cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנתרקס (סרט, 2017)
ביקורות
בביקורת באתר "סריטה", עופר ליברגל סבר שהרגעים החזקים בסרט הם דווקא אלו בהם המתח נזנח לטובת דרמה של מערכות יחסים בין אישיות, והעוגן הרגשי הוא העיסוק במערכות היחסים בין לוחמים לשעבר לנשים בחייהם. לדעת ליברגל, יש משהו מעודן באופן שבו הסרט מתאר את הדרמות מבלי להראות את הכאב המתמשך, ולאו דווקא את רגעי הסערה. עם זאת, לדעתו, אמינות רגעי המתח פחות טובה, בעיקר בגלל הפער בין המחשבה שמדובר בגוף בעל השפעה וכוח רבים, לבין היכולת הלא מרשימה בה נעשה ניסיון למנוע את החשיפה.
בנוגע לשימוש בסגנון "פאונד פוטג'", יעל שוב סבורה שמדובר בהישג, משום שהסרט עושה שימוש אפקטיבי בסגנון הזה ומצדיק אותו, כאשר התיעוד האובססיבי הופך לכלי נשק בידי החברים, והקצב המהיר והממוקד עושה את הסרט לחץ שלוח הישר למטרה. בניגוד לשוב, שמוליק דובדבני סבור שלא היה מקום לבחירה האסתטית בטכניקת "פאונד פוטג'", והתפניות העלילתיות חובבניות ורחוקות מלשכנע. עם זאת, דובדבני מעריך את נחישותם של יוצרי הסרט, שרף ואורון, להפנות אצבע מאשימה כלפי מערכת הביטחון.
פרסים ומועמדויות
"אנתרקס" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל "אוטופיה" 2017, והיה מועמד לפרס אופיר לשנת 2018 בקטגוריית האיפור הטוב ביותר (ג'ניה קלר).
זיו אריה
זיו אריה (נולד ב-22 בנובמבר 1971) הוא כדורגלן עבר ישראלי, וכיום מאמן קבוצת הפועל ירושלים מליגת העל.
ביוגרפיה
אריה, יליד קריית אונו, שיחק בצעירותו במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. את רוב הקריירה ככדורגלן הוא העביר בליגות הנמוכות, בין השאר בקבוצות שמשון תל אביב, מכבי רמת עמידר והפועל יהוד. לאחר הפרישה, עבד מספר שנים בחברת "בזק". את משרת האימון הראשונה שלו קיבל במחלקת הילדים של מכבי תל אביב, ועם השנים עבר לאמן גם במחלקות הנוער. בתקופה שלו במכבי תל אביב, אימן אריה שורה של שחקני עתיד מובילים ובהם עומר אצילי, דור מיכה, יונתן כהן ודן גלזר. בנוסף שימש כסקאוט של קבוצת הבוגרים במועדון התל אביבי.
ביוני 2016 מונה לעוזרו של רן בן שמעון בבית"ר ירושלים, ולאחר מכן היה במשך תקופה קצרה מאמנה הראשי של דילה גורי מליגת העל הגאורגית. באוקטובר 2017 קיבל אריה את משרת האימון בקבוצת הליגה הלאומית, בית"ר תל אביב רמלה. בשתי עונותיו בקבוצה, הוביל אריה את בית"ר לפלייאוף העליון, אך הקבוצה כשלה בהעפלה לליגת העל.
לקראת עונת 2020/2021 שונה שמה של "הפועל קטמון ירושלים" ל"הפועל ירושלים" ואריה הוביל את הקבוצה למקום השני בתום העונה הסדירה של הליגה הלאומית. ב-30 באפריל 2021, ניצחה הפועל ירושלים את סקציה נס ציונה בתוצאה 0–2, והבטיחה את חזרתה לליגה הבכירה, אחרי היעדרות של 21 שנים.
מספר שבועות לאחר העלייה, חודש חוזהו של אריה בקבוצה. ב-23 במאי 2022 האריך את חוזהו במועדון. בעונת 2021\2022, לאחר ניצחון בית 1-0 נגד מכבי פתח תקווה, נשארה הפועל ירושלים בליגת העל וניצלה מירידה. ב- 4 למרץ 2023 אריה והפועל ירושלים ניצחו את מכבי תל אביב, והבטיחו את ההשתתפות בפלייאוף העליון. ב-23 במרץ 2023 האריך את חוזהו, והפך למאמן בעל רצף האימון הארוך ביותר בתולדות הפועל ירושלים.
נשוי ואב לשלושה. מתגורר בגני תקווה.
קומיקים
שמאל|ממוזער|250px|דגל העם הקומיקי הקומיקים (בקומיקית: къумукълар, "קומוקלאר"; ברוסית: кумыки, "קומיקי") הם עם טורקי החי במישור הקומיקי בצפון דאגסטן (צפון קווקז), באזור נהר טרק, ועל חוף הים הכספי. הקומיקים מהווים כ-14.2% מאוכלוסיית דאגסטן, ובשנת 2002 נערך סקר אוכלוסין שמצא כי מספרם הכולל בדאגסטן הוא 365,804. כן שוכנים כ-12,700 קומיקים בצפון אוסטיה - אלניה, 12,300 קומיקים שוכנים במחוז טיומן, 9,600 קומיקים הם תושבי המחוז האוטונומי חנטי ומנסי (אוגרה), 8,900 קומיקים שוכנים בצ'צ'ניה ואלפים בודדים במקומות נוספים ברחבי הפדרציה הרוסית.
הקומיקים דוברים את השפה ה, המשתייכת למשפחת השפות הטורקיות. הקומיקים מחזיקים בדת האסלאם הסוני, אך ישנם מנהגים עממיים השומרים על רוח התקופה הקדם איסלמית.
יש הסבורים כי העמים "קאמי" ו"קאמאקים" המופיעים בכתבי תלמי הם הקומיקים. כמו כן ישנם הרואים בהם צאצאי הכוזרים, שהתאסלמו לאחר נפילת הממלכה הכוזרית. המלומד א' ואמברי מניח כי הקומיקים הגיעו למקום מושבם הנוכחי בשיאה של האימפריה הכוזרית במהלך המאה ה-8. במהלך המאה ה-16 עד המאה ה-18 הקימו הקומיקים ממלכה עצמאית שמושבה בטארקי והיא הונהגה על ידי מנהיג שתוארו "שמחל". בשנת 1559 החלה החדירה הרוסית לאזור, והצאר פטר הגדול החל לבנות מצודות בטריטוריה הקומיקית. החדירה הרוסית המשיכה עד הסכם גוליסטן מ-1813 שסיפח את כל אזור דאגסטן לתחום האימפריה הרוסית. לאחר נפילת ברית המועצות הפכה דאגסטן לסובייקט פדרלי של הפדרציה הרוסית. חוקת דאגסטן מקפידה על מתן שוויון לעמי דאגסטן השונים והכרה בתרבותם, ובכללם הקומיקים. ישנם לאומנים קומיקים כסלאו אלייב הקוראים להשתלטות הקומיקים על דאגסטן, ברוח האימפריה הכוזרית העתיקה.
עלי משפט
עלי משפט הוא אחד מכתבי העת משפטיים של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן.
כתב העת נוסד בשנת 1998 במרכז האקדמי למשפט ולעסקים, שבשעתו נקרא "המכללה למשפטים רמת גן". העורך הראשי והמייסד הוא השופט רחמים כהן.
כתב העת מעודד שיח משפטי ומחקרי ומשמש פלטפורמה אקדמית לאנשי מחקר ואקדמיה מתחום המשפטים. בכתב העת פורסמו מאמרים ודברי הגות של מרצים וחוקרים ידועים, בהם אהרן ברק, מרדכי קרמניצר, ש"ז פלר, מרים גור אריה ודורית ביניש.
כתב העת יוצא לאור פעם בשנה, וחברי המערכת הם סטודנטים מצטיינים למשפטים. המאמרים המתפרסמים עוברים הליך שיפוט וביקורת עמיתים, עריכה לשונית ומבנית, כדי להתאים לסטנדרטים אקדמיים.
עלי משפט מופץ חינם מדי שנה למרצים בפקולטות למשפטים באוניברסיטאות ובמכללות בארץ, לשופטים בכל הערכאות ולמשרדי עורכי דין. מאמרים מלאים מתוך עלי משפט זמינים לקריאה גם באופן מקוון, באתר האינטרנט של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים, וכן במאגרים "פדאור" ו"נבו".
גיליונות מיוחדים
כרך ז' שיצא לאור בשנת 2009 הוקדש לראיונות עם שופטיה הבולטים של ישראל בדימוס: מאיר שמגר, צבי טל, יצחק זמיר, אליעזר גולדברג, יצחק אנגלרד, דליה דורנר, יעקב טירקל ומישאל חשין.
כרך ט' שיצא לאור בשנת 2011 הוקדש לזכרו של פרופ' סטיב גולדשטיין, מדקאני הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית ועורך Israel Law Review, אשר הרצה במרכז האקדמי למשפט ולעסקים בין השנים 2003-1996.
חיים אברהם
חיים אברהם (1949 - 5 ביולי 2014) היה סופר ילדים ומשורר ישראלי, אביו של החייל החטוף בני אברהם.
ביוגרפיה
אברהם גדל במושב יגל שליד לוד, ובפרדס כץ. שירת במערך הטכני של חיל האוויר בתפקידי פיקוד והדרכה.
אברהם כתב את סדרת הספרים "עלילות יופ יופ" בהוצאת דני ספרים, וכן את ספרי השירה "אבא יצאנו מלבנון" בהוצאת גוונים, "השיבה הביתה" בהוצאה עצמית ו"ננעץ בנדנוד" בהוצאת עמדה. שיריו של חיים אברהם עסקו לרוב בכאב השכול של הורה שאיבד את בנו ונאבק להשיבו. בנוסף, כתב אברהם רבות אודות התנהלותה של הנהגת מדינת ישראל.
בשנת 1973, שכל אברהם את אחיו, בנימין אברהם, שנהרג במלחמת יום הכיפורים בקרב בחווה הסינית. בנימין הוכרז כנעדר במשך חודשים ארוכים, במהלכם חיים ומשפחתו תרו אחריו בבתי חולים ובסרטי שבויים, עד למפגש עם חייל אשר שירת עם אחיו של חיים, וסיפר לו שבנימין נהרג בקרב. חיים איתר תצ"א של הקרב בחווה הסינית ובסיוע של הלוחם הם איתרו את גופתו של בנימין, לאחר כשמונה חודשים הובא בנימין לקבורה בחלקה הצבאית בקרית שאול בתל אביב.
בנו של חיים, בני אברהם, נחטף בשנת 2000, כחלק מאירוע חטיפת חיילי צה"ל בהר דב, ב-7 באוקטובר 2000, אשר במהלכו ארב ארגון החיזבאלה לסיור מבצעי לאורך גדר המערכת, והפעיל עליו מטען קלימגור. באירוע נהרגו שלושת חיילי הסיור: בני אברהם, עדי אביטן ועומר סועאד. לוחמי החיזבאלה, מחופשים לחיילי או"מ, חטפו את גופותיהם וברחו ללבנון. באוקטובר 2001 הכריז צה"ל על החיילים כחללי צה"ל שנהרגו במהלך אירוע החטיפה. גופות החיילים הושבו לקבורה בעסקת חילופי שבויים ב-29 בינואר 2004.
חיים פרמונט
חיים פרמונט (נולד ב-1950) הוא מלחין ישראלי ופרופסור מן המניין באקדמיה למוסיקה ומחול על שם רובין בירושלים.
ביוגרפיה
פרמונט נולד בווילנה אשר בליטא, עלה לישראל עם הוריו בגיל שש והתיישב בקיבוץ כפר גלעדי. ב-1985 סיים את לימודי הדוקטורט בקומפוזיציה באוניברסיטת פנסילבניה בארצות הברית, ובאותה שנה גם הצטרף לסגל המורים באקדמיה למוסיקה בירושלים, בה, נכון ל-2016, הוא פרופסור וממשיך ללמד. בעבר כיהן באקדמיה כראש החוג לתורת המוזיקה, קומפוזיציה וניצוח, כדיקן הסטודנטים, וכדיקן הפקולטה לתורת המוזיקה, קומפוזיציה, ניצוח וחינוך מוזיקלי.
פרמונט היה בעבר מלחין הבית של התזמורת הסימפונית חיפה ומלחין הבית של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. הוא מרבה לכתוב מוזיקה לתזמורות, למקהלות ולהרכבים קאמריים ויצירותיו מבוצעות בארץ וברחבי העולם. הוא הלחין גם מוזיקה להצגות ולקולנוע ולקבוצת זיק.
בין הפרסים בהם זכה נמנים פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים, פרס מרגלית למוזיקה לתיאטרון, פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה ושלושה פרסים של אקו"ם.
בשנת 2015 העלתה האופרה הישראלית החדשה את הלחנתו לסיפור "האדונית והרוכל" מאת ש"י עגנון. כותבת הליברית היא צרויה להב, הבמאי עידו ריקלין והזמרים-שחקנים היו עידית זמיר וגיא מנהיים.
אלכסנדר שצ'קיץ'
אלכסנדר שצ'קיץ' (במונטנגרית: Александар Шћекић; נולד ב-12 בדצמבר 1991) הוא כדורגלן מונטנגרי המשחק בעמדת הקשר האחורי בהפועל חיפה.
קריירת מועדונים
שצ'קיץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אף. קיי. בראן. ב-8 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד סוטייסקה ניקשיץ'. כחודש לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 2-1 ללובצ'ן צ'טיינה. בקיץ הושאל ללובצ'ן, אך בינואר של אותה עונה חזר לבראן ששיחקה אז בליגה השנייה במונטנגרו. בהמשך שיחק ביידינסטבו ובוקליי.
ביוני חתם לשלוש שנים בגנצ'לרבירלי מליגת העל הטורקית. בעונתו הראשונה במועדון רשם רק 11 הופעות בליגה, אולם עונה לאחר מכן הפך לשחקן הרכב בקבוצה ואף כבש שני שערים נגד בשיקטאש וגלאטסראיי בהתאמה.
ב-21 באוגוסט 2018 חתם בפרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית. יומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1–1 נגד בשיקטאש. בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה בגביע הסרבי. בינואר שצ'קיץ' האריך את חוזהו בפרטיזן עד.
ב-23 בינואר 2022 שצ'קיץ' חתם בזגלבי לובין מליגת העל הפולנית. בסיום העונה שוחרר מהמועדון.
בקיץ עזב את אירופה וחתם בדיבה פוג'יירה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
ב-5 בינואר 2023 הצטרף להפועל חיפה מליגת העל. בסיום העונה חזר לקדנציה שנייה בפרטיזן בלגרד.
קריירה בינלאומית
בצעירותו שצ'קיץ' שיחק בכל הנבחרות הצעירות של מונטנגרו. ב-24 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מונטנגרו בהפסד 2-1 ל.
האדם בחלל
חקר החלל החל עוד בעת העתיקה והתמקד בזיהוי ומיפוי הכוכבים. במצרים העתיקה אסטרונומים חקרו את כוכבי השבת. בשנת 1608 המציא הנס ליפרסהיי את הטלסקופ, אשר שוכלל על ידי גלילאו גליליי, מה שאפשר למפות גם כוכבי לכת רחוקים יותר. יוהאנס קפלר, מצא כי כוכבי הלכת נעים במסילות אליפטיות סביב השמש. תנועה זו הוסברה בהמשך על פי חוקי הגרביטציה של אייזק ניוטון (1642–1727).
היסטוריה של האדם בחלל
האפשרות לשגר אדם לחלל החיצון הייתה בגדר מדע בדיוני עד למחצית השנייה של המאה ה-20. ספרו של ז'ול ורן "מהארץ לירח" משנת 1865 נחשב בעתו לנועז במיוחד. ייחודו של הספר היה בשילוב הטכנולוגיה ובתיאור המדויק של שיגור החללית באמצעות תותח ענק, בניגוד לסיפורי הרפתקאות אחרים, שבהם הגיעו לירח בכוחן של ציפורים, או בדרכים שנותרו עלומות. הבאת אדם לחלל היוותה אתגר טכנולוגי ואנושי כביר, כמו פיתוח מערכות תומכות חיים, הכוללות ציוד לשמירה על לחץ אוויר תקין ולשמירת הטמפרטורה, שיחזיקו את האדם בחיים בעת שהותו בחלל וכן יחזירהו בשלום לכדור הארץ. לשם כך היה צריך להגיע למערכות אמינות, ולאמן אסטרונאוטים שיהיו בעלי עמידות נפשית וגופנית יוצאת דופן, שיוכלו לעבור שהייה בסביבה מבודדת ועוינת, שאין אפשרות לקבל בה עזרה מידית.
במחצית השנייה של המאה ה-20 מדעני טילים וחלל, כמו ציולקובסקי, גודרד ופון-בראון, תכננו טילים ורקטות, אשר חלקם המריאו לחלל, כשהמפורסם שבהם הוא ה-V-2 שתכנן פון בראון. התוכנית לשיגורו של אדם לחלל התנהלה בשני מסלולים מקבילים: תוכנית החלל הרוסית ותוכנית החלל האמריקאית. המירוץ לשיגורו של אדם לחלל הסתיים, ב-12 באפריל 1961, בניצחונה המפתיע של ברית המועצות, עם שיגורה של חללית ובה הקוסמונאוט יורי גגארין, שהיה לאדם הראשון בחלל. כעבור חודש, ב-15 במאי 1961, שיגרה ארצות הברית לחלל את האסטרונאוט הראשון שלה, אלן שפארד. ב-1965 הקוסמונאוט אלכסיי ליאונוב הפך לאדם הראשון שביצע הליכת חלל. ב-20 ביולי 1969 החללית אפולו 11 הנחיתה לראשונה אסטרונאוטים על פני הירח. בשנת 1971 שלושה קוסמונאוטים סובייטים הפכו לראשונים לשהות בסאליוט 1, תחנת החלל הראשונה. בשנת 1975 התקיימה משימה החלל המשותפת הראשונה, בה החללית האמריקאית אפולו התחברה לחללית סויוז רוסית. בשנת 1981 ארצות הברית שיגרה את מעבורת החלל קולומביה, החללית הרב־פעמית המאוישת הראשונה.
ב-2003 הפכה הרפובליקה העממית של סין למדינה השלישית בעולם שהצליחה לשגר אדם לחלל. היא שיגרה את החללית "שנג'ואו 5", ועליה הטייקונאוט יאנג ליוויי. הטיסה נערכה 21 שעות ונסתיימה בתום 14 הקפות של כדור הארץ. ב-12 באוקטובר 2005 שיגרה סין את החללית שנג'ואו 6 ועל סיפונה שני אסטרונאוטים, פיי ג'ונלונג (40) וניה היישן (41), ששהו בחלל כחמישה ימים. ב-29 בספטמבר 2011 שוגרה תחנת החלל הסינית הראשונה, טיאנגונג 1, וב-18 ביוני 2012 עגנה עליה החללית שנג'ואו 9.
בריאות נפשית
במהלך שהות אסטרונאוטים בחלל הם עלולים ללקות בהפרעות נפשיות (כמו פוסט טראומה, דיכאון, חרדה וכדומה), יותר מהאדם הממוצע, בנאס"א משקיעים מיליוני דולרים לטובת טיפולים פסיכולוגים לאסטרונאוטים ואסטרונאוטים לשעבר. נכון להיום אין דרך למנוע או לצמצם את הבעיות הנפשיות. בשל הפרעות נפשיות אלו יעילות העבודה נפגעת ולעיתים נאלצים לשלוח את האסטרונאוט חזרה לכדור הארץ, דבר העולה כסף רב. משלחת רוסית לחלל בשנת 1976 הוחזרה לכדור הארץ לאחר שדיווח על ריח חריף גרם לחשש לדליפת נוזל, אך לאחר בדיקה מקיפה התברר שאין כל דליפה או תקלה טכנית, האסטרונאוטים הזו את הריח והביאו להוצאות רבות לשווא.
שלושה בסירה אחת (מלבד הכלב)
שלושה בסירה אחת (מלבד הכלב) (באנגלית: (Three Men in a Boat (to Say Nothing of the Dog] הוא ספר שנכתב בשנת 1889 בשפה האנגלית על ידי הסופר והמחזאי האנגלי ג'רום ק. ג'רום.
ג'רום כתב ופרסם עשרות נובלות, סיפורים קצרים ומחזות, אולם "שלושה בסירה אחת" היא יצירתו הידועה ביותר. שמו של הספר נודע כמייצג נאמן של ההומור האנגלי היבש. "שלושה בסירה אחת, מלבד הכלב" התפרסם תחילה בהמשכים ויצא לאור כספר ב־5 במרץ 1889, כשג'רום היה בן 30. הספר זכה להצלחה ותורגם לעשרות שפות.
תקציר העלילה
ג'רום עצמו הוא גיבור הסיפור, כאשר הוא ועוד שני חברים טובים (ג'ורג' והאריס) מחליטים לדאוג לבריאותם, לעזוב את העיר הרועשת ולצאת למסע מרענן ומרגיע בטבע. לאחר התארגנות לא פשוטה יוצאים החברים עם מונמורנסי הכלב, לשיט בסירה קטנה על פני נהר התמזה שבאנגליה. הם עוברים חוויות שונות, נעימות יותר ונעימות פחות, הם מספרים זה לזה חוויות שעברו בעבר, עד שכמה ימי גשם מכריעים אותם והם נוטשים את הסירה.
יחודו של הספר אינו בעלילה שלו, אלא באנקדוטות המשעשעות הפזורות לכל אורכו, בשפתו העשירה ובביטויים הציוריים ומלאי ההומור. הדמויות מבוססות על דמויות אמיתיות, וחוויותיהן המשעשעות משקפות אירועים שהתרחשו במציאות.
באופן לא ברור מאליו החוויות והמחשבות אותן מתאר ג'רום בצורה קולחת ורהוטה, רלוונטיות לקורא המודרני אף על פי שנכתבו בעולם ויקטוריאני שונה לחלוטין. היכולת המופלאה של ג'רום לתאר דירות שכורות, מלונות, פאבים, ובעיקר אנשים גורמת לספר להיות רלוונטי כאילו נכתב לאחרונה.
בשנת 1900 נכתב ספר ההמשך "שלושה גברים בבומל", על חוויותיהם של השלושה בטיול אופניים ביער השחור בגרמניה.
קטעים מפורסמים
(שמות הקטעים לפי תרגומו של דני קרמן.)
אזכורים בספרות המודרנית
בשנת 1997 יצא לאור ספר הנקרא "מלבד הכלב" (To Say Nothing of the Dog באנגלית), מאת סופרת המדע הבדיוני האמריקנית קוני ויליס. ספר זה מוקדש ל"שלושה בסירה אחת" המקורי, ודומה לו במובנים רבים, למרות שהוא ספר מסוגת המדע הבדיוני. רובו של הספר מתרחש בתקופה ובאזור של התרחשות הספר המקורי - כתוצאה מעלילה שמערבת הרבה מסעות בזמן. זהו ספר קומי ומלא בהומור ובהתייחסויות סטיריות לתקופה הוויקטוריאנית, בדומה לספר שבהשראתו נכתב. כמו כן, השתלשלות האירועים בו דומה למדי לזו שבספר המקורי, בכלל זה המסע על נהר התמזה. ספר זה זכה לפרס הוגו היוקרתי לרומן הטוב ביותר בתחום המדע הבדיוני לשנת 1999.
ספר נוסף בהשראת הספר הוא "שלוש בסירה" של מיכל ווזנר המתאר שיט של שלוש נשים ישראליות יוצאות לשיט במעלה נהר התמזה בעקבות גיבורי "שלושה בסירה אחת".
תרגומים לעברית
במהלך השנים הודפס הספר בשפה העברית בהוצאות שונות ובתרגומים שונים, לעיתים שונים מאוד באופיים ובהצמדותם למקור האנגלי.
מחוות ברדיו הישראלי
בשנות ה-60 יזם והנחה יצחק שמעוני תוכנית רדיו הומוריסטית בשם שלושה בסירה אחת אשר שודרה בקול ישראל. שמה ניתן לה כהומאז' לספר של ג'רום. בשנות ה-70 שידרה התוכנית לאם ולילד תסכיתים על פי הספר "שלושה בסירה אחת (מלבד הכלב)". בשנות ה-80 שידרה רשת ג' תוכנית בשם "שלושה בגיגית".
קלי אוסבורן
קלי מישל לי אוסבורן (באנגלית: Kelly Michelle Lee Osbourne; נולדה ב-27 באוקטובר 1984) היא שחקנית ומנחת טלוויזיה, מעצבת אופנה, זמרת וידוענית בריטית ממוצא יהודי. אוסבורן היא בתם של אוזי אוסבורן ושרון (לבית לוי), והופיעה מגיל 16 עם בני משפחתה בתוכנית הריאליטי זוכה פרס אמי "משפחת אוסבורן". היא הוציאה שני אלבומי מוזיקה והופיעה במחזמר הנודע "שיקגו". היא הנחתה אירועים וטקסים רבים בבריטניה ובעולם. ב-2009 זכתה במקום השלישי בתחרות "רוקדים עם כוכבים". בשנה זו הוציאה את הספר האוטוביוגרפי "Fierce" שהפך לרב-מכר. בתחום האופנה, היא הוציאה עם חברתה ונותנת החסות שלה, אלי ברון, ליין אופנה בשם "Stiletto Killers", ודיגמנה עבור חברות האופנה "אקססורייז", "Heatherette" וליין האופנה של מדונה ובתה לורדס, "Material Girls". נכון לשנת 2011 היא משמשת כשופטת בתוכנית הטלוויזיה "משטרת האופנה", וככתבת אופנה ב. כתבה טור קבוע בצהובון "The Sun", היא כותבת טור במגזין "Closer".
ביוגרפיה
אוסבורן נולדה בוסטמינסטר, לונדון שבממלכה המאוחדת למשפחה נוצרית, סבה מצד אמה היה יהודי. אביה הוא אוזי אוסבורן ואימה היא שרון אוסבורן (במקור: שרון רייצ'ל לוי). יש לה אחות גדולה, איימי, ואח קטן, ג'ק, ושני אחים למחצה: ג'סיקה הובס ולואיס ג'ון אוסבורן, שניהם מנישואיו הראשונים של אביה. יש לה באופן לא רשמי אח מאומץ, רוברט מרקטו, ששרון ואוזי אספו אותו לביתם לאחר שאמו מתה. ילדותה של קלי התבטאה בנסיעות מסביב לעולם בזמן שאביה הופיע במקומות שונים, וגרה ביותר מ-20 בתים, באנגליה ובארצות הברית.
מערכות יחסים
בספטמבר 2006, אוסבורן ובן זוגה, מאטי דרהאם, נישאו באירלנד. נציגיה של אוסבורן טענו שהנישואים לא היו חוקיים ומחייבים מכיוון שהחתונה התקיימה באירלנד. היא יצאה עם מאט אמרסון, מתופף הלהקה "טראש פאשן".
במרץ 2009, אוסבורן התארסה לדוגמן לוק וורל. ביולי 2010, היא נפרדה ממנו לאחר שגילתה שהוא בגד בה.
אקטיביזם ועבודות צדקה
אוסבורן הופיעה בנשף הצדקה של HIV בפברואר 2007.
ב-1 באפריל 2010, קלי אוסבורן ואמה, שרון אוסבורן, הצטרפו לפתיחת הקמפיין של סינדי לאופר "Give a Damn", שמטרתו ליצור מודעות נרחבת בציבור על אפליית קהילת הלהט"ב. בקמפיין מביאים הטרוסקסואלים להשתלב ולדבר עם גייז, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים, במטרה להפסיק את ההפליה. ידוענים נוספים שהשתתפו בקמפיין הם וופי גולדברג, ג'ייסון מראז, אלטון ג'ון, סינת'יה ניקסון וקים קרדשיאן.
סמים
ב-2 באפריל 2004, אוסבורן התאשפזה במכון גמילה לאחר שהודתה בפני משפחתה שהיא מכורה למשכך כאבים. שנה לאחר מכן, ב-2 ביוני, היא התאשפזה במרכז גמילה בפסדינה לאחר שחזרה להשתמש בסמים. היא התאשפזה במכון גמילה פעם נוספת, בינואר 2009, שם שהתה במשך חודש, ולאחר מכן הודתה שהיא חוותה הידרדרות בהתמכרותה למשכך כאבים. לאחר שהיא השתחררה, היא מסרה שמכון הגמילה עזר לה מאוד.
בעיות משפטיות
ב-19 בינואר 2009, אוסבורן נעצרה לאחר שלכאורה סטרה לעיתונאית זואי גריפין במועדון באוגוסט 2008, לאחר שגריפין פרסמה כתבה פוגעת בבן הזוג של אוסבורן, לוק וורל.
טבעונות
אוסבורן היא טבעונית מאז 2012. ב-2020 סיפרה כי בעזרת שמירה על תזונה טבעונית בריאה הצליחה להוריד ממשקלה כ-38 ק"ג.
"משפחת אוסבורן"
אוסבורן ושאר משפחתה המצומצמת (מלבד איימי) נכנסו לתודעה הציבורית ברחבי העולם בעקבות סדרת הריאליטי של MTV, "משפחת אוסבורן", שהציגה משנת 2002 עד שנת 2005. הסדרה תיעדה את אורך החיים השגרתי של המשפחה, והפכה ללהיט. היא הציגה את התפקוד הלא-נורמלי של המשפחה, את המלוכדות שלהם, את התעסקותם במוזיקת מטאל, ניבולי הפה שלהם, וכל אלה הם חלק מהתנהגותה היומיומית של המשפחה. קלי, הבת האמצעית, לדברי הרולינג סטון, התגלתה בסדרה כאחת ש"מצחיקה ברשעות שלה, כנה באכזריות שלה". הסדרה החלה כשאוסבורן הייתה בת כ-16 והסתיימה כשאוסבורן הייתה בת כ-20. אוסבורן סיפרה בראיון שצוות הצילום היה אמור להיות בביתם רק מספר שבועות, אך צילמו שם במשך כמה חודשים, ושהמצלמות הקבועות שהתרכזו בה ובמשפחתה הלחיצו את בני המשפחה.
במרץ 2009, אוסבורן חזרה לטלוויזיה עם שאר משפחתה בסדרה "משפחת אוסבורן חוזרת".
מוזיקה
במהלך ריאיון ב-2005, אוסבורן הכחישה את הדיווחים על כך שסיימה את קריירת השירה שלה, כשאמרה: "אני לא יודעת מאין באו שמועות הפרישה - רק עכשיו הקלטתי גרסה חדשה של "Girls Just Want to Have Fun" עם סינדי לאופר".
ב-2007 הופיעה במחזמר "שיקגו" וזכתה בפרס שחקנית השנה על תפקידה. מאוחר יותר הפסיקה להופיע במחזמר, לאחר תקרית שפצעה אותה במהלך ההופעה.
משחק
תפקיד המשחק הראשון של אוסבורן היה ב-2004 בסדרת הנעורים של ABC, "חיים כמו שמכירים", שם שיחקה בתפקיד משנה את דבורה ביאטריקס טינאן. ביוני 2006, היא שיחקה את וונדי מפיטר פן באירוע "Children's Party at the Palace". באותה שנה היא דיבבה בסרט האנימציה "Live Freaky! Die Freaky!". ביולי 2007, הוכרז שקלי תשחק את מאמא מורטון במחזמר "שיקגו". היא הופיעה במחזמר במשך שבעה שבועות.
ב-2008 היא הופיעה בסרט המוזיקלי הקצר "The Town that Boars Me". בסרט הופיעה גם סופי אליס בקסטור. ב-2009 היא ביצעה הופעת אורח במלון בבילון, סדרת טלוויזיה בריטית, בה שיחקה את ג'ו, דמות שדומה מאוד לאוסבורן עצמה. באוגוסט 2010, היא החלה להצטלם לסרט "הייתי צריך להיות רומיאו", בה היא משחקת את ניקול, התפקיד הראשי הראשון של אוסבורן. תאריך היציאה של הסרט הוא ה-7 באפריל 2011. בדצמבר 2010, אושר כי אוסבורן תככב לצד כוכבת דיסני, מיילי סיירוס, ב" So Undercover". צילומי הסרט התחילו ב-2010, והוא צפוי לצאת בחורף 2012.
הגשה
מאז עלייתה לתהילה, אוסבורן הנחתה מגוון אירועים. ב-2006 היא הייתה מנחה שותפה ב"אני סלבריטי, תוציאו אותי מכאן! עכשיו". היא הנחתה לצד ג'ף ברייזר באוסטרליה, ולצד מארק דורדן סמית' בלונדון. הג'ובים החד-פעמיים שלה כוללים את הופעה ב"פרסי הקולנוע של MTV", הנחיות בשטיח האדום של טקס פרסי "MTV בריטניה ואירלנד", בפרסי המוזיקה של MTV אירופה לשנת 2003, "עולם הפופ", "The Sunday Night Project", טקס "פרסי המוזיקה של MTV אוסטרלי"ה לשנת 2005 והנחיה בתוכנית הרדיו "BBC Radio 1". באביב 2006, אוסבורן הייתה אחת השופטות ב"Making Your Mind Up".
בינואר 2007, אוסבורן החלה להנחות את "פרויקט קטוולק" (פרויקט מסלול דוגמנות). בסתיו 2007, אוסבורן חתמה עם "BBC Radio 1" על הגשת תוכנית משלה, "The Surgery". ב-7 באוקטובר 2007, התוכנית עלתה לאוויר בפעם הראשונה כשהנושא המרכזי היה פגיעה עצמית. בזמן שאוסבורן לא הייתה, אלד ג'ונס הגיש את התוכנית, ולאחר מכן הוא הפך למגיש הקבוע של התוכנית. באביב 2008, היא החלה לתת עצות למתבגרים בטור שלה שבצהובון "The Sun".
היא התחרתה ברוקדים עם כוכבים מספטמבר עד נובמבר 2009. היא והפרטנר שלה, לואיס ואן אמסטל, זכו במקום השלישי בתחרות. השופטים טענו במשך התוכנית שקלי היא המתחרה שהשתפרה והתבגרה הכי הרבה, והמתחרה שהכי הפתיעה אותם, ושלא היו רוצים לראות אותה מודחת.
באוגוסט 2010, יצאה הודעה לתקשורת שאוסבורן הוחתמה לצד ג'ואן ריברס וג'וליאנה רנסיק לשפוט בתוכנית האופנה השבועית של, "משטרת האופנה". אוסבורן הגיבה על כך: "זהו חלום שמתגשם...ואני לא יכולה לחכות לעבוד עם ג'ואן ריברס כל שבוע". בתוכנית היא מעבירה ביקורות אופנה ועל אירועים מרכזיים בשטיח האדום. אוסבורן עזבה את התכנית ב-2015.
אופנה
בעקבות הופעתה ב"משפחת אוסבורן", החלו פרשני אופנה שונים לשים לב לסגנונה השונה והטרנדי של אוסבורן. ב-2004, אוסבורן הציגה לראשונה את קו האופנה שלה, "Stiletto Killers", ביחד עם חברתה ונותנת החסות שלה, אלי ברון. הליין היה בהשראת רוק, ובו היו חולצות טי, גטקס, סווצ'רים עם קפוצ'ון ומכנסי טרנינג שעוצבו בידי אוסבורן וברון. "Stiletto Killers" נסדר באפריל 2006.
ב-2006, אוסבורן נהפכה לפנים של "אקססורייז" בקמפיין שהציג באירופה, קנדה, רוסיה, אוסטרליה, ברזיל, דרום אפריקה ובמזרח התיכון. באביב של אותה שנה, אוסבורן דיגמנה עבור "Heatherette" בתצוגת אופנה, שבה דיגמנה גם נעמי קמפבל.
כתיבה
ב-1 בספטמבר 2009, אוסבורן הוציאה את הספר האוטוביוגרפי הראשון שלה, "Fierce". אף על פי שהספר מכיל אלמנטים אוטוביוגרפיים, הוא גם נועד כדי לתת עצות לאנשים, ומראה איך להפעיל כח והנהגה ברגעים קשים ובתקופות קשות. הספר הגיע למקום הראשון במצעדי ספרים רבים, והפך לרב-מכר. מספטמבר 2009, היא כותבת טור שבועי של עצות במגזין "Closer".
רוקדים עם כוכבים
קלי אוסבורן הייתה בין הסלבריטאיות שהתחרו ברוקדים עם כוכבים, ואחת מ-16 סלבריטאים מתחרים. התחרות החלה ב-21 בספטמבר 2009, ושודרה במשך 10 שבועות. ב-17 בנובמבר 2009, היא והפרטנר שלה, לואיס, עלו לגמר לצד הזמרת מיה וזמר הפופ דוני אוסמונד. הם הגיעו למקום השלישי עם הציונים הכי נמוכים בגמר בקרב השופטים.
רומן טורס
רומן אורליאנוס טורס מורקילו (נולד ב-20 במרץ 1986) הוא כדורגלן פנמי המשחק בעמדת הבלם בצ'ורייו הפנמית ובנבחרת פנמה.
קריירת מועדונים
טורס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער צ'פו שנמצאת בפנמה סיטי. בשנת 2004 עלה לקבוצת הבוגרים, ובאותה שנה כבש במדי הקבוצה חמישה שערים במסגרת הליגה.
ב-1 ביולי 2005, חתם טורס בסן פרנסיסקו מליגת העל הפנמית, שם היה שחקן הגנה קבוע בהרכב הקבוצה, וגם כבש ארבעה שערים באותה העונה. ב-1 בינואר 2006, חתם בקורטולואה הקולומביאנית, ששיחקה בליגות המשנה של קולומביה, בה שיחק עונה אחת.
ב-1 בינואר 2007, עבר טורס לשחק בקבוצת לה אקידד סגורוס, ששיחקה באותה תקופה בליגת המשנה של קולומביה. בעונת 2008, העפיל טורס עם הקבוצה לליגת העל הקולומביאנית. בעונת 2009, שיחק לראשונה בליגת העל הקולומביאנית, ואפילו שיחק במסגרת גביע סודאמריקה מול אוניון אספניולה הצ'יליאנית. ושם הודחו בסיבוב הראשון. באותה העונה כבש טורס שער מול דפורטס קינדיו במסגרת הליגה. בתחילת עונת 2010, הוחלט להשאילו לקבוצת ג'וניור ברנקייה, ששיחקה אף היא בליגת העל הקולומביאנית. טורס זכה עם ג'וניור ברנקייה באליפות קולומביה, אחרי ניצחון על קבוצת לה אקידד סגורוס. למרות הזכייה בתואר, הושאל לקבוצת אתלטיקו נסיונל בשנת 2011. הקבוצה הוכתרה כאלופה בליגת העל הקולומביאנית בשנה זו, אך לצערו של טורס הוא לא השתתף במשחקי הגמר בליגת העל הקולומביאנית, עקב זימונו לנבחרת פנמה, בסוף העונה חזר ללה אקידד סגורוס, אך מיעט לשחק. בשנת 2012, חתם במיונאריוס תמורת כמיליון דולר, ובמשחקו הראשון בגביע ליברטדוס מול טיחואנה המקסיקנית, קיבל טורס כרטיס אדום לאחר עבירה על שחקן הקבוצה היריבה. טורס רשם מעל 100 הופעות בליגה הקולומביאנית והפך לאחד משחקני ההגנה הטובים בליגה. וב-12 באוגוסט 2015, עזב את קולומביה וחתם בסיאטל סאונדרס מה-MLS.הופעת הבכורה שלו בקבוצה הייתה ב-18 באוגוסט 2015, מול אורלנדו סיטי, המשחק הסתיים בניצחון 4-0 לטובת סיאטל, וגם טורס רשם בישול באותו המשחק. ב-13 בספטמבר 2015, נפצע טורס במהלך משחק ליגה מול סן חוזה ארת'קווייקס וגמר את העונה. ב-11 בדצמבר 2016, שיחק במשחק הגמר מול טורונטו וגם כבש במשחק את שער הניצחון בדו-קרב פנדלים, והקבוצה זכתה באליפות ה-MLS. ב-24 ביולי 2017, זכה לראשונה לענוד את סרט הקפטן של סיאטל סאונדרס במשחק הליגה מול סן חוזה ארת'קווייקס.,
נבחרת לאומית
ב-11 באוקטובר 2017 הבקיע את שער הניצחון עבור פנמה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 מול נבחרת קוסטה ריקה שהעלה את פנמה למונדיאל לראשונה בתולדותיה.
טורס נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018, והופיע כקפטן הנבחרת בכל משחקיה בשלב הבתים.
משפט בולצאנו-ויירשטראס
באנליזה מתמטית, משפט בולצאנו־ויירשטראס קובע כי לכל סדרה אינסופית חסומה של נקודות ב- קיימת תת-סדרה מתכנסת. ניסוח אחר (ושקול) של המשפט קובע כי לכל קבוצה אינסופית חסומה של נקודות ב- קיימת נקודת הצטברות.
המשפט הוכח לראשונה על ידי ברנרד בולצאנו ב-1817 כטענת עזר בדרך להוכחת משפט ערך הביניים. חשיבות המשפט לא הוכרה אז והוא נשכח, עד שכחמישים שנה מאוחר יותר קרל ויירשטראס הוכיח אותו שוב באופן בלתי תלוי.
הרעיון האינטואיטיבי שעומד מאחורי המשפט הוא שאם קיימת קבוצה שיש בה אינסוף נקודות, והאיברים שלה לא יכולים "לברוח" רחוק מדי, לפחות חלק מהם אמורים להיות קרובים מאוד זה לזה. המשפט מראה בצורה קונסטרוקטיבית כיצד ניתן למצוא את הסדרה או נקודת ההצטברות המבוקשות, אך זו אינה דרך מעשית, מאחר שהיא מבוססת על תהליך אינסופי של חלוקת הקטע החסום לחלקים קטנים והולכים.
המשפט שקול ללמה של קנטור ולמשפט היינה-בורל, כלומר: כל אחד ממשפטים אלו ניתן להוכחה באמצעותו, וניתן להוכיח אותו מכל אחד ממשפטים אלו.
הוכחה
נציג כאן את הוכחת המשפט עבור סדרה חסומה ב-\mathbb{R}. ההכללה ל- היא טכנית אך אינה מסובכת. נשתמש בלמה של קנטור לצורך ההוכחה.
תהא סדרה חסומה, אז קיים M>0 כך ש-. נסמן. כעת, נחצה את הקטע לשניים, כלומר נביט בשני הקטעים הסגורים. כיוון שהסדרה אינסופית בהכרח יש אינסוף איברים של הסדרה לפחות באחד משני הקטעים הללו (אחרת שני הקטעים מכילים מספר סופי של אברי הסדרה ואיחודם הוא קבוצה סופית). נבחר את הקטע הזה ונסמן אותו בתור [a_1,b_1]. כעת נוכל לחלק גם את הקטע [a_1,b_1] באותו אופן, וכן הלאה.
נמשיך בתהליך הבנייה הזה בצורה אינדוקטיבית, ונקבל סדרה של קטעים [a_k,b_k] המקיימת את התכונות הבאות:
כל התכונות פרט לשלישית נובעות ישירות מדרך בניית הקטעים. כדי להיווכח בשלישית נשים לב כי מכיוון שאורכו של כל קטע הוא חצי מאורכו של הקטע הקודם לו, הרי שהנוסחה הכללית לאורכם של הקטעים היא עבור קטע מספר k - וזוהי סדרה ששואפת לאפס.
אם כן, כל תנאי הלמה של קנטור מתקיימים, ולכן קיימת נקודה יחידה c כך ש-. נבנה תת-סדרה המתכנסת ל-c בצורה אינדוקטיבית: בשלב ה-k נבחר איבר אחד y_k של הסדרה המקורית מהקטע [a_k,b_k], כך שהאינדקס שלו בסדרה המקורית יהיה גדול מהאינדקס של כל הנקודות שבחרנו עד עתה. ניתן לעשות זאת בשל התכונה הרביעית של הקטעים, לפיה בכל קטע יש מספר אינסופי של איברים מהסדרה, ולכן בפרט אפשר למצוא כזה שהאינדקס שלו גדול מהמקסימום (הסופי) של אינדקסי האיברים שנבחרו עד עתה.
כעת, נשים לב כי בהינתן קטע [a_k,b_k] הוא מכיל את כל האיברים מתת הסדרה החל מהמקום ה-k ואילך (כי כולם שייכים לקטעים שמוכלים בו). כמו כן, המרחק הגדול ביותר בין שתי נקודות השייכות לקטע זה אינו עולה על אורך הקטע,. לכן, המרחק בין כל נקודות תת-הסדרה החל מהמקום ה-k ואילך מהנקודה c אינו עולה על, ומספר זה שואף לאפס. לכן תת-הסדרה שבנינו שואפת ל-c, ובכך הושלמה ההוכחה.
הוכחה נוספת
אפשר להוכיח את המשפט באמצעות שילוב של שתי טענות על סדרות ממשיות.
ראשית, לכל סדרה ממשית יש תת-סדרה מונוטונית, עולה או יורדת (במובן החלש). הוכחה: לאיבר של הסדרה שהוא קטן או שווה לכל איבר שבא אחריו נקרא "זעירון". אם יש בסדרה אינסוף זעירונים, הם מרכיבים סדרה מונוטונית עולה. אחרת, נתרחק בסדרה עד למקום שממנו והלאה אין זעירונים - לכל איבר יש איבר קטן יותר שבא אחריו. סדרה של איברים כאלה, שכל אחד קטן מקודמו, היא מונוטונית יורדת.
שנית, כל סדרה מונוטונית חסומה - מתכנסת (אל החסם העליון או התחתון שלה, בהתאמה לסוג הסדרה).
לבסוף, לסדרה חסומה במרחב ה-n-ממדי יש תת-סדרה שבה הרכיבים הראשונים מהווים סדרה מונוטונית; לזו יש תת-סדרה שבה הרכיבים השניים מהווים סדרה מונוטונית, וכן הלאה. מכיוון שהמימד סופי, מתקבלת תת-סדרה שבה ההטלה לכל רכיב היא סדרה מונוטונית, המתכנסת - ולכן תת-הסדרה עצמה מתכנסת.
מטופוזאורוס
מטופוזאורוס (שם מדעי: Metoposaurus; מילולית: "לטאה קדמית") הוא סוג נכחד של דו-חיים מסדרת הטמנוספונדילים אשר התקיים בסוף הטריאס לפני 227-216.5 מיליון שנה. מאובניו נמצאו בגרמניה, איטליה, פולין ופורטוגל והשתייכו למספר מינים, חלקם בוטלו מחמת הספק (בעבר נמצאו מינים שבוטלו מאוסטריה וממדגסקר). הראשון שבהם התגלה ב-1980 ותואר בידי החוקר האנגלי ריצ'רד ליידקר.
מאפיינים
יצור זה היה מטורפים העל של אירופה של הטריאס והוא חי בביצות, רוב הזמן בתוך המים ושם צד דגים ויצורים דומים. הוא עצמו אולי שימש לטרף לזוחלים גדולים כמו הפייטוזאוריים. הוא היה מאחרוני הטמנוספונדילים שנותרו למעט הקולסוכוס ששרד עד הקרטיקון באזורים קרירים בהם הייתה תחרות מעטה.
בתרבות
יצור זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.
רקטות עתירות משקל
רקטות עתירות משקל, או רע"ם, היא קטגוריית רקטות בעלות ראש קרב כבד המסוגל לגרום לנזק רב שמשוגרות לטווחים קצרים יחסים, לרוב של עד 10 קילומטרים. היחס ההפוך בין גודל ראש הקרב לבין הטווח הקצר מעניק לרקטות כינוי של "עתירות משקל".
מבנה ומאפיינים
במטרה להגדיל את הנזק שרקטה גורמת עם פגיעה בקרקע, רקטות רע"ם לרוב מורכבות מחבית נפץ גדולה אליה מחובר מנוע רקטי קטן יחסית. אף על פי שהמנוע לא חזק מספיק להביא את ראש הקרב למהירות וטווח גדולים, הוא מאפשר מעוף קצר ופגיעה ביישובים ובסיסים סמוכים לגבול. הרקטות משוגרות ממשגרי כנים של פצצות מרגמה.
היסטוריה
רקטות מסוגים אלו פותחו על ידי חזבאללה וחמאס בעקבות הלקחים שהפיקו ממבצע צוק איתן, ממנו הסיקו כי ניתן לגרום לנזק רב לעורף הישראלי על ידי שיגור רקטות בעלות ראש קרב גדול לעבר יישובי עוטף עזה, בהם זמן ההרתעה קצר יחסית ויכולות היירוט של כיפת ברזל מוגבלות. גורמים במערכת הביטחון הישראלית טענו כי נעשה שימוש ברקטות אלו על ידי חזבאללה במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה, וע"י מיליציות בעיראק.
ברצועת עזה
חמאס הצטייד ברקטות כאלו כחלק מניסיונות ההצטיידות מחדש לאחר מבצע צוק איתן. הרע"ם שבידי חמאס משוגרות לטווחים של עד 10 ק"מ בלבד, אך יכולות לשאת מאות קילוגרמים של חומר נפץ.
הגיהאד האיסלאמי טען כי ברשותו 2 רקטות מסוג רע"ם בהסלמה ברצועת עזה במאי 2018, באדר 3 שנושאת 250 ק"ג חומר נפץ ומסוגלת להגיע לטווח של עד 40 ק"מ, וג'חים עסקלאן (בערבית: הגיהנום של אשקלון). הארגון טען כי עשה שימוש ראשון ברקטות כאלו בנובמבר 2018. ב-14 בנובמבר 2019 שוגרה רע"ם לעבר עוטף עזה, נפלה בשטח פתוח ויצרה מכתש ענק ברוחב 16 מטרים ובעומק של כ-2 מטרים. ב-13 בנובמבר 2019 שיגר הג'יהאד האסלאמי רקטות באדר 3 על אשדוד ורחובות, אך הן יורטו על ידי כיפת ברזל. כך גם ב-24 בפברואר 2020 שיגר הג'יהאד האסלאמי רקטת באדר 3 שיורטה על ידי כיפת ברזל. ב-11 במאי 2021, במהלך מבצע שומר החומות, הודיע הג'יהאד האיסלאמי כי הם שיגרו מטח של רקטות "בדר 3" לעבר העיר אשקלון. האתר תיק דבקה ציין כי "גדודי ירושלים" של תנועת "הג'יהאד האיסלאמי" פיתחו רקטה זו כדי לשאת ראש קרב במשקל 350 ק"ג, וציין כי הטיל ירה 1,400 רסיסים, מה שמרחיב את יכולתו להרוס מתקנים ובתים בסמוך לנקודת פיצוץ בו הוא נופל.
בלבנון
חזבאללה הצטייד ברקטות מסוג בורקאן בעלות יכולת שיגור לטווח קצר של עד 10 ק"מ אך יכולות לשאת בין 100–500 ק"ג חומר נפץ.
בתימן
החות'ים בתימן טוענים כי בידם רקטת באדר 3 מפיתוח איראני וכי ביצעו בה שימוש בקרבות בתימן. ייתכן כי הרקטה שבשימוש החות'ים היא שונה מהרע"ם שבידי הג'יהאד האיסלאמי, ולטווח ארוך יותר.
מבצע הראל
מבצע הראל היה אחד ממבצעי מלחמת העצמאות שערך הפלמ"ח. שני יעדיו היו להעביר שיירות מזון ואספקה לירושלים הנצורה, וכן להעלות כוחות פלמ"ח, מן השפלה, אל סמוך לעיר. המבצע נערך בין 16 ל-21 באפריל 1948, כהמשך למבצע נחשון. במסגרת מבצע הראל, הועברו לעיר ערב פסח תש"ח, בשלוש שיירות, יותר מ-600 משאיות. תוצאה אחרת, ארגונית, של המבצע, היא התגבשותם של גדודי הפלמ"ח אשר פעלו בדרך לירושלים לחטיבת הראל.
מהלך המבצע
ב-12 באפריל קיבל מטה הפלמ"ח את האחריות על הדרך לירושלים, וב-16 לחודש החל פירוק הכוח החטיבתי שנשא בעול מבצע 'נחשון'. יצחק רבין קיבל את הפיקוד על מבצע ההמשך. הגדוד הרביעי של הפלמ"ח בפיקודו של יוסף טבנקין פעל בחלק המזרחי של הדרך והגדוד החמישי בפיקודו של מנחם רוסק פעל בחלקה המערבי. גדוד 54 של חטיבת גבעתי נותר בשפלה כעתודה תחת פיקוד 'הראל', וחלקו סייע באבטחת השיירות.
בליל 16-15 באפריל כבש הגדוד הרביעי את הכפר סאריס שחלש על הדרך לירושלים, וכיוון שלא יכול היה להחזיק בו - הרס אותו. כן נכבשו בית סוריך ובידו ונהרסו בחלקן. ניסיון לכבוש את סובא לא עלה יפה. ב-17 לחודש עלתה לירושלים השיירה הראשונה במסגרת המבצע. בשיירה היו כ-130 משאיות. היא יצאה מתל אביב עם שחר, נושאת 410 טון מזון, בכפר ביל"ו ובחולדה העמיסה מטענים נוספים, פרקה את מטענה וחזרה בשלום לתל אביב. ב-19 באפריל, יצאה עוד שיירה לירושלים, וזו הגיעה אף היא בשלום לעיר. ב-20 באפריל, ערב חג הפסח, יצאה לירושלים שיירה של כ-300 משאיות. בראש השיירה היו בין היתר דוד בן-גוריון ולאורכה פוזרו כוחות הגדוד החמישי של הפלמ"ח. השיירה הייתה איטית ואורכה היה כשמונה ק"מ, עובדה שאיפשרה לערבים לרכז מאות לוחמים שהמטירו אש תופת על מרכז ומאסף השיירה. החלק הקדמי של השיירה ובתוכו דוד בן-גוריון הצליח להגיע לירושלים ללא פגע, אך המאסף של השיירה נעצר.
יצחק רבין, שהיה במאסף, הצליח להגיע באמצעות ג'יפ לקריית ענבים והורה ללוחמי הגדוד הרביעי, אשר היו במקום, לרדת ולחלץ את השיירה. פלוגה אחת ירדה במשוריינים לאורך הכביש והשנייה נעה על הרכסים הדרומיים באגף שבו התרכזו הערבים. בלחץ כוחות אלה נסוגו הערבים והשיירה המשיכה לירושלים, חלק מהרכבים שנפגעו נגררו ואחרים הושארו בשטח והוצתו. בקרב נהרגו 15 לוחמים, ביניהם מ"פ בגדוד החמישי של הפלמ"ח יעקב סטוצקי וסגן הקמ"ן יוסף סימבול, שארגנו התקפות נגד והסתערו על התוקפים, וקצין המנהלה מכבי מוצרי שארגן את ההגנה על השיירה (על שמו קרוי המבצע הבא לפתיחת הדרך, מבצע מכבי), וסגנו רחביה ברמן.
אחרית דבר
שלוש שיירות 'הראל', שכללו סך הכול יותר מ-600 משאיות, העבירו לירושלים מטענים חיוניים של אספקה: מזון, תרופות, נשק ותחמושת ודלק, שאיפשרו את עמידת העיר בשבועות הבאים שבהם הייתה נתונה במצור, מצור שנמשך כחודשיים, עד אמצע חודש יוני, אז נפתח נתיב חלופי לירושלים - 'דרך בורמה'.
צפרוני
צפרוני הוא שם משפחה.
ברנרדו
{{פירושונים|
ראו גם
}}
קטשופ (מחזה)
"קטשופ" הוא רביו סאטירי מאת חנוך לוין שהוצג לראשונה במרץ 1969 במרתף "הקברט הסאטירי" (מרתף קולנוע פריז) בתל אביב. "קטשופ" הייתה עבודתו השנייה של לוין, שהועלתה שנה אחרי שהוצג הקברט הסאטירי "את ואני והמלחמה הבאה". בשתי יצירות אלה יצא לוין כנגד פאתוס המיליטריזם הישראלי, לעג לאזלת ידם ושאננותם של מדינאי ישראל ועסק באופן מקאברי בשכול. מאפיינים אלו היו סממנים מקדימים למחזה "מלכת אמבטיה", שהועלה שנה לאחר מכן בתיאטרון קאמרי והיה לאחד המחזות השנויים ביותר במחלוקת בתולדות התרבות הישראלית. שלושת המחזות הללו הציבו את לוין כמחזאי מהפכני בראשית דרכו.
המחזה פורסם בכרך "מערכונים ופזמונים 1 - מה אכפת לציפור" שהודפס לראשונה בשנת 1987 בהוצאתם המשותפת של ספרי סימן קריאה, הוצאת הקיבוץ המאוחד וספרי תל אביב.
הפקה
המחזה הועלה לראשונה בבימויו של דוד לוין, אחיו של חנוך. בהצגה השתתפו השחקנים תיקי דיין, טוביה צפיר (לסירוגין עם שמעון לב-ארי) וקובי רכט ועל הלחנת המוזיקה הופקדו אלכס כגן ובני נגרי. הניהול הארגוני הופקד בידי דני טרץ', שהפיק גם את מחזהו הראשון של לוין והיה ידידו הקרוב.
הרן (פירושונים)
{{פירושונים|
גביע הפדרציה 1970
גביע הפדרציה 1970 הייתה התחרות השמינית לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
התחרות נערכה במגרשי מועדון הטניס של פרייבורג. התחרות הייתה פתוחה לכל נבחרת שתרשם.
התחרות החלה ב-19 במאי בהשתתפות 22 נבחרות והסתיימה ב-24 במאי 1970.
המנצחת של התחרות הייתה אוסטרליה שניצחה במשחק הגמר את גרמניה המערבית וזכתה בגביע בפעם הרביעית.
לא הוענקו פרסים כספיים.
הצגה יומית (הצגה)
הצגה יומית היא הצגה ישראלית, המציגה באמצעות פנטומימה ותנועה פארודיה על הקולנוע ההוליוודי.
ההצגה משלבת בתוכה תחומי במה שונים כגון: פנטומימה לבנה, תיאטרון מספר, ליצנות, מחול ועוד.
בהצגה מועלים ארבעה "סרטים", שהם למעשה עיבודים לז'אנרים קולנועיים ידועים: סרט קומיקס - גיבורי העל, סרט פילם נואר בלשי, סרט קונג פו וסרט אימה.
"הצגה יומית" נוצרה בסטודיו למשחק ניסן נתיב ירושלים, במסגרת שיעורים בהדרכת צביקה פישזון (הבמאי) בנושא תיאטרון הגוף. כיום, "הצגה יומית" נתמכת על ידי הזירה הבין תחומית ובסיוע הקרן לירושלים ומחלקת תרבות במשרד החוץ.
ההצגה עלתה לראשונה בשנת 2008. באפריל 2008 ההצגה הופיעה בפסטיבל חיפה להצגות ילדים וזכתה בשלושה פרסים: המשחק, הבימוי וההצגה הטובים ביותר.
מאז הועלתה ההצגה בבמות רבות ברחבי הארץ ובעיקר בתיאטרון המעבדה בירושלים ותיאטרון צוותא בתל אביב.
אבוס (כביש)
אָבוּס (בגרמנית: Automobil-Verkehrs- und Übungs-Straße – "דרך לתחבורת רכב ואימונים", ובקיצור: AVUS) הוא הכביש המהיר הוותיק ביותר בגרמניה ובאירופה. שימש בעבר מסלול מרוצים לרכב מנועי, וכיום הוא חלק מהכביש המהיר A115 המחבר בין כביש הטבעת הפנימי של ברלין (A100) לכביש הטבעת החיצוני של העיר (A10).
הכביש נמצא בדרום-מערב ברלין, בין יער גרונוולד ממערב לשכונות וילמרסדורף וצלנדורף ממזרח. זוהי שדרה דו-מסלולית, שמצדה המזרחי עוברת מסילת הרכבת של רכבת הפרוורים (S-Bahn) מספר S7 המובילה לפוטסדם ומצדה המערבי שביל אספלט רחב להולכי רגל ולאופניים.
1909–1945
רק בשנות ה-30 של המאה ה-20 חזר המסלול לתפקוד מלא. באולמפיאדת ברלין ב-1936 עברו מסלולי ריצת המרתון ורכיבת האופניים לאורכו של האבוס. ב-1937, במטרה להופכו למסלול המהיר בעולם, הוגבהה הקשת הצפונית של האבוס בעזרת לבנים לזווית של 44 מעלות. במקביל נבנו בסמוך לנקודת הזינוק טריבונות חדשות ומגדל שיפוט עגול. ב-1938 הוחלט לחבר את האבוס לרשת הכבישים המהירים של גרמניה הנאצית (Reichsautobahn), והכביש הוארך מעבר לקשת הדרומית בניקולסזי עד לכביש הטבעת החיצוני של ברלין ונפתח לתנועה ב-1940. במקביל להמשך השימוש באבוס כמסלול מרוצים, תוכננה גם הגבהתה של הקשת הדרומית, אך תוכנית זו נגנזה בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה, ומאוחר יותר המסלול אף נפגע מהפצצות.
1946–1998
בשל המצב הקשה בשנים הראשונות שלאחר מלחמת העולם השנייה, איש לא העלה על דעתו לחדש את התחרויות במסלול, והשימוש בו הותר לעיתים אף למרכבות רתומות לסוסים. רק ב-1951, לאחר שתוקנו הנזקים העיקריים, נערכה התחרות הראשונה לאחר המלחמה. טעות רווחת גורסת כי המסלול נחצה על ידי הגבול בין ברלין המערבית לגרמניה המזרחית, אך בפועל עבר זה כקילומטר וחצי מדרום לקשת הדרומית, וקיצורו של המסלול לאורך כולל של 8.3 ק"מ נבע מסיבות אחרות. לאחר מספר תאונות קטלניות שוב שוטחה הקשת הצפונית בשנת 1967, והמסלול קוצר פעמיים נוספות בשל כך שישורות ארוכות שוב לא היו באופנה. במשך כל השנים שימש האבוס כביש מהיר לכל דבר וציר תנועה חשוב בין ברלין המערבית וגרמניה המערבית, תוך שהוא נסגר רק לרגל תחרויות, אך עם נפילת חומת ברלין ב-1989 והפיכתו של האבוס לציר תנועה חופשי מברלין לכיוון פוטסדם, סגירתו של הכביש לצורך קיום תחרויות הפכה לבעייתית יותר ויותר. בשנת 1998 נערכה התחרות האחרונה בתולדות האבוס. הטריבונות נותרו במקומן כעדות היסטורית, ומגדל השיפוט העגול משמש מלון ומסעדה. מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 משמש האבוס מקום מפגש פופולרי לרוכבי אופנועים לאורך כל השנה, ובאחד מימי ראשון מדי חודש יוני נערך בו מפגש רשמי של "המועדון הגרמני הכללי לרכיבת האופניים" (Allgemeiner Deutscher Fahrrad-Club, ובקיצור ADFC).
A115
אורכו הכולל של כביש מהיר A115 הוא 28 ק"מ, וכ-9 ק"מ מהם היוו חלק מהאבוס ההיסטורי. האבוס שימש כבר מפתיחתו בשנת 1921 גם לתנועה חופשית של כלי רכב, ועם חיבורו ב-1940 לכביש הטבעת החיצוני של ברלין, השימוש בו למטרה זו גדל. מסיבה זו נחשב ה-A115 לכביש המהיר הראשון באירופה.
עם חלוקת גרמניה וברלין, שימש ה-A115 אחד מכבישי המעבר העיקריים בין ברלין המערבית וגרמניה המערבית (Transitstrecke). בדריילינדן-דרוויץ (Dreilinden-Drewitz) הוקמה נקודת ביקורת אשר זכתה לכינוי "נקודת ביקורת בראבו". מספר פריטי נוף מנציחים את עברו של המקום, ובהם העמוד שנשא את סמלה של גרמניה המזרחית ומכונת חפירה. עד איחוד גרמניה ניצב טנק סובייטי בצדה המזרחי של החומה להנצחת ניצחון הרוסים במלחמת העולם השנייה. הכביש הוא חלק מכביש טרנס-אירופי E51 המוליך מברלין לנירנברג.
הנרייט מארי, נסיכת צרפת
הנרייט מארי, נסיכת צרפת (בצרפתית: Henriette Marie de France, 25 בנובמבר 1609 – 10 בספטמבר 1669) הייתה בתו של אנרי הרביעי, מלך צרפת ואשתו של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה. היא הייתה אמם של שני מלכים אנגליים, צ'ארלס השני וג'יימס השני, וסבתם של שלושה: ויליאם השלישי, רעייתו מרי השנייה, ואחותה אן.
נישואים
צ'ארלס והנרייט נישאו בקנטרברי ב-13 ביוני 1625, כחודש וחצי לאחר מותו של המלך ג'יימס הראשון ועלייתו של צ'ארלס לשלטון. הנרייט מארי, שחונכה בצרפת כקתולית, לא יכלה להיות מוכתרת רשמית כמלכת אנגליה משום שטקס ההכתרה היה אנגליקני.
נישואי הזוג המלכותי לא היו מאושרים בתחילתם. המלך גירש כמעט את כל משרתיה הצרפתיים של המלכה, אותם הביאה עימה מצרפת, וכמעט כל מפגש בין בני הזוג היה נגמר בריב ובצעקות. המלכה הנרייט שנאה את דוכס בקינגהאם, חביבו של המלך שנהג לסכסך בין השניים ולהלבות את אי שביעות רצונו של המלך מרעייתו, אולם לאחר מותו של הדוכס בשנת 1628 היחסים בין בני הזוג התחממו מאוד ונוצר ביניהם קשר הדוק שנשאר במהלך כל נישואיהם, אולם סירובה של המלכה לוותר על דתה הקתולית גרמו לניכור בינה לבין העם הבריטי.
ילדים
לזוג נולדו שבעה ילדים:
מלחמת האזרחים
במהלך עשר השנים הראשונות של המלכה הנרייט באנגליה היא התרחקה מהפוליטיקה והשקיעה את זמנה בעיקר עם משפחתה ובשעשועי החצר. אולם בשנת 1637 היא פתחה ביחסים דיפלומטים עם הכס הקדוש, שלחה שגריר מטעמה לרומא והפעילה בבריטניה סוכן מטעם האפיפיור שהתחיל להמיר את דתם של רבים מבני האצולה הבריטית לקתוליות.
מעשיה של המלכה הדאיגו את העם האנגלי שהתנגד לאפיפיור. לאור התסיסה בסקוטלנד ותחילת מלחמת הבישופים היא החלה במאמצים לגייס כסף לעזור לבעלה ולצבאו, אולם נסיונותיה לגייס כסף מהאפיפיור אורבנוס השמיני ומהצרפתים הקתולים הרגיזו רבים באנגליה וחיבלו במאמציו של צ'ארלס להרגיע את הרוחות.
באוגוסט 1642, עם פרוץ מלחמת האזרחים המלכה הנרייט שהתה בהולנד, שם גייסה כספים שנועדו לעזור לתומכי המלוכה. היא חזרה לאנגליה בתחילת 1643 עם נשק וחיילים והצטרפה לכוחות המלוכנים בצפון המדינה. לאחר מספר חודשים ביורק היא הצטרפה לבעלה באוקספורד, אולם ביולי 1644, כאשר מעמדו של המלך כמעט והתרסק, המלכה הנרייט ברחה למשפחתה בצרפת יחד עם בניה. המלך צ'ארלס הוצא להורג בשנת 1649.
גלותה ושנותיה המאוחרות
המלכה הנרייט התיישבה בחצר המלוכה של אחיינה, המלך לואי הארבעה עשר. בתה הפעוטה של המלכה, הנסיכה הנרייטה אן, שנולדה רק חודש לפני שנמלטה, נשארה באנגליה יחד עם אחת מנשות החצר והובאה לצרפת רק שנתיים לאחר מכן. המלכה הגולה חינכה את בתה הנרייטה בצרפת כקתולית וניסתה גם להמיר את דתו של בנה הנרי, דבר שגרם לקרע בינה לבין בנה הבכור, צ'ארלס.
הנרייט מארי נשארה בצרפת עד הרסטורציה ובאוקטובר 1660 התיישבה בבית סומרסט בלונדון כמלכה האם. בשנת 1665, לאחר הידרדרות בבריאותה, היא חזרה סופית לצרפת ונפטרה שם ב-10 בספטמבר 1669. היא נקברה בקברים המלכותיים של בזיליקת סן-דני ליד פריז.
הנצחתה
מדינת מרילנד שבארצות הברית נקראה על שמה של המלכה הנרייט מארי על ידי בעלה, המלך צ'ארלס. גם כף הנרייטה מריה, הנמצא במקום המפגש בין מפרץ ג'יימס ומפרץ הדסון בקנדה, נקרא על שמה של המלכה.
יחסי הודו–טרינידד וטובגו
יחסי הודו–טרינידד וטובגו הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של הודו לבין הרפובליקה של טרינידד וטובגו. היחסים בין המדינות כוננו רשמית בשנת 1962.
סקירה כללית
ב-30 במאי 1845, אוניית "פאטל ראזק", שנשאה 225 פועלים ימיים הודים, הפליגה אל חופי טרינידד, כאשר באותו הזמן, חופים אלו היו מושבות בריטיות. צאצאיהם של העובדים התיישבו בטרינידד וכיום קהילת ההודים מהווה 42% מאוכלוסיית המדינה. קהילה זו תרמה משמעותית ליחסים בין המדינות. הודו תמכה והכירה בעצמאות טרינידד וטובגו מהאימפריה הבריטית, ובשנת 1962, פתחה את שגרירותה בפורט אוף ספיין.
זכות הבחירה לכנסת
זכות הבחירה לכנסת עומדת בבסיסה של הדמוקרטיה בישראל ומעוגנת בחוק יסוד: הכנסת. היא מגדירה מי זכאי לבחור ולהיבחר לכנסת באופן הבא; הזכות לבחור: "כל אזרח ישראלי בן שמונה עשרה שנה ומעלה זכאי לבחור לכנסת אם בית משפט לא שלל ממנו זכות זו על פי חוק; חוק הבחירות יקבע את המועד שבו ייחשב אדם בן שמונה עשרה שנה לעניין השימוש בזכות הבחירה לכנסת". הזכות להיבחר: "כל אזרח ישראלי, שביום הגשת רשימת המועמדים הכוללת את שמו הוא בן עשרים ואחת שנה ומעלה, זכאי להיבחר לכנסת, זולת אם בית משפט שלל ממנו זכות זו על פי חוק או שנידון, בפסק דין סופי, לעונש מאסר בפועל לתקופה העולה על שלושה חודשים וביום הגשת רשימת המועמדים עדיין לא עברו שבע שנים מיום שגמר לרצות את עונש המאסר בפועל, אלא אם כן קבע יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית כי אין עם העבירה שבה הורשע, בנסיבות העניין, משום קלון". נכון לשנת 2012 בישראל נרשמו 5.1 מיליון בעלי זכות בחירה המתגוררים בארץ.
יסודות זכות הבחירה
במדינות דמוקרטיות, ובהן מדינת ישראל, אין האזרח חייב להצביע ולכן אחוז המצביעים בהן נמוך יחסית. מאידך, בתאריך 25 בינואר 1949 מועד הבחירות לאספה המכוננת, היא הכנסת הראשונה, התפקדו להצביע 87% מבעלי זכות הבחירה בישראל. באותה תקופה, עדיין לא נחקקו חוקי היסוד, הוגדרו בעלי זכות הבחירה על-פי עיקרון הבחירות הכלליות שקבע כי כמעט לכל אזרח במדינת ישראל הזכות לבחור ולהיבחר לכנסת תחת שני תנאים: גיל ואזרחות. כשרות הגיל הגדירה כי על הבוחר להיות בן 18 שנים לפחות וכן עליו להיות אזרח ישראלי. בעקבות פשרת הררי וההחלטה לחוקק חוקי יסוד כתחליף זמני לחוקה, נחקק חוק יסוד: הכנסת שהתקבל בכ"ב בשבט התשי"ח, 12 בפברואר 1958 על ידי הכנסת השלישית ועיגן בחוק את זכות הבחירה לכנסת, כמו גם את הזכות להיבחר אליה.
הזכות לבחור ומגבלותיה
סעיף 5 בחוק הגדיר את הזכות לבחור וקבע כי "כל אזרח ישראלי בן שמונה עשרה שנה ומעלה זכאי לבחור לכנסת אם בית משפט לא שלל ממנו זכות זו על פי חוק; חוק הבחירות יקבע את המועד שבו ייחשב אדם בן שמונה עשרה שנה לעניין השימוש בזכות הבחירה לכנסת". הסעיף קבע כי שני התנאים העיקריים לזכות הבחירה הם הגיל והאזרחות. תחילה כשרות הגיל קבעה כי לבן 18 ייחשב כל מי שיום הולדתו ה-18 חל לא יאוחר מיום ט"ו באב של שנת פנקס הבוחרים שבה מתקיימת הבחירות. תיקון לחוק קבע שבבחירות יוכל להצביע כל מי שיהיה בן 18 עד ליום הבחירות. הסעיף נוסח כך שהמועד שבו ייחשב אדם בן 18 לא ייקבע ביום הבחירות עצמו.
בחוק הבחירות לכנסת משנת 1969 הוגדרו שלושה סייגים נוספים לזכות הנ"ל: רישום בפנקס הבוחרים, רישום במרשם התושבים ושימוש בתעודת זהות לצורך ההצבעה. בצד הגבלות הגיל והאזרחות, ובניגוד לרוב המדינות הדמוקרטיות, שלל החוק את הצבעתם של אזרחים השוהים בחו"ל באורח זמני למעט אוכלוסיות מיוחדות כפי שיתואר בהמשך. מצב זה יוצר לעיתים עיוותים כגון זכותו של עולה חדש לבחור לאחר שקיבל אזרחות באופן מיידי עם עלייתו, גם אם נמצא בישראל חודש בלבד, לעומת אזרח ותיק (שיש לו זיקה רבה יותר למדינה והוא משלם מיסים באופן קבוע) השוהה מחוץ לישראל במסגרת לימודים, עבודה, עזרה הומניטארית בינלאומית או אפילו טיול, והוא משולל אפשרות להצביע. בניגוד להגבלות האחרות על הצבעה השוללות את זכות ההצבעה מנתח זעיר של האוכלוסייה, במקרה זה מדובר בשיעור ניכר של אזרחים. בזמן היותו ח"כ, העלה משה ארנס הצעת חוק אשר ניסתה לשנות את המצב. לדבריו: "בעידן הגלובליזציה, כאשר יש אזרחים רבים השוהים מחוץ למדינתם לרגל עסקיהם ביום הבחירות, יש לאפשר להם להשתתף בבחירות באמצעות הנציגויות הישראליות בחו"ל".