cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לאונרדו דה וינצ'י
לאונרדו כמדען
לאונרדו היה אוטודידקט, ולא למד מדע בצורה מסודרת. הוא הגדיר את עצמו כ"אדם חסר השכלה" (omo sanza lettere), אך הכוונה אינה שהחשיב את עצמו כבור, אלא שלא למד לטינית, שפת המלומדים אז, ולא קיבל הכשרה גבוהה בשבע האמנויות החופשיות (דקדוק, לוגיקה, רטוריקה, אריתמטיקה, גאומטריה, מוזיקה ואסטרונומיה). במסגרת הכשרתו כצייר בסדנתו של ורוקיו, נחשף למגוון רחב של מיומנויות טכניות, ודרכם למד גם כימיה, מֶטָלוּרְגְּיָה, עיבוד עור, מכניקה, נגרות, לצד המיומנויות האמנותיות הרגילות כמו ציור, רישום ופיסול. אך השכלה זו הייתה מעשית ולא אינטלקטואלית באופיה. לאונרדו אינו מוריד מערך עצמו משום שהיה "אדם חסר השכלה", אלא דווקא מצהיר על עצמאותו ומתגאה בכך שאת ידיעותיו רכש בעצמו, מתוך תצפית ובחינה, ולא על ידי קבלתה מן המוכן מידי אחרים. העדפתו לבחון דברים בעצמו, ולא להסתמך על ידע קודם, היא אחד הגורמים לחידושיו ולאורח מחשבתו המקורי ופורץ הדרך.
דה וינצ'י הוקסם מרעיון התעופה, וחקר את מעוף הציפורים. הוא תכנן "מטוסים" שונים, בהם גם הליקופטר אותו ניתן להרים לשמים בעזרת רוטור המונע בידי אדם, וכן מצנח וגלשן אוויר שיכלו, בעקרון, להיות שמישים.
דה וינצ'י כתב חיבור מדעי מוקפד על אופטיקה וגאומטריה. בדומה למחקרו האנטומי, גם חיבור זה היה חלק מרעיון המדע-לרשות-הצייר, ובו המשיך לפתח את התאוריה שלו בדבר יצירת אשליית תחושת העומק והמרחב בציור בעזרת שינויי גוון, בהירות וצבע נוף הרקע.
גישתו של דה וינצ'י למדעים הייתה תצפיתית: הוא ניסה להבין תופעות על ידי תיאור מפורט שלהן ופחות על ידי הסברים תאורטיים. הוא תכנן לפרסם מספר מסות במגוון נושאים, אך רובם לא שרד ולא ראה אור בחייו. כנראה הצליח לאונרדו לסיים את מסתו על האנטומיה, אותה ראה בשנת 1517 מזכירו של הקרדינל לואי ד'ארגון.
אנטומיה אנושית
תרומתו הממשית והבולטת ביותר של דה וינצ'י למדע מצויה במחקריו האנטומיים; הוא מיפה ותיעד את גוף האדם בצורה קפדנית ומפורטת יותר מכל אנטומאי לפניו. הוא לא רק תיאר את אברי הגוף האנושי, אלא המציא שפה חזותית חדשה לתיאור הגוף; היה עליו למצוא טכניקה דיאגרמתית שתשלב הן את פרטי המעטה החיצוני והן את האיברים הפנימיים. דה וינצ'י שאף ליצור תיאור חזותי שלם ומפורט של כל מנגנוני הגוף - לא רק תיאור מילולי שלהם, כנהוג בטקסטים בנושא זה בימי הביניים, שכן לדעתו הלשון אינה הכלי המתאים לעבודה מעין זו. משפט מפורסם של לאונרדו, אותו מרבים לצטט, נכתב לצד ציור אנטומי של לב בשנת 1513: "כיצד תתאר את הלב הזה במילים בלא למלא ספר שלם?" ובמקום אחר כתב:
את הכשרתו הבסיסית רכש לאונרדו בעת חונכותו בסדנה של אנדריאה דל ורוקיו, ששם דגש רב על הפירוט האנטומי והתעקש שחניכיו ילמדו אנטומיה. ואכן, למחקריו האנטומיים ייחס תפקיד חשוב גם בעבודתו כצייר; מתחת לרישום האנטומי של מערכת העצבים בצוואר כתב לאונרדו "הצגה זו חיונית לרַשָם הטוב לא פחות מששורשי המילים בלטינית חיוניים לאיש הדקדוק הטוב". האנטומיה של לאונרדו מהווה גם דוגמה לאמונתו בחקירה מעשית, אמפירית, מכלי ראשון, ולדרישתו להעמיד במבחן את הידע שהתקבל מימי קדם - ידע שהיווה עדיין את ליבת לימודי הרפואה בימיו. מחקרו האנטומי דרש ממנו אומץ לב, שכן התנהל תחת איסורים דתיים אורתודוקסיים, ואף הוביל אותו פעם אחת לידי עימות עם הכנסייה, לאחר שיריב "הפריע לי בעבודת האנטומיה והוקיע אותה בפני האפיפיור ובבתי החולים".
מחקרו העצמאי בתחום החל, ככל הנראה, בשנות השמונים המאוחרות של המאה ה-15. ישנן ראיות שתכנן לפרסם מסה בכתב יד על הנושא בשנת 1489. באותה שנה הרבה לעסוק בחקר הראש, הפנים והגולגולת; הוא שרטט גולגולות בחתכי רוחב, חזית ובמבטים מזוויות שונות, הראה את כלי הדם ואת עצבי הראש. למחקריו האנטומיים ניתן להוסיף גם רישומים של מידות הגוף וחישובי היחסים המתמטיים בין איבריו השונים, כפי שמודגם ברישום הידוע האדם הויטרובי, משנת 1490 לערך.
בשנת 1507, בעת שהחל לנסות לערוך ולסדר את כתביו, חזר לאונרדו לעסוק באנטומיה במרץ, תוך ניתוח גוויות רבות; במסמך משנת 1508 הוא טען כי ניתח אישית יותר מעשר גופות. כעבור תשע שנים נקב במספר של שלושים ניתוחים. מחקריו המאוחרים מתאפיינים בגישה מעשית, בניגוד למחקרים המוקדמים, שבהם הוא נוקט בגישה מטאפיזית יותר (חיפוש מקום הנשמה, תיאור "זרימת החושים" ותנועת "רוחות החיים").
בין מנותחיו היו אדם זקן, שבותר מיד לאחר פטירתו, ילד בן שנתיים ונשים שבהן חקר את אברי מינן. הגופות נותחו בבית החולים סנטה מריה נואבה, תחת רישיון מיוחד, אך חלקם נערכו, ככל הנראה, בחשאי בביתו או בסדנה שלו. החל משנת 1509 חבר לאונרדו לאנטומאי מַרקַנטוניו דלה טוֹרֶה באוניברסיטת פאביה העתיקה. בשיעוריו נערכו ניתוחי גוויות, וייתכן שרישומים אנטומיים רבים צוירו במהירות על ידי לאונרדו במהלך ההרצאות.
אנטומיה של בעלי חיים
דה וינצ'י לא חקר רק את האנטומיה האנושית, אלא גם את האנטומיה של חיות רבות אחרות. הוא ניתח פרות, ציפורים, קופים וצפרדעים, והשווה בציוריו את המבנה האנטומי שלהם לזה של האדם. באחד מדפי מחברותיו צייר פרופיל של חמישה סוסים זועמים וחשופי שיניים, ובהשוואה אליהם רשם אריה נוהם ואדם נוחר:
בשנות התשעים המוקדמות של המאה ה-15, הוזמן דה וינצ'י ליצור פסל של פרש גדול מידות לזכרו של פרנצ'סקו ספורצה. במחברותיו ישנו מספר רב של מחקרים אנטומיים של סוסים שנערכו במסגרת עבודה זו. ישנם רישומים רבים של ראשי סוסים, פרסות, זוויות ופרופורציות של סוסים העומדים על רגליהם האחוריות.
מחקרים אחרים מציגים אנטומיה של דוב, רחם של פרה הרה ומערכת השרירים של כלב.
תעופה
התשוקה לעוף באה לידי ביטוי במחקרים ורישומים רבים שהותיר דה וינצ'י. מגיל צעיר הוא הוקסם מרעיון התעופה, וחקר את מעוף הציפורים. הזיכרון הראשון שלו, כך ציין בכתביו, היה על ציפור. כבר במחברות המוקדמות שלו (1480-1478) ניתן למצוא רישומים של מכונות תעופה שכנפיהן מעוצבות על פי כנף העטלף. עיקר עיסוקו בנושא היה בשנת 1505, ורוכז במחברת המכונה קודקס טורינו, שם חקר בצורה שיטתית ומפורטת ציפורים ועטלפים, ותכנן מספר עיצובים של "מטוסי-ציפור".
"מטוסים" אלו כללו מכונות שבהן הטייס שוכב ועל גבו קשורות כנפיים מכניות שאותן הוא מניע בעזרת דוושות וידיות, או מכונות שבהן הטייס עומד ומשתמש בראשו ובידיו כדי להניע את הכנפיים. אחד מתכנוניו מראה הליקופטר אותו ניתן להרים לשמים באמצעות רוטור המונע בידי אדם. תכנונו לא יכול היה לפעול, משום שגוף המסוק עצמו היה מסתובב בכיוון המנוגד לזה של הרוטור.
לצד תכנון מכונות התעופה בעלות כנפיים מתנופפות המונעות בכוח יד אדם, תכנן לאונרדו גם מצנח וגלשן אוויר שיכלו לעוף בעקרון. בשלהי המאה ה-20 ניסו הרפתקנים וחוקרים לבנות מכונות שונות על פי רישומיו של דה וינצ'י, וב-26 ביוני 2000 ערך צנחן חופשי קפיצת מבחן מוצלחת עם מצנח שבנה על פי הדגם שעיצב דה וינצ'י.
אור
עיקר מחקרו של לאונרדו על התנהגות האור מרוכז במחברת שכותרתה "ספר על הצל ועל האור", המצוי כיום בפריז (ומכונה MS C). זהו חיבור מדעי מחמיר ומוקפד, יחסית לרשימותיו המפוזרות בדרך כלל, בעל דיאגרמות מדוקדקות המשלבות ידע באופטיקה ובגאומטריה. בדומה למחקרו האנטומי, גם מסה זו הייתה חלק מרעיון המדע-לרשות-הצייר.
עבור צייר העובד במאה ה-15 היה מחקר על אופי האור דבר חיוני, שכן בעזרת איור האופן בו נופל האור על פני שטחם של דברים הושגה אשליית תלת-מימד בציור דו-ממדי. במסה מנסח לאונרדו את חוקי ההצללה, שהם "האמצעי הבטוח ביותר שבעזרתו נחשפת צורתו של כל גוף", ומגדיר את טכניקת ה"ספומאטו", הסגנון ה"עשן" בו מתמזגים הצללים והאורות זה בזה ללא קו מתאר מוגדר. במקום אחר הגדיר לאונרדו את "פרספקטיבת האובדן" (prospettivo de'perdimenti), לפיה לחפצים קרובים יותר יש גבולות ברורים וחדים, בעוד שלחפצים מרוחקים יש "גבולות עשנים, מטושטשים". אשליית תחושת העומק והמרחב בציור צריכה להיות מושגת, לפיכך, בעזרת שינויי הגוון, הבהירות והצבע של נוף ברקע.
הדרך בה טיפל לאונרדו באור בציורים כבתולה של הסלעים ומונה ליזה שינתה את אופן התפיסה והשימוש באור על ידי ציירים. מבין כל תרומותיו המדעיות של דה וינצ'י, לזו הייתה קרוב לוודאי ההשפעה המיידית והבולטת ביותר.
הידרודינמיקה
בין רישומיו של לאונרדו רבים עוסקים במחקר אודות תנועת המים, במיוחד הצורות שנוצרות על ידי מים הזורמים במהירות על פני משטחים מסוגים שונים. בחלק נכבד מהן מתואר הטבע הלולייני והסחרחר של המים. הצורה הספירלית נלמדה באמנות יוון העתיקה ומידות מתמטיות קפדניות ניתנו ליישומיה באמנות ובאדריכלות. בראשית הרנסאנס הייתה החייאה לא מודעת של חוקי פרופורציה אלו.
לאחת ממחברותיו, שכתב בשנת 1508, העניק לאונרדו את הכותרת "על העולם ומימיו" (Di mondo ed acque. מצויה כיום בפריז, בשם MS F), שם רשם לעצמו:
המצאות
לאונרדו היה מומחה בעקרונות המכניקה. הוא המציא והשתמש במנופים ותומכות, גלגלות, ארכובות, גלגלי שיניים, מערכות הילוכים ומתלים; הוא המציא מכונות שפעלו על עקרונות הצנטריפוגה והמומנטום.
חלק לא מבוטל מהמצאותיו עסק בהנדסה צבאית, וכלל רעיונות לבניית טנקים, צוללות, מטוסים, משוריינים ועוד שלל רב של תוכניות בהם "משולבים יחדיו המצאה מעשית, תקדים עתיק וחוסר סבירות עתיר דמיון".
בנוסף, תכנן דה וינצ'י בעצמו עיר שלמה בה הייתה מערכת ביוב מסודרת, שירותים מסתובבים (מכונה שהמציא; לאחר השימוש בשירותים היה האדם מסובב את השירותים וכך היה יוצר תנועה ספירלית, אשר הייתה מורידה את מי השפכים למערכת הביוב), בתים זהים בגובה, מבני בידור, כנסיות, וכיכרות. עיר זו הקדימה את זמנה באדריכלות ונחשבה לפלא גדול.
מאחר שהמצאותיו נוצרו לפני כינונה של סוגיית הפטנט, קשה ואף בלתי אפשרי להעריך בוודאות אילו וכמה מהמצאותיו עברו לכלל שימוש פרקטי, ולפיכך היו בעלות השפעה ממשית על מהלך החיים.
מחקרים אחרים
ידיעותיו בגאוגרפיה תרמו להכנסת שיטות מיפוי חדישות. הוא התעניין באופן מעמיק בהתנהגות האור ובמבנה העין ובפעולתה, והניח שהעין היא איבר הקולט קרני אור, זאת בשונה מהתפיסה המקובלת בימי הביניים, לפיה העין מפיצה קרניים בלתי נראות.
דה וינצ'י ערך ניסויים מדעיים שבאמצעותם חקר את עולם הצמחים והתעניין לא מעט בגאולוגיה, במבנה הקרקע ובחקר מאובנים, בתופעת הגאות והשפל והשפעת הירח על תנודות אלו. הוא המציא כלי נגינה, ובכתבי היד שהותיר אחריו ישנם רישומים מדעיים ותוכניות של מערכות השקיה, ביצורי ערים, כלי נשק כמו קשת אופקית ענקית ואף חליפת אמודאים.
לאונרדו החל ללמוד מתמטיקה וגאומטריה אצל הנזיר הנודד לוקה פאצ'ולי, מאבות החשבונאות המודרנית, משנת 1496. יחד עבדו על יצירת המופת של פאצ'ולי, "על הפרופורציה האלוהית" (Divina proportione), ודה וינצ'י הוסיף לספר איורים גאומטריים של פאונים. הספר עוסק ביחס הזהב, שלאונרדו השתמש בו, על פי הערכות, כדי לצייר חלק מיצירותיו. אחת מהן היא הירונימוס הקדוש, שבה מוצג שימוש במלבן זהב. הידע שרכש במתמטיקה סייע לו בהבנת הכוחות הפועלים בטבע.
לאונרדו דה וינצ'י היה יחיד בדורו, אך בתחום ההנדסה הוא ואחרים לא השכילו ליישם את רעיונותיו, ומרביתם נותרו רק כתוכניות על הנייר.
לאונרדו דה וינצ'י נחשב למי שתכנן וצייר את הרובוט הראשון. לכן, כאשר פותח רובוט רפואי מנתח, בחרו לקרוא לטכנולוגיה רפואית זו על שמו.
אסטריקס ואובליקס: הממלכה התיכונה
אסטריקס ואובליקס: הממלכה התיכונה (בצרפתית: Astérix et Obélix: l'Empire du Milieu) הוא סרט קומדיה-הרפתקאות לכל משפחה בלייב אקשן צרפתי בבימויו של גיום קאנה משנת 2023.
בסרט, שבו מככבים קאנה בדמותו של אסטריקס וז'יל ללוש בדמותו של אובליקס, נוסעים צמד הגיבורים לסין בפעם הראשונה. הסיפור המקורי מבוסס על תסריט מאת פיליפ משלן וז'וליאן הרווה, עם שיתוף פעולה מצדו של קאנה בכתיבת התסריט. סרט זה הוא סרט הלייב אקשן הראשון בסדרת סרטי "אסטריקס" שאינו מבוסס על קשת עלילה הלקוחה מחוברות הקומיקס של "אסטריקס".
תקציר העלילה
הנסיכה פו יי, בתו היחידה של הקיסר הסיני האן שואנדי, בורחת מנסיך תככן ותאב הבצע, דנג צין צ'ין. במהלך מנוסתה ממנו, נמלטת הנסיכה לגאליה, שם היא מחפשת את עזרתם של אסטריקס ואובליקס.
פיתוח
בשנת 2016, לאחר בעקבות הצלחתם הבינונית הביקורתית והמסחרית של שני סרטי הלייב אקשן הקודמים של בסדרת סרטי "אסטריקס": "אסטריקס ואובליקס באולימפיאדה" ו"אסטריקס ואובליקס בשירות הוד מלכותה", אן גוסיני, בתו של רנה גוסיני, הצהירה כי סרטי הלייב אקשו הבאים ייאלצו לעבור אתחול מבחינת תסריט וליהוק. בין הבמאים שההפקה שקלה לפנות אליהם לצורך המלאכה נמנו מישל חזנוויצ'וס ופרנק גאסטמביד.
בינואר 2017, נמסר על ידי מגזין VSD כי הבמאי פביאן אונטיינטה מעוניין לעבד את עלילת הקומיקס "אסטריקס בקורסיקה" למסכי הקולנוע. בנובמבר, נמסר על ידי "Le Film français" כי חברת ההפקות "Les Éditions Albert René", מעוניינת להפיק סרט לייב אקשן עלילתי מקורי שלא תתבסס על אחת מחוברות הקומיקס הקיימות של "אסטריקס", במהלכו הגאלים ירחיקו עד לסין. עוד נמסר כי צילומי הסרט יחלו עד לסוף שנת 2020.
בסוף אוקטובר 2019, נמסר על ידי הבמאי-שחקן גיום קאנה בחשבון האינסטגרם הפרטי שלו כי הוא נבחר לביים את הסרט. ב-5 בנובמבר 2019, נמסר כי העבודה על כתיבת התסריט תמה, וכי קאנה והמפיק אלין אטאל השתתפו בחנוכת מרכז פומפידו בשנחאי כדי "לפגוש שחקנים ושחקניות סיניים פוטנציאליים".
בתחילת שנת 2020, פרצה מגפת הקורונה בסין, ובהדרגה גם בשאר העולם. כתוצאה מכך, נדחו צילומי הסרט, וקאנה נדרש לעבד מחדש את התסריט על מנת לאפשר לצילומי הסרט, שכעת היו "פשוטים יותר ופחות שאפתניים" להתחיל בספטמבר 2020.
ליהוק
בסוף אוקטובר 2019, הודיע גיום קאנה בחשבון האינסטגרם שלו כי הוא ייקח על עצמו את גילום דמותו של אסטריקס, לצד ז'יל ללוש, שיגלם את דמותו של אובליקס.
בינואר 2020, נמסר כי מריון קוטיאר תגלם את דמותה של קלאופטרה, וכי ונסן קאסל יגלם את דמותו של יוליוס קיסר, במקביל לליהוקם של ג'ונתן כהן, ונסן דסגנאט ואלכס לוץ. בהמשך נמסר כי קאנה בחר בקומיקאי ג'ייסון צ'יקנדייר לגלם את דמותו של בסדראלפביתיקס.
ב-8 באפריל 2021, סדרה של פוסטים ברשתות החברתיות הכריזו על ליהוקם של צוות השחקנים המלא של הסרט, כולל ליהוקם של של ז'רום קומנדור והכדורגלן השוודי זלאטן איברהימוביץ' לדמויותיהם של לוחמאמיקס ואנטיוירוס (שגולם בעבר על ידי ז'אן פול רוב), בהתאמה. צוות השחקנים הראשי נחשף באמצעות כרזת טיזר רשמית.
צילומים
צילומי הסרט התעתדו להתקיים לראשונה באביב או קיץ 2020 כשחלקם יתקיימו בצרפת וחלקם בסין. מגזין "Closer" הודיע בטעות על ביטול הצילומים בעקבות מגפת הקורונה, אך ב-18 בפברואר 2020, חברת "Trésor Films" הצהירה כי צילומי הסרט יתקיימו בצרפת החל מ-15 ביוני, וכי הצילומים יעברו לסין בתחילת ספטמבר. על פי התוכנית, צילומי הסרט התעתדו להימשך 70 ימים.
במאי 2020, הודיעו המפיקים כי לבסוף הצילומים נדחו למרץ 2021, במהלכו הם יתחילו בצרפת, באולפני ברי-סור-מארן ובבסיס האווירי לשעבר 217 שבין ברטיני-סור-אורז' ללה פלזיס פאטה, שם תתקיים בניית הסטים עבור הכפר הגאלי.
לדברי המפיק אלין אטאל, היה צורך לצלם את הסרט בסין עבור צילומי חוץ רבים ורקעים טבעיים. לבסוף, מסיבות בריאותיות ובעקבות נזקי מגפת הקורונה, חלקו של הצילומים שהתעתד להתקיים בסין בוטל. בהמשך נמסר כי צילומי הסרט יתחילו באביב 2021, בעיקר בצרפת וגם במדבר המרוקאי. שרשרת הרי ההימלאיה המופיעים בסרט צולמו לבסוף באוברן, בהר פוי דה סנסי.
צילומי הסרט החלו רשמית ב-12 באפריל 2021. לאחר שהתקיימו באולפני ברי-סור-מארן, צילומי הסרט התקיימו באוברן-רון-אלפ. לאחר מזג אוויר גרוע באזור, בתחילת מאי 2021, פרסם גיום קאנה ברשתות החברתיות סרטון הומוריסטי המתייחס למזג האוויר. צילומי הסרט תמו בתחילת אוגוסט, לאחר 17 שבועות של צילומים.
מוזיקה
את המוזיקה לסרט הלחין המוזיקאי מתיו שדיד, שעבד בעבר עם גיום קאנה על מוזיקת הסרט "אל תגלה".
סלע נלסון
{{פירושונים|
שלמה נאמן (ראש מועצה)
שלמה נאמן (נולד ב-30 במאי 1973) הוא איש ניהול בכיר, פעיל ציבורי ופוליטיקאי ישראלי. ראש המועצה האזורית גוש עציון החל מפברואר 2017 ויו"ר מועצת יש"ע החל מ-6 בספטמבר 2022.
קורות חיים
נאמן נולד בבירוביג'ן בירת המחוז היהודי האוטונומי שבברית המועצות (כיום ברוסיה). מגיל צעיר השתתף בפעילות יהודית וציונית בעירו ובגיל 16 ייסד את סניף תנועת בית"ר בבירוביג'ן והפך למפקד מעו"ז. באותה שנה, 1990, עלה לישראל. גר תחילה בירושלים ומאז 1991 הוא תושב ישוב כרמי צור בגוש עציון. בוגר ישיבת הר עציון, ואיש חינוך בהשכלתו, בוגר מכללת יעקב הרצוג. שירת בצה"ל כלוחם וחובש קרבי בשריון ולאחר שחרורו עבר במילואים הסבה לרב צבאי בדרגת סרן.
קריירה
החל משנת 2000 מילא נאמן שורה של תפקידים בסוכנות היהודית, תחילה כשליח באוקראינה ומולדובה, אחר כך כמנהל מערכת החינוך היהודי הפורמלי ולבסוף כמנהל החטיבה לחינוך יהודי במדינות ברית המועצות לשעבר. בין לבין גם ניהל קרן פילנתרופית וקרן השקעות, היה חבר במספר דירקטוריונים של חברות ציבוריות שונות ועוד. שימש יועץ בכיר לשר לירושלים ומורשת ושר להגנת הסביבה זאב אלקין.
נאמן נמנה עם פוקדי הר הבית המתמידים וחבר "אוצר המקדש". הקדיש ספר תורה, שכתב לציון חצי יובל לעלייתו ועליית משפחתו ארצה, לבית כנסת שייבנה בהר הבית.
ב-14 בפברואר 2017 נבחר נאמן לראשות המועצה האזורית גוש עציון, לאחר שהתמודד מול מי שכיהן כסגן ראש המועצה - משה סוויל, בבחירות מיוחדות שהוכרזו עם התפטרותו של דוידי פרל מראשות המועצה. בבחירות המקומיות 2018, שנערכו ב-30 באוקטובר ניצח שוב, בסיבוב שני, את משה סוויל, כשקיבל 56 אחוזים מקולות הבוחרים. את עיקר עשייתו במועצה אזורית גוש עציון מרכז בתחום פיתוח ובנייה בהתיישבות וקידום תהליך סיפוח יהודה ושומרון. גם כיום ממשיך את פעילותו הציבורית והחינוכית לקירוב יהודי ברית המועצות וקליטת העלייה בישראל.
נאמן פעיל במועצת יש"ע, ומכהן גם כראש אגף מזרח-אירופה של המועצה, אשר מתמקד בפעילות מול יהודי ברית המועצות בישראל ובחוץ לארץ.
ב-6 בספטמבר 2022 נבחר לראש מועצת יש"ע.
חיים אישיים
נאמן נשוי לשלומית, אב לחמישה ילדים ותושב כרמי צור.
עם הנצח לא מפחד
עם הנצח לא מפחד הוא רומן מאת שני בוינג'ו. זהו ספרה הראשון של בוינג'ו. הספר יצא לאור בהוצאת זמורה ביתן בשנת 2014. הספר יצא לאור תחילה באנגלית בשנת 2012 תחת הכותר: The People of Forever Are Not Afraid, ותורגם לעברית בידי שני בוינג'ו. הספר זכה להצלחה רבה בעולם, תורגם ל-20 שפות ופורסם ב-23 מדינות.
זוהי אחת היצירות הישראליות הראשונות העוסקות בשירות הצבאי אשר נוצרו על ידי נשים ומעמידות נשים במרכזן, ביניהן ניתן למנות גם את הסרט "אפס ביחסי אנוש" (2014).
הדמויות העיקריות בספר
בספר שלוש דמויות עיקריות. הן מתחלפות ביניהן עד כדי רגעים שבהם קשה להבחין מי היא מה ומי היא מתי. ובכל זאת, לכל אחת מהן אופי משלה ויכולות התנהגותיות מפתיעות ומטרידות.
הספר מתאר תהליך התבגרות מאוחר של שלוש בנות צעירות, הנזכרות כל אחת בדרכה, בעברן. וחיות בהווה לא פשוט, שנעשה מורכב מרגע לרגע. אנו עוקבים אחריהן במעבר מהתיכון לצבא ומן הצבא לחיים בעיר. שלושתן בונות בעצמן, ללא עזרת המבוגרים, את אישיותן המורכבת. תחילה נראה כאילו הן בנות פשוטות חסרות כיוון ודרך. אך הספר שוטח בפנינו חיים שלמים, בתקופה קצרה. אבישג היא תצפיתנית המתבוננת בפליטים המשליכים עצמם על גדרות תיל דוקרני. אך במהלך הרומן נגלה דמות דרמטית ביותר, העוברת תהליכי אובדן קשים מאוד. ליה, המשרתת במחסום, מנסה לדמיין את המתחולל מאחורי הפרצופים של הפלסטינים שחולפים לצידה יום-יום. וגם היא עדה לאירוע דרמטי וקשה. אך בהגיעה לתל אביב, כובשת אותה בסערה חסרת תקדים. יעל, שיש להניח שהיא הדמות הקרובה ביותר למחברת. בעלת כישרונות בתחומים רבים. וגם בעלת חוש הומור מפותח.
אין לסיפור המרכזי כל המשכיות, הוא ממוקד בשלוש הדמויות המרכזיות. כל אחת וחייה היא. והמפגשים המשולשים שלהן. הכותבת עוברת מדמות לדמות, מסיפור לסיפור. בדרך כלל על מנת לעצור את המתח בשיאו, רגע לפני שהיא חושפת את סופו של הסיפור הקודם. ובכך שומרת על מתח, והפתעה בחשיפת מעלליהן של שלוש הדמויות.
הדמויות מספרות את עצמן. הסופרת מתארת אותן. הדמויות מספרות את חברותיהן, אימהותיהן, את סביבתן ואת מערכות היחסים שלהן. אך אין בהן איזו אמירה אידאולוגית, או ערכית. ההתמודדות עם הערכים החברתיים, הלאומיים, איננה מהווה מהות בסיפור, אלא רק העלילות עצמן. הפעולה, העשייה, הכאב, הרגש.
דורו תוניסאי
הדורו התוניסאי הוא כינוי של מטבע כסף קטן, אשר הוא חלק מהמטבע התוניסאי. ערך המטבע הוא חמש מילימיות או 0.005 של דינר תוניסאי, והוא המטבע הקטן ביותר המוטבע כיום (מטבעות קטנים יותר של 1 ו-2 מילימיות אינם מונפקים עוד). מטבעות אלו צבועים בצבע כסף, ובצידן האחורי מופיעה חריטה של עץ.
נאום מעלית
נאום מעלית (באנגלית: elevator speech. הביטוי הרווח באנגלית הוא elevator pitch, וקיימת גם הצורה elevator statement) הוא סיכום קצר שמטרתו להגדיר בפשטות ובמהירות אדם, מקצוע, מוצר, שירות, ארגון או אירוע ואת הערך אותו מציע.
המונח משקף את הרעיון שיש להעביר את הסיכום במשך זמן נסיעה במעלית, המוערך בשלושים שניות עד שתי דקות. המונח נגזר מתרחיש של פגישה מקרית עם אישיות חשובה במעלית. אם השיחה בתוך המעלית בפרק זמן זה מעניינת ומציעה ערך מוסף, היא עשויה להימשך גם לאחר היציאה מהמעלית, ולהסתיים בהחלפת כרטיס ביקור או בקביעת פגישה עתידית.
מאפיינים מומלצים של נאום מעלית
קתלין פגאנה, נואמת וחוקרת בתחום הסיעוד, ממליצה שהנואם יציג את עצמו בקצרה. בנוסף, פגאנה מדגישה כי חשוב לדבר בהתלהבות ובתשוקה כדי שהקהל יהיה קשוב לנואם, ולהתאים את הנאום לקהל היעד. המלצתה הנוספת היא לתרגל את הנאום מראש ולסיים אותו בתזכורת מה הנואם מבקש מהקהל.
אהושונד
אהושונד (בנורווגית: Aursund) הוא אגם בנפה ררוס במחוז טרנדלג שבנורווגיה. הכפר בריקן שוכן לאורך חופו המזרחי והכפר גלאמוס שוכן לאורך חופו המערבי.
ים המשברים
ים המשברים (בלטינית: Mare Crisium - "מארה קריסיום") הוא ים ירחי הממוקם באזור אגן המשברים על הירח, צפונית מזרחית לים השלווה.
אהושונד
יש מספרא גמים הזורמים לאגם, ביניהם ריאן, ריאסטן ובולגן.
ים המשברים
בדומה לשאר ימות הירח, אין מדובר בים, אלא בעמק המכוסה בזלת. אגן המשברים נוצר בעידן הפרה-אימבריאני - לפני כ-4 מיליארד שנים.
אהושונד
הזרימה מוסדרת על ידי אנרגיה מימית דרכה עוברים מים לנהר גלומה.
אורכו של האגם הוא כ-22 קילומטרים ורוחבו כ-5 קילומטרים. עומקו המקסימלי של האגם הוא 52 מטרים.
ים המשברים
אזור ים המשברים מישורי. בדרום המישור מצויים שרידי מכתשים, שכוסו בזלת (:מכתשי רפאים").
אהושונד
מקור מימיו של האגם נמצא ליד אורסונדן סמוך לתחילת עמק גלומדל. תושבי המקום טוענים כי מקור מימיו של נהר גלומה הוא מוסטונינה, אגם זעיר המרוחק כ-30 קילומטרים צפונית לאורסונדן.
ים המשברים
היסטורית גילוי
בדומה למרבית ימות הירח, שמו של ים המשברים ניתן לו על ידי ג'ובאני ריצ'ולי בשנת 1651. השם קיבל תוקף בינלאומי בשנת 1935.
במהלך המאה ה-17 כונה ים המשברים בשם "הים הכספי" על ידי תומאס הריוט, פייר גסנדי ומיכאל פון לאנגרן, בשל מיקומו היחסי על פני הירח (הממוקם במיקום המקביל למיקום הים הכספי על פני כדור הארץ).
האסטרונום האנגלי ויליאם גילברט כינה את ים המשברים בשם "בריטניה" על שם בריטניה הגדולה.
בשנת 1969 התרסקה בים המשברים החללית הסובייטית לונה 15. ב-22 באוגוסט 1976 במסגרת משימת לונה 24 הובאו לכדור הארץ דגימות קרקע מים המשברים.
בתרבות
ים המשברים הוא אתר ההתרחשות של עלילת ספר המדע הבדיוני "עריצה היא הלבנה" מאת רוברט היינליין. כמו כן עלילת הסיפור הקצר "The Sentinel" ("הזקיף") של ארתור סי. קלארק עליו מבוסס הסרט 2001: אודיסיאה בחלל מתרחש בים המשברים.
עופרית הכף
עֹפְרית הכֵּף (שם מדעי: Plumbago auriculata) היא מין של שיח ממשפחת העופריתיים. מוצאה מדרום אפריקה. הוא נפוץ בישראל כצמח נוי. לסוג עופרית ישנו נציג בר בישראל - עופרית אירופית.
עופרית הכף היא שיח רב-שנתי ירוק עד. היא גדלה לגובה של עד שני מטרים, ויכולה להתפשט לרוחב של מספר מטרים. ניתנת לגיזום לצורה ולגודל רצוי. היא פורחת מספר חודשים בשנה בצבע תכלת.
העופרית היא פונדקאית לפרפר כחליל האספסת. בחודשי הקיץ ניתן לעיתים קרובות לראות עשרות פרטים של כחליל זה על שיחים פורחים של העופרית.
זיתון
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
ברסי אלקטריק קב
ברסי אלקטריק קב (באנגלית : Bersey electric cab, קרוי גם : London Electrical Cab) היה רכב חשמלי, שפותח ויוצר בשנת 1896, על ידי המהנדס וולטר ברסי ("Walter Bersey" ) והיה המונית החשמלית הראשונה בלונדון
היסטוריה
חברת מוניות החשמל בלונדון ניהלה שירות של 12 מוניות "ברסי" במרכז לונדון החל מ-19 באוגוסט 1897 לאחר חנוכתו בהנהגתו של מהנדס החשמל "William Henry Preece". הם הפכו למוניות הראשונות בעלות ההנעה העצמית בעיר. כחלק מתנאי הרישוי שלהם, משטרת המטרופוליטן דרשה מהם לעמוד בארבעה תנאים: שיונעו רק על ידי נהגים מקצועיים, שהם יוכלו לעצור לפי דרישה, שהם יוכלו להסתובב ברדיוס קטן ושהם מסוגלים לטפס על גבעת סאבוי ("Savoy Place" ), שהיא התלולה ביותר בעיר לונדון.
המוניות גבו תעריפים זהים לאלה ששימשו מוניות רתומות לסוסים והיו בתחילה פופולריות למדי. אפילו נסיך ויילס (אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת) נסע באחד. המוניות התפרסמו במהרה בכינוי "יונקי הדבש" (hummingbirds) בגלל הרעש שנגרם על ידי המנועים שלהם ועל חשיפתם השחורה והצהובה הייחודית. הנוסעים דיווחו כי אביזרי הפנים היו מפוארים בהשוואה למוניות רתומות לסוסים, אולם היו כמה תלונות על כך שהתאורה הפנימית גרמה להן להיות בולטות מדי לאלה שמחוץ לתא הנהג.
הצי הגיע לשיא בסביבות 75 מוניות, שכולן היו צריכות לחזור למתחם הבודד בלמבת ("Lambeth" ) כדי להחליף סוללות. זה הושג באמצעות מעליות הידראוליות שהיו יכולות להשלים את הפעולה תוך 2–3 דקות. חברת מוניות החשמל בלונדון תכננה להציג בעתיד מחסני סוללה ומחליפי חילוף נוספים כדי להרחיב את הכיסוי והטווח שלה. בשל הוצאות החשמל הזמינות באותה עת שהחברה השקיעה בגנרטור חשמלי משלה.
המוניות הוצאו מהשירות והחברה נסגרה באוגוסט 1899.
גמר גביע אופ"א 1994
גמר גביע אופ"א 1994 היה השלב שנעל את טורניר גביע אופ"א לעונת. הוא שוחק בשני מפגשים במתכונת בית-חוץ, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר היא אינטר מילאנו האיטלקית, שגברה על רד בול זלצבורג האוסטרית בתוצאה 0–2 בסיכום שני המפגשים. הייתה זו המהדורה ה-23 של המפעל.
אינטר זכתה בתואר בפעם השנייה בתולדותיה, שלוש שנים לאחר זכייתה הראשונה, ובהופעתה השנייה בתולדותיה בגמר המפעל. הייתה זו זכייה איטלקית שנייה ברציפות בגביע אופ"א (אחרי יובנטוס עונה קודם לכן), חמישית בתוך שש עונות, ושישית בסך הכול. מנגד, עבור רד בול זלצבורג הייתה זו הופעה ראשונה אי פעם במשחק גמר אירופי, והופעה ראשונה אי פעם לקבוצה אוסטרית בגמר גביע אופ"א. זלצבורג כשלה בניסיונה להשיג תואר אירופי משמעותי ראשון לקבוצה אוסטרית. ההעפלה נחשבה להפתעה, לאחר שטרם אותה העונה, השתתפה הקבוצה שלוש פעמים בלבד במפעל. פעמיים מתוכן לא עברה את הסיבוב הראשון (כולל עונה קודם לכן מול אייאקס), ופעם אחת הודחה בסיבוב השני.
שתי הקבוצות העפילו לטורניר עקב מיקום הליגה שלהן בעונה החולפת. אינטר הייתה לסגנית האלופה בעונת 1992/1993 בסרייה א', עם ארבע נקודות פחות מהאלופה ויריבתה העירונית, מילאן. רד בול זלצבורג סיימה את העונה הסדירה במקום הראשון, אך איבדה את הבכורה בפלייאוף העליון לאוסטריה וינה בפער שערים עדיף בלבד, וסיימה כסגנית האלופה.
במשחק הגמר הראשון באצטדיון ארנסט האפל בווינה, אליו העתיקה את זלצבורג את משחקיה הביתיים החל ברבע הגמר, ניצחה אינטר בתוצאה 0–1 משער של ניקולה ברטי לאחר 35 דקות. בגומלין בסן סירו שבמילאנו, ניצחה אינטר שוב באותה התוצאה, 1-0 משער של וים יונק לאחר 62 דקות. עם 0–2 בסיכום שני המפגשים, זכתה אינטר בגביע אופ"א השני בתולדותיה.
אינטר מילאנו
אינטר פתחה את הטורניר מול ראפיד בוקרשט הרומנית. במשחק הראשון בבית כבש דניס ברגקאמפ בפנדל לאחר 19 דקות. אלכסנדרו אנדראשי איזן זמנית בפתיחת המחצית השנייה, אך ברגקאמפ השלים שלושער עם שני שערים נוספים וקבע 1–3 בסיום. בגומלין בחוץ כבש סרג'יו בטיסטיני רבע שעה לסיום, וים יונק כבש שמונה דקות לאחר מכן, ובסיום 0–2 לאינטר, שעולה לסיבוב השני עם ניצחון כפול, 5-1 בסיכום המפגשים.
בשמינית הגמר הוגרלה אינטר למפגש עם נוריץ' סיטי האנגלית. פנדל מדויק של ברגקאמפ, עשר דקות לסיום המשחק, העניק לאינטר ניצחון 0–1 בחוץ. שער מאוחר נוסף של ברגקאמפ, הפעם בדקה ה-88, העניק לקבוצתו ניצחון ביתי, שוב באותה התוצאה, ועם 0–2 בסיכום המפגשים המשיכה אינטר לרבע הגמר.
בשלב רבע הגמר פגשה אינטר את בורוסיה דורטמונד הגרמנית. במחצית הראשונה בדורטמונד כיכב יונק עם שער בדקה ה-33, ושער נוסף שלוש דקות לאחר מכן. מיכאל שולץ צימק שבע דקות לסיום, אך בדקה האחרונה קבע שאלימוב את תוצאת הסיום, 3-1 לאינטר. בגומלין הביתי עלתה דורטמונד ליתרון בדקה ה-38 משער של מיכאל צורק. שתי דקות בתוך המחצית השנייה קבע לארס ריקן 2-0 לדורטמונד, שהתקרבה מרחק שער אחד ממהפך, אך תשע דקות לסיום כבש אנטוניו מאניקונה את השער המצמק. רק 1–2 לדורטמונד בסן סירו, 4-3 לאינטר בסיכום המפגשים.
המשוכה האחרונה בדרך לגמר הייתה בת ארצה של אינטר, קליארי. פונטולאן העלה את אינטר ליתרון חוץ בדקה השישית, אך לואיז אוליביירה איזן כעבור חמש דקות. רובן סוסה החזיר את היתרון לאינטר בדקה ה-61, אך שערים מאוחרים של אנטוניו קריניטי (81) ושל ג'וזפה פנקארו (86) קבעו מהפך במשחק, 3-2 מרשים לקליארי בסיום. בגומלין הביתי העלה ברגקאמפ את קבוצתו ליתרון בפנדל בדקה ה-37, שער שמחק למעשה את יתרונה של קליארי מהמשחק הראשון. ניקולה ברטי כבש בדקה ה-54, ותשע דקות אחריו קבע יונק את תוצאת המשחק, 3-0 לאינטר, 5-3 בסיכום שני המפגשים, וכרטיס לגמר המפעל בפעם השנייה בתולדות המועדון.
רד בול זלצבורג
רד בול זלצבורג החלה את דרכה לגמר בהגרלה נוחה יחסית, דונאיסקה סטרדה הסלובקית. במשחק הראשון בבית גברו האוסטרים 0–2 על יריבתם הסלובקית משערים של מרטין אמרהאוזר בדקה הארבעים ושל היימו פפייפנברגר חמש דקות לסיום ההתמודדות. בגומלין ניצחו האוסטרים באותה התוצאה, משערים של הרמן סטאדלר בדקה ה-19 ושל פפייפנברגר בדקה ה-59. 4-0 בסיכום לזלצבורג, שממשיכה לסיבוב השני בפעם השנייה בלבד בתולדותיה.
בסיבוב השני, אותו צלחה זלצבורג בפעם הראשונה בתולדותיה, פגשו האוסטרים את רויאל אנטוורפן הבלגית. זלצבורג אירחה את המשחק הראשון, וניצחה 0–1 משער של ניקולה ג'ורצ'ביץ' לאחר 67 דקות. בגומלין בבלגיה שוב גברה זלצבורג 0–1 על יריבתה, הפעם משער של וולפגנג פיירסינגר שש דקות לסיום. 2-0 בסיכום לזלצבורג בדרך לשמינית הגמר.
בשמינית הגמר פגשה זלצבורג את ספורטינג ליסבון הפורטוגלית. במשחק הראשון בליסבון התקרבה זלצבורג להדחה מהמפעל, כאשר סרגיי שרבאקוב כבש לאחר 23 דקות וז'ורז'ה קאדטה הכפיל בדקה ה-63, 2-0 לספורטינג בסיום. זלצבורג אירחה את הגומלין בפיגור של שני שערים וללא שער חוץ, והמחצית הראשונה הסתיימה ללא שערים, מה שקירב אותה יותר להדחה. בחצי השני חזרה זלצבורג להתמודדות כבר בדקה ה-48, כאשר ליאו ליינר קבע 0–1. בדקה האחרונה של המשחק קבע אדי הוטר 2-0 דרמטי לזלצבורג, ששלח את המשחק להארכה. בדקה ה-113, שבע דקות בלבד לסיום, כבש אמרהאוזר את השער השלישי במשחק, 3-0 לזלצבורג, שממשיכה לרבע הגמר לאחר מהפך מרשים.
ברבע הגמר המתינה לזלצבורג איינטרכט פרנקפורט הגרמנית. המשחק הראשון התקיים באצטדיון ארנסט האפל בווינה, לאחר שנמצא כי האצטדיון בזלצבורג אינו מתאים לאירוח משחקים בשלבים המאוחרים של המפעל. בדקה ה-33 כבש הוטר את שער הניצחון באצטדיון הווינאי, 1-0 לזלצבורג בסיום. במשחק החוץ בפרנקפורט נכנעה זלצבורג באותה התוצאה, משער של מאוריציו גאודינו בדקה ה-21. לאחר הארכה ללא שערים, הגיעו הקבוצות להכרעה בדו-קרב בעיטות עונשין. חמש הבעיטות הראשונות של שתי הקבוצות הסתיימו בשוויון 4-4, כאשר הבועט השלישי מכל קבוצה היה זה שהחמיץ (גאודינו לפרנקפורט, פיירסינגר לזלצבורג). הבעיטה השישית הביאה להכרעה, לאחר ששוערה של זלצבורג אוטו קונראד כבש, מנפרד בינץ מפרנקפורט החמיץ, ובסיום 4–5 לזלצבורג בדו-קרב.
בחצי הגמר פגשה זלצבורג יריבה גרמנית נוספת, קרלסרוהה. המשחק הראשון באצטדיון ארנסט האפל הסתיים ללא שערים. בגומלין בחוץ כבש סטאדלר את שער היתרון של זלצבורג לאחר 12 דקות בלבד. ריינר קרייג איזן בדקה ה-54, ובסיום נפרדו הקבוצות בשוויון 1-1, וזו הייתה גם התוצאה בסיכום שני המפגשים. שער החוץ של סטאדלר הספיק לזלצבורג כדי לנצח בדו-קרב בזכות חוק שערי חוץ, ולהעפיל לגמר האירופי הראשון בתולדותיה.
המשחק הראשון
המפגש הראשון התקיים באצטדיון ארנסט האפל בעיר וינה, כפי שהתקיימו משחקי הבית של זלצבורג החל מרבע הגמר, בשל גודלו של האצטדיון בזלצבורג. אינטר הגיעה למפגש כשעל הקווים מוביל אותה ג'אמפיירו מאריני. כדורגלן העבר של המועדון, שאימן עד אז רק בנוער של אינטר, החליף בתפקיד את אוסוולדו באניולי שפוטר במהלך העונה. מאריני מונה לתפקיד בעקבות העונה הקשה בסרייה א', במהלכה הפכה אינטר למועמדת לירידה, ושרדה לבסוף בפער של נקודה בלבד מהקו האדום. למעשה, באניולי הוביל את אינטר בשלושת הסיבובים הראשונים, ומאריני החליפו רק לפני שלב רבע הגמר. אינטר פתחה במערך של שלושה בלמים, כאשר לפניהם שלושה קשרים מרכזיים ושני חלוצים. ההגנה כולה הייתה על טהרת הכדורגלנים האיטלקים, ובלטו בה השוער וולטר זנגה והקפטן ג'וזפה ברגומי. בחוד ההתקפה פתח דניס ברגקאמפ, מלך השערים של המפעל באותה העונה (במשותף) עם שמונה כיבושים, ורובן סוסה האורוגוואי פתח לצדו. מנגד, הוביל המאמן הקרואטי אוטו באריץ' את קבוצתו להישג מרשים בעצם ההעפלה לגמר, והציב קבוצה קשוחה וחזקה, במיוחד בחלק האחורי. זלצבורג ספגה ארבעה שערים בלבד בעשרת משחקיה בטורניר עד לגמר, ופתחה במערך דומה לזה של אינטר, עם שלושה בלמים ושני חלוצים.
לקראת המחצית השנייה ערכה רד בול זלצבורג חילוף בקישור, כאשר אמרהאוזר יצא ודאמיר מוז'ק נכנס במקומו. בדקה ה-49 נותרה אינטר בעשרה שחקנים, במהלך בו היה מעורב מוז'ק. הקשר שלח את אייגנר, ביאנקי שרדף אחריו הפיל אותו בדחיפה מאחור, והשופט הדני קים מילטון נילסן הראה לו את הכרטיס הצהוב השני, כרטיס אדום לביאנקי, שיחמיץ גם את הגומלין. בתמיכת הקהל הביתי המשיכה זלצבורג לתקוף ולחפש את השער, והתקרבה כאשר ובר שלח כדור לתוך מרכז הרחבה, מוז'ק השתלט ובעט את הכדור הקופץ, הכדור פגע בסרג'יו בטיסטיני ויצא לקרן. דווקא מן העבר השני, כשהיא בעשרה שחקנים, הגיעה אינטר להזדמנות גדולה לכיבוש. ההתקפה התחילה בקו מחצית המגרש, כאשר על הכדור השתלט ריקרדו פרי המחליף. פרי העביר בראש ליונק, ממנו לברטי, שהעביר לברגקאמפ. ההולנדי זיהה את הפריצה של יונק משמאלו והעביר לו את הכדור, יונק פרץ לרחבה, התגבר על המגן ושלח כדור שטוח לפינה הרחוקה. קונראד כבר נכנע, אך הכדור חלף בסמוך לעמוד הרחוק. בסיום, 1-0 לאינטר במשחק שווה כוחות בווינה.
משחק הגומלין
שבועיים לאחר המשחק הראשון, נפגשו הקבוצות למפגש הגומלין בסן סירו. אינטר הגיעה עם הרכב כמעט זהה לזה שניצח בזלצבורג, כאשר ביאנקי המורחק הוחלף בדוידה פונטולאן שהוצב בכנף שמאל, ואנג'לו אורלנדו, שפתח בכנף שמאל במשחק הראשון, הוסט לכנף ימין. מנגד, ערכה האורחת מספר שינויים בהרכב, ואף במערך. בניגוד למשחק הראשון, אז פתחה עם קשר התקפי מובהק, הציב באריץ' שלישיית קישור בקו אחד, כדי לנסות ולהתמודד עם שלישיית הקישור של אינטר. באריץ' ערך שלושה שינויים בהרכב, כאשר וולפגנג פיירסינגר ואדי הוטר פתחו במרכז הקישור במקומם של אמרהאוזר שירד לספסל ושל מרקיניו שעבר לתפקיד החלוץ. בהתקפה, ניקולה ג'ורצ'ביץ' פתח במקומו של היימו פפייפנברגר המושעה, ומרקיניו שהוסט מהקישור תפס את מקומו של סטאדלר.
המחצית הראשונה התנהלה בעיקר במגמה התקפית מצדה של זלצבורג, שרצתה להשיג את השוויון בדו-קרב. היא נתקלה ביכולת טובה של זנגה בין הקורות, ולא הצליחה לממש את יתרונה במגרש גם על לוח התוצאות, שוויון 0-0 בהפסקה.
המחצית השנייה הביאה עמה מספר מצבים קורצים לכיבוש מצד שתי הקבוצות. זלצבורג שלחה שחקנים רבים קדימה והפעילה לחץ על שחקני אינטר, שמנגד יצאו להתקפות מהירות ומסוכנות, כאשר רובן סוסה בולט בשורות המארחת. המצב המסוכן הראשון היה של סוסה, שהצליח להשתלט על כדור עומק בתוך הרחבה וניצב לבד מול קונראד היוצא, אך החמיץ את המסגרת. בצד השני נתקלה האורחת בחוסר מזל משווע, כאשר בעיטה ממרחק של מרקיניו פגעה בשתי הקורות, תחילה בקורה הרחוקה, ממנה ניתזה לקורה הקרובה. בדקה ה-62 נכבש השער היחיד במשחק. סוסה שלח לרחבה את יונק, שהתגבר על השומר שלו ומכשלושה מטרים הקפיץ מעל קונראד, 1-0 לאינטר.
בסיום, אינטר משחזרת את ניצחונה מזלצבורג עם 0–1 נוסף בסן סירו, ועם 0–2 בסיכום שני המפגשים, מניפה בפעם השנייה בתולדותיה את גביע אופ"א.
באדי רוג'רס
הרמן גוסטב רוד (באנגלית: Herman Gustav Rohde; 20 בפברואר 1921 – 26 ביוני 1992), הידוע בשם הבמה באדי רוג'רס (באנגלית: Buddy Rogers) ובכינוי "נער הטבע" ("Nature Boy") היה מתאבק מקצועי אמריקאי. נחשב לאחד המתאבקים הגדולים בכל הזמנים. הופעותיו השפיעו על מתאבקים רבים אחריו, הכוללים את ריק פלייר שאף אימץ את הגינונים שלו ואת מהלך הסיום המפורסם, הפיגר פור לג לוק, של רוג'רס. רוג'רס זכה פעם אחת באליפות העולם של ה-WWF, והיה הראשון שהחזיק את תוארי האליפות העולם של ה-WWF וה-NWA בו זמנית (והשלישי בכלל יחד עם ריק פלייר וAJ סטיילס).
ביוגרפיה
רוג'רס נולד בקמדן, ניו ג'רזי להורים מהגרים מגרמניה. הוא הופיע כמתאבק בשם באדי רוג'רס בטקסס וביוסטון, שם הלבין את שיערו וקיבל את הכינוי "נער הטבע", מבנה גופו החסון והכריזמה שלו הקנתה לו את אהבת הקהל. בשנת 1950 הצטרף לאררגון של וינס מקמהן האב, ה-CWC.
בשנת 1961, כשארגונו של מקמהן היה חלק מה-NWA הוא זכה בתואר אלוף העולם במשקל כבד מפאט אוקונור, לפני קהל של כ-38,000 צופים - מספר הצופים הגדול ביותר שחזה בקרב היאבקות עד רסלמניה 3.
בהמשך, מקמהן האב פרש מה-NWA והקים את ה-WWWF (World Wide Wrestling Federation), וכיוון שהאלוף הנוכחי ת'ז לא היה אהוד על ידם, קיבל רוג'רס את התואר של אלוף ה-WWWF הראשון, והיה הראשון שהחזיק בו זמנית את אליפות ה-WWWF ואליפות ה-NWA. בהמשך, הפסיד את שתי החגורות. את חגורת ה-NWA הוא הפסיד היות שלא הייתה שייכת לארגון ולפיכך הוחזרה ל-NWA, ועל חגורת ה-WWWF הוא שמר במשך חצי שנה, אך הפסיד אותה לברונו סמרטינו בקרב הקצר בהיסטוריה שארך 47 שניות בלבד. לאחר שבאותה שנה לקה בהתקף לב, בסוף השנה הוא פרש מהיאבקות והתאבק רק בקידום אירועים.
בשנת 1978, כשהיה בשנות החמישים המאוחרות שלו, חזר רוג'רס חזר להתאבק בארגונים קטנים. באותן השנים זכה לפרסום כשהתעמת מול מי שגם כינה את עצמו "נער הטבע", ריק פלייר, ומשום כך זכה הקרב ביניהם לשם "קרב נערי הטבע". העימות נמשך עד שרוג'רס הפסיד לפלייר ב-9 ביולי 1978. לאחר מכן, הפך רוג'רס למאמן שהופיע כמנהלם של מתאבקים דוגמת ג'ימי סנוקה, קן פאטרה, ג'ין אנדרסון וביג ג'ון סטאד. לאחר מכן, הנחה פינה ב-WWF בה ראיין מתאבקים בשם "הפינה של רוג'רס". במהלך השתתפותו בקרב זוגות, שבר רוג'רס את הירך ופרש מהיאבקות שוב.
בשנת 1992 נפטר רוג'רס מהתקף לב ושנתיים לאחר מכן נבחר להיכל התהילה של ה-WWE.
הכתר (סדרת טלוויזיה)
הכתר (באנגלית: The Crown) היא סדרת רשת בריטית-אמריקאית מסוגת דרמה ביוגרפית, שיצר וכתב פיטר מורגן והופקה על ידי Left Bank Pictures ו-Sony Pictures Television עבור Netflix. הסדרה מתארת, תוך נטילת חופש אמנותי – היסטוריונים אף קראו למפיקים להוסיף תניית פטור בפתיח, המדגישה כי בעלילה ישנם יסודות בדיוניים רבים – את תקופת שלטונה של המלכה אליזבת השנייה בממלכה המאוחדת. עלילת העונה הראשונה מתרחשת החל מ-1947 עם נישואיה של המלכה לפיליפ, דוכס אדינבורו עד לסיום אירוסיה של אחותה הנסיכה מרגרט לפיטר טאונסנד ב-1955. עלילת העונה השנייה מתרחשת החל ממשבר סואץ ב-1956 עד לפרישתו של ראש הממשלה הרולד מקמילן בעקבות השערורייה של פרשת פרופיומו. עלילת העונה השלישית מתרחשת החל משנת 1964 ועד 1977 ומתחילה בבחירתו של הרולד וילסון לראשות ממשלת הממלכה המאוחדת ומסתיימת בחגיגות 25 שנה למלכותה של אליזבת. העונה הרביעית מתרחשת במהלך כהונתה של מרגרט תאצ'ר כראש הממשלה. כשהעונה החמישית התמקדה בשנות ה-90 של המאה ה-20 והעונה השישית והאחרונה תסתיים בחגיגות ה-50 לשלטונה של אליזבת, בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, בתקופתו של טוני בלייר כראש ממשלה.
הסדרה "הכתר" התפתחה בעקבות סרטו של מורגן "המלכה" משנת 2006 והמחזה "The Audience" מ-2013. בסך הכול תכלול הסדרה 60 פרקים שישודרו בשש עונות, בעשרה פרקים בני שעה בכל עונה, שיתארו את כל שנותיה של המלכה. בכל שתי עונות מוחלפים השחקנים. קלייר פוי מגלמת את המלכה בשתי העונות הראשונות ולצדה מופיעים מאט סמית בתפקיד הנסיך פיליפ וונסה קירבי בדמות הנסיכה מרגרט. בעונה השלישית והרביעית גילמה את אליזבת השחקנית אוליביה קולמן ולצידה מופיעים טוביאס מנזיס כנסיך פיליפ והלנה בונהם קרטר כנסיכה מרגרט. בעונה החמישית והשישית הם הוחלפו על ידי אימלדה סטונטון בתור המלכה, ג'ונתן פרייס בתור הנסיך פיליפ ולסלי מנוויל בתור נסיכה מרגרט, דומיניק ווסט בתור הנסיך צ'ארלס ואוליביה ויליאמס בתור קמילה. אליהם הצטרפה אליזבת דביקי בתור הנסיכה דיאנה.
הצילומים נערכים באולפני אלסטרי בבורהמווד שבהרטפורדשייר, ובאתרי צילומים במקומות שונים ברחבי הממלכה המאוחדת. העונה הראשונה עלתה לשידור במלואה על ידי נטפליקס ב-4 בנובמבר 2016. היא קיבלה ביקורות חיוביות, המבקרים שיבחו את הופעות השחקנים, את הבימוי, הכתיבה, הצילומים, ההפקה והדיוק ההיסטורי היחסי של תיאור שלטונה של המלכה אליזבת. בשנת 2021 זכתה הסדרה בפרס אמי לבידור בפריים טיים לסדרת הדרמה הטובה ביותר. במיוחד זכו לשבחים קלייר פוי על התפקיד הראשי וג'ון לית'גו בדמות וינסטון צ'רצ'יל. פוי זכתה בפרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר ולית'גו זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בטקס ה-23 של פרס גילדת שחקני המסך וכן בפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה. עוד זכתה הסדרה פעמיים בפרס גלובוס הזהב, בשנים 2016 ו-2020, בפרס בחירת מבקרי הטלוויזיה ובפרס גילדת שחקני המסך לאנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרת דרמה.
העונה הראשונה עלתה לשידור ב-4 בנובמבר 2016, העונה השנייה עלתה לשידור במלואה על ידי נטפליקס ב-8 בדצמבר 2017. הסדרה חודשה לעונה שלישית ורביעית, כשהעונה השלישית עלתה לשידור ב-17 בנובמבר 2019, והעונה הרביעית עלתה לשידור ב-15 בנובמבר 2020.. ב-9 בנובמבר 2022, עלתה לשידור העונה החמישית.
תקציר עלילה
הסדרה "הכתר" מתחקה אחר חייה של המלכה אליזבת השנייה החל מנישואיה ב-1947 עד ימינו. העונה הראשונה מתארת אירועים עד 1955, עם קלייר פוי המגלמת את המלכה בעשור הראשון של שלטונה. העונה השנייה מתרחשת החל ממשבר סואץ ב-1956 עד פרישתו של הרולד מקמילן, ראש הממשלה השלישי של המלכה ב-1963 בעקבות הסקנדל הפוליטי שנוצר עקב פרשת פרופיומו. העונה השלישית כללה את הרומן של הנסיכה מרגרט עם הברונט רודי לואלין.
העונה הרביעית, בין 1979 ל-1990, כוללת את ימיה של מרגרט תאצ'ר בדאונינג 10 ואת נישואיו של הנסיך מוויילס עם דיאנה ספנסר. אירועים היסטוריים מרכזיים נוספים הם: מלחמת פוקלנד, ביקור הנסיך צ'ארלס והנסיכה דיאנה באוסטרליה, וההתנקשות בלורד מאונטבאטן.
העונה החמישית תתרחש מתחילת שנות ה-90 עם עלייתו של ג'ון מייג'ור לשלטון ועד 1997, עם הפסדו בבחירות הכלליות, שהעלו לשלטון את מפלגת הלייבור בראשות טוני בלייר. תקופה זו תכסה אירועים כמו הריאיון השינוי במחלוקת של הנסיכה דיאנה לתקשורת, גירושיה מצ'ארלס ותחילת הידידות שלה עם מוחמד אל פאיד. העונה מסתיימת עם מסירת הונג קונג בחזרה לסין במקביל להוצאתה משירות של האונייה "בריטניה" שהיוותה סמל אישי חשוב עבור המלכה ומשמשת מוטיב חוזר לכל אורך העונה.
העונה השישית תחל בהלוויית דיאנה, הנסיכה מוויילס ותלווה את השנים הראשונות לשלטונו של בלייר כראש ממשלה ותסתיים בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, במלאת 50 שנה לשלטונה של אליזבת.
שחקנים אורחים
שמות השחקנים הבאים הופיעו בקרדיטים בכותרות הפתיחה ושיחקו בתפקיד משמעותי בפרק יחיד:
צילומים
חלק מצילומי הסדרה נערכו באולמי אלסטרי בבורהמווד שבהרטפורדשייר, ושאר הצילומים נערכו באתרים שונים במשך 152 ימים. סטים עבור מגורים פרטיים, הפנים של המטוס הפרטי, חדר הממשלה, והחזית של דאונינג 10 הוקמו באולפני אלסטרי. לנקסטר האוס, וורת'הם פארק ווילטון האוס שימשו עבור סצנות שהתרחשו בארמון בקינגהאם. קתדרלת אילי שימשה כאתר צילומים עבור מנזר וסטמינסטר, והסצנות שהתרחשו בקניה צולמו בדרום אפריקה.
אתרי צילום נוספים בבריטניה כוללים את ארמון אלת'ם, רויאל נייבל קולג', גולדסמיתס הול, שדה התעופה סורהם, טירת ניו סליינס, טירת בלמורל, קורדן ביי, תיאטרון ליסאום, לוסלי פארק, הטפילד האוס, המספנה ההיסטורית בצ'טהם, קתדרלת סאת'ק, ארדווריקי האוס, אנגלפילד האוס ואחוזת גלנפשי.
צילומי העונה השנייה החלו בתחילת אוקטובר 2016.
יציאה לאקרנים
שני הפרקים הראשונים של הסדרה הוקרנו בבתי הקולנוע בבריטניה ב-1 בנובמבר 2016. הסדרה במלואה הופצה ברחבי העולם ב-4 בנובמבר 2016. העונה השנייה יצאה לאור בנובמבר 2017. העונה השלישית עלתה ב-17 בנובמבר 2019. העונה הרביעית עלתה לשידור ב-15 בנובמבר 2020.העונה החמישית עלתה לשידור ב-9 בנובמבר 2022
6 ביולי
6 ביולי הוא היום ה-187 בשנה (188 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 178 ימים.
יששכר גואלמן
הרב יששכר גואלמן (נולד בה'תש"ג, 1943) הוא ממייסדי מכון מרחבים ומחבר תורני. בעבר היה המפקח המרכז (מפמ"ר) ללימודי תנ"ך בחינוך הממלכתי דתי במשרד החינוך.
ביוגרפיה
יששכר גואלמן הוא בנו של אלעזר גואלמן, שהיה מזכ"ל הסתדרות הפועל המזרחי וחבר המפד"ל, ונכדו של הרב גדליה גואלמן, שד"ר של ישיבת לומז'ה, ומתלמידי הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
למד בישיבת כרם ביבנה, ובחורף תשכ"ה, לאחר סיום שירותו הצבאי במסגרת הישיבה, ולאחר התייעצות עם הרצי"ה קוק, עבר ללמוד בישיבת מרכז הרב. בשנת תשכ"ו (1966) זכה בפרס משרד הדתות לחיבורים תורניים.
משנת 1982 עד ראשית שנת 2011 כיהן כמפמ"ר ("מפקח מרכז" - מפקח ראשי) תנ"ך במשרד החינוך, אז הוחלף על ידי מירי שליסל.
ייסד את "מכון מרחבים" להכשרת מורים בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 יחד עם שני אברכים נוספים מישיבת מרכז הרב, הרב אריה שטרן והרב יגאל שפרן, בעידוד ראש הישיבה, הרב צבי יהודה הכהן קוק. שימש כמרצה במכון במשך עשרות שנים. כמו כן, לימד תנ"ך במדרשת הרובע, במכללת אורות ישראל ובישיבת נתיב מאיר.
ערך יחד עם חותנו הרב שלמה זלמן מן ההר והרב פרופ' יהודה איזנברג את הספר דיני צבא ומלחמה של הרב שלמה מן ההר אשר זכה בפרס ירושלים לספרות תורנית, תשל"ב. ערך גם את ספרו של הרב שלמה זלמן מן ההר 'מהר שלם' - עיוני תנ"ך ; ענייני מקדש. כמו כן, ערך יחד עם הרב איסר קלונסקי את ספרו הקול "קול יעקב : מהלכות התפילה".
הוציא שני כרכים של ספר שמות וספר במדבר אשר מותאם לתוכנית הלימודים בתנ"ך בבתי הספר הדתיים. ספר נוסף שחיבר הוא 'ערבי פסחים' בהוצאת משרד החינוך. כתב יחד עם הרב אלישע וישליצקי את החוברת 'סוגיית הקריאה לשלום במלחמה', חוברת לתלמיד. בשנת תשמ"ב הוציא את החוברת למורים 'מאי חנוכה'. כתב פרק מהספר 'מאורות תהלים', עיונים במזמורי תהלים מאת סֶגֶל ההוראה של מכללת אורות ישראל. מאמריו בתנ"ך מתפרסמים באתר תנ"ך על הפרק.
מתגורר בעיר העתיקה בירושלים, היה נשוי ליהודית (נפטרה בקיץ תשס"ב), בתו של הרב שלמה זלמן מן-ההר. לזוג שבעה ילדים. בתו, יעל אריאל, ניהלה את כפר הנוער "איילת השחר" במושב יונתן שבגולן. בנו, הרב יאיר הוא מייסד ישיבת "תפארת שלמה" ברמלה והעומד בראשה. בן נוסף, הרב יהושע, הוא ר"מ בישיבת עטרת נחמיה בתל אביב. בתו יפעת, נשואה לרב מיכאל אדרעי, ראש כולל ההלכה בישיבת הר עציון ורב היישוב כפר מימון. גיסיו הם הרב חיים שטיינר, הרב עמיאל שטרנברג, שייקה שפירא והרב חיים מן ההר.
יונגפרנהיידה
יונגפרנהיידה (בגרמנית: Jungfernheide, שמשמעו "שדה בור") הוא אזור של יער ושטחי אדמה בברלין באזור שרלוטנבורג-נורד, חלק מרובע שרלוטנבורג-וילמרסדורף. בעבר היה יונגפרנהיידה שטח מיוער גדול אך הוא הצטמצם עקב פיתוח ושימוש צבאי. נמל התעופה ברלין טגל שנסגר עמד בו. כעת נמצא פארק יונגפרנהיידה מדרום לאזור היער, ואזור גדול יותר, מיוער, נמצא בין נמל התעופה לאגם טגל.
מנשה זלקה
מניסן מנשה זלקה (נולד ב-1 ביולי 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי והבלם וכקפטן בקבוצת הפועל חדרה מליגת העל. זלקה נחשב לאחד השחקנים הגדולים של המועדון בכל הזמנים ולסמל של הקבוצה.
יונגפרנהיידה
עם הקמת ברלין רבתי ב-1920 צורפו לשרלוטנבורג הרבעים לשעבר הרשטראסה (Heerstraße) ויונגפרנהיידה והיא הפכה לרובע השביעי של ברלין.
מנשה זלקה
טרום-בוגרים
זלקה נולד באדיס אבבה שבאתיופיה, ועלה לישראל כשהיה בן שנה. הוא התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של הפועל חדרה. בעונתו האחרונה בנערים, כשהקבוצה שיחקה בליגה א' מפרץ, הבקיע זלקה 17 שערים. בשתי עונות (ועוד משחק אחד ששיחק כחייל), כשקבוצתו שיחקה בליגה ארצית צפון לנוער, הבקיע זלקה 15 שערים בכל המסגרות. בגיל 18 התגייס זלקה לצה"ל לשירות קרבי בצנחנים, והפסיק לשחק כדורגל במסגרת קבוצתית באופן כמעט מוחלט למשך כ-3 שנים.
בוגרים
בעונת 2012/2013 התחיל זלקה את קריירת הבוגרים שלו, במדי קבוצת נעוריו, הפועל חדרה. בעונה זו שיחקה הקבוצה בליגה א' צפון. בעונה הבאה עבר זלקה אחרי משחק ליגה אחד במדי חדרה לקבוצת מ.ס. גבעת אולגה, היריבה העירונית, עקב סכסוך משפטי עם הנהלת הקבוצה. בדרבי בין הקבוצות באותה עונה כבש זלקה את שער הניצחון. בעונת 2014/2015 שיחק זלקה במדי שלוש קבוצות שונות: הוא פתח אותה במדי מכבי דלית אל כרמל, חזר לגבעת אולגה לתקופה של כחודש וסיים את העונה בקבוצת מכבי צור שלום, כולן מליגה א' צפון.
יונגפרנהיידה
שם הפארק
שם האזור הוא שילוב המילה Heide, שמשמעותה "שדה בור", ו-Jungfer, שמשמעותה "אצילה צעירה" או "עלמה" (כפי ש-Junker משמעו אציל צעיר) מהמנזר הבנדיקטיני שהיה בשפנדאו משנת 1269 עד המאה ה-16 והייתה בעלת האזור. רחוב Nonnendamm מתייחס גם לנזירות של שפנדאו.
מנשה זלקה
בוגרים
את עונת 2015/2016 פתח במדי הפועל חדרה, אליה חזר לקדנציה שנייה, אחרי שהקבוצה אוחדה עם מ.ס. גבעת אולגה, ושינתה את שמה ל"הפועל חדרה גבעת אולגה". בעונה זו פתח זלקה ב-16 משחקים וכבש שני שערים. הקבוצה סיימה את הליגה הסדירה במקום השני, ולא הצליחה לעלות ליגה - אחרי שניצחה בשני משחקי פלייאוף ההעפלה הראשונים לליגה הלאומית, אך הפסידה בגמר המחוזות למועדון ספורט כפר קאסם. בעונת 2016/2017 סיימה הקבוצה במקום הראשון, מה שזיכה אותה בעליית ליגה אוטומטית, ללא צורך בפלייאוף, אחרי תקופה של כ-40 שנים מחוץ לשתי הליגות הגבוהות. בעונה זו המשיך זלקה להיות בורג מרכזי בקבוצה, כשהוא פותח ב-20 משחקים וכובש שער אחד.
יונגפרנהיידה
יער ושטחי ציד
היער והאדמות ממזרח לשפנדאו היו שטח ציד מלכותי עד 1800. ב-1823 הוגדרו אזורי היער שרלוטנבורג וטגל כנחלה (Gutsbezirk).
שימוש צבאי
משנת 1824 שימש יונגפרנהיידה לתרגילים צבאיים ולירי. בשנת 1828 העביר פרידריך ויליאם השלישי מפרוסיה את מגרשי הארטילריה של רייניקנדורף ליונגפרנהיידה. בין 1896 ל-1901 נבנו צריפים עבור גדוד ספינות האוויר לופטשיפר-גדוד ברלין-יונגפרנהיידה.
מנשה זלקה
בוגרים
בשתי העונות הראשונות של הקבוצה בליגת העל הבקיע זלקה שער אחד בכל עונה, כאשר הוא ממשיך לשמש כקפטן הקבוצה וכבורג מרכזי בסגל השחקנים. בעונת הבקיע זלקה 2 שערים, וספג בסך הכל 11 כרטיסים צהובים וכרטיס אדום אחד.
יונגפרנהיידה
תחבורה ציבורית
תחנת הרכבת ברלין יונגפרנהיידה נפתחה ב-1877. בשנה זו הושלם הקטע המערבי של הרינגבאן של ברלין, שנבנה בעיקר למטרות צבאיות. שירות רכבת S בין יונגפרנהיידה לתחנת ברלין זוננאלה (Sonnenallee) הופסק מ-1980 עד 1997, בין השאר בגלל חומת ברלין. מאז הפתיחה מחדש, יונגפרנהיידה היא צומת מרכזי בצפון מערב ברלין ומציעה מעבר בין הרינגבאן, U7 (הרכבת התחתית של ברלין), רכבות אזוריות, אוטובוסים מקומיים ואוטובוסים מהירים לנמל התעופה ברלין טגל הסמוך. נמל התעופה טגל נבנה לאחר מלחמת העולם השנייה באזור שדה הבור של היונגפרנהיידה.
מנשה זלקה
בוגרים
ביוני 2022 חתם זלקה על חוזה חדש בחדרה, כאשר תנאי החוזה מבטיחים לו מקום בסגל הקבוצה עד 2025. בסיום תקופה זו ישמש כגורם מקצועי בהנהלת הקבוצה.
יונגפרנהיידה
אספקת מים
בשנת 1896 נפתח מפעל המים יונגפרנהיידה, שסיפק מי שתייה מאגם טגל. המפעל נסגר ב-2001.
מנשה זלקה
קריירת נבחרות
בדצמבר קיבל הצעה לייצג את נבחרת אתיופיה, אך זלקה הבהיר כי הוא ייצג רק את ישראל. לאורך הקריירה לא קיבל זלקה זימון לנבחרת ישראל.
חיים אישיים
זלקה נשוי לזהבה ומתגורר בחדרה מילדות, גדל בשכונת יוספטל בעיר. בתור ילד אהד את קבוצת מכבי תל אביב.
יונגפרנהיידה
פארק
היונגפרנהיידה ממוקם על 146 הקטאר בין תעלת הספינות ברלין-שפנדאו לבין סכר הקר (Heckerdamm), והוא תחום במערב על ידי דרך יונגפרנהיידה (Jungfernheideweg) ובמזרח על ידי אוטובאן (Bundesautobahn) מספר 111.
מנשה זלקה
חיים אישיים
זלקה נעדר ממשחקי כדורגל באופן קבוע על מנת לשרת שירות מילואים קרבי בפלגת עורב צנחנים במילואים, דבר יוצא דופן לכדורגלן מקצועני, ובפרט בליגה הבכירה בישראל. בנוסף, זלקה מרצה בבתי ספר על חשיבות השירות בצה"ל.
פרשת מותו של פנחס סגלוב
פנחס סגלוב היה יהודי חרדי תושב ירושלים שמצא את מותו בהפגנות השבת בשנת תשט"ז (1956).
מנשה זלקה
חיים אישיים
ב-2019 השיא זלקה משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-71 למדינת ישראל, לצד הספורטאית הפארלימפית, מורן סמואל, כייצוג לספורטאים הישראלים.
פרשת מותו של פנחס סגלוב
לטענת עד ראייה סגלוב הוכה באגרוף על ידי שוטר, הוטח למדרכה והתעלף. מנגד טענה המשטרה כי על אף האלימות בהפגנה האמצעים שבהם השתמשו השוטרים לפיזורה לא חרגו מהחוק וכי אין ממצאים המוכיחים באופן וודאי כי סגלוב מת כתוצאה ממכה של שוטר.
בעקבות מותו ועל רקע הפגנות השבת הרבות שהתקיימו באותה תקופה החליטה הממשלה על הקמת ועדת חקירה בראשות השופט אליהו מני שקבעה כי המשטרה פעלה בהתאם לחוק ומשום כך אין להטיל אחריות פלילית על איש מהשוטרים שפיזרו את ההפגנה.
מותו של סגלוב איחד את היהדות הדתית על כל גווניה במחאה על האלימות המשטרתית העזה שהופעלה כנגד מחאות השבת בירושלים.