cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרנק זאפה
סוף שנות ה-60 - תחילת הקריירה
לאחר שעבר ללוס אנג'לס הצטרף כגיטריסט בלהקת R&B מקומית. במהרה הפך לדומיננטי בלהקה ושכנע את חבריה לנגן חומר מקורי שלו במטרה להשיג חוזה הקלטות. הלהקה שינתה את שמה ל"האימהות" (The Mothers) ועוררה עניין בסצנת הרוק המחתרתי של לוס אנג'לס. בתחילת שנת 1966, ראה אותה בהופעה טום וילסון, מפיק מוזיקלי שעבד עם סיימון וגרפונקל ובוב דילן. וילסון החתים את הלהקה לחוזה הקלטות עם ורב רקורדס, שנודעה כחברת תקליטי ג'אז שניסתה לכוון לקהל רחב יחסית. החברה דרשה לשנות את שם הלהקה מפני שבסלנג השם הוא קיצור לקללה "Motherfucker". חברי הלהקה שינו את שמם ל"אימהות ההמצאה" (The Mothers of Invention).
ביחד עם וילסון כמפיק, הקליטה הלהקה בשנת 1966 את אלבום הבכורה !Freak Out, שהוא אלבום הרוק הכפול השני בהיסטוריה אחרי Blonde on Blonde של בוב דילן, שיצא מספר שבועות קודם לכן. סגנון האלבום היה עירוב של שירי רוק, דו-וופ, וקטעי סאונד-קולאז' אוונגרדיים (בעיקר הקטע הסוגר של האלבום, "Return of the Son of Monster Magnet", שאורכו 12 דקות). מילות השירים באלבום שיבחו נון-קונפרמיזם, זילזול ברשויות ושילבו אלמנטים דאדאיסטים.
לאחר יציאת האלבום פגש זאפה את אדלייד גייל סלואטמן. ב-1967 הם התחתנו ונשארו יחד עד סוף חייו של זאפה; נולדו להם ארבעה ילדים: מון-יוניט (שזכתה לפרודיה על שמה בסרט הראשון בסדרת "אוסטין פאוורס"), דוויזל, אהמט (על שם מייסד "אטלנטיק רקורדס", אהמט ארטגון) ודיווה.
בנובמבר 1966 הקליטו זאפה ולהקתו את האלבום השני, Absolutely Free. האלבום כלל יותר קטעים כליים שבוצעו על ידי חברי הלהקה והתמקד בשירים שהגדירו את סגנון ההלחנה של זאפה באמצעות החדרת שינויים פתאומיים וקצביים לשירים שנבנו מסגנונות שונים. הטקסטים באלבום נהיו ביקורתיים וסאטיריים יותר וביקרו את הצביעות והשמרנות של החברה האמריקנית. באותה שנה הוציא זאפה אלבום תחת שמו בשם Lumpy Gravy, אלבום אינסטרומנטלי ברובו אשר שילב סגנונות מגוונים כמו מוזיק קונקרט ומוזיקת גלישה.
במהלך שנת 1967 עבר זאפה ביחד עם אשתו ולהקתו לגור בניו יורק, לאחר שחתמו על חוזה הופעות במועדון הגאריק. ההופעות שלהם הפכו לשילוב של מופעי אלתורים המציגים את הכישורים האישיים של הלהקה, וגם ביצועים הדוקים למוזיקה של זאפה. במהלך אותה תקופה הקליטה הלהקה אלבום שנחשב לשיא של הלהקה בשנות ה-60 המאוחרות, We're Only in It for the Money, שיצא ב-1968. באלבום הופיעו כמה מעריכות האודיו וההפקות היצירתיות ביותר שנשמעו עד אז במוזיקת הפופ. בחלק מהשירים יש סאטירה אכזרית על תרבות ההיפים של שנות ה-60. עטיפת האלבום הייתה פרודיה על עטיפת האלבום של הביטלס, Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band.
זאפה ולהקתו הוציאו אלבום נוסף ב-1968 בשם Cruising with Ruben & the Jets. האלבום שונה לחלוטין מקודמו, כיאה לרוחו האקלקטית של זאפה, והוא מורכב משירי דו-וופ בלבד. בניו יורק, זאפה השתמש יותר בעריכת סרטי הקלטה ככלי לקומפוזיציה. דוגמה בולטת לכך היא באלבום הכפול Uncle Meat (1969), שבו הרצועה "King Kong" נערכה מהקלטות מאולפנים שונים ומהופעות חיות שונות.
במהלך שנת 1969 החליט פרנק זאפה לפרק את להקת "אימהות ההמצאה", בעיקר בגלל סיבות כלכליות: זאפה תמך בתשעת חברי הלהקה בעצמו מתמלוגי השירים, בין אם הם ניגנו ובין אם לא. עם זאת, חלק מחברי הלהקה המשיכו לנגן עם זאפה בשנים שלאחר מכן. הקלטות עם הלהקה שנותרו מתקופה זו נאספו לשני אלבומים שיצאו בשנת 1970: Weasels Ripped My Flesh ו-Burnt Weeny Sandwich.
לאחר שפירק את הלהקה, זאפה הוציא את אחד אלבומי הסולו המוערכים ביותר שלו, Hot Rats (1969). האלבום מציג לראשונה נגינה מרובה של זאפה בגיטרה, ואחת מיצירותיו הידועות של זאפה: "Peaches en Regalia". באלבום השתתפו נגני ג'אז, בלוז ו-R&B מפורסמים וגם קפטן ביפהארט בהופעת אורח (ששר ברצועה הלא-כליית היחידה באלבום, "Willie the Pimp").
שנות ה-70
בשנת 1970 הקים זאפה גרסה חדשה של להקת "האימהות" (ומאז ואילך הוא זנח את השימוש בתוספת "ההמצאה"). ההרכב החדש כלל את שני זמרי להקת "הצבים" הידועים בכינוי "פלו ואדי", ומספר נגנים נוספים. הלהקה החדשה הופיעה באלבום Chunga's Revenge (1970). ב-1971 זאפה הפיק וביים את הסרט "200 מוטלים", וחברי הלהקה הופיעו בסרט וניגנו בפסקול. בנוסף השתתפו בסרט זה גם התזמורת הפילהרמונית המלכותית, רינגו סטאר, תיאודור ביקל וקית' מון. הסרט עסק באופן רופף בחוויית החיים בדרכים כמוזיקאי רוק. לאחר יציאת הסרט, יצאה הלהקה למסעי הופעות, שהביאו להוצאת שני אלבומי הופעות חיות: Fillmore East - June 1971 (הופעה חיה בפילמור איסט) ו-Just Another Band From L.A.
בדצמבר 1971 קרו שני אסונות לפרנק זאפה. בעת הופעה בקזינו של העיר מונטרה בשווייץ, הציוד של הלהקה נהרס כאשר זיקוק שהוצת על ידי איש בקהל הצית אש ששרפה את הקזינו. המקרה הונצח בשירם של להקת דיפ פרפל "Smoke On The Water". לאחר שבוע של הפסקה, "האימהות" הופיעו בלונדון עם ציוד מושכר. במהלך ההדרן, איש מתוך הקהל דחף את זאפה מהבמה לתוך בור תזמורת בעל רצפת בטון. זאפה סבל משברים חמורים, פגיעת ראש ופציעות בגב, ברגל ובצוואר. הוא נאלץ להשתמש בכיסא גלגלים במשך תקופה ממושכת, והפסיק להופיע למשך יותר מחצי שנה. במהלך שנת 1972 הוציא זאפה שני אלבומי סולו ג'אזיים במקצת, Waka/Jawaka ו-The Grand Wazoo.
בשנת 1976 הסתיימה מערכת היחסים העסקית של זאפה עם מנהלו הוותיק הרב כהן. מכיוון שהיה מנוע מלהוציא את אלבומו החדש Zoot Allures בחברת התקליטים המשותפת שלו עם כהן, הוציא זאפה את האלבום ישירות דרך חברת וורנר מיוזיק גרופ. בשנת 1977 סיים זאפה לעבוד על פרויקט נוסף שלו, Läther, אלבום מרובע שהכיל את כל האספקטים של הסגנון המוזיקלי של זאפה - שירי רוק, יצירות תזמורתיות, קטעים אינסטרומנטליים מורכבים, ונגינת גיטרה מלאת דיסטורשן. וורנר סירבו להוציא את הפרויקט כאלבום מרובע; זאפה השיג חוזה עם חברה אחרת, אך וורנר מנעו את יציאת האלבום בטענה שיש להם זכויות על ההקלטות. בגלל התסבוכת המשפטית עם הרב כהן וורנר, נאלץ זאפה להימנע מהוצאת אלבומים בשנת 1977, והוא התרכז בעיקר בהופעות כמקור הכנסה.
בשנת 1978 הוציא זאפה את Zappa in New York, הכולל את הקטע הכלי "The Black Page", קטע הידוע במורכבותו הריתמית. בהמשך אותה שנה ובשנת 1979 יצאו שלושה אלבומים בשמו של זאפה, אך בניגוד להסכמתו, על ידי חברת וורנר: Studio Tan, Sleep Dirt ו-Orchestral Favorites. בהמשך שנת 1979 התביעות של זאפה הגיעו להכרעה משפטית, וזאפה הקים חברת תקליטים משלו בשם "זאפה רקורדס". במסגרתה הוא הוציא בשנת 1979 שניים מאלבומיו המפורסמים ביותר. הראשון היה Sheik Yerbouti, אלבום כפול שכלל שירים מפורסמים כגון "Dancin' Fool", "Bobby Brown" ו-"Jewish Princess". האחרון עורר את זעמה של "הליגה נגד השמצה", שניסתה למנוע את שידורו ברדיו בטענה שהוא אנטישמי. בנוסף יצא האלבום המשולש Joe's Garage, אופרת רוק סאטירית העוסקת בדיכוי חופש הביטוי והמוזיקה, בהשראה חלקית מהמהפכה האיראנית - יצירה שהפכה לבלתי חוקית באיראן
שנות ה-80
אחרי שבילה את רוב שנת 1980 בסיבובי הופעות, הוציא זאפה בשנת 1981 את Tinsel Town Rebellion. באלבום משתתף לראשונה סטיב ואי, שהיה אז בן טיפוחיו של זאפה. באותה שנה הוציא זאפה אלבום כפול בשם You Are What You Is, אשר הוקלט ברובו באולפן הביתי שלו. האלבום כלל בעיקר שירי רוק סאטיריים המכוונים אל מתבגרים, ועסקו גם בתקשורת ובצביעות דתית ופוליטית (אז כבר היה זאפה אתאיסט מוצהר). באותה שנה הוציא זאפה אלבום שיצא בשלושה חלקים נפרדים, בשם Shut Up 'N Play Yer Guitar, שכלל בעיקר קטעים עם נגינת סולו של זאפה על גיטרה חשמלית.
בשנת 1982 הוציא זאפה את אלבומו Ship Arriving Too Late to Save a Drowning Witch, אשר כלל את הסינגל המצליח ביותר שלו (והיחיד שהגיע ל-40 הראשונים במצעד הבילבורד), "Valley Girl". השיר לועג לאופן הדיבור של נערות מעמק סן פרננדו, באמצעות חיקוי דיבורן על ידי בתו בת העשרה של זאפה, מון יוניט, שהשתתפה בשיר.
בשנת 1984 המשיך להתעסק עם מוזיקה תזמורתית כאשר הוציא את אלבומו Boulez Conducts Zappa: The Perfect Stranger, אשר מכיל יצירות של זאפה בניצוחו של פייר בולז, ויצירות בביצוע סינקלוויר. סינקלוויר הוא סינתיסייזר דיגיטלי, סאמפלר ותחנת עבודה מוזיקלית אשר איפשר לזאפה לבצע יצירות מוזיקליות מורכבות וקשות לביצוע אנושי, ואשר שימש את זאפה ככלי להלחנה החל משנות ה-80 ואילך. באותה שנה הוציא זאפה אלבום קלאסי בשם Francesco Zappa, שהכיל יצירות של המלחין פרנצ'סקו זאפה מהמאה ה-18 (אין קשר משפחתי ידוע), בביצוע סינקלוויר.
במהלך אותה שנה הוציא זאפה אלבום משולש ושאפתני בשם Thing-Fish. האלבום הוא בסגנון הצגה מברודוויי אשר עוסק בתרחיש "מה אם" דיסטופי המערב פמיניזם, הומוסקסואליות, ייצור והפצה של וירוס האיידס, ופרויקט אאוגניקה המנוהל על ידי הממשל האמריקאי. באותה שנה הוציא זאפה את Them or Us, אלבום כפול של קטעי אולפן ומוזיקה חיה ערוכים יחד.
בסביבות שנת 1986 עסק זאפה בפרויקט של הוצאה מחודשת של כל אלבומיו משנות ה-60 ואילך בפורמט הדיגיטלי החדש, CD. באותה שנה הוציא זאפה את אלבומו Jazz from Hell, אשר זיכה אותו בפרס גראמי עבור "ביצוע הרוק האינסטרומנטלי הטוב ביותר". האלבום הוא ברובו יצירות אינסטרומנטליות אשר מבוצעות על ידי סינקלוויר.
סיבוב ההופעות האחרון בפורמט של להקת רוק-ג'אז של זאפה, היה בשנת 1988. ההופעות כללו הרכב של 12 נגנים ורפרטואר של מעל 100 שירים, ונוסף מספר גרסאות כיסוי לקטעים מפורסמים, כגון הבולרו של ראוול ו-"Stairway to Heaven" של לד זפלין. ההופעות הונצחו באלבומים Broadway the Hard Way (בעיקר חומר חדש עם דגש פוליטי), The Best Band You Never Heard in Your Life (שירים ישנים וגרסאות כיסוי) ו-Make a Jazz Noise Here (בעיקר קטעים כליים ואוונגרד).
שנות ה-90
רוב הפרויקטים של זאפה נעצרו אחרי שהוא אובחן כחולה בסרטן ערמונית סופני. הסרטן התפשט ללא ידיעתו במשך עשר שנים ונחשב בלתי ניתן להסרה. לאחר האבחון, הקדיש זאפה את רוב האנרגיה שלו לכתיבת יצירות תזמורתיות ויצירות לסינקלוויר. בשנת 1991 נבחר זאפה לאחד מתוך ארבעה מלחינים אשר יצירותיהם בוצעו בפסטיבל פרנקפורט ב-1992 (האחרים היו ג'ון קייג', קרלהיינץ שטוקהאוזן ואלכסנדר קנייפל). הרכב קאמרי גרמני בשם "אנסמבל מודרן" פנה לזאפה במטרה לבצע את יצירותיו בפסטיבל. בקונצרט הראשון שנערך ניצח זאפה על התזמורת במספר קטעים וקיבל תשואות למשך 20 דקות. זאפה לא יכול היה להיות נוכח בכל הקונצרטים האחרים שנערכו, מפאת מחלתו. אלו היו הופעותיו הפומביות האחרונות. קטעים מתוך הקונצרטים הללו הופיעו באלבומים The Yellow Shark שיצא ב-1993 (שהיה אלבומו האחרון שהוציא במהלך חייו), ו-Everything Is Healing Nicely שיצא לאחר מותו, בשנת 1999. לקראת מותו סיים זאפה יצירת סינקלוויר גדולה בשם Civilization, Phaze III שיצאה כאלבום לאחר מותו, בשנת 1994.
מותו
פרנק זאפה נפטר ב-4 בדצמבר 1993 בביתו, מסרטן הערמונית ממנו סבל, כשלצידו אשתו וילדיו. הוא נקבר למחרת בטקס פרטי בקבר לא מסומן בבית העלמין בווסטווד, לוס אנג'לס. ב-6 בדצמבר הודיעה משפחתו לציבור ש"המלחין פרנק זאפה עזב למסע ההופעות הסופי שלו קצת לפני 6 בערב ביום שבת".
סגנון מוזיקלי
כבר עם אלבומו הראשון "!Freak Out" ניתן לראות את ניצני הסאטירה של זאפה, כאשר למעט כמה יצירות, האלבום בנוי כולו משירי אהבה בנליים ברוח התקופה (אותם תיעב זאפה), כאשר כל שיר הוא בעצם פרודיה לסגנון זה. עם הזמן התאפיין זאפה בסאטירה חברתית כללית ומגוונת יותר, שהייתה תמיד חריגה ביחס לתקופה. זאפה השתמש בצלילים "משונים" יותר, שינויי קצב רבים ומפתיעים יותר ועשה שימוש בסגנונות מוזיקליים מגוונים יותר, כולל רית'ם אנד בלוז, מוזיקה אטונלית, מוזיקה מודרנית, רוק מתקדם, פופ, פיוז'ן, פאנק, מוזיקת בארים ועוד. לעיתים קרובות עשה זאת תוך עירוב מספר סגנונות, מלודיות ומקצבים שונים באותו שיר (השיר Brown Shoes Don't Make It הוא דוגמה קיצונית ביותר לכך). Absolutely Free הוא האלבום הראשון מתוך רבים, בהם יצר זאפה קולאז' מוזיקלי ורעיוני בין השירים ואף בתוכם. הוא החל להכניס ביצירותיו ציטוטים מיצירות קלאסיות (של סטרווינסקי, הולסט, בולז, וארז) ומיצירות אחרות (כמו השיר "לואי לואי" בביצוע Kingsmen, שירים של ה-Bee Gees ועוד). בהמשך הלחין יצירות מובנות יותר, בהן חלק מהשירים מאורגנים בטרילוגיות ("Duke of prunes", "Call any vegetable") או במבנים מורכבים יותר, כמו אופרת רוק ואף הלחין אלבומי קונספט (כמו Joe's Garage). עם הזמן הרחיב זאפה גם את אופי התזמור של הלחנתו ובכך הפכה המוזיקה שלו לצבעונית עוד יותר, וכללה כלי נגינה רבים, כמו כלי קשת, כלי נשיפה מעץ (woodwinds), כלי נשיפה ממתכת (Brass), כלי הקשה כרומטיים וקלידים מסוגים שונים. לקראת סוף הקריירה המוזיקלית שלו כתב זאפה יצירות לתזמורת שלמה, הידועה שבהן נקראת The Yellow Shark.
זאפה נודע בהופעות והצהרות פרובוקטיביות שנבעו מהשקפת עולם ביקורתית, אותה לא נרתע לבטא בהזדמנויות רבות. את רוב חיצי הביקורת שלו הפנה כלפי התרבות האמריקנית בה חי, על רבדיה השונים ותת-התרבויות שבה (תרבות ההיפים, תרבות הרוק, תרבות הצריכה ועוד). כך ניתן לראות למשל באלבום "Absolutely Free", אשר כבר בכותרתו, המזכירה הכרזות על פרסים ומבצעי מכירות ניתן לראות ביקורת על תרבות הצריכה האמריקנית. זאפה גם היה אחד הדוברים הבולטים בעד חופש הביטוי באמנות וכנגד כל סוגי הצנזורה.
לאורך הקריירה המוזיקלית שלו, ניגן זאפה עם מספר הרכבים שחלקו את השם "Mothers of Invention" בואריאציות שונות. זאפה הלחין, עיבד, הפיק, ניצח וניגן בגיטרה חשמלית. מגזין הרולינג סטון דירג אותו במקום ה-45 ברשימת "100 הגיטריסטים הטובים ביותר בכל הזמנים".פרנק זאפה השאיר אחריו אלבומים רבים (מעל 70 אלבומי אולפן) ומורשת - הן מוזיקלית והן תרבותית.
מוזיקאים שהושפעו מפרנק זאפה
כמעט כל האמנים שעימם עבד זאפה התפרסמו לאחר העבודה איתו ולא לפניה. יוצאי דופן יחידים הם הווארד קיילן ומארק וולמן, יוצאי להקת ה-Turtles שכינו את עצמם "פלו ואדי" והצטרפו לזאפה לתקופה קצרה שבין 1970 ל-1972, והכנר-קלידן אדי ג'ובסון, שליווה את זאפה בראשית שנות השמונים של המאה ה-20, אחרי שכבר הופיע עם הלהקות UK, ג'ת'רו טאל, רוקסי מיוזיק ואחרות.
בין האמנים שהקריירה שלהם זינקה לאחר עבודה עם זאפה ניתן למנות את קלידן הג'אז ג'ורג' דיוק, כנר הג'אז ז'אן לוק פונטי, המתופף לשעבר של ג'נסיס צ'סטר תומפסון, גיטריסט הרוק האינסטרומנטלי סטיב ואי, הזמר והיוצר דון ואן וליט ("קפטן ביפהארט"), והוויבראפוניסטית רות אנדרווד והמתופפים ויני קוליוטה וטרי בוזיו. הלהקה החובבנית השאגס זכתה להכרה עולמית לאחר שזאפה הודיע כי אלבומם הוא התקליט השלישי האהוב עליו בכל הזמנים.
הנצחתו
בשנת 1995 הוצב בווילנה בירת ליטא הפסל הראשון (יחיד בעולם באותה העת) של פרנק זאפה, אשר פוסל בידי קונסטנטינאס בוגדנאס, שהתמחה קודם לכן בפיסול פרוטומות של לנין.
בספטמבר 2010 נחנך בבולטימור, עיר הולדתו של זאפה, רחוב על שמו, Frank Zappa Way. פסל דיוקן של זאפה הוצב ברחוב.
רשת מועדוני המוזיקה הישראלית "זאפה" נקראת על שמו.
טורבו פסקל
גרסה 1
הגרסה הראשונה של טורבו פסקל יצאה ב-20 בנובמבר 1983, והליבה שלה התבססה על מהדר בשם PolyPascal שנכתב על ידי מהנדס התוכנה הדני אנדרס הלסברג. בורלנד הוסיפה למהדר ממשק משתמש ועורך טקסט. אנדרס הצטרף לחברה כעובד, והיה הארכיטקט של כל גרסאות טורבו פסקל ושלוש הגרסאות הראשונות של דלפי. כאשר הגרסה הראשונה הופיעה בשוק האמריקאי, ה-IDE שלה היה חדשני יחסית, והיא נמכרה במחיר של 49 דולר.
גרסה 3
גרסה זו, שיצאה ב-17 בספטמבר 1986, הייתה הגרסה הראשונה שתמכה ביצירת יישומים שגודלם מעל 64K בתים באמצעות Overlays.
גרסה 4
הוספת הקונספט של שימוש ביחידות (Unit), שהם קטעי קוד מהודרים בשפת פסקל. עד כה היה צורך להשתמש בקובצי הכללה, שאחד מחסרונם היה שהם היו חייבים להיות בקוד מקור, ולא היו יכולים להיות מהודרים, ולכן היו צריכים לעבור בכל פעם הידור מחדש.
גרסה 5.5
ב-2 במאי 1989 יצאה גרסה שמכונה גם Object Pascal, שלה הוספה יכולת מלאה של תכנות מונחה עצמים, שכוללת הכמסה, פונקציות בנאי ומפרק, ירושה, פולימורפיזם ושיטות וירטואליות. גרסה זו שמתהדרת בעזרה היפרטקסט עם יכולת גזירה והדבקה ותמיכה במעבד מתמטי של מעבדים שונים, עדיין לא כללה תמיכה בעכבר.
גרסה 6
נוספה ספרייה מונחת עצמים בשם Turbo Vision לכתיבת ממשק משתמש ושימוש בעצמי מסך כמו תפריטים, שימוש בעכבר, תיבות שיחה והודעות.
כתיבה וקריאה להתקנים חיצוניים
הדרך ליצור גישה לאמצעי קלט ופלט בטורבו פסקל הפכה להיות פשוטה ואינטואיטיבית, באמצעות שורה של פקודות קריאות ומובנות, שהתייחסו לכל אמצעי הקלט והפלט בצורה לוגית דומה, בין אם מדובר בקבצים בדיסק, במדפסת, במסך או במודם שמותקן ביציאה הטורית.
גישה למערכת הפעלה
סביבת טורבו פסקל הרחיבה גם את הגישה למערכת ההפעלה ול-BIOS של המחשב באמצעות היחידה DOS. ביחידה מספר שגרות. באמצעות השגרה MsDos אפשר לבצע ישירות פקודות DOS, באמצעות השגרה Intr אפשר לגשת ישירות לשרותי ה-BIOS של המחשב באמצעות פסיקות תוכנה, ובאמצעות השגרה Exec אפשר להריץ תוכנית DOS תוך עצירת התוכנית הנוכחית. כמו כן ישנם פקודות DOS מובנות ביחידה לעבודה מהירה כמו למשל חיפוש קבצים, בדיקת גודלם וכדומה.
היחידה - ספרייה חיצונית
גם מושג היחידה היה חידוש של טורבו פסקל. טורבו פסקל עשה שימוש בספריות של קטעי קוד חיצוניים מהודרים, לצורך שלוש מטרות: מיחזור קטעי קוד, הפשטה פרוצדורלית והכמסתו של הקוד, ושבירת מחסום 64K שהיה קיים ב-DOS. גישה לפונקציות בספריות חיצוניות קיימות (Unit) נעשית באמצעות המילה השמורה Uses לפני הגדרת המשתנים הגלובליים.
לדוגמה: USES WINCRT, STRINGS, WINPROCS, WINTYPES, WIN32;
כדי ליצור יחידה יש להשתמש בכותרת במילה השמורה UNIT, היחידה מתחלקת לשני אזורים. אזור המוגדר במילה השמורה INTERFACE (ממשק) שהוא החלק הפומבי של היחידה שחשוף לתוכניות חיצונית, ואזור המוגדר במילה השמורה IMPLEMENTATION (יישום), שהוא אזור פרטי, שנועד לשימוש של היחידה, ואיננו חשוף לחוץ. לאחר ההידור ייווצר קובץ מכונה בעל סיומת TPU, ובעת קריאה לפונקציה או פרוצדורה שקיימת בו, המהדר ידע לגשת אל היחידה ולהשתמש בקוד שקיים בה.
אובייקטים ותכנות מונחה עצמים
אחד ההרחבות המעניינות והחשובות של השפה הייתה תכנות מונחה עצמים. הוספה המילה השמורה Object כדי להגדיר אובייקטים. האובייקטים הוגדרו כמו טיפוס משתמש באמצעות המילה השמורה Type. באזור האובייקט הוגדרו משתני ושיטות האובייקט כאשר לשמם הוקדם שם האובייקט.
לאחר הכרזה של משתנה כסוג של האובייקט, ניתן לקרוא לשיטות האובייקט באמצעות האופרטור נקודה. כדי לבצע תורשה, יש להדר את האובייקט המוריש ליחידה, שבה ניתן להסתיר חלקים מהאובייקט כלפי חוץ. פולימורפיזם מיושם באמצעות שיטה וירטואלית, (virtual), המשתמשת בקישור מאוחר.
כדי להשתמש בבנאי, יש ליצור שגרה מיוחדת שכותרת שמה שונתה מ-PROCEDURE למילה השמורה CONTRUCTOR.
בדוגמה פשוטה זו, הוגדר אובייקט בשם MyObject שמכיל שני משתנים מסוג מחרוזת ושתי שיטות. הראשונה SetRecord מבצעת השמה לתוך המשתנים ואילו השנייה WriteRecord מדפיסה את התוכן שלהם למסך.
program MyProgram; Type MyObject=object Author, BookName: string; procedure SetRecord(TheAuthor,TheName:string); procedure WriteRecord; end; procedure MyObject.SetRecord(TheAuthor,TheName:string); begin Author:= TheAuthor; BookName:= TheName ; end; procedure MyObject.WriteRecord; begin Writeln(Author,BookName); end; Var MyObject1:MyObject; begin MyObject1.SetRecord('Eli','Exodus'); MyObject1.WriteRecord; end.
התחרות עם מיקרוסופט
סביר להניח כי פיתוח המוצר של מיקרוסופט לשפת פסקל Microsoft Pascal הופסק בשל התחרות הקשה שהציב הטורבו פסקל בשל איכותו ומחירו הנמוך. תאוריה אחרת גורסת שחברת בורלנד עשתה עסקה עם חברת מיקרוסופט להפסקת פיתוח Microsoft Pascal וגרסתו הקלה QuickPascal, בתמורה להפסקת פיתוח סביבת הפיתוח Turbo BASIC בידי חברת בורלנד.
מודעה (הלכה)
מודעה (בלשון הגמרא: מודעא) היא אמצעי הלכתי מקדמי, שחז"ל נתנו בידיו של אדם שנאנס לחתום על שטר, מבלי שרוצה בכך. באמצעות המודעה, שימסור קודם החתימה, יכול אותו אדם לפטור את עצמו מהתחייבותו הקניינית הנובעת מהחתימה שחתם שלא מרצונו.
המקור להלכה
הגמרא מביאה בשם רב נחמן, משפט קצר וסתמי:. כלומר מודעה צריכה להתבצע בפני 2 עדים, והמודיע אינו צריך לבקש מהעדים שייכתבו שטר מודעה.
הרשב"ם מפרט ומסביר:
.
כלומר: אם מסירת המודעא בפני העדים התרחשה לפני המכירה, יוכל המוכר, מאוחר יותר, להביא את עדי המודעא לבית הדין, ולבטל את המכירה למפרע.
מודעה רבה לאורייתא
על מעמד הר סיני, מספרת לנו התורה כך:.
הגמרא מתקשה בהסבר הסיטואציה המתוארת במילים "וַיִּתְיַצְּבוּ, בְּתַחְתִּית הָהָר". כיצד ייתכן שבני ישראל התייצבו מתחת להר? מסביר רב אבדימי בר חמא:. שואל על כך רבי אחא בר יעקב: ? כלומר: האם ישראל יכולים לחזור בהם מהתחייבותם לקבל את התורה? שכן הרי הם נאנסו על ידי הקב"ה לקבל אותה, ואם אין הם מקיימים את המצוות, ממילא הם צריכים להיות פטורים מעונש, שהרי זהו דין מודעה גדול. משיבה על כך הגמרא:.
מטבע לשון
בימינו קיבל הביטוי "מודעה רבה לאורייתא", משמעות נוספת. כאשר מתפרסמת מודעה (בדרך כלל על לוחות המודעות), באשר להרצאה תורנית, אשר תימסר על ידי רב ידוע, עם כל פרטי ההרצאה. נוהגים לשים ככותרת למודעה את הביטוי "מודעה רבה לאורייתא".
דלות החומר כאיכות באמנות הישראלית
"כי קרוב אליך הדבר מאוד: דלות החומר כאיכות באמנות הישראלית" הוא שמה של תערוכה אשר נפתחה ב-14 במרץ 1986 (ג' באדר ב', ה'תשמ"ו) במוזיאון תל אביב לאמנות. התערוכה, אותה אצרה שרה בריטברג-סמל, השפיעה על תפיסת האמנות הישראלית והביאה לגיבושו של מה שנתפש כסגנון אמנותי ישראלי-מקומי אשר כונה "דלות החומר".
על אף הצהרתה של בריטברג-סמל כי אין היא מציעה סקירה היסטורית קוהרנטית, התערוכה והמאמר שבקטלוג התערוכה, ניסו לבחון את האמנות הישראלית, החל מאמצע שנות השישים של המאה ה-20, ושאפו לנסח קווים אסתטיים משותפים בין האמנים השונים בכל הקשור לחומרים מהן עשויות יצירות האמנות, ובקשר שלהן אל תפיסות של מקומיות וזרות בתרבות הישראלית.
תקציר המאמר
מרכז ההתעניינות של ברייטברג-סמל היא בקבוצת אמנים אותה היא מכנה "התל אביבים". אלו הם, ה"צברים", בני המרכז של "'ישראל הראשונה', כפי שזו נתפשה במושגים של שנות החמישים והשישים". ברייטברג-סמל טוענת כי בעבודותיהם של אותם אמנים מובלע דיאלוג ספקני בקשר למיתוסים של הציונות הממסדית. דיאלוג שאת עקבותיו ניתן למצוא באופן שבו נוצרו עבודות האמנות ובחומריות שלהן.
ברייטברג-סמל רואה בצייר רפי לביא כאמן הראשון והמובהק מבין אמני האסתטיקה ה"תל אביבית". עבודתו היוותה המשך לרגישות מקומיות בנוסח "אופקים חדשים", ביחד עם השפעות אמנותיות מן הפופ ארט ומהאמנות של קבוצת ה"קוברה". מאפייניה של יצירתו של לביא - מראה "רזה", שימוש בחומרים דלים כגון דיקטים, קולאז' וצבעים תעשייתיים משמשת ביטוי ויזואלי ל"צבריות" המקומית. גם אורי זוהר ויעקב שבתאי מהווים על פי ברייטברג-סמל דוגמאות לאסתטיקה דלה זו, אסתטיקה המלווה בהדגשת המימד המקומי באמנות.
ה"צבר המנושל", כפי שהוא מכונה במאמר, אינו רק זה אשר נולד בארץ ישראל, אלה הוא מי שויתר על היהדות הגלותית ועל המיתוס הציוני גם יחד. מצב זה מתאפיין בחילוניות ובדה-מיסטיפיקציה של החיים אשר ביטויים הוויזואלי באמנות הוא שימוש בחומרים דלים. ברייטברג-סמל קושרת את התפתחותה של מגמה זו הניתוק מן המסורת של האמנות האירופאית ובתפיסת המקומיות של האמנות הישראלית, אמנות התופסת עצמה כפריפריה למרכזי האמנות הגדולים.
ביצירות של אמנים שונים ניתן ביטוי לפער בין "כאן" לבין "שם". אצל יאיר גרבוז, לדוגמה, מוצגת התשוקה לאמנות אירופית בצורה פארודית. אצל אמן אחר - הנרי שלזניאק - מעומתים סממנים של "אמנות חוץ לארץ" עם הדבקת קטעי ביקורות אמנות מן העיתונות הישראלית כקולאז'ים. גם ביצירות של אמנים נוספים כגון מיכאל דרוקס, תמר גטר, יהודית לוין ונורית דוד מופיעים דימויים מפורקים של התרבות האירופית. ביצירותיהם של אמנים רבים מבין אלו משמש הקולאז' כאמצעי ליצירת עימות בין פורמליזם אמנותי, הנתפס כסממן של אמנות לבין סממנים של זהות מקומית.
מול קבוצה זו, מציגה ברייטברג-סמל שורה של אמנים נוספים המייצגים היבטים נוספים של "דלות החומר". בראש אותה קבוצה היא מזכירה את אביבה אורי ואת אריה ארוך, המהווים לטענתה שלב מעבר בין המופשט הלירי של "אופקים חדשים" לבין אמני "דלות החומר". השפעתם של אמנים אלו התמקדה הן בצד החזותי ה"רזה" של עבודתם, בטכניקת השרבוט ועוד.
מיכאל גרוס ויצחק דנציגר מהווים דוגמה לגישה אמנותית שאינה אורבנית לאמנות. יצירתם, להבדיל מיצירת ה"תל אביבים", מתמקדת בהתייחסות לנוף כמקור השראה לאמנותם. היחס הפורמלי באמנותם של יוצרים אלו - אצל דנציגר ביחס לחומר ואצל גרוס בציורי הנוף המינימליסטים מרובי משטחי הצבע, מקשרים אותם אל קבוצת האמנים התל אביבים.
קבוצה נוספת של אמנים מקיימת התייחסויות אחרות לחומרים. בעבודותיו של מיכה אולמן מתקיים פער בין התייחסות מיתית לטבע לבין אופן הטיפול החומרים המצביע על רצון להגיע אל "הטרנסצנדנטלי דרך הארת דלותו של החומר". אמן אחר, משה קופפרמן, רואה בהפשטה כביטוי של "יהודיות" המשלבת פרקטיקה ביקורתית של בנייה והריסה. החומריות בציוריו מצביעה על אדישות כלפי מימד זה. משה גרשוני מנהל דיאלוג עם העבר האירופי של משפחתו, תוך התייחסות איקונוגרפית עשירה בסממנים אירופאים. הביטוי הוויזואלי של עבודתו מציג "אנטי-אסתטיקה" ו-"התלכלכות".
התייחסות אל חומרי היצירה האמנותית כפרקטיקה ביקורתית של האמנות ניתן למצוא גם בעבודותיהם של פנחס כהן-גן, דוד ריב, מיכאל דרוקס, מנשה קדישמן ויעקב דורצ'ין.
האמנות הישראלית מוצגת כניסיון להגיע אל ה"לא חומר", אל הטרנצנדנטי. התפתחותה של פרקטיקה המגדישה את דלות החומרי היצירה היא תופעה ייחודית לאמנות הישראלית, פרקטיקה שהתרחשה על רקע הניתוק החלקי מן המסורת של האמנות המערבית.
תצוגת התערוכה
תצוגת העבודות בתערוכה לא הייתה מוגבלת לאולם. מחוץ למוזיאון הוצגה יצירותו של מנשה קדישמן "כביסה" ובה תלה קדישמן בדים בהם נחתכה צללית של עצים. באולם הכניסה של המוזיאון מוצג פסלו של מיכה אולמן - "מרכבה" ופסלו של מיכאל דרוקס - "ונוס", אשר ניצב ממש בפתח התערוכה. מקום מרכזי בפתח התערוכה הוקדש ליצירותיהם של רפי לביא ואריה ארוך אשר "מעמידה את הראשון כמעין אב רוחני לכל המגמה הזו של ביטוי ספונטאני ומבוקר גם יחד." חיבור נוסף נעשה בין יצירתם של יאיר גרבוז ויעקב דורצ'ין.
רשימת האמנים שהציגו בתערוכה על פי סדר הופעתם בקטלוג
{|width="100%" style="background-color: transparent;"
מעונה
מְעוֹנָה הוא מושב חקלאי בגליל המערבי, סמוך לעיר מעלות-תרשיחא, בתחומי המועצה האזורית מעלה יוסף.
לפי נתוני הלמ"ס, היישוב מדורג בדירוג החברתי-כלכלי גבוה (8 מתוך 10). השכר הממוצע של השכירים בשנת 2011 היה 14,685 ש"ח (כשהממוצע הארצי עומד על 6,490 ש"ח).
היסטוריה
ראשיתה של מעונה ב-540 עולים מרומניה שיושבו בבתי הכפר תרשיחא בינואר 1949, במסגרת הכשרה להקמת מושבים בסביבה. ב-1 באוגוסט 1951 הוחלט לחלקם למתיישבים עירוניים ולמתיישבים חקלאיים. 50 משפחות שהחליטו לעסוק בחקלאות עקרו מתרשיחא והקימו בסמוך את המושב מעונה, ואילו כ-100 משפחות יהודיות שנותרו בתרשיחא כונו בשם "מעונה עירונית". בשנים שלאחר מכן הצטרפו למושב עולים מצפון אפריקה. בשנת 1960 פתחו תושבי המושב בשביתה בדרישה למכסות גדולות יותר של מים וקרקע. בשנת 1965 שוב יצאו תושבי המושב להפגין בטענה שאין להם אמצעי קיום.
שטחו הכולל של המושב 730 דונם והוא משמש כמושב המרכזי של מועצה אזורית מעלה יוסף. במושב נמצא גם מתנ"ס המועצה האזורית מעלה יוסף ע"ש אייל דרור, המרכז את פעילות הנוער והקהילה במועצה כולה.
אתרים
בכניסה ליישוב, לצד שביל הגישה אליו, שוכנת תחנת משטרת מעלות-תרשיחא. התחנה, הנמצאת בבניין היסטורי של המשטרה, ששימש ככזה עוד בימי המנדט הבריטי, אף נקראה בעבר באופן רשמי בשם "תחנת מעונה". המבנה הוא אחת ממצודות טגארט.
פלאסה ד'אספניה
הפלאסה דה אספניה או פלאסה ד'אספניה (בספרדית Plaza de España וקטלאנית: Plaça d'Espanya) היא אחת הכיכרות החשובות ביותר בברצלונה שבספרד. הכיכר נבנתה לכבוד התערוכה העולמית של ברצלונה (1929), שנערכה לרגלי המונז'ואיק ברובע הסנטס-מונז'ואיק.
הכיכר היא אחת הכיכרות הגדולות של העיר, ומהווה צומת לשני רחובות ראשיים: גראן ויה דה לס קורטס קטלאנס ושדרת פארה-לל, ומספר רחובות קטנים. המזרקה בלב הכיכר, ליד הפסל, תוכננה על ידי ג'וזף מאריה חוחול, שעבד יחד עם אנטוני גאודי. הכיכר מובילה לפלאו נסיונל, שמשמש כמשכנו של המוזיאון הלאומי לאמנות קטלנית ועוברת דרך מזרקת הקסם. מסביב לכיכר ישנם:
הכיכר משמשת כתחנה ראשית לאוטובוסים, למטרו של ברצלונה ולרכבת ה-RENFE, כמו כן מן הכיכר יוצאת הרכבת להר המונסרט.
מחוז ולגה (אתיופיה)
ולגה (געז: ወለጋ) הוא אזור היסטורי במערב אתיופיה. גבולותיו הם בני שנגול מצפון, נהר דידסה במזרח המשמש כגבול עם אזור לאקה, מורדות הרמה האתיופית על יד גבול סודאן במערב והנהרות ברו, גיב וגוג'ב בדרום.
האזור נקרא על שמם של הולגה, תת-קבוצה של האורומו.
בחלוקה המנהלית של תחילת המאה ה-20 היה ולגה למחוז שגבל במחוז סיבו מצפון-מערב, בגוג'ם מצפון, שאווה ממזרח, לימו מדרום מזרח, ילובור מדרום וקלם ממערב. בשנות ה-40 של אותה המאה נוספו לולגה המחוזות בני שנגול, סיבו וכן חלק ממחוז קלם, כך שגבולה המערבי היה גבול סודאן. עיר הבירה הייתה העיר נקמת.
כיום שטחי ולגה מחולקים בין המדינות גמבלה ובנישנגול-גומאז כאשר רוב השטח הוא חלק ממדינת אורומיה.
שריטילי
בפולקלור של אחדים מעמי אירופה, שריטילי הוא שד שובב, המתגורר בדרך כלל במרתף הבית, בארון או במזווה, ומביא ברכה לבית. ביידיש הוא נקרא "שרעטעלע" (נהגה שְרֶטֶלֶה), והצורה העברית "שריטילי" מופיעה בספרו של ש"י עגנון, "הכנסת כלה", שבו מסופר:
שריטילי נזכר שוב מספר פעמים בעמודים הבאים של "הכנסת כלה".
הוא מוזכר גם בסיפורו של עגנון "ציפורי" (שבכרך "אלו ואלו") שם אומר אחד הנערים: ובהערה שם נכתב:
סיפור עממי בשם "שרעטעלעך", העוסק בשד, נדפס בקובץ "יידישער פאלקלאר", ייווא שריפטן 9, פילאלאגישע שריפטן 5, ווילנע, 1938, עמ' 165–166. סיפורים נוספים ביידיש על שד זה מופיעים באוסף שערך יהודה לייב כהן.
בספרו של יעקב צ׳ מאיר, ״נחמיה״, מספר ר׳ ברכיה בירך לנחמיה שבביתם שוכנת שריטילי. גם שם אחת התופעות של השריטילי היא התחרשות של בעלת הבית.
בספרו של מקסים גורקי "ילדות" מזמינה הסבתא את שדון הבית שמתחת לתנור לעבור איתם לביתם החדש.
תחנת הרכבת מסעודיה
הקמת התחנה
התחנה הוקמה על ידי העות'מאנים בשנת 1915 בזמן מלחמת העולם הראשונה. בעקבות ההוראה של ג'מאל פאשה לכבוש את תעלת סואץ מידי הבריטים נוצר הכרח לוגיסטי בשינוע כוחות ואספקה לדרום ארץ ישראל. היינריך מייסנר, מהנדס גרמני בשרות העות'מאנים, שינה את התוכנית המקורית של המסילה הארץ-ישראלית ובמקום שמסילת השומרון, שמוצאה מתחנת עפולה, תעבור דרך שכם ותגיע לירושלים החליט שמסילת השומרון לא תמשיך משכם לירושלים אלא תוסט מערבה ותסלל לאורכה של השפלה ומשם לנגב בואכה חצי האי סיני. נסלל מסעף ממסעודיה דרך הבקעה של נחל שכם לטולכרם תחנת המוצא של המסילה המזרחית. שרידים של הסוללה, עמודי קו הטלגרף שליוו אותה וכן מעברים על פני הנחל של מסלול הרכבת נראו בבירור בשנים הראשונות לאחר מלחמת ששת הימים בשנת 1967.
התחנה נקראת בטעות תחנת הרכבת בסבסטיה אולם במפות מאותה התקופה ניתן לראות כי הייתה תחנה אחרת בשם סבסטיה סמוך לכניסה המזרחית ליישוב שבי שומרון של ימינו.
ניסיונות התנחלות בתחנה
לאחר מלחמת יום הכיפורים יזמה תנועת גוש אמונים הקמת גרעין התיישבות בשם "אלון מורה" אשר יתיישב קרוב לעיר שכם. משפחות חברי הגרעין, בתוספת תומכים רבים, ניסו לעלות לקרקע בתחנה ולהקים בה התנחלות שלוש פעמים. התחנה נבחרה מאחר שהייתה נטושה והקרקע במקום הוגדרה כקרקע ממשלתית. הניסיון הראשון נערך ב-25 ביולי 1974. קבוצה של 150 איש, הכוללת 35 משפחות ובתוכן 55 ילדים. הקבוצה התארגנה בתל אפק (אנטיפטריס). משם יצאה בשיירה ארוכה של משאיות ומכוניות פרטיות והגיעה לתחנה בשעה 7 בערב. המתנחלים החלו לתקוע יתדות ולמתוח את גדרות תיל סביב התחנה, הקימו אוהלים אחדים ותקעו שלט המורה על שמו של היישוב שאותו רצו להקים במקום, "אלון מורה." בשעה 8 בערב, הגיעו למקום חברי הכנסת: מנחם בגין, אריק שרון, גאולה כהן, שמואל תמיר ואיתן לבני. יום אחר כך, ב-26 ביולי 1974, החליטה ממשלת ישראל לפנות את הקבוצה, כדי למנוע התיישבות שאינה על פי אישור הממשלה. זאת מאחר שמדיניות הממשלה, הייתה שכל התיישבות צריכה להיעשות בהחלטת ממשלה. על פי שיקולים מדיניים וביטחוניים, הן לגבי המקום והן לגבי העיתוי לגבי כל התיישבות. יום הפינוי נקבע ליום לאחר צום תשעה באב, אך הועלתה בקשה שיתפנו מרצונם. המתנחלים פונו לבסוף באוטובוסים שהביא למקום צה"ל ללא אלימות. ב-8 בינואר 1975 ערך "גרעין אלון-מורה" בתחנה טקס "שבע ברכות" לזוג צעירים חברי הגרעין, יהודה וחיה עציון, ועזב את המקום לאחר מספר שעות.
בלילה של ה-5 במרץ 1975 נעשה הניסיון השני של גרעין אלון מורה להתנחל במקום. המבצע הוכן במשך כשלושה שבועות, תחת מעטה כבד של חשאיות. יום קודם ליציאתם התכנסו המתנחלים במגדיאל, בביתו של אחד מחברי גוש אמונים. המכוניות רוכזו בפרדס. בשעה עשר וחצי הגיעה השיירה אל תחנת הרכבת, ועמה משאיות עמוסות במצרכי מזון, מקרר חשמלי, גנרטור וחלקי מבנה. מיד החלו בהקמת שני מבנים מודולריים ומבנה אבן, ועם בוקר ניצבו על המקום שני צריפים וחצי מבנה אבן. הפעם סירבו חברי הגרעין להתפנות והתבצרו במבנה התחנה. כוחות צה"ל נכנסו למבנה ולאחר מאבק ממושך פינו את כולם בערב של ה-7 במרץ. ב-19 במרץ שוב הגיעה קבוצה של 50 מתנחלים והתבצרה בתחנה, אך הם פונו מיד לאחר מאבק אלים.
בניסיון העלייה האחרון, ב-30 בנובמבר 1975, ארגן גוש אמונים כ-2,000 תומכים מכל רחבי הארץ שהצטרפו לחברי גרעין "אלון מורה". בניסיון זה וסירבו להתפנות והחלו עימותים עם כוחות צה"ל. במשך 10 ימים התנהל איתם משא ומתן ושר הביטחון שמעון פרס הגיע למקום כדי לקדם פשרה. לבסוף, הושגה פשרה והותר לקבוצה של 30 מתנחלים לעבור באופן זמני ל"מחנה קדום", מחנה צבאי ירדני לשעבר, שאותו החזיק צה"ל באותה עת, ליד כפר קדום. בינואר 1976 החלו בהכשרת 200 דונם לטובת הקמת מחנה למתנחלים. המקום הפך אחר כך להתנחלות קדומים, שהייתה ההתנחלות הראשונה בשומרון. חיים גורי, שהיה נוכח במקום כעיתונאי מטעם העיתון "דבר", הצטרף לניסיונות ההידברות עם המתנחלים. המתנחלים פרסמו הודעה לפיה גורי הציע את הפשרה בשם השר ישראל גלילי (יושב ראש ועדת שרים לענייני התיישבות), אך ב-9 בדצמבר 1975 אמר שלא פעל מטעם גלילי. לדבריו, הפשרה נועדה למנוע עימות פיזי ופתרון זמני ולא כפי שהודיע "גוש אמונים", כאילו הפשרה הייתה אישור להקים התנחלות במחנה קדום.
לאחר הסכם אוסלו
בשנת 2016 עצר המנהל האזרחי את פעולות הבנייה, ולאחר כשנה הוצגה בתחנת הרכבת תערוכה שהציגה תמונות וסרטונים אודות ניסיונות ההתנחלות בתחנה, וכן שחזור של ההתנחלות של גרעין אלון מורה. בשנת 2018 חודשה הבנייה הפלסטינית בסביבת התחנה. המועצה האזורית שומרון הגישה תוכניות לשימור האתר ולבניית "מוזיאון ההתיישבות" בתחנה.
יחסי לסוטו–קנדה
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים שבין ממלכת לסוטו לבין קנדה כוננו ב-1966 מיד לאחר עצמאותה של לסוטו. קנדה הפקידה את היחסים על נציבותה הגבוהה שבפרטוריה, בירת דרום אפריקה. מן הצד השני, לסוטו הפקידה את היחסים על שגרירות שפתחה באוטווה בירת קנדה.
בשנת 2017 הסחר הכולל בין שתי המדינות עמד על 10 מיליון דולר אמריקאי מהם 9.7 מיליון ייבוא מלסוטו ו-302,000 דולר ייצוא ללסוטו. קנדה מחלקת לאזרחי לסוטו מלגות אקדמאיות מיוחדות בתוכנית היהלום של המלכה אליזבת השנייה למנהיגים האפריקאים של המחר.
לה פמיליה (סדרת טלוויזיה)
לה פמיליה (בספרדית: La Familia - "המשפחה") היא קומדיית מצבים ישראלית ששודרה בעבר בערוץ עשר החל מנובמבר 2015, והחל מיוני 2019 משודרת בערוץ 13. משודרת גם בערוץ זום החל משנת 2020 בערוץ ההומור של שידורי קשת, המשדר ב-HOT וב-yes.
רקע כללי
הסדרה מגוללת את סיפורה של משפחה ישראלית ממוצעת ממודיעין. בעל ואישה אשר מתמודדים עם שלל סיטואציות משפחתיות מוכרות ומצחיקות: הקושי בגידול הבנות המתבגרות, הקשיים עם הבן הצעיר המוזר, התינוק שנולד זה עתה, משבר גיל 40 של האב, והשחיקה במערכת היחסים בין ההורים. בכל פרק נפגשים בני הזוג אצל מטפל משפחתי, שעוזר להם להתגבר על הבעיות. דרך שיחתם עם הפסיכולוג רואים מה באמת קורה בהתנהלות היומיומית של משפחת גרנות.
סקירת הסדרה
הסדרה עלתה לשידור ב-7 בנובמבר 2015, שפרק הבכורה זכה למדורג של 12.3%. העונה השנייה צולמה בסתיו 2016 ועלתה לשידור ב-18 בפברואר 2017. העונה השלישית צולמה בסוף 2017 ועלתה ב-15 ביוני 2019.
קישורים חיצוניים
ביקורות:
יוניברסל מיוזיק גרופ
יוניברסל מיוזיק גרופ (באנגלית: Universal Music Group; בתרגום לעברית: קבוצת המוזיקה יוניברסל) היא אחת מחברות התקליטים הגדולות בתעשיית המוזיקה בעולם כיום ונמנית עם וורנר מיוזיק גרופ וסוני מיוזיק ב"שלוש הגדולות" - שלוש חברות התקליטים השולטות בשוק המוזיקה העולמי. בסיסה בסנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית, והיא מפעילה חברות קטנות יותר ולייבלים במקומות רבים בעולם. סניפי יוניברסל נמצאים בערים כמו: יוניברסל סיטי, סנטה מוניקה, נאשוויל, לונדון, פריז ורומפורד. בשנת 2004 היא נמכרה לחברת התקשורת הצרפתית ויונדי שכיום מחזיקה ב-100% ממניותיה.
בשנת 2019 המגזין העסקי Fast Company ציין את יוניברסל מיוזיק גרופ כחברת המוזיקה החדשנית ביותר והכניס אותה לרשימת ״50 החברות החדשניות ביותר בעולם״. "בתוך השינוי הדיגיטלי של תעשיית המוזיקה, יוניברסל מגדירה מחדש איך לייבל מודרני צריך להיראות״. UMG חתמה על הסכמי רישוי עם יותר מ-400 פלטפורמות ברחבי העולם.
היסטוריה
תחילתה של החברה הוא בשנת 1934 כחברת תקליטים בשם 'דקה רקורדס'. בשנת 1962 היא נרכשה על ידי החברה המובילה בשוק דאז MCA INC. בשנת 1996 היא נרכשה על ידי סרטי יוניברסל שהחליטה לחדור גם לשוק המוזיקה. בשנת 2004 חברת התקשורת ויונדי הצרפתית רכשה חלק מהחברה והיא השלימה את השתלטותה עליה בשנת 2007 לאחר שקנתה 100% ממניותיה ואת חברת BMG בעלות של 2.1 מיליארד דולר.
החברה הוציאה סדרת אלבומים "20th Century Masters - The Millennium Collection".
2007-2012: רכישת EMI
ביוני 2007, יוניברסל רכשה את חברת Sanctuary שהפכה בהמשך לחברת המרצ׳נדייז וניהול מותגים, Bravado. החברה מייצגת אמנים כמו ג'סטין ביבר, ליידי גאגא וקניה וסט, ושיתפה פעולה עם רשתות קמעונאיות כמו Barneys, Bloomingdale's ו-Selfridges.
בשנת 2008, יוניברסל מיוזיק גרופ הפכה את הקטלוג שלה לזמין בספוטיפיי, נחשב אז שירות סטרימינג חדש לשימוש מוגבל מחוץ לארה״ב.
דאג מוריס פרש מתפקידו כמנכ"ל בינואר 2011. היו"ר/מנכ"ל לשעבר של יוניברסל מיוזיק אינטרנשיונל לוסיאן גריינג'קודם לתפקיד מנכ"ל החברה. גרינג' החליף אותו מאוחר יותר כיו"ר ב-9 מרץ 2011. עם מינויו של גריינג׳ למנכ"ל ביוניברסל מיוזיק גרופ, מקס הול קודם למנהל תפעול ראשי של יוניברסל מיוזיק אינטרנשיונל, החל מה-1 יולי 2010. החל משנת 2011 החלה Interscope Geffen A&M Records של יוניברסל מיוזיק גרופ להחתים מתמודדים מ תוכנית מציאות, אמריקן איידול. בינואר 2011, יוניברסל מיוזיק גרופ הודיעה שהיא תורמת 200,000 הקלטות משנות ה-20 עד שנות ה-40 לספריית הקונגרס לצורך שימור.
בשנת 2011, EMI הסכימה למכור את המוזיקה המוקלטת שלה ליוניברסל מיוזיק גרופ עבור 1.9 מיליארד דולר ואת מוזיקת הפאבלישיניג לסוני תמורת 2.2 מיליארד דולר. בין החברות האחרות שהתחרו על עסקי המוזיקה המוקלטת הייתה וורנר מיוזיק גרופ שדווח כי הגישה הצעה של 2 מיליארד דולר.
בספטמבר 2012, המכירה של EMI ליוניברסל מיוזיק גרופ אושרה באירופה ובארצות הברית על ידי הנציבות האירופית ו-נציבות הסחר הפדרלית. עם זאת, הנציבות האירופית אישרה את העסקה רק בתנאי שהחברה הממוזגת תמכור שליש מסך הפעילות שלה לחברות אחרות עם רקורד מוכח בתעשיית המוזיקה. יוניברסל מיוזיק גרופ מכרה את Mute Records, Parlophone, Roxy Recordings, MPS Records, Now That's What I Call Music!, Jazzland, יוניברסל יוון, Sanctuary Records, Chrysalis, EMI Classics, Virgin Classics והלייבלים האזוריים של יוניברסל מיוזיק גרופ כדי לעמוד בדרישה זאת. יוניברסל מיוזיק גרופ שמרה על הביטלס (לשעבר של Parlophone) ורובי ויליאמס (לשעבר של Chrysalis). קטלוג הביטלס נשמר ביוניברסל מיוזיק גרופ, בעוד שהקטלוג של ויליאמס הועבר לIsland Records.
2012-2017: EMI אינטגרציה וארגון מחדש
ב-8 בפברואר 2013, וורנר מיוזיק גרופ רכשה את חברת הלייבל Parlophoneֿ, המורכבת מ-Parlophone Records, Chrysalis Records, EMI Classics, Virgin תמורת 765 מיליון דולר. מאוחר יותר בפברואר, סוני מיוזיק רכשה את חלקה האירופאי של יוניברסל מיוזיק גרופ ב-Now That's What I Call Music תמורת כ-60 מיליון דולר.
ב-20 במרץ 2013, יוניברסל מיוזיק גרופ הכריזה על הרחבה עולמית (למעט יפן) של עסקת ההפצה הבלעדית שלה עם דיסני מיוזיק גרופ. כתוצאה מעסקה זו ללייבלים ולאמנים של DMG יש גישה לרשימת המפיקים והכותבים של יוניברסל מיוזיק גרופ על בסיס עולמי. בנוסף, העסקה הבלעדית העניקה ליוניברסל מיוזיק גרופ גם גישה בלתי מוגבלת לכל הזכויות הנוגעות לקטלוג הפסקול והאלבומים של דיסני במשך 85 השנים האחרונות.
באוגוסט 2013, יוניברסל מיוזיק גרופ הפכה לחברה הראשונה בארצות הברית שיש לה 9 מתוך 10 השירים המובילים במצעד שירותי הסטרימינג, לפי SoundScan. שבועות לאחר מכן, הפכה לחברה הראשונה שמחזיקה בכל 10 המקומות הראשונים ב-Billboard Hot 100 Chart.
יוניברסל מיוזיק גרופ נכנסה להפקת קולנוע וטלוויזיה רכישתה של Eagle Rock Entertainment ב-2014. הפקת הסרט הגדול הראשון שלה היה Amy, סרט דוקומנטרי אודות איימי ווינהאוס, שזכה באוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר. זאת בזמן שלקחה חלק בסרטים הדוקומנטריים של Kurt Cobain: Montage of Heck אודות קורט קוביין ובסרט The Beatles: Eight Days a Week אודות הביטלס. ב-11 בפברואר 2017, PolyGram Entertainment הושקה מחדש כיחידת קולנוע וטלוויזיה של יוניברסל מיוזיק גרופ תחת דייוויד בלקמן.
בשנת 2015, קפיטול רקורדס של יוניברסל מיוזיק גרופ זכתה במספר רב של פרסי הגראמי הגדולים לשנה, כאשר סם סמית' קיבל את פרסי האמן החדש הטוב ביותר, תקליט השנה ושיר השנה ובק זכה באלבום השנה.
בשנת 2016 פול מקרטני והבי ג'יז חתמו שניהם בקפיטול רקורדס של יוניברסל מיוזיק גרופ ושחררו את הקטלוג שלהם.
באפריל 2017 חתמה יוניברסל מיוזיק גרופ על הסכם רישוי רב-שנתי חדש עם ספוטיפיי, שירות הסטרימינג המוביל בעולם, ובמאי 2017 חתמה על עסקה עם טנסנט, חברת המשחקים והמדיה החברתית בין הגדולות בסין.
ביולי 2017, "Despacito" מאת לואיס פונסי, דדי יאנקי ובהשתתפות ג'סטין ביבר, הפך ללהיט המושמע ביותר בכל הזמנים. עד 2018, השיר שבר מספר שיא גינס, היה ברוב השבועות במקום הראשון במצעד הפזמונים של Billboard Hot Latin Songs וכקליפ הנצפה ביותר.
בדצמבר 2017, יוניברסל מיוזיק גרופ רכשה את הלייבלים Stiff ו-ZTT, מקבוצת SPZ של טרבור הורן. באותו חודש, יוניברסל מיוזיק גרופ חתמה על הסכם עולמי רב-שנתי עם פייסבוק והפכה להיות לראשונה מבין "שלושת הגדולים" בהענקת רישיון למוזיקה המוקלטת שלה ברשתות החברתיות. ב-19 בדצמבר 2017, יוניברסל מיוזיק גרופ חתמה גם על הסכם רישוי רב שנתי עם יוטיוב.
2018-הווה: המשך צמיחתה
ביוני 2018 הודיעה יוניברסל מיוזיק יפן על הסכם רישיון בלעדי עם דיסני מיוזיק גרופ. עם הצטרפות יפן יוניברסל מיוזיק גרופ מפיצה ריליסים באופן גלובלי מדיסני מיוזיק גרופ.
באוגוסט 2018, יוניברסל מיוזיק גרופ הכריזה על התרחבות אסטרטגית באפריקה, יוניברסל גרופ אפריקה. בספטמבר 2018, הזמר אלטון ג'ון חתם על הסכם שותפות גלובלי עם יוניברסל מיוזיק גרופ בכל הנוגע להקלטת מוזיקה, פרסום במוזיקה, ניהול מותגים וזכויות רישוי.
ב-19 בנובמבר 2018, הזמרת והיוצרת טיילור סוויפט חתמה על הסכם חדש עם יוניברסל מיוזיק גרופ בארה״ב. בנוסף, לבעלותם המובטחת על הקלטות המאסטר שלה, יוניברסל מיוזיק גרופ הסכימה שבמקרה שהיא תמכור חלקים ממניותיה בספוטיפיי היא תחלק את הכספים בין האמנים שלה.
בדצמבר 2018, "Bohemian Rhapsody" של קווין הפך לשיר המושמע ביותר מתקופת טרום הסטרימינג ולשיר הרוק הקלאסי המושמע ביותר בכל הזמנים. בפברואר 2019, יוניברסל מיוזיק גרופ רכשה במלואה את שירותי הפצת המוזיקה INgrooves.
באוגוסט 2019, ויוונדי וטנסנט החלו במשא ומתן למכירת 10% מהמניות של ויוונדי ביוניברסל מיוזיק גרופ לטנסנט. העסקה צפויה לעמוד על 3.36 מיליארד דולר. בפברואר 2020, ויוונדי הודיעה שהיא מתכננת לצאת להנפקה בתוך שלוש שנים.
באפריל 2020 הכריזו יוניברסל מיוזיק גרופ ולגו על שותפות במוצרי המוזיקה.
בספטמבר 2021, ויוונדי קבעה הערכת שווי הנפקה ראשוני עבור יוניברסל מיוזיק גרופ ב-35 מיליארד יורו. ויוונדי חילקה 60% ממניות יוניברסל מיוזיק גרופ שלה והשאירה 10%.
טנסנט התגלתה כבעלת המניות הגדולה ביותר של יוניברסל מיוזיק גרופ, עם 20% מהמניות. בהנפקה, יוניברסל מיוזיק גרופ הגיעה להערכת שווי של 54 מיליארד יורו (62.6 מיליארד דולר), יותר משליש מההערכה הראשונית.
בפברואר 2022, יוניברסל מיוזיק גרופ הכריזה על שותפות עם Curio, פלטפורמת NFT, ליצירת אוספי NFT עבור חברות התקליטים והאמנים שלה.
תתי לייבל
ליוניברסל מיוזיק יש מספר רב של תתי לייבל שבבעלותה, הבולטים שבהם:
יוניברסל מיוזיק ישראל
בשנת 2020 החברה הכריזה על הקמת חטיבה חדשה בישראל, בניהולו של יורם מוקדי. החברה המקומית אחראית על ייצוג הקטלוג הבינלאומי של יוניברסל, לצד החתמה ופיתוח של טאלנטים מקומיים.
Vevo
Universal Music Group פיתחה יחד עם Google אתר המיועד לסרטוני מוזיקה, Vevo.com, בהשראת אתר Hulu. האתר איפשר הזרמת סרטונים ותוכן וידאו אחר. לצד הקליפים, האתר הכיל מידע על האמנים ואת מילות השירים.
ב-24 במאי 2018, Vevo הודיעה שהיא לא תמשיך להפיץ סרטונים ל-Vevo.com, אלא תבחר להתמקד בעיקר בסינדיקציה של YouTube.
שוחד
בשנת 2006 הורשעה יוניברסל מיוזיק גרופ במתן שוחד למספר תחנות רדיו על מנת שינגנו מוזיקה של האמנים החתומים אצלם. בעסקת טיעון הסכימה החברה לשלם 12 מיליון דולר למדינת ניו יורק.
Philodendron acutatum
Philodendron acutatum הוא מין אפיפיט למחצה, מסוג פילודנדרון, בעל עלים גדולים ירוקים ופרחים עם מתחל צהוב, הנפוץ בצפון אמריקה הדרומית ויער האמזונאס (גויאנה, גויאנה הצרפתית, סורינאם, ונצואלה). הצמח נכרך סביב גזעים של צמחים אחרים כטפיל אך הוא עושה זאת לשם תמיכה בלבד, ולא ניזון מהפונדקאי. לצמח המתרבה בעזרת זרעים, פרחים זכריים ונקביים והוא מאביק את עצמו באמצעות חיפושיות.
יעקב שמאי
ביוגרפיה
שמאי נולד בירושלים. שירת בצה"ל בשנים 1958–1961.
פעילותו הציבורית החלה כחבר הסתדרות העובדים הכללית בסיעת "תכלת לבן" של תנועת החירות. החל משנת 1982 שימש כראש סיעת הליכוד בהסתדרות ומחזיק מטעם המפלגה בתפקידים שונים, בהם: ממלא מקום יו"ר ההסתדרות (משנת 1998), ראש אגף מנהל משאבי אנוש (1998–2002) ויו"ר רשת "עמל" (2002–2008). בין השנים 1997–1999 כיהן גם כחבר דירקטוריון חברת החשמל.
בשנת 1985 נבחר לכנסת ה-11 במקומו של יצחק זיגר. כהונתו נמשכה לאורך הכנסת ה-12 וה-13, במהלכן היה חבר בוועדת הכספים וועדת העבודה והרווחה.
יעקב שמאי נפטר בראש השנה תשע"ז, 4 באוקטובר 2016. נקבר בבית העלמין בגבעת עדה.
חיים אישיים
שמאי היה נשוי למרים ואב לשלוש בנות. בתו יפעת נשואה לשר המשפטים, ח"כ יריב לוין, שמכהן אף הוא בכנסת מטעם הליכוד.
קור קרולי
קוֹר קָרוֹלִי (לטינית: Cor Caroli - ליבו של צ'ארלס) או α2 בכלבי ציד הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים כלבי ציד עם בהירות נראית מדרגה 2.88. שמו ניתן לו על ידי האסטרונום האנגלי אדמונד היילי לכבודו של צ'ארלס השני, מלך אנגליה. זהו כוכב כפול במרחק של כ-115 שנות אור, שניתן באמצעות טלסקופ חובבים להפריד בין שני מרכיביו. במרחק זוויתי של כ-3 מעלות מצפון-צפון-מערב לקור קרולי נמצאת הגלקסיה M94 ובמרחק זוויתי של כ-5 מעלות מצפון-מזרח לו נמצאת גלקסיית החמניה, כך שניתן להיעזר בו כדי לאתרן.
מאפיינים
קור קרולי הוא כוכב הסדרה הראשית לבן-כחלחל מסוג ספקטרלי A0 Vp, כאשר הסימון p מתייחס לכך שספקטרום הקרינה של קור קרולי הוא חריג. מסתו של קור קרולי כ-3 מסות שמש, רדיוסו כ-2.5 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-11,600 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 75 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 100 בצירוף הקרינה בתחום העל-סגול.
דומניקו מונגאריו
דומניקו מונגאריו (באיטלקית: Domenico Monegario) היה השישי מבין דוכסי ונציה. מונגאריו שלט בוונציה בין השנים 756–764.
קור קרולי
מאפיינים
הספקטרום של קור קרולי מראה על שכיחות גבוהה מהרגיל של יסודות כימיים כמו צורן, כלור, כרום, טיטניום וברזל ושכיחות גבוהה בהרבה מהרגיל של היסודות הנדירים פרסאודימיום, נאודימיום ואירופיום, אך הפיזור שלהם על פני הכוכב אינו אחיד ותלוי בשדה המגנטי של הכוכב. לכוכב שדה מגנטי חזק בהרבה מהרגיל שמגיע לעוצמה של 3,500 גאוס (פי 1,000 מעוצמת השדה האופייני של השמש), שמשפיע באופן שונה על התנועה של יסודות שונים בתוך הכוכב וגורם לפיזור הלא אחיד של היסודות השונים. כתוצאה מכך, עוצמת ההארה של הכוכב אינה אחידה ובהירותו משתנה כאשר הוא מסתובב על צירו בכעשירית של דרגת בהירות במחזוריות של 5 ימים, 11 שעות ו-17 דקות, התואמת כנראה לזמן הסיבוב של הכוכב על צירו. כוכב זה מהווה אבטיפוס לכוכבים משתנים נוספים בעלי מנגנון השתנות דומה, שנקראים משתני α2 בכלבי ציד.
דומניקו מונגאריו
מונגאריו נבחר לכהונת הדוג'ה בתמיכת דזידריוס, מלך הלומברדים. באותה עת שלוש סיעות נאבקו זו בזו על השליטה בוונציה: תומכי האימפריה הביזנטית, תומכי הפרנקים והרפובליקנים - תומכי ונציה העצמאית. מונגאריו ניסה לשמור על מעמדו בין קבוצות שונות אלה, ובסופו של דבר, בשל המאבק ביניהן איבד את כיסאו לאחר שמונה שנות כהונה, ובדומה לקודמיו - עוור ונשלח לגלות.
במהלך שנות כהונתו החל המהפך בכלכלה הוונציאנית - מכלכלה המבוססת על דיג לכלכלה המבוססת על סחר ימי עם איי יוון והמזרח התיכון. בתקופה זו החלו להיבנות בעיר ספינות סוחר חזקות, גדולות ומהירות יותר - דבר שאפשר גידול בהיקף המסחר הוונציאני ובהשפעה הוונציאנית על הסחר הימי ברחבי הים התיכון.
קור קרולי
תכונות α1 בכלבי ציד
במרחק זוויתי של כ-19 שניות קשת מקור קרולי נמצא כוכב נוסף שנקרא α1 בכלבי ציד עם דרגת בהירות 5.6, כך שניתן להבחין בו בקלות באמצעות טלסקופ חובבים. זהו כוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F2 V, מסתו כ-1.5 מסות שמש ורדיוסו כ-1.5 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-7,080 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 6 מעוצמת ההארה של השמש. המרחק הזוויתי ביניהם שקול ללפחות 675 יחידות אסטרונומיות וזמן ההקפה של בני הזוג זה את זה הוא לפחות 8,300 שנים.
Cherished
Cherished (בעברית: מקושרת) הוא אלבום האולפן ה-14 של זמרת הפופ האמריקנית, שר. האלבום יצא לאור בספטמבר 1977, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "Pirate" ו-"War Paint and Soft Feathers".
האלבום נכשל במכירות ובביקורות ולא הצליח להתברג במצעדים בכך הוא חלק מרצף כישלונות מסחריים של שר בשנות ה-70 ושנות ה-80. AllMusic העניקו לו שני כוכבי זהב.
גמו גופה
גמו גופה (געז: ጋሞ ጎፋ) מחוז שהיה קיים בדרום-מערבה של אתיופיה בין השנים 1941–1987.
אזור גמו גופה נכבש וסופח לאימפריה האתיופית בשלהי המאה ה-19. בתחילת המאה שלאחר מכאן שטחי גמו גופה השתייכו למחוז בקו. בשנות ה-40 הוקמה גמו גופה ושמה נלקח מתוך שתי הקבוצות האתניות הגדולות שחיו במקום הגמו והגופה. המחוז גבל בקניה בדרום, במחוז סידאמו במזרח ובצפון ובמחוז קאפה במערב.
מלכתחילה בירת המחוז הייתה העיר צ'נצ'ה עד שהועברה לגידולה  ואז חזרה לצ'נצ'ה עד שהועברה לארבה מנץ'.
Midjourney
Midjourney היא מעבדת מחקר עצמאית שמייצרת תוכנת בינה מלאכותית תחת אותו שם. התוכנה יוצרת תמונות מתיאורים טקסטואליים, בדומה לאתרים כגון DALL-E של חברת OpenAI ובדומה ל-Stable Diffusion המפורסם כקוד פתוח.
גמו גופה
בשנת 1987 תחת השלטון הסוציאליסטי בוטל מחוז גמו גופה תוך שהוא פוצל לשני מחוזות צפון אומו שבירתו העיר ארבה מנץ' ודרום אומו שבירתו ג'ינקה.
כיום שטחי המחוז נכללים בתוך מדינת מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום.
Midjourney
הכלי פורסם ב-12 ביולי 2022 בגרסת בטא פתוחה. והשימוש בו נעשה כרגע באמצעות פקודות לבוט בדיסקורד. Midjourney מנוהל על ידי דייוויד הולץ, שהיה שותף להקמת Leap Motion.
היסטוריה
החברה עובדת על שיפור האלגוריתמים, ומוציאה גרסאות חדשות מדי כמה חודשים. גרסה 2 שהייתה גרסת בטא שאינה מפורסמת לציבור של האלגוריתם הושקה באפריל 2022 וגרסה 3 ביולי. ב-10 בנובמבר 2022 שוחררה למשתמשים איטרציית האלפא של גרסה 4.
שימושים
המייסד דייוויד הולץ אמר שמבחינתו חלק גדול מלקוחותיו הם אמנים, ובניגוד לדעה הרווחת הוא לא רואה בהם מתחרים של Midjourney.
מספר אמנים האשימו את Midjourney שבעצם הווייתו הוא יוצר הפחתה בערך של יצירה מקורית.
תעשיית הפרסום מיהרה לאמץ כלי בינה מלאכותית כמו Midjourney, DALL-E ו- Stable Diffusion. הכלים, מאפשרים למפרסמים ליצור תוכן מקורי ולערוך סיעור מוחות במהירות ומספקים הזדמנויות חדשות כיצירת מודעות מותאמות אישית, דרך חדשה ליצור אפקטים מיוחדים, או אפילו להפוך את הפרסום במסחר אלקטרוני ליעיל יותר ומותאם לגיל הצופה.