cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרל השמן
ביוגרפיה
צירוף מקרים זה הביא לאיחודן של פרנקיה המזרחית, פרנקיה המערבית ואיטליה תחת שלטונו של הקיסר קרל השמן. התעוררו תקוות לתחייתה של אירופה המערבית, אולם קרל השמן, שלקה במחלת הנפילה, לא עמד במשימה זו. הוא ניסה את כוחו נגד המוסלמים שפלשו לאיטליה, אך ללא הצלחה. ב-886 נאלץ לשלם לנורמנים שתקפו את פריז כדי שיסכימו לסגת ואפשר להם לשוט דרך הנהר סן, להגיע לדוכסות בורגונדיה ולבזוז אותה.
משנתברר כי איננו מסוגל להבטיח את שלום הממלכה מרדו בו אצילים בראשות ארנולף מקרינתיה והשתלטו על פרנקיה המזרחית בנובמבר 887. קרל השלישי נאלץ לפרוש מן המלוכה ונפטר כעבור חודשיים. אודו רוזן פריז, שארגן את ההגנה על העיר, ירש את כתר ממלכת פרנקיה המערבית.
שארל השלישי מלך צרפת
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מחצבה
מחצבה היא סוג של מכרה בור-פתוח דרכה סלעים ומינרלים מוצאים מהאדמה. מחצבות משמשות, בדרך-כלל, להפקת חומרי בנייה מהאדמה, כגון אבני בניין. מחצבות לרוב עמוקות פחות ממכרות הבור-הפתוח.
סוגי סלעים נפוצים המופקים במחצבות:
במחצבות הסמוכות למאגרי מים או למי תהום, מתמלאת לעיתים תחתית המחצבה במים לכדי מעין בריכה. במחצבות אלו נדרש פיתוח הנדסי מתאים כדי לאפשר ניקוז של המים מהמחצבה (השפלת מי תהום).
במחצבות שננטשו והמים בהם לא נוקזו, עשוי להיווצר עם הזמן מעין אגם. מחצבות נטושות אחרות הופכות לעיתים למטמנות לפסולת.
גורמי ציבור ותושבים המתגוררים בסמוך למחצבות, מתנגדים לעיתים קרובות לפעילותן, בשל הרעש והאבק הנוצרים במהלך העבודות בה, הפגיעה בנוף ובאיכות הסביבה, וזיהום האוויר והלכלוך בכבישים הנגרם בשל המשאיות הנכנסות ויוצאות תכופות מאזור המחצבה לשם העברת האבן שנחצבה.
שולה מודן
שולה מודן (נולדה ב-20 ביולי 1944) היא סופרת ועורכת ישראלית שזכתה לעיקר פרסומה בספרי ילדים וספרי בישול, בהם רבי המכר: "בישולה: ממחברת המתכונים שלי" ו"בישולה מהאגדות: ממחברת המתכונים שלי", שנמכרו במאות אלפי עותקים.
ביוגרפיה
מודן נולדה כשולה אילני בתל אביב להורים יוצאי פולין. אביה עסק בטקסטיל, ואמה הייתה מחנכת. מודן למדה בבית הספר היסודי "החשמונאים" ובבית הספר תיכון עירוני ה' (תל אביב). בעקבות אמה רצתה להיות מורה וסיימה לימודי ספרות עברית ותרבות צרפת באוניברסיטת תל אביב וכן לימודי הוראה. בתום לימודיה, לימדה במשך שנה ספרות עברית בתיכון, אך מיד המשיכה ללימודי עבודה סוציאלית עם התמחות בפסיכותרפיה.
בגיל 24 מודן נישאה לעודד מודן ויחד הם הבעלים של מודן הוצאה לאור ובמהלך השנים האחרונות מודן היא עורכת הסדרה הפסיכולוגית בהוצאה.
מודן כתבה את ספרה הראשון "ליאור בכה כשאמא הלכה" בשנת 1988 בהשראת בנה ליאור, והוציאה במהלך השנים ארבעה ספרים נוספים בסדרה תחת שמו. עם הולדת נכדה כתבה עבורו את הספרים "איפה זה?" ו"איפה גברת זרת?: משחק אצבעות". בשנת 2016 כתבה רומן ראשון למבוגרים, "מסיבה לילדות טובות".
מודן היא אם לארבעה: רוני (עורכת בהוצאת מודן), נירית (עובדת בערוץ החיים הטובים), אמיר וליאור, וסבתא לנכדים.
957
נפטרו
אל-מסעודי, היסטוריון וגאוגרף מוסלמי נפטר בבגדד.
אברהם סכנין
אברהם (אברשה) סכנין (1 בינואר 1905, כ"ד בטבת תרס"ה – 17 במאי 1986, ח' באייר תשמ"ו) היה סגן ראש עיריית חיפה, חבר מועצת העיר, יקיר העיר חיפה ואסיר ציון.
ביוגרפיה
אברהם סכנין נולד בשם אברשה סכנין בפולטבה שבאימפריה הרוסית. בשנת 1920, כתלמיד בגיל 15, הצטרף לתנועה הציונית. שנתיים לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 החלו רדיפות נגד התנועה הציונית. בהיותו חבר ועד גלילי של הנוער הציוני וסטודנט באוניברסיטת חרקוב להנדסה נעצר ב-2 בספטמבר 1924 בעיר חרקוב באוקראינה, מחוסר הוכחות שוחרר אחרי שלושה חודשים בבית הסוהר באוקראינה. אחרי מספר חודשים עזב את לימודיו באוניברסיטה בחרקוב ונסע לפי הוראות של הנוער הציוני לויניצה וביקר בעשרות מקומות, בהם הייתה פעילות של הנוער הציוני. בשנת 1925 נבחר כחבר המרכז של הנוער הציוני המורכב מ-5 חברים, שמושבו היה בעיר מוסקבה. שנת 1925 הייתה שנת השיא של הנוער הציוני כאשר היו לנוער הציוני למעלה מ-5,000 חברים.
במרץ 1926 נאסר בלנינגרד, בוועידה של תנועת הנוער הציוני שבה השתתפו כ-20 צירים מאזורי ברית המועצות. שני חברי המרכז של התנועה הציונית מישה ויסברג ואברהם סכנין נאסרו לכשלוש שנים בכלא בסיביר ללא משפט. אחרי מאסרו, במאי 1929 גורש לאשחבד. במשך כמה חודשים לאחר שסירב לתת הצהרה שהוא עוזב את התנועה הציונית גורש לאזור אסיה התיכונית למשך שבע שנים יחד עם אסירי ציון נוספים. בשנת 1933, הוא הגיע לעיר טשקנט, שבה היו נפגשים עם אסירי ציון אחרים. בעיר זו הוא הכיר את מסיה דרביצקי, אסירת ציון גם היא והתחתן איתה.
בשנת 1935 נולדה בתו, ומסיה ובתו קיבלו רשות לעזוב את ברית המועצות לארץ ישראל, אך סכנין לא קיבל רשות ללוות אותן לארץ ישראל ונשאר במקום מאסרו בטשקנט, כשסיכויו להצטרף למשפחה היו קלושים. רק ב-1936 קיבל רשות לצאת מברית המועצות לארץ ישראל, לאחר 7 שנות מאסר.
פעילותו הציבורית בישראל
סכנין הגיע לארץ ישראל באפריל 1936. כשהגיע לארץ ישראל החל המרד הערבי הגדול. בשנתו הראשונה בארץ ישראל החל לעבוד כפועל בניין והתגורר בחיפה, אך בגלל מצב בריאותו עזב את עבודתו כפועל בניין והחל לעבוד בטכניון שבחיפה. אחרי תקופה קצרה התמנה תחילה כמזכיר הכספים ואחר כך כסגן מנהל בית הספר המקצועי של הטכניון, שבו עבד עד מאי 1964. בשנת 1937 החל את פעולתו הציבורית, כחבר מפא"י ומספר שנים היה חבר הוועד בטכניון העברי. כנציג המפלגה נבחר למרכז הסתדרות הפקידים. בשעת הפילוג במפלגת פועלי ארץ ישראל הצטרף לסיעה ב והיה חבר מרכז האחדות ומפלגת העבודה במשך השנים 1955 עד 1986. עם הקמת מפלגת העבודה הישראלית נבחר כחבר המרכז וגם למזכירות וללשכת המפלגה במחוז חיפה.
בשנת 1955 נבחר לראשונה למועצת העיר חיפה. במאי 1964 נבחר כסגן ראש העירייה וכיהן בתפקיד זה עד פברואר 1974 בתחילה כסגנו של אבא חושי אחר כך של משה פלימן וגם של ירוחם צייזל בזמן שהיה ראש עיריית חיפה לאחר שמשה פלימן נפטר.
בינואר 1978, קיבל אזרחות כבוד של העיר חיפה.
כיהן כנשיא מועצת קליטת העלייה של עיריית חיפה עד פטירתו בשנת 1986. נקבר בבית הקברות היהודי חוף הכרמל.
בשנת 1988 נקרא על שמו רחוב בשכונת רמת אלון שבחיפה.
משפחתו
סכנין היה נשוי למסיה ואב לאילנה (שהייתה לימים חברת מועצת עיריית חיפה) ולגדעון.
מייקל פניה
מייקל אנתוני פניה (בספרדית: Michael Anthony Peña; נולד ב-13 בינואר 1976) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, מוכר בזכות תפקידיו בסרטים "מיליון דולר בייבי", "התרסקות", "בבל", "מגדלי התאומים", "על הכוונת", "מיליארד סיבות לשוד", "פלישה עולמית: קרב לוס אנג'לס" ובסדרת הטלוויזיה "נרקוס מקסיקו".
ביוגרפיה
פניה נולד בשיקגו, אילינוי שבארצות הברית, בנם של ניקולסה, עובדת סוציאלית, ואביו, אלאוטריו פניה שהוא עובד מפעל. שני הוריו הם מהגרים ממקסיקו; אימו מחליסקו ואילו אביו במקור מסן לואיס פוטוסי. הוא גדל והתחנך בשכונת נורת' לאונדל בשיקגו.
קולנוע
לאחר מספר תפקידי משנה, שיחק פניה ב-2000 בסרט "עקיצה בשישים שניות" לצדם של ניקולס קייג' ואנג'לינה ג'ולי, וב-2001 בקומדיה השחורה "חייל מצטיין", שם זכה לחשיפה ראשונה.
ב-2006 הופיע פניה בדרמה זוכת פרס האוסקר של אלחנדרו גונסלס איניאריטו "בבל", בסרט גילם את ג'ון, שוטר החוקר היעלמות של שני ילדים קטנים בגדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו בעלילה המתרחשת במדבריות מקסיקו. בנוסף, פניה גילם את דמותו הביוגרפית של וויל ג'ימנו, שוטר מחוז ניו יורק-ניו ג'רזי במהלך פיגועי 11 בספטמבר בדרמת האסונות של אוליבר סטון "מגדלי התאומים".
ב-2007 השתתף פניה במותחן האקשן "על הכוונת" לצד מארק וולברג, בו גילם סוכן מיוחד בשירות ה-FBI בשם ניק ממפיס. סרט נוסף בו שיחק היה דרמת המלחמה של רוברט רדפורד "כאריות לכבשים", בו הופיע בתור ארנסט רודריגז, סטודנט נחוש ותלמידו של הפרופסור האידיאליסט סטפן מאלי (רדפורד).
ב-2009 שיחק פניה בקומדיית הפשע "להשקיף ולדווח", בסרט הופיע פניה כחלק מאבטחת הקניון.
ב-2015 השתתף בסרט "אנטמן" וב-2018 בסרט ההמשך שלו, "אנטמן והצרעה".
ב-2016 השתתף בסרט "יופי נסתר". ב-2017 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הפעולה-הקומי "תרגיל לשוטרים מתחילים", שכתב וביים דקס שפרד.
בשנת 2018 הופיע בסרט הפנטזיה של אווה דוברני, "קמט בזמן" על פי תסריט של ג'ניפר לי. בשנת 2018 לוהק לסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "נרקוס: מקסיקו", כקיקי קאמארנה, סוכן ברשות לאכיפת הסמים.
בשנת 2021, פורסם כי פנייה יצטרף לקאסט העונה הרביעית של הסדרה "ג'ק ראיין" בפריים וידאו.
מוזיקה
פנייה הקים את להקת הרוק "ניקו וגה" ב-2005 בלוס אנג'לס, הקרויה על שם אמו ניקולאסה. הוא עזב את הלהקה בשנת 2007 כדי להתרכז בקריירת המשחק שלו אך כתב יחד איתם את השיר "Beast" שהגיע למקום ה-26 במצעד השירים של בילבורד הוט רוק.
חיים אישיים
הוא סיינטולוג מאז שנת 2000.
בשנת 2006 הוא נישא לברי שאפר; בנם הבכור, רומן, נולד ב-2008.
מירה פרידמן
מירה פרידמן (נולדה בשנת 1952) היא מאיירת ואמנית קומיקס ישראלית.
רואטוזאורוס
רואטוזאורוס (שם מדעי: Rhoetosaurus) הוא סוג של דינוזאור מקבוצת הזאורופודים אשר חי ביורה התיכון שלפני 167–171 מיליון שנה. מאובניו התגלו ב-1926 בתצורות אבני חול בקווינסלנד, מזרח אוסטרליה, מבין הבודדים שבזאורופודים שנמצאו באוסטרליה. הוא נקרא על שם הטיטאן רואטוס מהמיתולוגיה היוונית.
זאורופוד זה היה פרימיטיבי יחסית והיה קרוב מעט לוולקנודון מאפריקה והוא הגיע לאורך 15 מטרים ולמשקל של מעל 9 טונות. כמה חוקרים רואים במבנה עצמותיו דמיון לאלה של הצטיוזאוריים או של השונוזאורוס ורואים בו קרוב אליהם, אך לרוב הוא נחשב פרימיטיבי יותר. עם זאת הוא רחוק מהפרוזאורופודים ובשל גודלו נחשב לזאורופוד אמיתי.
אני ואתה: 1968-1978 השירים שנשארים
אני ואתה: 1968-1978 השירים שנשארים הוא אוסף של מארז תקליטורים המאגד שירים בולטים שהקליט הזמר אריק איינשטיין בין השנים 1968–1978 בקריירה שלו. המארז יצא בשנת 2008.
האוסף מורכב כך שכל חלק בו מייצג תקופות שונות בקריירה של איינשטיין מאלבומים בתחילת הקריירה שלו שהפכו לקלאסיקות.
המארז אוגד והופק על ידי חברת פונוקול, נערך דיגיטלית מחדש על ידי יואב קוטנר, ויצא במהדורה מוגבלת. את העטיפה עיצבה הילית שפר.
רומיקו טקהאשי
רוּמִיקוֹ טַקַהָאשִׁי (ביפנית: 高橋 留美子; נולדה ב-10 באוקטובר 1957, ניאיגטה, יפן) היא אמנית מאנגה יפנית.
ביוגרפיה
כבר כשהייתה ילדה גילתה טקהאשי עניין במאנגה, ולאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון היא נרשמה לבית ספר למאנגה (במסגרת הקולג' שבו למדה) בניהולו של קזואו קואיקה. תחת חסותו של קזואו פרסמה את עבודותיה הראשונות.
יחסי טרינידד וטובגו–צ'ילה
יחסי טרינידד וטובגו–צ'ילה הם היחסים הדו-צדדיים בין צ'ילה לטרינידד וטובגו.
היסטוריה
לטרינידד וטובגו ולצ'ילה קשרים מעטים מבחינה היסטורית, אך הן חיזקו את היחסים בעשור האחרון. בשנות ה-80 הצביעו שתי המדינות יחד על הימנעות מהכרה בריבונות ארגנטינה על איי פוקלנד. בשנת 2017 חתמו ראש הממשלה קית' רוולי ונשיאת צ'ילה מישל בצ'לט על הסכם בנושא זכויות יוצרים וזכויות קניין רוחני בשתי המדינות. טרינידד וטובגו התעניינו בקידום יחסי הסחר בין האומות ועבודה משותפת לבניית תשתית החינוך והאנרגיה הסולארית של T&T. שרת המסחר והתעשייה בטרינידד, פולה גופי-סקון, פגשה את שגרירת צ'ילה בטרינידד וטובגו, אניבאל באריה גרקואה, כדי לדון באפשרות של הסכם סחר היקפי חלקי בין המדינות. בשנת 2018 קריאה בריה על קשרי התרבות הגדולים והביעה קשרים מחזקים עם T&T לקידום תיירות ולייבוא קשרי תרבות מטרינידד כמו מוזיקת סוקה וקליפסו ופסטיבלי קרנבל. צ'ילה שואפת לגוון את היבוא מטרינידד וטובגו ולהיות שותפת סחר גדולה יותר. בשנת 2018 טענה שגרירות צ'ילה כי ביצעה סחר של יותר מ-6 מיליארד דולר עם טרינידד.
יחסי סחר
טרינידד וטובגו ייצאו סחורות בשווי 733 מיליון דולר לצ'ילה בשנת 2017. הרוב המכריע של הייצוא היה נפט מזוקק וגז טבעי. סחורות בשווי של 19.2 מיליון דולר יוצאו לטרינידד וטובגו בשנת 2017. 38% מכל היצוא מצ'ילה ל-CARICOM עבר ל-T&T.
נמל התעופה הבין-לאומי פלאטוב
נמל התעופה הבין-לאומי פלאטוב (ברוסית: Международный аэропорт Платов) הוא נמל תעופה בינלאומי במרחק 29 ק"מ מהעיר רוסטוב על הדון. ממוקם באזור אקסאי שבמחוז רוסטוב, ליד הכפר גרושבסקאיה (4 ק"מ צפונית ממנו), סמוך לכביש הפדרלי המהיר M-4.
מיקום נמל התעופה ספג ביקורת רבה בשל אי ההתאמה עקב מספר גדול של ימי ערפל ומיקום מסלול ההמראה בצורה לא אופטימלית ביחס לרוח הנושבת באזור.
שם
מתחילה, נמל התעופה כונה בשם "דרום" (יוז'ני, Южный). במסגרת הצבעה מאורגנת שנערכה על ידי ממשלת מחוז רוסטוב רבים צידדו בשם "פלאטוב" (40%) על שמו של מאטוויי פלאטוב (מי שכיהן בתור הטמאן של הקוזאקים של דון, בתקופת האימפריה הרוסית). אפשרויות אחרות היו — "רוסטוב-על-דון" ו"דרום" — 34% ו-27% בהתאמה.
ב-20 בינואר 2017 ממשלת הפדרציה הרוסית אישרה רשמית את הענקת השם "פלאטוב".
הפרויקט
בשלב הראשון תוכננה בניית בית נתיבות בשטח של 50 אלף מ"ר וקיבולת שנתית של אלפיים נוסעים לשעה ו-5 מיליון נוסעים בשנה, בטרמינל יהיו שבעה גשרי עליה למטוס, מספר היציאות של מעבורת אוטובוסים — 10. שדה התעופה יהיה מסוגל לקבל כמעט את כל סוגי כלי הטיס הקיימים. בנוסף, הוקם מסוף מטענים, עם שטח של 5,200 מ"ר וייבנה חניון עבור 2,500 מכוניות. לנמל התעופה מסלול טיסה יחיד ואורכו הוא 3,600 על 45 מטרים.
נגישות
שדה התעופה מחובר מצפון לכביש העוקף את העיר רוסטוב ומוביל לכביש הפדרלי המהיר M-4 "דון". בעתיד ייתכן שתיבנה מסילת ברזל שתחבר את נמל התעופה עם העיר רוסטוב על הדון.
אבטחה
כנמל תעופה מודרני פלאטוב יהווה לנמל תעופה הטוב ביותר ברוסיה במונחים של ביטחון התחבורה. במקום מופעל הציוד המודרני ביותר המשמשים לבדיקת הנוסעים, ותקני הבטיחות מותאמים לדרישות הקונפדרציה האירופית לתעופה אזרחית. לצורך בדיקת מטענים צוות נמל התעופה משתמש בטומוגרפיה מתוצרת היצרן האמריקאי Morpho Detection. מסוע המטען מאפשר לבדוק 1,800 מזוודות בשעה.
היסטוריה
בנייתו של שדה התעופה החלה ב-2014, והסתיימה ביולי 2017, הזמנה והעברת הטיסות אליו מתוכננים להתבצע ביום אחד, 1 בדצמבר 2017. פרויקט הבנייה נכלל בתוכנית הפדרלית להכנות לקראת אליפות העולם בכדורגל 2018, כמו כחלק מתוכנית הייעוד הפדרלית "פיתוח מערכת התחבורה של רוסיה (2010-2020). המשקיע והבעלים של המסוף הוא חברת ההחזקות "נמלי התעופה האזוריים" (Аэропорты Регионов).
מטוס ראשון נחת ב-18 בנובמבר 2017.
מה-1 במרץ 2018 משמש כנמל התעופה היחיד של מחוז רוסטוב לאחר שנמל התעופה רוסטוב על הדון נסגר ושטחו הופנה לבניית מגדלי מגורים.
חולד גדול-ראש
מאפיינים
זהו מכרסם בגודל 300-1,000 גרם ובאורך 31 ס"מ. הוא בעל ראש גדול עם שיניים בולטות ועיניים מוגבהות המופנות קדימה. מכרסם זה חי במחילות מתחת לאדמה ומשתמש בכפותיו הגדולות כדי לחפור.
הוא מצוי רק באזורי ערבות דשא הרריים בגובה של מעל 2,600 מ', באזור הגבוה ביותר באפריקה. הוא יכול להתרבות בקצב גבוה מאוד. טורפו העיקרי הוא זאב חבשי, מין כלב אנדמי הקרוב לזאב ונמצא בסכנת הכחדה. הזאב מצליח לארוב לחולדים בקרבת מאורתם. בשונה מחולדים אחרים הוא איננו מחפש את מזונו מתחת לאדמה ועסוק בחיפוש של עלים צעירים, עשבים ונצרים מעל הקרקע.
היפרפוספטמיה
רמת זרחן גבוהה בדם עלולה להוביל למצבים של הסתיידות כלי דם, לעצמות רכות, לעליה ברמת הPTH שמובילה להתפתחות מחלת עצמות ולעיתים אף למוות.
אבחון וטיפול
להיפרפוספטמיה לרוב אין סימפטומים נראים לעין. בחולים מסוימים הוא מתבטא בגרד אולם האבחון מתבצע על ידי בדיקת דם שמצביעה על רמת הזרחן.
מטרת הטיפול בהיפרפוספטמיה היא הורדת רמת הזרחן בדם ושליטה בהן.
דיאליזה: מחליפה את עבודתן של כליות חולות ומסלקת חומרי פסולת כגון עודפי זרחן, מלח ונוזלים. לרוב, דיאליזה בלבד אינה יכולה לסלק את כל עודפי הזרחן מגופו של חולה הכליה.
טיפול תרופתי:
פקעת של קשרים
פקעת של קשרים הוא ספר מאת הסופרת ליסה גרף שיצא לאור לראשונה בשנת 2013. הוא תורגם לעברית מאנגלית על ידי המתרגמת נועה בן פורת.
הספר מציג לקוראים עולם שבו כישרון הוא חלק בלתי נפרד מחייהם של האנשים, ולכל אחד יש כישרון ייחודי. דמויות רבות עם כישרונות מיוחדים מופיעות בספר, נקשרות אחת לשנייה ותורמות לעלילה.
הספר נבחר לאחד מהספרים הטובים והמומלצים לשנת 2013 באתר אמזון והיה מועמד לפרס ה – National book award.
תקציר העלילה
בספר זה מסופרים במקביל מספר סיפורים שאינם קשורים זה לזה, שבמוקד כולם עומד כישרונם של אנשים:
סיפורה של קיידי: קיידי היא יתומה מבית היתומות "מיס מאלורי לילדות אבודות". יש לה כישרון לאפית עוגות מדהימות (שהמתכונים שלהן משולבים במהלך הספר). קיידי היא היתומה היחידה שנשארה בבית היתומות ליותר מחודש (למעשה, היא שם מאז שהיא הייתה תינוקת). כל שנה קיידי מתחרה בתחרות העוגות השנתית נגד אופים וטבחים מקצועיים ותמיד (עד עכשיו) היא מנצחת. בסוף הסיפור קיידי מאומצת על ידי טובי, בנו של בעל הבית, ומגלה מי הם ההורים הביולוגים שלה ומהם שורשיה המשפחתיים.
סיפורו של בעל הבית: בעל "בית המסחר לחפצים אבודים". בבית המסחר הוא אוסף דברים שונים ומשונים וביניהם כישרונות של אנשים (בעזרת לחיצת יד). בצעירותו אימו הייתה בעלת מפעל לייצור חמאת הבוטנים הטובה והטעימה ביותר שהייתה. לאחר שהמפעל נסגר, נשארה לו מזוודה עם המתכון לחמאת הבוטנים בתוכה, שאותה איבד בנסיעה ברכבת לפני חמישים ושלוש שנים. במהלך שנים אלו הוא מחפש את המתכון לחמאת הבוטנים האגדית של אמו ללא הצלחה, עד שמתרחש שינוי מפתיע כאשר קיידי מוצאת אותה ומתגלה דבר מפתיע: לא המתכון הוא מה שהפך את חמאת הבוטנים לטובה, מיוחדת ומפתיעה כל כך, אלא הכישרון הייחודי של אמו בבישול ואפיה.
סיפורה של משפחת אשר: דולורס אשר, אם המשפחה, מסתירה סוד כמוס ומסתורי כבר זמן רב - ממצא ארכאולוגי עתיק שגנבה מוחזק אצלה בתור סיכת ראש. וויל, שמחפש אחר ההרפתקה שלו יחד עם חיית המחמד שלו סאלי החמוסה (ובסוף הסיפור מוצא אותה). זיין, המסתבך בצרות בבית הספר בגלל כישרונו, ומריגולד, שללא הצלחה מנסה פעם אחר פעם למצוא את הכישרון השייך לה.
בסוף הספר כל הסיפורים מתקשרים ומתחברים אחד לשני והופכים לתמונה אחת גדולה. כל דמות משלימה את הפרטים החסרים בסיפורה ובסיפור הדמויות האחרות, ונעזרת בדמויות השונות.
דמויות משניות
סוזן: ילדה כשרונית במשחק "חמש אבנים". מוזכרת מעט מאוד בסיפור, היא מוזכרת בחלק הראשון של הספר - 53 שנה לפני עלילת הסיפור.
איימי: אחת הילדות בבית היתומים "בית מיס מאלורי לילדות אבודות", ובמהלך הסיפור משפחה מאמצת אותה. כישרונה הוא ללקק מעטפות.
ביקורות
בגב הספר, צוין שקירקוס ריוויז שיבח את הספר ואת הכותבת ליסה גרף, לפיו קריאת הספר היא "הרפתקה קסומה ומענגת". וכן העיתון "טיים מגזין" הילל גם כן את הספר - "10 מתוך 10... לא יכולתי להניח מהיד".
יואב רינון
יואב רינוֹן (נולד ב-1963) הוא חוקר ספרות ומתרגם ישראלי, פרופסור חבר לספרות השוואתית וללימודים קלאסיים באוניברסיטה העברית בירושלים וראש בית הספר לספרויות עתיקות וחדשות באוניברסיטה. מחקרו עוסק בשאלות זהות ביצירתם של שארל בודלר, מרסל פרוסט וולטר בנימין.
ביוגרפיה
רינון נולד בתל אביב. אביו שירת בצבא הקבע ואימו מורה לספרות אשר כתבה תיזה בהנחיית ברוך קורצווייל. הוא גדל בשכונות רמת אביב וגני צהלה, ושירת כמדריך חובשים בצה"ל. הוא יצא מהארון כהומו בגיל 17, ונכנס למערכת יחסים עם גבר בן 30 למשך שנה. בגיל שלושים נישא למוציאה לאור הילית חמו-מאיר, ונולדה להם בת. הם התגרשו לאחר שש שנים, ומאז נכנס לזוגיות עם גבר למשך 19 שנים.
לאחר שירותו הצבאי עבר לירושלים ולמד באוניברסיטה העברית. את עבודת המחקר לקבלת תואר דוקטור כתב רינון על יצירתו של המרקיז דה סאד בהנחיית מנחם ברינקר וזלי גורביץ', והעבודה ראתה אור לאחר מכן כספר בעברית בהוצאת רסלינג (חדר המיתות של סאד) ובאנגלית (Sadian Reflections). ב-2008 ראה אור מחקרו על תפיסת הטראגי ביצירתו של הומרוס. ב-2014 ראה אור ספרו "משבר מדעי הרוח", שעורר דיון ציבורי בנושא.
רינון עוסק גם בתרגום ספרות קלאסית לעברית. בין היתר תרגם מיוונית עתיקה את הפואטיקה של אריסטו עם פירושים, ואת ה"תופת" מתוך הקומדיה האלוהית של דנטה אליגיירי מאיטלקית.
קישורים חיצוניים
ממאמריו:
שרביטן מכונף
שרביטן מכונף (שם מדעי: Ephedra alata) הוא צמח ממשפחת השרביטניים ותפוצתו מצפון אפריקה ועד דרום מערב אסיה.
השרביטן המכונף נפוץ בדיונות, בערבות שיחים ובמחשופי סלעים קשים, ממערכת חשופי הזרע. הצמח הוא חסר פירות ובמקומם יש לו אצטרובלים, המשמשים מאכל לציפורים.
עליו של השרביטן המכונף מנוונים, וממוקמים כמעין נדן קרומי על הגבעול.
באזורנו השרביטן המכונף כמו השרביטן הגס נפוץ בדרום הארץ, סיני ודרום ירדן.
הראשון שתיאר את השרביטן המכונף היה ז'וזף דקסן (Joseph Decaisne) ב-1834 והוא סווג על ידי אוטו סטאפף (Otto Stapf) ב-1889 למחלקה Alatae ולשבט Tropidolepides. ב-1996 השאיר רוברט פרייס (Robert A. Price) את הצמח במחלקה Alatae מבלי להכיר בשבט.
עיצור וילוני, אפי
עיצור וילוני אפי הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ŋ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-<tt>N</tt>. העיצור מבוטא בעברית כאלופון /n/ לפני סותמים וילונײם, במילה כגון אַנְגְּלִית.
עונש מוות באיראן
עונש מוות הוא עונש חוקי באיראן. פשעים שדינם מוות כוללים רצח, אונס, התעללות בילדים, הומוסקסואליות, פדופיליה, סחר בסמים, שוד מזוין, חטיפה, טרור, פריצה, יחסי עריות, יחסי מין מחוץ לנישואים, יחסי מין אסורים, מעשי סדום, התנהגות מינית בלתי הולמת, זנות, אנשים שזממו להפיל את המשטר האסלאמי באיראן, התנגדות פוליטית, חבלה, הצתה, מרד, כפירה, ניאוף, חילול הקודש, סחיטה, זיוף, הברחה, ספקולציות, שיבוש של תהליכי ייצור, צריכה חוזרת ונשנית של אלכוהול, ייצור או הכנת מזון, שתייה, מוצרי קוסמטיקה או פריטים סניטריים המובילים למוות בעת צריכתם, הפקה ופרסום של פורנוגרפיה, שימוש בחומרים פורנוגרפיים בעת עיסוק בשידול למטרות מין, בדיית האשמות שווא אודות עבירות מין שגרמו להוצאה להורג של אדם חף מפשע, אנשים שחוזרים לבצע גניבות אחרי תקופות מאסר, עבירות צבאיות מסוימות (למשל, סיוע לאויב), ריגול, ובגידה.
איראן ביצעה לפחות 977 הוצאות להורג ב-2015, לפחות 567 הוצאות להורג ב-2016, לפחות 507 הוצאות להורג ב-2017, לפחות 249 הוצאות להורג ב-2018, לפחות 273 הוצאות להורג ב-2019, לפחות 246 הוצאות להורג ב-2020, לפחות 290 הוצאות להורג ב-2021, ולפחות 425 הוצאות להורג ב-2022.
יש הסבורים שאיראן היא המדינה שהוציאה להורג את הכמות הגדולה ביותר של האזרחים, בהשוואה לכמות התושבים הכוללת. לטענת איראן כמות האזרחים האיראנים שהוצאו להורג בפועל באיראן, נמוכה בהרבה מהכמות שמתפרסמים בכתבי ארגוני זכויות האדם, וכי ההוצאות להורג מבוצעות אך ורק לאחר הליך שיפוטי ממושך. לטענת גורמים איראנים איראן נלחמת בתעשיית הסחר בסמים, אשר רחבת היקף לאורך גבולותיה המזרחיים של המדינה, והגידול במספר ברוני וסוחרי הסמים הוא הגורם לעלייה בהוצאות להורג. לפי ה-BBC, איראן "מבצעת יותר הוצאות להורג מכל מדינה אחרת, מלבד הרפובליקה העממית של סין".
גופי (דמות דיסני)
בסדרות טלוויזיה מאוחרות מראשית המאה ה-21 ובהם ה"השכונה של גופי" ו"גופי: הסרט" נקראת הדמות "גופי גוף".
כשמו (גופי על משקל מטופש) גופי מגושם ומרבה צרות. יום הולדתה של הדמות, על פי אולפני וולט דיסני, הוא 25 במאי 1932.
רקע
הרעיון המקורי לדמותו של גופי היה רעיון של פרנק ווב, אולם הדמות פותחה וצוירה על ידי ארט באביט אשר שאף ליצור דמות של הילבילי - אדם פשוט מהמערב התיכון, שמאמין לכל דבר, אופטימיסט מוחלט, ושומרוני טוב.
בחלק מהסרטונים המוקדמים מופיעה רעייתו של גופי, אולם פניה לא הוצגו בסרטים. בסרטים המאוחרים הוא אב חד הורי המגדל לבד את בנו מקס גוף.
תיאור הדמות
בשנות ה-30, לבש חולצה אדומה או כתומה, שעליה אפודה פתוחה שחורה, כפפות לבנות (בדומה לחברו מיקי מאוס), נעליים חומות גדולות, מכנסיים רחבים ומרושלים וכובע ירוק עם סרט שחור.
ראשית שנות ה-30
גופי הופיע לראשונה בסרט "המופע של מיקי" (Mickey's Revue) שיצא לאקרנים ב-25 במאי 1932. בסרט, שבויים על ידי וילפרד ג'קסון, הופיעו דמויותיהם של מיקי מאוס, מיני מאוס, הוראס הורסקולאר, וקלרבל הפרה, אשר הופיעו במחזמר. גופי, אשר נקרא על ידי האנימטורים בשם "דיפי דווג" (Dippy Dawg), אף שהשם לא צוין בסרט, הופיע בקהל וצפה במופע. דמותו של גופי הרגיזה את יתר הצופים ברעש ובלכלוך שעשה כאשר צחק בקול רם או פיצח גרעינים. לבסוף הכו הצופים האחרים את גופי על מנת להשתיקו. בדמות זו תואר גופי עם זקן לבן, זנב צמרירי, ללא מכנסיים, ולבוש חולצה בלבד, אולם בסרט הופיע הצחוק המזוהה עם דמותו של גופי עד ימינו. גופי הופיע בשנית, בדמות צעירה יותר, בסרט "המסיבה הנהדרת" (The Whoopee Party) אשר יצא לאקרנים ב-17 בספטמבר 1932. בסרט זה גופי הוא אחד האורחים במסיבה שנערכת עבור מיקי מאוס. הדמות הופיע בשני סרטים נוספים בשנת 1933 בתפקידי אורח. הופעתה השביעי של הדמות, בסרט ההתרמה לבית היתומים אשר יצא לאקרנים ב-11 באוגוסט 1934, נקראת הדמות לראשונה בשם "גופי" והיא מופיעה כתפקיד ראשי יחד עם דמויות נוספות חדשות כגון דונלד דק וקלרה קלאק.
שלהי שנות ה-30: עם מיקי מאוס ודונלד דאק
סרטו של בן שרפסטין, "תחנת השירות של מיקי" יצא לאקרנים ב-16 במרץ 1935. סרט זה היה הראשון בסדרת סרטים בה חלקו מיקי, דונלד וגופי את התפקיד הראשי. בכל אחד מסרטי הסדרה ניסו השלושה לבצע משימה מסוימת - הסרט הציג איך כל אחד התמודד עם המשימה באופן אחר, לרוב ללא הצלחה. "מנקי השעון" שיצא לאקרנים ב-15 באוקטובר 1935 ו"רוחות בודדות" שיצא לאקרנים ב-23 בדצמבר 1937 נחשבים לשיאה של סדרת סרטים זו.
במהלך הסדרה גדל חלקם של דונלד וגופי על חשבון חלקו של מיקי. בעוד שדמותו של דונלד הייתה דמות עצבנית, ודמותו של גופי הייתה דמות ש"חיה בעולם שלה" מבלי להבין מה קורה סביבה, דמותו של מיקי הייתה השפוייה מבין השלושה. האנימטורים הצליחו ליצור יותר סיטואציות קומיות עם דמויותיהן של גופי ודונלד מאשר עם זו של מיקי, וב-17 ביוני 1938 יצא לאקרנים הסרט "ציידי הקוטב" (Polar Trappers) בו מופיעים דונלד וגופי לבדם.
מיקי שב לשלישייה ב"ציידי הלווייתנים" (The Whalers), אשר יצא לאקרנים ב-19 באוגוסט 1938, וב"גוררת של מיקי" (Tugboat Mickey) שיצא לאקרנים ב-26 באפריל 1940, אולם שני סרטים אלה היו הסרטים האחרונים בהם הופיעה השלישייה כצוות בתפקידים הראשיים.
שנות ה-40
הסרט הבא בו כיכב גופי היה "גופי ווילבר" (Goofy and Wilbur), בבימויו של דיק יומר, אשר יצא לאקרנים ב-17 במרץ 1939. בסרט קצר זה מנסה גופי לצאת לדיג בסיוע חיית המחמד שלו - חרגול בשם וילבר.
בשנת 1939 הסתכסך קולוויג עם דיסני ועזב את האולפן. מסיבה זו, בסרטיו של גופי בראשית שנות ה-40, (סדרת "איך ל...") דמותו של גופי לא דיברה, וקולו של מספר (לרוב, ג'ון מקליש), תיאר לצופים את העלילה. סדרת סרטי "איך ל..." ניסה גופי להדגים כיצד לעשות דבר מה (לעשות סקי, לישון, לשחק כדורגל, לרכוב על סוס), לרוב ללא הצלחה. קולו של המספר תיאר לצופים את הניסיונות של גופי.
בשנת 1942 החלה סדרת סרטים בו כל הדמויות היו גרסאות שונות של דמותו של גופי. הראשון בסדרה זו הייתה "כיצד לשחק כדור בסיס" (How to Play Baseball).
שנות ה-50
בשנות ה-50, בעקבות הלך הרוח בארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה, מתוארת דמותו של גופי כאיש משפחה הנאבק בקשיי היומיום - הוא מנסה לעשות דיאטה, לוותר על עישון, ולגדל את ילדיו. הרעיון להציג את גופי כאיש משפחה היה רעיון של וולט דיסני שניסה לשנות את אפיון דמותו של גופי, מדמות של כפרי טיפש, לדמותו של אמריקאי ממוצע תושב הפרוורים. שמה של הדמות בתקופה זו לא היה "גופי" אלא "ג'ורג' גיף" (George Geef), וכאשר הדמות הופיעה כמספר דמויות בסרט, לכל אחת מהדמויות ניתן שם שונה.
בהתאם לשינוי התדמיתי, שונה גם אופן ציור הדמות - העיניים והגבות קטנו על מנת לתת לגופי מראה יותר אינטליגנטי, וכל גופו נצבע בצבע גוף ולא בשחור ולבן.
שנות ה-60 עד סוף המאה ה-20
בעקבות הסרט משנת 1965 צרותיו של גופי בכביש המהיר (Goofy's Freeway Troubles) בו כיכבה הדמות, הופיעה הדמות בדמות אורח במספר סרטים, אך במשך זמן רב לא כיכבה. הדמות הופיע במי הפליל את רוג'ר ראביט ובגופי: שיגעון הכדורגל אשר היה אמור לצאת לאקרנים ב-1984 אולם לבסוף הוקרן בטלוויזיה רק בשנת 1987. לאחר מותו של קולוויג, מספר שחקנים דיבבו את גופו, עד שביל פארמר היה למדבב הרשמי של הדמות. הדמות שבה לככב בסדרות וסרטים בשנות ה-90 עת החלה הקרנת סדרת הטלוויזיה השכונה של גופי. בשנת 1995 יצא לאקרנים הסרט גופי: הסרט ובשנת 2000 יצא ישירות לצפייה ביתית הסרט גופי הולך לקולג'.
העשור הראשון של המאה ה-21
גופי השתתף בסדרות בית העכבר (House of Mouse) ומועדון החברים של מיקי מאוס, ובסרט מלך האריות 3.
העשור השני של המאה ה-21
גופי השתתף בסדרה מיקי מאוס: מכוניות המירוץ.
שנות ה-20 של המאה ה-21
גופי השתתף בסדרות מיקי מאוס: כייף של בית וגופי בכיצד להישאר בבית.
דמות אורח בסרטי דונלד דק
בנוסף על השתתפותו בסרטים כדמות מרכזית, וכדמות אורח בסרטים בהם מיקי מאוס היה הדמות המרכזית, השתתף גופי כדמות ראשית לצידו של דונלד דק בסדרה של סרטונים קצרים:
קומיקס
גם דמותו של גופי שהופיע בקומיקס נקראה בראשיתה "דיפי דואוג" (Dippy Dawg) אבל במהרה, בשנת 1936, שונה שם הדמות ל"גופי". בשנים הראשונות, על פי הקומיקס, לא אהדו יתר הדמויות את גופי וראו בו כדמות טרחנית המתערבת שלא לצורך, אולם עם השנים תיאר הקומיקס יחסים של חיבה בין הדמויות. הקומיקס שצוירו על ידי פלויד דוטפרדסון עבור דיסני עקבו אחרי עלילת הסרטים, ובקומיקס כיכבו דונלד וגופי כדמויות משנה לצד מיקי מאוס, אולם במהרה זכה דונלד דאק לפופולריות רבה, ולסדרת קומיקס בה כיכב לבדו, נותר גופי כדמות משנה לצד מיקי.
בשנות ה-90 פורסמה מחדש סדרה קומיקס בה מככב גופי בשם "הרפתקאות גופי", אולם הסדרה לא זכתה להצלחה כלכלית, ולאחר 17 חוברות היא הופסקה.
פסל הנערה הרוקדת
פסל הנערה הרוקדת הוא פסל ברונזה פרהיסטורי שהתגלה בעיר מואנג'ודארו מתרבות עמק האינדוס (בפקיסטן המודרנית), שהייתה אחת הערים הקדומות ביותר שנחשפו מעולם. הפסל מתוארך ל-2300 לפנה"ס ונעשה בשיטת השעווה האבודה. גודלו של הפסל הוא 10.5 סנטימטר ומתאר נערה עירומה עם קישוטים מסוגננים, הניצבת בעמידה חופשית, נטורליסטית.
פסל הנערה הרוקדת נחשב ליצירת אמנות, והוא אחד מחפצי האמנות המפורסמים של תרבות עמק האינדוס.
היסטוריה
הפסל התגלה לראשונה על ידי הארכאולוג הבריטי במואנג'ודארו בשנת 1926, והועבר ל, לאחר שהוקצה להודו בחלוקת הודו בשנת 1947.
לאחר החפירה במואנג'ודארו בשנת 1926, הממצאים שנמצאו ואחרים הופקדו בתחילה, אך לאחר מכן עברו ל בניו דלהי. הרשויות הפקיסטניות החדשות ביקשו להשיב את הממצאים ממואנג'ודארו שנחפרו בשטחן, אך השלטונות בהודו סירבו. בסופו של דבר הושג הסכם לפיו הממצאים, המסתכמים בכ -12,000 חפצים, חולקו באופן שווה בין המדינות; במקרה של "שתי הדמויות המפוסלות המפורסמות ביותר", פקיסטן ביקשה וקיבלה את דמותו של, בעוד הודו שמרה על הנערה הרוקדת הקטנה בהרבה.
תיאור
זוהי אחת משתי יצירות אמנות מברונזה שנמצאו ב-מואנג'ודארו המציגות תנוחות גוף אנושיות יומיומיות בהשוואה לתנוחות רשמיות יותר. הנערה עירומה, עונדת מספר צמידים ושרשרת ומוצגת בעמידה חופשית עם יד אחת על ירכה. היא עונדת 25 צמידים על זרועה השמאלית ו-4 צמידים על זרועה הימנית, וחפץ כלשהו שטרם זוהה הוחזק בידה השמאלית, המונחת על ירכה; שתי הזרועות ארוכות במיוחד. למחרוזת שלה שלושה תליונים גדולים. שיערה הארוך אסוף ומונח על כתפה.
ג'ון מרשל, הארכאולוג במואנג'ודארו שמצא את הפסל, תיאר את הדמות: הארכאולוג הגיב בהפתעה כשראה את הפסלון הזה יחד עם ממצאים נוספים. הוא ציין: הארכאולוג תיאר את הנערה הרוקדת:
לפי מומחה לתרבות עמק האינדוס, קריאת הדמות כרקדנית "מבוססת על תפיסה בריטית קולוניאלית של רקדנים הודים, אך סביר יותר שהיא מייצגת אישה נושאת מנחה".
הפסל הוביל לשתי תובנות חשובות אודות תרבות עמק האינדוס: ראשית ההבנה כי בני תרבות זו ידעו להשתמש בטכניקה של מיזוג מתכות, יציקות ושיטות מתוחכמות אחרות, ושנית שבידור, במיוחד ריקוד, היה חלק מהותי מהתרבות. נערת הברונזה נוצרה בטכניקת יציקת השעווה האבודה ומציגה את המומחיות של האנשים בייצור עבודות ברונזה וארד במהלך אותה תקופה.
פסלון ברונזה דומה נמצא על-ידי הארכאולוג הבריטי ארנסט מקאי במהלך 1930–1931 במואנג'ודרו. השימור, כמו גם איכות האומנות, ירודים מזה של הנערה הרוקדת הידועה. הפסל מוצג במוזיאון הלאומי של פקיסטן שבקראצ'י.
גיא לוזון
גיא לוזון (נולד ב-7 באוגוסט 1975) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי, המאמן את נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21.
קריירה
גיא לוזון הוא בוגר מחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, בה שיחק מגיל 10. לוזון החל לשחק בקבוצת הבוגרים בגיל 18, והופעת הבכורה שלו הייתה נגד קבוצת בית"ר תל אביב בשנת 1992. הוא הספיק לשחק כשלוש שנים, לפני שנפצע עקב תיקול עם ז'אן טלסניקוב בגיל 21.
לאחר פציעתו, קיבל לוזון את משרת מאמן קבוצת הנוער של מכבי פתח תקווה. בעונת החליף לוזון את אלי אוחנה כמאמן הקבוצה הבוגרת. הישגיו המרכזיים כמאמן הקבוצה היו זכייה בגביע הטוטו לעונת, סגנות אליפות המדינה לעונת והעפלה לשלב הבתים של גביע אופ"א בעונת . בתקופתו כמאמן הקבוצה נהנה לוזון מגיבוי משפחתי. דודו, אבי לוזון, ניהל את הקבוצה, ובני משפחה אחרים מילאו בה תפקידים שונים.
בעונת מונה לוזון למאמן הפועל תל אביב. עם הגעתו לקבוצה אילץ את יוסי אבוקסיס לפרוש ממשחק פעיל ולהפוך לסקאוט, ובכך הוכיח שבידיו הסמכות המקצועית במועדון. לוזון הצליח להוביל את הקבוצה בפעם השנייה ברציפות לשלב הבתים בגביע אופ"א. אף על פי כן, במשחקי ליגת העל השיגה הקבוצה תוצאות מאכזבות ולאחר עשרה מחזורים דורגה במקום האחרון עם 6 נקודות מתוך 30 אפשריות, כאשר את הניצחון הראשון שלה השיגה הקבוצה רק במחזור התשיעי, בדרבי מול מכבי תל אביב. בעקבות תוצאות אלה הודיע לוזון על התפטרותו מאימון הקבוצה ב-25 בנובמבר 2007, לאחר הפסד למכבי חיפה.
ב-12 ביוני 2008 מונה לוזון למאמן בני יהודה תל אביב. את עונת סיימה הקבוצה בהדרכתו במקום החמישי. עקב חוסר יכולתה של בית"ר ירושלים להשתתף במפעלים אירופאיים קיבלה בני יהודה את ההזדמנות, והעפילה בתחילת עונת לסיבוב הרביעי במוקדמות הליגה האירופית, שם הודחה על ידי פ.ס.וו. איינדהובן. את עונה זו סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה, והעפילה לגמר גביע המדינה, שם הפסידה 1–3 להפועל תל אביב.
ב-4 באוגוסט 2010 מונה לוזון למאמן הנבחרת הצעירה של ישראל. תחת הדרכתו התמודדה הנבחרת באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 לשנת 2013, אליה העפילה באופן אוטומטי כמארחת, שם סיימה את שלב הבתים במקום השלישי בבית שכלל את איטליה, אנגליה ונורווגיה. לוזון ספג ביקורת כאשר חגג את ניצחון הנבחרת מול אנגליה בצורה שנתפסה בעיני רבים כמוגזמת, על אף שלא מנע את הדחתה מהטורניר.
ב-27 במאי 2013 חתם לוזון על חוזה לעונה אחת בקבוצת סטנדרד ליאז' מליגת העל הבלגית. מינויו לווה במחאה מצד האוהדים. אף על פי כן, לוזון פתח את העונה ב-13 ניצחונות רצופים בכל המסגרות, ובכך שבר שיא מועדון בן 14 שנים. הקבוצה סיימה את העונה במקום השני. ב-26 במרץ 2014 הודיע המועדון על הארכת חוזהו לשנתיים נוספות. ב-20 באוקטובר 2014 פוטר בעקבות תוצאות מאכזבות של הקבוצה בתחילת העונה.
ב-13 בינואר 2015 החליט בעליה המשותפים של ליאז' וצ'רלטון אתלטיק מליגת המשנה האנגלית להעבירו לאמן את צ'רלטון. ב-24 בינואר 2015, במשחקו הראשון כמאמן צ'רלטון נפרדה קבוצתו בתיקו 0–0 עם וולברהמפטון וונדררס. ב-14 בפברואר 2015 רשם ניצחון בכורה כמאמן צ'רלטון, 3–0 על ברנטפורד. ב-24 באוקטובר 2015, לאחר תשעה משחקי ליגה ללא ניצחון, פוטר לוזון מתפקידו.
ב-20 בספטמבר 2016, שב לוזון לקדנציה שנייה כמאמן הפועל תל אביב כשהחליף את אלי גוטמן שעבר לתפקיד המנהל המקצועי במועדון. ב-12 בינואר 2017 התפטר מתפקידו לאחר שהקבוצה נכנסה לפירוק ובעליה התחלפו.
ב-27 במאי 2018 מונה לוזון למאמנה של בית"ר ירושלים, אך פוטר ב-22 באוקטובר, לאחר שבעה מחזורים, כאשר הקבוצה ניצבת במקום הלפני אחרון בטבלה עם 5 נקודות בלבד.
ב-20 בינואר 2019 שב למכבי פתח תקווה וחתם לעונה וחצי. ב-12 במאי 2019, הקבוצה בהדרכתו ירדה לליגה הלאומית, לאחר שבע שנים בליגת העל. אך הוא העלה את הקבוצה לליגה הבכירה לאחר עונה אחת בלבד בליגה הלאומית. ב-28 בדצמבר 2021, לאחר הפסד למכבי תל אביב, כשהקבוצה במקום האחרון בליגה עם 10 נקודות בלבד, הודיע המועדון על סיום תפקידו, בהסכמת שני הצדדים.
ב-12 במאי 2022 מונה בשנית למאמן נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21. איתה העפיל לאליפות אירופה עד גיל 21 ב-2023 לאחר ניצחון על נבחרת אירלנד בבעיטות עונשין. באליפות זו צלחה הנבחרת, באופן חסר תקדים, את שלב הבתים, בו הוגרלה עם גרמניה, האלופה הקודמת, אנגליה וצ'כיה, והעפילה לרבע-הגמר.
ב-1 ביולי 2023 הצעיד את הנבחרת הצעירה כמאמן הלאומי שלה, לשלב חצי-גמר היורו עד גיל 21 לשנה זו.
ביקורת
בקריירה של גיא לוזון ידועים מספר מקרים של התנהגויות בעייתיות שלא פעם גרמו לביקורות נוקבות, זועמות ושליליות כלפיו.
לאחר ניצחון נבחרת ישראל הצעירה באליפות אירופה עד גיל 21 ב-2013 על אנגליה במשחק שהוא לפרוטוקול בלבד, לוזון חגג את הניצחון בצורה מוגזמת מה שהביא ללעג עליו ברשתות החברתיות.
לוזון נודע בחגיגות מוגזמות גם כשאימן את סטנדרד ליאז' בבלגיה, ואת צ'רלטון אתלטיק באנגליה.
במשחק הפלייאוף מול אירלנד, בו העפילה הנבחרת הצעירה של ישראל לאליפות אירופה עד גיל 23 ב-2023 תחת אימונו של לוזון, הוא סטר לזיו מורגן שחקן הנבחרת, דבר אשר הביא לגינויים רבים ולביקורות זועמות כלפיו בתקשורת וברשתות החברתיות. בנוסף לוזון אמר בריאיון בסוף אותו המשחק "סידרתי לישראלים חופשה בבוקרשט עם אליבי" (הטורניר נערך ברומניה ובגאורגיה) אמירה שזכתה לגינויים בין היתר מצד השרה לשוויון חברתי, מירב כהן. באופן אירוני, בסופו של דבר לא הוגרלה הנבחרת במשחקים שרומניה אירחה, אלא רק בגאורגיה.
חיים אישיים
לוזון נשוי למדריכת הפילאטיס ואשת הטלוויזיה, דנה פאן לוזון. בקדנציה הראשונה שלו כמאמן הפועל תל אביב שימשה דנה כמדריכת הפילאטיס של השחקנים. לזוג שני ילדים.
משפחתו של לוזון נחשפה בעונתה השלישית של הסדרה "מחוברים פלוס" אשר שודרה ב-HOT, בו תיעדה אשתו דנה את חייה בזמן שאימן את מועדון הכדורגל צ'רלטון באנגליה.
ירח גלטר
ירחמיאל (ירח) גלטר (נולד ב-1946) הוא איש חינוך ישראלי, שכיהן כראש ועדה קרואה במועצה המקומית ירוחם, בשנים 1979–1983.
קורותיו
גלטר נולד בעיר רדאוץ שברומניה ב־1946 וגדל בבני ברק. שירת כלוחם בגדוד 50 של הנחל המוצנח . הוא למד לתואר ראשון סוציולוגיה וקרימינולוגיה באוניברסיטת בר-אילן והיה שם פעיל באגודת הסטודנטים ורכז התרבות שלה. כיוון שהיה איש הציונות הדתית, הוא עסק בארגון אירועים שקשורים לקבוצות סטודנטים דתיות . בשנים 1968–1970 עבד כמנהל בגשר. בשנים 1970–1971 היה עוזר אישי לסגן שר החינוך אבנר חי שאקי. לתואר שני, למד חינוך ופילוסופיה יהודית ב- JTS בניו יורק, ושימש גם שליח הסוכנות היהודית - מחלקת הנוער והחלוץ בארגון הסטודנטים יבנה.
לאחר שחזר מניו יורק, השתקע בירוחם, ניהל את המתנ"ס המקומי ארבע שנים, והיה לתקופה קצרה גם עובד עירייה בכיר. כשהתמנה לתפקיד במטה החברה למתנ"סים כאחראי על לימודי יהדות עזב את ירוחם לשנה.
באוגוסט 1979, מונה גלטר לראש ועדה קרואה בירוחם, לאחר ששר הפנים, יוסף בורג, הפסיק את כהונתו של ראש המועצה הנבחר, חיים אביסרור, איש המערך ופיזר את מליאת המועצה.
גלטר הוציא את קופת העיירה ממצבה הקשה, שיפר מאוד את מצבה הכלכלי של העיר בכלל, ומיתן את מאזן ההגירה השלילי של העיר. שלושה גורמים סייעו לגלטר בעבודת שיקום העיירה. ראשית, כראש ועדה קרואה וכתושב חדש יחסית בעיירה, לא הייתה לו שום מחויבות לשום קבוצה של תושבים בה. שנית, בסיסי צה"ל הועתקו בתקופתו מחצי האי סיני אל הנגב, בשל הנסיגה מהנגב, כחלק מהסכם השלום בין ישראל למצרים, והעיירה החלה לספק שירותים לבסיסים. שלישית, ממשלת ישראל החלה ב"פרויקט שיקום שכונות", שנועד לעזור לשכונות מצוקה רבות, ברחבי המדינה להשתקם. גלטר פעל רבות לשיפור תדמיתה של העיירה
כבר בשנה הראשונה למינוי הוועדה הקרואה, היא קיצצה את כוח האדם של המועצה בשישה אחוזים. עובדים חדשים החלו להתקבל למועצה רק אם הצליחו באבחון פסיכומטרי שערך מכון חיצוני. עובדים ותיקים רבים נשלחו להשתלמויות מקצועיות. הוועדה גם שיפרה את התשתיות בעיירה. מערכות הביוב והמים תוקנו. הוקמו גנים ציבוריים, נוספו מיזמי בנייה ציבורית, נוספו מוסדות חינוך ותרבות, ותוכננו תוכניות מתאר ותוכניות לשימור מבנים. בתקופת גלטר נפתח בעיירה, לראשונה, בית ספר תיכון, והתלמידים לא נאלצו יותר ללמוד מחוץ לעיר.
חלק ממלחמתו של גלטר למען חוק וסדר בעיירה היה נגד נהגי צה"ל, עברייני תנועה. בחלק מהמקרים הם אפילו הרסו את כבישי ומדרכות העיירה בנסיעה עליהם על רכב זחלי . גלטר עודד את צעירי ירוחם לצאת ללימודים אקדמיים (מחוץ לעיירה) בעזרת מלגות . הוא דרש מהממשלה לתקן את כביש הנפט, שהיה סגור כבר שמונה שנים, וקיצר את הדרך בין ירוחם לבין מפעלי נאות חובב - דבר שאיפשר פרנסה לתושבי ירוחם. לדעת גלטר, שיפוץ כביש הנפט היה חשוב גם משום שהכביש אפשר גישה מהירה בין ירוחם לדימונה, וניידות תעסוקתית בין שתי העיירות . הממשלה החלה בשיפוץ הכביש בשנת 1980.
גלטר מינה מבקר למועצה (לפני שהחוק חייב זאת), גילה אי סדרים כספיים במועצה הדתית המקומית והפסיק להזרים לה כספים, בדרישה שתתקן את המעוות. כתוצאה מזה התפטרו עובדי המועצה הדתית ותושבי ירוחם נאלצו לחפור את קברי יקיריהם בכוחות עצמם. בסופו של דבר, חזרו אנשי המועצה הדתית לעבודתם והמשיכו באי הסדרים. כאיש הציונות הדתית, גלטר פעל להכנסת הדת והציונות לקונצנזוס. במהלך עבודתו, נאלץ גלטר לעמוד באיומים אלימים, מצד מי שרצו תקציבים גדולים יותר או יחס מועדף אחר מהמועצה. גלטר פעל גם להקמת מוזיאון בירוחם, ללא הצלחה.
כשסיים גלטר את תפקידו כראש ועדה קרואה בירוחם, הוא התמודד בבחירות המוניציפליות שלה, בשאיפה להמשיך בעבודתו, אך הפעם כנבחר ציבור. לצורך זה, גלטר הקים רשימה עצמאית, וקרא לה "למען ירוחם". אולם הוא הפסיד את הבחירות למועמד המערך, ברוך אלמקייס, בסיבוב ההצבעה השני. גלטר קיבל בבחירות שני מושבים במליאת המועצה.
בהמשך שנות השמונים, גלטר שימש כעובד מדינה בכיר, בתחום החינוך הדתי. ב-2005 וב-2008 הוא מונה לנציג הציבור בבית הדין לעבודה בתל אביב כיום הוא משמש כמגשר וחבר ועדות רשות של עיריית מודיעין-מכבים-רעות.
2 Unlimited
(בעברית: טו אנלימיטד) הוא הרכב יורודאנס שנוסד בשנת 1991. ההרכב היה פרי יוזמתם של המפיקים הבלגים ז'אן פול דה-קוסטר ופיל ויילד, והורכב מהזמרים ריי סליג'נגורד ואניטה דות'. במהלך שנות התשעים הלהקה זכתה לפופולריות עצומה ברחבי העולם והצליחה להביא 16 להיטים לפסגת מצעדי הפזמונים והצליחה למכור מעל ל-18 מיליון תקליטים ברחבי העולם. חלק מן השירים הנודעים והמצליחים ביותר של ההרכב כוללים את השירים "Get Ready for This", "Twilight Zone", "No Limit" ו-"Tribal Dance".
הלהקה התפרקה בשנת 1996 בשל סכסוכים על הכיוון המוזיקלי של ההרכב. בשנת 1998 המפיקים הבלגים ז'אן פול דה-קוסטר ופיל ויילד ניסו להקים הרכב חדש תחת השם "", עם הזמרים רומי ואן אוג'ן ומארגון ואן איווארדן. ניסיון זה לא זכה להצלחה והלהקה בהרכב החדש התפרקה בשנית בשנת 1999.
ב-11 באפריל 2009 סליג'נגורד ודות' חזרו להופיע שוב בפעם הראשונה מזה 13 שנה בקונצרט בשם "אני אוהב את שנות ה-90" שנערך בהאסלט שבבלגיה. בינואר 2010 הלהקה הוציא לשווקים סינגל חדש בשם "In Da Name Of Love" תחת השם "ריי ואניטה". השיר הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים ההולנדי.
דיסקוגרפיה
{|
המצור על ברצלונה (1713–1714)
המצור והקרב
מכיוון שבית המשפט הקטלוני שהובס זה עתה תמך בארכידוכס קרל כנגד פיליפה החמישי, הכוחות הצרפתיים-ספרדים לא היו חזקים דיים כדי לנסות לכבוש מחדש של העיר עד 1713. כאשר נחתם הסכם אוטרכט בין אפריל ליולי, קטלוניה נשארה (לצד מיורקה ) הממלכה היחידה שבה עדיין נלחמו למען מטרתיו של קרל השישי. עד 9 ביולי החליטו המדינות הכלליות (החונטה דה בראסוס ) של קטלוניה להמשיך במלחמה כדי להגן על החוקות הקטלאניות.
עד 25 ביולי של אותה שנה, העיר ברצלונה הייתה מוקפת על ידי כוחות בורבון בפיקודו של רסטאינו קנטלמו-סטיוארט, דוכס פופולי, אך ההתקפות עליה לא הועילו בשל מיעוט בארטילריה. לאחר מכן המתינו הבורבונים לכוח תגבור של 20,000 איש, שהגיע באפריל-מאי 1714. בפיקודו של הדוכס מברוויק, חודשה ההסתערות למרות מאמצי הקטאלונים לשבור את המצור על ידי שליחת כוחות מאחורי קווי האויב. הודות להגעתם של תותחים צרפתיים בעלי קליבר גבוה, החלו צבאות בורבון בהפצצה שיטתית של העיר. המטרה לא הייתה ביקוע ההגנות של העיר אלא הבתים ואזרחי ברצלונה. לאחר ניסיון כושל להיכנס לעיר ב-30 באוגוסט, הבורבונים ניצחו לבסוף ב-11 בספטמבר. ההסתערות החלה ב-4:30 לפנות בוקר בעקבות נפילת החומה במספר מוקדים, והקונסלר (Conseller en cap) ומפקד הקורונלה (המיליציה העירונית של ברצלונה), רפאל קזנובה, נפצע במהלך הקרב. היום צוין בלחימה ברחובות, בראשות אנטוני דה ויארואל, המפקד הכללי של צבא קטלוניה , שנפצע אף הוא. לבסוף החליטו המנהיגים הקטאלונים להיכנע ולהתחיל במשא ומתן על כניעה. השיחות הוארכו עד למחרת, כי פיליפה החמישי רצה להעניש את האוכלוסייה ללא כל סוג של הסכם, אך ברוויק, שחשש ממאבק ממושך, קיבל רשמית לכבד את חייהם של תושבי העיר.
תוצאות
כניעת הכוחות הפרו-ארכידוכס קרל לצבא הצרפתי-ספרדי ב-1714 לא הייתה רק סופה של המלחמה, אלא גם שלב בריכוזיות של מונרכיות שונות ביבשת אירופה שנמשכה כמאתיים שנה. עם סיום מלחמת הירושה הספרדית, ספרד התפתחה מאיחוד פרטי של מדינות שונות לממלכה ריכוזית.
מגיני העיר נקברו בבית קברות, כיום כיכר בשם "פוסר דה לס מוררס" (Fossar de les Moreres), שבה מתאספים הקטאלונים מדי שנה ב-11 בספטמבר. תאריך זה מכונה "היום הלאומי של קטלוניה" או "לה דיאדה". אולם השוק לשעבר מרקט דל בורן מכסה חורבות ארכאולוגיות שהיו חלק ממחוז לה ריברה בברצלונה שנהרס לאחר תבוסת קטלוניה ב-1714.
הנטישה לכאורה של מגיני ברצלונה הפרו-הבסבורגיים הייתה אחת הביקורות שהשמיעו מתנגדיו של רוברט הארלי במהלך הדחתו על ידי הפרלמנט הבריטי  לאחר המלחמה.
ואניקורו
ואניקורו (באנגלית: Vanikoro), לפעמים נקרא בטעות ואניקולו (באנגלית: Vanikolo), הוא אי באיי סנטה קרוז, מחוז טמוטו , איי שלמה.
לרוב מתייחסים לואניקורו כאי אחד, בשל אחדותו הגיאופיזית והתרבותית. עם זאת, למעשה זוהי בקבוצה של מספר איים סמוכים המוקפים בחגורה אחת של שונית אלמוגים, כאשר רק שניים מהם מיושבים: באני וטיאנו.
אוכלוסייה
על האי גרים 1,293 איש (נכון ל-2009), שמורכבים משתי אוכלוסיות שונות, הנוטות לחיות בנפרד.
כ-800 מהם הם מלנזים צאצאי האוכלוסייה המקורית של ואניקורו. ככל הידוע, הם היו באי מתקופה לפיטה, לפני כ-3,200 שנה.
כ-500 מהם הם פולינזים שנדדו מהאי טיקופיה, אי השוכן כ- מזרחה מהאי. המושבות הראשונות של הפולינזים בואניקורו הוקמו לפני כ-400 שנה בחוף הדרומי של באני. ב-1893, פולינזים רבים חזרו לטיקופיה כתוצאה מהכרזת איי שלמה כמושבה בריטית. עם זאת, חלקם חזרו לואניקורו בעשור הראשון של המאה ה-20.
נכון ל-2012, שלוש השפות המדוברות על ידי האוכלוסייה המלנזית של ואניקורו הן:
היסטוריה
האי התגלה על ידי המשלחת השנייה של חוקר הארצות הספרדי, אלברו דה מנדניה, בספטמבר 1595. איסבל בארטו ראתה את האי, בעודה מפקדת על אחת מהאוניות הקטנות יותר בהפלגה סביב האי ננדו.
ב-1788, חוקר הארצות הצרפתי, ז'אן-פרנסואה לה פרוז, היה תקוע על האי לאחר ששתיים מאוניותיו, Boussole ו-Astrolabe, נטרפו. דווח כי חלק מהגברים נהרגו על ידי התושבים המקומיים, בעוד המלחים ששרדו בנו כלי שיט קטן יותר ועזבו את האי, ומעולם לא ראו את האי שוב. אלו שנשארו על האי מתו לפני שמשלחת חיפוש הגיעה ב-1826. הסופר הצרפתי, ז'ול ורן, הקדיש לאירוע זה פרק מהרומן שלו, "20,000 מיל מתחת למים". הרומן של הסופרת נעמי ויליאמס, "Landfalls", בוחן לעומק את משלחת לה פרוז.
חי וצומח
האי מיוער ברובו. מרבית אוכלוסייתו עוסקת בחקלאות. ב-2007, האי הוכרז כ על ידי BirdLife International.
מערבל מזון
מערבל מזון הוא אביזר מטבח חשמלי המשמש להקצפה וערבול של מוצרי מזון. ישנם שני סוגי מערבלים עיקריים - מערבל נייח ומערבל ידני.
מערבל המזון הידני הומצא בשנת 1870 על ידי טרנר ויליאמס ונועד במקור רק להקצפת ביצים.
מערבל המזון הידני מוחזק ביד באמצעות ידית המחוברת למכל ובו מנוע חשמלי המסובב שני מטרפים שיש להשקיע בתוך המזון אותו רוצים להקציף.
מערבל המזון הנייח דומה במהותו למערבל מזון ידני אך הוא כולל גם כן התומך במשקל המנוע והמטרפים ומאפשר למכשיר לעמוד יציב. מערבל מזון זה הומצא והחל להימכר ב-1918 בארצות הברית.
במערבלי המזון המודרניים ישנה אפשרות לוויסות מהירות ההקצפה.
איגוד השמאים בישראל
איגוד השמאים בישראל (שנקרא עד אפריל 2016 איגוד שמאי ביטוח בישראל) הוא איגוד מקצועי ישראלי. שמאי האיגוד עוסקים בהערכות רכוש שאינו מקרקעין כגון מוניטין, כלי רכב, רכוש (שנקרא בעבר אלמנטרי), חקלאות, צמ"ה, אומנות ושמאות ימית. האיגוד אינו כולל את שמאי המקרקעין שמאוגדים במסגרת לשכת שמאי מקרקעין בישראל.
האיגוד מפעיל וועדות מקצועיות ענפיות, המטפלות במחלוקות מקצועיות שבין שמאים לבין: חברי איגוד המוסכים, חברות ביטוח, סוכני ביטוח, עורכי דין, מבוטחים וכן על פי מינוי בתי המשפט השונים ברחבי הארץ לבוררות, גישור והגשת חוות דעת מומחה. האיגוד פתוח לכל שמאי העוסק בהערכות רכוש שאינו מקרקעין, שחפץ להימנות על חבריו, בכפוף לתנאי קבלה מקצועיים, השכלתיים ואחרים הקבועים בתקנון האיגוד.
האיגוד פועל על-פי תקנון העמותה המחייב את חבריו. הפעלתו כגוף מבוצעת על ידי חברי הוועד המרכזי והנשיאות המבצעת את החלטותיו. חברי הוועדים נבחרים בבחירות, אחת לשנתיים, כאשר לכל ענף נציג בוועד המרכזי. כל הנבחרים פועלים בהתנדבות. האיגוד מעסיק בשכר בעלי מקצוע אחדים כגון: יועץ משפטי, רואה חשבון, וכדומה.
יו״ר איגוד השמאים הוא עורך דין דורון חבקין המכהן בתפקיד מזה 3 שנים.
השכלה כללית ומקצועית
שמאי חבר איגוד פירושו איש מקצוע שעיסוקו העיקרי הוא שמאות ומתן חוות דעת מקצועיות לפי דרישות השוק. בין הצרכנים נמנים: בתי המשפט, חברות ביטוח, גופים ומוסדות ציבוריים ופרטיים וכלל הציבור. כל חבר באיגוד מחזיק תעודת חבר של האיגוד ותעודת שמאי לפי טיב ההסמכה הנדרשת בענף בו הוא עוסק, משרד ממשלתי, או אחר אם בענף בו הוא עוסק דרושה תעודה כזו לפי כל דין.
חברי האיגוד, על ענפיו השונים, הם בעלי השכלה אקדמית (עיונית ומקצועית) בתחומים שונים וביניהם: מהנדסים, עורכי דין, כלכלנים, אגרונומים, הנדסאים, מכונאים ועוד. ניסיונם נרכש בהתמחות אצל מאמנים מורשים של האיגוד.
חברי האיגוד נדרשים להתעדכנות בידע המקצועי בתחומים חדשים ונוספים במסגרת השתלמויות איגודיות, ימי עיון וסמינרים המועברים על ידי מומחים נבחרים המוזמנים בידי ההנהלה.
מטרות ופעילויות
האיגוד מספק שירותים מקצועיים הן לחבריו במסגרת השתלמויות מקצועיות, הן לכלל הציבור במסגרת וועדות מקצועיות לברור מחלוקות מקצועיות, והן לבתי המשפט.
בית הכנסת טיומן
בית כנסת טיומן (ברוסית: Тюменская синагога) הוא בית כנסת הממוקם ברחוב קירוב שברובע קלינינסקי בעיר טיומן.
היסטוריה
בשנת 1911, הונחה אבן פינה לבניין בית הכנסת ברחוב וויינובסקאיה בזכות מאמציו של הרב אייזנשטט. הבנייה מומנה על ידי הקהילה היהודית המקומית. שנה לאחר מכן, ב-26 באוגוסט 1912, התקיים טקס הפתיחה הגדול של בית הכנסת.
איגוד השמאים בישראל
מטרות ופעילויות
האיגוד וחבריו מקיימים שיתוף פעולה עם מוסדות שנועדו להעמיד דור חדש של שמאים משכילים באמצעות תוכניות לימוד מוכחות ומפוקחות. לשם כך משמש האיגוד שותף במוסדות ההשכלה לשמאות, כגון מכללת עתיד ללימודי מקצוע שמאות רכב, ומכללת עדיף ללימודי שמאות רכוש, שמאות חקלאית, שמאות ימית, שמאות אמנות וסיקור סיכונים.
בית הכנסת טיומן
היסטוריה
לאחר מהפכת 1917, בשנת 1930 הוחרם בניין בית הכנסת על ידי השלטונות מהקהילה היהודית ושימש כאכסניה, ספרייה, מחסן, בית ספר למוזיקה, סניף החברה הפילהרמונית וסניף של משרד הפצת סרטים אזורי. עד שנות ה-80, הוא היה במצב רעוע, איבד את החלונות והגג שלו ונזקק לשיפוץ ותיקונים רציניים. בצורה זו הועבר הבניין לידי הארגון הדתי היהודי "מדרגות" ב-3 בפברואר 1993.
איגוד השמאים בישראל
מטרות ופעילויות
קיים שיתוף פעולה עם משרד התחבורה בנושאי קביעת נושאי הלימוד, קביעת רמת הדרישה לקבלת רישיון שמאי רכב ונטילת חלק בוועדות האתיקה והערר הפועלת במשרד התחבורה. חברי האיגוד נוטלים חלק בהעברת חומר הלימוד ובעריכת סיורים לימודיים והדרכה מעשית לשמאי במסגרת לימודיו.
בית הכנסת טיומן
היסטוריה
בשנת 1997, בית הכנסת נפתח מחדש. בדצמבר 2001 הבניין, המוכר כאנדרטה אדריכלית, שופץ על ידי האדריכל גנאדי בורדקוב. שיקום הבניין בוצע על ידי חברת Avtostroytrans ומומן על ידי החברה לתרבות יהודית אביב והקהילה היהודית. מושל מחוז טיומן, סרגיי סוביאנין, גם העביר כספים מהתקציב המחוזי לצורך עבודות השיפוץ. איגור ורקין הפך לרב בית הכנסת עם סיום השיפוצים.
בבית כנסת זה נערכו פסטיבלים למוזיקה בין 2010 ל-2016, בהשתתפות הקהילות המוסלמיות, היהודיות והנוצריות של טיומן.
איגוד השמאים בישראל
מטרות ופעילויות
חברי האיגוד מסייעים לפרטים וגופים שונים בהכנת תשתית תביעה כנגד אחרים הרומסים זכויות ורכוש שלא בדין, ומשתתפים לא אחת ב"מבצעים" של הרשויות בהעמדת חוות דעת מקצועיות לצורכי פיצוי והשבת נזק לאחר אירועים טראומטיים, כגון: מלחמת לבנון הראשונה, מבצע עופרת יצוקה, פרשת סגר האינתיפדה, פינוי חלקי ארץ שונים, רעידות אדמה וכדומה.
רקע היסטורי
בשנת 1950 הוקם "האיגוד הישראלי של שמאים בוחנים". מייסדיו היו קבוצת שמאים שמרביתם עסקו כבר בעבר במקצוע השמאות בארצות מוצאם, ומיעוטם תושבי הארץ. החברים המייסדים מנו 18 שמאים, 10 שמאי רכב (שנקראו אז "סקציית מכוניות") ו-8 שמאים להערכת רכוש כללי (רכוש לא מוגדר, שאינו רכב).