cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
APL
בחירת 6 מספרים להגרלה
הפונקציה  יכולה גם להיות מונאדית (כלומר אונארית, במקרה זה היא מכונה "roll" באנגלית), ואז היא תחזיר מספר אקראי בודד לפי טווח הפרמטר שמשמאל. לדוגמה  תחזיר מספר אקראי בין 1 ל־20.
מספרים ראשוניים
הביטוי הבא יחשב את כל המספרים הראשוניים מ־1 עד R. סיבוכיות החישוב תהיה O(R^2) גם בזמן הריצה וגם בצריכת הזיכרון. הביטוי מפורש מימין לשמאל כך:
מיון
הדוגמה הבאה תמיין מערך מחרוזות בסדר עולה לפי מספר התווים בכל מחרוזת.
משחק החיים
הפונקציה הבאה, כתובה ב־Dyalog APL, לוקחת מטריצה בוליאנית ומחשבת את הצעד הבא לפי האלגוריתם של משחק החיים. הדוגמה הזאת מפגינה את היכולת של APL לבטא תהליכים מורכבים במעט קוד. עם זאת היא קשה להבנה ללא ידע מתקדם ב־APL.
הסרת תגי HTML
הדוגמה הבאה, גם כתובה ב־Dyalog APL, מראה קליטת טקסט HTML אקראי לתוך המשתנה  ואז משתמשת בביטוי הכתוב ב־APL על מנת להפשיט את הקלט מכל תגי ה־HTML שמעורבים בו ואז מדפיסה פלט ללא התגים.
שימושיות
APL משמשת כשפה תכנות כללית ורב תחומית ונעשה בה שימוש מסחרי ומדעי נרחב בעבר, בין היתר ליישומים בתחום הפיננסי, ניהול השקעות, ביטוח, בינה מלאכותית, למידת מכונה, רובוטיקה, ניהול נכסים, שרותי בריאות, זיהוי DNA, ועל ידי חובבי תכנות. יש הטוענים כי APL אינה שפת תכנות אלא כלי חישוב מאחר שהאופי הסימבולי ויכולת הטיפול שלה במערכים עיצבו אותה ואת אופן השימוש שלה מן היסוד ולכן היא הפכה לכלי ייעודי עבור מדעני נתונים ואנשי מחקר המתמחים בתחומים ממוקדים ואינם נדרשים בהכרח לכישורים של הנדסת תוכנה.
APL\360
המימוש הראשון של APL שהתאפיין במערכת הסימנים של אייברסון היה APL\360 שרץ על מחשבי IBM System/360, והושלם בנובמבר 1966 אף על פי שבאותו הזמן השימוש בו היה פנימי בלבד בתוך IBM. בשנת 1973 היוצרים שלו, לַארי בְּרִיד, דִיק לַאתְ'װֶל, ורוֹגֶ'ר מוּר זכו בפרס גרייס מאריי הופר של ה-ACM על "עבודתם בתכנון ומימוש APL\360, קביעת סטנדרטים חדשים בפשטות, יעילות, אמינות, וזמן תגובה למערכות אינטראקטיביות.".
ב־1975, מיקרו־מחשבים מסוג IBM 5100 הציעו את APL\360 כאחת משתי השפות המובנות בזיכרון ה־ROM שלהם, יחד עם מקלדת וצג שתמכו בכל סימני APL.
פיתוחים משמעותיים ב־APL\360 היו CMS/APL, שהשתמשה בזיכרון הווירטואלי של מערכת ה־CMS; ו־APL.SV אשר הציגה לראשונה את המשתנים המשותפים, משתנים ופונקציות לתיווך בין APL ומערכת ההפעלה. מאוחר יותר APL\360 עברה התאמה עבור מחשבי ה־IBM System/370 ו־VSPC. פיתוחה המשיך עד גרסתה האחרונה שהושקה ב־1983, ולאחר מכן היא הוחלפה ב־APL2.
APL\1130
בשנת 1968 הושק APL\1130, מימוש ה־APL הראשון שהיה זמין לציבור הרחב מחוץ למעבדות של IBM. המימוש פותח על ידי IBM עבור מחשבי ה־IBM 1130. היא הפכה לתוכנת ה־IBM Type-III Library הפופולרית ביותר ש־IBM השיקה אי פעם.
APL*Plus ו־Sharp APL
APL*Plus ו־Sharp APL הן גרסאות של APL\360 עם הרחבות שהיו חיוניות עבור חברות מסחריות באותו הזמן. ההרחבות כללו עיצוב תבניות עבור נתונים, ואמצעים לשמירת מערכי APL בקבצים חיצוניים. שני המימושים פותחו בשתי חברות נפרדות שהעסיקו עובדים מהצוות המקורי ב־IBM שפיתח את APL\360.
שתי החברות היו I. P. Sharp Associates (IPSA), חברת שירותי APL\360 שנוסדה ב־1964 על ידי אִיאַן שַארְפּ, רוֹגֶ'ר מוּר ואחרים, והשנייה הייתה Scientific Time Sharing Corporation (STSC) חברה לשירותי שיתוף משאבים ושירותי ייעוץ שנוסדה ב־1969 על ידי לורנס בְּרִיד ואחרים. שתי החברות פיתחו יחד את APL*Plus, הן המשיכו לעבוד יחד אף על פי שבהמשך הזמן הפיתוח שלהן התפצל לשני מימושים נפרדים: Sharp APL ו־APL*Plus.
STSC ייצאה את APL*Plus להרבה פלטפורמות, ביניהן VAX 11, מחשבים אישיים, ו־Unix, ואילו IPSA בחרה להפוך את המימוש שלה (Sharp APL) זמין למחשבים אישיים בעזרת PC-XT/360, רכיב חומרה שסיפק שכבת תאימות למחשבים אישיים עבור תוכנות שפותחו במקור למחשבים מרכזיים של IBM.
ב־1993, נוסדה החברה הקנדית Soliton Incorporated כדי לתמוך ב־Sharp APL והמשך פיתוחה. היא פיתחה את SAX (ראשי תיבות Sharp APL ל־Unix). נכון ל־2018, APL+Win הוא המימוש ההמשכי ל־APL*Plus.
ב־1985, זכה איאן שארפ בפרס אייברסון מטעם קבוצת SIGPAL ב־ACM על עבודתו ותרומתו לשפת APL.
APL2
APL2 היה מימוש מחודש של APL\360 מאת IBM שהפיתוח שלו החל ב־1971 והושק לראשונה ב־1984. APL2 הציגה שיפורים חשובים לשפה והבולט בהם היה קינון מערכים (הכלת מערכים בתוך מערכים). נכון ל־2018, APL2 זמינה עבור מחשבים מרכזיים שרצים על z/OS או z/VM, או תחנות עבודה שרצות על AIX, Linux, Solaris וחלונות.
כל הצוות שהיה אחראי על הפיתוח והתחזוקה של APL2 זכה בפרס אייברסון משותף בשנת 2007.
Dyalog APL
המימוש Dyalog APL הושק לראשונה מאת Dyalog Ltd הבריטית ב־1983. נכון ל־2018 הוא זמין ל־Linux (כולל על ה־Raspberry Pi),AIX, macOS, וחלונות. הוא מבוסס על APL2, ומציע הרחבות ל־APL בשביל תכנות מונחה עצמים ותכנות פונקציונלי. הרישיון שלו הוא חינמי עבור שימוש פרטי ולא מסחרי.
ב־1995, שניים מחברי צוות הפיתוח של Dyalog APL - ג'ון סקוֹלְס ו־פיטר דוֹנֶלי - זכו בפרס אייברסון עבור עבודתם על המפרש.
NARS2000
NARS2000 (ראשי תיבות "Nested Arrays Research System") הוא מפרש APL חופשי וקוד פתוח מאת בּוֹבּ סְמִית', מפתח וותיק מהצוות של STSC שעבדו על המימוש של APL*Plus בשנות ה־70 וה־80. NARS2000 כולל טיפוסי נתונים חדשים עבור השפה וחידושים אחרים.
APLX
APLX הוא ניב חוצה-פלטפורמות של APL, מבוסס על APL2 עם מספר הרחבות כמו תכנות מונחה עצמים ותמיכה ב־NET Framework.. הוא הושק לראשונה על ידי MicroAPL הבריטית ב־2002. APLX אינו נמצא יותר בשימוש מסחרי והפיתוח שלו הפסיק. ניתן להשיג אותו בחינם מהאתר של Dyalog.
GNU APL
GNU APL הוא מימוש חופשי מטעם המיזם של GNU עבור APL המורחבת כפי שאופיינה ב־ISO/IEC 13751:2001, ולכן הוא דומה ל־APL2. המימוש רץ על GNU\Linux ועל חלונות בעזרת Cygwin ומשתמש ב־Unicode. הוא פותח על ידי יורגן זאוארמן.
ריצ'רד סטולמן, מייסד מיזם GNU, היה מהראשונים שאימצו את APL. סטולמן נעזר ב־APL כדי לכתוב עורך טקסט כשהיה בתיכון בקיץ 1969.
הידור ופירוש
APL היא שפה מפורשת בהתאם למסורת שלה, תכונותיה כגון טיפוסיות דינמית הופכים אותה לשפה שאינה מתאימה להידור למרות זאת, מהיותה שפת תכנות מערכים המציבה את המערך במרכז השימוש בה, היא נותנת הזדמנות למיטוב תהליך הפרוש שלה בעזרת עיבוד מקבילי של כל המערכים ובעזרת VLSI. מיטובים אלה הפכו את APL לשפת ביצועים גבוהים,לדוגמה APL מצטיינת בביצועיה בפעולות מורכבות עם מטריצות מאחר שהיא פועלת על גבי מערכים בלי בקרת זרימה ופעולות ביניים שמאטות שפות אחרות.
עם זאת, APL אינה שפה מפורשת גרידא, וקטעים מהקוד עוברים תהליך הידור חלקי בשיטות ורמות שונות. דוגמאות להידור ב־APL כוללות:
זיהוי צרופים
רוב מפרשי APL תומכים בזיהוי צרופים (באנגלית: idioms) הטיפוסיים לשפהומעריכים צרופים כאלה כפעולה אחת וחוסכים את צעדי הביניים.לדוגמה, כשהמפרש מזהה צרוף מהצורה  (היכן ש־  הוא ערך בוליאני ו־  הוא מערך), הוא מיד מעריך את כל הביטוי כפעולה אחת במקום לפרש את הביטוי צעד אחר צעד, ובכך הוא בעצם חוסך את יצירתם של שני מערכים נוספים בפעולות הביניים על מנת להשלים את הביטוי.
הידור
הידור APL היה נושא למחקר וניסויים משחר הופעת השפה. המהדר הראשון עבור APL היה ה־APL-700 מאת Burroughs שהושק בסביבות 1971. כדי לאפשר הידור של APL נדרשות מגבלות מסוימות.
APEX הוא מהדר APL מחקרי שפותח על ידי רוברט בֶּרְנֶקִי (שהיה חלק מצוות הפיתוח של IPSA ו־Sharp APL) וזמין כתוכנה חופשית תחת הרישיון הציבורי הכללי של GNU.
STSC APL Compiler (מהדר ל־APL מאת STSC, המפתחת של APL*Plus) מבצע שילוב של מיטוב בייטקוד והידור, אך לא הידור מלא. הוא מאפשר הידור לשפת מכונה רק עבור פונקציות שכל שאר הפונקציות והמשתנים שהן תלויות בהם כבר הוכרזו וידועים מראש. אך המפרש עדיין מספק את כל הפונקציות והפעולות עבור ספריית הליבה של השפה, ומשמש כנסיגה עבור פונקציות שאינן עומדות בתנאים הנחוצים להידור.
תקינה
APL עברה תקינה על ידי קבוצת העבודה X3J10 מטעם מכון התקנים האמריקני (ANSI) על ידי ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) וע"י הנציבות הבינלאומית לאלקטרוטכניקה (IEC) בוועדה הטכנית המשותפת של ISO/IEC מס' 1, תת־וועדה מס' 22, קבוצת עבודה מס' 3. ליבת APL מאופיינת ב־ISO 8485:1989, ו־APL המורחבת מאופיינת ב־ISO/IEC 13751:2001.
Midori (מערכת הפעלה)
Midori (תעתיק עברי מידורי) הוא שם הקוד למערכת הפעלה מנוהלת קוד, המפותחת על ידי מיקרוסופט, תוך שיתוף פעולה עם מיקרוסופט מחקר. היא תוארה כמערכת היכולה להוות יישום כלכלי, למערכת ההפעלה Singularity, מיזם מחקרי שהחל בשנת 2003 כדי לבנות מערכת הפעלה בעלת "תלות" גבוהה, שבה הליבה, מנהלי ההתקנים, והיישומים, נכתבים באופן של ניהול קוד. נועלה לפעול באופן מקבילי, ויכולה להריץ תוכניות נפרדות בצמתים מרובים במקביל. תכונה נוספת להגברת בטיחות המערכת, היא הפעלת תוכניות במודל ארגז חול. מיקרוסופט תכננה מספר דרכי מעבר מחלונות ל-Midori. להגדלת רמת האבטחה של המערכת התכנון היה להעביר אפליקציות מופעלות לארגז חול.
שם הקוד Midori נחשף לראשונה במצגת ה-PowerPoint ,תחת השם "CHESS: A systematic testing tool for concurrent software" (תרגום: "שחמט: כלי לבדיקה מערכתית לתוכנה מקבילית"). אזכור נוסף ל-Midori הופיע במצגת שהוצגה במהלך ועידת ה-OOPSLA 2012 באוקטובר 2012.
ג'קי הנדרסון
ג'ון גילספי "ג'קי" הנדרסון (באנגלית: John Gillespie "Jackie" Henderson; 17 בינואר 1932 בגלאזגו - 26 בינואר 2005 בפול) היה כדורגלן סקוטי.
קריירה
הנדרסון החל את הקריירה שלו בפורטסמות' כשהיה בן 17. לאחר שהשלים את שירותו הלאומי הוא ערך את הופעת הבכורה בסגל הבכיר של פומפיי במשחק מול סנדרלנד בינואר 1951. בתחילת דרכו הוא שיחק בעמדת החלוץ המרכזי, אך בהמשך עבר לעמדת החלוץ השני והקיצוני השמאלי. הוא היה חסון מבחינה פיזית והתפרסם בקצב המשחק שלו, ובמסירות ובעיטות מהירות. הוא הבקיע שערים רבים עבור פומפיי במשך שבע שנים, שבמהלכן זכה לתשומת לבם של מאמני נבחרת סקוטלנד.
ג'ורג' סווינדין, מאמן ארסנל, הנהיג שיטת משחק שלא התאימה להנדרסון, ובשלהי עונת 1961/1962 הוא הועבר לפולהאם תמורת סכום של 15,000 לירות שטרלינג. בסך הכל הוא השתתף ב-111 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 29 שערים. בעונתו הראשונה בפולהאם הוא הוביל את המועדון לחצי גמר גביע ה-FA, שהסתיים בהפסד לברנלי. כמו כן, הוא סייע למועדון להישאר בליגה במשך שתי עונות רצופות. הוא שיחק בהרכב באופן קבוע עד מרץ 1963, אז שבר את רגלו. ניסיונו לחזור למשחק פעיל הסתיים בכישלון, וב-1964 הוא החליט לפרוש מכדורגל מקצועני. הוא המשיך לשחק במועדוני החובבים פול טאון ודורצ'סטר טאון עד 1971.
לאחר פרישתו הסופית הוא עזב את תחום הכדורגל ועבר להתגורר בדורסט, שם עבד עבור חברת בנייה מקומית.
ביסק
בִּיסְק (בצרפתית: Bisque) הוא סוג של מרק חלק, קטיפתי ומתובל מאוד. מוצאו במטבח הצרפתי, ולרוב הוא מבוסס על רוטב מסונן ומתומצת מסרטנים. הוא יכול להיות עשוי ממגוון פירות ים: לובסטר, סרטן, שרימפס או סרטני נהרות (Crayfish).
לעיתים, מרקים מוקרמים העשויים מירקות קלויים שעובדו למחית נקראים ביסק, הנפוצים שבהם הם קישואים, פטריות ועגבניות. אולם השימוש אינו מדויק, ומרקים אלה אמורים להיקרא "מרקים מוקרמים".
הביסק הוצג לראשונה למטבח הצרפתי על ידי השף פרנסואה פייר לה וארן.
הכנת הביסק מאפשרת מיצוי של כל הטעמים מהסרטנים. יש ביסקים המעובים באמצעות אורז אשר ניתן לסננו החוצה, כך נותר בביסק רק העמילן. אפשרות אחרת היא להפוך את האורז למחית בשלב הסופי של ההכנה.
ביסק פירות ים מוגש באופן מסורתי בקערית או ספל נמוכים בעלי שתי ידיות.
אטימולוגיה
הסברה טוענת כי השם ביסק הוא נגזרת של ביסקאיה (Biscay), כדוגמת מפרץ ביסקאיה. אולם אפשרות אחרת היא בהתייחסות לסרטנים כ"מבושלים פעמיים", נגזרת מהמילים בלטינית "bis" - פעמיים, ו"coquere" - לבשל (באנלוגיה לביסקוויט), היות שהסרטנים מבושלים תחילה במעטפת שלהם, ולאחר מכן הם מבושלים ביין ובמרכיבים ארומטיים אחרים, ולאחר מכן הם עוברים סינון ותוספת של שמנת.
אבריל לאבין
אבריל רמונה לאבין (באנגלית: Avril Ramona Lavigne; נולדה ב-27 בספטמבר 1984) היא זמרת, פזמונאית, אשת עסקים, דוגמנית, ושחקנית קנדית.
עד גיל 15, החלה לאבין להופיע על במות יחד עם זמרת הקאנטרי שאניה טוויין ושנה לאחר מכן חתמה על חוזה הקלטות של 2 אלבומים עם החברה אריסטה רקורדס בשווי של יותר מ-2 מיליון דולר. פריצת הדרך שלה נוצרה עם אלבום הבכורה משנת 2002, "Let Go" שמכר מעל 20 מיליון עותקים בעולם והועמד לפרס גראמי, וכלל את הסינגלים המצליחים, "Complicated" ו-"Sk8er Boi", שהציגו אותה כזמרת סקייט פאנק והעניקו לה את הכינוי "מלכת פופ הפאנק" על ידי רבים. היא נחשבת למוזיקאית מרכזית בפיתוח מוזיקת הפופ פאנק וכמי שסללה את הדרך בתחילת שנות האלפיים לשאר הנשים בז'אנר זה.
אלבום האולפן השני שלה, "Under My Skin" משנת 2004, הפך לאלבומה הראשון שכובש את מצעד הבילבורד 200 בארצות הברית ומאוחר יותר מכר כ-10 מיליון עותקים ברחבי העולם. אלבומה השלישי, "The Best Damn Thing" (2007), הגיע למקומות הראשונים במצעדי מדינות רבות בהן, קנדה, ארצות הברית, גרמניה, בריטניה ויפן והוציא את הסינגל המוביל, "Girlfriend" שהיה לשירה הראשון בראש מצעד הבילבורד הוט 100 והוכתר כסינגל הנמכר ביותר בעולם לאותה שנה לצד הווידאו קליפ שלו ששבר שיא בכך שהפך לראשון בהיסטוריה שחצה את רף 100 מיליון הצפיות באתר יוטיוב. אלבום האולפן הרביעי, "Goodbye Lullaby" (2011), והחמישי שלה, "Avril Lavigne" (2013), המשיכו את הצלחתה המתמשכת. בשנת 2019, לאחר שלקחה הפסקה מעולם המוזיקה למשך 6 שנים, הוציאה לאבין את אלבומה השישי, "Head Above Water".
בשנת 2009, דורגה על ידי מגזין הבילבורד במקום ה-28 ברשמית אמני העשור ונוסף לקריירת המוזיקה שלה, לאבין דיבבה את הדמויות הת'ר בסרטי האנימציה מעבר ליער ואליס באומת המזון המהיר בשנת 2006 ואת שלגיה בסרט המוזיקלי בלגן בממלכה ב-2018. נכון לספטמבר 2015, מכרה כ-40 מיליון אלבומים ו-30 מיליון סינגלים בעולם לצד זכיותיה ב-8 פרסי הרדיו של דיסני מתוך כ-21 מועמדויות, 2 פרסי המוזיקה של MTV אירופה, 6 פרסי המוזיקה העולמית, ו-8 מועמדויות לפרס גראמי.
ביוגרפיה
לאבין נולדה בבלוויל, אונטריו שבקנדה, למשפחה נוצרית. השם אבריל משמעותו חודש אפריל בצרפתית. בגיל שנתיים, החלה אבריל לשיר עם אמה בכנסייה, וכבר אז אמה גילתה את כישרון השירה שלה. ללאבין יש אח גדול, מאט, ואחות קטנה, מישל. בגיל חמש עברה משפחתה לנאפני שבאונטריו, עיירה קטנה בעלת 5,000 תושבים לערך, שם החלה לאבין לשיר במקהלה ולמדה לנגן בגיטרה בכוחות עצמה. בשנת 1999 השתתפה לאבין בתחרות רדיו וזכתה לשיר עם הזמרת הקנדית שאניה טוויין את השיר "What Made You Say That" מול קהל של 20,000 איש באוטווה במהלך סיבוב ההופעות של טוויין באותה שנה. באותה שנה, הוזמנה לאבין לבצע עם זמר קנדי מקומי, סטפן מאד את השיר "Touch The Sky", שנכנס לאלבומו, "Quinte Spirit". בנוסף, היא שרה איתו את השירים "Temple Of Life" ו-"Two Rivers" ועבור אלבומו השני, "My Window To You" שיצא בשנת 2000.
במהלך שנת 2000, התגלתה לאבין על ידי הסוכן המקצועי קליף פאברי, במהלך הופעתה בחנות ספרים שבקינגסטון, אונטריו, אשר שלח את הופעתה למגוון חברות תקליטים. מארק ג'ואט, ממייסדי חברת התקליטים נטוורק, קיבל הקלטה של אחת מהופעותיה וסידר לה לעבוד עם המפיק המוזיקלי, פטר זיזו בקיץ 2000 בניו יורק. בספטמבר 2000, בזמן שהותה בניו יורק, כשהייתה בסך הכל בת 16, הוחתמה לאבין על חוזה התקליטים הראשון שלה, על ידי תקליטי אריסטה, לאחר שהופיעה בפני מנכ"ל החברה, L.A. Reid.
1999–2001: תחילת הקריירה
בדצמבר 1999 התגלתה לאבין על ידי המנהל המקצועי הראשון שלה, קליף פאברי, בזמן שהופיעה עם שירי קאנטרי בחנות ספרים "פרקים" בקינגסטון, אונטריו. פברי שלח קלטות VHS מההופעות הביתיות שלה למספר לקוחות פוטנציאליים בתעשייה, ולאבין עצמה ביקרה אצל כמה מנהלים. מארק ג'ואט, מייסד שותף של חברת הניהול הקנדית, "Nettwerk", קיבל עותק מהופעות הקריוקי שלה שהוקלטו במרתף של הוריה, ג'ואט דאג לכך שלאבין תעבוד עם המפיק פיטר זיזו במהלך קיץ שנת 2000 בניו יורק, שם כתבה את השיר "Why". באותה תקופה, התגלתה במהלך טיול בניו יורק על ידי חברת ההקלטות אריסטה רקורדס.
בנובמבר 2000, קן קרונגארד נציג חברת ההקלטות, "A&R", הזמין את מנהל ההקלטות אנטוניו רייד שהיה לראש חברת אריסטה רקורדס, לאולפן של "זיזו" במנהטן כדי לשמוע את לאבין שרה. האודישן שלה בן ה-15 הדקות "כל כך הרשים" את רייד שהוא החתים אותה מיד עם בחברה עם עסקה בשווי של 1.25 מיליון דולר לשני אלבומים ותוספת של 900,000 דולר עבור קידום פרסומה. בשלב זה לאבין גילתה שהיא משתלבת באופן טבעי עם קליקת הסקייטרים של בית הספר התיכון שלה, דימוי שעבר לאלבום הראשון שלה, אך אף על פי שהיא נהנתה מסקייטבורד, בית הספר השאיר אותה בתחושת חוסר ביטחון. לאחר שחתמה על חוזה תקליטים, ובתמיכה של הוריה, היא עזבה את בית הספר כדי להתמקד בקריירת המוזיקה שלה. להקתה של לאבין נבחרה על ידי "Nettwerk", מכיוון שהם רצו אמנים צעירים שהיו בסצנת הפאנק רוק הקנדית שיתאימו לאישיותה של לאבין.
2002–2003: Let Go
ביוני 2002, הוציאה לאבין את אלבומה הראשון "Let Go". האלבום הפך להצלחה בין לאומית והגיע למקומות הראשונים באוסטרליה, קנדה, אירלנד, בריטניה, ניו זילנד, סקוטלנד ולמקום השני במצעד הבילבורד 200 בארצות הברית. בבריטניה שבר שיא גינס בכך שהפך את לאבין לאמנית הצעירה ביותר בעודה בת 17 לכבוש את המצעד הרשמי במדינה. עד סוף שנת 2002 האלבום הוסמך לתואר פלטינה מרובעת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, (RIAA) ובכך הפך אותה לאמנית הנמכרת ביותר לאותה שנה לצד אלבום הבכורה הנמכר של השנה. עד מאי 2003, מכר מעל מיליון עותקים בקנדה והוכתר בתואר היהלום. עד היום, "Let Go" מכר מעל 20 מיליון עותקים בעולם ומוכתר כאחד האלבומים הנמכרים בכל הזמנים. סינגל הבכורה של לאבין, "Complicated", הגיע למיקומים הראשונים במצעדי נורווגיה, אירלנד, מקסיקו, אירופה, אוסטרליה ולשני במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית. הסינגלים הבאים מתוך האלבום, "Sk8er Boi" ו-"I'm with You" הגיעו לעשירייה הראשונה במצעדים רבים בעולם והפכו את לאבין יחד עם סינגל הבכורה, לאמנית השנייה בהיסטוריה אשר כובשת את מצעד המיינסטרים של בילבורד בארצות הברית עם שלושת שיריה הראשונים. ב-1 באפריל 2003, יצא הסינגל הרביעי והאחרון "Losing Grip". בתקופת האלבום, זכתה בפרסים רבים בהם פרס הווידאו קליפים של MTV בקטגוריית אמן הבכורה הטוב ביותר, פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון, פרס בחירת הנוער, 4 פרסי מוזיקת "Juno" הקנדיים מתוך 6 מועמדויות שונות והועמדה כ-5 פעמים לפרס גראמי כולל בקטגוריות האמן החדש הטוב ביותר, שיר השנה עם "Complicated", ואלבום הפופ ווקאל הטוב ביותר עם "Let Go".
בשנת 2002, הופיעה לאבין בקליפ השיר "Hundred Million" של להקת הפופ פאנק טרבל צ'אגר. במרץ 2003 הצטלמה לשער המגזין רולינג סטון וחודש לאחר מכן ביצעה את השיר "Fuel" כחלק ממחוות MTV ללהקת הרוק מטאליקה. ב-5 בדצמבר 2002 יצאה לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "Try to Shut Me Up Tour" שכלל כ-70 הופעות.
2004–2005: Under My Skin
אלבומה השני של לאבין, "Under My Skin", יצא ב-25 במאי 2004 בארצות הברית. הוא מוקם במקום הראשון בארצות הברית, באנגליה, בגרמניה, בקנדה, במקסיקו, בארגנטינה, בספרד, באירלנד, בתאילנד, בקוריאה ובהונג קונג. את רוב האלבום כתבה לאבין עם הזמרת הקנדית שאנטאל קראוויאזוק, ועל ההפקה ניצחו דון גילמור, בוטץ' ווקר וריאן מיידה. לאבין עבדה עם בן מודי (חבר להקת אוונסנס לשעבר) על מספר שירים, אך רק "Nobody's Home" נכנס לבסוף לאלבום.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Don't Tell Me", הגיע למקום הראשון במצעד הארגנטינאי והמקסיקני, לטופ 5 במצעדי אנגליה וקנדה ולטופ 10 באוסטרליה ובברזיל. "My Happy Ending", הסינגל השני, הגיע לטופ 10 בארצות הברית. השיר היה הלהיט השלישי הכי גדול של לאבין בארצות הברית. הסינגל השלישי, "Nobody's Home", לא הצליח כמצופה, והגיע רק עד למקום ה-41 במצעד. הסינגל הרביעי, "He Wasn't", נכנס למקום ה-23 במצעד הבריטי ולמקום ה-25 באוסטרליה אבל לא יצא בארצות הברית. "Fall To Pieces" היה לסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום. השיר יצא כסינגל לרדיו בלבד, ללא וידאו קליפ. בבילבורד האמריקאי הוא הגיע רק אל המקום ה-106 והפך לסינגל הפחות מצליח של לאבין. האלבום מכר מעל 370,000 עותקים בארצות הברית בשבוע הראשון לצאתו והפך לאחד האלבומים הנמכרים ביותר מאז שנת 2000 וכן זיכה את לאבין בשני תארים ב"פרסי המוזיקה העולמית" בשנת 2004, "זמרת הפופ-רוק הטובה ביותר" ו"הזמרת הקנדית המוכרת ביותר".
2006–2008: The Best Damn Thing
אלבומה השלישי, "The Best Damn Thing", יצא ב-17 באפריל 2007 בארצות הברית וב-15 באפריל בישראל. האלבום הופק על ידי ד"ר לוק, דריק ויבלי, ורוב קאבאלו. באלבום 12 שירים.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, הוא השיר "Keep Holding On" שיצא לרדיו כתקליט שדרים והיה הסינגל הקולנועי של הסרט אראגון, אך לא רשמי של האלבום עצמו. הסינגל הרשמי הראשון הוא "Girlfriend" שהצליח בקנה מידה עולמי והפך ללהיט כמה ימים לאחר יציאתו והגיע למקום ראשון במצעד השירים הרשמי של ארצות הברית. גרסה נוספת של השיר יצאה עם הראפרית ליל מאמא וכן גרסאות בשפות שונות. הסינגל השני מהאלבום הוא הבלדה "When You're Gone" שהצליחה לשחזר את ההצלחה של השיר "Girlfriend". הסינגל השלישי היה "Hot". הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום הוא "The Best Damn Thing". כמו כן, אבריל זכתה בתואר "זמרת הקאנטרי הטובה בעולם" בשנת 2008.
2009–2011: Goodbye Lullaby
על פי המגזין "Nylon", אלבומה הרביעי של לאבין, "Goodbye Lullaby", היה אמור לצאת בספטמבר 2010, אך הוא נדחה למועד לא ידוע, עד שב-10 בנובמבר 2010 פרסמה לאבין הודעה רשמית שהיא סיימה את אלבום האולפן הרביעי שלה. בטקס פרסי ה-AMA שנערך ב-21 בנובמבר 2010, לאבין חשפה את תאריך היציאה ושמו הרשמי. הסינגל הראשון, "What The Hell", יצא לאור ב-31 בדצמבר 2010 והגיע למקום הראשון בדרום קוריאה, אינדונזיה ומצעד המבוגרים היפני בעוד שביפן ובצ׳כיה הגיע למקום השני ואילו בהונגריה, סלובקיה, ניו זילנד, קנדה, אוסטרליה ומצעד המיינסטרים האמריקאי הגיע לעשרת הגדולים. הסינגל השני, "Smile", יצא לאור במאי 2011 והגיע למקום השני במצעד הפלמי בבלגיה, למקום השלישי בברזיל ולעשרת הגדולים במצעד הוולוני בבלגיה. הסינגל השלישי "Wish You Were Here" יצא לאור בספטמבר 2011 והגיע למקום השלישי בלבנון ולעשרת הגדולים בבלגיה ודרום קוריאה. במהלך שנת 2011 יצאה לאבין לסיבוב הופעות בינלאומי בשם "Black Star Tour".
בינואר 2010, יצא הסינגל "Alice" מתוך פסקול הסרט "אליס בארץ הפלאות" שמבוצע ונכתב על ידי לאבין, והופק על ידי בוטץ' ווקר. הסינגל נכלל באלבום במהדורה מורחבת.
בעקבות רעידת האדמה בהאיטי ב-2010 אבריל התארחה בגרסה למען האיטי של השיר "Wavin' Flag" של קיינאן לצד אמנים נוספים מקנדה, וביניהם פייר בובייה, דרייק, נלי פורטדו וג'סטין ביבר.
2012–2015: Avril Lavigne
האלבום, שקרוי על שמה, יצא לאור ב-1 בנובמבר 2013 והיווה את האלבום הראשון אותו הקליטה תחת אפיק. סינגל הבכורה מתוכו, "Here's To Never Growing Up", יצא ב-9 באפריל 2013. הסינגל הופק בידי מרטין ג׳ונסון מלהקת בויז לייק גירלז והקליפ לשיר לווה באזכור לסינגל הראשון של לאבין, ״Complicated״ דרך הלבוש והסקייטבורד המופיעים בקליפ. הסינגל הגיע ל-20 הגדולים בארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה. ביפן ובטאיוואן, לעומת זאת, השיר הגיע למקום הראשון, בדרום קוריאה הגיע למקום השני ואילו במצעד הוולוני בבלגיה ובברזיל הגיע למקום השלישי. ב-18 ביולי 2013, יצא לאור הסינגל השני "Rock N Roll". ב-7 באוקטובר, יצא לאור הסינגל השלישי "Let Me Go" בו היא משתפת פעולה עם בעלה לאותם ימים וסולן להקת ניקלבק, צ'אד קרוגר. הסינגל הרביעי והאחרון מתוכו, ״Hello Kitty״, יצא לאור באפריל 2014 ועורר סערה בעקבות הקליפ אשר הכיל סטריאוטיפים גזעניים כלפי היפנים. לאבין בתגובה אמרה כי "הקליפ נעשה בעזרת צוות יפני עבור המעריצים היפנים שלי וטסתי לטוקיו במיוחד לצלם שם את הקליפ". השיר ״Give You What You Like״ אמנם לא יצא כסינגל, אך נתרם עבור סרט הטלוויזיה הספר השחור של האומנת. האלבום מכר מעל ל-500,000 עותקים בארצות הברית והגיע למעמד זהב באוסטרליה. האלבום קיבל בקנדה תואר זהב ומועמדות לפרס ג'ונו עבור פופ אלבום השנה.
בזמן ההקלטות לאלבום, תרמה לאבין גרסאות כיסוי לשירים "How You Remind Me" (במקור של להקת ניקלבק) ו-"Bad Reputation" (במקור של ג'ואן ג'ט) לפסקול הסרט ה-12 של וואן פיס.
במהלך אמצע 2014, לאבין הייתה מופע החימום עבור להקת הבנים הבקסטריט בויז במסגרת סיבוב הופעות עולמי והופיעה בפסטיבל מוזיקה קיץ סוניק בטוקיו שביפן.
ב-26 באפריל 2015, הוציאה לאבין סינגל בשם "Fly", שפורסם בשיתוף ספיישל אולימפיקס 2015, ולהוציא אלבום עבור חג המולד.
2016–הווה: Head Above Water
ב-25 בדצמבר 2016 הודיעה לאבין באמצעות חשבון האינסטגרם שלה שהיא עובדת על מוזיקה חדשה והיא תוציא אלבום חדש בשנת 2017. לאבין השתתפה בשיר "Listen" מאלבום האולפן השמיני של להקת הרוק היפנית One Ok Rock.
ב-14 בפברואר, יצא האלבום "Head Above Water". הסינגל הראשון מתוכו, "Head Above Water", הגיע למקום השני במצעד הנוצרי האמריקאי בעוד שבהונגריה, צ׳כיה וקנדה הגיע לעשרת הגדולים.. בביקורות שעלו באתרי ביקורות מוזיקה נחשבים, טענו הסינגל משמש כ'קאמבק' של לאבין, לאחר שבמשך כ-5 שנים לא הוציאה מוזיקה חדשה. נוסף על כך, השיר מתאר את מאבקה של לאבין במחלת הליים שעמה התמודדה והחלימה. סינגלים נוספים שליוו את האלבום היו "Tell Me it's Over", "Dumb Blonde" (עם ניקי מינאז') ו-"I Fell in Love with a Devil". האלבום הגיע לעשרת הגדולים באוסטרליה, אוסטריה, קנדה, גרמניה, יפן, איטליה, שווייץ ובריטניה בעוד שבארצות הברית הגיע למקום ה-13.
בשנת 2019, יצאה לסיבוב ההופעות "Head Above Water Tour", אך כל עשרות המופעים שהיו צריכים להתקיים בשנת 2020, בוטלו עקב מגפת הקורונה. לאחר מכן הכריזה לאבין על סבב הופעות "Avril Lavigne World Tour 2021", אשר יכיל את המדינות אשר ההופעות בוטלו ויחל בשנת 2021. בעקבות המגפה, הוציאה לאבין שיר בשם ״We Are Warriors״.
קריירת משחק
במהלך השנים החלה לאבין להתעניין בהופעות בטלוויזיה ובקולנוע וטענה שהניסיון הרב שלה ביצירת קליפים מוזיקליים יהיו לטובתה. לאבין ציינה במיוחד שהקליפ לשיר "Nobody's Home" דרש את יכולת המשחק הטובה ביותר. ההופעה הראשונה שלה בטלוויזיה הייתה בשנת 2002 בפרק של סברינה המכשפה הצעירה שם הופיעה עם הלהקה שלה במועדון לילה עם השיר "Sk8er Boi". לאחר מכן, בשנת 2004, השתתפה לאבין כשחקנית אורחת בסרט "הולכים רחוק". בסרט, הכוכבים הראשיים נתקלים בה מאחורי הקלעים לאחר הופעתה עם השיר "Losing Grip" בטקס פרסי MuchMusic.
בנובמבר 2005 הצטלמה לאבין לסצנה בסרט "העדר" בכיכובו של ריצ'רד גיר. הסרט יצא בשנת 2007 והצילומים נערכו בניו מקסיקו. לאבין גילמה בחורה בשם ביאטריס בל, חברתו של פושע מבוקש.
ב-2006 דיבבה לאבין את דמותה של האט'ר, האופוסום בסרט "מעבר ליער".
מאוחר יותר ב-2006, לאבין השתתפה בסרט "פאסט פוד" אשר בוים על ידי ריצ'רד לינקלייטר. לאבין גילמה את אליס, תלמידת תיכון.
קעקועים
ללאבין ישנם קעקועים רבים, נכון לשנת 2010, רק מעטים מקעקועיה של לאבין ייחודיים לה והשאר תואמים את אלה של חברותיה. בחלק הפנימי של פרק כף היד השמאלי שלה קעקעה כוכב, שנוצר במקביל לקעקוע זהה של חברה בן מודי. בסוף שנת 2004 היה לה קעקוע לב ורוד קטן סביב האות "D" שנמצא על פרק ידה הימנית, שייצגה את החבר שלה באותה העת, דריק וויבלי. לאבין ובעלה באותה העת, וויבלי קיבלו קעקועים תואמים במרץ 2010, לרגל יום הולדתו ה-30. באפריל 2010 הוסיפה קעקוע נוסף על פרק כף היד שלה, של ברק והמספר 30. במאי 2010, זכתה לתשומת לב תקשורתית לאחר שהיא ובן זוגה באותה העת ברודי ג'נר קיבלו כל אחד קעקועים תואמים של המילה "FUCK" על צלעותיהם.
מערכות יחסים
ב-5 ביולי 2006, נישאה לאבין לסולן סאם 41, דריק וויבלי. הזוג החל לצאת עוד ב-2005. וויבלי הציע ללאבין נישואין ביוני 2005. ב-9 באוקטובר 2009 הזוג התגרש. הגירושים נכנסו לתוקף ב-16 בנובמבר 2010. לאחר גירושיה החלה לאבין לצאת עם כוכב הוליווד הילס ברודי ג׳נר. הזוג החל לצאת בפברואר 2010 עד שנפרדו בינואר 2012.
ב-1 ביולי 2013, התחתנה לאבין עם סולן להקת ניקלבק, צ'אד קרוגר. את קרוגר היא הכירה במסגרת עבודתם המשותפת על אלבומה החמישי, והזוג התארס באוגוסט 2012, כחודש לאחר שהחלו לצאת. כמעט שנתיים לאחר מכן, ב-2 בספטמבר 2015 הודיע הזוג על גירושיהם והבהירו שהגירושים נעשו מתוך כבוד וידידות.
במרץ 2021 החלה לצאת עם מוד סאן, זמר וראפר אמריקאי. הם התארסו ב-27 במרץ 2022, ונפרדו בפברואר 2023.
בפברואר 2023, החלה לאבין לצאת עם הראפר טייגה.
הישגים בולטים
בשנת 2003 זכתה לאבין בפרס ההישג הבינלאומי עבור השיר "Complicated" בטקס פרסי "SOCAN" בטורונטו, קנדה. בשנתיים בלבד, קיבלה לאבין כ-8 מועמדויות לפרס גראמי כולל קטגוריית האמן החדש הטוב ביותר. כמו כן היא הועמדה כ-3 פעמים בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית לצד מועמדות בטקס פרסי המוזיקה הבריטית זכייה ב-2 פרסי המוזיקה של MTV אירופה בקטגוריות הסולו הטוב ביותר והשיר המושך ביותר עבור "Girlfriend". היא זכתה ב-8 פרסי הרדיו של דיסני והועמדה כ-14 פעמים בטקס פרסי המוזיקה העולמית מתוכם זכתה ב-8 קטגוריות. בין השנים 2003–2008, זכתה ב-3 פרסים בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון. נכון לנובמבר 2020, לאורך שנות הקריירה שלה, לאבין זכתה סך הכל בכ-169 פרסים שונים מתוך 308 מועמדויות.
בשנת 2007 לאבין שברה שיא נוסף, בכך שהווידאו קליפ של שירה "Girlfriend" הוכתר כראשון בהיסטוריה אשר חוצה את רף 100 מיליון הצפיות ביוטיוב, נכון לנובמבר 2020 השיג מעל 536 מיליון צפיות באתרה. בשנת 2008, לאבין הפכה לאמנית המערב הראשונה אשר קיימה כחלק מסיבוב הופעות רשמי תאריכי הופעות בסין עם כ-6 מופעים שונים עם "The Best Damn Tour" והיא נחשבת לאמנית המערב הגדולה ביותר ביבשת אסיה במיוחד ביפן בה מוכתרת כאמנית המערב היחידה שמחזיקה בכ-3 אלבומים ראשונים עם מעל למיליון עותקים מאז שנות האלפיים. לאבין היא האמנית היחידה שהופיעה בשלושה טקסים רשמיים של אירועי תחרויות ספורט שונות בהם, משחקי החורף האולימפיים בטורינו בשנת 2006 ובוונקובר ב-2010, ובטקס הפתיחה של משחקי אולימפיאדת העולם בקיץ 2015.
תדמית ציבורית
לאחר שלאבין הוכרה כזמרת בין לאומית בשנת 2003, היא הייתה ידועה בסגנון הטום בוי שלה שכלל לבוש גופיות, עניבות, וסניקרס. היא העדיפה בגדים רחבים, נעלי החלקה, רצועות יד ולפעמים שרוכי נעליים כרוכים סביב אצבעותיה. במהלך צילומיה השונים, היא העדיפה ללבוש חולצות טי "ישנות ומקומטות" מאשר בגדים "יקרים ונוצצים". בתגובה להשפעותיה האופנתיות והמוזיקליות, פרסומים רבים בתקשורת כינו אותה "נסיכת או מלכת הפופ פאנק" והגרסה הנשית ללהקת הרוק בלינק-182. עיתונאים ומעריצים החלו לראות בה כמי שמוגדרת כ-אנטי בריטני", מאחר תדמיתה הפחות ממוקדת מסחרית אלא "אמיתית" אך גם משום שהייתה חזקה מאוד. בתגובה לאבין אמרה כי "אני לא מורכבת ולא אומרים לי מה להגיד ואיך לפעול, אז הם היו חייבים לקרוא לי "אנטי בריטני" מה שאני לא".
בנובמבר 2002, טענה כי היא מרגישה שהיא "לובשת תחפושת" ולכן הפסיקה לענוד עניבות בעודה אומרת כי היא עושה מאמץ מודע לשמור על המוזיקה שלה בראש סדר העדיפויות שלה ולא על הדימוי הציבורי שלה. בשנת 2011 בצאתו של אלבום האולפן השני שלה, לאבין החלה להופיע בסגנון גותי והתלבשה בבגדי חצאית טוטו שחורה ופיתחה תדמית המתארת חרדה. במהלך תקופתה שנות אלבומה "The Best Damn Thing", לאבין החלה לשנות כיוונים בתדמיתה וצבעה את שערה השטני לבלונדיני עם פס וורד ולבשה תלבושות נשיות בהן נכללו ג'נס ועקבים גבוהים ודגמנה למגזינים כגון הרפרס בזאר.
בראיון התייחסה לסגנונה החדש ואמרה כי, "אני לא באמת מתחרטת על שום דבר, אתה יודע, היה לזה את הזמן והמקום המתאים לו ועכשיו כולי התבגרתי ועברתי הלאה". לאבין ידועה בכך שהיא נושא בולט לאורך השנים של תאוריית קונספירציה לכך שהתאבדה בשנת 2003, והוחלפה בגוף של כפילה שגויסה בעבר בכוונה כדי להסיח את דעתם של צלמי הפפראצי. מקורה של קונספירציה זו הייתה בדיחה בבלוג ברזילאי, אך מאז שהוצאה לאור הפכה למחלוקת גדולה בקרב המעריצים והתקשורת. בראיון שערכה תחנת רדיו באוסטרליה בנובמבר 2018, לאבין הגיבה לנושא ואמרה כי, "הרבה אנשים חושבים שאני זאת לא אני האמיתית, מה שכל כך מוזר! כאילו, למה שהם יחשבו את זה בכלל?".
עיצוב אופנה ובשמים
ביולי 2008 השיקה לאבין את קו האופנה שלה "Abbey Dawn" אשר נקרא על שם כינוי הילדות של לאבין, אשר ניתן לה על ידי אביה. Abbey Dawn מעוצב על ידי לאבין עצמה. לאבין סיפרה שהרעיון להשיק קו אופנה עלה לה עוד בתחילת דרכה, שהיה לה קשה למצוא בגדים שהיא אוהבת עקב סגנון לבושה הייחודי. לכן, טענה לאבין שהיא מעצבת רק בגדים שהיא באמת אוהבת ורואה את עצמה לובשת אותם. במהלך השנים מאז השקת Abbey Dawn נראתה לאבין בזמן הופעותיה, בזמנה החופשי ועל השטיח האדום לובשת הרבה פעמים בגדים מהקולקציה האחרונה של Abbey Dawn.
ב-14 בספטמבר 2009 לאבין לקחה חלק בפעם הראשונה בשבוע האופנה בניו יורק שם הציגה את הקולקציה החדשה. שנתיים לאחר מכן, ב-2011 השתתפה שם לאבין בפעם השנייה ובספטמבר 2012 לאבין השתתפה בשבוע האופנה בפעם השלישית. גרמניה, איטליה, בריטניה ויפן. באותה שנה שבה השיקה לאבין את קו האופנה שלה, היא החלה לעבוד על הבושם הראשון שלה.
את בשמה הראשון, "Black Star" הוציאה לאבין בקיץ 2009 באירופה, ארצות הברית וקנדה. כשנשאלה לאבין מה הפירוש של השם אמרה: "רציתי שהבקבוק יהיה כוכב. והצבעים שלי הם שחור וורוד." היא סיפרה שהמסר של הבושם הוא: "להגשים את החלומות שלך, ושזה בסדר להיות יחיד במינו ולהיות מי שאתה". בשביל פרסום הבושם, כתבה לאבין שיר שנקרא באותו השם ולאחר מכן גם נכלל באלבומה הרביעי, "Goodbye Lullaby".
ביולי 2010 השיקה לאבין את בשמה השני, "Forbidden Rose" אשר פיתוחו לקח שנתיים. המסר שלו היה בדומה לבושם הראשון "לך אחר חלומותיך" אך ססמתו הייתה "מעז לגלות".
בשמה השלישי, "Wild Rose" יצא באוגוסט 2011 וססמתו הייתה "מעז לגלות יותר".
לאחר שהשיקה שלושה בשמים, לאבין מדורגת במקום החמישי ברשימת "מוכרי הבשמים הגדולים ביותר מבין הכוכבים".
פילנתרופיה
במהלך השנים לקחה לאבין חלק במגוון ארגוני צדקה כגון: הארגון הבינלאומי משאלת לב, Erase MS, מחנה Will-a-Way, ילדי מלחמה, הקמפיין האמריקאי למען בורמה (מיאנמר) ועוד.
כחלק מהפעילות שלה בעמותות War Child ואמנסטי אינטרנשיונל היא הקליטה גרסאות כיסוי לשירים "Knockin' on Heaven's Door" ו-"Imagine". בנוסף, הייתה חלק מהאמנים הקנדיים הרבים אשר הקליטו יחד את השיר "Wavin' Flag", על מנת לגייס כספים לשיקום האיטי, לאחר רעידת האדמה שהתרחשה שם בשנת 2010.
ב-14 בספטמבר 2010, הציגה לאבין בפעם הראשונה את העמותה שלה "The Avril Lavigne Foundation". מטרת העמותה היא לעזור לילדים אשר סובלים ממחלות קשות ובעלי מוגבלויות. העמותה עובדת עם מספר רב של עמותות אשר בראשן נמצאות משאלת לב, Easter Seals ו-Erase MS. ב-16 באפריל 2015, הוציאה הזמרת סינגל בשם "Fly", מלווה בקליפ שבו מוצגים ממראות העמותה ספיישל אולימפיקס שבה שותפה לאבין.
ספיישל אולימפיקס
לאבין משמשת כשגרירה בינלאומית של ארגון ספיישל אולימפיקס הבינלאומית יחד עם ידוענים נוספים מתהחומים השונים; במקביל לכך הוציאה לאבין את השיר "Right Where I'm Supposed To Be", אשר הוצג כהשיר הרשמי של אולימפיאדת הספיישל אולימפיקס באבו דאבי בשנת 2019.
חירות שלילית
חירות שלילית היא תפישה פילוסופית, המתייחסת לחופש של היחיד משליטתם של אחרים. במובן זה אדם נתפש כחופשי עד לאותה מידה, שבה איש לא מתערב בפעולותיו. לדעתו של תומאס הובס, לדוגמה, "אדם חופשי הוא זה, אשר... לא מונעים ממנו לעשות מה שברצונו לעשות"; זאת בניגוד לתפישת החירות החיובית, המתייחסת ליכולתו הממשית של האדם לפעול על-פי רצונו בהיעדר מגבלות שאחרים מטילים עליו.
ישעיה ברלין הבחין בין החירות השלילית לחירות החיובית בהרצאתו, שנשאה את השם "שני מושגים של חירות". לדעתו של ברלין, הבחנה זו עוברת כחוט השני במסורת הפוליטית, כאשר רעיון החירות השלילית קשור באופן הדוק לפילוסופים המדיניים הבריטים (כמו לוק, הובס וסמית'), ואילו החירות החיובית להוגי הדעות האירופים מן היבשת, כדוגמת הגל, רוסו, הרדר ומרקס. בעיני ההוגים הבריטים המצוינים כאן וממשיכי דרכם, החירות השלילית היא ה-חירות בה"א הידיעה.
לתפישת החירות השלילית מספר היבטים ראויים לציון. ראשית, החירות השלילית מגדירה את התחום או ה"אזור" של החירות (בשתיקת החוק). במילותיו של ברלין: "החירות במובנה השלילי קשורה בתשובה לשאלה האם מישהו – אדם או קבוצת בני-אדם – מונח לנפשו או צריך להיות מונח לנפשו [כדי] לעשות או להיות מה שהוא יכול לעשות או להיות, ללא התערבותם של בני-אדם אחרים". חלק מן הפילוסופים חלקו על ברלין לגבי היקפה של חירות זו, אך הסכימו עמו בנקודה המרכזית, שהחירות מגדירה את התחום, שבו אדם יכול לפעול בלי שאחרים יציבו לו מכשולים. שנית, כפי שמשתמע מהגדרתה, המכשולים המוצבים בפני חירותו השלילית של האדם הם מעשי ידיו של אדם אחר או אנשים זולתו, ולא נכפים עליו על ידי הטבע, הגורל או חוסר-יכולת. הפילוסוף הצרפתי הלווטיוס, ביטא רעיון זה בבהירות: "אדם חופשי הוא אדם שאינו כבול בשלשלאות, אינו אסיר בכלא ואינו מופחד כמו עבד בענישה... אין זה היעדר חופש לא לעוף כמו נשר או לא לשחות כמו לווייתן".
הדיכוטומיה בין החירות השלילית לחירות החיובית נחשבת למחשידה על ידי פילוסופים ממסורות פוליטיות מסוימות, כמו סוציאליזם, סוציאל-דמוקרטיה, סוציאליזם ליברטריאני ומרקסיזם. חלק מהם טוענים ששתי החירויות בלתי-ניתנות להבדלה למעשה, ואילו לטענתם של אחרים אחת מהן לא יכולה להתקיים ללא רעותה. משותפת להם הטענה, ששימורה של החירות השלילית מחייבת פעולה חיובית מצד הממשלה או החברה במטרה למנוע מחלק מן היחידים ליטול מאחרים את חירותם.
חירות שלילית וסמכות: הובס ולוק
כיצד ניתן ליישב בין תשוקתו של האדם לחירות להזדקקותו לסמכות? תשובת הפילוסופים על שאלה זו מייצרת בעיקר קושי להבין את השקפתם על החירות, אך גם אשכול של תפישות מעניינות אודות סמכות, שוויון וצדק.
תומאס הובס וג'ון לוק הציעו שני פתרונות משפיעים ומייצגים לבעיה. שניהם הסכימו שיש למתוח קו ברור סביב תחום מוגדר היטב, שבו כל אחד יוכל לפעול ללא מכשולים ובהתאם לטעמיו, תשוקותיו ורצונותיו. עם זאת, שניהם האמינו, ששום חברה לא תוכל להתקיים ללא סמכות שלטונית, שתפקידה למנוע התנגשות בין המטרות השונות באמצעות שרטוט מדויק של גבולות תחומי החירות של כל אחד ואחד. הובס ולוק נבדלים ביחסם להיקפו של תחום זה. הובס, שדעתו על טבע האדם הייתה שלילית, האמין שנדרשת סמכות חזקה כדי לרסן את דחפיו הפראיים והמושחתים של האדם. הוא חשב שרק שלטון חזק יוכל לחסום את האיום התמידי של האנרכיה. לוק, לעומתו, האמין שטבע האדם הוא יותר טוב מאשר זדוני, ולכן תחום חירותו של היחיד יכול להיות רחב.
חירות שלילית בעיני הוגים שונים
במאמר השני של כתבי הפדרליסט, ג'ון ג'יי כתב: "אין דבר ודאי יותר מן הצורך בממשל, אך באותה מידה אין להכחיש, שללא קשר לזמן ולצורה שבה הוא מתמסד, האנשים חייבים לוותר עבורו על חלק מזכויותיהם הטבעיות כדי להקנות לו את הכוח הנדרש". כוונתו של ג'יי הייתה נהירה לנו יותר אם היינו משתמשים במושג החירות השלילית במקום המילים "זכויות טבעיות", משום שג'יי רצה לטעון כאן שכוחו או סמכותו של ממשל לגיטימי שאוב בחלקו מנכונותנו להסכים למגבלות על חירותנו השלילית.
בחוברת "השכל הישר" הבחין תומאס פיין בין החברה לממשל כמעט בדיוק באותם קווים, המבדילים בין החירות השלילית לחירות החיובית: "החברה נוצרת על ידי רצונותינו והממשל על ידי רשעותנו; הראשונה מקדמת את אושרנו באופן חיובי באמצעות האיחוד בין רגשי החיבה שלנו, השני באופן שלילי באמצעות ריסון מידותינו המגונות".
תומאס ג'פרסון אמר ש"החירות החוקית היא פעילות חסרת-מכשולים בהתאם לרצוננו בגבולות המשורטטים מסביבנו על ידי הזכויות השוות של הזולת".
טור דה פראנס 2018
טור דה פראנס 2018 הוא התחרות ה-105 של מרוץ האופניים טור דה פראנס, אחד ממרוצי האופניים המכונים "גרנד טורס". המרוץ הוזנק ב-7 ביולי 2018 מנוארמוטייה אן ל'אִיל (Noirmoutier-en-l'Île) בקטע מישורי. המרחק המצטבר שהיה על מסיימי המרוץ לעבור הוא 3,351 ק"מ ב-21 קטעים, במסלול המקיף את צרפת, עבר בקטע אחד למשך קילומטרים בודדים בשטח ספרד והסתיים ב-29 ביולי 2018 בשאנז אליזה שבפריז. בתחרות התחרו 176 רוכבים המשתייכים ל-22 קבוצות, וניצח בה גריינט תומאס.
חירות שלילית
חירות שלילית בעיני הוגים שונים
הוגה הדעות הליברטריאני טיבור ר' מאצ'ן, מגן על החירות השלילית כ"חיונית עבור בחירה מוסרית ולפיכך, עבור השגשוג האנושי". לטענתו, החירות השלילית "מובטחת כאשר זכויותיהם של היחידים בקהילה האנושית לחיים, לפעילות רצונית (או לחופש ההתנהגות), ולרכוש מכובדות, נשמרות ומוגנות באופן גורף".
טור דה פראנס 2018
קטעי מרוץ
קביעת לוח הזמנים הסופי למרוץ נקבע ב-17 באוקטובר 2017. הטור התחיל שבוע מאוחר מהרגיל (ובכך לא התחרו ב-4 ביולי) וזאת כדי להימנע מהתנגשות בזמנים עם מונדיאל 2018. הקטע הראשון הוזנק ("גראן דפאר" - Grand Départ, "הזינוק הגדול") ב-7 ביולי 2018 מ-נוארמוטייה אן-ל'אִיל שבמערב צרפת, בחבל הארץ פיי דה לה לואר. הטור בשנה זו כלל טיפוס מסורתי לאלפ ד'ואז שבאלפים הצרפתיים ובמעבר טורמאלה שבהרי הפירנאים בגבול צרפת-ספרד.
חירות שלילית
ביקורת
מבקרים טוענים שההבחנה בין זכויות חיוביות ושליליות, או בין חירות שלילית לחיובית, היא דיכוטומיה מוטעית. חלק מהמבקרים, כמו רוברט נוזיק, מצביעים על הנושא של אכיפה כדי לטעון שאין זה לוגי לכלול בקטגוריה של זכויות שליליות, זכויות שמוגדרות כך באופן מסורתי, כמו הזכות לרכוש או הזכות לחירות מפני אלימות.
טור דה פראנס 2018
דירוג כללי
הדירוג הכללי (לובש החולצה הצהובה, בצרפתית: maillot jaune) הוא הרוכב שעבר את המסלול בזמן הקצר ביותר במצטבר (כולל "בונוס זמן" הניתן למנצחי קטעים ובנקודות הבונוס, לרוב לשלושת הראשונים), ועל כן ניתן לזכות בה מבלי לנצח שום קטע במרוץ. החולצה הצהובה נחשבת ליוקרתית ביותר בתחרות. לרוב, במחצית השנייה של המרוץ, לובשים אותה "רוכבי הדרוג הכללי" (General classification).
חירות שלילית
ביקורת
בעוד שהזכות לרכוש וחירות מפני אלימות דורשת שפרטים יימנעו מהונאה, גנבה או אלימות, ניתן למנוע ביצוע של פעולות אלה רק על ידי פעילויות "חיוביות" מצד הפרטים, המדינה או מוסד אחר. פרטים יכולים להגן על הזכות לרכוש על ידי הרתעה של ניסיונות גנבה, המדינה חייבת לספק אמצעים עבור כוח משטרתי, או אפילו צבא – שבתורם צריכים להיות ממומנים על ידי מיסוי. לכן, נטען, אף על פי שזכויות אלה נחשבות לשליליות על ידי ליברטריאנים וליברלים קלאסיים, הן למעשה 'חיוביות' או 'כלכליות' בטבען בדיוק כמו זכויות 'חיוביות' כמו הזכות לחינוך.
טור דה פראנס 2018
מלך הנקודות ("ספרינטר")
מלך הנקודות (ידוע כ-"ספרינטר המצטיין") הוא לובש החולצה הירוקה (בצרפתית: maillot vert). בכל קטע בטור ישנן מקומות של "ספרינט ביניים", בהן ניתן לזכות בנקודות (כמות הנקודות בכל מקום משתנה לפי דרגת הקושי) ובניצחון בקטעים (כמות מסוימת של רוכבים הראשונים שמסיימים את הקטע). המנצחים בחולצה הירוקה הם לרוב הרוכבים שיודעים להאיץ באופן הטוב ביותר, כמו גם ידועים ביכולתם להתמקם ב"מיקום טוב" לקראת קווי הסיום, דבר המאפשר להם לנצח את הקטעים המישוריים.
אלוף העולם פטר סאגאן הסלובקי מקבוצת בורה-הנסגרוהה הבטיח באופן מעשי את זכייתו בחולצה הירוקה כבר לאחר סיום הקטע ה-16 (מאחר שלא נותרו עוד די נקודות ליריביו בקטעים הבאים), זאת במידה ויעבור את קו הסיום בפריז ולא יפרוש קודם לכן. כמות הנקודות שצבר היא הגבוהה בתולדות הטור דה פראנס.
מלך ההרים
מלך ההרים (ידוע גם כ"מטפס המצטיין"), לובש החולצה המנוקדת (בצרפתית: maillot à pois rouges) הוא הרוכב שמקבל את מירב נקודות הטיפוס. ברוב הקטעים ישנן עליות בקטגוריות שונות, כאשר דירוג 4-1 הם העליות המדורגות (כאשר 4 הכי קל ו- 1 הכי קשה) וכן HC (Hors catégorie, דהיינו "עלייה בלתי מדורגת") שהיא הקשה ביותר. הדירוג נקבע לפי רמת הקושי של כל עלייה ("אחוז השיפוע" והמרחק המצטבר של הטיפוס). כל אחת מהעליות מזכה בנקודות את הרוכבים שמגיעים ראשונים לפסגה (ככל שדרגת הקושי גבוהה יותר, כך ניתן יותר נקודות למנצח וכן כך ניתן נקודות ליותר רוכבים).
הרוכב ההתקפי
בסיום המרוץ נבחר דן מרטין מקבוצת האמירויות כרוכב ההתקפי במרוץ כולו.
פורשים
כדי להמשיך ולהתחרות בקטע של היום הבא ולהישאר בטור, חייבים כל הרוכבים לסיים את הקטע של היום הקודם. הסיבות הנפוצות ביותר לפרישה מהטור הם פציעה, מחלה או אי-עמידה בזמן הקצוב (בכל קטע ישנו "חיתוך זמנים", cutoff time, שנקבע על פי דרגת הקושי של הקטע. על כל הרוכבים לסיים את הקטע בזמן שהוא אחוז מסוים מזמן המנצח, שנקבע כאמור לפי דרגת הקושי של המסלול היומי).
קבוצות משתתפות
במרוץ משתתפות 22 קבוצות, שמונה רוכבים בכל קבוצה.
דניאל דנינו
דניאל דנינו (נולד ב-13 באוקטובר 1996) הוא כדורסלן ישראלי, משחק בעמדות הרכז והקלע בהפועל עפולה.
קריירה
דנינו החל את דרכו במחלקת הנוער של אליצור עירוני נתניה. בשנת 2013, עלה דנינו לבוגרים אשר שיחקו באותה עונה בליגת העל. באותה עונה שותף דנינו ב-4 משחקים בלבד, בהם קלע 1.3 נקודות ב-2.8 דקות בממוצע למשחק. בתום העונה ירדה נתניה לליגה הלאומית ודנינו נשאר בקבוצה לעונה נוספת. בקיץ 2014, שיחק דנינו בנבחרת הנוער במסגרת אליפות אירופה לנוער, והעמיד שם ממוצעים של 15.7 נקודות, 4.7 ריבאונדים ו-3.9 אסיסטים למשחק. בלאומית העמיד דנינו ממוצעים של 7.4 נקודות ו-2.2 אסיסטים ב-30 משחקים, והגיע עם הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף.
בשנת 2015, חתם דנינו בהפועל בני כפר סבא. בכפר סבא שותף דנינו ב-29 משחקים, כשהוא מעמיד ממוצעים של 9.1 נקודות, 3.7 ריבאונדים, 2.1 אסיסטים ו-1.0 חטיפות ב-26.0 דקות למשחק, ועזר לקבוצה להגיע לרבע הגמר. בקיץ 2016, שיחק דנינו בנבחרת העתודה במסגרת אליפות אירופה, כשהעמיד ממוצעים של 8.7 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים למשחק.
ב-4 באוגוסט 2016, חתם דנינו לשלוש שנים בהפועל אילת מליגת העל. באילת שותף דנינו ב-16 משחקים, בהם קלע 1.8 נקודות ב-5.3 דקות בממוצע למשחק, לפני ששוחרר ב-5 במרץ 2017 מהקבוצה כדי לחזור להפועל בני כפר סבא. דנינו עזר לכפר סבא לסיים את העונה הסדירה במקום השני ולהגיע עד לחצי הגמר, כשהוא מעמיד ממוצעים של 9.8 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים ב-11 משחקים.
ב-19 ביוני 2017, חתם דנינו בעירוני קריית אתא. בעונתו הראשונה בקרית אתא, שותף דנינו ב-28 משחקים והעמיד ממוצעים של 13.3 נקודות, 5.8 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים ב-30.4 דקות. בעקבות יכולתו, המשיך דנינו לעונה נוספת בקבוצה, בה שותף ב-29 משחקים והעמיד ממוצעים של 10.3 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים ב-24.9 דקות. בעונתו האחרונה בקבוצה, שותף דנינו ב-22 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 11.7 נקודות, 4.8 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים ב-29.2 דקות.
ב-11 ביוני 2020, חתם דנינו בהפועל חבל מודיעין. בקבוצה שותף דנינו ב-30 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 13.7 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו-4.1 אסיסטים ב-33.7 דקות למשחק, ונבחר לחמישייה השנייה של העונה. דנינו הגיע עם חבל מודיעין עד לרבע גמר הפלייאוף, שם הודחה הקבוצה לאחר הפסד 1–2 בסדרה להפועל גליל עליון.
ב-18 במאי 2021, חזר דנינו לליגת העל כשחתם עד תום העונה בהפועל ירושלים.
אסטיפליה
אסטיפליה (ביוונית: Αστυπάλαια, באיטלקית: Stampalia, בטורקית עות'מאנית: استانبوليه (איסטאנבוליה)), הוא אי מאיי הדודקאנס, המהווים מחוז משנה במחוז דרום הים האגאי ביוון. ב-2011 מנתה אוכלוסיית האי 1,334 נפשות. אורכו של האי 18 ק"מ, ורוחבו לכל היותר 13 ק"מ. שטחו של האי 99 קמ"ר. חופי אסטיפליה הם סלעיים ובהם חופי רחצה קטנים רצופים בחלוקי אבן. הבירה, וכן הנמל העיקרי, היא אסטיפליה, או הורה כפי שקוראים לה המקומיים. אסטיפליה מקיימת קשרי מעבורת עם פיראוס ועם איי הדודקאנס האחרים, וקשר תעופה עם אתונה.
היסטוריה
במיתולוגיה היוונית הייתה אסטיפליה אישה שפותתה על ידי פוסידון, שהופיע בצורת ברדלס מכונף בעל זנב דג.
אסטיפליה הייתה למושבה של מגארה, ולאחר מכן הכירו בה הרומאים כמדינה עצמאית.
במהלך ימי הביניים הייתה אסטיפליה חלק מהאימפריה הביזנטית עד לשנת 1207, כאשר בעקבות מסע הצלב הרביעי הפכה לאחוזה פיאודלית של משפחה ונציאנית עד לשנת 1522. בשנה זו נפלה אסטיפליה, ביחד עם שאר איי הדודקאנס, לידי האימפריה העות'מאנית. בין 1648 ל-1668 במהלך מלחמת כרתים שבו הוונציאנים וכבשו את האי, ובין 1821 ל-1828 במהלך מלחמת העצמאות היוונית הייתה אסטיפליה בידיים יווניות, עד ששבה ונמסרה לטורקים.
ב-12 באפריל 1912 במהלך מלחמת איטליה-טורקיה נכבשה אסטיפליה על ידי האיטלקים, והייתה האי הראשון בדודקאנס שנפל לידיהם. מבסיסם באסטיפליה יצאו האיטלקים לכיבוש רודוס, הגדול באיי הדודקאנס. במהלך שיחות השלום באוגוסט-ספטמבר 1912 הסכימה איטליה עקרונית להשיב את שאר האיים הדודקאנסיים לטורקיה, בהתמלא תנאים מסוימים, אך דרשה לעצמה את אסטפיליה לצמיתות כתחנת מעגן בים התיכון. האי נותר בשליטת האיטלקים עד למלחמת העולם השנייה. בין 1943 ל-1945 היה האי בידי גרמניה הנאצית עד ששוחרר, ולאחר תקופה קצרה של שלטון צבאי בריטי, הועבר ב-1947 לריבונות יוונית, ביחד עם שאר איי הדודקאנס.
גאוגרפיה
באסטיפליה שני נמלים טבעיים עם מים בעומק של 50–60 מטר בקרבת החוף, באופן המאפשר מאגן מוגן של מאות אוניות. רובו של האי מאופיין בטופוגרפיה הררית.
חמולת מח'אמרה
חמולת מַחַ֫'אמְרַה (בערבית: المخامرة, הגייה: אל-מַחַ֫'אמְרַה וגם מַחַ֫'אמְרֶה) היא אחת החמולות בעיר הפלסטינית יטא ואחת מהחמולות הגדולות בדרום הר חברון. הפירוש שניתן לשם מח'אמרה הוא "עושי היין", פעולה האסורה באסלאם על פי פירוש מקובל. אך יש המזהים את השם כנגזר משמו של אחד מאבות המשפחה הקדומים בשם מֻחֵ֫'ימֶר.
"אל מח'אמרה" מחזיקה במסורת שלפיה מוצאה משבט יהודי מח'ייבר שגורש על ידי מוחמד מחצי האי ערב. יצחק בן-צבי שחקר בתולדות עם ישראל וארץ ישראל (ומי שלימים היה נשיא מדינת ישראל השני), ביקר במקום וניסה לעמוד בין השאר על שורשי מסורת זו. לדעתו, מוצא שלוש מתוך שש החמולות שמרכיבות את העיר יטא הוא יהודי, והן נקראות על שם אביהן הקדום – "מֻחֵ֫'ימֶר", אשר עלה מן המדבר עם בני שבטו וכבש את הכפר, כנראה במחצית השנייה של המאה השמונה עשרה. בין השאר נמצא כי החמולה נוהגת בשבוע מסוים בימי החורף, קרוב למועד בו חל חג החנוכה, לצאת אל בית בפאתי הכפר ולהדליק שם נרות. זקני החמולה שמרו על עוד כמה מנהגים יהודיים. הם גם לא אוכלים בשר גמלים, כמנהג היהודים.
הכפר יטא היה הכפר הפלסטיני הראשון ביהודה ושומרון שחובר לתשתיות המים והחשמל בידי הממשל הצבאי של מדינת ישראל לאחר מלחמת ששת הימים. הדבר היה בשל משלחת בראשות זקן השבט מן הכפר שהציגה חנוכייה עתיקה למושל הצבאי הישראלי בהר חברון, כעדות למוצאם היהודי של המח'אמרה. הדבר לא הוביל ליחסים קרובים עם בני החמולה והם נטו לחבור לגורמים עוינים למדינת ישראל.
כמה מבני החמולה התראיינו לכתבה של הערוץ הראשון שנעשתה על צבי מסיני, איש הייטק לשעבר שחוקר את מוצאם היהודי של חלק מהפלסטינים, והודו בכך שהם מודעים למוצאם היהודי, אם כי כיום הם רואים בעצמם מוסלמים לכל דבר בשל הדורות הרבים שמאז שאבותיהם התאסלמו, ולקחו חלק פעיל ביותר במאבק הפלסטיני בישראל בשל רצונם להראות לשכניהם הערבים כי למרות "עברם היהודי" הם חלק בלתי-נפרד מהצד הפלסטיני בסכסוך הישראלי-פלסטיני. לאחרונה קיבלה על עצמה הנהגת החמולה שלא להמריץ לטרור את הצעירים בתמורה להתנתקות משלטון החמאס והרשות הפלסטינית ומעבר הדרגתי של תושביה לחסות מדינת ישראל.
שמם של חלק מבני החמולה נקשר לפעילויות טרור והשתייכות לתנזים באיו"ש ולחמאס, ובהיתקלות עם כוחות צה"ל והשב"כ, לדוגמה המחבל הפלסטיני ח'אלד מח'אמרה ששוחרר בעסקת שליט והתחייב לא לחזור לטרור. ב-8 ביוני 2016 ביצעו שניים מבני החמולה, ח'אלד מח'אמרה ומוחמד מח'אמרה, פיגוע ירי במתחם שרונה בתל אביב, שבמהלכו הם רצחו ארבעה בני אדם.
מעטים מתוכם התגיירו ועברו לגור ביישובים רחוקים מכפרם ובמדינת ישראל.
שרידי בית כנסת ביטא
בשנת 1969 הבחין צבי אילן, בדרום מזרח העיר, באבן בצורת קונכייה משובצת במשקוף מבנה ושיער שמקורה בבית כנסת.
בשנת 1986 סקר צוות של קצין מטה לארכאולוגיה את הכפר וגילה חלקי מבנה ציבורי שהוא בית כנסת או כנסייה. צבי אילן המשיך בבדיקה ויחד עם דוד עמית גילה משקוף ועליו חריטת מנורת שבעת הקנים. בשנת 1988 גילה דוד עמית משקוף בעל שתי מנורות רוזטה מעל פתחו של בית ישן. בכך אישש את קיומו של בית כנסת במקום מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל.
במבנה שרדו קירות אבני גזית, שמקורן בבית כנסת. לא הובחן באפסיס במבנה ולכן אין לשער שמדובר בכנסייה.
בכפר נמצאו עוד שרידים המעידים על קיום יישוב יהודי: חלקי כרכוב ומשקוף, עמוד סורג, עמודים בחתך לב, האופייניים לבתי כנסת.
צבי אילן מעלה את האפשרות כי החמולה בכפר המכונה "מאסלמה" דהיינו המאוסלמים וכן "מחמארה" – האדומים, שלגביהן יש מסורות שייחסו להם מוצא יהודי ומנהגים יהודים, אוסלמו בתקופה הכיבוש הערבי. "אם הדבר נכון, ייתכן שהם צאצאי היהודים שהשתמשו בבית הכנסת".
קווין אואנס
קווין יאניק סטין (באנגלית: Kevin Yanick Steen; נולד ב-7 במאי 1984), הידוע יותר בשם הבמה שלו, קווין אואנס הוא מתאבק קנדי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw, שבה הוא אלוף הזוגות הנוכחי של Raw ואלוף הזוגות הנוכחי של סמאקדאון ביחד עם סמי זיין.
אואנס החל את הקריירה שלו בשנת 2000 בהיותו בגיל 16. לפני שהצטרף ל-WWE בסוף שנת 2014, הוא הופיע תחת שם המשפחה שלו, סטין, משנת 2007 בארגון Ring of Honor (ROH), שבו היה פעם אחת אלוף העולם של ROH ופעם אחת אלוף הזוגות של ROH. בנוסף, סטין התאבק באופן נרחב בזירות הארגונים העצמאיים במשך 14 שנה, כשעיקר פעילותו הייתה בארגון Pro Wrestling Guerrilla (PWG), שבו היה שלוש פעמים אלוף העולם של PWG (הכי הרבה זכיות בתואר למתאבק) ושלוש פעמים אלוף הזוגות של PWG. כמו כן, הוא הופיע בארגון International Wrestling Syndicate (IWS), שבו היה שלוש פעמים אלוף העולם במשקל כבד של IWS, ב-All American Wrestling (AAW), שבו היה פעם אחת האלוף במשקל כבד של AAW וב-Combat Zone Wrestling (CZW), שבו היה פעם אחת אלוף האיירון מן של CZW.
אואנס הגיע ל-WWE דרך מחלקת הפיתוח שלה, NXT, שבה היה פעם אחת אלוף ה-NXT, לפני שערך את הבכורה שלו ברוסטר הראשי במאי 2015. מאז, הוא היה פעם אחת האלוף האוניברסלי, פעמיים האלוף הבין יבשתי ושלוש פעמים אלוף ארצות הברית.