cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שירות המילואים בישראל
המילואים באתוס הישראלי ובתרבות הפופולרית
עד לשנות התשעים חלק גדול מתושבי המדינה שירת שירות מילואים, ועומס המילואים היה רב יחסית (לרוב חודש בשנה ולעיתים אף כפול מכך). סביב שירות המילואים הישראלי נרקם פולקלור עשיר. איש המילואים, ה'מילואימניק', תואר כחייל טוב לב, עצלן מעט אך בעל הומור, כושר אלתור ותושייה, שנחלץ לשירות המדינה ממניעים אידאולוגיים. הופעתו מרושלת, וכוללת "מדי חצי ב'", זיפים והיעדר גומיות בנעליים. נטען שדמות המילואימניק היא התגלגלות דמותו של הצבר (שמסמל חספוס חיצוני ורכות פנימית) או של לוחם הפלמ"ח (שמסמל איכר מוסרי, היודע לאחוז בנשק להגנתו).
בקולנוע ובטלוויזיה
הסרט הבולט ביותר המתאר את הווי שירות המילואים מזווית הומוריסטית הוא סרטו של אסי דיין בכיכובם של שלישיית הגשש החיוור וטוביה צפיר, "גבעת חלפון אינה עונה". הסרט מתאר את הסיטואציות הקומיות הנוצרות במפגש בין העולם האזרחי ממנו באו משרתי המילואים, לעולם הצבאי הנוקשה, המקובע והנלעג לעיתים. קומדיה נוספת העוסקת באופן הומוריסטי במפגש שבין עולם המילואים הנוקשה של שנות ה-70 לעולם האזרחי בישראל של אותם ימים היא סרט הטלוויזיה "הללויה", שזכה בפרס האקדמיה הישראלית לדרמות טלוויזיה בשנת 2004.
בשנת 2005 הופקה סדרת הטלוויזיה "מילואים", של בני ואורי ברבש, המתארת הווי של פלוגת מילואים הנקראת לשירות בשטחים.
המילואים בהומור הישראלי
מאפיין בולט בשירים ישראלים העוסקים בהווי המילואים הוא הנימה ההומוריסטית השזורה בתיאור הווי זה. מִבּין שירי המילואים הבולטים, שהפכו לקלאסיקה במוזיקה הישראלית עוד בשנות השישים, התפרסם במיוחד השיר ההומוריסטי של להקת החלונות הגבוהים: "פגישה במילואים", הידוע יותר בכינויו הפופולרי: "באנו למילואים".
שלישיית הגשש החיוור הציגה מערכונים רבים שעוסקים בהוויית המילואים. המפורסם בהם הוא המערכון "המכונית המגויסת", שמתאר את הווי השירות של אנשי מילואים לאחר מלחמת ששת הימים, המשרתים ביחידה צבאית שאפסנה מכוניות שגויסו למלחמה. המערכון אף הוצג בחוץ לארץ ביידיש ונחל הצלחה רבה. מערכונים ידועים נוספים הם "שיח טבחים", שמתאר מפגש של שני טבחים מילואימניקים ותיקים המעלים זכרונות מימי קום המדינה עם חייל סדיר, ו"פגז קומפוט" שבו מבקש איש מילואים להשתחרר מהשירות על מנת להתחתן.
יונה זרצקי
יונה זרצקי (1928 – 11 בפברואר 1988) היה במאי ומפיק עצמאי, בעל חברה להפקת סרטים.
חייו
נולד בגרודנו שבפולין. למד בימוי והפקה בצרפת ב"אידק" ובמכון לפילמולוגיה באוניברסיטת פריז.
בשנת 1949 עלה לישראל. את דרכו בארץ התחיל כצלם ביחידת ההסרטה של הגדנ"ע. אחר-כך עבד שנים אחדות במכון לפריון העבודה והייצור. התמחותו בנושאי חקלאות ותעשייה הקנתה לו מעמד מיוחד בתחום זה.
בשנת 1968 ביים, והפיק בשיתוף עם מוטי סלונים, את הסרט העלילתי "אסירי החופש". ייחודו של הסרט בכך שמשתתף בו לראשונה בקולנוע הישראלי, בצורה בולטת ומשמעותית, שחקן ערבי (יוסף פרח) והעלילה עוסקת בנושא ערבי. הסיפור סובב סביב שלושה אסירים שיצאו מבית הסוהר לחופשה בת 24 שעות, בהם אסיר ערבי החוזר לכפרו ולמשפחתו. הסרט זכה להדים חיוביים והוצג בפסטיבלים ברחבי העולם: בברלין, אדינבורו, מלבורן, ובפסטיבל סרטים בנושא זכויות האדם בשטרסבורג. כן שודר בתוכנית יוקרה של ה-BBC, "הקולנוע העולמי". הסרט זכה בפרס בפסטיבל פנום פן. בזכות "אסירי החופש" הפך יונה זרצקי להיות מעין מומחה לנושאים ערביים והוא ביים עשרות סרטי שירות על נושאים ערביים לטלוויזיה.
בין הסרטים הדוקומנטריים שהפיק וביים: התמחותו בשטח החקלאי הביאה לו הזמנה מטעם ממשלת תאילנד, שעבורה הפיק שלושה סרטים על נושאי הפיתוח החקלאי.
עסק גם בנושאי אמנות והפיק עבור שירות הסרטים הישראלי סרטים על הציירים ראובן רובין, נחום גוטמן, משה קסטל ומרדכי ארדון.
יונה זרצקי נפטר בישראל מהתקף לב בגיל 60 בשנת 1988.
קישורים חיצוניים
סרטים בבימויו של יונה זרצקי מתוך אתר ארכיון שפילברג
חתול ביצות
מאפיינים
ממדי גופו של חתול הביצות גדולים יחסית לחתולים אחרים. אורכו בלי הזנב כ-70 ס"מ ומשקלו בין 7 ל-13 ק"ג. זנבו, לעומת זאת, קצר ביחס לגופו, ואורכו מגיע עד 30 ס"מ. צבע הפרווה שונה במקצת אצל התת-מינים השונים. הצבעים נעים בין חום, אדמדם, כתום כהה או צהבהב.
לגורים הקטנים פסים לאורך גופם, אך הם נעלמים עם ההתבגרות. רגליהם של הבוגרים וזנבם מעוטרים בפסים בגווני שחור או חום כהה. אוזני חתול הביצות מחודדות מעט אך לא מחודדות כאזני קרקל. רגליהם ארוכות, יחסית, ושריריות. כפות הרגליים מרופדות בפרווה רכה. בחלק גדול מהמאפיינים הפיזיים שלו, דומה חתול הביצות לשונר, וזהו המקור לכינויו.
באזורים מסוימים, חולק חתול הביצות את תחום מחייתו עם בני אדם, ולעיתים הוא אף נכנס לכפרים ואזורים מיושבים כדי למצוא בהם מזון. חתול הביצות חי באזורים שגובהם עד 2,500 מטרים, אולם הוא נפוץ יותר במישורים ועמקים.
מזונו של חתול הביצות כולל בעיקר בעלי חיים קטנים כמו מכרסמים קטנים ארנבות ועכברים, עופות, צפרדעים ולעיתים אף דגים. החתול הוא פעיל לילה. הוא מסוגל לשחות היטב, ולעיתים הוא מזנק למים כדי לתפוס דג או דו-חי.
חתול הביצות הוא בעל חיים יחידאי (כלומר; חי לבדו כל ימות השנה מלבד תקופת ההזדווגות והחיזור). הוא ביישן מטבעו ומשתדל להתרחק ככל האפשר בבני אדם.
הריון הנקבה נמשך כ-65 ימים ובסופו נולדים בין 3 ל-4 גורים. הגורים נולדים כשהם חסרי ישע ותלויים לחלוטין באימם בשבועות הראשונים לחייהם. במהלכם היא מביאה להם מזון שצדה ומלמדת אותם כישורי ציד שישמשו אותם בעתיד. משך החיים המקסימלי של חתול ביצה בטבע הוא 14 שנים.
בישראל חיים חתולי ביצות ברוב חלקי הארץ. הם נצפו בעמק החולה, בקעת הירדן, עמק בית שאן, עמק יזרעאל, מישור החוף הצפוני, השפלה, צפון הנגב והערבה. על פי "הספר האדום של החולייתנים בישראל", תפוצתם מגיעה ל־600 פרטים.
כריסטופר נולאן
כריסטופר נולאן (באנגלית: Christopher Nolan; נולד ב-30 ביולי 1970, בלונדון שבאנגליה) הוא במאי קולנוע בריטי. מוכר בעיקר בשל בימוי המותחן הפסיכולוגי "ממנטו", מותחן המדע הבדיוני "התחלה" ויצירת הטרילוגיה המחודשת לסרטי "באטמן". לעיתים הוא משתף פעולה עם אחיו ג'ונתן נולאן ועם השחקנים כריסטיאן בייל, מייקל קיין, מריון קוטיאר, ג'וזף גורדון-לוויט וקיליאן מרפי ביצירת סרטיו. כריסטופר נולאן הוא המקים של חברת ההפקה "Syncopy Films".
הסרטים של נולאן עוסקים בעיקר בנושאים פילוסופיים, אתיים ומטאפיזיים, החוקרים את המוסר האנושי, הקונספט של הזמן, וטבעה של הזהות האישית. סרטיו ידועים בנרטיב הלא-ליניארי שלהם, במטא-בדיון, ובדמויות גבריות האובססיביות בנוגע לעבר. נולאן ידוע בכך ששילב אלמנטים של ארט האוס בסרטים שוברי קופות.
קורות חיים
נולאן נולד בלונדון, בן אמצעי מתוך שלושה. אביו האנגלי, ברנדן ג'יימס נולאן, היה מנהל פרסום, ואמו האמריקנית, כריסטינה (לבית ג'נסן), הייתה מורה לאנגלית. ילדותו הייתה מפוצלת בין לונדון לאוונסטון, אילינוי, והוא בעל אזרחות בריטית ואמריקנית. אחיו הצעיר, ג'ונתן, הוא תסריטאי, במאי ומפיק טלוויזיה.
נולאן הושפע במיוחד מסרטו של סטנלי קובריק "2001: אודיסיאה בחלל" (1968) וסרטו של ג'ורג' לוקאס "מלחמת הכוכבים" (1977). בגיל 7 החל ליצור סרטים עם מצלמת "סופר 8". בשנת 1989 הוקרן ב-"Image Union" של ה-P.B.S סרטו "טרנטלה".
נולאן למד ספרות אנגלית באוניברסיטת לונדון והחל ליצור סרטי 16 מילימטר. סרטו הקצר "Larceny" הוקרן בפסטיבל הסרטים של קיימברידג' ב-1996. לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון שלו בספרות אנגלית ב -1993 עבד נולאן כקורא תסריטים, צלם ומנהל סרטים ארגוניים וסרטים תעשייתיים. במהלך תקופה זו בקריירה שלו, נולאן לא זכה להצלחה מרובה בניסיונות להניע פרויקטים אישיים; הוא תיאר את התקופה כ"ערימה של מכתבי דחייה".
קריירה
בשנת 1998 יצא לאקרנים סרט הביכורים של נולאן "מעקבים", שאותו מימן אישית וצילם עם חברים. הסרט מספר את סיפורו של סופר צעיר ומובטל (ג'רמי תיאובאלד), אשר עוקב אחר זרים ברחובות לונדון, בתקווה שיספקו עבורו חומר לרומן הראשון שלו, אבל לאט לאט הוא נמשך אל עולם הפשע. את הרעיון לסרט קיבל נולאן מחוויה אישית, כאשר פרצו לביתו שלו בלונדון: "יש קשר מעניין בין זר המסתכל בחפצים שלך לבין הרעיון של מעקב אחר אנשים באקראי דרך קהל - זה לוקח אותך אל מעבר לגבולות הרגילים של יחסים חברתיים". הסרט נעשה בתקציב צנוע של 3,000 ליש"ט, אשר מומן מכספו האישי של נולאן, וצולם בסופי שבוע למשך כשנה.
כתוצאה מההצלחה של 'מעקבים', קיבל נולאן את ההזדמנות לעשות את פריצת הדרך שלו עם "ממנטו". במהלך טיול משיקגו ללוס אנג'לס, אחיו ג'ונתן שיתף איתו רעיון שהיה לו לסיפור קצר, בשם "ממנטו מורי", על אדם עם אמנזיה אנטרוגרדית המחפש אחר רוצח אשתו. נולאן פיתח תסריט עם מבנה שפורש את הסיפור בצורה הפוכה ליניארית. אהרון ריידר, מנהל של ניומרקט פילמס, אמר שזה "אולי התסריט החדשני ביותר שראיתי אי פעם". הסרט קיבל תקציב של 4.5 מיליון דולר. ממנטו, בכיכובם של גאי פירס וקארי-אן מוס, הופיע לראשונה בספטמבר 2000 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בוונציה וזכה לשבחים. בסיל סמית, בספר הפילוסופיה על ז'אנר הנאו-נואר, מצייר השוואה ל"מסה על שכל האדם" של ג'ון לוק, הטוען כי זיכרונות מודעים מהווים את הזהויות שלנו, נושא שנולאן בוחן בסרט. הסרט זכה להצלחה בקופות וקיבל מספר פרסים, ביניהם פרס האקדמיה ופרס גלובוס הזהב עבור התסריט שלו, פרסי הרוח העצמאית לבמאי הטוב והתסריט הטוב ביותר, ופרס גילדת הבמאים של אמריקה (DGA).
שנה לאחר מכן ביים את "אינסומניה", בכיכובם של אל פצ'ינו ורובין ויליאמס. לאחר אינסומניה, נולאן תכנן סרט ביוגרפי של הווארד יוז בכיכובו של ג'ים קארי. הוא כתב תסריט, עליו אמר שהוא "התסריט הטוב ביותר שכתבתי אי פעם", אבל כאשר נודע לו כי מרטין סקורסזה עושה את הטייס (2004), הוא וויתר על התסריט ועבר לפרויקטים אחרים. הוא קיבל הצעה לביים את "טרויה" (2004), אך סירב.
בשנת 2005 ביים את הסרט "באטמן מתחיל" (בכיכובו של כריסטיאן בייל), המהווה אתחול לסדרת סרטי "באטמן" המבוססים על גיבור הקומיקס הנלחם בפשע בעודו עוטה חליפת עטלף עם שלל פטנטים ואמצעי לחימה. הסרט זכה לביקורות משבחות ובעקבותיו יצא לאקרנים בקיץ 2008 הסרט השני בסדרת באטמן המחודשת, שנקרא "האביר האפל", בכיכובם של כריסטיאן בייל והית' לדג'ר. הסרט זכה להצלחה קופתית, הכניס יותר מ-1.004 מיליארד דולר וזכה בשני פרסי אוסקר מתוך שמונה מועמדויות. נולאן הקדיש סרט זה לזכרו של הית' לדג'ר, אשר גילם בסרט את "הג'וקר" ונפטר בינואר 2008, חצי שנה טרם יציאת הסרט לאקרנים. ב-2012 יצא הפרק החותם של הטרילוגיה, "עלייתו של האביר האפל", (בכיכובם של כריסטיאן בייל, אן האת'וויי וטום הארדי) וגם זה היה שובר קופות. על הבימוי וכתיבת התסריט (ביחד עם אחיו ג'ונתן נולאן והתסריטאי דייוויד ס. גויר) לסרטי באטמן החדשים, שזכו לשם טרילוגיית האביר האפל, זכה נולאן לשבחים רבים, בייחוד על האופי הרציני והאפל של הסרטים. "האביר האפל" זכה לביקורות מהללות והפך לאחד משוברי הקופות הגדולים אי-פעם. הסרט "עלייתו של האביר האפל" הפך גם הוא לשובר קופות שהכניס אף יותר מ"האביר האפל" (שניהם הכניסו מעל מיליארד דולר כל אחד).
ב-2006 ביים את סרט המסתורין "יוקרה", על פי ספרו של סופר המדע הבדיוני הבריטי כריסטופר פריסט (שבו כיכב כריסטיאן בייל).
בקיץ 2010 יצא סרטו "התחלה". הסרט הוא מותחן פסיכולוגי בדיוני, המדבר על כוח החשיבה, הלא מודע ועולם החלומות ומככבים בו השחקנים לאונרדו דיקפריו, ג'וזף גורדון-לוויט, אליוט פייג', טום הארדי, מריון קוטיאר, קן ואטאנבה, קיליאן מרפי ומייקל קיין. נולאן בילה 10 שנים בכתיבת התסריט. גם הסרט הזה זכה להצלחה ענקית והתקרב למיליארד דולר הכנסות.
בנובמבר 2014 יצא סרטו "בין כוכבים" - סרט מדע בדיוני המתבסס על תורת היחסות הכללית. הסרט הכניס למעלה מ-671 מיליון דולר בקופות. ב-21 ביולי 2017 יצא לאקרנים סרטו דנקרק העוסק בפינוי כוחות בעלות הברית מדנקרק בתחילת מלחמת העולם השנייה.
בסוף 2020, לאחר דחייה של כחצי שנה בשל מגפת הקורונה, יצא סרטו טנט העוסק בנושא היפוך זמן ונשען על כמה תיאוריות מדעיות. הסרט הכניס 360 מיליון דולר בקופות וזכה בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר. באותה שנה נודע כי סרטו הבא יעסוק ברוברט אופנהיימר ובנשק גרעיני ויתבסס על הספר "פרומתאוס אמריקאי: הניצחון והטרגדיה של אבי פצצת האטום". הסרט יצא ביולי 2023 ונקרא "אופנהיימר".
סגנון קולנועי
נולאן תיאר את תהליך הכתיבה שלו כשילוב של אינטואיציה וגאומטריה. "אני מצייר הרבה דיאגרמות כשאני עובד. אני חושב הרבה על תחריטים של אשר, למשל, זה משחרר אותי, אני מנסה למצוא מודל מתמטי או מודל מדעי שידגים את הקצב הנכון".
עבודתו של נולאן בוחנת נושאים קיומיים, אתיים ואפיסטמולוגיים כגון חוויה סובייקטיבית, עיוות זיכרון, מוסר אנושי, טבע הזמן, סיבתיות ובניית זהות אישית. "אני מוקסם מהתפיסה הסובייקטיבית שלנו את המציאות, כולם תקועים בנקודת מבט ייחודית מאוד, פרספקטיבה ייחודית על מה שכולנו מסכימים להיות מציאות אובייקטיבית, והסרטים הם אחת הדרכים שבהן אנו מנסים לראות דברים מנקודת מבט זהה". מבקר הקולנוע, טום שון, תיאר את יצירתו של נולאן כ"מותחנים אפיסטמולוגיים, אשר התשוקה של הגיבורים הוא לתשובות סופיות, בעל כורחם הם נאלצים לנהל משא ומתן עם מציאות חידתית שבה האמת תמיד מחוץ להישג ידם". במאמר שכותרתו "הפלאים הרציונליים של כריסטופר נולאן" מייק ד'אנג'לו טוען כי הקולנוען הוא מטריאליסט המוקדש לחקר פלאי העולם הטבעי. "כמעט כל סרט שהוא עשה אי-פעם, ולא משנה עד כמה הוא דמיוני, ניכרת האמונה שאפשר להסביר את היקום כולו על ידי תהליכים פיזיים".
נולאן אוהב למשוך תשומת לב לטבעו המניפולטיבי של המדיום הקולנועי. הוא משתמש בטכניקות נרטיביות וסגנוניות כדי להכריח את הצופה לשאול את עצמו מדוע סרטיו מורכבים בדרכים כאלה ומדוע הם מעוררים תגובות מסוימות. הוא משתמש בעריכה כדרך לייצג את המצב הפסיכולוגי של הדמויות, למזג את הסובייקטיביות שלהם עם זאת של הקהל. לדוגמה, ב"ממנטו", סדר הסצנות הוא הפוך מבחינה ליניארית, כדי להציב את הקהל באותו מצב תודעה של לאונרד, שאינו מסוגל ליצור זכרונות חדשים. ב"יוקרה", עלילה מרובה בטריקים וקסמים הנוגעים בנושאים של דואליות והונאה משקפים את המבנה הנראטיבי של הסרט, בכך יוצר אנלוגיה של סרט קולנוע כקסם האולטימטיבי.
ב"דנקרק", נולאן בנה את שלושת צירי הזמן השונים כדי לחקות את השפרד טון באופן כזה שהוא "מספק תחושה מתמשכת של אינטנסיביות, שרק עולה ועולה". בשנת 2017 התאורטיקן וההיסטוריון דוד בורדוול כתב על האובססיה של נולאן בנסיונותיו למצוא גשר בין הסובייקטיביות של הדמות אל האובייקטיביות של המצלמה: "מסרט לסרט הוא מוצא אפשרויות חדשניות במה שרוב היוצרים מטפלים בהם באופן שגרתי. הוא במאי מאוד מהורהר, כמעט תאורטיקאי, בעקשנותו להפוך מוסכמות מסוימות לכאן ולכאן, כדי לחשוף את האפשרויות הבלתי צפויות שלהן".
על הגישה שלו לנארטיב קולנועי, נולאן אמר, "אני תמיד מוצא את עצמי שואף לאנלוגיה של מבוך. תחשבו על פילם נואר ואם אתם מדמיינים את הסיפור כמבוך, אתם לא רוצים להיות תלויים מעל המבוך, צופים בדמויות עושות את הבחירות הלא נכונות, כי זה מתסכל. אתם באמת רוצים להיות איתם במבוך, לבצע את הפניות שהם מבצעים, זה הרבה יותר מלהיב. אני די אוהב להיות בתוך המבוך."
קונספט הזמן
הנושא החוזר והבולט ביותר של נולאן הוא מושג הזמן. הבמאי זיהה שלכל סרטיו "היה קשר מוזר עם הזמן, בדרך כלל במובן מבני, שמאלץ את הצופה לחוות את הסובייקטיביות של הזמן בכלים הייחודים למדיום הקולנועי עצמו". הפילוסופית אמה בל טוענת כי הדמויות, ביוזמתן, אינן נודדות בזמן אמת, אלא הן נמלטות מהזמן על ידי כך שהן מושפעות ממנו - מבססות את האשליה שהזמן לא עבר, ואינו חולף עכשיו, הן מרגישות את הזמן בחומרה: הרס מרצון של חוויותיהן על ידי יצירת מספר רב של קיום סימולטני". זאת אף על פי שבאף אחד מסרטיו אין ממש נסיעה בזמן, אלא סוג של משחקי זמן בנארטיב עצמו. ב"ממנטו" הוא לאחור. ב"התחלה" הוא לתוך המוח, כאשר כל שכבה של מודעות מגבירה את המהירות והאינטיסיביות של ההתרחשות. ב"בין כוכבים" הזמן הוא אויב ממשי כאשר הצוות נודד בין כוכבים שונים, ובכל כוכב הזמן זז בצורה שונה שמשפיע בצורה טראגית על גיבורי העלילה. ב"דנקרק" הוא מקוטע ומשתלב באזורי מלחמה שונים כך שהסיפור עצמו הופך למלחמה. ב"טנט" הסרט כולו עוסק בהיפוך זמן, ומחציתו השנייה היא למעשה מסע בזמן לאחור עד הנקודה שבה התחיל הסרט.
חיים אישיים
נולאן נשוי לאמה תומאס, שאותה הכיר באוניברסיטה בלונדון כשהיה בן 19. היא עבדה כמפיקה בכל סרטיו, ויחד הקימו את חברת ההפקה סינקופי בע"מ.
הוא גם הביע הערצה לאובייקטיביות מדעית, ורוצה שיישמו אותה "בכל היבט של הציוויליזציה שלנו".
נולאן הוא עיוור צבעים.
ג'ולייט ריילנס
ג'ולייט ריילנס (באנגלית: Juliet Rylance; נולדה ב-26 ביולי 1979) היא שחקנית ומפיקה אנגלייה, הידועה מהופעתה בסרט הדרמה "יום וליל".
ביוגרפיה
ריילנס נולדה בשם ג'ולייט ואן קמפן בהמרסמית' שבלונדון, למלחינה קלייר ואן קמפן והאדריכל כריס ואן קמפן. אחותה הצעירה נטשה הייתה יוצרת קולנוע.
הוריה התגרשו כשהייתה בת שבע, ואמה התחתנה אחר כך עם השחקן מארק ריילנס. היא למדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
קריירה
תפקידה הגדול הראשון של ריילנס אחרי שסיימה את הלימודים ב-RADA היה בדמות מדיאה במחזה "אמבטיה. מיטה. פארק" מאת ניל לביוט בתיאטרון יוניון בלונדון. בהמשך שיחקה בתפקיד פרדיטה במחזה "אגדת חורף", ובתפקיד קרסידה ב"טרוילוס וקרסידה" בתיאטרון שייקספיר גלוב. היא גילמה את הסופרת מרי סידני במחזה "I Am Shakespeare" שכתב אביה החורג מארק ריילנס וביים מתיו וורקוס בתיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר ובסיור הופעות. באותה שנה יחד עם דייוויד סטורזקר ותמרה הארווי הקימה חברת הפקה משלה בשם "Theater of Memory". היא כיכבה בהפקות של החברה במחזות "רומיאו ויוליה" ו"אמבטיה. מיטה. פארק" בתפקיד יוליה ומדיאה בהתאמה.
ב-2009 גילמה ריילנס את דזדמונה במחזה "אותלו" בתיאטרון בעיר ניו יורק. על הופעתה הייתה מועמדת לפרס לוסיל לורטל. אחר כך הופיעה בפרויקט של סם מנדס, מיזם משותף של האקדמיה למוזיקה בברוקלין ותיאטרון אולד ויק בלונדון. היא שיחקה בתפקידי רוזלינד ומירנדה לצדו של בעלה שגילם את אולנדו ואריאל בהתאמה. ב-2010 זכתה ריילנס בפרס אובי על הופעתה בתפקיד רוזלינד.
ב-2012 כיכבה ריילנד בסרט האימה "רוח זדונית". ב-2013 שיחקה והפיקה את הסרט "Days and Nights" המבוסס על המחזה "השחף" מאת אנטון צ'כוב. בעלה כתב וביים את הסרט.
מ-2014 עד 2015 שיחקה ריילנס בדרמה הרפואית "הניק" של רשת סינמקס.
ב-2017 הופיעה ריילנס בסדרה "מקמאפיה בתפקיד רבקה, ארוסתו של אלכס גודמן (ג'יימס נורטון).
חיים אישיים
ב-2008 התחתנה ריילנד עם השחקן כריסטיאן קמרגו בבניין העירייה של ניו יורק. השניים הכירו כשעבדו עם אביה החורג מארק ריילנס בתיאטרון שייקספיר גלוב.
שחר בר דוד
שחר בר דוד (נולד ב-6 בינואר 1983) הוא יזם אינטרנט ומרצה. אחד ממייסדי הרשת החברתית המקוונת "מקושרים" וחברת התוכן וההפקות "שרוטונים", בה הוא מכהן כיום כמנכ"ל.
ביוגרפיה
בר דוד התחתן בתאריך 9/11/16 עם שיר בר דוד וב-26/11/18 נולד בנם הראשון, דורי בר דוד. המשפחה מתגוררת ברמת גן.
קריירה מקצועית
בשנת 2004 הקים בר דוד יחד עם שני השותפים ויקי גלאם וגיא כהן אתר אינטרנט שלימים ייקרא "מקושרים". האתר פעל כרשת חברתית חינמית בין השנים 2004–2014. ברשת היו כמיליון משתמשים רשומים.
בפברואר 2007 הקים יחד עם ניב פועל, את חברת "שרוטונים". כיום עוקבים אחרי "שרוטונים" למעלה ממיליון עוקבים ומנויים דרך מגוון רשתות חברתיות שנות (אינסטגרם- 171,000, פייסבוק- 218,000, יוטיוב- 564,000). החברה הפיקה מעל 780 סרטונים הכוללים תכנים מקוריים ותכנים מסחריים, בהם צפו נכון להיום למעלה מ-391 מיליון. בר דוד מכהן כמנכ"ל החברה.
בנובמבר 2016 נבחר שחר בר דוד לאחר מ-100 המשפיענים על הדיגיטל בישראל על ידי ארגון מנהלי הדיגיטל. בשנת 2019 נבחר על ידי אתר אייס לאחד מ-40 המשפיעים בעולמות המדיה, הפרסום, שיווק, דיגיטל ויחסי ציבור שהם מתחת לגיל 40.
בר דוד מעביר הרצאות על יזמות, תוכן ושיווק בפני קהלים רבים: אוניברסיטאות, מכללות, מגמות תקשורת וקולנוע, כנסים, ארגונים, תוכניות טלוויזיה ועוד.
Paparazzi
Paparazzi (בעברית: פפראצי) הוא הסינגל החמישי והאחרון של זמרת הפופ האמריקאית ליידי גאגא מתוך אלבום האולפן הראשון שלה, The Fame (2008). השיר יצא לאור ב-6 ביולי 2009 דרך אינטרסקופ רקורדס. גאגא כתבה והפיקה את השיר עם רוב פוסארי שמתאר את המאבקים של גאגא בחיפוש אחר תהילה, כמו גם איזון בין הצלחה ואהבה. מבחינה מוזיקלית, הוא מושפע מסינת'-פופ ודאנס-פופ ומילותיו מתארים מעקב אחרי מישהו לתפוס תשומת לב ותהילה.
את הקליפ הנלווה שלו ביים ג'ונאס אקרלונד והוא מציג את גאגא ככוכבת נערצת, שנמצאה על ידי צלמי פפראצי כמעט נהרגת על ידי החבר שלה (אותו מגלם אלכסנדר סקושגורד). הוא מראה את הישרדותה, הקאמבק שלה, נקמתה בחבר שלה וחוויותיה בדרך לתהילה. הקליפ זכה בשני פרסי הווידאו קליפים של MTV בשנת 2009 על בימוי האמנות הטוב ביותר והאפקטים המיוחדים הטובים ביותר. גאגא ביצעה את השיר בטקס הפרסים ובמהלך הופעתה הציגה אמנות ביצועים המסמלת את ההשפעה השלילית של התהילה שהובילה למותה על הבמה. הופעות קידום נוספות לשיר התקיימו בכול סיבובי ההופעות שלה, האחרון שבהם הוא סבב ההופעות הקבוע שלה בלאס וגאס בין 2018–2020, "Lady Gaga Enigma".
רקע וכתיבה
לפני שעלתה לתודעה, פגשה גאגא את מפיק המוזיקה רוב פוזארי במרץ 2006 והחלה לצאת איתו בחודש מאי. גאגא נסעה מדי יום לניו ג'רזי כדי לעבוד על שירים שכתבה ולכתוב חומרים חדשים עם פוזארי. תוך כדי עבודה משותפת, הוא השווה את הרמוניית הקול שלה לזו של הזמר פרדי מרקורי, הזמר המוביל של להקת קווין. הוא גם יצר את שם הבמה שלה, "ליידי גאגא", על שם השיר של הלהקה, "Radio Ga Ga". אף על פי שהקשר המוזיקלי בין פוסארי לגאגא נכשל בהתחלה, הצמד התחיל לכתוב שירים נוספים עבור גאגא. לקראת סוף שנת 2007, חברת הניהול של גאגא הציגה אותה בפני כותב השירים ומפיק רד וואן שלאחר מכן התחיל לכתוב ולהפיק שירים עם גאגא. בשנת 2008, גאגא עברה לעיר לוס אנג'לס כדי לעבוד בהרחבה עם חברת התקליטים שלה בשביל להשלים את אלבום הבכורה סופית, "The Fame", והקימה צוות יצירתי בשם "Haus of Gaga" שיכין את תלבושותיה בעתיד ואת האביזרים היצירתיים במסעי ההופעות והווידאו קליפים שלה. "Paparazzi" היה אחד השירים שנכתבו על ידי גאגא ופוסארי שגם הפיקו אותו. בריאיון עם רולינג סטון בשנת 2009, נזכרה גאגא ביחסיה עם מתופף כבד בשם לוק, שהפך להשראה לרוב השירים על The Fame, כולל "Paparazzi". השיר הפך לסמל של גאגא שעוזר לה להימלט מהנרקיסיזם שלה והתשוקה לתהילה. היא התאהבה בלוק, כינתה אותו "אהבת חייה", מוכנה להיות המעריצה שלו, להפוך את המצלמה ולצלם אותו. "Paparazzi" היה הסינגל השלישי של האלבום באירלנד, איטליה ובריטניה, הרביעי בקנדה ובארצות הברית והחמישי באוסטרליה, צרפת וניו זילנד. אף על פי ש-"LoveGame" יצא ב-6 ביולי 2009, בבריטניה וכעבור ארבעה ימים באוסטרליה, "LoveGame" תוכנן לצאת במהדורה השלישית של הגרסה הראשונה של האלבום, אך בהתחשב בכך שמילותיו והקליפ שלו שנויים במחלוקת, הוחלט כי "Paparazzi" יצא במקומו.
בריאיון ל-דיילי טלגרף כשנשאלה על הפירושים השונים בשיר ענתה,
ביקורת
השיר זכה לשבחים רבים מצד מבקרי המוזיקה, ונחשב לאחד השירים הטובים ביותר בדיסקוגרפיה של גאגא שנים לאחר צאתו. בשנת 2011 כינה אותו מגזין הרולינג סטון לשיר השני של גאגא בגודלו בכל הזמנים, והילל את נושא השיר והקצב. ג'יל מנז ממגזין הבילבורד, תוך כדי סקירתו של על סבב ההופעות, "The Fame Ball Tour", החמיא לשירה של גאגא באומרו, "הבלדה האובססיבית לתהילה 'פפראצי' הראה עד כמה הוא יכול להיות מיומן בטווח שלו". ייתכן שתמאס במהירות הפעולה של לשמוע את נושא האלבום חוזר על עצמו ללא הרף, אך המנגינה של 'פפראצי' תופסת מקום במוחך ומסרבת לזוז". סטיבן תומאס ארלוויין מאתר הביקורות, AllMusic קרא לשיר חכם ואמר שהוא "מתפקד בו זמנית כ-"שיט פופ מפואר וכפרודיה מרושעת עליו".
פרייה אלן ממגזין טיימס חשבה כי "אפילו שלישיית השירים המספקת את ליבת נושא הסלבריטאים של האלבום ("Paparazzi", "Beautiful, Dirty, Rich", ו-"The Fame") לא מתלבטים על דמיון התהילה הממכר. במקום להתבונן בפסיביות". דייוויד בולס מהאתר Digital Spy שיבח את החלטתה של גאגא להוציא שיר "אמצעי" אחרי שני הלהיטים ("Just Dance" ו-"Poker Face") באומרו כי השיר מגובה בקליפ מעצבן באופן מצחיק, נראה שגאגא עדיין מחזיקה אותנו בחיבוק שלה, אה וצועקת לעוד". אוון סוודי מהאתר PopMatters אמר כי גם "פפראצי" וגם הסינגל הקודם "Poker Face" דומים לסגנונות המוזיקליים של הסינגל הראשון "Just Dance", אך הוסיף כי "אף פעם לא מרגיש שגאגא חוזרת בכוונה על עצמה. במקום זאת, תקלות נובעות רק מכיסוי שטח שברור שהיא לא מוכנה אליו".
פרידום דה לאק מעיתון הוושינגטון פוסט אמר ש-"אף על פי שגאגא הופכת לרצינית במקצת תוך כדי שהיא שרה, "Paparazzi" במורת רוח, נראה שטוח וחסר פנים וגם חלש. אריקה האוורד מהאתר New Times Broward-Palm Beach כינה אותו השיר "המספר" ביותר מהאלבום. ג'ון קרמניקה מעיתון הניו יורק טיימס "אמר כי "פפראצי הוא מכתב אהבה מהמצלמה לנושא, אך מפסיק להודות שהחיבה עוברת לשני הכיוונים. כל תפיסה שליידי גאגא משרטטת פעלול משוכלל נעצרת בקור בגיליון הליריקה. התנפנפות סוטה בפשטות שאינה מסגירה שום ציניות". גוף החדשות פיצ'פורק דירג את "Paparazzi" במקום ה-83 ברשימת 100 השירים הטובים ביותר שלהם לשנת 2009. מגזין NME דירג אותו במקום ה-9 ברשימת השירים הטובים ביותר לשנת 2009.
מסחר
בארצות הברית, "Paparazzi" הופיע לראשונה במצעד הבילבורד הוט 100 במקום ה-74 ב-12 בספטמבר 2009. והגיע לשיאו במקום השישי, והפך לשירה הרביעי ברציפות במצעד שנכנס לעשרת המובילים. עם השיר, הצטרפה גאגא לכריסטינה אגילרה, ביונסה, ופרגי כזמרות היחידות בעשור האחרון שהצליחו להכניס ארבעה שירים מאלבום הבכורה שלהן לעשירייה הפותחת. בנוסף הוא הגיע לפסגות המצעדים של שירי הדאנס והפופ בבילבורד, ובכך הפכה גאגא לאמן הראשון שמכניס את חמשת הסינגלים הראשונים שלו לפסגת מצעד הפופ מאז שבעה עשר שנה מהקמתו. בארצות הברית השיר מכר מעל 3,500,000 הורדות דיגיטליות נכון לאפריל 2015. בכך הוא הפך לשירה הרביעי עם מעל לשלושה מיליון עותקים בארצות הברית, והוכתר על ידי "איגוד תעשיית ההקלטות של אמריקה" (RIAA) כפלטינה מרובעת. בקנדה, "Paparazzi" הופיע לראשונה במיקום ה-92 במצעד קנדה הוט 100 ועלה ל-57 בשבועו השני. הוא גם הפך לסינגל הדיגיטלי המרוויח ביותר לאותו שבוע. בשבועו ה-13 ששהה במצעד, הגיע לשיאו במיקום השלישי ב-12 בספטמבר 2009.
באוסטרליה השיר נכנס לראשונה למצעד הסינגלים האוסטרלים למקום ה-73 במצעד ועלה למיקום ה-27 בשבועו השני ב-1 ביוני 2009. בשיאו הגיע למקום השני והפך לסינגל הרביעי של גאגא שנכנס לחמשת המובילים. השיר הוסמך לתואר פלטינה כפולה על ידי "איגוד תעשיית ההקלטות של אוסטרליה" (ARIA) עבור מכירות של כ-140,000 עותקים. בניו זילנד, "Paparazzi" הופיע לראשונה במספר ה-23 במצעד הסינגלים הניו זילנדי ב-22 ביוני 2009 והגיע לשיאו במיקום החמישי. השיר קיבל הסמכה על ידי "איגוד תעשיית ההקלטות של ניו זילנד" (RIANZ) של תואר זהב לאחר שמכר מעל 7,500 עותקים עם כארבע עשרה שבועות ששהה במצעד הרשמי. בבריטניה, "Paparazzi" נכנס למקום ה-99 במצעד הסינגלים הבריטי על בחודש פברואר 2009 עקב הורדות דיגיטליות רבות. בשבועו השלישי ב-21 ביוני 2009 הוא עלה למקום ה-13 לאחר שקפץ מהמיקום ה-43 בשבועו השני. בשבוע הבא השיר עלה למקום השמיני ובסופו של דבר הגיע לשיאו במקום הרביעי. במדינה השיר מכר מעל 585,000 עותקים והגיע לתואר פלטינה על ידי "איגוד תעשיית ההקלטות של בריטניה" (BPI) באירלנד, "Paparazzi" קיבל לראשונה את המיקום ה-38 במצעד הסינגלים האירי, ומיקומו הגבוה ביותר היה הרביעי במצעד. "Paparazzi" הגיע ביציאתו למקום הראשון בגרמניה ובכך הפך לסינגל השני של גאגא שכבש את המדינה.
השיר גם הופיע לראשונה ב-40 המובילים במצעד הרשמי של הולנד במיקום ה-27 ב-18 ביולי 2009, ובשיאו עלה למיקום הרביעי בשבועו השישי. באיטליה, השיר הופיע לראשונה במקום ה-19, לאחר מכן טיפס למיקום השלישי, והפך לסינגל השלישי של גאגא במקום זה במדינה. לאחר כמה שבועות, השיר הפך לפלטינה על ידי "איגוד תעשיית ההקלטות של איטליה" (FIMI) לאור מכירות של מעל ל-30,000 עותקים. בספרד ושוודיה השיר לא נחל הצלחה רבה כל כך אך הצליח להיכנס ל-40 המובילים, ובדנמרק, וברזיל נכנס ל-20 הגדולים.
תקציר
הווידאו קליפ שצולם לשיר הציג את גאגא ככוכבת אבודה שניצודה על ידי צלמים וכמעט נרצחת על ידי בן זוגה. הוא מציג את ההישרדות שלה, את החזרה לתהילה, ואת נקמתה בבן זוגה. כמו גם את החוויות אותן היא חווה בדרך לחזרתה. הקליפ נמשך 8 דקות שבו נראית גאגא מצולמת על ידי צלמי פפראצי כאשר היא מתנשקת עם בן זוגה (אותו מגלם אלכסנדר סקארסגארד) במרפסת. בן זוגה לא נותן לה להשתחרר, היא חובטת בראשו בבקבוק והוא זורק אותה מהמרפסת. קטע זה לא משודר באתר MTV. לאחר מכן מגיעה חזרתה של גאגא. תחילה היא מהלכת ורוקדת בבית מפואר בבגדים חושפניים, כשרקדנים ורקדניות לצידה, בין השאר מוצגות סצנות בהן היא יושבת על ספה שחורה ושרה מול המצלמה או מתנשקת עם מספר אנשים שלא ברור מה זהותם המינית. בסוף הקליפ גאגא נותנת לבן זוגה כוס עם משקה ורוד המכיל אבקה רעילה כנקמה על כך שניסה להרוג אותה, ואז היא מסגירה את עצמה למשטרה. השוטרים לוקחים אותה במכוניתם כשברקע מצלמים אותה עיתונאים ובכך היא מופיעה על כול שערי העיתונים והמגזינים עם כותרות של "היא חזרה", "אנחנו אוהבים אותה שוב", ועוד ובכך מחזירה לעצמה את התהילה שלה והפרסום. כאשר היא מגיעה לתחנת המשטרה היא מצולמת למספר תמונות מעצר ועוזבת את המקום ומופיע כיתוב עם המילים "הסוף".
נכון למרץ 2021 מספר הצפיות שלו ביוטיוב הוא מעל ל-276 מיליון. בשנת 2009 הקליפ זכה בשני פרסי הווידאו קליפים של MTV מתוך כ-5 קטגוריות, "הבימוי הטוב ביותר" ו-"האפקטים המוצלחים". באותה הופעה ביצעה את השיר כשהיא לבושה בסממנים אמנותיים המייצגים את ההשלכות השליליות של הפרסום - שמוביל למוות. המשך העלילה של הקליפ מתרחשת בקליפ של הסינגל "Telephone" אותו גאגא תוציא בשנת 2010 במיני-אלבום השלישי שלה, "The Fame Monster" בו היא יוצאת מהכלא עם עזרתה של הזמרת ביונסה שמשתתפת בשיר. חלקים מן הקליפ פרובוקטיביים במיוחד עד כדי כך שבתחילתו נסגר חלקית באתר יוטיוב.
ביקורת
במגזין הרולינג סטון, הכתב דניאל קרפס, השווה את הווידאו עם הקליפ של השיר "November Rain" של הלהקה Guns N' Roses. אנה פיקארד מהעיתון "הגרדיאן" החמיאה לקליפ ואמרה כי "די הרבה עבודה נכנסה בתוכנו". עם זאת, היא סברה שהסרטון "ארוך מדי". המגזין האמריקאי "אנטרטיינמנט ויקלי" נתן סקירה חיובית של הווידאו, ואמר "הוא נותן לנו עוד יותר בשלב הבא שהגענו לצפות מהילדה סטפני ג'ואן אנג'לינה גרמונטה". נושא הפפראצי של הסרטון קיבל השוואות לקליפ של הזמרת בריטני ספירס משנת 2004 של שירה, "Evreytime".
חדשות MTV כינו את הקליפ כ-"סרט בסגנון רומנטי של שנות הארבעים, זה מוכיח אחת ולתמיד שגאגא היא מקור אמיתי עם חזון ייחודי". הקליפ היה מועמד לחמש קטגוריות בטקס פרסי הווידאו קליפים של MYV לשנת 2009 לפרסים, "הבמואי הטוב ביותר", "העריכה הטובה ביותר", "מיטב אפקטים מיוחדים", "הצילום הטוב ביותר", ו-"העריכה האומנותית הטובה ביותר". בנוסף יחד עם ארבע מועמדויות נוספות לסינגל "Poker Face". בכך היא וביונסה קיבלו את מספר המועמדויות הגבוה ביותר לאותה שנה (9).
הופעות קידום
גאגא ביצעה את "Paparazzi" בשידור חי בתוכנית "London Live" בבריטניה ב-14 בפברואר 2009 כקידום עבור The Fame. השיר גם בוצע בתוכנית הרדיו בבריטניה, "Capital London" בגרסת פסנתר ב-1 במאי 2009. הופעה זו קיבלה מעל ל-15.9 מיליון צפיות באתר YouTube. ב-26 ביוני 2009, גאגא ביצע את השיר בפסטיבל גלסטונבורי. השיר היה שיר הפתיחה של גאגא במהלך סיבוב ההופעות הראשון שלה, "The Fame Ball Tour". המופע התחיל עם וידאו הקדמה בשם "הלב" שבו גאגא שיחק אדם חלופי בשם קנדי וורהול. היא לבשה חצאית קצרה כסופה ושחורה שמזכירה טוטו, עם משולשת חד באזור החזה. היא הייתה מוקפת ברקדניות שלה עם צלחות זכוכית שהיו מכוסים גבישים והסתירו אותה, בזמן שהבמה הייתה מוקפת בערפל ותאורה חשוכה.
השיר גם בוצע בטקס פרסי ה-VMA של שנת 2009. המופע התחיל עם גאגא שוכבת על הרצפה ושרה פזמון קצר מ-"Poker Face", על במה שתוארה כאחוזה מעוטרת עם נברשת ורקדנים עם בגדים לבנים. במהלך ההופעה גאגא שרה את השיר מול הרקדנים שלה והחלה להוריד את בגדיה, בזמן שאחת מרקדנותיה ישבה בכיסא גלגלים לבן מאחוריה. באמצע השיר היא ישבה וניגנה על פסנתר לבן על הבמה והניחה את רגלה על המקלדת, בסיום הניגון על הפסנתר היא מתחילה ללכת ומועדת ודם תיאטרלי מתחילה לנזול על כול החזה של ולנטוף על בגדיה. היא התמוטטה על הבמה מייללת בייסורים כשאחד הרקדנים הרים אותה בעדינות היא החלה להיות תלויה באוויר ללא רוח חיים, והדם נמרח על פניה בהילה מוזהבת המוקרנת על המסך מאחוריה. מאוחר יותר היא העירה כי הביצועים היו עבור האוהדים שלה, גאגא: "רציתי להגיד משהו אמיתי ולא רק לתת הופעה, זה היה באמת עבור האוהדים שלי, שידעתי שיהיו בבית והריעו לי". בסקר שנערך על ידי בילבורד בשנת 2017, הופעה זו היא הרביעית הטובה בכול הזמנים בטקס זה.
גאגא הופיעה עם השיר בעונה השלושים וחמש של הקומדיה הלילית בערוץ NBC, המופע סאטרדיי נייט לייב. "Paparazzi" הוסף לרשימת השירים במסע ההופעות השני של גאגא "The Monster Ball Tour" בשנים 2009–2011. במהלך מסע ההופעות עם השיר גאגא לבשה שמלה ירוקה והותקפה על ידי דג ענקי. היא הסירה את השמלה וירדה מתחת לבמה בחשכה ללבוש את חזיית הזיקוקים שלה. בפזמון האחרון היא חוזרת והורגת את המפלצת ובכך מראה שאינה מפחדת מתהילה יותר. השיר גם הוסף לסיבוב ההופעות השלישי שלה, "Born This Way Ball" בשנים 2011–2013 ובסבב, "ArtRave: The Artpop Ball" ב - (2013-2014). בסבב השני התלבושות של גאגא נראו כתלבושות גומי שחורות ולבנות מנוקדות עם זרועות תמנון שצומחות מהמותניים עד לראשה. אדם קרלסון ממגזין הבילבורד אמר כי התלבושת גרמה לגאגא להיראות כמו "אורסולה מהסרט 'בת הים הקטנה'". בשנת 2017, השיר הוסף לרשימת השירים של מסע ההופעות השישי של גאגא לקידום אלבומה "Joanne" בשם, "Joanne World Tour" המופע מסתיים עם הרקדנים של גאגא שמתקיפים אותה. השיר נכלל בסבב ההופעות הקבוע של גאגא בלאס וגאס, "Lady Gaga Enigma" שבמהלכו ביצעה את השיר ב-2 סוגי מופעים שונים. בסוג המופע הראשון (אניגמה) ביצעה את השיר בכלוב מעופף דמוי כדור שמורם מעל הקהל, ואילו בסוג המופע השני (ג'אז ופסנתר) היא מבצעת אותו על פסנתר, עם ליווי תזמורת מלאה.
ויכוח ואיאדוליד (1335–1336)
ויכוח ואיאדוליד היה ויכוח שהתנהל בעיר ואיאדוליד, בספרד במאה ה-14 בין מומר בשם אבנר מבורגוס, שלאחר הטבילה נקרא אלפונסו, ובין היהודים.
היסטוריה
לאחר התנצרותו החליט אבנר, שבעברו שימש כראש ישיבה, לרדת לחיי היהודים; הוא פרסם התקפות קשות בשפה העברית והספרדית על היהודים. בוויכוח שהתקיים בוואיאדוליד ביוזמתו, בסוף 1335 או בתחילת 1336, האשים אבנר את היהודים, כי בתפילת "שמונה עשרה" באומרם את "ברכת המינים" (הברכה "ולמלשינים לא תהיה תקווה וכל המינים כרגע יאבדו..."), הם מתכוונים לנוצרים. הרבנים היהודים הסבירו שוב ושוב כי כונתם היא לאפיקורסים ולמוסרים מישראל, אך לשווא. המלך אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה, האמין לדברי המומר אבנר, ואסר את אמירת "ברכת המינים".
אינפקציה (להקה)
הלהקה לא נחשבה לחלק מהמיינסטרים המוזיקלי ולא הושמעה ברדיו. בעיקר בשל הטקסטים הפרובוקטיביים שלה. אך צברה קהל מעריצים בהופעות שקיימו במועדונים. קהל המעריצים הנרחב משך לבסוף את תשומת לבה של חברת MCI, והיא חתמה עם הלהקה על חוזה להפקת אלבום. האלבום "ככה מפנקים" יצא בשנת 2000 בהפקתם המוזיקלית של חברי להקת רוקפור: ברוך בן יצחק ואלי לולאי. לאחר הפצת האלבום נתגלע סכסוך משפטי בין הלהקה לחברת MCI, סכסוך שגרם להפסקת הפצת האלבום. לבסוף זכתה הלהקה במשפט מול חברת התקליטים, וקיבלה את הזכויות על האלבום. בשנת 2005 חתמה הלהקה על חוזה הפצה עם חברת התקליטים NMC. במאי 2005 יצא אלבומם השני, "בכיף", וכשבועיים אחריו הופץ מחדש גם אלבומם הראשון.
הופעות הלהקה נוטות להיות חריגות, וכוללות תלבושות מוזרות, קטעי קישור וגרסאות כיסוי לשירי ילדים או להיטים, ביניהם "עד הקצה" של דנה ברגר.
היסטוריה
אינפקציה הוקמה בשנת 1995 מיד לאחר גיוס ההרכב:
ב-1996 הוציאה הלהקה את קלטת הדמו הראשונה שלה, וזו כללה את השירים "עוד יום בחיי" המוכר כ"טמפון עם דם", "נקרופיל", "זכוכיות על הלשון", "ככה מפנקים" ו"רוק ישראלי". לאחר מכן החליפה הלהקה את הבסיסט שגיא צורף בירון שראל. חבר אחר, ערן רוטזק, הודיע על כוונותיו לפרוש מהלהקה כבר לאחר הוצאת הדמו, ולבסוף פרש מהלהקה. במקומו תפס גיא בן-שטרית את עמדת הגיטרה, ורן יורגנסון צורף ללהקה בתור מתופף. בהמשך השנה הורכב הדמו השני; הוא הגיע לחנויות וכל עותקיו נמכרו. בשנת 1999, לאחר שטרטר החליט להתמקד בתפקידו כסולן, צורפה ללהקה הקלידנית שרית שצקי (שנודעה בעבר כמנהיגת להקת הפאנק "Anus"). בהרכב זה החלו חברי הלהקה להקליט את אלבומם הראשון, ככה מפנקים. בסוף אותה שנה פרשה שצקי, וב-2000 יצא האלבום לאור. האלבום אף קיבל הכרה כבר לפני יציאתו בתוכנית הרדיו "נקודת הג'ק" בהגשת ג'קי שרגא. לאחר הוצאתו הודיע רן יורגנסון על כוונותיו לעזוב את הלהקה ועומרי הנגבי הצטרף ללהקה ותפס את עמדת התופים במקומו. חברי הלהקה הוציאו את האלבום "בכיף" בשנת 2005, זמן קצר לאחר צירופו של החבר השישי, טל מטמור, שהיה אחראי לעיבודי המחשב וגם מנגן על גיטרה. גיא בן שטרית ועומרי הנגבי חברים היום בלהקת אטליז.
האיחוד
בספטמבר 2014 התאחדו אינפקציה בהופעה במועדון הבארבי בתל אביב. לאחר שנמכרו כל הכרטיסים מראש, גם לשְלוש ההופעות שנוספו, החליטו חברי הלהקה לצאת לסיבוב הופעות ארצי. באיחוד השתתפו כל חברי הלהקה לדורותיה על אותה במה.
בנובמבר 2016 התקיימה הופעה של הלהקה בהרכב מחודש - ניר טרטר וגיא בן-שטרית מלוּוים בשלושה נגנים חדשים וצעירים - רועי חן, דוד בנימיני והדר לוי.
דיסקודרמוליד
דיסקודרמוליד ( שם כימי: Discodermolide-(+) ) הוא חומר טבע ממשפחת הפוליקטידים שהתגלה בתחילת שנות ה-90 ובעל תכונות אנטי-סרטניות ואנטי-פטריתיות. מבנהו הכימי מרכב משמונה פולי-פרופינואט וארבע יחידות אצטט.
היסטוריה
הדיסקודרקמוליד התגלה ובודד ב-1990 על ידי הכימאי סאראת' גונאסקרה והביולוג רוס לנגלי, שני מדענים ב- Harbor Branch Oceanographic Institution. החומר מוצה באמצעים כימיים מתוך ספוג המים העמוקים הקריבי Discodermia dissoluta. מבנהו של החומר פוענח באמצעות NMR. החומר מוצה מתוך הספוג בניצולת של 0.002% (16.13 מיליגרם חומר/קילוגרם ספוג). מכיוון שדיסקודרמוליד רגיש לאור, הספוג חייב להיאסף בעומקים הנמוכים מ-30 מטר מתחת לפני הים.
תכונות
החומר הוא אחד מהחומרים האנטי-סרטניים והאנטי-פטרייתיים החזקים ביותר הידועים לאדם והריכוזים הנדרשים ממנו על מנת לבצע פעולות אילו קטנים פי 10–100 מחומרים בעלי פעולה דומה (כדוגמת טקסול או נוקודזול).
אלכסנדרו הרע
אלכסנדרו הרע (רומנית: Alexandru cel Rău; ? – 20 במרץ 1597), הידוע אצל היסטוריונים רומנים גם בשם אלכסנדרו השלישי של מלודובה ולפעמים אלכסנדרו החמישי של ולאכיה, היה שליט מולדובה ביוני 1592 ושליט נסיכות ולאכיה (מונטניה) בין אוגוסט 1592 – ספטמבר 1593.
דיסקודרמוליד
תכונות
באמצעות חבירה אל המיקרוטובולין (חלק מהשלד התאי), מסוגל הדיסקודרמוליד למנוע את שלב ה"קטסטרופה" (הפירוק המהיר של המיקרוטובולין), ליצור כעין מקלעה א-נורמלית של כישור המיקרוטובולין ולעצור את מחזור התא בשלב ה-G2 (השלב שקודם להתפצלות התא לשני תאים) או בשלב ה-M (שלב הפיצול עצמו). בכך מזכיר הדיסקודרמוליד את התרופה הוותיקה לטיפול בסרטן, טקסול (Taxol), אך מחקרים מצביעים על כך שהראשון יעיל יותר בטיפול בתאים סרטניים. כך לדוגמה, מציג הדיסקודרמוליד מספר תכונות עיכוביות אשר מתעדפות אותו על פני הטקסול: הדיסקודרמוליד חובר לאותו אתר שטקסול חובר על כישור החלוקה, אך באפיניות גבוהה יותר. דיסקודרמוליד גם מסיס מטקסול בשני סדרי גודל, נוטה לפעול בטווח רחב יותר של טמפרטורות ובאופן כללי פועל בריכוזים נמוכים יותר (איור 3).
אלכסנדרו הרע
רקע משפחתי
אלכסנדרו הרע היה בנו מחוץ לנישואים של בוגדאן לפושניאנו ונכדו של אלכסנדרו לפושניאנו.
דיסקודרמוליד
תכונות
דיסקודרמוליד הראה גם פעילות אנטי סרטנית כלפי תאים סרטניים אשר עמידים בפני תרופות אנטי סרטניות אחרות כדוגמת Epothilone או טקסול [8]. בדומה לתרופות אחרות המטווחות את המיקרוטובולין גם הדיסקודרמוליד מציג אנטי-פטרייתית [9].
סינתזה מלאכותית
מופק במקור מהספוג הקריבי Discodermia dissoluta
אלכסנדרו הרע
מלכותו
במשך מלכותו הקצרה סייע אלכסנדר הרע במימון שיפוץ הקפלה הרומנית (פאראקליס) ע"ש יוחנן המטביל "פרודרומוס" במנזר סנטה קתרינה על הר סיני. אולץ על ידי נושיו להישאר לגור באיסטנבול, בסופו של דבר הואשם בקשר נגד הסולטאן והוצא להורג על ידי חניקה ב-20 במרץ 1597.
צאצאיו
יורשו היחיד הידוע היה בן בשם פטרו (? - 8 ביוני 1619)
דיסקודרמוליד
סינתזה מלאכותית
הודות לתכונותיו כאחד מהחומרים האנטי-סרטניים החזקים ביותר, המראה יכולות מדהימות אף בריכוזים הנמוכים בסדר גודל או שניים מחומרים דומים הנמצאים בשוק, ניסו מספר קבוצות מחקר לסנתז את החומר באופן מלאכותי. אך אליה וקוץ בה – אין כיום דרך ריאלית להפיק כמויות מספקות של החומר מהספוג ושיטות כימיות לא הראו הצלחה בייצור כמויות מסחריות שלו, בין השאר, עקב מספר הצעדים הגדול שסינתזת חומר זה דורשת. ייתכן, עם זאת, שהתשובה לבעיה זו אכן טמונה בתוך הספוג – בתצורת בקטריה סימביונטית תאורטית אשר היא אחראית על יצור החומר. אנזימים בקטריאליים דומים והעובדה שמרבית המולקולות במשפחת הפוליקטידים אכן מיוצרים על ידי חיידקים מצביעים על כך שזוהי אפשרות ריאלית.
גידול האורגניזם במערכות סגורות/ מערכות פתוחות-מבוקרות או גידולים של שורות תאים להפקת חומרים אלו הם שיטות יקרות, לא מפותחות דיין וסובלות גם הן מניצולת נמוכה. אם כך, עומדת בפני המבקשים לייצר חומר טבע באופן סינתטי מספר ברירות – סנתוז באמצעים כימיים, סנתוז באמצעים ביולוגים או שילוב של השניים (כמו סינתזה ביולוגית של תוצר ביניים בניצולת גבוהה והמשך סינתזה כימית במספר צעדים מועט לעבר תוצר הסופי).
סינתזה כימית
כ-5 קבוצות שונות ניסו לסנתז את החומר באפן סינתטי והתוצאות עד כה הן בינוניות – אמנם הניצולת שהושגה היא גבוהה בהרבה מזו המקורית ובידי החוקרים די חומר בשביל ניסויים קליניים, אך הניצולת לא הייתה גבוהה (כ-4%) ומספר הצעדים הכימיים הנדרש הוא גבוה; כך לדוגמה, 60 גרם של חומר פעיל דרש 39 צעדים, 17 שלבי ניקיון בקולונות כרומטוגרפיה, 20 חודשים ומאמץ משותף של כ-43 כימאים. מחקרים שבוצעו על ידי ריצ'רד הק ומדענים נוספים איפשרו לזרז את התהליך.
סינתזה סמי-ביולוגית
הכישלון היחסי בסינתוז החומר באופן כימי, הובילו את החוקרים לנסות ולסנתזו באופן ביולוגי וכימי משולב. קבוצת חוקרים מארצות הברית השתמשה באנזימים ממקור חיידקי על מנת לייצר מספר תוצרי ביניים פוליקטידים, אשר עם חבירתם, באמצעים כימיים, יצרו את הדיסקודרמוליד. יתרונה של שיטה זו הן המודיפיקציות הרבות שניתן לעשות בחומרים תוך יצירת אנלוגים לחומר המקורי. מבחינת ניצולת, עם זאת, האחוזים אל תוצרי הביניים הם די גבוהים, אך השלבים הכימיים האחרונים מורידים את הניצולת הכוללת.
רקע
חסרי חוליות ימיים הם אחד מהמקורות החשובים ביותר בשנים האחרונות לחומרי טבע [1]. לעיתים, חומרים אלו מציגים יכולות ביו-אקטיביות וביו-רפואיות אשר מעוררות עניין בקהילה הרפואית. לרוע המזל, יכולת ההפקה של חומרים אלו ישירות מהאורגניזמים המייצרים אותה היא נמוכה ביותר ולעיתים אף לא מספיקה לניסויים קליניים ועל אחת כמה וכמה לייצור מסחרי. למיצוי יישיר מהאורגניזם יש לעיתים השלכות כלכליות ואף אקולוגיות כבדות, בעיקר עקב הכמות הגדולה הנדרשת להפקה סבירה של החומר בניצולת נמוכה. עוד בעיות אפשריות הן הסתמכות על מערכת אקולוגית הנתונה להשפעות מזג האוויר.
הניצולת להליך זה הייתה 0.002% מכלל משקלו הקפוא של הספוג, כ-7 mg/434 g בעיה נוספת היא רגישות החומר לאור שחייבה את איסוף הספוג בעומק הגדול מ-30 מטר. המולקולה שבודדה, דיסקודרקמוליד, הראתה מבנה ייחודי של פוליקטיד השונה מאוד מהפוליקטידים האחרים הידועים למדע (איור 2). דיסקודרקמוליד הוא בעל מבנה קריסטלי מוצק, אך הוא מתפרק בטמפרטורת החדר כאשר הוא מוחזק בוואקום או במים ונחשף לאור. כאשר החומר מוחזק בתמיסת EtOAc או MeOH נמנע פירוק. ניתן גם להוסיף קבוצת אצטיל לכל אחד מההידרוקסילים של הדיסקודרקמוליד ולהפכו לחומר לא-קריסטלי, מוצק ועמיד מאוד בטמפ' החדר.
נתונים נוספים על המולקולה:
Yes (שיר של בן וטן)
Yes (בעברית: כן) הוא שיר באנגלית שבוצע על ידי הצמד בן וטן. ב-7 במרץ 2020 השיר זכה בתוכנית "Melodi Grand Prix 2020" שמהווה את קדם האירוויזיון הדני, ונבחר לייצג את המדינה באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד. ב-18 במרץ 2020 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בעולם, הוחלט לבטל את אירוויזיון 2020.
ג'ו שפירא
ג'ו (יואב) שפירא הוא איש עסקים ויזם בתחום המדיה הדיגיטלית ישראלי-אמריקאי.
ביוגרפיה
שפירא נולד וגדל בגבעתיים, ישראל. הוא סיים את לימודי התיכון באורט יד סינגלובסקי בת"א ב-1972. בצה"ל שירת במהלך מלחמת יום כיפור בחיל האוויר, וסיים את שירותו בתום שלוש שנים.
ב-1979 עבר לארצות הברית והחל את קריירת היזמות שלו.
חברת וידאומטריקס
ב-1987 שפירא הקים ביחד עם אלון כרמל, את חברת Matrix Video Corporation. לאחר שחזה את הביקוש הגואה לקלטות וידאו ריקות. באותה שנה תחום קלטות הווידאו החל לפרוח ושוק הווידאו האמריקאי המסחרי צמח בקצב מהיר.
אתר JDate.com
המיזם המפורסם ביותר של שפירא היה אתר ההיכרות ליהודים - JDate. שפירא הקים את האתר ב 1996 בשיתוף עם אלון כרמל, לאחר שצפה שהאינטרנט יחולל מהפכה עולמית ויעורר הזדמנויות אדירות. JDate אשר התאגדה מאוחר יותר כ Matchnet PLC, גדלה בצורה מסחררת עד לנקודה ששלטה בשוק ההיכרויות ליהודים מחוץ לישראל.
ב 2004 לחברה היה מספר חסר תקדים (באותה תקופה) של 20 מיליון משתמשים, דבר שמיקם אותה בראשות העולמית בתחום ההיכרות באינטרנט. באותה שנה Matchnet הגיעה לסך הכנסות של 70 מיליון דולר, 400 מיליון דולר בשווי שוק, כשהיא מעסיקה 400 עובדים בארצות הברית, אירופה וישראל במערך כולל של 30 אתרי אינטרנט בתחום ההכרויות. ב-2005 Matchnet מוזגה לחברה החדשה ספארק נטוורקס ונרשמה למסחר בבורסה האמריקאית AMEX. באותה תקופה שפירא גייס הנהלה מקצועית להחליף אותו בניהול וב-2006 התפטר מניהול החברה.
פעילות פרו-ישראלית
במהלך השנים בארצות הברית, שפירא היה מעורב ופעיל נלהב בפעילות פרו-ישראלית, באמצעות איפ"ק (הוועד האמריקני-ישראלי ליחסי ציבור) ובפוליטיקה האמריקאית. הוא שירת כחבר במעגל הפנימי של הוועדה הסנאטורית הרפובליקנית וב 2008 שפירא ואשתו לשעבר ניקי, השתתפו במשלחת הנשיאותית האמריקאית לחגיגות עצמאות ה-60 של מדינת ישראל שג'ורג' ו. בוש ערך.
בשנותיו כמנכ"ל ויו"ר Matchnet, שפירא הוביל את JDate ואת בסיס הלקוחות שלהם במעורבות בפעילות פרו-ישראלית להפיכתה לגוף מוביל בקהילה היהודית העולמית עד לנקודה שב-2006 אחד העיתונים היהודיים החשובים ביותר שבניו יורק - Jewish Daily Forward תיאר את שפירא אחד מ-50 היהודים המשפיעים ביותר באמריקה באומרו: "הבסיס של ג'ו בבוורלי הילס עושה יותר לשמר את המשכיות היהדות מכל גורם אחר". שפירא גם זכה בפרס החבר המצטיין של השנה ב-ORT אמריקה.
שפירא מתגורר בעיקר בישראל ומעורב בליווי חבר'ה צעירים במיזמי מובייל טכנולוגים דיגיטליים.
רועי הובר
רועי הובר (נולד ב-10 בפברואר 1997) הוא שחקן כדורסל ישראלי המשחק בהפועל גליל עליון בליגת העל בכדורסל בעמדת הרכז. גובהו 1.88 מטר.
ביוגרפיה
רועי הובר נולד בקדימה. אחיו הבכור אופיר הובר שיחק אף הוא בליגת העל בכדורסל. הובר גדל במחלקת הכדורסל של הפועל לב השרון. יחד עם חברו לקבוצה תמיר בלאט זכה בגביע המדינה לילדים (2011) ובגביע המדינה לנערים (2012). בהמשך הוא עבר לשחק באקדמיה לכדורסל של איגוד הכדורסל. בגיל 17 עלה לקבוצה הבוגרת של הפועל בני כפר סבא מהליגה הלאומית.
בעונת 2015/16 שיחק בא.ס. רמת השרון מהליגה הלאומית. הוא סיים עם ממוצע של 10.7 נקודות למשחק, 5.3 אסיסטים ו-3.3 ריבאונדים, עם 47 אחוזי הצלחה מעבר לקשת ה-3 נקודות. בתום העונה נבחר הובר על ידי האתר ספסל לשחקן הצעיר של העונה.
ביולי 2016 חתם על חוזה למספר שנים בהפועל ירושלים, שהשאילה אותו בעונת 2016/17 להפועל חולון מליגת העל. במשחקו הראשון בקבוצה פגש את אחיו אופיר בקבוצה היריבה הפועל גלבוע/גליל. ב-31 משחקי ליגה רשם 3.1 נקודות למשחק עם 50% לשלוש.
בעונת 2017/18 הושאל מהפועל ירושלים למכבי חיפה שם סיים עם ממוצע של 2.5 נקודות ב-12 דקות למשחק. חיפה נשרה לליגה הלאומית בתום העונה והובר שב להפועל חולון לקראת עונת 2018/19. בעונתו השנייה בחולון העמיד הובר ממוצעים של כ-2 נקודות בכ-9 דקות למשחק. לקראת עונת 2019/20, לאחר שחולון צירפה את הרכז יוגב אוחיון, הושאל הובר להפועל גליל עליון. הובר סיים את העונה כמלך הסלים הישראלי של הליגה הלאומית עם ממוצע של כ-17 נקודות למשחק ונבחר על ידי האתר ספסל לחמישייה השנייה של העונה. בקיץ 2020 שב הובר לחולון עם חידוש הליגה לאחר פגרת הקורונה ושיחק בשורותיה עד תום עונת 2019/20. לקראת עונת 2020/21 הצטרף הובר להפועל אילת. בעונתו הראשונה באילת קלע הובר כ-4 נקודות ב-15 דקות בממוצע למשחק ובעונתו השנייה כ-11 נקודות בכ-28 דקות בממוצע למשחק.
לקראת עונת 2022/23 שב הובר להופעל גליל עליון שם העמיד ממוצעים של כ-11 נקודות בכ-30 דקות בממוצע למשחק.
בנבחרות הלאומיות
הובר היה חלק מנבחרת הקדטים של ישראל, נבחרת הנוער ונבחרת העתודה. ב-2017 זכה עם נבחרת העתודה במדליית הכסף באליפות אירופה. הובר שיחק לראשונה בנבחרת הבוגרת במוקדמות גביע העולם 2023. הוא שותף בשני משחקים בהם קלע בממוצע 3 נקודות.
כור תעשיות
כור תעשיות (בקיצור: כור) היא חברה-בת בבעלות מלאה של דיסקונט השקעות. היא הוקמה בשנת 1944 כזרוע התעשייתית של חברת העובדים של ההסתדרות וצמחה לקונצרן תעשייתי גדול שהעסיק עשרות אלפי עובדים. בסוף שנות ה-80 נקלע הקונצרן למשבר חמור, עבר הבראה בידי בני גאון, שבמסגרתה נמכרו רבות מהחברות הבנות שלו, ולבסוף נמכרה אף חברת "כור" למשקיעים פרטיים. בשנת 2006 נרכשה השליטה בכור על ידי קבוצת אי.די.בי. שבראשות נוחי דנקנר. בשלב זה הופנה חלק ניכר מהון החברה להשקעה לא תעשייתית, כגון מניות הבנק קרדיט סוויס - שהסבה לחברה הפסדים כבדים. במשך שנים רבות הייתה חברה ציבורית הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב, עד שבשנת 2014 הפכה לחברה פרטית בבעלות מלאה של דיסקונט השקעות.
הקמת כור
התאגיד הוקם בשנת 1944 במסגרת סולל בונה, לריכוז מפעלי התעשייה בהם הייתה לסולל בונה בעלות משמעותית. בתחילה הוכללה בה וולקן, פניציה וחבך (חומרי בנייה כלליים) לייצור לבנים, שלושת המפעלים שהיו קשורים ישירות לענף הבנייה. מפעלי האבן של "סולל בונה" הוכללו אז ב"". בהמשך הייתה כור לזרוע התעשייתית העיקרית של חברת העובדים. מטרות כור עם הקמתו היו:
משבר שנות השמונים והיציאה ממנו
כתוצאה מניהול שלא התאים למדיניות הכלכלית הליברלית שהנהיגה הממשלה אשר הפכה את השוק הישראלי לפתוח ותחרותי, כולל הכנסת עובדים בלתי-מאוגדים לעבודה במפעלים מתחרים והורדת מגבלות ייבוא, שהגנו על מפעלי כור, ירדו המכירות של מפעלי כור. הנהלת החברה החליטה להימנע עד כמה שניתן מפיטורי עובדים והעדיפה לשחוק את רווחיותה. בשנת 1988 נקלע התאגיד לפשיטת רגל. באותה עת הועסקו במפעלי כור כ-32,000 עובדים. בני גאון נקרא להציל את התאגיד (לו קרא "מטוס המשייט בשמים ללא טייס") וביצע בו תוכנית הבראה שכללה תהליכים קשים של פיטורי עובדים (כ-30% מכלל העובדים), שינויים מבניים ומכירת חלק מהמפעלים והחברות שהצילו אותו מהתמוטטות. גאון מצא קונצרן עם חובות בסך 1.4 מיליארד דולר, בעיקר לבנק לאומי ובנק הפועלים, הון עצמי שלילי והפסדים של מעל ל-400 מיליון דולר. גאון הפך את הקונצרן שנית לתאגיד המצליח ביותר בכלכלה הישראלית, עם ערך שוק של 2 מיליארד דולר ומכירות שנתיות בערך של כ-4 מיליארד דולר. ב-1991 הפכה כור לחברה ציבורית והונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בהנהגת גאון החלה כור בסדרה של יוזמות משותפות עם ירדן ושותפות נוספות במדינות ערב כעומאן וקטר והפכה לספקית הבלעדית של בטון ופלדה לרשות הפלסטינית.
בשליטת קלארידג'
במרץ 1995 נרכשה השליטה בכור על ידי קבוצת שמרוק בהנהלת סטנלי גולד. בשנת 1997 מכרה קבוצת שמרוק את מניותיה לקרן ההשקעות "קלארידג'" הקנדית בראשות צ'ארלס ברונפמן, ברווח של 100 מיליון דולר. כעבור פחות משנה הוחלף המנכ"ל בני גאון ביונתן קולבר, אשר גם החזיק ב-15% ממניות קלארידג' בישראל ושימש כנציגו של ברונפמן בארץ. קולבר יישם בכור תוכנית אסטרטגית שעיקרה הייתה הפיכת החברה לחברת החזקות ממונפת וממוקדת, שתתרכז בתחומי התקשורת, האלקטרוניקה והאגרוכימיה, ומכירת הפעילויות בכל שאר התחומים. זאת לפי מודל ברקשייר האת'וויי שבה מטה מצומצם, והחברות המחזקות פעולות באופן עצמי ללא ניהול מרכזי. במסגרת התוכנית מוזגו, "מכתשים מפעלים כימיים" ו"אגן יצרני כימיקלים" לחברה אחת מכתשים אגן תעשיות. מוזגה "תדיראן תקשורת" עם ECI Telecom ורוב הפעילויות האחרות של קבוצת תדיראן נמכרו. בנוסף בין השנים 1997–2001 נמכרו בין השאר: "מרכבים", "כור מתכת", "פניציה", "שמן", "תוצרת מזון ישראלית", "כור תקשורת ישראטל", "כור סחר", "סולתם מערכות", "כור נכסים" והחזקות בחברת הכבלים "גוונים". עם זאת בתקופה זו השקיעה כור בחברות הזנק והון סיכון.
בשליטת איי די בי של נוחי דנקנר
עד 2007, היו לכור החזקות משמעותיות בתחום התעשייה הטכנולוגית-מתקדמת - חברת סאיטקס וחברת ציוד התקשורת ECI Telecom, וטלרד אבל היא מכרה אותן, בנוסף להחזקות קטנות ועקיפות בהייטק בקרנות הון סיכון. במקביל, רכשה כור החזקות בחברות פיננסיות בחו"ל - ובעיקר הרכישה של אחוזים אחדים (משתנים) בענקית הבנקאות השווייצרית קרדיט סוויס. בשבוע המסחר שהסתיים ב-11 באוגוסט 2011 ירדו שערי מניותיה של החברה ב-40%, כתוצאה מהשקעתה בקרדיט סוויס.
כור החזיקה בשליטתה את קונצרן התעשייה הכימית מכתשים אגן, הכולל את מפעל אגן באשדוד ומפעל מכתשים שברמת-חובב. המפעל עוסק בייצור גנרי של חומרי הדברה לחקלאות ונסחרה בבורסה בתל אביב. כור מכרה את השליטה בחברה בשנת 2011 לחברת כמצ'יינה הסינית. על פי ההסכם בין החברות, כל מניות כור היו צפויות לעבור לכמצ'יינה בתוך מספר שנים.
תובענה ייצוגית נגד כור
במהלך מכירת "מכתשים אגן תעשיות", שבעלת השליטה בה היא "כור", לחברת "כמצ'יינה", ביקשה "כור" לקבל פרמיית שליטה. דב כהנא, בעל מניות בחברת "מכתשים אגן", סבר שפרמיית השליטה לכור מקפחת את בעלי המניות האחרים, והגיש תובענה ייצוגית באמצעות עו"ד יצחק אבירם. ביוני 2011 התפשרו הצדדים, והוסכם ש"כור" תשלם לבעלי המניות האחרים סכום של 45 מיליון דולר. זהו סכום הפשרה הגבוה ביותר שהושג בתובענה ייצוגית בישראל.