cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלפרד הוגנברג
תולדות חייו
הוגנברג תמך בהחלת "עקרון הפיהרר", המבטל את השיטה המפלגתית הדמוקרטית לטובת תמיכה במנהיג אבסולוטי, שכל דבריו הם חוק. ניסיונו להציב את עצמו כפיהרר של המפלגה הלאומנית ב-1929 גרם לפיצולה. הוגנברג ועיתוניו, שפנו לאריסטוקרטיה, למעמד הגבוה של קצינים ואצילים, לבעלי קרקעות ואחוזות בעיקר בצפון גרמניה ולבורגנות העשירה של התעשיינים, נטו להתעלם מהמפלגה הנאצית, שפנתה למעמד הפועלים ולמובטלים. כאשר התייחס הוגנברג להיטלר ולמפלגתו, הדגיש את היותם "סוציאליסטים". עם זאת, במהלך מערכות הבחירות של רפובליקת ויימאר כרסמה המפלגה הנאצית העממית בעיקר בכוחה של המפלגה הלאומנית. למרות התיעוב ההדדי בין היטלר והוגנברג, הם שיתפו פעולה במסגרת משאל העם שאורגן ב-22 בדצמבר 1929 בניסיון להעביר חוק שיסכל את תוכנית יאנג לפריסת חובות הפיצויים של גרמניה (ולפיכך יבטל את ההסכמה הגרמנית ה"משפילה" לתנאי חוזה ורסאי). החוק היה חסר סיכוי, אך הצעד המתריס קבע את סדר היום וגרר את גרמניה למסע תעמולה חסר רסן. הוגנברג הסכים בסלידה שמנהל התעמולה יהיה יוזף גבלס, עיתונאי ותועמלן זול, רעשני ובן למעמד הנמוך שתקף לא אחת את הקפיטליזם. כך איפשר הוגנברג למפלגה הנאצית גישה לפרסום באימפריית העיתונות שלו. המשאל, שהסתיים בכישלון צפוי-מראש מבחינת הימין הקיצוני, הצליח להביא כ-6 מיליון גרמנים (14.5%) להצביע בעד החוק, מעל ומעבר לכל ההערכות המוקדמות.
ב-1930, בעת ניסיונות הקמת הממשלה של הקנצלר היינריך ברינינג, ליברל ממפלגת המרכז הגרמנית שביקש ליצור קואליציה רחבה בתמיכת היטלר, הנהיג הוגנברג אופוזיציה תקיפה בניסיון "לעקוף את היטלר מימין" על רקע הכרסום המתמשך בכוחה של המפלגה הלאומנית על ידי המפלגה הנאצית העממית, שהפכה למפלגה השנייה בגודלה. בפברואר 1931 פרשו שתי המפלגות מהרייכסטאג וגיבשו את "האופוזיציה הלאומית המאוחדת" שמטרתה המוצהרת הריסת השיטה של ויימאר. רשת העיתונות של הוגנברג החלה לפרסם בהבלטה את נאומיו של היטלר ואת פרסומי התעמולה של המפלגה הנאצית וחשפה אותם בפני קהל רחב שלא הכירם קודם לכן. יתרה מכך, מעמדו של הוגנברג בקהילת העסקים ובעלי ההון סייע להיטלר להתקבל בקרב בעלי הון, שחששו מנטייתו האנטי-קפיטליסטית ואיפשר הזרמת כספים למפלגה הנאצית. אולם, בבחירות הכלליות בנובמבר 1932, בהן רצו המפלגות בנפרד, הפכה המפלגה הנאצית לגדולה ביותר ברייכסטאג.
בינואר 1933 ניסה קורט פון שלייכר ליצור ממשלה רחבה תוך שיתופם של הוגנברג (שעמד כעת בראש מפלגה קטנה בת 51 חברים בלבד מתוך 584 מושבי הרייכסטאג), ראש הפלג השמאלי של המפלגה הנאצית גרגור שטראסר ויו"ר מפלגת איגודי הפועלים הקתולית, אדם שטגרוואלד (Adam Stegerwald). המשא-ומתן כשל כיוון שהוגנברג סירב לשבת יחד עם מנהיג איגוד פועלים. לאחר כישלון הקמת הממשלה דחק ראש ממשלת פרוסיה, פרנץ פון פאפן בהוגנברג והיטלר לשתף פעולה על מנת להפוך את היטלר לקנצלר גרמניה. התנאי שהציב הנשיא פאול פון הינדנבורג לפון פאפן על מנת שיסכים להפוך את היטלר לקנצלר היה שהוגנבורג יקבל את תיקי הכלכלה והחקלאות הן של כלל-גרמניה והן בממשלת פרוסיה. הוגנברג הסכים, מתוך סברה שיוכל להשתמש בהיטלר. בבחירות של מרץ 1933 חבר הוגנבורג להיטלר ושב וזכה באותו מספר מושבים, מספר חסר ערך משום שחוק ההסמכה שהעביר היטלר במרץ 1933 ביטל למעשה את כוחו של הרייכסטאג.
הוגנברג היה שר הכלכלה והחקלאות בקבינט הראשון של היטלר. פעולותיו המיידיות לטובת בעלי האדמות העשירים גרמו לעליית מחירים. חוסר הפופולריות שלו והעובדה שלא היה חבר המפלגה הנאצית זירזו את פיטוריו מהממשלה. עם זאת שימש הוגנברג כנציגו של היטלר לועידת לונדון לכלכלה שהתקיימה ביוני 1933 במטרה להתמודד עם השפל הגדול, לחדש את המסחר הבינלאומי, ולייצב את שוקי המטבע הבינלאומיים.
על מנת לאלצו לפרוש, הופנו פלוגות אס אה כנגד חברי תנועת הנוער המפלגתית של הוגנברג וצווי מעצר הוצאו כנגד עמיתיו. הוגנברג הגיש את התפטרותו ב-29 ביוני 1933 והמפלגה הנאצית הגיעה להסדר עם מפלגתו שנספגה לתוך המפלגה הנאצית, למעט חברים שלא ניתן היה "לסמוך על נאמנותם". בסוף 1933 הולאמה אימפריית המדיה של הוגנברג על ידי משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם של גבלס. הוגנברג דרש בתמורה מניות מפעלי תעשייה בריין-וסטפאליה.
הוגנברג נשאר חבר הרייכסטאג עד 1945, חלק מ-22 "חברים-אורחים" שהורשו לשבת ברייכסטאג יחד עם עוד 639 חברים נאצים.
ב-1949 הכריז בית משפט לדה-נאציפיקציה בדטמולד שהוגנברג היה "נספח" ולא נאצי פעיל ובכך איפשר לו לשמור על נכסיו. הוא מת שנתיים לאחר מכן.
קויל
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מצר דנמרק
מצר דנמרק (בדנית: Danmarksstrædet, באיסלנדית: Grænlandssund – מצר גרינלנד) הוא מצר ים הנמצא בין גרינלנד, מצפון מערב, לאיסלנד, מדרום מזרח. מצפון מזרח למצר נמצא האי הנורווגי יאן מאיין (Jan Mayen). המצר מחבר בין אוקיינוס הקרח הצפוני לבין האוקיינוס האטלנטי. אורכו 480 קילומטר ורוחבו המינימלי 290 קילומטר. זרם מזרח גרינלנד הקר והמהיר עובר דרך המצר ונושא עמו קרחונים דרומה, אל צפון האוקיינוס האטלנטי. במצר אזורי דיג חשובים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-24 במאי 1941, התחולל במצר קרב מצר דנמרק.
תרזה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בלמון-סור-לוזאן
בלמון-סור-לוזאן (צרפתית: Belmont-sur-Lausanne, מילולית: הר יפה מעל לוזאן) הוא פרוור של העיר לוזאן, שבקנטון וו, בשווייץ.
שטח הפרוור הוא 2.65 קילומטר מרובע, מתוכם כ-35% מוקצה לחקלאות (בעיקר שטחי מרעה לפרות) וכ-30% הוא יער. מחיר הקרקע הזול במקום מאפשר בנייה של מתקני ספורט ושעשועים גדולים יחסית, שתופסים עוד מהשטח. בסופו של דבר, רק מעט משטח הפרוור משמש למגורים. נכון לדצמבר 2014, גרו בפרוור כ-3600 איש.
הפרוור מקושר לעיר לוזאן, בקו אוטובוס מקומי בודד, בעל תדירות נסיעות נמוכה.
נערות החלומות
נערות החלומות (באנגלית: DreamGirls) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא בסוף 2006 ומבוסס על מחזמר שהוצג על בימות ברודוויי, מספר את סיפורן של "החלומות" (the Dreams), שלישיית זמרות נשמה שמזנקות לראש מצעדי הפזמונים במהלך שנות ה-60. הסרט מבוסס במידה מסוימת על להקת הסופרימס, וכן על חברת התקליטים מוטאון שייצגה כוכבים אפרו אמריקאים רבים במהלך שנות ה-60 וה-70.
הסרט זכה בשני פרסי אוסקר עבור שחקנית משנה (ג'ניפר הדסון) וסאונד. הסרט זכה בשלושה פרסי גלובוס הזהב: כסרט הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר (אדי מרפי) ושחקנית המשנה הטובה ביותר (ג'ניפר הדסון).
קווייל
קווייל (באנגלית: Quayle) הוא שם משפחה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
דויד ביסבל
דויד ביסבל (בספרדית: David Bisbal Ferre; נולד ב-5 ביוני 1979) הוא זמר פופ, יוצר ושחקן ספרדי, זוכה פרס גראמי הלטיני. הוא התפרסם בתוכנית הריאליטי "Operación Triunfo", ומאז הוא הוציא שבעה אלבומים, ורובם כבשו את המצעדים הספרדיים. בנוסף הוא הרבה סיבובי הופעות בספרד ובאמריקה הלטינית.
ביוגרפיה
ביסבל נולד באלמריה, ספרד. יש לו אח גדול בשם חוסה מריה ואחות גדולה בשם מריה דל מאר. ביסבל עזב את בית הספר בגיל צעיר בגלל התעניינותו במוזיקה. אף על פי שהוריו אילצו אותו לעבוד בחממה זמן מה, הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל 18 כאשר התגלה על ידי התזמורת "Orquesta Expresiones".
ב-2003, החל ביסבל להתפרסם גם מחוץ לספרד. הוא החל בסיבוב הופעות באמריקה הלטינית, שם הוא הופיע בלמעלה מ-80 הופעות. הוא החל להופיע על שערי מגזינים, להתראיין לתוכניות טלוויזיה ולהופיע בפסטיבלים ביניהם פסטיבל ויניה דל מאר בצ'ילה. במיאמי, קיבל ביסבל 8 אלבומי זהב על מכירות האלבום "Corazón Latino" בארצות הברית ואמריקה הלטינית. בנוסף הוא קיבל פרס בקטגוריית "האמן הבינלאומי של השנה". הסינגל שלו "Lloraré las penas" כבש את מצעדי בילבורד הלטיניים. ב-2003, קיבל ביסבל את פרס גראמי הלטיני בקטגוריית "אמן השנה" והיה מועמד בקטגוריית "אלבום הפופ של השנה".
ב-2004, יצא אלבומו השני "Buleria". האלבום הפך במהרה ללהיט וכבש את המצעדים בספרד, אמריקה הלטינית וארצות הברית. האלבום מוקיר כבוד לארץ הולדתו של ביסבל, ספרד, והוא כולל קטעי פלמנקו לצד הסגנון הלטיני של ביסבל. למעלה ממיליון עותקים מן האלבום נמכרו בספרד, ו-300,000 נוספים נמכרו באמריקה הלטינית וארצות הברית.
ב-2005 הוציא ביסבל אלבום הופעה חיה שנקרא "Todo Por Ustedes". לשיר "Dame el Amor" מתוך אלבום זה נכתבה ב-2007 גרסה עברית על ידי דורון מדלי. השיר, שנקרא בגרסתו העברית "כבר לא יכול", בוצע על ידי אייל גולן.
באפריל 2006 הוציא ביסבל אלבום הלהיטים הגדולים אשר נקרא "David Bisbal". האלבום כולל מספר שירים באנגלית. באוקטובר 2006 יצאה גרסה מיוחדת של האלבום בספרד.
אלבומו השלישי של ביסבל, " Premonición" יצא באוקטובר 2006. באלבום זה, ביסבל שיתף פעולה עם האמנים טומטיטו, ויסנט אמיגו, לי לאבין וג'ון פלקון. זהו האלבום הכי בינלאומי של ביסבל. האלבום זכה ל-5 פלטינות ולזהב אחד בארצות הברית ובפוארטו ריקו.
ביסבל הקים קבוצה של מתנדבים אשר סייעו לילדים במדינות העולם השלישי.
ב-2010, הקליט ביסבל ביחד עם האמן K'naan את שיר הנושא של חברת קוקה-קולה לקראת מונדיאל 2010 - "Wavin' Flag", שתורגם למספר שפות (זהו אינו השיר הרשמי של המונדיאל). בשנת 2020, בעקבות מגפת הקורונה הוציא עם איתנה את השיר "Si Tú La Quieres".
פרנק CFA
פרנק CFA (צרפתית: CFA, "céfa", או franc) הוא ההילך החוקי ב-12 מדינות באפריקה אשר היו בעברן מושבות צרפתיות וכן בגינאה ביסאו (מושבה פורטוגזית לשעבר) ובגינאה המשוונית (מושבה ספרדית לשעבר). שמותיו המקוצרים של המטבע על פי תקן ISO 4217 הם: XAF לפרנק CFA מרכז אפריקני ו-XOF לפרנק CFA מערב אפריקני.
לפרנק CFA שער חליפין קבוע ביחס לאירו: 100 פרנק CFA שווים ל-0.152449 אירו (שוויו של פרנק צרפתי אחד בעת המעבר ליורו).
אף על פי שפרנק מרכז אפריקני CFA ופרנק מערב אפריקני CFA הם בעלי ערך זהה כלפי מטבעות אחרים, מדינות שבהן אחד משני מטבעות אלה אינן מכבדות את המטבע האחר.
שם המטבע
בין השנים 1945-1958 משמעות ראשי התיבות CFA היו "המושבות הצרפתיות באפריקה" (צרפתית: Colonies françaises d'Afrique). מעת היווסדה של הרפובליקה הצרפתית החמישית בצרפת, בשנת 1958, ועד להכרזת עצמאותן של המושבות השונות, החל משנות ה-60 שונתה משמעות שם המטבע והוא נקרא: "הקהילה הצרפתית של אפריקה" (צרפתית: Communauté française d'Afrique). מאז שהוכרזה עצמאותן של המושבות משמעות ראשי תיבות שמו של המטבע שונה במדינות מערב אפריקה מזו שבמדינות מרכז אפריקה.
יצירת המטבע
פרנק CFA נוצר ב-26 בדצמבר 1945 לצד פרנק CFP, שהוא המטבע שהוכנס לשימוש במחוזות צרפת מעבר לים. הסיבה להיווצרות המטבע הייתה חולשתו של הפרנק הצרפתי מיד עם תום מלחמת העולם השנייה. כאשר צרפת אשררה את הסכם ברטון וודס בחודש דצמבר 1945, חל פיחות בפרנק הצרפתי וזאת כדי לקבוע שער חליפין קבוע בינו לבין הדולר האמריקני. הנהגת מטבעות חדשים במושבות הצרפתיות באה כדי למנוע מהן את הפיחות החד בערך הפרנק הצרפתי. רנה פלבן, שר האוצר הצרפתי באותה עת, צוטט כאומר:
שער חליפין
פרנק CFA נוצר עם שער חליפין קבוע ביחס לפרנק הצרפתי. שער חליפין זה השתנה רק פעמיים במהלך תולדות המטבע: בשנת 1948 ובשנת 1994.
שערי החליפין:
האירועים בשנת 1960 ובשנת 1999 התבטאו אך ורק במטבע הנהוג בצרפת ולא שינו את ערכו היחסי של הפרנק CFA ביחס לפרנק או אירו.
שער החליפין של הפרנק CFA ספג ביקורת רבה ונטען כי הוא גבוה מדי, דבר הפועל לטובת העילית העירונית במדינות אפריקה, היכולים לרכוש מוצרים בזול על חשבון החקלאים המתקשים ביצוא סחורותיהם. הפיחות שחל במטבע בשנת 1994 היה ניסיון לסגור פערים אלה.
איחוד המטבע האירופאי ואחריות על שער החליפין
בשנת 1998, במסגרת ההכנות לאיחוד המטבע האירופאי, דנה מועצת האיחוד האירופי בהסכמים המוניטריים של צרפת עם המדינות שבהן מטבע פרנק CFA וכן עם קומורו וקיבלה את ההחלטות הבאות:
מוסדות
למעשה קיימים שני מטבעות נפרדים המכונים "פרנק CFA": פרנק CFA מערב אפריקני (סימן ISO 4217 הוא XOF) ופרנק CFA מרכז אפריקני (XAF). לשני המטבעות שער חליפין זהה ביחס לאירו וערכם של שני המטבעות מובטח על ידי משרד האוצר הצרפתי (צרפתית: Trésor public). אולם לא ניתן להשתמש במטבע המערב אפריקני במדינות מרכז אפריקה ולהפך.
פרנק CFA מרכז אפריקני
ראשי התיבות CFA בשמו של פרנק CFA מרכז אפריקני (XAF) משמעותן "שיתוף פעולה כספי במרכז אפריקה" (צרפתית: Coopération financière en Afrique centrale). המטבע מבוקר על ידי הבנק של מדינות מרכז אפריקה (צרפתית: Banque des États de l'Afrique Centrale, ר"ת BEAC), אשר מטהו נמצא בעיר יאונדה בקמרון, זאת עבור שש המדינות החברות בקהילה הכלכלית המוניטרית של מרכז אפריקה (צרפתית: Communauté Économique et Monétaire de l'Afrique Centrale, ר"ת CEMAC): החל משנת 1975 נושאים שטרות הפרנק CFA של מרכז אפריקה צד קדמי שונה וייחודי לכל מדינה ואילו צידם האחורי זהה, בדומה למטבעות האירו.
ב-25 באפריל 2023 מתקיימת פגישת השרים של הקהילה הכלכלית והמוניטרית של מרכז אפריקה (Cemac) וצרפת. בפרט נדון נושא הפרנק CFA. בצד הצרפתי, הערבות שניתנה לפרנק CFA והבטחת המרתו, נתפסת כווקטור של יציבות כלכלית לאזור. צרפת נותרה "פתוחה" ו"זמינה" להתקדם ברפורמה של שיתוף הפעולה המוניטרי במרכז אפריקה, כפי שהצליחה להתקיים במערב אפריקה. צרפת אומרת שהיא מוכנה לקבל את ההצעות של CEMAC..
פרנק CFA מערב אפריקני
ראשי התיבות CFA בשמו של פרנק CFA מערב אפריקני (XOF) משמעותן: "הקהילה הכספית של אפריקה" (צרפתית: Communauté financière d'Afrique). הפרנק CFA מערב אפריקני מפוקח על ידי הבנק המרכזי של מדינות מערב אפריקה (צרפתית: Communauté financière d'Afrique, ר"ת BCEAO) שמטהו בעיר דקר בסנגל והוא משרת את שמונה המדינות החברות באיחוד המוניטרי והכלכלי המערב אפריקני (צרפתית: Union Économique et Monétaire Ouest Africaine, ר"ת UEMOA):
הסקת מסקנות
צבירת ידע
כדי ליצור ידע יש ליצור קשרים בין מושגים ולהבין כיצד משתנים או אירועים מסוימים תלויים זה בזה או משפיעים זה על זה.
המדע מתפתח על ידי הסקת מסקנות מתוך ממצאי המחקר, וגיבושן לתאוריה. זהו תהליך של בדיקת השערות והיתוך מידע. במדע, אינדוקציה היא הדרך שבה מסיקים מסקנה ממקרים פרטיים ועוברים מהם לקביעה כללית. התהליך ההפוך נקרא דדוקציה.
יכולת השוואה והכללה
הסטטיסטיקה עוסקת בין היתר בהסקת מסקנות אודות אוכלוסייה מסוימת מתוך מדגם, כך שהנתונים המופקים מהמדגם מוכללים על האוכלוסייה שאותה הוא אמור לייצג.
ככל שהמדגם גדול יותר כך נוצרת יותר עוצמה סטטיסטית למחקר ולמסקנות המופקות ממנו.
פתרון בעיות והסתגלות
תהליך הסקת המסקנות נחוץ ללמידה, שכן הוא מאפשר הבנת ההתרחש וידיעה "כיצד היה עדיף לפעול?". היבט זה בא לידי ביטוי בתהליך פתרון בעיות על ידי ניסוי וטעייה.
הסקת מסקנות היא מיומנות חשיבה שיש לה חלק משמעותי במסגרת התפקודים הניהוליים, אשר מאפשרים לאדם לנתח את סביבו ולבחור בדרך הפעולה הרצויה עבורו בכל מצב. באופן זה האדם יכול ללמוד כיצד להסתגל לשינויים בסביבה ובתרבות שבה הוא חי.
בהתאם לכך יכולת קבלת החלטות מתבססת על הסקת מסקנות מתוך המידע הקיים.
ישראל לב
ישראל לב (נולד ב-14 באפריל 1952 בפתח תקווה) הוא מאמן כדורסל ישראלי. לב מונה בקיץ 2014 לרכז המקצועי ולמאמנה הראשי של האקדמיה לכדורסל של איגוד הכדורסל במכון וינגייט.
ביוגרפיה
לב גדל באגודת מכבי פתח תקווה בה שיחק ואימן במשך כ-15 שנה. הוא היה מאמן של קבוצות גילאים שונות, החל מקבוצות הילדים ועד לקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגה הלאומית. בין שחקניו המוכרים בפ"ת בלטו אבי ניר ושרון דרוקר. בעונת 1977–1978 שימש כעוזרו של פיני גרשון בהפועל חולון, ששיחקה באותה עת בליגה הלאומית. יחד עם אריה מליניאק הקים את בית הספר לכדורסל הראשון בישראל ברמת השרון. ב-1981–1982 שימש כעוזר המאמן של גרשון דקל בהפועל תל אביב. בשנים 1983–1985 אימן את קבוצות הנוער והבוגרים של הפועל שער הנגב מצמרת הליגה השנייה. בשנה זו לב גילה את שמעון אמסלם שעבר איתו להפועל תל אביב. ב-1985–1986 שימש שוב כעוזרו של פיני גרשון בהפועל תל אביב.
בשנת 1989 החליף את אריה מליניאק כמאמן ראשי בא.ס רמת השרון מהליגה הראשונה. עם מאזן של ניצחון בודד וכנגד כל הסיכויים לב הצליח למנוע מהקבוצה לרדת לליגה השנייה לאחר שניצח את רוב קבוצות הצמרת. בעונה לאחר מכן, נאבקה רמת השרון בתחתית, והמשימה לשרוד בליגה הסתיימה שוב בהצלחה.
ב-1991–1993 שימש כעוזרו של רלף קליין ז"ל בהפועל תל אביב. היו אלה עונות השיא של הפועל תל אביב, שכללו זכייה בגביע המדינה ומקום שני בליגה הראשונה. בשנת 1992 שימש כמאמן הראשי של נבחרת ישראל בכדורסל נשים.
בשנים 1997–1999 שימש כמאמן קבוצת הנוער של מכבי תל אביב איתה זכה בגביע המדינה. ב-1999–2000 שימש לב כמאמנה של הפועל חולון מהליגה הראשונה. הקבוצה סיימה במקום החמישי עם כרטיס לפלייאוף העליון והוכתרה כהפתעת העונה. בעונה זו ניצחה חולון לאחר 11 שנה את הפועל ירושלים של צביקה שרף באולמה הביתי 70:75.
בעונת 2000–2001 שימש כפרשן כדורסל בערוץ הספורט. עונה לאחר מכן 2001–2002 שימש כעוזרו של אלי קנטי בבני הרצליה מהליגה הראשונה. במחזור העשירי קנטי פוטר ולב מונה במקומו למאמן הראשי של הקבוצה. בעונת 2003–2004 שימש לב כמאמן ראשי בעירוני רמת גן. בשנים שלאחר מכן, שימש כפרשן כדורסל בערוצי הספורט השונים.
לב עמד על הקווים בלמעלה מ-150 משחקים כמאמן ראשי ובכ-100 משחקים כעוזר מאמן ברמות הגבוהות ביותר של הכדורסל הישראלי (ליגת על, גביע המדינה וגביעי אירופה) והוא נמצא כיום בין 15 המאמנים הבכירים והוותיקים בארץ.
משנת 2006 ועד לקיץ 2014 שימש כמנהל המקצועי של מועדון הכדורסל מכבי הוד השרון. מחלקת הנוער של המועדון, תחת שרביטו של לב, שילשה את מספר הקבוצות והשחקנים תוך 6 שנים ל-22 קבוצות וכ-350 שחקנים. ברמה ההישגית, קבוצות מחלקת הנוער, ששיחקו עד אמצע שנות ה-2000 בליגות הנמוכות, עלו לרמות הגבוהות ביותר בליגות הנוער. במקביל לעבודתו במחלקת הנוער, היה אחראי מקצועית גם על הקבוצה הבוגרת מהליגה הלאומית שהייתה רחוקה בשנת 2013 שני משחקים מהעפלה לליגת העל.
בקיץ 2014 מונה לרכז המקצועי ולמאמנה הראשי של האקדמיה לכדורסל של איגוד הכדורסל במכון וינגייט. באקדמיה הושקעו משאבים כספיים רבים ומטרותיה- איתור קידום שחקנים ישראלים צעירים ומוכשרים, הקניית הרגלי עבודה נכונים לשחקנים צעירים, איתור של כוכבי העתיד של הכדורסל הישראלי והקניית ערכים חינוכיים וספורטיביים.
כיום
משמש כרכז מגמת הכדורסל ומחנך בכפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון בהוד השרון, ובנוסף מלמד גם ספורט בהשכלה כללית. כמו כן מרכז קורסי מדריכי כדורסל מטעם מכללת וינגייט.
לב נשוי, אב לשלושה ילדים וסב לשישה נכדים, מתגורר בהוד השרון.
צום יהושע
צום יהושע הוא יום צום יהודי שהיה נהוג בעבר לציון יום פטירתו של יהושע בן נון.
הקשר לרעידת אדמה ולבית המקדש
מותו של יהושע מוזכר, עוד מהמאה ה-2, בהקשר של רעידת אדמה. התאריך עצמו, י"ח באייר, הוזכר החל ממחצית האלף הראשון בהקשר של רעידת אדמה, בעבר או בהווה. ישנו גם אזכור מפורש של רעידת אדמה כסיבה לצום יהושע:
ככל הנראה שהמקור לקשר בין רעידת האדמה לבין התאריך הוא ברעידת האדמה שהתרחשה בשנת 363 בי"ח באייר. זהו גם התאריך, לפי מקורות שונים, של חורבנו של בית המקדש של יוליאנוס בתאריך זה, וכן של בנייתו. על פי המקורות, בית המקדש נחרב בעת בנייתו על ידי רעידת אדמה. מכאן, לפי החוקר אלחנן ריינר, שככל הנראה צום יהושע הוסט לתאריך י"ח באייר בעקבות רעידת אדמה זו, ונוסף יסוד רעידת האדמה לזכר יהושע. העובדה כי תאריך י"ח באייר, היה לימים לתאריך שבו צוין מותו של רבי שמעון בר יוחאי (ל"ג בעומר), והתכונה המיוחסת לרשב"י של הרעדת אדמה, בדומה ליהושע, הביאה את ריינר למסקנה כי המיתוס הגלילי של יהושע בן נון התגלגל במיתוס של הרשב"י. במסגרת גלגול זה, אומץ י"ח באייר כיומו של הרשב"י והר מירון כמקום פולחנו.
תאריך הצום
ממקורות שונים עולים ימים שונים בהם צוין הצום, כשבמקורות המוקדמים התאריך הוא י"ח באייר, ובמקורות המאוחרים התאריך מוקדם לסוף חודש ניסן.
במקורות הקדומים
קיימת עדות מהמאה ה-5 לצום בי"ח באייר. עדות זו מופיעה בכתובת שהתגלתה בבית כנסת העתיק בתל רחוב, ושם כתוב:
במאה ה-7 כבר קיימת עדות ברורה לקשר בין התאריך י"ח באייר ולצום יהושע:
אורי קופר
אורי קופר (נולד ב-12 באוגוסט 1980 בגבעת שמואל) הוא עיתונאי ופרשן ספורט ישראלי. כיום משמש כעיתונאי במוספי הכדורגל של ידיעות אחרונות ו-ynet, ובנוסף משמש כפרשן במשחקי ליגת האלופות המשודרים בערוצי הטלוויזיה של ספורט 5. עבד בעבר בחברת הסקאוטינג הבינלאומית IMScouting. לקופר פודקאסט אישי בשם "הקול מקצועי" המשודר מדי שבוע בפלטפורמות השונות, ועמוד פייסבוק עם שם דומה (באות כ'), בו הוא מעלה טורים וטקטיקות.
צום יהושע
במקורות הקדומים
ועדות נוספת מהמאה ה-8:
אורי קופר
קריירה
את דרכו המקצועית החל בשנת 2001, לאחר סיום שירותו הצבאי, כאחראי סטטיסטיקה בליגות הכדורגל והכדורסל בישראל במוסף הספורט של עיתון "מעריב", בו הייתה לו גם פינה קבועה בשם "המספר הנוסף".
צום יהושע
במקורות המאוחרים ובספרי ההלכה
הצום מצוין לראשונה במקורות המאוחרים בספר הלכות גדולות בכ"ו בניסן בתור התאריך בו נפטר יהושע, גם בסידור רש"י ובמחזור ויטרי הוא מוזכר באותו תאריך. בכלבו מופיע הצום בתאריך כ"ח בניסן וכן בארחות חיים עם גרסה לפיה הצום בכ"ט בניסן.
אורי קופר
קריירה
בשנת 2004 עבר ל"ידיעות אחרונות" לתפקיד ראש דסק עולם במדור הספורט של העיתון. במסגרת התפקיד היה אחראי לסיקור הספורט, בייחוד כדורגל, ברחבי העולם. קופר זכה בפרס "עיתונאי השנה" של העיתון ב-2004 וב-2005, ושימש כשליח העיתון למונדיאל 2006. ב-22 במרץ 2007, יומיים לפני משחק של נבחרת ישראל מול אנגליה, פורסם ב"ידיעות אחרונות" ראיון של קופר עם סוכן השחקנים פיני זהבי. זהבי, ידידו של סוון גורן אריקסון (מאמן נבחרת אנגליה בשנים 2001 - 2006), הציג תמונה בעייתית של חדר ההלבשה של הנבחרת האנגלית וטען שכשלונה במונדיאל 2006 נגרם לאחר ששחקנים קינאו בבקהאם ונתנו רק 30% מיכולתם. הדברים של זהבי עוררו עניין באנגליה והריאיון סוקר באמצעי התקשורת שם. קופר עצמו רואיין בתקשורת האנגלית בעקבות הכתבה.
ביולי 2007, לאחר שלוש שנים ב"ידיעות אחרונות," עזב קופר את העיתון ובסוף אותה השנה החל לעבוד ב-IMScouting, חברת סקאוטינג מהגדולות בעולם, המספקת שירות וייעוץ מקצועי למועדוני כדורגל באירופה (בתוכם בורוסיה דורטמונד, באייר לברקוזן, אספניול, צסק"א מוסקבה, בולטון ואברטון) ולאנשי מקצוע ברחבי העולם. באפריל 2008 מונה לתפקיד מנהל מחלקת המידע של החברה, ובתחילת 2010 קודם לתפקיד מנהל מערך הסקאוטינג.
בשנת 2011 עזב קופר את IMScouting וחזר ל"ידיעות אחרונות". הוא החל לשמש כפרשן הכדורגל של העיתון, ולצד תחקירים וכתבות, מתפרסם מדי שבוע מדורו "הכל מקצועי" בעיתון ובאתר ynet. המדור עוסק בעניינים מקצועיים בכדורגל בעולם ובישראל בפרט. קופר שימש גם כשליח העיתון ליורו 2012, מונדיאל 2014, יורו 2016 ומונדיאל 2018. כתבות נוספות של קופר, בענייני ספורט ובעניינים אחרים, מתפרסמות במוספים אחרים של העיתון. ב-2015 החל לשמש קופר, בנוסף לתפקידיו ב"ידיעות אחרונות", כפרשן במשחקי הליגה הספרדית - ובהמשך גם במשחקי הליגה האיטלקית - בערוץ ONE.
קופר משמש לעיתים תכופות כפרשן בתוכניות ספורט בתחנות רדיו שונות, ומתראיין גם לכלי תקשורת ברחבי העולם בתור מקור מידע על הכדורגל הישראלי ובשל היכרותו עם תחום הסקאוטינג. כמו כן הוא מרצה על סקאוטינג בכדורגל בישראל ובעולם, בין היתר הרצה באוניברסיטת ליברפול.
ב-2018 התמנה למנהל המקצועי של קורס סקאוטינג ואנליסט כדורגל מטעם מכללת ספורט פאנל.
ב-2021 החל להגיש את הפודקאסט האישי שלו "הקול מקצועי" העוסק בכדורגל ישראלי ועולמי.
לקופר יש עמוד פייסבוק בשם "אורי קופר / הכל מקצועי" בו הוא נוהג להעלות טורי דעה, לרוב בנושאי טקטיקה או סקאוטינג.
פרויקט איטר
פרויקט איטר (Iter) הוא מיזם בינלאומי לבניית כור היתוך גרעיני ניסיוני, להפקת אנרגיה. מקור השם בראשי-התיבות - International Thermonuclear Experimental Reactor, אך כיום השם Iter כמילה הלטינית שפירושה - "הדרך". לשם הפקת אנרגיה מהיתוך גרעיני יש צורך לחמם את המימן לטמפרטורה גבוהה ביותר. בטמפרטורה זו החומר הופך לפלזמה, זהו מצב צבירה בו האלקטרונים נפרדים מגרעיני האטומים. טמפרטורת הפלזמה גבוהה מאוד, במצב זה כל חומר שיבוא במגע עם הפלזמה יותך מיד. לכן יש להחזיק את הפלזמה בתוך מקום מרוקן מאוויר, באמצעות אלקטרומגנט ענק ששומר שהפלזמה תהיה במרכז הריק, ללא מגע עם חומר אחר ובמיוחד ללא מגע עם דפנות המכל.
מתקנים ניסיוניים הצליחו לעמוד בתנאים הנ"ל בתנאי מעבדה, אך לא להפיק אנרגיה יעילה, וזאת מכיוון שעל מנת להגיע לתנאים בהם פלזמה מתקיימת נדרש להשקיע אנרגיה רבה יותר מהאנרגיה המשתחררת בתהליך ההיתוך הגרעיני. כדי ליצור כור שיהיה יעיל, כלומר שיפיק יותר אנרגיה מהמושקעת בו, הוא חייב להיות כור ענק. עלות פיתוחו ובנייתו מגיעות למיליארדי דולרים, מחיר שאפילו מדינות עשירות מתקשות לעמוד בו. לכן נוצרה יוזמה בינלאומית של בניית כור ניסיוני כזה, אשר אם יצליח יהיה אבטיפוס לבאים אחריו.
המדענים המשתתפים בפרויקט מקווים כי עד שנת 2035 יצליחו להפיק אנרגיה יעילה באבטיפוס.
המדינות השותפות בפרויקט: סין, האיחוד האירופי, שווייץ, יפן, דרום קוריאה, רוסיה, הודו וארצות הברית. בנובמבר 2006 השותפות החליטו רשמית על מימון הפרויקט בסכום של כ-10 מיליארד אירו, למשך שלושים שנה (עשר שנות בנייה ועשרים שנות תפעול). הכור הניסיוני יבנה במרכז המחקר הגרעיני קדרש בדרום צרפת. המיזם חרג מלוח הזמנים המקורי שלו, ובניית הכור אינה צפויה להסתיים לפני שנת 2025. כן חרג המיזם באופן משמעותי מהתקציב המתוכנן. לכור יהיה הספק של כ-500 מגה-ואט של אנרגיה תרמית למשך עד כ-500 שניות, אך אנרגיה זו לא תנוצל להפקת חשמל.
חידת שמשון
חידת שמשון היא חידה המופיעה בתנ"ך כחלק מסיפור עלילותיו של שמשון. את החידה חד שמשון בזמן חתונתו לשלושים שושביניו הפלשתים, בזו הלשון:. החידה מבוססת על חוויה פרטית של שמשון, שהרג אריה וכעבור זמן מצא בגווייתו דבורים ודבש. לכן פתרון החידה הוא: – האריה הוא האוכל (טורף) העז, והדבש הוא המאכל המתוק. הפלשתים, שלא הצליחו לנחש את פתרון החידה, דחפו את אשתו לשכנע אותו לגלות לה את החידה, על ידי איומי מוות עליה ועל בית אביה. היא הצליחה לחלץ ממנו את פתרון החידה ולגלות לפלשתים, והמעשה גרם לסכסוך מתמשך ואלים בין שמשון לפלשתים.
חוקרי מקרא רבים עסקו במחזור סיפורי שמשון על מרכיביו השונים, ובהם חידת שמשון. חלק מהחוקרים ניסו לשחזר את הרקע והמשמעות המקורית של החידה ושל מרכיבים אחרים בסיפור שבו היא מופיעה, מתוך הנחה שסיפור החידה הוא שילוב של מסורות עצמאיות; חוקרים אלה הציעו פתרונות שונים לחידה, שאינם קשורים בהכרח לפתרון המוצע בטקסט המקראי. חוקרים אחרים התעניינו בחידה ובסיפור כפי שהם, כיצירה ספרותית.
החלק השני של החידה, "מעז יצא מתוק", התקבל בעברית החדשה במשמעות שונה מההקשר המקראי, כביטוי המתייחס לרעה שגרמה לטובה.
הסיפור המקראי
חידת שמשון שלובה בסיפור קורותיו של שמשון עם האישה התִּמְנִית. סיפור זה מופיע בפרקים י"ד–ט"ו בספר שופטים והוא חלק ממחזור סיפורי שמשון, הכולל את פרקים י"ג–ט"ז. סיפור החידה מתואר בחציו הראשון של הסיפור, בפרק י"ד.
הרקע לחידה: המעשה באריה ובדבש
אל אשתו של מנוח הדני מצרעה, נגלה מלאך והודיע לה שהיא תלד בן נזיר שיושיע את ישראל מיד פלשתים. לאחר מכן היא ילדה את שמשון, וכשהוא גדל החלה "רוח ה' לפעמו". בשלב זה הוא ירד לעיר תמנה וראה שם אישה פלישתית שמצאה חן בעיניו, והוא בחר בה לכלתו המיועדת. הוריו, מנוח ואשתו, הפצירו בו לקחת במקומה אישה ישראלית, אך שמשון סירב להפצרותיהם. הם (ואולי גם שמשון עצמו) לא היו מודעים לכך שהתעקשותו של שמשון היא חלק מתוכנית אלוהית לספק לו עילה להכות בפלשתים, כפי שאכן קרה בהמשך הסיפור. שמשון ירד עם הוריו לתמנה במטרה לשכנע את האישה והוריה להתחתן עמו. בדרך פגש כפיר אריות (אריה צעיר), ושיסע אותו כאילו היה גדי רך. כעבור זמן, יצא לתמנה לשאת את האישה שבחר. בדרכו עבר שוב במקום בו הרג את האריה, וראה שדבורים התנחלו בגווייה ובנו בה כוורת. שמשון רדה ממנה דבש עבורו ועבור הוריו, אך לא סיפר להם או לאיש אחר על מקורו.
משתה החתונה, החידה והשלכותיה
משתה החתונה נערך אצל משפחת הכלה. המעשה שאירע לשמשון היווה נושא לחידה שחד שמשון לשלושים שושביניו הפלשתיים במשתה:. שמשון סיכם עם הפלשתים שאם הם יפענחו את פשר המשפט עד תום ימי המשתה, הוא יתן להם פריטי לבוש יקרים -, ואם לא יצליחו לפתור את חידתו עד תום ימי המשתה – הם יתנו לו בגדים יקרים מעין אלו. הפלשתים, שלא הצליחו לפתור את החידה, איימו על אשת שמשון שישרפו אותה ואת משפחתה אם לא תגלה להם את פתרון החידה. האישה הציקה לשמשון עד שביום השביעי והאחרון למשתה הוא נענה וגילה לה את פתרון החידה, והיא העבירה אותו לבני עמה. הם אמרו לשמשון את הפתרון, לרגע לפני פקיעת הזמן שניתן להם, לפני שקיעת החמה:. שמשון, שהבין שהפלשתים הוציאו בכוח את פתרון החידה מאשתו, הגיב בזעם: – פתרתם את החידה רק בזכות עזרתה של אשתי. כדי לשלם את חובו ירד שמשון לאשקלון, הרג שלושים פלשתים ובזז את חליפותיהם. לאחר מעשה זה, עזב שמשון את אשתו בכעס וחזר לבית אביו, והאישה נישאה לאדם אחר. בכך החל, בהתאם לתוכנית האלוהית, סבב מעשי אלימות בין שמשון לפלשתים, המתוארים בהמשך הסיפור.
ניתוח היסודות האינדיבידואליים בסיפור
חלק מחוקרי המקרא, ובייחוד חוקרים מוקדמים יותר, שהושפעו מאסכולת חקר הסוגים, נוטים להניח כי היסודות השונים בחידה ובסיפור שבו היא שלובה היו קיימים באופן עצמאי טרם הגיבוש הספרותי ששילבם יחד, וכי קיום זה עשוי להיות שונה מהמשתקף בהקשרם הנוכחי: כך, למשל, תשובת הפלשתים מוצגת בסיפור שלפנינו כתשובה הנכונה לחידה, אך ייתכן שהתשובה המקורית הייתה שונה. חוקרים מאסכולה זו נוטים להתמקד ביסודות השונים בסיפור ולנתחם בנפרד מההקשר שבו הם מוצבים או בזיקה קלושה אליו, בניסיון לעמוד על הרקע המקורי שלהם. להלן יידונו בנפרד היסודות הבודדים בסיפור לאור גישה פרשנית זו.
חלק מהחוקרים סבורים שמחזור סיפורי שמשון בכלל, וחידת שמשון והסיפור הסובב אותה בפרט, הושפעו במידה רבה מתרבות יוון העתיקה; יש מהם הסבורים שהשפעה זו הגיעה בתיווך התרבות הפלשתית, שעל פי המקובל במחקר קשורה לתרבות המיקֶנית. גם התנ"ך מאשר את מוצאם מתרבות זו. בהתאם לכך, יש המנתחים את הסיפור, או מוטיבים מסוימים בו, על רקע סיפורים מקבילים מהמיתולוגיה היוונית ומהפולקלור היווני. הנחה רווחת נוספת היא שיש לפרש את החידה לאור התמות הקשורות למין ולמגדר העולות ממחזור סיפורי שמשון בכלל, ומההקשר של משתה החתונה בפרט, המרמז על אווירה ארוטית ומופקרת.
שיסוע האריה
לדעת חוקר הדת פאול קארוס, האריה הוא סמל מיתי לחוּמה של השמש, ושמשון מייצג את אל השמש שבכוחו לקטול את האריה, כלומר לפוגג את חום השמש. סברתו של קארוס נטועה בגישה מחקרית ותיקה, שכבר איננה מקובלת במחקר המודרני, הרואה בשמשון גלגול של "גיבור שמשי" (solar hero) מיתולוגי - אל או חצי-אל הקשור לשמש - ומפרשת באספקלריה זו את הסיפורים השונים על אודותיו.
עתניאל מרגלית, שהתמחה בחקר הפלשתים ותרבותם, מציין שבהיקרויות של מוטיב הכרעת האריה במקומות אחרים במקרא, ובמזרח הקדום בכללותו, הגיבור צד את האריה ולא מכריע אותו ללא נשק כבסיפור שמשון. הכרעת אריה בידיים חשופות רווחת לעומת זאת במקורות היווניים, מה שמעיד, לדעת מרגלית, על הרקע המיקני של הסיפור המקראי. הוא משווה בין הסיפור על שמשון המשסע את האריה לסיפור על הרקולס המכריע את האריה מנמאה בידיו החשופות; וכן לגיבורים נוספים מהמיתולוגיה היוונית, שגם הם, בדומה לשמשון, הרגו אריה ללא נשק בדרכם לכבוש את לבה של אהובתם.
הדבש בגוויית האריה
גם את תיאור רדיית הדבש מנבלת האריה, המהווה את נושא החידה, קשה לקבל כתיאור ריאלי, שכן בדרך הטבע דבורים אינן מתנחלות בתוך גוויות בעלי חיים. אמנם יש שניסו להסביר את הרקע הריאלי בהשערה שהדבורים התנחלו בשלד שנותר מהאריה לאחר זמן ולא בגווייתו המרקיבה, אולם סברות מעין אלה אינן מקובלות. הסברה המקובלת היא שזהו תיאור של מעשה יוצא מגדר הרגיל או אף נסי, בדומה לשיסוע האריה. בהתאם לכך, רוב החוקרים מתעלמים מהרקע הריאלי למעשה ובוחנים אותו בכלים ספרותיים.
החוקרים העלו מקבילות למוטיב הדבורים המתנחלות בגוויית האריה. הרודוטוס (היסטוריה, פרק ה, 114), מספר על התנחלות של דבורים בגולגולתו של אונסילוס, מלך קפריסין. בהקשר זה מוזכר גם מנהג הבוגוניה (יוונית: βουγονία): גידול דבורים כביכול בתוך גווייתו של שור, המתואר במקורות ספרותיים יווניים ורומיים, למשל אצל ורגיליוס. לתיאור ספרותי זה אין יסוד במציאות, והוא מתפרש על רקע סברת הקדמונים שחרקים עשויים להיווצר ספונטנית כתוצאה מתהליך הריקבון של גוויות. אצל ורגיליוס הבוגוניה מתוארת כמנהג מצרי; יש המשערים שהתיאור צמח על רקע הזהות בין המילה הלטינית לדבורה, apis, לבין שמו בלטינית של האל-השור במיתולוגיה המצרית אפיס. לדעת מרגלית, הרקע של מוטיב הדבורים בגוויית האריה אף הוא פלשתי-מיקֶני.
החידה
החידה שחד שמשון לפלשתים היא הדוגמה המפורשת היחידה לחידה המופיעה במקרא. ברובד הגלוי, התשובה לחידה היא דבש היוצא מגוויית האריה: הדבש הוא המאכל המתוק והאריה הוא האוכל העז. לכאורה הייתה החידה בלתי הוגנת – וספק אם ניתן להגדירה כחידה – שכן היא מבוססת על מקרה פרטי שאירע לשמשון ולפלשתים לא הייתה כל דרך לדעת עליו. הפלשתים אף לא יכלו להעלות מקרה מעין זה בדעתם, שכן, כאמור לעיל, דבורים אינן מתנחלות בגוויות בעלי חיים. נראה שמבלי לדעת את פרטי המעשה הפלשתים לא יכלו לפתור את החידה, שכן המילים יכולות להתפרש באופנים שונים, ולאו דווקא כאריה וכדבש.
דעתם של פרשנים רבים אינה נוחה מאופייה הבלתי פתיר של החידה, והם מנסים לפרשה בהתאם להנחה שהיא ניתנת לפתרון גם ללא ידיעת המעשה עם גוויית האריה והדבש. ההנחה היא שלחידה במקורה היה פתרון עצמאי, שאיננו זהה בהכרח לפתרון המוצג בכתוב, ושרק בשלב מאוחר יותר בגיבוש הסיפור קושרה החידה למעשה באריה ובדבש.
השערת כפל המשמעות במילה "ארי"
השערה שהיוותה בסיס לדיון נרחב הועלתה על ידי הפילולוג של השפות השמיות הנס באואר. באואר שיער שבעברית הקדומה התקיימה המילה "אֲרִי" במשמעות "דבש", לצד המשמעות ההומונימית הרגילה של "אריה"; המילה המשוערת נגזרה מהשורש אר"ה, המתייחס ללקיטה ואיסוף של פירות, מיצי פירות ועוד, כמו ב: . ההשערה מבוססת בין השאר על השוואה למילה ערבית דומה. לפי השערה זו, החידה הייתה חידת כפל לשון: הפותר נדרש למצוא מילה דו-משמעית שמובנה האחד הוא אוֹכֵל (טורף) עז ומובנה האחר הוא מאכל מתוק. התשובה המקורית לחידה הייתה אפוא "ארי". יש הסבורים שגם תשובתם המקורית של הפלשתים בסיפור המקראי הייתה: "מה מתוק מארי ומה עז מארי?", כשכוונתם למובנים השונים של דבש ואריה, בהתאמה. בשלב מאוחר יותר המילה "ארי" במובנה כ"דבש" לא הייתה עוד מובנת כל צורכה והיא תוקנה ל"דבש", תיקון שגרם לשיבוש החידה.
יאיר זקוביץ משער שכפל המשמעות של המילה "ארי" הוליד את הסיפור על רדיית הדבש מהאריה, בדומה לכפל המשמעות במילה apis, שהוליד כמשוער את הסיפור על המנהג לגדל דבורים בתוך גוויית השור (ראו לעיל).
חוקרים מציינים מקום נוסף במקרא שבו ייתכן משחק מילים הרומז למילה "ארי" במשמעות "דבש": ב, יהונתן, שנחלש בקרב, טובל את מטהו בדבש וטועם ממנו - "וַתָּאֹרְנָה (קרי) עֵינָיו", ובהמשך: "אֹרוּ עֵינַי כִּי טָעַמְתִּי מְעַט דְּבַשׁ" (שם, כט).
השערות נוספות
לפי הצעה פרשנית אחרת, החידה רומזת למעשה המיני, כשהחתן הוא האוכל-הבועל העז והזרע היוצא ממנו רצוי בעיני הכלה כמאכל מתוק. המעבר המטפורי מתחום המין לתחום המזון מצוי במקרא ובתרבות הכללית. האסוציאציה המינית הולמת את אווירת משתה החתונה, והועלו הצעות נוספות ברוח זו.
לדעת הוגו גרֶסמן, התשובה המקורית לחידה היא הקאה. תשובה זו מתאימה להקשר של משתאות החתונה הקדומים, שבהם נהגו המוזמנים לזלול ולסבוא מעבר לכוחם. החידה, לפי השערה זו, היא ציור מפורט למדי של מהלך ההקאה: "מהאוכל יצא מאכל ומעז יצא מתוק" - המאכל והיין המתוק יוצאים שניהם מקיבת הגבר האוכל, שגם אם עז הוא אין בכוחו להכיל אותם. בהקשר זה נטען כי העובדה שהחידה עשויה להתפרש כמתייחסת להקאה משקפת ביקורת מרומזת על שמשון: בעיני שמשון החידה מתייחסת למעשה הגבורה שלו, אבל עבור אחרים היא מתייחסת לדבר-מה המעורר גועל. כנגד הסברה שפתרון החידה הוא הקאה, נטען שהתיאור "מהאוכל יצא מאכל" הוא מילולי מדי אם יפורש כמתייחס למקיא, ושחידה אמורה להיות מנוסחת באופן מרומז יותר.
תשובת הפלשתים
תשובת הפלשתים: היא לפי הקשרה שאלה רטורית שמצביעה על פתרון החידה: דבש וארי. התשובה ערוכה כחרוז שירי בשתי צלעות מקבילות בדומה לחידה עצמה. יש המשערים שתבנית זו משקפת קונבֶנציה קדומה, שלפיה הן החידה והן פתרונה צריכים להיות ערוכים בצלעות מקבילות. התשובה של הפלשתים אינה מסבירה כיצד מארי יצא דבש. לפי אברבנאל, הפלשתים נמנעו מכך בשביל לא להסגיר את המקור שלהם לפיתרונה, אלא הציעו הסבר לוגי לזיהוי ה'מתוק' וה'עז', שממנו משתמע (לפי התקבולת) שהם גם המאכל והאוכל.
פרשנים רבים אחרים מתעכבים על העובדה שהחידה שחד שמשון מנוסחת כקביעה: "מהאוכל יצא מאכל ומעז יצא מתוק", ודווקא תשובתם של הפלשתים מנוסחת בצורת שאלה. פרשנים אלה סבורים שמעיקרה זוהי חידה בפני עצמה, כנראה חידה פופולרית שהפלשתים מצטטים, שהתשובה עליה היא "אהבה" או "תשוקה מינית" – תמות שמשתלבות היטב הן בסיפור שמשון בכללותו, הן בהקשר המסוים של משתה החתונה. הראשון שהעלה סברה זו היה הרמן גונקל, אבי שיטת חקר הסוגים; אך כבר במאה ה-13 רמז המשורר טודרוס בן יהודה אבולעפיה לפתרון זה בשירו "עלמה בעיניה שנתי עשקה", בו הוא חורז: "מַה-מִּדְּבַשׁ מָתוֹק וּמֶה עָז מֵאֲרִי! / מַחְלָה בְעֵינַיִךְ וּבִשְֹפָתֵךְ צֳרִי". האהבה מתוארת כדבר "עז" גם בשיר השירים: "עזה כמות אהבה" (ח, ו).
ארתור קְוִוין הצביע על כך שבהתחשב בסיפור על האריה והדבש, התשובה לשאלה "ומה עז מארי?" צריכה להיות "שמשון". בנוסף, התשובה לשאלה "מה מתוק מדבש?" עשויה להיות רמז מטרים להרג הפלשתים שיתרחש בהמשך הסיפור. מותם של הפלשתים יהיה מתוק מדבש בעיני שמשון, העז מארי. באופן אירוני, הפלשתים אינם מודעים לכך שתשובתם מרמזת על מפלתם הצפויה מידי שמשון.
תגובת שמשון
שמשון מבין מיד כי הפלשתים חילצו בערמה את התשובה מאשתו, ותגובתו:. פרשנים מעירים כי דבריו של שמשון, שבדומה לחידה ולפתרונה מנוסחים אף הם כמליצה שירית, מעידים על קור רוחו ומסווים את כוונתו לנקום. רק לאחר מכן יכלה את זעמו בפלשתים.
תגובת שמשון מנוסחת בצורת משל המשווה את אשתו של שמשון לעֶגלתו, ואת הפלשתים למי שחורש בבקר שאיננו שלו. יש הסבורים שמשל זה רומז בעצמו לחידה משוערת אחרת, מעין: "איזה שדה פורה חורשים, אך לא בשוורים?", ותשובתה: "האישה". החרישה משמשת כאן מטפורה ליחסי מין. יש הסבורים שהקונוטציה המינית של דימוי החרישה מרמזת שאחד מהמרעים פיתה את אשתו ושכב עִמה כדי להוציא ממנה את פתרון החידה, או שכך לפחות חשד שמשון. גם אם לא אכן כך היה, ידוע כי בסופו של דבר: "וַתְּהִי אֵשֶׁת שִׁמְשׁוֹן לְמֵרֵעֵהוּ אֲשֶׁר רֵעָה לוֹ" (פסוק כ').
פירוש החידה בהקשרה
פרשנים רבים סבורים שהגישה המתמקדת ביסודות הבודדים שבסיפור איננה יכולה לעמוד בפני עצמה, שכן אין היא מאפשרת לעמוד על משמעותה של החידה ושל הסיפור שבו היא שלובה בהקשרם כפי שהם מוצגים לפנינו. פרשנים אלה נוטים לנתח את הסיפור בכלים ספרותיים, תוך התייחסות להקשריו המצומצמים והרחבים. פרשנות מסוג זה מאפיינת בעיקר את המחקר המאוחר, שנעשה במקרים רבים תוך אימוץ תובנות והצעות פרטניות שעלו במחקר רכיבי הסיפור הבודדים, וסיגולן לגישה הסינכרונית. בפרט, הנטייה לפרשנות בהקשר הארוטי מאפיינת גם חלק מהמחקר המאוחר.
החידה ופתרונה
רוב הפרשנים המפרשים את החידה בהקשרה מניחים שפתרונה, לפחות ברובד הגלוי, הוא כפי שעולה מן הכתוב: דבש היוצא מן האריה. פרשנים רבים רואים בה חידה בלתי הוגנת. יש הסבורים שכל מטרתו של שמשון הייתה למצוא עילה להתגרות בפלשתים, ואין קושי בכך שהציג להם חידה בלתי פתירה. אחרים סבורים שהסיפור מציג את שמשון כשוטה שאין ביכולתו לחבר חידה ראויה לשמה. חלק מהפרשנים מסבירים את חוסר הוגנותה של החידה כמוטיב פולקלוריסטי. בסיפור העממי קיים סוג של חידה בלתי פתירה המכונה "חידת צוואר", המופיעה באופן טיפוסי בפי הגיבור כדרך לחלצו מסכנת מוות, אך עשויה להופיע גם בנסיבות אחרות (דוגמה לכך היא חידת שמו של עוץ לי גוץ לי. מן הספרות המודרנית ניתן להזכיר את החידה שחד בּילבּוֹ בּאגינס לגוֹלוֹם בספרו של ג'ר"ר טולקין "ההוביט": "מה יש לי בכיסי?", חידה שהתשובה לה, טבעת, ידועה רק לבילבו – ובמקרה זה הגיבור אכן נמצא בסכנת חיים). לכן יש הסבורים שחידת שמשון שייכת לסוג זה של חידות. אחרים דוחים סברה זו, בטענה שהנסיבות של משתה החתונה, שבו אין על שמשון איום מכל סוג שהוא, אינן הולמות סוג זה של חידות. עוד נטען שמקורה של קטגוריית חידות הצוואר בפולקלור האירופי של ימי הביניים, ואין זה לגיטימי להחיל אותה על סיפור מקראי.
פרשנים אחרים סבורים שהחידה ניתנת לפתרון. המלבי"ם ציין ששמשון אמר לפלשתים: – ובכך רמז לפלשתים שניתן למצוא, פיזית, את הפתרון לחידתו: אם יתהלכו בסביבות העיר יוכלו למצוא את גוויית האריה והדבש. בדומה לכך פירש יהודה אליצור שמנהג המקום היה שהמסובים במשתה החתונה מלווים את החתן ומתעניינים באורחותיו. שמשון ידע שמרעיו יתרשלו בתפקידם ולכן חד להם את החידה; אילו נהגו בהתאם לחובתם וליוו אותו, היו מוצאים את גוויית האריה ומבינים את פשר החידה. בכיוון דומה טען רבי משה יצחק אשכנזי, ש"חידה" במקרא אינה שאלה, אלא רמז ל"דבר נפלא וזר שאירע לו", כלומר שהפלשתים היו אמורים לנחש ממילותיו של שמשון מה המעשה שאירע לו. פרשנים אחרים סבורים שבחידה עצמה יש די רמזים המאפשרים את פתרונה, ואין צורך להידרש לשם כך למעשה באריה ובדבש. בהקשר זה צוין כי תשובת הפלשתים: "מַה מָּתוֹק מִדְּבַשׁ וּמֶה עַז מֵאֲרִי?" איננה מתייחסת ישירות למאורע הריגת האריה ורדיית הדבש. שמאי גלנדר מקבל את הסברה שתשובת הפלשתים היא בעצמה חידה שפתרונה הוא "אהבה", ולדעתו זהו גם פתרון חידתו המקורית של שמשון, ולכן רומזים הפלשתים בתשובתם. האוכל העז הוא האוהב, שמתרכך ונעשה לכעין מאכל מתוק בהשפעת אהובתו. פיליפ נֶל סבור שתשובת הפלשתים איננה שאלה רטורית הרומזת לפתרון, אלא היא פתגם פופולרי שמהווה בעצמו את פתרונה של החידה. פתגם זה היה במקורו חידה שפתרונה "אהבה", כפי שהוסבר לעיל. חידה זו הפכה במרוצת הזמן לשאלה רטורית שהתשובה לה ידועה לכול.
רבדים סמויים
יש המזהים בסיפור משמעויות סמליות המתקשרות לתמות בולטות במחזור סיפורי שמשון. בהתייחס למעשה באריה ובדבש, יש המפרשים את נכונותו של שמשון הנזיר ושליח האלוהים להיטמא בגוויית האריה – טומאה שלפי חלק מהדעות, יש בה משום חילול נזירותו — וזאת כדי להשיג את הדבש המתוק, כמרמזת על תשוקתו לנשים הנוכריות. חלק מהפרשנים מייחסים למעשה באריה ובדבש משמעויות תאולוגיות. לדעת הפרשן הפרסביטריאני מרטין אֶמריך, המעשה הוא סימן לבאות: כשם שהכה שמשון את האריה, כך הוא יכה בפלשתים; כשם שאכל מן הדבש, כך ירווה מן המעיין שנבקע במכתש אשר בלחי. בהקשר הרחב יותר, האריה שהיה מוכרח למות כדי להוציא מתוכו דבש מתוק, מסמל את ארץ כנען, שמתוך אובדן יושביה עובדי האלילים תצמח הישועה לישראל. גם בפרשנות הרבנית מקובל לפרש את המעשה כאות משמים. הרב יגאל אריאל סבור ששיסוע האריה הוא אות לשמשון שהוא צועד בדרך הנכונה בשליחותו, המסוכסכת לעיתים, להושיע את ישראל. מציאת הדבש היא אות נוסף, הרומז לשמשון שבסופו של דבר ינצחו ישראל את הפלשתים ניצחון שלם, בכך שישכילו לזקק את היסוד הטוב שבכוחו של האויב וינצלוהו לבניינם הלאומי, וזוהי גם משמעותה העמוקה והנסתרת של החידה.
באשר לחידה עצמה, לדעת אהובה אשמן, זו נושאת בחובה רובד סמוי המקודד באמצעות סמלים מגדריים סטראוטיפיים. ברובד הגלוי, נושא החידה הוא האריה העז שממנו יוצא דבש מתוק; ברובד הסמוי, הנושא הוא הטרנספורמציה המגדרית שעובר שמשון, מגבר רב אונים למעין אישה פסיבית וחלושה. האריה הוא סמל לכוח ולגבריות והוא מייצג את שמשון במצבו הראשוני. הדבש, סמל לפריון, מייצג את הנשיות. נשיות זו משקפת את מצבו של שמשון ברגעיו האחרונים: משועבד כטוחן – מלאכה בזויה השמורה לשפחות – ועיוורונו הוא סמל לסירוס. התופעה שבה נתקל שמשון, אריה העובר מטמורפוזה מפתיעה ומוציא מתוכו דבש, מעוררת בו נבואת לב לגבי סופו שלו עצמו – תובנה ששמשון קולט באורח תת-מודע, והיא זו שגורמת לו התרגשות עזה ומביאה אותו לחוד את החידה לפלשתים. הפלשתים לעומתו תופסים את הרובד העמוק של חידתו ורומזים עליו בתשובתם-שאלתם: "מה מתוק מדבש ומה עז מארי?". שמשון הוא ה"עז מארי", והפיכתו למעין אישה תבוא עליו מיד ה"מתוק מדבש" – האישה המפתה והמדיחה. המעשה באריה ובדבש מהווה יחד עם החידה רמז מטרים למפלתו של שמשון, שתבוא עליו מיד האישה הנוכרייה המפתה והקטלנית – דלילה.
לדעת מיקֶה באל, החידה רומזת לסודו האמיתי של שמשון, שהוא הקישור או הזיהוי שהוא יוצר בין פעולה כוחנית לעונג: מעז יצא מתוק. המעשה בשיסוע האריה ורדיית הדבש ממנו, שאליו מתייחסת החידה, רומז ל"שיסוע" אחר ששמשון מצפה לו: ביתוק בתולי האישה המביא עמו עונג מיני. המשותף לשני המעשים הוא שבשניהם פעולה אלימה ביסודה נקשרת בעונג.
פרשנות חלופית
עזן ידין סבור שהחידה איננה כלל חידה במובן המקובל של המילה. לדעתו, המילה "חידה" בעברית המקראית איננה מתייחסת למה שמכונה בשפה המודרנית בשם זה, אלא היא קרובה במובנה לפתגם או משל. ידין סבור שבחינת החידה על רקע התרבות היוונית עשויה לשפוך אור על הבנתה. ביוון העתיקה היה מקובל לקיים תחרויות שנינה בהזדמנויות שונות. אחת מהתחרויות הללו, המתועדת בתקופה הקלאסית אבל אפשר ששורשיה קדומים יותר, היא הסקוליון (ביוונית σκόλιον; ברבים: סקוליה), תחרות של חריזת שורות. באחד מסוגי הסקוליה, שהיה רווח בייחוד במשתאות חתונה, היה על המשתתפים לחרוז פתגמים באופן שנון: הדובר הראשון היה פותח בפתגם המיוסד לרוב על משל רווח, והנמען היה צריך להשיב בפתגם משלו ההולם את הפתגם הראשון ומקבל תפנית הומוריסטית בהקשר של משתה החתונה. לדעת ידין, שמשון ומרעיו ניהלו תחרות פתגמים מעין זו: שמשון פתח בפתגם "מהאוכל יצא מאכל ומעז יצא מתוק", המיוסד אולי על משל ידוע על דבש שנרדה מגוויית האריה, והאורחים השיבו בפתגם "מה מתוק מדבש ומה עז מארי?", המתאים למשל שאליו כיוון שמשון; ומצד שני, כאמור לעיל, עשוי להיות פתגם פופולרי המתייחס לאהבה או לחשק המיני, ומתאים להקשר של משתה החתונה. ידין סבר בתחילה שהמנהג המתועד בסיפור הוא שריד אותנטי לתרבות הפלשתית הקדומה ומשקף את קשריה עם התרבות המיקנית; לימים שינה את דעתו, וכעת סבור הוא שמשתקפת כאן השפעה יוונית ישירה ומאוחרת על הכותב המקראי, שהשליך על הפלשתים בני זמנו של שמשון את הידוע לו על מנהגי היוונים בני זמנו שלו.
מערכת הקול
מערכת הקול היא סך כל האיברים המשמשים להפקת הקול אצל בני האדם ובעלי החיים. אצל היונקים מערכת הקול מורכבת מהחלל הגרוני, הלוע, החלל האפי ואצל חלק מהיונקים היא כוללת גם שקי אוויר.
ישנם מספר סוגים של קולות:
וילה אמה
וילה אמה (באיטלקית: Villa Emma) היא בניין הממוקם בפאתי העיירה נוננטולה (Nonantola) במחוז מודנה שבאיטליה. במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1942, ארגון דלאסם, סוכנות הסיוע של יהודי איטליה, שכר את הווילה ושיכן בה קבוצה של כ-70 צעירים יהודים מיוגוסלביה ומשאר רחבי אירופה. את ילדי הקבוצה הוביל יושקו אינדיג (לימים יוסף איתאי), מדריך נוער מהשומר הצעיר. לחברי הקבוצה סייעו הכומר אריגו בקארי וד"ר ג'וזפה מוריאלי. הארגון העביר לווילה את מחסן הבגדים המרכזי שלו, ובהמשך גם את המשרדים הראשיים.
לאחר פלישת גרמניה הנאצית לאיטליה ב-8 בספטמבר, הוסתרו ילדי וילה אמה בעזרת בקארי ומוריאלי, ולאחר מכן, בעזרת רשת ההצלה של פירנצה, הועברו למקום מבטחים בשווייץ. ילדי וילה אמה, למעט אחד מחברי הקבוצה, שרדו את המלחמה ועלו לישראל.
בקארי ומוריאלי הוכרו על ידי יד ושם כחסידי אומות עולם על פעולותיהם להצלת ילדי וילה אמה ויהודים נוספים.
הסיוע של דלאסם לילדי וילה אמה
בשנת 1942 הוקם בפירנצה "דלאסם די פיקולי" ("DELASEM dei Piccoli"), במטרה לספק סיוע לילדים יהודים שארגון דלאסם טיפל בהם והגם עליהם. אנשי דלאסם סיפקו להם ספרים, סיוע רפואי, צעצועים ובגדים. בתחום מחנה המעצר פרמונטי די טרזיה הוקם "שולחן ילדים" ("Mensa dei Bambini") שסייע באופן משמעותי בשיפור תנאי חייהם של תינוקות, ילדים וצעירים.
לאחר הגעת קבוצת הפליטים היהודים לווילה אמה, הועבר גם המחסן המרכזי של דלאסם לעליית הגג של הבית. ממחסן זה נשלחה עזרה ליהודים בכל רחבי איטליה, במחנות, בכפרים, ובמקומות מעצר שונים. הפליטים הבוגרים יותר ששהו בווילה אמה התנדבו לעבוד במחסן זה. בהמשך, גם המשרד המרכזי של דלאסם לעזרת הפליטים הועבר מגנואה לווילה אמה. למשרד זה הוקצו שני חדרים בקומת הקרקע של המבנה. עובדי המשרד הגיעו גם הם והתגוררו במקום. המחסן והמשרד של דלאסם העניקו לווילה אמה חשיבות מרכזית ונחשבו לשני עמודי התווך שעליהם נשענו רבבות הפליטים ברחבי איטליה.
המבנה
על פי עדותו של יושקו אינדיג, מדריך קבוצת הילדים והנוער שחסו בווילה אמה:
עוד לפי עדותו של איתאי, הבית לא היה ערוך למגורים כאשר הגיעה אליו קבוצת הצעירים היהודים, ואולם תוך חודש ימים התמקמה הקבוצה בבית והחלה לנהל שגרת יום ואורח חיים קבוע. בווילה אמה אף נפתחה נגריה, שהובא אליה נגר מומחה ממחנה פרמונטי.
חיי היומיום בווילה אמה
קבוצת הצעירים היהודים שהגיעו לווילה אמה הסתגלו לחיים באיטליה בתוך כחודש ימים. הילדים ניהלו את חייהם בווילה בשגרת יום קבועה. באביב, קצרו הבנים בשדות הסמוכים לבית. בין הצעירים היה סידור-עבודה של תורנויות שונות, כגון שאיבת-מים באמצעות משאבה ידנית, אשר סיפקה לצעירים תעסוקה, וניקיון הבית. סביב סידור-העבודה צצו בעיות אשר עליהן התקוטטו קבוצות הצעירים השונות שהגיעו בשלבים שונים אל הווילה.
בית-חרושת לשימורים אשר נמצא בקרבת הווילה, הזמין עשרים עובדים מילדי הווילה לעבוד לפרנסתם. בספרו, מספר אינדיג שבמשך השבועיים שעבדו בבית-החרושת הכירו קומוניסטים, פאשיסטים ואנטי-פאשיסטים. הם רצו לגרום לחבלה, לשים משהו בקופסאות ולפגוע בגרמנים הנאצים, רק הם לא ידעו מה לשים. במרפסת הגדולה נהגו הבנות לקלף תפוחי אדמה.
לצורך חגיגת טקסים, כגון בר-מצווה, הוקצה חדר מיוחד בווילה, אשר שימש גם כבית כנסת - בו היו ספר תורה וספסלים לישיבה. הצעירים בווילה ניהלו אורח חיים שקט למדי במשך כשנה, במהלכה הקדישו את עצמם לכלכלת הבית, לעבודה חקלאית, לנגרות, לתפירה ולשיעורים בבית הספר. בווילה התארגנו גם מסיבות. מדריך הילדים, אינדיג מספר כי קשר יחסי ידידות חזקים ושאב עידוד מהרופא המקומי, ג'וזפה מוריאלי, אשר דאג לילדי הווילה. עוד הוא מספר כי בערבי-השבתות נהגו דיירי הווילה לקרוא חדשות מארץ-ישראל ולצחוק על מילות צופן שנשזרו במכתבים: "אז הייתה אווירת חג שאותה אהבנו ואליה ערגנו". באפריל 1943, נערך בווילה סדר חג-פסח חגיגי.
בקרבת הבית הייתה חלקת שדה ושדות תירס שבהם עבדו הצעירים בעונת האביב.
אחת מבנות הבית, סוניה, תיארה ביומנה כי בתקופה זו "עשינו מאמצים של הסחת הדעת. המצאנו משימות 'שאינן סובלות דיחוי' [...] התווינו תוכניות של קורסים לנהגות, לכתיבה במכונה ושל הקמת סדנה לתפירה".
ילדי וילה אמה לאחר פלישת גרמניה הנאצית
לאחר פלישת גרמניה הנאצית לאיטליה ב-8 בספטמבר 1943, נחרדו תושבי וילה אמה לגלות כי מעל בית הספר של כפר נוננטולה, אשר היה ממוקם מול הבית, הונף הדגל הנאצי עם צלב-הקרס במרכזו. כוחות האס.אס עברו במצעדים בחזית הבניין. לדיירי הבית נמסר מפורשות: "אין לעבור ליד בית הספר ואם אין ברירה - אין לדבר גרמנית...".
קבוצת ילדי וילה אמה, לא יכלו עוד להישאר בוילה. דאגתם הראשונה של מדריכי קבוצת הפליטים היהודים בנוננטולה הייתה להציל את הילדים. בתוך פחות מ-36 שעות, מסרו אריגו בקארי וג'וזפה מוריאלי את הילדים למשפחות מקומיות ודאגו להסתיר אחרים בתחומי המנזר. בקארי סיפר לאחר המלחמה שהמצב היה מסוכן מאוד:
בסך הכול, כ-30 משפחות אירחו את ילדי הווילה, נוסף על הכמרים של המנזר ונזירות בית החולים.
לאחר מכן, אריגו בקארי סיפק לילדי וילה אמה מסמכים מזויפים לקראת העברתם לשווייץ, אשר התבצעה במספר שלבים בין התאריכים 6 - 17 באוקטובר 1943, בעזרת נציגי ארגון דלאסם, פינצי ולטו קזיני מרשת ההצלה של פירנצה, בראשות הקרדינל אליה לה קוסטה והרב ד"ר נתן קסוטו. הילדים הועברו בקבוצות קטנות דרך נהר טרסה בשעות החשיכה. צעיר אחד בלבד מילדי וילה אמה, שלמה פאפו, נספה באושוויץ מאחר שהיה חולה ולא יכול היה לשרוד את המסע, ולכן נשאר מאחור. כל מדריכי הילדים, למעט אחד, עברו איתם את המסע לשווייץ.
בשנת 1944 נחקר אריגו בקארי על מעשיו, אך לא הודה בהם. הוא נעצר למשך שבעה חודשים בכלא של בולוניה, שם נשאר עד לשחרור איטליה על ידי בעלות הברית. פינצי נעצר אף הוא בשנת 1944 כשהלך לשלם על אשפוז ילד יהודי בבית החולים. הוא נשלח לכלא סן ג'ובאני אל מונטה (San Giovanni al Monte) בבולוניה, ולאחר מכן במחנה הריכוז של פוסולי, משם הועבר לאושוויץ בירקנאו במאי 1944. על פי עדותו של יהודי מרודוס שהיה איתו במחנה, אליקים קורדובל, מת פיצי מזיהום במעי הדק ב-22 בפברואר 1945, כמעט חודש לאחר שחרור המחנה על ידי הצבא האדום. אחד מהאיטלקים שהסתירו את ילדי וילה אמה, גוטפריד פצ'יפיצ'י (Godfrey Pacifici), נעצר על ידי הגרמנים עקב מעורבותו בהצלת הילדים, וגורש למחנה ריכוז.
ג'וזפה מוריאלי המשיך עם ילדי וילה אמה את המסע לשווייץ. לאחר שחרורו של בקארי, הוא ומוריאלי המשיכו בפעולות הצלה לכל מי שנזקק למזון, בגדים, תמיכה כספית ומסמכים מזויפים במהלך המלחמה. הם גם סייעו לחיילים איטלקיים שניסו לחזור לבתיהם, לאסירים בריטים שנמלטו ממחנות הכליאה של מודנה וקרפי וליהודים זרים אחרים שהגיעו לנוננטולה מאזורים שונים באיטליה וקיוו למצוא עזרה בווילה אמה.
חברי הקבוצה שהו שנתיים בשווייץ. לאחר המלחמה עלו רוב ילדי וילה אמה לישראל באונייה "נון פלוס אולטרה", והיו שותפים להקמתם של קיבוצים רבים.
וילה אמה לאחר מלחמת העולם השנייה
כיום משמש המבנה של וילה אמה כאולם וגן אירועים. הרחוב המוביל לווילה אמה נקרא על שמו של ג'וזפה מוריאלי. כמו כן, הוקם גן משחקים לכבודם של ילדי וילה אמה מול הווילה.
לקריאה נוספת
יוסף איתאי, ילדי וילה אמה, ספריית פועלים, הוצאת קיבוץ הארצי השומר הצעיר: 1983
נלי שלזינגר, נלי - תמונות מחייה של נערה מווילה אמה, הוצאת יד ושם: 2005