cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברבי (סרט)
מוזיקה
בספטמבר 2022, נמסר כי המלחין אלכסנדר דספלה, ששיתף פעולה בעבר עם גרוויג בהפקת "נשים קטנות" (2019), נשכר למלאכת הלחנת הסרט. עם זאת, במאי 2023, נמסר כי דספלט עזב את הפרויקט עקב אילוצים בלוח הזמנים שלו, וכי יחליפו אותו המלחינים מארק רונסון ואנדרו ויאט. על רונסון הוטל ליצור פסקול שיהיה תואם את חזונה של גרוויג עבור הסרט. במהלך עריכת הסרט בפוסט-פרודקשן, רונסון וגרוויג הראו סצנות מהסרט לאמנים שהם רצו לכלול את שיריהם בפסקול.
אלבום פסקול הסרט, "Barbie: The Album", הופץ ב-21 ביולי 2023, והוא כולל שירים מאת אווה מקס, צ'ארלי XCX, דומיניק פייק, להקת "פיפטי פיפטי", גייל, להקת "חיים", אייס ספייס, קאלי, קרול ג'י, חאליד, ליזו, ניקי מינאז', PinkPantheress, טיים אימפלה, דה קיד לארוי, ראיין גוסלינג ודואה ליפה. הסינגל "Dance the Night" מאת ליפה הופץ ב-26 במאי 2023 בתור הסינגל הראשי של האלבום. אחריו הופצו גם הסינגלים "Watati" בביצוע קרול ג'י ב-2 ביוני 2023, ו-"Angel" בביצוע PinkPantheress ב-9 ביוני 2023. השיר "Barbie World" בביצוע ניקי מינאז' ואייס ספייס הופץ כסינגל הרביעי של האלבום ב-23 ביוני 2023. הסינגל החמישי של האלבום, "Speed Drive" בביצוע צ'ארלי XCX, הופץ ב-30 ביוני 2023. ב-6 ביולי 2023, הופץ הסינגל השישי של האלבום, "Barbie Dreams" בביצוע קאלי ולהקת "פיפטי פיפטי". ב-10 ביולי 2023, הופץ קליפ מתוך הסינגל "I'm Just Ken" בביצועו של ראיין גוסלינג. הסינגל השביעי של האלבום, "" בביצועה של בילי אייליש, הופץ ב-13 ביולי 2023.
חרף ציפיותיהם של המעריצים להכללת הסינגל "Barbie Girl", שהופץ בשנת 1997 בביצוע להקת הפופ הדנית-נורווגית "אקווה" בפסקול הסרט, אישר אולריך מולר-יורגנסן, אמרגנה של סולנית הלהקה, לינה נייסטרום, כי לא ייעשה בו שימוש. מ"וראייטי" הועלתה ההשערה כי הדבר נובע כתוצאה מיחסיהם הלקויים של "מאטל" וחברת ההקלטות "MCA Records", שהייתה אחראית על הפצת השיר בצפון אמריקה, לאחר שהיו מעורבים בשורה של תביעות משפטיות על השיר משנת 1997 ועד לשנת 2002. במקומו הוצג השיר "Barbie World" כעיבוד מחודש לשיר. בשיר נעשה סימפול מתוך השיר "Barbie Girl"; ו"אקווה" אף זכתה לקרדיט בתור מבצעת וככותבת-שותפה. על אף שהוא לא נכלל באלבום הרשמי, כללה "ספוטיפיי" את "Barbie Girl" ברשימת ההשמעה הרשמית של הסרט.
שיווק
בחודשים שקדמו לעלייתו לאקרנים, קודם הסרט בקמפיין שיווקי נרחב, במסגרתו חתמה "מאטל" על הסכמי קידומי מכירות ושיתופי פעולה עם מותגים שונים, כולל Airbnb, Aldo, בלומינגדיילס, Chi Haircare, Forever 21, גאפ, Hot Topic, Krispy Kreme Philippines, פריימרק, ספיריט הלוואין, Ulta, ו-Xbox. בנוסף, קידמה חברת האם "האחים וורנר דיסקברי" את הסרט באמצעות ערוצי וסדרות הטלוויזיה שלה, בהם סדרת ריאליטי העוסקת בתחרות שיפוץ בתים, בפרק בשם "אתגר בית החלומות של ברבי" שהופק בהפקה משותפת עם "Mattel Television" ושודרה זמן קצר טרם עליית הסרט לאקרנים.
ב-26 באפריל 2022, נחשפה תמונה ראשונה מתוך הסרט בכנס ה-"CinemaCon". בתמונה הופיעה רובי בדמותה של ברבי, ישובה מאחורי ההגה של שברולט קורבט הוורודה שלה משנת 1965. שיין רומצ'יק מ-"Colider" החמיא לרובי וכתב כי. ב-15 ביוני 2022, פורסמה תמונה שנייה שהציגה את גוסלינג בדמותו של קן. תוך הדגשת הלוק של דמותו בתמונה ולשינוי הדרמטי שעבר גוסלינג מתפקידיו הקבועים, תיארה "אנטרטיינמנט ויקלי" את התמונה כ"שומטת לסתות". על אף שציין כי קיימים קווי דמיון בין המראה שלו בתמונה לתפקידיו הקודמים, טען ה"גרדיאן" כי "יש סיכוי חזק מאוד שזה יהיה תפקידו המכונן [של גוסלינג]".
דוכן המוקדש לסרט נפתח באירוע CCXP 2022 בסאו פאולו, ברזיל; בנוסף, במהלך הקרנת הבכורה של "אווטאר: דרכם של המים" (2022), הוקרן לראשונה קדימון הטיזר של הסרט, בו הוצגה פרודיה על סיקוונס הפתיחה "שחר האדם" מסרטו של סטנלי קובריק משנת 1968; "2001: אודיסיאה בחלל", שקוריינה על ידי השחקנית האנגלייה הלן מירן. קדימון הטיזר, לצד כרזה רשמית, הופץ במדיות החברתיות ב-16 בדצמבר 2022. כריסטופר מקפרסון מ-"Colider" כינה את הפרודיה שבמרכז הקדימון "תכסיס שיווקי גאוני לחלוטין", בעוד שראס מילהיים מ-"The Direct" תיאר את הפרודיה כ"תוססת באופן פרוע" והשווה אותה ל"סרט לגו" באופן הצגת התייחסות המטא של הסרט ובאימוץ הביזאריות שבעצם הפקת סרט על בובות. ה"רולינג סטון" שיבח את המחווה ל"2001: אודיסאה בחלל" ואת צבעיו התוססים של הטיזר, והעיר על עלילתו המעורפלת של הסרט: "צריך לתהות מתי – או יותר נכון – איך, הכל יתערער".
ב-4 באפריל 2023, פורסמו 24 כרזות רשמיות המציגות את צוות השחקנים המלא של הסרט ואת הדמויות אותן הם מגלמים – כל אחד מהם עם תיאור קצר. על פרסום הכרזות, העיר "אמפייר" כי הסרט ממשיך במגמת "קדחת הרב-יקום" שכובשת את עלילותיהם של הסרטים המופצים בתקופה זו בבתי הקולנוע. קדימון טיזר שני, הכולל את השיר "Fun, Fun, Fun" בביצועם של הביץ' בויז משנת 1964, הופץ זמן קצר לאחר מכן. מ"וושינגטון פוסט" צוין כי הטיזר כבש שכבות דמוגרפיים רבים בשל ההומור, פלטת הצבעים שלו והמשיכה הבין-דורית אל בובות הברבי. הקדימון הרשמי של הסרט הופץ ב-25 במאי 2023; ומבקרים רבים ציינו את הטון הקיומי שבמרכז הקדימון למול המוזיקה האופטימית. בן טראוויס מ"אמפייר" טען כי "יש הרבה על מה לדון כאן – ולא פחות מכך, על כך שהוא נראה ללא דופי מבחינה ויזואלית" והעלה ספקולציות לגבי סיכוייו של הסרט לזכות פרסי האוסקר על עיצוב התפאורה והתלבושות.
במהלך מצעד הגאווה בלוס אנג'לס שהתקיים ביוני 2023, נכחו שניים מחברי צוות השחקנים הלהט"ביים, אלכסנדרה שיפ וסקוט אוונס, במהלך האירוע לצורך קידום הסרט.
ביוני 2023, הפכה כרזת הסרט הצרפתית לוויראלית משום שכללה את כותרת המשנה "" (בתרגום מילולי: "היא יכולה לעשות הכל. הוא רק קן"). עם זאת, "Ken" הוא מילת סלנג למונח "לזיין" בצרפתית; המילה "Ken" היא היפוכה הפונולוגי של המילה nique, בעוד שהמילה "c'est" (בתרגום חופשי מצרפתית: "הוא" בהדגשה חוזרת ל-Lui) זהה הומופונית למילה "sait" (בתרגום מצרפתית: "יודע"); כלומר, בעוד ניתן לקרוא את כותרת המשנה על פי משמעותה המקורית, היא יכולה להיקרא גם כ:. אנליסטים הגיעו למסקנה כי סביר להניח שמשחק מילים וכפל משמעות אלו היו מכוונים, שכן סלנג זה ידוע בקרב דוברי צרפתית, אם כי מטעם "האחים וורנר", מסקנה זו טרם אושרה או הוכחשה.
לקראת עליית הסרט לאקרנים, הופצו ברחבי העולם שלטי חוצות ורודים, שתוכנם היה ריק מלבד תאריך עליית הסרט, ו"בית החלומות של ברבי" במליבו, קליפורניה הפך זמין להשכרה באמצעות שירותי Airbnb.
ב-14 ביולי 2023, הכריזה גילדת שחקני הקולנוע, הטלוויזיה והקול האמריקאית על שביתה כללית; פעולה זו גרמה להפסקת כל אירוע שיווקי בו מעורב כל חבר בגילדה, וכיוצא מכך, להפסקת קידום הסרט. רובי הראתה את תמיכתה בשביתה. מאוחר יותר, טענה נשיאת הגילדה, פראן דרשר, כי האולפנים "רימו" את הגילדה על מנת לקבל הארכה של 12 יום למשא ומתן במטרה להמשיך ולקדם סרטי קיץ, כמו הסרט.
הפצה
בכורת הסרט התקיימה בשריין אודיטוריום שבלוס אנג'לס ב-9 ביולי 2023, ולאחריו, התקיימה הבכורה האירופאית בבניין "סינוורלד" שבכיכר לסטר, לונדון, ב-12 ביולי 2023. בארצות הברית, הסרט עלה לאקרנים ב-21 ביולי 2023; ובישראל, יום לפני-כן. במקור, התעתד הסרט לעלות לאקרנים ב-2 ביוני 2017; 12 במאי 2017; 29 ביוני 2018; 8 באוגוסט 2018; ו-8 במאי 2020.
הסרט עלה לאקרנים במקביל לעלייתו לאקרנים של "אופנהיימר", סרט דרמת-מתח ביוגרפית המבוסס על קורותיו של ממציא פצצת האטום רוברט אופנהיימר, שנכתב ובוים על ידי הקולנוען כריסטופר נולאן על פי הספר "American Prometheus", ומופץ על ידי סרטי יוניברסל. בשל הניגוד הטונאלי והז'אנרי בין שני הסרטים, החלו משתמשים רבים ברשתות החברתיות המקוונות להפיץ ממים אינטרנטיים הכוללים חומר פרסומי של הדמויות והפניות ממטיות שבמרכזן בעיקר השוואה על האופן שבו שני הסרטים מייצגים קהלים שונים, ובאיזה סדר יש לצפות בשני הסרטים במסגרת הקרנה כפולה. טרנד זה זכה לכינוי "ברבנהיימר". בריאיון לאתר "La Vanguardia", הביע כוכב "אופנהיימר", קיליאן מרפי, את תמיכתו בסרט והצהיר
הפצתו של הסרט בפנג'אב, פקיסטן, נדחתה למועד לא-ידוע בשל "תוכן פוגעני", אם כי מטעם רשות הצנזורה המקומית טרם ניתן פירוט לסיבת הדחייה.
קו ה-U
הביקורות על הצגתו לכאורה של קו ה-U (גבול ימי העובר בים סין הדרומי שנקבע על ידי ממשלת הרפובליקה העממית של סין) בסרט החלה כאשר רשות הצנזורה הווייטנאמית אסרה את הסרט בשל הצגתו לכאורה. לעומתם, ביקשה רשות הצנזורה הפיליפינית במקום זאת לטשטש את הקו המדובר. שתי המדינות אסרו את הסרטים "קסם של מפלצת" (2019) ו"אנצ'רטד" (2022) בשל הצגת קו ה-U בפועל. הקו המדובר שנוי במחלוקת עקב סכסוכי גבול ימיים בין סין, וייטנאם, טייוואן, מלזיה, ברוניי והפיליפינים.
וייטנאם
ב-3 ביולי 2023, ציטט העיתון הווייטנאמי "Tuổi Trẻ" את וי קיין תאן, ראש מחלקת הקולנוע, שהכריז כי הסרט ייאסר להפצה בווייטנאם מכיוון שהיא מכילה את "תמונתה הפוגענית של קו ה-U". מהעיתון "Tiền Phong" דווח כי קו ה-U "מופיעה מספר פעמים בסרט".
בשיחה עם "Voice of America", אמר טרין הו לונג (מייסד קבוצת המחקר Legal Initiatives for Vietnam) כי "הצנזורים אפילו יזכו לשבחים על תגובת-יתר למפה הלא ברורה, הן מצד הממונים עליהם והן מצד הציבור, מכיוון שהסנטימנט האנטי-סיני חודר עמוק לתוך התרבות הפוליטית של המדינה", וכי "הממשלה בוודאי משתמשת בהיגיון לאומני לגיטימי על מנת לחזק את כל מערכת הצנזורה שלה", בעוד שמייקל קסטר מקבוצת "הביטוי החופשי" הגיב כי "מפות הן פוליטיות, ולעיתים קרובות גבולות נושאים פצעים היסטוריים, אבל במקום להבטיח דיון חופשי ופתוח, תגובת הממשלה לצנזורה תומכת רק לעיתים רחוקות בצדק היסטורי או מעברי". בשיחה עם Vox, הסביר פיטר זינומן, מרצה באוניברסיטת ברקלי כי "בעיני הסינים, הקו ה-U מסמל את תביעותיהם הלגיטימיות לים סין הדרומי", ו"עבור הווייטנאמים, הוא מסמל מעשה חצוף של בריונות אימפריאליסטית שמקדש את האינטרס הלאומי הסיני על פני מערך אינטרסים משותף ישן יותר של אחווה סוציאליסטית", בעוד שהו טאי היו טאם, מרצה באוניברסיטת הרווארד, הסביר כי אסטרטגיית המפיצים הייתה לפנות לשוק הסיני בתקווה להפוך את הסרט לשובר קופות, קווין לי, מרצה מאוניברסיטת ניו יורק טען כי לטעמו מדובר במהלך חסר-היגיון.
במקור, התעתד הסרט לעלות לאקרנים בווייטנאם ב-21 ביולי 2023.
הפיליפינים
כאשר הידיעות על הצנזורה שהטילה וייטנאם הגיעו לפיליפינים, הסנאטור פרנסיס טולנטינו, סגן יו"ר "ועדת הסנאט הפיליפיני ליחסי חוץ", הצהיר ל-CNN Philippines כי ייתכן שגם בארצם ייאסר הסרט להפצה משום שדמותה של ברבי "מכפישה" את הריבונות הפיליפינית. הסנאטור ג'ינגגוי אסטרדה קרא לאסור את הפצת הסרט בגלל הכללת קו ה-U לכאורה; סנאטורית האופוזיציה, ריסה הונטיוורוס, ציינה כי "הסרט הוא בדיה, וכך גם קו ה-U", והציעה להוסיף כתב ויתור לסרט במקום לאסור את עלייתו לאקרנים. הסנאטור רובין פדילה, יו"ר "ועדת התקשורת ההמונית של הסנאט", הציע שמפיקי הסרטים יערכו את ההתייחסות בסרט לנושא זה או להסתכן בכך שהסרט ייאסר להפצה. ב-11 ביולי, "מועצת הביקורת והסיווג של הפיליפינים" (MTRCB) העניקה לסרט סיווג PG ואפשרה את עלייתו לאקרנים, אך ביקשה מ"האחים וורנר" "לטשטש את הקווים השנויים במחלוקת במטרה למנוע פרשנויות מוטעות נוספות". במסקנות הוועדה נכתב כי הקו השנוי-במחלוקת המופיע בסרט "לא היה בצורת U" ובעל "שמונה נקודות או מקפים" במקום תשע. הסנאטור טולנטינו אמר כי הוא מכבד את החלטת ה-MTRCB, אך הביע את מורת רוחו מכך שפרסמה את החלטתה יום לפני יום השנה ה-7 לפסק הדין שביטל את קו ה-U ב-12 ביולי 2016. הסרט עלה לאקרנים בפיליפינים ב-19 ביולי 2023.
תגובת "האחים וורנר"
בשל החששות הגוברים לגבי הצגתו לכאורה של קו ה-U, מספר כלי תקשורת הצביעו על ציור של מפת עולם המופיעה בקדימון לסרט. הלוס אנג'לס טיימס תיאר את התמונה הספציפית כ ב-6 ביולי 2023, פרסמו "האחים וורנר" הצהרה בה הוסבר כי המפה המופיעה בתמונה היא "ציור עיפרון ילדותי", כשהקווים המקווקוים מתארים את מסעה של ברבי מברבילנד לעולם האמיתי, ושאין בכוונתה להצהיר כל סוג של הצהרה".
בקופות
ברחבי העולם, הסרט עלה לאקרנים לצד הסרט "אופנהיימר". אנליסטים בתחום העריכו כי הסרט עתיד להכניס בסוף השבוע הראשון לעלייתו לאקרנים כ-90–125 מיליון דולר, וכי "האחים וורנר" בטוחים שיכניס לפחות 75 מיליון דולר באותו סוף שבוע. שבוע לפני עליית הסרט לאקרנים, נמסר מטעם רשת בתי הקולנוע "AMC Theatres" כי למעלה מ-40,000 חברי "AMC Stubs" כבר הזמינו כרטיסים מראש עבור שני הסרטים באותו היום, וכי הייתה מגמת עלייה של 33% במספר האנשים שקנו כרטיסים זוגיים מ-7 ביולי עד ל-10 ביולי. לאחר שגרף 70.5 מיליון דולר ביומו הראשון בבתי הקולנוע (כולל 22.3 מיליון דולר מהקרנות טרום-בכורה בימי רביעי וחמישי בערב), הוערך מחדש כי הסרט יכניס 161 מיליון דולר במהלך סוף השבוע הראשון שלו. בהמשך עלו הכנסות הסרט ל-155 מיליון דולר, ובכך סימן את סוף השבוע הפותח הטוב ביותר עבור סרט מאז הקרנת "הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח" (2022) (שגרף 181.3 מיליון דולר), ואת היותו הסרט עם ההכנסות הגבוהות ביותר בסוף השבוע הראשון שבוים על ידי במאית. תופעת ה"ברבנהיימר" הביאה להגברת העניין בסרט, כשסך 79% מהכרטיסים שנמכרו בסוף השבוע (52% מתוכם היו עבור הסרט) היו לשני הסרטים, עבור 18.5 מיליון צופים.
בישראל, נמסר על ידי מפיצת הסרט המקומית, "טוליפ אנטרטיינמנט" כי בסוף השבוע הראשון לעלייתו לאקרנים של הסרט, צפו בו 130 אלף ישראלים; וכי פתיחת הסרט היא השנייה בגודלה בארץ עבור סרט שאינו סרט המשך או רימייק.
תגובת הקהל
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", זכה הסרט לציון הטרי 90% על בסיס 302 ביקורות חיוביות, עם דירוג ממוצע של 8.1/10; בקונצנזוס הביקורות נכתב כי. באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", זכה הסרט לציון של 80/100, על בסיס על 62 ביקורות, דבר המצביע על "שבחים אוניברסליים". צופים שנשאלו על ידי "CinemaScore" העניקו לסרט את הציון הממוצע "A", בעוד שצופים שנשאלו על ידי "PostTrak" נתנו לו ציון חיובי כולל של 89%, ו-79% מתוכם אמרו שהם בהחלט ימליצו על הסרט לאחרים.
פרסים ומועמדויות
הסרט זכה בפרס טריילר הזהב לשנת 2023 עבור טיזר-הקדימון הטוב ביותר, ואף זכה בפרס איגוד המבקרים של הוליווד בקטגוריית "הסרט המצופה ביותר".
טרנד ה-"Barbiecore"
האסתטיקה המוצגת בסרט זכתה להשפעה תרבותית ניכרת באמצע שנת 2022, יותר משנה טרם עלייתו של הסרט לאקרנים, כתוצאה מהפצת צילומי סטילס של רובי בדמותה של ברבי וכן תמונות של עדים לצילומי הסרט, שהדגישו את השימוש בצבעי פסטל בהירים בשתי אפשרויות: ראשית, צבע הוורוד נחזה בעבר על ידי פרסומים רבים כטרנד האופנה השולט לשנת 2022; ושנית, פופולריותם של צבעי הפסטל התחזקה בעקבות דיונים על הסרט, מה שהוביל לטרנד ה-"Barbiecore".
על אף שטרנד זה נחשב בעיקר כטרנד אופנה, הוא מכיל גם עיצוב פנים ואיפור. ב"ווג" צוין כי ב"ניו יורק טיימס נחזה כי הטרנדים האופנתיים של 2023 יורכב מצבעי "ורוד ניאון וצהוב, בשילוב עם הרוויזיוניזם הפוסט-מודרני הקשור לפלטת צבעי האופנה הקלאסית."
ניתוח תמות בסרט
במאמרי דעה על הסרט, עלה כי הסרט חוקר נושאים הקשורים לאקזיסטנציאליזם. לפי הפילוסוף ז'אן-פול סארטר, תפיסת האקזיסטנציאליזם נשענת על ההנחה כי האדם עושה את עצמו למי שהוא, והמשמעות, כל משמעות, אינה נמצאת בעולם החיצוני, אלא ניתנת על ידי האדם והוא המעניק משמעות לחייו. הנחות אלו מתיישבות על תהליך הגילוי העצמי אותו חווה ברבי ביציאתה מברבילנד האוטופית אל העולם החיצוני של בני האדם. לוסי בורד מ-"GQ" כתבה כי בורד ציינה כי במהלך הסרט, ברבי וקן יוצאים למסעות "מנוגדים אך שווים" של גילוי-עצמי, לאחר שיצאו לעולם האמיתי וגילו כי העולם מנוהל על ידי חברה פטריארכלית ומדכאת בניגוד לברבילנד האוטופית והמטריארכלית, וחווים את הקונפליקט שב דמויותיהן של קן וברבי בסרט עומדות אחת בשביל השנייה בהקבלה לתפיסת יחסי האובייקט והסובייקט: בתחילת הסרט לקן אין קיום ומשמעות בלי ברבי ולאחר היפוך התפקידים ברבי מצופה למלא את צרכיו של קן. ביחסי אובייקט קיים יחס בין שני גורמים, הסובייקט מבצע את הפעולה והאובייקט הוא שהפעולה מכוונת אליו. במאמר דעה עבור "Vogue India", גרסה וריה סריווסטווה כי לברבי יש תפיסה בובוארית לגבי אקזיסטנציאליזם ואינדיבידואליזם, בטענה ש
אליסה וילקינסון מ-"Vox" השוותה את ברבילנד לגן עדן, ואת ברבי וקן למקביליהם ההפוכים של אדם וחוה. וילקינסון הצביעה על רגעיהם הראשונים של ברבי וקן בעולם האמיתי, בהם כגרסת הסרט ל.
קישורים חיצוניים
כתבות ביקורות
גלנקור
גלנקור (באנגלית: Glencore plc) היא חברת מסחר סחורות רב-לאומית אנגלו-שווייצרית, בעלת מטה בבאר, שווייץ. משרדה הראשי לסחר בנפט וגז ממוקם בלונדון, ומשרדה הרשום הוא בסנט הלייר, באי ג'רזי המשמש לה כמקלט מס. החברה הנוכחית נוצרה באמצעות מיזוג של גלנקור עם חברת Xstrata, ב-2 במאי 2013. נכון לשנת 2015 היא דורגה במקום העשירי ברשימת Fortune Global 500 של החברות הגדולות בעולם.
לפני המיזוג גלנקור אינטרנשיונל, כבר הייתה אחת המובילות בעולם בתחום סחר הסחורות וייצור הסחורות. היא הייתה החברה הגדולה ביותר בשווייץ וחברת סחר הסחורות הגדולה בעולם, עם נתח שוק עולמי בשנת 2010 של 60% בסחר באבץ, 50% בסחר בנחושת, 9% בסחר בשוק התבואה הבינלאומי ו-3% בשוק הנפט הסחיר.
גלנקור לבדה הייתה אחראית ל-0.38% מפליטת גזי החממה התעשייתיים העולמית בין השנים 1988 ל-2015, ובכך היא אחת התורמות הגדולות ביותר לשינויי האקלים, הנושאים סיכונים משמעותיים לבריאות, פרנסה, ביטחון תזונתי, אספקת מים, ביטחון אנושי, והצמיחה כלכלית של העולם.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1974 בשם "Marc Rich & Co AG" על ידי סוחרי הסחורות מארק ריץ' ופינקוס גרין. ריץ' היה סוחר סחורות שעבד 21 שנה בחברת פיליפ ברדרס, חברת סחר הסחורות הגדולה בעולם בעולם באותה עת. תוך שנים ספורות נהפכה החברה שהקים למתחרה שווה לפיליפ ברדרס.
בשנת 1994, לאחר שלא הצליח להשתלט על שוק האבץ והפסיד 172 מיליון דולר, נאלץ ריץ' למכור את חלקו הגדול בחברה לגלנקור אינטרנשיונל, חברת סחר ותעשייה. שמה של גלנקור הוא קיצור של "Global Energy Commodity Resources". במשך יותר מעשר שנים התמקדה גלנקור ברכישת נכסים. היא הוציאה 10 מיליארד דולר על רכישות בין 1995 ל-2005.
בשנת 2001 מונה איוון גלסנברג לתפקיד נשיא החברה, תוך חמש שנים הוא הגדיל את ביותר מפי חמישה את הרווח הנקי של גלנקור שב-2006 הגיע ל-5.3 מיליארד דולר, שסך ההכנסות הגיע ל-116 מיליארד דולר באותה השנה.
במאי 2011 ביתע החברה הנפקה ראשונה לציבור שהייתה הגדולה ביותר בעולם באותה השנה. גלנקור הונפקה בלונדון ובהונג קונג במקביל לפי שווי של כ־60 מיליארד דולר וגייסה כ-10 מיליארד דולר. בשנת 2011 זינקו ההכנסות השנתיות של גלנקור ב-28% והגיעו ל-186 מיליארד דולר.
השקעות בקולומביה
בשנת 2006 דיווחה הטלוויזיה הציבורית השווייצרית כי נגד גלנקור הועלו טענות על שחיתות והפרות חמורות של זכויות אדם עקב התנהלותה של חברת הבת שלה בקולומביה - Cerrejón. נשיא איגוד העובדים המקומי, פרנסיסקו רמירז, האשים את Cerrejón בהפקעות כפויות של קרקעות ופינוי כפרים שלמים כדי לאפשר את הרחבת פעולות הכרייה שלה, בשותפות עם הרשויות בקולומביה. נציג האינדיאנים המקומיים של שבט וואיו האשים גם את היחידות הצבאיות הקולומביאניות, כולל אלה שעסקו באבטחה של פעילות הכרייה של Cerrejón, בכך שפינו בכוח את בני הוואיו מאדמתם. הפחם שמפיקה גלנקור בקולומביה מיובא גם לישראל על ידי חברת החשמל.
בשנת 2012, תחקיר של ה-BBC חשף מסמכים שהראו כי החברה שילמה כספים למקורבי רוצחים שכירים מארגון פרה-מיליטרי בקולומביה. בשנת 2011 נאמר לבית משפט קולומביאני על ידי חברי הארגון לשעבר כי הם השתלטו על קרקעות כדי שימכרו לחברת בת של גלנקור, במטרה להקים מכרה פחם פתוח. בית המשפט קיבל את עדותם והגיע למסקנה שפחם הוא המניע לטבח שבוצע באזור. גלנקור חלקה על פסיקת בית המשפט.
השקעות בזמביה
בשנת 2013, חשף סרט תיעודי, "לגנוב את אפריקה", את סיפורו של מכרה נחושת הגדול בזמביה, אשר נמכר לגלנקור. הסרט חשף מניפולציות חוקיות שמביאות לכך שהיא כמעט ולא משלמת מיסים בזמביה ואף מקבלת שירותים מהמדינה בשווי שעולה על המיסים שהיא משלמת. את מרבית המיסים הנמוכים שהיא בכל זאת משלמת, היא משלמת בשווייץ.
פעילות כרייה בקונגו
בתחילת שנות ה-2000 הקים אנשי העסקים הישראלים דן גרטלר ובני שטיינמץ חברה בשם "ניקנור" שהחזיקה במכרות קובלט ונחושת ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. לאחר שגרטלר יצר קשרים עם הרודן לורן דזירה קבילה, נשיא קונגו, שהעניק לגרטלר זיכיון בלעדי ליצוא יהלומים מקונגו תמורת 20 מיליון דולר, ואחר כך קיבל גם זיכיונות לכריית מחצבים. בנובמבר 2007, לאחר גיוסי הון של מאות-מיליוני דולרים בבורסת לניירות ערך לונדון, התמזגה ניקנור עם חברת "קטנגה מיינינג" הקנדית, שכמו ניקנור הפעילה מכרות קובלט ונחושת באזור קטנגה בקונגו. בהודעה שפורסמה עם המיזוג נאמר שהשווי המשותף של החברות יהיה 3.3 מיליארד דולר ובכך תיהפך החברה הממוזגת ליצרנית הנחושת הגדולה באפריקה וליצרנית הקובלט הגדולה בעולם. אלא שלאחר ההודעה על המיזוג הידרדר מצבה של קטנגה מיינינג ושווי החברה ירד ב-98%, ממיליארדי דולרים לעשרות מיליונים בודדים, כתוצאה מירידה בערך הקובלט והנחושת בעולם וכרייה נמוכה מהמצופה של המתכות. המחסור של קטנגה במזומנים אילץ את החברה להעביר את השליטה בה לחברת גלנקור שהפכה שותפה של גרטלר ושטיינמץ בעסקי הכרייה בקונגו.
במהלך השנים נחשפו מספר שערוריות בפעילות של גלנקור וגרטלר בקונגו:
ב-2012 נחשף כי בית זיקוק לנחושת של החברה השתמש בחומצה להפקת הנחושת. במשך שלוש שנים לאחר השתלטות על המכרות, הוא המשיך לאפשר לחומצת הפסולת לזרום לנהר הסמוך. המנכ"ל, איבן גלסנברג, התראיין לתוכנית התחקירים פנורמה של ה-BBC ואמר "אי אפשר היה לתקן זאת מהר יותר" וכי "הזיהום החל הרבה לפני שהחברה השתלטה על בית הזיקוק וכי הוא הסתיים כעת". כתב של הגרדיאן מצא ילדים בני עשר שנים עובדים מתחת לאדמה במכרה טילווזמבה, שהחברה אמרה בתשקיף לשנת 2008 כי הוא נסגר בגלל ירידת מחירי הנחושת. המנכ"ל גלסנברג אמר כי החברה אינה מרוויחה מעבודת ילדים, והילדים הכורים יצאו לכרייה בלתי חוקית שגלנקור ניסתה למנוע. אך התוכנית פנורמה עקבה אחר משלוח נחושת מהמכרה למפעל מתכת של גלנקור בזמביה.
במאי 2012, דו"ח של ארגון גלובל וויטנס, שפועל לחשיפת שחיתויות ברחבי העולם, שפורסם לקראת האספה השנתית הראשונה של בעלי המניות של גלנקור מאז הפיכתה לחברה בורסאית, חשף כי ממשלת קונגו מכרה נתחים במכרות מרכזיים במדינה במחירים זולים באופן חריג מהערכות השווי שהעניקו להם מומחים. תהליך המכירה בוצע בחשאי ובאמצעות חברות זרות, שמרביתן קשורות לגרטלר. גלובל וויטנס הביע דאגה מיוחדת ביחס למכירת הנתחים של חברת הכרייה הממשלתית של קונגו במכרות קנסוקי (Kansuki) ומוטנדה (Mutanda) במחוז קטנגה שבדרום המדינה, לחברות זרות הקשורות לגרטלר בשנים 2010 ו-2011. לטענת הארגון, העסקות בוצעו בחשאי, והיו מעורבות בהן חברות שרשימת בעלי המניות המלאה שלהן לא נחשפה. שני המכרות הללו היו צפויים להיות אחראים על ייצור של כ-40% מתפוקת הקובלט העולמית. דבר מכירת נתחי הממשלה במכרות נחשף רק עם הגשת תשקיף גלנקור לקראת הנפקתה. נתח של 25% בקנסוקי נמכר תמורת 17 מיליון דולר בלבד - הרבה פחות מהערכות השווי שמומחים העניקו לו שהגיע עד ל-209 מיליון דולר. לפי הדו"ח מחירי מכירה נמוכים בעסקות הללו ובאחרות עלו לממשלת קונגו באובדן הכנסות של מיליארדי דולרי. שנתיים אחר כך, במאי 2014, חשפה גלובל ויטנס כי גלנקור, העניקה לגרטלר הלוואות של יותר מחצי מיליארד דולר, כדי שיוכל להשתתף, בסדרת עסקות בשנים 2007–2010. לפי גלובל ויטנס, הרווחים של גרטלר מהעסקות, בצורת מזומנים ומניות, תועלו אליו באמצעות חברות במקלטי מס.
בדצמבר 2018, קטנגה, חברה הבת של גלנקור וחלק ממנהליה, הסכימו לשלם קנס של 22 מיליון דולר במסגרת הסכם פשרה עם הרשויות בקנדה. בעקבות הסתרת הסיכונים בעסקים שעשו עם דן גרטלר. הסכם הפשרה בין רשות ניירות הערך של אונטריו וחברת קטנגה, שרשומה למסחר בקנדה, התייחס לפעילות החברה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בין השנים 2016-2014.
סחר עם איראן
באפריל 2013, נחשף כי גלנקור הרוויחה מיליוני דולרים לאחר שמכרה סחורות לאיראן ובין יתר לחברה מקומית שסיפקה אלומיניום לתוכנית הגרעין האיראנית. גלנקור סחרה בסחורות ובין היתר אלומינה (תחמוצת אלומיניום) בהיקף של 659 מיליון דולר ב-2012. לפי החברה, היא הפסיקה לסחור עם הגופים באיראן לפני שהאיחוד האירופי הטיל סנקציות על פעולות אלה ומיד לאחר שהבינה את הקשר לארגון האנרגיה האטומית של איראן.
חשיפת מסמכי פרדייז
ב-5 בנובמבר 2017, מסמכי פרדייז, אוסף בן 13.4 מיליון מסמכים המתעדים הימנעות מתשלום מס, שהודלף לציבור, גילו כי גלנקור הלוותה 45 מיליון דולר לגרטלר בתמורה לעזרתו עם פקידי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במשא ומתן על מיזם משותף. עם חברת Gécamines שבבעלות המדינה במכרה הנחושת קטנגה, בו אחד מחברי הדירקטוריון היה בעל המניות העיקרי של גלנקור, תליס מיסקידיס. גלנקור, שהשתלטה למעשה על קטנגה, והסכימה להצביע בעד הקמת המיזם המשותף. מסמך ההלוואה קבע במפורש כי יהיה להחזיר את ההלוואה, אם לא יושג הסכם תוך שלושה חודשים. גרטלר וגלנקור הכחישו.
מסמכי פרדייז חשפו גם כי הסניף באוסטרליה של גלנקור ביצע עסקאות ב מכשירים פיננסיים מורכבים של החלפות ריביות במטבעות שונים בסך של כ-25 מיליארד דולר, ושמשרד המיסוי האוסטרלי חושד שגלנקור השתמשה בהן כדי להימנע מתשלום מיסים באוסטרליה.
חקירת משרד המשפטים האמריקאי
ביולי 2018, פתח משרד המשפטים האמריקאי פתח בחקירה נגד גלנקור בחשד להלבנת כספים ושחיתות. חקירות דומות נפתחו במקביל בברזיל, בבריטניה ובשווייץ, בה נמצא מטה גלנקור. במוקד החקירה עומדת פעילות גלנקור ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו ועסקיה עם המיליארדר הישראלי גרטלר דן, שעליו הטילה ארצות הברית סנקציות בשל שחיתות ב 23 בפברואר 2021 התפרסם בישראל דיווח של הוושינגטון פוסט שלפיו טראמפ הסיר את הסנקציות לשחרר כספים של גרטלר שהיו מוקפאים וזה בתמורה שזה יעביר דיווח על הכנסותיו.
בדצמבר 2020, אייוון גלסנברג, מנכ"ל החברה פרש עקב חקירות השחיתות, בדיקות של התנהלותה הסביבתית ומחיר מניה שנחתך במחצית בעשור שחלף.
פעילות בישראל
בשנות ה-90 של המאה ה-20, רכשו בתי זיקוק לנפט בחיפה את רוב הנפט הגולמי שלהם מחברת גלנקור. בשנת 2000, בעקבות ביקורת של רואי החשבון של החברה, הפסיקו בתי זיקוק כמעט לחלוטין את הרכישות, לאחר שהתברר שגלנקור גבתה מחירים גבוהים שגרמו ברוב המקרים להפסדים לבתי הזיקוק.
בתחילת 2007, הצטרפה גלנקור לגרעין השליטה שרכש את בתי הזיקוק. אך בנובמבר 2007, החליט היועץ המשפטי לממשלה לא לאשר את השתתפותה של גלנקור בגרעין השליטה מאחר שיש לה פעילות במדינות ערב, ולא ראוי שתהיה לה החזקה בנכס אסטרטגי במדינת ישראל.
בפברואר 2008, הודיעה גלנקור כי היא שוקלת לתבוע את מדינת ישראל, לאחר שהועבר מידע על החברה לרשות נגד הלבנת הון של רוסיה.
הדיבוק של האנה גרייס
הדיבוק של האנה גרייס (באנגלית: The Possession of Hannah Grace) הוא סרט אימה אשר בוים על ידי דידריק ואן רויין, לפי תסריט שכתב בריאן סיב. את הדמויות הראשיות מגלמים שי מיטשל, גריי דיימון, קירבי ג'ונסון וסטנה קטיק.
הסרט יצא לאקרנים ב-30 בנובמבר 2018, בהפצת סרטי סוני ריליסינג.
עלילה
בתחילת הסרט, ניתן לראות טקס של גירוש שדים אותם עושים כמה כמרים לנערה בשם האנה גרייס, תוך שהיא קשורה למיטה. לאחר שמקריא הכומר כמה פסוקים מתוך ספר קדוש, הדיבוק השוכן בגרייס מאבד את עשתונותיו והורג את כל הנוכחים בחדר תוך שאביה מצליח לחמוק ממנו. מיד לאחר מכן, לוקח אביה של גרייס כרית וחונק אותה למוות. בסמוך לכך, ניתן לראות את מייגן ריד (שי מיטשל) עוברת יום עיון במטרה להתקבל לעבודה בחדר מתים.
בהמשך הסרט, מתגלה כי מייגן הייתה בעברה שוטרת. היא עזבה את עבודתה בעקבות תקרית טראומתית שהותירה בה מחלה נפשית אשר גרמה לה להתמכר לאלכוהול ומשככי כאבים. מייגן החליטה כי עבודה בחדר המתים תתאים לה ולאחר יום עבודה מקבלת את גופתה של האנה גרייס. היא מבחינה כי משהו לא בסדר איתה, ומכניסה אותה מיד לתא הקירור. בהמשך, שומעת מייגן רעשים מתוך תא הקירור ובעקבות כך היא מחליטה לחקור את עברה של האנה גרייס תוך שהיא מבחינה בתנועות שהגופה מבצעת.
ארוו פרט
ארווֹ פֶּרְט (באסטונית: Arvo Pärt; נולד ב-11 בספטמבר 1935) הוא מלחין אסטוני, המזוהה לעיתים קרובות עם אסכולת המינימליזם וביתר דיוק, אסכולת ה"מינימליזם הקדוש", או "המקודש". הוא נחשב לחלוץ הסגנון הזה, יחד עם בני דורו הנריק גורצקי וג'ון טאוונר. ארוו פרט נודע בעיקר ביצירותיו המקהלתיות.
קורות חיים
פרט נולד בפאידה (Paide). השכלתו המוזיקלית של ארוו החלה בגיל 7, ובגיל 14 או 15 כבר כתב יצירות משלו. כאשר למד קומפוזיציה (אצל המורה היינו אלר) בקונסרבטוריון של טלין, נאמר עליו, "נדמה שדי לו לנער את שרווליו והתווים פשוט נושרים מתוכם." ההשפעות מן העולם שחוץ לברית המועצות היו מועטות מאוד בשנים ההן, לא יותר מאי-אילו סרטי הקלטה ופרטיטורות, שהגיעו באופן בלתי חוקי.
אף כי בשנותיו הראשונות של פרט הייתה אסטוניה מדינה עצמאית, ברית המועצות כבשה אותה בשנת 1940 כתוצאה מהסכם ריבנטרופ–מולוטוב בין הסובייטים לנאצים. אסטוניה נשארה בשלטון סובייטי (מלבד תקופה של שלוש שנים בכיבוש גרמני) למשך 51 השנים הבאות.
מכלול יצירתו של פרט מתחלק באופן כללי לשתי תקופות. יצירותיו המוקדמות כתובות בסגנון נאו-קלאסי מחמיר, בהשפעת שוסטקוביץ', פרוקופייב וברטוק. אחר החל להשתמש בחיבוריו בטכניקת שנים-עשר הטונים ובשיטה הסריאלית של שנברג. גישה זו לא רק העלתה עליו את חמת הממסד הסובייטי, אלא התגלתה גם כמבוי סתום מבחינה יצירתית. אומר הביוגרף של פרט, פול הילייר:
"...הוא הגיע למצב של יאוש מוחלט, שבו הלחנת מוזיקה הצטיירה בעיניו כמחווה הסתמית וחסרת התוחלת ביותר שבנמצא, והוא לא מצא בעצמו את האמונה המוזיקלית וכוח הרצון לכתוב ולו תו יחיד."
בהצהרה זו יש אולי מן ההגזמה, מאחר שהסימפוניה השלישית שלו, המצביעה על סטיה מן הסגנון הקודם (1971), חוברה בתקופה זו. עם זאת, ברור שפרט חוה משבר אישי עמוק. בתגובה למצב זה של בין המצרים השתקע המלחין במוזיקה עתיקה - חזר, למעשה, לשורשי המוזיקה המערבית. הוא חקר את הקנטוס פירמוס, המזמור הגרגוריאני מן המאה השישית, ואת הופעת הפוליפוניות בתקופת הרנסאנס. באותה זמן החל לרדת לעומקה של הדת והצטרף לכנסייה האורתודוקסית הרוסית, מה שמצביע אולי על כך, שהמשבר שעבר נבע, בחלקו, מסיבות רוחניות, ולא רק ממניעים מוזיקליים בלעדיים.
המוזיקה שהחלה להגיח לאוויר העולם לאחר תקופה זו הייתה שונה באופן קיצוני. פרט מתאר אותה כ"טינטינאבולרית" - דומה לצלצול פעמונים. המוזיקה מאופיינת בהרמוניות פשוטות, לא פעם צלילים בודדים, נטולי קישוטים, או אקורדים משולשים, שהם הבסיס להרמוניה המערבית. אלה מזכירים צלצולי פעמונים, ומכאן השם. האקורדים הפעמוניים כתובים במקצבים פשוטים ובמהירות קבועה. השפעת המוזיקה העתיקה ברורה. מאפיין נוסף ביצירותיו המאוחרות של פרט הוא, שלעיתים קרובות הן כתובות לטקסטים מעבודת הקודש, אם כי על פי רוב הוא בוחר בלטינית או בשפה הסלבונית המקובלת בליטורגיה האורתודוקסית, במקום בשפת אמו, אסטונית.
קרב הזב
רקע היסטורי
בשנת 747 התקוממה תנועת ההאשמיה העבאסית בח'וראסאן כנגד בית אומיה. לבית עבאס הצטרפו תומכים רבים מקרב המואלי, השיעים, הזיידים והח'וארג' בשל העובדה שבית אומיה נתפש כמושחת והנהיג מדיניות העדפה ברורה של ערבים על חשבון נתינים בני עמים אחרים. העבאסים הציגו את עצמם כמבקשים להעלות לשלטון "בן למשפחת מוחמד" אך למעשה התכוונו לעצמם - בהיותם צאצאים של אל-עבאס בן דודו של הנביא.
לאחר הצלחות ראשוניות בח'וראסאן, פרס וכופה, אסף מרואן השני את כוחותיו מסוריה ויצא לקדם את פניהם של העבאסים המתקדמים מזרחה. שני הצדדים נפגשו על גדותיו של נהר הזב הגדול במזרח איראן, למרגלות הרי הזגרוס.
ארוו פרט
קורות חיים
המוזיקה שלו שימשה ביותר מ-50 סרטי קולנוע בין השנים 1962 ל-2004. ה"שיר לזכר בנג'מין בריטן" הופיע בסרט "הנאהבים מפריז" של לאיוש קאראס (1991) ובסרטו של מייקל מור "פרנהייט 9/11", כרקע למתרחש לאחר התקפות ה-11 בספטמבר 2001 בניו יורק.
קרב הזב
מהלך הקרב
הצבא האומיי היה גדול מהצבא העבאסי שמולו, אך המורל שלו היה ירוד בעקבות הפסדים משמעותיים לעבאסים במזרח. הצבא כלל חיילים מיומנים ותיקי מסעות הקרב האומיים כנגד האימפריה הביזנטית. הצבא העבאסי כלל גייסות ח'ארג'יות, שיעיות וזידיות לצד המונים של מואלים בני פרס. העבאסים יצרו קיר חניתות כנגד האומיים ובכך הצליחו לשבור את התקפת הפרשים שלהם. ההתקפה האומיית פוזרה, הכוחות נסוגו ובמהלך הקרב והמרדף שלאחריו רבים מהם חוסלו ואחרים טבעו במי הנהר הגועשים של עונת החורף.
ארוו פרט
קורות חיים
בישראל, קטע מתוך היצירה "Te Deum" הופיע בסדרת הדרמה טירונות,
קרב הזב
תוצאות המפלה
האומיים נסוגו לכיוון סוריה. באפריל נפלה דמשק לכוחות העבאסיים ומרואן נמלט למצרים, שם נתפס בקרב העיר בוציר שבדלתת הנילוס והומת באוגוסט אותה השנה. שארית בית אומיה כונסה למשתה באפק וחוסלה. בית עבאס עלה לשלטון מוחלט במזרח העולם המוסלמי. במערב העולם המוסלמי, הצליח פליט יחיד של בית אומיה עבד א-רחמן הראשון לכונן אמירות שבירתה בקורדובה ואשר שלטה בחלקים של חצי האי האיברי ומרוקו עד למאה ה-10.
ארוו פרט
קורות חיים
קטע מתוך יצירה "Fur Alina" הופיע ב"אנאפאזה" של להקת בת שבע.
ג'ון פרופיומו
ג'ון דניס פרופיומו (John Dennis Profumo; 30 בינואר 1915 – 9 במרץ 2006) היה איש צבא ופוליטיקאי בריטי, אשר שירת כשר המלחמה (Secretary of State for War) בשנים 1960–1963. התפרסם בעיקר עקב השערורייה שנקראה על שמו – פרשת פרופיומו, שהביאה לסיומן של כהונתו והקריירה הפוליטית שלו.
ביוגרפיה
פרופיומו נולד בלונדון לאב עורך דין ודיפלומט ממוצא איטלקי. למד בבית הספר הארו ולמד משפטים באוניברסיטת אוקספורד.
בקיץ 1939 הוסמך לקצין בחיל השריון המלכותי. לחם במלחמת העולם השנייה בצפון אפריקה, שם עוטר בציון לשבח. השתתף גם בקרבות במערכה בנורמנדי בקיץ 1944. בהמשך שירת במפקדת קבוצת הארמיות ה-15 באיטליה ובדצמבר 1944 מונה לקצין במסדר האימפריה הבריטית כאות הערכה על שירותו באיטליה. הגיע לדרגת בריגדיר. ב-1947 עוטר בעיטור כוכב הארד של ארצות הברית.
ב-1940, בעודו משרת בצבא, נבחר לחבר הפרלמנט מטעם המפלגה השמרנית בבחירות משנה כנציג מחוז הבחירה קטרינג (Kettering) שבנורת'האמפטונשייר. הוא היה אז החבר הצעיר ביותר בפרלמנט. במאי 1940 הצביע נגד ממשלת צ'מברלין בדיון שנערך בפרלמנט בעקבות הכישלון הצבאי הבריטי בנרוויק שבנורווגיה.
בבחירות הכלליות ב-1945 נוצח פרופיומו במחוז קטרינג על ידי מועמד הלייבור. בהמשך השנה מונה לראש מטה המשלחת הצבאית הבריטית ביפן הכבושה. ב-1950 פרש משירות צבאי, ובבחירות באותה שנה נבחר לחבר הפרלמנט מטעם השמרנים במחוז סטרטפורד-און-אייבון שבווריקשייר. ב-1954 נשא לאשה את השחקנית ולרי הובסון, והיה נשוי לה עד מותה ב-1998.
פרשת פרופיומו
ביולי 1961 השתתף פרופיומו במסיבה בביתו של פוליטיקאי ואיש עסקים שמרני. הוא פגש שם בדוגמנית בת 19 בשם כריסטין קילר, אשר פטרונה סטיבן וורד ארגן את המסיבה. בין פרומיומו לבין קילר התנהלה מערכת יחסים מינית שפרופיומו סיים אותה לאחר מספר שבועות. עם זאת שמועות אודות יחסיהם החלו לצוף. לקילר הייתה מערכת יחסים דומה עם יבגני איוואנוב, נספח ימי בשגרירות ברית המועצות בבריטניה, ועובדה זו נתנה לפרשה היבט של ביטחון לאומי.
בדצמבר 1962 התרחשה תקרית ירי בלונדון שבה היו מעורבים שני גברים שהיו אף הם במערכת יחסים עם קילר. בעקבות זאת חקרה העיתונות אודותיה ונחשפו היחסים שהיו לה עם פרופיומו. העיתונות נמנעה מלפרסם זאת מחשש לתביעת דיבה, אך במרץ 1963 חשף את יחסיהם בפרלמנט חבר הפרלמנט מהלייבור ג'ורג' ויג, תוך ניצול חסינותו הפרלמנטרית. ויג טען שעשה זאת בעקבות ההיבט של ביטחון לאומי שבפרשה. פרופיומו הגיב בפרסום הצהרה, שבה הודה בהיכרות עם קילר, אך הכחיש שהיה דבר מה בלתי מכובד ביחסיהם, ואיים בתביעת דיבה אם תטען העיתונות אחרת.
איומו של פרופיומו לא מנע מהעיתונות לפרסם מידע אודות קילר, ובמהרה התברר לראש הממשלה מקמילן כי פרופיומו לא יוכל להוסיף לכהן בממשלתו. ב-5 ביוני נאלץ פרופיומו להודות כי שיקר לפרלמנט - מעשה בל יסולח בפוליטיקה הבריטית. הוא התפטר מתפקידו, מחברותו בפרלמנט ומהמועצה המלכותית. עוד לפני כן התוודה פרופיומו על הפרשה בפני אשתו, שבחרה לתמוך בו. מעולם לא הוכח שבמסגרת יחסיו של פרופיומו עם קילר נגרמה פגיעה לביטחון הלאומי.
הפרשה זעזעה את ממשלת השמרנים והייתה בין הגורמים להפסדה ללייבור בבחירות 1964. עוד לפניהן, באוקטובר 1963, פרש מקמילן מראשות הממשלה והוחלף על ידי אלק דאגלס-יום.
פרופיומו לא דיבר עוד על הפרשה באופן פומבי, גם לא לאחר יציאתו לאקרנים ב-1989 של הסרט "סקנדל", שעסק בפרשה ולא לאחר פרסום זיכרונותיה של קילר.
ב-2013, כשפרופיומו כבר לא היה בחיים, עלה לבמות מחזמר אודות הפרשה בשם "סטפן וורד", לצלילי מוזיקה שהלחין אנדרו לויד ובר.
לאחר הפרישה מהפוליטיקה
מעט לאחר הפרישה מהפוליטיקה החל פרופיומו לעבוד בהתנדבות בניקיון חדרי שירותים בבית טוינבי, מקום משכנה של אגודת צדקה במזרח לונדון, והתמיד בעבודה שם לשארית חייו. עם הזמן שוכנע לחדול מעבודות הניקיון והיה למגייס התרומות הראשי של המוסד. הוא הצליח לגייס עבורו כסף רב תוך ניצול ניסיונו וקשריו הפוליטיים. כל עבודתו נעשתה בהתנדבות, שכן הונו המשפחתי הספיק למחייתו. עיתונאי כתב עליו כי "התנדף לאיסט אנד של לונדון למשך 40 שנה כשהוא עושה שם עבודות שקטות וטובות". פעילות זו שיקמה את שמו הטוב. גם אשתו ולרי הובסון עסקה בעבודות צדקה עד סוף חייה.
ב-1975 מונה פרופיומו למפקד במסדר האימפריה הבריטית. הטקס בו קיבל את העיטור מידי המלכה אליזבת השנייה בארמונה סימל את שובו למעמד של אדם מכובד. הוא הופיע לאחר מכן בציבור רק לפרקים. ב-1995 הוזמן והשתתף בארוחת ערב לרגל יום ההולדת ה-70 של מרגרט תאצ'ר, שבה ישב בסמוך למלכה.
ב-7 במרץ 2006 לקה פרופיומו באירוע מוחי. הוא מת בבית חולים יומיים אחר כך, בגיל 91. גופתו נשרפה ואפרו נקבר לצד זה של אשתו בחלקת הקבר המשפחתית בכפר הרשם (Hersham) שבסארי.
האשמיה
ההאשמיה הייתה תנועה דתית ופוליטית במחצית הראשונה של המאה ה-8 לספירה. התנועה החלה את דרכה כפלג של הקיסאניה, כת ע'לאת שיעית, מיסודם של תלמידי אל-מח'תאר אשר מרד באומיים והאמין כי מחמד בן אל-חנפיה, אחד מבני עלי, זכאי לשלטון.
ההאשמיה הייתה בעלת השפעה דומיננטית, ואומצה על ידי בית עבאס, שניכס אותה ככלי לחיזוק התמיכה בו. לאחר המהפכה העבאסית בהובלת אבו מוסלם בשנת 750 לספירה, העבאסים התנכרו לתנועה, וזו ירדה מבמת ההיסטוריה.
תנועת ההאשמיה
ראשיתה של תנועת ההאשמיה במאורעותיה של מלחמת האזרחים האסלאמית השנייה בימיו של יזיד וממשיכיו (680-692). לאחר מותו של מעאויה פרצה שורת מרידות בכל רחבי הח'ליפות. אחת מהמרידות הללו התרחשה באזור כופה שבעיראק. המרד פרץ בשנת 686 בראשותו של אל-מח'תאר אל-ת'קפי, הדאעי או המטיף הדתי של מוחמד בן אל-חנפיה, בנו של עלי מאשתו חולה שמשבט אל-חנפיה. לאחר שהמרד הובס וצבאותיו של אל-מח'תאר פוזרו כמוץ ברוח בידי מצעב בן אל-זביר, מורד אחר מחצי האי ערב בשנת 687, החלה אמונה שמוחמד בן אל-חנפיה המשיך לחיות בהסתר ושהוא או אחד מצאצאיו עתידים יהיו לבוא ולגאול את העולם באחרית הימים. הקבוצה שהתפתחה כונתה בתחילה מח'תאריה על שם אל-מח'תאר אך בהמשך אימצה את השם אל-קיסאניה על שם אחד מתלמידיו של אל-מח'תאר ושומר ראשו המולא אבו עמרא אל-קיסאני שהמשיך את דרכו לאחר מותו.
בעשורים הבאים התפצלה תנועת הקיסאניה למספר פלגים שהכירו בצאצאים שונים של מוחמד בן אל-חנפיה כאימאם, מושג אשר באותה התקופה הייתה משמעותו טוען למנהיגות הלגיטימית על הקהילה מבית מוחמד ועלי (אהל אל-בית). הכת העיקרית קיבלה עליה את עולו של עבדאללה אבו האשם, בנו הבכור של מוחמד בן אל-חנפיה. הם פעלו בעיקר בקרב המואלי של דרום עיראק ופרס. הם גילו עמדה אנטי-אומאית נחרצת וביקשו להשיב לשלטון למשפחת הנביא. ההאשמיה הייתה הכת השיעית הגדולה בימיה וממרכזה שבכופה הפיצה את רעיונותיה המהפכניים הרחק עד לח'וראסאן. לאחר מותו של אבו האשם נחלקה העדה ל-5 כתות, אשר אחת מהן הכירה במוחמד בן עלי בן עבדאללה בן אל-עבאס מבית עבאס כאימאם. הם האמינו בכך שערב פטירתו חשוך-ילדים בשנת 716 מינה אבו האשם את מוחמד בן עלי (אביו של הח'ליף העבאסי הראשון א-ספאח) כיורש ("וצי"). מוחמד בן עלי נפטר בשנת 744 והנהגת התנועה עברה לבנו אבראהים. הלהט המשיחי וההתמרמרות משלטון בית אומיה המושחת התפרצה באזור איראן בשלהי העשור החמישי של המאה השמינית.
המהפכה העבאסית
הח'ליף האומיי מרואן השני גייס את כוחותיו מחרן ויצא בראש צבאו לעבר עיראק. האומיים והעבאסים נפגשו בקרבת נהר הזב הגדול בינואר 750 והאומיים הובסו. דמשק נפלה לעבאסים באפריל אותה השנה ובאוגוסט נתפש מרואן וחוסל במצרים. שארית בני אומיה כונסו ל"משתה" באפק וחוסלו. קברי האומיים חוללו ושלטונם חדל. הניצול היחידי ברח לאנדלוסיה ושם כונן אמירות תחת התואר עבד א-רחמאן הראשון.
א-ספאח פתח את שורות הצבא והבירוקרטיה למואלים לא ערביים והעביר את מרכז האימפריה מזרחה לעיראק. מנגד, הוא בגד בתומכיו הקיסאניים והכריז על עצמו כ"מהדי ממשפחת הנביא" שהבטיח להעלות לשלטון. המאבק נתפש במקור כ'מלחמת בני אור ובני חושך'; העבאסים נשאו נס שחור למול הנס הלבן של בית אומיה. עתה נקרע קרע עמוק בין העבאסים ותומכיהם המקוריים. לאחר מותו של א-ספאח ב-754 עלה אחיו אל-מנסור לשלטון והוציא את אבו מוסלים להורג בשל חששו מכוחו הנותר.
קורט הניג
קורטיס (קורט) מייקל הניג (באנגלית: Curtis Michael Hennig; 28 במרץ 1958 – 10 בפברואר 2003), הידוע בכינוי "מיסטר פרפקט" (בתרגום לעברית: "מר מושלם") היה מתאבק אמריקאי, שהתאבק בין היתר בארגונים WWF ו-WCW. כמו כן, זכה פעמיים באליפות הבין יבשתית של ה-WWF והוא חבר בהיכל התהילה של ה-WWE.
ביוגרפיה
הניג נולד ברובינסדייל, מינסוטה. אביו הוא המתאבק לארי "הגרזן" הניג ובנו הוא קורטיס אקסל. הוא למד בבית ספר תיכון ברובינסדייל, ביחד עם טום זנק, בריידי בון, ניקיטה קולוף, ריק רוד, ג'ון נורד ובארי דארסו, אשר הפכו למתאבקים מקצועיים.
בין השנים 1980 התאבק הניג במספר ארגוני היאבקות שונים כמו ה-AWA וה-NWA שם זכה בתואר אליפות מרכזי ובאליפות הזוגות.
בשנת 1988 הצטרף הניג ל-WWF, ולראשונה גילם את דמותו של "מיסטר פרפקט". בשנת 1990, האלוף הבין יבשתי האולטימט ווריור ויתר על התואר לאחר זכייתו בתואר אליפות העולם, וכתוצאה מכך התקיים טורניר של שמונה מתאבקים כדי לקבוע את האלוף הבין יבשתי החדש. בגמר ניצח פרפקט את טיטו סנטנה והפך לאלוף הבין יבשתי החדש. כאלוף, הגן פרפקט על התואר נגד סנטנה וברוטוס ביפקייק.
לקראת סאמרסלאם 1990, קרי ואן אריק, המתאבק החדש של ה-WWF ואלוף העולם של ה-NWA לשעבר, איתגר את פרפקט לקרב על האליפות, והדהים את האוהדים, כשניצח בקרב שארך 5 דקות. העימות בין השניים נמשך, ובחודש נובמבר נערך קרב חוזר במהלכו ניצח פרפקט בסיועו של טד דיביאסי, כשהשיב לעצמו את התואר.
פרפקט החזיק בתואר כתשעה חודשים וגבר על מספר מתחרים וביניהם רודי פייפר ודייבי בוי סמית'. לבסוף, איבד את התואר לברט הארט בסאמרסלאם 1991, שהתקיים במדיסון סקוור גארדן, בקרב שנחשב לאחד הקרבות הטובים באותן שנים. לאחר מכן, השתתף בקרב נוסף מול הארט במלך הזירה 1993.
במהלך השנים, סבל הניג מפציעות רבות שבעטיין נאלץ להופיע כשדרן.
בשנת 1996 עזב הניג את ה-WWF לטובת הארגון המתחרה, ה-WCW, שבו היה חלק מהסטייבל ארבעת הפרשים ובשנת 1997 זכה באליפות ארצות הברית, ולאחר מכן הצטרף לסטייבל nWo. בקיץ 2000 עזב הניג את ה-WCW.
לאחר שהופיע במספר הופעות אורח בארגונים קטנים, בשנת 2002 חזר הניג ל-WWF באירוע רויאל ראמבל שוב בדמותו של מיסטר פרפקט. במאי 2002, הוא שוחרר מהארגון לאחר שהיה מעורב בעימות פיזי עם ברוק לסנר במהלך טיסה מסחרית במטוס מלא נוסעים.
בשנת 2003, נמצא מת ממנת יתר של קוקאין בחדר מלון בפלורידה.
בשנת 2007, נבחר הניג להיכל התהילה של ה-WWE.
כביש 232
כביש 232 הוא כביש אורך אזורי בנגב המערבי. כביש זה הוא הארוך שבכבישים האזוריים בישראל. הכביש נמתח לאורך 80 ק"מ ממפגשו עם כביש 10 (כביש הגבול המערבי) שבסמוך למסוף כרם שלום בגבול עם מצרים ורצועת עזה - עד לצומת אשכולות שעל כביש 4, בסמוך לניצנים וחולות ניצנים. כביש זה מהווה כביש גישה לרבים מיישובי עוטף עזה, בהם יישובי המועצה האזורית אשכול.
תוואי הכביש
מהמפגש עם כביש 10 ומעבר הגבול כרם שלום בצפון חולות חלוצה, הכביש עובר בכיוון צפון־מזרח בסמוך ליישובי חבל שלום ובתחומי מועצה אזורית אשכול וממשיך בתחומי המועצות האזוריות שדות נגב ושער הנגב, שם הוא נפגש בצומת סעד עם כביש 25 ובצומת שער הנגב עם כביש 34. לאחר מכן הכביש ממשיך לכיוון צפון־מזרח, נכנס למזרח העיר שדרות וממשיך בתחומי המועצות האזוריות שער הנגב וחוף אשקלון. הכביש ממשיך לכיוון צפון־מערב דרך צומת גבעתי שעל כביש 35 וצומת הודיה שעל כביש 3 ( מקטע זה מכונה בר מצווה, בגלל 13 הסיבובים שבו ) עד נקודת הסיום שלו בצומת אשכולות שעל כביש 4.
היסטוריה
חלקו הצפוני של הכביש (מניצנים עד לאזור ניר עם) נסלל בתקופת המנדט הבריטי. הכביש היווה ציר מרכזי ליישובי הנגב ועל השליטה עליו ניטשו מספר קרבות במהלך מלחמת העצמאות. חלקו הדרומי של הכביש נסלל בשנת 1951 כדי לחבר את יישובי הנגב המערבי: בארי, מגן, תל רעים, כיסופים, עין השלושה, נירים ויישובי מועצה אזורית מרחבים בכביש אורך. הכביש נמשך בסלילתו עד כביש הרעב בדרום. בשנים 1954–1955 הוארך הכביש עד ניר יצחק ובשנת 1959 הוארך הכביש מניר יצחק עד כרם שלום.
לאחר מלחמת ששת הימים נסלל בהמשך הכביש ליד כרם שלום כביש באורך כ-6 קילומטר שהתחבר לכביש החוף בסיני. כביש זה שימש את התנועה הישראלית לסיני בסוף 1969, כאשר בעקבות פיגועים רבים נחסם כביש 4 ברצועת עזה לתנועה אזרחית ישראלית. בעקבות זאת, הרחיב מע"ץ את הכביש.
באמצע שנות ה-80 נסלל כביש 10 וכן נסלל חיבור מהכביש, ליד סופה, אל רצועת עזה לכיוון מורג וגוש קטיף, (קטע הכביש נקרא גם ציר כיסופים והיווה חלק מכביש 242), אולם השימוש בו היה יחסית מועט בגלל ריחוקו ממרכזי האוכלוסייה בישראל. ביולי 1991 נחנך המשך כביש 242 מכיסופים לכביש 4 ורוב התנועה לגוש קטיף עברה לכביש 232 וממנו לכביש 242, במיוחד לאחר הקמת הרשות הפלסטינית והעברת השלטון אליה ברצועת עזה. לאחר סגירת מעבר קרני ומעבר ארז, כלל המשאיות הנושאות סחורה המיועדת לרצועת עזה מופנות למעבר כרם שלום, דבר אשר יצר עומסי תנועה כבדים בכביש ועורר מחאה מצד תושבי חבל אשכול.
בשנים 2005–2019 נהרגו בכביש 44 אנשים בתאונות דרכים. בשנת 2014 החליטה הממשלה להרחיב את הכביש לדו נתיבי, ובשנת 2019 החלו העבודות ושודרגו 8.5 קילומטרים, כולל הסדרת צמתים וחידוש הכביש לכל אורכו.
אנטנס סנייצ'קוס
אנטנס סנייצ'קוס (בליטאית: Antanas Sniečkus; 7 בינואר 1903 – 22 בינואר 1974) היה מנהיג המפלגה הקומוניסטית של ליטא מ-1927 ועד מותו. מזכ"ל רשמי של המפלגה ומושל ליטא דה פקטו מ-15 באוגוסט 1940 ועד מותו.
תולדות חייו
נולד בכפר ליד שאקי, ב-1920 נאסר, כחבר המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, בגין פעילות נגד הממסד. עם שחרורו נמלט למוסקבה. בדצמבר 1926, לאחר הוצאתם להורג של קרוליס פוז'לה, ראש המפלגה הקומוניסטית של ליטא ועוד ארבעה מראשיה ומאסרם של עשרות בכירים נוספים, נשלח סנייצ'קוס ממוסקבה על מנת להקים מחדש את המפלגה. המפלגה פעלה במחתרת, תחת שלטון אנטאנס סמטונה. ב-1930 נכלא סנייצ'קוס בקובנה בגין פעילותו המחתרתית. ב-1933 שוחרר בעסקת חילופי שבויים תמורת לאומנים ליטאים שהוחזקו במוסקבה, ונשלח לגלות בברית המועצות. ב-1936 שב לליטא. ב-1939 נשפט לשמונה שנות מאסר. אך שוחרר עם כיבוש ליטא על ידי ברית המועצות בקיץ 1940.
ב-15 באוגוסט 1940 מינה אותו הקומיסר ולדימיר דקנוזוב למזכ"ל המפלגה הקומוניסטית של ליטא, שהפכה לחלק מן המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בעת כיבוש ליטא על ידי גרמניה הנאצית בעת מבצע ברברוסה, נסוג סנייצ'קוס עם הצבא האדום מליטא לעומק רוסיה. ב-1942 ארגן במוסקבה את תנועת הפרטיזנים הליטאים (Lietuvos partizaninio judėjimo štabas) ופיקד עליה.
חיים אישיים
אשתו, מירה בורדונייטה (Mira Bordonaitė), הייתה יהודיה ופעילה במפלגה הקומוניסטית, שריצתה אף היא מאסרים ממושכים. היא הייתה עיתונאית וכיהנה כראשת LRT, רשת השידור הציבורי של ליטא. לזוג היו שני ילדים. לדברי איגוד יוצאי וילנה והסביבה, בהשפעתה התיר סנייצ'קוס פעילות תרבותית יהודית בליטא שכללה תיאטרון יידיש, מקהלה וקבוצות מחול בווילנה ובקובנה.
הנצחתו
העיר שהוקמה לשם הקמתה ותפעולה של תחנת הכוח הגרעינית איגנלינה נקראה על שמו, סנייצ'קוס. ב-1992 שונה שם העיר לויסגינס.
Chemistry
Chemistry (בעברית: כימיה) הוא אלבום האולפן העשירי של הזמרת-יוצרת האמריקאית קלי קלרקסון. האלבום יצא לאור ב-23 ביוני 2023, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. האלבום מופק על ידי משתפי הפעולה הוותיקים של קלרקסון, ג'ייסון הלברט וג'סי שטקין, אריק סרנה.
רקע והכרזה
קלרקסון החלה לעבוד על ההמשך לאלבומה מ-2017, Meaning of Life, בשנת 2019. ביוני 2020, היא הודיעה על גירושיה מבעלה ברנדון בלקסטוק. לפני הגירושים היא תיארה את האלבום שיהיה דומה ל-Breakaway (2004) ול-Stronger (2011) לידה, ועוד כמו האלבום Meaning of Life. בספטמבר 2020, הופיעה קלרקסון בתוכנית "Sunday Today with Willie Geist", אז היא תיארה את האלבום ככל רגש שאתה חווה מתחילתו ועד סופה של מערכת יחסים. היא קוראת לזה הכי אישי שהיא הוציאה אי פעם, וזה היה טיפולי עבורה. קלרקסון הזכירה שהיא כתבה כשישים שירים במהלך הגירושים שלה.
בראיון בספטמבר 2022 למגזין וראייטי, קלרקסון דיברה על האלבום. היא אמרה שהיא עבדה על זה כבר שנתיים; זה היה שיר חשוב, והרבה מהשירים הוקלטו שנתיים קודם לכן במהלך שנת 2020. כשהגירושים התרחשו, היא הייתה צריכה לכתוב על כך. היא אמרה ללייבל שלה, "אני לא יכולה לדבר על זה עד שלא עברתי את זה", וזה פשוט לקח קצת זמן לעשות את זה. זו אחת הסיבות שעשינו הרבה דברים לחג המולד בשנתיים האחרונות - כי הייתי כזה, "טוב, זה שמח!" כשהיא מתארת את השיא, היא אומרת, "ולא הכל רע - כאילו, יש בו שברון לב ויש בו עצב בו זמנית."
בינואר 2023, במהלך שידור חי בעמוד האינסטגרם שלה, ציינה קלרקסון שהיא בדיוק עשתה את צילומי האלבום עם בריאן בואן סמית'. בזמן שהופיע בפודקאסט "Angie Martinez IRL" של אנג'י מרטינז, קלרקסון חשפה שאחד מהשירים באלבום נקרא "Red Flag Collector".
הוצאה וקידום
בשנת 2022, במהלך ראיון למגזין וראייטי, הודיעה קלרקסון שהיא תוציא את האלבום במהלך שנת 2023, היא כינתה את האלבום "חשוב" וציינה את המוזיקה כ"מועילה" בהשמעת מה שהיא מרגישה. ב-25 במרץ 2023, קלרקסון צייצה אימוג'י יין, שברון לב ושמש, וכך תיארה את האלבום כשהופיעה בתוכנית אירוח "Access Daily" בינואר 2023. למחרת, היא הכריזה על שם האלבום ברשתות החברתיות והכריזה שהוא יצא לאור "בקרוב". הסינגל המוביל של האלבום "Mine" יצא לאור ב-14 באפריל 2023.
ב-27 במרץ הכריזה קלרקסון תקדם את אלבומה במהלך רצף הופעות הקבוע בלאס וגאס שיכלול עשרה לילות סה"כ ויקרא "Chemistry: An Intimate Evening with Kelly Clarkson" ויתחיל ב-28 ביולי עד 19 באוגוסט 2023, בתיאטרון Bakkt.
סינגלים
ב-19 במאי, צפוי לצאת לאור הסינגל השני "Favorite Kind of High".
וינלנד
וינלנד (מנורדית עתיקה: Vinland) הוא השם שניתן לאי בצפון אמריקה על ידי לייב אייריקסון, מהמושבה האיסלנדית באי גרינלנד, שנשלח על ידי אביו, אייריק תורוואלדסון, למסע שבו נתגלתה היבשת בפעם הראשונה ליושביה של אירופה בסביבות שנת 1000 לספירה.
לפי המסופר בשתי סאגות איסלנדיות, כשעלה לייב בן איריק על חופה של היבשת קרא לה וינלנד (ארץ היין) משום שהתפעל משפע הגפנים שראה בארץ החדשה שגילה.
בחפירות ארכאולוגיות בין השנים 1961 ל-1968 התגלו עדויות ארכאולוגיות להתיישבות נורדית בצפון אמריקה בל'אנס או מדוז (L'Anse aux Meadows) שבניופאונדלנד, קנדה. אף על פי שהעדויות מוכיחות קיום התיישבות נורדית בצפון אמריקה, לא ברור אם אמנם זהו האזור שאליו התייחס לייב בן איריק כווינלנד.
היסטוריה
וינלנד מוזכרת לראשונה על ידי אדם מברמן, גאוגרף והיסטוריון, בספרו "תולדות הכנסייה של המבורג" משנת 1075. אך המקורות העיקריים למסעות האיסלנדים לצפון אמריקה נלמדים משני סאגות איסלנדיות, "הסאגה על איריק האדום" ו"הסאגה של אנשי גרינלנד". סאגות אלו נכתבו כ-250 שנה לאחר ההתיישבות בגרינלנד וניתנות לפירושים שונים. חיבור של שני הסאגות השונות מעלה שהיו ניסיונות אחדים ליישב את צפון אמריקה, אף לא אחד החזיק מעמד. הסיבות לחוסר ההצלחה המתוארות בסאגות הן המחסור בנשים והמלחמות עם התושבים המקומיים של צפון אמריקה.
הסיפורים גורסים כי לאחר ההתיישבות בגרינלנד בשנת 985 או 986, סוחר איסלנדי בשם ביארני בן הריולף הפליג מאיסלנד לגרינלנד לבקר את אביו. הספינה, שנקלעה לסופה, נסחפה לחופי צפון מזרח אמריקה, הדבר היה בסוף הקיץ והסוחר שחשש להישאר בחורף בארץ החדשה המשיך את דרכו לגרינלנד, במיוחד לאור הכפור שראה בחופי צפון אמריקה. לאחר שהגיע לגרינלנד הוא סיפר את הסיפור ומכר את ספינתו ללייב בן איריק שהפליג, לפחות לפי סיפורו, לאותם אזורים והקים בהם התיישבות קצרה, במושבה שהקים קרא וינלנד.
עד תחילת המאה ה-19 האמינו ההיסטוריונים כי הרעיון שלפיו האיסלנדים בגרינלנד הגיעו לצפון אמריקה אינו יותר ממעשיית עמים. ההיסטוריון הראשון שהעלה את הסברה היה ההיסטוריון הדני קארל כריסטיאן ראפן, בשנת 1837. הוא ביצע מחקר מעמיק בסאגות ומקומות התיישבות אפשריים בצפון אמריקה.
מיקום
אין הסכמה בין ההיסטוריונים לגבי המיקום של וינלנד. ראפן ואריק ואלגרן מאמינים שווינלנד נמצאת בניו אינגלנד, אך בשנים 1961–1968 נחפרה ונמצאה התיישבות בל'אנס או מדוז, והיסטוריונים קושרים בין התיישבות זו לבין הסיפורים על לייב ובני משפחתו. ההיסטוריונים הסבורים שההתיישבות הייתה דרומית יותר טוענים שההתיישבות שנמצאה בניופאונדלנד היא התיישבות מאוחרת יותר שאינה מתועדת.
המאמינים שווינלנד אכן נמצאת בניופאונדלנד טוענים שהתיישבות דרומית יותר הייתה בלתי אפשרית שכן קווי האספקה היו ארוכים מדי והנורדים היו מתקשים לקיים מושבות כה רחוקות ממדינות האם שלהם. ברזל ומשאבים אירופיים נוספים לא היו בנמצא, דבר שהיה מקשה הן על ההתיישבות והן על המלחמה עם התושבים המקומיים.
מאידך, אדם מברמן כותב בספרו שמקור השם וינלנד הוא בגפנים שגדלו באזור ההתיישבות, אך גפנים אינם גדלים באזורים צפוניים כמו ניופאונדלנד. יש מספר תאוריות המסבירות את אי-ההתאמה:
העיטים אצילי הנפש
העיטים אצילי הנפש (בתרגום אחר: הנשרים אצילי הנפש; באנגלית: The gentle vultures) הוא סיפור מדע בדיוני קצר שנכתב בידי אייזיק אסימוב בשנת 1957 ופורסם בספר מחר כפול תשע. הסיפור תורגם לעברית בשנת 1972 ושוב בשנת 2005; יצא בעברית גם כחלק מקובץ כתבי אייזיק אסימוב חלק 4 ב-2014.
עלילה
ההוריאנים מגיעים לכדור הארץ בזמן המלחמה הקרה, ומקימים בסיס על הירח בעודם מחכים לפרוץ המלחמה האטומית ולהשמדת התרבות הארצנית. להפתעתם הדבר לא קורה והם חוששים שבני כדור הארץ יגלו את המסע בחלל בלי שיעברו הינדוס גנטי ויהיו משועבדים להוריאנים.