cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפארק הלאומי קרייטר לייק
גאולוגיה
לאחר תקופה ארוכה שבה היה רדום, ניעור מזאמה שוב. ואז, סביב שנת 5,677 לפנה"ס (150± שנים) התחוללה בהר התפרצות געשית עזה. בהתפרצות נפלטו מתא המאגמה של הר מזאמה בין 46 ל-58 קילומטרים מעוקבים של מאגמה ריודקיטית שהפכו לכ-100 קילומטרים מעוקבים של טפרה (המאגמה דחוסה יותר עקב הלחץ העז שמופעל עליה), 7 במדד התפרצות געשית. במקביל שקע כל החלק המרכזי של ההר, שגובהו לפני האירוע מוערך ב-3,700 מטרים, לתוך תא המאגמה שהתרוקן, וההר איבד כ-1,500 מטרים מגובהו. במקום שבו שכנה בעבר פסגת ההר נוצרה קלדרה עמוקה. תוך התבססות על תנאי האקלים ששררו אז, מעריכים כיום כי בתוך 740 שנים נוצר בתוך הקלדרה אגם יפהפה בצבע כחול עמוק, המוכר כיום כקרייטר לייק.
ניב קיוזאק
קריירה
ב-1986 כיכבה קיוזאק לצדו של שון בין בהפקה של RSC של המחזה "רומיאו ויוליה". במהלך שנות התשעים של המאה העשרים הופיעה בקביעות על במות התיאטרון בלונדון בשורה של תפקידים בהם נורה קליתרו בהפקה עטורת השבחים של סם מנדס למחזה "המחרשה והכוכבים" בתיאטרון יאנג ויק לצדה של ג'ודי דנץ', רוזלינד במחזה "כטוב בעיניכם" בתיאטרון ברביקן, פלורה במחזה "הדיו ההודית" מאת טום סטופארד בתיאטרון אולדוויץ', ובמחזה "המשרתות" בתיאטרון דונמאר ורהאוס. ב-2004 הצטרפה קיוזאק לתיאטרון המלכותי הלאומי והופיעה בהפקה של ניקולס היינטר לספרי "חומריו האפלים" מאת פיליפ פולמן בתפקיד סרפינה פקאלה לצדם של אנה מקסוול מרטין, בן וישו ופטרישה הודג'. ב-2007 חזרה קיוזק להופיע עם התיאטרון המלכותי הלאומי במחזה "The Enchantment" מאת ויקטוריה בנדיקטסון, ושיחקה בתפקיד אליסון אליס במחזה "Crestfall" מאת מארק או'רו בתיאטרון 503. ב-2009 שיחקה קיוזאק בדמות מגי בהפקה מחודשת בלונדון שלה המחזה זוכה הפרסים "רוקדים בלונאסה" לצדו של בעלה פינבאר לינץ' בתיאטרון האולד ויק. ב-2010 גילמה את דמותה של קתרין דיקנס במחזה "Andersen's English" מאת סבסטיאן בארי. ב-2011 הופיעה במחזה "The Painter" מאת רבקה לנקייביץ, לצדו של טובי ג'ונס, בתפקיד אדית דוונפורט במחזה "Cause Célèbre" מאת טרנס רטיגן, ובמחזה "The Playboy of the Western World" מאת ג' מ סינג' בתיאטרון האולד ויק.
הפארק הלאומי קרייטר לייק
גאולוגיה
ההתפרצות שקטמה את פסגתו של הר מזאמה החריבה אזור גדול סביבו וגרמה להשקעת אפר געשי במרחקים גדולים. במזרח, נתגלה האפר המכונה "Mazama Ash" בפינה הצפון-מערבית של הפארק הלאומי ילוסטון של ימינו, בדרום הוא נתגלה במרכז נבדה ובצפון הוא נתגלה בקולומביה הבריטית, אבל השטח אותו כיסה האפר גדול הרבה יותר. בשנות ה-90 של המאה ה-20 גילו גאולוגים עדויות לקיומו של האפר בגרינלנד הרחוקה. להשוואה, כמות האפר שנפלטה בהתפרצות זו גדולה פי 150 מההתפרצות של ה-18 במאי 1980 בהר סנט הלנס שבמדינת וושינגטון, אף הוא הר געש ברכס קסקייד. מאז כל ההתפרצויות בהר מזאמה היו מוגבלות לקלדרה. תקופת ההתפרצות המשמעותית הראשונה של שלב זה יצרה בימה מלבה אנדזיטית ("הבימה המרכזית" - central platform) המתרוממת לגובה של 365 מטרים מעל לקרקעית הקלדרה. התפרצויות מאוחרות יותר יצרו חרוטי אפר דוגמת האי ויזארד (Wizard Island), אי שגילו מוערך בכ-6,000 שנים וגובהו 233 מעל פני המים וחרוט מריאם (Merriam Cone), וכיפות ריודקיטיות (מרביתן נמצאות כיום מתחת למים).
ניב קיוזאק
קריירה
באוגוסט 2012 הצטרפה קיוזאק שוב לתיאטרון המלכותי הלאומי ושיחקה בתפקיד שיבון בעיבוד הבימתי של הספר "המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה" בעיבודו של סיימון סטיבן ובבימויה של מריאן אליוט. הצגת הבכורה הייתה ב-2 באוגוסט 2012 ולצדה שיחקו לוק טרדוויי בתפקיד כריסטופר, ניקולה ווקר בדמות אימו ג'ודי, פול ריטר בדמות אביו אד, ואונה סטאבס בתפקיד גברת אלכסנדר.
הפארק הלאומי קרייטר לייק
גאולוגיה
האפר התפתח מאז לסוג קרקע המכונה אנדוסול. הקרקעות בפארק הלאומי קרייטר לייק הם קרקעות סייניות חומות, חומות כהות או חומות אפורות כהות המכילות שפע חצץ ואבנים. הקרקעות חומציות באופן קל עד בינוני.
ניב קיוזאק
קריירה
ההפקה שהוצגה עד אוקטובר 2012, שודרה בשידור חי בבתי קולנוע ב-6 בספטמבר 2012 במסגרת תוכנית "התיאטרון הלאומי בשידור חי". המחזה היה מועמד לפרס אוליבייה. ב-1 במרץ 2013 הועברה ההצגה לתיאטרון אפולו בלונדון, וקיוזאק חזרה ושיחקה בתפקיד שיבון. בהמשך הופיעה קיוזאק בסרטי קולנוע בהם "עדות נעורים", "Departure", "Chick Lit ו-"The Ghoul". היא חזרה להופיע בבמת התיאטרון בלונדון בתפקיד פאולינה במחזה "אגדת חורף" בתיאטרון הגלוב, ובמחזה "Unfaithful" מאת אוון מקפרטי בווסט אנד.
הפארק הלאומי קרייטר לייק
טבע
הפארק הוא בית גידול ל-700 מינים של צמחים וכ-200 מינים של בעלי חיים. לעומת זאת, מגוון הצמחים ובעלי החיים באגם קרייטר לייק מוגבל בשל ריכוז נמוך של חנקן במי האגם. מדענים זיהו 157 מינים של פיטופלנקטון ו-12 מינים של זואופלנקטון במימי האגם. על דפנות האגם צומחים מושבות של טחבי עלים עד לעומק של 120 מטרים. מושבות של חיידקים צמחו על קרקעית האגם סביב שני אזורים של פעילות הידרותרמית. שטח הפארק מיוער בצפיפות וסמוך אליו שוכנים יערות לאומיים רבים, כדוגמת: פרימונט-וינמה (Fremont–Winema National Forest) מדרום מזרח, אומפקווה (Umpqua National Forest) מצפון מערב, רוג – סיסקיו (Rogue River – Siskiyou National Forest) מדרום, ודשוטס (Deschutes National Forest) ווילאמט (Willamette National Forest) מצפון.
ניב קיוזאק
חיים אישיים
קיוזאק נשואה לשחקן פינבאר לינץ'. בנם הוא השחקן קאלם לינץ'.
הפארק הלאומי קרייטר לייק
צמחייה
הפארק הלאומי הוכרז בטרם הגיעו לאזור חוטבי עצים, ועקב כך האזור מכוסה ביערות ראשוניים. האקלים הקשה, והקרקעות הגעשיות הדלות אינם מאפשרים לעצים לגדול לממדים גדולים. משום כך עצים מעטים גדלים מעל לגובה של 46 מטרים ומפתחים גזע שקוטרו עולה על 1.2 מטרים. מרבית העצים ביערות שייכים למחלקת המחטניים. בשטח הפארק יש ארבעה סוגי יערות:
יש בפארק גם עצים אחרים דוגמת אשוחית אנגלמן ואלנוס לבן הצומחים לאורך פלגים. אשוח דאגלס צומח במערב הפארק. באזורים ביצתיים צומח Salix lasiandra abramsii (Pacific willow), מין של ערבה. צפצפה רעדנית ו-Populus trichocarpa (black cottonwood), מין נוסף של צפצפה גדלים בדרום הפארק, בעוד ש-Quercus garryana (Garry Oak), מין של אלון, מעדיף את האזורים הפתוחים והיבשים.
בעלי חיים
הפארק הוא ביתם של יותר מ-50 מינים של יונקים. בהם אוכלי חרקים, כדוגמת מיני החדפיים: חדף נודד, חדף מים צפון אמריקני ו-Neurotrichus gibbsii (American shrew mole), מין במשפחת החפרפרתיים. מיני העטלפים בפארק כוללים נשפון חום ואפלול אמריקני. טורפים מיוצגים על ידי דוב שחור אמריקני, סמור ארך-זנב, זאב ערבות ושועל מצוי. אוכלי-צמחים גדולים כוללים את Cervus canadensis roosevelti (Roosevelt Elk), תת-מין של אייל קנדי, ואת אייל פרדי שחור-זנב ותת-מין שלו Odocoileus hemionus columbianus (black-tailed deer of Colombia). יונקים קטנים נפוצים יותר וכוללים מרמיטה זהובת-בטן, Tamias amoenus (yellow-pine chipmunk), מין של טמיאס, סנאי דואה צפוני וארנבת השלג.
ארבעה מיני זוחלים נפוצים בפארק, והם: מין לטאה Sceloporus graciosus graciosus (sagebrush lizard), איגואנית קצרת-קוצים ננסית, קמטן האליגטור (Elgaria coerulea) ונחש בירית מצוי. זוחלים נוספים השוכנים בפארק, אך הם נדירים יותר, כוללים מינים נוספים של נחש הבירית, מין של צב יבשה, ומין של חומט.
פרהיסטוריה
משערים כי אבותיהם הקדמונים של הילידים המקומיים בני עם הקלאמת (Klamath) חזו בהתפרצות הר הגעש כי המאורע מתועד באגדותיהם. המיתולוגיה של עם זה מספרת כי בהר התגורר הצ'יף לאו (Llao) האחראי על שאול תחתיות. לאו התאהב בבתו היפהפייה של ראש שבט הקלאמת, ולאחר שזו סירבה לחזור עמו לביתו שמתחת להר הוא החל לירות כדורי אש מההר על יישובי האינדיאנים בסביבה. לעזרתם בא הצ'יף סקל (Skell) (שהתגורר על פי האגדה בהר שסטה, כ-160 קילומטרים דרומה), האחראי על כל אשר על פני האדמה, והוא נלחם בלאו. במהלך הקרב הבריקו ברקים, רעמו רעמים וזרמו נהרות של לבה שקברו כפרים של בני קלאמת. בשיאו של הקרב התמוטט ההר וקבר את לאו תחתיו. מאז לא שב לאו להפחיד את האנשים ולהרוס את בתיהם, ואף שבמקום הופיע אגם יפה ושליו האמינו בני הקלאמת כי האגם הוא מקום קדוש ורק מי שניחן בכוחות מיוחדים יכול להביט על מקום הקרב הקדוש של האלים מבלי להיענש.
בני הקלאמת השתמשו בקרייטר לייק למסעי חזון (באנגלית vision quests, טקס חניכה שבו החניך מתבודד במקום מרוחק במשך כמה ימים במטרה למצוא את ייעודו), שכללו טיפוס על קירות הקלדרה ומשימות מסוכנות אחרות. בני השבט העריצו את אלו שהצליחו במשימות אלו כבעלי כוחות רוחניים מיוחדים.
היסטוריה מודרנית
ב-1863, בעקבות התפרצות מעשי איבה בין מתיישבים לבנים לבין בני קלאמת, הקים צבא ארצות הברית את מצודת פורט קלאמת כ-12 קילומטרים דרומית מזרחית לגבול הפארק הלאומי של ימינו. על מנת להעביר אספקה למצודה נסללה דרך מהיישוב פרוספקט (Prospect) בעמק הנהר רוג. ב-1 באוגוסט 1865 "נתגלה" האגם שוב, והפעם על ידי שני ציידים שנשכרו לשמור על העובדים. אחד מהם היה לאדם הלבן הראשון שירד עד לחוף האגם. השניים הציעו לאגם את השם "אגם מלכותי" (Lake Majesty).
ב-1869 ביקרה באתר משלחת מהעיירה ג'קסונוויל (Jacksonville) באורגון בראשות עורך עיתון בשם ג'ים סאטון (Jim Sutton). חברי המשלחת בנו סירה מקנבס, הפליגו לאי ויזארד וחקרו אותו. בשובו כתב סאטון מאמר על האגם בעיתונו, "אורגון סנטינל" (Oregon Sentinel). במקום להשתמש בשם "האגם המלכותי", סאטון כינה את האגם "קרייטר לייק", כלומר "אגם הלוע", השם שנתקבע בסופו של דבר כשמו של האגם.
בשנים 1869–1918 הקדיש ויליאם גלדסטון סטיל (William Gladstone Steel; 1854-1934), עיתונאי וחובב טבע, את כל מרצו וחלק נכבד מהונו במטרה להבטיח מעמד של פארק לאומי לאתר. חלק גדול מהמקומות לאורך האגם קרויים בשמות שכינה אותם סטיל: האי ויזארד, סלע לאו ראש סקל וכו'. סטיל השתתף בסקרים מדעיים שנערכו במקום, בהם הסקר שביצעה משלחת בראשות הגאולוג קלרנס דטון באגם ב-1886 מטעם סוכנות הסקר הגאולוגי של ארצות הברית. המשלחת נשאה את הספינה קליטווד (Cleetwood) שמשקלה כחצי טון במעלה המורדות התלולים של ההר ואז הורידה אותה לאגם. המשלחת השיטה את הספינה באגם ומדדה את עומק האגם באמצעות צינור הקשור למיתר פסנתר ב-168 מקומות. התוצאה העמוקה ביותר, 608 מטרים, קרובה מאוד למדידות של ימינו (594 מטרים), שבה השתמשו בסונאר. בערך באותה תקופה סקר טופוגרף את האזור ויצר את המפה המקצועית הראשונה של אזור קרייטר לייק.
שתדלנותו של סטיל השתלמה, וב-22 במאי 1902 חתם נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט על החוק שהעניק לקרייטר לייק מעמד של פארק לאומי. פעילותו של סטיל נמשכה גם אחר-כך והודות למאמציו נפתחה האכסניה (Crater Lake Lodge) במקום ב-1915, והושלמה ב-1918 הדרך המקיפה את שולי הקלדרה (Rim Drive). בשל פעילותו זו כונה סטיל "אבי קרייטר לייק". על מנת לאפשר לתיירים להגיע אל הפארק נבנו כבישים בדרך אליו ובתוכו.
ניהול
תפקידו של שירות הפארקים הלאומיים הוא לשמר ולהגן על משאבי טבע ותרבות. בית הנבחרים של ארצות הברית העניק לשירות את התואר "סוכנות פדרלית" עם אשרור "חוק שירות הפארקים הלאומיים" (National Park Service Organic Act) ב-25 באוגוסט 1916. על פי החוק מטרת השירות היא לקדם ולהסדיר את השימוש בפארקים הלאומיים במטרה להגן על הנוף הטבעי, על בעלי החיים ועל האתרים ההיסטוריים ולהשאירם שלמים למען הדורות הבאים. בתחומי הפארקים אסורים הציד, כריית המחצבים וכריתת העצים, כמו גם ליקוט של משאבים טבעיים ותרבותיים. כמו כן אסור לחפש נפט וגז או לנצל משאבים אלו.
בשנת 2002 היה תקציב הפארק הלאומי קרייטר לייק כ-4 מיליון דולרים. התקציב משמש לתשלום משכורות לצוות המתפעל את הפארק ולשיקום ושיפור דרכים ובניינים בו. אנשי הצוות אחראים על קבלת המבקרים בפארק והדרכתם. הם גם נאבקים בהתרבות המינים הפולשים ועוקבים מקרוב אחר ההתפתחות של אוכלוסיות של מינים בסכנה. בנוסף הם גם אחראים על תחזוקת ושיפוץ התשתית והבניינים ההיסטוריים.
תיירות
הפארק, שנודע בשל אגם קרייטר לייק, מושך אליו קרוב לחצי מיליון מבקרים מדי שנה (הממוצע ב-10 השנים האחרונות היה 482,249 מבקרים), דומה לנתוני מערכת הפארקים רדווד. הגישה לפארק היא באמצעות כבישים בלבד. כביש מדינתי מספר 62 חוצה את הפארק בחלקו המערבי, וכביש השפה (Rim Drive) מקיף את הקלדרה ומאפשר תצפיות מנקודות שונות. בסך הכל יש בפארק 127 קילומטרים של כבישים. הפארק פתוח כל השנה, אבל חלק מהכבישים והאתרים סגורים מהסתיו ועד האביב. לרשות המבקרים עומד "כפר השפה" (Rim Village), מקבץ מבנים על שפת הקלדרה בגובה 2,164 מטרים, ובהם המבנה ההיסטורי המשופץ של אכסניית קרייטר לייק (Crater Lake Lodge) ובו 71 חדרים.
אתרים עיקריים
מלבד האגם שהוא האטרקציה העיקרית בפארק יש אתרים מעניינים נוספים, חלקם נוצרו בהתפרצות הגעשית הגדולה שיצרה את הקלדרה שבתוכה שוכן האגם:
פעילויות
מרבית הפעילויות מיועדות לקיץ הקצר שבפארק. שלגים כבדים במהלך הסתיו, החורף והאביב גורמים לסגירת מרבית הכבישים ושבילי ההליכה.
סן דייגו (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פרידריך אדולף, רוזן קאלקרויט
פרידריך אדולף גראף פון קאלקרויט (בגרמנית: Friedrich Adolf Graf von Kalckreuth; 22 בפברואר 1737 – 10 ביוני 1818) היה גנרל-פלדמרשל פרוסי שפיקד על כוחות במהלך המלחמות הנפוליאוניות.
ביוגרפיה
קאלקרויט נולד ב-22 בפברואר 1737. בעיר סוטרהאוזן שבממלכת פרוסיה. אביו היה ארנסט פון קאלקרויט (1689-1739) ואמו הייתה שארלוט אנטוני לבית פון בילוב (1698-1739). ב-1748 החל ללמוד בפנימייה צבאית, וב-1753 התגייס לצבא הפרוסי והוסמך כקורנט (מקביל לסגן משנה) במשמר המלכותי. הוא לחם במלחמת שבע השנים, וב-1757 מונה לשלישו של הנסיך היינריך, אחיו של פרידריך הגדול. בשל לחימתו המוצלחת בקרב פרייברג, קידם אותו המלך פרידריך לדרגת מיור. קאלקרויט תמך בהיינריך בביקורות שהטיח כנגד מדיניותו של אחיו המלך, ולפיכך ב-1766 הוא הוצב בפרוסיה המזרחית. ב-1786 הוא הוחזר לפרוסיה בידי המלך פרידריך וילהלם השני, וב-1787 השתתף במסע לכיבוש הולנד בהנהגת קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל. ב-1790 הוענקה לו דרגת גנרל לוטננט.
קאלקרויט הזדהה עם רעיונות המהפכה הצרפתית, והתנגד לברית שכרתה פרוסיה עם האימפריה הרומית הקדושה במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית. למרות זאת, במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה הוא הוביל בהצלחה כוחות כנגד צבא המהפכה הצרפתי. באפריל 1793 הוא הטיל מצור על העיר מיינץ אשר נשלטה בידי הצרפתים. המצור נמשך עד יולי, עת הצליח קאלקרויט להגיע להסכם מכובד עם הצרפתים. כ-19,000 חיילים צרפתים נפלו בשבי, אולם הם שוחררו תמורת הבטחה שלא יישאו נשק כנגד פרוסיה. הם עזבו את העיר תוך שהם שרים את המרסייז, ונשלחו לדכא את מרד המלוכנים בוונדה.
קאלקרויט התנגד גם למלחמות הנפוליאוניות, וטען שיש לכרות ברית שלום עם נפוליאון בונפרטה. בשנת 1806, כאשר יצא פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה למלחמת הקואליציה הרביעית, הוא קיבל פיקוד על יחידות מילואים והועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. הוא מתח ביקורת על הנהגת הצבא, וחזה את האסון שהתגשם מאוחר יותר בדמות קרב ינה-אאורשטדט. לאחר הקרב, קאלקרויט הוביל את שרידי הצבא הפרוסי בנסיגה, בעוד הצרפתים כובשים את מרבית פרוסיה. קאלקרויט נסוג לדנציג, והחזיק מעמד במשך 76 ימים של מצור. ב-24 במאי 1807 נכנעו כוחותיו לכוחותיו של פרנסואה ז'וזף לפבר. כמחווה על מעשהו במיינץ 14 שנים קודם לכן, הצרפתים לא לקחו בשבי את אנשיו. קאלקרויט היה מהחותמים על שלום טילזיט, וב-1807 הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל בשל ההגנה האמיצה על דנציג, ומונה למושל הצבאי של קניגסברג. ב-1809 הוא הועבר להיות המושל הצבאי של ברלין, ב-1812 הועבר לברסלאו, וב-1814 הוחזר לברלין. הוא נודע כפרו-צרפתי ואנטי-לאומני, ומכיוון שלא חשש להביע את דעותיו בגלוי, הוא לא היה פופולרי במיוחד בפרוסיה במהלך מלחמת הקואליציה השישית. הוא נפטר בברלין ב-10 ביוני 1818 בגיל 81.
משפחתו
ב-13 במרץ 1767 נישא קאלקרויט לברונית שארלוט לבית פון מוריין (1 בספטמבר 1726 - 22 בינואר 1781), אשר שימשה כשושבינה בחתונתו של הנסיך היינריך. נולדה להם בת אחת בשם וילהלמינה אשר נישאה לאוגוסט וילהלם ליאופולד אויגן גראף פון שלבנדורף. לאחר פטירתה הוא נישא לברונית הנרייט שרלוט סופי לבית פון רוהד (30 בנובמבר 1756 - 3 באפריל 1829), בתו של יעקב פרידריך פון רוהד, איש עסקים ודיפלומט פרוסי. נולדו להם שלושה ילדים:
Wrecked
Wrecked הוא שיר של להקת Imagine Dragons. הוא שוחרר דרך Interscope וקידינקורנר ב-2 ביולי 2021, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן החמישי שלהם, Mercury – Act 1. הוא נכתב על ידי חברי הלהקה דן ריינולדס, וויין סרמון, בן מקי ודניאל פלצמן.
רקע כללי
השיר נוצר בהשראת גיסתו של הסולן דן ריינולדס (אשתו של אחיו), אלישה דורצ'י ריינולדס, שמתה מסרטן, אמר ריינולדס בעיתונות: "היא הייתה האור הבהיר ביותר. מגדלור של שמחה וכוח לכל מי שפגשה. לכתה הפתאומי זעזע אותי בדרכים שאני עדיין לא מסוגל להביע. הייתי איתה ועם אחי כשהיא נפטרה, וזו הייתה הפעם הראשונה בחיי שראיתי את המוות בצורה כזו. זה אטם במוחי את שבריריות החיים ואת הסופיות של כל זה. ראיתי את אחי מתמודד עם משהו שאף אחד לא צריך לעשות. אבל ראיתי גם את אמונתו מביאה לו תקווה לעתיד איתה. אני יכול רק לקוות לאותו הדבר."
הוא תיאר שהשיר הוא "הדרך שלו להתמודד עם הכל, שכן מוזיקה תמיד הייתה המפלט שלי. לא עוד אדם בעל אמונה נלהבת, אני יכול רק לקוות שהיא שומעת את זה איפשהו במקום שבו היא נרפאה וכבר לא סובלת. השיר הזה הוא המשאלה שלי לנצח עם אלה שאני אוהב."
אי הר המדבר
אי הר המדבר (באנגלית: Mount Desert Island, לעיתים בראשי-תיבות: MDI) הוא אי ה-52 בגודלו בארצות הברית, הנמצא במחוז הנקוק שבמדינת מיין. שטח האי הוא כ-280 קמ"ר, ואוכלוסייתו הקבועה מונה כ-10,000 נפשות. אולם, האי משמש יעד תיירותי בימי הקיץ, בעיקר מבקרים בפארק הלאומי אקדיה וביעדי נופש נוספים.
התיישבות צרפתית וחורבן האי
מקור שם האי הוא מתצפיותיו של מגלה הארצות הצרפתי סמואל דה שמפלן, שהבחין ב-6 בספטמבר 1604, במהלך מסעו באזור כי פסגות הרי האי צחיחות, ובשל כך כינה את האי "île des Monts Déserts" - אי הרי המדבר.
ב-1613, הגיעו לאי קבוצת נזירים ישועיים, שהקימו באי מנזר והחלו במיסיון בקרב תושבי האי הילידים. חודשיים לאחר מכן, ב-2 ביולי 1613 תקף כוח אנגלי בפיקודו של סמואל ארגל ממושבת וירג'יניה את המתיישבים הצרפתיים, הרג שלושה מהם, פצע שלושה נוספים ושבה את שאר התושבים. לאחר מכן החריב ארגל את המבנים המועטים שהוקמו על ידי המתיישבים הצרפתים והחליף את הצלב הישועי בגרסה פרוטסטנטית.
מתקפה זו סימלה את התחלת המחלוקת בין אנגליה וצרפת על הגבול הצפוני של אקדיה הצרפתית וניו אינגלנד האנגלית.
ניסיון נוסף של אציל צרפתי בשם אנטואן דה לה מוט קאדילק להקמת יישוב במקום בשנת 1688 נכשל לאחר זמן קצר, וקאדילק התפרסם כמייסדה של העיר דטרויט. פסגת ההר הגבוהה ביותר באי קרויה על שמו, והיא נודעת בהיותה הנקודה הראשונה בארצות הברית בה זורחת השמש.
התיישבות בריטית
ההתיישבות על האי חזרה רק בשנת 1760, לאחר שאקדיה נפלה לידי אנגליה ב-1759, ומתיישבים אנגלים יכלו להתיישב בכל מקום. האי הובטח למושל מסצ'וסטס, פרנסיס ברנרד, ובתורו יישב המושל באי משפחות אנגליות.
בעקבות מלחמת העצמאות של ארצות הברית, ניטל האי מידי מושל מסצ'וסטס לשעבר, וחציו המערבי של האי ניתן לבנו, ג'ון ברנרד, שבניגוד לאביו תמך במורדים ואילו חצי המזרחי של האי ניתן לנכדתו של קאדילק, מארי תרז דה גרגואר. השניים מכרו עד מהרה את חלקם באי לאילי נדל"ן. אולם הדבר כמעט ולא השפיע על התפתחות ההתיישבות באי. ב-1820 כאשר מיין נפרדה ממסצ'וסטס והפכה למדינה עצמאית, העיסוק המרכזי של תושבי האי היה דייג וחטיבת עצים.
הפיכה ליעד תיירותי
במהלך המאה ה-19 ציירים מאסכולת נהר הדסון גילו את האי כיעד נופש בקיץ, ובמהלך השנים הפך ליעד פופולרי במיוחד. ב-1880 פעלו באי כ-30 בתי מלון עבור כמות התיירים שמילאה את האי מדי קיץ. האי שימש כמקום הנופש של עשירי אמריקה: ג'יי. פי. מורגן, הנרי פורד, משפחת ואנדרבילט, אנדרו קרנגי ומשפחת אסטור.
אולם תקופה מפוארת זו הגיעה לקיצה בשפל הגדול, כאשר המצב הכלכלי בארצות הברית צמצם את היקף הפעילות והנופש באי. שרפה ענקית שהתחוללה באי ב-1947 וכילתה מרבית מבתי הפאר שהוקמו עליו, סימנה את סיום התקופה.
הקמת הפארק הלאומי אקדיה
בראשית המאה ה-20, תושב האי ג'ורג' ב. דור היה מוטרד מהיקף הנזק הנגרם ליערות האי, בעקבות הקמת מנסרות מודרניות על האי. הוא החל בפעילות נמרצת להקמת פארק לאומי שיגן על נופי ויערות האי. פעולותיו, שהוגדרו כ"גדולות בפעולות אדם יחיד לשימור קרקעות", הוכתרו בהצלחה כאשר נשיא ארצות הברית, וודרו וילסון, הכריז ב-1919 על הקמת הפארק הלאומי לאפאייט (מאוחר יותר שונה שמו ל"אקדיה").
ג'ון ד. רוקפלר, הבן תרם לפארק שטחים נרחבים, כאשר הכניסה אליהם באמצעות רכב - אסורה.
כיום
על האי ארבע ערים: בר הרבור, מאונט דזרט, סאות'ווסט הרבור וטרמונט. סביב כל אחת מערי האי שוכנים יישובים קטנים נוספים.
ננומטרולוגיה
ננומטרולוגיה עוסקת במדידה בקני מידה ננומטרי. ננומטרולוגיה היא תת-תחום של מטרולוגיה ושל ננוטכנולוגיה ומטרתה לפתח טכניקות מדידה חדשות על-מנת לענות על הצרכים של ייצור ומחקר המתבססים על ננו-חומרים וטכנולוגיה ננומטרית. ההתקדמות הטכנולוגית בתעשיות המבוססות על ננוטכנולוגיה דורשת יכולות מדידה עם רזולוציה ודיוק גבוהים יותר מהיכולות הקיימות. לכן לננומטרולוגיה תפקיד מכריע בייצור התקני ננו בעלי רמה גבוהה של דיוק ואמינות.
הקדמה
שליטה בממדים הקריטיים היא הגורם החשוב ביותר בננוטכנולוגיה. כיום, ננוטכנולוגיה מבוססת במידה רבה על הפיתוחים בתחום המוליכים למחצה. הממדים הסטנדרטיים של מערכות ננומטריות הם בטווח של 10 ננומטר עד כמה מאות ננומטר, ורמת הדיוק הנדרשת היא 0.1 ננומטר. בעבודה בתחום הננומטרי קיימות תופעות פיזיקליות חדשות אשר אנו נדרשים לקחת אותם בחשבון. לדוגמה: כאשר גודל הגביש קטן מאשר מהלך חופשי ממוצע של אלקטרון אנו נתקלים בתופעה של שינוי מוליכות הגביש. מכשירי המדידה המקובלים הם: עקיפת קרני X (הנקרא XRD), מיקרוסקופ אלקטרוני חודר TEM ומיקרוסקופ אלקטרוני סורק. הננוטכנולוגיה היא תחום חשוב בגלל מספר גדול של יישומים אפשריים. עקב כך נדרש לפתח טכניקות מדידה מדויקות יותר וכן יצירת סטנדרטיזציה מקובלת בעולם.
סוגי טכניקות המדידה בקני מידה ננומטרי
ב-70 השנים האחרונות פותחו טכניקות מדידה שונות של קנה מידה ננומטרי. רובם מבוססות על מספר תופעות פיזיקליות שנצפו באינטראקציה של חלקיקים או כוחות בקנה מידה ננומטרי. כמה מן הטכניקות הנפוצות הן: מיקרוסקופ כוח אטומי (AFM), עקיפת קרני רנטגן (XRD), מיקרוסקופ אלקטרוני סורק (SEM), מיקרוסקופ אלקטרוני חודר (TEM).
מיקרוסקופ כוח אטומי (AFM - Atomic Force Microscopy) הוא אחד מטכניקות המדידה היותר נפוצות בתחום. מיקרוסקופ זה משמש לרוב למדידת טופוגרפיה ננומטרית של פני שטח, גודל חלקיקים, מאפייני חיכוך וכוחות שונים. בשיטה זו נעשה שימוש בגשש (פרוב) הבנוי מחוד דק במיוחד הסורק את פני שטח הדוגמה הנמדדת. הכוחות האטומים הפועלים בין אטומי החוד למשטח גורמים למשיכה או דחיית הגשש מפני השטח. שינוי זה התלוי באטומים הנסרקים ומטופוגרפיית פני השטח נמדדים באמצעות קרן לייזר המוחזרת למערך דיודות.
שיטת עקיפת קרני רנטגן (X-ray diffraction) משמשת לרוב למחקר העוסק במציאת מבנה של גבישים ומבנים מולקולריים, תוך שימוש במדידת התבניות שיוצרות קרני רנטגן לאחר שהן עוברות דרכם. הקרניים עוברות עקיפה בתוך הגביש כתוצאה מהאינטראקציה שלהן עם האטומים, והן משנות את כיוון תנועתן. תבנית ההתאבכות הנוצרת מרמזת על המבנה הפנימי של החומר. לקבלת מבנה תלת־ממדי של המבנה המולקולרי נעשות מדידות בזוויות שונות בצירים שונים בעזרת גוניומטר. תהליך יצירת תבנית ההתאבכות במכשיר ה-XRD.
מיקרוסקופ מינהור סורק, או ממ"ס (Scanning Tunneling Microscope, או STM) הוא מיקרוסקופ אשר בעזרתו ניתן לבחון משטחים ברמה האטומית. הרזולוציה של ממ"ס יכולה להגיע ל-1.1 ננומטר במישור האופקי ול-0.01 ננומטר בציר האנכי. בניגוד למיקרוסקופ אלקטרוני השימוש בממ"ס אינו מחייב ואקום או טמפרטורות נמוכות. עם זאת, הסריקה דורשת משטח נקי מאוד וחוד (טיפ) חד ומדויק.
המיקרוסקופ סורק את המשטח הנבחן בעזרת חוד סורק, והסריקה מתבססת על תופעת המינהור, תופעה קוונטית של מעבר אלקטרונים דרך מחסום פוטנציאל - במקרה של המיקרוסקופ, בין קצה החוד למשטח. זרם המנהור יהיה תלוי מחד במרחק החוד מפני השטח ומאידך בצפיפות מצבים קוונטיים פנויים על המשטח. שני הגורמים מאפשרים לבחון בעזרת המיקרוסקופ את פני המשטח, וגם להבחין בסוגים שונים של אטומים הנמצאים על המשטח, או לצפות בשינויים אנרגטיים באטומים מאותו סוג.
מכשיר נוסף, נפוץ מאוד, למדידות ננומטריות הוא מיקרוסקופ אלקטרוני סורק (SEM- Scanning Electron Microscopy). מיקרוסקופ זה מאפשר הן מדידת הצורה הטופוגרפית של פני השטח של הדגם והן לקביעת הרכב יסודות ותרכובות של דגמים מורכבים. משטח הדגימה נסרק בעזרת אלומת אלקטרונים באנרגיה גבוהה המגיעה אל עבר הגלאים השונים הנמצאים במיקרוסקופ. בגלאים אלו מתבצעת מדידה של פיזור האלקטרונים החוזרים והמשניים הנובעים כתוצאה מהאינטראקציה בין אלומת האלקטרונים לדגם.
מכשירי ה-AFM וה-SEM שהוזכרו לעיל, המייצרים תמונה של פני השטח הם כלי מצוין למחקר אולם ליישומים תעשייתיים של תחום זה נדרש רמת דיוק גבוהה יותר.
דרגות חופש במדידה
דרגת חופש היא הגבול המותר המגדיר את המגבלות השונות בממדים, מאפיינים או תנאים, וזאת מבלי להשפיע באופן משמעותי על תפקודו של ציוד או תהליך. אפיון הטולרנסים נועד לאפשר מרחב פעולה סביר לפגמים מבלי להתפשר על ביצועים. ישנה בעיה בהגדרת הסטייה המותרת בקנה המידה הננומטרי עקב שונות בסטנדרטים ושיטות המדידה בתחום. קיימות טכניקות אינטגרציה שונות המפותחות בתעשיית המוליכים למחצה ומיושמות בתחום המדידה הננומטרי.
דרישות פיתוח מכשירי מדידה
ניתן לעשות חלוקה בתחום הננוטכנולוגיה בין התחום המחקרי לתחום התעשייתי. ההתקדמות בתחום המחקרי גדולה יותר מבתעשייתי משום שהתחום התעשייתי נותן עדיפות לדיוק מאשר לרזולוציה בעוד שבתחום המחקרי הרזולוציה חשובה יותר מהדיוק. בנוסף, בתחום התעשייתי יש יעד להוריד עלויות ייצור דבר אשר לא קיים בתחום המחקרי. הצורך בפיתוח מכשירים וטכניקות מדידה מדויקים יותר חשוב לפיתוח התחום התעשייתי. חוסר הסטנדרטים, הקושי בכיול וביכולת ההדירות מהווים אתגר לתעשיית הננו.
תקנים
סטנדרטים בתחום המדידה הם הגדרות טכניות לקביעת חוקים מקובלים דבר המאפשר השוואה. תקן אידיאלי בתחום המדידה כיכולת שחזור על-פי המדידות בוודאות גמורה. תחום הננוטכנולוגיה גדל באופן משמעותי וצפוי להגיע לשווי שוק של מאות מיליארדי דולרים בעתיד הקרוב. עד לאחרונה לא היו קיימים סטנדרטיים בתחום המדידה הננומטרית. הוועדה הטכנית בתחום הננוטכנולוגיה בארגון הבינלאומי לתקינה TC-229, פרסמה לאחרונה מספר סטנדרטים למינוח ואפיון של ננו חלקיקים באמצעות כלי מדידה כגון SEM, AFM ואינטרפרומטריה. הוועדה האלקטרו-טכנית הבינלאומית פרסמה סטנדרטים מסוימים בתחום מדידת המאפיינים האלקטרונים של מוצרי ננו. קיימים מספר סטנדרטים חשובים אשר טרם גובשו באופן סופי: מדידת עובי של שכבה, מאפייני פני שטח, מדידת כוח בקנה מידה ננומטרי, מדידת הממדים הקריטיים של ננוחלקיקים וננומבנים ומדידת מאפיינים פיזיקאלים בממדי ננו כגון מוליכות אלסטיות ועוד.
הדירות
בסקאלות ננומטריות נעשה שימוש בגבישי מיקה (Mica) או משטחי סיליקון כעזרים לכיול להשגת הדירות (עקיבות). עקב כך שהסטנדרטים הבינלאומיים לא מתייחסים באופן זהה לתחום ההדירות, גם ציוד המדידה הנדרש כדי להבטיח הדירות ברמה גבוהה לא פותח בצורה מספקת. לרוב משתמשים במזעור של תקני מדידה ומכשירי מדידה מסורתיים בתחום המאקרו, ולכן יש צורך בקביעת סטנדרטים בינלאומיים למודל הערכת חוסר הוודאות בהדירות.
כיול
תחום זה חשוב מאוד בייצור התעשייתי ומהווה את אחת הדרישות הבסיסיות לייצור והרכבה של מוצרים בתחום הננו. הצורך בכיול מכשירי המדידה נועד להבטיח את הדירות המוצר. הקושי בכיול מכשירי המדידה בתחום הננומטרי נובע מחוסר בסטנדרטים לכיול בתחום הננו וכן מקושי בדיוק הכיול עקב השפעה של גורמים חיצוניים כגון רעידות, רעש, תנועה ואינטראקציות בין המכשיר לדגם הנמדד.
אימאם א-טחאווי
0אימאם אבו ג'עפאר, אחמד אבן מחמד אבן סלאמה אבן סלמה אל-אזדי א-טחאווי (בערבית: أبو جعفر أحمد بن محمد بن سلامة بن سلمة الأزديّ الطحاوي), אשר נודע בעיקר כאימאם א-טחאווי (امام الطحاوي), היה חכם דת אסלאמי מהאסכולה החנפית (843 – 933).
ביוגרפיה
א-טחאווי נולד בכפר טחא שבמצרים, בשנת 843 (שנת 229 בלוח השנה ההיג'רי).
הוא החל את לימודי אצל דודו מצד אימו, אסמעאיל אבן יחיה אל-מוזאני, שהיה אחד מתלמידיו הבולטים של אמאם א-שאפעי.
בשנת 863, כשאר א-טחאווי היה בגיל 20, הוא עזב את האסכולה השאפעית ועבר אל האסכולה החנפית, וזאת מסיבות אישיות.
אז החל א-טחאווי ללמוד אצל ראש האסכולה החנפית במצרים, אחמד אבן אבו עמראן מוסא, אשר בעצמו למד באופן ישיר משני התלמידים הבולטים ביותר של אימאם אבו חניפה: אימאם אבו יוסף, ואימאם מוחמד א-שיבאני.
בשנת 882, המשיך א-טאחווי אל סוריה, שם המשיך להתעמק ברזי האסכולה החנפית, והיה לתלמידו של הקאדי אבו חאזם עבד אל-חמיד בן ג'עפר, שהיה השופט הראשי של דמשק בזמנו.
אימאם א-טחאווי נפטר ב-5 בנובמבר 933, ונקבר בקהיר, מצרים.
השפעתו
ספרו "אל-עקידה א-טחאוויה" (יסודות האמונה של א-טחאווי) נחשב בעיני רבים מגדולי חכמי הדת באסלאם ליצירת מופת בתחום התאולוגיה האסלאמית. הספר הפך לכלי המרכזי ללימוד תאולוגיה אסלאמית ברבים מבתי הספר והמכללות האסלאמיות ברחבי העולם.
אקילה באסקט טרנטו
אקילה באסקט "דולומיטי אנרג'י" טרנטו היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר טרנטו, המשחקת בליגת העל האיטלקית וביורוקאפ.
היסטוריה
המועדון נוסד ב-1995, כתוצאה מאיחוד של שני מועדוני חובבנים, בשנת 2000 עלה המועדון לליגה השישית, וכעבור שנתיים לליגה החמישית.
תחת מאמנה מאוריציו בוסקאליה עלתה הקבוצה לליגה הרביעית בעונת 2004/2005.
בעונת 2013/2014 סיימה הקבוצה במקום הראשון בטבלת הליגה השנייה, ולאחר שניצחה בפלייאוף את פורטיטודו אגריג'נטו (3:0 בסדרה), את טורינו (3:2) ובגמר את קאפו ד'אורלנדו (3:0) עלתה לראשונה לליגה הבכירה. כבר בעונתה הראשונה בליגה סיימה הקבוצה במקום הרביעי בתום העונה הסדירה והעפילה לפלייאוף, שם הודחה על ידי דינמו ססארי, שזכתה באליפות באותה עונה. בעונת 2015/2016 העפילה שוב לפלייאוף, הפעם מהמקום השמיני, ושוב הודחה בסיבוב הראשון, הפעם על ידי אולימפיה מילאנו, שגם היא זכתה אחר כך באליפות.
באותה עונה השתתף המועדון גם ביורוקאפ. את שלב הבתים סיימה הקבוצה במקום השני מתוך שישה, כשמעליה ניצבת רק ביזקאיה בילבאו הספרדית. את השלב הבא, שלב 32 האחרונות, סיימה בראשות הבית, והעפילה לשמינית הגמר. בשמינית הגמר ניצחה את סרגוסה מספרד (162:150 בסיכום שני המשחקים), וברבע הגמר פגש את אולימפיה מילאנו, וגם אותה ניצחה (175:152). היא הגיעה עד לחצי גמר המפעל, עד שהודחה כשהפסידה בסיכום שני המשחקים 152:154 לשטרסבורג הצרפתית.
אליפות העולם בכדורסל נשים 1983
אליפות העולם בכדורסל נשים 1983 היא אליפות העולם בכדורסל נשים התשיעית שאורגנה על ידי פיב"א ונערכה בברזיל בין ה-24 ביולי ל-6 באוגוסט 1983.
ברית המועצות שזכתה ב-5 אליפויות האחרונות אך לא השתתפה מסיבות פוליטיות באליפות העולם 1979 חזרה לתחרות וניצחה בו. זאת בפעם השישית בתולדות הנבחרת. היא הגדילה את רצף הניצחונות שלה במשחקי האליפות ל-40 (לא הפסידה החל מאליפות 1957). אומנם הפעם ארצות הברית הייתה לה יריבה שקולה. היא אומנם הפסידה פעמיים אך בהפרש זהום.
סין השתתפה באליפות בפעם הראשונה וזכתה במקום השלישי.
שיטת המשחקים
תחילה התקיים השלב המוקדם בו נקבעו שש עולות לבית הגמר. נבחרת ארצות הברית (אלופת העולם) ונבחרת ברזיל (המערכת) העפילו ישירות לבית הגמר. בבית הגמר הקבוצות נפגשו בשיטת ליגה עם מפגש בודד בין הקבוצות. בסיום בית הגמר נערכו משחקים נוספים לקביעת המנצחת והזוכה במקום השלישי. הקבוצות שלא עלו לבית הגמר, שיחקו לקביעת המקומות 9-14.
בית הגמר
בסיום בית הגמר ב-6 באוגוסט סאו פאולו נערכו משחקים על המקום הראשון ועל המקום השלישי
משחק על המקום השלישי
עיר המלח
עִיר הַמֶּלַח היא עיר שנזכרת במקרא כאחת משש ערי המדבר של שבט יהודה.
במקורות
העיר מוזכרת בספר יהושע: .
בתרגום השבעים עיר המלח מתורגמת לערי סדום Πόλεις Σαδωμ או ערי הכיכר Πόλεις αλων (שהפכו למלח).
זיהוי
זכריה קלאי כותב שעל פי שמה יש לזהות אותה בקרבת ים המלח. מרטין נות זיהה את העיר בחירבת קומראן, שבסביבותיה נמצאו מגילות קומראן. אולם, בגלל שעל פי מגילת הנחושת יש מקום לזהות את סככה בפסוק עם קומראן, היו חוקרים שהציעו זיהויים אחרים.
בהתבסס על הסמיכות של עיר המלח לעין גדי, בפסוק, היו שזיהו את עיר המלח במיצד גוזל הנמצא למרגלות הר סדום הצפוני, והיה כנראה חלק מדרך אדום שעברה בנחל זהר. אחרים זיהו את עיר המלח בעינות סמר, צפונית לעין גדי. אולם אחרים דחו זיהויים אלו בגלל שמקומות אלו קטנים מכדי להקרא עיר.
פסח בר אדון הציע לזהות את עיר המלח עם עינות סמר, על סמך מצד תורבה הישראלית הנמצא לצידן.
אוסף שטיגליץ
"אוסף שטיגליץ" הוא אוסף של פרטי יודאיקה ואומנות יהודית שנאסף על ידי יוסף שטיגליץ. בשנת 1986 נרכש האוסף למוזיאון ישראל.
תיאור
אוסף שטיגליץ נאסף על ידי יוסף שטיגליץ (1995-1903), אספן וסוחר אמנות ועתיקות יליד פולין, שהיגר לפלשתינה בשנת 1945. שטיגליץ פתח חנות לעתיקות ששכנה ברחוב אלנבי 71 בתל אביב-יפו, שם מכר ציורים ועתיקות. אוסף, המכיל 280 פריטי יודאיקה שונים וציור אחד - "ישו בפני שופטיו" (1877) מאת מאוריצי גוטליב, היה שייך לאוספו הפרטי של שטיגליץ והוא הוצג בסלון ביתו ברחוב ג׳ורג' אליוט 16 בתל אביב-יפו.
בשנת 1986 החליט שטיגליץ להעביר את האוסף למוזיאון, ששויו הוערך באותה עת בכ-6 מיליון דולר, תמורת כמיליון וחצי דולר, שגויסו בעזרת בני הזוג אריקה ולודוויג יסלזון מניו יורק, ארצות הברית. ההחלטה על העברת הפריטים למוזיאון נבעה הן ממניעם לאומיים והן מרצונו של שטיגליץ לשמור על האוסף כיחידה שלמה. "״רציתי לפעמים להשאיר דברים יפים אצלי", טען שטיגליץ, "אבל אם זה כל־כך נדיר, אצלי יראו את זה עשרים איש בשנה ובמוזיאון עשרות אלפים [...] לא היה לי מצפון להשאיר את זה אצלי".
בשנת 1987 הוצג האוסף בתערוכה במוזיאון בשם "אוסף שטיגליץ: יצירות מופת באמנות יהודית". פריטים שונים מן האוסף מוצגים בתצוגת הקבע של האגף לאמנות ותרבות יהודית ע"ש ג'ק, ג'וזף ומורטון מנדל במוזיאון.
ג'יימס מקונוויל
ג'יימס מקונוויל (באנגלית: James C. McConville) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל שכיהן כראש מטה צבא ארצות הברית.
ביוגרפיה
מקונוויל נולד בקווינסי שבמסצ'וסטס. ב-1981 סיים תואר ראשון בכלכלה מהאקדמיה הצבאית של ארצות הברית והתגייס לצבא.
הוכשר כטייס מסוקי בל OH-58 קיואה ובהמשך הוסמך להטיס מסוקי אפאצ'י לונגבו AH-64D, קוברה AH-1, בל OH-58 קיואה ובואינג AH-6. בתחילת דרכו פיקד על מחלקה רובאית-אווירית בגדוד השני של רגימנט הפרשים העשירי, ובגדוד השני של רגימנט הפרשים התשיעי. שימש קצין מבצעים בגדוד החמישי של רגימנט הפרשים התשיעי, קצין המבצעים של החטיבה האווירית של דיוויזיית החי"ר ה-25, וקצין תכנון במפקדת פיקוד המבצעים המיוחדים.
בשנים 1998–2000 פיקד על הגדוד השני ברגימנט הפרשים ה-17, המסופח לדיוויזיה המוטסת ה-101. שימש קצין אג"ם של הדיוויזיה המוטסת ה-101. בשנים 2002–2005 פיקד על החטיבה הרביעית בדיוויזיית הפרשים הראשונה ונלחם עמה במלחמת עיראק. שימש עוזרו של סגן ראש מטה צבא ארצות הברית, סגן מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101 במהלך הלחימה באפגניסטן וקצין הקישור לקונגרס במחלקת הצבא.
ביוני 2017 הועלה לדרגת גנרל ומונה לסגן ראש מטה צבא ארצות הברית, שירת בתפקיד עד יולי 2019. באוגוסט 2019 מונה לראש מטה הצבא וכיהן בתפקיד עד אוגוסט 2023.
מקונוויל בעל תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה מהמכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה ושימש עמית בתוכנית ללימודי ביטחון לאומי באוניברסיטת הרווארד. הוא נשוי למריה ואב לשני בנים ובת, כולם משרתים בצבא.
שני ילדים בעולם
שני ילדים בעולם הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי נתן גושן. השיר נכתב והולחן על ידי נתן גושן, הופק בידי המפיק הישראלי סתיו בגר ויצא לאור בתור סינגל ללא אלבום ב-14 במרץ 2021.
רקע
השיר נכתב והולחן על ידי הזמר הישראלי נתן גושן והופק בידי המפיק הישראלי סתיו בגר. הוא יצא לאור בתור סינגל ללא אלבום ב-14 במרץ 2021, כשבועיים אחרי הפרסום על האירוסים של נתן גושן ולירון אלביליה. על משמעות השיר כתב גושן:
בהזדמנות אחרת גפן הוסיף:
וידאו קליפ
ב-11 במרץ 2021 פרסם גושן טיזר לוידאו-קליפ של השיר. הקליפ, בבימוי המוזיקאי הישראלי יעקב אסרף ובהפקת נרי וייס יצא לאור ב-14 במרץ 2021. בקליפ נראים נתן גושן וארוסתו לירון אלביליה שרים את מילות השיר.
ביצועים
ב-25 במאי 2021 ביצע גושן את השיר בתחנת הרדיו רדיוס 100FM, וב-12 במאי 2022 ביצע אותו ברדיו גלגלצ.
ב-10 ביוני 2021 בוצע קאבר לשיר על ידי הזמר הישראלי דניאל בן-חיים, ב-18 בינואר 2022 בוצע השיר על ידי הזמרת-יוצרת ספיר סבן ברבע הגמר של תוכנית הטלוויזיה אקס פקטור ישראל לאירוויזיון 2022, וב-16 באוגוסט 2022 השיר בוצע על ידי מיכאל לוי בעונה 9 של הכוכב הבא.
אברם שפירא
אברם בוריסוביץ' (ברקוביץ') שפירא (ברוסית: Абрам Борисович (Беркович) Шапиро; ) היה בלשן סובייטי ממוצא יהודי, חוקר השפה הרוסית המודרנית.
קורות חיים
שפירא סיים בשנת 1914 את לימודיו באוניברסיטת מוסקבה. בשנים 1929–1931 עבד שם בפקולטה לפילולוגיה. בשנות מלחמת העולם השנייה עבד כפרופסור במכון הפדגוגי במוסקבה. קיבל את עיטור הדגל האדום לעובד ומדליה על עבודה מצטיינת בשנות המלחמה.
בשנת 1949 חזר לפקולטה לפילולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה ועבד שם בתור פרופסור עד שנת 1958.
שפירא עסק בשאלות של פיסוק וכתיב. שימש חבר בוועדה הממשלתית של ברית המועצות לכתיב תקני (של רוסית), ויושב ראש ועדת המונחים של הוועד הבינלאומי הסלאבי.
היה חלוץ בתיאור התחביר של שפה הדיבור הרוסית.
בנוסף לעבודה מדעית שימש עורך ספרותי של הוצאה מחודשת של כתבי אלכסנדר הרצן ומקסים גורקי.
רינו (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אכרם חסון
אכרם חסון (בערבית: أكرم حسون; נולד ב-2 ביולי 1959) הוא פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת השמונה עשרה מטעם מפלגת קדימה וכחבר הכנסת העשרים מטעם מפלגת כולנו. בעבר שימש כראש עיריית עיר הכרמל ונשיא מכללת הכרמל.
קורות חיים
חסון למד בתיכון "סנט ג'וזף" ושירת בצה"ל. בוגר מכון וינגייט, בוגר אלכ"א ולימודי תעודה באוניברסיטת חיפה. ב-1996 נטען כי סיים תואר ראשון בחינוך באוניברסיטת חיפה, אך האוניברסיטה הכחישה זאת וחסון לא סיפק לכך כל הוכחה. שנה לאחר מכן השלים תואר שני במנהל חינוכי ומנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת המברסייד, ולאחר מכן נחקר במשטרה בחשד לקבלת תואר פיקטיבי. בשנת 2002 סיים לימודי דוקטורט בהיסטוריה מאוניברסיטת באבש בולאי קלוז' הרומנית, תואר אותו עשה בהתכתבות ושעבודת הדוקטורט שכתב במסגרתו שנויה במחלוקת. בשנת 1983 החל לעבוד כמורה בתיכון בדלית אל-כרמל ובשירות בתי הסוהר, ובשנת 1986 מונה למנהל המתנ"ס המקומי.
חסון חיבר שמונה ספרים בשפות הערבית, עברית, אנגלית ורומנית העוסקים בחקר המורשת הדרוזית בישראל, וכמו כן פרסם עשרות מאמרים אקדמיים בנושאי חינוך, אקדמיה ובענייני המזרח התיכון והדרוזים.
תקופת הליכוד
בשנת 1989 נבחר לראשונה למועצה המקומית דלית אל כרמל, ועד 1998 היה ממלא מקום יושב ראש המועצה. באותן שנים החל בפעילות ציבורית ארצית, ושימש כחבר המועצה העליונה לספורט בישראל (1993–1998) ויושב ראש בית הסופר הדרוזי בישראל (1998–2003). בשנים 1995–2002 עמד בראש הסניף המקומי בדלית אל כרמל למלחמה בתאונות הדרכים. בשנת 1999 התמודד בבחירות המקדימות במפלגת הליכוד והפסיד לאיוב קרא. בשנת 1999 היה ממייסדי מכללת הכרמל, מכללה לא אקדמית, ומכהן כנשיא המכללה.
בשנים 2003–2008 כיהן כראש העיר הראשון של עיר הכרמל. במסגרת תפקידו היה חבר ועדת התכנון והבנייה של מחוז חיפה ונבחר לסגן יושב ראש מרכז השלטון המקומי. בשנת 2005 מונה לחבר בוועדה לבחינת שינוי שיטת הממשל בישראל.
תקופת קדימה
בשנת 2005, לאחר 22 שנים כחבר מרכז הליכוד, החליט חסון להתמודד ברשימת מפלגת קדימה לכנסת ה-18 ונבחר למקום ה-35. הוא תמך בשאול מופז בפריימריז לראשות המפלגה שנערכו במרץ 2012. לאחר פטירתו של ח"כ גדעון עזרא, במאי 2012, נכנס לכנסת במקומו. היה חבר בוועדה לענייני ביקורת המדינה וחבר בשדולה לביטחון סוציאלי. בסוף 2012 העניקה אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל את אות קסת הזהב לו ולעוזרת הפרלמנטרית שלו מרינה נעמי סמוליאנוב על פעילותם למען האגודה. במערכת הבחירות לכנסת התשע עשרה (2013) הוצב חסון במקום השמיני ברשימת קדימה ולא נכנס לכנסת.
בדצמבר 2014, הודיע על התמודדותו בפריימריז במפלגת הבית היהודי לקראת הבחירות לכנסת העשרים אך לא התמודד בפועל בבחירות הפנימיות. ב-27 בינואר 2015 נבחר לראשות מפלגת קדימה על ידי הוועדה המסדרת של המפלגה במקומו של שאול מופז שפרש מהחיים הפוליטיים.
תקופת כולנו
כעבור יומיים, לאחר שקיבל הצעה להצטרף לרשימת כולנו בראשות משה כחלון הוא פרש מקדימה והתמודד בבחירות במקום ה-12 ברשימת כולנו. הרשימה זכתה ב-10 מושבים וחסון לא נבחר לכנסת. ב-27 בינואר 2016 הפסיק משה כחלון את חברותו בכנסת לפי סעיף 42ג לחוק יסוד: הכנסת ("החוק הנורווגי הקטן") וחסון נכנס במקומו לכנסת.
בבחירות שלאחר מכן מוקם במקום השביעי ברשימת המפלגה ולא נבחר לכנסת העשרים ואחת. בבחירות הבזק שנערכו לכנסות ה-22 וה-23 התמודדה כולנו במסגרת רשימת הליכוד כשחסון לא משמש כמועמד מטעם המפלגה לכנסת.
תקופת תקווה חדשה
ב-25 במאי 2022 הודיע אכרם חסון על חזרה לחיים הפוליטיים והצטרפות למפלגת תקווה חדשה.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש בנובמבר 2022, הוצב במקום ה-16 ברשימת המחנה הממלכתי מטעם תקווה חדשה. הרשימה זכתה ב-12 מנדטים וחסון לא נבחר לכנסת.
דידייה ואן קאווליר
דידייה ואן קאווליר (צרפתית: Didier Van Cauwelaert; נולד ב-29 ביולי 1960 בניס למשפחה ממוצא בלגי) הוא סופר צרפתי. הרומן שלו Un Aller simple ("כרטיס לכיוון אחד") משנת 1994 זכה בפרס גונקור.
מאז הבכורה הספרותית שלו בשנת 1982, הציג המחבר עבודה מקיפה מאוד ורבת פנים. כבר בהיותו בן תשע שנים, הוא שלח להוצאת גלימר כתב יד של רומן מסתורין, והיה בטוח שספרו ירד לדפוס ויהפוך אותו לסופר הצעיר בהיסטוריה הספרותית, אולם הרומן הראשון שלו "עשרים שנים ועוד היד נטויה" יצא לאור רק 13 שנה לאחר מכן.
בינתיים הקדיש קאווליר כמה שנים לתיאטרון. הוא הופיע כשחקן במחזה של ז'אן-פול סארטר, והצטיין כבמאי של כמה הפקות של בקט, ז'אן אנוי ויונסקו. לתקופת מה עבד גם כמבקר ספרות ילדים. בנוסף כתב קאווליר מחזות ותסריטים לקולנוע ולטלוויזיה, וספרי קומיקס. ספריו תורגמו ליותר מעשרים שפות, וזכו בפרסים ספרותיים שונים.
הרומן Hors de moi שכתב עובד לקולנוע תחת הכותרת זהות לא ידועה שיצא בשנת 2010.
כנפי רוח
כנפי רוח הוא סינגל שהוציא ושר הזמר ביני לנדאו (בשיתוף מקהלת ישיבת ירושלים לצעירים) ממילותיו של הראי"ה קוק שיצא לאור בשנת תשע"ה (2015) לזכר שמונת התלמידים שנרצחו בפיגוע בישיבת מרכז הרב, וזכה לפופולריות רבה בציבור הדתי והחרדי.
מילות השיר הן של הרב אברהם יצחק הכהן קוק מתוך הספר אורות הקודש:
את השיר הלחינה אביגיל עמר (עוזיאל) בשנות ה־90 של המאה ה־20 בזמן לימודיה באולפנת סגולה בקריית מוצקין. הלחן התפרסם מעט במהלך השנים, בשנת 2012 הרכב "קולות רבים" הוציא אותו לראשונה כשיר ביוטיוב. הראשון שהקליט את השיר באולפן היה ביני לנדאו בעיבודו של אופיר סובול. בתחילה הושמע הסינגל ברדיו, והשדרן ידידיה מאיר השמיע אותו רבות בתוכנית הבוקר שלו ברדיו קול חי, לאחר מכן הוא העלה את השיר לרשת. הביצוע של ביני לנדאו ביוטיוב נצפה מעל 7 מיליון צפיות.
בנוסף לביני לנדאו ומקהלת הישל"צ, קיימים ברשת גרסאות כיסוי לשיר זה: ישי לפידות יחד עם מועצת השירה היהודית ואבי סינגולדה, הזמר יצחק מאיר, יוסף קרדונר, איציק דדיה, ישי רביבו ומקהלת משאלות.
הזמר גדעון לוין הוציא גרסה משולבת עם יידיש והשיר הגיע למקום הראשון במצעד החסידי "שירים במעלות" של קובי סלע המשודר ברדיו קול חי ובערוץ 7.
ב-2019 הוציאה הזמרת שרה אלחיאני גרסה נוספת לשיר בהלחנתה.
מקור המילים
השיר מבוסס על משפט מתוך פרק בספר אורות הקודש המכונה "קריאה להסתכלות עליונה" (אורות הקודש א', ס"ד). הפרק פותח את הסדר "אור הרזים" בספר. הפסקה במקור נמצאת בקובץ א', פסקה קפ"א בשמונה קבצים של הרב קוק.
אמון האדם בעצמו והגבהת המבט
בפרק זה קורא הראי"ה לאדם להגביה את מבטו לאור השכינה, להתבוננות באור החיים הקדוש שבמרחבי היקום, וכן בהארה האלוקית שמתגלה בתוכיות האדם.
הרב צבי איל ערך ספר בשם "יש לך כנפי רוח", ובו מאות פסקאות מלוקטות מתורת הראי"ה העוסקות באמון האדם בעצמו ובחייו.
מיצו צוקהארה
מיצו צוקהארה (ביפנית: 塚原 光男; נולד ב-22 בדצמבר 1947) הוא מתעמל יפני בעבר. הוא אלוף אולימפי בעל 9 מדליות מהן 5 זהב, 1 כסף ו-3 ארד מ-3 אולימפיאדות (מקסיקו סיטי 1968, מינכן 1972 ומונטריאול 1976), זכה פעמיים ברציפות במשחקים האולימפיים על תרגיל מתח ואלוף עולם (ליובליאנה 1970, ורנה 1974 ושטרסבורג 1978) בעל 6 מדליות מהן 4 זהב ו-2 כסף. נוסף לכך, הוא שימש כסגן יו"ר איגוד ההתעמלות של יפן.
שמו של צוקהארה הוא אחד המפורסמים ביותר בהתעמלות בגלל ששני אלמנטים שביצע לראשונה נקראים על שמו ומבוצעים באופן שכיח, הן על ידי גברים והן על ידי נשים. הוא ביצע אותם באופן קבוע בתחרויות לאורך הקריירה שלו. הראשון הוא הסלטו הכפול המתפתל במלואו (עם הטוויסט המלא בסלטו הראשון). מבוצע בכל המכשירים. התרגיל השני בוצע על סוס הקפיצות סלטו לאחור, עם או בלי פיתול. בישראל של המאה ה-21 הפך הביטוי "צוקהארה" למושג המתאר שינוי פתאומי בהתנהגותו ובעמדותיו של פוליטיקאי.
ביוגרפיה
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה צוקהארה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית. נוסף לכך, הוא סיים במקום 18 בתחרות קרב-רב אישי, שישי ואחרון מבין המתעמלים היפנים. הוא סיים פעמיים במקום רביעי כללי בתרגיל הטבעות (19.125 נקודות), שלישי בין היפנים ובתרגיל קרקע (19.050 נקודות), רביעי בין היפנים.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בליובליאנה, סלובניה בשנת 1970 הוא זכה ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. את מדליות הזהב קיבל בתחרות הקבוצתית, וכן בתרגיל סוס הקפיצות בתוצאה של 19.125 נקודות, לפני ויקטור קלימנקו מברית המועצות (19.000 נקודות) וחברו לנבחרת טאקשי קאטו (18.600 נקודות). במדליות הכסף זכה בתחרות קרב-רב אישי בתוצאה של 113.850 נקודות, אחרי איזו קנמוצו (115.050 נקודות) ולפני אקינורי נקיאמה (113.800 נקודות), שניהם מיפן; ובתרגיל הטבעות בתוצאה של 19.250 נקודות, אחרי אקינורי נקיאמה (19.400 נקודות) ולפני מיכאיל וורונין מברית המועצות (19.225 נקודות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתרגיל קרקע (18.800 נקודות).
באולימפיאדת מינכן (1972) הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על המתח בתוצאה של 19.725 נקודות, לפני חבריו לנבחרת, סוואו קאטו (19.525 נקודות) ושיגרו קסמצו (19.450 נקודות). מדליית ארד בתרגיל טבעות בתוצאה של 19.225 נקודות, אחרי אקינורי נקיאמה (19.350 נקודות) ומיכאיל וורונין (19.275 נקודות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 8 בתחרות קרב-רב אישי, חמישי מבין המתעמלים היפנים.
יום שישי (שיר של הדג נחש)
יום שישי הוא סינגל של להקת הדג נחש, בשיתוף המוזיקאי יצחק קלפטר, מתוך אלבום האולפן השישי של הלהקה, "זמן להתעורר". השיר יצא לאור ב-21 ביולי 2013, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
מיצו צוקהארה
ביוגרפיה
באליפות העולם שנערכה בוורנה, בולגריה בשנת 1974 הוא זכה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתחרות קרב-רב אישי (114.600 נקודות), במקום רביעי בטבעות (19.125 קודות) ובמקום שישי במתח (18.900 נקודות).
באולימפיאדת מונטריאול (1976) הוא זכה ב-5 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על המתח בפעם השנייה ברציפות בתוצאה של 19.675 נקודות, לפני חברו לנבחרת איזו קנמוצו (19.500 נקודות) ואברהרד גינגר מגרמניה המערבית (19.475 נקודות) ובכך היה למתעמל השני בהיסטוריה עד כה שקבע הישג זה אחרי טקאשי אונו מיפן (מלבורן 1956 ורומא 1960). מדליית כסף בתרגיל סוס קפיצות בתוצאה של 19.375 נקודות, אחרי ניקולאי אנדריאנוב מברית המועצות (19.450 נקודות) ולפני הירושי קג'יאמה חברו לנבחרת (19.275 נקודות) ומדליות ארד בתחרות קרב-רב אישי בתוצאה של 115.575 נקודות, אחרי ניקולאי אנדריאנוב (116.650 נקודות) וסוואו קאטו (115.650 נקודות) ובתרגיל מקבילים בתוצאה של 19.475 נקודות, אחרי סוואו קאטו (19.675 נקודות) וניקולאי אנדריאנוב (19.500 נקודות).
יום שישי (שיר של הדג נחש)
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי חברי להקת הדג נחש, והופק על ידי יוסי פיין, שעבד עם הלהקה עוד בתחילת דרכה, והפיק את שאר שירי האלבום. השיר, לדברי מאקו, "מתאר סיטואציה ישראלית טיפוסית, שכמעט כולם מכירים - התכנסות משפחתית לארוחת שבת בבית ההורים, כולל ההתרגעות הנלווית, האוכל, השיחות, הפיצוחים והאווירה המיוחדת".
מיצו צוקהארה
ביוגרפיה
באליפות העולם שנערכה בשטרסבורג, צרפת בשנת 1978 הוא זכה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית.
יום שישי (שיר של הדג נחש)
הצלחה
במצעד השבועי של תחנת הרדיו רשת ג', הגיע השיר לראשונה למקום ה-15, ובשיאו הגיע למקום ה-3, תוך ששהה במצעד סך של כ-10 שבועות. במצעד השבועי של תחנת הרדיו גלגלצ, "אחד אחד", זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהגיע לראשונה למקום ה-9, ובשיאו הגיע למקום הראשון. במצעד הפזמונים העברי השנתי של התחנה לשנת 2013, הגיע השיר למקום ה-23, ובמצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג', שנערך כשנה לאחר מכן, הגיע השיר למקום ה-32.
ביקורת
בביקורת על האלבום "זמן להתעורר" ב-ynet, אמר שי להב כי השיר "מראה איך עושים 'סברי מרנן', אבל טוב", תוך ששיבח את חלקו של קלפטר בשיר, באומרו כי הוא "בונוס מענג ובלתי צפוי". גם יוסי חרסונסקי נתן ביקורת לאלבום, תוך שתיאר את השיר: "לוקח לסופשבוע מרגיע 'אצל המשפחה' בירושלים, בדרך עוברים דרך שוק מחנה יהודה. אווירת הלקראת שבת. היפ הופ בסלואו מושן סולו גיטרה מענג של יצחק קלפטר".
מיצו צוקהארה
תארים והישגים
בנובמבר 2009 זכה צוקהארה במדליית הכבוד, סרט סגול על ידי ממשלת יפן.
יום שישי (שיר של הדג נחש)
וידאו קליפ
לשיר צולם וידאו קליפ, שפורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של הדג נחש ב-27 באוגוסט 2013. את הקליפ ביים ערן שפניר. בקליפ, נראים הראשים של חברי הלהקה כפירות הנקטפים מעץ, ולאחר מכן מוצעים למכירה בתוך תבנית בשוק במחנה יהודה שבירושלים, תוך שהם נמכרים, נחתכים ונאכלים, והרוכלים בשוק ממתינים לסגירתו, טרם כניסת השבת. ב"מצעד השנתי של ישראל", שערך אתר "מאקו", זכה הקליפ בתואר "קליפ השנה".
ליאם טנקוק
ליאם ג'ון טנקוק (באנגלית: Liam John Tancock; נולד ב-7 במאי 1985) הוא שחיין בריטי, פעמיים ברציפות אלוף עולם (רומא 2009 ושנגחאי 2011) ושיאן עולם (2009–2018) במשחה ל-50 מטר גב (24.04 שניות).
ביוגרפיה
טנקוק נולד באקסטר שבמחוז דבון לאמו קים, האח הצעיר מבן שני אחים. הוא החל להשתתף בתחרויות שחייה בגיל תשע בהדרכתו של ג'ון רנדול. כיום, מתאמן בהדרכתו של ג'יימס גיבסון.
במשחקי חבר העמים שנערכו במלבורן, שבאוסטרליה במרץ 2006 הוא זכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.53 שניות, מדליות כסף במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.10 שניות ובמשחה שליחים 4x200 מטר מעורב (3:36.40 דקות).
באליפות העולם שנערכה במלבורן, בשנת 2007, זכה טנקוק בשתי מדליות ארד, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.23 שניות, אחרי ג'רארד זנדברג מדרום אפריקה (24.98 שניות) ושיאן העולם תומאס רופראט מגרמניה (25.20 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.61 שניות, אחרי ארון פירסול שקבע שיא עולם חדש של 52.98 שניות וריאן לוכטה (53.50 שניות) שניהם מארצות הברית.
אלוף עולם (בריכת 25 מטר) ושיאן עולם
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה במנצ'סטר שבאנגליה באפריל 2008 זכה טנקוק ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא אירופי חדש של 50.14 שניות, מדליות כסף במשחה ל-50 מטר גב (23.53 שניות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי (1:53.10 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר מעורב אישי (52.22 שניות). חודש לאחר מכן, באליפות בריטניה בשחייה שנערכה בשפילד, ב-2 באפריל, הוא קבע בשלב המוקדמות במשחה ל-50 מטר גב שיא עולם חדש של 24.47 שניות, שיפור לשיא העולם של בן ה-5 שנים של תומאס רופראט (24.80 שניות). באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.39 שניות, במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:33.69 דקות, הוא שחה את סגנון הגב בתוצאה של 54.69 שניות ובמקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:00.76 דקות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:59.42 דקות. לרוע מזלו, המשחה החזק שלו, 50 מטר גב, שהוא מחזיק בשיא העולם, אינו מתקיים במשחקים האולימפיים.
אלוף ושיאן עולם
באליפות העולם שנערכה ברומא, שבאיטליה בשנת 2009, זכה טנקוק במדליית זהב במשחה ל-50 מטר גב בשיא עולם חדש של 24.04 שניות, שיפור לשיאו העולמי שנקבע יום קודם בשלב חצי הגמר (24.08 שניות), הוא הקדים את ג'וניה קוגה מיפן (24.24 שניות) ואת אלוף העולם היוצא ג'רארד זנדברג (24.34 שניות).
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט 2010 זכה טנקוק בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.70 שניות, אחרי קאמי לאקור מצרפת (24.07 שניות) ולפני גיא ברנע מישראל (25.04 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.86 שניות, אחרי קאמי לאקור שקבע שיא אירופי חדש של 52.11 שניות וז'רמי סטרבו אף הוא מצרפת (53.44 שניות). במשחקי חבר העמים שנערכו בדלהי, שבהודו באוקטובר אותה שנה הוא זכה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף במשחים האישיים, במשחה ל-50 מטר גב בשיא משחקים חדש של 24.62 שניות, במשחה ל-100 מטר גב בשיא משחקים חדש נוסף של 53.59 שניות, מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:15.05 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (3:36.31 דקות).