cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מלצ'יור דיאס
בינתיים החליט דה מנדוסה למנות את קורונדו, שהיה ידידו, לפקד על משלחת שמטרתה למצוא ולספח לספרד החדשה את סיבולה ואת הערים העשירות סביבה. קורונדו ומנדוסה השקיעו הון רב מכספם הפרטי בארגון המשלחת ולשם כך משכן קורונדו את אחוזת אשתו ולווה 70,000 פסו. כיוון שדיאס בושש לחזור החליט קורונדו לצאת לדרך מבלי לחכות לתוצאות הבדיקה של דיאס. קורונדו ארגן משלחת גדולה שהתחלקה לשני ראשים. קבוצה אחת נשאה את מרבית האספקה של המשלחת, ותחת פיקודו של ארננדו דה אלרקון נעה בשלוש אוניות לאורך חופה המערבי של מקסיקו, והקבוצה השנייה נעה בדרך היבשה לאורך הנתיב שבו נע קודם לכן הכומר מרקוס דה ניסה.
קורונדו יצא מקומפוסטלה ב-23 בפברואר 1540 בראש משלחת גדולה שכללה מעל ל-300 חיילים אירופים (מרביתם ספרדים), בין 1,300 ל-2,000 אינדיאנים מקסיקנים מבני בריתו, ארבעה נזירים פרנציסקנים (הידועים בהם היו חואן דה פדייה (Juan de Padilla; 1542-1500) ומרקוס דה ניסה שמונה זה עתה למנהל האזורי (Superior Provincialis) של המסדר הפרנציסקני בעולם החדש), וכמה עבדים, הן מקומיים והן אפריקנים. בנוסף התלוו למשלחת בני משפחה אחרים רבים ומשרתים. במרץ 1540 נפגש דיאס, שהיה בדרכו דרומה, עם קורונדו בצ'יאמטלה (Chiametla), כ-240 קילומטרים צפונית לקומפוסטלה והצטרף למשלחתו צפונה. הדיווחים שלו לקורונדו על עושרה של הארץ ותנאיה היו מטרידים, אבל הדיווחים הגיעו למנדוסה במקסיקו סיטי רק כמה שבועות אחר-כך, מאוחר מדי מכדי לעצור את המשלחת.
כשהגיעה המשלחת לאזור דרומית לנהר יאקי, כ-500 קילומטרים צפונית לקוליאקאן, שלח קורונדו את דיאס בראש משלחת בת 15 פרשים בניסיון נוסף לאמת את אחת הטענות של דה ניסה, קיומם של מרכזי אוכלוסייה גדולים באזור המשתרע מדרום סונורה לדרום צ'יוואווה של ימינו. דיאס גילה שמדובר באזור הררי מאוד, בלתי מיושב כמעט, למעט שניים או שלושה יישובים קטנים הכוללים 20 עד 30 מחסות בנויים באופן גס. דיווחיו העמידו בספק את שאר הדיווחים של דה ניסה. כאשר חזר נשלח דיאס להחליף סחורות תמורת תירס עבור בעלי החיים של המשלחת בעמק סונורה כ-150 קילומטרים צפונה ממיקום המשלחת.
ביולי 1540 הגיע חיל החלוץ לסיבולה ואכזבתם הייתה רבה. לא היה כל קשר בינה לבין "העיר המוזהבת" שתיאר דה ניסה. "העיר" הייתה בעצם כפר גדול של בקתות בנויות ללא כל סדר (פואבלו). הזוני קראו למקום האוויקו, כיום חורבות האוויקו (Hawikuh Ruins 34.93205°N, -108.98449°W). חברי המשלחת הגיעו למקום ב-7 ביולי 1540 שהם כמעט גוועים ברעב ודרשו מתושבי המקום להרשות להם להיכנס. התושבים סירבו, והספרדים כבשו את המקום בסערה. מאחר שהתברר שכל הסיפורים על אוצרות הזהב היו פרי דמיונו של דה ניסה החליט קורנדו לשלוח אותו בחזרה למקסיקו סיטי. על מנת לשמור על ביטחונו בפני החיילים הממורמרים הוא הורה לדיאס ולחואן גייגו (Juan Gallego) ללוות אותו. החבורה התפצלה כאשר היא הגיעה ליישוב סן חרונימו דה לוס קוראסונס (San Jerónimo de los Corazones), אותו הקים קורונדו בדרכו לסיבולה כמוצב צבאי, סמוך לעיירה אורס (Ures) במדינת סונורה של ימינו. גייגו המשיך עם דה ניסה למקסיקו סיטי, בעוד שדיאס נשאר מאחור על מנת ליטול פיקוד על המוצב ולצאת ממנו לסיור האחרון שלו.
המשימה הייתה לאתר את הספינות של ארננדו דה אלרקון שנשאו את עיקר האספקה של המשלחת מתוך אמונה שלסיבולה המיתולוגית יש נמל. בפועל שטו שלוש ספינות האספקה של המשלחת בפיקודו של ארננדו דה אלרקון לאורך החוף צפונה, ובאוגוסט 1540 הם הגיעו לשפך נהר הקולורדו. אלרקון העמיס אספקה על סירות והפליג במעלה הקולורדו, ככל הנראה עד שפך הנהר חילה לקולורדו. כשהמסע הפך למסוכן ולאחר שהשטחים אליהם הגיע הפכו שוממים יותר ויותר הוא חזר על עקבותיו, ובסופו של דבר שב לספרד החדשה מבלי לחבור לכוח היבשתי. בטרם עשה זאת, הוא קבר את האספקה שהביא איתו יחד עם יחד עם צרור מכתבים.
באוקטובר 1540 יצא דיאס בראש קבוצה בת 25 ספרדים לצפון-מערב. דיאס לא חזר בחיים ממשימה זו, ואת תיאורה כתב פדרו דה קסטניידה דה נאחרה (Pedro de Castañeda de Nájera) על בסיס הדיווחים מהאנשים שליוו אותו. הדיווחים כללו תיאור של התושבים בני היומן (Yuman) של דרום-מערב אריזונה ודרום-מזרח קליפורניה, שאף שדיאס לא התלהב מאורח חייהם התרשם מכוחם הפיזי ומהדרך שבה נהגו להתחמם בלילות החורף הקרים באמצעות גחלים. למעשה, הוא קרא בשל כך לנהר הקולורדו "ריו דל טיסון" (Río del Tizón – "נהר הגחלים"), השם שבו היה הנהר מוכר בפי הספרדים במשך 200 השנים הבאות.
כשהגיע לקולורדו גילה דיאס שאלרקון הגיע ועזב ומצא את המכתבים שהלה השאיר להם. הוא בנה רפסדות וחצה את הקולורדו והמשיך את סיורו מערבה במשך כארבעה ימים, הוא היה האירופי הראשון שהגיע לאזור המעיינות החמים בקצה הצפוני של באחה קליפורניה הקרוי כיום סרו פרייטו (Cerro Prieto), וייתכן שהגיע עד עמק אימפריאל בקליפורניה.
בינואר 1541 אירעה לדיאס תאונה מוזרה. אחד מכלבי המשלחת החל לרדוף אחרי הכבשים שחברי המשלחת הביאו איתם כמזון. דיאס דהר אחריו והשליך את הרומח שלו עליו תוך כדי דהירה. הרומח נתקע בקרקע ודיאס שלא הצליח לעצור את סוסו נתקע ברומח וידית המתכת שלו חדרה דרך ירכו עברה דרך המפשעה וקרעה את שלפוחית השתן. החבורה חזרה על עקבותיה כשהיא נושאת את מפקדה הפצוע אנושות. דיאס החזיק מעמד 20 ימים נוספים בטרם נפטר. היכן בדיוק נקבר היא תעלומה עד ימינו, אבל משערים כי נקבר בקרבת קבורקה (Caborca) בסונורה של ימינו.
בגלל מותו בטרם עת, הוא לא הספיק לכתוב זיכרונות כפי שעשו חוקרי ארצות ספרדים אחרים, ועם זאת הדיווחים שערך במהלך מסעותיו במהלך 14 חודשים ו-5,600 קילומטרים במסגרת משלחת קורונדו היו מפורטים ותרמו הרבה לידע על האזור ותרבות התושבים באותו תקופה. השם בו קרא לקולורדו התקבל כשם הנהר במשך כמעט מאתיים השנים אחרי מותו.
גנוב על הירח 4
הפקה
בראיון בספטמבר 2017, חשף מנכ"ל אילומיניישן, כריס מלדנדרי, כי סרט רביעי בסדרת גנוב על נמצא בפיתוח. ההפקה יצאה לדרך עד יוני 2022, כאשר סטיב קארל התחיל את הקלטת הקול שלו לאחר כמה מפגשים.
LOMO
LOMO (ברוסית: Ленинградское Oптико-Mеханическое Oбъединение מילולית: האיגוד המכני-אופטי הלנינגרדי) היא יצרנית עדשות וציוד רפואי ומצלמות, המבוסס בעיר סנקט פטרבורג, רוסיה. מצלמת Lomo LC-A הייתה השראה לתנועת הצילום הלומוגרפית.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1914 בפטרוגרד (כיום סנקט פטרבורג). היא הוקמה כחברה מוגבלת צרפתית-רוסית לייצור עדשות ומצלמות וייצרה משקפות לרובים במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1919 החברה הולאמה. בשנים שלאחר מכן התארגנו מחדש התעשיות האופטיות הממלכתיות מספר פעמים.
בשנת 1921 נקרא המפעל בשם המפעל לאופטיקה ממלכתית, GOZ. בשנת 1925 התחדש ייצור המצלמות ומספר עיצובים של עדשות שנבדקו בשנים 1925–1929. בשנת 1928 נצטווה המפעל לייצר מצלמת 9x12, המכונה FOTOKOR. רפורמות וארגונים מחדש נוספים של המפעלים האופטיים הסובייטיים במספר שלבים הביאו בסופו של דבר לכך שהמפעל בלנינגרד הפך ל-GOMZ, המפעל האופטי-מכני הרוסי.
בתקופה שהמפעל כונה GOMZ (המפעל האופטי-מכני הממלכתי), החברה הוסבה תחת ניהולו של מיכאיל פנפילוב, לאיגוד, שאיחד כמה תעשיות ובכך הוקם LOMO בשנת 1962. פנפילוב היה מנכ"ל המפעל עד 1984, אז פרש והוחלף על ידי גאורגי חיז'ה כמנכ"ל. בשנים 1990–1997 כיהן איליה קלבאנוב מנכ"לית.
כיום LOMO מייצרת אופטיקה צבאית, מכשירי מחקר מדעיים, מיקרוסקופים קרימינולוגיים, ציוד רפואי ומגוון מוצרי צריכה. היא הפיקה את המצלמה הרוסית הראשונה בשנת 1930. מותגי ציוד הקולנוע החובבני היו LOMO ו-AVRORA למצלמות ודגמי רוס למקרנים. Ritm היה מותג LOMO לציוד סאונד מקצועי. החברה ייצרה את מצלמת הקול והמקרן Super 8 היחידה בברית המועצות. זה היה גם היצרן הסובייטי העיקרי לעדשות אנמורפיות מקצועיות.
טלסקופ מקסוטוב של החברה זוכה להערכה רבה על ידי אסטרונומים חובבים. המילה LOMO משמשת לעיתים קרובות גם למצלמות Lomo LC-A ולמצלמות צרכניות אחרות מבית LOMO; בעוד שלמצלמות יש קהל גדול ברחבי העולם, המצלמות עצמן הן מוצר מינורי עבור LOMO והם אינם מהווים את נתח ההכנסות העיקרי של החברה. LOMO היא כיום גם יצרנית דגמי יציקה בסולם 1:43. מפעל LOMO מייצר המוני דגמים בקנה מידה 1:43 של כלי רכב של שנות השלושים עד 1950 על גבי מרכב AMO, ZiS, ZiL ו-GAZ.
LOMO נחשבת בסנקט פטרבורג במרכז הרפואי המתקדם שלה, עם מתקנים מאובזרים לטיפול מתקדם במגוון מצבים רפואיים. למרכז הרפואי LOMO יש מוניטין יציב בתחום הניתוחים והטראומה הכללית, אונקולוגיה ורדיולוגיה, רפואת ילדים, פיזיותרפיה והתמחויות רפואיות אחרות. מכשירים רפואיים כמו אנדוסקופים ומיקרוסקופים כירורגיים המיוצרים על ידי LOMO משמשים את הרופאים במרכז הרפואי LOMO ובכך נותנים משוב מהיר מהרופאים למהנדסים ומעצבי הציוד הרפואי.
בשנות ה-90 שימשה החברה כספונסר ראשי של מועדון הכדורגל זניט סנקט פטרבורג.
בלקלי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
היינץ אאוארסוואלד
היינץ אאוארסוואלד (בגרמנית: Heinz Auerswald; 26 ביולי 1908 – 5 בדצמבר 1970) היה עורך דין גרמני וחבר האס אס בגרמניה הנאצית. אל האס אס הצטרף ב-1933. בשנת 1937 הצטרף למפלגה הנאצית.
במפלגה הנאצית
ב-7 ביוני 1933 הפך לחבר באס אס. הוא היה הנציב הגרמני של גטו ורשה (Kommissar für den jüdischen Wohnbezirk) מאפריל 1941 עד נובמבר 1942. הנאצים תיארו את עצמם כמנהלי "מדיניות פרודוקטיבית של עצמאות כלכלית המספקת לגטו חומרים חיוניים לתושביו לשם הישרדות מתמשכת עד לאימוץ הפתרון הסופי", אך במציאות כבר ניסו להשיג את המטרה הנאצית של השמדת יהדות אירופה באמצעות רעב ומחלות שנגרמו מתנאי חיים גרועים.
"צפיפות ומחסור במזון הביאו לשיעור תמותה גבוה ביותר בגטו. כמעט 30 אחוז מאוכלוסיית ורשה נדחסו ב-2.4 אחוז משטחה של העיר. הגרמנים קבעו מנת מזון ליהודים של 181 קלוריות בלבד ביום. עד אוגוסט 1941, יותר מ-5,000 איש בחודש נכנעו לרעב ולמחלות." קיימת לפחות הוראה אחת שנתן אאוארסוואלד להוצאתם להורג של יהודים שנמלטו מהגטו מ-17 באוקטובר 1941. הגירושים ההמוניים של יהודים מהגטו למחנה ההשמדה טרבלינקה החלו ב-22 ביולי 1942, בזמן שאאוארסוואלד היה נציב הגטו.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה היה אאוארסוואלד פעיל כעורך דין בדיסלדורף. התביעה הציבורית בדורטמונד החלה בחקירה ראשונית מאוחרת על השתתפותו בפשעי מלחמה נאציים, אך זו הופסקה עקב מותו של אאוארסוואלד ב-1970.
המרכז הישראלי לכבוד האדם
המרכז הוקם על ידי ד"ר אורית קמיר, חוקרת ומרצה למשפט, מגדר ותרבות, מנסחת החוק למניעת הטרדה מינית (1998), ביחד עם שותפתה רבקה אלישע פעילה פמיניסטית בעלת תוארי BA ו-MA בעבודה סוציאלית ואשת חינוך, יו"ר המרכז לכבוד האדם.
צוות
צוות "המרכז הישראלי לכבוד האדם" הוא רב-תחומי וכולל: יועצים/ות ארגוניים/יות, משפטנים/יות, ועורכי/ות-דין, עובדים/ות סוציאליים/ות, יועצים/ות חינוכיים/ות, מרצים/ות וצוותי הדרכה בפריסה ארצית. כולם/ן בעלי התמחות מקצועית ספציפית בתחום כבוד-האדם ויישום התנהגותי של תכנים ערכיים.
פעילות
מאז הקמתו, בשנת 2004, המרכז פועל בתוך גופים מגוונים בעבר ובהווה כגון: צה"ל, משרד החינוך, משרד הביטחון, חברת החשמל, המוסד לביטוח לאומי, משרד התקשורת, מרכז השלטון המקומי, רשות הכבאות וההצלה, בתי חולים, מקומות עבודה פרטיים ועוד.
פעילותו של המרכז הישראלי לכבוד האדם משלבת מחקר אקדמי חדשני ומקיף בנושא כבוד האדם, עם עשייה חברתית - מקצועית.
המחקר האקדמי
המחקר האקדמי עליו מבוססת עבודת המרכז הוא מחקרה של ד"ר אורית קמיר המופיע בספרה "שאלה של כבוד: ישראליות כבוד האדם" (ירושלים: כרמל, 2004). המחקר חושף את משמעויותיו המובחנות של המושג העברי "כבוד" במציאות הישראלית על שלל פניה. המחקרים השונים מזהים ומנתחים את ההבדלים בין הערכים "הדרת-כבוד" (honor), "הילת כבוד" (glory), "כבוד סגולי" (dignity) ו"כבוד מחייה" (respect). כל אחד מסוגי הכבוד הללו שייך לעולם רעיוני וערכי שונה, המבנה דרכי חשיבה שונות ודפוסים ייחודים של תקשורת בין אישית.  כולם מקובצים יחדיו בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, שבלב הקונצנזוס הישראלי.
אסטרטגיית העשייה
כל התוכניות מלוות בתהליך הערכה איכותני וכמותני, הבוחן את התאמתן למשתתפיה ואת אופן ביצוען.
"ארבעה פנים לכבוד האדם"
בספרה "שאלה של כבוד: ישראליות וכבוד האדם" (ירושלים: כרמל, 2004). מציגה ד"ר אורית קמיר תפיסה תאורטית ייחודית, המאפשרת להבין את מורכבותו של ערך כבוד האדם  ונורמות ההתנהגות נגזרות ממנו.
ד"ר קמיר חושפת כי המושג "כבוד האדם" מחבר ארבעה מושגים ערכיים שונים, המהווים ערכי יסוד של שלוש מערכות ערכיות נבדלות. הבלבול בין ארבעה המושגים הערכיים מוביל לבלבול בין המערכות הערכיות, שאינן תמיד עולות בקנה אחד זו עם זו.
השפה העברית אינה מכילה מילים נפרדות המאפשרות להבחין בין ארבעה המושגים הערכיים השונים המקופלים במילה כבוד, ולכן נתייחס אליהם באמצעות צירופי מילים, שכל אחד מהם מכיל את המילה כבוד: "הדרת-כבוד", "הילת כבוד", "כבוד סגולי" ו"כבוד מחיה".
"הדרת-כבוד"
מערכת הערכים המושתתת על הדרת-כבוד מגדירה את הדרת-הכבוד כמשאב, או נכס אישי בעל ערך חברתי רב, אשר קובע את מעמדו של כל אדם בהיררכיה החברתית ביחס לכל שאר הסובבים אותו. הדרת-הכבוד מקנה סטטוס מיוחס, שיש לקנות, לבסס, להבטיח, לנקום ולהשיב אותו בהתנהגות המפגינה עצמה, עליונות, שליטה במצב, עצמאות, אסרטיביות והעדר פחד. אדם שרכש לעצמו הדרת-כבוד חייב לשמור עליה ולהיזהר שלא לאבדה לטובת אחר. כדי להבטיח את הדרת-כבודו, אדם חייב לעמוד על שלו בכל מחיר, לא לוותר, לא להתפשר, לא להפגין חולשה, ולעולם לא "לצאת פראייר". כל ויתור לזולת עלול לעלות לאדם בביזיון והשפלה, כלומר לפגוע בהדרת-כבודו ובמעמדו החברתי. זאת ועוד: אדם המרגיש שהדרת-כבודו נפגעה על ידי זולתו חייב להשיב לעצמו את כבודו האבוד על ידי פעולת תגמול כנגד אותו זולת. פעולת התגמול נועדה ליטול מהדרת-כבודו של הפוגע, ובכך להשיב לנפגע את הדרת-כבודו שאבדה, ועמה את מעמדו החברתי.
"הילת כבוד"
מערכת שנייה של כבוד היא מערכת המושתתת על תפיסת כל אדם כמי ש"נברא בצלם אלוהים". על פי תפיסה זו, שהיא אמונית ביסודה, כל אדם מכיל השתקפות של כבודו המופשט, הקדוש, של האל, וכבוד זה הוא "הילת כבודו" של האדם. הילת הכבוד היא תכונה מולדת, שכל אדם מכיל מרגע לידתו, מעצם היותו בבואת צלם האלוהים. הילת הכבוד אינה נקנית בהתנהגות כלשהי, ואינה מקנה סטטוס חברתי. במסגרת מערכת ערכית זו, כל אדם חייב להימנע מפגיעה בהילת הכבוד של זולתו ושל עצמו, כלומר: להימנע מכל התנהגות או פגיעה באדם שעלולה לבזות את צלם האלוהים המשתקף בו. ההתנהגויות שעלולות לפגוע בצלם האל ולכן בהילת כבוד האדם קבועות בטקסטים הדתיים ומתפרשות על ידי כהני הדת, ואיש אינו יכול לערער עליהן. אדם אינו רשאי לסטות מן הכללים שנציגי האל קבעו, ולא למחול על הילת כבודו בהתנהגות או בהסכמה להתנהגות הזולת.
"כבוד סגולי" ו"כבוד מחייה"
מערכת שלישית של כבוד מושתתת על הכרה בקדושת חייו ואנושיותו של כל אדם באשר הוא אדם. מערכת ערכית זו מושתתת על ערכו של כל אדם מעצם היותו אדם. ערך זה, שהוא אחד לכל בני האדם בכל מקום, זמן והקשר, הוא המימד המוסרי של התכונה המשותפת לכולנו: אנושיותנו הטבועה. הוא מכונה dignity, ובעברית – כבוד סגולי. כבוד זה מתייחס לצלם האדם ולא לצלם האלוהים, והוא שייך לאדם עצמו. הוא אינו מוענק לאדם על ידי החברה, ואינו יכול להילקח ממנו על ידיה. משמעותו אינה נקבעת על ידי האל, אלא על ידי האדם עצמו. הכבוד הסגולי מתייחס למכנה המשותף האנושי הבסיסי ביותר, והזכויות הנגזרות ממנו הן בסיסיות לקיום אנושי.
נדבך ערכי נוסף, רחב יותר, מתייחס ומעניק משמעות וחשיבות לאותו חלק של האנושיות המכיל את תכונותיו הייחודיות של כל אדם, את צרכיו הייחודיים, סגולותיו, כמיהותיו, חלומותיו ויכולותיו. נדבך ערכי נוסף זה מכונן את "כבוד מחייתו" של כל אדם, כלומר זהו כבוד המתייחס לאותו מרחב מחיה שכל אדם זקוק לו כדי להתפתח על פי כישוריו הייחודיים, על פי תכונותיו, שאיפותיו והשתייכויותיו הקהילתיות. הזכויות הנגזרות מכבוד זה הן זכויותיו של כל אדם לממש ולהגשים את עצמו לא רק כיצור אנושי, אלא גם כבן אדם בעל ייחוד אישי (לרבות בחירה בהשתייכות קבוצתית, על כל המשתמע מכך).
תשתית מעשית
ארבעה פנים לכבוד האדם- ממושג אקדמי למציאות ערכית.
ערכים, נורמות התנהגות וסנקציות
ערכים מגדירים תפיסת עולם ורעיונות אשר החברה שואפת להנחיל לחבריה ולאורם היא מצפה מהם לפעול. על מנת שהערכים שנבחרו יוכלו לבוא לידי ביטוי בהתנהלות החברתית היום-יומית, מתפתחות מהם נורמות התנהגות, אשר יישומן מחזק את הערכים ומעניק להם משנה תוקף.
כאשר חלק מחברי הקבוצה אינם ממלאים אחר נורמות ההתנהגות המצופות, מטילה עליהם החברה סנקציות (גלויות או סמויות). הסנקציות מיועדות להבהיר את הגבולות ולשדר לשאר חברי הקבוצה שעליהם לדבוק בערכים ובנורמות ההתנהגות שנבחרו. הן הנורמות והן הסנקציות הללו  יכולות להיות פורמליות או בלתי פורמליות, בין אם תוקפן כתוקף חוק או מתוקף קודים חברתיים הנוצרים  בתוך הקבוצה או הסביבה החברתית המדוברת.
מתוך מכלול רחב של ערכים, אותם ניתן למצוא בכל חברה, אפשר לזהות מספר מצומצם מאוד של ערכים, המהווים את ליבת התפיסה הערכית של החברה. ליבה ערכית זו מקרינה על שאר הערכים שהחברה שואפת לקדם ומפרשת אותם בהתאם.
ערך כבוד האדם מהווה את הליבה הערכית של החברה הישראלית. לכן, כל ארבעת הערכים החבויים בערך כבוד האדם, הם שחקנים בזירה החברתית ומשפיעים על התנהגותם של האנשים, כפרטים וכקבוצות.
מדוע אנשים מתנהגים כמו שהם מתנהגים?
השאלה המרכזית המעסיקה את חוקרי מדעי ההתנהגות היא: מדוע אנשים מתנהגים כמו שהם מתנהגים. כל דיסיפלינה וכל תפיסה רעיונות מציעה הסבר מתוך נקודת מוצא שונה. בעוד הגישות הפסיכולוגיות, המתמקדות בהבנת מבנה האישיות של כל פרט, תפיסות סוציולוגיות בוחנות את התנהגות הפרטים, על רקע הסביבה החברתית בה הם פועלים ומעניקות הסברים לתופעות חברתיות מרובות משתתפים.
דינמיקה של הדרת כבוד בקרב קבוצות, חברות וארגונים
ערך הדרת הכבוד הוא ערך דומיננטי בחברה הישראלית. דינמיקה של הדרת כבוד נפוצה בחיי היום-יום, כמעט בכל מרחב ציבורי ובמיוחד ביחסים המערבים תלות וסמכות גם יחד. מאבקי הדרת כבוד נפוצים בין בני משפחה, קבוצות קהילתיות, קולגות, בין ממונים וכפיפים, בין סגלים, בין נותני שירותים, לקוחות וספקים ועוד.
מאבקי הדרת כבוד אלו, מוכרים וידועים לכל העובדים/ות בארגון. לעיתים הם מסומנים כבעיה של אדם זה או אחר, של קבוצה זו או אחרת. אולם לרוב, היקפם ועוצמתם האמיתיים- מושתקים. כאשר מאבקי הדרת הכבוד כוללים רבדים רבים, הם פוגעים בתפקודה של הקבוצה ו הארגון וחושפים את האנשים העובדים בו לחוויית איום מ- °360.
מדינות, קבוצות, חברות וארגונים רבים חורטים על דגלם ערכים הנובעים מערכי הכבוד הסגולי וכבוד המחייה, בציפייה שחברי הקבוצה יפעלו לפיהם. אולם כל עוד הם אינם מתמודדים עם הדומיננטיות של מאבקי הדרת הכבוד (הגלויים והסמויים), הם יתקשו להוביל להתפתחותם של חברים/ות הקבוצה לצמיחת מנהיגות חיובית ולשינוי הדינמיקות הפנימיות.
חשיבות בחינת הערכים באמצעות ערך כבוד האדם
במטרה לפתח תפיסת עולם המושתת על ערכי כבוד האדם חשוב לחשוף את ההיבטים הסותרים בין המוצהר למופעל בשטח, בין הגלוי לסמוי בכל מפגש עם קבוצות הפועלות מתוך הדרת כבוד.
בחברה הישראלית מתנגשים, לא אחת, ערך הדרת הכבוד וערכי הכבוד הסגולי וכבוד המחייה.
פעמים רבות תהייה הבחירה האוטומטית דווקא בערך הדרת הכבוד, אשר יועדף על ערך הכבוד הסגולי וכבוד המחייה.
גם אם ארגונים שואפים שאנשיהם יגיבו מתוך תפיסה ערכית של כבוד סגולי וכבוד מחייה, האנשים עלולים לפעול בהתאם לדינאמיקה הבינאישית שאינה מוצהרת, המבוססת על ערך הדרת הכבוד.
הלחץ הקבוצתי מגורמים שונים בסביבה, בין אם בני משפחה, חברים, שכנים, קולגות ולעיתים אף ממונים או כפיפים בעבודה, הוא בעל עוצמה רבה, המשפיעה על הבחירה הערכית של הפרט. לכן קיימת חשיבות לתהליכים חברתיים אשר מובלים בכל סביבה וחברה  אשר אנו חברים או פעילים בה.
קורסים והשתלמויות מקצועיות
"צריך לדבר על זה" - שוויון בין המינים וכבוד האדם: תוכנית השתלמות לפיתוח מקצועי המעניקה למורים/ות ידע שיטתי בתחום המגדר ויישומיו בבתי הספר. התוכנית מתקיימת מטעם היחידה למגדר ושוויון בין המינים במשרד החינוך.
כבוד האדם כבסיס לעבודת הסייעת: ההשתלמות מכוונת לפיתוח מקצועי של סייעות גני הילדים. במסגרת ההשתלמות נחשפות הסייעות לעולמות ידע שונים מתחום המגדר, החינוך והתקשורת הבין אישית, כל זאת תוך הבנה עמוקה של האופן שבו בא לידי ביטוי ערך כבוד האדם בגן.
כבוד האדם ומגדר בגן הילדים: תוכנית השתלמות לפיתוח מקצועי של גננות, אשר מעוניינות לפתח תפיסת עולם  מגדרית ולקדם את השוויון בין המינים בגן הילדים. הכלים הנרכשים מאפשרים לעצב את הגן ולפתח יישומים מגדריים, לחינוך לשוויון מבוסס ערך כבוד האדם בין בנות ובנים.
כבוד האדם כבסיס לניהול מערכות חינוך: ההשתלמות מיועדת להעניק להנהלות בתי ספר ידע וכלים ייחודיים, להובלת תהליכים בית ספריים, המכוונים לעיצוב מדיניות ותהליכי עבודה, במגוון ממשקי עבודה ואתגרים הניצבים בפני צוותי הניהול. ערך כבוד האדם ונורמות ההתנהגות הנגזרות ממנו, עומדים בבסיס ההשתלמות.
"פרט וקהילה – מתח של זהויות": תוכנית השתלמות לפיתוח מקצועי של יועצות חינוכיות, לעיצוב תפיסת עולם מקצועית וגיבוש תפיסה חברתית. ההשתלמות עוסקת במתח שבין הפרט והקהילה ובבחירות הערכיות הניצבות בפני היועצות בעבודתן.
מניעת התעמרות בעבודה: השתלמות המיועדת למנהלים/ות ולעובדים/ות, המפגישה אותם עם התופעה ההרסנית של התעמרות בעבודה ותהליכי המניעה בהן ניתן לפעול על מנת למגר את התופעה ולבסס אקלים של כבוד במקום העבודה. ההשתלמות מפנה את תשומת הלב לתהליכים החקיקתיים המתקיימים בעת זו, לטיפול בתופעה.
"גבולותיי הם כבודי" –מניעת הטרדה מינית בארגונים: השתלמות חד-יומית הפורסת בפני עובדים/ות ומנהלים/ות את תהליך התפתחותה של הטרדה מינית בארגון והדרכים להתמודד איתה. נקודת המבט הייחודית הנשענת על ערך כבוד האדם, מאפשרת הבנת התהליכים החברתיים בד בבד עם הבנת החוק והגיונו.
"יחסים של כבוד" – תוכנית השתלמות המיועדת לסגלים בתחום הבריאות (בתי חולים, קופות חולים, בתי אבות ומוסדות שיקום), המאפשרת לסגלים הרפואיים ללמוד כיצד להתמודד עם לחצים של מטופלים ועם סביבת עבודה מאתגרת ואינטנסיבית. כלים חדשניים, הנשענים על ערך כבוד האדם, נלמדים ומתורגלים בתוכנית.
"כבוד האדם ביחסי פיקוד": השתלמות המותאמת לגופי הביטחון השונים ומאפשרת למפקדים לפתח זהות פיקודית הנשענת על היבטיו ההומאניים של ערך כבוד האדם, תוך הרחבת התובנות לגבי התנהגותם של פקודים ודרכי הנעתם.
"תוכנית ש.י.ר.ות" - לשיפור היכולות הרגשיות והתפקודית: התוכנית מיועדת לצעירים וצעירות לקראת השירות הצבאי. במסגרת התוכנית ניתנת להם הזדמנות לפתח חוסן נפשי ולצמצם תופעות מוכרות של תסכול, אכזבה, חוסר אונים, ירידה במוטיבציה, קשיי תפקוד, ייאוש, עימותים עם מפקדים, איחורים, משפטים, נפקדות ועריקות.
מנהיגות נשים קהילתית: קורס המיועד לנשים המעוניינות להשפיע על המתרחש בקהילתן, תוך הגברת המודעות לתהליכים חברתיים והראייה הביקורתית על תופעות קיימות. דגש ניתן על למידה שיטת של תכנון וביצוע תהליכים של יזמות חברתית.
זר (מיני-סדרה)
רקע עלילתי
כאשר גופתו המושחתת של פרנקי פטרסון בן ה-11 נמצאת ביערות ג'ורג'יה, חוקר המשטרה ראלף אנדרסון יוצא לחקור את המקרה, ומוצא עדויות וראיות המצביעות לכאורה על טרי מייטלנד, מורה אהוד בבית הספר התיכון, מאמן בליגת הילדים, בעל ואבא אוהב כרוצחו של פרנקי. כשהוא כבר בטוח שהוא עומד לסגור את התיק, והרוצח בידיו, אנדרסון נתקל בראיה סותרת שמציבה את החשוד שלו בעיר סמוכה בזמן הרצח. הנסיבות המסתוריות האופפות את מקרה הרצח, שולחות את אנדרסון - שוטר מנוסה שבעצמו מתאבל על מות בנו - לבקש את עזרתה של הולי גיבני, חוקרת פרטית בעלת יכולות על טבעיות, שהוא מקווה שיוכלו להסביר את נסיבות המקרה.
הפקה
הפקתה של מיני הסדרה הוכרזה ביוני 2018, כאשר ריצ'רד פרייס נשכר לעבד את הרומן של סטיבן קינג. רשת "HBO" הזמינה רשמית את הסדרה באופן בדצמבר, כאשר בן מנדלסון וג'ייסון בייטמן, שלוהקו לשתי הדמויות הראשיות של מיני-הסדרה, משמשים במקביל אף כמפיקים, ובייטמן אף נועד לביים את שני פרקי הפתיחה של מיני הסדרה.
בינואר 2019 הוכרז על ליהוקם של צוות השחקנים הראשי, שכלל את סינתיה אריבו, ביל קמפ, מייר וינינגהם, פאדי קונסידיין, ג'וליאן ניקולסון, יול וסקז, ג'רמי בוב ומארק מנצ'קה. האטיני פארק ומייקל אספר לוהקו לצוות השחקנים המשני.
לאחר עונה אחת, רשת "HBO" ויתרה על הזכויות להפקת העונה השנייה. בעקבות כך, אולפני "MRC", שעומדים מאחורי הפקת מיני-הסדרה, הציעו את זכויות הפקת העונה השנייה למכרז בין רשתות טלוויזיה פרימיום אמריקאיות.
השיטה של משפטים מכניים
השיטה של משפטים מכניים (ביוונית:Περὶ μηχανικῶν θεωρημάτων πρὸς Ἐρατοσθένη ἔφοδος ), שלעיתים נקרא גם השיטה, הוא אחת מעבודותיו המרכזיות של ארכימדס ששרדו. הספר ערוך בצורה של מכתב מארכימדס לארתוסטנס, הספרן הראשי בספריית אלכסנדריה, ומכיל את השימוש המפורש הראשון בשיטת הגדלים הבלתי ניתנים לחלוקה (אינפיניטסימלים). הספר נחשב לעבודה אבודה עד שנת 1906 עם הגילוי מחדש של הפלימפססט של ארכימדס. הספר מכיל את "השיטה המכנית" של ארכימדס, שנקראת כך משום שהיא מתבססת על חוק המנוף, שנקבע לראשונה על ידי ארכימדס, ועל מושג מרכז הכובד, אשר הוא מצא את מיקומו במקרים פרטיים רבים (צורות ספציפיות).
רקע היסטורי; חשיבות גילוי הספר "השיטה"
בעבודותיו האחרות, ארכימדס לעיתים קרובות מוכיח את השוויון בין שני שטחים או נפחים בעזרת שיטת המיצוי של אאודוקסוס, גרסה יוונית עתיקה לשיטת הגבולות של ימינו. כיוון שהיוונים היו מודעים לכך שמספרים מסוימים אינם רציונליים, ההגדרה שלהם למספר ממשי שרירותי הייתה כמות Q שמקרבים אותה על ידי שתי סדרות, אחת מספקת חסם עליון והשנייה מספקת חסם תחתון. אם מוצאים שתי סדרות אינסופיות U ו-L, כאשר U תמיד גדולה יותר מ-Q, ו-L תמיד קטנה יותר מ-Q, ושתי הסדרות מתקרבות ל-Q מרחק קטן יותר מכל כמות ספציפית, אז נאמר ש-Q נמצא, או ממוצה במונחים של U ו-L.
ארכימדס נעזר במיצוי כדי להוכיח את המשפטים שלו. ארכימדס קירב את הצורה שאת שטחה הוא רוצה לחשב באמצעות חלוקה שלה לחלקים בעלי שטח ידוע, אשר מספקת חסם עליון וחסם תחתון לערך השטח של הצורה. ארכימדס לאחר מכן מוכיח ששני החסמים נעשים שווים לערך השטח של הצורה שהוא הצהיר מראש כאשר חלוקת הצורה נעשית לאינסוף חלקים. ההוכחות האלו, שעדיין נחשבות לריגורוזיות ונכונות, עשו שימוש בגאומטריה בדרך מבריקה. מתמטיקאים מאוחרים יותר לעיתים קרובות הלינו על כך שארכימדס לא הסביר כיצד הוא הגיע לתוצאותיו בראשונה. הסבר זה סופק לראשונה עם הגילוי של המתודה.
השיטה שמתאר ארכימדס, שתוצג בהמשך, מבוססת על החקירות שלו בפיזיקה על מרכז הכובד ועקרון המנוף.
באמצעות השיטה שלו, ארכימדס היה מסוגל לפתור בעיות שכעת שייכות לחשבון אינטגרלי, תחום שצורתו המודרנית ניתנה לו בעבודתם של אייזק ניוטון וגוטפריד לייבניץ. בין התוצאות שלו ישנו חישוב מיקום מרכז הכובד של המיספירה (חצי כדור), חישוב מיקום מרכז הכובד של frustrum של פרבולואיד (frustrum הוא פרוסה שנחתכת מגוף תלת־ממדי על ידי שני מישורים מקבילים), וחישוב השטח התחום בין פרבולה וקו ישר.
בעיה שנפתרת באופן בלעדי במתודה היא חישוב הנפח של פרסה גלילית (cylindrical hoof), תוצאה שמופיעה מחדש כמשפט 17 בעבודתו של קפלר Stereometria.
במספר דפים של המתודה לא נעשה שימוש על ידי המחבר של הפלימפססט ולכן הם עדיין אבודים. מרפרנסים לספר של מתמטיקאים אחרים עולה, כי בין הדפים האבודים הללו ישנה תוצאה על הנפח של הגוף שנוצר על ידי החיתוך של שני גלילים.
שטח של פרבולה
כדי להסביר את השיטה של ארכימדס במונחים של ימינו, נוח לעשות שימוש במעט גאומטריה קרטזית, אף על פי שזאת לא הייתה קיימת בזמנו של ארכימדס. הרעיון של ארכימדס הוא להיעזר בחוק המנוף כדי לקבוע את השטחים של צורות ממרכזי המסה הידועים של צורות אחרות. הדוגמה הפשוטה ביותר להדגמה בשפה מודרנית היא זו של שטח הפרבולה. ארכימדס נעזר בשיטה אלגנטית יותר, אך בשפה מודרנית, מטרת השיטה שלו היא לחשב את האינטגרל:
תוצאה שניתן לבדוק בקלות בעזרת חשבון אינטגרלי אלמנטרי.
הרעיון של ארכימדס הוא לאזן מכנית את הפרבולה (האזור בעל השפה העקומה עליו עושים אינטגרציה) עם משולש מסוים שעשוי מאותו חומר. הפרבולה היא האזור במישור x-y בין ציר ה-x והעקום y = x2 כש-x משתנה בין 0 ל-1. המשולש הוא האזור במישור x-y בין ציר ה-x והקו y = x, גם כאשר x משתנה בין 0 ל-1.
כעת נחתוך את הפרבולה והמשולש לפרוסות אנכיות, אחת לכל ערך של x. נדמיין כעת שציר ה-x הוא מנוף, עם נקודת משען ב-x =0. חוק המנוף קובע ששני עצמים בצדדים מנוגדים של נקודת המשען יימצאו בשיווי משקל אם כל אחד מפעיל אותו מומנט על המנוף, כאשר המומנט שמפעיל עצם שווה למסתו המוכפלת במרחק של העצם מנקודת המשען. בעבור כל ערך של x, לפרוסה של המשולש במיקום x יש מסה ששווה לגובהה x, והיא בעלת מרחק x מנקודת המשען; לכן היא תאזן את הפרוסה המתאימה של הפרבולה (בעלת גובה x2) אם זו תוזז לנקודה x = −1, כלומר למרחק 1 מצדה השני של נקודת המשען.
כיוון שכל זוג כזה של פרוסות נמצא בשיווי משקל, הזזת הפרבולה כולה ל-x = −1 תאזן באופן מושלם את המשולש. זה אומר שאם הפרבולה המקורית נתלית על ידי חבל על נקודה x = −1 (כך שכל המסה של הפרבולה נשענת על נקודה זאת), היא תאזן את המשולש היושב בין x = 0 ו- x = 1.
מרכז המסה של משולש ניתן לקביעה בקלות באמצעות השיטה הבאה, שגם היא הודות לארכימדס. אם קו תיכון משורטט מכל קודקוד של המשולש לצלע שמולו E, המשולש יתאזן על נקודת מפגש התיכונים, אם מתייחסים אליה כנקודת משען. הסיבה לכך היא שאם המשולש מחולק לפרוסות קוויות אינפיניטסימליות המקבילות ל-E, אזי לכל פרוסה יש אורכים שווים משני צידי התיכון, כך שהאיזון נובע מהסימטריה. ניתן להכיל את הטיעון הזה על כל אחד מהתיכונים ולקבל שמרכז הכובד של המשולש חייב להימצא על כל התיכונים - כלומר בנקודת המפגש שלהם. ניתן להפוך את הטיעון הזה לריגורוזי על ידי שיטת המיצוי באמצעות התייחסות למלבנים אינפיניטסימלים, וזה מה שארכימדס עושה בעל שיווי משקל של שטחים מישוריים.
לכן מרכז המסה של המשולש הוא בנקודת מפגש התיכונים. בעבור המשולש שבשאלה, תיכון אחד הוא הקו y = x/2, בעוד התיכון השני הוא הקו y = 1 − x. באמצעות פתירת המשוואות האלו, ניתן לראות שנקודת החיתוך של התיכונים היא בעלת שיעור x ששווה x = 2/3, כך שהאפקט הכולל של המשולש על המנוף הוא כאילו המסה כולה של המשולש הייתה מושכת מטה (או נתלית על) בנקודה זו. המומנט הכולל שיוצר המשולש הוא שטחו, 1/2, כפול המרחק 2/3 של מרכז המסה שלו מנקודת המשען ב-x = 0. מומנט זה של 1/3 מאזן את הפרבולה, שהיא במרחק 1 (בצד השני) מנקודת המשען. לכן, השטח של הפרבולה חייב להיות שווה 1/3 כדי ליצור את המומנט המנוגד.
ניתן להיעזר בסוג זה של שיטה כדי למצוא את השטח של מקטע שרירותי של פרבולה, ובטיעונים דומים ניתן לעשות שימוש כדי למצוא האינטגרל של כל חזקה של x, אף על פי שחישוב זה בעבור חזקות גבוהות יותר הופך למסובך ללא רישום אלגברי. ארכימדס הרחיק לכת עד חישוב האינטגרל של x3, בו הוא נעזר כדי למצוא את מרכז המסה של ההמיספירה (חצי כדור), ובעבודה אחרת, את מרכז המסה של הפרבולה.
הטענה הראשונה בפלימפססט
נתייחס אל הפרבולה שבאיור משמאל. ניקח שתי נקודות על הפרבולה ונקרא להם A ו- B.
נניח הקטע הישר AC מקביל לציר הסימטריה של הפרבולה. לאחר מכן נניח שהקטע הישר BC נח על ישר שמשיק לפרבולה בנקודה B.
הטענה הראשונה קובעת:
שטח המשולש ABC הוא בדיוק שלוש פעמים השטח החתום על ידי הפרבולה והמיתר AB.
תהי D נקודת האמצע של AC. נבנה קטע ישר JB דרך D, כך שהמרחק מ-J ל-D שווה למרחק מ-B ל-D. נחשוב על הקטע JB כ-"מנוף" ועל D כנקודת המשען שלו. כפי שארכימדס הראה מקודם, מרכז הכובד של המשולש הוא בנקודה I על ה-"מנוף" כך ש-DI :DB = 1:3. לפיכך, מספיק להראות שאם כל השקל של המשולש היה נח על I והמשקל כולו של המקטע הפרבולי היה נח על J, המנוף היה בשיווי משקל.
נתייחס כעת לפרוסה אינפיניטסימלית של המשולש הניתנת על ידי הקטע הישר HE, כאשר הנקודה H נחה על BC, הנקודה E נחה על AB, ו-HE מקביל לציר הסימטריה של הפרבולה. נקרא לנקודת החיתוך של HE והפרבולה F ולנקודת החיתוך של HE והמנוף G. כדי להוכיח את הטענה יש להראות שאם המשקל של החתך HE נח ב-G והמשקל של החתך EF של המקטע הפרבולי נח ב-J, אז המנוף נמצא בשיווי משקל. במילים אחרות, מספיק להראות ש-EF :GD = EH :JD. פרופורציה גאומטרית זו של הפרבולה מוכחת ריגורוזית על ידי ארכימדס בהתבסס על ההגדרה הגאומטרית של הפרבולה, וניתן לקבל אותה בצורה מודרנית גם כהשלכה של משוואת הפרבולה.
מ.ש.ל
נפח הכדור
שוב, כדי לשפוך אור על השיטה המכנית של ארכימדס, נוח לעשות שימוש במעט גאומטריה קרטזית. אם כדור ברדיוס 1 ממוקם כך שמרכזו בנקודה x = 1, רדיוס החתך הרוחבי \rho_S של הכדור עבור כל x בין 0 ל-2 ניתן בנוסחה הבאה (שניתן לקבלה על ידי משפט פיתגורס):
המסה של חתך הרוחב הזה היא (למטרת שקילה על מאוזני מנוף) פרופורציונלית לשטח שלו:
ארכימדס לאחר מכן סובב את התחום המישורי שבין y = 0 ל- y = x (על מישור ה-x-y) מסביב לציר ה-x, כך שנוצר חרוט. חתך הרחוב של החרוט הזה הוא מעגל ברדיוס \rho_C:
והשטח של החתך הזה הוא:
כך שאם פרוסות של החרוט ושל הכדור נשקלות יחד, שטח החתך הכולל (וגם המשקל שלהם) שלהם שווה ל-:
אם שתי הפרוסות ממוקמות יחדיו במרחק 1 מנקודת המשען, המשקל הכולל שלהם יתאזן במדויק על ידי מעגל ששטחו 2\pi הממוקם במרחק x מנקודת המשען מצדה השני. זה אומר שהחרוט והכדור יחדיו יימצאו בשיווי משקל עם גליל מן הצד השני של נקודת המשען.
על מנת שהפרוסות יאזנו את זו של הגליל שהוגדר מקודם, כל פרוסה של הכדור והחרוט צריכה להיתלות במרחק 1 מנקודת המשען, כך שהמומנט שייווצר יהיה פרופורציונלי לשטחם המשותף (או לחלופין לסכום הנפחים של שתי הפרוסות האינפיניטסימליות), בעוד שכפי שהוסבר מקודם הפרוסה המתאימה של הגליל צריכה להיות במרחק x מנקודת המשען. כיוון ש-x נע בין 0 ל-2, מרכז הכובד של הגליל יהיה במרחק 1 מנקודת המשען, כך שניתן להתייחס לכל המשקל של הגליל כאילו הוא פועל בנקודה x = -1. תנאי שיווי המשקל מבטיח שנפח החרוט ועוד נפח הכדור שווה לנפח הגליל.
נפח הגליל שווה לשטח הבסיס שלו, 2\pi, כפול הגובה, שהוא 2, שזה שווה 4\pi. ארכימדס יכל למצוא גם את נפח החרוט באמצעות השיטה המכנית, כיוון שבמונחים מודרניים, האינטגרל שצריך לחשב הוא בדיוק כמו זה שצריך לחשב כדי למצוא את שטח הפרבולה. נפח החרוט הוא לכן 1/3 ממכפלת שטח הבסיס שלו בגובה שלו. בסיס החרוט הוא מעגל ברדיוס 2, ששטחו 4\pi, בעוד הגובה הוא 2, כך שנפח החרוט הוא 8\pi/3. החסרת נפח החרוט מנפח הגליל נותנת את נפח הכדור:
התלות של הנפח ברדיוס היא ברורה מאליו משיקולי סקלות, אף על פי שגם את זה לא היה קל להפוך לריגורוזי באותה תקופה. השיטה הזאת מניבה את הנוסחה המוכרת לנפח הכדור. באמצעות אנליזה ממדית ליניארית ארכימדס הרחיב בקלות את התוצאה לנפח לספרואידים.
הטיעון של ארכימדס כמעט זהה לטיעון לעיל, אבל לגליל שלו יש רדיוס גדול יותר, כך שהחרוט והכדור נתלים במרחק גדול יותר מנקודת המשען. הוא החשיב את הטיעון הזה להישגו הגדול ביותר, וביקש שאיור של כדור, חרוט וגליל בשיווי משקל ייחרט על מצבתו.
שטח הפנים של הכדור
ארכימדס טוען שהנפח הכולל של הכדור שווה לנפחו של חרוט אשר לבסיס שלו יש אותו שטח כמו לפני הכדור וגובהו כאורך הרדיוס של הכדור. קו חשיבה זה מקביל לזה שהוא הציג ב-"מדידה של המעגל", בו הוא טוען ששטח המעגל שווה לזה של משולש ישר-זווית שניצב אחד שלו הוא רדיוס המעגל והניצב השני שלו הוא היקף המעגל. עם זאת, הכללת צורת החשיבה לתלת-ממד דורשת בסיס ריגורוזי חזק יותר, וארכימדס מוכיח שהקבלה זו תקפה בעל הכדור והגליל.
כיוון שארכימדס כבר הוכיח בעזרת שימוש במנופים שנפח הכדור הוא, וכיוון שנפח החרוט עם שטח בסיס S וגובה r הוא , נובע איפוא ששטח הפנים של הכדור חייב להיות שווה 4\pi r^2, או "ארבע פעמים שטח המעגל הגדול ביותר שלו".
צורות עקמומיות עם נפחים רציונליים
אחד הדברים המדהימים שארכימדס עושה בספרו השיטה הוא למצוא צורות המוגדרות על ידי חיתוכים של גלילים, אשר נפחם לא מערב את הקבוע π, אף על פי שלצורות יש גבולות עקמומיים. זוהי נקודה מרכזית בחקירה; ניתן לרבע צורות עקמומיות מסוימות בעזרת סרגל ומחוגה, כך שיש יחסים רציונליים לא טריוויאליים בין הנפחים המוגדרים על ידי חיתוכים של גופים גאומטריים (גם אם כל אחד מהגופים בנפרד מגדיר נפח שערכו טרנסצנדנטי).
ארכימדס מביא כדוגמה את הבעיה של חישוב הנפח של הגוף הנוצר על ידי חיתוך שני גלילים עם אותו רדיוס המוצבים בזווית ישרה אחד יחסית לשני. זהו גוף מקורי שהתוצאה לחישוב נפחו לא מובאת באף אחד מהחיבורים האחרים של ארכימדס, ושמהווה דוגמה יפה לשילוב בין דמיון ויזואלי והכלים של החשבון האינטגרלי. הגוף כשלעצמו הוא מקרה פרטי של Steinmetz solid, שארכימדס מצא את נפחו במקרה הדו-גלילי.
הגוף שהוא מביא הוא למעשה החיתוך של שני גלילים בעלי רדיוס 1 שמשוואותיהם הן:, כך שהתחום (x, y, z) במרחב התלת־ממדי שמוכל בו מקיים:
אם נחתוך מהגוף פרוסות שמקבילות למישור ה- x-z, המשוואות של הגלילים נותנות ו-, מה שאומר שעבור כל שיעור y הפרוסה שתתקבל היא ריבוע במישור ה-x-z עם אורך צלע, על כן נפחו הכולל של הגוף הוא:
כאשר הנוסחה למקרה שרדיוסו של הגליל הוא r היא כמובן.
תהליך חישוב נפח הדו-גליל שתואר לעיל עושה שימוש בסימונים ומונחים מודרניים הלקוחים מן הגאומטריה האנליטית של דקארט ומהחשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי של ניוטון ולייבניץ (בפרט הוא עושה שימוש בסימון האינטגרל \int), שלא התקיימו בזמנו של ארכימדס. כיוון ש-"השיטה" מכיל רק את התוצאה הסופית של נפח הדו-גליל ולא את הדרך, ניתן לשער שארכימדס חישב אותו בצורה ישירה וויזואלית יותר, תוך שימוש בגרסה גבולית של טכניקות גאומטריות מתוחכמות - בדומה לדרך שבה פתר בעיות אינטגרציה אחרות בחיבורו.
טענות אחרות בפלימפססט
סדרה של טענות גאומטריות מוכחות בפלימפססט באמצעות טיעונים דומים. משפט אחד קובע שמרכז הכובד של ההמיספירה (חצי כדור) ממוקם בנקודה הנמצאת 5/8 הדרך מהקוטב למרכז הכדור. בעיה זו ראויה לתשומת לב, שכן היא כרוכה בחישוב אינטגרל מעוקב. משפט חשוב אחר מספק תוצאה על הנפח הנחתך מגליל על ידי מישור מסוים (חישוב הנפח של cylindrical hoof), וקובע כי נפח החלק שנחתך הוא 1/6 מנפח המנסרה הריבועית החוסמת את הגליל.
יאקוב הנלה
פרידריך גוסטב יאקוב הנלה (בגרמנית:Friedrich Gustav Jakob Henle,  9 ביולי 1809 - 13 במאי 1885) היה רופא אנטומיסט ופתולוג יהודי גרמני, ערך מחקרים מיקרוסקופיים מקיפים שהפכו אותו לאחד מאבות ההיסטולוגיה, לצד קסאבייה בישה ואחרים. היה תלמידו של יוהנס מילר, והצטיין, בין היתר, בגילוי לולאת הנלה, יסוד מבני של הנפרון. הנלה כיהן כפרופסור באוניברסיטת ציריך ואחר כך באוניברסיטאות היידלברג וגטינגן. מסתו "Von den Miasmen und Kontagien " ("על זיהומים והידבקות") בישרה את תורת המחוללים הפתוגנים כגורמים של מחלות.
שנותיו הראשונות והתחלת הקריירה המדעית והאקדמית
הנלה למד רפואה באוניברסיטת היידלברג והחל מאוקטובר 1827 ב-אוניברסיטת בון. בסתיו של שנת 1829 הוא הצטרף לבורשנשפאט (איגוד סטודנטים) שפעל בבון. די מהר התאכזב מהתנהגותם של כמה מעמיתיו בלימודים, התנתק מהאגודה ומהאוניברסיטה ובאביב 1830 חזר לאוניברסיטת היידלברג מילר צירף אותו לנסיעה לפריז, בה הם פגשו את ז'ורז' קיווייה (1832-1769) ואת רנה דוטרושה (1847-1776). בז'רדן דה פלאנט וחקרו את האנטומיה ההשוואתית של הדגים. ב-4 באפריל 1832 קיבל הנלה בבון את דיפלומת הדוקטורט לרפואה כשעבודת הגמר שלו דנה בקרום האישון ועל כלי הדם של העין. במרץ 1833 עבר בברלין את הבחינה הממלכתית לרפואה ומיד התמנה לעוזר מחקר {"פרוסקטור") של יוהנס מילר בבית החולים שריטה. בשש שנות עבודתו זו  בברלין ערך הנלה מחקרים היסטולוגיים רבים בעזרת המיקרוסקופ  ופרסם הנלה יחד עם מילר שלוש מונוגרפיות אנטומיות על כמה מינים חדשים של בעלי חיים וכמו כן פרסם מאמרים רבים על מערכת הלימפה, על הרקמות האפיתליות השונות בגוף האדם, על מבנה השיער, היווצרות הליחה והמוגלה. באפריל 1833 התמנה לפרופסור לאנטומיה ולפיזיולוגיה באוניברסיטת ברלין. וב-1834 נבחר הנלה להיות פרוסקטור  במכון האנטומי של מילר.
על פיזור הרקמה האפיתלית בגוף האדם, על מבנה השיער והתפתחותו, על הפרשות הריריות והמוגלה וכו'. ב-1840 התמנה כפרופסור לאנטומיה באוניברסיטת ציריך וב-1844 נקרא הנלה להיידלברג כדי ללמד שם לא רק אנטומיה, אלא גם פיזיולוגיה ופתולוגיה. בתקופה זו כתב שישה כרכים לאנטומיה כללית כחלק מספר הלימוד המקיף של סמואל תונאס פון זומרינג שפורסם בלייפציג בשנים 1844-1841.
ב-1852 עבר הנלה לאוניברסיטת גטינגן, בה עמל על הוצאתו לאור של ספרו המקיף "ספר לימוד לאנטומיה השיטתית של האדם". הכרך הראשון פורסם ב-1855 והאחרון יצא לאור רק בשנת 1873. הספר היה אולי המקיף והמפורט בזמנו, והצטיין לא רק בתיאורים האנטומיים המדוקדקים אלא גם במספרם ואיכותם של האיורים שהעניקו תמונה מפורטת של כלי הדם, הקרומים הנסיוביים, הכליות, העיניים, הציפורניים, מערכת העצבים המרכזית וכו'. הנלה גילה שני מבנים בכליות: הלולאה והצינוריות הנושאים את שמו.
עם תגליותיו האנטומיות והפתולוגיות הנושאות את שמו נמנים:
יאקוב הנלה נפטר בגטינגן במאי 1885.
סיומת אינטרנט
לפי שיטת הקצאת כתובות האתרים באינטרנט, הכתובות מחולקות למתחמים (domain) המופרדים ביניהם על ידי נקודות. המתחם העיקרי, המופיע בצד ימין, מכונה סיומת אינטרנט או באנגלית Top-level Domain. סיומות אלו מוקצות על ידי ארגון ה-ICANN.
ישנם שני סוגים של סיומות אינטרנט: סיומות כלליות (gTLD) וסיומות מדינה (ccTLD). סיומות מדינה הן בעלות שתי אותיות, וסיומות כלליות הן בעלות שלוש אותיות או יותר. מבין הסיומות הכלליות ישנן כאלה שבשימוש בינלאומי ומנוהלות באופן חופשי ואחרות שנמצאות בשליטת הממשל של ארצות הברית.
סיומות גנריות
לאחר הגאות בשימוש באינטרנט בשנות ה-90 נוצר מחסור בכתובות לאתרים בסיומות הכלליות. כמו כן נוצר צורך לבדל סוגי אתרים שלא התאימו לשלוש הקטגוריות של com, org ו-net. לדוגמה: אתרים אישיים של אנשים פרטיים. כתוצאה מכך הוקצו בשנת 2000 שבע סיומות חדשות: סיומות נוספות שנפתחו במשך השנים:
תהליך פתיחת הסיומות החדשות
התהליך של הוספת סיומות אינטרנט כלליות חדשות המשיך לעורר דיונים וסערות רבות בארגון האינטרנט הבין-לאומי (ICANN), ובמשך מספר שנים החל תהליך של הוספת סיומות נוספות למרחב האינטרנט.
בשנת 2005 הושקה הסיומות הראשונה שסימלה תחום של אזור (לא מדינה ולא סיומת גנרית) - לאיחוד האירופי eu. וב-2007 נוספה הסיומת התואמת לאסיה: asia.
כחלק מתהליך פתיחת סיומות חדשות ב-2012 החל תהליך דמוי מכרז, של הגשת בקשות לקבלת זכות לפתיחת סיומות גנריות חדשות. עלות הגשת הבקשה בלבד עמדה על 185,000 דולר ארצות הברית, וכן נדרשה השקעה של מאות אלפי דולרים נוספים, בהכנת תוכניות עסקיות ומשפטיות לכל מי שביקש לרשום סיומת. העלות המוערכת להתמודדות על סיומת עמדה על כחצי מיליון דולר, כאשר לא היו הגשות כפולות של גורמים שונים לאותה סיומת (אז, עלו המבקשים החופפים למכרז של כל המרבה במחיר). תהליך פתיחת הסיומות החדשות כלל כמה סוגי בקשות: סיומות גנריות (כלליות), סיומות למותגים (brand.), סיומות גאוגרפיות (ערים, אזורים וכדומה), סיומות בשפות שונות מאנגלית (IDN's) - שכלל מספר עשרות של בקשות ב-10 שפות שונות - סינית, ערבית, רוסית, הינדי, גרמנית, קוריאנית, יפנית, בולגרית, תאי ועברית.
בסך הכל הוגשו מעל ל-2,000 בקשות, ומתוכן ייפתחו כ-1,400 סיומות חדשות בכל הקטגוריות הנ"ל. תהליך פתיחת הסיומות החל בפועל בנובמבר 2013 ויימשך כשנתיים.
סיומות גנריות בשימוש הממשל של ארצות הברית
האינטרנט החל כיוזמה של הממשל האמריקאי. מסיבה זו מנגנון הכתובות נוצר במקור רק לשימוש אתרים בארצות הברית. לכן, הממשל האמריקאי עושה שימוש בסיומות אינטרנט גנריות לצרכיו. לארצות הברית יש סיומת משלה (us.) אבל נעשה בה שימוש מועט יחסית.
הסיומות הללו הן:
סיומות מדינה
לכל מדינה מוקצית סיומת משלה לפי הסימול הסטנדרטי של שתי אותיות לטיניות של אותה מדינה (תקן בין-לאומי ISO 3166-1). אתרים בארצות הברית, מייסדת האינטרנט, פטורים מסיומת זו (אף על פי שהסיומת "us." שמורה למדינה זאת).
יש 244 סיומות אינטרנט כאלו (הרשימה המלאה, למטה) חלקן בשימוש מאוד נרחב ואילו חלקן מוקצה למדינות ושטחים אוטונומיים חסרי תושבים (לדוגמה: io. שמוקצה לטריטוריות הבריטיות באוקיינוס ההודי, קבוצת איים שמאוכלסים רק על ידי בסיס אמריקאי יחיד).
כל הכתובות מתחת לסיומת המדינה מנוהלות על ידי הממשלה או איגוד האינטרנט המקומי באותה המדינה. בכל מדינה יש מדיניות שונה של הקצאה כתובות ואילו אתרים יכולים להרשם מתחת. בקנדה, בבולגריה, בצרפת, בנורווגיה ובפורטוגל למשל, רק אזרחי המדינה יכולים לרשום אתרים בסיומת שלה (ca. בקנדה, bg. בבולגריה, fr. בצרפת, no. בנורווגיה ו-pt. בפורטוגל). רק אזרחי איטליה ומדינות האיחוד האירופי רשאים לקנות מתחמים עם הסיומת it. איטליה. מדינות אחרות לעומת זאת מרשות לכל אדם לרשום כתובת וכך נוצר מצב שבמדינות שלהן סיומות פשוטות או בעלות משמעות מיוחדת (לדוגמה: טונגה - to., טובאלו - tv. או איי קוקוס - cc.) נרשמים אתרים שאין להם קשר למדינה (לדוגמה go.to) והקצאת הסיומות הופכת להיות מקור הכנסה כספי למדינה.
חלק מהמדינות מפעילות שמות מתחם משניים (second level domain) כגון co.il. או gov.il. בישראל. במדינות אחרות נרשמים האתרים השונים ישירות מתחת לסיומת המדינה (לדוגמה yahoo.fr בצרפת).
יש מספר יוצאי דופן למדינות בעלות סיומת ששונה מהתקן הבינלאומי. ביניהם הסיומת su. שהייתה שייכת לברית המועצות, שהתפרקה, ומדינות שאימצו שמות לא תקניים כגון בריטניה, המשתמשת ב-uk במקום ב-gb.
יחסי פרגוואי–שווייץ
יחסי פרגוואי–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של פרגוואי לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
בין הרפובליקה של פרגוואי לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של פרגוואי לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים טובים, חמים וידידותיים אך אינם אינטנסיביים ואין במסגרתם שיתופי פעולה רבים.
שווייץ פתחה לראשונה קונסוליה באסונסיון בשנת 1887 ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1892. שווייץ פתחה שגרירות באסונסיון בשנת 1968. השגרירות השווייצרית באסונסיון נסגרה בפברואר 2016 ומאז האינטרסים השווייצרים בפרגוואי מיוצגים על ידי השגרירות השווייצרית במונטווידאו, בירת אורוגוואי. השגרירות הוחלפה בקונסוליה כללית.
יחסים כלכליים
היחסים הכלכליים שבין שווייץ לפרגוואי הם יחסים כלכליים צנועים. רוב הייבוא השווייצרי מפרגוואי הוא של מוצרים חקלאיים, אבני חן ומתכות יקרות. ישנם מגעים לחתימה על הסכם סחר חופשי בין פרגוואי לבין איגוד הסחר החופשי האירופי בו חברה שווייץ לצד נורווגיה, איסלנד וליכטנשטיין.
שווייצרים בפרגוואי
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בפרגוואי יותר מאלף ארבע מאות אזרחים שווייצרים.
הירי בנמל התעופה פורט לודרדייל
הירי בנמל התעופה פורט לודרדייל התרחש ב-6 בינואר 2017 בנמל התעופה הבינלאומי פורט לודרדייל-הוליווד שבפלורידה, ארצות הברית. כתוצאה מהירי נרצחו חמישה אנשים ונפצעו שישה נוספים. היורה נלקח למעצר.
הפיגוע
סמוך לשעה 12:55 פתח היורה באש מאקדח חצי אוטומטי במסוף איסוף המזוודות שבטרמינל 2 של נמל התעופה, שמארח את חברות התעופה דלתא איירליינס ואייר קנדה.
משרד השריף המקומי דיווח כי חמישה אנשים נרצחו מהירי ושמונה נפצעו, אך בהמשך התברר כי מהירי נפצעו שישה אנשים, כששלושה מהם במצב קריטי. השריף המקומי ציין כי כוחות הביטחון לא פתחו באש והיורה נעצר ללא התנגדות. תבהלה נוספת נוצרה כאשר הגיעו דיווחים על ירי נוסף בנמל התעופה, דיווחים שהתבררו כשגויים.
ארי פליישר, דובר הבית הלבן בעבר, נכח בנמל התעופה בעת הירי וצייץ בחשבון הטוויטר שלו: "נורו יריות. כולם רצים".
היורה
היורה זוהה כאסטבן סנטיאגו-רויס (נולד ב-16 במרץ 1990), תושב אלסקה בן 26, איש צבא, והוא נעצר מיד לאחר הירי.
הוא הגיע לפלורידה מנמל התעופה שבאנקורג', קנדה על טיסה של חברת דלתא איירליינס, עם קונקשיין בנמל התעופה שבמחוז הנפין, מינסוטה, ארצות הברית. החוקרים טענו כי סנטיאגו הביא איתו במטענו אקדח עליו הצהיר, וטען אותו בשירותי נמל התעופה טרם הירי. לפי גורמי אכיפת חוק, הוא קנה אקדח וקליעים בעבר, אך לא ידוע האם מדובר באלה שבהם השתמש במתקפה. לפי הדיווחים סנטיאגו נשא בזמן המתקפה תעודה צבאית.
סנטיאגו נולד בניו ג'רזי, ושנתיים לאחר מכן עבר לפוארטו ריקו. ב-4 בדצמבר 2007 הוא הצטרף למשמר הלאומי של פוארטו ריקו, ושירת בעיראק במהלך מלחמת עיראק מה-23 באפריל 2010 עד ה-19 בפברואר 2011 כמהנדס קרבי. לאחר מכן שירת במשמר הלאומי של אלסקה מה-21 בנובמבר 2014 ועד ששוחרר בחודש אוגוסט 2016 בשל אי התאמה מקצועית. הוא היה בדרגת טוראי ראשון וזכה בעשרה עיטורים במהלך שירותו הצבאי. לדברי בני משפחתו, הוא השתגע לאחר שירותו בעיראק, וטופל בשל מספר תקריות. גורמים פדרליים רשמיים אושרו כי הוא טופל בשל בעיות בבריאות הנפש.
לינדרט אוברדוין
לינדרט אוברדוין (בהולנדית: Leendert Overduin; 21 או 22 בדצמבר 1900 – 17 ביולי 1976) היה כומר של הכנסייה הרפורמית בהולנד (Reformed Church in Restored Dependency) וחסיד אומות העולם שסייע בהצלת יהודים במהלך השואה בהולנד.
אוברדוין היה כומר באנסחדה ובמהלך מלחמת העולם השנייה הפך למנהיג ארגון סיוע לאזרחים יהודים. לאחר המלחמה התמסר לסיוע לילדיהם של הורים שהיו מעורבים במפלגה הנאצית ההולנדית.
מחאה ציבורית נגד הכיבוש הגרמני של הולנד כללה ניתוק כבלי טלפון. עקב פעולה זו, פשטו הגרמנים על אזור טוונטה באנסחדה ב-13 בספטמבר 1941. 105 גברים יהודים מעיירות שונות בטוונטה רוכזו והועברו למאוטהאוזן. שלושה אנשים שאלו את אוברדוין אם הם יכולים להתחבא בביתו. אוברדוין הסכים והקבוצה גדלה במהירות. הוא לא יכול היה להסתיר את כולם בביתו וחיפש מקומות מסתור אחרים. זו הייתה תחילתה של "קבוצת אוברדוין", קבוצת התנגדות כחלק מהמחתרת ההולנדית, שבתוך שנה כללה 50 אנשים שהצילו לפחות אלף יהודים.
ב-10 ביולי 1973 הוכרז אוברדיון כחסיד אומות העולם.
בשנת 2021 נעשה סרט תיעודי על אוברדוין שבוים על ידי וילי ברנדס וקארס בילסטרה (Cars Bijlstra).
מעצרו
אוברדוין נעצר בסתיו 1942 אך הוא שוחרר בזכות שוטר באנחסדה. ב-1943 נעצר שוב ונכלא לתשעה חודשים. לאחר גזר הדין, הוא הסתתר והמשיך בעבודתו למען מסתתרים תחת השם הבדוי Ten Kate. בתום המלחמה אוברדוין נעצר שוב. הוא הצליח להימלט, ובכך התחמק מהטבח שבוצע ב-31 במרץ 1945 על ידי האיינזנצקומנדו של אס דה.
לאחר המלחמה פעל אוברדוין למען יחס הוגן כלפי חברי המפלגה הנאצית ההולנדית הנרדפים.
בשנת 1950 הפך אוברדוין ליו"ר הקרן לטיפול במשפחה. חמש שנים מאוחר יותר הוא קיבל את תפקיד הכומר המטפל בלונקר.
ב-1953 התחתן עם זוואנצ'יה ריינצ'יה טר הייחה.
אנשי אמונה אבדו
אַנְשֵׁי אֱמוּנָה אָבָדוּ (בחלק מהנוסחאות: אנשי אמנה אבדו) הוא פיוט סליחות שנאמר בקהילות רבות, בדרך כלל, בנעימת תחנון ושברון לב. הפיוט חובר על ידי מחבר לא ידוע. הפיוט התחבר כנראה במאות הראשונות שלאחר חורבן הבית, והוא דומה בסגנונו לפיוטי סליחות פשוטים נוספים שנראה שאף הם קדומים, כמו תמהנו מרעות ותנות צרות לא נוכל.
ידועות סליחות רבות המעבדות סליחה קדומה זו ומבוססות עליה, לדוגמה, בסידור רס"ג מופיעות בנוסף לסליחה זו הסליחות המחורזות "אבדו אנשי אמנה" ו"אנשי אמונה נעלמו מדורות".
מבנה הפיוט
כל משפט מורכב משתי צלעיות של שלש מילים האחת, כאשר בין הצלעיות תקבולת משלימה. האותיות הראשונות בכל צלע בפיוט יוצרות אקרוסטיכון אלפביתי.
כדרכם של הפיוטים הקדומים, הפיוט אינו מחורז, אך ניכרות בו לעיתים חריזות מקומיות המקשטות את השיר.