cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מכבי חיפה במפעלים האירופיים
הליגה האירופית וכישלונות בזירה המקומית
בעונת 2019/2020 שמרה חיפה על מרבית סגל הקבוצה, ובניגוד לעונות הקודמות גם בעמדת המאמן לא חל שינוי. השחקנים הבולטים שהצטרפו לקבוצה בשלב זה של העונה, ועוד לפני החתמת השחקנים הזרים, היו שחקני בני יהודה, דולב חזיזה ויובל אשכנזי. חיפה החלה את ההתמודדות בסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית מול קבוצת מורה מליגת העל הסלובנית. לאחר שצלחה את הסיבוב הראשון, הוגרלה חיפה לשחק מול שטרסבורג. ניצחון 1–2 באצטדיון סמי עופר לא הספיק לחיפה כדי למחוק פיגור 1–3 מהמשחק הראשון בצרפת והיא הודחה מהמפעל. בזירה המקומית, שבה חיפה להתמודד בקרב צמוד על כתר האליפות לאחר מספר שנים שבהם יצאה מההתמודדות בשלב מוקדם של העונה. לבסוף, סיימה גם את העונה הזו במקום השני שהקנה לה כרטיס לסיבוב המוקדמות הראשון בליגה האירופית.
טביעה (אדם)
פיזיולוגיה
גם לסוג המים בהם מתבצעת הטביעה קיימות השלכות על מצבו הבריאותי של הניצול:
מכבי חיפה במפעלים האירופיים
ניסיון ההעפלה לליגה האירופית
בשל התפשטות נגיף קורונה, נקבע כי המשחקים בשלבי המוקדמות בעונת 2020/21 ייערכו בשיטת נוקאאוט ללא משחק גומלין. בשני השלבים הראשונים גברה חיפה על ז'לייזניצ'אר סרייבו בתוצאה 1–3 ועל קייראט אלמטי בתוצאה 1–2 בחיפה, ובסיבוב השלישי גברה על רוסטוב 1-2 בחוץ. בפלייאוף הליגה האירופית הוגרלה חיפה לשחק נגד טוטנהאם הוטספר בחוץ לה הפסידה 2–7 והודחה. בזירה המקומית נחלה חיפה הצלחה לאחר שזכתה לראשונה מזה עשור שנים באליפות המדינה, בהובלת המאמן ברק בכר. סגל הקבוצה בעונה זו הורכב מהשלד שנותר מהעונות הקודמות - השוער ג'וש כהן, קפטן הקבוצה נטע לביא, הקשר צ'ארון שרי והחלוץ ניקיטה רוקאביציה, וחוזק בשחקנים בולטים דוגמת הבלם בוגדן פלאניץ', הקשר חוסה רודריגס ועומר אצילי שהצטרף לקבוצה באמצע העונה.
טביעה (אדם)
גורמי סיכון
עבור פעוטות, אפילו מים בעומק של עשרה ס"מ מהווים סיכון, שכן יכולתם להתהפך מוגבלת בשל מיקום מרכז הכובד של גופם. ילדים נכשלים לעיתים קרובות בהערכת הסיכון בטביעה ומרבים במשחקים מסכני חיים כגון הפגנות אומץ ומשחקי הטבעה.
מכבי חיפה במפעלים האירופיים
מוקדמות ליגת האלופות וההשתתפות הראשונה בליגה האזורית
לאחר הזכייה באליפות, הוגרלה מכבי חיפה נגד קאיראט אלמטי בסיבוב המוקדמות הראשון של ליגת האלופות. בסיכום שני המשחקים בחיפה ובאלמטי הפסידה חיפה 1–3 והודחה לסיבוב המוקדמות השני של הליגה האזורית, לצמד המשחקים הראשון שלה במפעל החדש.
טביעה (אדם)
גורמי סיכון
חופי ישראל, וככלל חופי הים התיכון, מאופיינים ב"בורות" תחת לפני המים, רבים מהם סמוכים לגדה. המים מעל בורות אלו נראים שקטים יותר מהים סביבם, ורבים טועים בהערכתם את בטיחות האזור. הבורות נוצרים לרוב בשל זרמי מים חוזרים ומהירים, ששחייה נגדם קשה לביצוע, ומתישה את הנאבק עד לאפיסת כוחות וטביעה. שגרת המצילים בחופים המוכרזים כוללת איתור וסימון (בדגלים שחורים) של בורות אלו מדי בוקר, שכן מיקומם משתנה ללא הרף.
מכבי חיפה במפעלים האירופיים
מוקדמות ליגת האלופות וההשתתפות הראשונה בליגה האזורית
בליגה האזורית פגשה תחילה מכבי חיפה את דינמו טביליסי הגאורגית, עליה גברה 2–7 בסיכום שני המשחקים, והעפילה לסיבוב המוקדמות השלישי. בסיבוב זה שיחקה נגד טורשהאבן מאיי פארו, ולאחר ניצחון 2–7 ביתי והפסד 0–1 בחוץ, עלתה לסיבוב הפלייאוף נגד נפטצ'י באקו מאזרבייג'ן עליה גברה 0–4 בחיפה, לאחר תיקו 3-3 בבאקו, והעפילה לשלב הבתים. מכבי חיפה הוגרלה מהדרג הרביעי לבית ה' יחד עם סלביה פראג (צ'כיה), פיינורד (הולנד) ואוניון ברלין (גרמניה). את שלב הבתים פתחה מכבי חיפה במשחק ביתי נגד פיינורד (שהסתיים בתוצאה 0-0), כאשר משחק זה היה אחד משני המשחקים הראשונים ששוחקו אי פעם בשלב רשמי של הליגה האזורית. מלבד מחזור הפתיחה של שלב הבתים, במחזור השלישי ניצחה מכבי חיפה 0-1 את סלביה פראג, אך הפסידה בשאר משחקיה וסיימה במקום הרביעי בבית ה'.
טביעה (אדם)
גורמי סיכון
זרמים חזקים מהווים איום של ממש גם במים רדודים מאוד. זרימה מהירה די בה להפיל אדם בוגר גם במים שעומקם 30 ס"מ. ורטיגו, העלול להיגרם מתנועת הקורבן בזרם, מביאה לכך שהנטבע מאבד את יכולתו למקד את מאמציו בהבאת ראשו אל מעל לפני המים.
מכבי חיפה במפעלים האירופיים
העפלה שלישית לליגת האלופות
לאחר זכייה באליפות נוספת בעונת 2021/22, ובהמשך להדחתן של הקבוצות הרוסיות מהמפעלים האירופיים (בעקבות מלחמת רוסיה - אוקראינה), מכבי חיפה פתחה את עונתה האירופית בסיבוב המוקדמות השני של ליגת האלופות במקום סיבוב המוקדמות הראשון (כפי שהייתה אמורה על פי דירוג הליגות של אופ"א).
טביעה (אדם)
מניעה והצלה
למניעתן של טביעות פועלים במקומות רחצה ציבוריים (חופי רחצה ובריכות שחייה) מצילים, המפקחים על הרחצה ומתריעים על סכנות באזור בו היא מתרחשת. במקרי טביעה מחויבים המצילים לפעול למען חילוץ מהיר של הטובע ומתן עזרה ראשונה. לשם צמצום מספר הטביעות והמיתות הנגרמות מהן, החקיקה אוסרת רחצה ללא השגחת מציל, אך רבים האנשים שלא מצייתים לאיסור זה. מאותה הסיבה, מאגרי מים שאינם מיועדים לרחצה, כגון מאגרי השקיה, נהוג להקיף בגדר.
מכבי חיפה במפעלים האירופיים
העפלה שלישית לליגת האלופות
ביולי 2022 השיגה הקבוצה ניצחון יוקרתי כשגברה בסיבוב השני למוקדמות ליגת האלופות 4–0 על אולימפיאקוס באצטדיון קאראיסקאקיס (לאחר 1–1 במשחק הראשון בסמי עופר) מצמד שערים של פרנצדי פיירו, צ'רון שרי ומוחמד אבו פאני. בסיבוב המוקדמות השלישי פגשה מכבי חיפה את אפולון לימסול, ואחרי ניצחון 4-0 באצטדיון סמי עופר במשחק הראשון, הפסידה לקפריסאים 2-0 בגומלין אך עלתה שלב בזכות 4-2 בסיכום. בשלב הפלייאוף פגשה את הכוכב האדום בלגרד, עליה גברה במשחק הראשון באצטדיון סמי עופר 3–2. במשחק השני שהתקיים בבלגרד חזרה מכבי חיפה מפיגור כפול לתיקו 2–2, והעפילה בפעם השלישית בתולדותיה לליגת האלופות, והפכה למועדון הישראלי הראשון שעשה זאת.
בשלב הבתים הוגרלה לבית ח' יחד עם פריז סן ז'רמן, יובנטוס ובנפיקה ליסבון. במשחק הפתיחה הפסידה 0–2 לבנפיקה ליסבון במשחק חוץ. במחזור השני הפסידה באצטדיון סמי עופר 1-3 לפריז סן ז'רמן, כאשר את השער לזכותה כובש צ'רון שרי. במחזור השלישי הפסידה ליובנטוס 1–3 במשחק חוץ, כאשר דין דוד כבש לזכותה. במחזור הרביעי אירחה חיפה את יובנטוס באצטדיון סמי עופר וניצחה 2–0 משערים של עומר אצילי. במחזור החמישי הפסידה 2–7 לפריז סן ז'רמן במשחק חוץ, כאשר את צמד השערים לזכותה הבקיע עבדוליי סק, ואיבדה סיכוי להעפיל לשלב הבא בליגת האלופות. במחזור הסיום של שלב הבתים אירחה את בנפיקה ובתום הפסד 1–6 סיימה במקום הרביעי בבית (למרות שוויון נקודות עם יובנטוס, סיימה רביעית בעקבות הפרש שערים נמוך יותר).
סטטיסטיקה
לפי תחרות נכון ל-16 באוגוסט 2023
טביעה (אדם)
מניעה והצלה
למניעת טביעה בעקבות טביעת כלי שיט מצוידים כלי שיט באמצעי הצלה לנוסעים - סירות הצלה וחגורות הצלה - שנועדו לאפשר לנוסעים להשאיר לפחות את ראשם מחוץ למים במקרה של טביעת כלי השיט.
הצלת טובע אינה פשוטה וכרוכה בסיכון רב. הטובע נאחז אינסטינקטיבית בכל עצם מוצק, ועשוי לגרור איתו את המציל. בארצות הברית, כמאה מקרי מוות מדי שנה מיוחסים לאירוע מסוג זה.
טביעה בסיפורי המקרא
שניים מסיפורי המקרא הבולטים עוסקים בטביעה המונית, שהגורם לה הוא האל:
נאסרה
נאסרה (בגאורגית: ნასრა) או נאסר היה הבן הבכור של גואראם ממפלי, נסיך גאורגי מבית בגרטיוני מאזור טאו-קלארג'תי.
נאסרה היה מעורב, בשנת 881, בסכסוך מר עם קרובי משפחתו, כולל ההתנקשות של נאסרה בדודו, דוד הראשון. סיבת ההתנקשות הייתה ככל הנראה תפילתו של גוראם ממפלי למותו וויתר על כל הטריטוריות, שהותירו את נאסרה כמעט ללא ירושה. הבן הרוצח נאלץ להימלט מארצו, ולתפוס מחסה בביזנטייה בתחילה. ואחר כך כאשר גיסו, המלך בגרט הראשון, מלך אבחזיה הפך למלך במערב גאורגיה, הסתתר אצלו. מאוחר יותר, סיפק לו האחרון, צבא גדול ונאסרה חזר, בשנת 885, לתבוע את ירושתו. הוא הצליח לכבוש מבצר אודזרחה, ג'ואריסציחה ולומסיאנטה, אבל לאחר מכן הובס על ידי הכוחות המאוחדים של קרובי משפחתו - אדרנסה הראשון קורופלאטס ו גוראם הראשון ממפלי. נאסרה עצמו נהרג בקרב אספינדזה, בשנת 888. והמנצחים השתלטו על אזור.
ליאו הווארד
ליאו הווארד (באנגלית: Leo Howard; נולד ב-13 ביולי 1997) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
הווארד נולד ב-13 ביולי 1997 בניופורט ביץ', קליפורניה. הוא בנם של רנדי וטוד "הבולדוג הגדול" הווארד. הוריו הם מגדלי כלבים מקצועיים ומפעילים את חוות כלבי בולדוג, שם הם מתמחים בגידול בולדוג אנגלי וצרפתי. הוא למד בבתי ספר נוצריים. הווארד גדל חלק ניכר מילדותו בעיירה הקטנה פאלברוק בצפון מחוז סן דייגו, לפני שהקדיש את עצמו לקריירת משחק במשרה מלאה.
אמנויות לחימה
הווארד פיתח עניין באמנויות לחימה בגיל ארבע והחל ללמוד כשהוריו רשמו אותו לדוג'ו באושןסייד, קליפורניה. שנה לאחר מכן, הוריו רשמו אותו לדוג'ו אחר שהתמחה בדיסציפלינה האוקינאווית של שורן-ריו ובגיל שבע, הוא החל לפתח את כישורי אמנויות הלחימה שלו על ידי הוספת התעמלות לשגרה שלו. הווארד החל להתאמן תחת אלוף העולם באמנויות הלחימה, מאט מאלינס, כאשר מאלינס בצעד חריג אפשר להווארד להפוך לתלמיד הצעיר ביותר בכיתתו. עד גיל שמונה, הווארד זכה בשלוש אליפויות עולם. המומחיות שלו היא אמנות לחימה בסגנון "Shorin-ryū", שבה הוא מחזיק בשתי חגורות שחורות.
בגיל תשע, הווארד הפך לחבר הצעיר ביותר שהופיע עם Mullins' Sideswipe Performance Team, קבוצה נודדת מבוססת אמנויות לחימה המשעשעת קהל ברחבי הארץ בשילוב של אמנויות לחימה, ריקוד ואקרובטיקה.
משחק
מגיל צעיר, הווארד היה מעריץ של סרטי ברוס לי וצ'אק נוריס, והעריץ את יכולתם לשלב אמנויות לחימה ומשחק. בגיל שבע, בעת שהתחרה בטורניר אמנויות לחימה זוהה לראשונה על ידי מישהו שחשב שיש לו את המראה להיכנס לעסקים והפנה אותו לסוכן הכישרונות שלהם. זה הוביל לעבודה כדוגמן בפרסומות ולאחר מכן כשחקן בפרסומות.
ב-2005, הווארד ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה זמן קצר לפני יום הולדתו השמיני עם תפקיד אורח קטן בסדרת הטלוויזיה, "מונק".
בשנת 2009, הווארד לתפקיד הראשון שלו בראיון מפורסמים בתור "ליאו ליטל", המנחה הצעיר של תוכנית קצרת הימים של ערוץ דיסני, "Leo Little's Big Show" וערך את הופעת הבכורה שלו בסרט העלילתי בתור "אריק ברוקס" בסרט הקולנוע "אוסי וטד". באוגוסט אותה שנה, הופיע וביצע את כל הפעלולים שלו בסצנת פלאשבק בסרט האקשן-הרפתקאות "ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ". מאוחר יותר באותו חודש, הוא הופיע בתפקיד בסרט "קצרים", סרט הקומדיה המשפחתי, שזיכה את צוות השחקנים בפרס האמן הצעיר לאותה שנה כ"קאסט האנסמבל הצעיר הטוב ביותר". בנובמבר 2009, הווארד החל בתפקיד חוזר בתור "הארט המלין" בסדרת הטלוויזיה "Zeke and Luther". בשנת 2010, הווארד נחת בתפקידו הראשי הראשון בגילומו של "לוגאן הופמן" בסרט העלילתי העצמאי, "לוגאן".
באוגוסט 2010, הווארד כיכב בתור "קונאן הצעיר", שוב ביצע את כל הפעלולים שלו בסרט, "קונאן הברברי" בכיכובו של ג'ייסון מומואה. הסרט זכה לביקורות מעורבות, אך הווארד זכה לשבחים על הופעתו.
ביוני 2010, הווארד קיבל תפקיד מככב בתור "ג'ק", מומחה לקראטה בגיל ההתבגרות שמתיידד עם קבוצת תלמידי תיכון לא מתאים בסדרת הקומדיה של דיסני. "Kickin' It". הווארד ביים בסדרה פרק בעונה הרביעית.
בשנת 2014, הווארד שיחק באחד התפקידים הראשיים בסרט "Andron". בסרט הוא שיחק לצד אלק בולדווין ודני גלובר.
בשנת 2019, לוהק הווארד לתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "למה נשים רוצחות". באותה שנה החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "מורשות".
מוזיקה
בשנת 2017, הווארד ולהקתו – Ask Jonesy & Company, המורכבת מטרוי רומז'ק (שירה/גיטרה), ליאו (גיטרה/שירה) וריקי פיקרלי (בס/שירה), הוציאו את הסינגל הראשון שלהם, Burning Fire. אלבומם הראשון יצא ביוני 2018.
גדעון ברכר
גדעון ברכר (בגרמנית: Gideon Brecher, נודע בשם העט גדליה בן אליעזר; י"ד בטבת תקנ"ז, 12 בינואר 1797 – י"ז באייר תרל"ג, 14 במאי 1873) היה רופא, מלומד, מתרגם ומשורר יהודי-אוסטרי - צ'כי, בכיר המשכילים במוראביה בדורו.
קורות חיים
ב-1818 נרשם לפקולטה לרפואה של אוניברסיטת פשט, שם התמחה כמנתח ומיילד. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות יתרה ובאפריל 1824 עמד בבחינה בעל-פה והוסמך כרופא. ראש המרפאים בממלכה (Protomedicus Regni Hungariae) הציע לו ניהול מחוז אם יתנצר, וברכר דחה אותו על הסף. הוא שב לפרוסניץ והקים בה מרפאה; מקץ שבע שנים נשכר על ידי בית-החולים הקהילתי היהודי, ונשאר שם עד מותו. ב-1827 נישא ליוזפין צאדק, דודתו של הילד משה שטיינשניידר, שהושפע עמוקות מדודו. לזוג היו שלושה ילדים: אליעזר (אלואיס), אהרן (אדולף) ומשה (מוריץ).
ברכר, מנכבדי עירו ואחד הפרנסים, השתלב בזירה המשכילית התוססת בפרוסניץ, שנשענה על הפטרון העשיר פייביש אהרנשטאם, ראש הישיבה משה כ"ץ וואנפריד (שבחורי בית-מדרשו, ביניהם אדולף ילינק, למדו גם מקצועות כלליים) ורבני העיר ליב שוואב ואחריו צבי הירש פאסל. סביבם התקבצו מתעניינים בעברית, במדעים ולימודים קלאסיים, שרבים מהם התוועדו בביתו של ברכר. כאיש תנועת ההשכלה, היה הרופא משוכנע בהכרחיותה של רפורמה חינוכית: סגנון ההוראה על ידי מלמדים פרטיים בת"תים הניע רבים, להשקפתו, לבחור לשלוח את ילדיהם לבתי-הספר הממשלתיים בלבד ואיים על המשך היהדות. הוא היה גורם מרכזי בהקמתו ב-1838 של בית-הספר המודרני ('המוסד החינוכי העברי', Hebräische Lehranstalt) בפרוסניץ, הראשון מסוגו ששילב לימודי קודש וחול בפלך, ומונה למפקח עליו.
באותה שנה החל ברכר בעבודתו הידועה ביותר, שמייקל לורנס מילר ראה בה את יצירתה החשובה של ההשכלה המוראבית, חיבור פירוש עברי ל"ספר הכוזרי", בו ראה מופת לגישור בין הפילוסופיה המערבית ליהדות המסורתית. הוא בחר לכתוב בעברית על אף שחסרה את אוצר המילים לו נזקק; בהקדמתו כתב בצער על מצבה הירוד והמוזנח של הלשון, וכי מטרתו היא להחזירה לתהילתה האבודה, כשפת 'האומה הישראלית', שב"כוזרי" ראה השתקפות של החשיבות שייחס לה. כרוב משכילי מוראביה, ברכר היה רחוק מאוניברסליזם והחשיב את הייחודיות היהודית. במהלך הכתיבה חידש מילים רבות בתחום הפילוסופיה, כמו 'יסוד חוק המוסרי' עבור Moralprinzip. רבים ממשכילי פרוסניץ סייעו בידו בשנתיים בהן עבד על הפירוש, שיצא לאור בארבעה כרכים עם הסכמה של הרב חיים יוסף פולק. הוא נעזר באחיינו שטיישניידר, בפאסל, במדקדק אפרים ישראל בליחר ובמשורר ברוך שנפלד. כמו כן התכתב ארוכות עם שד"ל בפדואה, שהעתיר שבחים על היצירה אך ביקר אותו על מה שתפש כיחס מתון מדי לקבלה, בה נלחם לוצאטו מזה שנים.
בשנות ה-40 תכנן להוציא תרגום גרמני של ספר יצירה, ופרסם שלוש פואמות בעברית על הישארות הנפש, קיום האל ושכר ועונש. ב-1845 הכין חיבור ארוך נגד המציצה בפה בברית המילה, בו כתב שמדובר בגזירה שנהגה בימי חז"ל שכן טרם היו אז עגבת והרפס וזה היה אמצעי טוב לעצור את הדימום, אך כמה גדולים כבר הסכימו שאין בכך מן ההכרח. במקביל הוסיף הגנה ארוכה על חשיבות המילה, שהותקפה אז על ידי חוגים שונים. הוא עצמו הפסיק לערוך מציצה בבריתות. בתקופה זו גם החל להתעניין בהומאופתיה והפך לאחד העוסקים החשובים ביותר בתחום במוראביה.
ב-1850 הוציא לאור את "הטרנסצנדנטלי: על כישוף ורפואה בכשפים בתלמוד." הוא דן בנושא ביותר ממאתיים עמודים, תוך שהוא מפרט עזרים כשימוש ברוק של בן בכור לבעיות עיניים או ריפוי מקדחת באמצעות העברתה לנמלה. ברכר הצהיר שהקפיד על טון עובדתי, לא ביקורתי ולא אפולוגטי, אף כי מילר ציין שלמעשה ניסה להגן על האמוראים ככל יכולתו. האלגמיינה צייטונג דס יודנטומס הליברלי שיבח אותו על "שהציג אותם כפי שהיו" והוכיח שעל אף חוכמתם בהלכה, היו מוגבלים ונבערים בתחומים אחרים. ברכר שיגר מכתב לאוניברסיטת ארלנגן וביקש זכאות לדוקטורט בזכות הספר, והדיקאן לרפואה התרשם. לאחר שעבר בחינה בכתב, הוענק לו התואר ב-4 ביוני 1851. בשנים הבאות הכין טיוטה ארוכה על רפואה רגילה בתלמוד, שפורסמה לבסוף על ידי אחיינו שטיינשניידר.
בשנות ה-50 עבר לעסוק יותר במטאפיזיקה, תחום שריתק אותו כבר קודם. ב-1857 פרסם בחינה ארוכה של תורת הישארות הנפש בדת ישראל, עניין שהיה מושא מתמיד לפולמוס עם מלומדים נוצרים שניסו להפגין את עליונות אמונתם בהצבעה על כך שהעיקרון לא מוזכר בחומש וודאי נשאב מאוחר יותר. ברכר תירץ זאת בהסבר ארכני, וטען כי גם עובדי האלילים במזרח הקדום קידשו את אלמותיות הנשמה, והצורך להתרחק מחוקותיהם הביא את משה להתמקד בדברים אחרים. בספר גם הפגין נטיית-מה לחכמת ישראל ואולי לראיית המסורת הדתית כמתפתחת ברוח האסכולה הפוזיטיבית-היסטורית, כשכתב שהיהדות ספחה מושגים זורואסטריים ואחרים אך אלה נבטו על רקע שהיה כבר קיים בתוכה, ותיאר במושגים דומים את רעיון הישארות הנפש שצמח גם מהשפעות זרות אך על בסיס שתמיד היה שם. מילר העיר כי המנשר, יותר מכל חיבוריו האחרים, העיד על היותו בן תקופת האמנציפציה וחניך האפולוגטיקה של חכמת ישראל למול גינויים מבחוץ.
לכבוד יום הולדתו השישים-ושמונה, הוקדשו בית-מחסה לחולים וקרן סעד לתלמידים עניים על שמו בפרוסניץ. בשנותיו האחרונות פרסם עוד שירים, מאמרים ופירוש לתורה, שיצא בהמשכים ב"עברי אנכי". בנו אלעזר המשיך בדרכו כחוקר.
אוסקר סבורר
אוסקר סבורר (באנגלית: Oscar Seborer; 4 ביוני 1921 – 23 באפריל 2015) היה מהנדס יהודי אמריקאי, מרגל אטום של ברית המועצות, שעבד בשנות ה-40 של המאה ה-20 באתר הגרעיני אוק רידג' ובמעבדה הלאומית לוס אלמוס בארצות הברית.
רקע משפחתי
הוריו של אוסקר סבורר היו אברהם לייב סבורר (1876–1971) וג'ני סבורר (1888–1964) ילידי פולין. האב היה יליד העיר פשאסניש והאם ילידת העיר מקוב. לאוסקר היו ארבעה אחים גדולים ממנו: שלושה אחים, מקס, נח וסטיוארט, ואחות: רוז. האח הבכור, מקס, נולד בשנת 1903. לאחר הולדתו היגרה תחילה המשפחה לבריטניה, שם נולד בנם נוח, שנתיים לאחר מקס. סביב שנת 1909 היגרה המשפחה לארצות הברית והתגוררה בניו יורק. בשנת 1918 נולד בנם סטיוארט, ובשנת 1919 נולדה בתם רוז. אוסקר, בנם הצעיר, נולד בשנת 1921. בשנת 1934 היגרו ההורים לארץ ישראל. ככל הנראה אוסקר הצטרף אליהם. ארבע שנים לאחר מכן, בשנת 1938, שבו ההורים לניו יורק. בשנת 1950 עלו ההורים בשנית לישראל והתגוררו בגן יבנה.
האם ג'ני נפטרה בשנת 1964 והאב אברהם לייב נפטר בשנת 1971. בבית העלמין בגן יבנה אותרו בשנת 2020 מצבותיהם של ההורים. על המצבה של אברהם לייב סבורר נכתב כי היה "בן תורה וישר דרך". על המצבה של ג'ני אין כיתוב מיוחד.
מרגל האטום
לכל חמשת ילדי המשפחה היה קשר כלשהו עם המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית. אוסקר סבורר למד בתחילה בסיטי קולג' של ניו יורק והמשיך באוניברסיטת אוהיו, שם למד הנדסת חשמל. הוא גויס לצבא ארצות הברית בשנת 1942. בזכות הכשרתו הוטל עליו לאתר מהנדסים לפרויקט מנהטן, המאמץ לבנות פצצה גרעינית. בהמשך שנות ה-40 הוא עבד במעבדה שבאתר הגרעיני אוק רידג' ובמעבדה הלאומית לוס אלמוס, שבהן פותחה הפצצה הגרעינית הראשונה של ארצות הברית, ולפי החשד ריגל משם לטובת ברית המועצות תחת שם הצופן Godsent, "שליח האל". ממסמכים שנחשפו בשנת 2019 בארצות הברית ופורסמו בכתב העת של הסי אי איי, עולה כי היה לו "ידע מעמיק ורחב על מנגנון הפצצה, ונראה שהיה לו חלק מכריע בפיתוח היכולת של ברית המועצות להעתיק את המתקן המורכב" - כך דיווח הניו יורק טיימס. התברר עוד, כי הידע המקצועי הנרחב של סבורר לא היה אופייני למרגלים מהשורה, וכי המידע שגנב "יכול היה להיות ייחודי", כפי שצוטט היסטוריון גרעין אמריקאי בריאיון לעיתון. הוא השתתף בניסוי טריניטי שהיה הניסוי הגרעיני הראשון, במהלכו הופעלה לראשונה בהיסטוריה פצצה גרעינית. הניסוי נערך על ידי צבא ארצות הברית ב-16 ביולי 1945 בניו מקסיקו, ומטרתו הייתה לבחון את יעילות הפצצה החדשה בטרם ייעשה בה שימוש צבאי במלחמת העולם השנייה. עוצמת הפיצוץ בניסוי הייתה שקולה לכ-20 קילוטון TNT.
כל אותה עת העביר את המידע שצבר לידי ברית המועצות. ועזר לה לפתח נשק גרעיני. בשנת 2019 נחשפה זהותו על ידי ניו יורק טיימס. עד אז היו ידועים שלושה מרגלים, אזרחי ארצות הברית, דייוויד גרינגלס, קלאוס פוקס ותאודור הול, שבגדו במדינתם ומסרו לברית המועצות סודות ממערך פיתוח הנשק הגרעיני של ארצות הברית, שפעל בזמן מלחמת העולם השנייה, ונחשפה לעיני הציבור זהותו של אוסקר סבורר, כמרגל הרביעי בפרשה.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה הגיש אוסקר סבורר בקשה למשרה במחלקת המדינה, ונאמר לו שלא יינתן לו האישור הביטחוני הדרוש. הוא הגיש בקשה למשרה אזרחית בלוס אלמוס בשנת 1947, אך משך את בקשתו. במקום זאת נסע לאוניברסיטת מישיגן, שם סיים את התואר השני בהנדסת חשמל. לאחר שסיים את לימודיו באוגוסט 1948 קיבל משרה במעבדת הקול התת-מימי של הצי האמריקני בקונטיקט, שם נערך מחקר בנושא סונאר לצוללות. באוגוסט 1949 המליץ המפקד על סיום העסקתו כסיכון ביטחוני, אולם ועדת ביקורת הפכה החלטה זו. הוא הועבר למחלקת החוף האלקטרוני בלשכת הספינות, שם עסק בהתקנת ציוד אלקטרוני בנמלים אמריקאים ואירופאים. הציוד עצמו לא היה סודי, אך מיקום המכשירים היה סודי. הוא היה הארם היחיד שעבד ביחידה שלא קיבל אישור ביטחוני. ב-1 ביוני 1951 הוא מסר את התפטרותו. ביולי 1951 אוסקר ואחיו סטיוארט עלו על אונייה שהפליגה לצרפת ומשם טסו לישראל וביקרו אצל הוריהם שהתגוררו בגן יבנה. לאחר מכן טסו לווינה ומשם למוסקבה בה הועסקו על ידי האקדמיה הסובייטית למדעים. שניהם נישאו לנשים רוסיות. אוסקר סבורר נפטר במוסקבה בשנת 2015. ספדו לו אחיו סטיוארט ונציג מטעם שירות הביטחון הפדרלי הרוסי.
בית הכנסת הגר"א (שערי חסד)
בית הכנסת הגר"א הוא בית כנסת ותיק בשכונת שערי חסד בירושלים.
היסטוריה
בית הכנסת, שנקרא על שם הגר"א מווילנה, שוכן ברחוב בר זכאי שבמרכז השכונה. הוא הוקם בעשור השני של המאה ה-20, סמוך למועד הקמת השכונה, על ידי המקובל הירושלמי הרב אפרים שמואל לרנר-פפרמן שלצורך כך התרים את תושבי השכונה הפרושים ההולכים בשיטת הגר"א.
במשך כשני עשורים היה בית הכנסת בן קומה אחת. בשנות ה-30 נוספה לו קומה שנייה. הכניסה הראשית לבית הכנסת מוסתרת בקיר בטון, שהוצב שם במלחמת העצמאות בשנת תש"ח. חצר בית הכנסת מוקפת בסורג מתכת, ועליו סמלי השבטים וחלקי פסוקים מהתנ"ך.
בצמוד לבית הכנסת מצפון ישנה רחבה מרוצפת ובמרכזה בור מים חסום. ברחבה זו התקיימו טקסי החופה והקידושין בשכונת שערי חסד במשך עשרות שנים. בחזית בית הכנסת, משמאל לפתח, קבוע שעון שמש קטן, המשמש זה למעלה משבעים שנה את מתפללי מניין 'ותיקין'. את שעון השמש בנה השען משה שפירא.
החזן הראשון של בית הכנסת במועדי השנה ובימים נוראים היה מקים בית הכנסת הרב אפרים שמואל לרנר-פפרמן, ששימש אף כבעל קורא עד לפטירתו. נוסח התפילה שלו נודע כנוסח שערי חסד על פיו מתפללים בקהילות רבות.
רב בית הכנסת במשך שנים רבות היה הרב אברהם דוד רוזנטל, רב השכונה, ולאחר פטירתו מונה תחתיו בנו הרב יהושע מאיר רוזנטל, אב"ד בירושלים ומחבר הספר "מי הבאר".
מאז שנות ה-80 שוכן בקומה העליונה בית המדרש של ישיבת מעלות התורה שהייתה בראשות הרב שמואל אוירבך עד פטירתו.
בשנת התש"פ הקימו בני ניניו של הרב אפרים שמואל לרנר-פפרמן, הרב אפרים שמואל נוימן וחנוך ברקוביץ, בית כנסת על שם הגר"א ברחוב הרב שך בביתר עילית, המשמש לקהילה ליטאית צעירה בעיר ביתר עילית.
דומיניק קופר
דומיניק אדוארד קופר (באנגלית: Dominic Edward Cooper; נולד ב-2 ביוני 1978) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי. ידוע בעיקר בשל משחקו בסרטים כמו: "הדוכסית", "מאמא מיה!", "לחנך את ג'ני", "תמרה דרו" ו"קפטן אמריקה".
קריירה
בתחילת דרכו שיחק בתיאטרון הבריטי ובשנת 2001 החל להופיע בתיאטרון המלכותי הלאומי בהצגה "Mother Clap's Molly House". באותה שנה שיחק גם בקולנוע לראשונה עם תפקיד קטן בסרט האימה "ממעמקי הגיהנום" לצד ג'וני דפ, בסרט הטלוויזיה "גנב וג'נטלמן" לצדם של נייג'ל הייברס ומייקל פרנץ', ותפקיד קטן במיני-סדרת המלחמה האמריקאית של HBO "אחים לנשק" בתור אלינגטון.
ב-2004 התבלט במחזהו של אלן בנט "נערי ההיסטוריה" וזכה על תפקידו בביקורות אוהדות ובמועמדות לפרס דרמה דסק. ב-2006 קופר שב ביחד עם כל קאסט המחזה לשחק גם בגרסה הקולנועית שלה. תפקיד זה בתור תלמיד התיכון דאקין היה למעשה הראשון לצד תפקיד נוסף באותה שנה לצידו של ג'יימס מק'אבוי בקומדיה הבריטית "מתחילים בעשר".
ב-2008 התפרסם לראשונה בתפקידי דרמה בתור צ'ארלס גריי אהוב נעורייה של הדוכסית ג'ורג'יינה (קירה נייטלי) וראש ממשלת בריטניה העתידי בדרמה התקופתית "הדוכסית" ובתור האסיר לייסי במותחן הפשע הבריטי "אמן הבריחות". התפרסם בקרב קהל צופים רחב יותר בתור סקיי ארוסה של סופי שרידן (אמנדה סייפריד) בקומדיה המוזיקלית שוברת הקופות "מאמא מיה!" המבוססת על מחזמר בעל שם זהה.
ב-2009 החליף קופר ברגע האחרון את אורלנדו בלום בתפקיד דני חברו ושותפו לגנבות של דייוויד גולדמן (פיטר סארסגארד) בדרמה הבריטית המצליחה "לחנך את ג'ני". ב-2010 שיחק בקומדיה הרומנטית "תמרה דרו" של סטיבן פרירס וגילם את המתופף בן סרג'נט, בן זוגה של העיתונאית תמרה דרו (ג'מה ארטרטון).
בשנת 2014 שיחק במיני-סדרה "פלמינג: האיש שרצה להיות בונד" בתפקיד הראשי בגילומו של הסופר איאן פלמינג. על תפקידו זה היה מועמד לפרס סטלייט. באותה שנה גילם בסרט "הצורך במהירות" את תפקיד הנבל המרכזי, דינו ברוסטר, המסוכסך עם גיבור הסרט, אהרון פול.
בשנת 2015 שיחק בסרט הקולנוע "הליידי בקרוואן" לצדה של השחקנית זוכת פרס אוסקר מגי סמית'. את הסרט ביים ניקולס הייטנר. ב-2016 החל לשחק בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "פריצ'ר" המבוסס על הקומיקס, כג'סי קאסטר. הסדרה שודרה ברשת AMC למשך 4 עונות וסיימה את שידוריה ב-2019.
חיים אישיים
בשנת 2008 החל קופר לצאת עם השחקנית האמריקאית אמנדה סייפריד ששיחקה לצידו בסרט "מאמא מיה!", אך השניים נפרדו לאחר שנתיים ב-2010.
בתחילת 2010 קופר החל זוגיות עם השחקנית האתיופית-אירית רות נגה. הם נפגשו לראשונה על סט צילומים שנה לפני כן, והם חיו ביחד בגבעת פרימרוז בלונדון. בני הזוג נפרד ב-2016, לאחר זוגיות של שש שנים, אך רק באפריל 2018 הפרידה פורסמה בתקשורת.
בסוף 2018 קופר נמצא עם השחקנית ג'מה צ'אן בטקס פרסי האופנה הבריטי, ופורסם שהם בזוגיות.
פרס דוב הזהב
פרס דוב הזהב (בגרמנית: Goldener Bär) הוא הפרס היוקרתי ביותר המוענק בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, עבור הסרט הטוב ביותר שהוקרן בפסטיבל. פסל דוב הזהב נוצר בשנת 1932 על ידי הפסלת הגרמנייה, רנה זינטניס, בשם "הדוב הברלינאי". הדוב מופיע על סמל ברלין ועל דגל ברלין. העתקים ראשונים של פסלה של זינטניס הוענקו בטקס פסטיבל ברלין של שנת 1953, שהיה השלישי מתחילת הפסטיבל.
עד שנת 1960 חלוקו פסלונים שבהם ידו הימנית של הדוב מונפת, אולם בפסטיבל הוחלט באותה שנה לשנות את עיצוב הפסלון כך שידו השמאלית של הדוב תהיה מורמת.
בשנת 2019, זכה הסרט "מילים נרדפות" של נדב לפיד בפרס דוב הזהב.
בשנת 2020, בוטל פרס דוב הכסף באופן זמני, לאחר שנחשף אלפרד באואר, שהיווה לו השראה, היה נאצי איש אס־אה בדרגה בכירה שלקח חלק במערך התעמולה של גבלס.
טוראקו לבן-לחיים
טוראקו לבן לחיים (שם מדעי: Menelikornis leucotis) הוא מין יחידי של עוף ממשפחת הטוראקיים החי במזרח אפריקה. בעבר הוא נכלל בסוג טוראקו.
מאפיינים
זהו טוראקו שאורכו עד 43 ס"מ והזנב 19 ס"מ ומשקלו 200-315 גרם. הוא בעל זנב ארוך. הוא בעל ראש וחזה ירוקים, מקור כתום ועיניים בעלי סימנים כתומים מעבריהן ומעליהן פס לבן וכן כתם לבן מאחורי הלחי. לטוראקו ציצה שחורה גבוהה לראשו וכנפיים כחולות עם קצוות אדומים.
הטוראקו חי ביערות וסוואנות אפריקה בסודאן, דרום סודאן, אתיופיה ואריתריאה. הוא נפוץ במיוחד במרומי העצים מהסוגים ערער (Juniperus) ועצי Podocarpus. הוא ניזון מהפירות והפרחים של העצים.
המין הגיע לאנגליה ושם צבעו העיקרי הוא קינמון. הוא חיה פולשת שמתחרה בהצלחה שם ואף פלשה לעוד כמה מדינות.
יחסי זימבבואה–סין
יחסי זימבבואה–סין הם יחסי החוץ בין זימבבואה לבין הרפובליקה העממית של סין.
היסטוריה
היחסים בין המדינות החלו בינואר 1979, בזמן מלחמת הסבך הרודזי. ברית המועצות תמכה באיחוד העם האפריקני בזימבבואה של ג'ושוע נקומו וסיפקה להם נשק; ניסיונותיו של רוברט מוגאבה להשיג תמיכה סובייטית באיחוד הלאומי האפריקני בהנהגתו בזימבבואה נדחו, מה שהביא אותו להיכנס למערכת יחסים עם יריבתה הסובייטית סין, שהגיעה לשיאה בפגישה בינואר 1979 במוזמביק, בה אישרו שני הצדדים את כוונתם לשתף פעולה יותר מקרוב. שתי המדינות כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים ב-18 באפריל 1980, יום עצמאותה של זימבבואה. כעבור חודשיים ביקר שר החוץ של זימבבואה סימון מוזנדה בבייג'ינג כדי להביע תודה; אחריו ביקר נשיא זימבבואה רוברט מוגאבה בעצמו בשנה שלאחר מכן.
מוגאבה תלה חשיבות רבה ביחסי זימבבואה עם סין, במיוחד לאחר שההתנגדות עם האיחוד האירופי בשנת 2003 הביאה לבריחת הון ולצניחה כלכלית. הקשרים העמיקו עם הבידוד הפוליטי של זימבבואה מהאיחוד האירופי; סין תוארה כ"תומכת הבינלאומית הגדולה היחידה" בזימבבואה, בגלל עקרון אי ההתערבות שלהם בעניינים פנימיים כמו סוגיות זכויות אדם. עם זאת, ישנם סימנים הולכים וגוברים לכך שסין נותרת חוששת מיחסיה עם זימבבואה ומעדיפה לרכז את הונה הפוליטי במדינות עם עתודות נפט. נשיא סין חו ג'ינטאו לא ביקר בזימבבואה בסיורו בפברואר 2007 בדרום אפריקה, אם כי לוח הזמנים שלו הביא אותו למספר מדינות ליד זימבבואה, כולל מוזמביק, נמיביה, דרום אפריקה וזמביה.
משלחת של אנשי עסקים סיניים אכן ביקרה בזימבבואה בערך באותה תקופה; עם זאת, רשות התיירות בזימבבואה הציבה שלטים עם הודעות הקוריאנית כדי לקבל את פניהם. דוברי משרד החוץ בזימבבואה הצהירו כי הם עתידים לשכור מתרגמים סיניים בעתיד כדי להימנע משגיאות כאלה. הצד בזימבבואה אמביוולנטי גם לגבי ההשפעה הסינית הגוברת על הכלכלה; בזימבבואה התלוננו על איכות נמוכה של סחורות סיניות, כולל אוטובוסים. נישה צ'יקוויניה, דוברת ליגת הנשים זאנו PF, טענה כי הסינים הפכו לקבוצה הפעילה ביותר בחילופי מטבע חוץ שאינם רשמיים, לפני ניגרים והודים, וקראה למי ש"הרווה את השוק השחור במטבע חוץ" לעצור. שוד המכוון לאנשי עסקים סיניים נמצא במגמת עלייה.
ההפיכה בשנת 2017 בזימבבואה הדיחה את מוגאבה. הנשיא הזמני החדש אמרסון מננגגואה נחשב לבעל מערכת יחסים קרובה, אם היא מאתגרת, עם סין.
קשרים פוליטיים
מדיניות "מבט למזרח" של זימבבואה, שמטרתה להרחיב את היחסים הדו-צדדיים והמסחריים ולהציע עדיפות למשקיעים לא רק מסין, אלא גם ממלזיה, סינגפור, וייטנאם, יפן, קוריאה הדרומית, הודו ורוסיה, התמקדה יותר ויותר בסין, עד להדרה של מדינות אחרות. פורום על שיתוף פעולה אפריקה-סין מדווח כי ביקורו של מוגאבה בשנת 2006 הוא הפעם ה-11 שלו בביקור בסין. לא דווח על ביקורים רשמיים של מוגאבה בסין בשנים 2008 ו-2009. הביקורים ה-12 וה-13 התרחשו ב-2010 וב-2011. מוגאבה ביקר גם בסין באוגוסט 2014. מדיניות החוץ המוצהרת של הרפובליקה העממית של סין (PRC) של אי התערבות בעניינים הפנימיים של מדינות הפכה אותה לשותפה פופולרית במדיניות חוץ בהארארה.
זכויות אדם
ביוני 2020 הייתה זימבבואה אחת מ-53 מדינות שתמכו בחוק הביטחון הלאומי בהונג קונג באו"ם.
קשרים כלכליים
סין הפכה לקונה הגדולה ביותר של טבק מזימבבואה, ורכשה מעל 13,000 טון טבק בין ינואר לאוקטובר 2007. הגירעון בסחר בזימבבואה עם סין הסתכם ב-189 מיליון דולר במחצית הראשונה של 2007; זימבבואה ייצאה 16 מיליון דולר של סחורות לסין. ממשלת זימבבואה רוכשת גם כמויות גדולות של חומרה צבאית מסין, כולל מערכת מכ"ם בסך 13 מיליון דולר, שישה מטוסי סילון הונגדו JL-8, שנים עשר מטוסי קרב JF-17 ו-100 כלי רכב צבאיים מאז יוני 2004. חברת התעופה הלאומית אייר זימבבואה הגדילה גם את גיוסן לדיילות דוברות סינית ולהכשרת דיילים קיימים בשפה הסינית, וזימבבואה, מאז נוספה לרשימה הרשמית של יעדי התיירות המאושרים בסין, שואפת להרחיב את מספר התיירים הסינים מ-10,000 עד 25,000. סחר מתנהל לעיתים קרובות בתנאי סחר חליפין עקב המחסור של זימבבואה במטבע קשה. סין מתעניינת במיוחד באספקת הפלטינה בזימבבואה.
בנובמבר 2007 קנה בנק העתודה של זימבבואה ציוד חקלאי ממספר מדינות, אך בעיקר מסין, והפיץ את החומרים באמצעות תוכנית המיכון החקלאי. שירותי הכבישים המוטליים של זימבבואה, חברת בת של הרכבות הלאומיות של זימבבואה, רכשה ב-30 בדצמבר 97 משאיות מחברת Camco International, חברת ייצור סינית. משלוח זה צפוי להחליף את המשאיות המשמשות כיום את RMS. בעבר רכשה RMS משאיות מקמקו בפברואר 2006. ממלא מקום הנשיא ג'וזף מסיקה שיבח את ממשלת סין על המשך תמיכתה מול הסנקציות הכלכליות שהטילו מדינות המערב.
בשנת 2015, סין היוותה את הנתח הגדול ביותר של השקעת חוץ ישירה לזימבבואה (74%).
מימון פיתוח סיני לזימבבואה
משנת 2000 עד 2012, התקיימו כ-128 פרויקטים פיננסיים רשמיים של מימון פיתוח בסין שזוהו בזימבבואה באמצעות דיווחים שונים בתקשורת. פרויקטים אלה נעים בין הלוואה בסך 670 מיליון דולר להרחבת סכר הידרואלקטרי באגם קריבה, לעסקה בסך 500 מיליון דולר למימון ייצור הכותנה המקומי בזימבבואה, או הסכם הלוואה למתן מכונות חקלאיות לזימבבואה.
ו. ס. אנדרוז
קליאו וירג'יניה אנדרוז (באנגלית: Cleo Virginia Andrews; 6 ביוני 1923 - 19 בדצמבר 1986) הייתה סופרת אמריקאית.
חייה
אנדרוז נולדה בפורטסמות', וירג'יניה, ארצות הברית, הבת היחידה בין שלושת ילדיהם של ויליאם וליליאן אנדרוז.
בזמן לימודיה בתיכון נפלה במדרגות בבית ספרה, ונפצעה בגבה. אבחון מוטעה של הרופאים גרר ניתוחים כושלים בגבה, שהותירו אותה נכה. היא נאלצה לבלות את שארית חייה בכיסא גלגלים או על קביים.
אחרי סיום התיכון למדה אמנות במשך ארבע שנים, ועבדה, בין היתר, כציירת דיוקנים. היא כתבה כמה רומנים וכעשרים סיפורים קצרים, מהם רק אחד התפרסם - "שכבתי עם דודי בליל כלולותי" (תרגום חופשי). מאוחר יותר התפרסם סיפור קצר נוסף פרי עטה, "אלוהי ההר הירוק".
ב-1979 הגישה אנדרוז להוצאה לאור רומן שכתבה בשם "אחוזי הדיבוק" (the obsessed). נאמר לה שהיה לסיפור פוטנציאל, אך צריך "לתבל" אותו מעט. בין לילה היא הוסיפה כמה פרטים ושינתה את השם, ו"פרחים בעליית הגג", ספרה הראשון, יצא לאור. תוך שבועיים מיום יציאתו, הגיע הספר לראש רשימת רבי המכר.
במשך השנתיים הבאות, אנדרוז כתבה ארבעה ספרי המשך לרומן "פרחים בעליית הגג" - "עלי כותרת עפים ברוח", "פרחים הצמיחו קוצים", "פרחים נבלו קמלו" ו"גן של צללים", שעלילתו מתרחשת טרום-עלילת "פרחים בעליית הגג". אנדרוז אף פרסמה את הרומן "אודרינה" והחלה בכתיבת סדרת ספרים חדשה, כאשר אובחנה כחולה בסרטן השד.
אנדרוז הופיעה בתפקיד מנקת חלונות של אחוזת פוקסוורת' בקטע קצר בסרט "פרחים בעליית הגג" שיצא ב-1987, אך מעולם לא זכתה לראות את הצלחתו - היא מתה שנה אחת לפני, ב-19 בדצמבר 1986.
פייר-לואי קופרן
פְּיֶיר-לוּאִי קוּפְּרֶן (בצרפתית: Pierre-Louis Couperin; 14 במרץ 1755 – 10 באוקטובר 1789) היה מלחין, נגן עוגב וצ'מבלו צרפתי משלהי תקופת הבארוק וראשית התקופות הקלאסיות. הוא היה בן למשפחת קופרן, משפחה של מוזיקאים, שהבולטים שבהם היו לואי קופרן ופרנסואה קופרן.
ו. ס. אנדרוז
חייה
אנדרוז מעולם לא נישאה, ולא היו לה ילדים.
פייר-לואי קופרן
ביוגרפיה
כמו אחיו ז'רווה-פרנסואה, פייר-לואי קופרן למד אצל אביו ארמן-לואי קופרן. ב-19 באפריל 1773 מינתה אותו מועצת המנהלים של ליורשו של אביו כנגן העוגב של הכנסייה. פייר-לואי קופרן מילא את תפקידי המשפחה המסורתיים: הוא היה נגן עוגב בקתדרלת נוטרדאם, שם ירש אותו אחיו, אך גם בסן-ז'רווה, סן ז'אן-אן-גרב (St Jean-en-Grève), מנזר הקרמה-בייט (Carmes-Billettes), ו.
ו. ס. אנדרוז
חייה
אחיה של אנדרוז החליטו להמשיך ולפרסם את כתביה הנותרים. לשם כך חיפשו אחר סופר צללים, שישלים את סיפוריה הנותרים ויכתוב ספרים חדשים תחת שמה. הסופר אנדרו ניידרמן גויס למשימה, ומאז ועד היום כמעט עשרים שנה לאחר מותה של האשה מאחורי הכותרת "וי. סי אנדרוז", התפרסמו למעלה משישים ספרים תחת אותו שם, ביניהם: "המלאך האפל", "שמיים", "מלודי", "מוזיקת לילה", "שחר", "סודות של הבוקר", "רייבן", "קאט", "הגן הנעלם" ועוד.
פייר-לואי קופרן
ביוגרפיה
פייר-לואי קופרן מת זמן קצר לאחר אביו ונקבר עמו בכנסיית סן ז'רווה בקפלה דה לה פרובידנס.
וורן דה לה רו
וורן דה לה רו (באנגלית: Warren De La Rue; 15 בינואר 1815 – 19 באפריל 1889) היה אסטרונום בריטי, מדען וממציא. הוא ידוע בעיקר בזכות העבודות החלוציות שלו בצילום אסטרונומי.
ביוגרפיה
דה לה רו נולד בגרנזי, ולמד בקולז' סנט-בארב (Sainte Barbe) בפריז. הוא עבד בחברת דה לה רו שאביו יסד, אך בילה את זמנו הפנוי במחקרים כימיים וחשמליים. בין 1836 ל-1848 פרסם כמה מאמרים בתחומים אלו.
ב-1840, דה לה רו הקיף חוט להט מפלטינה בצינור ואקום, והעביר דרכו זרם חשמל. כך יצר אחת מנורות החשמל הראשונות בעולם. העיצוב התבסס על כך שנקודת ההמסה הגבוהה של הפלטינה תאפשר לנורה לתפקד בטמפרטורה גבוהה, והריק בתא ימנע ממולקולות גז להגיב עם הפלטינה. למרות יעילות העיצוב, מחיר הפלטינה מנע פיתוח מסחרי שלו.
דה לה רו נמשך לאסטרונומיה בהשפעת ג'יימס נסמית'. הוא בנה ב-1850 טלסקופ מחזיר אור בקוטר 13 אינץ'. היה פעמיים נשיא האגודה הכימית בשנים 1867–1869, 1879–1880 ונשיא החברה האסטרונומית המלכותית בשנים 1864–1866.
דה לה רו מת בלונדון ב-1889. הוא היה נשוי לג'ורג'ינה, ואב לארבעה בנים ובת.
המפץ הגדול (ספר)
המפץ הגדול: התגלית המדעית החשובה ביותר בכל הזמנים הוא ספר מדע פופולרי על תיאורית המפץ הגדול, שנכתב על ידי סיימון סינג, ויצא לאור באנגלית בשנת 2004, ובעברית בשנת 2007.
הספר מתעד את ההיסטוריה וההתפתחות של מודל המפץ הגדול, מהמדענים ביוון העתיקה שמדדו את המרחק של כדור הארץ לשמש, ועד לזיהוי קרינת הרקע הקוסמית במאה ה-20, המהדהדת ביקום מאז היווצרו.
הספר מסביר כיצד תאוריות שונות של היקום התפתחו, יחד עם נקודת מבטם האישית של האנשים המעורבים.
לפני תאוריות המפץ  הגדול
הספר מסביר את אי הדיוקים של התאוריות של ניקולאוס קופרניקוס וגלילאו גליליי שגרמו להן להידחות. קופרניקוס וגלילאו השתמשו בטעונים שונים כדי לשכנע אנשים שכדור הארץ מסתובב סביב השמש, והשמש היא מרכז היקום (המודל ההליוצנטרי). שתי התפיסות האלה לא היו מקובלות בזמנו בציבור שהאמין במודל הגאוצנטרי. רק הפרשנות המתמטית של יוהאנס קפלר הפכה את התאוריה ליותר מקובלת, דור שלם לאחר מכן. כפי שסינג מציין, הדור הישן של המדענים השמרנים מטבעם, חייב למות כדי שהתאוריה החדשה תוכל להתקבל.
התפתחות תאוריית המפץ הגדול
במקביל להתפתחותה של תיאורית המפץ הגדול, הספר מספר את סיפורם של האנשים שלקחו חלק בקידומה, בין אם על ידי ניסוי ובין אם על ידי השערות. ביניהם, אלברט איינשטיין, שגילה את תורת היחסות הכללית, אלכסנדר פרידמן וז'ורז' למטר שגילו שתורת היחסות הכללית מובילה ליקום מתפשט, ולאחר מכן שהתיאוריה מובילה לאירוע ראשוני של יצירה, שהיא תאוריית המפץ הגדול, אדווין האבל שהוכיח שהיקום מתפשט, ובכך אישר את התאוריה של פרידמן ולמטר. ג'ורג' גאמוב, רלף אלפר, רוברט הרמן שחקרו כיצד גרם המפץ הגדול לשכיחות הלא יציבה של האטומים ביקום, באמצעות הנוקליאוסינתזה של האטום. ארנו פנזיאס ורוברט וילסון שגילו את קרינת הרקע הקוסמית, ואחרים.
נושא השמרנות המדעית ממשיך לקבל דגש לאורך כל הספר גם לאחר הכרת הקהילה המדעית במודל ההליוצנטרי של היקום, ובכל תגלית מדעית חדשה מראה סינג כיצד עבר זמן רב עד ששונתה הפרדיגמה, והמדענים השמרנים מטבעם הפסיקו לדבוק בתיאוריה המוטעית בה החזיקו. כך מראה סינג כיצד איינשטיין דחה את תיאורית המפץ הגדול בעודה בחיתוליה, וגרם לכל הקהילה המדעית ללכת בעקבותיו ולהמשיך לדבוק במודל היקום הסטטי והנצחי, ובכך נחנק המחקר במשך שנים רבות. אך כאשר האבל אישר את התאוריה בניסוי, איינשטיין מיהר לאמץ את המסקנות מהתאוריה שלו ואת התאוריה של למטר. גם לאחר מכן המשיכו מדענים רבים להאמין בתיאורית היקום הסטטי והנצחי באמצעות תאוריית המצב היציב, זאת בגלל שמרנותם והקושי להחליף את המודל בו הם מאמינים במודל אחר.
גייל נורטון
גייל אן נורטון (באנגלית: Gale Ann Norton; נולדה ב-11 במרץ 1954) היא פוליטיקאית אמריקאית אשר כיהנה כמזכירת הפנים של ארצות הברית תחת ממשל הנשיא ג'ורג' ווקר בוש בשנים 2001–2006. היא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה.
ביוגרפיה
נורטן נולדה בויצ'יטה, הגדולה בערי קנזס לדייל ואנה נורטון. היא גדלה בת'ורנטון שבקולורדו, וסיימה את לימודיה הגבוהים בכבוד רב באוניברסיטת דנוור. כסטודנטית הייתה חברה באחוות פי בטא קפא, וקיבלה תואר דוקטור למשפטים בהצטיינות מהמכללה למשפטים של האוניברסיטה ב-1978. בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-20, הצטרפה למפלגה הליברטריאנית ואף כמעט נבחרה למנהלתה הלאומית, אחרי בסופו של דבר חברה אל המפלגה הרפובליקנית. לאחר סיום לימודיה במכללה למשפטים, נורטון עבדה כעורכת דין בכירה בקרן משפטית בשנים 1979–1983. נורטון היה עמיתה לאומית במכון הובר בשנים 1983–1984, לפני שקיבל משרה במחלקת החקלאות של ארצות הברית כעוזרת לסגן מזכיר המחלקה ריצ'רד אדמונד לינג. בין השנים 1985–1990 עבדה כמשפטנית במחלקת הפנים של ארצות הברית, ובמסגרת תפקיד זה הייתה מנהלתם של עורכי דין שעבדו בשירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית ובשירות חיות הבר של ארצות הברית (United States Fish and Wildlife Service).
נורטון התמודדה בבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-1996 בתור מועמדת המפלגה הרפובליקנית, אך הובסה בבחירות המקדימות על ידי חבר בית הנבחרים האמריקאי דאז, ויין אלרד. תקופת כהונתה השנייה של נורטון תמה ב-1999. בשל מגבלות על תקופות כהונה, נורטון לא התמודדה לתקופת כהונה שלישית.
לאחר שעזבה את משרד התובע הכללי של קולורדו, נורטון עבדה במשרד עורכי דין בדנוור. היא עבדה שם עד שג'ורג' ווקר בוש מינה אותה למזכירת מחלקת הפנים של ארצות הברית עם היבחרו לנשיאות ב-2000. בספטמבר 2004 חתמה עם שגריר ישראל בארצות הברית הסכם שיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי. נורטון היא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד, כיהנה בתפקידה עד 2006, עת הוחלפה במושל איידהו דירק קמפת'ורן.
קישורים חיצוניים
urdu poetry
pakistani dramas list
watch pakistani drama online
Pakistani Drama Urdu Shayari
יודאו-קומוניזם
יודאו-קומוניזם או יודאו-בולשביזם (קומוניזם יהודי, בולשביזם יהודי; בפולנית: Żydokomuna) הוא מושג שהומצא לאחר מהפכת אוקטובר על ידי חוגים אנטישמיים שניסו לטעון שהקומוניזם נוצר על ידי היהדות, כדי שישרת את האינטרסים שלה.
הדיכוי הדתי והכלכלי של יהודי אירופה במהלך הדורות, אפלייתם במדינות הלאום שהתפתחו בעת החדשה והאנטישמיות הדתית והעממית שרווחו גם בחוגי השלטון הובילו יהודים רבים לאהדה ותמיכה בתנועות מהפכניות שונות, ובמיוחד תנועות שהבטיחו שוויון לכל (גם ליהודים) ובהן התנועה הקומוניסטית. הצטרפות לתנועה הקומוניסטית כללה התכחשות לדת וללאום היהודיים, בהתאם לדוגמה הקומוניסטית האתאיסטית הקוסמופוליטית. החוגים האנטישמיים התעלמו מההתכחשות הזאת, והפיצו תעמולת כזב על כך שהקומוניזם הוא המצאה יהודית (בהתבסס בין היתר על מוצאו היהודי של קרל מרקס) שנועדה לשרת אותם בהשתלטותם על העולם.
בשנים 1920–1922 פרסם הנרי פורד 4 כרכים של ספרו האנטישמי, "היהודי הבינלאומי", ובו האשים את היהודים, בין היתר, בהפצת הקומוניזם בצפון אמריקה. אותו הנרי פורד דאג לתרגום והפצת הפרוטוקולים של זקני ציון בשפות רבות והגביר בכך את התעמולה המאשימה את היהודים בקשר עולמי להשתלטות על העולם.
בלונדון, בשנים 1922–1923, פורסמה חוברת בת 32 עמודים בשם "The Jewish Bolshevism", שזכתה להקדמה מאת אלפרד רוזנברג, וקידמה את הפצת המושג בחוגים רחבים. המושג "יודאו-בולשביזם" הצטרף לכינויים "יודאו-דמוקרטיה" (כינוי גנאי שהצמידו הפשיסטים האנטישמיים למשטרים הדמוקרטיים של אירופה) ו"יודאו-מסונים" (חיבור אנטישמי חסר יסוד בין היהודים ובין הבונים החופשיים, בלועזית "מסונים").
קרל פופר טען כי מושג היודאו-בולשביזם, כחלק מתאוריית קשר על השתלטות היהודים על העולם, היא חלק מהשקפת עולם דמונית, שבאופן שיטתי מייחסת את ההתרחשויות לקנוניות של יחידים או חברות ובכל הקשור ליהודים זהו חילון של ההשקפות הדמוניות הנוצריות.
ג'ורג' וושינגטון קרבר
ג'ורג' וושינגטון קרבר (באנגלית: George Washington Carver; 1 בינואר 1864 – 5 בינואר 1943) היה אגרונום וממציא אמריקאי ממוצא אפרו-אמריקאי שפעל בתחילת המאה ה-20. הוא קידם חלופות לגידולי כותנה ושיטות למניעת הרס קרקע.
בזמן כהונתו כפרופסור באוניברסיטת טסקיגי, הוא פיתח שיטות לשיפור אדמות שהתדלדלו עקב שתילה חוזרת ונשנית של כותנה. הוא עודד חקלאים להחזיר חנקן לקרקע על ידי מחזור גידולים שכלל לא רק כותנה אלא גם בטטות וקטניות (כמו בוטנים, סויה ולוביה). גידולים אלה קיבעו חנקן לקרקע וכך שיפרו את תנובת האדמה וגידולי הכותנה וכן העניקו לחקלאים עניים מגוון גידולים אחרים בהם יכלו לסחור או לאכול. קרבר פיתח תוכנית להכשרת החקלאים באלבמה בגידול היבולים החדשים. הוא פרסם 44 עלונים לחקלאים, הפופולרי שבהם כלל 105 מתכונים המכילים בוטנים. אף על פי שהוא השקיע שנים בפיתוח מאכלים המכילים בוטנים אף אחד מהם לא הפך להצלחה מסחרית.
אפליה
אפליה (מכונה גם אפליה פסולה) היא מונח סוציולוגי המציין הבדלה בין קבוצות חברתיות שונות, קטגוריות חברתיות או פרטים שונים, הבדלה המעניקה לקבוצה, קטגוריה או פרט מסוימים יתרונות או חסרונות יחסיים בהתייחסות אליהם, מבלי שתהיה הצדקה עניינית לכך.
אפליה עשויה להיות על בסיסים שונים (מגדר, גזע, לאום, דת, גיל, נטייה מינית ועוד) וליתרונות או לחסרונות הנובעים ממנה עשויים להיות ביטויים שונים (כלכליים, פוליטיים וכו'). אפליה עשויה להיות מכוונת (כלומר, בסיס האפליה הוא המניע הישיר לאפליה) או עקיפה (כלומר, בסיס האפליה משפיע על גורם מתווך, שהוא המניע הישיר לאפליה). אפליה על בסיס גזעי קרויה גזענות.
בין בני אדם קיימת שוֹנוּת, ולא כל התייחסות לשונות זו, במעשה אנושי שאינו מביע שוויון מוחלט, היא בגדר אפליה, משום שבמקרים רבים ההבחנה מוצדקת. כאשר יצרן שמלות, למשל, מבקש דווקא אישה לדוגמנות של מוצריו, אין בכך כל אפליה.
אפליה נוצרת בהקשרים אחדים: שני מובנים אלו נחשבים ברוב המקרים ללא לגיטימיים בחברה, אך ההתייחסות אליהם היא סובייקטיבית ותלוית הקשר תרבותי. הגדרת האפליה כבלתי צודקת מקשרת אותה למוסר הנהוג בתרבות, והגדרתה כחריגה מההתנהגות המצופה, מקשרת אותה עם הנורמות והחוקים הנהוגים בה.
דוגמה: לרוב, פקיד שמבחין בין לקוחות שונים שלא על-פי נוהלי הארגון אליו הוא משתייך, נחשב בתרבות אליה הוא משתייך למפלה, אך אם יפורסם בעיתונות כי פקיד גילה יחס מועדף למעוטי יכולת, ייתכן שלא ייחשב לכזה (אם כי הפסוק "לא תהדר דל בריבו", המתייחס למשפט צדק, דורש להימנע גם מהעדפת הדל).
בפילוסופיה
העמדה המסורתית רואה אפליה כפעולות, פרקטיקות או מדיניות שיוצרת חיסרון יחסי על בן אדם או בני אדם, בהתבסס על השתייכותם לקבוצה חברתית מובהקת. על-מנת שמשהו ייחשב כ"אפליה", עליו לעמוד אפוא בכל היסודות המנויים לעיל. הגדרה זו אינה מתיימרת לקבוע האם האפליה צודקת או לא, אלא רק לעמוד על טיבה של האפליה.
יסודות האפליה
פעולות או מדיניות: כדי שמשהו ייחשב כאפליה במובנה המסורתי, צריך שיהיה מדובר בפעולות, פרקטיקות או מדיניות, ולא במצב עניינים כשלעצמו. עם זאת, יש הגורסים כי גם מצב דברים כשלעצמו יכול להיות "אפליה מבנית", אך זו אינה חלק מההגדרה המסורתית. כך למשל, למנוע רכישת סיגריות מאדם או מסוג בני אדם היא פעולה או מדיניות.
חיסרון יחסי: על-מנת שהפעולה תהיה מפלה, אין צורך בכך שהיא תהיה "רעה" במובן אובייקטיבי, אלא רק שהיא תהיה רעה באופן יחסי. כך למשל, אם מוכר סיגריות מוכר במחיר יקר יותר עבור מוסלמים, הרי שמדובר באפליה, אף אם המחיר שהוא מציע עדיין משתלם במיוחד. בכיוון השני, אין די בכך שהפעולה פוגעת, אלא יש צורך בכך שהפגיעה תהיה יחסית. אם אדם מסוים בוחר לשקר לכולם באופן שווה, נראה שהנוהג שלו אינו מפלה.
בהתבסס על קבוצה חברתית מובהקת: על-מנת שהפעולה תהיה מפלה, צריך שהיחס הלא שוויוני של הפעולה יתבסס על השתייכות לקבוצה חברתית מובהקת. בתוך כך, אין די בכל קבוצה חברתית, אלא צריך שזו תהיה מובהקת. כך, למשל, "חיילים ששירתו בקריה" אינם קבוצה חברתית מובהקת, ואילו יהודים כן. בנוסף, כדי שהפעולה תיחשב "מפלה", צריך שהיחס המפלה יתבסס על ההשתייכות לקבוצה. למשל, אם מוכר הסיגריות בדוגמה הקודמת מציע את מרכולתו במחיר יקר יותר למוסלמים שכן הפסיד בהתערבות, הרי שהפעולה לא תיחשב כאפליה על-פי העמדה המסורתית.
העמדה המסורתית ספגה ביקורת במגוון רכיביה. כך, למשל, יש הגורסים כי ישנה אפליה מבנית, ולכן אפליה אינה מוגבלת לפעולות או למדיניות. בנוסף, יש החושבים כי אפליה צריכה לכלול תפיסה של הקבוצה המופלה כ"נחותה", גם אם לא באופן מודע. יש מי שחושבים שעל-מנת שמשהו ייתפס כמפלה, אין צורך בכך שיהיה "חיסרון" באופן אובייקטיבי. כך, למשל, אם בחישוב כולל עדיף לאנשים שלא לצרוך סיגריות, ולכן מוכר הסיגריות דווקא מטיב עימם כשהוא מציע להם סיגריות במחיר יקר יותר – עדיין ניתן לומר שישנה אפליה. לבסוף, יש שביקרו את הקריטריון האחרון, וטענו כי אפליה של קבוצות חברתיות מובהקות מהווה פרמטר שיכול להחמיר את עצימות האפליה, אך אינה יסוד הכרחי להתקיימותה.
איסור אפליה בחוקי מדינת ישראל
כבר במגילת העצמאות נקבע כי מדינת ישראל "תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה בלי הבדל דת, גזע ומין". באחדים מחוקי מדינת ישראל מופיע איסור על אפליה של אדם על-פי מאפיינים אחדים:
דוגמה לכך היא חוק זכויות החולה, שבסעיף 4 שלו נאמר: "מטפל או מוסד רפואי לא יפלו בין מטופל למטופל מטעמי דת, גזע, מין, לאום, ארץ מוצא, נטייה מינית או מטעם אחר כיוצא באלה".
מדיניות לשונית בישראל
המדיניות הלשונית של מדינת ישראל טרם הוגדרה באופן חד-משמעי על ידי הכנסת. במשך שנים רבות היא התבססה על הנחיות מנדטוריות ביחס לשפות אנגלית, עברית וערבית. בשנת 2018 נחקק חוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי, שקבע: "עברית היא שפת המדינה", וכן "לשפה הערבית מעמד מיוחד במדינה".
השפות המדוברות בישראל
הגיוון הרב באוכלוסיית ישראל מתבטא במספר השפות המדוברות בה. במדינת ישראל מדוברות כשלושים שפות, רובן בקהילות עולים ומהגרי עבודה. השפה הראשית המשמשת הן לתקשורת רשמית והן לתקשורת יומיומית בין תושבי ישראל היא עברית מודרנית. אך קיימים גם חלקים גדולים באוכלוסייה שדוברים ערבית ואנגלית מודרנית. על-פי אתר האינטרנט "אתנולוג" (מהדורה 15), נמנו בישראל 37 שפות ודיאלקטים נפוצים, כולל שפות סימנים. רוב השפות האלה מדוברות בקהילות קטנות של עולים.
תקופת המנדט
כתב המנדט על פלשׂתינה (ארץ ישראל), שהוענק מטעם חבר הלאומים לבריטניה, קובע בפסקה 22:
דבר המלך במועצה על ארץ ישראל משנת 1922 (קובץ חוקים ששימש מעין חוקה למנדט הבריטי) קבע בסעיף 82:
זו הייתה הפעם הראשונה בעידן המודרני שבה נקבע מעמד רשמי לשפה העברית בישות מדינית כלשהי. כיוון שהמנדט הבריטי נוסד על-בסיס הצהרת בלפור והחלטת ועידת סן רמו, מתוך מטרה מוצהרת להביא להקמת "בית לאומי" לעם היהודי בארץ ישראל, הייתה זו הכרה בשפה העברית כשפתו הלאומית של העם היהודי, דבר שהיה באותה תקופה שנוי במחלוקת בין ארגונים פוליטיים יהודיים, בפרט בקהילות מזרח אירופה. בכל תקופת המנדט הבריטי הייתה הקפדה על השימוש בשלוש השפות במקביל על גבי שלטים, תמרורים, שטרי כסף, מטבעות ובולים, בניסוח חוקים והודעות רשמיות, וכן במסגרת תחנת הרדיו של המנדט "קול ירושלים".
דיווח על טקס פתיחתו של בית החולים הממשלתי החדש בחיפה (לימים בית החולים רמב"ם) בשנת 1938, ממחיש את רגישותה של סוגיית השפות:
מדינת ישראל
עם קום המדינה, פקודת סדרי השלטון והמשפט החילה את עיקר החקיקה המנדטורית, ובכלל זה סעיף 82 לדבר המלך במועצה על ארץ ישראל, במדינת ישראל, אך ביטלה את החובה להשתמש באנגלית.
בשנת 1991 אשררה ישראל את האמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות, שסעיף 27 שלה קובע: "באותן מדינות שבהן קיימים מיעוטים אתניים, דתיים או לשוניים, לא ישללו מבני אדם המשתייכים למיעוטים אלה את הזכות לקיים את תרבותם, להחזיק בדתם ולשמור על מצוותיה, או להשתמש בלשונם, בצוותא עם החברים האחרים שבקבוצתם."
השפות הרשמיות אינן שוות-מעמד – השפה העברית היא השפה העיקרית שבה נעשית רוב עבודת הרשויות, ויש לה עדיפות על-פני הערבית. תרגום לערבית מצורף לחלק מההודעות הרשמיות, בעיקר אלה המיועדות לציבור הערבי, וכמו כן מותר לנאום בערבית בכנסת ומותר לעתור לבתי משפט ולרשויות שלטון אחרות בערבית.
המצב המשפטי מאז 2018
ביולי 2018 נחקק חוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי, שב שלו נקבע: "עברית היא שפת המדינה", וכן "לשפה הערבית מעמד מיוחד במדינה".
להלן מופיעה רשימת חוקים, תקנות ופסקי דין שמהם אפשר לגזור את מעמדן המשפטי של שפות במדינת ישראל:
פסיקת בית המשפט העליון
בית המשפט העליון פסל חוקי עזר ונהלים שהיקנו עדיפות לשפה העברית (הפסיקות ניתנו לפני חקיקת חוק הלאום):
ב-21 בספטמבר 1993 פסל בית המשפט העליון בפסק הדין ראם מהנדסים נגד עיריית נצרת עילית, חוק עזר של עיריית נצרת עילית שחייב לתת לעברית שני שלישים לפחות משטח מודעות פרסום שנתלות בתחומה המוניציפלי.
ב-25 ביולי 2002 נפסק בבג"ץ עדאלה נגד עיריית תל אביב-יפו כי במקומות העונים לתנאים מסוימים נדרש שהשילוט העירוני יהיה כתוב בשלוש שפות, עברית, ערבית ואנגלית, ויאפשר נגישות לאוכלוסיות שונות.
יישום פסיקת בג"ץ
על-פי דעת הרוב נפסק כי עירייה שיש בה אוכלוסייה ערבית גדולה חייבת להחליף את השלטים בתחומה לשלטים הכוללים כיתוב ערבי, וזאת בתוך חמש שנים. בעקבות זאת, אומנם הוחלפו רוב השלטים בערים האמורות. בחלק מהשלטים החדשים שהוצבו הן על ידי מע"ץ והן על ידי העיריות התגלו שגיאות כתיב, חוסר עקביות בתעתיק שמות עבריים או ניסוחים לא ברורים בערבית. רוב השלטים האלה הוחלפו בעקבות תלונות של ארגון "עדאלה" ושל אנשים פרטיים. עם פתיחת המסוף החדש של נמל התעופה בן-גוריון, מסוף מספר 3 המכונה "נתב"ג 2000", התגלה כי שלטים בערבית הוצבו רק מחוץ לבית הנתיבות, ולא בבית הנתיבות עצמו. השלטים בבית הנתיבות הוחלפו, אולם אזרחים ערבים התלוננו כי הנוסח הערבי על השלטים אינו תקין ואינו מובן. לבסוף הוחלפו השלטים שבניסוחם נפלו שגיאות.