cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זאק גולדסמית'
קורות חיים
גולדסמית' נשוי בשנית לאליס רוטשילד, צאצאית למשפחת רוטשילד. הוא אב לארבעה ילדים, שלושה מרעייתו הראשונה ובת מרעייתו השנייה. על אף שחונך על ידי אביו (בעצמו בן לאב יהודי ולאם נוצרייה) לזהות יהודית, גולדסמית' אינו מגדיר עצמו ככזה.
מספר זה"ב
מערכת זה"ב (ראשי תיבות של זיכוי העברות יומניות בזמן אמת, באנגלית: RTGS - Real Time Gross Settlement) היא מערכת בנקאית המאפשרת לבצע העברת כספים מחשבון בנק אחד לאחר באופן מיידי, באמצעות מספר חשבון ייחודי (מספר זה"ב) שנוצר לכל חשבון התואם למערכת. הרשם הרשמי של מספרי זה"ב הוא האגודה העולמית לתקשורת פיננסית בין בנקאית (SWIFT).
מספר זה"ב (באנגלית: IBAN ראשי תיבות של International Bank Account Number) הוא תקן בינלאומי ISO 13616 המציין באופן ייחודי את מספר חשבון הבנק, מספר הסניף, זיהוי הבנק והמדינה בה מתנהל החשבון. בישראל מורכב המספר מ-23 תווים, הכוללים את קוד המדינה, את מספר הבנק, את מספר הסניף, את מספר חשבון הבנק של הלקוח, וכן ספרות ביקורת. מספר התווים מהם מורכב המספר משתנה ממדינה למדינה.
אימוץ בינלאומי
המערכת אומצה בעיקר באירופה ובמזרח התיכון, כאשר מדינות נוספות מאזורים גאוגרפיים אחרים בוחנות את התקן את השפעתו על מערכת הבנקאות שלהן בעקבות אימוץ המערכת.
בתוך האזור הכלכלי האירופי כל המדינות חייבות להשתמש במערכת, ועל פי החלטת הפרלמנט האירופי, עד פברואר 2014 כל מדינות גוש האירו היו חייבות להחליף את המערכות הלאומיות שלהן ולעבור לבצע העברות בנקאיות רק באמצעות מערכת SEPA (אזור תשלומים אירופי אחיד, Single European Payments Area), שבה נעשה שימוש בלעדי במספרי זה"ב.
החל מ-4 ביולי 2007 כל העברת כספים בשקלים המתבצעת בין חשבונות בבנקים ישראליים בסכום של 3 מיליון ש"ח ומעלה חייבת להתבצע באמצעות מערכת זה"ב. בסכום הנמוך מ-3 מיליון ש"ח, ניתן היה לבחור לבצע העברת זה"ב. החל מ-10 ביוני 2010 הוחלט כי סכום הגבוה ממיליון ש"ח חייב יהיה להיסלק באמצעות המערכת.
מבנה
לכל מדינה מבנה שונה בהתאם למערכת הבנקאות הלאומית שלה. בישראל, למשל, מבנה חשבון הבנק הייחודי הוא כדלהלן:  ILkk BBBN NNCC CCCC CCCC CCC , כאשר האותיות k מציינות ספרות ביקורת, האותיות B מסמנות את מספר הבנק, האותיות N את מספר הסניף, והאותיות C - את מספר החשבון (13 ספרות המתחילות באפסים).
שולי הרעש (תקשורת)
בהנדסת מערכות תקשורת, למונח שולי הרעש יש את המשמעויות הבאות:
את שולי הרעש נהוג לסמן באותיות FM וניתן לחשב על ידי הנוסחה:
כאשר P_{th} הוא הספק הסף שמתחתיו המערכת לא תעבוד כשורה ו \vec P היא פונקציית פילוג ההספק שניתן לרשום אותה גם כך: כאשר \sigma היא השונות.
ג'ימי לוג'י
ג'יימס טוליס "ג'ימי" לוג'י (באנגלית: James Tullis "Jimmy" Logie; 23 בנובמבר 1919 - 30 באפריל 1984) היה כדורגלן סקוטי.
ביוגרפיה
לוג'י נולד וגדל באדינבורו, ושיחק לראשונה בקבוצת הנערים לוצ'וק וולפר., לפני שהוחתם על ידי ארסנל ביוני 1939. זמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמת העולם השנייה, ולוג'י נקרא לשרת בצי המלכותי. הוא שירת בצי לאורך כל המלחמה, וכשמפקדיו אפשרו לו הוא ערך הופעות אורח במועדונים סנט ברנארדס, דאנפרמלין אתלטיק וגרימסבי טאון.
לאחר שחרורו מהצבא הוא הצטרף מחדש לארסנל, וערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במשחק נגד וולבס שנערך ב-31 באוגוסט 1946. לוג'י היה שחקן מוכשר ויצירתי (מספר פעמים הוא הושווה לאלכס ג'יימס ששיחק בארסנל בשנות ה-30), ובמשך שמונה העונות הבאות הוא שיחק באופן קבוע בעמדת החלוץ של ארסנל. הוא נטל חלק בכל ההצלחות של ארסנל בתקופה המיידית שלאחר המלחמה; המועדון זכה בשתי אליפויות (1947/1948 ו-1952/1953) ופעם אחת בגביע ה-FA (1949/1950), כאשר לוג'י מבקיע לוג'י את שני השערים של ארסנל בניצחון 2 - 0 על ליברפול במשחק גמר הגביע. לקראת סוף הקריירה שלו בארסנל הוא היה המחליף של ג'ו מרסר בתפקיד הקפטן.
למרות הצלחתו בארסנל הוא הופיע פעם אחת בלבד במדי נבחרת אנגליה, במשחק נגד נבחרת צפון אירלנד שנערך ב-5 בנובמבר 1952. בסך הכול הוא השתתף ב-328 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 76 שערים. הוא עזב את ארסנל בפברואר 1955, והצטרף כמאמן-שחקן למועדון גרייבסנד אנד נורת'פליט שלא שיחק בליגה כלשהי, ועזב אותו ב-1960.
לאחר פרישתו הוא נקלע לתקופה קשה; כדורגל לא היה מקצוע יוקרתי ומכניס, ולוג'י סבל מהתמכרות להימורים. בסופו של דבר הוא החל לעבוד בדוכני עיתונים בכיכר פיקדילי.
מאיר בצרי
מאיר בצרי (בערבית: مير بصري; 19 בספטמבר 1911 – 4 ביוני 2006) היה כלכלן, היסטוריון, סופר, משורר ידוע, והמנהיג האחרון של הקהילה היהודית בבגדאד.
קורות חיים
נולד בבגדאד ב-1911 למשפחה יהודית אמידה, אביו היה סוחר בד בבגדאד ואמו הייתה בת משפחת דנגור, משפחה מיוחסת שיצאו ממנה מספר רבנים. בוגר אוניברסיטת בגדאד, שם למד כלכלה.
מילא מספר תפקידים חשובים בעיראק, כולל ראש לשכת המסחר בבגדאד ב-1943 וגם עורך כתב העת של הלשכה (בו התפרסמו גם יצירות של יעקב לב). לפני כן כיהן כמנכ"ל משרד החוץ העיראקי. נשאר בעיראק גם לאחר ההגירה המסיבית של יהודי עיראק בסוף שנות הארבעים ותחילת שנות החמישים, עם קרוב ל-10,000 יהודים נוספים שסירבו לעזוב את עיראק.
שימש נשיא של כבוד של הקהילה היהודית בעיראק בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 של המאה ה-20.
ב-1974 עזב את עיראק לצמיתות ועבר לבריטניה, לאחר תקופה של רדיפה, שכללה מאסר ומעצר בית, ולאחר סדרה של הוצאות להורג פומביות של כמה יהודים בבגדאד. היה הנשיא האחרון של הקהילה היהודית בעיראק. בלונדון פרסם שורה של ספרים ביוגרפיים על אישים עיראקיים, ובארץ התפרסם קובץ שירים כולל שלו וכן אוטוביוגרפיה בשם "מחופי החידקל לחופי התמזה".
נפטר בלונדון ב-2006.
עבודותיו
צבר ספרים רבים ולפני שעזב את עיראק תרם את ספרייתו האישית, הכוללת כ-4,000 ספרי מתנה לספרייה הלאומית העיראקית.
היו לו כמה עבודות בשפה הערבית של כ-40 כתבי יד, החל משירה, כלכלה, תרגומים והיסטוריה:
תומאש אויפלושי
תומאס אויפלושי (בצ'כית: Tomáš Ujfaluši; נולד ב-24 במרץ 1978) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדות הבלם והמגן הימני.
אויפלושי החל את הקריירה בסיגמה אולמוץ, ושיחק במהלך הקריירה בליגות של גרמניה, איטליה, ספרד וטורקיה. הוא ייצג את נבחרת צ'כיה בכדורגל במונדיאל 2006, ובשתי אליפויות אירופה.
קריירת משחק
אויפלושי החל את הקריירה בקבוצת הנוער של סיגמה אולמוץ. בגיל 18 עבר לקבוצה הבוגרת של המועדון, בה שיחק ארבע עונות וחצי.
במהלך עונת עבר אויפלושי לקבוצת המבורג מהבונדסליגה. הופעת הבכורה שלו במדי המבורג הייתה ב-10 בדצמבר 2000, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחונה 2-1 על אנרג'י קוטבוס. בעונת סיימה המבורג במקום הרביעי בטבלה, וזכתה בגביע הליגה הגרמנית, לאחר ניצחון 4-2 בגמר מול בורוסיה דורטמונד. היה זה התואר הראשון בקריירה של אויפלושי.
עונה אחר כך סיימה המבורג במקום השמיני בטבלה, ובסיומה חתם אויפלושי בקבוצת פיורנטינה האיטלקית, שחזרה לסרייה א' לקראת אותה העונה. העונה הראשונה של אויפלושי בפיורנטינה הייתה קשה, כשהקבוצה שרדה בליגה רק בזכות מאזן טוב יותר בשמחקיה מול פארמה ובולוניה, שסיימו עם אותו מספר נקודות כמוה. במהלך העונה, במשחק מול רג'ינה, היה אויפלושי מעורב בקטטה בה הפשיל את מכנסי יריבו. בעונתו השנייה בקבוצה מונה צ'זרה פראנדלי למאמן פיורנטינה, שסיימה עונה מוצלחת במקום הרביעי. בעקבות פרשת שחיתות הופחתו ממאזנה 30 נקודות, מה שהציב אותה בסופו של דבר במקום התשיעי, אך מבחינה מקצועית הקבוצה חוותה שדרוג משמעותי. למרות שתופקד בעברו בעיקר כמגן ימני, תחת פראנדלי אויפלושי תופקד בעיקר בעמדת הבלם. לאחר שתי עונות נוספות בחלקה העליון של הטבלה, סיים אויפלושי את חוזהו בקבוצה, לאחר שרשם 123 הופעות ליגה במדיה, אך לא זכה עימה באף תואר.
עם תום חוזהו, לקראת עונת, עבר אויפלושי בהעברה חופשית לאתלטיקו מדריד הספרדית. בספרד חזר לשחק בעיקר כמגן ימני. בעונתו הראשונה בקבוצה סייע לה לסיים במקום הרביעי, כמו בעונה הקודמת, ולהעפיל לליגת האלופות. עונה אחר כך, למרות שסיימה רק במקום התשיעי בליגה, זכתה הקבוצה בטורניר הליגה האירופית הראשון בהיסטוריה, לאחר שהחליף את גביע אופ"א. אויפלושי פתח בהרכב אתלטיקו למשחק הגמר, בו ניצחה את פולהאם בתוצאה 2-1. עם פתיחת עונת, השלימה הקבוצה את הזכייה במשחק הסופר קאפ האירופי, כשניצחה את אלופת אירופה אינטר מילאן בתוצאה 2-0. אויפלושי פתח בהרכב קבוצתו במשחק. ב-19 בספטמבר 2010, בזמן הפציעות של הפסדה של אתלטיקו לברצלונה, הורחק אויפלושי בכרטיס אדום ישיר לאחר עבירה על ליונל מסי, שפצעה אותו בקרסול הימני. בעקבות ההרחקה הושעה אויפלושי על ידי ועדת המשמעת של הליגה לשני משחקים נוספים.
בסיום העונה חזר אויפלושי לצ'כיה כשחתם בקבוצת ספרטה פראג, אך משלא הצליח להתגבר על פציעתו, פרש כעבור מספר חודשים ממשחק פעיל בגיל 35, ועם פרישתו התמנה לתפקיד המנהל המקצועי בגלאטסראיי.
נבחרת צ'כיה
אויפלושי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי כשהיה שחקנה של המבורג, ב-28 בפברואר 2001, במשחק ידידות מול  בסקופיה. הוא ייצג את הנבחרת במוקדמות מונדיאל 2002, שם הודחה על ידי בשלב הפלייאוף. ב-6 בספטמבר 2002, במשחק ידידות מול, כבש אויפלושי צמד בניצחון נבחרתו 5-0, במה שהיו לשעריו הבינלאומיים היחידים בקריירה. הוא העפיל עם נבחרתו לטורניר יורו 2004, ושיחק בארבעה משחקים במהלך הטורניר, כולל בניצחון 3-0 על ברבע הגמר, ובהפסד בהארכה 1-0 ל בחצי הגמר.
אויפלושי רשם שתי הופעות בשלב הבתים של מונדיאל 2006 בגרמניה. הוא פתח בניצחון הנבחרת 3-0 על, ובמשחק השני בשלב הבתים מול הורחק בכרטיס אדום ישיר בדקה ה-65, לאחר עבירה מאחור ברחבה. נבחרתו הפסידה במשחק 2-0, והוא ריצה את עונש ההרחקה במשחק מול בו הפסידה צ'כיה בתוצאה דומה והודחה מהמפעל.
אויפלושי העפיל עם נבחרתו לטורניר יורו 2008, אליו הגיע כקפטן הנבחרת. הוא שיחק בכל שלושת משחקיה של נבחרתו בטורניר, בו הודחה בשלב הבתים לאחר שסיימה שלישית. הוא הספיק לשחק עם נבחרתו במוקדמות מונדיאל 2010, ממנו לא העפילה. אויפלושי פרש מהנבחרת במהלך טורניר המוקדמות, ב-8 באפריל 2009, וזאת לאחר ביקורת שהועברה עליו ועל חמישה שחקני נבחרת נוספים שצולמו בבילוי לאחר הפסד הנבחרת ל.
אויפלושי רשם בסך הכל 78 הופעות במדי הנבחרת, והוא מדורג תשיעי בטבלת ההופעות בנבחרת בכל הזמנים, וכבש במדיה שני שערים.
אצטדיון
אצטדיון מודרני הוא מבנה בו נערכים מופעים, תחרויות ספורט ואירועים אחרים, המורכב משדה או במה המוקפים בחלקם או לגמרי במבנה שנועד לאפשר לצופים לעמוד או לשבת אל מול האירוע.
ההיסטוריה של האצטדיונים
השם נגזר מהמילה היוונית "סטדיון" (στάδιον), שציינה יחידת מידה שאורכה המדויק לא ידוע, ומוערך שהוא בטווח של 150–210 מטר. ברומא העתיקה, אורכה של הזירה באצטדיון היה סטדיון אחד, כך ששמה של יחידת המידה הפך לשמו של המבנה. אצטדיונים יוונים ורומים נמצאו בערים רבות בעולם העתיק.
סוגים
לאצטדיונים מקורים יש גג. הם עדיין מכונים אצטדיונים בגלל היותם גדולים דיים, ותוכננו עבור מה שנחשב "ספורט של חוץ". ישנם אצטדיונים שלהם קירוי חלקי; לאחרים ישנם גגות נעים, וכמה אפילו תוכננו עם מגרש נע.
סוגיות תכנון
למקצועות הספורט השונים נדרשים מגרשים בצורות שונות. על כן, אצטדיונים מסוימים מתוכננים בעיקר למקצוע ספורט יחיד בעוד אחרים מתוכננים למקצועות שונים. הרבה אצטדיונים מתוכננים להיות מגרשי כדורגל. הנפוצים מבין האצטדיונים הרב-שימושיים משלבים בין כדורגל ואתלטיקה. החסרון של מגרשים אלו הוא שהקהל מרוחק יחסית מהמגרש, בעיקר בקצותיו. באצטדיונים קטנים מסוימים אין מקומות לקהל בקצוות. באצטדיונים בהם מושבי הקהל מקיפים את המגרש, מקבל האצטדיון צורה אובלית. באצטדיונים בהם צד אחד פתוח, מקבל האצטדיון צורת פרסה.
אסונות באצטדיון
ריכוז ההמונים באצטדיונים, גרם למספר אסונות, בין היתר בגלל האווירה המיוחדת באירועים המתרחשים בהם ולעיתים בשל תכנונם וטעויות בניתוב הקהל אליהם והחוצה מהם. הידועים הם אסון הייזל ב-1985 בעת משחק גמר הגביע בין יובנטוס לבין ליברפול, אסון הילסבורו ב-1989, אסון ברדפורד סיטי ב-1985, אסון לוז'ניקי ב-1982 בו נהרגו 67 בני אדם, התפרעות האוהדים במשחק פרו-ארגנטינה ב-1964 שהביאה למותם של 318 איש, ועוד רבים.
אצטדיונים בישראל
בישראל קיימים אצטדיוני כדורגל כגון אצטדיון טדי בירושלים שהוקם בשנת 1991 ועבר הרחבה בשנת 1999 ושנת 2013, אצטדיון בלומפילד בתל אביב שהוקם בשנת 1962 ועבר הרחבה בשנים 2019-2016, אצטדיון סמי עופר בחיפה שהוקם בשנת 2014, אצטדיון טרנר בבאר שבע שהוקם בשנת 2015, אצטדיון נתניה בנתניה שהוקם בשנת 2012, אצטדיון המושבה בפתח תקווה שהוקם בשנת 2011. בעבר אצטדיון רמת גן שימש כאצטדיון הלאומי של ישראל עד לשנת 2013, בו נערכו בין היתר משחקי נבחרת ישראל בכדורגל, כמו גם טקס הפתיחה של המכביה.
אצטדיונים מרכזיים לענפי ספורט נוספים הם אצטדיון האתלטיקה הדר יוסף בתל אביב שם מתקיימות אליפויות ישראל באתלטיקה. ואצטדיון קנדה לטניס ברמת השרון שבו מתקיימים אירועי טניס חשובים כמו רוב משחקי גביע דייוויס של הנבחרת וטורניר הטניס של רמת השרון, גם זירת הקרח במרכז קנדה במטולה נחשבת לזירה מרכזית להוקי קרח והחלקה על קרח. בכדורסל משתמשים לרוב באולמות ולא באצטדיונים, על אף שבעבר שוחקו משחקים במגרשים פתוחים כגון בלומפילד. כמו כן בעבר חלק מאולמות הכדורסל בישראל, כולל אצטדיון יד אליהו בתל אביב, היו מגרשים פתוחים ולא מקורים לכן בעבר אולם "יד אליהו" כונה אצטדיון.
אהרן מאוסטרהא
רבי אהרן מאוסטרהא (-כ"ו באדר ה'תק"ע, 1810), היה מצדיקי תנועת החסידות בדור ה-3, תלמידו של המגיד ממזריטש. מפורסם גם בשמו ד"ר גארדיא, בשל היותו רופא, לפני התקרבותו לחצר המגיד ממזריטש.
ביוגרפיה
על פי המסורת החסידית, ד"ר גארדיא עזב בצעירותו את דרך אביו, ולמד רפואה, ולבסף היה רופאו האישי של מלך פרוסיה. עקב מופת ששמע על המגיד ממזריטש, הגיע לחצרו, וביקש ממנו דרך תשובה, ולאחר תקופה הפך לתלמיד מן המניין בחצרו.
בספר 'מזכרת לגדולי אוסטרהא' מסופר שלאחר חזרתו בתשובה, היה רופא המחוז, והיה הולך חגור בחרב כאות כבוד לתפקידו, והיה מכונה 'רבי', בשל האמונה כי הוא מרפא את החולים בדרך מופת ולא בדרכי הרפואה.
אשור (אל)
אַשּׁוּר (באשורית: ) הוא שמו של אל השמים במיתולוגיה האכדית ובמיתולוגיה השומרית. הוא נודע גם בשמות אנשר ואנשור.
רודף העפיפונים
רודף העפיפונים (באנגלית: The Kite Runner) הוא הרומן הראשון של הסופר ח'אלד חוסייני, אמריקני ממוצא אפגני, שראה אור בשנת 2003.
ילדות
אמיר, בן למשפחה פאשטונית מיוחסת נולד בקאבול שבאפגניסטן. אימו נפטרה בעת לידתו. אביו, "באבא", הוא אדם מכובד ועשיר מקומי ואתאיסט המנסה לגדל את בנו להיות כמוהו אך ללא הצלחה. לבאבא יש משרת בשם עלי אשר מתגורר בבקתה שליד ביתו של אמיר. עלי הוא ממוצא האזארי, נכה כתוצאה ממחלת הפוליו שבה חלה בצעירותו ובנו חסן הוא בן לווייתו של אמיר. מערכת היחסים ביניהם היא מורכבת: ספק חברים, ספק אדון ומשרת. כטיפוס ספרותי אמיר נהנה מקריאת אגדות עממיות שהוא מקריא לחסן שאינו יודע קרוא וכתוב, ואף מנסה את כוחו בכתיבה.
הפלת שלטונו של מוחמד זאהיר שאה על ידי גיסו מוחמד דאוד ח'אן בשנת 1973 פותחת עידן של חוסר יציבות, אשר מתגלה באופן מכוער כאשר שכנו של אמיר, עסאף, מתגרה באופן מתרברב באמיר בגלל מוצאו האתני של חסן. חסן מאיים להוציא את עינו של עאסף במקלע, ומחלץ את אמיר מעאסף לאחר שזה מקיף אותו עם חבריו ומאיים לפגוע בהם. עאסף וחבריו נמלטים והוא נשבע לנקום באמיר ובחסן.
אשור (אל)
האל היה האל הפטרון של העיר אשור. מקדשים לאל אשור מחוץ לעיר היו נדירים. טקסט אשורי המתוארך למאה ה-19 לפנה"ס, מציין את קיומו של מקדש לאל זה בעיר אורשו.
רודף העפיפונים
ילדות
בקאבול נערכות מדי שנה תחרויות הפרחת עפיפונים והמנצח בהם הוא זה שעפיפונו נותר האחרון בשמים. אמיר, שיש לו ניסיון בתחרויות מסוג זה, משתתף בתחרות בחורף 1975 ולראשונה מנצח מתוך רצונו הקיצוני כמעט לזכות בחיבתו של אביו. חסן, כרודף עפיפונים מוכשר, רץ אחרי העפיפון האחרון שהופל. לפני שנעלם מהעין, צועק לאמיר: "בשבילך, אלף פעמים ויותר!" חסן אינו חוזר ואמיר המודאג מתחיל לחפש אחריו. הוא רואה את עסאף וחבריו תופסים ואונסים את חסן בברוטליות מכיוון שהוא אינו מוכן לוותר על העפיפון שהבטיח להביא לאמיר כפרס על ניצחונו בתחרות. אף על פי שאמיר עֵד לאונס, הוא אינו נוקף אצבע לחלצו בגלל פחדיו מעסאף ובעיקר בגלל העפיפון: הוא רוצה לראות את הגאווה בעיני אביו כאשר יביא לו את העפיפון, ואם יתערב, יאבד את העפיפון וגם את אביו. כצפוי, אביו, שאינו מודע לאירוע, גאה בו מאוד על ניצחונו.
אשור (אל)
אשור נשוי לאחותו קישר; הם בניהם של האלים לחמה ולחומו, והוריהם של אנו, אנטו, ואאה (אנכי). בחלק מאגדות המיתולוגיה, אשור הביס את תיאמת בעת בריאת העולם.
רודף העפיפונים
ילדות
אמיר, שמתבייש במעשיו, בוחר להתרחק מחסן. הוא סובל מנדודי שינה ושומר על סודו אפילו מפני רחים חאן, חברו הקרוב של אביו. הוא אכול רגשות אשמה וחושב שאם לא יראה יותר את חסן, ירגיש יותר טוב. הוא שותל כסף ושעון שקיבל במסיבת יום ההולדת ה-13 שלו מתחת למזרן של חסן כדי להאשימו בגנבה. חסן, שמבין כיצד הגיעו החפצים אל מיטתו, אך אינו מבין מדוע, מודה במעשה הגנבה. באותו רגע מבין אמיר כי חסן יודע שאמיר היה שם וכי יותר מזה, גם עלי יודע. עלי מחליט לעזוב את קאבול ולעבור להזאראג'את למרות מוכנותו של באבא למחול על המעשה. חסן ואהבתו אליו מעיקים על אמיר ומעוררים בו ייסורי מצפון למשך כל חייו.
ההגירה לארצות הברית
בשנת 1978 משתלטים הסובייטים על אפגניסטן ובאבא ואמיר מצליחים להימלט לארצות הברית. שם באבא עובד בתחנת דלק ובדוכן שהקים בשוק פשפשים ושולח את אמיר לרכוש השכלה. אמיר לומד ספרות ולאחר כמה שנים מתחתן עם סוראיה, בתו של גנרל אפגני מכובד שגם לו דוכן בשוק. זמן קצר לאחר מכן באבא מת מסרטן ריאות. אמיר מצטיין בלימודיו ומפתח קריירה מוצלחת כסופר. הוא מאושר מאוד עם סוראיה, אך דבר אחד מעיק על אושרם - ללא כל סיבה נראית לעין הם אינם מצליחים להביא לעולם ילד.
אשור (אל)
בממלכת אשור היה האל אשור ראש פנתאון האלים. נראה כי האשורים זיהו את אשור עם אנליל, "אדון העולם" השומרי; במסורות אחרות, אשור היה אביו של אנליל.
רודף העפיפונים
ההגירה לארצות הברית
כעבור כמה שנים אמיר מקבל שיחת טלפון מחברו ושותפו של אביו, רחים חאן, שאומר לאמיר לשוב לאפגניסטן: "יש דרך להיות שוב טוב". אמיר טס לפקיסטן. רחים חאן מספר לאמיר על חייו של חסן, אשר הוצא להורג עם אשתו על ידי הטליבאן משום שסירב לפנות את הבית של אמיר, שעליו שמר, כי האמין תמיד שאמיר ישוב. בנו היחיד של חסן, סוהראב, הועבר לבית יתומים באפגניסטן. אמיר נדהם לגלות שאביו של חסן הוא באבא וחסן הוא בעצם אחיו למחצה וסוהראב הוא אחיינו. רחים חאן מבקש מאמיר להוציא את סוהראב מאפגניסטן ולמסור אותו לבית יתומים בפקיסטן המנוהל על ידי צוות מהמערב.
אשור (אל)
ייתכן שהאל שלמן היה התגלות חברותית (שכן משמעות שמו היא "החברותי") של האל אשור.
רודף העפיפונים
חזרה לקאבול
אמיר נכנס לקאבול הנשלטת על ידי הטליבאן ומאתר את בית היתומים שבו שוהה סוהראב, אלא שלרוע מזלו סוהראב נלקח על ידי אחד מאנשי הטליבאן, אמיר מאתר את האיש ומזהה אותו כמוציא להורג באצטדיון גאזי שראה בפעולה באותו יום. אמיר מגלה לחרדתו שזהו עאסף - הנער שאנס את חסן. עאסף מספר את קורות חייו מהרגע שנפרדו דרכיהם, תולש ממנו את הזקן המלאכותי שלבש ומציג לו את סוהראב, יחף, מאופר ולובש בגד דק עם פעמונים, המעידים על מעשים מגונים מצד עאסף. עאסף מודיע לאמיר שהוא יכול לקחת אותו אך עליו לעשות זאת בכוח. אמיר נאבק עם עאסף, לסתו וצלעותיו נשברים, הוא מאבד שיניים רבות. הוא ניצל בידי סוהראב היורה קליע בעינו של עאסף. הוא מצליח להימלט מהמקום עם סוהראב ומאושפז בבית החולים בפקיסטן במצב קשה. הוא מנסה לאתר את בית יתומים המערבי. אז הוא מגלה שבית היתומים הזה לא היה ולא נברא, שרחים חאן בדה את קיומו כדי שאמיר יאמץ את הילד. אמיר מציע לסוהראב להצטרף אליו ואל אשתו באמריקה והילד מסכים.
חזרה לאמריקה
הבירוקרטיה של השגרירות האמריקאית בהליך הבאתו של סוהראב לארצות הברית מביאה את אמיר לברר איתו אפשרות של מסירתו הזמנית לבית יתומים. כתוצאה מכך סוהראב, אשר החל כבר להיפתח כלפי אמיר, מנסה להתאבד ונשאר פגוע נפשית. הוא מפסיק לדבר. כשנה לאחר שסוהראב מגיע לארצות הברית לוקח אמיר את סוהראב לתחרות הפרחת עפיפונים בראש השנה האפגני. אמיר רץ אחרי העפיפון בשביל סוהראב, כפי שפעם רץ אביו של סוהראב בשביל אמיר: "בשבילך, אלף פעמים ויותר!" סוהראב מחייך קלות, בפעם הראשונה.
כתיבת הספר ופרסומו
רודף העפיפונים הוא ספרו הראשון של ח'אלד חוסייני. חוסייני סיפר כי עם אסון התאומים עצר את כתיבת ספרו לכמה חודשים, היות שהיה המום מעוצמת האירוע הן כאזרח אמריקני והן כאפגני. הספר תורגם ל-20 שפות.
עיבוד לסרט ולמחזה
עלילת הספר נמכרה לאולפני דרימוורקס לצורך הפקת סרט על ידי הבמאי סם מנדס, ובשנת 2007 יצא לאקרנים סרט בשם זהה המבוסס על הספר.
הר הילבי
הר הילבי (באנגלית: Mount Hillaby) הוא ההר הגבוה ביותר במדינת האי ברבדוס.
ההר, שגובהו 340 מטרים מעל פני הים, ממוקם במרכז מדינת האי, בדרום מחוז סנט אנדרו, בצמידת לכפר הילבי, שעל שמו קרוי ההר. כמו כן, ההר נמצא כחמישה קילומטרים מחופי האוקיינוס האטלנטי וכ־10 קילומטרים מצפון־מזרח לבירת המדינה, ברידג'טאון.
חוגלת שלג
חוגלת שלג (שם מדעי: Lerwa lerwa) היא חוגלה החיה בהרי ההימלאיה ומהווה מין יחיד בסוגה.
אורכה של החוגלה הגדולה הזו 38-40 ס"מ ומשקלה 450-580 גרם בנקבות ו-550-700 גרם בזכרים. הגוף והראש אפור מפוספס עם מקור אדום, כנפיים וחזה חומים וצידיים מפוספסים בלבן. הבטן בהירה והרגליים אדומות ולחלק מהפרטים ישנו "כתר" שחור קטן. האפרוחים והצעירים נראים דומים מאוד לפסיון הדם החי באותם אזורים. הזכרים והנקבות דומים במראם אך לזכרים יש טופר על שורש הרגל שלהם.
הם חיים בטבע בטונדרה אלפינית בגובה של 3,000-5,000 מ' בהרי ההימלאיה בהודו, פקיסטן, נפאל וסין. עם זאת הם אינם מקננים על השלג החשוף אלא יורדים יותר למטה למטרות רבייה.
הם חיות בחבורות קטנות של 6-8 פרטים אם כי נצפו כבר יותר מ30 יחדיו. החוגלה היא מעופפת החוצה את ההרים בקריאות רועשות. בעונת הרבייה הם יורדים עד ליערות ההר. הם מזכירים מאוד את הפרנקולין האפור (Francolinus pondicerianus) החי באותו אזור וקל להתבלבל ביניהם. הם ניזונים מטחבים, חזזיות, זרעים ופירות יער שונים. כמו כן הם בולעים חצץ המסייע בעיכול המזון.
סבסטיאן שו
סבסטיאן שו (באנגלית: Sebastian Shaw) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #129 מינואר 1980, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והאמן ג'ון ביירן.
סבסטיאן שו הוא מוטאנט בעל היכולת לספוג אנרגיה ולהפוך אותה לכוח פיזי גולמי. מנהיג לשעבר של סניף ניו יורק של מועדון הלפייר, חברה סודית אקסקלוסיבית שמבקשת לשלוט בסדרי העולם. כלפי חוץ, הוא איש עסקים מכובד ואדם רגיל. מימן בעבר את תוכנית זקיפי הסנטינל. במהלך אירועי "אוטופיה", אמה פרוסט (המלכה הלבנה לשעבר של מועדון הלפייר) מוחקת את זכרונו של שו, והוא מצטרף בהמשך לקבוצת האורות של הופ סאמרס.
דמותו של סבסטיאן שו מדורגת במקום ה-55 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותו של שו בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: ההתחלה" מגלם השחקן קווין בייקון.
מכשיר אליפטי
מכשיר אליפטי הוא מכשיר אימון אירובי (תרגום מילולי מ-Elliptical Trainer, ידוע גם בכינוי Cross Trainer או "אליפטיקל"), הנפוץ בחדרי כושר רבים. המכשיר מאפשר למתאמן לדמות תנועת ריצה על ידי הסעת דוושות הרגליים על מסלול אליפטי, ומכאן שמו. תנועה זו מחקה את מיקום הרגליים בעת ריצה, ומאפשרת טווח תנועה כמעט מלא לברכיים ולמפרקי האגן, ללא לחץ (Impact) על פרקי הקרסול, הברך, האגן ועוד.
היסטוריה
המכשיר האליפטי הראשון יוצר בשנת 1995 על ידי חברת Precor, המתמחה בייצור ציוד כושר מקצועי לחדרי כושר, בין השאר מסילות ריצה, אופני כושר ומכשירי כוח. תיאור המכשיר היה "מסייע לדפוס תנועה מועדף של הרגליים באמצעות שימוש בדוושות", כאשר אותו דפוס תנועה לא פורט. המכשיר המקורי דמה לדגמים הקיימים כיום, עם גלגל אליפטי, אך ללא ידיות אחיזה נעות. אחריו חברת ריבוק הוציאה מכשיר מבוסס טכנולוגיה דומה, שכלל ידיות אחיזה נעות שהשתלבו בדוושות הרגליים.
מבנה המכשיר
קיימים מספר סגנונות ודגמים למכשיר האליפטי, אך רובם כוללים את המאפיינים הבאים:
שיטות הנעה
מכשיר אליפטי לרוב מצויד במנוע חשמלי, ופעמים רבות גם בדינמו. המנוע החשמלי אחראי בין השאר לשליטה בהתנגדות של הדוושות (על ידי שדה מגנטי במסלול הסיבוב). בדגמים מודרניים (שנות ה-2000) המכשיר האליפטי מאתחל את תצוגת המכשיר רק לאחר תנועת הדוושות (הפעלת הדינמו) ובכך מוריד את תצרוכת החשמל במנוחה של המכשיר. במכשירים אליפטיים בהם ניתן להסיע הדוושות לאחור (סיבוב הפוך) לרוב הדינמו לא יפעל.
קיימים מכשירים בהם ניתן להגביה את המסלול באופן מכני, ולהפכו מעגול ליותר אליפטי (מסלול גמיש). בכך ניתן לשנות את תנועת הרגליים ולאמן קבוצות שרירים שונות. ככל שהמסלול יותר עגול כך שרירי התאומים והשריר הארבע ראשי נושאים ביותר עומס, וככל שהמסלול יותר אליפטי שרירי העכוז והדו ראשי ירכי מתחלקים במאמץ.
עונת 2005/2006 בפרמייר ליג
עונת 2005/2006 הייתה העונה ה-14 של הפרמייר ליג, הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-13 באוגוסט 2005 והסתיימה ב-7 במאי 2006.
הליגה הבכירה כללה 20 קבוצות. סנדרלנד, ויגאן את'לטיק (בפעם הראשונה התולדות המועדון) ווסטהאם יונייטד היו הקבוצות שעלו מפוטבול ליג.
עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר.
צ'לסי זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות.
בסוף העונה לפוטבול ליג ירדו בירמינגהאם סיטי, וסט ברומיץ' אלביון וסנדרלנד. במקומן לליגה הבכירה עלו רדינג, שפילד יונייטד וווטפורד.
כדורגלנים מצטיינים
תיירי הנרי מארסנל כבש 27 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם הרביעית בקריירה.
תיירי הנרי מארסנל זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. זאת בפעם השנייה בקריירה.
סטיבן ג'רארד מליברפול זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל. זאת בפעם השנייה ברציפות.
חוסה מנואל ריינה מליברפול זכה ב"פרס כפפת הזהב" לשוער הטוב של העונה.
א-ראשד
אַ-רַּאשִׁד בִּאללַּהּ אַבּוּ גַ'עְפַר אלְ-מַנְסוּר בְּן אלְ-מֻסְתַרְשִׁד בִּאללַּהּ (בערבית: الراشد بالله أبو جعفر المنصور بن المسترشد بالله; תרגום הלקב: המנחה אורח מישרים באל; 1109–6 ביוני 1138) היה הח'ליף העבאסי השלושים שמשל בבגדאד לאחר מות אביו אל-מסתרשד בין 1135 ל-1136.
א-ראשד הלך בדרך אביו וניסה להשיג את עצמאותו מהסוזרניות הסלג'וקית בתמיכת זנגי, האתאבק של מוסול. הוא תמך בסולטאן מתחרה, ועורר את זעמו של הסולטאן הסלג'וקי אל-מסעוד. מצור הוטל על בגדאד, והח'ליף וזנגי תומכו מצאו את עצמם נמלטים על חייהם למוסול. אל-מסעוד ביסס מחדש את מעמדו כסולטאן, וכינס מועצה שהדיחה את א-ראשד ומינתה תחתיו את דודו, אל-מקתפי. א-ראשד נמלט לאספהאן, שם חוסל בידי מרצחי החשישיון.
אריק הולדר
אריק הימפטון הולדר ג'וניור (באנגלית: .Eric Himpton Holder Jr; נולד ב-21 בינואר 1951) הוא משפטן אמריקאי שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית תחת הנשיא ברק אובמה, בין השנים 2009–2015. לפני מינויו, שימש הולדר כשופט בבית המשפט של מחוז קולומביה, פרקליט מדינה והמשנה לתובע הכללי תחת הנשיא ביל קלינטון.
ביוגרפיה
הולדר נולד ברובע הברונקס שבניו יורק, בן לאב מתווך נדל"ן, שהיגר לארצות הברית כילד מברבדוס ואם שנולדה בניו ג'רזי להורים מברבדוס. הולדר התחנך בבית ספר יסודי בקווינס ובבית הספר היוקרתי סטאיוסנט (Stuyvesant) שבמנהטן. הולדר למד לתואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת קולומביה וסיים תואר JD במשפטים בקולומביה ב-1976.
בין 2001 ל-2008 עבד הולדר באחת מחברות עורכי הדין היוקרתיות בעולם, קובינגטון אנד ברלינג (Covington & Burling), שמשרדה הראשי בוושינגטון די. סי., ובין השאר ייצג חברות ענק כמרק ואת ליגת ה-NFL. במשפט של מחוז קולומביה נגד הלר, שדן בזכות להחזקת נשק על ידי אנשים פרטיים, הצטרף הולדר לצוות של רינו כידידי בית המשפט וטען כי עמדת משרד המשפטים מאז שלטון הנשיא פרנקלין רוזוולט ועד ביל קלינטון הייתה שזכות זו אינה מעוגנת בתיקון השני לחוקת ארצות הברית ועל כן למחוז קולומביה הזכות להטיל חרם על החזקה מעין זו.
לקראת סוף 2007 הצטרף הולדר לקמפיין הבחירות של הסנאטור-דאז ברק אובמה כיועצו המשפטי, ואף שימש בצוות הבחירה של המועמד לתפקיד סגן הנשיא מטעם המפלגה הדמוקרטית. לאחר היבחרו של אובמה הוכרז כי הולדר ימונה לתובע הכללי בממשל שיקים.
הולדר תומך בעמדתו של הנשיא אובמה לסגירת מחנות המעצר במפרץ גואנטנמו ובהתנגדותו ליישום חוק הפטריוט (USA PATRIOT Act) על ידי ממשל בוש, הוא הביע ביקורת על מדיניות השימוש בעינויים במהלך חקירות ומדיניות המעקבים ללא צווים של הסוכנות לביטחון לאומי.
ב-2011 התפוצצה פרשת "מהיר ועצבני", ניסיון של הרשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק, וחומרי הנפץ לבצע "עוקץ" לסוחרי נשק בלתי חוקיים ולקרטלי הסמים המקסיקנים. במהלך 2009–2010 נמכרו אלפי כלי נשק לקרטלי הסמים על ידי סוכני הרשות והמבצע נפסק רק לאחר מותו של סוכן מרשות ההגירה והמכס מנשק שהועבר במסגרת המבצע. בעדות שמסר לקונגרס במאי 2011 טען הולדר כי נודע לו על המבצע רק כמה שבועות קודם לכן, אך מסמכים שנחשפו העלו כי תודרך על כך עוד ביולי 2010. בעקבות החשיפה זומן הולדר לעדות בפני ועדת החקירה של הקונגרס. לאחר עדותו ובעקבות סירוב משרד המשפטים להעביר מסמכים נוספים לקונגרס, הואשם הולדר בביזוי בית הנבחרים ברוב של 67–255, כשמרבית חברי הבית מהמפלגה הדמוקרטית נטשו את ההצבעה במחאה שהיא פוליטית, מפלגתית ולא ראויה.
בספטמבר 2014 הודיע הולדר על כוונתו לסיים את תפקידו, והסכים להישאר בתפקידו עד שימצא לו מחליף. בנובמבר 2014 הודיע הנשיא ברק אובמה על מינויה של לורטה לינץ', משפטנית אשר כיהנה כתובעת הפדרלית של מחוז מזרח ניו יורק, למחליפתו של הולדר כתובעת הכללית של ארצות הברית. באפריל 2015, לאחר מספר חודשים של דחייה, מינויה של לינץ אושר בסנאט, והולדר סיים את תפקידו ב-27 באפריל 2015. היא האישה האפריקאית-אמריקאית הראשונה לכהן בתפקיד זה.
הולדר נשוי ואב לשלושה.
אליפות וימבלדון 1890
תחרות הגברים
התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-2 בתים. מנצח של השלב הראשון היה מקבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1889 על התואר. לתחרות מתמודדים נרשמו 29 טניסאים. לאחר מספר שנים שהתחרו רק ספורטאים בריטים, הפעם לתחרות נרשמו טניסאי מארצות הברית ומאוסטרליה. ארנסט רנשו הודח כבר בסיבוב הראשון. וילובי המילטון ניצח בגמר מתמודדים ובמשחק הקובע ניצח את ויליאם רנשו ב-5 מערכות. זו הייתה התחרות האחרונה בהשתתפות ויליאם רנשו. גם וילובי המילטון לא חזר לווימבלדון להגן על התואר.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 4 טניסאיות. לנה רייס ניצחה בתחרות ומכיוון שבלאנש בינגלי, מנצחת אליפות וימבלדון 1889, לא התייצבה, היא הוכתרה כאלופה.
תחרות הזוגות
בתחרות הזוגות השתתפו 7 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד אחים רנשו, מנצחי אליפות וימבלדון 1889. הזוג הבריטי ארנסט ליוויס/ג'ורג' היליארד הפסידו בגמר ליהושע פים/פרנק סטוקר שהוכתרו כאלופים בהיעדר אחים רנשו.
מובארכ (פירושונים)
מובארכ (תעתיק מדויק: מֻבּארכּ, תעתיק נפוץ: מובארק, בערבית: مبارك) הוא שם פרטי ושם משפחה בערבית, שמשמעותו "מבורך"
שורת משימות
בממשקי מחשב שורת משימות היא אובייקט תצוגה בקצה שולחן העבודה המשמשת לבקרה ושליטה בתוכניות ובתוכנות הפועלות במצב נתון.
שורת המשימות הופיעה לראשונה במערכת ההפעלה Windows 95 של מיקרוסופט ומאז נשארה במערכות ההפעלה שבאו אחריה. סביבות שולחן עבודה נוספות כגון KDE וגרסאות ישנות של GNOME כללו אף הן שורת משימות אופציונלית. קיימות שיטות ניהול תוכניות נוספות אשר בהן משתמשות בין היתר מערכות ההפעלה בהן אין שורת משימות.
פונקציונליות
שורת המשימות מאפשרת בדרך כלל לבצע את הפעולות הבאות:
יחסי מלטה–סרביה
יחסי מלטה–סרביה הם יחסי חוץ בין מלטה לבין סרביה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1964. כמו כן מלטה היא חברה ב וסרביה היא מועמדת לאיחוד האירופי.
היסטוריה
היחסים בין המלטזים לסרבים התרחשו בהיסטוריה המוקדמת במסגרת היחסים בין אדוניהם, הבריטים והאימפריה העות'מאנית.
אחד מאנשי הציבור המלטזיים הראשונים ממוצא סרבי/מונטנגרי היה ג'ורג'יו מיטרוביץ' (1795–1885), פטריוט ופוליטיקאי הידוע בתפקידו במאבק לחופש העיתונות במלטה, שסבו האלמוני היה פריבטיר מצליח שהגיע מהרפובליקה של ונציה – שלט בקוטור ועבר למלטה בסביבות 1770.
בשנת 1918 חולצה קבוצת צוערים ואנשי צבא סרביה, על סיפונה של SS פולינזיה, למלטה שם החלימו בבית החולים קוטונרה לאחר שהאונייה הוטבעה על ידי טורפדו גרמני.
במהלך מלחמת העולם השנייה, מלטה סיפקה מקום מנוחה והחלמה לבעלות הברית של בריטניה – במקרה זה, הפרטיזנים היוגוסלבים של טיטו, בראשות מייג'ור ג'רקו יוריק, שהקימו מחנה בבינגמה. בעודם במלטה, הפרטיזנים (גברים ונשים כאחד) אומנו על ידי מומחים בריטים בשימוש בכלי נשק של בעלות הברית וגם של מדינות הציר. לפחות פרטיזן יוגוסלבי אחד מת מפצעיו במלטה, ונקבר בבית העלמין הצבאי.
בסוף שנות הארבעים עזבו מהגרים מלטזים לאוסטרליה על סיפון הקיטור היוגוסלבי "SS פרטיזנקה" ו-"SS רדניק".
היחסים בין מלטה העצמאית החדשה ליוגוסלביה הסוציאליסטית במהלך המלחמה הקרה הושפעו ממנה רבות. מלטה בהנהגת ראש הממשלה הסוציאליסטית דום מינטוף הצטרפה לארגון המדינות הבלתי-מזדהות, שהוקם על ידי טיטו. שיתוף הפעולה הכלכלי התאפיין בבניית מפעל קטן באי עם בירות יוגוסלביות. בראשית שנות ה-80 תרמה יוגוסלביה ספינה למלטה, על פי בקשת מינטוף.
שיתוף פעולה
מלטה חתמה ב-9 בספטמבר 2009 על הסכם למניעת כפל מס עם סרביה. שר החוץ של מלטה, טוניו בורג חתם על שני הסכמים עם סרביה במהלך ביקור בן יומיים בשנת 2010 בנושא קבלה של חוזרים למולדת ללא אישור.
הגירה
הקהילה הסרבית היא אחת הקהילות הצומחות ביותר במלטה. מספרם גדל בהתמדה לאורך שנות העשרים, ובשנת 2017 – עם 2,757 עובדים – הסרבים היו הקהילה הזרה השנייה בגודלה באיים אחרי הפיליפינים ולפני הלובים, אם כי המספר בפועל כנראה גדול יותר. אזרחי סרביה במלטה עובדים בענף התיירות ולעיתים קרובות עוקבים אחר דפוס הגירה עונתי. שיעורי פשע, חוליגניזם וענייני אינטגרציה של הקהילה הסרבית הגיעו גם לידיעת החברה המלטזית.
חינוך ולדורף
חינוך וַלדורף (בגרמנית: Waldorf, או "חינוך אנתרופוסופי") נוסד בתחילת המאה העשרים על ידי רודולף שטיינר. חינוך ולדורף מתבסס על תורת האנתרופוסופיה, פרי הגותו. בית-הספר הראשון הוקם כבית-ספר לילדי פועלים במפעל הסיגריות "ולדורף-אסטוריה" בעיר שטוטגרט שבגרמניה (1919), וזהו מקור שמו של זרם חינוכי זה מאז ועד היום, בעולם כולו. בטקס פתיחת בית הספר הראשון התייחס שטיינר לשאלת ההיבט החינוכי והסביר כי אין הכוונה להביא לאדם המתהווה את ה"דוגמה" שלנו, או את העקרונות והשקפת העולם של האנתרופוסופיה. אין המטרה להפעיל חינוך דוגמטי, אלא השאיפה היא באמצעות מדע הרוח להפוך את המעשה החינוכי לעשייה חינוכית חיה. "אנו חותרים לקבל במתודיקה ובדידקטיקה שלנו את אשר עשוי לנבוע ממדע חי בתור פעולה אנושית נפשית. מתוך המדע המת יכול לבוא רק ידע מת, ומתוך מדע הרוח החי ינבעו מתודיקה, דידקטיקה ותפיסה במובן הרוחי, שעמן נוכל ללמד ולחנך. לכך אנו חותרים!".
תפיסה חינוכית
במרכז תפיסתו החינוכית של חינוך ולדורף ניצבת גישה של פסיכולוגיה התפתחותית של שטיינר. גישה זו דומה בקוויה העיקריים לתפיסות ההתפתחותיות המרכזיות בחינוך, כגון אלו של פיאז'ה, אריקסון וקולברג. אולם בנבדל מאלו, אינה נובעת מניסויים עם ילדים אלא מגישתו הרוחנית של שטיינר. הגישה רואה את הילד כיישות מתפתחת, ואת הילדות כפרק זמן משמעותי ובעל ערך בפני עצמו. הילדות נתפסת כתקופה של הבשלה, של צמיחה פנימית ושל התפתחות הדרגתית של כישורים, איכויות והבנות.
לאור גישה זו, נתפס הילד כיישות בהתהוות וצמיחה אלי הבגרות, ולא כמבוגר קטן. חינוך ולדורף אינו שואל מה יש ללמד בתחום ידע זה או אחר, אלא איך ללמד בהתאם להתפתחותו הספציפית של ילד מסוים וקבוצת בני גילו. תוכניות הלימודים, המתודות ודרכי הלימוד, הגישה לילד, האווירה הלימודית, סביבת הלימוד וכל שאר האלמנטים של חיי בית הספר מותאמים לשלב ההתפתחותי שבו נמצאים הילדים. בקצרה ניתן לדבר על העקרונות הבאים בחינוך ולדורף:
יישום מחשבה התפתחותית
חינוך ולדורף מבוסס על פסיכולוגיה התפתחותית שנובעת ממחקריו הרוחניים של שטיינר. עם זאת היא דומה בקוויה העיקריים לתפיסתם ההתפתחותית של פיאז'ה, אריקסון וקוהלברג. בבסיסה עומדת החלוקה של הילדות לשלוש תקופות של שש-שבע שנים, כאשר בכל אחת מהן מרוכזים המאמצים החינוכיים לטיפוח איכויות אחרות, כגון: פעילות, חושים, משחק ותנועה בראשונה; אמנות ואסתטיקה, תמונות פנימיות ועבודה עם הלכי נפש בשנייה; חשיבה מופשטת, עבודת כפיים מקצועית בסדנאות ובתחומי מלאכה ומעורבות בקהילה בשלישית. אלא שהמחשבה ההתפתחותית אינה נעצרת בכך, היא חודרת את כל המעשה החינוכי בבתי ספר ולדורף. כך למשל תוכנית הלימודים במקצועות השונים עוקבת בקפידה אחר התפתחות הילד לאורך השנים ומציבה בכל תחום ותחום קפיצות איכותיות בין כל כיתה וכיתה. בנוסף קיימת התאמה של תכנים, מתודות, אווירה חינוכית וכדומה, לכל שלב ברצף התפתחותי זה.
חשיבות החוויה האמנותית בכל תהליך של הוראה וחינוך
"אנו לא שואפים לטפח חינוך דוגמטי, אנו שואפים ליצור אומנות חינוך מלאת חיים שנובעת מתוך מדע הרוח", הצהיר שטיינר בנאום הפתיחה של בית הספר ולדורף הראשון, ואכן המונח "אמנות החינוך" חוזר פעמים רבות בהרצאותיו ובכתביו החינוכיים. הוא התייחס מכיוונים שונים לתפקידה המכריע של האמנות ולתהליכים האמנותיים בבית הספר. בתי ספר ולדורף עושים שימוש באמנות כאחד מהכלים המשמעותיים ביותר הן מבחינת האקלים החינוכי, הן מבחינת ההתייחסות החינוכית לתלמידים והן מבחינת אמצעי ומתודות הלימוד וההוראה. כך למשל ישנה פתיחה אמנותית בשירה, בדקלום, במשחק או במוזיקה של כל יום לימודים, נעשה שימוש במתודות הוראה אמנותיות שמשלבות את תחומי האמנות השונים והמגוונים (ציור ורישום, מוזיקה ושירה, תנועה, משחק, פיסול) כאמצעי הוראה עיקרי בכיתות היסוד, פרויקטים אמנותיים משולבים במקצועות ההוראה, וקיים תרגול של כל התלמידים (ללא בחירה) באמנויות השונות עד לסוף התיכון.
שילוב אוכלוסיות שונות
כבר בבית ספר ולדורף הראשון בשטוטגרט הייתה כיתה לילדים בעלי צרכים מיוחדים, שלא היו מסוגלים להשתלב בכיתות הרגילות, ושטיינר התייחס אליה ארוכות בשיחותיו עם המורים. מחנכים רבים הלכו בעקבות רעיונות אלו וייסדו עם השנים בתי ספר ולדורף, שרואים בשילוב של אוכלוסיות חריגות, קרי ילדים בעלי צרכים מיוחדים, ילדים בעלי רקע סוציו-אקונומי קשה, ילדי מהגרים וילדים בעלי ליקויי למידה קשים, אידיאל אנתרופוסופי ראוי להגשמה. אידיאל זה מדגיש את הפוטנציאל החיובי שיש בשילוב ילדים בעלי צרכים מיוחדים הן להם עצמם והן לילדים בעלי התפתחות תקינה. גם תפיסה זו יוצאת מתוך ראייה הוליסטית של הילד והאדם, לפיה על הילד לחוות סביבו גם את הביטויים החריגים של ההתפתחות האנושית כדי לקבל תמונה רחבה ופתוחה של האדם השלם.
ניהול משותף – רפובליקה של מורים
כבר באירוע הפתיחה של קורס ההכשרה למורים הראשון שערך שטיינר ערב הקמת בית הספר הראשון, הוא הדגיש כי בכוונתו לייסד בית ספר שמבוסס על ניהול משותף:
ניתן לשלב את החינוך האנתרופוסופי בחינוך הרגיל וזאת בתקווה ללמוד מהחינוך האנתרופוסופי שיטות לימוד שיוכלו להשפיע לטובה על תוכנית הלימודים, צורת הלמידה, המורים והתלמידים בחינוך הרגיל (למידה מתוך תנועת החיים, עמותת רימון; מיד"ע, 2016, חינוך ולדורף בישראל, 2000).
"לכן בית ספרנו ינוהל בצורה משותפת, רפובליקנית ולא באופן היררכי. אצלנו תהיה באמת רפובליקה של מורים ולא מנהל, הוראות וכדומה, אנחנו חייבים להפנים את האפשרות שכל אחד מאיתנו (המורים לעתיד) הוא בעל האחריות המלאה לכל מעשיו. כל אחד חייב להיות בעל אחריות מלאה."
שלבי ההתפתחות
על פי תפיסה זו, התפתחות הילד מחולקת לשלושה שלבים עיקריים:
שיטות הוראה בבית הספר היסודי
בבית הספר היסודי - כיתות א' עד ח' - מכוונים את התלמידים קודם כל לפיתוח עולמם הפנימי. הכוונה היא ליצור מערכת שתטפח, תדגיש ותעודד את התפתחות עולם הרגש והחוויה הפנימית של הילד. הידע כשלעצמו, איסוף האינפורמציה, האימון השכלי והלמידה המופשטת - מפנים מקומם בחינוך זה לטובת לימוד יצירתי ומלא חוויות שקשור לעולמו הפנימי של הילד, ולליווי אינטנסיבי וחם של כל ילד.
האמנות משמשת ככלי הטוב ביותר ללימוד בגיל זה. מטבעה פונה האמנות לרגש ולחוויה ומעצבת אותם. חינוך ולדורף בבית-הספר היסודי הוא קודם כל חינוך אמנותי. כל מקצוע ומקצוע נלמד באופן האמנותי ביותר, ושיעורי האמנות אינם נלמדים לאחר השיעורים העיוניים אלא כחלק מהם, כך שכל שיעור ושיעור הופך לחוויה אמנותית יוצרת.
פעילויות האומנות כוללות: ציור ורישום, שירה ומוזיקה, דרמה, דקלום, תנועה וריקוד והאוריתמיה שלה תרומה ייחודית משל עצמה. היא מבוססת על שפה ועל צליל ותורמת לפיתוח השפה והדיבור בעזרת שירה ומוזיקה. דוגמה לאומנות בתהליך הלמידה, בלימודי גאוגרפיה ניתן ליצור מחול ואדמה מפה של המדינה, וכך להפנים בצורה ישירה, מעורבת ופעילה את צורתה. דוגמה נוספת, בלימודי הטבע אפשר לעצב חיות וצמחים באמצעות פיסול, ציור וכדומה.
במסגרות ולדורף משחקים בצעצועים ובמשחקים פשוטים, העשויים מחומרים טבעיים, ללא צורה מוגדרת ומעוצבת ככל הניתן, כגון פיסות בד, בובות פשוטות, קוביות עץ ועוד. פשטות המשחק מאפשרת לילד להפעיל את המשחק כרצונו ועל פי דמיונו ועולמו הפנימי. לדוגמה, חתיכת עץ טבעית יכולה להיות עץ, בית, סוס או מכונית. לעומת זאת מכונית העשויה בפרטי פרטים לעולם תישאר מכונית. כמו כן, גם סביבת המשחק עדיף שתהיה גם היא פשוטה ולא מעוצבת.
בבית ספר ולדורף נהוגה שיטת לימוד בתקופות. כל כיתה לומדת נושא אחד בצורה אינטנסיבית ומעמיקה במשך תקופה של כמה שבועות.
מהלך השיעור מתחלק לשלושה חלקים: בחלקו הראשון התלמיד יהיה קשוב לתוכן עיוני חדש, לאחר מכן הוא יבחר פעילות תנועתית אשר תתן ביטוי להבנת הנושא, ובחלק האחרון יעסוק בעבודה עצמית בתחום האמנותי, לפי הבנתו את הנושא הנלמד בכיתה.
חינוך ולדורף בישראל
בישראל החל חינוך זה את דרכו בשנות ה-1980, עם יוזמות של חינוך מיוחד בבאר שבע ובעפולה, ואחר כך (1985) נוסדו הגנים הראשונים בירושלים ובקיבוץ הרדוף. בית-הספר ולדורף בהרדוף היה בית הספר היסודי הראשון בארץ (1989). הוא גם משלב דרך חינוכית זו במסורת היהודית ובתרבות של ארץ ישראל. אליו הצטרפו לאחר כמה שנים בית הספר ולדורף בירושלים (בית ספר "אדם"), ובית הספר ולדורף בקריית טבעון ("שקד"), ואחר-כך בית ספר "זומר" ברמת גן ו"אורים" בכפר הירוק. מספר שנים מאוחר יותר נוסדו בתי ספר כאלה במשגב ("עודד"), בבאר שבע ("נטע ארז"), באזור מודיעין ("בית חינוך אלומות "), בנס ציונה ("שיבולים") ובערים נוספות. נכון ל-2017 קיימים בארץ 26 בתי ספר יסודיים, שישה תיכונים (הבולטים מביניהם בית הספר רימון בפרדס חנה, זומר ברמת גן ובית הספר התיכון בהרדוף) יותר ממאה גנים ושמונה מוסדות להכשרת מחנכים הפועלים לפי חינוך ולדורף. במכללה אקדמית ע"ש דוד ילין בירושלים פועלת הכשרת מורים ברוח חינוך ולדורף המשולבת בלימודי תואר ראשון ותעודת הוראה במסלול בית ספר יסודי.
החינוך האנתרופוסופי שונה בכמה תחומים וגישות מתפיסת משרד החינוך בישראל אך עם זאת ישנם מקצועות חובה הנלמדים בהתאם לדרישות משרד החינוך (לדוגמה: קריאה וכתיבה, חשבון, תורה, שפות זרות, מדעי הטבע – כימיה, פיזיקה, ביולוגיה, גאוגרפיה ומדעי הסביבה, אנטומיה, בוטניקה, זואולוגיה, גאולוגיה...).
ארגון הגג של חינוך ולדורף בארץ נקרא: "הפורום הארצי לחינוך ולדורף" והוא מייצג את מוסדות החינוך בפני המוסדות, מתווה את מדיניות התנועה, אחראי לפרסום ושיווק, ועוד.
אשרי יושבי ביתך
אַשְׁרֵי יוֹשְׁבֵי בֵיתֶךָ (בקיצור אשרי או תְּהִילָּה לְדָוִד) הוא קטע תפילה הנאמר פעמיים בתפילת שחרית (בפסוקי דזמרא ולפני קדושה דסידרא, ובשבת ויום טוב שאין אומרים קדושה דסידרא בשחרית, אומרים אותו לפני הכנסת ספר תורה), וכן בתחילת תפילת מנחה. ברוב הקהילות נוהגים לפתוח את אמירת הסליחות בקטע תפילה זה.
קטע התפילה זה, הוא תוכנו של מזמור קמ"ה בספר תהילים, בתוספת 2 פסוקים לפניו ופסוק אחד אחריו.
נוסח התפילה
כאמור, עיקרו של הקטע הוא מזמור תהילים, הפותח במילים: , וממשיך בפסוקים לפי סדר הא"ב.
למזמור הוקדמו שני פסוקים. ראשית, הפסוק: ואחריו הפסוק שחותם את מזמור תהלים :. במחזור ויטרי וסידורים קדומים אחרים נמצאים לפני המזמור שבעה פסוקים שכוללים המילה "אשרי". בעלי התוספות ערערו על נוסח זה, וקבעו שיש להוסיף רק את הפסוק "אשרי יושבי ביתך".
לסוף המזמור נוסף פסוק החתימה:.
חשיבות התפילה
המזמור נכלל שלוש פעמים בסדר היום, ועל פי התלמוד:. אף על פי שיש נוסחאות שאינן גורסים את המילים "שלוש פעמים" בלשון הגמרא, הוא נאמר בפועל שלוש פעמים ביום בכל נוסחאות התפילה, פעמיים בשחרית ופעם אחת במנחה. חשיבות מיוחדת מיוחסת על ידי התלמוד לפסוק לאות פ: "פותח את ידיך ומשביע לכל חי רצון", ולכן יש כמה מנהגים הקשורים באמירתו בתפילה.
לנוטריקון הפסוק הראשון, "אשרי יושבי ביתך עוד יהללוך סלה", משמעות לפי הקבלה, שכן זה צירוף האותיות אבי"ע י"ס שהן ראשי תיבות שמותם של ארבעת העולמות אצילות בריאה יצירה עשיה ו-י' (10) הספירות שבכל אחד מהעולמות.
מגילות מדבר יהודה
בשנת 1956 נמצאה מגילת תהילים במערה 11 בקומראן, ובה מופיע נוסח דומה של המזמור עם מספר שינויים. כל המופעים של השם המפורש ה' נכתבו בכתב העברי הקדום ואחרי כל פסוק נוספו המילים "ברוך ה' וברוך שמו לעולם ועד".
בנוסף התגלה פסוק המשלים את האות נ' שחסרה בנוסח המסורה, ושם נכתב "נאמן אלוהים בדבריו וחסיד בכל מעשיו". פרופ' דוד פלוסר שיער כי רגליים לדבר שאין זה הפסוק המקורי (שאולי נשמט מוקדם יותר) כי אם תוספת שבאה להשלים את האלפבית, וזאת משום שבשונה מכלל המזמור שבו משתמשים בשם המפורש "ה'", פסוק זה עושה שימוש בשם "אלוהים" דווקא, וכך כותב גם אלכסנדר רופא.
הטקסט הכתוב הוא:
אנטונוב An-178
אנטונוב An-178 (באוקראינית: Антонов Ан-178) הוא מטוס תובלה צבאי לטווח קצר ובינוני שתוכנן על ידי חברת אנטונוב האוקראינית ומבוסס על מטוס אנטונוב An-158 (An-148-200).
המטוס הוכרז ב-5 בפברואר 2010, ייצורו יצא לדרך ב-16 באפריל 2015 והטיסה הראשונה בוצעה ב-7 במאי 2015.
ה-An-178 הוצע כדי להחליף מטוסים מיושנים כמו אנטונוב An-12, An-26 ו- An-32. למטוס תהיה חבילת אוויוניקה הדומה ל-An-148, וישתמש במנועי Progress D-436-148FM.
ה-An-178 הוא מתחרה פוטנציאלי עבור אלניה C-27J ספרטן מאיטליה, EADS CASA C-295 מספרד, לוקהיד מרטין C-130J מארצות הברית, Embraer KC-390 מברזיל והאיליושין Il-276 הרוסי. החברה מתכננת לבנות יותר מ-200 מטוסים.
עיצוב ופיתוח
An-178 הוא מטוס תובלה גבוה עם כנף סחופה בינונית, כנפי כנף וזנב T. המסגרת האווירית עשויה מסגסוגות אלומיניום וחומרים מרוכבים. גוף המטוס חצי-מונוקוק עם חתך עגול. ציוד הנחיתה הנשלף מורכב משני גלגלים ראשיים וגלגל אף כפול. מערכת בקרת הטיסה היא מערכת דו-צדדית כפולת כנפיים, המורכבת משני חלקים: FCS-A ו- FCS-B, אשר כל אחד מהם אחראי על שני ערוצי בקרה. משטחי בקרת הטיסה כוללים שקעים ליד קצות הכנף, ארבעה ספויילרים לבקרה, שישה ספוילרים עם מעלית-מהירות/בלם מהירות, הגה כיוון והגה עילי, עם מערכת גיבוי כבל חירום מכנית. כוח המטוס מגיע משני מנועי טורבו -פאן D-436-148FM, רכובים על עמודונים מתחת לכנפיים ויחידת עזר, שמסוגלים להעביר 18 טונות מעל 1,000 ק"מ, או 10 טונות מעל 4,000 ק"מ.
הלוחות החיצוניים של הכנף (כולל כנפי כנף), גוף המטוס הקדמי עם תא הטייס ורגלית גלגל האף מגיעים מה-An-158. אחיזת המטען מוגדלת מעט, ויש זוג גלגלים עיקריים נוסף מכל צד. המטוס ערך את הופעת הבכורה המערבית שלו בתערוכת האוויר בפריס 2015.
הבנות ביילין–אבו מאזן
ההבנות התבססו על ההחלטות האו"ם 242 ו338 והציעו תוואי גבול חדש בין ישראל לבין המדינה הפלסטינית, המתבסס על קווי 67 תוך חילופי שטחים. המדינה הפלסטינית על פי ההסכם תקום ב-90% משטחי יו"ש. 10% הנותרים - שטחים המאכלסים אז כ-70% מהמתנחלים, יועברו לישראל בתמורה לשטחים בצפון הנגב - שיסופחו למדינה הפלסטינית. ההסכם קבע גם שבקעת הירדן ושטחים בצפון ים המלח יועברו בסוף שנת 2007 לידי הפלסטינים.
בנוגע לירושלים, ההסכם קובע חלוקה מנהלית בעיר. חלוקת הריבונות בירושלים תתרחש רק עם קביעתו של פתרון הקבע, אך נקבע שירושלים תישאר מאוחדת כשדגל פלסטין מונף מעל הר הבית. בירת המדינה הפלסטינית, שתקרא אלקודס, תהיה שכונת אבו דיס. המדינה הפלסטינית תהיה מפורזת, ויוסכם בעתיד על דרכים לאפשר מעבר בטוח בין רצועת עזה ליהודה ושומרון.
ההסכם לא כולל הכרה מצד ישראל בזכות השיבה הפלסטינית, ומציע פתרון אלטרנטיבי לבעיית הפליטים הפלסטיניים. הפליטים יוכלו לממש את זכות השיבה בגבולות המדינה הפלסטינית. ההתנחלויות יוכלו להישאר בתנאי שלא יוגדרו כישובים ליהודים בלבד. כך תוכל ישראל להימנע מן הצורך לפנותם בכח. ההסכם לא כולל באופן מפורש (אם כי בוודאי באופן משתמע) את סוף הסכסוך בין ישראל והפלסטינים, אך הוא כולל הסדרי ביטחון למשך 12 שנה.
מעמדן של ההבנות אינו מחייב מכיוון שלא נחתמו באופן רשמי על ידי אף אחד מהצדדים. ההסכם היה אמור להיות מוצג לראש ממשלת ישראל תוך מספר ימים מחתימתו הראשונית ולהוות בסיס להסדר קבע עתידי. אולם, ימים בודדים אחרי השגת ההבנות נרצח רבין והמהלך נקטע. שמעון פרס אשר החליף את רבין בתפקידו לאחר הרצח דחה את מסמך ההבנות. מאוחר יותר, במהלך השיחות על הסדר הקבע לקראת ועידת קמפ דייוויד, דחה אותן גם אהוד ברק. ביילין התבטא מאוחר יותר כמתחרט על שהשלים עם החלטתו של פרס ולא נאבק לניצול ההזדמנות.
ההסכם נחשף בתקשורת בחודש מרץ 1996, כאשר זאב שיף כתב אודותיו בעיתון הארץ.
מרקו בן ברוך
מרקו בן ברוך (נולד ב-7 במרץ 1963) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר, ומזוהה בעיקר עם הפועל צפרירים חולון. בן ברוך הוא מלך שערי הקבוצה בכל הזמנים.
קריירה
בן ברוך החל לשחק כדורגל באופן רשמי רק בגיל 17 בקבוצת הנוער של גדנ"ע יהודה, לאחר שירותו הצבאי הצטרף לקבוצת צפרירים חולון ששיחקה בליגה א' ובהמשך לאחר האיחוד עם הפועל חולון כשנקראה הקבוצה "הפועל צפרירים חולון". תחילה שימש כשחקן מחליף ובהמשך התבסס מקומו הרכב הפותח והוא הפך לעושה המשחק ומוביל הכדור של הקבוצה לאורך שנים רבות.
לאחר ששיחק בצפרירים 12 עונות רצופות, בהן העפיל עם הקבוצה פעמיים (87', 90') לליגה הבכירה והעפלה לחצי גמר גביע המדינה בעונת 1994–1995, בתחילת עונת 1995–1996 חתם במכבי עירוני אשדוד מהליגה הארצית במטרה לעלות איתה לליגה הבכירה, אך הקבוצה ויתרה על העלייה באמצע העונה ובן ברוך עבר לקבוצת הפועל רמת גן, איתה סיים במקום השישי בליגה הארצית. בעונת 1996–1997 חזר לצפרירים והעפיל עימה לליגה הבכירה בעונת 1997–1999. בן ברוך המשיך בקבוצה עד לפרישתו בגיל 36.
לאחר הפרישה פנה בן ברוך לתחום הקולינריה ובהמשך עבד כנהג אוטובוס בחברת דן.
מרקו בן ברוך השתייך לסגל נבחרת ישראל, בה הופיע פעמיים.
אליט
אליט הוא מרכיב מינרלי עיקרי בקלינקר של צמנט פורטלנד. נוסחתו הכימית: 3CaO·SiO2, שמו המקוצר לפי הכימיה של חומרים צמנטים: C3S.
אליט הוא אחד מארבעת המינרלים: אליט, בליט, טריקלציום וצליט המרכיבים את הקלינקר (ישנם עוד 5 מינרלים הנמצאים בקלינקר, אך הם לא מופיעים בצורה קבועה). תכולתו בקלינקר נעה בין 45 ל-50 אחוזים.
האליט התגלה בשנת 1897 על ידי טרנבום (Törneborn) בעת שעסק בחקר מבנה המינרל טריקלציום סיליקט.
ב-1977 גילתה הגאולוגית שולמית גרוס את המינרל בתצורת חתרורים שבנגב, ולצורה הטבעית של המינרל (בניגוד לאליט שנוצר באופן מלאכותי) ניתן השם חתרוריט על שם המקום בו נתגלה.
עצי אשוח 3
עצי אשוח 3 (ברוסית: Ёлки-3), הוא סרט דרמה קומי רוסי בהפקתו של טימור בקממבטוב והוא סרט ההמשך לסרטים "עצי אשוח" ו"עצי אשוח 2".
הסרט יצא לאקרנים ב-26 בדצמבר 2013. הסרט נחשב לאחד מסרטי הקולנוע הפופולריים ביותר ברוסיה, לאחר שצפו בו 4.3 מיליון איש והרוויח יותר ממיליארד רובל רוסי.
במתכונת דומה לסרטים הקודמים, הסרט מגולל כמה סיפורים אך מתמקד בנושא עיקרי לפיו כל מעשה טוב זוכה לתגמול.
הפקה
צילומי הסרט נערכו מפברואר ועד יוני 2013 באלמטי שבקזחסטן ובמספר ערים ברוסיה, לרבות אופה, סמרה, פרם, מגניטוגורסק, קרסנודר, יקטרינבורג, וורונז', אירקוטסק, נובוסיבירסק, סנקט פטרבורג, ולדיקווקז ובקלינינגרד.
אבי כרמל
אבי כרמל (נולד בשנת 1960) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה שהתמחה בסגנון הגב.
ביוגרפיה
כרמל התאמן בקבוצת השחייה של מכבי תל אביב.
1976
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1976 זכה כרמל במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:28.9 דקות, אחרי דב ניסמן (2:25.3 דקות) ואלון אקר מהפועל בית קמה שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 16 (2:25.8 דקות)
המכביה ה-10
בתחרות השחייה של המכביה העשירית שנערכה בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי 1977 זכה כרמל במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם רון קרמן, מייק גרינשפן וניר שמיר בשיא ישראלי חדש של 4:04.93 דקות (השיא הקודם עמד על 4:08.1 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף חודש ספטמבר אותה שנה זכה כרמל בשתי מדליות זהב אישיות, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.28 דקות, לפני רון קרמן ממכבי חיפה (1:04.98 דקות) וחברו לקבוצה ערן קרקו (1:07.88 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:20.22 דקות, לפני ערן קרקו (2:30.27 דקות) ואיתן רותם מהפועל גבעת חיים (2:32.61 דקות).
1978
בתחרות שמונה האומות שנערכה באוניברסיטת תל אביב ביולי 1978 זכה כרמל במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם קרמן, גרינשפן ושמיר בתוצאה של 4:05.67 דקות, מאית השנייה בלבד לפני הרביעייה מספרד. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:20.59 דקות.
1980
בתחרות שמונה האומות שנערכה באדינבורו, סקוטלנד בסוף יוני 1980 שיפר כרמל את שיאיו הישראלים. הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:15.22 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש נוסף של 1:03.14 דקות.
מדרש ויסעו
מדרש ויסעו הוא מדרש חז"ל קדום המופיע בילקוטים מאוחרים (ילקוט שמעוני וילקוט מעם לועז) ונזכר בפירוש הרמב"ן לתורה. מדרש זה מוסיף על המסופר בספר בראשית ומספר על מלחמותיהם של בני יעקב באמוריים ובצבאו של עשו, שבע שנים לאחר הרס שכם על ידי שמעון ולוי, שבא בעקבות אונס דינה אחותם.