cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מבקה: שיר היער
הפקה
בספטמבר 2015, שירות העיתונות של חברת Film.UA Group הודיעה על תחילת הפקת סרט אנימציה באורך מלא המבוסס על היצירה הקלאסית "שיר היער". בתחילה הניחו כי התסריט ייכתב על ידי קבוצת התסריט הרוסית הידועה "סכאר". עם זאת, הבחירה הסופית בכל זאת נפלה על ירוסלב וויז'ישק. בדצמבר 2016, הסרט המונפש "מבקה. שיר היער" זכה בבחירה התחרותית של הסוכנות הממשלתית האוקראינית לענייני קולנוע. הפרויקט צוין כאחד הפרויקטים בעלי הפוטנציאל הגבוה ביותר להחזיר את השקעתו מבין 88 פרויקטים שהגיעו לשלב הגמר. נחתם הסכם עם אולפני אנימה-גראד על מתן מימון חלקי מטעם המדינה בסכום של 24.5 מיליון הריבניה, שהם כ-30% מסך התקציב של הסרט. במרץ 2017 מפיקי חברת FILM. UA Group ו-Animagrad ערכו בהצלחה את אירוע הגיוס הבינלאומי הראשון של הפרויקט במסגרת פורום הסרטים המונפשים של אירופה (Cartoon Movie), בו יוצגה אוקראינה לראשונה. בשאלון המסורתי של הפורום, רבים מהמשתתפים קראו למסע הגיוס של הסרט כאחד הטובים מבין 50 הפרויקטים. המפיקים קיבלו שבחים מצד שחקנים מרכזיים בשוק האנימציה, כולל חברת וולט דיסני (סניפיה בגרמניה, שווייץ ואוסטריה), Annecy International Animated Film Festival, CANAL +, TF1 International, Super RTL וחברות רבות אחרות.
פוינט פלזנט (ניו ג'רזי)
פוינט פלזנט (באנגלית: Point Pleasant) הוא רובע במחוז אושן שבניו ג'רזי. לפי מפקד האוכלוסין האמריקאי משנת 2010, אוכלוסיית הרובע הייתה 18,392 נפשות, ירידה של 914 נפשות (4.7%-) ממפקד האוכלוסין של שנת 2000.
פוינט פלזנט הוכרזה כרובע בחקיקת ניו ג'רזי ב־21 באפריל 1920, מתוך חלקים של העיירה בריק טאונשיפ בהתבסס על תוצאות משאל עם שהתרחש ב־19 במאי אותה השנה. הרובע אוחד מחדש ב־12 במרץ 1928. פוינט פלזנט שונה מפוינט פלזנט ביץ', שהיא קהילה נפרדת.
היסטוריה
סביב 1500 לספירה, האזור שכלל את פוינט פלזנט העתידית היה נקודת המפגש הטקסי של אינדיאני שבט לֶנַפֵּה שקראו לה "ארץ העצים הגבוהים". ב־1665 לערך, המתיישבים האירופאים הראשונים הגיעו למקום, בעיקר דייגים, חקלאים ובוני סירות.
ב־15 בפברואר 1850, המושל דניאל היינס וחוקת ניו ג'רזי הפרידה את מחוז אושן ממחוז מונמאות' ויצרו את עיירת בריק שכללה את אזור פוינט פלזנט. פוינט פלזנט קיבלה עצמאות מהעיירה ב־1920 אם כי משרד הדואר המקומי נקרא "פוינט פלזנט המערבית" עד 1956. לפי האתר הרשמי של הרובע, תושבים ותיקים עדיין משתמשים בשם זה. ראש העיר הראשון של העיירה היה מלוויל ב. פרקר שנבחר לאחר ש־ג'יי אייץ' הארווי סירב לשרת בתפקיד לאחר שזכה בבחירות. העיירה הייתה בתחילה עיירת נגרות אם כי נגרות לא הייתה דומיננטית בכלכלה המקומית.
גאוגרפיה
בהתאם למרשם האוכלוסין האמריקאי, לרובע שטח כולל של 10.790 קמ"ר הכולל בתוכו 9.035 קמ"ר שטח קרקעי ו־1.755 שטח ימי (16.26%).
גבול הרובע מצפון נושק לנהר המנסקאן, ממזרח על ידי פוינט פלזנט ביץ', מדרום על ידי ביבר דאם קריק וממערב על ידי בריק טאונשיפ. הרובע מהווה בית לתעלת פוינט פלזנט שהושלמה ב־1925.
עונת 2020/2021 בליגה הארצית בכדורגל נשים
עונת 2020/2021 בליגה ארצית בכדורגל נשים הייתה העונה ה-7 לקיומה של הליגה השלישית וה-2 שבה נערכה כליגת כדורגל מן המניין בכדורגל נשים בישראל, תחת אחריות ההתאחדות לכדורגל בישראל. העונה הסדירה נפתחה ב-28 בנובמבר 2020 והסתיימה ב-6 ביוני 2021. בעונה זו השתתפו 9 קבוצות, ובסיומה, שתי הקבוצות שסיימו ראשונות, הפועל תל אביב והפועל קטמון ירושלים, עלו לליגה הלאומית.
תקופת השופטים
תקופת השופטים היא תקופה המתוארת בתנ"ך בספר שופטים, בתחילת ספר שמואל, ובמגילת רות, בה הנהיגו שופטים את עם ישראל. התקופה מתחילה עם פטירתו של יהושע בן נון בעת התנחלות השבטים בארץ ישראל, ומסתיימת עם המלכת שאול המלך בידי שמואל הנביא, בשנת 1030 לפנה"ס לערך.
ברנהרד פלוקהורסט
ברנהרד פלוקהורסט ( גרמנית: Bernhard Plockhorst; 2 במרץ 1825 – 18 במאי 1907) היה צייר וגרפיקאי גרמני. תמונותיו עדיין פופולריות בארצות הברית ואת העתקיהן ניתן למצוא בבתים וכנסיות אמריקאיות רבות.
תקופת השופטים
כרונולוגיה
לפי ספר שופטים, התקופה ארכה כ-390 שנה.
עונת 2020/2021 בליגה הארצית בכדורגל נשים
לקראת פתיחת העונה
עם סיום העונה הקודמת 3 קבוצות עלו לליגה הלאומית ואף קבוצה לא ירדה ממנה. הפועל רעננה לא העמידה קבוצה משנית שתשחק בליגה הארצית. אל 6 הקבוצות ששיחקו בעונה הקודמת ונרשמו גם לעונה זו הצטרפו הפועל קטמון ירושלים, הפועל בנות מג'דל כרום והפועל מעגן מיכאל. בסך הכל נרשמו לליגה 9 קבוצות.
ברנהרד פלוקהורסט
ביוגרפיה
פלוקהורסט נולד בבראונשווייג, גרמניה, שם עבר 5 שנות לימוד בליטוגרפיה בקולג'יום קרולינום, ולאחר מכן התאמן להיות צייר אצל יוליוס שנור פון קרולספלד בדרזדן בשנת 1848, עם קארל פון פילוטי בלייפציג ובמינכן, ולבסוף עם תומאס קוטו בפריז בשנת 1853.
תקופת השופטים
מצב מדיני
במהלך תקופת השופטים, היו אויבים רבים שנלחמו עם ישראל. ממזרח, היו ארם, מואב, עמון ועמלק ששיעבדו את ישראל. בתוך הארץ, היו הכנענים, שחלק משבטי ישראל כבשו את עריהם בתחילת הספר, וששיעבדו את ישראל בימי דבורה וברק. בימי השופטים, חדרו הפלשתים לארץ והתנחלו במישור החוף - בערים עזה, גת, עקרון, אשדוד ואשקלון. גם הפלשתים שיעבדו את ישראל בימי השופטים. האויבים קמו ושיעבדו את ישראל כתוצאה מחטאים ומעבודה זרה.
עונת 2020/2021 בליגה הארצית בכדורגל נשים
פורמט הליגה
התקיימו שני סיבובים בני 9 מחזורים כל אחד - 18 מחזורים בסך הכל ו-16 משחקים לקבוצה במהלך העונה.
ברנהרד פלוקהורסט
ביוגרפיה
במינכן העתיק פלוקהורסט את ציוריהם של רובנס וטיציאן. הוא גם יצא ללמוד בבלגיה, הולנד ואיטליה לפני שהתיישב בברלין שם החל לצייר דיוקנאות, אך הוא הוכיח את כישרונו לנושאים דתיים בציור גדול ("מרי וג'ון חוזרים מקברו של ישו").
תקופת השופטים
מצב מדיני
במגילת רות מתואר שהיה רעב בארץ בתקופת השופטים:
עונת 2020/2021 בליגה הארצית בכדורגל נשים
סיום העונה
למרות עיכובים והפסקות במהלך העונה שנגרמו בגלל התפרצות נגיף הקורונה בישראל הליגה הסתיימה כסדרה.
ברנהרד פלוקהורסט
ביוגרפיה
בין השנים 1866–1869 היה פרופסור בבית הספר לאמנות סכסוניה הגדולה בויימאר, שם הצייר אוטו פילץ היה אחד מתלמידיו.
תקופת השופטים
הנהגה
במהלך תקופת השופטים, היו בני ישראל מפולגים לשבטים, ללא שלטון מרכזי ומסודר:
ברנהרד פלוקהורסט
ביוגרפיה
פלוקהורסט חזר לברלין ושם נפטר ב -1907.
עונת 2020/2021 בליגה הארצית בכדורגל נשים
סיום העונה
הפועל תל אביב סיימה ראשונה וזכתה באליפות הליגה. הפועל קטמון ירושלים סיימה במקום השני כבר בעונתה הראשונה ושתי הקבוצות עלו לליגה הלאומית.
תקופת השופטים
הנהגה
השופט היה מין מנהיג, לעיתים צבאי, שהנהיג שבט מסוים או קבוצה של מספר שבטים, אך לא הנהיג את כל העם. בתוך העם, כל אחד דאג לנחלתו ולשבטו:
ברנהרד פלוקהורסט
יצירה
פלוקהורסט היה חבר בתנועה הנצרתיים, שדגלו באמנות רומנטית גרמנית בהשפעת האחווה הפרה-רפאליטית בבריטניה, שפנו לנושאי אמנות מימי הביניים ונושאים דתיים.
תקופת השופטים
הנהגה
במהלך תקופת השופטים היו מלחמות אחים בתוך העם - מלחמת אבימלך בבעלי שכם ובתבץ, מלחמת יפתח באנשי אפרים ומלחמת העם בשבט בנימין לאחר מעשה פילגש בגבעה.
ברנהרד פלוקהורסט
יצירה
בשנת 1872 הציג פלוקהורסט ציור שנחשב במהרה ליצירתו הראשית, "קרב המלאך מיכאל עם השטן על גופתו של משה" (במוזיאון סטאטיס, קלן). עבודתו העיקרית הבאה הייתה ציור המזבח "תחייתו של ישו" לקתדרלת מרינבורג, שצויר על פי הזמנת משרד החינוך והתרבות הפרוסי.
תקופת השופטים
הנהגה
בסוף הספר, בסיפור פילגש בגבעה, מתואר שפינחס מנהיג את העם.
השופטים
בספר שופטים מוזכרים שלושה עשר שופטים ששפטו את העם:
ברנהרד פלוקהורסט
נושאים דתיים
ציורו של פלוקהורסט "המלאך השומר" (1886), מציג מלאך ושני ילדים קטנים קרוב לתהום, שוחזר כליטוגרפיה צבעונית באלפי עותקים והשפיע רבות על תמונותיהם המאוחרות של מלאכי השרת.
תקופת השופטים
השופטים
על שמשון נאמר כי "הוא יחל להושיע את ישראל", הוא השופט שחותם את ספר שופטים ומכין את הקרקע לספר שמואל. ע"פ חז"ל בתקופת השופטים עמדו לישראל שופטים מכל אחד מהשבטים
ברנהרד פלוקהורסט
נושאים דתיים
חלונות הזכוכית של כמה כנסיות אמריקאיות בארצות הברית מראים מוטיבים שנלקחו מפלוקהורסט, למשל: "הרועה הטוב" בקתדרלה הרומית-קתולית של סנט פול בבירמינגהם, אלבמה, "המולד" בכנסייה האפיסקופלית עמנואל בשאווינה, אוקלהומה; "הרועה הטוב" בכנסייה הפרסביטריאנית הראשונה בטולסה, אוקלהומה; "משה מגיש את עשרת הדיברות לאהרון על הר סיני" בכנסיית הקהילה הראשונה, מישיגן; "הרועה הטוב" בכנסיית ציון הלותרנית, בולטימור, ו"הבריחה למצרים" בכנסיית סטנפורד ממוריאל.
פורטרטים
פלוקהורסט צייר דיוקן של המוזיקאי פרנץ ליסט (1857) ויצר דיוקנאות של אנשים חשובים אחרים כמו אזרח הכבוד של לייפציג קרל למפה, דייוויד הנסמן וילדי משפחה פלצמן. הוא צייר את אנשי האצולה הגרמנית כמו הקיסר וילהלם הראשון ואשתו אוגוסטה (1888).
תקופת השופטים
השופטים
בספר שמואל ובדברי הימים מופיעים עוד מספר שופטים, שלאחריהם החלה תקופת המלוכה:
מצב רוחני
בתקופת השופטים, מצבו הרוחני של עם ישראל היה נמוך. פעם אחר פעם העם עבד עבודה זרה, וכתוצאה מכך נענש ושועבד לעם אחר. ה' שולח להם שופט שיושיע אותם, אך העם לא לומד את הלקח וממשיך לעבוד עבודה זרה. בסוף הספר, מובאים שני סיפורים שמבטאים היטב את מצבו הרוחני הנמוך של העם - מעשה פסל מיכה, שם כסף גנוב הפך לעבודה זרה שגם הוא נגנב לבסוף, ומעשה פילגש בגבעה, שם נעשה מעשה התעללות נורא, שהוביל למלחמת אחים בתוך עם ישראל. מעשיהם של ישראל מנוגדים לברית שכרת איתם יהושע לפני מותו, שם התחייבו העם:
ארכאולוגיה
תקופת השופטים היא בסוף תקופת הברונזה ובתחילת תקופת הברזל. ישנם מספר ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו, הקשורים לתקופת השופטים:
סמדר לביא
סמדר לביא (נולדה ב-1955), היא אנתרופולוגית, ופעילה חברתית מזרחית המתגוררת בארצות הברית. לביא חברה בקבוצת המחקר ע"ש ביאטריס ביין, המסונפת למחלקה ללימודי מגדר ונשים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. היא פרופסור אורחת במכון לחקר מדעי החברה במאה ה-21 באוניברסיטת קורק, אירלנד. ללביא דוקטורט באנתרופולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1989) ובין השנים 1990–1999 הייתה חברת סגל באוניברסיטת קליפורניה, דייוויס, ראשית כמרצה ואחר כך כפרופסור חבר. היא מתארת את תחומי התמחותה כ"אנתרופולוגיה של מצרים, ישראל, ופלסטין, עם דגש על גזע, מגדר ודת". בין כתביה, "הפואטיקה של כיבוש צבאי" (1990) ו"עטופות בדגל ישראל: אימהות מזרחיות חד הוריות והעינוי הבירוקרטי" (2014).
ילדות וקריירה מוקדמת
נולדה ביפו ב-1955 לזלמן לביא שעלה לארץ מליטא ב-1946, ולשושנה גמליאל שעלתה מתימן ב-1929. בילדותה עברה המשפחה לחולון ושם גדלה. בילדותה ובנעוריה הייתה כתבת נוער ב"דבר לילדים", "הארץ שלנו" ו"מעריב לנוער", והייתה חברה בפרלמנט הנוער הארצי. סיימה בהצטיינות לימודי תיכון בקונסרבטוריון למוזיקה שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בתל אביב.
שירתה בצה"ל כמדריכה לידיעת הארץ בפיקוד המרכז. לאחר שירותה הצבאי עבדה כשנה במחלקת טיולי סיני של החברה להגנת הטבע, והתחילה בעבודת השדה שלה בקרב הבדואים בדרום סיני.
קריירה אקדמית בארצות הברית
ב–1979 החלה את לימודיה במסלול הישיר לדוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי וקיבלה מענק נסיעות במסגרת תוכנית פולברייט. תחומי התמחותה כוללים לימודי תרבות, שיח מיעוטים ותאוריות ביקורתיות על יחסים בין-גזעיים, קולוניאליזם, לאומיות, תאוריה פמיניסטית לא-לבנה, תאוריה ספרותית, חקר הסימבוליקה והריטואל, ההיסטוריה של האנתרופולוגיה הבריטית, וחברה ותרבות במזרח התיכון, וכפי שהיא מתארת זאת, "עם התמקדות במצרים, ישראל ופלסטין". במשך שנות לימודיה בברקלי בילתה חודשים מספר כל שנה בהמשך עבודת המחקר שלה בדרום סיני, והייתה חברה במרכז המחקרים האמריקאי בקהיר.
בתקופת לימודיה בברקלי עסקה גם בפעילות פוליטית, פמיניסטית ואנטי-גזענית. ב-1982 ארגנה את הקורס הראשון בברקלי שעסק בקשר שבין הפלסטינים לבין המאבק המזרחי. באותה שנה נמנתה עם מייסדי "כאפיות" (הוועד של ברקלי למען חופש אקדמי בשטחים הכבושים), והייתה פעילה בארגון במשך כעשור. "כאפיות" ארגן את הקמפיין הראשון בארצות הברית למשיכת השקעות מישראל שיועדו להתנחלויות. בשנת 1991 נמנתה עם מארגני ההפגנות באזור סן פרנסיסקו נגד מלחמת המפרץ הראשונה.
לביא קיבלה את הדוקטורט שלה באנתרופולוגיה מברקלי, ב-1989. לאחר שנה של פוסט-דוקטורט במכון ללימודי המזרח התיכון של ברקלי החלה ב–1990 לעבוד באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, במחלקות לאנתרופולוגיה ולתיאוריה וביקורת. ב-1994 מונתה לפרופסור-חבר לאנתרופולוגיה ותיאוריה וביקורת.
ב-1991, בעת העלייה מברית המועצות המתפרקת, פרסמה לביא מאמר במוסף הספרותי של הטיימס (TLS) ובו אמרה כי על ישראל לפתור ראשית את בעיות תושביה לפני שהיא קולטת יהודים נוספים. היא טענה שהעלייה מברית המועצות תבוא על חשבון הקידום המעמדי-כלכלי והתרבותי של המזרחים והערבים בישראל וקראה לממשלת ארצות הברית לפתוח את שערי ההגירה בארצות הברית ליהודים היוצאים מברית המועצות, וציינה כי פעולה זו "תבלום את המומנטום הישראלי לערוך אירופיזציה מחודשת של ישראל, ותאפשר לרוב המזרח תיכוני של תושבי ישראל לתבוע בחזרה את מה שהוא רואה כמרכזיותו ביצירת זהות ישראלית אותנטית".
חזרתה לישראל
בסוף 1983 נישאה לדוקטורנט אמריקאי לפיזיקה בשם פורסט ראוז, ולשניים נולד בן. ב–1999 שבה לישראל עם בנה, בעקבות משבר משפחתי. מסיבות משפטיות לא יכלה לביא לצאת מישראל לארצות הברית בין השנים 1999 ל-2005.
על פי בקשת נשיא האוניברסיטה התפטרה ממשרתה באוניברסיטת קליפורניה. ניסיונותיה של לביא למצוא משרה אקדמית קבועה באוניברסיטאות בישראל עלו בתוהו, ומ-2001 ועד 2007 לימדה לסירוגין, כמרצה אורח, במכללת בית ברל. מ-2007 עד ספטמבר 2009 כיהנה כפרופסור אורח בקתדרה על שם יוברט המפרי במכללת מקאלסטר במינסוטה.
בראשית 2002 פרסמה לביא מאמר שבו התייחסה למספרן הזעום של פרופסוריות מזרחיות בנוף האקדמי הישראלי. בין השאר כתבה:
אקטיביזם
לביא היא ממייסדי "כאפיות" (CAFIOT – ראשי תיבות באנגלית של "ועד ברקלי למען חופש אקדמי בשטחים הכבושים") והייתה חברה בארגון בין 1982–1989.
ב-2001 הצטרפה לביא לתנועת "אחותי – למען נשים בישראל", בה הייתה חברת הוועד המנהל בשנים 2003–2005, ועסקה בעיקר בהעלאת התנועה לזירה הפמיניסטית הבינלאומית. בין 200–2003 הייתה אחת מנשות הקשר של התנועה עם "הקרן החדשה לישראל", וחברה בקולקטיב של עלון התנועה. בשנים 2003–2004 הייתה אשת הקשר של הארגון עם "פרופסורים/ות למען שלום ישראלי-פלסטיני".
ב-2002 הצטרפה לתנועת "הקשת הדמוקרטית המזרחית", בה פעלה בוועדת התרבות, בוועדה לשינוי תוכני הלימוד, ונמנתה עם נציגי "הקשת" בקואליציית הארגונים נגד גזענות. לביא חברה בוועדה המייעצת של "פרלמנט נשים". היא ממקימות "קואליציית נשים למען אמהות וילדים". לביא מתראיינת רבות בתקשורת הכתובה והאלקטרונית בישראל על פמיניזם וצדק חברתי וכותבת ומרצה על נושאים אלה בפורומים שונים.
לביא הייתה ממייסדות "קואליציית נשים למען אימהות וילדים", וניהלה אותה יחדיו עם פרופ' אסתר הרצוג וחנה בית הלחמי בין 2003–2006. בשנים 2002–2008, שירתה לביא בוועדה המייעצת של פרלמנט נשים. באותן שנים, הייתה פעילה גם בארגון שהייתה בין מייסדיו, הקואליציה המזרחית-פלסטינית נגד אפרטהייד באנתרופולוגיה הישראלית.
ב-21 במאי 2013 זכתה באות הוקרה מטעם ""ליבי במזרח - הקואליציה להקצאה שוויונית של משאבי התרבות בישראל"" על מצוינות אקדמית ועל עמל חייה בשירות קהילות המזרח בישראל, במסגרת פסטיבל לבי במזרח.
ב-2015 העבירה האגודה האמריקאית לאנתרופולוגיה החלטה בהצבעה לתמוך בחרם על מוסדות אקדמיים ישראליים, עליה לביא חתומה.
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
המשלחת השוודית לאנטארקטיקה
המשלחת השוודית לאנטארקטיקה (1901–1904) הייתה משלחת מדעית אל חצי האי האנטארקטי בפיקודם של אוטו נורדנשלד וקארל אנטון לרסן.
רקע
אוטו נורדנשלד, גאולוג וגאוגרף שוודי, ארגן משלחת מדעית אל חצי האי האנטארקטי ועמד בראשה. הפיקוד נמסר לחוקר אנטארקטיקה מנוסה, קארל אנטון לרסן, שמילא את תפקיד רב החובל של האונייה אנטארקטיק. בעברו פיקד על משימת איתור לווייתנים בשנים 1893-1892. למסע יצאו גם שבעה מדענים נוספים ו-16 קצינים ומלחים. ב-16 באוקטובר 1901, הפליגה "אנטארקטיק" בפיקודו של קארל אנטון לרסן מנמל גטבורג ועליה משלחתו של נורדנשלד ליבשת אנטארקטיקה.
על אף סופה והתלאות הקשות שהתנסתה בהן, תוכר המשלחת כהצלחה מדעית, שאנשיה חקרו חלק גדול מן החוף המזרחי של ארץ גרהאם, לרבות כף הגעגועים, האי רוס, קבוצת איי ג'וינוויל וארכיפלג פאלמר. המשלחת, שגילתה והביאה עמה ממצאים גאולוגיים ודגימות של בעלי חיים ימיים, הקנתה לנורדנשלד תהילה רבת-שנים בארצו, אבל עלותה העצומה הותירה אותו שקוע בחוב כבד.
שני איים אנטארקטיים חשובים קשורים במשלחת זו. הראשון הוא סנואו היל, שם עשו אוטו נורדנשלד וחמישה מעמיתיו שני חורפים (האחד מתוכנן והשני כפוי, עקב טביעתה של אוניית החילוץ "אנטארקטיק"). האי השני הוא האי פולט, שם נתקע צוות ה"אנטארקטיק" מפברואר 1903 עד נובמבר 1903.
האי סנואו היל
בדרכו אל האי סנואו היל בשנת 1901, עבר נורדנשלד דרך בואנוס איירס, שם סיפקה לו ממשלת ארגנטינה צידה וסיוע אחר בתנאי, שיצרף לקבוצה החורפת שלו קצין צי ארגנטינאי צעיר, סגן חוסה סובראל. גם הצייר האמריקאי פרנק וילברט סטוקס הצטרף למשלחת ועשה שנתיים עם נורדנשלד באי סנואו היל. ב-1903 ארגנה ממשלת ארגנטינה שליחות הצלה עם הקורבטה "ארא אורוגוואי", שהחזירה בהצלחה את כל חברי משלחת נורדנשלד ששרדו בחיים.
האי פולט
אחרי טביעת אונייתם, שנמחצה בקרח במרחק כ-40 ק"מ מן האי, הגיעו עשרים האנשים שהיו על ה"אנטארקטיק" אל האי בסירת הצלה ובנו שם מבנה אבן איתן, כפול-קירות, ששרידיו עודם נראים לעין גם היום. מלבד הצידה הזעומה שהביאו עמם מן האונייה, התקיימו האנשים על כאלף הפינגווינים שקטלו, כמו גם על ביציהם.
נועה שמידע
נועה שמידע (נולדה ב-20 באוגוסט 1982) היא לוחמת ומאמנת טאקוונדו, מאמנת נבחרת ישראל ונבחרת "אתנה" בטקוואנדו בעבר, וחברת הנהלת "עצמה - המרכז לאגודות ספורט עצמאיות". עבדה גם כעורכת דין. כיום מנכ"ל ההתאחדות הישראלית לטאקוונדו.
ביוגרפיה
שמידע, תושבת ירושלים, החלה להתאמן בטקוואנדו בגיל 7 במועדון "אחי יהודה" בראשות אבי כדורי.
שמידע היא בעלת תואר ראשון במשפטים (LL.b) מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 2008–2014 היא התמחתה ולאחר מכן עבדה כעורכת דין במשרד עורכי הדין ש. הורוביץ ושות'.
בתו של האקולוג אבי שמידע.
הישגים כלוחמת טאקוונדו
אלופת ישראל לנערות בין השנים 1995–1999, אלופת ישראל לבוגרות בין השנים 1999–2004.
בשנת 1998 זכתה שמידע במקום השני באליפות העולם לנוער, שנה מאוחר יותר זכתה במקום שני באליפות אירופה לנוער שנערכה בקפריסין. כן זכתה במקום החמישי באליפות העולם האולימפית שנערכה בקרואטיה בשנת 2000, במקום החמישי באליפות אירופה לבוגרות שנערכה בשנת 2003, ובמקום השלישי באליפות טורקיה הפתוחה ובאליפות ברצלונה הפתוחה (שתיהן ב-2003).
שנת 2004 הייתה השנה האחרונה של שמידע כספורטאית מקצועית, עת זכתה במקום ה-4 בסלקציות האולימפיות באזרבייג'ן ובמקום החמישי באליפות אירופה לבוגרות.
הישגים כמאמנת
בשלב זה פנתה שמידע לקריירת אימון והובילה את נבחרת ישראל לאולימפיאדת בייג'ינג 2008 בה ייצגה את ישראל, תחת אימונה של שמידע, בת אל גטרר.
מסאה אואנו
מסאה אואנו (ביפנית: 上野雅恵; באנגלית: Masae Ueno; נולדה ב-17 בינואר 1979) היא ג'ודוקא עבר יפנית אשר התחרתה בקטגוריית המשקל עד 70 ק"ג.
בבייג'ינג 2008 אואנו זכתה שוב במדליית הזהב. את שני קרבותיה הראשונים מול יריבות מקוריאה הדרומית וסין היא ניצחה באיפון. ברבע הגמר היא ניצחה בווזארי את אנט מסרוש ההונגרייה ובחצי הגמר ניצחה שוב בווזארי את אדית בוש ההולנדית לאחר תרגיל סיאו-נגי. בקרב הגמר אואנו התמודדה מול אנאיסיס הרננדז הקובנית וניצחה באיפון 46 שניות מפתיחת הקרב לאחר תרגיל קוצ'יקי טאושי.
אואנו מחזיקה בשתי מדליות זהב מאליפויות העולם מהשנים 2001 ו-2003. במשחקי אסיה היא זכתה במדליית זהב (2006) ומדליית ארד (2002) ובאליפויות אסיה היא זכתה בשלוש מדליות זהב (2000, 2004 ו-2008).
ההמנון האולימפי
ההמנון האולימפי (ביוונית: Ολυμπιακός Ύμνος, Olympiakós Ýmnos) הוא קנטטה מקהלתית שהולחנה על ידי מלחין האופרה ספּירידון-פיליסקוס סַמאראס, על מילותיו של המשורר היווני קוֹסְטִיס פּאלאמאס. המשורר והמלחין נבחרו שניהם על ידי דמטריוס ויקאלאס, הנשיא הראשון של הוועד האולימפי הבינלאומי.
היסטוריה
ההמנון בוצע בפעם הראשונה בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים של אתונה בשנת 1896. בשנים הבאות, כל מדינה מארחת הפקידה בידי מוזיקאים שונים את ההלחנה של המנון ייחודי עבור המשחקים האולימפיים שנערכו בה. נוהג זה נמשך עד אולימפיאדת רומא (1960), שכן בשנת 1958, המנונם של סמאראס ופאלאמאס הוכרז כהמנון הרשמי של המשחקים האולימפיים על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי, באספה ה-55 של הוועד שנערכה בטוקיו. מאז 1960 ועד היום, זהו ההמנון שמבוצע בכל טקסי הפתיחה של המשחקים האולימפיים.
טרה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ג'יי באוורמן
ג'יי באוורמן (באנגלית: Jay Bowerman; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאורגון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אורגון ה-13 בחודשים האחרונים שנותרו לכהונתו של פרנק בנסון, שפרש בשל מצב בריאותו.
ראשית חייו
ג'יי באוורמן נולד בעיירה הספר שבאיווה כבנם של דניאל ולידיה (לבית באטי) באוורמן. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים, וב-1893 עבר לסיילם, אורגון.
באותה שנה החל באוורמן את לימודיו באוניברסיטת וילמאט, וסיים שם לימודי תואר במשפטים ב-1896. בשנה שלאחר מכן הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של אורגון, וב-1899 החל לעסוק במקצוע בסיילם. לאחר מכן הוא עבר לעיר קונדון שבמחוז גיליאם, שם הוא חי במשך 12 השנים הבאות, והיה לשותפו של ה. ה. הנריקס. עבודתו בעריכת דין נקטעה לזמן קצר בשל שירותו במלחמת ארצות הברית-ספרד.
קריירה פוליטית
באוורמן היה חבר המפלגה הרפובליקנית. ב-1904 הוא נבחר מטעם מחוז גיליאם לסנאט של אורגון, וארבע שנים לאחר מכן הוא נבחר לכהונה נוספת. בשנים 1909–1911 הוא כיהן כנשיא הסנאט.
כאשר נבצר מהמושל פרנק בנסון מלמלא את תפקידו בשל בריאותו הרופפת ביוני 1910, הוא ביקש מבאוורמן, כנשיא הסנאט, לקבל על עצמו את תפקידי המושל. ב-16 ביוני 1910, בגיל 33, הושבע באוורמן כמושל אורגון בפועל.
מתוך מודעות לבירוקרטיה הכרוכה בממשל רחב, דחף באוורמן להקמתה של מועצת שליטה שתנהל את מוסדות המדינה, כך שיתאפשר חיסכון כספי באמצעות שילוב הרכש למוסדות המדינה דרך תפקיד יחיד של אחראי רכש. עם זאת, מועצת השליטה לא הוקמה אלא רק בעת כהונת יורשו בתפקיד.
באוורמן גם פעל להפחתת הסיכויים לאובדן כספים בשל קריסות בנקים על ידי איסור על הבנקים של אורגון לעשות שימוש במניות ספקולטיביות כביטחונות אם הם בעצמם קידמו את המניות הללו.
ב-1904 אימצו אזרחי אורגון בחירות מקדימות ישירות ונאסר על המפלגות לבחור את מועמדיהם באמצעות ועידות מפלגתיות. אנשי הממסד הרפובליקנים, מתוך אי רצונם לאבד את שליטת המפלגה על המועמדויות, קיימו ב-1910 "אספה", שבה נבחר באוורמן כמועמד המפלגה למשרת המושל.
יריבו של באוורמן, מועמד הדמוקרטים, אוסוולד וסט, תקף אתו כמתנגד לשיטת הממשל הישיר.
באוורמן ניהל מערכת בחירות על בסיס מצע שתמך בחידוש מערכת הכבישים המדינתית, הרחבת החיסכון בממשל המדינה, והמשך השליטה ההדוקה על ניהול הקרקעות.
באוורמן היה מעורב בפרשיית מין כאשר ניהל רומן עם מזכירתו. בבחירות הכלליות למשרת המושל של 1910 נוצח באוורמן כאשר זכה ב-48,751 קולות בלבד, מול 54,853 של וסט.
שנותיו האחרונות
באוורמן סיים את כהונתו כמושל ב-8 בינואר 1911 ועבר לפורטלנד, שם הוא חידש את עיסוקו בעריכת דין. הוא נבחר שוב כנשיא הסנאט, אך פרש לאחר תום המושב של 1911.
כאזרח פרטי הוא תמך באופן פעיל בהנפקת איגרות החוב המדינתיות הראשונות למימון סלילת כביש מהיר בהיקף של 6 מיליון דולר. הוא גם היה שדלן פעיל במשך שנים בבית המחוקקים המדינתי.
חיים אישיים
כבר כשהיה באוורמן צעיר היו יחסי ניכור בינו לבין אביו. ב-1903 נשא באוורמן לאישה את אליזבת הובר, ולשניים נולדו ארבעה ילדים. בנם, ביל באוורמן, היה מאמן אתלטיקה נודע שאימן את נבחרת אוניברסיטת אורגון, והיה המאמן של נבחרת ארצות הברית במקצועות השדה באתלטיקה באולימפיאדת מינכן ב-1972. הוא היה שותפו של פיל נייט בהקמת חברת נייקי.
בסופו של דבר התגרשו באוורמן ורעייתו אליזבת, וב-1914 הוא נשא לאישה את וויפי הוקט. מנישואים אלו נולדו שני ילדים.
ג'יי באוורמן נפטר בפורטלנד ב-25 באוקטובר 1957. הוא נטמן בפארק הזיכרון לינקולן שבעיר.
טרנספורמר (למידת מכונה)
טרנספורמר הוא מודל למידה עמוקה המשמש בעיקר בתחומי עיבוד שפה טבעית (NLP) וראייה ממוחשבת (CV). ייחודו של המודל בשימוש במנגנון הקשב-העצמי (self-attention). מנגנון זה לוקח בחשבון את היחסים בין מילים ואת ההקשר בו המילים נמצאות. יתרונו של המודל מתבטא בין היתר בכך שההקשר האמור לוקח בחשבון רצף שלם של טקסט, ולא רק את קטע הטקסט הקצר שקדם למילה.
בנוסף, המנגנון האמור מאפשר לעבד קלט שלם של טקסט בו זמנית, והוא אינו נדרש לעבד את הטקסט מילה אחר מילה. עיבוד מקבילי זה מביא לביצועים גבוהים של המודל בעיבוד טקסט, ביחס למודלים אחרים.
ארכיטקטורת הטרנספורמר הוצגה לראשונה ב-2017 על ידי קבוצת חוקרים מגוגל, כאשר כשנה לאחר מכן שחררה גוגל, בקוד פתוח, את מודל השפה הגדול הראשון הבנוי על בסיס הארכיטקטורה - BERT. לאחר מכן, פופולריות הארכיטקטורה החלה לצבור תאוצה, והיא נעשתה למודל המועדף לעיבוד שפה טבעית ומודלי שפה גדולים. זאת, בעיקר בשל תכונת המקביליות האמורה המאפשרת אימון על מערכי נתונים גדולים יותר. יצירת המודל שימשה בסיס לפיתוח מודלי שפה מאומנים מראש, כמו GPT (סדרת מודלים שפותחו על ידי OpenAI, ונעשו לפופולריים במיוחד מאז הושק הצ׳טבוט ChatGPT), PaLM, Claude ועוד. מודלים אלו אומנו על מערכי נתונים גדולים של שפות, הכוללים טריליוני מילים. כמו כן, המודלים ניתנים לכוונון (fine tune) באופן שבו יותאמו לביצוע משימות נקודתיות.
עיבוד רציף
קודם ליצירת מודלים מבוססים טרנספורמר, רוב מערכות עיבוד השפה הטבעית המתקדמות הסתמכו על מודל RNN. מודלים מסוג זה מעבדים טוקנים (tokens, יחידות הטקסט הבסיסיות ביותר איתן עובדות תוכנות מחשב המנתחות שפה. לרוב, מדובר במילים) ברצף, תוך שמירה על וקטור הכולל מידע אודות כל טוקן ביחס למידע שקדם לו. כלומר, כאשר המודל עובד ברצף ולא במקביל, עיבוד הטוקן ה-n ייקח בחשבון את המצב הקיים עד n-1 יחד עם הטוקן החדש, כדי ליצור מצב חדש (וקטור) לאחר עיבוד הטוקן n. כתוצאה מכך נוצרת בעיית "הגרדיאנט הנעלם", המשאירה את וקטור המצב בסופו של משפט ארוך ללא מידע מדויק שניתן לחלץ ממנו על הטוקנים הקודמים. בשל כך, לעיתים נפגעת היעילות באימון מודלי RNN.
קשב עצמי
דוגמה ברורה לערך הקשב העצמי היא בתרגום שפה, שם ההקשר הכללי חיוני להבנת משמעות של מילה במשפט. כך למשל, במערכת תרגום מאנגלית לצרפתית, לרוב המילה הראשונה של הפלט הצרפתי תהיה תלויה במידה רבה במילים הראשונות של הקלט האנגלי. עם זאת, במודל RNN קלאסי, על מנת להפיק את המילה הראשונה של הפלט הצרפתי, המודל מקבל רק וקטור המצב לאחר עיבוד המילה האחרונה באנגלית. תאורטית, וקטור זה יכול לקודד מידע על כל המשפט האנגלי, ולתת למודל את כל הידע הנדרש לתרגום. בפועל, מידע זה נשמר לרוב בצורה לא טובה. מנגנון הקשב מתמודד עם בעיה זו על ידי כך שנותן גישה לוקטורי המצב של כל מילה בקלט באנגלית, ולא רק לאחרונה המייצגת את המצב האחרון.
מעבר ליתרון הדיוק שנוצר משימוש במנגנון הקשב העצמי, העיבוד המקבילי משפר משמעותית את מהירות אימון המודל.
כוונון עדין (finetune)
אימון מודלי טרנספורמר נעשה בדרך כלל בשיטת למידה בהנחיה עצמית, הכוללת אימון למידה בלתי מונחית ואחריו כוונון עדין באמצעות למידה מונחית. האימון המקדים נעשה בדרך כלל על מערך נתונים גדול יותר מאשר הכוונון העדין, בשל הזמינות המוגבלת של נתוני אימון מתוייגים. המשימות הנפוצות לאימון מקדים וכוונון עדין הן:
שימושים
הטרנספורמר זכה להצלחה רבה בעיבוד שפה טבעית (NLP), ובאופן ספציפי במשימות תרגום מכונה וחיזוי סדרות זמן. מודלים מאומנים מראש כמו GPT-2, GPT-3, GPT-4, BERT, XLNet, RobERTa ו-ChatGPT מדגימים את יכולתם של הטרנספורמרים לבצע מגוון רחב של משימות הקשורות ל-NLP, והשימוש בהם ביישומים בעולם האמיתי זולג לתחומים רבים, ונכון לתחילת שנת 2023, נעשה פופולרי במיוחד. תחומים בהם נעשה שימוש במודלים כוללים, בין היתר:
יישומים
מודל הטרנספורמר מיושם במסגרות התוכנה הפופולריות ללמידה עמוקה, כמו TensorFlow ו-PyTorch. כמו כן, קיימת ספריית תוכנה בשם Transofrmers שנוצרה על ידי חברת Hugging Face, המספקת ארכיטקטורות מבוססות טרנספורמרים ומודלים שאומנו-מראש.
אליסטר מקלין
אליסטר סטיוארט מקלין (באנגלית: Alistair MacLean; 28 באפריל 1922 – 2 בפברואר 1987) היה סופר סקוטי, מחבר מותחנים וספרי הרפתקאות מצליחים, שהנודע ביותר שבהם הוא "תותחי נברון", שעובד גם לסרט בשם זה. בכתיבתו השתמש גם בשם העט איאן סטיוארט.
ביוגרפיה
מקלין היה בנו של כומר ולמד אנגלית כשפתו השנייה, אחרי שפת אמו, גאלית סקוטית. הוא נולד בגלאזגו אבל את רוב ילדותו ונעוריו עשה בדאוויוט, סמוך לאינוורנס. בשנת 1941 התגייס לצי המלכותי, שירת כמלח על סיפון הסיירת "רויאליסט" ולחם במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה למד אנגלית באוניברסיטת גלאזגו, סיים בשנת 1953 ועבד בהוראה.
בעודו באוניברסיטה, החל מקלין לכתוב סיפורים קצרים כמקור הכנסה נוסף וזכה בתחרות בשנת 1954 על סיפורו הימי Dileas. ההוצאה לאור "קולינס" ביקשה ממנו לכתוב רומן והוא נענה בסיירת יוליסס, המבוסס על חוויות המלחמה האישיות שלו. הספר נחל הצלחה רבתית ותוך זמן קצר התאפשר למקלין להקדיש את כל זמנו לכתיבת סיפורי מלחמה, סיפורי מרגלים ושאר הרפתקאות.
בראשית שנות ה-60 פרסם מקלין שני רומנים תחת שם העט איאן סטיוארט כדי להוכיח שהפופולריות של ספריו נובעת מתוכנם ולא משמו על הכריכה. הספרים נמכרו היטב, אך יש לזכור שמקלין לא עשה כל ניסיון לשנות את סגנונו, ואוהדיו יכלו להכירו בנקל מאחורי שם העט הסקוטי. במשך הזמן עלתה מכירת ספריו של מקלין במידה כזאת, שהיה עליו לעבור לשווייץ כמקלט מס. משנת 1963 עד 1966 פרש מקלין מכתיבה וניהל עסקי מלונאות באנגליה.
ספריו המאוחרים של מקלין לא התקבלו בעין יפה כל כך כמו אלה המוקדמים, ומתוך רצון לעדכן את סיפוריו על פי רוח התקופה, גלש לעיתים לעלילות בלתי סבירות עד כדי הפרזה.
הוא נאבק בקביעות עם אלכוהוליזם, שבסופו של דבר הביא למותו במינכן בשנת 1987, בגיל 65. מקלין התחתן פעמיים והוליד שלושה בנים מאשתו הראשונה.
סגנון הכתיבה
הטבע, בייחוד הים והצפון הארקטי, ממלאים תפקיד חשוב בסיפורי מקלין, והוא השתמש במגוון חלקים אקזוטיים של העולם כזירות התרחשות לספריו. רק אחד מהם, When Eight Bells Toll, התרחש בסקוטלנד, מולדתו. ספריו הטובים ביותר של מקלין הם לא פעם אלה שבהם הייתה לו אפשרות לעשות שימוש בידע הישיר שלו עצמו בנושא מלחמה וימאות, כגון הסיירת יוליסס, הנחשב כיום לקלאסיקה בסיפורת ימית.
מבחינה סגנונית אפשר לחלק את ספרי מקלין לארבע תקופות:
בסך הכול פרסם מקלין 28 ספרים וקובץ סיפורים קצרים, בנוסף לספרים על לורנס איש ערב וג'יימס קוק.
מקלין כתב גם תסריטים, מהם מבוססים על רומנים שלו ואחרים משל סופרים אחרים. בסביבות 1980 התמנה על ידי חברת הפקה אמריקאית לכתוב סדרה של מתווי סיפורים, שיופקו בהמשך כסרטים. הוא כתב אומנם על ארגון פיקטיבי של האו"ם, אך הספרים הושלמו לאחר מכן על ידי אחרים. בין אלה "Hostage Tower" מאת ג'ון דניס ו-Death Train" מאת אלאסטייר מקניל. כמה מיצירות אלה אינן נושאות דמיון ממשי לסגנונו של מקלין, בעיקר בשימוש שהן עושות ללא צורך במין ובאלימות.
על פי רבים מספריו של מקלין הופקו סרטים, אבל אף לא אחד מהם הצליח להשיג את רמת הפירוט והעוצמה של סגנון כתיבתו, כפי שהוא בא לביטוי בקלאסיקה כגון המפתח הוא פחד (Fear is the Key); שני הסרטים המוצלחים ביותר מבחינה אמנותית ומסחרית היו תותחי נברון ו-הצונחים אל המוות.
אליסטר מקלין הוכתר בתואר דוקטור לספרות באוניברסיטת גלאזגו בשנת 1983.
Heart Theory
Heart Theory (בעברית: תורת הלב) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת הקנדית לינדזי אל. האלבום יצא לאור ב-14 באוגוסט 2020, על ידי חברת התקליטים סטוני קריק. מתוך האלבום יצאו שני הסינגלים: "I Don't Love You" ו-"Want Me Back".
רקע
האלבום הוקלט בשנת 2020, תוך שאת ההקלטות האחרונות שלו עשתה אל בשיאה של מגפת הקורונה. אל הייתה שותפה מלאה לכתיבת 11 מתוך 12 שירי האלבום, פרט לשיר "I Don't Love You", שיצא כסינגל הראשון מתוכו. הפקת האלבום נעשה על ידה ועל ידי המפיק המוזיקלי דן האף.
על האלבום עבדו פזמונאים שונים כמו טיילר האברד מפלורידה ג'ורג'יה ליין, לורה ולץ (שבין היתר, עבדה עם מארן מוריס על הלהיט "The Bones") וג'סי ג'ו דילון.
קונספט
הקונספט של Heart Theory עוקב אחרי תורת הלב. אותה התורה בוחנת את שבעת שלבי הצער: הלם, הכחשה, כעס, מיקוח, דיכאון, בחינה וקבלה:
שלב 1: הלם
בשלב הראשון של "תורת הלב", הבוחנת את שבעת שלבי הצער, ישנו השלב הראשון, שלב ההלם. הלם הוא שם כולל של מצבים בהם הגוף מתמודד עם פגיעה משמעותית בזרימת הדם לרקמות וקיימת סכנה מיידית לקריסה או מוות של איברים ומערכות. פגיעות הכוללות מצבי הלם הן מסכנות חיים, וכל חשד להלם דורש התערבות טיפולית רפואית מיידית. בשלב זה, נכלל השיר "Hits Me", שפירוש שמו הוא "מכה אותי". בשלב זה, מדברת אל על ההלם הראשוני אותו היא חווה דרך אלימות כלשהי.
שלב 2: הכחשה
בשלב השני, מתחילה ההכחשה. מרבית בני האדם משתמשים במנגנון ההכחשה באופן שגרתי, מתוך ניסיון למסך את החלקים הקשים יותר של מציאות היומיום - פנימית או חיצונית. אדם שרגשותיו נפגעו בסיטואציה שבה הקוד החברתי אינו מאפשר בכי, יכחיש בדרך כלל את דבר הפגיעה. מפעם לפעם אנו שומעים על מי שפעל להצלת חייהם של הקרובים לו (או של זרים גמורים) מתוך הכחשה של הסכנה הנשקפת לו תוך כדי כך. מכאן, ניתן לראות כי לאחר שאל הוכתה, היא נכנסת לשלב ההכחשה, כאילו שהדבר לא קרה. בשלב זה, נכללים שני השירים "How Good" (בעברית: "כמה טוב") ן-"I Don't Love You" (בעברית: "אני לא אוהבת אותך") שמצד אחד מדברים, על כמה "טוב" לאל במערכת היחסים ומנגד, מדברים על כך שהיא לא אוהבת את בן הזוג שלה יותר.
שלב 3: כעס
בשלב השלישי, עוברת אל מהכחשה לכעס ועצבים. כעס הוא רגש משני, תגובה נפשית וגופנית לעצב, פחד או תסכול. כעס מופיע לעיתים קרובות יחד עם תחושות של כאב וסבל, ועם חוויות של פגיעה, איום או סכנה. הכעס עשוי לעורר את האדם לפעולה תוקפנית ולחשיבה שיפוטית. בשלב זה נכללים שלושת השירים "Want Me Back", "Get Over You" ו-"Wrong Girl", בהן נשאלות שאלות שונות שמדברות על הכעס ועל התחושה של אל בנושא.
שלב 4: מיקוח
לאחר שאל חדלה מלכעוס, מתחיל השלב הרביעי: שלב המיקוח, שהוא בעצם שלב של משא ומתן. בשלב זה נכלל שיר אחד בלבד: "Body Language of a Breakup". כשם השיר, ניתן לראות כי בשלב הזה אל מדברת ב-"שפת הסימנים של ההתפרקות"; כלומר, היא מתמקחת על הניסיונות האחרונים לשמירה מערכת היחסים, אך לפי איך שזה נראה הדבר נראה כאבוד ובלתי אפשרי לתיקון.
שלב 5: דיכאון
בשלב החמישי מגיע הדיכאון. דיכאון הוא הפרעה נפשית, המאופיינת בדפוס נרחב ומתמשך (בדרך כלל שבועות וחודשים) של מצב רוח ירוד, שאליו מתלווים הערכה עצמית נמוכה ואובדן עניין והנאה מפעילויות מהנות, חרדה, הפרעות שינה ותיאבון, חוסר מרץ, מחשבות פסימיות בדרגות שונות – עד כדי מחשבות של חוסר טעם לחיים ואובדניות, ירידה בריכוז ובזיכרון, ופגיעה משמעותית בתפקוד. לפעמים מופיע גם בהרגשה של ריקנות וחוסר רגש. גם כאן, נכלל שיר אחד בלבד "Good on You", שמדבר על כך שאל שוררת בדיכאון קשה מאוד, תוך שהיא יודעת שבן הזוג שלה לשעבר חי בשלום עם עצמו וטוב לו עם איך שהוא. דבר שגורע מהמצב הנפשי שלה ומוסיף לדיכאון הכבד בו היא שרויה.
שלב 6: בחינה
רגע לפני השלב הסופי, אל חשה צורך לבחון את המצב. את הדבר היא עושה באמצעות השיר "The Other Side"; שמדבר על "הצד האחר". כלומר, היא מנסה לנסות ולמצוא את הצד החיובי לכאורה במצב שנוצר. היא לא בטוחה שהוא יהיה בהכרח חיובי, אך היא בכל זאת מנסה לראות את הצד השני שבסיטואציה. בשלב זה נכלל שיר נוסף "Go To", שמדבר על ללכת למישהו חדש. היא בוחנת את האפשרות לנסות לשכוח מהעבר וממה שקרה, תוך התחלת משהו חדש.
שלב 7: קבלה
בשלב השביעי והאחרון, מגיעה אל לקבלה ולהבנה שאפשר להמשיך בחיים כרגיל, למרות האובדן הכבד שקרה לה. בשלב הזה נכללים שני השירים האחרונים "Make You" ו-"Ready to Love". השני מביניהם, מדבר על כך שאל מוכנה למערכת יחסים חדשה, תוך שהיא מוכנה לאהוב מחדש. היא בעצם שוכחת ממה שהיה, מקבלת את זה וממשיכה הלאה בחיים שלה.
באד טלץ
באד טלץ (בגרמנית: Bad Tölz) היא עיר במדינת בוואריה בגרמניה. בירת המחוז באד טלץ - וולפראטסהאוזן.
היסטוריה
בחפירות באזור נמצאה עדות לקיום מקום יישוב החל מהתקופה בה נסוגו הקרחונים בסוף עידן הקרח. התגלו ממצאים מתרבות האלשטאט, כמו גם מתקופת רייטיה הרומית, מה שיכול לרמז שהתקיים במקום יישוב קלטי. השם "טלץ", שמגיע מהביטוי הלטיני "לרקוד עם רגליים קשורות", מוזכר במקורות לראשונה בשלהי המאה ה-12, וכך נקראה העיר עד המאה ה-19.
היינריקוס דה טולנצה בנה במקום מבצר אשר שלט על השיט בנהר איזר. בשנת 1331 העניק הקיסר לודוויג הרביעי לטלץ זכויות של עיר שוק.
במאה ה-14 הפכה העיר לצומת דרכים בשינוע מלח ובולי עץ על נהר האיזר. בשנת 1453 רחוב השוק, הכנסייה והמבצר בעיר נהרסו בשריפה. זמן קצר לאחר מכן העיר נבנתה מחדש, אך הפעם במבני אבן. במסגרת הבנייה המחודשת של העיר, נבנה גם ארמון, בהוראתו של אלברכט השלישי, דוכס בוואריה, אשר עמד במקום עד שנת 1770, בה נהרס עקב הזנחה מתמשכת.
במהלך מלחמת שלושים השנים (1618–1648) סבל האזור מהרס רב ומגפות. הפריחה חזרה כחצי מאה מאוחר יותר, במהלך מלחמת הירושה הספרדית, כשהחל המסחר באבן גיר ומוצרים מעץ.
בשנת 1718 נבנתה קפלה לכבוד הקדוש לאונרד דה נובלאק, וכל שנה ב-6 בנובמבר נערך לכבודו פסטיבל בעיר. באמצע המאה ה-19 כלכלת העיר החלה להתבסס על מרחצאות מרפא, עקב גילוי מעיינות טבעיים בסביבת העיר, והיא הפכה ל"עיר ספא". לפיכך, החל משנת 1899 שונה שמה לבאד טלץ.
בשנת 1937 הוקם בעיר בית ספר להכשרת קצינים עבור הואפן אס אס. בית הספר פעל עד סוף מלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה פעל בעיר גם מחנה-משנה של מחנה הריכוז דכאו, אשר סיפק כוח עבודה עבור בית הספר ומבני מנהלה נוספים. החל מסוף המלחמה ועד שנת 1991 שימש מבנה בית הספר כבסיס ליחידה 10 של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית.
אמון גת, שהיה פושע מלחמה נאצי ומפקד מחנה הריכוז פלאשוב אשר ליד קרקוב, פולין, נעצר בבאד טלץ בעודו שוהה במוסד לחולי נפש.
אתרים בעיר
כיום באד טלץ ידועה במתקני הספא שלה, מבנים עתיקים מימי הביניים ובנוף הרי האלפים. בין אתריה הידועים הוא ה-Kurverwaltung, ספא מודרני שהמים עתירי היוד שבו ידועים ביכולות המרפא שלהם; Alpamare - פארק המים המקורה הראשון באירופה; Stadtpfarrkirche - כנסייה שנבנתה בשנת 1466 ומהווה דוגמה לסגנון אדריכלות גותית מהתקופה הגרמנית המאוחרת.
תרבות
מקהלת נערי טלץ נוסדה בעיר בשנת 1956, ומאז 1970 פועלת במינכן.
Monotonía
Monotonía (בעברית: מוֹנוֹטוֹנִיוּת) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה, ביחד עם הזמר-יוצר הפוארטו ריקני אוזונה. הוא יצא לאור ב-19 באוקטובר 2022, על ידי חברות התקליטים אייס אנטרטיינמנט, סוני מיוזיק לטין ו-RCA רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי שאקירה, אוזונה, אלברט הייפ, סיאי, קייטין, נויז אפ וסרחיו רובלדו והופק על ידי אלברט הייפ, סיאי, קייטין, נויז אפ ושאקירה. ב-6 באוקטובר 2022, שאקירה החלה לפרסם ברשתות החברתיות שלה סרטונים המבשרים על מוזיקה חדשה. בראשון מביניהם נאמר: "" ("זו לא הייתה אשמתך"). למחרת, פרסמה שאקירה סרטון המשך שאומר: "Ni tampoco mía" ("גם לא שלי"). בסרטון האחרון מבין הטיזרים הללו נאמר: "Fue culpa de la monotonía" ("זו אשמת המונוטוניות"). לאחר פרסום סדרת הציוצים האלה ברשת החברתית טוויטר, שאקירה פרסמה טיזר רשמי מתוך הווידאו קליפ הרשמי של "Monotonía", בו רואים בחור דורך על לב פועם ומדמם.
הסינגל שהוכרז ב-9 באוקטובר 2022 הופץ לבסוף ב-19 באוקטובר 2022. השיר תואר כרצועת בצ'אטה הונועדה להיות חלק מהאלבום הקרוב של שאקירה. השיר היה הראשון שהוציאה מאז שהכריזה על הפרידה מבן זוגה לשעבר, ג'רארד פיקה, וזכה במהירות לתשומת לב כשהקליפ צבר למעלה מ-14 מיליון צפיות תוך 10 שעות בלבד. בנוסף לכך, הקליפ מציג כמה התייחסויות שונות למערכת היחסים של שאקירה עם פיקה, החל מהאופן שבו הוא שבר את ליבה ועד איך היא מתקדמת ממנו.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-10 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם בשעה 03:00 בשעון ישראל, ב-20 באוקטובר 2022 בשידור חי. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את שאקירה עושה קניות בסופרמרקט מקומי, בעת שאוזונה מביט בה. לאחר מכן, יורים בה והלב שלה נותר שותת דם. לקראת סופו של הקליפ, היא מעניקה את הלב שלה לבחור בחדר כספות, שם הוא נועל אותו.
נכון לאוקטובר 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-27 מיליון צפיות.
נינג'ה ישראל 2018
נינג'ה ישראל 2018 היא העונה הראשונה של תוכנית המציאות הישראלית "נינג'ה ישראל" שעלתה לשידור ב-25 ביולי 2018 בקשת 12, והסתיימה ב-10 בנובמבר 2018. המנצח היה יובל שמלא, שהצליח לעלות לשלב הר המידוריאמה, אך הגיע לפסגה באיחור של שתי שניות בלבד. שמלא זכה ב-SUV. למקום השני הגיע אלכס חזנוב, למקום השלישי הגיע יפתח קושניר, למקום הרביעי הגיע מתן בלו ולמקום החמישי הגיע אדם ברוטמן.
שלב המוקדמות
שלב המוקדמות שודר בין התאריכים 25 ביולי-8 בספטמבר. בשלב זה 320 המתמודדים חולקו ל-14 מקצים. בכל מקצה המתמודדים שהגיעו במסלול הכי רחוק בזמנים הקצרים ביותר עלו לחצי הגמר.
מכשולים
לפי מקצים
חצי הגמר
שלב חצי הגמר שודר בין התאריכים 6 באוקטובר-3 בנובמבר. בשלב זה 82 המתמודדים חולקו ל-4 מקצים, בכל מקצה כ-20 מתמודדים, מתוכם שבעת המתמודדים שהגיעו במסלול הכי רחוק בזמנים הקצרים ביותר עלו לגמר.
הגמר
שלב הגמר שודר ב-8 בנובמבר וב-10 בנובמבר.
שלב הר המידוריאמה
כל מתמודד שסיים את המסלול כולו בשלב הגמר, יוכל להתמודד בשלב האחרון: טיפוס על חבל בגובה 23.5 מטר במשך 30 שניות. המתמודד שיעשה זאת בזמן הקצר ביותר יזכה בתואר ה"נינג'ה של ישראל" ובפרס הגדול.
נינג'ה ישראל VIP
מקצה ה-VIP של נינג'ה ישראל שודר במהלך שלב המוקדמות, בתאריכים 1 ו-3 בספטמבר 2018, בין המקצה התשיעי למקצה העשירי.
במקצה זה השתתפו 13 ידוענים ישראלים (היו אמורים להשתתף 14, אך בגלל פציעתו של אושרי כהן השתתפו רק 13), והמנצח במקצה זה זכה בחופשה בזנזיבר. המנצח של מקצה זה היה אלכס אברבוך.
עורק הסרעפת התחתון
עוֹרֵק הַסַּרְעֶפֶת הַתַּחְתּוֹן (TA: arteria phrenica inferior), שנקרא בעבר עוֹרֵק הַסַּרְעֶפֶת הַבִּטְנִי (arteria phrenica abdominalis), הוא עורק בבטן המסתעף על פי רוב מאבי העורקים הבטני ומספק דם לחלקה התחתון של הסרעפת ולבלוטת יותרת הכליה.
ישנה שונות גבוהה באוכלוסייה במוצאו של עורק הסרעפת התחתון. העורק, הן מימין והן משמאל, יכול לצאת בנפרד מחלקו הקדמי של אבי העורקים, ממש מעל גזע הבטן, אך אפשרות זו נדירה יחסית. נפוצה יותר יציאתם המשותפת של העורק מימין ומשמאל כגזע אחד, מאבי העורקים או מגזע הבטן. ישנם מקרים שבהם בצד אחד העורק יוצא מאבי העורקים ובצד השני הוא יוצא מעורק הכליה.
אריק פרשון
אריק פרשון (בצרפתית: Eric Fréchon; נולד ב-16 בנובמבר 1963) הוא שף מסעדת לה בריסטול (Le Bristol) בפריז שמחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום מאז מרץ 2009.
חייו
אריק פרשון נולד בקורבי שבסום, אביו עבד כמנהל מחלקה בחנות כלבו ואמו עבדה בניקוי יבש ואחר-כך ניהלה  חנות ספרים. פרשון עבד בתפקידים שונים במטבחים של מסעדות ברואן, במסעדת La Grande Cascade, בלה בריסטול, בטייואן, במלון ביבלוס באנדלוסיה, בלה טור ד'ארז'אן והחל מ-1988 בלז אמבסדור, שם היה סגן-שף ושף. ב-1995 פתח את מסעדת La Verrière d'Eric Fréchon ליד פארק דה בוט שומון בפריז. ב-1999 מונה לשף של מסעדת לה בריסטול ברובע השמיני של פריז. ב-2001 זכה מחדש בכוכב השני במדריך מישלן, אותו איבדה המסעדה ב-1984, במרץ 2009 זכה בשלושה כוכבי מישלן.
ב-1993 זכה בתואר Meilleur Ouvrier de France, ב-6 במרץ 2008 זכה בעיטור לגיון הכבוד מניקולה סרקוזי.
מסעדת לה בריסטול מחזיקה כיום (2011) בשלושה כוכבים במדריך מישלן. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
כביש 483
כביש 483 הוא כביש רוחב אזורי המקשר את מזרח פתח תקווה אל גבעת השלושה וראש העין. הוא מתחיל מצומת גנים ומסתיים בצומת ראש העין.
רשימת צמתים לאורך התוואי
כביש 483 מתחיל בצומת גנים שבפתח תקווה, שבה הכביש נפגש עם כביש 40 (רח. הנח"ל/דרך ירושלים) ועם רחוב הרב הרצוג ממערב. שם הרחוב הלא רשמי של כביש זה מכונה "רחוב ראש העין", אף על פי שאין שלט רחוב המבסס את שם הרחוב הזה בסביבה של הכביש. כ-400 מטרים לאחר מכן בכיוון למערב יש רחוב חד סטרי ממנו (הידוע בתור רח. שמעון בר יוחאי), הכניסה מכביש 483 אסורה, כניסה אל רחוב זה מותרת רק דרך כביש 40 לצפון ורח. שמואל הנגיד. בק"מ ה-1.4 הכביש נפגש בצומת עם הכניסה המרכזית לגבעת השלושה. בק"מ ה3 נפגש הכביש שוב בצומת עם הכניסה לפארק אפק (צומת זה אינו מרומזר). הכביש חוצה את כביש 6 בגשר מעליו, סמוך למחלף קסם, ומסתיים בצומת ראש העין כשהוא נפגש עם כביש 444. כביש זה משמש כחלופה לכביש 5 לכניסה לראש העין דרך גבעת השלושה וכביש 444.
קובי סודרי
קובי סודרי (נולד ב-26 באפריל 1967) הוא עורך דין פלילי, פרשן משפטי ואיש תקשורת ישראלי שהגיש את יומן החדשות 'יומן הערב' בגלי צה"ל.
ביוגרפיה
סודרי נולד בלוד כבן יחיד לזוג עולים, אב יליד מרוקו ואם ילידת אוקראינה. כעבור שנתיים הוריו התגרשו והוא גדל בחזקת אמו, שבהמשך נישאה שנית. ילדותו ונעוריו עברו עליו במציאות חיים לא יציבה, בדוחק כלכלי ובתא משפחתי אלים מצד בן זוגה של אמו. בשנים אלה, התגורר בערים שונות (בני ברק, רמת גן וחולון), למד ב־5 בתי ספר יסודיים (ישורון-חולון; מוהליבר-בני ברק; חשמונאים-רמת גן; שנקר-חולון; שלום עליכם-חולון) ובהמשך ב־3 בתי ספר תיכוניים (קוגל-חולון; אורט-חולון; עירוני ט"ו "שלווה" - תל אביב). מגיל 15, החל לעבוד במקביל ללימודיו, בכדי לסייע בפרנסת המשפחה. בהגיעו לגיל 18, בעודו תלמיד תיכון, עזב את בית אמו ועבר לחיות ברשות עצמו בתל אביב. סיים את לימודיו התיכוניים, ללא תעודת בגרות . חלקים מסיפור חייו נחשפו בפרק בסדרה "איך להצליח בשישה שיעורים" עם רונאל פישר ופרופ' יורם יובל ששודרה בקשת.
סודרי התגייס לצה"ל בשנת 1985 ושירת עד לשנת 1997 ביחידת מצ"ח במגוון תפקידי פיקוד בתחומי החקירות והמודיעין. שירת כמפקד יחידת הסוכנים הסמויים.
לאחר שחרורו מצה"ל שירת במילואים כקצין בדרגת סא"ל, בתפקיד שופט בבית המשפט הצבאי ביהודה ושומרון ובהמשך כחבר צוות ביחידה של חטיבת המבצעים במטכ"ל.
במהלך שירותו הצבאי השלים את לימודי הבגרות שלו ובין השנים 1992–1998 סיים לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת בר-אילן, לימודי תואר ראשון במשפטים במכללה למנהל ולימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב, כשבמקביל אליהם התמחה והוסמך כעורך דין.
פעילות משפטית
בעברו שימש כיועץ משפטי לעמותת "תנו לחיות לחיות", ובמסגרת תפקידו עתר לבג"ץ ביחד עם העמותה למען החתול נגד החלטתן של שלוש רשויות מקומיות לנקוט בצעדים לדילול אוכלוסיית החתולים באמצעות המתתם ברעל. בפסק-הדין הוכר קיום סמכות להמית חתולי-רחוב אולם הביצוע מותנה בקיומו של סיכון לבריאות בני-אדם או בקיום מטרד קיצוני.
פעילות תקשורתית
במקביל לפעילותו המשפטית, החל סודרי להופיע בכלי התקשורת השונים כפרשן משפטי, חבר פאנל (בין השאר בתוכניות הבוקר של ערוץ 10, ערוץ 12 וערוץ 13; ב"יומן" ברשות השידור; ובתוכניות ערוץ 13 "המטה המרכזי", "חמש עם שרון גל" ו"שומרי הסף" בהגשת גאולה אבן), מגיש טורי דעה, וכמנחה ומראיין בתוכניות רדיו וטלוויזיה ביניהן: מנחה תוכנית הרדיו "הפרקליטים בע"מ" ברדיו 99 FM (בשנים 2008–2009); מנחה התכנית "דיון נוסף" בערוץ הכנסת (בשנים 2017–2018); ומאז שנת 2016 ועד 2022 כמגיש בתוכנית "וילנסקי את סודרי" (יומן הערב לסיכום חדשות היום) מדי יום חמישי בגל"צ.
סאן אוף דורק
סאן אוף דורק היא להקת פופ-פאנק בריטית שהוקמה על ידי ג'יימס בורן.
שמה של הלהקה בא מהסרט "מותק, הילד השתגע", שם נאמר "Son Of Dork". הלהקה הוקמה אחרי שלהקתו הקודמת של בורן, באסטד, התפרקה בינואר 2005 עקב עיזבתו של צ'ארלי סימפסון (שהצטרף ללהקה פייטסטאר).
האלבום הראשון של הלהקה, "Welcome to Loserville", יצא לאור בנובמבר 2005 ובלטו בו הסינגלים "Ticket Outta Loserville" ו-""Eddie's Song" אשר הגיעו, בהתאמה, למקומות ה-3 וה-6 במצעד הסינגלים הבריטי.
לאחר כמה חודשים של השערות על פירוק הלהקה, ב-11 ביולי 2007, הודיע דייוויד ויליאמס באתר המייספייס של הלהקה, כי הלהקה התפרקה. מספר שעות לאחר מכן, הודיע בורן כי הלהקה לא התפרקה. מאוחר יותר, הודיע ויליאמס כי הוא עוזב את הלהקה, מכיוון שהוא לא רוצה להיות בלהקה שלא פעילה כבר יותר משנה. ויליאמס חבר כעת בלהקת "Kobe". באוקטובר 2007, הודיע כריס לאונרד שהוא עוזב גם כן את הלהקה.
בורן שהה במשך רוב שנת 2007 בארצות הברית, שם עבד עם אמנים ועם הלהקה של חברתו " AvenueB". בנוסף, הוא החל לבצע הופעות אקוסטיות לבד במנהטן, והוציא שיר שנקרא " Loser with No Life".
מאז שנת 2008 הלהקה לא פעילה, ובורן עוסק בקידום קריירת הסולו שלו, לאחר שהופיע מספר פעמים בניו יורק.
שינן רפואי
שינן רפואי (שם מדעי: Taraxacum officinale) הוא צמח עשבוני רב שנתי ממשפחת המורכבים המצוי ברוב האזורים הממוזגים של כדור הארץ וכן על מדשאות, מדרכות, גדות ובמקומות נוספים בהם קרקע לחה.
מאפיינים
השינן נחשב לעשב שוטה מכיוון שהוא צומח כמעט בכל שדה חקלאי ומפריע לשאר הגידולים. עם זאת, הוא משמש כעשב מרפא בתחום הנטורופתיה. השורש שלו נחשב משלשל, והעלים והגבעול נחשבים משתנים. ברפואה ההודו-סינית יוחסו לו תכונות המטפלות בבעיות בכבד, בכיס המרה ובטיפול בצהבת. גם ברפואה המודרנית משתמשים בצורך לטיפול בדלקת פרקים כרונית לתהליך פינוי רעלים.
לשינן יש גם כמה שימושים קולינריים. עליו הצעירים והקטנים מוספים לסלט עלים, ללא בישול. העלים הגדולים יותר דורשים בישול קל לפני מאכל עקב טעמם המר. העלים עשירים בוויטמין A, בוויטמין C, בסידן ובברזל. מן הפרחים ניתן להפיק יין ודבש.
השינן ניכר בראשו הצהוב והפורח, שהופך לזרעים נושאי ציצית הנראים ככדור כסף סיבי העף ברוח ומכונה "סבא" כמו הסביון.
בארץ ישראל צומחים שני מינים קרובים, שינן עב-שורש (Taraxacum cyprium) הפורח מאוגוסט עד ינואר בעיקר בהרי יהודה ובגליל העליון, ושינן סורי (Taraxacum syriacum) הפורח בקיץ במרומי החרמון.
מרק (הונגריה)
מרק (בהונגרית: Mérk) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם במרק נמצא מספר התושבים בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 2,264 ובשנת 2020 רק 2,033 תושבים.
יהודי מרק
יהודים החלו להתיישב במרק במחצית השנייה של המאה ה-19 ורובם עסקו בשיווק תוצרת חקלאית של האיכרים. במקום היו חברה קדישא, בית כנסת, מקווה ו"חדר".
במפקד הקהילות תש"ד נכתב כי רב הקהילה היה הרב דוד טייטלבוים ששימש כאב בית הדין בנגייצ'ד.
באפריל 1944, כמה שבועות לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו יהודי מרק לגטו מאטסלקה ומשם שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
טום ברק
תומאס אדוארד בֶּרק (באנגלית: Thomas Edward Burke; 15 בינואר 1875 – 14 בפברואר 1929) היה אתלט אמריקאי, האלוף האולימפי הראשון בעידן המודרני בריצת 100 מטר.
ביוגרפיה
ברק למד באוניברסיטת בוסטון בבית הספר למשפטים. ב-1895 הוא זכה באליפות ארצות הברית בריצת 400 מטר ובריצת 440 יארד.
באולימפיאדת אתונה (1896) זכה ברק בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.0 שניות, לפני פריץ הופמן מגרמניה (12.2 שניות) ופרנסיס ליין חברו לנבחרת והאיוש סוקולי מהונגריה שהגיעו ביחד (12.6 שניות), בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 11.8 שניות ובריצת 400 מטר בתוצאה של 54.2 שניות, לפני הרברט ג'יימיסון חברו לנבחרת (55.2 שניות) וצ'ארלס גמלין מבריטניה (55.6 שניות).
לאחר המשחקים האולימפיים התמחה ברק בריצות למרחקים ארוכים. בין השאר הוא זכה ב-IC4A (Intercollegiate Association of Amateur Athletes of America) בריצות ל-440 יארד ול-880 יארד.
בשנת 1897 היה ברק אחד היוזמים של מרתון בוסטון השנתי, בהשראת ריצת המרתון מהאולימפיאדה.
לאחר שפרש עבד ברק כעורך דין, מאמן אתלטיקה ועיתונאי ספורט.
הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית
הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית הן התהליך בו נבחרים מועמדי המפלגות הגדולות בארצות הברית לנשיאות המדינה בסדרה של התמודדויות במדינות ובטריטוריות שונות של ארצות הברית בחודשים פברואר עד יוני בשנת בחירות.
להלכה, מועמדי המפלגות לנשיאות נבחרים בוועידות הארציות של כל מפלגה שמתקיימות בקיץ, מספר חודשים לפני הבחירות הכלליות, ובתהליך הבחירות המקדימות נבחרים רק הצירים לוועידות אלה. במהלך רוב ההיסטוריה האמריקנית מועמדי המפלגות אכן נבחרו בוועידות עצמן, אולם הרפורמות שנערכו לקראת הבחירות של 1972 גרמו לכך שכמעט תמיד זהות המועמד של כל מפלגה מתבררת עוד במהלך סדרת הבחירות המקדימות, ובכך הפכו ועידות המפלגות לאירועים סמליים ותעמולתיים.
היסטוריה
מלכתחילה הליך הבחירות לנשיאות ארצות הברית לא היה אמור להיות מפלגתי, ולכן הליך בחירת המועמדים התפתח עם הזמן באופן לא מסודר. בראשית המאה ה-19 מועמדי המפלגות לנשיאות נבחרו על ידי נציגי המפלגות בקונגרס. שיטה זו נכשלה בבחירות של 1824 כאשר הייתה למעשה רק מפלגה גדולה אחת, המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, ושלושה מחברי המפלגה לא קיבלו את מרות החלטת המפלגה, כך שהתמודדו ארבעה מועמדים מאותה המפלגה.