cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מקש חלונות
היסטוריה
סמל מקש החלונות נקבע על פי תקן משנת 2003 שחייב את כלל יצרניות המקלדות תואמות-חלונות להחליף את הסמל על המקש בהתאם לסמל של מערכת ההפעלה העדכנית המשווקת על ידי מיקרוסופט. כיוון שהסמל השתנה לא מעט פעמים לאורך השנים, בחינת סמל מקש החלונות על מקלדת המחשב היא דרך טובה למדי להעריך את גיל המקלדת.
שימוש בסביבת חלונות
בכל גרסאות חלונות, פרט לחלונות 8 בה הוסר תפריט ההתחל, לחיצה על מקש זה הייתה פותחת את תפריט ההתחל, וכן הייתה מציגה מחדש את שורת המשימות אם המשתמש בחר להסתירה. כאמור לעיל, בחלונות 8, מקש זה היה מציג את מסך ההתחל, אך לא היה מציג את שורת המשימות, לכאורה כיוון שמסך ההתחל כבר לא "קשור" גרפית לשורת המשימות.
בנוסף לכך, ניתן להשתמש במקש זה לטובת קיצורי מקלדת המפעילים תוכנות ושירותים שונים של מערכת ההפעלה בהתאם לקיצור.
שימוש בסביבה שאינה סביבת חלונות
חיבור מקלדת PC למחשב מקינטוש יגרום למקש חלונות לתפקד כמו מקש Command, ולחלופין, חיבור מקלדת מקינטוש למחשב PC המריץ חלונות או לינוקס יגרום למקש ה-Command לתפקד כמו מקש ההתחל.
במערכת Chrome OS המקש מפעיל את אפשרות החיפוש, ובכך הוא מתפקד כמו מקש ה-Search הנמצא במקלדות מחשבים ייעודיים ל-Chrome OS.
מנפרד מן
מנפרד מן (באנגלית: Manfred Mann) היא להקת רוק בריטית שהוקמה בלונדון בתחילת שנות ה־60.
היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 1962 על ידי מנפרד לובוביץ', שנודה בכינויו מנפרד מן, מוזיקאי ממוצא אנגלי ודרום אפריקאי, ועל ידי המתופף והקלידן מייק הג. אליהם הצטרפו הגיטריסט, הסקסופוניסט והחלילן מייק ויקרס; הבסיסט דייב ריצ'מונד; ופול ג'ונס, הסולן ונגן המפוחית.
שירם השלישי 5-4-3-2-1, שנכתב בהזמנה לתוכנית הטלוויזיה Ready Steady Go, הגיע למקום החמישי במצעד הבריטי. להיטה הגדול ביותר של הלהקה היה Do Wah Diddy Diddy, גרסת כיסוי לשירה של להקת האקסייטרס שכבש את פסגת המצעדים משני צידי האוקיינוס האטלנטי. גרסת הכיסוי שהקליטו ללהיט Sha La La של השירלס הגיע למקום השלישי במצעד. ביצועם לשיר If You Gotta Go, Go Now של בוב דילן הגיע למקום השני ואחריו שירם Pretty Flamingo הגיע לראש המצעד.
בשנת 1966 עזב פול ג'ונס את הלהקה לטובת קריירת סולו שהניבה שני להיטים מצליחים והחליף אותו מייק ד'אבו.
הלהקה עברה להקליט בחברת Fontana. השיר הראשון שהקליטה הלהקה בחברה החדשה היה Just Like a Woman של בוב דילן, אבל הצלחותיהם הגדולות היו עם השיר Semi-Detached, Suburban Mr. James שהגיע למקום השני ועם השיר The Mighty Quinn, גם הוא של בוב דילן, שהגיע לראש המצעד הבריטי. להיטה המצליח האחרון, שלאחריו התפרקה הלהקה בשנת 1969, היה Ragamuffin Man.
טום מגיניס הקים את להקת מגיניס פלינט ומייק ד'אבו, שפתח בקריירת סולו, השתתף במחזמר ישו כוכב עליון של טים רייס ואנדרו לויד ובר. מנפרד מן ומייק הג הקימו את מנפרד מן הפרק השלישי ובהמשך הקימו את להקת האדמה של מנפרד מן שהצליחה במיוחד בביצועים לשיריו של ברוס ספרינגסטין.
טיירי מוגלר
מנפרד טיירי מוגלר (בצרפתית: Manfred Thierry Mugler; 21 בדצמבר 1948 – 23 בינואר 2022) היה מעצב אופנה צרפתי.
קולב
קוֹלָב (בעבר כונה גם קַשְׁתִּית) הוא מכשיר שצורתו מעין כתפי אדם שנועד לתליית מעילים, חולצות ובגדים נוספים. קולבים עם פס תלייה תחתון משמשים גם לתליית מכנסיים או חצאיות. השם משמש גם עבור מצבט עבור תלייה של מכנסיים או חצאיות.
טיירי מוגלר
ביוגרפיה
מוגלר נולד בשטרסבורג, צרפת, למשפחה שמרנית. בצעירותו למד מחול קלאסי. נקרא בפי משפחתו מנפרד, שם פרטי אליו חזר בשנות חייו האחרונות.
קולב
סוגים
לקולבי בגדים שלושה סוגים בסיסיים:
טיירי מוגלר
קריירה מקצועית
מוגלר החל בהכשרה כמעצב פנים בבית ספר לאמנות דקורטיבית בעירו.
מעצב אופנה
בגיל עשרים וארבע עבר לפריז והחל לעצב בגדים עבור בוטיק בעיר, שנתיים לאחר מכן החל לעבוד כמעצב באופן עצמאי ועבד עם מספר בתי אופנה בנוסף לפריז גם במילאנו ולונדון.
קולב
סוגים
השימוש בקולבים הולך וגובר בהתמדה, בעיקר בשוק הקמעונאי המעוניין להציג את מרכולתו בצורה המושכת העין יותר ויותר, ולשם כך משתמש בקולבים על מנת לתלות את הסחורה באופן בולט חזותית.
טיירי מוגלר
מעצב אופנה
ב-1973 הוציא קו עיצוב אופנה משלו בשם "Café de Paris". סגנון עיצובו היה עירוני ומתוחכם. עורכת אופנה התרשמה ממנו ועזרה לו לפתח את הקריירה שלו.
קולב
היסטוריה
העותק הראשון של קולב הנועד לתליית בגדים הוא מן המאה ה-16. הקולב עשוי עץ מעוגל ושימש לתליית מעילים בכנסייה ולשימוש צבאי. עם זאת, השימוש בקולב לא היה נפוץ.
טיירי מוגלר
מעצב אופנה
ב-1976 פתח בוטיק משלו בכיכר ויקטואר, בזמן זה גם הוציא קו ביגוד לגברים.
קולב
היסטוריה
כמה היסטוריונים סבורים שנשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון הוא ממציא קולב הבגדים עשוי עץ. עם זאת, הקולב הנפוץ ביותר היום, קולב חוט בצורת כתף, הומצא בהשראת וו, שהומצא בשנת 1869 על ידי OA צפון של ניו בריטניה, קונטיקט. עובד חברת תייל טימברלייק, אלברט ג'. פארקהאוס מג'קסון שבמישיגן היה מעורב אף הוא בהמצאת הקולב, כמו גם כריסטופר קאן בשנת 1876, בתור סטודנט להנדסה באוניברסיטת בוסטון.
טיירי מוגלר
מעצב אופנה
מוגלר עיצב את השמלה למנחת אירוויזיון 1987 ויקטור לאסלו.
בשנות ה-80 קיבל הכרה בינלאומית כמעצב. בעקבות בקשה ממועצת האופנה הצרפתית הוא הוציא ב-1992 את קו ההוט קוטור הראשון שלו.
קולב
היסטוריה
בשנת 1906, מאייר מאי, חנות בגדי גברים בגרנד רפידס, מישיגן הפכה לחנות הקמעונאית הראשונה שהציגה את מרכולתה על גבי קולבי הכתפיים. חלק מאותם קולבים מקוריים ניתן לראות בבית מאייר מאי בגרנד רפידס.
טיירי מוגלר
מעצב אופנה
ב-1993 עיצב מוגלר את השמלה השחורה המפורסמת שלבשה דמי מור בסרט "הצעה מגונה".
ב-2002 שיתף פעולה עם סירק דו סוליי ועיצב תלבושות למופע שלהם ולאורך השנים עיצב לזמרות רבות ביניהן ביונסה, ליידי גאגא וקארדי בי.
קולב
היסטוריה
בשנת 1932 סקיילר ג. האלט המציא עיצוב משופר, אשר משתמש צינורות קרטון המורכבים על החלקים העליונים והתחתונים של החוט כדי למנוע התקפלות החוט, בשנת 1935 אלמר ד. רוג'רס הוסיף צינור בחלק התחתון.
טיירי מוגלר
סגנון עיצוביו
במטרה לשדר עוצמה אצל נשים, יצר את סגנון הלבוש ה-Power dressing, שכלל בין היתר את כריות הכתפיים המוכרות משנות ה-80, והיה נפוץ גם בעולם העסקי והפוליטי.
קולב
היסטוריה
ניתן לייצר קולבים, מפלסטיק ועץ, ותיל, לעיתים רחוקות מן גומי וחומרים אחרים. חלקם מרופדים עם חומרים נאים, כגון סאטן, עבור בגדים יקרים, הלבשה תחתונה ושמלות מפוארות. ריפוד רך מקטיפה נועד להגן על הבגדים מפני קמטים שעלול הקולב לגרום. קולב שכמייה הוא קולב חוט זול, המכוסה נייר. קולבי שכמייה משמשים לניקוי יבש, כדי להגן על הבגדים לאחר הניקוי.
טיירי מוגלר
קליפים ומופעים ייחודיים
מוגלר היה אחראי על עיצוב התלבושות לדוגמניות שהופיעו בקליפ לשיר "Too Funky" של ג'ורג' מייקל. בו כיכבה הדוגמנית לינדה אוונג'ליסטה, איתה עבד מוגלר צמוד שנים רבות.
קולב
קולב שטיפה
חליפות גלישה, חליפות צלילה וחליפות שחייה לא מתכבסים במכונות כביסה, אם בגלל רגישותם ואם בגלל הימצאותם בחוף הים. עם זאת, לרוב קיים צורך מיידי להסיר מהם את מלח הים או הכלור שפוגע בהן. לטובת ניקוי החליפות קיים קולב (מכונה "קולב בולי") המתחבר לצינור מים ומאפשר שטיפה מלאה ומהירה של החליפה. לאחר התפשטות מגפת הקורונה והגברת השמירה על ההגיינה, גם מרכזי צלילה ובתי ספר לגלישה החלו להשתמש בקולבי שטיפה משוכללים יותר בהם נעשית שטיפה מרובה של מספר חליפות במקביל תוך שימוש בטכנולוגיית ניקוי הכוללת סינון וחיטוי שמסייעות לשמירה על החליפה ושומרת על הלקוחות מהדבקות במחלות עור למיניהם.
בתרבות
קולב מתכת שימש מוטיב מרכזי בסצנה בסרט "אמא יקרה", שבה ג'ואן קרופורד, בגילומה של פיי דאנאוויי, נכנסת לחדר של בתה, כריסטינה, בלילה בזמן שהילדה ישנה, להתבונן בבגדיה התלויים בארון. היא פורצת בזעם כשהיא מגלה כי כריסטינה משתמשת בקולבים פשוטים, במקום קולבים מרופדים, כמו שהורתה לנערה להשתמש. ג'ואן מעירה את בתה ומכה אותה. צעקתה של ג'ואן כי "לא קולבים, לעולם!" עד מהרה פילסה את דרכה לתוך תרבות הפופ.
טיירי מוגלר
קליפים ומופעים ייחודיים
ב-2014 יצר מופע בימתי The Wyld, בו שילב אופנה, הומור, פנטזיה ואקרובטיקה.
ב-2016 ביים את הקליפ לשיר "I Didn't Know" של הזמר הטורקי סרהאט, שייצג את סן מרינו באירוויזיון.
עיסוק בקוסמטיקה
מאז 1997, חברת הקוסמטיקה "Clarins" מחזיקה בבעלות הזכויות לשם טיירי מוגלר.
מוגלר הוציא מספר בשמים, והראשון והמפורסם שבהם הוא "Angel".
קשר עם קהילת הלהט"ב
מוגלר עיצב בהשראת הקהילה הלהט"בית. הוא עבד עם אמנים ודוגמנים טרנסג'נדרים שהשתתפו בתצוגות האופנה שלו כבר בשנות ה-80.
ספריו
ב-1988, הוציא את ספר הצילום שלו "Thierry Mugler: Photographer".
חיים אישיים
בתחילת שנות האלפיים פרש מעולם האופנה. אז החל בתהליך ניסויי באמצעות גופו: הוא הרחיב את אפו בהשתלת סחוס, העלה מסת גוף בשרירים מנופחים והוסיף קעקועים לגופו.
ב-23 בינואר 2022 מת בנסיבות טבעיות, בגיל 73.
יחסי ונצואלה–תאילנד
יחסי ונצואלה–תאילנד הם יחסי החוץ בין ונצואלה ותאילנד.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-27 באוגוסט 1982. בשנת 2017 הגיעו לתאילנד 2,956 תיירים מהרפובליקה הבוליברית של ונצואלה (עלייה של 6% לעומת 2016).
היינריך קוהל
היינריך קוֹהל (בגרמנית: Heinrich Kohl; 4 במאי 1877, קרויצנך – 4 בספטמבר 1914, ליד ריימס) היה אדריכל וחוקר אדריכלות גרמני. בשנת 1905, יחד עם הארכאולוג הגרמני קרל ואצינגר, ערך סקר ארכאולוגי, חפירות ומחקר ראשון מסוגו של בתי הכנסת היהודיים העתיקים בגליל ובגולן. בין השנים 1896–1901 למד אדריכלות. את הנטייה לאדריכלות קדומה קיבל מאביו שעסק בחקר מונומנטים בגרמניה. את הכשרתו כאדריכל בתחום הארכאולוגיה רכש כאשר הצטרף בשנים 1902–1904 אל האדריכל אוטו פוקשטיין שיצא לחקור את שרידי בעלבכ שבלבנון ואחר כך ב-1907 את שרידי חתושש, (בוע'זכוי), בירת החתים.
חפירותיו בארץ ישראל
באביב 1905 יצא לארץ ישראל יחד עם קרל ואצינגר, מטעם החברה האוריינטלית הגרמנית , כדי לערוך סקר בתי כנסת בגליל. בין 28 במרץ ל-17 ביוני סקרו, מדדו ותיעדו בחורבות של תלחום (כפר נחום), אם אל-עמד (חורבת עמודים), ארביד (חורבת ארבל), מירון, אנ-נברתין (כפר נבוריה), כפר ברעם, אל-ג'יש (גוש חלב) – כולם בגליל, חורבת סומקה שבכרמל, ואד-דכה ואום אל-קנאטר שבגולן. כן בדקו קצרות את חירבת כרזה (כורזים), קציון ויארון. בכפר נחום ערכו חפירה ארכאולוגית נרחבת, ברשות המסדר הפרנציסקני, שרכש קודם לכן את האתר. ביתר האתרים החפירות היו מצומצמות. בשנת 1907 יצאו השנים לעונה נוספת. מאחר שהפרנציסקנים מנעו מהם עתה את המשך המחקר בכפר נחום, התרכזו בתיעוד חורבות בית הכנסת בכורזים.
את פועלו של קוהל קטעה מלחמת העולם הראשונה. קוהל יצא לחזית המערבית בספטמבר 1914 ולאחר כשבועיים נהרג בקרב. את הספר "בתי כנסת קדומים בגליל", שהיה על סף סיום השלים והוציא לאור, בשנת 1916, עמיתו קרל ואצינגר.
מפעלם של קוהל וואצינגר הוא מחקר לדוגמה בתחום האדריכלות הקדומה. הרבה מן הקביעות האדריכליות שקבעו, נתקבלו על חוקרי בתי הכנסת הקדומים שבאו אחריהם. ובכל זאת, במונחים של מתודולגיה ארכאולוגית עכשווית לא היה בחפירה בכפר נחום יותר מאשר ניקוי שפכי עפר ופינוי האבנים הנפולות. אילו הייתה נקוטה בידם מידה מסוימת של חפירה סטרטיגראפית, של איסוף שברי חרסים ולא רק תיעוד של פרטי אדריכלות, הייתה אולי נוצרת אפשרות לסייע בפתרון המחלוקת המרכזית הקיימת בעניין תיארוך בתי הכנסת ובמיוחד תיארוכו של בית הכנסת בכפר נחום.
ז'מילה קולונומוס
ז'מילה אנגלה איסאק קולונומוס (במקדונית: Жамила Ангела Исак Колономос, בסרבו-קרואטית: Žamila Kolonomos; 18 ביוני 1922, ביטולה, ממלכת יוגוסלביה – 18 ביוני 2013, סקופיה, מקדוניה) הייתה פרטיזנית יהודייה-יוגוסלבית בתקופת מלחמת העולם השנייה. לאחר מכן הייתה פובליציסטית, סופרת, והיסטוריונית, וכיהנה כפרופסור לפילולוגיה של שפות רומאניות באוניברסיטת סקופיה. נודעה בספרה על קהילת ביטולה שחרבה בשואה, ספר המתבסס על זכרונותיה: "מונסטיר ללא יהודים".
פרדוקס החיסכון
פרדוקס החיסכון הוא השם שניתן על ידי חסידי האסכולה הקיינסיאנית בכלכלה למצב שבו גידול בשיעור החיסכון מביא לירידה בייצור ובתעסוקה, ובכך לירידה בהיקף החיסכון במשק. הפרדוקס טוען כי בתנאים מסוימים, כאשר שיעור החיסכון הממוצע במשק עולה, קטן סכום הכסף המיועד לצריכה, והביקוש למוצרים בני קיימה יורד מתוך שאיפה של משקי הבית לצבור נכסים נזילים. דבר זה מוביל לירידה בייצור לצריכה ובתעסוקה הקשורה בייצור מוצרי צריכה, המובילה לירידה נוספת בהוצאות לצריכה בגלל פיטורי אותם עובדים שהועסקו בייצור לצריכה, ובסופו של דבר לירידה בתוצר. התוצאה הסופית של רצונם של משקי הבית לחסוך יותר היא שסך החיסכון יירד.
ז'מילה קולונומוס
קורות חייה
ז'מילה קולונומוס נולדה בביטולה. אביה יצחק-איסאק היה מנהל הבנק הצרפתי-סרבי שבעיר. איסאק היה בן למשפחת קָלונימוס אשר היגרה למונסטיר מיאנינה והייתה רומניוטית במקורה. השם קולונומוס היא שיבוש של השם קלונימוס. אימה של ז'מילה הייתה אסתרינה לבית פרנסז. ז'מילה רכשה השכלה אקדמית בפילוסופיה ובהמשך בפילולוגיה בסקופיה. ב-1941 לאחר כיבוש יוגוסלביה בידי גרמניה הנאצית ומסירת מקדוניה לחזקת בולגריה בשל הצטרפותה להסכם התלת-צדדי, הצטרפה ז'מילה למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה. ב-1942 חברה קולונומוס לכוחות הפרטיזנים של טיטו. היא לחמה בגדוד הפרטיזנים על שם "גוצה דלצ'ב" מביטולה ובהמשך קודמה לדרגת סגן קומיסר של אוגדת הפרטיזנים ה-42 בדרגת מאיור.
פרדוקס החיסכון
"פרדוקס החיסכון" מובא פעמים רבות כדוגמה לכשל ההרכבה, שבו הכשל טמון בהנחה שישנה חפיפה בין מה שטוב לפרט לבין מה שטוב לכלל, בעוד שלפי הפרדוקס חיסכון של הפרט הוא פעולה חיובית, אך חיסכון של כל האזרחים בו זמנית הוא בעל השפעות שליליות.
בדוגמה הפוכה לפרדוקס החיסכון המיוחסת לקיינס והנועדה להמחיש את חוסר האינטואטיביות של המודל הקיינסאני, נטען כניסוי מחשבתי שבתנאי אבטלה עמוקה אילו המדינה הייתה שוכרת מובטלים לחפור בורות ואז שוכרת אחרים למלא את הבורות חזרה, היה הדבר מגדיל את התוצר, הצריכה והחיסכון של המשק ומפחית את האבטלה גם מעבר לאלו שהועסקו באופן ישיר.
פרדוקס החיסכון לא הופיע ב"תאוריה כללית של תעסוקה ריבית וכסף" של קיינס אלא פותח אחרי כן. קיינס עצמו תמך בהשערת ה"קפאון הסקולרי", שלפיו בגלל גידול יתר כלכלי בעבר גרם לעודף כרוני ביחס של החיסכון המתוכנן במצב של תעסוקה מלאה בהשוואה להשקעה בתעסוקה מלאה. ההשערה הזו נסתרה בעקבות ההתרחבות הכלכלית אחרי מלחמת העולם השנייה ונזנחה על ידי הקיינסיאנים.
ז'מילה קולונומוס
קורות חייה
ב-11 במרץ 1943 ביצעו הבולגרים אקציה בביטולה, עצרו 3,296 מיהודי העיר וכלאו אותם במחנה הריכוז מונופול שהוקם בתוך מפעל לטבק בסקופיה. מקצת מיהודי העיר נמלטו לפני האקציה לאלבניה. ב-29 במרץ נשלחו יהודי העיר והאזור ישירות למחנה ההשמדה טרבלינקה. קולונומוס הצליחה להימלט מהאקציה ומצאה ביחד עם חברתה אסתריה עובדיה מסתור בביתו של סטויאן-בוגויה סיליאנובסקי, שהיה בעל חנות לממכר טבק בעיר. לימים העניק ארגון יד ושם לסיליאנובסקי את עיטור חסיד אומות העולם.
לאחר המלחמה התקדמה קולונומוס לדרגת קולונל בצבא יוגוסלביה. בהמשך, כיהנה במספר תפקידים ב"ליגת הקומוניסטים של מקדוניה", שהייתה המפלגה השלטת בחבל תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, ובכללם נשיאת ארגוני הנשים במקדוניה, ונשיאת הארגון לרווחת הילד והמשפחה. ב-1962 מונתה לפרופסור חבר בפקולטה לפילולוגיה של שפות רומאניות אשר באוניברסיטת סקופיה.
נישואיה הראשונים של ז'מילה קולונומוס היו לגנרל מאיור צֶ'דֶה פִילִיפּוֹבְסְקִי דָמֶה (1945-1923), מפקד האוגדה ה-48 "המקדונית" של צבא יוגוסלביה אותו הכירה במהלך הלחימה בשורות הפרטיזנים של טיטו. פיליפובסקי נהרג בתאונת דרכים ביוני 1945. ב-1963 נהרגה ביתם צ'דומירקה-מירה ברעידת האדמה בסקופיה כאשר הגיעה לביתה לחגוג את יום הולדתה ה-18. קלונומוס נישאה בשנית לפרטיזן אברהם סדיקריו (1919 – 2007) ולזוג נולד בן אחד - פרופסור שמואל סדיקריו, רופא, אנדוקרינולוג וקרדיולוג.
מכּתביה
ז'מילה קולונומוס חקרה את תולדות היהודים במקדוניה בכלל ובביטולה בפרט. כן חקרה וכתבה על מנהגיהם ושפת הלאדינו שהייתה שגורה בפיהם. היא ערכה וכתבה ספרים ומאמרים רבים בתחום. מבין כתביה:
ילתא
ילתא הייתה אשתו של רב נחמן, אמורא בבלי בן הדור השלישי. היא הייתה בתו של רבה בר אבוה, שהיה אמורא חשוב ומבית ראש הגולה, ולפי חלק מהדעות היה ראש הגולה. רבה בר אבוה היה רבו המובהק של רב נחמן בעלה, ורב נחמן הוא האמורא היחיד המצטט משמו בתלמוד. לפי דעות אחרות לא הייתה ילתא בתו של רבה בר אבוה.
אישיותה
ילתא הייתה אשה דעתנית ומובאים בתלמוד סיפורים אודותיה. היא פנתה לבעלה בשאלה הבאה: "כל מה שאסרה התורה, התירה לנו דבר כמוהו (כלומר שטעמו כטעם הדבר האסור); אסור לנו דם, אך מותר לנו כבד; אסור לנו לשכב עם נידה, אך מותר לנו לשכב עם אשה בעת שיוצא ממנה דם טוהר; אסור לנו לאכול חֵלֶב של בהמה, אך מותר לנו חלב של חיה; אסור לנו לאכול בשר חזיר, אך מותר לנו לאכול את מוחו של דג השיבוטא; אסור לנו לאכול עוף ששמו גירותא, אך מותר לנו לשון של דג ששמו כוורא; אסור לשכב עם אשת איש, אך מותר להתחתן עם גרושה בחיי בעלה; אסור לשכב עם אשת האח, אך מותר לייבם אותה אם מת בעלה בלא בנים; אסור להתחתן עם גויה, אך היא מותרת לנו אם היא נשבתה במלחמה; מהו אם כן הדבר המותר שטעמו כטעם בשר בחלב האסורים באכילה"? רב נחמן השיב לה שלעטיני הפרה יש טעם של בשר שנתבשל בחלב.
חשיבותם של אביה ובעלה לצד עושרה הרב של משפחתה, גרמו לה כבוד וחשיבות רבה, כמסופר בתלמוד בכמה מקומות. כאשר כרעה ללדת, השרו עבורה רצועות צמר גפן בשמן זית והניחו אחת על פדחתה ואחת על רחמה, כדי להקל על חבלי הלידה. כאשר נקלע עולא לבית רב נחמן ולא הניח לילתא לשתות מכוס היין שאותה אחז, כהלכה, בעת ברכת המזון, כעסה ילתא, נכנסה למרתף היין ושברה ארבע מאות כדי יין. לפי הסבר המהרש"א, היא עשתה זאת כדי לבטא בכך, שאין היא כועסת על דבר גשמי – שתיית היין שנמנעה ממנה, אלא על דבר רוחני – שתיית כוס של ברכה.
בחגים היהודיים, שבהם היה מתכנס הציבור בבית הכנסת לשמוע את דרשת החכם, היו נושאים את ילתא על כסא-אלונקה מיוחד, משום שפחדה ליפול. על אף שנשיאת אדם על כיסא מותרת רק לחכם גדול שהרבים צריכים לו, מסבירים הראשונים שאכן רבים היו צריכים לה מחמת חשיבותה בהיותה בתו של ראש הגולה ורעייתו של רב נחמן.
כשאנשי ראש הגולה (ממשפחתה) ציערו את רב עמרם חסידא והחליאו אותו, ילתא ארגנה לו את הנצרך לרפאותו.
אפקט יארקובסקי
אפקט יארקובסקי (באנגלית: Yarkovsky effect) נקרא על שם המהנדס הפולני-רוסי אוסיפוביץ' יארקובסקי (1844 - 1902) ששיער את קיומו במחקר שערך ב-1900. הוא מתבטא בשינוי הציר הראשי של מסלול אסטרואיד על ידי כוח של קרינת חום. האפקט יכול לשנות במעט גם את סיבובו העצמי של הגוף, אם כי בהשוואה לאפקט יורפ השפעתו על מאפיין זה זניחה.
הכוח פועל על אסטרואידים קטנים יחסית שקוטרם קטן מ 20 ק"מ ויכול להזיז את אלה הנמצאים בחגורת האסטרואידים (בין מסלולו של מאדים למסלולו של צדק), לקרבת כדור הארץ. קיומו הוכח לראשונה על ידי המעבדה להנעה סילונית ב-2003 באסטרואיד 6489 גולֶבְקָה הקרוב לכדור ארץ וקטן דיו (אורכו 500 מטר).
הסבר התופעה
בזמן הקפתו היומית את השמש צד אחד של האסטרואיד מואר באופן אסמיטרי כלומר צד אחד מקבל מספר רב יותר של פוטונים אשר נדרש זמן מסוים להקרינם חזרה בשעות אחר הצהריים והערב. נוצר כוח מנוגד לכיוון הקרינה. אפקט זה נובע מהחזרת הפוטון והוא אפקט מושהה בניגוד ללחץ הקרינה הקלאסי.
ניתן לפרק כוח זה לשני ישרים: זה העובר דרך השמש והאסטרואיד וזה המאונך לו - שהוא בכיוון המסלול. לוּ מסלול האסטרואיד היה מעגלי המרכיב השני היה זהה למשיק המסלול. אך היות שהמסלול אקסצנטרי, אין זה כך והמרכיב השני אחראי לגידול איטי ומתמשך באורך הציר הראשי במקרה של תנועה קדימה. (במקרה של תנועה אחורה רטרוגראדיות תהיה הקטנה איטית ומתמשכת של הציר הראשי). האפקט היומי המתואר גרם לאסטרואיד גולבקה לדוגמה לסטות ב 15 קילומטר תוך שתים-עשרה שנה. כוח זה משנה גם את מידת הטיית המסלול ומהירות הגוף סביב עצמו.
בדומה לאפקט היומי קיים אפקט יארקובסקי עונתי הנובע מהטיית חלק מהגוף לעבר השמש לתקופה ארוכה (הקיץ) שתגרור פליטת חום בתום העונה.
I Wanna Be Your Man
I Wanna Be Your Man הוא שיר שנכתב על ידי לנון-מקרטני, השיר הוקלט גם על ידי הביטלס וגם על ידי הרולינג סטונז, גרסתם של הרולינג סטונז יצאה לאור מספר שבועות לפני גרסתם של הביטלס. אנדרו לוג אולדהם שאל את ג'ון לנון ופול מקרטני אם יש להם חומר שבו הסטונז יוכלו להישתמש לסינגל חדש. השיר נכתב בידי לנון ומקרטני בזמן שהשניים שהו באותו חדר ביחד עם מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס.
הגרסה של הביטלס
הגרסה של הביטלס יצאה 3 שבועות אחרי הגרסה של הרולינג סטונס, את השיר שר רינגו סטאר. הגרסה של הביטלס לא יצאה כסינגל והשיר הוא חלק מאלבום With the Beatles.
בסיקור של השיר הוא כונה ״אייקון מוכן של תרבות הפופ״.
ערוץ דיסני (פורטוגל)
ערוץ דיסני פורטוגל הוא ערוץ ילדים פורטוגלי, הגרסה המקומית לערוץ דיסני, בדומה לערוץ דיסני ישראל. הערוץ משודר בפורטוגזית בפורטוגל, אנגולה, מוזמביק וכף ורדה, שכולן מדינות דוברות פורטוגזית.
הגרסה הפורטוגלית לערוץ דיסני היא ערוץ דיסני היחיד באירופה שלא משודר ב-HDTV.
Disney Cinemagic
דיסני סינמג'יק היה ערוץ ילדים ונוער מקבוצת וולט דיסני, שמטרתו הייתה לשדר את הקלאסיקות מכל הזמנים שהופקו על ידי החברה.
עם השקת הערוץ ב-1 באוקטובר 2008 באפיק 44 בשירות הטלוויזיה ZON TV, ערוץ דיסני הרגיל לא נחשב עוד ל"פרימיום" והחל לשדר בחבילת הבסיס של החברה, כפי שכבר קרה אצל שירותי טלוויזיה אחרים, ובמקומו הערוץ החדש החליף אותו ושודר בקרב משקי הבית ששילמו תשלום חודשי מיוחד.
בדצמבר 2008 צורף הערוץ לרשימת הערוצים של Cabovisão.
ב-1 בינואר 2009 הושקה גרסת ה-HD של הערוץ.
ב-1 בנובמבר 2012 הוחלף הערוץ בידי ערוץ דיסני ג'וניור.
הערוץ ממשיך להתקיים כיום במדינות דוגמת צרפת וגרמניה.
שיעורי צפייה
בחודש מאי 2018 היה ערוץ דיסני במקום השמיני מבחינת שיעורי הצפייה בפורטוגל.
דיסני ג'וניור פורטוגל
עוד בטרם ערוץ דיסני ג'וניור פורטוגל החל לשדר, הוא התקיים כרצועת שידורים במסגרת ערוץ דיסני פורטוגל. הרצועה שודרה מדי בוקר, אך שידוריה הופסקו לאחר הקמת הערוץ המקומי של דיסני ג'וניור. כל תוכניות הערוץ מכוונות לקהל יעד בגילאי 2-6.
גביע מוריס "רוקט" רישאר
הגביע קרוי על שמו של שחקן ההוקי קרח הקנדי מוריס רישאר (ובכינויו "רוקט" = רקטה) שהיה מבקיע השערים המצטיין של ה-NHL חמש פעמים, והשחקן הראשון שכבש 50 שערים בעונה אחת של 50 משחקים. קבוצת מונטריאול קנדיאנס, שרישאר נחשב בעיני רבים לגדול כוכביה בכל הזמנים, תרמה את הגביע. פסלון של רישאר מופיע במרכזו.
שעון קוקייה
שעון קוקייה הוא שעון קיר בעל מטוטלת, הבנוי כבית קטן או שובך; מתוך דלת הנמצאת בחלקו העליון מגיחה, מדי שעה או מדי חצי שעה, בובה דמוית ציפור, המשמיעה צפצוף הדומה לקול הקוקייה. כשהשעון מצביע על תחילת שעה, הוא משמיע צפצופים כמספר השעה, וכשהשעון מצביע על חצי שעה, הוא משמיע צפצוף יחיד.
שעון הקוקייה הומצא בשנת 1738 על ידי השען הגרמני פרנץ קטרר. מאז המצאתם נפוצו שעוני הקוקייה מהיער השחור (שם התגורר הממציא) בעולם כולו. השעונים, בנוסף לפעולתם למדידת הזמן, הפכו לחפצי נוי המקשטים את הבית, ולשם כך הושקע מאמץ בעיצוב חיצוניותם.
שעון הקוקייה הקלאסי מופעל על ידי מנגנון מכני, המקבל את האנרגיה הדרושה להפעלתו מקפיצים הנמתחים בפרקי זמן קצובים, או ממשקולות, שמושכות שרשראות מטה אט-אט, ויש החזירן מעלה כל פרק זמן קצוב. אולם, בסוף המאה ה-20 כבר לא כל שעוני הקוקייה משולבים עם מטוטלת; בתקופה זו נוצרו גם שעוני קוקייה המופעלים על ידי אנרגיה חשמלית.
באזור היער השחור יש שעוני קוקייה גדולים שהוקדשו להם מבנים ייחודיים.
ליו שיאובו
ליוּ שְיַאוֹבּוֹ (בפין-יין: Liú Xiǎobō; בסינית מפושטת: 刘晓波; בסינית מסורתית: 劉曉波; 28 בדצמבר 1955 – 13 ביולי 2017) היה אינטלקטואל, פעיל זכויות אדם סיני וחתן פרס נובל לשלום לשנת 2010. היה אסיר פוליטי בשנים 2009–2017.
ביוגרפיה
ליו נולד בשנת 1955 בעיר צָ'אנְגְצ'וּן שבמחוז ג'ילין, בצפון-מזרח סין. למד לתואר ראשון בספרות באוניברסיטת ג'ילין, ואחר כך עבר לאוניברסיטה הפדגוגית של בייג'ינג, שם עשה תואר שני וב-1988 קיבל תואר דוקטור. אחר כך הפך לחבר סגל האוניברסיטה. ב-2003 החל לכהן כנשיא המרכז הסיני העצמאי של ארגון הסופרים הבינלאומי (PEN).
ב-1989 השתתף ליו בהפגנות בכיכר טיין-אן-מן. ב-1991 הורשע ב"הפצת תעמולה אנטי-מהפכנית והסתה", אך לא הוטל עליו עונש. ב-1996 נשלח לשלוש שנות "חינוך מחדש" על "הפרת הסדר הציבורי" בשל ביקורת שמתח על המפלגה הקומוניסטית הסינית. ב-2007 נעצר לזמן קצר ונחקר בשל פרסום מאמר באתר אינטרנט מחוץ לסין.
ב-2008 השתתף בכתיבת אמנה 08, שקראה לשיפור מצב זכויות האדם ברפובליקה העממית של סין. האמנה, שעליה חתמו במקור 303 אינטלקטואלים, פעילי זכויות אדם ואנשי ציבור סיניים, נכתבה לפי הדוגמה של אמנה 77 שהוציא ב-1977 ואצלב האוול בצ'כוסלובקיה, ופורסמה ב-10 בדצמבר 2008 לרגל יובל ה-60 לפרסום ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם. ב-8 בדצמבר 2008, יומיים לפני פרסום האמנה, נעצר ליו בביתו על ידי המשטרה, ונשלח למעצר בבידוד ללא אפשרות לראות עורך דין.
לאחר למעלה משנה, ב-23 בדצמבר 2009, הועמד ליו למשפט, וב-25 בדצמבר הורשע ב"הסתה לחתירה נגד שלטונות המדינה" ונשלח למאסר של 11 שנה, ולשנתיים נוספות של שלילת זכויותיו הפוליטיות. מאסרו עורר גל של מחאות ברחבי העולם.
ב-8 באוקטובר 2010 הכריזה ועדת פרס נובל על זכייתו בפרס נובל לשלום "על מאבקו הארוך והבלתי אלים למען זכויות אדם בסיסיות בסין". השלטונות בסין מתחו ביקורת על ההחלטה, ומנעו ממנו ומאשתו להגיע לטקס הענקת הפרס.
ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הכיר בליו כבאסיר מצפון.
ליו קיבל חנינה ושוחרר ממאסרו לאחר שנודע שהוא חולה בסרטן סופני בכבד, כך פרסם עורך דינו ביוני 2017. זמן קצר אחר כך מת ליו בגיל 61.
תנו לנו יד ונלך
תוכן השיר
השיר מכיל תיאור נוסטלגי של אתרים שונים בתל אביב הקטנה כפי שהייתה בעבר.
לקראת פסטיבל הזמר והפזמון 1973 ביקש מנהל הפסטיבל, חנוך חסון מיוצרים ישראלים שירים בנושאי הווי "ארץ ישראל הישנה והטובה". צבי זליקוביץ', שהיה פעיל במועצה לשימור אתרים על רקע החרבת הגימנסיה הרצליה לשם הקמת מגדל שלום, ביקש לכתוב שיר מחאה נגד החרבת תל אביב הקטנה. מילות השיר מתרפקות על אתרים "שהיו ואינם" בעיר. לאו דווקא במובן הפיזי שלהם אלא יותר בהיבט האישי-רגשי, כמקומות שקטים ואינטימיים, המעוררים זכרונות טובים, ואשר נבלעו בקרבה של העיר הענקית שהתפתחה מסביב להם. אתרים כמו גימנסיה הרצליה, גן רינה, ובית העם העירוני השוכנים לצד חוף ים בתולי עליו פוסעות שיירות גמלים אינם עוד בנמצא, לפחות לא במתכונתם המקורית, ולכן מעוררים במאזין רגשות געגוע, וסקרנות, אשר ייתכן כי ישמשו כמניע לפעולת שימור המבנים והנחלת הזכרונות מן העבר, לדור שלא חווה אותם.
הלחן של הולנדר מעניק לשיר אופי מלנכולי ומרגש, המדגיש את העובדה כי האתרים השונים עדיין קיימים ואולי אף נגישים, אך איבדו את הקסם שהיה טמון בהם ולא יחזור עוד.
הגילוי מחדש
במשך השנים פחתו השמעות השיר ברדיו, למעט בתוכניות ייעודיות לזמר עברי כ"שבת עברית" ב-103fm ו"ארבע אחרי הצהריים" בגל"צ. תרמה לכך גם היעדרותה של הזמרת המבצעת שפרשה מהופעות ומשירה.
השיר "התגלה" מחדש בשנת 2009 בעקבות תחרות לבחירת "שיר המאה של תל אביב" שיזמה עיריית תל אביב בשיתוף עם גלי צה"ל לרגל חגיגות המאה לעיר. בסיומה של התחרות שבה השתתפו אלפי מאזינים נבחר השיר במקום הראשון כשיר שתוכנו מייצג את העיר באופן הטוב ביותר. לכבוד התחרות הוקלטה גרסה חדשה שלו בביצועה של הזמרת מירי מסיקה שאף הופיעה איתו במשותף עם עירית דותן ובליווי מקהלה ושחקנים הלבושים בבגדים תקופתיים במופע הפתיחה של חגיגות המאה לעיר תל אביב. עם זאת, מעטים מתחו ביקורת שלילית על כך שלמסיקה ניתן חלק גדול בביצוע השיר ואילו דותן הופיעה על תקן "זמרת חימום" ושרה רק חלק קטן. גם מחיאות הכפיים מצד הקהל למסיקה ספגו ביקורת שלילית בטענה שזוהי השפלה לדותן, המבצעת המקורית של השיר.
ישראל פרידמן (הוסיאטין)
רבי ישראל פרידמן מהוסיאטין (ט"ז בכסלו ה'תרי"ח - כ"ט בכסלו ה'תש"ט; דצמבר 1857 - 31 בדצמבר 1948) היה האדמו"ר השני לחסידות הוסיאטין ובין תומכי הציונות הדתית.
קורות חייו
נולד בעיירה הוסיאטין שבגליציה לדינה ורבי מרדכי שרגא-פייבוש בט"ז בכסלו התרי"ח (3 בדצמבר 1857). שמו ניתן לו על שם סבו הרב ישראל פרידמן מרוז'ין שנפטר שבע שנים קודם לכן. בט"ו בסיוון תרל"ב נישא לנחמה ניטל בתו של רבי אבי עזרא זליג שפירא ממוגלינצא (חתן דודו רבי אברהם יעקב מסדיגורה) להם נולדו שתי בנות: חיה שרה רחל וחוה. אשתו נפטרה בט"ז בסיוון תרנ"ב. לאחר פטירת אשתו נישא בשנית לבתו של רבי חיים הגר מאנטניא. ביום כ"ב באייר ה'תרנ"ד (1894) מת אביו ולכן מונה לאדמו"ר השני של חסידות הוסיאטין. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה בין אדמו"רים מחסידויות מבית רוז'ין וחסידיהם שנסעו לווינה, וקבע את העיר כמקום מגוריו גם לאחר מלחמת העולם הראשונה. הרב נהג לנסוע לבקר את חסידיו בגליציה. גדולי הרבנים העריכו אותו ואף האדמו"ר מבעלז כינה אותו: "צדיק יסוד עולם". תחילה היה חבר באגודת ישראל, אך בעקבות החלטות אנטי-ציוניות שנתקבלו באספתה ב־1921, הצטרף למזרחי.
במהלך שהות האדמו"רים מרוז'ין באוסטריה הועלתה ההצעה לפתוח חלקה בבית הקברות היהודי בווינה בשבילם, כתגובה להצעה זאת אמר הרב פרידמן כי בשבילו אין צורך, הוא מתכוון לעלות לארץ ישראל. האדמו"ר השני מהוסיאטין השתתף בכינוסים של אגודת ישראל בווינה, דאג להעלות את נושא ארץ ישראל ויישובה על סדר היום, וכאשר החלו לדבר בגנות יישובה קם ונטש את הכינוסים, אך לא עזב את האגודה ופעל מתוכה על מנת לחזק את הלובי למען יישוב הארץ באגודה. לאחר פטירת אשתו נישא בשנית לבתו של רבי חיים הגר מאנטניא.
פעילותו בארץ
ב-1937 עלתה רמת האנטישמיות באוסטריה ובאירופה כולה בעקבות עליית היטלר לשלטון ארבע שנים לפני כן. העלייה ברמת האנטישמיות גרמה לרב פרידמן להפציר בחסידיו להימלט מאירופה ולעלות לארץ ישראל. הוא אמר כי "מי שיש לו שכל שיברח כעת אפילו בנעלי בית". בשנת תרצ"ז (1937), בגיל 80, עלה הרב לארץ ישראל. למי שבאו להיפרד ממנו בתחנת הרכבת אמר: "מי שיכול למכור שימכור, ומי שלא יכול למכור, שישאיר הכול ויברח מכאן, כשרק תרמיל על שכמו". הרב פרידמן בחר להתיישב בעיר תל אביב בטענה כי "בעיר יהודית זו אין צריחי כנסיות ולא נשמעים בה פעמוניהן", הרב פרידמן שכר בניין ברחוב ביאליק שהוסב לאולם תפילה, לדירתו הפרטית וחדרים הצמודים לבית הכנסת, ובכך יסד את חצר חסידות הוסיאטין בתל אביב. אך הרב לא שכן רק בתל אביב ונהג לבקר בירושלים בקיץ ולשהות בה עד ג' במרחשוון, יום השנה של סבו רבי ישראל מרוז'ין, בו עלה לכותל.
בשנת ה'תש"ב (1942) החלו הגרמנים להתקרב לארץ ישראל ופחד גדול נפל ביישוב העברי, לכן פנה הרב יעקב לנדא, רבה של בני ברק, לרב פרידמן וביקש ממנו להצטרף לתפילה כנגד הצורר, הרב נאות לבקשה והגיע לתפילה בירושלים על קברו של הרב חיים אבן עטר (האור חיים), ולאחר אמירת תהילים אמר לציבור כי "לצורר לא תהיה שליטה בארצנו" ובכך הרגיע את החסידים. והעיז אחד מהנוכחים לשאול אותו איך הוא יודע, אז ענה "ראיתי שם הוי"ה כסדרם מאירים על ציון הק'"
בכ"ט בכסלו תש"ט (31 בדצמבר 1948) נפטר רבי ישראל מהוסיאטין בגיל 91. ביום השנה למותו נערכות הילולות לשמו ועליות לקברו.
משנתו הציבורית
מסופר על הרב פרידמן כי נהג לשמור על צניעות מרובה ולהסתיר את דרכו בקודש, אך בד בבד שמר בביתו על המלכותיות הרבה של סבו הרב ישראל פרידמן מרוז'ין, ובביתו היו אלפי תשמישי קדושה מהודרים שחלקם הועברו לו בירושה. עוד נוהגים לספר כי הרב פרידמן המעיט לדבר וכי דבריו היו שקולים ומדודים שתמיד נאמרו בנועם ובנימוס. בזמן שהותו בגולה מסופר כי היו שומעים אותו מדבר כאשר היה יוצא לטייל ומתפעם מיצירות הבורא.
התנגד ליציאה מכנסת ישראל בתקופת המנדט, שאורגנה על ידי אנשי אגודת ישראל בארץ.
חסידות רוז'ין בכלל והרב פרידמן בפרט, ראו מאז ומתמיד בעין יפה את מצוות יישוב ארץ ישראל. הרב פרידמן השתייך לציונות דתית, תמך ביישוב העברי בארץ, ואף חיזק את היישוב בארץ על ידי עליה וייסוד חצר חסידות הוסיאטין בתל אביב, אשר בית הכנסת אותו ייסד עדיין עומד וקיים. שנים לאחר מכן התייחס הרב פרידמן לעליה לארץ ואמר:
לאחר קום המדינה ראה הרב במדינה כאתחלתא דגאולה (התחלת הגאולה), ולכן תמך הרב ישראל פרידמן בהפצת לימודי התורה, חינוך יהודי ומצוות יישוב הארץ בקרב הפועלים, ואף חיזק את ידה של תנועת המזרחי. עקרון האחדות של עם ישראל היה נר לרגליו, ולכן כאשר התבקש להסכים להקמת העדה החרדית הנפרדת מהעם והרבנות הראשית השיב:
רבי ישראל מהוסיאטין הביע בצוואתו את הרצון להיקבר בהר הזיתים, אך אם הדבר לא יושג שיקברוהו בצפת או בטבריה, ואכן מפאת שלטון הירדנים במזרח ירושלים לא היו יכולים לקבור אותו בהר הזיתים, בנוסף לא ניתן היה להספיק לסדר מקום עבורו בצפת על כן קברוהו בחלקת תלמידי הבעל שם טוב בבית הקברות בטבריה.
Metlink
מטלינק (אנגלית: Metlink) היא רשת התחבורה הציבורית של מלבורן שבאוסטרליה. המותג הוצג לראשונה ב-2003 כמותג-על לתחבורה הציבורית של מלבורן. לפני הפרטת הרשת המערכת נקראה "The Met", אך שם זה נשמר אך ורק עבור מערכת הכרטוס האוטומטית, ה-Metcard.
יחסי אפגניסטן–ספרד
יחסי אפגניסטן–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האסלאמית של אפגניסטן ובין ממלכת ספרד.
Metlink
בשנת 2003 הוצג המותג המאחד עבור כל אמצעי התחבורה הציבורית במלבורן: רכבות, חשמליות וקווי אוטובוס. המותג תוכנן להחליף את המיתוג הקודם בו נעשה שימוש על ידי מפעילי התחבורה הציבורית השונים. תחת המותג החדש, מסומנות תחנת רכבת ולוחות זמנים בצבע כחול, חשמליות בצבע ירוק ורשת וקווי האוטובוס בצבע כתום. בנוסף מסומלת רשת הרכבות האזורית בצבע סגול.
יחסי אפגניסטן–ספרד
היסטוריה
בין המדינות קיימים יחסים דיפלומטיים בילטרליים.
Metlink
כמו כן בנוסף למיתוג החדש של הרשת, יוזמת ה-Metlink שילבה את שלושת אמצעי התחבורה העיקריים וסיפקה מידע מרוכז בנוגע לשירותים המשולבים.
יחסי אפגניסטן–ספרד
היסטוריה
ב-11 בדצמבר 2015, חמושים של ארגון הטליבאן פוצצו מכונית תופת, והשתלטו על בית הארחה סמוך לשגרירות ספרד במחוז שירפור בקאבול, עיר הבירה של אפגניסטן ומקום מושבם של שגרירויות רבות ובכירי ממשלה. תשעה אנשים נהרגו בפיגוע, וביניהם שני שומרים ספרדים מהשגרירות. פעולת החילוץ שהובילו כוחות הביטחון האפגניים, יחד עם כוחות מיוחדים נורווגיים, נמשכה יותר מעשר שעות, עד שחזר האזור לשליטת המשטרה. ארגון הטליבאן נטל אחריות לפיגוע.
Metlink
ב-2 באפריל 2012 הועברה הפעילות של מטלינק לרשות התכנון והניהול של התחבורה הציבורית שזה עתה הוקמה, תחבורה ציבורית ויקטוריה.
יחסי אפגניסטן–ספרד
היסטוריה
באוקטובר 2016 הוענק לאחד מלוחמי היחידה המיוחדת הנורווגית מדליה, על הצלת חייהם של הדיפלומטים הספרדים במהלך האירוע. החייל נפצע משלוש יריות בגופו במהלך האירוע. המדליה הוענקה בשגרירות ספרד באוסלו, נורווגיה, על ידי שגריר ספרד בנורווגיה.
בולחוב
בּוֹלֶחוֹב או בולכוב (מיידיש: באָלעכאָוו או באלחוב; באוקראינית: Болехів, "בולחיב"; בפולנית: Bolechów; ברוסית: Болехoв) היא עיירה (לשעבר עיירה יהודית) בנפת דוֹלינה שבמחוז איוואנו-פרנקיבסק במערב אוקראינה, לשעבר בחבל גליציה ההיסטורי, כ-85 ק"מ מדרום לעיר לבוב וכ-70 ק"מ ממזרח לגבול אוקראינה–פולין.
היסטוריה
בולחוב נוסדה בראשית המאה ה-17. עד שנת 1772 הייתה בולחוב חלק מממלכת פולין; משנת 1772 ועד 1918 הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית ובין שתי מלחמות העולם בשטח פולין. ב-1939 נחתם הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, שעל פיו עבר המחוז שבו נמצאה בולחוב לידי ברית המועצות. ביוני 1941 הפרה גרמניה את הסכם האי-התקפה, כבשה את מזרח פולין וכך עברה בולחוב לשלטון גרמני.
ראשיתה של הקהילה היהודית
קהילה יהודית הייתה בבולחוב מיום היווסדה על ידי ניקולס גידזינסקי. מייסד העיירה העניק ליהודים זכויות שוות לאלה של התושבים הנוצרים, והדבר אושר על ידי המלך זיגמונט השלישי מבית ואזה (Waza) שהיה הדוכס הגדול של ליטא, נסיך הכתר הפולני, מלך האיחוד הפולני-ליטאי ומאוחר יותר מלך שוודיה.
האקציה הראשונה
כארבעה חודשים לאחר הפלישה הגרמנית, החל בז' בחשוון ה'תש"א ב-28 וב-29 באוקטובר 1941, נערכה האקציה הראשונה בבולחוב, שבה נלקחו כאלף יהודים מבתיהם, נכלאו בדום קתוליצקי, בית המרכז הקהילתי הקתולי בגבולה הצפוני של העיירה, ושם עונו בדרכים שונות במשך יממה: הגרמנים הכריחו את היהודים לעמוד זה על כתפיו של זה, אשה עירומה הוכרחה לרקוד על גביהם. את עיני הרב הורוויץ שסירב להביט בה דקרו, ולאחר מכן קרעוהו לגזרים. אחרים נהרגו במכות קת, או נחנקו מהצפיפות. כל זה נמשך שעות. לאחר מכן הוסעו היהודים ליער טניאוה, כמה קילומטרים מחוץ לעיר, נורו שם ונקברו בבור שנחפר באדמה. האדמה ב"קבר האחים" הזה המשיכה לנוע כמה ימים אחרי הטבח, שכן לא כל הנקברים מתו, כשכיסו את הבור.
במקביל, גדלה האוכלוסייה של העיר, שמנתה בשנת 1940 כ-3,000 איש, בכמה אלפים, שכן יהודים הובאו לעיר מן הכפרים הסמוכים.
על האקציה הראשונה העידה בשנת 1946 רבקה מונדשיין:
האקציה השנייה
האקציה השנייה התחוללה כשנה לאחר האקציה הראשונה, ב-3–5 בספטמבר 1942. באקציה זו נרצחו כ-1,500 יהודים, וכ-2,000 נוספים שולחו ברכבות משא להשמדה בתאי גזים במחנה ההשמדה בלז'ץ.
על האקציה השנייה העידה בשנת 1946 מטילדה גלרנטר:
עדותם של הניצולים, סיפרם של אנאטול רניה "כיכר העיר ריקה" ושל הניצול שלמה אדלר "אני שוב יהודי".
האקציות "הקטנות"
רוב היהודים שנותרו אחרי האקציה השנייה ב-1942, נשלחו לגטו של סטרי. אחרים מגיל 14 וחצי נאלצו לעבוד. בכל מיני מפעלים, אותם חיסלו מדי פעם. כך שב-קיץ 1943 כבר נשארו בעיר רק כאלף יהודים. רובם נרצחו בסופו של דבר ורק מעטים נמלטו ליערות הקרובים ושם ניסו לשרוד תוך הסתתרות בבורות שחפרו ביער וגנבת אוכל מהכפרים הסמוכים. חלקם גם הצטרפו לפרטיזנים.
במהלך אחת האקציות "הקטנות" שהתרחשו ב-1943 – אז כבר נותרו בחיים רק כ-900 יהודים שעבדו במחנות עבודה מאולתרים – קבוצות של יהודים, מאה פה, מאתיים שם, נלקחו לבית הקברות של בולחוב ונורו שם. קולות הירייה נשמעו היטב מבתי העיירה, שכן בית הקברות היה מרחק הליכה קצרה מהבתים. לדברי עדת שמיעה שגרה באחד הבתים האלה, קולן של מכונות הירייה שנשמע מבית הקברות היה כל כך חזק עד שאמה, שהייתה אז אשה בשנות הארבעים לחייה, הורידה מכונת תפירה עתיקה ובלויה והפעילה את הדוושה, כך שהרעם החורק יכסה על רעש היריות.
"האוקראינים היו הגרועים מכולם"
לפי עדויות של ניצולים רבים, לקחו האוקראינים חלק פעיל בהשמדת היהודים. "אוסטרלי אחד שהיכרתי מאוחר יותר היה קורא באופן קבוע למשתפי הפעולה האוקראינים בשם קצבים... אחר צהריים אחד הוא אמר לי, סטרוטינסקי היה קצב מפורסם, הוא הרג הרבה אנשים. והיה קצב אחר, מאטויצקי, שהתפאר בכך שהוא אישית הרג 400 יהודים, בעצמו. הייתה גם משפחה שקראו לה מניוק - משפחה אוקראינית, הם דיברו יידיש מושלמת, ושניים מן האחים התחילו להתנפל על היהודים בשואה וגם הם הרגו הרבה יהודים." ועוד: "הגרמנים היו רעים, סבי היה מספר לי, כשתיאר... מה קרה ליהודי בולחוב במלחמת העולם השנייה. הפולנים היו גרועים יותר. אבל האוקראינים היו הגרועים מכולם".
ה'תקי"ז
לדעת רוב הראשונים זוהי שנת היובל.
פשע מאורגן
פשע מאורגן הוא ארגון מסודר והיררכי אשר נועד לעסוק בפעילות עבריינית ובדרך כלל למטרות רווח כספי. החוק האמריקני מגדיר פשע מאורגן כ"פעילויות הלא-חוקיות של... התארגנויות מסודרות וממושמעות". ארגוני פשע מסוימים כמו ארגוני טרור, מונעים מסיבות פוליטיות, אך לרוב הכינוי "ארגון פשע" מתייחס לארגון שמטרתו העקרית היא כספית (אם כי לעיתים קרובות יש לארגוני פשע קשרים בפוליטיקה). כנופיות שעוסקות בפשע עשויות להחשב ארגוני פשע. ארגוני פשע גדולים נקראים לרוב מאפיה, במיוחד עם מזוהות עם קבוצה אתנית מסוימת (לדוגמה המאפיה הרוסית), אך שם זה מתייחס במקור למאפיה הסיציליאנית ולארגונים שנוסדו בהשראתה, לדוגמה המאפיה האמריקאית.
ארגוני פשע
ארגוני פשע שומרים על חשאיות פעילויותיהם האסורות. ארגוני פשע רבים מחזיקים במקביל גם עסקים חוקיים, כגון הימורים מורשים, בנייה והובלת אשפה, שפועלים במקביל ומספקים כיסוי לסחר בסמים, הלבנת כספים, זנות, סחיטה וסחר במידע פנים. כדי לעודד את שמירת החשאיות והנאמנות של חברי הארגון, לעיתים הקבלה לארגון הפשיעה כרוכה בטקס חניכה כלשהו, שעלולים לכלול ביצוע פשע או התמודדות עם אלימות מצד חברי הארגון. מטרה נוספת של טקסי חניכה אלו היא הפגנת מיומנויות הנדרשות לתפקיד.
בנוסף, ארגוני פשע מתעצמים כששורר חוסר ארגון, חולשה, או חוסר אמון חברתי בממשלה או במשטרה. כתוצאה מכך, ארגוני הפשע קמים לעיתים בקרב קבוצות מהגרים סגורות שאינן בוטחות במשטרה המקומית. כאשר קבוצת מהגרים מתחילה להשתלב בחברה הכללית, ארגוני הפשע שבקרבה נחלשים.
כיוון שהם לא נזקקים לבירוקרטיה המאפיינת ארגונים חוקיים, ארגוני פשע יכולים בדרך כלל להתארגן הרבה יותר מהר כאשר עולה הצורך. הם מהירים להרוויח בשווקים חדשים, כמו גם להתאושש ולהתארגן מחדש לאחר שנתפסו על ידי השלטונות.
גלובליזציה היא תופעה שמתרחשת גם בקרב ארגוני פשע. הם חוצים גבולות מדינתיים בקלות, במיוחד ארגונים שעוסקים בסחר בבני אדם. שיתוף פעולה בינלאומי בין ארגוני פשע מצריך שיתוף פעולה דומה בין ארגוני אכיפת החוק במדינות שונות.
פשע מאורגן בישראל
הפשע המאורגן בישראל פועל במספר תחומים כגון: הלוואות ב"שוק האפור" וגביית החובות, ניהול בתי קזינו הימורים ובתי זנות, ניהול משחטות רכב והפצת ומכירת החלקים למדינות שונות, ייבוא והפצת סמים מסוכנים, גביית דמי הגנה (דמי חסות), הלבנת הון, לצורכי ארגון הפשע עצמו ועבור "לקוחות" שביקשו זאת ומאבקי שליטה על עסקים שונים.
בחוק מאבק בארגוני פשיעה, התשס"ג-2003, הוגדר "ארגון פשיעה" כדלקמן:
לקריאה נוספת
מאמרים
אלשוארש
אלשוארש (בהונגרית: Alsóörs) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
יהודי אלשוארש
באלשוארש חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
קניון גארני
חלקו של הקניון ליד גארני מכונה "סימפוניית האבנים". על המצוק מעל הקניון נבנה במאה ה-1 מקדש רומי ששמו היום "מקדש גארני".
הכניסה לקניון היא באמצעות שתי דרכים. דרך אחת יורדת לקניון מאזור המקדש. הדרך השנייה היא דרך משולטת העוברת בכפר ומובילה בדרך המרוצפת באבנים לקניון. בהמשך הדרך מתפצלת פניה ימינה מובילה לגשר מהמאה ה-11 ולאזור עמודי הבזלת המשושים. פניה שמאלה מובילה במעלה הנהר לשמורת חוסרוב ולמנזר האווטס טאר.
הוליווד בול
הוליווד בול (באנגלית: Hollywood Bowl) הוא אמפיתיאטרון באזור לוס אנג'לס שבקליפורניה. האמפיתיאטרון, המכיל 17,376 מושבים, מיועד בעיקר להופעות מוזיקה ובנוי בתוך חלל טבעי בגבעות הוליווד, מעליו מתנשא שלט הוליווד. סימן ההיכר המפורסם ביותר של האמפיתיאטרון הוא הקונכייה האקוסטית הגדולה שחיפתה על הבמה מ-1929 ועד 2003. הקונכייה הוחלפה ב-2004 במבנה דומה. האמפיתיאטרון נמצא בבעלות מחוז לוס אנג'לס, הוא ביתה של תזמורת ההוליווד בול ובית הקיץ של התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס. בכל שנה מתקיימים במקום מאות אירועי מוזיקה.
היסטוריה
המקום אירח הופעות רבות מאת טובי הבדרנים והמוזיקאים. שיא תפוסה של 26,410 איש נרשם ב-1936 בעת הופעה של זמרת האופרה לילי פונס. עוד נודעו הופעות של איגור סטרווינסקי, יאשה חפץ, אבוט וקוסטלו, מיקי רוני, הביטלס, פרנק סינטרה, חבורת מונטי פייתון, לוצ'אנו פאבארוטי, סיימון וגרפונקל, הדלתות, בילי הולידיי, אלטון ג'ון, נט קינג קול, אלה פיצג'רלד ולואי ארמסטרונג, ג'ודי גרלנד (שאת הופעתה מ-1961 שיחזר ב-2007 הזמר רופוס ויינרייט), מיכאיל ברישניקוב, יצחק פרלמן, אנדראה בוצ'לי, אייזק שטרן ורבים אחרים. ב-8 בספטמבר 1937, לאחר מותו של ג'ורג' גרשווין נערך במקום קונצרט בהשתתפות פרד אסטר, אל ג'ולסון ואחרים, בפני למעלה מ-26,000 צופים, ובו ניצח אוטו קלמפרר על עיבוד לתזמורת לשניים מבין שלושת הפרלודים לפסנתר של גרשווין.
מחוץ לקונצרטים והופעות של זמרים פופולריים, הוליווד בול הפיקה מחזות זמר כגון: מאמא מיה בהשתתפות דאב קמרון וקורבין בלו, אנני בהשתתפות ליאה סלונגה ואנה גאסטייר, היירספריי בהשתתפות הארווי פיירסטיין ומריסה ג'ארט וינוקור, שיקגו בהשתתפות סמנתה בארקס ואשלי סימפסון, רנט בהשתתפות ונסה הדג'נס וניקול שרזינגר, שיער בהשתתפות קריסטן בל ושרה היילנד ועוד. המחזמר החדש ביותר שהוליווד בול הפיקה הוא אל תוך היער בהשתתפות סאטון פוסטר ווופי גולדברג.
דאריו סביטאניץ'
דאריו סביטאניץ' (נולד ב-16 במאי 1984) הוא כדורגלן ארגנטינאי-קרואטי המשחק בראסינג קלוב בעמדת החלוץ.
קריירה
סביטאניץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של באנפילד. ב-20 בדצמבר 2003 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בגיל 19 בהפסד 1–3 נגד אולימפו. ב-27 באפריל 2007 הוא הבקיע שלושער בניצחון 0–4 נגד ניואל'ס אולד בויס. במהלך עונת הקלאסורה של שנת הוא הבקיע 13 שערים.
לאחר סיום העונה, סביטאניץ' חתם באייאקס אמסטרדם בתור מחליפו של קלאס יאן הונטלאר. ב-12 בדצמבר 2008 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון נגד נאק ברדה. ב-1 בינואר 2010 הושאל לפצ'וקה המקסיקנית עד לסיום העונה, הוא זכה עם המועדון בליגת האלופות של CONCACAF. ב-3 בנובמבר 2010 הוא חזר לאייאקס וזכה עם המועדון באליפות הראשונה שלהם לאחר 7 שנים.
ביולי 2011 סביטאניץ' הושאל לבוקה ג'וניורס עד לסיום העונה. ב-28 באוגוסט 2011 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו נגד סן לורנסו. הוא זכה עם המועדון בטורניר האפרטורה של שנת, והגיע עם המועדון לגמר גביע הליברטדורס בעונת שם הפסידו לקורינתיאנס.
ב-25 ביולי 2012 הוא חתם ל-3 שנים בניס הצרפתית. ב-5 בינואר 2015 חזר לפצ'וקה.
כיום משחק בקבוצת ראסינג קלוב הארגנטינאית.
ספיחה על ליבה
במדעים פלנטריים, מודל ספיחה על ליבה (אנגלית: Core-Accretion Theory) הוא אחד המודלים התאורטיים המקובלים לתיאור היווצרות כוכב לכת. לפי מודל זה, כוכב לכת נוצר על ידי ספיחה של חומר על פני ליבה שהולכת וגדלה בעקבות הספיחה ובכך מגדילה את המסה שלה עד לשלב בו מרבית החומר בסביבת כוכב הלכת נספח אליו בכוח הכבידה. קיים מודל מתחרה הקרוי אי יציבות בדסקה (אנגלית: Disc Instability Model).
ספיחה
לאחר שמספיק פלנטיסימלים התגבשו בשביל ליצור שדה כבידה המספיק לספוח את יתר החומר, מתחיל השלב של הספיחה עצמה. מקובל לחלק את החומר ל"ליבה" שנוצרה בשלב הקודם ו"מעטפת" שהיא יתר החומר הנמצא בקרבת הליבה. ספיחה על הליבה מתחילה ברגע שמהירות מילוט מהליבה משתווה למהירות התרמית של הגז המקיף אותה. מסמנים: השלבים המרכזיים בספיחה הם:
חסרונות בתאוריה
אחד החסרונות הבולטים בתאוריה זו היא מעבר בין שלב של גרגרי אבק לשלב של פלנטיסימלים. לא ברור המנגנון הפיזיקלי בו גושים של חומר מסדר גודל של עשרות עד מאות מטרים יתחברו יחדיו. הכוחות הגורמים להידבקות של גרגרי האבק אינם רלוונטיים לגופים גדולים והכבידה העצמית שלהם נמוכה מדי בשביל לגרום למשיכה משמעותית, בהתחשב בתנועתם המהירה סביב הכוכב.
אליס זומרלט
ביוגרפיה
זומרלט נולדה כאליס סוארס דה טולדו במדינת סאו פאולו למשפחה ממוצא פורטוגזי. היא הייתה הילדה הצעירה במשפחתה והבת היחידה. מצד אביה היא צאצאית של אפונסו השלישי, מלך פורטוגל.
ב-1925 נישאה ליזם הגרמני ולטר זומרלט. נולדו להם ארבעה ילדים: שלושה בנים ובת, סילביה. בין 1937–1947 היא גרה בברלין במדינתו של בעלה.
בין 1947–1957 המשפחה התגוררה בסאו פאולו עקב עבודתו של בעלה, שהחזיק משרה בחברת "Böhler-Uddeholm". לאחר מכן חזרו לגרמניה וגרו בהיידלברג.
ב-1976 נישאה בתה לקרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה.
ב-1990 התאלמנה. היא סבלה מבעיות בריאותיות בלב ומשיטיון, וב-1997 נפטרה בארמון דרוטנינגהולם (שליד סטוקהולם) ונקברה ליד בעלה בהיידלברג. "פרס הסיעוד ע"ש המלכה סילביה", הבא לקדם ולפתח רעיונות לטיפול בלוקים בשיטיון, נוסד כהוקרה על תרומת בתה לקידום הנושא.
בית הכנסת חסד-אל
בית הכנסת חסד-אל הוא בית כנסת בסינגפור, הממוקם במעלה אוקסלי במתחם התכנוני ריוור ואלי במרכז סינגפור.
בית הכנסת נבנה ב-1905, כאשר בית הכנסת מגן אבות כבר לא יכול להכיל את כל מתפללי הקהילה היהודית ההולכת וגדלה, והיה צורך במקום תפילה נוסף. בית הכנסת חסד-אל נבנה בסגנון הרנסאנס, והיה אחד המקומות הראשונים בסינגפור שהשתמשו בתאורת גז.
היסטוריה
עם המשך גדילתה של הקהילה היהודית בסינגפור הפך בית הכנסת מגן אבות אשר נבנה בשנת 1878 לצפוף למדי. ב-1902 היו שהרגישו כי יש מקום להקמת בית כנסת נוסף.
בנוסף לצפיפות, החלה להתגבש סיבה נוספת להקמת בית כנסת שני: הקהילה היהודית בסינגפור כללה בשלב זה יוצאי אירופה ויוצאי אסיה. הרקע השונה של העדות השונות הוביל לאי הסכמה בנוגע לסדרי התפילה ולנוהגים נקודתיים. מנשה מאייר, אשר הקים את בית הכנסת מגן אבות, היה רגיש מאוד באשר לחיכוך בין העדות, ולפי גרסאות אחרות אף נקלע בעצמו לוויכוחים, ולבסוף החליט לבנות בית כנסת פרטי ליד ביתו במעלה אוקסלי.
בניית בית הכנסת הסתיימה בשנת 1905. באותה שנה מנתה הקהילה היהודית בסינגפור כ-500 אנשים.
בתחילה העסיק מאייר "אנשי מניין" בשכר, על מנת שיוכל להשלים מניין, אולם ב-1920 פתחו אנשי המניין בשביתה בדרישה למשכורות גבוהות יותר וכיסוי הוצאות נסיעה ("דמי ריקשה").
אונס בנישואים
אונס בנישואים הוא קיום יחסי מין שלא בהסכמה, כשהאנס הוא בן הזוג של הקורבן. אונס כזה נכלל בהגדרה של אלימות במשפחה והתעללות מינית.
צורה זו של יחסי מין בכפייה בנישואים לא הוכרה בעבר כאונס וסבלה מהתעלמות על ידי מערכת המשפט והחברה, אולם כיום אונס במסגרת הנישואים מגונה על ידי חברות רבות בעולם ונחקקו חוקים רבים נגדו הן במדינות השונות והן באמנות בינלאומיות. הכרה באונס בין בני זוג עולה בקנה אחד עם גישת המשפט העברי כי לא עומדת לבן זוג הגנה מתוקף כך שמדובר בקשר נישואין, המשפט העברי קובע כי כל שימוש בכוח בקיום יחסי מין מהווה אינוס. ועדיין, במדינות רבות אונס במסגרת הנישואים עדיין לא זוכה להתייחסות בחוק, וגם אם כן - נאכף רק לעיתים נדירות.
בית הכנסת חסד-אל
היסטוריה
ב-8 בדצמבר 1998 בית הכנסת הוגדר אנדרטה לאומית של סינגפור.
אונס בנישואים
התופעה של אונס בחיי נישואים יוחסה להשקפה המסורתית של נישואים ושל מיניות של נשים וגברים המניחה כי לנשים יש עניין מינימלי במין ביחס לגברים, שלגבר יש זכות לדרוש מאשתו לקיים איתו יחסי מין ושאישה חייבת להיות כנועה מינית לבעלה מכל הבחינות. השקפה זו עדיין נפוצה בחלקים רבים של העולם.
השקפות אלו על נישואים ומיניות החלו להתערער ברוב מדינות המערב החל משנות השישים והשבעים של המאה העשרים, במיוחד על ידי הגל השני של הפמיניזם, שהובילה להכרה בזכותה של האישה לשליטה בכל העניינים הנוגעים לגוף שלה, ולהוצאה מחוץ לחוק אונס בחיי הנישואים. בכמה מדינות במזרח אירופה ובסקנדינביה הוצא מחוץ לחוק אונס בנישואים כבר לפני 1970, אך מדינות מערביות אחרות פעלו בחקיקה בנושא מאוחר יותר, בעיקר בשנות השמונים ובשנות התשעים. רוב המדינות המתפתחות חוקקו חוקים נגד אונס בנישואים בשנות התשעים ובעשור הראשון של המאה ה-21. במדינות רבות עדיין לא ברור הגדרה של עבירה זו בחוק: לעיתים היא נכנסת תחת עבירת אינוס ולפעמים תחת עבירת תקיפה.
ההיבט המשפטי
בתרבויות רבות הייתה קיימת השקפה לפיה יש לבן הזוג זכויות מיניות אחד על השני. עד שנות השבעים של המאה העשרים לא היה ניתן במדינות משפט המקובל, כמו, בצפון אמריקה ובחבר העמים הבריטי, להרשיע גבר באינוס אשתו, משום שהחוק העניק לבעל פטור מאחריות פלילית על כפיית יחסי מין על אשתו. השקפה זו הומחשה בחוות הדעת של המשפטן סר מתיו הייל שעמד לפני כן בראש מערכת המשפט האנגלית, והתפרסמה ב-1736, "מעצם ההסכמה ההדדית וחוזה הנישואים מסרה עצמה האישה לבעלה בעניין זה ואין היא יכולה לסגת בהסכמתה". על פי דוקטרינה זו, אונס בחיי הנישואים נתפס כבלתי אפשרי; אוקסימורון. לבעל יש זכויות קניין על אשתו, והוא יכול לעשות בה כרצונו. דוקטרינת הייל רווחה בקרב מדינות המשפט המקובל עד שנות השבעים של המאה העשרים. לאחר מכן, החליפו אותה טיעונים שונים. למשל, אונס על ידי בעל הוא כה נדיר כך שאין צורך להכליל אותו בחוק. או ליהפך - אונס על ידי הבעל הוא כל כך שכיח שהפללתו תציף את המערכת המשפטית בתלונות נקמה או סחיטה של נשים. טיעון נוסף שנטען על ידי המשפטן גלנוויל ויליאמס היה כי האפשרות לתבוע את הבעל תתן לאישה כוח רב מדי, וזה, לדעתו של ויליאמס, חמור יותר מהחופש שיינתן לגברים לאנוס את נשותיהם.
פעילות פמיניסטית
כבר מראשיתה של התנועה במאה ה-19, קבלו פעילות פמיניסטיות על זכותם, כביכול, של גברים לקיים יחסי מין בכפייה עם נשותיהם. בארצות הברית, "התנועה לזכויות האישה במאה התשע עשרה נלחמה כנגד זכותו של הבעל לשליטה ביחסי המין בחיי הנישואים בקמפיין ראוי לציון בהיותו פורה ועקשן, ויצאה נגד הטאבו של אותה תקופה לגבי אזכור פומבי של מין או מיניות". סופרג'יסטיות, ביניהן לוסי סטון ואליזבת קיידי סטנטון "יצאו כדי לתמוך בזכותה של האישה לשליטה בקיום יחסי מין בנישואים כרכיב הליבה של שוויון".
פמיניסטיות מהמאה התשע עשרה התמקדו בזכותן של הנשים לשלוט על גופן ועל הפוריות שלהן, וכן הציגו את ההסכמה לקיום יחסי מין כתחליף לאמצעי מניעה והפלות (אליהן התנגדו רבים). בנוסף, חלקן אימצו עמדות מתורת השבחת הגזע לגבי רבייה מופרזת. ג'ון סטיוארט מיל והארייט טיילור, פמיניסטים ליברלים בריטיים, תקפו את האונס במסגרת הנישואים כסטנדרט כפול בחוק.
פעילים של אהבה חופשית, כמו גם פעילים של אנרכו-פמיניזם כמו וולטרין דה קלייר, אמה גולדמן, ויקטוריה וודהול ואחרים, הצטרפו לביקורת על אונס בנישואים ועוררו את המודעות לאוטונומיה של נשים ולהנאתן המינית. מוזס הרמן, מוציא לאור מקנזס ופעיל למען זכויות נשים נכלא פעמיים על פי חוקי קומסטוק בעקבות מאמרים שפרסם בגנות אונס על ידי בן זוג. דה קלייר תמכה בו במאמרה המפורסם "עבדות מינית". היא סירבה לעשות כל הבחנה בין אונס בתוך הנישואים או מחוצה להם. "זהו אונס - בשעה שאדם כופה את עצמו על אישה - בין אם הם נשואים ובין אם לאו".
ברטראנד ראסל, בספרו נישואין ומוסר קבל על מצבן של נשים נשואות. הוא כתב: "נישואים עבור אישה היא דרך נפוצה להתפרנס, וסך כל יחסי המין הנכפים על נשים הוא גדול ככל הנראה בנישואים יותר מאשר בזנות.
התייחסות בחוק במאה העשרים ובמאה העשרים ואחת
חשיבותה של הזכות להגדרה מינית עצמית של נשים מוכרת היום כחיונית לזכויות נשים. בשנת 2012, נציבת האו"ם לזכויות האדם נאווי פילאי אמרה כי: