cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הביטלס
ראשית הסוף (1968-1967)
בסוף שנת 1968 הביטלס תרמו כמה שירים לסרט "צוללת צהובה", סרט מצויר בכיכוב בני דמותם המצוירים. חרף חוסר העניין של הביטלס בסרט, הוא היה להצלחה. השירים נכללו באלבום באותו שם, אשר כלל בצידו השני את הפסקול התזמורתי של הסרט, שנכתב על ידי ג'ורג' מרטין.
אקורד אחרון (1970-1969)
בתחילת שנת 1969 עשה מקרטני ניסיון נוסף לאחד את הלהקה לפרויקט משותף - צילומים לסרט בעת הקלטת אלבום חדש בשם "Get Back". בצילומי הסרט, שיצא שנה מאוחר יותר בשם "Let It Be", ניכרת המתיחות הרבה בין חברי הלהקה. הסרט כולל את הופעת הביטלס על גג אולפן ההקלטות שלהם, באופן מפתיע ומבלי להודיע לאיש. הייתה זו הופעתה האחרונה של הלהקה, והיא הופסקה על ידי המשטרה בטענה כי הם מפריעים למנוחת השכנים. הקלידן בילי פרסטון ליווה את הביטלס בהופעה זו ובשירים שהוקלטו באותה התקופה. ההקלטות נמסרו בשנת 1970 למפיק פיל ספקטור, שיצר מהן את האלבום "Let It Be". חלק מחברי הלהקה (בעיקר מקרטני), לא היו מרוצים מהתוצאה שכללה תזמור מנופח ומקהלות של קולות רקע, ובשנת 2003 יצאה גרסה שונה של אותו התקליט, ללא התזמור והמקהלות, שנקראה "Let It Be... Naked".
במקביל לאירועים אלו, החל לנון להתראות עם האמנית היפנית יוקו אונו, למענה נפרד מאשתו סינתיה ומבנו ג'וליאן. בהשפעתה, החל לנון להיות מעורב בפעילות פוליטית מחאתית נגד מלחמת וייטנאם, וביזמות אמנותיות שונות, שלא היו לרוחם של שאר חבריו ללהקה. הנושא יצר חיכוכים נוספים בין חברי הלהקה, כאשר לנון רצה להכניס לתוך התכנים המוזיקליים של הלהקה גם תכנים שנוצרו תחת השפעתה של אונו; דוגמה לכך הוא השיר "Revolution 9" (מהפכה 9), רצף הקלטות של קולות, קטעים מתחנות רדיו ומסרטים.
אחרי סיום ההקלטות לאלבום, מקרטני אסף את חברי הלהקה מחדש כדי שתיצור אלבום חדש, "כמו שעשינו פעם". רוב ההקלטות נעשו בקיץ 1969. מקרטני, רינגו ומרטין אמרו שהם זוכרים את תקופת ההקלטות באופן חיובי. האלבום, Abbey Road. כולל מגוון סגנונות מוזיקליים כמו בלוז, פופ ורוק מתקדם. על אף ההצלחה הביקורתית החלקית, האלבום זכה להצלחה מסחרית עצומה, ובו הסינגל הכפול "Something"/"Come Together" והשיר "Here Comes the Sun".
על אף שלנון איים בפרישה מהלהקה, והאריסון עשה זאת אך חזר בו לאחר מסע שכנועים מצד האחרים, היה זה מקרטני שהודיע לתקשורת ב-10 באפריל 1970 כי נואש מהנסיונות להקים את הלהקה לתחיה, והביא בכך לפירוקה הרשמי והסופי של הלהקה.
אחרי הלהקה
לנון, מקרטני האריסון וסטאר הוציאו כולם אלבומי סולו ב-1970 (John Lennon/Plastic Ono Band, McCartney, All Things Must Pass, ו-Sentimental Journey בהתאמה). חלוקת הרווחים מאלבומי הסולו שלהם נעשתה על פי החוזים הקבוצתיים שהיו בתוקף עד שנת 1974.
עם השתתפות סטאר, האריסון ערך את הקונצרט למען בנגלדש בניו יורק באוגוסט 1971. חלק מחברי הביטלס נפגשו שוב זה עם זה, כדוגמת סשן הקלטות שלא הוביל לדבר בין לנון למקרטני ב-1974.
ב-1973 יצא שני אלבומי אוסף של הלהיטים הגדולים ביותר של הביטלס, 1962-1966 ו-1967-1970. ידועים לציבור בתור "האלבום האדום" ו"האלבום הכחול" בהתאמה, שניהם הגיעו למעמד פלטינום כפול בארצות הברית ולמעמד פלטינום בממלכה המאוחדת. בין 1976 ל-1982, EMI הוציאה גל של אלבומי אוסף מבלי לתקשר עם חברי הביטלס לשעבר. היחיד מביניהם שכלל מוזיקה שלא יצאה קודם הוא "The Beatles at the Hollywood Bowl" (1977) והוא כלל חלקים משתי הופעות של הביטלס בארצות הברית מ-1964 ו-1965.
קריירת הסולו של ג'ון לנון הניבה ב-1971 את השיר "Imagine", שיר שמתאר עולם אוטופי ללא גבולות בין אומות, ללא דת, ללא רכוש וללא מלחמות. השיר נחשב בעיני רבים כאחד השירים הטובים בכל הזמנים, ודורג במקום השלישי ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של הרולינג סטון. בשיר "God", לנון מתאר בין היתר את השינוי שעבר מתקופת הביטלס, מדמות ציבורית בלתי מושגת שאינה אמיתית, לאדם הפרטי שהיה בשנות ה-70. "I was the dream weaver, but now I'm reborn", הוא שר בין היתר.
ב-8 בדצמבר 1980 נרצח לנון ליד ביתו בניו יורק, על ידי מעריץ מטורף בשם מרק דייוויד צ'פמן. מקרטני כתב לזכרו את השיר Here Today, והאריסון כתב לזכרו את השיר All Those Years Ago. אחרי מותו הקליטו שלושת חברי הלהקה הנותרים שני שירים של לנון שטרם פורסמו רשמית: Free as a Bird ו-Real Love; שניהם יצאו באלבום המשולש The Beatles Anthology.
ב-1994 יצא האלבום Live At The BBC, המקבץ הקלטות ישנות של הביטלס מתוך תוכניות ה-BBC בהן השתתפו. מרבית השירים באלבום כפול זה הם גרסאות כיסוי לשירי רוק אנד רול מפורסמים, אך ישנם גם מספר שירים מקוריים של הלהקה. בשנת 1996 יצאו שלושת אלבומי האנתולוגיה של הביטלס, הכוללים גרסאות שלא פורסמו לשירי הלהקה, וכן שני השירים שצוינו לעיל. בשנת 2000 יצא האוסף "1", הכולל את 27 השירים של הביטלס שהגיעו למקום הראשון במצעד הבריטי והאמריקאי.
ג'ורג' האריסון נפטר בשנת 2001 מסרטן הריאות.
בשנת 2003 האלבום Let It Be יצא מחדש בשם "Let It Be...Naked", לאחר שעבר עריכה ונוספו לו מספר קטעים.
בשנת 2006 הוציאו חברי הביטלס הנותרים (מקרטני וסטאר), ביחד עם המפיק ג'ורג מרטין, את האלבום "LOVE" שכלל גרסאות מיוחדות לשירים הקלאסיים של הביטלס. השירים באלבום משלבים קטעים משירים שונים - קטעי נגינה משיר אחד שולבו בשיר אחר, קולות רקע משיר אחד מופעים בשיר אחר ועוד. מפיקיו של האלבום הם ג'ורג' מרטין ובנו ג'יילס.
כריזוטיל
כריזוטיל או גם אזבסט לבן הוא מינרל פילוסיליקטי - (סיליקט במבנה בצורת לוחיות) סיבי רך של מגנזיום והידרוקסיד, השייך לקבוצת הסרפנטין. הכריזוטיל הוא הסוג הנפוץ ביותר של אזבסט, ומהווה כ-95% מהאזבסט הנמצא בשימוש בארצות הברית, ובאחוז שימוש דומה במדינות אחרות.
הביטלס
אחרי הלהקה
בשנת 2009 יצא משחק הווידאו The Beatles: Rock Band המאפשר למשתמשים "לנגן" בשלטי-משחק דמויי גיטרות את שירי הלהקה. באותה שנה יצאו גם מהדורות מחודשות הכוללות עריכה דיגיטלית (remastered) לכל אלבומי הלהקה. כך יצאה The Beatles Stereo Box Set, קופסת סט עם כל אלבומי האולפן של הביטלס (בגרסת סטריאו), וגם קופסת סט נוספת של אלבומי הביטלס בגרסת מונו (The Beatles In Mono).
כריזוטיל
הרכב
נוסחת המבנה הכימי האידיאלית של הכריזוטיל היא Mg3Si2O5(OH)4. חלק מקטיוני המגנזיום עשויים להיות מוחלפים על ידי ברזל או קטיונים אחרים. החלפה של יוני ההידרוקסיד בפלואוריד, בתחמוצות או כלוריד מוכרת גם כן, אבל היא נדירה יותר. נוסחה זו דומה למרבית המינרלים של קבוצת הסרפנטין ומשום כך המינרלים אנטיגוריט וליזרדיט, הם פולימורפים של הכריזוטיל, וההבדל ביניהם הוא בסימטריה הגבישית וביחסים שבין כמויות הברזל והמגנזיום. מינרל קשור, אבל נדיר הרבה יותר הוא הפקוראיט שבו הוחלפו כל יוני המגנזיום של הכריזוטיל בקטיוני ניקל.
הביטלס
אחרי הלהקה
ב-16 בנובמבר 2010 חנות המוזיקה המקוונת iTunes השייכת לחברת אפל האמריקאית החלה במכירת אלבומי הלהקה המקוריים (כולל האלבום הכחול, האלבום האדום, Past Masters, Volume One ו-Past Masters, Volume Two). שאר אלבומי הלהקה הוצעו בשלב מאוחר יותר (כולל Live at the BBC, Anthology 1, Anthology 2, 3, Yellow Submarine Songtrack, Let It Be... Naked, Love ו-1).
כריזוטיל
סוגים
הכריזוטיל מופיע בטבע בשלוש צורות. קשה מאוד להבדיל בין צורות אלו בבחינה ידנית ונדרשת בדרך כלל בדיקה באמצעות מיקרוסקופ באור מקוטב. פרסומים ישנים נוהגים להתייחס לכריזוטיל כאל קבוצה של מינרלים – שלוש הצורות המפורטות להלן, וכן גם את הפקוראיט – אך בשנת 2006 הוחלט באגודה הבינלאומית למינרלוגיה להתייחס אליהם כאל מינרל אחד שיש לו כמה מופעים שונים בטבע.
שמחה בונים אלתר
רבי שמחה בונים (בונם) אלתר (מכונה על שם ספרו הלב שמחה; כ"ד בניסן ה'תרנ"ח, 6 באפריל 1898 – ז' בתמוז ה'תשנ"ב, 7 ביולי 1992) היה אדמו"ר בשושלת אדמו"רי חסידות גור, בין השנים ה'תשל"ז-ה'תשנ"ב 1977–1992.
כריזוטיל
סוגים
כריזוטיל הוא הנפוץ ביותר מבין שלוש הצורות, והמקום הידוע ביותר בו ניתן למצוא אותו הוא בקרבת העיירה אזבסטוס (Asbestos) בפרובינציית קוויבק שבקנדה, שם מצוי מכרה האזבסט הגדול בעולם. שני מקדמי השבירה שלו נוטים להיות נמוכים יותר משני הסוגים האחרים. ניתן להבדיל בין הפאראכריזוטיל לאורתוכריזוטיל על ידי העובדה שבאורתוכריזוטיל מקדם השבירה הגבוה יותר נמדד במקביל לציר האורך של הסיבים (כמו שקורה גם בקלינוכריזוטיל), בעוד שבפאראכריזוטיל מקדם השבירה הגבוה יותר נמדד במאונך לציר האורך של הסיבים.
שמחה בונים אלתר
תולדות חייו
נולד בעיירה גורה קלוואריה שבפולין, לרבי אברהם מרדכי אלתר בעל האמרי אמת. ונקרא בהוראת סבו השפת אמת על שם הרבי רבי שמחה בונם מפשיסחא, בראש חודש ניסן תרע"א (1911) בא בקשרי שידוכין עם מרת יוטא הענא אלתר בת דודו הרב נחמיה אלתר חתן האדמו"ר רבי צבי הירש מורגנשטרן מלאמאז נכד רבי מנחם מנדל מורגנשטרן מקוצק. כשלושה שבועות לאחר ה'תנאים', באסרו חג של פסח נחוגה שמחת ה'בר מצווה' . שמחת הנישואין נערכה בא' דראש חודש אלול תרע"ה (1915)
כריזוטיל
קריסטלוגרפיה
כאמור הכריזוטיל מופיע בטבע בשלוש צורות והמערכות הגבישיות והפרמטרים של תא היחידה תוארו בטבלה לעיל.
שמחה בונים אלתר
תולדות חייו
בצעירותו היה מלמדו הרב ברוך מרדכי טרייסטמן מחבר הספר 'ברכת אברהם' בהמשך מגיל שתים עשרה ועד לנשואיו היה נמנה עם תלמדיה הבולטים של ישיבת 'דרכי נועם' אשר הוקמה בשנת ה'תרס"ה בנשיאות אביו האמרי אמת ובראשות דודו רבי מנחם מנדל אלתר מפאביניץ. כמו כן היה לומד בצוותא עם אביו בשעות מיוחדות
כריזוטיל
קריסטלוגרפיה
המבנה הפנימי של הכריזוטיל הוא של לוחיות זעירים ברוחב של מספר אנגסטרם. כל לוחית בנויה משלוש שכבות. השכבה העליונה והתחתונה בנויות מטטרהדרונים של סיליקה (SiO4). שלושה מתוך ארבעת אטומי החמצן שבסיליקה נמצאים במישור השכבה ומתחברים לאטומי חמצן של הטטרהדרונים האחרים באותה שכבה ויוצרים בכך רשת של משושים. אטום החמצן הרביעי בסיליקה מתקשר עם שכבת הביניים (כלומר "מצביע" למעלה בשכבה התחתונה ו"מצביע" למטה בשכבה העליונה). שכבת הביניים היא של Mg(OH)2 הקרויה "שכבת הברוסיט" משום ששכבות של Mg(OH)2 מצויות גם במינרל ברוסיט. השכבות לא נערמות בצורה מושלמת והתוצאה היא לוחיות מעוותות. בכריזוטיל העיוות יוצר צינוריות שהן המקור לסיבים.
שמחה בונים אלתר
תולדות חייו
עלייתו הראשונה לארץ ישראל הייתה לאחר חג הפסח שנת ה'תרפ"ז. בחודש אב ה'תרפ"ו עברה הרבנית ניתוח קשה, ובי"ג באדר ראשון ה'תרפ"ז נסעה לבית החלמה 'מעראן' בעיירת המרפא אוטבוצק, לקראת חג הפסח הגיע לשם רבי שמחה בונם, ומשם עלו לארץ ישראל, והיו בארץ עד לשנת ה'תרפ"ט.
כריזוטיל
תכונות כימיות ופיזיקליות
המינרל מופיע בדרך כלל כמסה חסרת צורה או בצורת סיבים. משקלו הסגולי הממוצע הוא 2.53 גרם לסמ"ק, וקשיותו נמוכה, 3-2.5 בסולם מוס, כשל ציפורן האדם. המינרל מתפורר בקלות לסיבים שהם בפועל אגודות של סיבים קטנים יותר. אורכן של קבוצות סיבים טבעיות נע ממספר מילימטרים ועד יותר מעשרה סנטימטרים, עם זאת, אגודות הסיבים של כריזוטיל בשימוש תעשייתי קצרות יותר. קוטרן של אגודות הסיבים הוא µm1-0.1, והסיבים הבונים את האגודות קטנים עוד יותר µm0.02–0.03. כל אגודות סיבים מכילה עשרות או מאות סיבים.
שמחה בונים אלתר
תולדות חייו
בחודש אלול תרצ"ד (1934) עלה שוב לארץ ישראל והתגורר בה עד שנת תרצ"ח (1938) בחודש ניסן תרצ"ח חזר לפולין עם הרבנית ובתם בת השש על מנת להביא את אביו ואמר 'אני נוסע להביא את אבא, העיכובים רבים - אך אני לא אנוח' .בשנים שלאחר השואה אמר ה'לב שמחה' שמנעו מאביו לעלות ארצה כרצונו בטרם פרוץ מלחמת העולם השנייה, אילו הוא היה עולה כרצונו בעת ההיא היו אלפי חסידים צועדים בעקבותיו והיה קטן חורבן יהדות פולין.
כריזוטיל
תכונות כימיות ופיזיקליות
לסיבי הכריזוטיל יש חוזק מאמץ מתיחה ניכר, וניתן לטוות אותם לחוטים ולארוג אותם לבדים. הם עמידים לחום והם מבודדים מצוינים בפני חום, חשמל וקול.
הכריזוטיל עמיד כנגד בסיסים כולל חזקים במיוחד, אך חומצות מסוגלות לתקוף את הסיבים. יוני המגנזיום נמסים בחומצה ומשאירים רק את השלד של הסיליקה. הכריזוטיל עמיד בחום עד לטמפרטורה של 550°C, שבה הוא מתחיל לאבד מים. אובדן המים מושלם בטמפרטורה של בערך 750°C, כשהתוצרים הסופיים הם סיליקה ופורסטריט.
הביטלס
אחרי הלהקה
בשנת 2014 יצאו בהוצאה מחודשת האלבומים האמריקאיים של הלהקה לציון 50 שנה לביקורם הראשון בארצות הברית.
כריזוטיל
תכונות אופטיות
אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדמי השבירה של הכריזוטיל הם: nα=1.545–1.569 ו-nγ=1.553–1.571. השקיפות של גבישי הכריזוטיל נעה משקיפות למחצה ועד אטומה, צבעם בדרך כלל הוא בגוונים של לבן, צהוב, אפור, ירוק בהיר עד ירוק כהה. הברק של הכריזוטיל הוא משיי, והנפיצה שלו חלשה.
גילוי ומקור השם
המינרל נתגלה לראשונה ב-1834 ברייכנשטיין (Reichenstein) בשלזיה תחתית שבפרוסיה (כיום זלוטי סטוק (Złoty Stok) שבפולין). מקור שם המינרל מיוונית "כריסוס" הוא זהב ו"טילוס" פירוש סיב. משנתגלו שלוש הצורות הוצמדה להם קידומת המתייחסת למערכת הגבישית שלהם. קלינוכריזוטיל משם המבנה המונוקליני שלהם, והאורתוכריזוטיל בשל המבנה האורתורומבי. פירוש הקידומת "פארא" של הצורה הקרויה פאראכריזוטיל הוא ביוונית "קרוב". הקלינוכריזוטיל והפאראכריזוטיל נתגלו בזלוטי סטוק, בעוד שהאורתוכריזוטיל נתגלה במחוז קדפה במדינת אנדרה פרדש, שבהודו.
שימושים
כאמור הכריזוטיל הוא הסוג הנפוץ ביותר של אזבסט, ומהווה כ-95% מהאזבסט הנמצא בשימוש. בהיותו מינרל פילוסיליקטי הוא שונה מכל סוגי מינרלי האזבסט האחרים השייכים לקבוצת האמפיבול, קבוצה של מינרלים אינוסיליקטיים.
לסיבי הכריזוטיל יש חוזק מאמץ מתיחה ניכר, וניתן לטוות אותם לחוטים ולארוג אותם לבדים. הם עמידים לחום והם מבודדים מצוינים בפני חום, חשמל וקול. משום כך משמש הכריזוטיל לרוב במנגנוני בלמים וגם בסוגי אטמים בגלל עמידותו לחום. מסיבי האזבסט מייצרים גם בידוד לחוטי חשמל. אזבסט משמש בין השאר לייצור בגדים חסיני-אש ומוצרי בנייה שונים, משום שהוא אינו חדיר למים, אינו מוליך חשמל ומבודד חום היטב. בשנות החמישים, עם העלייה הגדולה לישראל, נעשה שימוש רב באזבסט מעורב בבטון לבניין בשל חוזקו, תכונותיו ומחירו הזול. שיכונים אלו זכו לכינוי "אזבסטונים" בפי העם. כמו כן נעשה בעבר שימוש בקירוי מבנים בגגות אזבסט.
ניתן לייצר כריזוטיל באופן מלאכותי מתערובת של (פולי)-סיליקה ותחמוצת מגנזיום במים בטמפרטורה של 300°C ולחץ שבין 90 ל-160 בר.
סיכונים רפואיים
לדעת הסוכנות הבינלאומית לחקר הסרטן (International Agency for Research on Cancer – IARC) ומחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית הכריזוטיל, כמו גם צורות של אזבסט, הוא גורם מסרטן בבני אדם. חשיפה לאזבסט עלולה לגרום לאזבסטוזיס, לעיוותים באדר, למזותליומה ולסרטן הריאה, וייתכן שהיא גם קשורה לסרטן במקומות שמחוץ לבית החזה.
מקור ותפוצה
הכריזוטיל לסוגיו השונים מופיע בעורקים דקים בתוך סרפטיניט.
מקומות בהם ניתן למצוא כריזוטיל כוללים את זלוטי סטוק (Złoty Stok) בשלזיה תחתית שבפולין (שם נמצא המינרל לראשונה); במחוז קדפה במדינת אנדרה פרדש, שבהודו (שם נמצא האורתוכריזוטיל לראשונה); בוודסריף (Woodsreef) שבניו סאות' ויילס שבאוסטרליה; במכרה ג'פרי (Jeffrey Mine) שליד העיירה אזבסטוס (Asbestos) שבפרובינציה של קוויבק שבקנדה; במכרה Butler Estate chrome mine במחוז פרסנו במדינת קליפורניה שבארצות הברית; בשאבני (Shabani) שבזימבבווה; ובקווילה בפקיסטן.
הביטלס
אחרי הלהקה
ב-9 בספטמבר 2016 יצא האלבום "The Beatles at the Hollywood Bowl" בהוצאה מחודשת בשם "Live at the Hollywood Bowl" וכלל רצועות בונוס. האלבום יצא לצד הסרט התיעודי "The Beatles: Eight Days a week, המספר על חיים של חבר הלהקה בין ההופעות, וכלל ראיונות מצד מקרטני, סטאר ואחרים.
מקרטני וסטאר ממשיכים להקליט ולהופיע עד היום. לעיתים קרובות הם גם משתפים פעולה: הם נוהגים לארח האחד את השני בהופעות ואף באלבומי אולפן.
אמנותיות
יצירותיהם של הביטלס שאבו השראה ממקורות שונים. ניתן לומר שמקור ההשראה העיקרי היה רוק אנד רול של שנות ה-50. ההרמוניות הקוליות הושפעו ישירות מהאמנים השחורים של חברת מוטאון בארצות הברית, והיצירה המוקדמת שלהם, מצ'אק ברי וליטל ריצ'רד. השפעה נוספת על הביטלס הייתה להקת "The Beach Boys", שהצטיינה אף היא בהרמוניות קוליות, אך במקרה זה ההשפעה הייתה הדדית.
באופן אישי שאבו חברי הלהקה השראה ממקורות שונים - לנון ומקרטני הושפעו בתחילה מאלביס פרסלי, באדי הולי, רוי אורביסון והאחים אברלי. לאחר מכן הכיר לנון את עבודתו של בוב דילן ובעקבותיו הוסיף ליצירתו השפעות ממוזיקה עממית. לנון שיחק תפקיד חשוב בכיוון הלהקה אל הפסיכדליה. בסוף דרכה של הלהקה ובשנים שאחרי כן חזר לנון להתעניין בעיקר במוזיקת רוק בסיסית יותר.
מקרטני אחראי להלחנתם של כמה מן השירים המלודיים יותר בלהקה, כמו הבלדות "Yesterday", ו-"Hey Jude". בה בעת הוסיף להתעניין במוזיקת רית'ם אנד בלוז. כמו כן נחשב לחבר בעל ההכשרה המוזיקלית המקיפה ביותר מבין חברי הלהקה, ואחראי לכמה מהחידושים שלהם בתחום העיבוד וההקלטה, זאת לצד השפעתו החשובה של מפיקם, ג'ורג' מרטין, בתחום זה.
האריסון הושפע מאמני הרוקבילי הגדולים של שנות ה-50 כקארל פרקינס, סקוטי מור ודווין אדי. ב-1965 פרץ האריסון דרך חדשה כאשר ניגן בסיטאר בשיר "Norwegian Wood", ולאחר מכן המשיך בדרך זו ושילב מוטיבים הודיים בשירים נוספים של הלהקה. באלבומיהם האחרונים של הביטלס החל האריסון לעבור לקדמת הבמה, בלהיטים כמו "While My Guitar Gently Weeps" (בו משתתף גם אריק קלפטון בסולו גיטרה), "Here Comes the Sun" ו"Something".
תרומתו של רינגו סטאר ללהקה אינה מוערכת דיה. בנוסף לאימוץ סגנון נגינה חדשני וחופשי יותר (לדוגמה בשיר "Ticket to Ride") שהרחיב את גבולות ז'אנר שירי הפופ, תרם רינגו סטאר להרחבת היריעה וקהל היעד, בכך שדמותו המוזיקלית והאישית הנעימה ואף הקריקטוריסטית התגלתה כפופולרית ומתאימה מאוד לשירי ילדים. בנוסף, אחראי רינגו סטאר לגלישות האקראיות של הלהקה למוזיקת הקאנטרי, וכן יזכרו תרומותיו בשירים "A Day in the Life", סולו התופים שלו בשיר "The End" (שאכן היה אחד האחרונים שהקליטה הלהקה) ובשיר "Come Together" שבו ניגן תפקיד מעניין לאורך כל השיר. שני שירים שכתב (בעזרת שאר חברי הלהקה, ובעיקר האריסון) ופורסמו באלבומי הלהקה הם: "Don't Pass Me By" ו "Octopus's Garden", אותם גם שר.
השפעתם על המוזיקה ועל תרבות הפופ
תופעת הביטלס היוותה נקודת מפנה בתולדות המוזיקה הפופולרית. הלהקה נחשבת עד היום ללהקה המצליחה בתולדות המוזיקה, בשנים שלפני הלהקה, מוזיקת הרוק סבלה מירידה מסוימת בהשפעתה, והביטלס הפיחו בה חיים חדשים. כמו כן הם פרצו את הדרך למוזיקת רוק עשירה ומורכבת יותר (החל מהאלבום Rubber Soul). יש הרואים בהופעתם את קיצו של הרוק אנד רול הקלאסי ותחילת הרוק המודרני. כך לדוגמה, המפיק ריק סקלאר (Rick Sklar) מתחנת הרדיו WABC בניו יורק, אסר בשלב מסוים על התקליטנים בתחנה לנגן שירים מלפני תקופת הביטלס. אף על פי שעד שנת 1963 בארצות הברית לא הכירו את הביטלס עד שנערה התקשרה לתחנת הרדיו המקומית וביקשה שישמיעו שיר אחד שלהם.
עד לביטלס, רוב להקות וזמרי פופ לא כתבו בעצמם את שיריהם, ותפקידם התמצה בעיקר בהעברת השירים לקהל הרחב בעזרת קול נעים ומראה מושך. על אף שבאלבומיהם הראשונים ניתן למצוא מספר רב של גרסאות כיסוי, הביטלס פרצו דרך בכך שכתבו בעצמם רבים משיריהם המקוריים.
הביטלס, יחד עם מפיקם ג'ורג' מרטין וטכנאי ההקלטות ג'ף אמריק, הכניסו חידושים רבים לטכניקות ההקלטה, בזכות הניסיון המתמיד שלהם לחפש צלילים חדשים ומגוונים. אלבומם "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band" נחשב לאלבום הנושא הראשון - התייחסות ראשונה לאלבום כאל יצירה אמנותית בפני עצמה ולא רק כאוסף שירים. כמו כן, לראשונה הושקעו מאמצים רבים לא רק בשירים עצמם, אלא גם בצורה החיצונית של האלבום. למשל בשיר "Tommorow never knows" מן האלבום "Revolver" הפכו את סרט ההקלטה בכך שמלודית השיר תישמע מנוגנת לאחור זוהי הייתה הפעם הראשונה שניסו את טכניקת ההרצה לאחור דבר אשר יחזור בעתיד לשירי הלהקה.
בשנות ה-60 היו הביטלס חלק מהתופעה הפסיכדלית, קריאה לשלום ולאחווה מצד אחד, והשפעות רבות של סמים מצד שני. הביטלס השתמשו לעיתים קרובות בסמים, ויש שרואים בשירים רבים שלהם עדויות לכך (לדוגמה יש הטוענים ששם השיר "Lucy in the Sky with Diamonds" יוצר את ראשי התיבות LSD, והשיר נשמע כתיאור של הזית הסם LSD).
עם התבססות הלהקה, חבריה החלו להבין שיש להם גם תפקיד פוליטי, גם בעקבות פגישתם עם בוב דילן. הלהקה הוציאה שירים רבים, דוגמת "All You Need Is Love", שהפכו להמנונים לקידום השלום. בעקבות נישואיו של לנון ליוקו אונו, הוא הפך קיצוני יותר בפעולותיו הפוליטיות.
כשנשאלו מקרטני, האריסון וסטאר אודות תרומתם התרבותית, אמרו שלושתם כי הם שבעי רצון בייחוד מכך שמסריהם של השירים היו ברובם חיוביים והאדירו נושאים כשלום, אהבה, אחווה וחופש הפרט.
המוזיקולוג הבריטי וילפריד מלרס היה הראשון שחקר באופן מעמיק את שירי הביטלס. מלרס ביקש להראות כיצד מבנים, הרמוניות, מסורת מלודית ותזמור של שירי הביטלס מוצאים את מקומם כחלק מהמסורת של מוזיקה אירופאית תזמורתית וקאמרית, וטען שלא ניתן "לבודד" את מוזיקת הרוק והפופ מהמסורת המוזיקלית הכללית. הוא אף טען כי לנון ומקרטני הם "כותבי השירים הטובים ביותר מאז שוברט". מלרס שילב הוראה אקדמית והרצאות פומביות (למשל: סדרת הרצאות פומביות אודות Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band סמוך ליציאת האלבום) יחד עם כתיבה אקדמית ופרסומים רבים. ספרו Twilight of the Gods: the Beatles in Retrospect מ-1973 הוא ספר יסוד במחקר האקדמי של הלהקה.
שמחה בונים אלתר
תולדות חייו
בכ"ט אייר שנת ה'תרצ"ט נולד בנו יחידו ולפי ציווי אביו בעל האמרי אמת נקרא יעקב אריה על שם זקנו רבי יעקב אריה מראדזמין ונאלץ להמשיך ולשהות בפולין. בשנת ת"ש, נמלט מפולין יחד עם אשתו ושני ילדיו.
לאחר פטירת אביו בשנת תש"ח - 1948, נבחר אחיו בעל הבית ישראל לאדמו"ר. ה'לב שמחה' יצא למשך תקופה עם משפחתו מארץ ישראל, לסן ז'רמן על יד פריז ואחר כך התיישב באנטוורפן שבבלגיה, בתחילת חודש אלול ה'תש"ט הפליג חזרה לארץ ישראל. עסק בתחום הנדל"ן בישראל ובין היתר רכש קרקעות שיועדו להקמת אזור קיט חרדי במקום שבו שוכן היום היישוב ארסוף.
בשנת תשל"ז - 1977, עם פטירתו של אחיו האדמו"ר, הוכתר על ידי חסידי גור כרבם, בגיל 79. בספטמבר 1985 חלה ואיבד את היכולת לתקשר עם הסובבים. לעיתים נדירות נלקח להופעות פומביות. בשנים אלה הובילו את החסידות מי שיועדו להיות יורשיו, אחיו מאב הרב פינחס מנחם אלתר, "הפני מנחם", ובנו הרב יעקב אריה אלתר.
נפטר בז' בתמוז תשנ"ב - 1992 ונטמן ב"מערת גור" בבית הקברות בהר הזיתים. את מקומו מילא אחיו למחצה, הרב פינחס מנחם אלתר.
פועלו הציבורי
במשך השנים שבהן הנהיג את חסידי גור פרסם תקנות מחמירות לצמצום הוצאות על חתונות ושמחות משפחתיות בקרב חסידיו. בנוסף, פתח במלחמת חורמה בעישון הסיגריות, הפציר בחסידיו המבוגרים להפסיק לעשן ואסר על צעירים את העישון לחלוטין. אסר לחלוטין חתונות מתחת לגיל 18. הוא הביא להקמת קריות חסידיות של חסידי גור בפריפריה ( בערד ובאשדוד), על מנת להוזיל את עלויות הדיור. הרב אלתר הוביל את המאבק החרדי נגד הקמת האוניברסיטה המורמונית על הר הצופים וכן המאבק נגד קבורתה של הנוצרייה תרזה אנגלביץ בבית הקברות היהודי בראשון לציון. נטל חלק גם במאבקים נגד אל על ובנק לאומי.
הלב שמחה הידק את הקשרים בין חסידותו וחסידות חב"ד, תוך הסתייגות פומבית והפגנת קו עצמאי ממנהיגותו של הרב שך. כן הוביל קו קרוב לזה של הימין הפוליטי בישראל, והביע חיבה ליישוב ארץ ישראל. תמך רבות בתנועת גוש אמונים ועודד את חסידיו לסייע להם בהתיישבות ביהודה ושומרון, נהג לשמור על קשר פתוח גם עם רבני גוש אמונים הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב משה לוינגר. התנגד נחרצות לנסיגה מסיני ולפינוי ימית, ואף נפגש עם ראש ממשלת ישראל מנחם בגין על מנת לנסות למנוע את הפינוי. החוקר בנימין בראון הגדיר את מנהיגותו: "תמהיל של רכות, שהתבטאה בדאגה אבהית לשלומם ולצורכיהם של חסידיו, עם נוקשות, שהתבטאה בעקשות ובעמידה על כבוד חצרו במאבקי הכוח הפוליטיים בתוך העולם החרדי ומחוצה לה".
הרב אלתר דרש כי תתקיים רוטציה בין נושאי המשרות הציבוריות באגודת ישראל. בזמנו נוצר פילוג בין האשכנזים החרדיים לעדות המזרח, מה שהביא להקמת תנועת ש"ס, וכן בין המגזר החסידי למגזר החרדי ליטאי, פילוג שהוביל להקמת מפלגת דגל התורה.
לקט מחידושיו בטישים שערך כונסו בספר לב שמחה.
כיהן כנשיא הישיבות "חידושי הרי"ם" בתל אביב ו"שפת אמת" בירושלים.
הרב אלתר נודע בחיבתו לתלמוד הירושלמי, ובשנת תש"ם יזם את לימוד הדף היומי בתלמוד הירושלמי. שני מפעלים של פרשנות הירושלמי נקראו על שמו: פירושי "נטיעה של שמחה" ו"בנין של שמחה", ומפעל "דרכי שמחה", שפירושו קרוי "אור שמחה".
משפחתו
בתו השנייה, רבקה פייגא, הייתה נשואה למאיר מנדל, מחסידי גור בלונדון, והתגרשה ממנו, ואחריו נישאה לחזקיהו לב. נפטרה בי"א באב תשנ"ז (1997) והותירה בן יחיד, הרב נחמיה מַנדל, ראש כולל "בית ישראל" של חסידי גור באשדוד.
הביטלס
בקולנוע
הקריירה הקולנועית של הביטלס החלה בסרט "A Hard Day's Night" (בתרגום חופשי: לילה של יום מפרך) משנת 1964, שבוים על ידי הבמאי האמריקאי ריצ'רד לסטר והיה מעין תיעוד של "יום טיפוסי" בחיי הביטלס בתקופת הביטלמניה. בשנת 1965 צולם "Help!" - קומדיה המצולמת בצבעים מרהיבים ובין היתר גם באתרים אקזוטיים. הסרט Magical Mystery Tour משנת 1967 הוקרן פעם אחת בטלוויזיה האנגלית וזכה לביקורות קטלניות, אך הפך עם הזמן לסרט פולחן. סרט האנימציה "צוללת צהובה" יצא בסוף שנת 1968 ולא כלל את הביטלס עצמם (את הקולות תרמו מדבבים מקצועיים ש"אימצו" מבטא ליברפולי), למעט סצנה קצרה בסופו, שכללה צילום חי שלהם מדברים על המצלמה. הסרט כלל מבחר שירים מהאלבומים Revolver ,Rubber Soul, ו-Sgt. Pepper בתוספת חמישה שירים חדשים שנכתבו עבורו במיוחד. הוא נחשב לפורץ דרך בזכות שיטת האנימציה המיוחדת שלו. סרטה האחרון של הלהקה הוא "Let It Be" שצולם בשנת 1969 ומתעד את התפוררותה. הסרט והתקליט הופצו לאחר שהביטלס כבר התפרקו.
סרטים על הלהקה ובהשראתה
בשנת 2000 יצא סרט דרמה בשם "שנינו" (Two of Us) המדבר על היחסים של חברי הלהקה לאחר ההתפרקות. במהלך הסרט נחשפים מספר פרטים על המשך החיים של חברי הלהקה אחרי שנפרדו. שם הסרט זהה לשיר הראשון בתקליט האחרון של הלהקה.
בשנת 2002 יצא סרט בשם "קוראים לי סם". עלילת הסרט איננה קשורה כלל לביטלס אך הלהקה מוזכרת בסרט עשרות פעמים. כך שמות הגיבורים לקוחים משמות חברי הלהקה. הסרט מכיל שאלות טריוויה רבות שגיבור הסרט שואל על הביטלס. וכן הפסקול של הסרט שמורכב בעיקר מגרסאות כיסוי של שירי הלהקה.
בשנת 2007 יצא סרט מוזיקלי בשם "מעבר ליקום" (Across the universe) גם עלילה זו אינה קשורה לביטלס, אך שירי הלהקה הם הפסקול של הסרט, וכן משמשים כחלק ממשי מהסרט (כלומר חלקים גדולים מאירועי הסרט קורים דרך השירים כמו במחזמר) כששמות הגיבורים לקוחים משירי הלהקה (למשל - Jude, Prudence). בנוסף לכך הסצנה האחרונה של הסרט היא הופעה בלתי חוקית של הגיבורים על אחד הבניינים שאותה המשטרה מפזרת. זוהי מחווה להופעה האחרונה של הביטלס שהייתה על הגג של אולפן ההקלטות שלהם ופוזרה על ידי המשטרה. בשנת 2009 יצא הסרט "נער משום מקום" המספר אודות חיי ההתבגרות של ג'ון לנון, והקמתה של להקת "החוצבים" שקדמה את "הביטלס". התסריט מבוסס על הביוגרפיה שכתבה ג'ולייה ביירד, אחותו למחצה של ג'ון לנון.
בשנת 2019 יצא הסרט הקומי "יסטרדיי" המספר על תרחיש בדיוני שבו זמר-יוצר אלמוני וכושל מתעורר אחרי תאונת דרכים, לעולם שבו להקת הביטלס ושיריה מעולם לא היו, ושירי הלהקה מתקיימים בתודעתו בלבד.
בנובמבר 2021 ראה אור הסרט התיעודי The Beatles: Get Back, שביים פיטר ג'קסון, מעריץ מושבע של הלהקה. בכורת הסרט, במתכונת של מיני-סדרה, בשלושה חלקים בני שעתיים כל אחד, התקיימה בערוץ דיסני+ במהלך שלושת ימי חג ההודיה, בתאריכים 25, 26 ו-27 בנובמבר 2021.
הביטלס וישראל
הביטלס (או כפי שנקראו בתחילה בארץ: "חיפושיות הקצב") השפיעו רבות על המוזיקה הפופולרית בישראל. בשנת 1965 ניסו האמרגנים בוגטיר ואורי להביאם להופעה בארץ, אך ניסיון זה לא צלח לאחר התנגדות של גורמים שונים. הנימוק הרשמי להתנגדות היה שבואם של הביטלס ישפיע על נוער ישראל לרעה. סגן שר החינוך והתרבות, אהרן ידלין, נימק במליאת הכנסת את ביטול הביקור ב הסברה היא כי הביקור בוטל עקב ריב בין אמרגנים שונים, לאור עדויות בסרט על חייו של האמרגן גיורא גודיק. בכתבה בעיתון הארץ מגולל ההיסטוריון אלון גן את פרטי הפרשה. בדצמבר 2013 פורסמו הפרוטוקולים של "הוועדה הבין-משרדית לאישור הבאת אמנים מחוץ לישראל", לפיהן הוועדה קבעה כי "ללהקה זאת אין כל ערך אמנותי", וכן "הופעות הלהקה גרמו להיסטריה ולהשתוללות המונית של בני נוער".
למרות זאת, הגיעו שירי החיפושיות בעיתוי תרבותי והיסטורי (מלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה) שעיצב דור חדש של יוצרים. המדינה נפתחה לתרבות הפופ, עקב המאורעות ההיסטוריים שיצרו "חלון" בין 1967 ו-1973 שהתאים בדיוק לרוח החדשה שהגיעה מליברפול ומלונדון. יוצרים כגון אריק איינשטיין ושלום חנוך, ולהקות כגון החלונות הגבוהים, השלושרים ולהקת אחרית הימים, יצרו תקליטים שלמים בהשפעתם. יהונתן גפן הודה בספרו "חומר טוב" כי רבים מהשירים שנכתבו בתקופת "חבורת לול" היו פשוט תרגומים לעברית של שירי הביטלס, לדוגמה: השירים "אני אוהב לישון" של אריק איינשטיין ו"לישון לישון" של אושיק לוי היו בעצם "I'm Only Sleeping", והשיר "מה שיותר עמוק יותר כחול" של שלום חנוך, שידוע בשם "היא באה השמש" הוא תרגום של השיר "Here Comes the Sun". שיר מעוברת נוסף הוא השיר "ערב של יום בהיר", שתורגם מהשיר A Hard Day's Night (ערב של יום בהיר מכיל לחן של "Here comes the sun"). בשירם של יהודית רביץ ויענק'לה רוטבליט "רחבת הריקודים" כתב רוטבליט: "האושר הוא הפשע המושלם", תרגום מהותי של השורה Happiness Is a Warm Gun. נוסף על כך, ראויות לציון גרסאות הכיסוי שהקליטה להקת רוקפור לשלושה משירי הלהקה: Strawberry Fields Forever, Tomorrow Never Knows ו-Rain אשר יצאו לאור במסגרת !For Fans Only משנת 2002, אלבום שכולל בתוכו את עיבודיה של הלהקה לשירים שהשפיעו עליה לאורך השנים.
רבים משירי הלהקה תורגמו לעברית, לרוב בביצועים הומוריסטיים של אריק איינשטיין כגון "מזל - כמה זמן את מתלבשת" ככיסוי לשיר Do You Want to Know a Secret, גרסה מיוחדת לשיר "Ob-La-Di, Ob-La-Da", ו"היה לנו טוב - נהיה לנו רע" ככיסוי ל-"The Ballad of John and Yoko" (ראה מסגרת). דוגמה נוספת להשפעתם של הביטלס על יוצרים ישראלים ניתן למצוא בשיר "לו יהי", שנולד כגרסה עברית לשיר "Let it Be" של הביטלס, ואחר כך הוצמדה לו מנגינה בהשראתו.
שירים נוספים שתורגמו לעברית:
בשנת 1981 יצרו יואב קוטנר בגלי צה"ל ועודד היילברונר סדרת תוכניות רדיו בשם "מסע הקסם המסתורי", שהייתה סקירה מעמיקה וארוכה של הקריירה של הלהקה, ושודרה במשך יותר משנה. הסדרה נחשבת עד היום לאחד מהפרויקטים המוצלחים והמשפיעים ברדיו הישראלי. הסדרה שודרה שנית במתכונת יומיומית החל מ-1 ביוני 1987. משנת 1996 הגיש מודי זנדברג תוכנית רדיו על הביטלס וחבריה בשם "שומעים חיפושיות" בתחנת הרדיו 88FM ולאחר מכן בכאן 88, אשר הוקלטה בכל יום שישי אחר הצהריים. התוכנית עסקה בנושאים ספציפיים הקשורים ללהקה, תובלה בפרטים על התרחשויות הלהקה וחבריה, ועסקה גם בתקופת הסולו של חברי הלהקה. התכנית ירדה מהאוויר ב-30 בדצמבר 2017 לאחר יותר מ-21 שנות שידור.
חיות הפלא והיכן למצוא אותן
חיות הפלא והיכן למצוא אותן (באנגלית: Fantastic Beasts and Where to Find Them) הוא ספר לימוד בבית הספר הוגוורטס לכישוף ולקוסמות בסדרת ספרי "הארי פוטר" מאת ג'יי קיי רולינג. לימים יצא הספר לאור בעולם האמיתי כחלק מסדרה בת של סדרת הספרים.
הביטלס
הביטלס וישראל
פול מקרטני הופיע בתל אביב בשנת 2008, לפני כ-45 אלף איש.
חיות הפלא והיכן למצוא אותן
ספר הלימוד
חיות הפלא והיכן למצוא אותן הוא ספר לימוד במאגיזואולוגיה (המקבילה לזואולוגיה בעולם הקוסמים) של תלמידי הוגוורטס. הספר מסביר על חיות הפלא בעולם הקוסמים וכולל גם מדריך זואולוגי.
הביטלס
הביטלס וישראל
בשנת 2018 רינגו סטאר הופיע גם הוא בישראל בהיכל מנורה בתל אביב בשני סיבובי הופעות ב־24 ביוני וב־25 ביוני.
חיות הפלא והיכן למצוא אותן
ספר הלימוד
את הספר כתב לכאורה החוקר ניוט סלמנדרה (במקור: Newt Scamander, "ניוט סְקַמָנְדֵר"). סדר הפרקים:
הביטלס
הביטלס וישראל
בשנת 2017 הוקמה תערוכה אינטראקטיבית חווייתית במרכז "בגובה העיניים" במוזיאון הילדים בחולון בה האורחים נחשפים ללהקת הביטלס ולהשפעתה התרבותית והאומנותית.
חיות הפלא והיכן למצוא אותן
ספר הלימוד
מבין החיות המוזכרות: עוף החול, הדוקסי, הלשלוש. היפוגריף, אקרומנטולה, חדי קרן
הספר כמוצר מסחרי
בעקבות ההצלחה של סדרת "הארי פוטר" יצאו שלושה ספרונים על פי הסדרה, אשר "חיות הפלא" הוא אחד מהם. ספרים אלה אינם מקדמים את העלילה אך מספקים רקע על עולם הקוסמים. ספר דומה יצא גם על תולדות הקווידיץ' - משחק הספורט הפופולרי ביותר בקרב הקוסמים - בשם "קווידיץ' בראי הדורות", המוצג כספר מספריית הוגוורטס.
הביטלס
הביטלס וישראל
בשנת 2019 הוקם אתר הביטלס הישראלי הרשמי, וכך גם החל להיות משודר הפודקאסט הישראלי "ביטלמניה", בהגשת צוף פלוטקין וגבי פישמן, שסוקר את היסטוריית הביטלס בעברית.
חיות הפלא והיכן למצוא אותן
הספר כמוצר מסחרי
הספר הופץ על ידי חברת "קומיק רליף", שהתחייבה לתרום 80% מהרווחים למדינות נחשלות שמצבן הכלכלי רע. הספר מלווה בהערות הכתובות לכאורה בכתב ידם של הארי פוטר, רון ויזלי והרמיוני גריינג'ר.
הביטלס
דיסקוגרפיה
טבלה זו מכילה רק את אלבומי האולפן של הלהקה.
חיות הפלא והיכן למצוא אותן
הספר כמוצר מסחרי
ב-12 בספטמבר 2013 הוכרז שכותבת הספר, ג'יי קיי רולינג, הסכימה לעסקה עם אולפני האחים וורנר, שייצרו סרט חדש המתקיים בעולם של הוגוורטס, תוך כדי שימוש בשמו של הספר, ובדמותו של ניוט סלמנדרה. הסרט יצא לאקרנים בנובמבר 2016. הסרט הפך להיות הראשון מתוך חמישה סרטים מתוכננים, אשר עוסקים במלחמה של עולם הקוסמים בגרינדלוולד (הקוסם המרושע שדמבלדור הביס) ב-14 במרץ 2017 יצאה לאור מהדורה חדשה של הספר עם שישה יצורים חדשים ועם ההקדמה מאת ניוט סלמנדרה. מהדורה זו היא לכאורה עותק חדש מאחר שלא כלולות בה הערות בכתב יד כלשהן. הכנסות ממהדורה זו מותרמות לחברת "לומוס" בנוסף ל"קומיק רליף".
הביטלס
דיסקוגרפיה
כדי לראות את כל אלבומי הלהקה ראו - דיסקוגרפיה של הביטלס
יש המייחסים לאלבום האוסף "Hey Jude" מעמד של אלבום אולפן מכוון שהוא הכיל שירים שלא יצאו בארצות הברית בשום אלבום.
ג'ורג'ו דה קיריקו
ג'ורג'ו דה קיריקו (באיטלקית: Giorgio de Chirico; וולוס, יוון, 10 ביולי 1888 – רומא, 20 בנובמבר 1978) היה צייר קדם-סוריאליסטי איטלקי יליד יוון. דה קיריקו השפיע רבות על הסוריאליזם בציור ובעיצוב ונחשב למבשר הסוריאליזם.
תולדות חייו
אביו של דה קיריקו היה מהנדס רכבות חשוב ביוון ונדד ברחבי המדינה במסגרת הקמת רשת הרכבות היוונית. מקור המשפחה והשפה השגורה בבית ילדותו הייתה איטלקית. ג'ורג'ו, שהיה בן בכור להוריו, נולד בשעה שהמשפחה שהתה בעיר וולוס, עיר הנמל ממנה יצאו, לפי המיתולוגיה היוונית, יאסון והארגונאוטים לחיפוש אחר גיזת הזהב. נופי ילדותו היו נופי חצי האי פיליון, המקום בו חיו, לפי המיתולוגיה, הקנטאורים, יצורים אגדיים, פראיים ונבונים שחציים אדם וחציים סוס. לעובדות אלה הייתה השפעה גדולה על דה קיריקו הצעיר, שחי בעולם מיסטי רווי דימויים מיתולוגיים. בנוסף, בילה ג'ורג'ו דה קיריקו הצעיר בנדודים ברחבי יוון והתרשם בעיקר מביקוריו הרבים בתחנות רכבת בהן עבד אביו. דימוי תחנת הרכבת (בדרך כלל עם שעון) הוא דימוי המופיע רבות ביצירותיו.
בשנת 1906, לאחר מות אביו וסיום לימודיו באתונה, עבר דה קיריקו יחד עם אמו ואחיו למינכן שבגרמניה, שם למד באקדמיה לאמנות. הוא נחשף לכתביהם הפילוסופיים של ניטשה ושופנהאואר ולהשקפותיהם על האמנות, אשר השפיעו עליו עמוקות (אחד מציוריו המוקדמים הוא דיוקן עצמי המבוסס על תנוחה מתצלום של ניטשה).
בשנת 1914 שיבחו היוצרים פבלו פיקאסו וגיום אפולינר את תערוכתו הראשונה, בה מכר בין היתר את ציורו הראשון "המגדל האדום".
ב-1920 נפגש עם אחד מראשוני הסוריאליסטים אנדרה ברטון וחתם על עצומת הדאדא.
ב-1924 נשא לאשה את ראיסה גורייביץ' (Raissa Gurievich), בלרינה רוסיה. ביתם היה בפריז אולם רוב התקופה בה חיו יחדיו נדדו ברחבי אירופה.
החל מ-1929 עיצב דה קיריקו תפאורה ותלבושות להפקות מחול של מפיק הבלט הנודע סרגיי דיאגילב.
ב-1930 נשא לאשה רקדנית רוסיה אחרת, איסאבלה פאקשוור פאר (Isabella Pakszwer Far), עמה חי ברומא עד מותו ב-1978.
ב-1974 נבחר כחבר באקדמיה לאמנויות יפות (Le Académie des beaux-Arts) של צרפת.
יצירתו
על אף ששהה בפריז בתחילת המאה ה-20, לא נקשר דה קיריקו עם אף אחת מהקבוצות האמנותיות שנוצרו בה באותה תקופה, כמו הקוביזם או הפוטוריזם למשל.
ציוריו בתקופה שבין השנים 1909-1919 נראים בעיקר כחלומות, המערבים מבנים ממשיים כמו מקדשים יווניים ושרידים ארכאולוגיים, ארמונות איטלקיים, אכסדראות עמודים, כיכרות או תחנות רכבת, תאורה מוזרה, דמויות מרוחקות וצללים מתארכים וצבעים המקנים לציור אווירה לא ממשית. האור בציוריו הוגדר כ"אור ים תיכוני", אך מקור האור (השמש) תמיד נסתר מעין המתבונן.
מוטיב נוסף בציוריו, אותו פיתח יחד עם אפולינר, הוא בובות-תצוגה (מנקינים), גלמים חסרי פנים אשר השפיעו רבות על הסוריאליסט הבלגי רנה מגריט.
בשנות ה-20, שינה את סגנונו וניכרת השפעה של פיקאסו על יצירתו. בציוריו מתקופה זו מופיעות דמויות דשנות, פיסוליות וכבדות של נשים, מתאבקים וסוסים. גם המנקינים בציורים מתקופה זו כבדים יותר ובעלי קווים גאומטריים יותר.
בתקופה שלאחר שנות ה-30, הפנה דה קיריקו עורף לציור המודרני והעדיף לצייר נופים, וילות רומיות וקנטאורים.
דה קיריקו שלח ידו גם בכתיבה ספרותית. בשנת 1929, כתב את הרומן Hebdomeros. בשנת 1945, הוציא לאור את זכרונותיו וכן רומן בצרפתית בשם "הרפתקאתו של מר דודרן" (Une Adventure de M. Dudron).
השפעותיו
הציירים קארלו קארה, מילנה פבלוביץ'-ברילי, אדולף גוטליב, מקס ארנסט, סלבדור דאלי, זאב צוק ורנה מגריט הודו בהשפעתו של דה קיריקו עליהם. כמו כן השפיע דה קיריקו על היווצרות התנועה הסוריאליסטית.
במאי הקולנוע מיכלאנג'לו אנטוניוני אמר שהושפע מדה קיריקו בעיקר בצילומים ארוכים של כיכרות ריקות ובהן דמויות מרוחקות.
עיצוב משחק הפלייסטיישן 2 ICO מושפע מציוריו של דה קיריקו.
סופה של חול (מיני-אלבום)
סופה של חול הוא המיני-אלבום השני של הזמר הישראלי איתי לוי. האלבום יצא לאור ב-2021, על ידי חברת התקליטים רות הפקות.
הסנדק (סרט)
הסנדק (באנגלית: The Godfather) הוא סרט מסוגת דרמת-גנגסטר, משנת 1972 בבימויו של פרנסיס פורד קופולה. הוא עובד לקולנוע על פי ספר מאת מריו פוזו.
הסרט מגולל את סיפורה של משפחת קורליאונה, אחת מחמש המשפחות השולטות במאפיה הסיציליאנית של ניו יורק בין השנים 1945 עד 1955. הסרט חושף את תמונת עולם הפשע של ניו יורק, כולל סחיטה, ניצול, קשרי המאפיה עם אנשי ממשל ומשטרה, הימורים, סמים ועוד. הסרט מתאר, בין היתר, את מאבקה של משפחת קורליאונה בארבע משפחות הפשע הניו יורקיות ובגורמים חדשים שעלו בעולם הפשע.
"הסנדק" נחשב לאחד מסרטי הפשע הטובים והמשפיעים של כל הזמנים, ומדורג באופן קבוע ברשימות כלליות של טובי הסרטים. הסרט נבחר למקום הראשון ברשימת 500 הסרטים הגדולים של כל הזמנים, לפי מגזין אמפייר. הוא הצליח קופתית ואיכותית, וזכה בשלושה פרסי אוסקר, בהם הסרט הטוב ביותר, והשחקן הטוב ביותר (מרלון ברנדו). בנוסף, זכה הסרט גם בחמישה פרסי גלובוס הזהב. לסרט הופקו שני סרטי המשך - "הסנדק 2" (1974) ו"הסנדק 3" (1990), גם הם סרטים מצליחים שזכו במועמדויות ובזכיות בפרסי אוסקר.
משפחת הפשע קורליאונה
שניים מהחשובים שבאנשי משפחת קורליאונה הם פיטר "השמן" קלמנזה וסאלבטורה "סאלי" טסיו, חברים ותיקים של ויטו שהקימו עמו את כלל עסקי המשפחה, המשמשים כ"מפקדי גדודים" (capo, captain, caporegimes) במשפחה. מבין חמשת ילדיהם של ויטו ואשתו ישנם שלושה העוזרים לו בניהול הארגון: בנו הבכור, סאני (ג'יימס קאן), אימפולסיבי ואלים, מעורב בכל עסקי המשפחה; בנו המאומץ, טום הייגן (רוברט דובאל), עורך הדין והקונסיליירי של המשפחה; ופרדו (ג'ון קאזאלה), בנו הפחות מוצלח של ויטו. בנוסף, לוויטו שני ילדים שאינם מעורבים בעסקי המשפחה: הבן הצעיר, מייקל (אל פצ'ינו), והאחות הקטנה קוני (טליה שייר), שסצנת חתונתה עם קרלו ריצי פותחת את הסרט.
במקביל לדון ויטו, מוצגת דמותו המעט שונה של בנו, מייקל. מייקל קורליאונה הוא גיבור מלחמה, אשר עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הפר את הוראתו של אביו והתגייס לחיל הנחתים. הוא עבר קורס קציני חי"ר ולחם כמפקד מחלקה ופלוגה בקרבות בחזית האוקיינוס השקט. מייקל עוטר על גבורתו בשדה הקרב ומעולם לא היה קשור לעסקי המשפחה של הדון. בת זוגו, קיי אדמס (דיאן קיטון), נוטה להימנע בכל צורה אפשרית מעסקי המשפחה. לאורך הסרט אנו רואים את התפכחותו האיטית מהחיים סביבו: אנשי חוק מושחתים, טרגדיות אישיות ומאבקי כוח, והשלמתו עם ייעודו - להיות חלק מהמשפחה, ובבוא העת אף לרשת את אביו.
מלחמת המאפיה
ברון הסמים וירג'יל "הטורקי" סולוצו נפגש עם דון קורליאונה במטרה לסגור איתו עסקה - השקעה כספית של מיליון דולר בעסקי סמים בתמורה ל-30% מהרווחים. קורליאונה טוען שעסקי סמים יקלקלו לו את קשריו עם אנשי ממשל ומשטרה, ולכן מוותר על העסקה. הוא שולח חייל זוטר בשם לוקה בראצי לרגל אחרי סולוצו. סולוצו כורת ברית עם דון פיליפ טטאליה ומחסל את בראצי ובכך פותח מלחמת מאפיה עקובה מדם.
במסגרת סכסוך זה, אנשי טטאליה יורים בדון קורליאונה במטרה להורגו, אך פוצעים אותו קשה. בעת אשפוזו סאני מנהל את עסקי המשפחה, בעוד שקלמנצה, טסיו והייגן עוזרים ומייעצים לו. קצין משטרה מושחת בשם מקלסקי המעורב בעסקי הסמים של טטאליה וסולוצו מגרש את האבטחה השומרת בבית החולים על ויטו, ומכה את מייקל. במקביל, ראשי המשפחה מנהלים ויכוח לגבי מה שרצוי לעשות. סאני בעד מלחמת חורמה באנשי סולוצו וטטאליה, בניגוד לטום הייגן, שמעודד כיוון של פשרה, וטוען שהתנקשויות נוספות יקלקלו את הפסקת האש בין המאפיה למשטרה. למרות זאת, סאני מחליט לחסל את ברונו טטאליה בעת אשפוזו. כדי שלא יהיה חשד מצד המשטרה כי מדובר באחד מאנשיו של דון קורליאונה, הוחלט שמייקל, שלא היה מעורב עד אז בעסקי המשפחה, ייכנס לעבודת המאפיה. מייקל מחסל את השוטר ואת סולוצו ובורח.
במקביל לניהול מלחמת המאפיה, סאני מסובך ברומן עם זונה מאחורי גבה של אשתו, ובקרבות מתמשכים עם גיסו קרלו, שמכה את אשתו קוני פעמים רבות. באחת הפעמים שסאני חוזר להתנקם בו, קרלו מתקשר עם דון טטאליה ואנשיו של טטאליה מחסלים את סאני. דון קורליאונה, שהבריא, מקבל את הבשורה בעצב רב ומארגן מפגש פסגה בין ראשי המשפחות. בפגישה זו הוא מאשר לאנשי טטאליה וסולוצו לסחור בסמים, בתמורה להפסקת אש, ובנוסף יעניק להם דון קורליאונה את ההגנה המשפטית של ידידיו בפוליטיקה.
לאחר חיסול סולוצו ומקלסקי, מייקל בורח לקורליאונה שבסיציליה, עיר הולדתו של אביו ויטו, שם הוא נמצא תחת אחריותו של נציג המשפחה בסיציליה. בעודו מטייל ליד קורליאונה, מייקל פוגש בבחורה בשם אפולוניה ומתחתן איתה. מספר חודשים לאחר החתונה, מייקל מתוודע לרצח סאני ולכך ששתולים של סולוצו עוקבים אחריו. הוא מתכנן לברוח לעיר אחרת, אך מחליט לחזור למשפחתו באמריקה, לאחר שאפולוניה נהרגת בפיצוץ מטען במכוניתו, שטמן אחד משומרי ראשו של מייקל.
דון מייקל קורליאונה
מייקל חוזר לאמריקה ופוגש את אביו לאחר שהשתקם מניסיון החיסול שלו. הוא פוגש את קיי, חברתו מלפני בריחתו לסיציליה, ומבטיח לה שיהפוך את כל עסקי המשפחה לחוקיים בתוך חמש שנים. ויטו פורש מתפקידו בתור "הדון", ומוריש את התפקיד למייקל, ולאחר מספר ימים ויטו מתמוטט ומת בגן שלו בעת ששיחק עם בנו של מייקל, אנתוני. בעת ההלוויה טסיו מודיע למייקל על כוונתו של דון בארזיני לקבוע פגישה נוספת, פעולה שחזה ויטו לפני מותו. לפי יעוצו של אביו יהיה על מייקל להרוג כבוגד את מי שיציע את ההצעה לקיום הפגישה. מייקל מחליט להוציא לפועל את ההחלטה להעביר את כל נכסי המשפחה ללאס וגאס, שם נתקל בהתנגדות איש העסקים, מו גרין, שעובד עם פרדו.
בזמן שמייקל משמש כסנדקו של בנה התינוק של אחותו קוני בטקס טבילתו בכנסייה, רוצחים אנשיו את מו גרין ואת ראשי משפחות הפשע בארזיני, טטאליה, קוליו וסטראצ'י. לאחר הטבילה אנשיו של מייקל רוצחים גם את סאלי טסייו ואת קרלו. קוני כועסת על חיסולו של קרלו ומעמתת את מייקל עם החיסול, אך הוא מכחיש קשר. הוא מכחיש זאת גם לאשתו קיי. היא יוצאת מהחדר להביא שתייה, אך מבעד לפתח הדלת נראים מספר אנשים המנשקים את ידו של בעלה מייקל, כמחוות נאמנות לדון החדש של משפחת קורליאונה.
אתרי הצילום
על פי דרישתו של קופולה הסרט צולם באתרים שבהם מתרחש הסיפור. כ-90 אחוז מהסרט צולם בעיר ניו יורק ובפרבריה, תוך שימוש ביותר מ-120 מיקומים שונים. כמה סצנות צולמו באולפן של חברת פילמווי במזרח הארלם. שאר הסצנות בסרט צולמו בקליפורניה, או באתר בסיציליה, למעט הסצנות שמוקמו בלאס וגאס מכיוון שלא הספיק התקציב לנסוע לשם. סבוקה ופורצה ד'אגרו היו העיירות הסיציליאניות שהופיעו בסרט. סצנת החתונה הפותחת צולמה בשכונה של סטטן איילנד והשתתפו בה כמעט 750 מקומיים כניצבים. הבית ששימש בסרט כבית משפחת קורליאונה ומיקום החתונה היה בשדרת לונגפלו 110 (Longfellow Avenue) בשכונת טודט היל (Todt Hill) שבסטטן איילנד. הקיר סביב מתחם קורליאונה היה עשוי קלקר. סצנות שצולמו בתוך מבנה חברת שמן הזית קורליאונה ובסביבתו צולמו ברחוב מוט (Mott Street).
פרשנות ומוטיבים
הקונפליקט המרכזי העומד בבסיס הסרט עוסק בשאלה האם בחירתו של מייקל להיגרר לצדו של אביו היא טובה או רעה.
נקודה חשובה בסרט היא הצגתם של אנשי הפשע: רובם מהגרים איטלקיים, אשר התחילו בצניעות בארצות הברית ואט-אט הגיעו לגדולות. יש להם מחשבות ואמונות וערכים ככל אדם וישנם ערכים אוניברסליים מסוימים (כבוד, משפחה, מסורת) החשובים להם. עוצמתו של הסרט טמונה ביכולתו של הבמאי לגרום לצופים לחוש אמפתיה עם דמויות משפחת קורליאונה, אף שידוע וברור לכל שהיא עוסקת בפשע מאורגן.
כמו כן, מוטיב התפוז שימש בסרטים וסדרות פשע כמוטיב חשוב. לדוגמה, בסדרה "הסופרנוס" בעונה הראשונה, יש ניסיון התנקשות בחייו של טוני סופרנו, דווקא כאשר הוא קונה מיץ תפוזים.
השפעה
השפעתו של הסרט רבה במספר תחומים.
ההצלחה המסחרית והאמנותית המסחררת של הסרט קידמה את חברת ההפצה סרטי פרמאונט ואת כלל העוסקים במלאכת יצירת הסרט, בפרט הבמאי פרנסיס פורד קופולה. מריו פוזו, מחבר הספר המקורי ושותף בכתיבת התסריט, המשיך אחר כך להסריט סרטים רבים בהוליווד.
הסרט צבר השפעה אומנותית משמעותית ביותר על תעשיית הסרטים עד ימינו. אלפי סרטים וסדרות ערכו מחוות לדמויות ולדיאלוגים בולטים בסרט, סצינות בולטות ממנו (סצנת החתונה, סצנת ההטבלה, סצנת הסיום של הסרט) מנותחות ומפורטות לפרטי פרטים בלימודי קולנוע ומהוות מופת ליצירה קולנועית. בנוסף, ההצלחה האמנותית והמסחרית של הסרט פתחה דלת ליצירות חדשות בנושאי מאפיות (כמו הסרט "החבר'ה הטובים" וסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס").
שלל הביטויים שנאמרו על ידי הדמויות ("הצעה שלא תוכל לסרב לה", למשל) נמצאים בשימוש נרחב עד היום.
עם זאת, הוטחו ביוצרי הסרט האשמות מצד הקהילה האיטלקית באמריקה, לפיהן הסרט מוציא שם רע ומציג את המהגרים האיטלקים כעבריינים. סוגיה זו נידונה בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס", בה טוני סופרנו וחבורתו מושפעים מהסרט ואף משוחחים עליו ביניהם.
ג'ון ויטוביץ' צפה בסרט מספר שעות לפני שניסה לבצע את השוד בסניף הבנק מנהטן צ'ייס. הוא ביצע את השוד כדי לממן ניתוח לשינוי מין לבן-זוגו. בעקבות השוד, מעצרו והפרסום בכלי התקשורת על המניע לשוד, הופק הסרט "אחר צהריים של פורענות", אף הוא בכיכוב אל פצ'ינו וג'ון קאזאלה.
הסנדק 2
פרנסיס פורד קופולה טען מספר פעמים שלטעמו עולם הפשע הוצג באור חיובי מדי בסרט הראשון. כתשובה לכך, יצר את "הסנדק 2" בשנת 1974. הסרט נחשב אף הוא לאחת מיצירות המופת הקולנועיות בכל הזמנים, ויש אף המחשיבים כאיכותי וחזק יותר מהסרט הראשון.
עלילת הסרט השני מתחילה שלוש שנים לאחר אירועי הסרט הראשון והוא נע בשני צירים מרכזיים:
הציר האחד מתאר את המהפכות והתמורות הרבות בחייו של מייקל, הדון החדש, ובכללן מעילה באמון מאנשים קרובים לו ביותר. באחת הסצינות המרכזיות מגלה מייקל שהאדם שיזם את ניסיון ההתנקשות בחייו הוא אחד מבני משפחתו, ועליו לבחור בין הנאמנות המשפחתית לבין חוקי הכבוד של המאפיה. בחירה זו תלווה את מייקל לכל חייו ויהיו לה הדים גם בסרט השלישי.
הציר השני הוא סיפורו של ויטו קורליאונה הצעיר, אביו של מייקל, בין השנים 1891 - 1920, המגולם על ידי השחקן רוברט דה נירו, דרך פלאשבקים (שהופיעו בספר, ולא הופיעו בסרט הראשון) מימי ילדותו בסיציליה, התבגרותו בניו יורק ועד לעלייתו למעמדו כדון. בניגוד לסרט הראשון, שהיה מבוסס כולו על עלילת הספר, מבוסס הסרט השני ברובו על תסריט מקורי של פרנסיס פורד קופולה ומריו פוזו.
הסנדק 3
"הסנדק 3" יצא לאקרנים בשנת 1990, 16 שנה אחרי הסרט השני, ונחשב לסרט פחות טוב מקודמיו. הסרט מתאר את השלב הסופי בחייו של מייקל, לקראת סוף המאה ה-20, בו הוא מעורב בעיקר בעסקים חוקיים, בין היתר עם הוותיקן, ומחפש דרך לצאת מעסקי המשפחה אך נאלץ פעם אחרי פעם להיכנע לתכתיבי הדור הצעיר שאינו פועל על פי אותם חוקי כבוד. מייקל מתמודד גם עם רגשות אשם על הפשעים שביצע גם מול בני משפחתו וחווה את אהבתו הגדולה לבנו ולבתו (המגולמת על ידי סופיה קופולה). בסוף הסרט מתמנה יורש לדון, וינצ'נסו "וינסנט" מנסיני, בנו הלא-חוקי של סנטינו "סאני" קורליאונה, אשר גולם על ידי אנדי גרסיה. סצנת "ההכתרה" של וינסנט זהה במאפייניה לסצנת ההכתרה של מייקל החותמת את הסרט הראשון.
קופולה גייס לסרט את אותם שחקנים שהופיעו בסרט הראשון: אל פצ'ינו, דיאן קיטון כאשתו קיי, טליה שייר כקוני אחותו ועוד מגוון דמויות ותפקידים קטנים (האופה המביא למסיבה את עוגת החמאה הוא אותו האופה שהגיע לבקר את הסנדק המאושפז בבית החולים בסרט הראשון).
נוטים לראות את שלושת הסרטים כיצירה אחת שלמה, סאגת הסנדק, ובעיקר את שני החלקים הראשונים אשר מהווים סרטים משלימים - כולל הקבלות וסצינות דומות.
השפעות מהמציאות
העיתונאי פיטר רוב, שחי חמש-עשרה שנה בנאפולי ובסיציליה, מתאר בספר "חצות בסיציליה" את תולדות האי במאה השנים האחרונות. בין השאר, הוא מתאר את האירועים ההיסטוריים שזכו לאזכור בסרטי "הסנדק".
"חמש המשפחות" המתוארות בסרט מבוססות בחופשיות על חמש משפחות הפשע בניו יורק: בונאנו, קולמבו, ג'נוביז, גמבינו ולוקזי. חלק מהדמויות בסאגה מבוססות על דמויות מהמציאות:
דמותו של ויטו מתוארת כשילוב של מספר בוסים והתנהגותו האצילית מזכירה יותר מכל את לאקי לוצ'יאנו.
"הסנדק", שנמכר ביותר מ-20 מיליון עותקים לפני שעובד לקולנוע, נכתב על ידי מריו פוזו כמעט בעל כורחו. פוזו, שנולד בניו יורק כבן למשפחת מהגרים איטלקית, כתב קודם לכן שתי ביוגרפיות שלא הצליחו באופן מסחרי. כדי להתפרנס נהג לכתוב סיפורים מהסוג המתאים לעיתוני גברים, עד שעורכו הציע לו לכתוב רומן על דמויות מעולם הפשע. פוזו לא היה נלהב, אבל לבסוף נכנע וכתב את "הסנדק".
לימים התוודה כי את ההשראה לדמותו של הסנדק נתנה אמו שהייתה אנאלפביתית ושמרה בקנאות על שלמות המשפחה.
פסקול
פסקול הסרט הוקלט והופץ ב-1972 על ידי חברת התקליטים פרמאונט הקלטות. הוא הולחן ובוצע כולו על ידי נינו רוטה, ונושא אופי סיציליאני עממי.
פרסים
הסרט היה מועמד לתשעה פרסי אוסקר: לסרט, לבמאי, לשחקן הראשי (למרלון ברנדו), לשחקן המשנה (שלוש מועמדויות: אל פצ'ינו, רוברט דובאל, ג'יימס קאן), לתסריט המעובד (מריו פוזו ופרנסיס פורד קופולה), עריכת הסאונד, עיצוב התלבושות, עריכת הסרט, ופסקול. הסרט זכה בפרסים על הסרט, התסריט המעובד ועל המשחק הראשי של ברנדו.
פרסים נוספים שהסרט זכה בהם הם פרס באפט"א על המוזיקה שבסרט, פרס גילדת הבמאים האמריקאית לקופולה, וחמישה פרסי גלובוס הזהב: לסרט, לבמאי (קופולה), לשחקן (ברנדו), לתסריט (פוזו וקופולה) ולפסקול המוזיקלי (נינו רוטה).
הפצה בישראל
הסרט הופץ בישראל על ידי סינמה אינטרנשיונל קורפורישן, ואושר על ידי המועצה לביקורת סרטים ומחזות לצפייה מעל גיל 16.
מצפה (יישוב)
מִצְפָּה היא מושבה באזור הצפון בבקעת ארבל ליד טבריה, בתחומי המועצה האזורית גליל תחתון.
היישוב הוקם כמושבה בשנת 1908 בתקופת העלייה השנייה על ידי חברת יק"א.
שמו של היישוב ניתן לו בשל מיקומו הצופה על הכנרת.
אמצעי הפרנסה העיקריים של היישוב הם חקלאות, יזמות, תיירות (חדרי אירוח) ועבודה מחוץ ליישוב.
WWE Clash at the Castle
WWE Clash at the Castle היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network באופן בינלאומי ובשירות הזרמת המדיה Peacock ברחבי ארצות הברית. האירוע כלל את שני המותגים (Raw וסמאקדאון) ונערך ב-3 בספטמבר 2022 באצטדיון המילניום שבקארדיף, ויילס, מה שציין את האירוע הגדול הראשון של ה-WWE באצטדיון בממלכה המאוחדת מאז סאמרסלאם 1992 ואירוע השלם וצפה הבריטי הראשון מאז אינסורקשן בשנת 2003. שם האירוע נגזר מטירת קארדיף, הממוקמת סמוך לאצטדיון המילניום.
שבעה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהתקיים במופע המקדים לאירוע. בקרב המרכזי, רומן ריינס ניצח את דרו מקינטייר ושמר על אליפות ה-WWE האוניברסלית הבלתי מעורערת. עוד ברשימת הקרבות, סת' "פריקין" רולינס ניצח את מאט רידל, גונתר ניצח את שיימוס ושמר על האליפות הבין יבשתית, וקבוצת Damage CTRL (ביילי, דקוטה קאי, איאו סקיי) ניצחה את ביאנקה בלאייר, אלכסה בליס ואסקה בקרב שלוש נגד שלוש. רגעים בולטים באירוע היו הזימון לרוסטר הראשי של נציג NXT, ג'ובאני וינצ'י אשר הצטרף בחזרה לשורותיהם של גונתר ולודוויג קייסר על מנת לאחד את קבוצת אימפריום, וסולו סיקואה, אחד מבני דודיו של ריינס ואחיהם הצעיר של האוסוס (ג'יי אוסו וג'ימי אוסו) אשר הצטרף לקבוצת הבלודליין.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות גם מ-Raw וגם מסמאקדאון.
ב-8 ביולי בפרק של התוכנית סמאקדאון, דרו מקינטייר היה אמור להתמודד מול שיימוס בקרב אשר קבע את הטוען לכתר לאליה-WWE האוניברסלית הבלתי מעורערת באירוע Clash at the Castle. הקרב ביניהם לא התקיים, זאת לאחר ששיימוס זייף מחלה. מנגד, הקרב ביניהם התקיים לבסוף ב-29 ביולי ובו מקינטייר ניצח. לילה לאחר מכן באירוע סאמרסלאם, רומן ריינס הגן בהצלחה על תוארו מול ברוק לסנר במסגרת קרב מי שעומד אחרון. כתוצאה מכך, אושר שריינס יגן על אליפות ה-WWE האוניברסלית הבלתי מעורערת נגד מקינטייר באירוע בוויילס.