cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלברט מוצרי
קורות חיים
בשנת 1912 הוא נסע לארץ ישראל לשם הלוויית אביו, דוד מוצרי, בהר הזיתים. במהלך ביקורו בארץ ישראל הוא נשא לאישה את מזל (מתילדה) מני, בתו של השופט מלכיאל מני. הזוג השתקע תחילה בירושלים ומוצרי עבד ביחד עם ד"ר זאב ברין וד"ר אריה גולדברג במכון רפואי שהקימו, כדי לטפל בבעיות רפואיות כגון כלבת, שעד אז לא ניתן להן מענה רפואי במרפאות בארץ ישראל. עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה נאלץ לעזוב את ארץ ישראל ביחד עם אשתו מזל בגין אזרחותו הצרפתית, והזוג נסע והתיישב בקהיר.
במצרים בני הזוג מוצרי היו מעורבים בהקמה של שורה ארוכה של מוסדות יהודיים וציוניים, כולל את ההסתדרות הציונית של מצרים (ביחד עם בן דודו של אלברט, יעקב (ז'ק) מוצרי, שעמד בראשה), שלוחה של תנועת מכבי בקהיר, תזמורת עברית, תנועת צופים עבריים, בית מלאכה לילדים יהודים, וכן ד"ר מוצרי החזיק והפעיל קליניקה רפואית חינמית. במהלך שנות מלחמת העולם הראשונה הוא התנדב לצבא הבריטי, ושימש כרופא צבאי באסמאעיליה. באותו הזמן אשתו מזל (מתילדה) שנותרה במצרים פעלה רבות למען היהודים הארצישראלים שגורשו למצרים במהלך המלחמה. בתקופה זאת ואחריה ביתם של בני הזוג מוצרי שימש כמקום אירוח עבור מנהיגים ציוניים כגון חיים ויצמן ויצחק בן-צבי בעת ביקורם במצרים.
Ayer
Ayer (באנגלית: Yesterday, ובעברית: אתמול) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקובנית גלוריה אסטפן, מתוך אלבום הסולו השלישי שלה, Mi Tierra. השיר יצא לאור במאי 1994, כסינגל השביעי והאחרון מתוך האלבום בארצות הברית וארגנטינה בלבד. עבור השיר יצאו כמה עטיפות שונות, בהתאם למדינה בה הופץ.
השיר הגיע למקום החמישי במצעד השירים הלטיניים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי חואניטו מרקס והופק על ידי אמיליו אסטפן, עם שני מפיקים מוזיקליים נוספים. הקונספט של האלבום Mi Tierra בו השיר נכלל, הוא אהבת הארץ והשיר עצמו מדבר על אהבה, נאמנות יחסים רומנטיים וכדומה. הוא הופץ כסינגל שיווקי רשמי מתוך האלבום, אך בהמשך הופץ כסינגל בארצות הברית וארגנטינה בלבד.
אלברט מוצרי
קורות חיים
לבני הזוג היו שני ילדים, יהודית ומכבי מוצרי-מני. מכבי היה קצין בכיר בהגנה ובפלמ"ח וממעצבי תפיסת הביטחון של היישוב, שנפל בקרב במלחמת העצמאות של ישראל.
Ayer
רשימת השמעה
גרסאות מקוריות
ג'ייסון וייד
שנותיו הראשונות
ג'ייסון נולד בקמרילו שבקליפורניה למשפחה נוצרית, כששני הוריו היו מיסיונרים. בשל כך, בילה ג'ייסון חלק נכבד מילדותו במסע במזרח הרחוק, שבמהלכו התגורר ביפן, תאילנד, סינגפור והונג קונג. לאחר ארבע שנים קשות מבחינתו של ג'ייסון, הוריו שבו לארצות הברית, ועברו להתגורר בפורטלנד, אורגון. כשג'ייסון היה בן 12 הוריו התגרשו, והוא עבר להתגורר עם אמו באזור העיר סיאטל שבמדינת וושינגטון. ג'ייסון קיבל קשה את גירושי הוריו, ובתקופה שלאחריה בילה זמן רב לבד בחדרו. העצבות שחש בעקבות הגירושים הביאה לו את ההשראה לכתיבת שירים, זאת אף על פי שכלל לא היה ילד מוזיקאי. ג'ייסון מצא במוזיקה את המפלט מן הצרות בחייו, והוא החל ללמוד לנגן על גיטרה והשלים עם המצב החדש. לאחר מכן החליטה אמו לעבור ללוס אנג'לס, אף על פי שג'ייסון היה מרוצה מהחיים בוושינגטון. בלוס אנג'לס הקים את להקת לייפהאוס והקריירה המוזיקלית שלו יצאה לדרך.
קריירה מוזיקלית
בגיל 15 עבר ללוס אנג'לס, שם הכיר את סרג'יו האנדרד, שהיה שכן שלו, ולהם היה הרבה מן המשותף. הם שיחקו כדורסל ואהבו לרוץ. סרג'יו היה נגן בס והשניים החלו לשתף פעולה בכתיבת שירים. שיתוף הפעולה ביניהם הוליד את להקת לייפהאוס אשר זכתה להצלחה רבה בעקבות הלהיט הראשון שלה "Hanging by a Moment", אשר הוביל להקלטת ארבעה אלבומי אולפן. ג'ייסון היה לחבר הלהקה היחיד הנותר מן ההרכב המקורי של הלהקה.
ג'ייסון התנסה גם בקריירת סולו קצרה שהקליט את השיר "You Belong to Me" (קאבר ללהיט הידוע משנת 1952, אשר הוקלט עשרות פעמים, ובניהן על ידי בינג קרוסבי, בוב דילן ורוד סטיוארט), אשר הופיעה בפסקול הסרט "שרק" (2001). כמו כן הקליט ג'ייסון את השיר "Days Go By" שהופיע בפסקול הסרט "לזכות בדייט עם טד המילטון" (2004).
הלואלקאן
הלואלקאנים (באנגלית ביחיד: Haloalkane) הם קבוצה של תרכובות אורגניות. ההלואלקאנים קרויים גם, בעיקר בספרות המיושנת, אלקיל-הלידים (Alkylhalides).
הלואלקאנים הם אלקאנים (פחמימנים רווים בעלי קשרים קוולנטיים יחידים בלבד) בעלי אטום הלוגן (כלור, ברום, פלואור או יוד) אחד או יותר. השם הלואלקאן מהווה שילוב של "הלוגן" ו"אלקאן". השם אלקיל-הליד מציג דרך נוספת להסתכלות על הלואלקאנים, שהרי הם מורכבים מקבוצת אלקיל (אלקאן נטול אטום מימן אחד) ומהליד (יון של אטום הלוגן). שמותיהם של ההלואלקאנים זהים לאלו של האלקאנים המקבילים, בתוספת תחילית המציינת את ההלוגן ואת מיקומו בשרשרת הפחמנית. אטום הלוגן כלשהו מסומן לעיתים קרובות באות X; הנוסחה הכללית RX מציין כל הלואלקאן שהוא.
קיימים אלפים רבים של האלואלקאנים, מהם תרכובות בעלות חשיבות רבה בכימיה ובתעשייה. הלואלקאנים משמשים במקררים, במטפים לכיבוי אש, בתעשיית המוליכים למחצה וכממסים אורגניים.
סינתזה
הלואלקאנים מעורבים במספר תגובות כימיות בסיסיות בכימיה האורגנית. ניתן לסנתז הלואלקאנים באמצעות תגובת התמרה רדיקלית בין אלקאן ובין תרכובת הלוגנית דו-אטומית. תגובה רדיקלית היא המנגנון היחידי האפשרי במקרה זה, כיוון שאלקאנים אינם מסוגלים להשתתף בתגובות קוטביות (הם אינם מכילים אטומים אלקטרושליליים או קשרים קוולנטיים כפולים או משולשים). כך, למשל, בתגובה פשוטה בין מתאן ובין גז כלור מתקבל כלורומתאן (CH3Cl). המשך התגובה מביא להתמרת שאר אטומי המימן, בזה אחר זה, עד לקבלת התרכובת האי-אורגנית פחמן ארבע-כלורי (CCl4).
אפשרות נוספת לסינתזת הלואלקאנים היא הלוגנציה של אלקנים. זוהי תגובת סיפוח אלקטרופילית: מולקולת ההלוגן משמשת כאלקטרופיל והקשר הכפול של האלקן משמש כנוקלאופיל. היות שמולקולת ההלוגן מורכבת משני אטומים זהים, הרי שהיא אינה קוטבית ואינה יכולה לשמש בפני עצמה כאלקטרופיל. כדי להתניע את התגובה יש לקטב את ההלוגן, זאת באמצעות קישורו למולקולה אחרת, בדרך כלל ברזל תלת-ברומי (FeBr3).
תגובות
הלואלקאנים מהווים דוגמה קלאסית לאחת התגובות החשובות בכימיה האורגנית: התמרה נוקלאופילית. היות שלהלוגנים אלקטרושליליות גבוהה בהרבה משל פחמן, הקשר C-X קוטבי מאוד: אטום ההלוגן מושך את אלקטרוני הקשר אליו; סביב אטום ההלוגן נוצר מטען חשמלי חלקי שלילי, וסביב אטום הפחמן—מטען חיובי. ההלוגן מהווה, אם כן, נוקלאופיל, והפחמן—אלקטרופיל. הלואלקאנים מהווים יעד לתקיפה על ידי נוקלאופילים חיצוניים. הנוקלאופיל תוקף את אטום הפחמן האלקטרופילי וגורם לעזיבת ההלוגן:
בדומה לתגובת ההתמרה הרדיקלית, המביאה ליצירת הלואלקאן מאלקאן ומגז הלוגני, תיתכן התגובה ההפוכה, בה הלואלקאן מתפצל לרדיקל אלקיל ולרדיקל הלוגני. תגובה זו היא הגורם העיקרי להידלדלות שכבת האוזון. תרכובות CFC (כלורופלואורופחמנים) שמקורן בתעשייה ובתרסיסים (דאודורנטים, למשל) מרחפות בצורה גזית באטמוספירה. קרינת UV מהשמש גורמת לתגובת פיצול רדיקלית; הרדיקלים ההלוגניים שנוצרים תוקפים את האוזון ומביאים לפירוקו למולקולת חמצן דו-אטומית ולאטום חמצן חופשי. בסיום התגובה הרדיקלית נוצר רדיקל ההלוגן מחדש, כך שהוא אינו מתכלה במשך זמן רב (עד שהוא נפגש במקרה עם רדיקל הלוגני אחר ויוצר מולקולה דו-אטומית); מולקולת CFC בודדה מסוגלת, אם כן, לפרק אלפי מולקולות של אוזון. השימוש בתרכובות CFC הוגבל בשנים האחרונות בצורה ניכרת, וכיום קיימים להם תחליפים רבים.
וילהלם וונדט
וילהלם מקסימיליאן ווּנדט (בגרמנית: Wilhelm Maximilian Wundt; 16 באוגוסט 1832 - 31 באוגוסט 1920) היה פיזיולוג ופסיכולוג גרמני, אבי הפסיכולוגיה המודרנית, אבי הפסיכולוגיה הניסויית והפסיכולוגיה הקוגניטיבית, מייסד אסכולת הסטרוקטורליזם.
קורות חיים
וונדט נולד בנקראו, כפר קטן ליד העיר מנהיים בדרום מערב גרמניה (כיום חלק מהעיר) למשפחה אינטלקטואלית. מכיוון שהיה דל באמצעים נרשם ללימודי הרפואה שהיו מסובסדים לבני נוער מחוננים. סיים את לימוד הרפואה באוניברסיטת היידלברג בהצטיינות יתירה ונשאר בה עד לשנת 1871. ב-1855 שהה סמסטר במכון למחקר פיזיולוגי של מילר בברלין, דבר שהשפיע עליו לנטות מתחום הרפואה למחקרים פיזיולוגיים. ב-1858 התמנה לעוזר של פרופ' הרמן הלמהולץ, דבר שמשך אותו לכיוון של נושאים פיזיולוגיים וסנסוריים. ב-1867 התמנה לדרגת פרופסור חבר, ונתן קורסים בין היתר בפסיכולוגיה פיזיולוגית.
לאחר שנה בציריך, התמנה לפרופסור בפילוסופיה באוניברסיטת לייפציג (אחת משלושת המרכזים האקדמיים לחקר פסיכולוגיה בגרמניה), משרה שהחזיק בה כמעט עד יום מותו. באוניברסיטה זו פתח מעבדה למחקרים פסיכולוגיים, אותה החזיק מכספו הפרטי. מעבדה זו בסופו של דבר צמחה מחדר אחד לבניין שלם. בשנת 1879 פרסם וונדט את הספר "עקרונות הפסיכולוגיה הפיזיולוגית" בו טען כי המחקר הפסיכולוגי החוקר את המוח ישתמש במודלים של המחקר הפיזיולוגי. וונדט דגל במחקר ניסויי ובשימוש באינטרוספקציה (התבוננות עצמית). ב-1881 ייסד כתב עת מקצועי בשם "מחקרים בפילוסופיה". ב-1889 נבחר להיות רקטור האוניברסיטה, וב-1917 פרש לגמלאות.
וונדט והעמיד שורה ארוכה של תלמידים. בין הבולטים שבהם ניתן למנות את קרפלין, מונסטרברג, בייכטרב, ספירמן, טיצ'נר, קולפה, מרבה וקטל.
תחומי מחקריו
וונדט היה הראשון בעולם שהקים מעבדה לחקר התנהגות, ובכך שינה את התפישה כלפי הפסיכולוגיה כתחום פילוסופי, לתחום מדעי לכל דבר. במעבדתו בלייפציג שבגרמניה נערכו ניסויים רבים בתחומים קוגניטיביים שונים כגון חישה, תפיסה, קשב, אסוציאציות מילוליות ועוד. הוא ערך מחקרים בתחום הפסיכופיזיקה שהתפתח בתקופתו, חקר את האלמנטים של התודעה והבדיל בין שני סוגים של חוויות מנטליות: תחושות שניתן לתאר בסוגים שונים ובעוצמה, ורגשות שניתן לתאר בשלשה ממדים (נעימות/חוסר נעימות, התרגשות/שקט, מתח/הרפיה). הוא חקר איך אלמנטים של תחושות ורגשות יוצרים חוויות מורכבות כאשר מתלכדים כמה אלמנטים ונוצרת תפיסה, שאותה הוא כינה "סינתיזה יצירתית". כמו כן עסק בניסויים בזמן תגובה "כרונומטריה מנטלית". וונדט היה הראשון שקבע את הרף לכמות הזכירה המידית של אלמנטים בתודעה בו זמנית. וונדט הציע את מספר הקסם 6 + 2, שנחשב למקסימום של אלמנטים שאפשר להכיל בתודעה בו זמנית.
הוא גם עסק בפסיכולוגיה חברתית ותרבותית ובחקר הפסיכולוגיה של השפה (פורסמו בעשרה כרכים תחת הכותר פסיכולוגיה קבוצתית או אתנית), וקדם בכך בכחצי מאה לתורותיו של נועם חומסקי. וונדט פרסם עשרות ספרים ומאות רבים של מאמרים. פרופ' דניאל אלגום כותב כי "וונדט שימש כבית חרושת של אדם יחיד לייצור מערכות של רעיונות בתחום הפסיכולוגיה בכמות שטרם נודעה עד אז". פוריותו הייתה רבה גם בתחום האמפירי, בו הדריך מאות סטודנטים לעבודות גמר לדוקטורט.
בין וונדט לעמיתו שמעבר לאוקיינוס האטלנטי, ויליאם ג'יימס, מייסד הפונקציונליזם, שררה יריבות מקצועית חריפה. וונדט כינה את מתחרו "פילוסוף מדרגה שנייה" ולכתביו המקצועיים התייחס כאל ספרות, והמליץ לתלמידיו שלא לעיין בכתביו, וג'יימס מצידו כינה אותו פסיכולוג של "שעונים, קפיצים ומטוטלות", ואף הוא חינך את תלמידיו להתעלם מיריבו, וגידל דורות של תלמידים שהיו בורים בפסיכולוגיה הניסויית בכלל, ובפרט בפסיכופיזיקה, דבר שגרם לריאקציה של הפסיכולוגיה הגרמנית, להשתקע יותר ויותר במעבדותיה.
על פי פרופ' דניאל אלגום, בענינו של וונדט ניתן לפגוש באחד הצדדים הפחות נעימים של התפתחות הפסיכולוגיה. התעלמות רבת טינה מצד יריביו בארצות הברית, גרמה להשכחה מכוונת של ההישגים המדעיים של וונדט. אלגום טוען כי מעבר לרוח החלוציות האמריקנית שלא התאימה לרוח הגרמנית הקפדנית של וונדט, עיקר ההשכחה של וונדט בפסיכולוגיה האמריקנית נבע מרגשות לאומניים אנטי גרמניים, עד כדי כך שלא נעשה מאמץ לתרגם לאנגלית את כתביו המאוחרים.
הארץ שלנו
הארץ שלנו היה שבועון לילדים שהתפרסם בישראל מ־31 בינואר 1951 ועד 1985. הוא נוסד לבקשתו של הילד עמוס שוקן מאביו גרשום שוקן, מו"ל ועורך "הארץ".
היסטוריה
השבועון, בבעלות משפחת שוקן, כוון לילדים בגילאי תשע עד שלוש עשרה, וכלל סיפורים, שירים, מאמרים וכן כתבות שהוכנו על ידי "עיתונאים קטנים" (ע"קים) של השבועון. במהלך השנים הופיעו בשבועון סיפורים בהמשכים של כמה סופרים בולטים לנוער ובראשם פנחס שדה, שהיה כותב קבוע לשבועון במשך קרוב לעשרים שנה תחת שמות עט שונים כמו ש. פנחס ויריב אמציה. בשנות השבעים בלטה סדרת סיפורי "ציון" של גלילה רון-פדר.
אחד הקווים שאפיינו את "הארץ שלנו" היה שיתוף הקורא באופן פעיל בפעולותיו של העיתון. פרט לרשימות פרי עטם של העיתונאים הצעירים, עודד העיתון ויכוחים בנושאים שונים מעל גבי העיתון, כתיבה על תצפיות טבע באזור המגורים, עידוד התכתבויות וביקורים הדדיים עם 'ילדי מיעוטים' ועוד. בנוסף, אחת לשנה יצאה לאור חוברת פרי עטם של הקוראים הצעירים. "עיתון זה אינו כבול להשקפותיה של מפלגה, ויכול לפתח את השיתוף בין המערכת לקוראים בצורה טבעית וחופשית". כרמי כץ-בק פרסמה את שיריה הראשונים בעיתון בהיותה ילדה.
העיתון לא נרתע מלהעלות לדיון נושאים רגישים. באפריל 1957 התפרסמה הרשימה "כיצד נולדים תינוקות" ועוררה ויכוח בין תלמידים להורים: האם צריך לספר לילדים את כל האמת.
אחד מהפרויקטים הייחודיים שיזם "הארץ שלנו" היה הכרזת "יום האם" כמועד עברי חדש, והדרכה מדוקדקת של קוראיו הצעירים כיצד לפעול בו.
ב-1976 אישר משרד החינוך את הפצתם של 6 עיתוני ילדים ונוער בבתי הספר, לצורך עידוד קריאת עיתונים. בין העיתונים שאושרו להפצה היה "הארץ שלנו".
עורכי השבועון לאורך השנים היו:
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 שוק עיתוני הילדים בישראל היה רווי, ומספר הקוראים היה בירידה. באפריל 1985 התאחד השבועון עם שבועוני הילדים "דבר לילדים" ו"משמר לילדים" לשבועון בשם "כֻּלָּנוּ", בעריכת דוד פאיאנס, שהיה בבעלות משותפת של שלושת העיתונים ("הארץ", "דבר" ועל המשמר"). השבועון הממוזג זכה תחילה להצלחה ומכר כ-40 אלף עותקים מדי שבוע, אך תפוצתו ירדה בתחילת שנות ה-90. בסוף 1991 העיתון נמכר על ידי שלושת העיתונים לחברת "צ.צ. הפקות", שהוציא לאור את העיתון המתחרה "פילון".
Live to Tell
Live to Tell (בעברית: לחיות כדי לספר) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבומה השלישי, True Blue. השיר יצא לאור ב-26 במרץ 1986, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום. זמן קצר לאחר צאתו יצא גם הסינגל השני מתוך האלבום, "Papa Don't Preach".
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, הראשון במצעד שבאיטליה, הראשון במצעד שבקנדה, והשני במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי מדונה ופטריק לאונרד. השיר הוא בלדת פופ, הכולל בתוכו גיטרות, מקלדות, תופים וסינתיסייזר, ומילותיו עוסקות ברמאות, חוסר אמון וצלקות ילדות. השיר מדבר על היכולת של האדם להישאר חזק, ובריאיון אף אמרה כי את השיר כתבה כשהיא חשבה על הוריה. הקליפ המוזיקלי, שהיה בבימויו של ג'יימס פולי, הציג את מדונה כשמראה שונה מבדרך כלל, ולבושה היה בהשארת מרילין מונרו.
בסמוך לכך, לאונרד עבד עם מייקל ג'קסון, על כמה שירים לאלבומו Bad. לאונרד אף אמר בראיון כי בעת הקלטת השיר, כתיבתו, הפקתו, הלחנתו וכולי היה ניתן לראות את מדונה כשהיא ממוקדת, ורצינית.
וידאו קליפ
בדצמבר 1985, מדונה כיכבה בסרט "הפתעה בשאנגחאי", שם היא שוב, הייתה לבושה בהשראת מרילין מונרו בדומה לקליפ. בקליפ ניתן לראותה כשהאיפור שלה חיוור ועדין, שערה הארוך נצבע בצבע בלונדיני וזהוב, ובגדיה היו מכנסיים שעליהם פרחים פשוטים משנות השלושים. בריאיון למבקר המוזיקה סטיבן הולדן מהניו יורק טיימס, היא אמרה על המראה החדש שלה כי:
על הפקת הקליפ היו אחראים דוד ניילור ושרון אורק. הקליפ מכיל בתוכו קטעים מתוך הסרט "הפתעה בשנגחאי".
משפט הערך הממוצע של קושי
בחשבון אינפיניטסימלי, משפט הערך הממוצע של קושי הוא הכללה של משפט הערך הממוצע של לגראנז' עבור זוג פונקציות. למשפט מספר שימושים מועילים, דוגמת הוכחת כלל לופיטל.
ניסוח פורמלי
תהיינה \ f ו-\ g פונקציות רציפות בקטע וגזירות בקטע. נניח שהנגזרת של g'(x)\neq 0 לכל. אזי קיימת נקודה כך שמתקיים.
משפט הערך הממוצע של לגראנז' הוא מקרה פרטי של משפט הערך הממוצע של קושי, עבור \ g(t) = t.
הוכחה
ראשית נשים לב כי אם אז על פי משפט רול קיימת נקודה  כך ש-\ g'(x)=0, וזאת בסתירה להנחה. לכן בהכרח.
כעת נגדיר פונקציה חדשה: פונקציה זו נבנית מהפונקציות \ f,g באמצעות פעולות אלמנטריות של חיבור, חיסור, וכפל, ולכן, כמו \ f,g, היא רציפה בקטע \ [a,b] וגזירה בקטע \ (a,b).
אם נציב, נקבל את השוויון. לכן F מקיימת את תנאי משפט רול, ומכאן שקיימת נקודה כך ש-\ F'(c)=0.
אבל. ולכן:.
על פי הנתון, ולכן ניתן לחלק, ולקבל, כמבוקש.
קישורים חיצוניים
Mean value theorem
כתובת ענת-אתנה
כתובת ענת־אתנה היא כתובת דו־לשונית בפיניקית וביוונית מסוף המאה הרביעית לפנה"ס על מזבח אבן שנמצאה בפאתי הכפר לרנקס טיס לפיתו, לפטוס בקפריסין. הוא התגלה מעל הכפר, למרגלות אַגֶּר חרוטי בהרי קירניה שגובהו 6 מטרים והיקפו 40 מטר. הוא התגלה בסביבות 1850, ופורסמה על־ידי שארל-ז'אן-מלכיור דה ווגואה בשנת 1867.
הכתובת
הכתובת ידועה כ־KAI 42. על המזבח נכתב:
תרומה היסטורית
הכתובת הוגדרה כ"עדות החותכת והמעניינת ביותר לזהות בין ענת ואתנה", בשל ההקדשה היוונית לאתנה והפיניקית לענת. היא גם הייתה העדות הראשונה לענת בכתובת כנענית. הכתובת הוקדשה גם למלך פתולמאיוס, הידוע כתלמי סוטר, וכינויה של אתנה "Σωτείρᾳ" הוא המקבילה הנקבית לכינוי זה. הניצחון הנזכר בכתובת היוונית מתייחס, ככל הנראה, לתבוסת הקואליציה הקיפרית, שנתמכה בידי אנטיגונוס מונופתלמוס ובראשה עמד Πράξιππον, בידי תלמי בשנת 312 לפנה"ס.
קרבה למקרא
כינויה של ענת "מעז חים" או "עז חים" מקביל למספר התייחסויות מקראיות ליהוה. שמו של המקדיש "בעלשלם בן ססמי" קרוב מאוד ל"שלום בן ססמי" המופיע במקרא. השם "ססמי" מופיע גם בכתובת עשתרתפלס מחמון ובכתובת קבורה פיניקית ביוונית ממרשה (כ־Σεσμαίου).
עאהד עזאם
עאהד עזאם (בערבית: عاهد عزام; נולד ב-14 בינואר 1992) הוא כדורגלן דרוזי-ישראלי המשחק בעמדות הקשר בבני אילת.
ביצת פברז'ה
ביצי פָֿבֶּרְזֶ'ה הן 69 תכשיטים בצורת ביצה שנוצרו על ידי "בית פברז'ה" - בית המלאכה של התכשיטן פטר קארל פברז'ה, בסנקט פטרבורג, בשנים 1885–1917.
50 ביצים נוצרו על ידי פברז'ה עבור הצארים של רוסיה אלכסנדר השלישי וניקולאי השני. שתי ביצים נוספות, אשר הוכנו עבור הצאר ("צביר הכוכבים" ו"התרזה הקארליאנית") בשנת 1917, לא הועברו לו בשל מהפכת פברואר. שבע נוספות הוכנו עבור משפחת קלץ' (Kelch) ממוסקבה. את הביצים יצרו ממתכות יקרות והן עוטרו באבנים יקרות ובאמייל. כיום "ביצת פברז'ה" הפך לשם נרדף לתכשיטי זהב איכותיים וגם למותרות.
עאהד עזאם
קריירה
עזאם נולד בשפרעם, ישראל, למשפחה דרוזית. גדל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, ועלה לקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת 2011/2012. ב-4 בדצמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, כאשר פתח בהרכב הקבוצה בניצחון 2–0 על מכבי תל אביב במחזור ה-14 של ליגת העל. עזאם שיחק בכל נבחרות הנערים והנוער של ישראל, וביוני 2013 היה חלק מסגל הנבחרת הצעירה לטורניר אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערך בישראל. את שערו הראשון בקריירה כבש עזאם ב-14 בדצמבר 2013, בתיקו 1–1 מול מכבי פתח תקווה.
ביצת פברז'ה
היסטוריה
את ביצת פברז'ה הראשונה, ה"תרנגולת", יצר קרל פברז'ה בשנת 1885 בהזמנת הצאר אלכסנדר השלישי. אלכסנדר רצה להפתיע את רעייתו, הצארינה מריה פיודורובנה, במתנה לכבוד חג הפסחא. המתנה שנבחרה הייתה תכשיט בצורת ביצת פסחא מעוטרת. הביצה הייתה עשויה זהב ומצופה אמייל, אולם ניתן היה לפתוח אותה, בדומה לבובת מטריושקה, ובתוכה היה חלמון מוזהב, שבתוכו תרנגולת עשויה זהב, ובתוכה כתר עשוי אבני אודם.
הצארינה כה התלהבה מהמתנה עד כי הצאר אלכסנדר מינה את פברז'ה לתכשיטן המלכותי והורה לו ליצור ביצת פסחא חדשה מדי שנה, ובלבד שבתוך כל ביצה תהיה הפתעה. בנו של אלכסנדר, הצאר ניקולאי השני, המשיך מנהג זה. החל מעלייתו לשלטון הזמין שתי ביצי פסחא בכל שנה, אחת עבור אמו האלמנה ואחת עבור אשתו, אלכסנדרה פיודורובנה.
עאהד עזאם
קריירה
ב-11 בספטמבר 2014 חתם עזאם לארבע שנים בעירוני קריית שמונה, ששילמה תמורתו כ-650 אלף שקלים. ב-20 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 3–0 על הפועל תל אביב. את שערו היחיד במועדון כבש ב-18 באוקטובר 2014, בניצחון 3–0 על מכבי פתח תקווה. בסך הכל ערך 26 הופעות ליגה במדי עירוני קריית שמונה, שסיימה את העונה במקום השני.
ב-5 ביולי 2015 חזר להפועל חיפה במסגרת עסקת העברתו של רועי שוקרני שעשה את הדרך ההפוכה, אולם כבר בתחילת העונה קרע את הרצועה הצולבת ולא שותף במשחקי הקבוצה בעונה זו.
ביצת פברז'ה
היסטוריה
נוסף על הביצים שנוצרו מדי שנה עבור המשפחה הקיסרית, נוצרו 15 ביצים למשפחות עשירות, ובהן 7 ביצים עבור התעשיין העשיר אלכסנדר קלץ'.
עאהד עזאם
קריירה
ב-10 בינואר 2017, לאחר שנה וחצי שלא שיחק, חתם עזאם בהפועל בני לוד מהליגה הלאומית.
ביצת פברז'ה
מיקומן של ביצי פברז'ה
מתוך 69 ביצי הפברז'ה שנוצרו, ידוע מיקומן של 61 ביצים. מרבית הביצים מוצגות במוזיאונים ואוספים הפתוחים לציבור - מרביתן, 30, ברוסיה. מתוך 54 ביצים שהוזמנו על ידי הצאר ידוע מקומם של 46 ביצים. מבין שמונה הביצים האבודות, ישנן תמונות של שתי ביצים בלבד - "הדני המלכותי" משנת 1903 והנצחת אלכסנדר השלישי  משנת 1909.
עאהד עזאם
קריירה
ב-30 ביולי 2017 חתם עזאם בהפועל רובי שפירא חיפה מליגה א'. ב-1 בנובמבר 2018 חתם במכבי עירוני קריית אתא מליגה א'.
ביצת פברז'ה
מיקומן של ביצי פברז'ה
מבין הביצים הקיסריות, רק הביצה משנת 1916 - מסדר ג'ורג' הקדוש הוצאה מרוסיה על ידי הבעלים של הביצה - הקיסרית האלמנה מריה פיודורובנה. יתר הביצים נותרו בסנקט פטרבורג.
עאהד עזאם
קריירה
ב-27 ביולי 2019 חתם עזאם לעונה אחת במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית.
ב-4 בספטמבר 2020 חתם עזאם בקבוצת איחוד בני שפרעם מליגה ב', קבוצת כדורגל של עיר הולדתו.
ביצת פברז'ה
מיקומן של ביצי פברז'ה
בשל מחסור במטבע זר, מכר יוסיף סטלין 14 מהביצים בין השנים 1930–1933.
עאהד עזאם
קריירה
ב-17 במרץ 2021, עזאם חתם במועדון ספורט טירת הכרמל.
ביצת פברז'ה
מיקומן של ביצי פברז'ה
האוסף הגדול ביותר של ביצי פברז'ה מחוץ לקרמלין נאסף על ידי מלקולם פורבס והוצג בניו יורק. אוסף זה כלל 9 ביצים ו-180 יצירות אחרות של פברז'ה. האוסף נמכר על ידי בית המכירות סותבי'ס בשנת 2004, ונרכש בשלמותו על ידי האוליגרך הרוסי ויקטור וקסלברג במחיר של למעלה מ-90 מיליון דולרים.
בנובמבר 2007 נמכרה הביצה המכונה "רוטשילד" במכירה פומבית בשווי של 8.9 מיליון ליש"ט.
יקום מחזורי
יקום מחזורי (באנגלית: cyclic model (או oscillating model), נקרא גם: היקום המתנדנד) הוא שם כולל למספר מודלים קוסמולוגיים לפיהם היקום מתפשט ומתכווץ חליפות במחזורים הנמשכים מיליארדי שנים.
משה כרמל
משה כרמל (זליצקי) (17 בינואר 1911 – 14 באוגוסט 2003) היה מראשי "ההגנה", אלוף בצה"ל, איש ציבור ישראלי, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל.
ביוגרפיה
משה כרמל נולד במינסק-מאזובייצק שבפולין, אז חלק מן האימפריה הרוסית. הוא עלה לארץ ישראל ב-1924. היה פעיל בנוער העובד ונמנה עם מייסדי קיבוץ נען בשנת 1930. לאחר פרישתו מצה"ל החל בלימודים אקדמיים. בוגר האוניברסיטה העברית בלימודי היסטוריה ופילוסופיה ובוגר המכון למדעי המדינה בפריז.
שירות צבאי
הצטרף ל"ההגנה" בתור מפקד קורס הקצינים של הארגון לפני קום המדינה. בשנים 1939–1941 נאסר בכלא עכו, ובזמן שהותו בכלא כתב יומן שמאוחר יותר התפרסם כספר תחת הכותרת "מבין החומות" בחתימת "אסיר עברי". לאחר מכן היה קצין גדנ"ע ארצי מטעם ההגנה (1942–1943).
ערב מלחמת העצמאות היה מפקד מחוז חיפה. בסוף פברואר מונה למפקד חטיבת כרמלי אשר כבשה, בין היתר, את חיפה ואת הגליל המערבי כולל עכו. בסוף מאי 1948 מונה למפקד חזית הצפון. תחת פיקודו נכבשו נצרת, שפרעם, ציפורי ועוד, במבצע דקל ויתר הגליל במבצע חירם. ביוני החליף את שמו מ"זליצקי" ל"כרמל".
בתור האלוף הראשון של פיקוד הצפון, ייצב קו לאורך כביש הצפון והניס את כוחות צבא ההצלה של קאוקג'י אל מעבר לגבול. בימיו שרר שקט יחסי בגבולות, לאחר שנחתמו הסכמי שביתת הנשק עם שלוש שכנותיה של ישראל.
כרמל פרש מצה"ל ב-1950 בדרגת אלוף.
כפוליטיקאי ואיש ציבור
בתחילה היה חבר סיעה ב' במפא"י ובשנת 1944 נמנה עם מייסדי "התנועה לאחדות העבודה". בשנת 1954 פרש ממפ"ם והיה ממקימי מפלגת אחדות העבודה - פועלי ציון. בבחירות לכנסת השלישית הוצב ברשימת המפלגה במקום ה-12, אך המפלגה קבלה רק 10 מנדטים. למרות זאת, הוא מונה לשר התחבורה כנציג מפלגתו עד לסוף אותה הקדנציה (דצמבר 1959).
ביוני 1958, לאחר התפטרותו מהכנסת של יצחק טבנקין, נכנס כרמל לכנסת וכיהן בה בין השנים 1958–1966 ו-1969–1977. כמו כן, שב כרמל לכהן בין השנים 1965–1969 כשר התחבורה.
כרמל שימש גם כעורך הראשי של "למרחב" - ביטאונהּ של "אחדות העבודה -פועלי ציון". לאחר כהונתו בכנסת שימש יו"ר מועצת המנהלים של חברת אל על. בשנת 1993 הוענק לו התואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
משה כרמל נפטר בתל אביב בגיל 92, ונטמן בבית העלמין קריית שאול. הוא הותיר אחריו שתי בנות. על שמו רחוב בחיפה.
נחל אוג
נַחַל אוֹג הוא נחל בצפון מדבר יהודה, והצפוני בנחלי מערב ים המלח. מוצאו בהר הצופים והוא נשפך לים המלח בסמיכות לקיבוץ קליה.
על הנחל
נחל אוג הוא נחל שטפוני בצפון מדבר יהודה. מוצאו של הנחל בצפון מערב הר הצופים, בסמוך למחלף שער מזרח ולקו פרשת המים, בעמק שבין הגבעה הצרפתית למחנה הפליטים שועפאט. תוואי הנחל חוצץ בהמשכו בין הר הצופים לבין ענאתא. מוצאו של הנחל הוא בגובה של 750 מטר מעל פני הים, והוא יורד בתלילות אל ים המלח, בגובה של -401 מטר מתחת לפני הים. תלילותו של הנחל מביאה לכך שבעונת החורף השיטפונות בנחל חזקים במיוחד, והוא סחף עמו בעבר שוליים מכביש 90. הנחל סוחף עמו בוץ רב ולעיתים בזמן שיטפון ניתן לראות שובל בוץ באורך של מאות מטרים בתוך ים המלח. בקצה הנחל הוקם מאגר מים שאוצר את מי השיטפונות המשמש את אלמוג. בכביש להורקניה ישנו גשר מעל נחל אוג. "רודפי שיטפונות", שבאים לחזות בשיטפונות מי הגשמים מהרי ירושלים, נוהגים לצפות בשיטפון מעל גשר זה.
החלק המתויר של הנחל הוא קטע קניוני קצר ומאתגר הכולל בתוכו סולמות מתכת, יתדות מחוברות כמדרגות, וחבלים לעזר בירידה. כשלאחריו נפתח הקניון מרוחב של כמטר לרוחב 40 מטר ואף יותר.
הנחל עובר בסמוך גם לנבי מוסא.
סוצ'י
סוֹצְ'י (ברוסית: Сочи ; אדיגית Шъачэ; אבחזית Шəачa; גאורגית სოჭი) היא עיר לחופו של הים השחור, בדרום-מזרחו של חבל קרסנודאר ברוסיה. לעיר מעמד של חבל עירוני (городской округ) המשתרע על פני 3,502 קמ"ר, הגדול ברוסיה, ואילו השטח הבנוי של העיר גופא משתרע על-פני 176.77 קמ"ר. בשנת 2010 התגוררו בעיר גופא 347,932 איש, ובמטרופולין חיו באותה עת 420,589 נפש.
מקורה של העיר במבצר שהקימו הרוסים לראשונה בשנת 1838. בתקופה הסובייטית היא התבססה כאתר תיירות לחופי הים השחור. העיר ידועה כמרכז לספורט חורף וכנקודת מוצא לאתרי הקווקז המערבי, ובכללם השמורה הביוספרית הלאומית של הקווקז, שהוכרזו כאתרי מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1999. עוד ידועה העיר בחופיה ובאקלימה הנוח וכן במבנים הסטליניסטיים שהוקמו בה במהלך ימי השלטון הסובייטי.
סוצ'י אירחה את משחקי החורף האולימפיים בשנת 2014, שהביאו לעיר תנופת פיתוח. היא נמנתה גם עם הערים שארחו את משחקי גביע העולם בכדורגל ב-2018, באצטדיון פישט האולימפי שנבנה לקראת אולימפיאדת החורף ומכיל 40,000 מושבים.
גאוגרפיה
סוצ'י שוכנת על מישור צר על חופו הצפון-מזרחי של הים השחור, כ-30 ק"מ צפונית-מערבית לגבולה של רוסיה עם אבחזיה שבגאורגיה. אורכה של העיר לאורך חופי הים השחור הוא 145 ק"מ, והיא אחת הערים הארוכות באירופה. גבולה המזרחי של העיר עובר לאורך הגבול הבינלאומי עם גאורגיה ולאורכו של נהר פסואו, ואילו ממערב ומצפון היא גובלת בנהר שפסי. בעורפה של סוצ'י שוכן רכס הקווקז המערבי המגיע לשיאו בגבהים של מעל ל-3,000 מטר במרחק של 40 עד 60 ק"מ צפונית-מזרחית לעיר. עם זאת, פסגות ההרים מגיעות לגבהים של כ-1,000 מטר כבר במרחק של 15 עד 20 ק"מ מהעיר, ולשיאים של 2,000 מטר במרחק של כ-30 ק"מ ממנה. בשטחה של העיר זורמים נחלים רבים המנקזים את רכס הקווקז המערבי אל הים השחור, ובמרכזה נשפך נחל סוצ'י אל הים.
מתוך כלל שטחו של החבל העירוני רק שטח של כ-250 קמ"ר בנוי או משמש לשימושים עירוניים. העיר מחולקת לארבעה רבעים:
אקלים
אקלימה של סוצ'י הוא סובטרופי גשום, ויוצא דופן ברוסיה. העיר שוכנת בקו הרוחב 45° צפון, ומתאפיינת בקיץ חם וארוך ובחורף קצר ומתון. תנאים אלה מתאפשרים בשל ההגנה שמעניק לה רכס הקווקז המונע חדירת אוויר קר מצפון, בשל ריבוי המשקעים ובשל השפעתו הממתנת של הים.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת עומדת על 14°C, ומגיעה בקיץ לממוצע של 23°C ובחורף ל-6°C. טמפרטורת מי הים הממוצעת בחודש אוגוסט היא 24.1°C. אקלימה של סוצ'י עשיר במשקעים ומדי שנה יורדים בה בממוצע 1,584 מ"מ. חודשי החורף גשומים בהרבה מחודשי הקיץ. בינואר ובדצמבר עשויים לרדת 200 מ"מ בחודש, ואילו בקיץ יורדת בכל חודש כמחצית מכמות זו. בדרך כלל קורה הדבר בקיץ במספר ימים גשומים במיוחד. עם זאת, נתונים אלה מתייחסים למרכזה של העיר, ובהרים שבתחומה שורר אקלים קר יותר המתאפיין בחורף מושלג, אך גם זה מתון ביחס לאזורים אחרים בעולם השוכנים באותם גבהים ובאותו קו רוחב.
אקלימה של העיר משפיע על הצומח, ובמקום גדלים עצי דקל ובננה והדרים, והעיר אף מתפארת במטעי התה הצפוניים באירופה. סמל העיר ודגלה משקפים את נתוניה הטבעיים ובהם ארבעה מרובעים המציגים את השמש, עץ דקל, קו חוף הים ואת צללית ההרים. במרכז נראה ענן מוריד טיפות גשם, ומעליו צללית הרי הקווקז.
עד הקמת העיר
בעת העתיקה התגוררו הזיגים (Ζυγοί) באזור, עם צ'רקסי עתיק אשר תואר על ידי סטראבון כשבט שחי מצפון לקולכיס. ארצם שנקראה זיקס השתרעה במורדות הצפוניים של הקווקז, מזרחית להר אלברוס. במאה ה-5 לפנה"ס החלו יוונים להתיישב באזור, אך השפעתם באזור הייתה קטנה מהשפעתם בחופי אסיה הקטנה ובאזור חצי האי קרים.
מהמאה ה-6 ועד המאה ה-7 נשלט האזור בידי ממלכת אגריסי, ולאחר מכן בידי ממלכת אבחזיה אשר הגיעה לשיאה במאה ה-9 ובמאה ה-10. שתי ממלכות נוצריות אלו הקימו מספר כנסיות בתחומה של סוצ'י כיום, והקיר הצפוני של בזיליקה ביזנטית מהמאה ה-11 עדיין ניצב ביישוב לואו ברובע לזרבסקי. במהלכה של תקופה זו חרבו היישובים הנוצריים לאורך חופי הים השחור מידיהם של שבטים טורקים וממלכת הכוזרים מספר פעמים.
בשנת 1837 הקימו הרוסים את "מבצרי רוח הקודש" (форты Святого Духа - "פורטי סוויאטוגו דוחה") באזור שהיה מיושב בידי הסדזים והמהווה כיום את רובע אדלר בדרום-מזרח העיר. ב-21 באפריל 1838 הוקם מבצר גם בשפך הנהר סוצ'י במרכזה של העיר כיום, אזור בו ישבו האוביחים. המבצר נקרא "מבצר אלכסנדריה" (форт Александрия) על שמה של אלכסנדרה פאודרובנה, אשתו של הצאר ניקולאי הראשון, אך שנה לאחר מכן, ב-18 במאי 1839, שונה שמו למבצר נווגינסקי (Навагинское - "נווגינסקויה") על שמו של הכוח הצבאי שהיה מוצב בו. עוד הוקמו שני מבצרים נוספים - "לזרבסקי" (Лазаревский) על שמו של אדמירל מיכאיל לאזארב בשטחם של השפסוגים, ו"גולובינסקי" ( Головинский) באזור שיושב בידי האוביחים, ואלה היו לגרעין היישוב העתידי בחלקה המערבי של העיר. המבצרים היו חלק מקו ההגנה שהקימו הרוסים במלחמת קווקז אותה ניהלו כנגד הצ'רקסים. ב-1854, שנה לאחר פרוץ מלחמת קרים, פונה מבצר נווגינסקי כדי למנוע את נפילתו בשבי של הכוח הצבאי שהיה מוצב בו, והצבא הטורקי אכן נחת בחופי אדלר זמן קצר לאחר מכן.
מאז הקמת סוצ'י
לאחר המלחמה, בשנות השישים של המאה ה-19 גורשו רוב הצ'רקסים מסביבות סוצ'י לתחומי האימפריה העות'מאנית ובחוף הצפון-מזרחי של הים השחור נותר יישוב דליל. לחלק מהשפסוגים הותר להישאר בסוצ'י ועד היום הם ממשיכים לשמור על אופי ייחודי של כפר צ'רקסי ברובע לזרבסקי. רובם של הצ'רקסים בישראל הם פליטי סוצ'י. רוסים, ארמנים ויוונים התיישבו באזור, והמצודה על נחל סוצ'י הוקמה מחדש ב-25 במרץ 1864, הפעם בשם "דחובסקי פוסאד" (Даховский Посад).
עם תום מלחמת קווקז איבדה המצודה את חשיבותה האסטרטגית, ויישוב עירוני החל צומח במקום. כנסייה ראשונה הוקמה בו ב-1874, וב-6 באוקטובר 1896 שונה שמו של היישוב לסוצ'י על שמו של הנחל הסמוך. ב-1902 קמו במקום המרחצאות הרפואיים הראשונים, וכיום שוכנים בעיר ובסביבותיה כ-300 אתרי ספא. החל בתחילת 1905 ולקראת מהפכת 1905 החל חוסר שקט פוליטי בעיר, כמו בכל רוסיה, ונערכו בה מספר הפגנות. לאחר פרסום מנשר אוקטובר התארגנה בעיר מיליציה, והמרד המזוין בעיר פרץ ב-28 בדצמבר 1905 והסתיים ב-5 בינואר 1906. פעילי המהפכה נשפטו ודינם נגזר בחודש יולי 1907 לתקופות גלות ממושכות בסיביר מלוות בעבודת פרך. ב-1909 הוקמו בסוצ'י שני בתי המלון הראשונים, וב-1910 החל מתפרסם בה העיתון הראשון - "חבל הים השחור" (Черноморский край - "צ'רנומורסקי קראי"). בשנה זו ניטעו מטעי התה הראשונים ברובע לזרבסקי, וב-1913 החלו פנסי חשמל להאיר את רחובותיה של סוצ'י. ב-1917 קיבל היישוב מעמד של עיר, ובאותה שנה הגיעה אליו מסילת הרכבת שלאורך חופו הצפוני של הים השחור (Северо-Кавказская железная дорога).
בעת מלחמת האזרחים ברוסיה נערכו מספר קרבות באזור בין הצבא האדום, הצבא הלבן והרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה. המערכה, אשר זכתה לכינוי סכסוך סוצ'י, התמשכה ברמה משתנה מיולי 1918 עד מאי 1919. והסתיימה בתיווך בריטי שקבע את הגבול בין רוסיה לגאורגיה. בתקופתו של סטלין החלה העיר מבססת את מעמדה כאתר קיט, ולסטלין עצמו הייתה דאצ'ה בעיר. בעיר החלו להיבנות מבנים בסגנון נאו-קלאסי וסטליניסטי. ב-1937 צורפה העיר למחוז קרסנודאר, ונחנך בניין תיאטרון החורף (Зимний театр - "זימני תאטר"). בעת מלחמת העולם השנייה שימשו המרחצאות הרפואיים ובתי המלון בעיר כמתקני הבראה של הצבא האדום ובסך הכל שהו בהם כחצי מיליון חיילים. מסלול המראה נסלל באדלר ב-1941, והמקום ששימש כשדה תעופה צבאי בעת המלחמה, הפך לנמל התעופה האזרחי של העיר החל ב-1948. צבא גרמניה הנאצית הגיע עד סמוך לקווקז בנובמבר 1942, וסוצ'י נמצאה בקרבת החזית עד הדיפתו בתחילת 1943.
לאחר התפרקות ברית המועצות ומשאיבדה רוסיה את השליטה בחצי האי קרים, הפכה סוצ'י לבירת נופש הקיץ הבלתי רשמית של רוסיה, וביישוב דגומיס שבלזרבסקי שוכן אחד ממעונותיו של נשיא רוסיה. בראשית המאה ה-21 חוותה העיר תנופת התפתחות וזרם של השקעות. העיר הציגה את מועמדותה לאירוח משחקי החורף האולימפיים בשנת 2014, ונשיא רוסיה, ולדימיר פוטין נרתם אישית לקידום הרעיון. ב-4 ביולי 2007 הכריז הוועד האולימפי הבינלאומי כי סוצ'י זכתה בזכות זו, ואולימפיאדת סוצ'י נערכה בעיר בין ה-7 בפברואר 2014 ל-23 בפברואר 2014.
אוכלוסייה ודת
בשנת 2002 מנתה אוכלוסיית העיר סוצ'י 328,809 איש ובסוצ'י רבתי התגוררו אותה עת כמעט 400,000 איש. מאז נרשמה עלייה מתונה באוכלוסיית העיר ובשנת 2010 הוערכה זו במעט יותר מ-420,000 איש. באותה עת מנו הרוסים בסוצ'י רבתי 69.92% והקבוצות האתניות האחרות היו הארמנים (20.09%), האוקראינים (2.29%), הגאורגים (2.03%) ומעט יוונים. 347,932 מהתושבים התגוררו באזור העירוני של העיר והיתר בפריפריה. מבחינת חלוקת האוכלוסייה העירונית לפיה רבעיה, מספר התושבים הגדול ביותר הוא ברובע המרכזי (145,694) ולאחריו באדלר (76,534), לזרבסקי (68,336) ובחוסטה (64,604). בשנת 2013 מנתה אוכלוסיית העיר 445,209 איש.
כ-80% מכלל תושבי העיר הם נוצרים אורתודוקסים, ובתחומי העיר למעלה מ-30 כנסיות וקפלות אורתודוקסיות. לצד אלה קיימת בעיר קהילה נוצרית ארמנית גדולה למדי, וקהילות קתולית (בעיקר פולנים) ופרוטסטנטית קטנות. עוד מתגורר בעיר מיעוט מוסלמי שעליו נמנים טורקים, קברדינים, אזרים, טטרים וצ'רקסים.
הקהילה היהודית בסוצ'י היא קטנה מאוד. בראש הקהילה הדתית עמד הרב אריה איידלקופ, ששימש כשליח חב"ד בעיר, הוא גורש מטעם המדינה משם ב-2017.
פוליטיקה וממשל
המשרה הבכירה בעיר היא ראש עיריית סוצ'י, הנבחר על ידי חברי האספה העירונית של סוצ'י. מאז ספטמבר 2019 מכהן אלכסיי קופאיגורודסקי כראש העיר הנוכחי. הגוף המייצג הבכיר היא האספה העירונית המכהנת כפרלמנט עירוני, המורכבת מ-50 צירים הנבחרים על ידי תושבי העיר בבחירות חשאיות אחת ל-5 שנים. בראש האספה עומד יושב ראש, הנבחר בקרב צירי האספה. עיריית סוצ'י היא הגוף המנהל העיקרי של העיר ובראשה עומד ראש העיר והיא הגוף העליון לניהול העיר בהתאם לחקיקה הרוסית בנושאי שלטון מקומי.
כלכלה
ענף התיירות הוא החשוב בענפי הכלכלה של סוצ'י, ולאורך כל חופיה של העיר משתרעים בתי מלון, בתי הארחה ומתקני ספא. לשירותם של הנופשים, רובם ככולם מרחבי רוסיה, עומדים מסעדות, בתי קפה, פארקי מים, גנים בוטניים ומתקנים תיירותיים נוספים. בעיר אין תעשייה של ממש, למעט מספר מפעלים לחומרי בנייה ומפעלים לייצור מזון. בשטחה העצום של העיר משתרעים שטחים חקלאיים ובהם מטעי תה והדרים, וגידול צמחי נוי. עוד פועלת ברובע אדלר חווה לגידול דגי טרוטה שנוסדה ב-1964 בכפר קזאצ'י ברוד (Казачий Брод), ובאזור כולו שוכנות כוורות.
נמל התעופה
נמל התעופה הבינלאומי של סוצ'י (Международный Аэропорт Сочи), שכונה בעבר "נמל התעופה הבינלאומי של אדלר-סוצ'י" ("Международный Аэропорт Адлер-Сочи"), הוא נמל תעופה השוכן ברובע אדלר במזרחה של העיר. הנמל ממוקם בעמק הנהר מזימטה בגובה של 27 מטרים מעל פני הים, כשני ק"מ מחופי הים השחור וכ-22 ק"מ ממרכז העיר. בשדה שני מסלולי טיסה מבטון באורך של 2,890 מטר (06–24) ו-2,200 מטר (02–20), אשר שופצו לקראת המשחקים האולימפיים ונסללו מחדש. עוד נבנו בנמל טרמינל נוסעים וטרמינל אח"ם חדשים, וקיבולתו עומדת על 3,800 נוסעים בשעה ו-4 מיליון נוסעים בשנה. בשנת 2013 עשו 2,427,676 מיליון נוסעים שימוש בנמל התעופה, והוא דורג מבחינה זו במקום השמיני ברוסיה.
רכבת בין-עירונית
קו רכבת דו-מסילתי פועל לאורך חופו של הים השחור ומאז שנות החמישים הוא מונע בחשמל. ב-1978 נחנכה מנהרה באורך של 3 ק"מ אשר קיצרה באופן משמעותי את משך הנסיעה מסוצ'י לקרסנודאר. המסילה חוצה את כל מרכזיה העירוניים העיקריים של סוצ'י, מצפון-מערב לדרום-מזרח, ועוצרת ב-17 תחנות. קו הרכבת ממשיך וחוצה את הגבול לגאורגיה, ומגיע עד סוחומי, בירת אבחזיה, אך מאז שזו הייתה לרפובליקה עצמאית דה-פקטו, אין שירותי רכבת הממשיכים ממנה לגאורגיה. קווי רכבת ישירים פועלים מהעיר אל מוסקבה, סנקט פטרבורג וערים נוספות ברחבי רוסיה, וכן פועל שירות רכבת פרברים לאורך הקו. קו רכבת מהירה החל לפעול בין מוסקבה לאדלר בתחילת שנת 2014, ובתחומי העיר הוא מוביל 30,000 איש בשעה בכל כיוון.
טומאה רצוצה
דין זה, שהוא הלכה למשה מסיני, אומר כי לטומאה חייב להיות לכל הפחות טפח שבו היא חלה; ולכן אם אין מקום כזה מסביב למקום הטומאה, אלא היא נמצאת במקום סגור, היא פורצת מעליו עד אין סוף, עד שאוהל (בשיעור מינימום של טפח על טפח) אחר יכסה אותה.
סוצ'י
נמל סוצ'י
נמל סוצ'י שוכן במרכזה של העיר, בצמוד לשפך נחל סוצ'י לים השחור, ומטפל בתנועת מטענים ונוסעים. בנמל שלושה רציפי עגינה לאוניות נוסעים, וטרמינל הנוסעים מסוגל לטפל בכ-350 נוסעים בשעה. מסילת הרכבת איננה מגיעה אל הנמל ותחנת הרכבת הקרובה אליו נמצאת במרחק של כ-3 ק"מ. לכן כל תחבורת המטענים היבשתית אל הנמל וממנו היא באמצעות משאיות. טרמינל נוסעים חדש הוקם בלב ים, במרחק של 1.5 ק"מ מהחוף. הטרמינל שהושלם לקראת משחקי החורף בשנת 2014 מטפל בספינות טיולים הנושאות עד 3,000 איש. כמו כן מתוכננת העברתו של מסוף המטענים ממרכז העיר.
תחבורה ציבורית עירונית
התחבורה הציבורית העירונית בסוצ'י נסמכת על אוטובוסים, רכבת פרוורים, ומוניות שירות. ובנוסף פועלים בעיר פוניקולר ושלושה רכבלים, בין היתר בגן הבוטאני, בעבר תוכננה רשת הרכבת קלה באורך כולל של 86.4 ק"מ שהייתה אמורה לקום לקראת המשחקים האולימפיים לא יצאה אל הפועל.
רובע מרכז סוצ'י
רובע מרכז העיר מכסה שטח של 32 קמ"ר, והוא הרובע הקטן מבין ארבעת רבעי העיר, אך גם המאוכלס שביניהם, ואוכלוסייתו מנתה 132,734 איש בשנת 2006. בין אתריו החשובים של רובע זה:
רובע לזרבסקי
רובע לזרבסקי צפונית-מערבית למרכז העיר משתרע על פני שטח של 1,744 קמ"ר ובשנת 2006 התגוררו בו 64,068 איש. הרובע הוא הגדול בעיר ותופס כמעט מחצית משטחה הכולל.
בלזרבסקוייה (Лазаревское) המרוחקת כ-45 ק"מ ממרכז העיר, ניצבות שתי כנסיות - האחת מ-1903 והאחרת מ-1999, וכן שוכן במקום דולפינריום. מקורו של יישוב זה במצודה שהוקמה במקום בשנת 1839 והוא העניק את שמו לרובע כולו.
דגומיס (Дагомыс) השוכנת במרחק של 10 ק"מ צפונית-מערבית למרכז סוצ'י נוסדה כיישוב לחיילים שהשתחררו לאחר סיומה של מלחמת קווקז במחצית השנייה של המאה ה-19. לאלה הצטרפו פליטים ארמנים אשר הגיעו מאסיה הקטנה החל בתחילת המאה ה-20. היישוב החל לצבור יוקרה כאשר שרים, פקידי שלטון בכירים ובעלי ממון רכשו שטח במקום, וגם הצאר ניקולאי השני רכש שטח של 2,500 הקטאר בדגומיס בשנת 1896 והקים בו אחוזה. לאחר קום ברית המועצות, החל גידול תה בדגומיס, ובשנות השלושים של המאה ה-20 הוקמו בה אתרי התיירות הראשונים. עם השנים ביססה דגומיס את מעמדה כמרכז נופש יוקרתי ונערכו בה כנסים ומפגשים גם בהשתתפות בינלאומית. בין היתר נערכו במקום השיחות בין אוקראינה ורוסיה על חלוקת הצי הימי בים השחור ב-1992 וכן השיחות בין רוסיה וגאורגיה על הפסקת האש בדרום אוסטיה, גם הן ב-1992. בדגומיס שוכן אחד ממעונותיו הרשמיים של נשיא רוסיה (מעון פלגי בושארוב). במקום שורר מיקרו-אקלים המתאפיין בטמפרטורה נמוכה ב-2°C מהטמפרטורה השוררת בעיר, ומשמעות שמו של היישוב באדיגית היא "מקום קריר".
לואו (Лоо) במרחק של 18 ק"מ ממרכז סוצ'י קיבלה את שמה משמו של הנסיך האבזי לאו (Лау) או לואובי (Ло́овы). במקום שוכנים שרידיה של כנסייה ביזנטית מהמאה ה-11 הניצבת על גבעה בגובה של כ-300 מטר כ-1.5 ק"מ מהחוף, ושל מצודה אבזית מהמאות ה-8 וה-9.
טומאה רצוצה
גדר הדין
נחלקו הרמב"ם והראב"ד בגדר הדין של טומאה רצוצה. לפי שיטת הרמב"ם, כל טומאה שאין מעליה או במקומה אוהל, נחשבת לטומאה רצוצה, מכיוון שאין אוהל המגביל את מקום הטומאה. אך אם יש מקום של טפח על טפח בגובה טפח מעל מקום הטומאה, (ניתן להחשיב כמובן גם את המקום שהטומאה עצמה מונחת בו, שכן גם הוא נחשב כחלק מהאוהל), אין הטומאה רצוצה. לפי שיטת הראב"ד, טומאה רצוצה היא טומאה שאין מעליה מקום בשטח טפח ברום טפח שבו מתפשטת הטומאה, נחשבת לטומאה רצוצה, ולכן: טומאה גלויה אינה נחשבת לטומאה רצוצה (בניגוד לדעת הרמב"ם), וכן אין מקום הטומאה נחשב כחלק מהטפח, אלא צריך שיהיה מעליה טפח.
סוצ'י
רובע לזרבסקי
גולובינקה (Головинка) במרחק של 30 ק"מ ממרכז סוצ'י התפתחה במקום בו הוקמה מצודת גולובינסקי ב-1839, ליד הנחל שסימן את קו הגבול בין שטחיהם של האוביחים והשפסוגים. המצודה נהרסה על ידי הרוסים עצמם בעת מלחמת קרים כדי למנוע את נפילתה בידי הטורקים.
טומאה רצוצה
גדר הדין
למרות שטומאה גלויה נחשבת גם היא לטומאה רצוצה, קיימים בה גם הדינים הרגילים של טומאת מת, המטמאת באוהל. באופן שונה, טומאה רצוצה שאיננה גלויה, תוקפה הוא מדין טומאת מגע, ואין לה דיני טומאת אוהל. כך שלמרות שהמאהיל עליה נטמא מדין טומאה רצוצה שגדרה שכל המאהיל עליה נחשב כנוגע בה, הרי שאין לטומאה כח להתפשט לכל חלקי אוהל המאהיל עליה, שכן אין לה תוקף של טומאת אוהל, ורק האדם המאהיל עליה ישירות נטמא.
סוצ'י
רובע חוסטה
רובע חוסטה הוא השלישי בגודלו בסוצ'י ומשתרע על פני שטח של 374 קמ"ר. אוכלוסייתו מנתה 62,440 איש בשנת 2006. כמעט שליש מתושבי הרובע מתגוררים ביישוב חוסטה השוכן 16 ק"מ דרומית-מזרחית למרכז סוצ'י. היישוב נזכר במסמכים מימי הביניים בשמות "קסטו" ו"חאמיש" ושוכנות בה חורבותיה של כנסייה מהמאה ה-14. אתרי העניין בחוסטה כוללים, בין היתר, את כנסיית ההשתנות מ-1914, את תיאטרון הקיץ מ-1937 בפארק על שם פרונזה (Ле́тний теа́тр па́рка им. М. В. Фру́нзе - "לטני תאטר") וכן גן בוטאני.
טומאה רצוצה
התייחסויות הלכתיות אקטואליות
דין זה של טומאה רצוצה גורם למכשולות רבים לכוהנים הצועדים מעל קבר שבו נקבר מת באדמה, שנקבר לרוב ללא כל כיסוי מעליו. במקרה כזה כל העובר מעל מקום זה נטמא, ואסור לכוהנים ליטמא. לפעמים מסלול של מטוס עובר מעל בית קברות, ואז עולה הבקשה להעביר את מסלול הטיסה מסיבה זו.
סוצ'י
רובע חוסטה
סמוך לחוסטה ניצבות חורבותיה של מצודת חוסטה השוכנת על צוק בגובה של 100 מטר כ-6 ק"מ מהיישוב. עוד ניצב בסמוך ליישוב מגדל התצפית על הר אחון שגובהו 663 מטר (Гора Ахун). המגדל נבנה ב-1936 מאבן גיר בסגנון נאו רומנסקי, והוא מאפשר תצפית על כל האזור ועד לתחומי אבחזיה.
טומאה רצוצה
ציון הרשב"י במירון
התייחסות נרחבת בדור האחרון לדינים אלו, הייתה בפרשת האיסור על עליית כהנים למירון, כאשר היו שטענו שקיימים קברים בהר מירון סמוך לציון הרשב"י, ומכיוון שלרוב כאשר מת קבור - הוא נקבר ללא חלל טפח בינו לבין העפר המכסה עליו, נמצא שהטומאה נחשבת ל"רצוצה", והיא עולה עד לרקיע. במקרה כזה, כל אדם שעובר מעל הקבר ומאהיל עליו, נטמא בטומאת אוהל, ויש הסוברים שאף בטומאת מגע, שכן יש להחשיב את הטומאה כאילו היא ממלאה את כל החלל עד הרקיע, וכל העובר שם כאילו נגע בטומאה. בעיה מיוחדת הייתה אודות לאדמו"רים שהם כוהנים, כמו האדמו"ר מתולדות אהרון ותולדות אברהם יצחק, שלא יכלו לקיים את ההדלקה לכבוד רבי שמעון בר יוחאי במקום.
סוצ'י
רובע אדלר
רובע אדלר שוכן בדרום-מזרחה ובמזרחה של העיר וגובל בגבול הגאורגי ממזרח. הרובע הוא השני בגודלו ומשתרע על פני שטח של 1,352 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה 70,239 איש בשנת 2006 והייתה השנייה בהיקפה בעיר. אזור זה שבו שוכן שדה התעופה ובו מתוכננים לקום שני המתחמים האולימפיים, צפוי לעבור את תנופת הפיתוח המקיפה ביותר בעיר עד למשחקים האולימפיים בשנת 2014.
טומאה רצוצה
ציון הרשב"י במירון
הרב מרדכי גרוס הציע לייצר חליפות צוללנים, שישמשו כצמיד פתיל החוצץ בפני הטומאה לכוהנים, ואילו האדמו"ר מתולדות אהרון הגיע למקום במבנה שעל גבי רכב, כך שהטומאה לא תחשב כטומאה רצוצה.
סוצ'י
רובע אדלר
היישוב אדלר עצמו היה עיר עצמאית עד שצורף לסוצ'י בשנת 1961. הוא שוכן בשפך הנהר מזימטה ובו מסתיים קו הרכבת החוצה את העיר. באדלר בה ישבו סדזים, קם מבצר רוח הקודש ב-18 ביוני 1837, וזה היה הראשון מבין המעוזים שהקימו הרוסים לאורך חופיה של סוצ'י. בעיר יקום המתחם האולימפי העיקרי, סמוך לחופי הים השחור. מקור שמה של העיר הוא בשמו הטורקי של האזור - ארטלאר (Artlar) או ארטה (Artı).
טומאה רצוצה
ציון הרשב"י במירון
הפרשה נסתיימה, כאשר פוסקי העדה החרדית, ביררו את העניין, ונתגלה כי מקום הקברים אינו ליד ציון הרשב"י.
סוצ'י
רובע אדלר
קרסנאיה פוליאנה שוכנת בעמק נהר מזימטה בגובה של 600 מטר, 39 ק"מ ממקום שפכו לים השחור. המקום הוא האתר הידוע ביותר ברובע אדלר בעיקר בשל אתר הסקי השוכן בו, אך גם בשל יופי הסביבה והרי הקווקז המערבי המקיפים את העמק והנישאים עד לגובה של 2,000 מטר. בקרסנאיה פוליאנה פועל מתחם אולימפי הררי שכולל חמש זירות שמתפרסות לאורך מספר קילומטרים בעמק, וכן כפר אולימפי לעוסקים בענפים באזור. בנוסף פועל כאן קזינו סוצ'י, מהבודדים שמורשים לפעול ברוסיה.
טומאה רצוצה
כבישים בארץ ישראל ובעולם
בעיה נפוצה היא, נסיעה במכונית, ברכבת או בכלי רכב אחר, שנסלל מעל בית קברות. כבר ברוסיה הייתה שאלה זו נפוצה, ורבי יצחק אלחנן ספקטור התיר לנסוע ברכבות שנסללו מעל כבישים כאלו, בהסתמך על היתרים דחוקים, כשעת הדחק. בארץ ישראל הועלתה הבעיה ביתר תוקף, בכביש החוצה את הר הזיתים שבמשך שנים רבות שימש ככביש יחיד, שחיבר בין ים המלח לירושלים. רבי יהושע לייב דיסקין, ששימש בזמנו כרבה של העיר ירושלים, הורה כי במידת הדחק יש לסמוך על ישיבה על פשוטי כלי עץ - כלי עץ שאין להם בית קיבול - שאינם מקבלים טומאה, במהלך הנסיעה, כך שהמכונית משמשת כאוהל המאהיל על הטומאה רצוצה וחוצץ בפני הטומאה, ואילו העץ עליו יושב האדם אינו נטמא כתוצאה מהנגיעה באוהל, שכן פשוטי כלי עץ אינם מקבלים טומאה. אם כי, פתרון זה נחשב כהיתר בעייתי.
באופן בהם בתי הקברות הם של גויים, נחשבת הבעיה לקלה יותר במעט; שכן ישנה דעה שקברי גויים אינם מטמאים בטומאת אוהל, (אך הרמ"א מחמיר בדין זה). למרות שלכל הדעות הם מטמאים במגע ומשא. השאלה היא, איזה דין יש לטומאה רצוצה. לפי דעת הגר"א לטומאה רצוצה יש דין חמור כטומאת מגע, ולכן גם אלו המקילים בקברי נוכרים צריכים להחמיר בדין זה; להלכה פסק הגאון רבי שלמה זלמן אוירבך כי ראוי להחמיר כדבריו; אם כי רוב העולם לא נוהגים בזה; ובפרט שדברי הגר"א נחשבים לחידוש, ואינם ההלכה המקובלת.
סוצ'י
רובע אדלר
מזרחית לקרסנאיה פוליאנה שוכן הכפר אייבגה (Аибга). הכפר בגובה של 840 מטר הוא היישוב הגבוה בסוצ'י וחלק מבתיו שוכנים בשטח אבחזיה.
אדריכלות
בניגוד ליישובים היסטוריים אחרים בצפון-מערב קווקז, מורשת התכנון האדריכלי והעירוני של סוצ'י נוצרה, לרוב, בשל בנייני התקופה הסובייטית. בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה הפך אתר הנופש סוצ'י-מאצסטינסקי בזמן קצר מאוד ל"אתר הבריאות הגדול ביותר בעל חשיבות לאומית ", שהוקל על ידי אימוץ תוכנית מתאר לשיקום העיר, שעל בסיסו נבנו אובייקטים רבים בעלי חשיבות לאזור בית הבראה, והתשתית הורחבה משמעותית.
מסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 ועד סוף שנות השלושים ובתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, המראה האדריכלי של סוצ'י עוצב במאמציהם של האדריכלים המפורסמים ביותר במדינה. משני צידי שדרות קורורטני (לאורך קטע של יותר מ-30 ק"מ) נוצר הרכב דינמי של מבנים ארכיטקטוניים, הנשלטים על ידי רבי קומות, טרסות על המדרונות ו"חזיתות הפונות לים". אדריכלות סוצ'י משלבת כמה עבודות בולטות של אדריכלות אקלקטית, מודרנית ואדריכלות סובייטית - עבודות שמשלבות קונסטרוקטיביזם, נאו-קלאסית סובייטית וסגנונות "היסטוריים" - בעיקר כחלק ממבני "ארמון" רב שכבתיים.
בשנת 1935 נבנתה דרך הר אחון שבחלקו העליון (בגובה 660 מטר). בתוך זמן קצר הוקמו מבנים הנדסיים כמו גשר הריביירה, ורשצ'אגינסקי ומטאסטינסקי - המהווים מונומנטים של אדריכלות אזרחית. באותה תקופה הוקמו מונומנטים אדריכליים של סוצ'י כמו המוזיאון לאמנות של סוצ'י ותיאטרון החורף.
בשנת 1936 הושלמה הקמת הכביש המהיר הראשי של סוצ'י - שדרת סטלין (כיום שדרת קורורטני), המחברת בין בתי הבראה ואזורי מגורים. משני צידי הכביש המהיר, מוקמים מבנים מונומנטליים בסגנון נאו-קלאסי. בתקופה שבין 1934 ל-1939 נבנו 19 בתי הבראה ידועים כמו ארמון: "פרימורי", "פרבדה", "אוזן הזהב", בית ההבראה על שם קירוב, בית ההבראה על שם סרגו אורדז'וניקידזה, בית ההבראה פרונזה, בית ההבראה פבריטיוס, וורושילוב, מטאלורג, איסקרה ואחרים.
בשנת 2010 החלה תנופת בנייה אדירה ולמבנים האדריכליים ההיסטוריין נוספו מבנים מודרניים רבים והעיר עברה שיפוץ מסיבי ונרחב לקראת אולימפיאדת 2014.
משחקי החורף האולימפיים
בחודש יוני 2006 הכריז הוועד האולימפי הבינלאומי כי סוצ'י היא בין הערים המתחרות על אירוח משחקי החורף האולימפיים ה-22 במספר אשר עלו לשלב הגמר של הבחירות. שנה לאחר מכן, ב-4 ביולי 2007, בישיבת הוועד האולימפי ה-119 בגואטמלה סיטי בגואטמלה הוכרז על זכייתה של העיר כמארחת המשחקים. אולימפיאדת החורף בסוצ'י נערכה בין ה-7 בפברואר ל-23 בפברואר 2014, וזו הייתה הפעם הראשונה בה מארחת הפדרציה הרוסית את המשחקים האולימפיים. זו גם תהיה הפעם הראשונה בה נערכים משחקי החורף האולימפיים באזור הסובטרופי.
המשחקים נערכו בשני מתחמים. המתחם הראשון שנועד לענפים הנערכים באולמות סגורים, שוכן על חוף הים השחור ברובע אדלר, בין שדה התעופה והגבול הבינלאומי עם גאורגיה. המתחם האחר נועד לענפי הספורט ההררי, ונמצא בקרסנאיה פוליאנה שבהרי הקווקז, 48 ק"מ ממרכז העיר.
התקציב שאושר לאולימפיאדת החורף עמד על 11.7 מיליארד דולר, 60% אך בדיעבד עלותה הגיעה ליותר מ-50 מיליארד דולר, והיא הייתה לאולימפיאדה היקרה ביותר בתולדות המשחקים האולימפיים.
לקראת המשחקים עברה על העיר מתיחת פנים כוללת בכל התחומים:
מונדיאל 2018
העיר הייתה לאחד מיעדי התיירות המרכזיים במהלך אירועי גביע העולם בכדורגל, כשאצטדיון פישט המקומי אירח 5 משחקים (משחקי שלב הבתים נגד,  נגד ,  נגד ,  נגד  ומשחק שמינית הגמר  נגד ) ואירח גם את משחק רבע הגמר בין  ל ב-7 ביולי 2018.
גרנד פרי פורמולה 1
אוטודרום סוצ'י מארח את תחרויות הפורמולה 1 של גרנד פרי רוסיה מאז 2014.
וורלד אוף וורקראפט
World of Warcraft הוא משחק תפקידים המוני מסוגת פנטזיה מאת חברת המשחקים Blizzard. זהו המשחק הרביעי בסדרת משחקי הפנטזיה וורקראפט ומתרחש בעולמות הפנטזיה אזרות', דראנור, אאוטלנד, ארגוס קסורות', ושאדולנדס המשחק מתאר את ההתרחשויות מנקודת המבט הפרטית של השחקן, כארבע שנים לאחר סיום האירועים והמלחמות המתוארים בשלושת המשחקים הראשונים ומתרחשים בעולם דמיוני. המשחק הופץ לראשונה בנובמבר 2004 והפך למשחק התפקידים המצליח והפופולרי ביותר עם 15 מיליון שחקנים, נתון זה הופך אותו למשחק התפקידים ההמוני בעל מספר השחקנים הגדול ביותר, שמהווה כ-60% מכלל שחקני משחקי התפקידים ההמוניים.
בנוסף למשחק המקורי, הוציאה חברת בליזארד (blizzard) שמונה ערכות הרחבה, שכל אחת מרחיבה את המשחק ומפתחת את התקדמות האירועים בעולם. ההרחבה הראשונה, "The Burning Crusade", הופצה בינואר 2007; השנייה, "Wrath of the Lich King", הופצה בנובמבר 2008; השלישית, "Cataclysm", בדצמבר 2010; הרביעית, "Mists of Pandaria", בספטמבר 2012; החמישית, "Warlords of Draenor", בנובמבר 2014; השישית, "Legion", באוגוסט 2016;
ההרחבה השביעית, "Battle for Azeroth", הופצה ב-14 באוגוסט 2018, ההרחבה השמינית "Shadowlands",הופצה ב-24 בנובמבר 2020.
פיתוח
בליזארד הכריזה לראשונה על המשחק בספטמבר 2001, כאשר פיתוח המשחק עצמו ארך למעלה מ-4 שנים כולל בדיקות אלפא דקדקניות. המשחק ראה אור ב-23 בנובמבר 2004 ויועד למערכות ההפעלה וינדוס ומקינטוש, אך פועל גם על יוניקס ומערכות לינוקס ומשתמשים מהסביבות השונות חולקים אותם שרתי משחק.
משחקיות
בשלושת המשחקים הראשונים בסדרה הוצגו דמויות וקווי עלילה אודות שוכני העולם הבדיוני של אזרות', גזעי אדם, אורקים, אלפים ואל-מתים, והמאבקים ביניהם. כותר זה ממשיך את אירועי המשחק הקודם, ונפתח כארבע שנים לאחר סיום "המלחמה הגדולה", בסיפור ישנן שתי קבוצות גדולות, היריבות אחת לשנייה: העדר (The Horde, "ההורד"), והברית (The Alliance, "האליינס"). בכל אחד מן הצדדים הללו ישנם גזעים שמותאמים להן. ישנן גם שני גזעים שנחשבים נייטרליים, הפנדרן והדרכת'יר, שעליהם לבחור צד בשלב מסוים במשחק.
כל גזע (פרט לדרכת'יר, שיכול ללמוד רק את מקצוע ה"מעלה באוב") יכול ללמוד מספר מוגבל של מקצועות מבין הסוגים הללו: לוחם, פלאדין, צייד, כהן, קוסם, נזיר, נוכל, שאמאן, מכשף ודרואיד, נוסף על שני מקצועות יוקרה: אביר מוות וצייד שדים. מדי פעם מגבלת המקצועות-לגזעים מוקלת על ידי המפתחים, כך ששחקן שלא היה יכול ליצור פלאדין מגזע מסוים יוכל ליצור אותו בגרסה יותר מאוחרת. ניתן לחלק את המקצועות במשחק לקטגוריות: Tank, DPS (Damage) ו-Healer. לכל מקצוע יש לכל הפחות התמחות אחת, אם כי ישנם מספר מקצועות אשר יכולים להתמחות ביותר מסוג אחד (והשחקן יצטרך לבחור מה הוא רוצה להיות). כך לדוגמה, לוחם יכול להתמחות כטנק או כ-DPS; ונזיר יכול לבחור להתמחות כטנק, כ-DPS או כהילר. בעוד שבמשימות ליחיד ההמתחות של הדמות כמעט ולא תורגש, הדבר בולט במיוחד במשימות קבוצתיות כמו דאנג'נים או ריידים בהם יש צורך בשיתוף פעולה בין שחקנים.