cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ישראל ראש
קריירה
ראש התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד, ולאחר מכן עבר למחלקת הנוער של הכח עמידר רמת גן. לקראת עונת עלה לקבוצה הבוגרת של הכח, רשם 25 הופעות בליגה וסייע למועדון להעפיל בחזרה לליגת העל. במחזור הראשון של עונת 2008/2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול הפועל תל אביב באצטדיון וינטר, שהסתיים בתיקו 2-2. בסך הכול רשם בעונת זו 31 הופעות בליגת העל, בנוסף לשתי הופעות במשחקי המבחן, אולם לאחר עונה אחת בלבד ירדה הכח בחזרה לליגה הלאומית.
בתחילת עונת 2009/2010 חזר למ.ס. אשדוד. במשך שנתיים לא מצא את מקומו אך בעונת 2011/2012 הצליח לתפוס את מקומו בהרכב. ב-17 בדצמבר 2011 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1-1 נגד הפועל רמת השרון. בתום עונת 2014/2015 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, לאחר שסיימה במקום האחרון בטבלה.
ב-28 ביולי 2015 חתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית, במדיה שיחק שנתיים וכבש עשרה שערי ליגה ב-63 הופעות.
Hold the Girl
Hold the Girl (בעברית: החזק את הילדה) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת היפנית-בריטית רינה סאוואיאמה, שיצא ב-16 בספטמבר 2022 על ידי חברת התקליטים העצמאית Dirty Hit. האלבום הוקלט בין 2021 ל-2022, והוא הופק על ידי מפיקים שונים בהם פול אפוורת', סטיוארט פרייס, מרקוס אנדרסון וקלרנס קלריטי, שהיה ממפיקי אלבומה הראשון, Sawayama.
רקע
ב-17 באפריל 2020 הוציאה סאוואיאמה את אלבום הבכורה שלה, Sawayama, שזכה לשבחים ממבקרי המוזיקה. בשנת 2021 הודיעה כי החלה לעבוד על שירים לאלבום החדש. בנובמבר 2021, החלה סאוואיאמה את סיבוב ההופעות שלה לקידום האלבום, "Dynasty Tour". במהלך ההופעה בגלאזגו ב-13 בנובמבר וההופעה בלונדון ב-17 בנובמבר, ביצעה סאוואיאמה שיר חדש בשם "Catch Me in the Air", אשר נכלל באלבום החדש.
ישראל ראש
קריירה
ב-6 ביוני 2017 חתם בהפועל תל אביב, לאחר שירדה לליגה הלאומית. ב-3 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק מול קבוצתו הקודמת הפועל רמת גן במסגרת גביע הטוטו. בליגה הלאומית ערך 17 הופעות בעונת 2017/2018, ובסופה עלה עם הקבוצה לליגת העל.
Hold the Girl
רקע
ב-16 במאי 2022 הכריזה סאוואיאמה רשמית על האלבום ועל כך שיפורסם ב-2 בספטמבר 2022. הסינגל המוביל של האלבום, ששמו "This Hell", יצא לאור ב-18 במאי 2022. בכתבה על הכרזת האלבום במגזין וראייטי, תואר Hold the Girl כ"התפתחות בסגנון של סאוואיאמה שתשלב השפעות מכל קשת הפופ".
ישראל ראש
קריירה
ב-19 ביוני 2018 חזר להפועל רמת גן, וחתם על חוזה לשנתיים במועדון.
ב-19 באוגוסט 2021 חתם בעירוני טבריה מליגה א' צפון.
ויקיפדיה ההולנדית
ויקיפדיה ההולנדית היא הגרסה בשפה ההולנדית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה, המנוהלת ומתופעלת בידי קרן ויקימדיה. זוהי הוויקיפדיה השישית בגודלה מבחינת מספר הערכים.
ישראל ראש
קריירה
ב-17 ביוני 2022 חתם בהפועל רעננה.
ויקיפדיה ההולנדית
נכון ל- ב ישנם בו  ערכים.
היסטוריה
ויקיפדיה ההולנדית נוסדה ב-19 ביוני 2001. ב-14 באוקטובר 2005 נכתב הערך ה-100,000. כשלוש שנים אחרי כן, ב-30 בנובמבר 2008 נכתב הערך ה-500,000 של ויקיפדיה זו. במחקר שנערך ב-2006, דורגה ויקיפדיה ההולנדית במקום השלישי ברשימת אתרי האינטרנט הפופולריים ביותר בהולנד, אחרי גוגל ו-Gmail.
ישראל ראש
סטטיסטיקה
נכון ל-17 בפברואר 2023
ויקיפדיה ההולנדית
היסטוריה
הערך המיליון של ויקיפדיה זו נכתב בדצמבר 2011. בסוף מרץ 2013 הפכה ויקיפדיה ההולנדית לוויקיפדיה השלישית בגודלה לאחר שעקפה את ויקיפדיה הצרפתית, אך עד 2019 ירדה למקום השישי.
הפארק הלאומי ג'ביל
הפארק הלאומי ג'ביל (בערבית: الحديقة الوطنية جبيل) הוא פארק לאומי, הממוקם בדרום תוניסיה, ומהווה חלק מצפון מדבר סהרה. הוא משתרע על שטח של 150,000 דונם, והוא הפארק הלאומי השני בגודלו במדינה, אחרי הפארק הלאומי סנגר-ג'אבס. אף על פי שהוא גדול, הפארק חדש יחסית; הוא הוכרז כפארק לאומי רק בשנת 1994. עד שהוכרז הפארק סנגר-ג'אבס, היה הפארק הלאומי ג'ביל לפארק הלאומי היחיד במדבר סהרה.
פסופי חיוור כנף
פסופי חיוור כנף (שם מדעי: Psophia leucoptera) הוא מין עוף ממשפחת הפסופיים שבסדרת העגוראים החי על קרקעית יערות הגשם של אמריקה הדרומית בברזיל, צפון בוליביה ומזרח פרו. למרות דמיונו להוקו גדול הוא איננו קרוב להוקיים.
מאפיינים
הפסופי מגיע לאורך 45-52 ס"מ ומשקלו עד 1 ק"ג והוא בעל גוף עגלגל ומגושם בצבע שחור עם זנב לבן והחלק החיצוני של הכנפיים ירקרק-כחול. הראש קצר ובעל מקור קצר וצהוב. הפסופי נע במהירות ביער עם רגליו הארוכות אך הוא מעופף חלש הממריא לעיתים רחוקות. הוא מצוי על קרקעית היער בקבוצות גדולות המחפשות אחרי פירות וחרקים באדמה.
למין זה התנהגות רבייה מיוחדת: בעוד נקבה דומיננטית מוכנה להזדווג, כמה זכרים דומיננטיים מזדווגים איתה ומגנים יחדיו על אותו הקן, בו יכולות להימצא 5 ביצים, ועליהן דוגרים הזכרים והנקבות בלהקה. הצעירים בוקעים ויכולים להתנועע מיד ולחפש מזון, תוך הליכה אחרי אמם.
משחק האמזונות
משחק האמזונות (Game of the Amazons, ובקיצור אמזונות) הוא משחק אסטרטגיה מופשט שהומצא בשנת 1988 על ידי וולטר סמקאוסקאס מארגנטינה. זהו משחק טריטוריה בדומה לגו, ובו תנועת כלים בדומה לשח.
באמזונות לוח משבצות שחור-לבן בגודל 10X10 (לוח של דמקה), ושני שחקנים שחור ולבן ולכל אחד ארבע אמזונות בצבע שלו, כמתואר באיור. בנוסף יש ערימת סמנים השייכת במשותף לשני השחקנים.
הפארק הלאומי ג'ביל
פאונה
בפארק ניתן למצוא קהילה מגוונת של בעלי חיים מדבריים השכיחים בסהרה, כולל שועלי פנק, צפעיים, נחשי קוברה, תנים ועבדקני הרעמה. מבין העופות הנפוצים בפארק ניתן להבחין בעפרוני מצויץ ובמיני עורב וחובות.
משחק האמזונות
החוקים
השחקנים משחקים לחלופין, כאשר תור הלבן ראשון. תור מורכב משני מהלכים: תחילה, מזיז השחקן את אחת האמזונות בצבע שלו בקו ישר (אופקי, אנכי או אחד משני האלכסונים, בדומה למלכה בשח) למשבצת פנויה בלוח. האמזונה אינה יכולה לקפוץ מעל אמזונה אחרת או משבצת מסומנת. לאחר מכן, יורה האמזונה חץ מהמקום החדש אליו הגיע אל משבצת ריקה, כאשר החץ גם הוא נע בקו ישר ואינו יכול לקפוץ מעל משבצות מסומנות או אמזונות. המשבצת אליה נורה החץ מסומנת, ומעתה לא ניתן לדרוך עליה. מפסיד במשחק מי שאין בידו מהלך חוקי לבצע.
שטח ניקוד
{סרטון ההסברה באנ' למשחק https://youtu.be/kjSOSeRZVNg }
יצחק שימקין
יצחק שימקין (1 בינואר 1905 – 21 בפברואר 1977) היה פעיל ציבור בחיפה, חבר ההגנה, מהנדס ופובליציסט, יוזם והוגה רעיונות מקוריים בתחום הביטחון, שתכנן בשנת 1938 להתנקש בחייו של אדולף היטלר.
קורות חיים
יצחק שימקין נולד באודסה לנחום שימקין, רופא ופעיל ציוני, ולחנה שימקין לבית סלפוב. ב-1921 עלה לארץ ולמד בגימנסיה "הרצליה" בתל אביב. ב-1924 נסע לפריז ולבלגיה ללימודי הנדסה, אותם השלים ב-1930 והוסמך כמהנדס חשמל ומכונות וכמהנדס חשמל ורדיו. עם שובו עסק בפיתוח ויצור מכשירי חשמל.
שימקין היה חבר ההגנה בחיפה והמפקד והמרכז הארצי של פעולות הגיוס בהגנה בשנים 1936–1939. באותה תקופה לקח חלק בעליה על הקרקע של בית יוסף ושל "משמר זבולון", לימים כפר מסריק, שהיו יישובי חומה ומגדל. ב-1938 יזם ותכנן התנקשות באדולף היטלר (ראו להלן). ב-1941 התגייס שימקין לצבא הבריטי, ליחידת המהנדסים המלכותית, ושירת כאחראי על חשמלאים במדבר המערבי, בלוב ובאיטליה. ב-1945 השתחרר וחזר לחיפה.
היה בעליה של חברת 'עין הביטחון' שהמציאה ויצרה מוצרים בתחום הבטיחות בחשמל ורשם מספר פטנטים בתחום זה. שימקין השתתף כחייל וכמתנדב במלחמת הקוממיות, מלחמת סיני, מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים וקיבל את אותות המשמר, ההגנה, הלוחם בנאצים וההתנדבות. היה חבר בארגון חברי ההגנה, ארגון הלוחמים בנאצים ושוטר מתנדב במשטרת חיפה, חבר כבוד ב, חבר במועצת הציונים הכלליים וכתב בהבקר, עיתון המפלגה. הוא פרסם בעיתונות מאמרים על נושאים מדיניים אקטואליים והתכתב בנושאים אלו עם שרים וראשי הממשלה. שימקין הרבה ליזום ולהציע רעיונות מקוריים, בעיקר בתחום הביטחון, על ידי פרסומם בעיתון ופניה לגורמים בממשלה. חלק גדול מהצעותיו התקבל ויושם.
שימקין היה נשוי שלוש פעמים. ב-1926 נישא למרים בת צבי ליפשיץ, שנפטרה בצרפת ב-1940. ב-1941 נשא לאשה את מליה בת אברהם קרביצקי. לשניים נולדה בת, רחל, המתגוררת בארצות הברית. בהמשך נפרדו יצחק ומליה, וב-1955 נישא לסיניורה (ריטה) לבית עזר ונולד להם בן. הבן, נחום שימקין, הוא דקאן הפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. נקבר בחיפה.
ההתנקשות בהיטלר
גולת הכותרת בביוגרפיה של שימקין הייתה התוכנית להתנקש באדולף היטלר בשנת 1938, כשנה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.
ב-1938, זמן קצר לאחר סיפוחה של אוסטריה, פרסם שימקין בעיתון "הבקר" את המאמר בשם "תפקיד האנטישמיות בפוליטיקה החיצונית של הרייך השלישי" ושם הצביע על החלק המרכזי והמהותי שהייתה למלחמה ביהודים במדיניותו של היטלר. בהמשך גמלה בליבו ההחלטה שאפשר למנוע את האסון על ידי התנקשות בחייו של היטלר.
הדיווחים על כניסת היטלר לווינה, תיארו את האהדה לה זכה בעודו נוסע ברחוב הראשי ומנופף להמון מרכבו הפתוח. שימקין התרשם כי היטלר חש אהוד ובטוח בעצמו ואינו מקפיד על שמירה הדוקה מדי בצאתו להמון. מכיוון שנהג לנסוע במכונית פתוחה, במרחק לא גדול מהקהל, תכנן שימקין להתנקש בו על ידי התערות בקהל והשלכת רימוני יד לתוך רכבו. התוכנית הייתה אמורה להתבצע על ידי מספר מתנקשים שיפעלו בנפרד.
שימקין הציג את תוכניתו בפני מפקד ההגנה בחיפה, יעקב דורי, וזה הפנה אותו לדרג בכיר יותר - שאול אביגור, במטה ההגנה בתל אביב. התוכנית נתקבלה בחיוב ושימקין גייס כמה שותפים שהיו דוברי גרמנית ובעלי מראה "ארי". הוא החל באימונים בהטלת רימונים, בעוד הוא ממתין לאישור הדרג המדיני. במהלך התכנון הקים שימקין ועד ציבורי סודי שהיה אמור לתמוך ולסייע בביצוע וכלל את שמואל סליצן, חבר ההגנה ומנהל מפעל שמן, ואת פנחס רוטנברג, מנהל חברת החשמל. שימקין פנה גם לאריך מולר, מייסד חברת אתא, בבקשה להסתייע בבן משפחתו הנס מולר שחי בצ'כוסלובקיה. למרות תמיכתם של אנשי ההגנה לא אושרה התוכנית. הנהלת הסוכנות ומשה שרתוק שעמד בראש המחלקה המדינית שבה חששו מהסתבכות מדינית ומפגיעה ונקמה ביהודי גרמניה.
בניגוד לתוכנית המקורית שהיו לה שותפים וגובתה במסמכים, אין שום תימוכין לסיפור על ניסיון ההתנקשות בפועל.
מחסום האש בתעלת סואץ
ב-1968 הציע שימקין לשר הביטחון למנוע חצייה מצרית של תעלת סואץ על ידי הקמת תשתית של מכלי דלק לאורך התעלה ויצירת קיר אש במקרה של מלחמה. הרעיון נולד במוחו עוד ב-1942, כאשר עלה חשש כי הגרמנים ינסו לפלוש מצפון אפריקה לארץ ישראל, והוא שב והעלה אותו בתקופת מלחמת ההתשה. הצעתו נבדקה ונבנה מתקן נסיוני אך הוחלט שלא לבצעו. לטענת צה"ל הפתרון לא היה מעשי והמערכת שנוסתה נשארה והורחבה כדי להטעות את המצרים. שימקין דחה את הטענות וטען שלו יושמו הצעותיו במלואן היה אפשר לשנות את מהלכה של מלחמת יום כיפור . אחרי פרסום דו"ח אגרנט נחשפו פרטים נוספים על המערכת שכונתה "אור יקרות".
"תוכנית אלון"
בשונה מתוכנית אלון, התכוון שימקין למנוע התיישבות יהודית באזור הפלסטיני וכן ליצור פדרציה של אוטונומיה פלסטינית עם ישראל, ולא עם ירדן.
רעיונות ויוזמות
לשימקין היו שפע של רעיונות והצעות בתחומים רבים, בתחום הביטחוני והאזרחי כאחד, אותם הציג במכתבים למערכות העיתונים, ובפנייה למשרדי הממשלה. חלק גדול מהרעיונות התקבל ויושם הלכה למעשה.
השימוש בסילוני מים לפיזור הפגנות
לאחר שנוכח בפיזור אלים של ההפגנות נגד שגריר גרמניה בישראל, הציע שימקין למשטרה במכתב לעיתון להשתמש בשיטה שיושמה מחוץ לישראל - פיזור מפגינים בזרנוקי מים. הצעתו התקבלה ויושמה על ידי המשטרה.
סליק נייד
לאחר התרבות המקרים של הטמנת פצצות ומטעני חבלה הציע שימקין למשטרה לבנות סליק נייד, מתקן משוריין שאפשר להוביל בניידת ולהניח בתוכו מטענים חשודים. ההצעה התקבלה ואף נעשה בה שימוש מבצעי.
שבוע עבודה מקוצר
ב-1954 ניסה שימקין לקדם שינוי של ארגון שבוע העבודה במדינה. על פי הצעתו, יעברו העובדים לחמשה ימי עבודה בני 9 שעות. המניע העיקרי להצעתו היה הענקת יום חופש נוסף לעובדים כפיצוי על העבודה הקשה במהלך השבוע. לפי תוכניתו, יום שישי יוכל לשמש לעיסוק בספורט ושעשועים ואילו יום השבת יוקדש לפעילות תרבותית. הוא ראה בכך פתח להפגת המתח בין חילוניים לדתיים סביב נושא השבת. הרעיון התממש רק שנים רבות מאוחר יותר.
מוצרי חשמל
בעיסוקו כמהנדס חשמל היו לשימקין מספר המצאות ופטנטים שיוצרו ושווקו בחברות שהקים, בהן שיטה מיוחדת לדודים לחימום מים, ומוצר שהותקן על גבי מכשירים חשמליים ביתיים והתריע על סכנת התחשמלות.
רעיונות נוספים
ההצעות שהעלה נגעו לתחומים רבים, מהקריאה לממשלה ב-1969 שישראל תערוב לעצמאות לבנון עקב החשש לעתידו של הממשל הנוצרי, ועונשי מוות למחבלים ועד להקמת סכרים לאגירת מים בירקון ובנחל אלכסנדר, הקמת מתקני התפלה, שימוש בחגורות הצלה לתלמידים שאינם יודעים לשחות ועוד הצעות שחלקן מיושמות עד היום, בהן - התקנת מערכות כריזה לנהג בתוך אוטובוסים.
תולדות עם עולם
תולדות עם עולם הוא ספר היסטוריה בשמונה כרכים, הסוקר את קורותיו של עם ישראל בתקופת בית שני, התנאים והאמוראים, מנקודת מבט מסורתית, המתבססת בעיקרה על המשנה והתלמוד. הספרים נכתבו על ידי הרב שלמה רוטנברג (נפטר בג' בתשרי תשס"א). הכרך הראשון יצא לאור לראשונה בשנת תשכ"ז והאחרון בשנת תשס"ח.
הסדרה פותחת בגלות עשרת השבטים ומסתיימת בסבוראים.
הכרך האחרון יצא לאור לאחר פטירת המחבר, והושלמה ונערכה על ידי בנו, הרב חיים דוד רוטנברג, ראש ישיבת מאור עיניים.
הסכמות
הספר זכה להסכמות מגדולי רבני התקופה, בהם הרבנים יעקב קמינצקי, משה פיינשטיין, חיים קניבסקי, ועוד.
על הספר
המחבר מתבסס בעיקרו על דבריהם של חכמי ישראל, בששת סדרי משנה, במדרשים, ובתלמוד הבבלי והירושלמי, אך גם על ספרי היסטוריה מאוחרים יותר שנכתבו בידי יהודים, החל מספריו של ההיסטוריון יוסף בן מתתיהו, ועד מאוחרים ביותר כמו הספר 'דורות הראשונים' של הרב יצחק אייזיק הלוי, מהמאה ה-19.
הספר מתאפיין בציטוטים רבים וארוכים מהמשנה והגמרא, השזורים כחלק מתיאורו המקורי, ולפעמים אף כמעט שקשה היה להבחין ביניהם, לולא סימן הציטטה אותו הוא מקפיד לסמן. הספר כתוב בעברית בכללותו, אך מתובל בארמית תלמודית ובשפת המשנה.
הספר אינו מדויק מבחינה היסטורית, ופעמים רבות שמצטט מקורות שונים החולקים אלו על אלו. לדוגמה: הספר 'דורות הראשונים' מרבה להאריך בחוסר אמינותו הכללית של יוסף בן מתתיהו, עקב היותו פרו-צדוקי ופרו-רומאי, וכאשר אכן מקבל ממנו עדויות, מרבה לנתח מה אכן יש להסיק משורות שכתב, אם מחשיבים את האינטרס הצדוקי-הרומאי שלו. רוטנברג ב'תולדות עם עולם', לעומתו, מרבה לצטט את ספריו של יוסף בן מתתיהו, ללא ההבחנה של 'דורות הראשונים', וללא ניתוח מדויק של מילותיו.
הספר מתייחס למאורעות ההיסטוריים הכלליים שהתרחשו בעולם, אך רק כרקע ואמצעי להבנת ההתרחשויות בעולם היהודי, ולא לשם ידיעתם לבד. למרות זאת, הספר אינו שואב ולו מילה אחת (לפחות לא באופן רשמי, על-פי מקורותיו) מהמקורות ההיסטוריים המקובלים, ואף שמזכיר אישים לא יהודיים פעמים רבות, כמו אלכסנדר מוקדון, יוליוס קיסר ורבים נוספים, הוא שואב את כל המידע שלו לגביהם מספרי היסטוריה יהודיים אחרים.
כך לעיתים ניתן להבחין בהנחות יהודיות-מסורתיות, הסותרות את ההנחה המדעית, ומובאות שם כעובדה שאין עליה עוררין.
למעשה, אין לספר חשיבות רבה מבחינה היסטורית, והוא אף מפוקפק למדי, עובדתית: כנזכר, הסתמכותו על מקורות רבים, לפעמים בתיאור עובדה היסטורית אחת בלבד, יוצרת פרדוקסליות; הכרונולוגיה שלו שוגה פעמים רבות, אף למסורת היהודית, והוא אף אינו מציג סברות או דעות לכרונולוגיה שלו, בשונה למשל מ'סדר הדורות' שטורח רבות על מנת להוכיח כל שנה אותה מביא.
חשיבותו הרבה היא בהצגת ההשקפה המסורתית-יהודית על ההיסטוריה בצורה בהירה, ברורה ומקיפה, כאשר הוא אוסף את מאמרי חז"ל המפוזרים לאורך ששת סדרי משנה והתלמוד הבבלי והירושלמי, ומסתייע בספרי ההיסטוריה היהודיים המאוחרים, להבנת הרקע ההיסטורי. ההבדל המרכזי בינו ל'סדר הדורות' ו'דורות ראשונים', הוא שמטרתו היא אינה להציג את מסקנותיו, סברותיו וחידושיו ההיסטוריים (כ'דורות הראשונים') או את הדעות השונות בכרונולוגיה היהודית (כ'סדר הדורות') אלא הקפת התקופות ההיסטוריות של בית המקדש השני ותקופת האמוראים בצורה סיפורית ופשוטה, עבור הקורא אשר אינו בקיא בהיסטוריה.
משחק הוגן (סרט, 2023)
משחק הוגן (באנגלית: Fair Play) הוא מותחן ארוטי אמריקאי משנת 2023 שנכתב ובוים על ידי קלואי דומונט, שזהו לה סרט ביכורים כבמאית. בסרט מככבים אלדן ארנרייך ופיבי דינבור כזוג צעיר שמערכת היחסים ביניהם מתחילה להתפרק בעקבות קידום בלתי-צפוי בחברת קרנות גידור מושחתת. בתפקידי המשנה מככבים סבסטיאן דה סוזה, אדי מרסן וריץ' זומר.
בכורת הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2023 ב-20 בינואר 2023, והוא עתיד לעלות לאקרנים לצאת במספר בתי קולנוע נבחרים ב-29 בספטמבר 2023, לפני שיעלה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-13 באוקטובר 2023.
רקע עלילתי
יחסיהם של לוק ואמילי, זוג מאורסים טריים, עומד למבחן לאחר שאמילי זוכה לקידום בלתי-צפוי בחברה לקרנות גידור מושחתת בו השניים עובדים.
הפקה
בדצמבר 2021 הוכרז לראשונה על הפקתו של הסרט כאשר נמסר כי את הסרט כתבה ותביים קלואי דומונט, וכי בתפקידים הראשיים יככבו אלדן ארנרייך ופיבי דינבור. צילומי הסרט החלו בינואר 2022 בסרביה. בפברואר 2022, נמסר על הצטרפותם של סבסטיאן דה סוזה, אדי מרסן וריץ' זומר לצוות השחקנים.
הפצה
הסרט עתיד לעלות לאקרנים לצאת במספר בתי קולנוע נבחרים ב-29 בספטמבר 2023, לפני שיעלה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-13 באוקטובר 2023.
ב-20 בינואר 2023, התקיימה בכורת הסרט בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2023. זמן קצר לאחר מכן, רכשה "נטפליקס" את זכויות הפצתו של הסרט, לאחר מלחמת הצעות בין חצי תריסר חברות, תמורת 20 מיליון דולר. בנוסף, בכורתו הבינלאומית של הסרט תתקיים בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו ה-48.
ביקורות
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", זכה הסרט לציון 90% על סמך 77 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.5/10. בקונצנזוס המבקרים נכתב כי. באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", זכה הסרט לציון 76/100, על סמך 18 ביקורות, דבר המצביע על "ביקורות חיוביות לרוב".
הדובון לאלא
בשנת 1997 הספר יצא לאור כסיפור יחיד בהוצאת מודן עם איורים מאת נורית צרפתי. הספר זכה לפופולריות גדולה והפך לקלאסיקה של ספרות הילדים הישראלית.
עלילה
לאחר הדרך אותה עובר הדובון לאלא, מתקבעת אצלו ההבנה שהעונש שקיבל היה כתוצאה מכך שהוא התנהג שלא כמצופה ממנו והוא חוזר להתנהג כמצופה ממנו. בסיומו של הסיפור אימו של הדובון לאלא שמחה מאוד לקבל את הדובון בחזרה לאחר שנעדר משך זמן רב.
משמעויות וביקורת
הספר מתייחס לסוגיה החינוכית של התנגדויות שונות ואמירות "לא" חוזרות על ידי ילדים. הספר עוסק במרדנות הילד המיוצג בספר על ידי הגיבור, הדובון, כנגד מה שהוריו (אמא של הדובון בספר) מבקשים ממנו.
ישנן ביקורות הטוענות כי ההתמודדות עם סוגיה זו של המסר החינוכי "(...) נעשה בצורה מעוררת פלצות במיוחד - אנשים כועסים על הדובון הבוכה ומרביצים לו בחפצים שונים, כולל מגהצים ומזלגות, למרבה האימה". כמו כן ישנן ביקורות הטוענות כי הספר עוסק בהטפת מוסר להתנהגות שהיא אופיינית לשלב התפתחותי בחיי ילד.
בתהליך התפתחות הילד ישנם שני שלבים התפתחותיים המזוהים עם בעיות משמעת: גיל ההתבגרות וגיל ההתבגרות הראשון (גיל שנתיים). הספר מכוון לפנות לילדים בגיל השלב ההתפתחותי הראשון המזוהה עם אמירת לא. שלב זה המכונה באנגלית גם terrible two,או בשפת הילד: גיל ה"לא צה" בו הילד מסרב לעשות פעולות שונות, הוא שלב התפתחותי בו הילד מעצים את ההתנגדות לדרישות ממנו. הורים לעיתים עלולים לפרש את התנהגות הילד כ"התנהגות רעה" ואף לציין שהילד הפך מ"ילד טוב" ל"ילד רע".
עיבודים
הסיפור עובד להצגת ילדים שהועלתה על ידי מספר תיאטראות, בין היתר בתיאטרון לילדים יפה גבאי בשם "דובי לא לא". עלילת ההצגה מבוססת על הספר ועוסקת בדובון שיום אחד ניתקף במין "דיבוק" של "לא לא" וכל ניסיונותיהם של הוריו לשחררו לא הועילו. עד שבסופו של דבר עזב דובי את הבית. בנדודיו נוכח בקשיים הרבים, שגרמה לו עקשנותו, עד שהצליח להשתחרר ולומר "כן" ואז, לאחר הרפתקאות משונות הוא חוזר הביתה. בהצגה דמויות רבות ופזמונים. עיבוד: יפה גבאי.
אוטו בורוש
ד"ר אוטו בורוש (בהונגרית: Boros Ottó; בקשצ'בה, 5 באוגוסט 1929 – סולנוק, 18 בדצמבר 1988) היה אלוף אולימפי פעמיים שחקן כדורמים בנבחרת הונגריה, מאמן, עורך דין.
ביוגרפיה
אוטו בורוש נולד במשפחה של עובדי רכבת, כך הוא והוריו הגיעו בסופו של דבר לסולנוק. בתחילת שנות ה-40 הכיר את ספורט כדור המים בסולנוק. הוא שיחק כדורמים במועדונים בבודפשט ובסולנוק, בתחילה כשחקן שדה ולאחר מכן כשוער. ב-1947 שיחק ב-Budapesti Előre, ומ-1948 ב-Szolnoki Munkás TE. בשנת 1951, זכה באליפות הלאומית הראשונה שלו כשוער של בודפשט דוז'ה. בין 1952 לבין 1964 היה שוערה של דוז'ה סולנוק. בין 1953 לבין 1964 היה חבר בנבחרת הונגריה מאה ואחת פעמים. הוא סיים את הקריירה הפעילה שלו ב-1964. שיחק ב-207 משחקי ליגה.
ב-1950 הצטרף לצוות ביטחון הפנים ההונגרי. סיים את האקדמיה הפלילית של המשטרה. בשנת 1974 קיבל את הדוקטורט בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת סגד. הוא פרש ב-1984 כראש המחלקה להגנת הרכוש החברתי של מפקדת משטרת מחוז סולנוק בדרגת סגן אלוף.
קברו נמצא בבית הקברות סולנוק. את הסמל האולימפי, חמש הטבעות, ניתן לראות על קברו.
אייקון גרופ
אייקון גרופ בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת בייבוא, הפצה ומכירה של מוצרי מחשוב ותקשורת של חברת אפל בישראל, במתן שירותי מעבדה למוצרי אפל ובמכירת ציוד נלווה של יצרנים אחרים.
לחברה שלוש חברות בנות בבעלותה המלאה: בנוסף היא מחזיקה, מאז מרץ 2022, ב-85.3% מהבעלות בחברת ויז'ואל ד.ג בע"מ.
היסטוריה
החברה נוסדה במרץ 2007 בשם איי-דיגיטל ליין בע"מ, על ידי שותפים בקרן פיטנגו בראשות חמי פרס, אהרון מנקובסקי, זאב בינמן וצחי הילל. ביוני 2007 שונה שמה לשם איי-דיגיטל בע"מ. החל האוקטובר 2007 היא בעלת זיכיון לייבוא והפצה של מוצרי אפל בישראל, שאותו רכשה מחברת "ידע", שהחזיקה בזיכיון זה במשך 25 שנים. בדצמבר 2009 שונה שם החברה לשם הנוכחי, אייקון גרופ בע"מ. קרן וי פרטנרס, מקבוצת ויולה, השקיעה ברשת בשנת 2009. באפריל 2017 רכשה קרן השקעות סקיי 65% מהבעלות בחברה. בדצמבר 2021 נרשמו ניירות הערך של החברה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בעלות השליטה בחברה בעקבות ההנפקה נותרו קרן השקעות סקיי וקרן פיטנגו.
מיום הקמתה עוסקת החברה בעיקר בייבוא, הפצה, שיווק ומכירה של מוצרי אפל (מחשבי Mac, טלפונים סלולריים מסדרת אייפון, מחשבי לוח אייפד, שעונים חכמים Apple Watch), כיבואן הרשמי של מוצרי אפל בישראל, ובהפעלת מעבדת תיקונים למוצרי אפל. מכירת מוצרי אפל נעשית באמצעות רשת השיווק iDigital שבבעלות החברה, ובאמצעות חנויות אחרות.
לחברה אין בלעדיות בהפצת מוצרי אפל בישראל. יבואן רשמי נוסף הוא חברת C-Data, וגם רשת החנויות KSP, שהייתה לקוח של אייקון גרופ, קיבלה בשנת 2022 רישיון לייבוא מוצרי אפל לישראל.
מנכ"ל החברה מאז הקמתה ועד 2013 היה ערן תור. איילת צרפתי-רוזן מונתה למחליפתו.
בדצמבר 2021 הונפקה החברה לראשונה בבורסה בתל-אביב, במסגרתה גייסה כ-150 מיליון שקל. מחצית הסכום לקופת החברה ומחצית הסכום לידי בעליה, ולכמה ממנהלי אייקון. מהלך ההנפקה הושלם לפי שווי חברה של כ-775 מיליון שקל ונמוך ביותר מ-20% משווי של 1 מיליארד שקל לו שאפה החברה בתחילת הליך ההנפקה, ואשר לפיו קיוותה לגייס כ-200-300 מיליון שקל.
כשנתיים אחרי ההנפקה איבדה החברה כמחצית מערכה כתוצאה מירידה בביקוש למחשבים עם תום תקופת הקורונה, סיבה נוספת הייתה אובדן המעמד הייחודי שלה בכל הנוגע לשיווק מוצרי אפל בישראל.
רגץ
רגץ (בהונגרית: Regéc) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית רגץ קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-123 תושבים בשנת 1990 עד 74 תושבים בשנת 2019 (ירידה של כ-39%).
ברגץ חיו מעט יהודים.
טמרין חום-ראש
טמרין חום-ראש (שם מדעי: Leontocebus Fuscicollis) הוא מין של פרימט מסוג טמרין גב-אוכף. תפוצתו באקוודור, קולומביה, פרו, בוליביה וברזיל. טמרין זה הוא המין הקטן ביותר בסוג טמרין. כמו שאר הטמרין גם מין זה הוא שוכן עצים ופעיל יום. תפוצת מין זה היא הגדולה ביותר מבין הטמרין ותחום תפוצתו כמיליון ק"מ רבוע.
מיון טקסונומי
למין זה קיימים תריסר תת-מינים:
תיאור
טמרין זה הוא המין הקטן בסוג טמרין. גופו מחולק לשלושה אזורי צבע. כתפיים וגפיים קדמיות שחורים או חומים כהים, מרכז הגב כתום או צהוב, גב תחתון וגפיים תחתונות חום בהיר או אדום. ראש שחור, אזור הפה לבן ואוזניים גדולות קירחות. תת-המינים מתחלקים לפי צבע שלושת האזורים (בטן, גב, ישבן).
מחזור החיים
טמרין חום-ראש חי בקבוצות מעורבות כאשר הם פוליאנדרים (נקבה אחת מזדווגת עם מספר זכרים). הכל להקה יש נקבה שלטת אחת שרק היא מתרבה. לאחר הריון של 140–150 ימים נולדים תאומים לא זהים. הלידות מתרחשות בין אוקטובר למרץ כאשר הנקבה נכנסת להריון כל שישה חודשים עד שנה. לאחר הלידה שני ההורים והאחים המבגרים עוזרים בטיפול בגורים. הגורים מגיעים לבגרות לאחר 18 חודשים.
תפוצה
כל תת-המינים חיים ביערות גשם טרופיים בעיקר משניים אך גם ראשוניים. הטמרין מדלגים מענף לענף ומשתמשים בצמחים מטפסים כדי לעבור מעץ לעץ. הטמרין נמצא לרוב בגובה על העצים בגבוהים שבין 4 ל-10 מטר מעל לגובה פני הקרקע. הם חיים בלהקות של בין 5 לבין 8 פרטים בשטח שבין 160 לבין 1000 דונם. צפיפות המין בין 3 לבין 28 פרטים לק"מ2.
מזון
טמרין זה כמו שאר מיני הטמרין אוכל חרקים, פירות ותפליטי עצים.
מצב שימור
אוכלוסיית מין זה לא נמצאת בסכנה בעיקר בגלל תפוצתו הרחבה.
אייב פורטאס
אייב פורטאס (באנגלית: Abraham Fortas, 19 ביוני 1910 – 5 באפריל 1982) היה עורך דין יהודי-אמריקאי, שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית בשנים 1965–1969.
קורות חיים
אייב פורטאס נולד ב-1910 בממפיס, טנסי, הצעיר בחמשת ילדיהם של ויליאם/וולף ורחל/ריי (לבית ברזנסקי/ברסון) פורטאס, זוג מהגרים יהודים, ילידי ליטא ורוסיה, שהגרו לארצות הברית דרך אנגליה. האב היה נגר, יצרן ארונות.
פורטאס הצעיר היה כנר מוכשר ואף הקים להקת ג'אז בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון, אולם הוא היה עוד יותר מוכשר בלימודיו וסיים את התיכון כבר בגיל 15, במקום השני בכיתתו. הוא קיבל מלגה וב-1926 החל ללמוד בקולג' המקומי בממפיס.
את הקולג' הוא סיים במקום הראשון בכיתתו וב-1930, בן עשרים התקבל לבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל, הצעיר בסטודנטים למשפטים שם. גם את לימודי המשפטים סיים בהצטיינות במקום השני בכיתתו, ב-1933.
בתקופת לימודיו היה עורך כתב העת המשפטי של ייל, Yale Law Journal ועם סיום הלימודים מונה למרצה בייל, בעזרת אחד ממוריו בבית הספר למשפטים, ויליאם אורוויל דאגלס.
פקיד בכיר בממשל רוזוולט
בשנים שלאחר מכן עבד פורטאס כמרצה בייל במקביל לעבודה בממשל הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט במסגרת הניו דיל. דאגלס, שהביא למינויו כמרצה בייל היה גם האיש שהביא אותו לממשל רוזוולט. בתקופה זו פגש וב-1935 נישא לקרוליין אגר, כלכלנית שעבדה כמוהו באותה מסגרת. לא נולדו להם ילדים.
ב-1937 מונה דאגלס, פטרונו של פורטאס לראש הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית), שהוקמה על ידי רוזוולט ארבע שנים קודם לכן. דאגלס משך אחריו גם את פורטאס אל הגוף החדש הזה.
כעבור שנתיים, כשמונה דאגלס לשופט בבית המשפט העליון נטש פורטאס את משרת ההוראה בייל והתמקד בשרות הציבורי בממשל רוזוולט. ב-1941 הוא מונה לראש מחלקת החשמל במשרד הפנים ושנה אחר כך לתת שר הפנים והוא בן 31 בלבד.
הוא כיהן בתפקיד זה כארבע שנים, עד לתום מלחמת העולם השנייה.
עורך דין פרטי
בראשית 1946 פרש פורטאס והקים משרד עורכי דין פרטי ביחד עם תורמן ארנולד. המשרד הפך מהר מאוד לאחד הגדולים בוושינגטון ונחשב כיום לאחד הגדולים בעולם (קרוי כיום - ארנולד ופורטר ).
מקרה ידוע אחר אירע כעבור כשנתיים, כאשר פורטאס ייצג את אוון לאטימור, פקיד ממשל בכיר שהואשם על ידי הסנטור ג'וזף מקארתי בכך שהוא סוכן קומוניסטי. פורטאס הגן על לאטימור, במסגרת ועדות שונות בסנאט, כנגד התקפות מקארתי שהיה אז בשיא כוחו. הוא הוסיף כך רבות, לשם, שהחל לרכוש לעצמו כלוחם זכויות אדם.
פורטאס טיפל גם בכמה תיקי זכויות אדם נוספים, שזכו לתשומת לב ציבורית רבה. בין השאר ייצג ב-1953 את מונטי דורהאם והביא לקביעת "כלל דורהאם", שאיפשר להוכיח בפני ביהמ"ש באמצעות פסיכיאטרים את חוסר השפיות של נאשם. וב-1963 הוא ייצג את קלארנס ארל גדעון והביא לקביעת בית המשפט העליון בתיק גדעון נ. ויינרייט , לפיה נאשם עני זכאי לייצוג משפטי על חשבון המדינה לא רק בתיקים פדרליים.
בית המשפט העליון וההתפטרות
ב-1965 מינה ג'ונסון את פורטאס לשופט בית המשפט העליון במקומו של ארתור גולדברג, אולם פורטאס הספיק לכהן רק שלוש וחצי שנים (4 באוקטובר 1965 - 14 במאי 1969) בטרם נאלץ להתפטר מתפקידו. בתקופת כהונתו הקצרה הוא השתייך לצד הליברלי של בית המשפט.
ביוני 1968, כחצי שנה לפני תום כהונתו כנשיא, לינדון ג'ונסון מהמפלגה הדמוקרטית הציע את פורטאס כמחליפו של ארל וורן לתפקיד נשיא בית המשפט העליון. המפלגה הרפובליקנית התנגדה לאישור מינויו של פורטאס לתפקיד זה, בדיוק בשל דעותיו הליברליות שגרמו לג'ונסון להציעו מלכתחילה. היא הצליחה למשוך את הדיונים בסנאט במשך חודשים ארוכים ובמרוצת אותם דיונים מפרכים נחשפו כמה בעיות אתיות - פיננסיות בהתנהגותו של פורטאס. בין השאר הסכים לקבל כספים בגין הרצאות שנתן בתקופת שירותו בבית המשפט העליון ועוד.
באוקטובר 1968 נאלץ פורטאס לוותר על מועמדותו לתפקיד נשיא בית המשפט העליון ובמאי 1969 התפטר גם מהשיפוט בכלל.
הוא ניסה לחזור למשרד עורכי הדין הפרטי שהקים, אך בשל אותן בעיות אתיות - פיננסיות שהתגלו בעת הדיונים בסנאט על מינויו לנשיא בית המשפט העליון סירבו השותפים במשרד לקבלו חזרה. ב-1970 הוא הקים משרד עורכי דין חדש ובמשך 12 השנים שלאחר מכן עבד כעו"ד פרטי במסגרתו, עד פטירתו ב-1982 ממפרצת באאורטה.
שימה (הונגריה)
שימה (בהונגרית: Sima) הוא כפר זעיר ביותר המונה רק 47 נפשות (נכון ל-2020) במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. בשימה חיו במהלך השנים מעט יהודים.
אברהם דומב
אברהם (אָבִי) דוֹמְבּ (נולד ב-23 ביולי 1953) הוא פרופסור לכימיה תרופתית וחומרי טבע בבית הספר לרוקחות בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים והמדען הראשי של משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה.
בעבר היה ראש החטיבה לזיהוי פלילי בדרגת תת-ניצב במטה הארצי של משטרת ישראל, ונשיא מכללת עזריאלי להנדסה ירושלים.
ביוגרפיה
דומב נולד בהוד השרון לרוזה לבית מיטלפונקט ולרב צבי דומב, שכיהן כרב הראשי של הוד השרון. למד בישיבת בני עקיבא בכפר הרא"ה יחד עם אחיו התאום פרופ' מנחם דומב, לאחר שירות צבאי בגדוד 50 במהלכו לחם במלחמת יום כיפור, ולימודים בישיבת ההסדר הר עציון, פנה דומב ללמודי כימיה באוניברסיטת בר-אילן. בשנים 1978–1984 השלים באוניברסיטה העברית דיפלומה בכימיה פולימרית וטקסטילית, תואר שלישי בכימיה בנושא מגיבים וזרזים פולימריים, ותואר ראשון ברוקחות. במסגרת פוסט-דוקטורט היה בשנים 1984–1987 חוקר במכון למדעי הרוקחות בסינטקס, פאלו אלטו, בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד ובמחלקה להנדסה כימית שבמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
לטביה באירוויזיון 2000
לטביה באירוויזיון 2000 השתתפה עם השיר "My Star" בביצוע של בריינסטורם.
אברהם דומב
ביוגרפיה
עם חזרתו לישראל ב-1987 היה דומב מדען בכיר במכון הביולוגי בנס ציונה. לאחר שצבר ניסיון תעשייתי בחברת נובה פרמצטיקל במרילנד בשנים 1988–1991, החל דומב לכהן באוניברסיטה העברית כמרצה בכיר לכימיה תרופתית בבית הספר לרוקחות. ב-1995 מונה דומב לפרופסור חבר, וב-1999 קודם לפרופסור מן המניין. מ־2018 כיהן כראש בית הספר.
לטביה באירוויזיון 2000
לפני האירוויזיון
לטביה השתתפה באירוויזיון 2000 עם השיר "My Star" (“הכוכב שלי") בביצוע בריינסטורם. זו הייתה השנה הראשונה שבה לטביה השתתפה בתחרות.
הטלוויזיה הלטבית ארגנה את תחרות האירודזיסמה (Eirodziesm) לבחירת נציג המדינה לתחרות. התחרות נערכה באולפני הטלוויזיה בריגה והונחתה על ידי דיתה טורסטר. 10 שירים באנגלית התמודדו בתחרות והזוכה נבחר כשילוב בין קולות צוות שיפוט של מומחים בתחום המוזיקה לקולות הקהל בבית.
אברהם דומב
ביוגרפיה
במהלך עבודתו באוניברסיטה העברית שילב דומב תקופות עבודה מחוץ לאוניברסיטה ופיתוח מוצרים. בשנים 2007–2012 היה ראש החטיבה לזיהוי פלילי במשטרת ישראל בדרגת תת-ניצב, ובשנים 2014–2016 כיהן כנשיא מכללת עזריאלי להנדסה.
מחקר
במסגרת הדוקטורט חקר דומב תרכובות פולימריות הכוללות בורן. בהיותו במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס חקר דומב מולקולות ענק של אנהידרידים בתור נושאי תרופות. פולימרים אנהידרידים העסיקו את דומב גם בתור חומרים מתכלים ביולוגית.
במהלך השנים עסק דומב רבות בפולימרים פונקציונליים, מערכות העברת תרופות , חומרים פעילים ביולוגית, וקנבואידים. בנוסף, חקר דומב תרופות נגד סרטן, ננו-חלקיקים, הדרוג'לים, טיפול וציפוי פני שטח, טיהור מים, הנדסת רקמות, החדרת תרופות לעין, ועוד.
פעילות בתחום הפורנזי-משפטי
דומב גילה התעניינות בתחום המשפטי ולמד תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בשנים 2004–2007. אחר כך, כיהן עד 2012 כראש החטיבה לזיהוי פלילי במטה הארצי של משטרת ישראל. דומב הוזמן לתפקיד על ידי המפכ"ל דודי כהן על מנת לרענן את שדרת הפיקוד של המשטרה באיש אקדמיה שיביא שיטות חדשות. דומב אכן שכלל את תחום החקירות תוך הסתמכות על הידע שלו מתחום הכימיה. בין השאר, הוא תרם לפיענוח ולמציאת הרוצחים ברצח משפחת פוגל ורצח משפחת אושרנקו בעזרת זיהוי חדשני מבוסס על DNA שהגה. כהמשך לפעילויות אלו, מרצה דומב על מדעים פורנזיים בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית, ומכהן כראש התוכניות לתואר שני במדע פורנזי בפקולטות למשפטים ורפואה.
קניין רוחני ומוצרים
דומב הקדיש תשומת לב רבה לערך היישומי של עבודתו המדעית, קיבל 92 פטנטים אמריקאיים על המצאותיו, והקים חברות הזנק. כמה מהפטנטים שקיבל הבשילו למוצרים מסחריים. כדי להיות בעל שפה משותפת עם הפעילים בתחום העסקי-תעשייתי, השלים דומב בשנים 1997–1998 דיפלומה במנהל עסקים.
תלמידי מחקר ופרסומים
נכון לאוגוסט 2020, 28 תלמידי מחקר של דומב סיימו בהצלחה את לימודי התואר השלישי, והם: אסתר אבטאו, אורן אביב, אבי אברמוף, רגינה אוקנר, דיאנה איצקוביץ, אסתר אלחרט-בינשטוק, חגית אליהו, תרצה ארנפרוינד-קלינמן, נורית בייט, אידה יודובין-פרבר, נעמי כהן-ארזי, יאיר לוי, בועז מזרחי, מרינה סוקולסקי, טוני עזאם, רמה פלק, שאדי פרח, אריאלה שיקנוב, דורון תאומים, עומר אלמלק, אלפונסו בנטולילה, בוריס וייסמן, מורן חיים זדה, יורם סלאחר, רעיה סליבניאק, שמעון פרבר, מיכל קיסר (קרסקו), וגלית שוסטר.
יחד עם תלמידיו ועמיתיו פרסם דומב 429 מאמרים מדעיים, היה עורך או מחבר שותף של 16 ספרים או גיליונות כתב עת מיוחדים, וכתב 75 פרקים בספרים שונים.
רבקה אוקסמן
רבקה אוקסמן (נולדה ב-1950) היא אדריכלית וחוקרת בתחום אדריכלות ישראלית. היא מכהנת כפרופסור בטכניון.
אוקסמן היא ביתו של המהנדס פרופ' יוסף (יוסקה) אידלמן.
ביוגרפיה
רבקה אוקסמן סיימה בית הספר הריאלי בחיפה והחלה ללמוד בטכניון. בטכניון היא למדה אדריכלות וסיימה עם תואר באדריכלות ותכנון עירוני.
לאחר סיום הלימודים רבקה אוקסמן עוסקת בתחום תאוריית אדריכלות, מחקר העיצוב, השפעת עולם הדיגיטלי על אדריכלות מודרנית והשפעת דרישות לשימור הסביבה על אדריכלות.
במהלך עבודתה בטכניון היא התקדמה לתואר פרופסור והייתה סגן דיקאן פקולטה לאדריכלות. בנוסף לטכניון היא לימדה באוניברסיטת סטנפורד וביצעה מחקרים עם חוקרי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס והמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בעקבות עיסוק של רבקה אוקסמן בעיצוב היא התקבלה ל"אגודת מחקר העיצוב" שמרכזה בלונדון ופעלה כעורך של ירחון Design Studies. ביחד עם בעלה רוברט אוקסמן הם ערכו מהדורה מיוחדת של ירחון Architectural Design שהייתה מוקדשת לאדריכלות מודרנית. בשנת 2014 הם פרסמו ספר Theories of the Digital in Architecture. ריבקה אוקסמן חברה במערכת כתב עת אדריכלות ישראלית.
פרנה (כדורגל)
פרנה הוא מועדון כדורגל ברזילאי מהעיר קוריטיבה שבברזיל. המועדון משחק בליגת העל הברזילאית.
המועדון הוקם בשנת 1989 תוך איחוד שתי קבוצות אחרות של העיר. תוך מספר שנים הקבוצה העפילה לליגה הבכירה של ברזיל ושיחק שם מספר שנים. בשנת 2005 המועדון זכה במקום החמישי באליפות ברזיל. בעקבות כך, הוא העפיל לגביע ליברטדורס.
באליפות מדינה פרנה הקבוצה זכתה שבע פעמים במקום הראשון.
בשנייטלק
בשנייטלק (בהונגרית: Besenyőtelek) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בבשנייטלק מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 2,819 תושבים ובשנת 2021 רק 2,560 תושבים.
יהודי בשנייטלק
יהודים חיו בבשנייטלק במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
סרג'ו פלוקארי
סרג'י פלוקארי (באיטלקית: Sergio Floccari; נולד ב-12 בנובמבר 1981) הוא כדורגלן איטלקי-סן מרינזי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
פלוקארי התחיל את הקריירה שלו בקבוצות מהליגות הנמוכות באיטליה ובהן: אווצאנו, מונטבלונה, מסטרה ופאנצה.
בקיץ חתם בגנואה מהסרייה ב'. בגנואה, פלוקארי התקשה לבסס את מעמדו ובתום העונה חתם ברימיני מהסרייה ג'. בינואר מסינה ואטאלנטה רכשו חצי מכרטיס השחקן שלו כל אחת, ופלוקארי עבר לשחק במסינה. את העונה מסינה סיימה במקום ה-18 שמוביל לירידת ליגה, אך עקב פרשת הטיית המשחקים בסרייה א' מסינה נשארה בליגה כאשר יובנטוס הורדה לליגה השנייה. ביוני מסינה רכשה את החצי השני של כרטיס השחקן של פלוקארי ממסינה.
בקיץ פלוקארי חתם באטאלנטה תמורת 1.675 מיליון אירו וכרטיס השחקן של מריאנו סטנדארדו שעשה את הדרך ההפוכה. את שער הבכורה שלו, פלוקארי כבש נגד האלופה אינטר מילאנו. עד סיום העונה הוא כבש שמונה שערי ליגה בסך הכל. בעונת, פלוקארי כבש 12 שערי ליגה.
ב-1 ביולי 2009 פלוקארי חתם לקדנציה שנייה בגנואה ששילמה עבורו 9.1 מיליון אירו. ב-1 באוקטובר 2009, פלוקארי ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית בהפסד 2–3 לולנסיה, בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו בזירה האירופית.
ב-31 באוגוסט 2011 פלוקארי חתם בפארמה ובסיום העונה חזר ללאציו עמה זכה בקופה איטליה בעונת.
ב-30 בינואר 2014 חתם בססואולו.
ב-11 בינואר 2016 חתם בבולוניה.
ב-19 בינואר 2017 פלוקארי חתם בספאל מהסרייה ב', אחרי ששיחק 11 שנים בסרייה א'. פלוקארי כבש 7 שערי ליגה בדרך לחזרה של ספאל לסרייה א' אחרי 49 שנים.
קריירה בינלאומית
באוקטובר, פלוקארי זומן לראשונה לסגל נבחרת איטליה לקראת צד המשחקים נגד ו במסגרת מוקדמות יורו 2012, אך עדיין לא רשם דקות משחק במדי הנבחרת. פלוקארי נשוי למריה אליסה קנטי, מיס סן מרינו בעבר ולכן יש לו אזרחות סן מרינזית המאפשרת לו לשחק גם בנבחרת סן מרינו.
חואן קרלוס אונסואה
חואן קרלוס אונסואה לביאנו (בספרדית: Juan Carlos Unzué Labiano, נולד ב-22 באפריל 1967 בפמפלונה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער ומאמן כיום. כשחקן, שיחק אונסואה מעל ל-300 פעמים בליגה הספרדית, לאורך קריירה שנמשכה 17 שנים. אונסואה בילה תקופה ממושכת בסביליה, וכן היה חבר בסגלן של אוסאסונה, ברצלונה, טנריפה וריאל אוביידו. לאחר פרישתו ממשחק החל אונסואה לעבוד כמאמן שוערים, ומאוחר יותר כעוזר מאמן ומאמן ראשי.
ב-18 ביוני 2020 הודיע אונסואה על כך שאובחן כחולה במחלת ה-ALS.
קריירה קבוצתית
אונסואה נולד וגדל בפמפלונה, והצטרף בנעוריו למחלקת הנוער של הקבוצה העירונית אוסאסונה. בעונת 1986/87 הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת. ב-8 בפברואר 1987, בגיל 19, ערך אונסואה את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשנכנס כמחליף במשחק מול מורסיה, במקומו של השוער רוברטו סנטמאריה שנפצע. אונסואה תפס את מקומו עד שחזר מפציעה במשך 6 משחקים נוספים. בעונת 1987/88 המשיך אונסואה להיות השוער השני לרוברטו והוא הופיע רק ב-7 משחקי ליגה. בתום העונה עבר אונסואה לברצלונה, שם היה השוער השני לאנדוני זוביזרטה. הקבוצה אמנם זכתה בגביע מחזיקות הגביע ובגביע המלך הספרדי, אך חלקו של אונסואה היה קטן והוא השתתף ב-5 משחקי ליגה בלבד במשך שתי עונות בקבוצה.
בקיץ 1990 עבר אונסואה לסביליה, שם הפך לשוער הקבוע בקבוצה. בעונת 1993/94 עזר אונסואה לקבוצתו להגיע למקום השישי בליגה, תוך כדי שהוא סופג 42 שערים ב-37 משחקים. בעונת 1994/95 השתתף אונסואה בכל 38 משחקי הליגה, ספג 41 שערים וסייע לסביליה לסיים במקום החמישי. בעונה הבאה נפצע אונסואה בינואר 1996, פציעה שהשביתה אותו במשך חודשיים. בעונת 1996/97 דעך מעמדו של אונסואה, והשוער מונצ'י החליף אותו במרבית משחקי העונה. בסוף העונה ירדה סביליה לליגה השנייה.
אונסואה עזב את סביליה לטובת טנריפה, על מנת להישאר בליגה הראשונה. אולם, בעונתו הראשונה בטנריפה חלק אונסואה את זמן המשחק עם השוער השוודי בנגט אנדרסון ובעונתו השנייה עם השוער הקולומביאני נבארו מונטויה. בסוף העונה ירדה טנריפה לליגה השנייה ואונסואה עבר קבוצה פעם נוספת, הפעם לריאל אוביידו. באוביידו היה שוער שני לאסטבן ולא שותף באף משחק ליגה במשך שתי עונות. ב-2001 שב אונסואה לאוסאסונה. בעונתו הראשונה בקבוצה, עונת 2001/02 היה אונסואה השוער הראשון, וקבוצתו סיימה את הליגה במקום ה-17, רק 2 נקודות מעל המקום ה-18 שמוביל לליגה השנייה. בעונתו השנייה הפך לשוער המשנה והוא השתתף רק במשחקי הגביע הספרדי. הוא עזר לאוסאונה להעפיל לחצי הגמר, שם הודחו על ידי רקראטיבו ולבה. בסוף העונה פרש ממשחק, בגיל 36.
קריירת נבחרות
באליפות העולם בכדורגל עד גיל 20 1985 שנערכה בברית המועצות, היה אונסואה השוער הראשון של נבחרת ספרד עד גיל 20. בחצי הגמר מול גברה ספרד על יריבתה לאחר דו-קרב בעיטות עונשין בתוצאה 4-3. במשחק הגמר הפסידה ספרד ל בהארכה, והיא סיימה במקום השני. לקראת אליפות אירופה עד גיל 21 1986, השתתף אונסואה ב-4 משחקי ידידות של נבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 21, אך הוא לא נכלל בסגל לטורניר הגמר, בו זכתה לבסוף ספרד. לאחר הטורניר היה אונסואה השוער הראשון של הנבחרת הצעירה והוא העפיל עמה לשמינית גמר אליפות אירופה עד גיל 21 ב-1988, אך נבחרתו הודחה על ידי. ב-1989 שיחק אונסואה בשני משחקים אחרונים עם הנבחרת הצעירה, במשחק ידידות ובמשחק מוקדמות אליפות אירופה, וכך תם חלקו של אונסואה במדי נבחרות ספרד, שכן מעולם לא זומן לנבחרת הבוגרת.
כמאמן
מיד לאחר פרישתו ממשחק, הצטרף אונסואה לצוות האימון של פרנק רייקארד בברצלונה, בתור מאמן שוערים. השוער הראשון של ברצלונה היה ויקטור ואלדס, ואונסואה עזר לו להתפתח כשחקן. ברצלונה זכתה תחת רייקארד בשתי אליפויות ליגה רצופות ובליגת האלופות בעונת 2005/06. לאחר שרייקארד עזב את הקבוצה, נשאר אונסואה בתפקידו גם תחת ז'וזפ גוארדיולה. ב-2010 סיים את תפקידו כמאמן השוערים בברצלונה והחל לעבוד כמאמנה הראשי של נומנסיה, ששיחקה בליגה השנייה. תחת הדרכתו סיימה נומנסיה את עונת 2010/11 במקום ה-10 בליגה. חוזהו תם בסוף העונה ואונסואה לא חידש אותו.
נתן סודרבלום
נָתָן סֶדֶרְבְּלוּם (בנורווגית: Nathan Söderblum; 15 בינואר 1866 – 12 ביולי 1931) היה איש דת שוודי. זוכה פרס נובל לשלום לשנת 1930.
ביוגרפיה
סודרבלום נולד ב-15 בינואר 1866 ביבלבורג. החל ללמוד בשנת 1883 באוניברסיטת אופסלה. סודרבלום הוסמך לכהן ככומר לאחר לימודים בארצות הברית בשנת 1893. בשנים 1894–1901 כיהן כתפקידים שונים בנציגות השוודית בפריז שבצרפת, שם הכיר את יוהאן אוגוסט סטרינדברג ואת אלפרד נובל.
בשנים 1912–1914 כיהן סודרבלום כפרופסור ללימודי דתות באוניברסיטת לייפציג. בזמן מלחמת העולם הראשונה ניסה סודרבלום לקדם יוזמה דתית לקידום השלום ושמירת זכויותיהם של שבויי המלחמה והפליטים.
כיהן כחבר האקדמיה השוודית בשנים 1921–1932.
סודרבלום נפטר ב-12 ביולי 1931.
יעל ישי
קריירה אקדמית
ישי למדה לתואר ראשון במדע המדינה וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית ולתואר שני באוניברסיטת וושינגטון-סנט לואיס. את הדוקטורט כתבה במחלקה למדע המדינה באוניברסיטה העברית (1976) בהנחיית פרופ' עמנואל גוטמן. על בסיסו פרסמה את ספרה הראשון סיעתיות בתנועת העבודה: סיעה ב' במפא"י שיצא בהוצאת עם עובד ב-1978.
מחקריה של ישי, שמתמחה בפוליטיקה השוואתית, התרחבו מעבר לגישה המוסדית המסורתית שהתמקדה במפלגות. ישי הייתה חלוצה במחקריה על החברה האזרחית בישראל, ובתוכה קבוצות אינטרס ותנועות מחאה. בנוסף כתבה ישי גם על נשים בפוליטיקה הישראלית.
ישי שימשה כחברת סגל במחלקה למדע המדינה באוניברסיטת חיפה (לימים בית הספר למדע המדינה) וכיהנה כראשת המחלקה. באוניברסיטת חיפה כיהנה בתפקידים שונים ובהם דיקן הסטודנטים, חברת הוועד הפועל וחברת ועדת המינויים. ישי עמדה בראש האגודה הישראלית למדע המדינה, והייתה חברת ועדות ציבוריות, ובהן: הוועדה הציבורית לקביעת מימון מפלגות, בוועדה הציבורית לבחינת מימון פעילות פוליטית בראשות השופט דב לוין, ובוועדת האתיקה של הסתדרות הרופאים. בשנים 1991–1994 כיהנה כראש האקדמי של מכללת עמק יזרעאל, כשזו פעלה כשלוחה של אוניברסיטת חיפה.
ב-2012 זכתה ישי בפרס מפעל חיים של האגודה הישראלית למדע המדינה.
דררת אצ'ו
דררת אצ'ו (שם מדעי: Psittacula eques) היא מין של תוכי ממשפחת הדרראים ומהסוג דררה. אנדמית לאי מאוריציוס שבאוקיינוס ההודי.
מאפיינים
אורך גופה של דררת אצ'ו הוא 35–42 ס"מ. משקל הזכרים הוא 150 גרם ושל הנקבות 170 גרם. הן בעלי נוצות ירוקות, כמו רוב הדררות. המקור ורוד והעיניים לבנות. הזנב ארוך ועוזר לייצב אותן על הענפים.
הדררות חיות ביערות של מאוריציוס ומעופפות בקבוצות לחפש פירות. מקורן הגדול עוזר להן לפצח זרעים גדולים.
הדררות נעשו למינים פגיעים אחרי שהאדם הגיע למאוריציוס: הוא סחר בתוכים למחמד או הרג אותם, הביא מיני חיות טורפות כמו חולדות או נמיות לאיים ובעיקר הרס את יערות הגשם בהם הם חיים ועל עציהם מתרבים. יחד עם הרבה מעופות מאוריציוס, תוכים אלה נעשו נדירים כ"כ שב-1980 נותרו בחיים רק 10 תוכים. תוכנית רבייה מוצלחת עזרה לייצב מספר זה, אך הם עדיין בסכנה ממשית.
אל תשאלי אם אני אוהב
התסריט נכתב על ידי עמוס קולק והוא מתבסס על רומן שלו בשם זה.
העלילה היא על צעיר ישראלי שמתאהב בבחורה אמריקאית על רקע הסכסוך הישראלי-פלסטיני, עם סוף טראגי.
את המוזיקה כתבה נורית הירש מתוכה התפרסמו השירים "אל תשאלי אם אני אוהב" בביצוע דייוויד ברוזה "ורציתי רק לומר" בביצוע ג'וזי כץ ו"פגישה ראשונה" בביצוע של אילנה אביטל שהפך לאחד מלהיטיה הבולטים. את המילים לשירים אלה כתב עמוס קולק.
תקציר העלילה
אסף (עמוס קולק) הוא צעיר ישראלי שעוסק בכתיבת ספרים ללא הצלחה. הוריו (יוסי ידין וליא קניג) מצפים ממנו ליותר. בין זמני הכתיבה הוא משרת במילואים במדבר יהודה עם חבריו רם (ג'ו קורטז), מיקי (גידי גוב) רוטמן (יוסי פולק) ועוד.
בחופשה מהמילואים בירושלים הוא נפגש בבחורה אמריקאית נאה, רווקה בת 29 בשם לי (שלבי לברינגטון) ומתחיל לחזר אחריה. לי הגיעה ארצה לעבוד כמתנדבת בחפירות ליד הכותל. היא גרה בעיר העתיקה. עמוס מבקר אצלה ומגלה שיש לה שני ידידים ערבים: מוחמד (אבי לוזיה) ומוסטפא (שרגא הרפז), והיא לא מודעת לצד הישראלי בסכסוך.
בחזרה למילואים הם נתקלים במחבלים ומחסלים חלק מהם אבל המפקד שלהם שהוא מוסטפא, מצליח לברוח.
בתקרית נוספת נפצע אסף וכמעט נהרג. חברו רם מבקר אותו בבית חולים ועוזר לו לברוח משם. הם מגיעים לביתה של לי שם נערכת מסיבה פרועה בה נמצאים גם מוחמד ומוסטפא. ביציאה לסמטאות העיר העתיקה רם נתקל במוסטפא ששולף ראשון ופוצע אותו אנושות. לפני מותו הוא מוסר לאסף את פרטי הרוצח אותו זיהה כמפקד החוליה שתקפה אותם במדבר יהודה.
לרם נערכת הלוויה צבאית ואסף נשבע לנקום. מוסטפא נעצר במעצר מנהלי ולי מבקשת מאסף לשחרר אותו על מנת שיעבור לירדן. אסף מצליח לשחרר אותו בעזרת קשריו של אביו, מצטייד ברובה ומתכונן לחסל אותו אך נמנע לבסוף. גם למוסטפא יש אקדח לעת הצורך אך אינו מפעילו.
מוסטפא עובר לירדן ואסף חוזר ללי שאשרת השהייה שלה בישראל עומדת לפוג. הם מבלים את הימים שנותרו להם וביום האחרון הם מסתובבים בשוק מחנה יהודה ולי נהרגת מפיצוץ טרוריסטי. אסף גוהר עליה אך מסתבר לו שהיא מתה.
פינלנד באירוויזיון 2000
עבור אירוויזיון 2000, 12 שירים השתתפו בחצי הגמר שארגנה רשת השידור הפינית ששודר ברדיו. ששת השירים שזכו בניקוד הגבוה ביותר על ידי הקהל, עלו לשלב הגמר.
מופע הגמר נערך ב-12 בפברואר 2000, במלון לורד שבהלסינקי ושודר בטלוויזיה. אלה היו השירים שהשתתפו בו:
דומיניק פורצ'ון
דומיניק פורצ'ון (באנגלית: Dominic Fortune; Fortune, מזל או תגמול) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Preview #2 מאוגוסט 1975 ונוצרה בידי הכותב לן ויין והמאייר הווארד צ'ייקין.
דומיניק פורצ'ון הוא האלטר-אגו של דוביד ג'רום ט. פורטונוב, יליד שנות ה-30 בתקופת השפל הגדול. לאחר שדיווח על גנגסטר מניו-יורק, דוביד ברח ללוס אנג'לס, שינה את שמו לדומיניק פורצ'ון ונעשה הרפתקן ושכיר חרב בתלבושת. הוא היה מעורב במלחמת הצ'אקו, סיכל מזימה לרצח נשיא ארצות הברית פרנקלין רוזוולט, ועבר לגור בקזינו צף בשם "מלכת המיסיסיפי". בהרפתקה משנת 1937, פורצ'ון נתקל בהוריו של דוקטור דום ובברונים היינריך זמו ו-וולפגנג פון סטרוקר, וסיכל מזימה נאצית הכרוכה בויברניום. בין היתר הוא הציל סנאטור אמריקאי מניסיון התנקשות של סטרוקר, עצר בעד איל הון למכור סודות אמריקאים ליפן, מנע מגנגסטרים להשתלט על העולם התחתון של לוס אנג'לס, ועזר לדאם דאם דוגאן בהגנה על הקרקס בו עבד.
אחרי כמה הרפתקאות, פורצ'ון נדחה לפרויקט: לידה מחדש בגלל עברו הפלילי, והוחלף בסטיב רוג'רס - אותו פורצ'ון הציל בעבר מבריונים. פורצ'ון פגש את הסאב-מארינר במורמנסק, וחזר לשירות מלא בצבא בימי מלחמת העולם השנייה. בפריז בשנת 1959, פורצ'ון גויס בידי ניק פיורי לקבוצת האוונג'רס יחד עם סייברטות', דאם דאם דוגאן, נאמורה, בלונד פנטום, יוליסס בלודסטון, אביה של סילבר סייבל וקרייבן כדי להביס גרסה נאו-נאצית של הגולגולת האדומה בשוודיה. פורצ'ון פרש מחייו כהרפתקן ושכיר חרב לטובת הקמת משפחה, אך לאחר מות אשתו חזר לחייו הקודמים כשעזר לספיידרמן.
פורצ'ון נחשב למת לאחר קרב נגד איירון מונגר, שבעקבותיו בנו של פורצ'ון נשבע לנקום. הוא לבש אחת מתלבושתיו של אביו, אך בסופו של דבר נהרג כשקפץ מול קליע שנורה לעבר אביו. לאחר שנקם ברוצחי בנו והתאחד עם חברתו מהעבר, פורצ'ון בין היתר היה עד להתפרצות הר פינטובו ובלע סרום שמחק את זכרונותיו זמנית. הוא איחד כוחות עם סילבר סייבל, ולאחר שניסה להיות בלש פרטי, הצטרף לקבוצת הפעילויות המיוחדות ונגארד. מאוחר יותר הוא נראה כחלק מהסוכנות העולמית למלחמה בטרור של מוקינגבירד, כדי להישאר קרוב אליה כדי שיקבל את סרום חייל-העל במקרה שתופעות הלוואי מהסרום האחר שבלע יחזרו.
השחקן דלרוי לינדו לוהק לגלם את דמותו בסדרת הלייב אקשן "המבוקשים של מארוול", אם כי הפקת הסדרה בוטלה.
בועז כהן (קצין)
בועז כהן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, פיקד על חטיבה 188.
שירותו בצה"ל
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל השריון. בשריון עבר כהן הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. בתפקידיו הבאים שירת כמפקד פלוגה, מפקד גדוד ומפקד חטיבת מילואים, חטיבה 27. בין השנים 2001 ל-2003 כיהן כמפקד חטיבה 188. לאחר מכן שימש כנספח צה"ל לכוחות היבשה של צבא ארצות הברית. בתפקידו הבא שימש כקצין אג"ם פיקוד הצפון, בין היתר במלחמת לבנון השנייה. בתום המלחמה, משהובהר לו כי לא יקודם לדרגת תא"ל ולתפקיד מפקד אוגדה פרש מצה"ל.
Diorama
Diorama (דיורמה) היא להקת EBM וסינת'פופ גרמנית.
היסטוריה
דיורמה נוסדה ב-1996 כפרויקט מוזיקלי של טורבן ונט. שם הלהקה הוא מטפורה המייצגת את תפיסת הלהקה את המוזיקה כצורת ביטוי אמנותית: כשם שדיורמה היא מודל תלת־ממדי, כך גם המהות מאחורי דרכה האמנותית של הלהקה היא משולבת - ליצור מוזיקה עבור מאזינים, רקדנים ואנשים חושבים. ונט הוא כותב השירים של הלהקה, וכן הסולן ונגן הקלידים שלה.
אלבום הבכורה של הלהקה, "Pale", יצא בספטמבר 1999, והתקבל בצורה חיובית הן על ידי המבקרים והן על ידי הקהל. האלבום התאפיין באווירה מלנכולית ואינטימית, ורבים משיריו הורכבו בעיקר מנגינת פסנתר ושירה.
בשנת 2000 הצטרף ללהקה חברו של ונט, פליקס מארק, כנגן קלידים, כמפיק שותף וכזמר משנה. האלבום השני של הלהקה, "Her Liquid Arms", יצא באפריל 2001. אלבום זה היה קצבי ואלקטרוני יותר מקודמו, ושולבו בו גם סגנונות של מוזיקה גותית ורוק אלטרנטיבי. השיר "Advance" מתוך האלבום הפך לאחד מלהיטי המועדונים הגדולים של אותה שנה בחלק ממדינות אירופה. בדצמבר 2001 יצא הסינגל הראשון של הלהקה, "Device", שכוון אף הוא לקהל היעד של המועדונים.
ב-2002 הצטרף אל ונט ומארק גם נגן הבס ברנרד לה סיג, ובאוקטובר אותה שנה הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי, "The Art of Creating Confusing Spirits".
לאחר הפסקה ארוכה למדי, והצטרפות של חבר נוסף ללהקה (נגן הגיטרה סאש פידלר, שהצטרף ב-2003), באפריל 2005 יצא האלבום "Amaroid". על מנת לקדם את האלבום החדש, הלהקה הצטרפה לסיבוב ההופעות של להקת VNV Nation. באוקטובר 2005 הוציאה הלהקה שני אלבומים נוספים: הוצאה מחודשת של אלבום הבכורה "Pale", עם תוספת של שלושה שירים חדשים, ו-"Re-Pale", אוסף של גרסאות חדשות לשירים ישנים שלהם, רמיקסים ושירים שראו אור בפעם הראשונה. במקביל להוצאת האלבומים, הלהקה יצאה לסיבוב ההופעות העצמאי הראשון שלה, שנערך בכל רחבי גרמניה.
בסוף 2006 ברנרד לה סיג עזב את הלהקה, וזמן קצר לאחר מכן הצטרף אליה נגן התופים מרקוס האלטר. בפברואר 2007 יצא הסינגל "Synthesize Me", שהפך לאחד מהשירים המוכרים והמזוהים ביותר עם הלהקה, וקידם את האלבום שיצא חודש לאחר מכן ונקרא "A Different Life". שירי האלבום הכילו ביקורת על החברה, הנשלטת על ידי מערכת ערכים מלאכותית וסוטה.
אלבום האולפן השביעי של הלהקה, "Cubed", יצא במרץ 2010, והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האלטרנטיביים הגרמני. הסינגל מתוך האלבום, "Child of Entertainment", הפך גם הוא לאחד מלהיטיה המצליחים והמוכרים של הלהקה.
בינואר 2013 יצא "Even The Devil Doesn't Care", אלבום האולפן השמיני של הלהקה. מתוכו יצא הסינגל "The Scale".