cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עמק עיון
עמק עיון הוא קצהו הדרומי של האזור ההררי המכונה "סף הבקעות", המפריד בין עמק החולה לבין בקעת הלבנון ובכך קוטע את רצף העמקים של השבר הסורי-אפריקני. שטח העמק כ-10 קמ"ר, אורכו המרבי מדרום לצפון כ-6 קילומטרים ורוחבו 1–2 קילומטרים. חלקו הדרומי מישור בגובה 490–500 מטרים מעל פני הים, וחלקו הצפוני מתרומם במתינות עד לגובה 580 מטרים. הוא תחום על ידי שלוחות של רכסי ההרים - שלוחת אל-ח'יאם ממזרח, שלוחת מרג' עיון-קליעה מצפון וממערב, ושלוחת מטולה מדרום.
העמק מנקז את הגבעות סביבו, ומספר מעיינות נובעים בשוליו. המים הזורמים בו מנותבים ברשת תעלות המתנקזות לערוץ נחל עיון.
בחודשי החורף זורמים המים במורד הנחל לעבר עמק החולה.
יחסי אוסטרליה–קובה
יחסי אוסטרליה–קובה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין הרפובליקה של קובה.
היסטוריה
שתי המדינות כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים בשנת 1989. קובה פתחה שגרירות בקנברה באוקטובר 2008 והיחסים זכו למומנטום מחודש בשנים האחרונות. אוסטרליה וקובה עבדו בעבר יחד כדי לתמוך בשילובם של רופאים שהוכשרו בקובה במערכות הבריאות של האי הפסיפי.
ארצות הברית מקיימת אמברגו סחר נגד קובה. בעוד שלאוסטרליה אין חקיקה או אמצעי מסחרי כלכלי שמגביל סחר או השקעה לקובה או ממנה.
מאז 1996, אוסטרליה הצביעה בעד ההחלטה השנתית של קובה ב הקוראת להפסיק את אמברגו הסחר האמריקני של קובה.
יחסים כלכליים
בשנים 2017–2018, ממשלת אוסטרליה העניקה סיוע של כמעט 40,000 דולר באמצעות תוכנית הסיוע הישיר של השגרירות (DAP) בעקבות ההוריקן אירמה וכן סיפקה 19,127 דולר עבור פרויקט טיפול במים ותברואה בקהילת לה פה.
בשנת 2018 העניקה המועצה לקשרי אוסטרליה-אמריקה הלטינית (COALAR) מענקים לחיבור ולשיתוף פעולה עם אנשים ומוסדות בקובה.
הזדמנויות ייצוא והשקעה קיימות עבור עסקים אוסטרליים, במיוחד בתחום האנרגיה והמשאבים, התרופות והחקלאות. קיים עניין גובר בקרב חברות אוסטרליות בשוק הקובני. מספר חברות זיהו הזדמנויות בתחומי מומחיות אוסטרלית העולות בקנה אחד עם סדרי עדיפויות קובניים. אלה כוללים ענפי חקלאות, כרייה ואנרגיה, ביוטכנולוגיה, תשתיות ותיירות.
הקמת המועצה העסקית אוסטרליה-קובה ב-2015 וביקור משלחת העסקים בפברואר 2016, בהובלת השליח המיוחד אנדרו רוב, מעיד על ההזדמנויות והפרופיל החדשים שמייצגת קובה לעסקים באוסטרליה.
בשנים 2017–2018 שלחה קובה שלוש משלחות עסקיות לאוסטרליה כדי לחקור תחומים פוטנציאליים לשיתוף פעולה. כתוצאה מכך, אוסטרליה הסכימה לנסות חיסון נגד קרציות בקר המיוצר על ידי SOE קובנית, BioCubaFarma.
מנחת (תעופה)
מנחת הוא שטח שהוכשר לנחיתה ולהמראה של כלי טיס והוכרז ככזה על ידי הרשויות המוסמכות. השירות שנותן מנחת המטוסים הוא בסיסי ביותר, ובדרך כלל יש בו מסלול אחד בלבד, לעיתים סלול ולעיתים עשוי כורכר. בדרך כלל אין במנחת מגדל פיקוח, והעזר העיקרי בו למען הטייס הוא שרוול רוח.
אוהד
אֹהַד הוא מושב במדינת ישראל, בחבל אשכול, במערב הנגב הצפוני, כ-18 קילומטרים דרומית מערבית לאופקים. המושב משתייך לתנועת המושבים. ביישוב גרות כ-100 משפחות. המושב נקרא על שם אֹהַד, בנו של שמעון, שבתחום נחלתו הקדומה מצוי היישוב.
היסטוריה
המושב הוקם ב-1966, אך לאחר מלחמת ששת הימים הוחלט להקפיא את אכלוסו. האכלוס חודש ב-15 בספטמבר 1969. המושב נקרא בתחילה "בשור ב'". תוך כדי העלייה לקרקע התקיימו עבודות פיתוח כבישים והצבת תאורת רחוב ונבנו מוסדות ציבור. 15 משפחות ראשונות מבני מושבי הדרום התיישבו דרך סוכנות תנועת המושבים, ועד שנת 1974 הצטרפו למושב כ-30 משפחות.
מושב אוהד הוא מושב עובדים חקלאי חילוני. במושב 50 משקים המבוססים בעיקר על גידולי מטעים, ירקות ופרחים.
במרכז המושב מצויים מוסדות ציבור כגון בית עם, מזכירות, חדרי ישיבות, מועדון נוער, גן ילדים, בית כנסת, מקווה טהרה, גן שעשועים ומתקני ספורט ומשחקים.
ילדי המושב לומדים בגני ילדים הממוקמים ביישוב, בית הספר היסודי הוא בית הספר האזורי יובלי הבשור, והתיכון הוא נופי הבשור.
ב-18 במאי 2021, במהלך מבצע שומר החומות, נהרגו בבית האריזה של המושב שני עובדים זרים מתאילנד כתוצאה מפגיעת רקטה.
קווינסטאון (ניו זילנד)
קווינסטאון (באנגלית: Queenstown) היא עיירת נופש בדרום מערב האי הדרומי של ניו זילנד, בחבל אוטגו. היא ממוקמת לחופו של אגם וקאטיפו, בין מספר אתרי סקי וספורט אתגרי. בקווינסטאון מתגוררים, נכון לשנת 2018, 15,850 תושבי קבע, אך בעונות התיירות מתגוררים בה עד 35,000 איש.
קווינסטאון הוקמה במחצית השנייה של המאה ה-19, כחלק מהבהלה לזהב באוטגו. האירופאים הראשונים הגיעו אל קווינסטאון בשנת 1859 וב-1864 כבר היו במקום מבני קבע ראשונים. שמה של העיר ניתן לה ככל הנראה בעקבות הערתו של אחד המבקרים הראשונים שאמר "it is beautiful enough for a Queen" ("יופיו של המקום מתאים למלכה" - שהתייחס לוויקטוריה מלכת הממלכה המאוחדת).
אורקי
אוּרֵקי (בגאורגית: ურეკი) היא עיירה במחוז גוריה שבמערב גאורגיה; העיירה נמצאת בנפת אוזורגתי שבדרום-מערב המחוז.
אורקי ממוקמת במישור קולכתי, לחוף הים השחור שממערבהּ, בין שפכי שני נהרות לים (סופסה מצפון וספה מדרום), בגובה ארבעה מטרים מעל פני הים.
לפי נתונים משנת 2014, אוכלוסיית אורקי מנתה 1166 נפש (94,9% גאורגים, 2,7% רוסים).
אורקי נמצאת במרחק 26 קילומטרים מבירת מחוז גוריה, אוזורגתי, שמדרום-מזרחהּ. העיירה מקושרת באמצעות הכביש הבין-מחוזי ס-2 (ს-2) לעיר פותי שבמרחק 22 קילומטרים מצפונהּ ולעיר בתומי שבמרחק 49 קילומטרים מדרומהּ. אורקי מקושרת לבתומי גם על ידי קו הרכבת סמטרדיה-בתומי; בעיירה ישנה תחנת רכבת בקו זה.
בשנים 1930-1929, כאשר אורקי עוד הייתה כפר, הוקמו סביבה מטעי לימונים ומנדרינות על שטח של 490 הקטאר.
נופש
אורקי מוכרת כעיירת נופש בזכות החול השחור של חוף הים שלה; צבע החול נקבע על ידי הריכוז הגבוה של המגנטיט בו - שניים עד שבעה אחוזים.
אורך חוף המגנטיט באורקי הוא כ-1,5 ק"מ ורוחבו 60–80 מטרים (המגנטיט נמצא גם מחוץ לחוף המוסדר - השטח הכולל, שבו המינרל מרוכז, משתרע לאורך כ-2,5 קילומטרים ורוחבו 500–600 מטרים).
לטענת המאמינים במגנטותרפיה, החול עם המגנטיט יוצר שדות מגנטיים בעלי סגולות רפואיות.
בעבור המתרחצים שאינם שוחים, חוף הים באורקי הוא מהבטיחותיים ביותר בין חופי הים השחור בגאורגיה מבחינת מפלס מי הים; באורקי אדם בוגר יכול להיכנס לים עד למרחק של 20–40 מטרים מבלי להתכסות במים.
באורקי פועלים מספר בתי מלון ואכסניות.
היגינוס
היגינוס (בלטינית: Hyginus; נפטר ב-142 לספירה) היה האפיפיור התשיעי שכיהן בתפקיד בין השנים 138 או 139 עד מותו בשנת 142 לספירה. היגינוס מונה לכס הקדוש לאחר פטירתו של קודמו טלספורוס, בזמן שנתו הראשונה של הקיסר אנטונינוס פיוס. לפי ספר האפיפיורים, ה"ליבר פונטיפיקליס" היה היגינוס ממוצא יווני וארגן את ההירארכיה הכנסייתית, אך אין לדעת אם פרט זה מדויק, כיוון שפעולה דומה מיוחסת גם לאפיפיור הורמיסדס. אירנאוס מציין כי ולנטינוס הגיע לרומא בתקופתו של היגינוס, ונשאר שם עד מינויו של אניקטוס לאפיפיור. לפי אאוסביוס, נמשכה כהונתו ארבע שנים ונטען כי מת כמרטיר, אך לטענה זו אין סימוכין במקום כלשהו.
Play Unconventional Chess and Win
בספר שלושה פרקים:
בספר מוצגים 137 עמדות ואטיודים של בכירי שחקני השחמט בעולם בהווה ובעבר.
קרויסוס
קרויסוס (יוונית: Κροῖσος) היה מלך לידיה שבאסיה הקטנה בשנים 560 לפנה"ס-546 לפנה"ס, בנו של אליאטס השני.
חייו
קרויסוס נחשב לאחד האנשים העשירים בעולם העתיק. כהמשך למדיניותו של אביו כבש קרויסוס את הערים היווניות לחופי אסיה הקטנה. הוא אירח יוונים בביתו, שנודע כמקום מקלט לפליטים פוליטיים; המפורסם ביניהם הוא ככל הנראה סולון מאתונה. קרויסוס מימן את הקמתו מחדש של מקדש ארטמיס באפסוס, אחד משבעת פלאי תבל של העולם העתיק.
Play Unconventional Chess and Win
בספר מוצגת התפיסה על-פיה כניסת מחשבים חזקים לתחום השחמטאי גורמת לשינוי בהערכת שוויין של הפרדיגמות השחמטאיות הקלאסיות. הספר בוחן עשרה נושאים:
קרויסוס
האגדה
סולון מאתונה מתארח אצל קרויסוס, והלה מראה לו את העושר הרב שיש לו ושואל אותו מי הוא האיש המאושר ביותר, לפי דעתו. סולון אינו מתרגש מעושרו של קרויסוס ונותן לו שם של אתונאי שיש לו ילדים טובים והוא מת בכבוד. קרויסוס, המאוכזב מהתשובה, שואל לגבי האיש השני בעיר. גם התשובה השנייה אינה קרויסוס, אלא מספר על שני אתלטים שזכו באולימפיאדה ובאחד מהמקרים, בו מרכבת אמם נהרסה, סחבו השנים את מרכבתה, כשהיא עליה וזכו לכבוד. הפעם, קרויסוס נפגע ושואל את סולון אם הוא משווה אותו לאדם פשוט. סולון עונה לו שהעושר מביא צרות ועד אשר לא ימות קרויסוס הוא לא יוכל לומר לו אם הוא אכן אדם מאושר או לא. קרויסוס אינו שמח מהתשובה ומסלק אותו ולכן האל מחליט להעניש את קרויסוס.
Play Unconventional Chess and Win
טענת הספר היא כי כניסת המחשב יצרה הערכה מחודשת של פרדיגמות ישנות כגון שווי הכלים, חשיבות ההצרחה, חשיבות השורה השנייה והשביעית בלוח השחמט, ועוד. כתוצאה מכך אנו רואים את עליית כוחם של שחקנים שוברי מסגרות. הספר מציג תפיסה חדשנית על-פיה לשחקנים הקלאסיים קשה להתמודד עם מסעים שוברי פרדיגמות והם נוטים לשגות מיד אחר כך. בספר מציעים המחברים להוסיף סימן שחמטאי חדש, לסימנים המוסכמים, המסומן ^ שמשמעותו "מסע מאתגר", כזה שעשוי לגרום לאיבוד עשתונות אצל היריב בסבירות גבוהה.
דוגמאות מהספר
מסעים שבמבט ראשון לא ברור לקורא המבין אם עשה אותם גאון שחמט או שחקן שלא מבין כלום
קרויסוס
מות הבן
קרויסוס חולם חלום שבנו ימות מחנית. בעקבות החלום קרויסוס אוסר על בנו להתקרב אל נשק. יום אחד מגיע אל הממלכה אדם בשם אדראסטוס אשר הרג בטעות את אחיו. קרויסוס מקבל את הנער אליו כאורח. בזמן הארוחה מגיעים שליחים ומודיעים שחזיר בר הורס את היבול והם מנסים לתפוס אותו, הם מבקשים מקרויסוס שיביא את בנו כדי שיוכל לעזור להם. קרויסוס מסרב ובנו ששומע את זה כועס על אביו כיוון שבדרך זו אביו פוגע בכבודו כאציל (חלק מתכונות האצילים ביוון הייתה לחימה). האב מנסה להסביר לבנו על החלום שלו ועל כך שהוא מנסה להגן עליו. הבן מפציר באביו, מסביר לו שהחלום אמר שימות מחנית ולא חזיר, עד שלבסוף האב נכנע ושולח את בנו יחד עם אדראסטוס ומבקש ממנו להגן על בנו.
Play Unconventional Chess and Win
דוגמאות מהספר
השחור הקריב רגלי, השיג חופש עבור הכלים הקלים שלו ושליטה מסוימת במשבצות הלבנות במרכז הלוח. ההתלבטות העיקרית של הלבן היא היכן למקם את הרץ מ-ג1. . ב-ד2, ה3, ו4?
16. רא3!
קרויסוס
מות הבן
העלילה מסתבכת כאשר אדראסטוס זורק חנית על החזיר המת ובטעות הורג את בנו של קרויסוס, הוא חוזר בבושת פנים אל הארמון יחד עם הגופה ומתחנן שהמלך יהרוג אותו. קרויסוס מרחם על אדראסטוס, אולם הנער לא מסתפק בכך ובסוף מתאבד על קבר הבן.
Play Unconventional Chess and Win
דוגמאות מהספר
מהלך מאתגר שמפחית מאוד את ניידות הרץ. למה אלוף העולם לעתיד שיחק ככה? מעניין לעקוב אחר קו החשיבה של אנאנד: ״חיפשתי מקום טוב לרץ השחור שלי, אבל לא הצלחתי למצוא אותו. בסופו של דבר החלטתי למקם אותו על א3, כדי שהוא לא יפריע לשאר הכלים שלי. אנאנד האמין שהחוזקה העיקרית של הלבן לטווח הארוך היא צמד הרצים שלו, אף על פי שכרגע הם לא מאוד יעילים. היה צורך להזיז את הרץ מ-ג1 כדי לקשר את הצריחים ולאפשר התקפה על ג7, אבל כל שאר היעדים (ו4, ה3, ד2, ב2) היו מאפשרים את החלפת הרץ הזה בפרש או משאירים אותו פגיע. אז הרעיון הוא פשוט, לעת עתה הרץ מוגן על א3. מאוחר יותר, לאחר כמה שינויים במבנה הרגלים, הוא יחזור למשחק...
קרויסוס
גזירת האורקל - פרס
בהמשך העלילה קרויסוס הבין כי הפרסים מתחזקים הוא שלח שליחים אל המקדשים כדי שיבררו אם עליו לצאת למלחמה מול הפרסים. קרויסוס ציווה על השליחים לשאול שאלה את האורקל, מה עליו לעשות. השליחים הגיעו אל הנביא בדלפי ששר שיר אותו מפרש קרויסוס כשיר שענה נכון על שאלתו. הוא שלח מתנות וקורבנות למקדש דלפי ושאל אם כאשר יצא למלחמה נגד הפרסים האם הוא ינצח. תשובת האורקל הייתה שאימפריה גדולה תיפול. בהמשך שאל קרויסוס מתי שלטונו ייגמר - תשובת האורקל :
Play Unconventional Chess and Win
דוגמאות מהספר
ערוגה חריגה ביותר לצריח, אבל זה המסע היחיד שנותן ללבן יתרון. לבן מאיים ר:ו7+ ולמלכה השחורה אין ערוגה טובה. 19.צב5 היה מאפשר 19...מהא6 20.רג4 פא5 עם משחק טוב לשחור.
קרויסוס
גזירת האורקל - פרס
קרויסוס פרש את הנבואה כחיובית והחליט לצאת למלחמה נגד פרס. עקב השתלטות פיסיטאטוס על אתונה והפיכתה לטירניה, בחר קרויסוס לא לכרות ברית עם אתונה, אלא עם הספרטים. כמו גם, יש סיפור צדדי נוסף על הזקן ליכס שמצא את עצמות אגממנון.
כורש היה באותה עת מלך הפרסים, והוא ניצח את קרויסוס בקרב בזכות אחד החיילים שלו. בזמן המצור, לחייל לידי אחד נפלה הקסדה בצד תלול של העיר. החלק הזה של החומה הושאר ללא שמירה מפני שהיה תלול מאוד ונחשב כבלתי ניתן לכיבוש. החייל ירד לשם כדי להחזיר לעצמו את הקסדה, והצליח בכך. הפרסים ראו את זה ולמחרת טיפסו מאותו מקום, וכבשו את העיר. קרויסוס מובל לאש ואז נזכר בדברי סולון. הוא קורא בשמו שלוש פעמים. כורש מנסה להבין מה הוא אומר. לבסוף בוחר קרויסוס לספר לו על שהתרחש. בתום הסיפור ירא כורש לשרוף את קרויסוס מנקם האלים וציווה לכבות את האש. הם לא מצליחים להתגבר על האש, לכן, קרויסוס מתחנן לאל אפולו שיוריד גשם וכך ניצל.
Play Unconventional Chess and Win
דוגמאות מהספר
19...רה6
ההגנה הטובה ביותר. 19...מהא6 20.מה:א6 ב:א6 21.צג5 נותן ללבן יתרון גדול.
קרויסוס
גזירת האורקל - פרס
כורש שואל את קרויסוס מה היה רוצה לקבל וקרויסוס עונה שהוא רוצה שיאסרו את האל במקדש דלפי שעודד אותו לצאת למלחמה. הנביאה במקדש מוצאת את האל פטור מהאשמה בשל גזירת אורקל עליה כיפר קרויסוס, שהתרחשה לפני 5 דורות כאשר גיגס רצח את המלך לבקשת אשתו (שאיימה עליו שאו שיהרוג את המלך וינשא לה או שתספר על מעשיו). כמו כן, הם מוציאים את האשמה בפרוש הנבואה באופן שגוי.
Play Unconventional Chess and Win
דוגמאות מהספר
20.צב5
קרויסוס
גזירת האורקל - פרס
על פי סיפור נוסף, קרויסוס הפך ליועץ למלך כורש. על סמך האגדה הזו כתב הרצל את אחד מסיפוריו הנודעים, "סולון בלידיה".
Play Unconventional Chess and Win
השפעת הספר
הספר מוכר כחשוב בעולם השחמט, מצוטט בביטאונים מובילים, ואחד מכותבי הספר הוזמן להציג את הרעיונות המשתקפים בספר ברחבי העולם וכן בטור חודשי במגזין השחמט בריטיש צ׳ס מגזין. להלן מספר דוגמאות:
הספר זכה לביקורות אוהדות רבות ברחבי העולם במדינות בריטניה, גרמניה, שוודיה, ארה״ב וישראל. רב האמן שבשיאו דורג מס׳ 10 בעולם הגדיר את הספר ״מדהים״ בטורו הקבוע בהפינגטון פוסט ובחוברת 12.2014 בעמוד 624 של הבטאון  הוא הוגדר כמקסים, מלא תובנות ומומלץ או במקור " A charming, insightful project and recommended".
DAISY
DAISY (ראשי תיבות באנגלית של Digital Accessible Information System; באופן מילולי: מערכת מידע דיגיטלי נגיש) הוא תקן ופורמט לספרי שמע, כתבי עת דיגיטליים, וטקסט ממוחשב.
DAISY נועד להיות תחליף שמע מלא לתוכן מודפס, והוא תוכנן במיוחד לשימוש על ידי אנשים עם מוגבלויות שימוש בתוכן מודפס, כגון עיוורון, לקויי ראייה, ודיסלקסיה.
הפורמט מבוסס על MP3 ו-XML ויש לו תכונות מתקדמות בנוסף לאלו של ספר שמע מסורתי. משתמשים יכולים לחפש חומר ספציפי, לקבוע סימניות מקום, לנווט במדויק שורה אחר שורה, ולווסת את מהירות הדיבור ללא עיוות בקול. DAISY גם מספק טבלאות מידע המונגשות באמצעות שמע, הפניות, ומידע נוסף. בשל מכך, DAISY מאפשר למאזינים לקויי ראייה לנווט במיזמים מורכבים יחסית כאנציקלופדיות או ספרי לימוד, שאחרת קשה להשתמש בהקלטות שמע רגילות.
זלמן נחמיה גולדברג
הרב זלמן נחמיה גולדברג (כונה הגרז"ן; י' בשבט ה'תרצ"א, 28 בינואר 1931 – ל' באב ה'תש"ף, 20 באוגוסט 2020) היה פוסק, דיין בבית הדין הרבני הגדול ובבתי דין לממונות, והעורך הראשי של האנציקלופדיה התלמודית. חתנו ותלמידו של הרב שלמה זלמן אוירבך.
היה ממייסדי בית הדין הפרטי לענייני ממונות "הישר והטוב" ונשיא רשת בתי הדין ארץ חמדה גזית. כיהן כראש ישיבת "דעת משה" של חסידות סדיגורה בירושלים, ראש הישיבה בבית המדרש של המרכז האקדמי לב וראש כולל לדיינות "שבט ומחוקק".
מעמדו הבכיר בתחומים מהסוג האמור הביאו לכך שמוסדות ומכונים תורניים רבים העוסקים במחקר תורני והחלת ההלכה במציאות המודרנית, הציבו אותו כנשיאם ופעלו לאור הדרכותיו והכרעותיו. ביניהם המכון והכולל ארץ חמדה (כולל) ורשת בתי הדין ארץ חמדה גזית שלצידם, מכון כת"ר לכלכלה על פי תורה, ועוד.
שנותיו הראשונות
נולד במינסק לפריידל לבית זייצ'יק ולרב אברהם גולדברג, מחניכי ישיבת נובהרדוק. למחרת ברית המילה שלו נאסר אביו על ידי השלטונות ונגזרו עליו עשר שנים בסיביר משום שהחזיק ישיבה. לאחר מאמצים שנמשכו כשנה שוחרר וגורש לריגה שבלטביה. כעבור שנתיים וחצי, כשהיה בן חמש, עלו בני המשפחה לארץ ישראל עם סרטיפיקט שקיבלו בעזרת הרב אברהם יצחק הכהן קוק, והתיישבו בירושלים.
למד שנתיים בתלמוד התורה "מאה שערים" וכמה שנים ב"עץ חיים" ובגיל עשר החל ללמוד בישיבת תפארת צבי. בגיל ארבע עשרה נכנס לישיבת חברון. כעבור מספר חודשים, בחשוון ה'תש"ז, עבר לישיבת פוניבז' בבני ברק, בעצת החזון איש, שם לקחו ראש הישיבה הרב יוסף שלמה כהנמן להיות הבחור הראשון בתוכנית מיוחדת שניסה להקים לעילויים. בשנת תשי"א שב ללמוד בישיבת חברון, התפרסם בה בשליטתו ועמקותו גם בעניינים השונים מהנלמד בישיבות, כמו סדרי קדשים וטהרות, ועוד.
בחודש אב תשי"ג התארס עם רחל, בתו של הרב שלמה זלמן אוירבך (נפטרה כחצי שנה לאחריו), ובג' באלול תשי"ד נישאו השניים. התגורר בשיכון חב"ד בירושלים.
בהוראה ודיינות
בשנת 1965 קיבל כושר לדיינות ולבקשת הרבנים שלמה זלמן אוירבך, יוסף שלום אלישיב ואליעזר גולדשמידט ומונה לראשות כולל דיינות 'שבט ומחוקק' שהוקם אז על ידי הרב הראשי איסר יהודה אונטרמן. בשנת תשמ"ט מונה על ידי שר הדתות לדיין בבית הדין המיוחד לעגונות שהוקם אז יחד עם הרב שלמה פישר. כעבור כמה שנים התמנה לדיין בבית הדין הרבני הגדול. במשך השנים פיתח ועיצב את שיטת הבחינות לדיינות ורבנות, והיא השיטה המשמשת כיום בארץ.
יעקב פרים
יעקב הירש פרים (בהונגרית: Frim Jakab; קרמנד, 1 במאי 1852 – בודפשט, 23 באפריל 1919) היה מורה, מורה לחינוך מיוחד. פרים היה הראשון בהונגריה שחשף את גורלם הקשה של נכי הנפש והקים עבורם מוסד חינוכי (ראקושפלוטה, 1875). לשמו קשור הכנסת המושג "חינוך מיוחד" לספרות הפדגוגית ההונגרית.
זלמן נחמיה גולדברג
בהוראה ודיינות
נודע בשיעוריו הרבים, אותם מסר ברחבי הארץ ובכל נושאי התורה, לעיתים אף בהחלטה מיידית וללא הכנה מוקדמת. בין חמש עשרה המקומות בהם העביר שיעורים קבועים: ישיבת אור עציון, ישיבת כרם ביבנה, ישיבת בית אל וכולל ארץ חמדה. ציבור השומעים העיקרי שלו היה אברכים לומדי רבנות ודיינות, אך גם בחורי ישיבות ובעלי בתים רבים. היה לו ידע מקיף בתחום הטכנולוגי, הרפואי והמשפטי. ישיבת קדומים, שגם בה מסר שיעורים, הקימה את מכון "משפט ערוך" בראשות הרב ישראל בן שחר, להוצאת כתביו לאור. במסגרת תפקידו בכולל ארץ חמדה שימש כנשיא רשת בתי הדין לממונות "ארץ חמדה גזית" וכחבר ועדת ההלכה של שו"ת "במראה הבזק" שבהוצאת הכולל.
בשנת ה'תשע"ט ביקש ממנו תלמידו - הרב הראשי לישראל הרב דוד לאו, לעמוד בראש ועדת דיינים לסידור והכרעת "שמות גיטין" שהקים, והרב גולדברג נענה לכך ושימש בתפקיד.
התפרסם כמשיב ובוחן. שאלות רבות מרחבי העולם הופנו להכרעתו, בפרט בענייני הלכה ומודרנה והיתר עגונות, ורבים שלמדו לרבנות ודיינות הגיעו להיבחן בפניו.
יעקב פרים
ביוגרפיה
בנוסף לעבודה החינוכית והמעשית, הוא ביצע עבודה מדעית ענפה. פרים תמיד עקב אחר המחקר העדכני ביותר בפסיכולוגיה ובפסיכיאטריה, ובכך הצליח לעצב ולשכלל את המתודולוגיה של החינוך המיוחד.
זלמן נחמיה גולדברג
עמדותיו
הרב גולדברג השתייך לזרם הליטאי, ונחשב מקורי בדעותיו ובפסקיו יחסית למקובל בזרם זה. בין השאר הורה שיהודי שומר תורה ומצוות יכול, תחת סייגים, לחתום על כרטיס אד"י בהסכמת רב מוסמך. בשנים האחרונות לחייו נהג להטיל פתיל תכלת מסוג ארגמון קהה קוצים בציציותיו, בניגוד למקובל במגזר הליטאי. נהג להתפלל בבית כנסת של חב"ד הסמוך לביתו. הוא שימש כראש כולל בשכונת "נחלת הר חב"ד" בקרית מלאכי.
יעקב פרים
ביוגרפיה
פרים הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
זלמן נחמיה גולדברג
עמדותיו
בשנת 2014 נתן הסכמה לפסק דין של בית הדין הרבני בצפת, שבו הותרה מעגינותה אישה שבעלה שקע בתרדמת שבע שנים קודם לכן. לאחר מכן חזר בו.
היה ממורי דרכו של הארגון החרדי אגודת קדושת ציון, בגיליון היובל של הארגון פרסם מאמר שכתב, ורואיין בו את הראיון האחרון בחייו.
יעקב פרים
משפחתו
אשתו הייתה אנה גולדרייך (1852–1944).
זלמן נחמיה גולדברג
משפחתו
לרב גולדברג 3 בנים ו-5 בנות.
עידן (פירושונים)
{{פירושונים|* יחידת זמן גאולוגית – תקופת זמן בהיסטוריה של כדור הארץ
עידן לא עושה ספינציסו
יעקב פרים
משפחתו
ילדיהם:
עידן (פירושונים)
אישים:'
זלמן נחמיה גולדברג
משפחתו
בניו:
יעקב פרים
כמועמד למורה
עוד כמועמד למורה, הוא הכיר פסיכולוגים אירופאים מפורסמים וראשי כמה מכונים אירופאים. בסיוע הידע שלהם, הוא תיאר את רעיונותיו. הוא כינה את נושא הטיפול, החינוך והתעסוקה של אנשים שננטשו על ידי כולם כשיתוף פעולה אנושי בסיסי וכחובת החברה.
גל (פירושונים)
{{פירושונים| בפיזיקה: סימנים: אחר: אישים ששם משפחתם גל:
יעקב פרים
הקמת מוסד חינוכי
פרים היה הראשון שהקים מוסד חינוכי לנכי נפש ב-1875 (מכונה היום מוגבלות שכלית התפתחותית). הוא למד עבודה פדגוגית מיוחדת ברחבי אירופה. לרוע המזל, המכון שלו שנקרא מונקה נאבק בבעיות כלכליות במשך שנים רבות, למרות הגביות והתרומות החברתיות. הוא נתמך רק בעזרת קרנות התרומה והרכוש הפרטי שלו. על אף כל אלה, המכון התפתח, האיכות והרמה הוכרו באמצעות התוצאות שהשיג. משנת 1877 הוא הפך ל"מכון ההונגרי הראשון לטפשים, לחינוך ולטיפול", שם משונה במונחים של היום, אותו הקים על חשבונו. המכון התפתח רבות, אך בשנת 1896, עקב קשיים כלכליים, נאלץ להציעו למדינה.
גל (פירושונים)
ראו גם
}}
זלמן נחמיה גולדברג
משפחתו
חתניו:
יעקב פרים
חשיבות המכון
בפעילותו הניח פרים את היסודות לא רק לחינוך מתקן מוסדי של נכי נפש, אלא גם למוסדות סיעודיים. העיתונות בת זמנו סיקרה את עבודתו של יעקב פרים, מכמה סיבות: חידוש המקרה, כמו גם הביקוש המוגבר לנושא. פרים הכריז על קדימות החינוך, הפקיד את ניהול המכון בידי מורים וראה בחינוך הדתי את הכלי המרפא והחינוכי העיקרי.
פעילות מדעית
בנוסף לעבודה חינוכית מעשית ביצע פרים גם עבודה מדעית ענפה. בנוסף לחינוך ולטיפול בחולים, הוא עקב כל הזמן אחר התוצאות והמחקרים העדכניים ביותר בפסיכיאטריה ובפסיכולוגיה והצליח לעצב בעזרת אלו את מתודולוגיית הפדגוגיה המיוחדת שלו. בשנת 1884 הכניס יעקב פרים את המושג פדגוגיה מיוחדת, כלומר חינוך מיוחד, לספרות הפדגוגית ההונגרית.
עם זאת, המושגים שבהם השתמש לא הובהרו כראוי. הוא קרא לטיפשות מחלת נפש והצהיר כי אי-שפיות, שהיא גם מחלת נפש, אינה זהה לטיפשות. הוא גם לא הגדיר כראוי את מטרת החינוך המרפא שלו.
שיטותיו וגישתו לחינוך
פרים ראה במוזיקה את אחד הכלים החינוכיים החשובים ביותר, כמו גם את פיתוח הזיכרון על ידי חזרה על סיפורים שוב ושוב. הוא הפנה את תשומת לב המורים ליחס אוהב ולרמה גבוהה של סבלנות:
בלימודים, לאחר הוראת הכנה, הוא העדיף חינוך בהתבוננות. הוא הבין שחשוב להכיר גם את הנתונים הקודמים ואת אירועי חייו של הילד וכך גילה בעצם את קודמו של מה שנקרא היום גיליון תולדות החולה.
הוא לא הכין תוכנית לימודים או לוח לימודים, הוא רשם את העקרונות והשיטות שלו בקווים כלליים. פרים חקר את המקצועות שבהם יכלו תלמידיו לפעול עצמאית. לדבריו, היה צריך ללמד מקצוע מועיל למוגבלים שכלית, כדי לסייע להם להשתלב בחיים. לדבריו, בסיס החינוך הוא להרגיל לציות, לסדר ולחיי חברה.
מטרותיו
הוא ועמיתיו תכננו להחזיר את פגועי הנפש לחיים הרגילים, בעזרת החברה כולה, למצוא להם מקום המתאים ליכולותיהם ולהסב את תשומת לב הציבור לגורלם העגום של מטופליהם וליצור את שיתוף הפעולה האפשרי הרחב ביותר.
הנצחתו
כמה מוסדות נקראים על שמו בהונגריה, למשל:
סיכום
לאורך כל חייו שאף ג'קב פרים לבסס את יסודות הפדגוגיה הרפואית ההונגרית. הוא לא היה מורה בעל הכשרה מקצועית לחינוך מיוחד, אך עבודתו, מפעל חייו ואנושיותו תרמו רבות לשיפור המצב ואיכות מחלות הנפש הביתיות והפדגוגיה המיוחדת.
עידן (פירושונים)
ראו גם
}}
סאטורנליה
סאטורנליה (בלטינית: Saturnalia) הייתה הפסטיבל שצוין בלוחות השנה הרומאיים ב-17 בדצמבר, חגו של האל הרומאי סאטורנוס. הסאטורנליה הייתה מחגי רומא הידועים ביותר – ואולי אף הפופולרי שבהם: המשורר הרומאי קטולוס קרא לו "סאטורנליה, הטוב שבימים!" (Catulus 14.15). החג צוין במרחב הציבורי והפרטי, ואופיין באווירה חגיגית ושמחה: בתי המשפט ובתי הספר היו סגורים, נהגו לצאת לקניות ומותר היה להמר בפרהסיה. חופש הביטוי הותר לכל אדם, ובעיקר לעבדים. בנוסף נהוג היה להעניק בחג מתנות אחד לשני, ואחד ממנהגי החג הידועים ביותר היה היחס השווה בו נהגו בעבדים באותו יום. החג צוין גם בתקופת האימפריה הרומית, ונראה כי שמר על פופולריות עד המאה החמישית לספירה – כאשר נטמע בחגיגות הנוצריות לציון השנה החדשה וחג המולד.
מנהגי החג
מקדשו של סאטורנוס היה המרכזי ביותר בחג זה, והוא נחנך ב-17 בדצמבר (לא ברור באיזו שנה בדיוק, אבל סביר להניח שבאחת משנותיה הראשונות של ה-Res Publica). ביום החג, מקדש סאטורנוס נפתח והוסרו כיסויי הצמר מעל פסל סאטורנוס שהיה בו. פתיחת המקדש והסרת הכיסויים היו משמעותיים משתי סיבות: ראשית, מנקודת מבט דתית, הסרת הכיסויים נועדה לסמל את הזרע שאך מחכה לאור – באופן שקושר את החג למשמעות חקלאית של זריעה (ואכן, החג נחוג סמוך לזריעה האחרונה, ואף שמו של החג ושל האל לקוחים מ-satus, "התחלה" בלטינית). מקרוביוס מסביר בספרו "סאטורנליה": בעבור האזרח הפשוט, הסיבה השנייה בגינה פתיחת המקדש הייתה משמעותית הייתה העובדה שהוא הכיל את אוצר המדינה. מעבר לכך, נהגו לערוך כמה מנהגים דתיים ביום החג, בין היתר הקרבת קורבן במקדש ובפורום רומאנום, ולאחריו סעודה פתוחה לכלל הציבור בניגוד למה שהיה נהוג בדרך כלל, ולא דרשה את הבגדים הרשמיים אשר נדרשו להעלאת הקורבן עצמו. הטקס הדתי הסתיים בקריאה "Io Saturnalia" ("הידד סאטורנליה").
החג התבטא גם במרחב הפרטי. כאמור, אדוני הבתים סיפקו לעבדים ארוחה שווה לארוחה שלהם, אכלו יחד איתם ואולי אף חיכו להם להתחלת הסעודה, וחלק זה של החג היה המרכזי ביותר. בנוסף, כל משפחה בחרה "מלך מדומה" (Saturnalicius princeps), כמנהיג החגיגות הביתיות. בנוסף אחת המסורות הידועות יותר של החג הייתה חלוקת מתנות, ככל הנראה מיד לאחר הסעודה. החל ממתנות לחברים (נרות שעווה למשל) לבני המשפחה (בובות חימר, חותמות), ואף לעבדים.
הסטאורנליה בתקופת האימפריה
את החג המשיכו לציין גם בתקופת האימפריה, אך לאורך הזמן התייחסו אליו כאל "חג של חירות", ועל כן היווה סכנה לקיסרות. כך לראיה, רצח בריטניקוס לאחר שניסה להדיח את נירון מהשלטון על ידי ניצול חופש הביטוי שחשב שקיים ביום הסאטורנילה. החג עבר שינויים בתקופת האימפריה, והפך לכלי ביד הקיסר על מנת לבסס את שלטונו. בעוד בתקופת ה-Res Publica ובמקורו של החג, טיב החגיגות, מיקומן וזמניהן היו קבועים, הקיסר ארגן את החגיגות וקבע את מיקומן ואף את תאריכו. המשורר סטאטיוס מתאר את החג בחיבורו "סילוויי" (Silvae), ומוסיף על מנהגי החג המקובלים גם מופעי ראווה שסופקו על ידי הקיסר (דומיטיאנוס, בתקופתו), וכן קורא לחג Saturnalia principis, "הסאטורנליה של הקיסר", כל זאת, מתוך נקודת הנחה וגישה לפיה הקיסר למעשה שולט בזמן ובמקום בהם חירות האזרחים תיחגג.
The Love Club EP
The Love Club EP (בעברית: מועדון האהבה) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת הניו זילנדית לורד. האלבום יצא לאור ב-8 במרץ 2013 על ידי חברת התקליטים יוניברסל ווירג'ין רקורדס. מתוך האלבום יצא סינגל.
אובול
אוֹבּוֹל (ביוונית עתיקה: ὀβολός) או אובולוס הוא מטבע יווני בשווי שישית הדרכמה. באתונה הקדומה האובול היה מחולק לשמונה כלקוי (פיסות נחושת).
לדברי פלוטרכוס לספרטנים היה אובול עשוי ברזל שערכו ארבעה כלקוי.
האובול הוא גם מידת משקל. ביוון העתיקה אובול הוגדר כשישית הדרכמה או חצי גרם. ברומא העתיקה משקל האובול הוגדר כ 1/48 אונקיה רומאית, 0.57 גרם לערך. האובול מעולם לא הונפק במערכת המטבעות הרפובליקאית הרומאית הקדומה. ביוון המודרנית האובול שקול לעשירית הגרם.
משמעות המילה אוֹבּוֹלוּס או אוֹבֵּלוֹס היא מוט ברזל דק כגון שיפוד. ביוונית משמעות המילה אובליסק היא אובלוס קטן. האובול, כמו שקל הכסף, הפך למטבע עובר לסוחר משום שייצג מטיל נחושת או ברונזה ונסחר תחילה לפי הערך המשקלי של המתכת שלו. השלטון בספרטה בחר להמשיך להשתמש באובול הכבד והמסורבל במקום מטבעות של ממש מתוך כוונה לדכא את הנטייה לרכושנות ותאוות הבצע של הציבור, אך ללא הועיל.
למטבע האובול חלק בטקס הקבורה היווני העתיק. לאחר המוות הונח אובול אחד מתחת ללשון הנפטר או על עיניו. היוונים האמינו כי כאשר אדם מת ויורד לשאול עליו לעבור את נהר האכרון ולצורך זה עליו לשלם לכארון הספן כדי שישיט אותו בסירתו לגדה השנייה. מתים שלא יכלו להרשות לעצמם אובול או שנקברו ללא אובול מסיבות אחרות נידונו לבצע מעקף בן מאה שנים מסביב לנהר על מנת לעבור לצידו השני.
זריקת רעל
זריקת רעל או "זריקה קטלנית", היא שיטת הוצאה להורג הנמצאת בשימוש מאז 1982, הנחשבת לעונש מוות "הומניטרי". שיטה זו באה לכאורה להחליף שיטות המתה הגורמות סבל רב, כאב ופחד למוצא להורג. ההוצאה להורג נעשית באמצעות הזרקת עירוי המכיל תרכובות שבה שילוב משולש של חומרים במינון גבוה: חומר הרדמה, חומר לשיתוק השרירים ורעל. התרכובת זורמת בכלי הדם של המוצא להורג ובאופן זה מביאה למותו. עלותה המשוערת של זריקת רעל המשמשת להוצאה להורג אחת יקרה משיטות אחרות.
השיטה משמשת בעיקר ברוב מדינות ארצות הברית. המוצא להורג הראשון שהומת בדרך זו היה צ'ארלס ברוקס ג'וניור. גזר דינו בוצע ב-7 בדצמבר 1982. [[קובץ:Map of US lethal injection usage.svg|שמאל|ממוזער|250px|הצגת דפוס השימוש של מדינות בארצות הברית בזריקת רעל
]]
השיטה
הנידון למוות נאזק לאלונקה בשכיבה ומחובר אליו מכשיר א.ק.ג. על מנת לפקח על כך שהמוות התבצע. כהכנה לעירוי, לאחר חיטוי מקומי, מוחדרת לוריד באמת ידו מחט עבה בציפוי פלסטיק ("ונפלון"). לעיתים גם לזרוע השנייה מוחדר צינור המשמש כגיבוי במקרה של תקלה בצינור העירוי העיקרי. עם קבלת הודעה המאשרת להתחיל בביצוע ההמתה, מפעיל הסגל הממונה על התהליך את המתג המזרים את העירוי אל מחזור דמו של הנידון למוות. מתקן העירוי בנוי כמעין שלוש מבחנות, בכל אחת מהן תמיסה שונה. אופן ביצוע ההמתה נעשה בשלושה שלבים:
התרכובות הכימיות
בזה אחר זה ניתנים שלושת הסמים בזריקה לתוך הווריד באופן איטי: מחקרים הראו כי לעיתים הכמות המוזרקת ממרכיב כימי זה קטנה, ובמצב זה אינה גורמת לאיבוד הכרה, אלא למצב של "עירפול" בלבד בו הנידון למוות מודע לסביבתו ויכול להרגיש לחלוטין בקורה לו לרבות כאב חזק הנובע מצריבת כלי הדם בזמן ההזרקה. למרות ערעורים רבים בנושא זה החליט בית המשפט העליון בארצות הברית על כך שההליך חוקי. בדרך כלל גורמת זריקת רעל לשינוי גוון העיניים והעור לצהבהב ולעיתים אף להקאה. זמן ההוצאה להורג בזריקת הרעל נמשך בדרך כלל כשבע דקות, אך לעיתים יכול התהליך להמשך אף עד לשעתיים.
גישת הרפואה לזריקות רעל
לכאורה, החדרת העירוי וקביעת המוות הם עיסוק רפואי, אך הממסד הרפואי מתנגד בתוקף להשתתפותם של רופאים בתהליכי הוצאה להורג. זאת עקב ה"קו המנחה" בשבועת היפוקרטס, כי על פי כללי האתיקה הרפואית, תפקיד הרופא הוא לעזור לשפר את בריאותו של האדם ולא לעסוק בהמתתו.
ביקורת ודיון על זריקת הרעל
ההוצאה להורג בזריקת רעל מעלה עניין רב ותהיות בקרב מגזרים שונים. ארגונים לזכויות האדם מתנגדים ומפגינים בנחרצות כנגד הוצאה להורג בדרך זו בפרט וכנגד הוצאות להורג בכלל.
בשנת 2006 בלבד, הוצאו להורג בזריקת הרעל 53 נידונים למוות בארצות הברית, ואילו בשנת 2007 בוצע גזר דינם של 42 אסירים שנידונו לעונש מוות בשיטה זו. בראשית העשור השני של המאה ה-21, ממתינים לביצוע הריגתם מעל לשלושת אלפים אסירים רק בארצות הברית.
בשנת 2010 התעורר דיון בארצות הברית כי ייתכן ששתי הזריקות הראשונות הניתנות לנידונים למוות ומטרתן להרדים לשתק ולמנוע כאב אינן יעילות. נוירולוגים ורופאים אחרים העוסקים בנושא סברו כי ייתכן והאסירים המקבלים את הזריקות מרגישים כאב וסבל מסוים עם קבלת הזריקה השנייה והשלישית, וכי הזריקה השנייה שמטרתה לשתק את מערכת השרירים אינה גורמת לאובדן תחושת כאב אלא רק גורמת לחוסר יכולת להגיב לכאב. עם התעוררות הדיון מספר ארגוני זכויות האדם טענו כי מקורה של הזריקה הוא בגרמניה הנאצית והשימוש בה כדרך הוצאה להורג מעביר את האסיר סבל וכאב רב והיא איננה הומנית. כתוצאה מהתעוררות הדיון, מספר רב של אסירים בארצות הברית ערערו על גזר דינם וביקשו שהוא יבוצע בדרך אחרת, ברוב המקרים דחו בתי המשפט בארצות הברית את הערעור בטענה שמטרתו לדחות את מועד ההוצאה להורג.
בפסיקת בתי המשפט
בפסק דין שניתן בבית המשפט הפדרלי בקליפורניה על ידי השופט ג'רמי פוגל נקבע, כי "היישום של זריקת רעל הוא פגום, אך ניתן לתיקון" והרעל גורם לכאב שניתן לכנותו "עונש אכזרי ויוצא דופן". ב-2006 ניתן פסק דין דומה בבית משפט פדרלי במיזורי, שקבע כי עונש מוות בזריקת רעל נוגד את החוקה. בית המשפט העליון של ארצות הברית לא פסל הוצאה להורג באמצעות זריקת רעל (כמו גם באמצעים אחרים, כגון הכיסא החשמלי, ירייה, תלייה או תא הגזים) אך לא דן בסוגיית הכאב הכרוך בהוצאה להורג בדרך זו.
קולנוע
השימוש בזריקת הרעל מופיע בסרטי קולנוע עלילתיים רבים. דוגמאות לכך: כמו כן ישנם סרטים תיעודיים רבים העוסקים בנושא.
ראובן עטר
ראובן (רוּבֵן) עטר (נולד ב-3 בינואר 1969) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי ונחשב לאחד הכדורגלנים הגדולים בהיסטוריה של הכדורגל הישראלי. עטר מזוהה עם מכבי חיפה, בה שיחק רוב הקריירה, ונחשב לאחד מסמלי המועדון בו הבקיע 61 שערי ליגה ב-282 הופעות. לאחר פרישתו ממשחק פעיל החל בקריירת אימון.
קריירה ככדורגלן
בגיל 8 החל עטר לשחק בקבוצת הילדים של מכבי חיפה, לאחר מכן עבר לקבוצת הנערים והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות הצפון והיה השחקן המצטיין. עטר עלה לקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה בגיל 17 וזומן לנבחרת הנוער של ישראל, ובהמשך זומן גם לנבחרת הבוגרת.
במכבי חיפה התגלה עטר כשחקן בעל שליטה מצוינת בכדור, טכניקה אישית וירטואוזית ובעיטות רבות עוצמה. בעונת 1988/1989 זכה עטר בתואר ראשון במדי מכבי חיפה, כאשר היה שותף לזכייתה של הקבוצה באליפות המדינה עם 8 שערים. בעונת 1990/1991 זכה עם הקבוצה בדאבל הראשון בתולדותיה. בעונת 1992/1993 כבש עטר לזכות הקבוצה את שער הניצחון בגמר גביע המדינה מול מכבי תל אביב. בעונת 1993/1994 הגיע עטר עם הקבוצה לשיא כאשר הקבוצה זכתה באליפות ללא הפסד. בשנת 1993 כבש עטר לזכות נבחרת ישראל שער בתוספת הזמן מול נבחרת צרפת בפארק דה פראנס שהעניק לנבחרת ניצחון 3–2 במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994.
עטר, ששימש קפטן הקבוצה, היה מעורב במסגרת אחד ממשחקיה של מכבי חיפה באירופה בתקרית בעקבות אקט מנהיגותי: במשחק מול טורפדו מוסקבה באצטדיון קריית אליעזר עלו שחקני האורחת להתחמם בחצי המגרש שבו נהגו שחקני חיפה לערוך את החימום ובתגובה, בעט ראובן עטר ממרחק קצר כדור לפניו של שוער היריבה אלכסנדר פוצ'יבלוב, לימים שוער היריבה העירונית הפועל חיפה, ורק התערבות של מספר שחקנים מנעה תגרה המונית.
באופן מפתיע ולתדהמת אוהדי מכבי חיפה, ביקש עטר בשנת 1994 לעבור ליריבה העירונית, הפועל חיפה. נשיא הקבוצה לא רצה להשאיר את עטר בניגוד לרצונו ומכר אותו להפועל חיפה תמורת 550,000 דולר – סכום שיא באותה תקופה. עטר הצטיין במדי הפועל חיפה, אך לא הצליח לזכות עימה בתארים קבוצתיים. בעונת 1995/1996 כבש עטר 21 שערי ליגה במדי הקבוצה, שיא אישי עבורו. מאוחר יותר נדד עטר בין הפועל חיפה, מכבי חיפה ובית"ר ירושלים – שם נפצע באופן קשה, שהשבית אותו לעונה שלמה. בעונה שלאחר מכן הצטרף להפועל פתח תקווה, ובתחילה התקשה לשחק היטב בגלל פציעתו. שני שעריו הראשונים הובקעו בניצחון 7–0 על הפועל בית שאן, ושערו ה-100 בליגה במשחק מול הפועל כפר סבא. בסך הכל הבקיע עטר במדי הפועל פתח תקווה חמישה שערים, ובישל ארבעה נוספים.
בעונת 1999/2000 הצטרף עטר להפועל חיפה, ממנה עבר לבית"ר ירושלים עוד בתחילת העונה. בחלון ההעברות חזר עטר למכבי חיפה אותה אימן אלי כהן. טרם סיום העונה פוטר כהן, ואת מקומו מילא רוני לוי עד לסיומה. לקראת עונת 2000/2001 מונה אברהם גרנט למאמן הקבוצה. גרנט רצה לנצל את ניסיונו וכישרונו של עטר, אחרי 7 שנים בהן חיפה לא זכתה באליפות. בתקופתו של גרנט עלה עטר בעיקר כמחליף מהספסל וסייע למכבי חיפה לנצח מספר משחקים חשובים. יחד עם הקבוצה שכללה שחקנים דוגמת יוסי בניון, יעקובו איגביני, ריימונדאס ז'וטאוטאס, ג'ובאני רוסו, אריק בנדו, אלון חרזי ואדורם קייסי זכה עטר ב-2 אליפויות נוספות.
בסיום עונת 2001/2002, כאשר יצחק שום מונה למאמן הקבוצה, הוחלט לשחרר את עטר מאחר ששום חשב שלא ראוי שהוא יהיה שחקן ספסל. בעונת 2002/2003 עבר עטר למכבי נתניה וסייע לה להשתלב בצמרת הליגה. במהלך העונה הציג יכולת טובה, כבש תשעה שערים ובישל שבעה, אך בעקבות פציעה שעבר במהלך משחקה של נתניה נגד הפועל כפר סבא ב-28 בפברואר 2003 במסגרת המחזור ה-22, וגרמה לו לקרע ברצועות הברך, נאלץ לפרוש ממשחק פעיל. ב-5 במרץ 2003 הודיע רשמית על פרישתו.
קריירה כמאמן
לאחר שפרש מהמשחק, החל עטר קריירת אימון. עטר אימן את מכבי נתניה בעונת 2005/2006, אך בעקבות רכישת הקבוצה על ידי דניאל יאמר ומינוי אייל ברקוביץ' למנג'ר-על, הוא התפטר מתפקידו.
לאחר התפטרותו מאימון מכבי נתניה, ועזיבתו של מאמן מכבי הרצליה פרדי דוד, מונה עטר למאמן מכבי הרצליה בעונת 2006/2007 אך פוטר אחרי תקופה קצרה. ב-3 בינואר 2007 פוטר מאמן מכבי נתניה אלי גוטמן, ועטר שב לאמן את הקבוצה. עם עטר הגיעה נתניה למקום השני, דבר שהקנה לה כרטיס לגביע אופ"א, שם התמודדה נתניה מול לייריה הפורטוגלית, אך שער מאוחר במשחק הוציא את נתניה מהמפעל.
בעונת 2007/2008 הוביל עטר את מכבי נתניה שוב אל המקום השני בליגת העל, אך למרות ההישג, הועברה ביקורת על סגנון משחקה של הקבוצה. בסיום העונה החליט בעלי הקבוצה, דניאל יאמר, לא להמשיך עם המאמן לעונה נוספת, והחתים במקומו את לותר מתאוס, שחקן העבר הגרמני.
ב-3 בספטמבר 2008, מספר ימים לאחר המחזור הראשון של עונת 2008/2009, מונה עטר למאמן בית"ר ירושלים במקומו של יצחק שום שפוטר. בסוף העונה זכה עטר עם בית"ר בגביע המדינה אך לא המשיך לאמן את הקבוצה בעונה הבאה.
ב-29 בספטמבר 2009, בעקבות פתיחת עונה חלשה של מכבי נתניה, חזר עטר לאמן את הקבוצה כאשר הוחתם במקומו של נתי עזריה, בתום עונת 2011/2012 הוביל את הקבוצה שוב למוקדמות הליגה האירופית.
ב-23 באפריל 2012 מונה עטר למאמן מכבי חיפה החל מעונת 2012/2013. ב-13 בנובמבר 2012, כשמכבי חיפה דורגה במקום ה-13 בליגה מתוך 14 קבוצות, עם ניצחון אחד ו-7 נקודות בתשעה מחזורים, פוטר עטר מתפקידו, וקיבל פיצוי של מיליון דולר.
ב-19 במרץ 2013 חזר עטר למכבי נתניה, בעקבות פיטורי המאמן הקודם, טל בנין, לאחר שהקבוצה נקלעה לתחתית הטבלה. עטר לא הצליח להציל את הקבוצה מירידה לליגה הלאומית, ובתום העונה סיים את תפקידו.
ב-12 במאי 2014 מונה עטר למאמן הפועל חיפה. ב-16 בפברואר 2015, לאחר שהקבוצה התדרדרה לתחתית הטבלה, פוטר עטר מתפקידו. ב-6 בנובמבר 2015 מונה בפעם החמישית למאמן מכבי נתניה לאחר פיטוריו של שלומי דורה, אך כבר לאחר 8 מחזורים פוטר גם הוא מאימון הקבוצה.
משפחה
הוריו של עטר עלו ממרוקו לטירת כרמל. לעטר יש 2 אחים ו-3 אחיות. שני אחיו שיחקו כדורגל בעירוני טירת כרמל. עטר גרוש ואב לשני בנים ובת, בנו רועי הוא שחקן כדורגל.
תמרה מקרובה
תמרה פיודורובנה מקרובה (ברוסית: Тамара Фёдоровна Макарова; 13 באוגוסט 1907 – 20 בינואר 1997) הייתה שחקנית קולנוע סובייטית. היא זכתה פעמיים בפרס סטלין (1941, 1947) והוענק לה תואר האמן העממי של ברית המועצות (1950). על פעילותה בתחום הקולנוע הוענקו לה מספר עיטורים וכן תואר גיבור העמל הסוציאליסטי בשנת 1982.
ביוגרפיה
תמרה מקרובה נולדה בסנקט פטרבורג. אביה היה רופא צבאי. כבר בגיל 14 אספה ילדים מהסביבה והקימה תיאטרון ילדים. בשנת 1924, לאחר סיום בית הספר, החלה מקרובה ללמוד משחק. בבית הספר למשחק שבו למדה פגשה לראשונה את סרגיי גרסימוב. בשנת 1927 היא החלה להצטלם בסרט, ובמהלך הצילומים פגשה שוב את גרסימוב והשניים נישאו.
ב-1936 הופיעה מקרובה בסרט "שבעת האמיצים", בבימוי בעלה. הסרט זכה לפופולריות רבה. בהמשך השתתפה בסרטים נוספים של גרסימוב. בשנת 1941 זכתה בפרס ברית המועצות על השתתפותה בסרטו של בעלה, "המורה". במהלך מלחמת העולם השנייה היה הזוג בלנינגרד הנצורה, ומקרובה התנדבה כחובשת וגם השתתפה בסרט על תושבי ומגיני העיר. בשנת 1943 עזבו השניים את העיר, ובאותה שנה אימצה מקרובה את בן אחותה שהיה למעשה יתום, עקב מעצרה של אחותה. למקרובה לא היו ילדים נוספים.
ב-1944 חזרו מקרובה וגרסימוב למוסקבה והחלו ללמד ב-VGIK. רוב תלמידיהם מאותה תקופה השתתפו בסרט "המשמרת הצעירה" לפי ספרו של אלכסנדר פדייב. ב-1946 השתתפה מקרובה בסרט "השבועה", עבורו זכתה בפרס ברית המועצות בפעם השנייה.
החל מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 צמצמה מקרובה את השתתפותה בסרטים ולמעשה הצטלמה רק בסרטי בעלה. ב-1984 השתתפה בפעם האחרונה בסרט של סרגיי גרסימוב, ששיחק את לב טולסטוי ומקרובה שיחקה את אשתו.
מקרובה הקדישה את רוב זמנה לעבודה ב-VGIK. בשנת 1968 התמנתה לפרופסור של מוסד לימודים זה. במהלך עבודתה ב-VGIK הובילה מקרובה יחד עם בעלה 10 קבוצות שחקנים. בין תלמידיה היו שחקני ידועי שם בברית המועצות. היא הייתה ידועה ביחסה החם לסטודנטים שלה וגם לאחר סיום הלימודים דאגה לתעסוקתם בתעשיית הקולנוע.
פלזמפרזיס
פלזמפרזיס (באנגלית: Plasmapheresis) הוא תהליך רפואי שבמהלכו נשאב הדם אל מחוץ לגוף, רכיבי הפלזמה מופרדים מתאי הדם, מטופלים (או מוחלפים באחרים) ומוחזרים למחזור הדם (או במקרה של תרומה, נשמרים לשימוש עתידי).
יון לונדוויק
יון לונדוויק (בשוודית: John Lundvik, נולד ב-27 בינואר 1983) הוא זמר, מלחין, פזמונאי וספורטאי שוודי ממוצא בריטי. היה חבר במועדון הספורט "IFK Växjö" השוודי. כתב והלחין שירים עבור סרט החתונה של ויקטוריה, נסיכת שוודיה ודניאל, דוכס וסטריטלנד.
פלזמפרזיס
פלזמפרזיס הוא שם כולל למגוון אפשרויות טיפול בסינון רכיבי הפלזה מן הדם, ניתן להבחין בין כמה סוגים של פלזמפרזיס:
יון לונדוויק
בשנת 2018, השתתף בתחרות מלודיפסטיבלן וזכה במקום השלישי בתחרות. בשנת 2019, השתתף שוב, העפיל לגמר וזכה. הוא ייצג את שוודיה באירוויזיון 2019 עם השיר "Too Late For Love", אותו כתב והלחין.
פלזמפרזיס
שימושים רפואיים
פלזמפרזיס הוא אמצעי טיפולי חשוב אצל חולים במחלות אוטואימוניות (שבהן הגוף מייצר נוגדנים התוקפים תאים ורקמות), בתהליך הפלזמפרזיס מוסרים הנוגדנים הגורמים למחלה מהפלזמה של החולה, הטיפול נפוץ במחלות נוירולוגיות כמו תסמונת גייאן-בארה או מיאסטניה גראביס.
יון לונדוויק
ילדותו
לונדוויק נולד בלונדון, ואומץ על ידי זוג ממוצא שוודי שחיו באנגליה, בעודו בן שבוע בלבד. הוא התגורר בלונדון עד גיל שש. כשמשפחתו המאמצת חזרה לשוודיה, היא התיישבה בעיר וקשה. לונדוויק מעולם לא פגש את הוריו הביולוגיים.
קריירה מוזיקלית
לונדוויק החל את הקריירה המוזיקלית שלו בשנת 2010, כאשר הלחין את השיר "When You Tell the World You're Mine" לסרט החתונה של ויקטוריה, נסיכת הכתר של שוודיה ודניאל, דוכס וסטריטלנד. הוא המשיך להלחין למוזיקאים כמו אנטון אוולד, אייזיק אליוט וסאנה נילסן, וגם הלחין עבור הסרט השוודי "Easy Money" וסדרת הטלוויזיה "אימפריה".
פלזמפרזיס
תהליך הפלסמפרזיס
לפני ביצוע התהליך, מבצעים בדיקות דם, ספירה, תפקודי כבד וכליות וכן בדיקות לאיתור נוכחות נגיפים. מרכיבים לחולה צנתר ורידי מרכזי באזור המפשעה או בוורידי הצוואר, ומחברים את החולה למכונה למשך כשעתיים, בדרך כלל ניתנים כמה טיפולים במרווחים של יומיים ביניהם.
סיבוכים
במהלך הטיפול ולאחריו תיתכן ירידה בלחץ הדם, הפרעה בקצב הלב, ונטייה לדימום (עקב רמות נמוכות של פרותרומבין). ייתכנו גם סיבוכים הקשורים בהכנסת הצנתר המרכזי למשל דימום או זיהום.
יון לונדוויק
קריירה מוזיקלית
בשנת 2016, השתתף במופע השוודי "Allsång på Skansen" בו ביצע דואט עם הזמרת ליל לינדפורש. בשנת 2018, השתתף בתחרות מלודיפסטיבלן אשר בוחרת את הנציג השוודי לאירוויזיון, כתב את השיר "My Turn" אשר איתו זכה במקום השלישי בתחרות. בשנת 2019, נטל השתתף בתחרות ובה העפיל לגמר וזכה. ובכך זכה להיות נציג שוודיה באירוויזיון 2019 עם השיר "Too Late For Love".
במקביל הלחין את השיר "Bigger than Us" אשר ייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון 2019.
בשנת 2020 הופיע בהופעת קמאו בסרט הקומי "תחרות הזמר של האירוויזיון: סיפורה של Fire Saga" בכיכובו של ויל פרל.
במרץ 2022 השתתף פעם נוספת בתחרות המוזיקה מלודיפסטיבלן עם השיר "Änglavakt", בניסיון לזכות ולייצג את שוודיה פעם נוספת באירוויזיון, אך הוא לא הצליח לסיים במקום הראשון.
קריירה ספורטיבית
בשנת 2005, השתתף באליפות שוודיה 2005 בריצת שליחים 4x100 כאשר היה במועדון הספורט IFK Växjö וזכה במדליית ארד.
בדר אל-קדורי
בדר אל-קדורי (בערבית: بدر القدوري; נולד ב-31 בינואר 1981; קזבלנקה, מרוקו) הוא כדורגלן עבר מרוקאי ששיחק בעמדת המגן שמאלי.
אל-קדורי היה שחקן בנבחרת מרוקו ורשם במדיה 45 הופעות. הוא השתתף עימה ב-4 גביע אפריקה לאומות. ואף באולימפיאדת אתונה.
המאהב
תקציר עלילה
הרומן כתוב כשרשרת מונולוגים מתודיים, הנאמרים בגוף ראשון מפי ששת גיבורי הרומן. אירועים רבים נבחנים על ידי מספר דמויות ומציגים זוויות ראייה שונות לאותה סיטואציה. המבנה המיוחד הזה מאפשר להעביר משמעויות שונות על ידי עימות בין המונולוגים. הידיעה השלמה, שנמנעת מהגיבורים וניתנת לקורא היא, שהבדידות משותפת לכולם.
דמויות בספר
סיפור המעשה נפתח ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים. גבריאל ארדיטי, צעיר ישראלי לשעבר, שהגיע לארץ מצרפת לקבל את ירושת סבתו ומגלה שעודנה בחיים, אם כי מאושפזת בחוסר הכרה, מקבל את עצת ידידו אדם, לגשת למשרד הגיוס ולברר את מצבו, ומרגע זה הוא נעלם ואין יודע מה עלה בגורלו. על רקע החיפושים אחריו נפרשת לפני הקורא פרשת חייהם של אדם, אשתו אסיה ובתם דאפי ובהמשך גם נעים, נער ערבי כפרי, שבן-דודו חמיד, עובד ותיק במוסך של אדם, מגייס לעבודה לבקשת אביו של נעים. סיפור העלילה חוזר תחילה לאחור, אל ראשית הקשר בין אדם לאסיה, עוד בילדותם כשלמדו באותה כיתה, ואל ראשית היכרותו של אדם עם גבריאל, שהביא למוסך שלו את מכונית המוריס העתיקה והמוזנחת של סבתו. אדם מגלה עניין, תחילה במכונית המוזיאונית ואחר בגבריאל עצמו, המסתובב ללא כסף וללא עבודה, ועל סמך הלצה למחצה של דאפי מביא אותו הביתה ומשדך אותו לאשתו המנוכרת, לכאורה כעוזר ומתרגם מצרפתית בעבודת המחקר שלה, כדי שישתכר די לתשלום על תיקון המכונית ולמעשה, בתקווה ליצור קשר בין אשתו המזדקנת לצעיר המרחף, שעל עניינה בו עמד למן הרגע הראשון לפגישתם. בפועל, אדם מכניס את הצעיר כתחליף פרוורטי לעצמו, כדי למלא את הריק שהתפתח בתא המשפחתי שלהם.
דאפי מגלה במפתיע, ללא כל חשד מוקדם מצדה, את טיב היחסים בין אמה לבין גבריאל, שאליו התייחסה בחשד מרגע הגיעו אל הבית. התגלית נוחתת עליה כמהלומה, ואין היא יודעת איך לקבל אותה. היא חוששת מאז ומתמיד, שהקשר הרופף, חסר הממשות, בין הוריה יינתק ופחדיה באים לביטוי בנדודי שינה קשים, הפוקדים אותה מדי כמה לילות.
ודוצ'ה, סבתו של גבריאל, היא הדמות המגלה את מרב ההתפתחות במונולוגים שלה. בראשיתם היא מתייחסת אל עצמה כאבן, אחר כצמח ("צמחה") שולח שורשים, קולט לחות ומפתח ענפים, בהמשך כאל חיה, אם כי לא ברור לה איזה מין חיה, ולבסוף, בעקבות ביקוריו המזדמנים של גבריאל ליד מיטתה, בציפייה לקץ חייה, היא שבה ומגלה את אנושיותה שאבדה לה.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים ניגש גבריאל, בעצת אדם ואסיה, אל לשכת הגיוס. שלושתם רואים בהתייצבותו אקט פורמלי ומצפים שיישלחוהו מיד הביתה, אך הוא נעלם ללא עקבות, הוא ומכונית המוריס העתיקה גם יחד. אדם מתחיל לחפש אותו ומגייס לצורך זה את עזרתו של נעים, הנער הערבי מן המוסך. הוא מביא את נעים אל ביתו, שם הוא מיטלטל בין מבוכה מעיקה לבין אושר לנוכח השהייה בחברת דאפי, ובחצי הלילה הוא שולח אותו לטפס אל דירת סבתו של גבריאל, שם התגורר זה האחרון עד לגיוסו, בביטחון מלא שהדירה ריקה, כפי שהייתה בביקוריו הקודמים בבניין. אבל כשנעים נכנס אל תוך הדירה מבעד לחלון ופותח את הדלת לאדם, מופיעה הישישה, חיה וערנית, מחדר השינה. מסתבר, שימים אחדים קודם לכן שבה אליה הכרתה ובאותו יום שישי גשום חזרה מבית החולים הסיעודי הביתה, אל דירה ריקה, הפוכה, מזוהמת ומוזנחת. אדם ממשיך בחיפושיו אחר גבריאל, עכשיו גם בשליחות סבתו ולא רק למען אסיה, ולאחר זמן מה הוא רוכש לצורך זה מכונית גרר ויוצא בלילות לחילוץ מכוניות תקועות, בתקוה שייתקל אי-כך בגבריאל, או לפחות במכונית המוריס העתיקה שלו. כעזר במסעות החילוץ הליליים הוא לוקח עמו את נעים, העובר לגור בבית הסבתא הישישה, ודאפי מתעקשת להצטרף אליהם ומסגלת לעצמה תפקיד מזכירה, גזברית וסייעת חברתית בהליכי החילוץ. הוריה של דאפי אינם מתנגדים, אף שילדתם דאפי אמורה לישון בשעות הליל ולעמוד במחויבויותיה לבית הספר. במקום להתמודד עם הבעיה הפוקדת את דאפי ומדירה ממנה שינה, אדם נענה לבקשתה וזו מצטרפת לחיפושים אחר גבריאל. נעים נהנה תחילה מתפקידו האחראי ומן הידע הרב שהוא רוכש, לצד קרבתה של דאפי ואף נרתם לסייע לזקנה במשק ביתה, אבל כאשר אדם מחליט במפתיע לחדול מעבודת החילוץ, לובשים חייו של נעים דמות שונה לחלוטין. לבקשתה של ודוצ'ה, אדם אינו מחזיר אותו למוסך אלא משאיר אותו בביתה ומרעיף עליו כסף רב ללא חשבון. חיי הבטלה והבזבוז משחיתים את הנער המתבגר, המאבד כל כיוון בחייו ומודע לכך.
במסע חילוץ בלתי מתוכנן של מנהל בית הספר, מגלה אדם במפתיע את עקבות מכונית המוריס של גבריאל האבוד, ובמסע בזק לירושלים, בשכונות החרדיות, הוא מצליח לאתר את המכונית ובאמצעותה את גבריאל עצמו. מונולוג ממושך, היחיד של גבריאל בכל הספר, מביא את קורותיו מרגע גיוסו האומלל ועד שהצליח להיחלץ מן הקרבות במדבר סיני ולהגיע אל ירושלים בתחפושת של חרדי. חששותיו מן הצפוי לו אם יחזור לדירת הזקנה, שכתובתה רשומה בצבא, או ייצור קשר עם אדם ואסיה, גורמים לכך שייטמע בקהילה החרדית בתפקיד נהג, עד שאדם שולף אותו משם, למגינת לבם של המארחים.
בינתיים מתערערים חייה של דאפי עוד יותר. היא נגררת למעשי קונדסות פוגעניים בלי לדעת מדוע, מתקוטטת עם אמה ובסופו של דבר משתלחת במורה למתמטיקה, מעשה העולה לה בגירוש מבית הספר. ברגע של אובדן שליטה, סוטרת לה אסיה בתגובה על התגרות מעליבה ומחוצפת, ודווקא התפרצות זו של האם האדישה, קרת הרוח והמושלת ברוחה, היא שמשחררת את דאפי מן הצורך להתגרות באמה כדי להשיג את תשומת לבה ואת אהבתה, שנחסכו ממנה במשך כל חייה. בבת אחת מוצאת דאפי מחדש את השינה שאבדה לה.
ודוצ'ה שוקעת והולכת ובעוד אדם מזעיק את אסיה ושניהם משיבים את גבריאל לחיפה, מוצא נעים את ודוצ'ה על סף המוות. נסיונותיו לאתר את אדם עולים בתוהו וכיוון שאיננו יודע מה לעשות, הוא משאיר את הגוססת לבדה ויוצא אל ביתו של אדם להודיע על התפטרותו מן העבודה כביכול ועל כוונתו לשוב אל כפרו. הוא נכנס אל הדירה במפתח, ששכפל לעצמו כשאדם שלח אותו פעם להביא לו תיק ששכח, ומוצא לתדהמתו את דאפי, לבדה בבית ובמיטה אחרי שסולקה מבית הספר. ביקור מערער של מנהל בית הספר מנפץ את שיווי המשקל העדין בין דאפי לנעים ומביא אותם אל מעשה אהבה ראשון לשניהם, ביוזמתה של דאפי, התובעת מנעים "להיות מאהב".
אדם, אסיה וגבריאל מגיעים הביתה ואדם הזועם עוקר את נעים הנבוך והנפחד מן הבית, בהתעלמו מתחנוניה של דאפי לחוס עליו, ולוקח אותו אל ביתה של ודוצ'ה לבדוק מה עלה בגורלה. הם מוצאים אותה מתה, כצפוי, ואדם מחליט להרחיק את נעים מעבר לגבול כדי לנתק אותו מדאפי, אך הצבא מסכל את כוונותיו ובסופו של דבר הוא מחזיר אותו אל כפרו ונתקע שם, כשהמכונית העתיקה גוועת סוף סוף ומסרבת לנוע. נעים המגורש, המבוזה, שרוי בכל זאת באופוריה באהבתו אל דאפי ובאופטימיות היורדת עליו לפתע יחד עם ראייה חדשה של מצבו ושל היהודים, שלא ידע קודם.
על הספר
לכאורה, דאפי ערה לקשיי הוריה ולבעיותיהם יותר משהם מודעים להם בעצמם, אך למעשה, גם היא איננה מודעת לאישיותם הנסתרת - כשהיא מתבוננת, בלילות הערות שלה, בהוריה הישנים, היא תוהה אם אמה מרשה לעצמה לחלום ואיננה מתארת לעצמה, שחיי הרגש והזיכרון של אמה מתנהלים בחלומותיה, משום שאסיה איננה מספרת על חלומותיה לבתה, אלא לבעלה בלבד, וגם זאת חדלה לעשות מזה שנים. רק בסצנה האחרונה בספר בין אסיה לבתה היא מספרת לה לראשונה חלום שחלמה עליה, לאושרה של דאפי, אך גם כאן, כדי שיתהווה ביניהן קשר ממשי חייבת דאפי לנפץ את הלך הרוח שכה נכספה אליו ולהביא את אמה לכך שתסטור לה, גם זאת לראשונה, מגע ראשון ביניהן אחרי כשבע שנים (עמ' 343).
גם אסיה אינה מודעת לקשר בין חלומותיה לזכרונות העבר האמיתיים, המופיעים במונולוגים של אדם - הוא נזכר במחנה החמישיות שכונס כהכנה למלחמה, עוד בתקופת המנדט, כאשר נשלח לשמור יחד עם אסיה והייתה זו ראשית הקשר ביניהם. אסיה, לעומתו, חולמת על מחנה של תלמידי תיכון רבים, שביניהם היא פוגשת גם את מנהל בית הספר וכמה מן המורים בהווה, אך איננה מצליחה לאתר את כיתתה ליד עץ הבלוט, וכשהיא מתארת את החלום במונולוג, איננה מציינת שום קשר בינו לבין אותו מחנה מציאותי מן העבר. אדם זוכר היטב את התלמיד הפליט שאסיה התמנתה לקלוט ושהתאהב בה למורת רוחה, אך כשדמות דומה של עולה חדש מופיעה בחלומה של אסיה כתלמיד בודד בכיתה ריקה, אין היא יוצרת את הקשר לאותה דמות מעברה הרחוק.
אדם מגלה עניין בילד הערבי נעים העובד במוסך שלו, אחד מרבים, אך לא ניכר, שהוא מודע לדמיון בין גורלו שלו, כנער שהשתוקק להמשיך ללמוד אך נאלץ לעזוב את הלימודים בראשית התיכון לבין גורלו הזהה של נעים - אדרבא, כשנעים משיב לשאלתו, כי אביו לא רצה שימשיך ללמוד, הוא סבור שהילד משקר (אולי משום שאיננו רוצה להכיר בדמיון ביניהם).