cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פטרי אורפו
קריירה פוליטית
אורפו נבחר לראשונה לפרלמנט בשנת 2007 וכמה שנים לאחר מכן היה חבר בקואליציה של יוהה סיפילה ושימש כסגנו.
במהלך כהונתו כשר הפנים, אורפו עסק במשבר ההגירה כשהצליח לגייס את תמיכת מפלגת הפינים הלאומית, וכן מחוקקים ממפלגות האופוזיציה בתוכניותיו למאבק בהגירה הלא חוקית.
לאחר מינויו לשר האוצר, במאי 2016, הודיע אורפו כי יתמודד נגד יושב ראש מפלגת הקואליציה הלאומית ושר האוצר דאז אלכסנדר סטוב בוועידת המפלגה שנערכה ביוני. באותו זמן, אורפו נבחר לפרלמנט לקדנציה השנייה. אורפו נתפס על ידי חברי הקואליציה הלאומית כמחפש קונצנזוס זהיר עם ניסיון מועט בפוליטיקה בינלאומית. אך פועלו כשר הפנים העניקו לו 4,441 קולות נגד 361 של סטוב ובכך נבחר ליושב ראש המפלגה החדש. עד מהרה הודיע אורפו כי יתפוס את מקומו של סטוב כשר האוצר והוא מונה רשמית לשר האוצר ב־22 ביוני 2016.
ביוני 2017, ראש הממשלה יוהה סיפילה ואורפו הודיעו שאינם יכולים לשתף פעולה עם שותפתם הקואליציונית השלישית, מפלגת הפינים, תוך ציון הבדלים בערכי הליבה ובמדיניות ההגירה והאיחוד האירופי. הן עבור סיפילה והן עבור אורפו, על כף המאזניים היו רפורמות מרכזיות בתחום הבריאות והשלטון המקומי, שהיו מפתח לתוכניתם לאיזון הכספים הציבוריים.
בנוסף לתפקידיו הפוליטיים הלאומיים, אורפו עמד בראש (לצד ואלדיס דומברובסקיס הלטבי) בישיבת שרי הכלכלה והפיננסים של מפלגת העם האירופית לקראת ישיבות אקופין.
מתוקף תפקידו כשר האוצר בשנים 2016–2019, שימש פטרי כחבר בדירקטוריונים של הבנק האירופאי לשיקום ולפיתוח, מנגנון היציבות הפיננסית האירופית, הבנק האסייני להשקעות בתשתיות, בנק ההשקעות הנורדי והבנק העולמי.
באופוזיציה
בדצמבר 2019, ניסה אורפו להצביע על אי-אמון בממשלה המכהנת. זאת במטרה להביא לבחירות חדשות, שאורפו קיווה לנצח בהן. הממשלה המכהנת הואשמה ברשלנות בתגובה לבעיות בשוק העבודה. מאוחר יותר, ראש הממשלה אנטי רינה התפטר, אבל אורפו הפסיד לסאנה מרין בבחירות שנערכו בדצמבר 2019.
ניצחון בבחירות הפרלמנטריות 2023
מפלגת הקואליציה הלאומית של פטרי אורפו ניצחה בבחירות לפרלמנט בפינלנד באפריל 2023. המפלגה הובילה את הסקרים מאז אמצע 2021 ומפלגתו סיימה במקום הראשון, עם 20.8% מהקולות ו־48 מושבים בפרלמנט, והגדילה את סך המושבים שלה ב-10 מושבים. זו הייתה התוצאה השלישית בגובהה בתולדות המפלגה. במהלך קמפיין הבחירות, הציג אורפו מצע שבו נכללה מטרת הפחתת החוב הממשלתי של פינלנד והגירעון התקציבי השנתי וכן הפחתת מיסים.
פטרי אורפו, הקים קואליציה בת ארבע מפלגות שכללה את מפלגת העם השוודית, הנוצרים-דמוקרטים ומפלגת הפינים. הממשלה קידמה תוכנית צנע וצימצום הגירה.
הקורפוס השישי (האימפריה הגרמנית)
הקורפוס השישי (בגרמנית: VI. Armee-Korps) היה קורפוס בצבא הפרוסי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ומלחמת העולם הראשונה ופורק ב-1919.
מלחמת אוסטריה–פרוסיה
הקורפוס הוקם ב-15 באפריל 1815 וכמפקדו מונה פרידריך היינריך פון הינרביין. ב-1866 לחם הקורפוס במלחמת אוסטריה–פרוסיה כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה. מפקדו באותה עת היה לואיס פון מוטיוס. ב-27 ביוני הקורפוס סייע לקורפוס החמישי במהלך קרב נאחוד וקרב סקאליץ. הקורפוס השתתף בהצלחה גם בקרב קניגרץ. ב-6 באוגוסט מת מוטיוס באוסטרליץ מכולרה, ואת תפקידו מילא וילהלם פון טימפלינג עד סיום המלחמה.
מלחמת צרפת–פרוסיה
במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה בין השנים 1870-1871, הוחזק הקורפוס בשלזיה כדי לאבטח את האזור במקרה שהאימפריה האוסטרו-הונגרית תחליט להצטרף למלחמה לקראת צרפת. רק לקראת סוף המלחמה נשלח הקורפוס לסייע במצור על פריז ובקרב שווילי. בשנים הבאות היה הקורפוס מופקד על הגנת האזור הצבאי השמיני ובסיסו היה בברסלאו.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד קורט פון פריטצלוויץ. הוא נערך בחזית המערבית במסגרת הארמייה הרביעית של אלברכט, דוכס וירטמברג. בהמשך, לבקשתו של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה, הועבר הקורפוס אל הארמייה החמישית. הקורפוס נטל חלק במערכה על הגבולות. בהמשך השתתף הקורפוס בקרב שמפאן הראשון, בקרב ארטואה השני, בקרב ארטואה השלישי ובקרב אראס. ב-7 בנובמבר 1915 פרש פריטצלוויץ מהצבא ולמחליפו מונה גאורג פון דר מרוויץ.
רוצחי פרח הירח (ספר)
מגזין "טיים" דירג את הספר כאחד מעשרת ספרי העיון לשנת 2017. עיבוד קולנועי בבימויו של מרטין סקורסזה נמצא בהפקה.
תקציר
הספר חוקר שורה של מקרי רצח של אנשי שבט האוסייג' במחוז אוסייג', אוקלהומה בראשית שנות העשרים - לאחר שהתגלו מרבצי נפט גדולים מתחת לאדמתם. לאחר שקיבלו זכויות בבית המשפט לרווחים המופקים מפיקדונות נפט שנמצאו על אדמתם, אנשי האוסייג' נערכים לקבלת העושר הם מאמינים שהם זכאים לו כחוק ממכירות פיקדונות הנפט שלהם.
עם זאת, הליך ארוך ומורכב מוטל על חלוקת הרווחים מהמכירות לפני שמישהו מאנשי אוסייג' יראה משהו מהכסף הזה. ועדיין, הם הבעלים החוקיים של האדמה ורווחיה, דבר שמאוד מעורר חשד בקרב כמה ממנהלי האדמות שיש להם היסטוריה של יחסים גרועים עם השבט. אותם גורמים העוינים את שבט אוסייג' מחליטים אז שהם יכולים לפשט מאוד את ההשתלבות ברווחי הנפט על ידי ביטול אלו שנחשבים שהם פועלים כ"מתווכים" לפני שהם יוכלו להיפרד מרווחי הנפט.
אנשי האוסייג' עצמם נתפסים כ"מתווכים", ומזימה מורכבת נרקמת כדי לחסל את אנשי האוסייג' שירשו עושר זה מרווחי הנפט. באופן רשמי, מספר בני אוסייז' שנרצחו מגיעה לפחות ל-20, אך גראן חושד שאולי מאות נהרגו בשל קשריהם לנפט. הספר מפרט את חקירת ה-FBI שזה עתה הוקם על מעשי הרצח, כמו גם את המשפט וההרשעה הסופיים של הקברן ויליאם הייל שנתפס בתור המוח שמאחורי העלילה.
ביקורת
שון וודס מ"רולינג סטון" כתב:" בספרו החדש והמדהים... גראן מתעד סיפור של רצח, בגידה, גבורה ומאבקה של אומה להשאיר את תרבות הגבול שלה מאחור ולהיכנס לעולם המודרני... מלא בדמויות כמעט מיתיות מעברנו - הריינג'רס הטקסיים, ברונים שודדים מושחתים, בלשים פרטיים ורוצחים נואשים כמו כנופיית אל ספנסר - סיפורו של גראן מסתכם בהיסטוריה סודית של הגבול האמריקני."
מבקר של Publishers Weekly הצהיר ש"המחבר מצוות הניו יורקר, גראן (שכתב את העיר האבודה Z) מחזק את המוניטין שלו כמספר סיפורים מבריק בסיפור הפשע המרתק הזה, שמשחזר את מעשי הרצח המפחידים והבלתי ידועים יחסית באוקלהומה של שנות העשרים."
אד וולימי מהגרדיאן כתב "רצח העם של אמריקה הלבנה נגד אומות ילידיות במהלך המאה שקדמה לתקופת גראן הוא מטאפורה לביטול האנושות בעולם הטבע שהילידים ראו אותו כמקודש. ספרו של גראן הוא פרק בתקופה מטרידה ונוראית."
משפחת אמבראר E-Jet E2
משפחת אמבראר E-Jet E2 היא משפחה של שלושה מטוסים צרי-גוף בעלי טווח בינוני שפותחו על ידי חברת אמבראר הברזילאית, כדי להחליף את קודמיהם, משפחת אמבראר E-Jet. במשפחה שלוש גרסאות מטוסים בעלות אותו גוף המטוס באורכים שונים ובכנפיים שונות, שני מנועי פראט אנד וויטני PW1000G בשני גדלים,מערכת בקרת טיסה טוס על חוט, בעלי מערכות אלקטרוניות אוויריות ותאי אחסון חדשים הגדולים יותר ב-40%. החברה הודיעה כי כל מושב יצרוך בין 16% ל-24% פחות דלק ו-15% עד 25% הוזלה בעלויות האחזקה.
התוכנית הושקה בסלון האווירי בפריז ב-2013. בגרסה הראשונה, הטיסה הראשונה של ה-E190-E2 התרחשה ב-23 במאי 2016. המטוס צפוי להיכנס לשירות עם Widerøe ב-24 באפריל 2018.
E175-E2
ה-E175-E2 בעל סביבות ה-80 המושבים הוא המטוס הקטן ביותר מבין משפחת אמבראר E-Jet E2. המטוס יוארך בשורה אחת מה-E175, וכך יכיל עד 90 הנוסעים. המטוס הראשון היה אמור להיכנס לשירות ב-2020, אבל הכניסה לשירות נדחתה בשנה לשנת 2021.
E190-E2
ה-E190-E2 יהיה באותו גודל כמו ה-E190, עם 114 מושבים.
E195-E2
ה-E195-E2 מתחרה עם איירבוס A220-100. בפברואר 2016, הודיעה אמבראר כי החליטה להאריך את מוטות הכנפיים של ה-E195-E2 ב-1.4 מטר כדי ליצור כוח עילוי גדול יותר, יחד עם הגדלת משקל ההמראה המקסימלי בשתי טונות והרחבת טווח הטיסה בעד 830 ק"מ.
הגרסה הושקה ב-7 במרץ 2017 ואזול נתיבי אוויר ברזילאיים היה מפעילו הראשון. טיסתו הראשונה הייתה ב-29 במרץ 2017. אמבראר מתכננת להציג את האב טיפוס בסלון האווירי בפריז ביוני 2017, ולהכניס את המטוס לשירות במחצית הראשונה של 2019. המטוס יוגדל על ידי תוספת שלוש שורות מה-E195, והוא יוכל להכיל עד 144 מושבים.
מרכז העסקים הראשי של מנאמה
מרכז העסקים הראשי של מנאמה (CBD) ממוקם במרכז מנאמה, בירת בחריין. רבים ממלונות העיר, בנייני משרדים, חנויות ומסעדות ממוקמים באזור זה. הוא שוכן לאורך החוף הצפוני של מנאמה.
מרכז העסקים הראשי נחשב לאחד מאזורי הקניות הטובים בעיר; בין מתחמי הקניות הבולטים באזור נמצא שוק מנאמה, הממוקם ליד באב אל בחריין (שער בחריין), וקניון מודה המכיל בתוכו מותגי יוקרה.
בנוסף, שוכנים בו גם מרכז הסחר העולמי של בחריין והמתחם הפיננסי של בחריין, שם ממוקמים המגדלים הגבוהים ביותר במדינה.
הנס הופמן
הנס הופמן (21 במרץ 1880 – 17 בפברואר 1966) היה צייר אמריקאי יליד גרמניה, שנודע גם כאמן וגם כמורה. הוא נולד והתחנך ליד מינכן, היה פעיל באוונגרד האירופי בתחילת המאה העשרים והביא הבנה וסינתזה עמוקה של סימבוליזם, נאו-אימפרסיוניזם, פוביזם וקוביזם כאשר היגר לארצות הברית בשנת 1932. ציורו של הופמן מתאפיינים בדאגה קפדנית למבנה הציורי ואחדות, אשליות מרחביות ושימוש בצבע נועז כאמצעי הבעה. מבקר האמנות קלמנט גרינברג ראה במופע היחיד הראשון של הופמן בגלריית ״אמנות המאה הנוכחית״ של פגי גוגנהיים בשנת 1944 (יחד עם עבודותיו של ג'קסון פולוק משנת 1943) פריצת דרך בציור מופשט לעומת מופשט גאומטרי שבישר את בואו של האקספרסיוניזם המופשט. בעשור שלאחר מכן, ההכרה של הופמן גדלה באמצעות תערוכות רבות, בעיקר בגלריית קוץ, שהגיעה לשיאה בדיעבד במוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית (1957) ובמוזיאון לאמנות מודרנית (1963), אשר הציגו במקומות נוספים ברחבי ארצות הברית., דרום אמריקה ואירופה. עבודותיו נמצאות באוספים הקבועים של מוזיאונים מרכזיים ברחבי העולם, כולל מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, טייט מודרן, המוזיאון הגרמני הלאומי, הגלריה הלאומית לאמנות ומכון האמנות של שיקגו.
הופמן נחשב גם לאחד ממורי האמנות המשפיעים ביותר של המאה ה-20. הוא הקים בית ספר לאמנות במינכן בשנת 1915 שאותו בנה על הרעיונות והעבודה של פול סזאן, הקוביסטים וקנדינסקי ; כמה היסטוריונים לאמנות מציעים שזה היה בית הספר המודרני הראשון לאמנות בעולם. לאחר שעבר לארצות הברית, הוא פתח מחדש את בית הספר הן בניו יורק והן בפרובינסטאון, מסצ'וסטס עד שפרש מהוראה בשנת 1958 והחל לצייר במשרה מלאה. להוראתו הייתה השפעה משמעותית על אמני אוונגרד אמריקאים שלאחר המלחמה-כולל הלן פרנקנטלר, נל בליין, לי קרסנר, ג'ואן מיטשל, לואיז נבלסון ולרי ריברס ועוד, כמו גם על התיאוריות של גרינברג. חלק מעיקרונתיו האחרים של הופמן כוללים את התיאוריות המרחביות של דחיפה/משיכה, התעקשותו שמקורו של האמנות המופשטת בטבע והאמונה בערכה הרוחני של אמנות. הופמן מת מהתקף לב בניו יורק ב־17 בפברואר 1966.
ולדימיר בבושקין
היה ידוע בכינוי ואסיה בריליאנט (ואסיה היהלום).
ביוגרפיה
באוקטובר 1949, בגיל 20, בבושקין עוכב בוולסק במחוז סרטוב בגין כייסות ובשנת 1950 נידון לעשר שנות מאסר על פי צו בית המשפט העליון של ברית המועצות.
בשנת 1950, במעצר, בבושקין "הוכתר" כגנב בחוק. לאחר ריצוי עונשו, נידון פעמיים (בשנת 1951 ו-1953) לעוד 25 שנות מאסר באשמת שוד. בשנת 1965 הוא שוב נידון ל -15 שנות מאסר באשמת עבירות שוחד. הוא ברח מהמחנה פעמיים, אך נתפס.
בשנת 1971, באשמת ניסיון רצח, בבושקין נידון ל-15 שנות מאסר נוספות (10 השנים הראשונות מתוכן בכלא) ו- 5 שנות גלות. בשנים 1971–1973 ריצה את עונשו בכלא זלטוסט מחוז צ'ליאבינסק, ובשנים 1973–1981 בכלא "ולדימירסקי צנטרל". לאחר מכן ריצה את עונשו בכלא המשטר המיוחד בכפר חורפיה וכפר לפוטקובה מחוז סברדלובסק ובכלא "הברבור הלבן" (סוליקאמסק, מחוז פרם).
עד סוף חייו בבושקין דבק במסורות הגנבים, ולכן מעולם לא עבד רשמית עבור המדינה הסובייטית.
בשנים האחרונות לחייו, בבושקין הזדהה עם הדיסידנטים הרוסיים, הם השתמשו בערוצי התקשורת שנוצרו על ידו בכלא "ולדימרסקי צנטרל".
בשנת 1985 בבושקין נפטר. לפי גרסה לא רשמית הוא נהרג בכלא המשטר המיוחד "הברבור הלבן". הוא נקבר בבית העלמין בעיר סוליקאמסק. על הקבר מוצבת מצבת גרניט ששוקלת שמונה טונות.
לרמן
לרמן (Lerman) הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי שפירושו "מלומד".
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בא מזמן לזמן
בא מזמן לזמן הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמרת הישראלית שירי מימון. השיר יצא לאור ב-25 ביולי 2022, על-ידי חברת התקליטים הליקון.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על-ידי צמד היוצרים תמר יהלומי ויונתן קלימי, והופק מוזיקלית על-ידי אלדד ציטרין. את השיר מלווה התזמורת הסימפונית ראשון לציון, בניצוחו של ציטרין. השיר יצא לרגל הופעתה של מימון באמפי קיסריה.
וידאו קליפ
הקליפ הרשמי שליווה את השיר, יצא מיד עם צאתו, וזכה למעל לחצי מיליון צפיות ביוטיוב. את הקליפ ביימו שחר גחם ודורון סרי, וצילמו עידו ברלד ומתן כהן.
קוצר
אישים:
ראו גם
}}
מדליית צ'רן
מדליית צ'רן (באנגלית: The Chern Medal) הוא פרס בין־לאומי, המכיר בהישגים מצטיינים לכל החיים ברמה הגבוהה ביותר בתחום המתמטיקה. הפרס מוענק בטקס הפתיחה של הקונגרס הבין־לאומי של המתמטיקאים (ICM), בדומה לשלושת הפרסים האחרים של האיחוד המתמטי הבין־לאומי (IMU) (מדליית פילדס, פרס נבנלינה ופרס גאוס).
מדליית צ'רן נקראת על שם המתמטיקאי הסיני המנוח שינג-שן צ'רן ומוענקת במשותף על ידי האיחוד המתמטי הבין־לאומי וקרן מדליות צ'רן (CMF). קרן המדליה מממנת את פרס מדליית צ'רן. זוכה המדליה מקבל 500,000 דולר, מתוכם 250,000 דולר פרס כספי והזוכה רשאי לבחור בארגון אחד או יותר לקבלת מימון בהיקף כולל של 250,000 דולר לתמיכה בתוכניות מחקר, חינוך או תוכניות הסברה אחרות בתחום המתמטיקה. כל האנשים החיים, ללא קשר לגיל או לייעוד, יהיו זכאים למדליה . הוועדה לבחירת הפרסים נבחרת על ידי הוועד הפועל של האיגוד המתמטי הבין־לאומי. שמו של יו"ר הוועדה מתפרסם בציבור, אך שמות חברי הוועדה האחרים נותרים אנונימיים עד להענקת הפרס בקונגרס.
תיאור המדליה - הצד הקדמי של מדליית צ'רן כולל את הטקסט "CHERN MEDAL" לאורך השפה העליונה ודיוקנו של שינג-שן צ'רן בגיל 73 במרכז. החתימה הסינית של צ'רן נמצאת משמאל לדיוקן, ואילו חתימתו האנגלית מימין. הטקסט "2004-1911" מציין את שנות לידתו ופטירתו, בהתאמה. הצד האחורי של המדליה מציג את משפט גאוס-בונה הכללי, שהוכח באלגנטיות ובאופן מהותי על ידי צ'רן בשנת 1944, שכונה לעיתים קרובות משפט צ'רן-גאוס-בונה. שמו של זוכה הפרס נחקק על שפת המדליה בגודל 2.5 אינץ' שעשויה מזהב ירוק 18 קרט מצופה זהב 24 קרט.
פורד פלקון EA
פורד פלקון EA (באנגלית: Ford Falcon EA, קרוי גם: Ford Fairmont EA) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב פורד אוסטרליה, חברת בת של פורד אשר יוצרה בין השנים 1988–1991 באוסטרליה ובניו זילנד.
סרטן מלכותי אדום
סרטן מלכותי אדום (שם מדעי: Paralithodes camtschaticus) הוא מין של סרטן גדול שחי בים ברינג. הוא דומה למיני הסרטנים הרגילים, אך שייך לקבוצה Anomura, בה גם סרטני הנזיר.
מאפיינים
מין זה הוא הגדול בבני המשפחה סרטנים מלכותיים (Lithodidae). אורך שריונו יכול להגיע ל-28 ס"מ, מוטת הרגליים יכולה להגיע לאורך 1.8 מטר ומשקלו מגיע ל-12.7 קילוגרם, אך מרבית הפרטים מגיעים לאורך שריון של 17 ס"מ ומשקל 2.9 קילו בלבד. הסרטנים הזכרים גדולים יותר מאשר הנקבות. צבעו של הסרטן בטבע הוא בורגונדי ולא אדום. את שמו הוא קיבל עקב צבע הסרטן לאחר בישולו.
הסרטן מצוי בטבע בים ברינג שבצפון האוקיינוס השקט בין חצי האי קמצ'טקה לאלסקה. מגדלי סרטנים הפיצו אותו גם לים ברנץ בידי השלטון הסובייטי בברית המועצות. הסרטן מעדיף מים קרים של 3.2-5.5 מעלות צלזיוס. הצעירים חיים בקבוצות במים רדודים בעומק 20-50 מטר על קרקעית הים, שם הם מוגנים אך הבוגרים יורדים אל מתחת עומק 500 מטרים לסביבות בוציות השופעות מזון. הם עולים באביב ובקיץ למים רדודים להזדווג וחוזרים.
הסרטן הגדול ניזון ממגוון יצורים קטנים יותר שהוא ימצא ויתפוס בצבתות הגדולות שלו. המזון העיקרי שלו כולל כוכבי ים, צדפות, אצות וגם נבלות. כמו כן הוא יטרוף סרטנים מלכותיים קטנים יותר, בעיקר כאלה שהשילו את שריונם לאחרונה.
הסרטן הוא מין הניצוד לאורך חופי רוסיה ואלסקה וגם בנורווגיה ועקב בשרו המשובח הוא יקר מאוד ביחס למשקלו. עקב דיג מופרז חלה ירידה באוכלוסייתם, גם לאחר שהם הפכו למוגנים בחוק החל מ-1980. הסיבות לכך ככל הנראה הם דיג יתר, התחממות המים והפצת מיני דגים טורפים.
אסון המוקש בבאר אורה
הפיגוע
ב-18 במרץ 1968 טיילו 150 תלמידי שמינית מבית הספר גימנסיה הרצליה במסגרת טיול שנתי להרי אילת והערבה, תלמידי בית הספר לנו ליד מלון על קו החוף באילת. יום לאחר מכן כאשר החלו לרדת מנחל רחם, אחד האוטובוסים עלה על המוקש שהונח והתפוצץ, וכתוצאה מהפיצוץ נפצעו 26 תלמידים ונרצחו ד"ר פסח מיילן ששימש רופא מלווה והחייל חנן כלב ששימש כמדריך ומאבטח, המוקש במשקל 10 ק"ג נפץ הונח על ידי מחבלים מירדן מארגון הטרור פת"ח שפעלו בשיתוף פעולה מלא עם צבא ירדן.
חקירת הפיגוע
מחקירת הפיגוע עלה כי המוקש הונח על ידי מחבלים שחדרו מגבול ירדן, וכי מדובר במוקש מדגם מארק 7 שהכיל כ-10 ק"ג חומר נפץ. במקום נתגלו עקבות 3 אנשים שהוליכו לכיוון גבול ירדן המרוחק כ-2.5 ק"מ ממקום הפיגוע. הערכת גורמי הביטחון הייתה כי חוליית המחבלים של הפתח היא שהניחה את המוקש והיא פעלה בתיאום מלא עם הצבא הירדני וייתכן כי היא אותה חוליית מחבלים שביצעה פיגוע תופת כמה ימים לפני כן באילת בה נפצע קשה נהג המונית אלפונסו בר-אור בוארון שנפטר מפצעיו ב-2007.
תגובות
דובר צה"ל והממשלה הכריזו שתגובה לפיגוע תבוא. יומיים לאחר הפיגוע יצא צה"ל לשני מבצעים מבצע אסותא ומבצע תופת.
פיצה רומאית
פיצה רומאית או רומאנית (באיטלקית: Pizza Romana) היא סגנון של פיצה שמקורה ברומא, אך נפוצה כיום גם מחוץ לה, בעיקר במרכז איטליה.
בניגוד לפיצה נפוליטנה, המוכרת תחת איכות Traditional Speciality Guaranteed) TSG) לפי האיחוד האירופי ועל ידי אונסק"ו כמורשת תרבותית בלתי מוחשית, אין כיום הכרה מקבילה לפיצה רומאית, ובהתאם לכך אין הגדרה רשמית מוסכמת לגביה.
סוגי פיצות רומאיות
ישנם שלושה סגנונות שונים של פיצה העשויים להתייחס לפיצה רומאית באיטליה:
פיצה אל-טליו
פיצה אל-טליו (באיטלקית: Pizza al taglio) או פיצה על משקל - זו בדרך כלל מגיעה בפרוסות מלבניות, ולרוב יש בסיס בצק עבה יותר, בדומה לפוקאצ'ות. היא נאכלת לרוב כאוכל רחוב יום-יומי או טייק אוויי.
פיצה עגולה
פיצה עגולה (באיטלקית: Pizza tonda) - פיצה עם בסיס בצק דק. זו הפיצה הנפוצה ביותר המוגשת בעת ישיבה במסעדות ברומא, וכן זהו ככל הנראה הסגנון הנפוץ ביותר של פיצה במסעדות ברוב אזורי איטליה. לפעמים זו מכונה 'פיצה נמוכה' (Pizza bassa) כדי להבדיל מ'פיצה גבוהה' (הסגנון הנפוליטני). אחד ההבדלים העיקריים במרכיבי הבצק בהשוואה לסגנון הנפוליטני הוא בתוספת השמן התורמת לפריכות המתקבלת, המתואר באמצעות המילה "scrocchiarella", כינוי אונומטופי מקומי עבור סוג פיצה זה בניב הרומנסקו.
פינסה
פינסה (באיטלקית: Pinsa) - פוקצ'ה שמוצאה באזור לאציו, האופיינית למטבח הרומאי. זו הייתה ידוע כבר ברומא העתיקה והייתה, כמו גם היום, מנה פופולרית מאוד, המשמשת לעיתים קרובות לליווי מאכל נקניקים וגבינות במקום לחם. השם 'פינסה' מקורו מהמילה "Pinsare" (מלטינית: "Pinsere", שפירושה "להאריך"), פועל שמסביר גם את צורתה העגלגלה בעובי של כשני סנטימטרים. הפינסה עשירה מאוד בחלל בתוך הבצק, שהופך אותה פריכה מבחוץ ורכה מבפנים.
דגל (מתמטיקה)
במתמטיקה, דגל הוא שרשרת סופית של תת-מרחבים המסודרת ביחס להכלה. אם V מרחב וקטורי מממד סופי d, הדגלים המקסימליים שלו הם שרשראות באורך d, שבהן הפרש הממדים בכל צעד הוא 1. אוסף כל הדגלים נקרא יריעת הדגלים, וכאשר השדה סופי -- קומפלקס הדגלים. מכיוון שהחבורה הליניארית הכללית פועלת פעולה טרנזיטיבית על היריעה, אפשר לתאר אותה כמרחב המנה, כאשר היא תת-חבורת בורל (המייצבת אחד הדגלים).
המושג משמש באופן כללי יותר גם עבור שרשראות של אובייקטים קומבינטוריים הסדורות ביחס להכלה, כגון הזוגות של קודקוד וצלע העוברת דרכו בגרף (ראו למשל מיון המישורים הפרויקטיביים הסופיים).
שרלוט נסמית'
שרלוט נסמית' (באנגלית: Charlotte Nasmyth; 17 בפברואר 1804 – 26 ביולי 1884) הייתה ציירת סקוטית שיצירותיה נחשבו בזמנו כ"פנינים", ואשר נכללות באוספים של הגלריה הלאומית של סקוטלנד ומוזיאונים אחרים.
ביוגרפיה
שרלוט נולדה בכנסיית סנט אנדרו, אדינבורו, אחת מאחד עשר ילדים, כולל שש בנות, של אלכסנדר נסמית', "אמן הנוף החשוב של ימיו". שרלוט, בשיתוף עם אחיה פטריק נסמית', ג'יין, ברברה, מרגרט, אליזבת, ואן, עבדה כעוזרת בסטודיו של אביה באדינבורו, וגם לימדה שיעורי אמנות. לאחר מות אביהם ב-1840, מורשתו ומכירה פומבית של 155 מציורי המשפחה העניקו לאחיות נסמית' עצמאות כלכלית, ואיפשרו להן לעבור לאנגליה.
בין 1831 ל-1866 הציגה שרלוט את נופיה הרומנטיים ויצירות אחרות באקדמיה המלכותית הסקוטית, בחברה המלכותית לאמנים בריטים, באקדמיה המלכותית ובמוסדות נוספים. היא ציירה בעיקר בצבעי שמן, ולפעמים בצבעי מים, וכן הפיקה כמה תחריטים. נושאיה כוללים נופים של צפון ויילס ואזורים שונים של אנגליה, כמו גם סקוטלנד, מה שמצביע על כך שהיא נסעה רבות ברחבי בריטניה.
היא הייתה האמנית הפורה ביותר מבין שש האחיות. סופרים מודרניים תיארו אותה כ"הכי ראוותנית והכי פרועה", מבקרים בני זמנה תיארו את ציוריה של שרלוט כ"פנינים קטנות", "תמונות של חדרים קטנים... שנועדו... להוות אוצר אינדיבידואלי משלו." גזעי עצים מסוקסים עם ענפים שבורים היו הנושא המועדף על שרלוט, ומבקר ב-1866 כתב על אחד מהנופים שלה, "זהו החלק המשובח ביותר של ציור עצים בתערוכה - נמרץ, חד ויפה בצבע."
שרלוט נפטרה בפוטני, סארי, ב-26 ביולי 1884.
בית שמש אקספרס
בית שמש אקספרס היא חברה המספקת שירותי תחבורה ציבורית באשכול בית שמש.
החברה נוסדה בראשית שנת 2021 והחלה להפעיל את הקווים שבאחריותה ב-17 ביוני באותה שנה.
בית שמש אקספרס היא חברת בת של חברת ההסעות נתיב אקספרס ונמצאת בבעלות מלאה של קבוצת עפיפי, אשר בבעלותה מפעילות תחבורה ציבורית אחרות כגון חברת הנסיעות והתיירות נצרת, ש.א.מ. נצרת וכבל אקספרס, שמפעילה את הרכבלית בחיפה. החברה מפעילה את התחבורה הציבורית העירונית בעיר בית שמש, ומספר קווים מבית שמש לגוש דן, קריית גת, פתח תקווה, ורחובות.
צי החברה
החברה מפעילה אוטובוסים עירונים ובינעירונים מדגמי גולדן דרגון עירוני וחשמלי, הייגר חשמלי, מרצדס-בנץ בינעירוני, אוטוקר וסולאריס עירוני ומפרקי שמייבאת קבוצת עפיפי, ווולוו בינעירוני
קאנט 13
קאנט 13 (באיטלקית: CANT 13) היה מטוס ימי דו-כנפי מסוג "מטוס אמפיבי" וחד-מנועי שהוגדר כמפציץ קל מתוצרת חטיבת כלי הטיס של יצרנית המטוסים האיטלקית Cantieri Riuniti dell'Adriatico (שם רשמי: Cantieri Riuniti dell'Adriatico C.R.D.A) אשר אב הטיפוס ערך את טיסת הבכורה ב-1925
לינדט ושפרינגלי
לינדט ושפרינגלי (Lindt & Sprüngli AG), הידועה יותר בשמה המקוצר לינדט, היא חברה שווייצרית לייצור שוקולד וממתקים.
היסטוריה
בשנת 1845 הקימו דויד שפרינגלי-שוורץ ובנו רודולף שפרינגלי-אמאן חנות קטנה לממכר ממתקים בציריך. כעבור שנתיים הקימו מפעל קטן לייצור שוקולד מוצק. עם פרישתו של רודולף שפרינגלי-אמאן בשנת 1892 התחלק העסק בין שני בניו. הבן הצעיר דויד רוברט קיבל שתי חנויות ממתקים שהתפתחו לרשת החנויות Confiserie Sprüngli. הבן הבכור, יוהאן רודולף, קיבל את מפעל השוקולד. כדי לגייס מימון להרחבת העסק הפך יוהאן רודולף את העסק לחברה Chocolat Sprüngli AG בשנת 1899. בהמשך אותה שנה רכש את מפעל השוקולד של רודולף לינדט שבברן ושינה את שם החברה ל- Aktiengesellschaft Vereinigte Berner und Zürcher Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (החברה המאוחדת של ברן וציריך לייצור שוקולד – לינדט ושפרינגלי).
בשנת 1994 רכשה לינדט את יצרנית השוקולד האוסטרית הופבאואר. בשנת 1997 רכשה את יצרנית השוקולד האיטלקית קפרל, ובשנת 1998 את יצרנית השוקולד האמריקנית גיררדלי. חברות אלה שולבו בלינדט כחברות-בנות. ללינדט יש כיום שישה מפעלים בקילכברג (שווייץ), אאכן (גרמניה), אולורון סנט-מארי (צרפת), אינדונו אולונה (איטליה), גלוגניץ (אוסטריה) וסטראת'ם, ניו המפשייר (ארצות הברית). המפעל בגלוגניץ מייצר את מותגי הופבאואר לצד מותגי לינדט. החברה-הבת קפרל מחזיקה מפעל נוסף בלוסרנה סאן ג'ובאני שבאיטליה, והחברה-הבת גיררדלי מחזיקה מפעל בסן ליאנדרו בקליפורניה שבארצות הברית.
מרכז הסחר העולמי 7
מרכז הסחר העולמי 7 (באנגלית: 7 World Trade Center; בראשי תיבות: 7 WTC או WTC-7) הוא שמם של שני בניינים, שהתקיימו באותו מקום באתר מרכז הסחר העולמי במנהטן תחתית שבניו יורק.
המבנה המקורי היה חלק ממרכז הסחר העולמי המקורי. בנייתו הושלמה בשנת 1987, והוא קרס בפיגועי 11 בספטמבר 2001 בשל שרפה שפרצה בו, ופגיעה ביסודותיו, בעת התמוטטות מגדלי התאומים הסמוכים. היה זה, לדעת הסוכנות הפדרלית שחקרה את קריסת המבנה, גורד השחקים הראשון בהיסטוריה שקרס בגלל אש.
היסטוריה
המבנה המקורי היה בן 47 קומות, מחופה גרניט אדומה, והשוכר העיקרי בו הייתה חברת האחים סלומון שחתמה על חוזה שכירות ארוך טווח בשנת 1988. המבנה החדש, שבנייתו החלה ב-2002 והושלמה ב-2006 הוא בן 52 קומות ומתנשא לגובה 186 מטרים (המבנה ה-28 בגובהו בניו יורק) ותופס שטח קרקע קטן במעט מזה של המבנה המקורי.
ב-2007 בתום הליך משפטי ארוך בין סילברסטיין לחברת הביטוח שביטחה את המבנה, זכה סילברסטיין בפיצוי בסך 4.55 מיליארד דולר, לעומת אומדן שווי מיולי 2001 שעמד על 3.55 מיליארד, וסכום התביעה המקורי של סילברסטיין שעמד על 7.1 מיליארד, והתבסס על הטענה שיש לחשב את פגיעת כל אחד מהמטוסים בבנייני התאומים כ"מאורע" נפרד לפי הגדרתו בפוליסת הביטוח.
בן-חורש גדול
בן חורש גדול (שם מדעי: Epipactis veratrifolia) הוא גאופיט ממשפחת הסחלביים.
דינה גריפובה
דינה פגימובנה גריפובה (ברוסית: Дина Фагимовна Гарипова, בטטרית: Динә Фәһим кызы Гарипова; נולדה ב-25 במרץ 1991) היא זמרת רוסייה. גריפובה ייצגה את רוסיה באירוויזיון 2013.
בן-חורש גדול
מאפיינים
לבן-חורש גדול יש פרחים שצבעם משתנה מפרט מפרט, בין צהוב, ירוק, וארגמן. שפית הפרח מורכבת משני חלקים: חלקה האחורי בנוי ככוסית ומכיל צוף נוזלי; חלקה הקדמי משמש משטח נחיתה לחרקים הבאים למצוץ את הצוף.
דינה גריפובה
ביוגרפיה
גריפובה נולדה ב-25 במרץ 1991 בזלנודולסק, טטרסטן, רוסיה, להורים רופאים. מגיל שש למדה שירה בתיאטרון "זולוטוי מיקרופון". גריפובה למדה עיתונאות באוניברסיטה הפדרלית בקאזאן.
בן-חורש גדול
מאפיינים
בישראל, המין גדל בגולן, בעמק ירדן עליון, ובעיקר בשמורת הטבע עין גדי ובסביבתה, לרוב בגבהים של בין 400 מטרים מתחת פני הים ועד 400 מטרים מעל פני הים, בשולי מעיינות ונחלים. הצמח פורח בחודשים אפריל-יוני.
דינה גריפובה
קריירה
בשנת 1999, היא נבחרה לכלת התואר הראשון בתחרות הכל-רוסית "Firebird". בשנת 2001 נבחרה לכלת פרס התואר הראשון של הפסטיבל הרפובליקני "Constellation-Yoldyzlyk", שלאחריו הוזמנה להופעות ואירועים שונים שאורגנו על ידי הוועד המארגן של הפסטיבל. בשנת 2005 נבחרה לזוכה בתחרות בינלאומית בעיר טרטו שבאסטוניה. בשנת 2008, דינה, יחד עם תיאטרון המיקרופון הזהב, השתתפו בתחרות בינלאומית בצרפת, שם זכתה במחזמר במקום הראשון.
בשנת 2012, הגיעה גריפובה לאודישנים, על מנת להתמודד בעונה הראשונה של The Voice בגרסה הרוסית. גריפובה הגיעה עד לגמר בו הוכרזה כזוכה הגדולה. מיד לאחר הזכייה הוחתמה על ידי יוניברסל מיוזיק גרופ. עיתונאים ומבקרי מוזיקה רוסיים מכנים את גריפובה "אדל הרוסייה" או "היורשת של סוזן בויל".
ב-19 בפברואר 2013, הוכרז כי דינה גריפובה תייצג את רוסיה באירוויזיון 2013 במאלמה, שוודיה, עם השיר "What If" (מה אם). ב-14 במאי 2013 דינה עלתה לגמר התחרות. השיר שלה קיבל 156 נקודות, מקום שני מתוך 16 מדינות. בגמר, הופיעה גריפובה בשיר מספר 10, בסופו סיימה במקום ה-5 בתחרות מתוך 26 נקודות כשהיא מקבלת 172 נקודות.
רפרטואר השירה של גריפובה הוא ברוסית, טטרית, אנגלית, איטלקית וצרפתית. היא שרה בעיקר פופ, אך גם מנסה את עצמה בסגנון הרוק.
חיים אישיים
דינה היא ממוצא טטרי אתני והיא מוסלמית סונית.
מצעד שירי הדאנס קלאב
מצעד שירי הדאנס קלאב או מצעד שירי הדאנס של מגזין הבילבורד (באנגלית: Dance Club Songs) הוא מצעד שירים אשר מופעל על ידי בילבורד. המצעד המלא מכיל את 50 שירי הדאנס המושמעים ביותר במועדונים במשך שבוע בארצות הברית. המצעד מתעדכן מדי שבוע, והוקם בשנת 1974.
בעבר, שמו של המצעד היה "Disco Action Top 30", אך עם השנים החליט מגזין הבילבורד לשנותו.
ב-31 במרץ 2020, בעקבות מגפת הקורונה, שגרמה לסגירת מועדונים, הושעה המצעד באופן זמני. "Love Hangover 2020" מאת דיאנה רוס היה לשיר האחרון שדורג בראש המצעד. גם לאחר שהסתיימה המגפה והצלחת המועדונים חזרה, בילבורד מעולם לא הפעילו את המצעד ולא פורסם מידע נוסף על תחייה אפשרית, ובכך למעשה הסתיים רצף של כמעט 44 שנים של המצעד.
רקע ושידור
בארצות הברית פועלים שלל מצעדים שונים כדוגמת מצעד הבילבורד הוט 100, מצעד שירי הקאנטרי, מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ, מצעד הבילבורד 200 וכולי. כל אחד מתוכם כולל בתוכו שירים או אלבומים המדורגים לפי הצלחתם באותו השבוע בארצות הברית, על ידי הבילבורד.
על פי מצעד הדאנס קלאב האמן המצליח ביותר במצעד הוא מדונה, אחריה ג'נט ג'קסון, ריהאנה וביונסה. השיר המצליח ביותר במצעד הוא "Wordy Rappinghood"/"Genius of Love" של טום טום קלאב. האלבום שהנפיק את מספר השירים הרב ביותר אשר כבשו את צמרת המצעד הוא Anti של ריהאנה, אשר יצא בשנת 2016.
סטטיסטיקות ושיאים
להלן רשימת שיאים נבחרים מתוך מצעד שירי הדאנס קלאב:
נתי חסיד
נתי חסיד (נולד ב-7 ביוני 1982) הוא ראפר, זמר-יוצר, שדרן רדיו ומוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה
נתי חסיד נולד ב-7 ביוני 1982 בירושלים, וגם גדל ולמד בירושלים.
קריירה
ב-2007 החל חסיד להנחות את תוכנית הרדיו "כבשה שחורה". התכנית היא תוכנית רדיו שבועית בנושא מוזיקה שחורה.
ב-2011 הוציא את מיקסטייפ הבכורה שלו, "מלך הפ'אנק". שירי המיקסטייפ משלבים את סגנונות ההיפ הופ והפאנק. בין האורחים במיקסטייפ ניתן למנות את איזי, סגול 59, לוקץ', טונה ושי 360.
ב-2014 הוציא את מיני-אלבום הבכורה שלו, "שביזות יום א'".
ב-2015 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "זה מה יש". האלבום הוא אלבום קונספט המתאר התפתחות של דמות מילד לגבר. גיוס הכספים להפקת האלבום בוצע באתר הדסטארט.
טאידזונג, קיסר סין (שושלת טאנג)
טָאידְזונְג מטאנג, קיסר סין (במנדרינית: 唐太宗; חוּאָנְג טָאִידְּזוֹנְגּ, נולד בתור לִי שְׁה-מִין, במנדרינית: 李世民; 28 בינואר 598 – 10 ביולי 649) היה שליטה השני של שושלת טאנג ומהשליטים המהוללים ביותר בתולדות סין. בצעירותו פעל יחד עם אביו יְוֵּ'אן לי במסעותיו של האחרון לכבוש את סין בשם מנדט השמיים לאחר נפילת שושלת סווי. בשנת 626 גדלה השפעתו של טאידזונג על השפעתו של אביו אשר באותה העת כיהן כקיסר גאו-דזו ועל כן אביו ירד מהכס והעביר את השלטון לבנו. טאידזונג הפך לקיסר עצמאי לגמרי רק בשנת 635 עם מות אביו.
בתקופת שלטונו טאידזונג פעל להקמת עשרות מיזמי תשתית והגדול בהם היה "התעלה הגדולה של סין". הוא יצר מערכת בחינות חדשה לפקידי ממשל כדי למנוע שחיתות, המשיך את מערכת החלוקה המנהלית של אביו ועוד. מבחינה צבאית טאידזונג השיג את נאמנות הצבא הסיני עוד בצעירותו בזמן כיבושה של סין והקמתה של שושלת טאנג כאשר היה בן 18 וכבר פיקד על חיל פרשים. במהלך שלטונו כבש נחלות רחבות היקף מסביב לסין, כולל ממלכת הגקטורקים שהתמשכה עד ימת אראל והקמת מדינות בחסות סינית במקומה. לקראת סוף שלטונו יצא במסע מלחמה לכיבוש חצי האי הקוריאני, שנכשל במחיר דמים כבד.
שנים ראשונות
משפחתו של לי שמין, אשר הייתה ממשפחות האצולה הבכירות של הקיסרות, הייתה בראש השלטון המחוזי של שאנשי. אביו של לי שמין, לי יו'אן, היה נשוי לאחייניתו של ון, קיסר סין (מייסדה של שושלת סווי). בנוסף לכך הוא היה למושל המחוז הקיסרי וצאצא לבית אצולה מעורב של בני ההאן והעמים הטורקיים. אמו של לי שמין הייתה בת לשבט תאו שאחז בהשפעה על קבלת ההחלטות בחצר הקיסרית של שושלת סווי. כתוצאה מכך לי שמין גדל בבית עשיר, ונהנה מחיים נטולי כל מחסור חומרי. בצעירותו הוא קיבל חינוך שכלל את הכתבים הקונפוציאנים הפילוסופים ואומן בחץ וקשת וברכיבה על סוסים.
אגדת הולדתו
לפי אגדה סינית, בעת נולד לי שמין עפו מעל העיר ווגונג (העיר בה נולד) שני דרקונים, הדרקונים, אשר סימנו את סמל הקיסרות ואת מנדט השמיים לפיו נבחר הקיסר בחסד האל, נחשבו לסימן לכך שלי שמין יגיע לגדולה. בעת היה בן ארבע, מגיד עתידות דיבר עם אביו לי יו'אן ואמר לו כך: "בנך אוחז באופייהם של עוף החול והדרקון יחדיו. בעת יהיה לבן כ-20 יוכל להרים את האימפריה לעת [של] שגשוג." אמינות האגדות והמיתוסים הללו נתונה בספק, אך ידוע בוודאות שיו'אן לי נתן לבנו את השם לי שמין, שמשמעותו "מציל הארץ ושומר העם".
נעוריו
לי שמין הראה עוד בצעירותו כושר פעולה וחישוב יוצא דופן ובשנת 613, פקיד בכיר בשושלת סווי התרשם מכישרונו של לי בן ה-14 והציע לו את ידה של אחייניתו בת ה-12. שנתיים מאוחר יותר, יואן, קיסר סין משושלת סווי אשר הנהיג את צבאו במלחמה בערבה האסייתית, הותקף בעורף כוחותיו וכותר בידי כוחות הנוודים של החאנות הטורקית המזרחית, ממלכה של עמי הגקטורקים אשר שלטה מנהר יניסיי ועד למנצ'וריה. הקיסר קרא לתגבורת צבאית ובמהלך הקרבות היה שותף לי שמין, אז בן 16, בראשות חיל פרשים מרכזי שמוטט את הכיתור של כוחות הקיסר. לי שמין לא היה הבכור שבאחיו אך לאחר פועלו הצבאי במלחמה בצפון הוא פעל בצמוד לאביו אשר קיבל את השליטה המנהלית על העיר המרכזית טָאייְוֵּ'אן לאחר ניצחון המערכה הצבאית.
מלחמת אזרחים
שושלת סווי הייתה הראשונה מזה 400 שנה לאחד את כל סין תחת שושלת קיסרית ריכוזית אחת (לפניה סין התפצלה בתקופת השושלות הדרומיות והצפוניות למספר מדינות עצמאיות). לצד זאת, שלטונה היה קצר ובמספר עשורים לשלטונה בעלי אדמות, גנרלים ואף תושבים פשוטים ממורמרים ממדיניות הקיסר החלו במרידות מתמשכות נגד שלטונה של השושלת. יועציו כמו גם בנו עצמו של לי יו'אן קראו לו להצטרף למרידות כדי להשיג את הכתר. כאשר היסס בהחלטותיו הוסיף לי שמין ואמר כי המרידה תהיה לטובת העם וכי אם לא יתחילו במרידה ויישארו נאמנים לשושלת סווי, הם, שושלת לי, ימחקו מהמפה הפוליטית ומכל סיכוי להשאיר את השפעתם עומדת על כינה.
לי שמין אמר לאביו: "אם ניסוג אל טָאייְוֵּ'אן נהיה לא יותר מחבר מורדים אך עם נתקוף לתוך צָ'אנְג-אָן (בירת שושלת סווי) נוכל לפקד בסמכותיות על אנשי הממלכה." עם תושייה שכזאת לי יו'אן הסכים והחל להניע את כוחותיו לעבר כיבוש הבירה. לאחר מאבק ממושך על כיבוש סין הפך לי יו'אן לשליטה של שושלת טאנג החדשה ולקיסר סין גאו-דזו. במהלך המאבק היה לי שמין המפקד המרכזי של הכוחות הנאמנים לאביו ובשנת 620 עם כיבוש החוף הדרומי של ים סין המזרחי כלל סין אוחדה תחת שושלת טאנג ותחת שלטון משפחתו של לי שמין. הניצחון הגדול ביותר של לי שמין היה ניצחונו נגד שני אילי מלחמה צפוניים במערכה אחת מכריעה על הבירה העתיקה לְווֹיַאנְג.
סבסוד כוחו
עליית כוחו של לי שמין לא עברה בלי תשומת לב בידי הממשל המרכזי ועל כן החלה יריבות בין לי שמין לאחיו הבכור יורש העצר לי ג'אנשנג על ירושת אביהם. שאר האחים התפלגו בין התמיכה בשני האחים הגדולים, לי שמין ולי ג'אנשנג, ועם הזמן המאבק על הירושה החמיר ואף פגע במערכת הניהולית של האימפריה. בשנת 626 המאבק הפך קטלני כאשר כל צד חשש מהתנקשות שתבוא מידי הצד השני.
בקיץ שנת 626 מונה לי יואנג'י (האח השלישי בסדר הירושה) לפקד על מבצר שהיה לפני כן תחת לי שמין, למען יעצור פשיטה של הגקטורקים ממערב לחומה הגדולה של סין. לי יואנג'י תמך בשאלת הירושה באחיו הבכור, לי ג'אנשנג. בנקודה זאת לי שמין הבין את שסדרי הכוחות פועלים לרעתו והחל לתכנן הפיכה שבסופה הוא ישתלט את האימפריה. לי שמין שלח מכתב לאביו לפיו אחיו לי ג'אנשנג ולי יואנג'י שניהם מנהלים יחסים קרובים עם פילגשות הקיסר, בגידה קשה בסמכות הקיסר שעונשה הוא מוות. כאשר נקראו האחים לבירה למען בירור בנושא, לי שמין הוציא לפועל את מארבו וכאשר התקרבו האחים לשערי הארמון תומכיו של לי שמין יצאו ממחבואיהם בין השיחים וירו בשני האחים למוות. בעת זה קרה יצא לי שמין בראש תומכיו, נכנס לתוך ארמון הקיסר והכריח את אביו למנותו ליורש עצר.
בחודשיים לאחר ההפיכה השלטונית הפנימית ומינויו ליורש עצר לי שמין ביסס את סמכותו ברחבי האימפריה לקראת ירושת אביו. בעת אותם החודשיים היה יועץ בחצר המלוכה אשר הטיח בלי שמין כי הוא אדם חלש וחסר צדק. אותו היועץ, ווי ג'אנג קרא לפני כן ללי ג'אנשנג להתנקש בלי שמין, דבר אשר מאוחר יותר הגיע לידיעתו של האחרון אשר זימן אליו את ווי לשיחה. בעת נפגשו השניים פתח לי שמין ואמר: "שמעתי כי ייעצת לאחי להתנקש בחיי", בתגובה נענה ווי כי "לו יורש העצר הכיר בייעוצי הוא לא היה פוגש את סופו כפי שפגש". לי שמין, מודהם ממחויבותו ואמינותו של ווי כלפי לי ג'אנשנג אפילו לאחר מותו, סך על חייו והפך אותו ליועץ בכיר במנהל החדש.
קיסר סין
בתום ארבעה חודשים מעלייתו של לי שמין לתפקיד יורש עצר, בספטמבר 626 יו'אן לי פרש מהקיסרות והותיר לבנו בן ה-28 לרשת את הכס בתור קיסר סין השני משושלת טאנג. לקיסר הצעיר ניתן שם חדש, שהיה זהה לשם של עידן שלטונו: טָאי-דְזונְג.
חלוקה מנהלית
החלוקה המדינית של יו'אן לי הביאה להאדרת כוחותיהם של אילי מלחמה מקומיים כמו גם ראשי בתי האצולה המקומיים, דבר שאפשר ביתר קלות שחיתות בדרג המנהלי כמו גם שלטון עצמאי ברמה לא חד משמעית שהקשתה על הניהול המרכזי של כל האימפריה כגוף אחיד. בשביל לבצע רפורמה בחלוקה המנהלית מינה הקיסר הצעיר את יועצו הקיסרי פנג שואן-לינג לשר הראשי של סין. את תשתית מדיניותו המנהלית של טאידזונג אפשר להגדיר על בסיס ציטוטו בנושא: "זה הרבה יותר חשוב את מי אנו ממנים מאשר כמה עמדות ישנן למינוי". הקיסר הכריז כי איכות המינויים למשרות בשירות הציבורי חשובה יותר על כמותם והחלוקה המנהלית.
לאורך ההיסטוריה של סין הייתה השטטת שלטון ריכוזי יציב על כל נחלותיה רחבות הידיים בחזקת קושי של הקיסרים, דבר שהביא לחלוקה מנהלית של המדינה לידי מנהיגים רבי כוח שרשמית היו אמורים לפעול בחסות הקיסרית אך למעשה השחיטות חגגה ביניהם ושליטי המחוזות היו עצמאיים בעיקרם ונראו מקרים רבים בהם מנהיג מחוז שאפתן קרא תיגר על המנדט השמיימי של הקיסר החל מרד ולעיתים הפך עצמו וביתו לשושלת הקיסרית החדשה, לדוגמה המהפך משושלת שיה לשושלת שאנג.
טאידזונג דאג לחלק את העברת המיסים כיאה לפועלו של כל מחוז ומחוז. מהמחוזות בהם השליט שמר כספים לעצמו ומעט מאוד מאוצרותיו הגיעו לבסוף אל הקיסר, הוריד טאידזונג את ההשפעה, הערך והתמיכה הכספית הריכוזית. ההפך נעשה כאשר הוכיחו שליטי המחוזות את נאמנותם וחובתם לקיסר. בכך הפך טאידזונג מערכת מושחתת למבוססת והעלה את יוקרתם של שליטי המחוזות הנאמנים לו. כאשר התגלה שליט מחוז ואו פקיד נפה מושחת הקיסר הביא אותו להתנצל בפניו אל מול כלל חברי החצר הקיסרית הגדולה, ההשפלה הגדולה ביותר.
הקיסר טאידזונג הוסיף לחזק את הממשל הריכוזי ובמטרה לחזק את מיומנות יועצי הממשל גם פתח בתי ספר מדיניים שעליהם שלעבור טרם יתקבלו למשרה ממשלתית.
משפט ועונשים
דוגמה לפעולות המשפטית של טאידזונג הייתה כאשר בשנת 632 ביטל את שיטת הוצאה להורג בעינויים של ריסוק רגלי הנאשמים והחליף אותה בהוצאה להורג נקייה יותר בדרך של תלייה. שנה מאוחר יותר פקד טאידזונג כי כל יועץ ממשלתי ופקיד בממשל המוצא להורג יעבור תהליך של הוכחת אשמתו בפני הקיסר. רק לאחר הוכחת האשמה הפקיד יוצא להורג. בכך מנע הקיסר הוצאות להורג פזיזות, שלא היו מגובות בהוכחות מוצקות. בשנת 637 הושלמו הרפורמות המשפטיות והחוקיות של הקיסר.
מדיניות חוץ
מאז ימיה של שושלת האן המערבית שושלות סיניות רבות חלמו על חידוש הכיבושים הסיניים בשטחים הנמצאים מעבר טיבט והערבה האסייתית. מצפון לסין ומצפון-מערב לה היו השבטים הטורקים והמונגולים שפשטו ללא הפסק על סין ודרך כך פגעו ביציבות הקיסרות והחריכו אותה להיות בכוננות צבאית מתמדת. טאידזונג, אף כי היה שאפתן ורצה לכבוש מחדש את השטחים, קיבל את קריאות יועציו להשתמש בצבא בצורה שמרנית משום שהכלכלה עדיין היה לא יציבה לגמרי לאחר כל המלחמות הפנימיות. הקיסר טאידזונג קידם מדיניות של שלום עם שכנותיה של סין בכך שכינן יחסים דרך תוך חתונה, הסדיר השפעה כלכלית ותרבותית ואיחד את סין עם שכנותיה למען מטרות משותפות כגון מאבק באויבים משותפים. עם הזמן התחזקה הכלכלה וטאידזונג יכול היה להתחיל במדיניותו הלוחמנית השאפתנית.
מלחמה בטורקים
מספר שבועות לאחר עלייתו לשלטון של טאידזונג, יצאו הטורקים הנוודים עם 100,000 פרשים והחלו לפלוש לשטחי סין. הפושטים הגיעו לעברי מחוז שאאנשי ושם החלו להתעסק בבזיזה של אוצרות האזור. הפולשים התקדמו ללב סין ובעודם במרחק 16 קילומטרים מהבירה שוחדו לחזור בהם חזרה לארצם. טאידזונג נקט במדיניות של מתן השוחד משום שצבאו לא היה מוכן למלחמה באותה העת. עם שובם של הטורקים הפולשים לארצם הם נפגשו במספר אסונות טבע שהביאו למרידות בקנה מידה רחב. הכגן הטורקי ג'יילי שלח את אחיינו תולי להדוף את המורדים, ולאחר שהאחרון נכשל במשימתו, ג'יילי הרגוז הכניס את תולי למאסר. לבסוף ברח תולי מן המאסר וקידם התקוממות נוספת בראשותו נגד ג'יילי. טאידזונג ראה בכךחלון ההזדמנויות ותמך בתולי במערכתו אל מול ג'יילי. החיל בראשות תולי לבסוף הפך וסאל של צבא סין.
כעת, בטוח בעצמו, הורה הקיסר טאידזונג לכוח של 100,000 איש לצאת למערכה נגד הטורקים תחת הגנרלים לי שיג'י ולי ג'ינג במטרה לספח את אדמות הטורקים לתוך האימפריה הסינית. במהלך המערכה הכוחות הסיניים תפסו והעבירו במאסר את הכגן הטורקי ג'יילי אל הבירה הסינית בצ'אנג-אן שם הוא מילא את שארית חייו, רשמית בתור אסיר פוליטי, עד לפטירתו בשנת 647.
בפועל הכגן קיבל תפקיד של שגריר מטעם עמו וארמון בבירה הקיסרית מידי טאידזונג ולבסוף אף השיג את נאמנותו של הקיסר והפך לגנרל בצבא הקיסרי הסיני. עם מנהיגם בשבי, נעו המנהיגים הטורקים אל הארמון הקיסרי בצ'אנג-אן שם ביקשו מהקיסר הסיני להצהיר על נאמנותו לטנגרי, אל הטנגריזם, ולפיכך יהיה לכגן השמיימי של הטורקים כמו גם של הסינים. טאידזונג, במענה לדרישות הטורקים, הפך לשליטם והכפיל את שטחי ממלכתו עם סיפוח נחלות הגקטורקים המזרחיים. בנקודה זו הגיעה שושלת טאנג לשיא התרחבותה הטריטוריאלית והתמשכה מים סין הדרומי ועד ימת באיקל ולא נותרו עוד עמים נוודים מצפון לפלוש ולבזוז את אזורי הגבול הסיניים.
כעת, עם ביטחון עצמי גבוה, תכנן הקיסר טאידזונג לפלוש, לכבוש ולפרק את החאנות הטורקית המערבית שהתמשכה מימת באיקל ועד אל הים הכספי ואשר סבלה כאחותה המזרחית מחולשה מדינית פנימית. במסגרת הכיבוש של המערב השתלט הקיסר על שטחי אגן טארים ובכך איחד את כלל השטחים שהיו בעבר באחזקתה של שושלת האן המערבית. עם כיבוש אגן טארים חידש הקיסר את עליונות סין על דרך המשי והפך את אומתו מחדש להיות למרכז הכלכלי והמסחרי העולמי. בינתיים, בשנת 640, אותה השנה שבה נוסדה מהשטחים הטורקים המזרחיים מדינת החסות אַנְּשִׁי, האימפריה הטיבטית אשר הנהיגה מדיניות אגרסיבית ולוחמנית החלה בהסדר יחסיה עם סין דרך חתונה בין בתי האצולה.
מלחמה בקוריאה
עם ייצוב השליטה בנחלות הערבה בצפון, הפנה טאידזונג את תשומת ליבו אל עבר ממלכת גוריו הקוריאנית והעוינת אשר הייתה אחת משלוש הממלכות של קוריאה. בשנת 645 יצא טאידזונג אישית בראש צבאו לכבוש את קוריאה. על אף שצלח במספר ניצחונות אזוריים וטקטים, הקיסר טאידזונג נפגש בתבוסה אסטרטגית מוחצת כאשר החורף הקפוא שבר את צבאו של טאידזונג והכריח את הכוחות הסינים לסגת. פלישות כושלות נוספות בשנים 647 ו-648 הביאו לאובדן חיים כבד בצד הסיני ללא כל הישגים צבאיים משמעותיים והסתיימו בנסיגת צבא סין.
מרכז אסיה
באותה התקופה עלתה מהמזרח התיכון האימפריה המוסלמית תחת שלטון הראשידון אשר כבשו את האימפריה הסאסאנית של פרס. הסאסאנים היו ביחסים חמים עם שושלת טאנג, ולכן טאידזונג העניק מחסה בחצר הקיסרית שלו לבית המלוכה הסאסאני ולשאה האחרון שלו.
מותו
בעודו מפקד על צבאו בקוריאה בפלישה של 645, טאידזונג חלה במחלה לא ידועה אשר החלישה אותו עם הזמן ועל כן רוב הנניהול בפועל של האימפריה עבר לידי בנו ויורשו לי ג'י. באירוניה, טאידזונג אשר בצעירותו הטיף בזלזול לאלו המחפשים אריכות ימים וחיי נצח, לקראת סוף חייו זימן קוסם הודי לחצרו בתקווה כי הוא יוכל לטפל בו.
בהיותו על ערש דווי, טאידזונג החל לחשוש מהצורה בה יראה שלטון בנו ויורשו ועל כן רשם ארבעה פרקים לבנו, על מה המונרך האידיאלי אמור להתבסס. בקיץ 649 מצבו הבריאותי של הקיסר טאידזונג החמיר, ככל הנראה מכדורים רפואיים שניתנו לו בידי אלכימאים. ב-10 ביולי 649, הקיסר טאידזונג בן 51 נפטר מחולי לא ידוע בארמונו בצ'אנג-אן ונקבר במוזוליאום ג'ואו.
בנו הבכור ויורשו לי ג'י הפך אחריו לגאו-דזונג, קיסר סין.
מורשת
טאידזונג היה נוסף על היותו שליט גם פילוסוף, הוא שמר על יחסים חמים עם הקרובים אליו וכאשר בשנת 643 נפטר השר הגדול שלו ווי-ג'נג לאחר 13 שנות שלטון, הקיסר צוטט באומרו כי: "עם מראה מארד, אפשר לראות אם אדם הוא לבוש כראוי; עם ההיסטוריה כמראה, אפשר להבין את עלייתה ונפילתה של אומה; עם אישים כמראה, אפשר לראות אם הם צודקים או לא. עכשיו איבדתי את המראה הנאמנה שלי במותו של ווי-ג'נג."
אגרוף (יד)
אגרוף הוא צורת היד כאשר האצבעות כפופות פנימה כנגד כף היד ומוחזקות שם בחוזקה. כדי ליצור או לקפוץ אגרוף, יש לקפל את האצבעות בחוזקה למרכז כף היד, ולהדק את האגודל על מרכז גלילי האצבעות; בניגוד לאגרוף "סגור" זה, ניתן לשמור את האגרוף "פתוח" על ידי אחיזת האגודל לצד האצבע המורה. משתמשים באגרוף הסגור כדי להכות מטרה באמצעות הגלילים התחתונים, או להלום עם צד הזרת באמצעות עקב היד; אגרוף פתוח משמש כדי לתת מכה עם מפרק האצבע האמצעית.
טאידזונג, קיסר סין (שושלת טאנג)
מורשת
לעיתים הקיסר טאידזונג התנהל בצורה דו פרצופית. בין היתר, הוא טבח באחיו אך שמר על מערכת משפט צודקת ונרתע מעונשי מוות ובמיוחד מעונשים שכללו עינויים. הקיסר השליט מערכת קיסרית מהחזקות והיציבות בעולם. האימפריה של שושלת טאנג המשיכה לשלוט בסין כולה ליותר משלוש מאות שנים. מורשתו של הקיסר תהיה בעלת השפעה כה גדולה ששנים מאוחר יותר, בעת שלטונו של שואן-דזונג, קיסר סין באמצע המאה ה-8, האימפריה עדיין נותרה יציבה וחזקה מספיק לשרוד את מרד אן לושאן (המרד השני בגודלו בהיסטוריה הסינית, שעליו העפיל רק מרד טאיפינג שפרץ נגד שושלת צ'ינג), שבמהלכו רוב אוכלוסיית סין נספתה.
אגרוף (יד)
פיזיולוגיה ונוירולוגיה
יצירת אגרוף כמעט ולא ידועה בקרב פרימטים אחרים. הסיבה לכך היא שבעוד שאצל רוב הפרימטים כפות הידיים והאצבעות היו ארוכות, האגודל שלהם הוא קצר. זאת, בגלל שידיהם נועדו בעיקר לטיפוס. לבני אדם, כפות ידיים ואצבעות קצרות, אך האגודלים ארוכים, זאת בכדי לשפר את יכולת האחיזה שלהם.
טאידזונג, קיסר סין (שושלת טאנג)
מורשת
כל הקיסרים לאחר טאידזונג חונכו על פי פועלו ולמדו את שיטותיו המדיניות. יש המשערים כי בתקופת קיסרותו החלה התיישבות יהודית בקאיפנג עקב פתיחתה המחודשת של דרך המשי.
אגרוף (יד)
פיזיולוגיה ונוירולוגיה
על פי מחקר שנעשה ב-2010 קיים קשר בין קפיצת אגרופים וזיכרון, כך שכיווץ יד ימין לאגרוף עוזר להיזכר, וכיווץ יד שמאל לאגרוף עוזרת לשמור על מידע בזיכרון, אך מחקר מ-2019 לא הצליח לאשש מסקנה זו. במחקר אחר נטען שקפיצת אגרופים, וכיווץ שרירים באופן כללי, יכול לעזור בכוח רצון ומסייע בגיוס מחשבות המועילות לפעולות ארוכות טווח.
איגרוף
קפיצת אגרוף לצורך נתינת מכה הוא הידע הבסיסי ביותר הנלמד בספורט האגרוף. מכות אגרוף נלמדות באמנויות לחימה שונות כמו קראטה, קונג פו וטאקוונדו. בפורום הלחימה, Fight 100%, נכתב כי "יותר מ-90% מהאנשים למעשה לא יודעים איך לקפוץ אגרוף בצורה נכונה", ומוסיף שטכניקה נכונה תמנע מנותן האגרוף לשבור את היד שלו, לאמץ יתר על המידה את שורש כף היד ותעזור לו למקסם את עוצמת האגרוף ולהפיל את היריב במכה אחת.
כיווץ לא נכון של האגרוף בזמן נתינת מכה או פגיעה בחפץ עלולה לגרום לחבלות ולשבירת עצמות קטנות ביד המכונה שבר המתאגרף. שבר המתאגרף מתרחש כאשר גלילי האצבעות התחתונים או עצמות קטנות ביד נשברות בצד הזרת והקמיצה. השם נובע מהעובדה שפציעות כאלה שכיחות בעיקר אצל מתאגרפים ומתרגלים של אמנויות לחימה אחרות.
שימושים אחרים
האגרוף המונף הוא סמל למרד, לוחמנות, התנגדות ואחדות. סמל ארגון הטרור הישראלי כך הוא אגרוף סגור קמוץ, וכמו כן סמל המחאה של Black Lives Matter הוא אגרוף שחור.
מנהגים שונים כוללים את המונח "אגרוף" בשמם, כמו האקט המיני של החדרת אגרוף, המכונה גם "פיסטינג" וברכת כיף אגרוף.
25 במרץ
25 במרץ הוא היום ה-84 בשנה (85 בשנה מעוברת), בשבוע ה-13 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 281 ימים.
רב שינוי
רב שינוי גאון היה גאון פומבדיתא שבבבל וראש הישיבה קרוב לאמצע תקופת הגאונים, בשנת ד'תקמ"ב (781) בערך. מישיבת פומבדיתא שבראשותו ומישיבת סורא יצאו תשובות לכל קהילה יהודית בתחומי שלטון האימפריה המוסלמית, תשובות לשאלות שהופנו על ידיהם לגאוני בבל. רב שינוי היה מחכמי ישיבת פומבדיתא ומונה לגאון וראש הישיבה לאחר פטירת רב רבא גאון בר רב דודאי. לפי עדות רב שרירא גאון, לא האריך רב שינוי בתפקידו ונפטר זמן לא רב לאחר מכן.
רקע
ישיבת פומבדיתא הוקמה בדור השני של תקופת האמוראים בידי רב יהודה, סביב שנת ד'י"ד (253). מאז הקמתה הייתה לישיבה השפעה רבה על יהדות בבל, ועם הידלדלות המרכז היהודי בארץ ישראל - על היהדות בכלל. בתקופת הגאונים הייתה הישיבה דומיננטית ורצף הלימוד בה לא הפסיק. הגאונים לימדו והפיצו את התלמוד הבבלי ואת ההלכה העולה ממנו לתלמידיהם בישיבות בבל, וגם לקהילות יהודיות מחוץ לבבל. מישיבת פומבדיתא ומישיבת סורא יצאו תשובות לכל קהילה יהודית בתחומי שלטון האימפריה המוסלמית, כמענה לשאלות שהופנו על ידי הקהילות לגאוני בבל. השאלות עסקו בכל תחומי היהדות, והאיגרות בין הישיבות לבין הקהילות שמרו על קשר בין הקהילות לבין המרכז התורני הגדול שבבבל.
ראש הישיבה
רב שינוי היה מחכמי ישיבת פומבדיתא ומונה לגאון וראש הישיבה לאחר פטירת רב רבא גאון בר רב דודאי. לפי אחת הדעות, קודם מינויו לגאון עמד רב שינוי בראש ישיבה מקומית קטנה, ורק מאוחר יותר הצטרף לחכמי ישיבת פומבדיתא.
לפי עדות רב שרירא גאון באיגרתו, תקופתו של רב שינוי כגאון לא הייתה ארוכה:
בספר "ספר הקבלה" להראב"ד לא הוזכר שמו של רב שינוי ברשימת הגאונים.
תלמידו
מתלמידיו של רב שינוי התפרסם רב יוסף גאון בר רב אבא, שהיה ידוע בחסידותו ומסופר עליו שזכה לגילוי אליהו. רב שינוי גאון התפעל ממסירות הנפש שלו על הלימוד וברך אותו שיזכה לגדול ולהגיע להנהגת הדור. כך סיפר רב שרירא גאון:
אחרי רב שינוי, שנפטר זמן לא רב אחרי מינויו, מונה לגאון פומבדיתא רב חנינאי כהנא גאון בר רב אברהם גאון, בשנת ד'תקמ"ב (772).
ויז'ה קרלוס פאס
ויז'ה קרלוס פאס (בספרדית: Villa Carlos Paz) היא עיר הנמצאת בצפון-מרכז פרובינציית קורדובה, ארגנטינה, בחלק הדרומי של עמק פוניז'ה (Valle de Punilla). העיר נוסדה על ידי החוואי קרלוס ניחנדרו פאס בשנת 1914.
לפי מפקד האוכלוסין הארגנטינאי INDEC, בעיר אוכלוסייה של 56,000 תושבים נכון לשנת 2001. אזור פונילה נחשב ליעד תיירות גדול בקנה מידה ארצי, והעיר ויז'ה קרלוס פאס הפכה לעיר החשובה ביותר באזור בגלל קרבתה היחסית (36 ק"מ) לבירת הפרובינציה קורדובה.
ויז'ה קרלוס פאס ממוקמת על חופו הדרומי של אגם סן רוקה (San Roque), וחוצה אותה נהר סן-אנטוניו (San Antonio).
ג'ון ג'ייקוב אסטור הרביעי
ג'ון ג'ייקוב אסטור הרביעי (באנגלית: John Jacob Astor IV; 13 ביולי 1864 – 15 באפריל 1912) היה איש עסקים, איל נדל"ן, מלונאי וסופר מדע בדיוני ניו יורקי. בן למשפחת אסטור, מייסד ובעלים משותף של מלון וולדורף-אסטוריה. נהרג בטביעת הטיטאניק.
תולדות חייו
אסטור נולד לוויליאם בקהאוס אסטור הבן (William Backhouse Astor, Jr; 1830 – 1892, נכדו של ג'ון ג'ייקוב אסטור הראשון) ולרעייתו, קרוליין ובסטר שרמרהורן-אסטור (Caroline Webster Schermerhorn Astor; 1830–1908) באחוזת המשפחה בכפר ריינבק שבמדינת ניו יורק. את השכלתו רכש באוניברסיטת הרווארד.
ב-1891 נישא לאווה לוול-וילינג (Ava Lowle Willing; 1868–1958), לזוג נולדו שני ילדים. עם מות אביו ירש את הונו ואת זכויות הנדל"ן בשטחים נרחבים של מנהטן בפרט והעיר ניו יורק בכלל.
בשנת 1897 הקים את מלון אסטוריה בשדרה החמישית (היכן שניצב כיום בניין אמפייר סטייט), סמוך למלון "וולדורף" שהקים בן-דודו ויליאם וולדורף אסטור ב-1893. מאוחר יותר איחד את פעילות שני בתי המלון לעסק יחיד, בניהול ובעלות משותפת של שני בני הדודים שנקרא מלון וולדורף אסטוריה.
בעת מלחמת ארצות הברית–ספרד התגייס לצבא ארצות הברית, הוצב בקובה וקיבל דרגת לוטננט קולונל (סגן-אלוף). בין 1896 ו-1898 שירת במטה המושל לוי פ. מורטון.
ב-1911, בגיל 47, התגרש אסטור מאשתו, צעד שנחשב שערורייתי והתחתן עם מדלן תלמג'-פורס (Madeleine Talmage Force; 1893–1940) בת ה-18, דבר שערורייתי הרבה יותר. על מנת לשכך את חימת הביקורת והרכילות יצאו בני הזוג למסע ארוך באירופה ומצרים. במצרים חברו למרגרט (מולי) בראון (שכונתה לאחר שקיעת הטיטניק "מולי שאינה-יכולה-לטבוע"), אשת חברה ומן הבודדים שלא גינו את נישואיהם. יחד עם בראון עלה הזוג במסגרת מסעו חזרה לארצות הברית למחלקה הראשונה באנייה "טיטניק".
עם שקיעתה של האניה הועלתה מדלן אשתו לסירת הצלה. אסטור ביקש מן הקצין הממונה להצטרף אליה בטענה שהיא ב"מצב רגיש" (כלומר בהריון, בנם המשותף, ג'ון ג'ייקוב אסטור השישי נולד ארבעה חודשים לאחר מכן, ב-14 באוגוסט 1912), אך נענה בשלילה.
גופתו של אסטור אותרה וזוהתה למחרת יום הטביעה.
ועדת החקירה לחקר האירועים שגרמו לאסון הטיטניק קיימה את דיוניה במלון וולדורף-אסטוריה.