cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לורה מאלווי
יצירות קולנועיות
בסרט Riddles of the Sphinx (בעברית: חידות הספינקס) וולן ומאלווי חיברו "צורות מודרניסטיות" עם נרטיב הבוחן תאוריות פמיניסטיות ופסיכואנליטיות. סרט זה היה בין הראשונים להציג עולם קולנועי כמרחב שבו "החוויה הנשית יכולה לבוא לידי ביטוי".
!AMY (בעברית: איימי!) הוא סרט מחווה לאיימי ג'ונסון הבוחן את אותם נושאים שנבחנו בסרטיהם הקודמים של מאלווי ושל וולן. אחד הנושאים המרכזיים של הסרט הוא שנשים אשר "נאבקות להישגיות במרחב הציבורי" חייבות לנוע בין העולם לגברי לעולם הנשי.
הסרט Crystal Gazing (בעברית: התבוננות קריסטלית) הוא סרט שנעשה בצורה ספונטנית יותר. החלטות רבות בנוגע לאלמנטים שונים של הסרט הוכרעו רק לאחר שהחלה ההפקה של הסרט. הסרט התקבל בצורה חיובית אבל היה חסר בו "בסיס פמיניסטי" שהיה הליבה של רבים מסרטיהם הקודמים.
בשני סרטיהם האחרונים של וולן ומאלווי כצוות, Frida Kahlo and Tina Modotti (1982) ו-The Bad Sister, הם שבו לעסוק בנושאים פמיניסטיים שנבחנו על ידיהם בעבר.
בשנת 1991, מאלווי חזרה לקולנוע עם Disgraced Monuments, אותו ביימה יחד עם מארק לואיס. הסרט הזה בוחן את "גורלם של מונומנטים מהפכניים בברית המועצות שלאחר נפילת הקומוניזם".
נילי גורן
נילי גורן (13 בספטמבר 1965 - 20 ביולי 2016) הייתה אוצרת הצילום של מוזיאון תל אביב לאמנות בין השנים 2000 - 2016.
ביוגרפיה
גורן נולדה וגדלה בירושלים. בשנים 1986 - 1990 למדה לתואר ראשון בצילום באקדמיה לאמנות ועיצוב בבצלאל. בין השנים 1991 - 1994 למדה לתואר שני בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב.
גורן נפטרה מסרטן ב-2016, כשנה לאחר איבחון המחלה.
אקו (סדרת טלוויזיה)
אקו (באנגלית: Echo) היא סדרת דרמת גיבורי-על אמריקאית שנוצרה על ידי מריון דייר, שאף משמשת כתסריטאית ראשית, עבור שירות הזרמת המדיה "דיסני+", המבוססת על דמותה של אקו מבית מארוול קומיקס. הסדרה מופקת על ידי אולפני מארוול, בשיתוף פעולה עם חטיבת הטלוויזיה של אולפני המאה ה-20, והיא עתידה להיות חלק מהיקום הקולנועי של מארוול בהפקת אולפני מארוול ולשמש כספין אוף עבור הסדרה "הוקאיי".
הסדרה עתידה לעלות לשידור בשירות "דיסני+" ב-29 בנובמבר 2023.
תקציר העלילה
בעקבות אירועי הסדרה "הוקאיי", מיה לופז שבה לעיר מולדתה, שם היא נאלצת להשלים עם עברה ולהתחבר מחדש לשורשיה, משפחתה וקהילתה.
צוות השחקנים והדמויות
בנוסף, נמסר כי צ'אסקה ספנסר, טנטו קרדינל, דיברי ג'ייקובס, קודי לייטנינג וגראהם גרין לוהקו לתפקידים שטרם פורסמו.
פיתוח
בדצמבר 2020, נמסר על ליהוקה של השחקנית אלקווה קוקס לגילום דמותה של מיה לופז/אקו, וכי היא תופיע לראשונה במהלך עלילת הסדרה "הוקאיי". במרץ 2021, נמסר כי סדרת טלוויזיה שתהווה ספין אוף עבור "הוקאיי" ותתמקד בדמותה של לופז נמצא בשלבי פיתוח ראשוניים עבור שירות "דיסני+", וכי על פיתוח, כתיבת והפקת הסדרה יהיו אמונים איתן כהן ואשתו, אמילי. בנובמבר 2021, הוכרז רשמית על הפקת הסדרה. ובנוסף לכך נמסר כי על פיתוח וכתיבת הסדרה תהיה אמונה מריון דייר, שתחליף את הזוג כהן. ברט וברטי, שביימו את הפרק ב"הוקאיי" בו דמותה של לופז מוצגת לראשונה, העירו כי מעטים הסיכויים שהם יהיו מעורבים בסדרת הספין-אוף וציינו כי מוטב שמישהו מהקהילה האינדיאנית יהיה זה שימשיך לספר את סיפורה של הדמות. במרץ 2022, שיתפה סידני פרילנד מודעת ליהוק בעמוד האינסטגרם שלה, והצביעה בכך על מעורבותה בסדרה כבמאית. במאי 2022, אושר על ידי אולפני מארוול כי פרילנד וקטריונה מקנזי יהיו אמונות על בימוי פרקים בסדרה. על הפקת הסדרה בפועל אמונים קווין פייגי, לואי ד'אספוסיטו, ויקטוריה אלונסו, בראד וינדרבאום, סטיבן ברוסארד וריצ'י פאלמר, יחד עם דייר, ג'ייסון גאווין ופרילנד. בהפקת הסדרה מעורבת גם אולפני המאה ה-20.
כתיבה
במרץ 2022, נמסר רשמית על כינוס חדר התסריטאים. בנוסף לדייר, על תסריטאי הסדרה נמנים שושנה סטרן, ג'וש פלדמן, רבקה רונהורס, בובי וילסון, סטיבן פול ג'אד, ג'ייסון גאווין, קן קריסטנסן, דארה רזניק, ג'סיקה מקלנבורג, קייטלין ג'פרס ופאלומה לאמב. בפברואר 2022, נמסר כי לפחות שני פרקים נכתבו, בעוד שכתיבת השאר עדיין נמשכה. מנהל הלוקיישנים, ריאן שאצל, הצהיר כי הסיפור יתמקד בעיירה קטנה. בהמשך, נמסר מטעם מארוול כי הסדרה תחקור את השלכות מעשיה של אקו ב"הוקאיי" ותחשוף את סיפור המקור שלה. עם האישור כי דמותו של מאט מורדוק/דרדוויל תופיע במהלך הסדרה, נמסר כי קו העלילה שלו יכלול את חיפושיו אחר בת ברית לשעבר; על פי דיווחים מסוימים, ג'סיקה ג'ונס.
ליהוק
עם ההכרזה על פיתוח הסדרה במרץ 2021, נמסר כי קוקס עתידה לשוב לגלם את דמותה של מיה לופז/אקו, ליהוק שאושר רשמית עם ההכרזה על הפקת הסדרה בנובמבר 2021. באוגוסט 2021, נמסר כי תהליך הליהוק החל, וכי אולפני מארוול מעוניינים ללהק נשים ילידיות או לטיניות חירשות. באפריל 2022, נמסר כי וינסנט ד'אונופריו וצ'ארלי קוקס ישובו לגלם את דמויותיהם של וילסון פיסק/קינגפין ומאט מורדוק/דרדוויל מפרויקטים קודמים של היקום הקולנועי של מארוול. בשלהי אפריל, נמסר על ליהוקה של דיברי ג'ייקובס לתפקיד שטרם פורסם. במאי 2022, מארוול אישרה את ליהוקה של ג'ייקובס, לצד ליהוקם של צ'אסקה ספנסר, טנטו קרדינל, קודי לייטנינג וגראהם גרין, צד שובו של זאן מקלרנון לגילום דמותו של אביה של אקו, ויליאם לופז. ביולי 2022, אושר רשמית כי קוקס וד'אונופריו ישובו לגלם את דמויותיהם בסדרה.
באפריל 2022, נמסר כי אולפני מארוול מחפשים אמני רקע וניצבים, במיוחד ממוצא ילידי, עבור שתי תקופות צילומים – הקבוצה הראשונה, שתכלול כ-30 איש, תגלם את תושבי עיירת מולדתה של לופז, בעוד שהקבוצה השנייה תכלול רקדני רקע וזמרי פוואו.
עיצוב
על עיצוב התלבושות אמונה המעצבת סטייסי קבאלרו, לאחר שעבדה בעבר על הסרטים "תור: ראגנארוק" ו"הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח" בתור עוזרת מעצבת תלבושות.
שידור
הסדרה עתידה לעלות לשידור בשירות "דיסני+" ב-29 בנובמבר 2023, ולהיות חלק מהשלב החמישי של היקום הקולנועי של מארוול.
יוסף אוליצקי
יוסף אוֹלִיצקי (23 בדצמבר 1919, א' בטבת תר"ף - 3 במאי 2015) היה עיתונאי ועורך ישראלי.
ביוגרפיה
אוליצקי נולד לחיים ולמוסיה לבית לויצקי בנוה צדק. בעקבות מאורעות תרפ"א עברה משפחתו לתל אביב, שם נמנו הוריו על מייסדי שכונת נורדיה. הוא למד בתלמוד תורה, ובגיל 13 יצא לעבודה, אז גם היה לפעיל בתנועת הנוער העובד. בהמשך היה למדריך בהבחרות הסוציאליסטית, חבר ועד ומזכיר הסניף של התנועה בתל אביב. בימי המרד הערבי הגדול שירת כנוטר בבן שמן וביערות הכרמל. לאחר מכן עבד כשליח במרכז מפא"י, ובשנים 1945-1947 היה עוזרו של לוי אשכול במועצת פועלי תל אביב-יפו. באותה תקופה ערך עיתון יומי של מועצת פועלי תל אביב, "יומן המועצה", ניהל את מחלקת 'ספרות ועיתונות' של מפא"י והפיץ את ביטאונה המחתרתי, "אשנב".
אוליצקי השתתף בקורס מפקדי כיתות של "ההגנה" שנערך בחלקו בחולדה ובחלקו בכפר מנחם. בתחילת מלחמת העצמאות היה השליש של ישראל שחורי, שפיקד על הגנת דרום תל אביב. בהמשך המלחמה היה כתב צבאי ודיווח בין השאר על מבצע נחשון, כיבוש שדה התעופה בלוד, כיבוש חיפה ומבצע יפתח.
לאחר המלחמה פרסם את הספר "ממאורעות למלחמה", שהיה לרב-מכר. מאז ערך וכתב ספרים רבים בנושאי ביטחון ועבודה. בשנות החמישים למד במשך שלוש שנים היסטוריה כללית ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת תש"ל-1970 ייסד וערך את כתב העת להיסטוריה "קורות" ("ירחון לידיעת העבר") עד 1978.
אוליצקי היה נשוי ללאה (לייקה) לבית טנץ עד למותה ב-2011 ואב לשלוש בנות: ליאורה, נילי ואורנה.
נפטר ב-3 במאי 2015, ונקבר בתל מונד.
מוזיאון ראשונים לתולדות פתח תקווה
מוזיאון ראשונים לתולדות פתח תקווה (נקרא תחילה מוזיאון זכר ראשונים) הוא מוזיאון המציג את ההיסטוריה של פתח תקווה מהקמתה ב-1878. המוזיאון הוקם בקריית המוזיאונים של פתח תקווה לצד בית יד-לבנים הראשון בישראל ולצד מוזיאון פתח תקווה לאמנות.
המוזיאון בנוי כסביבת מושבה קטנה, ונמצאים בו כלים, רהיטים, יודאיקה, מסמכים, צילומים, דגמים, ספרים, משחקים וצעצועים.
היסטוריה
המוזיאון הוקם בשנת 1958 לצד בית יד לבנים, ונקרא תחילה "מוזיאון זכר ראשונים".
כמו כן, הארכיון לתולדות פתח תקווה שימש בעיקר לכתיבת תוכניות חינוכיות למוזיאון.
פטכיה
פטכיה (אנגלית: petechia) הוא שטף דם זעיר הקטן מ-3 מ"מ, שנגרם כתוצאה מדימום בנימים. הפטכיות מופיעות כתפרחת, אך אין לבלבל בין פטכיות לפריחה, אז מופיעים בדרך כלל גם אדמומיות, גרד ולפעמים גם נפיחות קלה.
פרחיה של אידה
תוכן הסיפור
ילדה קטנה בשם אידה מספרת לידידה שפרחיה נבלו. הידיד מסביר לה שאין זה נכון והם רק עייפים משום שרקדו בלילה בטירת המלך. הוא מספר לאידה המרותקת שבכל לילה כמעט עורכים הפרחים מסיבות ריקודים, ואין איש יודע. אידה מאמינה לסיפור, ולכן מפנה את מיטתה של בובתה ומניחה את הפרחים בתוכה כדי שיוכלו לנוח. את הבובה היא מניחה במגירה עם שאר הצעצועים.
בלילה היא מתעוררת כאשר היא שומעת נגינת פסנתר מן החדר הסמוך. להפתעתה היא מגלה שם את כל הפרחים רוקדים. וגם הפרחים הנובלים שלה והצעצועים מצטרפים לריקוד. הפרחים הנובלים מודים לבובה על שפינתה את מיטתה עבורם, ומבקשים ממנה להגיד לאידה לקבור אותם למחרת באדמה, כיוון שזהו היום האחרון שנותר להם לחיות. אם יקברו באדמה - הם יפרחו שוב באביב. אידה שומעת כל זאת, ולמחרת תובעת מהבובה להגיד לה מה אמרו הפרחים למסור לה. הבובה לא עונה דבר. אידה מניחה את הפרחים בתוך ארון מתים מאולתר, ובעזרת בני דודיה מנורווגיה קוברת אותם באדמה.
אושרי לוי
אושרי לוי (נולד ב-5 בינואר 1974) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת שוער בהפועל עראבה מליגה ג' גליל עליון. בנוסף, לוי משחק כדורסל בליגות הנמוכות בישראל.
קריירה
לוי התחיל את הקריירה שלו במ.ס. חצור הגלילית. בשנת הצטרף להפועל מג'דל כרום ועלה איתה לליגה א', ובהמשך עבר לבני סכנין ועמה העפיל לליגה הארצית. בהמשך שיחק ב ובית"ר באר שבע.
בקיץ החל להתאמן עם בית"ר ירושלים, אך בסוף חתם במכבי תל אביב. ב-30 באפריל 2002, לוי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-6 נגד עירוני קריית שמונה במסגרת רבע גמר גביע המדינה. ב-10 במאי 2002, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 1-2 נגד הפועל ראשון לציון.
בקיץ חתם בהפועל נצרת עילית, העולה החדשה לליגה הלאומית. בתום עונת 2003/2004 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת העל. לוי המשיך לשמש כשוער ראשון של הקבוצה גם בליגת העל.
בקיץ חתם בהפועל כפר סבא. ב-14 בדצמבר 2006, שוחרר מכפר סבא לאחר שנכשל בבדיקת פוליגרף, בה נשאל לגבי מכירת משחקים. נותר שחקן חופשי עד לסיום העונה. התיק נסגר מחוסר ראיות.
ב-2 ביולי 2007, סיכם בהפועל בני לוד. ב-9 בינואר 2008, הצטרף לאחווה עראבה מליגה א' צפון. בעונת רשם עם הקבוצה עליה לליגה הלאומית לראשונה בתולדותיה.
בהמשך הקריירה, לוי שיחק בהפועל ירושלים, עירוני טבריה, הפועל בית שאן, הפועל בני מע'אר, סקציה מעלות תרשיחא, צעירי כפר קנא, מ.ס. ג'וליס, הפועל נהריה, מכבי אחווה ירכא ורשם קדנציה שנייה באחווה עראבה ומ.ס. חצור הגלילית.
בקיץ, לוי חתם בהפועל כרמיאל, עת שקמה מחדש בליגה ג'.
המדרגות (סדרה)
המדרגות (בצרפתית: Soupçons, מילולית 'חשדות', מוכרת גם בשם 'המוות בגרם המדרגות') היא מיני סדרת טלוויזיה צרפתית משנת 2004 של ז'אן קסאוויה דה לסטראד המתעדת את משפטו של מייקל פיטרסון שהורשע ברצח אשתו קתלין פיטרסון.
לאחר שזכה באוסקר על סרטו "רצח בבוקר יום ראשון" המשיך דה לסטראד לצילומים שהחלו זמן קצר אחרי הגשת כתב אישום נגד פיטרסון. צוותי הצילום קיבלו גישה למשפחתו המורחבת של הנאשם, לסנגורים ואולם בית המשפט. ב-22 ביולי 2004 שודרה גרסה מקוצרת כתוכנית מיוחדת בת שעתיים בתוכנית החדשות האמריקאית "Primetime Thursday". המיני סדרה הושלמה בספטמבר 2004, והוקרנה לראשונה באוקטובר בערוץ הצרפתי Canal+ בין התאריכים 14–25 בינואר 2005, ב-BBC Four (כחלק מסדרת התיעוד "סטוריוויל") ומאפריל של אותה שנה בערוץ סאנדנס.
לסטראד שב לצלם את פיטרסון ואת משפחתו ב-2012–2013 לצורך תיעוד התפתחויות בפרשה, צילומים ששוחררו כתוכנית המשך בת שעתיים. שלושה פרקים חדשים עם עדכונים מאוחרים יותר בפרשה נוצרו עבור נטפליקס. ב-2018 שירות הסטרימינג הוסיף את כל 13 פרקי הסדרה לקטלוג התכנים באופן זמין כסדרה אחת.
תקציר
בדצמבר 2001, הסופר מייקל פיטרסון התקשר לדווח לרשויות כי אשתו קתלין נפלה מגרם מדרגות באחוזתם שבפורסט הילס, צפון קרולינה ומתה. הרשויות מיאנו להאמין לגרסתו של פיטרסון כי אשתו נפלה בשעה שהייתה שיכורה והסיקו כי הוא הכה אותה למוות באמצעות אלה (מתנה מאחותה של קתלין) שהייתה חסרה בחיפושים שנערכו באחוזה. כתב אישום הוגש נגד פיטרסון בגין רצח. הסדרה מפרטת את התפתחות התיק מנקודת מבטו של פיטרסון וצוות ההגנה שלו שבראשו עמד דייוויד רודולוף.
במהלך המשפט, התגלה כי בתקופה שבה פיטרסון התגורר בגרמניה, חברת משפחה נפטרה כתוצאה מדימום תוך מוחי שלאחריו התמוטטה ונפלה במדרגות וסבלה מפגיעת ראש דומה לזו שספגה אשתו של פיטרסון במותה. חקירה שנערכה בשעתו על ידי המשטרה הגרמנית ורשויות צבאיות של ארצות הברית קבעה כי המוות היה כתוצאה מתאונה ובעקבותיו פיטרסון אימץ את שתי בנותיה של אותה אישה. התביעה הציגה את מוות זה במהלך המשפט כמקרה שנטע בראשו של פיטרסון את הרעיון איך "לזייף" את התאונה של קתלין. במהלך הדיונים, בנותיו של פיטרסון עמדו לצד אביהן בעיקשות.
התביעה טענה כי קתלין גילתה שמייקל היה ביסקסואל שניהל רומנים עם גברים, גילוי שהוביל לוויכוח בסופו חבט בראשה וגרם למותה. פיטרסון טען להגנתו כי אשתו ידעה על ההעדפות המיניות שלו וכי ניהלו נישואים פתוחים. הוא טען כי שהה בבריכה בחוץ בשעה שקתלין נפלה במדרגות ונפצעה. שיחזור של צוות ההגנה הוכיח כי פיטרסון יכול היה לפספס את קריאותיה של אשתו לעזרה אם אכן שהה באותו זמן בבריכה. חבר המושבעים הרשיע את פיטרסון.
תגובות וביקורות
הביקורות לסדרה היו ברובן חיוביות. הסדרה קיבלה רייטינג "איכות יוצאת דופן" דירוג (8.5 מתוך 10) מ-Documentary-Review.com מבוסס על תשע ביקורות. בשנת 2005 זכתה הסדרה בפרס פיבודי.
סרטי המשך
באפריל 2012 נחשף כי לסטראד עובד על סרט המשך בן שעתיים ל"המדרגות" עבור הערוץ הצרפתי Canal+, לאחר שיחרורו של מייקל פיטרסון מהכלא ובעודו ממתין למשפט חוזר. סרט ההמשך, שנקרא "הזדמנות אחרונה", הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הדוקומנטריים הבינלאומי באמסטרדם בנובמבר 2012. הוא שודר ב-Canal+ ב-30 בינואר 2013, וב"סטוריוויל" של BBC Four ב-4 בפברואר. ערוץ סאנדנס שידר גרסה חלופית מקוצרת, ששידרה את "הזדמנות אחרונה" כשני פרקים חדשים של מיני סדרת המקור, ששודרו ב-4 במרץ וב-11 במרץ 2013.
ב-23 בנובמבר 2015 הכריז לסטראד על סרט המשך נוסף בפורום IDFA. במקור הוכרז כ"מדרגות 3", הסרט תיעד את סיפור המשפט האחרון של פיטרסון, שנקבע לתחילת שנת 2016. הסרט הוזמן על ידי Canal+. מאוחר יותר נרכש על ידי נטפליקס ופורסמו שלושה פרקים חדשים של הסדרה, יחד עם 10 הפרקים הקודמים, ב-8 ביוני 2018. הפרק הראשון מבין הפרקים החדשים הוקרן בבכורה ב-28 אפריל 2018, בפסטיבל הסרטים טרייבקה.
קורט דוד וורמן
קורט דוד ווֹרְמן (בגרמנית: Curt David Wormann; 5 בינואר 1900 – 21 ביולי 1991) היה ספרן ישראלי, מנהל בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי (כיום הספרייה הלאומית) בין השנים 1947–1968, מייסד בית הספר לספרנות וארכיונאות של האוניברסיטה העברית בירושלים ומהדמויות המרכזיות בעיצוב הספריות הציבוריות והאקדמיות בישראל, מקצוע הספרנות בישראל ומעמדו האקדמי.
תולדות חייו
וורמן נולד בשנת 1900 בברלין בירת הקיסרות הגרמנית, בן לדוד ולסופי לבית פרידלנדר. למד תולדות הספרות, פילוסופיה, היסטוריה, סוציולוגיה וספרנות באוניברסיטת ברלין בשנים 1918–1920, ולאחר מכן למד באוניברסיטת פרייבורג, שממנה קיבל בשנת 1923 תואר דוקטור על עבודתו "רומן האיכרים הגרמני עד גוטהלף" (Der deutsche Bauernroman bis Gotthelf). לאחר סיום לימודיו השתלם בקורסים לספרנות בבית הספר הממלכתי לספרנות בברלין ובספריית המדינה בברלין. בשנת 1923 החל לעבוד בספרייה העירונית של ברלין, ובשנת 1926, עם סיום השכלתו כספרן, היה למנהל הספרייה העירונית בקרויצברג, על סניפיה. כן היה יועץ לספריות ציבוריות, הרצה בבית הספר לספרנים והתמחה בספרנות וחינוך מבוגרים. בשנת 1931 נישא לרופאה ד"ר קארולה גוטהייל (Carola Gottheil). וורמן עבד כספרן עד שנת 1933, עת נחקק חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי עם עליית הנאצים לשלטון. על רקע זה, בשנת 1934 עלה לארץ ישראל עם רעייתו. בני הזוג התיישבו בתל אביב. כיוון ששלט בעברית עוד מגרמניה, השתלב בשנת 1937 כספרן אקדמי בספריית שער ציון.
בשנת 1946 סיים פרופ' גוטהולד וייל את תפקידו כמנהל בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי לאחר 11 שנה, והמשרה נותרה למעשה פנויה. לאחר כשנה שבמהלכה כיהנו במשרה דוד צבי בנעט ויששכר יואל, מונתה ועדת איתור. מול וורמן התמודד על המשרה אהרן פריימאן. באוגוסט 1947 החליטה הוועדה למנות את וורמן לספרן ראשי (אך לא למנהל במינוי מלא). עם פרוץ מלחמת העצמאות נותרה הספרייה, ששכנה על הר הצופים, מנותקת מירושלים. כל אוצרות הספרייה והקטלוגים נותרו על הר הצופים, יחד עם כל הציוד הכללי. הספרייה הלאומית קיבלה לשימוש אקדמי את ספריית בית הכנסת ישורון, בה התחדשה פעילות הספרייה על סמך אוספים אישיים של פרופסורים וסטודנטים (כולל ספרייתו הגדולה של יוסף קלוזנר, שהועברה מתלפיות לרחביה). וורמן ניהל את הפעילות תוך הסתייעות בספרנים שהיו מעל גיל גיוס ומתנדבים. ב-8 במרץ 1949 מונה וורמן סופית למנהל הספרייה ולבעל מעמד בסנאט של האוניברסיטה העברית. במקביל למינוי עבר וורמן לירושלים.
בשנת 1950 נסע לבריטניה ולארצות הברית (ניו יורק, שיקגו, פרינסטון, ניו הייבן, וושינגטון די. סי. ופיטסבורג) על מנת לארגן את חוגי ידידי הספרייה ותומכיה ועל מנת לגייס תרומות לשיקומה, לרכש ספרים ולהפעלתה השוטפת. כמו כן ביקר בספריות על מנת להתעדכן בחידושים ובבתי ספר לספרנות, על מנת להיערך להקמת בית ספר כזה בירושלים. במרץ 1951 הוזמן להיות בין עורכי כתב העת הספרני הבינלאומי Libri (ולטר דה גרויטר). בעקבות השתדלותו הסכימה קרן רוקפלר לממן הקמת בניין חדש בגבעת רם ופעילויות נוספות רבות. במקביל הועברה הספרייה לבניין קולג' טרה סנטה.
בנובמבר 1952 קיבל וורמן מעמד של פרופסור מן המניין. בשנת 1955 זכה למימון מאונסק"ו לשם הקמת בית ספר לספרנות וארכיונאות באוניברסיטה העברית שנפתח ב-1956. ב-1957 יצא למסע ארוך באירופה. במסגרת זו יצר קשרי עבודה עם ספריות מרכזיות בעולם ופעל להצלת מאות אלפי ספרים שנבזזו באירופה עבור ספריית האוניברסיטה. עם הקמת בניין ליידי דייוויס ב-1960 בגבעת רם וריכוז האוספים הייתה הספרייה גם לאחת הגדולות והמשוכללות בעולם.
במאי 1966 ביקר בירושלים קנצלר גרמניה קונראד אדנאואר, ביקור טעון שלווה בהפגנות רבות. מארחו של אדנאואר מטעם האוניברסיטה העברית, דוד עמירן, ביקש מוורמן לארח את הקנצלר בספרייה. וורמן הסכים רק בתנאי שהאוניברסיטה תעמיד את כל כספי השילומים מגרמניה לרכישת כתבי יד יהודיים. הכסף איפשר בין השאר מימון רכישת כתבי יד במכירות פומביות.
בין השאר כתב ערכים לאנציקלופדיה העברית, בהם הערך גתה, והיה חבר במועצת ההנהלה של מכון ליאו בק ירושלים.
בשנת 1968 סיים את תפקידו כמנהל הספרייה. בשנת 1973 נפטרה רעייתו קארולה.
ב-1976 יזם את הקמת המועצה לספריות ציבוריות שליד משרד החינוך והיה היו"ר שלה, וכן את הקמת מרכז ההדרכה לספריות בישראל; כך עיצב את מקצוע הספרנות והיה בין יוזמי חוק הספריות הציבוריות.
נפטר בירושלים בגיל 91.
נעול (סרט)
נעול  (באנגלית: Lock Up) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1989 בבימויו של ג'ון פלין. מככבים בו סילבסטר סטאלון, דונלד סאת'רלנד, טום סייזמור וג'ון עמוס. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-4 באוגוסט 1989.
תקציר העלילה
סילבסטר סטאלון מגלם אסיר המרצה את זמנו בכלא. אולם 6 חודשים לפני שיחרורו המיוחל, אויב מן העבר מנהל אגף שמור בכלא, רוצה למנוע את שחרורו בכל מחיר. הוא מעבירו לאגף השמור והופך את חייו לסיוט.
גלעד כץ (דיפלומט)
גלעד כץ (נולד ב-4 במרץ 1971; ז' באדר התשל"ה) הוא לשעבר הקונסול הכללי של ישראל ביוסטון, בין השנים 2017–2021. קודם לכן, מילא תפקידים שונים במשרד ראש הממשלה, בתוכם יועץ ראש ממשלת ישראל, בין השנים 2010–2017.
ביוגרפיה
נולד ביישוב אבן שמואל, בן שלישי במשפחה של שבעה ילדים, לאב ממוצא דרום אפריקאי, ואם ישראלית ילידת גוש עציון, טרום מלחמת העצמאות. סבו מצד אימו הוא משה (מושקו) מושקוביץ, איש חינוך, ממייסדי ישיבת הר עציון וממחדשי היישוב היהודי בגוש עציון לאחר מלחמת ששת הימים. בהמשך עברה המשפחה להתגורר באלון שבות שבגוש עציון. גדל והתחנך בבית הספר Torah Academy של חב"ד ביוהנסבורג, דרום אפריקה, בין השנים 1977–1981, במסגרת שליחות חינוכית של אביו, יעקב כץ, מטעם הסוכנות היהודית. אביו ניהל את לימודי היהדות בבית הספר "קינג דייוויד", שהיה בית הספר היהודי הגדול ביותר בדרום אפריקה. בשנת 1981 חזרה משפחתו ארצה, והמשפחה חזרה להתגורר באלון שבות. בין השנים 1982–1985 למד בבית הספר הממלכתי-דתי בגוש עציון, ולאחר מכן עד שנת 1989 למד בישיבה התיכונית "חורב" בירושלים.
לאחר סיום לימודי התיכון, המשיך ללימודים בישיבת ההסדר "שעלבים", עד שנת 1994, במסגרתה שירת בצה"ל בגדוד 202 של הצנחנים, ואף יצא לקורס סמלים.
לאחר לימודיו בישיבת ההסדר וסיום שירותו בצה"ל, החל ללמוד באוניברסיטת בר-אילן, ושימש בשנים 1997–1998 עוזר מחקר של פרופסור שמואל ליימן-ווילציג מהמחלקה למדע המדינה. בשנת 1997 סיים תואר ראשון במדע המדינה ותקשורת המונים, ובשנים 2001–2002 סיים לימודי תעודה ביחידה לעיתונות ותקשורת, תואר ראשון בהיסטוריה כללית, ותואר שני עם תזה במדע המדינה – מגמת תקשורת ציבורית. כותרת התזה, שנכתבה בהדרכת ליימן-ווילציג הייתה "תמורות בפובליציסטיקה הרוויזיוניסטית משנות העשרים עד שנות התשעים בנושא אקטיביזם מדיני-ביטחוני".
קיקה אסטבארנס
חואן אנריקה "קיקה" אסטבארנס לופס (בספרדית: Juan Enrique "Quique" Estebaranz López, נולד ב-6 באוקטובר 1965) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ. הוא נודע בעיקר בשל תקופתו בטנריפה, ובנוסף לכך שיחק גם בקבוצות הספרדיות ברצלונה, סביליה ואקסטרמדורה. יתר על כן, ערך 3 הופעות במדי נבחרת ספרד. היום הוא מנהל במחלקת הנוער של אתלטיקו מדריד.
גלעד כץ (דיפלומט)
ביוגרפיה
בין השנים 2002–2004 שימש ככתב לענייני אקטואליה בשבועון "מקור ראשון", ובהמשך משנת 2005 ועד שנת 2009 שימש ככתב מדיני ביומון "מקור ראשון", וכתב טור שבועי בנושא כלכלי-פוליטי.
קיקה אסטבארנס
קריירה
אסטבארנס נולד וגדל במדריד, בירת ספרד, ובצעירותו הצטרף למחלקת הנוער של אתלטיקו מדריד. ב-1984 קודם לקבוצת המילואים של המועדון, אתלטיקו מדריד ב'. תחילה שיחק עמה בליגה השנייה ומאוחר יותר בליגה השלישית. מכיוון שלא הצליח להתקדם לקבוצה הבוגרת של המועדון, ב-1988 עזב אסטבארנס לראסינג סנטנדר שמהליגה השנייה. במהלך עונת 1988/1989 הבקיע 23 שערים ובכך היה מלך השערים של הליגה השנייה, "הפיצ'יצ'י" כפי שנהוג לומר בספרד.
גלעד כץ (דיפלומט)
ביוגרפיה
בשנים 2010–2017 שימש כיועץ ראש הממשלה.
קיקה אסטבארנס
קריירה
בסיום העונה הצטרף לטנריפה, שעלתה באותו קיץ לליגה הראשונה לאחר היעדרות של 27 שנים. בשנות ה-90 חוותה טנריפה את שנותיה הטובות ביותר בהיסטוריה שלה, ואסטבארנס היה חלק חשוב בכך. את הופעת הבכורה בליגה ערך ב-3 בספטמבר 1989 במשחק נגד סביליה. שבועיים לאחר מכן, בתיקו 3-3 עם ריאל סרגוסה, הבקיע שער והורחק בכרטיס אדום 11 דקות מאוחר יותר. בעונתו הראשונה בטנריפה שיחק ב-33 משחקים והבקיע 10 שערים, כולל צמדים בניצחונות על ואיאדוליד ועל קסטיון, וזהו מאזן השערים הגבוה ביותר בקריירה שלו לעונה בודדת כשחקן בליגה הראשונה. טנריפה סיימה במקום ה-18 ונמנעה מירידה חזרה לליגה השנייה רק בזכות כך שגברה על דפורטיבו לה קורוניה בפלייאוף על המקום בליגה.
גלעד כץ (דיפלומט)
פעילות דיפלומטית
בשנת 2017 מונה על ידי ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לתפקיד הקונסול הכללי של ישראל ביוסטון, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 2021.
קיקה אסטבארנס
קריירה
בעונת 1990/1991 הופיע ב-34 משחקים בהם הבקיע 5 שערים, וטנריפה סיימה במקום ה-14, במרחק של 2 נקודות בודדות ממקום המוביל לפלייאוף על המקום בליגה. בעונת 1991/1992, ב-34 הופעות כבש 7 שערים, ובהם אחד מהשערים שהבקיעה טנריפה בניצחון 3 - 2 על ריאל מדריד במחזור האחרון של העונה, מחזור בו ברצלונה ניצחה במקביל, עקפה את ריאל מדריד בטבלה וזכתה באליפות על חשבונה. עונת 1992/1993 הייתה המוצלחת ביותר בתולדות הקבוצה, בכך שהגיעה למיקום ה-5, הגבוה ביותר בהיסטוריה שלה, וזכות כך השתתפה בעונה שלאחר מכן במסגרת אירופית לראשונה בתולדותיה. אסטבארנס תרם להצלחה הזו 9 שערים, בהם צמדים על ריאל בורגוס ועל אתלטיק בילבאו. גם במחזור האחרון לעונה זו ניצחה טנריפה את ריאל מדריד, ובכך אפשרה לברצלונה לזכות באליפות נוספת במקומה של ריאל מדריד. יכולתו הטובה הביאה לכך שזומן לנבחרת ספרד.
גלעד כץ (דיפלומט)
פעילות דיפלומטית
בתקופת כהונתו נפגעה הקהילה היהודית מהוריקן הארווי. כחלק מפעילותו הדיפלומטית התקבל סיוע כספי של מדינת ישראל, באמצעות משרד התפוצות, בסך של מיליון ש"ח.
נוסף על כך, בתפקידו כקונסול הוכרז על כינון טיסות ישירות מדאלאס לישראל, על ידי חברת אמריקן איירליינס, חברת התעופה הגדולה בעולם. אולם הקו מעולם לא הושק עקב חוסר ביקוש.
קיקה אסטבארנס
קריירה
בקיץ 1993 עבר מטנריפה לברצלונה, כאמור אלופת ספרד לא מעט הודות לעזרתה של טנריפה, אותה אימן יוהאן קרויף ההולנדי. אף על פי שאסטבארנס הגיע לקבוצה בתקופתו בטובה ביותר בקריירה שלו, הוא לא הצליח לבסס את מעמדו בקבוצתו החדשה, שבהתקפתה הועדפו על פניו שחקנים כחריסטו סטויצ'קוב ורומאריו ומיכאל לאודרופ. במהלך עונת 1993/1994 פתח ב-8 משחקי ליגה, נכנס כמחליף ב-6 נוספים וכבש 3 שערים, וברצלונה זכתה באליפות רביעית ברציפות. בליגת האלופות כבש שער בודד, בניצחון על אוסטריה וינה בשלב הבתים. ברצלונה הגיעה עד למשחק הגמר, בו הובסה ברצלונה 4 - 0 על ידי מילאן, ואסטבארנס נכנס כמחליף בדקות הסיום של המשחק.
בתום העונה, בשל חוסר הצלחתו בקבוצה, הועבר לסביליה בתמורה ל-25 מיליון פסטות. בסביליה שיחק במשך שנתיים, אם כי גם שם התקשה למצוא מקום קבוע בהרכב, והוא כבש שער אחד בלבד ב-26 הופעות בליגה, רובן כשחקן מחליף. כאשר תם חוזהו בקבוצה, חתם בתחילת עונת 1996/1997 באקסטרמדורה, שעלתה לראשונה בתולדותיה לליגה הראשונה בספרד. במהלך העונה שותף ב-37 משחקי ליגה וכבש שער אחד, בניצחון 3 - 0 על לוגרונייס. אקסטרמדורה ירדה חזרה לליגה השנייה בסיום העונה, ואסטבארנס עזב את הקבוצה. הוא שיחק באואורנסה שמהליגה השנייה במשך שנתיים, ולאחר מכן בחימנסטיקה סגוביאנה שמהליגה השלישית במשך שנה, לפני שפרש ממשחק בקיץ 2000, בהיותו בן 34.
אסטבארנס ערך 3 הופעות במדי נבחרת ספרד, כולן במהלך שנת 1993. את הופעת הבכורה ערך ב-2 ביוני, במשחק מוקדמות מונדיאל 1994 נגד. הופעתו השנייה הייתה במשחק ידידות עם ב-8 בספטמבר, והופעתו השלישית והאחרונה הייתה בניצחון על  במוקדמות המונדיאל.
גלים במחול
היסטוריה
הלהקה נוסדה בשנת 1970 בשמה הראשון "בת-חן" על ידי דורית פורת המנהלת האמנותית והכוריאוגרפית של הלהקה מאז ומתמיד. רקדניות הלהקה הן נערות בגילאי 14 – 18, מיישובי עמק הירדן. ללהקה רפרטואר ריקודים עשיר ומגוון והיא מופיעה באירועים שונים בארץ ובעולם. הלהקה ייצגה את ישראל והופיעה בגימנסטרדות העולמיות (World Gymnaestrada) בשווייץ, דנמרק והולנד, ולקחה חלק בפסטיבלים בינלאומיים בגרמניה בכל שנה שלישית משנת 1982 (בירשטט גימנסטיקה,) ובפורטוגל.
בשנת 1992 החליפה הלהקה את שמה ל"גלים במחול".
בשנת 1993 הוזמנה הלהקה על ידי משרד החוץ להופיע בהונגריה במסגרת חגיגות העצמאות של ישראל, ב 1996, שוב מטעם משרד החוץ, השתתפה הלהקה בחגיגת סוכות בקפריסין. בשנת 1997 הרחיקה הלהקה עד יפן והופיעה באוסקה בפני הקיסר. ב 1999 הופיעה הלהקה בפני הקהילה היהודית בברזיל וכן בשנת 2008 במסגרת חגיגות שנת ה - 60 למדינת ישראל, הופיעה בפני הקהילות היהודיות בארצות הברית: מיאמי, ניו יורק וניו ג'רזי. בשנת 2010 הופיעה בפורט מיירס (Fort Myers, Florida) בפלורידה באולם הפילהרמונית "Barbara B. Mann" באדיסון סטייט קולג' (Edison State College).
ללהקה סגנון, השואב השראתו ממקורות כמו: המסורת היהודית, ריקודים אתניים, הטבע וההוויה הישראלית מול האוניברסלית.
הלהקה פעלה בחסות "המרכז למחול של המועצה האזורית עמק הירדן", אותו ניהלה פורת, משנת 2001 עד 2014.
בספטמבר 2014 נפרדה הלהקה ממועצת עמק הירדן, והפכה להיות עצמאית בביתה הראשון בקיבוץ אפיקים.
דונובן ברזייר
דונובן ברזייר (באנגלית: Donavan Brazier; נולד ב-15 באפריל 1997) הוא אתלט אמריקאי, אלוף העולם (דוחה 2019), פעמיים אלוף ארצות הברית (2017 ו-2019) ושיאן צפון ומרכז אמריקה בריצת 800 מטר. נוסף לכך, הוא שיאן העולם בריצת 600 מטר באולם.
אלוף ארצות הברית
באליפות ארצות הברית שנערכה בסקרמנטו, קליפורניה ביוני 2017 זכה ברזייר במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:44.14 דקות. חודש וחצי לאחר מכן באליפות העולם שנערכה בלונדון הוא סיים במקום 13 בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:46.27 דקות.
שיאן אמריקה
בתחרות שנערכה באולם בניו יורק ב-9 בפברואר 2019 זכה ברזייר במדליית זהב בריצת 800 מרט בשיא אמריקה חדש של 1:44.41 דקות.
שיאן עולם
שבועיים לאחר מכן, באליפות ארצות הברית באולם שנערכה בניו יורק ב-24 בפברואר הוא זכה במדליית זהב בריצת 600 מטר בשיא עולם חדש של 1:13.77 דקות. במסגרת ליגת היהלום שנערכה ברומא ב-6 ביוני הוא זכה במדליית זהב בריצת 800 בתוצאה של 1:43.63 דקות. שבועיים לאחר מכן, באליפות ארצות הברית שנערכה בדה מוין, איווה הוא זכה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:45.62 דקות.
במסגרת ליגת היהלום שנערכה בציריך, שווייץ ב-29 באוגוסט אותה שנה הוא קבע בריצת 800 מטר שיא אישי חדש של 1:42.70 דקות.
אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בדוחה ב-1 באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא אליפות ובשיא צפון ומרכז אמריקה חדש של 1:42.34 דקות, לפני אמל טוקה מבוסניה והרצגובינה (1:43.47 דקות) ופרגוסון צ'ריוט רוטיץ' מקניה (1:43.82 דקות). בדרך לזהב הוא שיפר את שיא האליפות בן 32 השנים של בילי קונצ'לה מקניה (1:43:06 דקות) ואת שיא צפון ומרכז אמריקה בן 34 השנים של ג'וני גריי מארצות הברית (1:42.60 דקות) והיה לאתלט האמריקאי הראשון, גברים ונשים שזכה במדליית זהב בריצה זו, באליפות עולם.
2020
בתחרות שנערכה באולם בניו יורק ב-8 בפברואר 2020 זכה ברייזר בריצת 800 מטר בשיא אמריקה חדש של 1:44.22 דקות.
לאחר הפסקה מתחרויות בשל מגפת הקורונה, במסגרת ליגת היהלום שנערכה במונקו ב-14 באוגוסט אותה שנה הוא קבע בריצת 800 מטר את תוצאה השנה בעולם של 1:43.15 דקות.
המעונות הרשמיים של אוסטרליה
להלן רשימת המעונות הרשמיים של אוסטרליה:
מכעב
מֻכַּעַב (בערבית: مكعب, תרגום מילולי: קובייה) הוא שמו של גורד שחקים הנמצא בתכנון אדריכלי בעל צורת קובייה עצומת ממדים, בגובה (וכן האורך והרוחב) 400 מטר, ברובע אל-קירוואן בריאד, ערב הסעודית, אחת מחמש השכונות המרכזיות של פיתוח הנדל"ן המתוכנן של רובע אל-מורבע החדש (المربع الجديد). התכנון נחשף בפברואר 2023, הפריסה והעיצוב הקוביים שלו בהשראת ארמון אל-מורבע.
רקע
ההתחייבות האדירה הוכרזה על ידי שליט הממלכה בפועל של הממלכה מוחמד בן סלמאן ב-16 בפברואר 2023. העיצוב זכה לביקורת מסוימת בשל הדמיון שלו לכעבה במסגד מסג'יד אל-חראם במכה, המקום הקדוש לאסלאם.
הפנים כפי שמתוכנן כעת יכלול הקרנות הולוגרפיות עצומות שמטרתן לגרום לצופים להרגיש כאילו הם נמצאים במציאות, בזמנים ובמקומות שונים. הפנים יכלול גם מגדל מסתחרר עם מרפסות תצפית ומסעדות, שממנו יבקעו ההקרנות.
תוכניות הקובייה הן חלק מפרויקט Saudi Vision 2030.
המכעב יכלול גם גינות גג.
לקוטה
שבט הלקוטה מורכב משבעה תתי שבטים:
עם בני השבט הבולטים נמנים פר רובץ וגאל משבט ההאנקפאפה וסוס משוגע משבט האוגללה.
השבט נודע בעקבות השתתפותו במערכת בלק הילס ששיאה היה בקרב ליטל ביגהורן שבו לוחמי הלקוטה יחד עם לוחמי שאיין הנחילו לצבא ארצות הברית תבוסה מחפירה.
ארצות הברית
כיום חיים חברי השבט בשמורות המוכרות על ידי הממשלה במדינות דקוטה הדרומית והצפונית, מינסוטה ונברסקה. לכל שמורה יש ממשלה מקומית הנבחרת בהתאם לחוקת השמורה. חברי שמורה שמתגוררים מחוץ לשמורה רשאים להצביע בבחירות. בנוסף אנשי הלקוטה מיוצגים בקונגרס המדינתי וגם ברמה הארצית בקונגרס של ארצות הברית.
קנדה
בקנדה חיים כיום כ-6,000 בני שבט הלקוטה. הם מרוכזים בפרובינציות מניטובה וססקצ'ואן. המשרד הממשלתי האחראי עליהם הוא המשרד לענייני האינדיאנים ולפיתוח הצפון. בשנת 2008 דחו האינדיאנים הצעת פיצוי בת 60 מיליון דולר מממשלת קנדה על הקרקעות שנלקחו מהם.
תנועת העצמאות
בשנת 1974 החלו פעילים משבט הלקוטה לנקוט בצעדים להתנתקות מארצות הברית על מנת להפוך לאומה עצמאית. צעדים אלו כללו את כתיבתה של 'הכרזת העצמאות של הלקוטה' ושימוש באמצעים חוקתיים בינלאומיים ומשפטיים על מנת להבטיח את דרישת העצמאות. בשנת 1980 בית המשפט העליון של ארצות הברית בתיק ארצות הברית נגד אומת הסו פסק פיצויים של 122 מיליון דולר לטובת שבט הלקוטה כפיצוי על שטח הגבעות השחורות שנלקח מהם על ידי הממשלה לאחר מערכת בלק הילס. בשבט הלקוטה סירבו לקבל את הפיצוי והמשיכו לדרוש את הקרקע בחזרה.
בספטמבר 2007 העביר האו"ם החלטה לא מחייבת בעניין זכויות הילידים. ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד סירבו לחתום על ההחלטה.
בדצמבר 2007 נסעו חברי תנועת החופש של הלקוטה לוושינגטון והודיעו על נסיגה חד צדדית של הלקוטה מכל ההסכמים עליהם השבט חתום מול הממשל האמריקאי. תנועה זו לא באה בשם ההנהגה הנבחרת הרשמית של הלקוטה. בשנת 2008 התפצלה תנועת החופש לשתי תנועות נפרדות עקב חילוקי דעות.
אמריך
אמריך או עמריך (בגרמנית: Emmerich) הוא שם משפחה, שמקורו בשם העיר אמריך על הריין.
Baby, I'm Jealous
Baby, I'm Jealous (בעברית: מותק, אני מקנאה) הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ביבי רקסה בשיתוף הראפרית אמריקאית דוג'ה קאט. השיר יצא לאור ב-9 באוקטובר 2020, כסינגל ראשון מתוך האלבום השני שלה Better Mistakes, על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס.
רקע והפקה
ב-23 בספטמבר 2020, הופיע השיר בשזאם בו נכתב שהשיר הוא שיתוף פעולה עם הזמרת דוג'ה קאט. ב-4 באוקטובר, אפל מיוזיק חשפו כי השיר צפוי לצאת ב-9 באוקטובר. באותו היום פרסמה רקסה ברשתות החברתיות שהיא תפרסם "הודעה מיוחדת". למחרת היא הודיעה על צאתו של השיר וחשפה את עטיפתו.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי האנה לוקס דייוויס ופורסם בערוץ היוטיוב של רסקה ב-9 באוקטובר 2020, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. בו התארחו הכוכבות טיקטוק צ'ארלי ד'אמליו ואוואני גרג, ניקיטה דרגון.
רמיקס
ב-25 בנובמבר 2020, נודע כי ביבי רקסה תוציא רמיקס רשמי של השיר בו תשתתף הזמרת-יוצרת הדומיניקנית נאטי נטשה. הרמיקס יצא לאור ב-27 בנובמבר באותה השנה, על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס.
הפקולטה להנדסה כימית (הטכניון)
היסטוריה
בשנת 1953 הוקמה המחלקה להנדסה כימית בפקולטה לכימיה תעשייתית. בשנת 1962 המחלקה הופרדה מהפקולטה והפכה להיות יחידה אקדמית העומדת בפני עצמה. בשנת 1972 עברה הפקולטה מהבניין הישן של הטכניון שבשכונת הדר לקמפוס החדש בנווה שאנן, והפקולטה קיבלה שם חדש הפקולטה להנדסה כימית ע"ש וולפסון. הוקמו מספר מעבדות חדשות, מעבדה להנדסה כימית, שתי מעבדות להנדסת פולימרים ומעבדה לבקרת תהליכים.
עומר היית'ם
ביוגרפיה
היית'ם, שנולד בסוריה והגיע לרומניה בשנת 1980 לצורך לימודים אוניברסיטאיים בבוקרשט, הוא קרוב משפחה של מוסטפא טלאס. הוא נשא לאישה את רומנייה בשם אדלה ויחד הביאו לעולם שבעה ילדים. לאחר המהפכה הרומנית התאזרח ברומניה.
חטיפת העיתונאים הרומנים
שני עובדי ערוץ הטלוויזיה המסחרי הרומני Prima TV, יחד עם כתב של כתב העת הרומני România liberă ועם מלווה ומתרגם יליד עיראק בעל אזרחות אמריקאית (משנת 2000) בשם מוחמד מונאף, שהתגורר ברומניה משנת 2001 ועבד שם בשירותו של עומר היית'ם, שהו מזה כשבוע בעיראק לצורך העבודה עיתונאית של הרומנים. ביום 28 במרץ 2005 הם נסעו באזור בגדאד ברכב פרטי הנהוג בידי המלווה הערבי. רכב אחד של החוטפים חסם את מעבר כלי הרכב בו נסעו העיתונאים ורכב חוטפים נוסף חסם את אפשרות המילוט ברברס. העיתונאים והמלווה שלהם נלקחו באיומי רובים והוכנסו לתאי המטען של מכוניות החוטפים. החטופים הוסעו לחדר גדול ובו מזרנים מונחים על הרצפה. בערב העבירה מרי-ז'אן יון מסרון לערוץ הטלוויזיה בו עבדה ובו הודיעה על חטיפתם וביקשה שיפנו לשגרירות הרומנית בעיראק. בהמשך הודיע משרד החוץ הרומני על ייתכנות של חטיפת עיתונאים רומנים בעיראק.
המעצר
עומר המשיך לנהל ברומניה עסקים גם אחרי המהפכה הרומנית והסתבך עם המשמר הפיננסי.
באוקטובר 2005 נפתח ברומניה משפטם של עומר היית'ם ומוחמד מונאף החשודים בקשירת קשר לחטיפת העיתונאים הרומנים וחטיפת אנשים פוליטיים רומנים, הכל לשם קבלת כופר נפש של ארבעה מיליוני יורו.
לעזרתו של עומר היית'ם ובני משפחתו גויס עורך דין ישראלי, מרדכי ציבין.
ב-19 ביולי 2013 הודיע דובר נשיא רומניה שעומר היית'ם הובא לרומניה, כדי שירצה את מאסרו.
עונת 2016/2017 בליגה האירופית
עונת בליגה האירופית הייתה העונה ה-46 של טורניר הכדורגל האירופאי השני בחשיבותו של אופ"א והפעם השמינית שהטורניר מתקיים במתכונתו הנוכחית. משחק הגמר של הליגה האירופית 2016/17 נערך ב-24 במאי 2017 בפרנדס ארנה, סולנה, שוודיה, מנצ'סטר יונייטד זכתה באליפות לאחר ניצחון 2-0 על אייאקס. בעקבות הזכייה התמודדה מנצ'סטר יונייטד בליגת האלופות בעונת 2017/2018.
ארבע קבוצות ישראליות השתתפו במפעל: מכבי חיפה הודחה בשלב המוקדמות השני, בית"ר ירושלים הודחה בשלב הפלייאוף, מכבי תל אביב הודחה בשלב הבתים והפועל באר שבע הצטרפה לשלב הבתים של הטורניר לאחר שהודחה בשלב הפלייאוף של ליגת האלופות, והודחה בשלב הנוק אאוט.
לוח זמנים
לוח הזמנים של האליפות התקיים בהתאם לטבלה להלן. כל ההגרלות נערכו במשרדי אופ"א בעיר ניון, שווייץ, למעט אם נכתב אחרת.
שלב המוקדמות
בשלב המוקדמות ובשלב הפלייאוף, הקבוצות חולקו לקבוצות מדורגות וקבוצות שאינן מדורגות. בשלבים אלו קבוצות מאותה המדינה לא יכולות לשחק אחת נגד השנייה.
שלב המוקדמות הראשון
בשלב המוקדמות הראשון לקחו חלק 96 קבוצות. המשחקים התקיימו בשיטה של שני משחקים - בית וחוץ. המנצחת בסיכום הכולל של שני המפגשים עלתה לשלב המוקדמות השני. ההגרלה נערכה ב-20 ביוני 2016. המשחק הראשון נערך ב-30 ביוני, משחק הגומלין נערך ב-7 ביולי 2016.
שלב המוקדמות השני
בשלב המוקדמות השני השתתפו 48 הקבוצות שניצחו בשלב הראשון, אליהן התווספו 18 קבוצות שהצטרפו למעגל המשחקים. ההגרלה נערכה ב-20 ביוני 2016. המשחק הראשון נערך ב-14 ביולי, משחק הגומלין נערכו ב-21 ביולי 2016.
Beautiful Faces
Beautiful Faces (בעברית: פנים יפות) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי דקלן מקנה. השיר יצא לאור ב-29 בינואר 2020 כסינגל המוביל מתוך האלבום השני שלו, Zeros. את השיר כתב מקנה יחד עם מקס מארלו.
עונת 2016/2017 בליגה האירופית
שלב המוקדמות השלישי
בשלב המוקדמות השלישי השתתפו 58 קבוצות בסך הכול, 33 שניצחו בשלב השני אליהם נוספו 25 קבוצות המצטרפות למעגל המשחקים. ההגרלה נערכה ב-15 ביולי 2016. המשחק הראשון נערך ב-28 ביולי, משחק הגומלין נערך ב-4 באוגוסט 2016.
שלב הפלייאוף
ההגרלה נערכה ב-5 באוגוסט 2016. המשחק הראשון התקיים ב-18 באוגוסט משחק הגומלין נערך ב-25 באוגוסט 2016.
Beautiful Faces
רקע
מקנה אמר על השיר, "רציתי שזה יהיה שיר גדול... גדול בקטע מפחיד. הוא קשור מאוד לעכשיו, אבל רציתי לשוב ולדמיין את המדיה החברתית בספֶרה העתידית הזאת, בה היא תהיה אף יותר מוטמעת כך שלא נוכל לראות איפה זה נגמר ואנחנו מתחילים.
עונת 2016/2017 בליגה האירופית
שלב הבתים
ההגרלה נערכה ב-26 באוגוסט 2016. המשחק הראשון נערך ב-15 בספטמבר והמשחק הנועל את שלב הבתים נערך ב-8 בדצמבר 2016.
Beautiful Faces
הופעות חיות
ב-5 באפריל 2020, דקלן מקנה ביצע את השיר בשידור חי בתוכנית האירוח והבישול הבריטית Sunday Brunch. הוא ביצע את השיר מביתו, ואמר שמגפת הקורונה לא מאפשרת ללהקתו להצטרף אליו, "למרבה הצער בשל הריחוק החברתי הלהקה שלי לא יכולה להיות איתי פה היום, אז הבאתי את הבחורים האלה לעזרה". ברקע נראו ארבע דמויות וירטואליות נוספות של מקנה ברחבי החדר, המגלמות את תפקידיהם של חברי להקת הליווי שלו.
עונת 2016/2017 בליגה האירופית
32 האחרונות
לשלב 32 האחרונות העפילו שתי הקבוצות הראשונות מכל בית אליהן הצטרפו 8 הקבוצות שסיימו במקום השלישי בבית בשלב הבתים של ליגת האלופות.
Beautiful Faces
קליפ
הקליפ לשיר עלה לערוץ היוטיוב של דקלן מקנה ב-29 בינואר 2020.
עונת 2016/2017 בליגה האירופית
32 האחרונות
32 הקבוצות שהעפילו לשלב זה חולקו לשני דרגים על פי ניקוד של קבוצות מדורגות (12 הקבוצות שסיימו במקום הראשון משלב הבתים + ארבע הקבוצות הטובות מהמקום שלישי בליגת האלופות) ולא מדורגות (12 הקבוצות שסיימו במקום השני משלב הבתים + ארבע הקבוצות הנוספות מהמקום השלישי בליגת האלופות) קבוצות שנפגשו בשלב הבתים או קבוצות מאותה מדינה לא יכלו להיפגש בשלב זה.
הסיבוב הראשון נערך ב-16 בפברואר, הסיבוב השני נערך ב-23 בפברואר.
Beautiful Faces
קרדיטים וצוות
הקרדיטים לקוחים מאתר טיידל.
עונת 2016/2017 בליגה האירופית
שמינית הגמר
הגרלת שמינית הגמר נערכה ב-24 בפברואר. הסיבוב הראשון נערך ב-9 במרץ, ומשחקי הגומלין ב-16 במרץ 2017.
רבע הגמר
הגרלת רבע הגמר נערכה ב-17 במרץ. הסיבוב הראשון נערך ב-13 באפריל, ומשחקי הגומלין ב-20 באפריל 2017.
חצי הגמר
הגרלת חצי הגמר נערכה ב-21 באפריל. הסיבוב הראשון נערך ב-4 במאי, ומשחקי הגומלין ב-11 במאי 2017.
הגמר
משחק הגמר נערך ב-24 במאי 2017 בפרנדס ארנה בעיר סולנה שבסטוקהולם, בירת שוודיה. קבוצת ה"בית" (מטעמים אדמיניסטרטיביים) נקבעה בהגרלה שנערכה לאחר משחקי חצי הגמר.
רובן סוברינו
רובן סוברינו פוסלו (בספרדית: Rubén Sobrino Pozuelo; נולד ב-1 ביוני 1992) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בקבוצת הכדורגל קאדיס כחלוץ.
קריירת מועדונים
ביולי 2008, כשהיה בן 16, הצטרף סוברינו לקבוצת הנערים של ריאל מדריד ב'. בעונת 2011/2012 ערך סוברינו את הופעת הבכורה שלו בקבוצת ריאל מדריד ג' כששיחק 77 דקות נגד ראיו מחאדאונה.
ב-26 במאי ערך סוברינו את הופעת הבכורה שלו בריאל מדריד ב' כשנכנס כמחליף של חסה נגד אלצ'ה במשחק אשר הסתיים בתוצאה 1–1.
ב-7 באוגוסט 2014 עבר סוברינו לקבוצת ליגת הבוגרים של פונפראדינה. ב-28 באוגוסט 2015, הועבר למנצ'סטר סיטי תמורת 250,000 אירו ושכר של 200,000 אירו בשנה. מיד אחרי שעבר למנצ'סטר סיטי הוא הושאל לקבוצת הכדורגל ז'ירונה. ב-14 ביולי 2016 הושאל לעונה לדפורטיבו אלאבס. ב-6 ביולי 2017 חתם באופן קבוע בלאבס. ב-31 בינואר 2019 חתם לשלוש וחצי שנים בולנסיה. ב-31 בינואר 2021 הושאל לקאדיס עד לסוף העונה. ב-30 באוגוסט 2021 חתם באופן קבוע בקאדיס לשלוש שנים.
אגוסטינו דפרטיס
אגוסטינו דפרטיס (באיטלקית: Agostino Depretis, נולד ב-31 בינואר 1813 - 29 ביולי 1887) היה פוליטיקאי איטלקי ששימש כראש ממשלת איטליה מספר פעמים בין השנים 1876 ל-1887.
ביוגרפיה
דפרטיס נולד ב-31 בינואר 1813, בסטרדלה, עיירה קטנה שכיום נמצאת בנפת פאביה שבלומברדיה. עוד מצעירותו הושפע מהפוליטיקאי והוגה הדעות ג'וזפה מציני ועם תנועתו הפטריוטית "איטליה הצעירה". הוא אף החל להיות פעיל ותנועה זו, ואף כמעט נעצר על ידי אוסטרים כשניסה להבריח נשק למילאנו. דפרטיס לא החזיק בתפקיד רשמי עוד למינוי למושל העיר ברשה בשנת 1859.
בשנת 1860 נסע דפרטיס כשליחו של המנהיג קמילו בנסו די קאבור אשר רצה לכלול את האי באיטליה המאוחדת. זאת בניגוד לרצונו של ג'וזפה גריבלדי, שרצה לצרף את סיציליה לאחר שחרור נאפולי ורומא. בשנת 1862 הפך לשר בממשלתו של אורבנו רטאצי. לאחר ארבע שנים, עם פרוץ מלחמת העצמאות השלישית, החל לשמש כשר האחראי על הצי. כשר, התעקש על קיומו של קרב ליסה.
עם מותו של רטאצי בשנת 1873, הפך דפרטיס למנהיג השמאל. בשנת 1876 הקים את ממשלתו הראשונה. פוליטיקאי ממפלגתו, בנדטו קאירולי, הצליח להחליפו פעמיים- במרץ 1878 וביולי 1879. בנובמבר 1879 דפרטיס החל לכהן כשר הפנים בממשלתו של קאירולי, והצליח להחליפו ולהקים את ממשלתו השלישית במאי 1881. בניגוד לשתי ממשלותיו הקודמות, הצליח דפרטיס לייצב את ממשלתו עד ליום מותו ביולי 1877. בכהונתו הארוכה הצליח לבטל את מס ההכנסה, לפתח את מערכת הרכבות וליצור את הברית המשולשת עם האימפריה האוסטרו-הונגרית ועם הקיסרות הגרמנית. בנוסף על כך, החל לבצע מדיניות קולוניאליסטית והגדיל את המיסוי העקיף.
דובאי סיטי טאוור
דובאי סיטי טאוור (בערבית: برج مدينة دبي) הידוע גם בכינוי "העיר האנכית של דובאי", הוא גורד שחקים שהוצע לבנייה והוכרז ב-25 באוגוסט 2008 וגובהו המשוער יהיה 2,400 מטרים. המבנה, שתוכנן על ידי אדריכלים כדי להציג טכנולוגיות מתקדמות אפשריות בבנייה, הוא השלישי בגובהו שהוצע אי פעם אחרי האקס-סיד 4000 (4,000 מטר) והאולטימה טאוור (3,217 מטר). לכשייבנה יהיה למבנה הגבוה ביותר שנוצר על ידי אדם - פי שלושה מגובהו של בורג' ח'ליפה ופי שבעה מגובהו של בניין אמפייר סטייט.
לפי התכנון יהיו בדובאי סיטי טאוור 400 קומות ומערך מעליות ראשי שנע במהירות 200 קמ"ש. המבנה עוצב ותוכנן בהשראת מגדל אייפל כדי להתמודד עם עומסי הרוחות שפועלים עליו ויהיה בעל ליבה מרכזית לכל גובהו ומערך של שישה מבננים שעוטפים אותה ונפגשים בליבה כל 100 קומות. תכנון זה מקנה למבנה יציבות גבוהה בזכות הבסיס הרחב יחסית ופריסת העומס שיוצר המבנה על הקרקע.
צריכת החשמל המשוערת של הבניין תהיה 37,000 מגה ואט-שעה והאנרגיה תסופק בין השאר מאנרגיה סולרית, תרמית ורוח.
קבוצת CGI
קבוצת CGI הוקמה בשנת 1989 ומתמחה במתן שירותי ייעוץ אסטרטגיים ושירותי מודיעין עסקי ופועלת בישראל וברחבי העולם. הקבוצה מתמחה באיסוף מידע, מחקר, תכנון אסטרטגי וטכנולוגיה ופועלים במסגרתה בכירים לשעבר ממערכת הביטחון בישראל.
באוגוסט 2018 התמנה ראש השב"כ וחבר-הכנסת לשעבר, יעקב פרי, לנשיא החברה.
פעילות
בנובמבר 2018 פורסם שקבוצת CGI גילתה קלטת, שבה מתכנן נשיא גאורגיה לשעבר את רצח האיש החזק במפלגת השלטון בגאורגיה. בבדיקה שערכו בחברה עלה כי נשיא גאורגיה לשעבר, מיכאיל סאקשווילי, תכנן לשכור מתנקש שיחסל את מנהיג מפלגת השלטון. אנשי CGI חקרו, בדקו, והגיעו למידע כי מישהו מחפש "צלף" על מנת "להוריד את האיש הכי חזק בפוליטיקה בגאורגיה". מדובר בבידזינה איוונשווילי, המחזיק בשני כובעים: הוא גם נמנה בין עשירי גאורגיה וגם פוליטיקאי שהיה ראש הממשלה בעבר ומשמש כיום כיו"ר מפלגת השלטון.
באוקטובר 2019 הוגש לאיחוד האירופי דו"ח של קבוצת CGI שנשכרה על ידי הבנק השני בגודלו באוסטריה, Raiffeisen Bank. בבנק הועלו חשדות בעקבות "תספורת" שקיבל איש העסקים היהודי, אלכס שניידר, על הלוואה לטובת בניית מגדל ענק על שם נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ. קבוצת CGI העלתה את החשד כי בכיר בבנק היה מעורב באישור ההלוואה - וקיבל על כך שוחד בסך חמש מיליון אירו. בעלי המניות של הבנק העבירו את דו"ח המפורט לארגון הנאבק בעבירות שחיתות והלבנת הון. בכתב התלונה שהוגש לאיחוד האירופי, עליו חתומים גם שני חברי פרלמנט באיחוד, נכתב כי קיים חשש שבקשתו של איש העסקים שניידר אינה סטנדרטית, ואישורה המהיר למרות ביטחונות לא יציבים מעלה תהיות, כמו גם מתן הלוואה מבנק אירופי לטובת פרויקט מחוץ ליבשת. לפי התלונה שהוגשה, הפקיד הבכיר שאישר את העסקה ועובדים אחרים בבנק הועברו מתפקידם.
בדצמבר 2019 פורסם בעיתון הגרמני "BILD" וב"גלובס" הישראלי שקבוצת CGI נשכרה על ידי מועצת המנהלים של טירת דרזדן בגרמניה כדי למצוא מי שדד תכשיטים ויהלומים בשווי רב מהמוזיאון ההיסטורי. בגרמניה מכנים את הפריצה כ"שוד התכשיטים העתיקים הגדול בהיסטוריה המודרנית של גרמניה".
בינואר 2020 פורסם במספר כלי תקשורת גרמניים שאלמונים יצרו קשר עם הקבוצה, שהוזכרה בדיווחים כמעורבת בחקירה, והציעו לספק שני תכשיטים גדולים מתוך סטי התכשיטים שנגנבו תמורת כתשעה מיליון אירו.
אליעזר פפר
אליעזר פָּפֶּר (12 באוקטובר 1861 נהר טוב אוקראינה - 9 ביוני 1926 תל אביב) - מורה לעברית ומנהל בית ספר. מאנשי העלייה השנייה. מורה בבית חינוך בנות בתל אביב. ממייסדי הסתדרות המורים.
ביוגרפיה
אליעזר פפר (Paper) נולד ב-1861 במושבה החקלאית היהודית נהר טוב שבפלך חרסון להוריו דוד יהודה וחיה פפר. אליעזר גדל במסגרת החינוך התורני אולם בהמשך הרחיב את תחומי לימודיו החילוניים והשתלם בשפה הרוסית, בספרות הרוסית ובהשכלה כללית. ב-1880 נבחן והוסמך על ידי המדינה כמורה לבית ספר עממי והחל ללמד עברית בבית הספר העברי בעיירה גולאיה פריסטאן שבעיר קרים ובהמשך מונה למנהל אותו בית ספר. ב-1896 מונה למנהל כללי של תלמוד התורה בחרסון. גישתו של אליעזר ללימוד העברית הייתה "ללמד עברית בעברית".
ב-1880 נישא אליעזר לשרה בת נחום סברדלוב ולזוג נולדו 6 ילדים.
הצלחתו של אליעזר בהוראת השפה העברית בחרסון התפרסמה ברחבי העולם היהודי והוא הוזמן על ידי הועד האודיסאי של חובבי ציון ללמד בבית הספר לבנות שיסד הוועד ביפו.
ב-1904 עלה אליעזר ארצה יחד עם הוריו, אשתו וילדיו. בהגיעם ארצה הצטרף אליעזר לאגודת אחוזת בית ובנה את בית המשפחה בתל אביב. אליעזר החל ללמד חשבון ומוזיקה בבית הספר וכמורה היה שותף להקמת הסתדרות המורים ועסק רבות בהכנת חומרי לימוד וחוברות הדרכה (בשיתוף אברהם אברונין).
בנוסף לעיסוקו בהוראה נמשכו אליעזר ובני משפחתו לעיסוקים תרבותיים וכבר בשנת עלייתו (1904) שיחק יחד עם ילדיו, שלמה ורבקה, בהצגות הראשונות של חובבי הבמה הדרמטית ביפו. ב-1906 נמנה עם מייסדי אגודת חובבי הבמה העברית,.
ב-1917 בתקופת מלחמת העולם הראשונה ערכו הטורקים את גירוש תל אביב ואליעזר ובני משפחתו נדדו צפונה. תחילה ישבו בסג'רה, אחר עברו לטבריה שם שהתה המשפחה במשך שנה כשבמהלכה ניהל אליעזר בית הספר עממי לילדי הגולים (בשיתוף עם ישראל יהודה אדלר). בסופו של דבר השתקעה המשפחה בצפת שם שימש אליעזר, במשך שלוש שנים, כמורה וכמנהל בית ספר כשבנוסף עסק גם בפעילות ציבורית-תרבותית. אליעזר ומשפחתו נשארו בצפת עד שנת 1925 ואז חזרו לתל אביב ואליעזר חזר למשרתו בבית הספר לבנות.
סקייטריין
{{פירושונים|
אליעזר פפר
ביוגרפיה
ב-1925 היה אליעזר שותף להקמת בית הכנסת הגדול בתל אביב ועסק רבות בתרומה ועזרה לנזקקי העיר. נכונותו לעזור לכל הפונה אליו סיבכה את אליעזר בחובות כספיים והביאה להתאבדותו ב-1926. נקבר בבית הקברות טרומפלדור. שרה פפר נפטרה ב-1958.
השבועה האפבית
השבועה האפבית היא שבועת אמונים שנשאו צעירים אתונאים לפני כניסתם לאפביה - המוסד המכשיר אותם להיות לוחמים ולהתקבל כאזרחי אתונה.
השבועה נזכרת בנאומו של המדינאי ליקורגוס (338–326 לפנה"ס) כנגד אדם בשם ליאוקרטס שאותו האשים בבגידה. ליקורגוס מאשים אותו שהפר את השבועה שאותה נושאים גברים צעירים לפני קבלת האזרחות, וקבלת התואר אפבוס . הנשבע מתחייב להיות נאמן לאתונה ולעשות ככל שיוכל למענה גם כלוחם וגם כאזרח.
הנשבעים היו גברים בני 18 המועמדים להצטרף לדֵמֵה ולהתקבל כאזרחים אתונאים לאחר שעברו בחינה שאישרה שהם זכאים לכך בהיותם אנשים חופשיים, בני הגיל המתאים, ובנים להורים אזרחי אתונה. טקס ההשבעה נערך במקדש אגלאורוס, שהיה על המורד המזרחי של האקרופוליס. לאחריו יצאו המושבעים למצעד שבו עברו דרך מקדשים לאלים המוזכרים בנוסח השבועה, והקשורים בקרבות ההירואיים המפורסמים של אתונה והגיעו עד לפיראוס. עריכת טקס ההשבעה במקדש אגלאורוס היא סמלית וקשורה לסיפור במיתולוגיה היוונית, שלפיו אגלאורוס השליכה את עצמה מעל פיסגת האקרופוליס. היא עשתה זאת בעקבות נבואת האורקל שרק אם מישהו יהיה מוכן להקריב את עצמו למען העיר אפשר יהיה למנוע את נפילת העיר במערכה קשה. לאות תודה הקימו האתונאים את מקדש אגלאורוס על מורדות האקרופוליס.
נוסח השבועה
חוקרים משערים כי מקור השבועה הוא כבר מהמאה החמישית אך הנוסחים הידועים, כמו הטקסט שנמצא חקוק על אסטלה שנמצאה באכרנאי שבאטיקה הם מאמצע המאה הרביעית.
נוסח השבועה ממחיש את החיבור העמוק בין האזרחות, הצבא והדת באתונה. הנשבע מתחייב להביא כבוד ותהילה לנשק, ולא לנטוש את חבריו הלוחמים. עריכת הטקס במקדש אגלאורוס מסמלת את נכונותו להקריב את חייו בקרב. כלוחם הוא נשבע להגן על הגבולות הפיזיים של הפוליס ואף להרחיב אותם. ההיבט האזרחי של השבועה כולל מחויבות למנוע כל פגיעה במוסדות הציבור שהם מקודשים, לציית לכל שלטון סביר שיהיה במדינה ולהיות נאמן לחוקים שהעם או המועצה (הבולי ) יחוקקו. אך ההתחייבות היא לא רק לשמור על המוסדות הציבוריים של הדמוקרטיה האתונאית אלא גם להביא לכך שהמדינה תהיה טובה יותר - אם כי אין השבועה מפרטת באיזה מובן. הדת הנוכחת בכל חיי העיר, נוכחת גם בשבועה. האלים הם העדים, ובכך גם הערבים לקיום השבועה ומעניקים לה תוקף דתי.
האפביה
ביוון העתיקה הייתה האפביה (Ephebeia) מוסד חינוכי של הפוליס שנועד להכשיר צעירים בני העיר בגילאי 18 עד 20 לשירות צבאי ואזרחי. מקור השם הוא "אפבוס" (ביוונית: ἔφηβος), שפירושו "מתבגר"; ברבים: "אפבוי", בני הנעורים.
מעמדה של האפביה, כמוסד חינוכי רשמי של הפוליס האתונאית התבסס בהשראתו של המדינאי ליקורגוס במאה הרביעית לפנה"ס. המוסד נועד להעניק לצעירים בני שמונה עשרה חינוך צבאי שיכשיר אותם להיות אזרחים וחיילים בשירות העיר. במהלך המאה הרביעית גדל משקל החינוך לאזרחות בתוכנית הלימודים ונוספו לו תכנים אינטלקטואליים.
גטו צ'רנוביץ
גטו צ'רנוביץ היה גטו בעיר צ'רנוביץ שהוקם בידי רומניה הפשיסטית באוקטובר 1941. הגטו התחסל עם ביטול ההגבלות על תנועת היהודים בעיר באוקטובר 1943.
היסטוריה
ערב מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-50,000 יהודים, למעלה משליש מאוכלוסיית העיר. השליט הפשיסטי של רומניה, יון אנטונסקו, שאף לטיהור צפון בוקובינה מיהודים ורקם תוכניות לכך עוד לפני פלישת הנאצים לברית המועצות במבצע ברברוסה, ביוני 1941. הרומנים כבשו את העיר בין ה-5 וה-6 ביולי 1941 וב-11 בחודש הוחל החוק האזרחי הרומני בצפון בוקובינה. ב-30 ביולי נכפתה ענידת הטלאי הצהוב בצו מיוחד מטעם המושל. בין אוגוסט לספטמבר 1941 הקימו השלטונות הרומנים יודנראט בראשותו של ד"ר זיגיסמונד נויברגר. בספטמבר 1941 הורה מושל בוקובינה לראש העיר, טראיאן פופוביץ', להגיש תוכנית להקמת גטו בעיר. באותה עת התגוררו בה בין 41,000 ל-46,000 יהודים. בהמשך הגיעו לעיר יהודים נוספים מן הסביבה, ומספרם הגיע לכ-52,000 לפי אומדני הרומנים, או לכ-75,000 לפי אומדני הקהילה היהודית.