cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הביאנלה ה-59 של ונציה
תערוכה מרכזית
לאחר שהתערוכה נדחתה בשנה אחת בגלל מגפת הקורונה, אלמני קיוותה לנצל את השנה הנוספת להכנת פרויקטים חדשים ולנצל את הפתיחה, שקודמת כעת ליום השחרור האיטלקי, לציון אירוע של ביחד. אלמני היא האיטלקייה הראשונה שכיהנה כמנהלת האמנותית של הביאנלה. היא אצרה בעבר את הביתן האיטלקי של הביאנלה של 2017.
ביתנים לאומיים
סך של 80 ביתנים לאומיים השתתפו בביאנלה ה-59, כאשר חמש מדינות השתתפו לראשונה: קמרון, נמיביה, נפאל, עומאן ואוגנדה. כל מדינה בחרה אמנים לייצג את הביתן שלה, לכאורה מתוך עין לנושא הביאנלה. כאות סולידריות לאוקראינה וכאקט נגד המלחמה, אוצר הביתן הרוסי ריימונדאס מאלאשוסקאס פרש מהפרויקט שלו והביתן של רוסיה נותר סגור. אלכסנדרה סוחרבה, אחת האמניות שהיו אמורות להשתתף בביתן של רוסיה, פרסמה בהצהרה באינסטגרם כי "אין מקום לאמנות כאשר אזרחים מתים תחת אש הטילים, כאשר אזרחי אוקראינה מתחבאים במקלטים, כאשר מפגינים רוסים מושתקים”.
קבלה
הביאנלה של 2022 הייתה התערוכה הנמכרת ביותר אי פעם עם יותר מ-800,000 כרטיסים שנמכרו. בעוד שהביאנלה של 2022 מכרה שליש יותר כרטיסים מאשר הביאנלה של 2019, היא גם הייתה ארוכה יותר ב-14% ונמשכה 197 ימים.
שתי נשים שחורות זכו בפרסים המובילים של בינאלה היו גם "רגע אגדי וגם סימן אפשרי לכך שהקנוניזציה של האמניות השחורות... בעיצומו". השפעות הפלישה הרוסית לאוקראינה היו עוד רגע גדול, שהורגש בביאנלה עם סגירת הביתן הרוסי והיעדרם הבולט של אוליגרכים רוסים.
תסמונת ברנאר-סוליה
תסמונת בֶּרְנַאר-סוּלְיֶה (באנגלית: Bernard-Soulier syndrome; בראשי תיבות: BSS) היא מחלה המועברת בתורשה אוטוזומלית רצסיבית, ובה יש מחסור כמותי בגליקופרוטאין (GpIb), שהוא הרצפטור לפקטור פון וילרברנד, או קיומם של פגמים איכותיים בקומפלקס GpIb-IX-V. כתוצאה מכך, הטסיות לא עוברות אדהזיה (קישור לכלי הדם הניזוק), ואינן נקשרות האחת לשנייה במוקדי הנזק לאנדותל.
תסמונת ברנאר-סוליה, על שם הרופאים שגילו אותה, מאופיינת בקיומן של טסיות ענק, משך דימום מוארך ותרומבוציטופניה. הנטייה לדמם היא קשה למדי, אפילו בטראומות מינוריות.
המחלה נדירה מאוד בעולם, שכיחותה בערך 1 למיליון. בישראל ידוע על 3 חולים במחלה.
בבדיקת מעבדה, ניתן לראות כי הטסיות אינן עוברות אגרגציה בנוכחות ריסטוצטין אבל כן עוברות אגרגציה בנוכחות אגוניסטים פיזיולוגיים כמו ADP, קולגן, אפינפרין ותרומבין. ריסטוצטין הוא חומר אנטיביוטי, שבעבר נעשה בו שימוש על מנת לטפל בזיהומים של סטפילוקוקים (כיום לא בשימוש תרפויטי עקב רעילותו). חומר זה גורם לאגרגציה של טסיות דם ועוזר לאבחן בין תסמונת ברנאר-סוליה למחלות טסיות אחרות דוגמת טרומבוציטופניה על שם גלנצמן. כאשר לוקחים פלזמה עם פקטור פון וילרברנד, יחד עם ריסטוצטין, האנטיביוטיקה נקשרת לפקטור פון וילרברנד ומשנה לו את הקונפורמציה כך שהוא יוכל להיקשר לרצפטור GpIb ולגרום לאגרגציה של טסיות. במקרים של טרומבוציטופניה על שם גלנצמן תהיה אגרגצית טסיות תקינה בנוכחות ריסטוצטין.
פירוקסיקאם
פירוקסיקאם הוא תכשיר לא סטרואידי בעל פעילות אנטי ראומטית ואנטי דלקתית המקל על כאבים במצבי דלקת שאינה זיהומית. משתמשים בתרופה זו בסוגים שונים של דלקות, כגון דלקת מפרקים שיגרונית, דלקת מפרקים ניוונית, דלקת חוליות מקשחת והתקף חד של שיגדון.
קאיווקיה
זוחל ימי זה הגיע לאורך 7 מטר והיה קרוב למאוויזאורוס מאותו אזור. הוא חי באזור של ימים ממוזגים ואולי יכול היה לשמור על חום גופו, בדומה לצב גילדי. בעזרת צווארו הארוך ופיו המוזר והקצר בעל השיניים הדקות אך הרבות הוא יכל לתפוס בקלות דגים ודיונונים ששחו לפניו.
בתרבות
יצור זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.
גת כפר שלם
האתר הארכאולוגי נמצא בחפירת הצלה שערכה באזור רשות העתיקות בין השנים 2002–2003. הגת הועתקה ממקומה ושוחזרה במקומה הנוכחי. סביבה הוקמה גינה הקרויה על שמו של גיורא פרנוס, שעמד בראש החפירה. בפברואר 2008 נערכה באזור חפירה נוספת ובה נחשפו שרידים מהתקופה העות'מאנית, ארכיטקטורה ומערה או מתקן תת-קרקעי המתוארכים בין התקופה הרומית לתקופה האסלאמית הקדומה.
תחנת הכוח הגרעינית זפוריז'יה
תחנת הכוח הגרעינית זפוריז'יה (באוקראינית: Запорізька АЕС) היא תחנת כוח גרעינית שנבנתה בשטח אוקראינה הסובייטית, לא רחוק מזפוריז'יה, אוקראינה על הגדה המזרחית של נהר הדנייפר. לצורכי הקמה ותפעול המתקן הוקמה עיר חדשה, אנרהודר. לאחר סיום הקמתה היא הפכה לתחנת הכוח הגדולה בשטח אירופה. ב-4 במרץ 2022 התחנה נפלה לידי רוסיה כחלק מהפלישה הרוסית לאוקראינה. בבספטמבר תחנת הכוח נותקה מרשת החשמל, והכורים הוכנסו לכיבוי קר בכדי למזער סכנות עקב הלחימה באזור.
מבנה התחנה
הכורים הגרעיניים שפועלים בתחנה:
היסטוריה
תחנת הכוח כוללת שישה כורים זהים שמוציאים את האנרגיה לרשת החשמל באמצעות 3 קווי 750 ק"ו וקו 330 ק"ו נוסף.
סביב המתקן הוקמה מערכת בקרת איכות הסביבה שכוללת 13 תחנות ניטור באתר התחנה ו-16 בקרבתה. לאחרונה נבנה באתר מתקן לאחסון פסולת גרעינית.
בתחנת הכוח מועסקים כ-11,500 עובדים.
כיבוש התחנה בידי רוסיה
בפברואר 2022, לראשונה בהיסטוריה, החל סכסוך צבאי בשטח מדינה עם מתקני גרעין גדולים. תחנת הכוח בזפוריז'יה הפכה לתחנת הכוח הגרעינית הפעילה הראשונה, שהושפעה מכך ישירות.
ב־1 במרץ הודיע הצד הרוסי כי כוחותיו המזוינים שלו השתלטו על השטחים סביב תחנת הכוח הגרעינית זפורוז'יה. באותו יום, הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א) איבדה קשר עם תחנות הניטור של תחנת הכוח. בלילה שבין ה-3 ל-4 במרץ, הודיע הפיקוח הממלכתי על רגולציה גרעינית של אוקראינה (SNNRU) לסבא"א כי תחנת הכוח הגרעינית הופגזה, מה שהצית בניין בסמוך לאחד הכורים, וכן למחרת בבוקר עדכו שכוחות רוסים כבשו את תחנת הכוח הגרעינית. מנהל סבא"א ערך מסיבת עיתונאים וקבע כי "הפגזה באזור תחנת כוח גרעינית מפרה את העיקרון הבסיסי של הגנה על מתקנים גרעיניים". שני בני אדם נפצעו במהלך האירועים הללו; השריפה בבניין כובתה ולא התרחשה פליטת קרינה. ב-4 במרץ, התחנה נכבשה על ידי חיילים רוסים.
לפי The Insider, הרוסים חוטפים, מענים והורגים עובדים של תחנת הכוח ותושבי אנרהודאר. גורמים רשמיים של התחנה דיווחו שהצבא הרוסי מפגיז קווי חשמל, מנסה לנתק את התחנה מרשת החשמל האוקראינית, כדי שבהמשך ניתן יהיה לחבר אותה לרשת הרוסית. הצבא הרוסי הקים מחסן תחמושת בתוך תחנת הכוח הגרעינית, שבמקרה של פיצוץ עלול להוביל לאסון גרעיני.
ב-6 במרץ קיבלה סבא"א הודעה שהפיקוח הממלכתי על רגולציה גרעינית של אוקראינה (SNNRU) איבד קשר עם תחנת הכוח זפוריז'יה באמצעות טלפון קווי, פקס ודואר אלקטרוני והצליחה לקבל מידע על מצב המתקן רק באמצעות הטלפון הנייד, אך איכות התקשורת ירודה. גם ראש סבא"א, רפאל מרינו גרוסי, הביע דאגה עמוקה מהמסר מהצד האוקראיני לפיו הפיקוד הרוסי דורש תיאום איתם של כל אינטראקציה עם המתקן. עוד נמסר מהסוכנות האוקראינית לאנרגיה אטומית (אנרגואטום) כי הצוות חזר לעבודה בשלוש משמרות, אך יש בעיות בהשגת מזון בקביעות הנדרשת. למחרת, הפיקוח הממלכתי על רגולציה גרעינית של אוקראינה (SNNRU) שלח מידע לסבא"א לפיו התחנה לא הצליחה להעביר את חלקי החילוף והתרופות הנדרשים. סבא"א גם הפסיקה לקבל נתונים ממערכת ניטור הבטיחות. בנוסף, לטענת הפיקוח הממלכתי על רגולציה גרעינית של אוקראינה (SNNRU) נפגעו שניים מתוך ארבעת קווי המתח הראשיים המובילים לתחנת הכוח הגרעינית והשנאי של יחידת הכוח מס' 6 נשלח לתיקון חירום עקב נזק למערכת הקירור שזוהתה לאחר אירועי ה-4 במרץ.
לפי הפיקוח הממלכתי על רגולציה גרעינית של אוקראינה (SNNRU), החל מ-11 במרץ, אנשי התחנה עבדו במשמרות, הפיקוד הרוסי לא התערב בעבודתם, אך לנוכחותם הייתה השפעה שלילית על מצבם הפסיכולוגי של העובדים. התקשורת עם מערכות ניטור התחנה שוחזרה. למחרת, הצד האוקראיני הודיע לסבא"א כי רוסיה מתכננת לבסס שליטה קבועה על התחנה ולהעביר אותה לשליטת התאגיד הרוסי לאנרגיה אטומית (רוסאטום), ולאחר מכן פנה רפאל גרוסי למנכ"ל רואטום אלכסיי ליכאצ'וב בטלפון. האחרון הצהיר שרוסאטום לא מתכוונת לנהל את התחנה. מנהל המפעיל האוקראיני של תחנת הכוח הגרעינית אנרגואטום העריך את מספר חיילי הצבא הרוסי במתקן ב-400 איש. הצד הרוסי הודיע לסבא"א כי מספר מומחים רוסים עובדים בתחנת הכוח הגרעינית. גרוסי שוב קבע שמצב כזה מפר את עקרונות היסוד של בטיחות גרעינית. ב-14 במרץ, הודיעה סבא"א כי היא מודעת להאשמות על תחמושת שלא התפוצצה שפוצץ הצבא הרוסי בתחנה וחיפשה פרטים נוספים על כך. ב-16 במרץ ניזוק קו המתח הגבוה השלישי, אך לפי נתוני סבא"א, הדבר לא איים על בטיחות תחנת הכוח הגרעינית. ב-18 במרץ הודיע הצד האוקראיני לסבא"א כי מומחים אוקראינים החלו בתיקון הקווים שניזוקו.
ב-16 במאי 2022, סגן ראש ממשלת רוסיה, מראט חוסנולין, אמר כי תחנת הכוח הגרעינית זפורוז'יה תעבוד עבור רוסיה, ותספק חשמל לאוקראינה רק תמורת כסף. לדבריו, רוסיה לא "תדאג לאן למכור חשמל". על פי המידע של ראש הסוכנות האוקראינית לאנרגיה אטומית (אנרגואטום) פטר קוטין, לאחר תחילת הכיבוש, היו כל הזמן 10-15 מומחים רוסים בשטח התחנה. לדבריו, הם לא הפריעו לתפעול תחנת הכוח הגרעינית, אך הם מעוניינים בתיעוד הפעילות שלה. לדברי מומחים אוקראיניים, עובדי רוסאטום ניסו להשיג גישה לטכנולוגיות של חברת Westinghouse Electric האמריקאית, שהדלק שלה משמש בתחנה, שלדעתם היא הפרה של חוקי הקניין הרוחני.
לטענת אנרגואטום ועיריית אנרהודאר, בתחילת יולי מת עובד מתחנת הכוח הגרעינית לאחר שעונה על ידי הצבא הרוסי. לדברי קוטין, כ-500 אנשי צבא רוסים, כמו גם נשק וציוד צבאי, כולל טנקים וכלי רכב לחי"ר, הוצבו בתחנה. הוול סטריט ג'ורנל דיווח כי הצבא הרוסי הופך את התחנה לבסיס צבאי ומשתמש בו כ"מגן", תוך חפירת תעלות סביב התחנה.
בתחילת אוגוסט, ה"ניו יורק טיימס" הצהיר כי ארטילריה רוסית מפגיזה חטיבה של חיילים אוקראינים, שמסתתרת מאחורי תחנת הכוח הגרעינית זפורוז'יה. עד 13 באוגוסט, על פי גורמים מקומיים, המצב בתחנת הכוח היה קרוב לקריטי. היו דיווחים על חטיפות ורצח של עובד תחנת כוח גרעינית על ידי חיילים רוסים. ב-14 באוגוסט, 42 מדינות דרשו מרוסיה להסיג מיד את חייליה מהתחנה ולהחזירה לשליטתם של מומחים אוקראינים. ב-21 באוגוסט הודיע המודיעין הבריטי כי הרוסים מחזיקים בציוד צבאי במרחק של 60 מטרים מתחנת הכוח הגרעינית זפורוז'יה.
ב-1 בספטמבר, ועדה של סבא"א בראשות רפאל גרוסי הגיעה לתחנת הכוח זפורוז'יה. ב-30 בספטמבר עצר הצבא הרוסי את מנהל התחנה, איגור מוראשוב. בשעה 16:00 שעון מקומי נעצרה מכוניתו של מוראשוב בכביש המוביל מהתחנה לאנרהודר. על פי אנרגואטום, מוראשוב הושם במעצר באנרהודר. בערב ה-3 באוקטובר נודע כי מורשוב שוחרר ממעצר, אך הוא התחייב לעזוב את השטח שבשליטת הרוסים.
ב-5 באוקטובר 2022, פוטין הוציא צו על העברת תחנות כוח גרעיניות לבעלות רוסיה. עובדים אולצו לעבור לעבוד עבור רוסאטום תחת האיום להישלח לחזית. הרשויות הכובשות מינו מנהל חדש של תחנת הכוח הגרעינית והוקמה חברה לניהול תחנת הכוח הגרעינית זפורוז'יה.
ב-13 באוקטובר 2022, גורמים רוסיים, בהתייחסם לנציגי רוסאנרגואטום, הודיעו כי לאחר מיצוי המשאב של מכלולי הדלק של Westinghouse Electric, התחנה תחזור לדלק רוסי. ב-23 בנובמבר 2022, לראשונה מזה 40 שנה, התחנה נותקה מאספקת החשמל החיצונית, אולם ב-24 בנובמבר התחנה חוברה שוב לרשתות החשמל של אוקראינה.
ויטיאז פודולסק (הוקי קרח)
מועדון ההוקי ויטיאז פודולסק (ברוסית: "Хокке́йный Клуб Витязь Подольск") הוא קבוצת הוקי קרח מהעיר פודולסק שבמחוז מוסקבה, רוסיה. הקבוצה הצטרפה לליגת ה-KHL בשנת 2008 עם הקמתה.
היסטוריה
קבוצת ההוקי קרח ויטיאז הוקמה בשנת 1996, בשכונת וניוקובו בעיר צ'כוב שבמחוז מוסקבה והתמודדה בליגת העל הרוסית בהוקי קרח. בשנת 2000 עברה הקבוצה לעיר פודולסק ופורקה כעבור זמן קצר. ב-16 בפברואר 2004 הקבוצה הוקמה מחדש בעיר צ'כוב והתמודדה בליגת המשנה.
בעונת 2004/2005 העפילה חזרה לליגה הבכירה ובעונת 2005/2006 מתמודדת בליגה הבכירה בהוקי קרח. מאז עונת 2008 נוטלת חלק בליגת ההוקי הקונטיננטלית אך העפילה לפלייאוף גביע גגארין פעמיים בלבד (בעונת 2016/2017 ובעונת 2018/2019).
המועדון ספג מספר עונשים מהנהלת ליגת ההוקי הקונטיננטלית בשל אי סדרים בספרי החשבונות של המועדון והוענש על כך בקנס על סך 4 מיליון רובלים.
הקבוצה עברה לעיר פודולסק בעונת 2013/2014 בשל אי עמידתו של היכל הקרח בעיר צ'כוב בתקני הליגה.
פוטוסינתזה
פוטוסינתזה (בלטינית: Photosynthesis; בעברית: הַטְמָעַת אוֹר) היא תהליך בו חומרים אי אורגניים משמשים כחומר גלם לבנית חומר אורגני, תוך ניצול אנרגיית האור, כלומר המרת אנרגיית אור לאנרגיה כימית. תהליך זה מתקיים ביצורים חיים בהם יש מנגנון המסוגל לקלוט ולנצל את אנרגיית האור. אלה הם הצמחים הירוקים העילאיים, רוב סוגי האצות וקבוצות מסוימות חיידקים. האנרגיה הכימית נאגרת בשלב הסופי של הפוטוסינתזה במולקולת חד-סוכר ונגזרותיו.
האברון התאי בו מתרחש התהליך הוא הכלורופלסט. חומרי הגלם של התהליך הם פחמן דו-חמצני ומים. בפוטוסינתזה הכלורופלסט ממיר שש מולקולות של פחמן דו-חמצני לסוכר.
אטימולוגיה
מקור המושג מיוונית: φῶς (פוֹס, שפירושו אור), והמילה σύνθεσις (סינתזה, שפירושה הרכבה או יצירה של חומר מורכב מחומרים פשוטים יותר). ולפיכך: פוטו-סינתזה - סינתוז או הרכבה באמצעות האור.
מקור הצבע הירוק
הפוטוסינתזה נחקרה בעיקר בצמחים עילאיים,שם היא מתרחשת בכל האיברים הירוקים. ברמת התא הבודד, המיקום הוא באברון ששמו "כלורופלסט" (שמו של הכלורופלסט מגיע מהפיגמנט כלורופיל המצוי בו, ביוונית: כלורו - ירוק, פלסט - אברון). הצבע של אברון זה ירוק, משמע שאור בצבע ירוק אינו נבלע על ידיו (לכן מוחזר ממנו לעיני הצופה). אומנם יש בכלורופלסט גם פיגמנטים אחרים, אבל הכלורופיל מהווה את הרוב. הכלורופיל שבכלורופלסטים הוא הנותן לאברי הצמח הירוקים את צבעם. ישנם 2 סוגי כלורופיל: כלורופיל b, הבולע את האור באורכי גל קצרים (כחול ועל-סגול) וכלורופיל a, הבולע אור באורכי גל ארוכים (אדום ותת-אדום). רק כלורופיל a הוא בעל יכולת של התמרת אנרגיית אור לאנרגיה כימית. כלורופיל b נקרא פיגמנט משני והוא מעביר את האנרגיה שהוא קולט לכלורופיל a, וכך מוגדל טווח האור המנוצל על ידי הצמח.
גילוי הפוטוסינתזה
במאה ה-16, רופא בלגי בשם ואן הלמונט הסיק מניסוייו שהצמח ניזון מהמים ולא מחומרים שמצויים באדמה. בסוף המאה ה-18, מדען אנגלי בשם ג'וזף פריסטלי הוכיח שעכבר הנתון מתחת לפעמון זכוכית, יחד עם נר דולק, מת תוך פרק זמן קצר והנר כבה. אך אם למערכת זו הוסיף צמח ירוק, העכבר המשיך לחיות והנר המשיך לדלוק. הוא הסיק שהצמח משפיע בדרך הפוכה לנשימה ומנקה את האוויר. חוקר הולנדי בשם בן דורו של פריסטלי, חזר על ניסוייו והראה ש"שיפור" האוויר על ידי הצמח התרחש רק בנוכחות אור שמש ורק על ידי החלקים הירוקים של הצמח. הוא שיער שמקור החמצן המשתחרר הוא בפירוק הפחמן הדו-חמצני. רק בשנות השלושים של המאה ה-20, מדען בשם, בעקבות ניסויים בחיידקים, הסיק שמקור החמצן המשתחרר בפוטוסינתזה הוא במים ולא בפחמן הדו-חמצני. ההוכחה הסופית למסקנה זו ניתנה בניסוייו של רוברט היל.
מבט ראשוני
בתהליך הפוטוסינתזה חלקיק אור (פוטון בודד) מפרק מולקולת מים (מולקולה הבנויה מאטום חמצן אחד ושני אטומי מימן), בהפרידו אטום מימן בודד מן המים. לאטום המימן חסר אלקטרון, והוא למעשה פרוטון בודד. לחמצן החד מימני יש אלקטרון עודף. כתוצאה מתהליך זה נוצרים שני חלקים טעונים חשמלית. יונים אלה מניעים את שאר התהליך, המתחיל מפחמן דו-חמצני שבאוויר ומסתיים ביצירת הפחמימות, המהוות את המקור לחומר (והמשקל) של הצמח.
מתוך חקירת מנגנון הפוטוסינתזה נמצא שהתהליך מתחיל בשלב ראשון מפירוק מים לחמצן ומימן מולקולריים לפי המנגנון הבא :
(1) חמצון מים
(2) חיזור פרוטונים
"שלב האור"-התגובות התלויות באור
הריאקציות הראשונות של הפוטוסינתזה מתבצעות על ממברנת התילקואיד. ריאקציות אלה מחייבות נוכחות אור ומתקיימות בשתי מערכות: מערכת אור I ו מערכת אור II
כאשר אלקטרונים עוברים ממערכת אחת לשנייה, משתחררת אנרגיה, המשמשת ליצירת מולקולות ATP, מקור האנרגיה הזמין לתא, וכן מולקולת, המעבירה יוני מימן לתגובות המאוחרות.
התהליך מתחיל ב"מערכת אור II", בו לכלורופיל יש שיא קליטת אור באורך גל של 700 ננומטר). האנרגיה המגיעה אל המערכת מנוצלת לפירוק של המים לחמצן וליוני מימן בתהליך הנקרא פוטוליזה. מסלול הריאקציה ממשיך במערכת העברת האלקטרונים, שם נפלטת האנרגיה הדרושה לייצור מולקולות ה-ATP. בהמשך מערכת העברת האלקטרונים מגיעים האלקטרונים אל מערכת אור I. שם העברת האלקטרונים מסתיימת ביצירת, שהיא מולקולה בעלת אנרגיה כימית אצורה, בדומה ל-ATP.
"שלב החושך"-התגובות שאינן תלויות באור
השם השגור, "שלב החושך" מטעה. שלב זה מכיל סדרת תגובות שאינן זקוקה לאור שמש, אך בטבע מתבצעות באור בגלל צמידותן לשלב האור, בהפרשי זמן של חלקיקי שנייה. השלב הזה מתקיים תוך ניצול אנרגיה ממולקולות ה-ATP ומיוני מימן ממולקולות ה- שנוצרו בשלב האור. כל עוד מולקולות אלה מסופקות, בנוסף לפחמן דו-חמצני הזמין מן האוויר, התגובות ימשכו. בסופן של תגובות אלה נוצר הגלוקוז שמשמש את התא להפקת אנרגיה בתהליך הנשימה התאית.
בתחילה נקלט פחמן דו-חמצני מן האוויר. הוא נקשר אל מולקולה בשם RUBP, על ידי האנזים רוביסקו (RuBp Carboxylase Oxygenase - RuBisCO). בריאקציה זו מתחילה שרשרת אנזימטית מעגלית שנקראת מעגל קלווין בנסון, אשר בסיומה נוצר גלוקוז וכן מולקולת ה-RUBP שנקשרת שוב לפחמן דו-חמצני "חדש" ותהליך זה חוזר חלילה.
הנוסחה הכללית, נטו, של תהליך הפוטוסינתיזה היא:
C6H12O6 + 6O2 → אור + 6H2O + 6CO2
אם כי יש הכותבים את התגובה הכוללת באופן הבא:
C6H12O6 + 6O2 + 6H2O → אור + 12H2O + 6CO2
נוסחה שנייה באה להדגיש שהתהליך דורש 12 מולקולות מים כדי לייצר מולקולה אחת של גלוקוז, ובמהלכו נוצרות שנית 6 מולקולות מים. (ולכן, בנוסחת נטו, נציין שש מולקולות מים בלבד). כפי שניתן לראות, מולקולות חמצן משתחררות בפוטוסינתזה כתוצר לוואי. הצמחים ושאר היצורים הפוטוסינתטיים פולטים את החמצן אל הסביבה.
בנוסף, בחישוב אנרגטי, לסינתזת מולקולה אחת של גלוקוז יש צורך ב-18 מולקולות ATP ו-12 מולקולות, הנוצרות בשלב האור.
המסלולים המטבוליים השונים לקיבוע פחמן
בצמחי יבשה קיימים שלושה מסלולים מטבוליים עיקריים של קיבוע פחמן: C3, C4 ו-CAM. רוב הצמחים מבצעים את קיבוע הפחמן במסלול C3, בו קיבוע הפחמן מתבצע בתאי המזופיל של העלה, הממוקמים קרוב לפיוניות. אלה הם פתחים דרכם נכנס הפחמן הדו-חמצני לעלה. בצמחי C3 הפיוניות פתוחות ביום וסגורות בלילה. לכן, פחמן דו-חמצני נקלט ביום ומאפשר ביצוע פוטוסינתזה, תוך איבוד מים דרך הפיוניות הפתוחות. כאשר הטמפרטורה הסביבתית גבוהה והלחות נמוכה, איבוד המים עלול לסכן את השרדות הצמח, ולכן הפיוניות יסגרו והפוטוסינתזה תיפסק.
קיבוע פחמן במסלול C4 קיים בצמחים טרופיים וגם גידולים באזורים ממוזגים, אשר מקורם באזורים טרופיים, בעלי עוצמות גבוהות של קרינה. במסלול זה הפחמן הדו-חמצני נקלט בתאי המזופיל ומתחבר לחומצות אורגניות בעלות ארבעה אטומי פחמן היוצרות מולקולת אוקסלואצטט, אז מועברות מולקולות אלו לתאים פנימיים יותר בעלה, תאי נדן הצרור. בתאים אלו, המבודדים יחסית מהסביבה החיצונית, משוחרר הפחמן הדו-חמצני ואז מקובע מחדש במעגל קלווין. מסלול ה-C4 מאפשר ריכוז גבוה של פחמן דו-חמצני בסביבת האנזים רוביסקו וכך מגדיל את יעילות קיבוע הפחמן. בשל הריכוז הגבוה של פחמן דו-חמצני הזמין לפוטוסינתזה, מתאפשר צימצום של פתיחת הפיוניות וצימצום איבוד המים.
מסלול ה-CAM, הקיים בכשבעה אחוזים מכלל מהצמחים, מבוסס על קליטת פחמן בעלה במהלך הלילה, אז הטמפרטורות נמוכות ואידוי המים הוא מינימלי. בתוך העלה, הפחמן הדו-חמצני מחובר לחומצות אורגניות, ומשוחרר במהלך היום. אז הוא מחוזר במעגל קלווין, תוך שימוש באנרגיה שמתקבלת מתהליך האור. מסלול ה-CAM, מאפשר לצמחים איבוד מינימלי של מים כתוצאה מתהליך הפוטוסינתזה וזאת משום שבמהלך היום הצמח לא צריך לפתוח את הפיוניות כדי לקלוט פחמן דו-חמצני. זאת כנראה סיבה עיקרית לכך שמסלול ה-CAM נפוץ יחסית בצמחי מדבר, למשל קקטוסים או במשפחת הטבוריתיים.
תוצרים עקיפים מתהליך הפוטוסינתזה
התוצרים העקיפים של הפוטוסינתזה הם חומרים אורגניים הנוצרים מן הפחמימות שנוצרו בפוטוסינתזה. התוצרים העקיפים הראשיים הם: פחמימות, שומנים, חלבונים וחומצת גרעין.
פחמימות: הגלוקוז מעובד בצמח והופך לפחמימות אחרות, כדוגמת העמילן, הנמצא בזרעים שונים וכן נאגר בשורשים. פחמימות מורכבות מיוצרות גם בגופם של בעלי חיים. כדוגמה אפשר להזכיר את הגליקוגן, חומר התשמורת בכבד של בעלי חיים שונים, כולל האדם.
השומנים: הם מיוצרים על ידי הצמחים ובעלי החיים מן הפחמימות. מספר דוגמאות לחשיבותם של שומנים: הם מרכיב חשוב בקרומי התאים, מהווים גם חומר תשמורת חשוב בסוגים שונים של זרעים, בונים את שכבת השעווה שמגנה על העלים - הקוטיקולה. גם בבעלי חיים השומנים מהווים צורת אגירה של מקור אנרגיה לשימוש עתידי. יש להם גם תפקיד בשמירה על חום הגוף, בבעלי חיים הומיאותרמים ומהם מיוצרים ויטמינים והורמונים שונים.
חומצות אמינו: חומצות האמינו הן אבני הבניין של החלבונים. חומצות האמינו נוצרות בצמחים ובבעלי חיים מהפחמימות שנוצרו בפוטוסינתזה, אך ליצירתן דרוש בנוסף גם מקור חנקן. העובדה שכל האנזימים בגוף החי הם חלבונים מעידה על חשיבותן.
חומצות גרעין: ממלאות תפקיד חשוב בהתרבות התאים ובבנית החלבונים. חומצות הגרעין בנויות ממעין שרשרת של חלקים הנקראים נוקלאוטידים. כל אחד מהנוקלאוטידים הוא בעל בסיס חנקני הקשור לסוכר חמש פחמני הקשור לזרחה. מקורו של הסוכר הוא בתהליך הפוטוסינתזה.
חשיבות הפוטוסינתזה
האורגניזמים המבצעים פוטוסינתזה קרויים "פוטוסינתטיים", ומוגדרים כאוטוטרופים. הפרוש המילולי הוא "מזינים את עצמם" וזאת מכיוון שהם לא נזקקים לתרכובות אורגניות ממקור חיצוני (מזון) כדי להפיק אנרגיה וכדי לייצר את התרכובות האורגניות הדרושות להם. מקור האנרגיה של האוטוטרופים היא אנרגיית אור, המתקבלת מקרינת השמש. את התרכובות האורגניות בונים האוטוטרופים מהפחמן הדו-חמצני, שנמצא באוויר, וממים שנקלטים מסביבתם. בשלב ראשון, באמצעות פוטוסינתזה, הפחמן הדו-חמצני מתרכב עם מימן, שמקורו במים, ליצירת גלוקוז. בהמשך, הצמח מייצר נגזרות שונות שלו, כגון עמילן. החומרים האורגניים הנוצרים בצמחים עוברים, דרך מארג המזון, אל כלל היצורים האחרים, ההטרוטרופיים (= אשר מזונם מגיע מהחוץ), כשאלה אוכלים צמחים או אוכלים בעלי חיים אוכלי צמחים. יצורים המבצעים פוטוסינתזה הם, אם כן, מקור המזון עבור רוב היצורים החיים ומהווים את התשתית של פירמידת המזון. את האנרגיה מתרכובות אורגניות שבמזון מפיקים כל היצורים האארוביים בנשימה תאית. תהליך זה מתבצע בתא החי באברון הנקרא מיטוכונדריון. מספר רב של אברונים כאלה נמצאים בכל תא ואנרגיה המשתחררת על ידי פירוק החומר האורגני משמשת לצרכים השונים של התא. נשימה תאית מתקיימת גם בצמחים, תוך צריכת חמצן, אך בעוצמה פחותה מהפוטוסינתזה, ולכן, בחישוב סופי, הצמחים מוסיפים חמצן לאטמוספירה.
הנגזרות של הגלוקוז משמשות, גם ביצורים האוטוטרופיים וגם ביצורים ההטרוטרופיים, כחומר מוצא לייצור החומרים הדרושים לתאיהם. באותם תהליכי, גם הדלקים הפוסיליים (נפט, פחם, גז טבעי) מקורם בחומרים שנוצרו בפוטוסינתזה בתקופות קדומות.
היבטים אקולוגיים ואבולוציוניים
בצמחים רבים שחיים באזורים מדבריים ומדבריים-למחצה, משירים את עליהם בקיץ, והפוטוסינתזה מתבצעת בענפים ובגבעולים ירוקים.כך הם מצמצמים את פני השטח של הצמח ומקטינים את איבוד המים לאטמוספירה. תכונה זו מכונה רוֹתמיוּת, על שמו של רותם המדבר. בין הצמחים הרותמיים בארץ ישראל ניתן למצוא את מיני השרביטן, הקידה שעירה וצמחים נוספים.
תהליך הפוטוסינתזה הוא הבסיס לקיומם של רוב היצורים החיים על פני כדור הארץ, באספקת המזון ובאספקת החמצן.
הופעת היצורים הפוטוסינתטיים על פני כדור הארץ לפני כשלושה מיליארד שנה הביאה בהדרגה לעליה בשיעור החמצן באטמוספירה. כך התאפשרה התפתחות יצורים המסוגלים לנצל את החמצן האטמוספירי להפקת אנרגיה; אלו הם היצורים האארוביים. תהליך הפוטוסינתזה הוא האחראי לחידוש החמצן שבאוויר, ושמירת ריכוזו, למרות ניצולו בתהליכי בעירה אביוטיים שונים ובנשימה התאית של כל היצורים האארוביים, כולל הצמחים. הפוטוסינתזה של האצות באוקיינוסים אחריות ל-90% מהחמצן המשתחרר לאטמוספירה. גם ליערות יש תרומה חשובה בשמירה על הרכב האטמוספירה וקליטת עודפי הפחמן הדו - חמצני בפוטוסינתזה. בכך תורמים הצמחים לצמצום אפקט החממה, ולכן יש סכנה רבה בבירוא היערות המשווניים הגדולים באגן האמזונס ובאפריקה.
פוטוסינתיזה סינתטית
החוקר האיטלקי ג'אקומו סיאמייקן ניבא ב-1912 כי אנרגיה סולארית יכולה לשמש כפתרון לבעיית אנרגיה עתידית. לאור החזון של סיאמייקן, ניתן לתאר יצירת מערכת סינתטית לאספקת אנרגיה מאור השמש, בהסתמכות על עקרונות הפוטוסינתזה שמתרחשת בטבע, כיצירת עלה סינתטי. מערכת כזו יכולה לנצל את אנרגיית השמש ובעזרתה להפיק אנרגיה חלופית – גז מימן, תוך ניצול מקור מים קיים וללא השקעת אנרגיה נוספת מעבר לאנרגיית השמש.
במערכת פוטוסינתיזה סינתטית אנו צריכים לתכנן תהליך אפקטיבי שבו :
1) יכול להיקלט פוטון באמצעות מולקולה שקולטת צבע - "כרומופור"
2) ייווצר מצב שבו המטען מופרד, באמצעות העברת האלקטרון מזרז החמצון לזרז חיזור.
3)ייצברו שני אלקטרונים ברציפות בזרז החיזור, שישמשו לחיזור של שני הפרוטונים, למימן מולקולארי.
4)תתאפשר התחדשות הכרומופור בהעברת אלקטרון מזרז החמצון.
5) אחרי העברת ארבעה אלקטרונים מזרז החמצון אל זרז החיזור, זרז החמצון יוכל להתחדש על ידי העברה של ארבעה אלקטרונים, משתי מולקולות של מים, ליצור מולקולה אחת של חמצן מולקולארי (O2) וארבעה פרוטונים.
כדי לפתח מערכת יעילה של פוטוסינתזה סינתטית, יש להפיק יון מימן, כפי שנוצר בצמח, כתוצאה מחיזור של הפרוטונים המתקבלים בעת חמצון מים (H2O). לשם כך יש לפתח תחילה זרזים לפירוק המים, בתהליך אלקטרוכימי. זרזים כאלה יהיו חייבים לדמות את זרז החמצון הנמצא בצמח, מתוך הנחה שדמיון מבני יוביל לדמיון באופן הפעולה.
ה- הוא הזרז בצמח שבעזרתו מתרחש חמצון המים. ה-OEC הוא קומפלקס המורכב מ-4 אטומי מנגן (Mn), אטום סידן (Ca) ואטומי חמצן מגשרים, בעל הנוסחה הכימית Mn4O5Ca.
עקרון הפעולה לפיו ה-OEC מזרז חמצון המים נחקר באופן מעמיק, והדעה הנפוצה היא שה-OEC עובר במעגל דרך חמישה שלבים של חמצון, שמסומנים ב: S0 – S4, כך ש S0 מייצג את "מצב המנוחה" של הזרז, שהוא המצב המחוזר ביותר (דרגת החמצון הנמוכה ביותר של המנגן – +3) ו-S4 מייצג המצב המחומצן ביותר (דרגת חמצון+5 ).
לקריאה נוספת
יוסף נוימן, תהליך הפוטוסינתזה, מפעלים אוניברסיטאיים, ירושלים, 1978
פוינט פלזנט
פוינט פלזנט היא עיירה במחוז מאסון שבוירג'יניה המערבית, השוכנת במפגש הנהר אוהיו והנהר קאנאווה.
העיירה ידועה גם בגלל הקרב על פוינט פלזנט שאירע ב-10 באוקטובר 1774. בקרב הביסו אנשי המיליציה של וירג'יניה בהנהגתו של קולונל אנדרו לואיס כוח של אינדיאנים בהנהגתו של הצ'יף קורנסטוק ("קלח תירס"). תושבי פוינט פלזנט מציינים את הקרב כקרב הראשון במלחמת העצמאות של ארצות הברית.
דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2000, היו בעיירה 4,637 איש שחיו ב-2,107 משקי בית. 96.57 אחוז מתושבי העיירה היו לבנים, וצפיפות האוכלוסין הייתה 752.3 איש לקמ"ר.
דורבר דלהי
דורבר דלהי (באנגלית: Delhi Durbar) שמשמעו "החצר של דלהי" (מפרסית: "דורבר" - חצר המלוכה), הייתה אספה שהתכנסה בדלהי שבהודו על מנת לציין את הכתרתם של מלכי הממלכה המאוחדת כקיסרי הודו.
הדורבר נערך שלוש פעמים בין השנים 1877–1911, בשיאה של האימפריה הבריטית. רק הדורבר שנערך בשנת 1911 נערך בנוכחות המונרך עצמו - ג'ורג' החמישי.
דורבר 1877
הדורבר הראשון נערך ב-1 בינואר 1877 וכונה "הצהרת דורבר". הדורבר נערך על מנת להכריז על המלכה ויקטוריה כעל קיסרית הודו. אירוע זה היה אירוע רשמי בלבד בניגוד לשני הדורברים שלאחריו, שכללו אירועים פופולריים לצד הטקסים הרשמיים.
בדורבר נכח רוברט בולוור-לייטון, רוזן לייטון, שהיה מושל הודו, וכן מלכי ממלכות הודו השונות (מהרג'ות). הטקס סימל את העברת השליטה בהודו מחברת הודו המזרחית הבריטית לממשלת בריטניה.
בטקס הדורבר הוקראה איגרת מהמלכה ויקטוריה, שבה נאמר:
בתגובה להצהרה, ביקש הפעיל הפוליטי גאנש ואסודאו ג'ושי מהמלכה:
דורבר 1903
דורבר 1903 נערך על מנת לציין את הכתרתם של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת ורעייתו, המלכה אלכסנדרה כקיסר וקיסרית הודו.
אירועי הדורבר, שנמשכו שבועיים, תוכננו על ידי הלורד ג'ורג' קרזון, מרקיז קרזון מקדלסטון.
דורבר זה היה המפואר מבין הדורברים שנערכו בדלהי. הלורד קרזון הקים עיר אוהלים ובה רכבת קלה שקישרה בין עיר האוהלים לבין דלהי. באתר נבנו סניף דואר שהנפיק בולים מיוחדים לצורך האירוע, וכן הותקנו באתר טלפון וטלגרף. כוחות שיטור במדים מיוחדים הוקצו על מנת לשמור על הסדר, וכן נבנו באתר בית חולים מיוחד לצורך האירוע. האירוע כלל מופעי זיקוקים ומופעי ריקודים.
המלך אדוארד השביעי החליט שלא להגיע לדורבר, אולם שלח את אחיו, הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן אשר הגיע ברכבת מבומביי (הלורד קרזון וממשלתו הגיעו מכלכותה ברכבת). קבלת הפנים של הנסיך כללה את נסיכי ומלכי הודו במיטב יהלומיהם ותכשיטיהם. כל שליט מקומי הגיע בראש משלחת, ולאחר הגעת הנסיך נערך מצעד משלחות כאשר כל מלך או נסיך הציג את משלחתו לנסיך ארתור.
טקס הדורבר עצמו נערך ב-1 בינואר ובעקבותיו נערכו ארוחות חגיגיות, משחקי פולו, נשפים, מצעדי צבא ותזמורות, ותערוכות שונות. עיתונאים מכל רחבי העולם הגיעו כדי לסקר את האירוע.
דורבר 1911
דורבר 1911 נערך על מנת לציין את הכתרת ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת ורעייתו המלכה מרי כקיסר וקיסרית הודו. בטקס, שהיה הראשון בו נכח מונרך בריטי, נכחו כל מלכי ונסיכי הודו.
בסיום הטקס יצאו הקיסר והקיסרית לדארשן (להיראות בפני ההמונים) בעומדם במרפסת (הג'הארוקה) של המצודה האדומה. כחצי מיליון תושבים הגיעו לצפות במעמד.
באתר שבו נערך הדורבר נבנה פארק ההכתרה על מנת להנציח את האירוע.
דורברים מתוכננים
בשל פרישתו של אדוארד השמיני בטרם הכתרתו לא נערך עבורו דורבר. תוכנן אמנם דורבר עבור יורשו, ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת אולם בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה הדורבר לא בוצע. לאחר תום המלחמה, ובשל מאבק הודו לעצמאות ביקורו המתוכנן של ג'ורג' השישי בהודו לא התקיים.
דמיאן לוקאשיק
דמיאן לוקאשיק (בפולנית: Damian Łukasik; נולד ב-26 בפברואר 1964) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת הבלם, וכיום מאמן כדורגל.
קריירה
לוקאשיק החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של פולוניה לשנו, וכשהיה בן 19 חתם בקבוצת הפאר לך פוזנן, במדיה שיחק יותר מעשור ברציפות ועמה זכה בחמש אליפויות ובארבעה גביעים.
באמצע עונת 1993/1994 הגיע לוקאשיק לישראל, כשהוחתם בהפועל תל אביב על ידי המאמן משה סיני. בהפועל תל אביב שיחק לוקאשיק לצד שני שחקנים פולנים נוספים ששיחקו עמו לפני כן בלך פוזנן - השוער ירוסלב באקו והקשר קז'ימיש מוסקאל. ב-5 במרץ 1994 כבש לוקאשיק את שער הבכורה שלו בהפועל תל אביב, בניצחון 2–1 על מכבי עירוני אשדוד. לקראת סוף העונה הבקיע שער נוסף, בתיקו 1–1 מול בית"ר ירושלים, ובעונה שלאחר מכן כבש שער אחד בגביע המדינה. בעונת 1995/1996 היה שותף למשחקיה הראשונים של הפועל תל אביב אי פעם בגביע אופ"א.
בשנת 1996 חזר לוקאשיק לפולין וחתם בקבוצת דיסקובוליה, אך לאחר תקופה קצרה חזר לקבוצת נעוריו, לך פוזנן, ובשנת 1998 פרש ממשחק פעיל.
לוקאשיק הוא שחקנה לשעבר של נבחרת פולין. ב-5 בפברואר 1985 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת מקסיקו. בסך הכל ערך לוקאשיק 27 הופעות במדי הנבחרת, האחרונה במשחק ידידות מול נבחרת צרפת שנערך ב-15 באוגוסט 1990.
לאחר פרישתו שימש כעוזר מאמן בלך פוזנן, וביולי 2012 מונה למאמנה של גורניק קונין מהליגות הנמוכות בפולין. בשנת 2013 מונה למאמן ספרטה קונין. בעונת אימן את ספרטה שאמוטולי מהליגה החמישית, ולאחר מכן מונה למאמן דרבצה נובה מיאסטו מהליגה הרביעית. בשנת 2016 אימן לתקופה קצרה את קבוצת MKS אלק, ובעונת 2016/2017 אימן את הוריקן פובידיסקה מהליגה החמישית.
הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של עבר הקווקז
הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של עבר הקווקז (ברוסית: Закавказская демократическая Федеративная Республика) הידועה גם בשם הפדרציה של עבר הקווקז (פברואר 1918 – מאי 1918) הייתה מדינה שהתקיימה זמן קצר בלבד וכללה את האזורים שבהן משתרעות כיום ארמניה, אזרבייג'ן וגאורגיה.
אחרי מהפכת פברואר, ממשלת המעבר הרוסית כוננה ועדה טרנס-קווקזית מיוחדת ((Особый Закавказский Комитет (ОЗАКОМ), כדי שתשלוט באזור. לאחר מהפכת אוקטובר היא הוחלפה על ידי הרפובליקה של עבר הקווקז, והקומיסריון של עבר הקווקז, וזו האחרונה הוחלפה ברפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של עבר הקווקז.
כינוס הסג'ם הטרנס-קווקזי היה ב-10 בפברואר 1918 והונהג על ידי המנשביק הגאורגי, ניקולאי צ'לידזה. ב-24 בפברואר הכריז הסג'ם כי עבר הקווקז היא פדרציה דמוקרטית ועצמאית. טורקיה החלה בפלישה לשטחים שהיו בשליטת הרפובליקה ותוך זמן קצר החלה גם פלישה גרמנית לגאורגיה. לאור הבעיות להתמודד עם פלישות מבחוץ ובעיות פנימיות, הפדרציה התפרקה באופן רשמי כאשר גאורגיה הכריזה בטביליסי על עצמאותה ב-26 במאי. כעבור יומיים, ב-28 במאי, הכריזו ארמניה ואזרבייג'ן על עצמאותן.
חוף באנזארה
חוף באנזארה (באנגלית: Banzare Coast) הוא אזור בארץ וילקס שבאנטארקטיקה.
חוף באנזארה מוגדר כאזור החוף של אנטארקטיקה, הממוקם בין כף סאות'רד לבין כף מורס.
גילוי החוף
אזור החוף התגלה מהאוויר ב-15 בינואר וב-16 בינואר 1931 על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה (באנגלית: British Australian (and) New Zealand Antarctic Research Expedition ; בראשי תיבות: BANZARE) אשר חקרה את האזור בפיקודו של דאגלס מוסון.
מקור השם
שמו של האזור ניתן לו על ידי דאגלאס מוסון.
מוסון קרא לחוף על שם המשלחת עליה פיקד - החוף נקרא על שם ראשי התיבות של שם המשלחת: BANZARE - נהגה "באנזארה".
לקריאה נוספת
• Frezzotti, M., & Polizzi, M. (2002), 50 years of ice-front changes between the Adélie and Banzare Coasts, East Antarctica, Annals of Glaciology, 34, 235-240. https://doi:10.3189/172756402781817897
• G.D. Williams, A.J.S. Meijers, A. Poole, P. Mathiot, T. Tamura, A. Klocker, Late winter oceanography off the Sabrina and BANZARE coast (117–128°E), East Antarctica, Deep Sea Research Part II: Topical Studies in Oceanography, Volume 58, Issues 9–10, 2011, Pages 1194-1210, ISSN 0967-0645, https://doi.org/10.1016/j.dsr2.2010.10.035.
• Ian Kelly, Anya Reading, Tobias Stål, Stephen Walters, Ross Turner, Subglacial character of the Aurora Basin, East Antarctica, from novel seismic waveform modelling, University of Tasmania, Hobart, Tasmania, Australia
• Charles W Swithinbank, GLOBAL CHANGE STUDY OF THE CRYOSPHERE OF ANTARCTICA, EUROPEAN RESEARCH OFFICE OF THE U.S.ARMY
דוד ריינה
הרב דוד (דה לה) ריינה (1845–1910) היה מקובל ואיש ציבור, חבר וועד העדה הספרדית בטבריה ורבה של העיר בסוף ימיו.
ביוגרפיה
התגורר במשך מספר שנים בחיפה, ולאחר מכן חזר לטבריה, שם נודע כעסקן ואיש ציבור. ידידיו היו הרבנים מסעוד התשואל ואברהם כהן.
כתבי יד שלו בנושאי שו״ת וחידושים היו שמורים אצל הרב משה חמווי. אחיו היה הרב שם טוב ריינה, מרבני טבריה ומייסד בית ספר בביירות שבלבנון.
אמדוקס
חברת אמדוקס היא מפתחת של תוכנות ושירותים למערכות חיוב לקוחות (בילינג) וניהול קשרי לקוחות (CRM). לאמדוקס יש מרכזי פיתוח במגוון רחב של מדינות, ובהן: ישראל, הודו, ארצות הברית, קפריסין וברזיל. אמדוקס היא חברה ציבורית. מניותיה נסחרות בנאסד"ק.
היסטוריה
החברה נוסדה בישראל בשנת 1982, כחטיבה בשם "עורק אינפורמיישן" (Aurec Information and Directory Systems) בקבוצת עורק שבשליטת מוריס קאהן והאחים צבי מיתר ושמואל מיתר. היא החלה כמיזם בתחומי המחשוב של חברת דפי זהב שאף היא הייתה אז בבעלות קבוצת עורק. עם חתימת החוזה לאספקת תוכנת מדריכי דפי זהב לחברת הטלפונים האמריקאית SBC) Southwestern Bell Corporation, כיום AT&T) ב-1985, רכשה חברת SBC 50% מהבעלות על החברה, ושינתה את שמה לאמדוקס. החברה התאגדה לצורכי מס באיי גרנזי בשנת 1988, מטה החברה שוכן בצ'סטרפילד, פרבר של סנט לואיס, מיזורי שבארצות הברית, והנהלתה הבכירה נמצאת ברעננה. לקוחותיה הם בעיקר מהסקטור הציבורי ומתחום הטלקומוניקציה, ובהם חברות ענק כגון: AT&T ,Vodafone ,Sprint ,T-Mobile.
ביוני 1998 הונפקה לראשונה אמדוקס בבורסה לניירות ערך בניו יורק וגייסה 252 מיליון דולר במחיר של 14 דולר למניה לפי שווי שוק של 2.75 מיליארד דולר. כעבור שנה, ביוני 1999, יצאה החברה להנפקה שנייה וגייסה 673 מיליון דולר לפי מחיר של 22 דולר למניה. הנפקה זו כללה הצעת מכר של בעלי השליטה בחברה. ארבעה חודשים אחר כך השלים מוריס קאהן, הצעת מכר של מניות אמדוקס בסכום של כ-502 מיליון דולר, "אמדוקס אינטרנשיונל", חברה פרטית בשליטתו, מכרה 18 מיליון מניות אמדוקס לפי מחיר של 24.25 דולר למניה. בשנים 1998–2000 גייסה אמדוקס בסך הכול כ-1.5 מיליארד דולר בהנפקות, מהם כ-300 מיליון דולר לחברה עצמה. השאר, כ-1.2 מיליארד דולר, זרמו לבעלי השליטה ולמנהלים הבכירים בחברה.
בעת הנפקת החברה בעלי המניות העיקריים, בנוסף למוריס קאהן, חברת SBC ומנהלי אמדוקס, הייתה קרן "וולש, קרסון, אנדרסון וסטו" (WCAS). קרן זו קיבלה, בתמורה להלוואה של 125 מיליון דולר והשקעה של 120 מיליון דולר באמדוקס, כ-29% ממניות החברה בשנת 1997, כחלק ממהלך של חלוקת דיבידנד טרם ההנפקה, בהיקף של 79 מיליון דולר. מנהל הקרן, ברוס אנדרסון, היה יושב ראש דירקטוריון אמדוקס במשך כ-14 שנים. חלק ממנהלי אמדוקס ועובדיה קיבלו אופציות ושאר מכשירי תגמול מבוססי הון באמצעות קרן "TOES Corporation", קרן הרשומה במקלט מס, ומאחר שאמדוקס עצמה רשומה במקלט מס (איי גרנזי), לא נדרשו בעלי האופציות לשלם מס בעת המימוש.
ב-15 בנובמבר 2010 החליף אלי גלמן את דב בהרב כמנכ"ל ונשיא אמדוקס.
בשנת 2014 הועברו ניירות הערך של החברה למסחר בבורסת נאסד"ק.
רכישות ומיזוגים
בספטמבר 1999 רכשה אמדוקס את ITDS האמריקנית ב-182 מיליון דולר במניות. בפברואר 2000 רכשה אמדוקס את חברת סולקט הקנדית (Solect Technology Group) תמורת 1.2 מיליארד דולר במניות. רכישה זו הייתה העסקה הגדולה ביותר שבוצעה אי-פעם על ידי חברה ישראלית עד אז. סולקט השלימה לאמדוקס יכולות בתחום הבילינג לחברות תקשורת מבוססות IP.
בשנת 2001, רכשה אמדוקס את יצרנית תוכנות ניהול קשרי לקוחות קלריפיי (Clarify), תמורת 200 מיליון דולר במזומן מידי חברת נורטל. רכישת קלריפיי איפשרה לאמדוקס להרחיב את היצע התוכנות שלה, ואת בסיס הלקוחות. בנובמבר 2003, חברת רכשה את חברת הסטארט-אפ הישראלית אקזקט (XACCT) תמורת 30 מיליון דולר. בשנת 2006, רכשה את חברת Cramer Systems, חברה פרטית בריטית, תמורת 375 מיליון דולר במזומן. חברה המתמחה בפתרונות Operations support systems) - OSS), מערכות לתמיכה תפעולית. באותה שנה רכשה גם את החברה האמריקנית Qpass תמורת 275 מיליון דולר במזומן. חברה המתמחה בפתרונות בתחום המסחר הדיגיטלי.
מוצרי החברה בישראל ובעולם
במשך הזמן הפכה אמדוקס למפתחת מערכות הבילינג הגדולה בעולם, כיום מוצריה משווקים בכ-60 מדינות והיא מספקת שירותים לכ־90% מחברות הטלפון בארצות הברית.
מוצר המדף הבסיסי העיקרי של אמדוקס הוא מערכת CRM משולבת מנוע בילינג וקטלוג מוצרים לשימוש בארגונים גדולים, מוצר הבסיס כולל התאמות לעולם הטלקומוניקציה בכלל והסלולר בפרט. עם התפתחות המוצרים והגרסאות תוספות שנדרשו ללקוחות מסוימים הוטמעו לגרסתו הבאה של מוצר המדף.
דוגמאות לחברות מהעולם המשתמשות במוצרי אמדוקס: AT&T, BT Group, Sprint, T-Mobile, Vodafone, Bell Canada, Rogers Communications, Telekom Austria ועוד.
בישראל חברות הסלולר סלקום ופלאפון רכשו מוצרים שונים של אמדוקס, במרכזם המוצר Amdocs Clarify Classic Client כאשר בסלקום רק עובדי אמדוקס משמשים כמפתחי התוכנה ומרביתם עובדים בבית הלקוח ובפלאפון כלל הפיתוחים מבוצעים על ידי אנשי הפיתוח של פלאפון מלבד תמיכה בתקלות שמוגדרות ליבה וקו שלישי (Core). שתי החברות רכשו את המוצר בשנת 2000, עליו בוצעו התאמות (Customization) מקומיות רבות כדי להתאים למוצרים השונים ולתהליכי השירות הייחודיים. אותו המוצר שנרכש ב-2000 משמש כמערכת העיקרית לניהול קשרי לקוחות עד היום (נכון לאוקטובר 2012).
דוגמה נוספת היא חברת בטר פלייס הישראלית שהשתמשה במוצר Amdocs Clarify Smart Client, עליו בוצעו התאמות רבות לעולם הרכב וצריכת האנרגיה שעד היום לא נדרשו מאמדוקס בעולם הטלקומוניקציה. המפתחים עבור פרויקט זה היו כולם עובדי אמדוקס ומרביתם ישבו בבית הלקוח.
ארגון
מטה החברה נמצא בסנט לואיס, ארצות הברית והמשרד הראשי בצומת רעננה. בנוסף בישראל יש לאמדוקס מרכז פיתוח שהוקם בשנת 2001 בפארק התעשייה ספירים (פארק משותף לעיריית שדרות ולמועצה אזורית שער הנגב). המרכז הורחב בשנת 2003 לאחר שקיבל מענק ממשלתי בסך 15 מיליון דולר. בשנת 2013 פתחה אמדוקס מרכז פעילות למתן שירותים מנוהלים ללקוחותיה בנצרת. בעבר היו לאמדוקס מרכזים גם בירושלים, בחיפה ובהוד השרון, אך מרכזים אלה אוחדו עם השנים עם פעילותה ברעננה. נכון לשנת 2017 מעסיקה אמדוקס בישראל 4,614 עובדים, המהווים כ-19% ממצבת כוח-האדם של החברה.
בשנת 1997, הקימה אמדוקס מרכז פיתוח בלימסול שבקפריסין, לאחר שקיבלה הטבות מס והקלות מינהליות מממשלת קפריסין, שאיפשרו לה להעסיק מתכנתים מהודו וממזרח אירופה במדינה. לאחר הצטרפות קפריסין ומדינות מזרח אירופה לאיחוד האירופי בשנת 2004, הורחב המרכז מאחר שעובדים ממזרח אירופה יכולים לעבוד בקפריסין ללא צורך באשרת עבודה. נכון לשנת 2017, מעוסקים בקפריסין 650 עובדים. בנוסף לאמדוקס יש מספר מרכזי פיתוח בהודו בהם, נכון לשנת 2017, מועסקים 9,960 עובדים. הפעילות של אמדוקס בהודו החלה בשנת 2003.
סבמאש
מספנות סבמאש (ברוסית: ОАО «ПО „Севмаш“», Севмаш, СМП - Северное Машиностроительное Предприятие) היא חברה רוסית לבניית ספינות וצוללות אטומיות, הממוקמת בסברודווינסק, שבמחוז ארכנגלסק, שהיא עיר נמל בצפון רוסיה לחופי הים הלבן והוקמה במקביל להקמת המפעל. סבמאש הוא ראשי התיבות של "המיזם הצפוני לבניית מכונות". סבמאש היא חברת בניית הספינות הגדולה ביותר ברוסיה והספקית היחידה של צוללות גרעיניות לחיל הים הרוסי. ב-2009 החברה העסיקה 26,951 עובדים וגלגלה רווחים בשווי 533.02 מיליון דולר.
החברה היא חלק מהתעשייה הביטחונית של רוסיה. החברה הוקמה ב-1933 כמפעל מס' 402 («Завод № 402») שעבדו בו אסירי גולאג, ב-1959 קיבלה את שמה הנוכחי, עם ההליכים לפירוק הגולאג.
ההתמחות העיקרית של החברה הוא ייצור של ספינות, צוללות וציוד צבאי עבור הצי הרוסי. בשנים 2003–2005, סבמאש עסקה בפרויקט 636 לבניית צוללות דיזל חשמליות לגרסאות ייצוא.
אחד מהמוצרים החשובים ביותר של המספנה הוא ייצור ציוד להתקנה בקידוחי שדות נפט וגז, פרויקטים בקוטב הצפוני, שכוללים רציף לקידוח נפט, שעמיד לקרח. והמספנה בנתה את רציף "פריראזלומנאיה" שהוא רציף נייח שתוכנן על ידי הלשכה ימית לעיצוב ע"ש רובין ונבנית במספנת סבמאש ונחשבת לרציף הראשון מסוגו ברוסיה. נוסף לזה יש לסבמאש חוזים עם חברות שוודיות ונורווגיות לאספקת רציפי נפש וגז נוספים לקידוח בים הצפוני ובים ברנץ.
המפעל עוסק גם בייצור ספינות מסחריות, ובעשור האחרון היא בנתה מעל 100 כלי שיט מסחריים.
הכנסות החברה מייצור צבאי בשנת 2009 נאמד ב-533,020,000 דולר ולמעלה מ-431,040,000 דולר בשנת 2008. הייצור האזרחי הגיע ל-20% מסך כל ההכנסות של החברה, סבמאש מדורגת במקום השביעי ברשימת המפעלים המצליחים ביותר של התעשייה הצבאית ברוסיה בשנת 2009.
סבמאש, כאמור, היא החברה הגדולה ביותר ברוסיה שמייצרת ספינות. שטח מפעלי החברה משתרע על שטח מעל ל-300 דונם. כושר הייצור מגיע ל-80,000 טון של מתכת בשנה. החברה כפופה למשרד המסחר והתעשייה של הפדרציה הרוסית. החברה עוסקת ב -
היסטוריה
בנייתו של המפעל היה מקורו בתוכנית החומש של סטלין, כאשר בין השאר התקבלה ההחלטה להרחיב באופן משמעותי את יכולת בניית הספינות. וכך מפעל סבמאש הוקם לראשונה כבר ב-1936. המספנה פותחה במסגרת תוכנית התיעוש של סטלין והוקמה כמחנה עבודה בכפייה, כחלק ממערכת הגולאג. תאריך הקמתה הרשמי הוא ה-21 בדצמבר 1939, כאשר כלי השיט של הספינה הראשונה שלה, "סובייטסקאיה" הורדה למים. המפעל היה ידוע בתחילה כמפעל מספר 402.
במהלך מלחמת העולם השנייה, החברה הייתה מעורבת בתיקון ספינות קרב וייצור יחידות ארטילריה שונות. כמו כן, במהלך שנות המלחמה המפעל עסק בשיפוץ ובניית משחתות, צוללות דיזל חשמליות, מעבורות, דוברות ועוד. נוסף לכך, סייע המפעל בבניית ציוד למשלחות הארקטיות של ברית המועצות. עד 1950 המספנה תיקנה 139 אוניות וכלי שיט.
בשנות ה-50 המוקדמות, הושקו צוללות רבות ובשנת 1969, החברה ייצרה את הצוללת הגרעינית הראשונה בעולם עם גוף סגסוגת טיטניום: פרויקט 661. באמצע שנות ה-70, מתקניה עברו שחזור והייצור התעשייתי שלה הוכפל והיה הגדול ביותר בהיקפו ברוסיה.
שמחה יעקובוביץ'
שמחה יעקובוביץ' (נולד ב-4 באפריל 1953) הוא עיתונאי ישראלי-קנדי המפיק ומביים סרטים תיעודיים, זוכה פרס אמי. נודע בזכות סרטיו בנושא הארכאולוגיה של ארץ ישראל, בהם סדרת "הארכאולוג העירום", "מערת הקבורה של ישו" ו"פענוח יציאת מצרים".
קורות חיים
יעקובוביץ' נולד בפתח תקווה. הוריו היו ניצולי שואה יוצאי רומניה שעלו לישראל. ב-1962 עברה המשפחה להתגורר במונטריאול, כשאביו קיבל הצעת עבודה כמהנדס. ב-1974 הוא סיים לימודי פילוסופיה לתואר ראשון באוניברסיטת מקגיל במונטריאול, ואז חזר לישראל והתגייס לשירות בצה"ל למשך שנה. במשך שנה הוא גם התנדב בקיבוץ ואז חזר לקנדה ולמד לתואר מוסמך ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת טורונטו. הוא המשיך לדוקטורט אך לא סיים אותו.
ב-1978 החל יעקובוביץ' לכתוב מאמרי עיתונות על יהודי אתיופיה שפורסמו בהמשך ב"ניו יורק טיימס". למרות חוסר ניסיונו בתחום הסרטים, הוא יצא בתחילת שנות ה-80 לאתיופיה במטרה ליצור סרט על יהודי אתיופיה והצליח לגייס צוות מקצועי במימון האומות המאוחדות כחלק מהבטחה ליצור עבורם סרטים נוספים. הסרט שיצא ב-1983 חשף את יעקובוביץ' לעולם הבימוי והוא הפך לבמאי המרכזי בסרט, תוך שהוא מסתכסך עם הבמאי שהיה חלק מצוות ההפקה שליווה אותו. באותה השנה הקים יחד עם ברוך גוטליב את האגודה הקנדית למען יהודי אתיופיה. שנתיים אחר כך, הקים יעקובוביץ' עם שותף בשם אליוט הלפרן חברת הפקה שהתמקדה בסרטים תיעודיים. הסרט המשמעותי הראשון שלהם יצא ב-1991 ותיאר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני. מאז שימש יעקובוביץ' כמפיק סרטים תיעודיים רבים בשנות ה-90. ב-1995, ב-1996 וב-2007 הוא זכה במשותף בפרס אמי על הפקת סרטי תעודה בקטגוריית עיתונות חוקרת. בשנת 2002 הופיע לראשונה כמנחה באחד מסרטיו.
ב-2015 תבע יעקובוביץ' את יוסף זיאס, אנתרופולוג ברשות העתיקות, בגין עבירה על חוק איסור לשון הרע, לאחר שזיאס האשימו בזיוף, מרמה ושחיתות. בית המשפט פסק פיצויים של 800 אלף שקל לטובת יעקובוביץ'.
ב-2016 הפיק יעקובוביץ' סרט בשיתוף עם ירון ניסקי וג'יימס קמרון על העיר האבודה אטלנטיס.
יעקובוביץ' הוא יהודי אורתודוקסי. הוא נשוי לניקול קורנברג ויש להם ארבע בנות ובן.
הארכאולוג העירום
בשנת 2005 החל להפיק ולהגיש את סדרת הטלוויזיה "הארכאולוג העירום" עבור ערוץ טלוויזיה קנדי. בסדרה הציג בסגנון הגשה קליל ולא פורמלי סיפורים תנ"כיים וניסה לאתר את הממצאים הארכאולוגיים המאששים אותם. יעקובוביץ' ראיין בסדרה לעיתים קרובות מומחים מתחום הארכאולוגיה, אך מסקנותיו לגבי תוצאות החקירה היו לעיתים מעוררות מחלוקת. הסדרה נמכרה והוצגה באותה שנה גם בערוץ ההיסטוריה בארצות הברית. בשנת 2008 הוצגה בארצות הברית העונה השנייה של הסדרה ובשנת 2010 העונה השלישית. בישראל נערכה העונה השנייה של הסדרה מחדש והוצגה בשנת 2010 בערוץ 8, בליווי שיחות (בעברית) של יעקובוביץ' עם אברי גלעד.
פענוח יציאת מצרים
בשנת 2006 יעקובוביץ' כתב, ביים והגיש את הסרט "פענוח יציאת מצרים" בהפקתו של הקנדי ג'יימס קמרון, עבור ערוץ ההיסטוריה. סרט זה זכה לתהודה רבה עקב התאוריות השנויות במחלוקת שיעקובוביץ' הציג לגבי יציאת מצרים. מומחים רבים בתחום הארכאולוגיה היו תמימי דעים שאין ממש בטענותיו.
מערת הקבורה של ישו
בשנת 2007 חזרו יעקובוביץ' וקמרון ויצרו סרט מעורר מחלוקת עבור ערוץ דיסקברי בשם "מערת הקבורה של ישו". בסרט זה, טען יעקובוביץ' לגילויים חדשים בנוגע למקום קבורתו של ישו והשלכות אחרות הנובעות ממנו. הוא אף כינס עם קמרון מסיבת עיתונאים שבה הוצגו הגילויים החדשים לכלי התקשורת.
Enslaved
ב-2020 הפיק עם סמואל ל. ג'קסון את הסדרה התיעודית "Enslaved", אודות תולדות סחר העבדים.
מסרטיו
יעקובוביץ' מביים ומפיק רבים מסרטיו. סרטים שביים:
אביעזר פילץ
ביוגרפיה
נולד וגדל בכפר אברהם, לרב יצחק מרדכי, ראש ישיבת "תורה ומלאכה" במקום, וגולדה-דבורה פילץ. למד בישיבת אור ישראל לצעירים ובישיבת חברון בירושלים. בתחילת שנות ה-60 נישא לאפרת, בתו של הדיין הרב יצחק מאיר בן מנחם-פצינר, חתנו של הרב איסר זלמן מלצר. באירוסיו שנערכו בפתח תקווה נכח דוד הכלה הרב אהרן קוטלר, ששהה באותה עת בביקור בישראל. בתקופת אירוסיו למד בישיבת לייקווד במשך כשנה אצל הרב קוטלר. לאחר נישואיו התגורר בביתו של סב אשתו הרב איסר זלמן מלצר בשכונת בתי ברוידא בירושלים ולמד בכולל של בוגרי ישיבת חברון בשכונת גבעת שאול בירושלים.
בשנות ה-70 הצטרף לצוות הרבנים של ישיבת תושיה במושב תפרח בראשות הרב יעקב פרידמן, וכעבור זמן התמנה לעמוד בראשות הישיבה. בהשראתו מתאפיינת הישיבה בהקפדה בענייני הלכה, באווירה של הסתפקות במועט ובהתמדה ושקיעות בלימוד התורה. לישיבה תקנות רבות אשר מטרתן לשמר את הצביון הייחודי של הישיבה. עם השנים צירף לצוות הישיבה את גיסו הרב מנחם בן-מנחם ואת תלמידיו הרב יעקב שיינברג והרב דניאל ארנפרוינד. במהלך השנים הקים הרב פילץ מוסדות נוספים בתפרח ובהם ישיבה קטנה בראשות תלמידו הרב בצלאל גנצרסקי.
בשנת ה'תשע"ג פתח הרב פילץ סניף בעיר בית שמש בשם "נתיבות התורה", בראשות הרב יוסף רובינשטיין. הרב פילץ הוא נשיא הסניף ובתחילת דרכו מסר בו אחת לשבועיים שיעור כללי.
הרב פילץ דוגל בקו ההשקפתי השמרני של הרב שך, שהיה קרוב משפחתו. הוא בעל השפעה על קהילות ומוסדות תורה, בעיקר בדרום הארץ. הוא סייע רבות בהקמת ישיבת רכסים, בראשות הרב אליהו ציון סופר.
במבצעי צה"ל, "עופרת יצוקה" ו"עמוד ענן", הורה על המשך לימודים סדירים של הישיבה, בניגוד לישיבות אחרות בדרום שהעתיקו את פעילותן לאזור המרכז.
הרב פילץ נאם בעצרת רבבות של "דגל התורה" לקראת הבחירות לכנסת העשרים ודיבר בחריפות בגנות מדינת ישראל והציונות.
בשבועות הראשונים של התפרצות הקורונה בישראל, הורה להמשיך את הלימודים בישיבה כרגיל, למרות הוראת משרד הבריאות לסגור את הישיבה. כתוצאה מכך חלו כ-35 מתלמידי הישיבה
בי"ח בכסלו תשפ"א צורף כחבר למועצת גדולי התורה של דגל התורה.
בין תלמידיו: הרב פנחס אבוחצירא והרב אליעזר יהודה פינקל ראש ישיבת מיר.
משפחתו
נשוי לאפרת פילץ, מחנכת במכללת אופקים. הם הורים לשני בנים. בנם הבכור, הרב מאיר, מחבר ספרי "אורי וישעי" על התלמוד, וראש כולל "בית ישראל" בירושלים. בנם השני, איסר זלמן, חתנו של הרב בנימין קרליבך, ר"מ בישיבת מיר.
פלוטוזאורוס
פלוטוזאורוס (שם מדעי: Plotosaurus; מילולית: "לטאה שחיינית") הוא סוג זוחל ימי ממשפחת המוזאזאוריים שחי בסוף הקרטיקון. בצורתו הוא היה נחשי יותר ומותאם יותר למים מקרוביו.
מאפיינים
מאובני הפלוטוזאורוס נמצאו בחופי קליפורניה ותוארו בידי החוקר צ'ארלס לואיס קאמפ (Charles Lewis Camp) ב-1942. במקור הוא קיבל את השם "Kolposaurus", אשר עבר לסוג אחר - הנותוזאורוס (ובוטל בהמשך). השם הנוכחי ניתן לו מקאמפ ב-1951 ומשמעו: "לטאה שחיינית", והוא באמת היה קרובם של הלטאות והנחשים.
מוסזאור זה היה מותאם מאוד לחיים בים אשר הגיע לאורך 9-13 מטר, והיה בעל גוף זרים, ראש קטן בעל לסתות ארוכות מלאות שיניים מחודדות וסנפירים ארוכים. הוא היה בעל גוף מפותל וזנב רחב שדמה לזנב-דג. העיניים הותאמו לראייה חדה והגוף היה כנראה מצופה בקשקשים של לטאות.
המוסזאור היה טורף גדול שרדף אחרי זוחלי ים אחרים, פטרוזאורים שעפו מעל הים, רכיכות ודגים כמו כרישים והוא כנראה חי בים הפתוח. הוא נכחד סופית לפני 66 מיליון שנה יחד עם אחרוני הדינוזאורים.
בתרבות
זוחל ימי זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.
החלטה 607 של מועצת הביטחון של האו"ם
ההחלטה קוראת לישראל להפסיק את הגירושים ולציית לחובות אמנות ז'נבה. המועצה גם החליטה לשמור על המצב בבדיקה. בהמשך התקבלה החלטה 608 של מועצת הביטחון של האו"ם באותו נושא.
מקלקל (מונח הלכתי)
מקלקל הוא כלל הלכתי בהלכות שבת, שהמבצע אחת מכל ל"ט מלאכות שבת דרך קלקול, אינו עובר על האיסור מהתורה.
מקור הדין
דין זה נלמד מהפסוק האומר כי מלאכת המשכן היו, מלאכת הנעשית על ידי מחשבה, וקלקול אינה מלאכת מחשבת. ומכיוון שכל מלאכות שבת, הם רק מלאכות שהיו במשכן, מלאכה שאינה מלאכת מחשבת אינה בכלל האיסור. עם זאת, חכמים אסרו לבצע את המלאכות גם דרך קלקול, שמא יבואו לבצעם באופן הרגיל, האסור מהתורה.