cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המרכז ההיסטורי של מקאו
בית הקברות הפרוטסטנטי
הבעיה נפתרה לבסוף ב-1821 לאחר מותה של מרי מוריסון, אשתו של רוברט מוריסון, המיסיונר הפרוטסטנטי הראשון בסין. הוועדה המקומית של חברת הודו המזרחית הבריטית החליטה לרכוש חלקת אדמה ולשכנע את הממשל המקומי להרשות לקבור בה פרוטסטנטים עובדי החברה. מאוחר יותר אפשרה חברת הודו המזרחית הבריטית קבורה של כל הזרים בחלקה זו, וקברים אחדים הועברו ממקומות אחרים בעיר (דבר המסביר מדוע תאריך הקבורה בחלק מהקברים קודם ל-1821). במקום קבורים נתינים של בריטניה, ארצות הברית, הולנד, דנמרק, שוודיה וגרמניה. בית הקברות נסגר לשימוש ב-1858.
בית הקברות משתרע על שטח של 2,800 מטרים רבועים ויש בו 162 מצבות, כולל קבריהם של המיסיונר הסקוטי רוברט מוריסון (Robert Morrison 1834-1782), מחבר המילון הראשון אנגלית/סינית והמתרגם הראשון של הביבליה לסינית, שהצורך בקבורה מכובדת לאשתו מרי היה הסיבה להקמת בית הקברות. כמו כן קבור שם הצייר האנגלי ג'ורג' צ'ינרי (George Chinnery 1852-1774) שחי בערוב ימיו במקאו וציוריו הם מקור חשוב לתיעוד ההיסטוריה האדריכלית של העיר. בית הקברות מחולק לשני מפלסים. המפלס העליון, שמידותיו 30 על 10 מטרים, מכיל 40 קברים, כששביל מוביל אל קברו של צ'ינרי בקצה. המפלס התחתון, שמידותיו 60 על 30 מטרים, מוקף בעצים גבוהים, כשהמצבות משני צדי השטח. המצבות עשויות בדרך כלל מגרניט בצורות, גדלים וסגנונות שונים.
בצמוד לבית הקברות ולכיכר קמואש (Largo de Camões) מצויה קפלת מוריסון (אנגלית: Morrison Chapel, פורטוגזית: Capela Protestante), קפלה אנגליקנית קטנה. העובדים בחברת הודו המזרחית הבריטית חויבו בחוזה העבודה שלהם להשתתף בתפילות, וכמרים נשלחו מאנגליה לטפל בצרכים הרוחניים של העובדים. עד 1821 נערכו התפילות במשרדי החברה. עם מותה של מרי מוריסון, אשתו של המיסיונר רוברט מוריסון, החליטה הנהלת החברה על רכישת קרקע עבור בית הקברות והקימה עליה גם את הקפלה. אין מידע על בניית הקפלה הראשונה. הטקס הראשון שעליו יש מידע הוא חתונה שנערכה בקפלה ב-1833. בשנת 1834 איבדה חברת הודו המזרחית הבריטית את המונופול על הסחר למזרח הרחוק והממשלה הבריטית קיבלה אחריות על בית הקברות והקפלה. ב-1870 הועברה אחריות זו בחוק לחבר נאמנים, הכולל נציגים של לפחות שתי מדינות להן נתינים פרוטסטנטיים במקאו. ב-1921 היה צורך לבנות את הקפלה מחדש (למעט היסודות). הממשל הפורטוגזי נתן את אישורו בכפוף לכך שהקפלה תהיה מוסתרת מהרחוב באמצעות חומה גבוהה, וכי לא יותקנו בקפלה פעמונים. מבנה הקפלה לא עבר שינוי מתום הבנייה המחודשת ב-1922. הקפלה פעילה גם כיום כמקום תפילה של בני זרמים פרוטסטנטיים שונים במקאו.
מצודת גיאה
מצודת גיאה (פורטוגזית: "Fortaleza da Guia" 22.19658°N, 113.54967°W) - מכלול מבנים היסטורי הכולל מצודה, קפלה ומגדלור על פסגת גבעת גיאה (Colina da Guia), המקום הגבוה ביותר בחצי האי מקאו - 94 מטרים מעל פני הים. אין מידע מדויק על תאריך הקמת המצודה, אך ידוע כי ב-1622 כבר היה מבנה צבאי באתר, שהוקם בתגובה לניסיון הפלישה הכושל של ההולנדים באותה שנה. מכתובת שנמצאה באתר עולה כי המצודה הנוכחית נבנתה בין ספטמבר 1637 למרץ 1638. בספטמבר 1808, בתקופה שבה הייתה פורטוגל בת ברית של צרפת תחת שלטון נפוליאון בונפרטה, נכבשה מקאו לזמן קצר על ידי חיל משלוח בריטי בראשות תת-אדמירל ויליאם אובראיין דרורי (William O'Brien Drury), בתואנה של הגנה מאיום צרפתי. חיל המשלוח התרכז במצודת גיאה ובמצודת ההר, אבל נאלץ להתפנות זמן קצר אחר כך, לאחר שהסינים ריכזו צבא גדול בשערי היישוב. האתר היה שטח צבאי סגור עד 1975, למעט טקס דתי שנערך פעם בשנה בקפלה. שטח המצודה כ-800 מטרים רבועים, צורתה טרפזית, גובה חומותיה כ-6 מטרים והן מסתיימות בשינות שנועדו להכיל תותחים.
הקפלה נבנתה ככל הנראה ב-1622. היא צבועה בלבן כאשר המשקופים, הגמלון והפילסטרים צבועים בצהוב בהיר. קירות הקפלה עבים ותומכים בגג הפנימי. הגג משופע, גובהו 7 מטרים והוא מקורה ברעפים אדומים. אולם התווך הוא באורך 16 מטרים וברוחב 4.5 מטרים. בזמן שיפוצים שנעשו בקפלה ב-1996 נתגלו בה פרסקאות וצוות מומחים שחזר אותן בין 1998 ל-2001. הפרסקאות נוצרו בכמה תקופות, כשהעתיקות ביותר הן בנות 300 שנים. על פי סגנון הציורים, נראה כי הם נעשו בידי אומנים סיניים משום שלצד סיפורים מהתנ"ך משולבים בהם מוטיבים של אריות ועננים, המקובלים באמנות הסינית. הקפלה מוקדשת ל"גבירתנו אשר על ההנחיה" (Capela de Nossa Senhora da Guia), והטקס הדתי היחיד הנחגג בקפלה זו מתבצע ב-15 באוגוסט, יום חגה של הקדושה שעל שמה הכנסייה.
סקסטינג
סקסטינג (באנגלית: Sexting) הוא מתייחס לשליחת הודעות טקסט או תצלומים בעלי אופי מיני באמצעות טלפונים ניידים. בעוד שבתחילה המונח התייחס בעיקר להודעות SMS שכללו בעיקר טקסטים עם רמיזות מיניות או בעלות תוכן מיני מפורש, עם ההתקדמות הטכנולוגית, המונח מיוחס כיום בחלקו הגדול גם לשליחת תצלומים או סרטונים בהם האדם ששולח את ההודעה מצולם בעירום. סקסטינג הפך נפוץ עם השנים, בעיקר בקרב בני נוער וזוגות מבוגרים צעירים, ובמיוחד במדינות מערביות וליברליות. זוגות רבים שולחים הודעות סקסטינג זה לזה כיום.
המונח הוטבע במקור במאמר משנת 2005 שהתפרסם בעיתון האוסטרלי The Daily Telegraph.
במסגרת מחקר שנערך בשנת 2014 על ידי אוניברסיטת יוטה, בו השתתפו 1,130 סטודנטים מהמכללה (461 גברים ו-669 נשים), עלה כי 19.1% מהסטודנטים שלחו תמונות עירום לאדם אחר באינטרנט, בעוד ש-38% אמרו כי קיבלו תמונות מסוג זה, והיו יותר גברים שציינו כי קיבלו הודעות מסוג זה מאשר נשים.
אטימולוגיה
המילה היא הלחם בסיסים של המילים באנגלית "Sex" (מין) ו-"Texting" (שמשמעותה שליחת הודעות SMS).
חוק הדיור המוגן
חוק הדיור המוגן, התשע"ב-2012 נועד לשמור על זכויות דיירי הדיור המוגן. הוא מסדיר בחקיקה את פעילותם של בתי הדיור המוגן ומנהיג קודי התנהלות ברורים. החוק אושר בכנסת בשנת 2012, לאחר שהוצע מטעם משרד העבודה והרווחה.
החוק נוצר בעקבות החשש לניצול לרעה של המתגוררים בבתי הדיור המוגן בהיעדר פיקוח. החוק מגדיר את זכויות הדיירים, את התנאים לקבלת רישיון מפעיל ואת דרכי הפיקוח על בתי הדיור המוגן. דיירים בבתים אלו בדרך כלל נמנים עם האוכלוסייה המבוגרת בציבור הכללי, לכן הם זקוקים להגנה על תנאי חייהם וכן הגנה על מצבם הכלכלי.
רקע לחוק
בישראל קיימים כ-90 בתי דיור מוגן שבהם מתגוררים כ-15,000 דיירים. בעקבות הזדקנותה של חלק מהחברה הישראלית, מתקיימים שינויים דינמיים במבנה המשפחה שגרמו להצלחה רבה בקרב חברות הדיור שנותנות שירותי תמיכה לקשישים. רבים מבתי הדיור הם בבעלות חברות פרטיות אף על פי שחלקן מופעלות גם כמלכ"ר (מוסד ללא כוונות רווח) וגם על ידי קופות חולים.
רוב הבתים הללו מנוהלים בחוסר ביסוס חוקי ובלי הסדרה חוקית ישירה של המחוקק. בתי הדיור המוגן מחזיקים בסכום כספי של מעל ל-20 מיליארד שקלים. סכום זה גבוה אף מההון שבבעלותם של בנקים בינוניים בישראל. הבנקים נתונים לבקרה ואילו על פיקדונות הדיירים של הדיור המוגן לא היה כלל פיקוח. בעקבות זאת, נושא זה היה מלווה בחששות חמורים לניצול לרעה של המתגוררים, באי קיום הבטחות ובחוסר התנהלות פיננסית תקינה בכספי הדיירים. כתוצאה מן החשש למצבים אלו, הוחלט לחוקק את חוק הדיור המוגן.
רישיון להפעלת בית דיור מוגן
לפי החוק, בתי דיור מוגן יפעלו רק על ידי אנשים הנושאים רישיון לכך, בכפוף לתנאי הרישיון ולהוראות החוק.
מי שמבקש לקבל רישיון הפעלה או מי שמבקש לחדש רישיון, נדרש להגיש לממונה בקשה לכך 45 ימים לפחות לפני מועד פקיעת תוקפו של הרישיון.
שירותי הדיור המוגן
חוק הדיור המוגן מחלק את סוגי השירותים הניתנים לשלושה:
שירותי הרפואה
כחלק משירותי החובה בבית הדיור המוגן ניתנים לדיירים שירותי הרפואה:
שירותי רופא
שירותי רופא נוספים (חוץ מהרופא שכלול בצוות הרב-מקצועי) אינם מוגדרים כשירותי חובה בחוק, אולם ישנם בתים המתחייבים לשירותי רופא, הפעיל במחלקה הסיעודית בבית הדיור המוגן.
מחלקה סיעודית
לפי החוק, בבית דיור מוגן שבו 250 דירות לפחות, חייבת לפעול מחלקה סיעודית שבה מותר לדייר הזקוק לאשפוז להתאשפז בה.
צוות רב-מקצועי
בית הדיור המוגן רשאי להתנות קבלת אדם כדייר לבית, באישור הצוות הרב-מקצועי כי הוא מסוגל לדאוג לצרכיו האישיים ולנהל את חייו, גם אם ניתן לו סיוע חלקי. הצוות הרב-מקצועי מוסמך לקבוע כי בשל מצבו הבריאותי של הדייר צריך להעבירו מדירתו לטובתו או לטובת שאר הדיירים.
ועד הדיירים
תפקיד הוועד לשמש כנציג של הדיירים בנושאים המשותפים להם כלפי בית הדיור המוגן, רשויות המדינה וגופים נוספים. הוועד לא מוסמך, מכוח החוק, לייצג את הדיירים בהליך משפטי ולחתום על הסכמים בשם הדיירים.
חוזה הדיור
החוזה בין הדייר לבעל הרישיון מורכב מכמה קריטריונים קבועים:
סעיף הגדרות, זכות השימוש, הצהרות של הצדדים, סכום דמי תחזוקה וסכומים נלווים אחרים, רשימת שירותי חובה, סכום הפיקדון ופריסת התשלומים הבטוחה המוצעת להבטחת כספי הפיקדון, שירותים המחייבים תוספת תשלום, פירוט המחלקות הטיפוליות, הפרות והוראות שונות.
בטוחות לכספי הדייר
בתי הדיור המוגן מחויבים להציע לדיירים אחת מארבע בטוחות להבטחת כספי הפיקדונות: ערבות בנקאית, ביטוח, הפקדת 40% מכספי הפיקדונות בחברה לנאמנות או משכנתה מדרגה ראשונה שתירשם לטובת הדייר.
פינוי דייר מדירתו
הדייר יפונה מדירתו במקרים הבאים: הפרת יסודית של ההסכם, ביטול ההסכם על ידי בית המשפט, בשל מצבו הבריאותי או בביטול ההסכם על ידי אחד הצדדים במשך תקופת הניסיון.
עונשין
אם לא ניתן רישיון למפעיל בית דיור או שיש לו רישיון אך הוא לא פעל לפי תנאי הרישיון, דינו כמאסר שנה או קנס המתאים לעבירה, ואם העובר על החוק הוא תאגיד – הקנס יוכפל.
A&W
A&W (ראשי תיבות של American Whore) הוא שיר של הזמרת האמריקאית לנה דל ריי, שיצא לאור ב-14 בפברואר 2023, כסינגל השני וכרצועה הרביעית מתוך אלבומה התשיעי, Did You Know That There's a Tunnel Under Ocean Blvd. את השיר כתבו והפיקו דל ריי ג'ק אנטונוף.
רקע
ב-7 בדצמבר 2022 הכריזה דל ריי על אלבומה התשיעי ותאריך יציאתו, וכן פרסמה את הסינגל המוביל, הנושא את שם האלבום. באותו היום, בפוסט שפרסם באינסטגרם חשף ג'ק אנטונוף, שעבד עם דל ריי על האלבום, את שמו של "American Whore", וכן כי זהו השיר האהוב עליו ביותר מכל השירים שעשו יחד.
ב-7 בפברואר 2023 החל השיר להיות מוצג באפל מיוזיק, מה שרמז על יציאתו הקרובה. שבוע לאחר מכן, בחג האהבה, אישר מנהלה של דל ריי, בן מאוסון, כי השיר עתיד לצאת כבר באותו היום.
הרכב
השיר מורכב משני חצאים. החצי הראשון הוא בעל אוריינטציה עממית, ובנוי בעיקר מגיטרה אקוסטית. החצי השני הוא בסגנון טראפ, ומכיל סימפול של שיר ה-R&B "Shimmy, Shimmy, Ko-Ko-Bop" של ליטל אנתוני והאימפריאלים משנת 1959. ב-Clash השוו את נגינת הפסנתר המינימליסטית שבשיר לזו של המלחין האמריקאי פיליפ גלאס.
מבחינה מילית, השיר מתחיל בתיאורים על ילדותה התמימה של דל ריי ולאורך התבגרותה, ולבסוף על התמכרותה למין. שם השיר הוא ראשי תיבות המייצגים את הביטוי "American Whore". השיר מכיל אזכורים לסדרה הדוקומנטרית האמריקאית "Forensic Files" וכן לסרט הדרמה הקומית "יומנה של נערה מתבגרת" משנת 2015.
ביקורות
השיר זכה לשבחי המבקרים על הפקתו האקספרימנטלית. שאד ד'סוזה מפיצ'פורק זיכה את השיר בתואר "הרצועה החדשה הטובה ביותר". ג'ון בלישטיין מרולינג סטון כינה את השיר "לנה קלאסית בכל דרך שאפשר להעלות על הדעת". קן פרטרידג' מ-Genius תיאר את השיר כ-"מחקר דמות מורכב", וציין את ההתייחסויות המילוליות למדיות אחרות, ואת הבית המבקר את תרבות האונס.
Tropicos
Tropicos (בתרגום חופשי: טרופיקוס) הוא מאגר נתונים בוטני מקוון המכיל מידע טקסונומי על צמחים, בעיקר במרכז ודרום אמריקה, ומתוחזק על ידי הגן הבוטני במיזורי מעל 25 שנים. המאגר מכיל נתונים טקסונומיים וביבליוגרפיים על יותר מ-4.2 מיליון דגימות עשבוניות. וכן, הוא מכיל נתונים על למעלה מ 49,000 פרסומים מדעיים. כמו כן, מאגר זה מוצע באנגלית, צרפתית וספרדית, והנתונים הישנים ביותר במאגר הם משנת 1703.
אקטיוויז'ן בליזארד
אקטיוויז'ן בליזארד (באנגלית: Activision Blizzard) היא חברת החזקות אמריקאית של משחקי וידאו שהמטה שלה שוכן בסנטה מוניקה, קליפורניה. החברה נוסדה ביולי 2008 כתוצאה ממיזוג של חברת Activision וחברת Vivendi Games. החברה כוללת כיום חמש יחידות עסקיות: Activision Publishing, Blizzard Entertainment, King, Major League Gaming, ו-Activision Blizzard Studios.
החברה מחזיקה ומפעילה אולפני בת נוספים, במסגרת Activision Publishing, כולל Treyarch, Infinity Ward, High Moon Studios ו-Toys for Bob. בין הנכסים האינטלקטואליים העיקריים ש-Activision Blizzard הפיקו לאורך השנים ניתן למנות את Call of Duty, קראש בנדיקוט, גיטאר הירו, Tony Hawk's, Spyro, Skylanders, וורלד אוף וורקראפט, סטארקראפט, דיאבלו, Hearthstone, Heroes of the Storm, Overwatch וקנדי קראש סאגה. נכון למרץ 2022 הייתה חברת אקטיוויז'ן בליזארד חברת משחקי הווידאו הגדולה ביותר באמריקה ובאירופה במונחים של הכנסות ושווי שוק.
החברה הייתה מעורבת לאורך השנים במספר מחלוקות בולטות, כולל האשמות על הפרת פטנטים ותמלוגים שלא שולמו. בסוף יולי 2021 החברה נתבעה על ידי מחלקת התעסוקה והשיכון של מדינת קליפורניה בגין האשמות בדבר הטרדה מינית ואפליית עובדים. התביעה הובילה לחקירה מצד הוועדה לניירות ערך ולבורסות (SEC), והובילה בהמשך לכך שמספר עובדים עזבו את החברה ולהתפטרויות מרובות, ולכך שמספר ספונסרים של החברה בחרו להפסיק לתמוך בה, ולכך שפורסמו מאות מקרים של הטרדות שבוצעו בחברה לאורך השנים.
ב-18 בינואר 2022 חברת מיקרוסופט הודיעה על כוונתה לרכוש את חברת אקטיוויז'ן בליזארד תמורת 68.7 מיליארד דולרים, אך העסקה לא אושרה על ידי רשות התחרות והשווקים של בריטניה.
הפקולטה להנדסה ע"ש אלכסנדר קופקין
הפקולטה להנדסה ע"ש אלכסנדר קופקין היא פקולטה להנדסה באוניברסיטת בר-אילן שברמת גן. דיקן הפקולטה הוא פרופ' זאב זלבסקי וסגניו הם פרופ' שרון גנות ופרופ' רחלה פופובצר . הפקולטה הוקמה באוקטובר 2011 והחליפה את המחלקה להנדסה הקיימת (ובכך הפכה לפקולטה השמינית באוניברסיטה). הדיקן הראשון בתקופה זו היה פרופ' ג'ורג' מושיץ ובפקולטה פעלו בתחילה ארבע מגמות: אלקטרואופטיקה. תקשורת, מיקרוביולוגיה ועיבוד אותות . לימודי הנדסת המחשבים בפקולטה דורגו במיקום 151–200 בדירוג שנגחאי.
דאוס אקס מכינה
דֵאוּס אֶקְס מָכִּינַה (בלטינית: Deus ex machina; מיוונית: Ἀπὸ μηχανῆς θεός, אָפּוֹ מֵכַאנֵס תֶאוֹס) הוא מונח שפירושו אל מחוץ מכונה ("מכונה" במובן של מנגנון, מכניקה).
משמעות המונח
מונח זה משמש לתיאור מצב בסיפור או דרמה, בו הכותב מכניס לעלילה גורם נוסף, שאינו נובע מהשרשרת הסיבתית העלילתית, על מנת לפתור בעיות עלילתיות. לדוגמה: באגדת העם כיפה אדומה, מופיע בסוף הסיפור צייד, שמציל את הדמויות, אף על פי שהופעתו אינה נובעת סיבתית מתוך שרשרת האירועים הקודמים.
בהשאלה, הביטוי מתייחס למצב בו אנשים מצפים לסיוע שיבוא מן החוץ, "דאוס אקס מכינה", לאחר שלא פתרו בעיה בעצמם.
מקור המונח בתיאטרון
מקורו של המונח בתיאטרון היווני, בו מכונה הייתה מורידה "אל" לבמה, כדי לפתור מצב שאין דרך אחרת להתירו. מקור הביטוי בספרו של הורטיוס, "על אמנות הפיוט", שטען שעל הסופר להימנע משימוש ב"אל המגיח ממכונה" כדי לפתור בעיות בעלילה. בספרו "הפואטיקה", יוצא אריסטו נגד שימוש בדאוס אקס מכינה, הפוגם, לדעתו, בכוחה של השרשרת הסיבתית בעולם המיוצג. כותב הטרגדיות היווני אוריפידס היה ידוע בשימושו בתחבולה אמנותית זו.
לתחבולה זו קמה התנגדות גם מכיוון נוסף, בטענה שהיא פוגמת בהשעיית הספק - מאחר שלעלילה מוכנס גורם נוסף, שאינו מסתדר עם הלוגיקה הפנימית שלה, הדבר פוגם באשליה של עולם מיוצג, החסר יד מכוונת, וחושף את כוונות היוצר.
המודל של פאסינגר לפיתוח זהות הומוסקסואלית ולסבית
המודל של פאסינגר לפיתוח זהות הומוסקסואלית ולסבית (באנגלית: Fassinger's model of gay and lesbian identity development) הוא ניסיון לפתח תיאוריה של מודל שמפתחת זהות הומוסקסואלית ולסבית, תוך התחשבות בהשפעות תרבותיות וקונטקסטואליות. המודל הוצג לראשונה על ידי רות אי. פאסינגר ב-1996, כמודל לפיתוח זהות לסבית. בשנה שלאחר מכן, המודל הותאם גם לגברים הומוסקסואלים.
מחקר
ב-1991, סוזן ר. מקקרן, קולגה של פאסינגר, חקרה התפתחות זהות בקרב קבוצה של שלושים ושמונה לסביות, שאינן זהות מבחינת גיל, השכלה, גזע, אתניות ועיסוק. ניתוח תוצאות מחקר זה הוביל להקמת שני תהליכים וארבעה שלבים ב-1996. ב-1997, פאסינגר וברט א. מילר חקרו קבוצה מגוונת דומה של הומואים, והתאימו את התיאוריה גם להם.
התיאוריה
פאסינגר הציעה שני תהליכים של פיתוח זהות: זהות מינית אינדיבידואלית המתייחסת למודעות פנימית וקבלת העצמי, וזהות חברתית בקבוצה הקשורה לתפקידו בקהילה הגאה.
שני התהליכים מורכבים מארבעה שלבים עוקבים, בהם אדם יכול להשתייך בשלב אחר לכל תהליך:
אנשים יכולים לחזור על שלבים אלו, כאשר מתרחשים השפעות סביבתיות חדשות, וההתפתחות בתהליך אחד יכולה להשפיע על ההתפתחות השנייה.
בתהליך הזהות של חברות בקהילה הגאה, פאסינגר הציעה סמנים ספציפיים להדגמה של כל שלב:
Carry On (שיר של פאן)
Carry On הוא שיר של הלהקה פאן. השיר יצא לאור ב-23 באוקטובר 2012, כסינגל השלישי מאלבום האולפן השני של הלהקה, Some Nights. הקליפ לשיר צולם בניו יורק ויצא לאור ב-24 באוקטובר 2012.
השיר נכנס למצעד הסינגלים האמריקאי, בילבורד הוט 100, תחילה במקום ה-100, ולאחר כמה שבועות עלה למקום ה-20. במצעד מדיה פורסט בישראל דורג השיר במקום ה-7.
בותריום
בותריום (שם מדעי: Bootherium) הוא סוג נכחד של יונק מקבוצת היעלים שדמה במראהו לכבש המושק וחי בתקופת הפליסטוקן עד תחילת ההולוקן לפני 0.781-0.011 מיליון שנה ונכחד מעט אחרי עידן הקרח.
במראהו הוא דמה לכבש מושק מודרני והגיע למשקל 423.5 ק"ג והוא היה גבוה ורזה יותר מכבש מושק. קרניו היו עבות יותר, הזכירו מעטה קסדה והוא היה בעל חרטום ארוך יותר. קרניו היו גדולות מאוד והסתעפו מטה ואז פנו בעיקול מעלה, בדומה לקרני תאו אסייתי.
הוא חי בערבות שלאורך אמריקה הצפונית, לצידם של כבשי מושק דומים כמו האאוצרתריום והסוארגליה. בערבות אלה רעו גם סוסים וגמלים קדמונים שנכחדו כבר וכן ממותות ענקיות.
יחסי סין–פלאו
יחסי סין–פלאו הם היחסים שבין העמים והממשלות של הרפובליקה העממית של סין לבין הרפובליקה של פלאו, בין שתי המדינות לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים נכון ל-2021.
היסטוריה
פלאו היא אחת מהמדינות המעטות בעולם שמכירות ב ומנהלות עמה יחסים דיפלומטיים רשמיים, וזאת למורת רוחה של הרפובליקה העממית של סין שמצידה מחרימה את פלאו.
בשנת 2018 החלה הרפובליקה העממית של סין בלחץ אדיר על הרפובליקה של פלאו על מנת שתנתק את יחסיה עם הרפובליקה הסינית (טיוואן) ותכונן יחסים עמה. בחודש מאי באותה השנה סירבה פלאו ללחצים הסינים בהצהרתו של נשיא פלאו טומי רמנגסאו: "היינו שמחים להכיר גם ברפובליקה הסינית וגם ברפובליקה העממית של סין אפילו מחר...אך, בהתחשב ביחסים ובחפיפה באידיאלים ובערכים בינינו לבין טאיוואן אנחנו מעדיפים להמשיך את היחסים עם הרפובליקה הסינית."
באותה השנה החלו חיכוכים בין הרפובליקה העממית של סין לפלאו כאשר הרפובליקה הסינית מגבה את פלאו.
השוד בחברת התעופה לופטהנזה
שוד לופטהנזה היה שוד בנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי שהתרחש בניו יורק ב-11 בדצמבר 1978. סכום המוערך בכ-5.875 מיליון דולר נגנב, מתוכו 5 מיליון דולר במזומן ו-875,000 דולר בתכשיטים, מה שהופך אותו לשוד המזומנים הגדול ביותר שבוצע על אדמת ארצות הברית באותה תקופה.
ג'ימי בורק, מקורב למשפחת הפשע של לוקזה, נחשב כראש השוד, אך מעולם לא הואשם רשמית בקשר לפשע. נטען גם כי בורק ביצע או הורה על רציחתם של רבים מהמעורבים בשוד בחודשים שלאחר השוד כדי להימנע מלהיות מואשם בשוד. האדם היחיד שהורשע בשוד היה לואי ורנר, עובד בנמל התעופה שסייע לתכנן את השוד.
הכסף והתכשיטים מעולם לא נמצאו. גודל השוד הפך אותו לאחד הפשעים שנחקרו לאורך הזמן הארוך ביותר בארצות הברית; המעצר האחרון הקשור לשוד בוצע ב-2014, שהסתיים לזיכוי.
תכנון השוד
השוד תוכנן לכאורה על ידי ג'ימי בורק, מקורב למשפחת הפשע לוקזה, ובוצע על ידי מספר מקורבים. העלילה החלה כאשר יצרן ההימורים מרטין קרוגמן אמר להנרי היל (מקורבו של בורק) שלופטהנזה טסה במטבע למסוף המטען שלה בנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי. המידע הגיע במקור מלואי ורנר, עובד בשדה התעופה שהיה חייב לקרוגמן 20,000 דולר עבור חובות הימורים (מקביל ל-89,000 דולר בימינו), ומחברו לעבודה פיטר גרינוולד. ורנר וגרונוולד הצליחו בעבר לגנוב כ-22,000 דולר במטבע חוץ (מקביל לכ-105,000 דולר בימינו) ממעסיקם לופטהנזה, בשנת 1976.
בורק החליט על טומי דסימונה, אנג'לו ספה, לואיס קאפורה, ג'ו מנרי, פאולו ליקסטרי ורוברט מקמהן בתור השודדים. בנו של בורק, פרנק, נבחר לנהוג באחד מרכבי המילוט ותפקידו של פארנל "סטאקס" אדוארדס היה להיפטר מהוואן לאחר מכן. בהתאם לתפקידו בשוד, כל משתתף היה אמור לקבל 10,000 עד 50,000 דולר. עם זאת, הסכומים הללו התבססו על ההובלה המשוערת, שעמדה על 2 מיליון דולר בלבד בהשוואה לסכום האמיתי שהיה כ-5.875 מיליון דולר. ורנר היה אמור לקבל סכום קבוע של 10% מהסכום.
השוד
בסביבות השעה 3 לפנות בוקר ביום שני, 11 בדצמבר 1978, עצרו ששת הגברים בטנדר שחור מסוג פורד אקונוליין בבניין המטען 261 של חברת לופטהנזה. המנעול בשער נחתך בעזרת זוג חותכי ברגים. חלק מאנשי הצוות טיפסו במעלה המדרגות של המגדל המזרחי ונכנסו לבושים במסכות סקי וכפפות. דגם חדש של מכונית ביואיק הוצב בחניון הטרמינל כשהאורות שלו כבויים.
בתוך המסוף, ג'ון מארי, סוכן מטענים בכיר, היה העובד הראשון שנלקח כבן ערובה. הוא הוכנס לחדר האוכל שבו היו עוד חמישה עובדי לופטהנזה בהפסקת האוכל שלהם מאז 3:00 לפנות בוקר והורו להם לשכב על הרצפה בעיניים עצומות. מורי נשאל מי עוד נמצא במחסן. לדבריו, היו שם רודי איריך, מנהל תנועת המטענים במשמרת הלילה, וקרי וואלן, סוכן העברת מטענים. מורי נאלץ לפתות את איריך לעלות למעלה; הוא הצטרף לשאר העובדים שנתפסו.
מחוץ לטרמינל, וואלן הבחין בשני גברים ללא מסכות יושבים בטנדר שחור שחונה ברמפה של בניין המטען של לופטהנזה 261 כשעבר על פניו. וואלן חנה והלך לכיוון הטנדר. אחד הגברים אמר לו להיכנס לטנדר. וואלן צרח לעזרה בזמן שרץ, אך הוכה באקדח והושלך לתוך הטנדר. הוא הובא להצטרף לשאר בני הערובה בחדר האוכל.
בתוך המחסן שמע העובד רולף רבמן רעש ליד רמפת הטעינה והלך לחקור; הוא נלכד והובא עם וואלן לחדר האוכל כדי להצטרף לאחרים. חלק מהשודדים לקחו את איריך באיומי אקדח לכספת עם הדלת הכפולה. הם הוציאו מהכספת 72 קרטונים שכל אחד מהם הכיל כ-6.8 קילו של כסף בלתי ניתן לאיתור והניחו אותם בטנדר.
בשעה 4:21 לפנות בוקר, הטנדר עצר בקדמת הבניין ומכונית ההתרסקות נכנסה מאחור. שני חמושים טיפסו לטנדר כשהאחרים נכנסו לביואיק. לעובדים נאמר שלא להזעיק את משטרת רשות הנמל עד השעה 4:30 לפנות בוקר, אז נרשמה הקריאה הראשונה למשטרה.
השודדים נסעו לפגוש את בורק בחנות לתיקון רכב בקנרסי, ברוקלין. ארגזי הכסף הוצאו מהטנדר והונחו בתא המטען של שתי המכוניות. בורק ובנו נסעו במכונית אחת. ארבעה אחרים – מנרי, מקמהן, דסימון וספה – נסעו במכונית השנייה.
החקירה
פארנל "סטאקס" אדוארדס לא הצליח להיפטר מהוואן ששימש לשוד. אדוארדס היה אמור להסיע את הרכב לניו ג'רזי, שם הוא (יחד עם כל ראיה אפשרית בתוכו) היה אמור להיהרס במגרש גרוטאות השייך לג'ון גוטי. במקום זאת, אדוארדס החנה את הטנדר מול ברז כיבוי בדירתה של חברתו, שם גילתה אותו המשטרה יומיים לאחר השוד. פול וריו הורה לאחר מכן לדסימון להרוג את אדוארדס. ברגע שגילה היכן אדוארדס מתחבא, דסימון ואנג'לו ספה ביקרו את אדוארדס וירו בו חמש פעמים בראשו. מהטנדר הוסרו טביעות אצבע של כמה ממבצעי השוד.
ה-FBI זיהה את הצוות של בורק כמבצעים הסבירים בתוך שלושה ימים מהשוד, בעיקר בשל גילוי הטנדר, יחד עם הקשרים שנקבעו מראש של אדוארדס עם כנופיית בורק בטרקלין רוברט. הם הקימו מעקבים כבדים, עקבו אחר הכנופיה במסוקים וחיברו מכשירי האזנה לכלי הרכב שלהם, לטלפונים בטרקלין רוברט, ואפילו לטלפונים הציבוריים הקרובים לבר. ה-FBI הצליח להקליט כמה פיסות דיבור מחשידות למרות צלילי הרקע של מוזיקת רוק ודיסקו, כמו אנג'לו ספה שסיפר לאדם לא מזוהה על "מזוודה חומה ותיק מלופטהנזה" וסיפר לחברתו הופ ברון, "... אני רוצה לראות... לראות איפה הכסף... תחפור בור במרתף [לא נשמע] המדשאה האחורית..." אבל זה לא הספיק כדי לקשר באופן סופי את הצוות של בורק לשוד, ולא הוצאו צווי חיפוש.
לפי הנרי היל, ג'ימי בורק הפך לפרנואיד ונסער ברגע שהבין כמה תשומת הלב משך כישלונו של אדוארדס, והחליט להרוג את כל מי שיכול לקשר אותו לשוד, החל באדוארדס עצמו. עם הרציחות של רוב השותפים והמתכננים לשוד, נותרו מעט ראיות ועדים מעטים שחיברו את בורק או הצוות שלו לשוד. עם זאת, השלטונות הצליחו בסופו של דבר לאסוף מספיק ראיות כדי להעמיד לדין את האדם הפנימי לואי ורנר על שעזר בתכנון השוד. ורנר היה האדם היחיד שהורשע בשוד, ב-1979, ונידון ל-15 שנות מאסר. דונלד פרנקוס, מקורב של משפחת הפשע לוקזה, הביע מאוחר יותר תסכול מהיותו חבר קרוב של בורק ואורח קבוע בטרקלין רוברט אך לא היה מעורב בשוד בפועל.
מאוחר יותר, כשוואלן נחקר על ידי השלטונות, הראו לו תמונות ארכיון של המשטרה וזיהה בוודאות את אחד התוקפים שלו כאנג'לו ספה. מאוחר יותר דיווח איריך כי השודדים היו מעודכנים היטב וידעו הכל על מערכות הבטיחות בכספת, כולל מערכת הדלת הכפולה, לפיה יש לסגור דלת אחת על מנת שהשנייה תיפתח ללא הפעלת האזעקה. השודדים הורו לאיריך לפתוח את הדלת הראשונה לחדר בגובה 10 על 20 רגל. הם ידעו שאם יפתח את הדלת השנייה, הוא יפעיל אזעקה ליחידת משטרת רשות הנמל בשדה התעופה.
וינסנט אסארו, חבר בכיר במשפחת הפשע בונאנו, נעצר ב-23 בינואר 2014, בשילוב עם כתב אישום המאשים אותו במעורבות בשוד של לופטהנזה; בן דודו, גספר ולנטי, העיד נגדו. התיק נגד אסארו התבסס על מודיע שכינה על ידי עורך דינו של אסארו כ"אחד העדים הגרועים ביותר שראיתי אי פעם". דניאל סימון, שהיה שותף לכתיבת הספר The Lufthansa Heist, בשיתוף עם הנרי היל, דיווח לדף השישי של הניו יורק פוסט שהיל אמר לו שלאסארו "אין מעורבות" בשוד. ב-12 בנובמבר 2015, אסארו זוכה מכל ההאשמות הקשורות לשוד של לופטהנזה על ידי חבר מושבעים בבית המשפט המחוזי הפדרלי בברוקלין.
המזומנים והתכשיטים הגנובים מעולם לא נמצאו.
רציחות של מקורבים לשוד
בורק גם הבין שהכישלון של אדוארדס להיפטר מהטנדר איפשר למשטרה לתפוס את הצוות שלו, ובורק החליט להרוג את כל מי שיכול לקשר אותו לשוד. הראשון שנרצח, שבעה ימים בלבד לאחר השוד, היה אדוארדס – נורה ונהרג בדירתו ב-18 בדצמבר 1978, על ידי טומי דסימונה ואנג'לו ספה. זה היה הראשון בסדרה של פושעים ומכריהם שנרצחו לאחר השוד בפקודתו של בורק: אחרים שהיו מעורבים בתכנון, ביצוע או מעקב אחר השוד שנהרגו, אך לא בהוראת בורק ב-1979.
מודיעים
באפריל 1980, הנרי היל נעצר באשמת סמים לא קשורה לשוד. הוא השתכנע שמקורביו לשעבר תכננו להרוג אותו: וריו, על סחר בסמים; ובורק, כדי למנוע מהיל לקשר אותו בשוד. עם משפט ארוך על ראשו, היל הסכים להפוך למודיע ונכנס לתוכנית להגנת עדים עם משפחתו. הוא לא הצליח לעזור לממשלה להשיג הרשעות נגד וריו או בורק בגין השוד של לופטהנזה, למרות ששניהם הורשעו בפשעים אחרים כתוצאה מעדותו.
השוד בתרבות הפופולרית
זהו הנושא העיקרי של הסרטים The 10 Million Dollar Getaway מ-1991 ו-The Big Heist מ-2001 – והוא מרכיב עלילתי מרכזי בסרט "החבר'ה הטובים" מ-1990.
פלטיגונוס
פלטיגונוס (שם מדעי: Platygonus; מילולית: ""שטוח-ראש" עקב מבנה המצח המוזר) הוא סוג של פקארי נכחד שחי באמריקה הצפונית והדרומית בין סוף תקופת המיוקן עד סוף הפליסטוקן לפני 10.3 מיליון שנה עד ללפני 11,000 שנה מהיום בסוף עידן הקרח האחרון.
הפלטיגונוס היה פקארי ענקי בגובה של 1 מטר ובמשקל 160 ק"ג. היו לו גפיים ארוכות, ראש רחב ושטוח וניבים ארוכים אשר עזרו לו להתגונן מטורפי אמריקה הקדומה שכללו דובי ענק, סמילודונים וזאבים גדולים. הוא היה בעל מערכת עיכול שהזכירה מעלי גירה מודרניים. ממצאים שונים מראים שהוא חי בעדרים גדולים.
הוא קרוב למין קטגונוס צ'אקו החי כיום באמריקה הדרומית. נמצאו בסוג זה מינים רבים, חלקם בוטלו, אשר נמצאו בין דרום קנדה למקסיקו ובין קליפורניה לפנסילבניה. לאחר ההחלפה האמריקאית הגדולה הם נעו דרומה והגיעו עד לארגנטינה.
מסכת נזיר
מַסֶּכֶת נָזִיר, הנקראת גם מַסֶּכֶת נְזִירוּת, היא המסכת הרביעית בסדר נשים, הסדר השלישי בשישה סדרי משנה. במסכת תשעה פרקים, והיא עוסקת בדיני הנזירות וקבלתה. בין דיני הנזירות שהמסכת עוסקת בהם הם משך תקופת הנזירות, ההגבלות החלות על הנזיר ומה יש לעשות אם הנזיר עבר על ההגבלות שנטל על עצמו לקיימן. בתלמוד על מסכת זו יש, בנוסף לכך, פירוט על גדרי טומאה.
לפי חלוקת הדפים בדפוס וילנא המוכר ביותר בימינו, במסכת זו נמצא העמוד היחיד שבו לא מודפסת הגמרא אלא רק תוספות.
מיקומה של המסכת בסדר נשים
מסכת נזיר נכללת בסדר נשים אף על פי שאינה עוסקת בדיני אישות. התלמוד הבבלי, מבאר שמסכת זו נמצאת בסדר נשים כיוון ש"הרואה סוטה בקלקולה יזיר עצמו מן היין". אך היא מופיעה לפני מסכת סוטה בסמוך למסכת נדרים, מפני שהנזירות היא מקרה פרטי של נדר. אחת הדוגמאות לכך היא שכשאשה נודרת בנזיר, יכול הבעל להפר את נדרה.
מסכת נדרים נמצאת בסדר נשים, משום שיש הלכות ייחודיות לנשים בענייני הפרת נדרים וגם כיון שבמסכת כתובות יש פרק שלם העוסק בנדרים בין בעל לאשתו (המדיר).
פרקי המסכת
בסך הכל יש במסכת 60 משניות.
אולג דריפסקה
אולג ולדימירוביץ' דריפסקה (ברוסית: Олег Владимирович Дерипаска; נולד ב-2 בינואר 1968), איש עסקים רוסי, אחד האוליגרכים הרוסים. בבעלותו חברת ההשקעות הענקית "בייסיק אלמנט" (Basic Element), שבה הוא מכהן כמנכ"ל בפועל. דריפסקה נחשב לאחד מעשירי רוסיה כיום, והונו מוערך (נכון לינואר 2013 על פי המגזין "פורבס") בכ-8.8 מיליארד דולר.
שנותיו הראשונות והשכלה
דריפסקה נולד בעיר קטנה במחוז ניז'ני נובגורוד, אך גדל בעיירה אוסט לבינסק שבמחוז קרסנודאר. בעיירה זאת אף סיים את חוק לימודיו, וב-1985 נרשם והתקבל ללימודים באוניברסיטת מוסקבה. כשנה לאחר מכן גויס לצבא הרוסי, בו שירת עד 1988. לאחר שירותו חזר ללימודיו במוסקבה, וזאת תוך כדי עבודה באתרי בנייה ברחבי רוסיה על מנת לפרנס את עצמו. בשנת 1993, בהיותו בן 25, סיים את לימודיו באוניברסיטת מוסקבה עם תואר בפיזיקה, אך לאחר שהבין כי אין אפשרות לפתח קריירה במקצוע זה בתקופה שלאחר התפרקות ברית המועצות, הוא העדיף לחפש אפיקים אחרים, כאלו שיניבו לו כסף. עם זאת, עדיין המשיך ללמוד, ובשנת 1996 קיבל תואר נוסף בכלכלה מהאוניברסיטה לכלכלה על שם פלחנוב, שבמוסקבה.
פעילות עסקית
מיד לאחר התפרקותה של ברית המועצות החל דריפסקה בפעילות עסקית. ראשית פעילותו הייתה בתחום סחר החליפין. החברה שלו סחרה במגוון של מוצרים, אך התמקדה בעיקר בסחר במתכות שונות, כגון: נחושת, אלומיניום, ברזל ועוד. המכירות גדלו משנה לשנה, וכך עשה דריפסקה את הונו הראשון. ב-1994 הפך למנכ"ל של מפעל להיתוך מתכות בעיירה סיינוגורסק. הוא דאג לשלם את משכורות העובדים שסבלו מהלנת שכר, העביר את המפעל מודרניזציה של ציוד פסי הייצור, הגדיל את תפוקת הייצור, וחתם על חוזים של הספקה לגופים ברוסיה ובארצות נוספות.
בשנת 1997 הקים את חברת "בייסיק אלמנט" (Basic Element), ודרכה רכש חברות רבות בתחומי האנרגיה, התעשייה, הבנקאות, התעופה ועוד. למרות החברות הרבות שבבעלותו, דריפקסה היה מזוהה יותר מכל עם בעלותו על חברת רוסאל, שהוא מכהן גם כמנכ"ל שלה בפועל עד 2018. רוסאל היא יצרנית האלומיניום הרוסית הגדולה, וחולשת על כ-10% משוק האלומיניום העולמי. בין היתר הוא מחזיק בבעלותו גם את יצרנית הרכב הרוסית גא"ז, וכמו כן 5% ממניות יצרנית הרכב ג'נרל מוטורס. החזקה גדולה נוספת שלו היא בעלות של 25% בחברת כריית המתכות הענקית נורילסק ניקל.
חברת "בייסיק אלמנט" (Basic Element) היא אחת מהחברות הגדולות בעולם מבחינת שווי שוק והיקף פעילות ולה עסקים בכל יבשות תבל. בחברה מועסקים למעלה מרבע מיליון בני-אדם. בשנת 2007 מיכאל גוצרייב הודיע שלאור לחץ גדול מהשלטונות הוא מוכר את חברת נפט שבבעלותו לאולג דריפסקה.
דריפסקה הוא אחד המיליארדרים הצעירים, ועל פי דירוג עשירי תבל של המגזין "פורבס" לשנת 2008 הוא היה "האיש העשיר ברוסיה", וממוקם מספר 8 בעולם; הונו האישי הוערך על ידי המגזין ב-28 מיליארדי דולרים. בהתאם לאותו דירוג לשנת 2011 הוא ירד למקום ה-6 בין עשירי רוסיה.
באפריל 2018 הטילה ארצות הברית סנקציות על אנשי עסקים רוסיים בהם דריפסקה, והקפיאה את נכסיו בארצות הברית. בדצמבר אותה שנה הוחלט לבטל את הסנקציות.
ב-2022 עקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה הטיל האיחוד האירופי סנקציות על אוליגרכים רוסיים המקורבים לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין, בהם דריפסקה. דריפסקה היה בין האוליגרכים הראשונים שהתבטאו נגד הפלישה הרוסית לאוקראינה.
פילנתרופיה
לצד פעילותו העסקית הוא גם פילנתרופ גדול. בשנת 1998, הקים דריפסקה את Volnoe Delo, קרן הצדקה הפרטית הגדולה ביותר ברוסיה. הקרן תומכת ביותר מ-400 יוזמות ברחבי רוסיה במטרה לפתח את החינוך והמדע, ולשיפור הסטנדרטים של בריאות הציבור. הוא תומך גם ברשת של עשרות בתי-ספר, שבהם לומדים למעלה מ-20 אלף תלמידים.
דריפסקה תרם גם בישראל ותמך בפרויקט "אנליזה", שמטרתו לחזק תלמידים בבתי ספר על-יסודיים, בעיקר בפריפריה, המצטיינים במתמטיקה, על מנת לסייע להם להיבחן בבחינת בגרות ברמה של 5 יחידות לימוד.
חיים אישיים
דריפסקה התחתן בשנת 2001 עם פולינה, בתו של הפוליטיקאי, איש העסקים והעיתונאי הרוסי ולנטין יומשב. לזוג שני ילדים.
דריפסקה גם אוהב לקרוא ספרים.
קומפורט (אונייה)
קומפורט (Comfort, (T-AH-20)) היא אוניית בית חולים של צי ארצות הברית, אחת מתוך שתי אוניות בית החולים מסדרת מרסי (Mercy). היא נתונה למרותו של פיקוד ההובלה הימית של הצי.
תולדות האונייה
האונייה נבנתה במקור כמכלית נפט, אחת מבין 13 מכליות מסדרת סן קלמנטה. היא הושקה בשנת 1976 תחת השם רוז סיטי (Rose City). בשנת 1987 נרכשה על ידי צי ארצות הברית והוסבה לאוניית בית חולים ביחד עם האונייה האחות מרסי. משנת 1996 היא נושאת את שמה הנוכחי. נמל הבית שלה היה עד 2013 בולטימור שבמרילנד ומאז הוא בנורפוק שבווירג'יניה.
משימות שבהן השתתפה האונייה
האונייה וצוותה עוטרו במספר רב של עיטורים צבאיים בעקבות המשימות שמילאו.
מתקנים וצוות
צוות האונייה כולל 1,291 איש, מהם 77 ימאים אזרחים והיתר חיילי הצי, מהם 1,156 אנשי צוות רפואי. בהיותה מתקן רפואי כעיקרון אין מוצבים בה חיילים לוחמים.
כושר האשפוז של האונייה הוא 1,000 מיטות, מהן 80 מיטות לטיפול נמרץ, 280 מיטות לטיפול נמרץ ביניים ו-20 מיטות להתאוששות לאחר ניתוח. מצויים בה מחלקת מיון, 12 חדרי ניתוח, מחלקת רנטגן הכוללת גם מכשיר CT, יחידת פיזיותרפיה, יחידה לרפואת שיניים, יחידה לאופטומטריה, יחידה לצילום רפואי, מעבדה, בית מרקחת, יחידה לאספקה סטרילית ומחסן ציוד. כמו כן יש באונייה מכבסה, שני מתקנים להפקת חמצן וארבעה מתקנים לזיקוק מי שתייה ממי ים.
ביקורת
מבקרים טוענים כי האונייה והאונייה האחות שלה מרסי הן בעלות כושר רפואי גדול מדי עבור רוב המשימות הנדרשות מהן, פריסתן למשימה היא איטית, מהירותן איטית מדי וכושר התמרון שלהן נמוך ועל כן הן פגיעות להתקפות צבאיות (שהן אמנם אסורות על פי דיני המלחמה) ולהתקפות מצד טרוריסטים.
ניקולה לונצ'אר
ניקולה לונצ'אר (בסרבית: Никола Лончар; נולד ב-31 במאי 1972) הוא כדורסלן עבר סרבי בעל אזרחות ספרדית המשמש כמנהל מקצועי בהפועל אילת מליגת העל בכדורסל.
קריירה מקצועית
לונצ'אר החל את הקריירה שלו בפרטיזן בלגרד, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-1989. עם פרטיזן, הוא זכה ביורוליג ב-. לונצ'אר שיחק גם בריאל מדריד, וארזה, ראסינג פריז, מכבי תל אביב, חובנטוד בדאלונה, זוקטי מונטקטיני, בראוגן, אסטודיאנטס מדריד וארמאני ג'ינס מילאנו.
קריירה בנבחרת הלאומית
לונצ'אר היה חבר בנבחרת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה בכדורסל (סרביה ומונטנגרו) בארבעה טורנירים גדולים במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20. הוא זכה במדליית כסף בטורניר הכדורסל באולימפיאדת אטלנטה (1996), מדליית זהב באליפות העולם בכדורסל 1998 ושתי מדליות באליפות אירופה בכדורסל (זהב ב-1997 וארד ב-1999).
קריירה לאחר המשחק
לאחר שסיים את קריירת הכדורסל שלו ב-2006 החל לונצ'אר לעבוד בטלוויזיה בספרד כפרשן NBA בפלטפורמת Movistar+.
באוקטובר 2015 מונה לונצ'אר לנשיא קראגויבאצ'קי רדניצ'קי.
במרץ 2018 הוא מונה למנהל ספורטיבי של פרטיזן בלגרד, וסיים את תפקידו בבפברואר 2021. לאחר מכן הוא הצטרף לצוות מועדון רדניצ'קי 1950 מקראגויבאץ.
ב-25 ביוני 2023 מונה למנהל המקצועי של הפועל אילת מליגת העל בכדורסל.
בית החולים קאלינקין (סנקט פטרבורג)
בית החולים קאלינקין (רוסית: Калинкинская больница) בסנקט פטרבורג (הידוע גם בשם "בית החולים החשאי" ) הוא בית חולים לשעבר שידוע בתור המרפאה הראשונה לרפואת מין ברוסיה.
בית העבודה של קאלינקין
בית העבודה על גדות פונטנקה (בית 166) נבנה על ידי האדריכל ניקולאי גרבל בשנת 1720. כאן פעל מפעל הטפטין הראשון בסנקט פטרבורג. בבניין ארוך בן שתי קומות מאבן, עם קומה ראשונה מונמכת, בה היו במקור אתים ולוחות מסורתיים. בשנת 1721 הובאה ממדינות המערב כנסייה עם כיפה, צריח ופעמונים. האמנים הולנדים שהובאו היו אמורים ללמד נשים בעלות סגולה קלה "לייצר בד טוב וקל באופן ההולנדי". בשנת 1724 עבדו במפעל 139 איש.
חצר הגדודים
לאחר ניסיון לא מוצלח להעביר את המפעל הבלתי רווחי לידיים פרטיות, הוא נסגר בשנת 1727 והמבנה הועבר לידי גדוד משמר איזמאילובסקי בשנת 1734 לצורך הסבתו למטה הגדוד ולארכיון. הגדוד התמקם כאן עד שנת 1743. עם זאת, בשנת 1745, בצו של הקיסרית יליזבטה פטרובנה, חודשה עבודת המפעל.
היסטוריה
בית החולים קאלינקין התמקם לראשונה במפגש נהר פונטנקה עם המפרץ הפיני. השם קאלינקין מגיע מהכפר הפיני קליאולה או בשמו הרוסי - קאלינה. בית החולים הוקם באמצע המאה ה-18, בתקופת שלטונה של יליזבטה פטרובנה, על בסיס אחת מ"חצרות התיקון", מעין בתי כלא שהיו קיימים מאז ימי פיוטר הראשון עבור נשים שהורשעו בזנות והפרות אחרות של החוק.
בית חולים עירוני
בשנת 1799 הקים בית החולים קאלינקין את בית הספר הקיסרי לרפואה כירורגית ובשנת 1783 את המכון הרפואי הקיסרי לכירורגיה. בשנים 1831–1833, הקים האדריכל לודביג שארלמן מבנה חדש בן שלוש קומות עם 300 מיטות.
במאות ה-19 וה-20, בבית החולים עבדו אנשי רפואת מין בולטים רבים ברוסיה, ביניהם וניאמין טרנובסקי (שעל שמו נקרא בית החולים בשנת 1922), אדוארד שפרק (שבמשך 20 שנה, בשנים 1870–1890, מילא את תפקיד הרופא הבכיר), זינאידה ילצינה, סרגיי קולנייב, אוסקר פטרסן, אולגה פודוויסוצקאיה ועוד.
בסוף המאה ה-19, בית החולים התמחה בטיפול בנשים והיו בו 500 מיטות רגילות, 50 מהן נועדו לגברים. חולים שמטופלים בטיפול לא נדרשו להציג מסמכים.
ינס ברגנסטן
ינס פדר ברגנסטן (בשוודית: Jens Peder Bergensten; נולד ב-18 במאי 1979 בארברו, שוודיה) הידוע יותר בכינויו "Jeb", הוא מתכנת משחקי וידאו שוודי. הוא ידוע בעיקר כמעצב הראשי של מיינקראפט. בשנת 2013, הוא, יחד עם יוצר מיינקראפט, מרקוס פרסון, נבחר לאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים. כעובד של אולפני מוג'אנג, הוא פיתח יחד עם פרסון את מיינקראפט מאז 2010, הפך למעצב הראשי בשנת 2011, וקיבל שליטה על הסטודיו בשנת 2014, כאשר פרסון עזב את החברה לאחר רכישתה על ידי מיקרוסופט.
בית החולים קאלינקין (סנקט פטרבורג)
בית חולים עירוני
בתקופה הסובייטית שכן במתחם המכון לאנטיביוטיקה ואנזימים.
ינס ברגנסטן
קריירה
ברגנסטן החל לתכנת את משחקיו הראשונים בגיל 11, באמצעות BASIC וטורבו פסקל. עד גיל 21 הוא בנה מפות ומודים למשחק היריות בגוף ראשון Quake III Arena. הוא עבד כמתכנת ++C ו-Java עבור חברת הפיתוח Korkeken Interactive Studio, שפשטה את הרגל והפכה ל-Oblivion Entertainment. באותה תקופה הוא הוביל את הפיתוח של משחק התפקידים הממוחשב Whispers in Akarra, אותו הפסיק מאוחר יותר לאחר שהמשחק סטה מחזון היצירה המקורי של צוות הפרויקט.
לאחר ההתפרקות של Oblivion Entertainment, ברגנסטן עבר למאלמו וקיבל תואר שני במדעי המחשב באוניברסיטת לונד בשנת 2008. במהלך לימודיו הקים את חברת פיתוח משחקי האינדי Oxeye Game Studio יחד עם דניאל ברינולף ופונטוס האמרבר. האולפן נודע בזכות משחק הפלטפורמה Cobalt ומשחק האסטרטגיה בזמן אמת Harvest: Massive Encounter. עד ה-24 בנובמבר 2010 עבד ברגנסטן עבור קהילת הידע המקוונת, Planeto.
Mojang Studios
בנובמבר 2010 נשכר ברגנסטן כמפתח קצה אחורי של Mojang Studios עבור Scrolls (הידוע כיום בשם Caller's Bane). מאוחר יותר החל לתכנת חלקים משמעותיים יותר ויותר של מיינקראפט עד שהפך למעצב הראשי של המשחק בדצמבר 2011, במקום מרקוס פרסון. לאחר שמרקוס פרסון פרש מהנהלת Mojang Studios בעקבות קניית הסטודיו על ידי מיקרוסופט בשנת 2014, ברגנסטן הפך לבעל השליטה בסטודיו בפועל.
חיים אישיים
ב-11 במאי 2013 התחתן ברגנסטן עם ג'ני ברגנסטן (לבית ת'ורנל). ב-10 בדצמבר 2015 נולד לברגנסטן בן, בירן.
ואן (טורקיה)
ואן (בטורקית: Van; בארמנית: Վան; בכורדית: Wan/وان) היא עיר בדרום-מזרח טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז מזרח אנטוליה. העיר שוכנת על הגדה המזרחית של ימת ואן. לעיר היסטוריה רבת שנים, עוד מהאלף הראשון לפנה"ס, ושימשה כבירת אוררטו, אז נקראה בשם טושפה. לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה") ולפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה כ-1.12 מיליון בני אדם. העיר הייתה מרכז חשוב לארמנים עד לשואת הארמנים ב-1915. כיום בעיר רוב כורדי.
היסטוריה
עדויות ארכאולוגיות מעידות על יישוב אנושי באזור העיר החל מהאלף החמישי לפנה"ס. אולם העיר עלתה לגדולה יחד עם ממלכת אוררטו, שהפכה את העיר במאה ה-9 לפנה"ס לבירתה. באתר העיר העתיקה נמצאו חרסים עם כתב יתדות המתוארכים למאה ה-8 לפנה"ס. בכתובת ביסותון שנחקקה בהוראתו של דריווש הראשון נקראת העיר בבלית אוררטו ובפרסית עתיקה "ארמניה". שם העיר המודרני נובע משמה באררטית - "ביאניה".
ב-331 לפנה"ס העיר נכבשה בידי אלכסנדר הגדול, ולאחר מותו הצטרפה העיר לשטחי הממלכה הסלאוקית. במאה השנייה לפנה"ס שבה העיר לגדולתה, בימי טיגראנס הגדול, שליט ממלכת ארמניה.
האימפריה הביזנטית שלטה בעיר לתקופה קצרה בין השנים 628 - 640, אך לאחר מכן עברה העיר לידי הכובשים המוסלמים. מאוחר יותר התפתח בעיר שלטון עצמאי מקומי שהפך לממלכה עצמאית בתחילת המאה ה-10, אך לאחר כמאה שנות עצמאות הפכה הממלכה למחוז באימפריה הביזנטית. פרק זמן קצר לאחר מכן, בעקבות קרב מנזיקרט ב-1071, עבר השלטון במחוז ובעיר לידי הסלג'וקים. לאחר מכן שלטה בעיר תקופה השושלת האיובית וסולטנות רום, ובמחצית המאה ה-13, נכבשה העיר בידי האימפריה המונגולית.
במהלך המאה ה-15 הייתה העיר במוקד סכסוך בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הספווית, והעיר החליפה ידיים כמה פעמים במהלך המאה. לבסוף, ב-1548 הפכה השליטה העות'מאנית בעיר לעובדה מוגמרת. העיר סופחה בתחילה כסנג'ק לאיילט ארזורום ולבסוף כבירת איילט נפרד.
בהסכם סוור החליטו מדינות ההסכמה לכלול את העיר בשטחי הרפובליקה הראשונה של ארמניה, אך במהלך מלחמת העצמאות של טורקיה נכבשה העיר ותושביה הארמניים גורשו בסבב נוסף של טיהור אתני. הסכם לוזאן והסכם קארס הכריעו את גבולות טורקיה, הכוללים את ואן. בסיומה של המלחמה הייתה העיר חרבה ושוממת ועיר חדשה נבנתה בסמוך לעיר החרבה.
רעידות אדמה
העיר ספגה רעידות אדמה קשות במהלך השנים. ב-10 בספטמבר 1941 פגעה רעידת אדמה המדורגת VII בסולם מרקאלי. רעידת אדמה חזקה במיוחד פגעה בעיר בשנת 2011. לפי פרסומים של המכון הגאולוגי של ארצות הברית, הרעידה החלה בעומק של 20 קילומטרים ואירעה בעוצמה של 7.2 בסולם מגניטודה לפי מומנט. ב-2012 חנכה הקהילה היהודית בעיר בי"ס יסודי שנקרא על שמו של חסיד אומות העולם הטורקי צלאח א דין אולקומן.
אקלים
לואן אקלים יבשתי מסוג Dsa, לפי שיטת קפן. כלומר, העונה היבשה היא הקיץ, והקיץ חם במיוחד. החורף בואן אף הוא קר במיוחד, כאשר הטמפרטורה הנמוכה ביותר בטורקיה נמדדה בעיר בשנת 1990: 46.4- מעלות צלזיוס. בחודשי יולי-אוגוסט הטמפרטורה מגיעה בממוצע ל-22 מעלות חום בממוצע בצהריים. אך נמדדו גם שיאי חום של 37.5 מעלות.
ערים תאומות
לעיר ברית ערים תאומות עם הערים:
עונת 1998/1999 בבונדסליגה
עונת 1998/1999 הייתה העונה ה-36 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-14 באוגוסט 1998 והסתיימה ב-29 במאי 1999.
איינטרכט פרנקפורט, פרייבורג ונירנברג עלו מהליגה השנייה.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-16-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם ה-14 בתולדות המועדון.
בורוסיה מנשנגלדבך, נירנברג ובוכום ירדו לבונדסליגה השנייה. קרב על השארות בליגה הבכירה נמשך עד לסיבוב האחרון, כאשר חמש קבוצות היו יכולות לרדת לליגה השנייה והכל היה תלוי בתוצאות המשחקים של הסיבוב האחרון. בסופו של דבר כל הקבוצות המעורבות למעט נירנברג ניצחו בסיבוב זה ולכן היא ירדה ליגה.
בית גוברין (קיבוץ)
בֵּית גֻּבְרִין הוא קיבוץ בחבל לכיש, ממערב לבית גוברין הקדומה (שעל שמה הוא קרוי), וכ-14 ק"מ ממזרח לקריית גת. שטחו כ-20,000 דונם. מקור השם, מארמית, הוא "בית הגברים". הקיבוץ משתייך למועצה אזורית יואב ומהווה את היישוב המזרחי והדרומי ביותר בה.
קיבוץ בית גוברין נוסד בשנת 1949, על אדמות הכפר הערבי בית ג'יברין שנכבש על ידי חטיבה 8 ב-27 באוקטובר 1948.
הקיבוץ השתייך ל"קיבוץ המאוחד" ולאחר מכן לתק"ם. בשנת 2004 עבר הקיבוץ שינוי באורחות חיים והפך מקיבוץ מסורתי לקיבוץ משתנה. בשנים 2006 - 2007 עבר הקיבוץ הליך של שיוך בתי המגורים לחברים. בשנת 2006 הוקמה בקיבוץ מכינה קדם צבאית מעורבת, מיתרים לכיש - שלוחת בית גוברין.
הקיבוץ מתאפיין בכמה מרכיבים ייחודיים הקיימים בנופו: מבנים עתיקים, אחד מהם שימש בית משפט בתקופה העות'מאנית, עצי זית וותיקים וממצאים ארכאולוגיים. ברחבת חדר האוכל של הקיבוץ מוצג חלק מקורת גג מעוטרת (אפריז) של אכסניה מהמאה ה-4 עם הכיתוב: "בימיו של סלאוויס קינטיאנוס והקומס והדוכס המזהיר ביותר נבנתה האכסניה מהיסוד". כמו כן ישנם בקיבוץ פריטים אדריכליים של מתקנים חקלאיים מן התקופה הקדומה.
הפארק הלאומי ביסקיין
הפארק הלאומי ביסקיין (באנגלית: Biscayne National Park) הוא פארק לאומי, השוכן דרומית למיאמי בדרום מדינת פלורידה בארצות הברית.
הפארק משמר את מפרץ ביסקיין ואת שוניות המחסום שבו השוכנות מול החוף. תשעים וחמישה אחוזים מהפארק הם מים, וחוף המפרץ הוא אתר של יער נרחב של עצי מנגרובים. הפארק משתרע על שטח בן 700 קילומטרים רבועים, וכולל את אליוט קי (Elliott Key), קי שנוצר מתוך שונית אלמוגים מאובנת, שהוא האי הגדול ביותר בפארק, והאי הראשון בשרשרת איי פלורידה קיז המסתיימת באי קי וסט. האיים הרחוקים יותר בצפון הפארק הם איי מעבר בין אלמוגים וחול. החלק הימי של הפארק כולל את האזור הצפוני ביותר של שונית פלורידה, אחת משוניות האלמוגים הגדולות בעולם.
מפרץ ביסקיין הוצע במקור להיכלל בפארק הלאומי אוורגליידס, אבל הוחרג מהפארק המוצע כדי להבטיח את הקמתו של הפארק הלאומי אוורגליידס. הוא נשאר בלתי מפותח עד שנות ה-60, כאשר הועלו סדרה של הצעות לפיתוח האיים בדומה למיאמי ביץ', ולבנות נמל מים עמוקים למטענים בתפזורת, יחד עם בתי זיקוק ומפעלים פטרוכימיים בחוף מפרץ ביסקיין. בשנות ה-60 וה-70 נבנו בחופי המפרץ שתי תחנות כוח פחמיות ושתי תחנות כוח גרעיניות. תגובה חריפה נגד הפיתוח הובילה להכרזה על המונומנט הלאומי ביסקיין ב-1968. השטח המוגן הורחב על ידי הכרזתו בשנת 1980 כפארק הלאומי ביסקיין. מרבית המבקרים בפארק הם שייטים משום שפרט למרכז המבקרים של הפארק השוכן על היבשת, האיים ואזורי הים נגישים רק בסירות.
גאוגרפיה
הפארק הלאומי ביסקיין משתרע על שטח של 700 קילומטרים רבועים במחוז מיאמי-דייד בדרום-מזרח פלורידה. הפארק משתרע מעט דרומית מהאי קי ביסקיין דרומה עד מעט צפונית מהאי קי לארגו, וכולל את האיים סולג'ר קי, ראגד קיז , סנדס קי , אליוט קי , טוטן קי  ואולד רודס קי , כמו גם איים קטנים יותר המהווים את השלוחה הצפונית ביותר של פלורידה קיז. פתח צר רדוד רחב בשרשרת האיים, השוכן בין ראגד קי לקי ביסקיין מעט צפונית לגבול הפארק מכונה "שסתום הביטחון" (the Safety Valve), מכיוון שהוא מאפשר זרימה של מי נד סופה הנוצרים לאחר מעבר של סופות טרופיות מתוך המפרץ החוצה. הגבול המזרחי של הפארק הוא קו עומק עשרה פאתום (כ-18 מטרים) באוקיינוס האטלנטי על שונית פלורידה. הגבול המערבי של הפארק הוא פיסת אדמה ביבשת, המשתרעת כמה מאות מטרים לתוך היבשת בין רכס קטלר ונקודת מנגרוב (Mangrove Point). הגישה היחידה מהיבשה לפארק היא במרכז המבקרים קונויי פוינט (Convoy Point Visitor Center), בסמוך למטה הפארק. הגבול הדרום-מערבי גובל בתחנת הכוח הגרעינית טרקי פוינט והרשת של תעלות הקירור שלה.
החלק הדרומי של מפרץ ביסקיין משתרע בין אליוט קי והיבשת ונתיב המים התוך-חופי עובר דרכו. הפארק גובל במפלט הימי הלאומי פלורידה קיז בצדו המזרחי והדרומי ובפארק המדינתי שונית האלמוגים ג'ון פנקמפ  בצדו הדרומי. רק 36.7 קילומטרים רבועים משטח הפארק הם אדמה, כשמתוכם האיים משתרעים על 17.2 קילומטרים רבועים וביצות המנגרובים על היבשת הן שאר ה-19.5 קילומטרים רבועים. משום שהפארק הוא בפועל שלוחה של המערכת האקולוגית של האווגליידס, הייתה הצעה המקורית לכלול אותו בפארק הלאומי אוורגליידס, אבל הוחלט שלא לכלול אותו במטרה להשיג הסכמה רחבה להקמת פארק לאומי באוורגליידס ב-1947.
אקלים
האקלים הטרופי של הפארק הלאומי ביסקיין משקף את מיקומו בקצה הדרומי של פלורידה. האקלים של מחוז מיאמי דייד מוגדר כסוואנה טרופית (סיווג Aw בשיטת קפן). את האקלים השנתי ניתן לחלק לשתי עונות: עונה יבשה בין נובמבר לאפריל ועונה גשומה בין מאי לאוקטובר. הטמפרטורות הממוצעות בעונה היבשה נעות בין 19°C ל-24°C וכמות המשקעים ממוצעת של 53 מילימטרים בחודש. הטמפרטורות הממוצעות בעונה הגשומה נעות בין 24°C ל-29°C וכמות המשקעים ממוצעת של 137 מילימטרים בחודש. העונה הגשומה מקבילה פחות או יותר לעונת ההוריקנים, ומלווה בסופות רעמים לעיתים תכופות.
הפארק הלאומי ביסקיין מושפע מהוריקנים מדי כמה שנים, כמו מקומות רבים בדרום פלורידה. מרבית הסופות גורמות לסגירה זמנית של הפארק ומדי פעם לתיקונים במתקני הפארק. פגיעה ישירה של הוריקן עוצמתי יכולה לגרום לתוצאות חמורות, בעיקר בשל ההשפעה שלו על ההתערבות האנושית בסביבה יותר מאשר על הסביבה הטבעית של הפארק, המותאמת היטב לאירועים כאלו. הוריקנים משמעותיים שפגעו באזור הפארק כוללים סופות ב-1926, 1929, 1935, 1941, 1945, 1948, 1950, 1960 והוריקן אנדרו ב-1992. נכון ל-2018 הסופה האחרונה שגרמה נזקים בפארק הייתה הוריקן אירמה בספטמבר 2017.
ב-24 באוגוסט 1992 הגיע הוריקן אנדרו לחוף מעט דרומית למיאמי, כשהוא חוצה את הפארק הלאומי ביסקיין כשמהירות הרוחות הגיע ל-227 קילומטרים בשעה עם משבי רוח של 272 קילומטרים בשעה. נד הסופה הגיע לגובה של 5.2 מטרים מעל גובה פני הים. היה זה הוריקן מצומצם מקטגוריה 3 בסולם ספיר-סימפסון. הסופה קרצפה את קרקעית מפרץ ביסקיין גרמה לעכירות ולנזק לשוליים של יערות המנגרובים. דליפות מספינות שניזוקו וממרינות זיהמו את המפרץ בדלק, כשהפליטות נמשכו קרוב לחודש לאחר מעבר ההוריקן. שלט הנצחה הוצב על מרכז המבקרים דנטה פסל (Dante Fascell Visitor Center) ב-2002 על מנת להנציח את המחיר של אנדרו לבני האדם ולסביבה, ולהתברך בהתאוששות של האזור מהשפעות הסופה.
הידרולוגיה
מפרץ ביסקיין הוא לגונה רדודה סגורה למחצה שעומקה הממוצע כ-3 מטרים. הן שולי היבשת של המפרץ והן האיים מכוסים ביער מנגרובים. הפארק כולל את החלק הדרומי של מפרץ ביסקיין, שבו אזורים של משקע דק המכונה "קרקעית קשה" (hardbottom) שבהם לא יכולים צמחים לטעת שורשים וחיים בו אלמוגים רכים, ספוגים וחסרי חוליות. ואזורים שבהם הקרקעית עבה יותר שבהם גדל עשב ים מסוג Thalassia testudinum (באנגלית turtlegrass), Halodule wrightii (באנגלית Shoal grass) ו-Syringodium filiforme (באנגלית Manatee grass).
בעקבות המאמצים לשלוט במשאבי המים בפלורידה ופרויקטים לניקוז האוורגליידס בתחילת המאה ה-20, השתנתה זרימת המים למפרץ ביסקיין בשל בניית תעלות. תעלות אלו מובילות מים מאזור הדרומי-מזרחי של אוורגליידס המשמשים כיום לחקלאות לתוך המפרץ. לפני בניית התעלה, רוב המים המתוקים שזרמו למפרץ הגיעו מגשמים ומי תהום, אך התעלות שינו את פרופיל המליחות של המפרץ, כשהם נושאים משקעים ומזהמים וגרמו לחדירה של מים מליחים לאקוויפר ביסקיין (Biscayne aquifer). מיזם תוכנית השחזור המקיפה של האוורגליידס (Comprehensive Everglades Restoration Plan בראשי תיבות CERP) יצא לדרך בשנת 2000 כדי לצמצם את ההשפעות של התערבות אנושית בזרימת המים הטבעית של האוורגליידס. מטרתו העיקרית של מיזם זה היא לשחזר את דפוסי המים ההיסטוריים לתוך הפארק הלאומי אוורגליידס. המיזם גם יטפל בבעיות הנובעות מהטיה של מים מדרום האוורגליידס לתוך מפרץ ביסקיין. מיזם ביצות החוף של מפרץ ביסקיין (Biscayne Bay Coastal Wetlands Project, בראשי תיבות BBCW) הוא רכיב במיזם CERP המיועד לחלק מחדש את המים כך שמים מתוקים מוזרמים בהדרגה דרך ערוצים וביצות במקום שחרור קצר של כמויות גדולות של מים דרך תעלות הניקוז.