cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Horizon Zero Dawn
עלילה
אלוי, גיבורת המשחק, מנודה עוד מהיוולדה משבט הנורה וגודלה בידי מנודה אחר בשם רוסט אשר נודה מהשבט לצמיתות. כילדה יתומה ומנודה אלוי סבלה מדיחוי והצקות רבות מחברי השבט. יום אחד, בהיותה בת 6, אלוי נופלת לתוך מערה מסתורית שמתגלה כמתקן אשר נבנה על ידי הישנים ומוצאת מכשיר מציאות רבודה בשם "פוקוס" (Focus), אותו היא עונדת על אוזנה הימנית. המכשיר מאפשר לאלוי לראות דברים הנסתרים על ידי קירות, לראות מידע ומסכים שרק בעלי פוקוס יכולים לראות וכן לשמוע הקלטות שמע ולראות סרטונים שהוקלטו על ידי מכשירי פוקוס אחרים. לאחר שאלוי יוצאת מהמתקן ומראה את המכשיר לרוסט, הוא אינו מתרשם מכך וחושב שמדובר בשטויות. בהמשך, רוסט מלמד את אלוי על צייד וואצ'רים וסטריידרים שאותה אלוי מבצעת בהצלחה רבה. לאחר מכן, היא רואה כי נער לא חמוש משבט הנורה נפל לתוך תהום מלא במכונות מסוכנות ואלוי ממהרת להצילו למרות אזהרותיו של רוסט. אלוי מצילה את הנער, אך במהרה נערים נוספים משבט הנורה מגיעים, מקללים את אלוי ואף זורקים עליה אבנים. פגועה ושבורה מכך, אלוי נשבעת לעצמה שיום אחד היא תהיה חלק משבט הנורה, על ידי מעבר מבחן ההוכחה (The Proving) והפיכה לאמיצה (Nora Brave). במרוצת השנים, אלוי מאומנת על ידי רוסט, שמסכים לכך בלית ברירה.
במקביל, אדם מסתורי בשם סיילנס, אשר מתעניין בחשיפת הסודות של הישנים, יוצר קשר עם אלוי. בעזרתו אלוי לומדת כי ד"ר סובק נשלחה לנמל חלל, אשר ממוקם מתחת למצודה - מקום המפקדה של כת האקליפס, על מנת להשלים את פרויקט זירו דוואן. אלוי מגיעה לנמל החלל שעומד כחורבות ומגלה כי פרויקט זירו דוואן הייתה מערכת תת-קרקעית שלמה של מסדי נתונים, מפעלים ומפעלי שכפול המנוהלים בלעדית על ידי בינה מלאכותית מתקדמת בשם גאיה. ברגע שכלל החיים בכדור הארץ ייכחדו, גאיה מתוכננת להפעיל מתקפת נגד המכונות שתשלח אות כיבוי לכלל מכונות הפארו ובאמצעות תתי-המערכות שלה, לשחזר את החיים והביוספרה של כדור הארץ: אתר המיועדת לחיטוי וניקוי אטמוספירת כדור הארץ, אפולו המשמשת כבסיס הנתונים של כל מכלול הידע האנושי, ארטמיס המשמשת לשימור ושחזור בעלי החיים, דמטר המיועדת לשחזר את הביוספרה של כדור הארץ, איליתיה המיועדת לשחזר את בני האדם על ידי מאגר DNA נרחבים ואינקובטורים, הפייסטוס המיועדת ליצור מכונות לסיוע בשחזור הביוספרה והחיים, מינרווה האחראית על שידור אות הכיבוי למכונות הפארו, פוסידון האחראית לניקוי וחיטוי מקורות המים בכדור הארץ והדס האחראית על השמדת כל החיים בכדור הארץ ואתחול מחדש של כל התהליך במקרה של כשל קריטי באחת ממערכות גאיה או במקרה של תוצאה לא רצויה. לאחר שכדור הארץ ראוי שוב לחיים, גאיה מתוכננת להשתמש בתת-המערכת איליתיה על מנת לאכלס מחדש את בני האדם ובאמצעות תת-מערכת אפולו ללמד אותם לא לחזור על אותן הטעויות שבני האדם "הישנים" ביצעו. כאשר אלוי מגיעה למשרדה של ד"ר סובק, אלוי מורידה את רישום האלפא למכשיר הפוקוס שלה על מנת לקבל גישה לדלת המסתורית הנעולה הנמצאת בהר של "אל-כל", היא נתפסת על ידי היילס ונידונה למוות במצודה, אך מצליחה לברוח בעזרת סיילנס. בדרכה חזרה, אלוי מצליחה להדוף התקפה של האקליפס כלפי שבט הנורה ולהגיע להר.
אלוי מצליחה לפתוח את הדלת המסתורית ומגלה כי המתקן אליו נכנסה הוא אחד מהמתקנים של תת-המערכת איליתיה. כמו כן אלוי מגלה כי כ-19 שנים קודם לכן, אות מסתורי שגאיה קלטה גרם לכלל תת-המערכות של גאיה לפעול באופן עצמאי. מחשש שהדס ינסה להשמיד את כלל החיים בכדור הארץ, כשאין עליו מגבלות, גאיה מחליטה לפוצץ ולהשמיד את עצמה כמוצא אחרון, אך לא מספיקה לכבות את הדס בטרם עשתה זאת. כאמצעי אבטחה וכיוון שד"ר סובק אינה בחיים אחרי זמן כה רב, גאיה מחליטה לשבט את ד"ר סובק מדגימת דנ"א, על מנת שהשיבוט, יוכל לגשת למתקנים של גאיה, לקחת מכשיר הקרוי "Master Overdrive" ובעזרתו לכבות את הדס. אלוי מבינה כי היא יתומה עוד מלידתה וכי הסיבה שהיא דומה חיצונית לד"ר סובק ויכולה לגשת למתקנים כד"ר סובק היא כיוון שלא נוצרה באופן טבעי, אלא היא השיבוט אותו גאיה יצרה בעזרת תת-המערכת איליתיה. בעקבות הגילויים האלו, אלוי מציבה את יעדה הבא, מתקן גאיה פריים השוכן בלב ליבו של הר ובו נמצאת מערכת גאיה. כאשר אלוי מגיעה למקום, היא מגלה כי בעקבות ההקרבה של גאיה, רוב ההר יחד עם המתקן נהרסו כליל, אך מצליחה להשיג את מכשיר ה-Master Overdrive. אלוי מגלה כי ד"ר סובק הקריבה את חייה על מנת שמכונות פארו לא יימצאו את גאיה ושצוות קטן נותר לשמור ולנטר את גאיה. היא מגלה גם כי זמן קצר לאחר הפעלת מערכת גאיה, טד פארו מוחק ומטהר את אפולו, או לפחות מוחק את הגישה אליו מגאיה, על מנת לממש את תפיסתו בניהיליזם (וכן במטרה למנוע מבני האדם החדשים לחזור על הטעויות של אנשי העבר) ונוצר מצב בו רמת הידע של בני האדם החדשים שנוצרו באמצעות איליתיה הוגבל לרמת הידע של גן ילדים ולרמה שבטית בלבד וכן הורג את כל שאר חברי הצוות במתקן. בדרכה חזרה מהמתקן, סיילנס מופיע ומתוודה בפניה כי הוא זה שהקים את כת האקליפס והיה חייל של הדס, עד שהבין מה מטרותיו האמיתיות: הדס מתכוון לשדר אות אשר מיועד להפעיל את כל מכונות הפארו על מנת להשמיד את כל החיים בכדור הארץ. לאחר קרב קשה וקטלני בעיר מרידיאן, אלוי הורגת את הליס ודוקרת את הדס עם חניתה המצוידת במכשיר ה-Master Overdrive, שמכבה אותו, את כל מכונות הפארו שהופעלו ומסיימת את המלחמה. באפילוג, אלוי מגיעה לביתה הישן של ד"ר סובק, מוצאת את גופתה ומתאבלת עליה. בסצנה שאחרי הכתוביות, נראה כי הדס שרד, אך סיילנס תפס ולכד אותו והוא מתכוון לחקור את הדס על מנת למצוא מי אחראי על שליחת האות שהפעיל אותו מלכתחילה.
The Frozen Wilds
עלילת ההרחבה מתרחשת במקביל לעלילת המשחק ומתחילה כאשר אלוי פוגשת סוחר בגבול נורה-קארג'ה האומר לה כי לאחרונה הופיעו מכונות מסוכנות ומסתוריות בחתך (The Cut), ביתם של שבט הבאנוק. אלוי מגיעה לחתך ולומדת מהצ'יף המקומי אראטק כי שבט הבאנוק מנסה להילחם בדימון (Daemon, שד) הנמצא בהר געש פעיל המכונה "תוף הרעם" ("Thunder's Drum"), אשר גורם לכאורה למכונות בסביבה לתקוף את השבט. אף על פי כן, המתקפה הראשונה של השבט כנגד אותו הדימון נחלה כישלון חרוץ ורבים מלוחמי הבאנוק נהרגו בקרב וכן השאמנית של השבט, אוראה, נעלמה. אלוי מחפשת אחר אוראה ובמסעה נתקלת במגדלים רובוטים משונים אשר משחיתים כל מכונה אשר נמצאת בקרבתם. היא מצליחה לאתר את אוראה בחורבות של מתקן מהעולם העתיק שנהפך למקדש של הבאנוק, שבו מאמינים כי קיימת רוח קדושה של מכונה. אלוי מצליחה ליצור קשר עם הרוח, אשר מזהירה את אוראה כי הדימון חוסם את דרכי התקשורת שלה, אך הדימון במהרה מנתק את הקשר. אלוי ואוראה מסכימות לעבוד יחדיו על מנת להביס את הדימון, אך כדי לעשות זאת עליה קודם להגיע להר הגעש שגישתו נחסמה על ידי אראטק, כיוון שאינו מסכים לאבדות נוספות. על מנת לקבל גישה מחדש, אלוי מאתגרת את אראטק לתפקיד הצ'יף ובשיחה ביניהם מתגלה כי אוראה וארטאק הם אחים.
במהלך האתגר בין אלוי לארטאק, האתגר נפסק בעקבות התקפה של מכונות דמוניות. הם מצטוותים יחדיו והורגים את המכונות ובעקבות כך אראטק מוותר על תוארו כצ'יף, לאחר שהתרשם מיכולותיה של אלוי. אלוי, אוראה ואראטק מגיעים לתוף הרעם. הם נכנסים לתוך חורבות מתקן של העולם הישן ואלוי מגלה כי הרוח היא בעצם סייאן (CYAN), מערכת בינה מלאכותית חזקה שתוכננה ונועדה למנוע את התפרצותה של קלדרת ילוסטון. במסעם עמוק יותר בתוך המתקן, השלישייה מגלה כי הדימון השתלט על רוב המתקן, אך סייאן מציעה להשתמש בלבה מהקלדרה על מנת להשמיד את האזורים הנגועים בעוד לשמור על שלמות המתקן. כמו כן הם מגלים כי הדימון הוא בעצם הפייסטוס, אחת מתת-המערכות של גאיה שמייצרת מכונות. השלישייה נלחמת בהגנותיו של הפייסטוס ואוראה מקריבה את עצמה על מנת לעקוף את ליבתה של סייאן ולאפשר לה לעבור למתקן אחר ולהשמיד את המתקן הנוכחי ביחד עם הדימון. אלוי ואראטק בקושי מספיקים לצאת מהמתקן בחיים. אלוי חוזרת למקדש של הבאנוק, היכן שסייאן העבירה את עצמה ומדברת איתה על מנת להשיג מידע נוסף עליה, על המתקן ועל העולם העתיק, אך מזהירה את אלוי כי הפייסטוס עדיין פעיל היכנשהו וימשיך לבנות מכונות אשר מיועדות להרג בני אדם, הסיבה שבגללה הפייסטוס השתלט על המתקן של סייאן קודם לכן. אראטק מודה לאלוי על כל מעשיה ועזרתה לשבט הבאנוק ואלוי מחזירה לו את תואר הצ'יף בטרם ממשיכה לדרכה.
נורה
הנורה (Nora)
קארג'ה
הקארג'ה (Carja)
צללי הקרג'ה או הקרג'ה בצללים או אקליפס (The Carja in Shadow/Shadow Carja/The Eclipse) הם כת שהוקמה על ידי.
אוסרם
האוסרם (Oseram)
באנוק
הבאנוק (Banuk)
טנקת'
הטנקת' (Tenakth)
הישנים
הישנים (The Old Ones או Old Ones) הוא כינוי לבני האדם שחיו משחר ההיסטוריה האנושית ועד אמצע המאה ה-21 (שנת 2066 לערך).
בינות מלאכותיות
הבינות המלאכותיות (Artificial intelligences) הן שם כללי למערכות מחשב אוטונומיות בעלות בינה מלאכותית חזקה שהוקמו על ידי הישנים, למטרות שונות.
מכונות
{{עמודות|מספר עמודות=3|עמודה 1=
מכונות המופיעות בהרחבה
}}
פיתוח
הפיתוח החל בשנת 2011, עם מנהל המשחק מאטישז דה ז'ונג (Mathijs de Jonge). הקונספט מציג את הניגוד בין היופי והסכנה שמופיע במשחק. Guerrilla Games רצו שהמשחק התבסס על ניסוי וטעייה ולכן בחרו שלא לעשות שלבי הדרכה. מנוע המשחק, Decima, תוכנן בעבר עבור Killzone Shadow Fall ושונה עבור Horizon Zero Dawn, המותג החדש שפותח על ידי Guerrilla Games מאז Killzone ב־2004, וגם הניסיון הראשון של הסטודיו לפתח משחק תפקידים.
Horizon Zero dawn: The frozen wilds היא חבילת ההרחבה וההמשך למשחק, אשר נחשפה בכנס E3 2017 ויצאה באוקטובר 2017, שם אלוי מגלה על קיומו של שבט סודי אשר חי בהרים ומגלה על רובוטים חדשים ועל הסכנות הרבות לשבט אותם אלוי בהמשך מנסה לעצור.
פסקול
פסקול המשחק הולחן על ידי ג'וריס דה מן, הלהקה הבריטית The Flight, ג'ונתן ווליאמס ונילס ואן גר לסט בליווי הזמרת הגרמנית ג'ולי אלוון והוא כולל 80 רצועות באורך כולל של 4 שעות ו-25 שניות המפוצלים ל-4 דיסקים שונים אשר יצאו לאור ב-10 במרץ 2017.
הפסקול להרחבה The Frozen Wilds הולחן על ידי ג'וריס דה מן, הלהקה The Flight ונילס ואן גר לסט ואינו כולל קטעי שירה, יצא לאור יחד עם ההרחבה ב-7 בנובמבר 2017 וכולל 23 רצועות נוספות באורך כולל של 48 דקות ו-42 שניות.
מבצע עוקץ ארסי
מבצע עוקץ ארסי היה מבצע פשיטה שבוצע על ידי סיירת מטכ"ל ב-21 במאי 1994 בדרום לבנון, ובמהלכו נחטף מוסטפא דיראני מביתו בלבנון.
Horizon Zero Dawn
ביקורת
Horizon Zero Dawn זכה בפרס עבור המשחק המקורי הטוב ביותר ב Game Critics Awards לשנים 2015 ו־2016. עם שחרור המשחק, הוא קיבל בדרך כלל ביקורות חיוביות מהמבקרים, אשר שיבחו את העולם הפתוח, את סיפור, את חזות המשחק, את הלחימה, את האופיו של אלוי ואת הביצוע הדיבוב על ידי השחקנית אשלי ברץ' (Ashly Burch). זה היה ההשקה הנמכרת ביותר של המותג הבלעדי על קונסולת פלייסטיישן 4, ונכון ליוני 2017, מכרה 3.4 מיליון עותקים.
מבצע עוקץ ארסי
הרקע למבצע
בשנת 1986 נפל הנווט רון ארד בשבי ארגון המחבלים "ההתנגדות המאמינה", הזרוע הצבאית של תנועת אמל בלבנון, שבראשו עמד מוסטפא דיראני. בעקבות כך אספה קהילת המודיעין הישראלית מידע על דיראני, בעידודו וביוזמתו של ראש אמ"ן, האלוף אורי שגיא, בשל מעורבותו של דיראני בחטיפת ארד. זאת אף שדיראני הצהיר כי ארד כבר אינו בידיו, משום שבאמ"ן רווחה האמונה כי דיראני יוכל להשלים פערים מודיעיניים על גורלו של ארד ומשום שניתן יהיה להשתמש בו כקלף מיקוח בהסכמי חילופי שבויים עתידיים.
קצין ביחידה 504, יהודה דנגורי, הצליח לגייס עובדת במשק ביתו של דיראני שסיפקה תמונת מודיעין על שגרת יומו של היעד כולל שרטוט ביתו.
סיירת מטכ"ל, בפיקודו של דורון אביטל, החלה להתאמן על חטיפתו של דיראני מביתו בכפר קסר נבא, שבעמק הבקאע בדרום לבנון, המרוחק כשמונים קילומטרים מגבול ישראל. אביטל הבהיר ללוחמיו בעת ההכנות כי עליהם לעשות כל מאמץ שלא להרוג איש במהלך הפעולה כדי לשמר את מוסריותה. הכוח הפושט כלל, פרט לאביטל, גם את מחליפו המיועד כמפקד היחידה, שחר ארגמן, וכן את מפקד כוח האבטחה ההיקפי, הרצי הלוי, ומפקד הכוח האמון על ביצוע ההשתלטות על דיראני בביתו, ליאור לוטן, אשר שימש באותה עת כמפקד פלגת הפח"ע ביחידה. בין הלוחמים בכוח הפושט היה עמנואל מורנו. לוחם אחר אשר צוות לכוח אבטחה שחיכה במסוקים היה ניר פורז.
לאחר שנתגבשה תמונת מודיעין מספקת על התנהלותו של דיראני והסביבה בה הוא חי מחד, והכנות היחידה הגיעו לרמת מוכנות מספקת מאידך; המליצו הרמטכ"ל דאז, אהוד ברק וראש אמ"ן, שגיא, לראש הממשלה ושר הביטחון דאז, יצחק רבין, לאשר את הפעולה.
מהלך המבצע
בליל 21 במאי 1994 הוטס כוח היחידה בשני מסוקי יסעור אל תוך עמק הבקעא, אזור הררי בעומק לבנון על הכוח חיפו מטוסי ומסוקי קרב של חיל האוויר. הכוח נע למשימתו באופן רכוב, ובקרבת הכפר עברו לתנועה רגלית. כוח היחידה התגנב לקרבת הבית ובעוד כוח האבטחה בפיקוד הלוי התפרס מסביב לבית, פרץ הכוח בפיקוד לוטן לתוך ביתו של דיראני. בחדר השינה השתלטו הלוחמים, ולוטן בראשם על דיראני ועל אשתו שגילו התנגדות. שאר הכוח השתלט על שומרי ראשו ובני המשפחה הנוספים שבבית. הלוחמים אספו בבית חומרי מודיעין ומסמכים רבים. דיראני נחקר כבר בביתו בניסיון לנצל את הלם החטיפה ולהשיג ממנו מידע חדש אודות ארד. אולם הלה לא חשף בפני חוקריו מידע שכזה. בעוד הכוח נסוג מן הבית זיהה כוח האבטחה החיצוני קבוצת אנשים אשר עמדו במרפסת. בין העומדים במרפסת היה גם אחיו של דיראני אשר ירה באוויר ברובה ציד. צלפי היחידה כיוונו את רוביהם על האיש, אולם בשל הדגש של מפקד היחידה לגבי מוסריות הפעולה והימנעות מהרג מיותר אזרחים, ומשום שהירי לא סיכן את הכוח, לא פתחו באש. התנועה לעבר כלי הרכב הייתה בציר הררי תלול וקשה לטיפוס, כאשר דיראני קשור לאלונקה. בשל המאמץ הקשה להעפיל לראש ההר, נאלצו לוחמי היחידה להשאיר מאחור ציוד לחימה שהכביד על תנועתם. אחרוני הלוחמים בכוח היו אביטל והלוי שהיו אחראים לחיפוי. במהלך התנועה התברר כי אחד הלוחמים, שחר ארגמן, נפצע בירכו, אולם הוא חבש את פצעו והמשיך בכוחות עצמו לרכב. נקודת החילוץ שונתה במהלך הפעולה בשל חשש כי נחשפה לכוחות המחבלים. הכוח נע רכוב לנקודה החליפית והתפנה באופן מוסק חזרה לישראל. הכוח נחת במנחת בבית הספר הטכני של חיל האוויר. רופא צבאי בדק את דיראני והוא הועבר לחקירה במתקן 1391.
תוצאות המבצע
אף כי המבצע הצליח הן מבצעית והן בהרתעה שהשיג נגד הנהגת ארגוני המחבלים בלבנון, לא חשף דיראני בחקירתו מידע חדש בנוגע לרון ארד. הוא הוחזק בישראל במעצר מינהלי בלא שאפשרו לו להיפגש עם נציגי הצלב האדום, במטרה ללחוץ על שוביו של רון ארד. אולם בשנת 1998 עתרו דיראני ועבד אל-כרים עובייד (שהיה כלוא בישראל מאז 1989) לבג"ץ בדרישה לאפשר להם להיפגש עם נציגי הצלב האדום. באוגוסט 2001 התקבלה עתירתם על ידי הרכב של חמישה שופטים בראשות הנשיא אהרן ברק. משנת 2002 הוחזק דיראני בישראל בהתאם לחוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים, שנחקק באותה שנה. דיראני שוחרר ב־2004 במסגרת עסקת חילופי השבויים עם החזבאללה, בה שוחררו אלחנן טננבוים וגופות שלושת החיילים שנחטפו בהר דב בשנת 2000. באפריל 2004 כינס דיראני מסיבת עיתונאים והודיע כי ארגון "ההתנגדות המאמינה" מתמזג עם חזבאללה. בעקבות המיזוג מונה דיראני כ"אחראי מדיני" בחזבאללה.
אדום (שיר)
"אדום" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית איגי וקסמן. הוא יצא לאור במאי 1995, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך האלבום, אדום (1995). את השיר כתבה וקסמן ללחן של שרון הולצמן והפקה של חמי רודנר, שהיה אחראי על הפקת שאר השירים מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-25 במצעד העברי השבועי של רשת ג'.
רקע וכתיבה
שלושה עשורים לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-200 אלף השמעות והוא שירה המושמע ביותר של וקסמן בפלטפורמה.
גרסאות כיסוי
במרוצת השנים הוקלט ובוצע "אדום" בידי אמנים שונים:
STS-87
נתוני משימה
המשימה שוגרה ב-19 בנובמבר 1997 מכן שיגור LC-39B במרכז החלל קנדי.
על המעבורת הייתה מערכת Microgravity Payload (USMP-4) לביצוע ניסויים בתחום חוסר כבידה. ביום השני של המשימה שוחרר למסלול לוויין Spartan-201. לא הייתה אפשרות להתחיל בביצוע ניסויים עם הלווין וגם ניסיון להחזיר אותו לתא המטען בעזרת זרוע רובוטי לא הצליח. הוא הוחזר לתא המטען במהלך פעילות חוץ רכבית.
לאוניד קדניוק ביצע ניסוי שהוכן על ידי סוכנות החלל האוקראינית שחקר השפעת חוסר כבידה על גידול צמחים.
במהלך הטיסה פעמיים בוצע פעילות חוץ רכבית בה השתתפו סקוט ודוי. מטרת פעילויות אלו הייתה לבדוק יכולת חדשות של פעילות מחוץ למעבורת והחזר לתא המטען של לוויין Spartan-201.
נחיתה המעברות בוצע ב-5 בדצמבר במסלול נחיתה מס' 33 במרכז החלל קנדי.
פול נרס
סר פול מקסים נרס (באנגלית: Paul Maxime Nurse; נולד ב-25 בינואר 1949, נוריץ', אנגליה) הוא גנטיקאי, כימאי וביוכימאי אנגלי.
ביוגרפיה
אימו, מרים נרס (Miriam Nurse), הרתה בגיל שבע עשרה, ועברה להתגורר אצל קרובי משפחה בעיר נוריץ' עד להולדתו. לאחר הולדתו, חזרה איתו האם ללונדון, שם גידלו אותו סבו וסבתו שגרו במזרח לונדון. עד הגיעו לגיל די מבוגר, חשב שהם הוריו. סבו וסבתו מצד האם, התחזו להוריו, ואילו האם התחזתה לאחותו. כל זאת, כדי להסתיר את העובדה שנולד מחוץ לנישואין. הסוד התגלה לו רק לאחר פטירת שלושתם (סבו, סבתו ואמו), כאשר ביקש גרין קארד לארצות הברית.
נרס למד בבית הספר היסודי ליאון-פארק (Lyon Park school) בעיר אלפרטון, ובגיל 11, עבר לבית הספר התיכון הממלכתי האקדמי לבנים (Harrow County Grammar School). לאחר סיום לימודי התיכון, ניסה להתקבל לאוניברסיטאות הנחשבות אוקספורד, קיימברידג', סאסקס ויורק. אך, הואיל ולא הצליח להגיע לרמה המבוקשת בשפה זרה נוספת (צרפתית), לא התקבל. לפיכך, נאלץ לעבוד כטכנאי במעבדה מיקרוביולוגית הקשורה למבשלת גינס. אף על פי, שלא הגיע לרמה הנדרשת בבחינה בשפה הצרפתית, התקבל ללימודים באוניברסיטת ברמינגהם, וסיים שם בשנת 1970, את התואר הראשון בביולוגיה. בשנת 1973, קיבל תואר השלישי (PhD) מאוניברסיטת מזרח אנגליה. נושא הדוקטורט שלו: "The spatial and temporal organisation of amino acid pools in candida utilis".
את פוסט-הדוקטורט שלו עשה נרס באוניברסיטת אדינבורו במעבדתו של מורדוך מיטצ׳יסון (Murdoch Mitchison), במשך 6 שנים (1973–1979).
בשנת 1971, נשא לאשה את אן תריזה, ונולדו להם שתי בנות: שרה, העובדת בחברת ITV, ואמילי, פיזיקאית העובדת באוניברסיטת-מכללת לונדון (UCL) ובחברה האירופאית למחקר גרעיני (CERN).
פעילות פוליטית
נרס חבר במפלגת הלייבור הבריטית כבר כמעט 40 שנים.
בעת לימודיו באוניברסיטת ברמינגהם, מכר נרס עיתון בשם "Socialist Worker", וכן השתתף ב״כיבוש״ משרדו של סגן נשיא האוניברסיטה בתור פעולת מרד.
הוא כתב כתבה בנושא פוליטיקה ומדע. ובה, העביר ביקורת על חברים פוטנציאליים, אנשי המפלגה הרפובליקנית, הואיל והתנגדו ללימוד מנגנון הברירה הטבעית בתהליך האבולוציה, מחקר על תרביות תאים מתאי גזע עובריים ושינוי אקלים. יתרה מכך, האשים את המדענים שאינם מלמדים את הנושאים הללו. וטען, כי הוא מופתע מהעובדה, שקיימת התנגדות ללימוד הנושאים הללו בארצות הברית - מדינה הנחשבת כאחת המדינות המתקדמות בתחום המדע. ארץ שהיא מולדתם של בנג'מין פרנקלין, ריצ'רד פיינמן וג'יימס ווטסון. כמו כן, הביע את דעתו שאחת הבעיות היא, כאשר אנשים מתייחסים לדיון מדעי בתור דיון פוליטי, ומשתמשים באמצעים רטוריים במקום בהיגיון בנושאים הללו. נקודה אחרת שהעלה הייתה, נושא שיטת הלימוד שבה מלמדים את מקצוע המדעים בבתי הספר. לסברתו, התלמידים אינם מבינים ואינם יודעים כיצד לגשת ולדון במקצוע המדעים בצורה נכונה, וזה קורה בעיקר בבתי ספר דתיים ובמיוחד באנגליה. לפי הנחתו, יש וצריך להדגיש ולהסביר לתלמידים, שהתהליך המדעי הוא מקור אמין למידע, עקב ההוכחות, הסקפטיות, הבדיקה המתמדת של הרעיונות, והגישה הרצופה שנלווים לתהליך המדעי. מעבר לכך, נרס מאמין שלמנהיגים המדעיים יש את האחריות לחשוף את ה"שטויות". הוא מאמין שהם צריכים להיות פוליטיקאים, לדבר ולחשוף את ה"שטויות" במהלך הבחירות. יתרה מכך, הוא מאמין כי המדענים צריכים להשמיע את דבריהם בנושא המדעים באירועים ציבוריים, ולאתגר את הפוליטיקאים התומכים בחקיקות המבוססות על "פסאודו-מדע".
באוגוסט 2014, היה נרס אחד מתוך 200 אישי ציבור, אשר היו חתומים על מכתב שהופנה לעיתון הגרדיאן, ובו הביעו תקוותם, שתושבי סקוטלנד יצביעו במשאל העם שהתקיים בספטמבר 2014, למען הישארותה של סקוטלנד חלק מהממלכה המאוחדת.
קריירה ומחקר אקדמי
בשנת 1979, במעבדתו באוניברסיטת סאסקס, פיתח טכניקה שאפשרה לו לשכפל את הגן cdc2 מביקוע שמרים, והראה שאם מקודדים את חלבון הקינאז, זה מבטיח שהגן של התא מוכן להעתיק את ה-DNA שלו ולהתחלק.
ב-1984 הצטרף נרס לחברה למחקר בסרטן (Imperial Cancer Research Fund - ICRF), ובשנת 1987, זיהה את הגן הומולגוס בבני אדם, Cdk1. שנה לאחר מכן (1988), עזב את החברה למחקר בסרטן לטובת תפקיד ראש המחלקה למיקרוביולוגיה באוניברסיטת אוקספורד. באוניברסיטת אוקספורד המשיך במחקרו על מחזור התא, ואף יזם מחקרים נוספים בתחום צורת התא והגנומיקה. הוא חזר ל-ICRF בתור מנהל המחקר בשנת 1993. ושלוש שנים אחר כך (1996) התמנה מנכ״ל החברה למחקר בסרטן. בשנת 2002, קיבל את תפקיד המנהל הבכיר של המרכז לחקר הסרטן בבריטניה. שנה לאחר מכן, (2003), קיבל את תפקיד נשיא אוניברסיטת רוקפלר בניו-יורק. גם בתפקיד זה, המשיך לעבוד על מחזור התא והגנומיקה של שמרי הביקוע.
חברות ותפקידים במוסדות
חבר בחברה לביולוגיה מולקולרית, משנת 1987; משנת 1988, ראש המחלקה למיקרוביולוגיה באוניברסיטת אוקספורד; חבר בחברה המלכותית (FRS), החל משנת 1989. ב-30 בנובמבר 2010, החליף את מרטין ריס בתפקיד נשיא החברה המלכותית, בהיבחרו לתפקיד זה למשך חמש שנים, בשנת 2015 סיים את תפקידו; חבר באקדמית אירופה (MAE), משנת 1991; חבר מייסד באקדמיה למדעי הרפואה (FMedSci), משנת 1998; נשיא אוניברסיטת רוקפלר בניו-יורק, בשנת 2003; מנהל והאחראי הראשי על המרכז למחקר רפואי בבריטניה (The Francis Crick Institute), משנת 2010; חבר כבוד ב, משנת 2012; חבר כבוד באקדמיה הבריטית  (HonFBA), משנת 2016; החל מיולי 2016, מכהן כנשיא השמיני של אוניברסיטת בריסטול; חבר במועצה המייעצת של החברה למדעים והנדסה (CaSE).
פרסים והכרה
בנוסף, קיבל אותות וציוני כבוד, מאוניברסיטאות שונות כמו: אוניברסיטת באת' (2002), אוניברסיטת אוקספורד ואוניברסיטת קיימברידג' (2003), אוניברסיטת קנט (2012), אוניברסיטת ווריק ואוניברסיטת ווסטר, (2013), אוניברסיטת לונדון (2014), ואוניברסיטת מקגיל (2017).
ברנרד לויד
ביוגרפיה
לויד נולד בניופורט שבוויילס. הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה והופיע עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
ב-1975 שיחק לויד בתפקיד ויליאם הולמן האנט בדרמה "The Love School" אודות האחווה הפרה-רפאליטית.
ב-1965 החל לויד להופיע בטלוויזיה בסדרה "Redcap". לויד שיחק בדרמה "Hitler's SS: Portrait in Evil", בפרק בסדרה "המפקח מורס", ובסדרה "פוארו". ב-1999 גילם את דמותו של ג'ייקוב מרלי בסרט "מזמור חג המולד". ב-2009 שיחק בתפקיד הארכיבישוף בסרט הקולנוע "ויקטוריה הצעירה".
באנו פרלאק
באנו פרלאק (בטורקית: Banu Parlak; נולדה ב-31 במרץ 1984) היא זמרת-יוצרת טורקייה. בשנת 2016, הוציאה את סינגל הבכורה שלה "Narin Yarim", אשר זכה להצלחה והפך לאחד מהשירים הטורקיים המצליחים ביותר בכל הזמנים, תוך שצבר למעלה מ-160 מיליון צפיות ביוטיוב.
שירה "Yana Yana", שיצא בשנת 2017, זכה להצלחה רבה בעיקר בטורקיה.
חיים וקריירה
באנו פרלאק נודלה ב-31 במרץ 1984, באיסטנבול, טורקיה. היא התחילה את דרכה כידוענית ברשתות החברתיות וזכתה להצלחה רבה באינסטגרם כאשר צבר למעלה ממיליון עוקבים. בהמשך, פתחה בקריירת שירה כאשר הוציאה את סינגל הבכורה שלה "Narin Yarim", שהפך ללהיט בינלאומי ולאחד מהשירים הטורקיים המצליחים ביותר בכל הזמנים. הקליפ של השיר נכלל ברשימת "45 הקליפים הטורקיים הנצפים ביותר בכל הזמנים". ביממה אחת, צבר הקליפ למעלה מחצי מיליון צפיות.
בשנת 2017, הוציאה את השיר המצליח "Yana Yana", ובספטמבר באותה השנה, את השיר "Dura Dura", שהפך ללהיט בטורקיה גם כן. בשנת 2019, הוציאה את השיר המצליח "Dik Yokuş", שצבר למעלה מ-20 מיליון צפיות ביוטיוב. באוגוסט באותה השנה, הוציאה את "Aman".
Jopping
Jopping הוא סינגל הבכורה של להקת הבנים הדרום קוריאנית SuperM. השיר יצא לאור ב-4 באוקטובר 2019, על ידי חברות התקליטים SM אנטרטיינמנט וקפיטול רקורדס, כסינגל הראשון מהמיני-אלבום הראשון של הלהקה, SuperM.
הרכב ומילים
השיר הוא הרצועה הראשית במיני-אלבום הבכורה של הלהקה. המילה "Jopping" היא הלחם של המילים "Jumping" ו-"Popping". מבחינה מוזיקלית, השיר כולל אלמנטים של אלקטרופופ כבד לצד צלילי בריטפופ, ומשלב ז'אנרים נוספים כגון פופ-רוק, R&B והיפ-הופ.
דורותי טננט
דורותי טננט (באנגלית: Dorothy Tennant;  22 במרץ  1855 - 5 באוקטובר 1926) הייתה ציירת בריטית בסגנון הנאו-קלאסי של התקופה הוויקטוריאנית. היא הייתה נשואה לחוקר סר הנרי מורטון סטנלי.
ביוגרפיה
טננט נולדה בכיכר ראסל, לונדון, בתם השנייה של צ'ארלס טננט וגרטרוד ברברה ריץ' קולייר (1819–1918). אחותה הייתה הצלמת אוילין טננט מאיירס.
היא הציגה לראשונה באקדמיה המלכותית בשנת 1886 ולאחר מכן בגלריה החדשה ובגלריה גרוסוונור בלונדון. מחוץ ללונדון טננט הופיעה בתערוכות של אגודת האמנים בגלאזגו וגם בתערוכות הסתיו שנערכו בליברפול ובמנצ'סטר. ב-1890 היא נישאה לסר הנרי מורטון סטנלי, ונודעת בשם ליידי סטנלי. היא ערכה את האוטוביוגרפיה של בעלה, על פי הדיווחים הסירה כל התייחסות לנשים אחרות בחייו של סטנלי. לאחר מותו של סר הנרי מורטון סטנלי, היא נישאה בשנית, ב-1907, להנרי ג'ונס קרטיס (נפטר ב-19 בפברואר 1944), פתולוג, מנתח וסופר.
ליידי סטנלי הייתה גם סופרת ומאיירת, כולל הספר "ערביי רחוב בלונדון" ב-1890.
היא מתה מאי ספיקת לב ב-5 באוקטובר 1926. ​
אהרן אלפנדרי
ביוגרפיה
נולד בעיר איזמיר שבטורקיה בשנת תס"א (1701), לרבי משה אלפנדרי, ולבתו של רבי חיים בן מנחם אלגאזי (בעל "בני חיי"). רבו העיקרי היה רבי בנימין בן רבי שלמה הלוי, אב בית הדין באיזמיר, המוזכר רבות בספריו של רבי אהרן. כן למד אצל רבי ברזילי יעבץ (הר"י ברזילי) בעל לשון ערומים.
בצעירותו שהה תקופה מסוימת בעיר רודוס, שם נשא ונתן עם רב הקהילה היהודית ברודוס רבי משה ישראל שהיה מגדולי אותו דור. לאחר מכן חזר לאיזמיר ונתמנה לחבר בבית הדין בעיר.
בזקנותו עלה לארץ ישראל והתיישב בעיר חברון. בשנת תק"ל (1770) נתמנה לתפקיד ראש רבני חברון. החיד"א מספר על פגישתו עם רבי אהרן בעיר חברון: "וזכיתי להכיר להרב בזקנותו בעלותו לעיה"ק חברון ת"ו, ונהניתי מזיו אור תורתו וקדושתו". בתקופה זו צויד החיד"א בכתב שליחות מאת רבני חברון לפני צאתו לערי אירופה, כאשר רבי אהרן הוא ראשון החותמים עליו.
תהילים קמ"א
תהילים קמ"א הוא המזמור ה-141 בתהילים. (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-142)
תוכן המזמור ומבנהו
יש המחלקים את המזמור לשלושה חלקים:
המזמור הושר בפי הפרברים למנגינה שחוברה על ידי מנוס חאג'ידאקיס.
בתפילה היהודית
הפסוק "תיכון תפילתי קטורת לפניך, משאת כפי מנחת ערב". משמש למנהג עדות המזרח כפסוק הנאמר אחרי אמירת "אשרי יושבי ביתך" ולפני אמירת חצי קדיש הנאמר לפני תפילת העמידה בתפילת מנחה.
יהודי תימן נוהגים לומר בין תפילת מנחה לתפילת ערבית את פרקי קמ"א וקמ"ב בתהילים.
בדיקה גופנית
בדיקה גופנית היא הליך רפואי שבו רופא חוקר את גופו של המטופל, כשהוא תר אחר סימני מחלה. הבדיקה הגופנית באה בדרך כלל לאחר בירור של תולדות החולה, ההיסטוריה הרפואית של החולה, ובפרט התסמינים שבהם הבחין החולה כאשר החלה המחלה. לצד תולדות החולה, הבדיקה הגופנית מסייעת בקביעת האבחנה ותוכנית טיפול רפואי. המידע מן הבדיקה הגופנית הוא חלק מן הרשומה הרפואית.
צורת הבדיקה ופרשנות הממצאים
שילוב הרמזים המתקבלים בעת גביית תולדות החולה, יחד עם ממצאי הבדיקה הגופנית, המטפל מסוגל לנסח אבחנה מבדלת, שהיא רשימה של גורמים אפשריים לתסמינים של החולה. בדיקות אבחוניות ממוקדות, מאששות את הגורם הייחודי לתסמינים, או שהן מצביעות על גורמים אחרים שהמטפל לא הבחין בהם.
קיים דגם כללי של בדיקה גופנית הנלמד בבתי ספר לרפואה במסורת הרפואה המערבית, ואשר אותו תלמיד הרפואה צריך לדעת. עם זאת, מומחה בענף מסוים ברפואה יתמקד במהלך בדיקתו הגופנית בתחום התמחותו ובאופי הבעיה המתוארת על ידי המטופל. מכאן, קרדיולוג לא יבצע בדרך שגרה את החלקים הנוירולוגיים של הבדיקה הגופנית, יותר מאשר להבחין כי המטופל מסוגל להשתמש בארבעת גפיו בעת שהוא נכנס לחדר הבדיקה וכן להבחין במהלך הבדיקה כי המטופל שומע, רואה ומדבר. באותה מידה, אורתופד יבחן את המפרק הכואב, ויבצע רק בדיקה שטחית של קולות הלב והחזה כדי להפחית הסיכוי כי בבדיקת המרדים תימצא מניעה לביצוע ניתוח. רופא משפחה יבצע בדיקה כללית של איברי המין של הגבר, אולם יותיר לגינקולוג ביצוע בדיקה של איברי המין נשיים.
בדיקה גופנית מלאה כוללת הערכה של הופעתו הכללית של המטופל ומערכות הגוף הנפרדות. הבדיקה מתועדת ברשומה הרפואית בשיטת רישום אחידה, המסייעת למטפלים אחרים במטופל לקרוא ולהבין את תוצאותיה. בדרך כלל הסימנים החיוניים של המטופל: חום הגוף, דופק ולחץ דם, נמדדים ונרשמים תחילה.
בלה שכטר-גוטסמן
בילה שכטר גוטסמן. (בכתיב יידי: בײלע שעכטער-גאָטעסמאַן; באנגלית: Beyle or Bella Schaechter-Gottesman; 7 באוגוסט 1920 – 28 בנובמבר 2013) הייתה משוררת יידיש ופזמונאית.
ביוגרפיה
אחרי המלחמה חייתה שכטר-גוטסמן כמה שנים בווינה שם היה לבעלה תפקיד ניהולי (Chefarzt – רופא ראשי) במחנות העקורים בסביבה. בתם טויבה נולדה שם ב-1950. המשפחה עברה לניו יורק ב-1951 כאשר למשפחת גוטסמן היו עוד שני ילדים: חיים ואיציק. בניו יורק היו בני המשפחה חלק מקהילת יידיש ניסיונית ברובע הברונקס שהתרכזה סביב ביינברידג' אווניו. חצי תריסר משפחות דוברות יידיש קנו בתים סמוכים והפיחו חיים חדשים בבית הספר שלום עליכם שהתנהל ביידיש. שכטר-גוטסמן הפכה לחברה חשובה בקהילה זו. היא כתבה חומרי לימוד, מחזות ושירים לבית הספר. כמו כן ערכה את כתב העת לילדים קינדער-זשורנאל וכתב עת בו כתבו ילדים בשם ענגע בענגע. ספר השירה הראשון של שכטר-גוטסמן מיר פֿאָרן (אנחנו נוסעים) הופיע ב-1963. מאז הופיעו ספריה, שמונה במספר, בקביעות. הם כוללים שירה למבוגרים, ספרים לילדים וספרי פזמונים. היא הקליטה שלושה תקליטורים משיריה והקלטה אחת של שירי עם. יצירתה אינה סובבת סביב נושא אחד כי אם משתרעת מנושאים מזרח אירופאים לניו יורק בת זמננו ומשירי ילדים עליזים להרהורים עגומים כמו די באלאדע פֿונעם עלפֿטן סעפטעמבער (הבלדה על האחד עשר בספטמבר. יצירתה הידועה ביותר היא הארבסטליד (שיר סתיו). את שיריה של שכטר-גוטסמן ביצעו תיאודור ביקל, אדריאן קופר, תרזה טובה, לורין סקלמברג ואחרים.
פרסים
ב-1998 הוכנסה שכטר-גוטסמן להיכל התהילה בסיטי לור בניו יורק וב-2005 היא קיבלה את פרס National Endowment for the Arts Heritage Fellowship – אחד מהכיבודים הגבוהים ביותר הניתנים על ידי ממשלת ארצות הברית. היא הייתה משוררת היידיש הראשונה והאישיות הראשונה שעוסקת במוזיקה שקיבלה פרס זה.
לארט פקראדה
לארט פקראדה (באלבנית: Leart Paqarada; נולד ב-8 בנובמבר 1994 בברמן שבגרמניה) הוא כדורגלן קוסובני ממוצא אלבני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת פ.צ. קלן.
קריירת מועדונים
פקראדה נולד בברמן שבגרמניה. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של ורדר ברמן, ובשנת 2003 עבר למחלקת הנוער של באייר לברקוזן. בשנת 2012 החל פקראדה לשחק בבאייר לברקוזן II, קבוצת המילואים של באייר לברקוזן. לקראת עונת עבר פקראדה לס.ו. זנדהאוזן מהבונדסליגה השנייה. ב-10 באוגוסט 2014 ערך פקראדה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד פ.צ. קייזרסלאוטרן במסגרת המחזור השני בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך פקראדה 14 הופעות ליגה, ובעונתו השנייה הוסיף 29 הופעות.
קריירה בינלאומית
ב-10 באוקטובר 2015 ערך פקראדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסובו, כששיחק 57 דקות בניצחון 0–2 על נבחרת גינאה המשוונית במשחק ידידות.
גליומה
סיווג
גליומות מסווגים לפי סוג התא, לפי דירוג ולפי מיקום.
על פי סיווג של תא
גליומות נקראות לפי סוג מסוים של תא שעמו הן חולקות תכונות היסטולוגיות, אך לא בהכרח כזה שהן נובעות ממנו. הסוגים העיקריים של גליומות:
על פי דירוג
גליומות מסווגות בנוסף על פי דירוג או סיווג, אשר נקבע על פי הערכה פתולוגית של הגידול. ישנן מערכות דירוג רבות בשימוש, שהנפוצה בהן היא זו  של ארגון הבריאות העולמי (WHO) המשמשת לדירוג אסטרוציטומה (ראו דירוג אסטרוציטומה). הגידולים מדורגים מ-I (המחלה במצב ראשוני לה פרוגנוזה טובה ביותר) ועד IV (גידולים מתקדמים ביותר. להן הפרוגנוזה הגרועה ביותר).
לפי מיקום
גליומות יכולות להיות מסווגות לפי מיקומן: אם הן מעל או מתחת קרום המוח הנקרא אוהל המוחון (tentorium) המפריד בין המוח הגדול (מעל) המוח הקטן (למטה).
סימנים וסימפטומים
הסימפטומים של גליומות תלויים באיזה חלק של מערכת העצבים המרכזית מושפעת. גליומה יכולה לגרום לכאבי ראש, הקאות, התקפים או פרכוסים אפילפטיים והפרעות עצבים כתוצאה של לחץ תוך-גולגולתי מוגבר. גליומה בעצב הראייה יכולה לגרום אובדן ראייה. גליומות בחוט השדרה יכולות לגרום כאב, חולשה או חוסר תחושה בגפיים. גליומות לא שולחות גרורות על ידי זרם הדם, אבל הם יכולים להפיץ עצמן באמצעות נוזל מוחי שדרתי ובמקרה זה גרורות מופיעות בחוט השדרה.
גורם
הגורמים להיווצרות גליומות לא ידועים. הפרעות גנטיות כגון נוירופיברומטוזיס (סוג 1 וסוג 2), וטרשת גבשושית מגבירות סיכון להתפתחות של גליומות.
מספר מחקרים ניסו למצוא מתאם בין התפתחות גליומות לקרינה אלקטרומגנטית מן טלפונים סלולריים, וקישור בין סרטן לבין שימוש בטלפון נייד לא מצאו מתאם כאמור.
הפתופיזיולוגיה
לעומת זאת, בדרגה נמוכה גליומות נוטות לגדול באיטיות, לעיתים קרובות במשך שנים רבות, וניתן להסתפק במעקב ללא טיפול, אלא אם כן הן מתחילות לגדול, ולגרום לסימפטומים המפורטים לעיל.
טיפול
טיפול בגליומות במוח הוא תלוי מיקום, סוג התא, ודרגת הממאירות.
לעיתים קרובות, הטיפול היא גישה משולבת, באמצעות ניתוח, הקרנות וכימותרפיה.
גליומות השדרה יכולות להיות מטופלות על ידי ניתוח והקרנות. התרופה הכימותרפית טמוזולומיד מסוגלת לחצות את מחסום הדם–מוח ביעילות והיא כיום בשימוש בטיפול בגידולים בדרגה גבוהה.
פרוגנוזה
גליומות לעיתים נדירות ניתנות לריפוי. הפרוגנוזה עבור חולי בדרגה גבוהה גליומות הוא בדרך כלל רעה, במיוחד עבור חולים בוגרים. כ-10,000 אמריקאים מאובחנים מדי שנה עם גליומות ממאירות, חצי מהם מצליחים לשרוד ולהישאר בחיים שנה לאחר האבחון, ו-25% נותרים בחיים לאחר שנתיים מהאיבחון. חולים עם אסטרוציטומה אנפלסטית נוטים לשרוד כשלוש שנים. לגליובלסטומה מולטיפורמה יש פרוגנוזה רעה לפיה יש פחות מ-12-חודשים בממוצע הישרדות לאחר אבחון, וניתן להאריך את ההישרדות ל-14 חודשים נוספים עם טיפולים.
דירוג נמוך
בגליומות עם דרגה נמוכה הפרוגנוזה טובה יותר:
אניס בן חתירה
אניס בן חתירה (בערבית: أنيس بن حتيرة, בגרמנית: Änis Ben-Hatira, נולד ב-18 ביולי 1988 בברלין המערבית שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן תוניסאי-גרמני המשחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים
בן חתירה נולד בברלין המערבית, ושיחק בנעוריו בהרטה ברלין ובטניס בורוסיה ברלין. בשנת 2006, בגיל 18, חתם בהמבורג, ושיחק בעונה הראשונה בקבוצת המילואים בלבד. בעונת 2006/07 החל להשתלב בקבוצה הבכירה, וערך את הופעת הבכורה בפברואר 2007 במשחק ליגה מול איינטרכט פרנקפורט, כאשר החליף את מהדי מהדווי-כיא. במקביל המשיך בן חתירה לשחק בקבוצת המילואים. בן חתירה לא מצא את מקומו בקבוצה הבוגרת למרות זאת, ובפגרת החורף של עונת 2008/09 חתם בדיסבורג מהבונדסליגה השנייה על השאלה עד לתום העונה, שהוארכה לאחר מכן לעונה מלאה נוספת. בדיסבורג הפך בן חתירה לשחקן הרכב קבוע וסייע לקבוצה להשתלב בחלק העליון של הטבלה, אך לא הצליח להעפיל עמה לבונדסליגה. בתום ההשאלה, חזר בן חתירה להמבורג, והעביר בה את עונת 2010/11. בעונה זו שיחק לסירוגין בקבוצה הבכירה של המבורג, עמה סיים במקום השמיני בבונדסליגה, ובקבוצת המילואים. את עונת 2011/12 החל בן חתירה בהמבורג, אך עבר לפני סגירת חלון ההעברות של הקיץ לקבוצת נעוריו הרטה ברלין. בעונתו הראשונה של בן חתירה בהרטה ברלין, ירד בן חתירה עם הקבוצה לבונדסליגה השנייה. כבר לאחר עונה אחת, חזרו בן חתירה והרטה ברלין לבונדסליגה, כשהם מסיימים את עונת 2012/13 במקום הראשון בבונדסליגה השנייה. בעונת 2014/15 פחתו באופן משמעותי כמות הדקות שבן חתירה קיבל, ובעונת 2015/16, אותה פתח בהרטה ברלין, כמעט שלא שיחק. בעונה זו, היו לבן חתירה בעיות משמעתיות, ששיאן היה תגרה עם שחקנה של הרטה ברלין מיטשל וייזר, שבגינן שוחרר מהקבוצה לאחר ארבע עונות וחצי, בהן הבקיע 14 שערי ליגה ב-70 הופעות בקבוצה הבכירה בבונדסליגה.
בפברואר 2016 חתם בן חתירה באיינטרכט פרנקפורט, שם שיחק חצי עונה וניצל עם הקבוצה מירידה לאחר מאבקי תחתית וניצחון במבחני ההישרדות מול נירנברג.
באוגוסט 2016 חתם בן חתירה בדארמשטאט 98. בינואר 2017 שוחרר בן חתירה מהקבוצה לאחר שערך במדיה 11 הופעות והבקיע שער אחד. הסיבה לשחרורו מהקבוצה היא קשריו לארגון אנסאר אינטרנשיונל, הממוקם בעיר דיסלדורף, והוגדר על ידי המשרד הפדרלי להגנת החוקה בגרמניה כמזוהה עם הסלפיה, תנועה אסלאמית קיצונית.
בפברואר 2017 חתם בן חתירה בגזיאנטפספור הטורקית עד לתום עונת 2016/17, עם אופציה להארכת החוזה בשנה נוספת.
קריירה בינלאומית
בן חתירה שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה, ולזכותו שמונה הופעות וארבעה שערים במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 19. שלושה מהשערים הובקעו באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 שנערכה בשנת 2007 באוסטריה, אותה סיים כמלך השערים, בצוותא עם קוסטאס מיטרוגלו וקווין מונה-פאקה. בנוסף, לבן חתירה תשע הופעות ושער אחד במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21. עם זאת, בן חתירה בחר לייצג את תוניסיה כשחקן בוגר, ומשחק בנבחרת תוניסיה החל משנת 2012. נכון לשנת 2018, בן חתירה לא זומן עד כה לאליפויות אפריקה בכדורגל, וגם לא לסגל של נבחרת תוניסיה למונדיאל 2018.
ניקולו ומפאו פולו
ניקולו פולו (בערך 1230 - בערך 1294) ומפאו פולו (בערך 1230 - בערך 1309) (אנגלית: Niccolò and Maffeo Polo ) היו סוחרים איטלקיים שנודעו בעיקר כאביו ודודו, בהתאמה, של הנוסע מרקו פולו. האחים נכנסו לעסקים לפני לידתו של מרקו, הקימו תחנות מסחר בקונסטנטינופול, בסודאק בחצי האי קרים ובחלק המערבי של האימפריה המונגולית באסיה. כצמד הם הגיעו לסין לפני שחזרו לאירופה באופן זמני למסור הודעה לאפיפיור ולקחו עימם את בנו של ניקולו, מרקו. פולו עברו אחר כך דרך אסיה, שהפכה לנושא סיפור המסעות המפורסם של מרקו פולו.
הפלגה ראשונה
לאחר שניקולו הותיר את בנו מרקו התינוק בבית, האחים עזבו את ונציה לקונסטנטינופול, שם שהו מספר שנים. שני האחים התגוררו ברובע הוונציאני בקונסטנטינופול, שם הם נהנו מחסינות דיפלומטית, סיכויים פוליטיים והקלות במיסוי בגלל תפקיד ארצם בהקמת האימפריה הלטינית במסע הצלב הרביעי בשנת 1204. עם זאת, המשפחה העריכה את מצבה הפוליטי של העיר כרעוע, ולכן הם החליטו להעביר את עסקיהם צפונית-מזרחית לסולדאה, עיר בחצי האי קרים, ועזבו את קונסטנטינופול, כנראה בשנת 1259 או 1260. החלטתם התבררה כחכמה. קונסטנטינופול נכבש מחדש בשנת 1261 על ידי מיכאל פלאולוגוס, שליט האימפריה של ניקאה, ששרף והרס במהירות את הרובע הוונציאני והקים מחדש את האימפריה הביזנטית. אזרחים ונציאנים שנלכדו עונו בעוד שרבים מאלו שהצליחו להימלט מתו על סיפונה של ספינות פליטים עמוסות שנמלטו למושבות ונציאניות אחרות בים האגאי.
כביתם החדש בקצה הצפוני של הים השחור, סולדאיה הייתה יעד של סוחרים ונציאנים מאז המאה ה -12. כאשר הגיעו לשם האחים פולו, המקום היה חלק מהמדינה המונגולית החדשה שהוקמה בשם "אורדת הזהב". בחיפוש אחר רווחים טובים יותר, המשיכו האחים את מסעם לסראי, שם שכנה החצר של ברקה חאן, שליט אורדת הזהב. באותה תקופה העיר סראי הייתה לא יותר ממאהל ענק, והאחים פולו נשארו כשנה. הם הפכו לשותפיו של סוחר מברקה. [3] לבסוף, הם החליטו לא להתיישב בקרים, בגלל מלחמת אזרחים בין ברקה לדודנו הולאגו או אולי בגלל היחסים הגרועים בין ברקה חאן לאימפריה הביזנטית. במקום זאת, הם המשיכו הלאה מזרחה לבוכרה, באוזבקיסטן המודרנית, שם התגוררה המשפחה וסחרה במשך שלוש שנים. בשנת 1264 חברו ניקולו ומפאו לשגרירות ששלח שליט אילחנאט הולאגו חאן לאחיו קובליי חאן, שניהם נכדיו של ג'ינגיס חאן. בשנת 1266 הם הגיעו למושב של קובלאי חאן, מנהיג שושלת יואן המונגולית, בחאנבליק, בייג'ינג של ימינו. בספרו, המסעות של מרקו פולו, מרקו מסביר כיצד קובלאי חאן קיבל רשמית את האחים ושלח אותם בחזרה עם מונגולי בשם קוקאתי כשגריר לאפיפיור. הם הביאו איתם מכתב מהחאן ובו ביקש מאה אנשים משכילים שיבואו ללמד את הנצרות ומנהגי המערבים לעמו. המכתב הכיל גם את אישור מוזהב שאיפשר למחזיק בו, לרכוש ולהשיג מגורים, סוסים ומזון בכל אזור שלטונו של קובלאי חאן. קוקאתי עזב באמצע המסע, והשאיר את האחים לנסוע לבד לאיאס בממלכת קיליקיה הארמנית. מעיר הנמל ההיא הם הפליגו לעכו, בירת ממלכת ירושלים.
פרק זמן ארוך עבר בין מותו של האפיפיור קלמנט הרביעי, בשנת 1268, ובחירת האפיפיור החדש בשנת 1271 מה שעיכב את ניסיונותיו של האחים פולו למלא את בקשת קובלאי. שני האחים חזרו לוונציה בשנת 1269 או 1270כשהם ממתינים למינויו של האפיפיור החדש. כאן נפגש ניקולו שוב עם בנו מרקו, שהיה בן חמש עשרה או שש-עשרה, וחי עם דודתו ודוד אחר בוונציה מאז מות אמו בגיל צעיר.
הפלגה שנייה
ברגע שנבחר בשנת 1271, קיבל האפיפיור גרגוריוס ה- X את המכתב מקובלאי חאן, שהועבר על ידי ניקולו ומפאו. קובלאי חאן ביקש לשלוח מאה מיסיונרים, וקצת שמן ממנורת ירושלים. שני האחים (הפעם בליווי מרקו פולו בן ה -17) חזרו למונגוליה, בליווי שני נזירים דומיניקניים, ניקולו דה ויסנס וגוויאום דה טריפולי. שני הנזירים לא סיימו את ההפלגה בגלל חשש, אך האחים פולו הגיעו לחנאנאבליק ונתנו את המתנות מהאפיפיור לקובלאי בשנת 1274.
בדרך כלל נאמר כי האחים השתמשו בדרך המשי הצפונית אם כי קיימת האפשרות לתוואי דרומי יותר. האחים פולו בילו את 17 השנים הבאות בסין. מרקו מצא חן בעני קובלאי חאן כי היה מספר סיפורים מרתק. הוא נשלח למשימות דיפלומטיות רבות ברחבי האימפריה שלו. מרקו ביצע משימות דיפלומטיות אך גם ריתק את החאן בסיפורים ותצפיות מעניינות על האזורים בהן עבר. על פי דו״ח הנסיעות של מרקו, האחים ביקשו מספר פעמים אישור לחזור לאירופה, אך החאן הגדול העריך את המבקרים עד כדי כך שהוא לא הסכים לעזיבתם.
רק בשנת 1291 נתן קובלאי למרקו את משימתו האחרונה, ללוות את הנסיכה המונגולית קוקאצ'ין לאישיה, האילחנט ארגון. המשלחת נסעה בדרך הים, ויצאה מעיר הנמל הדרומית גוואנז'ו והפליגה לסומטרה, ואחר כך לפרס, דרך סרי לנקה והודו. בשנת 1293 או 1294 הגיעו האחים לאילחנאט, שנשלט על ידי גייחאטו לאחר מותו של ארגון, והשאירו את קוקאצ'ין עם אילחאן החדש. לאחר מכן הם עברו לטרביזונד בים השחור, ומאותה עיר הפליגו לוונציה.
מנשר ה-363
מנשר ה-363 היה מסר אל האומה שנחתם ב-18 במאי 1877 על ידי נציגי הרוב הרפובליקני בבית הנבחרים של צרפת אחרי שנשיא הרפובליקה, המרשל פטריס דה מק-מהון פיטר את ראש הממשלה ז'ול סימון, החליף אותו עם הדוכס דה ברוי המונרכיסט ואחר כך נוכח ההתנגדות הפרלמנטרית, פיזר את בית הנבחרים.
ההקשר ההיסטורי
הבחירות לפרלמנט צרפת בשנת 1876 העניקו לרפובליקנים ניצחון עם הזכייה ב־363 מושבים בבית הנבחרים מול 200 מושבים של האופוזיציה המונרכיסטית. אף על פי כן ב-16 במאי 1877 החליט הנשיא מק-מהון לפטר את ראש הממשלה ז'ול סימון ה"גמבטיסט" (רפובליקני מתון) ולמנות במקומו את הדוכס דה ברוי, מונרכיסט נלהב שיישם בעבר ללא פשרות את מדיניות "הסדר המוסרי" הימני. הרפובליקנים התנגדו בתוקף למהלך זה. באותו ערב, מעל שלוש מאות נבחרים רפובליקנים התכנסו במלון "גראן אוטל דה פארי" על מנת לגנות את מדיניותו של מק-מהון וקראו להצביע בעד החלטה הדורשת לכבד את מעמד הפרלמנט בקביעת הרכב הממשלה ומדיניותה. ב-17 במאי בית הנבחרים הביע אי אמון בממשלה החדשה של דה ברוי עם 349 נגד 149 קולות ולאון גמבטה נשא נאום שבו גינה את החלטות הנשיא. כתגובה ב-18 במאי שר הפנים פוטרו הודיע על דחיית דיוני בית הנבחרים למשך חודש ובהמשך על פיזור בית נבחרים. מול ההתגרות הזאת ב-18 במאי החליטו הרפובליקנים שהתכנסו במלון "אוטל דה רזרבואר" בוורסאי לחתום על המנשר מכוון אל האומה, שנודע לאחר מכן כ"מנשר ה-363".
מנשר ה-363 וחותמיו
ב-18 במאי 1877 בחר המחנה הרפובליקני לערוך מנשר נגד הנשיא מק-מהון, שהזכיר קצת את אופן פניית הפרלמטרים הליברלים ("פניית ה-221") שהוקיעה בזמנו את שרירות שלטונו של המלך שארל העשירי. הרפובליקנים דרשו הקמת ממשלה אחראית בפני בתי האספה, מה שנגד את מדיניותו של מק-מהון. הנשיא הגדיר את עצמו "מעל למפלגות" וסבר שיכול למנות את השרים כראות עיניו. המנשר הזמין את הבוחרים לא לאשר "מדיניות ריאקציונית והרפקתנית" זו שממשלת דה ברוי התכוונה ככל הנראה לאמץ. למעשה היווה המנשר מעין הצעת אי אמון של הרפובליקנים בממשלת דה ברוי. מחבר המנשר היה אז'ן ספולר, המקורב ללאון גמבטה. חותמי המנשר היו נציגי הסיעות הבאות:האיחוד הרפובליקני (גמבטה, דאנפר-רושרו ואחרים) השמאל הרפובליקני (ז'ול גרווי, ז'ול פרי, מארי פרנסואה סדי קארנו, ארמאן פאלייר ואחרים), המרכז שמאל (ז'אן קזימייה-פרייה, רישאר ודינגטון, קאמי סה ואחרים) השמאל הקיצוני (ז'ורז' קלמנסו, לואי בלאן, אלפרד נאקה ואחרים) ועוד נבחרים כמו הנסיך נפוליאון בונפרטה.
השלכות המנשר
הקואליציה נגד מק-מהון הגשימה אחדות אמיתית של השמאל הפרלמנטרי, המגובש על ידי נטייה עזה אנטי-קלריקלית
השומר האדום
עד כה חלקו בזהותו של השומר האדום שבעה אנשים - אלכסיי לבדב, אלכסיי שוסטקוב, טניה בלינסקיה, ניקולאי קריילנקו, ג'וזף פטקוס, קראסנו גרניצקי ואנטון. השומר האדום נוצר כגרסה סובייטית של קפטן אמריקה, והשומר האדום הראשון - אלכסיי לבדב - נלחם לצידו כחלק מקבוצת הפולשים במהלך מלחמת העולם השנייה אך נהרג בשנות ה-50 במהלך ניסויים שעבר בידי המשטר הסובייטי. אלכסיי שוסטקוב היה טייס ניסוי וסוכן ק.ג.ב סובייטי, אשר נישא לבלרינה המפורסמת נטליה רומנובה, אשר נאלץ לזייף את מותו במטרה להפוך לשומר האדום, "קפטן אמריקה הסובייטי". במהלך שנות אימוניו, שוסטקוב הפך לאדם אכזרי וחסר רחמים, המיומן בהריגה והתנקשות עבור המשטר הסובייטי. הוא נשלח למשימה בסין, שם נתקל ברומנובה כגיבורת-העל האלמנה השחורה. הוא נלחם בה ובקבוצת האוונג'רס, ונהרג לכאורה בהתפרצות של הר געש. הוא נראה חי לאחר מכן תחת הזהות רונין, ונלחם באלמנה השחורה, הוקאיי, מוקינגבירד ודומיניק פורצ'ון בסיועם של חיילים העוטים חליפות שריון של דינאמו הארגמן.
את דמותו של אלכסיי שוסטקוב/השומר האדום בסרט הלייב אקשן "האלמנה השחורה" גילם השחקן דייוויד הארבור, אשר ישוב לגלם את דמותו בסרט "ת'נדרבולטס".
אולימפיאדת הנוער דקר (2026)
אולימפיאדת הנוער דקר (2026) היא אולימפיאדת הנוער הרביעית במתכונת של משחקי הקיץ האולימפיים לנוער. האולימפיאדה היא אירוע ספורט רב-ענפי לנוער בגילאים 15–18 ברוח המשחקים האולימפיים. המשחקים יערכו בין ה-31 באוקטובר עד 13 בנובמבר 2026. זו תהיה הפעם הראשונה שהמשחקים האולימפיים לנוער ייערכו ביבשת אפריקה. זהו גם האירוע הרשמי הראשון שמארגן הוועד האולימפי הבינלאומי באפריקה. דקר נבחרה כעיר המארחת ב-8 באוקטובר 2018 בכנס ה-133 של הוועד האולימפי הבינלאומי שנערך בבואנוס איירס, ארגנטינה. האולימפיאדה הייתה אמורה להתקיים במקור בשנת 2022 אולם לאור בקשה מצד נשיא סנגל, מאקי סאל, הסכים הוועד האולימפי הבינלאומי לדחיית האולימפיאדה לשנת 2026.
מתקנים
מתקני התחרויות באולימפאדת הנוער דקר חולקו לשלושה אשכולות: דקר, דימניאדיו, וסאלי. הכפר האולימפי אשר נבנה ישמש בעתיד כקמפוס החדש של אוניברסיטת אמאדו מאכתאר מבו.
ענפי הספורט
במשחקי הקיץ האולימפיים לנוער ב-2022 עתידים להתקיים 239 תחרויות ב-35 ענפי ספורט שונים, המחולקים ל-37 מקצועות שונים, בהשתתפות ספורטאים בני 15 עד 18. מאפיין ייחודי של המשחקים הוא קיום תחרויות של קבוצות מעורבות המורכבות מספורטאים ממדינות שונות. הוועד האולימפי הבינלאומי אישר בדצמבר 2019 את תוכנית התחרויות של המשחקים, אשר לראשונה תהיה בעלת מספר זהה של תחרויות לנערים ולנערות. הענפים ברייקדאנס, טיפוס, סקייטבורדינג, גלישת גלים וקראטה צורפו ל-28 ענפי הליבה של המשחקים. ענף הקטרגל ממשיך מאולימפיאדת הנוער בואנוס איירס לעומת ענף ההחלקה מהירה על גלגיליות להב שאינו ממשיך. בענף ההיאבקות הוחלפו תחרויות היאבקות בסגנון יווני-רומי בתחרויות היאבקות חוף, ובענף ההתעמלות הורדו תחרויות הטרמפולינה וההתעמלות אקרובטית. בינואר 2020 אישר הוועד האולימפי הבינלאומי הוספה של שני ענפים למשחקים: בייסבול/סופטבול ווושו.
פקודת יומן
פקודת יומן היא רישום מקורי של עסקה בספר החשבונות, המתרגם פעולה חשבונאית ללשון הנהלת חשבונות. מטרת פקודת היומן היא לפצל את עבודת הרישום ולקיים בקרה על איזון הסכומים שנרשמו, להבדיל מרישום ישיר הנעשה ממסמך מקורי. לפקודת יומן אין צורה מיוחדת, אך היא מראה את פעולות החובה והזכות ומספקת פרטים וחישובים שונים התומכים ברישום. פקודות היומן נרשמות על בסיס כרונולוגי ומערכת החשבונות היא המיון הענייני.
יוסוף אסוגבה
יוסוף אמודה אסוגבה (בצרפתית: Youssouf Amouda Assogba; נולד ב-21 באוגוסט 2001 בפאראקו שבבנין) הוא כדורגלן בניני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת בולון מהליגה הצרפתית השלישית, בהשאלה מאמיין, ובנבחרת בנין.
קריירת מועדונים
אסוגבה גדל בפאראקו שבבנין, וגדל במחלקות הנוער של APEC ושל קראקה המקומיות.
ב-21 בנובמבר 2019 חתם באמיין מהליגה הצרפתית השנייה.
קריירה בינלאומית
ב-6 בספטמבר 2019 ערך אסוגבה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בנין, בניצחון 2-1 על נבחרת חוף השנהב במשחק ידידות.
ויליאם לייטון ליטץ'
ויליאם לייטון ליטץ' (באנגלית: William Leighton Leitch; 2 בנובמבר 1804 – 25 באפריל 1883) היה צייר ומאייר אקוורל סקוטי. הוא היה סגן נשיא המכון המלכותי לציירים בצבעי מים, בלונדון, במשך עשרים שנה.
ביוגרפיה
ליטץ' נולד בגלאזגו, בנו של חייל שהיה בעבר ימאי. ליטץ' פיתח עד מהרה נטייה חזקה לאמנות, ונהג לתרגל רישום בלילה עם דייוויד מקני, לאחר מכן נשיא האקדמיה הסקוטית. לאחר השכלה כללית טובה, מצא עבודה במשרד עורך דין, אחר כך כאורג, בהמשך כשוליה של מר חרבוט, צייר בית וקישוט.
בשנת 1824 עבד כצייר תפאורות בתיאטרון רויאל, גלאזגו, והתחתן עם סוזנה סמלי, שילדה לו חמישה בנים ושתי בנות. התיאטרון נכשל, הוא בילה שנתיים כצייר קופסאות הרחה, ולאחר מכן עבר ללונדון, שם הכיר את האמנים דייוויד רוברטס וקלארקסון סטנפילד, והשיג עבודה כצייר תפאורה בתיאטרון המלכה ברחוב שרלוט. הוא קיבל כמה שיעורים מקופלי פילדינג, והועסק על ידי מר אנדרדן, סוכן מניות, כדי ליצור רישומים לעבודה שהוא כותב.
לאחר שהציג שני רישומים באגודת האמנים הבריטיים ב-1832, הוא נסע לאירופה ב-1833, עבר דרך הולנד, גרמניה, שווייץ לאיטליה. בהיותו בוונציה פגש והתיידד עם הצייר ההונגרי, מיקלוש בארבאס; הם סיירו וציירו באזור לאגו מאג'ורה בשנת 1834, וליטץ' השפיע רבות על יצירתו העתידית של בארבאס. לאחר היעדרות של ארבע שנים, שבמהלכן ליטץ' פרנס את עצמו בעיקר בהוראה, וביקר בערים העיקריות של איטליה, ערך מספר רב של סקיצות שם ובסיציליה, הוא חזר ללונדון ביולי 1837.
הוא הקדיש את עצמו כמעט כולו להוראה ולעבודה בצבעי מים. הוא זכה להצלחה רבה כמורה והשיג חברים רבים באצולה שהיו בין תלמידיו. הוא הוצג למלכה ויקטוריה על ידי ליידי קנינג והפך למאסטר הרישום של הוד מלכותה ושל משפחת המלוכה במשך 22 שנים. הנסיכה מוויילס הייתה התלמידה האחרונה שלו. ליטץ' הציג מדי פעם באקדמיה המלכותית בין 1841 ל-1861, וב-1862 נבחר כחבר במכון הציירים בצבעי מים. מאותה תקופה תרם דרך קבע לתערוכותיה אך לא הציג במקומות אחרים. הוא שימש כסגן נשיא החברה במשך 20 שנה.
ליטץ' מת באפריל 1883 בביתו בסנט ג'ון ווד. אוסף יצירותיו לאחר מותו הוצג בגלריה של המכון לציירים בצבעי מים בפיקדילי. רק שניים מילדיו שרדו אחריו. בנו הבכור, ריצ'רד ליטץ' (1826–1882), היה גם אמן.
יצירה
בין הספרים המאוירים בתחריטיו ניתן למנות את "קונסטנטינופול והאימפריה הטורקית" של הכומר רוברט וולש (1838); "הריין, איטליה ויוון" של ג'ורג' ניואנהאם רייט (1840), ו"חופי הים והאיים של הים התיכון" (1841), "איטליה" של ויליאם ברוקדון (1843), "אנדרטת ההתקדמות המלכותית בסקוטלנד" של סר ט.די. לאודר ( 1843) ואחרים.
הסקיצות שהיו ברשותו במותו, עם מעט מאוד רישומים גמורים ותמונות שמן, נמכרו בכריסטי'ס במרץ 1884, והכניסו למעלה מ-9,000 פאונד.
רמי בר-ניב
רמי בר-ניב (נולד בדצמבר 1945, תל אביב) הוא פסנתרן, מלחין ומורה ישראלי.
לימודים
בר-ניב הוא בוגר הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב, שם למד פסנתר אצל קרול קליין והלחנה אצל פאול בן-חיים, אלכסנדר אוריה בוסקוביץ' ועדן פרטוש. בשנת 1966 זכה במלגה מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל להמשך לימודיו במאנס קולג' למוזיקה בארצות הברית, שם למד אצל נדיה רייזנברג ואצל תאורטיקאי המוזיקה קרל שכטר. במהלך קיץ 1968 למד בר-ניב אצל צמד הפסנתרנים ורונסקי ובאבין.
קריירה כמבצע
בר-ניב מופיע בקונצרטים ברחבי העולם. ב-1974 ניגן את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 23 של מוצרט עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח פול פאריי. כמו כן הופיע בישראל בסדרת רסיטלים עם הכנר שלמה מינץ והרבה לנגן עם הרכבים קאמריים שונים בישראל ומחוצה לה.
בר-ניב היה המוזיקאי הישראלי הראשון שניגן במצרים לאחר חתימת הסכם השלום עם מצרים בשנת 1979. ממשלת ישראל העניקה לו את פרס "המבצע המצטיין" לשנת 1989.
בר-ניב חיבר מספר רב של שירים ויצירות קצרות, וכן ערך שירים חסידיים, שיצאו לאור במכון למוזיקה ישראלית, בהוצאת מוזיקה ישראלית ובהוצאת אור-תו.
טים פייג' מן הניו יורק טיימס תיאר את הופעתו של בר-ניב בנגינת הקונצ'רטו הראשון לפסנתר של שוסטקוביץ' בניו יורק כ"מבריקה ואפקטיבית". בר-ניב הרבה להקליט לחברת CBS ולחברות אחרות, הן כסולן והן כנגן מוזיקה קאמרית.
בר-ניב הוא אביו של החצוצרן טל בר-ניב והשניים מרבים להופיע ברסיטלים משותפים.
קהומבו
קהומבו (ידוע גם כאזור האוורסט) הוא אזור בצפון מזרח נפאל הנמצא בצד הנפאלי של הר האוורסט. אזור קהומבו הוא אחד משלושת תתי האזורים שבהם חיים העמים קיראט קולונג ושרפה ברכס הימלאיה (שני תתי האזורים האחרים הם סולו ופהאראק). המנזר הבודהיסטי הנודע בטנגבוצ'ה ממוקם גם הוא באזור קהומבו.
אזור קהומבו הוא אחד מהיעדים הפופולריים ביותר בקרב תיירים המבקרים בנפאל. לונלי פלאנט דירג בעבר את אזור קהומבו במקום השישי ברשימת המקומות הכי מוצלחים לטייל בהם בעולם.
בעוד שבאופן תאורטי ניתן לקחת חלק בטרקים באזור קהומבו במשך כל ימות השנה, בפועל החודשים הטובים ביותר לביקור הם מתחילת חודש מרץ ועד אמצע חודש מאי ומתחילת חודש ספטמבר עד אמצע חודש נובמבר, וזאת מכיוון שעונות החורף מאוד קרות ומושלגות.