cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנני ז'ירארדו
המשך הקריירה בקולנוע ובתיאטרון
החל משנת 1974 ועד 2002 שיחקה על במות התיאטרון את התפקיד מאדאם מרגריט במחזה בעל אותו השם מאת רוברטו אטאידה. תפקיד זה הפך לאחד מסימני ההיכר האמנותיים שלה. רגילה להבטיח לבני משפחתה ומקורביה רמת חיים טובה, לרכוש דירות פאר במקומות מן היקרים ביותר של פריז (בפלאס דה ווז'), נלחצה מאוד, כעדות בתה, בתקופות שבהן החוזים איתה התחילו להצטמצם. בעלת אישיות כובשת, גברים רבים נמשכו אליה - ביניהם קלוד ללוש, ז'אק ברל, ברנאר פרסון (איתו הייתה בקשר ממושך יותר), בוב דקו. בשנת 2006 חשפה בתה היחידה, ג'וליה סלבאטורי, בפני המגזין פארי מאץ' שהחל משנת 2003 לקתה אמה במחלת אלצהיימר. השחקנית המשיכה בכל זאת להופיע בתוכניות טלוויזיה עד שנת 2007. בשנת 2007 ג'וליה כתבה ספר על התמודדות המשפחה עם מחלתה של אנני ז'ירארדו, תחת הכותרת "הזיכרון של אמא". בשנת 2008, עקב החמרת מחלתה, התאשפזה אנני ז'ירארדו בסנטוריום לטיפול סיעודי. אנני ז'ירארדו נפטרה בפריז ב-28 בפברואר 2011 ונקברה בפר לשז.
סרטיה
אנני ז'ירארדו שיחקה ב 124 סרטים - מהם 12 בשנות ה-1950, 39 בשנות 1960, 21 בשנות ה-1970, 15 בשנות ה-1980, 12 בשנות 1990 ו 14 בשנות ה-2000
מבחר סרטים:
כמו כן שיחקה ב-53 סרטי טלוויזיה בין השנים 1955 ל-2007.
רהיוליזאורוס
רהיוליזאורוס (שם מדעי: Rahiolisaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת האבליזאוריים. הוא ידוע משרידים מתצורת למטה שבמדינת גוג'ראט בהודו לאורך מדרגות דקאן. ממצאים אלה נאספו בשני שלדים, אחד ב-1995 ואחד ב-1997. הוא קרוי על שם הכפר רהולי (Rahioli) שעל יד האתר בו התגלה. הסוג תואר ב-2010 בידי החוקר פרננדו נובאס וצוותו, והוא כלל מין אחד, Rahiolisaurus gujaratensis.
הרהיוליזאורוס היה דינוזאור דו-רגלי טורף בעל לסתות קצרות וראשים מחודדים וזרועות זעירות. במראהו דמה לרג'זאורוס ולמג'ונגזאורוס והוא הגיע על פי ההערכות לאורך 6.3 מטרים, 8 מטרים ואף 9.3 מטרים ומשקל של מעל 2 טונות.
הוא היה דומה בהתנהגותו כנראה לצבוע מודרני שאולי ניזון מנבלות והשתמש בלסתות הרחבות לפצח עצמות. עם זאת השיניים הקטנות יחסית מצביעות על עוצמת נשיכה ממוצעת שהגיעה כנראה לעוצמה של אלוזאורוס - של 750 ק"ג או 3,500 ניוטון.
דינוזאור זה התקיים בסוף הקרטיקון לפני 72.1 עד 66 מיליון שנה, עד הכחדת הקרטיקון הגדולה. לצידו חיו מינים נוספים של אבליזאורים, טיטאנוזאורים גדולים ודמויי תנינאים.
נוקס מרטין
נוקס מרטין (באנגלית: Knox Martin; 12 בפברואר 1923 – 15 במאי 2022) היה צייר ופסל אמריקאי. התגורר ועבד בעיר ניו יורק. משנת 1946 ועד שנת 1950 למד בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק והיה לאחד החברים המובילים של אסכולת ניו יורק – קבוצה של אמנים וסופרים. "האמנות שנוצרת משושלת ספציפית היא יצירת המציאות. אך התעסקות של מה שאני עושה, הוא היצירה". – נוקס מרטין (1999).
חייו
מרטין נולד בברנקייה שבקולומביה, בנו הבכור של חלוץ התעופה סא"ל ויליאם נוקס מרטין (1891–1927, נולד בווירג'יניה), ושל איזבל. בשנת 1921, נישאו באזור תעלת פנמה. נוקס מרטין האב היה צייר, משורר, טייס והאדם הראשון שטס מעל הרי האנדים. שש שנים לאחר נישואיו, מרטין האב נפצע אנושות בתאונת דרכים בווטרטאון, ניו יורק. איזבל, אלמנתו, עברה עם שלושת בניה הצעירים מסאלם, וירג'יניה לעיר ניו יורק.
קריירה מוקדמת
לאחר ששירת במלחמת העולם השנייה, נוקס מרטין למד אמנות בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק מ-1946–1950. שם הוא למד עם הארי שטרנברג, ואסלב ויטלאסיל, וויל בארנט ומוריס קנטור. בשנת 1954, פרנץ קליין חברו של נוקס מרטין, הציג ציור שלו בתערוכה השנתית של גלריה סטייבל. צ'ארלס איגן, בעל גלריית צ'ארלס איגן, התלהב מהציור של נוקס מרטין וביקש ממנו להציג את עבודתו בתערוכת יחיד לכבוד יום השנה העשירי לגלריית איגן.
יצירותיו
נוקס מרטין נודע בעיקר בזכות רפרטואר של סימנים וסמלים שהיו מזוהים איתו, אשר רמזו על טבע ובייחוד על הצורה הנשית. עבודותיו לרוב בוצעו בקנה מידה גדול ביד חופשית, בצורה שטוחה תוך שימוש בצבעים בהירים, למשל בציור הקיר, אישה עם אופניים, שנמצא ברחובות מערב יוסטון ומקדוגל במנהטן. הוא בעיקר פיסל וצייר תוך שימוש במדיות : אקריליק, קולאז', פרסקו, ציור דיו (עט ודיו), מיקס מדיה ושמן.
אחד מציורי הקיר שלו בניו יורק, ונוס (1970), הוא באורך שתים עשרה קומות. ונוס ממוקם בצד הדרומי של מתקן כליאת ייוויו ברחוב 19 והכביש המהיר המערבי.
"באופן מסורתי אלת האהבה והפריון, ונוס מייצג אישה, ארוטית וגמישה, אבל זה גם מעביר סיפור האהבה של נוקס מרטין עם ניו יורק. ונוס הוא שיר אהבה לעיר שבה הוא חי תמיד, מקום שהפך לחלק ממנו. הצורות הנשיות - המעוקלות שבציור אשר נמצאות בניגוד ישיר לצורות הישרות בו משתלבות היטב בקומפוזיציה. הגודל העצום של ציור הקיר הזה מעצים את החוויה של הצורות הנשיות, ההיבטים הליניארי של הקומפוזציה בציור ושל האדריכלות הסביבתית. בעידן שבו האמנות ניסתה להגיע להמונים, ע"ע תרבות הפופ, ציור הקיר העצום הזה, היה דרכו של נוקס מרטין לגעת בציבור שמעולם לא היה נכנס לגלריה לאמנות" (החל משנת 2010, ונוס נחסמה על ידי בניין סמוך).
אוספים
עבודתו של נוקס מרטין נכללה באוספים של מוזיאון הוויטני לאמנות אמריקנית, המוזיאון לאמנות מודרנית, מוזיאון הירשהורן וגן הפסלים, ליגת הסטודנטים לאמנות מניו יורק, מוזיאון ברוקלין לאמנות, האקדמיה הלאומית לעיצוב, National Arts Club, אוניברסיטת ניו יורק, אולברייט, גלריית נוקס לאמנות, מוזיאון מדינת ניו יורק, המוזיאון לאמנות במונטקלייר, מכון לאמנות של שיקגו, בולטימור המוזיאון לאמנות, המוזיאון לאמנות בברקלי, בוקה רטון מוזיאון לאמנות, גלריית קורקורן לאמנות, המוזיאון לאמנות בדנוור, Heckscher המוזיאון לאמנות, מוזיאון אוניברסיטת הופסטרה, אינדיאנפוליס המוזיאון לאמנות, מוזיאון איתקה, ג'ק ס לנטון המוזיאון לאמנות, המוזיאון לאמנות בלאו, מיניאפוליס מכון לאמנויות, מוזיאון העיר אוקלהומה לאמנות, מוזיאון לאמנות בפורטלנד, מוזיאון דרום Alleghenies לאמנות, ספרינגפילד מוזיאון לאמנות, טולדו מוזיאון לאמנות, מוזיאון לאמנות ות'רספון, ולסלי, מוזיאון ויליאם בנטון לאמנות, מוזיאון ישראל, המוזיאון לודוויג בבודפשט, והספרייה הלאומית. בשנת 2002 נבחר נוקס מרטין לאקדמיה הלאומית לעיצוב. בסתיו של שנת 2010 (15 בספטמבר - 13 בנובמבר) תערוכת יחיד של ציורים בשחור לבן בניו יורק. מ-6 אוקטובר 2012 עד 6 באפריל 2013, הציגה תערוכת יחיד של יצירותיו האחרונות בגלריית סם ואדל גולדן של צבעי גולדן בניו ברלין, ניו יורק.
הוראה
נוקס מרטין לימד כיתות אמן בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק. כמו כן, הוא עבד בבית הספר לאמנויות של אוניברסיטת ייל, תחילה כמבקר באמנות ולאחר מכן כפרופסור לאמנות. בנוסף לימד באוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת מינסוטה, ובית הספר הבינלאומי לציור, רישום ופיסול באומבריה, איטליה.
נפטר ב-15 במאי 2022.
קלפים נגד האנושות
קלפים נגד האנושות (באנגלית: Cards Against Humanity) הוא משחק קלפים קבוצתי שמומן בקיקסטארטר. המשחק זמין להורדה ללא תשלום באינטרנט, כך ששחקנים יכולים ליצור קלפים משלהם או לרכוש קלפים מודפסים עם הגרסה המקורית. המשחק זכה לשבחים על הרעיון.
מהלך המשחק
בתחילת המשחק, כל שחקן שולף עשרה קלפי "תשובה" לבנים. אחד השחקנים נבחר להיות "קיסר הקלפים" הראשון, והוא מוציא קלף "שאלה" שחור, ומקריא מתוכו את השאלה לקבוצה. כל אחד מהשחקנים האחרים בוחר אחד (ולפעמים שניים, תלוי בשאלה) מקלפי תשובה שבידו שלדעתו הכי מתאים לשאלה ומעביר אותו, שפניו כלפי מטה, לקיסר הקלפים. לאחר מכן, מערבב קיסר הקלפים את כל קלפי התשובות, קורא אותם בקול רם בצורה הומוריסטית, ובוחר את השילוב המועדף עליו. מי שהתשובה שלו נבחרה מקבל את הקלף השחור, וצובר "נקודה מדהימה" ("Awesome Point"). בתום כל סיבוב, עובר תפקיד קיסר הקלפים לשחקן אחר, וכל שחקן משלים לעצמו עשרה קלפים.
על הקלפים הלבנים מופיע צירוף שמני, שעשוי להיות מילה בודדת או צירוף מורכב יותר. על הקלפים השחורים מופיעות שאלות או משפטים עם חלקים להשלמה. במקרים נדירים, כללים אלו עשויים להיות מופרים הן בקלפים השחורים והן בקלפים הלבנים.
כללי המשחק גמישים וניתן לשנות אותם בחופשיות, לפי חוקי הבית הרבים (ששמותיהם מופיעים במדריך ובאתר האינטרנט) ששחקנים יכולים לאמץ (למשל: יש גרסאות של המשחק שבהן הקלפים הזוכים נבחרים באופן דמוקרטי, וגרסאות שבהן ניתן להמיר נקודות לקלפים, לתת נקודות על פי דירוג, וכן הלאה). גם במשחק המקורי ישנן וריאציות. למשל, ישנם קלפי שאלה שחורים שאפשר למלא בתוכם תשובות ממספר קלפי תשובה לבנים. הכללים הרשמיים מאפשרים גם להמר על נקודות שנצברו בתמורה לזכות לתת תשובה נוספת באותו סיבוב. הפשוט שלו, לצד תוכן סאטירי ובוגר.
היסטוריה
המשחק נוצר על ידי קבוצה של בוגרי התיכון היילנד פארק (Highland Park, מהעיר שיקגו) כמשחק למסיבת ליל השנה החדשה. בגרסה מוקדמת של המשחק, שנקראה Hyper-Theticals, השחקנים התבקשו לכתוב את התגובה הכי מופשטת לשאלה בנושא מסוים. בפועל, התשובות נטו להיות הומוריסטיות.
מאוחר יותר, קיבל המשחק את שמו הנוכחי, קלפים נגד האנושות, ונוספו לו תשובות כתובות מראש (על קלפים לבנים, בנוסף לשאלות הכתובות על קלפים שחורים). בראיון משנת 2011, סיפר אחד מיוצרי המשחק, בן הנטוט (Ben Hantoot), כי את המשחק פיתחו "שמונה שהיו המחברים הראשיים, חמישה או שישה מפתחים נוספים 'במשרה חלקית'" ו-"עשרות חברים ומכרים ששיחקו במשחק". הוא הוסיף כי המשחק נוצר בהשראת ניסיונם של המפתחים עם מגוון משחקים, כגון Magic: The Gathering וחידוני פנטומימה (Charades).
תהליך היצור
קלפים נגד האנושות מומן בקיקסטארטר, בקמפיין שהחל ב-1 בדצמבר 2010, והגיע תוך שבועיים ליעדו המקורי, 4,000 דולרים. הקמפיין הסתיים ב-30 בינואר 2011, ובפרויקט הגיוס הצטברו אז מעל 15,000 דולר. בזכות הסכום הגבוה שהצטבר למימון המשחק, היוצרים הוסיפו חמישים קלפים נוספים למשחק עצמו.
שלמה פרידריך
שלמה פרידריך (רימנוב, פולין, ו' בניסן תרפ"א, 14 באפריל 1921 - פריז, צרפת, י"ג בטבת תשל"ט, 13 בינואר 1979) היה איש ציבור, מפקד בית"ר צרפת וחבר תנועת החרות. במלחמת העולם השנייה הציל יהודים ולאחריה היה צייד נאצים. לדברי שמעון פרס הוא היה "אדריכל היחסים של ישראל וצרפת".
שנות המלחמה
שלמה זלמן פרידריך נולד ברימנוב שבפולין ב-1921, לשמואל ורוזה פרידריך. עם הגעת הגרמנים לעיר ב-8 בספטמבר 1939, גורש שלמה עם יהודי העיר לתחום הסובייטי של פולין. שלמה הגיע עד לעיר טומסק שבסיביר, שם עבד במנסרה. ב-1941, כשכבשה גרמניה אדמות סובייטיות, שוחרר שלמה יחד עם האזרחים הפולנים האחרים ממחנות העבודה. יחד עם עוד יהודים רבים, רצה שלמה להתגייס לצבא השחרור הפולני, אך לא התקבל, מפאת היותו יהודי. שלמה נדד מעיר לעיר במשך חודשים, עד אשר השתקע בסמרקנד שבאוזבקיסטן. שם עבד, יחד עם עוד פליטים יהודים מפולין במפעל כותנה. בהוראת השלטונות, הומר המפעל למפעל לייצור סוכר, והחלו בשתילת סלק. אלא שהמכונות לייצור הסוכר טרם הגיעו, והסלק עמד להתקלקל. אז הגה שלמה פתרון פשוט, והוא להשתמש בסלק לייצור משקים אלכוהוליים, שהיה פשוט בהרבה מייצור סוכר. הרעיון אפשר לו להתעשר, להעסיק יהודים מחוסרי פרנסה רבים, ולהתגייס לטובת הקהילה היהודית. ב-1944 נבחר לעמוד בראש הקהילה המקומית.
פעילות לטובת תנועת בית"ר
בינואר 1945, קיבל פנייה מתנועת בית"ר, והגיע אליו פרץ לסקר, על מנת לבקש ממנו לגייס את אנשי בית"ר שבאוזבקיסטן למאבק בארץ ישראל. פרידריך החל לעבור בערים, השיג אשרות יציאה, לעיתים בדרכים לא חוקיות. יום אחד הוזמן לשיחה עם מפקד בנ.ק.ו.ד, והתבקש לתת הסבר על פעילותו. פרידריך הכחיש את המיוחס לו, ובד בבד שפך את ליבו בפני המפקד על הדיכוי שעובר העם היהודי ועל שאיפתו להקים מחדש את מולדתו. המפקד פרץ בבכי ושחרר את פרידריך ואף סייע לו: הוא נתן לו 300 אשרות יציאה שניתנו לאזרחים פולנים שהלכו לעולמם לפני שהספיקו לצאת, ואפשר לו לתת אותן לאזרחים חיים. בהמשך השיג רכבות שיסיעו את אותם אנשים לפולין, 50,000 במספר.
ביוני 1946, יצא פרידריך עצמו לפולין, והתייצב בפני פרץ לסקר וביקש להמשיך את מסעו לארץ ישראל. לסקר פקד עליו להישאר, ולמלא משימה בברית המועצות: פרידריך התחפש לקצין סובייטי, נסע ליקטרינבורג, ופקד על הקצין המקומי לספק לו כמה עשרות מתנדבים לבניית כיכר בוורוצלב. הפקודה אמנם התמיהה את הקצין, אך הוא נתן לשלמה 45 יהודים ציונים, כמובן לא במקרה. לאחר מכן נסע ללבוב ושחרר שם, עדיין במדי קצין, כתריסר יהודים שנעצרו. מיד לאחר מכן השתתף בתנועת הבריחה, אך הנ.ק.ו.ד חיפש אחריו. בספטמבר 1946, בהיותו בוורוצלב אצל אחותו ששרדה את השואה, ביקר אצלו קצין משטרה שייעץ לו לעזוב, כי הנ.ק.ו.ד מתכנן מעצר. פרידריך ברח לאוסטריה.
לאחר מכן הגיע פרידריך לצרפת ושם התמנה לנציב בית"ר צרפת . במסגרת זו עסק בגיוס צעירים מצרפת ומבלגיה לשורות האצ"ל. לאחר מכן נשלח מטעם בית"ר לאמריקה הדרומית, ועסק בלכידת פושעים נאצים.
פעילות פוליטית
בשנות ה-50 שב לפריז, ושם הגה, יזם והקים, את "הוועד למען ברית ישראל צרפת", והיה למזכירו הכללי. בנוסף, כיהן כמזכיר הכללי של הליגה האירופית למאבק באנטישמיות, כראש הוועד הבינלאומי למלחמה בפאן ערביות וכנציגה המדיני של תנועת חרות באירופה. מתוקף תפקידים אלה, עסק פרידריך בפעילות מדינית ענפה, בפרט בצרפת, והיה בעל קשרים הדוקים עם פוליטיקאים בכירים בצרפת, ביניהם ז'אק סוסטל, פייר קניג, ועוד.
השתתף במאבק נגד החרם הערבי על מדינת ישראל, שניסה להפעיל לחץ על פוליטיקאים צרפתים. למשל, על פי בקשתו של שגריר ישראל בצרפת, יעקב צור (טשרנוביץ), התערב באופן ישיר למאמץ הישראלי לסיים במהירות את החרם של חברת המכוניות הצרפתית רנו על ישראל בעקבות לחץ ערבי. בנוסף, פעל לקליטת ישראל לשוק האירופי המשותף, למען חקיקת חוק בצרפת ובמדינות נוספות שימנע ליישם התיישנות על פשעים של נאצים, בהסתמך על החלטה של האו"ם ושל בית המשפט הבין-לאומי שהתיישנות לא חלה על פשעים נגד האנושות , ולמען יהודי ברית המועצות וצפון אפריקה.
ב-1960 חשף פרידריך כי הפושע הנאצי מרטין בורמן שהיה מוחזק כמת מ-1945 חי תחת זהות בדויה בברזיל או בפרגוואי. לימים התבררה ידיעה זו כלא נכונה, והוכח מבדיקות DNA כי בורמן אכן מת ב-1945.
ב-1964 ריכז את פעילויות המבצע להעלאת עצמותיו של זאב ז'בוטינסקי על אדמת אירופה בכלל ובצרפת בפרט. ארונו של זאב ז'בוטינסקי, שנקבר בניו יורק, עבר דרך צרפת בדרכו לישראל, וטקס רב רושם בהשתתפות פוליטיקאים צרפתים נערך בפריז לכבוד המאורע.
על פעילויותיו המדיניות, ללא מעמד ותואר רשמי, זכה פרידריך לכינוי "שגריר הצללים".
One Whole Day
One Whole Day (בעברית: יום שלם אחד) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית דיקסי ד'אמליו, בהשתתפות הראפר ויז קאליפה. השיר יצא לאור ב-4 בדצמבר 2020, על ידי חברת התקליטים HITCO, כסינגל שלא מתוך אלבום.
שלמה פרידריך
פטירתו וקבורתו
בערוב ימיו חלה ואושפז בבית חולים ליד פריז, ועל מיטת חוליו הוענקה לו אות לגיון הכבוד על ידי נשיא האספה הלאומית של צרפת ז'אק שבאן-דלמאס, ונשיא הסנאט אלן פואר.
One Whole Day
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי לינדי רובינס, ברוק טומלינסון, ויז קאליפה ואנדרו גולדשטיין והופק על ידי אנדרו גולדשטיין. השיר נכלל באלבום הבכורה העתידי של ד'אמליו, בו ייכלל גם סינגל הבכורה שלה "Be Happy", שיצא לאור ב-26 ביוני 2020 ותוכנן להיות הסינגל המוביל מתוכו.
שלמה פרידריך
פטירתו וקבורתו
שלמה פרידריך נפטר בפריז ב-13 בינואר 1979. בטקס האזכרה בפריז השתתפו הרב הראשי לצרפת, הרב יעקב קפלן, שגריר ישראל בצרפת מרדכי גזית, ונשיא האספה הלאומית ז'אק שבאן-דלמאס. לאחר מכן גופתו הוטסה לישראל והוא נקבר על פי צוואתו בהר הזיתים ב-17 בינואר 1979. הספידו אותו ראש הממשלה מנחם בגין וראש האופוזיציה שמעון פרס.
One Whole Day
ביקורת ומחלוקת
כלפי השיר הופנו מאות ביקורות חיוביות ושליליות כאחד, תוך שהוא יצר מחלוקת בעקבות כך שנטען שתוכנו הלירי טיפשי וחסר תכלית. כמו כן, נטען כי מדובר בשיר דיס, אך מגזינים ואתרי מוזיקה שונים פרסמו שהוא אינו כזה. באתר Vulture.com פורסמה כתבה אודות השיר.
בנוסף לכך, הופנו כלפי השיר שלל ביקורות נוספות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-4 בדצמבר 2020 בשידור חי והפך לוויראלי כאשר צבר בפחות מחמישה ימים, למעלה מ-10 מיליון צפיות. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את שמה של דיקסי ד'אמליו ואת שמו של ויז קאליפה ולאחר מכן אותה, כשהיא מאופרת ושרה את השיר.
נכון לדצמבר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-10 מיליון צפיות.
נורמה של מטריצות
במתמטיקה, נורמה של מטריצות היא נורמה הפועלת על מטריצות. לנורמה של מטריצות יש חשיבות רבה בהגדרת מטריצות "קרובות", מה שמאפשר להגדיר את מושג הגבול וכן התכנסות של סדרה של מטריצות. נורמות מסוג זה משמשות בתחום האופטימיזציה ותורת הגרפים.
מבוא
עבור כל מרחב וקטורי כללי מעל שדה המספרים הממשיים או שדה המספרים המרוכבים ניתן להגדיר נורמה ובכך להפוך אותו למרחב נורמי. מרחב המטריצות, כאשר K הוא קבוצת המספרים הממשיים \mathbb{R} או קבוצת המספרים המרוכבים \mathbb{C}, הוא מרחב שכזה ועל-כן ניתן להגדיר עליו נורמה ולהפוך אותו למרחב נורמי.
במקרה שבו n=m, ניתן להגדיר על מרחב המטריצות גם פעולת כפל באמצעות כפל מטריצות. במקורות מסוימים מגדירים את הנורמה של מטריצות להיות כזאת שמקיימת בנוסף לאי-שוויון המשולש לתוצאת חיבור של מטריצות (תכונה הנקראת תת-חיבוריות), גרסה דומה של אי-שוויון משולש לתוצאת כפל של מטריצות (תכונה הנקראת תת-כפליות). תכונת התת-כפליות שימושית מאוד במקרים רבים, למשל בהוכחת נוסחת גלפנד עבור הרדיוס הספקטרלי.
מאחר שהמרחב הוא מממד סופי, כל הנורמות המוגדרות עליו שקולות זו לזו. אי לכך, כל הנורמות המוגדרות על מרחב מטריצות כלשהו מייצרות את אותה הטופולוגיה וכל סדרה המתכנסת לפי אחת מהן מתכנסת אל אותו הגבול על פי נורמה אחרת. אף על פי כן, הגדרות שונות לנורמה על מרחב המטריצות משמשות במקרים שונים.
הגדרות פורמליות
עבור המרחב ( או ) הפונקציה  תקרא נורמה אם ורק אם היא מקיימת את התנאים הבאים:
במקרה בו n=m נאמר כי הנורמה היא נורמה תת-כפלית אם בנוסף לשלוש תכונות הנורמה הסטנדרטיות מתקיים:
בהינתן הנורמות ו- המוגדרות על המרחבים הווקטוריים K^n ו-K^m בהתאמה, נאמר כי הנורמה \|\cdot\| עקבית עם הנורמות  ו- אם בנוסף לשלוש תכונות הנורמה הסטנדרטיות מתקיים:
תכונות
מלבד התכונות הסטנדרטיות של נורמה עבור מרחב וקטורי כללי, נורמה של מטריצה יכולה להקיים גם את התכונות הבאות:
נוסחת גלפנד
נוסחת גלפנד נקראת על שמו של המתמטיקאי ישראל גלפנד והיא נכונה עבור נורמות תת-כפליות.
על פי נוסחת גלפנד, לכל נורמה תת-כפלית \|\cdot\| המוגדרת על המרחב ולכל  מתקיים:
נורמה מתואמת
עבור נורמה \|\cdot\| המוגדרת על המרחב ומתואמת עם נורמה כלשהי על המרחב הווקטורי K^n, ניתן להראות כי לכל  מתקיים אי-השוויון. באופן ספציפי, 1\le\|I\|, כאשר I היא מטריצת היחידה.
המשמעות של תכונה זו היא שעבור נורמה מתואמת ותת-כפלית, הגבול במשפט גלפנד הוא גבול של סדרה מונוטונית יורדת.
נורמה אופרטורית
בהינתן נורמות ו- המוגדרות על המרחבים הווקטוריים K^n ו-K^m בהתאמה, ניתן להגדיר את הנורמה האופרטורית לכל מטריצה :
מאחר שהמרחבים K^n ו-K^m ממד סופי, כל אופרטור ליניארי בין שני מרחבים אלו חסום, ועל כן מוגדר היטב.
על-פי הגדרת הנורמה האופרטורית בהכרח הנורמה עקבית עם הנורמות ו-. כמו כן, בהינתן הנורמות, ו- המוגדרות על המרחבים K^n, K^m ו-K^l בהתאמה, ובהינתן  ו-, מתקיים אי-השוויון:
הדבר נכון בפרט כאשר n=m=l, ולכן הנורמה האופרטורית היא נורמה תת-כפלית.
נורמה אופרטורית בין מרחבי L^p
במקרה הפרטי בו ו- הם שניהם הנורמה של מרחב L^p כלשהו כאשר p>1, נהוג לסמן את הנורמה האופרטורית בסימון \|\cdot\|_p. ניתן להוכיח כי:
כלומר, הנורמה \|\cdot\|_1 מייצגת את סכום הערכים המוחלטים על גבי עמודה הגדול ביותר ו- מייצגת את סכום הערכים המוחלטים על גבי שורה הגדול ביותר. כמו כן:
כאשר A^* היא המטריצה הצמודה ההרמיטית של A, מחזירה את הערך העצמי הגדול ביותר של המטריצה ו- מחזירה את הערך הסינגולרי הגדול ביותר של המטריצה. הנורמה \|\cdot\|_2 נקראת לעיתים הנורמה הספקטרלית.
נורמת פרובניוס
נורמת פרובניוס (Frobenius) על מטריצה מסומנת בתור \|A\|_F ומוגדרת להיות:
באופן שקול ניתן להראות כי:
כאשר גם כאן A^* היא המטריצה הצמודה ההרמיטית של A ו-\sigma_i מחזירה את הערך הסינגולרי ה-i של המטריצה.
מטריצת פרובניוס היא נורמה תת-כפלית. כמו כן, ניתן להראות כי אינווריאנטית למכפלה במטריצות אוניטריות. כלומר, לכל זוג מטריצות אוניטריות מתקיים כי:
נורמת פרובניוס היא מקרה פרטי של נורמת הילברט-שמידט עבור מרחב הילברט מממד סופי.
נורמת שאטן
נורמת p של שאטן (Schatten) על מטריצה מסומנת בתור \|A\|_p (יש להבדיל בין נורמת שאטן לנורמה האופרטורית, למרות שהסימון של שתיהן זהה) ומוגדרת להיות:
ניתן לראות כי עבור p=2 מתקבלת נורמת פרובניוס. עבור כל זוג מטריצות ו-p,q>1 המקיימים, מתקיים ש:
כמו כן עבור ו- 1\le p\le q מתקיים:
סימבסטטין
סימבסטטין (אנגלית: Simvastatin) היא תרופה ממשפחת הסטטינים לטיפול בדיסליפידמיה (מצב המאופיין על ידי עלייה ברמות כולסטרול וטריגלצרידים בדם) והיא מבין התרופות הוותיקות בשוק.
פיתוח התרופה החל בשנת 1981 והיא יצאה לשוק התרופות (בשוודיה) בשנת 1988. בשנת 1991 אושרה לשיווק על ידי מנהל התרופות והמזון האמריקאי (FDA). התרופה מיוצרת בעזרת הפטריה Aspergillus terreus.
תרופה זאת שכיחה מאוד בשימוש בקרב אנשים הסובלים מרמות כולסטרול גבוהות בדם.
בישראל, התרופה משווקת במינונים של 10, 20, 40 ו-80 מ"ג.
מנגנון הפעולה
סימבסטטין, בדומה לכל התרופות ממשפחת הסטטין, מעכבת את האנזים HMG-CoA reductase, שהוא אנזים שמשתתף בייצור כולסטרול בגוף. עיכוב האנזים גורם לכך שפחות כולסטרול מסוג VLDL ו-LDL מיוצר בכבד. וכך נצפית ירידה ברמות כולסטרול בדם. סימבסטטין גם גורמת להפחתה ברמות טריגליצרידים בדם על ידי ירידה ברמות כולסטרול VLDL.
יעילות בהורדת רמות כולסטרול
לתרופה סימבסטטין יש השפעה על הכולסטרול הכללי בדם וכן על רמות כולסטרול מסוג LDL, HDL וכן על רמות טריגלצרידים. היעילות תלויה גם במינון התרופה.
תופעות לוואי
תופעות הלוואי השכיחות, בדומה לתרופות נוספות ממשפחת הסטטינים כוללות בעיקר הפרעה באנזימי כבד וכאבי שרירים.
התוויות נגד
במקרים הבאים אין לקחת את התרופה סימבסטטין:
תגובות בין תרופתיות
סימבסטטין עוברת מטאבוליזם על ידי האנזים CYP 3A4 ולכן רמות של התרופה בדם עלולות לעלות בעיקר עם נטילת תרופות המדכאות אנזים זה.
תרופות שמדכאות את האנזים CYP 3A4 כוללות את משפחת נוגדי הפטריות עם סיומת azole (בעיקר itraconazole, ketoconazole) אנטיביוטיקות ממשפחת המקרולידים (כגון אריתרומיצין, קלריתרומיצין), נוגדי פרוטאזות וחוסמי תעלות סידן (verapamil and diltiazem). יש להימנע משימוש בו זמנית בין תרופות אלו עם סימבסטטין מאחר שזה עלול להגביר את רמות סימבסטטין בדם ולגרום לרעילות.
תגובות עם מזון
יש להימנע משתיית מיץ אשכוליות במהלך הטיפול בתרופה זאת. במיץ אשכוליות קיים חומר בשם ברגמוטין, שעלול לעכב את פירוק התרופה ולכן הוא יכול להעלות את רמות התרופה בדם. מצב זה עלול להגביר לתופעות לוואי וכן לגרום לרעילות מהתרופה.
קישורים חיצוניים
סימבסטטין
יעל בן-ברוך
יעל בן-ברוך (נולדה ב-6 ביוני 1950) היא סופרת ילדים ונוער ישראלית. ב-1978 החלה לפרסם שירים וסיפורים בעיתוני ילדים בעידודו של הסופר אהוד בן עזר.
הסופר חיים באר עודד אותה לכתוב את "תעלומת הפמוט האבוד" המבוסס על זיכרונות אביה מפרשת גירוש היהודים על ידי הטורקים מארץ-ישראל במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה
יעל בן-ברוך נולדה ברמת גן. למדה בתיכון בסמינר הקבוצים ובוגרת האוניברסיטה העברית בירושלים בחינוך מיוחד והיסטוריה של עם ישראל.
עבדה כמורה במסגרות שונות של החינוך המיוחד. בין השנים 1983–1985 שהתה בארצות הברית לצורך השתלמות בן זוגה. למדה בהיברו יוניון קולג' בסינסינטי אוהיו וסיימה לימודי תואר שני בתנ"ך.
בשנים 1991–1996 עבדה כמרצה ומדריכה פדגוגית במכללות למורים. משנת 1996 יעל עסקה בהדרכת מורים בחינוך המיוחד. ב-2001 סיימה תואר שני בהצטינות, בספרות משווה באוניברסיטת בר-אילן.
יעל בן-ברוך יצאה לגמלאות בשנת 2012.
נשואה לגלעד בן ברוך ואמא לחמישה ילדים. מתגוררת ברמת גן.
צ'יסטופול
צ'יסטופול (ברוסית: Чи́стополь; בטטרית (אלפבית קרילי): Чистай; בטטרית (אלפבית לטיני): Çistay; בצ'ובשית : Чистай) היא עיר ברפובליקת טטרסטן, רוסיה, אשר ממוקמת על הגדה הדרומית של נהר הקאמה. ב-2010 אוכלוסייתה מנתה 60,703 תושבים.
לצ'יסטופול נמל תעופה בשם נמל התעופה צ'יסטופול. צ'יסטופול ידועה בשל מפעל השעונים המפורסם שלה.
היסטוריה
העיר הוזכרה לראשונה בסוף המאה ה-17. העיר התפתחה מהר יחסית, וכבר ב-1761 הגיע מספר התושבים בה ל-1,000.
ב-1781, העניק צו מאת יקטרינה הגדולה לצ'יסטופול עצמאות של עיר אוזיד, יחד עם שלט אצולה משלה.
בסוף המאה ה-19, הפכה צ'יסטופול למרכז סחר בדגן. לפני 1917 הייתה צ'יסטופול לעיר השנייה בגודלה, לאחר קאזאן במחוז קאזאן.
במהלך הקרבות בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה, הייתה צ'יסטופול מקלט לקבוצת סופרים סובייטיים, בהם ליאוניד לאונוב, בוריס פסטרנק ועוד.
כיום העיר ידועה במפעל השעונים שבה, "ווסטוק" ("מזרח") שהוקם ב-1941.
רצי נחלים
רצי נחלים (שם מדעי: Veliidae) היא משפחה של חרקים טורפים בתת-סדרת הפשפשים. הנוהגים לחפש טרף בקבוצות על פני המים. מבחינה חיצונית הם דומים לרצי מים אך גופם קטן יותר בין 1.5 ל 6 מילמטר והחזה רחב באופן ניכר מראשם. ניתן למצוא אותם בבריכות, ליד חופי אגמים ובנהרות ברחבי העולם. מינים מסוימים יכולים להימצא גם על צמחים ליד מים, במי מלח או בבוץ.
מחזור החיים
כמו כל הפשפים, רצי המים בעלי גלגול חסר. לאחר השלב הביצה הנימפה משילה את עורה ארבעה או חמישה פעמים לפני שלה הבוגר. גם המבוגרים וגם הנימפות חיים יחד בשיתוף פעולה, בקהילות רופפות ולעיתים קרובות ניתן למצוא אותם בקבוצות גדולות. ביצים מוטלות בדרך כלל מתחת למים, מחוברות לקרקעית הנחל, לסלעים או לחומר צמחי ומוחזקים יחד על ידי חומר ג'לטיני. ברוב המינים הנקבות מטילות פחות מ-30 ביצים. נימפות דומות מאוד לבוגרים, אך בעלי פרק אחד בפיסת הרגל האמצעיות והאחוריות בניגוד לשני פרקים אצל הבוגרים. חלק מהמינים חובבים זרימת מים מהירה אך רובם מעדיפים מים רגועים יותר.
תפוצה
רצי נחילים היא המשפחה הגדולה ביותר בקרב Gerromorpha ויש לה כמעט 1000 מינים ב-60 סוגים שונים. תפוצת המינים בעולם מצביעה על שני מוקדי מוצא: אחד באזור הודו-מלאיה ואחר על חופי הים הקריבי. המרחק הגאוגרפי בין נקודות אלו נובע כנראה מסחף יבשתי. וכיום הם נוכחים בכל היבשות (למעט אנטארקטיקה).
תיאור
רצי נחלים בעלי גוף סגלגל עד מוארך מכוסה בשערות הידרופוביות. הכנפיים מופיעות בכמה רמות התפתחות מכנפיים מפותחות לגמרי, כנפיים מנוונות ועד חסרי כנפיים. המחושים בעלי ארבע פרקים ארוכים הבולטים מהראש ונראים בקלות. העיניים בדרך כלל גדולות והראש חסר עיניות. ניתן להבדיל בין זכרים ונקבות על ידי השוק הקדמי. לזכרים יש שוקיים קטנים יותר עם שערות אחיזה דמויות מסרק, בניגוד לרגל הנקבה הפשוטה והגדולה יותר. רצי נחלים דומים מאוד לרצי מים. אך הם נבדלים מהם באופן מובהק על ידי צורת איברי המין הפנימיים. בדרך כלל מראה חיצוני כללי כגון חזה רחב יותר ורגליים קצרות יותר מספיק כדי להבדיל בין המשפחות.
רצי נחלים והאדם
מינים אחרים מהסוג Microvelia יכולים לשמש בהדברה ביולוגית למשל M. pulchella משמש להדברת זחלי יתושים ומינים אחרים בסוג להדברת נימפות עפרוניתיים המזיקות לאורז.
רשימת ממצאים מרכזיים בארכאולוגיה מקראית
במזרח התיכון נמצאו ממצאים ארכאולוגיים רבים הנוגעים למתואר בתנ"ך. שמותיהן של חלק מדמויות המוזכרות בו נמצאים בתעודות שונות, וממצאים שונים מזוהים כשייכים לאירועים המתוארים בתנ"ך. זיהוים של חלק מהממצאים התאים לתיאור המקראי, וזיהויים של אחרים עורר קשיים בניסיונות ההתאמה לטקסט, ואלו מהווים כר פורה למחלוקות בין חוקרים סביב תקפותם של תיאורי התנ"ך השונים.
ברשימה להלן ייכללו הפריטים הארכאולוגיים הבולטים שיש בהם משמעות כלשהי בחקר המקרא ובהבנתו, החל מתקופת האבות ועד לתקופת שיבת ציון.
זיזף קצר-זנב ממושקף
זיזף קצר-זנב ממושקף (שם מדעי:  Carollia perspicillata) הוא מין של עטלף ממשפחת הזיזפיים החי באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית, במדינות מקסיקו, גואטמלה, אל סלוודור, בליז, הונדורס, פנמה, קוסטה ריקה, קולומביה, פרו, אקוודור, בוליביה, ונצואלה, ברזיל, פרגוואי, ניקרגואה, ארגנטינה, גיאנה, סורינאם, הקריביים וגיאנה הצרפתית.
מאפיינים
עטלף זה בעל מוטת כנפיים שאורכה 30 סנטימטרים ומשקלו 18 גרמים. אפו המחודד בצורת משולש והוא בעל אוזניים קצרות. העטלף בעל פרווה רכה בצבע שחור עד חום ואפור (יש גם פרטים בצבע לבן וכתום). כנפיו שחורות, הפנים מפוחמות ועליהן דפוס המזכיר משקפיים, וזהו מקור שמו. השיניים מפותחות והניבים ארוכים וחדים. העטלף בעל חוש ריח טוב, ראייה טובה אך שמיעה פחות טובה מעטלפי חרקים. העטלף חי ביערות גשם ויערות נשירים וניזון בעיקר מפירות אך גם מצוף פרחים וחרקים.
העטלף חי בקבוצות הכוללות עד 100 עטלפים. הזכרים הם טריטוריאליים ויילחמו בזכרים פולשים במאבק דמוי אִגרוּף. תקופת ההיריון היא עד 120 ימים בשתי עונות רבייה שונות: עונת הרבייה הראשונה היא מיוני עד אוגוסט והשנייה היא מפברואר עד מאי. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל שנה, ואילו הזכרים מגיעים לבגרות בגיל שנתיים. תוחלת החיים של עטלף זה היא עד 10 שנים.
העטלף נמצא בשבי בכמה גני חיות, כמו גן החיות של סנטרל פארק שבארצות הברית, והוא מבין העטלפים הנפוצים ביותר בגני חיות. הטורפים של העטלף הם נחשים גדולים, עופות דורסים וערפד צמרירי. על פי הרשימה האדומה של IUCN העטלף נמצא במצב שימור ללא חשש עקב תפוצה רחבה ונוכחות במספר רב של אזורים מוגנים.
שבת בבוקר
שבת בבוקר הוא שיר עברי מאת תרצה אתר שפורסם בשנת 1973 בספרה "ילד קטן ילד גדול". השיר זכה לפופולריות לאחר שהתפרסם באלבומו ה-27 של אריק איינשטיין "הייתי פעם ילד" (1989), שם הופיע בהפקתו ובעיבודו של יוני רכטר. השיר הפך לפופולרי בתרבות הישראלית ובוצע על ידי אמנים רבים. לדוגמה, בפסטיבל הפסנתר על ידי דנה עדיני, דניאל סלומון ובן ארצי.
תהילים מ"ד
תהילים מ"ד הוא המזמור ה־44 בספר תהילים ואחד מעשרת המזמורים המיוחסים לבני קורח. קריאת הפרק הומלצה בספרי הסגולות כמצילה מיד אויב.
א'-ט'
המזמור נפתח בשיבוח המשורר את אלוהים: "בְּאׇזְנֵינוּ שָׁמַעְנוּ אֲבוֹתֵינוּ סִפְּרוּ לָנוּ פֹּעַל פָּעַלְתָּ בִימֵיהֶם בִּימֵי קֶדֶם" (ב'). המשורר מתאר כיצד בעבר אלוהים נלחם והושיעה את ישראל מאויביו, ובשל זאת הודה והילל העם את אלוהים: "כִּי הוֹשַׁעְתָּנוּ מִצָּרֵינוּ וּמְשַׂנְאֵינוּ הֱבִישׁוֹתָ" (ח'), "בֵּאלֹהִים הִלַּלְנוּ כׇל הַיּוֹם וְשִׁמְךָ לְעוֹלָם נוֹדֶה סֶלָה" (ט').
י'-י"ז
לאחר הזכרת העבר, המשורר טוען כי לא כמו בימים הללו, כיום אלוהים לא נלחם עבור העם: "אַף זָנַחְתָּ וַתַּכְלִימֵנוּ וְלֹא תֵצֵא בְּצִבְאוֹתֵינוּ" (י'), "תְּשִׁיבֵנוּ אָחוֹר מִנִּי צָר וּמְשַׂנְאֵינוּ שָׁסוּ לָמוֹ" (י"א), המשורר טוען כי בגלל אלוהים הגיעו התבוסות והמפלות לישראל: "תִּתְּנֵנוּ כְּצֹאן מַאֲכָל וּבַגּוֹיִם זֵרִיתָנוּ" (י"ג), "תִּמְכֹּר עַמְּךָ בְלֹא הוֹן וְלֹא רִבִּיתָ בִּמְחִירֵיהֶם" (י"ג).
י"ח-כ"ג
המשורר מודיע כי למרות הצרות שנגרמו לעם ישראל, הם לא שכחו אותו ואת בריתו: "כׇּל זֹאת בָּאַתְנוּ וְלֹא שְׁכַחֲנוּךָ וְלֹא שִׁקַּרְנוּ בִּבְרִיתֶךָ" (י"ח), ולא יעבדו אל זר: "אִם שָׁכַחְנוּ שֵׁם אֱלֹהֵינוּ וַנִּפְרֹשׂ כַּפֵּינוּ לְאֵל זָר" (כ"א), מכיוון שהם יודעים את גודלו וכוחו של אלוהים: "הֲלֹא אֱלֹהִים יַחֲקׇר זֹאת כִּי הוּא יֹדֵעַ תַּעֲלֻמוֹת לֵב" (כ"ב).
כ"ד-כ"ז
חלקו האחרון של המזמור נפתח בקריאת המשורר לאלוהים שיושיע את ישראל: "עוּרָה לָמָּה תִישַׁן אֲדֹנָי הָקִיצָה אַל תִּזְנַח לָנֶצַח" (כ"ד), "לָמָּה פָנֶיךָ תַסְתִּיר תִּשְׁכַּח עׇנְיֵנוּ וְלַחֲצֵנוּ" (כ"ה), "קוּמָה עֶזְרָתָה לָּנוּ וּפְדֵנוּ לְמַעַן חַסְדֶּךָ" מכיוון ש: "כִּי שָׁחָה לֶעָפָר נַפְשֵׁנוּ דָּבְקָה לָאָרֶץ בִּטְנֵנוּ".
המזמור נחתם בתחינת המשורר לאלוהים: "קוּמָה עֶזְרָתָה לָּנוּ וּפְדֵנוּ לְמַעַן חַסְדֶּךָ".
פלייטרדאר24
Flightradar24 (בתעתיק לעברית: פלייטרדאר24) הוא שירות שוודי מבוסס־רשת שמראה על מפה, בזמן אמת, נתוני טיסה של מטוסי נוסעים. הנתונים כוללים נתיבים, נקודות מוצא ויעד, מספרי טיסה, סוגי מטוסים, מיקומים, גבהים, הכיוונים אליהם פונה המטוס, גבהים ומהירויות. השירות גם יכול להראות שידורים חוזרים של טיסות קודמות לפי חברת תעופה, מטוס, סוג כלי טיס, אזור או שדה תעופה. השירות אוגר את המידע ממקורות מרובים, אך מחוץ לארצות הברית רוב המידע מתקבל במיקור המונים ממתנדבים עם מקלטי ADS-B. השירות הוקם כתחביב בשנת 2006 על ידי שני חובבי תעופה שוודיים. השירות זמין באתר האינטרנט וביישומים לסמארטפונים ומחשבי טאבלט. הגרדיאן מחשיב את השירות כ"סמכותי".
מעקב
פלייטרדאר24 אוגרים נתונים משלושה מקורות:
פרטיות
השירות חוסם מתצוגה חלק מהמידע של ה־ADS-B מטעמי "פרטיות ואבטחה" מטרות. לדוגמה, המיקום של המטוס שמשמש את ממשלת יפן (המקביל היפני למטוסו של נשיא ארה״ב, אייר פורס 1) היה גלוי בשירות עד אוגוסט 2014, עד שמשרד ההגנה ביקש שהמידע יחסם. כעת, המידע על מיקומו ונתיבי טיסותיו של המטוס כבר לא גלוי באתר השירות.
היסטוריה
השירות נוסד על ידי שני חובבי תעופה שוודיים בשנת 2006 בצפון ומרכז אירופה. בשנת 2009 הם פתחו את השירות ואיפשרו לכל אחד עם מקלט ADS-B מתאים לתרום נתונים. השירות קיבל חשיפה נרחבת ב-2010, כאשר התקשורת הבין-לאומית הסתמכה עליו כדי לתאר את השיבוש בטיסה מעל צפון האוקיינוס האטלנטי ואירופה שנגרם על ידי הר הגעש אייאפיאטלאייקוטל.
בשנת 2014 השירות היה בשימוש של מספר ערוצי חדשות בעקבות מספר גבוה של התרסקויות מפורסמות; במרץ נעלמה טיסה 370 של מלזיה איירליינס, ביולי הופלה מעל אוקראינה טיסה 17 של מלזיה איירליינס, ובדצמבר נעלמה טיסה 8501 של אייר אסיה אינדונזיה. פלייטרדאר24 דיווח כי תעבורת הרשת שלו גדל פי 50 מהרגיל וגרמה להאטה של המשתמשים.
בנובמבר 2015, דיווח הגרדיאן דיווח כי טיסה 9268 של מטרוג'ט שהייתה בדרכה מסנט פטרסבורג אל נמל התעופה הבינלאומי שארם א-שייח' ״נשבר באוויר״ בהתבסס על מידע שהיה זמין דרך פלייטרדאר24.
בנדיקט פרידלנדר
בנדיקט פרידלֶנדר (גרמנית: Benedict Friedlaender; לעיתים Benedikt; 8 ביוני 1866 – 21 ביוני 1908) היה סקסולוג, סוציולוג, כלכלן, וולקנולוג ופיזיקאי יהודי-גרמני, פעיל למען תרבות וזכויות ההומוסקסואלים.
קורות חיים
פרידלנדר נולד בברלין, בנו של קארל פרידלנדר (1817–1876), פרופסור לכלכלה. סבו נתן פרילנדר (מת ב-1830) היה פיזיקאי ברלינאי ומרצה באוניברסיטה. קרוב נוסף שלו היה עמנואל פרידלנדר (1871–1948), וולקנולוג נודע.
פרילנדר למד מתמטיקה, פיזיקה, בוטניקה ופיזיולוגיה בברלין, ובשנת 1888 קיבל תואר דוקטור בזואולוגיה.
כתורם אמיד, הוא תמך בכתב העת האנרכיסטי Kampf (גרמנית: "מאבק"), וכתב לכתב העת Der Sozialist ("הסוציאליסט"). פרילנדר העניק תמיכה כלכלית משמעותית לוועדה המדעית-הומניטרית של ד"ר מגנוס הירשפלד בברלין. מטרתה העיקרית של הוועדה הייתה לפעול כנגד סעיף 175 בחוק העונשין הגרמני, אשר אסר על פעולות שהגדיר כ"סטיות בלתי-טבעיות" בין גברים. הוועדה המדעית-הומניטרית סייעה לנאשמים במשפטים, הנהיגה הרצאות ציבוריות ואספה חתימות לעצומה לביטולו של החוק. היא זכתה לתמיכה פרלמנטרית מסוימת בנוגע לרפורמה זו בחוק מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
עם אדולף ברנד ועשרה אישים נוספים ייסד פרילנדר בשנת 1903 את הארגון ההומוסקסואלי "Gemeinschaft der Eigenen" (GdE), "קהילת הייחודיים". שמו של הארגון ניתן לו בין היתר על רקע הרעיון הפילוסופי של מקס שטירנר בנוגע ל"בעלות עצמית" או אוטונומיה. ה-GdE דחה את ראייתו של הירשפלד את ההומוסקסואליות כתופעה המתפרשת במסגרת ספקטרום בין-מגדרי, ובמקום זאת הדגיש את הגבריות שבמיניות שבין גברים. חלק מחברי ה-GdE דגלו בפרקטיקה שנהגה בימי יוון העתיקה, של קיום מערכת יחסים עם גבר צעיר יותר במקביל לחיי נישואים. בנוסף, ה-GdE בז למאמציו של הירשפלד לבצע רפורמה בחוק ולבנות קואליציה עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ועם התנועה הפמיניסטית, ואימץ תחת זאת נקודת מבט אנרכיסטית משהו, בהשראת האינדיבידואליזם של שטירנר וביקורת התרבות הסוחפת של פרידריך ניטשה. אף-על-פי-כן, שמר פרידלנדר על חברותו בוועדה המדעית-הומניטרית עד שנת 1906, אז נפרד מעל הירשפלד וייסד ארגון הומוסקסואלי שלישי, שנקרא תחילה Sezession des Wissenschaftlich-humanitären Komitees ("הפרישה מהוועדה המדעית-הומניטרית"), ובהמשך Bund für männliche Kultur ("הברית למען תרבות גברית"). ואולם פיצול זה לא האריך ימים אחרי מותו המוקדם של פרידלנדר ב-21 ביוני 1908 בברלין.
אטנאסיו חירארדוט
אטנאסיו חירארדוט (ספרדית: Atanasio Girardot, 2 במאי 1791 - 30 בספטמבר 1813) היה קצין קולומביאני, ממוצא צרפתי, אחד מגיבורי המלחמות המהפכניות לעצמאותן של קולומביה וונצואלה בתחילת המאה ה-19, אחד מעוזריו של סימון בוליבאר. נהרג בקרב בגבעת בארבולה. היה משפטן בהכשרתו.
בקולומביה
למד משפטים במכללת "נואסטרה סניורה דל רוסאריו" (גבירתנו של רוסאריו) בבוגוטה וסיים את התואר ב-30 באוקטובר 1810. לאחר מכן התגייס יחד עם שני אחיו, פדרו ומיגל, לצבא המהפכני שנלחם בעד העצמאות במחוז לידתו.
היה ללוטננט (סגן) בגדוד המתנדבים של המשמרות הלאומיים בפיקודו של הקולונל אנטוניו בראיה. הצטרף למסע דרומה שאורגן על ידי החונטה הממשלתית העליונה של נואבה גרנדה (קולומביה של היום) לצורך התמיכה בקונפדרציית הערים והצטיין בשחרור העיר פופאיאן מידי הכוחות המלוכנים בהנהגתו של מיגל טאקון אי רוסיקה, הידוע כרודן מפופאיאן. תרומת לוחמיו של חירארדוט הייתה מכרעת בקרב שהתנהל ב-28 במרץ 1811 בבאחו פלאסה.
מאוחר יותר השתתף ב"מלחמת האזרחים הגרנדית הראשונה" בין הפדרליסטים ובין תומכי השלטון הריכוזי (סנטרליסטים). ניצח את הסנטרליסטים בקרבות בפאלובלנקו ובאלטו דה לה ווירחן אך הובס על ידי כוחותיו של אנטוניו נריניו על גבעת מונסראטה בבוגוטה ב-9 בינואר 1813.
בוונצואלה
במלחמת העצמאות של ונצואלה חירארדוט לקח חלק לראשונה תחת פיקודו של הקולונל מנואל קסטייו אי ראדה לראשונה בעת הקרב באנגוסטורה דה לה גריטה ב-13 באפריל 1813. בנוסף השתתף במבצעים צבאיים אחרים במהלך "המסע המדהים" (Campaña Admirable) של שנת 1813.
באותה שנה, 1813, הקונגרס של נואבה גרנדה החליט לשלוח כתגבורת לכוחותיו של סימון בוליבר, יחידה בת 600 לוחמים על מנת להילחם למען שחרור ונצואלה. בין חבריה היה גם אטנסיו חירארדוט.
אחרי שחרור קראקס ובמשך המצור הראשון של פוארטו קבייו על ידי המלוכנים, בוליבאר נסוג אל ולנסיה, שם נתקל בחיילי המפקד הספרדי דומינגו מונטברדה. באתר המוכר כ"בארבולה", תקף בוליבאר ב-30 בספטמבר 1813 את הכוח הקדמי של המלוכנים של רמיחיו בובאדייה.
גופתו נקברה בכנסיית איגלסיה מטריס דה ולנסיה, הממוקמת בוונצואלה.
צבי קלארק
צבי קלארק (שם מדעי: Ammodorcas clarkii; מכונה גם דיבאטאג) הוא סוג של אנטילופת-צבי בינונית בתת-משפחת הצבאיים האנדמי לקרן אפריקה ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר לראשונה בשנת 1894 על ידי חוקר הטבע האנגלי תומאס אלנגרין. מבחינה חיצונית הוא נראה כשילוב של הסוג צבי ג'ירפי והסוג צבי בשל הדמיון שלו לשניהם. מבחינה גנטית הוא קרוב יותר דווקא לסוג דלגן ולאחר מכן לצבי הג'ירפי.
השם המדעי שלו נגזר מיוונית כדלהלן: "Ammo" = חול, "dorcas" = צבי, מתייחס לבית גידולו החולי והצחיח. "clarkii" - על שם מגלהו החוקר קלארק. הכינוי "דיבאטאג" פירושו בסומלית "זנב זקוף" (דאב = זנב, טאג = זקוף), ומתייחס לכך שבזמן מנוסה צביי קלארק מניפים את זנבם למעלה. בדומה לרוב פרסתני קרן אפריקה כדוגמת: צבי ספיקי, צבי סומרינג, קודו זוטר ואנטילופת ביירה, האוכלוסייה של צביי קלארק יורדת בהדרגה בתחומי תפוצתו בשל ציד ואובדן בית גידול מוגבר.
תיאור
הפרווה של צביי קלארק חלקה ומבריקה, ומורכבת משערות קצרות ודלילות כיאה לבעל חיים השוכן באזורים צחיחים. צבע הפרווה משתנה בין צהבהב בהיר, לחום אפרפר כסוף ולרוב חולי. החלק התחתון של הגוף הכולל את החלק העליון של הרגליים והמותניים נוטה לצהבהב בהיר, בעוד שהחלק התחתון של הרגליים לכתמתם בהיר. הגחון המפשעה ופנים הרגליים בצבע לבן קרמי. בצד החיצוני של הרגליים הקדמיות יש כתמים דקים בצבע חום שוקולד כהה. הזנב של צבי קלארק דק ושעיר לכל אורכו כזנב הצבי ה"אמיתי" וצבעו שחור, אך הוא גלילי מעט וארוך ביותר מכל מיני תת-משפחת הצבאיים.
צבע ראשו של צבי קלארק משתנה בין צהבהב וחולי בלחיים ובעורף, לבין כתם גדול על הפנים בצבע אדמדם בהיר עד כהה המשתרע מהמצח ועד לחוטם בדומה לצבי אדום חזית. סימוני הפנים שלו דומים מאוד ל"צבאים אמיתיים": סביב כל עין יש כמעט עיגול לבן שלם שמזכיר "משקפיים", והוא ממשיך בפס לבן עבה וארוך עד לאזור החוטם; לעיתים הפס יתחבר עם הכתם הלבן שמקיף את האף, השפתיים והלוע. מאזור בלוטות הריח שמתחת לעיניים ועד לחוטם במקביל לפס הלבן, ישנו פס כהה יחסית בצבע חום בהיר עד חום שוקולד שלעיתים מתחבר באף עם הכתם האדמדם שבפנים. צבע האוזניים מתחלק בין אדמדם\צהבהב בצד האחורי, לבנבן ושחרחר בצד הקדמי.
סימן ההיכר של צבי זה הוא צוואר דק וארוך מן הרגיל - כמעט כשל הצבי הג'ירפי, ורגליים דקות וארוכות ביותר. גם גופו וזנבו ארוכים ודקים, וראשו קטן בהשוואה לגופו ומזכיר במקצת את ראשה של האימפלה. יש לו עיניים גדולות ושחורות, ולהם בלוטות ריח צמודות. הנחיריים שלו דקים ומחורצים, שפתיו עגלגלות ומזכירות את אלו של הגמל, ואוזניו גדולות, ארוכות, וצרות. הלסת הפה והשיניים קטנים מאוד. הפרסות שלו קטנות וחדות. מלבד הקרניים אין כל כך הבדל בולט בין הזכרים לנקבות, כשהזכרים עלולים להיות גדולים וכהים במקצת משל הנקבות.
צבי ג'ירפי
הצבי הג'ירפי (Litocranlus walleri) המכונה גם ג'ארנוק, בעל דמיון יוצא מן הכלל לצבי קלארק הן בצבעי פרוותו, הן צווארו הארוך ומבנה גופו, ואפילו תחומי מחייתו של צבי קלארק מובלעים באלו של הצבי ג'ירפי - עם חפיפה בכל חלקי התפוצה. אף על פי שבמבט שטחי הם זהים לחלוטין, עדיין ניתן להבדיל ביניהם בקלות על ידי מספר מאפיינים: 1) קרניים: קרני הצבי הג'ירפי צומחות לכיוון מעלה בצורת נבל, והן גדולות וארוכות יותר. 2) צבעי פרווה: לצבי הג'ירפי יש כתם גדול ובולט בצבע אדמדם לאורך הגב, וכתמים לבנים בצידי החזה. 3) סימוני פנים: לצבי הג'ירפי יש משקפיים גדולים ובולטים סביב העיניים, לעומת הפסים הלבנים והחומים של צבי קלארק שנמשכים מהעיניים עד לאף. 4) זנב: זנבו של הצבי הג'ירפי מסתיים בציצת שיער עגלגלה וכהה - כששאר הזנב בצבע בהיר, לעומת הזנב הגלילי והשעיר של צבי קלארק שכהה לכל אורכו. זכרי הצבי הג'ירפי גבוהים בכ-12 ס"מ מזכרי צבי קלארק, בעוד שהנקבות זהות כמעט לגמרי במידות הגוף. תפוצתו של הצבי הג'ירפי גדולה יותר כדלקמן.
תפוצה, אקולוגיה ומחזור חיים
צבי קלארק אנדמי למזרח קרן אפריקה. תפוצתו כיום משתרעת על מזרח אתיופיה (מדינת סומאלי), ומערב סומליה (מחוזות: גלגודוד, חיראן, ומודוג; בעבר גם בשבלה-דאקסה עילית ובבאקול, וכן בנוגאל שבפונטלנד, וסול, טוגדייר, ובוגו גאלבייד בסומלילנד). הצבי הג'ירפי לעומתו נפוץ גם כיום הרבה יותר, כמעט בכל חלקי סומליה, חלקים גדולים ממזרח אתיופיה, ג'יבוטי, קניה וטנזניה.
בית הגידול של צבי זה הוא בעיקר אזורים צחיחים למחצה המאפיינים את קרן אפריקה כדוגמת סוואנת-שיחים דוקרנית בגובה בינוני, חורשים דלילים, סבך של עצי סנה, ומישורים עם פסיפס של שיחים וכרי דשא. אזורים אלה מתאפיינים באדמת ברזל אדום עם תילי טרמיטים רבים. הוא נמנע מאזורים סלעיים, או צמחייה סבוכה ביותר. צביים אלו נמצאים בגבהים של 200 עד 1,200 מטר מעל פי הים. הטמפרטורות בתחומי מחייתם 40-20 מעלות לאורך השנה, וכמות המשקעים הממוצעת נעה בין 25 ל-250 מ"מ לשנה. צביי קלארק הם בעלי חיים יומיים, עם שיא פעילות בשעות הבוקר והערב הקרירות והשקטות, ומנוחה במקום מוסתר בשעות הצהריים החמות. הם בעלי חיים ביישנים וזהירים מאוד, וכמעט ולא ניתן להפתיעם. כאשר הצבי מבחין בסכנה מרחוק הוא נוקט במהלך האופייני דווקא לאנטילופות הסבך - כניסה בזריזות לצמחייה עבותה של שיחים ועצים, והוא עומד על מקומו במשך זמן רב ללא ניע ומסתייע בצווארו הארוך על מנת לצפות בסכנה ממקום בטוח. הצוואר והרגליים הארוכים והדקים מותאמים במיוחד לסבך של צמחייה מחוספסת, והם הופכים אותו לבלתי נראה. אם למרות זאת הוא זוהה על ידי הטורף או שהלה מתקרב למקומו יתר על המידה, הצבי פותח בריצה עם צוואר מקושת וזנב זקוף כמו "שרביט". אופן ההילוך של צבי הקלארק הוא ריצה או הליכה מתנודדת לצדדים כשהוא דוהר רק לעיתים רחוקות, וכל יד ורגל נעות במקביל בדומה לג'ירף.
הטורפים העיקריים של צביי קלארק הם אריה, נמר, ברדלס, צבוע נקוד, צבוע מפוספס וזאב טלוא. עופרים עלולים להיטרף גם על ידי קרקלים, סרוואלים, תנים ופיתונים.
צבי קלארק פעיל בעיקר בבדידות או בזוגות, ולעיתים קרובות גם בקבוצות משפחתיות קטנות של 9-3 פרטים. הזכרים הבוגרים טריטוריאליים, ומסמנים את שטחם בערימות של צואה ושתן או על ידי שפשוף בלוטות הריח שמתחת לעיניים בצמחייה. הזכרים מסיירים בשטחם מדי יום, ומגרשים כל זכר שיפלוש לטריטוריה שלהם. גם הנקבות נוהגות לעיתים לסמן את שטחם בבלוטות ריח. למרות שיש לזכרים קרניים, בקרבות הם נמצאות בשימוש מועט יחסית בשל השבריריות שלהם. בתחילת הלחימה הזכרים תוחבים את ראשם וצווארם בין הרגליים, ואז דוחפים בכל הכוח כדי לנסות להפיל את משקל גופם על היריב.
תוחלת החיים של צבי קלארק 12-10 שנים.
איומים ושימור
צבי קלארק מסווג על ידי IUCN במצב השימור פגיע (VU), בשל ירידה משמעותית במספריו המוערכת בכ-30% מהאוכלוסייה על פני תקופה של 21 שנים (2006-1985). מקורה של הירידה הכללית במגוון איומים אנושיים וטבעיים, כשהעיקריים שבהם הם ציד ואובדן בית גידול, וסכסוכים צבאיים בלתי פוסקים באזורים רבים בסומליה. איומים נוספים כוללים תחרות עם בעלי חיים, הפרעה אנושית, שריפת עצים ושיחים בלתי מבוקרת לצורכי יצוא המוני של פחם למדינות המפרץ, ובצורות הנפוצות באזורי הסאהל. המספרים אמנם גבוהים מספיק כדי להיכלל בקטגוריה זאת, אך עשויים להיות קרובים מאוד לקריטריונים של סכנת הכחדה (EN). באתיופיה הוא נעלם מחלקים רבים מהטווח ההיסטורי שלו באוגדן, אך כיום האוכלוסיות הקטנות שנשארו מוגנות יחסית על ידי השלטונות לעומת הגורל של האוכלוסיות העיקריות בסומליה. העירנות המוגברת של צבי הקלארק כמו גם יכולת ההסוואה שלו גורמת לציד להשפיע עליו בצורה מועטה, ומאפשרת לו לשרוד בעשרות כיסים קטנים עם מספרים משמעותיים. הילידים המקומיים בסומליה טוענים שזה אף כמעט בלתי אפשרי לצוד צביי קלארק במכוון, למרות שבשרו הטעים ממריץ אנשים רבים לצודו. אין כיום פעולות שימור ספציפיות להצלת צבי זה, והוא אף אינו מצוי באזורים מוגנים כלל, כך שעתידו בטבע לוט בערפל.
אומדן האוכלוסייה העולמית לצבי קלארק אינו ברור דיו בשל המצב הפוליטי הרעוע, וככל הנראה בסביבות 7,000-4,000 פרטים.
HIAG
HIAG (בגרמנית: Hilfsgemeinschaft auf Gegenseitigkeit der Angehörigen der ehemaligen Waffen-SS; מילולית, "האגודת לסיוע הדדי לאנשי וואפן-אס אס לשעבר") הייתה קבוצת לובי וארגון שנוסד על ידי אנשי Waffen-SS לשעבר ובכירים במערב גרמניה בשנת 1951 ומטרתו העיקרית הייתה להשיג שיקום חוקי, כלכלי והיסטורי של הוואפן-אס אס.
כדי להשיג מטרות אלה, השתמש הארגון במגעים עם מפלגות פוליטיות, והשתמש במאמצי שכתוב ותעמולה באמצעות פרסום כתבי-עת, ספרים ונאומים פומביים. בית הוצאה לאור בבעלות HIAG, מונין פרלאג, שימש במה למטרות הפרסום. כך פורסמו 57 כותרי ספרים ויותר מ-50 שנה של כתבי עת חודשיים, תוארו על ידי היסטוריונים כאפולוגיה רוויזיוניסטית.
בשל הקשר לעבר הנאצי של חבריה, HIAG היה נושא למחלוקת משמעותית, הן במערב גרמניה והן מחוץ לגרמניה. הארגון נסחף לקיצוניות ימנית גלויה בהיסטוריה המאוחרת שלו והתפרק בשנת 1992 ברמה הפדרלית, אך קבוצות מקומיות, יחד עם כתב העת החודשי של הארגון, ממשיכות להתקיים גם במאה ה-21.
בעוד HIAG השיגה רק חלקית את יעדיה לשיקום חוקי וכלכלי של הוואפן-אס אס, מאמצי התעמולה שלה הביאו לעיצוב מחדש של דמותו של הוואפן-אס אס בתרבות הפופולרית. התוצאות עדיין מורגשות, כאשר כמות גדולה של מחקרים היסטוריים חובבנים, זיכרונות, אלבומים, אתרי אינטרנט ומשחקי מלחמה יוצאים לאור.
סולאנז' נואלס
סולאנז' פיאג'ט נואלס (באנגלית: Solange Piaget Knowles; נולדה ב-24 ביוני 1986) היא זמרת, תמלילנית, שחקנית ומפיקה מוזיקלית אמריקאית.
ביוגרפיה
סולאנז' נולדה ביוסטון שבטקסס, למתיו נואלס ולטינה לוסון. אחותה הגדולה היא הזמרת ביונסה. אביה, יליד אלבמה, הוא אפרו-אמריקאי. בתור ילדה, סולאנז' למדה מחול ותיאטרון. בגיל חמש, היא החלה לשיר בלונה פארק ביוסטון. היא החלה לכתוב שירים בגיל תשע. בגיל 13, היא החליטה להתחיל להקליט שירים, אבל ההורים שלה ייעצו לה לחכות. בגיל 15 סולאנג' החליפה רקדנית והופיעה עם דסטניז צ'ילד בסיבוב ההופעות שלהן. כאשר הלהקה הייתה מופע הפתיחה של כריסטינה אגילרה, סולאנז' נאלצה להחליף באופן זמני את חברת הלהקה קלי רולנד אחרי שהיא שברה את האצבעות מאחורי הקלעים במהלך שינוי תלבושות. כאשר סולאנז' הייתה בת 16, הוחתמה על ידי אביה על בחוזה בחברת ההקלטות שלו הבידור, בנוסף גם בחברת ההקלטות קולומביה רקורדס.
2001–2003: בתחילת הקריירה
סולאנז' נחשפה פעם ראשונה לעסקי המוזיקה בשנת 2001 כאשר ביצעה ביחד עם דסטיניז צ'יילד את שיר הנושא עבור סדרת הטלוויזיה המצוירת ה"משפחה הגאה". היא גם הייתה בשיר "היי גולדממבר" שהיה חלק מהפסקול לסרט שיצא ב-2002 "אוסטין פאוורס - גולדממבר", כמו כן היא הייתה זמרת ליווי באלבום של דסטניז צ'יילד.
2015–הווה: A Seat at The Table
ב-15 במאי 2015 ביצעה סולאנז' בפעם הראשונה באירוע בחסות HBO את השיר Rise, שיר שנוצר בהשראת האלימות המשטרתית בפרגוסון ובולטימור, ובעקבות המחאות. ביולי 2015, נואלס הודיעה שאלבום האולפן השלישי היה כמעט גמור. ביום ההולדת השלושים שלה, 24 ביוני 2016, היא הצהירה כי היא סיימה את העבודתה על אלבום האולפן השלישי שלה A Seat at The Table. האלבום הופץ ב-30 בספטמבר 2016, וזכה לשבחי הביקורת. זה הפך לאלבום הראשון שלה שנוחת במקום הראשון בארצות הברית. זה גרם לה ולאחותה ביונסה להיות האחיות היחידות שהצליחו להביא אלבום שנחת במקום הראשון באותה שנה. מאוחר יותר באותה שנה זכתה סולאנז' בפרס גראמי הראשון שלה עבור השיר Cranes In The Sky
רצח מירי קנול
מירי קנול הייתה יהודייה צרפתייה בת 85, ניצולת שואה, שנרצחה בדירתה בפריז ב-23 במרץ 2018.
קנול הייתה חולת פרקינסון והתגוררה בגפה בדירה ברובע האחד עשר של פריז.
בעלה של קנול כיהן כנשיא קק"ל בצרפת בשנות ה-90 ועסק בפעילות ציבורית למען מדינת ישראל. גם הוא היה ניצול שואה ששרד מחנה אושוויץ. בני הזוג קנול היו מוכרים ופעילים בקרב אנשי הקהילה היהודית בצרפת.
הרצח נקבע רשמית על ידי הרשויות בצרפת כפשע שנאה אנטישמי, התעללות בנכה וכרצח בכוונה תחילה. מבצעיו נשלחו למאסר עולם.
בשנת 2021 נקראה על שמה סמטה ברובע ה-11 בפריז שבו התגוררה.
הרֶצַח
שני התוקפים היו יאסין מיהוב ואלכס קרימבקוס. יאסין מיהוב, היה שכנה בן ה-29 של קנול עוד מילדותו והם היו בקשר חברי. השני, אלכס קרימבקוס, מובטל בן 21. היכרותם של שני הרוצחים התרחשה בבית הכלא בעת שריצו את עונשם. שני החשודים נכנסו לדירתה של קנול ודקרו אותה אחת-עשרה פעמים לפני שהעלו את דירתה באש בניסיון לחפות על מעשיהם. מיהוב סיפר לחוקרים כי קרימבקוס טען ש"היא יהודייה. בטח יש לה כסף." שני החשודים האשימו זה את זה בדקירה, אחד מהם טען שהשני צעק אללה אכבר בזמן שדקר אותה.
החֲקִירָה
משרד התובע בפריז אפיין את הרצח ב-23 במרץ כפשע שנאה, רצח שבוצע בגלל "השתייכות, אמיתית או לכאורה, של הקורבן לדת מסוימת". ה"ניו יורק טיימס" ציין "המהירות שבה הכירו השלטונות באופי פשע השנאה של הרצח של גב' קנול היא תוצאה של הזעם של יהודי צרפת על התגובה הרשמית לפשע מוקדם יותר, שלתובעים נדרשו חודשים עד לאפיונו כאנטישמי". "הדבר הנורא הוא שאחד התוקפים אמר לשני: 'היא יהודייה, חייב להיות לה כסף'", אמר שר הפנים דאז ג'רארד קולומב לפרלמנט לאחר הרצח. "יש סטריאוטיפים שאנחנו צריכים להילחם בהם".
מעצרים והליכים משפטיים
שני החשודים נלקחו מיד לאחר הרצח למאסר. החשוד יאסין מיהוב, בן 28, בנו של שכנה של קנול, היה מוכר בעבר לרשויות מכיוון שתקף מינית את בתה בת ה-12 של מי שהייתה העוזרת של קנול. מיהוב ריצה כמה חודשים בכלא ושוחרר בספטמבר 2017. החשוד אלכס קרימבקוס, בן 21, הכיר את מיהוב בכלא שם ריצה את עונשו בגין גניבות. נאסר עליו להסתובב ברובע ה-11 אך המעקב המשטרתי אחר פעולותיו לא היה הדוק דיו.
הַלוָיָה
מסע ההלוויה, שנערך ב-28 במרץ, משך אליו אלפי משתתפים שליוו את הנרצחת ברחובות פריז. הם הלכו ברגל מפלאס דה לה ניישן לבניין הדירות של קנול ברובע ה-11. קנול נקברה ב-Cimetière parisien de Bagneux. עמנואל מקרון נשיא צרפת השתתף בלוויה באופן לא רשמי, על מנת שיוכל להביע את תנחומיו למשפחתה ללא סיקור בתקשורת. מוקדם יותר אמר כי "רצחו אישה תמימה ופגיעה בגלל שהיא יהודייה". בלוויה השתתפה ראש עיריית פריז אן אידלגו ופוליטיקאים נוספים. גם חברי מפלגת החזית הלאומית הימנית קיצונית ובראשם מארין לה פן וז'אן לוק מלנשון השתתפו בלוויה על אף שנתבקשו על ידי ארגוניים יהודיים שלא להגיע. צעדות נוספות נערכו במקביל במרסיי, ליון, טור, דיז'ון, שטרסבורג, מץ ונאנט. אחרות התקיימו באורליאן ובליל.
הֶקשֵׁר
לפי "אטלנטיק", רצח זה סימן שינוי בגישה של ממשלת צרפת. בניגוד לרציחות האנטישמיות הדומות של אילן חלימי (2006) ושרה חלימי (2017), הרשויות בצרפת הגדירו את הרצח הזה באופן מידי כמעשה של שנאת יהודים.
ריפוי האישה זבת הדם
הנידה והזבה לפי התורה
ספר ויקרא, פרק ט"ו, מפרט את מצוות הנידה וזוב דם של אשה: הגדרת מחלתה של האישה, אינה ברורה מבחינת אבחנה רפואית מודרנית . בבשורת מתי לפי תרגום דליטש מוגדר מצבה כ "אִשָׁה זָבַת דָּם שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה שָׁנָה". בבשורת מרקוס מוגדר מצבה כאישה אשר " הָיְתָה בְּזוֹב דָּמֶיהָ שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה שָׁנָה", וכן הוא מוסיף כי הוציאה כסף רב על רופאים על מנת להירפא, אך ללא הועיל. בבשורת לוקס מובא תיאור דומה מאוד לזה של בשורת מרקוס. לכן ברור שאותה אשה סבלה כשתים עשרה שנה מדימומים בלתי פוסקים, ואף לא רופא אחד יכול היה לעזור לה ולרפא אותה.