cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סיידו קייטה
קריירת מועדונים
בעונה הבאה, עקב היעדרותו מפציעה של אנדרס אינייסטה, תפס קייטה מקום קבע בהרכב. באוגוסט שיחק במשחקי הסופר קאפ הספרדי והאירופי, בהם קבוצתו זכתה. כבר במחזור הליגה הראשון כבש שער לרשתה של ספורטינג חיחון, ובאוקטובר הבקיע שלושער ובישל שער נוסף מול ריאל סרגוסה. מתחילת העונה ועד דצמבר הבקיע בסך הכול 6 שערי ליגה ב-15 הופעות. גם בהמשך העונה היה קייטה שחקן קבוע בחוליית הקישור של ברצלונה, לרוב לצדו של צ'אבי. קייטה עזר לקבוצה לזכות באליפות הליגה שנה שנייה ברציפות ולהעפיל עד לחצי גמר ליגת האלופות.
ב-8 ביולי 2012, עבר לדליאן ארבין מהליגה הסינית.
ב-30 בינואר 2014 חתם קייטה בולנסיה הספרדית. ב-5 ביוני 2014 חתם לעונה אחת ברומא.
נבחרת מאלי
בטורניר שנערך שנתיים לאחר מכן נכלל קייטה פעם נוספת בסגל נבחרתו. במשחק נגד נבחרת אנגולה הבקיע צמד שעזר לקבוצתו לחזור מפיגור 0–4 לתיקו 4-4. גם בטורניר זה הודחה נבחרת מאלי בשלב הבתים.
יחסי טורקמניסטן–קרואטיה
יחסי טורקמניסטן-קרואטיה הם יחסי החוץ שבין קרואטיה לבין טורקמניסטן. שתי המדינות הן חברות רשמיות של הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה ושל האו"ם.
לאף מדינה אין שגריר תושב. קרואטיה מיוצגת בטורקמניסטן דרך שגרירותה באנקרה, בירת טורקיה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים כוננו ב-2 ביולי 1996. שיתוף הפעולה בין המדינות החל בפגישה של נשיא טורקמניסטן גורבנגולי ברדימוחמדוב ונשיא קרואטיה סטייפן מסיץ', שנערכה בספטמבר 2007 בניו יורק, כחלק מהכנס ה-62 של העצרת הכללית של האו"ם. הדיאלוג בין שתי המדינות נמשך גם בישיבת נשיאי שתי המדינות באפריל 2008 בבוקרשט, בפסגת נאט"ו.
ביקורים מדרג גבוה
הביקור הרשמי של נשיא הרפובליקה של קרואטיה סטייפן מסיץ' בטורקמניסטן התקיים ביולי 2008, הביקור הרשמי של נשיא טורקמניסטן גורבנגולי ברדימוחמדוב ברפובליקה של קרואטיה נערך ביוני 2009, וביקור המדינה של נשיא קרואטיה איוו יוסיפוביץ' בטורקמניסטן התקיים באפריל 2014.
רג'ב
רַגַּ'בּ בערבית:(رَجَب) הוא החודש השביעי בלוח השנה המוסלמי.
הנביא מוחמד טען כי מי שצם בחודש זה ישתה ממעיין החיים בגן עדן. מוסלמים אדוקים צמים ביום שישי הראשון בחודש רג'ב.
בוניפקיוס השמיני
בוניפקיוס השמיני (או "בוניפציוס השמיני" או "בוניפצ'יוס השמיני", בלטינית: Bonifacius VIII; 1235 – 11 באוקטובר 1303) היה אפיפיור מ-24 בדצמבר 1294 עד מותו.
ביוגרפיה
נולד בעיר אנאני בחבל לטיום שבאיטליה (מדרום מזרח לרומא), והוטבל בשם בנדטו גאטאני. ב-1294 שכנע את קודמו, סלסטינוס החמישי, להתפטר אחרי שכיהן כאפיפיור חמישה חודשים בלבד. בוניפקיוס נבחר לאפיפיור במקומו וכדי להבטיח שלא יחזור כלא את סלסטינוס בטירת פומון. באותה שנה נכנס פיליפ הרביעי מלך צרפת עם צבאו לחבל גסקוניה (בדרום מערב צרפת) שהיה בידי האנגלים, ואדוארד הראשון מלך אנגליה הכריז מלחמה על צרפת. כדי לממן את הוצאות המלחמה הטילו שני המלכים מיסים על רכושה ואנשיה של הכנסייה. ראשי הכנסייה בצרפת פנו לעזרת בוניפקיוס השמיני שהטיל צו האוסר על מיסוי הכנסייה ללא הסכמתו של האפיפיור (פברואר 1296). בתגובה, גירש פיליפ הרביעי מצרפת את נציגי האפיפיור. בספטמבר של אותה שנה ריכך בוניפקיוס השמיני את עמדתו, ושני המלכים הסכימו שישמש בורר בסכסוך ביניהם.
בוניפקיוס השמיני הכריז על 1300 כשנת יובל. המונים מלאו את רחובותיה של רומא, הכנסייה זכתה בהכנסות ממכירת מזון, והאפיפיור היה בשיאו. אך ב-1301 פרץ ריב בין עוזריו של פיליפ הרביעי לבין נציג האפיפיור בצרפת, שהועמד למשפט באשמת המרדה ונכלא. בוניפקיוס דרש לשחררו מיד, והטיל צו האוסר על השלטון החילוני לשפוט איש כנסייה (דצמבר 1301). ב-11 בפברואר 1302 הועלתה איגרתו של האפיפיור בלהבות בפריז בנוכחותו של פיליפ הרביעי. המלך זימן לראשונה את אספת המעמדות הצרפתית (האצולה, הכמורה והמעמד הבינוני) שהודיעו לאפיפיור בכתב, כל אחד בנפרד, כי הם תומכים בשלטון החילוני. בתגובה, פרסם בוניפקיוס השמיני את איגרתו "אחת קדושה" שבה טען לעליונות האפיפיור על כל שלטון חילוני (אוקטובר 1302).
במרץ וביוני 1303 זימן פיליפ הרביעי את מועצתו שהכריזה על בוניפקיוס השמיני כעריץ מושחת, ודרשה את פיטוריו על ידי מועצת הכנסייה ברומא. האפיפיור טען כי הוא בלבד מוסמך לכנס את מועצת הכנסייה, והוציא צו נידוי נגד מלך צרפת. אך לפני שסיפק בידו לעשות דבר, בספטמבר 1303 השתלטו אלפיים שכירי חרב של פיליפ הרביעי על ארמון האפיפיור בעיר מולדתו אנאני (בעת ששהה שם, ככל הנראה, לשם חופשה), והחזיקו אותו שם במעצר. אנשי אנאני, בעזרתם של 400 פרשים, שחררו אותו ממעצר והביאו אותו אל הוותיקן ברומא, שם נפטר כתוצאה ממחלה באוקטובר 1303. לאחר מותו נבחר בנדיקטוס האחד עשר כמחליפו לאפיפיור.
אריות כיס
אריות כיס (שם מדעי: Thylacoleonidae) היא משפחה נכחדת של כיסאים אוסטרלים מסדרת הקנגוראים שהיו קרוביו הרחוקים של הקואלה. הם חיו באוליגוקן עד לפליסטוקן לפני 25 מיליון שנה עד לפני 46,000 שנה.
יצורים אלה היו ברובם טורפים, על פי מבנה שיניהם. הגדול שבהם - אריה הכיס מהמין Thylacoleo carnifex, הגיע למשקל של 160 ק"ג, בדומה לאריה, והיה בעל לסתות עם עוצמת נשיכה חזקה ביותר. ככל הנראה, מינים אלה תפקדו כטורפי העל של אוסטרליה, לצד כמה זוחלים גדולים כמו המגלניה ועוד לטאות כוח, הוונאמבי, והתנינים מתת-המשפחה מקוסוכיניים ובמידה פחותה יותר גם זאבי הכיס.
יצורים אלה נכחדו לאחר הפליסטוקן, ייתכן שבשל הכחדה אנושית מהאבוריג'ינים שהגיעו לאוסטרליה.
טיפולוגיה (ארכאולוגיה)
טיפולוגיה היא שיטה מקובלת למיון, לסיווג ולתיארוך של ממצאים ארכאולוגיים, הן כאלו שהתגלו בחפירות מסודרות והן ממצאים ארכאולוגיים אקראיים. פירושו של המונח הוא תורת המיון על פי טיפוס הממצא ותיארוכו היחסי (מוקדם או מאוחר יותר מממצאים אחרים).
בשיטה זו מפרידים בשלב ראשון של המיון בין קבוצות ממצאים שונות על פי מכנה משותף רחב. לדוגמה, מפרידים בין קערות חרס וקנקני חרס, או בין קערות זכוכית וקערות חרס. לאחר מכן ניתן לחלק כל קבוצה לתת-קבוצות. לדוגמה, קערות קטנות, בינוניות, או גדולות. דוגמה אחרת הממחישה את האפשרויות הרבות למיון פרטני היא חלוקה של קערות בעלות בסיס (או ידית, או שפה) נמוך, גבוה, רחב, צר, וכדומה. דוגמה נוספת ונפוצה למיון חפצים היא על פי שימושם, לדוגמה, קערות לעיבוד מזון, קערות להכנת מזון, קערות להגשת סוגים שונים של מזון, וכך הלאה. באופן זה ניתן להגיע עד לאב הטיפוס של ממצא מסוים.
התיארוך עצמו של הממצא הוא יחסי, בדרך כלל, ומתבצע על פי הנחות הגיוניות. כך, לדוגמה, ככל שהממצא מורכב ומשוכלל יותר, כך סביר להניח שמקורו בתקופה מאוחרת יותר, ומאידך, ככל שהממצא פשוט יותר ומורכב פחות, כך הוא מתוארך כקדום יותר.
הטיפולוגיה בוצעה לראשונה באמצע המאה ה-19 על ידי הארכאולוג הדני כריסטיאן יורגנסן תומסן (Thomsen). כבר אז נקבעה אופציית ההפרדה בין האיסוף להפקת המידע, שכן תומסן עצמו לא עסק בחפירות ארכאולוגיות, אלא בסידורם ומיונם במוזיאון בקופנהגן. בהיותו נומיסמט (חוקר מטבעות) בעל תפיסה נומיסמטית-כרונולוגית, השליך את תפיסתו זו על הממצאים: ראשית השתמשו באבן, אחריה בברונזה, אחר כך בברזל, וכן הלאה. הבסיס לפעולתו היא ההנחה שדברים מתפתחים בדרך אבולוציונית, מהפשוט למורכב.
קיים תיארוך ישיר (של החפץ עצמו) ותיארוך עקיף (על פי השלכה מחפץ שכבר תוארך). בנוסף, קיים תיארוך יחסי (הקובע מוקדם ומאוחר בקבוצה של חפצים) ותיארוך מוחלט (הקובע את תיארוכו המדויק והמוחלט של הממצא).
קביעת מוקדם ומאוחר על פי הטיפולוגיה, במנותק מן הסטרטיגרפיה נקראת גם סריאציה. בבסיסה עומדת ההנחה שחפצים הקרובים זה לזה בזמן יהיו גם דומים בצורתם (מכוניות, לדוגמה), שכן בפרקי זמן קצרים ההשתנות הטיפולוגית נמוכה; ממצאים הדומים ביותר זה לזה יהיו גם הקרובים ביותר בזמן.
הצהרת הון
הצהרת הון היא דיווח של תושב ישראל לרשות המיסים על הנכסים הנמצאים בבעלותו בתאריך מסוים.
הצהרת הון יש למלא רק לפי דרישה מפורשת של רשות המיסים, ובדרך כלל נדרשים להגישה מי שחייבים בהגשת דו"ח שנתי על הכנסות, כלומר עצמאים ובעלי חברות, וכן שכירים שהכנסתם עולה על סכום מסוים שנקבע בתקנות. לאחר הגשת הצהרת הון אחת, יידרש הנישום (אותו אדם שיש לו "תיק במס הכנסה") להגיש אחת לכל כמה שנים הצהרה נוספת. בנוסף, רשות המיסים נוהגת לדרוש הצהרת הון בכל מקרה של חשד להעלמת הכנסות.
מבנה הצהרת הון
ההצהרה היא דין וחשבון של יחיד, של בני זוג או משפחה, וכוללת דיווח מפורט על רכושו של הנישום, ובכלל זה: נכסים בבעלותו כמו דירה או מגרש, תוכניות חיסכון וניירות ערך, מזומנים, כלי רכב, תכולת הדירה, תכשיטים, יצירות אמנות, זכויות שיש לו בנכסים אחרים, וכדומה. במקביל, נרשמות בהצהרה כל התחייבויותיו של המגיש, ובכלל זה: התחייבויות כספיות לאנשים וחברות, משכנתאות וכל הלוואה שנטל ועליו להחזיר.
כל נכס או התחייבות אשר מדווחים בהצהרה, מוגשים בליווי מסמכים לאימות הרישום. כך למשל, מצורפים אישורי בנקים, קופות גמל, נסח דירה, או רישיון רכב וכדומה. לאימות פרטים יוצאי דופן, כמו מתנה בשווי גדול מהרגיל – יצורף מסמך המאמת את קבלת המתנה. מסיבה זו כדאי לשמור כל מסמך הנוגע לרכישת נכס או לקבלת הכנסה חריגה.
חשיבותה של הצהרת ההון
הבדיקה נעשית בדרך של השוואה בין הצהרות הון שהוגשו לאורך מספר שנים. עיקרה: האם הונו של הנישום גדל בצורה סבירה, התואמת את הדיווחים שהגיש בדו"חות השנתיים למס הכנסה, או שיש פער בלתי סביר. כך למשל מי שמצהיר פעם אחת על הון הכולל דירה אחת בבעלותו, ובהצהרה הבאה יצהיר על 4 דירות ומגרשים בבעלותו, בעוד הוא משתכר משכורת ממוצעת וכך הוא מדווח מדי שנה – ייראה הדבר בלתי סביר בעיני הבודק. אלא אם כן יצהיר הנישום על ירושה שקיבל, או נישואים עם מיליונר\ית וקבלת חזקה על נכסים כחוק.
פקיד השומה נעזר בבדיקותיו ב"טבלאות מחיה" המשקפות ממוצע של הוצאות מחיה התואמות למגיש ההצהרה. בנוסף נבדקים רישומים שונים המופיעים במאגרי מידע הנמצאים ברשות פקידי שומה: כמו מספר הנסיעות לחו"ל.
כאשר נראה לפקיד שומה כי הונו של הנישום גדל בצורה בלתי סבירה, והסבריו של הנישום לא הניחו את דעתו, הוא עלול להגיש לו דרישה לתשלום מס המשקף לדעתו את הגידול בהון. לעיתים קרובות נדמה לאזרח כי פקיד השומה נוהג בשרירות לב בעת הקביעה, וענייני שומות באים לדיון בבית המשפט. במקרים כאלה בדרך כלל מוטלת על הנישום חובה להוכיח כי דיווח כראוי על הכנסותיו וכי הפער בין שתי הצהרות ההון סביר.
מטרות נוספות
באמצעות הצהרת הון יכול פקיד השומה לבדוק מקורות הכנסה נוספים של הנישום. אם למשל יש לו 3 דירות, יש להניח כי הוא נהנה מהכנסות נוספות בגין השכרת דירה.
באמצעותה יכול פקיד השומה לאתר נכסים של צד ג'. אם למשל נרשמה הלוואה בסכום גבוה של צד ג' למגיש ההצהרה, יבדוק פקיד השומה את נכסיו לאמת את יכולתו להלוות סכומי כסף גדולים.
הצהרת הון ראשונה
הצהרת הון ראשונה, נדרשת בדרך כלל עם המעבר של אדם למעמד של נישום החייב בדיווח שנתי על הכנסותיו (פתיחת עסק עצמאי או הקמת חברה בע"מ). לאחר מכן יידרש אחת לכל כמה שנים להגיש הצהרת הון נוספת.
הצהרה ראשונה שקיבל הנישום, היא החשובה מכל ההצהרות הבאות, כיוון שהיא מהווה את הבסיס לכל הבדיקות שיבואו בשנים הבאות, ולכן מקפידים יועצי המס ורואי החשבון לסייע לנישומים לדקדק יותר ברישומי הצהרה זו ולא להחסיר כל דרך אפשרית למיצוי הרישום אשר ייטיב עמם.
המחלוקת סביב הצהרת הון
מעת לעת עולות הדרישות להחלתה של הצהרת הון על כל האזרחים במדינה, ואף נשמעות כוונות לעשות זאת כדי להגביר את הפיקוח על תנועות ההון ולהבטיח שקיפות הכנסותיו של כל אזרח בפני השלטונות. נכון להיום לא הוחלה תקנה כזו, בין היתר בגלל הקושי לאכוף אותה.
מנגד, בעיני רבים הצהרת ההון נחשבת כחדירה של השלטון לפרטיות האזרח. מילוי הדו"ח מהווה עבורם נטל ומועקה בזמן שהם נדרשים למלא אותו, וזאת עקב הצורך בחשיפה אישית כלפי מוסד ממשלתי ועיניים זרות.
צ'זארה זאוואטיני
צ'זארה זאוואטיני (באיטלקית: Cesare Zavattini; 20 בספטמבר 1902 – 13 באוקטובר 1989) היה תסריטאי איטלקי ואחד התאורטיקנים הראשונים והחשובים של תנועת הנאו-ריאליזם בקולנוע האיטלקי.
ביוגרפיה
צ'זארה זאוואטיני נולד בלוזארה, ליד רג'ו אמיליה שבצפון איטליה. בתחילה למד משפטים באוניברסיטת פארמה, אך בהמשך הקדיש את עצמו לכתיבה. בשנת 1930 הוא עבר למילאנו, ועבד עבור מו"ל הספרים והמגזין אנג'לו ריזולי. הוא החל לייצר סרטים בשנת 1934, זאוואטיני קיבל את התסריט הראשון שלו ואת וקרדיט על סיפור בשנת 1936. באותו זמן הוא כתב את העלילה של הקומיקס "סטורן נגד כדור הארץ" (1936-1937) עם פדריקו פדרוצ'י והמאייר ג'ובני סקולאריו ו"טופולינו" (1937-1946).
ב-1935 הוא פגש לראשונה את ויטוריו דה סיקה, מפגש שהוליד שותפות ארוכת שנים, בהן יצרו ביחד כעשרים סרטים, ביניהם יצירות המופת:
בשנת 1952, זאוואטיני נתן ריאיון למגזין הסרטים האיטלקי "Magazine 2", שפורסם בשם "כמה רעיונות בקולנוע". שלוש עשרה הנקודות שמנה זאוואטיני בראיון נחשבות למניפסט של הנאו-ריאליזם האיטלקי.
זאוואטיני הגדיר את עקרונות התנועה הנאו ריאליסטית כך:
בניסיונו היחיד בהוליווד, כתב זאוואטיני את התסריט עבור ילדי סאנצ'ז (1978), המבוסס על ספרו של אוסקר לואיס באותו שם אודות משפחה מקסיקנית.
בשנת 1979 זכה בפרס לאות כבוד על תרומתו לקולנוע בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה ה-11, ובשנת 1983 נמנה בין חבר השופטים בפסטיבל ה-13.
זאוואטיני מת ברומא ב -13 באוקטובר 1989. הוא היה אתאיסט.
אזכורים בתרבות
בסיפור הקצר "לה סנטה" מאת חתן פרס נובל לספרות, גבריאל גארסיה מארקס, ישנה דמות הנקראת על שם זאווטיני. בסיפור, הדמות היא מורה לקולנוע.
שיתופי פעולה
זאוואטיני חתום למעלה מ80 סרטי קולנוע. בין הבמאים המפורסמים עמם שיתף פעולה נמנים:
פרג
פֶּרֶג או פָּרָג (שם מדעי: Papaver) הוא סוג צמח ממשפחת הפרגיים. הסוג מונה כ-120 מינים, רובם חד-שנתיים עם מיעוט של דו שנתיים ורב-שנתיים. הפרגים מעדיפים אקלים ממוזג וחמים, מלבד קבוצת מינים אחת (Section Meconella) שמיניה הסתגלו היטב לתנאי קרה.
מאפיינים
הפרגים בעלי גבעול דק וגמיש, המכיל שרף דביק ולרוב זיפי במקצת. גובה הצמח יכול להגיע עד כמטר (פרג סיני), אך רוב המינים הנפוצים נמוכים מגובה זה. העלים לרוב גזורים, רחבים ומקומטים, גונם ירוק אפרפר.
צבע הפרחים מופיע בגווני אדום, כתום, סגול, ורוד או לבן, תלוי במין ובגורמים נוספים. כאשר הפרח מבשיל והניצן סגור, הפרג מרכין את גבעולו ומזקיפו שוב רק לקראת בקיעת עלי הכותרת. למרבית מיני הפרג 4 עלי כותרת בעלי גודל דומה, הסדורים בשני זוגות ניצבים. למינים ספורים 5 או 6 עלי כותרת, היוצרים גביע עגול. עלי הכותרת רחבים ובעלי ברק. האבקנים סדורים במספר מערבולות סביב עמוד עלי מוגבה במרכז הפרח.
פרי הפרג הוא הלקט יבש, עגול בעל כתר, שהוא שארית לצלקת. ההלקט מכיל כמות גדולה של זרעים יבשים. בעודו בוסר, הוא מכיל שרף, שמצוי בשאר שלבי הגדילה בגבעולו של הפרג. הזרעים יכולים להיות רדומים במשך שנים, ולפרוח בבת אחת כאשר הקרקע סביבתם מופרעת.
במדינות חבר העמים הבריטי קיימת מסורת שהתפתחה לאחר מלחמת העולם הראשונה בה עונדים בימי הזיכרון של חודש נובמבר פרחי פרג (ה-Poppy) מנייר או פלסטיק על דש הבגד. מנהג זה הוא מחווה לפרחי הפרג הצומחים בשדות הקטל של פלנדריה, בה מסמלים הפרחים האדומים את דמם של החיילים הבריטיים שנפלו במקומות אלו.
שם הפרח
בעברית ניתן לבטא את השם "פֶּרֶג" או "פָּרָג". הפרג נזכר במשנה כצמח מזון: "הָאֹרֶז וְהַדֹּחַן וְהַפְּרָגִין וְהַשֻּׁמְשְׁמִין" (שביעית ב ז).
שימושים לרפואה
מהפרג התרבותי מפיקים את הסמים אופיום, מורפין והרואין, ותרופות נגזרות.
שימושים למאכל
זרעי הפרג משמשים למילוי, תיבול וקישוט מאפים.
בארץ ישראל
בארץ ישראל נפוצים מספר מיני פרג בשדות, מצפון הארץ ועד מרכזה. כיום ידועים 9 מינים הצומחים בר: פרג סיני, פרג זיפני, פרג מוארך, פרג הכרמל, פרג אגסני, פרג האופיום, פרג סורי, פרג סמור ופרג נחות. הצמח אינו מוגן. פריחתו היא מחודש מרץ ועד יוני.
הפרג צומח בכל רחבי ארץ ישראל, מהחרמון ועד לדרום. קל לזהות את הפרגים על פי הכתמים השחורים בבסיס עלי הכותרת. לפרג גבעול שעיר וזיפי, וריחו לא נעים. הפרח מואבק על ידי חיפושיות ממשפחת הפרחיתיים (Glaphyridae), שלהן יכולת נדירה בקרב החרקים לזהות צבע אדום.
אשכול רשויות גליל מזרחי
אשכול רשויות גליל מזרחי הוא תאגיד עירוני אזורי, שהוקם כדי לקדם תפישה אזורית ושיתופי פעולה אסטרטגיים בין הרשויות המקומיות בגליל המזרחי ובגולן וביניהן לבין השלטון המרכזי (משרדי ממשלה). האשכול מהווה את הזרוע הביצועית של פורום ראשי הרשויות של הגליל המזרחי והגולן. האשכול הוא חלק ממיזם האשכולות הלאומי שמובילים משרדי הפנים והאוצר ובמסגרתו הוקמו בשנת 2013 חמישה אשכולות בפריפריה הישראלית וביניהם: אשכול גליל מערבי (הראשון), אשכול גליל מזרחי, אשכול רשויות בית הכרם הגלילי, אשכול נגב מערבי ואשכול נגב מזרחי.
בשנת 2017 התקבל תיקון לחוק איגודי ערים, שהגדיר את האשכולות כאיגודי ערים מסוג אשכול. המעבר להפעלת האשכול כאיגוד ערים הגיע לשיא בסוף שנת 2019, כאשר החל משנת 2020 יופעל במלואו כאיגוד ערים.
באשכול גליל מזרחי חברות 18 רשויות לפי ההרכב הבא:
ארבע מועצות אזוריות: גליל עליון, גולן, מרום הגליל, ומבואות חרמון.
האשכול מתוקצב על ידי הרשויות החברות בו, משרד הפנים, משרד האוצר ומשרדי ממשלה נוספים.
רקע להקמת אשכול גליל מזרחי
לאחר מלחמת לבנון השנייה, בחורף 2006, הוקם פורום ראשי רשויות בגליל המזרחי ביוזמתו של אהרון ולנסי, ראש מועצה אזורית הגליל העליון דאז, במטרה לפעול באיחוד כוחות בעבודת הרשויות מול הממשלה ובעבודה מול תורמים. בשלב הראשון פורום ראשי הרשויות החל במיפוי ובחינה אסטרטגית של צורכי האזור, שלאחריה נתנו המלצות לפיתוח אזורי, כלכלי וחברתי. בהמשך הפורום פעל וקידם נושאים שהבולט בהם הוא הקמת הפקולטה לרפואה בגליל, שבצפת. יכולתם של ראשי הרשויות להסכים ולהתאחד סביב מיקום הפקולטה בצפת, סייע בקידום התהליך בצורה מהירה ויעילה.
בשנת 2011, בהמשך לפיילוט בו הוקם אשכול רשויות גליל מערבי, החליט משרד הפנים, בתמיכת משרד האוצר, לצאת בקול קורא להקמת אשכולות נוספים. פורום ראשי הרשויות של הגליל המזרחי נענה לקול הקורא ופעל להקים את אשכול רשויות גליל מזרחי.
אלי מלכה ראש מועצה אזורית גולן בשעתו, שמש בחמש השנים הראשונות כראש פורום ראשי הרשויות וכיו"ר האשכול והוביל ביחד עם ראשי הרשויות אסטרטגיה ארוכת טווח שנובעת מחשיבה משותפת ובחינת צורכי האזור כדי לקדם ולפתח את הגליל המזרחי ולשפר את איכות החיים ואת החוסן האזורי. בשנת 2018 נבחר ראש מועצה אזורית מבואות החרמון, בני בן-מובחר, לתפקיד יו"ר אשכול רשויות גליל מזרחי.
פעילות האשכול
תחומי הפעילות המרכזיים אותם מקדם האשכול הם:
חינוך
במסגרת האשכול פועל מיזם אזורי בשם "גליליום" - העשרה ומצוינות במדעים וטכנולוגיה, שמטרתו לאפשר לבני הנוער החיים בגליל המזרחי לפתח את הפוטנציאל הטמון בהם ללימודי חקר, מדע וטכנולוגיה. תלמידים מהגליל המזרחי מקבלים שיעורי תגבור בתוכניות שונות בתחום המדעים. התוכנית, שהחלה במכללת תל-חי, פועלת היום גם במכללות צפת וכנרת, בשיתוף פעולה הדוק עם מכוני המחקר מיגל, המכון לחקר הכנרת, מכון שמיר (לשעבר המכון לחקר הגולן) והפקולטה לרפואה בגליל.
תחבורה
האשכול, בשיתוף משרד הפנים ומשרד התחבורה, הביא לטיוב קווי התחבורה הציבורית בגליל המזרחי. בתוכנית שהוכנה על בסיס דרישות וצרכים שהעלו התושבים, שונו קווי תחבורה ציבורית.
פיתוח כלכלי ותעסוקה
אשכול גליל מזרחי מקדם תוכנית אסטרטגית לפיתוח הכלכלה והחברה, במסגרתה גובשה התמה האזורית לפיתוח כלכלי של האזור בתחום הפוד-טק (מזון על) המתבסס על הנכסים והמשאבים האזוריים. נושא התזונה הבריאה זוכה להכרה עולמית ומתפתח בגליל המזרחי כליבת העשייה הכלכלית. התשתיות הקיימות באזור הגליל העליון והגולן מסוגלות לספק מענה נרחב לכל טווח התחומים הנקשרים בתזונה, החל מהגידולים החקלאיים שהאזור משופע בהם, דרך תעשיות המזון, ועד מעבדות המחקר והפיתוחים המדעיים בתחומי החקלאות, המזון ואף בתחומי הרפואה והרפואה המונעת. כל אלה מקבלים ביטוי נרחב באזור בין השאר בדמותם של שפע מכוני מחקר אקדמיים ואחרים ומוסדות להשכלה גבוהה הפועלים בגליל המזרחי.
בריאות ורווחה
האשכול פועל לשיפור תשתיות הרפואה הציבורית בגליל המזרחי, הרפואה הקהילתית, רפואת המומחים והרפואה המונעת.
בנוסף, ביחד עם משרד הרווחה, האשכול מפתח מסגרות אזוריות לטיפול באנשים עם מוגבלויות. תחום שיפור השירותים לאוכלוסייה עם מוגבלויות וצרכים מיוחדים עומד בראש סדר היום של אשכול גליל מזרחי ובשנים האחרונות התחוללה מהפכה אמיתית בשירותים הניתנים לאוכלוסייה זו במרחב האזור. הפעילות בנושא החלה בעקבות סקר מיפוי צרכים שערך האשכול והראה כי קיים מחסור בשירותים המתאימים לאנשים עם צרכים מיוחדים מעל גיל 21.
לאחר גיבוש תוכנית מפורטת הוקמו מסגרות טיפוליות ושיקומיות ברחבי הגליל העליון והגולן. מסגרות אלו מעניקות מגוון רחב של שירותים, ונותנות מענה לפלח מיוחד זה של האוכלוסייה. את השירותים מפעילה עמותת "כוכב הצפון", כחלק משירותי הליבה של האשכול.
האשכול גייס תקציב מיוחד להקמת מרכז טיפול ותעסוקה אזורי "מארג" שיוקם בתחומי המועצה האזורית מבואות החרמון, בצומת כח. הבנייה צפויה להתחיל בחודש נובמבר 2019 ולהסתיים כשנה וחצי לאחר מכן.
שירות ניהול פסולת אזורי
מערך פינוי הפסולת האזורי החדיש נבנה בהמשך לסקרים שביצע האשכול, במטרה למפות ולמקד את הצרכים ואת האתגרים הקיימים בתחום פינוי הפסולת, ולתת מענה מדויק ונכון לשירות חשוב זה.
בחודש פברואר 2019 נסגר אתר ההטמנה "תאנים" שפעל בסמוך לחצור הגלילית ומאז מסייע האשכול לרשויות במציאת פתרונות קצה שונים.
שירות וטרינרי אזורי
השירות הווטרינרי האזורי הוא מערך חלוצי שהוקם על ידי אשכול גליל מזרחי ושותפיו לדרך במטרה לשדרג את השירותים הווטרינריים שניתנים בגליל המזרחי. השירות החדש, שבמסגרתו בין השאר הורחבו שעות החיסונים, הוקם אתר תשלומים אונליין, ונפתחו שתי כלביות אזוריות מאובזרות ומתקדמות ומאושרות כמתקן מוגן על ידי משרד החקלאות, מאפשר זמינות טובה יותר לתושבים וכן שיפור רווחתם של בעלי החיים במרחב.
מטרות השירות הווטרינרי האזורי: שיפור בשירות לתושב, שיפור היחס לבעלי החיים, שיפור מקצועיות הצוות (וטרינרים, פקחים, כלבנים, לוכדים וצוות המטה), איגום משאבים לטובת שירות יעיל ואיכותי ברמה האזורית.
באמצעות השירות האזורי ניתן מענה אחוד לבעיית הכלבת הנפוצה באזור ונעשים מאמצים מוגברים למציאת בית חם לכלבים הנטושים.
חזון, מטרות ותפקידי האשכול
חזונם של מקימי האשכול הוא להביא לפריחתו הכלכלית והחברתית של אזור הגליל המזרחי. פריחה שתתבטא באכלוס היישובים; בהקמת מיזמים תעשייתיים ותעסוקתיים חדשים ואיכותיים; בשיפור השירותים הניתנים לתושבים בתחומי הבריאות, התרבות, החינוך וההשכלה הגבוהה; בשמירה על ערכי טבע ונוף, כמו גם שיפור איכות החיים באזור.
כדי לקדם חזון זה, פועל האשכול למיקסום יתרון הגודל, ולהביא להתייעלות ולחסכון של ההוצאות הציבוריות, יחד עם שיפור באיכות השירותים המוענקים לתושבי הגליל והגולן. במקרים רבים, ישנו יתרון ברור לגודל בבניית ובאספקת שירותים מוניציפליים לתושבים. במצב ברור כזה, יש יתרון לפעילות האשכול כמרכז פעילות בראייה אזורית.
בנוסף תפקידו של האשכול לקדם מנועי צמיחה מחוללי שינוי הדורשים שיתוף פעולה בין מספר רשויות בראייה אסטרטגית ולטווח ארוך.
אידריה
אידריה (סלובנית Idrija; איטלקית וגרמנית Idria) היא עיר ורשות מקומית (občina) שבה 37 יישובים, השוכנת בחבל-ארץ גורישקה שבמערב סלובניה. העיר שוכנת באזור גבעי בגובה של 326 מטרים מעל פני הים, משני צדדיו של נהר אידרייצה (Idrijca). בשנת 2008 התגוררו בעיר 5,878 תושבים וברשות המקומית גרו 12,034 איש. אידריה ידועה בתעשיית התחרה שלה (Idrijska čipka) ובמכרה הכספית שפעל בה משך כ-500 שנים. בזכות מורשת הכספית של העיר, היא הוכרזה בשנת 2012 כאתר מורשת עולמית, יחד עם העיר אלמדן שבספרד.
גילוי הכספית וראשית של העיר
אידריה חבה את קיומה למרבצי הכספית אשר התגלו בה בשנת 1490 והיו השניים בהיקפם באירופה, לאחר אלה של אלמדן בספרד. שני אזורים אלה נמנים עם המקומות הספורים בעולם, בהם מצויה הכספית, בין אם בצורת צינובר, ובין אם בצורתה הנוזלית. לפי האגדה המקומית, הכספית התגלתה במקרה על ידי יצרן דליים מקומי, אשר מילה מים בדלי מאחד המעיינות באזור, והבחין בדבר-מה נוצץ במים. בבדיקה שנערכה לתכולת הדלי ביריד בעיר הסמוכה שקופיה לוקה (Škofja Loka), הסתבר כי המים הכילו כספית. החיפוש אחר כספית באזור החל בעשור האחרון של המאה ה-15, וב-1500 נבנתה כנסייה המוקדשת לשילוש הקדוש באתר בו לפי המסורת נתגלתה הכספית. בשנים הראשונות לא נמצאו כמויות מסחריות של המתכת, ורק ב-22 ביוני 1508 התגלה פיר באורך של 300 מטרים אשר הוליך אל מרבצי הכספית. הפיר זכה לכינוי "אנטונייב רוב" (Antonijev rov - "באר אנטוניוס"). סביב המכרה הלכה והתפתחה העיר שמשכה אליה את איכרי האזור. בראשית המאה ה-16 נוהל המכרה על ידי יזמים מהרפובליקה של ונציה, אשר הביאו למקום מומחי כריה מגרמניה ומאיטליה. הכספית נמכרה במרכז אירופה ובמזרח הים התיכון. בין השנים 1522–1533 הוקמה "טירת גוורקנג" בעיר, וזו שימשה כבניין הנהלת המכרה וכמחסני כספית. בשל חשיבותה הכלכלית של הכספית, הלאים בית הבסבורג את המכרה ב-1575, ובמקום הוקמו תנור חדש והותקנו משאבות לשאיבת מי תהום שחלחלו אל המכרה.
העת החדשה
למעט שלוש תקופות השלטון הצרפתי ב-1797, 1805 ומ-1809 עד 1814, המשיכו שלטונות אוסטריה וניהלו את המכרה עד תום מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918. במחצית השנייה של המאה ה-18 נהנתה אידריה ממערכת הבריאות המאורגנת ביותר בכל סלובניה, וזו העניקה מענה למחלות השונות שפיתחו הכורים כתוצאה מחשיפתם לכספית. עם גילוי כספית בקליפורניה שבארצות הברית במהלך המאה ה-19, קמו בה שתי עיירות כורים שזכו לשמות "אלמדן החדשה" (New Almaden) ב-1820, ו"אידריה החדשה" (New Idria) ב-1854, כשמם של שני מכרות הכספית הגדולים בעולם באותה עת (כיום שני האתרים הם ערי רפאים). במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 הגיעה תפוקת הכספית במכרה לשיאה. במהלך מלחמת העולם הראשונה חלה ירידה בתפוקת הכספית, ועם תום המלחמה עברה אידריה לשלטון איטליה. תקופת השפל בתפוקה נמשכה עד לאחר מלחמת העולם השנייה. עם כניעת איטליה הפשיסטית והקמת ממשלת הבובות של הרפובליקה של סאלו ב-1943, צורפה אידריה לתחום השליטה של האזור המבצעי החוף האדריאטי, אזור שלטון צבאי נאצי. העיר שימשה כמרכז לתנועת הפרטיזנים היוגוסלבים שהפעילו בה בית דפוס מחתרתי ואת בית החולים פראניה (Partizanska bolnica Franja) שפעל בעמק חבוי, כ-15 ק"מ מצפון לאידריה. העיר הופצצה מהאוויר על ידי בעלות הברית במספר הזדמנויות, במהלך אביב 1945.
עם הקמתה של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה הייתה אידריה לחלק ממנה. השלטון היוגוסלבי שיפץ את המכרה והחזירו לשיא תפוקתו. בשנות ה-80 של המאה ה-20 ירד ערכה של הכספית, התפוקה צומצמה, והמכרה נסגר באופן סופי בשנת 1994. ב-500 שנות פעולתו סיפק מכרה הכספית של אידריה 107,000 טון כספית, השקולים ל-13% מצריכת הכספית העולמית עד היום. אורכם הכולל של פירי המכרה עמד על 1,000 ק"מ, והם הגיעו עד לעומק של 380 מטרים מתחת לפני הקרקע, כ-33 מטרים מתחת לפני הים. עם סגירת המכרה הוקמו בעיר מפעלי אלקטרוניקה (בייחוד לייצור קומוטטורים) וריהוט, ובמקביל החלה מתפתחת בה תיירות.
באר אנטונייב
"באר אנטונייב" (Antonijev rov) הוא חלקו העתיק ביותר של מכרה הכספית באידריה. אורכו של הפיר הוא כ-300 מטרים ונחצבו בו כאלף מדרגות שהובילו לעומק של 200 מטרים. במאה ה-18 הוקם בניין כניסה אל הפיר שנודע בשם "שלשטב" (Šelštev, מגרמנית Geselstube), וזה שימש את הכורים כמשרד רישום והמתנה, וכבית הארחה עבורם. לאחר סגירת המכרה, המבנה שופץ ונחנך כמוזיאון ב-22 ביוני 1994. הוא מאפשר ביקור בחלקו העליון של המכרה (116 המדרגות העליונות המוליכות אל הפיר).
פיר פרנצ'יש
פיר פרנצ'יש (Jašek Frančiške) הקרוי על-שם של הקיסר פרנץ השני, אחרון קיסרי האימפריה הרומית הקדושה וראשון קיסרי אוסטריה, הוא אחד הפירים שהובילו אל המכרה. כיום הוא משמש כמוזיאון ל-26 מכונות כבדות, בעיקר מסוף המאה ה-19 ומתחילת המאה ה-20, אשר שימשו בתהליך כריית הכספית. עם אלה נמנים משאבות, קטרים וקרונות לשינוע העפרה, מנועי דיזל וקיטור, מדחסים, כננות, דודים, כלי חפירה ועוד. המוצג המרכזי באתר הוא משאבת הקיטור הענקית שהובאה אל הפיר ב-1895 לאחר שהוצף בשנת 1885. המשאבה הופעלה בפעם האחרונה ב-1948.
סכרי הנהרות סביב לעיר
לשם פעולתו נזקק המכרה לכמויות גדולות של עץ אשר שימש לתמיכת הפירים ולהסקת התנורים. לשם כך נכרתו עצי החורש בסביבת העיר ושונעו אליה באמצעות נהרות האזור. כדי לעצור את זרימת העצים ולרכזם, נבנו בעיר ובסביבתה מספר סכרים (klavže) החל במאה ה-16, תחילה מעץ, לאחר מכן מאבנים ולבנים, ולבסוף מעיסת חרסית ומלט. הגדול בסכרים אלה הוא הסכר שהוקם בידי יוז'ף מראק (Jožef Mrak) על נהר אידרייצה בשנת 1770 לערך, ואשר יצר אגם באורך של 800 מטרים ובנפח של 210,000 מטר מעוקב. האגם איפשר אגירת עץ בהיקף של 10,000 מטר מעוקב, אשר הובא ממרחק של עד 20 ק"מ מהעיר. לצד הסכר נחפרה תעלה אשר איפשרה זרימת מים אל העיר, בעיקר לשם הפעלת גלגלי המשאבות ששאבו מי תהום מהמכרה (Kamšt - קאמשט. להלן), וכונתה "ראקה" (Rake). לכל סכר מונה אדם אחראי (klavžar) אשר פיקח על פעולתו ושמר על תקינותו. שכרו של הקלאווז'ר אשר התגורר בדרך כלל בחווה הסמוכה לסכר, היה גבוה, אך במקרה של נזק לסכר, שימשה החווה כערובה לתיקון הנזקים. כריתת העצים ושינועם לאידריה המשיכו ונהגו מידי סתיו עד שנת 1926.
קאמשט
קאמשט (Kamšt) הם גלגלי עץ שהונעו על ידי מי נהרות, ושימשו לשאיבת מי תהום שהצטברו במכרה. דרומית-מזרחית לעיר, על גדת נהר אידרייצה, השתמר אחד מבתי המשאבות האלה, אשר פעלה בין השנים 1790–1948. קוטרו של גלגל המשאבה הוא 13.6 מטרים, כגובהו של בניין בן ארבע קומות, והוא נחשב לגדול מסוגו באירופה. הגלגל היה מסוגל לשאוב 300 ליטר של מי תהום בדקה מעומק של עד 283 מטרים מתחת לפני הקרקע, ולשם פעולתו די היה בחמישה סיבובים בדקה.
האגם הפראי
האגם הפראי (Divje jezero) הוא אגם קטן השוכן כשני ק"מ מדרום לעיר. האגם ניזון ממעיין קרסטי שאורכו 300 מטרים לפחות ועומקו מגיע ל-160 מטרים. הניסיונות לצלול אל תחילתו של הפיר הקרסטי לא צלחו, ואף גבו קורבנות בנפש. טמפרטורת המים באגם קבועה ונעה בין 7º ל-10º מעלות צלזיוס. מהמעיין זורם נחל יזרניצה (Jezernica) הנשפך אל נהר אידרייצה לאחר 55 מטרים בלבד, והוא נחשב לנהר הקצר במדינה. מאז 1967 מוכרז האגם כאתר טבע מוגן.
הכישוף (סרט)
הכישוף (באנגלית: The Craft) הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי שיצא לאקרנים ב-3 במאי 1996 בבימויו ובכתיבתו של אנדרו פלמינג ובכיכובן של רובין טאני, נב קמפבל, פאירוזה באלק ורייצ'ל טרו כחבורה של ארבע בנות שמגלות שיש להן יכולת כישוף והן משתמשות בו לתועלתן הפרטי.
פרטי עלילה
שרה ביילי היא נערה מתבגרת שבעבר ניסתה להתאבד. היא עוברת מסן פרנסיסקו להתגורר בלוס אנג'לס עם אביה ואימה החורגת. בבית ספרה החדש, היא מתחברת לקבוצת בנות שהשמועה נפוצה כי הן מכשפות - בוני, ננסי ורושל. באותו זמן, שרה נמשכת לכוכב הפוטבול העולה כריס.
שרה מתחילה להציג יכולות על-טבעיות, וחברותיה החדשות מאמינות כי היא תשלים את מעגל המכשפות, מה שיהפוך אותן לחזקות ביותר. בשעה שלשרה עבר מסתורי והיא בעלת נטיות אובדניות, גם שאר הבנות סובלות מחוסר ביטחון משלהן - בוני סובלת ממום גופני שמאלץ אותה להסתיר את גופה ולהתבייש במראה שלה, רושל מאוימת על ידי לורה ליזי הגזענית בשל מוצאה האפרו-אמריקני, ואילו ננסי מבקשת לשווא לקבל לידיה כוח רב. כאשר אלמוני מטריד את שרה, הוא נפגע ממכונית נוסעת והבנות מאמינות כי הן ביקשו שכך יקרה. לאחר דייט עם כריס, שרה מגלה כי הוא מפיץ את השמועה כי השניים קיימו יחסי מין, והוא מתייחס אליה כעת בזלזול. כתגובה, שרה מטילה עליו כישוף אהבה, ואילו רושל מטילה לחש נקמה על לורה, בוני מטילה לחש ליופי על עצמה וננסי מטילה לחש לכוח.
הלחשים אותם הטילו הבנות מתחילים להראות סימני לוואי: בוני הופכת ליותר ויותר מלאת חשיבות בעצמה, רושל מתחילה לרחם על לורה כשהיא רואה אותה מתקרחת, וכריס מנסה לאנוס את שרה. ננסי משתמשת בכוחה כדי להרוג את כריס.
שרה מבצעת לחש כבילה מתוך מטרה למנוע מננסי לפגוע שוב באחרים, אך ניסיונה נכשל ומעגל המכשפות פונה כנגדה, פולש לחלומותיה, מאיים עליה ומשתמש בכוח האשליה כדי לגרום לשרה להאמין שהוריה מתו בתאונה. מעגל המכשפות מתעמר בה על ידי השימוש בחזיונות של תולעים, חרקים ונחשים בניסיון לשכנע אותה להתאבד, עד אשר ננסי חותכת את מפרקי ידיה. שרה מצליחה לזמן את הרוחות, לרפא את עצמה ולהילחם חזרה. היא מבריחה את בוני ורושל, ומביסה את ננסי על ידי השימוש בלחש הכבילה עליה. בסיום הסרט נראית ננסי בבית חולים פסיכיאטרי.
הפקה
דאגלס וויק נפגש עם פיטר פילרדי, ואנדרו פלמינג כדי לכתוב סיפור על נערות בית ספר, וכישוף. השלושה הסבירו כי השימוש בכישוף הוא מטאפורה לכוח של נשים, המגלות את נשיותן. לארבעה התפקידים הראשיים ניגשו שמונים וחמש שחקניות, ביניהן אנג'לינה ג'ולי, ואלישיה סילברסטון. לבסוף נבחרו טאני, קמפבל טרו, ובאלק, כאשר באלק עסקה בוויקה בחייה הפרטיים. ההפקה שכרה את הוויקה פאט דווין כדי לוודא כי הסרט לא פוגעני בשום צורה. הצילומים התקיימו בכל רחבי לוס אנג'לס, כולל שדה התעופה, שדרות סאן סט, וברודוויי.
טום וג'רי: דור ההמשך
טום וג'רי: דור ההמשך (במקור באנגלית: Tom & Jerry Kids, ובתרגום לעברית: טום וג'רי הילדים) היא סדרת טלוויזיה קומית אמריקאית בהנפשה קלאסית של חברת האנה-ברברה ששודרה משנת 1990 עד 1993. הסדרה בוססה על טום החתול וג'רי העכבר, שתי דמויות מצוירות אשר נוצרו על ידי ג'וזף ברברה וויליאם האנה ב-1940.
בישראל, שודרה הסדרה בערוץ הראשון מ-1994 עד 1996. בשנת 2003 שודרה הסדרה בערוץ הילדים בדיבובה האנגלי בתוספת כתוביות לעברית.
עלילה
כל פרק בסדרה מחולק ל-3 קטעים:
ספייק וטייק
הכלב ספייק ובנו טייק הופיעו בסרטוני טום וג'רי המקוריים. ספייק הוא מבוגר וטייק התבגר קצת ואף החל לדבר.
דרופי ודריפל
דרופי הופיע במקור בסרטונים הקצרים של טקס אייברי. דרופי ובנו דריפל עוסקים בעבודה שונה בכל קטע, מקוולף מנסה לחבל במשימתם אך ללא הצלחה. הגברת היפהפייה וואבום (בסרטוני טקס אייברי היא נקראה "רד") היא מושא אהבתם של דרופי ומקוולף, אולם בסופו של דבר היא מאוהבת בדרופי עקב טוב ליבו, ואף דרופי זוכה לנשיקה ממנה ולפרס באיזו שהיא תחרות.
פליציה לנגר
פליציה לַנגֶר (9 בדצמבר 1930, טרנוב שבפולין – 21 ביוני 2018, אנינגן שבגרמניה) הייתה עורכת דין ופעילת זכויות אדם, שייצגה במשך שנים רבות פלסטינים נגדם הוגשו כתבי אישום על עבירות ביטחוניות. לנגר כתבה מספר ספרים שעסקו בהפרות זכויות אדם, לשיטתה, שבוצעו על ידי ישראל בשטחים. בספריה תיארה עינוי אסירים פלסטינים על ידי כוחות הביטחון, הריסת בתים, גירושים, וענישה קולקטיבית. הייתה פעילת רק"ח במשך עשרות שנים. משנת 1990 חייתה בגרמניה.
ביוגרפיה
לנגר נולדה בשם פליציה עמליה וייט בעיר טרנוב שבפולין בשנת 1930, כבת יחידה להורים יהודים. אביה היה בן למשפחה מבוססת ובעל תואר דוקטור במשפטים ובכלכלה. המשפחה הספיקה לברוח לברית המועצות עם פלישת הגרמנים, שם מת אביה בגולאג. שאר קרוביה הושמדו על ידי הנאצים. לאחר המלחמה שבה לפולין עם אמה. אמה נישאה בשנית ולבעלה היה בן בארץ ישראל. ב-1947 הכירה בקרקוב ניצול שואה בשם מיצ'יו (Mieciu) לנגר. השניים נישאו ב-1949 ובשנת 1950 עלו לישראל והצטרפו לאמה ולבעלה השני. בתחילת דרכה בישראל התקשתה להתערות והצליחה בכך רק בזכות הצרפותה למק"י (שאליה הצטרף גם בעלה). ב-1953 נולד בנה מיכאל.
משנת 1959 למדה משפטים בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה והייתה פעילה באגודת הסטודנטים. סיימה את לימודיה בשנת 1965, הוסמכה כעורכת דין ועבדה תקופה קצרה במשרד עורכי דין תל אביבי. מיד עם תום מלחמת ששת הימים, נכחה בהריסת הכפרים במובלעת לטרון ונוכח התנגדותה הנחרצת לשלטון הצבאי של ישראל בגדה המערבית וברצועת עזה, החליטה אז לעבור לירושלים ולפתוח שם משרד לעריכת דין. היא החלה לייצג פלסטינים, נגדם הוגשו כתבי אישום על עבירות ביטחוניות. לאה צמל שימשה אצלה כעוזרת משפטית. בדצמבר 1967, במסגרת חברותה ברק"ח, ניהלה מסע מחאה על גירושו לירדן של פאיק וראד, פעיל קומוניסטי, שנעצר והואשם בפעילות נגד המשטר הצבאי הישראלי.
ביוני 1974 ניסה ארגון "טרור נגד טרור", שפעל בהשראת מאיר כהנא, לפרוץ לביתה, לכבול את בני הבית ולהשמיד תיקים משפטיים. על אירוע זה נידון אחד מפעילי הקבוצה, שאול אדי, לשנה מאסר על תנאי וקנס של 500 ל"י. ביוני 1980 קיבלה מברק איום מהארגון.
בשנת 1976, ייצגה את לודווינה יאנסן (Ludvina Janssen), תיירת בת 23 שהגיעה לישראל מהולנד ושנעצרה בעת הבידוק הביטחוני בנמל התעופה בן-גוריון, ב-25 בספטמבר 1976. יאנסן שהייתה פעילת שמאל רדיקלי בהולנד, הואשמה בחברות בארגון החזית העממית לשחרור פלסטין ונדונה לשש שנות מאסר. בערעור שהגישה לנגר טענה שבפועל לא נגרם שום נזק ממעשיה, עונשה הופחת והיא שוחררה ב-1979.
בשנת 1977 שללה ממנה הוועדה לאישור סניגורים בבתי-הדין הצבאיים (הפועלת מכוח ) את הזכות להופיע כסניגורית בבתי דין צבאיים (שבהם עומדים לדין חיילים), עקב מגעיה עם גורמי אש"ף וגורמים עוינים אחרים. לנגר עתרה לבג"ץ נגד החלטה זו, אך עתירתה נדחתה. החלטה זו פגעה גם ביכולתה להופיע בבתי משפט צבאיים (שבהם עומדים לדין בעיקר פלסטינים), וגם עתירה שהגישה בעניין זה נדחתה, אך משרד המשפטים הבהיר שהיא רשאית להופיע בפני בתי משפט צבאיים.
זכתה לפרסום רב בשנת 1979, כשייצגה בהצלחה את ראש עיריית שכם, בסאם א-שכעה, נגדו הוציאה ישראל צו גירוש לאחר שהואשם בהסתה לפעילות טרור לאחר שהשמיע ביקורת קשה על הסכמי קמפ דייוויד. זמן לא רב לאחר שבית המשפט העליון ביטל, לבקשתה, את צו הגירוש לשכעה, התנקשו בחייו אנשי המחתרת היהודית, והותירו אותו בכסא גלגלים כשרגליו קטועות. במשך שנים שימשה כסגנית הנשיא של "הליגה הישראלית לזכויות אדם" (בראשה עמד פרופסור ישראל שחק).
ייצגה גם פלסטינים נוספים שנגדם הוצא צו גירוש, בין השאר את ג'יבריל רג'וב שעתר נגד גרושו ללבנון ב-1988, ופלסטינים שעתרו נגד הכרזת אדמות, שהם טענו לבעלות עליהן, כאדמות מדינה.
בסוף שנות ה-80 ייצגה את נאשמי "דרך הניצוץ" - ישראלים שהורשעו בקשר עם אנשי "החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין".
בשנת 1990, לאחר 23 שנים שבהן ייצגה פלסטינים, סגרה לנגר את משרד עורכי הדין והיגרה עם בעלה לטיבינגן שבגרמניה, שם התגורר בנה. היא קיבלה משרת הוראה באוניברסיטת טיבינגן, ומאז התגוררה שם. בריאיון ל"וושינגטון פוסט" אמרה שהרגישה שאינה יכולה להמשיך ולשמש עלה תאנה של מערכת המשפט בישראל. בגרמניה המשיכה לכתוב ספרים ולעסוק בסכסוך הישראלי-פלסטיני. ב-2008 קיבלה אזרחות גרמנית. בנה, מיכאל, למד תיאטרון במזרח גרמניה, התגורר בבולגריה עם אביו ונישא שם לנערה מקומית. בנם הבכור נולד בסופיה.
לנגר נפטרה ממחלת הסרטן ב-21 ביוני 2018. הותירה אחריה את בנה, מיכאל, נכדים ונינים.
פרסים והוקרה
לנגר זכתה, בין היתר, לעיטורים הבאים:
לורה פרייז'ר
ביוגרפיה
פרייז'ר נולדה בגלאזגו שבסקוטלנד.
החלה את דרכה במיני סדרת הפנטזיה "לעולם-לא-עולם" בתפקיד הראשי של הנערה "דלת". בסוף שנות ה-90 הופיעה בסרטים "האומנת" של ירון קרבה בתפקיד הראשי של חיה סילברשמידט, "פנים קטנות" ו"להתגרש מג'ק". שיחקה לראשונה בהפקה הוליוודית בשנת 1999 בדרמה התקופתית של ג'ולי טיימור "טיטוס" בתפקיד לווינייה בתו של הגנרל הרומאי טיטוס אנדרוניקוס (אנתוני הופקינס).
ב-2009 שיחקה בדרמה האוסטרלית "מתחיל מחדש" בתפקיד קטי אשתו הגוססת מסרטן של כתב הספורט ג'ו וור (קלייב אואן). ב-2010 שיחקה בסדרת הדרמה הבריטית "שפת נשים" בתפקיד הראשי של הארכיטקטית קאט מקנייז. בשנת 2012 לוהקה לעונה האחרונה של הסדרה הפופולרית "שובר שורות" בתפקיד אשת העסקים לידיה קוויל המקושרת לוולטר וייט (בריאן קראנסטון) ולארגון הפשע של גאס, והופיעה בתפקיד זה גם בסדרת הפריקוול "סמוך על סול".
לפרייז'ר ילדה אחת מנישואיה לשחקן האירי קארל גירי.
אופניים
אופַניים הם כלי תחבורה יבשתי בעל שני גלגלים (אופנִים), המונע בכוח שריריו של אדם, ובדגמים מסוימים בכוחו של מְנוע עזר. האופניים נרשמו כפטנט בשנת 1819, ומאז התפתחו דגמים שונים, בעלי עיצוב, תנוחת ישיבה וצורת הנעה שונים. אופני טנדם הם אופניים המונעים על ידי יותר מרוכב אחד (לרוב שניים).
אופניים משמשים גם כלי עבודה, להסעת משא או אנשים (למשל ריקשות), או למופעים אקרובטיים מול קהל. רכיבה על אופניים היא גם צורת בילוי וספורט נפוצה. מדי שנה נערכים מרוצי אופניים מקצועניים, שהמפורסמים שבהם הם הטור דה פראנס והג'ירו ד'איטליה לאופני כביש, ותחרויות אחרות לאופני הרים או אופני BMX. דגמי אופניים מיוחדים מתאימים גם לתחרויות במסגרת ספורט נכים, כמו אופני יד.
ההיסטוריה של האופניים
בשנת 1839 תרם הנפח הסקוטי קירקפטריק מקמילן לשכלול האופניים, כאשר יצר גל ארכובה להנעת הגלגל האחורי, ובכך למעשה יצר את האופניים המודרניים הראשונים.
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19 פנו הצרפתים ארנסט מישו ופייר ללמן לכיוון חדש בעיצובם של אופני ה-Boneshaker (מטלטל העצמות) אשר היו האופניים הראשונים שהכילו דוושות. דגם אופניים זה היה עשוי כולו מעץ, ובהמשך הכיל צמיגי מתכת. הכינוי "מטלטל עצמות" התייחס לכך שהנסיעה בכלי התחבורה הייתה מאוד לא נוחה.
במהלך 1870 הממציא האנגלי ג'יימס סטארלי (James Starley) החל לייצר את דגם האופניים "אופני פני-פרת'ינג", אשר התבסס במידה רבה על דגם ה-boneshaker הצרפתי. דגם האופניים החדשני של סטארלי הכיל גלגל קדמי גדול במיוחד (בקוטר של מקסימום 1.5 מטרים), אשר אפשר לרוכב לנסוע במהירויות גבוהות יותר מאופני ה-boneshaker. אופניים אלה היו קשים לרכיבה, המיקום הגבוה של המושב יצר חלוקת משקל גרועה, וסיכן את הרוכב בנפילה מגובה רב. אופני הפני-פרת'ינג זכו להצלחה רבה עד לשנות ה-90 של המאה ה-19 כאשר סוג האופניים הדומיננטי החל להיות אופני הבטיחות אשר הכילו שני גלגלים שווים ושרשרת הנעה.
העיצובים החדשים תרמו לנוחות הנסיעה ולהרחבת השימוש באופניים עד כי שנות התשעים של המאה ה-19 כונו "עידן הזהב של האופניים". בשנת 1888 הסקוטי, ג'ון בויד דאנלופ הציג לראשונה את הצמיג המנופח באוויר ואשר הפך חיש מהר לצמיג המקובל בעולם. זמן קצר אחר כך פותח מנגנון הגלגל החופשי, המאפשר לגלגל להסתובב בעוד הדוושות נחות, פיתוח זה תרם רבות לבטיחות הנסיעה. פיתוח זה הוביל מצידו אף לפיתוחים נוספים, כגון הילוכי דריילר (המכילים גלגלי שיניים במספר גדלים) וכן לפיתוח מעצורים המופעלים בידית. פיתוחים אלה אומצו רק בהדרגה ולאורך השנים, על ידי רוכבי האופניים. תחילת המאה העשרים הביאה לפריחה של מועדוני אופניים משני עברי האוקיינוס האטלנטי. עד מהרה התפתח גם ספורט מרוצי האופניים וזכה לאהדה רבה בציבור.
השפעותיהם הכלכליות
בראייה היסטורית מתברר כי ייצור אופניים הפך לקרקע נוחה לצמיחת תעשיות אחרות, והוביל להתפתחויות משמעותיות בהליכי עיבוד מתכות, עבור שלדת האופניים ועבור חלקים אחרים כגון מיסבים כדוריים, ברגים, גלגלים ועוד. פיתוחם של הליכי ייצור אלה אפשרו לבעלי מקצוע מיומנים ליישם חלקים אלה אף בפיתוחם וייצורם של הדגמים הראשונים של המכונית והמטוס. החברה שהקים מפתח האופניים סטרלי בסוף המאה ה-19, חברת האופניים רובר בע"מ, הפכה מאוחר יותר ליצרן כלי הרכב רובר. יצרני כלי הרכב מוריס (באנגליה) וסקודה (בצ'כיה) החלו דרכן בייצור אופניים, כך גם הנרי פורד. גם לחלק מאבות התעופה, כמו האחים רייט וריצ'רד פירס, היה רקע של ייצור אופניים.
כמה ממועדוני האופניים הלאומיים ואגודות רוכבי אופניים בעולם המערבי, היו מן התומכים הבולטים בפיתוח כבישים וכבישים מהירים. בארצות הברית "הליגה האמריקאית של רוכבי האופניים" בלטה בפעילותה לשיפור הכבישים בסוף המאה ה-19 וייסדה את "התנועה הלאומית לכבישים טובים". באופן אירוני, הנהנית העיקרית מפעילותם הפוליטית ומפיתוח הכבישים הייתה תעשיית כלי הרכב הממונעים.
עד לשנים האחרונות, יצרני האופניים בעולם המערבי היו בונים בעצמם את שלדת האופניים ומשתמשים בחלקים שיוצרו על ידי אחרים כדי לבנות את האופניים בשלמותן, אף שיצרני אופניים גדולים מאוד (דוגמת ראלי למשל) ייצרו בעצמם כמעט את כל חלקי האופניים. בשנים האחרונות שינו יצרנים אמריקאיים ואירופיים את שיטות הייצור. היום חברות אופניים רבות אינן עוסקות בייצור החלקים כלל, אלא בהרכבת האופניים בלבד, בעוד שהייצור נעשה על ידי יצרנים אחרים. חברות אופניים חדשות, או קטנות רבות, אינן עוסקות כלל בייצור או בהרכבה, אלא בעיצוב האופניים בלבד, כאשר הייצור מתנהל על ידי חברות אחרות. בימינו, כשישים אחוז מכלל הייצור העולמי של אופניים נעשה בסין. זאת הודות לעלויות הייצור הנמוכות במדינה זו. אולם, ככל שהכלכלה של סין והודו מתפתחת, הולך ופוחת השימוש באופניים במדינות אלה ועולה השימוש באופנועים ובמכוניות.
השפעותיהם החברתיות
לדעת סוציולוגים שונים האופניים תרמו לגיוון הגנטי של תושבי אזורים נידחים, בכך שאפשר להם להגיע בקלות למקום היישוב הקרוב ולהגדיל את "מעגל החיזור". בערים, סייעו האופניים להפחית את הצפיפות במרכזי הערים על כך שאפשרו לפועלים להתגורר בפרברים ולהגיע לעבודתם ביעילות ובמהירות. האופניים הפחיתו גם את התלות בסוס כאמצעי תחבורה. האופניים אפשרו גם לתושבי הערים לנסוע להנאתם במרחבי הכפר, זאת בזכות היותם של האופניים יעילים וחסכוניים באנרגיה הרבה יותר מהליכה ברגל ואף מהירים יותר.
האופניים וההלכה היהודית
עם המצאת האופניים נידונה בהלכה היהודית סוגיית השימוש באופניים בשבתות וחגים. אחד מהראשונים להתייחס לסוגיה היה הרב יוסף חיים מבגדאד (ה"בן איש חי", 1834-1909), שהשיב לשאלה שנשלחה אליו ממומביי שבהודו אודות "קרון שקורין גאר"י שקבוע בו שני גלגלים, ואינם מושכין אותו בהמות ולא בני אדם, אלא הוא מהלך מאליו על ידי היושב בו שדוחה את הגלגלים ברגליו, ורצינו לדעת אם מותר לרכוב בזה הגאר"י בשבת ויום טוב". הרב השיב שהדבר מותר בתוך העיר ובסייגים נוספים, אולם רוב הרבנים חולקים עליו ואוסרים זאת מטעמים שונים, בין היתר משום שזהו "מעשה של חולין" וממילא אינו מתאים לכבוד השבת. גם בימי חול נתפסת הרכיבה באופניים בקרב חלקים מהחברה החרדית בישראל כשעשוע לילדים בלבד והיא אינה נפוצה אצל מבוגרים. זאת בניגוד לקהילות אחרות, בהן יהדות אנטוורפן שבה אברכים הרוכבים על אופניים הוא מחזה נפוץ.
דגמי אופניים
האופניים נחלקים לדגמים אחדים:
יחסי בלארוס–קרואטיה
יחסי בלארוס-קרואטיה הם יחסי החוץ שבין קרואטיה לבין בלארוס. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-22 בספטמבר 1992. למרות שאינן קרובות מאוד גאוגרפית, קרואטיה ובלארוס הן שתי מדינות סלאביות ובכך חולקות נקודות דמיון תרבותיות ולשוניות.
היסטוריה
ההכרה ההדדית התרחשה ב-2 בספטמבר 1992. קרואטיה ובלארוס חתמו על הסכמים דו-צדדיים בנושא קידום והגנה הדדית על השקעות בשנת 2001, לשם מניעת מסי כפל ומניעת התחמקות ממס בשנת 2003, על שיתוף פעולה בתחום התיירות בשנת 2010 ועוד רבים אחרים.
מרב מילר
מרב מילר (נולדה ב-21 במאי 1971) היא שדרנית רדיו וטלוויזיה, עורכת ומגישת חדשות ישראלית.
ביוגרפיה
מילר נולדה וגדלה בכפר סבא. את שירותה הצבאי עשתה כמדריכה בחיל האוויר הישראלי. לאחר שחרורה מצה"ל, עבדה במשך מספר שנים כדיילת אוויר, ולמדה תקשורת במכללה למינהל.
מילר החלה את דרכה המקצועית ככתבת שטח בחדשות HOT. לאחר מכן החלה לעבוד ברשות השידור כעורכת ומגישת חדשות הכלכלה ברשת ב'. ב-2002 עברה לעריכת החדשות בערוץ הראשון, וגם שם הגישה את חדשות הכלכלה, "מבט לכסף". בין פעילויותיה הבולטות ככתבת שטח בערוץ הראשון היו סיקור תוכנית ההתנתקות וסיקור האירועים בגבול הצפון במלחמת לבנון השנייה.
ב-2004 הנחתה את האירוע לבחירת השיר שייצג את ישראל באירוויזיון. בשנה זו גם הגישה את תוצאות הניקוד הישראלי בתחרות.
בשנת 2006 הגישה לראשונה את "מבט" כשהחליפה את חיים יבין באופן חד-פעמי בהגשת מהדורת החדשות המרכזית של הערוץ הראשון. ב-10 במאי 2007 הודיע יבין כי בכוונתו לפרוש מהגשת "מבט", לאחר כ-40 שנים בהן הגיש אותה כמגיש יחיד. הנהלת הערוץ הראשון ניהלה משא ומתן עם גאולה אבן, אך לאחר מחלוקות כספיות הוחלט כי לא תגיש את "מבט", ושאת המהדורה יגישו מרב מילר וינון מגל. מהדורת "מבט" הראשונה בהגשתם שודרה ב-10 בפברואר 2008.
ב-2008 הנחתה את טקס הענקת פרסי ישראל לצידו של חיים טופול.
בשנת 2012 התגלה כי רשות השידור מוציאה כ-10,000 ש"ח בחודש על הוצאות הנסיעות של מרב מילר במוניות. הפרשיה עוררה גלים ברשת האינטרנט, בעיקר בקרב התומכים בסגירת רשות השידור.
בשנת 2015 עזבה את כיסא "מבט" לטובת יעקב אילון, ועברה להגיש את תוכנית הבחירות "ישראל בוחרת" לצד אמיר איבגי. לאחר הבחירות, העברה להגיש מגזין ראיונות בשם "הערב בשש" ששודר במשך חצי שנה. בהמשך, ועד לסגירת רשות השידור, הגישה מגזין כלכלה יומי ששמו היה "חשבון יומי עם מירב מילר".
ב-2017 שימשה מילר כמגישה מחליפה בתוכנית "הבוקר של קשת" בערוץ 2. באוקטובר אותה שנה מונתה למגישה, לצד מרב בטיטו, של התוכנית "כותרות הבוקר" של קשת בערוץ 2, בה המשיכה גם לאחר המעבר ל"קשת 12". התוכנית ירדה מהאוויר לאחר חודשים ספורים וכיום מילר היא מנחה מחליפה בתוכנית "אנשים", וכן מנחה את תוכנית הנדל"ן של קשת 12 "הקומה ה-12".
חיים אישיים
מילר מתגוררת בתל אביב, גרושה ואם לשניים. בסרטה "בעיניים פקוחות" ששודר בתוכנית חשיפה, היא סיפרה שבשנת 2019 אובחנה עם גידול בראש שמאיים על ראייתה.
אקאתיזיה
תרופות אנטי-פסיכוטיות, במיוחד התרופות מהדור הישן, הן גורם מוביל לפיתוח אקאתיזיה. סיבות אחרות עשויות לכלול מעכבי ספיגה חוזרת של סרוטונין, ותרופות נוספות. מלבד זאת גם מחלות פרקינסון וסכיזופרניה שאינן מטופלות, עלולות להביא לכדי פיתוח אקאתיזיה ברמה מסוימת. התפתחות אקאתיזיה יכולה להתרחש גם כתוצאה של הפסקת נטילת תרופות אנטי פסיכוטיות. מקובל להאמין כי המנגנון העומד בבסיס התפתחות המחלה קשור בקשר ישיר או עקיף לריכוזי הדופמין בגוף. האבחון מבוסס על סימפטומים. יש להבחין בין אקאתיזיה לבין תסמונת הרגליים חסרות המנוחה, שכן אקאתיזיה, בשונה מתסמונת הרגל חסרת המנוחה, אינה קשורה לשינה.
הטיפול עשוי לכלול מעבר לתרופה אנטי-פסיכוטית בסיכון נמוך יותר למצב. תרופות עם ראיות בדבר תועלת זמנית כוללות, דיפרנידרמין, טרזודן, בנזטרופין, מירטזפין וחוסמי בטא. ויטמין B6 או תיקון של מחסור בברזל עשוי גם להיות שימושי. כמחצית מהאנשים על תרופות אנטי-פסיכוטיות מפתחים את המצב. הראשון להשתמש במונח היה לדיסלב, שתיאר את התופעה בשנת 1901.
סימנים וסימפטומים
ג'ק הנרי אבוט (1981) מתאר את התחושה:
יש להדגיש כי לא כל "תגובה חסרת מנוחה" היא בהכרח אינדקציה לאבחון של אקאתיזיה. לדוגמה: מאניה, דיכאון, הפרעת קשב והיפראקטיביות עשויות להיראות כמו אקתזיה, אבל התנועות קורות כתוצאה מתחושה רצונית, ולא בשל חוסר מנוחה או כאב המלווה באי תנועה.
גורמים
אקאתיזיה קשורה לעיתים קרובות לשימוש בתרופות אנטי-פסיכוטיות המדכאות את הקולטנים של הדופמין. ההבנה בנוגע לפתופיזיולוגיה של אקאתיזיה עדיין מוגבלת, אך מסתמן שהיא קשורה לחוסמי שדרי הדופמין במוח. בנוסף, תרופות עם אפקטים טיפוליים מוצלחים בטיפול באקאתיזיה סיפקו הבנה נוספת לעניין הבנת מנגנון מערכת השדרים וקליטתם בגוף, והם: בנזודיאזפנים, חוסמי בטא, ומעכבי סרוטונין. סיבה מרכזית נוספת לפיתוח אקאתיזיה זוהי נסיגה הנצפית במטופלים התלויים בתרופות. מאחר שמחסור בדופמין מסתבר כמשחק תפקיד מרכזי בפיתוח תסמונת הרגל חסרת המנוחה, המיוחסת לאקאתיזיה ממוקדת של הרגל, הפסקה פתאומית של תרופות הדופמין עלול להביא ליצירת מחסור בכימיקל אשר מחכה את הפעילות של האגוניסט לדופמין, ובכך להביא להתפתחות הסינדרום. זו הסיבה בגינה הפסקה מיידית וחדה מדי של שימוש באופיוידים, קוקאין ומעוררי אופוריה דומים עלולים גם הם להביא להתפתחות תסמונת הרגל חסרת המנוחה ובהמשך אף לאקאתיזיה. נמצא גם כי פיתוח התסמונת עמד בקורלציה ישירה למחלת הפרקינסון, לא ברור אם בגלל המחלה עצמה או בגלל סוג הטיפול והתרופות הניתנות לטיפול בה: לבודופה וכדומה. תרופות נוגדות דיכאון יכולות גם הן לגרום לפיתוח אקאתיזיה, בשל עלייה בסרוטונין בתוך מערכת העצבים המרכזית. זוהי הסיבה המרכזית בגינה מעכבי סרוטונין מהווים טיפול יעיל יחסית לאקאתיזיה. מחקר שנערך בשנת 2006 בבריטניה על ידי היילי ואחרים, הראה כי אקאתיזיה מתבטאת לעיתים קרובות בניסויים קליניים של מעכבידיכאון, כתסיסה או כליקוי רגשי והיפרקינזיס. עוד ציין המחקר כי כי אקאתיזיה שאינה מאובחנת נתפסת לעיתים כחוסר מנוחה כפשוטו, או ליתר דיוק כדיסקינזיה מוטורית. עוד התגלה כי אקאתיזיה מתבטא ברמות מוגברות של נוירופינפרין, נוירוטרנסמיטר אשר מזוהה עם מנגנונים המסדירים תוקפנות ועוררות מוגברת.
אבחנה
ניתן למדוד את נוכחותה וחומרתה של אקאתיזיה באמצעות סולם ברנס לאקאתיזיה, אשר מעריך הן קריטריונים אובייקטיביים והן קריטריונים סובייקטיביים. הערכה מדויקת של אקאתיזיה היא בעייתית, שכן קשה להבחין בין מספר רב של הפרעות עם סימפטומים דומים. במחקר של הפרעות תנועה שנגרמו על ידי נוירופלטיקה, אקאתיזיה נמצאה רק ב -26% מהחולים שאובחנו לראשונה עם אקאתיזיה. המאפיינים הבולטים של אקאתיזיה בהשוואה לתסמונות אחרות הם בעיקר מאפיינים סובייקטיביים, כגון תחושת חוסר המנוחה הפנימי של המטופל. אקאתיזיה יכולה להיות אבחנה שגויה כאשר הביטוי להפרעה אצל המטופל מגיע בעצם כתסמינים משניים להפרעות פסיכוטיות שונות, להפרעות במצב הרוח, להפרעות נפשיות, לתסמונת הרגל חסרת המנוחה, חרדה, נדודי שינה, נסיגה בסמים, דיסקינזיה או מחלה נוירולוגית אחרת. נוסף על כן האבחנה השנויה במחלוקת של פסאודו-אתקתאזיה כפי שנוסחה על ידי מארק ג'יי גריקה, במאמרו דיון באקאתיזיה של מבוגרים המשפיעה על יכולותיו הקוגניטיביות של המטופל, מנוסחת כאבחנה על סמך אותם סימפטומים כמו אקאתיזיה רגילה, אך ללא תחושת חוסר המנוחה הפנימי-מנטלי עליו מדווחים מטופלים המאובחנים בעלי אקאתיזיה אמיתית.
טיפול
מחקרים מצביעים על כך שבנזודיאזפינים, פרופרנולול ואנטיכולינרגיות ועשויים לסייע בטיפול באקאתיזיה חריפה, אך הם הרבה פחות יעילים בטיפול באקאתיזיה כרונית. טיילור וחובריו מצא כי הורדת מינון התרופות האנטי פסיכוטיות יעילה כטיפול ראשוני לאקאתיזיה, שמקורה בתרופות, כל עוד הדבר נעשה באופן הדרגתי ומבוקר. מחקר אחד הראה כי ויטמין B יהיה יעיל גם הוא. התערבויות פרמקולוגיות נוספות, כוללות אנטגוניסטים (למשל, פרופראנולול), בנזודיאזפינים (למשל, לורזאפם), אנטיכולינרגיות (למשל, בנזטרופין) ותרופות סרוטונין (למשל, ציפרוהפטדין).