cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תהילים ק"ז
נ' הפוכה
במזמור זה יש שבע פעמים נו"ן הפוכה, בטעם הדבר נאמר בתלמוד:
אפיגיה
אפיגיה (שם מדעי: Effigia) הוא סוג של זוחל ארכוזאור מסוף תור הטריאס. מראהו מזכיר מראה של דינוזאור אך הוא היה קרוב יותר לתנינאים המודרניים והיה היה קרוב במיוחד לסוג פופוזאורוס ולשובוזאורוס.
מאפיינים
מאובני האפיגיה התגלו בניו מקסיקו בידי החוקר אדווין קולברט ב-1947-48. עם זאת הוא סבר שהחוליות היו שייכות לדינוזאור הקדום צלופיזיס והשאיר אותם בתוך המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע לזמן רב. ב-2006 סטודנט בשם סטרלינג נסיט שפתח את העצמות הבין שלא מדובר בדינוזאור והחליט לחפור את שאר הממצאים מהאדמה. לצד החוקר מארק נורל הם קראו ליצור בשמו - Effigia okeeffeae. משמעות השם "Effigia" הוא רוח רפאים ביוונית, בעוד שם המין נקרא על שם הציירת ג'ורג'יה או'קיף שגרה באזור בו נמצאו המאובנים - Ghost Ranch.
זוחל זה הגיע לאורך 2 מטר, היה קל משקל והיה בעל רגליים ארוכות וצוואר ארוך עם גולגולת קטנה חסרת שיניים ואולי מצוידת במקור. המראה דמוי התרופוד נבע מאבולוציה מתכנסת כיוון שמילא גומחה דומה. הוא היה אוכל-כול קטן וזריז שנמלט במהירות מטורפי הטריאס הקדומים כמו הפוסטוסוכוס וארכוזאורים גדולים דומים ואולי גם מראשוני הדינוזאורים כמו הצלופיזיס.
בתרבות
האפיגיה ידוע בתרבות עקב אזכור בתוכנית הקולבר ריפור של סטיבן קולבר, בה השתמש ביצור די להפריך את ה"דרווינלוטיזם" (תאוריה הטוענת שכל יצור התפתח מקופים).
בנוסף הוא נראה בסרט ה-IMAX דינוזאור בחיים!, בו פרט של אפיגיה נרדף בידי להקת צלופיזיס אשר ברגע האחרון בורחים ממנו בעוד היצור נטרף בידי רדונדזאורוס.
יותר לא
יותר לא הוא האלבום השביעי שהוציאה להקת הרוק הישראלית "היהודים", ואלבום האולפן החמישי של הלהקה, אשר ראה אור ב-30 ביולי 2015, 8 שנים לאחר האלבום הקודם פורטה, ו-20 שנה מאז יצא אלבום הבכורה שלהם, מציאות נפרדת. האלבום כולל שירים בעברית ואנגלית.
בנק קרדיט
בנק קרדיט היה בנק מסחרי בתקופת היישוב, ולאחר מכן במדינת ישראל.
מראפי
הר מֶרָאפִּי (באינדונזית: Gunung Merapi) הוא הר געש שכבתי פעיל בגבול שבין מחוז מרכז ג'אווה למחוז המיוחד יוגיאקרטה (Yogyakarta) באי ג'אווה שבאינדונזיה. הר געש זה הוא הפעיל ביותר באינדונזיה, והוא מתפרץ לעיתים קרובות מאז 1548. ההר קרוב מאוד לעיר יוגיאקרטה, ואלפי תושבים מתגוררים בכפרים המפוזרים על מדרונותיו בגבהים שעד 1,700 מטרים מעל פני הים.
בנק קרדיט
היסטוריה
הבנק נוסד בצפת בשנת 1904, בשם "בנק ברשד ברזל קלינגר" על ידי יואל ברשד, צבי ברזל ואליהו קלינגר. ב-1910 ברש"ד מונה לתפקיד סגן מנהל וגזבר של סניף בנק אפ"ק שנפתח בצפת, מכר את חלקו לשני שותפיו והבנק שינה את שמו ל"בנק ה. ברזל את א. קלינגר". בשנות ה-30 של המאה ה-20, רכש קלינגר את מלוא הבעלות והוא נקרא מאז "בנק קלינגר בע"מ".
מראפי
את השם מראפי (Merapi) אפשר לתרגם בצורה חופשית מאינדונזית כ"הר של אש", מהלחם בסיסים של המילים בג'אווינית "מרו" שפירושה "הר" ו"אַפּי" במלאית שפירושה "אש".
בנק קרדיט
היסטוריה
בשנת 1961, מכר מרדכי קלינגר, בנו של אליהו קלינגר, את הסניף היחיד של הבנק בצפת לבנק לאומי, ואת רישיון הבנק לקבוצת משקיעים בראשות איש העסקים נסים שהרבני. רישיון "בנק קלינגר" שימש להקמת "בנק קרדיט" על בסיס קופת מלווה "אסיא", שהיו לה כ-1,100 חברים בעיקר יוצאי בוכארה ועיראק, ופעלה משדרות רוטשילד 9 בתל אביב. "בנק קרדיט" פתח סניפים נוספים בדימונה, באר־שבע, שכונת התקוה, פתח תקווה ורמת־גן. ביוני 1961, אדמו"ר חסידות באבוב, שלמה הלברשטאם (השני), השקיע בבנק.
מראפי
ניתן לצפות בעשן העולה מלוע ההר לפחות 300 ימים בשנה, וכמה מההתפרצויות גרמו להרוגים. גזים לוהטים מהתפרצות גדולה גרמו למותם של 64 איש ב-22 בנובמבר 1994 – מרביתם בעיירה מונטילן (Muntilan), מערבית להר הגעש. התפרצות גדולה נוספת אירעה ב-2006 – זמן קצר לפני רעידת האדמה בג'אווה ב-2006, ובהתפרצות שאירעה בחודשים אוקטובר-נובמבר 2010 מתו 324 בני-אדם ומאות אלפים נאלצו להתפנות מבתיהם.
היסטוריה גאולוגית
מרבית הגעשיות באינדונזיה נובעת מקשת סונדה – קשת איים שנוצרה באזור הפחתה בו חודר הלוח ההודי אל מתחת ללוח האירו-אסיאתי. קשת זו תחומה מצדה הצפון-צפון-מערבי על ידי איי אנדמן – שרשרת של איים געשיים ממקור בזלתי, וממזרח על ידי קשת בנדה – שאף היא נוצרה כתוצאה מהפחתה.
בנק קרדיט
היסטוריה
בשנת 1962, הנפקו מניות הבנק בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
מראפי
היסטוריה גאולוגית
מראפי הוא הר געש שכבתי, אחד מ-129 הרי הגעש הפעילים של אינדונזיה. הר הגעש הוא הדרומי ביותר בשרשרת הרי געש המשתרעת לצפון-צפון-מערב ומסתיימת בהר הגעש אונגרן (Ungaran). ניתוח סטרטיגרפי גילה שההתפרצויות באזור הר מראפי החלו לפני 400,000 שנים, ומאז ועד לפני כ-10,000 שנים התאפיינו ההתפרצויות ההוואיניות בזרימת לבה בזלתית. מראפי הוא הצעיר ביותר בשרשרת געשית זו, והיווצרותו החלה בפליסטוקן. מאז הפכו ההתפרצויות לעזות יותר, המתאפיינות בפליטת לבה אנדזיטית צמיגה יותר היוצרת חרוטי לבה. התפרצויות עזות שגרמו להתמוטטות החרוטים ועמודי התפרצות גבוהים יצרו זרמים פירוקלסטיים.
בנק קרדיט
היסטוריה
בשנת 1966, מכר האדמו"ר מבובוב את החזקותיו בבנק כשהשקיע בבנק אגודת ישראל.
בשנת 1967, עמד הבנק בפני פשיטת רגל לאחר שצבר הפסדים בסך 40 מיליון ל"י, בנק ישראל השתלט עליו והוא נרכש על ידי בנק לאומי.
מראפי
היסטוריה גאולוגית
התפרצות גדולה מאוד שהתרחשה ב-1006 כיסתה את כל מרכז ג'אווה באפר געשי. קיימת טענה כי ההרס שנגרם מהתפרצות זו הוביל להתמוטטות ממלכת מאטאראם ההינדית. עם זאת, אין מספיק עדויות מתקופה זו על-מנת לאשר או להפריך טענה זו.
ההתפרצות הגעשית ב-2006
באפריל 2006 סימנו פעילות סייסמית מוגברת ותפיחה בחרוט ההר כי הוא עומד להתפרץ, ובתגובה לכך הורו הרשויות לתושבי הכפרים הסמוכים להתכונן לפינוי אפשרי. ב-19 באפריל הגיע עמוד העשן שהיתמר מהלוע לגובה של 400 מטרים – בהשוואה ל-75 מטרים ביום הקודם. ב-23 באפריל – לאחר סדרה של רעידות אדמה קלות שהעידו על תזוזה של המאגמה מתחת לפני השטח – פונו כ-600 ילדים וקשישים ממדרונות הר.
בתחילת מאי החלה זרימת לבה מההר. ב-11 במאי – כשזרמי הלבה הפכו סדירים – הצטוו 17,000 תושבים להתפנות מהאזור. ב-13 במאי העלו הרשויות האינדונזיות את רמת הכוננות לדרגה העליונה ביותר, וציוו על פינוי של כל התושבים מסביבות ההר. רבים מהכפריים החליטו להתעלם מהאיום הצפוי וחזרו לכפריהם מחשש שבעלי החיים שלהם ויבוליהם יגנבו. פעילות ההר שככה באמצע מאי.
ב-27 במאי פקדה רעידת אדמה בעוצמה של 5.6 בסולם ריכטר את האי ג'אווה, שמוקדה כ-50 קילומטרים דרומית-מערבית ממראפי. כתוצאה מרעידת אדמה זו נהרגו 5,800 בני אדם ו-200,000 באזור יוגיאקרטה נותרו ללא קורת-גג. החששות שמא "יתפוצץ" מראפי התגברו. מאפייני רעידת האדמה – שלא כללו תנודות לאורך זמן – הבהירו כי היא נגרמה מפעילות געשית. 11,000 כפריים נוספים פונו ב-6 ביוני כאשר לבה וענני גז לוהטים זרמו שוב ושוב לאורך המורדות העליונים של ההר כלפי קאליאדם (Kaliadem), יישוב השוכן דרומית-מזרחית להר מראפי. באירוע זה היו שני הרוגים.
רקע
לקראת סוף אוקטובר 2010 דיווח המרכז לוולקנולוגיה והתגוננות מסיכונים גאולוגיים בסוכנות הגאולוגית המקומית (PVMBG, על-פי ראשי תיבות שמה באינדונזית – "Pusat Vulkanologi & Mitigasi Bencana Geologi, Badan Geologi") כי מתחילת ספטמבר החל להיווצר דפוס סייסמי מוגבר במראפי. צופים ב"בבדן" (Babadan) – 7 קילומטרים מערבית להר, ובקליורנג (Kaliurang) – 8 קילומטרים דרומית לו, דיווחו כי שמעו מפולות ב-12 בספטמבר. ב-13 בספטמבר נראו ענני עשן לבן מיתמרים לגובה של 800 מטרים מעל הלוע. תפיחת הכיפה הגעשית – שנצפתה לראשונה במרץ – התגברה בהדרגה מ-0.1–0.3 מ"מ ביום ל-11 מ"מ ביום ב-16 בספטמבר. ב-19 בספטמבר התגבר קצב רעידות האדמה הקלות, ולמחרת העלתה PVMBG את רמת הכוננות ל-2 (בסולם שבין 1 ל-4). ב-24-23 באוקטובר עלה שיעור התפיחה ל-42 ס"מ ליום והחלה זרימת לבה מההר במורד נהר גנדול (Gendol). אלה סימנו התפרצות הולכת וקרבה.
ב-25 באוקטובר 2010 העלה הממשל האינדונזי את הכוננות עבור הר מראפי לרמה הגבוהה ביותר (4), והורה לכפריים באזורים שבסיכון לנוע לאזורים בטוחים יותר. תושבים שהתגוררו ברדיוס של 10 קילומטרים מההר קיבלו הוראה להתפנות. מספר התושבים שהוראת הפינוי חלה עליהם נאמד בלפחות 19,000. נציגי ממשל אמרו כי בסוף השבוע של ה-24-23 באוקטובר נמדדו בהר כ-500 רעידות אדמה ממקור געשי, וכי המאגמה עלתה לגובה של כקילומטר מתחת לפני השטח בשל הפעילות הסייסמית. מראפי התפרץ שלוש פעמים ביום שני ה-25 באוקטובר אחר הצהריים, כשהוא מזרים לבה במורדותיו הדרומיים והדרום-מזרחיים.
ההתפרצויות
ב-26 באוקטובר בשעה 5 אחר הצהריים החלה התפרצות. שעתיים אחר-כך החלה הפעילות הפירוקלסטית לשכוך, לאחר 12 התפרצויות שנמדדו במכשירי הניטור של ה-PVMBG. ההתפרצויות של ה-26 באוקטובר סווגו כ"התפוצצות" וכללו פליטת טפרה, להבות-אש וזרימת אוויר חם. עמוד עשן היתמר מהפסגה עד לגובה של 1.5 קילומטרים.
ביום שישי 29 באוקטובר התחדשה הפעילות ודווח על פליטת לבה וענני אפר געשי.
בבוקר שבת 30 באוקטובר שב מראפי להתפרץ. דווח על התפרצויות עזות מקודמותיהן ועל ענן אפר שהיתמר לגובה של 3.5 קילומטרים ונפל במרחק של יותר מ-30 קילומטרים מערבית להר. בעת ההתפרצות נסגר שדה התעופה של יוגיאקרטה למשך שעתיים. ראש המכון המקומי למחקר געשי ופיתוח טכנולוגי (BBPTK) צופה התפרצויות נוספות והמשך זרימת לבה מן ההר.
נפגעים
ב-26 באוקטובר נמצאו גופותיהם של לפחות 18 איש שמתו מכוויות ומחנק, אלפים פונו ברדיוס של 10 קילומטרים מסביב למדרונות ההר. ביום רביעי ה-27 באוקטובר עלה מספר הנספים ל-25, בהם מבה מרידג'ן (Mbah Maridjan – סבא מרידג'ן), "שומר השער" הרוחני של הר הגעש, שמת בביתו, 4 קילומטרים מפסגת ההר. הרשויות הורו שלא לחזור בינתיים לאזור הסגור בתחום 10 קילומטרים מההר שבו נמשכו פעולות החיפוש וההצלה במטרה למצוא קורבנות נוספים של ההתפרצויות של היום הקודם. ב-27 באוקטובר עלה מספר הנספים ל-30 בני-אדם.
ירדנית
ירדנית הוא אתר טבילה בנהר הירדן המיועד לצליינים נוצרים. האתר ממוקם דרומית למוצא הנהר מהכנרת, בין סכר דגניה לסכר אלומות בסמוך לקבוצת כנרת, והוא מצוי בבעלות הקבוצה.
על פי המסורת הנוצרית, הטביל יוחנן המטביל את ישו בקאסר אל-יהוד, צפונית לים המלח ומזרחית ליריחו. במשך מאות שנים היה קאסר אל יהוד אתר חשוב לביקורי צליינים, ובסמוך לו הוקמו מנזרים ובתי הארחה. לאחר מלחמת ששת הימים הפך קאסר אל יהוד לאזור ספר, בגבול בין ישראל לירדן. כתחליף לאתר זה, לאחר הכרזה על האזור כשטח צבאי סגור במהלך מלחמת ההתשה, יזם משרד התיירות את הקמת האתר בשנת 1981. בעקבות זאת היה "ירדנית" לאתר הטבילה המוסדר היחיד בצדו הישראלי של הנהר, עד לפתיחתו מחדש של אתר קאסר אל יהוד, בשנת 2011.
באתר נמצא קיר ועליו אריחי קרמיקה ארמנית, המציגים טבילת ישו בבשורה על-פי מרקוס 1, 9-11. בשפות שונות.
Nothing but the Beat
Nothing but the Beat (בעברית: כלום מלבד המקצב) הוא אלבום האולפן החמישי של ה-DJ דייוויד גטה. האלבום יצא לאור ב-26 באוגוסט 2011, על ידי חברת התקליטים What A Music, Virgin ,EMI. ב-10 בספטמבר 2012 הוציא גטה לאור את הגרסה המחודשת של האלבום שיקרא Nothing but the Beat 2.0. תחת חברת התקליטים EMI.
אנטוניו דייוויס
אנטוניו לי דייוויס (באנגלית: Antonio Lee Davis; נולד ב-31 באוקטובר 1968 בפיין בלאף, ארקנסו, ארצות הברית) הוא כדורסלן עבר אמריקאי. גובהו 2.06 מטרים, והוא תופקד בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. בשנים 2005–2006 שימש כנשיא ארגון שחקני ה-NBA.
Nothing but the Beat
האלבום יצא כאלבום כפול. הדיסק הראשון כולל שיתופי פעולה עם אמנים מתחומי הרית'ם אנד בלוז, ההיפ הופ והפופ כמו ליל ויין, אשר, ג'ניפר הדסון וסיה. כמו כן, משתפים פעולה will.i.am ואייקון, ששיתפו פעולה בעבר עם גטה על האלבום הרביעי שלו, One Love. לעומת זאת, הדיסק השני כולל שירים אינסטרומנטליים.
אנטוניו דייוויס
תחילת הקריירה
דייוויס שיחק באוניברסיטת טקסס אל פאסו מ-1986 עד 1990 תחת המאמן דון הוסקינס. לאחר שסיים את לימודיו ב-UTEP נרשם דייוויס לדראפט ה-NBA 1990, ונבחר במקום ה-45 על ידי אינדיאנה פייסרס. למרות שנבחר בדראפט, שיחק דייוויס בשלוש העונות הבאות באירופה - שנתיים בפנאתינייקוס היוונית ועונה אחת בפיליפס מילאנו האיטלקית.
עונות השיא
לקראת עונת חתם באינדיאנה פייסרס, בה שימש כמחליף בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר במשך שש עונות. באוגוסט 1999 הועבר דייוויס בטרייד לטורונטו ראפטורס בתמורה לג'ונתן בנדר. דייוויס תפקד כסנטר הפותח של הראפטורס במשך 4 וחצי עונות, במהלכן היה בכושר הטוב בקריירה. לאורך תקופתו בטורונטו העמיד דייוויס ממוצעים של 12.9 נקודות ו-9.2 ריבאונדים למשחק, ובעונת אף נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. בקיץ 2002 ייצג את נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בכדורסל שנערכה באינדיאנפוליס, בה קבוצתו הודחה כבר בשלב רבע הגמר על ידי נבחרת יוגוסלביה.
בירינג (מכונית)
בירינג (בנורווגית: Bjering) הם 6 כלי רכב פתוחים שבנה Hans C. Bjering מנהל חברת Bjering Slaamaskiner, אשר יוצרו ביו השנים 1917–1925 בנורווגיה.
הנס סי. בירינג
בירינג נולד ב-1871. היה מהנדס. בשנת 1914 בירינג הפך למנהל בחברת Jøssingfjord, לאחר זכה בניהול תחנת הכוח. בשנת 1917 הקים את חברת המכוניות Bjering Slaamaskiner.
בירינג היה מעורב בכל שלבי תהליכי התכנון, העיצוב, הייצור וההרכבה של כלי הרכב שבנה.
בית המלאכה של בירינג מוקם בעיר יוביק במחוז אופלנד.
עוקצנית
עוקצנית היא עשב רב-שנתי ממשפחת הורדיים שגדל בתנאי אחו לח. במקור מאירופה ומערב אסיה, הופץ גם לצפון אמריקה.
תיאור
תפרחת צביר פרחים קטנים ועדינים בצבע שמנת עם 5 עלי כותרת בעלי ריח מתקתק ונעים הפורחת מתחילת הקיץ עד תחילת הסתיו.
שימושים
העוקצנית בעלת תכונות ארומטיות נעימות ולכן משולבת לתיבול יינות, בירות, ריבות, חליטות ובשמים.
מהשורש ניתן ליצור צבע שחור.
בשל תכונות רפואיות הרבות העוקצנית היא רכיב בתרופות מסורתיות והומאופתיות. חליטה של הפרחים משמשת ברפואה העממית לטיפול בראומטיזם, שיגדון, דלקות וחום.
הרכבה הכימי כולל חומצה סליצילית, פלבונואידים, גליקוזיד, שמנים אתריים וטאנין.
בשנת 1897 פליקס הופמן סינתז לראשונה גרסה רפואית יציבה ושימושית של חומצה אצטילסליצילית (ASA) מהעוקצנית, גרסה זו גרמה לפחות תופעות לוואי עיכוליות מחומצה סליצילית טהורה והיום מוכרת בשם אספירין.
שמות
בשפות אירופיות העוקצנית מכונה "מלכת האחו" וגם "Meadowsweet".
בגאודים
בָּגָאוּדים (bagaudae או bacaudae) הוא שם של קבוצות לוחמים המופיע פעמיים במהלך ההיסטוריה של גאליה, במאה השלישית ובמאה החמישית לספירה. במקור היה זה שמה של קבוצת איכרים מורדים בתקופת משבר המאה השלישית בגאליה תחת שלטון האימפריה הרומית. פירוש השם היה ככל הנראה "לוחמים". לפי ניקסון היו הבגאודים "כנופיות של פורעי חוק באזורי הכפר שעסקו בביזה ובשוד", אך לפי וייטמן מדובר היה בבעלי אדמות גאלים מקומיים שמרדו והפכו ל"טיראנים". הם מופיעים בכתובים כתופעה בשנת 284 וכוחם נמחץ על ידי הקיסרים מקסימיאנוס וקראוסיוס שפעלו למען הקיסר-אוגוסטוס דיוקלטיאנוס.
על פי התיאור ב"פנקגיריק של מקסימיאנוס" משנת 289, המיוחס לקלאודיוס ממרטינוס, מתוארים הבגאודים כ"איכרים לא מנוסים שאחזו בכלי נשק; אנשי המחרשה חיקו את החיילים, הרועים את הפרשים, אנשי הדיש היו האויב הברברי". ככל הנראה, מוציא תיאור זה מכלל חשבון את ההשערה שמדובר היה במרידה נוצרית, וייתכן והיו למורדים שורשים או קשרים להרולים הגרמאנים.
המונח בגאודים מופיע שוב בתחילת המאה החמישית, כאשר מוזכרים אלו כשולטים בחלקים מגאליה ועמק האברו ולוחמים בצבאות ששלח כנגדם הגנרל פלביוס אאטיוס. עם נפילת האימפריה הרומית ועליית הממלכות הגרמאניות נעלמים הבגאודים מהתיעוד ההיסטורי.
היסטוריונים בסקים רבים רואים בבגאודים מיליציות בסקיות לוחמות. השליטה הרומית בשטחי הבסקים בתקופה הרומית הייתה רופפת למדי בתקופת האימפריה הרומית והשבטים הבסקים נהנו משלטון עצמי משני עברי הפירנאים.
מאז אמצע המאה הרביעית ישנם מטבעות בסקים רבים המתעדים קיום מחנות צבא רבים, שכן בתקופה זו שימשו מטבעות בעיקר כדי לשלם לחיילים. טביעת המטבעות מעידה ככל הנראה ששטח הבסקים היה עצמאי כאשר הפולשים הגרמאנים הגיעו למקום בתחילת המאה החמישית.
הבסקים נלחמו תחת פיקוד רומי בשנת 407 כדי להדוף פלישות של שוואבים, ונדלים ואלאנים. שנתיים אחרי כן חצו שבטים גרמאנים אלו את הפירנאים בלא בעיות, אך עברו לשטחים העשירים יותר של היספניה ולא נותרו בשטח הבסקים. מאוחר יותר, ידוע כי הויזיגותים ואחריהם הפרנקים ניסו להכניע את הבסקים בלי הצלחה מרובה. בשנת 711 עדיין נלחם המלך הוויזיגותי רודריק כנגד הבסקים כאשר הפולשים המוסלמים הגיעו לממלכה מדרום. על–פי ההיסטוריונים הבסקים, רק ההשערה שמרידת הבגאודים הצליחה באופן מלא בשטח הבסקי יכולה להסביר מדוע נותרו אלו עצמאיים בתקופת הפלישות הגרמאניות ולא הכירו כלל את המבנה הסוציו-אקונומי הפיאודליסטי אפילו בסוף ימי הביניים, למרות השפעתו הרבה על שכניהם.
ג'יימס וולפנזון
ג'יימס וולפנזון (באנגלית: James Wolfensohn; 1 בדצמבר 1933 – 25 בנובמבר 2020) היה עורך דין, בנקאי השקעות וכלכלן יהודי-אוסטרלי בעל אזרחות אמריקאית. כיהן כנשיא התשיעי של הבנק העולמי בשנים 1995–2005. במאי 2005 מונה לנציג הקוורטט לתיאום נסיגת ישראל מרצועת עזה במסגרת תוכנית ההתנתקות, ולפיתוחה של הרצועה שעברה לאחריות פלסטינית.
נולד בעיר סידני שבאוסטרליה. אביו היה איש עסקים יהודי, שהיגר מאנגליה לאוסטרליה בתקופת השפל הגדול. וולפנזון שימש כקפטן נבחרת הסיף האולימפית של אוסטרליה, למד מינהל עסקים באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית, ובשנת 1980 קיבל אזרחות אמריקאית. מילא תפקידים שונים בבנקאות העולמית, ובמאי 1995 מונה לנשיא הבנק העולמי, בו החזיק עד שנת 2005. מחליפו בתפקיד היה היהודי-האמריקאי פול וולפוביץ. ב-31 במאי 2005 מונה וולפנזון לנציג הקוורטט לנושא רצועת עזה, תפקיד אותו מילא עד פרישתו ב-30 באפריל 2006. משנת 1961 היה וולפנזון נשוי לאיליין (שנפטרה ב-19 באוגוסט 2020), ונולדו להם שלושה ילדים. וולפנזון נפטר ב-25 בנובמבר 2020 בגיל 86.
תחילת דרכו
ג'יימס דייוויד וולפנזון נולד ב-1 בדצמבר 1933 בסידני, אוסטרליה. אביו, היימאן (המכונה "ביל") נולד בלונדון למשפחת מהגרים יהודים-אוסטרים ועבד שנים רבות בחסות משפחת הבנקאים רוטשילד. ג'יימס עצמו נקרא על שם מעסיקו לשעבר של אביו, ג'יימס ארמנד דה רוטשילד (בנו של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד, המכונה "הנדבן הידוע". וולפנזון נקרא על שם רוטשילד בין לבין מכיוון ששניהם חלקו את אותו יום ההולדת, 1 בדצמבר). אמו, דורה, נולדה בבלגיה למשפחת מהגרים יהודים פולנים. הוריו היגרו לאוסטרליה במהלך השפל הגדול וג'יימס אחת אמר על אביו שלצד היותו אינטלקטואל מן המעלה, הוא היה איש עסקים כושל. אמו דורה הייתה זמרת שהוקלטה עבור שידורי רדיו באוסטרליה והיא לימדה את ג'יימס בצעירותו לנגן בפסנתר ולדעת על בוריים את האופרות הקומיות של השותפים גילברט וסאליבן.
המשפחה התגוררה בילדותו של ג'יימס בבית קטן בפרברי סידני ואביו התקשה לתחזק את משק הבית הכלכלי. בגיל 16, ג'יימס החל ללמוד באוניברסיטת סידני והשלים תואר ראשון באומנויות (BA) ותואר שני במשפטים (LLB). ב-1959 ניתן לו תואר מאסטר במנהל עסקים (MBA) בסיום לימודיו בבית הספר לעסקים של אוניברסיטת הרווארד בקיימברידג', מסצ'וסטס, ארצות הברית. בספר זיכרונות שפרסם ב-2010 התוודה כי נכשל בחלק מכיתותיו באוניברסיטה, בהן כיתת אנגלית, והיה "מתקדם איטי ". וולפנזון היה חבר בנבחרת האוסטרלית בסיף במהלך אולימפיאדת מלבורן (1956). בנוסף שירת גם כקצין בחיל האוויר המלכותי האוסטרלי.
קריירה עסקית
וולפנזון ידע לאורך חייו קריירה ארוכה ויוצאת דופן בבנקאות השקעות, פיקח על הארגון מחדש של קבוצת קרייזלר בזמן שעבד בבנק ההשקעות 'האחים סלומון' (Salomon Brothers). במשך 14 שנים שימש כנשיא ומנכ"ל חברת ההשקעות 'ג'יימס ד. וולפנזון בע"מ'. לחברה היו לקוחות רבים ומגוונים, מחברת הרכב מרצדס-בנץ ועד לתאגיד האופנה פולו ראלף לורן. וולפנזון היה במקביל גם פילנתרופ שתרם מכספו האישי ובזמנו החופשי היה נוהג לנגן בצ'לו. בין השנים 1980 ל-1991 כיהן כיושב ראש של אולם הקונצרטים קרנגי הול היושב בניו יורק סיטי. במהלך אותה העת פיקח על השיפוץ של האולם. בין 1990 ל-1995 כיהן כיושב ראש חבר הנאמנים של מרכז אומנויות הבמה על שם הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי היושב בוושינגטון די. סי.. וולפנזון השלים תהליך התאזרחות לארצות הברית במהלך 1980. באותה העת עלו השערות לגבי האפשרות שירש את רוברט מקנמארה בנשיאות קבוצת הבנק העולמי, השערות אותן שלל.
בעת פעילותו במרכז האומנויות קנדי קידם מדיניות של שינוי הסדר ההופעות למציאת קהל מאזינים רחב יותר. בין היתר נערכו בחסותו הופעות של מחזמרים מאת אנדרו לויד ובר, כגון פנטום האופרה וקאטס. לאחר פרישתו מקבוצת הבנק העולמי ב-2005 הקים חברה פרטית המשתפת פעולה עם ממשלות ותאגידים גדולים העוסקים בענפי השקעות צומחים. ב-1 ביולי 1995 התמנה בידי נשיא ארצות הברית ביל קלינטון לכהן כנשיא קבוצת הבנק העולמי ובשנת 2000 נבחר לקדנציה נוספת בת חמש שנים בידי חברי הדירקטוריון בהצבעה שתוצאותיה התקבלו פה-אחד. בכך וולפנזון הוא האדם השלישי שכיהן שתי קדנציות כנשיא הבנק העולמי, לאחר יוג'ין בלאק (1949–1963) ורוברט מקנמארה (1968–1981).
נשיא הבנק העולמי
וולפנזון הצטרף לבנק העולמי בתקופה סוערת. הפגישה השנתית של הבנק ב-1994 הופרעה על ידי מפגינים מאוחדים בסיסמה "חמישים שנה זה מספיק", בטענה שיש לבטל את הבנק העולמי והתאום שלו דרך הסכם ברטון-וודס, קרן המטבע הבינלאומית. סקירה פנימית משנת 1994 של איכות התשתיות של הבנק, בהובלת מנהל הבנק הבכיר וילי וואפנהנס, מצאה כי התוצאות של יותר משליש מתשתיות הבנק היו "לא משביעות רצון". באותה שנה משך הבנק מימון מסכר סארדאר סרובאר בהודו לאחר ביקורת חריפה של ארגונים לא ממשלתיים על התשתית. כמו כן המחלוקת על סכר ארון שלוש המוצע בנפאל הייתה בשיאה כשהתמנה וולפנזון.
הוא מיהר עם מינויו לקדם סדרת מהלכי סיוע תקציבי: הרחבת הסיוע של הבנק - ספי החוב החיצוני הורדו מהמסגרת המקורית כדי לאפשר ליותר מדינות להיות זכאיות להקלת חובות ולחלק מהמדינות להיות זכאיות להקלה נרחבת יותר; העלאת קצב הסיוע - מספר נושים החלו לתת סעד חוב זמני באופן מיידי למדינות שונות; חיזוק הקשר בין הפחתת חובות לצמצום העוני - משאבים שונים ששוחררו מהצורך לשלם חובות נועדו לשמש כדי לתמוך באסטרטגיות להפחתת עוני באמצעות ניירות אסטרטגיה לצמצום עוני (ראה להלן) שפותחו על ידי ממשלות לאומיות בהתייעצות עם האוכלוסייה האזרחית.
בשנת 2003 פרסמה מחלקת הערכת פעולות (OED) של הבנק העולמי סקירה על יוזמת וולפנזון (HIPC). בסקירה צוין כי 27 מדינות נהנות מדרישות חוב נמוכות באופן משמעותי מאז החלה היוזמה והגיע למסקנה כי המטרה של HIPC - לתת הזדמנות חדשה למדינות העניות בעולם ולמדינות בעלות החוב הגבוה ביותר על ידי קיצוץ החוב החיצוני שלהן לרמה ניתנת לניהול - צפויה להיות ברת השגה אם כל הנושים ימסרו למעשה את מלוא חלקם בהפטרת החוב. ברישום הפרוטוקול הבנק העולמי, שנרשם לאחר שעזב את הבנק, אמר וולפנזון, "הפטרת חובות הייתה אחד הדברים החשובים ביותר שיצאו בתקופה שלי מהבנק, כי הרעיון של הסדרת החובות של מדינות עניות היה די מהפכני ."
למצע הפעילות של וולפנזון היו ארבע תוכניות עיקריות: מתן שירותים טובים יותר ללקוחות הבנק באמצעות "תדלוק פעילות עסקית"; למקד מחדש את סדר היום לפיתוח כך שיכלול תשומת לב רבה יותר לפיתוח אנושי, לסביבה ולמוסדות (כולל תמיכה בפעילויות שיקום באזורים הרוסים לאחר מלחמות); לספק ניהול מערכי העברת מידע מיטבי (הן השגת מידע והן שיתופו); ו"חידוש הארגון" של הבנק (כולל "זירוז תהליכים, צמצום שכבות ניהול וביזור פונקציות ואחריות לשטח"). בפגישתו השנתית הראשונה כנשיא הבנק ב-1995, הכריז וולפנזון כי נושא מרכזי במצע נשיאותו יהיה יצירת "הסכם חדש בין תורמים, משקיעים ונמענים כדי להבטיח שהמשאבים מספיקים כדי לענות על הצרכים של האנשים העניים בעולם" ושהמשאבים האלה מנוצלים ביעילות ושקיפות.
וולפנזון אמר באספה השנתית של 1996 כי על הבנק "לעבוד על החלק השני של המצע: להבטיח שימוש יעיל בכל המשאבים ". באחד מנאומיו אמר: "אם המצע החדש יצליח, עלינו להתמודד עם סוגיית היעילות הכלכלית והפיננסית. אבל אנחנו צריכים גם לטפל בשקיפות, אחריות ויכולת מוסדית. ובואו לא נחסוך במילים: אנחנו צריכים להתמודד עם סרטן השחיתות". הוא הציע את סיוע הבנק לממשלות שיטמיעו תוכניות לאומיות כדי למנוע שחיתות שלטונית.
תוכנית ההתנתקות
לקראת תוכנית ההתנתקות של מדינת ישראל מרצועת עזה ב-2005, הקוורטט לענייני המזרח התיכון מינה את וולפנזון כמתאם מטעמו וכאחראי לכלכלה הפלסטינית ברצועת עזה ולבתי ההתנחלויות המפונות בגוש קטיף לאחר ההתנתקות. תחום אחריותו זה הוגדר בידי מזכירת המדינה האמריקאית קונדוליזה רייס. לדברי רייס באפריל 2004: "וולפנזון ימקד את מאמציו בשני מישורים: ראשית, התיאום בין הפלסטינים לישראל בכל הנוגע לפנים הלא-צבאיים של הנסיגה, לרבות ניהול הנכסים שיושארו מאחור; שנית, החייאת הכלכלה הפלסטינית לאחר יישום ההתנתקות ."
וולפנזון הצהיר בריאיון לוול סטריט ג'ורנל כי לצד ההתנתקות יעביר הבנק העולמי חבילה בסך מיליארד דולר בשנה לידי הרשות הפלסטינית למען פיתוח הכלכלה במקום והעלאת איכות החיים. לצד הצהרתו של וולפנזון, גורם בממשלת אריאל שרון פרסם שהממשל האמריקאי בראשות הנשיא ג'ורג' ווקר בוש פועל להקים תשתית כלכלית בעזה לאחר ההתנתקות. ביולי נפגש וולפנזון עם שר החוץ הישראלי סילבן שלום, שהביע את תמיכת ממשלת שרון במעורבות הבנק העולמי בפיתוח הכלכלי של עזה לאחר ההתנתקות.
וולפנזון פיקח על ההתנתקות, העלה תקציב של תשעה מיליארד דולר לשיקום הכלכלה הפלסטינית, קידם מכירת חממות חקלאיות של תושבים ישראלים שפונו בידי פלסטינים (ואף טרם לתושבים פלסטינים לקנות אותן מכספו) אך הוגבל בכך. בדיעבד טען כי היה בור על שלא שם לב לאותיות הקטנות במינויו, וכשל בהרחבת פעילותו וסמכותו מעבר לתחום הכלכלי. מתוך כך, 11 חודשים בלבד לאחר שמונה למתאם מטעם הקוורטט, התפטר וולפנזון מתפקידו. מאוחר יותר ירש את התפקיד ראש ממשלת הממלכה המאוחדת לשעבר, טוני בלייר.
פרישה ואחרית
ב-2005, לאחר כישלונו להביא להתחדשות כלכלית ברצועת עזה ובסיום משך כהונתו, פרש וולפנזון מנשיאות הבנק העולמי וממשרת מתאם מטעם הקוורטט ושב לעסקיו הפרטיים. וולפנזון נפטר ב-25 בנובמבר 2020 בגיל 86.
איירון מן (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מלאני אמרו
מלאני אן אמרו (באנגלית: Melanie Ann Amaro; נולדה ב-26 ביוני 1992) היא זמרת ילידת ארצות הברית שגדלה באיי הבתולה הבריטיים. הזוכה הראשונה של תוכנית המציאות "אקס פקטור" בגרסתה האמריקאית, ובפרס שכלל חוזה הקלטות של 5 מיליון דולר עם חברת סוני מיוזיק וסיקו מיוזיק. נוסף לחוזה, היא הופיעה בפרסומת לפפסי, שעלתה לאוויר ב-NBC במהלך הסופרבול (5 בפברואר 2012).
ביוגרפיה
אמרו נולדה במיאמי, פלורידה וגדלה בטורטולה, שבאיי הבתולה הבריטיים. היא החלה לשיר בגיל 11 במחזות זמר שבבית הספר, במקהלות של כנסייה.
בשנת 2011, נבחנה אמרו לעונה הראשונה של The X Factor ארצות הברית לפני השופטים סיימון קאוול, פאולה עבדול, ניקול שרזינגר ואל. איי. ריד, בשיר "Listen" של ביונסה נואלס. היא נבחרה ל-32 המועמדים הסופיים, בהמשך היא הופיעה בשירו של מייקל ג'קסון "Will You Be There" בביתו של המנטור שלה, קאוול. בתחילה, סיימון לא העביר את מלאני לשלב ההופעות החיות אך מאוחר יותר, הפתיע אותה קאוול בביתה שבפלורידה, והזמין אותה חזרה לתחרות לאחר שהחליט שהוא עשה "טעות גדולה" כשלא כלל אותה. בתוכנית הגמר שרה אמרו דואט עם אר. קלי את שירו "I Believe I Can Fly" וסולו את השיר "Listen" של ביונסה. בלילה שאחרי תוכנית הגמר, אמרו הוכתרה כמנצחת כאשר הייתה המתמודדת בגמר עם מירב הקולות של צופי התוכנית וזכתה בחוזה בשווי חמישה מיליון דולר. בנוסף, מאחר שסיימון היה המנטור שלה, הוא זכה בתואר "המנטור המנצח".
קינגסטאון
קינגסטאון (באנגלית: Kingstown) היא בירת סנט וינסנט והגרנדינים. העיר ממוקמת באי סנט וינסנט, ומתגוררים בה כ-24,500 תושבים (נכון לשנת 2005). העיר מהווה מרכז כלכלי, תעשייתי וחקלאי של האיים, וכן מרכז תחבורתי - מרבית התיירים המגיעים לאיים עוברים דרך העיר. הצרפתים הקימו התיישבות באזור קצת לאחר 1722.
קינגסטאון ממוקמת ליד הפינה הדרום מערבית של האי, בתוך מחוז סנט' ג'ורג', אחד מחמשת המחוזות של האי. בשנת 1837 היא תוארה כנפרשת בחצי מעגל באורך של קילומטר וחצי לאורך חוף המפרץ, כשמדרומה סוללת הגנה ומצפונה מבצר שרלוט. קינגסטאון תוארה אז ככוללת שלושה רחובות אורך ושישה רחובות רוחב הכוללים כ-300 בתים גדולים שחלקם התחתון עשוי אבנים או לבנים וחלקם העליון מעץ.
כנסיית ענק, עם מקום ל-2,000 מתפללים נחנכה בשנת 1820, במקום כנסייה קודמת שנחרבה מהוריקן בשנת 1780.
אקלים
האקלים בקינגסטון הוא אקלים משווני טרופי (Af לפי שיטת קפן).
MongoDB
MongoDB (מתוך המילה האנגלית Humongous, שמשמעה עצום, כדי לרמז על עבודה עם נתוני עתק (big data), בעברית מונגודיבי) הוא מסד הנתונים המוביל בעולם בקטגוריית NoSQL, ובין חמשת המובילים בכל הקטגוריות.
בסיס הנתונים נשען על מבנה של מסמך (Document-Oriented Database) בניגוד למסדי נתונים טבלאיים (כמו SQL Server, Oracle ו MySQL) העובדים מעל טבלאות מקושרות. מבנה המסמכים עובד מעל מימוש של JSON הנקרא על ידי MongoDB BSON (עקב שמירה המידע בינארית - Binary JSON).
MongoDB הוא מוצר חוצה-פלטפורמות. בסיס הנתונים כתוב בשפות C, Javascript ו-++C.
היסטוריה
פיתוח המוצר החל בחברת 10gen של אליוט הורוביץ והגרסה הראשונה שוחררה בשנת 2009. אף על פי שהגרסה הראשונה יצאה רק ב-2009, מסד הנתונים צבר פופולריות בקהילת המפתחים במהירות, והוא נחשב למוביל בתחום ה-NoSQL.
באוקטובר 2013 גייסה החברה השקעה מחברת "Salesforce" בגובה 150 מיליון דולר השקעה זו העמידה את החברה הצעירה על שווי שוק של 1.2 מיליארד דולר אמריקני.
בדצמבר 2014 רכשה MongoDB את Wired Tiger, חברה שסיפקה שירות מסד נתונים מבוסס קוד פתוח עם ביצועים מהירים במיוחד. לאחר הרכישה פורסם כי משתמש יוכל לבחור בקוד את סוג מסד הנתונים אשר יעבוד איתו ומנוע Wired Tiger יתמוך בממשק הרגיל של MongoDB.
בינואר 2015 פתחה בסבב גיוס נוסף של כ-100 מיליון דולר. שווי החברה המוערך קפץ לכ-1.6 מיליארד דולר.
ביולי 2021 שוחחרה גרסה 5, החידושים בגרסה כוללים ממשק תכנות יישומים חסין שדרוגים, שדרוג הצפנת הנתונים ושדרוג ה "Shard Key" בלי צורך בכיבוי מסד הנתונים.
שאילתות אָד הוֹק
MongoDB תומך בחיפושי שדה, שאילתת טווח וביטוי רגולרי. שאילתות יכולות להחזיר שדות ספציפיים של מסמכים ולכלול גם פונקציות JavaScript המוגדרות על ידי המשתמש. ניתן גם להגדיר שאילתות להחזיר מדגם אקראי של תוצאות בגודל נתון.
פעולות אגרגציה
MongoDB תומך בפעולות אגרגציה המשמשות לעיבוד רשומות מידע והחזרת תוצאה מעובדת. פעולות האגרגציה אוספות נתונים מהמסמכים במסד הנתונים ומחזירות ערך יחיד המחושב על ידי הפעולות שהוגדרו באגרגציה. דוגמאות לפעולות אגרגציה כוללות סינון נתונים לפי קריטריונים, פעולות הטלה (בחירת שדות ספציפיים מתוך הרשומות) ופעולות קיבוץ כגון ספירה, חישוב סכום או ממוצע.
אוולינה ליסובסקה
אוולינה מוניקה ליסובסקה (בפולנית: Ewelina Monika Lisowska; נולדה ב-23 באוגוסט 1991 בוורוצלב) היא זמרת-יוצרת פולנייה.
ביוגרפיה וקריירה
בשנת 2011 השתתפה בתוכנית הכישרונות הפולנית  ששודרה על ידי TVN. שנה לאחר מכן, השתתפה ב"אקס פקטור פולין" והגיעה לחצי הגמר, אותו סיימה במקום הרביעי. כתוצאה מכך, היא חתמה על חוזה הקלטות בחברת התקליטים יוניברסל מיוזיק פולסקה. המיני-אלבום הראשון שלה, Ewelina Lisowska, יצא לאור ב-7 באוגוסט 2012. הסינגל המוביל מתוכו, "Nieodporny rozum" הגיע למקום הראשון במצעד השירים הפולני במשך ארבעה שבועות. הקליפ, שבוים על ידי דריוש שרמנוביץ', נצפה בלמעלה מ-10.9 מיליון פעמים ביוטיוב. בתחילת 2013, אלבום הבכורה שלה הופץ ברחבי העולם. הסינגל המוביל "W stronę słońca" יצא לאור ב -10 בדצמבר 2012. תוך עשרה ימים, הקליפ שלו נצפה ביותר מ-2.5 מיליון פעמים ביוטיוב, דבר שהפך אותו לקליפ ה-62 הנצפה ביותר ביוטיוב מבחינה סטטיסטית באותה העת. בסך הכל, קליפ המילים שלו נצפה בלמעלה מ-16.1 מיליון פעמים. קליפ נוסף שלו יצא לאור ב-4 בפברואר 2013. אלבומה Aero plan יצא לאור ב-7 במאי 2013. הסינגל השני מתוכו "Jutra nie będie" הופץ עם קליפ נלווה ב-26 באפריל 2013.
בקכידס
בקכידס (או בכחידס; ביוונית: Βακχίδης) היה מושל ומצביא בכיר של הממלכה הסלאוקית, שהגיע לארץ יהודה בשנת 161 לפנה"ס, כדי למנות את אליקים לכהן גדול ולנשיא. בקכידס ששהה ביהודה מספר שנים, להשגיח מקרוב על מרד החשמונאים, ניהל ביהודה מספר קרבות, שהמוצלח שבהם היה קרב אלעשה.
מעמדו
על פי ספר מקבים, תוארו במסעו הראשון ליהודה, עם עלייתו של דמטריוס הראשון, היה "מושל בעבר הנהר". אך התואר אינו ידוע ממקורות אחרים. יש הסוברים וביניהם מיכאל אבי-יונה, כי בקכידס היה הממונה על המחוזות המערבים של האימפריה בין נהר הפרת למצרים. ולהאוזן וקהרשטט שיערו כי מדובר בקוילה-סוריה בלבד, דעה שנדחתה על ידי חוקרים אחרים. בנגסטון שיער כי בקכידס שימש כמושל סלווקיס, ארבע הסאטרפיות בצפון סוריה, אך גם דעה זו בעייתית. על פי בצלאל בר כוכבא נראה כי בקכידס שימש כמושל כללי של המחוזות שממערב לפרת, אך באותה שעה לא הייתה זו משרה קבועה, והיא הוענקה לו באופן זמני, כיוון שהמלך היה עסוק במרידה בבבל. וכאשר חזר המלך משרה זו התבטלה.
המסע הראשון
בשנת 162 נחת דמטריוס בטריפוליס שבחוף סוריה, והרג את אנטיוכוס החמישי והעוצר ליסיאס. בסוף 162 הוא שלח את בקכידס "הממונה על שמעבר לנהר" עם אליקים - אלקימוס הכהן ליהודה. ראשי עדת הפרושים והחסידים האמינו בהבטחותיו של אליקים הכהן לשלום, זנחו את המורדים החשמונאים והלכו אחריו, אך כאשר אליקים קיבל את כהונתו בחסות בקכידס, אליקים הרג בהם שישים איש. יהודה החליט לא להתייצב למול בקכידס לעימות חזיתי בשל עוצמתו העדיפה, ונחיתות כוחותיו של יהודה לעומתו, ובקכידס הסתפק בכך שבמסעו חזרה לאנטיוכיה דרך גב ההר, הוא הרג בבית זית חסידים רבים. יהודה המכבי והחשמונאים המשיכו במלחמתם באליקים. דמטריוס שלח את ניקנור לירושלים, אך זה ניגף בשני קרבות בפני החשמונאים (קרב כפר שלמא וקרב חדשה).
המסע השני וקרב אלעשה
בתחילת שנת 160 לפנה"ס השתלט דמטריוס על ההתמרדות של טימארכוס בבבל, ונפנה להתמודד עם המרד ביהודה. התבססות שלטון החשמונאים והצלחתו לכרות ברית עם הרפובליקה הרומית, הדליקה נורת אזהרה בממלכה הסלאוקית בעניין התעצמות יהודה. בניסן 160 לפנה"ס עלה בקכידס שנית על ירושלים, בראש צבא סלאוקי גדול שמנה 20 אלף רגלי 2,000 פרשים, כאשר הוא נחוש למחוץ את כוחות המורדים. במסעו מדמשק עבר בגליל, ועשה שפטים בתושבי הארבל היהודים שישבו במבצרם ליד הכנרת.
במהלך קרב קשה שניטש במשך שעות באזור הערים רמאללה ואל בירה דהיום ובעמק שלמרגלות אלעשה, בוצעה ככל הנראה הטעיה מתוחכמת כלפי יהודה, שבה האגף הימני הסלווקי ובו כוח הפרשים עם בקכידס נסוג. יהודה וטובי לוחמיו נתפתו לרדוף אחרי בקכידס ואנשיו, ולהתנתק מהכוח העיקרי שלו, במקביל לכך שהאגף הימני של יהודה נחלש, והסלווקים באותה אגף, במקום לרדוף אחריו, נפנו לאגף מאחור את כוחות יהודה. ביחד איתם שב הכוח הסלווקי של בקכידס להתקיף את יהודה, ויהודה ואנשיו נקלעו למצוקה קשה, לאחר ששני האגפים הסלווקים כיתרו אותם מלפנים ומאחור, עד ש"כבדה עליהם המלחמה" והם ניגפו ויהודה נהרג. לאחר הצלחתו בקרב זה החליט בקכידס להישאר בירושלים ולהשגיח מקרוב על המשך דיכוי המרד. על פי ספר מקבים, ובעקבותיו גם יוספוס פלביוס, רדף בקכידס את חבריו למרד של יהודה המכבי וכנקמה, עינה את אלה מהם שתפס.
קרב ערבות הירדן וביצור יהודה
קרב אלעשה השיב לממלכה הסלאוקית למשך מספר שנים את השליטה במרכזי האוכלוסייה הגדולים ביהודה. אך אם נראה כי מפלה זו ריפתה את ידי המורדים ההפך הוא הנכון. יונתן הוופסי, אחי יהודה, לקח על עצמו את הנהגת המרד כשלצידו עומד אחיו הבכור - שמעון התרסי. בהנהגתו המורדים שלא יכלו להחזיק במודיעין, התיישבו בעזפר בדרום בסמוך לבית צור, וחזרו למלחמת גרילה (1).
ב-157 לפנה"ס בעקבות פעולת התגמול של יונתן ושמעון כלפי תושבי מידבא, שאנשיהם רצחו את יהוחנן אחיהם (3), לבקכידס הייתה זו עילה מספקת לצאת עם צבאותיו להילחם במורדים ולנסות להשמידם. כאשר המורדים שבו מעבר הירדן בחזרה לבסיסם בעזפר (4), צבאו שיצא מיריחו ניסה ללכוד אותם מעבר הירדן כאשר הוא לוחץ אותם במהלך טקטי מוצלח, מכיוון מזרח כשהם דחוקים בגבם לעבר נהר הירדן וצפון ים המלח (5). למרות עדיפותו המספרית, ניסיונו הרב ומיקומו העדיף, המורדים יצאו להתקפת נגד מוצלחת, שגרמה לצבאו לאבדות קשות. בחסותה חצו המורדים את הירדן בשחייה ונמלטו חזרה למדבר יהודה (6), ובקכידס שב על עקבותיו לירושלים בידיים ריקות (7).
לאחר שביצר את יהודה היטב, וכנראה בהקשר למותו של אליקים הכהן הגדול בשנת 159 לפנה"ס, בקכידס חזר לאנטיוכיה (9).
מערכות בית בצי
לאחר כשנתיים, בשל שידולם של המתייוונים, חזר בראש צבא חזק במטרה ללכוד את המורדים שחזרו למודיעין בעת העדרו. אך הדבר נודע ליונתן והוא נערך מבעוד מועד. החשמונאים נמלטו לדרום ושיקמו את בית בצי באזור ספר המדבר, מדרום מזרח לבית לחם (בין בית לחם להרודיון 31.69174°N, 35.22394°W), התיישבו בה ואף ביצרוה. בקכידס צר על היישוב במשך חודשים ארוכים, אך החשמונאים שהיו למודי ניסיון, לא איפשרו לו להשלים את המצור. שמעון ויונתן פעלו כצוות. בעוד ששמעון הגן על המבצר מבפנים, יונתן פעל מבחוץ. במתקפת נגד מוצלחת יונתן התקיף את הצרים ביחד עם שבטים נודדים שהצליח לגייס, בזמן ששמעון התקיף מבפנים ואף הצליח לשרוף את מכונות המצור.
בשל כישלונו וההכרה בעצמתם של החשמונאים, שלא בנקל יהיה אפשר להכריעם, בקכידס, כליסיאס בזמנו, מחליט לשנות את מדיניותו ביהודה, לעבור לערוץ פרגמטי ולהפנות עורף למתייוונים שסיבכוהו לשווא. בשנת 155 לפנה"ס בקכידס הגיע להסכם עם יונתן, שיחדל לרדוף אותו ואף יעניק לו מעמד מדיני כלשהו, בתמורה לשקט בחבל הזה. כך שהשלטון הסלוקי ביהודה יתקיים, בלא שיהיה צורך לבזבז עליו משאבים צבאיים גדולים וקבועים. בהסכם זה קיבל יונתן רשות להתיישב במכמש הסמוכה לירושלים. בירושלים נותר חיל מצב סלאוקי, ובקכידס יכל סוף סוף לעזוב את יהודה ולחזור לאנטיוכיה.
שוליה
שוליה הוא אדם (צעיר בדרך כלל), הרוכש מקצוע, אוּמנות, מלאכה או מיומנות מסוימת בדרך של התלמדות אצל בעל מקצוע שהוא אומן מיומן. במסגרת ההתמחות משמש השוליה כעוזר לבעל המלאכה ולעיתים אף כמשרת.
בעבר נרכשו מיומנויות רבות בדרך זו של הכשרה תוך כדי עבודה. בעולם המערבי החליפה את שיטת השוליות שיטת החניכות, המשלבת לימודים עיוניים וחניכות אצל בעלי מלאכה במסגרת חוקית ומבוקרת. בדרום-מזרח אסיה עדיין נלמדות מיומנויות רבות על ידי התמחות כשוליה.
התפתחות השיטה באירופה
התפתחות השיטה קשורה בהתאגדות אמנים בגילדות בימי הביניים. אומנים מומחים ("מאסטרים") הורשו להעסיק וללמד שוליות. השוליה (או האפוטרופוס שלו) שילם עבור לימודיו בכסף או בעבודה וזכה בהכשרה, תרגול ולעיתים גם במגורים. לעיתים נדדו שוליות לעיר מרוחקת ממקום מגוריהם על מנת ללמוד אצל בעל מלאכה נודע.
בסיום תקופת ההכשרה כשוליה (כשבע שנים בדרך כלל) המליץ בעל המלאכה בפני הגילדה שניתן לבטוח בשוליה כי ישמור על סודות הגילדה. אחרי שביצע עבודת מבחן ראויה, הוא הוסמך לדרגת "אומן יום", אומן שהכשרתו הושלמה ובאפשרותו להתפרנס מעבודתו אך אין באפשרותו עדיין לכונן סדנה או חנות משלו. אומני היום, כשמם, מצאו את פרנסתם בעבודה בשכר יומי אצל אוּמן אחר ובמעברם בין האומנים השונים סייעו להפיץ ידע וטכניקות חדשות באופן בלתי רשמי. אט אט התקדם השוליה למעמד של "אומן" ו"רב-אומן" שביכולתו להכשיר שוליות אחרים. אולם חלק מהשוליות נותרו במעמד של עוזרים בלבד, או נאלצו לנדוד בחיפוש אחר מורה אחר משנכשלו ברכישת המקצוע.
בדרום-מזרח אסיה
שוליות בדרום-מזרח אסיה נפוצים בלימוד מיומנויות של אמנויות לחימה ומוזיקה. השוליה נותר אצל ה"מאסטר" במשך שנים רבות, כאשר בשנים הראשונות איננו עוסק כלל בתחום אותו הגיע ללמוד אלא עובד כמשרת ולומד להכיר את מנהגי המאסטר, סדר היום וכיוצא בזה.
נדב נייטס
נדב נייטס (נולד ב-18 באוקטובר 1982) הוא שחקן ישראלי, זוכה שני פרסי התיאטרון הישראלי.
ביוגרפיה
השתתף בפרסומות ל"גולדסטאר", "נטוויז'ן", "סטימצקי" ו"אלרין".
נשוי לשחקנית אלינור קלוגר, ואב לשתי בנות ובן. מתגורר בזכרון יעקב.
קריירה בתיאטרון
נייטס שיחק במספר מחזות. בתיאטרון בית ליסין שיחק ב"השחקנית", "משאלה אחת ימינה", "המוגבלים", "אחים בדם", על משחקו במחזה זה הוא זכה בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית השחקן המבטיח, "המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה", עליו זכה בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית ההופעה הטובה ביותר של שחקן בתפקיד ראשי, "ביבר הזכוכית" ו"הים הכחול העמוק". שיחק בהבימה בהצגה "עקומים". בתיאטרון הקאמרי משחק את השחקן המתחזה לנכד במחזה "הנכד", בהצגה "אהבה ומגפה" בתור מתארח במלונית קורונה, ב"לילה בפריז", בהצגה "עוץ לי גוץ לי" בתור מלך עוץ, בהצגה "פיטר פן", במחזה "מותו של סוכן" מאת ארתור מילר ובמחזה "מלאכים באמריקה" מאת טוני קושנר בתפקיד ג'ו פיט.
קריירה בטלוויזיה ובקולנוע
בשנת 2015 לוהק לשחק בתפקיד הראשי את דמותו של נמרוד במיני-סדרה "אם וכאשר" בערוץ 10. בשנת 2016 החל לשחק בסדרה "מטומטמת" בהוט 3.
בשנת 2017 שיחק בסדרה "בשבילה גיבורים עפים" את דובי, אחיה של יעלי שנעלמה לאחר תאונה בקולומביה.
בשנת 2020 שיחק בסדרה "משיח".
בשנת 2023 נודע שישחק בעונה השלישית של הסדרה ״מנאייכ״ בתור עוז, בן זוגה של טל והייטקיסט.
גאלב ענאבסה
גאלב ענאבסה (בערבית: غالب عنابسة; נולד בשנת 1958) הוא חוקר הספרות הערבית הקלאסית, פרופסור חבר בחוג לשפה וספרות ערבית במכללה האקדמית בית ברל, וגם בחוג ללימודי התואר השני בהוראה ולמידה – שפות. הוא מכהן כראש התוכנית לתואר שני בהוראה ולמידה-שפות באותה מכללה, ומרצה גם בחוג לשפה וספרות ערבית באקדמיית אלקאסמי.
ביוגרפיה
גאלב ענאבסה נולד בבאקה אל-גרבייה. את הלימודים התיכוניים סיים באותה עיר, התחיל את לימודיו האקדמיים בשנת 1976 בסמינר למורים ערביים בהדר עם, וסיים את לימודיו בשנת 1979. הוא השתלב כמורה בהוראת הערבית בבתי ספר יסודיים, חטיבות ביניים ותיכוניים. בשנת 1987 התחיל את לימודיו לקראת תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב, בחוג לשפה וספרות ערבית (חוג מורחב עם שתי חטיבות לימודיות, מגמת האסלאם, והחוג לחינוך, חוג זה היה שמור לסטודנטים מצטיינים) וסיים את לימודיו בשנת 1990. בין השנים 1990–1993 המשיך את לימודיו באותה אוניברסיטה, לקראת תואר שני, במסלול מחקרי, וכתב עבודת המחקר בנושא: מספרות שבחי ארץ הקודש בערבית, בהדרכת פרופ' יוסף סדן בין השנים 1997–2003 המשיך את לימודיו לקראת תואר דוקטור בפילוסופיה, וכתב את הדוקטורט בנושא: היבטים בספרות שבחי ארץ הקודש בערבית, עיון בכמה מקורות משלהי התקופה הממלוכית ומהתקופה העות'מאנית, על מרכזים נבחרים (ללא ירושלים) בתחום אל-שאם (א"י/ וסוריה). בהדרכת פרופ' יוסף סדן, מהחוג לערבית, ופרופ' מיכאל וינטר מהחוג למזרח תיכון ואפריקה. בשנת 2007 סיים את הפוסט-דוקטורט באוניברסיטת חיפה בהדרכת פרופ' בוטרוס אבו מנה, ונושא המחקר היה: מספרות הביקורים במקומות קדושים, ריפוי המחלות בעת הביקור בברזה ובמקאם. בערבית: من أدب الزيارات: برء الاسقام في زيارة برزة والمقام. הכותרת היא על סמך כתב יד של ספריית עארף חכמת בערב הסעודית מספ' 3840, ויש עותק אחר שנמצא באוניברסיטת פרינסטון שמספרו 4478. כיהן כחבר במערכת כתבי העת אלחצאד, ג'אמעה, אלמג'מע, כתב העת של האקדמיה ללשון הערבית באקדמיית אלקאסמי. גאלב ענאבסה נשוי ללילא ויש לו שלושה ילדים.
מחקריו
בעבודתו המחקרית בשפה וספרות ערבית התמקד בשלושה תחומים עיקריים. התחום הראשון עוסק בספרות שבחי ארץ הקודש בערבית בתקופות הממלוכית והעות'מאנית. בעבודת המחקר נחשף למקורות ראשוניים ערביים הנמצאים עדיין בכתבי- יד בספריות בעולם. לנושא זה חשיבות רבה מבחינת התפתחות הכתיבה הדתית וההיסטורית הערבית בימי הביניים. המחקר בתחום זה הניב את הספר "היבטים בספרות שבחי ארץ הקודש", שראה אור בשנת 2006 בהוצאת דאר אלהודא. התחום השני עוסק בספרות הסופים (تصوّف) הערבית בשלהי התקופה העות'מאנית. בעבודת המחקר התמקד באחד הזרמים הנפוצים והמפורסמים בעולם הערבי, שנקרא הזרם הח'לותי. המחקר תורם להבנת שורשי המסדר הזה ותפוצתו בירושלים וסביבתה במאה השמונה עשרה. המחקר ראה אור כספר: "מספרות המסעות: ריפוי המחלות בעת הביקור בברזה והמקאם", שראה אור בשנת 2009 בהוצאת דאר אל-הודא ודאר אל-פיכּר, וכן בשורה של מאמרים בערבית, עברית, צרפתית ובאנגלית. תחום המחקר השלישי עוסק באנקדוטות בספרות הערבית הקלאסית, שהתפתחה בתחילת המאה השביעית לספירה. חשיבותו בהבנת מהות האנקדוטות בתחום הרובד הספרותי והפולקלורי, ואפילו הפוליטי. בנושא הזה פרסם עם ד"ר נאדר מסארוה לאחרונה את הספר: "הרקמה המוזהבת באנקדוטות של אשעב", שראה אור בשנת 2012 בהוצאת דאר אלפיכּר, וכתב כמה מאמרים, סביב דמויות מפורסמות בספרות זו, ג'וחא, מזבד אלמדני ואחרים.
ענאבסה חוקר מקומות קדושים במרחב א"י וסוריה, בשיתוף עם פרופ' יוסף סדן וד"ר נאדר מסארוה. כמו כן עוסק במחקר, שעניינו גבולות ארץ הקודש לפי כתב-יד מהמאה השבע עשרה, שנקרא הידיעה השלמה בזכר גבולות ארץ הקודש ופלסטין וא-שאם (כתב יד ספריית אסד אפנדי 2212).
מאמרים נבחרים שכתב
ענאבסה, ג. (2007). מבחר מסורות שבחי שכם בספרות שבחי ארץ-ישראל (פצ'אאל) בעברית. קתדרה 125: עמ' 21–30. Anabseh, G. (2014). Holy Places That Have Played a Role in the Urban Evolution of Damascus. International Journal of Islamic Thought, v.5: (June). pp. 28-33. Anabseh, G. (2011). Dreams in the Islamic Merits Literature of Palestine and Syria and local patriotism: Mamluk and Ottoman Texts. Holy land Studies 10.1, pp. 73–85. Anabseh, G. Yusuf, M. (2008). Les Turkmènes en Palestine: historie et devenir. In: (Roger, H. Ed.) Temps et espaces en Palestine: flux et resistances identitaires, pp.57-80. Beyrouth-Liban: Institute Francais du Proҫhe-Orient. Anabseh, G. & Masarwah, N. (2016) “Acoustic Rhythm in al-hareri’s Maqamat”, in: Jerusalem Studies in Arabic and Islam-The Hebrew University. 43,pp.273-309.
עריכת ספרים
Anabseh, G. (ed.) (2008). Poetry of the Blind: Reality, Imagination, Meanings and Artistic Forms until the 12th Century CE. Beirut: Dar al-Kutub al-'Ilmiyya. Anabseh, G., Abdullah Sheikh Musa, Nader Masarwah, ( Eds.). (2011). In the Oasis of Pens, Studies in Arab Literature and Culture, In Honour of Professor Joseph Sadan. V.I Cologne-Germany and Baghdad, Kfar Qara’: al-Jamal Publication and Dar al-huda. Albert Arazi, Ghaleb Anabseh Nader Masarwah,( Eds.). (2013). In the Oasis of Pens, Studies in Arab Literature and Culture, In Honour of Professor Joseph Sadan, V.II, Cologne-Germany and Baghdad, Kfar Qara’: al-Jamal Publication and Dar al-huda.
S. Moreh, G. Anabseh, E. Yunes (Eds.). (2014), Palestinian Literature and the Question of Modernism, The Arab Academic Institute for Education, Center for the Study of Arab Language, Society and Culture (following a conference in cooperation with the Hebrew University’s Departments of Islamic and Middle Eastern Studies and Arabic Language and Literature and the Lev Tziyon Center for the Study of Islam).
ביקורת ספרים
Anabseh, G. (2005 A.). Language Education Policy: The Arab Minority in Israel. By: Muhammad Amara and ‘Abd al-Rahman Mar’i. (2004). Beit Berl Academic College and Kfar Qar’: The Center of Arabic Literature Studies and Dar al-Huda, Languages Problems and Language Planning. 29, (no.2 ). 207-210. Anabseh, G. (2005 B.). Language Education Policy: The Arab Minority in Israel, By: M. Amara and Abdul Rahman Mar’i (2004). Beit Berl Academic College, Kfar Qar': Center for the Study of Arabic Literature and Dar al-Huda. Al-Karmil 25-26, 231-235. Anabseh, G. (2006). Surving Sabils Built by Suleiman the Magnificent in Jerusalem: An Analytical Study. By: Muhammad Hamza al-Haddad. (2002). Kuwait: Kuwait University, Journal of Muslim Minority Affairs 26, (no. 2), 279-281. Anabseh, G. (2011). Languages in Conflict: A Study of Linguistic Terms in the Arab-Israeli Conflict. By: M. Amara and A. Mar’i. (2008). Kfar Qar’ and Amman: Dar al-Huda and Dar al-fikir. Language Policy 10, ( no. 4), pp. 89–91.
Anabseh, G. (2015). Lexicon of the Major Themes in Mahmoud Darwish’s Poetry, (2012). By: Huseen Hamzah, The Arabic Language Academy In Israel, Al-Majalla 6, 201-204.
תנווין
תַנְוִּין (בערבית: تَنوِين) הוא אחד מסימני התשכיל. הוא מסומן על ידי הכפלה של אחד הסימנים (פתחה, כסרה או דמה) ומסמן שצריך להוסיף ن|נון לאחר התנועה. הוא מסומן רק בסופי מילים.
גוראל אדום
גוראל אדום (שם מדעי: Naemorhedus baileyi; מכונה בסינית צ'י באן לינג), הוא מין של אנטילופת-עז קטנה בסוג גוראל, והוא תת-אנדמי לאזורים ההררים של משולש הגבולות בורמה, סין והודו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1914 על ידי הזואולוג הבריטי רג'ילנד לניס פוקוק. בניגוד למיני הגוראל האחרים, את מין זה ניתן לזהות בנקל בשל צבע פרוותו האדמדם והייחודי, לעומת הצבע האפור-חום כהה של שאר המינים. לגוראל האדום יש חפיפה בתפוצה עם גוראל ההימלאיה ועם גוראל סיני.
תנווין
ספרותית
כאשר כותבים בערבית ספרותית עם תשכיל, ישנן שלוש וריאציות לתנווין: פַתְחַתַא֫ן (פתחה כפולה) ـً, כַּסְרַתַא֫ן (כסרה כפולה) ـٍ ודַ֗מַּתַא֫ן (דַ֗מַּה כפולה) ـٌ, המבוטאות כ-/an/ ,/in/ ו-/un/, בהתאמה. התנווין מופיע רק בסופי מילים.
גוראל אדום
מבחינה חיצונית, המין הדומה ביותר לגוראל האדום הוא קרובו הסרו האדום שגדול ממנו באופן ניכר, ולשניהם יש חפיפה בתפוצה בצפון מיאנמר. שמו המדעי של הגוראל נגזר מלטינית כדלהלן: "Naemorhedus" = "עז יער קטנה"; מתייחס לכך שהגוראל דומה לעז קטנה ובית גידולו הוא ביערות. "baileyi" - הוא על שם מגלהו לויטננט קולונל פרידריק מרשמן ביילי שחקר בהרחבה את אזור גבול סין-בורמה לפני מלחמת העולם הראשונה. הגוראל האדום הוא המין הקטן והנדיר שבסוג גוראל, ויש לו שני תת-מינים.
תנווין
ספרותית
הסימן פתחתאן מופיע לרוב בתצורת اً (על גבי אליף), ةً (על גבי תא מרבוטה) או ءً (על גבי המזה). כאשר מסמנים מילה בפתחתאן, לרוב מוסיפים לה אליף בסופה, אלא אם כן המילה מסתיימת בתא מרבוטה, באליף או בﻯ|אליף מקסורה. אם המילה מסתיימת בהמזה (ء), מוסיפים אחריה אליף רק בחלק מהמקרים. האליף שמתווספת למילה מופיעה גם בכתיב חסר ניקוד/תשכיל.
גוראל אדום
טקסונומיה ותת-מינים
הגוראל האדום מסווג בסוג גוראל הכולל 3 מינים נוספים מלבדו - גוראל אמור, גוראל סיני וגוראל ההימלאיה, והוא משויך לשבט צפירים שבתת-משפחת היעלים בו נמצאים מרבית המינים של קבוצת "אנטילופות העז". בין המינים בקבוצה זאת ניתן למנות את הסרו, הטאקין, הצפיר, ועוד. השם של הקבוצה מתייחס לכך שלמרות הדמיון של המינים לעיזים, יש להם מאפיינים אקולוגים או חיצוניים הדומים לאנטילופות. בעבר סווגו בסוג גוראל גם 6 מיני הסרו. בעוד ש-3 מיני הגוראל האחרים נחשבים לעיתים כמין אחד בשל הדמיון שלהם אחד לשני, הגוראל האדום היה מוכר תמיד כמין נפרד. האזכור הראשון של "עיזים אדומות" הוא מ-1863, אך בפועל הגוראל האדום התגלה למערב רק בסביבות 1911 או לפני כן על ידי הלויטננט קולונל הבריטי פרידריק מרשמן ביילי, שביצע מספר מסעות מחקר באזור טיבט. הדגימה שניצודה על ידו הייתה בעלת פרווה חומה שגרמה לחוקרים לכנות בתחילה את המין "גוראל חום", אף על פי שביילי ציין שראה גם עורות בצבע אדמדם בהיר אצל המקומיים באזור הרי מישמי. הדגימה "האדומה" הראשונה נאספה על ידי הרוזן קרנברוק באזור ההררי של צפון בורמה יחד עם קפטן פ. קינגדון וורד בשנת 1931. אף על פי שהדגימה הייתה יוצאת דופן בצבעה, היא קיבלה שם מדעי נפרד רק ב-1961. נתינת השם הנפרד באותה שנה באה בעקבות רכש של שטיח אדום שנעשה מ-3 עורות של גוראלים שלא זוהו על ידי הזואולוגים; לאחר שהוכח הדמיון שלהם לדגימת העור של קרנברוק החליטה הזואולוגית האמריקאית ליבי היימן לתת להם שם נפרד. למרבה האירוניה, דגימת העור האדומה קיבלה מעמד של מין נוסף של גוראל, וגרמה לבלבול במשך שנים רבות. מכיוון שהיימן בעצמה הציעה שהדגימה החומה והאדומה עשויות להיות שייכות לאותו מין בשל הקרבה שלהם בתפוצה (סין ובורמה), הטקסונומים הגיעו לבסוף למסקנה כי ההבדל המשמעותי בין הדגימות נובע בעיקר משינוי צבע הפרווה בין העונות, כשהדגימה החומה של ביילי ניצודה בקיץ, ואילו הדגימה האדומה של קרנברוק ניצודה בחורף. על כן, בסופו של דבר הוסכם כי הגוראל האדום מחולק לשני תת-מינים:
תנווין
מדוברת
בערבית מדוברת, התנווין קיים רק במילים וביטויים השאולים מהערבית הספרותית (בעיקר הפתחתאן).
גוראל אדום
קרניים
הגוראל האדום מתאפיין בזוג קרני-פגיון קצרות בעלות מבנה של קונוס - עבה בבסיס וצר בקצוות. הקרן צומחת לכיוון מעלה באלכסון ובקו ישר עם המצח תוך כדי זווית לצדדים, ומשום כך במבט מלפנים הקרניים יוצרות מראה של האות "V"; בחצי העליון הקרניים מתעקמות בזווית של 18 מעלות לאחור - במעין קשת עדינה. העקמומיות של קרני הגוראל האדום גדולה במעט מזו של גוראל ההימלאיה, ולאין ערוך מקרני הסרואים. מיקום קרני הגוראל הוא בחלק הקדמי של הקרקפת - צמוד מאוד למצח, והן סמוכות באופן יחסי הן לעיניים והן לאוזניים; יש רווח בינוני בין מקום הצמיחה של קרן אחת לחברתה. הקרניים עלולות להיות עבות למדי לכל אורכם, אך בדרך כלל הן יהיו עבות בעיקר בבסיס ויהפכו לצרות מאור בהדרגה. לאורך הקרניים יש רכסי-טבעת רוחביים ומחוספסים (בממוצע 8 לקרן), ואילו השפיצים של הקרן יהיו חלקים וחדים. צבע הקרניים הוא אפור בהיר או כסוף בבסיס ושחור או אפור-כחלחל בקצוות. ההיקף של בסיס הקרן הממוצעת הוא 6.8 ס"מ (מתוך טווח מספרים של 9.4-4.3 ס"מ), ואורך הקרן הממוצע הוא 11.2 ס"מ. אף על פי שהן לזכרים והן לנקבות יש קרניים, יש ביניהן מספר הבדלים מורפולוגיים. קרני הזכרים ארוכות יותר בממוצע מקרני הנקבות ובנוסף, הן גם עבות ומעוגלות ביחס לקרני הנקבות עם רווח רחב יותר בין הקרניים בבסיס. לזכרים יש גם מספר רב יותר של רכסי-טבעת על הקרן.
תנווין
כתב ערבי סיני
כתב ערבי סיני הוא כתב פרסו-ערבי שאומץ לכתיבה של שפות סיניות כמו מנדרינית (במיוחד הניבים באזור לנין, זונגיואן ומנצ'וריה) או בדונגאן. מערכת כתיבה זו ייחודית (בהשוואה למערכות כתיבה אחרות המבוססות על ערבית) בכך שכל התנועות, ארוכות וקצרות, מסומנות במפורש בכל עת בסימני תשכיל (לא אבג'ד). בכתב זה, נעשה שימוש נרחב בשלושת וריאציות התנווין לייצוג צליל /-n/, ולפעמים גם לייצוג צליל /ng-/.
גוראל אדום
מראה חיצוני
לגוראל האדום פרווה שעירה, רכה וצמרירית המורכבת משערות עדינות וצפופות, ולעיתים היא נראית דמוית צמר. הפרווה נוטה להיות כהה יותר בחורף מאשר בקיץ. כפי שמרמז השם, צבע הפרווה של הגוראל האדום הוא חום אדמוני כהה\בהיר עד ערמוני או אדום שועלי, אף על פי שגם די נפוץ צבע חום קפה, חום דהוי, כתמתם או זהוב. בסיס השערות של הגוראל בצבע חום ואילו הקצוות אדמדמות. פלג הגוף האחורי ואזור הגב נוטים להיות בצבע כהה ועמוק יותר, בעוד שהצלעות, המותניים והגחון נוטים להיות חיוורים יותר עד לצהבהב קרמי.
תנווין
באכדית
תנווין היה בשימוש באכדית לסימון זוגיות (עד שהיא נכחדה בתקופה הבבלית העתיקה).