cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הגימנסיה העברית בקרקוב
רקע
בשנת 1902 נוסדה על ידי חובבי ציון בעיר קרקוב (אז בגליציה, אוסטריה) "חברת בית-הספר העברי היסודי", ששמה לה למטרה לפתוח מסגרת חינוכית כללית, ציונית ודוברת עברית עבור תומכי רעיונות אלה. על אף התנגדות עזה מצד החרדים אשר שלטו במוסדות הקהילה, הצליח שלמה לזר לפתוח בשנת הלימודים של 1908 כיתת בית ספר יסודי עם כיתה אחת בת 30 תלמידים. בית הספר נדד בין אתרים שונים בעיר, אך הצליח לגדול ולהתפתח. בשנת 1913 נרכש מגרש ברחוב בְּז'וֹזוֹבָה (Brzozowa) 5 עבור הקמת בית קבע לבית הספר, שיכלול גם תיכון לצורך לימודי ההמשך של התלמידים. המבנה החדש נחנך ב-1918, ובאותה שנה נפתח המחזור הראשון של הגימנסיה (בית ספר תיכון) עם כיתה אחת ובה 15 תלמידים ותלמידות, שלמדו יחדיו.
הגימנסיה
מטרת המוסד הייתה להעניק "חינוך יהודי-לאומי, אגב טיפוח אהבת העם, אהבת ציון ונאמנות לשפה העברית מזה, והנחלת תרבות אבותינו בד בבד עם הכרת תרבות העולם מזה". 10 שעות בשבוע הוקדשו ללימודי תנ"ך, יהדות, לשון וספרות עברית ותולדות עם ישראל, שנערכו כולם בעברית. זאת בנוסף לתוכנית הלימודים הפולנית הממלכתית הכללית. בין מוריו היו המורים-הסופרים נחמן מיפלב ושבח ולקובסקי.
ב-1921 נפטר לזר, שכיהן כנשיאו הראשון של בית הספר, ובמקומו נכנס לתפקיד עסקן הציבור ד"ר חיים הילפשטיין, למשך כשנה; אחריו כיהנו בתפקיד אברהם נוסבוים (1923), ד"ר איזידור קרֶל (קרעל) (25—1924), ולבסוף ב-1926 שב הילפשטיין לכהן כנשיא בית הספר, וכיהן בתפקיד עד קצו של המוסד ב-1939. ב-1937 נקראה הגימנסיה על שמו. בית הספר צבר פופולריות רבה, עקב רמתו הגבוהה והגידול בְּציבור שהאמין בשיטת החינוך שלו ואווירתו המיוחדת, ששילבה העמקה לימודית ואינטלקטואלית עם אווירה משפחתית וחיי חברה עשירים (שכללו, בין היתר, תחרויות ספורט, טיולים ארוכים, תזמורת כלי נשיפה, קייטנות קיץ וחורף, ריקודי עם בהפסקות, חגיגות ונשפים בחגי ישראל ובחגים לאומיים פולניים ובראשם תהלוכת ל"ג בעומר ונשף פורים). ב-1924 נוסף לבית הספר בניין נוסף. בשנת 1926 נערכו בגימנסיה בחינות הבגרות הראשונות, הכללית והעברית (הבגרות בעברית נערכה באמצעות המכון לחכמת ישראל בראשות יהושע טהון). אישים בעלי שם שביקרו בקרקוב, כחיים נחמן ביאליק, נחום סוקולוב, שמואל הוגו ברגמן, שמריהו לוין, יוסף אופטושו, נתן ביסטריצקי ומרדכי גבירטיג, ביקרו גם בבית הספר והתרשמו ממנו. ב-1930 נוסף לגימנסיה בניין שלישי (ברחוב פּוֹדְבְּזֶ'זֶ'ה (Podbrzezie) 10 הסמוך) – מבנה מודרני מאוד לתקופתו, שכלל בנוסף לכיתות מודרניות גם חדרי מעבדות, אולם התעמלות ואולמות לאספות. באותה שנה הגיע מספר התלמידים ל-1,000, מתוכם 600 בגימנסיה. האווירה המשפחתית פחתה, אך ההישגים והביקוש עלו, יחד עם ההכרה הרחבה במוסד כמוסד עילית.
בשנת 1933 הוקם ביוזמתו של הילפשטיין בצד הגימנסיה בית ספר למלאכה לבנים עבור הקניית חינוך מקצועי במקצועות מכניקה, רתכות, נגרות ובנייה, במתכונת של תיכון מקצועי תלת-שנתי (מגיל 14 ועד 17) ששילב עבודה מעשית עם לימודים עיוניים. תלמיד שעמד בהצלחה בבחינות בתום הלימודים קיבל דיפלומה שאפשרה לו להתקבל לעבודה במקצוע.
ב-1934 הוקמה בקרב התלמידים תנועת נוער לא-מפלגתית בשם "הצופה" (במתכונת תנועת הצופים), שבוגריה הוכשרו להצטרף לתנועת "החלוץ". באותה שנה הודיעה הנהלת האוניברסיטה העברית בירושלים שהיא תעניק לבוגרי הגימנסיה פטור מבחינות הכניסה בעברית ובמקצועות היהדות, בחינות שהיו חובה לכל שבא מחוץ-לארץ וביקש להתקבל למוסד.
בשנת הלימודים 1936–1937 הגיע מספר התלמידים לכ-1,350 תלמיד ותלמידה (מהם כ-500 בבית הספר העממי, מעל 750 בבית הספר התיכון העיוני וכ-80 בבית הספר למלאכה), ובשנת 1938–1939 עלה מספרם על 1,400.
ב-1 בספטמבר 1939 לא נפתחה שנת הלימודים כמתוכנן, עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין באותו היום. מרביתם של אלפי תלמידי בית הספר, מוריו, עובדיו, בוגריו ובני משפחותיהם נספו בשואה.
בלייק אדוארדס
בלייק אדוארדס (באנגלית: Blake Edwards; 26 ביולי 1922 - 15 בדצמבר 2010) היה במאי קולנוע מוערך, זוכה פרס אוסקר ומי שאחראי למספר הפקות גדולות כגון סדרת סרטי "הפנתר הוורוד" והסרטים המצליחים "ארוחת בוקר בטיפאני" ו"ויקטור ויקטוריה".
קורות חיים
לאחר סרט זה בא "הפנתר הוורוד" בכיכובו של השחקן והקומיקאי פיטר סלרס, שיצא לאקרנים ב-1963 והפך לסרט קומדיה אשר בעקבותיו באו עוד שמונה סרטים שגם הם הפכו ללהיטים.
ב-1959 ביים את הקומדיה "מבצע תחתונית" עם קרי גרנט וטוני קרטיס. ב-1965 כתב וביים את הקומדיה "המירוץ הגדול" בכיכובם של ג'ק למון וטוני קרטיס. ב-1984 ביים את הסרט "מיקי ומוד" עם דדלי מור בתפקיד הראשי.
לאחר נישואיו לשחקנית הקולנוע ג'ולי אנדרוז, הוא ביים והפיק מספר סרטים בהשתתפותה, לרבות דרלינג לילי, הקומדיה "10", הדרמה "סיפור חיים" (1986), והסרט עטור הפרסים "ויקטור ויקטוריה".
בטקס האוסקר ה-75 ב-2004 זכה אדוארדס בפרס אוסקר לשם כבוד על מפעל חיים.
היה נשוי לפטרישה ווקר בין 1953 ל-1967 ולהם שני ילדים משותפים. מאז 1969 ועד פטירתו היה נשוי לג'ולי אנדרוז ולהם שתי בנות מאומצות.
בשנת 2005 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת המדינה של אריזונה.
אברהם לוינסון
קורות חיים
לוינסון נולד בשנת תרנ"ב בלודז' שבפולין, בנם של מרים לבית זרון ונחמן, סוחר אמיד ומשכיל, איש ספר עברי. קיבל חינוך יהודי וכללי באווירה ציונית: למד בחדר מתוקן אצל ר' חיים יעקב (יענקל) קרמר, בעל "דורש לציון" על רעיון חובבי ציון, ואצל ר' יהודה אידל ציזלינג, בעל "ילקוט ארץ ישראל" (אוסף שבחי ארץ ישראל מתוך התלמוד). אחר כך למד בגימנסיה בעיר נובה אלכסנדריה (כיום פּוּלַאוִוי, Puławy) ובשנת 1912 סיים את לימודיו בגימנסיה בעיר ורשה. באותה שנה החל ללמוד משפטים באוניברסיטת ורשה, ובעקבות מלחמת העולם הראשונה עבר עם האוניברסיטה לאוניברסיטת רוסטוב, שם סיימם ב-1916
למן נעוריו היה פעיל בתנועה הציונית, ב"צעירי ציון" ובמפלגות ציוניות. לאחר מלחמת העולם הראשונה השתקע בוורשה, ונבחר כציר לסיים משנת 1922. בשנת 1929 נבחר לכהן כסגן ראש העיר ברסט ליטובסק (בריסק דליטא), שרוב תושביה היו יהודים. בשנת 1936 נתמנה כמנהל קרן היסוד בפולין כולה.
בשנת 1936 עלה לארץ ישראל, והשתקע בירושלים, שם כיהן כמנהל מחלקת הארגון והפרסום של האוניברסיטה העברית. משנת 1939 ניהל את המרכז לחינוך ותרבות של הסתדרות העובדים.
בשנת 1949 ייסד יחד עם אברהם סוצקבר את כתב העת "די גאלדענע קייט", שהיה לימים כתב העת הייצוגי והחשוב ביותר של שרידי ספרות יידיש ותרבותה. בין תרגומיו הרבים ישנם גם תרגומים של שירת יידיש, שלוינסון היה בין ראשוני מתרגמיה בארץ.
נפטר ב-19 ביולי 1955, בתום מחלה ממושכת. נקבר בבית הקברות נחלת יצחק.
הותיר אישה, רבקה לבית ליכטנשטיין, שלה היה נשוי משנת 1931, ובת, רות.
בשנות ה-50 הקימה ההסתדרות הכללית של העובדים בא"י מבנה משרדים ברחוב בארי בתל אביב שנקרא על שמו של לוינסון. הבניין, אשר תוכנן על ידי האדריכל יצחק בונה, נהרס בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21. על חזית הבניין הוצב לוח תבליט עם דיוקן צד של לוינסון.
אברהם הוא אחיו של גרשום לוינסון – מבכירי הוועד הפועל בהסתדרות העובדים וגזבר ההסתדרות.
רחוב אברהם לוינסון ביפו נקרא על שמו.
ספריו
לאחר מותו:
נאנסי עג'רם
נאנסי עג'רם (בערבית: نانسي عجرم; נולדה ב-16 במאי 1983) היא זמרת לבנונית נוצרייה. נוסף על פרסומה הרב במדינות ערב, מופיעה עג'רם גם בארצות הברית ובאירופה ובעבר פרסמה את חברת קוקה-קולה בקרב הציבור הערבי.
קריירה מוזיקלית
עג'רם נולדה ברובע אשרפייה של העיר ביירות. היא הבת האמצעית במשפחה ולה אח שחקן ואחות. בשנת 1994, בגיל 11, הופיעה לראשונה בתחרות הכישרונות הצעירים הלבנונית "נוג'ום אלמוסתקבל" ("כוכבי העתיד") וזכתה במקום הראשון.
בשנת 1998 הוציאה עג'רם את אלבומה הראשון "מחתאגה לכ" (זקוקה לך), בגיל 15. כעבור שלוש שנים, בשנת 2001, הוציאה את הסינגל "שיל עיונכ עני" (תעיף ממני ת'עיניים). שני התקליטים הצליחו, אם כי לא הצלחה מסחררת.
מתחילת הקריירה שלה ועד שנת 2003 שימש אביה בתפקיד אמרגנה, אז הוחלף באמרגן ג'יג'י למארה. תחת ניהולו הקליטה עג'רם את האלבום "יא סלאם" (כמה טוב) שזכה להצלחה רבה, במיוחד הסינגל "אחצמכ אה" (אכן לועגת לך) אשר הופק עבורו וידאו קליפ בהשראת הסרטים הערבים הישנים. בקליפ משחקת עג'רם בעלת בית קפה המפלרטטת עם לקוחותיה. בשנת 2004 הוציאה את הסינגל "אה ו-נוס" (כן, ועוד איך) מתוך אלבום מצליח הנושא את אותו השם. בשנת 2006 הוציאה עג'רם את אלבומה "יא טבטב ודלע" שזכה להצלחה רבה ברחבי העולם הערבי ומכיל שירים במספר ניבים של השפה הערבית (ניב לבנוני, מצרי, ואף הניב המדובר במפרץ הפרסי). בעקבות הצלחתו הגדולה של האלבום הפכה עג'רם לזמרת פופ-ערבי מוערצת.
על אף הצלחתה הכבירה ישנם חוגים אסלאמיים המתנגדים לה בטענה שלבושה חשוף והתנהגותה לא צנועה. ב-2007, לפני אחת מהופעותיה במצרים, קיבלה הזמרת מכתב איומים שקרא לביטול הופעתה ודרש ממנה לעזוב את המדינה תוך איום על חייה. עג'רם קיימה את ההופעה אך אסרה על נוכחות צלמים מטעמי בטיחות ולבשה שכפ"ץ מוגן ירי תחת שמלתה.
בשנת 2007 הוציאה עג'רם את אלבומה "שח'בט שח'אביט" שיועד לילדים, אלבום שהתחרה באלבום הילדים של הייפא והבי, הנחשבת למתחרה הגדולה ביותר שלה בלבנון.
בשנת 2010 הופיעה בקליפ הרשמי של המונדיאל של אותה השנה יחד עם הזמר קיינאן עם השיר Waving Flag עג'רם החלה להיות שופטת בתוכנית הכישרונות ערב איידול החל מהעונה השנייה בשנת 2013, וגם בתוכנית The Voice Kids (שזה "The Voice" בגרסת ילדים) החל משנת 2016.
בשנת 2019 ננסי זכתה בפרס זמרת השנה
בשנת 2021 הוציאה את אלבומה המוזיקלי העשירי, "Nancy 10".
חיים אישיים
עג'רם נשואה מאז 2008 לרופא השיניים פאדי אלהאשם ולהם שלוש בנות - מילה אלה וליא. בשנת 2020 הואשם בעלה ברצח אדם שפרץ לביתם.
האלפים של טריניטי
האלפים של טריניטי (באנגלית: Trinity Alps) הם רכס הרים במחוזות קליפורניה טריניטי וסיסקיו בצפון קליפורניה בארצות הברית. האלפים של טריניטי הם תת-רכס של הרי קלאמת השוכנים מצפון ל.
גאוגרפיה
"אזור הטבע הבראשיתי האלפים של טריניטי" (Trinity Alps Wilderness) משתרע על פני 2,090 קילומטרים רבועים, מה שהופך אותו לאזור הטבע הבראשיתי השני בגודלו בקליפורניה. האזור היה ידוע בעבר כאזור הפרימיטיבי של הסלמון-האלפים של טריניטי (Salmon-Trinity Alps Primitive Area) מאז 1932 ועד לסדרה של הרחבות.
קרחונים, שדות שלג ושדות קרח
שדה השלג הנמוך ביותר בקליפורניה שאינו נעלם למעט מקרים קיצוניים של סדרת שנים שחונות ממוקם מעל אגם מירור (Mirror Lake) בגובה של 2,000 מטרים.
הקרחון הוודאי היחיד הוא קרחון גריזלי (Grizzly Glacier), שדה קרח בגודל 61 דונם במדרון הצפוני של פסגת תומפסון, שמציג סדקים המצביעים על תנועה אמיתית אפילו בשדה קרח קטן כל כך.
קרחון זמני
על הרכס שמדרום ל נמצאת תופעה יוצאת דופן המורכבת מקרחון זמני, לעומת שדה שלג לא פעיל שנמס בשנים שחונות. לאחר שנים של הצטברות כבדה, מופיע שדה קרח בקרקס קרחוני מוגן זה הפונה צפונה לחלוטין, שיכול להראות סדקים פעילים וחריצים בעומק של כמה מטרים. אבל גוף הקרח הזה, בגובה של רק 2,300 מטרים באזור שחווה עונה יבשה ארוכה וחמה מאמצע מאי עד אמצע אוקטובר בערך, יכול להיעלם לחלוטין במהלך שנים שחונות יותר.
צמחייה
המקטע "האלפים של טריניטי" ב בולט מבחינה בוטנית בכך שיש בו את המספר השני בגודלו של מיני מחטניים מכל מקום בעולם. בפסגה ראשן (Russian Peak), באזור הטבע הבראשיתי ראשן (Russian Wilderness) ממש צפונית לאלפים של טריניטי, יש את המספר הגדול ביותר של מיני עצי מחט באמריקה הצפונית. כל כך הרבה סוגים ומינים של עצי מחט קיימים יחד מכיוון שהאלפים של טריניטי נמצאים בהצטלבות של האקלים הים-תיכוני של הדרום ואקלים החוף הצפון-מערבי, שההבדל בינו לבין האקלים הים-תיכוני הוא שהעונה נטולת גשם קצרה יותר.
מיני עצים צפוניים, כמו אשוח תת-אלפיני (Abies lasiocarpa), אשוח חינני (Abies amabilis) ואשוחית אנגלמן (Picea engelmannii) נמצאים כאן, כמו גם עצים דרומיים, כמו קלוצדרוס מפושק (Calocedrus decurrens), אורן הזפת ( Pinus ponderosa), ואשוח לבן (Abies concolor), בתוספת אוכלוסיות ייחודיות של אורן בלפור (Pinus balfouriana) ואשוחית ברואר (Picea breweriana).
צמחים נוספים לאורך השבילים כוללים את צמח הטורף דרלינגטוניה (Darlingtonia californica) את ה-' בעלת הפרחים הוורודים המרהיבים, ואת פרח הבר הנדיר ה-' האנדמי לאלפים של טריניטי. לענה משוננת (Artemisia tridentata) גדלה על רכסים בהרי סקוט. שריפות גדולות בערו בכמה מהיערות באזור הטבע הבראשיתי, כולל השריפה המכונה "שריפת מתחם הברזל / אלפים" (Iron/Alps Complex fire) שכילתה ב-2008 שטח של 428.38 קילומטרים רבועים.
בעלי חיים
לרוב האגמים הוכנסו דגי טרוטת עין-הקשת, טרוטה חומה או טרוטת ברוק (Salvelinus fontinalis), ובחלקם יש אוכלוסיות המקיימות את עצמם. הנחלים העיקריים של אגני הניקוז של היובל "המזלג הצפוני של הנהר טריניטי" ושל הנהר ניו (New River) כוללים אלתית גמלונית המתרבה בהם, ובחלקם יש את תת-המין של טרוטת עין-הקשת המכונה סטילהד.
הרי האלפים של טריניטי הם משכן לחיות בר רבות, כולל: דוב שחור אמריקני, פומת ההרים, שונר מצוי, אייל פרדי שחור-זנב, לטאות, סנאים ומספר רב של מיני עופות. איילים ודוב שחור נפוצים וקל לצפות בהם. פחות נפוצים אך נוכחים הם פומת ההרים, דלק אירופי, דלק דייג וגרגרן. טריטונים גסי-עור שוכנים בדרך כלל בבריכות ובאגמים. האלפים של טריניטי עשויים להיות משכן של תופעה קריפטוזואולוגית, הסלמנדרה הענקית של האלפים של טריניטי (Trinity Alps Giant Salamander).
פעילויות נופש
השייך לשירות היערות של ארצות הברית, מנהל את רוב שטח. הגבול הצפוני משתרע לתוך היער הלאומי קלאמת, והגבול המערבי משתרע לתוך היער הלאומי שישה נהרות. יש גם שטחים בבעלות פרטיות, בעיקר בחלקים המזרחיים. אזור הטבע הבראשיתי מכיל מסלולי הליכה, אתרי מחנאות בעורף האזור ונוף. הגישה היא מ של מדינת קליפורניה בדרום, של קליפורניה במזרח, ודרכים ישנות שנסללו עבור חוטבי העצים והכורים בצפון ובמערב. לטיולים רגליים נדרשים היתרי אזור טבע בראשיתי. שביל הרכס הפסיפי מחבר את הפינה הצפון-מזרחית של האלפים של טריניטי לאזור הטבע הבראשיתי ראשן (Russian Wilderness) ולאזור הטבע הבראשיתי הר השיש (Marble Mountain Wilderness) מצפון ואת ולאזור הטבע הבראשיתי קאסל קרייגס (Castle Crags Wilderness) בקו פרשת המים של טריניטי במזרח.
אזורים פחות מתוירים כוללים את ניו ריבר, הר סלמון, הורס לינטו קריק (Horse Linto Creek), פוני ביוטס (Pony Buttes) ורכס הגיר (Limestone Ridge) במערב, ופסגת פקרס (Packers Peak), פסגת דדמן (Deadman Peak) ופסגת איגל (Eagle Peak) בהרי סקוט. רוב האזור זוכה להרבה פחות מבקרים מאשר אזורי טבע בראשיתי רבים אחרים בקליפורניה, כמו בסיירה הגבוהה של הפארק הלאומי יוסמיטי והפארק הלאומי קינגס קניון, אבל יותר מאשר ב הסמוך.
היעדים הפופולריים ביותר מעבר לקצה השבילים הם אגמי קניון קריק (Canyon Creek Lakes), אגמי אמרלד (Emerald) וספייר (Sapphire) על היובל "המזלג של סטיוארט" (Stuart Fork), ואגם גרניט על שביל סוויפט קריק. הרכסים המערביים ברובם נמוכים יותר בגובהם עם פחות אגמים, וקצה השבילים ברכסים שם יכולים להיות חמים ויבשים בקיץ. שבילים אינם מגיעים לכל האגמים; סטייה מהשבילים בשטח מותרת.
האלפים של טריניטי משקיפים על במזרח, מאגר מים גדול של מיזם העמק המרכזי הפדרלי על הנהר טריניטי. ציד אפשרי של צבאים, דובים ו-Patagioenas fasciata (מין יונה אמריקאית הקרוי באנגלית Band-tailed pigeon) בעונה. טיפוס מצוקים מצוין באזורים עם צוקי גרניט, כמו פסגת קריבו (Caribou Peak ) ורכס סואוטות (Sawtooth Ridge, "שן המסור").
מנשה סתהון
הרב מנשה מטלוב סתהון (? – כ"ד באלול ה'תרל"ו) כיהן כרב בעיר חלב וכרבה הראשי של צפת.
ביוגרפיה
נולד לרב מטלוב מנשה סתהון (שם המשפחה הראשון מציין ייחוס מצד האבא והשני מצד האמא). משפחת מנשה היא משפחה שבאה לחלב עם גירוש ספרד..
עסק במסחר (מכירת תבלינים) לפרנסתו. היה ידוע כגדול בתורה והעידו עליו שחזר על התלמוד כולו עשר פעמים. מלבד זאת התפרסם כבעל השכלה כללית רחבה וכבקי בהנדסה, חשבון, אסטרונומיה, חכמת העיבור וסידור הלוחות, ומתהלכים סיפורים על ידענותו המופלגת בתחומים אלו.
מחוץ לחכמי עירו נשא ונתן בהלכה עם רבי חיים פלאג'י המכנה אותו "הרב המובהק המאיר כברק כמוהר"ר מנשה מטלוב סתהון נר"ו יאיר אורו". בעודו בצפת נשא ונתן בעניין כשרות גט עם רבי חזקיה מדיני הכותב אודותיו: "כתב אלי במכתב אחד המיוחד ראש על ארץ צפת אמת תוב"ב מני"ר הרב הגדול מוהר"ם סתהון נר"ו".
כאשר הגיעה השמועה אודות כתר ארם צובא הנמצא בחלב לארץ ישראל, ביקשו רבני ירושלים מרבי מנשה שיערוך עבורם השוואה בין הכתר לספרי התנ"ך המצויים בידם.
בעת פטירת רעייתו נסע לירושלים, ובדרכו חזרה לעירו עבר בצפת, שם ביקשו ממנו רבני העיר לכהן כראב"ד העיר. הרב סתהון נענה לבקשתם, וכיהן כרב העיר במשך ארבע שנים. בצפת נישא בשנית לאישה ממשפחה אשכנזית, ומאשתו זאת נולד בנו חיים. בשנת תרל"ב שב לחלב, ושימש ברבנות בעיר.
לאחר כשנתיים מונה לכהן כרבה של העיר אלכסנדריה (נא אמון) שבמצרים, ובדרכו לשם חלה ונפטר בעיר אסכנדרון שבסוריה, בכ"ד אלול תרל"ו, ושם נטמן.
צאצאיו
ידועים מספר בנים שלו, המפורסמים שבהם הם:
גירוש זבונשין
שמות הגירוש
שמו הרשמי של הגירוש, כפי שנקרא בפי הנאצים, היה המבצע הפולני (בגרמנית: Polenaktion). במהלך הגירוש שוכנו אלפים מהיהודים שגורשו במספר עיירות ששכנו על הגבול בין גרמניה לפולין. מרבית היהודים המגורשים, כ-8,000, גורשו לעיירה זבונשין בה שהו תקופה ארוכה, ועל שמה נקרא הגירוש.
רקע
בימים האחרונים של אוקטובר 1938 אספו הנאצים למעלה מ-18,000 יהודים בעלי אזרחות פולנית שהתגוררו בגרמניה. רבים מיהודים אלה חיו רוב שנותיהם בגרמניה, ובהם נכללו גם ותיקי מלחמת העולם הראשונה. יהודים אלו גורשו לעיירה זבונשין (Zbąszyń) שבגבול בין פולין לגרמניה, אך שם סירבה הממשלה הפולנית לקבלם, בהתאם לחוק האזרחות ממרץ 1938, שבו החליטו שלטונות פולין להפקיע את האזרחות הפולנית ממי שחי מעל 5 שנים מחוץ לפולין.
אירועי הגירוש
בקשתו של הקונסול הבריטי בפולין מהנהלת היישוב היהודי בארץ להקצות 150 מהסרטיפיקטים שאושרו לעליה לטובת מגורשי זבונשין נדחתה. כ-50 ילדים הועברו בינואר 1939 מזבונשין לאנגליה.
המוזיאון המלכותי של סקוטלנד
המוזיאון המלכותי של סקוטלנד (אנגלית: Royal Museum) נמצא בעיר העתיקה של אדינבורו ומקיף מגוון של נושאים היסטוריים, מדעיים ואמנותיים. המוזיאון החל את דרכו במאה ה-19. ב-2007 מוזגו המוזיאון המלכותי של סקוטלנד והמוזיאון של סקוטלנד, שהוקם לידו בשנות ה-90 של המאה ה-20, למוזיאון אחד שנקרא המוזיאון הלאומי של סקוטלנד.
תערוכות ואוספים
המוזיאון מכיל חפצים מרחבי העולם, והוא מקיף נושאים רבים כגון גאולוגיה, ארכאולוגיה, ידיעת הטבע, מדע, טכנולוגיה ואומנות. אחת התערוכות החשובות ביותר בו היא התערוכה על הכבשה דולי, השיבוט המוצלח הראשון של יונק. בין התערוכות הנוספות ניתן למנות את מצרים העתיקה, את אחת החליפות הראוותניות במיוחד של אלטון ג'ון, שלד לוויתן, גולגולת של טריצרטופס, ואת שעון המילניום. האגף שבו מוצג שלד הלוויתן סגור זמנית לרגל שיפוצים, וייפתח שוב ב-2011.
תערוכות זמניות
נכון ל-2008, יש במוזיאון תערוכה זמנית על פיקאסו, שנקראת "Fired With Passion". עד תחילת 2008 הייתה תערוכה על אומנות וכתב מהמזרח הרחוק, שהוצגה מ-2006.
היסטוריה ואדריכלות
רוב אוספיו של המוזיאון הגיעו מהמוזיאון של אוניברסיטת אדינבורו. גשר חיבר בין מבנה המוזיאון לבניין הישן של האוניברסיטה וכך תלמידי האוניברסיטה יכלו לעבור בחופשיות במוזיאון. אולם, אוצרי המוזיאון מצאו מוצגים שסודרו מחדש ואף נעלמו, והתברר שתלמידים מהאוניברסיטה גנבו כיבוד שנקנה על ידי המוזיאון לצורך קבלת פנים לאורחים נכבדים. לכן נחסם הגשר בקיר לבנים שנותר עד היום.
המוזיאון הורחב מספר פעמים מאז פתיחתו. בשנת 1998 נפתח המוזיאון של סקוטלנד, במבנה צמוד למבנה של המוזיאון המלכותי. בשנת 2007 אוחדו המוזיאונים והפכו למוזיאון הלאומי של סקוטלנד.
אליהו הכהן
אליהו הכהן (נולד ב-22 במרץ 1935) הוא חוקר זמר עברי, מרצה בנושא ומגיש תוכניות ברדיו ובטלוויזיה בתחום. חתן פרס ישראל על מפעל חיים - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת התשע"ג-2013.
קורות חייו
אליהו הכהן נולד ב-1935 בנווה צדק. הוא בוגר בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. התוודעותו לשירי ארץ-ישראל החלה בסוף שנות ה-50. הכהן שימש כמפקד בסיס הגדנ"ע חוות באר אורה, והדפיס לחייליו קובץ של אלף שירים עבריים. אחד השירונים הגיע לידיו של איש קול ישראל מאיר הרניק שהזמין את אליהו הכהן להיות אורחו באחת מתוכניותיו ברדיו. התוכנית נקראה "יין ישן נושן", והכהן הגיש אותה במשך ארבע שנים, ובמסגרתה ערך היכרות עם מקורות השירים וראיין את ותיקי היישוב שזכרו את השירים מבית הוריהם. המשיך להגיש ברדיו בשנות ה-60 סדרות נוספות כגון "מי יודע?" על מקורם וגלגוליהם של שירים, ו"יפים הלילות בכנען" על השתקפות נוף הארץ בזמר העברי.
החל לפרסם מאמרים באכסניות שונות על ממצאיו בזמר העברי, וגילה את מחבריהם ואת מקורותיהם של שירים שנחשבו לעממיים, כלומר שירים בהם שם היוצר הבלתי ידוע עד אז הוחלף במילה ״עממי״.
חקר את תולדותיו וגלגוליו של ההמנון הלאומי "התקווה", וייחד לו שלוש תוכניות רדיו (1964–1965) ומאמרים אחדים.
אליהו הכהן הגיש בצוותא עם דן אלמגור את התוכנית "שרתי לך ארצי" בה התארחו מיטב יוצרי הזמר העברי. בשנות ה-70 וה-80 הגיש בטלוויזיה את סדרת התוכניות "על הדשא" שהוקלטו בקיבוצים ברחבי הארץ.
בשנים 1986–1987 לימד את הנושא "תולדות הזמר העברי" במדרשה למוזיקה שליד מכללת לוינסקי לחינוך.
בשנים 2001–2012 ערך סדרת מופעים ברחבי ישראל על שירת היישוב לתקופותיה, בליווי אורה זיטנר.
בשנים 2005–2021 ערך והנחה באודיטוריום של מכללת לוינסקי לחינוך סדרה רב-שנתית של תוכניות על חלוצי הזמר העברי והחינוך המוזיקלי, בהשתתפות מקהלת המכללה בניצוחו של פרופ' רון זרחי. התוכניות, כל אחת בת שעתיים, הוקדשו למלחינים חנינא קרצ'בסקי, יוסף מילט, פואה גרינשפון, יואל אנגל, שלום פוסטולסקי, משה ביק, ידידיה אדמון, עמנואל עמירן, מרדכי זעירא ועוד. בתוכניות אלה חודשו, בין היתר, שירים נשכחים של יוצרים אלה בעיבודים חדשים.
החל מאמצע העשור השני של המאה ה-21 מתעד את ראשית הזמר בארץ ישראל בסדרת מאמרים פרי מחקר רב-שנים המתפרסמת בבלוג "עונג שבת" של פרופ' דוד אסף. עד ספטמבר 2021 הופיעו כ-70 מאמרים על זמרת העלייה הראשונה, בליווי הקלטות של ותיקי היישוב שהכהן הקליט לפני כיובל שנים, וכן תווים של שירים נשכחים המתפרסמים לראשונה ושפע תמונות ואיורים.
חקר רבות את תולדות היישוב, וכתב מאמרים רבים בנושא, והוא נחשב לבר סמכא בתחום ספרות המסעות לארץ ישראל במאות שעברו.
אליהו הכהן הוא מוותיקי ענף עיבוד הנתונים בישראל. משנת 1958 עד לסוף שנת 2012 עבד בחברת י.א. מיטווך ובניו, נציגי "NCR" בישראל. בפעילותו בחברה עסק בהתקנת מכונות הנהלת חשבונות בבנקים בישראל, בהתקנת מערכות מיון וסליקה מגנטיות ואופטיות של צ'קים, בהתקנת מיכון אלקטרוני במנהלות העיתונות היומית בישראל, ובהמשך בהתקנת כספומטים ומחשבים ובהדרכות בתחום המיכון הבנקאי. במהלך שנים אלה עסק גם בחקר ההיסטוריה של המחשוב בישראל, ופרסם מאמרים על כך בכתב העת "מעשה חושב", בטאון האיגוד הישראלי לעיבוד אינפורמציה (איל"א), שהכהן היה חבר מועצה בו. במסגרת הכנסים השנתיים של איל"א, שהיו בזמנם הכנסים העיקריים של אנשי המחשוב בישראל, שני חזיונות אורקוליים בני 40 דקות כל אחד:
יזם תערוכות אחדות שבהן הציג מאוספיו:
אוסף התקליטים שלו נתרם ב-2022 לספרייה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן.
טירת ליטומישל
טירת ליטומישל (צ'כית: Zámek v Litomyšli) היא טירה השוכנת בעיירה ליטומישל שבצ'כיה. הטירה נבנתה בין 1568 ל-1580 בסגנון הרנסאנס. עיצובה של הטירה השתנה במקצת במהלך המאה ה-18 עם הוספתם של אלמנטים אדריכליים בסגנון הבארוק, בנוסף לגן אנגלי. הטירה הוכרזה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 1999.
היסטוריה
האזור שבו שוכנת הטירה היה מיושב לפחות מאז המאה ה-10, וחשיבותו נבעה מהמיקום על הדרך הראשית בין בוהמיה למוראביה. בחפירות שנערכו בעיירה נחשפו שרידים של מבנה מימי הביניים, שעליו שוכנת הטירה. האזכור הקדום ביותר ל"ארמון ישר" וטירה בליטומישל הוא משנת 1398. בשנת 1425 העיירה נכבשה על ידי ההוסיטים, שהחריבו את כל המבנים הקשורים לנצרות הקתולית. המבנים ששכנו באזור הטירה שופצו על ידי בעלי המקום החדשים, וגם מהם נותרו שרידים. הטירה נפגעה שלוש פעמים משריפות (1460, 1546, 1560) ונחרבה כמעט לחלוטין. המבנה ההרוס הוענק על ידי שליטי המקום למשפחת ורטיסלב, שקיבלה היתר מלכותי לבנותו מחדש. העבודות החלו ב-1568 בניהולם של האחים ג'ובאני ואולריקו אבוסטלי, והסתיימו ב-1580.
הטירה ניזוקה קלות כתוצאה משרפה שפרצה ב-1635, ותוך זמן קצר תוקנו הנזקים. האדריכל פרנטישק מקסימיליאן קאנקה (František Maximilián Kaňka) ניהל את העבודות שהתבצעו בטירה החל מ-1719. במסגרת העבודות הללו הוספו לטירה מספר אלמנטים אדריכליים בסגנון הבארוק. ב-1775 הטירה נפגעה פעם נוספת שרפה, והפעם היה צורך לבצע עיצוב מחדש כתוצאה מנזקי השרפה. בשינויים שנערכו בחלקה הפנימי של הטירה בין 1792 ל-1796 נעשה מאמץ לשמר את הגמלונים שנבנו בסגנון הרנסאנס. החל מ-1796 לא בוצעו שינויים כלשהם בטירה.
חצר הטירה הייתה בעבר חלק מהיישוב המבוצר, והבניינים הסמוכים אליה נבנו במהלך השינויים שבוצעו בטירה במשך השנים.
תיאור
לטירה יש ארבעה אגפים א-סימטריים בגובה שלוש קומות. האגף הגדול ביותר הוא המערבי, והאגף הדרומי הוא גלריה ארקדאית התוחמת את החצר המרובעת השנייה, ונמשכת גם לתוך הצדדים המזרחי והמערבי של החצר. קפלת הטירה שוכנת בפינתה הדרום-מזרחית. באגף הצפוני של הטירה יש חצר מלבנית קטנה. כל חזיתות הטירה מעוצבות בסגנון הרנסאנס. חלונות הטירה הנמצאים בחזית הקומה הראשונה עשויים משני חלקים, ומעל אדניהם יש משקופי אבן.
בחזית הדרומית של הטירה נבנה שער הכניסה המרכזי, שמשקופו בצורת קשת ומשני צדדיו יש עמודים. מעל למשקוף נמצאים שני שלטי אצולה של משפחות מקומיות.
החלונות בקומה הראשונה ובקומה השנייה מחולקים גם כן לשני חלקים, המקושטים בקישוטי אבן ובכרכובים המוחזקים על ידי בסיס סלילי. בקצה הקפלה, הבולט החוצה בחזית המזרחית, יש חלונות חלונות מחודדים המחולקים לשלושה חלקים. חזיתות הטירה מכוסות בסגרפיטו, המחקה מרקם של אבן גזית כפרית בצבע יהלום. בחזית הדרומית ובחזית המזרחית שוקם הקרניז שצורתו ירח. מעל לקרניז זה יש מספר גמלונים עם פילסטרים שבהם משובצים חלונות, מלבד בקטע של הגלריה באגף הדרומי.
אל האגף המערבי מוביל גרם מדרגות רנסאנסי. המבנה הבולט ביותר בתוך האגף המערבי הוא תיאטרון עץ נאו-קלאסי שנבנה בין 1796 ל-1797. התיאטרון מכיל 150 מקומות ישיבה. הקישוטים ששרדו ללא פגע מאז בניית התיאטרון כוללים את אלו של האודיטוריום, הבמה והמנגנון המכני שלה. מלבד התיאטרון יש באגף חדרים נוספים שמידותיהם תואמות את סגנון הרנסאנס, וקישוטיהם תואמים את הסגנון הנאו-קלאסי. שני האגפים האחרים דומים מבחינת המבנה הפנימי שלהם, המבוסס על עיצוב רנסאנס עם ציורי קיר ותקרה בסגנונות הבארוק והנאו-קלאסיציזם, שבהם מתוארות סצינות מרומא העתיקה.
בין האגף המזרחי לקפלה מחבר שער מעוצב. פנים הקפלה מכוסה על ידי ספינה בצורת קמרון חבית, והוא השתנה במידה מועטה מאז בנייתו. רוב הספינה צבועה בגוון של אפור, אך במקומות מסוימים ניתן להבחין בציורים המקוריים שהיו בה.
דרומית לחצר הראשונה שוכנת המבשלה. המבשלה נבנתה מחדש ב-1728 לאחר שקודם לכן הייתה העתק קטן של הטירה, ולאחר השרפה ב-1775 נבנתה בצורתה הנוכחית. בסמוך למבשלה נמצאת אורוות רכיבה החד-קומתית, התוחמת את הצד המזרחי של החצר הראשונה. האורווה שופצה מספר פעמים כתוצאה מנזקי השריפות, והמראה הנוכחי שלה משלים מבחינה סגנונית את זה של המבשלה. חזית האורווה מחולקת לתשעה חלקים, ושער הכניסה הראשי נמצא במרכזה.
מבנים נוספים במתחם הטירה כוללים את בית הלורד בצידו המערבי של הגן האנגלי (שנבנה במהלך המאה ה-18), גן צרפתי עם ביתן, האורווה הקודמת וקוטג'.
מיכה ביטון
מיכה ביטון (נולד ב-21 באוקטובר 1964) הוא סולן, גיטריסט ומלחין ישראלי, בעבר ממובילי להקת "טאנארא".
ילדותו
ביטון הוא יליד העיר שדרות, גדל במשפחה בת עשרה ילדים והתייתם מאביו בגיל תשע. בשל הקשיים במשפחתו נשלח למשפחת אומנה בירושלים, במשפחתה של הסופרת גלילה רון פדר, שנתנה לו להיות הקורא הראשון של ספרים בסדרה אל עצמי. סיפורו האישי הפך גם למופע מצליח בשם "בין שדרות לירושלים", איתו הופיע מיכה ברחבי הארץ. לאחר ארבע שנים במחיצתם, עבר להתגורר בקיבוץ נצר סרני. בשנות ה-90 פרץ עם הלהקה הראשונה שהקים, "טאנארא". בארץ נחשב כאחד מחלוצי ז'אנר הרוק - אתני, יחד עם להקות כמו "כנסיית השכל", "טיפקס" ו"שפתיים", שיצאו אף הן משדרות.
לאורך שנות ה-80 ובראשית שנות ה-90, הופיע מיכה עם להקת "מייקל ביט" והם ביצעו שירים של בוב דילן, אמריקה, קרוסבי סטילס נאש ויאנג, ג'ון דנוור ועוד. הלהקה הופיעה בהצלחה בכל הארץ.
באלבום "נשימה עמוקה" תרגם מיכה את "שרה", שירו של בוב דילן, כביטוי לאהבתו לדילן ולאלבום "Desire" שמלווה אותו מאז נעוריו ועד היום.
כמו כן, שר את שיר הנושא של הסרט "אל עצמי" (1988) אותו כתבה חנה גולדברג והלחין אילן וירצברג, שזכה להצלחה.
טאנארא
בשנת 1994, בעיצומו של גל הלהקות המקומיות בשדרות, הקים ביטון את להקת "טאנארא" עם אורי ראובן, יוסי אנקרי ודוד אדרי. ב-1996 יצא אלבום הבכורה של הלהקה. את שירי האלבום כתב והלחין ביטון, ביניהם "אזור הדימדומים", ו"אתה לך ואני לי". "טאנארא" שילבה רוק מערבי עם מוזיקה מרוקאית, ישראלית וים תיכונית. באותה שנה נערך בשדרות מופע רוק, בו השתתפה גם להקת "טאנארא".
ביטון סומן כאחת החוליות החזקות מבין המוזיקאים שיצאו באותה תקופה משדרות ונכלל ברשימת "השמות הבאים במוזיקה הישראלית". שלא כמותם, הוא לא נדד בחזרה אל העיר הגדולה, אלא העדיף להשקיע את עצמו בחינוך, בהוראת מוזיקה ותיאטרון, ובהקמת מרכז לאמנויות הבמה בשדרות, אותו הוא ניהל.
לאחר התפרקות הלהקה
ב-2005 יצא האלבום "נוסע בזמן" וב-2008 יצא "הצד המואר", אלבומים שזכו להערכה רבה. במהלך שנת 2010 יצא האלבום "נשימה עמוקה", מתוכו הצליח השיר "שיבוא". באפריל 2014 יצא האלבום "כמו מים". ב-2017 ביטון הפיק מוזיקלית את "בושה בחסד", שירו של המוזיקאי חנן-יה ישראל בוהדנה וביצע אותו יחד איתו.
ביטון נשוי לנעמה ומתגורר מאז 1991 במושב נתיב העשרה.
סנדה מרין
סנדה מרין (ברומנית: Sanda Marin; דצמבר 1900 יאשי - 1961 בוקרשט) הייתה מחברת ספר הבישול הקלאסי בתחום המטבח הרומני.
נתונים ביוגרפיים
סנדה מרין נולדה בשם צ'צ'יליה מריה סימיונסקו (Cecilia Maria Simionescu) כבת למשפחה מן האליטה האינטלקטואלית של העיר יאשי ברומניה. אביה, יון סימיונסקו היה גאולוג, פלאונטולוג ובוטניקאי, פרופסור באוניברסיטה מגיל צעיר, לימים חבר בהאקדמיה הרומנית. צ'צ'יליה זכתה לחינוך מובחר שכלל לימוד השפות גרמנית, צרפתית ואנגלית על בוריין ולימודי פסנתר בפריז וברומניה אצל פלוריקה מוזיצ'סקו (מורתו של דינו ליפאטי ושל דן גריגורה). גדלה בבית שהתארחו בו מלומדים, סופרים ואמנים רבים. התחתנה עם הכימאי מיכאי זאפאן וכבעלת בית ומארחת הוכיחה מהר את כישוריה באמנות הקולינרית. ממורמרת לגבי רמת ספרי הבישול שהיו קיימים בשוק, החליטה לפרסם ספר גסטרונומי משלה, תחת שם העט "סנדה מרין". הספר הפך לציון דרך בספרות הגסטרונומית הרומנית.
צ'צ'יליה מריה זאפאן alias סנדה מרין, נפטרה בגיל 61 בבוקרשט. קברה נמצא בבית הקברות בלו ועל המצבה שלה הותקן זר דפנה ממתכת שעליו כתוב: "מטעם עקרות הבית".
ספרה Carte de bucate
ספר הבישול ("ספר המאכלים") של סנדה מרין הופיע במהדורתו הראשונה בשנת 1936 בהוצאת "קרטיה רומניאסקה", עם הקדמה מאת הסופר פסטורל תאודוריאנו. במקור הוא כולל כ-10,000 מתכונים. אחרי מלחמת העולם השנייה הופיע במהדורה מקוצרת שפורסמה לאחר מכן פעמים חוזרות. העורכים בתקופה הקומוניסטית הסירו את השמות הצרפתיים או הזרים האחרים שהופיעו בספרה המקורי של סנדה מרין. אפילו אחרי הקיצור והשינויים שנערכו בו שימש הספר מקור השראה לדורות של מחברי ספרי בישול ברומניה. בסוף המאה ה-20 הספר תורגם לשפות זרות - אנגלית, גרמנית. בגרסה האנגלית הוא כולל 1,296 מתכונים (Traditional Rumanian Cooking) (1996). בסך הכול הספר של "סנדה מרין" הופיע ברומניה בלפחות 12 מהדורות. בשנת 2011 הוצאת "הומניטס" בבוקרשט חידשה את המהדורה המקורית של הספר.
הסכם קיבוצי (ישראל)
ההסכם הוא הליך שנועד להסדיר את מערכת היחסים בין המעבידים והעובדים, באופן שלא יקפח את זכויות העובד, בהסכמה מרבית וללא סכסוכי עבודה. ההסכם הקיבוצי מוסדר באמצעות חוק הסכמים קיבוציים, תשי"ז-1957.
ההסכם מבשיל במשא ומתן בין ארגון עובדים יציג לבין מעביד או ארגון של מעבידים, הקרוי משא ומתן קיבוצי. ולאחר שהגיעו להסכמות על סעיפי ההסכם, והוא נחתם בידי הצדדים ונרשם כחוק, הוא הופך להיות בעל תוקף המחייב את המעבידים החתומים עליו ואת כל העובדים של אותם מעבידים, גם אם אינם חברים בארגון העובדים. באמצעות צו הרחבה אפשר להרחיב את תחולת ההסכם גם על עובדים במקומות עבודה שלא נכללו בו.
כל ההסכמים הקיבוציים רשומים כחוק אצל רשם ההסכמים הקיבוציים, ומאגר המידע על כל הסכם, מפורסם באתר משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.
הסכם שלא עמד בקריטריונים הקבועים בחוק הסכמים קיבוציים הוא "הסדר קיבוצי" ומעמדו החוקי נחות ממעמדו של ההסכם הקיבוצי.
פסיקת בית הדין הארצי לעבודה בשנת 2009 (ס"ק כוח לעובדים נגד סינמטק ירושלים) וזמן קצר אחר כך, שינוי חוק ההסכמים הקיבוציים על ידי הכנסת, קובעים חובה למעביד שעובדיו מאורגנים בארגון יציג לקיים משא ומתן אודות הסכם קיבוצי במקום העבודה. עם זאת, הפסיקה והחקיקה אינן מחייבות להגיע להסכמה ולחתום על הסכם.
מעמד של ארגון עובדים יציג
כדי להיות צד להסכם קיבוצי על ארגון עובדים להחזיק במעמד של ארגון יציג במקום העבודה נשוא ההסכם. מעמדו היציג של הארגון נקבע בחוק, כארגון עובדים שלפחות שליש מהעובדים ביחידת המיקוח חברים בו. במקרה שיש עובדים החברים בארגונים נוספים הארגון היציג הוא זה שמספר החברים בו הוא הגדול ביותר.
סוגי ההסכם הקיבוצי
ישנם שני סוגים של הסכמים קיבוציים:
דוגמה: הסכם קיבוצי בין בנק לאומי להסתדרות חל על כל עובדי בנק לאומי. הסכם קיבוצי בין איגוד הבנקים להסתדרות חל על עובדי כל הבנקים החברים באיגוד הבנקים בישראל. כל העובדים שעליהם חל ההסכם זכאים לתנאים שנקבעו בו, ועובד אינו יכול לוותר על זכות שנקבעה בהסכם. לפעמים ההסכם אינו חל על כל העובדים במפעל מסוים, אלא על קבוצה של עובדים. דוגמה: הסכם של קופת חולים עם ההסתדרות הרפואית חל על כל הרופאים בקופת חולים זו, אך לא על הפקידים ולא על האחיות.
לפי סעיף 4 לחוק הסכמים קיבוציים, בענף מסוים ייתכן רק ארגון עובדים יציג אחד, אבל אין הוראה שכזו לגבי ארגוני מעבידים. כך לדוגמה, בענף הניקיון נחתמו הסכמים קיבוציים כלליים, על ידי שלושה ארגוני מעבידים שונים (כולם נחתמו אל מול ההסתדרות הכללית).
ישנם הסכמים קיבוציים שנקבע בהם המועד לסיומם, וישנם הסכמים כלליים שמועד סיומם אינו קבוע מראש.
תוכן ההסכם
תוכן ההסכם כולל שני מרכיבים:
אלפי הסכמים קיבוציים נחתמו עד היום, והם עוסקים במגוון רחב של נושאים, ובהם: תעריפי שכר, הסכמי פנסיה, נוהל ועדה רפואית לקביעת נכות, דמי הבראה, ועוד. כמו כן כוללים ההסכמים תנאים ייחודיים לעובדים בענף מסוים או קבוצת ענפים.
צו הרחבה
נושאים שהורחבו מכוח הסכם קיבוצי לכלל העובדים בישראל: תוספת יוקר, דמי הבראה, שעות עבודה שבועיות, דמי נסיעה לעבודה, חופשות חג וימי אבל. כמו כן, מוצאים מפעם לפעם צווי הרחבה ענפיים, המסדירים זכויות רבות ושונות, ובניהן אף שכר מינימום ענפי הגבוה משכר המינימום הכללי.
היררכיית הנורמות במשפט העבודה
במשפט העבודה הישראלי קיימת היררכיה ברורה של נורמות היסוד המסדירות את זכויות העובדים ומקורות משפט העבודה. בהיררכיית הנורמות כל מקור נורמטיבי כפוף למקורות הנורמטיביים העדיפים עליו ואינו יכול לגרוע מהם, אך כן יכול לקבוע זכויות עודפות לעובדים מכוחו. כך לדוגמה, לחוקי המגן במשפט הישראלי יש מעמד על ומרכזי כלפי מקורות משפט אחרים (הסכם קיבוצי, צו הרחבה וחוזה אישי). מקורות המשפט האחרים אינם יכולים לגרוע מהוראות חקיקת העבודה (חוקי המגן), אלא להוסיף עליהן.
בהתאם לכך, לצו ההרחבה יש מעמד על כלפי הסכמים קיבוציים וחוזה עבודה אישי ולכן מקורות אלו אינם יכולים לגרוע מהוראות צו ההרחבה, אלא להוסיף עליהן בלבד, ולהסכם קיבוצי עדיפות דומה על פני חוזה העבודה האישי.
ארמנגארד דה בומון
ארמנגארד דה בומון (באנגלית: Ermengarde de Beaumont) הייתה המלכה הרעיה של מלך סקוטלנד ויליאם הראשון.
ארמנגארד נולדה בשנת 1170 לערך לרישאר הראשון, ויסקון דה בומון ולקנסטנס פיצרוי, בתו מחוץ לנישואים של הנרי הראשון, מלך אנגליה.
ארמנגארד נישאה לוויליאם הראשון, מלך סקוטלנד ב-5 בספטמבר 1186 בארמון וודסטוק, כחלק מתנאי הסכם השלום שנחתם בין ממלכת אנגליה וממלכת סקוטלנד בשנת 1175 (הסכם פאלייס), ונולדו להם ארבעה ילדים:
ארמנגארד נפטרה ב-12 בפברואר 1233 או 1234 ונקברה במנזר באלמרינו שבפייף.
מערכת תופים
מערכת התופים, בגרסתה המודרנית, היא מערכת כלי הקשה המהווה מכלול של תופים ומצילות שמשמשים בסוגי מוזיקה רבים. צורת המערכת המוכרת כיום מיוחסת לרוב למתופף הג'אז ג'ין קרופה.
מבנה המערכת
בנוסף יש מספר תופים ומצילות פחות נפוצים:
ישנם עשרות פעמונים, תופים, ושאר כלי הקשה שנפוץ להוסיף למערכת ביניהם:
שילובים של מצילות נפוצים גם כן, לדוגמה:
חומר התוף
התופים במערכות הזולות בדרך כלל בנויים מעץ זול כגון צפצפה או מהגוני, בעוד שתופים יקרים יותר עשויים מעץ לבנה או מאדר שהם עצים חזקים יותר וצלילם נחשב נעים יותר. ניתן למצוא גם תופים פחות קונבנציונליים, כמו אלה הבנויים מתערובת עצים או מפלסטיק. תוף הסנר יכול להיות עשוי מחומר אחר משאר המערכת ופעמים רבות הוא עשוי מתכת.
לא רק סוג העץ קובע את צלילו ואיכותו של התוף. לעובי העץ משמעויות אקוסטיות רבות, גם לטפט שעליו. תופים איכותיים לרוב מחוברים למערכת בכמה שפחות מגע, כלומר דרך שלוש נקודות קטנות קרובות אחת לשנייה שמחוברות לזרוע. במערכות לא טובות יש צינור מתחת שחודר לתוך התוף.
על התוף מתוח עור, שעליו מכים. ישנם כמה סוגים של עורות שנותנים צלילים שונים וגם משפיעים על המקל, שפוגע בהם בצורה אחרת. עורות עשויים כיום מפלסטיק בעוד שבעבר היו עשויים מעור (ומכאן שמם). ישנם עורות שקופים, עורות לבנים, עורות כפולים, עורות עם שכבת שמן פנימית ועוד.
תופים אלקטרוניים
תופים אלקטרונים הם כלי הקשה אלקטרוני, הבנוי כמערכת תופים. הצליל איננו נוצר באמצעות ויברציה אקוסטית, כבמערכת תופים אקוסטית (רגילה), אלא על ידי חיישנים אלקטרוניים, המתרגמים את עוצמת המכה לצליל התוף או המצילה המתאימים. הצליל המושמע בתגובה בדרך כלל הוא צליל שנדגם ממערכת תופים אקוסטית. מערכת התופים האלקטרונית בנויה בדרך כלל כאוסף משטחי גומי, פלסטיק או רשת, עגולים בדרך כלל, הממוקמים בדומה למערכת תופים אקוסטית. תופים אלקטרוניים מיוצרים על ידי מספר חברות, כשהידועות ביניהן הן רולאנד וימאהה.
Aerodrums
Aerodrums הם תופים וירטואליים אשר פועלים ע"פ מחזירי אור ומצלמה. הרעיון ליצור את התופים האלה נבע מהקושי שבסחיבת התופים, והסרבול שבזה. התופים עובדים כך: ישנם שני מקלות מחזירי אור, ושני מחזירי אור שמלבישים על הרגליים. מחברים מצלמה ועליה מנורה שמאירה, למחשב. מפעילים את התוכנה הנדרשת, וכך מחזירי האור מחזירים את האור היוצא מן הנורה, המצלמה קולטת את זה, מעבירה למחשב והמחשב מוציא את הפלט. לתוכנה ניתן להוסיף ולהתקין תוכנה נוספת שמקנה שלושה ממדים לתופים בתוך המחשב. כדי להוריד את התוכנה הבסיסית נדרש קוד שאותו מקבלים בהזמינכם את החבילה של התופים. החיסרון העיקרי של התופים הללו, הוא שאין את התגובה של התוף למקלות כאשר מתופפים, דבר שמונע מהמתופף לבצע תרגילים מסוימים.
חור שחור על-מסיבי
חור שחור על-מסיבי מוגדר כחור שחור בעל מסה שנעה בין 100 אלף ל-10 מיליארד מסות שמש.
ההנחה המקובלת הוא שגרעין גלקטי פעיל הוא חור שחור שכזה, הקיים במרכזן של רוב הגלקסיות ביקום, בכללן גלקסיית שביל החלב, שבמרכזה קשת A* שמסתו מוערכת בכ-4 מיליון מסות שמש. החור השחור המאסיבי ביותר שהתגלה עד כה הוא טון 618 שמסתו מוערכת בכ-66 מיליארד מסות שמש.
היווצרות
ישנן מספר השערות הנוגעות לתהליך היווצרותם של חורים שחורים על-מסיביים:
חורים שחורים במרכזי גלקסיות
מדידות של אפקט דופלר שנערכו על מקורות של קרינה אלקטרומגנטית הסמוכים למרכזי גלקסיות, הראו תנועה מהירה מאוד. תנועה מהירה כזו יכולה להיות מוסברת רק בריכוז אדיר של מסה במרכז הגלקסיה. כיום, ידוע רק על חור שחור, או חור שחור בהתהוות, כגופים המסוגלים להכיל מסה רבה, בנפח קטן יחסית. החור השחור העל-מסיבי קשת A* שבקבוצת קשת נחשב לחור השחור של גלקסיית שביל החלב, ומסתו מוערכת ב-4 מיליון מסות שמש. מאמינים כי יש קשר בין מסתו של החור השחור במרכז גלקסיה לצורתה של הגלקסיה. חורים שחורים במרכזי גלקסיות נחשבים למנועים של קוואזרים.
ראו גם
חורים שחורים על מסיביים ידועים
קישורים חיצוניים
Kara delik
קראק (תוכנה)
קראק (מלועזית: Crack) הוא תוכנית המיועדת לעקיפת מנגנון הגנה של תוכנה, כלומר לאפשר שימוש מלא בתוכנה מסוימת, כזו שמורידים מהאינטרנט בגרסאות הדגמה או ניסיון או כזו שנמכרת עם מנגנון הגנה שנועד למנוע הפצה לא חוקית. מטרת הקראק היא עקיפת המנגנונים בתוכנה שנועדו להגביל את השימוש בה.
הקראקים אינם תופסים מקום רב בזיכרון המחשב (בדרך כלל מדובר על מגה בייטים בודדים). הקראק משטה בתוכנה וגורם לה "לחשוב" שהמשתמש רכש אותה, או שהוא פשוט מונע ממנה לבדוק האם היא נרכשה. ישנם סוגים של קראקים המבטלים את הצורך בתקליטורים כאשר התוכנה על דיסק קשיח, או שמאפשרים להעתיק את התוכנה כאשר היא מוגנת. ברוב המקרים שימוש בקראק לא יעזור אם תוכנה או חלק ממנה תלויים בשירותי החברה באינטרנט, שכן אימות המספר הסידורי ייכשל בשרתי החברה המספקת את השירות.
שימוש בקראק עלול להוות הפרת זכויות היוצרים.
יצירת קראק
יצירת קראק קלאסי כוללת לרוב שלושה שלבים עיקריים:
חטיבת יואב
חטיבת יואב (חטיבה 406) (בעבר חטיבת אילת) היא חטיבה מרחבית תחת פיקודה של עוצבת אדום בפיקוד הדרום של צבא ההגנה לישראל.
היסטוריה
החטיבה החלה לתפוס אחריות בגזרתה בדצמבר 2012 והיא החטיבה המרחבית השנייה תחת פיקודה של עוצבת אדום. תחת אחריות החטיבה מרחב הגבול בסמוך לעיר אילת, מועצה אזורית חבל אילות וגזרת הערבה.
מיד לאחר כיבוש אילת במבצע "עובדה" הוקמה באזור מפקדת גוש שהתמקמה בהמשך במחנה "המצודה" מערבית לעיר, שהחלה נבנית. תחת מפקדה זו הועמדו כוחות הגמ"ר מקומיים ונבנו גדודי מילואים, וכן כוח טנקים, יחידות סיוע אש ויחידות חטיבתיות. יחידות אילת גויסו ופעלו באזור במערכת סיני ב-1956, בעת מלחמת ששת הימים תחת פיקודו של אל"ם אביב ברזילי, וכן במהלך מלחמת יום הכיפורים, תחת פיקודו של אל"ם (מיל') אורי בידץ. גדודי המחוז / חטיבה 512 השתלבו גם בפריסת כוחות צה"ל לאחר המלחמה, כולל בעברה המערבי של תעלת סואץ.
בשנים 1980–2003 פעלה חטיבה מרחבית בשם חטיבת אילת תחת עוצבת אדום. החלטה על הקמת היחידה מחדש התקבלה ב-2011 בעקבות ההפיכה במצרים והפיגוע בכביש 12, אולם היא הוקפאה בתחילת 2012, לבסוף החטיבה הוקמה ב-26 בדצמבר 2012.
ביוני 2016 אוחדה חטיבת הערבה (406) עם חטיבת אילת (270) תחת פיקודו של מפקד חטיבת אילת אלוף-משנה מאיר אלמלם, ושם היחידה שונה בהמשך לחטיבת יואב.
סמל החטיבה משלב סמלים הקודמים של חטיבות שהתאחדו, את סמל חטיבת אילת המנציח את הנפת דגל הדיו במלחמת העצמאות על רקע ים סוף והרי אילת, ואת סמל חטיבת הערבה המתאר באופן סימבולי את אזור דרום ים המלח ואת אזור הערבה.
קסטיאנה 81
קסטיאנה 81 (בספרדית: Castellana 81; בעבר: מגדל בנק בילבאו) הוא גורד שחקים במדריד, בירת ספרד.
היסטוריה
המגדל נבנה באזור העסקים AZCA בין השנים 1979–1981, מתנשא לגובה של 107 מטר ומשמש כיום כמטה בנק BBVA. המגדל הוא אחד מסימני ההיכר האדריכליים הבולטים של מדריד, זאת בעיקר בשל צבע האוכרה של הברזל בחזית הבניין, שהולך ומתעצם בשל תהליך החמצון.
צורתו של המגדל מלבנית וחזיתו עשויה זכוכית וברזל. מבנה המגדל נתמך על שתי ליבות בטון, המשמשות גם למתקנים הטכניים ולפירי המעליות. שלושה גרמי מדרגות מקשרים בין כל קומות המגדל, לצד ארבע עשרה מעליות המחולקות לפי אזורים אנכיים ושימושים (ציבורי, שירות, דירקטוריון).
המגדל מכיל 28 קומות עבודה, חמש העליונות שבהן משמשות את דירקטוריון הבנק וכוללות משרדים, חדרי ישיבות ודיונים ומסעדה פרטית. קומת המרתף העליונה מכילה אודיטוריום ומרחב תצוגה. המתקנים הטכניים ממוקמים בארבע קומות ייעודיות: קומת מרתף 4 ושלוש קומות טכניות הנמצאות מעל קומות 11, 20 ו-28. חניה תת-קרקעית ממוקמת בקומות מרתף 1, מרתף 2 ומרתף 3.
בשנת 2007 מכר בנק בילבאו את המבנה לחברת נדל"ן, אך הוא ממשיך לעשות בו שימוש כמקודם.
פידיפידס
פֵידִיפִּידֶס (ביוונית: Φειδιππιδης) היה שליח באתונה העתיקה, שריצתו האחרונה היא ההשראה לאירוע הספורטיבי המוכר, ריצת המרתון.
על פי הסיפור, היה פידיפידס שליח בצבא אתונה במלחמת יוון-פרס בשנת 490 לפנה"ס. לאחר ניצחון אתונה בקרב מרתון רץ פידיפידס מהעיר מרתון ועד אתונה, מרחק של 34.5 ק"מ, על מנת להכריז על ניצחונה. כאשר הגיעו ליעדו, הוא קרא "Νενικήκαμεν!" (נֵניקָקָמֵן, ניצחנו!) ומת במקום.
הסיפור נתמך בגרסה ההיסטורית המקובלת כי תושבי אתונה, ראו את אנשי העיר ולא את מבניה כחוזקתה, ולכן, אם היה איום ממשי, הם היו נוטשים את העיר, מעלים אותה באש ויורדים בספינות אל הים להתיישב במקום אחר (כפי שאכן קרה בהמשך המלחמה). לכן, הייתה חשיבות מהותית לידיעה האם אתונה ניצחה, ותושביה יכולים לשכון בשקט בבתיהם, או יש לנטוש הכל ולרדת לים לפני בוא הצבא הכובש. חיזוק נוסף לטענה - כשאתונה נדרשה לעזרת פוליס נוספות, התושבים איימו כי ינטשו את העיר.
לפי ספרו של ההיסטוריון הרודוטוס, אשר תיעד את מלחמת פרס–יוון בשנת 440 לפנה"ס לערך, נשלח פידיפידס מאתונה לספרטה על מנת להזעיק תגבורת בטרם החל הקרב, אך חזר משם בידיים ריקות. חישוב מרחק הריצה לפי הסיפור של הרודוטוס מראה שפידיפידס עבר כ-450 ק"מ תוך מספר ימים.
2002 (שיר)
2002 הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית אן-מארי. השיר יצא לאור ב-20 באפריל 2018, כסינגל שישי מתוך האלבום Speak Your Mind, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר, אסיילום ומייג'ור טום.
רקע וכתיבה
השיר הוא בלדת אהבה על רומנטיקה מילדות של מארי שהתרחשה בשנת 2002. השיר עצמו נכתב על ידי מארי, בני בלנקו, ג'וליה מייקלס, אייס-טי, אד שירן, ג'ורג' קלינטון, נלי ומקס מרטין. בתחילה מארי לא תכננה להוציא את "2002" כסינגל, אך לבסוף נכנעה לאחר שכנועים רבים מצד אד שירן.
המילים "Oops, I got 99 problems singing 'bye, bye, bye' / Hold up, if you wanna go and take a ride with me / Better hit me, baby, one more time" מתחילת השיר הן אזכורים לשירים "Baby One More Time...", " Oops!... I Did It Again", "99 Problems", "Bye Bye Bye", "The Next Episode" ו-"Ride wit Me" שיצאו בין השנים 1998 ל-2004..
וידאו קליפ
את הווידאו קליפ של השיר העלתה מארי לערוץ היוטיוב שלה. בקליפ עצמו מארי מחדשת קטעים מתוך הקליפים שהיו אהובים עליה בתור נערה. הקליפ בוים על ידי האנה לוקס דייוויס.
ICloud
iCloud (בתעתיק לעברית: אייקלאוד) הוא שירות ענן המסופק על ידי חברת אפל. השירות מאפשר למשתמשים לאחסן נתונים כדוגמת לוחות שנה, תזכורות ועוד, ולהוריד אותם למכשירים שונים מבוססי iOS כגון אייפד, אייפוד ואייפון, ולמחשבים אישיים בעלי מערכות ההפעלה macOS או Windows. iCloud מאחסן את התוכן כך שהוא זמין תמיד לכל המכשירים של המשתמש ללא ביצוע סנכרון. השירות גם מחליף את MobileMe ומשמש כמרכז סנכרון נתונים עבור דואר אלקטרוני, אנשי קשר, פתקים, סימניות וכדומה. ב-iCloud ניתן לגבות מכשירי iOS בענן במקום לגבות אותם ידנית על המחשב באמצעות iTunes.
היסטוריה
iCloud הוא ההשקה האחרונה של אפל בנושא טכנולוגיית הענן. שירותים קודמים היו iTools בשנת 2000, .Mac בשנת 2002, ו-MobileMe ב-2008.
על השירות iCloud הוכרז ב-6 ביוני 2011 בכנס המפתחים הכלל עולמי של אפל (WWDC). לצד שני לוגואים נוספים (הלוגו של iOS 5 והלוגו של Lion OS X), נחשף הלוגו של iCloud חמישה ימים לפני ההשקה הרשמית. בכנס עצמו הכריזה אפל כי שירות iCloud הבסיסי יינתן בחינם (5GB) ויחליף את MobileMe.
תובענה ייצוגית הוגשה נגד אפל על ידי לקוחות שלא היו מרוצים מהמעבר מ-MobileMe ל-iCloud במאי 2012.
שירותים בסיסיים
שירות הענן מאפשר למשתמשים לאחסן את הגדרות המכשיר, מוזיקה שנרכשה בiTunes, תמונות וסרטונים מאלבום התמונות, אפליקציות, פתקים ותזכורות, ספרים, אנשי קשר והודעות SMS, וכן משמש פלטפורמה לשירותי דואר אלקטרוני ולוחות שנה של אפל. כל חשבון מקבל נפח אחסון של 5GB בחינם. מוזיקה, ספרים ואפליקציות שנרכשו לא יפחיתו את המקום הפנוי. כל קובץ מוזיקה שנרכש דרך iTunes מועבר אוטומטית לכל מכשיר רשום (למשל: אייפון, אייפוד או מחשב), אך קובצי מוזיקה שלא נרכשו דרך iTunes לא יגובו ב iCloud. כאשר המשתמש רושם מכשיר חדש, כל התוכן של iTunes יוכל לעבור אליו אוטומטית.
סכסוך בנוגע לשם
iCloud Communications, חברת תקשורת באריזונה, תבעה את אפל על הפרת סימן מסחרי זמן קצר לאחר שהכריזה על שירות ה-iCloud. התביעה הוגשה בבית המשפט המחוזי באריזונה ובמסגרתה נדרשה אפל להפסיק את השימוש בשם המסחרי ולשלם פיצויים כספיים. לבסוף, באוגוסט 2011, שינתה החברה מאריזונה את שמה והסירה את התביעה.
יחידות ההגנה של הנשים
"יחידות ההגנה של הנשים" (באנגלית: Women's Defense Units,  בכורדית Yekîneyên Parastina Jin או YPJ, מבוטא Yuh-Pah-Juh, ערבית وحدات حماية المرأة תעתיק Wahdat Himayat al-Mar'a) הוא ארגון צבאי כורדי-סורי של נשים בלבד שהגיעו מקבוצות לאום שונות - כורדיות, ערביות, אשוריות, צ'רקסיות וכן מתנדבות מלאומים אחרים.
YPJ הוא המקבילה הנשית של היחידות להגנת העם (כורדית Yekîneyên Parastina Gel, YPG). YPJ ו-YPG יחד הם הזרוע הצבאית של המפלגה הדמוקרטית המאוחדת בסוריה (PYD), הנוטלת חלק במלחמת האזרחים בסוריה בניסיון להגן על עצמאות כורדיסטן הסורית, ועל כן נלחמת הן במשטרו של בשאר אל-אסד המנסה לספח בחזרה את האזור והן בקבוצות המזוהות עם המדינה האסלאמית.
ככוח צבאי כפופות שתי היחידות כיום לארגון הגג הכוחות הסוריים הדמוקרטיים (SDF).
היסטוריה
הארגון צמח מתוך תנועת ההתנגדות הכורדית. הגדוד הראשון הוקם בתחילת מרץ 2013 בעיר ג'ינדריס. לאחר שבוע הוקמו שלושה גדודים נוספים.
YPJ וארגון האח שלו, ה-YPG, חברו בלחימה כנגד קבוצות שניסו להביא את מלחמת האזרחים לתוך כורדיסטן הסורית, כגון המדינה האסלאמית. הקרב הידוע ביותר שלהם הוא בקרב ההגנה על כובאני שבו נחלו הצלחה מרשימה בשנת 2014 לאחר לחימה קשה ביותר.
הארגון פועל גם מחוץ לגבולות סוריה, ולא רק עבור האוכלוסייה הכורדית. כך למשל הציל הארגון ב 2014 בעיראק אלפי יזידים שהיו נתונים במצור של דאעש על הרי סינג'אר.
לוגיסטיקה
YPJ ו-YPG גם יחד מסתמכים על קהילות מקומיות לאספקת מצרכים ומזון, בעוד שנשק וציוד רפואי הם מקבלים בעיקר מארצות הברית. במהלך המצור על כובאני ארצות הברית העבירה אליהם 24 טונות של נשק קל ותחמושת, כמו גם 10 טון של ציוד רפואי.
אידאולוגיה
YPJ תומכת באידאולוגיה של מנהיג הכורדים בטורקיה, עבדוללה אג'לאן הקורא להקמת קונפדרציה דמוקרטית לטובת הכורדים באזור. נשים המבקשות להצטרף ליחידה חייבות להשקיע לפחות חודש בתרגול טקטיקות צבאיות ובלימוד המדיניות של אג'לאן. כמו כן הן עוסקות בתורתו הפמיניסטית של אג'לאן המכונה בכורדית jineolojî, כלומר "מדע הנשים".הארגון זכה לשבחים על ידי פמיניסטיות בהתמודדות עם נושאי מגדר בחברה מסורתית ובהגדרה מחדש את תפקידי הנשים באזור. רוז'דה פלאט, אחת מהמפקדות הבכירות בארגון, היא פמיניסטית מוצהרת, ומטרתה להוביל שינוי חברתי במזרח התיכון באמצעות שוויון בין המינים ושחרור הנשים הכורדיות והערביות מהמגבלות המוטלות עליהן בחברה המסורתית, הערבית והכורדית.
אסוואת
אסוואת - נשים פלסטיניות גאות היא עמותה של נשים פלסטיניות גאות המקיימות מפגשים חודשיים ופעילויות חברתיות שונות על מנת ליצור מקום בטוח ומכיל עבורן בתוך החברה הערבית-פלסטינית בפרט ובעולם בכלל. הקבוצה מגדירה את עצמה כפונה לנשים לסביות, ביסקסואליות, טרנג'סנדריות, אינטרסקס וקוויריות פלסטיניות.
חלק בלתי נפרד מפעילותן נועד להעלאת מודעות של נושאים הנוגעים לזהויות מיניות, מאבקים פוליטיים, היותן קבוצת מיעוט תחת שליטה ישראלית, היותן נשים בחברה פטריארכלית והיותן גאות בתוך חברה הטרונורמטיבית.
תחילה פעלה אסוואת כישות עצמאית בתוך תנועת הנשים כייאן אשר פועלת להעלאת תודעה פמיניסטית בקרב נשים ערביות. בשנת 2018 נרשמה אסאוות כעמותה תחת השם "אסוואת - מרכז פמיניסטי פלסטיני לזכויות מיניות ומגדריות. החזון של אסוואת כולל חברה פלסטינית ערבית שמסוגלת לקבל ולכבד שונות מגדרית ומינית של חברות הארגון בכלל, ושל קהילת הלהטבא"ק (LGBTQI): לסביות, הומואים, טרנסקסואלים, ביסקסואלים, אינטרסקס וקווירים בפרט.
סרז' ברדוגו
שלמה "סרז' " ברדוגו, (בערבית: سيرج بيرديغو, נולד ב-1938), הוא נשיא קהילת יהודי מרוקו. בשנות השמונים כיהן כשר התיירות של מרוקו, תפקיד בעל חשיבות במדינה הנשענת רבות על תיירות. היה היהודי היחידי במדינות ערב באותה עת, והיהודי השני במרוקו המכהן בתפקיד שר (הראשון היה לאון בן זקן, שר הדואר ב-1956).
אסוואת
העמותה
אסוואת ("קולות", בערבית), הארגון הראשון והיחיד עבור לסביות פלסטיניות החיות בישראל, נוסדה בשנת 2002 על ידי שלוש לסביות פעילות ששמו כמטרה את זכותן לממש את זהותן הלסבית בתוך החברה הערבית-פלסטינית בישראל. ראודה מורקוס היא אחת המייסדות ורכזת הקבוצה. מורקוס הצהירה על כוונותיה לגבי הארגון: "אנחנו נגד כל סוג של כיבוש. אני לא רוצה לחיות תחת כיבוש כפלסטינית, כאישה או כלסבית".