cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סנטה קטלינה
גאוגרפיה
בשנת 2000 חיו באי 3,696 תושבים, מתוכם 3,127 (כ-85% מתושבי האי) באבלון, העיר היחידה בתחומי האי. בחלקו הצפוני של האי שוכנת עיירה נוספת, 'טו פורטס', בה חיים כ-300 תושבים. שאר תושבי האי חיים בשני יישובים קטנים נוספים, או בבתים מבודדים באי.
כלכלת האי מתבססת בעיקר על תיירות. בזכות קרבתו ללוס אנג'לס, מבקרים באי כמיליון תיירים מדי שנה. דרך ההגעה הפופולרית ביותר היא באמצעות מעבורות היוצאות מדי יום מלוס אנג'לס, לונג ביץ', ניופורט ביץ' ודנה פוינט. ניתן להגיע גם בטיסה לשדה התעופה למטוסים קלים הנמצא באי.
בגלל היותו כה קטן, כמעט ואין מכוניות באי, ועל מנת לקבל אישור להביא רכב לאי, נאלצים תושבי המקום להמתין כ-10 שנים. ישנו כביש בין-עירוני אחד שמחבר את העיר אבלון עם שאר היישובים.
רוב התושבים נעים במכוניות 'קלאב קאר' או באופניים.
היסטוריה
האירופאי הראשון שהגיע לאי היה חואן רודריגס קבריו בשנת 1542. קברייו תקע בו את דגל ספרד וקרא לו סן סלבדור. בשנת 1602 הגיע לאי מגלה ארצות ספרדי נוסף, סבסטיאן ויסקאינו, ושינה את שמו לסנטה קטלינה על שמה של קתרינה מאלכסנדריה. בתקופת הבהלה לזהב נמצאו באי מרבצי זהב, ומתיישבים החלו להגיע לאי, אך מעט מאוד זהב נמצא בו.
האי שויך לארצות הברית בהסכם גוואדלופו הידלגו בשנת 1848, והוא התפתח כאתר נופש לאחר שנרכש על ידי ויליאם ריגלי ג'וניור, בשנת 1919.
היישוב הרשמי הראשון, העיר אבלון, הוקם בשנת 1887, אך הוכרז כעיר רק בשנת 1913.
ציגאנד
ציגאנד (בהונגרית: Cigánd; ביידיש: צוגאנדע) היא עיירה במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי ציגאנד
יהודים הגיעו לציגאנד בשנת 1812 אז רצה בעל אחוזה מקומי לפתח את המקום ועודד התיישבותם של איכרים ושל יהודים. רוב היהודים היו סוחרים ששיווקו תוצרת חקלאית, בעלי מלאכה ובעלי משקים קטנים.
בשנת 1920 בנתה הקהילה בית כנסת ובמקום היו בית ספר, "תלמוד תורה", שוחט ורב. בשנת 1930 מנתה הקהילה 229 נפש ובשנת 1944 194 יהודים.
בשנת 1938 חוקי אפליה שהגבילו את היהודים חברתית וכלכלית גרמו לסגירת בתי מרזח שהיו בבעלות יהודים. אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסו יהודים לעבודות כפייה במסגרת צבאית. בשנת 1942 נלקחו 30 גברים יהודים מציגאנד. במאי 1944 רוכזו יהודי ציגאנד בחצר בית הכנסת, ובלילה הובלו לגטו שהוקם בשאטוראליאויהיי ומשם שולחו לאושוויץ.
לאחר השואה, חזרו למקום 28 יהודים, שיפצו את בניין בית הכנסת ואף ניסו לחדש את חיי הקהילה. איבת התושבים כלפיהם הניעה את רובם לעזוב את המקום, ובשנת 1960 נותרו בציגאנד רק ארבעה יהודים.
בעיירה קיים בית קברות יהודי בו מעל 60 מצבות
תחלוף
תִּחְלוּף (בעבר תַּחֲלוּף; גם שִׁיבוּב או סוברוגציה; באנגלית: Subrogation) הוא מצב משפטי שבו צד אחד (א') נכנס בנעליו של צד אחר (ב') וזאת כדי ליהנות מזכויות שזכאי להן צד ב' מצד שלישי (ג') או כדי ששניהם יהנו מזכויות אלה.
המקרה השכיח ביותר של תחלוף מתקיים בחוזי ביטוח, בהם חברת הביטוח (א') משלמת למבוטח (ב'), בהתאם להתחייבותה כלפיו בפוליסה שבידיו, על נזק שנגרם לו, ונכנסת לנעליו ותובעת במקומו פיצוי מגורם מזיק (ג'), אולם הסדר משפטי זה ניתן ליישום בהקשרים נוספים.
לתחלוף קיימת תוצאה דומה לזו של המחאה, בה צד א' הוא מקבל ההמחאה, צד ב' הוא כותב ההמחאה וצד ג' הוא הבנק (צד ב' מעביר על ידי ההמחאה את זכותו למשוך כסף מהבנק אל צד א'). אולם שלא כמו המחאה, זכות תחלוף עשויה להיווצר גם ללא הסכם בין צד א' לבין צד ב' להעברת זכויותיו של צד ב'.
חוזה ביטוח
במקרים בהם צד א' משלם כסף לצד ב', כסף אותו צד ג' היה צריך לשלם לולא ההסדר בין א' לב', החוק מתיר לצד א' לאכוף את זכויותיו של צד ב' כנגד צד ג', כדי להשיב לעצמו חלק או כל מה ששילם לצד ב'. מקרה אופייני של תביעת תחלוף ניתן לראות בדוגמה הבאה:
ב' אינו זוכה לקבל את הסכומים אותם מקבלת א' בהליך נגד ג', להוציא את אותם סכומים שהם מעבר למה שא' שילמה לב' היות שב' כבר קיבל את הסכומים מא' וא' תובעת במקום ב' את הסכומים שהוציאה.
אם ב' קיבל פיצוי מלא על נזקיו מן המבטחת א' ועדיין היה יכול לתבוע את ג', אזי היה מקבל פיצוי-יתר, דהיינו מעבר לנזק שנגרם לו בפועל. הבסיס לעקרון התחלוף הוא שכאשר מבטחת א' מסכימה לפצות את ב' כנגד נזק מסוים, אז ב' יקבל פיצוי על הנזק, אולם לעולם לא מעבר לסכום הנזק שנגרם לו. אם מתקיים מצב הנוגד עיקרון זה - דהיינו שב' מפוצה למעלה מסכום נזקיו, אזי הדבר עומד בניגוד לעקרון התחלוף ואינו נכון משפטית.
או במילים פשוטות יותר- תחום השיבוב/סוברגציה הוא תחום משפטי בו לרוב חברת ביטוח מבטחת אדם שהוא בעלים של חפץ/נכסי דלאניידי (נניח מכונית, להלן: "בעל המכונית מבוטחת") וכאשר צד שלישי (בעלים של מכונית נוספת שיקרא "בעל המכונית פוגעת") פוגע במכונית המבוטחת וגורם נזק למכונית המבוטחת, או אז חברת הביטוח של בעל המכונית המבוטחת תשלם לבעליה (למבוטח) עבור תיקון מכוניתו והשבת המצב לקדמותו. בתמורה לעלות התיקון כאמור (שחברת הביטוח שילמה למבוטחה), חברת הביטוח של המבוטח תוכל לתבוע את בעלי המכונית הפוגעת (ו/או את חברת הביטוח שמבטחת את הפוגע) ולקבל חזרה את עלות התיקון ששילמה למבוטחה (בעל המכונית הנפגעת).
ניתן לראות את נושא השיבוב בכל הקשור לעריכת הסכמים משפטיים בין צדדים בעיקר בנושא שכירויות. בעל הנכס דורש לעיתים קרובות מהמשכיר שיחתום על סעיף "ביטול זכות שיבוב" כלפי בעלי הנכס ועל ידי כך, מגן על עצמו בפני תביעות פוטנציאליות של חברות ביטוח.
ביטוח לאומי
במדינת ישראל, בנוסף לתביעות תחלוף של חברות ביטוח על פי חוזי ביטוח, נפוצות אף תביעות של המוסד לביטוח לאומי כנגד מזיקים, זאת על פי :
תחלוף (בלי שייקרא כך) קיים גם בתביעות מסוימות של עובד מהמוסד לביטוח לאומי. עובד היוצא למילואים זכאי לתגמולי מילואים מהמוסד לביטוח לאומי, אך החוק מטיל על המעסיק לשלם תגמולים אלה לעובד, והמעסיק הוא שתובע את התגמולים מהמוסד לביטוח לאומי. בענף נפגעי עבודה קיים הסדר דומה באופן וולונטרי, כלומר רק מעסיק החפץ בכך מצטרף להסדר.
נפלומטר
נפלומטר הוא מכשיר לספירת חיידקים על ידי כמות האור המתפזרת על ידי החיידקים בתרחיף. צפיפות החיידקים בתרחיף היא פונקציה של מספרם. קיים יחס ישר בין צפיפות החיידקים לבין גודל הפיזור, קרי ככל שיש יותר חיידקים כך הפיזור יהיה גדול יותר.
תודה שאת
תודה שאת הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי חנן בן ארי. השיר נכתב על ידי חנן בן ארי והמשורר רועי חסן, הולחן על ידי בן ארי והופק בידי המוזיקאי אייל מזיג. הוא יצא לאור כסינגל ב-6 בפברואר 2017 וב-29 באפריל 2018 נכלל באלבום האולפן השני של בן ארי, "לא לבד".
רקע ויציאה לאור
השיר נכתב על ידי חנן בן ארי והמשורר רועי חסן, הולחן על ידי בן ארי, והופק ועובד בידי המוזיקאי אייל מזיג. בן ארי הקדיש את השיר לאשתו הדסה וכתב:
השיר יצא לאור כסינגל ב-6 בפברואר 2017 וב-29 באפריל 2018 נכלל באלבום האולפן השני של בן ארי, "לא לבד".
וידאו קליפ
הוידאו-קליפ של השיר בוים ונערך בידי המוזיקאי והבמאי יעקב אסרף, וצולם בידי יוסף שלסט. בקליפ משתתפים חנן בן ארי, אשתו הדסה ובתם המשותפת.
ביצועים
ב-17 באוגוסט 2020 פורסם קאבר לשיר שבוצע בידי השחקן אוראל צברי.
ישראל באירוויזיון 2019
ישראל השתתפה באירוויזיון 2019 בשלב הגמר שהתקיים בביתן 2 באקספו בתל אביב-יפו, ב-18 במאי, בעקבות ניצחונה באירוויזיון 2018, ויוצגה על ידי קובי מרימי, זאת הייתה ההשתתפות ה-42 של ישראל בתחרות הזמר של האירוויזיון. אירוויזיון 2019 הוא השלישי שהתקיים בישראל, והראשון בהפקת תאגיד השידור הישראלי. נציג ישראל לאירוויזיון 2019 נקבע בעונה השישית של התוכנית הכוכב הבא לאירוויזיון. השיר הישראלי לאירוויזיון, Home, נבחר על ידי ועדה פנימית של התאגיד ושל "טדי הפקות" (שמפיקה את "הכוכב הבא"), והושמע לראשונה בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2018 ששודר בכאן 11.
לתחרות האירוויזיון התלווה בישראל רצף של אירועים ובכללם הפנינג כפר האירוויזיון, אירועי לילה לבן של תל אביב, ושידורי התחרות בערוץ כאן 11 בטלוויזיה, בתחנת כאן 88 ברדיו, כמו גם שידור בערבית בערוץ מַכַּאן 33, ברוסית בכאן רק"ע, ושידורים מונגשים ביוטיוב, בערוץ כאן חינוכית ובתחנת כאן תרבות.
רקע
לאחר ניצחונה של נטע ברזילי באירוויזיון 2018 שנערך בליסבון, קיבלה ישראל את משימת האירוח של אירוויזיון 2019. אירוויזיון זה היה האירוויזיון השני שבו השתתף תאגיד השידור הישראלי והראשון שהוא הפיק. זו תהיה הפעם השלישית שישראל תארח את תחרות האירוויזיון, ולראשונה תיערך התחרות בתל אביב. בפעמיים הקודמות, אירוויזיון 1999 ואירוויזיון 1979, נערכה התחרות בירושלים בבנייני האומה.
ב-11 ביוני 2018 פורסם שתאגיד השידור הישראלי ויתרו על בחירת נציג ישראל לאירוויזיון 2019 ופרסמו קול קורא להגשת הצעות לשיתוף פעולה לבחירת הנציג לתחרות, ובו נקבע שהנציג יבחר עד ינואר 2019. מאוחר יותר נודע שהנציג יבחר במסגרת התוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון" והשיר יבחר בערוץ כאן 11 במסגרת פורמט שיפותח במיוחד למטרה זו, במסגרתו ייחשף השיר הזוכה והקליפ שיופק לו.
בחירת המבצע
המבצע נבחר על ידי תוכנית המציאות הכוכב הבא לאירוויזיון תל אביב 2019 המשודרת בקשת 12 השייכת לשידורי קשת, הזוכה בה ייצג את ישראל באירוויזיון 2019.
התחרות כללה שלושים-וחמישה משדרים, שהחלו ב-24 בנובמבר 2018 והסתיימו ב-12 בפברואר 2019. מנחי התחרות הם רותם סלע ואסי עזר.
מספר השופטים בעונה זו הוא 5, לעומת העונה הקודמת שבה היו 4 שופטים. השופטים בתחרות העונה הם: קרן פלס, הראל סקעת, סטטיק ובן-אל תבורי (שמשמשים כשופט אחד), אסף אמדורסקי ושירי מימון, זאת לאחר שפורסם ביולי 2018 ששירי מימון עוזבת את "אקס פקטור" ועוברת לכוכב הבא. מימון השתתפה באירוויזיון 2005 והגיעה למקום הרביעי, והראל סקעת השתתף באירוויזיון 2010 והגיע למקום ה-14. כל שופט יכול להעניק 8% מהקולות בהצבעה.
שלב האודישנים
שלב האודישנים שודר מה-24 בנובמבר 2018 ועד ה-1 בינואר 2019. 59 מתוך 105 המתמודדים עברו לשלב הבא לאחר שקיבלו לפחות 70% מהקולות, בעוד ש-9 מתמודדים שלא קיבלו מספיק קולות כדי לעבור לשלב הבא ניצלו על ידי המנחים.
בין המתמודדים היו דניאל מזוז, שהייתה רקדנית ליווי בשיר Toy של נטע ברזילי שזכה באירוויזיון 2018, וחברת להקת סטארטאפ, שהורכבה מששת זוכי העונה הראשונה של "פרויקט הלהקה" ששודרה בערוץ הילדים, דניאל ברזילי, שהשתתף בעונה השביעית של כוכב נולד, להקת שלוה, תמר עמר, בשם הבמה "טאי", שהתמודדה בעונה השלישית של The Voice ישראל והגיעה בגמר למקום השני, ליאור חן, שהשתתפה באודישנים של הכוכב הבא לאירוויזיון 2018, הזמרת שפיטה שמגולמת על ידי רותם שפי, הזמרת מאיה בוסקילה, שידועה ברצונה לייצג את ישראל באירוויזיון, אושר ביטון שהשתתף באודישנים של הכוכב הבא לאירוויזיון 2017, קלרה סבג שהשתתפה בעונה התשיעית של כוכב נולד, אלעד תבורי, אחיו של בן-אל תבורי, גל בנימין, זמר הליווי של האולטראס, שאף השתתף בעונה הראשונה של "The Voice ישראל", נעמה גלי כהן, אשתו של יהל דורון מהצמד "גיא ויהל", שהשתתפה בעונה התשיעית של כוכב נולד, אתי ביטון, הזמרת המזרחית שהשתתפה בעונה הרביעית של כוכב נולד, זמר היוטיוב רועי סנדלר, שהתמודד עם השיר "ילדים כאלה" שייצג את ישראל באירוויזיון הילדים 2018, כיתריה, שהשתתפה בעונה הראשונה של The Four והגיעה למקום השני בתוכנית הגמר, יגל ידעי, כוכב יוטיוב, אור בן עטר, שהשתתף בעונה השנייה של The Voice ישראל, דנה הרץ, זמרת ליווי של שאקירה, להקת הרגאיי "לוס כפרוס", אופק אדנק, כוכב יוטיוב, דילי, בר כהן זוכת העונה הרביעית של אייל גולן קורא לך, אביגל ריף כהן שהשתתפה באודישנים של פרויקט הלהקה ששודרה בערוץ הילדים.
אלקנה מרציאנו שהשתתף בעונה השלישית של The Voice ישראל וזכה במקום הראשון, הודיע מאוחר יותר שהוא פרש מהתחרות. כך גם המתמודדת נוי סוסובר שעברה את שלב האודישן הראשון, הודיעה מאוחר יותר שהיא פרשה מהתחרות.
שלב המבחן הגורלי
בשלב הראשון על כל מתמודד היה לקבל מינימום שלושה כחולים מהשופטים על מנת שיוכל לעבור לשלב השני. אלו שלא קיבלו שלושה כחולים הודחו אוטומטית.
בשלב השני השופטים בחרו, מבין אלו שעברו את השלב הראשון, מי יעבור לשלב הבא - "20 הגדולים".
דו-קרב 1
הדו-קרב הראשון שודר מה-13 בינואר 2019 ועד ה-15 בינואר 2019 והורכב משני שלבים:
בשלב השני, עשרת המפסידים בדו-קרב הוגרלו שוב על ידי השופטים ומתוכם הם הצילו 2 מתמודדים. בדו-קרב זה צומצמה הנבחרת ל-12 מתמודדים.
דו-קרב 2
הדו-קרב השני שודר ב-19 בינואר 2019 והורכב משני שלבים:
בשלב הראשון, מכל דו-קרב, המתמודד עם הציון הגבוה יותר עבר לשלב הבא.
בשלב השני, 6 המפסידים בדו-קרב הוגרלו שוב על ידי השופטים ומתוכם הם הצילו 5 מתמודדים. בדו-קרב זה צומצמה הנבחרת ל-11 מתמודדים.
קרב הגלדיאטורים
קרב הגלדיאטורים שודר מה-20 בינואר 2019 ועד ה-21 בינואר 2019.
כל המתמודדים הופיעו מאחורי המסך מלבד המתמודד הראשון, דניאל ברזילי, שהופיע מול השופטים והקהל. בסופו של דבר המתמודד עם הציון הנמוך ביותר הודח. בשונה משלב הכיסאות בעונה הקודמת, המתמודד הראשון נבחר על ידי השופטים לעלות ראשון, והוא זה שבוחר מי יתמודד מולו על מקום בשלב הבא. המנצח עולה לשלב הבא, המפסיד בוחר את המתמודד הבא, עד אחרון המתמודדים.
שמינית הגמר
שמינית הגמר שודר ב-26 בינואר 2019 והורכב משני שלבים:
בשלב הראשון, מכל דו-קרב, המתמודד עם הציון הגבוה יותר עבר לשלב הבא.
בשלב השני, 5 המפסידים בדו-קרב הוגרלו שוב על ידי השופטים ומתוכם הם הצילו 4 מתמודדים.
הזמרת, גלי עטרי, השתתפה כשופטת בדו-קרב שבו הראל סקעת שר דואט עם המתמודדים.
רבע הגמר
רבע הגמר שודר בשני חלקים ב-27 וב-28 בינואר 2019.
כל המתמודדים הופיעו מאחורי המסך מלבד המתמודד הראשון, קובי מרימי, שהופיע מול השופטים והקהל. בסופו של דבר המתמודד עם הציון הנמוך ביותר הודח.
כרטיס ראשון לגמר
כרטיס ראשון לגמר שודר ב-2 בפברואר 2019.
בסיבוב הראשון התמודדו ארבעה מבצעים בשני דו-קרבים, מכל דו-קרב המבצע עם הציון הגבוה ביותר עבר לסיבוב השני.
בסיבוב השני השופטים מסרו את הצבעתם על ידי מתן 10 ו-12 נקודות לכל מתמודד והצבעת הקהל לשני המתמודדים התחלקה מ-40 נקודות. המתמודד עם מספר הנקודות הגבוה ביותר זכה בכרטיס הראשון לגמר והמתמודד שהפסיד בדו-קרב התמודד על הכרטיס השלישי לגמר.
ב-5 בפברואר 2019 פורסם באופן רשמי שלהקת שלוה פרשה מהתחרות מחשש לחילול שבת בחזרה הגנרלית לגמר האירוויזיון.
כרטיס שני לגמר
כרטיס שני לגמר שודר ב-3 בפברואר 2019.
בסיבוב הראשון התמודדו ארבעה מבצעים בשני דו-קרבים, מכל דו-קרב המבצע עם הציון הגבוה ביותר עבר לסיבוב השני.
בתום הסיבוב הראשון, שני המבצעים שקיבלו את הציון הנמוך ביותר מכל דו-קרב הועמדו להדחה והשופטים בחרו להציל מהדחה אחד מתוך שני המבצעים, שיתמודדו על הכרטיס השלישי לגמר.
בסיבוב השני השופטים מסרו את הצבעתם על ידי מתן 10 ו-12 נקודות לכל מתמודד והצבעת הקהל לשני המתמודדים התחלקה מ-40 נקודות. המתמודד עם מספר הנקודות הגבוה ביותר זכה בכרטיס השני לגמר והמתמודד שהפסיד בדו-קרב התמודד על הכרטיס השלישי לגמר.
כרטיס שלישי לגמר
כרטיס שלישי לגמר שודר ב-4 בפברואר 2019.
כל המתמודדים הופיעו מאחורי המסך מלבד המתמודד הראשון, דניאל ברזילי ושפיטה, שהופיעו מול השופטים והקהל. בסופו של דבר המתמודד עם הציון הגבוה ביותר זכה בכרטיס השלישי לגמר. מאחר שמי שזכה בכרטיס הראשון לגמר פרש מהתחרות נותרו שני כרטיסים אחרונים לגמר.
גלגל הצלה
גלגל הצלה שודר ב-7 בפברואר 2019.
בדו-קרב התמודדו שני המבצעים שהודחו מהתחרות לפני שלב חצי הגמר וזכו לקבל הזדמנות על ידי השופטים להשתתף ולהתמודד על שני הכרטיסים האחרונים לגמר. השופטים מסרו את הצבעתם על ידי מתן 10 ו-12 נקודות לכל מתמודד והצבעת הקהל לשני המתמודדים התחלקה מ-40 נקודות. המבצע שקיבל את מספר הנקודות הגבוה ביותר עבר לשלב שני כרטיסים אחרונים לגמר.
שני כרטיסים אחרונים לגמר
שני כרטיסים אחרונים לגמר שודר ב-9 בפברואר 2019.
במשדר זה התמודדו שלושת המבצעים שלא קיבלו את הכרטיס השלישי לגמר ואחד מהמבצעים שקיבל את הניקוד הגבוה ביותר בשלב גלגל הצלה.
בסיבוב הראשון התמודדו ארבעה מבצעים בשני דו-קרבים, מכל דו-קרב המבצע עם הציון הגבוה ביותר עבר לסיבוב השני.
בתום הסיבוב הראשון, שני המבצעים שקיבלו את הציון הנמוך ביותר מכל דו-קרב הועמדו להדחה והשופטים בחרו להציל מהדחה אחד מתוך שני המבצעים, שיתמודד על שני הכרטיסים האחרונים לגמר.
הגמר
הגמר שודר ב-12 בפברואר 2019. ב-11 בפברואר 2019 נחשפה רשימת השירים לגמר.
סיבוב ראשון
בסיבוב הראשון ארבעת המתמודדים הנותרים הוצמדו לשני זוגות דו-קרב. מכל דו-קרב, המתמודד עם הציון הגבוה ביותר עבר לשלב הבא של התחרות. בשלב זה לכל שופט הייתה אפשרות להעניק 3% מההצבעה.
בתום הסיבוב הראשון הצופים הצילו מהדחה את אחד מתוך שני המתמודדים על ידי הצבעה ביישומון Mako.
סיבוב שני
בסיבוב השני התמודדו שלושת המבצעים הנותרים מול השופטים והקהל. במהלך כל הופעה הקולות הועברו רק על ידי הצופים באמצעות אפליקציית mako ולראשונה גם באפליקציית "כאן", ללא ציונים המופיעים על המסך. לאחר ההופעה האחרונה, כל שופט מסר את הצבעתו על ידי מתן 8, 10 ו-12 נקודות לשלושת המתמודדים הנותרים; 8 נקודות לאהוב עליהם פחות ו-12 נקודות לאהוב עליהם יותר. בנוסף, שלוש קבוצות שופטים התבקשו להצביע באותה שיטה. ההצבעה התחלקה בצורה שווה בין הקהל והצופים 50% לכל אחד, סך כל הנקודות שניתנו לשופטים לחלק בין שלושת המבצעים הוא 270 וכך גם לקהל הצופים.
חברי שלוש קבוצות השופטים היו:
בנוסף הופיעו עדן בן זקן, סטפן לגר, סטטיק ובן-אל תבורי עם השיר "יאסו", וכן נטע ברזילי, זוכת אירוויזיון 2018, עם השיר "באסה סבבה".
בחירת השיר
ב-28 בינואר 2019 תאגיד השידור הישראלי פרסם קול קורא, המזמין חברי אקו"ם להגיש הצעות לשיר שייצג את ישראל באירוויזיון 2019 עד ל-17 בפברואר.
ב-18 בפברואר 2019 החל התהליך לבחירת השיר לאירוויזיון על ידי ועדה של שישה אנשים, שהורכבה מנציגי "כאן" ומנציגי טדי הפקות. חברי הוועדה מטעם "כאן" הם: אביעד רוזנבויים יושב ראש הוועדה, יובל גנור מנהל רשת ג', נעמה הדסי ומיכל אסולין העורכות המוזיקליות ומטעם טדי הפקות: יואב צפיר וטמירה ירדני ומשקיף מטעם "כאן": רועי דלמדיגו, העורך המוזיקלי. הוועדה התכנסה להקשיב לכ-200 שירים שהוגשו. בין כותבי השירים המוכרים נמצאים: קרן פלס, שירי מימון, אוהד חיטמן, דנה לפידות, אורי אבני יחד עם נוי אלוש ואיזדורה קאופמן. לאחר שהוועדה הקשיבה לכל השירים, נבחרו שלושה שירים, שלהם קובי מרימי יקליט דמואים ומתוכם יבחר השיר לאירוויזיון.
ב-20 בפברואר 2019 נחשף שם השיר שנבחר לייצג את ישראל באירוויזיון, "Home", שאותו יצרו אוהד שרגאי וענבר ויצמן.
ב-7 במרץ 2019 נחשף קטע מהשיר על ידי תאגיד השידור הישראלי "כאן".
ב-10 במרץ 2019 נחשף השיר והקליפ במהלך טקס פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2018, שהתקיים בהיכל הספורט אור יהודה ובו הוענקו הפרסים לשחקנים, לסדרות ולתוכניות המצטיינות ששודרו במהלך השנה על המסך.
רקע
ב-11 במרץ 2019 נפתח כנס ראשי המשלחות והוגרל סדר הופעתה של ישראל באירוויזיון. קובי מרימי הופיע ה-14 בסדר ההופעה על הבמה בתחרות הגמר.
זמרי הליווי של קובי מרימי לשיר הם מעיין בוקריס, עופרי ישראלי, יוסי מארק, לרה אקסלרוד ולירון נתן לבו. במהלך ההופעה, מאחורי זמרי הליווי, יהיו כמה מסכים שעליהם יוקרנו פניו של מרימי, בדומה לקליפ הרשמי ועל מרימי תוקרן תאורה שתיתן אפקט של שמש, שמתכתבת עם השיר – "I feel the sun upon my skin".
חצי גמר
ישראל לא השתתפה בחצאי הגמר בהיותה המדינה המארחת, אך הצביעה בחצי הגמר הראשון.
גמר
קובי מרימי הופיע בסדר ה-14 על הבמה, אחרי יוון ולפני נורווגיה. השיר סיים במקום ה-23 עם 35 נקודות. זאת הפעם הראשונה בהיסטוריה שישראל לא קיבלה ולו נקודה אחת מהשופטים.
מאטס סלס
מאטס סלס (בצרפתית: Matz Sels; נולד ב-26 בפברואר 1992) הוא כדורגלן בלגי, המשחק בעמדת השוער בשטרסבורג.
קריירת מועדונים
סלס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של ליירסה, אליה הצטרף בגיל 7. בשנת, הצטרף לקבוצה הבוגרת וכעבור שנתיים הפך לשוער הראשון של המועדון, לאחר עזיבתו של אייג'י קוואשימה. ב-29 ביולי 2012, סלס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד גנט, בו הוא הציל פנדל. בקיץ, סירב לחתום על חוזה חדש במועדון, והודח מהרכב המועדון.
ב-31 בדצמבר 2013, סלס חתם בגנט. כעבור שבועיים, סלס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הגביע נגד קורטרייק. בעונת, סלס הפך לשוער הראשון של המועדון ועזר לקבוצה לזכות באליפות הראשונה בתולדותיה. סלס, נבחר לשוער השנה בבלגיה לשנת.
ב-29 ביוני 2016, סלס חתם לחמש שנים בניוקאסל יונייטד תמורת 6.5 מיליון פאונד. ב-5 באוקטובר, סלס ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד פולהאם. סלס, רשם 9 הופעות בתחילת העונה, אך לאחר מכן איבד את מקומו בהרכב.
ב-22 ביוני 2017, סלס הושאל לאנדרלכט עד לסיום העונה.
קריירה בינלאומית
באוקטובר, סלס זומן לראשונה לסגל נבחרת הבוגרת לקראת המשחקים נגד ו במסגרת מוקדמות יורו 2020.
סלס, זומן לסגל הרחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2018, אך לא נכלל בסגל הסופי. לעומת זאת, הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2020.
ב-3 ביוני 2021, סלס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק הידידות נגד.
אלי יצפאן
אלי (אליהו) יצפאן (נולד ב-6 ביוני 1965, ו' בסיון ה'תשכ"ה) הוא סטנדאפיסט, שחקן, קומיקאי, חקיין, מפיק ומנחה טלוויזיה ישראלי. זוכה שלושה פרסי מסך הזהב ופרס האקדמיה לטלוויזיה. בשנות ה-90 היה שותפו של מאיר סויסה לצמד הבידור "סוויסה ויצפאן", ומאז הופיע במספר תוכניות בידור וסאטירה, שאת חלקן אף הנחה.
ביוגרפיה
יצפאן יליד שכונת נווה שרת שבתל אביב להורים יוצאי עיראק, הוא הבן החמישי במשפחה בעלת שמונה ילדים. אמו הייתה מטפלת ואביו היה בעל מתפרה. אחיו הבכור מנשה נהרג בתאונת דרכים ב-30 באפריל 1970. בילדותו, למד בבית הספר "ברושים" ללקויי למידה, ובראשית שנות ה-80 למד בבית הספר החקלאי כדורי וכבר בבית הספר בלט כקומיקאי מוכשר. הוא שירת בצה"ל בצוות מוזיקלי "צה"ל 84" וב"להקת המפח"ש" (במאי הלהקה היה אז חנן גולדבלט, וכוכבת הלהקה הייתה אורנה דץ). בתקופה בה פיקד אלי יצפאן על הלהקה, הופקה תוכניתה החדשה בניהולם של אהוד מנור ושל מתי כספי.
בטלוויזיה
הופעתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה בסדרת המדע בדיוני לילדים "הצצקנים" (1989) ששודרה בערוץ 1 בתפקיד החייזר אלישמש, טכנאי החללית. בהמשך השתתף יצפאן בתוכנית "שפריץ". בשנת 1989 החל להופיע בתוכנית הבידור "מוצ"ש" בערוץ הראשון, אותה הנחה אבי אתגר, לצד ספי ריבלין, יעל עמית ואחרים.
ב-1994 הצטרף לתוכנית המצלמה הנסתרת של ערוץ 2, "פספוסים" בהנחיית יגאל שילון, הוא חיקה מגוון רחב של דמויות, ו"מתח" אנשים בישראל ומחוצה לה.
בשנים 1996–1997 הנחה תוכנית הבידור "הערב עם אלי יצפאן" בערב שבת בערוץ 2 (טלעד), שכללה אירוחים ומערכונים שלו, יחד עם שמוליק לוי, חנן גולדבלט, רמי ורד ואחרים. ובשנים 1998 ו-1999 עברה תוכניתו למוצאי שבת בזכיינית המתחרה "רשת", ושונתה במתכונתה כך שכללה מערכונים, שאת רובם ביצע ללא עזרת שחקנים אחרים. בשנת 2000 הנחה את התוכנית "חריף באוזן" ביס.
בקיץ 2001 החל להנחות תוכנית אירוח יומית בשם "יצפאן" בערוץ 3 ברשת HOT. בתוכנית זאת, באה לידי ביטוי יכולת החיקוי שלו ויכולותיו כקומיקאי, בקשת רחבה של דמויות, כגון חיקויים של אריק שרון, שמעון פרס, בנימין נתניהו, אהוד ברק, עמיר פרץ, לימור לבנת, יוסף (טומי) לפיד, עומרי שרון, שאול מופז, מתן וילנאי, רענן כהן (ח"כ לשעבר), יאסר ערפאת, משה נוסבאום, הכתב לענייני משטרה של ערוץ 2, שאפיק אל חרטטה (חדשות ערוץ 2; על סלימן א שאפי, הכתב הערבי של חדשות ערוץ 2), חסן נסראללה, אחמד יאסין, שגריר הטליבאן, חוסני מובארכ, מלכת אנגליה, אלוף לא טוב במיה (אלוף במילואים יום טוב סמיה), מפקד מחוז חפצינו ניצב אלברט אפללו ועוד מגוון רחב של דמויות. את תוכנית זו הוא הנחה עד שנת 2006. על תוכנית אירוח זו קיבל יצפאן שלושה פרסי מסך הזהב ופרס אחד מפרסי האקדמיה לטלוויזיה.
בשנת 2007 הנחה את תוכנית האירוח "שלום אנד גוד איבנינג" בערוץ 2. התוכנית לא הצליחה וב-2008 החליט יצפאן לנוח מהעשייה הטלוויזיונית, ולפתוח במופע יחיד, אך חזר להופיע ב-2009 בתוכנית הבידור "שבוע סוף".
ב-2011 היה חלק מצוות השחקנים שלוהק במקור עבור תוכנית הבידור "נבחרת ישראל" שבערוץ 10, אך עקב מחלוקות עם מפיקי התוכנית עזב לאחר שתי תוכניות הרצה. באותה שנה הופיע במגוון דמויות מעולם הספורט בעונה השנייה של תוכנית הספורט הסאטירית "בובה של לילה", ולאחר מכן החל להשתתף בתוכנית "בובה של מדינה" בערוץ 10.
ב-2012 הנחה את התוכנית "מי יפיל את המאסטר" ברשת. בשנת 2014 הנחה את חידון הציונות הראשון.
בין השנים 2017–2018 הנחה את התוכנית "הם גדולים" בערוץ קשת 12.
ב-2021 שיחק בסדרת המערכונים "שקופים" של HOT והופיע בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!".
בתיאטרון
בשנת 1988 שיחק עם להקת "ילדי המבחנה" בהצגה "שפריץ" שכתב נסים אלוני. בשנת 1989 שיחק בהצגה "אדם" בתיאטרון הבימה. שנה אחר כך, ב-1990, הופיע עם ספי ריבלין בהצגה "אשתי, ברירת קנס", בתיאטרון בית ליסין. כמו כן, ב-2008 החל לשחק בהצגה "הזוג המוזר" עם יעקב כהן.
בשנת 2009 הוא השתתף בפסטיגל "קונג פו" לצד יעל בר זוהר בתפקיד קיסר סין. ב-2011 הוא השתתף בפסטיגל "Game on", לצידם של מאיה בוסקילה, עוז זהבי, יהודה לוי, עמית פרקש ושחקנים נוספים. בפסטיגל שר יצפאן את השיר "עצבים".
בשנת 2012 כיכב בהצגה "שרי מלחמה" שביים מוטי קירשנבאום וכתב שי גולדשטיין. ב-2013 השתתף בהצגה הקומית של תיאטרון בית ליסין "עובד בשביל שניים" מאת ריצ`ארד בין בבימויו של משה קפטן לצד יובל סגל, נועם פנחסוב, שמעון מימרן, אייל רוזלס, ענת מגן-שבו ואחרים.
ב-2016 שיחק במחזמר "שער הזהב" שכתב וביים ירון כפכפי.
בקולנוע
בשנת 1988 שיחק בסרט הקומי "נישואים פיקטיביים", בתפקיד המלצר הערבי באשיר. יצפאן שיחק במספר סרטי קולנוע נוספים: "הלם קרב" (1988), "אחד משלנו" (1989), "עונת הדובדבנים" (1991), "מקס ומוריס" (1994), "פעם הייתי" (2010), "המחשמלים" (2019) ובסרט ההוליוודי "שרשרת הפיקוד" (Chain of Command) בשנת 1994.
בבידור
אחרי השחרור מצה"ל, השתתף במסע הפסטיבל החסידי בארצות הברית. באמצע שנות התשעים העלה יצפאן יחד עם מאיר סוויסה תוכנית בידור בשם "סוויסה ויצפאן תחילה". בשנת 1999 הם החלו להופיע בתוכנית המשך - "סוויסה ויצפאן, פעימה שנייה". לאחר שנה הופיע במחזמר לילדים "מלך סיאם" (על בסיס הספר "המלך ואני"), ובשנת 2004 שיחק במחזמר לילדים "אלאדין" לצד צביקה הדר ותום אבני. בחנוכה 2007 שיחק יצפאן את פספרטו במחזמר המבוסס על ספרו של ז'ול ורן, "סביב העולם בשמונים יום".
בשנת 2009 הנחה את הפסטיגל ובחנוכה 2011 השתתף שוב בפסטיגל בתפקיד כפול.
בשנת 2016 החל להופיע ביחד עם ציפי שביט במופע הבידור "מפגש פסגה" שזכה להצלחה.
חיים אישיים
יצפאן נשוי לגלית ואב לשתי בנות ובן. מתגורר ברמת השרון.
במרץ 2019 לקה באירוע מוחי קל, אושפז בבית החולים איכילוב ושוחרר לאחר השגחה של מספר ימים.
מקלט באפלה
מקלט באפלה (באנגלית: Sanctuary) הייתה סדרת טלוויזיה קנדית, שהופקה עבור רשת Syfy. הסדרה, בת 4 עונות, שודרה מ-2007 ועד 2011. היא עוסקת בד"ר הלן מגנוס, מדענית בת 157, העומדת יחד עם צוותה בראש ארגון המאתר יצורים בלתי אנושיים בעלי תבונה.
רקע
הסדרה עוקבת אחרי ד"ר הלן מגנוס (אמנדה טאפינג מ"סטארגייט SG-1"), מדענית מבריקה, יפה, ומסתורית בת 157 העומדת יחד עם צוותה בראש ארגון המאתר יצורים בלתי אנושיים בעלי תבונה, יצורים שלעיתים מפחידים המתחבאים בין בני אדם. היצורים הם למעשה מפלצות, ומכונים "אבנורמלים", חלקם יצורים אנושיים בעלי יכולות מיוחדות כגון התעתקות, וחלקם דומים יותר לבעלי חיים. חלק מהיצורים היא צריכה לכלוא על מנת להגן על בני האדם, ועל חלק מהם היא צריכה להגן מפני בני האדם. הסדרה עוסקת בחשיפת התעלומות הכרוכות בקיום היצורים האבנורמליים וגם במלחמתם על המקלט בניהולה של ד"ר מגנוס נגד ה"קאבל", ארגון צללים כוחני שלוכד, לומד ועורך ניסויים ביצורים אבנורמליים, כשהוא מאמין כי יצורים אלו מהווים סכנה לאנושות. לשם כך היא נעזרת בד"ר ויל צימרמן, פסיכיאטר מבריק בעל יכולת אבחנה בפרטים; בבתה האמיצה אשלי, שגדלה בתוך עולם זה; ובהנרי, הגאון הטכני.
פרקי הרשת
הסדרה התחילה כסדרת רשת בת 8 פרקים קצרים, ובעקבות הצלחתה שם נרכשה לאחר שבעה חודשים ברשת, על ידי ערוץ Sci Fi Channel, ופותחה לסדרת טלוויזיה בת 13 פרקים. בעוד שכל פרק בסדרת הרשת אורכו 15-20 דקות, אורך כל פרק בסדרת הטלוויזיה הוא כ-45 דקות. הסיפור בפרקי הרשת והסיפור בפרקי הטלוויזיה הוא אותו סיפור, אבל נוספו סצנות, וחלק מהסצנות המוכרות צולמו או נערכו מחדש. השינוי המשמעותי היחיד הוא בעבודה המקורית של ד"ר וויל צימרמן, שהפך בסדרת הטלוויזיה לפסיכיאטר משטרתי, להבדיל מעבודתו כמומחה לדם בפרקי הרשת. הסדרה היא סדרת קרוס מדיה, הידועה כסדרה הדרמטית עם תקציב ההפקה הגבוה ביותר לסדרות מסוג זה. הסדרה הנה סדרת האינטרנט הדרמטית הראשונה שהופקה ברמת שידור HD לטלוויזיה, דבר שנעשה מלכתחילה עבור המעבר בין הפלטפורמות. זוהי גם הסדרה הראשונה שצולמה ללא פילם או טייפ. הצילומים נעשו ישירות לכונני זיכרון ניידים ונייחים, ומשם נלקחו ישירות לחדר העריכה. מקלט באפלה היא גם אחת הסדרות הראשונות שצולמו על מסך ירוק.
עונה ראשונה (13 פרקים)
הסדרה עוקבת אחרי ד"ר הלן מגנוס, מדענית מבריקה, יפה ומסתורית בת 157, העומדת, יחד עם צוותה בראש ארגון המאתר יצורים בלתי אנושיים בעלי תבונה (הידועים כ"בלתי נורמליים"), יצורים לעיתים מפחידים המתחבאים בין בני אדם. היצורים הם למעשה מפלצות, ומכונים גם "אבנורמל", חלקם יצורים אנושיים בעלי יכולות מיוחדות כגון התעתקות, וחלקם דומים יותר לבעלי חיים. חלק מהיצורים היא צריכה לכלוא על מנת להגן על בני האדם, ועל חלק מהם היא צריכה להגן מפני בני האדם, אך בכל מקרה היא עוסקת בחשיפת התעלומות הכרוכות בקיום היצורים האבנורמליים, והמקלט משמש "מקלט לכולם" (Sanctuary). לשם כך היא נעזרת בד"ר וויל צימרמן, פסיכיאטר מבריק בעל יכולת אבחנה בפרטים; בבתה האמיצה אשלי שגדלה בתוך עולם זה; ובהנרי, הגאון הטכני. בצעירותה הייתה ד"ר מגנוס חלק מקבוצה ניסיונית של מדענים שכונתה "החמישה", וכללה את ניקולה טסלה, נייג'ל גריפין, ד"ר ג'יימס ואטסון וג'ון דרואיט. מטרתם כקבוצה הייתה להרחיב את גבולות הידע אודות הקיום הפיזי בעזרת אמצעים לא קונבנציונליים. במהלך העבודה המשותפת השיגה ד"ר מגנוס בקבוקון של דם ערפד טהור, וכל החמישה הזריקו אותו לעצמם. אחרי ההזרקה כל אחד מהם קיבל יכולות ייחודיות עבור עצמו: ד"ר מגנוס זכתה באריכות ימים ויכולת לשרוד מחלות; נייג'ל גריפין זכה ביכולת להפוך בלתי נראה; ד"ר גיימס ואטסון זכה ביכולת להגיע לשיא של יכולת שכלית ומחשבתית; ג'ון דרואיט זכה ביכולת להתעתק; ניקולה טסלה הפך לערפד. גם ג'יימס ואטסון עצמו זכה באריכות ימים לתקופה מסוימת, אך מת בסופו של דבר. לעומת זאת, לא ברור אם ג'ון דרואיט זכה גם הוא באריכות ימים, או שמא יכולת ההתעתקות שלו היא זאת שמאפשרת לו לחיות זמן רב, בגלל הקפיצה בזמנים.
עונה שנייה (13 פרקים)
בעונה השנייה אשלי מופעלת כבר 6 שבועות בידי הכבאל. היא גונבת כונן קשיח עליו נמצאים סודות בנוגע לפעילות המקלט בעבר במונטריאול. ג'ון ומגנוס הופכים את העולם בחיפוש אחר אשלי, ומנסים לעצור גם את הכבאל. הקבוצה פוגשת בקייט פרילנדר, אמנית ההונאות שיש לה קשרים עם כאבל. קייט מסוגלת לברוח מהם, אבל לא מסוגלת לברוח מעונשם של הכאבל שיודעים שהיא נכבשה על ידי המקלט ולכן היא נמלטת למחבוא ומספרת למגנוס כל מה שהיא יודעת על הכבאל כולל על כך שהיא ביקרה באחד המתקנים שלהם באלברטה. כשהם מגיעים לשם הם נתקלים באשלי. מתברר שהכבאל העתיקו את הדנ"א של אשלי, וכעת יש חמישה ערפדים היברידיים שמכריזים מלחמה על המקלט. אשלי וחמשת ההעתקים שלה משתמשים בכוחות שלהם כדי להשמיד מספר בסיסים של המקלט. מנגד, טסלה והנרי עובדים על נשק שיוכל להפסיק את ההתקפות מבלי להרוג את אשלי. בתגובה, טסלה משדרג את הנשק כך שיהיה קטלני להיברידים, לרבות אשלי. בנוסף, חבר לא צפוי קם לתחייה ומגיע לעזור לחברים בקרב נגד ההיברידים. בין שחקנים האורחים שמשתתפים בעונה השנייה: אריקה סרה בתפקיד המנהיגה של חברות טלפתיים, מייקל שנקס בתור ג'ימי חבר של מגנוס, קאלום בלו בתפקיד מנהיגם של שכירי חרב.
עונה שלישית (20 פרקים)
מחצית ראשונה של העונה השלישית: הצוות מתמודד עם צונאמי ענק שדוהר לחוף במומביי שבהודו, בניסיון להרוג את ביג ברטה. ביג ברטה על סף חוויית מוות מנסה לעצור את ההרס. וויל לומד שכדי לדבר עם קאלי הוא חייב למות, ובחיים שלאחר המוות הוא מתחנן לקאלי ושאר היצורים שיפסיקו עם הגלים. כדי להציל את ביג ברטה מגנוס מסכנת את חייה. וויל חוזר לחיים בלי שום זיכרון ממה שקרה. שבועות לאחר המקרה, וויל סובל מסיוטים מתמשכים שיצורים מוזרים מנסים לחדור אל זכרונו ופלשבקים של מה שחווה במהלך המוות שלו לא עוזבים אותו. החבורה בהתחלה חושבת שהוא הוזה אך הם מאמינים לו כשמגנוס רואה שני אבנורמלים שלא ראתה מעולם. כשהם מופיעים בפני וויל בעקבות חזרתו לחיים, במטרה להצית את זכרונו מחדש וויל נזכר בהודעה חשובה שגרגורי שלח להלן. הם מצליחים לפענח את ההודעה: עליהם למצוא עיר תחתית החובה בתוכה טכנולוגיה מתקדמת וסודות אך אין להם מושג מה לעשות עם המידע הזה. בהמשך הצוות נוסע לקולומביה בעקבות הודעת SOS של ניקולס טסלה. לאחר שהם מצליחים לחלץ אותו, הם מגלים מעבדה סודית של הכאבל בה הם שומרים את הדם, את אותה המעבדה בדיוק חיפש טסלה מסיבותיו שלו. קייט וביגפוט חוקרים את מותו של כומר בשם ג'ונסון, ומתברר להם שמי שאחראי על הרצח הוא דווקא בלש משטרתי שהיה תחת השפעת כוח ששולט לו על המוח
מחצית שנייה של העונה השלישית: ראנה, המנהיגה של העיר התת-קרקעית פרקסיס, אומרת למגנוס שאנשי העיר מכירים את פועלה וזקוקים לעזרתה. מכיוון שהעיר נמצאת מתחת לאדמה, היא מוקפת בלבה. לאנשי העיר יש הסכם עם אבנורבל בשם קיינן שביכולתו להזיז את הסלע שסוגר את ליבת כדור הארץ, ובכך לאפשר לעיר להישאר חסינה מהלבה. מגנוס מסכימה לעזור להם, בתנאי שתוכל לראות את אביה. כשהאנשים שהיו עם אביה בבית המשפט מוחזרים לחיים, מסתבר שהוא נעלם. פרט לכך, מסתבר שגם אדם הגיע לעיר והוא גונב מקור כוח שהוא מאמין שייתן לו את הכוח האולטימטיבי. בין שחקנים האורחים שמשתתפים בעונה השלישית על שני חלקיה: פיטר וינגפילד, פולי ווקר, אדם קופלנד.
מהו המקלט?
רשת המקלטים שהקימה הלן מגנוס כדי להגן על האבנורמליים פרוסה במס' ערים ברחבי העולם. המקלט הראשי, בו פועלת מגנוס בעצמה, הוא מבנה עצום בגודלו, בעל מפלסים רבים וחדרים רבים, מעבדות ושטחים נרחבים עבור האבנורמליים. כמו כן כולל המקלט מתקנים לווייניים המצויים בהודו ובלונדון, וצי ימי. המקלט מחובר לטכנולוגיות מתקדמות ביותר, הכוללות בין השאר מעבדה משוכללת, ושדה אלקטרומגנטי המגן על המבנה מפני התעתקות פנימה והחוצה. מול המקלט בניהולה של ד"ר מגנוס, קיים גם הקאבל (The Cabal), ארגון צללים כוחני שלוכד, לומד ועורך ניסויים ביצורים אבנורמליים, כשהוא מאמין כי יצורים אלו מהווים סכנה לאנושות. במטרה להוכיח את טענתו השתמש ארגון הקאבל בכמות קטנה של נשק ביולוגי בשם "לזרוס" (Lazarus) כנגד יצורים אלו, כמות שגרמה להם להתנהג באלימות ולתקוף את כל מי שנמצא בקרבתם, זאת הייתה דרכו של הארגון להסית את בני האדם נגד היצורים, על מנת לתת להם לגיטימציה להשמידם.
האבנורמלים
נובינס - יצור חום, עגול ושעיר, מהיר יותר מארנב, בעל מערכת הסוואה מפותחת, העושה אותו בלתי נראה. ברוב המקרים יצורי הנובינס יעילים מאוד בתפיסת חיות טרף. התגלה על ידי אשלי, בתה של ד"ר מגנוס.
אלכסיי - ילד בעל אבר נוסף דמוי נחש, שיכול להרוג אנשים בקלות, אבל מתפקד בעיקר כהגנה בזמן פחד. ייתכן שהאיבר הנוסף נוצר כתוצאה מקרינה בזמן אסון צ'רנוביל.
לוחמים - יצורים בעלי תוקפנות קיצונית, שהוחיו מחדש על ידי הקאבל, על סמך עבודתו הראשונה של גרגורי מגנוס, אביה של הלן. יצורים אלו ניכרים בכוחם הרב ויוצא הדופן ובכל הסבל שלהם, אך יחד עם זאת הם אינם מקבלים מרות, ולכן הומתו על ידי גרגורי מגנוס, כיוון שלא ניתן היה לפקח עליהם. ארגון ה"קאבל" התגבר על המשוכה הזאת, וכעת, לאחר שהחיו את היצורים האלו, הם מתכננים להשתמש בהם כחיילים בצבאם.
ערפדים ואנשי זאב - אבנורמל שהיו אמורים להתקיים, ניקולה טסלה הפך לערפד וניסה למצוא את הדרך להשיב לחיים את גזע הערפדים לאחר שהגזע הושמד מאה שנה קודם לכן. הנרי פוס הוא איש זאב שהצליח לתפקד כאדם רגיל לכל דבר, וכאשר הוא התבגר והטבע הזאבי שלו ניסה להתעורר, הוא הצליח בעזרתה של ד"ר מגנוס להדחיק אותו ולהפיק מהכישרון הטבעי לו תועלת מבלי לאבד שליטה. זן אנשי הזאב הצליח להסתתר מהעולם הגדול, ומעטים יודעים על קיומם, אך הנרי פוס שימש מטרה לארגון ה"קאבל", ובשלב מסוים הם הכריחו אותו להתחבר לטבע הזאבי שלו.
דמויות
ד"ר הלן מגנוס (אמנדה טאפינג) – מדענית מבריקה, יפה ומסתורית בת 157, העומדת, יחד עם צוותה בראש ארגון המאתר יצורים בלתי אנושיים בעלי תבונה (הידועים כ"בלתי נורמליים"), יצורים לעיתים מפחידים המתחבאים בין בני אדם. ד"ר מגנוס מנסה להגן על תופעות מאיימות אלה, ויחד עם זאת לגלות את התעלומות הכרוכות בקיומן. את הארגון הקים אביה של ד"ר מגנוס, ובעבודתה עם היצורים השונים היא סיגלה לעצמה אריכות ימים. בעבר הייתה מאורסת לג'ק המרטש, ממנו נולדה בתה, אשלי, העוזרת לה בעבודתה.
ד"ר וויל צימרמן (רובין דאן) - פסיכיאטר מבריק שגויס על ידי ד"ר מגנוס על מנת שיעזור לה בעיקר בטיפול באנשים שקשה להגיע אליהם רגשית, וצריך לעזור להם לבטוח בה.
אשלי מגנוס (אמילי אולרופ) - בתם של הלן מגנוס וג'ון דרואיט, נולדה מתקופת אירוסיה של אמה לג'ק המרטש (אחרי שהלן שמרה את העובר בהקפאה יותר ממאה שנה, אך לא יכלה לסבול יותר את בדידותה). עוזרת לאמה להגן על אבנורמלים.
הנרי פוס (ראיין רובינס) - עובד עבור ד"ר מגנוס במקלט. גאון מחשבים ומעצב נשקים, הוא שומר על הגנת המקלט. הוא גילה שהוא גם אבנורמל מסוג איש-זאב.
ג'ון דרואיט (כריסטופר היירדאל) – ג'ק המרטש, מאהבה לשעבר של ד"ר מגנוס, ואב בתה אשלי.
קייט פרילנדר (אגם דרשי) - מומחית בתרגילי עוקץ. יש לה קשרים עם הקבאל וידע רב על הטקטיקות והתנועות שלהם. אחרי שהיא נרדפה על ידי הקבאל היא החליפה צד והפכה לחברה בצוות.
אופליה (ירח)
אופליה הוא ירח של אורנוס. שמו ניתן לו על שמה של בתו של פולוניוס מהמחזה המלט של ויליאם שייקספיר. הוא נתגלה מתמונות שנלקחו על ידי וויאג'ר 2 ב-20 בינואר 1986 וקיבל את הכינוי הזמני S/1986 U 8.
ההצגה הגדולה
ההצגה הגדולה: זיכרונות של טייס קרב צרפתי בחיל האוויר הבריטי (בצרפתית: LE GRAND CIRQUE Souvenirs d'un pilote de chasse français dans a R.A.F) הוא ספר מאת פייר קלוסטרמן (Pierre Clostermann). זהו אחד מהספרים הראשונים של זיכרונות טייס קרב לאחר מלחמת העולם השנייה. חתן פרס נובל לספרות, ויליאם פוקנר ציין אותו כספר התעופה הצבאי המובחר ביותר שיצא ממלחמת העולם השנייה.
הספר הוא סיפורו של טייס קרב, סיפורם של קרבות אוויר, ובעיקר סיפורם של אומץ-לב אישי המועמד במבחן קרבות, ושל הרעות המקשרת את הטייסים הצעירים באחוות לוחמים. בספר מתוארים רגשותיו של הטייס, פחדיו, מחשבותיו, עייפותו, שמחתו בשמחת חבריו וצערו בעת נפילתם. כמו כן פרגון לטייסים וללוחמים, ורתיעה מדרגי המטה ומהפוליטיקה המעורבת בהם.
תוכן
הספר נכתב על ידי פייר קלוסטרמן, והוא פרקי יומן, רשמים ומאורעות שנכתבו בזמן אמת והוסבו לספר כמעט ללא עריכה וללא כל ניסיון לשפצם. המחבר היה בזמן המלחמה רחוק מהוריו (ששהו במשך המלחמה בקונגו ברזוויל), ורצה שהם יחוו את חוויותיו. מדי ערב נהג לכתוב להם על מאורעות היום שחלף.
כטייס קרב צעיר השתתף קלוסטרמן בקרבות אוויר מעל בריטניה ומעל יבשת אירופה, תוך שהוא מפיל מטוסים גרמניים רבים ותוקף מטרות קרקע וספינות של האויב. במהלך ארבע שנות לחימה הטיס מטוסים מדגמים שונים, כולל "האריקיין", ספיטפייר", "טייפון" ו"טמפסט".הוא עבר את המסלול מפרח טייס ועד למפקד כנף, תוך ביצוע של כ- 430 גיחות.
פנקס הרשימות היה צמוד עמו במשך כל המלחמה (כולל במהלך הטיסות, הבילויים ושאר אירועים), והוא הקפיד לכתב את חוויותיו. בסוף המלחמה רישומיו מילאו שלושה ספרים.
פייר קלוסטרמן הצטרף במרץ 1942 יחד עם מספר צעירים צרפתיים לשירות חיל האוויר המלכותי הבריטי, לאחר כיבושה של צרפת בידי הגרמנים.
קורס הטיס סיים בקרנוול, והסבה למטוסי ספיטפייר ואימון בבסיס הדרכה 61 ברנדל. בינואר 1943, הוצב קלוסטרמן כטייס–סמל, לטייסת 341 של צרפת החופשית (טייסת אלזס) אשר הייתה אז בתהליכי הקמה. חודש לאחר הקמתה הוצבה הטייסת ל"כנף ביגין היל", דרומית ללונדון, מקום שהיה פתוח רק בפני טייסות הר.א.פ. הנבחרות ביותר. לשם כך הצטיידו במטוסי ספיטפייר IX אשר היוו את המילה הבריטית האחרונה והוקצו, באותה תקופה, רק למעט טייסות מובחרות.
במסגרת הטייסת ביצע טיסות סיור וליווי מפציצים מעל צרפת הכבושה, והשתתף בקרבות אוויר. ביולי 1943 זכה בשני ניצחונות (הפלות) ראשונים כנגד פוקה-וולף Fw 190 מעל צרפת. טיסת בוקר מוקדמת לכיול המכמים הבריטיים, הפכה לקרב אוויר כנגד מסרשמיט 109G, מתוארת בצורה ריאלית ומרגשת.
באוקטובר 1943 סופח לר.א.פ. והוצב בטייסת 602, שהייתה בתהליך הסבה לסיוע לכוחות הפלישה לאירופה. לצורך זה השקיעו מאמצים באימונים של: התקפות בגובה פני הקרקע, צליפה על טנקים, סיור טקטי, הפצצות צלילה וכדומה. פייר שהה ביחידה למשך כעשרה חודשים. במסגרת יחידה זו הוא טס במשימות שונות כגון:
באמצע חודש מאי הצטרף ל"מפקדה העליונה לכוחות המשלוח האוויריים של בעלות הברית", והיה עד להכנות הסופיות לפלישה: בתכנון של מבצעי האוויר, והקמת שדות התעופה באירופה. מכיוון שהיה חשוף למידע חיוני נאסר עליו להמשיך לטוס עד שעת ה-"ש+10". לאחר המועד הנ"ל המשיך לטוס עם הטייסת במשימותיה לסיוע לכוחות הנחיתה.
ב-11 ביוני 1944, היה אחד מראשוני טייסי צרפת החופשית שנחתו על אדמה צרפתית, בשדה תעופה מאולתר. שם המשיכו במשימות יירוט וסיוע לכוחות הקרקע, וסבלו אבדות כבדות. זמן קצר לאחר מכן זכה במדליית הצלב לתעופה (DFC) והוצב למטה חיל האוויר הצרפתי. קשה היה לטייס הקרב לשהות על הקרקע והוא קיצר אותה לשלושה חודשים.
בדצמבר 1944, בהתעלמו מהתנגדות חיל האוויר הצרפתי, חזר ל- ר.א.פ. על מנת להצטרף לכנף 122 אשר נועדה לחזור ליבשת אירופה. באסטון-דאון, עבר קורס הסבה למטוסי "טייפון" ומיד לאחר מכן למטוסי ה"טמפסט". לפעילות בקו החזית הצטרף לטייסת 274 שהטיסה את ההוקר טמפסט סימן 5. במטוסו (שכונה (Le Grand Charles, טס בצורה אינטנסיבית ובהצלחה בצפון גרמניה במשך יותר מחודשיים. במסגרת הטיסות השתתף בטיסות סיור, תקיפת שדות תעופה גרמניים, מבצעים יירוט מטוסי הסילון הגרמניים מסרשמיט Me-262, וצמתי רכבות.
במרץ 1945 שירת קצרה בטייסת 56 ולאחר מכן הועבר לטייסת 3. בסוף חודש זה נפצע ברגלו מפגז נ"מ, ושהה כשבוע בבית החולים לאחר שמטוסו ניזוק קשה כתוצאה מנחיתת גחון.
במאי 1945 צנח ממטוסו לאחר התנגשות עם טמפסט עמית במפגן חגיגי במסגרת חגיגות הניצחון. התאונה זירזה את החלטתו להגיש בקשה לפרישה מהשירות, ובקשתו אושרה במהירות.
במהלך 432 גיחות, נזקפו זכותו רשמית 33 הפלות (מהן 19 עצמיות והשאר בשיתוף עם טייסים אחרים) רובן כנגד מטוסי קרב, חמישה אפשריים ושמונה מטוסים שניזוקו. בנוסף טען להשמדת כ- 225 כלי רכב, 72 קטרים, 5 טנקים ושתי ספינות טורפדו.
אוניברסיטת סידני
אוניברסיטת סידני (באנגלית: The University of Sydney; בראשי תיבות: USYD; כינוי לא רשמי: Sydney Uni) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית הממוקמת בסידני, בירת מדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. זוהי האוניברסיטה ה-58 בעולם לפי הדירוג האקדמי מ-2022 של מוסף ההשכלה הגבוהה של הטיימס (Times Higher Education Supplement). זוהי האוניברסיטה העתיקה ביותר באוסטרליה, והיא הוקמה בשנת 1850, לפני אוניברסיטאות מלבורן ואדלייד. בשנת 1855 במסגרת האוניברסיטה החל לעבוד בית ספר למשפטים. עדה אוונס סיימה לימודי משפטים בשנת 1902 והייתה האישה אוסטרלית ראשונה שסיימה לימודים אלו. בין בוגרי האוניברסיטה מספר ראשי ממשלת אוסטרליה ו-2 מקבלי פרס נובל.
בשנת 2021 למדו במוסד 74,862 סטודנטים, מה שהופך אותה למוסד הלימודים השני בגודלו באוסטרליה. הקמפוס המרכזי מתפרש על שטח ענק ובו השפעות של אוקסברידג' והוא נפרש על פני שני פרוורים, קמפרדאון ודרלינגטון, שנמצאים בקירוב למרכז העסקים הראשי של סידני. בנוסף, כוללת האוניברסיטה קמפוסי-לווין קטנים ייעודיים נוספים שהוקמו על ידי גופים שונים כגון הקונסרבטוריום למוזיקה של סידני ומכללת סידני לאומנויות.
קשרים בין־לאומיים
האוניברסיטה שייכת ל"קבוצת השמונה", חברה בארגון האוסטרלי אוניברסיטאות אוסטרליה והיא שייכת לקבוצה הלא רשמית בעלת הכינוי "אוניברסיטאות אבן החול' ושותפה בחברה הפרטית "אסטרונומי אוסטרליה" שהיא מוסד ללא כוונת רווח שחבריה כוללים אוניברסיטאות אוסטרליות וארגוני מחקר עם יכולת מחקר משמעותית באסטרונומיה. האוניברסיטה שותפה במספר ארגונים בינלאומיים; חברה ברשת אוניברסיטאות עולמית, חברה באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי חברה בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט, חברה באיגוד מוסדות דרום מזרח אסיה להשכלה גבוהה שהוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1956 בבנגקוק וחברה ברשת אוניברסיטאות אוסטרליה אפריקה (באנגלית: Australia Africa Universities Network, בראשי תיבות: AAUN) המחברת בין חוקרים אנשי אקדמיה וסטודנטים משתי היבשות כדי להתמודד עם אתגרים משותפים.
בוגרים ידועים
בין בוגרי אוניברסיטת סידני נכללים שבעה מראשי ממשלת אוסטרליה, בהם אדמונד ברטון, שהיה ראש ממשלת אוסטרליה הראשון. ראשי ממשלה נוספים אשר למדו באוניברסיטת סידני כוללים את מלקולם טרנבול, טוני אבוט, גוף ויטלם, ויליאם מקמהון, ארל פייג'.
בין בוגרי האוניברסיטה:
פקולטות ובתי ספר
{{טורים
בתי ספר אוניברסיטאיים
}}
בחירות בשיטה היחסית
בחירות בשיטה היחסית (או בחירות יחסיות) הן בחירות בהן חלוקת הנציגים בפרלמנט (או במחוז מסוים) מתבצעת באופן יחסי להתחלקות קולות הבוחרים, לדוגמה אם הצביעו למפלגה מסוימת 10% מכלל בעלי זכות ההצבעה, המפלגה תזכה ב-10% מהמושבים בפרלמנט. זאת לעומת השיטה הרובנית (או הרובית) שבה המפלגה שזכתה במירב הקולות במחוז גורפת את כל המושבים של אותו מחוז.
יחד עם השיטה מונהג סף חסימה חוקי ("אחוז החסימה") שמונע ממפלגות שמספר הקולות שקיבלו הוא מתחת לסף להיספר, ובכך נמנע מהן להיכנס לפרלמנט.
שיטה זו גורמת בדרך כלל לייצוג של מגוון קולות ומפלגות בפרלמנט ומתאימה לחברות מפולגות כמו בישראל.
שיטות שונות לבחירות היחסיות
בחירות יחסיות יכולות להתקיים גם בשיטת בחירות אזורית וגם בשיטת בחירות ללא אזורי בחירה. בחלוקה לאזורי בחירה המדינה מחולקת לאזורי בחירה (או מחוזות) כך שכל אדם מצביע או למחוז שלו (אם הבחירות הן מחוזיות בלבד) או למחוז ולפרלמנט בבחירות ארציות כאחד.
חלוקה לאזורי בחירה
המדינה מתחלקת למעשה למספר מחוזות בחירה לפי מספר המושבים בבית הנבחרים (וזאת במידה ומדובר בשיטה אזורית גרידא). זוהי חלוקה גאוגרפית של המדינה ליחידות אזוריות בסיסיות לצורכי בחירות.
בכל מחוז בחירה נבחר נציג אחד בלבד כאשר לעיתים, יש חלוקה בה מכל אזור נבחרים מספר נציגים, לפי מפתח חלוקה התואם את חלוקת הקולות בבית הנבחרים. ייתכנו מחוזות בהם ייבחרו שלושה נציגים וייתכנו אף יותר או פחות. הבוחרים ניגשים להצביע, איש איש בקלפי באזור הבחירה שהוא משויך לו, ובסופו של יום הבחירות ביחידה זו נספרים קולות המצביעים. נציגי בית הנבחרים מתמודדים באזורי הבחירה על תמיכת הבוחרים, ומי מהם שיזכה במספר הקולות הנדרש (מספר התלוי בשיטה ובמדינה) ייבחר לייצג את מחוז הבחירה בבית המחוקקים.
חלוקה לאזורי בחירה והצבעה ארצית
בבחירות אזוריות משולבות, יש חלוקה של ההצבעה בין הצבעה כלל ארצית לבין הצבעה אזורית. ישנה קביעה מראש מה יהיה יחס הקולות וכיצד תתבצע החלוקה. כך למעשה מצביע האזרח הן בבחירות אזוריות והן בארציות.
מאפייני השיטה היחסית
ניתן לומר כי חסרונותיה של השיטה הרובית הן יתרונותיה של השיטה היחסית. לכן מנסות דמוקרטיות רבות בעולם לשלב בין השיטות.
ייצוג הולם של קול הבוחר
בבחירות יחסיות הצפי הוא שהמושבים בפרלמנט יחולקו לפי אחוז הקולות שהם קיבלו בבחירות. כלומר, נניח שרשימה מסוימת קיבלה 10% מקולות הבוחרים, 10% מהמושבים בפרלמנט יהיו שלה. בשונה מהשיטה הרובנית, שמעודדת פרלמנט דו מפלגתי, בשיטה היחסית מתחדד ריבוי המפלגות בפרלמנט, ולרוב משטרים הנוהגים בשיטת בחירה זו הם משטרים קואליציוניים, שדורשים מספר של מפלגות לטובת הקמת ממשלה.
עם זאת, ניתן מקום רב למפלגות סקטוריאליות ומפלגות שדוגלות בהשקפות עולם מסוימות, ובשיטה היחסית קל להן יותר להיבחר לפרלמנט, שכן מספר המושבים בפרלמנט או במחוז מתחלק לפי יחס קולות הבוחרים, בניגוד לשיטה הרובנית שבה הרשימה הגדולה ביותר גורפת את כלל הקולות באותו מחוז (בשיטה אזורית בלבד).
קשר בין בוחר לנבחר
בשיטת בחירות יחסית ניתן לחלק את המדינה למחוזות בחירה וניתן שלא. בחלוקה למחוזות בחירה מתקבל קשר אישי בין הבוחר לנבחר, שכן חבר הפרלמנט שנבחר יודע שעליו לייצג אזור מסוים במדינה אם ברצונו להיבחר שוב בבחירות הבאות. בשיטת בחירות יחסית ארצית, כמו בישראל, אין קשר בין הבוחר לנבחר וזהו אחד הנושאים העולים לדיון כאשר דנים ברפורמה בשיטת הממשל בישראל.
מניעת בזבוז קולות
שלא כמו בשיטה הרובנית, רוב קולות המצביעים זוכים להיספר, למעט של אלו שהצביעו למפלגות שלא עברו את אחוז החסימה. לדוגמה מפלגה שקיבלה 2% מסך הקולות הכשרים ("בעלי זכות ההצבעה"), ואחוז החסימה עומד על 3.25% (כמו למשל בישראל), קולותיה לא ייספרו. לאחר מכן תיעשה חלוקת המנדטים בין המפלגות שכן עברו את אחוז החסימה. במדינות הנוהגות בשיטה זו ומנהיגות סף נמוך של אחוז החסימה, לדוגמה בישראל, ניתן לראות מספר רב של מפלגות בפרלמנט (13 מפלגות בכנסת ישראל בבחירות לכנסת ה-19), שחלקן מיוצגות על ידי 2 מושבים בלבד (מפלגת קדימה).
העלאת אחוז החסימה נועדה למנוע מצב של ריבוי מפלגות ולצמצם מצבים של סיעות יחיד, כמו שהיה נהוג בישראל בימים שבהם אחוז החסימה היה 1%.
שיטת הבחירות היחסית בישראל
מדינת ישראל היא חברה הטרוגנית מפולגת ומלאת שסעים וקונפליקטים, לכן בבחירות בישראל חשוב לתת דגש על עקרון הייצוג כדי שקבוצות שונות באוכלוסייה לא ירגישו מקופחות וחסרות ייצוג בשלטון. לכן כדי לשמור על קונצנזוס בעם מונהגת בישראל השיטה היחסית שנותנת דגש לעיקרון הייצוג ודואגת שלכל מפלגה יהיה ייצוג בהתאם לכוחה האלקטורלי. לכן כבר עם קבלת ההחלטה על שיטת הבחירות לאספה המכוננת – היא הכנסת הראשונה – התעורר ויכוח בין מצדדי השיטה היחסית שהייתה נהוגה בבחירות למוסדות היישוב עוד בטרם העצמאות, לבין מתנגדיה ולבסוף נקבע ששיטת הבחירות תהיה השיטה היחסית.
מאז שנות ה-50 עלו מדי פעם הצעות לשינוי שיטת הבחירות הארצית-היחסית הנהוגה בישראל לשיטה במתכונת רובנית. מטרת ההצעות הייתה להביא להקטנת מספר המפלגות, או לשפר את מצבן האלקטורלי של מפלגות מסוימות. בין ההצעות שהועלו:
הצעתו של בן-גוריון – השיטה הרובנית הפשוטה
כבר עם קבלת ההחלטה על שיטת הבחירות היחסית לכנסת הראשונה תמך בן-גוריון בשיטה הרובנית הפשוטה – הנהגת 120 אזורי בחירה שבכל אחד מהם ייבחר נציג אחד כנהוג בממלכה המאוחדת. עמדתו של בן-גוריון אף אומצה כעמדת המצע של מפא"י. הסיבה העיקרית לעמדתו זו הייתה כרוכה בקידום האינטרסים של מפלגתו; הפעלת השיטה הרובנית הפשוטה באזורים חד-נציגיים הייתה מקנה ככל הנראה רוב מוחלט למפא"י, דבר שהיה משחרר אותה מתלות בשותפות קואליציוניות. הצעת בן-גוריון הועלתה בעת הדיון במליאת הכנסת על חוק יסוד הכנסת ב-1958 באמצעות חבר הכנסת ברוך אזניה ממפא"י ונדחתה ברוב של 73 נגד 42.
הצעתם של יגאל הורביץ וזלמן שובל
ב-13 ביוני 1980, יגאל הורביץ וזלמן שובל ממפלגת תל"ם העלו מחדש את ההצעה של בן-גוריון להנהיג בבחירות את השיטה הרובנית. הצעה זו אף עברה בקריאה טרומית אך לא התקדמה מאז.
הצעות לשיטה מעורבת
הצעתו של גד יעקובי – חבר הכנסת גד יעקובי הציע, למשל, לבחור את הנציגים האזוריים ב-18 אזורים בני חמישה מושבים כל אחד. הצעותיו של יעקובי נוסחו מחדש על ידי שרי המשפטים לשעבר חיים יוסף צדוק ויעקב שמשון שפירא, וב-1972 הועלתה על שולחן הכנסת לקריאה טרומית הצעתו של יעקובי באמצעות חבר הכנסת צדוק, כשהיא מוגשת פורמלית כהצעת חוק פרטית על ידי שבעה חברי כנסת של מפלגת העבודה. ההצעה זכתה ברוב של 61 תומכים מול 45 מתנגדים ו-3 נמנעים. היא הועברה לוועדת חוקה חוק ומשפט, אך בסופו של דבר, לאחר דיונים בוועדה, לא הובאה לקריאה ראשונה בכנסת.
הצעתו של מרדכי וירשובסקי – ב-14 ביוני 1988 התקבלה בקריאה ראשונה הצעה שהוכנה על ידי חבר הכנסת מרדכי וירשובסקי ממפלגת ר"ץ בצירוף חתימותיהם של 43 חברי כנסת נוספים. ההצעה, כפי שעברה בקריאה ראשונה, הביאה שתי חלופות. על פי הראשונה ייבחרו 80 חברי כנסת ב-20 אזורי בחירה על בסיס אזורי-יחסי, ו-40 ייבחרו מרשימות ארציות של המפלגות על בסיס מספר הקולות היחסי שקיבלו באזורי הבחירה. הגרסה השנייה מציעה לחלק את המדינה ל-60 אזורי בחירה חד-מושביים, שבהם תונהג השיטה הרובנית הפשוטה, ו-60 המושבים הנותרים ייבחרו על פי השיטה הקיימת, השיטה היחסית.
אורה קדם
אורה קדם (נולדה ב-2 ביולי 1924) היא פרופסור לכימיה, מומחית בתחום התפלת מים וכלת פרס ישראל למדעי החיים לשנת 1961.