cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טריאנגולציה (שחמט)
השימוש בטריאנגולציה חשוב במיוחד במשחק הסיום כאשר רק מלכים ורגלים מוצבים על הלוח, ובה מלך אחד יכול לתמרן על שלוש משבצות סמוכות בצורת משולש, ולשמר את העמדה המקורית, בעוד למלך היריב יש רק שתי משבצות כאלו. לפיכך, אם המלך מבצע טריאנגולציה באמצעות שימוש בשלושה מסעים, כדי לחזור למשבצת המקורית שלו, (כך שהוא למעשה "מקיף" את המשבצת), ומלך היריב לא יכול לעשות אותו הדבר, הוא איבד טמפו קריטי וחזר לעמדה המקורית אלא שהפעם תורו לנוע, כך שהוא בעמדת כפאי. בטריאנגולציה נעשה שימושי במשחקי סיום אחרים ואף במציעות שונות.
דוגמה
תור הלבן לנוע. הלבן מעדיף שיהיה תורו של השחור לנוע בעמדה הזו, לכן הוא מבצע טריאנגולציה. הנקודות מסמנות את משבצות הטריאנגולציה בעבור המלך הלבן. נתייחס לעמדה שבאיור. כאן, לשחור יש את האופוזיציה, והוא מונע מהמלך הלבן את הגישה למשבצות הנחוצות לקידום הרגלים שלו. אף על פי כן, אם ללבן הייתה האופוזיציה (כלומר אם תור השחור לנוע בעמדה הזו), המלך השחור יורחק מ-d7 ולכן יאפשר למלך הלבן להתקדם. המלך השחור חייב להישאר קרוב לאיפה שהוא - הוא חייב למנוע מהרגלי שבטור c להתקדם והוא חייב להימנע מלהיגרר לשפת הלוח. המשבצות d5 ו-d7 הן המשבצות עליהן נמצאים המלכים. כאשר המלך הלבן ב-d5, מלך השחור להיות ב-d7, עם תור הלבן לנוע כדי למנוע את התקדמות המלך הלבן. ללבן יש משולש של משבצות זמינות: d5, e5 ו-d4. הלבן יכול לנצח באמצעות התמרון הבא:
והלבן מנצח.
טריאנגולציה עם כלי שחמט אחרים
במונח טריאנגולציה נעשה שימוש כדי לתאר את מכלול הטקטיקות בה שחקן אחד מנצל את חופש התמרון שלו בהשוואה ליריבו כדי להציב את יריבו בעמדת כפאי. להלן מובאת דוגמה נוספת לטריאנגולציה, הפעם עם צריח.
דוגמה עם צריח
במשחק שנערך בין אלוף העולם העתידי וסלין טופאלוב ואלוף העולם לשעבר אנטולי קרפוב, הלבן מבצע טריאנגולציה עם הצריח שלו כדי להציב את השחור בעמדת כפאי:
בחזרה לעמדה המקורית וכעת השחור בכפאי. המשחק נמשך:
לאחר המסע האחרון השחור נכנע שכן הצריח הלבן מגן על הרגלי הלבן. ניתן לבדוק את כל ההסתעפויות ולהבחין שבכל מקרה השחור יהיה חייב לאבד את הצריח שלו, שכן אם הלבן מקדם את הרגלי שלו והשחור לוקח עם הצריח אז הלבן מבצע שח על המלך השחור עם הצריח שלו ולוקח את הצריח שמאחוריו (המלך השחור לא יכול להגן על הצריח השחור שכן הלבן מראש הציב את המלך שלו במיקום שימנע יכולת של המלך השחור להגן על הצריח שלו), מה שמבטיח לו את הניצחון.
נעה ורטהים
נעה ורטהיים (נולדה ב-15 בספטמבר 1965) היא רקדנית, כוריאוגרפית, ממייסדי להקת מחול ורטיגו, והמנהלת האומנותית של הלהקה.
ביוגרפיה
נעה נולדה בארצות הברית וגדלה בנתניה, שם עשתה את צעדיה הראשונים בעולם המחול בסטודיו של אסתר בש. כילדה למשפחה דתית לא התאפשר לנעה להמשיך בהכשרתה בתחום המחול עד לשחרורה משירותה הצבאי כחיילת נח"ל בעיירת הפיתוח ירוחם.
בשנת 1990 השלימה את לימודי המחול באקדמיה למוסיקה ולמחול ע"ש רובין בירושלים, ומיד אחר כך הצטרפה כרקדנית אל להקת תמר הירושלמית, שהייתה אז בניהולו של אמיר קולבן. בלהקה פגשה את עדי שעל, לימים בן זוגה, ויחד ייסדו את להקת המחול ורטיגו, בשנת 1992. יצירתה האמנותית המקורית ושפת המחול הייחודית שפיתחה זוכות להערכה רבה ולביקורות מצוינות בארץ ובעולם. דרך התנועה חוקרת ורטהיים מבנה וצורה, בוחנת את גבולות הגוף והתודעה באופן המעורר השראה אמנותית ומעודד אחריות חברתית ומודעות לסביבה. נעה פועלת ויוצרת מן המרכז למחול של ורטיגו בירושלים ובכפר האמנות האקולוגי של ורטיגו בקיבוץ נתיב הל"ה שם היא מתגוררת עם בן זוגה, עדי שעל, ושלושת ילדיהם. לנתיב הל"ה עברו יחד עם אחיותיה של נעה ומשפחותיהם מתוך רצון לחיות חיים שיתופיים המשלבים אומנות ואקולוגיה בכפיפה אחת.
איש מת
איש מת (באנגלית: Dead Man) הוא סרט מערבון אמריקאי משנת 1995 שנכתב ובוים על ידי ג'ים ג'ארמוש. בסרט מככבים ג'וני דפ, גארי פארמר, בילי בוב תורנטון, איגי פופ, קריספין גלובר, ג'ון הרט, מייקל ווינקוט, לאנס הנריקסון, גבריאל ביירן ורוברט מיצ'ם (בתפקידו הקולנועי האחרון). הסרט, שלו נדבק השם "מערבון פסיכדלי" על ידי הבמאי, כולל מרכיבים מעוותים וסוריאליסטים של ז'אנר המערבון. הסרט צולם כולו בשחור לבן. את הפסקול כתב ניל יאנג והוא כולל קטעי גיטרה שאותם אילתר כשצפה בסרט. הסרט נחשב על ידי רבים כסרט מערבון פוסט מודרניסטי, וקשור לספרות פוסטמודרניסטית כגון מרידיאן הדם של קורמק מקארתי. כמו רוב עבודותיו של הבמאי, ג'ארמוש, הסרט זכה למעמד של סרט קאלט.
עלילה
ויליאם בלייק (ג'וני דפ), רואה חשבון מקליבלנד, אוהיו, נוסע ברכבת לעיירת הפיתוח "משין" שבאזור הספר שם הוא אמור לקבל על עצמו תפקיד חדש כרואה חשבון במפעל המתכת המקומי. במהלך הנסיעה, מזהיר אותו עובד הרכבת מפני הדרך שבה בחר ללכת בזמן שנוסעי הרכבת האחרים מתחילים לירות ברוביהם על עדר של באפלו מבעד לחלונות הרכבת. לאחר שמגיע לעיירה, מגלה בלייק שאת תפקידו המיועד מולא כבר והוא מגורש ממקום העבודה באיומי אקדח על ידי ג'ון דיקינסון, בעליו האימתני של המפעל. כשהוא חסר עבודה וחסר כסף, פוגש בלייק את ת'ל ראסל (מילי אביטל), זונה לשעבר המוכרת פרחים עשויים נייר. הוא מאפשר לה לקחת אותו הביתה. חברה לשעבר של ת'ל, צ'ארלי, מפתיעה אותם כאשר הם במיטה, יורה בבלייק ובטעות הורג את ת'ל כאשר זו מגנה על בלייק עם גופה. כשהוא פצוע יורה בלייק בצ'ארלי והורג אותו עם האקדח של ת'ל. בלייק בורח מהחלון ורוכב מהעיירה על סוס שהוא גנב. בעל המפעל, דיקינסון, הוא במקרה אביו של צ'ארלי והוא שוכר שלושה רוצחים אגדיים, קול וילסון, קונוויי טוויל וג'וני "הילד" פיקט כדי למצוא ולהחזיר את בלייק "חי או מת".
בלייק מתעורר ומוצא אינדיאני גדול המנסה להוציא מחזהו את הכדור. האינדיאני הקורה לעצמו נובדי (אף אחד), מגלה שהכדור נמצא יותר מידי קרוב לליבו של בלייק מכדי להוציאו ומצהיר שבלייק הוא רשמית "מת מהלך". כשלומד האינדיאני את שמו המלא של בלייק, הוא מחליט שבלייק הוא גלגול של ויליאם בלייק המשורר שאותו הוא מעריץ אך בלייק, רואה החשבון, אינו מכיר אותו. נובדי מחליט ללוות את בלייק לאוקיינוס השקט כדי להחזירו למקומו הטבעי בעולם הרוחות.
בלייק ונובדי נודדים מערבה כשהם משאירים אחריהם שובל של מתים ונתקלים בכרזות מבוקשים המצהירות על פרס כספי יותר ויותר גבוה עבור מותו או לכידתו של בלייק. בלייק לומד על עברו של נובדי שאופיין על ידי גזענות הן אינדיאנית והן על ידי הגזע הלבן; נאמר שהוא תוצר אהבים של בני שני שבטים שונים ושכאשר היה ילד הוא נחטף על ידי חיילים אנגלים והובא לאירופה כדוגמה לאינדיאני פראי. הוא חונך לזמן קצר ולמד על אומנותו של ויליאם בלייק, המשורר, לפני שחזר לביתו, שם הפך לנושא ללעג בקרב חבריו האינדיאנים על שקיבל חינוך ותרבות אנגליים. בזמן זה קיבל את שמו, נובדי (אף אחד), שפירושו המילולי הוא "זה המדבר הרבה ואומר כלום". נובדי משאיר את בלייק לבד ביער כשהוא מחליט שעל בלייק לעבור מסע חיזיון. במסעו, הורג בלייק שני מארשלים אמריקאים, חווה חזיונות של רוחות הטבע ומבכה את מותו של עופר צעיר שנהרג בטעות על ידי רודפיו. הוא צובע את פניו עם דמו של העופר וחובר שוב לנובדי במסעו. בינתיים, החבר האימתני ביותר מחבורת הרודפים, קול וילסון, הרג את חבריו (וגם אכל את אחד מהם) והמשיך במרדף לבדו.
בעמדת מסחר, מסיונר גזעני מזהה את בלייק ומנסה להורגו אך נהרג בעצמו על ידי בלייק. מאוחר יותר נורה שוב בלייק ומצבו הולך ומחמיר. נובדי לוקח אותו על הנהר לכפר של שבט המקהא שאותם הוא משכנע לתת להם סירת קנו למטרת קבורתו של בלייק. כשהוא הוזה, עושה בלייק את דרכו בכפר לפני שמתמוטט כתוצאה מפצעיו. הוא מתעורר בסירת הקנו על חוף הים כשהוא לבוש בבגדי לוויה אינדיאנים. נובדי נפרד מבלייק לשלום ודוחף את סירת הקנו לעבר הים. כשהוא צף הרחק מהחוף, בלייק רואה את קול מתגנב מאחורי נובדי אך הוא חלש מידי מכדי לצעוק ולהזהיר אותו וצופה איך השניים יורים והורגים אחד את השני. במבט אחרון על השמיים, בלייק מת כאשר סירת הקנו שבה הוא נמצא נסחפת לעבר הים.
פסקול
ניל יאנג הקליט את הפסקול, ברובו על גיטרה החשמלית שלו, כשצפה בסרט לבד באולפן ההקלטות שלו. הפסקול כולל שמונה קטעים אינסטרומנטליים שנכתבו על ידי יאנג.
מיראז' 4
מיראז' 4 (בצרפתית: Mirage IV) הוא מפציץ על-קולי צרפתי מיצור חברת דאסו. מטוס כנף הדלתא פותח מהמיראז' 3 יכל להגיע לשייט במהירות של מאך 2 ושימש כפלטפורמה להרתעה גרעינית של צרפת ואף שימש כמטוס צילום. המטוס טס לראשונה ביוני 1959. כ-62 יחידות של דגם זה יוצרו לטובת הכוח האסטרטגי של חיל האוויר הצרפתי, והוא שירת עד שנת 2005.
פיתוח
בהתבסס על הניסיון עם פיתוח המיראז' 1 ו-2 הדו-מנועיים וההצלחה של המיראז' 3, דאסו הציעו את המיראז' 4 שהיה גדול פי 1.5 מהמיראז' 3, עם שטח-כנף גדול פי שתיים, משקל ריק כבד פי שלוש והונע על ידי שני מנועי סנקמה אטאר 09B. כנפי הדלתא של המטוס היו דומות בגאומטריה שלהן למיראז' 3 ומערכת ההיגוי הייתה כמעט זהה, עם התאמות קטנות בלבד.
אחרי מספר שינויים המפרט החדש נקבע בשנת 1959 ודרש מטוס עם טווח של 3,000 קילומטר במהירות מאך 2 ועם מטען זהה. דאסו הציעה דגם גדול יותר שסומן מיראז' 4B שתוכנן לשאת מנועי פראט אנד וויטני J75-P-19W החזקים יותר, אבל בגלל החשיבות המטוס לאסטרטגיה הלאומית של צרפת, הוחלט שלא להסתמך על טכנולוגיה אמריקאית ולהסתמך על התעשייה הצרפתית בלבד.
הפרויקט הפך למורכב מאוד ודרש הירתמות של כל תעשיית התעופה של צרפת. נדרש לפתח מערכות ולהקשיחן לעבודה בטמפרטורות גבוהות, בגלל ההתחממות במהירויות על קוליות. למעשה, בייצור כלל המטוסים לחוזה זה דאסו היו אחראיים רק ל-17 אחוז מהעבודה.
דגם הניסוי של המיראז' 4, מספר זנב 01 המריא לטיסת הבכורה שלו ב-17 ביוני 1959. ב-20 ביוני המטוס ביצע מטס בסלון האווירי בפריז ובטיסה זאת השיג מהירות מאך 1.9. בספטמבר אותה השנה המטוס ביצע טיסה שוברת שיאים במסלול סגור של 500 קילומטר כאשר הוא טס במהירויות שבין מאך 2.08 למאך 2.14 במהירות ממוצעת של 1,972 קילומטר לשעה. אבל עדיין היה צורך בשינויים רבים בשביל להיענות למפרט המכרז. המטוס הוחזר למפעל שמה גופו הוארך, מנועיו הוחלפו באטאר 09D שהיה דגם ביניים של מנוע לטובת פיתוח וכלל אזור מבער אחורי מטיטניום. לבסוף המטוסים הסדרתיים כללו את מנוע האטאר 09K11.
אופציות לייצוא
בשנת 1963 חיל האוויר המלכותי האוסטרלי חיפש מחליף למטוסי האינגליש אלקטריק קנברה. חברת דאסו הגישה הצעה למטוס מיראז' 4A עם מנועי רולס-רויס אוון. אבל לבסוף הועדף הג'נרל דיינמיקס F-111C.
מבנה
המיראז' 4 התאפיין במבנה אלומיניום אחוד-למחצה וכנף דלתא ללא זנב בהתקנה נמוכה. המטוס הורכב ברובו מאלומיניום, אבל כלל סגסוגות פלדה וטיטניום באזור בתי המנוע שבו הטמפרטורות היו גבוהות במיוחד. כמו כן שפת ההתקפה של כונסי האוויר, והכנפיים חוזקו בעזרת פלדה וניקל. אבל עדיין היה כך היה צורך מרכזי לשליטה על הטמפרטורה על המרכיבים המבניים של המטוס, קרי, המעטה החיצוני, קורות, חציצים, אורכנים וכדומה, מכיוון שאלה יכלו לאבד מהאיכויות האלסטיות שלהם בטמפרטורות גבוהות. מצבורי הדלק של המטוס היו המרכיב המרכזי בניסיון לשלוט על הטמפרטורות על המבנה ושימשו כממירי חום. הדלק פוזר במיכלים מרובים באזורים המרכזי והאחורי למטרה זאת. המטוס אף כלל מיכלים בקרבה לשפת ההתקפה של הכנפיים, בבית המנוע ובמשטח מייצב הכיוון של המטוס.
המטוס כלל כונסים מרובים לאוויר חיצוני לטובת קירור רכיבים פנימיים, בזנב המטוס באזור של המפלט של מבערי המטוס, הותקנו סקופים של אוויר לקירור האזור.
בניגוד לרוב המפציצים העל קוליים בגודל דומה למיראז' 4, המטוס לא כלל תא פצצות פנימי. במקום הפצצה הבודדת שהוא נועד לשאת מותקנת בתוך שקע בגחון המטוס כאשר חצי מהפצצה בולט החוצה. כל זה נועד להגדיל את הנפח הפנימי הפנוי לדלק המטוס.
כנפיים
עיצוב הכנפיים היה דומה בגיאומטריה שלהן לכנפיים של המיראז' 3, עם השינוי הבודד של מנת עובי של הכנף שהייתה צרה יותר ומותאמת לשיוט על-קולי. שפת ההתקפה של הכנף, בדומה לכנף של המיראז' 3, כללה חריץ בשני שלישים מאורך שפת ההתקפה. החריץ היה עוצר זרימה אופקית של אוויר לאורך מוטת הכנף, מה ששיפר את ביצועי הכנף בזוויות התקפה גבוהות ומהירויות נמוכות. הכנף לא כללה משטחי היגוי משניים פרט למעצורי האוויר שהיוו שני משטחים דמויי מחבלים הנפתחים לתוך זרימת האוויר בשפות העליונות והתחתונות של כל כנף.
כני נסע
המיראז' 4 כלל כני נסע בתצורה סטנדרטית למדי, עם כן נסע ראשי עם שני גלגלים המעוגן מעט אחרי תא הטייסים ומתקפלים קדימה, ושני כני נסע ראשיים הכוללים ארבעה גלגלים כל אחד ומעוגנים בכנפיים ומתקפלים כלפי גוף המטוס. בשל שהמטוס כלל כנף נמוכה, בשביל לאפשר התקנה של פצצה כבדה בגחון, כני הנסע היו צריכים להיות ארוכים למדי. עם זאת, הפצצה הגדולה לקחה כל כך הרבה מקום במרכז גוף המטוס, שכני הנסע הראשיים הוטו אחורנית מעט בשביל לאפשר יותר מקום במרכז הגוף במהלך קיפול כני הנסע.
דלק
המטוס כלל 47 תאי דלק פנימיים בנפח כולל של 13,928 ליטר שיכלו לשאת 11,143 קילוגרם דלק. אלה חולקו לשלוש קבוצות עיקריות, כאשר אלה מימין יחסית לכיוון טיסה ממוספרים במספרים זוגיים, ואלה משמאל ממוספרים במספרים אי-זוגיים:
כמו כן המטוס יכל לשאת שני מכלי דלק נתיקים, אחד בכל כנף בנפח של 2,500 ליטר כל אחד, ומכל דלק במקום הפצצה בגחון המטוס בנפח 1,600 ליטר.
המטוס כלל 2 משאבות דלק, אחת לכל מנוע השואבים דלק ממכלי דלק 7 ו-8. מיכלים אלה משמשים כמיכלי איסוף למנועים ואליהם מנותב הדלק מכל שאר המיכלים, חיצוניים ופנימיים. המטוס כלל מערכת ניתוב דלק אוטומטית שעל ידי ברירת אופציית שיוט (תת או על-קולי) הייתה ממלאת את תאי הדלק ועל ידי כך קובעת את מיקום מרכז הכובד בהתאם. השאיפה הייתה שבמהלך שיוט תת-קולי מרכז הכובד יהיה בין 53.5 אחוז ל-51 אחוז מאורך מיתר הכנף. בשיוט על-קולי מרכז הכובד היה נקבע לערכים שבין 53.5 ל-55.5 אחוז מאורך מיתר הכנף.
המטוס כלל בום לתדלוק אווירי שהותקן בקצה של הצינור באף המטוס.
הנעה
חלק מהאוויר בתעלות הכונסים מנותב סביב למנוע ומשמש לקירורו.
היגוי ובקרת טיסה
המטוס כלל גם ארבעה משטחי מעצורי אוויר – שניים לכל כנף, אחד בשפה העליונה של הכנף ואחד בשפה התחתונה. המעצורים נשלטו על ידי מפסק בידית המצערת בתא הטייס עם שלושה מצבים – סגור, פתוח למחצה, ופתוח.
אוויוניקה וניווט
כאמצעי הגנה המטוס המטוס כלל מערכת שיבוש מכ"ם של מטוסי קרב שכונתה Agassol. כהגנה נגד סוללות טילי קרקע-אוויר המטוס יכל לשאת פוד פיזור מוץ-נורים מדגם Phillips BOZ 100, שהותקן בדרך כלל בנקודת התלייה החיצונית בכנף הימנית. בכנף השמאלית המטוס היה נושא פוד שיבוש מדגם Thomson-CSF Barem.
במהלך שנות ה-80 בוצע שדרוג למטוסי מיראז' 4A לדגם P. במהלך השדרוג מרבית חליפת האוויוניקה של המטוס שודרגה. הותקן במטוס מכ"ם תקיפה חדש מדגם Thomson-CSF ARCANA, מערכת ניווט אינרציאלי חדשה מדגם SAGEM Uliss גם השתמשה בנתוני ג'י פי אס, ואפשרה תוכניות טיסה שלמות. כמו כן הותקנה במטוס מערכת זיהוי עמית-טורף חדשה מדגם Thomson-CSF Serval.
חימוש ומערכות משימה
המשימה העיקרית לשמה פותח המטוס היא הפצצה גרעינית. כאמור גחון המטוס כלל שקע בצורה של פצצה גרעינית. הפצצות היו AN-11 ו-AN-22 בעלות עוצמה של 60 קילוטון. למרות זאת, המטוס כלל נקודות תלייה נוספות לפצצות סטנדרטיות. המטוס יכל לשאת פצצה אחת במנשא החיצוני ביותר בכל כנף וארבע פצצות בגחון המטוס בנקודות תלייה מיד מאחורי הראדום של מכ"ם הניווט.
ברוטליזם
ברוטליזם הוא זרם באדריכלות שהתפתח מתוך האדריכלות המודרנית של המחצית הראשונה של המאה ה-20, והיה נפוץ בעיקר בין שנות החמישים לשנות השבעים. הברוטליזם מאופיין בבנייה בבטון חשוף ובשימוש בצורות בסיסיות ומגוונות. שמו לקוח מהביטוי הצרפתי שנקט לה קורבוזיה - béton brut - בטון גולמי. הזרם הברוטליסטי מסמן את סוף הדומיננטיות של האדריכלות המודרנית, ולאחריו התפתחה האדריכלות הפוסט-מודרנית.
מיראז' 4
חימוש ומערכות משימה
במהלך שדרוג לדגם P המטוס הותאם לשאת טיל על קולי גרעיני ארוך-טווח מונע על ידי מנוע מגח סילון מדגם ASMP בעל עוצמה של 300 קילוטון.
ברוטליזם
נהוג להתייחס אל הברוטליזם כאל אתיקה אדריכלית, שמטרתה הצגה והדגשה של ה"אמת" של המבנה - אמת חומרית, צורנית ופונקציונלית. חיפוש זה אחר אמת המבנה מביא להשארת חומר הבנייה חשוף ולעושר צורני, לעיתים תוך שימוש באור טבעי ובחומרים פשוטים וזולים. בצורה זו הופכת האתיקה לאסתטיקה. חידוש נוסף של הברוטליזם הוא ההתייחסות למקום ולייחודיות שלו, לא בניסיון להשתלב בו אלא תוך ביסוס יחסי גומלין בינו לבין הבניין. זאת בניגוד למודרניזם המוקדם ולאדריכלות הלבנה שניסתה ליצור מבנים "נקיים" ושימושיים, לרוב בלי התייחסות או ייחודיות מקומית.
תאוריה והתפתחות
אחדים מהגורמים החשובים שפיתחו וקידמו את הברוטליזם היו קבוצת האדריכלים team 10 בהובלת האדריכלים אליסון ופיטר סמיתסון והקבוצה העצמאית, שביקרו את הפשטנות של הסגנון הבינלאומי ואת קבוצת CIAM שהובילה עד אז את השיח האדריכלי. קבוצות אלו פעלו בתחילת שנות החמישים, וקמו בד בבד עם התפתחות הפופ ארט. בין השאר ביקרו את הפער בין רעיונותיו של לה קורבוזיה, בעיקר אלו שעסקו ב"מכונת המגורים" ובקשר ההדוק בין האדריכלות לטכנולוגיה המתפתחת, לבין מימושם בפועל. טענתם הייתה שהצורות שאפיינו את הסגנון הבינלאומי נותרו כבולות לאסתטיקה של האדריכלים ולא לסטרוקטורה ההנדסית ולטכנולוגיות החדשות, על פיהם התיימרו האדריכלים המודרניסטים לפעול ולעצב.
שינוי נוסף שקידמו האדריכלים הברוטליסטים הוא העיסוק בקשר שבין המרחב לקהילה ובין הבניין למקום ולסביבתו. לעומת האדריכלות שבין המלחמות, שיצרה אבטיפוס ניתן לשכפול של בניינים פשוטים, ניסו האדריכלים שלאחר המלחמה להתרחק מהדגם היחיד, המתאים לכאורה לכל מקום, וליצור בניינים תוך התייחסות לסביבה הטבעית והבנויה, למשתמשים ולצרכים הספציפיים הנדרשים מכל בניין.
מיראז' 4
היסטוריה מבצעית
עם השלמת העיצוב של המיראז' 4, הדרישה לטווח של 3,000 קילומטר הייתה מחוץ ליכולתיו של המטוס, שטווחו היה 1,100 קילומטר בלבד, ולכן בשביל להאריך את הטווח שלו נדרש מערך של מטוסי תדלוק, שלא היו קיימים במלאי של חיל האוויר הצרפתי. צרפת בחנה מספר חלופות למטוסי תדלוק אווירי ולבסוף רכשה 12 מטוסי בואינג C-135F שכללו עוגן, בעוד המיראז' 4 כולל את הדוקרן בקצה צינור ארוך באף המטוס. מטוסי C-135 היוו את עיקר מערך התדלוק האווירי של צרפת למשך עשורים.
בשביל לאמן את צוותי האוויר של צרפת על טכנולוגיית התדלוק האווירי, מטוס מיראז' 3D דו-מושבי אחד הוסב לשאת דוקרן דמי לאימון טייסי המיראז' 4 בתדלוק אווירי.
ברוטליזם
ריכוזים של רקמות עירוניות ומבנים ברוטליסטיים בישראל
באר-שבע, שהוגדרה כ"בירת הנגב" על ידי ממשלת ישראל עם קום המדינה, זכתה לבנייה ממשלתית רחבת היקף של מגורים ושל מבני ציבור. מבני ציבור רבים בעיר נבנו על ידי המדינה בשנות החמישים-שישים-שבעים. משלהי שנות החמישים, תוכננו מבנים רבים בבאר שבע לאור האתיקה הברוטליסטית.
מיראז' 4
היסטוריה מבצעית
לאחר הדגמה מעשית ליכולת התדלוק האווירי, המטוס הוכרז כמבצעי בפברואר 1964. סך הכל 62 מטוסי מיראז' 4 נכנסו לשירות בחיל האוויר הצרפתי ותחת המטרייה של ה-FAS. מטוסים אלה שירתו בתשע טייסות עם ארבעה מטוסים בכל טייסת, כאשר כל שלוש טייסות היוו כנף הפצצה. לאחר הקמת המערך הגרעיני הראשוני שלה, צרפת בחרה לפרוש מארגון הצבאי של נאט"ו ונשארה כחברה בברית אבל לא חלק מהמבנה הצבאי המאוחד. המטרות של מטוסי המיראז' 4 היו היו בסיסים וערים בברית המועצות. עם סיוע של מטוסי התדלוק המטוס יכל לתקוף במוסקבה, מורמנסק וערים באוקראינה. משימות של מטוסי מיראז' 4 לרוב כללו טיסה במבנה של זוג מיראז'ים, כאשר אחד נושא את הפצצה והשני נושא מכלי דלק נתיקים ופוד תדלוק שמאפשר למטוס התוקף לתדלק מבן הזוג שלו. ולמרות זאת לפי חלק מהמקורות המטוס עדיין היה בעל טווח טיסה מוגבל ולא יכל לחזור לבסיס האם ממשימת התקיפה והצוות של המטוס היה אמור לנטוש את המטוס זמן מה לאחר התקיפה.
מערך המיראז' 4 באותה תקופה נדרש לעמוד בכוננויות A-5 ו-A-15 (חמש דקות להמראה, ו-15 דקות להמראה בהתאמה). כאשר כוננות A-5 דרשה שני מטוסים העומדים חמושים ומוכנים עם צוותים וטייסים בקרבת המטוס. בהתחלה פרופיל הטיסה היה בגובה רב ומהירות של מאך 1.85 ובטווח של 3,500 קילומטר. אבל לאחר שנהיה ברור שהאיום מצד מערכי טילי קרקע-אוויר הוא חמור בשנות ה-60 המאוחרות, פרופיל המשימה שונה לטיסה בגובה נמוך ומהירות של 1,100 קילומטר בשעה וטווח טיסה מוקטן. השינויים בפרופיל המשימה דרשו התאמות מבניות במטוס שבוצעו במהלך ביקורת מחזורית, כגון חיזוק הכנפיים ותיבת הכנף.
ברוטליזם
ריכוזים של רקמות עירוניות ומבנים ברוטליסטיים בישראל
השילוב בין האתיקה הברוטליסטית לבין הארכיטקטורה של העיר החדשה באר שבע – אינו מקרי. המדינה הייתה הגורם היחיד שהיה יכול לקדם את האדריכלות הברוטליסטית כיוון שקבלנים פרטיים, המוכרים את תפוקתם לשוק הפרטי – היו נמנעים ממנה מלכתחילה. מבנים חשופים אלו – בין אם בחומרי הגמר שלהם ובין אם בחשיפת התוכן המבני שלהם או התייחסותם הספציפית למקום – היו לצנינים לטעם הבורגני המחפש אחר המוכר והידוע. דווקא המדינה אפשרה לאדריכלים, ללא כוונה תחילה, להביע את עצמם ביצירת אדריכליות ייחודיות, ללא תלות בטעם הקהל.
מיראז' 4
היסטוריה מבצעית
במהלך שנות ה-70 לאחר שצרפת הכניסה לשירות של טילים בליסטיים גרעיניים וטילים גרעיניים משוגרים מצוללות, יחד עם היעילות הפוחתת של מטוסי התקיפה הגרעינית, צרפת הוציאה משירות כנף מטוסי מיראז' 4 משירות וכן החלה בפיתוח טיל שיוט גרעיני על-קולי מדגם ASMP עם טווח 400 קילומטר. 18 מטוסי מיראז' 4 הוסבו לשאת את הטיל ואלה נקראו מיראז' 4P. בשנת 1986 כל מטוסי המיראז' הנותרים שולבו בשתי טייסות הפצצה עם שישה מטוסים לכל טייסת. כמו כן בוטלו דרישות לכוננות ה-A-5 (חמש דקות להמראה) למערך. בעוד במשימות התקיפה הגרעינית, במטוסי המיראז' 4 לא בוצע שימוש מבצעי, ביכולות הביון בוצע שימוש נרחב. בשיא המלחמה הקרה המטוסים בשיתוף מודיעין עם הצי הצרפתי ביצע גיחות מעל כוחות משימה וספינות סובייטיות בים התיכון וכן באוקיינוס האטלנטי. בשמי צ'אד בוצע מספר טיסות רב, אם כי לא ברור כמה ובין אילו שנים. בשנת 1987 המטוס ביצע גיחות צילום לטובת הערכת נזקי לחימה לאחר תקיפה של מטוסי יגואר בלוב במהלך מבצע טובוס, עם משך טיסה של 11 שעות, מהן 30 דקות במהירות על קולית, וכן 12 תדלוקים אוויריים. בשנת 1991 המטוס השתתף במלחמת עיראק הראשונה כחלק מהקואליציה. במקרה ספציפי המטוס נקלע למרדף של מטוסי מיג-25 שננעלו עליו, אך הצליח להימלט לאחר 4 דקות ומהירות של מאך 1.8. בשנת 1995 במהלך במהלך מלחמת בוסניה, המיראז' 4 השתתף במבצע כוח מכוון וסייע באיתור מוצבי פיקוד וסוללות ארטילריה. בשנת 1996 מטוסי מריאז' 4 סייעו בבקרה על הפסקת האש בין תימן ואריתריאה בעזרת טיסות צילום מג'יבוטי. בשנת 1999 במהלך מלחמת קוסובו, המטוסים השתתפו עם טיסות ביון פעמיים ביום מהאי קורסיקה. בשנת 2001, במהלך מלחמת אפגניסטן, המטוסים בוצעו 80 טיסות ביון מאיחוד האימרויות. בשנת 2003, במהלך מלחמת עיראק המטוס השתתף בטיסות לאיתור אתרי אחסנה לנשק להשמדה המונית מבסיסים בערב הסעודית.
ברוטליזם
ריכוזים של רקמות עירוניות ומבנים ברוטליסטיים בישראל
הברוטליזם הבאר שבעי מתייחד בניסיון לשלב בין אתיקה בינלאומית לבין התייחסות ייחודית למדבר. "מרכז הנגב", בית העירייה, בית יד לבנים, מגדל המגרות, מבני הקמפוס של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ושכונה ה' לדוגמה – על המבנים המקיפים אותה ועל רקמת השטיח שבמרכזה – הם חלק מהאוצר האדריכלי העירוני.
מיראז' 4
היסטוריה מבצעית
בשנת 1996 מטוסי המיראז' 2000N החליפו את מטוסי המיראז' 4P בתפקידי התקיפה הגרעינית עם טילי ה-ASMP ולכן טייסת מיראז' 4 אחת יצאה משירות, והטייסת הנותרת שינתה את משימתה לביון.
אשוח ענק
אשוח ענק (שם מדעי: Abies grandis; באנגלית: Grand fir או Giant fir) הוא מין אשוח, השייך למשפחת האורניים שתחום התפוצה הטבעי שלו באזור הפסיפיק נורת' וסט ובצפון קליפורניה בצפון-מערב אמריקה הצפונית, מגובה פני הים ועד לגובה של 1,800 מטרים. העץ הוא נציג עיקרי של האזור האקולוגי של יער מעורב אשוח דאגלס ואשוח ענק (Grand Fir/Douglas Fir Ecoregion) ברכס קסקייד.
מיראז' 4
היסטוריה מבצעית
בשנת 2005 חיל האוויר הצרפתי הוציא את אחרון מטוסי המיראז' 4 משירות.
ברוטליזם
ריכוזים של רקמות עירוניות ומבנים ברוטליסטיים בישראל
בספטמבר 2012 הציגו אדר' ד"ר הדס שדר ואדר' עמרי עוז אמר לראש העיר רוביק דנילוביץ את הצעתם לקדם את התחדשות מרכז העיר באר שבע דרך זיהוייה כ"בירת הברוטליזם הישראלי" במטרה לעודד בעיר תהליכים של שימור, התחדשות עירונית ועידוד התיירות סביב אוצרות האדריכלות הקיימים בה.
אשוח ענק
העץ בדרך כלל גדל לגובה 40–70 מטרים, והוא עשוי להיות מין האשוח הגבוה בעולם. ישנם שני זנים, "אשוח הענק החופי" הגבוה יותר, שנמצא ממערב לרכס הקסקייד, וה"אשוח הענק הפנימי" הנמוך יותר שנמצא ממזרח לרכס הקסקייד. העץ תואר לראשונה בשנת 1831 על ידי הבוטנאי הסקוטי דייוויד דאגלס.
העץ הוא קרוב משפחה של אשוח לבן. לקליפת הגזע סגולות רפואיות היסטוריות, והוא פופולרי בארצות הברית כעץ חג המולד. העצה שלו רכה, והוא משמש לייצור נייר, כמו גם לבניית שלד של בתים וריצוף, בשל עמידותו בפני התפצלות והתבקעות.
נוף
אשוח ענק הוא עץ מחטני ירוק עד גבוה. גובהו עד 85 מטרים, וקוטר בגובה חזה של 1.55 עד 2.5 מטרים. נוף העץ חרוטי סימטרי ונשאר כך גם בעצים עתיקים. העצים חיים עד 300 שנים.
מערכת השורשים
מערכת שורשי האשוח הענק היא שלב ביניים בהתפתחות השורשים בקרב מיני העצים הקשורים לו. השורשים השיפודיים אינם גדלים במהירות ולעומק כמו מיני עצים קשורים הגדלים על קרקע יבשה כמו אורן הזפת, אשוח דאגלס ואורן מפותל, אך הם צומחים מהר ועמוק יותר ממינים קשורים הגדלים על קרקע לחה כמו צוגה מערבית, ארז אדום מערבי ואשוחית אנגלמן. באור שמש מלא חודרים שורשי שתילים לתוך הקרקע במהירות מספיקה כדי לשרוד תנאי בצורת. האשוח הענק מסוגל לייצר שורשים גם בתנאים מוצלים, מה שמאפשר לו לשרוד בתת-היער. מערכת השורשים הסתגלנית תורמת לגידול האשוח הענק במגוון רחב של אתרים ותנאי אקלים. שורש שיפודי עמוק יחסית מאפשר לאשוח הענק לשרוד ולצמוח היטב על קרקעות יבשות למדי ורכסים חשופים. באתרים לחים מוחלף השורש השיפודי ברוב המקרים בשורשים רוחביים רדודים יותר.
גזע וענפים
קליפת הגזע בעצים צעירים דקה (0.9 סנטימטרים בקוטר גזע של 20 סנטימטרים) ועבה יחסית בעצים בוגרים (1.7 סנטימטרים בקוטר גזע של 40 סנטימטרים) וגונה אפור-חום עם בועיות שרף והיא נשארת חלקה למשך זמן רב גם בגובה של 30 מטרים. גון הקליפה בעצים עתיקים בשליש התחתון של הגזע הוא אפור עמום, עד אפור-סגול ונסדקת לחתיכות קטנות, כשלעיתים קרובות נחשפת שכבת הפרידרם האדמדמה בחריצים הגובלים ברכסים שטוחים נוקשים.
הענפים המרכזיים צומחים כשהם נוטים כלפי מטה. הענפים הקטנים גדלים בדרך כל נגדיים, גונם חום בהיר והם מכוסים בפלומה.
ניצנים ועלווה
העלים הם דמויי מחטים גמישות שטוחות באורך בין 2 ל-6 סנטימטרים, ברוחב בין 1.5 ל-2.5 מילימטרים, ובעובי של 0.5 מילימטרים, כשהעלים במרכז הענף ארוכים יותר מאשר בקצותיו. גונם ירוק מבריק בצד העליון ולבן ירקרק בצד התחתון שבו יש בין 10 ל-14 פסי פיוניות רחבים בגוון לבן. לכן ממבט מלמטה הם נראים כסופים מה שהעניק לעץ את אחד מכינוייו באנגלית Silver fir ("אשוח הכסף"). קצה המחט מפוצל (לעיתים רחוקות מעוגל), תעלות שרף עוברות קרוב לקצה ושכבת האפידרמיס בחלק התחתון. לעלים כתושים יש ריח עז המזכיר תפוז. הם מסודרים בצורת סליל על הענף, אבל בסיס העלים מפותל בצורה כזו שנראה כאילו המחטים מסודרות בשתי שורות מקבילות פחות או יותר משני צדי הענף, כשבצמרת העלים מסודרים בשורה אחת סלילית. העלים נושרים בממוצע שבע שנים לאחר צמיחתם.
אצטרובלים וזרעים
אשוח ענק הוא צמח חד ביתי. העץ מתחיל לייצר זרעים בגיל 20 עד 50 שנים. האצטרובלים הזכריים והנקביים מפוזרים במקבצים על ענפים שצמחו בעונה הקודמת בחלקים שונים של אותו עץ. הפרחים הזכריים נושאי אבקה בלבד, ביצתיים או גליליים ותלויים בחלק התחתון של הענף, מתחת לפרחים הנקביים, וגונם אדום-כחלחל, סגול, כתום, צהוב או ירוק. צורתם של האצטרובלים הנקביים גלילית, וגונם משתנה מירוק בהיר לכחול כהה או סגול כהה בתקופת הפריחה לחום-אדמדם כשהם מבשילים. אורכם בעת ההבשלה בין 5 ל-12 סנטימטרים וקוטרם בין 3 ל-3.5 סנטימטרים, והם מלאי שרף. האצטרובלים מכוסים בקשקשים מרובעים מכוסי פלומה צפופה באורך וברוחב שבין 2 ל-2.5 סנטימטרים.
עונת ההאבקה נמשכת כתלות באזור ובטמפרטורות בין שלהי מרץ לאמצע מאי במקומות הנמוכים ואמצע יוני במקומות הגבוהים שבפנים היבשת. האצטרובלים הנקביים מבשילים מאוגוסט עד ספטמבר והזרעים מפוזרים חודש אחר-כך.
לנבטים יש בין חמישה לשישה פסיגים.
תת-מינים כלאיים ותפוצה
האשוח הענק תואר לראשונה על ידי מגלה הארצות והבוטנאי הסקוטי דייוויד דאגלס, שב-1831 אסף דוגמיות של העץ לאורך הנהר קולומביה באזור הפסיפיק נורת' וסט.
ישנם שני זנים, שראוי יותר להתייחס אליהם יותר בסיווג של תת-מינים, אם כי טרם פורסמו רשמית ככאלה:
אשוח ענק קשור קשר הדוק מאוד לאשוח לבן, כאשר הזן  idahoensis  דומה במיוחד לצורות המערביות של אשוח לבן ממערב אורגון וקליפורניה, ויוצר איתו רביית כלאיים במקום בו הם נפגשים ברכס קסקייד של מרכז אורגון.
אשוח ענק מעדיף קרקעות עמוקות, עשירות בחומרי מזון, לחות, אבל מנוקזות היטב. הוא גדל לעיתים קרובות לאורך נהרות. הוא גדל בחורשות שבהן הוא המין היחיד או בחורשות מעורבות יחד עם אשוח דאגלס, ארזית מערבית (Larix occidentalis), אשוחית סיטקה וצוגה מערבית.
אשוח ענק הוא אחד ממיני העצים המיובאים החשובים ביותר ביערות במרכז אירופה, בייחוד באזורים של אקלים אטלנטי. הוא גדל מהר מאוד. מגיל חמש הוא גדל בקצב של מטר בשנה ויכול להגיע לגובה של 40 מטרים וקוטר של 50 סנטימטרים בתוך 50 שנים.
שימושים
כמה שבטי ילידים השתמשו בקליפה הפנימית של האשוח הענק לטיפול בהצטננות ובחום. לעלווה יש ניחוח אטרקטיבי של הדרים, ולעיתים העץ משמש לקישוטים של חג המולד בארצות הברית, כולל עץ חג המולד. הוא נטוע גם כעץ נוי בפארקים גדולים.
שבט האוקנאגן-קולוויל (Okanagan-Colville) השתמש בעץ כסם מחזק במצבים של תחושת חולשה כללית.
עצה
העץ אינו ספוג בשרף ומרקמו עדין. בתעשיית כריתת העצים באמריקה הצפונית מכונה האשוח הענק לעיתים קרובות "אשוח שולי" (hem fir), כאשר אשוח שולי הוא בפועל מספר מינים שניתן להחליף בין סוגי עץ שלהם (במיוחד אשוח אדום, אשוח אציל (Abies procera), אשוח חינני (Abies amabilis), אשוח לבן וצוגה מערבית). עצה מאשוח ענק נשלחת לרוב יחד עם מינים אחרים אלה. ניתן לכנותו גם עץ "אשוח לבן", מונח גג המתייחס גם לאשוח חינני, אשוח לבן ואשוח אדום.
העצה של האשוח הענק נחשבת עצה רכה. ככזו היא משמשת בייצור נייר, ארגזים למשלוח ולבנייה. אשוח שולי משמש לעיתים קרובות לשלד של מבנים ועומד בדרישות של מספר רב של פרויקטים של בנייה.
כאשוח שולי נחשב הגזע של אשוח ענק מעט מתחת לצירוף של מינים של אשוח דאגלס-ארזית בחוזק, וחזק יותר מהצירוף של כמה מינים המכונים בשמות קיבוציים "אשוח דאגלס דרומי" ו"אשוחית-אורן-אשוח דרומיים". הוא עומד לכן בדרישות של בניית שלד לבתי מגורים ומבני מסחר קטנים. הוא משמש גם לריצוף, ובנאים רבים מעדיפים להשתמש בו משום שהוא אינו נסדק כשתוקעים בו מסמרים או מחדירים לתוכו ברגים, והוא אינו נוטה להתפצל כאשר מנסרים אותו.
סיכונים, מחלות ומזיקים
אשוח ענק עמיד למחצה בשרפות, הוא פגיע במיוחד בקרקעות של נקיקים, אבל עמיד יותר על מדרונות יבשים בשל מערכת השורשים העמוקה והקליפה העבה. העץ עמיד לקור הרבה מתחת לנקודת הקיפאון.
העץ פגיע למין הפטרייה Echinodontium tinctorium (באנגלית Indian paint fungus), מין הפטרייה ההרסנית ביותר ביערות ממזרח לקו הרכס של הקסקייד. הנבגים חודרים דרך סדקים או ענפים שבורים שם הם נשארים רדומים עד שפגיעה מכנית מאפשרת אוויר לחדור לעצת הגלעין. הפטרייה נדירה באשוח ענק ממערב לרכס הקסקייד שם קצב צמיחה גבוה סוגר את הסדקים במהירות. פטריות אחרות הגורמות לריקבון שורשים הם סוגים של ארמילאריה ו-Phellinus weirii (הגורמת לריקבון המכונה Laminated root rot). מיני הפטריות Poria subacida ו-Heterobasidion annosum תוקפים גם הם את האשוח הענק.
ג'ים סנסנברנר
ביוגרפיה
סנסנברנר נולד בשיקגו, הגדולה שבערי אילינוי. סבא רבא שלו המציא את התחבושת ההיגיינית של חברת קוטקס (Kotex) והיה הנשיא השני של חברת קימברלי קלארק. סנסנברנר גדל בשורווד שבדרום-מזרח ויסקונסין, וב-1961 סיים את לימודיו התיכוניים בבית ספר תיכון במילווקי. ב-1965 סיים לימודי תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת סטנפורד, ושלוש שנים אחר כך, ב-1968, קיבל תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. הוא היה עוזר בסגל של חבר בית הנבחרים ג'. ארתור יאנגר מקליפורניה ועבד אצל חבר הסנאט של ויסקונסין ג'ריס לאונרד. ב-1968 נבחר סנסנברנר לבית המחוקקים של מדינת ויסקונסין, אותה השנה בה סיים את לימודי המשפטים שלו. באספה הכללית כיהן עד 1975, ולאחר מכן כיהן בסנאט של ויסקונסין בשנים 1975–1979.
ב-1978 הודיע בוב קאסטן, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של ויסקונסין, על פרישתו מהקונגרס, וסנסנברנר הודיע על כוונתו להתמודד על מושבו. ראשית, הוא גבר על יריבתו בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית, סוזן אנגליטר, בפער של 589 קולות וזכה ב-43% מקולות הבוחרים. אחר כך הוא ניצח את יריבו בבחירות הכלליות, מועמד המפלגה הדמוקרטית מאט פלין, עם 61% מהקולות. לאחר הבחירות ב-1978 בהן נבחר בפעם הראשונה — נבחר עוד 16 פעמים לבית הנבחרים, לעיתים ללא התנגדות ממשית ואף ללא התנגדות כלל, כשהפעם האחרונה בה נבחר הייתה בבחירות 2018. לאחר מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שנערך בשנת 2000, נספר מחוזו מחדש כמחוז הקונגרס החמישי של ויסקונסין.
סנסנברנר הציג בפני בית הנבחרים את חוק הפטריוט ב-23 באוקטובר 2001. אף שהמנסח הראשי של החוק היה ויט דין, עוזר התובע הכללי של ארצות הברית, סנסנברנר נתפש כ"אחד האדריכלים של חוק הפטריוט". בנובמבר 2004 התנגדו סנסנברנר וחבר הקונגרס דאנקן האנטר מקליפורניה להצעת החוק שיצרה את תפקיד ראש המודיעין הלאומי, שהייתה המלצה מרכזית של הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר. ב-2005 כתב סנסנברנר את "חוק הזיהוי האמיתי", המחייב בדיקת אזרחות בטרם הנפקת רישיון נהיגה במטרה להקשות על טרוריסטים ופושעים לשנות את זהותם באמצעות מסמכים מזויפים. ב-2006, איגוד הרובאים הלאומי שידל בהצלחה את סנסנברנר להוסיף הוראה לחוק הפטריוט שתחייב את אישור מינויו של מנהל הרשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק וחומרי הנפץ בידי הסנאט של ארצות הברית.
ב-17 ביוני 2005, סנסנברנר, אז יושב ראש ועדת המשפט של בית הנבחרים, סיים במפתיע ישיבה של הוועדה בה התעמתו והתנצחו הרפובליקנים עם הדמוקרטים על חידוש חוק הפטריוט ועזב את אולם הוועדה כתגובה לחברי הוועדה הדמוקרטים שדנו בהפרות זכויות אדם במתקן המעצר בגואנטנמו ובמלחמת עיראק המתמשכת. הוא הורה לרָשַׁם להפסיק את רישום הפרוטוקול ולרשת הטלוויזיה C-SPAN לכבות את מצלמותיה. סנסנברנר נימק את פעולותיו בכך שקבע כי הדמוקרטים והעדים הפרו את כללי בית הנבחרים כשהחלו להתדיין בסוגיות שאינן קשורות לנושא הישיבה. הדמוקרטים טענו מגד כי מעשיו היו מנוגדים לנוהל הפרלמנטרי של הקונגרס.
בדצמבר 2005 הוא הצליח להעביר בבית המחוקקים תיקונים לחוק ההגירה. העברת החוק גרמה להמחאה נגד רפורמת ההגירה בארצות הברית ונושא לא קיבל אישור הסנאט.
במרץ 2007 הצביע סנסנברנר בעד הצעת חוק שביקשה הכרה רשמית מצד ארצות הברית בשואת הארמנים. ב-2008 היה סנסנברנר הרפובליקני היחיד שהצטרף למשלחת הקונגרס בהובלתה של יושבת ראש בית הנבחרים ננסי פלוסי לפגישה עם הדלאי לאמה טנזין גיאטסו בדרמסאלה שבהודו על רקע הפגנות של בני העם הטיבטי נגד ממשלת סין. לאחר מותו של נלסון מנדלה ב-2013, התנגד סנסנברנר להחלטתו של הנשיא ברק אובמה להוריד את דגלי ארצות הברית לחצי התורן כאות אבל על מותו של מנדלה בטענה כי יש להוריד את דגל ארצות הברית לחצי התורן רק עבור אמריקאים. ב-4 בספטמבר 2019 הודיע סנסנברנר כי אין בכוונתו להתמודד בבחירות 2020 לתקופת כהונה נוספת, 22 במספר, וכהונתו נתחמה בראשית ינואר 2021 עם התפזרות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
אשרף דארי
אשרף דארי (בערבית: أشرف داري; נולד ב-6 במאי 1999 בקזבלנקה שבמרוקו) הוא כדורגלן מרוקאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ברסט מליגת העל הצרפתית ובנבחרת מרוקו.
קריירת מועדונים
דארי גדל במחלקת הנוער של וידאד קזבלנקה מליגת העל המרוקאית. הוא ערך 91 הופעות ליגה בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-30 ביולי 2022 חתם דארי על חוזה לארבע עונות בברסט מליגת העל הצרפתית. ב-21 באוגוסט כבש שער בכורה בניצחון 1–3 על אנז'ה.
קריירה בינלאומית
ב-7 בדצמבר 2021 ערך דארי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו, בניצחון 0–1 על נבחרת ערב הסעודית במסגרת הגביע הערבי.
נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר מונדיאל 2022.
נח גד וינטרוב
הרב נח גד וינטרוב (ביידיש נכתב גם ויינטראוב; ד' בתשרי תרמ"ט, 2 באוקטובר 1888 – ז' בתשרי תשט"ו, 4 באוקטובר 1954) היה מחברם של עשרות ספרים ובהם חידושיו ודברי תורה ממאות אדמו"רים ורבנים. כתב גם שירים.
תולדות חייו
נולד בשם נח בפלאוונו שבפולין לרב יעקב דוד וינטרוב (רבינרזון לשעבר) ולפרימט למשפחת קמינסקי.
בשנת תרס"ו (1905) התחתן עם יוכבד לבית טייטלבוים (ממשפחת ה'ישמח משה'). אחרי נישואיו התגורר בראדומסק סמוך לבית הוריו. עסק בהוצאת ספרים, ואחר כך פתח בית מסחר לספרי קודש.
בעקבות אביו, היה חסיד של רבי ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר מאלכסנדר, לאחר פטירתו של רבי אהרן צבי לנדא מביאלא, ואחריו אצל אחיו רבי אלימלך מנחם מנדל לנדא מסטריקוב.
בשנת תרפ"ד (1924) עלה לארץ ישראל בהוראת אביו שציווה עליו לדאוג לעליית כל בני המשפחה אחריו. באונייה שבה הפליג לאלכסנדריה היה גם רבי אברהם מרדכי אלתר מגור. מאלכסנדריה נסעו ברכבת והגיעו לירושלים בי"ז בשבט תרפ"ד, 23 בינואר 1924. בירושלים החליף את בגדיו כמנהג אנשי המקום והחל לכנות עצמו בכתביו "הירושלמי". היה מקורב לרבים מרבני ירושלים, בהם האחים האדמו"רים רבי אברהם דוב ורבי דוד מרחמסטריבקא, רבי ישראל יצחק רייזמן, המגיד רבי בן ציון ידלר, רבי אברהם אלימלך שפירא מגרודז'יסק, רבי ישראל ניסן קופרשטוק ממאקווא, רבי משה מרדכי בידרמן מלעלוב, רבי יהודה משה דנציגר מאלכסנדר, רבי מרדכי חיים סלאנים, וכן לרבי יוסף חיים זוננפלד ולמקובל רבי חיים שאול דוויק הכהן . מכל אלה רשם חידושים רבים שפרסם בכתביו.
חיבר עשרות שירים על שבת ומועדים וכן קינה על מאורעות תרפ"ט, שפרסם בספריו.
בשנת תרפ"ו (1926) היה ממקימי חברת "זיכרון דוד" שעסקה בהקמת היישוב מגדל עדר בין ירושלים לחברון, באזור שיקרא לימים גוש עציון.
בשנים תרצ"ג-תרצ"ד שבהן התגורר בארץ ישראל רבי שמעון שלום קאליש מאמשינוב, ליווה אותו וכתב מפיו את דברי תורתו, שלאחר מכן יצאו לאור בספר 'אמרות טהורות'.
בשנים האחרונות לחייו עבר לגור ביפו ואחר כך בבני ברק. נפטר בז' בתשרי תשט"ו, 4 באוקטובר 1954, ונקבר בבית הקברות זיכרון מאיר.
משפחתו
אביו הרב יעקב דוד רדומסק'ר חיבר גם הוא ספרים. אחיו הרב אהרון הוא מחבר הספר דביר אהרן. אחיו הרב מרדכי היה רב בפילדלפיה. שני אחים ושלוש אחיות נוספים נרצחו בשואה.
מאשתו הראשונה נולדה לרב וינטרוב בת. בשנת ת"ש (1939) נפטרה אשתו. בעצת רבי שלמה גולדמן מזוועהיל הוסיף לעצמו את השם 'גד' למזל טוב למצוא לו זיווג שני. ואכן התחתן בשנית עם מלכה למשפחת ברזסקי. מאשתו זו נולד הרב יעקב דוד וינטרוב ראש ארגון בני דוד שעסק בפעולות של הפצת תורה בתל אביב והסביבה.
כתביו
חלק ניכר מתורתו הוא ליקוט של אלפי אמרות, עובדות, הנהגות והדרכות של רבנים ואדמו"רים מדורות עברו, בתחומים מגוונים. הוא מרבה להשתמש בגימטריאות, ראשי תיבות ובחלומות שבהם חידש חידושי תורה.
ספרים שהוציא לאור
ספרי אביו:
חרבויה סמולצ'יץ'
חרבויה סמולצ'יץ' (בקרואטית: Hrvoje Smolčić; נולד ב-17 באוגוסט 2000 בגוספיץ' שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת איינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה.
קריירת מועדונים
סמולצ'יץ' גדל במחלקות הנוער של גוספיץ' 91 ושל רייקה. ב-17 במרץ 2019 ערך סמולצ'יץ' את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של רייקה, בניצחון 3-1 על אוסייק במסגרת המחזור ה-25 בליגת העל הקרואטית לעונת. בסך הכל ערך 68 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-1 ביולי 2022 חתם סמולצ'יץ' באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה.
אוון אנדיקה
אוביטה אוון אנדיקה (בצרפתית: Obite Evan Ndicka; נולד ב-20 באוגוסט 1999 בפריז שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת רומא מהסרייה א'.
הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
הקונגרס ה-117 של ארצות הברית התכנס בוושינגטון ב-3 בינואר 2021. הוא סיים את כהונתו עם כינוס הקונגרס ה-118 ב-3 בינואר 2023.
אוון אנדיקה
קריירת מועדונים
אנדיקה גדל במחלקת הנוער של אוסר. ב-27 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית השנייה, בניצחון 0–1 על קלרמון פוט במסגרת המחזור ה-22 לעונת. בסך הכל ערך 14 הופעות ליגה במועדון.
הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
כהונת הקונגרס ה-117 הייתה חופפת לשנתיים הראשונות בכהונתו של נשיא ארצות הברית הנבחר, ג'ו ביידן.
אוון אנדיקה
קריירת מועדונים
ב-5 ביולי 2018 חתם אנדיקה על חוזה לחמש עונות באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה. ב-25 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על פרייבורג במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2018/2019. ב-30 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–4 על הנובר 96 במסגרת המחזור השישי בליגה. בארבע העונות הראשונות שלו במועדון ערך 104 הופעות ליגה, והבקיע תשעה שערים. בעונת 2021/2022 זכה עם איינטרכט פרנקפורט בליגה האירופית.
הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
הרכב הקונגרס ה-117
לרשימת חברי הקונגרס ראו חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
אוון אנדיקה
קריירת מועדונים
ב-21 ביוני 2023 חתם אנדיקה לחמש שנים ברומא.
הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
הרכב הקונגרס ה-117
הקונגרס כולל:
בית הכנסת יקטרינבורג
בית הכנסת יקטרינבורג הידוע בשם המרכז הקהילתי היהודי של יקטרינבורג הוא בית כנסת ביקטרינבורג ברחוב קויבישב 38/A, המהווה למרכז החיים הרוחניים של יהודי יקטרינבורג ובית הכנסת היחיד בעיר.
היסטוריה
הקמת בית הכנסת החלה בשנת 2002. הפתיחה התקיימה ב-7 באפריל 2005. במקור נועד בית הכנסת להיבנות באתר סמוך לכיכר קומונרוב. הפרויקט המקורי היה בעל צורת פירמידה ובשטח של 1,500 מ"ר. לאחר ביקורם של מומחי חברת Uralproektdubrava במרכז הקהילתי במוסקבה במרינה רושה, עלה הרעיון ליצור לא רק מרכז תפילה, אלא להפוך אותו לציבורי ואז הוחלט ליצור פרויקט חדש ולבנות בית כנסת באתר אחר. כיום, מרכז הקהילה היהודית של יקטרינבורג ממוקם באתר ששימש בעבר את בניין בית הכנסת הישן, שנהרס בשנות השישים.
יוסף באסלאם
סיפור יוסף נזכר בקוראן, ואף יש סורה בקוראן שנקראת על שמו. האסלאם מכיר בנביאים שנזכרו בתנ"ך ומעניק את התואר נביא לדמויות מקראיות נוספות. יוסף הוא התשיעי (בסדר כרונולוגי) בין 25 הנביאים המוכרים באסלאם.
יוסף עם משפחתו (פס' ד'-י"ח)
בסורת יוסף, מובא סיפור חלומות יוסף. יוסף רואה בחזון אחד-עשר כוכבים ואת השמש והירח משתחווים לו, והוא מספר זאת ליעקב שמזהיר אותו לא לספר לאחיו, פן יפגעו בו. יעקב אומר ליוסף שאללה בחר בו להיות נביא.
לאחר מכן, מסופר שאחיו של יוסף מלינים אחד לשני על כך שיעקב אוהב אותו ואת אחיו יותר מהם, ורוצים להורגו או להביאו לארץ רחוקה. אחד מהם קורא שלא להרוג את יוסף, אלא להשליכו לבור כדי שעוברי דרך יוציאוהו משם. אחי יוסף מבקשים מיעקב לתת ליוסף ללכת עמם ומבטיחים לערוב לשלומו. יעקב מביע חששו שמא יטרוף את יוסף זאב כאשר הם לא ישמרו עליו, והאחים מבטיחים להציל את יוסף אם יגיע זאב. האחים לוקחים את יוסף וזורקים אותו לבור, והוא מתנבא כי הוא יזכיר את מעשיהם בזמן שהם לא ישערו זאת. האחים אומרים ליעקב שיוסף שמר על כליהם ונאכל בידי זאב, ומביאים את כתנתו המגואלת ב"דם כזב" כהוכחה. יעקב מביע ספק בנוגע לנכונות הדברים.
בבית האדון המצרי (פס' י"ט-ל"ה)
לאחר זמן לא ידוע, מוצאת שיירת סוחרים את יוסף בבור. הם מכרו אותו למצרי, האומר לאשתו, גבירתו של יוסף, שאולי הוא יועיל להם, ועל כן כדאי להם להשקיע בו. הגבירה חושקת ביוסף, אך הוא מסרב לחטוא עמה. כאשר שניהם רצים את הדלת, היא קורעת מאחוריו את כתנתו. היא פוגשת בבעלה ומבקשת שיוסף יושם במאסר. איש משפחה אחר אומר שאם כתנתו קרועה מקדימה, יוסף הוא שחשק בגבירה, ואם מאחור, המשמעות היא שהגבירה חשקה ביוסף. האדון המצרי גוער באשתו ומרגיע את יוסף. נשות העיר לועגות לגבירה על שחשקה ביוסף, והגבירה מזמינה אותן לאכול עמה. היא נותנת לכל אחת סכין, ומזמינה את יוסף להראות לנשות העיר את יופיו. נשות העיר מהוממות מיופיו, וחותכות את ידיהן במקום את לחמן (מאחר שהסתכלו על יוסף). הגבירה אומרת שאם לא יעשה את שהיא מבקשת ממנו, היא תשים אותו במאסר. יוסף פונה לאללה ואומר שעדיף לו מאסר מפיתויי הגבירה, וכן שאם אללה לא יצילהו, הוא ישמע בקול גבירתו. אדונו המצרי ועבדיו שמים אותו במאסר, מחשש שאכן הוא ייכנע לפיתויי הגבירה.
במאסר (פס' ל"ו-נ"ג)
יוסף נכלא עם שניים מעבדי מלך מצרים, והם מספרים לו את חלומותיהם. אחד מספר שהוא שוחט ענבים בחלומו, והשני מספר שבחלומו ציפור אוכלת מלחם שעל ראשו. הם מבקשים מיוסף לפתור את החלום. יוסף פותח את דבריו בהתנגדות לפוליתאיזם ובשבח האמונה באל אחד, ולאחר מכן מפרש: האחד ישקה את המלך יין, והשני ייתלה על עץ וציפורים יאכלו את בשרו מראשו. יוסף מבקש מזה שיחיה, שיזכירו לפני אדונו לאחר שחרורו מהמאסר, אולם הוא שוכח מיוסף ויוסף יושב במאסר עוד שנים ארוכות.
יוסף משנה למלך ולא ידוע לאחיו (פס' נ"ד-פ"ו)
המלך שם את יוסף להיות איש שלומו. לאחר מכן, אחי יוסף באו למצרים; יוסף זיהה אותם, אך הם לא זיהו אותו. יוסף נותן להם את מחסורם, ומבקש לראות את אחיהם הקטן. האחים אומרים שילכו לבקש זאת מאביהם, ויוסף אומר לעבדיו לשים את סחרם בשקיהם בלי שידעו, כדי שיגלו זאת רק לאחר שיגיעו לבתיהם ויחזרו למצרים. האחים מגיעים ומספרים לאביהם שנמנע מהם האוכל, ולכן מבקשים לקחת את אחיהם הקטן, ומבטיחים שישמרו עליו. יעקב שוב מביע חששו על גורל בנו, אך מתרצה באמרו כי אללה ישמור עליו. יעקב משביע את האחים שישמרו על האח הקטן, ומוסיף שעליהם להיכנס משערים שונים של העיר - אך זה לא יועיל להם אם אללה לא יהיה איתם. האחים שומעים לאביהם, אך אללה אכן לא איתם.
כשבאו ליוסף, הוא אמר לבנימין "אני אחיך", ואומר לו שלא להתעצב על מעשי אחיהם, אך שאר האחים עוד לא גילו את זהותו. אחרי שהאחים סיימו לאכול, הוא שם גביע בתיקו של בנימין, ואחרי ששבו האחים לדרכם יצא אחריהם כרוז שקרא כי גנבים הם. האחים שאלו אותו מה אבד, והוא אמר שגביע המלך אבד, ומוצאו יקבל דגן כמשקל גמל. האחים נשבעים שלא גנבו, ומבטיחים שהגנב יהיה עבד. הכרוז מגלה את הגביע בתיק בנימין. האחים רועשים "הן גנב, גם אחיו גנב!", כלומר הם האשימו גם את יוסף בגניבה כלשהי. יוסף שתק, אך כעס עליהם בלבו. על אף השתלחותם בבנימין, האחים מבקשים מיוסף לקחת את אחד האחים האחרים כעבד, אך יוסף מסרב. האח הגדול אמר שמאחר שנשבעו לשמור על בנימין, הוא לא יחזור עד שיעקב יאשר להם לבוא בלי בנימין או שאללה יצילו. הוא אומר לשאר האחים לחזור לאביהם ולספר לו שבנימין גנב. אביהם בכל זאת לא האמין להם, אך מביע את תקוותו שאללה ישיב לו את כל בניו. הוא מתאבל על יוסף ועיניו חושכות מכעס ועצב. הבנים מבקשים ממנו למתן את יגונו על יוסף. יעקב עונה כי הוא יודע מאללה מה שהאחים אינם יודעים. הוא אומר לבניו שישובו וישאלו מה היה ליוסף ואחיו.
יוסף מתגלה לאחיו (פס' פ"ז-ק"א)
האחים יורדים שוב מצרימה ומבקשים מיוסף מעט אוכל היות שהם עניים. יוסף שואל אותם אם הם יודעים מה הם עשו ליוסף ולאחיו, והם שואלים אותו אם הוא יוסף. יוסף עונה "אני יוסף וזה אחי!". האחים מבינים ומודים בחטאם, ויוסף מרגיעם כי אללה יכפר בעדו היום. הוא אומר להם לקחת כתנת ולתת אותה לאביו כדי שתאורנה עיניו, ולאחר מכן לשוב אליו עם משפחתם. כשקרבה האורחה ליעקב, הוא אומר כי הוא מריח את יוסף. כאשר מראים ליעקב את כתנת יוסף, אורו עיניו, והוא שואל "הלא אמרתי לכם כי אני יודע מאת אללה את אשר אינכם יודעים‏?". האחים מתנצלים, ויעקב אומר שאללה סולח להם.
כאשר באה המשפחה מצרימה, יוסף יוצא לקראתם בשמחה וקורא להם לשבת בשלווה במצרים. לאחר שהשתחוו לו הוריו, הוא הושיב אותם על כיסא רם והסביר כי זה הוא פתרון חלומו: אללה חנן אותו מהמאסר והשלים בין האחים שרבו עם יוסף בגלל מעשי השטן. יוסף מברך את אללה ומבקש שיושיבו בין חסידיו, וכאן הקוראן מסיים לספר על יוסף ועובר לדברי סיכום של ג'יבריל למוחמד.
יוסף במסורת המוסלמית
כאשר הנביא מוחמד נשאל אודות יוסף, הוא אמר "הוא הנדיב, בנו של הנדיב, בנו של הנדיב", כלומר בנו של יעקב, שהוא בנו של יצחק, שהוא בנו של אברהם.
נויטרופיל
נויטרופילים (Neutrophils) הם תאים השייכים למערכת החיסון. תפקידם העיקרי בליעה וחיסול חיידקים או פטריות ומניעת הזיהום שנגרם מהם. הנויטרופילים מהווים אחד משלושת סוגי הפגוציטים במערכת החיסון, וכן אחד משלושת סוגי הגרנולוציטים.
הנויטרופילים גדולים פי שניים לערך מתאי דם אדומים וקוטרם נע בין 9 ו-15 מיקרון. גרעין התא של הנויטרופילים מורכב מכמה אונות בגדלים שונים; מסיבה זו מכונים הם לעיתים תאים פולימורפונוקלאריים (Polymorphonuclear cells, ובקיצור: PMNs, או Polys בעגה המקצועית; לעיתים מכונים כך כל הגרנולוציטים). אורך חייהם קצר יחסית - שעות או ימים ספורים.
הנויטרופילים הם קבוצת התאים הגדולה ביותר מבין תאי הדם הלבנים, והם מהווים בין 40% ל-70% מסך כל תאי הדם הלבנים. המונח "ספירת נויטרופילים אבסולוטית" מתייחס למדידת הכמות של כל הנויטרופילים הנוכחים בדם. ירידה במספרם אל מתחת ל-1,000 מעלה את הסיכון לדלקות. ריכוזם הנורמלי בדם נע בין 3,000 ו-7,000 תאים למיקרוליטר (מילימטר מעוקב) דם. ספירת הנויטרופילים נעשית כחלק מביצוע ספירת דם מלאה. כמות נמוכה מדי של נויטרופילים בדם נקראת נויטרופניה.
שלפוחיות ההפרשה של הנויטרופילים נצבעות בחלקן אדום, באמצעות חומרי צביעה חומציים, ובחלקם כחול, באמצעות חומרי צביעה בסיסיים. שילוב הצבעים גורם לציטופלזמת הנויטרופילים להיראות סגולה. תכונות הצביעה של שלפוחיות ההפרשה של הנויטרופילים הקנו לתאים אלו את שמם (נייטרליים, נצבעים בחומצה ובבסיס כאחד).
הר פרונטיר (אנטארקטיקה)
הר פרונטיר (באנגלית: Frontier Mountain מילולית: הר הגבול) הוא הר באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של הר פרונטיר 2,805 מטרים מעל פני הים. ההר ברובו חשוף מקרח.
הר פרונטיר ממוקם 37 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מכפתור רוברטס;
הר פרונטיר ממוקם 20 קילומטרים מערבית - צפון מערבית מגבעות סיקוונס;
הר פרונטיר ממוקם בסמוך לקצה של מישור הקרח הפנימי של אנטארקטיקה (interior ice plateau of Antarctica) - בו אין אתרים בולטים.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי המשלחת הצפונית (the northern party) של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1963 – 1964.
ההר קיבל את שמו בשל מיקומו הגאוגרפי.
"פרונטיר" באנגלית משמעו "גבול" - כאשר הכוונה היא הגבול של מישור הקרח הפנימי של אנטארקטיקה (interior ice plateau of Antarctica).
דברים טובים יותר
דברים טובים (באנגלית: Better Things) היא סדרת טלוויזיה קומית של פמלה אדלון ולואי סי. קיי. המשודרת ברשת FX. בסדרה מככבת אדלון, המגלמת שחקנית גרושה המגדלת את שלוש בנותיה לבדה. הסדרה עלתה לראשונה ב-8 בספטמבר 2016. בספטמבר של אותה שנה הודיעה הרשת שהיא מחדשת את הסדרה לעונה שנייה, אשר עלתה לשידור ב-14 בספטמבר 2017. באוקטובר הודיעה הרשת על עונה שלישית, אשר עלתה לשידור ב-28 בפברואר 2019. במרץ פורסם כי תופק עונה רביעית, אשר עלתה לשידור ב-5 במרץ 2020.
בישראל הסדרה משודרת ב-yes בערוץ yes OH.
דמויות משנה ואורח
לוסי דייוויס, אליסיה ריינר, קווין פולאק, מתיו ברודריק, ג'נינה גוונקאר, קריס מרשל, בראדלי ויטפורד, לני קרביץ, זאק וודס, נייג'ל הייברס ושרון סטון.
פיתוח
הפיילוט הוזמן על ידי FX ב-18 בינואר 2015. הסדרה נכתבה על ידי לואי סי. קיי ופמלה אדלון. העלילה היא סמי-אוטוביוגרפית, ומבוססת על סיפור חייה של אדלון. שם הסדרה נלקח משיר של הקינקס בעל אותו שם.
ביקורת
הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות ממבקרי טלוויזיה. באתר Metacritic קיבלה הסדרה ציון של 79 מתוך 100 בהתבסס על 31 ביקורות. באתר Rotten Tomatoes קיבלה הסדרה ציון של 93% עבור סדרה חדשה, וכן ציון ממוצע של 8.2 מתוך 10, ציון המבוסס על 44 ביקורות.
קישורים חיצוניים
ביקורות:
גאנם
גאנם (בערבית: غانم; תעתיק מדויק: ע'אנם) הוא שם משפחה.
מאכאנידס
מאכאנידס (ביוונית: Μαχανίδας; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מצביא ומדינאי ספרטני. שימש כעוצר ספרטה וכשליט בפועל של העיר בין השנים 201 לפנה"ס-207 לפנה"ס.
ביוגרפיה
מאכאנידס שאף להחזיר לארצו את תהילתו שאבדה לה. האויבת הגדולה ביותר של ספרטה אותה תקופה הייתה הליגה האכאית, בתחילת שנת 206 לפנה"ס הביס הגנרל האכאי פילופוימן את מאכאנידס בקרב נהר לאריסוס. פילופוימן שנבחר כסטרטגוס הליגה לשנת 207 לפנה"ס, החליט להביס אחת ולתמיד את מאכאנידס. וביצע לשם כן הכנות מדוקדקות שנמשכו שמונה חודשים. מאכאנידס מצדו כבש את טיגיאה, וחפץ להשתלט גם על מנטיניאה ששכנה כ-15 קילומטרים משם. פילופוימן גייס את כל צבאו, שכלל גם תגבורות מאת מלך מוקדון, וצעד אל מנטיניאה. המערכה התפתחה לקרב שכונה קרב מנטיניאה, על פי המסופר במהלך הקרב נפגשו מאכאנידס ופילופוימן פנים אל פנים. פילופוימן הכה פעמיים, ומאכאנידס מת. לזכר אותו מאורע הקימו האכאים בדלפי פסל המתאר את פילופוימן מניף חנית מעל מאכאנידס. מלבדו איבדו הספרטנים 4,000 איש.
אלפרד לוי
לוי פרסם כ-90 מאמרים מדעיים בכתבי עת וכ-14 ספרים.
ביוגרפיה
לוי נולד ב-20 ביולי 1873 בראביץ' להרמן לוי וללינה לבית לוונטל. משפחתו חינכה אותו בגישה יהודית-אורתודוקסית. לוי נולד שנתיים לאחר איחוד גרמניה שטמן בחובו אמנציפציה ליהודים. על אף האמנציפציה, האנטישמיות בגרמניה הפכה לתנועה מאורגנת, עם מפלגות משלה. בתקופה זו גאתה האפליה כנגד היהודים, והייתה לה השפעה על מהלך חייו של לוי.
לוי למד באוניברסיטאות ברסלאו, מינכן, ברלין וגטינגן בין השנים 1891–1895. בשנת 1894 הוענק לו דוקטורט מאוניברסיטת מינכן. את עבודת הדוקטור שלו הנחו פרדיננד לינדמן וגוסטב באואר, והיא עסקה בטרנספורמציה של תבנית ריבועית בתוך עצמה, עם יישומים באלגברה ליניארית ובגאומטריה ספירית.
בשנת 1897 החל לוי ללמד באוניברסיטת פרייבורג. עבודתו באותה תקופה עסקה בתאוריה של החלפות ליניאריות והוא פרסם שני מאמרים בנושא בשנים 1896 ו-1897.
בשנת 1902 הוא מונה לפרופסור שלא מן המניין באוניברסיטת פרייבורג. מינוי זה העניק לו ביטחון פיננסי מספיק, ובאותה שנה נישא לתרזה לבית נויברגר.
בשנת 1916 מונה לוי לפרופסור רגיל לשם כבוד בפרייבורג.
בשנת 1919 מונה לפרופסור מן המניין. הוא שימש כמנחה עבור מספר סטודנטים, בהם וולפגנג קרול ופרידריך קארל שמידט.