cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפדרציה הבין-לאומית לכדורעף
הארגון
במסגרת הפדרציה העולמית קיימות 5 פדרציות אזוריות אשר כל אחת אחראית על חלק אחר בעולם, ואלו הן:
ג'ימי קימל
ג'יימס כריסטיאן "ג'ימי" קימל (באנגלית: James Christian "Jimmy" Kimmel; נולד ב-13 בנובמבר 1967) הוא מנחה וקומיקאי אמריקאי. החל משנת 2003 מנחה את תוכנית האירוח הלילית "ג'ימי קימל לייב" ברשת ABC. לפני כן, קימל התפרסם כשותף לצמד המנחים בתוכנית "גברים עם כבוד", לצד אדם קרולה. הוא דורג כאחד מ-100 האנשים המשפיעים בעולם לשנת 2018, על פי המגזין "טיים".
ביוגרפיה
קימל נולד בברוקלין, ניו יורק, כשהיה בן תשע עבר יחד עם משפחתו ללאס וגאס. עם סיום לימודיו התיכוניים למד שנה באוניברסיטה של נבדה והמשיך בלימודיו באוניברסיטת המדינה של אריזונה במשך שנתיים נוספות, כל זאת ללא קבלת תואר.
באביב 1996 הופיע קימל כ"ג'ימי הבחור של פוקס" בפרומואים ברשת הטלוויזיה פוקס. בשנים 1999–2004 הנחה את התוכנית הקומית "גברים עם כבוד" לצד אדם קרולה בערוץ קומדי סנטרל. במקביל, הגיש את השעשועון "Win Ben Stein's Money", עליו זכה ב-1999 בפרס אמי ל"מנחה שעשועון הטלוויזיה הטוב ביותר". בשנת 2003 החל להנחות את תוכנית הלייט-נייט "ג'ימי קימל לייב" ברשת ABC, ובחודש אפריל 2020 החל להנחות את התוכנית "מי רוצה להיות מיליונר" ברשת זו.
בשנת 1988 התחתן קימל עם ג'ינה מאדי, מנישואים אלו נולדו לו שני ילדים. השניים התגרשו ב-2002. באותה שנה החל קימל לצאת עם הקומיקאית שרה סילברמן, אחרי מערכת יחסים של חמש שנים, בני הזוג נפרדו בקיץ 2008. ב-31 בינואר 2008, הופיעה בתוכנית "ג'ימי קימל בשידור חי!" והכריזה ש"I'm Fucking Matt Damon" עם קטע מוזיקלי קצר. הסרטון קיבל פרסום רב, הפך ויראלי וזכה לבסוף בפרס אמי. בתוכנית הבאה, העלה קימל את הקטע "I'm fucking Ben Affleck". הקטעים תואמו יחד מראש. באוקטובר אותה שנה חזרו לצאת יחד, אולם נפרדו סופית במרץ 2009. בשנת 2010 בהמשך להופעות המדוברות יצא מערכון ה-"Handsome Men's Club" בו הוכרז כי קימל אינו נאה.
באוקטובר 2009 החל לצאת עם מולי מק'נירני, אחת התסריטאיות הראשיות של תוכניתו "ג'ימי קימל לייב". השניים התארסו באוגוסט 2012 והתחתנו ביולי 2013. ב-10 ביולי 2014 נולדה בתם הראשונה. בשנת 2012 הנחה קימל את טקס פרס אמי, ונבחר להנחות את הטקס גם בשנת 2016. קימל אף הנחה את טקס פרסי אוסקר ה-89 (2017) ושב להנחות בפעם השנייה ברציפות גם את טקס פרסי אוסקר ה-90 (2018). באפריל 2017 נולד בנו השני מנישואיו עם מק'קרני עם מספר מומים בליבו. ב-2023, הנחה את טקס פרסי אוסקר ה-95.
ביקורת
על תוכניתו של קימל נמתחה ביקורת רבה, כאשר עיקר הביקורת התייחסה לכך שהתכנית בעלת אופי פוליטי הנוטה בצורה ברורה לטובת המפלגה הדמוקרטית. לטענת המבקרים התכנית שמה ללעג הומוריסטי פוליטיקאים רפובליקנים, לרבות הנשיא טראמפ ואשתו, בעוד ביקורת על פוליטיקאים מהמחנה הדמוקרטי כמעט ואינה נשמעת.
ביוני 2021 דווח כי הנשיא לשעבר טראמפ פנה למשרד המשפטים על מנת לחקור הטיה פוליטית בתוכניתו של ג'ימי קימל ותוכניות פריים-טיים אמריקאיות אחרות.
בחודש נובמבר 2022 הודה לראשונה קימל כי עקב הביקורת הלא מידתית על טראמפ איבד "חצי או יותר" מצופיו לאור העובדה כי לפני עשור תוכניתו היה ה"פופולרית ביותר בקרב רפובליקנים".
לצד זאת, צידד קימל בדעותיו ובכך ש"הדגל לא שייך רק להם".
לודגר
לודגר (Liudger) היה מיסיונר פריזי שחי במאה השמינית והתשעית לספירה. הוא יסד את המנזר הגדול בוורדן (Werden) ואת המנזר בהלמשטדט (Helmstedt). לודגר היה ההגמון הראשון של העיר מינסטר.
המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית
המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית (מא"א, aic) הוא ארגון פוליטי דו-לאומי ישראלי-פלסטיני שמטרתו להפיץ מידע בנושאים הקשורים לסכסוך הישראלי-פלסטיני והסכסוך הישראלי-ערבי. הארגון דוגל במאבק פוליטי לסיום הכיבוש של שטחים שנכבשו על ידי ישראל במלחמת ששת הימים, כולל ארגון ותמיכה בסנקציות בינלאומיות כנגד ישראל, וכן בהכרה בזכות השיבה הלאומית והפרטית של הפליטים הפלסטינים לשטחי מדינת ישראל.
היסטוריה ופעילות
המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית הוקם בפברואר 1984, בידי ישראלים פעילי שמאל יוצאי "מצפן" ובהם מיכאל ורשבסקי, ופלסטינים מארגוני השמאל הפלסטינים. משרדיו שכנו בדירה ברחוב כורש בירושלים. סיסמתו הראשונה של הארגון הייתה "לספר על ישראל בערבית, ועל פלסטין בעברית", מטרתו הייתה להיות ארגון שיספק מידע בנושאים פוליטיים, חברתיים ותרבותיים, גם לתנועות הפלסטיניות, גם לתנועות הישראליות וגם לציבור הרחב. ראשית הפעולה הייתה שיתוף פעולה ישראלי-פלסטיני וכן מתן שירותים משרדיים לכל המעוניין בשמאל, שגם עזרו במימון הפעילויות.
בסוף שנות השמונים, בזמן ממשלת האחדות הלאומית שבה כיהן יצחק רבין כשר הביטחון, היה הוועד פעיל נגד מדיניות היד הקשה ונאבק נגד גירוש מנהיגים פוליטיים, צווי ריתוק ומאסרים. המרכז לאינפורמציה עסק בפרסום פעילויות צה"ל והשב"כ עליהן מחה, ועודד את המאבק הפלסטיני בשטחים באמצעות פרסום הנושא בציבור, הפגנות ומסיבות עיתונאים. המרכז עשה זאת תוך כדי שיתוף פעולה עם פייסל חוסייני, שעמד בראש המרכז ללימודים ערביים באוריינט האוס.
ב-17 באפריל 1987 פשטו כוחות שב"כ ומשטרה על משרדי המרכז לאינפורמציה ברחוב כורש בירושלים, החרימו את ציוד המשרד ולקחו את צוותו לחקירה. המרכז נסגר לפי צו ממפכ"ל המשטרה בשל היותו חלק מהתארגנות אסורה הקרויה "החזית העממית - ג'ורג' חבש". כל אנשי המרכז שוחררו, פרט למיכאל ורשבסקי שנעצר לחקירה על ידי השב"כ. ורשבסקי הועמד לדין. בכתב האישום צוינו שני נאשמים: המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית ומיכאל ורשבסקי. ההאשמות היו תמיכה בארגון הטרור החזית העממית, מתן שירות להתארגנויות אסורות והחזקת חומר שלהן. ורשבסקי נשלח למעצר בכלא רמלה עד תום ההליכים. אביגדור פלדמן ערער על המעצר לפני בית המשפט העליון. ורשבסקי שוחרר, אך נאסר עליו להיות בקשר עם המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית.
המשפט התנהל מפברואר 1987 עד יולי 1990 בבית המשפט המחוזי בירושלים. אחרי שהוגש ערעור בפני בית המשפט העליון, הורה בית המשפט העליון לפתוח את המשרד, אך לא להחזיר את הציוד המוחרם והמרכז נפתח באוגוסט 1987. ורשבסקי פעל מהאוריינט האוס מכיוון שנאסר עליו קשר עם המרכז לאינפורמציה. בפסק הדין קבע בית המשפט שהחזקת פרסומים של ארגונים בלתי חוקיים אינה אסורה. המרכז טען שכמעט כל גוף פלסטיני קשור במידה זו או אחרת לאש"ף ולכן כל הפלסטינים הם בלתי חוקיים וכך גם כל מגע עמם. בית המשפט קבע שארגונים שפעילותם לא נאסרה אינם ארגונים אסורים.
מתוך 31 סעיפי אישום בנושא "מתן שירותים להתארגנויות אסורות", הייתה כותרתו של פרסום אחד "החזית העממית לשחרור פלסטין". בית המשפט האמין לטענת המרכז שלא ידע את זהות המזמין כשהסכים לפרסם את החוברת, אך סבר כי בחר להעלים עין. באוקטובר 1989 זיכה בית המשפט את המרכז ב-30 מתוך 31 סעיפי אישום, פרט לפרסום אותה חוברת הדרכה בשם החזית העממית. בית המשפט גזר על ורשבסקי קנס ומאסר של 30 חודשים, מתוכם 20 בפועל. המרכז ערער על פסק הדין ובית המשפט העליון הוריד את העונש ל-20 חודשי מאסר, מתוכם 8 בפועל. ורשבסקי ישב בכלא מעשיהו ובינואר 1991 שב למשרדי המרכז לאינפורמציה ברחוב כורש, זאת לאחר ארבע שנות היעדרות.
בתקופת האינתיפאדה הראשונה ניהלה את המרכז תקוה פרנס. בתקופה זו שימש המרכז כמתווך וכיועץ לפרויקטים משותפים ישראלים-פלסטינים. עם התחלת האינתיפאדה, במהלכה ולאחריה יזם המרכז סיורי אינפורמציה וסולידריות במקומות בהם התעמתו כוחות הביטחון הישראלים עם הפלסטינים ובהם גירשו פלסטינים והרסו בתים. המרכז נתן מידע לכלי התקשורת, נציגיו התראיינו בהם והעניק סיוע לתנועות נגד הכיבוש. בסוף האינתיפאדה הצטרפו לצוות עובדי המשרד אסירים שהשתחררו מבית סוהר קציעות.
המרכז הוציא פרסום חדש The Other Front, המתאר את הנעשה בישראל בתחומים הכלכלי, התרבותי והפוליטי, מאבקים חברתיים, אך בעיקר הפעילות נגד הכיבוש. במלחמת המפרץ, בזמן שהשמאל ניער חוצנו מהפלסטינים, היו אנשי המרכז מהבודדים שביקרו בשטחים, המרכז פתח משרד נוסף בבית לחם ואנשיו נסעו מדי יום מהמשרד בירושלים לזה שבבית לחם.
בעת חתימת הסכם הכוונות של אוסלו מנה המרכז 15 עובדים. בין פעילויותיו היו תמיכה באסירים פלסטינים והקמת קואופרטיב יצור בכפר סעיר, ופרסם ירחון באנגלית ובערבית בשם April 17. פעילותו הגדולה ביותר של המרכז בתקופה זו הייתה פרויקט RRRP לזכויות הפליטים והתושבות. המרכז פרסם דו"חות בנושא בהם דו-ירחון Article 74, העסיק עורך דין ופנה לערכאות השונות, כולל בית המשפט העליון, בדרישה לאיחוד משפחות. אנשי המרכז היו גם בקשר עם משרד הפנים וועדת חוקה של הכנסת בקשר לכך.
עם הקמת ממשלת רבין, ארגון שלום עכשיו כמעט חדל מפעילותו והמרכז לאינפורמציה נהפך למרכז הקמפיין נגד הכיבוש. בעת גירוש פעילי החמאס ללבנון, בדצמבר 1992, ארגנו אנשי המרכז ביחד עם אורי אבנרי ופעילי התנועה האסלאמית פעולות סולידריות איתם. כשהממשלה גירשה את מתנחלי אפרת מאדמות הכפר אל-ח'דר התנחלו במקום אנשי המרכז במשך שבוע וישבו במעצר כשהממשלה פינתה אותם מהמקום, עד שהרבה פעילי שמאל נוספים הצטרפו למאבק. מספר שבועות לאחר החתימה על הסכמי אוסלו בוושינגטון ארגן המרכז לאינפורמציה בשיתוף גוש שלום והפת"ח הפגנה בשכם למען שחרור האסירים הפלסטינים. המרכז ארגן יחד עם "בת שלום" ו"גוש שלום" תעמולה למען פירוק ההתנחלויות. בשיתוף האוריינט האוס יזם המרכז מסע תעמולה למען חלוקת ירושלים. בזמן אוסלו התרחבה פעילות המרכז. ירחון המרכז בשפה הערבית "רואיה אוחרא" החל לצאת בתדירות גבוהה. בתקופה זו החל לצאת "מצד שני", כתב העת של המרכז בשפה העברית. "מצד שני" היה במה לדיון לכל קשת הדעות של השמאל הישראלי: פעילות פמיניסטיות, שמאל ביקורתי וארגונים חברתיים שונים. בין עורכיו היו דפנה ברעם, יעל לרר, ענבל פרלסון וסרחיו יאני. בנוסף לכך החל המרכז להוציא ספרים וחוברות במספר רב בעברית ובערבית כגון: "מפגשים של זיכרון" מאת קתלין כץ, תרגום עברי לספרו של בשיר אל-ח'יירי "מכתבים לעץ הלימון" בעריכת רונית חכם ו"זכרונות אסורים" של אלה שוחט.
באוגוסט 2000 ערך המרכז לאינפורמציה תעמולה נגד ועידת קמפ דייוויד, בה ראה הקדמה למתקפה צבאית וקולוניזציה של השטחים. הוא פתח פרויקט של איסוף ופרסום מידע בנוגע לאלימות מצד מתנחלים. הוקם פרויקט להכשרת בני נוער מדרום הגדה, פרויקט למעקב אחרי המדיניות הכלכלית של הממשלה ובמיוחד על השלכות הכיבוש על השטחים. המרכז לאינפורמציה הפך לגוף מארח ומארגן של משלחות סולידריות מארצות העולם שביקרו בשטחים, בעת שהללו סיירו בשטחים. המרכז היה מהיוזמים והתומכים של הסנקציות הבינלאומיות נגד ישראל.
החל מסוף שנות התשעים של המאה העשרים בא המרכז לאינפורמציה בקשרים עם תנועות בינלאומית נגד גלובליזציה וליברליזם כלכלי ופרסם מחקרים בנושא השלכות כלכליות ופוליטיות של הגלובליזציה והיה הארגון הישראלי הראשון שעסק במרכז במאבק נגד הגלובליזציה. בשנת 1999 השתתפו מנהל המרכז סרחיו יאני ומיכאל ורשבסקי בכינוס פוליטי בז'נבה שיזם את הקמת הפורום החברתי העולמי בפורטו אלגרה. בתחילת המאה ה-21 יזם המרכז עשרות כינוסים וסדנאות ברחבי ישראל נגד גלובליזציה ועשה ניסיון לחבר את המאבק של התנועה האלטר-גלובלית בסכסוך הישראלי-פלסטיני. המרכז הוקיע את הקפיטליזם וכלכלת השוק ואת הקשר שראה בין תאגידים למדינות והנזק שגרם הדבר למאות מיליונים בעולם לדעתו. המרכז גם פרסם ויזם כנסים בנושא תנועות חברתיות ומזרחיות בישראל, המאבק המזרחי בישראל, פמיניזם מזרחי השמאל והמזרחים ומהי הדו-לאומיות. המרכז לאינפורמציה היה הארגון הראשון שיזם סיורי לימוד בשטחים, כמו גם בעיירות הפיתוח בדרום, בנגב הבדווי וברמת הגולן. לרגל חמישים שנה לנכבה יזם המרכז ב-1998 סיורים בכפרים ההרוסים ובמחנות הפליטים.
המרכז לאינפורמציה גם הפיק סרטים תעודיים כמו "עין חוד" של רחל ג'ונס, סרט על קרבנות המוקשים הסוריים ברמת הגולן של סלמן פח'ר א-דין, סרטו של ערן טורבינגר "מצפן" וסרטה של טליה האזרחי על שבט הג'אהלין שליד ירושלים. בנוסף לכך הקים המרכז מחלקה להפקת סרטים קצרים. המרכז יזם סדנה בת שנה על זכויות אדם בשביל מנהלי ארגונים ישראליים העוסקים בזכויות אדם.
נכון לשנת 2005 היו למרכז לאינפורמציה אתר אינטרנט, שלושה כתבי עת שיצאו על בסיס קבוע וסיפקו ניתוח עדכני של החברה הישראלית והפלסטינית, ולעיתים בעולם הערבי ואף בעולם בכלל.
צוות
בוועד המנהל של המרכז חברים מיכאל ורשבסקי, ד"ר שמשון ביכלר, ד"ר יוסף שורץ, ד"ר הנרייט דהאן כלב, ד"ר מחמוד מחארב, ד"ר נעים אבו תור, מהא נסאר, אליאס רישמאווי.
תקציב
תקציב העמותה מבוסס על תרומות המגיעות בעיקר מקרנות ומדינות אירופאיות שונות. בין השנים 2010-2006 תרמה לעמותה ממשלת שוודיה 723,941 שקלים. תרומות נוספות התקבלו מממשלות ספרד ואירלנד.
הכנסות העמותה לשנת 2007 עמדו על 2,080,098 שקלים, ב-2008 על 1,708,841 שקלים וב-2009 על 2,215,889 שקלים. בין התורמים המרכזיים בשנים 2009-2008 היו: קרן הצדקה ההולנדית ICCO (קרוב למיליון שקלים), קרן MUNDUBAT (קרוב למיליון שקלים), קרן SODEPAU (מעל חצי מיליון שקלים) וקרן Christian Aid (מעל 400,000 שקלים).
מדהורי דיקסיט
מדהורי דיקסיט (בהינדית: माधुरी दीक्षित; נולדה ב-15 במאי 1967) היא שחקנית ודוגמנית הודית.
תחילה התפרסמה דיקסיט כדוגמנית, היא החלה לשחק רק בשנת 1988. ברבים מסרטיה, שיחקה לצד שאהרוח' ח'אן ואניל קאפור.
קריירה
תפקידה הראשון היה בסרט "טאזאאב" בשנת 1988, ומאז היא משחקת בסרטי דרמה, פעולה ונוער, המשודרים במדינות אסיה, בין היתר ברוסיה ובישראל.
בין סרטיה ניתן למנות את "דבדס", "אהובתי אני שלך", "פחם בוער", "קישן וקנהיה", "אג'ה נצלה" ו"הלב" (עם אמיר ח'אן).
בשנת 2022 כיכבה בתפקיד הראשי בסדרת המסתורין "משחק התהילה" בשירות הזרמת המדיה נטפליקס.
רזיס
רזיס או ראזיס היה ממנהיגי היהודים בתקופת מרד החשמונאים. נודע בשל התאבדותו הקשה.
מקור השם
השם רזיס לקוח כנראה מהמילה רז אשר מופיעה בספר ישעיהו. יש ששיערו שמקור השם הוא פרסי.
תיאור המקרה
רזיס מוזכר רק בספר מקבים ב, הוא מתואר כאחד מזקני ירושלים, אהוב על הבריות, פופולרי, ואדם שמסכן את עצמו למען הכלל. על פי ספר מקבים, ניקנור שלח חמש מאות אנשים ללכוד אותו ולענות אותו. רזיס שהה באותה עת במצודה, כאשר חיילי ניקנור פרצו את החומות, הוא ניסה להתאבד ונפל על חרבו אך כשל בכך. כאשר לא הצליח, קפץ מגג המגדל, אך עדיין לא מת. לאחר מכן עלה על סלע וקרא לאלוקים לקבל את נשמתו, הוא תלש את קרביו זרקם לקהל ומת.
לפי פרשנות מסוימת, תיאור ההתאבדות בספר מקבים ב לא מבקר את ההתאבדות ואף מעריץ את המוות.
הרקע למקרה
יש מספר השערות בקשר לתפקידו המדויק של רזיס, ולסיבת רדיפתו בידי ניקנור: יש שכתבו שמכיוון שהיה מפורסם רצה ניקנור להורגו כדי להוריד את המורל של הציבור, יש שכתבו שהיה חבר של יהודה המכבי ומותו היה מאיים על יהודה, איה ברסקי אלישב כתבה על סמך זיהוי השם רזיס כשם פרסי שייתכן שרזיס שימש כמרגל של יהודה ועסק באיסוף מודיעין ליהודה, ועל כן לכידתו יכלה לסכן את יהודה.
היינריך הופמן
ד"ר הַיינְרִיך הוֹפְמַן (בגרמנית: Heinrich Hoffmann; 13 ביוני 1809 - 20 בספטמבר 1894) היה סופר ורופא גרמני. ספרו הנודע ביותר הוא יהושע הפרוע.
חייו
הספר זכה להצלחה, נוספו לו סיפורים נוספים והוא זכה לתרגומים נוספים - אנגלית (1848), צרפתית (1860), דנית, שוודית, הולנדית ורוסית. במהלך חייו של הופמן הודפסו ברחבי העולם כאלף מהדורות, הספר תורגם לשפות רבות ובהן עברית ויידיש, ובשפה הגרמנית הופע הספר בחמישים דיאלקטים. בין המתרגמים לאנגלית היה הסופר מארק טוויין אשר תרגם את הספר כאשר שהה עם משפחתו בברלין, והגיש אותו כמתנת-חג-מולד לבנותיו (בדומה למתנת-החג של הופמן לבנו).
בשנת 1851 התמנה לרופא האחראי במוסד לילדים חולי רוח וחולי נפילה בפרנקפורט. עקב מצב המבנה ושיטות הטיפול הגרועות במקום, החליט הופמן לבנות בניין חדש ולשנות את שיטות הטיפול במוסד. הופמן המשיך בכתיבה וברפואה, עד שפרש לגמלאות בשנת 1888. שנה לאחר מכן החל לכתוב את זכרונותיו, אשר התפרסמו על ידי נכדו בשנת 1926.
הופמן נפטר בפרנקפורט ב-20 בספטמבר 1894.
דון קישוט בירושלים
דון קישוט בירושלים הוא סרט ישראלי עלילתי קצר משנת 2005 שבוים על ידי דני רוזנברג, בהפקת בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים. הסרט זכה בציון לשבח בתחרות דוב הזהב לסרט הקצר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, וזכה להקרנה בטקס פרסי האקדמיה האירופאית. הוקרן בקביעות בקולנוע דיזנגוף שבתל אביב.
עלילת הסרט מתארת את קורותיהם של דון קישוט וסנצ'ו פנשה (שמואל וולף וגבי עמרני), הנוחתים בנתב"ג 2000. הם מגיעים אל גבעה בציר עוקף ירושלים הצופה אל גדר ההפרדה בין ישראל לרשות הפלסטינית ומתבוננים ביעד. הם כבר בעשור השביעי לחייהם. לדון קישוט כבר קשה לעלות על הסוס, וכלי העזר כבדים לפנצ'ו, אך דון קישוט נחוש להסתער.
יניב לביא
יניב לביא (נולד ב-9 בספטמבר 1977) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם ומשמש כיום כעוזר מאמן בהפועל רמת השרון.
קריירה
לביא החל את הקריירה ככדורגלן במחלקת הנוער של מכבי נתניה. בעונת עבר להפועל רעננה ואף עזר לה כעבור שתי עונות לעלות לליגה הארצית. בעונה שאחריה עבר למכבי הרצליה ולאחר מכן להפועל רמת גן.
בשנת 2002 עבר לביא לעירוני קריית שמונה, ואף הפך לקפטן הקבוצה. במהלך שהותו בקבוצה הספיק לביא לעלות פעמיים לליגת העל עם הקבוצה, ואף לזכות פעמיים בגביע הטוטו בליגה הלאומית ופעם אחת בליגת העל.
בסיום עונת הודיע לביא כי הוא עוזב את קריית שמונה לאחר תשע שנים במועדון, ובמאי חתם בעולה החדשה הפועל רמת השרון, במדיה שיחק שתי עונות. במאי 2013 חתם לביא שוב בהפועל רעננה, לאחר שחזרה לליגת העל, ובהמשך מונה לקפטן הקבוצה. באמצע עונת הודיע לביא על פרישה מכדורגל בעקבות פציעה שעליה לא הצליח להתגבר, ומונה לעוזר מאמן בהפועל רעננה.
שוהם גת
שוהם גת (נולד ב-10 באוגוסט 2002) הוא כדורסלן ישראלי. משחק בעמדת הרכז בקבוצת בני הרצליה מליגת העל בכדורסל ובנבחרות ישראל בענף 3X3.
הפועל עמק חפר (2018–2021)
שוהם החל את דרכו במועדון של הפועל עמק חפר. בין הגילאים 16–19 שיחק כרכז ראשון בקבוצת נוער על וגם בקבוצה הבוגרת בליגה הארצית.
בשנתו האחרונה בעמק חפר שיחק כחריג גיל בליגת נוער על. בשנה זו זכתה הקבוצה בדאבל כאלופת המדינה ומחזיקת גביע המדינה בליגת נוער על (2020/2021).
הפועל חבל מודיעין (2021–2023)
בעונה הראשונה בליגה הלאומית שיחק בהפועל חבל מודיעין עם ממוצע של: 27.8 דקות, 7.4 נקודות, 5.2 אסיסטים, 1.5 חטיפות. הקבוצה סיימה במקום השני בליגה והעפילה לחצי גמר הפלייאוף.
בעונתו השנייה במועדון העמיד ממוצעים של 10.4 נקודות, 7.1 אסיסטים, 4.4 ריבאונדים ו-1.5 חטיפות ב-31.1 דקות למשחק. הקבוצה סיימה בעונה זו במקום ה-13 וירדה לליגה הארצית.
בני הרצליה (2023-הווה)
ב-23 ביולי 2023 חתם על חוזה ל-3 עונות בקבוצת בני הרצליה.
נבחרת ישראל לנוער
שוהם שיחק בנבחרות ישראל לנוער בשני ענפים:
עקעק איברי
עקעק איברי (שם מדעי: Cyanopica cooki) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת העורביים שבסדרת ציפורי השיר.
מאפיינים
העקעק האיברי הוא ציפור ממשפחת העורבים. אורכו 35-31 ס"מ, הוא דומה באופן כללי לעקעק זנבתן, אבל הוא רזה יותר עם רגליים קטנות יחסית. ומשויך לסוג עקעק תכול. בעל ראש שחור מבריק וגרון לבן. חלקו התחתון וגבו הם בצבע חום אפור בהיר, צבעי נוצות הזנב הארוך (שאורכו בין 20-16 ס"מ) הם כחול ותכלת. העקעק מתגורר בסוגים שונים של יער מחטניים (בעיקר אורן) ויער רחב, לרבות בפארקים וגנים בקרב אוכלוסיות המזרח.
ג'ורג' מושיץ
ג'ורג' מושיץ (אנגלית: George S. Moschytz) (נולד ב- 18 באפריל 1934) הוא מהנדס חשמל שווייצרי-ישראל, פרופסור אמריטוס שכיהן כדקאן הפקולטה להנדסה באוניברסיטת בר-אילן.
עקעק איברי
תפוצה ובתי גידול
נפוץ בחלקים הדרום-מערביים והמרכזיים של חצי האי האיברי, בספרד ובפורטוגל. המין מטופל בדרך כלל כקונספיסי עם עקעק תכול מצוי. עם זאת, אוכלוסייה זו נמצאת במרחק של 9,000 ק"מ מאלה שבמזרח אסיה. ניתוח גנטי לאחרונה הוכיח כי העקעק האיברי והעקעק כחלחל הכנפיים נבדלים ברמת המינים.
ג'ורג' מושיץ
חייו
מושיץ נולד ב-18 באפריל 1934 בפרייבורג אים ברייסגאו, גרמניה. הוא סיים את לימודיו בהנדסת חשמל בשנת 1958 ב במקביל לעבודה כמתמחה במשרד התקשורת השווייצרי. את הדוקטורט השלים בשנת 1962.
עקעק איברי
התנהגות ואקולוגיה
לעיתים קרובות איברים מאורגנים למצוא מזון כקבוצה משפחתית או בלהקות הכוללות עד 70 ציפורים. הקבוצות הגדולות מתקיימות לאחר עונת הרבייה ובמהלך חודשי החורף. תזונתם מורכבת בעיקר מבלוטים (זרעי אלון) וצנוברים, בתוספת נרחבת על ידי חסרי חוליות הזחלים שלהם, פירות רכים וגרגרים, וכן פסולת בפארקים ובערים.
ג'ורג' מושיץ
חייו
בשנים 1960 עד 1962 עבד במעבדות RCA בציריך. בשנים 1963 עד 1972 עבד במעבדות בל (Bell) בניו ג'רזי ארצות הברית.
עקעק איברי
התנהגות ואקולוגיה
מין זה בדרך כלל מקנן במושבות פתוחות עם קן אחד בכל עץ. בדרך כלל יש 6-8 ביצים מודגרת במשך 15 ימים.
ג'ורג' מושיץ
חייו
החל משנת 1973 היה פרופסור לתורת הרשתות ועיבוד אותות ב-ETH. עד פרישתו בשנת 1999 שימש כמנהל המעבדה לניתוח אותות ומידע במכון השווייצרי הפדרלי לטכנולוגיה בציריך. לאחר מכן הצטרף לאוניברסיטת בר-אילן על מנת להקים את בית הספר החדש להנדסה, בית ספר שהפך תוך עשור (2001–2011) לפקולטה להנדסה.
פרופ' מושיץ רשם ורשם במשותף מעל 250 מאמרים וספרים בתחום של תורת הרשתות, מסנני קבלים, תכנון רשתות ותורת הרגישות (sensitivity theory) ומחזיק מספר פטנטים בנושא.
המומיה 2
המומיה 2 (באנגלית: The Mummy Returns) הוא סרט פעולה אשר בוים ונכתב על ידי סטיבן סומרס ומהווה סרט המשך לסרט "המומיה". הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-4 במאי 2001, ובישראל ב-17 במאי 2001. הסרט, אשר צולם בלונדון, מרוקו ובירדן, הוגבל לצפייה מתחת לגיל 13, בעקבות האלימות הרבה בסרט וסצנות מפחידות. לסרט נוצר ספין אוף, אשר נקרא מלך העקרבים.
הסרט היה הצלחה מסחרית גדולה, הכניס בסוף השבוע הראשון ליציאתו לאקרנים 68 מיליון דולר ו-433 מיליון דולר בסך הכל. בספטמבר 2001 יצאה גרסת ה-DVD של הסרט בארצות הברית, ובשלושת הימים הראשונים לאחר השקת ה-DVD נמכרו יותר מ-2 מיליון עותקים. ותוך חודש הרוויחו האולפנים כ-90 מיליון דולר ממכירה והשכרה של ה-DVD של הסרט.
תקציר העלילה
בשנת 3,067 לפני הספירה, מלך העקרבים מוביל את צבאו לכיבוש העולם, אך צבאו מובס ועושה דרכו למדבר של ארהם-שר. מלך העקרבים עושה עסקה עם האל אנוביס ונשבע להיות משרתו לעד בתמורה לכוחו. אנוביס מסכים ונווה מדבר ופירמידה מופיעות בקסם באמצע המדבר ומלך העקרבים מקבל לשימושו את צבאו של אנוביס: לגיון שמורכב מחיילים דמויי תנים. מלך העקרבים וצבאו מנצחים את הצבא המצרי ולאחר הקרב אנוביס לוקח את נשמתו של מלך העקרבים כחלק מהעסקה וצבאו חוזר לעולם המתים.
בשנת 1933, ריק אוקונל ואשתו אוולין חוקרים הריסות מצריות יחד עם בנם הצעיר אלכס, שם הם מוצאים את הצמיד של אנוביס. בלונדון, הצמיד ננעל על זרועו של אלכס ומראה לו חזיונות שאמורות להוביל אותו למדבר ארהם-שר, אך במידה והוא לא ייכנס לפירמידה בארהם-שר שבוע לאחר מכן, הצמיד יהרוג אותו.
אוולין נלכדת על ידי כת מצרית ששואפת להחיות את אמחותפ בעזרת ספר המתים במטרה להשתמש בכוחו ולהביס את מלך העקרבים ולקבל גישה לצבאו של אנוביס ובכך לשלוט בעולם. הכת, שמובלת על ידי בלטוס חאפז כוללת את יד ימינו לוק-נא ואת מילה נאיס, גלגול נשמתה של אנך סו-נמון, אהובתו של אמחותפ. ריק, אלכס, ג'ונתן וארדת ביי שהצטרף יוצאים לחלץ את אוולין מידיה של הכת ובזמן הזה ג'ונתן מצליח להשיג שרביט מסתורי מזהב.
ריק משחרר את אוולין ובורח, אבל אלכס נחטף על ידי לוק-נא ונאלץ לנסוע ביחד עם הכת ואמחותפ שחזר לחיים אל עבר מדבר ארהם-שר. משפחת אוקונל עוקבת אחריהם בעזרת ידידו של ריק, איזי, הבעלים של ספינת אוויר גדולה ובעזרת סימנים שאלכס משאיר עבורם בדרך בחשאי. אמחותפ נעזר בספר המתים על מנת להשכין את נשמתה של אנך סו-נמון בגופה של מילה, אך בעקבות כך אוולין מקבלת חזיונות אודות אחד מגלגוליה הקודמים בהם היא הייתה הנסיכה נפרטירי, השומרת של הצמיד של אנוביס ובתו של הפרעה סתי הראשון.
בקצהו של נווה המדבר, אמחותפ משתמש בקסמיו כדי לרסק את ספינת האוויר של איזי. איזי נשאר מאחור כדי לתקן את ספינת האוויר והשאר יוצאים במרדף אחרי אמחותפ והכת. בלילה, החבורה מצליחה להגיע לכת, אך שתי הקבוצות מותקפות על ידי מומיות של אנשים פיגמים. ריק מצליח להציל את אלכס וארדת ביי הורג את לוק-נא. הקבוצה מצליחה לברוח מהפיגמים, שהצליחו להרוג את כל חברי הכת מלבד בלטוס חאפז, אמחותפ ואנך סו-נמון.
האוקונלים מגיעים בזמן לפירמידה והצמיד מתנתק מזרועו של אלכס. אמחותפ, אנך סו-נמון ובלטוס מגיעים והורגים את אוולין לפני כניסתם לפירמידה. בלטוס שם את הצמיד על זרועו ומחייה את צבאו של אנוביס ובהגיעם למשכן, אנוביס לוקח את כוחותיו של אמחותפ, מצפה ממנו שיילחם במלך העקרבים כבן תמותה.
ריק מוצא את אמחותפ בזמן שהוא מזמן את מלך העקרבים בתוך הפירמידה ונלחם נגדו. מלך העקרבים, שכעת נראה כמפלצת דמוית עקרב אנושי ענקית מגיח מהמשכן, מפריע לקרב ומתחיל להילחם בריק. בזמן הזה, ארדת וצבא המדג'איים מתחילים להילחם נגד צבאו של אנוביס שקם לתחייה מחוץ לפירמידה. בזמן שריק ומלך העקרבים נלחמים, בלטוס נהרג על ידי מלך העקרבים. ג'ונתן ואלכס מצליחים להשיג את ספר המתים מאנך סו-נמון ומצליחים להחזיר את אוולין לחיים, שמתחילה להילחם באנך סו-נמון.
בעזרת ציורי הקירות בפירמידה, ריק מגלה שהשרביט של ג'ונתן הוא בעצם חנית נשלפת שבעזרתה אפשר להרוג את מלך העקרבים ולהחזיר אותו ואת צבאו של אנוביס חזרה לעולם המתים. ריק דוקר את מלך העקרבים בעזרת החנית והוא מובס, לאחר מכן הפירמידה ונווה המדבר מתחילים להשמיד את עצמם.
בזמן שהפירמידה מתמוטטת, ריק ואמחותפ נאחזים בצוק במטרה לא ליפול למותם. ריק צועק לאוולין לעזוב את המקום לפני שיהיה מאוחר מידי, אך היא עוזרת לו לעלות ומצילה אותו. אמחותפ מנסה לקרוא לאנך סו-נמון לעזרה, אך היא נוטשת אותו ובורחת. אמחותפ ההמום מביט בריק ואוולין ועוזב ביוזמתו את הצוק, נופל אל עולם המתים. בזמן בריחתה מהפירמידה, אנך סו-נמון נופלת לתוך קן של עקרבים אוכלי אדם ונהרגת. איזי מגיע עם ספינת האוויר המתוקנת ומחלץ את החבורה מהפירמידה וג'ונתן מצליח לתפוס את היהלום שבקצה הפירמידה לעצמו. החבורה טסה אל עבר השקיעה וארדת ביי מנופף להם לשלום ורוכב משם.
אמריקן פאי (סדרת סרטים)
אמריקן פאי (באנגלית: American Pie) היא סדרת סרטי קומדיה אמריקאיים העוסקים באהבה ויחסי מין. מאופיינים בהומור בתי שימוש ובהתייחסויות מיניות רבות, אך גם ברומנטיקה.
סדרת הסרטים המקורית "אמריקן פאי"
בה מופיעים הכוכבים מהסרט הראשון.
סרטי "אמריקן פאי מציגים"
סדרת סרטי הספין-אוף "אמריקן פאי מציגים" (American Pie Presents). הופצו רק בהפצה ביתית (וידאו, DVD) ולא בבתי הקולנוע. יוג'ין לוי (נואה, אביו של ג'ים לווינסטיין) הוא הכוכב היחיד מהסרטים המקוריים אשר משחק בסרטי הספין-אוף, והוא משתתף בכל אלה שיצאו עד 2009. מלבדו, משתתף גם כריס אוון (צ'אק "שרמינייטור" שרמן) בתפקיד קטן בסרט הספין-אוף הראשון.
בית פוריכ
בית פֿוּרִיכּ (בערבית: بيت فوريك) היא עיירה פלסטינית בנפת שכם שבשומרון, כתשעה קילומטרים דרומית-מזרחית לשכם. יש המזהים אותה עם היישוב היהודי פֶּרֶךְ, שהתקיים בתקופת המשנה בשומרון ונודע באגוזיו ובשקדיו המשובחים, "אגוזי פֶּרֶך".
היסטוריה
נויבאואר וחוקרים אחרים הציעו לזהות את בית פוריכ עם היישוב פֶּרֶךְ, שמוזכר במשנה מספר פעמים בהקשר לאגוזים שנקראו על שם היישוב (לצד היישוב בדן, המזוהה עם אל-באד'אן ונמצא גם הוא בנפת שכם של ימינו). עד המאה ה-19 גדלו באיזור הכפר אגוזי מלך משובחים. הארכאולוג הצרפתי פליקס-מארי אבל העדיף לזהות את פרך עם הכפר פרח'ה.
קונדר הציע לזהות את בית פוריכ עם כפר באותו השם שהופיע בכרוניקה השומרונית, וכותב ששומרונים ישבו במקום במאה השביעית. . המקום נזכר גם בתולידה וכן בקונטינואטיו של הכרוניקה השומרונית של אבו אל-פתח.
בשל המפגעים הרבים שיצאו מהכפר הטיל צה"ל משנת 2001 ועד לשנת 2008 כתר על בית פוריכ ועל הכפר הסמוך בית דג'ן, והמעבר התאפשר רק דרך מחסום בית פוריכ.
ב-22 באוגוסט 2011 עתר ראש המועצה לבג"ץ, בדרישה לאפשר לתושבים גישה לאדמותיהם החקלאיות הסמוכות להתנחלות איתמר ומאחזיה השונים, גישה שנמנעה מהם במשך כעשור. כעבור שנה התאפשרה מחדש הגישה לאדמות, לאחר שהתברר שהצו האוסר על הגישה הוצא לאחר הגשת העתירה.
ב-2007 הוקמה בכפר אנדרטה לזכרם של סדאם חוסיין, צאצאיו, וחבריו השהידים. בשנת 2013 ארגנו חזית השחרור הערבית ומפלגת הבעת' המקומית אזכרה לזכר סדאם חוסיין באנדרטה, במלאת שש שנים למותו.
אירועי אלימות בכפר ובסביבתו
מהכפר יצאה "חוליית בית פוריכ" שעסקה בטרור בשומרון ובמרכז הארץ. בשנת 1970 חיסל צוות של חיילי צה"ל המחופשים לערבים את החוליה.
ב-26 באוקטובר 1998 רצח גור האמל, תושב איתמר השכנה, את אחמד סולימאן חטאטבה, בן 68, תושב בית פוריכ שעסק בעיבוד אדמתו. הרוצח נדון למאסר עולם.
ב-29 למאי 2002 יצא מחבל מהכפר אל ההתנחלות הסמוכה איתמר, שם רצח ביריות שלושה נערים בישיבה התיכונית "חיצים" ופצע שניים נוספים.
ב-26 לדצמבר 2003 עצרו חיילי צה"ל שני פעילי החזית העממית מתושבי הכפר, בטענה שהתכוונו לבצע פיגוע תופת. המעצר נעשה יום לאחר הפיגוע בתחנת האוטובוס במחלף גהה במהלכו רצח מחבל אחר מהכפר ארבעה ופצע שישה עשר בני אדם.
ב-1 באוקטובר 2015 נרצחו בסמוך לכפר איתם ונעמה הנקין שנסעו ברכבם עם ארבעת ילדיהם.
ב-11 ביוני 2016 נהרג תושב הכפר מירי חיילים במחסום הכניסה לכפר. לפי דובר צה"ל, ההרוג נורה כשניסה לתקוף חיילי צה"ל בסכין, הפלסטינים דיווחו כי האיש היה מעורער בנפשו ולא נשא סכין.
באנדרטה שבכפר מונצחים כ-90 מתושבי הכפר שנהרגו מאז מלחמת ששת הימים: במהלך הפגנות והפרות סדר, פעולות טרור, בני הכפר שנהרגו באירועי ספטמבר השחור וכאלו שנהרגו בידי מתנחלים.
גאוגרפיה
רכס ההר שעליו בנוי הכפר, רכס ג'דוע, ממוקם על קו פרשת המים הארצי. באזור הכפר, נובעים מעיינות שכבה רבים. מצפון לכפר ממוקם עמק בית דג'ן המשמש לגידולי דגנים וירקות.
אלברו מורטה
אַלְבַרוֹ מוֹרְטֶה (בספרדית: Álvaro Morte; נולד ב-23 בפברואר 1975) הוא שחקן ובמאי תיאטרון ספרדי. ידוע בשל דמותו של סרחיו מרקינה ("אל פרופסור"), אותה גילם בסדרת הטלוויזיה הספרדית "בית הנייר".
ביוגרפיה
מורטה נולד בחבל אנדלוסיה בספרד. תפקידו הראשון היה תפקיד אורח בסדרה "בית חולים מרכזי" בשנת 2002.
תפקידו הראשי הראשון היה דמותו של ריי בסדרה "פלאנטה 25" בשנים 2007–2008, בה הופיע ב-65 פרקים.
בשנת 2008 אובחן כחולה סרטן, לאחר שברגלו התפתח גידול. מורטה מחשיב את תקופת מחלתו לאחד האירועים המכוננים בחייו, וכאמרתו בעקבותיו החליט "לנצל כל יום בחיים".
בשנת 2012 שב אל עולם התיאטרון, והקים את החברה "300 Pistolas" והחל לעסוק כבמאי מחזות.
בשנת 2014 החל לשחק בעונה השלישית של הטלנובלה "El secreto de Puente Viejo", ושב עם תפקידו גם לעונה הרביעית.
בשנת 2015 שיחק בפרק אחד מתוך סדרת הפשע "ויקטור רוס" של ערוץ La 1.
בשנים 2021-2017, שיחק את הדמות, "אל פרופסור" (סרחיו מרקינה), בסדרת הטלוויזיה "בית הנייר", שנרכשה על ידי נטפליקס. הסדרה הפכה ל"סדרה שאינה דוברת אנגלית" הנצפית ביותר בחברה. מורטה היה מועמד על תפקידו בסדרה למספר פרסים.
בשנת 2018 שיחק בסרט הספרדי "מיראז'" שהופק על ידי נטפליקס.
בשנת 2019 החל לככב בסדרת הדרמה "המזח" בתפקיד אוסקר לצידה של ססיליה רות. את הסדרה יצר אלכס פינה (היוצר של "בית הנייר") לשירות של פריים וידאו, ובשנת 2020 שב עם תפקידו לעונה השנייה.
בשנת 2020 שיחק בסדרת הטלוויזיה "The Head", מותחן פסיכולוגי של רשת HBO, לצדם של השחקנים ג'ון לינץ' וריכרד זאמל.
בשנת 2021 שיחק מורטה בסדרת הפנטזיה האמריקאית "מחזור כישור הזמן", אשר מבוססת על הספר מחזור כישור הזמן מאת רוברט ג'ורדן, ועלתה בשירות הסטרימינג של פריים וידאו.
בשנת 2023 ישחק מורטה בסרט המתח האמריקאי "Immaculate" לצד שחקניות כמו סידני סוויני ובנדטה פורקרולי.
חיים אישיים
מורטה נשוי לסטייליסטית בלנקה קלמנטה, ואב לזוג תאומים.
בלאדאד
בלאדאד (באנגלית: Bladud בוולשית: Blaiddyd) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות': "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
ג'פרי מציין כי בלאדאד היה בנו של המלך ראד האד האדיבראס, והיה המלך העשירי מבין מלכי בריטניה מאז עלייתו לשלטון של ברוטוס מטרויה - ראשון המלכים שכבש, על פי ג'פרי, את האי מידי הענקים.
תוך שימוש באירועים שמתאר ג'פרי, ניתן לתארך את מלכותו של בלאדאד, שנמשכה 20 שנה, לשנת 863 לפנה"ס או שנת 500 לפנה"ס. ג'פרי מציין כי בלאדאד ייסד את באת' - תוך שהוא יוצר את המעיינות החמים שבה באמצעות קסם, וכי הקדיש את העיר לאלה מהמיתולוגיה היוונית אתנה (או מינרווה מהמיתולוגיה הרומית). יצירת המרחצאות נועדה על מנת לרפא אותו מהצרעת בה נדבק בהיותו באתונה. על פי הסיפור, בשל הצרעת שלו הוא נכלא אולם נימלט והתחבא בסמוך לבאת', שם התחפש ועבד כרועה חזירים. בהיותו רועה הבחין שהחזירים המתכסים בבוץ החם אינם לוקים במחלות עור, וכאשר ניסה את הבוץ על עצמו הבריא מהצרעת בה לקה. כשהבריא יכול היה לשוב ולמלוך, ובעקבות הבראתו הקים את העיר באת' על מנת שחולים אחרים יוכלו להבריא כמוהו.
לאחר מותו עלה לשלטון בנו, ליר.
ראייה ממוחשבת
הקלט החזותי יכול להיות צילומי סטילס, וידאו, צילומים ממצלמות מרובות, או נתונים תלת ממדיים מסורק רפואי.
הקדמה
העיניים האנושיות מתפקדות כמעין מצלמות וידאו צבעוניות ברזולוציה גבוהה ביותר והמידע הרב שנקלט מעובד מנותח במהירות שיא, תוך ניפוי הטפל מהעיקר ופיענוח המושתת על בינה אנושית. אופן פעולתו של מנגנון זה - המאפשר לתינוק בן שנתיים לזהות את אמו, והמאפשר לזהות אדם שלא ראינוהו שנים ארוכות, או את היכולת לקרוא כל כתב יד, כמו גם את היכולת לזהות איום מכל גורם אפשרי, עדיין איננו ברור לחלוטין.
חוקרים של מדעי המוח והראייה הצליחו לפענח באופן חלקי את התהליך של ניתוח הראייה אצל חיות ובני אדם. כאשר תחילת העיבוד ודחיסת המידע מתרחש כבר בשכבות השונות של הרשתית (כמו למשל חידוד הבבואה, הדגשת גבולות האובייקטים (edge) וגילוי תנועה) וחלק אחר במרכזים שונים בקליפה האחורית של המוח, שמספרם הכולל איננו ברור. הבבואה שכבר עברה עיבוד תמונה ודחיסה, יוצאת מהרשתית ברזולוציה של 1.2 מגהפיקסל באמצעות עצב הראייה, עוברת דרך גרעין הברך הצדי (Lateral geniculate nucleus) שבתלמוס, וממשיכה בעיקר אל האזור הראשוני בקליפת המוח הראייתית (V1), ומשם משוכפלת בכל אחד מאזורי ניתוח הראייה פעם נוספת, ועוברת בכל אחד מהם תהליך של ניתוח ייחודי, כך למשל נראה כי התאים באזור המכונה V1 רגישים לאוריינטציה של קווים אנכים ואופקיים וכן לתנועה בכיוון מסוים. באזור שכונה V2 התגלתה רגישות לקווים מדומים, באזור המכונה V4 התגלתה רגישות לצבעים, ואילו באזור MT התגלתה רגישות לתנועה.
ענף זה מנסה ליצור כלים לוגיים כדי לחקות את הניתוח ועיבוד הנתונים שהמוח האנושי מבצע בעקבות הראייה, אך אף שישנן הצלחות יפות בעניין, נראה כי בהרבה תחומים המחקר עדיין בחיתוליו, וכי ידרשו עוד שנות מחקר רבות עד שיהיה אפשר להבין את מורכבותה של מערכת הראייה האנושית וחיקויה בכלים ממוחשבים. יתרון המיכון בעניין זה הוא ברור: המידע שמצלמות יכולות לקבל, לעבד ולנתח הוא לאין שיעור מדויק וכמותי מאשר העין והמוח האנושי מסוגלים לשאת, אף ברזולוציה יחסית נמוכה. כך למשל תוכנה לזיהוי טביעות אצבעות יכולה לסרוק בזמן קצר יחסית מאגר של מיליוני טביעות אצבעות כדי למצוא התאמה, סריקה שבבדיקה אנושית ידנית הייתה מבצע בלתי אפשרי.
הדרך העיקרית בניתוח התמונה נעשית בפירוק התמונה לאבני הבסיס שמרכיבות אותה. נקודות אלו נקראות פיקסלים. כך נעשה ניסיון להגדיר ולזהות דפוסים ותבניות של קבוצות פיקסלים ושינויים של צבעי הפיקסלים המתרחשים במעבר מתמונה לתמונה. כך למשל בגילוי תנועה מנסים לזהות שינויים בקבוצות פיקסלים מתמונה לתמונה ואף לנסות לאגד קבוצות פיקסלים קרובות לידי אובייקט אחד.
קייב (מחוז)
מחוז קייב (באוקראינית: Київська область) הוא מחוז במרכז אוקראינה. המרכז המנהלי של המחוז הוא העיר קייב (באוקראינית: Київ) שהיא גם בירתה של אוקראינה. למרות שהיא ממוקמת במרכז מחוז קייב ומארחת את הגופים השלטוניים של המחוז, הרי לקייב עצמה יש שלטון עצמי עם מעמד מיוחד ואינה נמצאת תחת תחום שיפוט של המחוז.
מחוז קייב אינו תואם ואינו מוגבל לאזור המטרופולין של קייב למרות שהוא מסתמך על הכלכלה העירונית והתחבורה שלו בצורה משמעותית.
גאוגרפיה
שטחו של מחוז קייב הוא 28,100 קמ"ר והוא ממוקם בצפון מרכז אוקראינה. גבולותיו ממערב הם מחוז ז'יטומיר, מדרום מערב - מחוז ויניצה, מדרום – מחוז צ'רסאקי, מדרום מזרח – מחוז פולטבה, ממזרח וצפון מזרח – מחוז צ'רניהיב ומצפון – מחוז הומל בבלארוס.
המחוז מחולק שווה בשווה בין שתי הגדות של נהר הדנייפר מצפון ומדרום לקייב. נהרות חשובים אחרים במחוז הם יובלי הדנייפר פריפיאט, דסנה, טטריב, אירפין, רוֹס וטרוביז'. אורך נהר הדנייפר בתוך תחום המחוז הוא 246 ק"מ. יש במחוז 177 נהרות החוצים את האזור. ו- 13 מאגרי מים.
אקלים
האקלים במחוז קייב הוא אופייני לאזור פולסיה ואזורים מיוערים קרובים אחרים. חורפים נוחים יחסית וקיצים חמים.
צמחייה
כל האזור מכוסה בצמחייה ויערות. האזור הירוק של המחוז מכסה 436 קמ"ר ויש בו 250 סוגים שונים של עצים ושיחים.
היסטוריה
מחוז קייב נוצר, באופן רשמי, כחלק מן הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית ב-27 בפברואר 1932.
יחידות מנהליות קודמות שנעשו מאוחר יותר לחלק מן המחוז כוללות את ווייוודה של קייב תחת שלטון האיחוד הפולני-ליטאי והדוכסות הגדולה של ליטא והגוברניה של קייב תחת שלטון האימפריה הרוסית. החלק הצפוני של המחוז שייך לאזור ההיסטורי של פולסיה. הגבולות הנוכחיים של המחוז נקבעו, לבסוף, אחרי אסון צ'רנוביל ב־1986. הפיקוח הממשלתי על העיר החדשה סלבוטיץ' שנבנתה כחלק ממחוז צ'רניהיב הועבר אז למחוז קייב.
חלוקות מנהליות
המחוז מחולק ל-25 מחוזות משנה. אלה כוללים 26 ערים, 30 עיירות ויותר מ-1,000 כפרים.
המובלעות
עיריית סלבוטיץ' ממוקמת בתוך גבולות מחוז צ'רניהיב הסמוך על הגדה המזרחית של הדנייפר ולעירייה אין שום גבול משותף עם מחוז קייב. עם זאת סלבוטיץ' מנוהלת על ידי שלטונות מחוז קייב ובכך מהווה סוג של מובלעת מנהלית. בדומה אליה גם העיירה קוציובינסקה (Коцюбинське) השוכנת בגבולות העיר קייב (המוקפת בעצמה על ידי מחוז קייב) מנוהלת על ידי מועצת העיר אירפין.
אזור צ'רנוביל
החלק הצפון-מערבי של המחוז הוא חלק מאזור ההפקעה בשל הזיהום הרדיואקטיבי שנגרם על ידי התאונה בכור הגרעיני בצ'רנוביל. הערים הגדולות הנמצאות בתחום ההפקעה בו אסור לגור הן צ'רנוביל ופריפיאט שהן עתה ערי רפאים. העיר סלובטיץ' נבנתה מחוץ לאזור זה כדי לאכלס את המפונים מפריפיאט.
דמוגרפיה
הקבוצה הלאומית הגדולה ביותר במחוז קייב היא האוקראינית (1,684,800 אנשים). אחריהם רוסים, יהודים, בלארוסים, פולנים ואחרים. מספר התושבים המוערך (לא כולל את קייב) הוא כ־1.8 מיליון (נכון ל-2006).צפיפות האוכלוסייה היא 63.01 לקמ"ר. מספר התושבים העירונים על פי מפקד האוכלוסין שהיה ב־2001 הוא 1,053,500 (57.6%) ומספר התושבים באזורים הכפריים – 774,400 איש (42.4%)
כלכלה
מפעלי התעשייה העיקריים במחוז קייב כוללים: ייצור חשמל, מזון, תעשיות כימיות ופטרוכימיות וייצור מתכת. יש במחוז 330 מפעלים תעשייתיים מאושרים ו- 742 מפעלי תעשייה קטנים יותר.
חינוך
יש במחוז קייב 795 בתי ספר המנוהלים על ידי המדינה. 219 (27.5%) מהם ממוקמים באזורים עירוניים ו- 576 (72.5%) באזורים כפריים. בבתי ספר אלה לומדים 232,260 תלמידים. 141,416 (60.6%) מהם בבתי ספר עירוניים ו- 98,944 (39.4%) בתי ספר באזורים כפריים. נוסף על אלה יש 12 בתי ספר ערב בהם לומדים 6,000 תלמידים, 23 בתי ספר מקצועיים עם 14,300 תלמידים, 22 בתי ספר גבוהים בהם יש יותר מ-35,000 תלמידים.
דרייק בל
ג'ארד דרייק בל (באנגלית: Jared Drake Bell, נולד ב-27 ביוני 1986) הוא שחקן, קומיקאי, מדבב, מוזיקאי וזמר-יוצר אמריקאי. מוכר בעיקר בזכות תפקידו כדרייק פרקר בסדרת הטלוויזיה "דרייק וג'וש".
דרייק בל היה אחד מכוכבי ניקלודיאון הפופולריים ביותר בשנות האלפיים. זכה ב-10 פרסי בלימפ בטקס פרסי בחירת הילדים בשנים 2006–2010, ובפרס בטקס פרסי בחירת הנוער ב-2008.
ביוגרפיה
דרייק בל נולד בסנטה אנה, קליפורניה, לג'ו בל ורובין דודסון, שחקנית ביליארד מקצועית. יש לו ארבעה אחים גדולים, ג'ואי, רוברט, טרוויס וקלי. בן דודו הוא שחקן הבייסבול הית' בל. הוא למד בתיכון אורנג' קאונטי לאמנויות בסנטה אנה. ודודו של השחקן רון בל.
ב-29 בדצמבר 2005 נפצע קשה בתאונת דרכים. נגרמו לו שבר בצוואר, שלושה שברים בלסת, שש שיניים חסרות וחתך עמוק בסנטר שהשאיר לו צלקת.
בשנת 2006 שפט בתחרות נערת ארצות הברית (Miss Teen USA). לאחר התחרות החל לצאת עם מליסה לינגפלט, אחת המתמודדות (באותה שנה היא הופיעה בקליפ של שירו "I Know").
בשנת 2007 רכש בית בשווי $2,050,000 בלוז פליז, לוס אנג'לס. ב-2014, בל הגיש בקשה לפשיטת רגל. הוא טען כי הוא בחובות של $581,000 וחייב על הבית שלו עוד $1,597,000 (יותר ממה שהנכס היה שווה אז). הוא גם ציין שבשנת 2013 הוא הרוויח $14,099 בלבד.
בשנת 2013, השתתף בתוכנית הריאליטי "Splash" בערוץ ABC.
ב-29 ביוני 2021 הוא חשף בטוויטר כי הוא נשוי כמעט 3 שנים וכי יש לו ולאשתו תינוק.
קריירת משחק
בל החל את קריירת המשחק שלו בגיל 5, בעידודו של אביו. כשהיה בן 10, שיחק בסרט "ג'רי מגווייר" בתפקיד ג'סי רמו. הוא הופיע בתפקיד קטן בפרק בסדרה "סיינפלד" ב-1998. בשנת 2000, הוא זכה בפרס האמן הצעיר עבור תפקידו כקייג' רדינג בסרט הטלוויזיה של HBO "The Jack Bull".
בשנים 1999–2002 השתתף בסדרת המערכונים "המופע של אמנדה" בערוץ ניקלודיאון לצד אמנדה ביינס וג'וש פק. ב-2004 הצטרף לסדרה "דרייק וג'וש" שבה כיכב בארבע עונותיה (בישראל שתי העונות הראשונות שודרו כעונה אחת) יחד עם ג'וש פק, והפך לאליל נוער. ב-2005 השתתף כאורח בפרק בסדרה "זואי 101", בתפקיד עצמו. באותה שנה השתתף בסרט הקולנוע "שלי, שלך, שלנו" בכיבובו של דניס קווייד.
ב-2008 יצאה לאקרנים הפרודיה "סופרהירו", בה גילם את התפקיד הראשי. בקיץ באותה שנה יצא גם הסרט "אמריקן קולג'", בו הוא גילם את התפקיד הראשי. בסוף שנת 2008 יצא סרט הטלוויזיה "חג מולד שמח, דרייק וג'וש" וזכה להצלחה גדולה. באותה שנה הוא גם דיבב בסרט "הצב והארנב: מרוץ חוזר" וב"הפרופסור המטורף 2", סרט אנימציה ממוחשבת שמהווה פריקוול לסרט "הפרופסור המטורף" המקורי משנת 1963, בו בל מדבב לצד ג'רי לואיס.
ב-2010 שיחק תפקיד אורח בפרק של "iCarly" בתור דרייק פרקר. ב-2011, שיחק את התפקיד הראשי בסרט "קסם של הורים - הסרט: טימי טרנר, תתבגר!" גם כן בערוץ ניקלודיאון, וב-2012 בסרט ההמשך "קסם של הורים - הסרט: חג המולד" וב-2014 בסרט השלישי "קסם של חופשה" בו הפך לטימי טרנר המצויר עם כנפיים. בשנת 2012 שיחק תפקיד אורח בפרק של "ויקטוריוס" בתפקיד עצמו. בשנת 2013 שיחק בתפקיד עצמו בפרק של "ביג טיים ראש".
החל מ-2012 הוא מדבב את ספיידרמן בכל הסדרות של דיסני.
קריירה מוזיקלית
את הקריירה המוזיקלית שלו החל בגיל 13, כאשר התחיל ללמוד לנגן בגיטרה בהדרכתו של רוג'ר דלטרי, סולן להקת המי, בזמן ששיחק לצידו בסרט "Chasing Destiny". את הופעותיו המוזיקליות הראשונות הוא עשה ב"המופע של אמנדה" ותוכניות טלוויזיה נוספות בשנות ה-2000 המוקדמות. בשנת 2005, הוא שר יחד עם הוק נלסון את השיר "Bring 'Em Out", שגם הופיע בסרט "שלי, שלך ושלנו".
אלבום הבכורה של בל, "Telegraph", יצא ב-27 בספטמבר 2005. הוא הופיע עם כמה שירים מתוכו בסדרות "דרייק וג'וש", "זואי 101" ו"כל זה". שירו "Found A Way" מתוך האלבום הוא שיר הנושא של "דרייק וג'וש".
אלבומו השני, "It's Only Time", יצא ב-5 בדצמבר 2006. הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא "I Know", שיצא ב-17 באוקטובר 2006. הסינגל השני הוא "Makes Me Happy", איתו בל הופיע בפרק הסיום של "דרייק וג'וש" (אותו הוא גם ביים).
ב-2007 הקליט יחד עם מירנדה קוסגרוב, ששיחקה איתו ב"דרייק וג'וש", את שיר הנושא של "iCarly" "Leave It All To Me". השיר נכתב על ידי מייקל קורקורן, אחד מחברי הלהקה של בל באותן שנים.
ב-2008 הקליט את השיר "Superhero! Song", אותו ביצע יחד עם שרה פקסטון, עבור הסרט "סופרהירו" בכיבובם. כמו כן הוא הקליט כמה שירי חג המולד עבור הסרט "חג מולד שמח דרייק וג'וש".
באותה שנה יצא אלבום הופעה בשם "Drake Bell in Concert" בו בל מבצע, מלבד שיריו מהאלבומים, שני שירים חדשים ו-5 קאברים.
מאז אלבומו השני בל הקליט עשרות שירים, אך רק 4 מהם יצאו באופן רשמי במיני-אלבום "A Reminder", אשר יצא ב-28 ביוני 2011. מתוכו יצאו שני סינגלים "Terrific" ו"You’re Not Thinking".
בשנת 2013 הופיע בל בסיבובי הופעות משותפים עם ביג טיים ראש בחודשי יולי-אוגוסט.
תלונה בגין התעללות
באוגוסט 2020 הגישה בת זוגו לשעבר של בל, מליסה לינגפלט, תלונה נגדו על התעללות גופנית ומילולית מצידו כלפיה בשנים 2006–2009. בסדרת סרטוני טיקטוק שהעלתה בקיץ היא הסבירה שהחליטה להגיש תלונה אחרי שהבינה ש"לא כך אמורות להיראות מערכות יחסים". בל ולינגפלט הכירו כשהוא היה בן 20 והיא בת 16 בלבד, ואחרי זמן קצר עברו לגור יחד.
הרשעה בפשע נגד קטינות
בשנת 2021 נעצר בל לאחר שהתכתב באופן מיני עם קטינות באוהיו בשנת 2017, והואשם בפשע נגד קטינים, שכלל ניסיון לסכן ילדים תוך הצגת תכנים פוגעניים. ב-23 ביוני 2021 הורשע בל על פי הודאתו בכל סעיפי האישום, וב-12 ביולי 2021 נגזרו עליו שתי שנות מאסר על תנאי.
נאם ג'ון פייק
נָאם ג'וּן פָּייק (באנגלית: Nam June Paik; 20 ביולי 1932 - 29 בינואר 2006) היה אמן אמריקאי יליד קוריאה הדרומית. פייק היה אמן מיצגים ונחשב לאחד מחלוצי אמנות הוידאו ארט. עבודתו קשורה קשר הדוק אל רעיונות תנועת הפלוקסוס, בה היה פייק חבר.
ביוגרפיה
לאחר לימודיו ביפן עבר פייק לגרמניה, שם המשיך בלימודים בתחום ההיסטוריה של המוזיקה באוניברסיטת מינכן. בזמן לימודיו נפגש פייק עם המלחינים קרלהיינץ שטוקהאוזן וג'ון קייג'. בהשפעתם עבר לעבוד עם מוזיקה אלקטרונית. בנוסף פגש פייק את הפסל והמייצגן יוזף בויס ובהשפעתם הצטרף פייק לתנועת הפלוקסוס.
במסגרת התנועה, אשר תפסה את עצמה כהמשך מאוחר של תנועת הדאדא, הציג פייק את עבודתו הראשונה "הצגה של מוזיקה אלקטרונית טלוויזיונית" (Exposition of Music-Electronic Television) ובמסגרתה שינה ועיוות את פעולתם של מקלטי טלוויזיה, בעזרת מגנטים.
בשנת 1964 עבר פייק לניו יורק. שם המשיך ביצירה אמנותית המתייחסת למוזיקה ואמנות פלאסטית גם יחד. בעבודה "זן קולנועי" (Zen for Film), מן השנים 1962–1964, הציג פייק בדירה ניו-יורקית מיצב הכולל פסנתר, בס וטלוויזיה ובה שודר סרט שלא עבר תהליך של פיתוח הנגאטיב ועל כן היה חסר כל דימוי. ואילו בעבודה אחרת - במיצג "צ'לו טלוויזיה" (TV Cello), אותה יצר ביחד עם הצ'לנית שרלוט מורמן (Charlotte Moorman), יצר פייק מעין צורה של כלי הצ'לו עשוי מטלוויזיות אשר שידרו דימויים אותן "ניגנה" מורמן.
בתוך מסגרת האמנות המושגית שפיתח פייק, אמנות אשר ניסתה לבחון את אופני הייצוג ואת גבולותיו, הופיעו בעבודותיהם של השניים גם נושאים נוספים כגון היחס אל המודל הנשי באמנות. במייצג "אופרה סקסטרונית" (Opera Sextronique), משנת 1964 הופיעה מורמן כשהיא חשופת חזה. במייצג "חזייה טלוויזיונית לפסלים חיים" (1967), כוסה חזה של מורמן במסכי טלוויזיה קטנים, ואילו במייצג "חזייה טלוויזיונית" (1968) הופיעו על חזה החשוף של מורמן שתי מראות עגולות, אשר שיקפו את המצלמות המתעדות אותה בעת נגינתה בכינור.
אליפות הפאן פסיפיק בשחייה
אליפות הפאן פסיפיק בשחייה היא תחרות שחייה בינלאומית גדולה, הנערכת בבריכות ארוכות משנת 1985. תחרות זו נחשבת לגדולה ביותר אחרי האולימפיאדה ואליפות העולם בשחייה ושווה לאליפות אירופה בשחייה, בזכות השתתפותן של שתי מעצמות השחייה, ארצות הברית ואוסטרליה.
מטרת האירוע הייתה לקיים מפגש בינלאומי גדול לשחיינים, בשנים בהן לא מתקיימות האולימפיאדה או אליפות העולם בשחייה. לאחר שינוי בתאריכים של אליפות העולם בשחייה בשנת 2002 מארבע שנים לשנתיים, בשנים הלא זוגיות, הוחלט לקיים את האירוע אחת לארבע שנים בקיץ שבין האולימפיאדות בשנה זוגית.
האירוע נוסד על ידי ארבע מדינות: אוסטרליה, ארצות הברית, יפן וקנדה. הוחלט על כך שאירוח האירוע יתקיים במחזוריות בין המדינות החתומות על האירוע. כאשר יפן מארחת כל שני אירועים.
האירוע נתן מענה אזורי לאליפות אירופה בשחייה, לאותן מדינות שלא יכולות להשתתף בו. האירוע פתוח היה לכל אותן מדינות הגובלות באוקיינוס השקט (מכאן שמו). האירוע התרחב למדינות נוספות שהיו מעוניינות בתחרות גדולה ושאינן חלק מאירופה כמו דרום אפריקה.
שלא כמו במשחקים האולימפיים ובאליפות העולם בשחייה, רשאית כל מדינה לשלוח, ללא הגבלה, כל מספר שחיינים בו היא מעוניינת, לכל משחה בשלבים המוקדמים. אך בשלב חצי הגמר והגמר יכולים להשתתף רק שני שחיינים מכל מדינה.
בכל 13 האליפויות שנערכו, זכתה ארצות הברית בבכורה עם מרב מדליות הזהב.
עד כה נקבעו 28 שיאי עולם חדשים ב-12 משחקים.
מסלמה בן עבד אל-מלכ
מסלמה בן עבד אל-מלכ היה נסיך אומיה ואחד המצביאים הערבים הבולטים בעשורים הראשונים של המאה ה-8, שהוביל מספר מסעות נגד האימפריה הביזנטית הוא זכה לתהילה במיוחד על שהוביל את המצור על קונסטנטינופול (717–718).
בתחילת הקריירה הצבאית שלו הוביל פשיטות קיץ שנתיות נגד הביזנטים באנטוליה. בשנת 709, הוא היה מושל קינאסרין (צפון סוריה), ג'זירה (מסופוטמיה העליונה), ארמניה, ואזרבייג'ן, ושלט על הגבול הצפוני של הח'ליפות. מעמדה זו, הוא פתח במשלחות ערביות ראשונות נגד הכוזרים ברחבי הקווקז. אחיו של מסלמה, הח'ליף סלימאן, מינה אותו להוביל את המערכה ללכידת קונסטנטינופול בשנת 715, אך היא הסתיימה באסון לערבים והוא קיבל הוראה לסגת על ידי יורשו של סולימאן, עומר השני בשנת 718.
לאחר עליית אחיו יזיד השני לשלטון, נשלח מסלמה לדכא את המרד של יזיד בן אל-מוהלב בעיראק. למרות הצלחתו בדיכוי המרד, הוחזר מסלמה בשנת 721, בשל חששותיו של הח'ליף לגבי כוחו הגובר של מסלמה בתור מושל עיראק. מסלמה הודר מקו הירושה מכיוון שאמו הייתה פילגש שפחה, אך הוא הבטיח את הצטרפותו של אחיו השני, תחת הישאם חידש מסלמה את המערכה נגד הביזנטים והכוזרים, עם תוצאות מעורבות. בשנת 732, הוא הוחלף על ידי בן דודו, הח'ליף לעתיד מרואן השני.
מסלמה קיבל אחוזות נרחבות מאחיו, והשקיעו סכומים נכבדים כדי להשיב ולפתח אדמות חקלאיות בבאליס, שם התגורר, בעמק באליך וביצות של דרום עיראק. האחוזות עברו בירושה לצאצאיו, אך בעיקר הוחרמו על ידי השושלת העבאסית לאחר שהן הפילו את אומיה בשנת 750. למרות זאת, מתוך כבוד למוניטין של מסלמה בשדה הקרב, ניצלו צאצאיו במידה רבה מהרדיפות רחבות ההיקף של העבאסים נגד משפחת אומיה.
רקע משפחתי
מסלמה היה בנו של הח'ליף האומי עבד אל-מאליק בן מרוואן ואח למחצה של הח'ליפים אל-ואליד הראשו] סלימאן, יזיד השני - הישאם (מסלמה עצמו הודר מקו הירושה מכיוון שאמו הייתה פילגש שפחה בסביבות 691, עבד אל-מלכ סידר את נישואיו של מסלמה עם אל-רבאב, בתו של ראש השבט קאיסי כחלק מההסדר לסיום המרד של צופר נגד האומיים.
קריירה צבאית מוקדמת
מסלמה מוזכר לראשונה כמוביל, יחד עם אחיינו אל-עבאס בן אל-וואליד, את מסע הקיץ השנתי. נגד האימפריה הביזנטית בשנת 705. המערכה הגדולה הראשונה שלו הייתה המערכה 707–708 נגד העיר הביזנטית של טיאנה בדרום מזרח אסיה הקטנה, אשר הושקה כנקמה על תבוסתו ומותו של הגנרל המכובד מיימון המרדאי שנה קודם לכן. המצור נמשך עד החורף והצבא הערבי עמד בפני קשיים גדולים, אך לאחר שהערבים הביסו כוח סיוע ביזנטי באביב 708, נכנעה העיר. כמה חודשים לאחר מכן, בקיץ, הוביל מסלמה משלחת נוספת לאסיה הקטנה והביסה צבא ביזנטי ליד אמוריום, בעוד בשנת 709 הוא פשט על אזור אזוריה.
באותה שנה מונה מסלמה למושל הצבאי של ג'זירה, ארמניה ואזרבייג'ן, כמחליף של דודו. את זה הוא הוסיף לתפקיד המושל של ג'ונד קינאסרין בצפון סוריה, שבו החזיק כבר בתקופת שלטונו של אביו. המושל שלו בקינסרין לא תועד היטב על ידי כרוניקנים ערבים מוקדמים כמו שאר הפוסטים שלו. נתן לו שליטה מלאה על כל הגבול הצפון-מערבי של הח'ליפות. מעמדה זו הוא פתח בכמה מסעות נגד הביזנטים, הרס את גלטיה וביטל את אמאסיה ב-712, ולקח את Melitene ב-714. הוא גם היה הראשון שביסס את נוכחות הח'ליפות מצפון להקווקז], מה שהוביל לתחילתו של סכסוך ישיר עם הכוזרים (המלחמה הערבית-הכוזרית השנייה). בשנת 710, הוא צעד את שלו צבא עד באב אל-אבוואב ('שער השערים', השם הערבי של דרבנט), אותו לקח והרס במהלך משלחת שנייה בשנת 714.
המקורות המוסלמים המוקדמים בדרך כלל זוכים למסלמה שהוביל את העלייה לרגל חאג' למכה בשנת 713, אם כי גם בן דודו עבד אל-עזיז בן אל-וואליד מצוטט כמנהיג באותה שנה. הנהגת sawa'if והשנתית החאג' היו שניהם פקודות יוקרתיות, שתחת האומיים הוחזקו כמעט אך ורק על ידי חברים בולטים בשושלת.
מצור על קונסטנטינופול
משנת 715 היה מסלמה הגנרל המוביל בתוכניות של אחיו, הח'ליף סולימאן, לכבוש את הבירה הביזנטית, קונסטנטינופול, שכן סולימאן עצמו היה חולה מכדי להוביל את המערכה באופן אישי. מסלמה הוביל צבא ענק, שמקורות מדווחים כי מנה 120,000 איש ו-1,800 ספינות. בסוף 715, החלוץ הערבי חצה את הרי הטאורוס לשטח ביזנטי, ומסלמה בעקבות האביב 716 עם הצבא הראשי והצי. תוכניותיהם של הערבים נעזרו בהישנותם של סכסוכים אזרחיים, אשר פקדו את הביזנטים מאז 695; הקיסר אנסטסיוס השני הודח על ידי תאודוסיוס השלישי בשנת 715, אשר בתורו התנגד על ידי הstrategos של הנושא האנטולי, ליאו האיזאורי. מסלמה קיווה להשתמש במחלקות בין הביזנטים לטובתו ויזם מגעים עם ליאו, אך האחרון השתמש במשא ומתן כדי להערים על הגנרל הערבי וכבש לעצמו את העיר האסטרטגית אמוריום, שמסלמה התכוון להשתמש בה כבסיס החורף שלו. כתוצאה מכך, צעדה מסלמה עוד מערבה, אל אזורי החוף של הנושא התרקזי. שם בילה את החורף, בעוד ליאו צעד נגד תאודוסיוס בקונסטנטינופול, אליה נכנס במרץ 717.