cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2
פיתוח
לאחר שאישרו את החלק הרביעי, מספר שחקנים זעום כגון פיטר פסינלי ובילי בורק, אישרו את השתתפותם בחלק החמישי. באותו זמן, שאר חברי הצוות היו נתונים במשא ומתן, ולבסוף הגיעו להסכם. בחודש יוני 2010, אושר באופן רשמי פיצול הסרט האחרון לשניים ותחילת הייצור של הסרטים. כל השחקנים הקבועים חזרו לתפקידם, בעוד שמקנזי פוי, כריסטי בורק, סייר פיקטין ואליזה פריה ישחקו את רנסמיי בגילאים שונים.
מוזיקה
התגלה בינואר 2012 שהפסקול לחלק 2 כבר התחיל. בין הפסקולים שאושרו היה: "לב של אבן" שנוגן על ידי איקו, אשר מנוגן כאשר אדוארד ובלה מדברים בבית לאחר קריאת הפתק של אליס ו"מאיפה אני בא" שנוגן על ידי בור פסיון, שינוגן כאשר בלה מתעוררת כערפדה. קרטר בורוול, המלחין של דמדומים שחר מפציע: חלק 1, חזר להלחין את הפרק האחרון של הסדרה.
אפקטים מיוחדים
בסטודיו טיפט החלו לראשונה לעבוד על זאבי CGI (הדמיה ממוחשבת) בפברואר 2009 לסאגת דמדומים: ירח חדש, ואת המראה של היצורים התפתח והפך לצילום אמיתי יותר במהלך הסאגה, עם הקלטה משלושה במאים שונים. "זה איזון עדין של כמה אנתרופומורפיים הזאבים האלה", אומר אריק לאוון. ביל קונדון רצה לוודא שיש לנו תחושה של האדם או בצורת המחלף שם. מציאת איזון של כמה מביצועים אנושיים לעומת ביצועי חיים היה חשוב לביל".
לוואן מוסיף, "ביל תמיד התייחס לזאבים כאמיתיים ולא כתוכנת מחשב שנוצרה, ומפנה אותם באותו אופן שהוא מכוון את כל שחקן. הוא תמיד היה נותן לנו כיוון כמו שסם צריך להיות כעוס יותר. זו הדרך הטובה ביותר לעבוד. טיפול ביצורים האלה כאמיתיים, במקום תוכנות במחשב, היה ממש נהדר. בגלל שאנחנו כבר עובדים על זה זיכיון לתקופה כה ממושכת של זמן, אנחנו כבר מסוגלים לשפר את המראה מתוכנית לתוכנית," פיל טיפט העיר. "זאבים בדרך כלל די נקיים ואז ביל רצה זאבי ראנגייר, וזה אמר, הרבה יותר פרוות ויצירת גושים, כמו שהם חיים ביער. התקדמנו לאט לכיוון משהו קצת פראי יותר. עם זאת, יש גם איזון בין מראה וטכנולוגיה", מוסיף טיפט. "ספירת הגופות של ההסלמה בזאבים ומכיוון שאנחנו מוסיפים הרבה יותר שיער כדי לקבל את המרקם הנכון, פרווה שבאמת עליות בטיוח הזמן. עברנו מ-4 זאבים ל-8–12, ו-16 זאבים בחלק 2. אז אנחנו צריכים להיות זהירים מאוד באיזון, כי זה לוקח המון שעות לעבוד על כל זאב".
מתיאס ארצברגר
מתיאס ארצברגר (בגרמנית: Matthias Erzberger; נולד ב-20 בספטמבר 1875 – נרצח ב־26 באוגוסט 1921) היה פוליטיקאי גרמני שכיהן כסגנו של קנצלר גרמניה גוסטב באואר. ידוע כדובר נחרץ של מפלגת המרכז הקתולית נגד מלחמת העולם הראשונה וכמי שחתם בשם הקיסרות הגרמנית על הסכם שביתת הנשק בין גרמניה למדינות ההסכמה.
כיהן בתפקידים פוליטיים רבים, כולל חבר הרייכסטאג וכשר האוצר.
נרצח בקיץ 1921 על ידי אנשי ארגון הימין הקיצוני ״קונסול״.
ביוגרפיה
לאחר סיום הלימודים השתתף ארצברגר בקורסים להכשרת מורים ועבד כמורה בבית ספר. בשנת 1896 הוא התקבל לאוניברסיטת פרייבורג, שם למד משפט ציבורי וכלכלה פוליטית. באותה שנה קטע את לימודיו ונסע לשטוטגרט, שם קיבל תפקיד כעורך של הוצאה קתולית. במקביל החל לעבוד במפלגת המרכז הקתולית.
ב־1903 הפך ארצברגר לחבר הצעיר ביותר של הרייכסטאג באותה תקופה.
באוקטובר 1918 מינה קנצלר גרמניה החדש, הנסיך מקס מבאדן, את ארצברגר למזכיר המדינה ללא תיק (שר ללא תיק) ולראש ועדת שביתת הנשק. ב־11 בנובמבר 1918, מתיאס ארצברגר היה הראשון מבין ארבעת חברי המשלחת הגרמנית (שהורכבה גם ממייג'ור גנרל דטלוף פון וינטרפלדט, קפטן ארנסט וואנסלו והרוזן אלפרד פון אוברנדורף) שחתם על שביתת הנשק, שסיימה את פעולות האיבה במלחמת העולם הראשונה.
בינואר 1919 נבחר מתיאס ארצברגר לאספה הלאומית של ויימאר. ארצברגר, שעמד בראש הוועדה לכריתת שביתת נשק, נכנס לקבינט של שיידמן כשר ללא תיק והיה ממונה על המעקב אחר הפסקת האש. מאחר שארצברגר דגל בחתימה על חוזה ורסאי ובכך נכנס לסכסוך חריף עם שר החוץ הרוזן אולריך פון ברוקדורף-רנצאו, הוא כונה בבוז פוליטיקאי של הוצאה להורג.
ב-21 ביוני 1919 מונה ארצברגר לשר האוצר בקבינט של גוסטב באואר. ארצברגר הקים מערכת חדשה של מינהל מס והניח את היסודות למערכת המס המודרנית בגרמניה עם הרפורמות שלו. מדיניותו של ארצברגר לרכז גביית מיסים ולהגדיל את המיסים על ההון הגדול במטרה לשפר את המערכת הפיננסית במדינה הפכה אותו ליעד לתעמולה ימנית. במיוחד הותקף ארצברגר שוב ושוב על ידי מנהיג המפלגה הלאומית הגרמנית, קרל גלפריך, ונאלץ לתבוע אותו על העלבתו באחת החוברות שפרסם גלפריך. בית המשפט גזר על הלפריך קנס כספי קל והסכים בחלקו להצגתו של הלפריך. פסק דין זה נחשב לדוגמה מפורסמת לצדק פוליטי ברפובליקת ויימאר, כאשר השופטים היו לעיתים קרובות "עיוורים בעין ימין". פסק הדין גרם לארצברגר להתפטר עוד באותו היום.
רציחתו
הרדיפה של ארצברגר על ידי התעמולה הימנית הסתיימה ברציחתו. ב-26 בינואר 1920 ניסה פנריך אולטוויג פון הירשפלד לירות בארצברגר בבית המשפט בברלין. ארצברגר נפצע קל בכתפו, הכדור השני פגע בחפץ מתכת בתיק שלו. הירשפלד נידון ל-18 חודשי מאסר בלבד. ארצברגר חווה זעזוע עמוק. למרות שניסה לחזור לפוליטיקה, הוא חשש מההשלכות של מהלך כזה: "הכדור שיפגע בי כבר נורה", אמר לבתו מריה.
ב-26 באוגוסט 1921, קציני הצי לשעבר היינריך טילסן והיינריך שולץ, שהיו חברים בארגוני הימין ״קונסול״, פרייקורפס אוברלנד ומסדר הגרמנים, ירו במתיאס ארצבגר במהלך הליכתו עם חבר המפלגה קארל דיץ. שש יריות נורו לעבר הפוליטיקאי, שהיה בחופשה. ארצברגר הפצוע הקשה נפל ונהרג מטווח קצר משתי יריות בראשו. דיץ נפצע קשה.
היינריך טילסן קיבל חנינה ב-1933, ב-1946 אושרה חנינה זו, אך ב-1947, זו בוטלה בלחץ ציבורי. במרץ 1947, בית המשפט בקונסטנץ דן את טילסן ל-15 שנות מאסר. ב-19 ביולי 1950 נידון היינריך שולץ ל-12 שנות מאסר. שניהם ריצו רק חלק קטן מעונשם ושוחררו ב-1952.
ארצברגר נקבר בביבראך אן דר ריס.
אופטימאטים
האופטימאטים (הטובים ביותר optimates) או הבונים (boni - 'אנשים טובים') היו סיעה אריסטוקרטית ברפובליקה הרומית המאוחרת שחבריה הגיעו בדרך כלל מקרב המשפחות המיוחסות ביותר ברפובליקה הרומית. הסיעה ביקשה להגביל את כוחן של אספות העם ושל הטריבונים הפלבאים ולעומת זאת להגביר את השפעתו של הסנאט, שבראייתה היה יציב יותר ומחויב יותר לטובת המדינה הרומית.
האופטימאטים העדיפו את האצילים (nobilis) והתנגדו במידה מסוימת לכניסתם לפוליטיקה של "אנשים חדשים" (novi homines), אנשים שלא הגיעו ממשפחות בעלות עבר פוליטי. באופן אירוני אחד האופטימאטים הידועים ביותר, קיקרו, היה בעצמו "איש חדש" והראשון ממשפחתו שהגיע לסנאט, לאחר שנבחר הודות לתמיכה עממית רחבה. בנוסף למטרותיהם הפוליטיות התנגדו האופטימאטים להרחבת האזרחות הרומית ותמכו בשימור "מנהגי האבות" (mos maiorum).
האופטימאטים היו מודאגים במיוחד מעלייתם של מצביאים, כדוגמת גאיוס מריוס, פומפיוס ויוליוס קיסר, שבהשתמשם בטריבונאט, באספות ובחייליהם עלו בכוחם על הסנאט עצמו. ראשית התנגדו האופטימאטים לתוכניתו של מריוס לגייס רומאים עניים לצבא ולספק להם נשק על חשבון המדינה (בניגוד לנוהג הרומאי לפיו על החייל לרכוש בעצמו את ציודו) ובכך ליצור תלות בינם לבין המצביא שלהם. בהמשך התנגדה הסיעה לניסיונות ליישב את החיילים הוותיקים (שכבר היו נאמנים למצביאים שונים) על אדמות מדינה.
שיא השפעתם של האופטימאטים היה תחת הדיקטטורה של לוקיוס קורנליוס סולה, שבמהלך שלטונו נושלו האסיפות כמעט לחלוטין מכוחן, מספר חברי הסנאט הוגדל, ופופולרים (הסיעה הנגדית) רבים הוצאו להורג. עם זאת לאחר התפטרותו של סולה ומותו הושבו לאחור רבים מתיקוניו.
אופטימאטים ראויים לציון, לצד קיקרו וסולה, הם קאטו הצעיר ומרקוס יוניוס ברוטוס. על-אף שהתנגדו לפומפיוס במהלך כל הקריירה הפוליטית שלו, בסופו של דבר תמכו בו האופטימאטים בזמן מלחמת האזרחים נגד יוליוס קיסר.
מרסה רודורדה
ביוגרפיה
רוּדוּרֵדָה נולדה בברצלונה בחיק משפחה אוהבת ספר. בילדותה השפיע עליה יותר מכול אבי אמה, אשר החדיר בלב נכדתו אהבה עזה ללשון קטלוניה, לספרותה ולתרבותה. כשהייתה בת עשרים, התחתנה רודורדה עם אחי אמה, שהיה מבוגר ממנה בארבע-עשרה שנים, ולגבר זה ילדה את בנה היחיד, ז'וֹרְדִי. נישואיה לא עלו יפה, והכתיבה שימשה לה מבחינה מסוימת מפלט מן האכזבות ומן התסכולים שהיו מנת חלקה בחייה האישיים: היא פרסמה ארבעה רומנים, שבדיעבד פסלה אותם והתכחשה אליהם בטענה כי הם פרי בוסר של כתיבת יוצרת חסרת-ניסיון. מבּין ספריה הראשונים קיבלה בדיעבד אך ורק את הספר "אָלוֹמָה" (1938), אף-על-פי שגם אותו שכתבה כליל בשנת 1969. בפרוץ מלחמת האזרחים התגייסה הסופרת לשירות מחלקת התעמולה של הממשל הרפובליקני של קטלוניה, ובשנת 1937 היא נפרדה מבעלה. כאשר יצאה לגלות בצרפת, בשנת 1939, האמינה כי גלותה לא תימשך זמן רב, ומשום כך הפקידה את בנה בידי אמה. בתחילה התגוררה בקרבת פריז, אך עם כיבוש צרפת, כאשר הגדודים הגרמניים התקרבו לפריז, ברחה הסופרת לבורדו, ומאוחר יותר השתקעה עם חברהּ לחיים, אַרְמַנְד אוּבְּיוֹלְס, שם העט של מבקר הספרות הקטלאני ז'וּאָן פְּרָט, בז'נבה שבשווייץ, ושם חזרה לכתוב, החל בשנת 1958, כשהספר הראשון שפרסמה בגלות הוא "עשרים ושניים סיפורים". לאחר מות בן-זוגה בשנת 1972 חזרה הסופרת לארצה. היא התמקמה – ביחד עם שתיים מחברותיה לעבודה לשעבר, נשים אשר פעלו כמוה בשירות מחלקת התעמולה הרפובליקנית בתקופת מלחמת האזרחים – בבית אחוזה, בכפר רוּמַנְיָה דֶה לָה סֶלְוָה, שם חייתה במשך שמונה שנים. בשנת 1980 עברה הסופרת לגור בבית כפרי סמוך לאחוזה, ובאותה שנה זכתה באות הכבוד של ספרות קטלוניה - פרס ההוקרה המכובד ביותר של הספרות הקטלאנית. שלוש שנים לאחר מכן נפטרה רוּדוּרֵדָה מסרטן בז'ירונה שבקטלוניה.
ביצירת מרסה רודורדה, שחוקרי ספרות אחדים השוו לוירג'יניה וולף בגלל סגנונה, עומק כתיבתה, התייחסותה למצב האישה ויכולת התיאור הייחודית לה, כלולים הספרים "אָלוֹמָה" (1938), "עשרים ושניים סיפורים" (1958), "כיכר היהלום" (1962), שתרגומו העברי ראה אור בשנת 2007, "רחוב הקמליות" (1966), "גן על-יד הים" (1967), "קְרִיסְטִינָה שלי וסיפורים אחרים" (1967), "ראי שבור" (1974), "כמו מִמֶּשִׁי וסיפורים אחרים" (1978), "מסעות ופרחים" (1980) ו"כמה, כמה מלחמה..." (1980). מעיזבונה התפרסמו הספרים "המוות והאביב" (1986), "אִיזָבֵּל ומָרִיָּה" (1991) ו"פלג הפרחים" (1993).
קת'לין קווינלן
קת'לין דניס קווינלן (באנגלית: Kathleen Denise Quinlan; נולדה ב-19 בנובמבר 1954) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית, הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1995 על תפקידה בסרט "אפולו 13".
ביוגרפיה
קווינלן, בתם של ג'וזפין ורוברט קווינלן, נולדה בפסדינה שבלוס אנג'לס, קליפורניה. גדלה בעמק מיל שבמארין, קליפורניה ולמדה ב"תיכון טמאלפאייס". קווינלן נשואה משנת 1994 לשחקן ברוס אבוט, לזוג ילד אחד.
קריירה קולנועית
את תפקיד הבכורה שלה בקולנוע קיבלה קווינלן בגיל 19 בדרמה הקומית-מוזיקלית של ג'ורג' לוקאס "אמריקן גרפיטי". לאחר מכן השתתפה קווינלן בתפקידה הראשי בדרמת הפנטזיה "מעולם לא הבטחתי לך גן של ורדים", עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה. בשנת 1984 הופיעה בתפקיד הראשי בסרטו של ריקי שלח "החורף האחרון" (לצד יונה אליאן וסטיבן מאכט) קו פרודוקציה ישראלית-אמריקאית, סיפורן של שתי אלמנות צה"ל המנסות לאתר את בעליהן האובדים.
קווינלן הופיעה בשנת 1994 בדרמה ההיסטורית של רון הווארד, "אפולו 13", המבוססת על הסיפור האמיתי של ספינת החלל האמריקנית "אפולו 13" שנשלחה לחלל בשנת 1970 במטרה לנחות על הירח. קווינלן גילמה בסרט את מרילין לוול, אשתו של האסטרונאוט האמריקאי המפורסם ג'יימס לוול (טום הנקס). על תפקידה זה הייתה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ב-1997 שיחקה קווינלן במותחן האימה הבדיוני "סיוט בקצה האופק" בתור סגן פיטרס מצוות חילוץ שיוצא לאתר את ספינת החלל "אופק האירועים" שנעדרת 7 שנים. ב-1998 שיחקה בדרמה "תביעה אזרחית", בה גילמה את אן אנדרסון, המגייסת משרד עו"ד בראשותו של ג'אן שליכמן (ג'ון טרבולטה) במטרה להפסיק את זיהום המים בעיירתה הקטנה. ב-1999 החלה לשחק בסדרת הדרמה "חוקים שבלב" ברשת CBS, בה גילמה את לין הולט למשך כל 3 עונות הסדרה.
ב-2006 הופיעה קווינלן בשחזור לסרט האימה הקלאסי של ווס קרייבן "גבעות הפחד". ב-2008 השתתפה בקומדיה "ארוס עליה". לאחר מכן שיחקה ב-7 פרקים בסדרת המתח המפורסמת "נמלטים".
שיטות הנעה של חללית
שיטות הנעה של חללית הן שיטות של האצת חלליות מכדור הארץ אל החלל והאצה בחלל עצמו. קיים מגוון גדול של שיטות הנעה, המתאימות לצרכים שונים: מהשלב הראשון של הרמת כלי כבד אל מעבר לאטמוספירה ויציאה מכבידת כדור הארץ או לכניסה למסלול, הדורשת מהירות עצומה, האצת לוויין אל קצוות מערכת השמש, וגם שמירת לוויין במסלול סביב כדור הארץ.
רכבי חלל המשוגרים למסלול, שם מאיצים עד להקפה במסלול. שלב זה דורש את מרבית הדלק וכוח הדחף. לשם כך בדרך כלל משמש מנוע דלק נוזלי, ולעיתים מנוע דלק מוצק ואף מנוע המשתמש בחמצן שבאוויר לשלב הראשון (בטיל הפגאסוס וספייס שיפ 1).
חלק משיטות ההנעה משמשות גם לפעולה ההפוכה, האטה ונחיתה על גרם שמיים של גשושיות (למשל). גם בתהליכים אלו משתמשים בשיטות שונות, כיוון שהצרכים שונים, הכלים שונים, המהירויות שונות, ותנאי הכבידה שונים.
מערכות הנעה במסע בין כוכבי לכת שונים ובין מערכות שמש
גם חלליות המתוכננות לביצוע מסעות חלל ארוכים צריכות כוח הנעה. חלליות אלו צריכות להשתגר אל מחוץ לאטמוספירה של כדור הארץ, כפי שעושים בשיגור לוויינים אשר נשארים במסלול הקפה סביבו.
למסע בין־כוכבי לכת, חללית חייבת להשתמש במנועיה כדי לעזוב את מסלולו של כדור הארץ. לאחר שעשתה זאת, היא חייבת לעשות בדרך כלשהי את דרכה ליעדה. החלליות הבין־כוכביות בימינו עושות זאת עם סדרה של כוונונים מסלוליים קצרי זמן. בין כוונונים אלו, החללית פשוט נופלת בחופשיות לכיוון מסלולה. הדלק היעיל הפשוט ביותר משמעותו היא לנוע ממסלול מעגלי אחד לאחר עם מעבר המסלול של הוהמן (Hohmann transfer orbit): החללית מתחילה במסלול מעגלי בערך סביב השמש. משך זמן קצר של דחיפה בכיוון של התנועה מאיץ או מאט את החללית למסלול אליפטי סביב השמש שמשיק למסלולה הקודם וגם למסלול של היעד שלה. החללית נופלת בחופשיות לכיוון המסלול האליפטי הזה עד שהיא מגיעה ליעדה, שם משך זמן קצר של דחיפה מאיץ או מאט אותה כדי להתאים אותה למסלול של יעדה. שיטות מיוחדות כמו בלימת אוויר (aerobraking) משמשות לעיתים בכוונוני המסלול האחרונים.
למסע בין־כוכבי, היינו, בין מערכות שמש, כמה שיטות הנעה של חלליות כמו מפרשים סולארים מספקות כוח דחף נמוך מאוד, אך בלתי נדלה; רכב בין כוכבי שמשתמש באחת משיטות אלו ילך לאורך מסלול שונה במקצת; או ידחוף בקביעות נגד כיוון התנועה שלו על מנת להפחית את מרחקו מהשמש או לדחוף בקביעות בכיוון התנועה שלו כדי להגדיל את מרחקו מהשמש. מסע בין־כוכבי כזה טרם בוצע, עם זאת, שיטת המפרש הסולארי כן נבדקה, הוּכחה, ונמצאה עובדת.
שיטות הנעה ספקולטיביות
בנוסף לשיטות ההנעה הקיימות ומפותחות במעבדה, קיימות שיטות הנעה אשר הוצעו על בסיס תאוריות פיזיקליות, אך לא נמצא כיצד ליישם אותן בפועל.
הנעת לוויין בחלל
כאשר לוויין במסלול הרצוי הוא צריך מערכת בקרת מיקום כדי לבצע תיקוני מסלול: הלוויינים מושפעים מחיכוך עם האטמוספירה (שהיא דלילה מאוד בגובה הזה), כך שכדי שיישארו זמן רב במסלול הם צריכים מערכת דחיפה שתפעל מדי פעם ותבצע תיקונים קטנים (מנוע דחף קטן). לוויינים צריכים לפעמים לעבור ממסלול אחד למסלול אחר מפעם לפעם (למשל תיקון מסלול), וגם כאשר לוויין מאבד את יכולתו להסדיר את מסלולו, זמן השימוש בו נגמר, וגם זה דורש כוח הנעה. מערכות ההנעה הללו יוצרות דחף קטן והן שונות מאוד מההנעה בזמן השיגור. נוסף להשפעות האטמוספירה, השפעה כבידתית של גופים אחרים משפיעה על המסלול לאורך זמן, ובמסעות בין פלנטריים יש צורך בתיקוני מסלול, שכן הדיוק שניתן להשיג בשיגור מוגבל. בנוסף, לצורך בקרת כיוון משמשים (לרוב) אמצעים מכניים ללא צורך בדלק, אולם אלו מוגבלים במומנט הכוח שיכולים לספק, ומתרחשת בהם סטורציה, לכן נדרש שימוש במנועים על מנת לסייע בבקרת הכיוון, שהיא הכרחית לצורך תקשורת, מערכות סולאריות ולרוב המשימה עצמה (יצוין כי קיימים אמצעים לא מכניים וללא דלק, הנקראים magno-torquers, אולם אלו מסתייעים בשדה המגנטי של כדור הארץ והם לרוב חלשים ביותר. השימוש בהם פחות נפוץ, וקיים למשל בטלסקופים כמו האבל).
יציאת האדמו"ר מבעלז מהונגריה
יציאתו של האדמו"ר מבעלז מהונגריה אירעה בימי השואה, בתחילת שנת 1944. האדמו"ר מבעלז רבי אהרן רוקח, מנהיגה של חסידות בעלז, הצליח להימלט בעזרת חסידיו, יחד עם אחיו, הרב מרדכי רוקח, מפולין הכבושה בידי הנאצים להונגריה. לאחר ששהו בה במשך כשמונה חודשים, עזבו אותה השניים בטבת תש"ד ועלו לארץ ישראל. כחודשיים לאחר יציאתם כבשו הנאצים את הונגריה וכעבור חודשיים נוספים החלה השמדת יהודי הונגריה באושוויץ. לאחר מלחמת העולם השנייה היו שהאשימו את האדמו"ר כי הדברים שנשא אחיו בשמו בדרשת הפרידה יצרו רושם שהאדמו"ר צופה שלווה ומנוחה לנשארים בהונגריה, וכך תרמו לתחושת הרגעה שלא התאמתה. האשמה זו זכתה לתגובה מצד חסידיו ומצד היסטוריונים, והוויכוח שהתפתח סביבה נודע כפולמוס הדרשה.
הפרשה קיבלה ממד חריף יותר, כאשר התברר שממהדורות מודפסות מאוחרות יותר של הדרשה (שהודפסו בישראל בשנות ה-60) הושמטו מן הדרשה השורות הכוללות דברי חיזוק והרגעה. היו שהאשימו עקב כך את חסידי האדמו"ר בניסיון להסתרת האמת.
חסידות בעלז לפני המלחמה
האדמו"ר הרביעי לבית בעלז, הרב אהרון רוקח, היה מן האדמו"רים המפורסמים בפולין שבין שתי מלחמות העולם. הוא ירש את אביו, האדמו"ר יששכר דב מבעלז, בשנת 1926 בהנהגת חסידות בעלז - אחת החצרות החסידיות הגדולות בתקופתו. אחיו הצעיר, הרב מרדכי רוקח, שכיהן כרב בבילגוריא, הצטרף למסע הנדודים של האדמו"ר בשהותו בפרימישלאן והפך ל"יד ימינו" של האדמו"ר.
בריחת האדמו"ר להונגריה
בעלז נכבשה על ידי הגרמנים כשבועיים לאחר תחילת המלחמה. ואולם, לפי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב הייתה בעלז שייכת לאזור הרוסי, ולפיכך הועברה לידי הרוסים. חסידי הרבי ראו סכנה לחייו דווקא מצד השלטון הקומוניסטי האתאיסטי. בעקבות זאת ברח הרבי ביום שמחת תורה, לעיירות בסביבת בעלז, שהיו בשליטת הגרמנים. הם שהו בעיירה סוקאל, שבה שימש כאדמו"ר דודו וחותנו של רבי אהרן, רבי שמואל רוקח, עד שבועות שנת ת"ש - אמצע יוני 1940, ובעיירה פרמישלני עד שבועות תש"א - תחילת יוני 1941 שם הצטרף אל הרבי אחיו הרב מרדכי. תמונתו של הרבי פורסמה בעיתון הגרמני "דר שטירמר" והנאצים חיפשו אחריו. לאחר פלישת הגרמנים לפולין המזרחית (מבצע ברברוסה, יוני 1941), שרפו הנאצים ב-8 ביולי את בית הכנסת בפרמישלני, שרפה שבה נספו בנו של הרבי וחלק גדול ממשפחתו. חסידיו של הרבי הצליחו להבריח אותו ואת אחיו לאזור קרקוב. הרבי שהה כשבעה חודשים בזהות בדויה בגטו בעיירה וישניצה עד לתחילת השילוחים ההמוניים למחנות ההשמדה מאזור זה בקיץ 1942. אז הועברו הרבי ואחיו לקרקוב עצמה, שם שהו במסתור כחמישה חודשים. למרות המסתור הפך ביתו של הרבי בקרקוב למקום עלייה לרגל של החסידים. עם חיסול גטו קרקוב הועברו הרבי ואחיו לגטו בוכניה בספטמבר 1942. גטו בוכניה שימש כמחנה עבודה, והיה מקום מסתור עבור אדמו"רים נוספים. שם שימשו הרבי ואחיו כחייטים, והרבי הסתתר תחת השם אהרון זינגר. לאור הסכנה הגוברת לחיי הרבי, הועברו הוא ואחיו לבודפשט במבצע מסובך, במכוניתו של קצין פולני שמילא תפקיד גם בשירות הביטחון ההונגרי (מאי 1943).
יציאת האדמו"ר מהונגריה לארץ ישראל
מיד עם בואו לבודפשט הוטל על הרבי מעצר בית, ואילו הרב מבילגורי הושם במאסר זמני בתחומי בית החולים היהודי. בבודפשט, שעדיין לא הייתה תחת כיבוש גרמני, שימש ביתו של הרב – שוב - כמקום עלייה לרגל של פליטים וחסידים מפולין ומהונגריה. הרבי דאג לפעילות הצלה למען הנשארים בפולין (אשר כונתה בפי הרבי "גיא ההריגה"), ומאידך – פנה למקורבים בשווייץ, בממלכה המאוחדת ובארצות הברית לעשות כל שביכולתם, על מנת לאפשר את עלייתו לארץ ישראל. במשך כחצי שנה שבה שהה בהונגריה התקיימה פעילות והתכתבות קדחתנית בין נציגי החסידות ואנשי שלומו של הרבי לבין ההסתדרות הציונית, על מנת להשיג סרטיפיקט לרבי כדי לחלץ אותו מאירופה. חסידות בעלז הייתה אחת מהחסידויות הגדולות שבין שתי המלחמות, אך לא הייתה חברה באגודת ישראל, שייצגה את היהדות החרדית בהסתדרות הציונית והרבי עצמו היה ממתנגדי הציונות. השתדלנות הענפה נשאה פרי, והסוכנות היהודית נתנה את הסכמתה הסופית להנפקת סרטיפיקטים לרבי ואחיו בספטמבר 1943, סרטיפיקטים שאושרו על ידי הבריטים בדצמבר.
ב-17 בינואר 1944 נפרדו הרבי ואחיו מחסידיהם ויצאו לארץ ישראל דרך רומניה, בולגריה, יוון, איסטנבול וביירות; וב-ט' בשבט תש"ד (3 בפברואר) הגיעו לארץ ישראל. הגעתו של האדמו"ר לארץ ישראל סימנה את תחילת תחייתה של חסידות בעלז; האדמו"ר ואחיו הניחו את היסודות לצמיחתה מחדש של החסידות, שהפכה לאחת החסידויות החשובות במדינת ישראל.
ב-19 במרץ פלשו הנאצים להונגריה, וב-15 במאי החלו המשלוחים מהונגריה לאושוויץ שכללו כ-5,000 איש מדי יום; עד יולי 1945 הושמדו כחצי מיליון מיהודי הונגריה.
מסגרת הדרשה ותוכנה
יום לפני יציאתם של האדמו"ר ואחיו מבודפשט נשא אחי האדמו"ר, הרב מרדכי רוקח (ששימש כמעין דובר, וכונה, כאמור, הרב מבילגוריא), דרשת פרידה בפני החסידים ששהו באותה עת בהונגריה. אף שהדרשה נאמרה על ידי אחיו של האדמו"ר, היא נתפסת כדבריו של האדמו"ר עצמו. הדרשה נאמרה ב-כ"א בטבת תש"ד, 16 בינואר 1944. הדרשות הודפסו בסוף חודש שבט תש"ד, או בתחילת חודש אדר, כלומר בפברואר או במרץ 1944.
הייתה זו דרשה חסידית אופיינית, המשלבת מקורות תלמודיים והלכתיים, שבהם עושה הרב שימוש חופשי ונרחב. בדרשה טען הרב שמאורעות אותם ימים הם חבלי משיח וקרא לחסידיו לעשות את המאמץ הנדרש כדי להביא את הגאולה, על ידי חזרה בתשובה ושמירת המסגרת הדתית, הלבוש ואורח החיים החרדי.
חלק נכבד מהדרשה מוקדש להתמודדות עם השאלה הקשה שנשאלה באותם ימים: מדוע לא התריעו הרבנים מפני האסון ההולך ומתקרב ומדוע לא הורו לעלות לארץ ישראל כפי שעשה המחנה הציוני, שעל פני השטח נראה כי צדק בדרכו? לכאורה, לו היו גדולי ישראל מקבלים את הדרך הציונית, היו קהילות שלמות ניצלות ממוות. הרב מכנה את השואלים "חלושים באמונתם ובפקפוקם". הציונות, טוען הרב מבילגוריא, היא נבואת שקר ושליחיה הם נביאי בעל, נביאי שקר. העובדה שדבריהם של אותם נביאים התקיימו אינה מוכיחה את צדקתם, מכיוון שזהו ניסיון שה' מנסה את הציבור החרדי, כדי לראות אם יתפתה אחריהם.
חלק מרכזי וחשוב בדרשה הוא קריאתו של הרב רוקח, כנראה בשם אחיו האדמו"ר, לתמיכה בפליטים מפולין. בהונגריה היו באותה עת פליטים רבים; חלקם הוחזרו לארץ שממנה באו, כלומר למוות, וחלקם היו במחנות באזור בודפשט או חיו במסתור. הדברים נאמרו בהתרגשות רבה, במרירות ובכעס כלפי התרבות המערבית, ובכאב רב על חורבנה של יהדות פולין:
דברי ההרגעה
(השורות המודגשות הן השורות שהושמטו במהדורות מאוחרות יותר. ההדגשה מופיעה במקור על ידי מרווח אותיות גדול יותר).
תחזית זו הוכחה, למרבה האסון, כלא נכונה. הקושי גדל עוד יותר, לאור העובדה שמשפט זה הושמט ממהדורות מאוחרות יותר, ועליו נסב הפולמוס.
פולמוס הדרשה
יציאתו של האדמו"ר מהונגריה עוררה פולמוס חריף. המבקרים העלו כלפיו כמה טענות:
כלפי טענות אלו הועלו כמה תשובות:
חסידיו של האדמו"ר טוענים כי אין זה נכון שניצל בזכות סרטיפיקט ציוני, אלא היה בתוך המכסה של אגודת ישראל, מה גם שההסתדרות הציונית עצמה הייתה צריכה לדאוג להצלתו, ללא קשר לדעתו הפוליטית. השמטת השורות מן הדרשה מוסברת גם היא, כפי שמפורט להלן.
ביקורת על הדרשה
מנדל פייקאז' ביקר בכמה פרסומים את האדמו"ר. הוא הסתמך על עדותו של איש זונדרקומנדו באושוויץ, שנכתבה במחברת שהוטמנה באדמה בנובמבר 1944, כנראה, ונמצאה ב-1952. בעדות מזכיר איש הזונדרקומנדו דברים ששמע מאחת המומתות, שאמרה לפני מותה בתאי הגזים, כנראה בסביבות מאי 1944; בדבריה היא מאשימה את הרבנים בחילול השם, ובמיוחד את האדמו"ר מבעלז, שבדבריהם הרדימו את היהודים ולא אפשרו להם להימלט, בעוד הם הצילו את עצמם.
פייקאז' מסתמך גם על דבריו של הרב יששכר טייכטל בספרו "אם הבנים שמחה", שהיה מלכתחילה ממקורבי האדמו"ר מבעלז ומן המתנגדים לציונות. בעקבות השואה שינה הרב טייכטל את דעתו, וביכה על כך שלא תמך בעלייה לארץ. הוא האשים את הרבנים שברחו בעצמם ולא דאגו לצאן מרעיתם. בספרו אם הבנים שמחה כתב: "מרחפת עלינו אימה ופחד כאשר אנו רואים בשעה שאני כותב את הטורים הללו, שכל האדמו"רים של מדינתנו עושים השתדלות לברוח מכאן לארץ ישראל מפחד הסכנה מחמת המציק ואינם מביטים בזה על מה שמפילין לבם של ישראל, כאשר שומעים מההמון שמרננים ואומרים: 'הרבי'ס בורחין, ומה יהי עמנו?'".
פייקאז' מאשים גם את חסידיו של הרבי, שהשמיטו במהדורות מאוחרות יותר את דברי ההרגעה שלו.
הסופר והפובליציסט מאיר שלו מאשים, כי האדמו"ר ואחיו עלו לארץ בעזרת סרטיפיקט ציוני, לאחר שבאגודת ישראל לא היו יכולים לסייע להם. העובדה שהעזרה באה מידי הציונים, שלהם התנגדו האדמו"ר ואחיו, מחריפה לדבריו את השאלה שהעלו כלפיהם החסידים, מה גם שבדרשה ממשיך הרב מבילגוריא בדברי ההתנגדות כלפי הציונות. שלו מבקר גם את ההשמטה הנזכרת של קטע הדרשה שבו מדובר על השלום והשלווה שיהיו נחלת יהודי הונגריה, כשבמקומם נכתב: "כאן הסביר הגאון הצדיק מבילגוריא זצ"ל את תשוקת אחיו הגאון זצ"ל לעלות לארץ ישראל על יסוד הפסוק בפרשת ויחי: 'וירא מנוחה כי טוב ואת הארץ כי נעמה'".
סנגוריה
הרב נתן אורטנר, רבה של לוד ונכדו של בעריש אורטנר שהיה בין עסקני בעלז בזמן המלחמה וסייע לעליית הרבי לארץ, טוען שהגסטאפו דרש להסגיר לידיו את האדמו"ר. לכן, בעצת המשטרה ההונגרית, נאלץ האדמו"ר לברוח במהירות מהונגריה. מפקד המשטרה דרש שהאדמו"ר לא ישמיץ את ממשלת הונגריה, ויציג אותה כמי שאינה מעורבת בזוועות המתרחשות בה, אלא עושה ככל שביכולתה להציל את היהודים. הרבי קיבל תנאי זה, והוא בא לידי ביטוי באותן שורות בדרשה, אך מאותה סיבה הושמטו שורות אלו לאחר מכן. לדברי אורטנר, בשיחות בעל פה הביעו הרבי ואחיו תחושה שונה לגמרי, והזהירו מפני הסכנה הקרבה. בעריש אורטנר היה בין המקורבים לאדמו"ר, ולפיכך ייתכן שידע דברים שלא פורסמו; ואולם, אין הוא מביא הוכחה כלשהי לדבריו.
שמואל פורגס, שהיה משמשו של האדמו"ר, מספר שרבי מרדכי רצה להתריע לברוח, אך האדמו"ר אמר לו שאין בכך טעם, מאחר שמי שיכול להשיג סרטיפיקט או לברוח, עושה זאת ממילא, וכל השאר ממילא אינם יכולים להימלט ואין תועלת בכך שייכנסו לפאניקה. אמנם האדמו"ר גם לא הורה לאחיו לומר דברי הרגעה. חסיד נוסף, חיים שלמה פרידמן, מספר שקבוצת יהודים ניסתה לשכנע את רבי אהרן להישאר בהונגריה, ורבי מרדכי רוקח גער בהם שהנאצים מתכוננים לפלוש גם להונגריה. פורגס ופרידמן מספרים עוד, שלאחר פרידתו של האדמו"ר החלו רבים לבכות ביודעם שמצבם אינו בטוח.
על פי פרסום בעיתון "מרכז העניינים", נוסח הדרשה שכתב רבי מרדכי עצמו מספר ימים לאחר מכן נחרץ פחות מאשר שני נוסחים אחרים שהתפרסמו, ובנוסח זה דברי ההרגעה נאמרו בלשון ברכה ולא בלשון הבטחה.
ההיסטוריונית אסתר פרבשטין, המתמקדת בחקר היהדות החרדית בשואה, טוענת כי יציאתו של האדמו"ר מהונגריה הייתה חלק ממהלך כולל של ניסיון להצלת המנהיגים, שחשיבותם במערכת ההגות החסידית היא מרכזית, מה גם שהם היו היעד הראשון לרדיפות הנאצים. הרצון להציל את הרבי נבע לא מרצונו האישי ולא רק מרצון חסידיו הקרובים, אלא מרצונם של גורמים רחוקים יותר, גם לא דתיים. תחושת החסידים עם הפרידה ממנהיגם הייתה אמביוולנטית; היו שחשו תחושת הקלה על הצלת הרבי, והיו שהרגישו כאב על כך שהענף עליו נשענו נכרת.
פרבשטין רואה את המסר העיקרי של הדרשה בקריאה לעזרה לפליטים ועשיית צדקה וחסד עם שרידי יהדות פולין, ללא הגבלה כלשהי. פרבשטין מציינת, שכאשר נפתחה אפשרות לעלייה לארץ, ב-1943, הסכימו רוב יהודי הונגריה שיש לתת עדיפות לפליטים; הם עצמם לא ראו דחיפות בעלייה לארץ, כולל הציונים שבהם. באותה תקופה שבה עלו הרבי ואחיו לארץ, עלו גם מנהיגי תנועות הנוער שבין הפליטים וכמה מן הפעילים, כדי לנסות ולפעול מתוך העולם החופשי.
פרבשטין טוענת, שהרב הבין היטב את מצוקת השומעים ואת פחדם, והתאמץ להרגיע את שומעיו; לטענתה, הדברים שאמר הרב משקפים את מה שיכול היה הרבי לראות, את התחזית הפוליטית שנראתה לא רק לרב אלא לכל הגורמים. גם עסקנים אחרים, ובהם עסקנים ציוניים, לא ראו כל סכנה ולא עשו מאמץ להציל את מקורביהם ומשפחותיהם. הונגריה הייתה אחת ממדינות הציר, ואיש לא העלה על דעתו פלישה גרמנית להונגריה. ואולם, הפער העצום בין המציאות האיומה לבין דברי ההרגעה של הרבי, שנאמרו בתום לב, ומתוך ראייה פוליטית שהייתה משותפת לכל הגורמים, הפכו אותם לאכזבה עמוקה מאוד.
פרבשטין תוקפת את פייקאז' ומגדירה את סגנונו כ"כוללני, מוקצן ופופוליסטי"; לטענתה, פייקאז' אינו שואל את השאלות הנכונות: איזה מנהיג בהונגריה בסוף 1943 אכן התריע והזעיק? מי מהם חזה את העתיד? התשובה היא שאיש לא יכול היה לחזות אותו. לטענתה, "פייקאז' מוציא לחלוטין את האירוע מעיתויו ומהקשרו, מתעלם מעדויות, מסמכים ועובדות אחרות, ומצייר את דמות הרבי באופן שאין לו כל קשר לאישיותו, לסיפור חייו ולהנהגתו בשואה". היא רואה כחמור מכול את ניסיונו של פייקאז' להציג את הדרשה כהטעיה מכוונת של קהל היהודים.
גם השמטת עשרים ושתיים השורות אינה ביטוי לטיוח של החסידים; פרבשטין טוענת שההשמטה לא נועדה להסתיר עובדות, אך קשה היה לחסידים להודות בטעותו של הרבי. מעבר לכך, באווירה שהייתה בישראל בעשוריה הראשונים היה העיסוק בנושא השואה בכלל טעון מאוד, ושורות אלו היו קשות מאוד להבנה אז, ומכאן ההשמטה.
עמדות נוספות
אליעזר שביד דן בדרשה מנקודת מבט תאולוגית. בעיניו, הדרשה היא חלק מהדיון על הבנת השואה מנקודת מבטו של אדם מאמין.
שביד מסכים שישנו קושי מסוים בהשמטת הקטע שבו מבטיח הרבי טוב ליהודי הונגריה, אך קשה להסיק ממנה מסקנה ברורה, משום שהבטחת הטוב נמצאת גם בקטעים אחרים בדרשה.
יצחק הרשקוביץ הראה כי הפולמוס סביב שאלת בריחת האדמו"רים בכלל והאדמו"ר מבעלז בפרט התחולל בתוך העולם הרבני ההונגרי גופו. מספר מאמרים תורניים שנכתבו בהונגריה ערב פלישת הנאצים, ביקרו את התופעה של בריחת הרבנים, והעלו שתי נקודות מרכזיות:
גם הרב נתן צבי פרידמן, לימים רב שיכון ה' בבני ברק העלה שאלות בדבר אחריותו של מנהיג רוחני ביחס לעדתו.
בחסידות בעלז נתפסת הצלת הרבי ואחיו כהמחשה להימצאותו של האל בתקופת השואה. זוהי התמודדות עקיפה עם "הסתר הפנים", עם ההשגחה האלוהית המסתתרת, אך המתגלה למי שיודע לראותה. לכן חוגגים החסידים את יום הגעתו של הרבי לארץ, ט' בשבט. הצלתו המופלאה של הרבי מוצגת כהצלתה של החסידות כולה, ניצחונה על השואה ומעשה הנותן תוקף לאמונה באלוהים, בצדיק, בחסידות ובעם ישראל.
מודל האו"ם
מודל האו"ם (באנגלית: Model United Nations ובראשי תיבות: MUN) הוא פרויקט בינלאומי בו תלמידים וסטודנטים בגילאים שונים מדמים את פעולות האו"ם. התלמידים בפרויקט לומדים את חוקי הדיון הרשמי ואת נוהלי האו"ם. כמו כן משתתפי הפרויקט לומדים על מדינות שונות ועל נושאים באג'נדה הבינלאומית, בהם ידונו במהלך הסימולציות.
ראשית הפרויקט לפני הקמת האו"ם, במודל חבר הלאומים שאותו ערכה אוניברסיטת הרווארד ב-1927 (לפני הקמת האומות המאוחדות לאחר מלחמת העולם השנייה). במקור הפרויקט נערך ברמה אוניברסיטאית בלבד, אך בשנות האלפיים, נערכים כנסים רבים ברמת אוניברסיטאות, תיכון ואף ברמת בית הספר היסודי במדינות שונות בעולם. רבים ממנהיגי העולם היו חברים בכנסי מודל האו"ם בתקופת היותם באוניברסיטה. כנסי מודל האו"ם מתרחשים בכל העולם מספר פעמים בשנה, ודורשים הכנה מקדימה מצד הסטודנטים או התלמידים המעוניינים לקחת חלק.
מבנה הפרויקט
מודל האו"ם הוא פרויקט בינלאומי בו סטודנטים ותלמידים מדמים את פעולת האו"ם במסגרת דיונים בוועדות מקצועיות שונות, ביניהן מועצת הביטחון, בית הדין הבינ"ל (ICJ), וועדה חברתית-כלכלית (ECOSOC), וועדה לזכויות אדם (HRC) ועוד. במדינות שונות הפרויקט מתנהל בצורה שונה, אך ישנה תבנית אשר רוב התוכניות הולכות על פיה.
לכל וועדה ממונים צוות מנהלים אשר בוחרים את הנושאים אשר יעלו במסגרת הוועדה, על בסיס הנושאים העומדים על סדר היום של הוועדה האמיתית באו"ם. המטרה של כלל הדיונים בוועדות הוא להגיע בסופו של דבר לאמנות בינ"ל אשר משקפות את האינטרסים של מרבית המדינות החברות בוועדה. סטודנטים המשתתפים במודל האו"ם מקבלים מבעוד מועד את המדינה שעליהם לייצג (בהכרח לא המדינה שממנה מגיעים), וכן את הנושאים שיעלו במסגרת הוועידה. התפקיד של הסטודנטים הוא לייצג את האינטרסים של המדינה אותה הם מייצגים בצורה הנאמנה ביותר, תוך שמירה על נוהלי הפרוטוקול ושימוש בכישורים דיפלומטיים ופוליטיים בהם נאומים, כושר שכנוע, הבנת התמונה הפוליטית במובנים של קואליציות, שימוש בתקשורת ככלי פוליטי ועוד. הדיונים כולם נערכים לפי נהלים רשמיים הנהוגים במודלי או"ם (Rules of Procedure), הכוללים דגשים לגבי אופן התנהלות הדיון עצמו, הדרך שבה מתקבלת החלטה ועד לדרך שבה יש לבקש לשנות את הטמפרטורה במזגן בכיתה. שליטה בנוהלי הדיון יכולה להוות יתרון למשתתפים, שיכולים לעשות שימוש בידע הזה על מנת לקדם את האינטרסים שלהם.
תהליך קבלת ההחלטות בוועדות - עם פתיחת הוועדה ובחירת הנושא לדיון מתוך הנושאים שהועברו מראש, המשתתפים נדרשים להציג את עמדת המדינות אותם מייצגים בנאומי פתיחה. במהלך הדיונים עליהם להבין את עמדותיהן של המדינות האחרות ומתוך כך עליהם למצוא בני ברית מתאימים, בהתחשב במפה הפוליטית בזירה הגלובלית והאינטרסים אותם מבקשים לקדם. לאחר יצירת קואליציות, יעלו פתרונות אפשריים בצורת ניירות עמדה שבסופו של תהליך יתורגמו לאמנות אשר יוצגו בוועדה ויועמדו בפני הצבעות.
מודל האו"ם לתלמידי תיכון ויסודי
חניכי המועדון עוברים מגוון פעילויות ותכנים, לרבות, שיעורים פרונטליים המועברים על ידי מדריך מקצועי; סיורים מקצועיים ברשויות ממשלתיות ובמוסדות האו"ם בישראל; הרצאות אורח של מיטב המומחים מהאקדמיה והפרקטיקה בישראל; כנסים ופעילויות משותפים עם תיכונים אחרים; מפגשים מקצועיים עם אקדמאים בעלי רקע במודל האו"ם האקדמי; סדנה לכתיבת מסמכים רשמיים, מסמכי עמדה ומסמכי ועדות; סימולציות ותרגולים להמחשת החומר התאורטי הנלמד; סדנת רטוריקה ועמידה מול קהל; התנסות מעשית בסיטואציות של ניהול משא ומתן ועוד.
בשנת 2013 נפתחו 3 מועדוני מודל או"ם נוספים של ProMUNers: במועצה אזורית עמק חפר, במועצה אזורית חוף השרון ובמועצה אזורית גזר.
בעקבות ההצלחה של מועדוני מודל האו"ם העירוניים של ProMUNers הוקמו אף מועדוני מודל או"ם של ProMUNers הפועלים ברמת התיכון הבודד: בתיכון רוטברג למדעים ולאומנויות ובתיכון אחד-העם בפתח תקווה.
ברמה התיכונית נערכים בישראל מספר של כנסים, רובם מופעלים על ידי בתי ספר שונים בארץ.
כנס TIMEMUN, הנערך בבית-הספר האמריקאי-הבינלאומי ע"ש וולוורת' ברבור, באבן יהודה, הוא הגדול בארץ כיום. הכנס מתקיים באנגלית, והחל בשנת 2001 עם ארבעה בתי-ספר (שלושה ישראליים). בשנת 2018 השתתפו בכנס שלושים בתי-ספר שונים מהארץ ומהעולם, עם מספר של כ-750 משתתפים בכנס.
בנוסף, מפעילות רשתות חינוך שונות ובתי ספר כנסים תחת שמם. עתיד תיכון למדעים לוד מפעיל כנס שנתי (ATIDMUN) תחת שם הרשת, כמו כן רשת דרכא (DARCAMUN), בית הספר הדסים (HADASIMUN) ובית הספר שרת נתניה (SHAREMUN).
מודל האו"ם באקדמיה
בשנת 2008 הוקם באוניברסיטת רייכמן מועדון מודל האו"ם הראשון ברמה אקדמית, המכשיר את חבריו לכנסים בינלאומיים מובילים. בשנה הראשונה לפעולתו חבר המועדון זכה בפרס הדיפלומטיה של כנס "Harvard WorldMUN", בשנתו השנייה זכו שני חברי מועדון בפרסים בכנס של אוקספורד ובפרסים נוספים לאורך השנים. בשנת 2010 הוקם מועדון מודל האו"ם ב, כאשר קבוצת בוגרי ISRAMUN הקימו את HUJIMUN. בשנתיים הראשונות לפעילותו הכשיר HUJIMUN מעל 30 סטודנטים להשתתפות בכנסי מודל או"ם ומשורותיו גויסו מנהלים לכנסי ISRAMUN לאורך השנים. כיום פועל HUJIMUN כתא סטודנטיאלי רשמי באוניברסיטה ומריץ שלוש קבוצות אימון במקביל, עם מספר כולל של יותר מ-70 משתתפים. כמו כן, באותה שנה הוקם גם לראשונה מועדון מודל האו"ם במכללת אלקאסמי בבאקה אל-גרביה, על ידי בוגרים של מודל האו"ם מאוניברסיטת רייכמן.
בשנת 2010 הוקם לראשונה באוניברסיטת תל אביב מועדון מודל האו"ם המכשיר סטודנטים לכנסים אלו בחסות מזכ"ל האו"ם למזרח התיכון ואגף ארגונים בינלאומיים במשרד החוץ. בשנת 2011 הוקם באוניברסיטת חיפה מועדון מודל או"ם, משלחות מטעם המועדון השתתפו בשני כנסים בינלאומיים, וזכו בשבעה פרסים בכנסים אלו. המועדון פועל בחסות דקאנט הסטודנטים ואגודת הסטודנטים של אוניברסיטת חיפה. בשנת 2012 הוקם בהמכללה האקדמית עמק יזרעאל מועדון מודל או"ם, המועדון פעל בחסות דקנאט הסטודנטים ואגודת הסטודנטים. באותה השנה הוקם מועדון מודל האו"ם בהמכללה האקדמית תל אביב-יפו (MTAMUN). המועדון פעל בחסות המכללה ואגודת הסטודנטים של המכללה, ובתמיכה של דיקני הסטודנטים בפקולטות השונות. כמו כן, באותה שנה הוקם מועדון מודל האו"ם באוניברסיטת אריאל בשומרון שפועל בחסות האוניברסיטה.
בשנת 2015 הוקם מועדון מודל האו"ם ב. בעקבות ההצלחה הוקמו מועדוני מודל או"ם נוספים. בקיץ 2012, הוקמה אגודת מועדוני מודל האו"ם בישראל, המתאמת בין המועדונים.
נכון לינואר 2023, קיימים מועדונים במוסדות האקדמיים הבאים: אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת חיפה, האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת אריאל בשומרון, אוניברסיטת רייכמן, המסלול האקדמי המכללה למינהל, והקריה האקדמית אונו.
בין 17–25 באוגוסט 2009, התקיים בישראל כנס מודל האו"ם הבינלאומי האקדמי הראשון - ISRAMUN. נושא הכנס היה Nuclear Agendas: Our World, Our Lives, ובשנת 2010 התקיים הכנס תחת הכותרת של The 21st Century - New Battlefields, New Dilemmas. בכנס השתתפו כ-120 סטודנטים מכ-35 מדינות מרחבי העולם. הכנס מתקיים מדי שנה בשטח המסלול האקדמי המכללה למינהל בראשון לציון, אשר נתנה את חסותה לכנס. הכנס הוא פרי יוזמתם של סטודנטים אשר מנהלים את הקמתו של הכנס מתחילתו ועד סופו.
חברי המועדון באוניברסיטה העברית בירושלים השתתפו בכנס הבינ"ל הישראלי בשתי שנות קיומו, וחלקם לוקחים חלק פעיל בארגונו והפעלתו מבחינה אקדמית, כאשר שנתיים רצופות נבחרו חברי המועדון של האוניברסיטה העברית לנהל את הצוות האקדמי בתפקיד המזכ"ל. להבדיל ממודלים שונים בארץ ובעולם, ISRAMUN משלב במהלך הכנס מספר רב של פעילויות חברתיות (מסיבות, טיולים, ערב בינלאומי ועוד), על מנת לשפר את תדמית ישראל בעיני הסטודנטים שהגיעו לכנס.
ארגון מודל האו"ם בישראל
ב-2012 הוקמה אגודת מועדוני מודל האו"ם בישראל (IMUNA-Israeli Model UN Association). היא עמותה ללא כוונת רווח המוקדשת לקידום הדור הבא של המנהיגים/ות והדיפלומטים בישראל. העמותה מורכבת, מנהלת, ומפקחת על האגודות והמועדונים של מרבית מודל האו"ם המובילים והיוקרתיים הפעילים כיום במוסדות אקדמיים בישראל.
האגודה שמה לעצמה למטרה להיות אחד מהמרכזים המובילים בישראל להכשרה דיפלומטית. לספק לסטודנטים המעוניינים להיות השגרירים של מדינת ישראל בעתיד או הטובים בתחום עיסוקם את הכלים, המיומנויות והניסיון להיות יותר יעילים ומודעים כאנשים, ובכך להעצים את תרומתם לחברה ואת יכולות המנהיגות שלהם.
האגודה רואה את עצמה בתור, ארגון מתאם ברמה הארצית בין המועדונים השונים ובסיס לפעילות מודל האו"ם בישראל. המהווה מוקד לשיתוף מידע וידע בין המועדונים. יעדיה הם:
ויקיפדיה הפולנית
ויקיפדיה הפולנית (פולנית: Wikipedia polskojęzyczna או Wikipedia, wolna encyklopedia) היא הגרסה הפולנית של ויקיפדיה, שהייתה לוויקיפדיה התשיעית שנפתחה, ב-26 בספטמבר 2001. נכון ליולי 2019 הייתה ויקיפדיה הפולנית הוויקיפדיה ה-10 בגודלה בעולם. כמו כן, היא הוויקיפדיה השנייה בגודלה מבין השפות הסלאביות לפי מספר ערכיה, לאחר ויקיפדיה הרוסית.
נכון ל- ב ישנם בו  ערכים.
נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורסל
נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורסל הייתה נבחרת הכדורסל שייצגה את צ'כוסלובקיה. נבחרת צ'כוסלובקיה הייתה מהנבחרות החזקות באירופה והישג השיא שלה היה זכייה באליפות אירופה בכדורסל בשנת 1946. כמו כן, הנבחרת סיימה 6 פעמים במקום השני באליפות אירופה ו-5 פעמים במקום השלישי.
במשחקים האולימפיים השתתפה נבחרת צ'כוסלובקיה 7 פעמים והישג השיא שלה היה מקום חמישי בשנת 1960. כמו כן השתתפה הנבחרת 4 פעמים באליפות העולם בכדורסל והישג השיא שלה היה המקום השישי בשנת 1970.
בעקבות פירוק צ'כוסלובקיה בשנת 1993 לצ'כיה וסלובקיה התפרקה גם נבחרת הכדורסל של צ'כוסלובקיה. הנבחרת היורשת של צ'כוסלובקיה היא נבחרת צ'כיה.
Romance com Safadeza
Romance com Safadeza (באנגלית: Romance With Naughtiness, ובעברית: רומנטיקה עם שטויות) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר וסלי סאפאדו ביחד עם הזמרת-יוצרת הברזילאית אניטה. השיר יצא לאור ב-13 באפריל 2018.
השיר הגיע למקום ה-14 במצעד שבברזיל.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי תאלס לסה, ג'וניור פפאטו, ג'וניור אנג'לים, לארי פריירה ורפא בורחס והופק על ידי וסלי סאפאדו, רוד באלה וכולי. השיר הוא שיר בסגנון האלקטרוני, המשלב בתוכו גם את סגנון הפוחו.
בנוסף לכך, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של וסלי סאפאדו ב-13 באפריל 2018. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את סאפאדו עולה לבמה. לאחר מכן, הוא מתחיל לשיר את השיר, תוך שאניטה שרה את השיר גם כן.
נכון לפברואר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-221 מיליון צפיות.
בוויל ראד
בוויל גורדון ד'רבן ראד (באנגלית: Bevil Gordon D'Urban Rudd; 5 באוקטובר 1894 - 2 בפברואר 1948) היה אתלט דרום אפריקאי, אלוף אולימפי (אנטוורפן 1920) ושיאן עולם בריצת 400 מטר.
ביוגרפיה
ראד נולד וגדל בקימברלי, דרום אפריקה. הוא נכדו של צ'ארלס ראד, מייסד חברת דה בירס תאגיד לכרייה וסחר ביהלומים, הגדול בעולם (כיום). בשל הצטיינותו בלימודים ובספורט, הוא זכה במלגת לימודים לאוניברסיטת אוקספורד. במלחמת העולם הראשונה, קיבל ראד את העיטור הצלב הצבאי על אומץ לב.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה ראד ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.6 שניות, לפני גיא בטלר מבריטניה (49.9 שניות) ונילס אנגדאל משוודיה (49.9 שניות). מדליית כסף, בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:23.0 דקות, אחרי בריטניה (3:22.2 דקות) ולפני צרפת (3:23.5 דקות) ומדליית ארד, בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:54.0 דקות, אחרי אלברט היל מבריטניה (1:53.4 דקות) וארל איבי מארצות הברית (1:53.6 דקות). בהמשך השנה הוא זכה באליפות בריטניה בריצת 440 יארד ו-880 יארד והוכתר כאתלט השנה בבריטניה.
שיאן עולם
בשנת 1921 הוא קבע בריצת 440 יארד (402 מטר) שיא עולם חדש.
בסיום לימודיו חזר ראד לדרום אפריקה ועבד כעיתונאי ספורט. בשנת 1930 הוא הפך לעורך הראשי של דיילי טלגרף, תפקיד בו החזיק עד לאחר מלחמת העולם השנייה. תקופה קצרה לאחר שחזר לדרום אפריקה הוא נפטר.
שוגר אהובתי
שוגר אהובתי (באנגלית: Sugar Rush) היא סדרת טלוויזיה בריטית בת שתי עונות אשר מספרת את סיפור חייה של קים דניאלס, נערה לסבית בת 15 מברייטון, אנגליה. הסדרה זכתה לפופולריות בבריטניה והייתה מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ הוט 3.
דמויות ראשיות
קים דניאלס (אוליביה האלינאן)
מריה "שוגר" סוייט (לנורה קריצ'לו)
שוגר, גם היא בת 15, חברתה הטובה ביותר של קים. שוגר אוהבת אלכוהול, חיי לילה ובמיוחד בנים.
מגדל הפסגה
מגדל הפסגה (באנגלית: Peak Tower; בסינית: 凌霄閣) הוא מרכז קניות ומסעדות הממוקם בבקע ויקטוריה (Victoria Gap) הממוקם בראש פסגת ויקטוריה שבהונג קונג, בסמוך לשיאה של הפיסגה. במבנה זה ממוקמת התחנה העליונה של הפוניקולר רכבל הפסגה. מרכז הקניות והרכבל מצויים בבעלות ובניהול קבוצת מלונות הונג קונג ושנגחאי (Hongkong and Shanghai Hotels) - המנהלים גם את מלון פנינסולה. למבנה צורת ווק ייחודית.
המגדל ממוקם בגובה 396 מטרים מעל פני הים, 156 מטרים מתחת לשיאה של פסגת ויקטוריה. המגדל הוקם בבקע בפסגה, במטרה שלא לפגוע בקו הרקיע הטבעי של הפסגה, ותכנונו נעשה כך שגובהו לא יעלה על 428 מטרים מעל פני הים. ניתן אמנם לראות את המגדל מאזור סנטרל ומנמל ויקטוריה אולם שיאו של המגדל נמוך משיאה של פסגת ויקטוריה.
היסטוריה
בשנת 1868 הקים סר ריצ'רד מקדונל, מושל הונג קונג בית נופש על הפסגה במטרה ליהנות מאקלימה הנוח ביחס לאזור החוף של האי הונג קונג. בעקבותיו החלו עשירי האי להקים מבני נופש בפסגה. זמן מה לאחר מכן, בשנת 1873 הוקם על הפסגה מלון בבעלותו של אלכסנדר פינדלי סמית' (המלון נהרס בשריפה בשנת 1938), אשר בשנת 1881 ביקש וקיבל אישור להקים רכבל המוליך אל הפסגה.
בשנת 1971 החלה בניית מרכז קניות במיקום תחנת הרכבל העליונה. מרכז קניות ומגדל תצפית זה (הדור הראשון של מגדל הפסגה) נפתח לציבור ב-29 באוגוסט 1972. בראש המגדל ניצבה "מסעדת המגדל" שניצבה על מבנה גשר שנתמך על ידי שני עמודים.
המבנה הנוכחי הושלם בשנת 1997 בתכנונו של האדריכל הבריטי טרי פארל. למבנה שבע קומות ושטחו 10,400 מ"ר. במבנה ממוקמים מסעדות, חנויות, מוזיאון "המוזריות של ריפלי" (Ripley's Believe It or Not! Odditorium), וכן אטרקציה שנקראה "ההרפתקאה ההיסטורית של הונג קונג" (Hong Kong's Historical Adventure) במסגרתה נסעו המבקרים בין סצנות המתארות את ההיסטוריה של הונג קונג.
בשנת 2000 נסגרה "ההרפתקאה ההיסטורית של הונג קונג" ובמקומה נפתח מוזיאון השעווה מאדאם טוסו הונג קונג.
המבנה שופץ בשנת 2006 ונוספה לו קומה נוספת ומרפסת תצפית הצופה לעבר נמל ויקטוריה ונמל אברדין.
קולמוסנט
קולמוסנט היה מגזין רשת, שפעל ממרץ 2003 ועד פברואר 2020. המגזין הועלה על ידי רפי גטניו, יורם המזרחי ושמעון מנדס ונועד להציע במה ליוצרים בעברית להשתתף בכתיבה משותפת של סיפור בהמשכים, לפרסם יצירות אישיות, לפרסם מאמרים בכל נושא ולהשתתף בדיונים השונים בפורום האתר.
פורום קולמוסנט הוא פורום שהכתיבה בו אפשרית למשתמשים רשומים בלבד. בפורום מתנהלים דיונים בכל נושא העולה על דעתם של כותבי המאמרים, הכותבים בו ללא תמורה כספית. עבודת העריכה נעשית בהתנדבות על ידי צוות עורכים. בין הכותבים המפרסמים בו רשימות שבועיות: הסופר אלי אשד והעיתונאי יורם המזרחי.
מוסטפא הראשון
מוסטפא הראשון (בטורקית: I. Mustafa; בטורקית עות'מאנית: مصطفى اول, 1592 – 20 בינואר 1639) היה פעמיים סולטאן האימפריה העות'מאנית; בפעם הראשונה בין השנים 1617 ועד 1618 ופעם שנייה בין 1622 ועד 1623. מוסטפא היה אחיו של אהמט הראשון. מוסטפא נחשב למפגר או לכל הפחות לנוירוטי, הודח ונכלא ל-16 שנים בקפס.
ביוגרפיה
המנהג באימפריה העות'מאנית היה כי עם עלייתו לשלטון של סולטאן חדש יוצאו להורג כל אחיו, במטרה למנוע תביעות נוספות לכתר (אביו של מוסטפא, מהמט השלישי, הוציא להורג עם עלייתו לשלטון את 19 אחיו). אולם אהמט הראשון כשמונה לסולטאן בגיל 13, חס על חייו של אחיו בן ה-12 מוסטפא.
הסיבה לכך היא כי בעת עלייתו לשלטון, לא היו לאהמט ילדים, כך שמוסטפא היה יורשו היחיד. אולם גם לאחר שלאהמט נולדו מספר בנים, מוסטפא נשאר בחיים, ככל הנראה בשל בעיותיו הנפשיות הברורות. סיבה נוספת אפשרית היא השפעתה הרבה של קסם סולטאן, אשתו האחרונה של אהמט, שרצתה למנוע את שלטונו של בנו הבכור (מאישה אחרת), עות'מאן.
במשך כל שלטונו של אחיו היה מוסטפא כלוא בקפס, עובדה שייתכן והשפיעה על בריאותו הנפשית אף יותר.
סטפנוס ציציפס
סטפנוס ציציפאס (ביוונית: Στέφανος Τσιτσιπάς; נולד ב-12 באוגוסט 1998) הוא טניסאי יווני מקצועני. נכון לאפריל 2023 הוא מדורג במקום השלישי בעולם בסבב ה-ATP, זהו דירוג השיא שלו.
הישגיו הם: אלוף טורניר גמר ה-ATP, וגמר אליפות צרפת הפתוחה בשנת 2021, וגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה בשנת 2023. בשנת 2018 בטורניר קנדה מאסטרס הוא היה לשחקן הצעיר בהיסטוריה שהצליח לנצח 4 שחקנים מהעשיריה הראשונה בעולם בטורניר אחד.
ביוגרפיה
ציציפס נולד למשפחה של טניסאים. אמו טניסאית מקצוענית בעברה, יוליה אפוסטולי, ילידת רוסיה, בתו של סרגיי סלניקוב, שחקן כדורגל בנבחרת ברית המועצות שזכה במדליית זהב באולימפיאדת מלבורן (1956) ואביו מאמן טניס. הוריו הכירו במסגרת סבב ה-WTA שנערך באתונה שבו אימו השתתפה ואביו היה שופט קו. הוא נולד בתקופה שהוריו עבדו במלון כמדריכי טניס ושם גדל. הוא החל להתאמן בטניס בגיל 6.
2018
באליפות ברצלונה שנערכה בסוף אפריל על מגרש חימר, הגיע ציציפס למשחק הגמר שבו הפסיד לרפאל נדאל מספרד (1 בעולם) בשתי מערכות (6-2, 6-1). בסבוב השני הוא ניצח את דייגו שוורצמן מארגנטינה (15 בעולם) בשתי מערכות (2–6, 1-6), בסבוב השלישי הוא ניצח את אלברט ראמוס ויניולס מספרד (24 בעולם) בשתי מערכות (4–6, 5-7), ברבע הגמר הוא ניצח את דומיניק תים מאוסטריה (7 בעולם) בשתי מערכות (3–6, 2-6) ובחצי הגמר הוא ניצח את פבלו קרניו בוסטה מספרד (12 בעולם) בשתי מערכות (5–7, 3-6).
בקנדה מאסטרס שנערך באוגוסט ביום הולדתו הוא הגיע למשחק הגמר והפסיד לרפאל נדאל (1 בעולם) בשתי מערכות (6-2, 7-6(7-4)). בסיבוב השני הוא ניצח את דומיניק תים מאוסטריה (8 בעולם) בשתי מערכות (3–6, 6-7(6-8)), בסיבוב השלישי הוא ניצח את נובאק ג'וקוביץ' מסרביה (10 בעולם) ב-3 מערכות (3–6, 7-6(7-5), 3-6), ברבע הגמר הוא ניצח את אלכסנדר זברב מגרמניה (3 בעולם) ב-3 מערכות (6-3, 6-7(11-13), 4-6) ובחצי הגמר הוא ניצח את קווין אנדרסון מדרום אפריקה (6 בעולם) ב-3 מערכות (7-6(7-4), 4-6, 6-7(7-9)) ובכך היה לשחקן הצעיר בהיסטוריה שהצליח לנצח 4 שחקנים מהעשיריה הראשונה בעולם בטורניר אחד.
באליפות ארצות הברית שנערכה בסוף אוגוסט הפסיד ציציפס בסיבוב השני לדנייל מדבדב מרוסיה ב-4 מערכות (6-4, 6-3, 4-6, 6-3).
חצי גמר ראשון בגראנד סלאם
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכת בינואר 2019 הגיע ציציפס לראשונה בקריירה שלו לשלב חצי גמר טורניר גראנד סלאם שבו הפסיד לרפאל נדאל (2 בעולם) ב-3 מערכות (6-2, 6-4, 6-0). בשלב שמינית הגמר הוא ניצח את האלוף היוצא רוג'ר פדרר משווייץ (3 בעולם) ב-4 מערכות (7-6(13-11), 6-7(3-7), 5-7, 6-7(5-7)).
אלוף גמר ה-ATP
בטורניר גמר ה-ATP שנערך בלונדון באמצע נובמבר אותה שנה הוא זכה בתואר לאחר ניצחון במשחק הגמר על דומיניק תים מאוסטריה (5 בעולם) ב-3 מערכות (7-6(8-6), 2-6, 6-7 (4-7)). בשלב חצי הגמר הוא ניצח את רוג'ר פדרר משווייץ (3 בעולם) ב-2 מערכות (3–6, 4-6).
2020
באליפות צרפת הפתוחה שנערכה באוקטובר 2020 הגיע ציציפס לשלב חצי גמר הטורניר שבו הפסיד לנובאק ג'וקוביץ' (1 בעולם) ב-5 מערכות (6-3, 6-2, 5-7, 4-6, 6-1).
2021
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בפברואר 2021 הגיע ציציפס לשלב חצי גמר הטורניר בו הפסיד לדנייל מדבדב.
באליפות צרפת הפתוחה הגיע לראשונה בקריירה לגמר גראנד סלאם, אך הפסיד במשחק הגמר לנובאק ג'וקוביץ' ב-5 מערכות (6–7, 2–6, 6–3, 6–2, 6–4)
באליפות וימבלדון הודח במפתיע כבר בסיבוב הראשון כשהפסיד לפרנסס טיאפו.
באליפות ארצות הברית הפתוחה 2021 הודח שוב במפתיע כבר בסיבוב השלישי כשהפסיד לקרלוס אלקרס בן ה-18.
ד'תשנ"א
מאפייני לוח השנה
בשנים ד'תשמ"ה-ד'תשס"ב חלו כל 14 הקביעויות בתוך 18 שנים.
תשלום בנייד
תשלום בנייד הוא מונח המיוחס לרוב לשירותי תשלום הפועלים בדרך כלל תחת פיקוח רגולטורי, ושמשתמשים במכשירים ניידים כמו סמארטפונים לצורך ביצוע התשלום. שירותי תשלום מסוג זה מאפשרים למשתמש לשלם באמצעותם למגוון רחב של שירותים ומוצרים, וזאת מבלי להזדקק לכסף מזומן, צ'ק או כרטיס מגנטי פיזי. בניגוד למקובל לחשוב, תשלום ללא מטבע פיזי הוא לא המצאה חדשה, אם כי רק במאה ה-21 הוא תפס תאוצה.
מאז תחילת המאה ה-21 הופכת צורת התשלום הזו למקובלת יותר ויותר. הפטנט הראשון על שירות בסגנון הזה נרשם כבר בשנת 2000, ומאז המגמה מתגברת.
לשירותים אלו יש השפעה רבה גם על מדינות מתפתחות, שם פתרונות כאלו מאפשרים להרחיב את מידת החדירה של שירותים פיננסיים. ארגונים רבים מכל העולם וביניהם קרן ביל ומלינדה גייטס, הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי ואחרים תומכים בשיטת התשלום הזו במדינות מתפתחות.
שיטות תשלום
קיימות מספר שיטות מרכזיות לביצוע תשלומים בנייד:
בין הסגנונות השונים יכולים להיות שילובים שונים. אפשרויות הצמיחה בשוק הזה הביאו למספר רב של שחקנים מכל מיני סוגים כמו חברות אשראי, ענקיות טכנולוגיה, ספקיות סלולר ובנקים שהשיקו פתרונות תשלום עצמאיים.
ארנק דיגיטלי
יישומוני ארנק דיגיטלי מאפשרים למשתמש לשמור את פרטי כרטיסי החיוב והאשראי שלהם כך שהם יכולים להשתמש במכשירים כמו סמארטפון, שעון חכם או אפילו טבעת חכמה כדי לשלם. בין השירותים המשתמשים בשיטה הזו נמנים פייבוקס Apple Pay, גוגל פיי, Samsung Pay, LG Pay ואלי פיי. בדרך כלל, התהליך כולל הוספת פרטי כרטיס ולאחר מכן הזנת קוד סודי בעת התשלום.
כרטיסים
שיטה אחרת לביצוע תשלומים מאפשרת למשתמש להכניס את פרטי הכרטיס שברשותו, והיא נמצאת בשימוש נרחב באתרי אינטרנט. בחלק מהאתרים מתאפשר ללקוח לשמור את הפרטים ובהמשך לשלם בלחיצה אחת.
תשלום בסלולר
במקומות רבים בעולם מתאפשרים תשלומים דרך חשבונית הטלפון, כך שהתשלום יתבצע דרך ספקית הסלולר. השירות נמצא בשימוש בשירותים דוגמת PayPal. באסיה, לדוגמה, 70% מכלל המקוון נרכש באמצעות תשלום בסלולר.
מסרונים
בתשלום על ידי מסרונים, הלקוח בוחר לשלם גם כן דרך חשבונית הסלולר, על ידי שליחת מסרון. הסוחר או מספק השירות מקבל את אישור העסקה ויכול לבצע את חלקו בה. פעמים רבות משמשת השיטה הזו לגיוס תרומות. אף על פי שמדובר בשיטה יעילה, היא סובלת ממהירות תגובה איטית ומאבטחה לקויה, לצד הקושי לשמר את הלקוחות.