cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אבהות
רצון להורות ולאבהות
ביסוד ההורות בכלל, והאבהות בפרט, עומד הרצון לתחושת משמעות ולהמשכיות. חוויות ההורות היא מרכיב מרכזי בתחושת הזהות של האדם.
אריק אריקסון, אבי התאוריה הפסיכו-חברתית, ראה ברצון להורות שלב אינטגרלי בהתפתחות של האישיות אשר מתרחש לאחר שהאדם הצליח לפתח קשר אינטימי משמעותי. על פי תאוריה זו, אדם המצליח לפתח קשר זוגי יציב ומשמעותי יחוש צורך לוותר על צרכיו האגואיסטיים למען האחר ומכאן למעשה יתפתח הצורך להפוך להורה. פתרון אדפטיבי של המשבר האופייני לשלב זה, יאפשר לאדם לחוש תחושת פוריות והמשכיות, בעוד שכישלון בו, יוביל לתחושות חסר, קיפאון וקיבעון. בהקשר זה מציין וולס, כי הספרות רואה בבסיס האבהות משבר בחיי הגבר - עקב חששות הקשורים ללידה, לאחריות כלכלית, וליכולות הוריות ראויות. מנגד הוא טוען, כי הספרות מציגה את האבהות כמקור להרחבת זהותם העצמית של הגברים, באמצעות חקירה עצמית, וכן התפתחות וצמיחה אישית. מכאן, שעבור הגברים, חוויית האבהות עשויה להיות משבר או לחלופין הזדמנות להתפתחות., מורהאם-מרטין מצאה כי משתנים דמוגרפים, נסיבתיים וחברתיים אחראים על המוטיבציה לאבהות, מאחר שגברים נוטים לייחס ארבעה גורמים לרצונם להיות אבות: 1. המשכיות, מסורת וביטחון. 2. מוטיבציות לתפקיד ההורה 3. מטרות וחיזוקים להורות 4. הסטאטוס החברתי המוענק להורים.
האבהות המסורתית
ההגדרה המגדרית המסורתית של האבהות, במשך תקופות ארוכות בהיסטוריה האנושית, הייתה מאופיינת באב מפרנס - האחראי על ניהול המשמעת בבית - ותומך בבת זוגו, על מנת שזו, תוכל לגדל את ילדיהם המשותפים בצורה הטובה ביותר. במקביל, האב היה אמור לחנך ולהוות מודל לגבריות רצויה.
לטענת דה טוקוויל, ברומא העתיקה ובמשפחות פטריארכליות "הבעל והאב היו בעל סמכות פוליטית ושימשו כמתווך שבין בני הבית לבין המדינה". בתרבות המערב הייתה זהות בין פטריארכליות וסמכות. במחצית השנייה של המאה ה-19 חלה עלייה בסמכות האב על בני ביתו כולל עליה בדרישה לציות מוחלט של ילדים לאביהם.
ספי קרופסקי
ספי קרופסקי (15 בפברואר 1980 – 30 ביולי 2022) היה עיתונאי ישראלי. ראש מערכת החדשות ועורך הבריאות באתר דבר ראשון.
ביוגרפיה
נולד בנס ציונה לרוזי, עובדת אל על, ולניסן קרופסקי, ראש עיריית נס ציונה הראשון. אחותו, הילה, הייתה יועצת פוליטית בכנסת ומשנת 2021 דוברת עיריית נס ציונה, תחת ראש העיר, שמואל בוקסר.
אבהות
האבהות החדשה
שינויים במאה העשרים החלו להשפיע באופן הדרגתי על תפיסת תפקידם של הגברים והנשים בחברה, ובייחוד מאז סוף שנות השבעים של המאה העשרים החל להתפתח שיח חדש על אבהות וקיים ניסיון לנסח אבהות חדשה. על פי אורן ושות האבהות החדשה שמה דגש על מעורבות הכוללת טיפול, חינוך, יצירת סביבה הורית הנתמכת על ערכים ואב המהווה דוגמה אישית. באבהות החדשה האב מטפל בילדיו, מגדל ומחנך אותם באופן פעיל ומבטא מגע רגשי עמוק. ואן טוען כי האב הטוב הוא מי שמספק את צורכיהם הרגשיים והגופניים של ילדיו ומהווה דוגמה ליחסים מכבדים עם אימם., למב ואחרים הציגו שלושה מרכיבים עיקריים של אבהות מיטיבה: מחויבות, זמינות ואחריות. על פי החוקרים, מחויבות מתבטאת בנוכחות פעילה בטיפול בילדים, בחינוכם ובגידולם, זמינות מתייחסת לחשיבות הטמונה בכך שאבות יהיו זמינים לילדיהם, גם כאשר האחרונים אינם נמצאים לידם, ואחריות הורית מתבטאת בדאגה לצרכים הקונקרטיים של הילדים ובשותפות פעילה בחייהם, הכוללת בין היתר דאגה למזון, לביגוד ולקורת גג, השתתפות באסיפות הורים, נטילת חלק פעיל בהסעות ובליווי לטיפולים רפואיים ועוד.
ספי קרופסקי
ביוגרפיה
בין השנים 1993–1998 שהה בבירת ניו זילנד, ולינגטון, במסגרת שליחותו של אביו כשגריר ישראל בניו זילנד.
אבהות
האבהות החדשה
התפתחות האבהות החדשה, באה בד בבד עם השינוי שחל במעמד האישה בחצי השני של המאה ה-20. בתקופת מלחמת העולם השנייה, החלו נשים בעולם המערבי להשתלב באופן משמעותי בשוק העבודה, בשלב ראשוני מתוך כורח, כאשר מיליוני גברים היו בשדה הקרב. עם סיום המלחמה, רבים מהגברים לא שבו, או לא יכלו לפרנס כבעבר. עם זאת, לאחר תום המלחמה, במשך מעל 20 שנה עדיין התקיימו במשפחה תפקידי מגדר נוקשים, שציפו, ככל הניתן, מגברים לעבוד ומנשים להישאר בבית, לדאוג למשק הבית ולטפל בילדים. השינוי היה הדרגתי. במחצית השנייה של המאה ה-20, עם התרבות עבודת נשים, נחקקו בעולם המערבי חוקים שונים שאיפשרו להן (ולבעליהן) להתמודד עם הקונפליקט בית-עבודה, ועם קיום עבודה לצד המשך תפקידן כאמהות וכמטפלות. דוגמה לחקיקה מסוג זה, בישראל, היא חוק עבודת נשים (1954). עם זאת, ככל שגברה המודעות לזכויות נשים, חל שינוי גם בהגדרת האבהות, וגדלה מעורבותם של אבות במשימות הביתיות ובגידול הילדים.
ספי קרופסקי
ביוגרפיה
שירת בצה"ל כקצין בחיל השריון. למד באוניברסיטה הפתוחה.
בתחילת דרכו שימש ככתב פוליטי וכעורך בדסק החדשות של וואלה! NEWS.
אבהות
אבהות וקריירה
אבות מתמודדים גם הם עם קונפליקט בית – עבודה. הקונפליקט בין דרישות המשפחה לדרישות העבודה הוא מצב חיים מצוי בקרב אבות בחברה בת זמננו והם נדרשים להתמודד, הן עם התפתחותם המקצועית והן עם הטיפול במשפחה. עם המעבר לאבהות לא משתנה מחויבותם של הגברים לקריירה שלהם. כמו כן, אבות עובדים יותר שעות בהשוואה לגברים ללא ילדים, בעיקר לאחר הולדת הילד הראשון, אך מקטינים במעט את שעות העבודה לאחר הולדת ילדים נוספים יחד עם העלייה בעומס המטלות בעבודה חלה עליה בתפקידי האבות במשפחה. במקרה של אבות גרושים עליהם להתמודד ביתר שאת עם קונפליקט עבודה-משפחה ביחס לגברים נשואים, קונפליקט שחלקם היו משוחררים ממנו בעת שהיו נשואים. הגירושין מאלצים אותם להתמודד עם הקונפליקט שהוא במקורו נשי. שינוי המבנה המשפחתי בגירושין מחייב אותם לקחת על עצמם תפקידים שהם לכאורה "אימהיים", תפקידים שהיו באחריות נשותיהם והם היו משוחררים מהם ומגביר את המתח בית –עבודה.
ספי קרופסקי
ביוגרפיה
מ-2008 עד 2016 ביצע מגוון תפקידים בעיתון "הארץ", בהם בעל טור במדור הספורט שעסק בקבוצת הפועל תל אביב, וכן כתב על התרבות הדיגיטלית במוסף הארץ ובמוסף התרבות "גלריה".
מתחילת 2016 ועד יולי 2018 שימש ככתב החינוך והבריאות ב"כלכליסט".
בין יולי 2018 לאפריל 2019 שימש כראש מערכת החדשות ועורך הבריאות באתר "דבר ראשון". כמו כן, סיקר את תחומי הבריאות, הרווחה והחינוך באתר העיתון.
לאחר מכן, עבר לכתוב במגזין Time Out תל אביב.
קרופסקי נפטר ב-30 ביולי 2022 בגיל 42.
אינוורסיית רום
אינוורסיית רום היא אינוורסיה המתרחשת בגובה רב. במצב זה, החל מגובה מסוים הטמפרטורה עולה כאשר מגביהים.
אינוורסיית רום יכולה להיווצר כאשר רמה ברומטרית שמכילה אוויר חם נמצאת בגובה רב, ובקרבת הקרקע נמצא אוויר קר במערכת של לחץ נמוך. לחץ האוויר הגבוה ברום, מונע מהאוויר הקר לעלות ונוצרת אינוורסיה בגובה רב, כלומר האוויר החם ברמה הברומטרית נמצא מעל שכבת האוויר הקר.
גושי אוויר חמים שנפלטים סמוך לקרקע עולים וכאשר הם מגיעים לשכבת האינוורסיה משתווה הטמפ׳ שלהם לטמפ׳ הסביבה, ועלייתם מואטת עד שנפסקת. שכבת האוויר שבה קיימת תנועת אוויר כלפי מעלה היא שכבת העירוב, וככל שהיא דקה יותר ייכלאו המזהמים בשכבה דקה יותר וריכוזם בשכבה זו יהיה גבוה יותר. מצב זה נוצר כאשר לשכבות הגבוהות של אטמוספירה מגיע אוויר חם יחסית לזה שמתחתיו. מצב זה קיים בישראל בעיקר בקיץ. בשכבות הגבוהות של האטמוספירה יש שקיעה והתחממות של אוויר מרום האטמוספירה, ובשכבות התחתונות הסמוכות לקרקע ישנה תנועת אוויר קריר המגיע מהים.
השפעת אינוורסיית הרום בישראל: בחיפה מפעלי התעשייה ממוקמים במפרץ ורוב בנייני המגורים על הכרמל בגובה של 250-500 מ׳. בעונות המעבר (ולעיתים גם בקיץ) נוצרת אינוורסיית רום שבסיסה נמוך, ורוחות נושבות מכיוון התעשייה לכרמל, המזהמים נלכדים באזורי המגורים בשכבת עירוב דקה (לרוב מגיעה ל-100 מ׳) כך נוצר שם זיהום אוויר חמור יותר מזה הנוצר במפרץ (שם שכבת העירוב עבה יותר)
אבהות
יתרונות האבהות לילד
מעורבות גבוהה של אב בחיי ילדיו ודמות אב פעילה משפרת את יציבותו החברתית של הילד, את הישגיו הלימודיים ואף את סיכוייו לחיי נישואים יציבים. עבור בנים מהווה דמות האב מודל הזדהות חשוב. טיב הקשר של בנות עם אביהם בתקופת ילדותם יכול להשפיע על חיי הזוגיות שלהם בעתיד. במחקרים נמצא כי ילדים שחוו מעורבות גבוהה יותר של אביהם בחייהם קיבלו תוצאות גבוהות יותר בהערכות התפתחות קוגניטיבית, הפגינו מיומנויות חברתיות משופרות ופחות בעיות התנהגותיות. ילדים עם קשרים טובים לאבותיהם הם אף ילדים סקרנים יותר באשר לסובב אותם ומפתחים כישורים משופרים לפתרון בעיות.
אבות גרושים
גירושים משנים את הדינמיקה המשפחתית. חלק מהאבות הגרושים מקבלים חזקה משותפת על הילדים עם האמא. ישנם גברים מעטים המקבלים חזקה מלאה על הילדים. יש גם אבות גרושים רבים שהאמהות הן שמקבלות חזקה על הילדים והאבות מתגוררים בבית אחר. אבות אלה מתמודדים עם שינוי בתפקידם כהורים. יציאתו של האב מחוץ למשפחה משנה את הקשר שבין האב לילדים, והיא עלולה לעורר תחושות של פיצול והתפרקות. רבים מהאבות במעבר הגירושים מתארים מצוקה רגשית, תחושת השפלה, יאוש ושלילת זכויות. יש אמהות הנישאות מחדש והילדים שומרים על קשר קרוב עם אביהם הביולוגי בעודם מתגוררים עם גבר מבוגר אחר, שהוא בעלה של אימם.
אבהות חד מינית
גברים הומוסקסואלים אשר מחליטים להפוך לאבות נדרשים לבחון את המודלים- ההוריים המתאפשרים להם, ולהחליט על המודל שבאמצעותו יממשו את אבהותם. בישראל קיימים שלושה מודלים הוריים עיקריים עבור גברים הומוסקסואלים: אימוץ, פונדקאות והורות משותפת עם אישה.
בישראל תופעת ההורות ההומוסקסואלית צברה בשנים האחרונות תאוצה רבה, וכיום יותר גברים הומוסקסואלים ונשים לסביות מבקשים לממש את זכותם להורות. נמצא שבישראל כאחוז אחד מכלל התאים המשפחתיים הם תאים שבהם ההורים הם בני אותו המין .על פי ההערכות של ארגון "משפחה חדשה", ישנם בישראל כ 18,000- זוגות הומוסקסואלים ולסביות; מתוכם למעלה מ-2,500 זוגות הן אימהות לסביות, וכמה מאות מתוכם הם אבות הומוסקסואלים. למעשה, כ־25% מהזוגות הלסביות מגדלות ילדים, לעומת 7% מהזוגות ההומוסקסואלים. הערכה זו אינה כוללת את האבות ההומוסקסואלים היחידניים. (כהן ארקין)
אבהות ביהדות
היחסים בין האב לבנו מופיעים בכלל תחומי היהדות; בתנ"ך, בתלמוד, בהלכה, באגדה ובספרות הסוד, ובכולם הם לובשים אופנים וצורות שונות.
בתנ"ך
בתנ"ך היחסים בין האב לילדיו (ובייחוד לבנו) עומדים במוקד של סיפורים רבים. ותופסים חלק משמעותי במיוחד של הספרים בראשית, שמואל, מלכים ומשלי.
ספר בראשית כולו כרוך סביב מורשת האבות, ומלבד כך שמספר על שלושת האבות הוא עוקב אחר תולדותיהם של האנשים מאדם הראשון ועד אפרים ומנשה בני יוסף בן אחר בן.
בספר זה ראויים לציון במיוחד הם סיפור עקדת יצחק שמתייחס לניסיון שמנסה ה' את אברהם אבינו לעקוד את בנו יצחק, הברכה שמקבל יעקב במרמה מאביו יצחק במקום עשו, היחסים המיוחדים בין יוסף לאביו יעקב שעומדים במוקד שנאת אחיו אליו, ומובילים לירידתו למצרים שם הספר נחתם בברכתו של יעקב את כל בניו ובני בניו.
הספרים שמואל ומלכים מתעסקים רבות בסכסוכים המשפחתיים סביב המלוכה בישראל, מדוד המלך ועד לאחרוני צאצאיו שמולכים על ממלכת יהודה, החל מיהונתן שתומך בדוד כנגד שאול אביו, דרך מרד אבשלום ואדוניה בדוד אביהם לאחר עלייתו לכס המלוכה, וכלה בסיפור הטרגי על בניו של צדקיהו מלך יהודה האחרון שנשחטים לעיניו טרם מעוורים אותו.
בספר משלי מופיעים הרבה דברי מוסר בדבר חשיבות המשפחה, שימור המורשת ומקומה של הסמכות ההורים והאושר והגאווה שמעניקים הילדים;
מלבד הסיפורים הרבים המתעסקים באופן ישיר באב ובן, התנ"ך רווי במשלים וביטויים סמליים המשתמשים במוטיב יחסי האב והבן. השימוש הנפוץ היותר לדימוי יחסי אב ובנו הוא היחס בין ישראל המתוארים כבנים לה', כמו בפסוק "בנים אתם לה' אלוהיכם", הדימוי הזה משמש רבות בעיקר בשביל להדגיש את יחסי הקרבה הגדולים בין ישראל לאביהם שבשמיים, יחסים שלא תלויים בדברים נוספים, ואת המרות שמצפה ה' לקבל מעם ישראל, בדומה ליחסים של האב ובנו.
חז"ל
חז"ל מתייחסים רבות בחשיבות הילדים לאדם ואף הגדילו ואמרו כי "כל מי שאין לו בן כאילו הוא מת, כאילו הוא הרוס", ובתמורה הגדולה שמתחוללת בחייו בעקבות לידתם, כמו שמובא במעשה מפורסם בעניין:
"מעשה באחד שעשה דייתיקי, ואמר: לא יהא בני יורש אותי עד שיֵעַשֶה שוטה!, הלך ר' יוסי בר' יהודה לשאול (לפשר) המעשה לר' יהושע בן קרחה, והציצו מבחוץ וראו אותו מרקע על ידיו ועל רגליו וגמי נתון לתוך פיו והוא נמשך אחר בנו. כיוון שראו אותו הטמינו (החביאו) את עצמן, נכנסו אצלו שאלו אותו המעשה, התחיל משחק אמר להם: חייכם, שמעשה הזה ששאלתם עכשו הגיעני! אמרו לו: מכאן שאדם רואה בנים כאלו הוא משתטה."
עוד אמרו חז"ל כי . והדריכו רבות על חשיבות ההשקעה ודרך חינוך הילדים, תוך הדגשה של שמירה על גבולות מחד, יחד עם זהירות מפני פחד גדול מדי מאידך, התנהלות שסיכמו במשפט: . חז"ל גם ציינו שיש להימנע מלתת יחס מועדף מובחן לאחד הילדים.
חז"ל העמידו בתור תשתית היחסים בין הילד לאביו את מצוות כיבוד הורים ויראתם, ואף השוו את כבודם לכבוד השכינה, ואמרו שגם במחיר של צער גדול, השפלה ואובדן ממוני, אין לבן זכות לפגוע בהוריו, לפחות כפי שעשה הגוי האשקלוני דמא בן נתינה, ומסופר על ר' זעירא שלאחר ששמע כמה קשה מצוות כיבוד אב ואם בירך על כך שהוא פטור ממנה.
בהלכה
ביהדות יש השלכות שונות ליחסי האב וילדיו, והן משפיעות על מערכת החובות והזכויות שנוצרת בעקבות כך ביניהם, על קביעת הייחוס של הילד, ועל הזיקה המשפחתית של הילד לקרובי המשפחה של האב. עיקרן של ההלכות הנוגעות ליחסים בין האב לילדיו מופיעות במסכת קידושין, ומקצתן, בעיקר אלו שנוגעות ביחס בין האב לבתו, מופיעות במסכת כתובות.
על פי ההלכה, האב הביולוגי הוא אביו של הילד, גם אם הילד נולד בעקבות קיום יחסים אסורים הלכתית. ואם מדובר בזוג נשוי - ההנחה היא שבעלה של האשה הוא אביו של הילד, גם אם מסיבות שונות התעורר ספק.
ישנן מחלוקות רבות בנוגע לתוקפן של ראיות התנהגותיות או מדעיות (כמו בדיקת סוגי דם, רקמות, DNA וכדומה), יש המקבלים אותם ויש שדוחים אותם, אם בצורה מלאה או בצורה חלקית, אם כי יש קונצנזוס שאין מקבלים אותם ביחס להוכחת ממזרות.
בדינים שונים הנוגעים לשאלת מינו של בעל החיים, ישנה מחלוקת האם חוששין לזרע האב, קרי - האם מתייחסים רק לאם הביולוגית של בעל החיים, או גם לאביו.
ההלכה מניחה כי לאב יש יחס אוהב ומיוחד לילדיו, ויש להבין את המניעים והכוונות שלו במעשיו כלפיהם מתוך הפרספקטיבה הזו. מתוך כך נגזרות נגזרות שונות רבות, לדוגמה, אנחנו מניחים כי לכן הוא לא יפגע בהם לרעה, ואם האב בא במחתרת אין להרוג אותו, כי לא סביר שהוא יבוא להרוג. וכי כי הוא יאפשר להם לאכול מהקרקע שלו - ואין באכילתם ממנה חזקה לבעלות עליה.
הייחוס של ילדי המשפחה נקבע על פי האב, כמו שכתוב: "למשפחתם לבית אבתם", מה שאומר שאם האב הוא כהן או לוי גם ילדיו יהיו כהנים או לויים בהתאמה. גם ביחס לצאצאי העמונים הולכים אחר האב, וכן ביחס לצאצאי שבעת העממים.
גם בשאלות שקשורות להגדרת קרבה משפחתית, משפחת האב נחשבת למשפחתו, ולכן יורשים אותו רק קרובים ממשפחת האב, וגם במצוות גאולת עבד עברי בה על דודו של הנמכר לעבדות לקנות אותו - המצווה מוטלת על הקרובים מצד האב.
בשאלת יהדותו של הילד הולכים אחר האם, וביחס לפגמים בייחוס הולכים אחר הפגום משני הצדדים.
מצוות
המשנה, במסכת קידושין, קובעת:. מצוות הבן על האב הן מצוות שעל האב לקיים כלפי בנו, ומצוות האב על הבן הן מצוות שעל הבן והבת לקיים כלפי אביהם.
מלבד המצוות הללו, שחיובם הוא מן התורה, מדרבנן על האב גם להאכיל את ילדיו עד שיגדלו, לחנך את בניו כך שיקיימו את המצוות וימנעו מן האיסורים מוקדם ככל שהם יכולים ולתת את כל צורכי בתו עד וכדי שתנשא.
מצוות האב על הבן הן "כבד את אביך ואת אמך" ו"איש אמו ואביו תיראו", על הבן מוטל איסור מיוחד להכות את הוריו או לקללם. ובאופן תאורטי, בן שמורד באביו ואמו עובר באיסור בן סורר ומורה.
האב זכאי במציאתו של בנו כל זמן שהבן אוכל משל האב משום איבה - כי הוא מפרנס את בנו. ויכול להזיר את בנו בנזירות.
אב גוי יכול למכור את בניו ובנותיו לעבדות.
תמצית זכויותיו של האב בבתו מופיעה ב: כלומר, כשהיא קטנה או נערה זכאי אביה של הבת: כן זכאי האב למכור את בתו לאמה עברייה, אך רק אם לא נשאר לו כסף בכלל.
בקבלה
בקבלת האר"י המושג "אבא" מתייחס בדרך כלל לפרצוף אבא עילאה, הכינוי של פרצוף ספירת החכמה בעולם האצילות. מקובל לומר כי הפרצוף מייצג את כוח המוליד הראשוני יחד עם פרצוף אמא שהם תרי רעין דלא מתפרשין מהם משתלשל שאר הגילוי האלוקי בעולמות עד לבת - המלכות התחתונה. כפי שכתוב ש"אבא יסד ברתא".
בנצרות
הקיצור של אבא, הרי הוא אב, הוא אחד ממרכיבי השילוש הקדוש. ישוע היהודי ומיסודות הנצרות ראה באלוהים את אביו: יוחנן ה, " ויען אותם (היהודים).... גם אמר כי אלוהים הוא אביו". באוונגליון של יוחנן הביטוי "אבי" מופיע עשרות פעמים בפרקים יד-יז.
ריטה לוי-מונטלצ'יני
ריטה לוי-מוֹנְטַלְצִ'ינִי (באיטלקית: Rita Levi-Montalcini; 22 באפריל 1909, טורינו – 30 בדצמבר 2012, רומא) הייתה ביולוגית התפתחותית איטלקייה-יהודייה. בשנת 1986 קיבלה יחד עם עמיתה סטנלי כהן את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, על גילוי גורמי הגדילה.
לוי-מונטלצ'יני הקימה ועמדה בראשם של מוסדות מדעיים רבים, בהם מרכז המחקר לנוירוביולוגיה של מועצת המחקר הלאומית של איטליה (Consiglio Nazionale delle Ricerche) והמרכז לחקר הביולוגיה של התא של המועצה והמכון האירופאי לחקר המוח (EBRI). הישגיה זיכו אותה בפרסים ובכיבודים רבים: בשנת 1968 היא הייתה האישה העשירית שנבחרה לאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, ב-1974 הייתה האישה הראשונה שמונתה על ידי האפיפיור פאולוס השישי לעמוד בראש האקדמיה למדעים באיטליה, ובשנת 1987 זכתה במדליה הלאומית למדעים – העיטור הגבוה ביותר בעולם המדע האמריקאי.
קורות חיים
ריטה לוי-מונטלצ'יני נולדה בטורינו לאדלה (לבית מונטלצ'יני) ואדאמו לוי, משפחה יהודית-חילונית בת ארבעה ילדים, שמקורותיה ספרדיים ואיטלקיים. אחיה הבכור, ג'ינו, היה אדריכל איטלקי בולט, ואחותה התאומה, פאולה, הייתה ציירת נודעת. היא החליטה לפנות ללימודי רפואה בין השאר כי חוותה את מותה של האומנת שלה ממחלת הסרטן. היא התגברה על התנגדות אביה, מהנדס חשמל במקצועו, שהאמין שפיתוח קריירה מקצועית יפריע למילוי חובותיה כאם וכאישה.
בשנת 1930 החלה ללמוד בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת טורינו וסיימה את לימודיה בהצטיינות יתרה. בשנת 1936 החלה התמחות בפסיכיאטריה ונוירולוגיה, אולם חוקי הגזע האיטלקיים שהתקבלו בשנת 1938 קטעו את עבודתה המקצועית כרופאה והובילו אותה לחיי מחקר. היא עברה לתקופת מה לבריסל כדי להמשיך שם את הכשרתה המחקרית, אולם אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה, עקב הפלישה הגרמנית לבלגיה באביב 1940, נאלצה לשוב לאיטליה. היא המשיכה לערוך ניסויים מעבדתיים בבית משפחתה בטורינו. היא חקרה את גדילת תאי העצב בעוברי תרנגולות, הקימה מעבדה גנטית בחדר השינה, לשם קיבלה גם את פרופ' ג'וזפה לוי, שהיה מורה שלה בעברה, והניחה בכך את אבני היסוד למחקריה העתידיים.
בשנת 1943 נמלטה משפחתה דרומה, תחילה לאזור כפרי ואחר כך לעיר פירנצה, ואף שם היא החלה בעבודה מעבדתית בבית. בפירנצה הכבושה חייתה לוי-מונטלצ'יני במחתרת, בשם הבדוי ריטה לופאני, והצליחה להתחמק מגירוש בידי הגרמנים. היא יצרה קשר עם חברי הארגון הפרטיזני "מפלגת הפעולה", וסייעה לחברי הארגון בזיוף תעודות ובהשגת מסמכים למי שהיה זקוק להם. עם שחרור איטליה עבדה בפעם האחרונה כרופאה מטפלת בשירות מפקדת הכוחות הבריטים-אמריקאים בפירנצה. בשנת 1945 שבה משפחתה לטורינו.
בסתיו 1947 הוזמנה להצטרף למעבדתו של פרופ' ויקטור המבורגר, אפידמיולוג יהודי-גרמני שעזב את גרמניה ב-1935 והקים מעבדה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. אף שתכננה להישאר בארצות הברית שנה אחת בלבד, היא נשארה שם עד תחילת שנות ה-60. באותה תקופה עשתה את עבודת המחקר החשובה ביותר שלה, על גורם הגדילה העצבי. בשנת 1958 קיבלה דרגת פרופסור מן המניין באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס ובשנת 1962 יסדה מעבדת מחקר ברומא, כשהיא מחלקת את זמנה בין איטליה לבין סנט לואיס.
לוי-מונטלצ'יני לא נישאה מעולם ולא הביאה ילדים לעולם, מתוך החלטה שקיבלה בגיל 19 שלא לאפשר לחיי משפחה לפגוע בעבודתה. היא האריכה ימים יותר מכל זוכי פרס נובל ומתה בשנת 2012 בגיל 103.
תרומתה המדעית
תגליתה החשובה של לוי-מונטלצ'יני הייתה גורם הגדילה העצבי, הידוע בראשי התיבות הלועזיים שלו, NGF. בסדרה של ניסויים אלגנטיים, שהחלו במעבדתה המאולתרת בביתה במהלך מלחמת העולם השנייה, והמשיכו באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, חשפה לוי-מונטלצ'יני כיצד חומרים מסוימים יכולים לגרום להנצה ולהתארכות של אקסונים של תאי עצב. היא גידלה בתרבית תאים סרטניים מגידולים של עכבר, שמתאפיינים בגידול מואץ של נוירונים. היא מצאה שתאי הגידול, והחומרים שהם מפרישים, מסוגלים גם לעודד צמיחה מוגברת של נוירונים בעובר של אפרוח. בתחילת שנות ה-50, יחד עם שותפה למחקר, סטנלי כהן, הצליחה לוי-מונטלצ'יני להפריד מתוך התרבית את הגורם המסוים שגורם לתופעה – חלבון קצר בן 118 חומצות אמיניות הפעיל בריכוזים זערוריים – ואפיינה אותו מבחינה ביוכימית וגנטית.
NGF היווה דוגמה ראשונה לגורמי גידול - קבוצה רחבה של חלבונים ופפטידים המופרשים על ידי תאים מסוימים, נקשרים לקולטנים על גבי תאים אחרים, ושולטים בקצב ובמאפייני הגידול שלהם. תגלית זו פתחה תחום חדש בביולוגיה התפתחותית, והייתה הכרחית להבנה כיצד עוברים תאים התמיינות וחלוקה וכיצד קצב גידולם נשלט. בעקבות התגלית ניתן היה לראשונה לשער כיצד מתפתח המוח לאיבר מורכב ומתפקד: באמצעות קבוצות שונות של תאים המפרישות גורמי גדילה מגוונים ומושכות אליהן שלוחות תאיות מקבוצות מרוחקות של תאים. תגליות מאוחרות יותר אמתו השערה זו. גילוי גורמי הגדילה אפשר גם הבנה טובה יותר של מחלת הסרטן ועודד פיתוח תרופות, כדוגמת הרצפטין, החוסמות קולטנים של גורמי גדילה בתאים סרטניים.
בשנים מאוחרות יותר המשיכה לוי-מונטלצ'יני לאפיין את תפקידו של NGF בהתפתחות מוחית, ובתפקוד המוח הבוגר.
בשנת 1986 קיבלה לוי-מונטלצ'יני את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ואף את פרס לסקר למחקר רפואי בסיסי. בכך הייתה לזוכה הרביעית בפרס נובל מתוך הקהילה היהודית הקטנה באיטליה (יחד עם אמיליו סגרה, סלבדור לוריא, ופרנקו מודיליאני). את הפרס חלקה עם החוקר סטנלי כהן שעבד איתה וגילה את גורם הגדילה האפידרמלי זמן קצר לאחר גילוי גורם הגדילה העצבי. היא האריכה ימים יותר מכל חתני וכלות פרס נובל, והיא היחידה מהם שזכתה להגיע לגיל מאה. בנאומה לרגל יום הולדתה המאה טענה שחשיבתה צלולה יותר מכפי שהייתה בת עשרים, "הודות לניסיון".
היא חקרה את יחסי הגומלין בין שני הורמוני המתח המרכזיים, אדרנלין וקורטיזול בבריאים וחולים וזאת בשיתוף פעולה מחקרי הדוק עם שטפן ר. בורנשטיין.
פעילות פוליטית וחברתית
לוי-מונטלצ'יני הרבתה להביע בציבור את דעותיה החברתיות. היא הייתה פעילה בתנועה לשחרור האשה ובארגונים למען הזכות להפלות. היא בלטה בהתנגדותה למוקשים נגד אדם (שחברות איטלקיות מובילות בייצורם), ובתמיכתה במעורבות מדענים בחיים הציבוריים. דעותיה מיקמו אותה בשמאל המתון, והיא הייתה תומכת קבועה במפלגה הסוציאל-דמוקרטית האיטלקית. מונטלצ'יני פעלה רבות למען מטרות הומניטריות וסביבתיות בעולם. היא הקימה עמותה לקידום השכלתן של נשים אפריקאיות, בראשה עמדה, וכמו כן הקימה את הסניף האיטלקי של "הצלב הירוק" – ארגון המטפל בהיבטים הסביבתיים של מצבי מלחמה. בנוסף כיהנה כראש המכון לאנציקלופדיה האיטלקית ובתפקידים רבים נוספים.
בשנת 2001 מינה נשיא איטליה קרלו אזליו צ'אמפי את לוי-מונטלצ'יני, מתוך הוקרה להישגיה, לחברה בסנאט האיטלקי למשך כל חייה. באפריל 2006, עת התייצבה לישיבת הפתיחה של הסנאט, היא הייתה המבוגרת בחבריו (בת 97), עובדה בזכותה הפכה ליושבת ראש הבית. על פי החוקה האיטלקית היא הייתה אמורה לכהן כנשיאת הרפובליקה עד למינוי נשיא, אולם היא סירבה לכך עקב גילה ועקב קשיי ראייה. במושב זה של הסנאט היא תמכה בממשלתו קצרת הימים של הסוציאל-דמוקרט רומנו פרודי. מפלגת הליגה הצפונית ניסתה לערער על יכולתה המנטלית לכהן כסנטורית ולפגוע בתקציבי אגודה מדעית שהיא עמדה בראשה, אך נכשלה כישלון חרוץ.
לוי-מונטלצ'יני נחשבה לידידת ישראל; היא ביקרה בישראל פעמים רבות והתייצבה נגד ניסיונות אירופיים להטיל חרם אקדמי על ישראל.
טומי לי ג'ונס
טומי לי ג'ונס (באנגלית: Tommy Lee Jones; נולד ב-15 בספטמבר 1946) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי. קיבל ארבע מועמדויות לפרס האוסקר סך הכל, ומתוכם זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב על משחקו בסרט "הנמלט" בשנת 1993.
ביוגרפיה
ג'ונס נולד במחוז סאן סאבה, טקסס ללוסיל מארי ולקלייד ג'ונס, לאחר לימודי התיכון (שכעת הוא בין חבר המנהלים), ג'ונס החל בלימודי מלגה באוניברסיטת הרווארד שם היה שותפו לחדר של אל גור. ג'ונס סיים בהצטיינות בשנת 1969 עם תואר באנגלית.
קריירה
בשנת 1980 קיבל ג'ונס מועמדות ראשונה לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "בתו של כורה פחם". בשנת 1981 הוא כיכב לצד סאלי פילד בסרט הקומדיה "מעבר לרחוב האחורי". בשנת 1983 הוא זכה בפרס אמי על תפקידו בסרט קולנוע המבוסס על ספרו של נורמן מיילר, "שירת התליין". באותה שנה שיחק גם פיראט בסרט הרפתקאות בשם "נייט והייז". בשנת 1989 גילם את דמותו של קפטן וודרו קול במיני סדרה יונה בודדה. על משחקו במיני סדרה הוענקו לג'ונס פרס אמי לשחקן הטוב ופרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר.
במהלך שנות ה-90, השתתפותו בסרטים שוברי קופות כ"הנמלט", "באטמן לנצח", "הלקוח" (לפי ספרו של ג'ון גרישם) ו"גברים בשחור" הביאה לג'ונס תהילה רבה ומעמד של שחקן מוביל בהוליווד. בשנת 1991 זכה למועמדות ראשונה בפרס אוסקר על תפקיד שחקן המשנה ב-"JFK תיק פתוח". תפקידו בסרט "הנמלט" זיכה אותו באוסקר ובפרס גלובוס הזהב ובמועמדות לפרס באפט"א שנתיים לאחר מכן.
בשנת 2005, עשור לאחר שג'ונס ביים את סרטו הראשון (סרט טלוויזיה בשם "הבחורים הטובים"), הוא ביים את סרטו השני, "שלוש הלוויות של מלכיאדס אסטרדה", שהוצג בפסטיבל הקולנוע בקאן וזיכה אותו בפרס השחקן הטוב ביותר.
בשנת 2007, ג'ונס השתתף בשני סרטים נוספים, "ארץ קשוחה" ו"בעמק האלה" שזיכה אותו במועמדות נוספת לאוסקר.
ב-2012 זכה בפרס גילדת שחקני המסך, בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בסרט קולנוע, על תפקידו בסרט "לינקולן".
חיים אישיים
נישואיו הראשונים של ג'ונס לקייט לרדנר נמשכו מ-1971 עד 1978. יש לו שני ילדים מנישואיו השניים לקימברלי קלוהי, אוסטין לאונרד (נולד ב-1982) וויקטוריה קפקה (נולדה ב-1991). ב-19 במרץ 2001, נישא ג'ונס בשלישית לדון לורל.
סנטיאגו
סנטיאגו (Santiago) הוא אחד השמות בהם נקרא יעקב בן זבדי. השם הוא צירוף המילים Sant-Iago, קרי יעקב הקדוש. השם סנטיאגו נפוץ בעולם דובר הספרדית, הן בשמות אנשים והן בשמות מקומות. {{פירושונים|
ראו גם
}}
תעלומות סילבסטר וטוויטי
תעלומות סילבסטר וטוויטי (באנגלית: The Sylvester & Tweety Mysteries) היא סדרת אנימציה אמריקאית, מבית חברת האחים וורנר.
עלילה
"סבתא" (Granny) היא בלשית מקצועית הנקראת פעמים רבות לבוא לעזרה כדי לפתור תעלומות ברחבי תבל. כל תעלומה, מסתורית ככל שתהיה, נפתרת בהצלחה על ידי "סבתא".
"סבתא" לוקחת עמה כדרך קבע את שלוש חיות המחמד שלה: טוויטי, קנרית צהובה (ממין זכר), הקטור, כלב בולדוג בעל כוח פיזי רב (אולם גם בעל תיאבון גדול יתר-על-המידה) וסילבסטר, חתול הנחוש תמיד לאכול את טוויטי ולעולם לא מצליח. חיות-המחמד מסייעות ל"סבתא" במשימותיה מלבד סילבסטר ששם את עיקר תשומת-הלב בנסיונותיו לאכול את טוויטי. נסיונותיו הכושלים לאכול את טוויטי "עולים לו ביוקר". כשהיו במקסיקו, למשל, חשקה נפשו לאכול את טוויטי בתוך טורטייה. אולם טוויטי לא היה בפנים והחריפות העזה שבטורטייה הוציאה אותו מכליו (כפי שאמרה "סבתא": "סילבסטר, חתול שאכל פלפל לא יפסיק ליילל"). "סבתא", כאמור, פותרת בהצלחה את כל התעלומות. כאשר היא גויסה לפתור את תעלומת לבני-הגברים האבודים היא הייתה בחופשה. צמד חוצנים, שמאוחר יותר התגלה כי היא הוא האחראי לאבידה, נעצר כשלמעשה "סבתא" לא לקחה על עצמה את התפקיד למצוא את האחראי למקרה. מי שעצר אותם היה פקח אשר כיבה את האש שנדלקה עקב התרסקות החללית של החוצנים בטענה כי "אסור להדליק אש ללא אישור". הוא גילה את הלבנים שנטמנו בתוך תא בחללית. הוא היה בטוח כי "סבתא" פתרה תעלומה זו, ואף הודה לה.
גוון סטפאני
גוון רנה סטפאני (באנגלית: Gwen Renée Stefani; נולדה ב-3 באוקטובר 1969) היא זמרת רוק ופופ אמריקאית. סולנית להקת נו דאוט (No Doubt), שניגנה בסגנון הסקא פאנק ורוק אלטרנטיבי.
נעוריה ותחילת דרכה
סטפאני נולדה בפולרטון, קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה קתולית. אביה ממוצא איטלקי ואמה ממוצא אירי. גדלה בעיר אנהיים, קליפורניה. בזמן לימודיה בתיכון, הקימה ביחד עם אחיה אריק וחבריה טום דומונט, אדריאן יאנג, ג'ון ספנס וטוני קנאל (עמו אף ניהלה מערכת יחסים שנמשכה בין השנים 1989 ו-1997) את להקת נו דאוט. מערכת היחסים בין סטפאני וקנאל היוותה גורם משפיע על חיי הלהקה - מערכת היחסים הייתה כה מורכבת עד שהלהקה כמעט התפרקה כמה פעמים במשך השנים.
1986–2004: נו דאוט
במשך שנות פעילותה, הוציאה להקת נו דאוט (No Doubt) ארבעה אלבומים. הראשון נשא את שם הלהקה ויצא בשנת 1992. האלבום, שכלל בעיקר אלמנטים מסגנון הסקא-פאנק (בעוד באותה התקופה המוזיקה הפופולרית ביותר הייתה מוזיקת הגראנג': להקות כמו נירוונה, הול וסאונדגארדן) נכשל מסחרית והלהקה הבינה שאלבומה הבא חייב להיות מוצלח על מנת שחברת ההקלטות תחדש את החוזה איתה.
האלבום הבא ("The Beacon Street Collection") שכלל קטעים שהלהקה הקליטה ולא נכנסו לאלבום הראשון היה בעל סגנון פחות עליז ויותר מתאים לרוח התקופה וזכה להצלחה גדולה יותר מהאלבום הראשון.
האלבום השלישי, "Tragic Kingdom" יצא בסוף שנת 1995 והיה מועמד לפרס גראמי בשנת 1997 לאלבום הרוק הטוב ביותר. הסינגל "Don't Speak" (בעברית: "אל תדבר") אותו כתבה סטפאני ושעסק במערכת היחסים בינה ובין קנאל הגיע למקום הראשון במצעד ההשמעות בבריטניה בשנת 1996.
פלמחים (פירושונים)
{{פירושונים|* פלמחים – קיבוץ השוכן במישור החוף הדרומי, מדרום לראשון לציון.
גוון סטפאני
1986–2004: נו דאוט
לאחר הצלחתו של האלבום הקודם, הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי "Return of Saturn" בשנת 2000. בשנת 2001 הוציאה הלהקה את האלבום "Rock Steady". האלבום זכה להצלחה ורוב הסינגלים ממנו הפכו ללהיטים. השירים "Hey Baby" ו-"Underneath It All" ששרה סטאפני זכו בפרס גראמי בשנת 2003.
פלמחים (פירושונים)
ראו גם
}}
גוון סטפאני
1986–2004: נו דאוט
ב-2002 זכה השיר "Let Me Blow Ya Mind" אותו ביצעה הראפרית איב ובו התארחה סטפאני כשיר הראפ של השנה.
2004–2006: Love. Angel. Music. Baby.
החל משנת 2003 החלה סטפאני לעבוד בחברת האופנה "LAMB" בתור מעצבת אופנה והחלה בקריירת סולו. אלבומה האחרון עם "נו דאוט" היה אלבום אוסף: "The Singles "1992-2003 ובתוכו גם השיר החדש "It's My Life" שהיה ללהיט בארצות הברית.
בשנת 2004 הוציאה סטפאני את אלבום הסולו הראשון שלה Love. Angel. Music. Baby. באלבום נכלל גם השיר "Rich Girl" הלקוח מתוך המחזמר "כנר על הגג". שיר נוסף מהאלבום שזכה להצלחה גדולה הוא השיר "Hollaback Girl",שנכתב בתגובה על תיאורה של סטפאני כ"מעודדת" על ידי קורטני לאב באחד מהראיונות שנערכו איתה. הסינגל הפך לסינגל הראשון שמכר מעל 1,000,000 עותקים בארצות הברית דרך הורדות דיגיטליות והוא נכנס למקום הראשון במצעד הבילבורד.
האלבום נחשב להצלחה ומכר 310,000 עותקים בשבוע הראשון. האלבום דורג במקום החמישי בארצות הברית, במקום השלישי בקנדה ובמקום הראשון באוסטרליה. השיר "Cool" נכתב על חברה לשעבר טוני קאנאל. בשנת 2004 השתתפה גם בסרט "הטייס", בו גילמה את דמותה של ג'ין הארלו.
בשנת 2005 זכתה סטאפני בפרס גראמי בקטגוריית שיר הראפ של השנה.
2006–2008: The Sweet Escape
בדצמבר 2006 הוציאה סטאפני את אלבום הסולו השני שלה, The Sweet Escape. האלבום הגיע למקום השלישי במצעדים בארצות הברית ולמקום הרביעי בקנדה. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים ("Wind It Up" "The Sweet Escape" ו-"4 In The Morning") ולשלושתם יצא קליפ. השיר "Wind It Up" הגיע למקום הראשון במצעדים של ניו זילנד. בטקס גראמי היא הייתה מועמדת בחמש קטגוריות: אלבום השנה, ההופעה הטובה, אלבום הפופ הווקלי של השנה, האלבום הנמכר ביותר של השנה ושיר הראפ של השנה.
חיים אישיים
במהלך סיבוב ההופעות של להקתה נו דאוט בדצמבר 1995, הכירה סטפאני את המוזיקאי הבריטי ממוצא יהודי גאווין רוזדייל מלהקת "בוש" (ואביה הביולוגי של הדוגמנית דייזי לאו). הזוג נישא ב-14 בספטמבר 2002 בקובנט גרדן שבמרכז לונדון וכשבועיים לאחר מכן הוא נישא בלוס אנג'לס. ב-26 במאי 2006, נולד לזוג בן ראשון בשם קינגסטון, וב-21 באוגוסט 2008, נולד בנם השני, זומה. לרוזדייל היו עוד סטאפני ורוזדייל הודיעו על גירושיהם באוגוסט 2015.
החל משנת 2015, החלה לצאת עם זמר הקאנטרי האמריקאי בלייק שלטון. באוקטובר 2020, הזוג, שהכיר בזמן ששניהם היו שופטים בתוכנית המציאות המוזיקלית "The Voice", התארס וביולי 2021 נישאו השניים.
אושנסייד
אושנסייד (באנגלית: Oceanside) היא עיר במחוז סן דייגו הממוקמת מעט צפונית לסן דייגו שבקליפורניה. בעיר מתגוררים כ-183,000 תושבים (2010) והיא העיר השלישית בגודלה במחוז סן דייגו, אחרי סן דייגו וצ'ולה ויסטה. חוף הים באזור העיר נחשב למקום אידיאלי לגלישה בכל האזור ומושך גולשים רבים מכל רחבי העולם.
היסטוריה
העיר הוקמה על ידי אנדרו ג'קסון מאיירס, שהקים שם חווה ב-1882 ונתן ליישוב את שמו. עם הזמן הגיעו לאזור משפחות נוספות והתיישבו בשכנות לחוותו של מאיירס. קצב גידול האוכלוסייה היה מהיר מאוד וכבר בשנת 1888 חיו בה כ-1,000 תושבים והיא הוכרזה רשמית לעיר. באותה שנה נוסד גם הבנק הראשון בעיר ומזח אושנסייד, שהוא המזח הראשון שנבנה בחוף המערבי של ארצות הברית. מסילת הרכבת מסן דייגו צפונה ללוס אנג'לס עברה באושנסייד, ותרמה רבות למסחר והתפתחותה של העיר. ב-1920 נפתח הכביש בין סן דייגו ללוס אנג'לס ועבר דרך אושנסייד.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 אושנסייד הייתה בשיא שגשוגה. נבנו פנסי רחוב, תיאטרון ומגרש גולף גדול. הסלוגן של העיר באותה תקופה היה: "אושנסייד, גאוותה של קליפורניה". השפל הגדול של שנות ה-30 לא השפיע יותר מדי על העיר ולא עצר את גדילתה. ב-1934 נבנה בניין עירייה קבוע ואוכלוסיית העיר מנתה 3,508 תושבים. בסוף שנות ה-40 חיו בעיר 4,652 תושבים.
ב-1943 פגעה סופה קשה בחוף המערבי של ארצות הברית והרסה לגמרי את המזח שהיה סמל גאוותה של אושנסייד. אף על פי שעלות בנייתו מחדש הייתה גבוהה מאוד הוחלט בכל זאת לבנות אותו משום שהיה סמלה של העיר ומוקד תיירותי חשוב. בשנת 1946 נבנה מזח עץ חדש בעלות של 170,000 דולרים וכיום הוא המזח הארוך ביותר בחוף המערבי של ארצות הברית. בצידי המזח הותקנו שתי מצלמות רשת המשדרות 24 שעות ביממה.
במהלך מלחמת העולם השנייה הפכה אושנסייד מעיר קטנה ומנומנמת לעיר מודרנית. ב-1942 נבנה מעט צפונית לעיר, בסיס פנדלטון לשימוש המארינס והתווספה אוכלוסייה גדולה של חיילים וקצינים עם משפחותיהם. כיום (2009) בסיס פנדלטון הוא בסיס המארינס הגדול ביותר במערב ארצות הברית, וחיים בו 25,000 חיילים וקצינים המעורים בחיי העיר.
ב-1950 חיו בעיר 12,000 תושבים, בהם חיילים ומשפחותיהם. בשנות ה-60 נבנה בעיר בית חולים אזורי ומרינה בה עוגנות יותר מ-800 סירות ויאכטות. בשנות ה-70 התפתחה העיר לאחת הערים היקרות בדרום קליפורניה והיא נשארה כזו.
דמוגרפיה
53.6% מתושבי העיר הם לבנים, 30.2% היספנים, 6.3% שחורים, 5.5% אסיאתים, 1.2% צאצאים של תושבי האיים באוקיינוס השקט, 0.4% אינדיאנים ו0.1% אחרים.
ישנה בעיר קהילה יהודית ובית חב"ד בהנהלת הרב ברוך גרינברג.
הווארנג
הווארנג (בקוריאנית 화랑) הייתה קבוצת לוחמי המשמר המלכותי של ממלכת שילה הקוריאנית העתיקה, שהתקיימה עד המאה העשירית לספירה. הווארנג היה גם שמו של המוסד בו התחנכו וגדלו הלוחמים הצעירים, אשר היווה קבוצה חברתית מצומצמת שעסקה בלימוד ותרגול שיטות בודהיסטיות וטאואיסטיות, בדומה למנזרים בודהיסטים אחרים באותה תקופה. עם התפתחותה הפוליטית של ממלכת שילה, התפתחו קבוצות חברתיות אלו לארגוני צבא ולחימה, אשר בסופו של דבר הכריעו את הכף לטובת הממלכה במלחמת שלוש הממלכות ואיפשרו את כיבושה של קוריאה כולה על ידי ממלכת שילה.
משמעות מילולית
המילה הווארנג מתורגמת לרוב בשפה חופשית כ"אבירי הפרח". מילולית, מורכבת המילה משתי מילים קוריאניות: "הווא" (Hwa), שמשמעה פרח, או פעולת הפריחה, "ראנג" (Rang) היא צורת סיומת קוריאנית/ כך, "הווארנג" באופן מילולי הוא "הפרחים" או "הפורחים", ובהקשר הזה, הכוונה היא לאותם לוחמים.מנהיגי לוחמי הווארנג לעיתים נקראו גם "גוקסאון" ("Gukseon"), שמשמעו "אבירי אלמוות", או "יעלות החן". מבחינה אטימולוגית, המילה הקוריאנית "סאון" (仙) היא מילה כבדת משקל. במשמעותה העתיקה פירושה "אדם", ולפי הטאואיזם היא מייצגת ישות אלמותית המתקיימת בהרים.
עדויות היסטוריות על הווארנג
עיקר הידע ההיסטוריוגרפי אודות לוחמי הווארנג מצוי בידינו כיום הודות לשני הקבצים העתיקים שבכתבי קוריאה: "סאמגוק סאגי" ו"סאמגוק יוסה". הראשון הוא קובץ המתאר את המהלכים ההיסטוריים בקוריאה של תקופת שלוש הממלכות. השני הוא קובץ אגדות ומיתוסים שלפני, במהלך ואחרי אותה תקופה. מידע נוסף ומועט יחסית נתקבל במחקר הודות לביוגרפיות של נזירים מתקופת שלוש הממלכות.
היסטוריה
על פי ה"סאמגוק-יוסא", השינויים הדמוגרפיים יחד עם התחזקות הממלכות השכנות בקוריאה של תקופת שלוש הממלכות הדאיגו את קיסר ממלכת "שילה". בתגובה לכך, זימן ובחר המלך נערים ממשפחות טובות ובעלי מוטיבציה גבוהה להתגייס לשורותיו וליצור קבוצת ייחוד חדשה. הוא קרא להם בשם הווארנג. על פי הסיפור הזה, הקבוצה החלה את דרכה כגיוס למטרות צבא מלכתחילה, ולא כקבוצה חברתית-דתית. יחד עם קביעת הבודהיזם כדת המדינה, אימץ מלך שילה בשנת 520 לספירה את שיטת הממשל הסינית - ה"גולפום" (golpum). שיטת ממשל זו דומה במידת מה ל"דם מלוכה", ומפרידה בין שכבות האוכלוסייה על ידי יצירת פילוח אריסטוקרטי מעמדי בקרב האוכלוסייה. לוחמי הווארנג מילאו תפקיד חיוני בהשלטת שיטת הממשל הזו במרכז המדינה, והיוו שכבה אריסטוקרטית בפני עצמם.
עם התרחבות ממלכת שילה, ועליית מרידות ברחבי הממלכה המאוחדת, פעלה המלוכה על מנת לחזק את הלוחמים, ומונו אנשים רמי מעלה ודרג לפקח ולהוביל אותם. במהלך המאות השישית והשביעית לספירה אומנו לוחמי הווארנג בלחימה על גבי סוסים, בחרבות, קשתות, רומחים, הטלת אבנים וטיפוס. כך עד סוף המאה השביעית גדלו מאוד יוקרתם ומספרם של הלוחמים, עד שמנו כמה מאות צוותים. כך פותחה עם הזמן אמנות לחימה ייחודית, שבעת מאוחרת יותר קיבלה את שמה - "הווארנג-דו" על שם לוחמי הווארנג.
השפעות
ככל הנראה, ההשפעה הניכרת ביותר של לוחמי הווארנג התבטאה ביכולות וטכניקות הסיוף המרשימות שפיתחו, ואשר התפשטו מזרחה ונטמעו בכל אמנויות הלחימה המוכרות עד היום. בקובץ העתיק "בונגוק-ג'אום" שמשמעו "חרב לאומית", בו מתוארות ומסוכמות טכניקות הסיוף של לוחמי העילית של הווארנג, ניתן לראות כיצד השתמרו הטכניקות עד לימינו אנו.
שימושים נוספים
לאחר נפילת ממלכת שילה המושג "הווארנג" שרד, ושינה את משמעותו. משך תקופה ארוכה הייתה משמעות המילה שמאני. כיום נפוץ השימוש בשמם של הווארנג בבתי ספר ומוסדות. ב-2016 יצאה סדרת דרמה קוריאנית המתבססת על התקופה של הווארנג ונקראת "אבירי הפרחים". השימוש המקובל ביותר כיום לשימוש בשמם של הווארנג הוא באמנות הלחימה הקוריאנית טאקוונדו, מתוך כבוד למורשתם של הלוחמים.
ארקול פלוראנס
אנטואן אֶרקוּל רומואלד פלוראנס (בצרפתית: Antoine Hercule Romuald Florence; 26 בפברואר 1804, ניס – 27 במרץ 1879) היה אמן, ממציא וקרטוגרף צרפתי שחי ועבד בברזיל.
ביוגרפיה
פלוראנס הגיע לברזיל עם הנטורליסט הגרמני ברון (1774–1852) כדי לתעד את אנשי האזור ואת סביבתם הטבעית. בתום עבודת משלחת הסיור התיישב במקום נידח בפרובינציה של סאו פאולו, שם צייר פורטרטים ונופים. בשנת 1830, בעת שניסה להוציא לאור ספר העוסק בתיווי של צלילי חיות ("zoophonia"), התייאש מהיעדרן של חנויות דפוס במרחק סביר, והמציא שיטות דפוס עצמאיות, שאותן כינה polygraphie (כתיבה מרובה). זמן קצר לאחר מכן הגה פלוראנס את המצאת הצילום, לאחר שהבחין בכך שוודים מסוימים דוהים בעת שהם נחשפים לאור. בסיועם של רוקחים מקומיים ערך פלוראנס ניסויים עם קמרה אובסקורה, כדי לראות אם יצליח לקבע את הדימויים הנוצרים בגבה. לאחר שנכשל בניסויים אלו, פנה פלוראנס לבחון את הפוטנציאל של לוחות דפוס מזכוכית שצופו בתערובת של גומי ערבי ופיח. הוא צייר עיצובים על גבי הזכוכית ואז הניח אותה על נייר שהפך לרגיש לאור לאחר שצופה בכסף כלורי. הנייר התכהה בעת שנחשף לאור. את רגישות הנייר לאור ניתן היה לעצור בעזרת תמיסת אמוניה.
בשנת 1832 טבע פלוראנס את השם photographie (רישום-אור) כדי לתאר את הטכניקה שפיתח – שנים לפני שהשם הפך לכינוי המקובל של התהליך. כששיטת הצילום של לואי ז'אק מנדה דאגר פורסמה ב-1839, הבין פלוראנס ששיטתו מוצלחת פחות והצהיר: "לא אריב עם איש על המצאתו... משום ששני אנשים יכולים לחשוב על אותו רעיון".
מיני גולף
מיני גולף הוא גרסה מיניאטורית של ספורט הגולף. מגרש המיני גולף הראשון הוא, ככל הנראה, Ladies Putting Club שנבנה ב-1867 בסקוטלנד, ועדיין פועל כיום.
היסטוריה
מטרתו הראשונית של המיני הייתה לספק תחליף טוב למשחק הגולף המקורי עבור נשים. במאה ה-19, בעקבות נורמות חברתיות הייתה הדעה הרווחת כי לא הולם שנשים יבצעו תנועות אלימות בפומבי כפי שמשחק גולף דורש. לפיכך, מסלול המיני גולף הראשון היה מסלול של 18 גומות במשטחי דשא קצרים ויועד עבור נשים וככל הנראה היה המיני גולף הראשון בעולם.
כמה עשורים מאוחר יותר התחילו להיות מגרשי המיני גולף נפוצים במלונות אמריקאים ובריטים שהציעו לאורחיהם מגרשי גולף שגודלם כעשירית מגודל מגרש גולף אמיתי אך מעוצבים בדומה למקור. ככל הנראה, המועמד הטוב ביותר להיחשב כמיני גולף הראשון בעולם היה Ladies Putting Club שב-St. Andrews בסקוטלנד, אשר נוסד בשנת 1867 ואשר עדיין פועל כיום.
הפדרציה השוודית למיני גולף (Svenska Bangolfförbundet) נוסדה בשנת 1937, והיא ארגון ספורט המיני גולף הוותיק בעולם. אליפויות מיני גולף שנתיות מתקיימות בשוודיה מאז 1939. במדינות אחרות, ארגוני המיני גולף לא הוקמו עד סוף 1950, עקב השפל הכלכלי שלאחר המלחמה.
פדרציות וטורנירים
מגרשי מיני גולף רווחים בכל רחבי העולם אך הפופולריות הגבוהה ביותר שלהם היא בעיקר בארצות הברית, בריטניה, ניו זילנד, סקנדינביה ומרכז אירופה. ארגון הספורט הבינלאומי של המיני גולף הוא World Minigolf Sport Federation - WMF. ארגון זה מייצג יותר מ-40,000 מתחרים רשומים מ-43 מדינות.
בארצות הברית קיימים 2 ארגונים המציעים טורנירים לאומיים: Professional Putters Association ו-USPMGA (המייצג את ארצות הברית בארגון WMF, וחבר פעיל מאז 1995).
כמעט בכל מדינות אירופה קיימת פדרציה לאומית לקידום מיני גולף כספורט תחרותי. הפדרציה העולמית (WMF), בה רשומות 37 פדרציות גולף (ישראל היא האחרונה שצורפה), מארגנת אליפויות עולם פעם בשנתיים (בשנים לא-זוגיות), בעוד שבאירופה ובאסיה מתקיימות אליפויות יבשתיות בשנים זוגיות.
אליפות העולם הראשונה נערכה ב-1991. שוודיה אירחה את הטורניר ב-2011 בסטוקהולם ואליפות העולם במיני גולף ב-2013 התקיימה בגרמניה.
רבות מתחרויות אלו פונות לשלוש קבוצות גיל: צעירים (מתחת לגיל 20), בוגרים, ומבוגרים (מעל גיל 45). גברים ונשים מתחרים בנפרד בקטגוריות משלהם, מלבד בכמה תחרויות קבוצתיות ותחרויות זוגות.
ההבדל במיומנויות משחק של גברים ונשים אינו גדול וייתכן שהשחקן המנצח בטורניר בינלאומי גדול הוא אשה. בדרך כלל, הזוכה בקטגוריית נשים, תהיה קרובה מאוד לקטוף מדליות גם בקטגוריה של גברים.
הפרס הכספי הגבוה ביותר שמשולם הוא בארצות הברית, שם הזוכה בתחרות גדולה יכול להרוויח עד 5,000 דולר. באירופה, הפרסים הכספיים הם בדרך כלל נמוכים יותר. אליפויות בינלאומיות בדרך כלל אינן מעניקות פרסים כספיים בכלל.
התאחדות למיני גולף בישראל
ההתאחדות למיני גולף בישראל (ע"ר) נוסדה בשנת 2010, במטרה לפתח ולקדם את ספורט המיני גולף בישראל.
גנטיקה של אוכלוסיות
גנטיקה של אוכלוסיות הוא ענף בביולוגיה, אשר חוקר את תדירותם, תפוצתם והשתנותם של אללים באוכלוסייה, תחת השפעתם של הכוחות האבולוציוניים: ברירה טבעית, מוטציה, סחף גנטי, זרימת גנים, וכן זיווגי בחירה. גנטיקה של אוכלוסיות גם עוסקת בהתפצלותן של אוכלוסיות ובפיזורן במרחב, וככזו מנסה להסביר תהליכים מיקרואבולוציוניים כמו הסתגלות אבולוציונית (אדפטציה) והיווצרות מינים (ספציאציה). לגנטיקה של אוכלוסיות תפקיד מרכזי בסינתזה האבולוציונית המודרנית, התאוריה האבולוציונית השלטת כיום.
דייוויד בארלו
דייוויד הריסון בארלו (David Harrison Barlow; נולד ב-1942, נידהם, מסצ'וסטס), הוא פסיכולוג אמריקני. התפרסם בעבודותיו בתחום הפרעות החרדה, הבנתן, סיווגן וטיפולן בשיטות התנהגותיות-קוגניטיביות וקבוצתיות. פיתח את המושגים האבחנתיים של הפרעת פאניקה והפרעת חרדה מוכללת, תרם להבנתן ועיצב שיטה רב שלבית ואינטגרטיבית של טיפול פסיכולוגי בהפרעות החרדה בכלל, ובהפרעת הפאניקה בפרט.
רקע ושנות הילדות
נולד בשנת 1942, בנידהם, אחד מפרברי בוסטון. אביו נהרג במלחמת העולם השנייה לפני לידת בנו, כשמטוסו הופל בעת שהשתתף בהפצצות מהאוויר על פסי הרכבות בגרמניה. משום כך נאלץ לגור יחד עם אמו אצל הוריה בבוסטון. בילדותו זכה לצפות במשחקי הקבוצות המקומיות לבייסבול "בוסטון רד סוקס" (Boston Red Sox) ובוסטון ברואינס" ( Boston Bruins) ושיחק בייסבול בעצמו מתוך שאיפה להפוך בעתיד לשחקן מקצועי. עם קבוצת הנוער שלו הגיע פעם להשתתף בתחרות הכל ארצית Little League World Series. התחנך בבית ספר קתולי ובחופשות בילה ימים רבים אצל קרוביו באי ננטקט שם יתגורר בעתיד ויכתוב רבים מספריו. בעת לימודיו באוניברסיטה הקתולית נוטר דאם שבסאות בנד, אינדיאנה, המשיך בפעילותו הספורטיבית.
לימודיו במדעי ההתנהגות
תוך כדי התעניינות בגיבורי הספרים שקרא התרשם עד כמה גורלם הוכרע על ידי נטייתם להרס עצמי. הרהוריו על כך הביאו אותו, בין השאר, להימשך לתחום הפסיכולוגיה. בעת היותו תלמיד קיץ במעבדה לפסיכולוגיה ניסויית של ג'וזף קאוטלה (1999-1927), שהתמחה בתחום הביסוס המדעי של הטיפולים הביהביוריסטים למד בארלו את חשיבות המחקר בקידום הבנת ההתנהגות. אחרי ש- ב 1964 סיים תואר BA באוניברסיטת נוטר דאם, המשיך לימודיו אצל קאוטלה במכללת בוסטון. שם סיים  עם תואר MA  במכללת  בוסטון ב-1966. הודות להתערבותו של קאוטלה, התאפשר לו בשנת 1966 להישלח במשך 3 חדשים לאוניברסיטת טמפל בפילדלפיה ולעבוד שם במחיצתו של ג'וזף וולפי, ממציא הטיפול ההתנהגותי לפי עקרון  דסנזיטיזציה מודרגת (Systematic desensitization) המיועד לפוביות. אחרי שהתחתן עבר לגור בורמונט שם המשיך בלימודיו בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטה המקומית. היה תלמיד של הווארד לייטנברג, מומחה בפסיכולוגיית בעלי החיים וסטיוארט אגראס, חוקר מוערך שהתחנך במסורת של הפסיכיאטריה הבריטית. סיים דוקטורט במדעים באוניברסיטת ורמונט בשנת  1969.
פעילותו כחוקר, קלינאי ומורה
לפי הזמנתו של סטיוארט אגרס, כיהן כשש שנים כפרופסור לפסיכיאטריה באוניברסיטה של המרכז הרפואי מיסיסיפי בעיר ג'קסון שם ארגן את ההתמחות בפסיכולוגיה קלינית. יחד עם א.בלנשאר ואחרים חקר שם היבטים שונים של הפרעות בתפקוד המיני וכמו כן את הנטיות המיניות מנקודת מבט של הפסיכולוגיה ההתנהגותית. מאוחר יותר עבר ללמד כפרופסור לפסיכיאטריה ופסיכולוגיה באוניברטת בראון. היה גם פרופסור מחקר במחלקה לפסיכולוגיה של אובינרסיטת אולבני, אוניברסיטת מדינת ניו יורק. כעת הוא פרופסור לפסיכולוגיה, פרופסור מחקר לפסיכיאטריה ומנהל אמריטוס של המרכז לחרדה והפרעות נלוות CARD באוניברסיטת בוסטון, אותו הקים. בשנים 1997 -1998 היה חוקר אורח  במרכז למחקרים מתקדמים במדעי ההתנהגות  בפאלו אלטו, קליפורניה
בעבר היה עורך שותף של כתב העת לייעוץ פסיכולוגיה קלינית ערך את כתבי העת "טיפול התנהגותי" Behavior Therapy, הג'ורנל לאנליזה התנהגותית יישומית  Journal of Applied Behavior Analysis "פסיכולוגיה קלינית:מדע ופרקטיקה Clinical Psychology: Science and Practice, כמו כן עורך את הסדרה "Treatments that Work"  "טיפולים יעילים" של ההוצאה לאור " אוקספורד יוניברסיטי פרס" Oxford University Press. דייוויד בארלו נשוי לבוורלי קולבי ויש לו שני ילדים.
תרומתו לחקר ההפרעות בתפקוד המיני ויחסם לחרדה
בארלו חקר במיוחד את נושא הערכת העוררות המינית הגברית ואת הבנת הממשק בין הפרעות בתפקוד המיני ובין החרדה.
הפרעת פאניקה והפרעת החרדה המפושטת
בשנים 1985 - 1988 בארלו ביסס את המושג הקליני "הפרעת פאניקה" - Panic disorder המתאפיינת בהתקפי חרדה בעוצמות שונות, לרוב דרמטיות, והגורמים לסבל רב ולפגיעה בתפקוד ומהווים סיבה שכיחה למדי לפניות לרופאים, לחדרי מיון של בתי חולים. הוא הבחין בין הפרעה זו ובין הפרעת חרדה מוכללת. Generalized Anxiety Disorder המתאפיינת בעיקר בדאגנות מטרידה ומתמשכת עם סימפטומים גופניים פחות דרמטיים. מאוכזב מהתוצאות בשטח של הטיפול ההתנהגותי לפי עקרון הדסנזיטיזציה המודרגת שיושם בפוביות, בארלו פיתח, בהשראת התאוריות הקיימות בתחום, שיטות תרפיה פסיכולוגית משלו (הוא בעצמו מעדיף את השם טיפול פסיכולוגי, כלומר המבוסס על מדע הפסיכולוגיה, על השם המעורפל יותר "טיפול נפשי" או "פסיכותרפיה") המשלבות כמה שיטות התנהגותיות וקוגניטיביות. הטיפול במקרה של חרדה חברתית כולל מפגשים קבוצתיים. את עקרונות תוכניתו הטיפולית להפרעת הפאניקה פרסם למשל בשנת 1993יחד עם ג'רום צ'רני בפרק בספר Clinical handbook of Psychological Disorders - Step by Step. בשנת 1989, יחד עם עמיתתו מישל קראסק, פיתח טכניקת טיפול להפרעת הפאניקה הקרויה טיפול לשליטה על הפאניקה, PCT) Panic Control Therapy) המושתת על גרימת תסמינים גופניים, מקלים עד חזקים יותר, של התקף פאניקה בעזרת התנהגויות או מילים וחשיפה של המטופל לתסמינים אלה עד להיעלמותם. השיטה הועילה בהתקפי פאניקה אך לא לאגוראפוביה הנלווית.
את תוכנית הטיפול להפרעה החרדתית המוכללת ב10 ססיות, כפי שהופיעה במהדורה השנייה מ-2006 של ספרו "השליטה על החרדה ועל הדאגה שלך: מדריך למטפל", (הכתובה עם מישל קראסקי וריצ'רד זינבארג) Mastery of your Anxiety and Worry: guide therapist ביסס על 4 שיטות מעולם הטפול ההתנהגותי קוגניטיבי: רסטרוקטורציה קוגניטיבית (או הבניה קוגניטיבית מחדש),        cognitive restructuring, הרפיית שרירים בשלבים (progressive muscle relaxation), חשיפות לדאגות (worry exposures) ותרגילי חשיפה  in vivo         (exposure exercises in vivo ). בשנים 2008-2006 בארלו פיתח פרטיכל מאוחד לטיפול בהפרעות הפסיכולוגיות שעמד להיות מיושם במרכזים קליניים שונים, למשל באוניברסיטה של האנדים בבוגוטה.
תרומתו לסיווג DSM של הפרעות החרדה
בארלו ניהל את כוח המשימה  של הקווים המנחים להתערבות  פסיכולוגית  ובין השנים 1990-1994 היה חבר בכוח המשימה של הסיווג DSM של האיגוד הפסיכיאטרי האמריקאי במהדורתו הרביעית DSM IV, (אחד מ-3 הפסיכולוגים החברים בו). הוא ניהל בשותפות את קבוצת העבודה האחראית על רוויזיה של סיווג הפרעות חרדה.
תאוריית שלושת סוגי הפגיעות
על סמך מחקריו בתחום ההפרעות בתפקוד המיני והפרעות החרדה פיתח בארלו תאוריה לגבי גורמי הפגיעות או הנטייה להפרעות חרדה. "תאוריית שלשת סוגי הפגיעות" "Triple Vulnerability Theory המהווה בסיס למחקרים חדשים בתחום.(1988,2000,2002) לפי בארלו, שלשת סוגי הפגיעות המשפיעים  על התפיסה האישית של מצבים מעוררי חרדה או רגשות שליליים, הם: א.הפגיעות הביולוגית הכללית או הגנטית   ב.הפגיעות הפסיכולוגית הכללית הנובעת מחוויות התפתחותיות בילדות המוקדמת, ג. הפגיעות הפסיכולוגית הפרטנית.
פרסים וכיבודים
2000 - פרס המדען המצטיין ליישומים פסיכולוגיים של האיגוד הפסיכולוגי  האמריקאי
ספרים
בארלו פרסם מעל 500 מאמרים וכ50 ספרים וספרי לימוד  בתחום ההפרעות הפסיכיאטריות (או הפסיכולוגיות, לפי הטרמינולוגיה המועדפת עליו) והמתודולוגיה של המחקר הקליני הנוגע להן. הם תורגמו למעל 20 שפות, לרבות רוסית, ערבית, סינית, הינדי, ביניהם: Single Case Experimental Designs:Strategies for Studying Behavior changes, ( with Michael Hersen) Elmsford, NY : Pergamon Press, 1984 Anxiety and its disorders :The nature and treatment of anxiety and panic. : Guilford Press.New York 1988 Clinical handbook of  Psychological  Disorders  - Step by Step Treatment Manual Guilford Press,New York 1993 - The effectiveness of psychotherapy : Science and policy Clinical Psychology : Science and Practice, 3 (3), 236-240. Essential  of Abnormal Psychology  Thomson Learning  2005 Abnormal Psychology - An integrative Approach  with Vincent D Mark 2004 Pacific Grove, CA : Wadsworth. The Scientist- Practitioner : Research and Accountability in the Age of Managed Care, ed 2Allyn &Bacon   (with Steve Hayes and Rosemary Nelson ) Mastery of your Anxiety and Panic -. Oxford University Press (with Michelle Craske) (Martin M. Antony, David H. Barlow (ed ‏ Handbook of Assessment and Treatment Planning for Psychological Disorders‏, NYC Guilford Press, 2004
ביבליוגרפיה
Ed Noel Sheehy, Anthony J.Chapman and Wendy Conroy  (ed)*  Biographical dictionary of psychology Routledge, 1997, London, NYC מאת Richard E. Zinbarg, Michelle Genevieve Craske, David H. Barlow מהדורה 2, Oxford University Press US, 2006
ארל בויקינס
ארל בויקינס (באנגלית: Earl Boykins; נולד ב-2 ביוני 1976 באוהיו, קליבלנד) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז. בויקינס, המתנשא לגובה 1.65 מטר בלבד, הוא השחקן השני הנמוך בהיסטורית ה-NBA אחרי מאגסי בוגס.
קריירה
בויקינס שיחק כדורסל בתיכון הקתולי המרכזי בקליבלנד. הוא שיחק במכללת מזרח מישיגן בשנים 1994-1998. בשנתיים הראשונות שלו בקבוצה זכה להיות בקבוצת ה-All-Mid-American Conference, ובשנתו השנייה היה בעל הממוצע השני בגובהו ב-NCAA עם 26.8 נקודות. מוביל עד היום את מכללת מזרח מישיגן באסיסטים עם 624. בנוסף זכה בויקינס בתואר פרנסיס פומרי נייסמית' לשנת 1998.
בויקינס לא נבחר בדראפט ה-NBA, ושיחק בעונת 1998-1999 בליגת ה-CBA. בין השנים 1998-2003 הוא לא מצא קבוצה קבועה, וחתם על חוזים קצרי טווח בניו ג'רזי נטס, קליבלנד קאבלירס, אורלנדו מג'יק, ובגולדן סטייט ווריורס.
מ-2003 עד 2007 בויקינס שיחק בדנוור נאגטס. בארבע השנים שלו בקבוצה, הוא שבר שני שיאים אישיים: בעונתו הראשונה מסר 4.5 אסיסטים בממוצע, ובעונתו הרביעית קלע 15.2 נקודות למשחק. בנוסף בויקינס קלע באותה עונה שיא קריירה של 32 נקודות בניצחון על דטרויט פיסטונס, והפך לשחקן הנמוך ביותר שקלע יותר מ-30 נקודות במשחק יחיד ב-NBA.
אחרי 31 משחקים בנאגטס עזב למילווקי באקס בה המשיך את יכולתו הטובה. בויקינס פתח בחמישייה 19 פעמים (יותר מכל הפעמים שפתח בחמישייה בכל הקבוצות האחרות ביחד), והשווה את שיאו האישי באסיסטים לעונה עם 4.5 בממוצע למשחק.