cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רון שרף
פעילותו ב"אחים לנשק" ובמחאה נגד הרפורמה המשפטית
שרף הוביל פעילויות מחאה רבות במסגרת ארגון אחים לנשק.
שרף נשוי ולו שלושה ילדים. מתגורר במרכז הארץ.
אלכסנדר ג'ורג' פרייזר
אלכסנדר ג'ורג' פרייזר (באנגלית: Alexander George Fraser; 7 באפריל 1786 – 15 בפברואר 1865) היה צייר סקוטי שהציג את ציוריו באקדמיה המלכותית בלונדון במשך שנים רבות. גם בנו, אלכסנדר פרייזר (1827–1899), היה אמן בולט שלעיתים מבלבלים ביניהם (ולפעמים ציוריו מזוהים בטעות כאילו היו על ידי בנו).
ביוגרפיה
פרייזר נולד באדינבורו ב-7 באפריל 1786. אביו היה אלכסנדר פרייזר, בעל מכולת, ואמו, מדגלאן דייווי.
הוא למד ציור אצל ג'ון גרהם (1754-1817) באקדמיה לציור של אדינבורו. חבריו ללימודים כללו את ויליאם אלן (1782–1850), ג'ון ברנט (1784–1868), ודייוויד וילקי (1785–1841). הוא החל להציג באקדמיה המלכותית ב-1810 ועבר ללונדון ב-1813.
דייוויד וילקי הקדים אותו בלונדון והעסיק את פרייזר כעוזר לצייר פרטים וטבע דומם בתמונותיו. מבין חסידיו הרבים של וילקי, פרייזר היה המוכשר ביותר. רבים מציוריו היו הומוריסטיים ובקנה מידה קטן, למשל, יריד הסקוטש (בערך 1834) או יוצרי מוזיקה.
ב-30 ביוני 1826, הוא התחתן עם ג'נט ויליאם מויר באדינבורו, ואלכסנדר פרייזר היה בנם. בשנת 1840, פרייזר נבחר למקורב של האקדמיה המלכותית הסקוטית, מוסד שהוא עזר לייסד. בשנת 1842, ציורו "המרפא מהצרעת" השיג את הערכה כתמונה הטובה ביותר של השנה. משנת 1848, בריאות לקויה מנעה ממנו לצייר והוא הפסיק להציג באקדמיה המלכותית.
הוא נפטר בלונדון ב-15 בפברואר 1865, ונקבר בקבר משותף בצד המזרחי של בית הקברות הייגייט.
סונורזאורוס
סונורזאורוס (שם מדעי: Sonorasaurus) הוא סוג של דינוזאור אוכל צמחים ממשפחת הברכיוזאוריים אשר התגלה בשנת 1994 במדבר סונורה וקרוי על שמו (מילולית: "הלטאה של סונורה"). הסונורזאורוס התקיים בתור הקרטיקון, לפני 92–112 מיליון שנה. בסוג נכלל מין אחד – Sonorasaurus thompsoni, שסווג ב-1998.
דינוזאור זה נחשב בשנים הראשונות בהם חפרו את שלדו, דבר שלקח מספר שנים, למין לא ידוע שהיה קרוב לתריזינוזאורים. החוקר אדווין קולברט הניח שהוא למעשה מין של הדרוזאור בהתאם לעצמות אשר דמו לעצמות הדרוזאורים מהמוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע וכמה חוקרים הניחו שהיה דומה מאוד לקריטוזאורוס. רק ב-1998 התברר שהיה ברכיוזאור נמוך-קומה. דינוזאור זה היה מהשורדים האחרונים בבני משפחתו, אשר שגשגו בתור היורה.
המבנה של דינוזאור זה התבסס מחלקי שלד מקוטעים. על פי הממצאים, הגיע הסונוזאורוס לאורך 15 מטרים ולגובה 8.2 מטרים, קטן בשליש מקרובו הברכיוזאורוס, שחי בתור היורה.
הסונוזאורוס הוא הדינוזאור הלאומי של מדינת אריזונה, החל מאפריל 2018.
קמלה פרסד ביססר
ביוגרפיה
פרסד-ביססר נולדה בדרום האי טרינידד להורים ממוצא הודי. היא בוגרת לימודי חינוך ומשפטים ובעלת תואר שני במנהל עסקים.
בשנת 1995 נבחרה לפרלמנט טרינידד וטובגו כנציגת מחוז סיפאריה בשנת 1999 מונתה לשרת החינוך וכיהנה בתפקיד שנתיים. בשנת 1995 ובשנת 2001 כיהנה תקופת קצרות כיועצת המשפטית לממשלה.
בשנת 2006 נבחרה על ידי מפלגות האופוזיציה בפרלמנט לשמש בתפקיד ראש האופוזיציה לאחר שקודמה בתפקיד הושעה. היא החזיקה בתפקיד כשנה וחצי.
בשנת 2010 ניצחה מפלגתה בבחירות, ופרסד-ביססר הרכיבה את הממשלה וכיהנה כראש הממשלה, תפקיד אותו מילאה עד להפסד בבחירות 2015. לאחר הבחירות הכלליות מונתה לראש האופוזיציה. היא הוחלפה בראשות הממשלה על ידי קית' רוולי.
ליגת העל הטנזנית
הליגה הוקמה רשמית בשנת 1965, והאלופה בעונה הראשונה הייתה סנדרלנד.
הליגה כיום מנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל הטנזנית אשר כפופה לקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF).
נכון לעונת 2021/2022, בליגה 16 קבוצות, אשר משחקות 2 סיבובי משחק אחת נגד השנייה. הקבוצה המסיימת במקום הראשון (האלופה) מעפילה למוקדמות ליגת האלופות האפריקאית, מחזיקת הגביע וסגנית האלופה מעפילות לגביע הקונפדרציה האפריקאי, בעוד 3 הקבוצות במקומות האחרונים בליגה יורדות לליגת המשנה הטנזנית.
קבוצת יונג אפריקנס היא הקבוצה המצליחה ביותר בטנזניה, עם 22 זכיות באליפות הליגה (מאז 1965). שנייה בדירוג היא סימבה עם 21 אליפויות, ושניהן שולטות בכדורגל הטנזני ומקורן מחלקים שונים בעיר הגדולה ביותר בטנזניה, דאר א-סלאם.
שידורי AM
שידורי AM הוא כינוי לשימוש בתחום מסוים של תדרי רדיו מתוך הספקטרום האלקטרומגנטי לשידורי רדיו של מרחקים ארוכים. אפנון השידורים בתחום זה הוא לרוב אפנון משרעת (AM) ומכאן מגיע שמו המקובל של התחום. כינוי נוסף לתחום הוא MW (גלים בינוניים), והוא מתייחס לאורך הגל של אות השידור.
במרבית האזורים בעולם, התדרים הנכללים בתחום זה הם בין 531 ל–1,611 קילוהרץ (kHz) עם מרווח של בין התחנות, אך ביבשות אמריקה (אזור 2 של ITU) התחם הוגדל לתדרים שבין 540 ל-1610kHz ולמרווח של  בין התחנות. באזור זה של ITU הוקצה גם תחום ה-AM המורחב בתדרים שבין 1610 ל-1700kHz, והשימוש בו קיים גם מחוץ ליבשות אמריקה.
על פי רוב, השידורים בתחום זה מבוצעים במונו. עם זאת, קיימות מספר תחנות בעולם אשר משדרות בשיטות AM-סטריאו, אך לא קיים תקן אחיד ונפוץ לשידורים בשיטה זו.
החסרון של תחום שידור זה הוא רוחב הסרט הנמוך, הן לתחום כולו, והן לתחנות המשדרות בו. היתרון בתחום הוא השימוש בגלי רדיו אשר מאבדים את עוצמתם במרחק רב יותר, בהשוואה לתחום ה-FM ותחומים גבוהים יותר. שיטת השידור DRM30 מיועדת לתת מענה לחסרונות אלו, תוך שימוש ביתרונות התחום, ולאפשר שידור דיגיטלי בתחום זה ובתחומים נוספים מתחת ל-30 מה״צ.
ז'אן מוולואה, מלכת נווארה
ז'אן מצרפת, הידועה גם בשם ז'ואנה מואלואה (24 ביוני 1343, שאטונאף-סור-לואר – 3 בנובמבר 1373, אוורה), הייתה מלכת נווארה בעקבות נישואיה עם שארל השני, מלך נווארה (המכונה הרע). היא הייתה בתם של ז'אן השני, מלך צרפת (המכונה הטוב), ובון מלוקסמבורג. היא שימשה כעוצרת של נווארה בהיעדרו של שארל השני בין 1369 ל-1372
ביוגרפיה
ז'אן נולדה ב-24 ביוני 1343 בשאטונף-סור-לואר, והייתה בתם של ז'אן השני, מלך צרפת ובון מלוקסמבורג. בתחילה היא הייתה מאורסת ליאן מבראבנט, בנם של יאן השלישי, דוכס בראבנט ואשתו מארי ד'אברה. אולם הנישואים לא התקיימו.
במקום זאת, ז'אן נישאה ב-12 בפברואר 1352 לשארל הרע, בשאטו דו ויויאר, קרוב לפונטנה-טרסיני בברי, קוטברוולט. הוא היה בנם של פיליפ השלישי, מלך נווארה ואשתו, ז'אן השנייה, מלכת נווארה. ז'אן ושארל היו בני דודים מדרגה שנייה ושלישית. בגלל גילה, היא נשארה בצרפת עד 1360, כשהייתה בת שבע עשרה.
נישואיה היו בתחילה לא מוצלחים, אך בסופו של דבר פיתח שארל אמון בה: הוא מינה אותה כעוצרת הממלכה כשיצא למלחמה בצרפת ב-1369, והיא שלטה בהצלחה עד שובו ב-1372, שנה אחת לפני מותה.
ז'אן מתה ב-3 בנובמבר 1373, בהיותה בת שלושים, ב-אוורה, ונקברה בבזיליקת סן-דני.
משפחתה
ז'אן התחתנה בשנת 1352 עם שארל השני, מלך נווארה. ילדיהם היו:
פסח סלבוסקי
פסח סלַבּוֹסקי (באנגלית: Pesach Slabosky; 1947 - 19 באפריל 2019) היה צייר ישראלי. עבודתו מאופיינת במשיכות מכחול חופשיות ובשימוש בחפצים שונים כמצע לציוריו.
ביוגרפיה
סלבוסקי נולד בדטרויט שבמישיגן, ארצות הברית. בגיל 15 נכרתה ידו הימנית לאחר שחלה בסרטן העצמות, ובגיל 30 עבר ניתוח להוצאת גידול ממאיר בו נכרת מיתר קולו השמאלי.
הוא למד אמנות באוניברסיטת קולומביה, ניו יורק, ובבית הספר למוזיאון אמנות בברוקלין, אצל מורים מזרמים שונים, בהם הצייר הפיגורטיבי פרנסיס קנינגהם וציירים מושגיים כמו ג'ונתן בורופסקי או לוקס סמאראס. בשנת 1978 עלה לישראל והתיישב בירושלים. היה נשוי לאמנית נעמי בריקמן ולזוג נולדו שני בנים.
הוא נפטר בשנת 2019 לאחר שלקה פעם נוספת בסרטן, וב-2020 התקיימה לזכרו תערוכה קבוצתית בגלריית "ברבור" בירושלים, אותה אצרו אורי הולבן ונעמי טנהאוזר.
עבודותיו
יצירותיו של סלבוסקי משלבות בין ציור מופשט ובין טכניקות פיסוליות תלת-ממדיות כגון אסמבלאז'. ציוריו מאופיינים באימפסטו כבד, במשיכות מכחול חופשיות ובשימוש במצעים שונים שמקבלים מימד של אובייקטים. בין נושאיו: תיאורי טבע דומם וציורים מופשטים. הוא הושפע מהאמנות הפיגורטיבית והמושגית בארצות הברית, ומידידו האמן משה קופפרמן אותו הכיר כשעלה לישראל. הוא החשיב את עצמו אמן "יהודי" ולאורך עשייתו האמנותית נדד בין "כאן" לבין "שם" - אמריקה מולדתו.
בעבודתו משנת 1995 "מי מפחד מאדום, צהוב וכחול", ניתן להבחין בהשפעה של האמנות האמריקאית של שנות ה-50 וה-60. העבודה היא מחווה לעבודותיו של בארנט ניומן, בהן לצבע תפקיד מעבר לציור ומכיל בתוכו תכונות מטאפיזיות. יצירה זו מורכבת מבד שנמתח על שתי מסגרות ריבועיות זהות, שהונחו זו על גבי זו בהסתה של 45 מעלות לקבלת כוכב מתומן, מכוסה בשכבות צבע המסמנות שלוש רצועות אנכיות מורכבות, שבסיסן אדום, צהוב וכחול. המרקמים בציור עבים וצבעי הייסוד עברו תהליך של מהילה וערבוב עם שכבות צבע תחתונות. עבודה זו מאזכרת את היצירה "כוכב"(1954) של האמן האמריקאי ג'אספר ג'ונס. הציור שמצויר על מצע לא קונבנציונלי נהיה לאובייקט עם מרקם רב שכבתי שמתעתע את הצופה.
בשנת 1996 הציג סלבוסקי את העבודה "איקונה בתערוכה הקבוצתית כל הג'ינס הזה" בגלריה שלוש, באוצרות מרי שק. בעבודה זו הוא צייר מעל ומתחת לבד ג'ינס שנפרש, נגזר, קופל ונבצע, בעוד שהג'ינס כמעט ואינו נראה כבמקור. הג'ינס הוא חלק מזיכרונותיו של סלבוסקי מהבית. סלבוסקי סיפר על עבודה זו: "בשבילי ג'ינס מסמל את הבית, את אמריקה. הכנסת ג'ינס בציור זה כאילו שאני מזמין את הציור הביתה".
סלבובסקי העניק חשיבות למשך העבודה בסטודיו, לפעולה וגם להפסקות הפעולה, וכך תיאר את תהליך היצירה: "...(העבודה) טמונה בלחכות יממה לפני ששבים ומניעים את המכחול על הבד; כל יום, חוץ משבת. ציירתי פס אחד. דע כי כאמן עתות העבודה שלך ועתות אי-העבודה שלך נותנות יחדיו גוף וצורה לזמן". פעמים שרבות חתם את שמו על העבודה וכך ציין עבורו שהעבודה גמורה.
הסטודיו של סלבוסקי היה מלא באובייקטים רבים ומגוונים, ששימשו אותו כתבניות לעבודה. האובייקטים היו רצופי מהמורות שמאתגרות את עשיית הציור, בהם שברי רהיטי עץ, מגוון בדים, חלקי מתכת ופרחים יבשים, ועליהם הפעיל מניפולציות שונות של הדבקה חיתוך, פירוק וניסור.
בעבודתו סלבובסקי השתמש רבות בקטעי משפטים אותם שמע באקראי בבתי קפה או משכניו. משפטים אלו פעלו ביצירתו כאלמנטים ויזואליים, וגם כביטוי להד הצליל המוזיקלי של המילה. בעבודות "זה החלום השלישי שאני זוכר" (2017) ו"יד של אישה" (אחרי 2010), ניתן לראות את השימוש במילה הכתובה על הציור. הוא ייחס חשיבות לפרשנותו של הצופה: "חשוב שזכויות הצופה, המתבונן, יהיו שוות לאלה של האמן"
ב-2019 זכה בפרס ע"ש מרדכי איש שלום. בנימוקי השופטים לבחירה נכתב כי "סלבוסקי הוא אמן הניגודים: יצירתו הייחודית אותה פיתח במשך 50 שנות יצירה אינה מתמסרת בקלות לקטגוריות מקובלות. יצירותיו נעות בין הפיסול לציור, בין אובייקט חסר צורה מוגדרת לציור דו־ממדי מסורתי. עבודותיו מעידות על אנינות טעם, תחכום וידע אך באותה נשימה על ישירות, נאיביות ופראיות פורעת סדר."
כתיבה
סלבוסקי כתב רבות על אמנות, ופרסם טור קבוע בכתב-העת "סטודיו" תחת הכותרת "אמן מקצועי". ב-1993 ראה אור ספרו הראשון "ההשראה חוזרת לתיקונה" בהוצאת האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, אותו הועיד לתלמידי אמנות. בהקדמתו לספר הוא כתב: "כאמן בעל השראה משהו מובע דרכך, אתה נותן לו צורה ואף על פי כן אין הוא אתה".
מוזיקה
סלבובסקי היה פעיל גם כמוזיקאי. למרות הניתוח שעבר במיתרי קולו, המוזיקה הייתה מרכזית בחייו. בשנותיו האחרונות הקים את אנסמבל "שלישיית אותו עולם" יחד עם אבי סבח ואבי קריכלי, שניהם אמנים-מוזיקאים. בהרכב זה ניכרה ההשראה שקיבל ממוזיקת הג'אז. בהופעות בירושלים ותל אביב השתתף פסח בהרכב בשירה, הקראה, הקשה ונגינה בחליל צד ובמסור.
אאוארכונטה
אאוארכונטה (שם מדעי: Euarchonta; מילולית: "אבות קדומים אמיתיים") היא קבוצה של יונקי שליה מקבוצת האאוארכונטוגליריים, אשר המינים הכלולים בה קרובים בעיקר לפרימטים ודומיהם. היא הופרדה מהקבוצה השנייה של האאוארכונטוגליריים - גלירס החל מתקופת הפלאוקן שבתחילת עידן הקנוזואיקון וכמה חוקרים מעריכים שהיא קדומה אף יותר, כאשר סוגים כמו פורגאטוריוס התקיימו כבר מהקרטיקון העליון.
כיום כוללים בקבוצה 3 סדרות: חדפי עצים, גלשנאים ופרימטים בנוסף לסדרה פלסיאדפאים שהתקיימה בתחילת הפלאוגן (כמה חוקרים רואים בה קבוצה קדומה של פרימטים). המאפיינים שלהם הם: התמחות בחיים על עצים, תזונה של אוכלי כל או אוכלי פירות, מבנה גולגולת בעל עיניים הפונות קדימה וכפות רגליים גדולות המאפשרות אחיזת דברים. עם זאת מאפיינים אלה מצליחים במיוחד רק אצל הפרימטים העילאים.
מנאנדרוס רטור
מנאנדרוס רטור (יוונית: Μένανδρος Ῥήτωρ) מלאודיקי על הליקוס  היה רטוריקן ומבאר יווני מסוף המאה ה-3 לספירה.
עונת 2015/2016 בליגת העל הקטרית
עונת 2015/2016 בליגת העל הקטרית הייתה העונה ה-43 של ליגת העל הקטרית, והזוכה באליפות בעונה זו הייתה אל-ראיין.
מנאנדרוס רטור
זהותו וכתביו
שתי מסות לא שלמות על נאומים טקסיים נשמרו תחת שמו של מנאנדרוס, אולם הסברה היא שהם אינם יכולים להיות מאת אותו מחבר. הפילולוג הגרמני קונראד בורסיאן משייך את הראשונה למנאנדרוס, שאותו מיקם במאה ה-4 לספירה, ואת השנייה לרטוריקן אנונימי מאלכסנדריה טוראס, שייתכן שחי בזמנו של הקיסר דיוקלטיאנוס. אחרים, מכותרת כתב היד של פאריס, משייכים את הראשונה לרטוריקן היווני גנתליוס  מפטרה (המחצית השנייה של המאה ה-3).
בהתאם למסורת הכללית העתיקה, ששתי המסות היו פרי עטו של מנאנדרוס, ייתכן שהמחבר של השנייה לא היה זהה למנאנדרוס הנזכר בסודא, מאחר שהשם מופיע לעיתים תכופות בספרות היוונית המאוחרת. המסה הראשונה, ששמה "חלוקת סגנונות הנאום הטקסי" (Division of Epideictic Styles, Διαίρεσις τῶν Ἐπιδεικτικῶν), עוסקת בסוגים השונים של נאומים טקסיים. במסה השנייה, "על נאומים טקסיים" (On Epideictic Speeches, Περὶ Ἐπιδεικτικῶν), יש שמות מיוחדים לכל פרק.
מנאנדרוס על חג העברים
מנאנדרוס מאפיין בחיבורו (Epidictica) את החגים ההמוניים, ומביא כדוגמה את החגים היהודיים: "פאר החג מתעצם כאשר אלה המכריזים על ההתכנסות הם עצמם שמם הולך לפניהם, כמו גם כאשר אלה המתכנסים הם או עצומים במספר או בעלי מוניטין. דוגמה לסוג האחרון הם אלה ההולכים לאולימפיה, לאספה הידועה יותר שם; בזמן שאת המוני העם הגדולים ביותר ניתן למצוא בחג העברים החיים בסוריה פלשתינה, כאשר הם מתאספים במספרים גדולים מאד מרוב הארצות". תיאור זה משקף בוודאי מצב שכבר לא היה קיים בזמנו של מנאנדרוס - כאשר בית המקדש השני עמד על תלו בשיא הדרו בתקופת בית שני, והמוני עולי רגל מכל ארצות התפוצה היהודית היו באים לירושלים לחגוג את שלוש הרגלים.
פריירה (קולומביה)
פריירה (בספרדית: Pereira) זוהי עיר קולומביאנית, בירת מחוז ריסרלדה. היא חלק מאזור מטרופוליטני ביחד עם העיריות דוסקברדס ולה וירחיניה. זה ממוקם באזור המרכז-מערבי של המדינה, בעמק נהר אוטון בקורדילרה המרכזית של האנדים הקולומביאנים.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (22 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא נובמבר (19 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,232 מילימטרים בשנה. חודש אפריל הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (274 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (62 מ"מ גשם).
יחסי איראן–אלג'יריה
יחסי איראן-אלג'יריה הם היחסים הבילטרליים בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית.
אלג'יריה היא אחת מהמדינות הסוניות היחידות שיחסיה עם איראן ידידותיים, על אף שאזרחי איראן ברובם שיעים, בעוד רוב אזרחי אלג'יריה סונים. עם זאת, אף על פי ששתי המדינות נהנות ממערכת יחסים ידידותית, לעיתים היחסים בין שתי המדינות נעשו מתוחים, בתקופת מלחמת האזרחים האלג'יראית בשנות ה-90, ובעקבות מצבה הנוכחי של איראן בקרב העולם הערבי. עם זאת, שתי המדינות קשורות בקשר הדוק, בשל הנייטרליות של אלג'יריה בנוגע לסכסוכים בעולם הערבי בין סעודיה לאיראן ובשל תמיכתן המשותפת בחזית פוליסריו.
כיום, לאיראן יש שגרירות באלג'יר ולאלג'יריה שגרירות בטהראן.
בתקופת האימפריה המוסלמית
בתקופת האימפריה המוסלמית וכיבוש אלג'יריה על ידי המוסלמים, שושלת רוסטמיד, שהייתה שושלת אסלאמית מפורסמת באלג'יריה, הייתה ממוצא פרסי.
לאחר עצמאות אלג'יריה
לאחר עצמאות אלג'יריה, עד מהרה נוצרו יחסים דיפלומטיים בינה ובין איראן, אולם בשל המרחק הגאוגרפי בין שתי המדינות והיעדר אינטרסים, נותרו יחסי שתי המדינות צנועים למדי.
לאחר המהפכה האיראנית ונפילת השאה, שימשה אלג'יריה כנציגתה של איראן בארצות הברית מ-1981 עד מלחמת האזרחים האלג'יראית.
מלחמת האזרחים האלג'יראית
בשנת 1991 פרצה מלחמת האזרחים האלג'יראית, לאחר שהממשלה ביטלה את תוצאות הבחירות הדמוקרטיות שבהן זכתה מפלגה אסלאמית. במהלך המלחמה האשימה ממשלת אלג'יריה את איראן כי יחד עם ערב הסעודית, מרוקו, סודאן ולוב, היא מתערבת בסכסוך פנימי וכי היא תומכת ב"קבוצה האסלאמית המזוינת", נגדה נלחמה הממשלה.
נשיא אלג'יריה, שאד'לי בן ג'דיד, האמין כי אלג'יריה אינה יכולה להפוך לאיראן חדשה, והאסלאמיסטים, שנתמכו על ידי איראן וסעודיה, דוכאו. תמיכת איראן במורדים הובילה בסופו של דבר את אלג'יריה לוותר על היותה נציגת איראן בארצות הברית. לאחר מכן פקיסטן החליפה את אלג'יריה בתפקידה זה.
מאז מלחמת האזרחים האלג'יראית
למרות החששות וחוסר האמון ההיסטורי, איראן ואלג'יריה עדיין חולקות דעות דומות בנושאים רבים. שתי המדינות התנגדו לאופוזיציה הסורית והתימנית, אם כי דרכי הפעולה של שתי המדינות שונות. בעוד אלג'יריה קוראת לגישור והפסקת אש, איראן מעורבת בצורה צבאית בסכסוכים אלו. בשל כך, ובשל פעולות איראניות נוספות, אלג'יריה היא אחת המדינות היחידות בעולם הערבי אשר משתפת פעולה עם איראן.
אלג'יריה שומרת על קשרים תרבותיים חזקים עם איראן, לצד שמירה על מורשת הנייטרליות שלה בנושאי ביטחון. כמו כן הקשרים הכלכליים בין שתי המדינות נמצאים אף הם במגמת צמיחה, וסוללים את הדרך לקשרים הדוקים יותר בין שתי המדינות.
רגימנט אזוב
מחלקת המבצעים המיוחדים של אזוב (באוקראינית: Окремий загін спеціального призначення) היא יחידה ימנית קיצונית נאו-נאצית המשתייכת למשמר הלאומי של אוקראינה. השתתפה לראשונה בלחימה בזמן הכיבוש מחדש של מריופול מידי כוחות בדלנים פרו-רוסים ביוני 2014. אזוב הוקם בתחילה כמיליציה התנדבותית ב-5 במאי 2014 במהלך המשבר באוקראינה. ב-12 בנובמבר 2014, אזוב שולב במשמר הלאומי של אוקראינה (הכפוף למשרד הפנים של אוקראינה), ומאז כל החברים ביחידה הם חיילים בחוזה המשרתים במשמר הלאומי של אוקראינה.
בשנת 2018 פעילי זכויות אדם ישראלים חתמו על העצומה להפסקת מכירת נשק לאוקראינה בטענה שישראל מוכרת נשק אוטומטי בסגנון תבור ונגב לממשלת אוקראינה בידיעה שחלק מהנשק הזה מגיע לידיהם של המיליציה הימנית קיצונית אזוב. למרות ההאשמות כי הקבוצה היא אנטישמית, חלק מחברי הקהילה היהודית באוקראינה תומכים ומשרתים בגדוד אזוב. אחד מחבריה הבולטים הוא נתן חזין, מנהיג "מאות היהודים" במהלך הפגנות יברומאידאן ב-2013 בקייב.
בשנת 2017 הוערך גודלו של הגדוד בלמעלה מ-2,500 חברים, אך עד שנת 2022, הוא הוערך בכ-900.
קישורים חיצוניים
https://www.washingtonpost.com/world/2022/04/06/ukraine-military-right-wing-militias/ וושינגטון פוסט, 6 באפריל 2022
יחסי בחריין–טורקיה
יחסי בחריין–טורקיה הם יחסי החוץ בין ממלכת בחריין ובין הרפובליקה הטורקית.
סקירה כללית
על בסיס קשרים היסטוריים ותרבותיים משותפים, מתנהלים היחסים הפוליטיים בין טורקיה לבחריין בהתאם לעקרונות האינטרס והדיאלוג ההדדי. טורקיה פתחה את שגרירותה בבחריין בשנת 1990 ואילו שגרירות ממלכת בחריין באנקרה פועלת מאז 2008.
במסגרת ביקורים דו-צדדיים רמי דרג, ביקר מלך בחריין חמד בן עיסא אאל ח'ליפה בטורקיה בין התאריכים 25–28 באוגוסט 2016, ואילו נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן ערך ביקור רשמי בבחריין בתאריכים 12–13 בפברואר 2017. במהלך הביקורים הללו, נחתמו הסכמים שונים, ומדליית השייח' עיסא אל סלמן, העיטור הממלכתי הגבוה ביותר של בחריין, הוענקה לנשיא ארדואן.
בנוסף, שר החוץ של בחריין השייח' ח'אלד בן אחמד בן מוחמד אל-ח'ליפה השתתף בוועידת ה-OIC שהתקיימה ב-18 במאי 2018 באיסטנבול. מנגד, הסיבוב השני של ההתייעצויות הפוליטיות בין משרדי החוץ של טורקיה ובחריין התקיים באנקרה ב-25 במרץ 2016.
אוגוסט גוסטב לזינסקי
אוגוסט גוסטב לזינסקי (בגרמנית: August Gustav Lasinsky ; 27 באוקטובר 1811 – 24 ביולי 1870) היה צייר של התקופה הרומנטית הגרמנית. הוא נודע בזכות ציורי הקיר שלו בכנסיות קתוליות בריינלנד.
ביוגרפיה
אוגוסט לזינסקי ואחיו הבכור יוהאן אדולף לזינסקי, היו ציירי נוף וארכיטקטורה ידועים של הרומנטיקה באזור הריין. הם הגיעו מהאצולה הפולנית והגרמנית הישנה. האב פרידריך קרל היה גזבר בחצר המלוכה של סטניסלוס השני אוגוסט פוניאטובסקי בוורשה והגיע לגרמניה כפליט מהמהפכה.
בשנת 1809 הוא היה "גובה מיסים עקיפים" של קנטון סימרן במחלקת ריין-מוזל הצרפתית. האם הייתה המשוררת אנה מריה לזינסקי, אחייניתו הגדולה של סגן הקנצלר של דוכסות יוליך-ברג, גאורג יוזף פרייהר פון קנאפ.
את הכשרתו הראשונה כצייר קיבל מאחיו הבכור יוהאן אדולף, וגם מהצייר סימון מייסטר. בשנת 1830 למד אצל וילהלם פרידריך פון שדו באקדמיה של דיסלדורף, בשנת 1836 עבר למכון סטדל לאמנות בפרנקפורט והיה תלמידו של פיליפ פייט. בשנת 1844 עבר לאמונה הקתולית והשתייך לקבוצת הקתולים הפוליטית סביב אוגוסט רייכנספרגר, שאותו הכיר ככל הנראה מקובלנץ ותמך במחויבות להשלמת קתדרלת קלן.
בקיץ 1852, נפוצה שמועה שלזינסקי ניהל רומן עם אמילי מרקס בזמן שצייר ציורי קיר עבור סנט גאנגולף בטריר.
יצירה
לזינסקי התחיל בציור פורטרטים ונוף. לאחר המעבר לקתוליות התמסר בעיקר לנושאים דתיים וקיבל הזמנות בין היתר לציורי קיר. בקפלת "קרויצ'ן" בטריר (1845/46, שוחזרה בשנת 2008), בכנסיית העיר הקתולית סנט גאנגולף (1849/51, שוחזרה בשנת 1980), סנט יוזף באלזי (1860).
בשנת 1841 הוא עבד על שחזור והוספה של ציורי קיר בקתדרלת קלן שעדיין לא הייתה גמורה. לפיכך הוא משך את תשומת לבו של המלך פרידריך וילהלם הרביעי מפרוסיה, שהזמין אותו בשנת 1844 ליצירת ציורי קיר היסטוריים על ההיסטוריה של משפחת הוהנצולרן וויטלסבאך על חזית טירת סטולצנפלס המחודשת מול הריין.
עבודות רבות של לזינסקי הושמדו או הוסרו במהלך שיפוצים מאוחרים יותר בכנסייה. בסנט מנאס בקובלנץ-סטולצנפלס או בסנט קיליאן במיינץ-קוסטהיים. הם נשמרים רק באוסף הגרפי של לנדסמוזיאון מיינץ כציורי טיוטה או עותקים.
אנדרטת החוף המזרחי
אנדרטת החוף המזרחי (באנגלית: East Coast Memorial) היא אנדרטה בעיר ניו יורק שבארצות הברית. היא הוקמה לזכרם של 4,609 אנשי הצי והצבא של ארצות הברית, שנפלו במי החופים שלה שבאוקיינוס האטלנטי במלחמת העולם השנייה, ומקום קבורתם לא נודע.
האנדרטה
חלקה המרכזי של האנדרטה הוא שמונה קירות גרניט, שגובהם 5.80 מטר, הניצבים בשתי שורות של ארבעה בצידה הצפוני ובצידה הדרומי של הכיכר. על גבי הקירות נחרתו שמותיהם של הנעדרים, תוך ציון דרגתם, השיוך החילי ומדינת המוצא שלהם בארצות הברית.
על גבי פאת הכן של הפסל הפונה אל מרכז הכיכר נחרתה כתובת זו:
על גבי הפאה הנגדית של הכן נחרתה הכתובת:
האנדרטה תוכננה על ידי משרד האדריכלים גהרון את סלצר (Gehron & Seltzer). פסל העיט נוצר על ידי הפסל אלבינו מנצ'ה (Albino Manca) (1898-1976).
האנדרטה נחנכה על ידי נשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי בטקס שנערך ב-23 במאי 1963. לוח זיכרון הקבוע בריצוף בשולי הכיכר, מאחורי כן הפסל, מנציח את חנוכת האנדרטה על ידו.
האנדרטה הוקמה על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב. אנדרטה מקבילה, המוקדשת לזכרם של הנעדרים באוקיינוס השקט (אנדרטת החוף המערבי), הוקמה על ידי הוועדה בעיר סן פרנסיסקו.
לגה (קבוצה אתנית)
לגה (Lega) הוא שבט המונה כיום כרבע מיליון אנשים, המרוכזים בכפרים קטנים ביערות הגשם, ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בעיקר. אנשי הלגה ידועים בתחושת האחדות החברתית, ההיסטורית והתרבותית החזקה שלהם אשר מתבטאת בעיקר באמצעות הבואמי (Bwami) - מסורת תרבותית-דתית עתיקת יומין. אנשי שבט הלגה אינם מאוגדים תחת ארגון מדיני או שלטוני אחד, ובשל החפיפה של קבוצות מסוימות בשבט הלגה עם תרבויות ודתות אחרות, קשה להגדיר את שטחו של השבט. אנשי הלגה מאוחדים ביניהם בעיקר בשל ההיסטוריה המשותפת, הערכים המשותפים ותחושת האחדות המושרשת מימי קדם. בנוסף, אחד הגורמים המרכזיים לאיחוד בני הלגה הוא הבואמי, הממלא תפקיד מרכזי בקהילה ומספק הדרכה מוסרית לאנשי השבט. הבואמי הוא דרך חיים ופולחן היררכי, שמטרתו היא לימוד הטוב והנכון. אנשי השבט עולים בדרגות הבואמי על ידי למידה קשה וטקסים ארוכים, כאשר דרגתו של אדם בבואמי ורמת הידע שלו, משקפות את החשיבות, הכוח והעוצמה שלו בשבט.
היסטוריית השבט
ההיסטוריה של שבט הלגה ארוכה מאוד. ישנן עדויות עוד מהמאה ה-16 לקיום שבט זה. אמנם הממצאים מהמאה ה-16 אינם יוצרים קשר ודאי בין אנשי אותו שבט עתיק לבין בני שבט הלגה של ימינו, אך עצם העובדה כי אנשי קדם אלו קראו לעצמם "לגה" והעובדה כי אנשי שבט הלגה מאמצים היסטוריה זו כשלהם, מהוות את הקישור בין השבט ההיסטורי לשבט הלגה של ימינו.
היסטוריית שבט הלגה מתחילה במאה ה-16 עם הגירה של אנשי לגה מאזור מזרח אפריקה (אוגנדה היום) לאזור המרכז (הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו של ימינו). אנשי הלגה נחשבו לאורך השנים לאנשי מלחמה, אגרסיביים ופראיים. הדבר קיבל חיזוק בכך שבמהלך המאה ה-17 אנשי הלגה החלו במסעות כיבוש רבים באזור רואנדה של ימינו. התרבות החזקה מאוד של אנשי השבט הובילה לאימוץ מרכיבים רבים מתרבותם על ידי הקבוצות הכבושות, ובכך השבט הגדיל את כוחו ואת שטחו.
במאה ה-18 היו כפרי שבט הלגה מוקפים בקבוצות סוחרים ערבים וסוואהיליים אשר איימו על עצמאותם, ועסקו בעיקר בסחר באוצרות טבע ובעבדים. אותן קבוצות, בשליטת סוחר העבדים והאוצרות טיפו טיפ (Tippu Tip בתרגום חופשי) כבשו את שבט הלגה ובעזרת סוכנים אספו מהם את אוצרותיהם, בעיקר שנהב, וסחרו באנשיהם.
בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19, גבר העניין האירופאי ביבשת אפריקה באופן דרמטי. משלחות מחקר אירופיות הגיעו לשטחה של שבט הלגה בסוף המאה ה-19. האזור מופה על ידי מגלה הארצות הבריטי הנרי מורטון סטנלי, דבר שאיפשר את הקולוניזציה האירופאית. בועידת ברלין בשנת 1885 קונגו בתוכה גם שבט הלגה הועברה לרשותו של לאופולד השני מלך הבלגים. הוא הפך אותה לרכושו הפרטי וקרא לה "מדינת קונגו החופשית". המשטר הקולוניאלי אפשר לשבט הלגה אוטונומיה מוגבלת כדי למנוע התנגדות מצדו. הבלגים החלו לראות בתרבות הבואמי כגורם מאיים לתרבות ולסדר של המשטר הקולוניאלי, שכן החוזק של תרבות הבואמי כמכתיב את דרך ההתנהגות והפעולות של השבט לא תאם את רצונות המשטר הקולוניאלי. הבלגים הוציאו את מנהגי הבואמי אל מחוץ לחוק בשנת 1933, ושוב בשנת 1948, והחלו לרדוף אחר אנשי הלגה. בדרך זו, גרמו הבלגים לשינוי משמעותי באומנות ובטקסים של השבט, אשר בוצעו במחתרת.
בשנת 1960 קיבלה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (אז נקראה זאיר) את עצמאותה מהשלטון הבלגי, ובכך גם גרמה להכרה מחדש של תרבות הבואמי ושבט הלגה, אשר עברו בתקופה זו שינויים רבים, ותרבותם כבר לא הייתה כבעבר. מאז קבלת העצמאות, שבט הלגה נאלץ להתמודד עם מלחמות אזרחים בין השבטים השונים באזור, אשר הובילו לעוני רב וניצול של אנשי שבט הלגה את דרגתם ומעמדם על מנת להשיג מזון ואמצעים.
כלכלת השבט
בתחילת דרכם היו בני שבט הלגה עוסקים בעיקר בציד וליקוט בהתאם למשאבי השטח בו הם חיו. עם תחילת הכיבוש הקולוניאלי החלו הבלגים לכפות על אנשי שבט הלגה את גידול הבננות והאורז, ובכך שינוי את אופי המחייה של אנשי השבט. עם סיומו של השלטון הקולוניאלי הבלגי, אנשי שבט הלגה מיקדו את מרבית תעסוקתם במכרות הזהב והברזל (“Lega,” Art & Life in Africa).
תרבות השבט
פולחן הבואמי בנוי בצורה של דת או כת חסרת סמכות מרכזית, אך בעלת מערכת היררכית של רמות ידע, כאשר לגברים יש חמש רמות התקדמות ולנשים שלוש. כל כפר מנוהל על ידי זקני הכפר, אשר לרוב גם נמצאים בדרגה הגבוהה ביותר של הבואמי. הבואמי משמעו מלך, כאשר אנשי הבואמי מאמינים כי הבואמי יודע מה טוב, מכוון לשלמות מוסרית, מפיץ עושר וטוב ויודע את הסודות לחיים הטובים. עם זאת, חשוב לציין כי אין מלך ספציפי או סמכות יחידה אשר מרכזת ומפיצה את הבואמי. זו תפיסה של כוח חברתי, וכת אומנותית המועברת באמצעות ריקודים, פתגמים ואובייקטים, אשר מכווינים את אנשי הלגה להגיע אל הטוב. כל אחד מבני שבט הלגה יכול להתקדם בדרגות הבואמי על ידי למידה רבה וביצוע טקסי חניכה שונים הכוללים ריקודים, תנועות ומוזיקה.
אומנות
אחד המרכיבים הבולטים ביותר בתרבות שבט הלגה ובדת הבואמי היא האומנות. מרבית האומנות היא תוצר ישיר של הבואמי אשר באמצעותו מביעים אנשי השבט את דרגתם בבואמי, משקפים ערכים ומשפטים של הבואמי ומשמשים כאמצעים לטקסי הבואמי שונים. כמו כן, האומנות גם משמשת באמצעי לחניכה וללימוד של נשים וגברים את הבואמי.
אומנות שבט הלגה עברה תהפוכות רבות. עיקר השינוי התרחש בשל השלטון הקולוניאלי. הוצאת הבואמי אל מחוץ לחוק בשנת 1933 ורדיפת האמנים בשבט, הביאו לירידה למחתרת של האומנות. מעמדם של האמנים בשבט, על אף שלא היה גבוה טרם הכיבוש, הידרדר אף יותר, ואילץ אמנים לפעול מהר יותר ליצירת חפצי האומנות. בנוסף, הסחר של השלטון הקולוניאלי באוצרות הטבע הוביל לקושי גדול של אנשי השבט להשיג חומרי גלם טובים כמו בעבר, ומחירם עלה בצורה משמעותית. מצב זה הביא לשינוי ולהפשטה של חפצי האומנות. האמנים יצרו חפצים בצורה פשטנית יותר, בעלת מספר משמעויות, ומחומרים זולים יותר על מנת לחסוך זמן ואמצעים כמה שאפשר.
ארקנסוזאורוס
ארקנסוזאורוס (שם מדעי: Arkansaurus; מילולית: "הלטאה של ארקנסו") הוא סוג של דינוזאור מהקבוצה דמויי-אורניתומימיים, אשר חי בקרטיקון התחתון. המאובנים שלו תוארו בשנת 2018, אך התגלו כבר ב-1972. זהו הדינוזאור הלאומי של ארקנסו, בה התגלה והוא הדינוזאור היחיד שהתגלה רק בארקנסו.
העצמות נלקחו מתעלה בה הסירו את החצץ מכביש וחשפו עצמות מאובנות. המוצא הביא את הממצאים למומחים בכנס בלינקולן. המומחים לא הצליחו למצוא מאפיינים מיוחדים בעמות אך הניחו שהוא קרוב לאורניתומימוס וחלק מהחוקרים קבעו שסוג זה מוטל בספק. לאחר חפירות רבות במשך השנים, בהם ניסו החוקרים למצוא עקבות נוספות של היצור הם מצאו רק עצמות של האצבעות.
כיום מעריכים שדינוזאור זה היה שייך לאבותיהם של האורניתומימיים והיה קרוב לסוג Nedcolbertia. הוא היה חסר את העצמות הזקופות בכף הרגל ואת הדורבנות של האורניתומימיים האמיתיים. זרועותיו בדומה לזרועות הטירנוזאורוס הכילו 3 טפרים. אורכו הגיע ל-1.8-4.6 מטר והוא היה כנראה אוכל-כול זריז.
My Own Soul's Warning
My Own Soul's Warning הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית הקילרס, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, Imploding the Mirage. הוא יצא ב-17 ביוני 2020.
קליפים
שני קליפים נוצרו לשיר. הקליפ הראשון, שעלה ליוטיוב ב-16 ביולי 2020, הוא הצצה לסרט קצר שקשור לאלבום של הקילרס, Imploding the Mirage.
החולמים (סרט, 2003)
החולמים (באנגלית: The Dreamers) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה בבימויו של ברנרדו ברטולוצ'י, שיצא לאקרנים בשנת 2003. התסריט, מאת גילברט אדייר, מבוסס על רומן פרי עטו בשם "The Holy Innocents" משנת 1988. הסרט הוא הפקה בינלאומית משותפת של חברות מצרפת, בריטניה, ואיטליה.
הסרט עורך מחוות רבות לסרטי הגל החדש בקולנוע הצרפתי וסרטי הקולנוע ההוליוודי הקלאסי, בעיקר על ידי שחזור של סצנות מפורסמות על ידי הדמויות בסרט, שהן חובבות קולנוע. הסרט נחשב בארצות הברית למעורר מחלוקת, ובשל העירום והסצנות הארוטיות המוצגים בו הוא סווג לצפייה מגיל 18 ומעלה.
עלילת הסרט
מתיו (מייקל פיט), סטודנט אמריקאי צעיר, שוהה בפריז במסגרת חילופי סטודנטים. הוא מגיע לסינמטק הצרפתי בעת שמתקיימת הפגנה בחזיתו, ומתיידד עם אחת המפגינות, איזבל (אווה גרין) ואחיה התאום תאו (לואי גארל). האח והאחות מזמינים את מתיו להתגורר בביתם (לאחר שהוריהם שיצאו לווקאנס). מתיו עד לאהבה העזה השוררת בין האח לאחות.
לשלושה אהבה משותפת לסרטי קולנוע קלאסיים, והם משחקים במשחקים של זיהוי קטעים מסרטים נודעים, שבהם המפסיד נדרש למלא דרישה שמציב בפניו המנצח. כאשר תאו מפסיד, דורשת ממנו איזבל שיאונן, בנוכחותה ובנוכחות מתיו, מול תמונתה של מרלן דיטריך, התלויה בחדרו. תאו מציית לדרישתה. כאשר מתיו מפסיד, מצווה עליו תאו לשכב עם איזבל, השמחה לציווי זה. מתיו מסרב תחילה, אך לבסוף נכנע. בתום יחסי המין מגלה מתיו שאיזבל הייתה בתולה. השלושה מתמקדים בעולמם, ומתעלמים ממהומות הסטודנטים של מאי 1968 המתקיימות ברחוב, מחוץ לבית.
פירמינקס
פירמינקס (או פירמידה משולשת) הוא פאזל בצורת משולש פרמידה. החלקים מסודרים בתבנית פירמידה בכל צד של הפאזל. ניתן לסובב את השכבות ביחס לכל קודקוד, וניתן לסובב גם רק את הפינות. הוא תוכנן על ידי יואו מפרט בתחילת שנות ה-70.
בתחילת שנות ה-70 יואו מפרט התנסה בחיתוך פולי-ידרה לפרוסות סימטריות והצמדתן בגומיות לכדור מרכזי. חידות העץ שלו מסתיימות בסופו של דבר במגירה שנשכחה למחצה. רק כאשר שיגעון הקוביות של רוביק התחיל בתחילת שנות ה-80, הופר אותו הופרט לידי חברת צעצועים. למעלה מ-10 מיליון פירמינקס נמכרו עד חג המולד 1981, ו-90 מיליון בתוך 3 שנים.
הפירמינקס הוא טטרהדרון המחולק על ידי מישורים מקבילים לכל פנים. זה אומר שיש 4 חלקים ציריים, 6 חלקי קצה ו-4 טיפים. ניתן לסדר את הפירמינקס ל-75,582,720 עמדות אפשריות. זה נשמע הרבה בהשוואה לקוביית 2x2x2 שיש לה 3,674,160 מיקומים אפשריים. עם זאת, פתרון הפינות הוא טריוויאלי, והתעלמות ממצמצמת את האפשרויות ל-933,120 עמדות. בנוסף, החלקים האמצעיים ניתנים לסיבוב בקלות כך שצבעיהם יתיישרו זה עם זה, מה שמצמצם את הבעיה רק לשש חלקי הקצה עם 11,520 מיקומים אפשריים. זה הופך את הפירמינקס לאחד הפשוטים שבחידות המתפתלות.
שיאים
שיא העולם בפתרון Pyraminx בזמן הקצר ביותר הוא 0.91 שניות, שנקבע על ידי דומיניק גורני הפולני ב־24 ביוני 2018 בתחרות מרוץ הקוביות Byczy 2018. הממוצע המהיר ביותר בעולם של חמישה פתרונות פירמינקס (למעט המהיר והאט ביותר) הוא 1.86 שניות, שנקבע על ידי טימון קולאסינסקי מפולין ב־6 באפריל 2019 ב-"Grudziądz Open 2019".
נאזהורן
תכנון ופיתוח
במהלך מבצע ברברוסה בשנת 1942 עם הלחימה של הצבא הגרמני אל מול הצבא האדום, נפגשו הגרמנים לראשונה בטנקים הרוסים בהם טנקי ה-KV וה-T-34. הניסיון הקרבי הזה העלה בפני הגרמנים את הצורך באמצעים בעלי עוצמה רבה מהקיים כדי להתמודד עם השריון הרוסי, צורך זה עיצב מחדש את רוב תוכניות הפיתוח ויצר מספר כלים. פיתוח הנאזהורן, כמו פיתוחים נוספים דוגמת המארדר 3, היו מיועדים להיות עיצוב זמני למשלוח מהיר לשדה הקרב בעוד שמשחיתי טנקים ממוגנים ומוצלחים יותר (כמו היאגדפנתר) היו עוד בפיתוח. הכלי פותח בהתחלה בשם Hornisse (מגרמנית; 'צרעה') עד שבשנת 1944 שונה שמו לנאזהורן בהוראה של היטלר. הבסיס לנאזהורן היה פיתוח של חברת Alkett אשר שילב אלמנטים מטנקי הפאנצר סימן 3 וסימן 4, בשם גשיצווגן III/IV אשר יועד להיות פלטפורמה לתותח סער או משחית טנקים. על הגשיצווגן הורכב בחלקו האחורי, תותח מסוג PaK 43 L/71, בעל קוטר של 88 מ"מ, תותח נ"ט מהמוצלחים שפותחו במלחמה. תותח זה היה מסוגל לחדור שריון בעובי 190 מ"מ ובמרחק 1,000 מטר, מה שהפך את הנאזהורן למשחית טנקים מוצלח מאוד.
הנאזהורן, למרות כוח האש הרב שלו, התאפיין במיגון קל מאוד. תא הלוחמים של הכלי בו היה מורכב התותח היה פתוח כלפי מעלה מה שחשף את הצוות לפגעי מזג האוויר ורסיסים, התא עצמו היה עשוי שכבה דקה של בין 10 ל-15 מ"מ פלדה. הטווח של תותח ה-88 מ"מ אפשר לנאזהורן להתנהל אל מול האויב בטווח של עד קילומטר ממנו, מה שפיצה על המיגון הלקוי. בין השנים 1942 עד 1945 יוצרו סך הכל 494 כלים, רובם הגדול יוצר במהלך 1943.
מנגינת ברודוויי
מנגינת ברודוויי (באנגלית: The Broadway Melody) הוא סרט קולנוע מסוגת מיוזיקל בבימויו של הארי בומונט משנת 1929. מנגינת ברודוויי הוא הסרט המדבר הראשון שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. גרסתו הראשונה של הסרט צולמה בשיטת טכניקולור והסרט היה המיוזיקל הראשון שצולם בהוליווד. אולם גרסת הטכניקולור נעלמה ורק גרסת הסרט השחור-לבן שרדה.
סטיבן איילס
סטיבן איילס (באנגלית: Stephen Ailes; 25 במרץ 1912 - 30 ביוני 2001) היה חבר בולט בלשכת עורכי הדין של וושינגטון די. סי. ושותף במשרד עורכי הדין "סטפטו וג'ונסון". הוא כיהן כתת-מזכיר הצבא של ארצות הברית מפברואר 1961 ועד ינואר 1964, ולאחר מכן ועד יולי 1965 הוא כיהן כמזכיר הצבא. את לימודיו האקדמיים הוא החל באוניברסיטת פרינסטון ולאחר מכן המשיך בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה המערבית, שם הוא היה חבר באחוות "פי-קאפא-פסי".
מנגינת ברודוויי
תסריט הסרט נכתב על ידי ג'יימס גליסון ונורמן יוסטון על פי ספרו של אדמונד גולדינג. פסקול הסרט הולחן על ידי ניקו הרב בראון, ג'ורג' מ. קוהאן וווילארד רובינסון. בסרט משחקים צ'ארלס קינג, אניטה פייג', בסי לאב וג'ד פרוטי. מלבד הזכייה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, לאב הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובומונט היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.
סטיבן איילס
ראשית חייו
סטיבן איילס נולד ברומני, שבוירג'יניה המערבית. הוא למד בבית הספר סקרבורו, שבניו יורק יחד עם אחיו, ובהמשך למד בבית הספר התיכון ההאפיסקופלי שבאלכסנדריה, וירג'יניה, שם הוא סיים את לימודיו ב-1929. ב-1933 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון וב-1936 קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת וירג'יניה המערבית. באותה שנה הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של וירג'יניה המערבית.
קריירה משפטית
בין השנים 1937–1940 שימש איילס כעוזר לפרופסור באוניברסיטת וירג'יניה המערבית. הוא שוחרר משירות צבאי עקב עיוורון צבעים, אך מאוחר יותר הוא הועסק על ידי משרד הפיקוח על המחירים של מנהל החירום בין השנים 1942–1946. ב-1947 הוא שימש כיועץ למשלחת הכלכלית האמריקאית ליוון ולאחר מכן שב לעיסוקו הפרטי בעריכת דין החל מ-1948 ועד כניסתו לשירות הממשלתי.
מנגינת ברודוויי
עלילה
האנק (בסי לאב) וקוויני מאהוני (אניטה פייג') הן צמד אחיות המהגרות לניו יורק במטרה להתפרנס בברודוויי. אדי (צ'ארלס קינג) הוא כותב שירים ומלחין הנמצא במערכת יחסים עם האנק והוא משכנע אותה לבוא לניו יורק. אך כשאדי פוגש את קוויני, הוא מתאהב בה. קוויני מתחילה לצאת עם אדם עשיר אך מפוקפק בשם ג'ואק וורינר (קנת' תומפסון) כדי לגרום לאדי לחזור לאהוב את האנק.
סטיבן איילס
קריירה ממשלתית
איילס כיהן כתת-מזכיר הצבא של ארצות הברית מה-9 בפברואר 1961 ועד ה-28 בינואר 1964. לאחר מכן הוא מונה כמזכיר הצבא, תפקיד בו הוא כיהן עד 1 ביולי 1965. לעיתים קרובות נזקפת לזכותו הקמתה של תוכנית סמלי האימונים של צבא ארצות הברית. הוא ניהל סקירה מרחיקת לכת במשך זמן שכללה מגע עם מגוון רחב של אנשים מנוסים בכל זרועות הכוחות המזוינים וממצאיו כללו חמישה עקרונות מרכזיים, עם המלצות והצעות לחיסול הבעיות בהן הוא נתקל. פרס סמל האימונים השנתי של פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית נקרא על שמו.
מנגינת ברודוויי
עלילה
הסרט פותח בסצנה שבה אדי מסרב לתת את שירו החדש "The Broadway Melody" לצמד בנות המבקשות ממנו אותו אלא לתת אותו לאחיות מאהוני. בינתיים האנק וקוויני מגיעות לבית המלון שם הן מחכות לאדי. האנק נלהבת להגיע לניו יורק והיא נחושה בדעתה להפוך אותן למפורסמות בעוד שקוויני פחות נלהבת. כשדוד ג'אד (ג'ד פרוטי) מציע להן עבודה זמנית האנק דוחה את ההצעה למורת רוחה של קוויני.
סטיבן איילס
קריירה ממשלתית
בראשית 1965 נמתחה על איילס ביקורת קשה, הן מצד הדמוקרטים והן מצד הרפובליקנים, כאשר הוא ביקש מימון מתת-ועדת ההקצבות של הסנאט להגנה למה שעד מהרה הושם ללעג כ"תוכנית הווטרנים המהירה". כפי שהמבקרים סיכמו את הצעתו של איילס, עד "8,000 גברים צעירים שלא מסוגלים לעמוד בדרישות הפיזיות והמנטליות לשירות צבאי", עדיין יגויסו ו"יוכלו לשרת יום אחד ואז להשתחרר כווטרנים, יהיו זכאים לזכויות של וטרנים שהשלימו תקופות ארוכות במדים". איילס העיד שהתוכנית (שתת-הוועדה סירבה לאשר) תעלה בשנה הראשונה 31.3 מיליון דולר בערכים של 1965, שווי של 235 מיליון דולר חמישים שנה לאחר מכן.
לאחר סיום כהונתו כמזכיר הצבא ועד 1970 שימש איילס כראש מועצת העיר הפדרלית, קבוצה של אנשי עסקים, מנהיגים אזרחיים, אנשי חינוך ואחרים שמקדמת את הפיתוח הכלכלי של וושינגטון הבירה.
מנגינת ברודוויי
עלילה
כשאדי מגיע הוא לוקח אותם למנהל זאנפילד (אדי קיין). זאנפילד לא מרוצה מהצמד אך הוא מחליט להעסיק את רק קוויני. קוויני משכנעת אותו גם להעסיק את האנק. במהלך חזרה להופעה זאנפילד מחליט לבטל את הופעתן של האחיות מאהוני ולהשאיר את קוויני בתפקיד שולי. באותו תפקיד קוויני מושכת את תשומת לבו של ג'ואק וורינר שמתחיל לחזר אחריה. אדי מביע את מורת רוחו לגבי ג'ואק ואילו האנק כועסת על קוויני שהיא הצליחה עקב יופייה ולא כישרונה.
סטיבן איילס
חיים אישיים
ב-24 ביוני 1939 נשא איילס את הלן "נלי" וילס ונולדו להם ארבעה ילדים. הוא נפטר משבץ מוחי בביתו שבבת'סדה, מרילנד ב-30 ביוני 2001. הוא נקבר בעיר הולדתו.
מנגינת ברודוויי
עלילה
בהמשך הסרט אדי מביע אהבה בפני קוויני כשהאנק לפתע האנק מופיעה. האנק מבינה שהשנים מאוהבים והיא נותנת את הסכמתה בטענה שהיא מעולם לא אהבה את אדי אלא ניצלה אותו לצרוך עסקי הבידור. בסוף הסרט קוויני ואדי חוזרים מירח דבש בעוד שהאנק ממשיכה לנסות את מזלה בעסקי הבידור.
הפקה וקבלה
בזמנו הסרט זכה לביקורות מהללות ולהכנסות גבוהות. אולם עם השנים מבקרים תקפו את הסרט על חולשתו, מלודרמטיות יתר וקלישאותיו רבות. רבים טוענים שהסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר עקב הסרטים הגרועים שהיו מועמדים בקטגוריה באותה שנה בטקס פרסי אוסקר ה-2. האתר "Filmsite" סבר שזה נבע מהכאוס של המעבר מסרטים אילמים לסרטים מדברים. נכון ל-2013 הסרט מחזיק ציון "רקוב" של 38% בהתבסס על 16 ביקורות מהאתר "Rotten Tomatoes".
פסקול
השירים נכתבו על ידי ארתור פריד והולחנו על ידי ניקו הרב בראון.
מועמדויות
לא הוכרזו מועמדויות לפרס אוסקר בטקס שנערך בשנת 1930. ברם בומונט ולאב נחשבו למועמדים פוטנציאלים והאקדמיה האמריקאית לקולנוע הכירה במועמדותם באופן רשמי.
משנת המידות
משנת המידות (או מ"ט מידות) הוא חיבור יהודי-עברי קדום העוסק בחישובים גאומטריים, אשר יש המייחסים אותו לתנא רבי נחמיה, בן המאה ה-2 לספירה, בעוד שאחרים מאחרים אותו לאמצע המאה ה-9 לספירה, ראשית התקופה המוסלמית.
ציטוטים מהחיבור נותרו משוקעים בדברי חכמי היהודים מימי הביניים, אולם רק במאה ה-19 התגלה מקטע של כתב יד של החיבור עצמו. מאז התגלו עוד שני כתבי יד, המרכיבים יחדיו את החיבור בשלמותו; 49 משניות בשישה פרקים.
לואי פרנסואה, נסיך קונטי
לואי פרנסואה דה בורבון, נסיך קונטי (בצרפתית: Louis François de Bourbon-Conti; 13 באוגוסט 1717 – 2 באוגוסט 1776), היה אציל צרפתי, אשר החזיק בתואר נסיך קונטי, וכחבר בבית בורבון, הוא היה נסיך הדם.
ביוגרפיה
לואי פרנסואה נולד ב-13 באוגוסט 1717 בפריז, ללואי ארמנד השני, נסיך קונטי וללואיז אליזבת דה בורבון, בתם של לואי, נסיך קונדה ולואיז פרנסואז דה בורבון, דוכסית בורבון. בשנת 1727 מת אביו, שהיה אדם גס והתעלל רבות באמו, ולואי פרנסואה ירש את תאריו.
הנישואים שלו אורגנו על ידי אמו, לואיז אליזבת דה בורבון, וחותנתו לעתיד פרנסואז מארי דה בורבון. עם זאת, אשתו מתה בלידת תינוק שנולד מת בשנת 1736, והוא נשאר לגור בשאטו דה ל'איל-אדם, ליד פריז.
ב-1745, הוא נשלח להילחם נגד האוסטרים בגרמניה. ב-1746, הוא הועבר להולנד, שם סכסוכים עם מוריס דה סאקס הובילו לפרישתו בשנת 1747 לשאטו דה ל'איל-אדם.
בשנת 1760, הוא קנה את הכרם הבורגונדי המפורסם, אשר באותו זמן נשא את שמו של לה רומאנה, במחיר גבוה. לאחר הרכישה, הוא הוסיף את שמו ליקב, אשר מאז כבר ידוע בתור רומאנה קונטי. היינות של היקב הזה הם מהיקרים ביותר בעולם.
מועמד לכס המלוכה הפולני
למרות שנסיך קונטי לא ירש את כס המלוכה בפולין, המלכות, הוא נשאר איש אמונו של המלך עד 1755, כאשר ההשפעה שלו נהרסה על ידי התככים של פילגש המלך, מאדאם דה פומפדור. מערכת היחסים שלו עם לואי החמישה עשר התדרדרה כל כך, עד שכאשר פרצה מלחמת שבע השנים בשנת 1756, קונטי דחה את הפיקוד על צבא הריין. בשל כעסו, הוא החל להתנגד לשלטון המלכותי, דבר אשר גרם ללואי לכנות אותו כ"בן דודי, "הפרקליט".
בשנת 1771, קונטי הוביל את ההתנגדות לראש ממשלת צרפת, מופו. הוא נתמך על ידי הפרלמנט נגד הממשלה, ובמיוחד היה עוין לטורגו. בשל הרגשות האינטנסיביים שלו נגד הממשלה, הוא היה חשוד בסיוע למרד שהתקיים בדיז'ון ב-1775.
הוא הורחק מחצר המלוכה, בעקבות מעורבות עם פרונדיסטים בשיתוף עם הפרוטסטנטים וגם עם העניינים של הפרלמנט, והוא מונה לגרנד מאסטר של המסדר הריבוני הצבאי של מלטה, והתגורר בארמון הטמפל בהמארה.
קונטי המשיך לצבור אוסף אצום וחגיגי של אמנות, אשר שוכן בגלריה מיוחדת בגלריה, בעיקר כאלו שנאספו במהלך עשרים השנים האחרונות של חייו. זו פוזרה על ידי מכירה פומבית שנערכה בין אפריל ליוני 1777, מכירה אשר שמרה על השפעה על בשוק האמנות הפריזאי במשך העשור שלאחר מכן.
ב-2 באוגוסט 1776 מת לואי פרנסואה בפריז, ובנו לואי פרנסואה ז'וזף, נסיך קונטי ירש את תאריו, והיה האחרון שנשא את התואר נסיך קונטי.
משפחתו
בשנת 1731 התחתן לואי פרנסואה עם לואיז דיאן ד'אורליאן, בתם של פיליפ השני, דוכס אורליאן ופרנסואז מארי דה בורבון, ממנה נולדו לו שני ילדים:
אוגוסטינולופוס
אוגוסטינולופוס (שם מדעי: Augustynolophus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת ההדרוזאוריים שחי בסופו של הקרטיקון באמריקה הצפונית. האוגוסטינולופוס התקיים לפני 66–70 מיליון שנה לצד קבוצת הדינוזאורים האחרונים שנכחדו עם הכחדת הקרטיקון הגדולה.
מאפיינים
הדינוזאור נקרא על שם משפחת אוגוסטין, אשר סייעה למוזיאון ההיסטוריה של לוס אנג'לס. הסיומת "lophus" היא על שם הדמיון בינו לזאורולופוס האסייתי. הוא נחשב לראשונה כמין של זאורולופוס (Augustynolophus morrisi, על שם החוקר ויליאם מוריס) ובהמשך סווג כפרוזאורולופוס. בהמשך העבירו אותו לסוג משלו, תחת השבט Saurolophini - בו כלולים גם הזאורולופוס והפרוזאורולופוס.
כל מאובני הדינוזאור מבוססים על שני ממצאים, אחת מ-1943 בה התגלתה הגולגולת ואחת בה התגלו עצמות חוליות ועצמות גפיים שונות והיא כנראה השתייכה לפרט צעיר. מאובנים אלה שנוצרו ליד הים הפנימי המערבי הם אחד משלושה מאובנים שהתגלו ליד החוף המערבי, לצד האלטופלטה (Aletopelta) ומין לא ידוע של טירנוזאור מוושינגטון.
הדינוזאורים בוגרים הגיעו לאורך אפשרי של 8 מטרים ולמשקל 3 טון. אורך הגולגולת הגיע ל-106 ס"מ והיא נועדה ללעיסת צמחייה קרקעית עם שיניים קטנות מרובות.
דינוזאור זה הוא הדינוזאור הלאומי של קליפורניה שבה התגלו המאובנים, החל מ-2017.
סנק
לורה גרוזנקן (נולדה ב-30 באפריל 1990), ידועה בשם הבמה סנק, היא זמרת נשמה, פופ ורוק וכותבת שירים בלגית. סנק ייצגה את בלגיה באירוויזיון 2018 עם השיר "A Matter of Time". ב-8 במאי 2018 הופיעה סנק בחצי גמר הראשון של אירוויזיון 2018, רביעית בסדר ההופעות, לפני צ'כיה ואחרי אלבניה. סנק סיימה את התחרות במקום ה-12 בחצי הגמר הראשון, ובכך לא העפילה לגמר תחרות האירוויזון.
גרוזנקן עבדה בתחום המסחור החזותי ברשת איקאה, ובמקביל עבדה כמורה לפיתוח קול בעיר לוון, עיר הולדתה. גרוזנקן כתבה שירים ללהקת הפופ–רוק הבלגית הוברפוניק.
יחסי הודו–טורקמניסטן
יחסי הודו–טורקמניסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של הודו לבין טורקמניסטן.
סקירה כללית
להודו יש עניין מיוחד ברזרבות הפחמימנים בטורקמניסטן. טורקמניסטן, אפגניסטן, פקיסטן והודו, המכונות יחד מדינות TAPI, הקימו צינור גז שהיה אמור להסתיים בתחילת 2017. זה חשוב במיוחד לצורכי האנרגיה המתפתחים של הודו שכן עם סיומו, הצינור צפוי לספק כמעט 60% מצרכי האנרגיה של הודו.
המסחר הכולל בין טורקמניסטן להודו הוא דל, והסתכם בשנת 2012 בכ-42 מיליון דולר בלבד על פי נתוני משרד החוץ של ממשלת הודו.
הדרדסים (סדרת טלוויזיה)
הדרדסים (באנגלית: The Smurfs) היא סדרת אנימציה לילדים אמריקאית-בלגית מסוג פנטזיה-קומדיה, אשר שודרה במקור ברשת NBC מ-12 בספטמבר 1981 עד 2 בדצמבר 1989. הסדרה הופקה על ידי חברת האנה-ברברה ומבוססת על סדרת הקומיקס הבלגית בעלת אותו השם שנוצרה על ידי הקריקטוריסט הבלגי פייר קוליפור (אשר לקח גם חלק בהפקת סדרת האנימציה). הסדרה כללה 258 פרקים עם 419 סיפורים שונים בסך הכל, למעט שלושה פרקי cliffhanger ושבעה פרקי ספיישל.
בעוד שבארצות הברית הסדרה שודרה במקור ברשת NBC במהלך שנות השמונים. בהמשך הסדרה שודרה בארצות הברית בשידורים חוזרים ברשת USA network עד 1993, ולאחר מכן ברשת Cartoon Network עד 2003. הסדרה משודרת מאז ואילך בארצות הברית ב.
הסדרה זכה להצלחה משמעותית כאשר שודרה במקור ברשת NBC, ובעקבות כך לאורך השנים הופקו מספר פרקי ספיישל לסדרה. הסדרה הייתה מועמדת מספר פעמים לפרסי אמי, וזכתה בקטגוריית סדרת הבידור הטובה ביותר לילדים בשנים 1982–1983. הסדרה זכתה להצלחה מתמשכת עד 1990, אז, לאחר כמעט עשור של הצלחה, ביטלה רשת NBC את הסדרה לאחר שהרייטינג של הסדרה החל לצנוח.
בסדרה שולבו מספר יצירות קלאסיות כמוזיקת רקע במהלך הפרקים, בהם הסימפוניה השמינית של המלחין האוסטרי פרנץ שוברט, היצירה פר גינט (גריג) מאת המלחין הנורווגי אדוורד גריג והיצירה תמונות בתערוכה מאת המלחין הרוסי מודסט מוסורגסקי. שידורים חוזרים של התוכנית מושמעים בערוץ האחות של רשת הקריקטורה בומרנג.
אתחול הסדרה
ב-18 ביוני 2020 ניקלודיאון הודיעה על יצירת סדרת אתחול מחודשת של הסדרה. סדרת האתחול, אשר נקראת "הדרדסים", עלתה לראשונה לשידור ב-14 באפריל 2021, כאשר בשונה מסדרה זו היא בהנפשה ממוחשבת.
הדרדסים בישראל
בישראל עלו לשידור העונה הראשונה והשנייה בסדרה החל משנת 1983 בערוץ הראשון.
במהלך שנות ה-90 נוספו העונות 3 עד 7 בסדרה בערוץ הילדים.
ב-22 ביוני 2010 חזרה הסדרה לערוץ הראשון עם כל העונות שדובבו עד אז.
באמצע שנת 2012 יצאו 200 פרקים חדשים שלא שודרו עד אז בישראל, כאשר בעלילה שולבו דמויות חדשות רבות.
הסדרה שודרה גם בערוץ ג'טיקס ובערוץ זום.
בספטמבר 2017 החלה החינוכית לשדר את פרקי כל העונות בעריכת וידאו מחודשת, עם הפתיח המקורי של עונות 1 ו-2 שבוצע על ידי שפרירה זכאי.
הפקת הדיבוב העברי
הדיבוב המקורי לעברית לשתי העונות הראשונות הופק בשנות ה-80 ובוים על ידי שפרירה זכאי, שקריינה את פתיחי עונות 1 ו-2 והשתתפה בדיבוב בעצמה.
הקורפוס ה-63 (ורמאכט)
הקורפוס ה-63 (בגרמנית: LXIII. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-14 בנובמבר 1944 בשם "הקורפוס ה-63", והועמד תחת פיקוד ארנסט דהנר. ב-17 בנובמבר 1944 החליפו גוסטב ההנה, וב-24 בנובמבר החליפו פרידריך אוגוסט שק. הקורפוס לחם תחת פיקוד הארמייה ה-19 באלזס, ובפברואר 1945 הוכפף הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הצנחנים הראשונה בהולנד. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות בגרמניה, עד לכניעת כל כוחות קבוצת ארמיות B בכיס הרוהר, ב-18 באפריל 1945.
מצודת קרן נפתלי
מצודת קרן נפתלי היא מצודה שהוקמה בתקופה ההלניסטית, בשלהי המאה ה-3 לפנה"ס. המצודה ממוקמת בפסגת קרן נפתלי אשר בגליל המזרחי, דרומית־מזרחית למושב רמות נפתלי, בין בקעת קדש מצפון לבקעת יחמור מדרום.
טופוגרפיה וגאוגרפיה
המצודה נבנתה על פסגה תלולה בגובה של כ-300 מטר מעל עמק החולה וכ-80 מטר מעל המישור שלמרגלותיה ממערב. 510 מטר מעל פני הים. קרן נפתלי נמצאת בדרום רכס רמים הנמשך עד הר צפייה בצפון. רכס זה הוא המשכו של ציר הקמר הראשי, השבור, של הגליל הנמשך בקו הר תרען, הר כמון, הר מירון ומשגב עם. בראש קרן נפתלי נקודת טריאנגולציה (510, 12.5). מרום הפסגה מראה של החרמון בצפון, רמת הגולן במזרח ועמק החולה למרגלותיו. כ-300 מטר מדרום למצודת ישע, מובילה דרך עפר למדרון המזרחי של ההר, אל מצפור קרן נפתלי. המצודה נמצאת על הפסגה מדרום למצפור, על שביל ישראל.
היסטוריה
במקום הייתה התיישבות מצומצמת בתקופת המקרא, בימי הבית הראשון, כנראה במאות ה-10–9 לפנה"ס. עדות לכך ניתן לראות בחרסים שנמצאו בשטח. הממצאים העיקריים שייכים למצודה גדולה מהתקופה ההלניסטית, חשמונאית ורומית קדומה, המאות השלישית עד הראשונה לפנה"ס. המצודה הוקמה בתקופה ההלניסטית כחלק ממערך ההגנה על העיר קדש, אשר הייתה מרכז מנהלי חשוב של עיר הנמל צור. שלטה על הדרך הראשית העוברת לאורכו של עמק החולה, וכן על חלק מדרך זו שעלתה מעמק החולה דרך קדש לתבנין ולצור בלבנון. תל קדש וקרן נפתלי נמצאים משני צידי בקעת קדש, וביניהם קו ראייה נוח מאוד. המצודה שלטה על מעיין עינן, שהוא אחד המעיינות הגדולים באזור. המעיין נובע למרגלותיה.
היא נכבשה על ידי מלכי בית חשמונאי בעת כיבושם את הגליל העליון, בסביבות 110 לפנה"ס. יוסף בן מתתיהו מתאר בספרו את הקרב בין יונתן החשמונאי לשליט הסלאוקי דמטריוס השני:
כיבוש המצודה בידי הרומאים נעשה כנראה בימיו של הורדוס, אשר יצא למסע מלחמה כנגד הגליליים בשנת 38 לפנה"ס. יוסף בן מתתיהו מתאר את המהומות שהיו בגליל (מלחמת היהודים א טז, ה), הביצות עליהן כותב יוסף בן מתתיהו הן, כפי הנראה, ביצות עמק החולה. מתיאור זה ותיאורים נוספים ניתן להסיק שהיו חילות חשמונאיים במצודות בגליל.
במאות השנייה והשלישית לספירה, היה במקום יישוב נוכרי קטן של עובדי אלילים. שברי הפריטים האדריכליים שנמצאו ושתי ההקדשות לאלים היווניים מעידים על הימצאותו של מקדש פגאני במקום. מספר מבנים שנבנו על ידי תושבים ערביים, בתחילת המאה ה-20 בטרסה המזרחית ובקצה הגבעה, גרמו להרס רוב הפריטים.
יצחק פרנס
יצחק פרנס (11 בנובמבר 1935 - 29 בנובמבר 2012) היה מהאבות המייסדים של הנוירוביולוגיה בישראל וממקדמי חינוך מדעי לנוער.
ביוגרפיה
פרנס נולד בירושלים ב-1935, דור 11 למשפחת פרנס שהגיעה לירושלים בעקבות גירוש ספרד. בשנת 1960 סיים תואר שני בביולוגיה באוניברסיטה העברית, ובשנת 1963 קיבל תואר דוקטור בפיזיולוגיה מהאוניברסיטה העברית. מאז 1966 נמנה עם סגל האוניברסיטה העברית. בשנת 1971 קודם לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1975 קודם לדרגת פרופסור מן המניין.