cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפיקניק הפאן-אירופי
הפיקניק הפאן-אירופי היה הפגנת-שלום על גבול הונגריה-אוסטריה, ליד העיר שופרון, ב-19 באוגוסט 1989. בהסכמת שתי המדינות נפתחה במשך שלוש שעות, באופן סמלי, הדרך הכפרית המחברת בין העיירות זנקט מרגרטן שבאוסטריה ושופרונקהידה שבהונגריה. באותו המקום נפגשו כבר קודם לכן שר החוץ דאז של אוסטריה, אלויס מוק, ועמיתו ההונגרי דיולה הורן ב-27 ביוני 1989 וחתכו ביחד את גדר הגבול כדי לסמן את תחילת פירוקם של מתקני התצפית והפיקוח בהונגריה, שהחל ב-2 במאי באותה שנה. מעל 600 אזרחי גרמניה המזרחית ניצלו את פרק הזמן הקצר שבו נפתח מסך הברזל כדי להימלט למערב, אחרי שקודם לכן נודע להם על קיומו של הפיקניק הפאן-אירופי מעלונים שהפיצו המארגנים. חיילי הגבול ההונגרים בחרו לנהוג איפוק ולהתעלם מפקודת הירי שעדיין הייתה בתוקף לגבי כל מי שמנסה לחצות את הגבול ולהימלט.
כמו כן, אלפי אזרחי גרמניה המזרחית המתינו במרחק מה מהגבול להזדמנות לחצות אותו, כי לא האמינו שהגבול באמת ייפתח, וחששו מפני הבאות. זו גם הסיבה שמספר החוצים באותו יום היה נמוך ונשאר בתחום המאות. במהלך הימים הבאים הוחמר הפיקוח על הגבול המערבי של הונגריה בפקודת הממשלה, כך שרק מספר מועט יחסית של אנשים הצליחו לברוח, עד שב-11 בספטמבר 1989 פתחה הונגריה באופן סופי את גבולותיה בפני אזרחי גרמניה המזרחית.
הפיקניק הפאן-אירופי נחשב אבן דרך חשובה במאורעות שהובילו לפירוקה של גרמניה המזרחית ולאיחוד גרמניה. מדי שנה ב-19 באוגוסט מתקיימים טקסי זיכרון במקום שבו נפרץ הגבול. מארגני האירוע היו חברי ארגון האופוזיציה ההונגרי "הפורום הדמוקרטי" וחברי האיחוד הפאן-אירופי. נותני החסות לאירוע היו נשיא האיחוד, אוטו פון הבסבורג (באופן רשמי "נסיך אוסטריה" העומד בראש שושלת בית האבסבורג בין השנים 1922–2011, וחבר הפרלמנט האירופי) ומזכיר המדינה ההונגרי הרפורמטור אימרה פוז'גאי (Pozsgay). ביתוק גדר-התיל הסמלי היה יוזמה של המזכירה הכללית של האיחוד הפאן-אירופי, ולבורגה האבסבורג דאגלס.
מנהיג גרמניה המזרחית, אריך הונקר, מסר את התגובה הבאה לעיתון דיילי מירור בעניין הפיקניק הפאן-אירופי: "האבסבורג חילק עלונים בכל האזור עד לפולין, שבהם הוזמנו תיירים מזרח-גרמנים לפיקניק. כשהגיעו לפיקניק נתנו להם מתנות, אוכל ומארקים גרמניים, ואז שכנעו אותם לבוא למערב".
במהלך השבועות הבאים השתנו לחלוטין פניו של מה שנקרא לפנים "מסך הברזל".
אנדרטאות
במקום שבו נפרץ השער שבו עברו הנמלטים, עומד כיום פסל בדמות דלת נפתחת מאת אמן הונגרי. ב-1996 הוקם בעיירה פרטראקוש (Fertőrákos) שליד שופרון פסל בגובה עשרה מטר מפלדת אל-חלד מאת הפסלת גבריאלה פון האבסבורג. הפסל מעוצב בדמות גדר תיל, ובמבט מרחוק יש לו צורת צלב.
שם טוב גבאי
רבי שם טוב גבאי כיהן כראש ישיבה וכדיין בירושלים במאה ה-18, היה מתלמידיו המובהקים של רבי חיים בן עטר.
ביוגרפיה
נולד בעשורים הראשונים של המאה ה-18 במרוקו, לאביו רבי יעקב גבאי. על חייו במרוקו לא ידוע מאומה מלבד העובדה שהיה כבר שם תלמידו של רבי חיים בן עטר.
בישיבת "כנסת ישראל"
בחודש סיוון שנת ה'תצ"ט (1739) הגיע רבי שם טוב לליבורנו עם רבו רבי חיים בן עטר ועם תלמיד נוסף בשם רבי דוד חיים שמואל חסאן, במטרה לאסוף נדבות שבאמצעותן יוכלו להקים את ישיבת כנסת ישראל בירושלים. לאחר מסע בקהילות איטליה שארך כשנה, שבמהלכו הצטרפו אליהם תלמידים נוספים, הגיעו רבי חיים ותלמידו לעכו. הם נמנעו לעלות לירושלים בגלל שמועות שהגיעו אליהם בדבר מגפה שפרצה בעיר. בחשוון ה'תק"ב, לאחר כמה חודשים שבהם ערכו מסע באתרים קדושים בארץ ישראל, החלו רבי חיים ותלמידיו את לימודי הישיבה בעכו בצורה רשמית וממוסדת, וזאת בשל שמועות על המגפה שעדיין שררה בירושלים. בסוף תמוז ה'תק"ב (1742) הגיעו שמועות כי המגפה בירושלים חדלה, ולקראת תחילת חודש אלול הגיעה החבורה לירושלים והקימו בה את "ישיבת כנסת ישראל". רבי שם טוב נמנה כחבר בישיבה שנים ארוכות לאחר פטירת רבי חיים (בליל ט"ו בתמוז ה'תק"ג - 1743); ובשנת ה'תק"ט הוא חתם כחבר בישיבה על ההקדמה לספר "ראשון לציון" של רבו, ואף נזכר כחבר בישיבה בשנת ה'תקי"ח.
בראשות ישיבת "גדולת מרדכי"
בשנת ה'תק"ט או לפניה השתדל בהקמת הישיבה בשם "גדולת מרדכי" על ידי הגביר רבי מרדכי תלוק מהמגרב ועל שמו, ויחד עימו עמד רבי שם טוב בהנהגתה. בישיבה זו למד גם רבי יונה נבון, מגדולי החכמים בירושלים ומי שכיהן כראש ישיבת כנסת ישראל. בתעודה שנכתבה בשנת ה'תקי"ח נזכרה ישיבת גדולת מרדכי ואז עמדו בראשה רבי יונה נבון ורבי שם טוב, ובאותה השנה נמנו כחברי הישיבה שבעה מחכמי ירושלים, ביניהם היה רבי יצחק זרחיה אזולאי אבי החיד"א, וכן ארבעה בחורים. כאמור, באותה העת היה רבי שם טוב חבר בישיבת "כנסת ישראל".
רבי שם טוב נחשב לאחר מהחכמים החשובים בירושלים ונטל חלק בהנהגה הרוחנית של העיר. נראה שכיהן כדיין בפועל, שכן רבי יונה נבון חברו כינה אותו בתארים:. בסיוון ה'תקכ"ב (1762) כן הוא חתם על הסכמה יחד עם גדולי החכמים בירושלים, העוסקת באיסור על תלמידי חכמים להתמנות כדיינים על ידי עצמם. הפנה אגרת לנדיבי אמסטרדם בנוגע להקמת ישיבה עבור מספר חכמים מהעיר, ובה הוא עסק בתנאים שבעבורם יתמכו הנדיבים בישיבה וביישומם.
פטירתו
יש שכתבו שנפטר בשנת ה'תק"ך, אך כאמור, אנו מוצאים אותו חותם בשנת ה'תקכ"ב, וכן בשנת ה'תקמ"ח הוא נמצא בין החיים. בשנת ה'תקנ"ח לא היה בין החיים.
יצירתו
החיד"א בספרו שם הגדולים כתב כי רבי שם טוב חיבר את הספר: . ספר בשם זה לרבי שם טוב זה אינו בנמצא, אולם ספר דרושים על סדר הפרשיות מרבי שם טוב, בשם "שכר תורה", מצוי בכתב יד.
ספר נוסף מפרי עטו של רבי שם טוב הוא "מפתחות למאמרי חז"ל ולחרוזים".
ירמי שיק בלום
ירמי שיק בלום (נולד ב-15 ביולי 1987) הוא קומיקאי ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה
הפרויקט המוכר הראשון בו השתתף ירמי היא התוכנית תוכנית קיציס אשר שודרה בקיץ 2014, כתסריטאי. כמו כן, הוא אף הופיע בכמה מערכונים.
התפרסם לראשונה בשנת 2015 בתוכנית "נדחפים" בערוץ הילדים, שהחליפה את התוכנית "ששטוס", בהשתתפות קומיקאים צעירים נוספים. התוכנית לא הצליחה כמצופה, ובוטלה אחרי עונה אחת.
אחרי ירידת "נדחפים", בשנת 2016 החל לכתוב לתוכנית הלילה היום בלילה עם גורי אלפי ואף להשתתף במערכונים, יחד עם כותבים נוספים בתוכנית.
בעונה השישית של התוכנית "מה נסגר?" עם רועי בר נתן, בערוץ עשר, החל ירמי להשתתף (ואף להכין בעצמו) במערכוני חוץ, רובם בשם "חוללת!"
כמו כן, ב-2016 החל ירמי שיק בלום לכתוב ולהשתתף בסדרת הבת של התוכנית "ארץ נהדרת" - "עוד כותרות", עם אייל קיציס, יחד עם קומיקאים צעירים נוספים. במהלכה גילם דמות בעלת השם "ירמי" שבכל תוכנית זכה (במקרה) לסקר את אירועי השבוע בזווית הומוריסטית מבין קהל התוכנית, ולספר בדיחות אקטואליות, שרובם בנויות על משחקי מילים. בהמשך העונה, כאשר התוכנית התמקדה יותר בחברי הצוות ויצאה מעט מהפורמט המקורי שלה, החלה דמותו של "ירמי" לעבוד בתוכנית בתור אחראי מוניות. בהמשך, הוא אף השתתף בכמה מערכונים בסדרה האם ארץ נהדרת.
אחרי שעוד כותרות ירדה, החל לפתח ניסויים חברתיים לתוכנית "נוסבאום וגולדשטיין" בערוץ עשר, וב-2017 נמנה עם הקאסט המקורי של אחת מתוכניות הסאטירה הראשונות בערוץ כאן 11 "עד כאן", ועזב לקראת סוף עונתה השנייה.
ירמי שיק בלום הוא גם אחד מאומני הבית הקבועים של סדרת מופעי "סטנדאפ ואלרגיות" במועדון הסטנדאפ קאמל קומדי קלאב.
מדי שבוע מפרסם את מדור "פרשת השבוע" במוסף "הארץ" ובו מסופרים אירועי השבוע באופן קומי בסגנון פרשת השבוע.
פעילות נוספת
שיק בלום ניהל את עמוד הפייסבוק "העמוד שלוקה בחסר", המוכר בעיקר בשל הסרטון הוויראלי "הנסיך המדליק מבית אל", פארודיה בעלת רפרנסים פוליטיים על "הנסיך המדליק מבל אייר". בשנים האחרונות שיק בלום לקח חלק בפעילות "ערוץ הכיבוד", ובעבר כתב וביים את סרט הגמר שלו, "הסדרן".
חיים אישיים
בלום נשוי לאסיה אייזנשטיין. סבו הוא עורך הסרטים דני שיק.
מאמן החודש בליגת העל הרוסית בכדורגל
תקנון
החל מעונת 2019/20, הפרמייר-ליג הרוסי, בתמיכת ערוץ הטלוויזיה מאטץ' פרמייר, הקימה פרסים פרטניים חדשים שמוענק למאמני הליגה בסוף חודש ובסוף עונה. "מאמן החודש" נבחר בכל חודש מתוך 5 מועמדים שנבחרו מראש על ידי מומחי הליגה. כל הזוכים נבחרים במשותף על ידי נציגי ליגת העל וערוץ פרמייר, כמו גם על ידי האוהדים, באמצעות הצבעה ברשתות החברתיות. הענקת הפרס מתבצעת במהלך משחקי ליגת העל הרוסית. בטקס הענקת הפרסים משתתפים ספורטאים מפורסמים, עסקנים, ותיקי הכדורגל הלאומי ומכובדים.
עוד בעונת 2014/15 הקימו הפרמייר-ליג הרוסי, יחד עם "איגוד מאמני הכדורגל הביתי" וערוץ הטלוויזיה כדורגל שלנו, את פרס "מאמן החודש", שהוענק למאמני ליגת העל, שלדברי חבר השופטים השיגו את התוצאות הטובות ביותר בכל אחד מהחודשים הקלנדריים. אך החל מהעונה הבאה (2015/2016), הפרס כבר לא הוענק.
הפרס היה קיים לפני כן, אך ללא השתתפות הפרמייר ליג. רשת NTV-Plus ובנק "השערים האדומים" (BNKV), בעונות 2012/13 ו-2013/14, הצביעו בקרב האוהדים שבחרו במאמן הטוב ביותר של החודש. הזוכה קיבל פרס זיכרון מידי BNKV, שהזוכה הראשון שלו היה גורבן ברדייב.
וינדהוק
וינדהוק (באפריקאנס: Windhoek, בגרמנית: Windhuk "פינת הרוחות", מבוטא "וינטהוּק" ) היא בירתה ומרכזה הגאוגרפי של נמיביה.
היסטוריה
ההתיישבות הראשונה בווינדהוק הוקמה ב-1840, על ידי המנהיג הרביעי במספר של האורלם - יונקר אפריקנר, בשל הקרבה למעיינות באזור. המתיישבים התיישבו בפאתי העיר וינדהוק, על גדות המעיינות החמים. לימים היישוב שהוקם הפך לפרוור "קליין וינדהוק".
ביישוב שהוקם אפריקנר בנה כנסיית אבן, ששימשה גם כמוסד חינוכי.
בשנותיה הראשונות הקהילה שגשגה, אך בהמשך היישוב שהוקם הושמד במלחמות.
ב-1878 סיפחה בריטניה את השטח. לאחר תקופה קצרה קנתה גרמניה את השטח מידי בריטניה. ב-1890 הקימה גרמניה במקום מושבה גרמנית. ב-18 באוקטובר 1890 הוקמה הונחה אבן היסוד של מצודת "האלט פסטה", על ידי סרן קורט פון, מעמד אשר סימל את הקמתה של וינדהוק מחדש. מאז וינדהוק שגשגה. העיר זכתה לפיתוח מואץ ונהנתה מהגירה של תושבים שעברו מגרמניה וממדינות אפריקה, להתיישב בה.
ב-1915 פסק השגשוג, לאחר שהעיר נכבשה מידי גרמניה, במלחמת העולם הראשונה, על ידי כוחות דרום אפריקה, שפעלו מטעם בריטניה. לאחר הכיבוש דרום מערב אפריקה, כולל וינדהוק, נוהלה על ידי ממשל צבאי בריטי.
לאחר מלחמת העולם השנייה החלה וינדהוק להתפתח בקצב איטי, עד הכרזת העצמאות של נמיביה ב-1990, בה וינדהוק הוכרזה כבירתה. הכרזה זו משכה השקעות רבות לפיתוח העיר ושיפור התשתיות.
משמעות השם
ישנן מספר תאוריות על איך המקום קיבל את שמו. הרוב מאמינים שהשם נגזר מהמילה "וינדהוק" באפריקאנס (פינת הרוחות). תאוריה נוספת אומרת שאפריקנר נתן לווינדהוק את שמה על שם הרי וינטרהוק, המצויים בסמוך לעיירה טולבג שבדרום אפריקה, מקום מגוריהם של אבותיו של אפריקנר. האזכור הראשון של השם "וינדהוק" היה במכתב ששלח אפריקנר לג'וזף טינדל, ב-12 באוגוסט 1844.
שלטון
העיר מנוהלת על ידי מועצת העיר. המועצה מונה 15 חברים, הנבחרים בבחירות דמוקרטיות. המועצה מתכנסת פעם בחודש ומקבלת החלטות בנוגע לניהול העיר. לחברי המועצה אין סמכויות אישיות לקבלת החלטות. רק החלטות המועצה, המתקבלות ברוב הנדרש, הן החלטות שהתקבלו בסמכות וישן להן תוקף מחייב.
כיום בראשות המועצה עומדת מפלגת (SWAPO (South West African People's Organisation שמחזיקה ב13 מנדטים (2 מנדטים נוספים מחזיקות מפלגות האופוזיציה).
גאוגרפיה
למועצת העיר של וינדהוק יש תוכניות להרחיב את גבולות העיר לכיוון צפון. על פי התוכניות וינדהוק צפויה להפוך לעיר השלישית בגודלה בעולם לפי, אחרי טיאנג'ין ואיסטנבול.
מזג אוויר
העיר וינדהוק ממוקמת באזור מדברי. גשמים יורדים בעיקר בקיץ בחודשים ינואר-מרץ. ממוצע המשקעים הוא 370 מ"מ לשנה. ברוב ימות השנה ומזג האוויר יבש, עם שמש ורוח חלשה.
בתקופת הקיץ בדרך כלל חם ביום ובערב קר. בחודשי החורף, יוני-אוגוסט, במהלך היום קריר ובלילה קר מאוד. הטמפרטורה יכולה לרדת מתחת לאפס.
רכבת
וינדהוק מחוברת על ידי רכבת לשלושה יעדים:
כבישים
בשנת 1928 נסלל הכביש הראשון בווינדהוק. לימים נקראה הדרך - שדרות העצמאות. עשר שנים לאחר מכן נסללה דרך "גובאביס", ששמה שונה ל- "סם נוג'ומה דרייב".
מתוך 40,000 קילומטר של דרכי גישה בנמיביה, כיום כ-5000 ק"מ סלולות.
יהודים
בווינדהוק יש קהילה יהודית משנת 1917. בעיר קיימים מבנים יהודיים- בית כנסת שנבנה ב -1925, תלמוד תורה ואולם קהילתי, ומתקיימת בה פעילות של התנועה הציונית, הנתמכת על ידי תרומות.
ספורט
רוגבי הוא ספורט פופולרי בנמיביה. הקבוצה הלאומית נקראת "וולויצ'אס". נמיביה התמודדה בגביע העולם ברוגבי חמש פעמים, בשנים-1999,2003,2007,2011 וב-2015, אך מעולם לא זכתה.
כן, מספר מתאגרפים מפורסמים, גדלו בווינדהוק - פאולוס מוזס, פאולוס אמבונדה ואבמרק.
בווינדהוק גם קבוצת הקריקט הלאומית של נמיביה, "הנשרים", שאת רוב משחקי הבית שלה משחקת במגרש הקריקט "וונדררס קירקט גראונד" שבוינדהוק. יש עוד מספר מגרשים בעיר, כמו "יונייטד גראונד" ו"טראנס נמיביה גרואנד".
הנשרים השתתפה בגביע העולמי בקריקט ב-2003 בדרום אפריקה, אך הפסידו בכל המשחקים. הקבוצה גם שיחקה בכל טורניר של "גביע אינטרקונטיננטל ICC".
בייסבול גברים הגיע לראשונה לנמיביה ב-1950 במועדון הספורט רמבלרס בווינדהוק.
מסלול המרוצים "מסלול מרוץ טוני ראסט" נפתח בשנת 2007, והוא מצוי מערבית לווינדהוק בדרך "דאן וילחואן".
עמודים (כתב עת)
עמודים הוא כתב עת חודשי של תנועת הקיבוץ הדתי מזה כשישים שנה. הוא מכיל מאמרי הגות כמו גם עדכונים שוטפים מהנעשה בהנהלת התנועה, בקיבוצים ובמושבים השיתופיים ברחבי ישראל. עד דצמבר 2009 יצאו לאור 738 חוברות, כמעט מדי חודש.
על פי עורכת "עמודים" היוצאת, גילה ורזילק קפלן:
עורכי "עמודים", מתחלפים מדי מספר שנים, והם לרוב חברי אחד הקיבוצים הדתיים. העורכת הנוכחית היא ריבה פריד מקיבוץ מעלה גלבוע.
הספרייה הלאומית של שווייץ
הספרייה הלאומית של שווייץ היא הספרייה הלאומית והמרכזית בשווייץ.
ב-1884 אישרה מועצת המדינה של שווייץ את החלטתה על הקמת ספרייה לאומית, ב-1885 החלה הספרייה לפעול אך נפתחה לציבור ארבע שנים לאחר מכן בבניין הארכיון המרכז של המדינה.
ב-1915 נחתם הסכם בין הספרייה לבין בתי ההוצאות לאור בשווייץ אשר במסגרתו כל בית הוצאה לאור מחויב לתת עותק של כל יצירה שיוצאת לספרייה, ב-1918 יצא קטלוג הספרייה הרשמי.
ב-1996 אוסף הפוסטרים של הספרייה החל להיות זמין ברשת.
בשנת 2000 נחנך בספרייה מרכז ליצירותיו של פרידריך דירנמאט.
אחת ממטרותיה של הספרייה היא לשקף את הרב-גוניות של התרבות השווייצרית.
דולר נמיבי
דולר נמיבי (N$) הוא ההילך החוקי של נמיביה. הוא הונפק לראשונה על ידי הבנק של נמיביה ב-15 בספטמבר 1993. קודם לכן, השתמשה המדינה בראנד דרום-אפריקאי הדרום-אפריקני, הממשיך להיות הילך חוקי במדינה, משום שהדולר הנמיבי מוצמד אליו ביחס של אחד-לאחד. נמיביה היא גם חלק מאזור המטבע המשותף, לצד לסוטו וסווזילנד.
גרדון
{{פירושונים|
סיטיפוינט
סיטיפוינט (באנגלית: CityPoint) הוא גורד שחקים המצוי בתוך הסיטי של העיר לונדון, ברחוב רופמייקר (רחוב "עושי החבלים"). בעבר נקרא גורד השחקים "בית בריטניק" (באנגלית: Britannic House).
המבנה נבנה בשנת 1967 ושופץ בשנת 2000. גובה גורד השחקים בעת שנבנה 122 מטרים, ובו 35 קומות המשמשות כיום את הנהלת חברת בריטיש פטרוליום. בשנת 2000 בעת ששופץ המבנה הוגבה המבנה לגובה של 127 מטרים, כשהמעצב היה שפרד רובסון. בעקבות השיפוץ שונה שם המבנה מ"בית בריטניק" לשמו הנוכחי.
הדייר העיקרי השוכר שטחים במבנה הוא משרד עורכי הדין סימונס וסימונס (Simmons & Simmons).
גורד השחקים הוא השלישי בגובהו בסיטי של לונדון (אחרי מגדל 42 ורחוב סנט מרי אקסה מס' 30), וה-12 בגובהו בבנייני לונדון רבתי.
באוגוסט 2005 הוצע המבנה למכירה במחיר של 500 מיליון ליש"ט.
סולימאן פאשא ברגיני
סולימאן פאשא ברגיני או ברקינזדה (אלבנית Sulejman Pasha Bargjini, טורקית Berkinzade Suleyman Paşa) היה גנרל עות'מאני ובעל אחוזות ממוצא אלבני. סולימאן פאשא ברגיני נולד בעיירה מולט שעל יד פטרלה. משום כך הוא מוכר גם כסולימאן פאשא מולטי. הוא היה מקימה של העיר טירנה, בירתה הנוכחית של אלבניה. הוא הקים את העיר בשנת 1614, על נתיב סחר, במקום בו הייתה מצודה רומית עתיקה. בנה שם מסגד, חמאם ומרכז מסחרי עם מאפיה.
המסגד ההיסטורי שנשא את שמו נהרס בשנת 1945 על ידי השלטון הקומוניסטי כדי לפנות מקום לאנדרטה לזכר הפרטיזנים האנטי-פשיסטים.
יש הסבורים כי מקור שמה של העיר הוא על שמה של טהראן, בירתה של האימפריה הספווית, נגדה ניהל סולימאן פאשא מערכה צבאית מוצלחת באותה תקופה. אך למעשה, האזור הוכר בשם זה עוד לפני כן, ולפירוש השם יש הסברים אחרים, סבירים יותר.
תזמורת הרדיו הפילהרמונית של הולנד
תזמורת הרדיו הפילהרמונית של הולנד (בהולנדית: Radio Filharmonisch Orkest) היא תזמורת רדיו הולנדית שמקום מושבה הקבוע הוא בהילברסום. התזמורת פועלת בחסות "המרכז לשידורי מוזיקה" (Muziekcentrum van de Omroep), ארגון גג המאחד את מחלקות המוזיקה של תאגידי השידור השונים המסופחים לשידור הציבורי ההולנדי.
תזמורת הרדיו הפילהרמונית מופיעה בערוץ 4 של רדיו הולנד ובקונצרטים פומביים בקונצרטחבאו שבאמסטרדם ובאוטרכט. כמו כן היא מנגנת בהפקות האופרה הלאומית ההולנדית. תוכניות התזמורת אינן נקבעות ישירות על ידי הנהלת התזמורת ומנצחה הראשי אלא במרכז המוזיקה שנזכר לעיל.
אלברט ואן ראלטה ייסד את התזמורת ב-1945 וכיהן כמנצחה הראשון. מנצחיה הראשיים בעבר היו פאול ואן קמפן, ברנרד הייטינק, ז'אן פורנה, וילם ואן אוטרלו, הנס פונק וסרג'יו קומיסיונה. אדו דה וארט היה מנצח ראשי של הפילהרמונית משנת 1989 עד 2004 וכיום הוא מנצח כבוד. יאפ ואן זביידן התמנה למנצח ראשי ומנהל אמנותי בשנת 2005. ואן זביידן פרש ממשרת המנצח הראשי בשנת 2012, אז ניתן לו תואר מנצח אורח של כבוד (honorair gastdirigent). באוגוסט 2010 הכריזה התזמורת על מינוי מרקוס שטנץ למנצח הראשי השמיני שלה, החל מעונת 2012-13, בחוזה התחלתי לשלוש שנים. המנצחת הראשית הנוכחית של התזמורת משנת 2019 היא קרינה קנלקיס.
באוקטובר 2010 ניצבה תזמורת הרדיו הפילהרמונית לפני איום אפשרי בפירוק, עקב ביטול המימון למרכז המוזיקה, אך השבה חלקית של הקרנות הסירו את החשש להמשך קיומה של התזמורת.
פעלי-העזר של הלב
פֹעלי־העזר של הלב (בהונגרית: A szív segédigéi) הוא רומן פוסטמודרניסטי, שפרסם הסופר והמסאי ההונגרי פטר אסטרהאזי בשנת 1985.
בדומה לאחדים מן הרומנים האחרים שכתב פטר אסטרהאזי, גם "פֹעלי העזר של הלב" לא כתוב כרומן שגרתי, כיוון שלצד העלילה הקופצנית הוא בנוי מהבזקים רגעיים, מתמונות ומהיגדים, שמהם אמורים הקוראים לבנות לעצמם את העלילה.
בחלקו הראשון של הספר, בן שהתייתם מאמו פוגש באחוזת ילדותו שבכפר את אחיו, את אחותו ואת אביו, ובני־המשפחה מעלים זיכרונות הקשורים לאם המנוחה ולעברה הרחוק. אגב כך מלאכת האבל של היתום צוברת תאוצה, והוא מתמודד עם האובדן באמצעים העומדים לרשותו.
בחלק השני של הספר מתהפכת זווית ההסתכלות, ודווקא האם המנוחה היא הפונה אל בנה המיותם ומשתדלת לעזור לו להתעמת עם המציאות החדשה שנכפתה עליו. סוף הרומן מחזיר את הקוראים אל נקודת המוצא: מציאות ההווה, שבה האם מתה והבן חי.
לרומן יש דמיון מבני ליצירה מוזיקלית פוליפונית, מפני שהסופר משלב ביצירתו מובאות מיצירותיהם של כארבעים סופרים, ומשום שבנוסף על קול הבן היתום ועל קול האם המתה, מהדהדים בספר גם קולותיהן של דמויות רבות אחרות. גיוון הדוברים גורם לכך שלשון הספר איננה אחידה: יש בה ערבוב של משלב ספרותי גבוה עם עגת רחוב.
הספר, שתורגם לכ-13 שפות, ראה אור בעברית ב-1996 בהוצאת שוקן, בתרגומו של רמי סערי.
שול קולט
שול און קולטור פארבאנד ("שוּל אוּן קוּלטוּר פַרבָּנְד"; יידיש: איגוד בתי הספר והתרבות), שנודעה בכינוי המקוצר "שול קולט", הייתה רשת בתי ספר יהודיים חילוניים, שפעלה בפולין בין שתי מלחמות העולם.
הרשת הוקמה על ידי איחוד הברית העולמית של פועלי ציון ימין ופועלי ציון ("ברית הפועלים העברית הסוציאליסטית פועלי ציון - צ"ס), שפרשו מ"ציש"א", והייתה קטנה ביחס לרשתות האחרות. בתי הספר של "שול קולט" היו חילוניים, והשפה העיקרית בהם הייתה יידיש. עם זאת, בניגוד ל"ציש"א", ראו אנשי "שול קולט" בעברית שפה השנייה, אך עקב דרישת השלטונות הכניסו גם פולנית לתוכנית הלימודים ובכך הפכו, למעשה, לתלת-לשוניים.
ביבי ניווירת'
ביאטריס "ביבי" ניווירת' (באנגלית: Beatrice "Bebe" Neuwirth; נולדה ב-31 בדצמבר 1958) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון יהודייה-אמריקאית. ניווירת' היא זוכת שני פרסי טוני ושני פרסי אמי על תפקידה בסיטקום "חופשי על הבר".
תיאטרון
בשנת 1986 זכתה בפרס הטוני על הופעתה במחזמר "צ'ריטי המתוקה".
ב-1996 שיחקה בעיבוד החוזר למחזמר המצליח "שיקגו" בתור נערת השעשועים ולמה קלי וזכתה בפרס טוני שני.
טלוויזיה
התפרסמה לראשונה בתפקיד הפסיכולוגית לילית סטרנינג בסיטקום "חופשי על הבר", תפקיד אותו מלאה במשך שבע עונות ושזיכה אותה בשני פרסי האמי. חזרה על התפקיד גם בסיטקום המצליח "פרייז'ר", בו הופיעה מספר פעמים לאורך תשע שנים.
בשנת 2014 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "מזכירת המדינה" כנאדין טוליבד,ראשת הסגל של אליזבת מקורד.
בשנת 2022 החלה לגלם את מבקרת הספרות והשפית אוויס דבוטו (אנ') בסדרה "ג'וליה"; דרמה קומית תקופתית של רשת HBO Max.
קולנוע
ב-1989 השתתפה לראשונה בסרט קולנועי, הקומדיה הרומנטית של קמרון קרואו "אמרי לי כן".
ב-1990 שיחקה בתפקיד משמעותי בקומדיה של פיטר ויר "גרין קארד" בתור לורן אדלר, חברתה של ברונט מיטצ'ל (אנדי מקדואל).
ב-1991 הופיעה בדרמת הפשע "באגסי" בתפקיד הרוזנת די פראסו.
ב-1993 שיחקה במותחן "בכוונת זדון" בתור הבלשית דנה האריס. ב-1995 השתתפה בפנטזיה הקומית "ג'ומנג'י" בתור נורה, דודתם של היתומים פיטר וג'ודי שאפרד.
ב-1998 הופיעה בסרטו של וודי אלן "סלבריטי" ובמותחן האימה "סיוט בחדר המורים" בתור מנהלת התיכון.
ב-1999 השתתפה בסרטו של ספייק לי "הקיץ של סם" ובדרמה הקומית "ליברטי הייטס".
בשנת 2000 זכתה להערכה רבה על הופעתה בתור הכירופרקטית דיאן לודר בקומדיה "הכול בשביל איב".
שיחקה בתפקידים קטנים גם בקומדיות "איך להיפטר מבחור ב-10 ימים", "נוכלים בגדול" ובשנת 2009 בדרמה המוזיקלית "תהילה".
חיים אישיים
ב-2009 נישאה בשנית, לכריס קלקינס.
המנון נמיביה
לאחר שקיבלה את עצמאותה בשנת 1990, ערכה נמיביה תחרות לכתיבת המנון חדש למדינה. בתחרות זכו מילותיו ומנגינתו של אחלי דואסב, מנהל קבוצת המוזיקה המסורתית ממדבר קלהרי.
בשנת העצמאות הראשונה של נמיביה הוצג ההמנון לראשונה והתקבל על ידי הציבור הרחב. אולם התקיים דיון על מילות השיר, כיוון שלדעתם של מספר מוזיקולוגים, השפה לא תמיד תואמת בהרמוניה מלאה למנגינה.
מחלף חבצלת
בכניסה למחלף מכיוון צפון ממוקמת תחנת דלק של דור אלון.
בתחנת דלק זאת נרצח פרנסואה אבוטבול. בצמוד למחלף נחנך ב-2011 המרכז המסחרי "ביתן".
סימולטור לגלישה במגלשיים ובסנובורד
סימולטור הסקי (המוכר גם בכינוי העברי "סקימולטור" - הלחם של "סקי" ו"סימולטור") הוא סימולטור המדמה גלישה במדרון מושלג. הסימולטור נועד כדי ליצור תנאים הדומים לגלישה על שלג, כך שיאפשר למתאמנים לפתח טכניקה, לשפר מיומנויות מוטוריות וקוגניטיביות, וליצור תגובות אינסטינקטיביות למקרי קיצון בעת הגלישה, לקראת גלישה על שלג אמיתי.
רקע
אימון בסימולטור לגלישה נועד לאמן את הגוף ואת התת-מודע להתנהלות במרחב: הכנה גופנית ומנטלית, לימוד ותרגול תפיסת מרחב ותנועה שונים.
האימון בסימולטור מתאים לאימוני גלישה בסקי או בגלשן שלג ומתאים לכל רמות הגולשים. ברוב הסימולטורים ניתן לשלוט על זווית מדרון הגלישה ומהירות הגלישה. פרמטרים אלו מותאמים לרמת המתאמן ובאמצעותם יכול המדריך לסייע למתאמן במקרה של איבוד שיווי משקל וחשש לנפילה. האימון לגולשים מתקדמים יכול לכלול גם סימולטור למסלול סלאלום. בחלק מהסימולטורים קיימות מערכת למעקב אחר התקדמות הגולש ולתחקור הגלישה. מערכות אלו מאפשרות גם לימוד תאורטי והסתכלות מן הצד לפני, אחרי ובמהלך האימון.
מכשירים
ישנם שני סוגי סימולטורים לגלישה:
מסלול סלאלום
בגלישה בשלג מתחרי גלישת הסלאלום גולשים במדרון בין מקלות ודגלים שנעוצים במגוון מרווחים ובמגוון מסלולי הגלישה: סלאלום, ג'יינט סלאלום, סופר ג'יינט סלאלום, דאון היל. המטרה לגלוש בין הדגלים ולסיים את המסלול בזמן הקצר ביותר וזאת על ידי שימוש בטכניקה מושלמת.
מכונת הסלאלום בסימולטור הגלישה מדמה את אותם דגלונים ומקלות והגולש על מדרון הגלישה (הסימולטור), יכול באמצעותה לשפר את הרמה המקצועית שלו במיומנויות הגלישה, מהירות תגובה (זריזות), לעזור לו להתמודד עם "הפתעות" קיצוניות. על הגולש מוטלת האחריות לגלוש בפניות חדות, במקצב ובתזמון נכונים תוך חזרה פעמים רבות על אותן התנועות במהירויות משתנות ובזוויות מדרון משתנות, המקלות מופעלים על ידי מנוע במהירויות משתנו בהתאם לרמת הגולש.
האימון מדגיש את היכולת להתמודד עם מצבים משתנים במרחב.
ההבדל בין הסימולטור לגלישה בשלג
הגלישה בסימולטורים שונה מהגלישה על מדרונות מושלגים במספר היבטים:
בשל ההבדלים האלו, קיימת ביקורת על האימון בסימולטורים אלו, תוך הטלת ספק באפקטיביות האימונים: גולשים מתחילים אשר לא חוו מספיק את השלג האמיתי עלולים להתקבע על אופי הגלישה בסימולטור, ולגלות קשיים במעבר למדרונות שלג אמיתיים.
ליאור וילדיקן
ביוגרפיה
וילדיקן נולדה בקיבוץ נחשולים וגדלה בגבעת עדה להורים ריבה וחנוך, ולה שני אחים ואחות: איתי, אביב ואורי. וילדיקן החלה להתאמן בג'ודו כבר בגיל 9, בתחילה במועדון בוג'ין קאן בזכרון יעקב, ומאוחר יותר בגיל 15, במועדון מיטב בנתניה, שם היא מתאמנת עד היום. מאמנה הוא שני הרשקו, המשמש גם כמאמן נבחרת ישראל לנשים. בגיל 13 התקבלה וילדיקן לנבחרת ישראל והוריה תמכו בה כלכלית על ידי מימון חלק מנסיעותיה לתחרויות בינלאומיות מחוץ לישראל כנציגת הנבחרת.
בשנת 2012 זכתה בהישג המשמעותי הראשון שלה, מדליית זהב לבוגרות עד 70 קילו בתחרות גביע העולם שהתקיימה בטשקנט, אוזבקיסטן. בשנת 2014 הפכה וילדיקן לחברה בסגל האולימפי עקב הישגיה הגבוהים, וכיום היא שגרירת אתנה ישראל.
אליפויות ישראל
באליפות ישראל בוגרות שנערכה בתל אביב בדצמבר 2008, זכתה וילדיקן לראשונה במדליית הזהב בתחרות עד 70 ק"ג. בהמשך זכתה בתואר עוד 6 פעמים, בין השנים 2011–2015.
גביע העולם
וילדיקן זכתה במדליה הראשונה שלה בסבב העולמי בתחרות גביע העולם במשקל עד 70 ק"ג שנערכה בספטמבר 2012 בטשקנט, אוזבקיסטן. וילדיקן ניצחה את יריבותיה ויקטוריה אוזדייבה ודילשודה איסרואילובה האוזבקיות והעפילה למקום הראשון. עבור וילדיקן, זוהי מדליית הזהב הראשונה בקריירה בסבב העולמי. מאז זכתה וילדיקן ב־8 מדליות נוספות בסבב של איגוד הג'ודו הבינלאומי.
אליפות העולם 2015, קזחסטן
אליפות העולם בג'ודו 2015 הייתה תחרות השיא של וילדיקן, שם דורגה במקום השביעי. לאחר שלושה ניצחונות בשלבים המוקדמים נעצרה וילדיקן ברבע הגמר בקרב מול יריבה יפנית, בבית הניחומים הפסידה שוב ליריבה מקולומביה, 3 פעמים אלופת העולם ומדליסטית אולימפית.
חיים אישיים
וילדיקן מתגוררת בראשון לציון, היא סטודנטית לתואר ראשון בפסיכולוגיה וחינוך באוניברסיטה הפתוחה. בשנת 2010, וילדיקן עברה ניתוח לאיחוי חוליות בצוואר בעקבות פריצת דיסק צווארית. חזרתה לפעילות ספורטאית מלאה לאחר הניתוח, הופכת אותה למקרה הרפואי הראשון בו ספורטאי ממשיך בקריירה לאחר פציעה בסדר גודל כזה.
פורום קיסר
פורום קיסר הוא אחד מהפורומים הקיסריים שהיו ברומא בעת העתיקה.
הקמת הפורום
את הפורום הקים יוליוס קיסר, שתכנן אותו כתחליף לפורום רומאנום, שהיה האתר הציבורי המרכזי של רומא (הן לצורך מפגשים פוליטיים ציבוריים והן לצורכי מסחר). הפורום נועד להקרא על שמו של קיסר, כדי להרשים ולהציג את כוחו הפוליטי. הפורום נחנך בשנת 46 לפנה"ס (אף שבנייתו טרם הסתיימה בעת טקס החנוכה). בניית הפורום הסתיימה מספר שנים מאוחר יותר על ידי הקיסר אוגוסטוס. המתחם מאופיין בציר מרכזי חזק, עם הפיאצה העצומה המוקפת עמודים ונוכחותו המקדימה של המקדש, היא היוותה מודל ארכיטקטוני חדש ומקורי ששימש פונקציות אזרחיות אך יחד עם זאת דתיות כמו גם האדרת האדם שהיה לו זה נבנה.
בחזית הפורום נבנה מקדש לאלה ונוס גנטריקס שמשפחתו של קיסר, היוליים, טענה שהם צאצאיה. כמו כן הוצב בפורום פסל של קיסר הרוכב על בוקפאלוס - סוסו של אלכסנדר מוקדון. הנקודה בה בחר יוליוס קיסר לבנות את הפיאצה הייתה למרגלות גבעת הקפיטולין, בצמוד לפורום הרומי לכיוון סובוררה, הרובע העתיק של העיר רומא בה נולד, כיום חלק משכונת מונטי. מצפון היה רכס הטופה שקשר בין גבעות הקפיטולינה והגבעות הקווירינליות. הודות לחשבונותיו של הסופר הלטיני פליניוס הזקן (23-79 לספירה) אנו יודעים שהפורום אירח אוסף יוצא דופן של יצירות אמנות, המורכב בעיקר מציורי האמנים היוונים הגדולים ופסלים רבים, וכן אוספים עשירים של אבני חן וחפצים נדירים אחרים כמו שריון של מתכות יקרות, ועוטפים חפצי פנינים שהגיעו מחופי בריטניה.
קיסר אף הפעיל את השפעתו ושכנע את הסנאט הרומי להעביר את מקום מושבו לפורום החדש (דבר שלא בוצע לבסוף בשל הרצחו של קיסר).
Compiz
compiz (בתעתיק לעברית קומפיז) הוא מנהל חלונות הפועל על מערכת החלונות X ומאפשר מגוון שיפורים ואפקטים גרפיים בתחום ניהול מערכת החלונות, וכן בתחומים שימושיים נוספים כגון קיצורי דרך.
קומפיז היה מנהל החלונות הפופולרי הראשון בסביבת X11 שהשתמש ביכולות התלת-ממדיות של כרטיס המסך.
התוכנה כיום היא תוצר של מיזם פיתוח Compiz, וכן מיזם של Beryl. שני מיזמים אלו תוכנתו ופותחו עד שנת 2007 בנפרד, אז אוחדו שניהם לתוכנה אחת הכוללת את תכונות שניהם.
בהמשך דעך השימוש בו מכיוון ששני שולחנות העבודה העיקריים בלינוקס, גנום וKDE הוסיפו תמיכה באפקטים תלת-ממדיים במנהלי החלונות הרגילים שלהם. אולם באוקטובר 2010 החל מייסד הפרויקט, סם ספילסבורי, לעבוד עבור חברת קנוניקל וקומפיז הפך להיות מנהל החלונות של יוניטי, ממשק המשתמש שנכנס לאובונטו החל מגרסה 11.04.
לתוכנה תמיכה חלקית בעברית.
תכונות
לתוכנה תכונות בסיסיות כשעליהן ניתן להוסיף תוספים שונים.
התכונות הן בין היתר בתחומים:
רפי ותדי שאולי
האחים רפי שאולי (נולד ב-29 באוקטובר 1939) ותדי (טדי) שאולי (נולד ב-11 ביולי 1945) הם מסעדנים ואנשי עסקים. משנת 1965 ועד 2023 פתחו עשרות מסעדות, מועדונים ודיסקוטקים בתל אביב, בירושלים, בחיפה, באילת, ברודוס, בלונדון ועוד. בין השאר פתחו את הדיסקוטק הראשון, את מועדון החברים הראשון ואת המסעדה הסינית הראשונה בישראל. רפי ותדי שאולי הפיקו את המחזמר "שיער", ייסדו את מגזין מוניטין, והיו הבעלים של הדולפינריום בתל אביב. רפי שאולי הוא יקיר העיר תל אביב לשנת 2013.
ביוגרפיה
רפי שאולי התגייס לצה"ל בשנת 1957 ושירת בחיל האוויר. לאחר שחרורו מהצבא שימש דייל בחברת אל-על במשך כשנתיים. תדי שאולי התגייס לצה"ל בשנת 1963 ושירת כמדריך נוער בשדה בוקר.
שנות ה-60, ה-70 וה-80 של המאה ה-20
בשנת 1965, עם שחרורו של תדי מהצבא, פתחו רפי ותדי, יחד עם איקא ישראלי ודן בן אמוץ, את הדיסקוטק הראשון בישראל, במרפסת החמאם ביפו. רפי תיקלט בו והיה למעשה הדי ג'יי הראשון בארץ, ותדי עמד מאחורי הבר. בשנת 1965 פתחו רפי ותדי שאולי את הדיסקוטק ויסקי אגוגו ברחוב בן יהודה פינת ז'בוטינסקי בתל אביב, ובשנת 1966 נפתח סניף נוסף של הדיסקוטק במרכז הכרמל בחיפה.
בשנת 1966 פתחו את מועדון "מנדי'ס", ברחוב בן יהודה 67 בתל אביב, וסניף נוסף בירושלים. המועדון נקרא על שמה של אשתו של רפי, מנדי רייס-דייוויס, שהייתה מעורבת בפרשת ריגול בריטית-סובייטית בשנות ה-60 של המאה ה-20. במועדון הופיעו, בין השאר, להקת הצ'רצ'ילים. את המקום פקדו שחקני הקולנוע, שון קונרי, מייקל קיין וברנדה ואקרו, ידידיה של מנדי, ועוד.
בשנת 1968 פתחו האחים שאולי את מסעדת "דה סינגינג במבו" (הבמבוק המזמר) ברחוב יורדי הסירה בנמל תל אביב, המסעדה הסינית-יפנית הראשונה בישראל, בתקופה שבה היה מתחם הנמל ריק ושומם לגמרי. תדי ורפי הביאו לארץ את הו יאנג צ'אן, טבח סיני, לעבוד במטבח של המסעדה. צ'אן נשאר בישראל כ-30 שנה ופתח בעצמו כמה מסעדות.
בשנת 1973 פתחו מסעדה סינית נוספת, "מיסטר סינג", ברחוב פרישמן בתל אביב. זאת המסעדה הראשונה בישראל שהציעה מנות אוכל בטייק אווי. באותה שנה פתחו מסעדה מקסיקנית ביפו.
בשנת 1976 פתחו את המסעדה הסינית "מנדיס על החוף" בעיר אילת. ראש הממשלה יצחק רבין גזר את הסרט בערב הפתיחה. באותה שנה פתחו האחים שאולי מסעדה ברודוס.
בשנת 1977 פתחו רפי ותדי את מועדון החברים הראשון בארץ, "המועדון", ברחוב הירקון בתל אביב. המועדון כלל ארבע קומות ומונתה ועדת קבלה כדי לבחור את המצטרפים למועדון, בנוסף לתשלום המשמעותי שנדרש מהחברים לשלם. במועדון הייתה מסעדה ודיסקוטק, והוצגו בו גם תערוכות אמנות, בין השאר של אסי דיין. בשנת 1982 המקום נשרף, ונפתח מחדש בשנת 1984. בשנת 1981 נפתח סניף נוסף של המועדון בגן האם בחיפה, ביוזמתו של גדי זאבי.
בשנת 1978 ייסדו האחים שאולי, יחד עם שוקי בן פורת, מיכאל אלבין, דוד מושביץ, יורם מושקט וחיים בר און, את מגזין מוניטין. עורכו הראשון היה אדם ברוך. הירחון היה המגזין הראשון בישראל שהודפס בדפי כרומו בצבע.
שנות ה-80 של המאה ה-20 ואילך
בשנות ה-80 כתב רפי שאולי סרטים בהוליווד, ביניהם הסרט "הגולאג" שבו שיחק מלקולם מקדואל בתפקיד הראשי.
בסוף שנות ה-80 פתחו תדי ורפי בתל אביב את חנות הפרוזן יוגורט הראשונה בישראל, "מנדיס שרי", בפינת הרחובות בן-גוריון ודיזנגוף.
בשנת 1990 פתחו רפי ותדי מחדש, יחד עם שותפם יהודה טלית, את הדולפינריום בתל אביב, שנסגר כמה שנים קודם לכן. הם שיפצו את המבנה, הביאו דולפינים ומאמנים מרוסיה ופתחו במקום מסעדה. המקום נסגר בשנת 1993 ולא נפתח שוב.
בשנת 1991 העלו רפי וטדי, יחד עם יהודה טלית וחיים סלוצקי, הפקה מחודשת של המחזמר שיער באולם הסינרמה, בבימויו של צדי צרפתי. באותה שנה חבר תדי לקבוצת איזנברג כשותף בחברה הציבורית "קיסריה מקרקעין ונופש". כחלק מהפעילות העסקית של הקבוצה הקים יחד עם רפי אחיו את הקאנטרי קלאב "קיסרית" בקיסריה. בתחילת שנות האלפיים הקים רפי שאולי עבור חברת Park Plaza את מסעדת "צ'ינו לטינו" בנוטינגהאם, לידס ולונדון. באותן שנים חבר תדי שאולי למוזיאון תל אביב עם שותפו יצחק חנגל, וביחד הקימו את המסעדות "ג'קומטי", "דובנוב 8", "קפה סטודיו", "קפה הלנה" ומסעדת "פאסטל", שזכתה בתואר "המסעדה המעוצבת היפה בעולם" לשנת 2014, בתחרות שהתקיימה בסין. תדי פתח יחד עם חנגל גם את מסעדת "ריברסייד" על שפת הירקון ו"קפה אריאלה" בבית אריאלה בתל אביב.
בשנת 2013 קיבל רפי שאולי את פרס יקיר העיר תל אביב.
ריח מטאל
ריח מטאל הוא אלבום הבכורה משנת 2005 של להקת הבי מטאל ישראלית Metal ScenT, שהיא עצמה באותו הזמן נקראה גם "ריח מטאל". הרעיון שלשמו הוקמה הלהקה היה לשלב בין סגנון המטאל לבין הסגנון הים תיכוני. האלבום מכיל גרסאות כיסוי לשירים ים תיכוניים ידועים בסגנון כבד.
ברט הארט
ברט סרג׳נט הארט, (באנגלית: Bret Sergeant Hart, נולד ב-2 ביולי 1957) הידוע בכינויו "היטמן", הוא מתאבק עבר מקצועי קנדי שהתאבק במסגרת הארגונים WWE ו-WCW. במהלך הקריירה שלו, זכה ברט ב-5 אליפויות עולם של ה-WWE ו-2 אליפויות עולם של ה-WCW, 4 אליפויות בארצות הברית, שני תוארי אליפות בין יבשתית ובתארי זוגות רבים כחלק מהצמד "הארט פאונדיישן" שכלל גם את גיסו ג'ים ניידהארט. הארט נחשב על-ידי רבים לאחד מגדולי המתאבקים בכל הזמנים.
ריח מטאל
שם הלהקה והאלבום שלה הוא על משקל שם תוכנית הטלוויזיה המתעסקת עם מוזיקה ים תיכונית - ריח מנטה. התוכנית עצמה קידמה את החיבור בין הלהקה לזמרים, ונתנה להם במה. לשם כך, גייסו חברי הלהקה מספר אמנים מתחום הזמר הים תיכוני, ויחד איתם חידשו להיטי זמר ים תיכוני בסגנון הבי מטאל. הלהקה עבדה על האלבום במשך ארבע שנים, ולבסוף ראה האלבום אור בשנת 2005.
ברט הארט
תחילת הקריירה
הארט נולד וגדל בקלגרי שבמחוז אלברטה בקנדה, הוא בנו של סטו הארט, מאמן היאבקות אגדי, ואחיו של המתאבק המנוח אואן הארט. הארט התאבק בארגון ההתאבקות העצמאי של אביו בקנדה עד שבשנת 1984 חתם על חוזה עם ה-WWF. הארט צוות לג'ים ניידהארט כצמד בשם "הארט פאונדיישן" ויחדיו זכה הצמד מספר פעמים בתוארי הזוגות של הארגון. בתחילת שנות ה-90 התחיל הארט להתקדם בקריירת היחידים וזכה באליפות הבין יבשתית בקרב מול רודי פייפר, שנערך ברסלמניה 8. הוא החזיק בתואר עד סאמרסלאם 1992, שם הפסיד לגיסו, דיוויד סמית (שכונה "בריטיש בולדוג" ו"דייבי בוי סמית"), וגם כיבד אותו בניצחונו כשהניף את ידו של סמית ואליהם הצטרף אואן הארט לאיחוד משפחתי.
ריח מטאל
באלבום ישנם 10 שירים, כשבכל אחד מהם מתארח זמר ים תיכוני מפורסם אחר בדואט לצד סולן הלהקה, רמי שלמון. בין הזמרים שאיתם שרה הלהקה היו ניסים סרוסי, אביבה אבידן, שלומי שבת ושימי תבורי.
ברט הארט
תחילת הקריירה
בסאמרסלאם 1993 ברט עמד להתמודד ולסגור חשבון עם לולר, אך האחרון הופיע ואמר שהוא לא יכול להתאבק, ובמקומו דוינק הליצן החליף אותו בקרב. דוינק הפסיד בקרב ואז לולר זרק את הקביים ותקף את ברט והסתבר שלולר עשה הצגה, השופטים שלא ראו זאת בעין יפה החליטו שלולר יתאבק נגד ברט למורת רוחו של לולר. ברט ניצח בקרב אחרי שביצע את מהלך ההכנעה שלו. מנגד, לולר ניצח בפסילה לאחר שברט לא הסכים לשחרר את ההכנעה שלו. בסדרת ההישרדות של שנת 1993, ברט הצטוות לאחיו, אואן, ברוס וקית' הארט נגד שון מייקלס (שהחליף את ג'רי לולר שספג פציעה לא מתוכננת) ושלושה מנתיניו של ג'רי לולר.
קבוצתו של ברט יצאה עם ידה על העליונה בקרב זה; לעומת זאת, אואן כעס על ברט שהודח לטענתו בגללו, כשהוא אף איתגר את ברט לקרב. ברט סירב להילחם באחיו ואואן החליט להשלים עם זאת. לאחר מכן, ברט ואואן הצטוותו נגד הקוויבקרים לקרב על תואר הזוגות ברויאל ראמבל 1994. בקרב זה, ברט ואואן הפסידו ובזמן שברט נפצע בקרב וביקש מאחיו לעזור לו לקום, אואן בעט ברגלו של ברט ובגד בו. באותו האירוע, ברט ניצח בקרב הרויאל ראמבל המסורתי ביחד עם לקס לוגר ושניהם קיבלו קרב אליפות נגד יוקוזונה ברסלמניה 10. אירוע זה לא בישר טובות לברט, שנאלץ להתאבק גם נגד אחיו וגם נגד יוקוזונה על התואר, וזה היה בתנאי שלוגר לא יזכה בתואר.
בקרב הפתיחה של רסלמניה 10 ברט הפסיד לאחיו, לאחר מכן לוגר הפסיד בפסילה ליוקוזונה ובקרב השני, ברט ניצח את יוקוזונה וזכה בתואר. אואן זכה בטורניר מלך הזירה של 1994 בעזרת בן דודו ושותפו להארט פאונדיישן, ג'ים ניידהארט, כשהוא בגד בברט והרס לו את הקרב נגד דיזל על התואר. בסאמרסלאם, ברט הארט התאבק בקרב כלוב על התואר נגד אואן, כשג'ים ניידהארט היה לצידו של אואן ואז בריטיש בולדוג חזר ועזר לברט לנצח ולהגן על התואר בהצלחה. בסדרת ההישרדות, ברט הארט הפסיד את התואר לבוב באקלנד בקרב מגבות לאחר שאואן הורה לאמם לזרוק את המגבת בשביל ברט. ברט חידש את הפיוד שלו נגד ג'רי לולר בשנת 1995 והיה בפיודים נגד אייזיק יאנקם (קיין בעתיד) וז'אן פייר לאפיט. באירוע סדרת ההישרדות 1995 הוא התמודד נגד דיזל על התואר העולמי וניצח. ברסלמניה 12 הפסיד את התואר לשון מייקלס בקרב איירון מן. לאחר הקרב ברט לקח חופשה מהיאבקות.
בסוף שנת 1996 חזר ברט ובאירוע In Your House 13: Final Four הוא זכה בתואר לאחר שניצח בקרב מרובע. לעומת זאת, הוא הפסיד אותה לסייקו סיד לילה לאחר מכן. ברט פתח בפיוד נגד סטיב אוסטין, מה שהוביל לקרב ברסלמניה 13, שבו ברט ניצח והפך לדמות הרעה. לאחר מכן, ברט איחד את כל משפחתו - אואן, דייבי בוי סמית', ג'ים ניידהארט, ואליהם הצטרף בריאן פילמן, כשהם נקראו הגרסה המחודשת של ה"הארט פאונדיישן" וגילמו דמויות של קנדים אנטגוניסטים. ברט זכה בתואר שוב בפעם החמישית לאחר שניצח את אנדרטייקר בשל עזרה משון מייקלס, ששימש כשופט מיוחד. ברט התמודד בסדרת ההישרדות 1997 נגד שון מייקלס על התואר והפסיד במה שהוביל לאירוע "הדפיקה במונטריאול" המפורסם. לאחר מכן, ברט עזב בטריקת דלת את הארגון.
אליפות ה-WWE
ב-12 באוקטובר 1992 זכה הארט לראשונה באליפות ה-WWE אחרי שניצח את ריק פלייר באירוע שלא שודר בטלוויזיה. הוא הפסיד את התואר ברסלמניה 9 למתאבק יוקוזונה. הארט השיב לעצמו את התואר מיוקוזונה שנה לאחר מכן ברסלמניה 10, והגן עליו עד סדרת ההישרדות 1994 בה הפסיד לבוב באקלנד את התואר. במהלך כהונתו כאלוף, הסתכסך הארט עם אחיו אואן הארט ואף נלחם מולו על האליפות בקרב כלוב בסאמרסלאם 1994.
בסדרת ההישרדות 1995 זכה הארט בפעם השלישית בתואר לאחר ניצחון על דיזל. את תואר זה איבד בקרב "איש הברזל" ברסלמניה 12 לשון מייקלס, קרב שנודע כאחד הקרבות ה"טכניים" ביותר שידע הענף. בסוף אותה שנה חזר הארט להופיע, ובתחילת 1997 זכה ברביעית באליפות לאחר ניצחון בקרב מרובע על אנדרטייקר, סטיב אוסטין וויידר. תואר זה נותר ברשותו למשך יום אחד בלבד, כשלמחרת הפסידו למתאבק סיד וישס במסגרת התוכנית RAW!.
ברסלמניה 13 התאבק הארט מול סטיב אוסטין כוכבו הפופולרי של הארגון, וכתוצאה מכך הפכה דמותו של הארט לרעה, אנטי אמריקנית ופרו קנדית. בסאמרסלאם 1997 זכה הארט פעם נוספת בתואר לאחר ניצחון על אנדרטייקר, תואר בו החזיק עד סדרת ההישרדות 1997. ב 23 במאי 1999 אחיו של ברט הארט (אואן הארט) מת במהלך פעלול לאחר שחבל שאמור היה להורידו לזירה במהלך מופע נקרע והוא נפל לזירה ונפצע אנושות ולאחר מכן נפטר בבית החולים.
מעבר ל-WCW
הארט עשה את בכורתו ב-WCW במופע סטארקייד 1997 כשופט מיוחד בקרב על אליפות ה-WCW העולמית במשקל כבד בין סטינג להאלק הוגאן. אחרי זה ברט היה מעורב במה שקורה ב-nWo והיה בפיודים עם רודי פייפר, רנדי סאבאג' וריק פלייר. ברט זכה בתואר ארצות הברית אחרי שגולדברג ויתר על התואר, ברט הפסיד את התואר ללקס לוגר וניצח אותו נייטרו אחרי. ברט היה מעורב בעלילה עם סטינג כשאמר שהוא יעזור לסטינג חוץ מל-nWo וסטינג ניסה לקנות האמון שלו, בסופו של דבר סטינג קנה את האמון של ברט הארט שהיה לשווא לאחר שברט תקף את סטינג עם הבייסבול באט והתמודד איתו בהאלווין האבוק 1998 וברט ניצח. ברט אחרי זה היה בפיוד על תואר ארצות הברית עם דידיפי והפסיד לו את התואר. חודשיים אחרי השניים התמודדו שוב על התואר וברט ניצח בעזרת הענק. ברט הפסיד את התואר לרודי פייפר בסופרבראוול 1999. ברט פרש מ-WCW אחרי ההפסד. ברט חזר ל-WCW באמצע 1999 ושיתף פעולה עם האלק הוגן וריק פלייר נגד סטינג ולקס לוגר ואז זכה בתואר העולמי מסטינג. ברט הגן על התואר נגד גולדברג, השניים גם זכו בתוארי הזוגות והפסידו אותם לאוטסיידרס. ברט התמודד נגד גולדברג על התואר העולמי וניצח, ברט חטף זעזוע מוח בקרב לאחר שגולדברב בעט בו בעוצמה. ברט שוב ניהיה בחור רע והצתוות לקייוין נאש, ג'ף ג'ארט, סקוט הול וסקוט שטיינר ל-nWo 2000 אך זה היה לזמן קצר וברט היה צריך לפרוש. ההופעה האחרונה של ברט ב-WCW הייתה בעידן הניו בלאד כשברט תקף את האלק הוגן ודרש את הקרב איתו,אך הקרב לא התקיים כי ברט לא יכל להתאבק יותר.
חזרה ל-WWE
בדצמבר 2009 דווח שברט הארט חתם על חוזה ל-5 חודשים ב-WWE.
ברסלמניה 26, שנערך בשנת 2010, התמודד ברט מול וינס מקמהן וניצח אותו.
שליו אמריקאי מצויץ
שליו אמריקאי מצויץ (שם מדעי: Colinus cristatus; מוכר גם בשם: בובווייט מצויץ) הוא מין של עוף קטן עד בינוני, ממשפחת השלווים האמריקניים, (סוג: Colinus), הנפוץ בצפון אמריקה הדרומית, מדרום פנמה, קולומביה, ונצואלה וברזיל ועד קוסטה ריקה והאיים האנטילים ההולנדיים. כפי שניתן ללמוד משמו, על ראשו של השליו האמריקאי המצויץ, ציצת נוצות.
בית גידולו הטבעי של שליו זה, הוא אזורי סוואנה פתוחים, שולי וקרחות יער ובקרבת מקווי מים. את רוב חייו הוא מבלה על הקרקע, אך כאשר הוא מופרע משלוותו, מתעופף השליו למרחק קצר, במטס מהיר ורעשני.
תת-מנים
לשליו האמריקאי 14 תת-מינים הנבדלים זה מזה, בצבעיהם ובאורך ציצת הנוצות שלהם. הצבעים נעים בין ערמוני בהיר, לערמוני כהה, חלקם מנוקדים בלבן וחלקם לא.
גאון מרושע: הסיפור על השוד השטני ביותר באמריקה
גאון מרושע: הסיפור על השוד השטני ביותר באמריקה (באנגלית: Evil Genius: The True Story of America's Most Diabolical Bank Heist) היא מיני-סדרה אמריקאית מסוגת פשע אמיתי דוקומנטרי של נטפליקס, שעלתה לשירות ההזרמה של החברה ב-11 במאי 2018. הסדרה עוקבת אחר האירועים והאנשים שעמדו מאחורי ניסיון שוד בנק בארצות הברית שהתרחש בשנת 2003 ובמותו של השודד שטען שאולץ להוציא לפועל את השוד תחת איום הפעלת פצצת זמן שחוברה לגופו.
תקציר העלילה
הסדרה מנסה להתחקות אחר האירועים והאנשים שעמדו מאחורי ניסיון כושל אך יוצא דופן של שוד בנק בארצות הברית. ניסיון השוד בוצע על-ידי בראיין וולס, שליח פיצה מאירי שבפנסילבניה, שנעצר על-ידי שוטרים זמן קצר לאחר שיצא מסניף הבנק. בעת מעצרו גילו השוטרים על גופו התקן מכני גדול שבראיין טען שהוא פצצה שחוברה לגופו על-ידי מתכנני השוד וכי הוא עצמו אולץ להשתתף בשוד תחת האיום כי הפצצה תופעל באמצעות שעון, אם לא ימסור את שלל השוד בזמן לידי המתכננים. בראיין נאזק על-ידי השוטרים, שעיכבו אותו במקום המעצר בהמתנה לצוות חבלנים משטרתי, כדי שאלה יבדקו את ההתקן ויסייעו בהסרתו. בזמן שהמתינו להגעת החבלנים, התפוצץ ההתקן שנשא בראיין והרגו. הסדרה מנסה לפתור את סבך האירועים, הדמויות והקשרים ביניהם, שהביאו בסופו-של-דבר לניסיון השוד ולמותו של בראיין.
ביקורת
באתר Rotten Tomatoes דורגה הסדרה ב-80%, עם ממוצע של 6.45/10, בהתבסס על 30 ביקורות.
חדשות ישראל
חדשות ישראל (בגרמנית: Israel Nachrichten) היה עיתון יומי ישראלי בשפה הגרמנית. מערכת העיתון שכנה בתל אביב. העיתון הופץ בישראל, בגרמניה, באוסטריה ובשווייץ.
את העיתון ייסד זיגפריד שלום בלומנטל, עולה מברלין, תחת השם Blumenthals Neueste Nachrichten ("החדשות האחרונות של בלומנטל"), בשנת 1935. בשנת 1943 שינה העיתון את שמו ל"ידיעות חדשות". בשנת 1949 נפטר המייסד בלומנטל ויורשיו המשיכו בניהול העיתון. בשנת 1950 הופיע העיתון במהדורה של 25,000 גליונות, אז, בין הנפוצים בישראל. בצוות כותביו נמנו מקס ברוד, ארנולד צווייג ושלום בן-חורין. אז הופיעו בישראל בסך הכל שבעה עיתונים בשפה הגרמנית.
משנת 1974 ועד אמצע שנות ה-90 היה העיתון בבעלות "החברה המאוחדת לפרסומים והדפסות" - חברה בשליטת מפא"י וממשיכתה מפלגת העבודה, שהוציאה לאור עיתונים בשלל שפות. בהמשך נמכר העיתון לג'ורג' אדרי, שסיפר: "ב'חדשות ישראל' הגרמני עזר לי סטף ורטהיימר, שכל שבוע קנה מודעה ב–7,000 שקל".
מפעם לפעם בעיתון פורסמו גם סיפורים קצרים של סופרים הכותבים בגרמנית. בשנת 1982 פורסם סיפור של קלאוס אבנר אל יהודי וינאי.
בין השנים 1975 ו-2007 ערכה את העיתון אליס שוורץ-גרדוס. במותה בגיל 91 בשנת 2007 הייתה גרדוס עורכת העיתון המבוגרת ביותר בעולם. החל מ-2007 ערכה את העיתון הלגה מילר-גנצמאווה.
בשל הזדקנות אוכלוסיית העולים מגרמניה והתחרות עם אתרי האינטרנט בשפה הגרמנית, מספר המנויים ב-2007 הצטמצם ל-1,500 בלבד.
בעקבות קשיים פיננסיים העיתון נסגר בינואר 2011 ופועל מאז במתכונת אינטרנטית בלבד.
בשנת 2021 הוקם אתר אינטרנט שהוקדש לעיתון, האתר כולל את אודות וקורות העיתון, גיליונות סרוקים, האתר הוקם על ידי נינתו של זיגפריד שלום בלומנטל, דנה רפפורט מזור.
מולי סאגדן
ביוגרפיה
סאגדן נולדה ב-1922 בעיירה קית'לי שבמחוז יורקשייר. את ההנאה שבהצחקת אנשים גילתה, לדבריה, כבר בגיל צעיר. כשסיימה את לימודיה, מלחמת העולם השנייה כבר הייתה בעיצומה, וסאגדן החלה לעבוד במפעל תחמושת שעסק בייצור פגזים עבור חיל הים הבריטי. לאחר שעזבה את המפעל, החלה ללמוד בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
עם סיום לימודיה החלה לשחק בתיאטרון רפרטוארי, בו גם הכירה את בעלה, השחקן ויליאם מור, לו נישאה ב-1958. במקביל, הופיעה במספר תפקידי אורח בקומדיות טלוויזיוניות שונות, ובהן "המופע של בני היל". התפקיד הראשי הראשון שקיבלה היה תפקידה של גב' קריספין בקומדיית המצבים "Hugh and I", אותו גילמה בין 1962 ל-1966. כותב הסדרה, ג'ון צ'פמן, ליהק אותה מאוחר יותר לסדרה נוספת שכתב, "The Liver Birds", בה גילמה את דמותה של גב' האצ'ינסון, בין 1971 ל-1979. בין 1965 ל-1976 השתתפה סאגדן גם בסדרת טלוויזיה שאינה קומית, אופרת הסבון "קורוניישן סטריט", בה גילמה את דמותה של בעלת פאב.
אף שכבר כיכבה על מסכי הטלוויזיה בבריטניה, הופעתה כגב' סלוקומב בסדרה "מישהו מטפל בך?" החל מ-1972, היא שנחשבת לפריצתה הגדולה, ודמות זו היא המזוהה עמה יותר מכל. בסדרה זו, שעסקה בחנות כלבו, הייתה גב' סלוקומב הממונה על מחלקת בגדי הנשים. סימן ההיכר העיקרי שלה היה שיערה, שנצבע בכל פרק בצבע אחר. גב' סלוקומב התגוררה בגפה, עם חתול בשם Tiddles, אליו התייחסה בכינוי "pussy", מילת סלנג שפירושה "חתלתול" או "פות", והשימוש בה איפשר משחקי מילים רבים.
בשנות ה-80 השתתפה סאגדן בקומדיות המצבים "That's My Boy" וכן ב-"My Husband and I", שבה שיחקה לצד בעלה. הופעותיה על מרקעי הטלוויזיה פחתו בהדרגה. בין השנים 1992-1993 שבה לגלם את דמותה של גב' סלוקומב, בספין אוף של "מישהו מטפל בך?", "Grace & Favour", ומאוחר יותר הופיעה במספר תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות.
בתוכנית ההומור "הממלכה הקטנה" ישנה דמות חוזרת אשר טוענת מדי פעם כי הייתה השושבינה של מולי סאגדן בחתונתה. לבסוף, באחד הפרקים מופיעה סאגדן בהופעת אורח בתוכנית ומכריזה שהשושבינה בחתונתה הייתה מישהי אחרת.
אופנוע
אופַנוע (בריבוי: אופַנועים) הוא כלי רכב מנועי דו-גלגלי או תלת-גלגלי ומיועד לשאת נוסע אחד או שניים. האופנוע נבדל מן הקטנוע במאפיינים מספר:
היסטוריה
כלי הרכב הדו-גלגלי הראשון בעל מנוע בעירה פנימית הוצג בגרמניה ב-1885 על ידי גוטליב דיימלר ווילהלם מייבאך. למעשה אלו היו אופניים שהוצמד להם מנוע עזר קטן. כלי זה יכול להיחשב לאופנוע הראשון, כל עוד אין מחשיבים רכב דו-גלגלי שהוצג בתערוכה בארצות הברית ב-1867 והתבסס על מנוע קיטור. האופנוע הראשון שהוצע למכירה היה אופנוע גרמני בשם הילדברנד-וולפמילר ב-1894.
עד שנת 1920 היה אינדיאן יצרן האופַנועים הגדול ביותר. בשנים אלו החליף אותו יצרן האופנועים הוותיק ביותר הפעיל כיום, הרלי-דייווידסון האמריקאי, שהחל את פעילותו ב־1903. בשנת 1928 הפך DKW הגרמני ליצרן הגדול ביותר והחזיק בתואר עד לאחר מלחמת העולם השנייה, עת התואר עבר לחברת BSA הבריטית. משנת 1955 ועד ל-1970 חזרה חברה גרמנית, NSU, לשאת בתואר. בשנה זו הפכה חברת הונדה ליפנית הראשונה שנשאה בתואר יצרן האופנועים הגדול ביותר ומאז לא איבדה אותו.
כיום מיוצרים אופנועים במפעלים רבים ביפן, ארצות הברית, אירופה, המזרח הרחוק ודרום אמריקה.
אופנוע כביש
אופנועי כביש מבוססים לעיתים קרובות על אופנועי מרוצי מסלול, ודומים להם חיצונית. אופנועים אלה מצוידים לרוב במנועים רבי עוצמה, בנפח מאות סמ"ק, המאפשרים להם לעבור מהירות של 300 קילומטר לשעה. גוף האופנוע מכוסה בכיסויי פלסטיק כדי לשפר את האווירודינמיות של האופנוע ולהקטין את התנגדות האוויר. צמיגיהם של אופנועים אלה חלקים למדי, למעט חריצים מועטים מדי מספר סנטימטרים, וזאת כדי לשפר את אחיזת הכביש. הם מאופיינים לרוב בצמיג אחורי רחב הרבה יותר מן הצמיג הקדמי. תנוחת הרכיבה באופנועים אלה היא תנוחה רכונה, המיועדת להקטין את תרומתו של הרוכב להתנגדות האוויר בזמן הרכיבה.
תנופת הפיתוח של אופנועי הכביש החלה בשנות ה-70 של המאה ה-20, כשהיצרנים היפנים הגדולים, הונדה, קוואסקי, סוזוקי וימאהה זיהו את אופנוע הכביש ככלי להוכחת עליונותם הטכנולוגית ויוקרתם. הספקי המנועים עלו תוך זמן קצר למאה כוח סוס ואף יותר מכך.
בשנות ה-80 גברה התחרות כשהדגמים החדשים היו בעצם רפליקות של אופנועי המרוצים המקצועניים. ההתפתחות הטכנולוגית בתחום השלדות לא הדביקה את התפתחות המנועים, וכך הפכו אופנועי הכביש לכלים קשים לשליטה הדורשים מיומנות רבה, ובמקביל פרץ גל תאונות, ולאחריו מחאה עולמית נגד יצרני האופנועים, ודרישה לתעריפי ביטוח, אכיפה מוגברת, הגבלות גיל וכדומה. יצרני האופנועים הקטינו את ההספקים של המנועים והתמקדו במנועים בנפח עד 600 סמ"ק. גם השלדות הפכו שקולות יותר, ותנוחת הרכיבה קיצונית פחות.
בשנות ה-90 המגמה השתנתה שוב. יצרני האופנועים לא רצו לאבד את התועלת הנובעת מהפופולריות הרבה של מרוצי הגרנד פרי, ובעקבותיהם העניין באופנועים כבדים יותר וחזקים יותר הדומים יותר לאופנועי המרוצים. ההתפתחות ביכולת העיבוד של חומרים אקזוטיים הביאה ליצור של שלדות ברמה גבוהה התואמות את דרישות המנועים החזקים. שדה התחרות היה עתה אופנועי ה-1,000 סמ"ק, אופנועים סדרתיים חזקים מאוד עם מושב כפול, ארבעה צילינדרים ויחסי הספק שמתקרבים לכוח סוס אחד לכל קילוגרם משקל, ואבזור בטיחות ופינוק רב. את המגמה הוביל הימאהה R1 ששקל 180 קילוגרם והגיע להספק של 150 כוח סוס, וביצועים זריזים של אופנוע 600 סמ"ק. כיום כבר נשבר מחסום ה 1:1. לסוזוקי GSX-R1000 יש 175 כוח סוס, ומשקלו 166 קילוגרם בלבד. לימאהה YZF-R1 משקל 172 קילו והספקו 172 כוח סוס. בשני האופנועים הללו, כמו באופנועים אחרים בשנים האחרונות מותקנת מערכת מגח-אוויר (Ram-Air) המעלה את הספק המנוע עוד יותר. זוהי מערכת הדוחסת אוויר קר ודחוס ועשיר בחמצן אל מערכת היניקה של המנוע, ובכך מגבירה את הבעירה ואת ההספק. המערכת נכנסת לפעולה רק במהירויות גבוהות, ופעולתה אופטימלית ב-240 קילומטר לשעה.
היצרנים הגדולים מציעים כיום אופנועים בנפחי מנוע בין 1,000 ל-2,000 סמ"ק, המשמשים בדרך כלל לתיור. אלו הם אופנועים מאובזרים ומפנקים בדרך כלל, המצוידים בבלמי ABS, מושבים נוחים, תנוחת ישיבה גבוהה יותר ומהירות גבוהה.
בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 היה ZZR1400 של חברת קווסאקי האופנוע המהיר ביותר בעולם עם 197 כוח סוס ומהירות מרבית של כ-320 קילומטר לשעה. הדגם, שמשקלו היבש עמד על 215 קילוגרם, צויד במנוע ארבע-צילינדרים בנפח 1,352 סמ"ק שקורר בנוזל וסיפק 169.1 כוח סוס שנמדדו בגלגל האופנוע. בכך החליף ה-ZZR את סוזוקי היאבוסה בתור האופנוע החזק ביותר. עיצוב הדגם זכה לדגש חזק על אווירודינמיות על מנת להשיג את המהירות המרבית. לדוגמה, פנסי האיתות הוצנעו במעטפת הגוף של האופנוע.
אופנועי העל כיום מצוידים במערכות פליטה מטיטניום, ראשי צילינדר עשויים מחומרים קרמיים, וחלקי מרכב מקוולאר.