cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ועדת וינוגרד
מסקנות בהקשר הצבאי
בראש ערכי צה"ל שנפגמו הוועדה מציינת "דבקות במשימה, ולחימה עד חירוף נפש על מנת להשיגה". תוך שהיא מפרטת מקרים של הפסקת לחימה בשל פצועים, סובלנות יתירה של דרגי פיקוד גבוהים לעיכובים בביצוע פקודות, ואישור של מפקדים בכירים לדחות משימות בשל סיבות שבמאמץ ניתן היה להתגבר עליהן. לשחיקה בערך זה הוועדה סוברת שהייתה אחריות מסוימת לדרג הפיקוד הבכיר, בפקודות מבלבלות, במטרות לא בהירות, בחסר במודיעין שדה, בנהלים שהיו במגבלות בט"ש, בצורת הלחימה שהייתה באופן של פשיטות מוגבלות בזמן ועוד (עמ' 400–401).
בעניין המוכנות הוועדה מצאה כי צה"ל לא היה מוכן כראוי למלחמה בלבנון, ואף לא היה מודע לעומק חוסר ההכנה שלו. הוועדה מציינת היבטים רבים של חוסר המוכנות הזו. החל מתוכניות אופרטיביות דרך בחוסר באימונים והכשרות וכלה בחוסר של ציוד (עמ' 405). הוועדה מציינת כי לא הייתה לפיקוד צפון תוכנית אופרטיבית מלאה מתוקפת ועדכנית ללחימה בלבנון, ואחת מהסיבות לאי פיתוח תוכנית כזו הייתה הרתיעה מכניסה קרקעית ללבנון (עמ' 406).
תפיסת ההפעלה החדשה שלא הוטמעה כהלכה גרמה לבלבול וחוסר בהירות רב. ההדגשה בתפיסת ההפעלה החדשה של מאפייני עימות מוגבל בעצימות נמוכה, והדגשת השימוש באש מנגד, תרמו לתחושה כי הפתרון יהיה אווירי בלבד. השפה ה"גבוהה" והחדשנית של תפיסת ההפעלה בנושאים יסודיים גרמה לבלבול וערפול של פקודות (407–408).
הוועדה מצאה תרבות ארגונית לקויה בצה"ל: אי הפעלה מסודרת ורציפה של מוצב הפיקוד העליון (עמ' 408). אי בהירות בפקודות שנבע מחילוקי דעות שלא נפתרו בין מפקדים ובין המטכ"ל לבין הפיקוד. חוסר האמון בין המטכ"ל ובין הפיקוד הגיע לרמות גבוהות, שהשפיעו על היעילות של ניהול המלחמה. חוסר התמודדות בצה"ל עם העובדה שהדרג המדיני, מנע ממנו להשתמש במרכיב חיוני של תוכנית הפעולה הצבאית המקורית לזירת לבנון (עמ' 411).
המלצות בהקשר הצבאי
הוועדה קבעה כי מצאה בעיקר בכוחות היבשה על כל דרגותיו, נטייה חזקה לאלתור, ולזלזול בחשיבותה של היערכות מוקפדת ומוקדמת. וראתה "בחומרה מיוחדת בחולשה שמצאנו בצה"ל כמערכת ידע לומדת. הימנעות ממושכת מתהליכים מסודרים של הפקת לקחים העצימה במידה רבה את הליקויים". עוד גינתה את תרבות "המצגות" השטחית, שאין מאחריהן כל מסמכים רציניים. עוד היא מציינת כי "הופתעה לגלות חולשה משמעותית בחשיבה עמוקה ובתכנון אסטרטגי רב-ממדי, מעמיק ומתוחכם, הנדרש בזירות מורכבות ובתנאים של תמורה מהירה ואי-וודאות". עוד ציינה ברמיזה מאוד משמעותית. כי "במלחמה צבא חייב לשאוף לניצחון. אם ידוע מראש שאין נכונות או אפשרות להגיע לניצחון כזה - ראוי להימנע מלכתחילה מיציאה למלחמה, או אף למהלכים העלולים להתדרדר אליה" (עמ' 415–416).
הוועדה הטילה אחריות מיוחדת לפתחו של צה"ל בקביעתה, כי "מלחמת לבנון יצרה שבר בין צה״ל ובין החברה בישראל. לתיקונו של השבר הזה לא יהיה די בחזרה על האמיתות בדבר החיוניות של צה"ל לקיומה ולביטחונה של ישראל ושל תושביה. צה"ל צריך לשדר לחברה בישראל כי הוא מבין את גדול המשימה וכי הוא מקבל על עצמו את האחריות לכך שתפקודו יהיה מיטבי." (עמ' 427).
הוועדה קבעה שש עשרה המלצות עיקריות ואלו כותרותיהן: בנוסף קבעה הוועדה כי בנסיבות דוגמת מלחמת לבנון השנייה הרמטכ"ל צריך להציג לממשלה מספר חלופות להכרעתה, וכי שרי ממשלה צריכים להבין את מלוא משמעות הצבעתם.
המלצות בדיני מלחמה
הוועדה ציינה כי קיבלה פניות מאת פרטים ומאת ארגונים שונים בנושאי משפט בינלאומי ודיני המלחמה בסוגיות רבות ושונות. הוועדה בחנה התנהלות ישראל לאור המשפט הבינלאומי. ודנה בהטמעת המשפט הבינלאומי בצה"ל וייעוץ משפטי בעת הלחימה. לאור הממצאים החיוביים שגילתה בשטח ביחס לנורמות הצה"ליות לגבי המשפט הבינלאומי, החליטה לא להיכנס לעובי הקורה מטעמים שונים שהיא מפרטת אותם. עם זאת היא קבעה כי ראוי ונכון שמדינת ישראל תקיים בדיקה הולמת בכל מקרה שנשמעות טענות, שלכאורה יש בהן ממש, על חריגות מכללי המשפט הבינלאומי או כללי המשפט הישראלי. (עמ' 484)בחלק הזה קבעה הוועדה חמש המלצות:
המלצות מערכתיות
הוועדה הקדישה תשומת לב מיוחדת לנושא ביטחון המידע וקבעה, שבניגוד גמור לחזבאללה, מדינת ישראל נוהגת באופן חסר אחריות במידע החסוי והרגיש ביותר שלה (שם עמ' 473). "החשש המוצדק מהדלפות היה נימוק חשוב בצמצום דיונים בהחלטות מדיניות-ביטחוניות בפורומים ממשלתיים ופוליטיים והימנעות מהצגת מידע. להימנעות כזו היו השלכות מרחיקות לכת על איכות הדיונים" (עמ' 584).
הוועדה גם התייחסה לחטיפות כאיום אסטרטגי, לאור רגישותה של ישראל נושא, וקבעה "שחובת הממשלה לעסוק בנושא זה ברמה עקרונית ולאמץ אסטרטגיה כוללת, שתשמש כבסיס לפעולות הן בהקשר המאמץ לצמצם מימוש חטיפות והן בפעולות במקרה שלמרות מאמצים אלה מומש איום כזה" (עמ' 501–508).
בחלק זה קבעה הוועדה ארבע עשרה המלצות:
תגובות על הדו"ח הסופי
פרסום הדו"ח הסופי לווה בקריאות של ארגוני מילואימניקים, משפחות שכולות ומפלגות האופוזיציה מימין ומשמאל להתפטרות ראש הממשלה אולמרט ושר הביטחון ברק. עם זאת, עד להקראת הדו"ח התרכזו ארגוני המחאה בעיקר ב-60 השעות האחרונות של המלחמה ובתקיפת אולמרט על כך שהמהלך הקרקעי היה לצרכים פוליטיים. לאחר הקראת הדו"ח, אשר קבע דווקא כי ההחלטה התקבלה באופן ענייני ואף ציין כי אישור המהלך היה "כמעט הכרחי", נאלצו הארגונים לזנוח קו זה.
מקורביו של ראש הממשלה פרסמו כי הוקל לו לאחר קריאת הדו"ח, בשל ראייתו כי הוא ניקה אותו מ"כתם מוסרי" וכי "הצדק יצא לאור" . למעט התפטרותו הצפויה של חבר הכנסת אביגדור יצחקי, שרי מפלגת קדימה הפגינו תמיכה בראש הממשלה, וחלקם אף דרשו התנצלות על "רצח האופי" שנגרם לו ועל "הירידה לחייו". ב-3 בפברואר 2008 הודיע שר הביטחון אהוד ברק, בפתח ישיבת הממשלה, כי הוא נשאר בממשלת אולמרט ולא פורש ממנה כפי שהבטיח בעת פרסום דו"ח הביניים.
ב-7 בפברואר התפטר אביגדור יצחקי (שקודם לכן פרש מתפקיד יו"ר הקואליציה) מהכנסת לאחר שלא הצליח לעורר מרד במפלגת קדימה כנגד ראש הממשלה.
בתחום הצבאי, הרמטכ"ל רב-אלוף גבי אשכנזי הגיב בהקשר לדו"ח: כי "צה"ל רואה בדו"ח - שאותו הוא מקבל כמסמך מקצועי - הזדמנות ומנוף לשיפור וטיפול יסודי בממצאים שעלו בו, על ידי יצירת מנגנון לבחינת יישום ההמלצות בתוכנית העבודה של גופי צה"ל. צה"ל הפיק את לקחי המלחמה, עוד לפני פרסום הדו"ח וימשיך לפעול ליישום לקחים אלו. צה"ל הוא צבא חזק, שאיננו זקוק לשיקום, אלא לתיקון. במקביל יפעל צה"ל לשיפור מתמיד של הכשירות והמוכנות, על מנת לתת מענה לאיומים הקרובים והרחוקים שעומדים לפנינו". הוא מינה את סגנו אלוף דן הראל לעמוד בראש עבודת מטה ליישום לקחי הדוח בצה"ל, והנחה את ראשי הפיקודים, האגפים והזרועות לאתר את הלקחים אשר בתחום אחריותם, ולהטמיע אותם בתוכניות העבודה השנתיות. מענה לדוח נמצא גם בתוכנית "אשד הנחלים" להצטיידות רב שנתית ובתוכנית העבודה הרב שנתית "תפן". באוקטובר 2008 במסגרת נטישת "השפה הגבוהה" שהייתה אחת מכשלי המלחמה, חתם סגן הרמטכ"ל אלוף דן הראל, על פקודה שמפשטת ושקובעת שפה אחידה ליבשה, לאוויר, למודיעין ולים פרופ' יחזקאל דרור, אחד מחברי הוועדה, אמר במרכז הבינתחומי הרצליה בפברואר 2008, כי יש לראות בדו"ח, "אזעקה המתריעה על ליקויים חמורים ביכולתה של ישראל להתמודד עם אתגרים מדיניים-ביטחוניים", ותמצת אותו בחמישה ממדים עיקריים: עוד קרא להקים צוות להערכת מודיעין לאומית, שבו ראש אמ"ן יהיה אחראי להתרעת מלחמה מבחינת צבאית בלבד. הוא טען כי החטיפות אינן גזרת גורל, וכי ישראל במדיניותה הלכה למעשה לימדה את אויבה להשתמש בחטיפות כנשק אסטרטגי.
ארגון החזבאללה חגג עם פרסום הדו"ח, פעילים בארגון תלו בדרום כרזות ענק בהן נראה ראש הממשלה, אהוד אולמרט, כשלצידו תמונות של טנק ישראלי פגוע, וספינה ומסוק ישראלים העולים באש. מפקד החזבאללה הבכיר ביותר בדרום לבנון, השייח' חסן עזדין, אמר כי "הדוח אישר את העובדה שהמנהיגות הפוליטית והצבאית של ישראל כשלה, כאשר החליטה להתעמת עם החזבאללה במהלך המלחמה שפרצה בקיץ".
מיקוריזה
הזרימה הציטופלסמית של המיקוריזה מהירה בהרבה מאשר הלחץ האוסמטי הרגיל של השורשים ולכן המיקוריזה יכולה להעביר בין שורש לשורש מינרלים וחומרים חיוניים אחרים במהירות. המעבר של מינרלים עולה לפטרייה באנרגיה, כ"תשלום" הצמח מעביר לה סוכרים מהפוטוסינתזה ותוצרים אחרים כמו עמילן, ליפידים וחלבונים משורשי הצמח. כמו כן, הפטרייה מגנה על הצמח ממחלות ופתוגנים באדמה.
נהוג לחלק את המיקוריזות לשני סוגים עיקריים:
אקסומיקוריזות, שבהן הקורים אינם חודרים לשורשים אלא גדלים ברשת צפופה סביבם. מיקוריזות כאלו נפוצות באזורים ממוזגים, והן מגדילות את עמידותם של העצים בפני השינויים העונתיים.
אנדומיקוריזות נפוצות בהרבה מאשר האקסומיקוריזות, הן נוצרות בכ-80% מהצמחים הווסקולריים. בהן הקורים חודרים לתוך השורשים ורק כ-2–3 סנטימטרים של תפטיר יוצאים החוצה לקרקע. דבר זה מאפשר חיבור עמוק יותר בין תאי הצמח לתפטיר אך הוא בא במחיר שטח הפנים שיכלו להשיג באקסומיקוריזה.
קניון עזה
קניון עזה הוא מרכז קניות בשכונת א-רימאל שברצועת עזה. הקניון נפתח לציבור ביולי 2010.
הקניון הושק באירוע ששודר לתקשורת המקומית ובהשתתפות אבו אוסאמה אל כורד שר העבודה והרווחה של ממשלת החמאס ובהמשך גם השתתף בהשקה השר לעניינים חברתיים של ממשלת החמאס אחמד אל-כורד.
לקניון שתי קומות והוא מקורה וממוזג. עלות הקמתו מסתכמת במיליון וחצי דולר. הקניון נפתח לאחר פינוי רצועת עזה בתוכנית ההתנתקות, ורבים מחומרי הבנייה שנעשה בהם שימוש לבנייתו הוברחו דרך מנהרות ממצרים. תמונות מהקניון משמשות לעיתים את ההסברה הישראלית כדי להציג שלא מתרחש בעזה משבר הומניטרי, עם זאת 90% מהסחורות שנמכרות בקניון יוצרו בישראל.
מלבד קניון עזה יש בעזה עוד מספר מרכזי מסחר גדולים בהם בין היתר, Gaza City Mall, קניון קפיטל וכן שוק הזהב.
אליפות העולם בשחייה 2009
אליפות העולם השלוש עשרה בשחייה נערכה בפעם השנייה ברומא, איטליה, בין ה-17 ביולי ל-2 באוגוסט 2009. האליפות כללה חמישה ענפים אולימפיים: שחייה, קפיצה למים, שחייה צורנית, כדורמים ושחייה במים פתוחים. שיא של משתתפים בתחרויות, 2,556 ספורטאים מ-185 מדינות.
ארצות הברית ניצחה בתחרות, עם 11 מדליות זהב ו-29 בסך הכל, לפני סין שצברה גם כן 11 מדליות זהב ו-29 מדליות בסך הכל, אך 4 מדליות כסף פחות. רוסיה סיימה שלישית עם 8 מדליות זהב ו-20 בסך הכל.
תחרויות השחייה לוו בדיון אתי נרחב באשר לחליפות השחייה הטכנולוגיות שנעשה בהן שימוש. החליפות החדשות הפחיתו את החיכוך עם המים, הגדילו את הציפה ושינו את צורתו של השחיין לצורה יותר הידרודינמית. נטען שהחליפות החדשות יצרו יתרון לא הוגן ללובשים אותן, הן לעומת השיאים הישנים, והן לעומת שחיינים שלא שחו איתן. בנוסף נאמר שהחליפה משפיעה בצורה שונה על שחיינים שונים, ולחלקם היא עוזרת יותר. מתוך 40 שיאי העולם במשחים השונים, לאחר האליפות נשארו רק שני שיאים מלפני פברואר 2008 (1500 מטר חופשי, נשים וגברים), עת יציאת חליפת הלייזר רייסר, החליפה הראשונה מהדור החדש. במהלך האליפות החליטה פינ"א לאסור את השימוש בחליפות המשוכללות החל משנת 2010.
שיאי עולם
בסך הכל ניקבעו 43 שיאי עולם חדשים (17 בגברים ו-26 בנשים).
כדורמים
{| cellpadding="2"
נשים
7 - 6   10 - 9
גברים
14 : 13  8 : 6
שחייה
משלחת גדולה של 15 שחיינים ייצגה את ישראל - 6 שחייניות ו-9 שחיינים. השחיין הבולט היה גל נבו, שהעפיל לגמר במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בו סיים במקום ה-6 ובמקום ה-9 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
שחייה צורנית
שלוש שחייניות צורניות ייצגו את ישראל באליפות.
איש אינו מתגרה בי מבלי להיענש
"איש אינו מתגרה בי מבלי להיענש" (מלטינית: Nemo me impune lacessit) הוא המוטו של "המסדר העתיק ביותר והנאצל ביותר של הדרדר" - מסדר האבירות הגבוה של סקוטלנד ושל שלושה רגימנטים סקוטיים בצבא בריטניה. המוטו מופיע אף יחד עם קולר מסדר הדרדר בגרסאות מאוחרות של שלט האצולה המלכותי של ממלכת סקוטלנד, ובעקבות זאת גם על שלט האצולה המלכותי של הממלכה המאוחדת לשימוש בסקוטלנד.
מקורו של המוטו
על פי האגדה, "הדרדר המגן" מילא את תפקידו בהגנת ממלכת סקוטלנד העתיקה נגד מתקפת לילה של כוחות צבא דניים; תוך כדי התגנבותם של החיילים הדניים, אחד מהם זעק מכאב כאשר דרך על דרדר קוצני, וכך הזעיק את המגינים הסקוטיים. במוטו "איש אינו מתגרה בי מבלי להענש" - "בי" מתייחס לדרדר, אך הפירוש הורחב, וכיום הוא משמש כביטוי לסקוטלנד וליחידות הצבאיות אשר אימצו אותו.
שימושים היסטוריים ועכשוויים
המוטו של מסדר האבירות הסקוטי הגבוה, המסדר העתיק ביותר והנאצל ביותר של הדרדר, הוא גם המוטו של הרגימנטים המזוהים עם סקוטלנד בצבא בריטניה: הרגימנט המלכותי של סקוטלנד, המשמר הסקוטי ומשמר הפרשים המלכותי הסקוטי. המוטו שימש גם מספר יחידות היסטוריות בצבא הבריטי ובהן הסקוטים המלכותיים, הסקוטים האפורים המלכותיים, רובאי הרמה המלכותיים והמשמר השחור. חלק מהיחידות הללו מוזגו יחדיו על מנת ליצור את הרגימנט המלכותי של סקוטלנד בשנת 2006.
במהלך שלטונו של צ'ארלס השני הוסף המוטו על קלף כחול, כתוב באותיות של זהב ומעל חלקת הדשא, לשלט האצולה של ממלכת סקוטלנד, ומאז 1707 הוא הופיע גם על הגרסה הסקוטית של שלטי האצולה של מלכי בריטניה. המוטו מופיע יחד עם הקולר של מסדר הדרדר אשר כרוך סביב המגן (הקולר הופיע על גרסאות מוקדמות יותר של הסמל אך ללא המוטו). אין להתבלבל בין המוטו של מסדר הדרדר (Nemo me impune lacessit) למוטו של שלט האצולה (In My Defens God Me Defend, להגנתי אלוהים הוא מגיני), אשר מופיע על מגילה מעל הציצה בהתאם למסורת ההרלדיקה הסקוטית.
כוחות צבא רבים מחוץ לממלכה המאוחדת אימצו את המוטו ההיסטורי כמוטו היחידתי: יחידות בצבאות אוסטרליה, קנדה, דרום אפריקה ובלגיה.
קאדילק קאטרה
קאדילק קאטרה (באנגלית: Cadillac Catera) היא מכונית סלון מתוצרת אופל, חברת בת של ג'נרל מוטורס האמריקאי, אשר יוצרה בין השנים 1996–2001 בגרמניה בעיר רוסלסהיים (משנת המודל 1997).
בגרמניה נמכר דגם כמעט זהה בשם Opel Omega (Omega B) אשר יוצר על ידי אופל, חברת בת של ג'נרל מוטורס.
בבריטניה נמכר דגם כמעט זהה בשם Vauxhall Omega אשר יוצר על ידי ווקסהול מוטורס, חברת בת של ג'נרל מוטורס.
אליפות וימבלדון 1982
אליפות וימבלדון 1982 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-21 ביוני והסתיימה ב-4 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
הפרסים
מנצחי תחרויות זוגות קיבלו את הפרסים הבאים:
סך הפרסים באליפות היה £593,366
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות 16 המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר ג'ימי קונורס מארצות הברית נפגש עם ג'ון מקנרו מארצות הברית וניצח אותו ב-5 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 16 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר מרטינה נברטילובה מארצות הברית נפגשה עם כריס אוורט, גם היא מארצות הברית, וניצחה אותה ב-3 מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות צרפת הפתוחה.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. 16 זוגות דורגו:
במשחק הגמר פיטר מקנמרה ופול מקנמי מאוסטרליה נפגשו עם פט פלמינג וג'ון מקנרו מארצות הברית וניצחו אותם בשתי מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 48 זוגות. 12 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר מרטינה נברטילובה ופם שרייבר מארצות הברית שיחקו נגד הזוג האמריקאי הנוסף קטי ג'ורדן ואן סמית' וניצחו אותן בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 48 זוגות. 8 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר קווין קורן (דרום אפריקה) ואן סמית' (ארצות הברית) שיחקו נגד ונדי טרטבול (אוסטרליה וטג'ון לויד (בריטניה) וניצחו אותם ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
ישראל בווימבלדון
דוד שניידר (יליד דרום אפריקה) שיחק בסיבוב הראשון נגד כריס ג'ונסטון מאוסטרליה והפסיד ב-3 מערכות.
מיניבוס
מיניבוס (מאנגלית: Minibus – הלחם בסיסים של Mini + Bus, ובתרגום לעברית: אוטובוס זעיר) הוא כלי רכב קרקעי המיועד להסיע כתריסר אנשים.
לרוב נפח מנועי המיניבוסים עומד על 2,000-3,500 סמ"ק. תצורת המנוע בדרך כלל היא 4 עד 6 צילינדרים בטור, הספק הכוח הוא כ-150–250 כ"ס. המנוע יכול להיות בחזית או מאחור.
מיניבוסים משמשים תכופות להסעות פרטיות של עובדים ותלמידים, טיולים, וכן בקווי תחבורה ציבורית שבדרך כלל עוברים במקומות צרים שאוטובוס לא יכול לעבור בהם או בקווים שלא נוסעים בהם הרבה נוסעים.
הרצח של ורסצ'ה: סיפור פשע אמריקאי
הרצח של ורסצ'ה (באנגלית: The Assassination of Gianni Versace: American Crime Story) היא העונה השנייה של "סיפור פשע אמריקאי", סדרת טלוויזיה אמריקאית אנתולוגית מסוגת פשע ודרמה תקופתית של רשת FX. העונה, שפרק הבכורה שלה שודר לראשונה ב-17 בינואר 2018, כוללת 9 פרקים. העלילה מתארת את סיפור רציחתו של מעצב האופנה ג'יאני ורסאצ'ה על ידי הרוצח הסדרתי אנדרו קוננן, ומבוססת על הספר Vulgar Favors: Andrew Cunanan, Gianni Versace, and the Largest Failed Manhunt in U.S. History מאת מורין אורת'. בסדרה מככבים אדגר רמירז, דארן קריס, ריקי מרטין ופנלופה קרוז.
העונה זכתה לביקורות חיוביות של מבקרי הטלוויזיה, אשר שיבחו את מרבית השחקנים על הופעותיהם. בטקס פרסי האמי ה-70 הסדרה זכתה במספר המועמדויות הגבוה ביותר - תשע - מתוכן זכתה בשלושה פרסים, לרבות בפרס המיני סדרה הטובה ביותר והשחקן הראשי הטוב ביותר במיני סדרה (דארן כריס).
פיתוח
הפקת "הרצח של ורסצ'ה: סיפור פשע אמריקאי" יצאה לפועל באופן רשמי ב-18 באוקטובר 2016, והוכרז כי זו תהיה העונה השלישית של האנתולוגיה "סיפור פשע אמריקאי", אחרי העונה השנייה שתעסוק בהוריקן קתרינה. על פי פרסומים, דווח כי הסופר האנגלי טום רוב סמית יכתוב מספר מפרקי העונה, בהם השניים הראשונים, וכי המפיק הראשי ראיין מרפי יביים את פרק פתיחת העונה. לאחר שידור פרק סיום העונה הראשונה באפריל 2016, פורסם כי יוצרי הסדרה סקוט אלכסנדר ולארי קרשבסקי לא ימשיכו איתה לעונתה השנייה.
ביוני 2017 הוכרז כי הפקת העונה אודות הוריקן קתרינה תחל רק בתחילת 2018, וכי "הרצח של ורסצ'ה: סיפור פשע אמריקאי" תשודר בתחילת 2018, ותחליף אותה בתור העונה השנייה הרשמית של התוכנית "סיפור פשע אמריקאי".
בדצמבר 2017, לאחר ההקרנה הפומבית הראשונה, התגלה כי לעונה יהיו תשעה פרקים בלבד, אף על פי שבמקור דווח שהיא תכלול עשרה פרקים.
ליהוק
בפברואר 2017 אדגר רמירס ודארן כריס הצטרפו לצוות השחקנים של "הרצח של ורסצ'ה" בתפקיד ג'אני ורסצ'ה ואנדרו קוננן, בהתאמה. מרפי הודיע כי הדיווחים על פיהם ליידי גאגא תגלם את דמותה של דונטלה ורסצ'ה אינם נכונים; פנלופה קרוז לוהקה אחר-כך לתפקיד. באפריל 2017 פורסם כי ריקי מרטין מצטרף לצוות השחקנים בתפקיד אנטוניו ד'אמיקו, בן-זוגו של ורסאצ'ה. ב-28 באפריל 2017 נראתה אנלי אשפורד מצטלמת על סט הצילומים עם קריס. ב-21 ביוני 2017, פורסם באנטרטיינמנט ויקלי כי תפקידה של אשפורד בסדרה יהיה בדמותה של אליזבת קוט, חברת ילדות של קוננן, וכי ניקו אוורס-סווינדל יגלם את בעלה, פיליפ מריל.
ב-5 במאי 2017, מרפי הודיע באמצעות חשבון האינסטגרם שלו כי מקס גרינפילד הצטרף לצוות השחקנים, על ידי כך שפרסם תמונה של גרינפילד וקריס על הסט ביחד. ב-21 ביוני 2017 פורסם כי פין ויטרוק ישתתף בסדרה, ויגלם את ג'פרי טרייל, הקורבן הראשון של קוננן.
בנובמבר 2017, בחשבון הטוויטר הרשמי של הסדרה, פורסם כי ג'ודית לייט ודאשה פולנקו ייקחו חלק בצוות שחקני הסדרה. בדצמבר 2017, באתר האינטרנט הרשמי של הסדרה פורסמה רשימת צוות השחקנים והביוגרפיה של כל אחד מהם; הרשימה כללה את מקס גרינפילד בתפקיד רוני, ואישרה את ליהוקם של ג'ודית לייט (מרילין מיגלין), דאשה פולנקו (הבלשית לורי וידר), ג'ון ג'ון בריונס (מודסטו קוננן), קודי פרן (דייוויד מדסון) ומייק פארל (לי מיגלין).
צילומים
שלב הצילומים החל במאי 2017, במיאמי וברג'ו די קלבריה. על פי פוסט שפרסם דארן כריס בחשבון הטוויטר שלו, הצילומים הסתיימו במהלך השבוע של ה-13 בנובמבר.
קידום
בספטמבר 2017 פרסמה FX את הטיזר הראשון לקראת עליית "הרצח של ורסצ'ה", בו נראות יונים יושבות מחוץ לאחוזתו לשעבר של ורסאצ'ה, ועפות משם כאשר נשמעות לפתע שתי יריות. טיזר שני שוחרר באותו חודש, בו נראית דונטלה, אחותו של ורסאצ'ה, מניחה פרחים על ארון מתים. באוקטובר שוחרר טיזר נוסף, בו נראה אדם אורז בגד בתוך מארז שחור עליו רשום "ורס'אצה" כאשר ברקע נשמעים דיווחים משטרתיים. באותו חודש שוחרר עוד טיזר, המראה את דונטלה נושקת למדרגות עליהן ג'אני נרצח, בטרם היא נכנסת אל תוך אחוזתו. ביום ליל כל הקדושים שידרה FX סרטון במהלך הפסקת הפרסומות של הפרק התשיעי בסדרה "אימה אמריקאית: הכת", בו הודעה שהעונה תעלה לשידור ב-17 בינואר 2018.
בנובמבר 2017 פורסמו ארבעה טיזרים נוספים. הראשון מראה את ורסאצ'ה על שפת הבריכה שלו, שוכב עצום עיניים כשגבו מופנה אל הבריכה, ממנה יוצא כשקוננן, לבוש בבגד ים בלבד, ומתנגב מאחוריו. השני מציג את ד'אמיקו יוצא מביתו של ג'אני, שומע שתי יריות ורץ חזרה פנימה לראות מה קרה; ברקע נשמע קולו של ריקי מרטין בתפקיד ד'אמיקו אומר: "אני הייתי השותף שלו. אהבתי אותו. הוא היה גאון". הטיזר השלישי מציג את דונטלה וג'אני מתחבקים ומתבוננים בעצמם מול מראה. בטיזר הרביעי נראית מכונת תפירה פועלת, אך היא מתקלקלת ולא מצליחה לסיים את עבודתה.
ב-15 בנובמבר 2017 הופץ טריילר ראשון באמצעות חשבון הטוויטר של הסדרה. הטריילר מראה כמה רגעים מעברו הבלתי יציב של קוננן והתוצאות הראשונות לרצח של ורסאצ'ה. באותו יום הוכרז כי הפרק הראשון של העונה יהיה זמין חמישה ימים לפני הבכורה הרשמית למנויי. ב-28 בנובמבר 2017 פרסמה FX טריילר קצר חדש המציג את צוות השחקנים הראשי: קרוז, רמירז, מרטין וכריס על רקע קריינות של כריס בתור קוננן.
בדצמבר 2017 יצאו טיזרים נוספים. בראשון נראים ורסצ'ה וקוננן, זה מול זה, כאשר כל אחד מהם מדבר על עצמו ועל עברו. בטיזר השני נראית תצוגת אופנה של ורסצ'ה, בה נראות דוגמניות מתחילות לבכות, כאשר ברקע נשמעים דיווחים על רציחתו של ורסאצ'ה. הטיזר השלישי מציג את קוננן מנסה לשכנע מישהו שיש לו דייט עם ורסאצ'ה, והסצנה נחתכת לצילום שלו אוחז באקדח מיד אחרי הרצח. הטיזר הרביעי מציג את דונטלה ורסאצ'ה בהלוויה של אחיה, כשהיא לבושה בשמלה שחורה; הטיזר החמישי מציג חדרים שונים באחוזתו של ורסאצ'ה, כאשר ברקע נשמעים קולותיהן של דמויות שונות; ובטיזר השישי נראה אנדרו קוננן מתקלח, כאשר פניו מכוסות עם סרט דביק, ורוני (בגילומו של מקס גרינפילד) שואל אותו מה הוא עושה. ב-28 בדצמבר יצא סרטון "מאחורי הקלעים" הכולל מספר ראיונות עם אנשי הצוות והשחקנים. באותו היום יצא טיזר נוסף, בו נראה קוננן כשהוא מתכונן לרצוח את בן-זוגו ולאחר מכן את ורסאצ'ה.
בתחילת ינואר 2018 יצא טיזר חדש, בו נראה קוננן מחליף את לוחית הרישוי של מכוניתו ומברך לשלום ילדה קטנה, בעוד ברקע נשמע קול שאומר כי המשטרה מחפש אחריו וכי הוא מסוכן מאוד. ב-16 בינואר 2018 יצא הטריילר המלא, ולמחרת גרסה מקוצרת יותר.
ביקורות
העונה השנייה של "סיפור פשע אמריקאי" קיבלה ביקורות חיוביות בדרך כלל מצד המבקרים. באתר האינטרנט Rotten Tomatoes העונה קיבלה ציון של 89% בהתבסס על 97 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.09 מתוך 10. על פי דעת הרוב באתר, נכתב כי העונה "מתחילה במפץ ומתפתלת לאט, נעה לאחור דרך תעלומת רצח מורכבת (ומפותלת מדי פעם) המעוגנת בהופעת חייו של דארן קריס". באתר Metacritic, העונה קיבלה ציון 74 מתוך 100, בהתבסס על 35 מבקרים, דבר המצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל."
תגובות
בינואר 2018 משפחת ורסצ'ה פרסמה הודעה, ובה מתחה ביקורת על הסדרה. הם הסבירו כי הסדרה הופקה ללא רשותם, הסכמתם או מעורבותם, והוסיפו כי יש לראות בה יצירה בדיונית. המפיק ראיין מרפי הגיב, ואמר כי הסדרה "איננה יצירה בדיונית", מאחר שהיא מבוססת על ספר עיון בשם "Vulgar Favors" מאת מאורין אורת׳, וכי צוות ההפקה ורשת FX עומדים מאחורי היוצרת ויצירתה. מרפי המשיך והשווה את העונה הנוכחית לעונה הקודמת, "המדינה נגד או. ג'יי. סימפסון", ואמר כי העונה החדשה היא "יצירה לא בדיונית, עם אלמנטים של דוקו-דרמה", וכי היא לא דוקומנטרית. בתגובה לכך, משפחה ורסצ'ה פרסמה הודעה נוספת, והמשיכה לטעון כי מדובר ב-"יצירה בדיונית", מכיוון ש-"ספרה של אורת' מלא ברכילות וב". הם גם מתחו ביקורת קשה על ספרה של אורת', והתייחסו אליו כאל "מאמץ ליצור סיפור סֶנסַצִיוֹנִי" עם "שמועות מיד שנייה שכולן סתירות". בתור דוגמה, הם התייחסו אל מצבו הרפואי של ג'אני ורסצ'ה, מאחר שאורת' טענה שהיה נשא HIV בזמן מותו.
אנטוניו ד'אמיקו גם כן מתח ביקורת על הסדרה, וטען שמספר סצינות היו "מגוחכות" והתעקש ש-"כל כך הרבה [סצנות הן] בדיוני[ות]". הוא אמר שאיננו מתכוון לצפות בסדרה, אך הוא היה שמח אילו ריקי מרטין, שמגלם אותו, היה יוצר איתו קשר כדי לקבל תובנה מסוימת בנוגע ליחסיו עם ורסאצ'ה.
לדברי ריאן מרפי, דונטלה ורסאצ'ה הביעה שביעות רצון מכך שפנלופה קרוז לוהקה לגלם אותה. הוא הסביר שמכיוון שקרוז ודונטלה הן חברות, כאשר הוא הציע לה את התפקיד קרוז ביקשה לקבל את ברכתה של דונטלה לפני שהסכימה לעשות זאת. הוא גם סיפר כי בזמן שקרוז ייצגה את הסדרה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-75, דונטלה "שלחה לה סידור פרחים מקסים וענק ואיחולי 'בהצלחה'."
פולמון הראשון
חייו
פולמון היה בנו ויורשו של זנון וייתכן של טריפאינה (Tryphaena). הוא היה יווני מאסיה הקטנה. אביו, זנון, היה נואם ואריסטוקרט חשוב מלאודיקי על הליקוס. זנון עודד את המקומיים להתנגד לגנרל הרומאי קוינטוס לביאנוס ולמלך הפרתים פקורוס הראשון, כאשר צבאותיהם פלשו לסוריה ואסיה הקטנה. זנון היה חבר ובעל ברית של חבר הטריומווירט מרקוס אנטוניוס ושיחק תפקיד ראשי במהלך הפלישה הפרתית בשנת 40 לפנה"ס.
עבור סיועו של זנון למלחמה הפרתית, מינה אנטוניוס ב-39 לפנה"ס את פולמון למלך קליינט על קיליקיה, במקום דאריוס מפונטוס, בנו של פרנאקס השני מפונטוס . בשנת 37 לפנה"ס, לאחר מותו של המלך ארסאקס מפונטוס , מינה אותו אנטוניוס למלך קליינט על פונטוס. ב-36 לפנה"ס סייע פולמון לאנטוניוס במסע המלחמה שלו נגד הפרתים. אולם הפרתים הביסו את אנטוניוס ופולמון. פולמון נלקח בשבי על ידי המלך הפרתי. לאחר שאושר סכום כופר, הוא שוחרר. בתקופה זו שלט פולמון מאיקוניום (כיום קוניה) בליקאוניה.
בשנת 35 לפנה"ס סייע פולמון לאנטוניוס ליצירת ברית עם ארטוואסדס הראשון מלך מדיה ארטופדנה, כאשר הצליח לנתקו מהברית שלו עם הפרתים. בזמן קרב אקטיום ב-31 לפנה"ס, שלח פולמון לאנטוניוס חיל עזר, אולם עוד לפני הקרב, הצליח להשלים עם חבר הטריומווירט אוקטביאנוס והפך לבן בריתו. לאחר מותו של אנטוניוס, הפך אוקטביאנוס לקיסר הרומי אוגוסטוס, וכבר בתחילת שלטונו, הכיר בפולמון כמלך קליינט של רומא ובממלכות עליהן שלט. אוגוסטוס העניק לו שרביט משנהב וגלימת ניצחון רקומה, וברך אותו במילים "מלך, בן-ברית וחבר". הכרה זו הייתה מסורת שהכירה בבעלי בריתה של רומא וגמלה להם.
כמלך הבוספורוס, הוא הרחיב את הממלכה עד נהר טנאיס. פולמון מלך לתקופה ארוכה ומשגשגת. בשנת 8 לפנה"ס השתתף במסע צבאי נגד האספורגיאני - שבט נוודים שחי מעל הרי פנגוריה . פולמון הובס על ידם, נלקח בשבי והוצא להורג.
נישואיו ויורשיו
בשנת 16 לפנה"ס התערב המדינאי הרומאי מרקוס ויפסניוס אגריפה בממלכה של בוספורוס הקימרי. אגריפה גילה ששואף לשלטון בשם סקריבוניוס התחזה לקרוב משפחתה של המלכה השלטת דינאמיס, אלמנתו של המלך אסאנדרוס . סקריבוניוס רצה להינשא לדינאמיס, כדי שיוכל לשלוט על הממלכה, אולם אגריפה גילה את מעשה בגידתו וציווה על מותו. לאחר מותו, ביקש אגריפה מפולמון לתפוס את מקומו של סקריבוניוס.
לאחר שנישא פולמון לדינאמיס בשנת 16 לפנה"ס, הוא עזב את איקוניום כדי לשלוט בממלכה של בוספורוס. דרך דינאמיס, הפך פולמון לאביו החורג של טיבריוס יוליוס אספורגוס, בנה מנישואיה הראשונים. כאשר היא מתה ב-14 לפנה"ס, הפך פולמון לשליט יחיד בממלכה.
מאוחר יותר ב-14 לפנה"ס, נישא פולמון לאשתו השנייה, פיתודורידה . היא הייתה אצילה, חצי יווניה מאסיה הקטנה וחצי רומאית, ונכדתו הראשונה של אנטוניוס. היא ילדה לפולמון שני בנים ובת אחת: לאחר מותו של פולמון, ירש אותו אספורגוס כמלך הבוספורוס, ואילו פיתודורידה מלכה כשליטת-יחיד בקיליקיה, פונטוס וקולכיס.
לאורה דאלמאייר
לאורה דאלמאייר (בגרמנית: Laura Dahlmeier נולדה ב-22 באוגוסט 1993) היא ביאתלטית גרמנייה. דאלמאייר זכתה בשתי מדליות זהב ובמדליית ארד באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018), היא זכתה ב-15 מדליות באליפויות העולם מהן 7 מזהב ובעלת 35 זכיות בתחרויות גביע העולם.
ביוגרפיה
דאלמאייר נולדה בגרמיש-פרטנקירכן. היא החלה לעסוק בספורט בגיל שבע וחילקה את זמנה בין סקי אלפיני לביאתלון עד שהחליטה להתרכז בביאתלון.
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שהתקיים ב-2011 בליברץ זכתה בשלוש מדליות זהב. ב-2013 זכתה בשלוש מדליות זהב ובמדליית כסף באליפות העולם לנוער שהתקיימה באוסטריה.
רבי מנחם ברבי יוסי
רבי מנחם בר יוסי הוא תנא בדור החמישי, אחד מחמשת בניו של רבי יוסי ואחיו של רבי ישמעאל ברבי יוסי. הוא מוזכר בברייתא פעמים ספורות בלבד. מכונה גם רבי מנחם-ורדימוס. לדעת אהרון היימן הוא הנקרא בשם "רבי מנחם" סתם במשנה, ומובא במסכת יומא.
לאורה דאלמאייר
ביוגרפיה
היא נכללה בסגל נבחרת גרמניה לאולימפיאדת סוצ'י (2014), היא סיימה במקום ה-13 בתחרות המרוץ ל-15 ק"מ, במקום ה-43 בספרינט 7.5 ק"מ, במקום ה-27 במרדף 10 ק"מ ובמקום העשירי במרוץ 4x6 ק"מ שליחים.
באליפות העולם שהתקיימה בקונטיניואיטי ב-2015 זכתה במדליית זהב עם נבחרת השליחים ובמדליית כסף במרדף 10 ק"מ. באליפות העולם ב-2016 שהתקיימה באוסלו השיגה מדליית זהב במרדף 10 ק"מ, מדליית כסף בזינוק המוני 12.5 ק"מ ושלוש מדליות ארד, בספרינט, מרוץ אישי ועם נבחרת השליחים. באליפות העולם 2017 זכתה בחמש מדליות זהב, יותר מכל ביאתלטית אחרת בתולדות האליפות, בתחרות היחידה שלא ניצחה, הספרינט, סיימה שנייה. באותה שנה זכתה בגביע העולמי בביאתלון.
רבי מנחם ברבי יוסי
תורתו
רבי מנחם בר יוסי פוסק, כי כאשר באו עדים האומרים כי בעלה של אשת איש נפטר ומותר לאשתו להנשא, ולאחר מכן באו עדים אחרים סותרים האומרים כי בעלה חי, תלויה ההלכה אם האשה כבר נישאה: לכתחילה לא תנשא האשה, אך אם נישאה האשה על פי פסק בית הדין שהסתמך על העדים הראשונים, לא יבטלו בית הדין את פסק הדין, אלא יתירו לאשה להמשיך את חיי הנישואין עם בעלה השני, וזאת מפני כבוד בית הדין, שלפיו יש לבית הדין לשמור על כבודו במקרים גבוליים, ולכן יסתמכו בית הדין במקרה כזה על עדות העדים הראשונים - שהבעל מת - כל עוד עדותם לא הופרכה בוודאות. (בתלמוד הוסבר כי מדובר באשה שיודעה בעצמה בבירור שבעלה מת אלא שראיותיה אינן כאלו הקבילות בפני בית הדין, ובעלה הוא אחד מהעדים שבאו להעיד עליה כי היא פנויה ובעלה מת, כך ששני בני הזוג יכולים להסתמך על הידוע להם, וכל עוד בית הדין לא יודע אחרת בבירור אין הם יכולים למנוע מהם להמשיך בחיי הנישואין).
לאורה דאלמאייר
ביוגרפיה
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכתה במדליות זהב במרדף 10 ק"מ ובספרינט, זכתה במדליית ארד במרוץ אישי 15 ק"מ, סיימה במקום הרביעי עם נבחרת הנשים-גברים הגרמנית (לאחר שכבר סיפקה לקבוצה יתרון של 30 שניות במקום הראשון בחלק שלה במרוץ), עם נבחרת השליחות סיימה במקום השמיני ובתחרות זינוק המוני סיימה במקום ה-16.
באליפות העולם 2019 זכתה בשתי מדליות ארד, בספרינט 7.5 ק"מ ובמרדף 10 ק"מ. במאי 2019 הודיעה על פרישתה.
גוסטב גימזה
גוסטב גימזה (בגרמנית: Gustav Giemsa; 20 בנובמבר 1867 -10 ביוני 1948) היה כימאי גרמני ובקטריולוג יליד שלזיה. הוא זכור בעיקר בעקבות פיתוח תמיסת הצבע המכונה צביעת גימזה, צבע זה משמש לצביעת תאי דם ומאפשר אבחון היסטופתולוגי טפילים כגון מלריה וכלמידיה.
גימזה למד רוקחות ומינרלוגיה באוניברסיטת לייפציג, וכימיה ובקטריולוגיה באוניברסיטת ברלין. בין השנים 1895 ו-1898 הוא עבד כרוקח במזרח אפריקה הגרמנית. הוא היה עוזרו של ברנהרד נכט במכון למחלות טרופיות בהמבורג, שבו מונה ב 1900 לראש המחלקה לכימיה.
סמל קוויבק
סמל פרובינציית קוויבק, או, בשמו הרשמי, שלט האצולה של הוד מלכותה בעבור פרובינציית קוויבק (באנגלית: Arms of Her Majesty in Right of the Province of Quebec ) הוא סמלה הרשמי של פרובינציית קוויבק שבקנדה על פי צו מלכותי של מלכת בריטניה המלכה ויקטוריה מה-26 במאי 1868. הסמל שונה בהחלטת מועצת הפרובינציה ב-9 בדצמבר 1939.
תיאור הסמל
הסמל מורכב ממגן שבו שלושה שדות אופקיים:
בראש הסמל מופיע כתר מלכותי, ומתחת למגן האבירים מוטו הפרובינציה: בצרפתית: Je me souviens - "אני זוכר".
היסטוריה
סמל הפרובינציה המקורי ניתן לפרובינציה על ידי מלכת בריטניה, המלכה ויקטוריה בשנת 1868 ובו, בשדה העליון היו רק שני פרחי אירוס.
סמל זה שונה על ידי ממשלת פרובינציית קוויבק בשנת 1939 ועל פי החלטת ממשלת הפרובינציה נוסף פרח אירוס נוסף.
מבקרי החלטה זו טוענים כי הסמל מוענק על ידי בית המלוכה, ורק בית המלוכה יכול לשנות את הסמל ולא ממשלת הפרובינציה, וכי ממשלת הפרובינציה חרגה מסמכותה. על אף הביקורת, ממשלת הפרובינציה עושה שימוש בפועל בסמל החדש. השלטון הפדרלי הקנדי משתמש בצורה לא עקבית הן בסמל הישן והן בסמל החדש.
שלזיה
שְׁלֶזְיָה (בפולנית: Śląsk, בגרמנית: Schlesien,, בצ'כית: Slezsko) היא אזור היסטורי במרכז אירופה, שכיום רובו נמצא בדרום מערב פולין המודרנית. חלקו הקטן, שלזיה הצ'כית, נמצא בצ'כיה ועוד אזור קטן משתייך היום לגרמניה. האזור הפולני של שלזיה כולל את הווייווידות הפולניות שלזיה, שלזיה תחתית ואופולה, כמו גם חלקים מהווייווידה לובוש.
גודלו של אזור שלזיה הוא כ-40,000 קילומטרים רבועים, וכיום מתגוררים בו כעשרה מיליון תושבים. שלזיה משתרעת משני עברי נהר האודר ולאורך המדרונות הצפוניים של הרי הסודטים והרי הבסקידים. שלזיה מחולקת לשני חבלי ארץ מרכזיים: שלזיה תחתית - החצי המערבי, הררי יותר; ושלזיה עילית - החצי המזרחי, מישורי יותר. הסיבה לכך שהחלק המישורי נקרא "שלזיה עילית" והחלק ההררי נקרא "שלזיה תחתית" היא מפני שהשם מתייחס למורד נהר האודר ולא לטופוגרפיה של האזור.
הגבולות של שלזיה והשליטה עליה השתנו לאורך השנים באופן תכוף. בעוד לקראת סוף האלף הראשון האזור היה נתון לשליטה צ'כית, במאות הבאות הוא עבר לשליטה של ממלכת פולין ולאחר מכן לחזקתן של מדינות גרמניות שונות. במהלך המאה ה-20 שינה האזור שוב בעלות, ורובו הועבר לידי פולין, לאחר מלחמת העולם השנייה. היום כבעבר אזור שלזיה מאופיין בעירוניות גבוהה, ומצויות בו ערים רבות. הגם שהיום רובו הגדול של האזור נמצא בפולין, מבחינה תרבותית שלזיה מאופיינת בהשפעה גרמנית חזקה, הודות להיסטוריה של המקום ולמיקומו.
העיר הגדולה והחשובה באזור שלזיה היא ורוצלב שבמרכזו, כאשר עיר גדולה וחשובה נוספת היא קטוביץ המצויה בקצהו המזרחי של אזור זה.
אזור שלזיה גובל בצפון בפולין גדול, במזרח בפולין קטן, בדרום בבוהמיה ובמוראביה ובמערב בסקסוניה.
הגדרה ומשמעות
בלטינית, סלובקית ופולנית מכונה האזור בשם Śląsk, בגרמנית שלזית Schläsing, בצ'כית Slezsko ובסורבית Šlazyńska. לדעת רבים, המקום נקרא על שמם של נהר הסלזה (Ślęza) והר הסלזה (Ślęza) - המצויים בתחומי אזור שלזיה, כארבעים קילומטרים דרומית לורוצלב. יש חוקרים הטוענים שההר סלזה היה בעת הפרהיסטורית אזור מקודש דתית על ידי האוכלוסייה הפגאנית שבאזור. סברה אחרת, הפופולרית בעיקר בקרב חוקרים פולנים, קושרת את השם שלזיה למילה הסלאבית העתיקה ślęg או śląg, אשר משמעותן רטיבות ולחות, עדות אולי לתנאים האקלימים של האזור. ובעוד זאת, בקרב חוקרים גרמנים רווחת במקומות רבים ההנחה שהשם של אזור שלזיה נגזר משמו של שבט בשם "סלינגים" (בלטינית: Silingae, ביוונית עתיקה: Σιλίγγαι), שבט גרמאני ונדלי שלזמן מה התיישב באזור שלזיה. במאה השנה האחרונות, יש רבים אשר באומרם שלזיה מתכוונים לאזור שלזיה עילית בלבד ובפרט לאזור קטוביץ, בו נוכח גם יותר הניב הפולני השלזי ויש גם הטוענים שהתרבות המקומית בו חזקה יותר. הבחנה זו קיבלה הכרה רשמית מסוימת כאשר הווייווידה הכוללת את שלזיה עילית מכונת פשוט "שלזיה", וזו הכוללת את שלזיה תחתית מכונה "שלזיה תחתית", כמנוגד אל שלזיה גופא.
גאוגרפיה
אזור שלזיה כולל את אגן ההיקוות של נהר האודר העליון והתיכון. מקור הנהר הוא רכסי ההרים שבדרומה של שלזיה (שם בקירוב נמצא גם מקורו של נהר הויסלה), ומשם הנהר מוזן ביובלים רבים המנקזים את מימי האזור כולו. הנהר חוצה את האזור מכיוון דרום מזרח לכיוון צפון מערב, וזורם הלאה אל עבר גרמניה של ימינו. מבחינה גאוגרפית האזור מחולק לשני חבלי ארץ מרכזיים: שלזיה עילית (בפולנית: Górny Śląsk ובגרמנית שלזית: Oberschläsing) המחצית המזרחית של האזור, ושלזיה תחתית (בפולנית: Dolny Śląsk ובגרמנית שלזית: Niederschläsing) המחצית המערבית שלו. אזור שלזיה עילית מהווה רמה הררית למחצה אשר גובהה הממוצע הוא כ-500 מטר מעל פני הים. המקום במידה רבה מהווה את החלק המערבי של הרמה של פולין קטן. את מרכז הרמה חוצה נהר האודר ובכך יוצר שפלה צרה וארוכה לכיוון צפון מערב. שפלה זו ממשיכה מערבה אל תוך אזור שלזיה תחתית, שם השפלה הופכת מצרה לרחבה ויוצרת את המישוריות המאפיינת את אזור שלזיה תחתית. את המישור הגדול של שלזיה תחתית אשר גובהו הממוצע הוא כ-200 מטר מעל פני הים, מפרים גבעות והרים מתונים הפרוסים מצפון ומדרום לנהר האודר. לצד זאת, הדבר הבולט ביותר באזור שלזיה תחתית זה השליש הדרומי שלו, הרי הסודטים, מקום המנוגד במיוחד לשאר חלקי המקום. הגם שהרים אלו נמוכים מהרי הקרפטים המצויים מעט ממערב להם, הם גבוהים במיוחד ביחס לאזור ומגיעים עד ל-1,600 מטר.
העת העתיקה וימי הביניים
ישנם סימנים ברורים לכך שעוד במהלך התקופה הפרהיסטורית, החלה התיישבות קבע של בני אדם במקום. סביב אזור ההר סלזה (Ślęża) נמצאו ממצאים המעידים על תרבות קלטית מפותחת יחסית, תרבות המשויכת למאה ה-4 לפנה"ס. תנועות ההגירה על פני שלזיה נמשכו גם במאות הבאות, וסביב המאה ה-1 לספרה החלו שבטים גרמאניים פולשים לשלזיה מצפון וממערב - מסקנדינביה ומצפון גרמניה. במהלך המאה ה-7 הגיעו לשלזיה לראשונה שבטים סלאבים, שבטים שעד למאה ה-9 כבר יצרו יישובי קבע באזור, בעיקר במזרחו. הסלאבים יזמו מיזמי בנייה גדולים יחסית לתקופתם - הם חפרו תעלות הגנה ארוכות והקימו יישובים גדולים עם מבנים מרשימים יחסית. הישויות המדיניות הידועות הראשונות שהתקיימו בשלזיה היו מוראביה ובוהמיה במאה ה-9. מקורן של שתי ממלכות צ'כיות אלו היה בעברם הדרומי של הרי הסודטים, אך הם הרחיבו את שליטתם צפונה אל שטחים נרחבים בשלזיה. במהלך המאה ה-10 מיישקו הראשון, מלך פולין, איחד את רובה של שלזיה עם אזור פולין גדול שמצפון לה, ויצר את ממלכת פולין. תחת המלוכה הפולנית ובמסגרתה, שלטו משפחות אצולה שלזיות רבות על שטחים גדולים בפולין, שטחים גם מחוץ לתחומיה של שלזיה. בשנים אלו גם ההשפעה הגרמנית על שלזיה גדלה, כתוצאה מהגירה של חקלאים גרמנים מהאימפריה הרומית הקדושה, אשר התיישבו במקום הודות למצב הכלכלי הטוב יחסית של שלזיה. במהלך המאה ה-12 המשיכה האצולה השלזית להרחיב את השטחים הסרים למרותה, כאשר זו רכשה לעצמה שטחים בעיקר באזור פולין קטן שבמזרח, בפרט שטחים סביב העיר קרקוב. במהלך שלהי המאה ה-13 התחזקה בוהמיה בשנית וזו שאפה להחזיר לעצמה את השליטה על שלזיה. בשנת 1289 ירש המלך הבוהמי ואצלב ה-2 את השליטה על אזור שלזיה עילית, ועד 1335, עם המשך ההתעצמות הבוהמית, ויתרו מלכי פולין על כל זכויותיהם בשלזיה והשטח כולו הועבר לבוהמיה. אזור שלזיה הפך לחלק מהכתר הבוהמי תחת האימפריה הרומית הקדושה, הודות להצטרפותה של בוהמיה לקונפדרציה זו. בשנת 1526, הארכידוכס פרדיננד הראשון מבית הבסבורג הפך למלך בוהמיה, וזו שולבה בממלכת הבסבורג אשר בסיסה היה בווינה שבאוסטריה. במהלך המאה ה-15 נעשו מספר שינויים בגבולותיה של שלזיה, כאשר בכלל זה חלקים רבים של שלזיה שאיבדה פולין מוקדם יותר לבומיה, נרכשו מחדש על ידי מלכי פולין.
העת החדשה
בשנת 1740 פרצה באירופה מלחמת הירושה האוסטרית. במסגרתה ניטשו על אדמת שלזיה מספר קרבות בין פרוסיה לממלכת הבסבורג האוסטרית. לבסוף, בשנת 1742, הועברה רוב שלזיה לחזקתו של פרידריך השני, מלך פרוסיה, כאשר בידי אוסטריה נשאר חלק קטן, אשר זהה בקירוב לאזור שלזיה הצ'כית. בשנת 1871, עם הקמת הקיסרות הגרמנית, שולבו השטחים בקיסרות זו, המדינה היורשת של פרוסיה. תחת שלטונה של הקיסרות הגרמנית, עבר אזור שלזיה תיעוש נרחב, והאזור, כמו בימים עברו, משך אליו מהגרים גרמנים רבים אשר הגדילו את הרוב הגרמני במקום. מתיישבים גרמנים הגיעו לשלזיה גם כתוצאה ממדיניות של עידוד הגירה לשם על ידי השלטונות גרמניים. בשנים אלו גם הבירה ברסלאו, אשר לימים תשנה את שמה לורוצלב, הפכה לעיר גדולה ומשגשגת אשר משכה גם אנשי רוח רבים. רוב פולני נשאר בעיקר באזורים הכפריים של הקצה המזרחי של שלזיה, באזורים הסמוכים לקטוביץ, כאשר תחת השלטון הגרמני סבל מדיכוי לאומי ותרבותי. בשנת 1867, האימפריה האוסטרו-הונגרית ירשה את ממלכת הבסבורג האוסטרית. קצת מאוחר בהשוואה לשלזיה הגרמנית, גם שלזיה האוסטרית עברה תיעוש ומודרניזציה. בשנת 1900, עם ראשית המאה ה-20, מפקדי אוכלוסין שנערכו בשלזיה הגרמנית מעידים על רוב גרמני מוצק של כ-75% כאשר, רוב היתר היו פולנים. מפקדי אוכלוסין מקבילים שנערכו בשלזיה האוסטרית מראים שגם שם הגרמנים היו קבוצת האוכלוסייה הגדולה ביותר, אם כי אינם רוב: כ-44.5% הגדירו עצמם גרמנים, כ-33% פולנים וכ-22% סווגו כסלאבים שאינם פולנים, כאשר ככל הנראה מדובר בעיקר בצ'כים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, התפרקה האימפריה האוסטרו-הונגרית ואזור שלזיה האוסטרית הועבר לחזקתה של צ'כוסלובקיה. בעוד מצב העניינים בחלק האוסטרי של שלזיה היה פשוט יחסית, הדברים בחלק הגרמני הסתבכו. באותו הזמן פולין הוקמה מחדש לאחר כ-130 שנה של שלטון זר. בעוד פולנים רבים בשלזיה חפצו שהאזור יועבר לשלטון פולני, הרוב הגרמני רצה בשלטון גרמני. עד מהרה הפך אזור שלזיה לאזור מריבה בין גרמניה החדשה לפולין. שלזים פולנים החלו בהתקוממויות אלימות כנגד השלטון הגרמני, ודרשו איחוד עם פולין. לבסוף הועברו שטחים מוגבלים מאזור קטוביץ מגרמניה לפולין כשרוב השטח נשאר בידי גרמניה.
שפה, זהות ותרבות מקומית
שלזיה מתהדרת בניב פולני מקומי, ניב המייחד במידת מה את דוברי הפולנית בשלזיה מחלקים אחרים בפולין. בנוסף לכך בשלזיה יש גם שפה מקומית הקרובה לפולנית, השפה השלזית. רבים אינם רואים בשפה זו שפה עצמאית ממש, ויש הכוללים אותה בשפה הפולנית. מרכז הניב השלזי והשפה השלזית הוא באזור שלזיה עילית, אך יש לו גם נגיעה בשאר שלזיה.
החברה השלזית כוללת מורשת תרבותית מגוונת יחסית, כאשר זאת הודות להיסטוריה המפותלת של האזור אשר עבר מיד ליד לעיתים קרובות במשך מאות השנים האחרונות. סיבה נוספת לכך זה המיקום הגאוגרפי של האזור, אשר היווה ועודנו מהווה פריפריה לפולין, פריפריה לגרמניה ופריפריה לצ'כיה. בכך היה האזור למרוחק מהמרכזים הלאומיים שסביבו, וכמו כן ספג השפעות הדדיות רבות. לאורך ההיסטוריה, התרבות והשפה הפולניים היו נוכחים יותר בחלקו המזרחי של האזור (שלזיה עילית), התרבות והשפה הגרמניים היו נוכחים יותר בחלקו המערבי של האזור (שלזיה תחתית), והתרבות והשפה הצ'כים היו נוכחים יותר בקצה הדרומי של האזור. במקביל הייתה גם בכל האזור נוכחות יהודית רחבה. האיזון המסוים שהיה לאורך ההיסטוריה בשלזיה והערבוב והגיוון המקומי נגמרו סופית במלחמת העולם השנייה, אז אירעו שתי מגמות חשובות. ראשית, בתחילה גירשו הגרמנים את רובם ככולם של היהודים משלזיה, כאשר עיקרם של אלו עתיד למצוא את מותו במסגרת השואה. שנית, לקראת שלהי המלחמה, כאשר נכבש האזור על ידי ברית המועצות, גורשה כמעט כל האוכלוסייה הגרמנית השלזית מערבה - אל מזרח גרמניה ומערבה. לאחר המלחמה החלה גם התיישבות של פולנים באזור, פולנים אשר הגיעו למקום מחלקים אחרים של פולין. בכך, הפך האזור למקום בעל זהות פולנית דומיננטית (וצ'כית באזור הצ'כי), כאשר גרמנים נשארו כמעט ורק בחלק של שלזיה שנשאר בגרמניה (הקצה המזרחי של מדינת סקסוניה). כיום מתגוררים בחלק הפולני של שלזיה 137,235 גרמנים, מתוכם 104,399 בווייווידה אופולה, שם הגרמנים מהווים מיעוט בולט אשר שיעורו כ-10% מכלל האוכלוסייה המקומית. למרות השתלבותה של שלזיה בפולין, לזהות המקומית נשארה אחיזה רחבה. בעוד שמאז מלחמת העולם השנייה האוכלוסייה השלזית בפולין היא סלאבית-פולנית רובה-ככולה, ההשפעה הגרמנית נשארה בולטת במיוחד. עם תום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1945, דיווחי משטרה אשר סקרו את האוכלוסייה דוברת הפולנית בשלזיה הצביעו על מחוזות מסוימים בהם אוכלוסיות של עשרות אחוזים הגדירו עצמם "שלזים" ולא פולנים. גם כיום פולנים שלזים רבים אינם מזהים את עצמם מהבחינה הלאומית כפולנים, אלא כשלזים. לפי מפקד האוכלוסין הפולני לשנת 2011, כאשר נשאלו על ההגדרה העצמית הלאומית שלהם, כעשרה אחוז מתושבי שלזיה הפולנית, לא פחות מ-847,000 תושבים, הגדירו את עצמם כ"שלזים" מבחינה לאומית, ולא כפולנים. בדומה לכך, גם רבים מבני המיעוט דובר הגרמנית בשלזיה (137,235 במספר) מגדירים עצמם מבחינה לאומית יותר כשלזים פחות מאשר כגרמנים. גם מצדו השני של הגבול, בשלזיה הצ'כית, מפקדי אוכלוסין מעידים על מגמה של תושבים אשר מגדירים עצמם מבחינה לאומית כשלזים, לפני או במקום הזהות המדינית שלהם - הזהות הצ'כית. לפי מפקד האוכלוסין הצ'כי לשנת 2011, 12,231 תושבים, אוכלוסייה קטנה אך עדיין ממשית, עושים זאת ורואים את עצמם מבחינה לאומית כשלזים.
למרות כל זאת, עדיין רוב מוצק של האוכלוסייה השלזית - בין זו שבפולין, בין זו שבצ'כיה, בין זו שבגרמניה - רואה את עצמו כבן הלאום של מדינתו. עם זאת, הגם שאלו הרואים את עצמם כשלזים מבחינה לאומית לא עולים על כעשרה אחוזים מאוכלוסיית שלזיה, רבים יותר חשים חלק מהתרבות השלזית. המטבח השלזי מאופיין ברב גוניות מרכז אירופאית ובהשפעות רבות, כאשר אפשר למצוא בו מרכיבים של המטבח הפולני, הצ'כי, הגרמני, האוסטרי. המטבח המקומי כולל שימוש רב בבסיס ציר ובחמאה, ודוגמאות למאכלים שלזים אופייניים זה הרולדה והכופתאות. מאכלים שלזים רבים קנו להם פופולריות רבה גם בקרב אזורים שונים מחוץ לשלזיה. לצד מטבח שלזי אפשר גם לדבר על תלבושות מסורתיות מקומיות. במקומות מסוימים בשלזיה אפשר עדיין למצוא אנשים המתלבשים בלבוש שלזי קלאסי, אף על פי שזה נחשב היום בעיקר למיושן. השימוש בלבוש עממי נעשה בעיקר במרחבים הכפריים בעת חגים וימי ראשון בכנסייה, וכמו כן בעת פסטיבלים עממיים. המאפיינים הבסיסיים ביותר ללבוש השלזי המסורתי לגברים זה ז'קט, חולצה לבנה עם שרוולים ארוכים, מגפיים גבוהים וכובע. לנשים פריט הלבוש המרכזי זה שמלה לבנה.
כיום ישנה שורה של ארגונים פוליטיים ותרבותיים אשר מזהים את עצמם כשלזים, כאשר המתונים שבהם עוסקים בטיפוח המורשת המקומית או בדרישה למתן אוטונומיה לשלזיה, והקיצונים שבהם דורשים מתן עצמאות מיידית והקמת מדינה שלזית ריבונית.
יהדות שלזיה
באזור שלזיה הייתה נוכחות היסטורית משמעותית של יהודים. בחלק מהעיירות היוותה האוכלוסייה היהודית חלק ניכר של אוכלוסיית היישוב. כך למשל, בקלובוצק היוו היהודים כרבע מכלל אוכלוסיית העיירה. שמות המשפחה שלזינגר ושלונסקי מעידים כנראה על משפחות שמוצאן משלזיה.
לקריאה נוספת
אנה הולצר-קוואלקו, בבתים זרים, פולנים ויהודים בשלזיה התחתית לאחר 1945, הוצאת מאגנס, 2022
הטרוטרוף
הטרוטרוף ("heterotroph" - ἕτερος ביוונית פירושו: "שונה, אחר", ו-"τροφή" פירושו: "תזונה") מתייחס ליצור אשר מוכרח לצרוך תרכובות אורגניות מן הסביבה כדי להתקיים (ולכן הטרוטרופים מכונים גם "צרכנים").
התרכובות האורגניות אותן צורכים יצורים אלו משמשות לבניית התאים המרכיבים את הייצור, על כל מיליוני החומרים המצויים בהם. למושג הטרוטרוף אין קשר להפקת אנרגיה בתא.
רוב היצורים בעולם, ובכללם האדם, הם הטרוטרופים; היצורים שאינם הטרוטרופים נקראים אוטוטרופים. יצורים אלו מסוגלים לנצל את הפחמן הדו-חמצני המצוי באוויר לשם ייצור התרכובות המרכיבות את התא. היצורים האוטוטרופים היחידים הם רוב הצמחים וקבוצות מסוימות של חיידקים ופרוטיסטים וגם אצות. הצמחים, למשל, לוקחים פחמן דו-חמצני מהאוויר ומים מהקרקע ומרכיבים מהם גלוקוז, באמצעות אנרגיית האור בתהליך הפוטוסינתזה ("הטמעה", בעברית), תרכובת אורגנית פשוטה ממנה ניתן ליצור חומרים רבים אחרים המרכיבים את תאי הצמח.
היות שהמקור לתרכובות אורגניות בטבע הוא היצורים האוטוטרופים, הרי שכל היצורים ההטרוטרופים למעשה תלויים באוטוטרופים. הטרוטרופים יכולים להיות ראשוניים - כאלו הצורכים באופן ישיר יצורים אוטוטרופיים, או שניוניים - כאלו הצורכים יצורים הטרוטרופים אחרים. הצרכנים הראשוניים ידועים יותר כייצורים צמחוניים, ואילו השניוניים - כטורפים.
היצורים ההטרוטרופים מתחלקים לשתי קבוצות, לפי האופן בו הם מפיקים אנרגיה:
(אופן הפקת האנרגיה מצוין, אם כן, בעזרת הקידומת כמו- או פוטו-; המילים הטרוטרוף ואוטוטרוף כלשעצמן אינן קשורות, כאמור, להפקת אנרגיה).
מיכלאנג'לו (צבי הנינג'ה)
מיכלאנג'לו (במקור: Michaelangelo), הידוע גם בכינויו מייקי (Mikey), הוא דמות בדיונית של גיבור-על צב-מוטאנט המופיע בחוברות הקומיקס צבי הנינג'ה. דמותו של מיכלאנג'לו הופיעה במקור לראשונה בחוברת Teenage Mutant Ninja Turtles #1 בהוצאת מיראז' סטודיו ממאי 1984 ובמחודש בחוברת Teenage Mutant Ninja Turtles #1 בהוצאת IDW Publishing מאוגוסט 2011, ונוצרה על ידי הכותב קווין איסטמן והמאייר פיטר ליירד.
מיכלאנג'לו הוא הגיבור הראשי בסדרת הקומיקס "צבי הנינג'ה: הרונין האחרון" משנת 2020.
מיראז' סטודיו
בהרצת הקומיקס המקורית של מיראז' סטודיו תואר מיכלאנג'לו כבעל שמחת חיים, אמפתי, טום לב, חסר דאגות ומוכן להקריב את חייו למען אחיו. בהרצת קומיקס זו נראה מיכלאנג'לו כרציני בעוד בסדרות הטלוויזיה, הסרטים והרצת הקומיקס של IDW Publishing הוא בעל אופי יותר הומוריסטי ו"משוחרר". מיכלאנג'לו ידוע בהרצה זו כבעיר טוב לב, זאת לאחר שאימץ מספר רב של חתולי רחוב ועצר משודדים לגנוב צעצועים שיועדו לילדים יתומים.
לאחר שהצבים בורחים לבית החווה של אפריל, בעלת ברית של הצבים, לאחר הפסד בקרב גדול למול שרדר מתחיל מיכלאנג'לו להתנהג בצורה שונה מבדרך כלל. מיכלאנג'לו בילה זמן רב באסם בזמן שפירק את עצביו על שק אגרוף שמצא, לאחר ששק האגרוף נהרס חובט מיכלאנג'לו בקירות האסם עד שאלו מתמוטטים. לאחר שחוזרים הצבים לניו יורק נרגע מיכלאנג'לו והוא חוזר להיות רגוע ואופטימי. עוד בשהותו בחווה מצא מיכלאנג'לו נחמה בקריאת ספרי קומיקס ובמיוחד ספרי הקומיקס של הקבוצה הבדיונית "כוח הצדק" (פרודיה על האוונג'רס וארבעת המופלאים).
במהלך קשת הסיפור "עיר במלחמה" ("City at War") מתאהב מיכלאנג'לו בביתם של אפריל וקייסי, שאדו, ולאחר אירועי "עיר במלחמה" כאשר עובר כל צב לגור במקום נפרד מהאחר עובר מיכלאנג'לו לגור יחד עם אפריל וקייסי על מנת להיות קרוב יותר לשאדו. במהלך הכרך הרביעי של הרצת הקומיקס הופך מיכלאנג'לו למדריך טיולים לחייזרים, במהלך אחת מהדרכות הטיולים מתאהב מיכלאנג'לו בנסיכה מגזע חייזרי וחומק עימה משומרי ראשה לבילוי בחוף המערבי של ארצות הברית. מערכת היחסים של מיכלאנג'לו עם הנסיכה מתעצמת לאחר שהנסיכה מראה למיכלאנג'לו ביצים שהיא טוענת כי הם ילדיהם. לאחר ששומרי ראשה של הנסיכה מגלים את מערכת היחסים הם תוקפים את מיכלאנג'לו ושולחים אותו לבית סוהר בכוכב הבית שלהם. בעזרת אחד האסירים מצליח מיכלאנג'לו לברוח מהכלא וחוזר לכדור הארץ, לאחר חזרתו מתנתקת מערכת היחסים שלו עם הנסיכה.
אימג' קומיקס
בהרצת הקומיקס של אימג' קומיקס הופיעה דמותו של מיכלאנג'לו כדמות מורכבת עם מספר רב של עניינים. למיכלאנג'לו היה עניין רב בכתיבת ספרות ושירה. במהלך ההרצה פיתח מיכלאנג'לו מערכת יחסים רומנטית עם מישהי בשם הורידוס המהווה המוזה שלו לכתיבה, מערכת היחסים לא שרדה זמן רב ולאחר שהורידוס זרקה את מיכלאנג'לו נשבר לבו והוא התבודד זמן רב. בחוברת האחרונה בהרצה מפרסם מיכלאנג'לו ספר בשם "שושנה בין החוחים", בהמשך החוברת נרמז על ידי אפריל כי הספר יצא לדפוס שני. מיכלאנג'לו הוא היחיד מבין הצבים שלא התעוות בדרך כלשהי: ידו השמאלית של לאונרדו נכתרה, פניו של רפאל הושחתו וכוסו צלקות ודונטלו נכלא בגוף קיבורג. לאחר תחילת אירועי הכרך הרביעי בפרסומה של מיראז' סטודיו הוכרז כי כל האירועים אשר התרחשו בהצר הזו מבוטלים, אי לכך ובהתאם לזאת מערכת יחסיו של מיכלאנג'לו עם הורידוס לא קרתה מעולם והוא גם אינו פרסם מעולם ספר.
ארצ'י קומיקס
בסדרת הקומיקס של ארצ'י קומיקס היה מיכלאנג'לו חייזר שנבחר לקבוצת הצבים בעקבות כושר הלחימה וההומור שלו. במהלך אחד הקרבות שלו עם אחיו נכלא מיכלאנג'לו על ידי צבא ארצות הברית ולאחר מכן נחקר ועונה כאשר במהלך עינוייו התעוור, לאחר כמה זמן הצליחו אחיו לשחררו ובכך להציל את חייו.
הרונין האחרון
סדרה זו מציגה עתיד דיסטופי בו שלושת הצבים, ספלינטר וקייסי ג'ונס נהרגו. מיכלאנג'לו נשאר בחיים ונשבע לנקום בנכדו של שרדר, שכעת שולט בעיר על מות משפחתו וחבריו. גרסה זו מציגה מיכלאנג'לו יותר בוגר וטראומתי ומתאימה לקהל מבוגר.
סדרות טלוויזיה
בסדרת הטלוויזיה המקורית, שיצאה בשנת 1987, מיכלאנג'לו נתפס כגנדרן החבורה ואוהב מסיבות. בדרך כלל לא היה פעיל בתוכניות עם אחיו, ובילה את רוב זמנו מתבדח ומשתעשע עם אחרים. הוא מזוהה בעיקר עם ה"קאוובנגה" שהפכה לתופעה בתרבות הפופ. נשקיו בסדרה הם זוג נונצ'קות אשר בהמשך העונה הוא מזניח אותן, בחלק מהפרקים, לטובת חבל עם וו. מדובב בגרסה העברית ע"י יואב צפיר, רן גואטה ואורי הוכמן.
בסדרה "צבי הנינג'ה - הדור הבא", מיכלאנג'לו היה בעל תחנת רדיו פרטית שאותה ניהל מרכב הצבים ושידר ממנה את תוכניתו. כמו כן, נשקיו בסדרה הם זוג טונפות המחליפות את הנונצ'קות שלו. דובב בגרסה העברית ע"י עמי מנדלמן.
בסדרת הטלוויזיה השנייה, שיצאה בשנת 2003, אשיותו דומה יותר לקומיקס מיראז' מאשר סדרת הטלוויזיה הראשונה, עדיין מוצג כדמות אתנחתא קומית. סימן ההכר שלו שוב נשקו הנונצ'קו, אך השתמש בעוד נשקים אחרים כגון קרסים. בניגוד להרצות האחרות מייקי לעיתים קרובות מסרב להילחם, ואוהב להציק ולהקניט את אחיו ובמיוחד רפאל. דובב בגרסה העברית ע"י תום שוורצברג.
בסדרת הטלוויזיה החדשה, שיצאה בשנת 2012, עיצוב הדמות שלו עודכן והפך אותו לצעיר יותר מאחיו. לנשקו הוסף הקוסריגמה. בסדרה זו החל להשתמש בביטוי "בויאקאשה!" במקום "קוואבנגה!". דובב בגרסה העברית ע"י תום שוורצברג.