cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dryococelus australis
היסטוריה ושימור
בשנת 2014 גילה צוות טיפוס לא מורשה את החרקים האלה חיים בקרבת פסגת פירמידת בול, בסבך של שיחים ממשפחת הגמאיים המושרשים בקרקעות דקות מאוד בגובה 500 מטר. בעקבות זאת עלה כי תחום התפוצה החרק באי רחב יותר ממה שחשבו בעבר, וכי העדפות המזון שלו אינן מוגבלות ל-Melaleuca howeana.
בתחילת 2016 בקעו בגן החיות של מלבורן 13,000 ביצים, וכן נשלחו ביצים לגן החיות של בריסטול באנגליה, לגן החיות של סן דייגו בארצות הברית ולגן החיות של טורונטו בקנדה, כדי להקים אוכלוסיות שונות מוגנות.
מחקר שנערך בשנת 2017 בהשוואת רצפי DNA של מקלונאים שמקורם בפירמידת בול עם אלה מדגימות המוזיאונים מאי לורד האו, הראה כי רצפי פירמידת בול נבדלים מאלו של האי לורד האו בדרגה דומה לשונות בין דגימות המוזיאון, למרות הבדלים מורפולוגיים בין שתי הקבוצות. אישוש ששתי האוכלוסיות מייצגות את אותו המין. הגנום נמצא גדול מאוד בגודלו (מעל 4 ג'יגה-בתים) וכנראה שהוא הקספלואידי.
Wie schön leuchtet der Morgenstern, רי"ב 1
Wie schön leuchtet der Morgenstern (גרמנית: "מה יפה הוא אורו של כוכב השחר") רי"ב 1, היא קנטטה דתית שהולחנה על ידי יוהאן סבסטיאן באך בשנת 1725, ובוצעה בראשונה ב-25 במרץ 1725.
כריסטיאן פרידריך הנריצי
כריסטיאן פרידריך הנריצי (Christian Friedrich Henrici; 14 בינואר 1700 - 10 במאי 1764) היה לבריתן גרמני שנודע בעיקר בקנטטות שחיבר עם המלחין יוהאן סבסטיאן באך. חתם בשם העט "פיקאנדר" (Picander).
Wie schön leuchtet der Morgenstern, רי"ב 1
היסטוריה
הקנטטה מבוססת על כוראל אשר נכתב על ידי פיליפ ניקולאי בשנת 1599, לכבוד יום בשורת מריה. קנטטה זו נבחרה לפתוח את רשימת יצירות באך (רשימה שאינה מאורגנת לפי סדר כרונולוגי) בהיותה יצירה כוראלית מובהקת.
נושא הקנטטה
הקנטטה מכילה אזכורים מנבואת ישעיהו על לידת המשיח, וכן מהבשורה על-פי לוקאס בדבר ההכרזה על לידת ישו מפי המלאך גבריאל.
מבנה
הקנטטה מורכבת משישה חלקים ומיועדת לביצוע על ידי הרכב מוזיקלי חגיגי: קולות סופרן, טנור, ובס, בליווי מקהלה של ארבעה קולות, שתי קרנות, שני אבובי ציד, שני כינורות אובליגטו, ויולה ובאסו קונטינואו. הפרקים הם:
הכוראל החותם הקנטטה הוא הירמון על הלחן המסורתי להמנון הנושא אותו השם ומשמש את באך בהירמון נוסף בפרק השישי של קנטטה רי"ב 172. כמו כן ניתן להשוות למנגינת הכוראל המשמש אותו בפרק החותם את Dem Gerechten muß das Licht, רי"ב 195, שלש הקנטטות גם דומות בתזמורן ונכתבו בהפרש של שנים בודדות זו מזו.
כריסטיאן פרידריך הנריצי
הנריצי ובאך
הנריצי למד משפטים באוניברסיטת האלה-ויטנברג, כאשר החל מחבר לבריות בתור הכנסה צדדית, והוסיף לכתוב אף שפיתח קריירה בשירות המדינה. באך עבר ללייפציג בשנת 1723 והחל לעבוד עם הנריצי בשנת 1725. טקסטים רבים של הנריקי שימשו ליצירותיו הקוליות של באך, דוגמת קנטטת הקפה וקנטטת האיכרים. יד הגורל קבעה כי מקצת מהלבריות נשמרו בעוד הלחן המקורי של באך, דוגמת רי"ב 244a, אבד. בין מוזיקולוגים נתגלעה מחלוקת באשר למהימנות הצהרתו של הנריצי לפיה הלחין באך את כלל הלבריות שלו בשנת 1729.
ספרות להט"ב
ספרות להט"ב היא ספרות העוסקת בדמויות ועלילות המתקשרות לקהילה הגאה. היא יכולה לכלול מערכות יחסים חד-מיניות, חוסר התאמה בין מין ומגדר, התנהגות א-רומנטית ועוד.
היסטוריה
היחס לקהילה הלהט"בית השתנה בצורה דרסטית בהתחשב בתרבות ובתקופה. דבר זה השפיע רבות על הייצוג של דמויות להט"ביות בספרות. ביוון ורומא התנהגות הומוסקסואלית הייתה מקובלת ברובה, לכן אין זה מפתיע שספרות ומיתולוגיה מהתקופה הקלאסית מציגה לא מעט מערכות יחסים רומנטיות או מיניות בין שני גברים. מערכות מסוגים אלה מופיעות בטקסטים של אפלטון, ורגיליוס, קאטולוס, ועוד. ספרות שתיארה מערכות יחסים רומנטיות או מיניות בין שתי נשים הייתה פחות נפוצה בתקופה זו. היוצאת דופן העיקרית היא השירה של סאפפו מלסבוס, שעסקה באהבת הדוברת לנשים.
התנועה האמנותית והספרותית הרווחת באירופה במהלך תקופת הרנסאנס והנאורות עסקה בהערצה וחיקוי של האמנות והספרות מהתרבות העתיקה. מכיוון שתמות הומוסקסואליות היו שכיחות באמנות של תרבות זו, אותן תמות חדרו גם ליצירות מתקופת הרנסאנס והנאורות. דבר זה התבטא בין השאר ביצירות אמנות וספרות שהביעו הערכה לגוף הגברי. עם זאת, התנהגות הומוסקסואלית באותה התקופה הייתה מחוץ לחוק בכל רחבי אירופה ובמדינות רבות העונש על התנהגות זו היה מוות. לכן, לא היה ניתן להוציא לאור ספרות עם תמות הומוסקסואליות גלויות וסופרים שרצו לעסוק בנושא נאלצו להשתמש באזכורים לטקסטים עתיקים. דרך כך, נוצר קוד שהיה מוכר למי שידע מה לחפש.
סופרים הומוסקסואלים רבים היו פעילים בז'אנר הגותי שהיה פופולרי במהלך המאה ה-19. סופרים אלה לעיתים הוסיפו סאבטקסט ותמות הומוסקסואליות ליצירותיהם. תמות אלו הפכו לשכיחות בז'אנר, אפילו בספרים שלא נכתבו על ידי מחברים הומוסקסואלים. "כרמילה", ספר הערפדים של שרידן לה-פנו שיצא לאור בשנת 1872, ידוע בכך שהוא כולל סאבטקס לסבי ברור, אם כי הספר מתנגד לפעילות זו. בסוף המאה ה-19 התחילו לצאת לאור ספרים בעלי דמויות הומוסקסואליות גלויות - ללא הצורך להסתירן בעזרת סאבטקסט או קוד. הספר האמריקאי הראשון שנחשב לספר להט"בי גלוי הוא "ג'וזף וחברו - סיפור של פנסילבניה" מאת בייארד טיילור. יש חוקרים הטוענים כי ספר זה תומך בבירור בזכויות להט"בים. גם באנגליה ספרות להט"בית גלויה נהייתה יותר נפוצה. הדוגמה המפורסמת ביותר לכך היא ספרותו של אוסקר ויילד, שחיבר ספרים ומחזות בעלי דמויות להט"ביות. ספרו המוכר ביותר הוא "תמונתו של דוריאן גריי" שיצא בשנת 1890. ויילד ניהל מערכות יחסים עם גברים ואף נאסר על כך. ניתן ללמוד מכך על היחס הכללי באותה תקופה לספרות עם תכנים הומוסקסואליים - אף על פי שתכנים אלה הפכו ליותר שכיחים בספרות, התנהגות הומוסקסואלית עדיין נחשבה לפשע ודבר זה כמובן גם התבטא בספרות.
במאה ה-20, ספרות שעסקה בתכנים להט״בים באופן גלוי נהייתה עוד יותר נפוצה. תכנים אלה נהיו פופולרים בקרב סופרים נחשבים בתחילת המאה למשל תומאס מאן,מרסל פרוסט וזוכה פרס נובל אנדרה ז'יד. בתקופה זו החלו להופיע ספרים הומוסקסואלים עם סוף שמח. ספרים אלה היו משמעותיים מכיוון שעד אז רוב הספרים בנושא, אפילו אלה שתמכו והזדהו עם הקהילה הלהט"בית, לעיתים הסתיימו באופן טראגי. הספר של פורמן בראון, "מלאך יותר טוב", מתואר כספר ההומוסקסואלי הראשון עם סוף שמח. בהמשך המאה, ספרות להט"בית נהייתה יותר ויותר מקובלת בקרב הקהל הרחב. סופרים ידועים שעסקו בנושא במחצית השנייה של המאה ה-20, כוללים: ג׳יימס בולדווין, אדמונד ווייט, אלן דרורי, פטרישה הייסמית', ועוד.
בשנת 1997 הספר "One Dad, Two Dads, Brown Dad, Blue Dads" לצד שני ספרים נוספים נאסר לשימוש בבית ספר בקנדה. מספר שנים מאוחר יותר, בית המשפט ביטל איסור זה.
דמויות טרנסג׳נדריות לרוב לא הופיעו בספרות פופולרית עד תחילת המאה ה-21, אך היו כמה דמויות יוצאות דופן. הספר "העולם על פי גארפ" מאת ג׳ון אירווינג, יצא בשנת 1978, וכולל אחת מהדמויות הטרנסג׳נדריות הראשונות בספרות אמריקאית - רוברטה מולדון. אך "גארפ" אינו אופייני לתקופתו בעניין זה. שינוי נוסף שהתחולל בימינו היא הופעת דמויות להט"ביות בספרות שנועדה לא רק למבוגרים. דוגמאות לכך כוללים את סדרת "גיבורי האולימפוס" של ריק ריירדן, ו"טנגו עושה שלושה" מאת פיטר פרנל וג׳סטין ריצ׳רדסון.
ספרות עברית
אף על פי שדמויות והתנהגויות להט"ביות הופיעו בספרות המערבית המודרנית החל מתחילת המאה ה-19, הן החלו להופיע בספרות העברית המודרנית רק בשנות ה-70 המאוחרות. הספר הראשון שתיאר דמות להט"בית היה "בעד ההזיה" שנכתב בשנת 1977 על ידי יותם ראובני. בתור הספר הישראלי הראשון שעסק בקהילה הלהט"בית באופן גלוי הוא פתח צוהר לעוד ספרים העוסקים בתמות דומות כגון "גן העצים המתים" (1995), "אלכסנדריה יקירתי" (1998), ועוד. רק בשנת 2000, 23 שנים לאחר הוצאת הספר הישראלי הראשון העוסק בהומוסקסואליות גלויה, יצא הספר "תאנים, אהובתי" מאת דנה ג. פלג, אשר היה הספר הישראלי הראשון שעסק במערכת יחסים לסבית. בדומה ל"בעד ההזיה", גם "תאנים, אהובתי" סימן את התחלת עלייתו של ז'אנר חדש בספרות העברית - ספרות לסבית. אחריו יצאו ספרים כמו "נעמת לי מאוד", "רציתי לנשק לך בשדה החרציות", "אז מה את באמת רוצה?", ועוד ספרים רבים, זאת בנוסף לספרות ההומוסקסואלית ה"רגילה" שיצאה באותם ימים - ספרים כדוגמת "חורף-קיץ", "אמא שלך יודעת?", "אני אוהב את תמיר" ועוד. הספר "המתעתע" שיצא בשנת 2001 היה מהספרים הישראלים הראשונים שעסקו באנשים טרנסג'נדרים ובדומה לאחרים, עודד את פרסומם של ספרים נוספים העוסקים בחוויה הטרנסג'נדרית, כדוגמת הספר "אנימה אני מה?" (2002). בנוסף, פורסמו בישראל ספרי נוער העוסקים בחוויות להט"ביות, כגון "סיפור ורוד", "מתרבים כמו פופקורן" ו"נעמת לי מאוד" שהוזכר מקודם. הסופר דורון בראונשטיין ידוע בארגון דוכנים להט"ביים, בהם הוא מציג את ספריו העוסקים, רובם ככולם, בנושאים ומושאים להט"ביים.
סטרלה (מחשב)
מחשב הסטרלה (ברוסית: ЭВМ Стрела) היה המחשב המרכזי הראשון שיוצר בברית המועצות. משמעות השם ברוסית היא "חץ".
היסטוריה
המתכנן הראשי היה יורי בזילבסקי (Ю.Я. Базилевский). בין עוזריו היו בוריס רמייב, הבונה הראשי של סדרת מחשבי אורל. המחשב תוכנן במוסקבה במכון תכנון מיוחד מספר 245.
הסטרלות יוצרו על ידי מפעל במוסקבה בשם "המפעל למכונות חישוב אנליטיות" (Московский завод счетно-аналитических машин) בין השנים 1953 ל-1957.
בסך הכול יוצרו שבע מערכות מדגם זה. הן הותקנו במרכז המחשוב של האקדמיה למדעים של ברית המועצות, אוניברסיטת מוסקבה, המכון למתמטיקה שימושית על שם קלדיש ובמרכזי מחשוב במשרדים שהיו קשורים להגנה ולתכנון כלכלי.
במחשבי הדור הראשון היו 6200 שפופרות ריק ו-60,000 דיודות PN.
מהירות המחשב הייתה 2000 פעולות בשנייה. אריתמטיקת נקודה צפה התבססה על מילים בנות 43 סיביות עם מנטיסה של 35 סיביות ומעריך בן 6 סיביות. זיכרון RAM מבוסס שפופרת ויליאמס היה בן 2048 מילים.
למחשב היה זיכרון קריאה בלבד לתוכניות. קלט נתונים הוזן באמצעות כרטיסי ניקוב או סרט מגנטי. הפלט היה לסרט מגנטי, כרטיסי ניקוב או מדפסת.
הגרסה האחרונה של הסטרלה השתמשה בתוף מגנטי בן 4096 סיביות שהסתובב בקצב 6000 סיבובים לדקה.
בשנת 1954 הוענק למתכנני הסטרלה פרס סטלין מהמעלה הראשונה.
יאקיש ופופצ'ה
יָאקיש ופּוּפְּצֶ'ה (כותרת משנה: "קומדיה עגומה") הוא מחזה קומי מאת חנוך לוין, אשר עלה לראשונה בפברואר 1986 בתיאטרון הקאמרי בבימויו של המחבר, ושוב בתיאטרון גשר ב-2008. המחזה כלול בכרך 4 של מחזות חנוך לוין, "מלאכת החיים ואחרים".
עלילה
המחזה עוסק ביאקיש הושפיש אשר מקווה למצוא אישה אך הוא, על פי הודאתו, "מכוער עד היסוד ואין לי כסף שיכסה את הכיעור". לבך השדכן מנסה לשדך אותו לפופצ'ה חרופצ'ה המכוערת גם כן ולאחר התלבטויות רבות הם לבסוף נישאים, אך יאקיש לא מצליח לעורר את תשוקתו כלפיה. יאקיש ופופצ'ה, יחד עם הוריהם, מחליטים לקחת אותו לזונה שתעזור לו, על מנת שה"בלי-יכולת" יוכל סוף סוף לקיים את מצוות פרו ורבו עם ה"בלי צורה".
הפקה ראשונה: התיאטרון הקאמרי, 1986
ההצגה הועלתה לראשונה בפברואר 1986 בתיאטרון הקאמרי בבימויו של חנוך לוין.
הפקה שנייה: תיאטרון גשר, 2007
ההצגה הועלתה שוב ביוני 2007 בהפקה חדשה של תיאטרון גשר, בבימויים של שמעון מימרן ויבגני אריה. ההצגה זכתה לשמונה מועמדויות לפרסי האקדמיה הישראלית לתיאטרון ב-2007, ביניהן לפרס הצגת השנה, אותו הפסידה להצגה אחרת של לוין, "הרטיטי את לבי". מיכאל קרמנקו זכה בפרס על עיצוב התפאורה ועל עיצוב התלבושות, ונטע שפיגלמן זכתה בפרס השחקנית המבטיחה על תפקידה כפופצ'ה חרופצ'ה.
ביקורות
מיכאל הנדלזלץ הביע אכזבה מההפקה המקורית של מחזה זה בהשוואה ליצירות קודמות של לוין באומרו: "לוין יודע, כמובן, ליצור תיאטרון מרהיב גם מחומרים מכוערים, והוא מיטיב להשתמש בתפאורת פנסי הרחוב שעיצבו רות דר וחיים תכלת. דווקא מיומנויות אלה מדגישות את החומרים הלא מרתקים שבהם עוסק המחזה. [...] אני מתעקש לטעון שיאקיש ופופצ'ה היה מהתלה צדדית, אטיוד בדרך למחזות שעוד יבואו."
בנוגע להעלאה המחודשת הנדלזלץ אמר: "קשה מאוד למצוא את הסגנון הנכון לעולם הגרוטסקי הזה של חנוך לוין (גם הוא לא תמיד הצליח). יבגני אריה, המעצב מיכאל קרמנקו והמוזיקאי אבי בנימין, חוגגים בגדול ומאוד מהנים בהשתטות של צבע וקרקסיות. מבין השחקנים רק ישראל דמידוב (למה אני לא מופתע?), בתפקיד הזונה פורצדס, מצליח להפיק - מתחת לקרקסיות - את הזעם, הכאב והאנושיות, של שחקניו המובהקים של לוין." ההפקה המחודשת של גשר זכתה לביקורות חיוביות יותר ממבקרים אחרים - ביניהם צבי גורן מאתר "הבמה" שקרא להפקה "תעודת כבוד לתיאטרון גשר" - והיא ממשיכה לרוץ בתיאטרון.
ליגת העל של מונטנגרו
הליגה הראשונה של מונטנגרו (במונטנגרית: Prva crnogorska fudbalska liga) היא ליגת הכדורגל הבכירה במונטנגרו. הליגה הוקמה בשנת 2006, במקביל להקמת ליגת העל הסרבית, עם התפרקות סרביה ומונטנגרו והקמת מונטנגרו העצמאית. לפני כן שיחקו הקבוצות המונטנגריות בליגת העל של סרביה ומונטנגרו, ועד שנת 1992 שיחקו בליגת העל היוגוסלבית.
בליגה מתמודדות 10 קבוצות אשר משחקות ביניהן ארבעה סיבובים, ובסך הכל 36 מחזורים, כאשר בתום כל עונה זוכה הקבוצה המדורגת במקום הראשון באליפות מונטנגרו ומעפילה למוקדמות ליגת האלופות, והקבוצות שסיימו במקומות 2–3 מעפילות למוקדמות הליגה האירופית. הקבוצה שסיימה במקום האחרון יורדת לליגת המשנה, והקבוצות שסיימו במקומות 8–9 מתמודדות בפלייאוף מול הקבוצות שסיימו במקומות 2–3 בליגת המשנה.
חטיפת ירון חן ורציחתו
חטיפתו ורציחתו של ירון חן היה פיגוע חטיפה ורצח שאירע ב-5 באוגוסט 1993 ובו חמושים מארגון החמאס חטפו ורצחו את חייל צה"ל טוראי ירון חן.
ליגת העל של מונטנגרו
הקבוצות בליגה
להלן הקבוצות המתמודדות בליגת העל המונטנגרית בעונת 2022/2023:
חטיפת ירון חן ורציחתו
הפיגוע
ביום חמישי, ה-5 באוגוסט 1993 הגיע טוראי ירון חן בן ה-20, שהיה בדרכו מבסיס "רמה" בו שירת לביתו בירושלים, לטרמפיאדה בצומת רמה אשר בקרבת מזרח ירושלים. חן עלה על מכונית פורד טרנזיט לבנה עם לוחית רישוי ישראלית. רכב שאסף חייל אחר ובו אם ובנה בן ה 6 זיהו כי חן נאבק עם שלושה פלסטינים שנסעו במכונית הפורד הלבנה וניסו לנסוע אחרי הרכב עד שזה נעלם לכיוון מחנה הפליטים.
ליגת העל של מונטנגרו
1922 - 1940
כחלק מממלכת יוגוסלביה המועדונים המונטנגרים שיחקו בליגה שנקראת "אליפות הכדורגל של מונטנגרו" ("Prvijenstvo Zetske i Primorske banovine") והייתה חלק מליגות הכדורגל המחוזיות של יוגוסלביה והיו מתחת לליגה היוגוסלבית הקדומה.
חטיפת ירון חן ורציחתו
הפיגוע
חמאס נטל אחריות על הרצח. גופתו של חן נמצאה לפני עלות השחר ברכב הפיאט הלבן אשר הועלה באש באזור כפר ביתוניא שביהודה ושומרון.
ליגת העל של מונטנגרו
1922 - 1940
בשנים 1922 ועד 1930 הייתה הליגה מהדרגה השלישית ביוגוסלביה שממנה עלו הקבוצות שלה לליגת המשנה היוגוסלבית. בתקופה זו שוחקו 2 אליפויות בכל עונה: אליפות חורף ואליפות קיץ. האלופות בולטות בשנים אלו היו SK קרנוגוראץ' צטיניה, GSK בלשיץ' פודגוריצה (5 אליפויות מחוזיות כל אחת) ופ.ק. לובצ'ן צטיניה (4 אליפויות מחוזיות).
חטיפת ירון חן ורציחתו
המפגע
המפגע, פאחד סברי בראן אל-שלודי, נידון במקור למאסר עולם על הפיגוע. ב-18 באוקטובר 2011 הוא שוחרר לרצועת עזה במסגרת עסקת שליט.
ליגת העל של מונטנגרו
1922 - 1940
בין השנים 1930 ועד 1940 נקראה התחרות הבחירה במדינה "אליפות הכדורגל של התת-התאחדות של צטיניה" (במקור: "Prvijenstvo Cetinjskog nogometnog podsaveza") והייתה ליגת המשנה של הליגה היוגוסלבית הראשונה ממנה עלו לליגה הראשונה. קרנוגוראץ' צטיניה המשיכה להיות הקבוצה המובילה עם 5 אליפויות מחוזיות בעשור, אחרי בלטו בודוצ'נוסט פודגוריצה (4 תארים מחוזיים), GSK בלשיץ' פודגוריצה עם 2 כאלה, ולובצ'ן צטיניה וארסנל טיווט עם אליפות אחת כל אחת.
בזמן שקרנוגוראץ' ובלשיץ' שיחקו בכל העונות, נמנע מבודוצ'נוסט ולובצ'ן להשתתף בליגה של 1935 בגלל ששניהן מזוהות כקבוצות של מעמד הפועלים והורכבו מפועלים, מה שנאסר על ידי ממלכת יוגוסלביה.
אחרי מלחמת העולם השנייה ועד התפרקות יוגוסלביה (1946 - 1992)
אחרי מלחמת העולם השנייה ועם היווצרות הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, מערכת הליגות היוגוסלבית עברה רפורמה ונוצרה ליגת העל היוגוסלבית שהייתה הליגה הבכירה ביוגוסלביה. הקבוצות המונטונגריות הורשו להשתתף בליגות אלה דרך הליגה של רפובליקת מונטנגרו שהייתה אחת ממספר ליגות משנה אזוריות שהזינו את הליגה היוגוסלבית הבכירה - שם נערכה האליפות הארצית.
הקבוצות הבולטות ביותר ממונטנגרו שאף השתתפו בליגת העל היוגוסלבית היו FK בודוצ'נוסט, וFK סוטייסקה. בודוצ'נוסט הייתה ממייסדות הליגה היוגוסלבית ושיחקה בעונת הבכורה של 1946/1947. במשך רוב שנים אלו בודוצ'נוסט שיחקה בליגה היוגוסלבית וייצגה את מונטנגרו, בעוד סוטייסקה עלתה וירדה לסירוגין מהליגה היוגוסלבית. עוד קבוצה בולטת הייתה FK לובצ'ן שהגיעה לפלייאוף העלייה לליגה הבכירה אך לא הצליחה להעפיל. הישג השיא של כלל המועדונים בליגה זו הייתה בשנים 1949, 1979 ו-1981 אז השיגה בודוצ'נוסט את המקום השישי בליגת העל היוגוסלבית.
הקמת ליגת העל של סרביה ומונטנגרו ועד התפצלות סרביה ממונטנגרו (1992 - 2006)
בשנת 2002, שינתה "הפדרציה הפדרלית יוגוסלביה" את שמה ל"סרביה ומונטנגרו", והליגה נקראה בשמה המוכר יותר "הליגה הראשונה של סרביה ומונטנגרו" בין 2002 ועד לפירוקה בשנת 2006. בשנת 2006 נפרדו סרביה ומונטנגרו והקימו את הליגות הבכירות שלהן (ה"סופר ליגה הסרבית" ו"הליגה המונטנגרית הראשונה"). הסופרליגה הסרבית הוכרזה רשמית כממשיכה של הליגה הראשונה של "הפדרציה של יוגוסלביה" ו"סרביה ומונטנגרו".
בסך הכל השתתפו 41 מועדונים בליגה זו בין השנים 1992 - 2006, מתוכם 34 מסרביה, 6 ממונטנגרו ואחד מבוסניה והרצגובינה (בוראץ באניה לוקה התבסס זמנית בסרביה בראשית שנות ה-90). המועדונים המונטנגרים בליגה זו שכללו את: בודוצ'נוסט, סוטייסקה, FK רודאר, מוגרן, זטה, קום וג'דנייסטיבו ביידו פולה, לא הצליחו להתרומם בליגה זו והישג השיא הוא המקום השלישי של זטה בעונת 2004/2005.
לאחר התפצלות מסרביה ועצמאות מונטנגרו (2006 ואילך)
ב-2006 אחרי משאל העם המוצלח והתפצלות מסרביה, הוקמה ליגת העל של מונטנגרו כליגה הבכירה במדינת מונטנגרו הטרייה. בעונת הבכורה התאחדו מספר מועדונים ששיחקו בליגת העל של סרביה ומוטנגרו לכדי 3 קבוצות, ובנוסף ל-7 קבוצות שהגיעו מליגת המשנה של מונטנגרו, ועוד שני מועדונים שהגיעו מהליגה השלישית שנקראה "ליגת הרפובליקה של מונטנגרו", יצרו ליגת על בת 12 קבוצות.
בתקופה שבין 2006 ועד 2017 הליגה כללה 12 מועדונים, ששיחקו 33 מחזורים בעונה (ב-3 סיבובים). הקבוצה שסיימה במקום הראשון הייתה אלופה והעפילה לתחרות בליגת האלופות, בעוד הקבוצה במקום ה-12 ירדה ליגה, כאשר המקומות ה-10 וה-11 נלחמו על הירידה במשחקי מבחן.
החל מעונת 2017/2018 מספר הקבוצות בליגת העל הופחת ל-10 משתתפות, הקבוצה במקום העשירי יורדת אוטומטית לליגת המשנה, והקבוצות במקום השמיני והתשיעי נלחמות ביניהם על ההישארות בליגת העל במשחקי מבחן.
נפרובלסטומה
נפרובלסטומה, או הגידול על שם וילמס (באנגלית- Wilms' tumor; על שם מנתח גרמני בשם ד"ר מקס וילמס שתיאר זאת לראשונה), הוא גידול סרטני בכליות אשר לרוב מתרחש אצל ילדים, ובאופן נדיר אצל מבוגרים. מדובר בסוג של סרטן אשר מגיב טוב מאוד יחסית לטיפול, עם שיעור הישרדות של כ-90% למשך חמש שנים.
אפידמיולוגיה
הגידול על שם וילמס הוא אחד מהגידולים העיקריים אצל ילדים. הגיל הממוצע בעת האבחנה הוא 3 שנים, ו-80% מן המקרים מתגלים לפני גיל 5 שנים. קיימת הופעה של הגידול גם בעשור השני לחיים, אולם היא נדירה. השכיחות זהה בבנים ובבנות. לעיתים הגידול משפחתי, במקרים אלו יופיע הגידול בגיל צעיר יחסית, ויהיה קיים שיעור גבוה של פגיעה בשתי הכליות. בחלק ניכר מהחולים מופיע הגידול באסוציאציה למומים מולדים. למשל- Wagar syndrome (הכולל בנוסף לגידול גם אנאורידיה, אנומליות גניטואורינריות ופיגור שכלי), תסמונת Backwith wiedemann ותסמונות נוספות.
פתולוגיה
מרבית הנפרובלסטומות הן אונילטרליות (כלומר מתרחשות בכליה אחת בלבד). פחות מ-5% מהמקרים הם בשתי הכליות. הגידול עטוף לרוב בקפסולה ולא חוצה את קו האמצע של הבטן. במקרים של גרורות, הן בדרך כלל לריאות. במידה ויש קרע (rupture) בגידול, יש סכנה לאיבוד דם ולפיזור פריטונאלי של הגידול בבטן. במקרים כאלו יש צורך דחוף בניתוח. מבחינה פתולוגית, הגידול מכיל שלושה אלמנטים:
הגידול לוחץ על שכבת הפרנכימה של הכליה. המרכיב המזכימטי של הגידול יכול להכיל תאים בעלי דיפרנציאציה רמבומייואידית. המרכיב הרמבומייואידי יכול כשלעצמו להראות סימנים לממאירות (Rhabdomyosarcomatous wilms).
באופן כללי, הגידול על שם וילמס יכול להיות מסווג לשתי תתי קבוצות בהינתן הממצאים הפתולוגיים:
סטייג'ינג
את מידת התפשטות הגידול מחלקים ל-5 דרגות:
stage 1- הגידול מוגבל לכליה וניתן לכריתה בשלמותו.
stage 2- הגידול התפשט מחוץ לכליה, אך ניתן לכריתה בשלמותו.
stage 3- פיזור מקומי של הגידול לבטן.
stage 4- מופיעות גרורות המטוגניות רחוקות (השכיח לריאות), כבד, עצמות, מוח.
stage 5- הגידול קיים בשתי הכליות.
קליניקה
התופעה השכיחה, המופיעה בכ- 80% מן המקרים, היא קיום של מסה בבטן (גוש בבטן). לעיתים קרובות, ללא תלונות נוספות. אצל 50% מן הילדים יש גם כאבי בטן, וייתכנו הקאות וחום. בכ- 25% מן המקרים יש יתר לחץ דם (עקב רמת רנין גבוהה הנובעת מאיסכמיה כלייתית הנובעת מלחץ של הגידול על עורק הכליה). בחלק מן המקרים יש סינדרומים פרה-נאופלסטיים- כגון עליה בהפרשת אריתרופוייטין, עליה בהפרשה של ACTH והופעה של היפוגליקמיה. בכ- 25% מן המקרים מופיעה המטוריה מיקרוסקופית או מקרוסקופית (דם בשתן).
אבחנה
מלבד בדיקה גופנית אשר מצביעה במרבית המקרים על קיום של מסה בטנית, ניתן לערוך בדיקות מעבדה ובדיקות הדמיה. פיילוגרפיה תוך ורידית יכולה להדגים בכ- 80% מן החולים קיום של מסה תוך כלייתית. האבחנה המבדלת כולל בעיקר: הידרונפרוזיס (אגן כלייתי מורחב), ציסטות כלייתיות, או גידולים אחרים שהם בעיקר נוירובלסטומה ונפרומה מזובלסטית. יש לערוך אולטראסאונד על מנת לאבחן, ולעיתים גם ארטריוגרפיה ובדיקות הדמיה אחרות. לאחר מכן יש לקחת ביופסיה מהגידול.
טיפול
הטיפול בגידול הוא כריתה כירורגית, גם אם יש גרורות ריאתיות. במקרים מסוימים ניתן אף לכרות גרורות בריאות ובכבד. הניתוח כולל כריתה של הגידול ושל הכליה, וכן חיפוש גרורות בכבד, בבלוטות הלימפה ובכליה השנייה. הגידול רגיש להקרנה ולכימותרפיה. אם הגידול הוא דו-צדדי (בשתי הכליות) יש לבצע כריתה חלקית (כריתת יתד) בכליה הפחות מעורבת, ולאחר מכן הקרנה למקום.
פרוגנוזה
הפרוגנוזה תלויה בגיל ההופעה של הגידול, בסוג ההיסטולוגי ובמידת הסטייג'ינג. בדרך כלל, שנתיים ללא מחלה פירושם הבראה. 90% מהחולים בסטייג' 1 ועד גיל שנתיים יישארו בחיים, ו- 80% בשלב 1 במידה והם מעל גיל שנתיים. הפרוגנוזה לשלבים 2 ו-3 היא כ- 80% בכל גיל. בכל מקרה של חזרת המחלה, הפרוגנוזה היא גרועה. במקרים כאלו מנסים לשפר את ההישרדות על ידי השתלת מח עצם אוטולוגית.
אטול מידוויי
אטול מידווי (באנגלית: Midway Atoll או Midway Island; בהוואית: Pihemanu) הוא אטול בשטח 6.2 קמ"ר הנמצא בצפון האוקיינוס השקט, צפונית לאיי הוואי, בשליש הדרך בין הונולולו לטוקיו.
האטול הוא שונית עגולה וכן מספר איי חול קטנים. שני האיים העיקריים הם אי החול (Sand Island) והאי המזרחי (Eastern Island), המשמשים כאתר קינון למאות אלפי עופות ים.
האטול מהווה טריטוריה של ארצות הברית, המנוהלת על ידי מחלקת הפנים של ארצות הברית, וכן שמורת טבע המנוהלת על ידי שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית.
באטול מידווי נערך קרב מידווי ב-4 ביוני 1942 במהלך מלחמת העולם השנייה. בקרב זה הביסו כוחות צבא ארצות הברית את כוחות האימפריה היפנית שניסו לכבוש את האטול. קרב זה היווה נקודת מפנה במלחמת העולם השנייה בזירת האוקיינוס השקט.
גאוגרפיה
אטול מידווי הוא חלק משרשרת של איים וולקניים, אטולים, המהווים את שרשרת איי הוואי.
האי נוצר לפני כ-28 מיליון שנים, בעקבות פעילות געשית תת-ימית, סביבו נוצרו במהלך השנים שוניות אלמוגים המהווים את האטול.
צורת האי שונתה רבות במאה וחמישים השנים האחרונות. בתחילה עבר האי תהליך של פיתוח ובנייה, בעיקר לצרכים צבאיים. אולם בשנת 1988 הוכרז האטול כשמורת טבע והחל מה-22 בנובמבר 2004 נאסרה הכניסה לאי, מתוך כוונה להגן על בעלי החיים והצמחייה בו.
השינויים מעשי ידי אדם כללו לא רק שינויים טופוגרפיים באי, אלא גם שינויים בסוג בעלי החיים והצמחים באי. 75% מ-200 בעלי החיים והצמחים באי הובאו לאי החל מסוף המאה ה-19. בסוף המאה ה-20 נעשו ניסיונות לנקות את האי מזיהום, על ידי פירוק המבנים באי, ניקוי הפסולת וכן הרחקת בעלי החיים שמקורם אינו באי.
היסטוריה
האטול התגלה ב-5 ביולי 1859 על ידי רב החובל נ. ס. מידלברוקס, מפקד אוניית ציד כלבי הים "גמביה". מידלברוקס קרא לאיים על שמו - "איי מידלברוקס", והכריז על האיים כעל שטח של ארצות הברית, בהתאם לחוק איי הגואנו משנת 1856 אשר התיר לאזרחי ארצות הברית להשתלט על איים בלתי מיושבים על מנת לכרות מהם גואנו.
ב-28 באוגוסט 1867, רב החובל ויליאם ריינולדס מאוניית צי ארצות הברית לקאוואנה השתלט על האטול וקרא לו "אמצע הדרך" - באנגלית: "מידווי".
האטול היה השטח הראשון מחוץ לחופי ארצות הברית שסופח על ידי ממשלת ארצות הברית. על אף שהאטול הוא חלק מאיי הוואי, אין הוא שייך למדינת הוואי.
החל משנת 1869 נעשו ניסיונות לפוצץ את השונית על מנת להקים במקום נמל. ניסיון ההתיישבות הראשון משנת 1871, במטרה להקים תחנת אספקה באמצע האוקיינוס במימון הקונגרס של ארצות הברית נכשל, בשל הרדידות של השוניות שגרמה לאוניות לעלות על שרטון.
סולאריס (חברה)
Solaris Bus & Coach הוקמה בשנת 1996 בפוזנן שבפולין והחלה בייצור אוטובוסים עירוניים של ניאופלן, יצרנית האוטובוסים הפולנית הראשונה שיצאה אוטובוסים מעבר לגבולותיה של פולין. היא חברה בת של החברה הספרדית CAF.
אטול מידוויי
היסטוריה
שנה מאוחר יותר הציב הנשיא רוזוולט שמירה מטעם הצי על האי, על מנת להגן מפני מתיישבים בלתי חוקיים יפניים, אשר ניסו להתיישב באי מבלי רישיון ממשלת ארצות הברית, וכן הציב 21 חיילי כוחות הנחתים להגן על חיי הבר באי.
בין השנים 1935–1941 קו התעופה קליפר סין של חברת פאן אמריקן וורלד איירווייז נהגה להוביל נוסעים מסן פרנסיסקו לסין עם עצירות באיי האוקיינוס השקט, ובהם עצירה באי מידווי, בו הוקם מלון בשם "ביקתת גוניוול" (שנקרא על שם ציפורי האלבטרוס שכונו גם ציפורי גוני).
סולאריס (חברה)
אוטובוסי החברה מיובאים לישראל משנת 2013 באמצעות קבוצת עפיפי הפועלת בתחום התחבורה הציבורית בישראל, ובשנת 2021 החלה בייבוא אורבינו 18 בתהליכי בנייה לסיום הרכבה במפעל "מרכבים" בישראל.
אטול מידוויי
היסטוריה
בשנת 1950 הופסק השימוש בשדה התעופה המקומי, אולם בשל מלחמת קוריאה חזר חיל האוויר של ארצות הברית להשתמש באי, כנקודת תדלוק ותיקון מטוסים.
בתקופת המלחמה הקרה הייתה באי נקודת האזנה תת-מימית מתוך כוונה לגלות תנועות של צוללות סובייטיות.
לאחר תום מלחמת וייטנאם פחתה החשיבות הצבאית של האי, שהפך להיות שמורת טבע ב-22 באפריל 1988.
צי ארצות הברית ניקה את האי מכל הפסולת בו וב-30 ביוני 1997 עזב אחרון אנשי הצי את האי, שהועבר בצו רשמי של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון מיום 31 באוקטובר 1996 לשליטת מחלקת הפנים של ארצות הברית, ולשירות הדגה וחיות הבר.
אתלטיקה באולימפיאדת אתונה (1906)
אולימפיאדת אתונה (1906) נערכה באתונה, יוון. תחרויות האתלטיקה נערכו בין ה-25 באפריל לבין ה-1 במאי 1906. נערכו 21 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו, בהשתתפות 233 משתתפים מ-20 מדינות.
האתלטים הבולטים
מרטין שרידן שזכה ב-5 מדליות מהן 2 מדליות זהב ו-3 מדליות כסף. פול פילגרים שזכה ב-2 מדליות זהב, וריי יורי  שזכה ב-2 מדליות זהב. אריק למינג שזכה ב-3 מדליות, מהן מדליית זהב אחת ושתי מדליות ארד. נוסף לכך, הוא זכה במדליית ארד במשיכת חבל.
מאיר פרינסטיין היהודי שזכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק.
דעיכות מסוג רייס
בהנדסת מערכות תקשורת, דעיכות מסוג רייס (באנגלית: Rician fading) הוא מודל סטטיסטי המתאר התפשטות של גל אלקטרומגנטי של מכשיר אלחוטי. מודל זה נקרא על שם הפיזיקאי האמריקני סטפן רייס. מודל דומה הוא דעיכות מסוג ריילי. ההנחה בדעיכה מסוג רייס היא שמשרעת האות שעבר בערוץ התקשורת תסבול מניחותים ומדעיכות אקראיים. ניתן להשתמש במודל של רייס לדעיכות באופן האפקטיבי ביותר כאשר יש קו ראות ישיר בין המשדר למקלט.
פילוג משרעת הקליטה:
כאשר:
מייק ואללי
מייק ואללי (נולד ב-29 ביוני שנת 1970), מוכר גם כמייק וי, הוא סקייטבורדר מקצועי ואחד הסקייטבורדרים המוכרים והמפורסמים בעולם. גדל באדיסון אשר בניו ג'רזי בארצות הברית. עבר לגור בלונג ביץ' קליפורניה.
משנת 2003 ואללי הוא סולן להקת Black Flag.
נקודות בחייו של מייק ואללי
מייק ואללי החל לגלוש בסקייטבורד בשנת 1984 וכשהיה בן 14, ובשנת 1986 קיבל חסות מחברת הסקייטבורד הגדולה באותה תקופה היא Powell Peralta. באותו קיץ הוא היה אלוף NSA בסגנון חופשי לחובבים והופיע על שער המגזין טראשר.
תכלית תעודות סל
תכלית תעודות סל בע"מ הייתה חברה לתעודות סל אשר הוקמה בשנת 2004, ונחשבה לגוף השני בגודלו בישראל בתחום תעודות הסל. החברה הייתה בשליטת דש איפקס הולדינגס שהחזיקה ב-59.9% ממניות החברה, ובבעלותה גם דש בית השקעות. יתר מניות החברה, 40.1% בסך הכל, הוחזקו ביידי קבוצת מייקל דייוויס (MDG) (בבעלות מייקל דייוויס), אשר התמחותה היא מסחר באופציות. ב-2012 נחתם מיזוג בין מיטב בית השקעות ובית ההשקעות דש אייפקס, מה שהפך את מיטב בית השקעות לבעלת השליטה בחברה עם השלמת המיזוג בשנת 2013.
היסטוריה
בשנת 1987 הקימה קבוצת דיסקונט את גוף ההשקעות 'תכלית בית השקעות' אשר עסק בין היתר במכירת מוצרים פיננסיים, בניהול תיקי השקעות ועוד. בשנת 2004 הוחלט להרחיב את פעילות בית ההשקעות גם לעולם תעודות הסל, מה שהביא להקמת תכלית תעודות סל, אשר עוסקת כיום בתחום זה בלבד. בשנת 2012 נאלץ בנק דיסקונט לישראל למכור את החברה לחברת דש בית השקעות לאחר שהמפקח על הבנקים הורה לו למכור את האחזקות שלו בחברה (20%) עד 2013.
בשנת 2012 התמזגה אל תכלית תעודות סל חברת 'אינדקס תעודות סל'. באותה שנה, גייסה תכלית 2.45 מיליארד שקלים, והייתה למגייסת הגדולה ביותר בשוק תעודות הסל בישראל ב-2012. תכלית תעודות סל הייתה גם לחברה הראשונה בישראל שהנפיקה תעודת סל בתחום הביומד והטכנולוגיה בישראל - תעודת הסל 'תכלית ת"א ביומד', בחודש יולי 2012. בשנת 2012 קיבל הממונה על ההגבלים העסקיים החלטה כי הוא לא מאשר את איחוד תכלית תעודות סל עם מיטב תעודות סל, מה שהיה הופך את החברה המשולבת לגדולה ביותר בתחום בארץ. בשל כך נאלצה חברת דש מיטב למכור את חברת מיטב תעודות סל. ב-2021 הופיע ברישום החברות "פירוק מרצון" של החברה.
מוצרי החברה
החברה ניהלה ב-2013 מעל 130 תעודות שונות בישראל, בהיקף של מעל 20 מיליארד שקלים. בין המוצרים הפיננסיים המוצעים על ידי החברה:
בראש החברה בזמן המיזוג עמדו דוד אללוף, מנכ"ל שותף ששימש בעבר כמנכ"ל קבוצת מייקל דייוויס ואיל סגל, מנכ"ל שותף ששימש בעבר כמנהל מחלקת ההשקעות בבנק דיסקונט לישראל וכן כמנכ"ל תכלית בית השקעות מתקופת המיזוג ועד 2019.
רונ"י
רונ"י – רובוט נישא ייעודי הוא רובוט צבאי אשר פותח על ידי חברת Roboteam ונמצא בשימוש צה"ל. משקלו נמוך ועל כן ניתן לשאת אותו על גב החייל. הוא מופעל בעזרת שלט רחוק ומאפשר למפעיליו לסרוק את סביבתו.
GIMPS
GIMPS (Great Internet Mersenne Prime Search), הוא מיזם חישוב מבוזר קהילתי, המשתמש באינטרנט, לחיפוש אחר מספרי מרסן ראשוניים, ובו משתתפים קרוב ל-241,000 מתנדבים וברשותם כ-2,400,000 מחשבים.
פרויקט GIMPS נוסד על ידי ג'ורג' וולטמן, שכתב את קוד המקור לתוכנות Prime95 ו-MPrime עבור הפרויקט. סקוט קוורסקי כתב את PrimeNet, שרת אינטרנטי שתומך במחקר ומדגים את תוכנת המחשוב המבוזר של חברת "אנטרופיה", חברה שייסד בשנת 1997.
עם התפתחות תורת המספרים פותחו כלים רבים הממקדים ומקלים את החיפוש אחר מספרים ראשוניים. אחד הכלים, שפותח והוכח בידי האב מרן מרסן, נתן תבנית לאפשרות לאתר מספר ראשוני והיא 2^P-1, כאשר P עצמו חייב להיות מספר ראשוני. בהמשך פותח מבחן לוקאס-להמר למספרי מרסן שמקל עוד יותר על החיפוש ובורר את האפשרויות הקיימות במטרה להגדיל את סיכויי הצלחת החיפוש.
היסטוריה
פרויקט GIMPS החל את דרכו בשנת 1996, והציע לגייס את יכולת החישוב של אלפי מחשבים, במטרה למצוא מספרי מרסן ראשוניים גדולים. נכון לשנת 2021 ידועים לאנושות 51 מספרי מרסן, מתוכם, 17 האחרונים נמצאו על ידי פרויקט GIMPS.
נכון לשנת 2021, גודל המספרים שאותם בודק הפרויקט דורש זמן הרצה של חודש עד 3 חודשים על מחשב מודרני, על מנת לחשב ולקבוע האם מספר הוא מספר מרסן ראשוני.
החל מתחילת המאה ה-21 התפתח מאוד התחום של חישוב מבוזר קהילתי. מציאת מספר ראשוני כרוכה בפעולות חישוביות רבות, אך ניתן לחלק את כלל המספרים לבדיקה בין משתמשים רבים כך שכל אחד בודק מספר אחר, ובדרך כלל יוקצה מספר זהה לשני בודקים שונים. בדרך זו גדלים הסיכויים למצוא מספרים אלה, אם כי בהחלט ייתכן שמספר גדול יותר יימצא לפני מספרים קטנים ממנו. למעשה, נכון לנובמבר 2021, נבדקו כל מספרי מרסן ברצף עד המספר לפחות פעם אחת.
הגוף שנטל על עצמו את ניהול המספרים, הקצאתם לבדיקה ובדיקת התוצאות החוזרות הוא GIMPS. גוף זה גם מכריז על מספרי מרסן ראשוניים חדשים שנתגלו, מעת לעת.
GIMPS העניקו $50,000 למחלקה למתמטיקה של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, $25,000 מיועדים לצדקה ורוב שאר הכסף יועבר למגלים של ששת מספרי מרסן הראשוניים האחרונים.
למגלי המספר הראשוני הראשון שלו לפחות מאה מיליון ספרות ממתין פרס בן $150,000 מטעם קרן החזית האלקטרונית. למגלי המספר הראשוני הראשון שלו לפחות מיליארד ספרות ממתין פרס בן $250,000 מטעם קרן החזית האלקטרונית.
סליק ועדי
סליק ועדי הוא סליק שהוקם על ידי ארגון ההגנה מתחת לביתו של חבר הארגון, ישראל ועדי, ברחוב ז'בוטינסקי 48 שבגבעתיים. לצורך הבנייה ניצלו בוני הסליק מערה שנחצבה בעבר במורדות גבעת קוזלובסקי. הסליק שימש בעיקר לאחסנת נשק עתודה של ההגנה. לאחר מלחמת העצמאות נשארו כלי נשק בסליק אולם בגלל מצבו הבטיחותי הוא לא נפתח עדיין לקהל.
רקע
ארגון ההגנה, שקם ב-1920 החל לבנות סליקים כדי לאגור נשק מגן וזאת כלקח מאוזלת ידיהם של הצבא הבריטי ושל משטרת המנדט להגן על היישוב היהודי במהלך מאורעות תר"פ ומאורעות תרפ"א. תחילה הקים הארגון 4 סליקים מרכזיים (סליק אלדמע בגבעתיים, סליק בגבע, סליק בקבוצת כנרת והסליק באיילת השחר). בהמשך הרחיב הארגון את מניין הסליקים באחריותו ובנה רבים ברחבי הארץ כשאחד מהם היה סליק ועדי.
ההיסטוריה של הסליק
יוזם הקמת הסליק היה איש ההגנה יעקב פיינברג (שכינויו היה "השכן") שהיה השומר של שכונת בורוכוב וכן שימש כמפקד ההגנה בגוש דן ואחראי סליקים ארצי. פיינברג, שחיפש מקום לביצוע מטווחים הרחק מתושבי שכונת בורוכוב, הגיע לאזור חולות בדרומה של השכונה שם גילה מערה ששימשה בעבר לחציבת כורכר ואיפשרה ירי באקדחים מבלי למשוך תשומת לב. עם התרחבותה של גבעתיים דרומה לא ניתן היה יותר לירות באזור זה ולפיינברג עלה הרעיון להקים במערה סליק.
לשם כך אסף פיינברג מספר בעלי סוד וביניהם:
בניית הסליק החלה ב-1939. לאחר הרחבת המערה נוצקו הקירות והתקרה מבטון וכדי לתמוך בתקרה נבנה עמוד בטון באמצע הסליק, על פי עצת מהנדס. נחפר פיר אנכי מהלול של משפחת ועדי לסליק והוצב בו סולם. לאחר סיום העבודות נחסם פתח הכניסה המקורי של המערה שפנה לואדי והכניסה מהלול הפכה לכניסה היחידה לסליק. פתח הסלק נסגר בדלת ברזל ובטון עם מנגנון שאיפשר לה לנוע על ציר. הפתח הוסווה בזבל עופות וכדי לבלבל חיפוש אפשרי של האנגלים עם מגלה מתכות נקשרו פיסות מתכת לרגלי התרנגולות.
בניית הסליק הסתיימה ב-1942 ועם השלמתו מונה ישראל ועדי למחסנאי של הסליק מאחר שמגוריו במקום צמצמו כל סיכוי לחשד. לפי החלטת מטה ההגנה נבחר הסליק להוות מחסן עתודה ארצי של נשק ותחמושת. המשמעות הייתה שתנועת הנשק מ ואל הסליק הייתה מצומצמת ורק צוות בעלי הסוד היה יורד מדי פעם לטפל בנשק.
זמן מה אחרי השלמת הסליק נודע לשותפי הסוד שהשכן מוכר את ביתו. מתוך חשש ששכן חדש עלול לחשוד בסליק שיכנע יעקב פיינברג את מטה ההגנה להקצות כסף לרכישת הבית. הרכישה אכן בוצעה והבית נרשם על שם מנהל הכספים של הארגון פנחס ספיר.
לאחר קום המדינה
לאחר קום המדינה נותר בסליק נשק והוא ננעל. מאחר שהיה קיים חשש בטיחותי לפתוח את המקום לביקורים הוחלט להשאירו סגור. בית השכן, שנרכש על ידי ההגנה, הפך לארכיון צה"ל.
לימים נהרס בית משפחת ועדי והוקם במקומו בית דירות אולם לצד הבית נסלל שביל שמוביל למבנה ששימש בעבר לול ובו נמצאת הכניסה לסליק (המבנה נעול).
ביוני 2020 קיבלה ועדת התכנון והבניה של מועצת העיר גבעתיים החלטה לפיה הבניין ההיסטורי של ארכיון צה"ל ייהרס ובמקומו ייבנה בניין מגורים. במסגרת אישור פרויקט זה הוחלט על הקצאת 200 מ"ר לבניית מוזיאון וכן הוחלט על נקיטת פעולות לשימור הסליק
סטניסלבה ואלשביץ'
סטניסלבה ואלשביץ' ידועה גם בשם סטלה וולש (בפולנית: Stanisława Walasiewiczówna באנגלית: Stella Walsh; 3 באפריל 1911 – 4 בדצמבר 1980) הייתה אצנית אמריקאית ממוצא פולני, אלופה אולימפית ושיאנית העולם בריצת 100 מטר. ואלשביץ' נרצחה במהלך שוד. ואלשביץ' נולדה כאדם אינטרסקס ועובדה זו התגלתה רק לאחר מותה בנתיחה שלאחר המוות.
ביוגרפיה
סטניסלבה ואלשביץ' נולדה בווירזכובניה, במחוז ברודניקה שבמזרח פולין (אז חלק מהאימפריה הרוסית). בגיל שלושה חודשים משפחתה היגרה לקליבלנד, ארצות הברית אך לא קיבלה אזרחות אמריקאית. אביה יוליאן, עבד במפעל פלדה. רק לאחר מלחמת העולם השנייה בשנת 1947 היא קיבלה אזרחות אמריקאית בשם סטלה וולש.
כוכבת המשחקי העולמיים לנשים
במשחקי העולם לנשים שנערכו בפראג 1930 זכתה ואלשביץ' ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.7 שניות, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.5 שניות, לפני שיאנית העולם הטרייה טולין סחורמן מהולנד (12.6 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 25.7 שניות, לפני סחורמן (25.8 שניות) ומדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר.
אלופה אולימפית ושיאנית עולם
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכתה ואלשביץ' במדליית זהב בריצה היוקרתית ל-100 מטר בשיא עולם חדש של 11.9 שניות, לפני הילדה סטרייק מקנדה (11.9 שניות) ווילהמינה וון ברמן מארצות הברית (12.0 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 33.60 מטר.
בתחרות שנערכה בפוזנאן, פולין ב-17 בספטמבר 1933 שיפרה ואלשביץ' בריצת 100 מטר את שיאה העולמי והעמידה אותו על 11.8 שניות. בתחרות שנערכה בוורשה, פולין ב-26 באוגוסט 1934 היא שיפרה את שיאה העולמי והעמידה אותו על 11.7 שניות.
באולימפיאדת ברלין (1936) זכתה ואלשביץ' במדליית כסף בתוצאה של 11.7 שניות, אחרי הלן סטפנס מארצות הברית (11.5 שניות) ולפני וקתה קראוס מגרמניה (11.9 שניות) ולא הצליחה להגן על תוארה. בשלב המוקדמות קבעה סטפנס תוצאה של 11.4 שניות, שיא עולם חדש שלא הוכר בגלל רוח גבית גבוהה.
בתחרות שנערכה בברלין, גרמניה ב-1 באוגוסט 1937 השוותה את השיא העולמי של סטפנס בתוצאה של 11.6 שניות.
באליפות אירופה השנייה באתלטיקה והראשונה לנשים שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1938 זכתה ואלשביץ' ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.9 שניות, לפני קראוס (12.0 שניות) ופאני בלנקרס-קואן מהולנד (12.0 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 23.8 שניות שוב לפני קראוס (24.4 שניות) ובלנקרס-קואן (24.9 שניות). מדליות כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.81 מטר, אחרי אימרגראד פראץ מגרמניה (5.88 מטר) ולפני גיזלה ווס מגרמניה (5.47 מטר) ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 48.2 שניות, אחרי גרמניה (46.8 שניות) ולפני איטליה (49.4 שניות).
בשנת 1956 התחתנה וולש עם המתאגרף הארי אולסון.
ב-4 בדצמבר 1980 נהרגה וולש מקליע תועה במהלך שוד בקליבלנד, אוהיו בגיל 69. נתיחה שלאחר המוות התגלה כי וולש היא אינטרסקס בעלת אברי מין זכריים ונקביים כאחד.
רולנד מאתס
רולנד מאתס (בגרמנית: Roland Matthes; 17 בנובמבר 1950 – 20 בדצמבר 2019) היה שחיין מגרמניה המזרחית, שהצטיין במיוחד בסגנון גב ושלט במשחים בסגנון זה שליטה מוחלטת החל בשנת 1967 ועד 1974. הוא אלוף אולימפי בעל 8 מדליות מהן 4 זהב, אלוף עולם בעל 5 מדליות מהן 2 זהב ושיאן עולם. שבר במהלך הקריירה שלו 16 פעמים את שיאי העולם ב-100 מטר וב-200 מטר גב ונחשב לאחד משחייני הגב הטובים בכל הזמנים.
קורות חיים
מאתס נולד בעיר פוזנק שבתורינגיה בגרמניה המזרחית. הוא החל להתאמן בצורה רצינית רק בגיל 11, שנחשב כמאוחר יחסית. צורף לתוכנית השחייה המזרח גרמנית. לפני הגיעו לגיל 17, בספטמבר 1967, שבר לראשונה את השיא העולמי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.4 שניות, שיפור לשיא של צ'ארלס היקוקס מארצות הברית (59.1 שניות). חודשיים לאחר מכן, שבר גם את השיא העולמי במשחה ל-200 מטר גב.
באולימפיאדת מקסיקו (1968), זכה מאתס ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 58.7 שניות ובמשחה ל-200 מטר בשיא אולימפי חדש נוסף של 2:09.6 דקות, מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:57.5 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:54.9 דקות ולפני ברית המועצות (4:00.7 דקות), תוך שהוא קובע שיא עולמי במשחה ל-100 מטר גב של 58.0 שניות.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה מאתס ב-4 מדליות 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. הוא הגן על תאריו כשזכה בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 56.58 שניות ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא עולם חדש של 2:02.82 דקות. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:52.12 דקות) ובמדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:41.69 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, (לשעבר יוגוסלביה) בשנת 1973 זכה מאתס ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר בתוצאה של 57.47 שניות ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא עולם חדש של 2:01.87 דקות, מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:53.24 דקות ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:32.03 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה בשנת 1975 זכה מאתס במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.15 שניות ובמקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.09 דקות.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה מאתס במדליית ארד במשחה 100 מטר גב בתוצאה של 57.22 שניות, אחרי ג'ון נייבר שקבע שיא עולם חדש של 55.49 שניות ופיטר רוקה (56.34 שניות) שניהם מארצות הברית.
מאתס נישא ב-1978 לשחיינית המזרח גרמנית, אלופת העולם והאלופה האולימפית במונטריאול, קורנליה אנדר. לשניים נולדה בת (שהתחרתה בשחייה אך לא הגיעה להישגים בינלאומיים). ב-1982 התגרש הזוג ומאוחר יותר, נישא מאתס מחדש. ב-1984 סיים את לימודי הרפואה ולאחר מכן החל לעבוד כאורתופד.
בשנת 1981 זכה מאתס להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
סגנונו
למרות התמקדותו של מאתס במשחי הגב, הוא הצטיין גם בסגנונות אחרים ובתקופה מסוימת אף החזיק בתארים האירופים במשחה 100 מ' פרפר וב-200 מ' מעורב אישי. מאתס התנשא לגובה של 1.91 מטר ושקל 75 ק"ג. הוא הצטיין במשקל העצמות הנמוך שלו, דבר שאפשר לו ציפה מצוינת במים. סגנונו נחשב בזמנו כמושלם ושחייתו נראתה לצופים בו כשלווה וחסרת מאמץ. הוא נחשב כשחיין שלא השקיע את כל כולו באימונים. הדבר התבטא כבר בילדותו, כאשר התקשה להשלים עם הדבקות והמשמעת הפנימית הנדרשת משחיינים וגם בהיותו בשיא הקריירה שלו נהג לשחות באימוניו כ-3–4 ק"מ ליום לעומת שחיינים אחרים שנהגו לשחות מעל 10 ק"מ ביום. גם מחוץ לבריכה היה ידוע מאתס כבחור נינוח שהרבה להתרועע גם עם עמיתיו המערביים וגם עם בנות המין השני.
תוכנית השחייה המזרח גרמנית וחשדות על שימוש בסמים
ישנם רבים הטוענים כי יש להטיל ספק בכל שיאי העולם שנקבעו על ידי שחיינים מזרח גרמניים שכן, ידוע היום כי חלק גדול מהשחיינים בתוכנית השחייה המזרח גרמנית נטלו, מרצון או בכפייה, חומרים משפרי ביצועים האסורים בשימוש. במיוחד אמורים הדברים לגבי הנשים המזרח גרמניות ששלטו, מאמצע שנות השבעים ועד סוף שנות השמונים, שליטה מוחלטת בכל סוגי המשחים.
למרות זאת, ספק אם כתם זה יכול לפגוע בהישגיו של מאתס מהסיבות הבאות:
מאתס נפטר ב-20 בדצמבר 2019.
Wow (שיר של זארה לארסון)
Wow (בעברית: וואו) הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמרת השוודית זארה לארסון. השיר יצא לאור ב-10 ביולי 2020, על ידי חברות התקליטים אפיק, TEN, כסינגל שני מתוך האלבום Poster Girl. במקור השיר יצא כסינגל שיווקי ב-26 באפריל 2019. לאחר צאתו השיר הופיע בסרט Work It, שייצא בנטפליקס בשנת 2020.
רקע והוצאה
השיר שימש לראשונה בפרסומת של בנק סיטי בארצות הברית. לאחר מכן השיר הופיע בשזאם, וב-10 באפריל 2019, הופיע השיר באתר הרשמי של הלייבל TEN Music Group בו הוכרז על כי ייצא השיר ב-26 באפריל 2019.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-55 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של לארסון ב-22 באוקטובר 2020, ביום צאתו של השיר כסינגל.
רמיקס
ב-25 בספטמבר 2020, הוציאה לארסון את הרמיקס הרשמי של השיר, בו משתתפת הזמרת-יוצרת האמריקאית סברינה קרפנטר.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של לארסון ב-7 באוקטובר 2020, ביום צאתו של השיר כסינגל.
אמלריך הראשון, מלך ירושלים
אמלריך הראשון (Amaury Ier de Jérusalem, מכונה גם אמאורי או איימרי) (1136 – 11 ביולי 1174) היה מלך ממלכת ירושלים משנת 1162 ועד למותו. לפני הכתרתו למלך נשא בתואר רוזן יפו ואשקלון.
ילדות
אמלריך היה בנם השני של מלכי ירושלים פולק ומליסנדה. לאחר מותו של פולק שלטו בממלכה מליסנדה יחד עם בנה הבכור בלדווין השלישי. עם הגעתו של בלדווין לבגרות סירבה מליסנדה לוותר על כיסאה ובין השניים התפתחה יריבות שהגיעה לשיאה בשנות החמישים של המאה ה-12, לאחר שהממלכה חולקה לשני חלקים: בצפון שלט בלדווין ואילו ביהודה ושומרון המשיכה לשלוט מליסנדה. מיד לאחר חלוקת הממלכה פתח בלדווין בעימות מזוין מול אימו שהתפתח לכדי מלחמת אזרחים.
אמלריך, שהוכרז כרוזן יפו עם הגיעו לגיל הבגרות (15 שנים), נשאר נאמן למלכה, ויחד איתה נמלט למצודה הצלבנית במגדל דוד שבירושלים כאשר צבאו של בלדווין צר עליהם מסביב לחומות העיר. סופה של מלחמת האזרחים היה בניצחונו של בלדווין, ששלט כמלך ממלכת ירושלים משנת 1152 ועד למותו בשנת 1162.
בשנת 1153 כבש בלדווין את העיר אשקלון מידי המצרים, והוסיף אותה לנחלתו של אחיו, בכך מחזק את מעמדה כאחת מהיישויות הפיאודליות החשובות והחזקות בממלכה כולה, דבר שחיזק את מעמדו של אמלריך.
בשנת 1157, בגיל 21, נשא אמלריך לאישה את אגנס מקורטניי, בתו של ז'וסלין השני רוזן אדסה, אשר התגוררה בירושלים החל משנת 1150 לאחר נפילת מרביתה של הרוזנות בידי המוסלמים. באותה התקופה גיל הנישואים המקובל היה שנות העשרה המאוחרות, וככל הנראה נערכו נישואיו של אמלריך בגיל מאוחר לאור התנגדותו החריפה של הפטריארך הירושלמי לאישור הנישואים. סיבת התנגדותו של הפטריארך הייתה נעוצה בכך שבני הזוג היו בעלי קרבת דם (סב סבו של אמלריך היה סב סבה של אגנס). לאחר מותו של הפטריארך התחתנו השניים, והביאו לעולם שני צאצאים, סיבילה ובלדווין הרביעי, שניהם עתידים למלוך בממלכה לאחר מותו של אמלריך.
העלייה לשלטון
בשנת 1162, לאחר מותו של בלדווין, החלו תהליכי המלכתו של אמלריך למלך, וזאת חרף התנגדותה של המועצה הפיאודלית להמלכתו לפני שיבטל את נישואיו. המועצה, שאישרה את הנישואין כאשר בלדווין השלישי היה בין החיים ויכל להעמיד יורש, סירבה לאחר מותו להכיר בהם, מהסיבות הידועות של נישואי קרובים. הסלידה מפני אגנס כפי שזכורה בהיסטוריה נזקפת רבות לזכותו של ההיסטוריון ויליאם מצור, אשר הכפיש את דמותה לאחר שמנעה ממנו, מספר עשורים לאחר המלכתו של אמלריך, להתמנות למשרת הפטריארך הלטיני של ירושלים. ההיסטוריון אנרול, שנחשב לממשיך דרכו של ויליאם, כתב על אגנס: "אין זה ראוי כי מלכה שכזו תמלוך בעיר קדושה כירושלים".
ההתנגדות הציבורית גברה ואמלריך הומלך לאחר שביטל את נישואיו לאגנס. אגנס מצידה המשיכה להחזיק בתואר רוזנת יפו ואשקלון, ואף קיבלה קיצבה חודשית מהכנסות הרוזנות. זמן קצר לאחר ביטול הנישואין והמלכתו של אמלריך, נישאה אגנס לאיג מבית איבלין, מי שהיה ארוסה טרם נישואיה לאמלריך. על אף ביטול הנישואים הוכרזו ילדיהם של אמלריך ואגנס כצאצאים חוקיים וכך הוסר החשש כי לא יוכלו לרשת את המלך בשעת הצורך. דרך ילדיה המשיכה אגנס להחזיק בהשפעה רבה על החצר בירושלים, וזאת למשך שנים רבות.
העימותים מול המוסלמים
ממלכת ירושלים, שהייתה מדינה צלבנית וככזאת הייתה נטע נוצרי זר בקרב המוסלמים, הייתה נתונה מאז היווסדה במצב מתמיד של מלחמה, מצב שאך החמיר לאחר שבלדווין השלישי תקף את דמשק במהלך מסע הצלב השני. אחרי התקפה זו, שביטלה את הברית שהייתה לדמשק המוסלמית עם ממלכת ירושלים, היה גבולה הצפוני של הממלכה חשוף להתקפותיו של השליט המוסלמי נור א-דין, שהלך וחיזק את מעמדו ממקום מושבו בסוריה. גם ההשפעה שהייתה לירושלים על המדינות הצלבניות האחרות הלכה ופחתה, בעיקר לאחר החלת ריבונותה של האימפריה הביזנטית על נסיכות אנטיוכיה.
עקב חולשתם היחסית של הצלבנים מול נור א-דין בצפון, עיקר העימותים מול המוסלמים בתקופתו של אמלריך התרחשו במצרים, שם שלטו בזה אחר זה ח'ליפים צעירים וחסרי ניסיון, שהביאו את המדינה לכדי מלחמת אזרחים. שאיפתם של הצלבנים לכבוש את מצרים הייתה קיימת עוד מימיו של המלך בלדווין הראשון, ואפילו קודמו בתפקיד גוטפריד מבויון הבטיח לפטריארך הירושלמי כי יעניק לו את ירושלים כממלכה דתית לאחר שיכבוש את קהיר ויקים בה ממלכה חילונית. לאחר כיבוש אשקלון מידי המצרים הפכה ההזדמנות לכיבוש מצרים לממשית, ומלאכת תכנון ההתקפה הוטלה על אבירי המסדר ההוספיטלרי.
הפלישה למצרים
אמלריך הוביל את המסע הראשון לעבר מצרים בשנת 1163, בהשתמשו בטענה כי המצרים מסרבים להעלות את המס אשר התחייבו לשלם לממלכת ירושלים עוד בתקופת כהונתו של בלדווין השלישי. לאור גילו הצעיר של הח'ליף המצרי, שלט בממלכה בפועל וזיר בשם דירג'אם, שהדיח זמן קצר לפני פלישתו של אמלריך את הווזיר הקודם שאוואר. צבאותיו של דירג'אם יצאו לקראת אמלריך אולם הובסו תוך זמן קצר. לאחר המפלה הצבאית פתחו המצרים את הסכרים שעל הנילוס במטרה להציף שטחים ולמנוע מאמלריך כל התקדמות נוספת.
רצח ויקטור קריידרמן
רצח ויקטור קריידרמן הוא פיגוע ירי שאירע ב-4 ביולי 2004, ט"ו בתמוז ה'תשס"ד, סמוך לכפר הפלסטיני יעבד שבשומרון, בו נרצח תושב מבוא דותן ויקטור קריידרמן, על ידי שני מחבלים פלסטינים המשתייכים לגדודי חללי אל-אקצא.
הפיגוע
ויקטור ואשתו, אמה, יצאו בבוקר מביתם שבמבוא דותן להתנחלות שקד, ללא ליווי כוח צבאי כפי שהומלץ על ידי מפקד חטמ"ר מנשה, אל"ם אורן אבמן. בשעה 6:00 לערך, רכבם של הזוג, שהיה מסוג סקודה, עבר סמוך לכפר יעבד. חוליית מחבלים ירתה לעבר השמשה האחורית. ויקטור נפצע באורח אנוש ואשתו נפצעה קל. כוחות הצלה שהגיעו למקום קבעו את מותו זמן קצר לאחר הפיגוע.
אמלריך הראשון, מלך ירושלים
הפלישה למצרים
אולם שאוואר, שלאחר שובו לעמדת כח פחד שכעת ינסה שירכוה להדיחו במטרה להשתלט על הממלכה, גירש את המצביא ממצרים וכרת אף הוא ברית עם אמלריך כדי שהאחרון יגן על מצרים מפני ההתקפות הסוריות הצפויות לאחר גירושו של שירכוה. לבקשתו של שאוואר הגיע אמלריך למצרים בראש צבאו וצר על מחנהו של שירכוה עד לנסיגתו של המצביא חזרה לעבר סוריה.
רצח ויקטור קריידרמן
הפיגוע
זכריא זביידי, מפקד גדודי חללי אל-אקצא הצהיר כי הפיגוע נעשה בפקודותו כפעולת נקם על חיסולו של נאיף אבו שרח, בכיר בתנזים שהיה אחראי ישיר לעשרות פיגועים שבוצעו בישראל.
אמלריך הראשון, מלך ירושלים
הפלישה למצרים
בתחילה התכוון אמלריך להישאר במצרים ולפקח מקרוב על הפיכת הממלכה למדינה צמיתה לממלכת ירושלים, אולם התקפות חוזרות ונשנות של נור א-דין בצפון הממלכה חייבו אותו לשוב לירושלים. במהלך היעדרותו של אלמריך שבה נור א-דין את בוהמון השלישי נסיך אנטיוכיה וכן את ריימון השלישי רוזן טריפולי. לאחר שבייתם של השניים מיהר אמלריך להכריז על עצמו כעוצר באנטיוכיה וטריפולי ודאג לתשלום הכופר תמורת שחרורו של בוהמון בשנת 1165 (ריימונד נשאר בכלאו עד לשנת 1173).
רצח ויקטור קריידרמן
הפיגוע
ב-8 ביולי 2004 נעצרו מבצעי הפיגוע, חביב אבו-עבד ויוסף אבו-קנדיל וב-29 באוגוסט 2005 בית המשפט הצבאי בשומרון גזר על השניים מאסר עולם.
אמלריך הראשון, מלך ירושלים
הפלישה למצרים
שנת 1166 החלה כשנה שקטה יחסית, ואיפשרה לאמלריך לנסות ולהשיג הסכם שלום מול האימפריה הביזנטית, כמו גם כלה ביזנטית שתחזק את ההסכם העתידי. לקראת אמצע השנה חודשו פשיטותיו של נור א-דין בצפון ממלכת ירושלים, פשיטות במהלכן אבדה לצלבנים העיר בניאס.
בשנת 1167 שלח נור א-דין את שירכוה למסע כיבושים נוסף במצרים, ואמלריך, לבקשתו של שאוואר, יצא כדי לעצור את הצבא הסורי. אמלריך הקים את מחנהו בקרבת העיר קהיר, ושם חתם על הסכם הגנה מול מצרים, הסכם שאושר בידי הח'ליף אל-אדיל בעצמו. בהגיעו למצרים הקים שירכוה את מחנהו בגדה המזרחית של הנילוס, והתכונן לקרב מול הצבא הצלבני. בקרב שנערך זמן קצר לאחר מכן לא הושגה כל הכרעה, ושירכוה וצבאו נסוגו כדי לכבוש את אלכסנדריה. לאחר כיבוש אלכסנדריה בידי הסורים יצא אמלריך למקום וצר על צבאו של שירכוה, בעזרת צי ספינות שהגיע ממלכת ירושלים. שירכוה, שהבין את נחיתותו הצבאית, נשא ונתן עם אמלריך, משא ומתן שבסופו הותר לשירכוה לסגת עם צבאו חזרה לסוריה בעוד אמלריך מקבל את השליטה באלכסנדריה. לאחר שעשק את אוצרות העיר שב אמלריך לירושלים.