, לכן מצא דרך מקורית להעביר את המסר. הוא שאל את הסטודנט: "שמעת על הסוס הטרויאני?". המסר הועבר לצה"ל, והאגדה מספרת שראש הממשלה דוד בן-גוריון בכבודו ובעצמו הורה להוציא את ה"אניגמה" משימוש, עוד לפני שהוכנסה לשימוש מבצעי.
קריפטואנליזה של צפנים סימטריים
שיטות הפיצוח הקלאסיות שהסתמכו על ניתוח תדירויות של אותיות לפי יתירות השפה, אינן ישימות כנגד אלגוריתמים סימטריים מודרניים כיוון שנעשה שימוש בבלוקים גדולים (64 סיביות ומעלה) ומספר הצירופים האפשרי במקרה כזה אסטרונומי, עובדה שמאלצת את המתקיף לנתח כמות עצומה של טקסטים ולרוב אינה מעשית. מלבד זאת קיימות שיטות לביטול יתירות אם על ידי הוספת אקראיות מכוונת או בשיטות אחרות (ראה מצבי הפעלה). השיטות המודרניות המקובלות כיום לניתוח אלגוריתמים סימטריים מסתמכות בעיקר על סטטיסטיקה ואנליזה ליניארית ודיפרנציאלית. ביניהן ניתן למנות את:
קריפטואנליזה של צפנים אסימטריים
אלגוריתמים א-סימטריים נשענים בעיקר על קושיין (התאורטי/חישובי) של מספר מצומצם של בעיות מתמטיות קשות. בהן נמנות בעיית פירוק לגורמים (עליה מבוססת, למשל, הצפנת RSA), בעיית לוגריתם דיסקרטי (עליה מבוסס DSA) ובעיית הוצאת שורש ריבועי מודולו מספר פריק (עליה מבוססת הצפנת רבין). בעיות אלו מאפשרות יישום פונקציה חד כיוונית עם דלת סתרים (Trap-door), שהיא פונקציה קלה לחישוב בכיוון אחד אולם קשה לשחזור בכיוון ההפוך, אלא כן קיים "מידע נסתר" (למשל בבעיית פירוק לגורמים, דלת הסתרים יכולה להיות הגורמים הראשוניים או חלקם), בהקשר זה דלת הסתרים היא המפתח הפרטי. אף שמשערים כי הפונקציות בהן משתמשים היום בפועל הן חד-כיווניות, מעולם לא ניתנה לכך הוכחה פורמלית ושאלת קיומן של פונקציות חד-כיווניות קשות באופן ודאי היא בעיה פתוחה חשובה במדעי המחשב (בפרט, תשובה חיובית לשאלה זו תהווה הוכחה לכך ש-P שונה מ-NP, מה שישים קץ לשאלה הפתוחה המרכזית במדעי המחשב).
טרם נמצא אלגוריתם יעיל המסוגל לפתור בזמן ריצה פולינומי את אחת מהבעיות שבבסיס האלגוריתמים האסימטריים הנפוצים בימינו ובכך להוציאם מכלל שימוש. עם זאת קיימים אלגוריתמים לפתרון בעיות יסודיות אלו בסיבוכיות זמן היעילים במידה ניכרת מכוח גס. מסיבה זו רצוי שמפתחות ההצפנה יהיו גדולים במידה ניכרת כדי להשוות את רמת בטיחותן לאלגוריתמים סימטריים. הדוגמה הידועה ביותר היא בעיית פירוק לגורמים עתיקת היומין, שמתמטיקאים רבים וטובים התחבטו בה. האלגוריתם הטוב ביותר הידוע כיום לפתרונה הוא נפת שדה מספרים. בנובמבר 2005 הצליח צוות מתמטיקאים לפרק לגורמים את RSA-200 (בגודל 663 סיביות) מתוך מספרי האתגר של מעבדות RSA במאמץ שנמשך כמעט שלוש שנים, תוך שימוש במספר גדול של מחשבים שעבדו במקביל. במאי 2007 הצליח צוות מתמטיקאים לפרק לגורמים את המספר (המכונה מספר מרסן) המספר הגדול ביותר שפורק לגורמים נכון לשנה זו. ההשלכה היא שמפתח בגודל 1024 סיביות בר פיצוח. בספטמבר 2013 בעקבות פרשת סנואודן, רוברט דייוויד גראהם מומחה אבטחת מחשבים מחברת אראטה העריך כי ביכולת הטכנולוגית הנוכחית עם המשאבים של ארגון כמו NSA אפשר לבנות חומרה ייעודית בעלויות של כמילארד דולר, שתוכל לפצח מפתח הצפנה של RSA או דיפי-הלמן בגודל 1024 סיביות בתוך מספר שעות. אין סיבה שלא להאמין ש-NSA הצליחו לעשות זאת.
קריפטואנליזה של צפני זרם
בין ההתקפות הידועות כנגד צפני זרם נימנות:
התקפת ערוץ צדדי
התקפת ערוץ צדדי מתמקדת בסביבה בה מוטמעת המערכת הקריפטוגרפית ובאופן יישומה, על ידי ניסיון לחלץ מהמערכת מידע רגיש כלשהו אם על ידי בדיקת תיזמון (timing) או צריכת אנרגיה, קרינה אלקטרומגנטית שמאפשרת לנטר מרחוק פעולת מחשבים או לסרוק מסכים, שינויים בטמפרטורה או בתדר השעון וכן ניצול תקלות, או הדרך שבה המערכת מטפלת בהודעות שגיאה במקרה תקלה (תמימה או מכוונת).
המטרה מקדשת
המטרה מקדשת הוא מותחן ריגול רב-מכר מאת הסופר יריב ענבר (שם עט), איש קהיליית המודיעין הישראלית, שיצא לאור בשנת 2016 בהוצאת ידיעות ספרים. הספר הוא רומן הביכורים של הסופר, אשר זהותו האמיתית נאסרה לפרסום לאחר דיון שנערך בוועדת השרים למתן היתר לפרסומים. בשנת 2019 זכה הספר לאות הספרותי "ספר זהב", שמוענק על יד ההתאחדות להוצאות לאור לספר שנמכר בלמעלה מעשרים אלף עותקים. באותה שנה יצא ספר שני "הסדק".
עלילת הספר
גיבור הספר הוא אורי ורד, איש שב"כ בעברו, ומפקד יחידת הפעלת הסוכנים, יחידה 504, של חיל המודיעין. הודעת פקס אנונימית מתקבלת בלשכת ראש הממשלה ובה איום לפרסם את שמו של סוכן בכיר של מדינת ישראל המכונה 'טבסקו', אלא אם יענה ראש הממשלה להצעת חמאס לעסקת חילופי שבויים להחזרת חייל חטוף בשם אליעד שגיא. ורד, הפועל תוך מידור מפרטי האיום המלאים מנסה להציל את חייו של הסוכן, אשר מהווה מקור אסטרטגי ייחודי לכיסוי פרויקט 'סהרה' במדינת אויב ערבית המכונה 'אכדיה'.
בספר מוצגים לבטיהם של בכירי המערכת המדינית בשאלת שחרור האסירים מחד והגנה על חייו של הסוכן האסטרטגי מנגד. הספר עוסק בחקירת זהות שולח הפקס המסתורי אשר נערכת במקביל בישראל על ידי שירות הביטחון הכללי ובאירופה על ידי "המוסד".
גיבון לבן-גבות מזרחי
גיבון לבן-גבות מזרחי (שם מדעי: Hoolock leuconedys) הוא מין פרימט ממשפחת הגיבונים המצוי ביערות מזרח הודו וגם במינמאר ובמחוז יונאן שבסין.
מין זה קרוב למין גיבון לבן-גבות מערבי ובעבר היה תת-מין שלו. הוא יכול להגיע לאורך 81 ס"מ ולמשקל 6-9 ק"ג. הוא נראה דומה לגיבון לבן הגבות וכשמו האזור שמעל העיניים לבן.
גיבונים אלה חיים בין ענפי העצים ביער ומחפשי פירות או פרחים, בעיקר של עצי הפיקוס. כמו כן הם ניזונים מחרקים וחסרי חוליות, ביצים ומעלים. אלו גיבונים קולניים המשמיעים רעשים חזקים כדי להבריח יריבים מהטריטוריה שלהם. כמו כן הם מגינים על מזונם מסנאים, עורביים ועופות דרונגו.
המין נמצא בסכנה עקב פגיעה ביערות בהם הוא חי וגם כתוצאה מציד. הם עלולים להיטרף גם על ידי כלבים משוטטים, טיגריסים, נמרים ונחשי פיתון. הצעירים מצויים בסכנת טריפה על ידי לטאות כוח ועיט נצי טרופי.
שבח להרמוניה
היצירה
הושמעה לראשונה בקובנט גארדן בלונדון בשנת 1736. משערים כי היא מהווה קטע שהושמט מהאורטוריה "חגיגת אלכסנדר" HWV 75. בבכורה של האורטוריה "חגיגת אלכסנדר" הנדל העדיף להשמיע בין שני החלקים של היצירה הזו קנטטה אחרת, איטלקית, המוקדשת גם כן לצציליה הקדושה Cecilia volgi un sguardo לסופרן, טנור ומיתרים (HWV 75). ניוברג המילטון (בערך 1715 - 1743) מחבר הלברית של האורטוריה שקיבל השראה מיצירה של ג'ון דריידן הוא זה שחיבר את המלים באנגלית גם לקנטטה "שבח להרמוניה", כשהכותרת המקורית הייתה "כוח המוזיקה" Power of Musick". רוח הטקסט המשבח את כוחה של ההרמוניה המוזיקלית מתאימה לחג הנוצרי של צציליה הקדושה, שהוכרזה פטרונית של המוזיקה. יום צציליה הקדושה חל ב-22 בנובמבר.
בחלקים של כתב היד מופיעות המלים "נספח - אודה לצציליה הקדושה" ומשום כך הקנטטה נחשבת מעין אודה קטנה לאותה קדושה, להבדיל מיצירות ארוכות יותר כמו האודה של הנרי פרסל וזו של הנדל עצמו Ode for St. Cecilia's Day.
הקנטטה מורכבת משני חלקים בלבד: קטע קצר של רצ'יטטיב, Look down, look down ואריה ארוכה יותר Sweet accents all you numbers grace
הטקסט
REC. Look down, harmonious Saint whilst we do celebrate thy art and thee Of music's force the wonders shaw the most of Heav'n we here can know
REC. ''Music! That all persuading art''
ARIA Sweet accents all your numbers grace touch ev'ry trembling string It charms the soul, delights the ear to it all passions bow
each note in justest order place of Harmony we'll sing il gives us hopes, it conquers fear and rules we know not how
לקריאה נוספת
vol 58. 1 01 1931, p 33-42 Journal of the Royal Music Association ( ולטר פורד - הקנטטות של הנדל - בז'ורנל אוף רויל מיוזיק אסוסיישן 1931) Performer's Guide ed.2- Taylor & Francis Group, Routledge, New York 2007 - (ברברה וינצ'סטר וקיי דנלאפ - המוזיקה הקאמרית הקולית, מדריך למבצעים - טיילר ופרנסיס, ניו יורק 2007) Harmonie Park Press Warren. Michigan 2003 (פול רייס - הקנטטות סולו בבריטניה במאה ה-18 - קטלוג תמאטי - הוצאת הרמוני פארק' פרס, ווארן, מישיגן, 2003)
מנהל הרדיו והטלוויזיה הלאומי
מנהל הרדיו והטלוויזיה הלאומי (בסינית מפושטת: 国家广播电视总; בכתב סיני: 國家廣播電視總局; בראשי תיבות: NRTA) היא סוכנות של מחלקת הפרסום של המפלגה הקומוניסטית של סין (CCP), שמנהלת ומפקחת על חברות ממשלתיות העוסקות בתעשיות הטלוויזיה והרדיו, בין היתר שולטת על הטלוויזיה המרכזית של סין, הרדיו הלאומי של סין, והרדיו הבין-לאומי של סין.
תפקיד בוויסות ובצנזורה של סרטים, טלוויזיה ותוכן אינטרנט
ה-NRTA מוציא הנחיות מחייבות לתוכן מדיה מדי שנה. בשנים 2011 ו-2012, הוא הגביל את מספר תוכניות הריאליטי ותוכניות הדרמה ההיסטורית, שהיו קשורים להיסטוריה של סין.
ב-30 במרץ 2009, ה-NRTA הוציא הנחיה שבה אסר להפיץ באינטרנט אלימות, פורנוגרפיה, או כל תוכן שעלול "להסית לאפליה אתנית או לערער את היציבות החברתית". יש הטוענים כי המהלך נועד לעצור מפרסום פרודיות או הערות אחרות בנושאים רגישים מבחינה פוליטית לקראת יום השנה להפגנות כיכר טיין-אן-מן ב-4 ביוני.
הסמכה להקלטת מוזיקה
ה-NRTA מעניק דרגות הישגים על סמך מכירות אלבומים בלבד:
Control Center
Control Center (בעברית: מרכז הבקרה) הוא מעין חלון גלילה הנמצא במכשירי iOS של חברת אפל, החל מהגרסה החדשה שהוצגה על ידי החברה ביוני 2013, iOS 7. אפל הצמידה ל-Control Center את המשפט: "Never Has One Swipe Given You So Much Control" - "החלקה אחת מעולם לא נתנה לך כל כך הרבה שליטה". כאמור, מרכז הבקרה הוא חלון ממנו ניתן לשלוט בכל הפעולות הבסיסיות במכשיר. ה-Control Center נועד להתחרות בווילון ההתראות של גוגל, הקיים במערכת האנדרואיד.
רקע
מרכז הבקרה הוצג לראשונה בגרסה השביעית של מערכת ההפעלה iOS 7. כדי להציג את מרכז הבקרה בכל זמן יש להחליק את האצבע על המסך מהחלק התחתון של המסך כלפי מעלה. מרכז הבקרה עצמו נועד כדי לקבץ פעולות שכיחות שמתבצעות במכשיר, ביניהן הגדרות, יישומים שכיחים, בהירות ושליטה במוזיקה ובווליום.
מרכז הבקרה כולל בתוכו חמש שורות:
דמיון לאפליקציות צד-שלישי
כאשר פורצים מכשיר iOS כלשהו, ניתן להוריד דרך היישום המובנה בפריצה Cydia, אפליקציות ותוכנות צד-שלישי שאינן מאושרות על ידי אפל עד להצגה ב-App Store. ב-Cydia קיימים מספר יישומים ותוכנות הדומים למרכז הבקרה, המוכרים שבהם הוא ה-SBSettings. באתרים רבים נכתב ו"הוכח" כי אפל השתמשה ברעיונות רבים של יישומי צד-שלישי בתוך מערכת ההפעלה החדשה שלה, iOS 7, אולם הבולט שביניהם הוא ה-SBSettings.
ניקולה ג'ברא
ניקולה ג'ברא (בערבית: جبرا نقولا, 16 בפברואר 1912 – 25 בדצמבר 1974) היה טרוצקו-מרקסיסט ערבי ישראלי, מחברם של מאמרים ותרגומים של אחדים מן הקלאסיקות של המרקסיזם, לערבית.
ביוגרפיה
ניקולה ג'ברא נולד ביפו. במהלך מלחמת העולם הראשונה משפחתו עברה לחיפה.
חנוך יהודה קוהוט
חנוך יהודה (אלכסנדר) קוהוט (נכתב גם בצורה "קאהוט") (באנגלית: Alexander Kohut; י"ב באייר ה'תר"ב, 1842, קישקונפלג'האזה, הונגריה - י"ט באייר ה'תרנ"ד, 1894, ניו יורק) היה רב, בלשן ומזרחן, מחבר ספר "ערוך השלם" וממייסדי בית המדרש לרבנים באמריקה.
ביוגרפיה
חנוך יהודה קוהוט נולד בעיר קישקונפלג'האזה שבהונגריה בשנת 1842, במשפחת רבנים, שהמפורסמים שבהם הם ר' ישראל ברי"ל, ר' עמרם רוזנבוים (עמרם חסידא), שכונה בשם "הגאון", שחי בסוף ימיו בצפת ונפטר שם ור' חיים קיצה, שהיה רב באירשא. אביו - ר' ישראל - ידע שפות והיה בקי בספרות תורנית, אך בשל עוניו לא היה יכול לשלוח את בנו לבית הספר של העיירה. וכיון שבעיר גם לא היה חדר יהודי, קוהוט גדל ללא ידיעה בסיסית בעברית ובהונגרית עד גיל שמונה. אחרי שהוריו עברו לעיר קצ'קמט, החל קוהוט לראשונה ללמוד בגימנסיה, ובמקביל למד גמרא אצל ר' גרשם לווינגר. בגמר לימודיו בגימנסיה, עבר לבודפשט ומשם לבית המדרש לרבנים בברסלאו, שם הקדיש את זמנו ללימוד השפות השמיות והמזרחיות.
בשנת 1864 קבל קוהוט תואר דוקטור לפילוסופיה באוניברסיטת לייפציג על עבודתו "Ueber die Jüdische Angelogie und Daemonologie in Ihrer Abhängigkeit vom Parsismus" (תורת המלאכים והדמונולוגיה ביהדות ותלותם במיתולוגיה הפרסית). עבודה זו פורסמה מאוחר יותר, בשנת 1866, בחסות ה"חברה הגרמנית למזרחנות" - "Deutsche Morgenländische Gesellschaft". זאת העבודה היהודית הראשונה, שפורסמה בחסות חברה זו. בשנת 1865 נקרא לכהן כרב בעיר טרנוביץ שבשלזיה העליונה. בשנת 1867 הוסמך לרבנות, ונבחר לרב בעיר סקשפהרוואר שבהונגריה. הסופר והמשורר ההונגרי הברון יוז'ף אטווש, שהתמנה בהמשך לשר החינוך, מינה את קוהוט למפקח על כל בתי הספר בהונגריה, מינוי שניתן לידי יהודי בפעם הראשונה.
בשנת 1868 נתמנה למזכיר האספה של נכבדי היהודים בבודפשט, שלאחריה התפלגה יהדות הונגריה לקהילות נפרדות. בשנים 1872 – 1880 שימש כרב ראשי בפץ', שקהילתה נותרה במעמד סטטוס קוו. לאחר מכן היה רב באורדאה, שקהילתה הייתה נאולוגית, בשנים 1880 - 1884.
יצאו לו מוניטין של נואם מוכשר בשפה ההונגרית, עד שאנשי ציבור ונכבדי הכנסייה היו באים ממרחקים לשמוע את נאומיו. באורדאה נוצרו לו קשרי ידידות עם קלמן טיסה, ראש ממשלת הונגריה, ששמע אותו נואם באחת האספות, והוא קרא לו להיות נציג היהודים בפרלמנט ההונגרי.
בשנת 1884 נבחר לרב בקהלת אהבת חסד שבניו יורק. עם הגעתו לארצות הברית החל בסדרת נאומי תוכחה על פעולתם של רבנים רפורמים כמו קאופמן קוהלר. בסדרת הרצאותיו על פרקי אבות, שרק החלק הראשון שלהן נדפס כספר (ניו יורק 1885), בוטאו השקפותיו השמרניות. השפעתו הרבה על דעת הקהל הביאה את מנהיגי היהדות הרפורמית במדינה לנסח את מצע פיטסבורג כדי להדגיש את השקפתם העצמאית.
קוהוט היה שותף לייסוד בית המדרש לרבנים בניו יורק, יחד עם הרב שבתאי מוראיס, והוא מילא בו את תפקיד הפרופסור ללימודי התלמוד. בשנת 1889 השלים את עבודתו - "ערוך השלם".
בשנת 1891 הוא מונה להיות בוחן רבנים בקולג' "קולומביה".
משפחתו
אשתו של קוהוט מנישואים שניים הייתה רבקה קוהוט (לבית בטלהיים), דמות בולטת בציבוריות האמריקאית, נשיאת הפדרציה העולמית של הנשים היהודיות (היא כתבה את אוטוביוגרפיה בשם "My Portion", שם ספרה גם על נישואיה עם אלכסנדר קוהוט, 1925).
בנו, ג'ורג' אלכסנדר קוהוט, היה ביבליוגרף וסופר אמריקאי; נולד ב-11 בפברואר 1874, בשטוהלוויסנבורג בהונגריה. הוא התחנך בגימנסיה באורדאה, בבתי הספר הציבוריים בניו יורק, באוניברסיטת קולומביה (1893–1895), באוניברסיטת ברלין ובבית המדרש הגבוה ללימודי יהדות בברלין (1895 - 1897). בשנת 1897 התמנה לרב של טמפל "עמנו-אל", בדאלאס, טקסס. בשנת 1902 התמנה למפקח בית הספר הדתי של טמפל עמנו-אל בניו יורק, וגם משנת 1904 היה עוזר הספרן של בית המדרש לרבנים באמריקה. הוא נפטר בשנת 1933. הוא כתב על נושאים רבים הקשורים לחיים היהודיים באמריקה ומחקרים ביבליוגרפיים הקשורים לעבודתו של אביו.
אחיו, אדולף קוהוט (1848—1917) היה עיתונאי, היסטוריון הספרות והתרבות, מהדיר ומתרגם בגרמניה.
ערוך השלם
ספרו החשוב הוא "ערוך השלם" שיצא בין השנים 1878–1892. עוד בשנת 1873 הוא החל להכין מהדורה חדשה של ספר הערוך של ר' נתן ב"ר יחיאל מרומא, הכוללת, מלבד ההוספות של חכמים שונים לספר הערוך, גם הוספות מרובות משלו, המבוססות על המחקר הבלשני המודרני. בתחילה הוא חשב להוציא ספר זה בגרמנית, אך צונץ ובובר יעצו לו לכתוב אותו בעברית, כדי שיהיה מובן לכל לומדי התלמוד. ארבעת הכרכים הראשונים נדפסו עוד בהיותו בהונגריה, וארבעת האחרונים - בניו יורק.
הספר "ערוך השלם" מכיל כשלושת אלפים ומאתיים עמודים, ועוד למעלה משלוש מאות עמודי מפתחות. הוא מבוסס על דפוס ונציא רצ"א, עם השוואה לשבעה כתבי יד ודפוסים ראשונים, ומלווה במראי מקומות ומפתחות רבים. "ערוך השלם" הוא לקסיקון תלמודי ענק.
עבודתו של קוהוט עוררה ביקורת כבר עם פרסומה: חלק מהצעותיו האטימולוגיות זכו לביקורת על ידי טובי החוקרים בזמנו, כגון בנימין זאב באכר ודב גייגר. לדברי יעקב נחום אפשטיין מדובר במהדורה שרחוקה מלהיות מדויקת, ואשר לא ניתן לסמוך עליה. חרף הביקורת, ובהיעדר מהדורה מדעית מהימנה שעומדת בסטנדרטים מודרניים, נזקקים חוקרים גם היום לעבודתו של קוהוט.
עבודותיו האחרות
בין עבודותיו האחרות יש להזכיר את:
בהיותו באורדאה (1881) הוא הוציא את "A zsidók története a biblia befejezésétől a jelenkorig", המשמש כספר לימוד בהרבה בתי ספר בהונגריה, ותרגם את התנ"ך כולו לשפה ההונגרית. חלק מכתב היד אבד והתרגום לא נדפס מעולם.
קהילת יהודי לונל
קהילת יהודי לונל (גם לוניל) היא קהילה יהודית פעילה מאוד שהתקיימה בעיירה לונל במחוז ארו, הממוקמת באמצע הדרך בין נים למונפלייה שבצרפת. בימי הביניים היו בקהילה בית ספר לרפואה ומרכז למידה חשוב. לונל ירדה מגדולתה לאחר גירוש היהודים בשנת 1394.
אגדה
האגדה, שאין ראיות מוחשיות לתמוך בה, ושלא ניתן לאמתה על ידי ארכיונים או ארכאולוגיה, מספרת כי העיר לונל הוקמה על ידי עברים מיריחו, לאחר שנמלטו מארץ ישראל לאחר כיבוש עירם בשנת 70 על ידי אספסיאנוס במהלך המרד הגדול.
היסטוריה
סביר שלונל הוקמה בסביבות שנת אלף. המסמכים הכתובים הראשונים מזכירים את אדון גאוסלם ב-1007, ולאחר מכן את קסטרום ב-1035. העיר התפתחה במהירות במאה ה-13 והיו בה 5,000 תושבים.
מהמאה ה-11, מתועדת בעיירה קהילה יהודית שמקורה כנראה בספרד. גם אם נמצאים רק שרידים בודדים המעידים על הנוכחות היהודית בימי הביניים המרכזיים, חשיבותה של לונל והשפעתה על העולם היהודי של אותה תקופה, הובילו לכנותה "ירושלים הקטנה של ימי הביניים". העיר נקראה גם "מגדל יריחו" או "בקעת יריחו" על ידי רבנים בולטים באותה תקופה כמו זרחיה הלוי ( 1125 – בערך 1186 ) בהקדמה לספרו "ספר המאור"
השלטונות בלונל בדרך כלל תמכו וקיבלו את היהודים. בשנת 1252 פנה אלפונס דה פואטייה, שראייתו התדרדרה, לריימונד גאוסלם (מנהיגה של לונל), בבקשה לשלוח שני יהודים מעירו לאראגון כדי להתייעץ עם הרופא היהודי הספרדי איברהים, שנחשב לאחד מטובי רופאי העיניים באותה תקופה.
עם מותו של רוסלין גאוסלם, בשנת 1295, לאחר שלא היה לו יורש זכר, לונל, עברה לידיו של מלך צרפת פיליפ הרביעי. בשלב זה היו 240 יהודים בעיירה, והם היוו 4.3% מסך האוכלוסייה, כולל 5 בעלי בתים. במקביל, 20 בתים בבעלות יהודים לא היו מאוכלסים.
בשנת 1319 נעצרו יהודי לונל והואשמו בהתנהגות בלתי הולמת במהלך השבוע הקדוש, ורכושם הוחרם. בשנת 1394, מלך צרפת שארל השישי גירש מממלכתו את כל היהודים שעדיין חיו בה. יהודי לונל נאלצו לעזוב בחיפזון, והשאירו את כל חפציהם מאחור. רבים מהם מצאו מקלט בקומטט ונאסין, אחרים נסעו לפרובאנס או לפיימונטה. במשך מאות שנים לאחר מכן לא חזרו היהודים ללונל.
חכמי לונל
שמותיהם של חלק מזקני לונל ידועים ממכתביהם. אחרים מסיפורו של מגלה הארצות היהודי בנימין מטודלה.
בהם: יהודה בן שאול בן תיבון, רופא ומתרגם »; שמואל בן תיבון, מתרגם ערבית לעברית של מורה הנבוכים של רמב"ם. בעקבות אחד ממכתביו של שמואל בן תיבון בהם הוא מודיע לרמב"ם שהוא מתרגם את ספרו, המשיב הרמב"ם :
בתקופת ימי הביניים הייתה העיר מרכז תורני חשוב שחיו ופעלו בו תלמידי חכמים מלומדים ופילוסופים יהודיים, בהם משולם בן יעקב מלוניל וחמשת בניו, בני משפחת, יהונתן מלוניל, זרחיה הלוי, אבא מארי הירחי, אברהם בן נתן, מנוח בן יעקב, רבי אהרן הכהן מלוניל.
כמה חוקרים מלונל נושאים את שם המשפחה "ירחי" ("של לונל"), ביניהם: אברהם בן נתן הירחי, דוד הירחי, אריה יהודה הירחי בן לוי, ושלמה בן אבא מרי הירחי, שחי במחצית השנייה של המאה הארבע עשרה וכתב דקדוק עברי בשם "לשון לימודים". השם "לונל" עדיין נפוץ מאוד בקרב יהודי דרום צרפת.
לונל היום
כמעט דבר לא נשאר מהקהילה היהודית המפוארת של ימי הביניים. אחד הקירות החיצוניים של האחוזה הפרטית של ברניס, שנבנה ב-1706 לבקשתו של ז'אן פייר דה פייר, מושל לונל, זוהה ככל הנראה כבית הכנסת מימי הביניים. עיריית לונל הנציחה את מיקום בית הכנסת עם לוח קיר. בנוסף, העירייה בלונל הציבה מול קיר בית הכנסת שלט אמייל המסכם את תולדות העבר של יהודי העיר.
גובה חומת המבנה ובנייתו נוטים להעיד על כך שמדובר במבנה ציבורי. בתיעוד ארכאולוגי נראה תנור ללחם ובאר, המהווים התחלה של הוכחה על מקום פולחן. כל שנותר הוא למצוא את המקווה. כרגע לא מתבצע מחקר חדש.
רודולף ברטרם
רודולף ברטרם (בגרמנית: Rudolf Bertram; 1893, אולפה – 1975, גלזנקירכן), היה כירורג, חסיד אומות העולם מגרמניה.
קורות חיים
בשנת 1914 סיים ברטרם את לימודיו התיכוניים והחל בלימודי רפואה באוניברסיטת מינסטר. הוא שירת בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה ונפל בשבי. לאחר שחרורו שב ללמוד רפואה וסיים את לימודיו בהצלחה בשנת 1922. הוא עבד בבתי חולים בקלן ובאזור וופרטל. הוא היה רופא במשך עשר שנים בבית חולים בהמבורג ולאחר מכן - רופא בבית חולים באחד מרובעי גלזנקירכן. עקב ביטוי דעות פוליטיות הואשם ברטרם בביזוי המפלגה והמדינה, אך זוכה.
משנת 1937 היה ברטרם ממונה על בית חולים בגלזנקירכן.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
ברטרם סייע בהצלת 17 יהודיות בבית החולים שבו עבד, מפני שילוח למחנה בוכנוואלד, וזאת בסיועה של העובדת הסוציאלית רות תאובלד (Ruth Theobald).
ב-11 בספטמבר 1944 הפציצו בעלות הברית את מחנה העבודה גלזנקירכן, שהיה תת-מחנה של בוכנוואלד, ובו מפעל חימוש של קרופ. בהפצצה נהרגו ונפצעו רבים מעובדי הכפייה, בהם יהודים ויהודיות רבות שהגיעו בתור עובדות כפייה מהונגריה. ד"ר ברטרם טיפל ב-17 מהפצועות, בהן פצועות קשה. הוא נתן להן פניצילין למרות האיסור לתת תרופה זו ליהודים ואיים להתפטר במקרה של הוצאת אחת הפצועות קשה מבית החולים. הוא החביא במחסני בית החולים את אחת הפצועות קשה כדי שהגסטפו לא ישלח אותה למחנה ריכוז. יתר הפצועות נותרו בבית החולים עד השחרור בידי בעלות הברית באפריל 1945.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה המשיך ד"ר ברטרם בעבודתו כרופא בבית החולים בגלזנקירכן, עד פרישתו לגמלאות בשנת 1965.
הכרה והנצחה
בשנת 1979 הכיר יד ושם ברודולף ברטרם בתור חסיד אומות העולם. לכבודו הוקמה בחזית בית החולים בו עבד אסטלת זיכרון ועליה נקבעה לוחית לזכרו. הרחבה בחזית בית החולים נקראה על שמו.
פורוסמיד
פורוסמיד (אנגלית: furosemide) היא תרופה ממשפחת משתני הלולאה. התרופה נכנסה לשימוש בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 ומאז קיימת בשימוש נרחב ברפואה ומוכרת בשמות המסחריים פוסיד, פוזיד (Fusid), לאסיקס (Lasix), פורוביט (Furovite), מיפר (Miphar). פורוסמיד היא התרופה השכיחה ביותר מבין כל משתני הלולאה. היא משמשת בטיפול במצבי בצקת (Edema) הנגרמים עקב אי ספיקת לב, אי ספיקת כליות או שחמת כבד. השימוש שכיח במיוחד נגד בצקת ברגליים ונגד בצקת ריאות. היתרון של התרופה בטיפול בבצקות, היא היכולת המשתנת החזקה שלה: כך היא עוזרת למטופלים להיפטר מהנוזלים שצברו באיברי הגוף השונים. עם זאת, עקב חסרונותיה, חשוב לשקול גם דרכים אחרות למניעת בצקת ולסילוקה.
למרות שהיא רשומה לטיפול ביתר לחץ דם, יעילותה בטיפול ביתר לחץ דם איננה גבוהה וכרוכה בתופעות לוואי אשר מגבילות את השימוש בה. מנגד משתנים מסוג תיאזיד (כגון: הידרוכלורותיאזיד) יעילים יותר בטיפול ביתר לחץ דם בהשוואה לפורוסמיד ולמשתני לולאה אחרים.
מנגנון הפעולה
הנפרון הוא היחידה הפעילה בכליות ויש לו מספר אתרים שעליהם פועלות תרופות משתנות.
התרופה פורוסמיד פועלת על החלק המכונה "לולאת הנלה" בנפרון.
התרופה מעכבת את משאבת (קו-טרנספורטר) הנתרן-אשלגן-כלוריד (Na-K-2Cl) בזרוע העולה של לולאת הנלה.
פעולה זאת גורמת להפרשת נתרן, כלוריד, אשלגן ומים דרך השתן, הגדלת נפח ההשתנה וצמצום נוזלי הגוף.
פורוסמיד גם גורם להפרשת מגנזיום וסידן, אם כי היפוקלצמיה (ירידה ברמות סידן בדם) איננה תופעת לוואי אופיינית של התרופה. היתרון של פורוסמיד בהשוואה לתרופות משתנות אחרות הוא יעילותה גם כאשר יש ירידה בתפקוד הכלייתי, יכולתה לגרום לפעילות משתנת ללא חמצת (בניגוד למעכבי האנזים קרבוניק אנהידראז, שידוע שגורמים לחמצת) ויעילותה המסיבית בהורדת נפח נוזלים בהשוואה לתיאזידים.
התוויות רשומות
התרופה רשומה בישראל להתוויות הבאות:
במתן דרך הפה: במתן בהזרקה:
התוויות נגד ואזהרות
התוויות נגד לפורוסמיד כוללות: יש להיזהר במתן התרופה במצבים הבאים:
תגובות עם מזון וצמחי מרפא
הספיגה של פורוסמיד פוחתת כאשר הוא נלקח על קיבה מלאה. מומלץ ליטול את התרופה על קיבה ריקה.
צריכת כמות גדולה של ליקוריץ עלולה לגרום להיפוקלמיה ואובדן מים ובכך להחמיר את תופעות הלוואי של פורוסמיד.
פרמטרים לניטור ומעקב
בזמן הטיפול בפורוסמיד יש לעקוב אחרי תפקודי הכליה (מעקב אחרי רמות קריאטינין ואוריאה בדם), מעקב אלקטרוליטים (אשלגן, נתרן, סידן, מגנזיום), מעקב אחרי רמות חומצה אורית, מעקב לחץ דם. כמו כן יש לעקוב אחרי משקל גוף ולהעריך את מאזן הנוזלים. כאשר התרופה ניתנת בהזרקה או במינונים גבוהים, יש לעקוב אחרי סימנים של פגיעה בשמיעה.
בספורט
בתחום פיתוח הגוף בעיקר בארצות הברית, נטילה של התרופה לקראת תחרות זה היא תופעה שכיחה על מנת לרוקן את הגוף לגמרי מפחמימות צוברות נוזלים ולהוריד את משקל הגוף ולכן משתנים אסורים לספורטאים.
בן ציון פלמן
הרב שלום בן ציון פלמן (כ"ד בסיוון תרצ"ד, 7 ביוני 1934 - י"ב בשבט תשע"ה, 1 בפברואר 2015) היה פוסק הלכה חרדי-ליטאי. רב קהילת "נחלת משה" בבני ברק ומחבר סדרת ספרי ההלכה "שלמי תודה".
ביוגרפיה
נולד בתל אביב לשמואל, רב קהילת היכל מאיר בתל אביב, בנו של הרב שלום בן ציון רבה של זאגר בליטא ותלמידו של הרב חיים מבריסק. לאחר שהסב נפטר בצעירותו, עלה אביו לארץ ישראל יחד עם אמו בעודו בחור, בהמלצת הרב אלחנן וסרמן (עמו למד בחברותא בזמן מלחמת העולם הראשונה בסמילוביץ', בזמן שאביו כיהן כר"מ בישיבת ראדין הגולה). אביו התקבל לכהן כר"מ בישיבת אור זורח בהמלצת הרב וסרמן, ובהמשך שידכו הרב וסרמן לבתו של הרב צבי הירש גוטמן משגיח ומנהל ישיבת אוהל תורה.
פלמן למד בתלמוד תורה יסודי התורה בתל אביב. בבחרותו נסע לחזון איש לדבר עמו בלימוד, ובהמלצתו החל ללמוד בישיבת פוניבז' למרות גילו הצעיר, הוא היה אז בן 15. בשנת תשי"ח נישא לשרה פיגה, בתו של הרב אברהם יצחק רוטשטיין, (נפטרה באוגוסט 2018), והמשיך ללמוד בכולל פוניבז'. בהוראת רבי יעקב ישראל קניבסקי החל למסור שיעורי הלכה בכולל. בהמשך התמנה לדיין, בבית דינו של הרב נסים קרליץ.
בשנות ה-90 התמנה בהמלצת הרב שך לרב קהילת "נחלת משה" בבני ברק.
בשנתיים האחרונות לחייו נחלש, ובמוצאי שבת י"ב בשבט נפטר בשנתו. בלווייתו השתתפו הרב שטיינמן והרב חיים קניבסקי. הספידוהו הרב שמואל יעקב בורנשטיין, הרב יעקב אדלשטיין, הרב גרשון אדלשטיין, הרב ברוך דב פוברסקי והרב ברוך דב דיסקין.
חתניו
בין גיסיו, הרב חיים שלמה ליבוביץ, הרב פינחס שרייבר, החוקר הרב דב צבי רוטשטיין והרב עוזיאל משה רוטשטיין. דודו (מצד אמו) היה הרב מנדל קפלן ר"מ בישיבת פילדלפיה ובן דודו מצד אמו היה הרב יוסף ישראלזון, חתנו של הרב אלישיב.
ספריו
הוציא סדרת ספרים בשם שלמי תודה. תלמידיו הוציאו את הספר שיעורי שלמי תודה, על ברכות, ימים נוראים, ירידת גשמים והלכות בישול בשבת, בני ברק תשע"א; וכן את קונטרס השמיטה, אלעד תשע"ז.
כמו כן, תלמידיו מוציאים החל משנת תשע"ה עלון שבת בשם "שלמים בציון" ובו מחידושיו על התורה, הלכה ודרשותיו.
מישי בטשואיי
מישי בטשואיי טונגה (בצרפתית: Michy Batshuayi Tunga, נולד ב-2 באוקטובר 1993) הוא כדורגלן בלגי המשחק בקבוצת פנרבחצ'ה ובנבחרת בלגיה בעמדת החלוץ.
קריירה
בטשואיי הגיע בגיל 15 למחלקת הנוער של סטנדרד לייז', וב-20 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–4 לגנט. ב-15 בדצמבר 2011 הבקיע בטשואיי את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–1 נגד פ.צ. קופנהגן במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-8 באוגוסט 2014 חתם באולימפיק מרסיי. ב-29 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בהפסד 1–2 לסטאד רן במסגרת גביע הליגה הצרפתית.
ב-31 בינואר 2018 הושאל בטשואיי לבורוסיה דורטמונד עד לסוף עונת 18–2017. בטשואיי כבש שני שערים במשחק הבכורה שלו בדורטמונד במסגרת הבונדסליגה בניצחון 2–3 על קלן.
ב-10 באוגוסט 2018 הושאל בטשואיי לולנסיה מהליגה הספרדית. ב-31 בינואר 2019 הושאל לקריסטל פאלאס עד לסוף העונה.
בסוף עונת 2018/19 חזר בטשואיי לשחק בצ׳לסי.
ב-10 בספטמבר 2020 הושאל לקריסטל פאלאס לעונה אחת.
ב-18 באוגוסט 2021 הושאל לבשיקטש לעונה אחת.
ב-2 בספטמבר 2022 עזב את צ'לסי וחתם לשנתיים בפנרבחצ'ה.
נבחרת
במרץ בטושאיי הודיע כי הוא החליט לייצג את נבחרת בלגיה והוא העדיף אותה על פני נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. ב-28 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נגד במסגרת מוקדמות יורו 2016 בה גם הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. במשחק ניצחה בלגיה 0–5 כאשר בטושאיי הבקיע את השער האחרון.
נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר מונדיאל 2022.
מצוק ורגאבה
מצוק ורגאבה או רכס ורגאבה (באנגלית: Veregava Ridge; בבולגרית: хребет Верегава) הוא רכס מצוקים ברכס סנטינל, בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
היסטוריה
הרכס נקרא על שם הרי הבלקן המזרחיים, אשר בעבר נקראו בבולגרית בשם "ורגאבה".
בחירות באינטרנט
בחירות אינטרנטיות היא אחת משיטות ההצבעה האלקטרונית, המהווה חלק מהליך ההצבעה בבחירות ומשאל עם באמצעות האינטרנט.
בעולם מתקיים ויכוח באשר לאפשרות של ניהול מעשית של בחירות באינטרנט והבטחת חשאיות התהליך ומהימנות התוצאות המתקבלות בבחירות מסוג זה, ומבוצע מחקר אקדמי למציאת אלגוריתם קריפטוגרפי שימנע גילוי של ההצבעה של הבוחר באמצעות התקפת אדם בתווך, יאפשר איסוף אמין של ההצבעה של כלל הבוחרים, ויאפשר לכל בוחר ובוחר לוודא שהצבעתו אכן נכללה בשיקלול הקולות וזאת מבלי לחשוף מה הייתה ההצבעה.
מצוק ורגאבה
גאוגרפיה
שיא גובהו של הרכס (בהר וולדרון) 3,210 מטרים מעל פני הים; הר וולדרון ממוקם בצפון-מזרח הגבעות שבשפולי מסיב וינסטון.
בחירות באינטרנט
ניסיון עולמי
מספר מדינות, כמו בריטניה, ארצות הברית, ואסטוניה השתמשו בטכנולוגיה של הצבעה באינטרנט בבחירות ברמות שונות (מקומיות ופרלמנטריות). האירוע הפוליטי הגדול ביותר בו נעשה שימוש באפשרות של הצבעה באינטרנט היה הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 2019.
אחד הניסויים הראשונים בנושא הצבעה באינטרנט נערך ברוסיה בהצבעה בעיר אוריופינסק במחוז וולגוגרד בשנת 2009, ובמחוז אודינצובו ליד מוסקבה, בשנת 2010. ב-8 בספטמבר 2019, בבחירות לדומה העירונית במוסקבה, נערכה לראשונה ברוסיה הצבעה אלקטרונית מרחוק.
מצוק ורגאבה
גאוגרפיה
אורכו של הרכס 15.7 קילומטרים בכיוון דרום-מערב - צפון-מזרח.
רוחבו של הרכס 6 קילומטרים בכיוון דרום-מזרח - צפון-מערב.
קרחון בריסאד וקרחון אוריזארי מנקזים את הרכס.
רכס ורגבה גובל בקרחון דייטר שמצפון וממערב לרכס ורגבה.
רכס ורגבה גובל בקרחון הנסן שהוא יובלו של קרחון דייטר, מדרום-מזרח לרכס ורגבה.
מדרום לרכס ורגבה מצוי מעבר מאנול, המפריד בין רכס ורגבה לבין רמת דויראן.
ג'יי היידן
ג'יי היידן (באנגלית: Jay Hayden; נולד ב-20 בפברואר 1987) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, אשר ידוע מתפקידו כדני יון בסדרת הדרמה-קומית "תופסת", ובשל דמותו בתור טראוויס מונטגומרי בסדרה הפעולה "תחנה 19"; שתי הסדרות הן של רשת ABC ומופקות על ידי חברת ההפקות שונדלנד של שונדה ריימס.
קריירה
בשנת 2008 שיחק בתפקיד קטן בסרט "בית השפנפנות". תפקידו העיקרי הראשון היה בסרט האימה "State of Emergency" בשנת 2011, כששיחק בתפקיד הראשי. בשנת 2012, הוא כיכב בסדרת הדרמה הקומית "Battleground" ברשת הולו.
להיידן היה תפקיד קבוע בסדרה בדרמה הקומית "תופסת" בכיכובה של מיריי אינוס בין השנים 2016 ל-2017. הסדרה בוטלה לאחר שתי עונות. מאוחר יותר, הוא שיחק בתפקידים חוזרים בין היתר בסדרות "כל יום מחדש", "האקסית המטורפת" ו"אריות הים".
בשנת 2017 לוהק היידן לאחד מהתפקידים הראשיים בסדרה "תחנה 19", סדרת ספין אוף של "האנטומיה של גריי".
ספינת השיבה
ספינת השיבה הייתה ספינה שיועדה על ידי הארגון לשחרור פלסטין לצאת מלימסול שבקפריסין לחיפה. מטרת השייט הייתה להשיב כ-150 פליטים פלסטינים. ביום היציאה למסע, ב-15 בפברואר 1988 לפנות בוקר, פוצצה הספינה בעודה עוגנת בנמל והושבתה מכלל פעילות.
ג'יי היידן
קריירה
היידן השתתף במספר פרסומות טלוויזיה, בין היתר לאמזון קינדל מיידי.
חיים אישיים
ביוני 2005 נישא היידן לשחקנית ניקי דניאל מור. לאחר כמעט 15 שנות נישואים, ב-4 בינואר 2020 השניים נפרדו, וב-13 בפברואר הגישה מור תביעת גירושין, והם התגרשו לבסוף ב-27 באפריל 2021. במהלך שנות נישואיהם, שמה של ניקי היה 'ניקול היידן', ולאחר הגירושין שינתה את שמה לניקי בלוס. לזוג שני ילדים יחדיו, אמיליה שנולדה ב-4 באוקטובר 2008 והאסי, שנולד ב-28 באוגוסט 2013.
ספינת השיבה
רקע
הספינה הייתה מעבורת בנפח 6,151 טון שנבנתה ביפן ב-1948 בשם טאיסצו מארו. בין השנים 1967 ל-1974, היא הייתה בבעלות חברת Efthymiades Line ושימשה כמעבורת לשייט בין איי יוון בשם Eolis. בשנת 1974, היא נרכשה על ידי חברת סול ים שירותים בע"מ מקפריסין, ושמה שונה לסול פרין. אז שימשה לשיט במזרח הים התיכון, בין השאר פינתה את הכוחות הפלסטינים מביירות בשנת 1982 ושימשה להפלגה שבועית של תיירים לחיפה.
משט השיבה
הסול פרין נרכשה בחשאיות על ידי ארגון לשחרור פלסטין ושמו שונה לא-וואדה ("השיבה"). הארגון תכנן להעביר באופן סמלי 150 פליטים פלסטינים, שנענו להזמנה להשתתף במבצע בהתראה קצרה, יחד עם מאות עיתונאים ומשקיפים אחרים שהזמנו לאירוע. כמעיין ניסיון לשחזר את מסע של ספינת המעפילים אקסודוס בשנת 1947. המטרה הייתה לייצור פעולת התנגדות בלתי אלימה.
שר הביטחון יצחק רבין הצהיר כי ישראל תתנגד למסע "בכל דרך שתמצא" ואילו ראש הממשלה יצחק שמיר תיאר את המסע "הכרזת מלחמה".