cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גלי חסי
תאוריה בסיסית
מתמטית, הכוח המחזיר הזה גורם להתחוללות תנודות אנכיות של גושי אוויר בתוך הזרם בתדירות המכונה "תדירות בראנט-וייסלה":
,
כאשר \theta_0(z) הוא הפרופיל האנכי של הטמפרטורה הפוטציאלית. מפל טמפרטורה פוטנציאלית אפס פירושו שמפל הטמפרטורה האמיתי באטמוספירה שווה במדויק למפל אדיאבטי, בעוד שהמקרים ו- תואמים למצב של אטמוספירה יציבה ואי-יציבה, בהתאמה.
תנודות המוטות ביחס לציר האנכי בזווית \phi, יתחוללו בתדירות נמוכה יותר של N\cos{\phi}.
משחק פורים
משחק פורים הוא שיר ילדים עברי לפורים מאת לוין קיפניס ובהלחנת נחום נרדי. השיר פורסם לראשונה ב-1929 כבר עם לחנו של נרדי לשיר, ופורסם בספר השירה "גליונות" שכתב קיפניס. השיר נכתב במקור כמחזה לילדים לפורים.
רקע
בשנה שבה נכתב השיר (1929) היו מעט מאוד שירי חגים לילדים בעברית, כן חוברו פיוטים ושירים ברוח הדת, אך לא יצירה ברוח היהודית המודרנית. בעקבות זאת, החליט קיפניס לכתוב שירי חגים לילדים בעברית, משום שהיה מומחה בכתיבה ועריכת תכנים בעברית, וגם בשל עבודתו עם גננות.
השיר והספר
השיר פורסם לראשונה ב-1929 בספר השירה לילדים "גליונות" שחיבר קיפניס. השיר פורסם כבר אז עם לחנו של נרדי, שהתבסס על ניגון של של חסידות קרלין לפיוט "שושנת יעקב". ארבע שנים אחר כך, ב-1933 יצא הספר של השיר, מלווה באיוריו של נחום גוטמן, אשר ממחישים את תחפושות ילדי הגן שבו עבד קיפניס.
הספר "משחק פורים" הוקדש לבתו מנישואיו השניים של קיפניס, נטע. מה שגרם לילדיו האחרים של קיפניס לגלות את האהדה הרבה לשיר.
מאז שיצא הספר לראשונה ב-1933, הפך השיר לנפוץ מאוד בכל ארץ ישראל. השיר והספר היו נפוצים עד כדי כך שכל עותקיו המקוריים של הספר אזלו והם לא ניתנים עוד להשגה. בשנת 2017, 84 שנים לאחר שפורסם לראשונה, הוציאה חברת ההוצאה לאור של העיתון ידיעות אחרונות - ידיעות ספרים את הספר מחדש, בליווי איוריו המקוריים של נחום גוטמן.
הבית הראשון
אדם המחופש לליצן מציג את עצמו, מורה לכולם לשבת ומודיע על תחילתו של משחק פורים.
לאחר סיום הבית הראשון נוהגים לשיר לה, לה, לה.
הבית השני
בבית השני מוזכר אחשוורוש, הוא מתואר בשיר כמי שאוחז בשרביט זהב ועטור בכתר.
הבית הרביעי
בבית הרביעי מוזכר מרדכי היהודי, הוא מתואר כשבגדיו בצבע תכלת.
מלבד ציונו של מרדכי היהודי בבית זה, מוזכרים גם שניים ממנהגי החג - אוזני המן ורעשנים, אותם מחלק מרדכי לילדיו.
הבית החמישי והאחרון
בבית החמישי מוזכר המן (לא בשמו, אך במעשו), הוא מתואר כמי שהביא סוס והרכיב עליו את מרדכי היהודי.
הפזמון
הפזמון מתחיל במילים "לכולנו, לכולנו" ואז ממשיך בתיאור הדמות, לדוגמה: כתר על הראש (אחשוורוש) על ראשנו זר (אסתר), ומסתיים ב"כל אחד/ת מאיתנו הוא/היא (הדמות)".
אולימפיאדת הנכים אורנסקולדויק (1976)
משחקי החורף של אולימפיאדת הנכים בשנת 1976 התקיימו בעיר אורנסקולדויק שבשוודיה. הייתה זו התחרות האולימפית הראשונה לבעלי נכות שהתקיימה במתכונת משחקי החורף האולימפיים.
במשחקים האולימפיים השתתפו 198 ספורטאים (161 גברים ו-37 נשים), שהתחרו במגוון קטגוריות (על פי רמות וסוגי נכות שונים) בשני מקצועות: סקי אלפיני וסקי למרחקים.
LG G3
LG G3 (בתעתיק לעברית: אל-ג'י ג'י 3) הוא סמארטפון פרימיום המהווה את מכשיר הדגל השלישי בסדרת G של LG אלקטרוניקה. המכשיר הוכרז ב-27 במאי 2014, באירוע של LG שבו נחשפו גם מוצרים חכמים נוספים כגון השעון החכם LG G-Watch. במכשיר מסך מגע IPS LCD בגודל 5.5 אינץ' וברזולוציה Quad HD 1440X2560, ההופכת אותו למסך החד בעולם, מצלמת 13 מגה פיקסל אחורית ומיקוד בלייזר, מצלמה 2.1 מגה פיקסל קדמית, מעבד סנאפדרגון 801 של קוואלקום במהירות 2.5 ג'יגה-הרץ, וסוללת 3,000 מילי אמפר-שעה. המכשיר הושק במהלך יוני ויולי 2014 ברוב המדינות. עם הכרזתו נעשה שימוש במכשיר במערכת ההפעלה אנדרואיד 4.4.2 (קיטקט),לאחר מכן שודרג לגרסה 5.0 (לוליפופ) ולמערכת ההפעלה אנדרואיד 6.0 (מרשמלו).
תוכנה
ה-LG G3 רץ על מערכת ההפעלה אנדרואיד 4.4.2 המכונה קיטקט, עם הממשק המותאם של LG. למכשיר יש תכונות כגון:
KnockON המפעילה את המכשיר כאשר האצבע מקישה על המסך פעמיים,
Knock Code המפעילה אותו ופותחת אותו מנעילה לפי הקשה מותאמת אישית על מספר אזורים במסך (ישנן מעל 80,000 התאמות כאלו).
Smart Notice - עוזרת וירטואלית שלמעשה "לומדת" את המשתמש ויודעת להתנהג בהתאם למצב. לדוגמה, אם נכנסת שיחה והמכשיר נכנס למצב שקט כי הוא יודע שאתה בקולנוע, הוא יזכיר לך מאוחר יותר לחזור לאותו אדם ואף יציע להוסיף אותו לאנשי הקשר אם הוא לא שמור כאיש קשר. המכשיר יציע לשחרר זיכרון על ידי מחיקת אפליקציות שלא בשימוש ויודע מתי יש להכניס את המכשיר למצב חיסכון בסוללה. המכשיר יזהיר מפני שינויים קיצוניים במזג האוויר, וידע להציע לנו פרטי לבוש מתאימים בהתאם למזג האוויר ולמיקום,
Smart Keyboard, ששמה דגש על כך שהמשתמש לא ירים את העין או האצבע מעל המקלדת, כך שמעתה בחירת המילה לתיקון האוטומטי תתבצע על ידי מחוות החלקה למעלה על המקלדת או באמצעות לחיצה ארוכה על מקש הרווח. ניתן גם לשנות את גובה המקלדת, ולבחור תווים לשימוש מהיר.
חומרה
המכשיר בעל מסך 5.5 אינץ' מסוג IPS+ LCD ברזולוציית 1440X2560 Quad HD, המספק צפיפות פיקסלים של 538 ppi, החדות הגבוהה בעולם בזמן השקת המכשיר. המסך מוגן על ידי זכוכית מוקשחת מסוג גורילה גלאס 3. המכשיר רץ על מעבד מרובע ליבה סנאפדרגון 801 מתוצרת קוואלקום, במהירות 2.5GHz, עם 2 ג'יגה בייט או 3 ג'יגה בייט זיכרון לבחירה, כאשר הדגם עם ה-2GB מגיע עם 16GB אחסון פנימי ואילו הדגם בעל 3GB מגיע עם 32GB אחסון פנימי, עם חריץ הרחבה ל-Micro SD המאפשר עוד 128GB. מצלמת המכשיר האחורית היא ברזולוציית 13 מגה פיקסל עם צילום ווידאו 4K, עם פלאש כפול וחיישן מיקוד אוטומטי השולח קרן לייזר אל עבר האובייקט המצולם וכך מחשב את המרחק בזמן המיקוד הקצר בעולם - 276 אלפיות השנייה, יותר מהיר ממצמוץ עין אנושית. המכשיר תומך מלבד רשתות דור 2 ודור 3.5 גם ברשת דור 4 LTE. המכשיר כולל את כל הקישוריות: Wi-Fi עד תקן ac, בלוטות' 4.0, NFC (תקשורת טווח-אפס), GPS ועינית IR המשמשת כשלט למכשירים תומכי אינפרא-אדום כגון מזגן, טלוויזיה ומסך מחשב. למכשיר סוללת ליתיום-יון בנפח 3,000 מילי אמפר-שעה, ויכולת הטענה אלחוטית. המכשיר נמכר בצבעים שחור, לבן, זהב, ורוד וסגול, כשגוף המכשיר עשוי פלסטיק בגימור מטאלי.
New Soul
New Soul (בעברית: נשמה חדשה) הוא שיר של זמרת הרית'ם אנד בלוז העכשווי והנשמה הצרפתייה-ישראלית, יעל נעים, מתוך אלבומה השני. השיר זכה לפופולריות רבה בארצות הברית בעקבות השימוש בו על ידי חברת אפל בפרסומת למחשב הנייד שלהם ב-מקבוק אייר. בשיר יעל נעים מדברת על "נשמה חדשה" שהגיעה לעולם ללמוד "קצת" איך לתת ולקחת". עם זאת, היא מגלה שהדברים קשים מכפי שהם נראים. הסינגל נשאר הגדול ביותר של יעל בארצות הברית עד היום והיחיד שלה שהגיע לטופ 40 של בילבורד הוט 100.
וידאו קליפ
בקליפ נראה כי נעים עוברת לדירה ריקה. היא מכסה את הקירות בטפטים המציגים אגם מוקף ביער. לאחר מכן, היא מתחילה לפרוק כמה דברים אחרים, כולל ריהוט, פסנתר, דג זהב בקערה ומספר תצלומים של אנשים, אותם היא תולה על הקיר. בזמן שהיא תולה את הצילומים, האנשים בתמונות מוצגים בחיים האמיתיים, בתפאורה המתוארת בתמונות.
לאחר מכן, מתחילה יעל לצייר על הצילומים, וכל מה שהיא מציירת מופיע עם האנשים בחיים האמיתיים. היא מסירה את אחת התמונות ומגלה חור בקיר, וחושפת את טפט היער בפועל המוצג בטפט. היא דוחפת את הקיר, והוא נופל לאגם. הקירות הנותרים נופלים על המים ויוצאים מרצפת הדירה כמו רפסודה שצפה על האגם, יחד עם הרהיטים שלה. האנשים מהתמונות שלה מגיעים אליה בסירה. הם עולים איתה אל הרפסודה המאולתרת, כשכולם חוגגים, רוקדים ומנגנים בכלים, בזמן שהיא מרוקנת את קערת דגי הזהב לאגם.
ביצועי תרשים
במצעד שפורסם ב-16 בפברואר 2008, "New Soul" הופיע לראשונה במצעד הבילבורד הוט 100, תוך שהוא התברג במקום ה-9, והפך לראשון של נעים שהצליח לעשות זאת. בשיאו, הגיע השיר אל המקום השביעי במצעד הבילבורד הוט 100 ובהמשך ירד למקום ה-42. כמו כן, הוא הצליח בעקבות הצגתו בפרסומות של Apple מקבוק אייר, אך עם זאת, השיר בילה בסך הכל 19 שבועות במצעד.
השיר הופיע לראשונה במקום ה-44 במצעד של קנדה הוט 100 וקפץ למקום 7 במצעד שפורסם בשבוע שלאחר מכן. במדינת הולדתה, צרפת, השיר כבש את פסגת המצעד. בפברואר 2008 הופיעה לראשונה בתרשים הסינגלים בבריטניה במספר 42 והגיעה לחודש לאחר מכן לשיא של מספר 30.
הקיסר יאו
יָאו (בסינית  堯, בפין-יין Yáo) (על פי המסורת מלך בשנים 2333-2234 לפנה"ס) היה שליט סיני אגדי, אחד משלושת המלכים וחמשת הקיסרים, וידוע גם בשם אדון טָאוטָאנְג (陶唐氏). נולד בשם יִי פָאנְגשׂוּ'ן (伊放勳) או יִי צִ'י (伊祁) כבן שני לקיסר קו ולצִ'ינְגדוּ (慶都). נודע גם בשם טָאנְג יָאו (唐堯).
מתואר לרוב כשליט-קדוש חכם ובעל מוסר מושלם. חסידותו ושקדנותו של יאו שימשו דוגמה לקיסרים ומלכים בדורות מאוחרים יותר בסין. בעת העתיקה התייחסו הסינים ליאו, לשון וליו' כדמויות היסטוריות, אולם היסטוריונים מודרניים מאמינים כי הם מייצגים מנהיגים של התאגדויות שבטיות אשר ייסדו מערכות שלטון היררכיות אחידות בתקופה בה עברה החברה הסינית למבנה של פיאודליה פטריארכלית. בספר ההיסטוריה (הידוע גם בתור הקלאסיקה של ההיסטוריה), המהווה את אחד מחמש הקלאסיקות, עוסק הפרק הראשון ביָאו, שׁוּן ויוּ'.
על פי האגדות, יָאו נעשה למלך בגיל 20 ומת בגיל 119, והתפטר מן המלוכה על מנת ששׁוּן, אשר היה נשוי לשתי בנותיו של יָאו, יוכל לעלות לשלטון.
בין תרומותיו הרבות יאו נחשב למי שהמציא את משחק הגו, אשר לפי הכתוב היטיב את דרכיו של בנו הסורר והתאוותן דָאנְג'וּ (丹朱). על פי המסורת הקונפוציאנית, כאשר נפטר יָאו ועם סיום שלוש שנות האבל כמנהג המקובל, שׁוּן הכריז על דָאנְג'וּ קיסר, אולם העם הכיר רק בשׁוּן כיורש הכתר.
ברשומות הבמבוק נמסר סיפור שונה: שׁוּן מרד וכלא את יאו עד למותו, בעוד שדָאנְג'וּ הוגלה ולאחר מכן הובס בידי שׁוּן.
יעל ספרדי
יעל ספרדי (שם מדעי: Capra pyrenaica hispanica; קרוי גם יעל בקיט), הוא אחד מארבעה תת-המינים של יעל איברי החי במזרח חצי האי האיברי. תואר מדעית לראשונה בשנת 1848 על ידי הבוטנאי הצרפתי וילהלם פיליפ שימפר.
מאפיינים
תת-מין זה מצוי בעיקר ברכסי ההרים המזרחיים והדרומיים של ספרד, אולם הובא גם לצפון-מזרח ולמרכז ספרד, וייתכן שבעתיד ישוחרר אף בתחומי המחיה ההיסטוריים של יעל הפירנאים שנכחד. פירוש שמו המדעי "hispanica" הוא "ספרדי", ומתייחס לכך שזהו תת-המין הנפוץ בספרד. לעיתים קרוי "יעל ספרדי מזרחי" על מנת להבדילו מיעל גראדוס המכונה גם "יעל ספרדי מערבי".
ליעל הספרדי זוג קרניים גדולות, ארוכות וספירליות, כשקרני הנקבות קטנות וישרות יותר. יש לו פרווה בעלת צבע חום-אפרפר, או חום בהיר עם גוון אדמדם, והיא משתנה בין בהיר לכהה בין העונות. לזכר היעל סימונים שחורים בינוניים סביב החזה, המותניים, ארבעת הרגליים, החרטום והלוע, - קטנים משל יעל גראדוס אך גדולים משל יעל פורטוגזי. הנקבה חסרת סימונים ופרוותה בצבע אחיד יותר.
בין רכסי ההרים שבהם הוא מצוי ניתן למנות את: סיירה נבדה, סיירה אלקרס, סיירה מורנה, סיירה דה קזורלה, סיירה דה גראזאלמה, סרניה דה קוונקה, הרי אנדלוסיה, מזרח הרי איבריה ובמונטס דה טולדו.
ההעדפות בית הגידול והאקולוגיה שלו זהים לתת-המינים האחרים.
יונדאי קונה N
יונדאי קונה N ׁ(באנגלית: Hyundai Kona N) היא מכונית ספורט במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי יונדאי N משנת 2021. היא הוצגה באפריל 2021.
היא מהווה כגרסת הספורט ליונדאי קונה.
מפרט טכני
היא כוללת מנוע בנזין בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק כ-280 כ"ס ומומנט מרבי של 40 קג"מ בין 1,950 ל-4,600 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 5.5 שניות והמהירות המרבית עומדת על 240 קמ"ש.
אלברט צ'רני
אלברט צ'רני (בצ'כית: Albert Černý; נולד ב-17 בפברואר 1989) הוא זמר וגיטריסט צ'כי, סולן להקת האינדי רוק צ'ארלי סטרייט ולהקת האינדי פופ לייק מלאווי, אשר ייצגה את צ'כיה באירוויזיון 2019.
ביוגרפיה
צ'רני נולד בעיר טרינץ שבצ'כיה להורים ממוצא פולני. הוא למד בבית ספר יסודי פולני ובשנות התיכון למד בבית ספר צ'כי בטרינץ. לאחר מכן הוא למד אנגלית באוניברסיטת פאלאצקי שבאולומואוץ.
בין השניים 2006 ל-2013 היה סולן להקת האינדי רוק צ'ארלי סטרייט, עד להתפרקותה.
בשנת 2011 יצר את המוזיקה עבור סדרת הטלוויזיה הצ'כית "4teens", בה גם השתתף.
בשנת 2019, צ'רני ייצג את צ'כיה באירוויזיון 2019 שנערך בתל אביב, ישראל, כסולן להקת לייק מלאווי. בתחרות הם ביצעו את השיר "Friend of a Friend", וסיימו בגמר במקום ה-11 עם 157 נקודות, התוצאה השנייה הטובה ביותר של צ'כיה בתחרות.
בינואר 2020, צ'רני השתתף בתחרות הבחירה הלאומית של פולין לאירוויזיון, עם השיר "Lucy". הוא העפיל לגמר אך סיים במקום השני. בסוף אותה שנה הוא הוציא לאור את שירו הראשון בצ'כית, "Nová Láska".
חיים אישיים
צ'רני נמצא בזוגיות עם הדוגמנית ברבורה פודזימקובה. באוגוסט 2021 הם התארסו.
Shots Fired
Shots Fired הוא שיר שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון. הוא יצא לאור כרצועה הראשונה מתוך אלבום האולפן הראשון של די סטליון, Good News (2020), ב-20 בנובמבר 2020. כשיר דיס, הוא עוסק בתקרית הירי של די סטליון ב-2020, ובטורי ליינז בפרט. השיר כולל דגימה מהרצועה "" של הנוטוריוס בי. איי. ג'י. מ-1995.
"Shots Fired" זכה לשבחים בין-לאומיים על ידי המבקרים, ששיבחו את תגובתה של מייגן לאלבומו Daystar מ-2020 של ליינז, שגם התייחס לירי.
רקע
ב-15 ביולי 2020, הצהובון האינטרנטי TMZ פרסם קטעי וידאו המציגים את מייגן די סטליון פצועה, כתוצאה מתקרית שבה הייתה מעורבת משטרת לוס אנג'לס (LAPD). לאחר דיווחים ראשוניים לפיהם הפציעה נגרמה משברי זכוכית על רצפת המכונית בה נסעה, די סטליון פרסמה הודעה שבה הבהירה כי היא "סבלה מפציעות ירי, כתוצאה מפשע שבוצע נגדי ונעשה עם הכוונה לפגוע בי פיזית". בחודש שלאחר מכן, מייגן האשימה את טורי ליינז בתור האדם שירה בה, ואמרה שהיא לא הצהירה זאת מיד בשל חשש מהמשטרה, במיוחד לאור רצח ג'ורג' פלויד והמחאות שאירעו לאחר מכן. היא חשפה מאוחר יותר שליינז והצוות שלו הציעו לה כסף בתמורה לשתיקה בעניין.
ב-25 בספטמבר 2020, ליינז הוציא את אלבום האולפן החמישי שלו, Daystar, בו הוא הכחיש שוב ושוב שירה בדי סטליון. Daystar ספג ביקורות שליליות מטעם מבקרי המוזיקה, שרבים מהם סירבו לבקר אותו. אנדרה ג'י מקומפלקס התייחס לאלבום כ"פרויקט בזוי מכדי להיות מוערך בכל קנה מידה מוזיקלי", בעוד כריס מרפי מ-Vulture פרסם מאמר בו נאמר, "בשביל [לזכות ב]אהבתו של אלוהים, אל תאזינו לאלבום של טורי ליינז". הראפר ועמיתה של די סטליון, ריק רוס, פנה לרשתות החברתיות וביקר את ליינז בחריפות. הוא הצהיר: "ככה אתה לא מתייחס להאשמות שאתה מתמודד מול האחות. זו הייתה בחירה גרועה, אחי. אתה לא מקבל כסף על החרא הזה". ב-Highsnobiety הודיעו שהם מסרבים לשווק את ליינז בטענה שהוציא את "האלבום הרעיל ביותר של השנה".
הארמייה ה-51 (ברית המועצות)
הארמייה ה-51 הייתה ארמיית שדה של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה, והשתתפה בלחימה נגד גרמניה הנאצית תחילה בחזית הדרומית ולאחר מכן באזור הבלטי.
היסטוריה
הארמייה הוקמה באוגוסט 1941 בחצי האי קרים משילוב של כוחות צבא סדירים ודיוויזיות מיליציה של מתנדבים מקרב האוכלוסייה המקומית. משימתה הייתה להגן על חצי האי מפני המתקפה הגרמנית הצפויה. בנובמבר 1941 פונתה הארמייה מחצי האי קרים תחת לחץ המתקפה הגרמנית, אך חודש לאחר מכן היא הונחתה בחצי האי קרץ יחד עם כוחות סובייטיים נוספים במסגרת המאמץ לשחרר את קרים מידי כוחות הציר. בחורף 1941/42 השתתפה הארמייה במספר מתקפות כושלות נגד הארמייה ה-11 של הוורמאכט הגרמנית תחת פיקוד חזית קרים. בראשית מאי 1942 פתחו הגרמנים במתקפת נגד בחצי האי קרץ, ותוך עשרה ימים הביסו את שלוש הארמיות הסובייטיות שהגנו עליו וכמעט השמידו אותן. שרידי הארמייה ה-51 פונו בדרך הים לקווקז.
לאחר הפינוי מקרים הוצבה הארמייה באזור קובאן וסופחה לחזית הצפון-קווקזית. ביולי-אוגוסט 1942 השתתפה הארמייה בניסיונות לבלום את מתקפת הקיץ הגרמנית בדרום רוסיה, והוצבה תחת פיקוד חזית סטלינגרד ולאחר מכן תחת פיקוד החזית הדרומית. היא ספגה אבדות כבדות מאוד, ונותרה עם כ-3,000 חיילים בלבד. לאחר התייצבות קו החזית באזור סטלינגרד בספטמבר 1942 הוצבה הארמייה מדרום לעיר, באזור האגמים המלוחים, וסופחה שוב לכוחות חזית סטלינגרד. ב-20 בנובמבר 1942 השתתפה הארמייה ה-51 המתוגברת, תחת פיקוד גנרל ניקולאי טרופנוב, במתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד, והיוותה חלק מהזרוע הדרומית של תנועת המלקחיים הסובייטית שכיתרה את כוחות הציר באזור סטלינגרד.
לאחר הצלחת מבצע אורנוס התקדמו כוחות הארמייה דרומה לאזור קוטלניקובו, אך ב-12 בדצמבר הם הותקפו על ידי כוחות גרמניים ורומניים חזקים ונאלצו לסגת לאחר שספגו אבדות כבדות. הארמייה ה-51 הצליחה לבסוף לבלום את המתקפה הגרמנית, שנועדה לחלץ את הארמייה השישית המכותרת ב"כיס סטלינגרד", בקו נהר מישקובה בסיוע כוחות תגבורת שחשו לעזרתה. לאחר בלימת המתקפה הגרמנית השתתפו כוחות הארמייה בסוף דצמבר 1942 וראשית ינואר 1943 במתקפת הנגד הסובייטית, שהדפה את כוחות הציר הרחק דרומה מסטלינגרד עד לקו נהר סאל. במהלך 1943 השתתפה הארמייה בשורת מתקפות סובייטיות בדרום רוסיה, תחת פיקוד החזית הדרומית, שהפכה באוקטובר 1943 לחזית האוקראינית הרביעית. באביב 1944 השתתפה במתקפה הסובייטית שכבשה מחדש את חצי האי קרים מידי כוחות הציר.
במאי 1944 הועברה הארמייה ה-51 לחזית הצפונית וסופחה לחזית הבלטית הראשונה. ביולי אותה שנה השתתפה במתקפת הקיץ הסובייטית באזור לטביה, הבקיעה את החזית הגרמנית וניתקה את קבוצת ארמיות צפון הגרמנית מצפון מערב לריגה לאחר שהגיעה לחוף הים הבלטי. באוגוסט 1944 הצליחו הגרמנים לפרוץ את הכיתור הסובייטי ולסגת דרומה לחצי האי קורלנד, אך באוקטובר אותה שנה חידשה החזית הבלטית ה-1 את המתקפה מערבה והצליחה להבקיע לחוף הים הבלטי מצפון לממל, ולנתק בפעם השנייה את קבוצת ארמיות צפון בחצי האי קורלנד. הארמייה ה-51 היוותה חלק מהכוחות הסובייטיים שכיתרו את חצי האי קורלנד, והשתתפה בשורת מתקפות כושלות על הכוחות הגרמניים המכותרים בחצי האי. לאחר תום המלחמה במאי 1945 קיבלה הארמייה את כניעת קבוצת ארמיות צפון.
מאוגוסט 1943 ועד לתום המלחמה פיקד על הארמייה הגנרל היהודי יעקב קרייזר.
27 (מספר)
במתמטיקה
27 הוא חזקה שלישית של 3, 33=27.
בבסיס עשרוני, 27 הוא מספר הרשאד – כלומר, הוא מתחלק בסכום ספרותיו. המספר 27 הוא מספר דקגונאלי.
מחבואים
מחבואים הוא משחק ילדים פופולרי.
כללי המשחק
משתתף אחד משחק בתפקיד ה"עומד". הוא עומד צמוד לעץ, קיר או כל עצם גבוה אחר, עוצם עיניים, וסופר עד מספר מוסכם מראש בקול, בקצב ידוע. בזמן הזה שאר המשתתפים מתחבאים, לעיתים בגבולות שטח עליו הוסכם מראש. בתום הספירה הוא פותח את עיניו ומתחיל לחפש את המתחבאים. כאשר הוא מוצא מישהו הוא רץ במהירות לעץ, נוגע בעץ וקורא "אחת שתיים שלוש" ונוקב בשמו של המשתתף שמצא, וכך פוסל אותו. המטרה של המתחבאים היא לגעת בעץ ולקרוא "אחת שתיים שלוש" ואת שמו של העומד לפני העומד. משך הספירה משתנה כתלות בגבולות השטח הנתון, או השטח בו צפוי שהמשתתפים יבחרו להתחבא. גם גיל השחקנים משפיע על משך הספירה. ייתכן משא ומתן בתחילת המשחק על משך הספירה. כדי לקבוע את קצב הספירה, וגם לעיתים כחלק מן המשא ומתן הראשוני, מתבצעת הספירה ב"עשר-עשרים", דהיינו במקום להתקדם בקפיצות של אחד, מתקדם הסופר בקפיצות של עשר, וסופר בניגון ובקצב מוסכמים, כך שהספירה הופכת למעין שיר, שהמתחבאים יכולים לפזמו לעצמם, גם אם אינם שומעים את העומד.
בסיום הספירה נוהג העומד לומר, בטרם הסב פניו מן העצם הגבוה ובטרם פקח עיניו: "כל העומד מאחוריי ומלפניי ומצדדיי - הוא יהיה העומד. אחת שתיים שלוש". אמירה זו, שהיא מעין סעיף בחוזה בין העומד לבין המתחבאים, באה להגן על העומד מתרגיל שבו ממתין אחד המתחבאים קרוב אליו, ועם סיום הספירה נוגע בעצם הגבוה וקורא "אחת שתיים שלוש".
העומד יכול לבקש ממתחבא להשמיע קול, באמצעות הפזמון "דני, השמיע קול", עליו התשובה המקובלת הנה "קוקוריקו תרנגול", בניגון דומה.
חוק ה-15 דקות: אם הסופר אינו מצליח לספור את כל המתחבאים תוך 15 דקות (רבע שעה) הסופר חייב לספור שוב.
כאשר העומד מוצא מתחבא כלשהו המתחבא עוזר לעומד למצוא את שאר המתחבאים.
מי ששורד יותר זמן במחבוא הוא המנצח אפילו אם ספרו אותו.
ג'ון סינגר סרג'נט
ג'ון סינגר סרג'נט (באנגלית: John Singer Sargent; 12 בינואר 1856 – 15 באפריל 1925) היה צייר ממוצא אמריקאי שהתמחה בדיוקנאות. הוא נחשב ל"צייר הדיוקנאות המוביל בדורו" בשל האופן בו תיאר את יוקרת התקופה האדוארדית. הוא יצר כ-900 ציורי שמן ויותר מ-2,000 ציורים בצבעי מים, בנוסף לסקיצות וציורי פחם רבים. יצירותיו מתעדות מסעות ברחבי העולם, מוונציה ועד טירול, האי קורפו, המזרח התיכון, מונטנה, מיין ופלורידה.
ביוגרפיה
ג'ון סינגר סרג'נט נולד בפירנצה, איטליה להורים גולים מפילדלפיה. הוריו עברו לאירופה ב-1854, כנראה כתגובה למות ילדם הראשון. לאימו היו עוד ארבעה ילדים אבל רק ג'ון ושתי אחיותיו, אמילי וויולט, הגיעו לבגרות. משפחתו חייתה חיים חסרי מנוחה באירופה. המשפחה עברה בין דירות שכורות בשווייץ, צרפת ואיטליה, בתנועה מתמדת, בחיפוש אחר אקלים ונוף טובים יותר.
אף על פי שאביו היה מורה סבלני לנושאים בסיסיים, סרג'נט הצעיר היה ילד בלתי ממושמע, שהתעניין יותר בפעילויות חוץ מאשר בלימודיו. כפי שכתב אביו, "הוא מתבונן די מקרוב בטבע המונפש." אמו הייתה משוכנעת שנסיעה ברחבי אירופה וביקור במוזיאונים ובכנסיות יעניקו לסרג'נט הצעיר חינוך משביע רצון. כמה ניסיונות להביא אותו ללימודים רשמיים נכשלו, בעיקר בגלל אורח חייהם הנוודי. אמו הייתה אמנית חובבת מוכשרת ואביו היה מאייר רפואי מיומן. בשלב מוקדם היא נתנה לו ספרי סקיצות ועודדה טיולי ציור. סרג'נט עבד על רישומיו, והעתיק בהתלהבות תמונות מ-The Illustrated London News של ספינות וערך סקיצות מפורטות של נופים. אביו קיווה כי העניין של בנו בספינות ובים יוביל אותו אל קריירה ימית.
בגיל שלוש עשרה, אמו דיווחה שג'ון "משרטט די יפה, ויש לו עין מהירה ונכונה להפליא. אם היינו יכולים להרשות לעצמנו לתת לו שיעורים ממש טובים, הוא יהיה אמן תוך זמן קצר." בגיל 13 קיבל כמה שיעורים בצבעי מים מקרל ולש, צייר נוף גרמני. על אף שהשכלתו הייתה רחוקה מלהיות שלמה, סרג'נט גדל להיות צעיר יודע קרוא וכתוב וקוסמופוליטי, בעל הישגים באמנות, מוזיקה וספרות. הוא שלט באופן שוטף בשפות צרפתית, גרמנית ואיטלקית. בגיל שבע עשרה תואר סרג'נט כ"רצוני, סקרן, נחוש וחזק" (כמו אמו) אך ביישן, נדיב וצנוע (כמו אביו). הוא הכיר היטב רבים מהמאסטרים הגדולים מהתבוננות ממקור ראשון, כפי שכתב ב-1874, "למדתי בוונציה להעריץ את טינטורטו מאוד ולהחשיב אותו אולי רק שני למיכלאנג'לו וטיציאן."
קריירה
לאחר לימודים קצרים באקדמיה לאמנויות בפירנצה, בגיל 18 נעשה תלמידו של הצייר קרלוס דוראן בפריז. דוראן נודע עבור טכניקה אמיצה ושיטות הוראה מודרניות, והשפעתו הייתה משמעותית עבור סרג'נט בין 1874 ל-1878.
תיק העבודות של סרג'נט היה גדוש בציורים בצבעי מים שתיעדו את מסעות משפחתו.
הצלחת הפורטרטים של סרג'נט נתקלה בצורך לענות על דרישות הפטרון שלו לצייר אותו באור מחמיא. הוא נדר מספר פעמים לוותר על חסות הפטרון לגמרי אבל הוא היה תלוי בו מבחינה כלכלית ומעמדית. במקום, מצא סרג'נט חידוש במרדף חייו אחר ציורי נוף דרכם חש הקלה מדרישות הפטרון וכך נהנה מההזדמנות להיות עצמו.
דיוקנאות משפחת ורטימר
אחת ממערכות היחסים המפליאות ביותר בין אמן לפטרונו היא המערכת בין ג'ון סינגר סרג'נט לאשר ורטימר (Asher Wertheimer 1843-1918) - אספן אמנות מצליח מלונדון. ב-1898 ורטימר שילם לסרג'נט (אז בן 42) להנציח את חגיגת יום נישואיו ה-25 לאשתו פלורה. בעשר השנים לאחר מכן היחסים התפתחו וסרג'נט נשכר לצייר עוד ועוד דיוקנאות של ילדי ורטימר. ציורי הדיוקנאות הללו הוצגו בתערוכות ולאחר מכן נתלו בבית המשפחה. הציורים הללו קיבעו את המשפחה בהקשר המסורת האירופית של דיוקנאות משפחתיים, ובכך שייך עצמו ורטימר לאריסטוקרטים ולמתעשרים החדשים של תקופתו. סרג'נט, שנעשה ידיד המשפחה, התרשם מאוד מהזהות היהודית שלהם. יש טוענים שהקשר בין המשפחה לסרג'נט התבסס על זהות אאוט-סיידרית משותפת: הוא כרווק אמריקאי מבוגר, סביר להניח הומוסקסואל, ומשפחת ורטימר כמשפחת מהגרים יהודית מגרמניה. ציורי הדיוקנאות הללו זכו לתגובות מעורבות מאחר ששיקפו את הדעות הקדומות נגד יהודים בריטים בעקבות מלחמת הבורים. חלק מהצופים לעגו לפורטרטים וקראו להם קריקטורות. משפחת ורטימר וחבריהם היו לרוב מרוצים מהפורטרטים ששיקפו תחושת גאווה בעצמאות המשפחתית ובמורשתם.
הפורטרט של אשר ורטימר מ-1898 חושף גבר בן 54 הפונה אל הצופה במבט דרוך. חיוך קל, חצי מוסתר על ידי השפם. רמזים לאישיות שופעת חיים אבל שנשמרת לעצמה. זה אדם מלא חיים לפי הניצוץ בעיניים וגוון הפנים הוורוד. החזות והביגוד של אשר בסגנון ויקטוריאני מאוחר. השפם שלו היה אופנתי אבל הזקן המלא פחות פופולרי בתקופה זו. הוא לבש מעיל וסט פתוח, ניתן לראות שעון שרשרת מסוג 'אלברט' (על שם בעלה של המלכה ויקטוריה) שמשקף את השפעת המלוכה על סגנון הלבוש של התקופה. סרג'נט תופס את פטרונו ב'חצי תנועה' נראה כאילו עוד רגע הוא ירים את הסיגר לשפתיו או יתכופף ללטף את כלבו. השימוש התיאטרלי שלו באור וצל עוזר לשכנע את הצופה בתנועה המרומזת שבסצנה. הרקע של הדמות מכוסה בפחם ואפור מוכסף ואילו ראשו בוהק כאילו הוא מואר על ידי זרקור. אור משתקף בשרשרת השעון שלו ומאיר את הלשון הוורודה של הכלב. דרך הבחירות של סרג'נט בצבעים ובקומפוזיציה הוא הצליח להעביר את המסר של ורטימר, כאיש משפחה עצמאי ובטוח בעצמו.
ציירי דיוקנאות וסופרים מעוניינים לחשוף אמת אישית מאחורי מה שראוי להציג. הנרי ג'יימס ואדית וורטון הם סופרים אמריקאים שחשפו ברומנים שלהם את ההבדל בין קוד חברתי חמור לתשוקות האמיתיות של החברה הבריטית והאמריקאית. סרג'נט הכיר את אדית וורטון ואת הנרי ג'יימס. אבל בעוד שסרג'נט יצא נשכר מיכולתו לייצג קודים החברתיים בהתאם למקובל, ג'יימס וורטון כתבו באופן ביקורתי וחושפני על החברה ובכך גם הביעו באופן כנה יותר את עצמם.
סגנון
עבודותיו של סרג'נט מאופיינות בטכניקה יוצאת דופן, בעיקר ביכולות הציור שלו עם מכחול, אשר שנים לאחר מכן עוררו הערצה לצד ביקורת על מלאכותיות מעושה. היצירות המוזמנות שלו היו אחידות בסגנון המפואר של דיוקנאות, כאשר יצירותיו הבלתי פורמליות וציורי נוף הפגינו היכרות עם תנועת האימפרסיוניזם. בחייו המאוחרים הביע אמביוולנטיות לגבי ההגבלות של עבודת דיוקן פורמלית והקדיש חלק ניכר ממרצו לציורי קיר ולעבודה באוויר הפתוח.
ציורי הדיוקנאות הביאו לסרג'נט הצלחה כלכלית אדירה. אבל העושר לא סייע לו להיפרד מהאמביוולנטיות לגבי התהליך. הוא ידע שפטרוניו שואפים להגביה את מעמדם החברתי באמצעות יצירותיו ובכך שיממנו אותו, והוא חש אי נוחות בציור תדמיתם המרוממת. עם זאת, עושרו איפשר לו לצייר בחוץ בטיולים עם חברים ובני משפחה. המנהג של ציור בחוץ נשאר אצלו מתקופת חיי הנוודות עם הוריו בהם היה מצייר עם אימו בצבעי מים. הוא פיתח כישרון ללכוד בכל עצירה את התמונה הנכונה עבורו.
סרג'נט אהב גנים בעיקר בסגנון בארוקי. הגנים האלה שיקפו עבורו תשוקה הומניסטית לצורות טבעית קולקטיביות יחד עם תפיסה רציונלית אידה ליקום. בין 1906 ל-1907 צייר סרג'נט כמה ציורים של גני בובולי בפירנצה. הוא השתמש בצבעי מים מאולתרים כדי לנסות ללכוד את האור, את השתקפויות המים ואפילו את רמזי מזג האוויר. בציוריו שבצבעי מים הסתכן במה שלא העז לעשות צבעי שמן. אחד מהפסלים שצייר הוא זה המסמל אחת משבע המידות הטובות - התבונה. פסל השיש נוצר בידי ג'ובאני בטיסטה קאצ'יני. סממני ההיכר של דימוי "התבונה" הם קבוצת עלים ביד ימין, מראה ביד שמאל וזר ענבים. העבודה הקטנה הזאת מוצפת באנרגיה של האור ובמשחקי הצל עם העלים. העץ העקלתוני מאחורי הדמות גורם לצופה להזיז את מבטו על כל גוף הפסל. לוח הצבעים, מצהוב קדמיום, כחול גרניט וסגול בהיר, משקף את תחושת הקרירות והצל שעל הפסל. צורת השיש של הפסל נעזרת בצבע הלבן של הנייר המשתקף דרך שכבות הצבעים, והנייר עצמו מהווה מקור אור.
ביולי 1918 ביקר סרג'נט בשדות הקרב של מלחמת העולם הראשונה/ סרג'נט חזה בתוצאות הזוועה של התקפת גז חרדל. מה שהפך לנושא עבודתו Gassed, ציור באורך של שישה מטרים המתאר נפגעים מלוחמת גז במלחמת העולם הראשונה, מכוסי עיניים, חלקם מדדים לכיוון תחנת הצלה כלשהי, חלקם מוטלים על הקרקע. הציור הושלם ב-1919 והפך סמל להתגלמות מוראות המלחמה. הציור מוצג במוזיאון המלחמה האימפריאלי בלונדון.
גשר נפתח
גשר נפתח, או גשר נייד או גשר מתנייע, הוא גשר שנע כדי לאפשר מעבר לסירות או דוברות דרכו. באנגלית אמריקאית, המונח הוא שם נרדף למילה drawbridge, והאחרון הוא המונח הנפוץ, אך המונח גשר מתרומם יכול להיות מוגבל להגדרה ההיסטורית הצרה יותר, המשמשת בכמה צורות אחרות של האנגלית, בה "הגשר" מתייחס רק לסוג מסוים של גשר נע.
לעיתים קרובות ישנם רמזורי תנועה, הן בדרך (הכביש, מסילת הרכבת), והן במים, וכן מחסומים נעים לתנועה בכבישים.
בארצות הברית קיימות תקנות המסדירות הפעלת גשרים זזים (המכונים "גשרים"), דוגמת, שעות פעילות וכמה הודעות מראש מחויב הכלי השט לתת מראש - רשומים בכותרת 33 לכללי התקנות הפדרליות (אנ') סטיות זמניות מהנורמות המקובלות מתפרסמות בהודעה המקומית של משמר החופים.
לרו מרטין
לרו מרטין (באנגלית: LaRue Martin; נולד ב-30 במרץ 1950) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1972–1976. נבחר על ידי קבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס בבחירה הראשונה של דראפט ה-NBA 1972, אולם שיחק בליגה במשך ארבע עונות בלבד, והעמיד ממוצעים מאכזבים של 5.3 נקודות ו-4.6 ריבאונדים למשחק.
קריירת מכללות
מרטין נולד וגדל בשיקגו שבאילינוי, ובין השנים 1968–1972 למד באוניברסיטת לויולה באילינוי. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 18.2 נקודות ואסף 15.9 ריבאונדים בממוצע למשחק, אך באף אחת מהן לא העפילה הקבוצה לטורניר אליפות המכללות. 1,062 הריבאונדים שהוריד לאורך קריירת המכללות מציבים אותו במקום הראשון בתולדות קבוצת האוניברסיטה.
קריירת משחק ב-NBA
כישלונו של מרטין ב-NBA, ביחס לבחירה ראשונה בדראפט, הקנתה לו השוואות רבות לשני סנטרים מאכזבים נוספים שבחרה פורטלנד בתחילת הדראפט – סם בואי אשר נבחר בבחירה השנייה של דראפט 1984 (לפני מייקל ג'ורדן) וגרג אודן אשר נבחר בבחירה הראשונה של דראפט 2007 (לפני קווין דוראנט). "כשאתה הנבחר הראשון בדראפט, יש עליך הרבה לחץ... לא קיבלתי את ההזדמנות לתרום אז כולם קראו לי בחירת הדראפט הגרועה ביותר בליגה, אבל ככל שאתה מתבגר אתה לומד לחיות עם זה", סיפר מרטין בשנת 2017.
לאחר קריירת המשחק עבד בחברת השילוח UPS, כמנהל שירותים קהילתיים.
ציון ספיר
ציון ספיר (נולד ב-9 בספטמבר 1956) הוא ושב ראש דירקטוריון קבוצת אירודרום, קודם לכן כיהן כמנכ"ל חברת RFE מקבוצת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות וכמנכ"ל האגודה למען החייל. שירת כקצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, פיקד על חטיבת מנשה ועל עוצבת בני חיל והיה מפקדה הראשון של יחידת דוכיפת.
ביוגרפיה
ספיר גדל ולמד בהוד השרון. בצה"ל שירת בגדוד 195 בחטיבה 401 בשנת 75 כטען קשר בפלוגה ל'. שירת כלוחם וכקצין בחיל השריון. במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין אג"ם בחטיבה משוריינת, ב-1983 מונה למפקד גדוד 46 בחטיבה 401 וב-1984 מונה למפקדה הראשון של יחידת דוכיפת, שהוקמה כיחידה המתמחה בלוחמה נגד טנקים. ב-1986 מונה למפקדו של מתקן האימונים החד-יומי של חיל השריון, ובהמשך שימש בתפקיד סגן מפקד חטיבה 401.
כאלוף-משנה פיקד על חטיבת שריון במילואים ועל בית הספר לשריון (עוצבת בני חיל). פיקד על המרכז לאימון מפקדות בבאלי"ש ועל חטיבת מנשה. קודם לדרגת תת-אלוף וכיהן כראש חטיבת ניהול והדרכה במפקדת חילות השדה. ב-1999 מונה לנציג צה"ל בסינגפור. בתפקידו האחרון בשירות הקבע פיקד על קורס מפקדי גדודים. בשירות המילואים שירת במטה פיקוד הדרום.
לאחר שחרורו ב-2004, עסק בייעוץ לתעשיות ביטחוניות בפעילות בסינגפור. ב-2006 מונה ליו"ר מרחב תיכון וחבר הוועד המנהל של האגודה למען החייל, באוקטובר 2007 מונה למנכ"ל הארגון, תפקיד בו כיהן עד דצמבר 2009. ב-2010 מונה למנכ"ל חברת RFE (Rafael Far East), חברת בת של רפאל - מערכות לחימה מתקדמות בסינגפור, וכיהן בתפקיד עד 2018. ביוני 2020 מונה ליו"ר דירקטוריון קבוצת אירודרום, המעניקה שירותי תפעול והדרכה לכלי טיס בלתי מאוישים.
ספיר בעל תואר ראשון ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת בר-אילן.
אאודי A6
אָאוּדִי A6 היא דגם מכונית סלון מנהלים בגודל בינוני, אשר מיוצרת על ידי חברת אאודי החל משנת 1994. ה-A6 החליפה את האאודי 100 ומתחרה בעיקר במרצדס-בנץ E-קלאס ובב.מ.וו סדרה 5.
רכב הסלון הקודם ל-A6 של חברת אאודי היה האאודי 100 (אאודי 5000 בארצות הברית), אשר יוצר בשלושה דורות: C1, C2 ו-C3. בשנת 1994 דור ה-C4 החדש של האאודי 100 עבר שדרוג וחידוש כללי, על כן החליטה החברה כי הדגם החדש ייקרא אאודי A6, במיוחד כדי להשלים סדרה אלפביתית לדגמי החברה לאחר דגם סלון הפאר הנקרא אאודי A8.
גרסאות
בשנת 2011 הציגה אאודי את האאודי A6 היבריד הראשונה, כאשר במכונית מותקן מנוע בנזין מוגדש טורבו בנפח 2.0 ליטרים אשר הספקו 211 כוח סוס, לצד מנוע חשמלי נוסף אשר הספקו הוא 54 כ"ס.
ב-2016, הוצגה מתיחת פנים ל-A6 שהציגה שדרוג בעיקר בתחום הטכנולוגי ופחות בעיצובי.
האאודי A7 מהווה את גרסת הספורט-קופה ל-A6 וחולקת עמה את תא הנוסעים והמנועים.
(1997–1994) דור ראשון A6 מסדרת C4
הוצגה בשנת 1994. מכונית המנהלים של אאודי נקראה בעבר כאאודי 100 (בארצות הברית נקראה כאאודי 5000), בשנת הדור הרביעי של האאודי 100 המכונית שונתה לאאודי A6 ועברה מתיחת פנים משמעותית. המנוע החדש היה בנפח 2.0 ליטר שסיפק כ-140 כ"ס.
(2004–1997) דור שני A6 מסדרת C5
הוצגה בשנת 1997 בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה. היא קיבלה מנוע V6 בנפח 2.8 ליטר שסיפק כ-162 כ"ס.
(2011–2018) דור רביעי A6 מסדרת C7
הוצגה בשנת 2010. ה-C7 כוללות שני מנועי בנזין מנוע FSIו- VSI בנפח 2.8 ליטר עם 204 כ"ס.
(2018–היום) דור חמישי A6 מסדרת C8
הוצג בתערוכת ז'נבה ב-2018. ה-C8 כולל מנוע I4 טורבו 1,968 סמ"ק שמספק כ-161 כ"ס ב-4,200 סל"ד.
פרנק או'קונור
צ'ארלס פרנסיס "פרנק" או'קונור (באנגלית: Charles Francis "Frank" O'Connor; 22 בספטמבר 1897 – 9 בנובמבר 1979) היה שחקן קולנוע אמריקני, הידוע בעיקר כבעלה של הפילוסופית והסופרת איין ראנד.
רבים נוטים להניח כי א'וקונור היה אובייקטיביסט משום שהיה נשוי לראנד, אך ככל הנראה דעותיו האישיות היו שונות במידת מה.
בשנותיו האחרונות, איבד את זיכרונו וסבל מבעיות לב, שהביאו לבסוף גם למותו.
כהן גדול
בתקופות הפרסית וההלניסטית היה הכהן הגדול ממנהיגי העם היהודי תחת השלטון הזר. המקביל במידה מסוימת לתפקידו של 'רב הכהנים' הידוע מכתבי אוגרית. עד לימי יאסון עברה משרת הכהן הגדול בירושה, והמחזיקים בה התייחסו אל אהרן כ"הכהן הגדול הראשון" ואל אלעזר בנו כממשיכו. החל מהתקופה ההלניסטית בארץ ישראל ועד לחורבן הבית השני עבר התפקיד לעתים בירושה, אך לרוב הוענק כראות עיניו של הממסד הזר השולט בארץ ככלי לשליטה פוליטית ביהודים, ולפעמים אף בתמורה לכסף שניתן לשלטון בתמורה למינוי.
תפקידיו הדתיים של הכהן הגדול
המגבלות הדתיות שהוטלו עליו היו חמורות מהמגבלות שהוטלו על יתר הכהנים הרגילים, והתייחסו בעיקר לנושאי אישות וטומאה.
מצוות אישיות
נוסף על האיסורים הרגילים של הכהנים, ישנם לכהן הגדול איסורים נוספים:
חיוב לישא בתולה
הכהן גדול נצטוו לישא אשה בתולה שלא נישאה לאחר, שנאמר:. כהן העובר ונושא אישה בעולה ביטל מצוות עשה זו.
איסורי היטמאות
לכהן הגדול אסור להיטמא למת בשום מצב (להבדיל מכהן הדיוט, שמצווה להיטמא לשבעת הקרובים: אב, אם, אח, אחות, ילד, ילדה, אישה) מלבד למת מצווה.
לבוש הכהן הגדול
הכהן הגדול יוחד בבגדיו משאר הכהנים. הכנת הבגדים המקוריים הוטלה לפי המקרא על בצלאל בן אורי ואהליאב בן אחיסמך, שני אמנים מומחים שעסקו גם ביצירת המשכן וכליו.
הכהן גדול היה לבוש בשעת עבודתו בשמונה בגדים.
בתקופת שלטון הנציבים הרומאים הייתה השמירה על בגדי הכהן הגדול מקור לחיכוך מתמיד בין השלטונות הרומאים לבין מנהלת בית המקדש, עד שלבסוף הועברה האחריות שלהם לשלטונות היהודים.
על פי התלמוד הבבלי, לכהן הגדול הייתה תספורת לוליינית, תספורת ייחודית שהייתה מחודשת פעם בשבוע בערב שבת.
מעמדו והשפעתו לאורך ההיסטוריה
לפי המסורת, הכהן הגדול הראשון היה אהרון הכהן, יורשו היה בנו אלעזר ולאחר מכן פינחס בנו של אלעזר. מאז ממשיכה, לפי המסורת, שושלת הכהונה כקו ישיר מבני אהרון. נראה, שעוד בתקופה שקדמה למלכים, היו לכהנים הגדולים מעמד והשפעה חזקים בחברה השבטית, כמו שנראה בתיאור המקראי על בית עלי, שבניו שימשו ככוהנים במשכן שילה. בימי המלוכה הקדומה שימשו הכוהנים גם כשרים למלכים, וכהנים נזכרים לאורך כל תקופת המלוכה כיועצי מלכות ובעלי שררה, ובמיוחד הכוהנים הגדולים. בתקופת שלמה בערך החלה עלייתה של משפחת צדוק לכהונה הגדולה. בימי מלכותו של יאשיהו והתיקון הדתי שביצע התחזק מעמד הכהנים בכלל, וכהני ירושלים בפרט, בייחוד הכהנים הגדולים.
בימי ממלכת יהודה הייתה לכהן הגדול השפעה פוליטית מרכזית, וכפי שמתואר בספר מלכים, יהוידע הכהן הגדול היה הרוח החיה מאחורי הקשר נגד עתליה והמלכתו של יואש.
בתקופת בית שני
עם שיבת ציון ומראשית ימי בית שני, תחת השלטון הפרסי, החלו הכהנים הגדולים לתפקד כראשי העם. במיוחד בלט כוחם בתקופת הכנסת הגדולה - מוסד הלכתי שהיו בו מאה ועשרים חברים, והיווה סמכות הלכתית בלעדית עליונה. בתקופה זו, שנמשכה כנראה משיבת ציון, ועד לדורות הראשונים של התנאים, עמד הכהן הגדול בראש הכנסת הגדולה כדוגמת שמעון הצדיק, שהיה ידוע כאחד משיירי הכנסת הגדולה ושימש ככהן גדול. הכהן הגדול, יחד עם הפחה שפעל מטעם המלכות הפרסית, עמד בראש השלטון ביהודה, וטיפל למעשה בכל ענייניו הפנימיים של העם. נראה שלכהן הגדול הייתה גם השפעה על יהודים מחוץ ליהודה. המקרא מציין את יהושע בן יהוצדק -מבין הכהנים בני צדוק- ככהן הגדול שחזר בשיבת ציון, ושימש ככהן הגדול שבזמנו שוקם בית המקדש.
במהלך התקופה הפרסית, לפי יוסף בן מתתיהו היה מאבק ירושה בין יוחנן בן יוידע הכהן הגדול ואחיו ישוע על הכהונה הגדולה, מאבק שהוביל להתערבות תקדימית של הפחה בגוהי, נציגו של ארתחשסתא השני, בענייניה הפנימיים של יהודה.
לכהן הגדול הייתה כנראה גם עמדה דיפלומטית כלפי כוחות זרים, כפי שנראה מהאגדה על המפגש בין הכהן הגדול שמעון הצדיק לבין אלכסנדר מוקדון.
בתקופה ההלניסטית הפך מעמד הכהונה הגדולה לחשוב והמשפיע ביותר בקרב העם. שכבת ההנהגה המדינית של היהודים בארץ ישראל יצאה ממעמד זה. הכוהנים הגדולים היו למעשה ראשי יהודה האוטונומית. בית המקדש שימש גם כמוסד הדתי העיקרי וגם כמוסד המדיני העיקרי.
שיווי משקל נאש
בתורת המשחקים, שיווי משקל נאש (באנגלית: Nash equilibrium, על שם ג'ון פורבס נאש) הוא מושג המשמש בחקר משחקים שאינם שיתופיים, כלומר משחקים שבהם השחקנים אינם מתקשרים ביניהם, ולכן אינם יכולים לקבל החלטות משותפות.
כהן גדול
בתקופת בית שני
תפקידם של הכוהנים הגדולים כלל ייצוג העם לפני השלטון, פיקוח וניהול עבודת המקדש, שמירה על ביטחון ירושלים, דאגה לאספקת מי השתייה, וגביית המיסים לשלטון הזרים. הכהן הגדול היה גם בעל תפקיד תרבותי רוחני חשוב, ובעל השפעה גדולה על ההתפתחות הדתית של העם. תרגום התורה ליוונית נעשה, לפי איגרת אריסטיאס, תחת ניהולו של אלעזר הכהן הגדול. גם בתחום החינוך היה לכהן הגדול תפקיד מרכזי כפי שאנו לומדים מדברי השבח של רב יהודה בשם רב ליהושע בן גמלא במסכת בבא בתרא (כא ע"א).
שיווי משקל נאש
נקודת שיווי משקל במשחק היא צירוף של אסטרטגיות השחקנים (תכסיסים), כך שלאף אחד מהשחקנים לא משתלם לשנות את האסטרטגיה שלו אם שאר השחקנים אינם משנים את האסטרטגיה שלהם. שיווי משקל נאש אינו בהכרח מצב יעיל פארטו כפי שמדגימה דילמת האסיר, ובמקרה בו נוצר שיווי משקל שאינו יעיל פארטו, קיים תמריץ לאחד או יותר מהשחקנים להציע תשלום צד לשחקנים אחרים כדי להביא את המערכת למצב יעיל פארטו.
כהן גדול
בתקופת בית שני
בתחילת המאה השנייה לפני הספירה, בימי שלטונם של הסלאוקים על הארץ, החל מאבק פוליטי ואידאולוגי על משרת הכהונה הגדולה.
שיווי משקל נאש
הסבר אינטואיטיבי ודוגמה בסיסית
על מנת שיתקיים שיווי משקל נאש נדרש שכל שחקן יבחר אסטרטגיה שאילו גם היה יודע לגבי האסטרטגיה שבה יבחר כל אחד מבין השחקנים האחרים, לא היה מתחרט לגביה. במקרה של דילמת האסיר, נקודת שיווי המשקל היא במקרה ששני השחקנים בוחרים להסגיר זה את זה. ההסבר לכך הוא שאילו היה שחקן A מביניהם בוחר באסטרטגיית השתיקה, היה מתחרט על כך בכל מקרה (אילו B היה בוחר לשתוק, היה A מעדיף להסגיר את B ולצאת ללא עונש ואילו B היה בוחר להסגיר את A, היה A מעדיף להסגיר גם את B מאשר לרצות את העונש המקסימלי במקרה זה). לפיכך שיווי המשקל הוא כאשר כל אחד מבין השחקנים A ו-B בוחרים להסגיר את חברם.
שיווי משקל בתכסיסים טהורים
נניח שיש I שחקנים וכל שחקן יכול לבחור אסטרטגיה (תכסיס) אחת מתוך קבוצת האסטרטגיות הקיימות עבורו: s_j \in S_i. נסמן את צירוף האסטרטגיות של כל השחקנים באות s (ללא סימון שחקן):. תוצאת המשחק נקבעת לפי צירוף האסטרטגיות וכך גם ווקטור התשלום לשחקנים:. נהוג לכתוב את צירוף האסטרטגיות מנקודת מבטו של שחקן i כך:. כלומר, האסטרטגיה שלי והאסטרטגיה של שאר השחקנים.
כהן גדול
בתקופת בית שני
המאבק הגיע לשיא חדש בהדחת חוניו השלישי מהכהונה הגדולה על ידי המלך הסלאוקי אנטיוכוס הרביעי אפיפנס, ומינוי יאסון, אחיו המתייוון של חוניו, לכהן גדול, בתמיכת בני טוביה. ההדחה הייתה תקדים מסוכן במעמד הכהונה הגדולה. לראשונה התערב שליט זר באופן ישיר בענייניה הפנימיים של יהודה, ובמינוי של מנהיג האומה. לראשונה בוטלה הכהונה הגדולה, אשר הייתה אמורה להיות משרה לכל החיים.
שיאו של המאבק הגיע במלחמת האזרחים בין יאסון ובין מנלאוס על הכהונה הגדולה. יאסון הפך את ירושלים לפוליס הלניסטית, אך מדיניותו ההלניסטית הייתה מתונה מדי בשביל בני טוביה. עובדה זו בתוספת שאיפות פוליטית אישיות, הביאו את מנלאוס לקנות את הכהונה הגדולה מאנטיוכוס הרביעי. הדבר הוביל למלחמה בין שני הכהנים הגדולים, ובין הפלגים המתונים לפלגים הקיצונים של התייוונות.
שיווי משקל נאש
שיווי משקל בתכסיסים טהורים
צירוף האסטרטגיות הוא שיווי משקל נאש אם לכל שחקן i מתקיים: לכל s_i \in S_i כלומר אין s_i שיכול להביא לתשלום גבוה יותר כל עוד שאר השחקנים "תקועים" עם s_i^*.
דוגמה: נניח שני שחקנים. שחקן 1 יכול לבחור בין תכסיסים ושחקן 2 יכול לבחור מתוך הקבוצה. התשלומים מתוארים בעזרת הטבלה הבאה (כל משבצת היא כמו הפונקציה כאשר s הוא הצירוף הרלוונטי של השורה והטור (Ae לדוגמה). התשלום של שחקן 1 מופיע קודם ואחריו התשלום של שחקן 2.
עבור כל אחד מהצירופים של האסטרטגיות אנחנו יכולים לבדוק האם הוא שיווי משקל נאש. ישנם שני שיוויי משקל נאש במשחק זה. הראשון הוא עם תשלומים. כל עוד שחקן 1 בוחר A, הדבר הטוב ביותר ששחקן 2 יכול לעשות זה לבחור d. כל אסטרטגיה אחרת מצד שחקן 2 תפחית את התשלום עבורו. אם יבחר e יקבל 3 ואם יבחר f יקבל 2. כעת, אם שחקן 2 בוחר ב-d, הדבר הטוב ביותר ששחקן 1 יכול לעשות זה לבחור A. כל אסטרטגיה אחרת מצד שחקן 1 תפחית את התשלום שלו מ-4 ל-2, לכן לא משתלם לו לסטות מ-A.
שיווי משקל נוסף הוא עם תשלומים. אם שחקן 1 בוחר B, שחקן 2 אינו יכול לשפר את מצבו. הוא יכול להשיג אותו תשלום אם יבחר d, אך הוא לא יוכל להשיג יותר מ-3. לכן אין לו בעיה להישאר עם f. כעת, אם שחקן 2 נשאר על f, הדבר הטוב ביותר ששחקן 1 יכול לעשות זה לבחור B.
דוגמאות נוספות: בדילמת האסיר שיווי משקל הוא כששניהם בוגדים, ובמשחק השפן שיווי משקל הוא כשאחד נוסע ישר והשני סוטה.
שיווי משקל בתכסיסים מעורבים
כעת נרחיב את הבחירה של השחקן מבחירה של תכסיס מסוים להגרלה בין תכסיסים (תכסיס מעורב). לדוגמה, במקום לבחור A במשחק הקודם, שחקן 1 יכול להטיל קובייה ולשחק A אם התוצאה היא 1 או 2, B אם התוצאה היא 3 או 4, או C אם התוצאה היא 5 או 6. כך השחקן מערב את התכסיסים באופן כזה שהוא משחק כל אחת מהאסטרטגיות בהסתברות שליש.
קל לראות מדוע שחקן ירצה לערב בדוגמה של משחק בעיטות עונשין בכדורגל. נניח שיש שני שחקנים: החלוץ והשוער. החלוץ יכול לבעוט לימין השער או לשמאלו והשוער יכול לזנק לימין השער או לשמאלו. נניח שהשוער והחלוץ מחליטים בו-זמנית ואינם יכולים לדעת מה השחקן האחר יעשה בזמן שהם מחליטים. אם החלוץ והשוער מחליטים על אותו צד השוער עוצר את הכדור וזוכה בתשלום חיובי בעוד החלוץ מקבל תשלום שלילי. במצב ההפוך החלוץ מצליח להבקיע ומקבל תשלום חיובי בעוד השוער מסתפק בתשלום שלילי. במשחק זה אין שיווי משקל נאש באסטרטגיות טהורות. בכל משבצת אחד השחקנים מרוויח מסטייה למשבצת שליד. ממשבצת בה השחקנים מתואמים על אותו צד, החלוץ מרוויח אם הוא יסטה לצד השני. לכן שתי המשבצות הללו אינן שיווי משקל. גם מצב בו השחקנים אינם מתואמים אינו שיווי משקל, כי השוער ירוויח מסטיה לצד השני.
עם זאת, ישנו שיווי משקל נאש באסטרטגיות מעורבות. אם החלוץ יטיל מטבע ויבעט בהסתברות 0.5 ימינה ובהסתברות 0.5 שמאלה, השוער אדיש בין לקפוץ ימינה או שמאלה, כי בממוצע הוא יקבל אותו התשלום: 0.
כדי שהחלוץ יסכים להטיל מטבע הוא צריך להיות אדיש בין שתי האסטרטגיות. אם אחת האסטרטגיות טובה מהאחרת הוא ישפר את מצבו אם ישחק רק על האסטרטגיה הטובה יותר ולא יערב בה אסטרטגיה אחרת שצפויה להניב תשלום נמוך יותר. לכן שיווי משקל בו החלוץ מטיל מטבע - במקרה הזה - הוא שיווי משקל בו גם השוער מטיל מטבע. רק אם השוער יקפוץ ימינה ושמאלה בהסתברות 0.5 לכל צד יהיה החלוץ אדיש בין ימינה ושמאלה ויוכל להגריל גם הוא ימינה ושמאלה בהסתברות 0.5. השוער מוכן להגריל כי כבר הראינו שהוא אדיש.
מכאן, שיווי המשקל היחיד במשחק הזה הוא שיווי המשקל בו שני השחקנים מערבים בין ימינה ושמאלה בהסתברות 0.5. תוחלת (ממוצע) התשלום הוא 0 לשני השחקנים.
משפט נאש: לכל משחק סופי קיים שיווי משקל נאש בתכסיסים מעורבים.
תוצאות התנהגותיות
קיומו של שיווי משקל נאש אינו מבטיח ששחקנים אכן ישחקו אותו. במשחקים שונים כמו משחק ההתראה ואחרים, ניסויים הראו כי בני אדם נוטים לשחק אחרת לפעמים. הסבר אחד יכול להיות שהשחקנים לא הבינו את המשחק, טעו בשקילת צעדיהם, הניחו שהשחקנים האחרים לא הבינו או טעו. הסבר נוסף טמון במטרות אחרות של השחקנים שהמשחק לא לקח בחשבון. עם זאת, במקרים מסוימים גם אם בהתחלה שחקנים לא שיחקו כפי ששיווי המשקל מנבא, לאחר מספר משחקים התוצאות התכנסו לשיווי משקל.
מושג שיווי המשקל מהווה הכללה של מושג הפתרון במשחקי סכום אפס שהוצע על ידי ג'ון פון נוימן, ומשפט נאש מהווה הכללה של משפט המינימקס שלו.
כהן גדול
בתקופת בית שני
מעמדו של הכהן הגדול בקרב העם ירד בעקבות אירועים אלה, בעקבות קשריו עם מדיניות אנטיוכוס, ובעקבות התייוונות חלק גדול מהמשפחות השולטות במעמד זה.
בית חשמונאי
עם הקמת מדינת החשמונאים הגיע מעמדו המדיני של הכוהן הגדול לשיאו. הכהן הגדול החשמונאי (משפחת כהנים ממשמרת יהויריב) היה למעשה גם נשיא האומה העצמאית ומאוחר יותר מלכה. אולם יחד עם עליית מעמדו המדיני של הכהן הגדול בקרב העם החלה ירידה במעמדו כמנהיגו הרוחני. עליית הפרושים כמנהיגים הדתיים של העם הובילה לדחיקת הכהנים בכלל, והכהנים הגדולים (שרובם היו מנהיגי הצדוקים) בפרט, ממעמדם הרוחני בקרב האומה. הפרושים, ובייחוד הקיצונים שבהם, דרשו מהחשמונאים להפריד את הכהונה הגדולה מהשלטון החילוני של הנשיאות, דרישה שהלכה והתגברה עם הפיכת החשמונאים למלכים.
סוף ימי הבית השני
סוף המדינה החשמונאית ועליית הורדוס לשלטון סימנו את תחילת סופה של הכהונה הגדולה. לראשונה עבר השלטון המדיני של היהודים מאז שיבת ציון לגורם שאינו הכהן הגדול: בתקופת שלטונה של שלומציון הייתה הכהונה הגדולה שייכת לבנה יוחנן הורקנוס השני. לאחר שחיסל הורדוס את בית חשמונאי מינה את חנמאל המצרי ככוהן גדול. השערת החוקרים היא שבדרך זו ניסה לשלול את כוח הכהונה בכך שהמשרה לא עברה יותר בירושה, והפסיקה להיות משרה לכל החיים. במהלך שנות שלטונו מינה לתפקיד הכהן הגדול שבעה כהנים כראות עיניו. בעקבות כך חל פיחות במעמדו של הכוהן הגדול. מעמדו של הכהן הגדול הצטמצם למעמד טקסי, ותפקידו היה בעיקר ביצוע עבודת יום הכיפורים.
הורדוס העדיף למנות את כוהנים ממשפחות כהונה מחוץ לארץ ישראל כך שהם יהיו חסרי בסיס תומכים מקומי ולא יוכלו לאיים על מעמדו.
לאחר מותו של הורדוס עברה סמכות מינוי הכהנים הגדולים לבנו ארכלאוס שהמשיך במדיניות אביו ולאחר הדחתו וסיפוחה של יהודה לאימפריה הרומית בשנת 6 מינו הנציבים הרומאים את הכהנים הגדולים, מה שהוביל לירידה גדולה במעמד של הכהנים הגדולים בפני העם, והגברת הפיקוח של ההנהגה הדתית הפרושית על סדרי בית המקדש.
עם המלכתו של אגריפס הראשון על יהודה בשנת 41 הוא קיבל גם את הסמכות למנות כהנים גדולים, אחרי מותו וסיפוחה מחדש של יהודה לאימפריה הזכות עברה לבני משפחתו, קודם לאחיו הורדוס וכשזה מת הזכות עברה לבנו אגריפס השני.
התפתח מעמד של משפחות כהונה מיוחסות ועשירות (בית ביתוס, בית פיאבי, בית חנן, בית קתרוס, ועוד) שמקרבן התמנו רוב הכהנים הגדולים. המשפחות יצרו ביניהן מעין שלטון משותף על הכהונה הגדולה, שלטון שנקנה מידי השלטונות, והמחזיק בו התחלף כל שנה. אצולה זו הייתה בעלת זכויות יתר מופלגות, שאפשרו התעשרות מהירה ורדייה בעם. מדי פעם היו מאבקים פנימיים בתוך המשפחות שהובילו לסבל של יושבי ירושלים (לדוגמה בימי הכה"ג ישוע בן דמנאי ).
משפחתו של הכהן הגדול חנן בן שת, העמידה חמישה מבניה לכהנים גדולים: אלעזר, יונתן, תאופילוס, מתתיהו וחנן. המשפחה נמנתה, ככל הנראה על הצדוקים, ולכל הפחות לגבי חנן בן חנן אומר זאת יוספוס מפורשות. משפחת ביתוס העמידה תחילה את אחד מבניה, שמעון בן ביתוס, לכהונה הגדולה ובזמן המרד עלה למשרה זו יהושע בן גמלא, שאשתו הייתה מבית בייתוס, והתלמוד (יבמות סא ע"א) מספר כי קנתה בשבילו את המשרה.
העם בכלל, ופשוטי הכהנים בפרט, היו מנותקים כמעט לגמרי מהכהונה הגדולה. בעוד רוב הכהנים הגדולים היו צדוקים, היה רוב העם פרושים. ההבדל הכלכלי העצום ביניהם, היחס הרודני של רוב הכהנים הגדולים, והיות הכהנים הגדולים בני חסותו של השלטון הרומאי ונאמניו, העמיקו את הקרע ביניהם. הכהנים הגדולים לא התנהגו כפי המצופה מהם ורבים מהם היו מושחתים ואלימים, כך נמסר עליהם מפי חכם שחי בתקופה זו:
הכהן הגדול האחרון של ישראל, פינחס בן שמואל מכפר חבתא, אדם פשוט וסתת, לפי יוסף בן מתתיהו, אך לפי מקורות חז"ל היה מקורב לנשיאות, נבחר על ידי הקנאים בגורל. עם נפילת העיר ונפילת בית המקדש נפל גם הוא.
הכהנים הגדולים של מקדש חוניו
לפי סברה אחת, ראה חוניו את המקדש בירושלים כמופקע מקודשו לאחר חילולו בידי אנטיוכוס ומנלאוס. לפי סברה שנייה, חוניו לא הכיר בכשרות הכהונה הגדולה של בית חשמונאי. סברות נוספות הן, כי רצה ליצור לעצמו מרכז כוח חדש בקרב העם היהודי, או לחלופין להקים מרכז דתי מיוחד לקהילה היהודית הגדולה במצרים.
על כל פנים, שושלת בניו של חוניו הרביעי שימשו בבית מקדש זה ככהנים גדולים, ולמעשה המשיכו שם את שושלת בית צדוק. יהודי מצרים הקריבו בו קרבנות, אולם לא נראה שראו בו תחליף שווה ערך לבית המקדש הירושלמי.
שושלת הכוהנים הגדולים של מקדש חוניו המשיכה להתקיים עד סגירתו על ידי אספסינוס בשנת 73 לספירה.
הכהן הגדול במקרא
התייחסויות לכהן הגדול במקרא:
רשימת הכהנים הגדולים במהלך הדורות
גם מספרם של הכהנים הגדולים בבית המקדש הראשון איננו מוסכם. כאמור, חז"ל מנו שמונה-עשר כהנים, אך מפרשי התלמוד, ובראשם בעלי התוספות, התקשו בדבריהם, מאחר שבספר דברי הימים מופיעה רשימת צאצאי אהרן הכהן ופנחס נכדו, שמקובל לזהותה כרשימת הכהנים הגדולים בימי בית ראשון, ולפי הפרשנות המקובלת שלה היא כוללת רק שלושה עשר כהנים גדולים לאורך בית ראשון. מסיבה זו נטו כמה ממפרשי התלמוד לגרוס בדברי התלמוד "שלושה עשר כהנים גדולים".
גישה אחרת (עליה נמנה המלבי"ם) טוענת כי רשימת צאצאי פנחס בדברי הימים איננה רשימת כהנים גדולים. תמיכה בגישה זו באה מדברי יוסף בן מתתיהו שמונה רשימה שונה בתכלית של כהנים גדולים בימי בית המקדש הראשון, אשר מונה שבעה עשר כהנים. רשימה דומה לרשימתו של יוסף בן מתתיהו נמצאת במדרש סדר עולם זוטא, ובה תשעה עשר שמות, אך מדרש זה הוא ככל הנראה פסבדו-אפיגרפי, ומקורו הוא דברי יוסף בן מתתיהו. רשימות אלו, כאמור, חופפות וניתן לשחזר בקירוב את הרשימה המקורית שעומדת בבסיס שתיהן.
הידיעות על רשימת הכהנים הגדולים בימי בית המקדש השני שבידינו מתבססות גם הן על דברי יוסף בן מתתיהו. הוא מונה בסה"כ 28 כהנים גדולים ב-107 השנים שבין תחילת מלכות הורדוס (37 לפנה"ס) ועד חורבן הבית (70 לספירה) וקיימים מספר קשיים בהתאמת דבריו לשמות כהנים גדולים המוזכרים בדברי חז"ל. כגון רבי אלעזר בן חרסום, שלדברי התלמוד כיהן ככהן גדול אחת עשרה שנה, ורבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול, שאינם מוזכרים אצל יוסף בן-מתתיהו.
בטבלה שלהלן מסוכמת רשימת הכהנים הגדולים לפי דברי יוסף בן מתתיהו, תוך התאמה לשמות המוזכרים בחז"ל ובמקרא.
דו"ח חירות בעולם
[[קובץ:Freedom house freedom of the world 2018 map.png|שמאל|ממוזער|330px|מפה המשקפת את ממצאי הדו"ח משנת 2018 (העוסק במצב החירות בעולם בשנת 2017).
]] דו"ח חירות בעולם (באנגלית: Freedom in the World Report) הוא דו"ח המתפרסם מדי שנה על ידי ארגון ה-Freedom House האמריקאי. מטרת הדו"ח לנסות ולהציג מדד כמותי לרמת הדמוקרטיה והחופש הפוליטי במדינות ובטריטוריות שונות בעולם. הדו"ח מדרג את רמת הזכויות הפוליטיות והחירויות האזרחיות במדינות ובטריטוריות השונות בסולם של 1 (הכי חופשי) ועד ל-7 (הכי פחות חופשי). על פי דירוגים אלה, מחולקות המדינות לקטגוריות – "חופשית" (Free), "חופשית חלקית" (Partly Free) ו"לא חופשית" (Not Free). פרסום המדד החל בשנת 1973 על ידי הסוציולוג ריימונד גסטיל.
חוקרים משתמשים בדו"ח לעיתים קרובות על-מנת לכמת דמוקרטיה, ויש מתאם גבוה בינו לבין מדדי דמוקרטיה אחרים, כמו מדד ה-Polity data series. כמו כן, הושמעו גם ביקורות כנגד חלק מהערכותיו של הדו"ח.