cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תיק 4000
חקירת רשות ניירות ערך
ב-6 בנובמבר 2017 הודיעה רשות ניירות ערך על סיום החקירה בהמלצה על הגשת כתבי אישום. הרשות פרסמה ש"קיימת תשתית ראייתית, לכאורה, המבססת את מעורבות החשודים המרכזיים בתיק (שאול אלוביץ', מנכ"ל משרד התקשורת שלמה פילבר, מנכ"לית "בזק" סטלה הנדלר ומנכ"ל "yes" רון איילון) בעבירות פליליות, ובכלל זה עבירות דיווח, קבלת דבר במרמה, מרמה והפרת אמונים בתאגיד ועבירות שיבוש מהלכי משפט. נמצאה תשתית ראייתית להעמיד לדין גם את בנו של אלוביץ', אור, המכהן כדירקטור ב"בזק". התיק עבר להמשך טיפול בפרקליטות מחוז ת"א. לאחר השלמת חקירה המליצו פרקליטות ופרקליט המדינה ליועץ המשפטי לממשלה להרחיב את החקירה ובכלל זאת לפתוח בחקירה גם נגד ראש הממשלה. היועץ המשפטי לממשלה קיבל ההמלצה והורה על פתיחה בחקירה משותפת של המשטרה והרשות לניירות ערך.
חקירת משטרה
בינואר 2018, לאחר שהתגלו חשדות למעשים פליליים מצד ראש הממשלה, הוקם צוות חקירה משולב בין היחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית (יאל"כ) במשטרת ישראל והרשות לניירות ערך. ב-18 בפברואר 2018 נפתחה חקירה גלויה בפרשת "בזק"-"וואלה", במסגרת החקירה נחקרו מספר חשודים ובהם מנכ"ל משרד התקשורת לשעבר שלמה פילבר ויועץ התקשורת ניר חפץ. בנוסף אליהם, נחקרו בעלי "בזק" שאול אלוביץ', אשתו איריס, ובנו אור, המכהן כדירקטור ב-"בזק", וכן מנכ"לית "בזק" סטלה הנדלר, ומנהל הפיתוח העסקי ב-"בזק", עמיקם שורר. בנוסף, הגיעו למסור עדות במשרדי הרשות לניירות ערך בתל אביב שני בכירים לשעבר בלשכת נתניהו. בנוסף נחתמו בתיק שני הסכמי עד מדינה: בחודש פברואר 2018 נחתם הסכם עד-מדינה עם שלמה פילבר; ובחודש מרץ 2018 נחתם הסכם עד-מדינה עם ניר חפץ. דווח כי ארי הרו, אשר חתם על הסכם עד מדינה בפרשה אחרת, יעיד נגד נתניהו גם בתיק זה.
ב-2 במרץ 2018 לראשונה נחקרו באזהרה במקביל בפרשה זו בנימין ושרה נתניהו. עו"ד איתן צפריר, שמונה על ידי נתניהו לכהן כראש מטה שר התקשורת בדצמבר 2014, נחקר באזהרה גם הוא. ב-26 במרץ נחקר באזהרה יאיר נתניהו.
סיכום החקירה
ב-2 בדצמבר 2018 פורסם סיכום החקירה, ולפיו עמדת משטרת ישראל והרשות לניירות ערך היא שבשנים 2012–2017 התערבו נתניהו ומקורביו בתכנים שפורסמו על ידי "וואלה!" במטרה לשפר את אופן סיקורו באמצעות כתבות ותמונות מחמיאות והסרת תכנים ביקורתיים. כמו כן ניסו להשפיע על מינויים של עורכים וכתבים, על ידי קשריהם עם שאול ואיריס אלוביץ'. בני הזוג אלוביץ' השפיעו על הפרסומים באתר למען החלטותיו הרגולטוריות של נתניהו כשר התקשורת לטובת שאול אלוביץ' ו"קבוצת בזק". לפי ההודעה, נגד נתניהו התגבשה תשתית ראייתית לביצוע עבירות של לקיחת שוחד, מרמה והפרת אמונים וקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות; נגד שרה נתניהו התגבשה תשתית ראייתית לעבירות של לקיחת שוחד (בצוותא), מרמה והפרת אמונים (בצוותא), ושיבוש מהלכי חקירה ומשפט; נגד שאול אלוביץ' התגבשה תשתית ראייתית לעבירות של מתן שוחד, שיבוש מהלכי חקירה ומשפט, עבירות דיווח לפי חוק ניירות ערך ועבירות לפי חוק איסור הלבנת הון; נגד איריס אלוביץ' התגבשה תשתית ראייתית לעבירות של מתן שוחד, שיבוש מהלכי חקירה ומשפט ועבירות לפי חוק איסור הלבנת הון; נגד עמיקם שורר, נושא משרה בכיר ב"חברת בזק", התגבשה תשתית ראייתית מספקת לעבירות סיוע במתן שוחד, עבירות מנהלים בתאגיד, עבירות דיווח לפי חוק ניירות ערך ועבירות לפי חוק איסור הלבנת הון; נגד זאב רובינשטיין, סגן יו"ר "הבונדס", התגבשה תשתית ראייתית לעבירות תיווך במתן שוחד, ולקיחת שוחד (בצוותא); נגד סטלה הנדלר, מנכ"לית חברת "בזק", התגבשה תשתית ראייתית לביצוע עבירות של מרמה והפרת אמונים בתאגיד ועבירות דיווח לפי חוק ניירות ערך; נגד אור אלוביץ', התגבשה תשתית ראייתית לביצוע עבירות של מרמה והפרת אמונים בתאגיד ועבירות דיווח לפי חוק ניירות ערך; נגד אלי קמיר, איתן צפריר ויאיר נתניהו לא נתגבשה תשתית ראייתית לכך שביצעו עבירות.
נתניהו הכחיש הן את הטענות לשוחד והן את הטענות להטבות שהעניק בתמורה לו. לטענתו, החלטותיו התקבלו בצורה עניינית והתבססו על המלצות הגורמים המקצועיים, וחלקן הסבו הפסדים כבדים לאלוביץ', ואילו אתר "וואלה!" סיקר אותו באופן שלילי לכל אורך התקופה המדוברת.
פרשת המסרונים
ב-25 בפברואר 2018 חשף דורון הרמן במהדורת החדשות של "ערוץ 10", כי השופטת רונית פוזננסקי-כץ, שדנה בדיוני הארכת מעצר של החשודים בפרשת בזק, החליפה מסרונים עם עו"ד ערן שחם-שביט, שייצג את רשות ני"ע, שחקרה את הפרשה. המסרונים עסקו בין היתר בתיאומים בעניין הארכות המעצר. בעקבות החשיפה הודיעו פוזננסקי-כץ ושחם-שביט על יציאתם לחופשה, ובמקום פוזננסקי מונה השופט עלאא מסארווה. נציב תלונות הציבור על השופטים, השופט בדימוס אליעזר ריבלין הגיש חוות דעת ולפיה לא נמצא חשש למעשה פלילי והמליץ להעמיד השופטת פוזננסקי-כץ לדין משמעתי. ב-22 במרץ הושעתה השופטת פוזננסקי-כץ מתפקידה, ב-18 ביולי החמיר בית הדין המשמעתי לשופטים בראשות נשיא העליון בדימוס אשר גרוניס וקבע שפוזננסקי תודח מתפקידה בשל מעורבותה בפרשה. ב-27 בדצמבר 2018 ביטל בג"ץ את החלטת בית הדין ופסק שהשופטת פוזננסקי-כץ תשוב לעבודתה במרץ 2019.
החשודים העצורים בפרשת "בזק" ביקשו להשתחרר, בין השאר בעקבות פרשת המסרונים, בנימוק שהליך המעצר זוהם. השופט מסארווה האריך את מעצרם של אלוביץ', חפץ וקמיר, ונימק: "גם אם נפלו פגמים בהליך המשפטי על בית המשפט לקבוע אם ניתן לשחרר לחלופת מעצר. כרגע לא ניתן לשחרר לחלופת מעצר". במקביל הורה לשחרר את סטלה הנדלר ואיריס אלוביץ למעצר בית.
עד המדינה פילבר ויועצי נתניהו
ב-21 ביוני 2023, מחלקת הסייבר בפרקליטות המדינה הודיעה היום לבאי כוחם של שלושה יועצים של נתניהו (יונתן אוריך, עופר גולן וישראל איינהורן) כי נשקלת העמדתם לדין פלילי בכפוף לשימוע בגין הטרדה בנסיבות מחמירות של עד המדינה בתיק 4000, שלמה פילבר. על-פי החשד, באוגוסט 2019, במסגרת תפקידיהם במטה הבחירות של מפלגת הליכוד, תכננו אוריך, גולן ואיינהורן, להטריד את עד המדינה פילבר ופעלו לשלוח ניידת עם רמקול מול ביתו. סרטון של האירוע הופץ אחר כך ברשתות החברתיות.
עד המדינה חפץ והשר אוחנה
ב-6 בנובמבר 2019 טען אוחנה במליאת הכנסת שבמסגרת חקירתו של עד המדינה ניר חפץ הופעל לחץ פסול מתוך כוונה להניעו לשתף פעולה עם המשטרה. לדבריו, החוקרים סירבו לטפל בעקיצות הפשפשים שמהן סבל בתא המעצר ואף הביאו לחקירה אישה צעירה שאינה קשורה לחקירה, שאלו אותה על טיב יחסיה עם חפץ והפגישו ביניהם במסדרון. לאחר מכן אמרו לו "אנחנו נפיל על המשפחה שלך פצצה". אוחנה המשיך וטען שחפץ נכנע ומסר גרסה שהתבררה כשקרית. לאחר מכן הוצא מן המקום וניהל עם אחד החוקרים שיחה שלא תועדה, ואז שב ומסר "גרסה מלאה, תפורה אחד לאחד לנתונים שבידי החוקרים". לדברי אוחנה מדובר בזדון ובפשעים חמורים, שראשי מערכת האכיפה מגוננים על העבריינים מחקירה אמיתית. דבריו עוררו סערה ציבורית. מנדלבליט וניצן אמרו ש"דברי אוחנה חמורים ביותר ומעוותים את המציאות". ניר חפץ טען שהוא דיבר אמת בעדותו. בנובמבר 2019 הגיש חפץ תביעות לשון הרע בסך חצי מיליון ש"ח נגד אמיר אוחנה והפרשן יעקב ברדוגו, בטענה שאוחנה פרסם על אודותיו לשון הרע כאשר טען שמסר עדות שקרית, וכן פגעו בפרטיותו כשהשניים פרסמו מידע מחקירתו של חפץ שעליו הוצא צו איסור פרסום. תביעתו נגד השר אוחנה נדחתה על הסף בנימוק שדברי השר חוסים תחת חסינות, אך השופטת מתחה ביקורת על אוחנה על שהפר צו איסור פרסום. חפץ ערער על פסק הדין בבית המשפט המחוזי, ובנובמבר 2022, במסגרת פשרה בתביעה, התנצל אוחנה בפני חפץ, על שבזמן כהונתו כשר המשפטים חשף פרטים אישיים שהיו מוגנים בצו איסור פרסום.
העמדה לדין
ב-21 בנובמבר 2019 הודיע מנדלבליט שהחליט על הגשת כתב אישום בתיק זה, נגד נתניהו בעבירות של שוחד ומרמה והפרת אמונים ונגד בני הזוג שאול ואיריס אלוביץ' בעבירות של מתן שוחד, שיבוש מהלכי משפט והדחה בחקירה. זאת אחרי הגשת כתב חשדות בעל סעיפים זהים ושימוע לנאשמים. ב-28 בינואר 2020, לאחר שנתניהו משך מהכנסת את בקשתו לחסינות, הגיש היועץ המשפטי לממשלה את כתב האישום לבית המשפט המחוזי בירושלים, יחד עם תיק 1000 ותיק 2000. משפטם של הנאשמים החל ב-24 במאי 2020 בבית המשפט המחוזי בירושלים.
בדצמבר 2020 הודיעה הפרקליטות לחברת "בזק", חברת "וואלה" ולחברות מקבוצת "יורוקום", כי היועץ המשפטי לממשלה שוקל להעמידן לדין בפרשה זו. התאגידים חשודים בעבירות מתן שוחד, הלבנת הון ועבירות דיווח.
בפרשת בזק הראשונה, הוגש בספטמבר 2019 כתב חשדות בכפוף לשימוע נגד שאול אלוביץ' ובכירים נוספים בקבוצת "בזק", בהם אור אלוביץ', עמיקם שורר, לינור יוכלמן, אלי קמיר ומנכ"ל "yes", רון אילון, בחשד לעבירות של קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, מרמה והפרת אמונים בתאגיד ועבירות דיווח לפי חוק ניירות ערך. בפברואר 2020 החלו השימועים.
בנובמבר 2020, פורסם כי יועמדו לדין שאול ואור אלוביץ'; מזכירת "בזק" לשעבר עו"ד לינור יוכלמן; סמנכ"ל "בזק" לשעבר עו"ד עמיקם שורר; מנכ"ל "yes" לשעבר רון אילון וסמנכ"ל הכספים של "yes", מיקי ניימן. לחשודים "יורוקום" הועמדה לדין. ב-3 בפברואר 2021 החל משפטם.
כתב האישום, שהוגש ב-23 בדצמבר 2020, התייחס לשתי תתי פרשות: מרמה ביחס לתשלום התמורה עבור רכישת מניות חברת "yes" על ידי "בזק", ומרמה ביחס להתנהלות הוועדות הבלתי תלויות שהוקמו ב"בזק" לצורך בחינת עסקאות של החברה של בעל השליטה אלוביץ' היה עניין אישי בהן.
הוגדר הסדר עם סטלה הנדלר במסגרתו תודה במעורבות בהכללת פרט מטעה בדיווחי בזק לבורסה בנוגע לעסקת בזק-יס, ותשלם קנס בסך 400 אלף שקל. הנדלר התחייבה גם שלא לכהן בחברה ציבורית למשך תשעת חודשים. תיקים נגד נאשמים אחרים נסגרו.
פרקליטות מיסוי וכלכלה הודיעה ב-22 במרץ 2022 לבית המשפט המחוזי בתל אביב כי הגיעה להסדר טיעון עם חברת יורוקום אחזקות (בפירוק). על פי ההסדר, החברה תודה בעובדות כתב האישום שהוגש נגדה בתיק המכונה "בזק-ני"ע" (בין היתר: קבלת דבר בנסיבות מחמירות, מרמה והפרת אמונים בתאגיד, עבירות דיווח לפי חוק ניירות ערך ועוד) וכן תודה יורוקום בפרשה 4000 באשמת מתן שוחד לבנימין נתניהו ובהלבנת הון ותשלם קנס בסך 400 אלף שקלים שישולם בתוך שנה מתוך נכסים שימומשו. הדיון באישורו של הסדר הטיעון עם יורוקום נדחה על ידי השופטת מיכל אגמון-גונן לשנת 2023, בנימוק שתיק 4000 עוד התנהל וכי שאול אלוביץ', בעליה הקודמים של יורוקום, הוא נאשם בתיק 4000 ומכחיש בתיק זה את המיוחס לו בהסדר הטיעון.
ב-20 ביולי 2022, קבעה השופטת מיכל אגמון-גונן כי יש מקום להותיר את הדיון בוועדת הבלתי תלויה בבזק למשפט האזרחי ולא למשפט הפלילי. השופטת ביטלה את כל האישומים נגד עמיקם שורר, לינור יוכלמן ואור אלוביץ'. לגבי שאול אלוביץ', בוטלו חלק מהאישומים. מה שנשאר מכתב האישום עסק בתרמית חשבונאית. שאול אלוביץ, רון איילון ומיכאל ניימן, הואשמו בעניין תוכנית מרמתית להשאת תזרים המזומנים של חברת יס באופן מלאכותי, ברקע ההסכם למכירת מניות יורוקום ביס לידי בזק. הפרקליטות הודיעה שהיא תערער על ההחלטה. בספטמבר 2022 הגישה הפרקליטות את הערעור. בית המשפט קיבל את ערעור המדינה ביולי 2023, והאישומים נגד שאול אלוביץ', בנו אור, עמיקם שורר ולינור יוכלמן לא בוטלו.
מהלך המשפט
בנובמבר 2020 הגישו עורכי דינם של נתניהו ובני הזוג אלוביץ' טענות מקדמיות בדרישה לביטול כתב האישום, בהן אכיפת בררנית ולחץ פסול על עדים. פרקליטות המדינה התנגדה לטענות. בית המשפט דחה חלק מהטענות המקדמיות (בחלקן ידון בעתיד), אך הורה לתקן עשרות סעיפים בכתב האישום העוסק בתיק 4000, כך שיפריד בין מעשי בנימין נתניהו ומעשי שאר בני משפחתו, שאינם נאשמים, וכן יכלול פירוט רב יותר, וכן שיפריד בין המעשים המיוחסים לשאול אלוביץ' לבין אלה המיוחסים לרעייתו איריס. בינואר 2021 הוגש כתב האישום המתוקן.
ב-5 באפריל 2021 החל שלב ההוכחות במשפט. ראשון להעיד היה מנכ"ל וואלה אילן ישועה. ב-6 באוקטובר 2021 הסתיים שלב החקירה הנגדית של ישועה. בהמשך עלו להעיד עיתונאי וואלה אבירם אלעד עורך וואלה לשעבר, ראש מערכת החדשות לשעבר מיכל קליין ועמית אשל ראש דסק בוואלה. העד החמישי אבי ברגר שהיה מנכ"ל משרד התקשורת באותו הזמן התחיל להעיד ב-26 באוקטובר 2021 וסיים ב-3 בנובמבר 2021. העד הבא היה ניר חפץ שהעיד ב-17 ימי עדות שהתפרסו על פני שישה שבועות, והסתיימו ב-29 בדצמבר 2021. לאחריו העיד חוקר המשטרה ניר שוורץ, החוקר שחקר את חפץ. בסוף מרץ 2022 עלה להעיד עד המדינה שלמה פילבר. פילבר הציג בעדותו פרשנות שונה למה שמסר במשטרה, והפרקליטות ביקשה מבית המשפט להגדירו כעד עוין, דבר שבית המשפט התנגד לו. עם זאת, השופטים אישרו לתביעה לחקור את פילבר בחקירה נגדית, ללא הכרזה כזו. ב-15 במאי ביקשה הפרקליטות לתקן את כתב האישום. בית המשפט סירב לכך. עם זאת הזכירו השופטים כי קיימת אפשרות להרשיע נאשמים על יסוד עובדה שלא נזכרה בכתב האישום, ובלבד שניתנה אפשרות להתגונן בפניה. כמו כן אישר בית המשפט לתביעה להוסיף שלושה עדים בתיק 1000 (תיק המתנות). פילבר סיים את עדותו בסוף יוני 2022. בסוף נובמבר 2022, החלו להעיד עובדי משרד התקשורת.
ביוני 2023, במהלך ישיבה עם צוותי התביעה וההגנה, אמרו השופטים לתובעים כי הם "יתקשו להוכיח עבירת שוחד בתיק". וכי "על רקע קשיים אלה, הוצע כי המדינה תשקול לחזור בה מעבירת השוחד באישום זה". תוכן הפגישה פורסם בתקשורת ואושר בעקבות כך על ידי בית המשפט. היועצת המשפטית לממשלה הודיעה בתגובה כי למרות הצעת השופטים היא תמשיך במשפט כרגיל.
ממשלת ישראל השלושים וארבע
ממשלת ישראל השלושים וארבע המכונה גם "ממשלת נתניהו הרביעית" הייתה ממשלת ישראל, בראשותו של בנימין נתניהו. הממשלה הושבעה וזכתה לאמון הכנסת העשרים ב-14 במאי 2015, בעקבות הבחירות לכנסת שנערכו כחודשיים קודם לכן.
בממשלה כיהנו, בשיא גודלה, מלבד ראש הממשלה, 22 שרים, מטעם שש הסיעות שהרכיבו את הקואליציה: הליכוד, כולנו, הבית היהודי (שבשלהי ימיה התפלגה לימין החדש, איחוד מפלגות הימין, ימינה והבית היהודי – האיחוד הלאומי), ש"ס, יהדות התורה וישראל ביתנו.
במהלך כהונתה כיהנו בתפקיד יושב ראש הקואליציה צחי הנגבי, דוד ביטן ודודי אמסלם, ובתפקיד ראש האופוזיציה יצחק הרצוג, ציפי לבני ושלי יחימוביץ'.
בשל המשבר הפוליטי בישראל, ממשלה זו היא בעלת תקופת הכהונה הארוכה ביותר בהיסטוריה של מדינת ישראל - מעל חמש שנים. זאת, עקב המשך כהונתה של הממשלה כממשלת מעבר, לאחר שלא הושבעה ממשלה חדשה בכנסת העשרים ואחת ובכנסת העשרים ושתיים. (קודם החזיקה בשיא ממשלת ישראל החמש עשרה).
הקמת הממשלה
בשבוע שלאחר קיום הבחירות לכנסת העשרים קיים נשיא המדינה, ראובן ריבלין, סבב התייעצויות עם נציגי רשימות המועמדים שנבחרו לכנסת, בהתאם לחובתו לפי חוק יסוד: הממשלה. שש רשימות, המייצגות 67 מנדטים, המליצו על הטלת תפקיד הרכבת הממשלה על בנימין נתניהו: הליכוד, כולנו, הבית היהודי, ש"ס, יהדות התורה וישראל ביתנו (שהחליטה בסופו של דבר לא להיכנס לממשלה). רשימות המחנה הציוני ומרצ המליצו על הטלת התפקיד על יצחק הרצוג. עם פרסום תוצאות הבחירות הרשמיות, ב-25 במרץ 2015, הטיל הנשיא על נתניהו את מלאכת הרכבת הממשלה.
משלא הצליח נתניהו להקים ממשלה בתוך הזמן הקצוב על פי החוק, הוא קיבל, ב-20 באפריל 2015, ארכה של 14 ימים להקמתה.
ב-29 באפריל 2015 חתמו נציגי סיעת הליכוד על הסכמים קואליציוניים עם נציגי הסיעות כולנו ויהדות התורה. בהסכם עם סיעת כולנו הושם דגש על כלים לפתרון בעיית הדיור וסוכם שהתיקים שיופקדו בידי כולנו יהיו: משרד האוצר לרבות מינהל התכנון, משרד הבינוי לרבות רשות מקרקעי ישראל, המשרד להגנת הסביבה ומשרת סגן שר נוסף. בהסכם עם סיעת יהדות התורה הושם דגש על חיזוק מעמדו ותקצובו של החינוך החרדי שאינו רשמי, ביטול חוק הגיור, ייזום רפורמת הסיעוד ומתן רפואת שיניים חינם לילדים, השבת קצבאות הילדים לרמתן ב־2013, הורדת הדרישה למיצוי כושר השתכרות לצורך קבלת הטבות ממשלתיות שונות, וביטול הסנקציות הפליליות בחוק השוויון בנטל. כמו כן, הופקדו בידי יהדות התורה משרת סגן שר הבריאות וראשות ועדת הכספים. בהסכמים הקואליציוניים הליכוד הכניס סעיף מיוחד המחייב את כל סיעות הקואליציה לתמוך ברפורמות בשוק התקשורת שהממשלה תקדם, ואסור עליהן לתמוך בחוקים בנושא ששר התקשורת יתנגד אליהם.
ב-4 במאי חתמו הליכוד וש"ס על הסכם קואליציוני. על פי ההסכם קיבלה ש"ס את תיקי הכלכלה, הדתות, הנגב והגליל, וכן את ועדת החינוך וּשני סגני שרים.
ב-6 במאי, היום האחרון לארכה, כשעה ורבע לפני תום המועד להרכבת הממשלה, הודיע נתניהו לנשיא כי עלה בידו להרכיב ממשלה צרה בת 61 ח"כים, הכוללת את המפלגות: הליכוד, כולנו, הבית היהודי, ש"ס ויהדות התורה. ההסכם הקואליציוני בין הליכוד לבית היהודי נחתם למחרת. על פי ההסכם, הבית היהודי קיבלה את תיקי החינוך, המשפטים, החקלאות, וכן את ראשות ועדת השרים לענייני חקיקה, והועדה למינוי שופטים, תפקיד סגן שר הביטחון הממונה על המינהל האזרחי, ראשות ועדת החוקה, חוק ומשפט ואחריות על החטיבה להתיישבות.
מפלגת יש עתיד עתרה לבג"ץ בעקבות מינוי חבר הכנסת יעקב ליצמן לסגן שר הבריאות ללא שר מעליו, וכן על הרכבת ממשלה המונה 20 שרים ולא 18, בניגוד למגבלה שיש עתיד העבירה בכנסת הקודמת. בג"ץ דחה את העתירות ואפשר לליכוד למנות את ליצמן לסגן שר וכן לתקן את החוק ולהגדיל את מספר השרים בממשלה. עם זאת, ב-23 באוגוסט קבע בג"ץ כי ליצמן לא יוכל להמשיך לכהן כסגן שר הבריאות במעמד שר, מה שהוביל למינויו כשר הבריאות. בהמשך תוקן החוק לאפשר סגן שר במעמד שר כשהשר הוא ראש הממשלה.
ב-14 במאי הביעה הכנסת אמון בממשלה החדשה, ובאותו יום הושבעה הממשלה במליאת הכנסת.
ציוני דרך ומדיניות
הממשלה שהוקמה ב-14 במאי כללה 20 שרים, בהם שני שרים ללא תיק, בנוסף לראש הממשלה שהחזיק בכמה תיקים. בממשלה כיהנו כשרות בעת הקמתה שלוש נשים, לעומת הממשלה ה-33, בה היו בעת הקמתה 21 שרים, מתוכם ארבע שרות. ב-26 במאי 2016 נחתם הסכם הקואליציוני עם ישראל ביתנו ומספר השרות עלה לארבע.
קווי יסוד
קווי היסוד של הממשלה:
מהחלטות הממשלה
בשנת 2017 הוחלט, שיוּתר לְמנות במשרדי ממשלה שֶמונים יותר מ-150 עובדים מִשנה למנכ"ל כמשרת אמון של המנכ"לים, דהיינו, כמינוי פוליטי של השר.
ב-9 באוקטובר 2018 הודיעו ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר האוצר משה כחלון על מינויו של פרופסור אמיר ירון לנגיד בנק ישראל עם סיום כהונתה של קרנית פלוג. ב-18 בנובמבר 2018 הממשלה אישרה את מינויו.
ב-26 באוקטובר 2018 המליץ שר הביטחון אביגדור ליברמן, בהסכמת ראש הממשלה בנימין נתניהו, למנות את אלוף אביב כוכבי לרמטכ"ל ה-22 של צה"ל. ב-25 בנובמבר 2018 אישרה הממשלה את מינויו.
בקיץ 2018 החליטה הממשלה (החלטה מס' 3866) על הקמת קו המוביל הארצי ההופכי להזרמת מים מותפלים מהים התיכון לכנרת. שלב א' של הפרויקט הסתיים ב-27 בדצמבר 2022 בהשקעה שנאמדת בכמיליארד ש"ח.
פעולות עיקריות
מעקב אחר החלטות הממשלה הביצועיות
סיעות הקואליציה
מספר חברי הכנסת החברים בקואליציה:
הרכב הממשלה
בממשלה זו כיהנו 21 שרים חדשים – יואב גלנט, איילת שקד, חיים כץ, אופיר אקוניס, דני דנון, יעקב ליצמן, דוד אזולאי, יריב לוין, גילה גמליאל, זאב אלקין, אלי כהן, איוב קרא, מירי רגב, אבי גבאי, יצחק וקנין, יפעת שאשא-ביטון, אמיר אוחנה, רפי פרץ, בצלאל סמוטריץ', דודי אמסלם וציפי חוטובלי.
14 שרים כיהנו בעבר כשרים בממשלה – בנימין נתניהו, סופה לנדבר, צחי הנגבי, בני בגין, משה כחלון, אביגדור ליברמן, אריה דרעי, גלעד ארדן, משה יעלון, אורי אריאל, יובל שטייניץ, נפתלי בנט, סילבן שלום וישראל כ"ץ.
הכנסת ה-20
(כ"ה באייר ה'תשע"ה – כ"ה בניסן ה'תשע"ט | 14 במאי 2015 - 30 באפריל 2019)
מהכנסת ה-21
(כ"ה בניסן ה'תשע"ט – כ"ג באייר ה'תש"ף | 30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020)
שינויים
חילופי שרים וסגני שרים וסיום כהונה:
ב-25 במאי 2015 הושבע גלעד ארדן לשר לביטחון הפנים ולשר לעניינים אסטרטגיים.
ב-1 ביוני 2015 נכנסה לתוקף התפטרותו של השר זאב בנימין בגין מהממשלה. בגין התבקש לפרוש לאחר מינוי השר גלעד ארדן, בשל חריגה ממכסת שרי הליכוד שנקבעה בהסכם הקואליציוני עם מפלגת כולנו.
ב-15 ביוני 2015 מונו חברי הכנסת ז'קי לוי וירון מזוז כסגני שרים מטעם הליכוד, ובכך גדל מספר סגני השרים בממשלה לתשעה.
ב-2 בספטמבר 2015 הושבעו שני שרים לתפקידם: יעקב ליצמן שחדל לכהן כסגן שר הבריאות ומונה לשר הבריאות בעקבות פסיקת בג"ץ, ואופיר אקוניס שכיהן כשר בלי תיק ומונה לשר המדע, הטכנולוגיה והחלל במקום דני דנון שהתפטר עקב בחירתו לשגריר ישראל באו"ם.
ב-1 בנובמבר 2015 הודיע אריה דרעי על התפטרותו מתפקיד שר הכלכלה, על מנת שבנימין נתניהו יקבל את סמכות שר הכלכלה להפעלת סעיף 52 לחוק ההגבלים העסקיים, ובכך תתאפשר הוצאתו לפועל של מתווה הגז.
בדצמבר 2015 פרש שר הפנים, סילבן שלום, מהחיים הפוליטיים, והתפטר מהממשלה ומהכנסת בעקבות פרשות הטרדה מינית שיוחסו לו.
ב-22 במאי 2016 שר הביטחון, משה יעלון, התפטר מהממשלה ומהכנסת בעקבות הודעת ראש הממשלה בנימין נתניהו שבכוונתו למנות את אביגדור ליברמן לשר הביטחון, ולמנות את יעלון לשר החוץ. ההסכם הקואליציוני בין ישראל ביתנו לליכוד נחתם רשמית ב-25 במאי 2016, וב-30 במאי 2016 הושבעו השרים אביגדור ליברמן לשר הביטחון, סופה לנדבר לשרת העלייה והקליטה וצחי הנגבי לשר בלי תיק. השר להגנת הסביבה אבי גבאי התפטר מתפקידו בשל השינויים בממשלה, וההתפטרות נכנסה לתוקף ב-31 במאי 2016. בעקבות התפטרות יעלון, סגן השר אלי בן דהן חדל מלכהן, אך מונה מחדש לתפקיד ב-1 ביוני 2016 תחת שר הביטחון אביגדור ליברמן.
ב-1 באוגוסט 2016 נערך סבב מינוים בממשלה. השר משה כחלון העביר לליכוד את המשרד להגנת הסביבה שזאב אלקין מונה אליו, ובתמורה קיבל את משרד הכלכלה.
ב-22 בינואר 2017 נערך סבב תיקים בממשלה. איוב קרא מונה לשר בלי תיק ואלי כהן מונה לשר הכלכלה.
ב-29 במאי 2017 איוב קרא מונה לשר התקשורת בעקבות פקיעת המינוי הזמני של צחי הנגבי ב-20 במאי.
ב-26 בנובמבר 2017 יעקב ליצמן התפטר מתפקיד שר הבריאות בעקבות משבר עבודות הרכבת בשבת. התיק עבר לחזקת ראש הממשלה בנימין נתניהו.
ב-14 באוקטובר 2018 מונה אריה דרעי לממלא מקום השר לשירותי דת עקב נבצרותו של השר דוד אזולאי בשל מחלת הסרטן שבה חלה.
ב-14 בנובמבר 2018 הודיע אביגדור ליברמן על התפטרותו מתפקידו כשר הביטחון בשל תחושתו כי ממשלת ישראל נכנעה לטרור החמאסי בההסלמה בדרום ב-12 ו-13 בנובמבר אותה שנה. במקביל, התפטרה גם שרת העלייה והקליטה סופה לנדבר, כחלק מפרישת מפלגת "ישראל ביתנו" מהקואליציה, צעד שצמצם את הקואליציה ל-61 חברי כנסת. בעקבות התפטרות ליברמן, סגן השר אלי בן דהן חדל מלכהן, אך מונה מחדש לתפקיד למחרת היום בו נכנסה ההתפטרות לתוקף (19 בנובמבר 2018).
ב-9 בינואר 2019 אישרה הכנסת את מינוי יפעת שאשא-ביטון לתפקיד שרת הבינוי והשיכון, ואת מינוי יואב גלנט לתפקיד שר העלייה והקליטה לאחר מעברו למפלגת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת.
ב־2 ביוני 2019 פיטר ראש הממשלה נתניהו את השרים נפתלי בנט ואיילת שקד, והפיטורים נכנסו לתוקף ב-4 ביוני.
ב-5 ביוני 2019 מינה ראש הממשלה נתניהו את אמיר אוחנה לתפקיד שר המשפטים, בכך הפך אוחנה לשר ההומוסקסואל הראשון בתולדות מדינת ישראל.
ב-17 ביוני 2019 מינה ראש הממשלה נתניהו את רפי פרץ ובצלאל סמוטריץ' מאיחוד מפלגות הימין לתפקידי שר החינוך ושר התחבורה בהתאמה.
בסוף יוני 2019 התפטר איוב קרא ממשרד התקשורת. נתניהו מינה את דודי אמסלם למלא את מקומו והוא נכנס לתפקידו ב-1 ביולי.
באוגוסט 2019 התפטר מהממשלה שר הרווחה חיים כץ, אשר הוגש נגדו כתב אישום. נתניהו מילא את מקומו.
בנובמבר 2019 העביר נתניהו את תיק הביטחון לנפתלי בנט.
בנובמבר 2019 התפטר מהממשלה שר החקלאות אורי אריאל ובנימין נתניהו מילא את מקומו.
בסוף דצמבר 2019 התפטר נתניהו מתפקידו כשר הבריאות וסגן השר יעקב ליצמן מונה לשר בפועל.
בתחילת ינואר 2020 התפטר נתניהו ממשרד החקלאות, משרד התפוצות ומשרד הרווחה בהם החזיק והעבירם לצחי הנגבי, ציפי חוטובלי ואופיר אקוניס בהתאמה. משולם נהרי הועבר לתפקיד סגן שר הרווחה.
ב-12 במאי 2020 התפטר מהממשלה שר התיירות יריב לוין כדי להתמודד על תפקיד יושב ראש הכנסת, ההתפטרות נכנסה לתוקפה ב-17 במאי ולא מונה לו מחליף קבוע עד ליום השבעת הממשלה ה-35.
יאנדקס. מפות
'''יאנדקס. מפות''' הוא שירות מיפוי וחיפוש מבית יאנדקס. נפתח בשנת 2004 כמנוע חיפוש על מפה וכולל מידע על פקקי תנועה, כבישים בשיפוצים ומראה הרחובות בערים הגדולות.
המפות מתעדכנות אחת לשבועיים ומפותחות על ידי יאנדקס עבור רוסיה, אבחזיה, אזרבייג'ן, אנדורה, ארמניה, בלארוס, גאורגיה, ישראל, ירדן, עיראק, איראן, קזחסטן, קירגיזסטן, לטביה, לבנון, ליטא, מולדובה, הרשות הפלסטינית, פולין, סוריה, טג'יקיסטן, טורקמניסטן, אוזבקיסטן, אוקראינה, צרפת, אסטוניה ודרום אוסטיה; עבור מדינות אחרות, עד שנת 2017 הוצגו מפות שפותחו על ידי חברת "NAVTEK", אבל אז יאנדקס החליפה את המפות במפות משלה.
נכון למאי 2017, "יאנדקס. מפות" הגיע ל-24.9 מיליון משתמשים.
נ.ש. מורה
נוגומטנה שולה מורה (בסלובנית: Nogometna šola Mura (בית הספר לכדורגל מורה)) מכונה '''נ.ש. מורה או בקיצור מורה''', הוא מועדון כדורגל מהעיר מורסקה סובוטה, שבסלובניה, המשחק בליגת העל הסלובנית. המועדון נוסד בשנת 2012, ובסיום עונת 2017/2018 העפיל לראשונה לליגת העל הסלובנית. בשנת 2020 זכה המועדון לראשונה בגביע הסלובני ובעונת 2020/2021 זכה המועדון באליפות הראשונה שלו.
כינויו של המועדון הוא "השחורים לבנים" (בסלובנית: Čarno-bejli) והוא נגזר מתלבושת הבית של המועדון, ערכה שחורה עם פסים לבנים. והוא משחק באצטדיון העירוני פזאנריה (אנ') (בסלובנית:Mestni stadion Fazanerija) המכיל 4,506 מושבים.
היסטוריה
המועדון נ.ש. מורה הוקם בסוף שנת 2012 ולאחר שבעונת 2012/2013 המועדון הוותיק נ.ד. מורה 05 פורק בעקבות קשיים כלכליים, השתמש המועדון החדש במחלקת הנוער שלו כדי לרשום קבוצה לעונת 2013/2014 תחת השם נ.ש. מורה. המועדון התחיל את דרכו בליגה הסלובנית הרביעית, הוא סיים את עונת 2013/2014 במקום השני בליגה, מה שזיכה אותו בהעפלה לליגה השלישית לקראת עונת 2014/2015. לאחר שתי עונות בליגה השלישית בהן סיים המועדון בצמרת הטבלה אך לא הצליח להעפיל ליגה, הגיעה עונת 2016/2017 בה סיים המועדון במקום השני והצליח להעפיל לליגת המשנה הסלובנית. כבר בעונתו הראשונה זכה המועדון באליפות ליגת המשנה הסלובנית, מה שזיכה אותו בהעפלה לליגת העל הסלובנית. בעונתו הראשונה בליגה הבכירה, עונת 2018/2019, סיים המועדון במקום הרביעי, מה שזיכה אותו בכרטיס לשלבי המוקדמות בעונת 2019/2020 בליגה האירופית, שהיווה הופעה אירופית ראשונה בהיסטוריה של המועדון הצעיר. באותה עונה זכה המועדון בתואר הראשון שלו כאשר זכה בגביע הסלובני לשנת 2020, לאחר שניצח את המועדון נפטה 1903 מהליגה השנייה במשחק הגמר.
עונה לאחר מכן (2020/2021) זכה המועדון באליפות הראשונה שלו לאחר שניצח את מריבור 3–1 במחזור הסיום של העונה, ואף על פי שהיו לשני המועדונים אותו מספר נקודות, מאזן הראש בראש בין שני המועדונים היה לטובת מורה. מה שזיכה אותו לראשונה בכרטיס לשלבי המוקדמות של ליגת האלופות בעונת 2021/2022. שם אף עבר המועדון את שלב המוקדמות הראשון, אך הודח בשלב המוקדמות השני ונשר לשלב המוקדמות בליגה האירופית, גם שם הצליח המועדון להעפיל שלב, והעפיל לשלב הפלייאוף. בשלב הפלייאוף התמודד המועדון הסלובני נגד שטורם גראץ האוסטרית הוא הפסיד לה 1–5 בסיכום שני המשחקים. אך הפסד בשלב הזה משמעותו היה כרטיס לשלב הבתים בליגה האזורית. וכך הפכה מורה לקבוצה הסלובנית השנייה בלבד, אחרי מריבור, שמשחקת בשלב הבתים של תחרות אירופית.
אצטדיון
מורה משחקת את משחקי הבית שלה באצטדיון העירוני פאזנריה במורסקה סובוטה, שבסלובניה. האצטדיון נבנה במקור בשנת 1936 ומאז הורחב ושופץ מספר פעמים. וכיום יש לו קיבולת של 4,506 מושבים מקורים. בנוסף ליציע עמידה, הקיבולת הכוללת של האצטדיון היא בסביבות 4,700.
סגל הקבוצה
מעודכן ל-1 בספטמבר 2021
סיכום
מעודכן ל-28 ביולי 2022
בכל התוצאות (בית וחוץ) מספר השערים של מורה מוצג ראשון.
תארים
ליגה גביע
ISSN
ISSN (ראשי תיבות באנגלית: International Standard Serial Number) הוא קוד מזהה בין-לאומי לזיהוי כתבי עת ופרסומים סדרתיים אחרים. הקוד מכיל שמונה ספרות, שמופרדות באמצע בקו מפריד, ולצדן הכיתוב ISSN. כתבי עת שמפורסמים הן בדפוס והן באופן אלקטרוני עשויים לקבל שני קודים מזהים, המובחנים באות הקידומת: e-ISSN או elISSN לפרסום אלקטרוני, ו-p-ISSN לפרסום בדפוס. שיטת הזיהוי באמצעות ISSN נוסחה לראשונה כתקן ISO בין-לאומי בשנת 1971, ופורסמה כתקן ISO 3297 בשנת 1975. תת-ועדת ה-ISO שאחראית לתקן היא TC 46/SC 9.
הקצאת מספרי ISSN
מספרי ISSN מוקצים על ידי רשת של מרכזי ISSN לאומיים, הממוקמים לרוב בספריות הלאומיות. בישראל יש לפנות למרכז ה-ISSN הבין-לאומי שבפריז – ארגון בין-ממשלתי שנוסד ב-1974 במסגרת הסכם בין אונסק"ו וממשלת צרפת. המרכז מתחזק מאגר מידע של כל מספרי ה-ISSN ברחבי העולם, המכונה "מרשם ה-ISDS" (International Serials Data System) או "מרשם ה-ISSN". נכון לשנת 2012, המרשם מכיל 1,688,275 פריטים.
השוואה למזהים אחרים
קוד מזהה דומה ל-ISSN הוא ה-ISBN, המשויך לספר בודד במקום להוצאה עתית. מספר ISBN עשוי להינתן לגיליון מסוים של כתב עת, בנוסף לקוד ה-ISSN של כתב העת. בניגוד ל-ISBN, קוד ה-ISSN הוא מזהה אנונימי שמשויך לכותרת כתב העת, בלי מידע על המוציא לאור או על מקום ההוצאה. מסיבה זו, ניתן מספר ISSN חדש לכתב עת כל אימת שהוא עובר שינוי משמעותי בכותרתו.
מספרי תקן בין-לאומיים - מרכז הספר והספריות בישראל הוא הנציג הבלעדי של הארגונים הבין-לאומיים לאספקת מספרים לפי התקן הבין-לאומי: ISBN – לספרים ו-ISMN ליצירות מוזיקליות.
מכיוון שה-ISSN אינו משייך לגיליון מסוים, נוצר מזהה חדש, Serial Item and Contribution Identifier (SICI), המשתמש ב-ISSN הקיים ומוסיף לו ספרות שיאפשרו זיהוי גיליון, מאמר או מרכיבים אחרים (למשל, תוכן עניינים).
איתור כתבי עת באמצעות הקוד
מרשם ה-ISSN דורש רישום ואינו נגיש לכלל הציבור. איתור מספר ISSN של כותר או איתור כותרים לפי מספר ISSN יכול להתבצע באופנים הבאים:
ספרת הביקורת
חישוב ספרת הביקורת מתבצע באופן הבא:
לבדיקה (הבקרה) יש לבצע את סעיף 1, הפעם עם ספרת הביקורת (אם הספרה היא X אז יש להוסיף לסכום את המספר 10). התוצאה בחלוקה למספר 11 צריכה לתת שארית 0.
שנות ה-70 של המאה ה-1
שנות ה-70 של המאה ה-1 היו העשור השמיני של המאה ה-1, החלו ב-1 בינואר 70 והסתיימו ב-31 בדצמבר 79.
אריוברזנס הראשון, מלך קפדוקיה
אריוברזנס הראשון פילורומאיוס (ביוונית עתיקה: Ἀριοϐαρζάνης Φιλορώμαιος; כונה "פילורומיוס" שמשמעותו "מאהב של רומא") היה מלך קפדוקיה משנת 95 לפנה"ס ועד לשנת 63 לפנה"ס לערך. אריוברזנס הראשון היה אציל קפדוקי ממוצא פרסי מעורפל.
במהלך מלחמות מיתרידטס כנגד רומא גורש אריוברזנס שלוש פעמים מקפדוקיה על ידי מיתרידטס. אריוברזנס הגדיל את שטחי ממלכתו תחת פומפיוס במהלך מלחמת מיתרידטס השלישית. בשנת 63 או 62 לפנה"ס הוא ויתר על כס המלוכה לטובת בנו, אריוברזנס השני.
אריוברזנס הראשון נשא לאישה אצילה יוונית בשם אתניאס פילוסטורגוס. אתניאס ילדה לו שני ילדים: אריוברזנס השני שירש את אביו, ובת בשם אייסיאס שנישאה לאנטיוכוס הראשון, מלך קומגנה.
היתקליף (סדרת טלוויזיה, 1984)
היתקליף (באנגלית: Heathcliff, ידועה בעברית גם בתור היתקליף החתול) היא סדרת הנפשה צרפתית-קנדית-אמריקאית, שמבוססת על רצועת קומיקס בעלת אותו שם שנוצרה על ידי ג'ורג' גייטלי. הסדרה מספרת על היתקליף, חתול כתום שעובר הרפתקאות שונות יחד עם חבריו בכל פרק.
הסדרה שודרה בארצות הברית ב-First-run syndication ובצרפת בערוץ France 3 החל מ-17 בספטמבר 1984 עד 7 באוקטובר 1985, והסתיימה לאחר שתי עונות ו-86 פרקים (כל אחד מהם באורך 22 דקות), כאשר כל פרק מחולק לשני פרקים משניים. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים בשנת 1996, ולאחר מכן שודרה בשידורים חוזרים בערוץ ג'וניור.
זוהי הסדרה השנייה שמבוססת על רצועת הקומיקס "היתקליף", לאחר סדרה בעלת אותו שם ששודרה לראשונה במקור בשנת 1980. לסדרה הופק סרט בשם "היתקליף: החתול השובב" שכלל אוסף של קטעים מתוכה.
על פי דונה כריסטי, המדבבת המקורית של איגי וקליאו, הסדרה לא המשיכה בעקבות בריאותו הכושלת של מל בלאנק, המדבב המקורי של היתקליף.
תקציר העלילה
כל פרק בסדרה מחולק לשני פרקים משניים. החלק הראשון עוסק בהרפתקאות של היתקליף, חתול כתום שאוהב לעשות שטויות בשכונה יחד עם חבריו. החלק השני עוסק בחבורת חתולים המנסים להתעשר ולהשיג אוכל.
דמויות ומדבבים
במאית ומפיקת הדיבוב של הסדרה בעברית הייתה יסמין גמליאל יחד עם הפקתו של עוזי פוקס. בנוסף דיבבו בדיבוב האנגלי פיטר קאלן, ג'יני אליאס, מרילין שרפלר ודני וולס.
סרט
לסדרה הופק סרט בשם "היתקליף: החתול השובב" אשר כולל שבעה קטעים מתוכה. הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע ב-17 בינואר 1986, ולאחר מכן הופץ ב-VHS בשנת 1988 על ידי Paramount Video. הסרט אינו דובב לעברית, אך נמכר בארץ על ידי האוזן השלישית.
מילאן שקריניאר
מילאן שקריניאר (בסלובקית: Milan Škriniar; נולד ב-11 בפברואר 1995 בז'יאר נאד הרונום שבסלובקיה) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת הבלם בפריז סן ז'רמן מהליגה הצרפתית ובנבחרת סלובקיה.
מ.ש.ק. ז'ילינה וההשאלה לזלטה מורבצה
שקריניאר נולד בעיירה ז'יאר נאד הרונום שבסלובקיה, והחל לשחק במחלקת הנוער המקומית. בשנת 2007 עבר למחלקת הנוער של מ.ש.ק. ז'ילינה מליגת העל הסלובקית. ב-27 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד זלטה מורבצה במסגרת המחזור ה-19 בליגה. הוא הוסיף הופעת ליגה אחת בלבד בעונת והופעה נוספת בגביע הסלובקי, בעונה בה זכתה מ.ש.ק. ז'ילינה בדאבל.
את עונת החל שקריניאר במ.ש.ק. ז'ילינה, וב-23 בנובמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-35 בניצחון 1–4 על זלטה מורבצה. הוא שיחק בקבוצה במשך חצי עונה, בה הבקיע שער אחד בעשר הופעות ליגה. בחודש ינואר 2013 הושאל לזלטה מורבצה מליגת העל הסלובקית למשך חצי עונה. ב-1 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 59 דקות בהפסד 1–4 לסלובן ברטיסלאבה במשחק המחזור ה-20 בליגה. הוא ערך במועדון שבע הופעות ליגה, וחזר למ.ש.ק. ז'ילינה למשך שתי עונות וחצי, בהן ערך 65 הופעות ליגה והבקיע 11 שערים.
סמפדוריה
בשלהי ינואר 2016 חתם בסמפדוריה מהסרייה א'. ב-24 באפריל 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בתוספת הזמן של המחצית השנייה בניצחון 1–2 על לאציו במסגרת המחזור ה-35 בליגה. עד סוף העונה הוסיף שתי הופעות ליגה.
אינטר מילאנו
ב-7 ביולי 2017 חתם לחמש שנים באינטר מילאנו לאחר שנה וחצי במדי סמפדוריה.
פריז סן ז'רמן
ב-6 ביולי 2023 עזב שקריניאר את אינטר לאחר שש שנים וחתם בפריז סן ז'רמן לחמש שנים.
קריירה בינלאומית
ב-27 במאי 2016 ערך שקריניאר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובקיה, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–3 על נבחרת גאורגיה במשחק ידידות. שקריניאר היה חלק מסגל נבחרת סלובקיה לטורניר יורו 2016, וערך 2 הופעות: בתיקו 0-0 נגד נבחרת אנגליה בשלב הבתים, ובהפסד 0–3 לנבחרת גרמניה בשלב שמינית הגמר.
המלין (וירג'יניה המערבית)
המלין (באנגלית: Hamlin; במקור נקראה: Hamline, "המליין") היא עיירה בנפת לינקולן, וירג'יניה המערבית, ארצות הברית. העיירה שוכנת לאורך גדת נהר מאד. במפקד האוכלוסין של 2010, נרשמו בעיירה כ-1,142 תושבים. העיירה היא מושב המחוז של נפת לינקולן. המלין היא חלק מאזור המטרופולין האנטינגטון-אשלנד, (MSA). נכון למפקד האוכלוסין של 2010, מנה ה-MSA אוכלוסייה של כ-287,702 נפש. מפקד חדש מ-28 בפברואר 2013 הגדיל את שיעור האוכלוסייה ל-363,000.
היסטוריה
העיירה הוקמה בשנת 1833 על ידי חוק של האספה הכללית של וירג'יניה. המלין נקראה על שמו של הבישוף ליאונידס לנט המלין מהכנסייה המתודיסטית.
ממשל
המלין מנוהלת על ידי חמישה חברי מועצה, ראש עירייה ומקליט. ראש העיר, המקליט וחברי המועצה נבחרים לכהונה של ארבע שנים.
גאוגרפיה
בהתאם ללשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטחה של המלין הוא כ-1.55 ק"מ רבועים.
אקלים
האקלים באזור זה מאופיין בטמפרטורות גבוהות יחסית ובמשקעים בחלוקה שווה לאורך כל השנה. על פי מערכת סיווג האקלים של קופפן, להמלין יש אקלים סובטרופי לח.
Medal of Honor: Rising Sun
Medal of Honor: Rising Sun הוא משחק יריות בגוף ראשון שפותח על ידי EA LA, והופץ על ידי EA וסטים. המשחק יצא לפלטפורמות הפלייסטיישן 2, ה-Xbox והנינטנדו גיימקיוב. הוא יצא בתאריכים 11 בנובמבר 2003 צפון אמריקה, בתאריך ה-28 בנובמבר אירופה ובתאריך ה-4 בדצמבר 2003 יפן.
Multiplayer
המשחק במצב מקוון היה ממש מצליח אך לא כל כך בפלייסטיישן 2, אבל בשאר הפלטפורמות היה מצליח מאוד עד שנסגר בינואר 2007.
בשנת 2013 נכנס מחדש החלק המקוון של ה-Multiplayer במשחק ונכנס גם למחשב, אך פותח מחדש בעזרת מנוע ה-Source.
יחסי אנדורה–צרפת
יחסי אנדורה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות אנדורה לבין הרפובליקה הצרפתית. המגעים הראשונים בין האימפריה הפרנקית לאנדורה היו במאה ה-11 לספירה. ב-1278 נחתם בין אנדורה לצרפת ה-pareage שנתן לרוזן פווה (בעבר ישות בדרום צרפת) להיות נסיך שותף באנדורה., עם הזמן, תואר רוזן פווה עבר לשליט צרפת, ואיתו תואר הנסיך השותף של אנדורה. לכן, שתי המדינות תמיד חולקות את אותו ראש מדינה; אותו אדם (כיום עמנואל מקרון) מחזיק במשרות: נשיא צרפת ונסיך שותף של אנדורה.
מעל רבע מהסחר הבינלאומי השנתי של אנדורה מתבצע עם צרפת בשנת 2000, אנדורה ייצאה לצרפת סחורה בשווי 11.9 מיליון דולר אמריקאי, לעומת שוויו של הייבוא האנדורי מצרפת 269.7 מיליון דולר.
חיי היומיום
צרפת אחראית לחלק גדול מחיי היומיום באנדורה. הדואר, האינטרנט, הטלוויזיה והרדיו באנדורה הם צרפתים. בוגרי תיכון אנדורים רבים נוסעים לצרפת ללימודים על-תיכוניים, ישנם בתי ספר צרפתיים מסובסדים על ידי צרפת באנדורה. צרפת משמשת מקור לחלק גדול מהתמ"ג האנדורי, המבוסס על תיירות, בכך שרוב התיירים מגיעים לאנדורה מצרפת.
ליגת הצדק/האוונג'רס
ליגת הצדק/האוונג'רס וגם האוונג'רס/ליגת הצדק (באנגלית: JLA/Avengers וגם Avengers/JLA) היא מיני-סדרת קומיקס וקרוסאובר, שפורסמה על ידי חברות DC קומיקס ומארוול קומיקס בין ספטמבר 2003 למרץ 2004, ונוצרה בידי הכותב קורט בוסיאק והמאייר ג'ורג' פרז. הסדרה מציגה שיתוף פעולה בין שני צוותי גיבורי-על משני יקומים שונים, ליגת הצדק של DC קומיקס, והאוונג'רס של מארוול.
ב-2009, המפיק ברוס טים הביע עניין בהפקת סרט אנימציה המבוסס על הקומיקס.
היסטוריית פרסום
בשנת 1979, שתי חברות הקומיקס סיכמו ביניהן לפרסם קרוסאובר משותף של שני הצוותים, שיכתב בידי גרי קונוויי ויאויר בידי ג'ורג' פרז. העלילה המקורית הייתה על מסע בזמן המערבת את קאנג הכובש של מארוול ואת אפוק, אדון הזמן של DC. הכותב והעורך רוי תומאס נשכר לכתיבת תסריט לסיפור, המבוסס על העלילה שתכנן קונוויי. אף על פי שהעבודה על הסדרה החלה ב-1981 (פרז כבר אייר 21 עמודים עד אמצע 1983), והסדרה תוכננה לצאת באותה שנה, סכסוכי עורכים - שנטען שהיו באשמת הכותב ג'ים שוטר ממארוול - מנעו את השלמת הסדרה. הכישלון גרם גם לביטולה של סדרת ההמשך שתוכננה לקרוסאובר הקודם משנת 1982: "האקס-מן המסתוריים והטיטאנים החדשים".
בשנת 2002 הושג הסכם חדש בין החברות, לסיפור חדש שיכתב בידי קורט בוסיאק ויאויר בידי ג'ורג' פרז. בפאנל משותף בכנס החובבים וונדר-קון 2000, בוסיאק (כותב כותרי האוונג'רס באותה העת) ומארק וייד (כותב כותרי ליגת הצדק באותה העת), הצהירו שהם כמעט הגיעו להסכם שיאפשר להתחיל את הקרוסאובר בתוך החוברות של הסדרות הרצות של הצוותים, אבל החברות לא הצליחו להגיע להסכם עסקי. לבסוף כאשר החלה הסדרה, וייד נמנע מלהשתתף בה עקב התחייבות לחברת קרוסג'ן, ובוסיאק נהיה לכותב היחיד. גם לפרז הייתה מחויבות לקרוסג'ן בזמנו, אך היה לו סעיף מיוחד בחוזה שאיפשר לו לעבוד על הקרוסאובר.
הסדרה הודפסה מחדש על ידי DC ב-2004 בשני כרכים בעלי כריכה קשה שהכילו אף את הדפים המקוריים שצייר פרז ב-1983, ויצאו מחדש בכריכה רכה בנובמבר 2008. נכון ל-2019 זהו הקרוסאובר האחרון שנעשה בין שתי החברות.
עלילה
קרונה, שומר יקום מארוול לשעבר הנמצא בגלות, נוסע על פני המולטי-יקום, ומחפש את אמת הבריאה, כאשר הוא מגיע ליקום מארוול, הוא פוגש את הגראנדמאסטר שעל מנת להציל את יקומו מציע לו לשחק ולהמר, אם קרונה ינצח - הוא יוביל אותו אל גלקטוס היחיד בעל יכולת בריאה, ואם הוא יפסיד - קרונה יחוס על יקומו של הגראנדמאסטר ויעזבו, בבחירת השחקנים קרונה דורש להחליף יקומים ביניהם ולכן האוונג'רס ייצגו את קרונה, וליגת הצדק את הגראנדמאסטר, משמעות המשחק היא שעל האוונג'רס להפסיד כדי להציל את היקום שלהם.
הגראנדמאסטר מודיע לליגת הצדק שכדי להציל את היקום הם צריכים לאסוף 12 פריטי כוח, מתוכם שישה ביקום האחר, ובעל בריתו מטרון מודיע זאת לאוונג'רס.
הליגה נוסעת ליקום מארוול ומאוכזבת (במיוחד סופרמן) מכישלונם על ידי האוונג'רס, וכאשר האוונג'רס מגיעים ליקום DC הם מופתעים למראה העתידני של אדריכלות הערים, ובמיוחד מן הכבוד שרוחשים אזרחיו לגיבורים, מה שמוביל אותם (ובמיוחד קפטן אמריקה) למסקנה שליגת הצדק הם פאשיסטים הדורשים את סגידת האזרחים.
הליגה והאוונג'רס נוסעים לאורך היקומים ונאבקים ביניהם להשיג את פריטי הכוח, הקרב האחרון שנערך להשגת הקוביה הקוסמית מתרחש בארץ הפראית שביקום מארוול, שם קוויקסליבר משיג את הקוביה אך קרונה והגראנדמאסטר מופיעים ומציינים שהציון הוא 6/6, אולם באטמן וקפטן אמריקה שחקרו את התחרות וגילו את ההימור מגיעים, הקפטן מתקיף את קוויקסילבר ומשיג ממנו את הקוביה עבור באטמן מה שמביא להכרזת "ליגת הצדק" כמנצחים, אך קרונה שאינו מוכן להיות מובס ומתקיף את הגראנדמאסטר וקורא לגלקטוס ומנסה לאלצו להביא לו תשובה לשאילתו. הגראנדמאסטר משתמש בכוח 12 החפצים על מנת למזג את שני היקומים יחד, קודם שקרונה יקרע את גלקטוס לחלקים.
הגראנדמאסטר מסביר להם בשארית כוחותיו שקרונה ממזג את היקומים כדי להרס וליצור את המפץ הגדול בשנית שבו יוכל לצפות וללמוד, הוא מבקש מהם לעצור את קרונה ולהחזיר סדר לעולם, לאחר התעקשות של קפטן אמריקה הוא מציג להם אירועים שהתרחשו ביקומים שלהם, כל גיבור נחשף לטרגדיות שפקדו אותו, כגון בארי למותו, האל ג'ורדן לטירופו, ובאטמן לשבירת גבו ומותו של רובין, חלקם שוקלים לעזוב את היקום כפי שהוא ולמנוע את הטרגדיות אך האל משכנעם לעבוד יחד לטובת הכלל ביקומים.
קרונה לכד את האווטארים של היקום בעוד המציאות ממשיכה להשתנות, הוא גילה כי יש חוויה ביקומים ותוכניתו היא לאלץ אותם לספר לו את סודותיהם, שני הצוותים מתאחדים לאחד כדי לעצרו והקפטן מתמנה למנהיג הצוות, וכאשר הם חודרים לבסיסו של קרונה, קפטן אמריקה מזמן כל גיבור שהיה אי פעם באחד מן הצוותים לעזרה, בעוד קרונה שולח כל נבל שנאבקו בו, בעוד קרונה חוגג את ניצחונו המנטלי שגורם לגיבורים ליפול זה אחר זה מהנבלים או מקרונה עצמו, פלאש והוקאיי מביסים אותו לבסוף כאשר הפלאש מסיח את דעתו בעוד הוקאיי מפוצץ את המכונה בה השתמש כדי למזג את העולמות בעוד פלאש לוקח את חפצי הכוח, שניהם כבר מתו קודם בקרב, וקרונה נשאב לתוך מערבולת היצירה.
בטי סלומון דה רוטשילד
בֶּטִי "בַּתְיָה" סַלוֹמוֹן דֶה רוֹטְשִׁילְד (15 ביוני 1805 – 1 בספטמבר 1886) הייתה בתו של סלומון מאיר רוטשילד, אשתו של ג'יימס מאיר רוטשילד ואמו של אדמונד ג'יימס דה רוטשילד המכונה "אבי היישוב" "הנדיב הידוע".
ביוגרפיה
בטי דה רוטשילד נולדה בפרנקפורט, גרמניה, לסלומון "שלמה" מאיר רוטשילד (1774–1855) וקרוליין שטרן (1782–1854). היא גדלה והתחנכה בווינה, אוסטריה, אחותו הצעירה של אנסֶלם סלומון (1803–1874).
ב-11 ביולי 1824 התחתנה בפרנקפורט עם דודה (אחי אביה), ג'יימס (יעקב) מאיר דה רוטשילד (1792–1868), מייסד הענף הצרפתי של אימפריית הבנקאות של משפחת רוטשילד, ונסעה עמו לפריז, צרפת. הנישואין היו חלק ממהלכיו של אבי המשפחה לשמר את הונה של המשפחה בתוך עצמה, מהלכים שבאו לידי ביטוי בשידוך בנות המשפחה לבניו.
בטי קיבלה מאביה נדוניה של מיליון וחצי פרנקים. היא שמרה על מסורת דתית מסוימת, יותר מבעלה, ונמנעה, למשל, מנסיעות בשבת. היא השיגה שליטה מעולה בשפה הצרפתית.
בין באי ביתם של הזוג בפריז היו פוליטיקאים, אמנים ובני אצולה. היא קבלה שיעורים פרטיים בפסנתר מפרדריק שופן ופיתחה ידידות קרובה עם מלכת צרפת באותן שנים, מריה אמליה, אשת המלך לואי פיליפ ובתו של פרדיננד מלך סיציליה.
בטי רוטשילד הייתה בזמנה אחת הנשים העשירות ביותר בצפון אירופה ואחת הבולטות מבין נותני החסות לאמנות בפריז.האורחים בביתה בשנות ה-40 זכו להאזין לדואט של ליסט ופאגאניני, לשופן מנגן עם קארל פילטש עיבוד לשני פסנתרים, ולבאלזאק קורא. בטי ובעלה היו מאורחיהם של שופן וז'ורז' סאנד, לאחר שאלה עברו לגור יחדיו ב-1842. באלזאק הקדיש לבטי את ספרו "הילד המקולל" (L'Enfant Maudit). יופייה היה ידוע ושימש השראה לשירו של היינריך היינה, "המלאך". החל מ-1834 החל היינה לשלוח לה מכתבים וספרים ובשנות ה-50 ביקש את תמיכתה הכספית.
מלבד מתן חסות לאמנים, רוטשילד עסקה גם בפעילות פילנתרופית. למשל, כשהורתה שמרקיו המזינים של השף הצרפתי המפורסם, מארי-אנטואן קארם (Carême), שעבד תחת חסותו של בעלה תמורת משכורת, יחולקו לעניים בבניין העירייה ברחוב לאפיט. השף קארם גם יצר מנה לכבוד הזוג וקרא לה "סופלה רוטשילד".
בטי רוטשילד עסקה בפעילות פילנתרופית לטובת נשים יהודיות והקימה בארץ-ישראל מוסד לעזרת נשים בהריון ואמהות.
ב-1840, בעקבות עלילת הדם בדמשק, פעלה רבות עם בעלה לשחרור האסירים היהודים, הכלואים באשמת רצח. במאמר מה-2 ביוני 1840, כתב היינה על מאבקה של יהדות צרפת בעלילת הדם, שהתמצה, לדעתו, באנשים בודדים שלא נשארו אדישים: "האיש היחידי (אדולף כרמייה) בפריז, מלבד אשה יפה אחת (רוטשילד)..., הפועל הלכה למעשה למען עם ישראל."
ב-1841 פנתה רוטשילד לאמן הנאו-קלאסי ז'אן אוגוסט דומיניק אינגר, לצייר את דיוקנה והוא סירב. כעבור שנתיים פגש אותה בנשף, הוקסם ממנה מאוד והסכים לקבל את העבודה. למרות זאת, בגלל עיכובים שונים, הושלם ציור השמן רק ב-1848. הדיוקן "הברונית דה רוטשילד" היה תלוי בסלון ביתה עד מותה.
ב-1870, בעת המשא ומתן לאחר מפלת הצרפתים במלחמת צרפת–פרוסיה, התאכסנו באחוזת המשפחה בפֶרייר, הקייזר וילהלם הראשון, הקנצלר ביסמרק וראש המטה הכללי מולטקה, שהתגורר בחדרים של הברונית.
לבטי וג'יימס דה רוטשילד נולדו 5 ילדים:
ב-1886, לאחר מותה, כתב המשורר נפתלי הרץ אימבר שיר לכבוד הברון רוטשילד: "נחמת ציון – שיר ניחומים לנדיב עם אלהי אברהם, במות עליו אמו שרתי מרת בתיה דה רוטהשילד ז"ל". השיר נכתב בעברית ונמסר לברון לאחר שתורגם לצרפתית.
על שמה של בטי דה רוטשילד נקראה המושבה "בת שלמה" שנוסדה ב-1889. המושבה עקרון, שהייתה המושבה הראשונה בארץ ישראל שנוסדה על ידי הברון רוטשילד ב-1883, שינתה את שמה ל"מזכרת בתיה" על שמה של בטי, בביקורו של הברון בארץ ישראל ב-1887.
משה יוסף הופמן
הרב משה יוסף הופמן (תר"ב, 1842 - א' בניסן תרפ"ח, 1928) היה רב ארץ-ישראלי ממוצא הונגרי. מפורסם בכינויו "הדיין מפאפא".
ביוגרפיה
נולד בסרדאהלי לרבי מיכאל, תלמיד החתם סופר, שכיהן כראש ישיבה בסרדאהלי. למד אצל אביו, אצל רבי יהודה אסאד, אצל רבי נטע וואלף ליבר ראב"ד פרשבורג ואצל הכתב סופר.
לאחר נישואיו כיהן כראש ישיבה בסרדאהלי. בשנת תרמ"ב התמנה לדיין וראש ישיבה בעיר פאפא. בין תלמידיו היו הרב יהושע בוקסבוים, רבה של גלאנטה והרב שבתי שפטל וייס משימאני.
בשנת תרס"ו עלה לארץ ישראל והתגורר בבתי אונגרין. בירושלים התפרסם שמו כתלמיד וחכם וגאון והרב יוסף חיים זוננפלד ראה את עצמו כתלמידו. הוא ישב בבית הכנסת בבתי אונגרין וכתב את חידושי תורתו. במשך שנים רבות היו כתבי היד ספונים בעליית גג בית הכנסת, עד שנעלמו משם.
שמו התפרסם בפאפא ובירושלים גם כבעל מופת ואף סופר עליו שזכה לגילוי אליהו.
נפטר ללא ילדים.
ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן
ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן (בצרפתית: Jean-Georges Vongerichten; נולד ב-16 במרץ 1957) הוא "אחד השפים המפורסמים ביותר על פני כדור הארץ". הוא נולד באלזס, צרפת וכעת מתגורר בארצות הברית. בבעלותו של וונגריכטן מסעדות בערים גדולות רבות שכוללות את: לאס וגאס, לונדון, פריז ושאנגחאי, כמו גם "ז'אן ז'ורז'", מסעדה בעלת שלושה כוכבי מישלן בניו יורק הקרויה על שמו. הוא מחברם של ארבעה ספרי בישול, שניים מהם כתב ביחד עם מרק ביטמן.
שנותיו הראשונות בצרפת
נולד וגדל בפרוורי שטרסבורג באלזס, צרפת, הזכרונות המוקדמים של וונגריכטן ממשפחתו הם על אוכל. ביתם של הוונגריכטן סבב סביב המטבח, שם אמו וסבתו הכינו מדי יום ארוחת צהרים עבור קרוב ל-50 פועלים בעסק שבבעלות משפחתם. אהבתו לאוכל התגבשה והוא בחר בבישול כקריירה בגיל 16, כשהוריו הזמינו אותו לארוחת ערב באוברז' דה ל'איל, מסעדת שלושה כוכבי מישלן, על מנת לחגוג את יום הולדתו.
חינוך קולינרי
וונגריכטן החל ללמוד בישול כשוליה באוברז' דלאיל של השף פול האברלן. הוא המשיך והתלמד אצל כמה מטובי השפים של צרפת, בכללם פול בוקיז ולואי אוטייה בל'אואזיס, דרום צרפת. בזמן עבודתו עם אוטייה, וונגריכטן פתח 10 מסעדות ברחבי תבל בשנים 1980–1985, בכללן במלון מנדרין אוריינטל, בנגקוק, במלון מרידיאן בסינגפור, ובמלון מנדרין בהונג קונג.
המעבר לארצות הברית
וונגריכטן הגיע לארצות הברית ב-1985 בתור יועצו של השף לואי אוטייה, פתח את מסעדת לה מרקיז דה לאפאייט בבוסטון. שנה אחרי כן הוא הגיע לניו יורק כשף המבצע של לאפאייט בדרייק סוויסוטל, וזכה לביקורות משבחות בשל פרשנותו החדשנית למטבח הצרפתי הקלאסי וקיבל ארבעה כוכבים מהניו יורק טיימס בגיל 29. לפי דבריו בתקופה זו הוא המציא עוגת שוקולד מותך. שם הוא פגש את בעל ההון פיל סוארז, שסעד דרך קבע במסעדתו.
וונגריכטן וסוארז פתחו ביסטרו, ז'וז'ו (JoJo) ב-1991. ז'וז'ו נבחרה כמסעדה הטובה ביותר של השנה וזכתה לשלושה כוכבים מהניו יורק טיימס, שבו מבקרת האוכל רות ריישל כתבה: "האוכל שלו מדהים".
וונג
המיזם הבא שלו היה Vong (וונג), שהושפע מתשוקתו לתבליני המזרח הרחוק. הוא השתמש בלמעלה מ-150 עשבים שונים כדי ליצור את הגרסה שלו למטבח התאילנדי בהשראת המטבח הצרפתי, התפריט של וונג הרשים את המבקרים, וזכה לארבעה כוכבים מהניו יורק טיימס בשל "האוכל הטעים הממלא את הפה". בסמוך לוונג, פתח וונגריכטן את The Lipstick Cafe (קפה ליפסטיק), כדי לספק את רצון הקהל העסקי במרכז העיר, שם הוא הגיש ארוחת בוקר וצוהרים רגילות, במקום מהודר. דה ליפסטיק קפה נסגר מאז. בנובמבר 2009 התגלה שהמסעדה שנאבקה על קיומה נסגרה באתרה בו שכנה מזה זמן רב אחרי שהוחלט לא לחדש את חוזה השכירות.
ז'אן-ז'ורז' ומלון טראמפ הבינלאומי
במרץ 1997, פתח וונגריכטן את מסעדת ז'אן-ז'ורז' ב-Trump International Hotel and Tower, שזכתה לארבעה כוכבים מהניו יורק טיימס פחות משלושה חודשים אחרי פתיחתה, וב"פרס שף השנה" מג'ון מאריאני ב"אסקווייר מגזין". מסעדת ז'אן-ז'ורז' נותרה אחת משש מסעדות בעיר בעלות ארבעה כוכבים מהניו יורק טיימס (2010) ואחת מחמש המסעדות בעלות שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום (2010). המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
פרנק ברוני מ"הניו יורק טיימס" אמר שהיא מציעה "אלגנטיות נגישה" ומספקת "תענוג צרפתי קלאסי עם סגנון עכשווי". המסעדה מעבירה את "העושר של הבישול הצרפתי המסורתי בסוג אחר של עוצמה", הוא הוסיף – שהיא מוציאה את "הרטבים הכבדים ומבכרת שמנים וצירים, ומעדיפה אותם בשל קלותם והדרך שהם משרים את ניחוחותיהם, כמו ריחו המבושם של הלמון גראס שעולה מאמבטיית עשבים וזרעים אסיאתיים מסביב לטארטן לובסטר אפוי בעדינות."
הרחבת הרשת
שנה וחצי לאחר מכן פתח וונגריכטן סניף נוסף של וונג באזור נייטסברידג' של לונדון, וקיבל ציון של שלושה כוכבים והמסעדה נבחרה ב-1996 כ"חדשה הטובה של השנה" מה- London Evening Standard. בספטמבר 1997, הוא פתח סניף נוסף של וונג במלון מנדרין אוריינטל בהונג קונג, וקיבלה פרס מהמגזין רוב ריפורט על היותה "המסעדה הטובה ביותר בעולם" ב-1998. סניף רביעי של וונג בשיקגו שינה את שמו ומתכונתו ל-VTK) Vong's Thai Kitchen) (המטבח התאי של וונג). הסניף השני והשלישי של וונג נסגרו מאז.
המיזם הבא של וונגריכטן היה The Mercer Kitchen (מטבח מרסר), שנפתח ביולי 1998, בסגנון מלון מרסר בסוהו. מיזם זה מציג תפריט אמריקני-פרובינציאלי וסגנון ישיבה "שיתופי" בשטח המטבח הפתוח. תוספת אחרת היא הפריים סטייקהאוס (Prime Steakhouse) בסטיב וין במלון בלאג'יו בלאס וגאס, שנפתח באוקטובר 1998.
וונגריכטן פתח את Spice Market (ספייס מרקט) (אוכל רחוב דרום-מזרח אסיאתי) ב-2004 ואת Perry Street (פרי סטריט) ב-2005 (צרפתי-אמריקני) בעיר ניו יורק, כמו גם את Chambers Kitchen (מטבח צ'יימברס) במיניאפוליס ב-2007.
ב-2008 עבד וונגריכטן בשיתוף פעולה עם האחים מצושיטה מטוקיו, והם פתחו את מצוגן (Matsugen). מטבחה של מצוגן מתמקד בתבשילי סובה יפנים, אולם גם מגיש סושי ופריטים מסורתיים אחרים, ובכללם שבו-שבו וסוקיאקי.
הפרויקט האחרון שלו ב-2009 היה ז'אן ז'ורז' באריה בלאס וגאס, מסעדה במלון מארק בעיר ניו יורק, מרקט וספייס מרקט ב- W Hotel בדוחה ו-J&G Steakhouse בסקוטסדייל, אריזונה ווושינגטון די. סי.. J&G Steakhouse מתוכנן להיפתח ממול לבית הלבן ב- W Hotel ב-8 ביולי 2009.