cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בחירות בשיטה הרובנית
הצעתו של בן-גוריון – השיטה הרובנית הפשוטה
כבר עם קבלת ההחלטה על שיטת הבחירות היחסית לכנסת הראשונה תמך בן-גוריון בשיטה הרובית הפשוטה – הנהגת 120 אזורי בחירה שבכל אחד מהם ייבחר נציג אחד כנהוג בממלכה המאוחדת. עמדתו של בן-גוריון אף אומצה כעמדת המצע של מפא"י. הסיבה העיקרית לעמדתו זו הייתה כרוכה בקידום האינטרסים של מפלגתו; הפעלת השיטה הרובנית הפשוטה באזורים חד-נציגיים הייתה מקנה ככל הנראה רוב מוחלט למפא"י, דבר שהיה משחרר אותה מתלות בשותפות קואליציוניות. הצעת בן-גוריון הועלתה בעת הדיון במליאת הכנסת על חוק יסוד הכנסת ב-1958 באמצעות חבר הכנסת ברוך אזניה ממפא"י ונדחתה ברוב של 73 נגד 42.
הצעתם של יגאל הורביץ וזלמן שובל
ב-13 ביוני 1980, יגאל הורביץ וזלמן שובל ממפלגת תל"ם העלו מחדש את ההצעה של בן-גוריון להנהיג בבחירות את השיטה הרובנית. הצעה זו אף עברה בקריאה טרומית אך לא התקדמה מאז.
הצעות לשיטה מעורבת
הצעתו של יוסף סרלין – הראשון שהציע להנהיג בישראל שיטה מעורבת הוא חבר הכנסת יוסף סרלין מהציונים הכלליים, בדצמבר 1958. לפי הצעתו, חלק מהנבחרים ייבחרו בשיטה אזורית–יחסית, או רובנית–אישית, והיתר על בסיס ארצי-יחסי. הוא הציע שייקבעו 30 אזורי בחירה שבכל אחד מהם ייבחרו שלושה חברי כנסת, ושלושים חברי הכנסת הנותרים ייבחרו על בסיס השיטה הקיימת.
הצעתו של גד יעקובי – חבר הכנסת גד יעקובי הציע, למשל, לבחור את הנציגים האזוריים ב-18 אזורים בני חמישה מושבים כל אחד. הצעותיו של יעקובי נוסחו מחדש על ידי שרי המשפטים לשעבר חיים יוסף צדוק ויעקב שמשון שפירא, וב-1972 הועלתה על שולחן הכנסת לקריאה טרומית הצעתו של יעקובי באמצעות חבר הכנסת צדוק, כשהיא מוגשת פורמלית כהצעת חוק פרטית על ידי שבעה חברי כנסת של מפלגת העבודה. ההצעה זכתה ברוב של 61 תומכים מול 45 מתנגדים ו-3 נמנעים. היא הועברה לוועדת חוקה חוק ומשפט, אך בסופו של דבר, לאחר דיונים בוועדה, לא הובאה לקריאה ראשונה בכנסת.
לוטוביסקה
לוטוביסקה (בפולנית: Lutowiska; ביידיש: ליטוביסק) הוא כפר במחוז ביישצ'אדי שבפרובינציית פּוֹדְקַרְפָּאטִי בפולין, בסמוך לגבול אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-16, אז היה בבעלות משפחות אצולה. במחצית הראשונה של המאה ה-19 התפתח היישוב, והתקיימו בו מספר ירידים שנתיים. במהלך מלחמת העולם הראשונה ספג היישוב נזק רב מהקרבות שהתרחשו סביבו.
יהודי לוטוביסקה
יהודים ישבו ביישוב מאז שהחל להתפתח, ומהמחצית השנייה של המאה ה-19 היוו רוב בקרב תושביו, ונטלו חלק מרכזי בפיתוחו הכלכלי. בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 קבע את חצרו ביישוב האדמו"ר ישעיה שלום רוקח משושלת בעלז.
יהודי לוטוביסקה עסקו בעיקר במסחר השוורים ביריד, במסחר זעיר בחנויות ודוכנים בשוק וברוכלות בסביבה. היו ביניהם גם בעלי מלאכה. בעיירה ובסביבתה היו כמה יהודים בעלי אכסניות, מוזגים וחוכרים באחוזות האציל המקומי.
בסוף המאה ה-19 רכשו יהודים חלקות אדמה באזור לוטוביסקה והתפרנסו מחקלאות. בעל אדמות יהודי מלוטוביסקה, מנדל ראנד, עלה ב-1904 לארץ ישראל והקים בירושלים את "בתי ראנד".
בראשית מלחמת העולם הראשונה (1918-1914) נמלטו רוב היהודים מלוטוביסקה מפני הצבא הרוסי וחזרו כששבה העיר לפולין העצמאית. אז צומצם מסחר השוורים בעיירה וחלה ירידה ברווחה הכלכלית.
בתחילת המאה ה-20 נמנו ביישוב 1,570 יהודים. במהלך מלחמת העולם הראשונה נמלטו מהיישוב רוב יהודיו, מאימת הרוסים, והיהודים שנותרו בו הואשמו בריגול, וגורשו לעומק רוסיה.
התמרת כוכב משולש
התמרת כוכב משולש היא שיטה מתימטית לניתוח של מעגלים חשמליים. התאוריה שמאחורי שיטה זו פורסמה על ידי ארתור אדווין קינלי (אנגלית: Arthur Edwin Kennelly) בשנת 1899 בשיטה זו נעשה שימוש נרחב בעיקר בניתוח מעגלים תלת-פאזיים.
התמרת כוכב בסיסית
ההתמרה משמשת להדמיית מעגל חשמלי למעגל בעל שלושה הדקים. כאשר שלושה רכיבים מחוברים לאותו צומת ואף אחד מהם לא משמש כמקור אז הצומת מתבטל על ידי הפיכת העכבות. על מנת שתתקבל שקילות, העכבה החשמלית בין כל זוג הדקים חייבת להיות זהה לשני המעגלים (לפני ההתמרה ואחרי ההתמרה). הנוסחאות הנתונות כאן נכונות הן עבור עכבות מרוכבות והן עבור עכבות ממשיות.
לוטוביסקה
יהודי לוטוביסקה
בין שתי מלחמות העולם התפרנסו על החקלאות בלוטוביסקה 17 משפחות יהודיות, ברשותן היו כ-600 דונם אדמה, 13 סוסים, 51 ראשי בקר ולולי עופות. בשנות ה-20 המאוחרות הם התפרנסו בדוחק ונזקקו לתמיכה בכסף כדי לקיים את משקיהם. ב-1929 פנה ר' מאיר ויינברגר בבקשת תמיכה דחופה מן הארגון "עזרת תורה" שבניו-יורק.
התמרת כוכב משולש
נוסחאות עבור התמרה מתצורת משולש לתצורת כוכב
הרעיון הכללי הוא לחשב את העכבה של הדק מסוים בתצורת כוכב של המעגל תוך שימוש בעכבות הנתונות מתוך תצורת משולש, ולהפך. עבור עכבות Ry,R_1,R_2 עכבת ההדק היא: כאשר הוא סכום כל העכבות בתצורת משולש. בצורה מפורשת:
לוטוביסקה
יהודי לוטוביסקה
בשנת 1921 הוקמה בלוטוביסקה האגודה הציונית השחר, אשר הקימה תוך שנה בית-ספר עברי משלים בו למדו 69 תלמידים ב-4 כתות. ב-1922 הוקמה במקום גם אגודת הצפירה ובמועדונה התקיימו חוג לדרמה, הרצאות וקורסים ללמוד עברית. ב-1926 הוקם ארגון הנוער אחווה וב-1930 הנוער הציוני.
התמרת כוכב משולש
משוואות עבור טרנספורמציה מכוכב למשולש
הרעיון הכללי הוא לחשב את העכבה R_\Delta בתצורת משולש על ידי הנוסחה: כאשר Rp הוא סכום מכפלת כל זוג עכבות בתצורת כוכב, כלומר:. הוא העכבה בתצורת הכוכב בחיבור לצומת אשר אליו העכבה אותה אנחנו מעוניינים לחשב אינה מתחברת. ובצורה מפורשת:
לוטוביסקה
יהודי לוטוביסקה
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב 1,220 יהודים, רוב תושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית וכן בית ספר עברי.
התמרת כוכב משולש
ניתוח מעגל: שיטה לפתרון תצורת משולש על ידי המרה לתצורת כוכב
מעגל שיש בו שילוב של שתי התצורות המדוברות צריך להיות מומר לתצורת כוכב. על ידי שינוי מתוצרת משולש לתצורת כוכב, ניתן לנתח כל אלמנט במעגל בנפרד. שיטה זו נועדה לפשט את ניתוח המעגל. (הערה: ההתנהגות ההרמונית של המעגל המקורי נשמרת). ההמרה מתצורת משולש לתצורת כוכב היא כך:
לוטוביסקה
בשואה
עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים בספטמבר 1939, החלו אלו בביצוע מעשי התעללות פומביים ביהודיו, תוך גזיזת ותלישת זקנים ופיאות, ואילוץ יהודי היישוב במהלך הימים הנוראים לרקוד על גבי ספרי תורה שנפרשו ברחובות הכפר. ערב סוכות ת"ש נכנסו ליישוב חיילי הצבא האדום, ובתקופה הסובייטית הוחרם רכוש היהודים ביישוב, וכמה משפחות יהודיות אמידות גורשו ממנו. כמו כן, גורשו לעומק ברית המועצות פליטים שהגיעו ליישוב ממערב פולין.
התמרת כוכב משולש
פישוט רשת נגדים
רשת נגדים בין שני הדקים ניתנת לפישוט לנגד שווה ערך (ובאופן כללי יותר הדבר מתקיים גם לעכבות). שיטת חיבור נגדים בטור ושיטת חיבור נגדים במקביל הן כלים בסיסיים לפישוט רשת נגדים, אך עבור רשת הנגדים המתוארת בתמונה הן לא יספיקו. ניתן לעשות שימוש בהתמרת כוכב משולש על מנת לפשט את רשת הנגדים כמתואר בתמונה. התמרת כוכב משולש ההפוכה (מתצורת משולש לתצורת כוכב) אשר מוסיפה צומת, נועדה גם כן לפשט את המעגל.
לוטוביסקה
בשואה
יהודים מעטים מהכפר שהצליחו להימלט מהאקציה ליערות הסביבה נתגלו ונרצחו בידי שוטרים גרמנים או אוקראינים, ואף בידי פרטיזנים אוקראינים. מכ-1,220 יהודי היישוב שרדו את השואה 12 איש, אשר שהו בזמן הכיבוש הגרמני בשטחי ברית המועצות.
התמרת כוכב משולש
התמרה מתצורת משולש לתצורת כוכב
לכן מתקבל: נחזור על התהליך עבור R(N_2,N_3): נחזור על התהליך שוב עבור R(N_1,N_3):
לכן מתקבל:
התמרה מתצורת Y לתצורת Δ
נקבע ש: אנחנו יכולים לכתוב את נוסחאות המעבר מתצורת Y לתוצרת Δ כך:
ומתצורת Δ לתצורת Y כך:
מהכפלת כל זוג משוואות, מתקבל:
נסכום את המשוואות שהתקבלו:
נוציא גורם משותף במונה {R_aR_bR_c}:
נחלק את משוואה (8) במשוואות (1),(2) ו (3) בנפרד. חלוקה במשוואה (1):
חלוקה במשוואה (2):
RU.TV
RU.TV - הוא ערוץ מוזיקה רוסי. ערוץ זה היא סוג של גרסת וידאו של רוסקויה רדיו. מאז 18 בינואר 2017, ערוץ RU.TV עבר לתבנית השידור של 16:9 והשיק את גרסת ה-HD .
לערוץ RU.TV מספר תדרים משדרים, אנלוגיים בערים רוסיות, והוא אחד הערוצים שבהם נשמרת הפרסומת לאחר כניסתו לתוקף ב -1 בינואר 2015 חוק האוסר פרסומת בערוצי גישה בתשלום.
פרסי המוזיקה RU.TV
פרסי המוזיקה הטלוויזיונית RU.TV הוענקו למוזיקאים רוסיים מתחום הפופ מאז 2011. המרכיב העיקרי בטקס פרסי RU.TV הוא הצגת הפרסים הנחשקים - פסלונים בצורת סמובר. המועמדים ב -16 קטגוריות נקבעים על ידי חבר המושבעים, וההחלטה הסופית מוטלת על הקהל. למי מהאמנים יש את המעריצים המסורים ביותר, ושיריהם זכו במצעד המדינה וליבם של המעריצים, ידועה רק ביום הטקס.
Smokey Bear
Smokey Bear (סמוקי הדוב; מקור הכינוי במילה "Smoke" - "עשן") הוא דמותג או קמיע של שירות היערות האמריקאי שנוצר כאמצעי מחנך לציבור האמריקאי על הסכנות שבשרפת יער.
מסע הפרסום של סמוקי נוצר בשנת 1944 עם הסיסמה: "סמוקי אומר - זהירות תמנע 9 מתוך 10 שריפות יער". בשנת 1947 מועצת המודעות שינתה את הסלוגן ל-"זכור ... רק אתה יכול למנוע שריפות יער". ובאפריל 2001, המסר עודכן ל"רק אתה יכול למנוע שריפות בטבע". על פי נתוני מועצת המודעות, סמוקי הדוב והמסר שלו מוכרים ל-95% מהמבוגרים ו-77% מהילדים בארצות הברית.
דמות הדוב
בשנות ה-50 סמוקי הפך לחלק מרכזי בתרבות הפופולרית האמריקאית הוא הופיע בתוכניות רדיו, בקומיקס וגם בסרטים מצוירים. כמו כן, דמות הדוב סמוקי הופיע בסדרות אנימציה: משפחת סימפסון, המעבדה של דקסטר ווודי הנקר.
בשנת 1952, לאחר שסמוקי עורר עניין מסחרי רב, נחקק חוק בקונגרס במטרה להוציא את דמותו מרשות הציבור ולהעבירה לשליטת מזכיר החקלאות, הפעולה הובילה להעברת תמלוגים לחינוך והסברה בנושא מניעות שריפות יער.
בובת סמוקי הדוב הפכה לאחד הצעצועים האידיאלים בתחילת 1952, עם הבובה הגיע גלויה למשלוח בדואר דרכה ילדים יכלו להרשם ולהפוך לשומרי יערות צעירים. בתוך 3 שנים נרשמו כחצי מיליון ילדים.
בשנת 1955 יצא לאור ספר הילדים הראשון של סמוקי, ואחריו חוברות צביעה, צעצועים ופרטי אספנות נוספים.
הדוב סמוקי
במהלך השריפה טיפס סמוקי על עץ כדי לברוח מהלהבות, אולם כפות רגליו האחוריות נשרפו. הדוב, שהיה אז גור, ניצל וקראו לו סמוקי, על שם המותג.
ספייס גירלז
ספייס גירלז (באנגלית: Spice Girls) היא להקת בנות בריטית אשר הוקמה בלונדון בשנת 1994. חברות הלהקה הן ויקטוריה בקהאם, מלאני בראון, אמה בנטון, מלאני צ'יסהולם וג'רי האליוול. סינגל הבכורה של הלהקה, "Wannabe", יצא בשנת 1996 וטיפס לראש מצעדי הפזמונים ברחבי העולם. הלהקה הוציאה שלושה אלבומי אולפן, אוסף להיטים ואחד עשר סינגלים. הלהקה מכרה כ-80 מיליון תקליטים ברחבי העולם ונחשבת ללהקת הבנות המצליחה ביותר בעולם.
הלהקה מעולם לא התפרקה רשמית, אך חדלה לעבוד יחדיו לקראת סוף שנת 2000, אז חברות הלהקה עברו להתמקד בקריירות סולו וחיי משפחה. ביוני 2007 התאחדה הלהקה ויצאה לסיבוב הופעות בשם "חזרתן של הספייס גירלז", שהחל בטורונטו ב-2 בדצמבר, נמשך שלושה חודשים והכניס יותר מ-70 מיליון דולר.
ב-24 במאי 2019 יצאו הבנות למסע הופעות נוסף, הפעם ללא ויקטוריה בקהאם, שהסתיים ב-15 ביוני 2019 וכלל 13 הופעות באירלנד ובריטניה.
1994–1995: פריצת הלהקה והתחלה
בשנות התשעים המוקדמות, האב והבן כריס ובוב הרברט רצו להקים להקת בנות אשר תתחרה בלהקות הבנים הפופולריות אשר שלטו בתעשיית המוזיקה הבריטית. בשנת 1994 יצאה הודעה לעיתונות המחפשת נערות בנות 18 עד 23, עם היכולת לשיר ולרקוד, אך גם שאפתניות, חברותיות ומסורות. מאות מתמודדות הגיעו למבחני הקבלה, ולבסוף נבחרו חמש מהן: ויקטוריה אדמס, מלאני בראון, מלאני צ'יסהולם, ג'רי האליוול ומישל סטיבנסון. הלהקה, אשר בזמנו נקראה "טאצ'" ("מגע"), עברה לגור יחדיו, ויחדיו ערכו חזרות ימים ולילות. במהלך החודשיים הראשונים הלהקה עבדה על הקלטות דמו וכוריאוגרפיות. אולם במהלך החזרות, אמה של מישל סטיבנסון חלתה בסרטן השד, מה שאילץ אותה לעזוב את הלהקה. במהרה נמצאה אמה בנטון, אשר החליפה את סטיבנסון ולמרות גילה הצעיר, השתלבה במהירות.
לאחר הצטרפותה של בנטון, חזרה הלהקה לעבודה. חברות הלהקה דרשו ממנהליהן שיציגו אותן בפני מפיקים ומנהלי חברות על מנת לחתום על חוזה הקלטות. בדצמבר 1994 הדבר קרה, והן הופיעו בהופעת הבכורה שלהן מול מפיקים ומנהלי חברות בכירים. בוב הרברט חזה בתרועות אשר קיבלה הלהקה ומיהר להציע חוזה לניהול הלהקה, אולם חברות הלהקה סירבו לחתום על החוזה. הן לקחו את הדמואים אשר הקליטו, עזבו את הבית בו גרו וניתקו קשר עם בני הרברט, וחיפשו אחר מנהל אישי חדש שישיג להן חוזה הקלטות. באותו זמן, החליטו לשנות את שמן ל"Spice" ("תבלין") אולם גילו כי השם תפוס על ידי להקה אחרת, והחליטו לקרוא לעצמן "Spice Girls". לקראת סוף שנת 1994, החלה הלהקה להופיע בפני מנהלי סוכנויות שונות על מנת למצוא מנהל אישי. לבסוף, מצאו חברות הלהקה את סיימון פולר, אשר השיג להן חוזה הקלטות עם חברת "Virgin" בשנת 1995 והלהקה החלה לעבוד על אלבום הבכורה שלה.
1996: Spice
זמן קצר לאחר שיחררו של "Wannabe", התראיינו חברות הלהקה למגזין "Top of the Pops", אשר הדביק לכל אחת מהן כינוי המבוסס על אישיותן: ויקטוריה הפכה ל"פוש", בשל היותה גנדרנית והתעניינותה באיפור ובגדים, אמה ל"בייבי", בגלל גילה הצעיר, מלאני בי ל"סקארי", בשל התסרוקות ה'מפחידות', ג'רי ל"ג'ינג'ר", בשל שיערה הג'ינג'י ומלאני סי ל"ספורטי" בשל התדמית הספורטיבית. אותם כינויים דבקו לחברות הלהקה לאורך כל שנות פעילותה.
בנובמבר 1996 הספייס גירלז הוציאו לאור את אלבום הבכורה שלהן, "Spice". בתוך שבעה שבועות מכרה הלהקה 1.8 מיליון עותקים ועד היום מכר האלבום שלושה מיליון עותקים בבריטניה בלבד, ושהה בפסגת מצעדי המכירות במשך 15 שבועות. באירופה, האלבום היה לנמכר ביותר לשנת 1997 עם מכירות של יותר משמונה מיליון עותקים. האלבום זכה להצלחה דומה בארצות הברית ונחשב גם שם לאלבום הנמכר ביותר לשנת 1997. עד היום מכר האלבום 23 מיליון עותקים ברחבי העולם.
הסינגלים "Say You'll Be There" ו-"" הפכו ללהיטים ונכנסו גם הם לפסגת מצעדי הפזמונים בבריטניה. שני הסינגלים הצליחו להגיע לפסגת מצעדים שונים ב-53 מדינות שונות. הסינגל הכפול והאחרון, "Mama"/"Who Do You Think You Are" זכו להצלחה דומה ופעם נוספת נכנסה הלהקה לפסגת מצעד הלהיטים הבריטי.
1997: Spiceworld
ביוני 1997 הוציאה הלהקה את סרטן "ספייסוורלד: הסרט". הסרט, אשר בוים על ידי בוב ספירס, הראה את הבנות מתכוננות לקראת הקונצרט החי הראשון שלהן ברויאל אלברט הול בבריטניה, ובמהלך הסרט נראות הבנות בתדמית התקשורתית אשר קיבלו, בורחות מהפפרצי, במפגשי מעריצים, מסיבות עיתונאים ואף מנהלות תקשורת עם חייזרים לצד סוכן המנסה להעביד אותן ולחברה קרובה העומדת ללדת. הסרט זכה להצלחה גדולה וביום הראשון להקרנה מכר 55,000 כרטיסים בבריטניה בלבד. בסך-הכל מכר הסרט יותר מ-100 מיליון דולר בקופות ברחבי העולם. למרות הצלחתו המסחרית, הסרט זכה לביקורות ירודות ואף זכה בפרס פטל הזהב בקטגוריות הבאות: "השחקנית הראשית הגרועה ביותר" (כל אחת מהן זכתה בפרס זה), "הכוכב החדש הגרוע ביותר", "שחקן המשנה הגרוע ביותר" (רוג'ר מור), "התסריט הגרוע ביותר", "הצמד הגרוע ביותר" (על כל צירוף של שתי דמויות בסרט מבחינת משחק, עלילה ופריטי אפנה), "השיר המקורי הגרוע ביותר" ("too much") ובסך הכל "הסרט הגרוע ביותר לשנת 1998".
בנובמבר 1997 פיטרו הבנות את מנהלן האישי, סיימון פולר, והחלו לנהל את עצמן בעזרת ננסי פיליפס, אשר עזרה להן בתחום העסקי.
1998: ג'ינג'ר ספייס עוזבת את הלהקה
בתחילת שנת 1998 החלו הבנות את סיבוב ההופעות העולמי הראשון שלהן, ברחבי צפון אמריקה ואירופה, והוכיחו למבקרים כי הן מסוגלות לשיר ללא ליפ סינק.
ב-31 במאי 1998, הודיעה ג'רי האליוול על כך שהיא עוזבת את הלהקה. היא אמרה כי היא חשה מיצוי ותשישות, אולם החלה לעבוד על אלבום סולו משלה באותו זמן. ארבע הבנות הנותרות, המשיכו כרגיל בסיבוב ההופעות שלהן באמריקה.
הסינגל הבא והאחרון מתוך אלבומן השני היה "Viva Forever". הקליפ היה קליפ אנימציה ולא צולם לשיר קליפ רגיל. הסינגל נכנס למקום הראשון במצעד הבריטי. בתחילה, הסינגל היה אמור לצאת כסינגל כפול ביחד עם השיר "Never Give Up on the Good Times", אולם ההחלטה בוטלה לאחר פרישתה של ג'רי מהלהקה. בזמן סיבוב ההופעות של הלהקה, המשיכו הבנות לעבוד על חומרים חדשים לאלבום הבא, והקליטו שיר חדש, "Goodbye", שהיה הראשון ללא ג'רי. אף על פי שהשיר נכתב לפני עזיבתה, השיר נחשב למחווה עבור האליוול ונכנס גם הוא לפסגת המצעד הבריטי - והיה לסינגל השלישי ברציפות היוצא בחג המולד וכובש את פסגת המצעד הבריטי.
1999: קריירות סולו
באוגוסט 1999 חזרו הספייס גירלז לאולפן ההקלטות כדי לעבוד על אלבומן השלישי.
בדצמבר 1999 יצאה הלהקה למסע הופעות קצר באירופה בשם "Christmas in Spiceworld", שם הופיעו לראשונה עם "Holler" ו"Right back at ya", שני שירים מהאלבום החדש ו-"W.O.M.A.N", שיר שצפוי היה להופיע באלבום החדש אך בוטל ברגע האחרון. האלבום השלישי של הבנות היה אמור לצאת בסמוך למסע ההופעות אך נדחה לשנה הבאה.
2000–2006: Forever
בקיץ 2000 הופיעו הספייס גירלז בטקס הפרסים הבריטי (BRIT Awards) שם זכו בפרס מפעל חיים. למרות שג'רי נכחה באולם, רק הרביעייה עלו לבמה לקבל את הפרס. כמה ימים לפני המופע קיבלה ויקטוריה בקהאם מכתב בו נאמר לה מפורשות כי תרצח בליל האירוע. כשהבנות סגרו את הטקס עם השיר "Goodbye" נשמע לפתע פיצוץ על הבמה, מה שמאוד הבהיל את ויקטוריה אך התברר מאוחר יותר שהיה לחלק מהמופע.
בנובמבר 2000, הוציאה הלהקה את אלבומן השלישי, הראשון ללא ג'רי האליוול, "Forever". האלבום הציג סגנון מוזיקלי חדש וכלל מוזיקת רית'אם אנד בלוז, ונחשב לכישלון לעומת שני האלבומים הקודמים של הלהקה. האלבום הצליח להגיע רק למקום השני במצעד המכירות הבריטי, אמנם סינגל הבכורה הכפול, "Holler" / "Let Love Lead The Way", הצליח להיכנס לראש מצעד הלהיטים הבריטי. בארצות הברית האלבום נכנס רק למקום ה-39 במצעד מכירות האלבומים ו"Holler" לא הצליח להתברג למצעד הלהיטים.
האלבום עצמו כמעט ולא קודם על ידי הבנות, אשר העדיפו להתעסק בקריירות האישיות שלהן. לכן, לא יצאו סינגלים נוספים מתוך האלבום "Forever", שהגיע לסה"כ מכירות של כ-3 מיליון עותקים בלבד.
בדצמבר 2000, הופיעו הבנות בפעם האחרונה כרביעייה בטקס פרסי MTV אירופה. חודש לאחר מכן הודיעו הבנות כי הן מתכננות לקחת הפסקה ולהתרכז בקריירות שלהן. הודעה רשמית על פירוק הלהקה מעולם לא יצאה.
2007–2009: האיחוד
ב-2 ביולי 2005, הלהקה הייתה אמורה להתאחד להופעה בלייב 8, אך מלאני בראון שהתה בלוס אנג'לס ולא יכלה להגיע, ומארגן האירוע בוב גלדוף לא הסכים שיופיעו בהרכב חלקי, ולכן ההופעה לא יצאה לפועל.
ב-28 ביוני 2007, לאחר כמה חודשים של השערות, הודיעו הספייס גירלז כי הן יוצאות לסיבוב הופעות עולמי בשם "חזרתן של הספייס גירלז". ההופעה הראשונה נערכה בלוס אנג'לס ב-7 בדצמבר 2007. הלהקה הודיעה שהאיחוד הוא במטרה לחגוג את הצלחת העבר וכי אין בכוונתן להקליט אלבום חדש.
בנובמבר 2007 יצא אלבום "הלהיטים הגדולים" של הלהקה הכולל 13 להיטים ועוד 2 שירים חדשים: "Voodoo" ו-"Headlines, Friendship Never Ends" שיצא כסינגל בשיתוף עמותת "ילדים נזקקים" והגיע למקום ה-11 במצעד המכירות הבריטי. האלבום נכנס אל המקום ה-2 בבריטניה ואל המקום ה-93 בארצות הברית ומכירותיו מסתכמות ב-2 מיליון עותקים.
מעל למיליון כרטיסים נקנו יום לאחר פרסום סיבוב ההופעות העולמי המתוכנן שלהן. על פי הדובר של הלהקה, כל הכרטיסים להופעה הראשונה בלונדון נמכרו ב-38 שניות בלבד, כאשר בתחילה דובר רק באחת עשרה מדינות בעולם בהן הבנות הבטיחו להופיע עד סוף דצמבר. סיבוב ההופעות הסתיים בפברואר בטורונטו, חודשיים לאחר התכנון המקורי, מכיוון שהדרישה להופעות באולם 02 שבלונדון היו גבוהות מהמצופה. למרות ההארכה בזמנים, הבנות לא הספיקו להגיע לכל המדינות בהן הבטיחו להופיע, מה שהוציא את תסכולם של המון מעריצים.
"חזרתן של הספייס גירלז" הסתכם ב-47 הופעות, הכניס יותר מ-70 מיליון דולר וזיכה את הלהקה בפרסים.
2010–2015: המחזמר "ויוה פוראבר" וההופעה באולימפיאדה
ב-21 בינואר 2010 דווח כי מפיקת המחזמר "מאמה מיה", ג'ודי קריימר, עובדת על הפקת מחזמר המבוסס על להיטיה של הלהקה. את המחזמר, שנקרא "Viva Forever" על שם אחד מלהיטי הלהקה, הפיקה קריימר לצד הכותבת ג'ניפר סנדרס. גם חברות הלהקה לקחו חלק במיזם.
"ויוה פוראבר" מבוסס על תוכנית ריאליטי, בה משתתפות 4 נערות צעירות שרוצות לזכות בתהילה. מהר מאוד מתברר ללהקה שרק אחת מהן, ויוה, נבחרה לטוס ולכבוש את העולם בעוד הן נשארות מאחור. ויוה נאלצת להיפרד מאמה וחברותיה ולהסתדר לבדה בעולם הגדול. בדרך לתהילה, תבין ויוה שאין דבר שחשוב יותר מחברות אמת.
המחזמר לא עוסק בסיפורן האישי של בנות הלהקה, אך כולל מספר אלמנטים שליוו את הבנות במהלך הקריירה.
בינואר 2012 השיקה ג'רי האליוול ליין בגדים בהשראת הדגם איתו הופיעה לצד בנות הלהקה בטקס פרסי ה-Brits 97. על הופעה זאת קיבלה הלהקה בפברואר 2010 את פרס "ההופעה הטובה ביותר של טקס ה-Brit Awards" באירוע שהתקיים לכבוד 30 שנה לקיומו.
ב-26 ביוני 2012 התאחדה הלהקה בשנית במסיבת עיתונאים מיוחדת לרגל השקת המחזמר "ויוה פוראבר". האירוע התקיים במלון בו צולם הקליפ הראשון שלהן, "Wannabe", שיצא בדיוק 16 שנה קודם לכן.
ב-12 באוגוסט 2012 הספייס גירלז הופיעו בטקס הנעילה של אולימפיאדת לונדון 2012 וזכו לביקורות חיוביות מסביב לעולם. ההופעה של הבנות בטקס הייתה לנושא החם ביותר בטוויטר בהקשר לאולימפיאדה, עם 116,000 ציוצים.
ב-11 בדצמבר 2012 הספייס גירלז נכחו בפרימיירה החגיגית של המחזמר "ויוה פוראבר". הבנות הופיעו גם בסרט הדוקומנטרי "סיפורן של הספייס גירלז: ויוה פוראבר!" שחשף קטעים בלעדיים מרגעי התהילה של הלהקה וההכנות למחזמר. הסרט שודר ב-24 בדצמבר 2012 בערוץ ITV1. המחזמר הוצג בתיאטרון פיקדילי בלונדון. בימים הראשונים לפתיחת הקופות נמכרו כרטיסים בשווי מיליון אירו ולמרות זאת, הביקורות הקשות על המחזמר וחוסר עניין הציבור הובילו לירידתו מהבמות ב-29 ביוני 2013, שישה חודשים בלבד מאז השקתו.
2016–2017: תכנון חגיגות 20 שנה ללהקה
ב-8 ביולי 2016, 20 שנה מאז יצא הסינגל הראשון של הלהקה, Wannabe, הודיעו 3 מבנות הלהקה, ג'רי, אמה ומל בי, שהן מתכננות לחגוג את המאורע עם המעריצים - ויעדכנו בהמשך בפרטים נוספים. מל סי הודיעה שנאלצה לקבל החלטה קשה לא לקחת חלק באיחוד כי היא "לא מרגישה שזה נכון בשבילה". ויקטוריה הודיעה כשנתיים קודם לכן שאינה מתכוונת לקחת חלק באיחוד נוסף ואיחלה לבנות בהצלחה.
ב-23 בנובמבר 2016 דלף לרשת שיר חדש של שלוש מבנות הלהקה, Song For Her.
2018–הווה: "Spice World – 2019 Tour"
ב-5 בנובמבר 2018 הודיעה הלהקה שתצא לסיבוב ההופעות "Spice World – 2019 Tour" בממלכה המאוחדת. הסבב החל ב-24 במאי 2019 בדבלין, הסתיים ב-15 ביוני 2019 בלונדון וכלל 13 הופעות. לסבב הופעות זה חברת הלהקה לשעבר, ויקטוריה בקהאם, לא הצטרפה.
קישורים חיצוניים
NELLY PAVLOVNA, ספייס גירלז (SPICE GIRLS) : הקאמבק !, באתר MEGATICKETS, 6 בנובמבר 2018
גורדון לווט
גורדון לווט (1921–2000) היה טייס לשעבר בחיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה שהתנדב למשימה חשאית להטיס אספקה, כולל מטוסי קרב מפורקים למדינת ישראל הצעירה במלחמת העצמאות במסגרת מבצע בלק. מאוחר יותר הצטרף לווט לטייסת הראשונה של חיל האוויר הישראלי שרק הוקם, וסייע בהקמת הצבא בישראל וסיוע בהקמתה של מדינת ישראל. לווט היה הלא-יהודי היחיד ששימש כטייס בחיל האוויר הישראלי, ובהמשך שירותו הגיע לדרגת סגן-אלוף.
ביוגרפיה
לווט נולד למשפחה ענייה בסאסקס (בריטניה), אמו אף נאלצה לשכן אותו בבית יתומים במשך שנה וחצי על מנת שלא ירעב. כשהיה בן 17 הצטרף לווט לחיל האוויר המלכותי ב-1939 ונלחם במלחמת העולם השנייה. בתחילה שוב כאיש קרקע, אך בהמשך ביקש לווט להיות טייס קבל ואכן בנובמבר 1940 נשלח לבית-הספר לטיסה. את המשך המלחמה העביר כמדריך טייס וכמו כן הטיס מטוסי תובלה, והתמנה למפקד טייסת. בהמשך הועמד לדין צבאי והודח מחיל האוויר המלכותי לאחר שנטש ללא רשות בסיס בבורמה. עקב משפט זה לא הצליח למצוא עבודה כטייס לאחר המלחמה.
לווט עבד במכבסת חיתולים בבעלות יהודית בלונדון, שם למד על ההתפתחויות במזרח התיכון. כאשר קרא על ניסיונות להקים מדינה ישראלית, הוא התנדב להצטרף ליחידת מח"ל, מתנדבי חוץ לארץ, קבוצה של 5,000 מתנדבים מחו"ל זרים אשר הצטרפו לצה"ל בתחילת 1948. לאחר שתי ישיבות עם נציגים יהודים בלונדון, סופק ללווט כרטיס טיסה לפריז ומשם נשלח לצ'כוסלובקיה.
לאחר פרישתו של לווט מחיל האוויר הישראלי, הוא שקל להישאר בישראל, אך לבסוף החליט לחזור לאנגליה. בשובו לאנגליה מצא עבודה כטייס, ולא נאלץ לחזור לעבודתו במכבסת חיתולים. הוא שימש כטייס של חברות תעופה, ולעיתים קרובות אף הטיס חזרה לישראל מטוסי אל על.
גורדון לווט נפטר באנגליה בשנת 2000, בגיל 79. ארגונים ישראלים ויהודים ברחבי העולם התאבלו על מותו.
נחל שכניה
נַחַל שְׁכַנְיָה הוא נחל אכזב קצר במערב הגליל התחתון, שראשיתו בהר שכניה, ברום של כ-400 מטרים מעל פני הים, וסופו בחיבור לנחל אבליים, בסמוך לאעבלין.
אפיקו של הנחל הוא בכיוון דרום מערב, והוא מתחתר בעמק בין היישובים מורשת מדרום מזרח ומצפה אביב מצפון מערב. מצפון לנחל נמצא הר כבול.
שמו של הנחל, כמו גם שם היישוב שכניה ושמו של הר שכניה, הוא כשם משמר הכהונה שְׁכַנְיָה, אשר ישב לפי המקורות ביישוב המקראי והתלמודי כָּבוּל, המזוהה עם הכפר הסמוך כאבול.
שנות ה-30 של המאה ה-19
שנות ה-30 של המאה ה-19 היו העשור הרביעי של המאה ה-19, החלו ב-1 בינואר 1830 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1839.
לאהוב אותה
לאהוב אותה (באנגלית: Freeheld) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2015, בבימויו של פיטר סולט. בסרט מככבים ג'וליאן מור ואליוט פייג', לצד סטיב קארל, לוק גריימס ומייקל שאנון. הוא מבוסס על סרט תיעודי קצר זוכה פרס האוסקר באותו השם משנת 2007, על מאבקה התקדימי של קצינת המשטרה לורל הסטר נגד מחוז אושן שבניו ג'רזי לאפשר לבת זוגה להיות מוטבת הזכויות הפנסיוניות שלה, לאחר שאובחנה עם סרטן סופני.
תקציר העלילה
כשהסטר מאובחנת בסרטן ריאות סופני בשנת 2005, חיי השתיים נהפכים על פיהם. סטייסי רוצה להאמין שאפשר להביס את הסרטן אם יילחמו בו יחד, אך לורל, הפרגמטית, יודעת שהיא תשאיר את אנדרה מאחור, וגם יודעת שזו לא תוכל להחזיק בבית המשותף שלהן ללא תמיכה כלכלית. היא פונה אל רשויות המחוז כדי לאשר את סטייסי כמוטבת הפנסיה שלה, אך נענית בשלילה. רק חבר מועצה אחד בריאן קלדר (צ'ארלס) תומך בזוג.
דיין מתגבר על עלבונו המוקדם, ומנסה לסייע בגיוס תמיכתם של השוטרים האחרים למאבק של לורל וסטייסי. למאבל מצטרף גם פעיל למען נישואים גאים (קארל). העלילה חושפת אינטרסים של מגוון דמויות משניות – השוטר ההומו (גריימס) שמתוך פחד להתגלות פועל נגד האינטרסים של עצמו, הכומר שמדבר בשם ישו, ובריונים הומופובים שמאיימים על סטייסי במוסך בו היא עובדת.
יציאה לאקרנים
בפברואר 2015, חברת ההפצה Lionsgate רכשה את הזכויות לסרט. הוא יצא בהפצה מוגבלת ב-2 באוקטובר 2015.
ביקורת
"לאהוב אותה" זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים. באתר Rotten Tomatoes יש לסרט דירוג של 48% חיובי, במבוסס על 122 ביקורות, עם ציון ממוצע של 5.6/10. הקונצנזוס קובע כי: "לסרט בהחלט יש כוונות טובות, אבל דמויות הקרטון והדרמה על-פי-המתכון שלה חותרים תחת הכוונות הנאצלות." באתר Metacritic, לסרט יש דירוך של 50 מתוך 100 במבוסס על 29 מבקרים, דירוג המעיד על "ביקורת מעורבת או ממוצעת".
הנערה שהשארת מאחור
הנערה שהשארת מאחור (באנגלית: The Girl You Left Behind) הוא ספר שיצא לאור ב-2013 בהוצאת ידיעות ספרים. הוא נכתב על ידי ג'וג'ו מויס, עיתונאית בריטית וסופרת רומן עטורת פרסים. הרומן ההיסטורי מתאר סיפור אהבה בצורת תעלומה, המנסה לבוא על פתרונה. ספר זה תורגם לשלושים שפות, זכה למיליוני קוראים ולביקורות טובות.
תקציר העלילה
הספר עוסק ביצירה של הצייר אדואר לפבר, דיוקן מצויר של אשתו, סופי. סופי פוגשת את אדואר בפריז לאחר שעזבה את הכפר בו היא גרה בצפון צרפת, סן פרון. הם גרים בפריז יחד עד שמתחילה מלחמת העולם הראשונה, ואדואר מתגייס לצבא הצרפתי. סופי לוקחת את הדיוקן המצויר של עצמה וחוזרת יחד איתו אל עיירת ילדותה, לפונדק בו היא גרה בתור ילדה. שם היא נמצאת עם אחותה הלן, שני ילדיה ואחיה, אורליאן.
בחלקו הראשון, הספר מתאר את התמודדותם של סופי ומשפחתה תחת השלטון של הגרמנים בכפר. הגרמנים מכריחים את סופי ואת אחותה להפעיל את חדר האוכל של הפונדק כדי להאכיל את החיילים, והדבר יוצר חיכוכים ביניהם לבין תושבי הכפר.
מקורות השראה לכתיבת הספר
מחברת הספר נעזרה רבות בספרה של הלן מקפייל, "השתיקה הארוכה: חיי היומיום תחת הכיבוש הגרמני בצפון צרפת, 1918–1914" ( The Long Silence: civilian life under the German occupation of northern France.) ספר זה עוסק בתולדות מלחמת העולם הראשונה מזווית בלתי מוכרת. העלילה נכתבה מנקודת מבטם של האזרחים בצרפת תחת הכיבוש הגרמני. נקודת מבט זו אינה מפורטת או מוזכרת במקורות אחרים שנכתבו על הכיבוש. בנוסף, מחברת הספר נעזרה בג'רמי סקוט, מומחה בנושא של השבת רכוש. היא מודה לו בסוף הספר על עזרתו הנדיבה ועל סבלנותו כלפיה במהלך כתיבת הספר.
רקע היסטורי
העלילה מתרחשת בימי מלחמת העולם הראשונה (1918-1914) בצרפת שהייתה תחת הכיבוש הגרמני. הספר מדגיש את חיי היומיום של הצרפתים שנשארו בבתים ולא יצאו להילחם. במלחמה צרפת שיתפה פעולה עם מדינות ההסכמה ( בריטניה, רוסיה, בלגיה, ארצות הברית, יפן, סרביה, רומניה ועוד) נגד גרמניה ומעצמות המרכז ( האימפריה האוסטרו- הונגרית, האימפריה העות'מאנית ובולגריה).
הספר מדבר על כיבוש צרפת בידי גרמניה ומציג מקרה טיפוסי של עיירה בצפון צרפת אשר נלקחה בידי הגרמנים: בתים נשדדו ונחרבו, ראשי ערים נלקחו כבני ערובה, אזרחים נורו. כל המכרות, הכרמים והיקבים נלקחו גם הם בידי הגרמנים.
במהלך השנים 1915–1917 נערכו בחזית המערבית מספר מתקפות גדולות המאופיינות בהפגזות ארטילריה כבדות. למרות זאת, הצירוף של השוחות המבוצרות, המקלעים, גדרות תיל וההפגזות הארטילריות העניקו יתרון להגנה של שני הצדדים וכתוצאה מכך, לא נוצרו שינויים משמעותיים בקו החזית ולאורך זמן הוא נשאר סטטי. כדי להצליח לצאת מהמצב הסטטי שהיה בחזית המערבית, פותחו טכנולוגיות לחימה חדשות כמו לוחמה כימית, מטוסי קרב וטנקים. אולם, רק לאחר שטקטיקת המלחמה השתנתה והשתפרה, התחילה החזית לזוז. התזוזה התחילה בעקבות מתקפת האביב (1918) של הצבא הגרמני נגד הקו הצרפתי וכמעט גרמה להתמוטטותו. מנגד, ארצות הברית הצטרפה למדינות ההסכמה ושלחה חיילים רעננים לחזית שהעלו את מורל החיילים הצרפתים והבריטים שהיו בה. יחד הם בלמו את מתקפת האביב ופתחו במתקפת מאה הימים. המתקפה שכנעה את הגרמנים שאין להם אפשרות למנוע תבוסה. בעקבות זאת הם ניסו להגיע לשביתת נשק. אף על פי שהתזוזה וההתקדמות בחזית המערבית היו מועטות, חזית זו הייתה חזית מכרעת ומרכזית. הניצחון של מדינות ההסכמה בחזית זו התווה את תנאי הסכם השלום בחוזה ורסאי ב-1919 ושם קץ למלחמה הגדולה.
הספר "הנערה שהשארת מאחור" מספר היבט של המלחמה, שאי אפשר למצוא בהרבה מקומות. חיי היום יום של הצרפתים תחת הכיבוש הצרפתי מתוארים בפירוט בספר ואינם מוצגים בפירוט במקורות מידע אחרים.
ביקורות
הביקורות ברובן משבחות את הספר של מויס ואת כתיבתה מעוררת המחשבה. הן ציינו שהרומן נוגע לימינו. משום שבכל יום מתגלות יצירות אומנות גנובות. יצירות שאיננו יודעים מיהו בעליהן. העלילה מסקרנת וסוחפת את הקורא שרוצה לדעת, כיצד יתפתח הסיפור. וכן הביקורות ציינו שדמויות המשנה בסיפור מוסיפות עניין ומייצגות מגוון רחב של אנשים בחברה. בנוסף, סיום העלילה גורם לסיפוק, והקורא מקבל את מה שציפה לו.
ביקורת נוספת מציינת כי התרגום של הספר לעברית מנוסח היטב וללא טעויות. מנגד ישנה ביקורת על כך שהספר מנסה לסחוט מן הקורא רגשות באמצעים זולים. סופי שהיא הדמות הראשית בסיפור, מנסה להיות חזקה ואמיצה כפי שבעלה תיאר אותה בציור שצייר. לעיתים תכונות אילו נראות מאולצות בעיני הקורא.
עמנואל הנגבי
עמנואל הנגבי (שטראוסברג) (25 באוקטובר 1917 - 6 בינואר 1975) היה מקציני המבצעים של ארגון לח"י.
תחילת הדרך
עמנואל הנגבי נולד בעיירה גרייבו, פולין, לרוזה וליצחק שטראוסברג, הרביעי בין שמונה אחים ואחיות.
למד בבי"ס העברי תרבות בביאליסטוק, והצטרף בגיל 15 לתנועת בית"ר בעיר. חניך קורס המפקדים הראשון של האצ"ל בפולין שנערך בזופיובקה, בשנת 1938.
באותה שנה עלה ארצה בעליית "אף על פי" של תנועת בית"ר, שנענתה לקריאתו של מנהיגה זאב ז'בוטינסקי ליהודי אירופה להציל עצמם מהאיום שהחל להסתמן בעקבות עליית הנאציזם בגרמניה. לפניו עלתה אחותו הבכורה ואח, שעלה במסגרת גרעין קיבוצי של "השומר הצעיר". עם הגיעו לארץ ישראל התגייס לפלוגת בית"ר בנחלת יצחק, על-יד ירושלים, והצטרף לארגון הצבאי הלאומי (אצ"ל). רוב בני המשפחה שנותרו בפולין, לרבות הוריו, אחיו ואחיותיו נרצחו בביאליסטוק בעקבות כיבוש פולין על ידי הנאצים. אח אחד, שלחם במסגרת הצבא האדום, עלה לארץ לאחר המלחמה.
הצטרפות לארגון
בשנת 1940 התפלג האצ"ל כאשר אחד מבכיריו, אברהם שטרן (יאיר), התנגד לגישת הארגון לפיה כל עוד נאבקת בריטניה בגרמניה במלחמת העולם השנייה, יש להימנע מהמשך המלחמה כנגד המנדט הבריטי בארץ ישראל. הנגבי הצטרף אל יאיר, שהקים את לח"י (לוחמי חרות ישראל), וגם לאחר ששטרן נרצח בידי הבריטים בתל אביב, בפברואר 1942, ורבים מאנשי לח"י נאסרו, היה בין המעטים שהמשיכו לפעול. הוא הקים את מחלקת כח האדם בארגון ונטל חלק בפעילותו המבצעית. כינויו המחתרתי היה "אדם". חבריו למחתרת העידו כי "היה בעל אופי חזק, אמיץ ומוכן לכל פעולה".
הבריחה ממחנה המעצר בלטרון
בחודש מאי 1942 נאסר על ידי הבולשת הבריטית בחיפה, בדירה של המחתרת, וישב במחנות המעצר מזרעה ולטרון. באותה עת לא הובאו עצורי לח"י למשפט אלא נעצרו בצו מינהלי לפי חוקי החירום המנדטוריים. הנגבי, יחד עם כעשרים עצירים אחרים שנמנו עם אנשי לח"י, חפרו בלטרון משך חודשים רבים מנהרה באורך 76 מטרים, כדי לברוח מן המאסר ולשוב לפעילות המחתרת. יום הבריחה נקבע ל-31 באוקטובר 1943. מספר שבועות בטרם מועד זה, הונחה הנגבי על ידי מפקדיו לנסות ולהימלט מן המעצר לפני יתר חבריו, כדי להסדיר מן החוץ את כל הדרוש למילוט הבורחים ולקליטתם המחודשת בשורות המחתרת.
הנגבי התחזה לחולה אנוש, והובהל ב-16 בספטמבר 1943 מלטרון אל בית החולים הממשלתי במתחם "מגרש הרוסים" בירושלים. שם היה נתון תחת מעקב צמוד של רופאי בית החולים, ותחת שמירה קפדנית של הבולשת הבריטית. הנגבי התלונן על כאבים עזים, שבעטיים נאלץ ללכת כפוף לגמרי, בצעדים איטיים ביותר, תוך הפגנת חולשה מוחלטת. כעבור עשרה ימים, בבוקר 26 בספטמבר 1943, לאחר שהרגיל את שומריו למצבו הגופני הרעוע, הוציא הנגבי אל הפועל את תוכניתו: בלילה הקודם, בחסות החושך ומתחת לשמיכה, כדי שלא להיחשף על ידי המאושפזים הנוספים בחדרו, לבש בגדים אזרחיים ועליהם שב ולבש את פיז'מת האסיר. השכם בבוקר ביקש לצאת מן התא אל חדר השירותים, כשהוא מתקדם לאיטו בקושי רב ונאנק מכאבים. בחדר זה פשט את הפיז'מה, נותר בבגדים רגילים, הזדקף ויצא מן השירותים בצעדים בוטחים ומהירים. איש לא חשד בו, גם כשירד מספר קומות ויצא מבית החולים אל החופש. כאשר הבחינו השומרים בהיעדרותו, כבר נמצא הרחק מן המקום.
בהנחיית מפקד לח"י בעת ההיא, יצחק שמיר, הוביל הנגבי את ההכנות לקליטת הבורחים מלטרון. בליל 31 באוקטובר ביצעו עצירי לח"י בלטרון את התוכנית שסוכמה מראש: הם עברו במנהרה, מפתח הכניסה שהיה מוסווה בתוך הצריף בו התגוררו, אל פתח היציאה שמוקם כמה עשרות מטרים מחוץ לגדר ההיקפית החשמלית של מחנה המעצר. הנגבי, ועמו לוחם מחתרת נוסף, המתינו לבורחים בקרבת מקום, ציידו כל אחד מהם בנשק, והובילו אותם אל אוטובוס פרטי שחנה בחורשה סמוכה. האוטובוס הגיע לתל אביב בשלוש בבוקר, והלוחמים התפזרו איש איש למקום המסתור שהוכן עבורו מבעוד מועד. הבריחה הנועזת הכתה בהלם את השלטון הבריטי בארץ, ועודדה מאוד את רוחם של אנשי לח"י, שרציחתו של מייסד הארגון, "יאיר", פגעה בהם קשות.
המשך פעילותו בלח"י
לאחר הבריחה התמסר הנגבי לחיזוקה ולבניינה של המחתרת. המחלקה עליה פיקד עסקה במגוון משימות: אספקת חומרים לפעולות; איתור מחסנים לנשק; ארגון אוהדים ומסייעים; גיוס כספים. הוא השתתף בשורה ארוכה של מבצעים, בהתקפות על בסיסי השלטון הבריטי כגון בניין הבולשת ביפו, ופיקד, בין היתר, על ניסיון ההתנקשות בקצין המשטרה הבריטי פורד בתל אביב.
לאחר החלטת החלוקה של האו"ם, בנובמבר 1947, פעל במסגרת לח"י כנגד הכנופיות הערביות. בתקופת המצור על ירושלים ארגן שיירות ג'יפים עמוסי מזון ותחמושת ללוחמים בבירה.
בשנת 1947 נשא לאישה את גאולה כהן, שהתפרסמה כשדרית הרדיו המחתרתי של לח"י, נעצרה גם היא, נשפטה למאסר ממושך וביצעה בריחה נועזת מבית הכלא. השניים נפרדו בשנת 1962. בנם הוא צחי הנגבי, לימים חבר הכנסת ושר.
לאחר הקמת המדינה
רחוב אדם בשכונת תלפיות מזרח בירושלים נקרא על שם כינויו המחתרתי.
שלומי אלון
שלומי אלון (נולד ב-20 בנובמבר 1977) הוא מוזיקאי, ראפר, זמר, סקסופוניסט וחלילן ישראלי.
ביוגרפיה
אלון נולד ב-1977 בטבריה וגדל בה. בין השנים 1996–1998 למד ברימון בית ספר למוסיקה.
ב-1996 הקים את להקת "הדג נחש". ב-2000 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, "המכונה של הגרוב". האלבום זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה. לאחר מכן, הוציאו מספר להיטים שזכו להצלחה רבה במצעדי הפזמונים העבריים, בהם "שירת הסטיקר" ו-"עוד אח אחד" ואף אלבומים נוספים שזכו להצלחה רבה, ביניהם "בעזרת הג'אם" שזכה במעמד "אלבום זהב".
ב-1998 הצטרף ללהקת הפאנק (Funk) הישראלית "פאנקנשטיין", בה שימש כנגן סקסופון.
ב-2001 הקים את הרכב המוזיקה השחורה "אינטוטו". בין המשתתפים בהרכב היה יאיא כהן אהרונוב, חברו של אלון להרכב "הדג נחש".
ב-2013 זכה אלון יחד עם שאר חברי להקת הדג נחש בפרס אקו"ם על שם יוסי בנאי למחברי השנה, על אלבומם "זמן להתעורר".
טחנת אבו רבאח
טחנת אבו רבאח הוא אתר עתיקות וטחנת קמח שהופעלה כטחנת מים בנחל הירקון ונמצאת על אדמות מושב עדנים שבדרום השרון ובבעלות אגודת מושב עדנים.
היסטוריה
בסקר הבריטי מוזכר המקום כשרידי סכר ומתקני טחנה בשם "טאחונת אל וסטה" שפירושה הטחנה האמצעית (בין טחנת מיר לטחנת פרוחיה). בשנות ה-80 של המאה התשע עשרה שופצה הטחנה על ידי השייח' אברהים אבו רבאח שהיה מהשייחים התקיפים באזור. הוא אסר את השימוש בירקון להשקיה בטענה שזה יפגע בכוח המים בטחנה. הוא שלח שליחים לחבל בטחנות מיר ופרוחיה הסמוכות. אבו רבאח אף "דאג" להגנתם של תושבי פתח תקווה תמורת תשלום דמי חסות גבוהים ("פרוטקשן").
בטחנה פעלו 12 זוגות אבני ריחיים. אבו רבאח גבה עמלה 10%-20% מכמות החיטים שטחן. סמוך למלחמת העולם הראשונה ייבא אבו רבאח מגרמניה שתי טורבינות. אחת שמשה להנעת אבני הריחיים והשנייה לשאיבת מים לפרדסו של אבו רבאח. עם ריבוי הטחנות המכניות ירד ערכה של טחנת אבו רבאח. לאחר קום המדינה שונה ייעוד הטחנה וכוח המים הופנה להפעלת משאבה להשקיית פרדסי יכין-חק"ל. בשנת 1959 פסקה פעילות הטחנה עם השאיבה מהירקון במפעל ירקון-נגב וירידת ספיקת מי הירקון.
הטחנה כיום
בשנת 2004 המבנה שוקם ושוחזר. במתחם הטחנה מתוכננים לעתיד מיזמים תיירותיים המשלבים שימור המקום, בנוסף הטחנה משמשת כאתר צילומים מועדף לחברות הפקה שונות ופעולות לטובת הסביבה והקהילה של מושב עדנים.
מיקום
הטחנה נמצאת בתחום שטח השיפוט של מועצה אזורית דרום השרון על אדמות אגודת מושב עדנים. למקום ניתן להגיע בדרך כורכר הפונה מערבה מכביש 40 מעט דרומה למחלף ירקון.
פרס מצלמת הזהב
פרס מצלמת הזהב (בצרפתית: Caméra d'Or) הוא פרס המוענק במסגרת פסטיבל הקולנוע בקאן לסרט הביכורים הטוב ביותר (באורך מלא) שהשתתף בפסטיבל. הפרס הוענק לראשונה ב-1978. בנוסף מוענק לעיתים פרס מיוחד לסרטי ביכורים בשם "פרס מצלמת הזהב - ציון לשבח".
בפרס מצלמת הזהב זכו שני סרטים ישראליים "אור" (2004) ו"מדוזות" (2007). בשנת 2009 זכה הסרט בבימוי סכנדר קובטי וירון שני, "עג'מי" בציון לשבח.
כללי הפרס
הפרס ניתן לסרט הראשון שיצר במאי להקרנה מסחרית באורך של 60 דקות ומעלה, ללא התחשבות בסוגה (סרט עלילתי, סרט תיעודי או סרט אנימציה). במאים שעשו בעבר רק סרטי סטודנטים או סרטי טלוויזיה עדיין יכולים להתחרות בקטגוריה זו. המטרה המוצהרת היא לחשוף סרט "שתכונותיו מדגישות את הצורך לעודד את הבמאי לבצע סרט שני".
שמואל גוגול
שמואל גוגול (1924 - 13 במאי 1993) היה מוזיקאי, מייסד תזמורת מפוחיות הפה של רמת גן. גוגול היה ניצול שואה ומתלמידיו של יאנוש קורצ'אק.
פרס מצלמת הזהב
רשימת הזוכים
השם שבסוגריים הוא שמו של במאי הסרט.
שמואל גוגול
ביוגרפיה
נולד לאריה לייב ולברוניה בוורשה. כשהיה בן שלוש נפטרה אמו ולאחר גירוש אביו מפולין גידלה אותו סבתו. כשחלתה הביאה אותו סבתו ב-1930 לבית היתומים של יאנוש קורצ'אק, שם קיבל במתנה לאחד מימי הולדתו מפוחית פה.
בשנת 1940, עבר עם שאר ילדי בית היתומים לגטו ורשה. משם הבריחה אותו סבתו לגטו במקוב מזובייצקי, שם גר דודו החייט. בתקופה מסוימת הסתתר עם סבתו ביער הסמוך לפשאסניש. ממקוב נשלח באקציה למלאווה ומשם נשלח לאושוויץ. עם העברתו למחנה נלקח ממנו כל רכושו, כולל מפוחית הפה, אולם הוא החליף עם אחד משוכני הצריף שלו מפוחית בתמורה למנות מזון. באחת מהפסקות הצהריים שבמהלכן ניגן גוגול במפוחית, שמע אותו קצין אס אס, וצירפו לתזמורת המוות, תזמורת שליוותה את כניסת היהודים לתאי המוות. גוגול נדר לעצמו נדר, לפיו אם יינצל ממוות יקדיש את חייו לנגינה במפוחית, וילמד ילדים יהודים לנגן בכלי זה על פי ערכיו של יאנוש קורצ'אק.
לאחר המלחמה הגיע גוגול לטולוז שבצרפת, שם הכיר את רות לבית ברמן, ניצולת שואה ילידת שווצינגן שבגרמניה והשניים התחתנו. הם עלו לישראל והשתקעו בשכונת עזרה ובצרון בתל אביב. בשנים 1948-1950 נמנה עם חברי הלהקה הצבאית "איילון". בשנת 1955 הקים את שלישיית המפוחיות הראשונה בארץ, אשר כללה אותו במפוחית סולו, את ראובן מרקס במפוחית אקורדים ואת דני בן דוד במפוחית בס. אמרגן השלישייה היה גיורא גודיק והיא ניגנה מספר שנים ברחבי הארץ, באולמות, מחנות צבא במושבים ובקיבוצים. עם פטירתו של מרקס בפסח 1971, הפסיקה השלישייה את פעילותה.
בשנת 1963 הוא זכה לקיים את נדרו, והקים את "תזמורת מפוחיות הפה של רמת גן", שלימים נקראה על שמו. בשנת 1990 חזר גוגול לראשונה לפולין עם תזמורת נגני מפוחיות פה. הוא ביקר בבית היתומים בוורשה, במקוב מזובייצקי, העיר אליה נמלט מגטו ורשה והגיע גם לאושוויץ, שם ביצע עם התזמורת את השיר "העיירה שלי בעלז" (ביידיש: "מייַן שטעטעלע בעלז"), הנעימה אותה ניגן גוגול עם תזמורת המוות ליד קרמטוריום מס' 3 בבירקנאו. באותה שנה העניקה לו "עמותת יאנוש קורצ'אק הגרמנית" בעיר ויינהיים פרס על פעילותו בתחום החינוך ובהפצת מורשתו של קורצ'אק. בשנת 1993, בעקבות פנייה של ראש הממשלה דאז יצחק רבין, התלווה גוגול לנסיעה ממלכתית לאושוויץ, לציון 50 שנה למרד גטו ורשה. כחודש לאחר נסיעה זו נפטר גוגול. הוא הותיר אחריו את רעייתו, רות (1927 - 2015), ושני ילדים. נטמן בבית העלמין ירקון.
יצרנית מפוחיות הפה הגרמנית "הונר" קראה סדרת מוצרים על שמו (Schmuel Gogol Chromonica).
פיטר מדאוור
פיטר מדאוור (אנגלית: Peter Medawar, 28 בפברואר 1915–2 באוקטובר 1987) היה ביולוג בריטי, שעבד על נושא דחיית איבר וגילה תגליות על הכרה חיסונית נרכשת, שהיו חשובות בתחום השתלת האיברים. על עבודתו זכה ב-1960 בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה במשותף עם סר פרנק מקפרלן ברנט.
מדאוור ניהל את המכון הלאומי הבריטי למחקר ברפואה (National Institute for Medical Research, NIMR) שבבארנט, עד שלקה באוטם חלקי של הצרבלום.
קורות חיים
מדאוור נולד בשנת 1915 בפטרופוליס שבברזיל לאמא בריטית ולאבא לבנוני נוצרי מרוני, ומעמדו כאזרח בריטי הוכר כבר בלידתו. ב-1918 עזבה משפחתו את ברזיל והיגרה לאנגליה, שם בילה את שארית חייו. הוא למד בקולג' מרלבורו ובמודלן קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. במהלך חייו התעניין לא רק במדע וברפואה, אלא גם בתחומים שונים, בהם אופרה ופילוסופיה.
ב-1959 הוזמן על ידי ה-BBC להגיש הרצאות שישודרו ברשת במשך שנה. במשך שש תוכניות, בחן את הסוגיה כיצד המין האנושי עשוי להמשיך להתפתח. בעת שנכח בפגישה במסגרת זו וקרא את אחת ההרצאות, לקה מדאוור בשבץ. לפני ההתקף, היה לאחד המדענים המשפיעים ביותר בבריטניה, בעיקר בתחום הביולוגיה הרפואית, ולכן למצב בריאותו הייתה תהודה רבה. בעקבות השבץ, נפגעו יכולות הדיבור והתנועה שלו. בעזרת אשתו הוא ארגן מחדש את חייו, והמשיך לכתוב ולחקור באופן מואץ הרבה יותר. אולם ב-1987 היה לו דימום נוסף, והוא נפטר.
מדאוור היה פרופסור לזואולוגיה באוניברסיטה של ברמינגהאם (1947–1951) ובקולג' האוניברסיטאי של לונדון (1951–1962). ב-1962 קודם מדאוור לראש המכון הלאומי הבריטי למחקר ברפואה (National Institute for Medical Research, NIMR) שבבארנט. מ-1977 עד 1983 כיהן כפרופסור לרפואה ניסיונית ומ-1981 עד 1987 כיהן כנשיא המכון המלכותי של בריטניה הגדולה.
ב-1965 קיבל תואר אביר וב-1981 היה לחלק ממסדר ההצטיינות.
ב-1960 קיבל את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה במשותף עם סר פרנק מקפרלן בורנט.
מחקר
התעניינותו במחקר בתחום השתלת האיברים החלה במהלך מלחמת העולם השנייה, באותה עת חקר התפתחויות בנושא השתלת עור. הדיון על הסוגיה בה עסק גבר ב-1949, כאשר פרנק מקפרלן ברנט הציע את ההיפותזה שבעת התפתחות עובר האדם, וכן מיד לאחר הלידה, תאים מזהים את תאי הגוף מצד אחד, ואת החומרים הזרים, מהצד השני. כמו כן, יחד עם רופרט בילינגהם פרסם מדאוור מאמר שזכה להדים רבים.
בשנת 1960 זכה מדאוור בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה יחד עם סר פרנק מקפרלן ברנט, על עבודתם בנושא השתלת תאים, שהוא נושא ליבה בתחום השתלת איברים ועל תגליותיהם בנושא הכרה חיסונית נרכשת. תגליות אלה משמשות את הטיפול בהשתלת עור בכלל ובכוויות בפרט. בעקבות עבודותיו השתנה הדגש שהושם בעבר באימונולוגיה בניסיון להבין את המנגנונים העומדים מאחורי התפתחות מערכת החיסון לדגש על שינוי המנגנון במטרה להקטין את דחיית איברים של הגוף.
בשנת 1951, הרצה מדאוור על השאלה למה מבחינה אבולוציונית גופם של בעלי החיים מזדקן ונהיה פגיע הרבה יותר ממחלות, על אף שההזדקנות גורמת לבעל החיים להסתגלות טובה פחות לסביבה ושאין צורך מובהק בה. במהלך ההרצאה, התובנה החשובה ביותר שלו הייתה שההשפעה של הברירה הטבעית קטנה מאוחר יותר בחיים, משום שהפוריות משפיעה יותר על צעירים, וכך מועברים לדורות הבאים הגנים שמשפיעים גם על גילאים מבוגרים יותר. מדאוור אף הצביע כי טבלת חיים היא מדד לא ישיר למדידת כשירות. טבלת חיים בבני אדם, למשל, מצביעה כי הגיל בו יש את הסבירות הנמוכה ביותר לנשים למות הוא גיל 14, גיל בו בחברות פרימיטיביות יש את שיעור הילודה הגבוה ביותר. מסקנותיו אלה עומדות בבסיס שלוש התאוריות המודרניות בנושא האבולוציה של הגיל.
כתיבה
מדאוור הוכר ככותב מחונן; ריצ'רד דוקינס אמר עליו שהוא "השנון בכותבים המדעיים". הוא אף זכה בפרס על שם מייקל פאראדיי.
בין ספריו ניתן למנות את: אחד ממאמריו המפורסמים ביותר הוא מאמר ביקורת על הספר התופעה האנושית, מאמר שפורסם ב-1961
צוללן פסיפי
צוללן פסיפי (שם מדעי: Gavia pacifica) הוא מין של עוף ימי מהסוג צוללן שבמשפחת הצוללניים. כפי ששמו מציין הוא מצוי לחופי האוקיינוס השקט הצפוני בין סיביר לאלסקה ודרומה יותר. במראהו הוא דומה מאוד למין צוללן שחור-גרון.
מאפיינים
הצוללן הפסיפי מגיע לאורך 58-74 ס"מ, למוטת כנפיים של 110-128 ס"מ ולמשקל 1-2.5 ק"ג. הוא בעל רגליים גדולות המצויות בתחתית גופו והוא נע ביבשה באופן מגושם. הוא גם מעופף חלש אך יודע לשחות וצלול ביעילות, מה שנתן לו את שמו. הוא ניזון מתחת למים מדגים, רכיכות ויצורי ים דומים. לעיתים הוא ידוג בחבורות הרודפות יחד אחרי הדגים.
התפוצה שלו היא באגמים לאורך הטונדרה של צפון אירואסיה, קנדה ואלסקה. הוא חי גם קרוב יותר לאוקיינוס ובחורף הוא נודד דרומה דרך הים עד ליפן, סין, 2 הקוריאות, ארצות הברית ומקסיקו. לעיתים נדירות הוא נודד מערבה יותר אך לעיתים נדירות נמצא בחופי האוקיינוס האטלנטי.
סייפרוס איירווייז (2016)
סייפרוס איירווייז (באנגלית: Cyprus Airways), לשעבר צ'ארלי איירליינס (באנגלית: Charlie Airlines), היא חברת תעופה קפריסאית הפועלת מנמל התעופה הבינלאומי בלרנקה. החברה אימצה את שמה של סייפרוס איירוויז, אשר פשטה את הרגל ונסגרה בשנת 2015.
יעדים
החברה מפעילה טיסות להרקליון ורודוס שביון, לתל אביב בישראל, ולסנקט פטרבורג שברוסיה. הטיסות החלו לפעול מה-1 ביוני 2017.
ביוני 2020 החלה החברה להפעיל טיסה שבועית מאתונה לנתב"ג.
לחברה שותפות קוד עם חברת S7 איירליינס.
אלסנדרה (זמרת)
אלסנדרה וטלה מלה (באנגלית: Alessandra Watle Mele; נולדה ב-5 בספטמבר 2002), הידועה בשם אלסנדרה, היא זמרת ופזמונאית נורווגית-איטלקייה. היא התמודדה בעונה השביעית של The Voice – Norges beste stamme בשנת 2022, וייצגה את נורווגיה באירוויזיון 2023 שהתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת עם השיר "Queen of Kings".
ביוגרפיה
אלסנדרה נולדה ב-5 בספטמבר 2002 בפייטרה ליגורה בליגוריה שבצפון איטליה, לאב איטלקי ולאם נורווגית, וגדלה בצ'יזנו סול נבה. בגיל שתים עשרה, היא זכתה בעונה החמישית של VB Factor, תוכנית כישרונות מקומית באזור עמק בורמידה. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון בשנת 2021, היא עברה ללילהאמר על מנת ללמוד ב-Lillehammer Institute of Music Production and Industries (LIMPI).
בשנת 2022 השתתפה בעונה השביעית של The Voice – Norges beste stemme, הגרסה הנורווגית של הזיכיון The Voice. היא הודחה בשלב ההופעות החיות.
ב-4 בינואר 2023 מלה הוכרזה כאחת מעשרים ואחד אמנים שיתחרו במלודי גרנד פרי 2023, הבחירה הלאומית הנורווגית לאירוויזיון 2023. היא ביצעה את השיר "Queen of Kings" בחצי הגמר הראשון ב-14 בינואר 2023, והייתה בין שלושת המבצעים שהעפילו לגמר ב-4 בפברואר 2023. היא המשיכה וזכתה בתחרות, כשהיא מקבלת את מירב הנקודות הן בהצבעת הקהל והן בהצבעת השופטים. כך נבחרה לייצג את נורווגיה בתחרות האירוויזיון 2023 בליברפול שבממלכה המאוחדת.
חיים אישיים
בראיון ל-Eurovision Fun סיפרה אלסנדרה שהיא ביסקסואלית, כשהשיר שלה "Queen of Kings" מייצג את חוויותיה כאישה ביסקסואלית.
הוד מושונוב
הוד מושונוב (נולד ב-8 ביוני 1989) הידוע בשם הבמה שלו BEMET, הוא אמן מוזיקה אלקטרונית ישראלי, המזוהה בעיקר לצד כלי הנגינה הקיטאר. בנוסף הוא גם מפיק, מלחין, פסנתרן, ומוזיקאי. מושונוב שיתף פעולה עם אמנים רבים, וביניהם - מתי כספי, אסף אבידן, אסף אמדורסקי, קפה שחור חזק, אביתר בנאי, אפרים שמיר, ברי סחרוף, שירי מימון, סאבלימינל, אבישי כהן, בורגור, פוג'י בל ועוד. בנוסף, הוא הפיק מספר סינגלים בין-לאומיים שפרסמו את שמו גם בהודו ובברזיל.
ביוגרפיה
מושונוב נולד בישראל ובגיל 5 כבר החל לנגן בפסנתר ג'אז. בהיותו בן 13, הקים הוד את להקת הג'אז הראשונה שלו - "שלישיית הוד מושונוב", ובגיל 14 יצא לסיבוב הופעות עם להקתו ברחבי העולם ואף השתתף בתוכנית מיוחדת בערוץ 2 של הטלוויזיה הישראלית בשידור ישיר מ"מועדון מיילסטון - שוני". מאוחר יותר בשנת 2005 הוזמן הוד על ידי הפסטיבל היוקרתי IAJE בניו יורק לנגן את קונצרט הג'אז הצעיר שלו. בזכות כישרונו המיוחד במוזיקת הג'אז, זכה הוד במלגה מלאה ללימודים במכללת ברקלי למוזיקה.
בשנת 2004 התקבל ללימודים בבית הספר לאמנויות תלמה ילין שם סיים את לימודי התיכון בהצטיינות ובמקביל החל ללמוד מוזיקה בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב.
בין השנים 2004 – 2007 זכה הוד בשלל פרסים, מלגות ותארים מקרן התרבות אמריקה-ישראל, הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב ומכללת ברקלי למוזיקה שבבוסטון.
בשנת 2008 נבחר מושונוב על ידי משרד התרבות להקליט אלבום הופעה חיה במשכנות שאננים ל"שלישיית הוד מושונוב", אשר שודרה בקול המוסיקה, והיא משודרת בה עד היום פעמים רבות.
בשנת 2009 הפיק את ההצגה המוזיקלית "דרך חגב", המבוססת על סיפרו של עוזי בן כנען, שבוצעה בידי הרכב התיאטרון "ציפורלה", והופיע עמם במשך שנתיים מעל 70 הצגות, ואף זכה בפרסי התיאטרון לעיבוד הטוב ביותר (2010).
בשנת 2010 הוא הוציא את אלבומו השני יחד עם דורון רפאלי בשלישייה משותפת, וקטעים רבים ממנו שודרו לעיתים קרובות ברדיו 88FM. באותה שנה הוא אף התלווה כמה פעמים למסע הסברה של ניצולי השואה בגרמניה ובפולין, והופיע שם לפני תלמידי תיכון פולנים וגרמנים.
בשנת 2011 התפרסמה עליו כתבה ב על הופעתו בתחרות הג'אז היוקרתית בעולם של מכון ת'לוניס מונק לג'אז, אליה הוזמן על ידי הרבי הנקוק ודנילו פרז, וכן הוא זכה במלגות של שמונה שנים ברציפות מקרן התרבות אמריקה-ישראל. באותה שנה הוא גם למד מוזיקת כלייזמר בצפת אצל גיורא פיידמן, ולאחר מכן הופיע בקהילות יהודיות בטאיוואן, סין, גרמניה, רוסיה, ואף הופיע בפסטיבל היהודי הבינלאומי בפולין. בנובמבר אותה שנה במסגרת סיבוב הופעות שלו ברוסיה הוא נפגש עם המוזיקאי איגור בוטמן, וזכה במקום הראשון בתחרות נגן הג'אז האירופי שהתקיימה ברוסטוב על הדון. בשנת 2012 הפיק מושונוב יחד עם רע מוכיח את מופע העשור לאלבום "מנועים שקטים" של אסף אמדורסקי, שהתקיים בהאנגר 11 בנמל תל אביב ובמבצר שוני, ובאותה שנה גם הוזמן להשתתף בתזמורת הג'אז הישראלית בניצוח של עמיקם קימלמן.
בשנת 2014 עיבד מושונוב את השיר "על שפת הים", שאותו הלחינה אהובה עוזרי למילותיו של חיים גורי, לזמר אריק סיני, והופיע לצד אריק סיני וברי סחרוף במופע הוקרה לחיים גורי בהיכל התרבות באר שבע. באותה השנה הוא היה שותף להפקת האלבום הראשון של הזמרת והיוצרת רז שמואלי, ובנוסף הלחין ועיבד לה את הלהיטים - פנסים, אף אחד ואת עליי ועלייך.
באותה שנה עבד מושונוב עם המפיק ביל לסוול, ואף השתתף בהפקת התקליט "ימן בלוז", ולאחר מכן עבד על הקלטת אלבום הזהב האחרון של אסף אבידן - "". לאחר שניגן את מופע הפתיחה ללהקת Red Hot Chili Peppers, לצד הזמרת הישראלית ריף כהן, הוא החליט להזניק את הקריירה שלו, ונטל לעצמו את שם הבמה – BEMET.