cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ק דמפסי
הפרישה
כשארצות הברית נכנסה למלחמת העולם השנייה, לדמפסי הייתה הזדמנות להפריך כל ביקורת שנותרה משירותו הצבאי שני עשורים קודם לכן. הוא הצטרף למשמר הלאומי של מדינת ניו יורק והתמנה לסגן (first lieutenant), אחרי כן עבר לחיל המילואים של משמר החופים בדרגת lieutenant. ביוני 1942, הוא עבר למחנה אימונים של משמר החופים (Coast Guard Reserve) בחוף מנהטן, ברוקלין, ניו יורק, שם התמנה ל"מנהל חינוך גופני". הוא גם הופיע בקרבות רבים, במחנות, בתי חולים וב- drives War Bond. הוא קודם לרב-סרן (lieutenant commander) בדצמבר 1942 ול- commander במרץ 1944. ב-1944 הוא התמנה ל- USS Wakefield transport. ב-1945 הוא גם השתתף בהתקפת USS Arthur Middleton transport לפלישה לאוקינאווה. הוא גם שהה זמן מה על סיפונה של USS General William Mitchell (AP-114) שם הדגים בפני הצוות טכניקות איגרוף. הוא שוחרר משירות פעיל בספטמבר 1945 וניתן לו אות כבוד מחיל המילואים של משמר החופים ב-1952.
דמפסי כתב ספר שנקרא Championship Fighting: Explosive Punching and Aggressive Defense, שפורסם ב-1950. הספר מדגיש את עוצמת הנוקאאוט הנגרמת מתנועה מהירה של העברת כובד משקלו של הגוף.
דמפסי גם למד ענפי ספורט נוספים: הוא התאמן במחנה היאבקות ובשלב מאוחר יותר לקח שיעורי ג'ודו. לאחר מכן כתב ספר על נושאים אלה בשם How to Fight Tough, שעוסק בקרב מטווח קרוב המשלב איגרוף, היאבקות וג'ו ג'וטסו.
הוא התחבר עם ווילס וטאני אחרי פרישתו, וספרים רבים נכתבו אודות חייו. דמפסי אפילו נרתם למסע פרסום עבור המירוץ לסנאט של בנו של טאני, ג'ון, מקליפורניה. אחד מחבריו הקרובים ביותר של דמפסי היה השופט ג'ון סיריקה שעמד בראש משפטי ווטרגייט.
מותו
ב-1977, הוא חבר לבתו ברברה לין (Barbara Lynn) ופרסם אוטוביוגרפיה בשם "דמפסי" (Dempsey). במאי 1983, הלך דמפסי לעולמו מסיבות טבעיות בגיל 87. הוא קבור בבית הקברות סאות'המפטון, ניו יורק.
דמפסי נבחר להיכנס להיכל התהילה של האיגרוף (International Boxing Hall Of Fame) הרחוב שבו נמצא מדיסון סקוור גרדן מכונה "פינת ג'ק דמפסי" (Jack Dempsey Corner).
אלגוריתם אקראי
אלגוריתם אקראי (באנגלית: Randomized algorithm) או אלגוריתם הסתברותי הוא אלגוריתם המשתמש באקראיות במהלך ריצתו, או במילים אחרות, רשאי "להטיל מטבעות אקראיים" כחלק מפעולתו.
באופן פורמלי, מוגדר אלגוריתם אקראי בעזרת מכונת טיורינג הסתברותית: מכונת טיורינג רגילה אשר בנוסף לסרטים הרגילים שלה יש לה גישה לסרט קלט נוסף אשר מכיל רצף של "0"-ים ו-"1"-ים, המייצגים סדרה של הטלות אקראיות בלתי תלויות של מטבעות. ניתן להגדיר פלט של מכונת טיורינג כנ"ל כהתפלגות על פלטי המכונה בהינתן התפלגות אחידה בדידה בלתי תלויה של איברי סדרת הסרט הנוסף. פורמלית, זמן הריצה של אלגוריתם אקראי הוא משתנה מקרי, ולעיתים נמדדת יעילות האלגוריתם על פי תוחלת זמן הריצה שלו.
משפחות של אלגוריתמים אקראיים
מקובל לחלק אלגוריתמים אקראיים לשתי משפחות עיקריות:
במדעי המחשב מוגדרות מחלקות סיבוכיות המתאימות לבעיות אשר יש עבורן אלגוריתם אקראי יעיל:
אלגוריתמים אקראיים משמשים בבסיסן של הגדרות מחלקות סיבוכיות נוספות רבות, ובפרט במערכות הוכחה אינטראקטיביות.
אחת השאלות המרכזיות הפתוחות במדעי המחשב היא האם אקראיות עשויה לסייע לחישוב יעיל. במילים אחרות, האם קיימת בעיה שנמצאת ב-BPP (דהיינו: קיים עבורה אלגוריתם אקראי עם זמן ריצה פולינומי) אך שאינה נמצאת ב-P (דהיינו: אשר לא קיים עבורה אלגוריתם דטרמיניסטי עם זמן ריצה פולינומי).
יצירה של מספרים אקראיים
השאלה האם קיימת אקראיות אמיתית בטבע היא שאלה פילוסופית עתיקת יומין, ואף עמדה בבסיסן של אחת המחלוקות הגדולות בפיזיקה המודרנית. עם זאת, ישנן מדידות פיזיקליות רבות אשר מהוות – לכל תכלית פרקטית – מספר אקראי; למשל – זוגיות מספר אלפיות השנייה שנדרש לאדם נתון להקיש על מקש במקלדת.
עם זאת, אלגוריתמי מחשב פרקטיים אינם משתמשים על פי רוב במדידות פיזיקליות, אלא במחולל מספרים פסידו-אקראיים – אלגוריתמים לייצור סדרת מספרים אשר (באופן בלתי פורמלי) "נראים" כמו סדרה של מספרים אקראיים.
שימושים לאלגוריתמים אקראיים
האלגוריתמים המוכרים ביותר הם ככל הנראה אלגוריתם המיון מיון מהיר (אלגוריתם המיון המהיר ביותר בשימושים פרקטיים, על אף שזמן הריצה שלו במקרה הרע גדול יחסית), והאלגוריתם לבדיקת ראשוניות שאוזכר אף הוא לעיל.
לאקראיות ולאלגוריתמים אקראיים שימושים רבים, ובהם:
פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה
פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה (בגרמנית: Friedrich Wilhelm I; 14 באוגוסט 1688 – 31 במאי 1740) מבית הוֹהֶנצוֹלֶרן, היה מלך פרוסיה מ-1713 ועד מותו. הוא חולל רפורמות נרחבות במדינה ובצבא הפרוסיים, ובשל עיסוקו הרב בפיתוח הצבא כונה "המלך החייל" (der Soldatenkönig).
ילדותו
פרידריך וילהלם נולד בברלין ב-14 באוגוסט 1688, בנם של פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג וסופיה שרלוטה מהנובר, בתם של ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג וסופיה, נסיכת פפאלץ.
"המלך החייל"
פרידריך וילהלם היה אדמיניסטרטור מוכשר ונמרץ, אשר חולל רפורמות מקיפות בתחומי השלטון השונים, ושכלל וייעל את הצבא הפרוסי לכדי כוח משמעותי העומד בשורה אחת עם צבאות המעצמות האירופיות. הוא ביטל את שירות החובה והחליפו במס שהוטל על שכבות הביניים, הקים בתי ספר יסודיים ועודד התיישבות במזרח פרוסיה, אזור ששמם לאחר מגפה ב-1709. על אף ההשקעה הגדולה בפיתוח הצבא, 80 אחוזים מהתקציב הוקצבו למטרה זו, לא היה פרידריך וילהלם מן הששים אלי קרב. פרוסיה בהנהגתו השתתפה רק במלחמה אחת, מלחמת הצפון הגדולה, וגם זאת באופן מינורי. בין יוזמותיו בענייני צבא מצויה הקמת יחידת עילית שכונתה ענקי פוטסדאם, רגימנט שכל חייליו התנשאו לגובה 1.85 מטרים לפחות. המלך, שגובהו היה כמטר וחצי, השקיע רבות ביחידת הענקים שלו. אנשים גבוהי קומה גויסו לרגימנט מכל רחבי אירופה, וקיבלו שכר גבוה במיוחד. לעיתים היה פוקד על אנשי הרגימנט לצעוד לפניו בסך להנאתו ולהפגת דיכאונותיו, ואף הורה להם לצעוד בחדר המיטות שלו.
פרידריך וילהלם גם פרסם תקנות דקדקניות ומחמירות לפקידי השלטון, שהתפרסו על פני 35 פרקים ו-297 סעיפים. כך, למשל, נקבע כי פקיד ציבור שייעדר מישיבת ועדה ייקנס בסכום השווה לשישה חודשי עבודה, ואם יחזור על העברה יסולק מן השירות. את חתירתו הנמרצת לקיצוץ בהוצאות הציבוריות החיל המלך גם על עצמו: הוא לא התחמק מתשלום מסי הצריכה שקבע, והורה שלא יישארו נרות דולקים שלא לצורך בארמונו. בתום מלכותו נמצאה קופת הממלכה בעודף גדול.
פרידריך וילהלם נהג בתקיפות רבה בבנו בכורו פרידריך, המכונה פריץ (לימים המלך פרידריך השני), שאותו ביקש לחנך כקצין פרוסי נוקשה. הילד הולקה פעמים רבות, למשל כאשר נפל מסוס או כאשר עטה כפפות ביום קר. כאשר ניסה הנסיך להימלט לאנגליה יחד עם חברו הרמן פון קאטֵה, הוציא פרידריך וילהלם את פון קאטה להורג מול עיני בנו, ואת פרידריך העמיד למשפט צבאי בעוון בגידה והשליכו למאסר.
ב-31 במאי 1740 מת פרידריך וילהלם בברלין, ובנו פרידריך השני, מלך פרוסיה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-28 בנובמבר 1706 התחתן פרידריך וילהלם עם סופיה דורותיאה מהנובר, בתם של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה וסופיה דורותיאה, דוכסית בראונשווייג-צלה, ממנה נולדו לו 14 ילדים:
בלוטה
בלוטה (באנגלית: Gland) היא איבר המעבד, מייצר ומפריש חומרים. בחלק מהמקרים חומרי ההפרשה הם חומרי פסולת. במקרים אחרים מפרישות הבלוטות הורמונים.
ניתן להבדיל בין שני סוגי בלוטות:
מרכיבי המערכת האנדוקרינית
אוסף בלוטות ההפרשה הפנימית בגוף נקרא המערכת האנדוקרינית.
הענף ברפואה החוקר את הבלוטות ומחלותיהן הוא האנדוקרינולוגיה. מחלות אנדוקריניות רבות גורמות להפרעות גדילה (ננסות, השמנת יתר וכדומה).
מטבחי הגיהנום
מטבחי הגיהנום (באנגלית: Hell's Kitchen) היא תוכנית מציאות אמריקאית המשודרת ברשת פוקס מאז 2005 בכיכובו של השף גורדון רמזי, ובה קבוצה של שפים מתחרים זה בזה על פרס גדול.
הגרסה האמריקאית שודרה בארצות הברית לראשונה בחודש מאי 2005 וב-2018 עלתה לשידור עונתה ה-18. מתכונת התוכנית בארצות הברית דומה למתכונת הנהוגה בבריטניה. במשך רוב העונה, המתחרים על הפרס מחולקים לשתי קבוצות המתחרות זו בזו, האחת אדומה ורעותה כחולה. בכל תוכנית מנופה בדרך כלל מתחרה אחד, על פי החלטת השף גורדון רמזי. לאחר שמספר המתחרים פוחת, מאוחדות שתי הקבוצות. בכל תוכנית צריכים המתחרים לעמוד באתגר אישי או קבוצתי שהזוכה בו מקבל פרס, בעוד המפסידים מקבלים עונש הכולל חלק ממטלות המטבח. בעת שמוגשות סעודות במסעדת התוכנית, המתחרים אחראים להכנת המזון בהתאם לדרישות האיכות הקפדניות של השף רמזי ובהתאם לטעמו האישי. כאשר נותרים רק שני מתחרים בתוכנית, מחולקת המסעדה לשניים וכך גם המטבח, וכל אחד מן המתחרים אחראי למלוא השירות הניתן לסועדים במסעדתו. על פי ביצועי כל מתחרה ותגובות הסועדים, מחליט השף רמזי על הזוכה בפרס הגדול של התוכנית שהוא לנהל מסעדה יוקרתית. יש שימוש רב בניבולי פה וקיצוניות בתוכנית.
בישראל נרכש הפורמט על ידי זכיינית ערוץ 2, קשת, והגרסה הישראלית שודרה תחת השם "המטבח" עם השף עזרא קדם. עד כה שודרה עונה אחת של התוכנית החל משנת 2007, ובשנת 2009 שבה התוכנית אולם למספר פרקי ספיישל בודדים תחת השם "המטבח VIP", תחילה עם מספר מתחרים מפורסמים ומאוחר יותר עם מתחרות (יוצאות "אמא מחליפה"), אך בקרב הצופים נרשמה אכזבה מגרסאות אלה.
בישראל, התכנית עם רמזי משודרת בערוץ האוכל.
פיגוע הירי בצומת עפרה
פיגוע הירי בצומת עפרה היה פיגוע ירי שבוצע על ידי מחבלים פלסטינים ממכונית פלסטינית בטרמפיאדה ליד עפרה שבהרי בנימין ב-9 בדצמבר 2018. בפיגוע נפצעה קשה שירה איש-רן, ובעלה עמיחי נפצע באופן בינוני. העובר שבבטנה יולד פג בניתוח חירום ומת כעבור שלושה ימים. חמישה אזרחים נוספים נפצעו בדרגות שונות.
הפיגוע
ב-9 בדצמבר 2018, סמוך לשעה 21:30, הגיעו מחבלים בנסיעה ברכב סמוך לתחנת אוטובוס בצומת עפרה ואחד מהם החל לירות לכיוון אנשים שעמדו בתחנה. כתוצאה מהירי נפצעה באורח קשה שירה איש-רן שהייתה בחודש השביעי להריונה, בעלה עמיחי נפצע באופן בינוני וחמישה אזרחים נוספים נפצעו בדרגות שונות.
שירה פונתה על ידי צוותי ההצלה לבית החולים שערי צדק בירושלים כאשר היא במצב קשה, הובהלה לניתוח חירום והרופאים יילדו אותה והעבירו את הפג ליחידה לטיפול נמרץ בילוד כשהוא סובל מפגיעה רב-מערכתית. לאחר שלושה ימים נפטר, ובהספדים ניתן לו השם עמיעד ישראל. ב-26 בדצמבר קיבלה המשפחה ספר תורה לזכרו מתורם מברזיל.
לאחר הפיגוע
לפי הערכת השב"כ, פיגוע זה ופיגוע הירי בגבעת אסף בוצעו על ידי מחבלים מאותה חוליית טרור של חמאס.
ב-12 בדצמבר אותרו המחבלים, אחים בני חמולת ברגותי, על ידי השב"כ סמוך לרמאללה על ידי כוחות הימ"מ וצה"ל. אחד המחבלים, סאלח ברגותי, נהרג כשניסה לברוח ומספר חשודים נוספים נעצרו. ב-8 בינואר 2019 נעצר עאסם ברגותי, אחד המחבלים שהשתתפו בפיגוע.
ב-4 במרץ 2019, כחודשיים לאחר הפיגוע, אישר בג"ץ להרוס את ביתו של עאסם ברגותי ולמחרת הרס צה"ל את הבית. ב-17 באפריל 2019 הרס צה"ל את ביתו של צאלח ברגותי.
בל X-22
בל X-22 (באנגלית: Bell X-22) היה מטוס V/STOL (ריחוף והמראה/נחיתה אנכית) בעל ארבעה מדחפים בעלי יכולת לשנות את כיוונם. תפקידו של הX-22 היה לבחון בין היתר את יעילות ה-VTOL במטוסי תובלה כמו קודמו ההילר X-18, ויורשו הבל XV-15. אחת הדרישות שהיה על המטוס למלא הוא שמירה על מהירות של 525 קמ"ש (283 קשר) בטיסה אופקית.
תכנון ופיתוח
ב-1962 הצי האמריקני הודיע על רצונו לרכוש שני אבות טיפוס של מטוס בעל יכולות VTOL שיונע באמצעות 4 מדחפים. חברת בל שהייתה בעלת ניסיון במטוסי VTOL ויכלה לספק דגם של המטוס המבוקש. ב-1964, אב הטיפוס, שכונה בחברת בל מודל D2127, הוזמן על ידי הצי וקיבל את השם X-22.
פרופלורים בעלי שלושה להבים הותקנו על כל אחת מארבע הכנפיים של המטוס. תמרון המטוס הושג על ידי הטיית המדחפים יחד עם שימוש בהגה הגובה והמאזנות שמוקמו בזרם הדחף של המדחפים.
היסטוריה מבצעית
טיסת הבכורה של אב הטיפוס בוצעה ב-17 במרץ 1966. בשונה ממטוסי VTOL שקדמו לו, שינוי המצב מריחוף לטיסה אופקית הצליח בצורה טובה.
בשל כישלון של רכיב כלשהו, שתואר על ידי טייס המבחן, סטנלי קאקול, כמרכיב היחיד שאינו מיותר בשרשרת הכוח, התרסק אב הטיפוס ב-8 באוגוסט 1966, טכנאים "הפשיטו" אותו על מנת שהחלקים שנלקחו ישמשו חלקי חילוף לאב הטיפוס השני. המטוס נשאר בשימוש כסימולטור למשך זמן מה.
הX-22 השני טס לראשונה ב-26 באוגוסט 1967. מוקדם יותר באותה שנה, הוא צויד במערכות בקרה משוכללות יותר מתוצרת המעבדה האווירנאוטית קורנל, אשר שיפרו את ביצועי המטוס. למרות שהX-22 נחשב למטוס הטוב ביותר מסוגו באותו זמן, תוכנית הפיתוח שלו בוטלה. המהירות המרבית שנדרשה, 525 קמ"ש, לא הושגה. אב הטיפוס השני הועבר למעבדות קורנל לבדיקות נוספות. הטיסה האחרונה התרחשה בשנת 1988.
חולא
חולא (בערבית: حولا) הוא כפר בדרום לבנון, בנפת מרג' עיון שבמחוז א-נבטיה. הכפר שוכן על רכס רמים בגובה 750 מטר מעל פני הים, כ-1.5 ק"מ ממערב לגבול ישראל מול מושב מרגליות.
היסטוריה
ב-24 באוקטובר 1948, במהלך מלחמת העצמאות, נכבש הכפר על ידי חטיבת כרמלי כחלק ממבצע חירם. כשבוע לאחר מכן הרגו שני קצינים ישראלים כשלושים מתושבי הכפר באירוע שכונה טבח חולא. ישראל נסוגה מהכפר במסגרת הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות.
במהלך מלחמת לבנון השנייה פעל גדוד 931 של חטיבת הנח"ל בפיקודו של אבי דהן וכוחות שריון בכפר ובסביבתו, ב-7 באוגוסט 2006 הודיע ראש ממשלת לבנון, פואד סניורה, כי 40 מתושבי הכפר נהרגו בעקבות הפצצת חיל האוויר הישראלי בכפר, מספר שעות לאחר מכן חזר בו סניורה מהדברים והתברר שבהפצצה נהרג אדם אחד.
אומו
נהר אומו הוא נהר במערבה של אתיופיה ואחד הנהרות הגדולים והחשובים במדינה. בחלקו התחתון של הנהר התגלו אתרים פרהיסטוריים אשר הביאו להכרזתו של חלק זה של האומו כאתר מורשת עולמית בשנת 1980.
גאוגרפיה
אורכו של האומו הוא 760 ק"מ, ותחילתו ברמת אתיופיה בגובה של כ-2,400 מטר, כ-200 ק"מ מערבית לבירה אדיס אבבה. הוא זורם בכיוון כללי דרומה ומנקז את מערבו של מחוז אורומיה ואת מרכזו של מחוז מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום. הנהר מסיים את מסלולו בצורת דלתה ומרוקן את מימיו אל אגם טורקאנה השוכן בגובה של 360 מטר, סמוך מצפון לגבול קניה. מימיו של הנהר זורמים במהירות בשל שיפוע גבהים של כ-2,000 מטר לאורך מסלולו (שיפוע ממוצע של כ-2.6 מטר לכל ק"מ), דבר שהביא להתפתחות תיירות רפטינג במקום, במיוחד לאחר העונה הגשומה בחודשים ספטמבר ואוקטובר. לאורכו של האומו מספר מפלים המגבילים את אפשרות השייט בו לחלקו התחתון בלבד. הפארק הלאומי אומו משתרע על שטח של 4,068 קמ"ר לאורך הגדה המערבית של הנהר. מנגד לו, סמוך לגדה המזרחית של הנהר, שוכן הפארק הלאומי מאגו ששטחו 2,162 קמ"ר.
נוכחות אנושית
בתחומי הפארק הלאומי אומו, בחלקו התחתון של הנהר, התגלו שרידי הומינינים בשני אתרים מתקופת האבן התיכונה האפריקאית, קיביש 1 וקיביש 2, אשר גילם הוערך בשנת 2005 ב-195,000 שנים. השרידים הכוללים בין היתר חלקי גולגולת, ארבע לסתות, עצם רגל ו-200 שיניים התגלו בין השנים 1967–1974, והם שרידיו המוקדמים ביותר של הומו ספיינס מודרני אנטומית. כשארגון אונסק"ו ראה לנכון להכריז על המקום כאתר מורשת עולמית, הייתה הסברה המקובלת כי גילם של הממצאים הוא 130,000 שנים בלבד.
לפי התיארוך החדש, הממצאים עתיקים מכל השרידים הידועים הקודמים של האדם הנבון המודרני, ומשמעות הדבר היא כי הוא לא עזב את יבשת אפריקה משך פרק זמן ארוך ממה שסברו המדענים קודם לכן. משמעות נוספת של הגילוי היא כי האדם המודרני התפתח לצידם של הומינינים אחרים לאורך פרק זמן ארוך יותר ממה שחשבו קודם לכן. עוד התגלו באזור שרידים של הומונינים מהסוג אוסטרלופיתקוס וכלים שגילם מוערך בכ-2.4 מיליון שנים.
הנהר שימש כקו גבולן המזרחי של ממלכת ג'אנג'ארו וממלכת גארו שמדרום לה, עד שנכבשו בידי אתיופיה בסוף המאה ה-19. האירופים הראשונים הגיעו לעמק האומו המרכזי והעליון בשנות ה-80 של המאה ה-19, והרברט אוסטין הגיע אל הדלתה של הנהר רק ב-1898.
עמק נהר האומו התחתון הוא אחד האזורים הנידחים באתיופיה, והקבוצות האתניות הרבות המתגוררות במקום בתא שטח קטן למדי ואגב חלוקה טריטוריאלית, שמרו על מסורותיהן, מנהגיהן ועל אמונותיהן האנימיסטית בלא הפרעה. הקבוצות השונות עורכות ימי שוק בכפרים החשובים ואלה מושכים קונים ומוכרים ממרחקים גדולים. עוד רווח בקרב השבטים מנהג קישוט הגוף בדרך של צלקות, המעידות על אומץ בקרב הגברים, ונחשבות לנשיות ולמושכות על גופן של הנשים. יצירת הצלקות נעשית בדרך של פציעת העור וזיהום המקום באפר, וכשהפצע נרפא הוא מצטלק. בין חלק מהשבטים שוררת עדיין איבה המתפרצת מדי פעם וגולשת לגילויי אלימות. הקבוצות האתניות העיקריות באזור הן האריאים (כ-120,000), האמאראים (כ-50,000), והבאנצ'ים והסארמים (כ-45,000 כל אחת).
הספר הלבן (1922)
ְַ הספר הלבן, הנקרא גם הספר הלבן של צ'רצ'יל (באנגלית: Churchill White Paper), הוא ספר לבן (הראשון מבין שלשה) שפורסם בחודש יוני 1922 על ידי שר המושבות של בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל, בו הבהיר צ'רצ'יל את פרשנות ממשלת בריטניה להצהרת בלפור לקראת אישור כתב המנדט  על ארץ ישראל. המסמך נתן להצהרת בלפור פרשנות מצמצמת לאכזבת התנועה הציונית אשר נאלצה להסכים לו. ב-24 ביולי 1922 אישרה מועצת חבר הלאומים את כתב המנדט הכולל את אחריות המנדט על ביצוע הצהרת בלפור,  בכך היה הספר הלבן הראשון למסמך בינלאומי מחייב.
שמו של הספר נגזר מכינויו באנגלית: "White paper" - כינוי למסמך המוצג בפני הפרלמנט, לשם אישור המדיניות המפורטת בו. את התואר "ראשון" קנה לו הספר הלבן מפאת היותו הראשון מבין שלושה מסמכים אשר פורסמו בנושא.
רקע
בתחילת שנות העשרים של המאה ה-20 גברה ההתנגדות בקרב ערביי ארץ ישראל לשלטון המנדט הבריטי וליחס המועדף כראייתם אל תושביה היהודים של הארץ. התסיסה בקרב ערביי הארץ הגיעה לשיאה בחודש מאי של שנת 1921 עם פרוץ מאורעות תרפ"א לאחר ביקורו של צ'רצ'יל באזור, ביקור בו דרשו הערבים לבטל את הצהרת בלפור ולהפסיק את עליית היהודים לארץ. הבריטים, שנחפזו לשגר כוחות צבא להחזרת הסדר אל כנו, חיפשו פתרון קבע למצב הבעייתי באזור אחריותם. הספר הלבן הראשון מהווה למעשה התייחסות פרטנית לארץ ישראל, התייחסות המהווה חלק מתוכנית שלמה להסדר פוליטי חדש במזרח התיכון. כחלק מהסדר זה התכוון צ'רצ'יל להעניק את עיראק של ימינו לאמיר ההאשמי פייסל איבן חוסיין בעוד בארץ ישראל המזרחית - עבר הירדן המזרחי, תוקם מדינה ערבית אותה יקבל אחיו של פייסל עבדאללה.
תוכן המסמך
בספר הלבן הראשון מובאות מספר נקודות עיקריות:
התגובות לספר
היישוב היהודי הגיב לספר הלבן בהרחיבו את ארגון "ההגנה" מארגון מקומי של יודעי סוד לארגון כלל-ארצי אשר משתף נציגים מכל רחבי הקשת הפוליטית ואשר ישמש כמעין נציגות רשמית ליישוב היהודי בארץ ישראל. מתוקף כך הקימו אנשי היישוב את ועד ההגנה הארצי - "מרכז ההגנה" אשר שימש כמכלול הנציגים של הארגון המורחב. פעולה נוספת שננקטה בקרב היהודים בארץ היא תחילתן של הכנות צבאיות מקיפות אשר כללו אגירת נשק והסלקתו וקיום אימונים צבאיים, וזאת לאחר שהבינו כי בדעת הערבים להשיג את מבוקשם באמצעות פרעות קשות ביהודים.
הערבים, מצידם, לא הסכימו להתפשר על רעיון מתן חלקת ארץ ליהודים והחזירו אותו לבריטים תוך שהם משיבים את המשלחת חזרה אל המזרח התיכון.
נוסח המנדט, מיולי 1922 כלל היחסות לכך שניתנת רשות לבריטניה לעכב או למנוע את יישום תנאי המנדט בעבר הירדן המזרחי  בכפוף לאישור מועצת חבר הלאומים.
משפחת דפיסא
דפיסא (קריא: דה פיזה) הייתה משפחה יהודית חשובה מפירנצה שבאיטליה.
משפחת דפיסא פעלה במאות ה-15 וה-16 ועסקה בבנקאות, ארגנה קליטת פליטים מספרד, צורכי ציבור וגם נודעה בפעילותה הספרותית והתרבותית. בן המשפחה הראשון המוזכר בכתובים הוא יחיאל בן מתתיהו דפיסא, אשר בשנת 1400 הקים בנק ובית מסחר בעיר פיזה. הוא גם עסק בעסקי ציבור ודאג לביסוס הקהילה היהודית. הוא נמנה עם הקרואים ב-"אסיפות שלוחי קהילות איטליה" בשנת 1415 בבולוניה ובשנת 1418 בעיר פורלי (Forli) שבמחוז אמיליה-רומאניה.
על בני המשפחה נמנים: המשורר שמואל כהן דפיסא, הבנקאי יחיאל דפיסא, הגאון יצחק דפיסא, הגאון אברהם דפיסא, רבי יחיאל נסים - מחבר "מנחת קנאות" ודניאל מפיזה - מראשי יהדות רומא.
יחיאל דפיסא
יחיאל דפיסא היה נכדו של יחיאל בן מתתיהו דפיסא. צאצאיו היו: רבי אברהם בן החכם רבי יצחק בן החכם רבי יחיאל דפיסא - מת בבולנייא שנת שי"ד.
יחיאל דפיסא תמך ב-"חכמים, משוררים ומליצים בלשון עבר" (אוצר ישראל). הוא היה גם ידידו של דון יצחק אברבנאל שהיה קרוב לשלטון בעיר נאפולי.
יצחק דפיסא
יצחק (איזאקו) דפיסא, נדיב יהודי תושב העיר פיזה. כמו אביו יחיאל דפיסא, סייע לפליטים יהודים מספרד להשתקע בטוסקנה. הוא הקים את הבנק "מונטה די פייטה", אשר סייע בין היתר לנזקקים בפיזה, והיה בכך לאחד ממוסדות הרווחה הראשונים באיטליה. יכולתו של איזאקו לפתוח את ידו לנזקקים נבעה גם מהצלחותיו העסקיות. הבנק שבבעלותו היה מוסד מוביל בתחום ההלוואות בטוסקנה, ואולי אף באיטליה כולה. איזאקו, שפתח סניפים ("שולחנות") בכל רחבי איטליה, נכנס כשותף בעסקים מסחריים, וכאשר הגיע למעמד נכבד בעירו, התפרסם בתור אדם התומך בסופרים ובאומנים.
אברהם דפיסא
אברהם דפיסא היה בעל עסק בנקאי גדול, משורר ו-"חכם מלומד בתחום התלמוד". בחכמתו הרחבה והעמוקה בדברי חז"ל, על שכונה בקהילתו בתואר "גאון". באוסף התשובות של רבי מנחם עזריה מפאנו נמצאו שתי תשובות שלו בענייני הלכה, אשר נכתבו בשנת 1544.
הוא מת בעיר בולוניה בשנת שי"ד (1554).
יחיאל ניסים דפיסא
יחיאל ניסים דפיסא (1574-1507) היה דודנו של אברהם ועבד עשרים שנה במוסד הבנקאי של אביו, עד אשר נסגר. אז עבר ללימודי תרבות כללית וללימודי רבנות ובהמשך התמקד רק בלימודי קודש.
דניאל דפיסא סייע לדוד הראובני בשנת 1525 בדרכו מרומא צפונה.
דניאל דפיסא
רבי דניאל ב"ר יצחק דפיסא היה מראשי יהדות רומא בתחילת המאה ה-16. הוא ארגן את הקהילה היהודית ברומא. היה זה לאחר, שבשלהי המאה ה-15 ותחילת המאה ה-16, המוני פליטים הגיעו לעיר. ליהדות רומא היו אחד-עשר בתי כנסת, דהיינו עדות. הפליטים הללו דרשו לקבל ייצוג בהנהלת הקהילה, אשר הייתה הממונה על יהודי העיר מטעם האפיפיור, שליט רומא. עמדת שליטה אשר השפיעה וקבלה החלטות על דרך חלוקת הוצאות הכספים להוצאות הציבוריות בין חברי הקהילה. רבי דניאל קבע את סדרי ההנהגה בקהילה. פעילותו הביאה לקרבה בין העדות השונות בקהילה.
פיב"א אסיה
פיב"א אסיה (באנגלית: FIBA Asia) היא התאחדות כדורסל אזורית של פיב"א שאליה שייכות כל 44 פדרציות פיב"א באסיה.
נכון לשנת 2008 איראן היא אלופת אזור זה.
דיני עבודה (עוקדן)
דיני עבודה הוא עוקדן בן שלושה כרכים, היוצא לאור בהוצאת סדן מאז 1966 ומתעדכן מדי שנה. העוקדן כולל סקירה מקיפה של החקיקה והפסיקה בתחום דיני עבודה, ומספק הסברים מפורטים המבוססים על פסקי הדין הרלוונטיים.
המהדורות הראשונות נכתבו על ידי עו"ד יוסף האוזמן והשופט (לימים נשיא בית הדין הארצי לעבודה) מנחם גולדברג, ולאחר פטירתו של השופט גולדברג, ממשיך עו"ד נחום פינברג בכתיבת הספר ועריכתו.
תוכן הספר
מובאים בספר גם נוסחים מלאים של הסכמים קיבוציים בולטים.
בין הנושאים הנדונים בעוקדן: חוקי יסוד, מהותם של יחסי עובד-מעביד, על השביתה וההשבתה, בתי הדין לעבודה, שוויון הזדמנויות ומניעת אפליה, סיום יחסי עובד-מעביד, פיצויי פיטורים, זכויות עובדים בפשיטת רגל ובפירוק תאגיד, פנסיה מקיפה בתעשייה, הסכמים קיבוציים ואמנות בינלאומיות.
ביקורות
אהרן ברק, נשיא בית המשפט העליון בדימוס תיאר את העוקדן כ"ראשון הספרים בישראל בדיני עבודה".
עבודת נמלים (סרט)
עבודת נמלים (באנגלית: Antz) הוא הסרט הראשון שהופק על ידי אולפני ההנפשה של דרימוורקס. זהו סרט ההנפשה הממוחשבת השני באורך מלא שנוצר, לאחר "צעצוע של סיפור" של אולפני דיסני ופיקסאר ויצא לאקרנים בשנת 1998. הסרט היה מועמד ל-9 פרסים שונים בשנת 1999 וזכה בשלושה, שניים מהם על הפסקול.
דיני עבודה (עוקדן)
ביקורות
סטיב אדלר, נשיא בית הדין הארצי לעבודה בדימוס ציין: "מאז פורסם לראשונה בשנת 1966 מהווה הספר 'דיני עבודה' מורה דרך לכל העוסקים בתחום משפט העבודה ויחסי העבודה".
עבודת נמלים (סרט)
עלילה
הסרט מתרחש במושבת נמלים בסנטרל פארק בניו יורק. גיבור העלילה הוא נמלה ממין זכר בשם Z-4195, או בקיצור "זי". זי הוא נמלה-פועל, מעט נוירוטי ואינדיבידואליסט באופיו ומתקשה להגשים את עצמו בעבודתו החדגונית ובחברת הנמלים הקונפורמית-טוטליטרית. קשייו החברתיים גורמים לו להגיע ערב אחד לבר, בו הוא פוגש בשיכור המספר לו על קיומו של מעין גן עדן לנמלים בשם "אינסקטופיה". הנסיכה באלה, המנסה לברוח לשעה קלה מחובותיה המלכותיים, מגיעה לבר במסווה של פועלת ומזמינה את זי לרקוד עמה. השניים רוקדים ומשוחחים וזי מתאהב בבאלה. מאוחר יותר מגלה זי את זהותה האמיתית של באלה וכדי לראות אותה שוב הוא משכנע את חברו הטוב ביותר וויבר, שהוא נמלה-לוחם, להחליף תפקידים ליום אחד.
זי יוצא עם שאר החיילים למצעד צבאי ומתחבר עם חייל בשם ברבטוס. במהרה מתברר לזי שהגנרל מנדיבל (שהוא גם ארוסה של באלה) שלח בעצם את כל הגדודים (שנאמנים למלכה) למלחמה נגד קן של טרמיטים. במהלך הקרב עם הטרמיטים נופל זי לבור ובכך ניצלים חייו. לאחר שזי יוצא מן הבור, הקרב הסתיים והוא חוזר לקן הנמלים. שם מתברר שהוא הנמלה היחידה ששרד מן הקרב ועל כן מתקבל כגיבור מלחמה, מובא בפני המלכה וזוכה להוקרה אישית מן הגנרל מנדיבל. באותו מעמד נוכחת גם הנסיכה באלה שמגלה את זהותו האמיתית כנמלה-פועל. בעקבות הגילוי נאלץ זי להימלט והוא חוטף את באלה כבת ערובה.
זי מצליח להימלט מקן הנמלים, בעוד החיילים בעקבותיו, ומחליט לחפש את אינסקטופיה, כאשר הוא מאלץ את באלה לבוא איתו. במקביל מתגלה בריחתו של זי ברבים, בעוד הגנרל מנדיבל משמיץ אותו בתקשורת, גורמת בריחתו לגל הזדהות בקרב הפועלים ולשביתה. מנדיבל מצליח לשכנע את הפועלים לשוב לעבודה בחפירת "מגה תעלה" ובמקביל נעצר וויבר, חברו הטוב של זי על ידי קולונל קאטר ומובא לחקירה. כיוון שוויבר לא משתף פעולה בחקירה, אף על פי שהוא מוכה נמרצות, נלקחת גם אצטקה למעצר ועוברת עינויים כדי לדובב את וויבר. אז מעלה וויבר את האפשרות שזי יצא לחפש את אינסקטופיה. מנדיבל שולח את קאטר להציל את באלה ולחסל את זי.
זי ובאלה מצליחים לבסוף למצוא את אינסקטופיה ונהנים משפע המזון שם. באלה מתחילה להגיב לחיזוריו של זי. קאטר מוצא את באלה כשהיא לבדה ומשכנעה לחזור לקן, כאשר הוא שואל היכן זי משקרת באלה וטוענת שהוא נהרג. כאשר זי חוזר ומגלה שבאלה נעלמה הוא נעזר בצרעה צ'יפ כדי לחזור לקן ולהציל את באלה.
זי חוזר לקן הנמלים, מצליח לחלץ את באלה ממשרדו של מנדיבל ומגלה את תוכניתו האמיתית של מנדיבל – להקים מושבה חדשה נקייה מנמלים-פועלות הנחשבות "נחותות" בעיניו. ניקוי הקן מ"אלמנטים נחותים" יתרחש על ידי טביעתם של אלה במים שיציפו את כל הקן כאשר ה"מגה תעלה" תיחפר עד לשלולית שמעל הקן.
למרות שזי לא מצליח לשכנע את הפועלים להפסיק את החפירה ומי השלולית מאיימים להציף את כל הקן, מצליחים באלה וזי לגרום לפועלים לשתף פעולה זה עם זה וליצור מעין סולם-נמלים ענק המגיע לפני הקרקע.
מנדיבל וחייליו נמצאים כבר על פני הקרקע, הוא מנסה לשכנעם להניח לנמלים הפועלות לטבוע ומנסה לחסל את זי, כאשר קאטר מסייע לזי. במהלך המאבק בין מנדיבל לזי נהרג מנדיבל. קאטר מורה לחיילים להציל את הפועלים, המלכה ובאלה לעלות לפני השטח.
קאטר מציל את זי מן המים, הוא זוכה להוקרה ונישא לבאלה. ושניהם מקימים מושבה חדשה מלבד שיקום המושבה הישנה.
דמויות
שרון סטון, ג'ין הקמן, סילבסטר סטאלון וכריסטופר ווקן השתתפו בעבר בסרטים אותם כתב או ביים וודי אלן. חלק מהדמויות תוכננו כך שתווי פניהן יהיו דומים לשחקנים שמדובבים אותן.
חובי סטאר
חובב סֶקוּלֶץ (נולד ב-19 בנובמבר 1986) המוכר בשם הבמה חוֹבִי סטאר, הוא זמר, שחקן, מלחין, כותב, מדבב ומנחה ישראלי. יצג את ישראל באירוויזיון 2016 עם השיר "Made of Stars".
ביוגרפיה
חובי סטאר נולד בקריית אתא. קיבל את השם חובב לכבוד סבו מצד אמו, הרב חביב ביטון. הוריו התגרשו בילדותו. אף על פי שאביו ניתק קשר והקים משפחה חדשה, חובי נשאר קרוב לסבו וסבתו מצד האב, דוד סקולץ (Săculeț), יליד רומניה, ומרגלית, ילידת מצרים, שהיו חירשים מלידה וגידלו, פרט לאביו, עוד ארבעה ילדים. כשהיה בן ארבע, אמו נישאה לשחקן הכדורסל ג'ון מקינטייר, ובשל עבודתו של האחרון נאלצה המשפחה לעבור דירות רבות ברחבי ישראל. הוא למד בכפר הנוער הדתי, הסמוך לכפר חסידים, עד גיל 14. בכיתה י' החליט לפרוש מהלימודים על מנת להוציא אלבום, כך לאחר שהדבר לא צלח הוא חזר ללימודים כעבור שנה.
את שירותו הצבאי עשה בלהקות צבאיות: כשנתיים בלהקת פיקוד העורף ושנה בלהקת חיל המשטרה הצבאית.
כוכב נולד
ב-29 בינואר 2010 הופיע בערב התרמה למען נפגעי רעידת האדמה בהאיטי ושר את שירה של אילנית "בשנה הבאה" בעיבוד משלו.
בשנת 2010 הנחה את התוכנית "כוכב לייב", שעקבה אחר המתמודדים מאחורי הקלעים של "כוכב נולד 8", ובמקביל הגיש פינה על "כוכב נולד" בתוכנית הבוקר של "קשת". ביוני אותה שנה הוא הופיע באירוע הפתיחה של שבוע הגאווה בתל אביב, במרכז הגאה.
אירוויזיון 2016
בשנת 2016 השתתף בתוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון" בשידורי קשת, ערוץ 2. במסגרת שיתוף פעולה עם רשות השידור, התוכנית נועדה לבחור את נציג ישראל לאירוויזיון 2016. בתוכנית הגמר, אשר נערכה ב-3 במרץ, זכה חובי סטאר, על-פי בחירת הקהל. נקבע כי ייצג את ישראל באירוויזיון 2016 בשירו של דורון מדלי "Made of Stars". ב-12 במאי ביצע את השיר בחצי הגמר השני של האירוויזיון ונבחר להעפיל לשלב הגמר. כעבור יומיים ביצע את השיר בגמר התחרות, והגיע למקום ה-14 מתוך 26.
קוני איילנד
קוני איילנד (באנגלית: Coney Island) הוא חצי אי הסמוך לברוקלין, ניו יורק, שבעצמו מהווה חלק מהאי לונג איילנד. קוני איילנד ידוע היום בעיקר בזכות חופי הרחצה שלו, עד שנות החמישים היה ידוע בעיקר כאתר השעשועים של העיר ניו יורק ומספר פארקי שעשועים פעלו בו. עם פתיחת דיסניוורלד בפלורידה ופתיחת פארקי שעשועים נוספים בחוף המזרחי ירדה קרנו של האי כאתר שעשועים ורובם נסגרו. אתר נוסף מפורסם באי היא מסעדת הנקניקיות "ניית'נ'ס פיימוס" שפועלת עד היום, ובה נערכת תחרות אכילת נקניקיות מפורסמת בכל 4 ביולי.
עונת 2011/2012 בליגה האדריאטית
עונת 2011/2012 בליגה האדריאטית הייתה העונה ה-11 של תחרות לקבוצות כדורסל. בתחרות השתתפו קבוצות מהמדינות הבאות: סלובניה - 2 קבוצות, קרואטיה - 4 קבוצות, בוסניה והרצגובינה - 2 קבוצות, סרביה - 4 קבוצות, מונטנגרו - קבוצה בודדת בנוסף לכך להשתתף בעונה זו הוזמנה קבוצה מישראל.
המשחק הראשון התקיים ב-8 באוקטובר 2011 ותחרות הסתיימה ב-30 באפריל 2012. בתחרות השתתפו 14 קבוצות.
התחרות כללה העונה הסדירה (26 סיבובים) ושלב הפיינל פור.
העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב מישראל, בפעם הראשונה בתולדות המועדון. זו הייתה הפעם הראשונה והיחידה (נכון לשנת 2017) שקבוצה לא מהמדינות של יוגוסלביה לשעבר זכתה תואר.
לראשונה בכל הפרסים של השחקנים המצטיינים זכו שחקנים מקבוצה אחד.
פיינל פור
המשחקים נערכו בהיכל יד אליהו, תל אביב
HSBC
HSBC הולדינגס (HSBC Holdings plc) היא חברת החזקות פיננסית, המדורגת כתאגיד ה-14 בעולם על-פי הדירוג המשולב של פורבס. משרדי ההנהלה העולמית של HSBC שוכנים במגדל HSBC (כיכר קנדה 8) בקנרי וורף שבלונדון.
נכון לאפריל 2016, שווי החברה הוא כ-116 מיליארד דולר, היא הבנק ה-4 בגודלו בעולם - והגדול ביותר בעולם שאינו סיני.
הבנק מחזיק סניפים ברחבי העולם. מקורם של 80% מרווחיו הוא מחוץ לממלכה המאוחדת, לכן הוא מדווח על תוצאותיו בדולר אמריקני. קרוב ל-22% מרווחיו מקורם בהונג קונג, שם שכן מטהו עד 1991.
הלוגו של HSBC, הידוע כמשושה, נגזר מהדגל של תאגיד הבנקאות הונגקונג ושנגחאי מהמאה ה-19, שבעצמו נגזר מדגל סקוטלנד, המייצג את הצלב שהקדוש הנוצרי אנדרו (הקדוש הפטרון של סקוטלנד) נצלב עליו.
ההיסטוריה
הקבוצה נקראת על-שם החברה שיסדה אותה, תאגיד הבנקאות הונג קונג ושנגחאי (The Hongkong and Shanghai Banking Corporation), בנק שהוקם בהונג קונג על ידי תומאס סת'רלנד הסקוטי, לטיפול בענייני הכספים של המסחר הבריטי במזרח הרחוק ב-1865. התאגיד נקרא HSBC. הוא מעסיק כ-312,000 עובדים.
ביקורת
בתחילת 2015 פורסמה רשימה של כ-100 אלף לקוחות מ-200 מדינות, שהחזיקו חשבונות בשלוחת HSBC בשווייץ, לאחר שהרשימה נמסרה על ידי עובד הבנק לגורמי חקירה בצרפת. ברשימה גם יותר מ-6,000 לקוחות ישראלים. בעקבות זאת החלה משטרת שווייץ בחקירה בחשד להלבנת הון בבנק.
הרשויות הפדרליות בארצות הברית ניהלו חקירה דומה, לאחר שהתברר להן שהבנק מלבין כספים עבור קרטל סינלואה, עבור החזבאללה ועבור ארגוני פשע וטרור רבים אחרים, כמו גם עבור מדינות אויב. בסופו של דבר, הבנק הודה בכול החשדות והגיע לעסקת פשרה עם הרשויות במקום למשפט.
ג'אנג יאנג
ג'אנג יאנג (בסינית מפושטת: 張楊, נקרא גם ז'ישו; נרצח ב-198) היה פוליטיקאי ומצביא סיני שחי בתקופת שושלת האן המזרחית.
למרות שאוים פעמים רבות על ידי מצביאים חזקים כמו צאו צאו ויואן שאו, ג'אנג עדיין סיפק מקלט עבור קיסר סין שְׂייֵן דִי מספר פעמים, מה שזיכה אותו בדרגה הנחשבת מרשל הגדול (大司馬).
תחילת דרכו
ג'אנג יאנג היה ידוע באומץ ליבו, ושימש בתחילת דרכו בתפקידים בינוניים בפרובינציית בינג (אזור שאנשי של היום). בהנחיית הגנרל דינג יואן, ג'אנג שירת תחת הסריס ג'יאן שואו , ולאחר מותו ועלייתו של הגנרל הו ג'ין , ג'אנג נשלח להילחם בשודדים במחוז שאנגדנג (נמצא באזור דרום-מערב חביי של היום).
כמצביא
לאחר מותו של הגנרל הו ג'ין ועלייתו של הגנרל דונג ג'וו, ג'אנג החליט לנסות להשתלט על מחוז שאנגדנג, אך הוא לא צלח בניסיון ההשתלטות. כשהמצביא יואן שאו פתח בקמפיין נגד הגנרל דונג ג'וו, ג'אנג הצטרף למאבקו, אך לא הוטלו עליו משימות משמעותיות.
בשנת 191, יוּפֿוּלְווֹ, מנהיג השיונגנו, התקומם כנגד יואן שאו וביקש את תמיכתו של ג'אנג, ג'אנג סירב לבקשת העזרה מה שהוביל לחטיפתו. לבסוף, כוחותיו של יואן שאו הביסו את יופולוו ושחררו את ג'אנג.
לאחר שחרורו, מונה ג'אנג על ידי הגנרל דונג ג'וו להיות מנהל מחוז חנוי, תפקיד אותו מילא עד שנת 196.
בשנת 192, ג'אנג עזר לחברו לוּ בּוּ, שהנתקש בחיו של הגנרל דונג ג'וו, להתחבא מפני לי ז'ו , יורשו של דונג ג'וו שרצה לנקום את מותו. לוּ בּוּ עזב לתקופה קצרה כדי להתחבא אצל יואן שאו, אך חזר בשנת 193 אל ג'אנג.
בשנת 194, שאל לוּ בּוּ את ג'אנג אם הוא מתכנן לבגוד בו ולהצטרף ללי ז'ו, ג'אנג הודה כי אכן בכוונתו לבגוד בו, אך עדיין להגן עליו בסתר מפני לי ז'ו. בכל מקרה, לא מעט אחרי לוּ בּוּ עזב סופית את ג'אנג ועבר אל המצביא ג'אנג מיאו.
בשנת 195, הגנרל דונג צ'נג הביא את  קיסר סין, שְׂייֵן דִי, למחוז חנוי בכדי להתחמק מכוחותיו של לי ז'ו. סיועו של ג'אנג לקיסר זיכה אותו בדרגת גנרל אנגאו (安國將軍, מילולית: "הגנרל שמרגיע את המדינה"). במשך כל אותה שנה, המליץ ג'אנג לקיסר כי כדאי לו לחזור לבירה לוו-יאנג, אך פמליית הקיסר סירבה לחזור. לבסוף, בשנת 196, ג'אנג ליווה את הקיסר בחזרה ללוו-יאנג. ובניגוד למצביאים אחרים בתקופתו, שנשארו קרובים לקיסר בשביל רווחם הפוליטי, ג'אנג חזר למחוז חנוי לאחר מילוי משימתו. על מעשיו זכה בתואר מרשל הגדול (大司馬).
בשנת 198, בזמן שצאו צאו התכונן לצאת לקרב כנגד לוּ בּוּ, ג'אנג התכונן גם הוא כדי לסייע ללוּ בּוּ. אולם ההכנות הללו נקטעו לאחר שנרצח על ידי פקודו יאנג צ'ו (楊醜) שניסה לאחר מכן להיכנע לצאו צאו אך נרצח.
פיטר ארטסן
פיטר ארטסן (בהולנדית: Pieter Aertsen; אמסטרדם, 1508 – 3 ביוני 1575) היה צייר הולנדי בסגנון המנייריזם הצפוני. המציא את סצנת הז'אנר המונומנטלית, המשלבת דומם וציור ז'אנר ולעיתים קרובות כוללת גם סצנה מקראית ברקע. הוא היה פעיל בעיר הולדתו אמסטרדם אך עבד תקופה ארוכה באנטוורפן, אז מרכז חיי האמנות בהולנד.
סצינות הז'אנר שלו השפיעו על ציור הבארוק הפלמי המאוחר, על ציורי טבע דומם ההולנדי וגם על האיטלקי. סצנות האיכרים שלו קדמו כמה שנים לציורים הידועים בהרבה שהופקו באנטוורפן על ידי פיטר ברויל האב.
יצירתו
לאחר שהתחיל בציור תמונות דתיות, בשנות ה-1550 פיתח את ציור הסצינות הביתיות בהן העתיק פריטי ריהוט, כלי בישול ואוכל בכישרון רב ובדייקנות רבה. ״חנות הקצב״ שלו, עם ה"בריחה למצרים" (אופסלה, 1551) "נראים כדוגמה המוקדמת ביותר להיפוך ״המנייריזם״ של טבע דומם בציור הצפוני", המציג את הנושא היומיומי בצורה בולטת בהרבה מהנושא ההיסטורי בתוך הציור. היפוך דומה בציור נוף פותח על ידי יואכים פטיניר באנטוורפן כמה עשורים קודם לכן כשהמציא את סגנון נופי עולם. שלא כמו אלה, ביצירותיו של ארטסן החומר הז'אנרי שולט בקדמת הציור, כאשר הסצנות ההיסטוריות, בדרך כלל דתיות, מתמזגות ברקע. בטכניקה ציורית זו צייר גם האמן הולנדי אחר, יאן סנדרס ואן המסן, שטיפולי הז'אנר שלו בסצנות דתיות ומוסריות הכניסו סצנות קטנות יותר לרקע באופן דומה.
בציור ״חנות הקצב״, שנמצא באופסלה, באזורים שמאחורי דוכן הקצב (משמאל לימין) נראות סצינות שונות: נוף דרך חלון של כנסייה; המשפחה הקדושה מחלקת נדבות בזמן מסעה; איכר עובד אדמה עם חברה עליזה שאוכלת מולים וצדפות בחדר האחורי של החנות. השלט בצד ימין למעלה מפרסם שהאדמות שמאחורי החנות הן למכירה. למעשה הציור מציע לצופה מגוון אפשרויות בחיים, באלגוריה על אוכל אמיתי ורוחני. נושאים כאלה צוירו ברובם לפני 1560.
בהמשך חייו הוא גם צייר ציורים יותר מקובלים של נושאים דתיים בכנסיות קתוליות, שאבדו במהלך המלחמות הדתיות. כמה מיצירותיו הטובות ביותר, כולל יצירות מזבח בכנסיות שונות באמסטרדם, נהרסו גם הם במהלך הימים סביב האירוע המכונה ה"מעבר", כאשר אמסטרדם חזרה רשמית לפרוטסטנטיות מהקתוליות ב-26 במאי 1578 בתחילת דרכה של מלחמת שמונים שנה. יצירה דתית אחת ששרדה היא ״הצליבה״ במוזיאון המלכותי לאמנויות יפות באנטוורפן. הנוסחה המדויקת של ארטסן של דמויות טבע דומם וז'אנר בקדמת התמונה, עם סצנות קטנות של אירועים היסטוריים ברקע, נמשכה עוד שני דורות. אך גם בהמשך, ציורים היסטוריים הם עדיין בולטים ומופלאים. אלמנטים חיים בקדמת הציור הופקו על ידי רובנס ובני דורו. במאה ה-17 שניהם ציירי הבארוק הפלמי וגם ציירי תור הזהב ההולנדי פיתחו ז'אנרים חשובים של נושאי טבע-דומם עצמאיים, אשר הופקו מדי פעם גם בימיו של ארטסן.
שלא כמו פיטר ברויגל האב, דמויות הז'אנר של ארטסן (בעיקר הנשים) הוצגו לרוב באידיאליזציה ובכבוד ניכר ולא בצורה מגוחכת, תוך שימוש בתנוחות שבסופו של דבר נבעו מהאמנות הקלאסית. בחלק מהמקרים נראה שהם הושאלו מדיוקנאות החצר של אמנים כמו אנתוניס מור.
הספרייה הלאומית של גרמניה
הספרייה הלאומית של גרמניה (בגרמנית: Deutsche Nationalbibliothek או DNB) היא ארכיון ביבליוגרפי מרכזי וספרייה לאומית של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. משימת הספרייה היא לאסוף, לארכב, לתעד ולהקליט מסמכים ומקורות ביבליוגרפיים בגרמנית של פרסומים מאז 1913, לרבות פרסומים זרים על גרמניה, תרגומי יצירות לגרמנית, עבודת מהגרים דוברי גרמנית שפורסמו מחוץ למדינה בשנים 1933 ו-1945, כדי להפוך אותם לזמינים לכלל הציבור. הספרייה הלאומית הגרמנית מנהלת קשרים ברמה הלאומית והבינלאומית מול ספריות מקומיות וספריות לאומיות זרות. הספרייה היא שותפה חשובה בפיתוח ותחזוקת חוקים ביבליוגרפיים ותקנים בגרמניה, ממלאת תפקיד משמעותי בפיתוח ספריית תקנים בינלאומית. לספריה שיתוף פעולה עם הוצאות לאור רבות, דבר שמוסדר בחוק מאז 1935 מול הוצאת לייפציג ומאז 1969 מול הספרייה הגרמנית בפרנקפורט (Deutsche Bibliothek).
לספריה סניפים בלייפציג ובפרנקפורט. בנוסף היא מפעילה ארכיון למוזיקה (Deutsches Musikarchiv) בברלין שנוסד ב-1970, אשר מתעסק בכל המוזיקה הנשמרת בארכיון. מאז 2010 ארכיון המוזיקה הוכפף לספריית לייפציג.
סרט חבר'ה
סרט חבר'ה (באנגלית: Buddy Film) היא סוגה קולנועית בה הגיבור יוצר או מקיים קשר של רעות עם גיבור אחר, כשהקשר מוביל את שניהם לתובנות חדשות על חייהם. המונח נטבע בשנות השישים ובתחילת שנות השבעים, בזכות הפופולריות של כמה וכמה סרטים, שבמרכזם קשרי ידידות, אחווה או רעות בין גברים. כיום משמש המונח גם לציון סרטים שבמרכזם קשרים שכאלה בין נשים.
היסטוריה
הופעתו של המונח כהגדרה לסוגה, בסוף שנות השישים, התרחשה במקביל להופעתם של סרטים רבים שבמרכזם יחסי רעות ועימות בין גברים. דוגמאות מובהקות לכך היו "הזוג המוזר" (1968), "קיד וקסידי" (1969), "קאובוי של חצות" (1969), "הפרט האחרון" (1973), "העוקץ" (1973), "המהמרים" (1974), ואחרים. חברות זו, לסברת כמה חוקרי סרטים, הייתה ביטוי לגעגועים לתקופה של גבריות בוטחת או קינה על דעיכתה, כשנשים מודחות בסרטים למשחק בתפקיד שולי ומכני (מבחינה עלילתית). סוגת סרטים זו המשיכה ליהנות מפופולריות לאורך שנות השבעים, השמונים והתשעים, כאשר סרטי פעולה רבים (לדוגמה, סדרת סרטי "נשק קטלני") ושפע סדרות טלוויזיה (לדוגמה, סטרסקי והאץ' והרדקסל ומקורמיק) הציבו במרכזם את הרעות בין זוג גברים הטרוסקסואליים. ההתפתחות המרכזית הייתה הצימוד הרווח בין גבר שחור לגבר לבן, כמו בסדרת "נשק קטלני", בסרט "48 שעות" ובסרטים כמו "שבעה חטאים" או "המתווך", וצימוד בין גברים שחורים לנשים לבנות (כמו ב"שעת העכביש", "תיק שקנאי", "אספן העצמות" ו"האישה לבשה כחול").
מתחילת שנות התשעים, עם הופעת הסרט "מחשבות קטלניות" של אלן רודולף (1991), ובמיוחד עם הופעת הסרט "תלמה ולואיז" של רידלי סקוט התרחבה הסוגה להכיל גם סרטים על רעות נשית. סרטים אלו חלקו עם סרטי החברות הגברית את הנימה ההומו-ארוטית המודחקת, אך הדגש המרכזי בהם היה בהגעה לעצמאות, עצמיות ומרידה, ונעדרה מהם נימת געגועים מתרפקת לזמנים עברו.
מאפייני הסוגה
רוב הסרטים בסוגה זו הטעימו את המסע הפנימי (ולעיתים, החיצוני) שעורכים הגיבורים מנקודת המוצא שבתחילת הסרט, אל התובנות שהם רוכשים בסופו. פעמים רבות היו הגיבורים ניגודים בוטים זה של זה (מאורגן ומסודר מול פרוע ותזזיתי כמו בסרטי "נשק קטלני", "מרדף חצות" או "הזוג המוזר"), חונך ותלמיד ("העוקץ"), שחור ולבן, אמיץ ופחדן, וכדומה. במקרים אחרים, ובמיוחד בקומדיות, היו שני הידידים דומים ("מסע הכזבים של ביל וטד" או "האחים בלוז") ופעלו לא מתוך ניגוד אלא כצמד.
המנדלוריאן (סדרת טלוויזיה)
המנדלוריאני (באנגלית: The Mandalorian) היא אופרת חלל לייב אקשן אמריקאית שנוצרה על ידי הבמאי ג'ון פאברו עבור דיסני+. אירועי הסדרה מתרחשים ביקום "מלחמת הכוכבים" מאת ג'ורג' לוקס, בתקופת הזמן שלאחר אירועי "שובו של הג'דיי" ולפני אירועי "הכוח מתעורר", ומגוללים את הרפתקאותיו של צייד ראשים מגזע המנדלוריאני, הפועל הרחק מעיניה הבוחנות של הרפובליקה. ג'ון פאברו נשכר לכתוב את התסריט עם דייב פילוני, קתלין קנדי וקולין וילסון כמפיקים בפועל. בסדרה מככב אנסמבל שחקנים הכולל את פדרו פסקל, ג'ינה קראנו, ניק נולטה, ג'יאנקרלו אספוזיטו, אמילי סוואלו, קארל ווטרס, אומיד אבתאהי וורנר הרצוג.
פרק הבכורה של העונה הראשונה עלה ב-12 בנובמבר 2019 בשירות הסטרימינג דיסני+. העונה השנייה עלתה ב-30 באוקטובר 2020 והוזמנה גם עונה שלישית, שצילומיה החלו באוקטובר 2021 ועלתה לשידור ב-1 במרץ 2023.
פרק 1: "המנדלוריאן"
לאחר שהשלים עבודה עבור מנהיג הגילדה גריף קארגה, צייד ראשים מנדלוריאני מקבל עמלה מתחת לשולחן בנווארו מלקוח מסתורי עם קשרים לאימפריה הגלקטית לשעבר. הלקוח מכוון את המנדלוריאני למצוא יעד בן 50 ללא שם, שעמיתו של הלקוח, ד"ר פרשינג, מתעקש להחזירו בחיים. המנדלוריאני מקבל מוט יחיד מפלדת בסקר, השייכת לעמו, כמקדמה. הוא לוקח את הפלדה למובלעת מנדלוריאנית סמויה שם השריון משמש כדי להפוך אותו לשריון כתף. המנדלוריאני נוסע לכוכב הלכת של המיקום המדווח האחרון של היעד, שם החקלאי קוויל עייף מפעילות ציד הראשים המתמדת באזור שלו ומקווה שהמנדלוריאני יוכל לסיים זאת. קוויל מכוון את המנדלוריאני למאהל מוגן בכבדות, שם הוא עובד בחוסר רצון עם ציד הראשים הדרואיד IG-11 כדי לפנות את המחנה ולמצוא את היעד, הילד. IG-11 מנסה להרוג את התינוק על פי הוראות הציד שלו. המנדלוריאני יורה ומשמיד את הדרואיד ולוקח את הילד בחיים.
פרק 2: "הילד"
המנדלוריאני חוזר לספינה שלו עם הילד כדי לגלות שהיא מופשטת לחלקים על ידי בני ג'אווה. הוא תוקף אותם אבל הם בורחים. למחרת עוזר קוויל למנדלוריאני לאתר את הג'אווה ולנהל משא ומתן להחזרת רכיבי ספינתו. המנדלוריאני מסכים להשיב ביצית של יצור דמוי קרנף, בשם 'קרנף הבוץ' (MudHorn) תמורת החלקים הגנובים. הוא והילד מוצאים את מערת המדהורן, אך החיה תוקפת אותו ופוגעת בשריונו. לאחר קרב ממושך, המדהורן עומד להרוג את המנדלוריאני כשהילד משתמש בכוח כדי לגרום לחיה לרחף ומאפשר למנדלוריאני המופתע לדקור ולהרוג אותו. הוא אוסף את הביצה ולוקח אותה לג'אווה, שפורצים אותה ואוכלים את החלק הפנימי הצהוב שלה. עם רכיבי ספינתו שהוחזרו אליו, המנדלוריאני עובד עם קוויל לתיקון הספינה.
פרק 3: "החטא"
המנדלוריאני עוזב את כוכב הלכת עם הילד. המנדלוריאני מעביר את הילד ללקוח בנווארו ואוסף את כספו, 20 מוטות מפלדת בסקר. באופן לא אופייני, המנדלוריאני שואל על תוכניות הלקוח לגבי הילד ונאמר לו כי זה לא עניינו. בשובו למובלעת המנדלוריאנית, הוא מחליף ומשדרג את שריונו וכלי הנשק של המנדלוריאני באמצעות מרבית פלדת הבסקר. המנדלוריאני מקבל עבודה חדשה מקארגה ומתכונן לעזוב. כשהוא נתקף רגשות אשם על נטישת הילד, הוא חוזר לבסיס הלקוח והורג את חיילי הסער השומרים עליו. הוא מציל את הילד ממעבדתו של ד"ר פרשינג, שם נערך ניסוי, אך בוחר שלא להרוג את הרופא. בדרך חזרה לספינה שלו, המנדלוריאני נופל למארב של קארגה וציידים ראשים אחרים שדורשים ממנו למסור את הילד. הוא מסרב ומתחיל קרב יריות. המנדלוריאני ניצל ונדחק לפינה, כשמנדלוריאנים אחרים מגיעים מהמובלעת, תוקפים את ציידי הראשים ומאפשרים לו להגיע לספינה שלו ולברוח עם הילד.
פרק 7: "חשבון נפש"
המנדלוריאני מקבל הודעה מקארגה, שעיירתו בנווארו הוצפה על ידי כוחותיו של הלקוח. קארגה מציע שהמנדלוריאני ישתמש בילד כפיתיון במטרה להרוג את הלקוח ולשחרר את העיר. בתמורה, קארגה יבטיח שהגילדה תפסיק לצוד את המנדלוריאני ואת הילד. המנדלוריאני שחושש ליפול במלכודת, מגייס את קארה וקוויל, כשקוויל מביא IG-11 שתוכנת מחדש כדי להגן על הילד. הם פוגשים את קארגה ושותפיו, אך מותקפים על ידי מיינוקים. קארגה נפצע והילד משתמש בכוח כדי לרפא אותו. בתמורה, קארגה הורג את מקורביו ומתוודה על תוכניתו המקורית לירות במנדלוריאני ולקחת את הילד ללקוח. במקום זאת, קארגה מעמיד פנים שקארה תפסה את המנדלוריאני בזמן שקוויל מחזיר את הילד לספינה. במהלך הפגישה, חייליו של מוף גדעון פותחים באש לעבר הבניין והורגים את הלקוח ולוכדים בפנים את המנדלוריאני, קארגה וקארה. גדעון מגיע, ודורש את הילד. מחוץ לעיירה, שני חיילי סער מיירטים את קוויל, הורגים אותו ולוקחים את הילד.
פרק 8: "גאולה"
הדרואיד IG-11 מציל את הילד מחיילי הסער. גדעון מזהיר את קארגה, קארה והמנדלוריאני שהם ימותו אם לא ימסרו את הילד. IG-11 מגיע ושובר את המבנה, אך גדעון פוגע במנדלוריאני קשות. המנדלוריאני שולח את האחרים דרך סורג ביוב עם הילד כדי למצוא עזרה ממובלעת המנדלוריאני ואילו IG-11 מסיר את קסדתו כדי לטפל בפגיעת ראש. מצטרף לאחרים, המנדלוריאני מוצא את יתר המנדלוריאנים מתים, למעט 'המשריינת'. זו מטילה עליו לטפל בילד, לגלות את מקורותיו ולהחזיר אותו לבני מינו. היא מעצבת את המנדלוריאני בחותם משלו ונותנת לו תרמיל ריחוף. הקבוצה עוברת במורד נהר לבה תת-קרקעי, אך נופלים למארבים של חיילי הסער. IG-11 מפעיל הרס עצמי כדי להרוג אותם. גדעון תוקףGO חללית קרב מסוג TIE והמנדלוריאני משתמש במטוס הסילון כדי להפיל את כלי הטיס. גדעון שורד בחשאי, וחותך את דרכו משאריות הספינה עם חרב האופל. לאחר שקבר את קוויל, המנדלוריאני עוזב את נווארו עם הילד בזמן שקארגה ודיונה נשארים מאחור.
פרק 9: "המרשל"
על המנדלוריאני הוטל להשיב את המטען שלו, הילד, לאנשיו, הג'דיי. הוא מתחיל לחפש מנדלוריאנים אחרים שלדעתו יכולים לעזור לו למצוא את הג'דיי ושמועה מובילה אותו למנדלוריאני הפועל מחוץ לעיירה מוס פלגו שבכוכב טטואין. שם הוא לומד כי במוס פלגו אין מנדלוריאנים, אך הוא מתעמת עם המרשל קוב וונת הלובש שריון מנדלוריאני. וונת מסביר שהוא שחרר את עירו משליטתו של קולקטיב כרייה באמצעות שריון זה, שקנה מהג'אווה במדבר. העיירה מותקפת לעיתים קרובות על ידי דרקון קרייט. וונת מסכים להחזיר את שריון המנדלוריאני תמורת עזרה בהריגת דרקון הקרייט. המנדלוריאני מארגן הסכם בין תושבי הכפר מוס פלגו ובין שבט מקומי של פושעי טוסקן לעבוד יחד להרוג את דרקון הקרייט תמורת שלום בין הקבוצות. הם מפתים את דרקון הקרייט, שבסופו של דבר נהרג על ידי המנדלוריאני. הוא עוזב עם השריון של וונת, כשהוא נצפה על ידי בובה פט המצולק.
פרק 10: "הנוסע"
המנדלוריאני מסכים לקחת גברת צפרדע ואת ביציה מטטואין לירח השפך טראסק, שם בעלה יפרה את הביציות, תמורת מידע על מנדלוריאנים אחרים. בשל שבריריות הביציות, עליהם לנסוע במהירות "תת-אור" איטית. במסעם הם נאבקים עם במפציצי X-Wing הכופים את המנדלוריאני לכוכב קרח קרוב מכיוון שהוא מבוקש על ידי הרפובליקה החדשה על תפקידו במתקפה על הכלא; הוא נופל על כוכב הלכת. בזמן שהמנדלוריאני מתקן את הספינה, הילד נקלע לביצים רבות בתוך מערת קרח. הביצים נבקעות ונחשף נחיל של יצורים דמויי עכביש. המנדלוריאני, הילד והנוסעת מוצאים את עצמם לכודים ב"רייזור קרסט", ספינתו של המנדלוריאני, עד שטייסי ה־X-wing מוצאים אותם והורגים את היצורים. הם מסבירים כי מכיוון שהמנדלוריאני עזר לתפוס את שותפיו מהכלא (עונה 1 פרק 6), הם יפטרו אותו מצו המעצר וישאירו אותו עם אזהרה. לאחר שהמנדלוריאני מסיים את התיקונים, "הרייזור קרסט" החבוטה ממריאה וממשיכה את דרכה לטראסק.
פרק 11: "היורשת"
בטראסק, גברת הצפרדע מתאחדת עם בעלה והם מכוונים את המנדלוריאני לפונדק מקומי בו הוא יכול למצוא מידע על מנדלוריאנים אחרים. דייג מציע לקחת את המנדלוריאני אל האחרים, אך על סיפון ספינת הדייג הדייגים אורבים לו כשבכוונתם להרוג אותו ולמכור את שריונו. המנדלוריאני והילד מחולצים על ידי שלושה מנדלוריאנים, ובראשם בו-קטאן קריז. היא מגייסת את עזרתו בתפיסת נשק ממטוס הובלה אימפריאלי תמורת מידע על הג'דיי. לאחר עלייתם לספינה, מגלה בו-קטאן כי מטרתם העיקרית היא לכבוש את הספינה יחד עם כלי הנשק למאמץ המלחמתי שלהם לכבוש מחדש את מנדלור. הקברניט האימפריאלי מונחה על ידי מוף גדעון להתרסק עם הספינה, אך מאמציו נעצרים על ידי בו-קטאן ששואלת את הקברניט על החרב האופל. הוא מתאבד. בו-קטאן מכוונת את המנדלוריאני לפגוש את הג'דיי אסוקה טאנו בעיר קלודן בכוכב היער של קורבוס עם תיקון חלקי של "הרייזור קרסט", המנדלוריאן והילד ממשיכים במסעם.
פרק 12: "המצור"
"הרייזור קרסט" דורשת תיקונים נוספים לפני שתוכל להגיע לקורבוס, ולכן המנדלוריאני והילד עוצרים בנווארו שם הם מתאחדים מחדש עם בני בריתם קארה דון וגריף קארגה. תוך כדי תיקון "הרייזור קרסט", הם מראים למנדלוריאני שכמה דברים השתפרו בנווארו מאז שהיה שם לאחרונה, תחת ניהולו של קארגה כשופט ודון כמרשל. האתגר האחרון שהם ניצבים בפניו הוא בסיס אימפריאלי שנותר על כוכב הלכת והמנדלוריאני מסכים לעזור להם להשמיד אותו. הם מגלים כי הבסיס משמש כמעבדה על ידי ד"ר פרשינג לביצוע ניסויים בדם של הילד, שיש לו ספירת M גבוהה. הם הורסים את הבסיס ונמלטים כשחיילי הסער רודפים אחריהם על אופנועים מהירים ולוחמי TIE. דיונה וקארגה מצליחים לעצור את אופנועי המהירות בזמן שהמנדלוריאני משמיד את לוחמי ה-TIE עם "הרייזור קרסט" המתוקנת. המנדלוריאני והילד עוזבים לקורבוס, מבלי לדעת שמרגל אימפראלי שתל גשש על "סמל התער" בהוראת מוף גדעון.
פרק 13: "הג'דיי"
המנדלוריאני והילד מגיעים לעיר קלודן בכוכב קורבוס ומוצאים שם אוכלוסייה שחיה בפחד מפני השופטת בעיר מורגן אלסבת ושומריה, כולל שכיר חרב בשם לאנג. אלסבת מציעה לתת למנדלוריאני חנית מפלדת בסקר תמורת הריגתה של אסוקה טאנו. המנדלוריאני מוצא את אסוקה מחוץ לעיירה ומציג בפניה את הילד. באמצעות הכוח קובעת אסוקה כי שמו של הילד הוא גרוגו וכי הוא החל להתאמן כג'דיי לפני עליית האימפריה. היא מסכימה להמשיך באימונים אם המנדלוריאני יעזור להביס את אלסבת. הם גוברים על השומרים, משחררים את האזרחים והמנדלוריאני הורג את לאנג. אסוקה מתעמתת עם אלסבת ודורשת לדעת היכן נמצא אדונה, גראנד אדמירל ת'רון. לאחר מכן, אסוקה מסרבת להכשיר את גרוגו בשל זיקתו הקרובה למנדלוריאני. במקום זאת, היא מכוונת אותם למקדש עתיק בכוכב טיית'ון, שם גרוגו יכול להשתמש בכוח כדי להכריע על גורלו. היא גם נותנת את החנית למנדלוריאני כיוון שהחנית עשויה מבסקאר והבסקאר צריכה לשוב לידי המנדלוריאנים.
פרק 16: "החילוץ"
כדי להצליח לשחרר את הילד, המנדלוריאני ובובה-פט פונים לבו-קטאן וחברתה המנדלוריאנית קוסקה ריבס שמסכימות לסייע בחילוץ גרוגו בתמורה לכך שבו-קטאן תקבל את הדארקסייבר ממוף גדעון והמנדלוריאני שוקל את הצעתה לעזור להם לשחרר את כוכב הלכת מנדלור. הקבוצה חוטפת את ד"ר פרשינג ומשתמשת במעבורת שלו כדי להתקרב מספיק על מנת להתרסק על ספינתו של גדעון, כשפט מעמיד פנים שהוא תוקף אותם בחללית שלו. בו-קטאן, קוסקה, פנק וקארה נלחמים בצבא חיילי הסער עד לגשר הפיקוד. בינתיים, המנדלוריאני מוצא את חיילי האופל, מביס אחד מהם עם חנית הבסקאר ופולט את השאר לחלל. הוא נלחם בגדעון בחנית ומתגבר עליו, מה שהופך אותו לבעל החוקי החדש של חרב האופל. חיילי האפל חוזרים, אך כולם מובסים על ידי לוק סקייווקר, ג'דיי שנענה לקריאתו של גרוגו באמצעות הכוח שזמן ששהה על כוכב הלכת טיית'ון. המנדלוריאני מאשר לגרוגו להתלוות לסקייווקר להשלמת הכשרתו כג'די. לאחר כתוביות הסיום, נראים בובה פט ופנק שאנד כשהם מגיעים לארמונו של ג'אבה ההאט (שנהרג 5 שנים קודם לכן) בטאטואין, שם פט הורג את ביב פורטונה, יורשו של האט, ותובע את כסאו לעצמו.
פרק 17: "הכופר"
דין מגיע אל חברי הכת המנדאלורית הקיצונית אליה השתייך "ילדי המשמר", ומבטיח למנהיגת הכת, "המשריינת" כי יכפר על חטאו, הסרת קסדתו, באמצעות רחיצה במי החיים שמתחת למכרות מנדאלור ההרוס. בדרכו למנדאלור, דין עוצר בנבארו, אצל ידידו, גריף קארגה, המנהיג המקומי, מגלה כי קארה דיון גויסה לכוחות המיוחדים של הרפובליקה החדשה אך מסרבת להצעת קארג לשמש מרשל חדש. הוא מעוניין לבנות את IG-11 מחדש, אך ללא הועיל. קארגה ודין נקלעים לקרב יריות עם פיראטים ודין שעוזב למנדאלור, נתקל בספינה הנושאת את מנהיגם, אך חומק מהם. הוא מגיע אל הטירה השוממת של בו-קטאן קריז, הנוטרת לו טינה על שזכה בדארקסייבר במקומה ומסרבת להצעתו לסייע לה בעניין מנדאלור בטענה כי "לא נותר כלום", תוך שהיא תוקפת את הכת אליה דין שייך על כך שלא נחלצו לעזרת הכוכב בעת הטיהור הגדול.