cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דרגון בול Z: מיזוג נולד מחדש
עלילה
בעולם הבא, רוח של נער מתבקשת לשמור על מתקן לטיהור נשמות, בו הרוע שבנשמות "מתנקה" כדי לקבל נשמות טהורות. למרות זאת הנער מעדיף לשמוע מוזיקה במקום לשמור על המתקן, ומתרשל במשימתו, כתוצאה מכך המתקן מתפוצץ וכל אנרגיית הרוע שבעולם שהייתה בתוך המתקן משתחררת ומשתלטת על הנער, שהופך למפלצת ענק שיכולה לעוות את חוקי הטבע בעולם החיים ועולם המתים. תוהו ובוהו משתרר בשני העולמות כאשר הגבול בין עולם החיים לעולם המתים נפרץ, דבר שמאפשר למתים לחזור חזרה לעולם החיים.
באותו זמן מתקיים בעולם הבא טורניר אמנויות לחימה נוסף, דומה לטורניר שהתקיים באנימה לאחר סאגת האנדרואידים. קרב הגמר, שבו מתמודד גוקו נגד יריבו הוותיק פייקון, מופרע לאחר שהאצטדיון מתמלא בגושים קריסטליים. כשהם מתחילים לברר את מקור הבעיה הם מגלים כי תחנת הקבלה לעולם הבא (המחסום שאותה מנהל מלך היאמא נלכדה בתוך אחד מגושי הקריסטל האלו, ושמפלצת ענקית, שמנה וצהובה, שלא יודעת להגיד דבר מלבד "ג'אנמבה!" אחראית לכל העניין. המפלצת מתקיפה את גוקו ופייקון לאחר שהם מבקשים ממנה להסיר את המחסום. גוקו נשלח להסיח את דעתה של המפלצת בזמן שפייקון מנסה לחלץ את מלך היאמא מכלוב הקריסטל שיצר "ג'אנמבה!".
באותו זמן בכדור הארץ, תוהו ובוהו משתולל כאשר קבוצה גדולה של נבלים מההיסטוריה פולשת לכדור הארץ, וביניהם גם נבלי עבר שנגדם נלחמו לוחמי ה-Z, מובלים על ידי פריזה. חבורת הנבלים של פריזה מובסת בקלות על ידי גוהאן. גוטן וטראנקס מזמנים את הדרקון שנרון לאחר שאספו את כדורי הדרגון בול, ומבקשים ממנו לתקן את המצב, אבל שנרון לא יכול למלא את הבקשה שלהם כיוון שמלך היאמא בעולם הבא אחראי לכך והוא נמצא בצרות.
ברגע האחרון הם ניצלים על ידי פייקון, ובזמן שפייקון מסיח את דעתו של ג'אנמבה, גוקו ווג'יטה מתמזגים שוב. הפעם המיזוג מצליח והם הופכים ללוחם סאיאני רב עוצמה בשם גוג'טה, שהופך מיד לסופר סאיין. סופר גוג'טה מנצח בקלי קלות את ג'אנמבה, ומחסל אותו אחת ולתמיד עם מכת ה"Stardust Breaker". באותו זמן גוטן וטראנקס מתמזגים לגוטנקס ומביסים את הנבלים על כדור הארץ.
לאחר שג'אנמבה הושמד, הנער שאכלס את האנרגיה השלילית שהביאה ליצירתו, מבחין בגוג'טה ורץ בבהלה מהמקום, והנזקים בעולם הבא תוקנו. וג'יטה משנה את יחסו לגוקו ונפרד ממנו בידידותיות, גוהאן ווידל מתנשקים בזמן שגוטן וטראנקס מציצים עליהם, והסרט מסתיים בכך ששנרון עדיין מחכה למשאלה.
הפקה
היות שהסרט הופק כמעט במלואו על ידי אולפני טואי, הוא איננו מבוסס על המאנגה "דרגון בול" שכתב אקירה טוריאמה. על כן הוא לא נחשב כחלק מהקאנון העלילתי של יקום דרגון בול, ולכן קשה למקם את אירועי הסרט על ציר הזמן הרשמי של הזיכיון.
על פי המגזין Daizenshuu עלילת הסרט מתרחשת באמצע סאגת מאג'ין בו, מעט לפני שמאג'ין בו השמן התפצל לצורה טובה וצורה רעה, והפך לסופר בו. הדבר ניכר בכך שוג'יטה מת ונמצא בעולם הבא, גוקו כבר יכול להפוך לסופר סאיין 3, וגוטן וטראנקס יכולים להתמזג לגוטנקס. עם זאת, גוהאן עדיין נראה בכדור הארץ בריא ושלם בסרט, וזאת אף על פי שבשלב יותר מוקדם באנימה הוא נפצע קשה בקרב כנגד בו והובל משם לעולם המקודש של אלי הקאיו.
דמותו של גוג'טה זכתה להצלחה ולפופולריות רבה אף על פי שלא נכללה כחלק מהקאנון. למרות הכל דמותו של גוג'טה עדיין מוערצת על ידי מעריצים רבים שחיכו במשך זמן רב להכנסת דמותו של שילוב הסאיאנים בעל הכוח האדיר לקאנון של יקום דרגון בול. דבר זה אכן קרה לאחר ההכרזה על הסרט דרגון בול סופר: ברולי כחלק מהעולם של דרגון בול סופר, סרט שנחשב כקאנון כיוון שהתבסס על מאנגה של אקירה טוריאמה והופק על ידי טואי בשיתוף פעולה מלא עם טוריאמה.
הפסקול עבור המקור היפני הולחן על ידי שונסוקה קיקוצ'י, שהלחין את המוזיקה גם עבור שאר האנימה. הפסקול של קיקוצ'י נשאר כמו שהוא גם בדיבוב העברי. המוזיקה של הדיבוב האנגלי, אותו הפיק הסטודיו האמריקני Funimation, הולחנה על ידי נייתן א. ג'ונסון.
צנזורה בישראל
באחד הקטעים בסרט, מופיעה דמות פרודית שמבוססת על אדולף היטלר: דיקטטור מן העבר שחוזר חזרה מהמתים ביחד עם צבא עצום, פרודיה על הוורמאכט. היטלר מוצג כאן כדמות קומית ונלעגת בדומה לדמותו של הדיקטטור מסרטי צ'ארלי צ'פלין, ואף הצבא שלו יורה פגזים הדומים לעפרונות צבעוניים. למרות העובדה שמדובר בפרודיה הסצנות האלו הוסרו לחלוטין מהדיבוב העברי עקב הקשר לגרמניה הנאצית ולשואה. גם בגרמניה הקטעים הללו הוסרו לחלוטין עקב החוק האוסר על הצגת סמלים נאציים.
יצחק בן מרון הלוי
יצחק בן מרון הלוי היה מחכמי פרובנס בתחילת המאה ה-12.
אביו, מרון הלוי, היה מנכבדי קהילת נרבונא ומעשיריה. רבי יצחק, "הגדול שבתלמידי רבי יהודה בן משה הדרשן", היה "חכם גדול והרביץ תורה בנרבונה והעמיד תלמידים הרבה". בין תלמידיו הרבים היו משה בן יוסף ומאיר בן יוסף (בני אחיו, יוסף בן מרון), רבי אברהם אב בית דין מנרבונא (ראב"ד השני - מחבר ספר האשכול) ומשה בן יעקב הנשיא.
לדעת הרב צבי בנימין אויערבך בהקדמתו לספר האשכול, נפטר רבי יצחק בן מרון בערך בשנת ד'תת"ץ (1130) ובוודאי קודם שנת ד'תתק"א (1141). בספר התרומות (שער י"ד, סעיף ה) מובא פסק שיצא מבית דינו של בעל האשכול בקשר עם ירושתו של רבי יצחק. מתיאור המקרה עולה שרבי יצחק מת ללא צאצאים ואחיו רבי יוסף בן מרון בא לפני בית הדין לדון בעניין הירושה.
פסקיו ותשובותיו צוטטו על ידי תלמידיו וחכמי הדורות הבאים, בהם ר"י מיגאש, "בעל האשכול" (ראב"ד השני) וחתנו אברהם בן דוד מפושקירה (ראב"ד השלישי), הרז"ה, בעל "ספר העיטור" והרמב"ן.
ורדן
ורדן (בצרפתית: Verdun, מגרמנית של ימי הביניים: Wirten) היא העיר הגדולה ביותר במחוז מז שבחבל גראנד אסט בצפון-מזרח צרפת. סביב העיר התרחש קרב ורדן, חלק מקרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה
ורדן הוקמה על ידי הגאלים והייתה מקום מושבו של הבישוף של ורדן מאז המאה ה-4, למעט מספר הפסקות. בשנת 843 נחתם חוזה ורדן לפיו חולקה האימפריה של קרל הגדול לשלושה חלקים. בשנים 1624–1636 נבנתה מצודה גדולה על חורבותיו של מנזר חשוב. בשנת 1670 ביקר בורדן מרשל צרפת שהכין תוכנית שאפתנית לביצור העיר כולה. אף שחלק גדול מתוכניתו נבנה בעשורים הבאים, מספר אלמנטים לא הושלמו עד לאחר המלחמות הנפוליאוניות. למרות ביצורים נרחבים, ורדן נכבשה על ידי הפרוסים בקרב ורדן (1792), אבל אלו נטשו אותה לאחר קרב ואלמי. במהלך המלחמות הנפוליאוניות שימשה המצודה להחזקת שבויי מלחמה בריטים. במלחמת צרפת–פרוסיה הייתה ורדן המבצר הצרפתי האחרון שנכנע ב-1870. זמן קצר לאחר מכן החלה בניית המערכת החדשה של הביצורים בסביבות העיר.
קרב ורדן
בשנת 1916, במסגרת מלחמת העולם הראשונה, התרחש סמוך לורדן אחד מהקרבות המפורסמים במלחמה – קרב ורדן. במסגרת הקרב תקפו הכוחות הגרמניים את הצרפתיים בארטילריה כבדה, והתקדמו לעבר החפירות הצרפתיות תוך שימוש בלהביורים, לראשונה במלחמה זו. על אף שהכוחות הגרמניים התקדמו לאט, וכבשו את מבצר דואומון, הם לא הצליחו לכבוש את ורדן עצמה. מטרתה העיקרית של המתקפה בורדן הייתה לגרום לצבא הצרפתי "לדמם עד כניעה", אך זו כשלה, כפי שהראה מספר האבדות הנכבד בצד הגרמני.
בוסה בול
בוסה בול (באנגלית: Bossaball) הוא משחק כדור קבוצתי, המשלב אלמנטים של כדורגל, כדורעף והתעמלות בליווי מוזיקה. המשחק משוחק על גבי משטחים מתנפחים ובאמצע רשת, ובכל צד של הרשת יש טרמפולינה.
ממציא המשחק
המשחק הומצא בספרד על ידי הבלגי פיליפ אייקמנס בין השנים 2003–2005. בהיותו צעיר היה שחקן טניס בנבחרת הלאומית של בלגיה, ובילה את זמנו הפנוי בסיוע כשופט במשחקי כדורגל. בתחילת שנות התשעים, הפך למנהל של מספר להקות מוזיקה, ובסוף שנות התשעים, כאשר כדורעף החופים וטרמפולינות הבאנג'י הופיעו בכל רחבי הקניונים, אייקמנס ניסה להתרחב, לשלב טכניקות גוף שונות וליצור חיבור בין מוזיקה לספורט. כתוצאה מכך, שילב את האלמנטים של הכדורגל, הכדורעף עם מוזיקת רקע במשחק אחד.
כללים
המשחק משוחק בין שתי קבוצות בנות 3 עד 5 שחקנים. משחקים את המשחק על מגרשים מתנפחים, שבהם טרמפולינה מכל צד של הרשת, הרשת מחלקת את המגרש לשני חלקים, בחלק אחד משחקת קבוצה נגד הקבוצה שמשחקת בחלק השני.
ניקוד
כדי להעביר את הכדור לצד השני צריך לבעוט או להכות את הכדור לצד השני של הרשת אם הכדור נופל אחרי שהשחקן נוגע בו הוא מקבל נקודה אחת, אם השחקן מכה את הכדור לאזור הטרמפולינה הוא מקבל שלוש נקודות, אם השחקו בועט את הכדור לצד השני של הרשת הוא גם מקבל שלוש נקודות, אבל אם בועטים לאזור הטרמפולינה מקבלים חמש נקודות.
ג'ורג'יניו ראטר
ג'ורג'יניו ראטר (בצרפתית: Georginio Rutter; נולד ב-20 באפריל 2002) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בלידס יונייטד.
קריירה
ראטר, שגדל בצרפת, נולד לאם מראוניון ולאב ממרטיניק, החל את אימוני הכדורגל שלו ב-AS Menimur וב-OC Vannes.
בעונת 2020/2021 שיחק פעמיים בסטאד רן הבוגרת. במחזור האחרון של שלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2020/2021 נכנס כמחליף וכבש שער במשחקו הראשון במסגרת אירופית, בהפסד 1–3 לסביליה.
ב-1 בפברואר 2021 חתם בהופנהיים מהבונדסליגה תמורת 500,000 יורו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-18 בפברואר בסיבוב השני של הליגה האירופית נגד מולדה. בהופעת הבכורה שלו בבונדסליגה ב-21 בפברואר הוא נכנס כמחליף וכבש בדקה ה-90 בניצחון 0–4 על ורדר ברמן.
ב-14 בינואר 2023 עבר ראטר ללידס יונייטד מהפרמייר ליג תמורת 36 מיליון ליש"ט, סכום שיא בתולדות המועדון. לאחר נשירתה של לידס לצ'מפיונשיפ בסיום עונת 2022/2023, החמיץ את פתיחת עונת 2023/2024 בשל פציעה ופתח בהרכב ב-18 באוגוסט 2023 מול וסט ברומיץ' אלביון, שהסתיים בתיקו 1-1.
אגנישקה וידרשל (בודנה)
אגנישקה וידרשל בודנה (בפולנית: agnieszka Budna Widerscha; 24 בינואר 1909 – 11 באוגוסט 2004) הייתה פולניה שהוכרה כחסידת אומות העולם, על הצלת יהודים בזמן מלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
אגנישקה נולדה בשנת 1909 בעיירה שהייתה בה קהילה יהודית גדולה. היא התייתמה מאמה בגיל 7 ולאחר מכן מאביה בגיל 11 וגדלה עם דודה ודודתה בגדיניה שבפולין. עם פלישת הגרמנים לפולין, גורשו תושבי המקום ואגנישקה נדדה לשלדיץ והתגוררה שם עם ידידה יהודייה וילדיה. לאחר מכן עברה לגור בחדר שכור אצל משפחה. אגנישקה הכירה את היהודי מוטל גליצקי והתחתנה איתו בסתר. היא עבדה כמנקה במשרד הקריפו (המשטרה הגרמנית הפלילית) שם התחברה עם קבוצת יהודים שעבדו במקום.
כאשר התחילו לשלוח יהודים למחנות השמדה, אגנישקה צירפה לדירתה, לעליית הגג, את יצחק שהיה חבר לעבודה ואת אחיו אברהם. כדי שיהיה לה יותר מקום בשבילם בביתה, היא ביקשה מהמעסיק שלה שיתן לה דירה גדולה יותר עם עליית גג וקיר כפול שם החביאה את היהודים. כדי להעבירם למחבוא החדש, העמידה פני שיכורה ונתנה להם לסחוב אותה עד לבית החדש.
פעם אחת, שכנתה של אגנישקה ראתה את מוטל מסתובב ליד ביתה של אגנישקה. השכנה סיפרה בשוק המקומי שאגנישקה מחביאה יהודים בביתה ואיימה לספר זאת גם לגרמנים. בתגובה, הגיעה אגנישקה לשוק וסיפרה שהאיש שראתה השכנה היה מאהב שלה - של אגנישקה. בנוסף לכך, היא הזמינה את כולם כולל הגרמנים לבדוק אם הוא יהודי. השכנה חזרה בה מיד.
אגנישקה עשתה הכל כדי למנוע מהגרמנים למצוא את היהודים שהחביאה. היא קנתה ארנבים כדי להסוות את הרעש שעשו האנשים בעליית הגג, דאגה לקנות אוכל ממקומות שונים כדי שלא יחשדו בכמות האוכל ואמרה למוטל, שהיה חשמלאי, להתקין לחצן על מנת שאפשר יהיה להתריע על כך כאשר זרים מגיעים לבית ולאפשר ולתת זמן להסתתר.
לקראת סוף המלחמה, כאשר התקרבו הרוסים וההפצצות גברו, חפרו אגנישקה והיהודים שהסתירה בור בחצר הבית והסתתרו שם עד תום המלחמה. כאשר הגיעו הרוסים אל ביתה, סיפרה להם שהסתירה יהודים.
לאחר המלחמה
לאגנישקה ולמוטל נולדה בת, ובשנת 1946 כאשר בתם הייתה בת 3 חודשים נפטר מוטל. משפחתו של מוטל לקחה אותה אליהם לגרמניה, אך כעבור זמן חזרה לפולין והתגוררה בלגניצה. אגנישקה הכירה את בעלה השני, ישראל וידרשל, כאשר התחילה לעבוד בתאגיד יהודי.
כאשר הייתה בתה בת 8, דחפה אותה ילדה אל מתחת לגלגלי רכבת דוהרת, כדי לנקום בה על כך שאגנישקה הצילה יהודים. ב-1958 אגנישקה וישראל עלו לישראל יחד.
אגנישקה נפטרה בשנת 2004.
הכרה והנצחה
בתו של יצחק הלבר, ניצול שואה שהוסתר בביתה, הגישה בקשה ליד ושם להכרה באגנישקה כחסידת אומות העולם. בקשתה אושרה וב-4 בינואר 1987 הוכרה אגנישקה כחסידת אומות העולם וניטע עץ לכבודה בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.
סיפורה של אגנישקה נחקר במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב) ואותר קברה של אגנישקה בבית הקברות בקריית שאול.
חוק זכויות הסטודנט
החוק מסדיר את זכויותיהם של המועמדים לקבלה ללימודים. כאן באים לידי ביטוי בעיקר עקרונות הנגישות להשכלה הגבוהה ושוויון ההזדמנויות. קובע: "לכל אזרח ישראלי או תושב ישראל הזכות לשוויון הזדמנויות בקבלה ללימודים במוסד לצורך רכישת השכלה גבוהה והשכלה על תיכונית". פירוט לאמור ניתן למצוא ב הקובע כללים למניעת אפליה במעמד הרישום והקבלה ללימודים. ב' מופיעות הוראות מנהלתיות לאופן ההרשמה, התשלום, שמירת צנעת הפרט וכן זכות בחירת תחום הלימודים.
זכויותיו של הסטודנט הקבועות בחוק כוללות את חופש הביטוי וחופש ההתארגנות בפעילות הסטודנטיאלית, בהתאם לכללים שקבע מוסד הלימודים. העקרונות כוללים הסדרה של אגודת הסטודנטים, בחירות, התקנת תקנונים וכיוצא בהם. לצד אלה נמצא גם את הפן המנהלתי הכולל הוראות לעריכת בחינות, הגשת עבודות, הסדרת מוסד הערעורים, דחיית לימודים וקבלת תעודת סטודנט. חלק עיקרי מהזכויות למענן נחקק החוק הוא זכויות הסטודנט בעת העמדה לדין משמעתי. החוק קובע הליכים בהם חובה על המוסד, המבקש להעמיד את הסטודנט לדין משמעתי, לנהוג. החוק קובע, מחד, את הרכבה של ועדת המשמעת, סדרי הליך ההעמדה לדין, ומאידך, את חובת הקמתו של נציב קבילות סטודנטים בכל מוסד, להבטחת אי-פגיעה בזכויות הסטודנט. החוק מסמיך את המועצה להשכלה גבוהה לנסח כללים משניים לו.
היסטוריה חקיקתית
החוק אושר בכנסת ב-29 במאי 2007, ונכנס לתוקף ב-1 בספטמבר באותה שנה. יוזמי החוק הם חברי הכנסת אלכס מילר, מתן וילנאי ואלחנן גלזר. דברי ההסבר להצעת החוק הציגו את הצורך בו: בתיקון ראשון לחוק נקבע שעל מוסד לימוד לקבוע התאמות לסטודנטים המשרתים במילואים. פירוט דרכי המימוש של עיקרון זה נקבע על ידי המועצה להשכלה גבוהה בכללי זכויות הסטודנט (התאמות לסטודנטים המשרתים בשירות מילואים), תשע"ב-2012.
בתיקון מס' 2 לחוק נקבע יום הסטודנט הלאומי, שיצוין מדי שנה ביום חמישי שלפי חג השבועות.
בתיקון מס' 3 לחוק הורחבה תחולתו גם על מוסד על-תיכוני לאמנות.
בתיקון מס' 4 לחוק נוסף לו סעיף 19ב, העוסק בהתאמות שיינתנו לסטודנט עקב טיפולי פוריות, לידה, אימוץ או היריון. פירוט דרכי המימוש של עיקרון זה נקבע על ידי המועצה להשכלה גבוהה בכללי זכויות הסטודנט (התאמות עקב טיפולי פוריות, היריון, לידה, אימוץ או קבלת ילד למשמורת או אומנה), תשע"ב-2012.
צ'יקה
ג'יין צ'יקה אורניקה (באנגלית: Jane Chika Oranika; נולדה ב-9 במרץ 1997), הידועה בשם הבמה צ'יקה (Chika), היא ראפרית, דוגמנית ושחקנית. היא זכתה לתשומת לב לראשונה ברשתות החברתיות, לפני החתמתה בחברת התקליטים וורנר רקורדס בשנת 2019. בשנה שלאחר מכן, נכללה ברשימת ה-Freshmen Class של ה-XXL וקיבלה מועמדות לקטגוריית "תגלית השנה" בטקס פרסי גראמי ה-63.
ביוגרפיה
צ'יקה נולדה במונטגומרי שבאלבמה. בגלל התעניינותה במוזיקה ובשירה סלאמית, למדה בבית הספר התיכון בוקר טי וושינגטון. היא התקבלה למכללת ברקלי למוזיקה, אך עקב עלויות שער הלימוד, היא נרשמה במקום זאת לאוניברסיטת דרום אלבמה. היא נשרה לאחר השנה הראשונה שלה, על מנת להתמקד בקריירה המוזיקלית שלה.
בסיס לאמנות ותרבות
בסיס לאמנות ותרבות היה בית ספר ללימוד פיסול, ציור וצילום, שפעל בשנים 2020-1993.
צ'יקה
מוזיקה
צ'יקה זכתה לראשונה לתשומת לב רחבה בעקבות פוסט באינסטגרם מ-9 בנובמבר 2016, יום לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. בסרטון היא מכסה את עצמה בבסיס חיוור ואומרת "אפרו-אמריקאית? מעולם לא הרגשתי את זה, אף פעם לא שמעתי על זה, אף פעם לא טעמתי את זה, אף פעם לא הרחתי את זה". בתחילת 2017, היא יצרה את ה-#EgoChallenge, תוך שימוש בשיר של ביונסה הנושא את שם זה, על מנת לקדם חיוביות ואהבה עצמית לגוף. באותה השנה, הוציאה רמיקס לשיר "Shape of You" של אד שירן, וכן מיני-אלבום שירה בשם Full Bloom.
בסיס לאמנות ותרבות
פעילות
בית הספר הוקם על ידי הפסל דוד זונדלוביץ' ב-1993. תחילה שכן בנתניה. בראש בית הספר עמד פרופ' יעקב דורצ'ין, חתן פרס ישראל לאמנות פלסטית.
צ'יקה
מוזיקה
בשנת 2018, צ'יקה הפכה לוויראלית, בזכות פריסטייל ראפ שביצעה על מקצבו של השיר "Jesus Walks" של קניה וסט. הפריסטייל נגע לתמיכתו של וסט בדונלד טראמפ, ומשך את תשומת ליבם של ג'יידה פינקט סמית', שון קומבס ואריקה באדו. בהמשך, פרסמה פריסטייל העוסק בפרשת מותה של ניה וילסון. באוגוסט 2018 היא השתתפה בסינגל "Coulda Told Me" של רייצ'ל קרואו.
בסיס לאמנות ותרבות
פעילות
תוכנית הלימודים בבית הספר הייתה עצמאית וארכה ארבע שנים, במקצועות: פיסול, ציור וצילום. בית הספר הוכר על ידי משרד התרבות ונוהל באמצעות עמותה ללא כוונת רווח, אשר בראשה עמדה הפסלת דוריס ארקין. בית הספר היה בנוי כקהילת אמנים המהווה בית למורים העוסקים ביצירה. תלמידי בית הספר יכלו לצפות ולהתעניין באופן בלתי אמצעי בתהליך העבודה של מוריהם, נחשפו לעבודתם של אמנים אורחים ולתערוכות בגלריית בית הספר. הלימודים שילבו בין מסורות קיימות לידע עכשווי, בין לימוד קבוצתי לבין עבודה עצמאית. בית הספר שם דגש על עבודה מרובה בסדנאות ובמעבדות, תוך ניסוי וטעייה.
צ'יקה
מוזיקה
באפריל 2019 הוציאה צ'יקה את סינגל הבכורה שלה, "No Squares". בחודש שלאחר מכן, התארחה בתוכנית האירוח ג'ימי קימל לייב, וביצעה אחד משיריה, "Richey v. Alabama". השיר עסק בהצעת החוק להפלה של אלבמה מ-2019. באותו הקיץ, היא חתמה בחברת התקליטים וורנר רקורדס. באותה השנה, צ'יקה הוציאה שני סינגלים נוספים, "High Rises" ו-"Can't Explain It" בהשתתפות צ'ארלי וילסון. באותה השנה, השתתפה גם בשיר "Sabotage" של ג'וג'ו, שהגיע למקום ה-18 במצעד ההורדות הדיגיטליות של שירי R&B של הבילבורד.
בסיס לאמנות ותרבות
פעילות
מנתניה עבר בית הספר להדסה נעורים, ולאחר כעשור, ב-2015, לבניין חדש שנתפר למידותיו, ברחוב המדע 14 בהרצליה. לרשות תלמידי בית הספר במסלולים השונים עמדו סדנאות פיסול, מעבדות צילום מקצועיות, ספרייה, אולם אירועים משוכלל לצורכי הרצאות, מופעים והקרנת סרטי אמנות, וגלריה המציגה תערוכות מתחלפות ותצוגות ופרויקטים של התלמידים. אוצרת הגלריה הייתה שלומית ברויר. אתר האינטרנט של בית הספר הכיל אינפורמציה שוטפת, מילון מושגים לסטודנטים לאמנות ולקהל שוחרי האמנות. מגזין "בסיס" המצוי באתר בית-הספר מהווה מקור מידע ובמה למאמרים ודעות על אירועי תרבות ואמנות בישראל ובעולם. עורכת המגזין היא האמנית דנה גילרמן.
צ'יקה
מוזיקה
בדצמבר 2019 הודיעה צ'יקה כי היא עובדת על מיני-אלבום בשם Industry Games. ב-23 במרץ 2020, יצא המיני-אלבום. ב-11 באוגוסט 2020, נכללה צ'יקה ברשימת ה-Freshmen Class של ה-XXL. בנובמבר 2020, קיבלה מועמדות לקטגוריית "תגלית השנה" בטקס פרסי גראמי ה-63.
בסיס לאמנות ותרבות
צוות בית הספר
כן לימדו בבית הספר יעקב מישורי, צביקה קנטור, לאו ריי, אולג גבריזון, שרון יערי, פיטר שטיבלמן, מאיר ויזלטיר, יוסי מר-חיים, אפרת קליפשטיין, מקס גורביץ, גלית אלוני, מיכל בראור, הדס רוזנברג ניר, וסילי רז, רמי רודריך, דורון בר אדון, אייל רוזמן, ניר הראל ורם ברכה.
צ'יקה
סרטים
בשנת 2020, שיחקה צ'יקה בסרט "פרויקט פאוור" של נטפליקס.
אופנה
במאי 2019 הופיעה צ'יקה בפרסומת של קלווין קליין למותג, וכתבה גם שירה לקמפיין S/S של המותג. באותה השנה, השתתפה בפאנל "Business of Fashion" בשבוע האופנה בפריז והצטלמה לשער דצמבר של Teen Vogue. היא הוכרה על ידי Business of Fasion כאחת מ-500 האנשים המובילים שמעצבים את תעשיית האופנה לשנת 2019.
חיים אישיים
צ'יקה היא הצעירה מבין שלוש בנות הוריה הניגרים-אמריקאים. היא ממוצא איגבו וגדלה באמונה של פנטקוסטליזם. צ'יקה מזדהה כביסקסואלית ומתייחסת למיניות שלה במוזיקה ובסרטונים שלה.
מרון הלוי
מרון הלוי היה מראשי הקהילה היהודית בנרבון במחצית השנייה של המאה ה-11. הוא היה בעל נכסים רבים והקדיש את הונו ואת זמנו לטובת אנשי עירו. כנראה שהיה מקורב גם לשלטונות ובזכות מעמדו הצליח לבטל "כמה גזירות". צאצאיו היו מגדולי חכמי פרובנס במאה ה-12, בהם, בנו רבי יצחק, ראש הישיבה בנרבונה, ונכדיו רבי משה בן יוסף ורבי מאיר בן יוסף.
אופיסטופרוקטיים
אופיסטופרוקטיים (שם מדעי: Opisthoproctidae) היא משפחה של דגי גרם מסדרת הארגנטיניים שבמחלקת מקריני סנפיר.
מאפיינים
דגים אלו נוהגים לחיות במצולות, בעומקים של 400-2,500 מ'. הדגים במשפחה זו כמו גם כמה סוגים ממשפחות אחרות כגון כימראים מכונים דגי עין-חבית לאור מבנה העיניים הצינורי, דמוי חבית שפונה תמיד מעלה כדי לזהות צלליות של טרף אפשרי; שם המשפחה המדעי מגיע מיוונית opisthe (מאחור) proktos (פי הטבעת).
המין הגדול ביותר במשפחה Bathylychnops exilis מגיע לאורך 50 ס"מ אך שאר המינים יותר קצרים מאורך 20 ס"מ. הם בעלי פיות גדולים ועיניים גדולות אך מוזרות, שברוב המינים הן נטולות אישונים. הם ניזונים מטרף שהם מוצאים עם העיניים הענקיות ולעיתים ינדדו קילומטרים רבים לשם כך. הם ניזונים מפלנקטון בצעירותם ובבגרותם ממיני הידרתים, שטרגליים וסרטנאים שונים וגם מדגים קטנים.
גד דגני
גד (גדי) דגני (נולד ב-6 בפברואר 1943) הוא חוקר בתחום מדעי החיים, זואולוג, אקו-פיזיולוג ואקולוג גנטי ישראלי. דגני הוא יוזם ומייסד הפקולטה למדעים וטכנולוגיה במכללת תל חי וממייסדי מכון המחקר MIGAL בקריית שמונה.
ביוגרפיה
דגני נולד בקיבוץ דן, למשפחה ממייסדי הקיבוץ במסגרת הקמת יישובי חומה ומגדל. למד בתיכון בקיבוץ, והיה חבר בנבחרת הכדורעף שלו.
בשנת 1962 התגייס לנח"ל כבן גרעין ובהמשך סיים קורס קצינים ושירת כמפקד מחלקה וקצין קשר גדודי לשעת חירום בבסיס התותחנים שבשבטה, שם המשיך גם לבצע שירות מילואים עד מלחמת ששת הימים. לאחר המלחמה ביקש לעבור לגדוד חי"ר, והמשיך לשרת במילואים כמפקד פלוגה ובהמשך כמפקד גדוד בדרגת סגן אלוף.
עם שחרורו משירות סדיר, שב לקיבוץ דן והיה אחראי על גרעין הנח"ל בקיבוץ והקים מחדש את קן השומר הצעיר בקרית שמונה.
קריירה אקדמית
בשנת 1976 סיים דגני לימודי תואר שני בביולוגיה בטכניון, ובשנת 1979 השלים דוקטורט בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב. הוא החל את דרכו כמרצה בזואולוגיה בתחום חסרי חוליות ובעלי חוליות, בהמשך חקר בתחומי ביוטכנולוגיה של חקלאות ומים, והתמחה בתזונה ורבייה של דגים.
בשנים 1981–1982 שימש כעמית מחקר במחלקה לביולוגיה בטכניון, ובין השנים 1983–1984 שימש כמדען אורח באוניברסיטת מזרח קרוליינה בארצות הברית, בה גם כיהן כמרצה מן החוץ. בנוסף, כיהן כמדען אורח באוניברסיטת העיר ניו יורק בברוקלין בשנת 1991 ובאוניברסיטת מרילנד בשנת 1994.
בין השנים 1990–2000 עמד בראש המכון לחקר הגולן (כיום מכון שמיר למחקר).
דגני נמנה עם מייסדי מכון המחקר MIGAL בקרית שמונה וכיהן כמנהלו המדעי של המכון בין השנים 1986–2011. בשנת 1990 יזם דגני שיתוף פעולה עם עליזה עמיר-זוהר, חברת קיבוץ ברעם שכיהנה כמנהלת המכללה האזורית תל חי, ויעקב ארזי, מנהל מכון MIGAL, שהביא לייסודה של העמותה שהקימה את בית ספר למדעים, לעתיד הפקולטה למדעים, במכללת תל חי.
בשלב ראשון הגישה העמותה בקשה לפתיחת שלוש תוכניות לימוד במכללה: ביוטכנולוגיה, לימודי סביבה ולימודי הנדסת מחשבים. תוכניות אלו היוו את הגרעין להקמת בית הספר למדעים שהפך, עם קבלת היתר המועצה להשכלה גבוהה ב-1993 לפקולטה למדעים וטכנולוגיה. בין השנים 1999–2003 כיהן דגני כדיקן הפקולטה.
בשנת 1996 יזם דגני את פתיחתם של חוגים נוספים במכללה, בהם החוג ללימודי סביבה, החוג לביוטכנולוגיה והחוג לתזונה. כמו כן יזם את פתיחת המסלול לתואר שני בביוטכנולוגיה, מסלול שבראשו עמד דגני מיום הקמתו ועד לקבלת אישור קבע מהמועצה להשכלה גבוהה. בהמשך נפתח ביוזמתו גם מסלול לימוד לתואר ראשון במדעי החיים.
החל משנת 1997 משמש דגני כפרופסור חבר, ובהמשך כפרופסור המניין, בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית, ומשנת 1998 משמש כפרופסור מן המניין בפקולטה למדעים וטכנולוגיה במכללת תל חי . עוד כיהן כמנהל אקדמי של שלוחת הפקולטה לחקלאות במכללת תל חי, בין השנים 1987–1999, והקים בה את התוכנית לתואר שני בביוטכנולוגיה שבראשה עמד בין השנים 2013-2008.
פרסומים
דגני פרסם מעל 200 מאמרים בכתבי עת אקדמיים שפיטים בתחומי מדעי החיים, בעיקר בנושאים של ביולוגיה, אקולוגיה ופיזיולוגיה של דגים ודו-חיים, תזונה של דגים ודו-חיים השפעת ההורמונים על גידול ורבייה של דגים (אנדוקרינולוגיה מולקולרית) והתנהגות בעלי חיים במערכת האקולוגית. לצורך מחקריו, התרכז בגידול דגים, בקרה על הרבייה בעזרת הורמונים ושונות מולקולרית בין מיני דגים.
נוסף על מאמרים אלה, פרסם 6 ספרים מדעיים:
אוזן-גדי צהובה
אֹזֶן גְּדִי צְהוּבָּה או אֹזֶן הַגְּדִי הַצְּהוּבָּה (שם מדעי: Catananche lutea) הוא מין בסוג אוזן-גדי, צמחים חד שנתיים, ממשפחת המורכבים.
בראש גבעול הפרח מצויות קרקפות צרות וארוכות, דמויות משפך. הצמח פורח בחודשים מרץ ואפריל. פרחיו דו מיניים וצבעם צהוב חיוור. לפרח קשקשי מעטפת ארוכים שצורתם כאוזן גדי, ומכאן שמו של הפרח.
הזרעים הפנימיים נושאים ציצית, והחיצוניים חסרי ציצית. לצמח שלושה טיפוסי זרע - הזרעים הבהירים נובטים כעבור שנה, והזרעים הכהים נובטים לאחר מספר שנים.
ביוון העתיקה נהגו להשתמש בצמח זה לצורך הכנת שיקויי אהבה.
הדיוויזיה ה-19 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-19 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, ובקרב על צרפת, והוסבה לאחר מכן לדיוויזיית הפאנצר ה-19.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934, והועמדה תחת פיקוד קונרד פון גוסלר, ובסתיו 1937 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה ממונעת. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11, במסגרת הארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה השישית. ב-1 בנובמבר 1940 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצר ה-19.
Little Me
Little Me (בעברית: אני הקטנה) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הפופ הבריטית ליטל מיקס. השיר יצא לאור ב-30 בדצמבר 2013, כסינגל מתוך אלבומה השני של הלהקה Salute, על ידי חברות התקליטים סייקו מיוזיק וקולומביה רקורדס.
השיר הגיע למקום העשירי במצעד השירים שבלבנון.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי פרי אדוארדס, ג'ייד ת'ירלוול, ג'סי נלסון, לי-אן פינוק, TMS ואין ג'יימס והופק על ידי TMS גם כן. איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לשיר את תואר הכסף, על מכירות של למעלה מ-283,000 עותקים במדינה, מה שהופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר של הלהקה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-42 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
בראיון ל-FrontRowLiveEnt.com, בנוגע לקליפ הרשמי, אמרה ג'סי נלסון: "מעולם לא עשינו קליפ כזה לפני כן. זה מאוד אישי ומשמעותי. זה מאוד כנה". הקליפ הוקרן לראשונה ב-18 בדצמבר 2013. הוא מציג את חברות הלהקה, כשהן ילדות קטנות כביכול, כשם השיר.
נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-55 מיליון צפיות.
שבעת עמודי החכמה
שבעת עמודי החכמה (באנגלית: Seven Pillars of Wisdom) הוא יומן מסע אוטוביוגרפי של החייל הבריטי לורנס איש ערב, אשר נכתב כאשר שימש כקצין קישור במהלך המרד הערבי שפרץ כנגד האימפריה העות'מאנית במהלך 1916 עד 1918.
סלים זעפראני
הרב סלים (שלמה) זעפראני (31 באוקטובר 1894 – 24 בפברואר 1965) היה רב, פוסק, חזן וראש ישיבה. כיהן כראש ישיבת 'דגל תורה' בחלב במשך כחמישים שנה, והיה ממצילי כתר ארם צובא.
ביוגרפיה
נולד בחלב בא' בחשון ה'תרנ"ה, לחכם אברהם זעפראני - שמש בית הדין הגדול בארם צובא.
בילדותו למד תורה מפי הרב ישעיה דיין, הרב שלמה צפדיה, הרב יצחק בכור מזכחי, הרב יעקב (ב"ר שאול) דוויק והרב משה מזרחי. את עיקר תורתו קיבל מרבו הרב עזרא עבאדי שעיו, לצד רבי יהודה אצלאן עטיה, רבי יצחק דיין, רבי אליהו לופס, רבי מאיר דיין ורבי שאול מטלוב עבאדי ועוד.
כשהוקם בית הספר אליאנס בחלב, התמנה הרב למשרת חכם בית הספר, והיה אמור ללמד תנ"ך ותלמוד. אחר תקופה קצרה פרש מהתפקיד, בטענה כי "כוונות המוסד אינן טהורות" וכי אינו מחנך ליראת שמיים כשאר בתי הספר האחרים בעיר.
בראשות ישיבת 'דגל התורה'
בשנת ה'תרס"ט התמנה לראש ישיבת "דגל תורה לתלמידים" - הישיבה המרכזית בחלב, יחד עם חברו הרב משה טוויל - רבה הראשי של חלב. בישיבה למדו לאורך השנים תלמידים רבים, ויצאו ממנה רבנים מפורסמים. בתפקיד זה שימש במשך חמישים שנה . בשנת ה'תרפ"ד נולד בנו הרב יצחק זעפראני.
בנוסף שימש כרב וכחזן בית הכנסת הגדול בארם צובא, וכממונה ומפקח על המקוואות, הכתובות ושירותי הדת הנוספים בעיר.
העלייה לארץ ופטירתו
בשנת ה'תשי"ט עלה ארצה והתיישב בתל אביב. את בנו הרב יצחק זעפראני שלח ללמוד בישיבת פורת יוסף.
כעבור זמן מה עבר הרב סלים תאונת דרכים ונפל למשכב, אך גם ממיטת חוליו סירב לתבוע את הנהג הפוגע, בטענה כי "גזירה היא מלפני השם ואין להרהר בה". קודם פטירתו הורה בצוואתו שלא יקראוהו 'חכם' או 'רב', ולא יספידוהו או יפרסמוהו במודעות, וכן לא ירשמו על מצבתו תארים כגון 'רב' או 'חכם' אלא רק את שמו, שם אביו ותאריך הפטירה.
הרב סלים זעפראני נפטר ביום רביעי כ"ב באדר א' ה'תשכ"ה.
משפחתו
בנו הוא הרב יצחק זעפראני, מקים ת"ת 'תורת משה' ליוצאי ארם צובא, וכולל 'כתר תורה' בירושלים, ובית הכנסת 'מגן דוד' בתל אביב.
נכדו הוא הרב שלמה ידידיה זעפראני - נשיא איגוד עמלי התורה וראש אב בית דין כתר תורה, הקרוי על שמו.
הצלת כתר ארם צובא
בארון הקודש בבית הכנסת הגדול בארם צובא, שכן ספר תנ"ך עתיק שנכתב בטבריה בשנת 930 בקירוב על פי כללי המסורה הטבריינית, ונחשב לנוסח המדויק ביותר של התנ"ך. מקובל כי הרמב"ם הגיה את ספר התורה שלו, מתוך עותק זה של התנ"ך בהיותו בקהיר.
יומיים לאחר ההכרזה על תוכנית החלוקה בכ"ט בנובמבר 1947, החלו להתרחש "פרעות חלב" ביהודי העיר. אספסוף ערבי נהר לרובע היהודי והרס, שדד ושרף בתים רבים ואת רוב בתי הכנסת. הרב משה טוויל סיפר כי בצהרי היום התאספו גויים רבים ליד בית הכנסת, והכריזו: 'פלסטין בִּלָאדְנָא ויָאהוּד כִּלָאבְּנָא' (פלסטין היא ארצנו והיהודים כלבינו). אחרי הצהריים התנפל ההמון בסיוע צבא סוריה על בית הכנסת הרחיב והבעיר את המקום. בנוסף הוצאו כארבעים ספרי תורה ושרפו אותם בחוץ בנפט ובשמן לעין כל.
במשך שלושה ימים הסתגרו יהודי חלב הנפחדים בבתיהם, ורק לאחר מכן העזו לצאת. לא היו אמנם נפגעים בנפש, אך החיפושים בין החורבות המפויחות של בית הכנסת העתיק העלו כי הכתר נעלם.
מתברר כי יהודי בשם אשר בגדאדי חמק אל תוך בית הכנסת במהלך הפרעות ובין הלהבות, הוציא את כתר ארם צובא שנשרף חלקית והביאו לביתו של הרב סלים זעפראני. מחשש שמא הערביים יחפשו את הכתר ויזיקו לו, אספו הרבנים בבכי גדול את הגווילים השרופים למחצה, גנזום בכד ופרסמו כי הכתר נשרף כליל.
רק כעבור כעשור שנים ואחר מספר ניסיונות להבריח את הכתר לארץ ישראל, פגשו הרב סלים והרב טוויל את מרדכי בן עזרא פחאם, יהודי תושב חלב בעל נתינות איראנית שגורש מסוריה. פחאם החביא את הספר באריג לבן בתוך מכונת כביסה ישנה, ועלה עמה לארץ ישראל. בהגיעו לארץ מסרו לידי נשיא מדינת ישראל, יצחק בן-צבי. כתב היד הופקד במכון בן צבי ובהמשך הועבר לספרייה הלאומית ולאחר מכן למוזיאון ישראל. כיום הוא מוצג בהיכל הספר.
הבורסה לניירות ערך בשיקגו
הבורסה לניירות ערך בשיקגו (באנגלית: Chicago Stock Exchange או בקיצור CHX) היא בורסה לניירות ערך בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית. המסחר מתנהל בפיקוח הוועדה לניירות ערך ולבורסות. הבניין בו מתקיים המסחר ממוקם ברחוב לסייל 440 דרום (One Financial Place).
היסטוריה
הבורסה לניירות ערך בשיקגו נוסדה ב-21 במרץ 1882. באותה עת, נבחר צ'ארלס הנרוטין (Charles Henrotin) לשמש כיושב ראש ונשיא הבורסה. כחודש לאחר מכן הוכחר שטח ברחוב דירבורן 115 לטובת הקמת מקום מושבה של הבורסה.
בשנת 1894, הועבר מקום המסחר לקומת הקרקע של הבניין הישן של הבורסה לניירות ערך בשיקגו, שתוכנן על ידי האדריכלים אדלר וסאליבן ונבנה בפינת הרחובות לסייל ווושינגטון. בניין זה נהרס בשנת 1972, אך קומת המסחר המקורית והכניסה הראשית אליו נמצאים כיום במכון האמנות של שיקגו.
ביולי 1914, הופסקה פעילות המסחר בבורסה עקב פריצת מלחמת העולם הראשונה ונפתחה מחדש ב-11 בדצמבר של אותה שנה. ב-29 באוקטובר 1929, קרסה הבורסה כחלק מהשפעותיה של קריסת וול סטריט 1929.
בשנת 1949 התמזגה יחד עם הבורסות של סנט לואיס, קליבלנד ומיניאפוליס ל"בורסה לניירות ערך של המערב התיכון" (Midwest Stock Exchange). בשנת 1959 הצטרפה גם הבורסה של ניו אורלינס ל"בורסה לניירות ערך של המערב התיכון".
בשנת 1993, שונה שמה של הבורסה לניירות ערך של המערב התיכון בחזרה לבורסה לניירות ערך בשיקגו.
קופיצניים
קופיצניים (שם מדעי: Sternoptychidae) היא משפחה של דגים מסדרת סטומיי תהומות החיים במצולות האוקיינוס.
מאפיינים
הקופיצניים הם דגים בעלי צידיים בולטים ומוארים ועיניים גדולות מאוד הקולטות אור חלש המגיח לתחתית האוקיינוס. אורכם מאורך 2 ס"מ לאורך 12 ס"מ. הם שקופים מנצנצים אך יודעים לשנות את הצבע לפי כמות האור מעליהם. הם יכולים לצלול לעומק של 3,600 מטר.
דגים אלה חיים בלהקות וניזונים מיצורים קטנים ובעיקר סרטנאים שונים - חסילונים, שטרגליים, שטצדאים, קרילאים וצדפונאים. הם משתמשים בעיניהם הגדולות כדי לקלוט טרף ובלילות עולים אחריו לפני הים.
חברה (שיר של ריטה)
חברה הוא הסינגל השמיני מתוך האלבום "ימי התום" של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור במרץ 1989. השיר נכתב על ידי ריטה, הולחן על ידי רמי קלינשטיין ועובד על ידי קלינשטיין, אלון הלל, נאור דיין ובן ציון גפני.
במקור השיר נכתב על ידי ריטה עוד בנעוריה, כמכתב לחברתה פנינה עסיס, שעזבה את ישראל ועברה לגור בצרפת.
Heaven Sent
בשנת 2015 יצא לאור אלבום בין-לאומי בלועזית לריטה בשם "Heaven Sent" ונכלל בו השיר "Come to Me" שהוא הגרסה האנגלית לשיר "חברה".
דיוויזיית הפאנצר ה-19 (ורמאכט)
דיוויזיית הפאנצר ה-19 הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המזרחית בקרבות רבים ביניהם: מבצע ברברוסה, הקרב על מוסקבה, קרב קורסק, כיס קאמנץ-פודולסקי ודיכוי מרד ורשה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 בנובמבר 1940 על בסיס הדיוויזיה ה-19, והועמדה תחת פיקוד אוטו פון קנובלסדורף. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, והשתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק ובקרב סמולנסק. במהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת הארמייה התשיעית ולאחר מכן במסגרת הארמייה הרביעית. בקיץ 1942 לחמה הדיוויזיה כחלק מארמיית הפאנצר השנייה בזירה המרכזית, ובחורף 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה ולחמה עמה בקרבות באזור הדונייץ וחרקוב. בקיץ 1943 לחמה הדיוויזיה בקרב קורסק תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-3 במסגרת פלגת הארמייה קמפף. לאחר מכן לחמה הארמייה כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית בקרב דנייפר, ובחורף 1944 לחמה בכיס קאמנץ-פודולסקי כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה. ביוני 1944 נשלחה הדיוויזיה להולנד לרענון, ובאוגוסט נשלחה לסייע בדיכוי מרד ורשה כחלק מהארמייה התשיעית. בחורף 1945 לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה ה-17 בשלזיה, ובאפריל הועברה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, עמה לחמה במוראביה עד סוף המלחמה.
ז'אק סאנטר
ז'אק סאנטר (בצרפתית: Jacques Santer; נולד ב-18 במאי 1937) הוא פוליטיקאי לוקסמבורגי, שכיהן כראש ממשלת לוקסמבורג ה-22, בשנים 1984–1995.
ביוגרפיה
נולד ב-1937 בוואסרביליג. סיים תואר ב"מכון למדע המדינה פריז" ב-1959, וב-1961 קיבל דוקטורט במשפטים.
סאנטר היה פעיל במפלגת העם הסוציאל-נוצרית (CSV). בשנים 1972-1974 החל לכהן כשר זוטר בממשלה. בשנים 1979–1984 היה שר האוצר, העבודה והביטוח הלאומי, בממשלתו של פייר ורנר (שהקואליציה בה הורכבה ממפלגת העם הסוציאל-נוצרית ומהמפלגה הדמוקרטית).
אחרי הבחירות ב-1984, פרש פייר ורנר מראשות הממשלה ומהחיים הפוליטיים, וסאנטר מונה במקומו לראש הממשלה. הוא הרכיב קואליציה עם מפלגת העובדים הסוציאליסטית הלוקסמבורגית (השנייה בגודלה אחרי מפלגת העם), וקואליציה זו נותרה בשלטון עד 1999.
בשנים הראשונות לשלטונו הוביל סאנטר את המשא ומתן במדינות אירופה לקראת החתימה על אמנת המיזוג (Single European Act) ב-1986; האמנה היוותה שינוי משמעותי ראשון בתכני הסכם רומא.
בשנים 1995–1999 כיהן סאנטר כנשיא הנציבות האירופית (הרשות המבצעת של האיחוד האירופי). הוא נבחר כמועמד פשרה בין בריטניה לבין גרמניה-צרפת, שלא הגיעו להסכמה על מועמד מטעמן. ב-1995 הוא גם היה הזוכה הראשון בפרס "Vision of Europe" (תואר כבוד על הישגים יוצאי דופן בנושא עתידה של אירופה).
לאחר התפטרותו מתפקידו ב-1999, כיהן סאנטר כחבר הפרלמנט האירופי, עד 2004. במקביל מונה לדירקטוריון חברת ההחזקות הפיננסיות "General Mediterranean Holding", ובהמשך לחברות נוספות.
הבחירות בארצות הברית (2014)
הבחירות בארצות הברית בשנת 2014 נערכו ביום ג', 4 בנובמבר. במהלכן נבחרו כל חברי בית הנבחרים של ארצות הברית למעט אחד, 36 מתוך 100 חברי הסנאט של ארצות הברית, 36 מושלי מדינות ושלושה מושלי טריטוריות וחברי בתי מחוקקים מקומיים ב-46 מתוך 50 מדינות. כמו כן נערכו בחירות למשרות ציבוריות רבות אחרות במדינות ארצות הברית ועריה.
מערכת הבחירות הייתה היקרה ביותר בהיסטוריה, ובמהלכה הוצאו 3.7 מיליארד דולר. עם זאת, אחוז ההצבעה היה הנמוך ביותר מאז 1942, עם רק 36.4% מקרב בעלי זכות הצבעה.
נושאים במערכת הבחירות
במהלך מערכת הבחירות נדונו סוגיות שונות, כמו אי שיויון בהכנסות, הגירה והשלכות חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה (רפורמת הבריאות של הנשיא אובמה). שום סוגיה במערכת הבחירות לא בלטה על פני כל האחרות. סוגיית קו צינור קיסטון, שנדונה רבות בתחילת 2014, לא הפכה לסוגיה של ממש במערכת הבחירות.
שיעור השתתפות המצביעים בבחירות
36.4% מבעלי זכות הבחירה השתתפו בבחירות - השיעור הנמוך ביותר מאז בחירות 1942 (אז הצביעו 33.9%), שאמנם נערכו בעיצומה של מלחמת העולם השנייה. מיין הייתה המדינה בה שיעור ההצבעה היה הגבוה ביותר (59.3%). המדינה בה שיעור ההצבעה היה הנמוך ביותר (28%) הייתה אינדיאנה, שבה לא נערכו בחירות למושבים בסנאט או למשרת המושל.
מאמר בעיתון הניו יורק טיימס ייחס את שיעור ההצבעה הנמוך לאפתיה, כעס ותסכול נוכח הטון השלילי הבולט של מסעי הבחירות השונים וטען כי "שום מפלגה לא נתנה למצביעים מניע ברור ללכת לקלפי".
הבחירות לקונגרס ה-114
הבחירות לקונגרס הסתיימו בהשגת רוב רפובליקני בסנאט ובהגדלת הרוב הרפובליקני בבית הנבחרים.
בבחירות עמדו לבחירה 36 מבין 100 מושבי הסנאט. היו אלו מושבי כל 33 חברי הקבוצה השנייה (Class II) של חבריו, שעמדו בשנת כהונתם השישית, ובנוסף שלושה מושבים שהתפנו מקרב חברי הקבוצה השלישית בסנאט., שנבחרו ב-2010. מועמדי המפלגה הרפובליקנית זכו ב-24 מושבים והמועמדים הדמוקרטים ב-12. בכך הגדילו הרפובליקנים את ייצוגם בסנאט בתשעה מושבים (ההישג הגדול ביותר למפלגה כלשהי בסנאט מאז 1980), הפכו את מאזן הכוחות בסנאט והשיגו בו רוב לראשונה מאז בחירות 2006 - 54 מושבים מול 45 מושבים לדמוקרטים (הסנאטור הנוסף הוא עצמאי). בין המתמודדים היו הסנאטורים המכהנים דיק דרבין ומיץ' מקונל, ששמרו שניהם על מושביהם.
בבחירות עמדו לבחירה כל 435 המושבים בבית הנבחרים שהם בעלי זכות הצבעה (שחולקו בין המדינות לפי תוצאות מפקד האוכלוסין שנערך ב-2010). בנוסף לכך עמדו לבחירה חמישה מושבים של חברי הקונגרס שאינם בעלי זכות הצבעה, שייצגו את וושינגטון די. סי. וארבע טריטוריות של ארצות הברית (מושב נציג פוארטו ריקו, המכהן במשך ארבע שנים, לא עמד לבחירה). המועמדים הרפובליקנים זכו ב-247 מושבים (תוספת של 13 מושבים) מול 188 לדמוקרטים (16 מושבים עברו מהדמוקרטים לרפובליקנים, שלושה מושבים עברו מהרפובליקנים לדמוקרטים). בכך הגדילו הרפובליקנים את הרוב שלהם בבית הנבחרים לגדול ביותר מאז בחירות 1928.
הנבחרים, ביחד עם 64 הסנאטורים וחבר בית הנבחרים מפוארטו ריקו, שמושביהם לא עמדו לבחירה, הרכיבו את הקונגרס ה-114, שהתכנס בינואר 2015.
בחירות לבתי המחוקקים של המדינות
נערכו בחירות לבתי מחוקקים ב-46 מתוך 50 מדינות ארצות הברית. נבחרו חברי בתי מחוקקים ב-87 מתוך 99 הבתים שבבתי המחוקקים במדינות. אלו כללו: בסך הכל עמדו לבחירה 6,057 מושבים (82%) מתוך 7,383 מושבים בבתי המחוקקים המדינתיים.
בעקבות הבחירות השיגו הרפובליקנים רוב ב-11 בתים נוספים (מהם אחד שבו הושג שוויון והרוב הושג לאחר שמועמד דמוקרט ערק אל שורותיהם) והגדילו את מספר הבתים (עליונים ותחתונים) שבשליטתם מ-57 ל-68 - המספר הגדול ביותר מאז 1928. הדמוקרטים שלטו לאחר הבחירות במספר הבתים הקטן ביותר שלהם מאז 1860.
בחירות למשרות נוספות
בבחירות במדינות נבחרו גם ממלאי משרות ציבוריות רבים במדינות השונות וכן ראשי עיריות רבים, כולל בניו אורלינס, סן דייגו ווושינגטון די. סי..
הגואל
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מלבינה צ'יזמדיה
מלבינה צ'יזמדיה (בהונגרית: Csizmadia Malvina; 20 במאי 1926 – 30 באפריל 2010), הייתה אישה הונגריה שהוכרה כחסידת אומות העולם על כך שהצילה יהודים ממוות יחד עם אמה ואחיותיה במלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
ב-19 במרץ 1944, פלשה גרמניה להונגריה והוקם מחנה עבודה במקום בית ספר אשר היה צמוד לבית משפחת צ’יזמדיה. בבית התגוררו האם מריה ושלושת בנותיה, אירן מלבינה ואולגה. מלבינה הייתה נערה בת 18 והתעניינה מאוד במתרחש מעבר לגדר התיל אשר הקיפה את המחנה והחליטה יום אחד לטפס אל מעבר לגדר. שם פגשה את טבח המחנה אשר היה יהודי והציעה לו את עזרתה בשליחת מכתבים והברחת אוכל אל תוך המחנה. בהתחלה אחיותה ואמה התנגדו לכך וניסו להניא אותה מלעזור, כי ידעו שאם יתפסו חייהן וחיי האסירים יהיו בסכנה. בית משפחת צ’יזמדיה הפך לנקודת הקשר והחיבור בין האסירים לבין העולם שמחוץ למחנה כשהאסירים היו מתגנבים לבית ונפגשים בו עם קרובי משפחה. כאשר הצבא האדום התקרב אל הונגריה מלבינה ומשפחתה חששו שהנאצים יתחילו להעביר את האסירים אל מחנות ריכוז אחרים ולכן החליטו למצוא מקומות מסתור עבור היהודים אסירי המחנה בכפרים ובחוות באזור. מלבינה ומשפחתה הצילו למעלה מ-25 יהודים תוך סיכון חייהן בהברחות אל תוך המחנה ומחוצה לו ובהבאת היהודים אל מקומות המסתור. בנות המשפחה השתמשו בשיטות שונות ויצירתיות כדי להבריח את הגברים, כגון, הכנסתם לשקי תפוחי אדמה, הסתרה מתחת לחבילות חציר ואף שימוש בלבוש נשים.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה מלבינה ומשפחתה המשיכו לעזור ליהודים בחציית הגבול לצ'כוסלובקיה ומשם היעד הבא היה לארץ ישראל. עם קום המדינה שתי אחיותיה של מלבינה, אורנה שורני ואולגה פישר, התחתנו עם יהודים שהצילו, התגיירו ועלו לישראל ומלבינה ואמה נשארו בהונגריה בכפר בו גרו לפני המלחמה והיחסים עם השכנים הפכו מתוחים. הם קיבלו כינויי גנאי והצקות כל הזמן, אף על פי שהנאצים נוצחו האנטישמיות עדיין הייתה בשיאה. בנובמבר 1949 שתי האחיות שכנעו את מלבינה ואימן לעלות לישראל. לאחר עלייתן, מלבינה התחתנה עם גבר יהודי והתגיירה. מלבינה התגוררה בנהריה. נולד לה בן אחד וממנו שלושה נכדים אשר שירתו כולם ביחידות קרביות בצה"ל. כשגויס נכדה הצעיר, הוא ביקר ביד ושם במדים והצדיע לעץ של סבתו בגן חסידי אומות העולם.
הכרה והנצחה
תמונתה של מלבינה מופיעה באגף חסידי אומות העולם במוזיאון ארצות הברית לשואה ובמוזיאון לוחמי הגטאות.
סיפורה של מלבינה ומשפחתה מונצח ומסופר בסרט "Rescuers: Stories of Courage: Two Families"
לוף ענק
לוף ענק (שם מדעי: Amorphophallus titanum), הידוע בכינויו פרח הגווייה, הוא צמח בעל פרחים הגדל באי סומטרה (אינדונזיה) על קרקעית יערות הגשם הנמוכים ונחשב לפרח נדיר ובסכנת הכחדה.
שמו והקשר לדרך התרבותו
הכינוי "פרח הגווייה" ניתן לו עקב ריח הבשר הרקוב והצחנה שהוא מדיף, כדי למשוך חרקים למטרות האבקה. ריחו מושך אליו חיפושיות וזבובים.
גודלו
הפרח מגיע לגובה ממוצע של 1.8 מטר ולהיקף ממוצע של מטר אחד. הוא פורח פעם בכמה שנים, לפרק זמן של 48 שעות בלבד.
עלי הכותרת שלו דמויי מטרייה. לאחר שהפרח נובל, עלה בודד המגיע לגודל של עץ קטן עולה מתוך פקעת הצמח. גובה העלה יכול להגיע לגובה שלושה מטרים והוא מתחלף מדי שנה.
הבחנה בין הלוף הענק לרפלסיה גדולה
יש להבחין בינו לבין רפלסיה גדולה ("חבצלת הגופה"), שהוא צמח טפיל הגדל ביערות טרופיים וניחן בריח מצחין אף הוא. על אף שהלוף הענק הוא בעל איבר פריחה גדול יותר, נחשבת הרפלסיה הגדולה לפרח הגדול בעולם, מכיוון שמבחינה טכנית הלוף הענק בנוי מצבר של פרחים.
שימור הפרח בגנים בוטניים
בטבע אפשר למצוא את הלוף הענק רק ביערות הגשם של סומטרה. גידולו בגנים בוטניים, נובע מסכנת הכחדה עקב בירוא יערות. הפריחה הראשונה מחוץ לסומטרה הייתה בגן בוטני בלונדון ב-1889. מאז הפך פופולרי בגינות מתורבתות וגנים בוטניים. בין השנים 1990–2007 נרשמו 80 אירועים פריחה.
תלת-רגליים (דגים)
תלת-רגליים או חצובנים (שם מדעי: Ipnopidae) היא משפחת דגים ימיים מהסדרה דגי-לטאים החיים על קרקעית האוקיינוסים. במשפחה זו ארבעה סוגים. דגים אלו נוהגים לעמוד על הקרקע בעזרת סנפיר הזנב וסנפירי הגחון בדומה לשלוש רגליים ומכאן שם המשפחה.
מאפיינים
אורכם יכול להגיע ל-10-40 ס"מ והם בעלי גוף מוארך, ראש קטן עם חוטם ארוך וסנפירים דמויי-רגליים הבולטים מתחת לגום ועוזרים להם לנוע על הקרקעית ביעילות וגם לשחות, צורתם מזכירה מעט מניפה. גם הזנב בעל אונות העוזרות להתהלך על הקרקעית. הדג מחפש מזון שנופל מלמעלה בעזרת חוש ריחו המפותח, אך העיניים זעירות. הוא ניזון מיצורי ים קטנים אך גם מנבלות.
הם מצויים על קרקעית הים של האוקיינוס ההודי, האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט ונח על הקרקעית.
יחסי איראן–הרשות הפלסטינית
יחסי איראן-הרשות הפלסטינית הם היחסים הדיפלומטיים והדו-צדדיים בין הרפובליקה האסלאמית של איראן לבין הרשות הפלסטינית המוכרת באופן חלקי, הכוללים שני השטחים של רצועת עזה והגדה המערבית (יהודה ושומרון). איראן תומכת רשמית בתפיסה של מדינה פלסטינית עצמאית ומכירה במדינת פלסטין. המנהיג העליון של איראן עלי ח'אמנאי דוחה את התוכנית להקמת שתי מדינות לשני העמים ומאמין כי לא ניתן לחלק את שטחה של פלסטין, בעוד שנשיא איראן לשעבר מחמוד אחמדינז'אד קרא למשאל עם כללי לכלל האוכלוסייה הפלסטינית, כולל ערביי ישראל, כדי לקבוע את מבנה השלטון. במדינה פלסטינית עתידית, וקבע כי הקמת מדינה פלסטינית לצד ישראל "לעולם לא תיתמך על ידי הכיבוש הישראלי".
עד המהפכה האיראנית בשנת 1979, אש"ף שמר על קשרים הדוקים עם קבוצות האופוזיציה האיראניות. לאחר המהפכה, איראן ניתקה את יחסיה עם ישראל והחלה לתמוך בפלסטינים, וכצעד מסמל הועבר המבנה של שגרירות ישראל בטהראן לשגרירות הרשות הפלסטינית באיראן.
היסטוריה
בתקופת שלטונו של מוחמד רזא שאה פהלווי, איראן הפכה למדינה המוסלמית השנייה אחרי טורקיה שהכירה בישראל (דה פקטו). אש"ף תמך במהפכה האיראנית בשנת 1979, וכמה ימים לאחר סיום המהפכה הוביל יו"ר אש"ף יאסר ערפאת, את המשלחת הפלסטינית לאיראן. הנציגים הפלסטינים התקבלו בפומבי והשלטונות האיראניים החדשים העבירו להם באופן סמלי את המפתחות לשגרירות הישראלית לשעבר בטהראן, שהפכה לימים לשגרירות הפלסטינית.
באינתיפאדה השנייה הורה יאסר ערפאת על שחרור תומכים כלואים של החמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, דבר שחיזק את היחסים בין איראן לרשות הפלסטינית. בשנת 2002, יחידה מיוחדת של הצי הישראלי תפסה את ספינת המטען הפלסטינית קארין איי, שנשאה כ-50 טונות של כלי נשק מודרניים, שתוכננו להיות מועברים מאיראן לרצועת עזה.
תמיכה בחמאס
הסיוע האיראני לחמאס גדל לאחר מותו של יאסר ערפאת בשנת 2004 וההתנתקות בשנת 2005. לאחר ניצחונה של חמאס בבחירות הפלסטיניות בשנת 2006 הופסק מתן הסיוע הזר לרשות, אך איראן הגדילה את תמיכתה בחמאס, שהובילה את הרשות הפלסטינית.
ביולי 2015 הודיע בכיר בחמאס כי הארגון אינו מקבל עוד סיוע מאיראן, ייתכן בגלל תמיכת חמאס במורדים במלחמת האזרחים בסוריה, וכן בשל שיפור היחסים עם ערב הסעודית.
השקפותיהם של בכירים פלסטינים
בספטמבר 2010 אמר נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד על שיחות השלום כי לא ישיגו את יעדיהם, מכיוון שהחמאס הוא הנציג האמיתי של העם הפלסטיני. פקידי הרשות הפלסטינית הגיבו להצהרות איראניות אלה ב"חומרה חסרת תקדים". עומר אל גול אמר שהגיע הזמן לסיים את המשטר האיראני של מוות והרס. דובר פת"ח, אוסמה אל-קוואסמי, הצהיר כי איראן מבקשת לפלג את הפלסטינים, להסית מלחמת אזרחים ולעורר סכסוכים בין-דתיים ואתניים במדינות רבות בעולם הערבי, ומסיבה זו איראן אינה יכולה להועיל לעם הפלסטיני.
אלון ארבץ
אלון ארבץ (נולד ב-1988) הוא יזם ישראלי בתחום הסייבר והמייסד של חברת ״אינטסייטס״ (IntSights), אשר נמכרה בשנת 2021 בסכום של 350 מיליון דולר. בשנת 2023 הוציא לאור את הספר "ההגנה הטובה ביותר", על תעשיית הסייבר הישראלית.
ביוגרפיה
אלון ארבץ נולד בתל אביב והוא בנם הבכור של שמואל ומיכל ארבץ וגדל בהרצליה וברעננה. הוא למד בתיכון ״מדעי טכנולוגי כפר בתיה״ ובשנת 2006 החל ללמוד בישיבת ההסדר בירוחם. בשנת 2008 התגייס ל״אגוז״, אך לאחר חצי שנה נפלט מהמסלול עקב פגיעה בשמיעה, ועבר ליחידה 8200. הוא שירת שם בתחום הסייבר.
לאחר שחרורו מצה"ל, בשנת 2011, למד בישיבת ההסדר בעתניאל במשך כשנה, ולאחר מכן החל ללמוד משפטים וחשבונאות באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו, הקים ארבץ את ״כנפי כסף״, חברה לתועלת הציבור שהתמקדה בחינוך פיננסי לצעירים ונוער, ואת חברת ״סייבר סקול״ שעסקה בלימודי סייבר לנוער, בארץ ובארה״ב. ״סייבר סקול״ נמכרה בשנת 2015 למשקיע פרטי.
ארבץ הפסיק את לימודיו באוניברסיטה בשנת 2015 והקים, יחד עם גיא ניצן וגל בן דוד, את ״אינטסייטס״ (IntSights), סטארטאפ בתחום הסייבר, שפיתח מערכת מודיעין לארגונים מהמגזר הפרטי בכל העולם. החברה גייסה 70 מיליון דולר ונמכרה בשנת 2021 לחברת ראפיד7 האמריקנית ב-350 מיליון דולר. ארבץ השלים את התואר במשפטים בשנת 2018.
בינואר 2023 יצא לאור ספרו ״ההגנה הטובה ביותר״, בהוצאת סלע מאיר, על תעשיית הסייבר הישראלית. הספר מבוסס על ראיונות שקיים ארבץ עם בכירי התעשייה, ביניהם: גיל שויד, נדב צפריר, ניר צוק ושלו חוליו, ועל סיפורו האישי.
בשנת 2023 הקים ארבץ את הסטארטאפ ״פוינט פייב״, העוסק בניהול עלויות של תשתיות ענן, והוא משמש בו כמנכ״ל.
חיים אישיים
ארבץ נשוי לסמדר, אב לארבעה ומתגורר באור עקיבא.
רועה אנגלי
תיאור
הרועה האנגלי הוא גזע כלבים בגודל בינוני, שוקל בין 18–27 ק"ג (40–60 פאונד) ובגובה 46–58 ס"מ (18–23 אינץ'), הכלבים לעיתים קרובות גבוהים יותר מן הכלבות. לגזע יש פרווה כפולה ארוכה חלקה או גלית ובעל זנב פרוותי. באופן מסורתי יש לו שילוב של ארבעה צבעים שונים: שחור וחום, שחור ולבן, סייבל ולבן או שחור, לבן וחום.
אופי והתנהגות
הרועה האנגלי הוא כלב אינטליגנטי, מצחיק, אוהב, תלותי ועקשן. ידוע כמתנשא בקרב אנשים זרים.
הרועה האנגלי קשור מאוד לבעליו ואוהב להיות בשליטה. אהבתם וקשרם לבעליהם גורמים להם להיות כלבי משפחה טובים.
הרועה האנגלי, בדומה לרועה האוסטרלי ולבורדר קולי, זקוק למרחב רב ולכן יכול להיות כלב חווה מצוין.
שמואל יניב
הרב שמואל יניב  הוא רב, מחנך ומחבר ספרים ציוני דתי.
חייו
החל משנת תשי"ט עד שנת תשכ"ו למד בישיבת מרכז הרב אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק.
כשהיה בן 25 שלח אותו הרב שאול ישראלי לעמוד בראשות הישיבה התיכונית-מקצועית "אחוזת יעקב" בגן יבנה. לאחר שנה עבר לשמש כר"מ במדרשית נעם, במשך כתשע שנים. בהוראת הרצי"ה קוק, השתתף עם תלמידיו מהמדרשיה במפעל ההתיישבות של גוש אמונים, ופוטר בשל עלייתו איתם לסבסטיה. לימד באולפנת צפירה שבצפריה ובאולפנת אמנה שבכפר סבא. הקים שלוחה של מכון מאיר באוניברסיטת בר-אילן עם הרב ישראל הס.
יזם את פרס היצירה התורנית ע"ש הרצי"ה ועומד בראשו. חברי ועדת הפרס הם הרב חיים דרוקמן, הרב יעקב אריאל, הרב יצחק שילת והרב יהודה יונגסטר. חבר בארגון רבני דרך אמונה ומקורב לרב יצחק גינזבורג.
לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות הביע תמיכה בדעתו של הרב אברהם שפירא שיש לסרב פקודה לבצע פינוי יישובים.
ניסים הכהן (אברי"ש)
הרב נסים הכהן (אברי"ש; תאריך לידה לא ידוע - כ' בחשוון ה'תקע"ד, 13 בנובמבר 1813), היה אב בית דין של ה"חארה כבירה" - הרובע הגדול באי ג'רבה שבתוניסיה. מקובל ומחבר.
שמואל יניב
חייו
לאחר הפיגוע בישיבת מרכז הרב חתם על כרוז רבנים הקורא לציבור "לתאר לעצמו מה האויב זומם לעשות לנו, ולקיים בו מידה כנגד מידה".
ניסים הכהן (אברי"ש)
ביוגרפיה
נולד לרב מרדכי הכהן, בן למשפחת אברי"ש. התחנך בצעירותו אצל הרב אהרן פרץ, ובהמשך אצל הרב אברהם הכהן יצחקי והרב אברהם כלאף. שימש כ-46 שנים כדיין, מורה צדק, ואב בית הדין בג'רבה, ולימד והרביץ תורה.
שמואל יניב
משפחתו
נשוי וגר בגבעת שמואל. בתו תחיה נשואה לחגי לובר. בתו לאה נשואה לרב יאיר גזבר, ראש ישיבת ירושלים לצעירים. בנו הרב משה יניב משמש כר"מ בישיבה התיכונית אור עציון. שניים מנכדיו, הלל-מנחם ויגל-יעקב יניב תושבי הר ברכה, נרצחו על ידי מחבל פלסטיני בפיגוע הירי בחווארה בפברואר 2023.
ניסים הכהן (אברי"ש)
ביוגרפיה
הלך לעולמו בכ' בחשוון ה'תקע״ד (1813).
משפחתו
משפחתו הייתה משפחת רבנים בתוניסיה, בספרו הוא כותב "וראיתי בכתבי למר זקני הרי"ה (רבי יוסף הכהן), בן הרי"ה (רבי יצחק הכהן)", אך לא ברור מי הם.
חיבוריו
לדברי תלמידו, רוב החידושים שכתב אבדו "בעניין רע" ולא הגיעו לדפוס.