cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קורט בלומנפלד
קורות חיים
היה נשוי לג'ניה (בתו של מיכאל הורביץ, סוחר עצים נודע וציוני ותיק, ואחותה של אסתר, אשתו של משה זמורה) ואב לנעמי שמר, רפאל (רפי) בלומנפלד (אדריכל) ורחל סלוצקי. בן דודו היה הפרופ' חיים ברלין  שניהל  את  מחלקת  העור  בהדסה  תל אביב  משנת  1946.
בלומנפלד נפטר בשנת 1963 לאחר מחלה ממושכת, בן 79 במותו. נקבר בבית העלמין סנהדריה. על שמו נקרא רחוב בקריית היובל בירושלים.
Ensayando Cómo Pedirte Perdón
Ensayando Cómo Pedirte Perdón הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת המקסיקנית גלוריה טרווי. השיר יצא לאור ב-22 באוקטובר 2021, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט, כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן השלושה עשר שלה, Isla Divina.
כאשר יצא השיר, הופנו כלפיו ביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה ברחבי העולם.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי לאונל גרסיה וגלוריה טרווי והופק על ידי ארמנדו אווילה, שעבד עם טרווי על שירים נוספים שהוציאה במהלך הקריירה שלה. בתחילת השיר, מצהירה טרווי שהיא התעוררה בבוקר עם תחושה לא טובה, אך בהמשך מסבירה כי בן אדם צריך לדעת להתגבר על ה"גאווה" וה"אגו" שלו ולהתנצל כשצריך.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-3 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-22 באוקטובר 2021, ביום יציאתו של "Ensayando Cómo Pedirte Perdón" כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את טרווי מתעוררת בבוקר במיטה שלה. לאחר מכן, היא מתלבשת וצועדת ברחבי הבית, כשהיא מבצעת את השיר. לאורך הקליפ, היא מחליפה כמה תלבושות.
נכון לאפריל 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-5.2 מיליון צפיות.
חטט נקרי
חטט נקרי או חטט (שם מדעי: Camarhynchus pallidus) מין ממשפחת הפרושיים אשר אוכל חרקים המתחבאים בתוך עצים באיי גלאפגוס. הוא מצליח להוציא אותם מתוך העץ על ידי שימוש בעלים או מקלות שמחלצים את החרק מתוך החור שנוצר על ידי מקורו החזק של החטט.
משרד המשפטים האיראני
משרד המשפטים של הרפובליקה האסלאמית של איראן (בפרסית: وزارت دادگستری جمهوری اسلامی ایران) הוא הגוף באיראן האחראי להעמדה לדין, בתביעות ממשלתיות. בנוסף, שר המשפטים המכהן בראשות המשרד משמש כיועץ המשפטי של המדינה. למשרד אין כל סמכויות בתחום השיטור, הנתון תחת משרד הפנים האיראני. סעיף 160 בחוקת איראן מסדיר ומגדיר את פעילות המשרד.
הוי, ארצי! מולדתי!
'''הוֹי, אַרְצִי! מוֹלַדְתִּי!''' הוא שיר עברי מאת המשורר שאול טשרניחובסקי אשר נכתב בתל אביב ב-23 בנובמבר 1933 ופורסם לראשונה ב"ספר השנה של ארץ ישראל" לשנת תרצ"ד. הוא מצוטט רבות ביצירה העברית לסוגותיה.
תוכן השיר
השיר מתאר נוף ארצישראלי אופייני מכמה רבדים של תקופות היסטוריות: "גל" אבנים ו"תל", הרומזים או מעידים על הימצאו יישוב קדום, "מצבה" מילה נרדפת ל"גל אבנים", "חָרְבָּה נֶחְרֶשֶׁת" שהקימו מי מכובשי הארץ והשולטים בה, ולעומת זאת, "מנזרים" ("ארמונות", בעברית של ימי הביניים), והמושבה העברית משנות העלייה הראשונה; גם הצומח והחי המתוארים בשיר רבגוניים מאוד: פרדסים בחלק הסובטרופי, זיתים בהרים, ודקלים בעמקים וגם בחלק המדברי, וכן צבר (צמח שיובא לארץ במאה ה-16), גפן ושקמה, בקר וגמלים. תמונת הנוף המעורבת, הצופנת מנעד חוויות ותחושות, שחלקן נעימות וחלקן אינן נוחות, לבני האדם החיים בו, מבטאת את חוויית החיים רבת הפנים, בארץ ישראל של המשורר, ושל החברה היישובית בכללה בתקופתו. מלבד תמונת הנופים הצבעונית שמצייר השיר, ואזכור האור, שבו " טוֹבֵעַ כֹּל", מזכיר המשורר פעמיים את הצבע הכחול: "תְּכוֹל לֵילוֹת" ו"הַתְּכֵלֶת" של השמיים הפרושה מעל, אולם התחושה הכללית היא של "הר טרשים קירח", כלומר של ארץ שוממה, חרבה וקשה. ה"צבר" בשיר זה הוא "רשע", והנחל "כמה מים", כלומר נחל אכזב; הבור הסוד הוא "יתום", כלומר נטוש. משאבה נוקשת- הפרדסים אז לא היו מחוברים למערכת המים, ולכן בכל פרדס הייתה משאבה ששאבה מים מהבאר לבריכת השקיה או למגדל מים, שמהם הישקו את הפרדס. קול הנקישות הקצובות של המשאבות היו אופייניות אז לפרדסים.
לחנים
"הוי ארצי מולדתי" זכה למספר לחנים; של מחט עדרי, יואל ולבה, דוד זהבי, נעמי שמר ומיקי גבריאלוב, ולביצועים רבים, בהם של הגבעטרון, הגשש החיוור, שוקולד מנטה מסטיק ומיקי גבריאלוב. הלחן המפורסם ביותר הוא זה שכתבה נעמי שמר ב 1977, עבור תוכנית 'דו רה מי' שהוקדשה לשירי טשרניחובסקי. הראשונות לבצע את השיר בלחן של שמר היו חברות להקת 'שוקולד מנטה מסטיק', ובאותה שנה ביצעה אותו גם מקהלת הגבעטרון. הלחן, וכן העיבוד של גיל אלדמע והביצועים , נותנים לשיר פרשנות רכה וניחוחה יחסית.
קרחון הולינגסוורת'
חלקו של הקרחון מצוי בשטח חסות רוס.
הקרחון הוא קרחון רחב, בעל שיפוע נמוך.
הקרחון זורם לכיוון צפון - מזרח, ונשפך אל קרחון דייוויד בסמוך ממזרח לנונאטאקי טריו.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של ג'רי ל. הולינגסוורת' (Jerry L. Hollingsworth), שהיה מטאורולוג בעונת החורף האנטארקטי בתחנת הקוטב הדרומי (תחנת אמונדסן סקוט) בשנת 1966.
עונת 1986/1987 בליגה הארצית
עונת 1986/1987 בליגה הארצית הייתה העונה ה-11 של הליגה הארצית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 16 קבוצות. את העונה סיימה צפרירים חולון במקום הראשון והעפילה לעונת 1987/1988 בליגה לאומית. בעקבות החלטה על צמצום הליגות, היא הייתה הקבוצה היחידה שעלתה.
בסיום העונה הפועל בית שאן, בית"ר רמלה, בית"ר נהריה והפועל דימונה ירדו לליגה השלישית. יתרה מכך, הקבוצות שזכו במקומות 11 ו-12 השתתפו במשחקי המבחן שבעקבותם גם הפועל מרמורק ירדה ליגה.
נחשתא בת אלנתן
נְחֻשְׁתָּא בת אלנתן היא דמות מקראית, מירושלים. הייתה אשתו של יהויקים, מלך יהודה בסוף המאה ה-7 לפנה"ס, ואם בנו, המלך יהויכין. נְחֻשְׁתָּא הוגלתה עם בנה המלך על ידי נבוכדנצר בגלות החרש והמסגר. ע"פ שמואל אחיטוב הייתה גבירה רבת השפעה בירושלים.
נחשתא משמשת כאחת הדוגמאות במקרא למעמדה של אם המלך המולך, בתרבותם של העמים השמיים-מערביים באותה תקופה. ונשאה בתואר מלכותי רשמי בשם גבירה.
במקרא
נחשתא מוזכרת בשמה פעם אחת בלבד, בספר מלכים, אך מופיעה במקרא עוד מספר פעמים בכינוי "אם המלך" או "הגבירה". בין היתר מוזכרת בנבואתו הקשה של הנביא ירמיהו על עתידם האישי בידי מלך בבל.
שמה
השם נחשתא הוא שם יחדיאי בתנ"ך. לדעת מרבית החוקרים, השם נְחֻשְׁתָּא נגזר מהנחש, אולם לדעת מרטין נות, שמהּ נגזר משמה של המתכת נחושת. בהתאם לפרשנות יש המשערים ששם זה עשוי להעיד על קשר של המשפחה לתעשיית הנחושת בדומה לסברה שישנה על קשר בין משפחת בני ברזילי לתעשיית הברזל. ויש המסבירים שהכוונה בשם נחושתא להורות על חוזק בדומה לכך שדלתות נחושת ובריחי ברזל משמשים במקרא כביטוי לדבר קשה וחזק או גם על נחישות וקשיחות כמו בביטוי "מצח נחושה". בספר הערוך הוצע פירוש לשוני אחר למשמעות השם.
משפחתה מעמדה והשפעתה
על פי המקרא, נְחֻשְׁתָּא מיוחסת כבתו של אלנתן. יש הסוברים כי אלנתן זה הוא אלנתן בן עכבור שהיה משרי המלך יהויקים. אם כי באותה תקופה מוזכרים במקרא שלושה אלנתן ולפחות שנים מהם הינם דמויות שונות.
נחשתא הייתה אשת מלך יהודה, יהויקים אשר מלך בשנים 608-598 לפנה"ס. ואמו של המלך יהויכין שמלך אחריו בגיל 18 למספר חודשים, עד שירושלים נלכדה בידי מלך בבל ויהויכין מסר את השלטון ללא מלחמה ומצור. יהויכין שמר על מעמד וזכויות גם בבבל לאחר שהם הוגלו אליה.
נְחֻשְׁתָּא מכונה בספר מלכים "אם המלך". לדעת רבים, כינוי זה, כמו גם הכינוי "גבירה" מזוהה דווקא עם אם מלך שהייתה בעלת מעמד פוליטי. אחרים סוברים כי תואר זה הוענק לה במידה והיא שימשה עוצרת למלך הצעיר מפאת גילו, אך לגבי נְחֻשְׁתָּא, אין לקבוע זאת במפורש על פי הכתוב במקרא. יש המשערים כי לנְחֻשְׁתָּא הייתה השפעה ניכרת בחצר המלכות, לאור העובדה שירמיהו מזכיר אותה בנבואותיו כלפי בנה, ולאור הזכרתה המודגשת ברשימת היוצאים לגלות.
בחקר המקרא רווחת הסברה כי בין אנשי ממלכת יהודה בתקופה שלפני החורבן, התקיימה סיעה פרו-בבלית וסיעה פרו-מצרית. לפי סברה זו הוצע לשייך את נחושתא בת אלנתן לסיעה הפרו-מצרית, ששויך אליה גם בעלה יהויקים, בעיקר בשל ההשערה המזהה בין אביה אלנתן לאלנתן בן עכבור, שנשלח למצרים בידי יהויקים כדי להרוג את אוריהו בן שמעיהו הנביא.
ב ישנה נבואה הממשילה את "נשיאי ישראל" לכפירי אריות שלאחר שהראשון בהם גלה למצרים, המליכה אמם ה"לְבִיָּא" אגור נוסף מגוריה, אך לבסוף גלה הוא לבבל. האם נמשלת בנבואה גם לגפן שגדלה והתפשטה, אך לבסוף נשרפה כולה. יש הסוברים כי האם המתוארת כלביא או זו המתוארת כגפן היא נחושתא.
בספרו קדמוניות היהודים, מספר יוסף בן מתתיהו כי יהויכין הוא זה שהסגיר את קרוביו ואת אמו עימם, לידי שרי הצבא ולאחר מכן הוגלה לאחר שקיבל הבטחה שלא יאונה להם כל רע והעיר לא תהרס.
נינה זרובבל בן שאלתיאל היה ראש הגולה, ואחד ממנהיגי שיבת ציון שלאחר חורבן בית המקדש הראשון, הנהיג את בניית הבית השני בשנת 516 לפנה"ס. ויש דעות שהוא גם הדמות המכונה במקרא ששבצר או שששבצר היה נכד אחר של נחושתא. ישנן גם דעות בחז"ל שששבצר הוא דניאל שגלה כילד לבבל עוד בחיי המלך יהויקים.
בספרות חז"ל
מדרש קהלת רבה מציין שהייתה מפורסמת במיוחד במידת הכנסת האורחים שלה. המדרש דורש את דברי על צרות חורבן בית המקדש והגלות, והפסוק : נדרש על נחושתא:
מסורת זו מופיעה גם בפתיחתא למדרש איכה רבה. בפירוש העץ יוסף על מדרש הוא כותב: ואילו רד"ל בפירושו שם, מציין שאפשר ובזכות דבר זה זכתה שנשמר כבודה גם בשעה שהוגלתה, כפי שהמקרא ממשיך לכנותה גם אז בשם גבירה. עוד ציין רד"ל, כי ייתכן שברקע המדרש הקושר בין הפסוק העוסק בדלתות ובין נחושתא, עומד הביטוי "דַּלְתוֹת נְחֹשֶׁת".
בפרשנות מאוחרת של שמחה ראובן עדלמן מתפרש מדרש זה דווקא לגנאי. לדעתו, המדרש מנסה לרמוז לכך שנחושתא אשמה בכך שהיא פתחה את דלתות ירושלים לצבא הבבלי, במחשבה שבכך יהיה לה שלום אם תגלה. כלומר, בהשפעתה, בנה יהויכין הסגיר עצמו לבבל, ובכך היא גרמה לגלות החרש והמסגר וללקיחת אוצרות הכסף והזהב של ירושלים לבבל. והנחושת זה מה שנותר בעיר לטובת המשך עבודת המקדש. עד שגם זה נלקח על ידי נבוזראדן בחורבן הבית. לדעתו, המדרש רואה כניעה זו כבגידה ומכנה אותה ברמז "דלתות פתוחות לרווחה"..
אלישע בנאי וארבעים השודדים (אלבום)
אלישע בנאי וארבעים השודדים הוא אלבום הסטודיו הראשון של להקת הרוק הישראלית אלישע בנאי וארבעים השודדים. האלבום יצא בפברואר 2012. מהאלבום יצאו ארבעה סינגלים: "ברצלונה" (אפריל 2010), "כמו כולם" (אוגוסט 2011), "חבר חדש" (נובמבר 2011) ו"סן דייגו" (ינואר 2012). האחרון זכה להשמעות מרובות בתחנות הרדיו בישראל. את האלבום הפיק מוזיקלית אייל אבן צור, ובהקלטת האלבום השתתפו סולן וגיטריסט הלהקה אלישע בנאי, מתי גלעד על הבס, עומר ג'ו נווה על הגיטרות ועמרי גונדור על התופים.
נחשתא בת אלנתן
בספרות חז"ל
הרב אליעזר ליפמן פרינץ סובר כי הדגשת יציאתה מירושלים בפני עצמה מראה על חשיבותה.
נובי פאזאר
נובי פאזאר (בסרבית: Novi Pazar, Нови Пазар) היא עיר בדרום-מערב סרביה, התשיעית בגודלה במדינה.
אטימולוגיה
בתקופת הממלכה הסרבית של ימי הביניים התפתחה ליד הסטארי ראס עיר שוק שכונתה טָרְגוֹבִישְטָה (בסרבית: Trgovište שמשמעה עיר שוק). במהלך המאה ה-14, לאחר הכיבוש העות'מאני הקימו העות'מאנים באזאר חדש, אשר שכן 11 קילומטרים מזרחית לישן וכונה בטורקית: "Yeni Pazar" - הבאזאר החדש. הסרבים קראו ליישוב הישן Staro Trgovište - השוק הישן, וליישוב החדש Novo Trgovište - השוק החדש. הבאזאר החדש התפתח לכדי העיר המודרנית והיא נודעה בשמה העות'מאני עד לכיבושה על ידי ממלכת סרביה במהלך מלחמת הבלקן הראשונה. ממועד זה שונה שמה לשם הנוכחי (Novi בסרבית: חדשה).
היסטוריה
ב-1455 נכבש האזור על ידי צבאותיו של מהמט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית וב-1461 הוקם היישוב כעיר שוק, אשר נכללה בהמשך בשטחי סנג'ק בוסניה של העות'מאנים. העיר שכנה על נתיב הסחר לראגוזה וזכתה לשגשוג כלכלי. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) בה הובסו העות'מאנים השתלטה האימפריה האוסטרו-הונגרית דה פקטו על נובי פאזאר, יחד עם שאר אזור סנג'ק. על פי הסכם בין הצדדים ממאי 1879, השלטון בעיר כבכל אזור סנג'ק נשאר בידי העות'מאנים, אך האוסטרים הורשו להחזיק צבא בעיר. ב-1908 הסיגו האוסטרים את צבאם מהעיר תמורת הסכמה בשתיקה של העות'מאנים לסיפוח בוסניה הרצגובינה במסגרת משבר בוסניה. במלחמת הבלקן הראשונה, נכבשה העיר על ידי ממלכת סרביה, אשר מיד הנהיגה במקום שלטון סרבי. בתחילת 1913 הכריזה סרביה על הקמת בית משפט סרבי בעיר. בנובמבר 1915 נכבשה העיר בידי גדודים גרמנים וכוחות בולגרים. בעיר נלקחו שלל חמישים תותחים גדולים.
ב-6 באפריל 1941 במהלך מלחמת העולם השנייה, תקפה גרמניה הנאצית את ממלכת יוגוסלביה והשתלטה עליה תוך ימים אחדים. כוחות הצ'טניקים ניסו מספר פעמים לשחרר את העיר ללא הצלחה, והוא נותר בשליטה גרמנית. ב-28 בנובמבר 1944 הצליחו כוחות הפרטיזנים של טיטו לשחרר את העיר והיא נכללה בהמשך בשטחה של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. לאחר פירוק יוגוסלביה נכללה העיר בשטחי סרביה.
אקלים
בנובי פאזאר שורר אקלים יבשתי לח. כמות המשקעים השנתית עומדת על 900 מילימטרים. הטמפרטורה השנתית הממוצעת המרבית עומדת על 15.3oc והמזערית על 5.6oc.
תרבות ואמנות
נובי פאזאר נחשבת למרכז התרבותי של הבוסנים בסרביה, ושל האזור ההיסטורי "סנג'ק נובי פאזאר". בקצה העיר נמצא אתר המורשת העולמית סטארי ראס. בעיר שוכן מסגד אָלְטוּן אָלֶם שהוקם במהלך המאה ה-16 וסמוך אליו חמאם שהוקם במאה ה-17.
הקהילה היהודית
תיעוד לנכחות סוחרים יהודים בעיר קיים במסמכים מ-1776. קהילה יהודית ספרדית נוסדה בנובי פאזאר בשלהי המאה ה-18 על ידי מהגרים מסרייבו ודוברובניק. בני הקהילה עסקו במסחר ובמלאכה זעירה. ב-1807 מנתה הקהילה 100 נפשות וב-1866 נמנו בנובי פאזאר 200 יהודים. בראשית המאה ה-19 הוקם בית העלמין וב-1859 הוקם בית הכנסת הקהילתי. ב-1899 מנתה הקהילה 170 נפשות, לאחר מלחמת העולם הראשונה וכינון ממלכת יוגוסלביה 212 נפשות ובפרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בנובי פאזאר 297 יהודים. לקהילה זו השתייכו מספר משפחות יהודיות שהתגוררו בעיירות: סְיֶינִיצָה, ראשקה, טוּטִין, ודוּגָה פּוֹלִיאָנָה. לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית הוחל ברדיפות יהודים. מקצת מבני הקהילה הצליח להימלט לשטחי קוסובו שהיו נתונים לשליטה איטלקית. בהמשך הועברו לשטחי אלבניה "הישנה", פוזרו במקומות יישוב שונים וכך ניצלו.
במרץ 1942 נערכה אקציה בנובי פאזאר במהלכה נעצרו מרבית היהודים שנותרו בעיר. בהמשך, גורשו מרביתם למחנה הריכוז סיימישטה ושם מצאו את מותם. לאחר תום מלחמת העולם השנייה שבו שרידי הקהילה לעיר וב-1947 נמנו בעיר 36 יהודים. עם זאת, לא חודשו חיי קהילה ובהדרגה עזבו היהודים את העיר. בבית העלמין היהודי הוקם גלעד לזכר הנרצחים בשואה. בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 לא נמנו יהודים בעיר. בראשית המאה ה-21 עמד על תילו מבנה בית הכנסת, וכן היו מצויים בעיר שרידי בית העלמין היהודי. במוזיאון "ראס" לתרבות ואמנות בנובי פאזאר מצויים עדויות וחפצי מורשת יהודית של הקהילה.
נחליאלי זנבתן
מאפיינים
אורך גופו של הנחליאלי הזנבתן נע בין 17 ל-20 סנטימטר. זנבו ארוך מאוד, ולעיתים קרובות הוא מנענע אותו ואת כל פלג גופו האחורי. רגליו בגוון ורדרד, קצרות בהשוואה למיני נחליאלי אחרים. חלקו העליון אפור, בטנו בהירה ותת-השת צהוב. לזכרים מופע קיץ שבו הגרון עוטה מעין "סינר" שחור, והבטן כולה צהובה.
מזונו מורכב בעיקר מחרקים ותולעים. תוחלת חייו עד עשר שנים.
הנחליאלי מעדיף נחלים שזרימתם מהירה ויש בהם אבנים חשופות, ושבגדותיהם יש יערות או חורשות עצים כסביבת מחיה. בסביבת האדם הוא נמצא גם בגינות ובחצרות.
המין נפוץ כל השנה במערב אירופה. הוא מקנן בצפון אירופה ואסיה בקיץ ונודד בחורף דרומה, לאגן הים התיכון. בישראל הוא חורף מצוי ברוב חלקי הארץ.
עונת הרבייה נמשכת בין אפריל ליוני. הנחליאלי הזנבתן מקנן בסלעים, סדקים בקירות וכדומה, בדרך כלל ליד נחלים ומקווי מים אחרים. במהלך החיזור, הזכר עולה במעוף קצר לאוויר ויורד באיטיות, בעוד הוא משמיע צפצופים גבוהים. הנקבה מטילה 3–6 ביצים מנוקדות בתטולה; היא עשויה להטיל יותר מתטולה אחת כל עונת רבייה.
הנחליאלי ניזון מחסרי חוליות ימיים, כמו זבובים, חיפושיות, בריומאים, סרטנים ורכיכות.
היום המושלג
היום המושלג הוא ספר תמונות לילדים משנת 1962 מאת הסופר והמאייר האמריקאי עזרא ג'ק קיטס. הספר מציג את פיטר, ילד אפרו-אמריקאי, אשר חוקר את השכונה שלו לאחר ירידת השלג הראשון של העונה. קיטס קיבל את מדליית קלדקוט משנת 1963 עבור יצירות האמנות שלו בקולאז', שהפכו את "היום המושלג" לספר התמונות הראשון עם גיבור אפרו-אמריקאי שזכה בפרס גדול לילדים.
ההיסטוריה של היום המושלג
שנתיים אחרי פרסום !My Dog is Lost, התחיל קיטס לעבוד על פרויקט הסולו הראשון שלו. הוא קיבל השראה מסט תצלומים של נער אפרו-אמריקאי ממהדורת 1940 של מגזין Life שהייתה תלויה בסטודיו שלו במשך יותר משני עשורים. קיטס ציין שהעלילה הגיעה מזיכרונותיו מימי שלג בילדותו בברוקלין.
בדומה לשירת ההייקו שבה מצא השראה, קיטס יישם טקסט פשוט וישיר על "היום המושלג". מילים נבחרו כדי לתווך מצב רוח. גישה ספרותית זו הועצמה על ידי עיצוב רבגוני. השפעות אמנות אסייתית נראות לאורך כל הסיפור. השפעות אלו מעניקות לקוראים תפאורת תיאטרון חורפית ברוחב כפולת עמודי הספר. האיורים של היום המושלג מסתמכים על שילוב של נייר דקורטיבי בקולאז', במרקמי בדים שונים. קיטס יצר חותמת של פתית שלג תוצרת בית והתיז דיו שחור עם מברשת שיניים. אף על פי שהוא לא ניסה לקדם הצהרה אודות גזע, "היום המושלג" היה אחד הספרים הראשונים שהציגו גיבור אפרו-אמריקאי שאינו-קריקטורה. איוריו פורצי הדרך וסיפורו הפשוט זיכו אותו במדליית קלדקוט ב-1963. דמותו של פיטר, המשיכה להופיע בסרטים משרוקית לווילי (1964), הכיסא של פיטר (1967), מכתב לאיימי (1968), משקפיים! (1969), ספר מדליית הכבוד של קלדקוט, היי, חתול! (1970) , ו- Pet Show! (1972).
ביצירות מאוחרות יותר אשר הציגו את גיבור הסיפור פיטר, קיטס הוסיף שילוב של גואש, צבעי מים וגומי ערבי. שילוב זה הביא למראה בוהק ומורכב. הפשטות שאפיינה את היום המושלג פינתה את מקומה ליצירות אמנות מורכבות, כאשר ערכת הכלים של קיטס גדלה והכילה נייר משויש, צבעי אקריליק וצבעי מים, דיו ותצלומים ישנים. העבודות מעוררות רגש ונשענות על טכניקות ציור הכוללות קוביזם והפשטה.
השפעה
קיטס כיוון ללכוד את הפלא של ירידת השלג הראשונה מנקודת מבט של ילד. בעוד שכמה מבקרים שאלו אם קיטס – גבר יהודי לבן – יכול לספר בצרה הוגנת ונאמנה את סיפורו של ילד אפרו-אמריקאי, רוב הביקורות המוקדמות על הספר מתמקדות באיורי הקולאז' שלו במקום בגזע הגיבור. עם זאת, ככל שהתנועה לזכויות האזרח התקדמה, היום המושלג הפך לנושא לביקורת ציבורית נוספת. ביקורת נפוצה אחת נסובה על היעדר תרבות וחוויות אפרו-אמריקאיות אותנטיות של פיטר. המאמר של ננסי לאריק "The All-White World of Books Children's World" מ-1965 חשב שאמו של פיטר דומה לסטריאוטיפ של מאמי אפרו-אמריקאית. התרגז משום היותו במרכז התנגדויות מבוססות גזע. קיטס טען שדמות האם הייתה מבוססת על אמו שלו, והמחבר, שלא היה זר לאפליה בעצמו, נבהל מהרעיון "להדביק" גזע לילדים שמשחקים בשלג.
למרות שהספר ספג ביקורת על סמליות (אנ'), קיטס תיאר ילדים אפרו-אמריקאים עם חיוביות שלא נראתה בעבר. לפני "היום המושלג", ספרי הילדים המעטים שהציגו ילדים אפרו-אמריקאים הסתמכו על סטריאוטיפים שליליים. מכתבי מעריצים לספרו של קיטס הגיעו ממספר רב של פעילים, מחנכים וילדים אפרו-אמריקאים שכללו יצירות אמנות קולאז' משלהם. מורה אחת אמרה לקיטס שלראשונה היא צפתה בילדים בוחרים בעפרונות חומים לדיוקנאות העצמיים שלהם. בשנות ה-80, המבקרים החלו לזהות עד כמה הגיע "היום המושלג" מהתיאורים הסטריאוטיפיים בספר כושי סמבו. מהדורת יום השנה ה-50 של הספר יצאה לאור בשנת 2011 והציגה תמונות של הילד שהיווה השראה לפיטר ומכתב מלנגסטון יוז. כמה אותות כבוד ואנדרטאות עכשוויים גם חוגגים את חזונו של הרוח האנושית האוניברסלית.
עיבודים
בשנת 1964, הספר הפך לסרט אנימציה בבימויו ובאנימציה של מאל ויטמן וקריינות על ידי יאן הארווי כסרט האנימציה הראשון של אולפני ווסטון וודס. "היום המושלג" עובד כספיישל אנימציה לחג המולד לגיל הרך שיצא באמזון פריים ב-25 בנובמבר 2016. המיוחד מסופר על ידי לורנס פישבורן וכולל את הקולות של רג'ינה קינג ואנג'לה באסט. בו בוצע שיר מקורי, "Snowy Day", על ידי Boyz II Men. בשנת 2017, עיבוד זה היה מועמד לחמישה פרסי אמי ביום, וזכה בשניים. הספיישל ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בערוץ דיסני ב-4 בדצמבר 2020.
הספר שימש השראה לשיר של אנדריאה דייוויס פינקני, "שיר לפיטר: סיפורו של עזרא ג'ק קיטס ויצירתו של היום המושלג" בשנת 2016.
היום המושלג תורגם ל-10 שפות לפחות.
אותות כבוד ואנדרטאות
הקרן על שם עזרא ג'ק קיטס יצרה את פרס הסופר החדש של עזרא ג'ק קיטס בשנת 1985, ופרס המאייר החדש של עזרא ג'ק קיטס הוקם בשנת 2001.
הספרייה הציבורית של ניו יורק כינתה את "היום המושלג" כאחד מספרי המאה שלה.
פיטר וכלבו, ווילי, מונצחים בפסל ברונזה ב-Imagination Playground בניו יורק.
בשנת 2017, שירות הדואר של ארצות הברית ציין את היום המושלג ואת קיטס בארבעה איורים של פיטר משחק בשלג אשר הודפסו על בול ללא ערך נקוב.
היום המושלג היה במקום הראשון ב"מצעד השאלת הספרים" של הספרייה הציבורית של ניו יורק.
אשתו של שומר גן החיות
אשתו של שומר גן החיות (באנגלית: The Zookeeper's Wife) הוא סרט דרמה ביוגרפי צ'כי-בריטי-אמריקאי, בבימוי ניקי קארו, המבוסס על ספר מאת דיאן אקרמן באותו שם. הסרט מתאר את סיפורם האמיתי של יאן ואנטונינה ז'בינסקי, שהסתירו יהודים בגן החיות בוורשה בניהולם במהלך הכיבוש הנאצי בפולין. בסרט משחקים בתפקידים הראשיים ג'סיקה צ'סטיין ויוהאן הלדנברג.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-8 במרץ 2017 בוורשה שבפולין, מקום הסיפור, ואחריו הוקרן בבכורה בארצות הברית בפסטיבל Cinequest בסן חוזה, קליפורניה, ב-12 במרץ 2017. הסרט שוחרר לצפייה בארצות הברית ב-31 במרץ 2017, על ידי Focus Features, ועל ידי סרטי יוניברסל בבריטניה ב-21 באפריל 2017. הוא זכה לביקורות מעורבות מצד מבקרים, אך הסרט הכניס 26 מיליון דולר ברחבי העולם.
עלילה
ד"ר יאן ז'בינסקי (יוהאן הלדנברג) הוא מנהל גן החיות של ורשה, אחד הגדולים באירופה של שנות השלושים. הוא מנהל את גן החיות בעזרת רעייתו אנטונינה (ג'סיקה צ'סטיין).
ב-1 בספטמבר 1939 מתחילה ההפצצה האווירית על ורשה והפלישה לפולין. אנטונינה ובנה ריצ'רד (טימותי רדפורד ואחר כך, ואל מאלוקו) בקושי שורדים. כאשר ההתנגדות הפולנית קורסת, ד"ר לוץ הק (דניאל בריהל), ראש גן החיות של ברלין והזואולוג הראשי של אדולף היטלר ויריבו המקצועי של יאן, מבקר בגן החיות בזמן שיאן נעדר. הוא מציע לאכלס את בעלי החיים היקרים עד לאחר המלחמה, ובהמשך חוזר עם חיילים נאצים כדי לירות בשאר. הוא מפתח עניין רומנטי באנטונינה.
יהודי ורשה נאלצים להיכנס לגטו ורשה. חבריהם היהודים של הזוג ז'בינסקי, מאוריסי פרנקל (עדו גולדברג) ובת זוגו מגדה גרוס (אפרת דור), מחפשים מקום בטוח לאוסף החרקים של חבר. אנטונינה מציעה מקלט למגדה. בידיעה שהם יכולים להוציאה להורג בגין עזרה ליהודים, יאן ואנטונינה מחליטים להשתמש בגן החיות כדי להציל יהודים נוספים.
ראש ממשלת אלבניה
ראש ממשלת אלבניה (באלבנית: Kryeministri i Shqipërisë) הוא האדם העומד בראש הקבינט של אלבניה. ראש הממשלה מחזיק במשרה הבכירה במדינה והוא מנהל את הרשות המבצעת באלבניה, אם כי ראש המדינה הוא נשיא אלבניה.
התפקיד
התפקיד נוסד ב-29 בנובמבר 1912 עם קבלת העצמאות של אלבניה מהאימפריה העות'מאנית. הראשון שכיהן בתפקיד היה איסמעיל קמאלי.
ראש מועצת השרים הוא ראש הממשלה, הממונה על ידי הנשיא. ראש הממשלה ממליץ לנשיא אילו אנשים יתמנו לשרים בממשלתו, ורק לאחר שהנשיא מאשר זאת, השרים מושבעים לתפקידם. האספה הלאומית חייבת לתת אישור סופי להרכב הקבינט, אחרת מלאכת הרכבת הממשלה עוברת למנהיגה של המפלגה השנייה בגודלה באספה הלאומית.
סמכויות
חוקת אלבניה מגדירה את סמכויותיו של ראש הממשלה כך:
על נשיא אלבניה להטיל את מלאכת הרכבת הממשלה על מנהיג המפלגה הגדולה באספה הלאומית. ראש הממשלה הוא השר הבכיר ביותר בקבינט, והוא מחזיק במשרה הבכירה במדינה. הוא מייצג את מועצת השרים בציבור וחובה עליו להציג לציבור הרחב את קווי היסוד והמדיניות הכללית של הקבינט שלו. ראש הממשלה צריך לפתור חילוקי דעות בין שרים, וברשותו ליזום הליכים בבית המשפט החוקתי של אלבניה.
גנון קמפבל
גנון קמפבל (שם מדעי: Cercopithecus campbelli) הוא מין של קוף מסוג גנון החי ביערות גשם במערב אפריקה. הקוף קרוי על שם החייל והפרופסור הבריטי הנרי דונדס קמפבל (Henry Dundas Campbell). חלק מהחוקרים רואים במין זה תת-מין של גנון לאווי (Cercopithecus lowei).
הגנון חי בטבע ביערות גשם טרופיים, יערות שפלה, אדמות פוריות, שדות חקלאיים וגם בחופי מנגרובים. הוא מצוי במדינות הבאות: חוף השנהב, גמביה, גאנה, גינאה, גינאה ביסאו, ליבריה, סנגל וסיירה לאון וגם באיי ביז'אגוש שבגינאה ביסאו.
אורכו של הגנון 35 עד 55 סנטימטרים ומשקלו עד 6 קילוגרם. הוא בעל זנב ארוך המשמש לו לאיזון והוא מצוי רוב זמנו בין ענפי היער. קוף זה חברותי וטריטוריאלי החי בקבוצות של שמונה עד שלושה עשר פרטים לרוב שבראשם עומד זכר אלפא שליט. קבוצת הקופים מתקשרת בצורה קרובה והיא בעלת זיקה למיני קופים אחרים מהסוג גנון או קופי קולובוס. יחדיו הם סורקים את היער בחיפוש מזון אך כשאחד הקופים משמיע קריאת אזהרה מפני טורפים - לרוב עופות דורסים כמו עיט כתר או נמרים הם נמלטים יחדיו אל הענפים.
הגנון הוא אוכל פירות בעיקרו אך יגוון גם בעלים, זרעים, זחלי חרקים ובעלי חוליות כמו דו-חיים או לטאות שהוא מוצא בין העלים.
שלום בוזגלו
הרב שלום בוזגלו (הרש"ב) (ה'ת"ס 1700– י"ב באב ה'תק"ם 1780), עורך הספר "מקדש מלך" ועוד. נחשב לאחד מגדולי מקובלי מרוקו. שימש כדיין ואב בית דין בקהילת הספרדים בלונדון.
ביוגרפיה
נולד לרבי משה בוזגלו בסאלי, בשנת ה'ת"ס 1700. למד אצל רבי חיים בן עטר הזקן. למד גם בישיבה של  רבי אברהם אזולאי בעיר מרקש שבמרוקו. בין רבותיו וחבריו נמנו רבי יעקב פינטו, הרב ישעיה הכהן והרב יעקב גדליה.
בעקבות רדיפות של מלך מרוקו כלפיו (אליהן התייחס לאחר מכן כשהיה חותם "אוד מוצל מאש"), עבר להתגורר בלונדון בשנת 1745, שם ערך את ספריו ושימש מורה הוראה ואב בית הדין.
התפרסם בעיקר בשל עריכת הפירוש היסודי לספר הזוהר, הנקרא "מקדש מלך", אותו הדפיס באמסטרדם, בשנת תקט"ו. היות שהפירוש נדפס באירופה, היה מונח על שולחנם של אדמו"רים ומצוטט רבות בספריהם.
הספר מקדש מלך נערך מתוך שלשה מקורות. הראשון הוא ספר לקט שושנים שחיברו חבריו רבי יעקב פינטו ורבי ישעיה הכהן ובו מושקע מתורת רבם רבי אברהם אזולאי, המקור השני הוא חיבורו של הרב משה זכות על הזוהר הנקרא מקדש ה'. השלישי הוא ליקוטים מכתבי האריז"ל מה שנוגע לפירושי הזוהר.
הביע את דעתו אודות הקמעות שעמדו במוקד הפולמוס שהתגלע בין הרב יהונתן אייבשיץ לבין היעב"ץ. האחרון פרסם את דעתו בקונטרס בשם "מאירת עיניים".
נפטר ב-23 במאי 1780 - י"ח באייר תק"ם בלונדון קבור בבית הקברות 'נובו' מאחורי אוניברסיטת 'קווין מרי' באזור 'מייל ענד'.
מסתובב בעולם
מסתובב בעולם הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה לפידות. השיר יצא לאור ב-19 ביולי 2015 על ידי חברת התקליטים ארומה מיוזיק, כסינגל השני מתוך אלבומה השני, כמו בהתחלה. ב-29 בדצמבר 2015, הוציאה לאור את הרמיקס הרשמי של השיר.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-5 במצעד של רשת ג', וה-24 במצעד של רדיו אמצע הדרך.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי דנה לפידות לבדה, בדומה לשירים נוספים שלה, והופק על ידי זוהר מזור. השיר יצא לאור כסינגל השני מתוך האלבום כמו בהתחלה, לאחר שהוחלט להוציא את השיר "כמו בהתחלה" כסינגל הראשון מתוך האלבום. באותו הזמן, הכריזה לפידות על סיבוב הופעות חדש.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של דנה לפידות ב-19 ביולי 2015. בתחילת הקליפ, ניתן לראות שיירת גמלים, כשהם במדבר. בהמשך, ניתן לראות את לפידות, כשהיא לובשת שמלה לבנה ומהודרת. באמצע הקליפ, מחליפה לפידות את השמלה לשמלה בצבע שחור, בדיוק כמו שבעטיפת הסינגל.
נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-100 אלף צפיות.
קוד נירנברג
קוד נירנברג הוא קוד האתיקה הרפואי הראשוני שהוצא על סמך החוקים שעל פיהם נשפטו הפושעים הנאצים שנשפטו על ניסויים רפואיים זוועתיים שערכו במלחמת עולם שנייה, במשפט הרופאים במשפטי נירנברג.
קוד נירנברג היווה בהמשך את היסוד לחקיקת הצהרת הלסינקי.
רקע
שורשיו של קוד נירנברג בפוליטיקה הפנים-גרמנית טרום מלחמת העולם השנייה, בייחוד בשנות ה-30 של המאה ה-20. האגודה הרפואית הגרמנית של אז נחשבה לאגודה מודרנית ודמוקרטית, הדואגת לבריאות הציבור, כפי שהתבטא, לדוגמה, בחקיקת חוק ביטוח בריאות חובה לפועלים גרמנים. עם זאת, החל מאמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 הקהילה הרפואית והציבור האשימו רופאים גרמנים, לרוב חסידי ההיגיינה הגזעית, בביצוע פרקטיקות רפואיות לא אתיות. השימוש בהיגיינה גזעית נתמך לרוב על ידי הממשלה כדי ליצור גזע ארי נעלה, ולהשמיד את כל אלה שלא התאימו לקריטריונים אלו. הקיצונים שתמכו בגישה זו התאחדו עם נציונל-סוציאליסטים כדי לקדם שימוש בביולוגיה כדי לממש יעדים של טוהר הגזע, שהיווה עיקרון בסיסי באידאולוגיה הנאצית. רופאים נמשכו לאידאולוגיה המדעית וסייעו להקמת הליגה הנציונל-סוציאליסטית של הרופאים בשנת 1929, שמטרתה הייתה "לטהר את הקהילה הרפואית הגרמנית מבולשביזם יהודי". דברים אלו זכו לביקורת נרחבת; אלפונס שטאודר, חבר משרד הבריאות של הרייך, טען כי "לניסויים המפוקפקים אין תועלת טיפולית", ופרדריך פון מילר, רופא ונשיא האקדמיה הגרמנית, הצטרף לביקורת.
בתגובה לביקורת על ניסויים קליניים לא אתיים בבני אדם, ממשלת הרייך פרסמה "קווים מנחים לתרפיות חדשות ולניסויים בבני אדם" בויימאר, גרמניה. הקווים המנחים התבססו על טיפול תועלתי ובלתי-מזיק, עם דגש על הסכמה מדעת. בנוסף, הודגש ההבדל בין ניסויים שמטרתם טיפולית לבין ניסויים שמטרתם אחרת (לדוגמה, מחקר בסיסי). למטרות טיפוליות, הותר לערוך ניסוי גם ללא הסכמה מדעת רק במצבים קשים, אך למטרות שאינן טיפוליות נאסר לעשות ניסוי ללא הסכמה מדעת. עם זאת, הנחיות ויימאר נדחו על ידי אדולף היטלר. בשנת 1942, למעלה מ-38,000 רופאים גרמנים היו חברים במפלגה הנאצית וסייעו ביישום תוכניות רפואיות, כגון תוכנית העיקור הנאצית.
לאחר מלחמת העולם השנייה התקיימה סדרת משפטים כנגד חברי המפלגה הנאצית על פשעי מלחמה רבים. המשפטים אושרו על ידי הנשיא האמריקני, הארי טרומן בינואר 1946 ונוהלו באופן בלעדי על ידי ארצות הברית. המשפטים נפתחו ב-9 בדצמבר 1946, בנירנברג, גרמניה, ונודעו כמשפטי נירנברג. באחד המשפטים, שנודע כמשפט הרופאים, הועמדו לדין רופאים גרמנים על ביצוע הליכים רפואיים לא אתיים על בני אדם במהלך מלחמת העולם השנייה. ההתמקדות הייתה על רופאים שביצעו ניסויים לא-אנושיים ולא-אתיים באסירים במחנות ריכוז, בנוסף לרופאים אשר השתתפו בעיקורם של למעלה מ-3,500,000 אזרחים גרמנים. חלק מהנאשמים טענו שהניסויים שלהם היו שונים מאלו שבוצעו לפני המלחמה, וכי אין חוק שמבדיל בין ניסוי חוקי ללא-חוקי. ב-20 באוגוסט 1947 נגזר דינם של קרל ברנדט ו-22 רופאים אחרים.
במאי 1947, במקביל להתנהלות המשפט, הוגשו לפרקליטות של פשעי מלחמה שש נקודות שהגדירו מהו ניסוי קליני לגיטימי. שלושה שופטים, בתגובה ליועצים הרפואיים המומחים של התביעה, אימצו את הנקודות הללו והוסיפו ארבע נקודות. עשרת הכללים הללו נודעו כקוד נירנברג, והם כוללים עקרונות כגון הסכמה מדעת והיעדר כפייה, תכנון מדעי של הניסויים ותועלת כלפי המשתתפים בניסוי. ההשערה היא שדברים אלו התבססו על שבועת היפוקרטס, בפרשנות המאשרת ניסויים קליניים תוך הגנה על המטופל.
מחבר הקוד
בעשרים השנים הראשונות לאחר חיבור הקוד, הוא זכה להתעלמות ציבורית. עקב כך, ישנם טענות שונות לזהות המחבר. היו שטענו כי הרולד סברינג, אחד משלושת השופטים האמריקאיים שניהלו את משפט הרופאים בגרמניה הוא המחבר. כמו כן, שני העדים המומחים של התביעה במשפט, הרופאים ליאו אלכסנדר ואנדרו אייבי זוהו כמחברים. במכתב ששלח אנדרו אייבי לרופא וסופר מוריס ה' פפרוורת' (מחבר הספר "שפני ניסיון אנושיים", "Human Guinea Pigs"), טען אייבי כי הוא המחבר היחידי של הקוד. טענה דומה השמיע גם ליאו אלכסנדר כ-30 שנים לאחר פרסום הקוד. עם זאת, לאור קריאה מדוקדקת של תמליל משפט הרופאים, מסמכי הרקע והפסיקה הסופית, מקובל לטעון כי הקוד צמח מתוך המשפט עצמו, ולכן כולל מספר מחברים.
חשיבות
קוד נירנברג לא התקבל באופן רשמי כחוק באף מדינה או גוף אתי. למעשה, התייחסות הקוד לשבועת הרופאים כלפי הפרט המטופל יחד עם החובה לתת לו מידע לא התקבל בעין יפה על ידי איגוד הרפואה האמריקאי (ה-AMA). העולם המערבי התייחס לקוד בתחילה כקוד המיועד ל"ברברים" ולא לרופאים וחוקרים מתורבתים. בנוסף, פסק הדין הסופי במשפט הרופאים לא ציין בפירוש האם הקוד חל גם על מקרים כגון אסירים פוליטיים, עבריינים מורשעים ומתנדבים בריאים. חוסר הבהירות של הקוד, יחד עם הקיצוניות של ניסויי הנאצים והשפה הבלתי מתפשרת של קוד נירנברג יצרו דימוי שהקוד תוכנן עבור עבירות חמורות במיוחד.
עם זאת, הקוד נחשב למסמך החשוב ביותר בהיסטוריה של האתיקה של מחקרים קליניים, בעל חשיבות מכרעת על זכויות האדם בקנה מידה עולמי. קוד נירנברג, והצהרת הלסינקי שבאה בעקבותיו, הם הבסיס לחוקים ולתקנות הקיימות כיום במדינות רבות הנוגעים לאתיקה של ביצוע מחקרים בבני אדם, ומכוחן פועלים ועדות הלסינקי. בנוסף, הרעיון החדשני של הסכמה מדעת של המשתתף בניסוי התקבל באופן אוניברסלי באמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות (סעיף 7). הקוד שימש גם כבסיס לקווים מנחים בינלאומיים אתיים למחקר ביו-רפואי בבני אדם המוצעים על ידי ארגון הבריאות העולמי.
פליקס סיפנייבסקי
פליקס סיפנייבסקי (בפולנית: Feliks Sypniewski; 1830 – 1903) היה צייר ואמן פולני, שצייר סצינות קרב היסטוריות בעיקר מהגבולות של פולין וגרמניה.
ראשית חייו
לא ברור באילו נסיבות עזב פליקס סיפנייבסקי את אחוזת הוריו לאחר מרד נובמבר 1830 אך הוא נולד בחג המולד או אחריו באחוזת המשפחה המורחבת בסקורשביצה ליד פמפובו. מאחר שהמרד הסתיים בשנת 1831 ולוחות שנה שונים ששימשו בפולין הקונגרסאית תחת הכיבוש הרוסי, ובדוכסות הגדולה של פוזנן תחת הכיבוש הגרמני.
הוא היה בעיקר אוטודידקטי, ועד גיל 20 כבר שלט בציור וברישום, בצבעי מים ושלט בציורי רכיבה על סוסים.
בגרותו
הוא חי ועבד בעיקר בפוזנן ובוורשה (שתי הערים הפולניות הללו שכנו בשתי מדינות נפרדות בתקופת חלוקת פולין), בגיל 30 הוא נחשב לאחד הציירים הפולנים הנודעים ביותר בתקופתו.
פליקס היה חברותי מאוד ופופולרי מאוד לא רק בחוגי החברה הגבוהה, ונחשק בקרב נשים. כתוצאה מפרשיות האהבה שלו, נולד בנו הראשון קז'ימייז' לאישה בוורשה (שהייתה תחת כיבוש רוסי) בעוד פליקס נישא לאישה אחרת שהייתה בהריון ממנו בפוזנן (שהייתה תחת שלטון פרוסי). לא ידוע מתי (אם בכלל) הם התגרשו, אך סביב השנים 1875–1880 נראה כי פליקס היה שוב רווק. עד שעבר לפריז. בשנת 1890 נולדו לו כמה ילדים, ורק אחד מהם היה בן לגיטימי.
באופן אירוני, הוא נפטר בביתו בפריז בבדידות, ונקבר בבית העלמין המפורסם בפר לאשז בשם בדוי (כנראה בגלל ביטוי מוטעה של שם משפחתו הפולני).
אירוע המרד בינואר
כאשר התפרץ מרד ינואר בפולין הקונגרסאית בשנת 1863, מיהרו פליקס סיפנייבסקי יחד עם בן דודו היינריך סיפנייבסקי להצטרף לכוחות הפולניים. ללא שום הכשרה צבאית כלשהי, פליקס כמעט נהרג במארב רוסי ליד הכפר קלץ'. הוא בקושי שרד וברח לבדו בזכות כישורי הרכיבה הטובים שלו. בעקבות הניסיון המר הזה, הבין כי הוא חסר תועלת צבאית, הוא לא עשה יותר ניסיונות נוספים להצטרף למרד כל עוד הוא נמשך.
לא ידוע אם היה מעורב בדרכים אחרות במהלך ההתקוממות, ואין מסמכים ידועים על פעילותו הפוליטית באותה תקופה.
ציוריו
פליקס סיפנייבסקי היה אמן רב כישרונות ופורה, אך רק חלק קטן מיצירותיו – בעיקר ציורי שמן וצבעי מים – שרדו עד היום. עם זאת, בשל היעדר מידע שנשמר, רבים מאיוריו נותרו עלומים או מיוחסים לציירים אחרים.
צייר ידוע ובאותה עת מבקר אמנות מוביל באותן שנים – וויצ'ך גרסון – העריך מאוד את עבודתו של סינפיינסקי, בהתחשב בציורים כמו "קרב פלובקוב" או "ואצלב על גופתה של מריה".
הציור המפורסם והמוערך ביותר של פליקס סיפנייבסקי היה ציור שמן על בד שכותרתו "אחרי קרב גרונוואלד" או "שיבת האבירים הטבטונים מגרונוואלד" זה היה חלק מהטריפטיכון של סיפנייבסקי "גרונוואלד". הציור נשדד על ידי הגרמנים מהמוזיאון בלובלין בתחילת מלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן נגנב בסוף המלחמה על ידי קציני הוורמאכט הנסוגים. עד היום הוא לא נמצא ונחשב לאבוד.
ציור ידוע נוסף שאבד הוא "הנסיך", המתאר את הנסיך יוזף פוניאטובסקי וקצינים לא ידועים בתלבושות הצבא הקיסרי הצרפתי מהתקופה 1804–1814. הציור נלקח על ידי הגרמנים הנסוגים בשנת 1918, ממש בסוף מלחמת העולם הראשונה, ולא נמצא עד היום. עם זאת, עותק ממנו נקנה על ידי מתיאס ברסולם מחברת ידידי האמנות. חברה זו הפיצה אמנות פולנית ותמכה באמנים פולנים, ובזכות הנוהג לצלם יצירות אמנות נפוצות בקרב חבריה, שרד עד היום תצלום שחור-לבן של עותק שנרכש על ידי ברסולם.
ציור מפורסם נוסף של סינפינסקי שאבד בסערת המלחמה היה "אבות קדומים", או "סלצ'יץ 'עם בתו" ("אציל ובת"). הציור מציג את סבו וסבתו של הצייר באחוזה המשפחתית לשעבר בגומל (כיום בלארוס). ציור זה אבד בשנת 1918 ונחשב לאבד עד 1972, אז הופיע במכירה פומבית בבית מכירות גרמני.
Proud (שיר של הת'ר סמול)
Proud הוא סינגל הסולו הראשון של הזמרת הבריטית, הת'ר סמול. השיר יצא ב-8 במאי 2000 בהוצאת חברת התקליטים אריסטה רקורדס. השיר נכתב על ידי הת'ר סמול ופיטר-ג'ון וטזה, והופק על ידי פיטר-ג'ון וטזה, סימון קלימה, סטיב דוברי ואולי מרלאנד. השיר הופיע כסינגל המוביל של אלבום האולפן הראשון שלה, Proud.
נכון ליולי 2023, השיר הושמע למעלה מ-18 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-3 מיליון פעמים ביוטיוב.
בתרבות
ב-2000, השיר הופיע בסיקור ה-BBC על אולימפיאדת סידני. ב-2005, השיר הופיע בסרטון תדמית של הממלכה המאוחדת עבור ההצעה לארח את האולימפיאדה ב-2012. לכבוד כך, הלהקה שבה חברה הת'ר סמול, אם פיפל, הוציאה את אלבום האוסף Ultimate Collection, שבה נכלל השיר. בשל כך, השיר הופיע פעם נוספת במצעד הסינגלים הבריטי, כאשר הגיע בשיאו למקום ה-33.
כמו כן, השיר הופיע בתוכנית הסיטקום הבריטית, מירנדה, אשר בוצע על ידי סטיבי סאטון (שרה הדלנד). בנוסף לכך, הת'ר סמול ביצעה את השיר בפרק הסיום של הסדרה.
ב-2019, השיר הופיע באופרת הסבון הבריטית, איסטאנדרס.
דושאן אנג'לקוביץ'
דושאן אנג'לקוביץ' (בסרבית: Dušan Anđelković; נולד ב-15 ביוני 1982) הוא כדורגלן סרבי, ששיחק בעמדת הבלם.
דושאן אנג'לקוביץ' החל את דרכו בקבוצת סלוגה קרליובו ובעונת 2004/05 לראשונה שיחק בליגת העל הסרבית בקבוצת רדניצ'קי בלגרד. בינואר 2006 הוא עבר בהשאלה להכוכב האדום בלגרד בה שיחק בהגנה לצד מילאן מרטינוביץ'. בסיום העונה הוא נרכש והמשיך לשחק בקבוצה.
בסתיו 2008 הוא עבר תקופה קצרה לטורקיה וכבר בינואר 2009 חתם עם רוסטוב בה שיחק לצד בלם סרבי נוסף איבן ז'יבנוביץ'. בשנת 2011 קרסנודאר עלתה לליגת העל הרוסית בכדורגל ורכשה את אנג'לקוביץ' לחיזוק קו ההגנה.
בשנת 2008 אנג'ל'קוביץ' הוזמן למשחק בודד של נבחרת סרביה בכדורגל.
דאעש (ספר)
דאעש-מסע אל מפתנו של השטן הוא ספר מאת צור שיזף על המדינה האסלאמית.
הספר יצא לאור בעברית בשנת 2016, בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
הספר
הספר, הסוקר את הקמתה והתפתחותה של "המדינה האסלאמית", נכתב בעקבות מסעות של המחבר ברחבי המזרח התיכון.
בספר מתוארת גם האידאולוגיה העומדת בבסיס "המדינה האסלאמית", הגורמים שעומדים מאחוריה והסיבות שהובילו להקמתה ואפשרו את התפתחותה. במקביל משולבים בספר תיאורים של המחבר על המציאות בשטח לפי עדויות מכלי ראשון.
יצחק מור כתב בביקורת על הספר:
קישורים חיצוניים
על הספר:
פרשת סיריל קרן
פרשת סיריל קרן היא פרשת שוחד ושחיתות לכאורה שנחשפה בשנת 2002, לאחר פרסום דו"ח מבקר המדינה, שבה היו מעורבים ראש הממשלה לשעבר אריאל שרון, בניו גלעד ועומרי ואנשי עסקים שהיו מקורבים לשרון. במסגרת הפרשה נבדקו חשדות כי שרון קיבל, בתיווך בנו גלעד, הלוואה בסך 1.5 מיליון דולר מאיש העסקים הדרום-אפריקאי סיריל קרן (Cyril Kern), שהיה ידיד המשפחה. מטרת ההלוואה הייתה לסייע לשרון להחזיר את התרומות הבלתי חוקיות שקיבל לכיסוי הוצאותיו בבחירות הפנימיות לראשות הליכוד שנערכו בשנת 1999. קרן שימש על פי החשד כאיש קש של איל ההון האוסטרי מרטין שלאף שהיה המקור לכספים אלה ולמיליוני דולרים נוספים שהועברו למשפחה כשוחד לקידום האינטרסים הכלכליים שלו בישראל.
בחודש אוקטובר 2001, בעקבות פרסום דו"ח מבקר המדינה, הורה היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין, לפתוח בחקירה משטרתית בחשד לעבירות פליליות שבוצעו במהלך הבחירות הפנימיות שנערכו בליכוד ב-2 בספטמבר 1999, שבהן נבחר אריאל שרון לתפקיד יו"ר הליכוד. פרשה זו כונתה בשם "פרשת אננקס", כשמה של החברה שבאמצעותה הועברו כספים, על פי החשד, למימון מערכת הבחירות. מבקר המדינה, אליעזר גולדברג, שהתייחס לנושא כתב בין השאר בדו"ח שפרסם: "מסקנתי ממכלול הראיות היא על כן, כי הקו המבחין בין הכנה לפריימריס לבין פעולותיו של יו"ר מפלגה בתוקף תפקידו נחצה במקרה זה".
בשנת 2010 החליטה המשטרה להעמיד לדין את שלאף, עבור מה שהוגדר על ידה כ"פרשת שחיתות מהחמורות שנחקרו ביאח"ה - העברות כספים של מיליוני דולרים למשפחת שרון". בשל הקושי לחקור את שלאף בווינה, כמו גם את שרון שנפל לתרדמת ב-2006, המליצה לבסוף המשטרה להגיש כתב אישום נגד בניו של שרון, גלעד שרון ועמרי שרון, ובינואר 2013 נסגר התיק כליל מחוסר ראיות.
שחקן הקלאץ' של העונה ב-NBA
שחקן הקלאץ' של העונה ב-NBA (באנגלית: NBA Clutch Player of the Year Award) הוא תואר עונתי שניתן על ידי ליגת ה-NBA לשחקן "המצטיין מבין חבריו ברגעי הקלאץ' של העונה". הפרס נקרא על שם ג'רי ווסט, שחקנה של קבוצת לוס אנג'לס לייקרס, שנחשב לאחד משחקני הקלאץ' הגדולים בכל הזמנים.
הפרס הוענק לראשונה בסיום עונת 2022/2023. הזוכה נבחר על ידי פאנל של אנשי תקשורת מתוך רשימת שחקנים המועמדים שנקבעת על ידי מאמני הליגה.
פורטה מקדוניה
פורטה מקדוניה או שער מקדוניה (במקדונית: Порта Македонија) הוא שער ניצחון בסקופיה, מקדוניה הצפונית שמשמש גם כאנדרטה. האנדרטה הוקמה במסגרת הפרויקט סקופיה 2014. האנדרטה הייתה אמורה להיפתח רשמית ב-8 בספטמבר 2011, אך בשל חגיגות יום העצמאות ה-20, האנדרטה נפתחה רשמית ב-6 בינואר 2012.
גובה האנדרטה הוא 21 מ'. על האנדרטה, ישנם 193 תבליטים המייצגים אירועים וציוני דרך שונים מההיסטוריה של מקדוניה הצפונית ותרבותה, ובתוכה חלל גלריה בשני מפלסים וחנות מזכרות. בפורטה מקדוניה יש נקודת צפייה עם שלוש משקפות, ויש שתי מעליות ושתי מדרגות.
אדריכלית האנדרטה היא ולנטינה סטפנובסקה, והוקמה על ידי חברת הבנייה "גרניט" על פי פרויקט של "ניימאר הנדסה" בעלות כוללת של כ-4.4 מיליון אירו.
אולריק מונטר
ילדותו,Lilla Melodifestivalen / MGP Nordic
כבר בגיל צעיר הצטרף אולריק ללהקת רוק באזור גטבורג. לאחר כמה זמן הוא החל לעלות שירים שלו ליוטיוב ואף השתתף בכמה תוכניות טלוויזיה שוודיות. בגיל 15 הוא השתתף בתוכנית לילה מלודיפסטיבלן שהיא מעין גרסה לצעירים של המלודיפסטיבלן, תחרות שוודית לאומית לזמרים צעירים שבה בשנה זאת המנצח העפיל לתחרות MGP הנורדית שהופסקה שנה אחר כך בגלל אירוויזיון הילדים. אחרי שזכה בתחרות השוודית עם שירו "En Vanlig Dag " ("יום רגיל"), הוא נסע לתחרות MGP הנורדית וניצח מקום ראשון מול מתמודדים מדנמרק, נורווגיה ופינלנד.
אנג'לה בורסוק
אנג'לה (אנג'ליקה) בורסוק (נולדה באוקראינה ב-29 באוגוסט 1967) היא שחמטאית בדרגת אמן בינלאומי ושופטת שחמט ישראלית. זכתה פעמיים בסגנות אליפות ישראל לנשים. לשעבר חברת נבחרת ישראל לנשים, אשר ייצגה את ישראל בשבע אולימפיאדות שחמט ובשש אליפויות אירופה.
אולריק מונטר
קריירה
שנה לאחר הניצחון בתחרות הנורדית, הוא השתתף בMetro Music Challenge שוב עם שירו "Life" שהגיע למקום השני. מפיק בשם יוהאן אברג ראה את הפוטנציאל והחל שיתוף פעולה מוזיקלי.
אנג'לה בורסוק
ביוגרפיה
אנג'לה בורסוק עלתה לישראל מחרסון, שבאוקראינה, בשנת 1997. בשנת 2005 השיגה ציון לדרגת רב-אמן הכללית.
דירוג השיא שלה היה באוקטובר 2008 - מקום ה-67 בין הנשים בעולם, לפי מד כושר.
אולריק מונטר
קריירה
אחרי שהשיר "Boys Don't Cry" הודלף לאינטרנט, מספר סניפי חברות תקליטים בינלאומיות יצרו איתו קשר. בספטמבר 2010 חברת ההקלטות יוניברסל ריקורדס שוודיה החתימה אותו. הוא גם ביקר בארצות הברית, בריטניה וביבשת אירופה. הוא גם מוכר מהביצוע שלו לשיר של ליידי גאגא "Born This Way" לאחר שפרז הילטון פרסם את הווידאו באתרו. לאחר מכן הוא השתתף במספר רב של תוכניות שביניהן נמצאת בין השאר "אולסונג פו סקאנסן" שהיא תוכנית שירה בציבור המצולמת בפארק סקאנסן שבסטוקהולם.
אנג'לה בורסוק
ביוגרפיה
מייצגת את מועדון השחמט אשדוד. שיחקה בליגה הלאומית בשנת 2000 (בלוח ייעודי לנשים) ובשנת 2012.
אולריק מונטר
קריירה
ב-24 באוגוסט 2011, הוא הוציא אלבום בכורה בשם "Ulrik Munther" שהגיע ישר למקום 1# במצעד האלבומים השוודי בשבוע של שחרורו. האלבום הוקלט בסטוקהולם, וחלק בביתו.
אנג'לה בורסוק
ביוגרפיה
בורסוק נשואה ומתגוררת באשדוד.
אולריק מונטר
קריירה
וב-6 במרץ 2013, הוא הוציא אלבום השם הנקרא "Rooftop" על שם אחד השירים באלבום, האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים השוודים.
אנג'לה בורסוק
אנג'לה בורסוק באולימפיאדת השחמט
בין השנים 2000 ל-2014 השתתפה אנג'לה בורסוק ב-7 אולימפיאדות שחמט:
אולריק מונטר
2012
בשנת 2012 אולריק מונטר השתתף בחצי הגמר השני של מלודיפסטיבלן 2012 בגטבורג עם שירו "Soldiers". הוא היה המקום השני אותו הערב כאשר המקום הראשון הוא זמר הפופ דויד לינגרן, אולריק הגיע לגמר שהתקיים בגלובן ארנה שבסטוקהולם לאחר שלושה שבועות. הוא הגיע למקום השלישי אחרי לורין ודני סאוסדו.
2013
שנה לאחר מכן אולריק מונטר השתתף בחצי הגמר הרביעי של מלודיפסטיבלן 2013 במאלמה עם שירו "Tell The World I'm Here" שנכתב על ידי אולריק ושניים מהכותבים המפורסמים בשוודיה תומאס ג:סון ופיטר בוסטרום. בחצי הגמר הוא ניצח כאשר במקום השני נמצא זמר הרוק ראלף גילנהמר. בגמר הוא הגיע למקום השלישי שנה שנייה ברציפות אחרי רובין חוינברה ויוהיו.
שיר החלוצים
"שיר החלוצים" הוא שיר שעיבד לעברית יוסף הפטמן עד שנת 1919. ככל הנראה, הפרסום הרשמי הראשון של השיר היה בעיתון "הפועל הצעיר" ב-24 בדצמבר 1920, בעת שכבר הושר בפי החלוצים. את השיר הקדיש שם הפטמן "לחברַי בכבישים". השיר נקרא "שיר החלוצים", אך נודע גם בשם "אנו נהיה הראשונים", על פי פתיחתו ("'אנו נהיה הראשונים', כה אמרנו אח אל אח").
תכנים והתקבלות
לשיר חוברו מספר לחנים עממיים רוסיים והוא משתייך למבחר השירים שנהוג לשיר ולנגן (את נעימתם) בטקסים ממלכתיים וצבאיים בישראל.
ויליאם הנרי הריסון מוריס הבן
ויליאם הנרי הריסון מוריס הבן (באנגלית: William Henry Harrison Morris, Jr.; 22 במרץ 1890 – 30 במרץ 1971) היה לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות שריון במלחמת העולם השנייה.
תחילת דרכו
מוריס נולד ב-22 במרץ 1890 בעיר אושן גרוב שבמדינת ניו ג'רזי, ארצות הברית. לאחר שסיים את לימודיו, נרשם ב-1907 ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט). הוא סיים את לימודיו ביוני 1911, והוצב כלוטננט משני ברגימנט הרגלים ה-19 אשר בסיסו היה בפיליפינים. בין 1912–1914 שרת ברגימנט הרגלים ה-15 אשר הוצב בטיינג'ין שבסין. בין 1914–1916 שרת בטקסס, ובין היתר היה קצין הכשרת מילואים ומאמן כדורסל וכן הקים משפחה עם אידה מרגריט דאונינג. ב-1917 מונה לקצין המודיעין של רגימנט הרגלים ה-9. ב-15 במאי 1917 הוא הועלה לדרגת קפטן, ולאחר הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה קודם לדרגת מייג'ור.
ביולי 1918 נשלח לחזית המערבית כמפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-360. הרגימנט שלו היה חלק מהדיוויזיה ה-90 של חיל המשלוח האמריקני בפיקודו של ג'ון פרשינג. הוא פיקד על הגדוד שלו במהלך קרב סן מייל ומתקפת מז-ארגון, ונפצע ב-1 בנובמבר 1918, רק עשרה ימים לפני תום מעשי האיבה ב-11 בנובמבר. על חלקו במהלך המלחמה קיבל את צלב השירות המצוין - העיטור השני בחשיבותו של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, וכן את לב הארגמן. לאחר סיום המלחמה, הגדוד שלו נותר בגרמניה כחלק מכוח הכיבוש האמריקני שם. לאחר חזרתו לארצות הברית שימש כראש מטה הקורפוס ה-9. עד 1937 למד במכללות שונות ומילא תפקידי ניהול ומטה. ב-1937 מונה למפקד הגדוד ה-2 שברגימנט הרגלים ה-66 אשר הוצב בפורט בנינג, ג'ורג'יה. בין 1938–1940 הוצב במטה הכללי, ולקראת סוף שנת 1940 מונה למפקד רגימנט השריון ה-66.
מלחמת העולם השנייה
עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בדצמבר 1941, היה מוריס מפקד רגימנט השריון ה-66. בפברואר 1942 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל (כוכב אחד), ומונה למפקד דיוויזיית השריון ה-6. במאי 1943 הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל (שני כוכבים), ומונה למפקד קורפוס השריון ה-2. הוא נשלח כמשקיף על פלישת בעלות הברית לאיטליה באזור סלרנו, ובספטמבר 1943 חזר לארצות הברית. ב-9 באוקטובר של אותה שנה הפך הקורפוס שלו לקורפוס מוטס, ושמו שונה ל"קורפוס המוטס ה-18". ביולי 1944, בעקבות בקשה ששלח לג'ורג' מרשל, הוא הועבר לפקד על דיוויזיית השריון ה-10 ("טייגר"). ב-23 בספטמבר של אותה שנה, נשלחה הדיוויזיה שלו לחזית המערבית ונכנסה לצרפת דרך נמל שרבורג, ולאחר חודש אימונים נשלחה לחזית כחלק מהארמייה השלישית של ג'ורג' פטון.
הדיוויזיה שלו השתתפה בכיבוש מארס לה-טור ומץ מידי הגרמנים, ובפריצת קו זיגפריד. ב-18 בדצמבר 1944 נכנס צוות קרב מהדיוויזיה שלו לבסטון שבבלגיה, וחייליו היו לחיילים האמריקנים הראשונים שנכנסו אל העיר. הדיוויזיה לקחה חלק חשוב במצור על בסטון במהלך הקרב על הבליטה. בשל תפקודו המעולה בקרב הוא מונה למפקד הקורפוס ה-6, אשר היה חלק מהארמייה השביעית של אלכסנדר פאץ', אשר הייתה בתורה חלק מקבוצת הארמיות השישית של ג'ייקוב דיוורס. במסגרת זו השתתף בחציית הריין ב-24 במרץ 1945, ובפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה. חייליו הגיעו למעבר ברנר בגבול שווייץ ופגשו שם את כוחות הארמייה החמישית של מארק קלארק שהבקיעו מאיטליה. הוא פיקד על הקורפוס ה-6 עד סיום המלחמה.
לאחר המלחמה
לאחר סיום המלחמה שרת מוריס במשרד המלחמה בין 1945–1948, וב-1949 מונה למפקד פיקוד הגנת הקריביים של ארצות הברית, והועלה לדרגת לוטננט גנרל (שלושה כוכבים). בתפקיד זה הוא נותר עד פרישתו מהצבא ב-1952. הוא נפטר בוושינגטון די. סי. ב-30 במרץ 1971 שמונה ימים לאחר יום הולדתו ה-81. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון בווירג'יניה (מדור 5 קבר 47).
המוזיאון הלאומי של נארה
המוזיאון הלאומי של נארה (ביפנית: 奈良国立博物館) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם בעיר נארה שבחבל קנסאי שביפן.
היסטוריה
המוזיאון הלאומי של נארה הוקם בשנת 1889 כמוזיאון אימפריאלי (帝国奈良博物館) של האימפריה היפנית. המוזיאון הוקם בנארה, שהייתה בירת יפן בין השנים 710–784 ונקראה "הֵייג'וֹ-קיוֹ" באותה עת. מבנה המוזיאון הוקם בשנת 1894 בסגנון מערבי המאפיין את תקופת מייג'י ובשנת 1895 פתח המוזיאון את התצוגה הראשונה שלו. המוזיאון מציג פריטים מתקופת הייאן ומתקופת אדו. בשנת 1914 הועברו אל המוזיאון פריטים מה"שוסו אין" (正倉院), בית האוצר של מקדש "טודאי-ג'י" בנארה, ופריטים מבית אוצר זה מוצגים במוזיאון בתערוכות מתחלפות.
על המוזיאון עצמו
המוזיאון מורכב מארבע גלריות. המוזיאון מציג בעיקר יצירות אומנות בודהיסטיות או יצירות אומנות יפניות, ומכיל את האוסף הנרחב ביותר של אמנות בודהיסטית מבין כל המוזיאונים ביפן.
אולם הפסלים הבודהיסטי של נארה כולל 13 גלריות תצוגה המציגות פסלים בודהיסטים מתקופת אסוקה לתקופת מורומאצ'י.
סאמרסט
סאמרסט (באנגלית: Somerset; מבוטא: /ˈsʌmərsɛt/ או /ˈsʌmərsɪt/) הוא מחוז בדרום-מערב אנגליה. עיירת המחוז היא טונטון, השוכנת בחלקו הדרומי. המחוז הטקסי סאמרסט גובל במחוזות בריסטול וגלוסטרשייר בצפון, וילטשייר במזרח, דורסט בדרום-מזרח, ודבון בדרום-מערב. חלק מגבולו הצפוני שוכן לחוף ערוץ בריסטול ושפך הנהר של הסוורן. הגבול הצפוני המסורתי של המחוז הוא נהר אייבון, אך הגבול המנהלי הוזז דרומה ממנו, לאחר הקמת והרחבת העיר בריסטול, ומאוחר יותר הקמת המחוז אייבון והרשויות היוניטריות שהחליפו אותו. הכביש המהיר M5, החוצה את ברידגווטר וטאונטון, מחבר בין סומרסט לאזורים העירוניים הכבדים של אנגליה ומשמש כעורק מרכזי בהבאת מבקרי הקיץ למחוז.
סאמרסט הוא מחוז כפרי שנופו מאופיין בגבעות רבות כגון גבעות מנדיפ, גבעות קוואנטוק והפארק הלאומי אקסמור, אך גם במישורים רחבים. בשטח המחוז נמצאו עדויות להתיישבות האדם כבר בתקופה הנאוליתית, וכן עדויות ליישובים מהתקופה הרומית והסקסונית. בתקופה מאוחרת יותר מילא המחוז תפקיד משמעותי בגיבוש כוחו ובעלייתו של המלך אלפרד הגדול, מלחמת האזרחים האנגלית ומרד מונמות'. במהלך שתי המאות הראשונות לכיבוש הסקסוני, סומרסט היוותה גבול בין הסקסונים והבריטים, אך החל מהמאה ה -7 היווה סומרסט את החלק המערבי ביותר של ממלכת ויסקס.
חקלאות היא אחד ממקורות ההכנסה העיקריים של המחוז. חוות לגידול כבשים ובקר, הכוללות גם ייצור צמר וגבינת הצ'דר הידועה, הן תחום עיסוק מסורתי ומודרני כאחד. בעבר היו במחוז מטעי תפוחים רבים, ולאורך השנים נודע סאמרסט בזכות ייצור הסיידר החזק המקומי. שיעור האבטלה המחוזי נמוך בהשוואה לממוצע הכללי של הממלכה המאוחדת, ומגזרי התעסוקה הגדולים ביותר הם קמעונאות, ייצור, תיירות, ובריאות ועבודה סוציאלית. הריבוי הטבעי של המחוז גבוה בהשוואה לממוצע הלאומי.
במערב סאמרסט בשנת 1954 הוקם פארק לאומי בשטח של כ-700 קמ"ר (כ-30% מהפארק נמצא בדבון). שטחי הפארק תואמים את שטח יער מכלותי לשעבר ובתוכו ממוקמות מספר כפרים לרבות אקספורד.