cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אמנדה הייל
קריירה
הייל למדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) וסיימה את הלימודים ב-2005. היא מופיעה על במות התיאטרון על מסכי הקולנוע והטלוויזיה.
בבית הספר למשחק זכתה בפרסים (Audience Prize, ו-Best Fight Award) במסגרת RADA Prize Fights בטקס משנת 2003. בנובמבר 2007 הייתה הייל מועמדת לפרסי איבנינג סטנדרד (פרס מילטון שולמן לשחקן חדש מצטיין, ופרס השחקנית הטובה ביותר) על הופעתה בתפקיד לורה וינגפילד במחזה "ביבר הזכוכית" מאת טנסי ויליאמס שהוצג בתיאטרון אפולו בלונדון.
בספטמבר 2009 שיחקה הייל בהופעת בכורה בתיאטרון המלכותי הלאומי במחזה "Our Class" מאת טדאוש סלובודזיאנק. באוקטובר 2009 הופיעה לצדם של רובי קולטריין ושרון סמול בדרמה בת שלושה חלקים "Murderland" בערוץ ITV1. באפריל 2011 שיחקה בתפקיד אגנס רקהאם בעיבוד של ה-BBC לרומן "The Crimson Petal and the White". ביוני 2013 גילמה את דמותה של מרגרט בופרט, אמו של הנרי השביעי, במיני-סדרה של ה-BBC "מלכה לבנה" המבוססת על סדרת הרומנים ההיסטוריים "מלחמת הדודנים" מאת פיליפה גרגורי. באותה שנה שיחקה הייל בתפקיד אלינור דשווד בעיבוד של הלן אדמונדסון של הרומן "תבונה ורגישות" מאת ג'יין אוסטן ברדיו 4 של ה-BBC.
לבב
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אנדש סונה
אנדש סונה (בשוודית: Börje Karl Anders Sunna; נולד ב-11 באפריל 1985) הוא צייר ואמן שוודי ממוצא סאמי הידוע בשילוב נקודת מבט פוליטית חזקה ביצירות האמנות שלו. ציוריו של סונה הם עדות למאבקים המשפטיים של משפחתו כדי להגן על זכויותיהם על עדרי האיילים שלהם. יצירותיו מספרות גם את סיפור האלימות והדיכוי השוודית נגד העם הסאמי.
האמנות של סונה היא פוליטית, ולעיתים קרובות מתמקדת בהיסטוריה הסאמית ובקונפליקט רב השנים של משפחתו עם משלחת גידול האיילים של המחוז. בעבודתו, סונה משתמש בשכבות עבות של צבע, טכניקות גרפיטי, קולאז' והדפסים עם מוטיבים המתארים דיכוי של הסאמים, כולל העברות בכפייה ותצלומים מהמכון השוודי לביולוגיה גזעית.
בנוסף לציור, סונה עובד עם מיצבים גדולים יותר. בחלק מהתערוכות הוא משתף פעולה עם האמן והצלם מיכל ברואר.
ב-2022 תערוכה של ציוריו הופיעה במסגרת הביתן הנורדי בביאנלה של ונציה.
ביוגרפיה
סונה נולד בקהילת ג'וקסג'רבי של קירונה, מחוז נורבוטן, שוודיה. הוא גדל במשפחת רועי איילים בקיקסיאסבארה ליד גבול פינלנד והתחנך באקדמיה לאמנויות יפות, אומאה ואוניברסיטת קונסטפק לאמנויות, מלאכת יד ועיצוב.
בשנת 2013, סונה ספג ביקורת מצד סאמים על השימוש שלו בדגל הסאמי כקנבס לציור בסגנון גרפיטי של גבר סאמי בעל פני גולגולת אוחז ברובה-AK-47.
חלק מהאמנות של סונה מוצגת לציבור בבית המשפט המחוזי בגליוואר, לאחר שנרכשה על ידי מועצת האמנויות השוודית ב-2015.
ב-2017 ביים יחד עם אינגה ויקטוריה פאבה את סרט האנימציה הקצר "התעוררי אלנה, התעוררי!" הסרט זכה בפרס ג'יין גלסקו בפסטיבל imagineNATIVE לאמנויות הקולנוע והמדיה לשנת 2017 בטורונטו ובפרס הסרט הקצר של ילידים הטוב ביותר בפסטיבל 2018 בפינלנד.
יחד עם מארט אנה סארה ופאולינה פאודורוף ייצג סונה את הסאמים בביתן הנורדי,במהלך הביאנלה ה-59 בוונציה 2022.
חיים אישיים
כיום הוא מתגורר ביוקמוק, שוודיה.
Darkthrone
Darkthrone (דארקת'רון) היא להקת אקסטרים מטאל נורווגית. אף על פי שדארקת'רון נחשבת לאחת הלהקות המזוהות ביותר עם הבלאק מטאל הנורווגי, הלהקה מושפעת מז'אנרים מוזיקליים שונים ומגוונים. באלבומה הראשון, Soulside Journey מ-1991, הלהקה ניגנה דווקא דת' מטאל. בהמשך, הלהקה התנסתה בכיוונים שונים של בלאק מטאל: מבלאק מטאל "טהור", לבלאק-דום באלבומים Panzerfaust מ-1995 ו-Goatlord מ-1996, לשילוב אלמנטים של בלאקנרול, קראסט פאנק וספיד מטאל באלבומים The Cult Is Alive מ-2006, F.O.A.D. מ-2007, Dark Thrones and Black Flags מ-2008, Circle the Wagons מ-2010 ו-The Underground Resistance מ-2013, ועד חזרה לבלאק-דום באלבומים Old Star מ-2019, Eternal Hails...... מ-2021 ו-Astral Fortress מ-2022.
הסנה הבוער (אנדרטה)
הסנה הבוער הוא פסל מאת הפסל דוד פלומבו שמשמש כאנדרטה לזכר חללי מערכות ישראל בכניסה לרחבת משכן הכנסת בירושלים.
היסטוריה
בשנת 1966 נחנך משכן הכנסת, דוד פלומבו (שתכנן גם את שערי הכניסה לכנסת) התבקש ותרם את פסלו "הסנה הבוער" למטרת הנצחת הנופלים במלחמת העצמאות. הפסל הוצב על בסיס אבני בזלת גדולות בכניסה לבניין. בשנת 1971, לאחר שנדחתה הצעתה של הפסלת בתיה לישנסקי להקמת אנדרטה לנופלים ברחבת הכנסת, הוחלט להסב את "הסנה הבוער" לאנדרטה לכלל הנופלים במערכות ישראל. בפסל הועלתה אש תמיד ונוספה לבסיסו אבן בהירה שעליה נחקקו המילים שלקוחות משירה של לאה גולדברג "העץ".
בשנות הצבתו בכניסה למשכן שימש להנחת זרים על ידי ראשי מדינות וראשי פרלמנטים זרים כשהם מלווים באנשי משמר הכנסת. דבר זה נהוג בעולם ביחס לאנדרטאות לחייל האלמוני.
בשנת 2007 בוצע שיפוץ מקיף ברחבת הכנסת ו"הסנה הבוער" הוחלף באנדרטת אש תמיד חדשה בתכנון זליג סגל. הפסל עבר אל מחוץ לרחבת הכנסת והוא מוצב לצד שערי פלומבו מימין לכניסה החדשה לרחבה.
ישמח לבי
ישמח לבי הוא שיר למוצאי שבת מאת הרב אברהם יצחק הכהן קוק. השיר נכלל בספר אורות הראי"ה, יחד עם פרק נוסף העוסק ב"ערכו של עם קדוש במוצאי שבת קודש".
אליהו הנביא ומוצאי שבת
השיר עוסק בציפייה לאליהו הנביא, בדומה לשירים אחרים למוצאי שבת, כדוגמת השיר אליהו הנביא, איש חסיד ואחרים. צאתה של השבת, הפגישה החוזרת עם ימי החול מעוררת כיסופי גאולה ולפי הנאמר בנביא, אליהו הוא מבשר הגאולה: .
מתקופת הראשונים נהגו להזכיר את אליהו הנביא במוצאי שבת. לאזכור הזה הובאו כמה הסברים:
מאפיינים ייחודיים ולחנים
השיר זכה למספר לחנים. לפי דברי יעקב אבן חן הלחן הראשון היה של הראי"ה עצמו. גם החזן יוסל'ה רוזנבלט חיבר לחן לשיר זה כאשר הראי"ה הראהו לו בעת ביקורו בארץ ישראל. יוני גנוט כלל שיר זה באלבומו השני בלחן משלו ובביצוע שלו עם אילן דמרי ומקהלת ישיבת ירושלים לצעירים.
דה טומאזו Deauville
דה טומאזו Deauville (באיטלקית: De Tomaso Deauville) היא מכונית סלון מתוצרת "דה טומאזו" (שם מלא: "De Tomaso Modena SpA") האיטלקית אשר יוצרה בין השנים 1971–1978.
סך הכול יוצרו 244 יחידות.
ספטימוס היפ
סֶפּטִימוּס היפּ (Septimus Heap) היא סדרת ספרי פנטזיה שנכתבה על ידי הסופרת ומאוירת על ידי מארק צוג. בסדרה שבעה ספרים, אולם רק שישה תורגמו לעברית. הסדרה יצאה לאור בעברית בהוצאת מטר בתרגום אורי בלסם. שמות הספרים בסדרה בעברית הם: כישופ, מעופ, אלפיזיקה, מסא, סירנא ו-אופל, והספר השביעי שלא תורגם נקרא Fyre באנגלית.
סדרת הספרים מיועדת לגילאי 12 ומעלה. הסדרה פורסמה ב-28 שפות שונות בעולם ונמכרו יותר ממיליון עותקים של הספר הראשון ברחבי ארצות הברית.
שמות הספרים בסדרה נכתבים באנגלית בשגיאה מסוימת בכוונה תחילה. למשל: שם הספר הראשון - Magyk, הכוונה כאן היא ל-Magic = כישוף ולכן נבחר השם "כישופ".
כישופ (Magyk)
הספר הראשון בסדרה נקרא "כישופ". המקום הוא עיירה בסגנון ימי הביניים, אשר חלק מתושביה הם קוסמים. באזור נמצא מגדל הקוסמים, בו משוכנים חלק מהקוסמים, ובראשו שוכן קוסם העל. נמצאת גם הטירה, בה שוכנת המלכה. העלילה מתרחשת סביב חייהם של בני-משפחת היפ. בליל חורף, כשבנו השביעי בן יום בלבד, סיילאס היפ אוסף לביתו תינוקת סגולת עיניים בשם ג'נה. הוא חוזר לביתו ושם נאמר לו שבנו השביעי מת. באותו יום גם מתבצעת הפיכה בטירה, והמלכה וקוסם העל אלתר מלה נרצחים על ידי אנשי משמרה של המלכה, בראשות העוצר העליון. הנסיכה, שנולדה באותו יום, נעלמה - ואנשי "משמר העוצרים" אשר ביצעו את ההפיכה משתלטים על הטירה. הקוסמים הופכים למוקצים, ולימוד הכישופ נאסר. סיילאס ושרה היפ מנהלים חיים שקטים וצנועים בביתם, עם ילדיהם - סיימון, סם, אד, אריק, ג'ו-ג'ו, ניקו וכעת גם ג'נה. ביום בו ג'נה חוגגת את יום הולדתה העשירי, מתכנן העוצר העליון - שתפס את מקומה של המלכה, וגילה שג׳נה היא בתה הנסיכה - לרצוח אותה. ג׳נה מגלה מקוסמת העל, מַרסִיָה אוֹבֶרסטרֶנד, סוד - שהיא הנסיכה היורשת של הטירה (בלשונם של אנשי משמר העוצרים - "הבתמלכה"). במקביל, קוסם האופל המרושע דוםדניאל, שהיה קוסם העל לפני אלתר מלה, זומם לשוב ולכבוש את כס קוסם-העל שעליו נאלץ לוותר שנים קודם לכן. ג׳נה, המלכה המיועדת, עומדת בדרכם של העוצר העליון ודוםדניאל בתוכניתם להשתלט על הטירה והאזור, ולכן מרסיה לוקחת איתה את ג׳נה ומשפחתה והם בורחים. הם מגיעים לדודה של סיילאס, דודה זלדה שהיא מכשפה (״מכשפה״ אינה קוסם ממין נקבה, אלא עוסקת בקסם מסוג אחר). ג'נה וניקו מתחברים לחייל מצבא הנוער של העוצרים, אשר מזדהה כ"נער 412", שאינו מוציא מילה מפיו. בבקתתה של זלדה, נער 412 מוצא טבעת מכושפת, ומנהרה סודית מתחת לביתה של דודה זלדה. הוא מפגין יכולת גבוהה בקסמים, ומרסיה מציעה לו להיות החניך שלה - אך הוא משוכנע שמקור הקסם בטבעת, ולא בו, ולכן הוא מסרב. בסוף הספר, בעזרת הקסמים של דודה זלדה, מתברר שספטימוס לא מת אלא נלקח על ידי המיילדת כדי להיות חניכו של דוםדניאל, שכן הוא בן שביעי של בן שביעי ולכן בעל יכולות קסומות עצומות. אך בשל טעות, נער אחר - בשם מרין מרדית׳ - נעשה החניך הלא מוצלח של דוםדניאל, וספטימוס נעשה חייל בצבא הנוער שמספרו נער 412. בסוף הספר, מרסיה שוב מציעה לספטימוס להיות החניך שלה, ומסבירה לו שהטבעת מתאימה לו רק כי הוא כשופ בעצמו. הוא אף מגלה שהטבעת מסמנת שהוא אדון הדרקונית - דרקונית שהפכה באופן חלקי לספינה והשתייכה לקוסם העל הראשון, חותפ רע. מתברר שתפקידה האמיתי של דודה זלדה, בגללו היא גרה בביצה, הוא להיות ״שומרת הדרקונית״, שעוגנת מזה שנים בביצה, ושפעם בשנה המלכה נהגה להגיע כדי לדבר עם הדרקונית - מנהג שעל ג׳נה לחדש.
מעופ (Flyte)
הספר השני בסדרה נקרא "מעופ". העלילה מתחילה כשנה לאחר סיום הספר הקודם בסדרה. בסיומו, התמנה ספטימוס לחניך של קוסמת העל מַרסִיָה אוֹבֶרסטרֶנד, שאת מקומה יִירש ביום מן הימים. בפרולוג של הספר אנחנו מגלים שסיימון, הבן הבכור של סיילאס, חש מקופח, וחושב שספטימוס גזל ממנו את החניכות אצל מרסיה, לכן הוא עוזב לשרת את דוםדניאל. כחניך של מרסיה, ספטימוס לומד כל מה שקוסם-על צריך לדעת על שיקויים, לחשים וכישוף. ג'נה, משגילתה שהיא לא ילדה רגילה אלא המלכה לעתיד, עוברת עם משפחת היפ לגור בארמון ונהנית מהחיים הנוחים שם. שנה אחרי תחילת החניכות של ספטימוס, סיימון מגיע וחוטף את ג'נה למאורתו הנידחת. ספטימוס מנסה לשכנע את הוריו ואת מרסיה שג'נה נחטפה, אך הם מסרבים לדאוג ולעשות שום דבר בנושא. משיחה עם חברו שעובד בגנזך, חנות בה מרוכזים פריטי קסם רבים, ספטימוס מגלה שסיימון עוסק בכישוף אפל ונפגש בקביעות עם לבלר הסתרים הראשי - ראש הלבלרים בגנזך. הוא אף מצותת לשיחה של השניים, ומגלה שסיימון מנסה להשמיש את קסם המעופ העתיק שמאפשר לעוף. ניקו, אחיו של ספטימוס, הוא היחיד שמקשיב לו, והם הולכים יחד למחנה של ארבעה מהאחים שלהם - סם, אד, אריק וג׳ו-ג׳ו - שגרים ביער עם ״נער הזאב״, חברם, כדי להסתייע בכישורי המעקב שלו שלהם למציאת ג׳נה. בדרך הם פוגשים בסבא שלהם, אביו של סיילאס, שהיה משנה צורה והחליף צורתו לעץ באופן קבוע כמה שנים קודם לכן. החיפוש אחרי ג'נה ממשיך, וספטימוס מזהה את "נער-הזאב" כחברו מצבא הנוער שמספרו 409. במקביל, ג'נה בורחת מסיימון בעצמה. היא פוגשת בספטימוס ובניקו בנמל, והם יוצאים לביתם, אך סיימון מאתר אותם בדרך. ספטימוס מגן על ג'נה, ומגלה שסיימון גילה איך להפעיל את קסם המעופ העתיק. סיימון נמצא ביתרון, אבל אבן מכוונת היטב שנער הזאב שולח לעינו של סיימון עם קלע גורמת לו לברוח. הם מגיעים לביתה של דודה זלדה על מנת שתטפל בפציעות שנער הזאב ספג בחיפוש ובהגנה על ג'נה, וג'נה ממלאת את חובתה ומבקרת את הדרקונית. דודה זלדה מטפלת גם במרין מרדית, שהיה חניכו של דוםדניאל, עבר התעללות, וחשב שהוא ספטימוס היפ. בהמשך אצל דודה זלדה, אבן ירוקה שספטימוס מצא בביקורם הקודם אצל דודה זלדה מתבררת כביצת דרקון כשהיא בוקעת, וממנה יוצא דרקון שספטימוס מעניק לו את השם "להביור". בדרך חזרה מדודה זלדה, טסים ומפליגים ספטימוס, ניקו, ג'נה ונער הזאב על הדרקונית - שנפגעת בדרך מידיו של סיימון, ששב ומנסה לתקוף אותם.
בסיור בטירה, ג'נה מגלה את "חדר המלכה" - חדר סודי, שיש בו מעבר סודי הישר אל ביתה של השומרת, דודה זלדה. היא עוברת במעבר, וחוזרת עם דודה זלדה, והן - יחד עם ספטימוס, בתפקידו כאדון הדרקונית - מחיות את הדרקונית, שהגיעה לסף מוות בעקבות הנזק שסיימון הסב לה. הספר מסתיים כשספטימוס מבצע מעופ כדי להזהיר את סיימון שלא יחזור, וחוזר לטירה.
אלפיזיקה (Physik)
הספר השלישי בסדרה, נקרא: "אלפיזיקה". כאשר סַיילַאס הִיפּ משחרר בטעות את רוחה של המלכה אֶתֶלְדְרֵדָה האיומה, שחיה חמש מאות שנה קודם לכן, אין לו מושג לאיזה צרות הוא מכניס את היקרים לו מכול. היא גשמית יותר מרוח רגילה, וממררת את חיי משפחתו של סיילאס. ספטימוס נשלח מאות שנים אחורה בזמן לתקופה בה חיה אתלדרה המלכה ושלטה ביד ברזל, ובה בנה, מרסלוס פיי, האלכימאי ואלפיזיקאי המפורסם, מנסה לפענח את סוד חיי הנצח.
היעלמותו של ספטימוס מורגשת לאחר כמה ימים, ובסוף מרסיה מוצאת מסר שהוא השאיר עבורה בספר. שבועות רבים עוברים על ספטימוס בעבר, והוא מתמנה לחניכו של מרסלוס, ממנו הוא לומד אלפיזיקה רבה. מרצלוס מנסה להיעזר בספטימוס וביכולותיו המיוחדות כבן שביעי של בן שביעי לייצר שיקוי לחיי נצח, אבל השיקוי אינו פועל כראוי. כשאתלדרה חושדת שבנה מסתיר ממנה את השיקוי, היא שותה גרסה בלתי-גמורה שלו, שאינה מעניקה לה חיי נצח; עם זאת, היא משוכנעת שלאחר שתמות תוכל לקום לתחיה, ולכן היא מטביעה את עצמה - ומגלה שהיא אמנם רוח גשמית יותר, אבל לא זכתה לחיי אלמוות. מרסלוס מצליח ליצור גרסה חלקית נוספת לשיקוי, שמבטיחה לו חיי נצח - אבל לא נעורי נצח.
ספטימוס לבסוף חוזר לזמן שלו עם הציוד האלכימי שלקח ממרסלוס דרך דלתות הזמן אותן בנה האלכימאי, ומכין למרסלוס - שהתנה בכך את שחרורו - גרסה מלאה של השיקוי, שמאפשרת לו להשיב את נעוריו. הוא מחליט שימשיך ללמוד אלכימיה ואלפיזיקה אצל מרסלוס, אבל גם ישוב ויהיה החניך של מרסיה. בעוד שעבורו עברה חצי שנה בה התלמד אצל מרסלוס, מבחינת מרסיה הוא נעדר רק למספר ימים, ואין מניעה שימשיך בלימודיו כרגיל.
מסא (Queste)
מסא - הכוונה למסע. הספר הרביעי בסדרה, נקרא: "מסא". בספר זה יוצא החניך מרין מרדית מחיי המשרת בביתו של סיימון. הוא גונב את הטבעת של דוםדניאל ומגיע לטירה כדי לנקום בספטימוס. בעקבות זה, יוצא ספטימוס למשימה מסוכנת. הוא מנסה להגיע אל בית השוסעים על מנת למצוא את ניקו וסנורי, שנכלאו אחורה בזמן. כולם בטירה לאט לאט מתחילים להבין כי הסיכויים שהם ישובו קלושים. בעזרת האלכימאי מַרְסֶלוּס פַּיי, לומד ספטימוס על מקום בו כל הזמנים נפגשים: בית השוסעים. באמצעות "אבן המסא" ומפותיהם הדהויות של ניקו וסנורי, יוצאים ספטימוס, ג'נה וביטל למסע בניסיון למצוא את בית השוסעים, ולהציל את ניקו וסנורי.
סירנא (Syren)
הספר החמישי בסדרה (Syren) יצא לאור בבריטניה ב-7 בספטמבר 2009. בספר, ספטימוס, שהוא כבר חניך בוגר, הולך עם להביור להחזיר את ניקו, ג'נה, סנורי וביטל מתחנת הסחר, שם השאיר אותם לאחר שיצאו מבית השוסעים. בדרכם חזרה הם נקלעים לסערה שמפילה אותם לקבוצת איים הנקראת "The isles of syren". בינתיים, דודה זלדה מכשירה את נער הזאב להיות שומר הדרקונית הזכר הראשון, והוא נשלח לעשות את המשימה שלו (Task) בנמל. שם הוא פוגש את לוסי גרינג' והם עולים על אונייה שמביאה אותם לאיי סיירן. מרין מרדית גם נכנס לתמונה כשהוא גונב ג'יני שנשלח לספטימוס. באי, ספטימוס וחבריו מגלים מזימה נוראה של טינאוס שנוק להשתלטות על הטירה, והם מנסים לעצור אותה.
אופל (Darke)
מרסיה מגרשת את טינאוס שנוק לאולמות האופל שלוקח איתו את אלתר, מרין מרדית מקים מאפליה על הטירה, ג'נה נחטפת על ידי מכשפות הנמל והופכת למכשפה, סיימון נחטף על ידי "דבר" אפל, להביור צריך להביס דרקון אפל שגדול ממנו פי עשרה, ביטל נאלץ לספוג פיטורים אחר פיטורים, וספטימוס יוצא לשבוע האפל.
ג'ימוזאוריה
ג'ימוזאוריה (שם מדעי: Jimusaria) הוא סוג של זוחל נכחד מקבוצת התראפסידים שחי בסוף תקופת הפרם בסין לפני כ-254 עד 252 מיליון שנה מזמננו. הסוג תואר ב-1963 והוא מכיל מין בודד - Jimusaria sinkianensis.
ספטימוס היפ
הספר השביעי (Fyre)
הספר השביעי נקרא Fyre ולא יתורגם לעברית.
ג'ימוזאוריה
המאובנים שלו התגלו בתצורות גודיקנג (Guodikeng Formation) שבשינג'יאנג, צפון-מערב סין ב-1934 בידי החוקרים Yuan & Young, אך הוא תואר כחלק מהסוג הקרוב דיקטודון. הסוג שנחקר תואר כשונה מהדיקטודון שהתגלה בדרום אפריקה במספר מאפיינים כמו חוטמו הדק יותר והוא פוצל לסוג עצמאי ב-1973. עם זאת הסוג התבטל בידי מספר מדענים ב-1988 ורק ב-2011 הוחזר להיות טקסון תקף.
זוחל זה היה נמוך יחסית באורך 120 ס"מ ובעל גפיים חסונות לצידי גופו והיה בעל ראש גדול עם מקור קרני כשל צב ולסתות חזקות בעלות ניבים שפנו קדימה והתאימו לאכילת צמחייה.
ספטימוס היפ
ספטימוס היפ: הדפים המכושפים
ספר שנמצא מחוץ לקו העלילה. מכיל תוספות ואירועים לחובבי הסדרה. גם הוא נכתב על ידי אנג'י סייג' ומאויר על ידי מארק צוג. הספר צבעוני וגודלו שונה משאר הספרים. הוא יצא לאור באפריל 2009 בארצות הברית ובקיץ 2009 בבריטניה. הספר לא תורגם לעברית.
הצד האפל
*לינדה ליין: מופיעה לראשונה בספר הראשון 'כישופ', מרגלת של דוםדניאל. זקנה. ציירת טובה. נמלטה בסוף הספר 'כישופ' אל מקום מסתור, אך שם במקרה התגוררה משפחה שזיהתה אותה משום שריגלה גם אחריהם - ובאותו לילה נעלמים עקבותיה לנצח.
*אונה בראקט: מרגלת בשביל דוםדניאל וטינאוס שנוק במסווה של חוג ריקודי עם, בסוף הספר 'אופל' נעדרת.
הסרט
חברת ההפקה "האחים וורנר" רכשה את הזכויות על הספרים, והפיקה את הסרט הראשון (על פי הספר הראשון) שתוכנן לצאת בשנת 2012. המפיקה הראשית הייתה אמורה להיות קרן רוזנפלד ולהיעזר באנג'י סייג', מחברת הסדרה. הפקת הסרט בוטלה והזכויות חזרו לסופרת.
מוזיאון ארצות המקרא ירושלים
מבנה המוזיאון
המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל זאב שיינברג כמבנה נועד להזכיר עיר מבוצרת מתקופת הברזל. קירות חזית המבנה אטומים ומצופים אבן נסורה ונועדו להזכיר צורת חלקלקה. כניסת המבנה העשויה זכוכית ירוקה נועדה להזכיר קופסת תצוגה במוזיאון. חלונות המבנה הצרים והארוכים נועדו להזכיר חרכי ירי בחומה.
מוצגי המוזיאון
במוזיאון מוצג אוספו של ד"ר אלי בורובסקי הכולל מוצגים ארכאולוגיים החל מהתקופה הפרה היסטורית ועד התקופה הביזנטית. המוצגים מתמקדים בארץ ישראל בתקופת המקרא ובארצות המזרח הקדום (מוצגים מפרס ומבבל וכן מוצגים אכדיים, שומריים, ארמיים ומצריים). במוזיאון מוצג אחד האוספים החשובים בעולם והמקיפים ביותר של חותמות עתיקים.
פארק בגין
פארק בגין הוא פארק לאומי בהרי ירושלים, ממוקם במבואות הדרומיים-מערביים של ירושלים, מצפון לכביש 375, קרוב למושבים מבוא ביתר ובר גיורא. נקרא על שם מנחם בגין.
הפארק חולש על הציר הדרומי העתיק לירושלים, מאשקלון דרך עמק האלה לכיוון בית לחם ודרום ירושלים. בפארק בגין תצפיות נוף לעבר ירושלים ונחל שורק, גבעות רמות עם עצי חורש ים תיכוני. במקום מספר מעיינות של חקלאות הררית מסורתית הזורמים לבריכות אגירה, לבוסתני פרי ולחורשות ירוקות.
תרזה שטיינמץ
תרזה שטיינמץ (בהולנדית: Thérèse Steinmetz; נולדה ב-17 במאי 1933) היא זמרת הולנדית.
ביוגרפיה
שטיינמץ נולדה באמסטרדם, אביה היה זמר אופרה ואמה הייתה רקדנית ופסנתרנית, היא למדה בקונסרבטוריון בעיר.
ב-1963 שיחקה בסרט המתח "De vergeten medeminnaa" ובנוסף שיחקה גם במספר סרטי טלוויזיה. באירוויזיון 1967 היא ייצגה את הולנד עם השיר "Ring-dinge-ding". היא הגיעה למקום הארבעה עשרה ביחד אוסטריה. שני השירים קיבלו שתי נקודות.
היא הייתה נשואה פעמיים ומבעלה השני התאלמנה. היא התגוררה בקאן שבצרפת שם עסקה בציור וניהלה גלריית אמנות.
אידין גרין זקלה
אידין גרין זקלה (באנגלית: Eadon Green Zeclat) היא מכונית ספורט בתצורת קופה בסגנון מכוניות רטרו מתוצרת Eadon Green אשר מיוצרת משנת 2018 ועד היום בבריטניה.
צבי הירש קאיידנובר
צבי הירש קאיידנובר או קוידנובר (קרי: 'קוֹידַנוֹבֶר', 1650 בערך – ט"ו באדר ב' ה'תע"ב, 1712) היה אב"ד פרנקפורט, בנו של רבי שמואל קאיידנובר. מחבר ספר המוסר קב הישר, אחד מספרי המוסר החשובים והנפוצים, שראה אור בעשרות מהדורות.
תולדות חייו
נולד בווילנה וחי בצעירותו בקרקוב, לשם עבר עם אביו, עקב גזירות ת"ח-ת"ט בהן רצחו הקוזאקים את שתי אחיותיו. לאחר מכן עבר עם אביו למיקולוב (ניקלשבורג) אשר במוראביה (1659), ולאחר מכן לגלוגאו (שלזיה), ולפיורדא (בוואריה - גרמניה) (1660–1667).
למד אצל ר' יוסף יוסקא (רבה של מינסק ואב"ד דובנא), מחבר ספר המוסר "יסוד יוסף", המבוסס על קבלת האר"י.
לאחר מכן שב לווילנה, עסק במסחר והיה לאחר מנכבדי הקהילה. עקב עלילה שקרית, נכלא עם בנו בסלוצק לזמן קצר ולאחר מכן עבר לפרנקפורט, שם כיהן ברבנות. מיד כשהגיע לפרנקפורט הוא הביא לדפוס את ספרו של אביו, "ברכת שמואל", לו אף חיבר הקדמה ("הקדמת בן המחבר", הכוללת ביוגרפיה קצרה של האב והבן). שם גם חיבר את ספרו קב הישר'.
נפטר בט"ו באדר ב' ה'תע"ב, ונקבר בפרנקפורט.
ספר קב הישר
בעת שהותו בפרנקפרוט כתב את ספרו החשוב "קב הישר", שהוא עיבוד ספרו של רבו "יסוד יוסף". הספר נדפס לראשונה בפרנקפורט ב-1706, הספר התקבל בחיבה, ונדפס במאות מהדורות.
שם הספר נגזר משמו, 'קב' - בגימטריה 'צבי', 'הישר' - הן אותיות שמו השני 'הירש'. כמו כן הספר מחולק ל'קב' פרקים.
באחד מפרקי הספר, הוא מביא סיפור שאירע עם הרמב"ן, לפיו בנו של הרמב"ן המיר את דתו. אך ברבים מהמהדורות השמיטו את דבר המעשה. בן ציון פישלר הוכיח שלאגדה זו אין כל בסיס עובדתי.
וכך עיקר המעשה כפי שמופיע בספר: הרמב"ן כתב באחד מדרושיו: "כל בר ישראל שהמיר דתו ועובד איזה עבודה זרה מן האומות אזי צריך לידע שאותו הבן אינו מזרע ישראל הוא, כי בוודאי הוא מזרע האומות או בן תמורה". זמן מה לאחר מכן, המיר בנו של הרמב"ן את דתו, והאפיפיור התריס ברמב"ן "ראה הדרוש שלך שנדפס מקרוב. ועתה - נכשל זרעך בדבריך". בעקבות דבר זה סיגף עצמו הרמב"ן בסיגופים גדולים "והיה יותר מצער על הדרוש שהדפיס, יותר מצערו על בנו שהמיר דתו".
באחד הימים, אשת הרמב"ן גילתה לו כי באחד הלילות כשחזרה מהמקווה אנס אותה אחד השרים, ואותו הבן הוא ממנו. כראיה לכך הטמינה אצלה את אחד מאצבעותיו של אותו שר שנשכה בעודו אונס אותה. כששמע זאת הרמב"ן סיפר את דבר המעשה לאפיפיור, שציווה להביא לפניו את אותו שר. השר הובא, כשהוא עוטה כפפות על ידיו, לבקשת האפיפור הוסרו הכפפות, ונוכחו לדעת שאכן הוא חסר אצבע אחת. והודה על דבר האונס. בשמוע הרמב"ן את דבריו אמר: "ראה שהתורה שלנו הוא אמת ודברי חכמים ודבריהם הן אמת".
יעקב רוזנר
יעקב רוזנר (1903 – 26 באוגוסט 1950) היה צלם ישראלי יליד גרמניה, היה מתעד היסטורי בולט בשנות הקמתה של מדינת ישראל, זאת במסגרת עבודתו כצלם עבור קק"ל.
ביוגרפיה
רוזנר נולד במינכן שבגרמניה. הוא החל להיות מודע ליהדותו בעקבות תקריות על רקע אנטישמי שחווה בבית הספר. מה שהוביל אותו להיות ציוני פעיל. בתחילה כמנהיג בתנועת הנוער "בלאו וייס" ('כחול לבן') במינכן החל לימודי כלכלה באוניברסיטת מינכן ב-1922. בשנת 1926 סיים את עבודת הדוקטורט שלו. עבד במשך זמן קצר בעיתון פרנקפורטר צייטונג. ב-1926 נישא למרגוט קלאוזנר בברלין. בני הזוג בילו את ירח הדבש שלהם (במשך כחצי שנה) בארץ ישראל (היה זה חלומו של רוזנר להגיע לארץ ישראל) ובסופו שבו לברלין. לבני הזוג נולדה הבת מרים. בשנים 1926-27 נסע ללימודי פרסום בארצות הברית, שם פגש את הצלם אלפרד סטיגליץ – מפגש שהשפיע רבות על יצירתו. קלאוזנר ורוזנר לקחו חלק מרכזי בהעברת תיאטרון הבימה בשנת 1928 ממוסקבה לתל אביב. קלאוזנר עלתה גם היא. יהושע ברנדשטטר הגיע לביקור בברלין ושם פגש לראשונה את קלאוזנר. לאחר שקלאוזנר עלתה ארצה, התפתח בין השניים רומן. בעקבות זאת היא התגרשה מרוזנר.
בעקבות פעילותו הציונית, עלה רוזנר לארץ ישראל בשנת 1936, התיישב בתל אביב והקים משפחה חדשה. שם החל לעסוק בצילום, צילום קולנוע ועיצוב גרפי. כשהוא משמש צלם עבור קק"ל מה שהוביל לסדרת תצלומים היסטוריים והוצאת מספר רב של תמונות וחוברות.
רוזנר היה חלוץ בתחומו שהתמקד בצילום חלוצים. הוא האמין בכוחו של מדיום הצילום שיכול לבטא את המציאות כפי שאף מדיום אחר לא יכול, לדבריו. החל לימודי כלכלה באוניברסיטת מינכן ב-1922. בשנת 1926 סיים את עבודת הדוקטורט שלו. יעקב רוזנר נפטר בי"ג באלול תש"י בתל אביב, ונטמן בבית העלמין קריית שאול. הותיר אשה ושתי בנות.
בשנת 2010 הופיעה יצירתו במסגרת תערוכה במוזיאון היהודי במינכן שעסקה בצלמים שגלו ממינכן.
פיגוע הירי בדייטון
הטבח בדייטון (באנגלית: Dayton shooting) התרחש ב-4 באוגוסט 2019 בפאב מקומי בעיר דייטון שבמדינת אוהיו, ארצות הברית. היורה, קונור סטיבן בטס בן ה-24, התפרץ למקום וירה לכל עבר, וכתוצאה מכך רצח תשעה אנשים, כולל את אחיו, ג'ורדן קופר, שהיה גבר טרנס, ופצע לפחות 27. היורה חוסל על ידי השוטרים כ-32 שניות לאחר תחילת האירוע.
בחיפוש בביתו של היורה נמצאו עדויות המעידות על עניין באלימות ובירי המוני וכי הוא הביע רצון לבצע זאת. אף על פי שתיאר את עצמו כשמאלני והביע את תמיכתו באנטיפה, הערכה ראשונית הצביעה שלבטס לא היה מניע גזעני או פוליטי. טבח זה היה אירוע הירי השני שהתרחש בארצות הברית בתוך 13 שעות, כשקדם לו פיגוע הירי באל פאסו בטקסס.
הטבח
שעתיים לפני הירי נראה היורה נכנס לבר עם אחיו, שבעצמו היה קורבן של הטבח, וחבר נוסף ברובע ההיסטורי של אורגון, דייטון. בערך בשעה 23:13 הוא נפרד מהשניים ותועד עוזב את הבר. המשטרה לא מצאה ראיות לכך שאחיו של בטס או חברו ידעו שיש לבטס נשק.
בשעה 1:05 בלילה (זמן מקומי) דיווחו עדי ראייה כי אדם חמוש ברובה ולבוש אפוד מגן פתח באש בכניסה של בר "נד פפרס" ברובע ההיסטורי של אורגון. היורה, שהיה חמוש ברובה בקוטר .223, ירה 41 כדורים לתוך הקהל תוך פחות מ-30 שניות, רצח תשעה אנשים ופצע 17 אחרים. 10 בני אדם נוספים נפצעו מסיבות שאינן קשורות ישירות לירי, מה שהביא את מספר הפצועים הכולל ל-27.
בית החולים העירוני המקומי "עמק מיאמי" קלט אליו 16 מקורבנות האירוע, מתוכם 5 שנפצעו אנושות. רשת הבריאות קטרינג, הכוללת תשעה בתי חולים באזור, קלטה תשעה קורבנות, כאשר שלושה במצב קשה ושלושה במצב בינוני. עד השעה 10:00 בבוקר באותו יום, 15 מתוך 27 מאושפזים שוחררו לבתיהם.
תשעת ההרוגים כוללים חמישה זכרים וארבע נקבות, שישה שחורים ושלושה לבנים. ארבעה מההרוגים היו בשנות ה-20 לחייהם, ארבעה נוספים היו בשנות ה-30 לחייהם ואחד בן 57. שניים מהקורבנות שמתו נורו גם על ידי המשטרה. ניתוח שלאחר המוות הראה שאישה שנורתה על ידי בטס כבר דיממה מפצע ירי קטלני כשנפגעה משני כדורים שנורו על ידי המשטרה. אלמלא הייתה סובלת מפציעות קטלניות, אחד הכדורים של המשטרה אשר פגע בה לא היה קטלני. הקורבן השני נורה על ידי בטס מספר פעמים וספג פצע ירי שטחי מהמשטרה. כתוצאה מהממצאים הללו, חוקר מקרי המוות במחוז מונטגומרי, ד"ר קנט הרשברגר, קבע כי מקרי המוות נגרמו על ידי בטס ואינם תוצאה של ירי משטרתי. אחד מהקורבנות היה אחיו של בטס, ג'ורדן קופר, שהיה גבר טרנס. החוקרים חלוקים ביניהם ולא קבעו אם הוא ירה באחיו בכוונה.
היורה
שמו של היורה, קונור סטיבן בטס, בן 24 מהעיירה בלברוק שבאוהיו, הותר לפרסום זמן קצר לאחר האירוע. לטענת המשטרה, היו לו עבירות תנועה קלות ברשומתו.
בחשבון הטוויטר שלו הוא תיאר את עצמו כשמאלני, חובב אנימה, וחובב מוזיקת מטאל. בציוציו התכופים הוא הביע התנגדות לנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, תמיכה באנטיפה, במועמדת הדמוקרטית אליזבת וורן, בחוקי בקרה על כלי נשק, בסוציאליזם, בברני סנדרס, ובשטן. בטס התפקד בשלב מסוים בחייו למפלגה הדמוקרטית.
שניים מחבריו לספסל הלימודים העידו כי בזמן לימודיו בתיכון הוא הכין "רשימת חיסול" של תלמידים בבית הספר שהיה מעוניין לרצוח, וגם "רשימת אונס" של בנות שהיה רוצה לתקוף מינית. בטס אף הושעה ונחקר במשטרה מסיבה זו. חבר אחת לכיתה העיד כי בטס היה בעצמו קורבן לבריונות ותכנן בין היתר לבצע מסע טבח בבית ספרו, ואילו חברים אחרים לספסל הלימודים העידו כי הוא עצמו היה בריון, שונא-נשים, שנהנה להתנכל ולהפחיד תלמידות בבית ספרו. בת זוגו בתיכון אמרה שהוא התלונן על הזיות ראייה, הזיות שמיעתיות ופסיכוזה, ופחד לפתח סכיזופרניה.
בטס היה הסולן של להקת פורנוגריינד מיזוגנית בשם Menstrual Munchies, וביצע את הגראולינג בה. הלהקה הוציאה שירים על אונס, רצח, נקרופיליה ומעשים מזוויעים אחרים נגד נשים. ג'סי קריקבאום, בן 25, היה חבר בלהקה והופיע יחד עם בטס. מאז שנודע לו על הטבח, קריקבאום מנסה למחוק באינטנסיביות את כל המוזיקה של הלהקה באינטרנט.
בינואר 2022, פורסמו תמונות מחדר השינה של בטס, דרך FOIA. בתמונות שפורסמו, ניתן לראות כי חדרו של בטס צעצועי למדי, וכי יש בו הרבה משחקי וידאו, ספרים ומדבקות שונות. בחדרו של בטס פוסטרים רבים של להקות מטאל, בעיקר מז'אנר דת' מטאל ודת'קור. להקת הפורנוגריינד שבה היה חבר בטס והפוסטרים התלויים בחדרו גרמו למטאליסטים רבים לחשוש שיאשימו את מוזיקת המטאל בטבח.
את כלי הנשק בטס הזמין מאתר נשק מטקסס, הנשק הועבר לסוחר נשק מקומי באוהיו, שם הוא אסף אותו. כמו כן, בטס היה מצויד באפוד מגן, מסכה, ועזרי הגנה מרעש לאוזניים.
חקירה שסיימה ה-FBI ב-2021 מצאה כי בטס "פעל לבדו ולא הונחה על ידי שום ארגון או קבוצה אידאולוגית מסוימת", וכי הוא "פנטז על ירי המוני, הרג סדרתי והתאבדות במשך תקופה של לפחות עשור".
ארנסטו סמפר
סמפר הצטרף למפלגה הליברלית של קולומביה ב-1974. ב-1982 שימש כמנהל הקמפיין של אלפונסו לופס מיקלסן, שהפסיד באותן בחירות למועמד השמרני בליסריו בטנקור. הוא עצמו נבחר באותה שנה לסנאט, וכיהן כסנאטור עד 1990. ב-1994 נבחר לנשיא קולומביה.
כהונתו נקטעה עקב חשיפת קשרי מפלגתו וקמפיין הבחירות שלו עם קרטל סנטיאגו דה קאלי בסך מיליוני דולרים של תרומות, חשיפה אשר הביאה לגל מחאות סוער נגד נשיאותו.
בית הספר האקדמי לסיעוד, הלל יפה
בית-הספר האקדמי לסיעוד על שם פט מתיוס, שליד המרכז הרפואי הלל יפה בחדרה, הוא בית ספר על תיכוני למקצועות הסיעוד. המוסד נוסד ב-1967, והקורס הראשון בו נפתח בנובמבר אותה שנה. מאז ועד היום הכשיר בית-הספר מאות אחים ואחיות מוסמכים, המתפקדים במרכזי הבריאות השונים ברחבי הארץ, בהם עולים חדשים רבים. כיום לומדים בבית הספר כ-1,400 סטודנטים.
בשנת 2011 הוענק לבית הספר ציון לשבח במסלול החינוך במסגרת הפרס הלאומי לאיכות ומצוינות המגזר הציבורי ע"ש יצחק רבין. הוועדה קבעה כי "הישגי בית הספר ותרומתו החשובה בתחום החינוך יצרו את הבסיס להחלטה. פעולות הצוות לשיפור תהליכי עבודה מוסיפים בסיס חשוב של נורמות ושיטת עבודה אשר יוצרים מחויבות לאיכות ומצוינות ושפור מתמיד של רמת השירות הן כלפי פנים בית החולים במערכת קשרי העבודה בין המחלקות והן כלפי חוץ במתן שירות רפואי טוב יותר לאזרחי המדינה".
תוכניות הלימודים
בבית-הספר קיימות מספר תוכניות לימוד: תוכנית בוגר בסיעוד של אוניברסיטת תל אביב, תוכנית הסבת אקדמאים, תוכנית 7 יחידות ומרכז העשרה לאחים ואחיות מוסמכים. בשנת 2000 סונף בית-הספר לחוג לסיעוד בבית הספר למקצועות הבריאות באוניברסיטת תל אביב. סטודנטים המסיימים את תוכנית הלימודים האקדמית בהצלחה מקבלים תואר בוגר אוניברסיטת ת"א B.A בסיעוד, וזכאים לקבלת תעודת אח מוסמך לאחר הצלחה במבחן רישוי ממשלתי. בשנת 2009 הוענק לבית-הספר תו תקן ISO 9001/2008 מטעם מכון התקנים הישראלי בתחום הכשרת סטודנטים למקצוע אח/ות מוסמך/ת ולקידום מקצוע הסיעוד.
הנהלת בית-הספר
עד היום נוהל בית-הספר על ידי ארבע מנהלות:
בירונוזאורוס
בירונוזאורוס (שם מדעי: Byronosaurus) הוא סוג דינוזאור ממשפחת הטרודוניים שהתקיים במרכז אסיה של סוף הקרטיקון לפני 80 עד 75 מיליון שנה מזמננו. הסוג תואר בשנת 2000 בידי החוקרים מארק נורל, פיטר מקוביקי (Peter Makovicky) וג'יימס קלארק והכיל מין בודד - Byronosaurus jaffei, להוקרת החוקר ביירון ג'פה, שעל שמו נקרא גם הסוג ("לטאת ביירון").
דינוזאור זה התגלה בידי משלחת של המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע למציאת מאובנים במדבר גובי ב-1993. הממצאים כללו שרידי תרופוד בעל חוטם ארוך וגפיים קלילות. הממצאים כללו גולגולת חלקית, שרידי גפיים, חוליות צוואר וגב וצלעות. בתחילה דמו הממצאים לאלה של ולוצירפטור אך בהמשך קיבלו אפיונים כמו בליטה קלה מעל הלסת העליונה.
היה זה דינוזאור קטן מאוד באורך 1.5 עד 2 מטרים, גובה של 50 ס"מ ומשקל של כ-4 עד 20 ק"ג. מבנה לסתותיו היה בעל חריצים בולטים והמבנה היה ארוך ומותאם לליקוט טרף קטן. ככל הנראה היה מכוסה נוצות.
הבירונוזאורוס התקיים בקרטיקון העליון של הקמפן לפני 80 עד 75 מיליון שנה מזמננו. לצידו נמצאו פריטי צ'יטיפטי, שמהם אולי שדד ביצים או שהאחרונים דווקא ניזונו ממנו.
טראמה (כפר)
טראמה (בערבית: طرّامة, ידוע גם כח'ירבת אל-טראמה) הוא כפר פלסטיני בפסגת הר בגובה 879 מטר מעל פני הים, בנפת חברון שבדרום הגדה המערבית. היישובים הסמוכים לכפר כוללים את טבקה מצפון, את מחנה הפליטים פוואר ממזרח, את ח'רסא ממערב, ואת דורא ודיר ראזייה מדרום. שטחו הכולל של הקרקע הוא 210 דונם, הוא מחובר לקווי חשמל וטלפון.
חירבת אל טראמה הוצעה כאתר אפשרי של "יזרעאל" המוזכרת בתנ"ך כעיר בשטחו של שבט יהודה.
בשנת 1961 היו בכפר 161 תושבים, ומספרם גדל ל-404 עד 1997.
רוב תושבי הכפר שייכים למשפחה המורחבת של משפחת עואלד, אך למעלה מ-10% היו פליטים פלסטינים בשנת 1997.
בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית טראמה 630 תושבים, לפי נתוני מפקד הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה.
ג'ון הרגרייב
ג'ון גורדון הרגרייב (באנגלית: John Gordon Hargrave; 6 ביוני 1894 - 21 בנובמבר 1982) היה מדינאי בריטי, ראש מפלגת האשראי החברתי של אנגליה וצפון אירלנד ומייסד תנועת הנוער "קיבו קיפט", שהשפיעה על אופי תנועות הנוער הצופיות.
שנים ראשונות
הרגרייב נולד בדרום אנגליה למשפחת מטיף נודד קוויקרי. ב-1908 הצטרף לתנועת הצופים של רוברט באדן פאוול. במלחמת העולם הראשונה שירת בגליפולי כחבר בצוות סיוע רפואי. חוויות המלחמה רק חיזקו את תפיסת עולמו הפציפיסטית והוא ראה בחומרה את הנטיות הלאומניות והמיליטריסטיות של תנועת הצופים הבריטית בהנהגת באדן פאוול.
קיבו קיפט
התנועה העלתה על נס, מלבד חיים בטבע, לאומיות בריטית מתונה ופציפיזם. לכל חבר הוענק שם "אינדיאני", שמו של הרגרייב היה "שועל לבן". פסגת הפעילות הייתה טיולים ומסעות בטבע, שזכו להילה רוחנית. הכינוסים, שאורגנו בסוף כל טיול, נקראו "אלת'ינגי", כשמו של הכינוס הנורדי העתיק, וכללו טקסים פרי יצירתו של הרגרייב ששילבו אלמנטים מדומיינים מטקסי אמריקאים ילידים והעמים הנורדיים.
למרות שהתנועה הייתה קטנה, היא כללה כחברים בוגרים הוגי דעות כהבלוק אליס, מוריס מטרלינק, רבינדרנת טאגור, הרברט ג'ורג' ולס ועוד ושינתה את אופי התנועות הצופיות תוך יצירת דגם לחיקוי (בין היתר השפיעה על תנועת הנוער "הבונים" ועל תנועת הנוער הגרמנית ואנדרפוגל שהשפיעה, מצידה, על תנועות הנוער היהודיות הציוניות השומר הצעיר, בלאו וייס ודרור).
אשראי חברתי
בשנת 1923 נחשף הרגרייב לרעיון האשראי החברתי ושילב את רעיונותיו לתוך המצע הרעיוני של הקיבו קיפט.
התנועה התפלגה ב-1925 והרגרייב המשיך להנהיג פלג שהפך לאלים יותר בדרישותיו החברתיות. ב-1930 ייסד את "לגיון המובטלים" בקובנטרי, מדיהם כללו חולצות ירוקות. ב-1932 הפכו החולצות הירוקות למדי הקיבו קיפט ושם התנועה שונה ל"תנועת החולצות הירוקות לאשראי חברתי" (The Green Shirt Movement for Social Credit).
חברי התנועה השתתפו בשנות השלושים בקרבות-רחוב נגד הפשיסטים שחורי החולצות של אוסוואלד מוסלי ונגד חברי המפלגה הקומוניסטית של בריטניה הגדולה.
בשנת 1935, בהשראת המפלגה לאשראי חברתי של אלברטה (קנדה), החליט הרגרייב להקים את מפלגת האשראי החברתי של אנגליה וצפון אירלנד. הרגרייב יצא לאלברטה על מנת ללמוד מהצלחות המפלגה שם ושהה בקנדה עד 1936 כיועץ כלכלי לממשלתה. עם שובו ספגה המפלגה מכה אנושה לאחר החלת "חוק הסדר הציבורי (1936)" שאסר על לבישת מדים על ידי אזרחים.
במהלך מלחמת העולם השנייה הופסקה הפעילות המפלגתית. בבחירות הכלליות של 1950 העמיד את עצמו לבחירה, אך לאחר שזכה ב-551 קולות בלבד במחוז בו התמודד, החליט לפרוש ולפרק את התנועה.
לאחר סוף הפעילות הפוליטית
בשנת 1967 שב לזירה הציבורית, כאשר תבע את החברה שייצרה מפה דינאמית שהציגה התקדמות מטוס ששובצה במטוס קונקורד על הפרת פטנט שפיתח עוד בשנות הארבעים. תביעתו, שלא זכתה להתייחסות רצינית בתחילה, גררה פתיחת חקירה רשמית שהוכיחה ב-1976 את צדקתו. אולם הרגרייב בן ה-82 לא זכה בפיצוי בשל סיבות טכניות.
התמה של איבריה
התמה של איבריה (יוונית: θέμα 'Ιβηρίας) הייתה תמה - יחידה צבאית ומינהלית של האימפריה הביזנטית, שנוצרה על ידי קיסרי האימפריה הביזנטית ממספר אזורים ארמניים וגאורגיים במאה האחת עשרה. התמה נוסדה לראשונה עקב הסיפוח של בסיליוס השני חלקים משליטת הבגרטידים לאימפריה הביזנטית, בשנים 1000-1021. מאוחר יותר הגדיל בסיליוס את שטח התמה על חשבון מספר ממלכות ארמניות, טיפין טיפין במהלך המאה האחת עשרה. אוכלוסיית התמה הייתה מולטי-אתנית עם רוב ארמני, ובכללם מספר ניכר של קהילות ארמניות, שהשתייכו לכלקדונים, ושזוהו אתנית, על ידי הביזנטים, כאיברים, שהוא הכינוי היווני-רומי לגאורגים.
יסוד והרחבה
התמה נוסדה על ידי הקיסר בסיליוס השני (976-1025) מהאדמות שהוריש לו הנסיך הגאורגי, דוד השלישי. שטחים אלה היו חלק מאזורי הספר הגאורגים-ארמניים, שבמרכזם הייתה טאיק שנקראה בגאורגית טאו מטאו-קלארג'תי, וכן מספר מחוזות במערב ארמניה ביניהם תאודוסיופוליס, אזור פאסיאן (Φαστανοζ) וימת ואן (אפאהוניק) כולל העיר מנזיקרט, הארכּ, מארדלי (מארדר'י), חלדויאריץ' וצ'ורמאיארי, ניתנו, בשנת 979, ניתנו על ידי בסיליוס לדוד, בגין עזרתו של דוד במרד של הגנרל הביזנטי, ברדס סקלרוס. למרות זאת, דחה דוד, בשנת 987, את בקשת העזרה של בסיליוס במרד אחר כנגד הגנרל הביזנטי, ברדס פוכאס, מה שעורר את חשדו של בסיליוס כלפי השליטים בקווקז. לאחר נפילת המרד, הוכרח דוד להפוך את בסיליוס ליורשו היחיד לאחר מותו.
בסיליוס מימש את ירושתו מיד עם מותו של דוד השלישי בשנת 1000, והכריח את יורשו הגאורגי, בגרט השלישי להכיר בסידור מחדש של המחוזות. למרות זאת, לא וויתר בנו של בגרט השלישי, גיאורגי הראשון, וחידש את התביעה הישנה לירושת דוד השלישי. עם היווצרות ההזדמנות הראשונה, כאשר בסיליוס עסוק במלחמה כנגד הבולגרים, פולש גיאורגי, בשנת 1014, לטאו ופאסיאן. במלחמה שנמשכה שבע שנים הובס גיאורגי, ונאלץ, בשנת 1022, לוותר על שטחים נוספים לטובת הביזנטים, ביניהם: קולה (גאורגית: კოლა, טורקית: Göle), ארטאני (არტაანი) וג'אוואחתי. מחוזות אלה אורגנו מחדש על ידי בסיליוס לתוך התמה של איבריה שבירתה תאודוסיופוליס. כתוצאה מכך, המרכז הפוליטי של הממלכה הגאורגית נע צפונה, כמו גם חלק ניכר מהאצולה הגאורגית, כאשר האימפריה הביזנטית החזיקה במאחזים קריטיים להמשך התפשטותה לשטחי ארמניה וגאורגיה.
מאוחר יותר המשיך בסיליוס לתבוע חלקים מהממלכה הארמנית, שנשלטה על ידי הבגרטידים הארמנים, ממלכת אני, שהיו באותם ימים, אזורים במחלוקת בין בנו של גאגיק הראשון, יואן סומבט ואשוט הרביעי מאני. כעונש על תמיכתו בגאורגים, נענש, בשנת 1022, יואן-סומבט, מסר את נחלותיו לידי הביזנטים, ועד לאמצע שנות הארבעים של המאה האחת עשרה שבר הקיסר, קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס (1042-1055), את התנגדות שרידי הבגרטידים מארמניה, והכריח את הקתוליקוס פטר, בשנת 1045, להיכנע יחד עם עירו אני הממלכה סופחה לתמה של איבריה ובירתה של התמה הועברה מתאודוסיופוליס לאני. משלב זה ואילך נוהלה התמה של איבריה במשותף עם ארמניה הגדולה, והתמה הגדולה מצוינת פעמים רבות כתמה של איבריה וארמניה.
ממשל
הכרונולוגיה המדויקת של התמה של איבריה והמושלים ששלטו בה לא ברורה לגמרי. מספר חותמות יווניות מהתמה או "פנים איבריה" המעורפל ניתנות לתיארוך רק לעיתים רחוקות. למרות שחוקרים רבים מחזיקים בדעה כי התמה נוסדה כנראה מיד לאחר סיפוח נסיכות טאו עם מותו של דוד השלישי, קשה עדיין לאמת האם השלטון הביזנטי התרחב לטאו באופן קבוע בשנת 1000 או רק לאחר תבוסת הגאורגים בקרב סוונדכס בשנת 1022. כמו כן לא ניתן לזהות שום מנהיג צבאי שמונה באיבריה לפני מינויו, בשנת 1025/1026, של הסריס ניקטאס מפיסידיה למושל (Dux או catapan) של איבריה. חלק מההיסטוריונים מאמינים כי המושל הראשון של התמה היה רומנוס דלסנוס או אחיו תאופילקטוס שמונו בשנת 1022 ו-1027 לאחר המערכה הגאורגית של בסיליוס
מושל התמה נעזר בפקידי מיסים, שופטים ובאדמיניסטרטורים שלקחו חלק בניהול הצבאי והאזרחי. בין הפקידים היו פקידים מקומיים, אדמיניסטרטורים של המחוזות שבהם שלטה התמה ונציגים ארעיים שנשלחו על ידי הקיסר. פרט לחיל המצב הביזנטי הרגיל, שמרו על האזור חיילי צבא של איכרים מקומיים, שקיבלו בתמורה אדמות ממשל פטורות מס. מצב זה השתנה על ידי קונסטנטינוס התשיעי (1042-1055), אשר פרק את הצבא התמה של איבריה שמנה כ-5,000 חייל, והמיר את שירותם משירות צבאי לתשלומי מיסים. והעלה את נטל המס.
סוף התמה
הרפורמות של קונסטנטינוס הביאו לאי שביעות רבה בקרב תושבי התמה, וחשף אותה למתקפה עוינת של צבא התמה שפורק. קונסטנטינוס נאלץ בתחילה למחוץ את המרידה המקדונית של לאו טורניסיוס, שהיה מושל לשעבר של התמה של איבריה בשנת 1047, ולאחר מכן לעצור את התקדמות הפצ'נגים (Peçenekler).
בשנים 1048-1049 ביצעו הסלג'וקים, בהנהגת איברהים אינל, את הפלישה הראשונה שלהם באזור, והשמידו, ב-10 בספטמבר 1048, את הצבא הביזנטי-ארמני-גאורגי המשותף שכלל כ-50,000 איש בקרב קפטרואו. עשרות אלפי נוצרים נטבחו ובמספר אזורים הפכו ערים לעיי חורבות. בשנת 1051 או 1052, אאוסטתיוס בוילאס, איל-הון ביזנטי שהגיע מקפדוקיה לתמה של איבריה מצא הרס חורבן ועזובה באזור.
התמה של איבריה פסקה להתקיים לאחר תבוסת הביזנטים בקרב מנזיקרט, שהתרחש ב-26 באוגוסט 1071. עדיין התמה המשיכה להחזיק מעמד, אבל לא יאוחר משנת 1074, כאשר גרגורי פקואוריאנוס (Γρηγσριος Παχουράνος), המושל הביזנטי ממוצא ארמני-גאורגי, העביר באופן רשמי את הבעלות על חלק מהתמה, ובכללם טאו וקארס למלך הגיאורגי, גיאורגי השני. אף על פי כן, צעד זה לא עזר בעצירת הפלישה הסלג'וקית, והאזור הפך לשדה קרב של המלחמות בין הסלג'וקים לגאורגים.
אאודיקינודון
אאודיקינודון (שם מדעי: Eodicynodon; מילולית: "דיקינודון השחר") הוא סוג של זוחל מקבוצת התראפסידה שחי במשך אמצע עד סוף הפרם שלפני 266 עד 260 מיליון שנה בדרום אפריקה. הוא היה קרוב לדיקטודון והדיקינודון, אך מעט גדול יותר.
סוג זה תואר למדע ב-1974 והוא הכיל מין יחיד - Eodicynodon oosthuizeni, הקרוי לכבוד אחד ממגלי המאובנים שלו שבמדבר קארו, כף התקווה הטובה - החקלאי הדרום אפריקאי רוי אוסטהויזני, כשהממצאים ידועים בעיקר משרידי הגולגולת החלקית שהייתה ללא לסת תחתונה. הסוג נחשב ליחיד במשפחה Eodicynodontidae.
האאודיקינודון הוא הדיצינודונט העתיק והפרימיטיבי ביותר שידוע מממצאים. היה זה אוכל צמחים קטן יחסית שהגיע לפי ההערכות לאורך של כ-450 מ"מ וגובה של כ-150 מ"מ. הוא היה בעל גפיים חסונות, גוף חביתי וראש עבה בעל מקור קרני וניבים בולטות שכנראה שימשו לתלישת צמחייה ואולי גם לחפירה. מספר מאפיינים של הלסתות שלו מרמזים על קירבה אפשרית שלו לפליקוזאורים או לאנומודונטים (Anomodontia), אך לפי מבנה ראשו היה זה דימונודונט אמיתי.
אל-פוואר
פוואר (בערבית: مخيم الفوار) הוא מחנה פליטים פלסטיני בנפת חברון, שישה קילומטרים דרומית־מערבית לחברון במרכז חבל יהודה בקרבת טראמה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, האוכלוסייה בכפר מנתה 6,544 תושבים בשנת 2007.
אידין גרין בלייק קולין
אידין גרין בלייק קולין (באנגלית: Eadon Green Black Cuillin) היא מכונית קונספט המוגדרת כמכונית ספורט בתצורת קופה בסגנון מכוניות רטרו מתוצרת Eadon Green אשר הוצגה בשנת 2017 בתערוכת המכוניות הבינלאומית בז'נבה.
נער החידות ממומביי (סרט)
נער החידות ממומביי (באנגלית: Slumdog Millionaire, בתרגום חופשי: "מיליונר משכונת אשפתות") הוא סרט קולנוע בריטי בבימויו של דני בויל, אשר יצא לאקרנים בשנת 2008. עלילת הסרט מבוססת על הרעיון המרכזי בספר המצליח "נער החידות ממומביי" מאת ויקאס סווארופ משנת 2005.
העלילה מתרחשת בהודו, שם גם צולם הסרט ברובו. במרכזו של הסרט עומד נער בשם ג'מאל, אשר נולד וגדל בשכונת אשפתות בעיר מומביי. ג'מאל משתתף בשעשועון הטלוויזיה "מי רוצה להיות מיליונר?", בגרסתו המקומית, ומצליח לענות נכונה על כל השאלות שמוצגות בפניו. הצלחתו כה עצומה ובלתי צפויה, עד שהיא מעוררת את חשדותיהם של מנחה התוכנית ושל המשטרה. בעודו נחקר באגרסיביות, נגלה לצופים אט אט סיפור חייו.
הסרט היה מועמד לעשרה פרסי אוסקר לשנת 2009, וזכה בשמונה מהם, כולל פרס הסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר. כמו כן זכה הסרט בשבעה פרסי באפט"א ובארבעה פרסי גלובוס הזהב. למרות הצלחתו, הסרט עורר מחלוקות לא מעטות, בין השאר לגבי דרך הצגתו את ההינדואיזם ולגבי היחס אל הילדים שהשתתפו בו.
תקציר עלילה
ג'מאל מאליק הוא בסך הכל מגיש תה צעיר בחברת טלפונים ממומביי. כשהוא מצליח להתקבל לשעשועון היוקרתי "מי רוצה להיות מיליונר", רבים מרימים גבה. אבל שלב אחר שלב ג'מאל מצליח להפתיע את הקהל, את המנחה ולעיתים גם את עצמו כאשר הוא מצליח לענות על כל השאלות.
מנהלי השעשועון חושדים בו שהוא מרמה אותם, משום שלכאורה אין שום סיבה שנער מהמעמד שלו ידע את התשובות. הוא מובל לחדר חקירות שם מענים אותו כדי לנסות לחלץ מפיו כיצד הוא יודע את כל התשובות. לבסוף מתברר שאת כל התשובות הוא ידע במקרה, ומאחורי כל תשובה מסתתר אירוע מחייו של ג'מאל. הסרט בנוי מפלאשבקים בין החידון וחדר החקירות, לבין חזרה לחוויות הילדות והנערות של ג'מאל.
הבדלים בין הספר לבין הסרט
שמו של הגיבור בספר הוא ראם מוחמד תומאס, שם שניתן לו על ידי כומר אשר פרס עליו את חסותו לאחר שאמו נטשה אותו כשהיה תינוק בן יומו (במקור השם שניתן לו על ידי הכומר הוא תומאס, אך בעקבות אזהרות שקיבל בנושא המרת דת בכפייה שמו מייצג את כל הדתות המרכזיות בהודו). ראם גדל בבית יתומים, אין לו אח ביולוגי והוא אינו מכיר את אמו.
בסרט לא ניתן הסבר לרמת האנגלית הגבוהה של ג'מאל. בספר, ראם מאומץ על ידי כומר נוצרי אשר מלמד אותו את השפה.
בספר, לטיקה איננה חברת ילדות של ראם אלא זונה שהוא פוגש בגיל 18 ומתאהב בה. ראם משתתף בשעשועון על מנת שיוכל לשחרר אותה מידי אחיה, שהוא הסרסור שלה.
קונפליקטים דתיים
קבוצות הינדיות הפגינו נגד דרך הצגתו של האל ההינדי ראמה בסרט, שלטענתם היא מזלזלת ופוגעת ברגשותיהם של ההינדים. בנוסף לכך, בעיתון השמרני "דיילי פיוניר" נטען כי הסרט מספק תמונה חד-צדדית באשר לסכסוכים הדתיים המורכבים שקיימים בהודו, וכי הוא מציג את ההינדים כ"מפלצות רודפות-בצע".
לאבלין טאנדאן
מבקר קולנוע משיקגו החל בקמפיין באינטרנט שמטרתו להוסיף את שמה של לאבלין טאנדאן, עוזרת הבמאי של דני בויל, לרשימת המועמדים לפרס הבמאי הטוב ביותר בטקסי גלובוס הזהב והאוסקר. משנודע העניין לטאנדאן היא ביקשה לסיים את הקמפיין, וציינה כי "הדבר גורם לי למבוכה [...] ההצעה הזו כלל אינה ראויה, ואני כותבת במטרה להדגיש כי איני רוצה שהיא תישקל."
הילדים
רבים מן הילדים שהשתתפו בסרט הם ילדי רחוב במציאות, לרבות אזהרודין מוחמד איסמעיל ורובינה אלי, אשר גילמו את דמויותיהן הצעירות ביותר של סלים ולטיקה בהתאמה. בכתבה שהתפרסמה בעיתון הבריטי "דיילי טלגרף" נאמר כי הילדים קיבלו שכר זעום בעבור השתתפותם בסרט, וכי הם ממשיכים לחיות חיי רחוב. בתגובה לכך מסר דובר של חברת ההפקה "פוקס" כי הילדים קיבלו בעבור חודש יחיד שכר הגבוה פי שלושה משכר שנתי ממוצע של מבוגר מאותו מעמד.
ב–25 בפברואר 2009 הודיע ארגון רווחה בהודו כי לשני הילדים יינתנו בתים בחינם, כדי שלא יצטרכו להמשיך לחיות את חייהם באשפתות.
פרסים חשובים
טקס פרסי האוסקר 2009
טקס פרסי באפט"א 2009
טקס פרסי גלובוס הזהב 2009
וינוגרדוב
וינוגרדוב (ברוסית: Виногра́дов) הוא שם משפחה שמקורו ברוסית ומשמעותו קשורה לענבים. {{פירושונים|
ראו גם
}}
ערי הובר
ערי הובר (באנגלית: Hoovervilles) הוא כינוי ציני לשכונות אוהלים ופחונים שבהם נאלצו אמריקנים רבים לגור בתקופת השפל הגדול בארצות הברית. שכונות אלו הופיעו לאחר תחילת המשבר, ב"יום חמישי השחור", ה-24 באוקטובר 1929, ונשארו מאוכלסות עד סוף שנות ה-40. הכינוי בא ללעוג לנשיא ארצות הברית ה-31, הרברט הובר, שכיהן לפני המשבר ובמהלכו. רבים ראו בשלטונו הרפובליקני הליברלי את הגורם המרכזי למשבר ולמצבם.
כתוצאה מקריסת הבורסה ומסגירת מפעלי תעשייה ועסקים רבים, איבדו התושבים את עבודתם ואת רכושם ונאלצו לגור בעיירות אלו, בתנאי מחיה קשים וברעב. בתיהם היו מורכבים ממבני פח, קרטון, עץ וכל חומר בסיסי שאותו היו יכולים למצוא.
מילתא אגב אורחא
מילתא אגב אורחא (בארמית, ובעברית: לימוד כבדרך אגב) הוא מונח תלמודי המתאר מצב שבו המשנה, אגב דיון בהלכה מסוימת, מלמדת הלכה אחרת, גם אם אין לה קשר לנושא הנידון.
זמן קריאת שמע של ערבית
תחילת זמן קריאת שמע של ערבית, הוא משעת צאת הכוכבים.
המשנה מבארת את הזמן ביום, שבו מתחילים להגיד את קריאת שמע של ערבית, המשנה אינה מציינת את הזמן על פי הגדרתו הידועה (צאת הכוכבים), אלא מלמדת אותו אגב זמן אחר ("משעה שהכוהנים נכנסים לאכול בתרומתם").
כהן שנטמא, אינו יכול לאכול תרומה, ועליו לחכות עד הערב לטבול, ואז, עם צאת הכוכבים, הוא יכול לאכול תרומה. שכתוב: "ובא השמש וטהר". זהו המקור היחיד בתורה לגבי הזמן - צאת הכוכבים.
ישנם דינים נוספים שזמנם הוא צאת הכוכבים, ובהם לא מזכירה המשנה את השעה שהכוהנים נכנסים לאכול בתרומתם. אך ייתכן כי היות שבמשנתנו זוהי הפעם הראשונה בה נלמד הדין, מלמדת אותנו המשנה בדרך אגב, גם את המקור לדין "צאת הכוכבים" - "השעה שהכוהנים נכנסים לאכול בתרומתם".
ד"ר יהודה ברנדס במאמר על הסוגיה כותב כי "זהו עומק המושג של "מילתא אגב אורחיה קא משמע לן". אין זו רמיזה מקרית לתחום הלכה דומה, אלא הצבעה על זיקה מהותית שבין קריאת שמע לבין פעולות אחרות ומצוות אחרות של אותה העת.".
גובהה של ארץ ישראל
המשנה בתארה את ההגירה מבבל לארץ ישראל, בזמן עזרא ונחמיה, משתמשת בביטוי עשרה יוחסין עלו מבבל, ועל כך שואל התלמוד: מאי איריא דתני עלו מבבל, ניתני הלכו לארץ ישראל (מדוע שנתה המשנה עלו מבבל, היה עליה לשנות הלכו לארץ ישראל), מילתא אגב אורחא (דרך אגב, בא ללמדנו) ארץ ישראל גבוהה מכל הארצות.
משנה זאת היא גם המקור לכך שהגירה לארץ ישראל נקראת "עלייה", והגירה מארץ ישראל נקראת "ירידה".
עבדו של רבן גמליאל
מספרת המשנה: "מעשה בטבי עבדו של רבן גמליאל שהיה ישן תחת המיטה (בסוכה), אמר רבן גמליאל לזקנים, ראיתם טבי עבדי, שהוא תלמיד חכמים, ויודע שהעבדים פטורין מן הסוכה, ובא וישן לו תחת המיטה. לפי דרכנו למדנו, שהישן תחת המיטה, לא יצא ידי חובתו".
מתנה על מנת להחזיר
לא רק ממה שאמרו, אלא גם ממה שעשו חכמים, לומדים הלכה אגב אורחא.
תנו רבנן: "...אין אדם יוצא ידי חובתו ביום טוב הראשון של חג בלולבו של חבירו, אלא אם כן נתנו לו במתנה. ומעשה ברבן גמליאל ורבי יהושע ורבי אלעזר בן עזריה ורבי עקיבא, שהיו באין (מפליגים) בספינה, ולא היה לולב אלא לרבן גמליאל בלבד... נטלו רבן גמליאל ויצא בו, ונתנו לרבי יהושע במתנה... נטלו רבי עקיבא ויצא בו והחזירו לרבן גמליאל. למה לי למימר "החזירו"? מילתא אגב אורחיה קא משמע לן: מתנה על מנת להחזיר – שמה מתנה.
על פי ההגיון, היינו חושבים שאם הלולב ניתן כמתנה על מנת להחזיר, אז ברגע שהוא מוחזר, מסתבר שלא הייתה זאת מתנה מלכתחילה, ולא יצאו חובת נטילת לולב. מלמדת אותנו המשנה בדרך אגב, ממעשיו של רבי עקיבא, שמתנה על מנת להחזיר נחשבת מתנה לכל דבר, וכך גם פסק הרמב"ם.
קורייסה
קורייסה (בערבית: كريسة) הוא כפר פלסטיני הממוקם בנפת חברון, שבעה ק"מ מערבית לחברון. הכפר נמצא בדרום הר חברון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר עמדה על 2,276 נפש באמצע שנת 2006.
ג'ק גאלוויי
ג'ק גאלוויי (באנגלית: Jack Galloway; נולד ב-14 במאי 1947) הוא שחקן בריטי.
בטלוויזיה הופיע גאלוויי בסדרות כגון "מקנזי", "ראש העיר קסטרברידג'", "ברז'ראק", "המפקח מגרה", "The Paradise Club", ו-"Blackbeard". תפקידיו בסרטי קולנוע כוללים את "גשר אחד רחוק מדי" (1977), "Dirty Weekend" (מ-1993), "גברת דאלוויי" (1997), "נאמנות זרה" (2004), "A Reel Life" (מ-2015), ו-"Speed Love" (מ-2016). עוד שיחק גאלוויי בפרק "Murder at the Vicarage" מתוך סדרת סרטי "מיס מארפל".
רויאל פסטיבל הול
הרויאל פסטיבל הול (באנגלית: Royal Festival Hall, בתרגום לעברית: אולם הפסטיבל המלכותי) הוא אולם קונצרטים ומופעי מחול שהוא חלק מסאות'בנק סנטר. האולם ממוקם באזור סאות' בנק על הגדה הדרומית של נהר התמזה בלונדון. המבנה נחשב לבעל חשיבות ארכיטקטונית, והוא הראשון שנבנה לאחר מלחמת העולם השנייה שמוגדר כ"מבנה מוגן".
הקמת המבנה
את אבן הפינה של המבנה הניח בשנת 1949 קלמנט אטלי, ראש ממשלת בריטניה דאז. המבנה הוקם כתרומת מועצת מחוז לונדון עבור פסטיבל בריטניה ופתיחתו הרשמית נערכה ב-3 במאי 1951.
המבנה תוכנן בסגנון מודרני מובהק על ידי האדריכל יו קאסון בן ה-39 שנבחר על ידי הנהלת פסטיבל בריטניה כחלק ממדיניות ההנהלה לבחור אך ורק אדריכלים צעירים.
המבנה שונה באופן משמעותי ב-1964, אז נוסף לו אולם כניסה הפונה לעבר הנהר, ונבנו חדרי הלבשה נוספים. שינויים אלה שינו את מראהו החיצוני של הבניין. שינויים נוספים נערכו במבנה בשנים 1967 - 1968, אז נבנו אולם המלכה אליזבת, חדר פורסל וגלריית הייוורד כחלק ממרכז סאות' בנק.
בסוף שנות ה-80 החלו להציג באולם המבואה של הבניין הצגות לציבור הרחב בלא תשלום - מנהג שהפך לפופולרי. המבואה עצמה משמשת כיום כאחד מאתרי המופעים העיקריים בלונדון.
לאחר שנת 2000 הוחלט לשפץ את הבניין ולשפר את האקוסטיקה בו. שיפוצים אלה צפויים להסתיים באמצע שנת 2007, בעלות של 75 מיליון ליש"ט.
ספר המידות (ברסלב)
ספר המידות (נקרא בתחילה "ספר האלף-בית") הוא ספר שנכתב על ידי רבי נחמן מברסלב המאסף מאמרים על המידות השונות, וכן על היבטים שונים בחיי האדם.
הספר ערוך לפי ערכים שונים, על פי סדר האלף-בית. בתחילה, היה הספר כתוב בכתב יד אצל רבי נחמן, שלא פרסמו, אולם בשנת 1803 (תקס"ג) קרא רבי נחמן לרבי נתן שטרנהרץ והקריא לו את רוב הספר על מנת שיכינו לדפוס. רבי נחמן העריך מאוד את הספר, ואף אמר עליו "הספר הזה הוא ידידי הטוב! זה הספר עשה אותי יהודי!".