cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אונקוגן
מנגנונים של הפעלת אונקוגנים
הפעלה של פרוטו-אונקוגן והפיכתו לאונקוגן דורשת שינוי גנטי של פרוטו-אונקוגנים תאיים. כל שינוי גנטי כזה יגרום להפעלת האונקוגן בתזמון לא נכון או בתאים בהם גן זה לא מתבטא באופן תקין; שינוי כזה עלול להוביל לחלוקה מוגברת בתאים בהם הוא התרחש. יש שלושה מנגנונים עיקריים של הפעלת אונקוגנים בגידול סרטני: מוטציה, הכפלת גנים ושינויים כרומוזומליים (בדרך כלל טרנסלוקאציות או אינברסיות). המנגנונים הללו גורמים לשינוי במבנה הפרוטו-אונקוגן, או גורמים להגברה של רמת הביטוי שלו בתא.
מוטציה
מוטציות בגן פרוטו-אונקוגני גורמות להפעלתו על ידי שינוי פעילות, או המבנה המרחבי של החלבון לו הוא מקודד. מוטציות אלה לרוב מתרחשות באזורים בקרתיים של ביטוי הגן, או באזורים בתוך רצף חומצות האמינו של החלבון החשובים למבנה ופעילות החלבון. אם מוטציות אלה יגרמו לפעילות בלתי פוסקת או לא מבוקרת של החלבון מדובר בשינוי של הפרוטו-אונקוגן לאונקוגן. באונקוגנים רטרו-ויראלים רוב המוטציות כוללות מחיקת אזורים שלמים מהגן, לרוב אזורים בקרתיים. עם זאת, באונקוגנים ממקור אנושי, רוב המוטציות שמוליכות לגידולים סרטניים מהוות החלפה של חומצת אמינו בודדת בתוך רצף החלבון (מוטציה נקודתית). מוטציות נקודתיות נפוצות מאוד במשפחת חלבוני ras, וההערכה היא כי 25% מכלל גידולי הסרטן האנושיים כוללים לפחות מוטציה אחת בחלבון ממשפחת ras.
הכפלת גנים
הכפלת גנים הוא תהליך בו מספר העותקים של גן בגנום התא עולה. בחלק מהמקרים ניתן למצוא עד מאות עותקים של גנים בתאים בהם התרחשה הכפלת גנים. עליה במספר הגנים גורם לביטוי יתר של הגנים האלו ולתוצרים החלבוניים שלהם, ומוביל לחלוקה בלתי מבוקרת של התא.
מחקרים הראו ש-3 משפחות של פרוטו-אונקוגנים (myc, erb B, ras) מוגברים באופן משמעותי במספר סוגים שונים של סרטן. כ-20%-30% מכלל מקרי סרטן השד והרחם כוללים שכפול גנים של c-myc.
ארגון מחדש של הכרומוזום
ארגון מחדש של מבנה הכרומוזום (אבראציות כרומוזומאליות) הן סוג של מוטציה הכוללת שינויים במבנה התקין והארגון של מקטעים נרחבים בכרומוזום. שינויים כאלה מתגלים במקרים רבים בסרטן הדם - לוקמיה. לרוב, אירועים אלה נגרמים על ידי שבר כפול בגדיל הדנ"א בשני מיקומים שונים, ואיחוי לא נכון של השברים. שינויים כרומוזומליים מוליכים לגידולים סרטניים על ידי שני מנגנונים עיקריים: הגברת התיעתוק של פרוטו-אונקוגנים, או יצירת חלבונים מאוחים.
מהדוגמאות המפורסמות בקטגוריה זו נמצא כרומוזום פילדלפיה, שהתגלה בפילדלפיה בשנת 1960 על ידי פיטר נוול ודייוויד האנגרפורד. כרומוזום זה הוא כרומוזום פגום שמקורו בטרנסלוקציה כרומוזומלית, בו חלקים מכרומוזום 9 ומכרומוזום 22 מחליפים מיקום ביניהם. טרנסלוקאציה זו גורמת להיווצרות איחוי בין הגן BCR בכרומוזום 22 לבין ABL1 בכרומוזום 9. הגן המאוחה שנוצר מקודד לחלבון מאוחה בעל פעילות טירוזין קינאז שנמצא כל הזמן במצב 'פעיל' ושולח מסר לא פוסק לחלוקת תאים. כרומוזום פילדלפיה מופיע בכל החולים בלוקמיה מיאלודית כרונית (CML), ומהווה סמן לזיהוי המחלה. מלבד CML, כרומוזום פילדלפיה גם מופיע בסוגי סרטן אחרים כמו לוקמיה לימפוציטית חריפה (ALL) ולוקמיה מיאלואידית חריפה (AML), אם כי בתדירות נמוכה יותר.
הדובים והדבורים
הדובים והדבורים (באנגלית: The Bears and Bees) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות". הוא יצא ב-1932.
עלילה
שני גורי דובים מתחבטים ללא מזיק, ואז מתחילים לנשנש שיח פירות יער, עד שדוב גדול ומרושע יותר רודף אותם. הם נוגסים כמה פרחים ומוצאים דבורה, שאחריה הם עוקבים אל הכוורת, שאותה הם ממשיכים לפשוט. הדוב הגדול רודף אותם, אך לא ידוע לו, דבורה זיהתה את הפשיטה וזימנה את חוליית ההתקפה. הדבורים רודפות אחריו, והגורים חופרים פנימה.
מדיה ביתית
הסרט יצא ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.
פורשה (פורמולה אי)
קבוצת פורשה פורמולה אי (באנגלית: Porsche Formula E Team) היא קבוצת מרוצים של יצרנית הרכב פורשה שהתחרתה באליפות מרוצי המכוניות חשמליות פורמולה אי שנקטעה. הקבוצה ערכה את הבכורה שלה בתחילת עונת 2019/2020.
היסטוריה
ביולי 2017 הודיעה חברת פורשה כי בסיום העונה היא תפסיק להתחרות באליפות העולם במרוצי סיבולת (WEC). העזיבה של החברה, שזכתה פעמיים באליפות העולם והשיגה שלושה ניצחונות במרוץ 24 השעות של לה מאן, נבעה מהחלטה אסטרטגית של מעבר לתחרויות בענף המכוניות החשמליות. החברה הודיעה כי תצטרף לאליפות החל מעונתה השישית (2019/2020). בינואר 2019 הציגה הקבוצה לראשונה את השילדה שפיתחה לרכב המיועד. באוגוסט אותה שנה הציגה את דגם 99X Electric. לקראת עונת הבכורה החתימה הקבוצה את צמד הנהגים אנדרה לוטרר וניל יאני, שהתחרו בעבר עבור הקבוצה במרוצי הסיבולת.
לוטרר השיג עבור הקבוצה נקודות ראשונות ופודיום ראשון במרוץ פתיחת העונה שנערך בערב הסעודית ובו סיים במקום השני. בהמשך העונה סיים פעם נוספת במקום השני. יאני התקשה לצבור נקודות וסיים את העונה במקום ה-20 עם 8 נקודות, אותן השיג במרוץ אחד לפני סיום העונה.
בסיום העונה הודיעה הקבוצה על החתמתו של פסקל ורליין כמחליפו של יאני לקראת עונת 2020/2021.
אנדריי קוטפוב
אנדריי ויקטורוביץ' קוטפוב (נולד ב-1971) הוא חבר מועצת הפדרציה של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית מטעם סנקט פטרבורג. חבר הנשיאות של המועצה הכללית של מפלגת רוסיה המאוחדת ויושב ראש הוועדה למדיניות כלכלית של מועצת הפדרציה.
בוגר המכון הפטרבורגי ליחסי חוץ כלכליים והאקדמיה הדיפלומטית של משרד החוץ של רוסיה.
משנת 2009 ועד 2011 ניהל את האזור הסמוך לים בסנקט פטרבורג.
מאז 2012 משמש כחבר במועצת הפדרציה.
במאי 2019 מונה לעמוד בראש הוועדה למדיניות כלכלית של מועצת הפדרציה.
ב-16 ביוני 2020 יצא עם יוזמה חקיקתית לצמצום חגי השנה החדשה בשנת 2021 עקב הפחתה במספר ימי העבודה בשנת 2020 בשל המגפה. כפי שנאמר בביאור ההסבר להצעת החוק, אמצעי זה מוצג לכאורה "כדי לפצות על מספר ימי החופשה כדי לשמור על הכלכלה".
קוסקוס גמדי סולאווסי
לקוסקוס גמדי סולאווסי שלושה תת-מינים:
תיאור
לקוסקוס גמדי סולאווסי מבנה גוף גמיש ועגלגל, ראש חרוטי ופנים צרות דמויות גחן עם קשתות זיגומטיות רחבות. חוטמו קצר ושחור, אוזניו קצרות ומשולשות ועיניו גדולות ובולטות עם צבע כחול או חום. זנבו הדק והגמיש עירום ברובו להוציא את אזור הבסיס, והוא משמש את הקוסקוס כרגל חמישית בשל יכולת הלפיתה האיתנה שלו. לקוסקוס כריות הצמדה בכפות הידיים והרגליים וטפרים קצרים וחדים המסייעים לו בטיפוס; בהונות הרגליים האחוריות גדולות וחסרות טפרים ומיועדות לשיפור האחיזה בענפים. אורך ראשו וגופו של קוסקוס גמדי סולאווסי: 38-29 ס"מ, אורך זנבו: 37-27 ס"מ ומשקלו 1-0.5 ק"ג.
פרוותו צמרירית ורכה. צבעה הכללי משתנה מאזור לאזור, וסקלת הצבעים כוללת חום-אפרפר, חום-שחרחר, חום חיוור, חום קפה, צהבהב חיוור או כתום-צהוב עז. אזור הגב נוטה להתכהות, ולאורכו יש לעיתים קרובות פס שחרחר עבה ודהוי. הידיים והרגליים מאפירות אצל פרטים מסוימים. הצד התחתון בצבע קרם שמנת או לבן בוהק, אולם לאוכלוסיות כתומות רק אזור החזה והמפשעה לבן. הראש בצבע מקביל לגוף (כתום, חום או אפור), עם חריץ שחור לאורך המצח והחרטום וכתם לבן קטן סביב הלוע (לעיתים יש גם כתם חיוור במרכז המצח). האוזניים חומות בצידן החיצוני, ורודות בצידן הפנימי, והקצוות שלהן שחרחרות.
סקלת הצבעים המורחבת שלו עשויה להטעות עד כדי החשבה למינים נפרדים; האוכלוסיות הכתומות-צהובות דומות לקוסקוס מקושט או קוסקוס כחול-עין בעוד שהאוכלוסיות החומות-אפורות מזכירות בכלל פוסום זנב-טבעת.
תפוצה
בית הגידול שלו מורכב מיערות גשם ראשונים ומשניים הן בשפלות והן במדרונות הרריים עד רום 2,000 מטר מעל פני הים. הקוסקוס חי גם בסמיכות לכפרים ופרברים עירוניים ופושט בלילות על גינות ומטעים ומותיר אחריו נזקים. מין זה חופף בתחומי המחיה שלו עם קוסקוס דובי סולאווסי - גדול הקוסקוסים.
ביולוגיה
קוסקוס סולאווסי הוא יונק פעיל לילה בעיקר, אך נראה לפרקים גם בשעות היום. הוא שוכן עצים מובהק, ומבלה את שעות המנוחה בסבך ענפים, חללים או כפות של עצי קוקוס. התקשורת בין הקוסקוסים מתרחשת באמצעות חותמי ריח. חושי הראיה והשמיעה של המין מפותחים ומסייעים לו לאתר סכנות מבעוד מועד. הקוסקוס חי בשטח קבוע שמוסמן לעיתים קרובות, והזכרים מפגינים אגרסיביות זה כלפי זה.
הוא נחשב לאוכל פירות באופן כללי; התזונה שלו כוללת גם עלים, פרחים, זרעים, אבקנים, פטריות וביצים. הטורפים של המין אינם ידועים; סביר להניח שהוא מהווה טרף למספר עופות דורסים ואולי ניצוד גם על ידי זבד דקל סולאווסי.
הוא יונק מונוגמי, והזכר והנקבה חיים יחדיו לאורך חייהם. הקוסקוסית ממליטה פעם או פעמיים בשנה, וגודל השגר נע בין צאצא אחד לארבעה. בפועל, רק אחד מתוך הגורים מצליח לשרוד. ההיריון נמשך כ-20 יום, והגורים נולדים זעירים ובלתי מפותחים. הם זוחלים בכוחות עצמם לכיס של האם ומבלים בו כחמישה חודשים; לאחר מכן הם רוכבים על גבה של האם למשך תקופה נוספת. הגור נגמל בגיל 5–8 חודשים.
תוחלת החיים של המין אינה ידועה במדויק; אצל מינים אחרים היא נעה בין שלוש שנים בממוצע בטבע עד ל-11 שנים בשבי.
מצב
קוסקוס סולאווסי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), עקב ירידה מתמשכת בגודל האוכלוסייה שמוערכת בסביבות 30% במהלך העשור הראשון של המאה ה-21. הוא מאוים בעיקר על ידי בירוא יערות לחקלאות ותעשיית העץ וציד לבשרו. הוא מוגן על פי החוק האינדונזי אך לא ברור עד כמה יש אכיפה של חוקי הציד ולא ידוע האם הוא נמצא באזורים מוגנים כלשהם.
נדרשים מחקרים נוספים אודות טווח התפוצה, הביולוגיה והאיומים המרחפים על מין זה.
ולד הטומאה
בדיני טומאה וטהרה, ולד הטומאה הוא דבר שנטמא מכח אב הטומאה.
מקורות בתורה
המקור התורני למושג ראשון לטומאה מופיע בספר במדבר;. הטמא פירושו אדם בדרגה של אב הטומאה וכל אשר יגע בו היינו חפץ שמוכשר לקבל טומאה.
בתלמוד ירושלמי נחלקו בכך רבי יוחנן ובר קפרא, לפי רבי יוחנן ולד הטומאה הוא טומאה מהתורה, ולפי בר קפרא הוא מדברי חכמים. המפרשים מסבירים כי המחלוקת היא אודות שני לטומאה, כלומר - האם וולד הטומאה יכול לטמא אובייקט אחר בטומאה מהתורה. לפי בר קפרא מהפסוק "וכל אשר יגע בו הטמא יטמא" משמע שרק אב הטומאה יכול לטמא ראשון לטומאה, אבל אין מקור לכך שהראשון לטומאה הופך את הנוגע בו לשני לטומאה, ואילו לפי רבי יוחנן מכיוון שכתוב "והבשר אשר יגע בכל טמא לא יאכל", שמכך משמע "כל טמא" - גם ראשון לטומאה, יש להוכיח ששני לטומאה גם הוא מהתורה.
חמישי לטומאה
במסכת פסחים (דף י"ח) מובא שייתכן שיהיה חמישי לטומאה לפי שיטת רבי עקיבא, אולם הרמב"ם (בהלכות שאר אבות הטומאות יא, ד) פוסק נחרצות: "הרביעי פסול ואינו מטמא ואין רביעי עושה חמישי לעולם".
חלב (צבע)
הצבע חלב הוא צבע מים לא רעיל. ניתן ליצור אותו באמצעות שילוב של חלב וליים, בדרך כלל עם פיגמנטים שמוכנסים לצבע. במקרים אחרים מעורבב בוראקס עם הקזאין של החלב על מנת להפוך את הקזאין לחומר משמר.
השימוש בחלב לצביעה קיים מזה אלפי שנים. הוא עשוי מרכיבים טבעיים והוא בטוח ולא רעיל. עם זאת, מכיוון שצבעים על בסיס שמן וצבעי אקריליק מיוצרים בתקופה המודרנית בכמויות גדולות, מחירם יכול להיות נמוך יותר בהשוואה לעלות הצביעה בחלב, שלרוב מיוצר ונמכר בכמויות קטנות. מכשול נוסף לשימוש בו הוא שהוא לא מעורבב מראש. הצבע נמכר לרוב על בצורת אבקה, בשילוב קזאין וסיד. לאחר הוספת מים, הסיד מתערבב עם הקזאין, ויוצר צבע עמיד שניתן להשתמש בו רק על משטחים נקבוביים.
לפני המצאת האקריליק, רוב צבעי הבית יוצרו מקזאין. ישנו מספר גדול של מסמכי ייצור שמתווים את ייצור החלב כצבע בקנה מידה תעשייתי.
צבע חלב המורכב משילוב של בוראקס יכול להשתמר במשך שישה חודשים או יותר אם הוא אטום כדי לשמור על הלחות. אולם, עם הזמן, השילוב יתפרק.
פרויקט העגורים באגמון החולה
פרויקט העגורים באגמון החולה הוא מיזם חקלאי-סביבתי המנוהל בשיתוף הקרן הקיימת לישראל, החברה להגנת הטבע, משרד החקלאות ופיתוח הכפר, המשרד להגנת הסביבה וחקלאי עמק החולה. מטרתו למנוע מעשרות אלפי העגורים האפורים המגיעים מדי שנה לאזור החולה לפשוט על השדות החקלאיים שבאזור, באמצעות האכלתם היזומה באגמון החולה ועידוד ריכוזם באגמון. המיזם מהווה אטרקציה תיירותית ומושך מבקרים וצפרים רבים המגיעים אגמון החולה כדי לצפות בעגורים ובהאכלתם.
העגור האפור בישראל
ישראל מהווה ציר נדידה חשוב למאות מינים של עופות וציפורים. על פי הערכות עוברים בישראל בכל עונת נדידה (באביב ובסתיו) למעלה מחצי מיליארד עופות, הנודדים צפונה דרך ישראל בין אוגוסט עד נובמבר, וחוזרים דרומה במרץ עד מאי. למעלה ממאה מינים שונים של עופות חורפים בישראל, כלומר נשארים בתחומה במשך כל החורף. עד למחצית המאה ה-20 היו רק דיווחים מעטים על עגורים חורפים בישראל, והם נצפו במספרים קטנים יחסית בבקעת באר שבע ובעמקי הצפון. מאמצע שנות ה-70 החלו עגורים לחרוף במספרים גדולים יותר המונים אלפים בודדים, בעיקר בעמק יזרעאל ובעמק חפר. בראשית שנות ה-90 הפך עמק החולה לאתר החריפה המרכזי של העגורים, שמספרם בו הלך וגדל בהתמדה, בעוד ששאר האתרים בישראל כמעט שהפסיקו לשמש כאתרי חריפה.
מקור המשיכה של העגורים לעמק החולה נובע ממיקומו על ציר נדידה מרכזי והיותם של שמורת החולה ואגמון החולה, שהוקם בשנות ה-90, אתרי לינה נוחים לעגורים. תעלות הניקוז שנחפרו בעמק החולה מקלות על העגורים למצוא מזון ומים, והכשרה לעיבוד חקלאי של שטחים רבים שבעבר לא היו מעובדים, מספקים לעגורים מזון בשפע. אחד ממקורות המזון העיקריים הם בוטנים הגדלים בשדות החולה וזמינים לעגורים עד תחילת הגשמים בחורף, אז הם נרטבים ואינם מתאימים עוד לאכילה עבורם.
ריכוזם של העגורים בעמק החולה הסבו נזקים כבדים לחקלאי העמק במהלך שנות ה-90, כאשר עיקר הנזקים נגרמו לגידולי החורף שנזרעו מיד לאחר הגשמים הראשונים, בתקופה שבה מספר העגורים השוהים בעמק נמצא בשיאו, אך הבוטנים הופכים בהדרגה לבלתי אכילים. השילוב של מספר רב של עגורים, התמעטות המזון הזמין מחד, ומאידך זריעה של גידולים חדשים שחלקם מהווים מקור מזון מצוין עבור העגורים, כמו חמצה, אפונה ותפוחי אדמה, גרמו לנזקים חקלאיים כבדים.
הקמת פרויקט העגורים וניהולו
על מנת להתמודד עם הנזקים שגורמים העגורים לחקלאות בעמק החולה, הוחלט בשנת 1999 על יצירת שטחים חלופיים לאיסוף מזון ושיהיו מושכים יותר עבור העגורים מהשטחים שזה עתה נזרעו. בהתאם למידע שהושג על התנהגות העגורים בעמק החולה, נקבע כי במחצית הראשונה של עונת הסתיו (סוף ספטמבר עד אמצע נובמבר) יתאפשר לעגורים לשהות בצורה מוגבלת בשדות שסיימו את גידולי הקיץ, מכיוון שהם אינם גורמים נזק בתקופה זו, ואפילו מועילים בכך שהם מסלקים מהשדות את זרעי הבוטנים שעשויים לנבוט ולהפריע לגידולים החדשים שנזרעו.מתחילת דצמבר, כאשר רוב העגורים ששהו בעמק החולה ממשיכים בנדידה דרומה, מבוצעת האכלה יזומה של העגורים בשטח פתוח שיועד לכך ובו מפוזרים מדי יום 2–3 טון תירס, המושך את הרוב המכריע של העגורים ומקטין את הצורך שלהם לחפש מזון בשדות החקלאיים. ההאכלה אינה מבוצעת באמצעות מתקן האכלה לציפורים אלא באמצעות פיזור המזון על הקרקע על ידי כלי רכב חקלאיים. ההאכלה נמשכת עד מחצית מרץ, אז עוזבים העגורים ששהו בעמק כל החורף ומתחילים לנדוד צפונה לאזורי הקינון שלהם.
ערך תיירותי וכלכלי
האכלת העגורים מהווה את אחד האטרקציות העיקריות באגמון החולה, ומושכת מבקרים רבים מדי שנה. המבקרים רשאים להצטרף לסיור בתשלום בעגלת מסתור המאפשרת להגיע לקרבה רבה לעגורים ולצפות בהם מקרוב. מדי שנה מבקרים באגמון החולה כ-400 אלף בני אדם, ומגיעים אליו צפרים וצלמי טבע מכל רחבי העולם, דבר שעלול להפריע לעופות הרבים במקום.
מדי שנה מתקיים באגמון החולה מרוץ העגור שהוא מרוץ בעל 4 מקצים: חצי מרתון, 10 ק״מ, 4 ק״מ, ומרוץ משפחות סביב אגמון החולה. המרוץ מומן על ידי נותני חסות פרטיים וחברת EY. מטרת המרוץ לסייע בגיוס כספים לקיומו של פרויקט העגורים והעלאת המודעות לשימור ציפורים נודדות באשר הן ועגורים בפרט. בכל שנה מועברים עודפי הגבייה מהמרוץ לטובת הפרויקט.
מחלוקות סביב הפרויקט
במשך השנים חלה עליה מתמדת במספר העגורים החורפים בעמק החולה, שנבעה ממספר גורמים: התנאים הנוחים לחריפה של עמק החולה, שינויי אקלים שגרמו לשינוי הרגלי הנדידה של עופות נודדים רבים, ופגיעה בבתי גידול ואתרי חריפה אחרים לאורך ציר הנדידה שהגבירו את חשיבותו של עמק החולה עבור העגורים. כתוצאה מכך התייקרה עלות פרויקט העגורים מכיוון שנדרש מזון רב יותר להאכיל אותם. בשנת 1999 חרפו רק כ־15,000 עגורים בעמק החולה, אך בשנת 2019 כבר הגיע מספרם ל־50,000 ועלות האכלתם השנתית עמדה על כ-5 מיליון ש"ח, ובעקבות כך התגלעו מחלוקות סביב שאלת מימון הפרויקט.
בדצמבר 2019 החלו חקלאים מאזור עמק החולה לגרש את העגורים מאזור אגמון החולה, בטענה שריבוי העגורים מסב להם נזק חקלאי וכלכלי כבד. לדבריהם, מספר העגורים הולך ועולה משנה לשנה, ובכך השתנתה המציאות בעמק החולה, שאינו יכול להכיל את אוכלוסיית העגורים הגדולה. כמו כן הם טענו כי השתתפות שאר הגופים בתמיכה, אינה מתקרבת לחצי מעלות הפרויקט והנטל הכלכלי העיקרי נופל על כתפי החקלאות. בנוסף עלתה הטענה כי קק"ל מעדיפה את האינטרס התיירותי על פני האינטרס החקלאי של הפרויקט.
גירוש העגורים בוצע באישור של רשות הטבע והגנים (רט"ג) שאישרה שימוש באמצעי תאורה לעת ערב, כך שהטרדת העגורים לאורך זמן תעודד את נדידתם דרומה. עם זאת, הגירוש לא אושר על ידי קק"ל המנהלת את אגמון החולה, ואשר הודיעה כי מדובר במשבר אמון חמור בינה ובין רט"ג והיא מקפיאה את ממשק העבודה עמה, לרבות תקציבים ייעודיים לפרויקט העגורים. לאור עמדתה של קק"ל הקפיאה רט"ג את ההיתר שניתן על ידה לגירוש העגורים. הצדדים הגיעו להבנות בסופו של דבר וחזרו לשיתוף הפעולה הקודם ביניהן, אך המחלוקות בדבר תקצוב הפרויקט ואופן הטיפול בעגורים שמספרם הולך וגדל בעמק החולה מדי שנה, טרם נפתרו לחלוטין.
איטוקוואה
איטוקוואה (שם מלא: 25143 איטוקוואה; באנגלית: ‎25143 Itokawa) הוא אסטרואיד הנמנה עם אסטרואידי אפולו, והוא חוצה את מסלול מאדים. אסטרואיד זה היה במוקד תשומת הלב המדעית בשל נחיתתה של הגשושית היאבוסה עליו ב-21 בנובמבר 2005. מדובר בנחיתה השנייה על אסטרואיד לאחר שהגשושית NEAR Shoemaker נחתה על ארוס ב-12 בפברואר 2001.
איטוקוואה התגלה בשנת 1998 על ידי מיזם לינקולן לחקר אסטרואידים קרובי ארץ. הוא נקרא על שמו של היידו איטוקווה, מדען טילים יפני. החללית היאבוסה הגיעה לקרבתו ב-12 בספטמבר 2005 והיא אף נחתה על פניו ב-20 בנובמבר 2005 למשך כחצי שעה, אך בשל תקלה היא לא הצליחה ליטול דוגמאות קרקע מפני השטח של האסטרואיד בטרם המריאה שוב. ב-25 בנובמבר 2005 ביצעה החללית ניסיון שני לאסוף דגימות קרקע מהאסטרואיד. הקפסולה עם דגימות הקרקע נחתה במתחם וומרה, אוסטרליה ב-13 ביוני 2010. ב-16 בנובמבר 2010 הודיעה הסוכנות היפנית לחקר החלל כי אכן נמצאו דגימות מהאסטרואיד בקפסולה שהושבה לכדור הארץ, לאחר מסע שנמשך שבע שנים.
לאיטוקוואה צורה המזכירה את האות S. צילומי מכ"ם שצולמו מכדור הארץ חשפו כי האסטרואיד מסתובב סביב צירו העיקרי אחת ל-12.5 שעות.
תוואי השטח העיקריים על איטוקוואה זכו לשמות בידי מדעני היאבוסה. שמות אלה עדיין לא רשמיים, אך הם נבחרו לפי הקווים המנחים של האיגוד האסטרונומי הבינלאומי והם מכונים בשמם של אתרים ידועים בכדור הארץ ולפי מידת הקשר שלהם לפרויקט היאבוסה.
פיטר ג'קסון
פיטר ג'קסון (באנגלית: Peter Robert Jackson; נולד ב-31 באוקטובר 1961) הוא במאי ומפיק קולנוע ניו זילנדי זוכה פרס האוסקר. בראשית הקריירה המקצועית, נודע ג'קסון בסרטי האימה יוצאי הדופן שיצר. לאחר מכן בזכות הסרט 'יצורים שמימיים', שהיה מועמד לאוסקר על התסריט, אך פרסומו העיקרי בא לו כבמאי טרילוגיית סרטי שר הטבעות, קינג קונג וטרילוגיית סרטי ההוביט.
ביוגרפיה ויצירה
פיטר ג'קסון נולד בפוקרואה ביי בניו זילנד בשנת 1961, בנם היחיד של מהגרים אנגליים ביל וג'ואן ג'קסון.
ג'קסון החל את הקריירה שלו ביצירת סרטי וידאו במצלמה ביתית ואמצעים טכנולוגיים מינימליים אחרים. בגיל 17 סיים ג'קסון את בית הספר וניסה להשיג עבודה בתעשיית הסרטים הניו זילנדית, אך כשל בניסיונו זה והחל לעבוד כשוליה בחנות לפיתוח תמונות.
הצלחתו הראשונה הייתה הסרט 'טעם רע' (Bad Taste), אותו יצר עם מספר חברים. הסרט התפתח במשך ארבע שנים מאורך ראשוני של חצי שעה לסרט באורך מלא (90 דקות). ג'קסון וחבריו הגיעו עם הסרט לפסטיבל הקולנוע בקאן, שם זכו לשבחי המבקרים ומכרו את זכויות ההקרנה ל-12 מדינות.
בניגוד לבמאים אחרים, ג'קסון המשיך ליצור בניו זילנד, ויצר מספר קומדיות וסרטי אימה נוספים. במסגרת עבודתו היה בין הראשונים בעולם להשתמש באפקטים ממוחשבים, ובאולפנים שהקים בניו זילנד ביצע עבודות אפקטים עבור אולפני הוליווד. בין השאר יצר סרט דוקומנטרי בשם "Forgotten Silver" העוסק בבמאי ניו זילנדי מראשית ימי הקולנוע שכביכול הקדים את זמנו והגיע להשגים קולנועיים רבים הרבה לפני קולנוענים בשאר העולם. סרטו הנודע ביותר של ג'קסון בתקופה זו היה 'יצורים שמימיים' (1994), שזיכה אותו ואת אשתו, פראן וולש, במועמדות לפרס אוסקר בקטגוריית התסריט המקורי.
בהמשך, הפיק וביים ג'קסון את הטרילוגיה שוברת הקופות שר הטבעות. גם את התסריט לטרילוגיה עיבד עם אשתו, פראן וולש. לצורך הסרט השתמש ג'קסון רבות באולפן האפקטים שהקים בניו זילנד, ויצר סצינות קרב ממוחשבות בסדר גודל שלא נראה עד אז. "שר הטבעות" צולם ברצף כסרט אחד וחולק לשלושה חלקים, שיצאו לקולנוע בהפרש של שנה זה מזה. על החלק האחרון, "שיבת המלך", זכה ג'קסון בשלושה פרסי אוסקר לשנת 2003, על התסריט המעובד, הבימוי, והסרט.
הפרויקט הבא של פיטר ג'קסון היה הסרט "קינג קונג", חידוש לסרט הקלאסי משנת 1933, שהוא (לדברי ג'קסון) הסרט שגרם לו לרצות להיות במאי עוד מגיל שמונה. הסרט, שתקציבו נאמד ב-207 מיליון דולר, יצא לאקרנים בארצות הברית ב-14 בדצמבר 2005, וכיכבו בו אדריאן ברודי, נעמי וטס וג'ק בלאק. דווח כי אולפני יוניברסל שילמו לג'קסון מקדמה בת 20 מיליון דולר, על חשבון 20% מסך ההכנסות.
בשנת 2009 יצא עוד סרט בבימויו של פיטר ג'קסון ושמו מבט מגן עדן על פי הספר רב המכר משנת 2002 של אליס סבולד. בשנים 2011–2013 צילם בבת אחת את טרילוגיית ההוביט, הפריקוול לטרילוגיית שר הטבעות. במהלך הצילומים השתמש בטכנולוגיית צילום חדשנית המערבת צילום במהירות של 48 פריימים לשנייה, לעומת 24 הנהוג בתעשיית הקולנוע, מה שאפשר מראה ריאליסטי יותר לסרט.
ג'קסון היה צפוי להפיק את הסרט "Halo", המבוסס על משחק המחשב באותו שם אך הפרויקט נזנח לבסוף. שמו עלה כמועמד להפקת הסרט "עולם היורה" מ-2015 אך לבסוף הוא לא הפיק. ג'קסון עובד באמצעות חברת ההפקות והאפקטים הממוחשבים שהקים בשנות ה-90, חברת WingNut Films והחברות Weta Workshop, Weta Digital, Park Road Post. פיטר ג'קסון הצהיר לא מעט פעמים שבכוונתו לביים גרסה קולנועית לספרי טמרייר של הסופרת נעמי נוביק וסרט המשך לסרט "הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן".
סגנונו כבמאי
בניגוד למראה הרגוע והלא-רשמי שלו (מכנסיים מתרחבים, ללא נעליים), ג'קסון הוא פרפקציוניסט בסגנון הבימוי שלו. הוא דורש לצלם כל סצנה מספר רב של פעמים (כולל "עוד פעם, בשביל המזל"), דוחף את אנשי האפקטים לקצה גבול היכולת על מנת לקבל עבודה שתשתלב היטב בסרט, ומתעקש על דיוק במיניאטורות ודגמים, אף אם הם מופיעים בשולי הסצנה ולא יגיעו לסרט עצמו. על אף נטייה זו, ג'קסון ידוע בכך שהוא מצלם בתקציב נמוך יותר מאשר במאים מקבילים.
חמצן דו-פלואורי
חמצן דו פלואורי הוא תרכובת אי אורגנית המורכבת מחמצן ופלואור שנוסחתה OF2. כחזוי ממודל VSEPR המולקולה מכופפת בדומה למולקולת המים. החומר הוא מחמצן חזק.
הכנה
חמצן דו פלואורי הופק לראשונה בשנת 1929 באלקטרוליזה של אשלגן פלואורי מותך וחומצה הידרופלואורית בנוכחות כמות קטנה של מים. כיום מפיקים את החומר בתגובה של פלואור עם נתרן הידרוקסיד
תגובות
החומר הוא מחמצן חזק בשל דרגת החימצון הלא יציבה של אטום החמצן במולקולה (2+). בטמפרטורה שמעל 200°C חמצן דו פלואורי מתפרק לחמצן ופלואור.
OF2 יגיב עם מתכות ויתקבלו תחמוצות ומלחי פלואוריד, תגובה עם זרחן נותנת PF5 ו POF3, עם גופרית יתקבל SO2 ו SF4.
חמצן דו פלואורי יגיב כמחמצן אפילו עם הגז האציל קסנון
בתגובה עם מים מתקבלת חומצה הידרופלואורית (HF)
זהירות
הגז נחשב לגז בלתי יציב עקב תכונותיו כמחמצן חזק. חומצה הידרופלואורית, שמתקבלת כתוצאה מהידרוליזה של התרכובת עם מים, היא חומר משתך ורעיל ביותר אשר יכול לגרום לנקרוזיס, לספיחת סידן מהעצמות וכן לנזק ללב ולמערכת כלי-הדם.
ז'לקו קומשיץ'
זֶ'לקוֹ קומשׂיץ' (בקרואטית: Željko Komšić; נולד ב-20 בינואר 1964) הוא אחד משלושת חברי נשיאוּת בוסניה והרצגובינה מאז שנת 2006 (שתי קדנציות) ויו"ר הנשיאות (2007–2008, 2009–2010, 2011–2012), כנציג הקרואטי של הפדרציה.
קריירה אקדמית ומשפטית ושירות צבאי
במהלך מלחמת האזרחים של בוסניה שירת בצבא הפדרציה של בוסניה והרצגובינה וקיבל את עיטור הזהב "לילי"- העיטור הגבוה ביותר בצבא שניתן על ידי הממשלה.
כניסתו לפוליטיקה
אחרי המלחמה, הצטרף לפוליטיקה בשורות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של בוסניה והרצגובינה או SDP BiH. כיהן כחבר מועצת העיר נובו סרייבו (סרייבו החדשה), וגם במועצת העיר סרייבו, לפני שנבחר לעמוד בראש מועצת נובו סרייבו ב-2000. במקביל שימש כסגן ראש עיריית סרייבו.
כאשר עלתה לשלטון התנועה לשינוי דמוקרטי ב-1998 מונה קומשיץ' לשגריר ברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה. ב-2002 התפטר מהתפקיד, לאחר שהסוציאל-דמוקרטים חזרו לשלטון.
חברותו בנשיאות בוסניה והרצגובינה
בבחירות למועצה הנשיאותית בבוסניה שנערכו ב-1 באוקטובר 2006 נבחר לכהונה של 4 שנים. הוא קיבל 41 אחוזים מהקולות, והקדים את הנציג הקרואטי הקודם, איבו מירו יוביץ', וכן את בוז'ו ליוביץ' ומלדן איבנקוביץ'-ליאנוביץ'. ניצחונו הובטח לו בשל התפרקות האיחוד הדמוקרטי הקרואטי של בוסניה והרצגובינה או HDZ, ממנו נוצרו שני פלגים, האחד בראשות יוביץ' והשני בראשות ליאנוביץ'.
חיים אישיים
קומשיץ' שונה ממרבית הקרואטים בבוסניה. הוא מצהיר כי שפתו היא בוסנית ולא קרואטית, הוא אגנוסטי ולא קתולי, והוא אינו מחזיק באזרחות קרואטית.
יעקב פרנקל (פיזיקאי)
יעקב פרנקל (ברוסית: Яков Ильич Френкель; 29 בינואר 1894, רוסטוב על דון – 23 בינואר 1952, לנינגרד) היה פיזיקאי רוסי סובייטי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה
יעקב פרנקל נולד למשפחה יהודית ברוסטוב על דון. בשנת 1912, עוד בהיותו תלמיד בית ספר הוא כתב מאמר על השדה המגנטי של כדור הארץ. אברם יופה ראה את העבודה והוסיף לה הערות. זו הייתה תחילתו של שיתוף פעולה בין הפיזיקאים שנמשך שנים רבות. בשנת 1913 פרנקל החל לימודי פיזיקה באוניברסיטת סנקט פטרבורג. עם סיים לימודיו בשנת 1916-1917 החל בהכשרה למשרת הוראה ומחקר בפקולטה לפיזיקה באוניברסיטה.
Up Out My Face
השיר הגיע למקום המאה במצעד הבילבורד הוט 100.
יעקב פרנקל (פיזיקאי)
ביוגרפיה
בשנת 1920 התחתן עם שרה איסקובונה ונולדו להם שני בנים שהיו לפרופסורים לפיזיקה בעצמם.
Up Out My Face
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מריה קארי, טריקי סטיוארט, דה-דרים וניקי מינאז', הולחן על ידי סטיב קלארק והופק על ידי קארי, סטיוארט ונאש גם כן. ב-26 בינואר 2010, נשלח השיר לרדיו השירים הקצביים ולרדיו השירים האורבניים שבארצות הברית. בהמשך, היה זמין להורדה דיגיטלית.
יעקב פרנקל (פיזיקאי)
ביוגרפיה
החל משנת 1922 פרסם מדי שנה ספר חדש. הוא כתב ספר לימוד ראשון בפיזיקה תאורטית בשפה הרוסית, ודורות של פיזיקאים רוסים התחנכו על ספריו. בשנת 1929 הוא נבחר לחבר בהתכתבות של האקדמיה הסובייטית למדעים.
Up Out My Face
רקע וכתיבה
כמה שנים לאחר צאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-4 מיליון השמעות.
יעקב פרנקל (פיזיקאי)
ביוגרפיה
בשנת 1926 פרנקל כתב ספר על מחקריו בתחום פגמים בגבישים. בשנים 1931 ו-1936 הוא פרסם תוצאות עבודתו בהקשר לאקסיטונים.
בשנת 1930 פרנקל נסע לאוניברסיטת מינסוטה ולימד שם במשך שנה. בשנת 1938 הוא גילה את אפקט פול פרנקל שנקרא על שמו.
Up Out My Face
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מריה קארי ב-26 בינואר 2010, ביום צאתו של השיר כסינגל. הקונספט של הקליפ הוא הצבע האדום והצבע הלבן. בנוסף לכך, ניתן לראות את קארי כשהיא לבושה כמו אחות וכך גם את מינאז'.
יעקב פרנקל (פיזיקאי)
ביוגרפיה
בשנות ה-40 של המאה ה-20 לימד במכון למכניקה מדויקת ואופטיקה בלנינגרד ומונה לפרופסור בשנת 1947.
Up Out My Face
וידאו קליפ
נכון לינואר 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-63 מיליון צפיות.
יעקב פרנקל (פיזיקאי)
ביוגרפיה
במשך שנים הוא סבל ממחלת לב ממנה נפטר בשנת 1952.
מאסי
{{פירושונים| אישים:
אחר:
ראו גם
}}
בדל אי אסכרי
בֶּדֶל אִי אָסְכֶּרִי (בטורקית: bedel-i askeri) היה מס שהונהג בתקופת הטנזימאט באימפריה העות'מאנית כתשלום עבור פטור משירות צבאי בצבא האימפריה. מס זה היה בתוקף בין השנים 1857–1909.
בתקופת שלטונו של אבדילמג'יט הראשון הייתה האימפריה העות'מאנית בעיצומן של רפורמות הטנזימאט. במסגרת זו בוטל ב-1856 מס הגולגולת-הג'יזיה, אותו נדרשו לשלם נתיני האימפריה שאינם מוסלמים ובכלל זה יהודי האימפריה העות'מאנית. במסגרת זו הוטל גיוס חובה בקרב כלל נתיני האימפריה, מוסלמים ולא מוסלמים לפי מכסה נדרשת בכל וילאייט שנעה בין 5 ל-6 אחוזים מקרב הגברים בגיל גיוס. צעד זה גרר התנגדות של הממסד הצבאי העות'מאני וב-1857, הורשו כל ברי הגיוס לקבל פטור משירות בצבא העות'מאני. תמורת קבלת פטור משירות צבאי, נדרשו לשלם מס פטור מיוחד שכונה בֶּדֶל אִי אָסְכֶּרִי (מטורקית: מחיר הצבא). המס אשר שילמו האוכלוסיות הלא מוסלמיות היה נמוך במידה רבה מהמס ששילמו המוסלמים עבור הפטור ועמד על 50 לירות עות'מאניות למבקש הפטור. בקהילות מאורגנות וממוסדות כגון הקהילות היהודיות ביישובים השונים, חולק המס באופן אחיד או פרוגרסיבי ושולם על ידי כל ראשי המשפחות בקהילה.
מעת לעת היו העות'מאנים משנים את גובה המס אם בהחלטת השער הנשגב או בהחלטה של הוואלי המקומי. כך למשל, בשנות ה-70 של המאה ה-19 העלה הממשל העות'מאני את המס ליהודי מונסטיר בשיעור של 150 אחוזים. הקהילה, אשר נפגעה קשות בשריפת הענק שהתחוללה בעיר ב-1863 התקשתה לעמוד בנטל התשלום. מעטים מבני הקהילה יכלו לשלם מיסים. לרבים לא היה כלל כסף.
ב-1909, לאחר הפיכת הטורקים הצעירים בוטל מס הבדל אי אסכרי, והונהג גיוס חובה ללא פטור ברחבי האימפריה.
אנטוניו דה טורס חוראדו
אנטוניו דה טורס חוראדו (13 ביוני 1817 - 19 בנובמבר 1892) היה גיטריסט ספרדי, אשר נחשב לממציא הגיטרה הקלאסית המודרנית. ידוע גם בכינוי "אבי הגיטרה".
ביוגרפיה
טורס נולד ב-1817 באלמריה, שבספרד, לחואן טורס, גובה מיסים מקומי, ומריה חוראדו. כאשר היה בן 12 הוא החל לעבוד כשולייה של נגר. ב-1833, בגיל 16, פרצה מלחמה ובעקבות כך גויס לצבא אך אביו הצליח לדאוג שאנטוניו הצעיר יימצא בלתי כשיר מבחינה רפואית לשירות בצבא. מאחר שרק רווקים ואלמנים ללא ילדים היו כפופים לגיוס ב-1835 דחפה משפחתו את טורס לכך שינשא לחואנה מריה לופז, בתו של בעל חנות מקומי. לזוג נולדה בת בשנת 1836, בת נוספת בשנת 1839 ובת שלישית בשנת 1842, אשר מתה כעבור כמה חודשים. גם בתו השנייה מתה בהמשך. בשנת 1845 מתה אשתו ממחלת השחפת, בגיל 23. אלו היו שנים קשות עבור טורס, שהיה לעיתים רבות בחובות ונאלץ לחפש דרכים שונות להתפרנס.
אף על פי שישנם חילוקי דעות לגבי איפה בדיוק טורס עבר הכשרה בבניית גיטרות, סברה נפוצה היא שבסביבות 1842 טורס עבד עבור חוסה פרנאס (José Pernas) בגרנדה, וכי שם הוא למד לראשונה לבנות גיטרות. הוא חזר לאחר תקופה קצרה לסביליה ופתח חנות יחד עם מנואל סוטו סולארס. אף על פי שהוא בנה כמה גיטרות במהלך העשור של 1840, רק במהלך שנות ה-50 של המאה ה-19 ועל פי עצתו של הגיטריסט והמלחין הספרדי הנודע חוליאן ארקאס (Julián Arcas), הפך טורס את בניית הגיטרות למקצוע העיקרי שלו והחל להתמקד בכך באופן רציני ביותר. מתוך ניסיונו, חוליאן ארקס סיפק לטורס עצות חיוניות ביחס לגיטרות שטורס בנה, ושיתוף הפעולה ביניהם תרם תרומה מכריעה לגיבוש העיצוב והבנייה של הגיטרה בעלת הצביון פלמנקו ושל זאת הקלאסית.
טורס החליט להתמקד בשכלול של לוח התהודה (Sound board). על מנת להגביר את עוצמת הקול שמפיק לוח זה, טורס וידא שהגיטרות אותן יצר יהיו גדולות יותר והלוח יהיה דק יותר. מכאן שהיו קלים יותר ובעיצוב היו מקומרים בשני הכיוונים, בנוסף לתומכות שייצבו אותם מבפנים.
בשנת 1868 טורס נישא בשנית לחוספה מרטין רוסאדו. זמן קצר לאחר מכן טורס פגש לראשונה את הגיטריסט והמלחין הספרדי פרנסיסקו טארגה. טארגה, שהיה אז בן 17 בלבד, הגיע לסביליה מברצלונה על מנת לרכוש מטורס גיטרה בשל היותו האדם שייצר את הגיטרס של חוליאן ארקס המפורסם. טורס הציע לו גיטרה צנועה שהייתה לו במלאי, אולם לאחר שטורס שמע אותו מנגן בגיטרה, הוא הציע לו גיטרה טובה בהרבה אותה הכין במקור עבור עצמו כמה שנים קודם לכן.
בסביבות שנת 1870 טורס, שהיה אז בשנות החמישים לחייו, סגר את החנות שבבעלותו בסביליה וחזר לאלמריה, שם הוא ואשתו פתחו חנות לחרסינה וכלי זכוכית. כחמש שנים לאחר מכן, חזר ליצור גיטרות במשרה חלקית, כאשר לא היה עסוק בחנות כלי החרסינה. לאחר מות אשתו חוספה בשנת 1883 החל טורס להקדיש יותר ויותר זמן לבניית גיטרות - בסביבות 12 גיטרות בשנה - עד מותו בגיל 75.
גיטרות
הגיטרות שטורס יצר היו טובות יותר מהגיטרות שיוצרו באותה התקופה והן שינו בפועל את הדרך בה נבנו גיטרות, תחילה בספרד ואחר כך בשאר העולם. אף על פי שהן לא הפיקו צליל גבוה במיוחד לפי הסטנדרטים המודרניים, היה להם צליל ברור ומאוזן. הגיטרות שלו הועתקו על ידי יצרני גיטרה רבים. משום שהוא לא נהג לחתום על הגיטרות אותן הוא יצר, ומשום שהוא הציב מספר סידורי רק לגיטרות אותן יצר בשנים 1871–1893, קרה כי לאורך השנים נוצרו גם גרסאות מזויפות לגיטרות של טורס.
בעוד שהעיצוב הכללי של הגיטרה הקלאסית המודרנית מושפע מהעיצוב של טורס, יש הבדל כלשהו בין הגיטרות הקלאסיות של טורס לבין הכלי המודרני. לכל הגיטרות של טורס היה לוח תהודה מעץ האשוחית הנורווגית. כיום גיטרות קלאסיות מודרניות מופקות לרוב גם מעץ הארז האדום המערבי. המיתרים בגיטרות של טורס היו עשויים מחוטי משי מכוסים בכסף. מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 כמעט בכל הגיטרות הקלאסיות משתמשים במיתרים עשויים מניילון.
מיתוג מקומות
מיתוג מקומות (לעיתים שיווק מקומות או קידום מקומות) הוא תחום בתקשורת שיווקית העוסק במיתוג ערים ואזורים באמצעות טכניקות מיתוג ואסטרטגיות שיווק אחרות שמיושמות על הפיתוח הכלכלי, הפוליטי והתרבותי של ערים, אזורים ומדינות. בניגוד למיתוג של מוצרים ושירותים, מיתוג מקומות הוא רב-ממדי יותר באופיו, שכן מקום הוא מטבעו מעוגן בהיסטוריה ותרבות. תת-תחומים של מיתוג מקומות הם מיתוג לאומי, מיתוג אזור ומיתוג עיר (הידוע גם כמיתוג עירוני).
מקורות
באופן מסורתי עוסק מיתוג בקידום סחורות ושירותים כדי לעורר תגובה רגשית מהצרכנים. מיתוג מקומות דוגל בתפיסה שניתן לשווק ולנהל מקומות (למשל ערים ומרחבים עירוניים) כמו כל מותג אחר. מיתוג מקומות החל להופיע באמצע המאה ה-19. ארצות הברית, במיוחד, החלה באסטרטגיות כאלה כדי למשוך אוכלוסיות כפריות למרכזים עירוניים לעבודה. מאוחר יותר, שיווק מקומות נעשה גם למטרות תיירות, במיוחד באירופה, עם פוסטרים מפורסמים של מקומות.
באקדמיה
המחקר האקדמי של שיווק מקומות ראה עלייה ניכרת בשנים האחרונות.
מיתוג מקום הוא גישה בינתחומית שניתן להתמקד בה כתחום בסוציולוגיה (כולל סוציולוגיה עירונית, קרימינולוגיה וסוציולוגיה תרבותית), מדעי המדינה, אנתרופולוגיה תרבותית, לימודי תרבות, לימודי תקשורת, שיווק, יחסים בינלאומיים ועוד. מיתוג מקומות נלמד בין היתר בבתי ספר לתקשורת.
השפעות הגלובליזציה
אחד העקרונות של מיתוג מקום הוא שהתחרות על תשומת לב רלוונטית לישויות גאופוליטיות בדומה לסחורות ושירותים מסחריים. מדינות וערים מתחרות על הכנסות מתיירות, עסקים ולעיתים גם מס. גם בתוך ערים קיימת תחרות עזה בין מרכזי ערים עירוניים מול אזורים פרבריים; קמעונאים גדולים לעומת עסקים מקומיים; מרכזי קניות לעומת מרכז העיר המסורתי. התומכים במיתוג מקומות טוענים כי סביבה תחרותית מוגברת זו חשובה למקומות, לא משנה גודלם או הרכבם, כדי לבדל את עצמם בבירור ולהעביר מדוע הם אופציות רלוונטיות ומוערכות.
תהליכים
מיתוג מקום הוא תהליך המורכב ממספר מהלכי משנה. בשונה ממיתוג של מוצרים, שירותים, חברות או אנשים, מיתוג מקום, ובפרט מיתוג אומה ועיר, הוא תהליך מורכב, בין היתר בשל המגוון הרב של בעלי העניין בתהליך.
באמצעות ערוצי תקשורת העשויים לכלול פרסומות בטלוויזיה ועד מאמצי שיווק באינטרנט, מועברת התדמית הנגזרת של מותג של מקום. תקשורת זו מכוונת לשוק יעד ספציפי.
מיתוג עיר/עירוני
מיתוג עיר (או מיתוג עירוני) מתייחס לכל הפעילויות שנעשות כדי להפוך עיר ממיקום ליעד. לעיתים מבלבלים בין מיתוג עיר לשיווק עירוני. המושגים נבדלים בעובדה ששיווק משתמש ברצונות ובצרכים של הצרכנים כעיקרון המנחה את פעילותו של ארגון, בעוד שבמקרה של מיתוג חזון נבחר, המשימה והזהות ממלאים תפקיד זה.
מיתוג עיר יוצר מותג אחד עבור העיר, ומרחיב אותו למגוון האפשרויות שהיא מציעה. מנקודת מבטו של הצרכן, המיתוג יוצר תמונה ייחודית של העיר. מיתוג עיר מסייע בהסרת הצורך להציג תמונת מקרה של העיר עבור כל אחת מההצעות שלה ללקוחות.
מותג עיר הוא הבטחת הערך שלו. מיתוג טוב עשוי לסייע בהפיכת ערים לנחשקות, כשם שמיתוג רע עלול להפוך ערים לבלתי רצויות. דוגמאות לערים ממותגות היטב הן ניו יורק, סן פרנסיסקו ופריז. מותגי העיר המצליחים שיווקו את ההיסטוריה, איכות המקום, אורח החיים, התרבות, הגיוון שלהם, ויצרו באופן יזום שותפויות שיתופיות בין העירייה והממשלה על מנת לשפר את התשתית שלהן. לא פחות חשוב הוא תפקיד המיצוב בתהליך המיתוג, כלומר יצירת מקום מובחן בשוק עבור העיר.
דוגמאות לקמפיינים של מיתוג עירוני
לירושלים יש מותג עיר ברור כעיר קדושה. עיר הקודש כוללת אתרים קדושים רבים ומשמעותיים כמו הכותל המערבי, כנסיית הקבר, קבר הגן והר הבית. מחקר שהוזמן על ידי מועצת המחקר השוודית מעלה שירושלים עשויה להיות אחד ממותגי העיר הוותיקים ביותר, שעברה קמפיינים למיתוג אורגני במשך מאות שנים. עלייה לרגל, המקבילה הדתית לתיירות, היא חלק מההיסטוריה של ירושלים במשך אלפי שנים.
לאס וגאס משמשת את רשות הכנסים והמבקרים של לאס וגאס כמותג לשיווק עמק לאס וגאס, כולל הסטריפ של לאס וגאס, לאס וגאס, הנדרסון, צפון לאס וגאס וחלקים ממחוז קלארק. העיר גם מיתגה את עצמה כ"עיר החטאים ".
דוגמאות נוספות למותגים עירוניים כוללות:
מקסים גילן
מקסים גילן (במקור גולדנהירש; 24 במרץ 1931 – 2 באפריל 2005) היה משורר, עורך ופעיל שמאל רדיקלי ישראלי.
ימים ראשונים
מקסים גילן נולד בליל שבצרפת לאוסקר גולדנהירש, בנו של רב מקובל ברוסיה, שעבד כבנקאי בצרפת, ומאוחר יותר שימש כקונסול כבוד של רומניה בספרד, ולשרה גולדנהירש, ילידת ברלין, מזכירת שר במשרד החוץ של רפובליקת ויימאר, ולאחר מכן כתבת בשורה של עיתונים גרמניים-יהודיים, "אולשטיין פארלאג" בפריז. בעודו ילד, עברה המשפחה לספרד הרפובליקנית. זכרונותיו הראשונים היו ממלחמת האזרחים הספרדית: ("שיר לאהבה ראשונה", מתוך "מיפוי" 1994). אביו כיהן כסגן שר הביטחון בממשלה האוטונומית של קטלוניה ועקבותיו אבדו במלחמת האזרחים. ככל הנראה, נרצח על ידי הכוחות הלאומניים בהנהגתו של פרנסיסקו פרנקו.
הבחירה בשמאל
בכלא עבר גילן מהפך רעיוני, לאחר שהיה עד לעינויי האסירים הערבים בכלא. כמו כמה דמויות אחרות ממחתרות הימין, כגון אורי אבנרי, איש האצ"ל, או נתן ילין-מור, המשנה למפקד הלח"י, חבר מקסים גילן אל מחנה השמאל הלא-ציוני והקדיש את חייו למאבק במשטר. בשלהי שנות החמישים, נכלא שוב לזמן מה לאחר שנחשד לשווא במעורבות ברציחתו של ישראל קסטנר, שכן רוצחו היה מיוצאי הארגונים הסמויים שהקים גילן.
באותה העת, כבר נודע מקסים גילן כמשורר עברי מחטיבת המשוררים ואנשי הספרות האוונגרדיים שהובילו את התמורה האנטי-אלתרמנית בשירה העברית (נתן זך, גבריאל מוקד, דוד אבידן: אנשי שירת "דור המדינה"). ספרו הראשון, "גדר פרוצה" יצא ב-1957, וכבר בו קבע גילן את המוטיבים העיקריים ביצירתו: שירת אהבה אישית, ובכלל זה שירה ארוטית, המעורבת בשירה פוליטית נוקבת. אחד משיריו האישיים המוקדמים מוקדש ל"מ. י." - מדינת ישראל.
מרבית ספריו ("חומות יריחו", "שהד", "מטח") יצאו לאור בשנות החמישים והשישים, שבהן נחשב כמשורר פורץ דרך, חבר הבוהמה הספרותית הקטנה של תל אביב. יצירתו ביטאה את האמונה כי קיומו של היישוב העברי הלאומי יובטח רק על ידי השתלבות במרחב המזרח תיכוני. עקרונות דומים ביטא גילן גם בפעילותו הפוליטית והעיתונאית.
ב-1966 עברו גילן ומור על חוקי הצנזורה הצבאית בחשיפת הפרשה שנודעה בשם "פרשת בן ברקה", כאשר פרסמו את הידיעה ששירותי הביטחון הישראליים השתתפו ברציחתו של האופוזיציונר המרוקני מהדי בן ברקה (ידיעה שהתבררה בדיעבד כידיעת-אמת). על כך שילם מקסים גילן בתקופת מאסר שלישית: הוא נדון לשנת מאסר, אך קיבל חנינה מהנשיא זלמן שזר לאחר 135 ימי מאסר. במהלך המאסר המשיך וערך את "בול" לפי דרישת שירות הביטחון, לבל יוודע דבר מאסרו. אף על פי כן, מאסרם של מור וגילן נודע ברחבי העולם והתארגנה עצומה בינלאומית לשחרורם, שעליה חתמו בין היתר ברטרנד ראסל וז'אן-פול סארטר. מאסרו זה הניב את מחזור השירים "ארבעה שירי כלא", ובו שיר המוקדש למהדי בן ברקה ("כשאני שחושב על מחדי, רעי, צר לי באמת שלא שמרתי עליו בשבילי", מתוך "מיפוי", 1994).
גלות מרצון
לאחר מלחמת ששת הימים גבר מיאוסו של גילן מישראל. הוא הזהיר בשיריו מן העתיד לקרות למדינת היהודים עקב השליטה בשטחים שנכבשו במהלכה. ב-1969 היגר גילן לצרפת, השהייה בחו"ל תוכננה לשנים ספורות אך התארכה ליותר משני עשורים, גילן ראה את הגירתו לצרפת כגלות פוליטית מישראל.
מנותק מההוויה הישראלית, ניצל את גלותו על מנת לארגן מפגשים עם אנשי אש"ף. והקדיש את מלוא זמנו לפעילות פוליטית שתכונן גשרי שיתוף פעולה בין מחנה השלום הפלסטיני למחנה השלום הישראלי. ב-1974 יצא באנגלית ספרו "כיצד איבדה ישראל את נשמתה?" שבו עיגן תאורטית את עמדתו הפוליטית . בסוף שנות השבעים הוציא לאור כתב עת באנגלית בשם "Israel & Palestine" ("ישראל ופלסטין"), אשר מומן על ידי ד"ר נחום גולדמן, שהיה בעבר יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית. בשנות השמונים גילן ערך ופרסם, יחד עם חיים ברעם, את כתב העת "במרחב" שהופץ בישראל.
מערכת כתב העת "Israel & Palestine" בפריז, ברחוב קרדינל מרסייה (Cardinal Mercier), הייתה במשך יותר מעשרים שנה מקום מפגש לאנשי שמאל ישראלים שהזדמנו לפריז, ורבים מהם מצאו בה מקום פרנסה לתקופות קצרות או ארוכות, אם בכתיבת מאמרים ואם בגזירה, תיוק וניתוח של קטעים מן העיתונים הישראליים, שעל כולם דאג גילן לקיים מנוי קבוע.
גילן יצר קשר עם הנהגת הארגון לשחרור פלסטין, בייחוד עם סעיד חמאמי ועם עיסאם סרטאווי, ששילמו בחייהם על מגעיהם עם ישראלים. הודות לכך היה מקסים גילן בין הישראלים הראשונים שנפגשו עם ראשי אש"ף, כאשר נדמה היה לו שהארגון סטה מרעיון הפיכת ישראל כולה לפלסטין ועבר לדגול בפתרון של שתי מדינות. ב-1978, זמן מה לאחר הפיגוע בכביש החוף ומבצע ליטני, טס גילן בזהות בדויה לביירות, שבה נפגש עם אבו ג'יהאד והפציר בו לחדול מלפגוע באזרחים ישראלים. פעילות זאת הביאה לאיומים תכופים על חייו מפי שירותי ביטחון ערביים ואלה של ישראל. במשך מספר שנים הוא התגורר בפריז בדירות מסתור והתהלך עם אקדח בחגורתו (האקדח, לדבריו, הוברח אליו בסיועו של סרטאווי במטוסו של הקאנצלר האוסטרי ברונו קרייסקי).
ארגון השלום היהודי הבינלאומי
חלק חשוב בפעילותו של גילן בשנים אלה היה יסוד "ארגון השלום היהודי הבינלאומי", אשי"ב (International Jewish Peace Union - IJPU) שחתר להקים מסגרת לשיתוף פעולה של ארגונים יהודיים בכל רחבי העולם המתנגדים למדיניות ממשלת ישראל, כמשקל נגד להסתדרות הציונית ולהנהגות הרשמיות של הקהילות היהודיות בארצות השונות. ועידות שנתיות של הארגון התקיימו בפאריס ובהן השתתפו נציגים יהודיים מארצות שונות באירופה, מארצות הברית ומקנדה, ובחלק מהישיבות גם מדרום אמריקה ואוסטרליה.
גילן ראה חשיבות עליונה לחלק זה בפעילותו, ולא רק בגלל התרומה של ארגונים יהודיים מעין אלה למאבקים פוליטיים קונקרטיים. בוועידה של אשי"ב בחודש דצמבר 1985 אמר גילן בין השאר: "יש לנו אחריות לעתיד העם היהודי (...) מדיניות ממשלת ישראל מובילה לאסון, אסור שכל הביצים יהיו בסל הציוני".
לאחר חזרתו של גילן לישראל ומותו, נמשכה פעילותו בתחום זה על ידי רבים משותפיו היהודים, במסגרת ארגונים כמו "יהודים אירופיים למען שלום צודק" (European Jews for a Just Peace, EJJP), ההתאחדות הצרפתית היהודית למען השלום ו"קול יהודי לשלום" בארצות הברית.
החזרה לישראל
בשלהי שנות השמונים הוא שאף לחזור לישראל. שירתו בשנים ההן לבשה גוון נוסף, באמצה מבט של גולה אל ארצו האהובה-השנואה ("אם מסרב אני לשאת אותך, ארצי, כלת חן, אשת נעורי\ זה לא בגלל יופייך שדעך ולא בגלל לבך ששכח ואף לא בניך שסרחו וגיבוריך שהפכו רועי זונות ורועי עבדים", "מיפוי", 1994). באוקטובר 1993, לאחר שתדלנות של אנשי שמאל כשולמית אלוני, אמנון זכרוני, דן קידר, נתן זך אצל שירותי הביטחון, חזר גילן לישראל. ערב שובו הוא נפגש עם יאסר ערפאת בפריז, איחל לו ולעמו כל טוב והתנצל על כך שנטע בו את האמון כי בישראל קיים מחנה שלום המבקש פיוס אמת. מאז קרע גילן את כל קשריו עם אש"ף, וניסה לחדשם ללא הצלחה רק סמוך למותו של ערפאת, שלו כתב הספד אישי.
אף על פי שחזר ארצה לאחר 24 שנים בעקבות חתימת הסכם אוסלו, התנגד גילן בתוקף להסכמים, וכמו ידידו הטוב אדוארד סעיד, ראה בו נייר כניעה שאפשר לישראל להשליט בגדה המערבית וברצועת עזה משטר של "כיבוש עקיף" שבו מילא אש"ף את תפקיד משתף הפעולה. הוא אף סיפר שהזהיר אישית את הנהגת אש"ף ש"הם פוסעים לתוך מלכודת" - נבואה שהתממשה לדעתו עם פרוץ האינתיפאדה השנייה. גילן לא השתלב מחדש בחוגי השמאל הרדיקלי (אם כי היה מיודד עם רבים מפעיליהם) והמשיך את מאבקו הפוליטי בגפו. בשנים האחרונות לחייו הוציא כתב עת פוליטי-ספרותי, מטען, וכן חידש את "ישראל ופלסטין" באנגלית. בשירתו מן השנים ההן התמודד עם פטירתם של ידידיו, העמיק אל העולם המיתולוגי-הארוטי הפרטי שלו וכתב בכאב לב את מה שהוא ראה ככיבוש הממשיך ומשחית את פני ארצו האהובה-שנואה. כשנתיים לפני מותו מכר גילן את דירתו בפריז, העניק את הארכיון שלו לאוניברסיטת בן-גוריון וקבע את משכנו סופית בישראל. בסוף חייו החל מצבו הכספי להדרדר והוא הגיש מועמדות וקיבל את פרס ראש הממשלה לספרות, שאת כספיו התעתד להשקיע במאבקו הפוליטי והספרותי.
ביום שבת, 2 באפריל 2005, נפטר מקסים גילן בביתו בתל אביב. הוא הובא למנוחות בקיבוץ עינת בלוויה חילונית, שבה נטלו חלק סופרים, משוררים, עיתונאים וחברי כנסת. כמו כן, הוקראו מעל קברו שני מברקי הספד מטעם הרשות הפלסטינית.
במכון גנזים של אגודת הסופרים שמור חומר מעזבונו, אשר הופקד בארכיון לאחר מותו.
בית רובינשטיין
היסטוריה
עוד לפני סיום הבנייה נמכרו רוב הקומות בבניין, בעיקר למשרדי עורכי-דין. ביניהם עורך הדין יהודה רוה שרכש את הקומה ה-15, משרד חיים יוסף צדוק שרכש את הקומה ה-17, ומשרד לשם-ברנדווין שרכש שתי קומות. בנוסף רכשה חברת כלל ביטוח חמש קומות, ושש קומות נשמרו בידי קבוצת רובינשטיין כמשרדים להשכרה.
חברת "נכסי אריאל" זכתה בחוזה הניהול של הבניין בסוף 1999, עם השלמת הבנייה. אכלוס הבניין החל בתחילת שנת 2001. במהלך הבנייה מכר הקבלן מריו לזניק את החברה שלו לאיש העסקים אליעזר פישמן ושמה שונה לחברת "אספן בנייה ופיתוח". בשנת 2002 הגישה החברה תביעה נגד "קבוצת רובינשטיין", ולבסוף בשנת 2007 קבוצת רובינשטיין רכשה מאספן את זכויותיה במגדל תמורת 100 מיליון שקל.
באוגוסט 2015 נהרס גשר מעריב ששכן למרגלות המגדל, לטובת הקמת תחנת קרליבך של הרכבת הקלה.
בשנת 2021 רכשה חזרה "קבוצת רובינשטיין" חלק מקומות המשרדים שמכרה, והחלה בשיפוץ הקומות לטובת התאמתם לחברות היי-טק הדורשות שטחי רצפה גדולים.
המבנה
בצמוד למגדל קיים חניון בן 9 קומות, שנבנה בשותפות עם עיריית תל אביב.
בכניסה לבניין נמצא הפסל "מקהלה בשפת סימנים" של הפסלת עפרה צימבליסטה.
אלפא רומיאו G1
אלפא רומיאו G1 (באיטלקית: Alfa Romeo G1) היא מכונית סלון שיוצרה במספר תצורות, אשר הוגדרה כסוג של מכונית "Torpedo (automobile)" מתוצרת יצרן הרכב האיטלקי אלפא רומיאו שיוצרה בין השנים 1921–1923.
מהדגם יוצרו 52 יחידות.
סמואה האמריקנית במשחקים האולימפיים
סמואה האמריקנית משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סיאול (1988). אף שסמואה האמריקנית היא שטח חסות של ארצות הברית, יש לה ועד אולימפי עצמאי המנהל בנפרד את ענייניו, ללא תלות בוועד האולימפי האמריקני. זאת בדומה לשטחי חסות אמריקאיים אחרים - איי הבתולה, גואם ופוארטו ריקו. הישגי הספורטאים מסמואה האמריקנית היו בדרך כלל סמליים בעיקרם. להישג השיא הגיע המתאגרף מסלינו מסואה, שהעפיל לשלב רבע הגמר באולימפיאדת ברצלונה (1992). מיידת הפטיש ליסה מיסיפקה סיימה במקום ה-14 באולימפיאדת סידני (2000).
סמואה האמריקנית השתתפה גם באולימפיאדת חורף אחת, אולימפיאדת לילהאמר (1994), בה ייצגו אותה צמד גולשי מזחלות, שהגיע למקום ה-42 מתוך 43.
בקלה ארקטית
בקלה ארקטית (שם מדעי: Arctogadus glacialis) הוא מין של דג קרח יחיד בסוגו ממשפחת השיבוטיים המצוי במימי האזור הארקטי. דג זה משמש מזון חשוב לחיות רבות וכן דג מאכל לכמה אוכלוסיות. הבקלה המזרח סיבירית (Arctogadus borisovi) נחשבת לקרובה לסוג זה אך לא כלולה בו.
מאפיינים
בקלה זו יכולה להגיע לאורך 32.5 ס"מ, אם כי נראו גם פרטים באורך 50-60 ס"מ. צבעה לבן ובניגוד לקרובי משפחתה היא חסרת בינים דמויי שפם לחישה. הבקלה חיה מתחת לעומק 1,000 מטר במימי הקרח ויש לה נוזל בדמה המונע ממנה לקפוא. תפוצתה היא סביב צפון-מזרח גרינלנד הרחק מהחופים. נמצאו גם רבים מהם בחופי סיביר ומערב קנדה ולפעמים אפילו נמצאו במים מתוקים.
שבת כלה
שבת כלה היא השבת שלפני החתונה, שבה נהוג שחברותיה של הכלה חוגגות איתה לקראת נישואיה הקרובים.
רקע
בקרב האשכנזים, השבת שלפני החתונה היא שבת חתן, שבה החתן עולה לתורה למפטיר ולהפטרה, ולאחר מכן נערך בבית הכנסת קידוש לכבוד החתן. מאחר שהכלה אינה משתתפת באירוע זה, בשל המנהג בציבור הדתי והחרדי, שהחתן והכלה אינם נפגשים תקופה מסוימת לפני החתונה. אך לעומת זאת, משפחתה של הכלה משתתפת בדרך כלל בשבת החתן, ונוצר מצב שהכלה נותרת לבדה, בשבת חתן.
על מנת לפתור את בעיית בדידותה של הכלה, נהגו שהכלה נותרת בביתה עם חברותיה המשמחות אותה, מנהג זה הוא מנהג מחודש מעשרות השנים האחרונות. בשנים האחרונות, ישנן משפחות בהן לא כל משפחת הכלה משתתפת בשבת החתן. אף שבכך כבר אין סיבה לקיום מנהג זה, אך למעשה מנהג זה ממשיך להתקיים. בקרב הספרדים שבת חתן היא לאחר החתונה, ולא קיימת אצלם הבעיה של בדידות הכלה בשבת קודם הנישואין, אך גם אצלם נהוגה שבת כלה בשבת שלפני החתונה.
לעיתים מאופיינת שבת כלה בחלק מסממני מסיבת רווקות שמשמעם מסיבת התפרקות קודם לחיי הנישואין, דבר שגורר ביקורת מצד גורמים שונים.
אנסטסיה סלוצקאיה (סרט)
אנסטסיה סלוצקאיה (בבלארוסית: Анастасія Слуцкая, בפרסומים מסוימים נקרא הנסיכה סלוצקאיה ) הוא סרט דרמה היסטורית משנת 2003, בהפקת חברת בלארוספילם.
עלילה
תחילת המאה השש עשרה. האדמות הבלארוסיות העשירות המהוות חלק מהדוכסות הגדולה של ליטא, ממוקמות בצומת דרכי סחר ומותקפות על ידי טטארים. עם פשיטות מהירות, פרשי חאנות קרים מגיעים לכל הערים בבלארוס ללא יוצא מן הכלל. הכובשים הסתערו על המצודה, שדדו, גנבו את האוכלוסייה לעבדות והותירו אחריהם אפר.
בדרך, כוחות הטטרים של קרים, בין הבודדים שטרם הובסו, מרימים את החוליה האמיצה ותושבי העיר סלוצק, אשר הגנתם לאחר מות בעלה הנסיך סמיון אוללקוביץ' (1505) מונהגים כעת על ידי הנסיכה אנסטסיה סלוצקאיה.
אלוהה
אלוהה (Aloha) היא מילה בשפה ההוואית שלה משמעויות רבות: חיבה, אהבה, שלום, חמלה, רחמים, "להתראות", "שלום" במובן של ברכת פגישה ומילים אחרות עם צביון דומה. המילה בשימוש בעיקר בהוואי כברכת שלום או להתראות, והיא מהווה סמל לתרבות שלמה בהוואי ויש לה חשיבות תרבותית רבה במדינה. לפעמים המילה משמשת כהתחלה של ברכה, לדוגמה בברכות "Aloha kakahiaka" (בוקר טוב), "Aloha auinalā" (צהריים טובים), "Aloha ahiahi" (ערב טוב) או "Aloha kākou" (ברוכים הבאים). הצירוף הדומה "Aole pilikia" משמעותו "על לא דבר".
אטימולוגיה
מקור המילה אלוהה הוא בשילוב המילים ההוואיות alo שמשמעותה "נוכחות", "חזית" או "חלקה" והמילה ha שמשמעותה "רוח חיים" או "מהות החיים". בזמנים קדומים, ולפעמים גם בימינו, בני הוואי ערכו ועורכים טקס בו הם מצמידים את מצחיהם ואומרים "alo" ולאחר מכן נושפים נשיפה עמוקה ואומרים "ha" וכך, לפי אמונתם, הם מחליפים את רוח חייהם וניצבים מולה.
משמעות דתית
במשך השנים, המילה אלוהה ביטאה והתייחסה להלך רוח הנקרא Aloha spirit או Sense of Aloha, סוג של תפיסת/דרך חיים תרבותית נפוצה בהוואי. התפיסה מבוססת על אכפתיות והסברת פנים לסביבה וגם כבוד לדעות הסובבים ולטבעם, אף בזמן לחץ. כינוייה הרשמי של מדינת הוואי, מדינת אלוהה, נובע מאווירת ה-Aloha Spirit השוררת במדינה. כך גם קיבלו את שמותיהם אצטדיון אלוהה שבהונולולו, חברת התעופה אלוהה איירליינס ומגדל אלוהה שבנמל הונולולו.
הפצה
המילה "אלוהה" הופצה ברחבי העולם, גם מחוץ למדינת הוואי. בין מפיציה נכללת השחקנית והזמרת בט מידלר, ילידת הונולולו, שנוהגת להשתמש בברכה בהופעותיה. המילה גם תופסת חלק חשוב בסדרת הטלוויזיה "הוואי חמש אפס" ובסרט "לילו וסטיץ'".
ביואיק GL6
ביואיק GL6 (באנגלית: Buick GL6) הוא מיניוואן, מתוצרת יצרנית הרכב ביואיק אשר מיוצרת לשוק הסיני מאוקטובר שנת 2017 ועד היום.
ביואיק היא חברת בת של ג'נרל מוטורס.
מגדל טריביון
מגדל טריביון (באנגלית: Tribune Tower) הוא גורד שחקים שתוכנן בסגנון נאו-גותי וממוקם בשדרות מישיגן צפון 435, שיקגו, אילינוי, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 141 מטרים והוא בעל 36 קומות. הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים האוולס והוד במסגרת תחרות אדריכלית שנערכה בשנת 1922. הבניין נמצא ברשימת המבנים בעלי מעמד היסטורי עירוני ומהווה חלק בלתי נפרד מהרובע ההיסטורי מישיגן-ווקר. בניין טריביון שיקגו המקורי נבנה בשנת 1868 ונהרס כליל בשרפה הגדולה של שיקגו בשנת 1871.