cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קוקה-קולה
כשרות
בישראל זכה המשקה להכשר רגיל מטעם הרבנות הראשית תל אביב-יפו, ובשנת 1991 אף לכשרות למהדרין מאת הרב משה יהודא ליב לנדא מבני ברק. נציגים של שני נותני ההכשר קיבלו לידיהם את המידע על ההרכב המדויק של המשקה.
הערות שוליים
The Coca Cola Company
אוצר יין
אוֹצֵר יין (בצרפתית: sommelier), או אחראי היין, הוא אונולוג (בצרפתית: œnologue) בעל השכלה בתחום, שבדרך כלל עובד במסעדות יוקרה ומתמחה בכל ההיבטים של שירות היין, כולל התאמת היין לאוכל. תפקידו דורש ידע רב יותר מאשר זה של מלצר היין.
תיאור התפקיד
תפקידו העיקרי של אוֹצֵר היין הוא ברכישת יינות, אחסונם, תחזוקת מרתף היינות של המסעדה (חידוש המלאי ושמירתם בתנאי הטמפרטורה והלחות המתאימים) ושירות ייעוץ ללקוחות השותים יין. הוא אחראי גם על מלאי כוסות היין והתאמתן ליינות השונים. אוֹצֵר היין גם אחראי לשיפורו של תפריט היין, לשירות היין ללקוחות ולאימון צוות המסעדה בנושא. ביחד עם הצוות הקולינרי, הם בוחרים את היינות שיתאימו ביותר לכל מנה בתפריט האוכל. הדבר כרוך בידע מקיף בנוגע לאיך אוכל ויין, בירה, אלכוהול ומשקאות אחרים משתלבים בהרמוניה. על חוש הריח של אוֹצֵר היין להיות מפותח במיוחד, ולעיתים קרובות אוֹצְרֵי יין ימנעו מפעולות שעלולות לפגום בחוש הריח וחוש הטעם שלהם כגון עישון ואכילת מאכלים חריפים. על אוֹצְרֵי היין להתאמן ולטעום יין באופן סדיר.
ישנן תחרויות אוֹצְרֵי יין שבהן משתתפים אוֹצְרֵי יין מכל העולם.
טקס יין
אוֹצֵר יין מקצועי גם עובד באולם המסעדה והוא בקשר ישיר עם לקוחותיה. אוֹצֵר היין מתייצב בפני הלקוחות לאחר שהוא הזמין מתפריט האוכל ומתאים את היין ללקוחות לפי טעמם וכיסם והוא בעל ידע להשיב ללקוח על כל שאלה שלו בנוגע להבדלים בין סוגים שונים של יין, מקורו של כל יין, אופיו של היין והיקב והשוני בין שנות הבציר השונות. לאחר שהוזמן היין, בוחר אוֹצֵר היין את הכוס המתאימה לו, מביא אותו ללקוח ומגיש אותו בטמפרטורה המתאימה. הוא פותח את היין למול עיניו של הלקוח, אם כי הנימוס האירופי דורש שהפעולה תתבצע בזווית העין, כאילו בהיחבא. הוא מגיש ללקוח כמות קטנה מהיין ושואל אותו אם הוא לרוחו, אם הלקוח מאשר הוא מוזג לו ולסועדים הנוספים את היין לפי סדר הישיבה. הוא צריך למזוג בין חצי לשלושה רבעים מהבקבוק, אסור שהבקבוק יבוא במגע עם הכוס ובעת המזיגה אסור שידו תסתיר את התווית שעל הבקבוק. אוֹצֵר היין דואג במהלך כל הארוחה למלא את כוסות הסועדים, ולבדוק אם הם מעוניינים ביינות נוספים.
במסעדות היוקרה ההכנסות ממכירת היין הן חלק נכבד ממחזור המכירות של המסעדה וחשיבות של אוֹצֵר היין הוא גם בהעלאת ההכנסות.
בתקופה המודרנית, תפקידו של אוֹצֵר היין רחב יותר מאשר עבודה עם יין גרידא, ויכול לכלול את כל היבטים של השירות במסעדה, עם דגש על יינות, בירות, מיני משקאות, קוקטיילים, מים מינרליים וטבק.
היסטוריה
במקור אוֹצֵר היין (sommelier) היה נזיר שהיה אחראי על האוכל והיין במנזרים הצרפתיים. במהלך המשטר הישן בצרפת היו במשק ביתו של המלך כמה אוֹצְרֵי יין שתפקידם היה לקבל את היין שהגיע מה sommiers (בצרפתית: bêtes de somme, בהמת משא). בזמן שלטונו של לואי ה-14 אוֹצֵר היין היה הפקיד שהיה אחראי על העברת המשא כשהחצר עברה ממקום למקום. במשק הבית של אנשי האצולה תפקידו של אוֹצֵר היין לבחור את היינות ולערוך את השולחן לסעודה.
ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים
ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים (בהונגרית: A zsidók egyetemes története) הוא חיבור שמתרגם, משלים ומעבד את חיבורו של ההיסטוריון צבי (היינריך) גרץ (Geschichte der Juden). החיבור פורסם בשישה כרכים בין 1906 לבין 1908 ונערך על ידי מיקשה סאבולצ'י. תרגום והוצאת היצירה היה אחד מהסיכומים המדעיים-חינוכיים רחבי ההיקף שפורסמו במהלך קיום האימפריה האוסטרו-הונגרית בנוסף לפרסומים נוספים בהונגריה כמו:
תיאור
ששת הכרכים מעבדים את ההיסטוריה של היהדות בסדר כרונולוגי מימי האבות ועד אמצע שנות ה-1600. היצירה מאופיינת באופי ספרותי שמבקש להציג את היהדות בצבע ובאור חיובי, שלדעת המבקרים לעיתים פוגע באובייקטיביות. בעת ובעונה אחת היצירה מאופיינת בידע היסטורי רב, בידע דתי ותרבותי. לכל כרך התווסף אינדקס שמות בנוסף לתוכן העניינים.
צוות המהדורה ההונגרית היו חכמים, רבנים, סופרים כלהלן:
הספר זמין כעת באופן אלקטרוני בפורמט PDF. אין מהדורה מודפסת מחודשת. בשם דומה הופיע בהונגריה יצירתו של ארמין קצ'קמטי שהיה סיכום היסטורי קטן יותר בהיקף, רק שני הכרכים של ההיסטוריה של היהדות בשם: ההיסטוריה הכללית של היהודים כרכים I-II. (פרסומים של החברה הספרותית ההונגרית היהודית 47–48) בודפשט, 1927.
הרלן מתיוס
הרלן מתיוס (באנגלית: Harlan Mathews; 17 בינואר 1927 – 9 במאי 2014) היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית ממדינת טנסי, שייצג אותה בקצרה בסנאט של ארצות הברית וכיהן במספר תפקידים בכירים בממשלתה.
ביוגרפיה
ב-1950 הצטרף לסגל מושל טנסי, ושירת בסגל תחת המושלים גורדון בראונינג, פרנק קלמנט וביופורד אלינגטון. בשנים 1961–1971 שימש כנציב מחלקת הכספים והמנהל של ממשלת טנסי. בינואר 1971 עזב מתיוס את ממשלת טנסי ווהתמקצע במגזר הפרטי, אצל אמקון אינטרנשיונל בממפיס. ב-1973 מונה לעוזרו של מבקר מחלקת האוצר של טנסי, ביל סנודגרס. ב-1974 נבחר מתיוס לגזבר המדינה בידי בית המחוקקים של טנסי כאשר קודמו, טום ויסמן, התפטר מתפקידו במטרה להתמודד לתפקיד המושל. בית המחוקקים של טנסי בחר בו לכהונה מלאה בת שנתיים כגזבר המדינה ב-1975, ובתפקיד זה כיהן ינואר 1987, אז מונה לסגן למושל טנסי נד מקוורטר.
ב-1993 מינה המושל נד מקוורטר את מתיוס לסנאט של ארצות הברית בעקבות התפטרותו של אל גור, שהתפטר מהסנאט לשם כניסתו לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית. עם מינויו של מתיוס לסנאט, הכריז מקוורטר כי המינוי של מתיוס הוא זמני, במטרה לאפשר לכל המעוניין בתפקיד להכין עצמו לקראת מסע בחירות. מתיוס מיאן להתמודד לכהונה מלאה בסנאט. בדצמבר 1994 הוא פרש מתפקידו והחל לעסוק בחוק ומשפט בנאשוויל.
מתיוס נפטר אחרי מאבק בסרטן המוח במאי 2014 בהוספיס בנאשוויל.
ואסיל קווצ'נטירדזה
וסילי שלבוביץ' קווצ'נטירדזה (בגאורגית: ვასილ შალვას ძე კვაჭანტირაძე וְאָסִיל שָׁלֵּוַוס-דְּזֶה קְוַוצָּ'נְטִירַדזָה, ברוסית: Василий Шалвович Квачантирадзе, 4 בינואר 1907 - 9 בפברואר 1950) היה הצלף היעיל ביותר של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה. הוא הצטרף לשורות הצבא האדום בשנת 1941, והרג 215 קצינים וחיילים גרמניים בעת המערכה במדינות הבלטיות. במהלך מבצע בגרטיון בקיץ 1944 חיסל קווצ'נטירדזה עוד כ-300 חיילי אויב נוספים, וסך הכל נזקפו לזכותו 534 הריגות ודאיות במהלך המלחמה.
ביוגרפיה
קווצ'נטירדזה נולד בכפר קוֹנְצְ'קָאתִי בנפת אוזורגתי שבגאורגיה, בן למשפחת איכרים. עבד בחוות המשפחה וסייע לפרנסה עד שהצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, דרכה יכל לרכוש השכלה בתחום החקלאות. עם זאת, תוכניתו לנסוע למוסקבה ולפתח קריירה נגדעה עם פרוץ המלחמה.
בשנת 1941 התגייס קווצ'נטירדזה לצבא האדום. בתוך זמן קצר הוא הוכיח את עצמו והראה שיש לו פוטנציאל להיות צלף. הוא פעל בשיתוף פעולה עם צלף סובייטי בכיר נוסף בשם פיודור אוחלופקוב, ועד לתום המלחמה הגיע מניין החיסולים הכולל של שניהם ל-644 הרוגים. משנת 1941 ועד סיום המלחמה בשנת 1945, נזקפו לזכותו 534 צליפות מאושרות, 215 מהן הושגו במערכה במדינות הבלטיות. הוא התמקד בעיקר בהריגת קציני אויב, אך הרג גם חיילים רבים וצלפים אחרים. במהלך קרב אחד בבלארוס, כותרה יחידתו על ידי חיילים גרמנים, אך הוא הצליח לצלוף ולהרוג לבדו 60 חיילי אויב באמצעות ירי ממקומות מחבוא מוסווים. הודות לפעולותיו, לא הצליחו הגרמנים לכבוש את הכפר, שהיה בעל חשיבות צבאית רבה, ויחידת תגבורת סובייטית שהגיעה לזירה, הצליחה להדוף אותם ולהכריע את הקרב.
הודות להישגיו במלחמה זכה קווצ'נטירדזה לעיטור גיבור ברית המועצות, עיטור לנין, עיטור הדגל האדום (פעמיים), עיטור המלחמה הפטריוטית (פעמיים) ועיטור הכוכב האדום.
קווצ'נטירדזה פרש משירות בצבא האדום עם תום הלחימה, ולאחריה קיבל משרה של יו"ר קולחוז. הוא מת ב-9 בפברואר 1950 בגיל 43.
כרי דשא
כרי דשא היא אכסניית נוער בחופה הצפון-מערבי של הכנרת. היא שוכנת ליד "מתקן ספיר" בתחילתו של המוביל הארצי וליד הקיבוצים גינוסר וחוקוק. האכסניה שכנה במשך עשרות שנים במבנה ההיסטורי של אכסניית עולי רגל גרמנית כ-700 מטרים צפונית-מזרחית ממיקומה הנוכחי. כיום היא שוכנת במבנה חדש, והאכסניה הגרמנית שופצה ונפתחה מחדש כאכסניית עולי רגל.
האזור שבו נמצאת האכסניה, נקרא בעברית עין שבע ובערבית טבח'ה. באזור זה התכנסו ישו ותלמידיו ושם התרחשו כמה מהאירועים החשובים המוזכרים בברית החדשה. לפיכך הפך המקום למוקד עלייה לרגל חשוב לעולי רגל נוצריים. בעקבות זאת נוסדה במקום חווה חקלאית קתולית-גרמנית ב-1889. בשל התנאים הקשים, המלריה וחוסר ההצלחה בעיבוד הקרקע, עבר המקום לידי הלזריסטים. אלה העסיקו אריסים מקומיים, ובמקום החקלאות פנו לעיסוק בתיירות. בזמן מלחמת העולם הראשונה שימש המקום כבית מרגוע לחיילי הצבא הגרמני.
במלחמת העולם השנייה, גורשו הנתינים הגרמנים, המקום הוחרם כנכס השייך לנתיני אויב, והיה לבית מרגוע לחיילי הצבא הבריטי. הבעלות על האזור הוחזרה לכנסייה לאחר הקמת המדינה, אבל האזור הוחכר מחדש לגורמים ישראלים במשך עשרות שנים. בשנת 1953 פתח שם משרד החקלאות בית ספר לבוקרים ובו גם גידלו בעלי חיים לבשר. ב-1955 נקבע באופן רשמי ששם המקום יהיה "כרי דשא". החל משנת 1961 שימש המקום אכסניית נוער.
בריסינגר
בריסינגר (באנגלית Brisingr) הוא הספר השלישי בסדרת "הירושה" מאת כריסטופר פאוליני. הספר יצא לאור בספטמבר 2008. ב-2009 יצא לאור התרגום העברי. בתחילה תכנן פאוליני שספר זה יהיה האחרון בסדרת הירושה, שהייתה אמורה להיות טרילוגיה בשל אורכו של הספר החליט לפצל לשניים את הספר האחרון, בריסינגר והירושה.
הסיפור עוקב אחרי אראגון וסאפירה כשהם ממשיכים במסעם להביס את השליט של האימפריה, גלבאטוריקס, בעודם מנסים לקיים את כל הבטחותיהם. אראגון נשבע לעזור לבן דודו להחזיר את אהובתו מהמלך, אך הוא נשבע אמונים גם לווארדן, לאלפים, ולגמדים. ההתרחשויות בבריסינגר הן המשך ישיר לאירועים בספר הקודם הבן הבכור.
כרי דשא
אכסניית הצליינים הישנה פתוחה לאורחים מכל הדתות. חופה של האכסניה הישנה הוא חוף פרטי, הפתוח רק למתאכסנים בה. עם זאת, לפי ההסדר עם הכנסייה, המטיילים בשביל סובב כנרת זכאים לעבור בשטחה של האכסניה.
בריסינגר
עלילה
הספר מתחיל כשאראגון, גיבור הסדרה ורוכב דרקונים, יוצא עם סאפירה הדרקונית ועם רוראן בן דודו להלגרינד, מקום מושבם של הרא'זאק - מפלצות רבות עוצמה הנמצאות בשירות גאלבטוריקס, על מנת לחלץ את קטרינה - ארוסתו של רוראן, שהוחזקה כשבויה. השלושה הורגים את הרא'זאק ואת הוריהם (הלתרבלאקה). כשאראגון שב למחנה הווארדן מבקש ממנו רוראן להשיאו לקטרינה. לפני שהחתונה מתחילה, צבא חדש של חיילים מגיע - המתים הצוחקים - חיילים שגאלבטוריקס כישף על מנת שלא יחושו כאב, ולכן הם קטלניים ביותר. לקרב מצטרף גם מרטאג אחיו למחצה וחברו הטוב של אראגון לשעבר וכעת אויבו המושבע, ודרקונו, עוקץ. מחוללי הקסמים האלפים שנשלחו להגן על אראגון עוזרים לאראגון ולסאפירה בקרב וגורמים למרטאג ולעוקץ לסגת, ובכך לנצח בקרב.
נאסואדה, מנהיגת הווארדן, מורה לאראגון להתייצב בבחירות למלך הגמדים החדש לאחר שהמלך הקודם מת בקרב. במהלך הזמן ששהה שם חווה אראגון ניסיון התנקשות משבט גמדים עוין. אוריק הגמד, חברו של אראגון, נבחר למלך החדש.
לאחר ההכתרה, אראגון וסאפירה חוזרים לבירת האלפים אלסמרה בשביל להמשיך את אימונם גליידר גם חושף את מקור הכוח של גאלבטוריקס: האלדונארי, או לב הלבבות. האלדונארי נותן למחזיק בו את האפשרות לתקשר עם הדרקון גם עם גופו מת כי מוחו ומהותו נשאר אצור באלדונארי, וכן למשוך את האנרגיה של הדרקון שהאלדונארי שייך לו. גאלבטוריקס אסף במשך שנים את האלדונארי, פיצח אותם והכריח את הדרקונים המתים להעביר את האנרגיה שלהם אליו דרך האלדונארי.
אחרי ההכשרה ארגון מבקר את הנפחית האלפית, רונון, שעימה אראגון מחשל לעצמו חרב, אראגון קורא לחרב "בריסינגר" (אש בשפה העתיקה) ומגלה שזהו שמה האמיתי, והיא מתלקחת ובוערת כשאומרים את שמה. לפני שאראגון וסאפירה חוזרים לווארדן, הוא מופתע לגלות שאורומיס וגליידר מתכננים לצאת לקרב. כמו כן, גליידר נותן את האלדונארי שלו לאראגון לפני שהם עוזבים.
בינתיים, רוראן נשלח למגוון משימות כחלק מהכוח הצבאי של הווארדן. במהלך אחת מהמשימות מתברר שתוכנית המפקד גורמת לכישלון ולאבדות כבדות, רוראן התערב ונתן פקודות חדשות למורת רוחו של המפקד. למרות הצלת המשימה, רוראן מואשם באי-ציות ומולקה 50 פעמים כעונש. לאחר ההלקאה הפומבית, נאסואדה מקדמת את רוראן למפקד ושולחת את יחידתו למשימות שונות אותן הוא מבצע בהצלחה מרובה כשביחידתו הציבה נאסאודה גם אורגלים לוחמים מובחרים כדי לקרב בין הגזעים.
בעת כיבוש העיר פיינסטר אראגון והאלפית אריה עוזבים בשביל למצוא את מנהיגת העיר, אבל מגלים שהקוסמים שבעיר מנסים ליצור יצור צל. בזמן שהם מנסים להרוג את הקוסמים, אראגון מקבל חיזיון דרך האלדונארי של גליידר שמראה את אורומיס ומרטאג נלחמים. גאלבטוריקס משתלט על מרטאג ומתעל את כוחותיו דרכו. הוא משתמש בכוחו כדי להרוס את כל ההגנות של אורומיס ולהרוג אותו, גופו של גליידר הושמד זמן קצר לאחר מכן ורוחו נכנסת לאלדונארי שלו שנמצא בידי אראגון וסאפירה. לאחר החיזיון, הקוסמים מצליחים ליצור את הצל וראוג. אראגון מצליח לגבור עליו ואריה מנצלת את הזדמנות ונועצת חרב בליבו. לאחר המצור המוצלח, נסואדה אומרת לאראגון את התוכניות של הוארדן לחדירה לקיסרות.
ד'הרה
חוג'ייראת (ד'הרה) (בערבית: الحجيرات (ظهرة); נקרא לעיתם גם רק ד'הרה או חוג'יירת) הוא שבט בדואי בגליל, בתחומי מועצה אזורית משגב, כקילומטר וחצי מזרחית ליודפת שהוכר על ידי מדינת ישראל כיישוב בשם חוג'ייראת (ד'הרה), אך חסר מעמד מוניציפלי.
הטיית לב (סרט, 2007)
הטיית לב (באנגלית: Persuasion) הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 2007 עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. אדריאן שרגולד ביים את הסרט וסיימון בורק כתב את התסריט. בסרט מככבת סאלי הוקינס בתפקיד הגיבורה אן אליוט, ורופרט פנרי-ג'ונס מגלם את דמותו של פרדריק ונטוורת'. שמונה שנים לפני תחילת האירועים המתוארים בסרט אן הייתה נתונה להשפעתם של בני משפחתה והיא דחתה את הצעת הנישואים של ונטוורת'. בתחילת הסרט כשהיא בת 27 ולא נשואה, היא נפגשת שוב עם ונטוורת', שצבר הון במלחמות הנפוליאוניות. הוא מחפש לעצמו רעיה, כל אישה פרט לאן, שלה הוא לא סלח על דחיית הצעת הנישואים שלו.
הסרט הוא הראשון משלושה עיבודים של רומנים מאת ג'יין אוסטן שעובדו על ידי רשת ITV ב"עונת ג'יין אוסטן". המפיקים היו Clerkenwell Films והאולפן האמריקאי WGBH Boston. שידור הבכורה של הסרט בממלכה המאוחדת היה ב-1 באפריל 2007. הסרט זכה לביקורות מעורבות ממבקרי הטלוויזיה.
תקציר עלילה
שמונה שנים לפני תחילת הסיפור, אן אליוט (סאלי הוקינס) בגיל 19 הייתה מאורסת עם קצין בצי בשם פרדריק ונטוורת' (רופרט פנרי-ג'ונס). אבל אביה, סר וולטר אליוט (אנתוני הד), וחברת המשפחה ליידי ראסל (אליס קריגה), שכנעו אותה לבטל את האירוסים ולוותר על האיש שאותו אהבה מכיוון שהיה חסר רכוש וקשרים משפחתיים.
סר וולטר ואליזבת נפרדים מאן ונוסעים לביתם החדש בבאת'. אן נשארת כדי לבקר אצל אחותה ההיפוכונדרית מרי מאסגרוב (אמנדה הייל), שנשואה לצ'ארלס מאסגרוב (סם הייזלדין) וחיה בקרבת מקום באחוזה בשם אפרקרוס. עד מהרה פוגשת אן את ונטוורת שהגיע לבקר את אחותו. כשהיא שוהה בביתם של משפחת מאסגרוב אן פוגשת את ונטוורת' פעמים אחדות, והיא עדה לחיזוריו אחר אחיותיו הצעירות של צ'ארלס מאסגרוב, ובעיקר אחר לואיזה (ג'ניפר היים). אן משוכנעת שלעולם הוא לא יסלח לה, ולא יאהב אותה שוב.
לבסוף אן נוסעת לבאת', שם היא לוכדת את תשומת לבו של מר אליוט (טוביאס מנזיס), שהוא דודן רחוק ויורש של אחוזת אביה ותואר הברונט שלו. מר אליוט מציע לאן נישואים, היא לא דוחה מיד את הצעתו על אף שהיא עדיין מאוהבת בוונטוורת'. אדמירל קרופט ששמע שמועות על הצעת הנישואים, שולח אל אן את ונטוורת' כדי לברר אם היא תרצה שהם יעזבו את קלינץ' הול, שעומד להיות ביתה. אן מודיעה לוונטוורת' שאדמירל קרופט טועה מאוד. תוך כדי השיחה מגיעים מרי וצ'ארלס לביקור, וקפטן ונטוורת' עוזב. אן רצה אחריו כדי למצוא אותו. בדרכה היא פוגשת את חברתה הטובה הארייט (מייזי דימבלבי) שמגלה לה שמר אליוט אמנם רוצה להתחתן איתה, אבל בו בעת הוא מחזר אחר גברת קליי (מרי סטוקלי). החשש שלו הוא שאביה של אן יתחתן עם גברת קליי, ואם ייוולד לו בן, מר אליוט יפסיד את כל הירושה ואת התואר.
אן מקבלת מכתב מוונטוורת' שמצהיר על אהבתו ומציע לה נישואים. היא ממשיכה לחפש את ונטוורת' ולבסוף נתקלת בו ברחוב כשהוא משוחח עם צ'ארלס מאסגרוב. היא מקבלת את הצעת הנישואים שלו, ובתשובה לשאלתו האם היא בטוחה, היא אומרת שמעולם לא הייתה כל כך נחושה בדעתה. אחר כך רואים את אן ואת ונטוורת' בכרכרה כשעיניה של אן מכוסות. הוא מסיר את הכיסוי מעל עיניה ומראה לה את מתנת החתונה שקנה לה, בית אביה קלינץ' הול. בסצנת הסיום ונטוורת' ואן רוקדים על המדשאה בביתם החדש.
רעיון ועיבוד
ב-10 בנובמבר 2005 דווח בעיתון הגרדיאן שניק אליוט, מנהל חטיבת הדרמה ב-ITV, הזמין שלושה עיבודים חדשים לרומנים "מנספילד פארק", "מנזר נורת'אנגר" ו"הטיית לב" מאת ג'יין אוסטן. העיבודים הוזמנו עבור "עונת ג'יין אוסטן" של הרשת. אליוט גילה שהוא בכוונה נמנע מלהזמין עיבודים לרומנים "גאווה ודעה קדומה" ו"תבונה ורגישות" כדי להתמקד ברומנים הפחות מפורסמים של אוסטן. כל אחד מהסרטים הופק בחברה אחרת עם שחקנים ובמאים שונים, כדי שיהיה להם "מראה ייחודי". בסרטים אלה פנו לקהל צעיר יותר שאולי נמנעו בעבר לצפות בעיבודים לספרי ג'ין אוסטן.
ליהוק
קארן פרייס מה-Western Mail פרסמה ש-ITV הבטיחו ללהק לעיבודים את מיטב הכישרונות הבריטים. סאלי הוקינס שהתבקשה לגלם את הגיבורה אן אליוט, אמרה שהבחירה החמיאה לה. הוקינס קראה שוב את הספר ולדבירה "התאהבה" באוסטן. אחר כך חקרה על הסופרת וקראה את מכתביה וביוגרפיה שלה.
ב-17 בספטמבר 2006 פורסם שלרופרט פנרי-ג'ונס, ששיחק בסדרה "ספוקס", הצטרף לצוות השחקנים בתפקיד קפטן ונטוורת'. זו הייתה הפעם הראשונה שפנרי-ג'ונס הופיע בתפקיד ראשי בדרמה תקופתית. השחקן אמר שהוא נהנה לגלם את ונטוורת' מכיוון שמעבר לחן והקסם החברתי, יש בו מרירות ועצב בגלל שאהבת חייו אן אליוט דחתה אותו. חמישה ימים אחר כך פורסם שג'וליה דייוויס ואנתוני הד יופיעו בתפקידי אליזבת אליוט ואביה סר וולטר אליוט.
צילומים
"הטיית לב" היה הראשון שהופק מבין שלושה העיבודים. ITV העסיקו את אדריאן שרגולד, שהיה ידוע מסרטיו כגון "Pierrepoint" (משנת 2005). שרגולד הסכים לביים את הסרט רק אחרי שנודע לו שהוקינס תופיע בו.
פרסים ומועמדויות
ב-2007 היה הסרט "הטיית לב" מועמד לפרס "Prix Italia" לדרמה הטובה ביותר. על הופעתה בתפקיד אן אליוט הייתה סאלי הוקינס מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר של איגוד הטלוויזיה המלכותי, וזכתה בפרס ההופעה הטובה ביותר בפסטיבל הטלוויזיה של מונטה קרלו. ג'וליה דייוויס ואליס קריגה היו אף הן מועמדות לפרס השחקנית הטובה ביותר, אנתוני הד ורופרט פנרי-ג'ונס היו מועמדים לפרס השחקן הטוב ביותר בסרט טלוויזיה.
גראצר א.ק.
המועדון הוקם ב-18 באוגוסט 1902 בשם "מועדון האתלטיקה של גראץ (גראצר)". המועדון, שנחשב לאחד מהמועדונים המכובדים והחשובים באוסטריה, זכה למירב התהילה רק בשנים 1995–2005. באותה תקופה הקבוצה התמודדה על כל התארים האפשריים, ובשנים אלה זכתה באליפות אחת, מספר גביעים, ומספר גביעי סופר-קאפ אוסטריים. במקביל לפעילות הכדורגל במועדון קיימות גם מחלקות כדורסל, צלילה וטניס.
בסוף עונת קבוצת הכדורגל נידונה בפני וועדת הליגה האוסטרית, שהורידה לה 28 נקודות ליגה בשל עברות, ועקב כך נשרה הקבוצה לליגה האוסטרית השנייה בחשיבותה, הרג'יונליגה האוסטרית בעונת.
בשנת 2012 ולאחר 110 שנים, הקבוצה פורקה והוקמה מחדש בליגות הנמוכות של אוסטריה.
הופעות באירופה
הקבוצה הופיעה לראשונה באירופה בעונת 1962/1963, בגביע המחזיקות, אז הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת בולדקלאבן 1909 מדנמרק. בעונת 1964/1965 הקבוצה שיחקה בגביע ערי הירידים, אז הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת NK זאגרב מיוגוסלביה. בעונת 1968/1969 הקבוצה חזרה לגביע המחזיקות, אז הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת ADO דן האג ההולנדית. בעונת 1973/1974 הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצה היוונית פאנאצ'איקי GE.
בעונת 1981/1982 הקבוצה חזרה לגביע המחזיקות, אז הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת דינמו טביליסי מברית המועצות. את העונה שלאחר מכן שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א, בו הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת קורבינול הונדוארה הרומנית. בעונת, 13 שנים מאוחר יותר, הקבוצה שיחקה עוד פעם בגביע אופ"א, אז גברה בסיבוב המוקדם על קבוצת וויוודינה נובי סאד מסרביה ומונטנגרו והעפילה לסיבוב הראשון, בו גברה על הקבוצה הבלגית גרמינל אקרן אך בסיבוב השני הפסידה לקבוצת אינטר מילאן האיטלקית והודחה מהמפעל.
בעונת 1997 הקבוצה שיחקה בגביע האינטרטוטו, אז הוגרלה בשלב הבתים המוקדם נגד קבוצות בסטיה הצרפתית, סילקבורג IF הדנית, אבו ואלה AFC הולשית והרבטסקי דראגווליאק הקרואטית אך הקבוצה סיימה עם מאזן של שני ניצחונות, תוצאת תיקו אחת והפסד אחד וסיימה במקום השני בבית זה ולא העפילה לשלב הבא. בעונת הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז גברה בסיבוב השני המוקדם על הקבוצה הפינית ואאסן פאלוסאורה וגברה בסיבוב הראשון על קבוצת ליטקס לובץ' הבולגרית אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצת מונקו מצרפת.
בעונת הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז גברה בסיבוב המוקדם על קבוצת KI קלאקסוויק מאיי פארו ובסיבוב הראשון גברה על קבוצת ספרטק טרנבה הסלובקית אך בסיבוב השני הקבוצה הפסידה לקבוצה היוונית פאנאתנייקוס. גם בעונה לאחר מכן שיחה הקבוצה בגביע אופ"א, אז גברה בסיבוב הראשון על קבוצת קושיצה הסלובקית אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצת אספניול מספרד. גם בעונה שלאחר מכן, עונת הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א, אז עברה בסיבוב המוקדם את קבוצת HB טורסהאבן מאיי פארו אך הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת אוטרכט מהולנד. בעונת  הקבוצה שיחקה במוקדמות ליגת האלופות, אז גברה בסיבוב המוקדם השני על קבוצת שריף טיראספול המולדבית אך הפסידה בסיבוב השלישי המוקדם לקבוצה הרוסית לוקומוטיב מוסקבה ולכן הועברה לסיבוב הראשון של גביע אופ"א באותה עונה, אז הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת אפואל ניקוסיה מקפריסין.
גם את עונת הקבוצה פתחה במוקדמות ליגת האלופות, אז עברה בסיבוב השני המוקדם את קבוצת קיי אף טירנה מאלבניה אך הפסידה בסיבוב השלישי המוקדם לקבוצת אייאקס מהולנד ולכן נשלחה לסיבוב הראשון של גביע אופ"א באותה עונה, אז הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת ואלררנגה מנורווגיה והודחה מהמפעל. את עונת  פתחה הקבוצה גם כן במוקדמות ליגת האלופות, אך הקבוצה הפסידה בסיבוב השלישי המוקדם לקבוצת ליברפול האנגלית ועברה לסיבוב הראשון של גביע אופ"א באותה עונה, אז גברה בסיבוב הראשון על הקבוצה הבולגרית ליטקס לובץ' ועברה לשלב הבתים של גביע אופ"א, בו הוגרלה עם קבוצות אוסר מצרפת, AZ אלקמאר מהולנד, אמיקה ורונקי מפולין וגלאזגו ריינג'רס הסקוטית וסיימה לבסוף במקום השלישי בבית זה עם מאזן של שני ניצחונות, תוצאות תיקו אחת והפסד אחד ולכן העפילה לסיבוב 32 הגדולות. בסיבוב 32 הגדולות הוגרלה הקבוצה נגד קבוצת מידלסברו האנגלית אך הפסידה לה.
בעונת שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א, אז גברה בסיבוב השני המוקדם על קבוצת ניסטרו אוטאץ' ממולדובה אך הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת שטרסבורג הצרפתית והודחה מהמפעל.
אברהם ליסין
אברהם (אברום) לְיֶסין (נכתב לעיתים לֶסין ואף ליאֶסין; בכתיב יידי: אַבֿרהם ליעסין) היה שמו הספרותי של אברהם וַאלט (וואַלט;1871 – 5 בנובמבר 1938) היה משורר ועיתונאי יידי של תנועת הפועלים בגולה, מגדולי השירה היידית האמריקאית.
קורות חיים
ליסין נולד במינסק שברוסיה הלבנה, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בלארוס) למשפחת רבנים. קיבל חינוך יהודי מסורתי, ולמד בישיבות סלובודקה ווולוז'ין, אך בד בבד נחשף כבר מנעוריו לספרות ההשכלה ולרעיונות סוציאליסטיים. הדבר ניכר החל משיריו הראשונים, שבהם יצא נגד מגמת יהדות רוסיה להיטמע בחיי הסביבה, וקרא לפיתוח התרבות היידית והנהגת רוח יהודית בסוציאליזם על ידי שימוש בערכים יהודיים, במורשת ובספרות.
ב-1897 הצטרף ל"בונד", מפלגת הפועלים היהודים של רוסיה, פולין וליטא. באותה שנה ברח מרוסיה לארצות הברית, שם כתב בעיתון היומי היידי "פֿאָרווערטס". מ-1913 ערך במשך 15 שנה את הירחון "די צוקונפט" ("העתיד"), שם פרסם מיצירותיהם של טובי הכותבים היידיים של זמנו.
בתחילה לא נכבש ברעיונות הציונות בראשית דרכה מאחר שלא האמין שהדבר ריאלי. המהפך בחשיבתו קרה ב-1929 אחרי מאורעות תרפ"ט.
בשנת 1949 נבנה לכבודו בית תרבות לפועלים בתל אביב: בית ליסין. הקמתו התאפשרה בעזרת תרומה בסך 100 אלף דולר שהרים ועד הפועלים היהודי באמריקה.. כן נקראו על שמו רחובות בחיפה, בתל אביב ובחולון.
קישורים חיצוניים
עליו ועל יצירתו
קינגס אוף ליאון
קינגס אוף ליאון (באנגלית: Kings of Leon, מילולית: "המלכים של ליאון") היא להקת רוק אמריקאית מנאשוויל, טנסי. חברי הלהקה הם האחים קיילב פולוויל (סולן/גיטרה), ניית'ן פולוויל (תופים/קולות) וג'ארד פולוויל (גיטרה בס/קולות/סינתיסייזר), ובן דודם מת'יו פולוויל (גיטרה/קולות). ה"ליאון" שבשם הלהקה הוא שמו של סבם (וגם שמו האמצעי של אבי האחים). הסגנון המוזיקלי של הלהקה הוא תערובת של רוק דרומי, בלוז, גראז' רוק, ארנה רוק ורוק אלטרנטיבי.
הלהקה הוציאה לאור שמונה אלבומי סטודיו. שלושת האלבומים הראשונים שלה (Youth & Young Manhood, Aha Shake Heartbreak ו-Because of the Times) התפרסמו בעיקר בממלכה המאוחדת; שלושתם הגיעו לראש מצעד האלבומים הבריטי, תשעה מהשירים בהם נכנסו למצעד הסינגלים הבריטי והם זיכו את הלהקה בשני פרסי המוזיקה הבריטית ב-2008.
ב-2008, לאחר צאתו של אלבומם הרביעי, Only by the Night, הם זכו להצלחה גם במולדתם, ארצות הברית; הסינגלים Sex on Fire, Use Somebody ו-Notion, הגיעו כולם למקום הראשון במצעד הרוק המודרני האמריקאי. האלבום היה לראשון שלהם שהגיע למעמד פלטינה בארצות הברית, והיה לאלבום הנמכר ביותר באותה השנה באוסטרליה.
האלבום החמישי של הלהקה, Come Around Sundown, יצא לאור ב-18 באוקטובר 2010; הוא היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הרוק הטוב ביותר", נכנס למצעד "האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010" של מגזין הרולינג סטון והגיע למקומות הראשונים במצעדי האלבומים ברחבי העולם. האלבום השישי של הלהקה, Mechanical Bull, יצא לאור ב-24 בספטמבר 2013; גם הוא היה מועמד לפרס הגראמי בקטגוריית "אלבום הרוק הטוב ביותר", הגיע למקום השני במצעד בילבורד 200 ולמקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי וכן לראשי המצעדים במדינות נוספות. האלבום השביעי של הלהקה, Walls, יצא לאור ב-14 באובטובר 2016; הוא הגיע למקום הראשון בבילבורד 200, היה זה להישג הטוב ביותר של הלהקה בארצות הברית עד אותה העת. האלבום השמיני של הלהקה, When You See Yourself, יצא לאור ב-5 במרץ 2021 והגיע לראש מצעד האלבומים הבריטי וכן במצעדים באוסטרליה, אוסטריה ואירלנד. בסך הכל הייתה מועמדת הלהקה ל-12 פרסי גראמי, מתוכם זכתה בארבעה.
היסטוריה מוקדמת (1999–2002)
קיילב וג'ארד נולדו שניהם בממפיס, טנסי; ניית'ן נולד באוקלהומה סיטי, אוקלהומה; מת'יו נולד וגדל במיסיסיפי. שלושת האחים פולוויל גדלו בטנסי ובאוקלהומה עם אביהם איוון ליאון פולוויל, שהיה מטיף ודרשן של הכנסייה הפנטקוסטלית, ועם אמם בטי אן. האחים למדו בחינוך ביתי עם אימם או בבתי ספר קהילתיים-דתיים. מלבד חמש שנים בהן השתקעה המשפחה בג'קסון שבטנסי, האחים בילו את רוב ילדותם בנסיעות סביב דרום ארצות הברית, בהתאם למיקום הכנסיות בהן הטיף האב.
בשנת 1997, לאחר שאביהם פרש מעיסוקו כמטיף והוריהם התגרשו, עברו ניית'ן וקיילב לפאתי נאשוויל והחלו לעסוק במוזיקת קאנטרי. בתקופה זו פגשו האחים את הפזמונאי אנג'לו פטרליה, אשר סייע להם לפתח את כישורי הכתיבה שלהם, וחשף אותם להשפעות מוזיקליות כמו ת'ין ליזי, הרולינג סטונז והקלאש. כשג'ארד ובן דודם של האחים, מת'יו, עברו גם הם לנאשוויל ב-1999, הוקמה הלהקה באופן רשמי ונקראה על שם סבם המשותף של בני הדודים, ליאון.
האלבומים הראשונים (2002-2006)
האלבום הראשון של הלהקה היה מיני-אלבום בשם Holy Roller Novocaine, אשר יצא לאור ב-18 בפברואר 2003. האלבום העניק להם חשיפה רבה וזכה לאהדה מצד מבקרי המוזיקה; מגזין הרולינג סטון אף העניק לו ארבעה כוכבים מתוך חמישה. כל השירים במיני-אלבום נכתבו יחד עם אנג'לו פטרליה, שגם היה המפיק שלו, וארבעה מתוך חמשת השירים שבו נכללו באלבומה הראשון של הלהקה, Youth & Young Manhood. אולם, הגרסאות של השירים "Wasted Time" ו-"California Waiting" היו שונות מאלו שנכללו באלבום. כמו כן, השירים "California Waiting", "Molly's Chambers" ו-"Holy Roller Novocaine" הופיעו בפסקול הסרט תקועים לנצח של האחים פארלי, בהשתתפות מאט דיימון וגרג קיניר.
האלבום הראשון של הלהקה, Youth & Young Manhood, יצא לאור בממלכה המאוחדת ביולי 2003 ובארצות הברית באוגוסט של אותה השנה. האלבום הוקלט בלוס אנג'לס ובמאליבו שבקליפורניה והופק על ידי פטרליה ואית'ן ג'ונס. לפי מגזין הרולינג סטון, סגנונה הייחודי של הלהקה, ששילב רוק דרומי וגראז' רוק, הזכיר את הסנגון של לנרד סקינרד והסטרוקס. האלבום הצליח מאוד בממלכה המאוחדת ובאירלנד; מגזין המוזיקה הבריטי NME הכריז שהאלבום הוא "אחד מאלבומי הבכורה הטובים ביותר של העשור האחרון" והגרדיאן השווה אותם לרולינג סטונז. אולם, האלבום לא הצליח במיוחד בארצות הברית; הביקורות בה היו פושרות והקהל לא הביע בו עניין. האלבום מכר בארצות הברית 100,000 עותקים בלבד, בהשוואה ל-750,000 עותקים שנמכרו ברחבי העולם. באותה השנה הלהקה הופיעה במופע משותף עם U2 והסטרוקס.
Because of the Times ו-Only by the Night (2006-2010)
האלבום השלישי של הלהקה, Because of the Times, יצא לאור ב-2 באפריל 2007 בממלכה המאוחדת ויום לאחר מכן בארצות הברית. קודם ליציאת האלבום יצא לאור הסינגל On Call, שהפך ללהיט בממלכה המאוחדת ובאירלנד. האלבום נמכר ב-75,000 בשבוע הראשון לצאתו והגיע למקום הראשון במצעדים בממלכה המאוחדת, בניו זילנד ובאירלנד וכן למקומות גבוהים במצעדים באוסטרליה, באירופה ובגרמניה. מזגין NME הכריז בעקבות צאת האלבום שקינגס אוף ליאון היא "אחת הלהקות הגדולות של ימינו", והמגזין אנטרטיינמנט ויקלי שיבח את סגנונה המוזיקלי. אולם, האלבום קיבל גם ביקורות מעורבות ומבקרים שונים אמרו שהוא נחות ביחס לאלבומיה הקודמים של הלהקה. למרות הביקורות המעורבות, מהאלבום יצאו מספר להיטים באירופה וכן לראשונה גם בארצות הברית.
האלבום הרביעי של הלהקה, Only by the Night, יצא לאור ב-19 בספטמבר 2008 והופק על ידי פטרליה וג'קיר קינג. האלבום הגיע בשבוע הראשון לצאתו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ונשאר שם למשך שבועיים; כמו כן, הוא חזר למקום הראשון במצעד למשך שבועיים בשנת 2009, לאחר שזיכה את הלהקה בפרסי המוזיקה הבריטית. בארצות הברית הגיע האלבום למקום החמישי בבילבורד 200 בשנת 2008 והתקדם למקום הרביעי ב-2009. הביקורות על האלבום היו מקוטבות בשנית - בעוד התקשורת הבריטית שיבחה אותו ואף הגדירה אותו מספר פעמים בתור "האלבום הטוב ביותר של השנה", התקשורת האמריקאית הייתה מעורבת יותר ביחסה אליו. האלבום היה לאלבום הנמכר ביותר באוסטרליה באותה השנה ולאלבום השלישי במכירותיו בבריטניה. האלבום נמכר ב-6.5 מיליון עותקים ברחבי העולם וזכה למעמד פלטינה בארצות הברית לאחר שמכר יותר ממיליון עותקים בשנה הראשונה לצאתו. הסינגל הראשון מתוך האלבום, Sex on Fire, פורסם להורדה ב-8 בספטמבר; הסינגל היה לשיר המוצלח ביותר של הלהקה עד אותה העת, הפך ללהיט עולמי והגיע למקום הראשון במצעדים בבריטניה, אירלנד, אוסטרליה וניו זילנד. הסינגלים הנוספים מתוך האלבום היו Crawl (אשר ניתן להורדה בחינם מהאינטרנט), Revelry ו-Notion. האלבום נבחר לאלבום הנמכר ביותר באייטונס בשנת 2008. הלהקה זכתה בעקבות האלבום בפרסים "להקה בינלאומית" ו"אלבום בינלאומי" בטקס פרסי המוזיקה הבריטית בשנת 2009, במהלכו הופיעה עם הלהיט העולמי השני מתוך האלבום, Use Somebody. כמו כן, הלהקה זכתה בשלושה פרסי גראמי בשנת 2010 עבור "הקלטת השנה", "שיר הרוק הטוב ביותר" ו-"ביצוע הרוק הטוב ביותר (להקה)".
הלהקה הופיעה באצטדיון הקריקט של מלבורן כחלק ממופע התרמה לטובת נפגעי שרפות היער של השבת השחורה באוסטרליה. בשנים 2008 ו-2009 הופיעה הלהקה בפסטיבלים שונים וביניהם, פסטיבל רדינג ולידס, אוקסג'ן, T in the Park, פסטיבל גורטן, פסטיבל Sasquatch!, לולהפלוזה ו-Austin City Limits.
ב-10 בנובמבר 2009 הלהקה הוציאה לאור את אלבום ההופעה הראשון שלה, Live at the O2 London, England. האלבום יצא בפורמט בלו-ריי ב-24 בנובמבר 2009. האלבום צולם ב-30 ביוני 2009 באולם ארנה O2 שבלונדון, מול קהל של 18,000 מעריצים. באלבום מופיעים 22 שירים בהופעה חיה, מארבעת אלבומיה הראשונים של הלהקה. ניית'ן סיפר על ההחלטה לצלם את האלבום בלונדון כי: "אנגליה היא המקום הראשון בו פרצנו... חשבנו לעצמנו שאין מקום טוב יותר לצלם אלבום הופעה מאשר המקום בו המעריצים מכירים אותנו הכי הרבה זמן".
בשנת 2009 הקימה הלהקה חברת תקליטים בשם "Serpents and Snakes Records" שהחתימה להקות בתחילת דרכן.
Come Around Sundown ו-Mechanical Bull (2010-2016)
ביוני 2010, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות של ארבעה חודשים, בו הופיעה ב-50 ערים בצפון אמריקה ואירופה. האלבום החמישי של הלהקה, Come Around Sundown, יצא לאור ב-18 באוקטובר 2010 בממלכה המאוחדת ויום לאחר מכן בארצות הברית. האלבום הוקלט בנאשוויל ובניו יורק והופק בשנית על ידי פטרליה וקינג. לאחר צאתו של האלבום באוסטרליה, הלהקה הציעה להורדה חינמית את כל שירי האלבום באתר האינטרנט שלה. האלבום נמכר ב-183,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו בבריטניה ו-184,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו בארצות הברית, כמות האלבומים הגבוהה ביותר שמכרה הלהקה בשבוע עד אותה העת. האלבום נכנס למקום השני במצעד הבילבורד 200, והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ונשאר בו מספר שבועות. הסינגלים שיצאו מתוך האלבום היו Radioactive, Pyro ו-Back Down South. האלבום קיבל ביקורות מעורבות, כשחלק מן המבקרים טענו שהלהקה נשארת במקום ושהאלבום נשמע כמו האלבום הקודם, וחלקם האחר טענו שמדובר באלבום מעולה וכי הלהקה משתפרת.
באפריל 2011 הוציאה הלהקה סרט דוקומנטרי שנקרא Talihina Sky. הסרט, שבויים על ידי סטיבן מיטשל, עוקב אחר הלהקה מראשית דרכה; הסרט זכה לביקורות טובות ותשבחות רבות. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק ונקרא על שם אחד משיריה המוקדמים של הלהקה. לאחר מכן הוקרן הסרט בעיר אוקלהומה סיטי בפסטיבל סרטים מקומי. הקרנתו הראשונה באירופה הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי באדינבורו ולאחר מכן הוקרן ב-150 בתי קולנוע ברחבי הממלכה המאוחדת. מספר חודשים לאחר מכן, RCA רקורדס הוציאה לאור את הסרט בפורמט בלו-ריי ו-DVD.
דיילי מייל
הדיילי מייל (באנגלית: Daily Mail) הוא עיתון בריטי בעל תפוצה של 1,181,023 עותקים (נכון למאי 2019), השני בתפוצתו בממלכה המאוחדת לאחר ה"סאן".
קינגס אוף ליאון
Come Around Sundown ו-Mechanical Bull (2010-2016)
במאי 2011 הלהקה השתתפה בתוכנית Storytellers של ערוץ VH1. כמו כן, קיילב, ניית'ן וג'ארד הופיעו בפרק של קומדיית המצבים האמריקאית פילדלפיה זורחת.
דיילי מייל
היסטוריה
העיתון יצא לאור לראשונה בשנת 1896 על ידי אלפרד הרמסוורת', איש עסקים בריטי. ב-1947 וב-2006 החל העיתון לצאת לאור גם במהדורה אירית וסקוטית.
העיתון מודפס בפורמט טבלואידי, ובראשית דרכו יועד לנשים בלבד, בהמשך שונתה המגמה אך גם כיום הוא העיתון הבריטי היחיד שהנשים הקוראות אותו הן למעלה מ-50% מכלל קוראיו.
קינגס אוף ליאון
Come Around Sundown ו-Mechanical Bull (2010-2016)
ב-27 ביולי 2011 עזב סולן הלהקה, קיילב פולוויל, את הבמה במהלך הופעה בדאלאס שבטקסס, לאחר שכבר עצר את ההופעה מספר פעמים - הוא ירד מהבמה ולא חזר. שאר הלהקה נשארה על הבמה והתנצלה מספר פעמים. ב-1 באוגוסט 2011 ביטלה הלהקה את כל סיבוב ההופעות האמריקאי שלה, מבלי שקבעה תאריכים חלופיים. שמועות בקשר להתפרקות הלהקה והחלפת קיילב כסולן החלו לצוץ, אך הלהקה הגיבה על כך בהומור והכחישה את הדברים. באמצע ספטמבר 2011 חזרה הלהקה להופיע.
דיילי מייל
היסטוריה
לדיילי מייל תחרות רבת שנים עם עיתון הדיילי אקספרס על הקוראים, בשל היותם שניהם מיועדים לאותו מגזר בחברה האנגלית, בשנים האחרונות חלה ירידה יחסית בתפוצת הדיילי אקספרס, ועלייה בדיילי מייל.
העיתון מרבה להתעסק בבידור שערוריות ורכילות, וכתוצאה מכך נחשב לצהובון.
קינגס אוף ליאון
Come Around Sundown ו-Mechanical Bull (2010-2016)
ב-31 באוקטובר 2011 הודיעה הלהקה שלאחר שייגמר סיבוב ההופעות שלהם באוסטרליה בנובמבר הם עתידים לצאת לפסק זמן של שישה חודשים. באוגוסט 2012 יצא מיני-אלבום משותף לג'ארד ולניק בראון, סולן להקת מונה, כשהצמד נקרא "Smoke & Jackal".
האלבום השישי של הלהקה, Mechanical Bull, יצא לאור ב-24 בספטמבר, כשקדמו לו שישה סינגלים - Supersoaker, Wait for Me, Temple, Beautiful War, Don't Matter ו-Family Tree. האלבום הזה היה לאלבום האחרון של הלהקה שהופק על ידי אנג'לו פטרליה. על האלבום החדש אמר בסיסט הלהקה ג'ארד פולוויל כי: "אני נדהם מכמה שהאלבום הזה צעיר. הייתי בטוח שנעשה משהו בוגר יותר, אבל ממש לא. האלבום הזה הוא שילוב של Aha Shake Heartbreak ו-Because of the Times". האלבום היה להצלחה מסחרית אדירה, והיה לאלבום הראשון של הלהקה שנמכר ביותר עותקים בארצות הברית מאשר בממלכה המאוחדת. השיר Last Mile Home מהאלבום הופיע בפסקול הסרט אוגוסט: מחוז אוסייג'.
דיילי מייל
סיקור שנוי במחלוקת
בשנות ה-30 של המאה ה-20 תמך העיתון באוסוואלד מוסלי ובאיגוד הפשיסטים הבריטי והציג עמדות אוהדות לנאציזם ולפאשיזם, בעלי העיתון הלורד רות'רמיר פרסם מאמר עורך תחת הכותרת "הידד ללובשי החולצות השחורות " (!Hurrah for the Blackshirts).
ביולי 1993 פרסם הדיילי מייל כתבה תחת הכותרת "התקווה להפלה אחרי התגלותם של גנים הומוסקסואלים". פרסום הכתבה עורר ביקורות שליליות חריפות. חלק מהמבקרים טענו שהכותרת מזכירה את תחילה הדרך של העיתון שתמך בעבר באידאולוגיה הנאצית.
קינגס אוף ליאון
Walls ו-When You See Yourself (2016-היום)
במהלך הופעה בנאשוויל הודיע ניית'ן כי בכוונתם להוציא לאור את אלבומם השביעי במהלך 2016. האלבום השביעי, Walls (ראשי תיבות של We Are Like Love Songs), יצא לאור ב-14 באוקטובר 2016. ליציאת האלבום קדמו שלושה סינגלים - Waste a Moment, Reverend ו-Around the World והוא הופק על ידי מרקוס דרבס. האלבום הגיע למקום הראשון במצעדים בארצות הברית, הממלכה המאוחדת, אוסטריה, אירלנד, ניו זילנד וקנדה וכן למקומות גבוהים במצעדים נוספים ברחבי העולם. האלבום נמכר ב-77,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
ב-31 במרץ 2020 הלהקה פרסמה ביוטיוב ובפלטפורמות מדיה חברתית נוספות הקלטה אקוסטית חיה של השיר החדש הראשון שלה מזה שלוש שנים. השיר נקרא תחילה Going Nowhere, אך שונה בהמשך ל-Supermarket והוכרז כי השיר יהיה לחלק מהאלבום השמיני של הלהקה, When You See Yourself. ב-1 בינואר 2021 הלהקה הוציאה טיזר לשיר The Bandit באינסטגרם, ולאחר מכן פרסמו באותה הדרך טיזרים לחמישה שירים נוספים. ב-5 במרץ 2021 האלבום יצא לאור, וגם הוא הופק על ידי מרקוס דרבס. לצאת האלבום קדמו הסינגלים The Bandit ו- והם יצאו לאור באותו היום.
בשנת 2021 הלהקה השתתפה באירועי היכל התהילה של הרוק אנד רול ודראפט ה-NFL שהתקיימו בקליבלנד, אוהיו.
ג'רג' פישר
ביוגרפיה
ג'רג' פישר נולד במשפחה יהודית כבנם של המהנדס פאל פישר, ושל לולה באדר. אחיו הגדול היה צלם הקולנוע וצלם העיתונות פטר פישר, בעלה של פלורה קאדאר. דודו של ג'רג' פישר היה המנצח שאנדור פישר, ובני דודיו היו אדם פישר ואיוואן פישר.
ג'רג' פישר היה בן 10 כשאביו נפטר בסוף מלחמת העולם השנייה ב-1945. אמו נישאה בשנית, בעלה השני היה אנדור סבני (1900–1969). אחיו ואשתו, פלורה קאדאר, התגוררו ב"חדר המשרתים" בדירת הוריהם של בני הזוג פישר במהלך נישואיהם, בעוד ג'רג' פישר התגורר עם דודם, שאנדור פישר ועם בני דודיו, אדם ואיוואן פישר.
ג'רג' פישר החל את לימודי המוזיקה המתקדמים שלו באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. הוא ואחיו ברחו מהונגריה ב-1956 במהלך המרד ההונגרי. הוא עזב כבר בנובמבר מייד בתחילת המרד. לאחר מכן המשיך את לימודיו האוניברסיטאיים באוניברסיטת מוצרטאום בזלצבורג. כאסיסטנט של הרברט פון קאראיאן, ניצח על האופרות של מוצרט חליל הקסם והחטיפה מן ההרמון באופרה של וינה. פישר הפך למומחה ביצירותיו של מוצרט, וניצח על אופרות אלה בקלן, מינכן ובאמריקה הדרומית.
אשתו הראשונה הייתה זמרת האופרה הסלובקית לוצ'יה פופ. לאחר גירושיהם, הוא נשא את הכנרית האמריקאית אידה בילר, אך אף אחד מהנישואים לא נולדו ילדים.
ג'רג' פישר התגורר בקלן, שם פרש כמנהל מוזיקלי של האופרה של קלן.
אמיאנוס מרקלינוס
תולדות חייו
מרקלינוס נולד באנטיוכיה שבפרובינקיה סוריה למשפחה מיוחסת. הוא צורף לפמלייתו של אורסיקינוס, שהיה המגיסטר אקוויטום של האימפריה המזרחית, על ידי האוגוסטוס קונסטנטיוס השני בשנת 353, וכעבור שנתיים ליווה את מפקדו כשזה נקרא למערב האימפריה כדי לסייע לקונסטנטיוס לחסל את המגיסטר מיליטום סילוואנוס שהרים את נס המרד בגאליה כנגד שלטונו של האוגוסטוס.
לאחר מכן חזר מרקלינוס עם מפקדו למזרח ולקח חלק במלחמה כנגד האימפריה הסאסאנית. במלחמה נחלו הרומאים מפלה ומרקלינוס הצליח להימלט מהאויב בעור שיניו. בעקבות המלחמה אורסיקינוס הודח מתפקידו, לא ידוע מה עלה בגורלו של מרקלינוס, אולם כשהאוגוסטוס יוליאנוס פלש לפרס בשנת 358 הוא התלווה אליו. לאחר המלחמה הוא השתקע בעיר מולדתו אנטיוכיה וייתכן שעזב את הצבא.
מרקלינוס עבר בשנת 380 לערך לרומא ושם כתב את כתביו ההיסטוריים.
כתביו
אף על פי ששפת אמו הייתה יוונית חיבר מרקלינוס את ספר ההיסטוריה שלו בלטינית. חיבורו על תולדות הקיסרות הרומאית כלל 31 ספרים המתעדים את התקופה שמן שנת 96, היא שנת עלייתו לשלטון של הקיסר נרווה, עד שנת 378, היא שנת נפילתו של הקיסר ואלנס בקרב אדריאנפוליס. מתוכם אבדו שלושה עשר הספרים הראשונים ונותרו רק הספרים שמתעדים את התקופה שבין השנים 352–378.
מרקלינוס השתדל לחקות את סגנונו של טקיטוס ואף כתב את ספרו כמין המשך לכתביו של טקיטוס, שנגמרים עם עלייתו לשלטון של הקיסר נרווה. הרטוריקן ליבאניוס שיבח את סגנונו של מרקלינוס שהוא "חייל בחזותו, אך סוקרטס במעשיו". פרסום החיבור ככל הנראה הושלם בשנת 395 לערך.
ההשקפות שמרקלינוס מביע בספריו הן השקפות שמרניות המצדדות בשמירה על מסורת האבות הרומאית. הוא נמנע מלהביע את דעתו הפוליטית בשלושת הנושאים החשובים ביותר בזמנו: היחס לנצרות, היחס לגרמאנים ומעמד הסנאט, אף על פי שפעם הוא מגנה ופעם מקלס את הנוצרים והגרמאנים.
על ארץ ישראל
מרקלינוס מתייחס ליהודים 4 פעמים בספר ההיסטוריה שלו. האזכור הראשון כלול בתיאור פלשתינה, לאחר סקירה קצרה של סוריה ופיניקיה ולפני סקירה כזאת של ערב וקפריסין. אמיאנוס מתרשם שפלשתינה "משתרעת על שטחים גדולים ומשופעת באדמות מעובדות ומטופחות" וש"יש בה גם ערים מצוינות": קיסריה, אלוותרופוליס, נאפוליס, אשקלון ועזה, כאשר ירושלים אינה מוזכרת ביניהן. מעניין שגם ים המלח והבלסם והתמרים של יריחו, המרכיבים הקבועים של כל סקירה עתיקה של הארץ, אינם מוזכרים. במקום זאת הוא מציין ש"במקומות רבים נובעים מעיינות, שמימיהם חמים מטבעם ויפים למיני מרפא רבים", תוך שילוב הערה על כך ש"אין לראות בשום מקום נהר היפה לשיט" - מידע זה אינו בולט בחיבורים של סופרים יוונים ולטינים מוקדמים יותר. אמיאנוס מציין את הכנעת היהודים וכיבוש ירושלים על ידי פומפיוס ומציין גם שקיסריה נוסדה על ידי הורדוס, כאשר שמו של הורדוס מובא ללא כל הסבר מתוך הנחה שהוא ידוע היטב לקוראים.
על הנוצרים והיהודים
האזכור השני נעשה בהשוואה שעורך אמיאנוס בין דבריו של הקיסר יוליאנוס הכופר על הנוצרים לבין דברי קיסר שקדם לו, מרקוס אורליוס, על היהודים. לדברי אמיאנוס "אין חיות פרא שהן אויבות כאלה של האנושות, כפי שהם רוב הנוצרים בשנאת המוות שלהם זה לזה", ובהשוואה לדברי יוליאנוס עליהם בהקשר של הריבים האלימים בין הכיתות הנוצריות, אמיאנוס מספר על אורליוס:
למילים שמייחס אמיאנוס למרקוס אורליוס עצמו, יש פחות חשיבות מאשר לאופן בו הן מוצגות. ברור כי אמיאנוס היה עוין כלפי יהודים, למרות שהמילה "מצחינים" (fetentium) גרמה לאי נוחות מסוימת והוצעו לה תיקונים. ייחוס צעקה מסוג זה למרקוס אורליוס יכולה לשמש כטיעון נוסף כנגד אלה המזהים אותו עם אותו "אנטונינוס" שלפי המסורת היהודית היה חברו של רבי יהודה הנשיא.
יוליאנוס ובית המקדש
ההתייחסות השלישית היא החשובה ביותר לעניין היהודי בחיבורו של אמיאנוס:
אמיאנוס הוא המקור הפגאני (הלא-נוצרי) היחיד, מלבד עדותו של יוליאנוס עצמו, המתייחס לניסיון הקיסר לבנות מחדש את בית המקדש בירושלים. למרות שהוא מתאר את האירוע על רקע ההכנות של יוליאנוס למסע המלחמה נגד הפרסים, אמיאנוס אינו מציע שום קשר בין המסע הזה למדיניות היהודית של יוליאנוס. ההסבר היחיד שניתן על ידו לתוכניתו של יוליאנוס להקמת המקדש הוא תשוקתו של יוליאנוס לעטוף את שלטונו בתהילה, אולם הסבר זה נראה די שטחי ולא ניתן לקבל את הסיבה הזאת כהסבר מספק למדיניותו של הקיסר. יש לזכור שאמיאנוס היה פגאני וגם מעריץ אמיתי של יוליאנוס, אולם להיטותו הידועה של הקיסר אחר פולחן קורבנות וחידוש פולחנות מסורתיים אינה מוזכרת והוא גם לא רומז להקמתו מחדש של המקדש כחלק ממזימה שתכליתה הפרכת תאולוגיה נוצרית. הסופרים הנוצרים, לעומת זאת, מדגישים שזה היה מכוון כנגד הדת הנוצרית - המומר רצה להפריך את נבואת ישו לגבי המקדש בירושלים. מקורות נוצרים שונים מציינים שיחה בין הקיסר והיהודים, שבה לשאלת יוליאנוס מדוע הם לא מקריבים קרבנות, הם אומרים שמותר להם לעשות זאת במקדש שלהם בלבד. במסורת הנוצרית יש התייחסות בשנאה לאליפיוס, המקורב לקיסר. כמה סופרים נוצרים (טיראנוס רופינוס, תאודורטוס , סוזומנוס) מזכירים גם רעידת אדמה בקשר להפסקת העבודה וזהו גם ההסבר הניתן על ידי כמה חוקרים מודרניים למה שקרה באזור המקדש. אמיאנוס אינו מציין את דעתו שלו על ההצעה להקים מחדש את המקדש, אלא מגביל עצמו לסיפור הניסיון וכישלונו.
יהודים בבבל
ההתייחסות האחרונה נוגעת ליהודים בבבל שנטשו את עירם עם התקדמותו של הצבא הרומאי במלחמה בין יוליאנוס והפרסים (באביב וקיץ 363 לספירה): "באזור זה עיר, שבשל החומות הנמוכות שלו, נעזב על ידי תושביו היהודים, נשרף בידי החיילים המרוגזים".
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2022
בתחרות זו הוסרו כל המגבלות שהיו בתוקף ב-2020 וב-2021 עקב מגפת הקורונה
הפרסים
סך הפרסים היה $60,102,000, 4.59% יותר מהמהדורה הקודמת. בכך שמר הטורניר על מעמדו כעשיר ביותר מבין טורנירי הגרנד סלאם.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 2021 דנייל מדבדב הודח בסיבוב הרביעי. במשחק הגמר קרלוס אלקרס מספרד נפגש עם קספר רוד מנורווגיה וניצח ב-4 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. להלן 16 החזקות לפי דירוג:
מנצחת תחרות 2021 אמה רדוקנו הודחה בסיבוב הראשון. במשחק הגמר איגה שוויונטק מפולין נפגשה עם אונס ג'אבור מתוניסיה וניצחה ב-2 מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 2021 ראג'יב ראם מארצות הברית וג'ו סליסברי מבריטניה נפגשו במשחק הגמר עם וסלי קולהוף מהולנד וניל סקופסקי מבריטניה וניצחו ב-2 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן דירוג הזוגות החזקות:
מנצחות תחרות 2021  סמנתה סטוסור מאוסטרליה וצ'ז'אן שואי מסין לא שיחקו כזוג. במשחק הגמר ברבורה קרייצ'יקובה וקטרינה סיניאקובה מצ'כיה נפגשו עם  קטי מקנילי ותיילור טאונסנד מארצות הברית  וניצחו אותם ב-3 מערכות. בכך הטניסאיות הצ'כיות הלשימו גראנד סלאם של הקריירה בתחרויות זוגות נשים.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. 16 הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
מנצחי תחרות 2021 זירה קרווצ'וק מארצות הברית וניל סקופסקי מבריטניה לא שיחקו כזוג. במשחק הגמר סטורם סנדרס ומייקל פירס (מאוסטרליה נפגשו עם הזוג הלא מדורג קירסטן פליפקנס מבלגיה ואדואר רוז'ה וסלין מצרפת וניצחו ב-3 מערכות.
כוח הנילוס
תיאור
כוח הנילוס גדל לאורך של 2.3-1.5 מטרים ולמשקל מרבי של 20 ק"ג, מה שהופך אותם ללטאה השנייה במשקלה באפריקה (לאחר כוח הסלעים), אך הגדולה ביותר באורכה. יש לו גוף שרירי, רגליים חזקות ולסתות עוצמתיות. השיניים חדות אצל הצעירים ומתקהות אצל הבוגרים. יש לו טופרים חדים המשמשים לטיפוס, חפירה, הגנה או לקריעת טרפם. כמו לכל לטאות הכוח יש לו לשון מפוצלת דמוית מזלג.
הנחיריים שלהם ממוקמים גבוה, דבר המעיד על האופי המימי שלהם, אך הם גם מטפסים מצוינים ומסוגלים לרוץ מהר על האדמה.
כוח הנילוס ניזון מדגים, צפרדעים (לרבות צפרדעים רעילות), חלזונות, ביצי תנינים ותנינים צעירים, נחשים, עופות, יונקים קטנים, חרקים גדולים ומפגרים.
כוח הנילוס מצוי בכל רחבי יבשת אפריקה למעט אזורי מדבריות. עד סוף המאה ה-19 דווח על נוכחותם של פרטים ממין זה גם באזור נהר הירדן ובנחלים ליד ים המלח ומדבר יהודה, מאז מין זה ועקבותיו לא נראים עוד באזור.
ברתולד קאוקן
ברתולד קאוקן (בהולנדית: Barthold Kuijken, נולד ב-8 במרץ 1949 בדילבק, הוא חלילן וחליליתן בלגי, הנודע בנגינת מוזיקת בארוק בכלים אותנטיים ובייחוד כחלוץ הביצוע בנוהג זה עם אחיו, הצ'לן ונגן הויול וילאנד קאוקן והכנר סיגיסוולד קאוקן ועם הצ'מבליסט גוסטב ליאונהארדט.
קאוקן למד נגינה בחליל צד מודרני בקונסרבטוריון של ברוז' ובקונסרבטוריונים המלכותיים של בריסל והאג. לנגינת מוזיקה עתיקה פנה תחילה לחלילית. בעזרת מחקר בכלים אותנטיים, שיתוף פעולה תדיר עם בוני חלילים וחליליות שונים, ומחקר שקדני במקורות מן המאות ה-17 וה-18 התמחה בביצוע בכלים מקוריים.
במשך שנים רבות ניגן קאוקן בתזמורות הבארוק קולגיום אאוראום ולה פטיט באנד. הוא מנגן מוזיקה קאמרית בקונצרטים ברחבי העולם, ברפרטואר שהורחב לראשית המאה ה-19, ומרבה להקליט.
קאוקן מלמד נגינה בחליל בארוק בקונסרבטוריונים המלכותיים של בריזל והאג.
בשנת 2007 היה למוזיקאי הראשון בבלגיה שקיבל דוקטורט באמנויות באוניברסיטה החופשית של בריסל (VUB); שם הדיסרטציה היה: "התיווי איננו המוזיקה - הרהורים ביותר מ-40 שנים של עיסוק אינטנסיבי במוזיקה עתיקה."
הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן
הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן (בגרמנית: Hans Jakob Christoffel von Grimmelshausen; 1621 או 1622 – 17 באוגוסט 1676) היה סופר גרמני. הוא ידוע בעיקר בזכות הרומן הפיקרסקי שלו "ההרפתקן סימפליציסימוס התם" ובשל סדרת "Simplizianische Schriften".
ביוגרפיה
גרימלהאוזן נולד בגלנהאוזן למשפחת אצולה מרוששת מהכפר גרימלסהאוזן שבתורינגיה, על גדות נהר הוורה, שעברה לגלנהאוזן במאה ה-16. גלנהאוזן הייתה אז עיר קיסרית חופשית פרוטסטנטית בשטחהּ של מדינת הסן בת ימינו. סבו של גרימלסהאוזן, אופה ובעל פונדק, ויתר על תואר האצולה שלו ב-1592. אביו, יוהאן כריסטוף, מת כשהיה גרימלסהאוזן בן ארבע או חמש. אמו האלמנה נישאה שנית זמן לא רב לאחר מכן ועברה לביתו של בעלה החדש בפרנקפורט על המיין, אך גרימלסהאוזן נשאר בגלנהאוזן, גדל אצל סבו ולמד בבית הספר הלטיני בעיר.
בספטמבר 1634 הגיעה לעיר מלחמת שלושים השנים (1618–1648). העיר נכבשה ונהרסה בידי הכוחות הקיסריים, תומכי הכנסייה הקתולית, וכך קרה שנית בינואר 1635. חלק גדול מהאוכלוסייה, כולל כנראה גרימלסהאוזן, עבר למבצר הנאו הסמוך שבשליטת ג'יימס רמזי והצבא השוודי-לותרני. ישנם מספר מקורות שמרמזים לכך ששימש נער תמיכה במצור על מגדבורג והיה חלק מגדוד דרגון קיסרי בווסטפאליה, אך לא שימש חייל מן המניין בשל גילו הצעיר. ב-1639, והוא בן 17 או 18, היה ללוחם פעיל ברגימנט שבפיקוד הנס ריינהרד פון שאואנבורג (Hans Reinhard von Schauenburg). בהמשך החל לשמש לבלר בפיקוד הרגימנט, וב-1648 היה מזכיר הרגימנט של יוהאן בורקארד פון אלטר (Johann Burkard von Elter) בווסרבורג שעל האין. ב-1649 סיים את שירותו הצבאי.
סביב תקופה זו היה לקתולי, וב-30 באוגוסט 1649 נישא באופנבורג על פי המסורת הקתולית. הכלה, קתרינה הנינגר (Catharina Henninger), הייתה בתו של קצין. בתעודת הנישואין מופיע שמו בתוספת תואר האצולה "פון", שעליו ויתר סבו. הם התיישבו בגייסבאך (Gaisbach), כיום בבאדן-וירטמברג, שם עבד גרימלסהאוזן בשנים 1649–1661 כמנהל אחוזה ושטחים חקלאיים עבור רוזן שאואנבורג. בנוסף עבד בשנים 1656–1658 שימש גם כמנהל פונדק בגייסבאך. מ-1662 ועד 1665 היה מנהל אחוזה באולנבורג (Ullenburg) הסמוכה. לאחר ניסיון נוסף בתור מנהל פונדק, בשנת 1667 התמנה לשופט (Schultheiß) בעיר רנכן שבבאדן, בשירותו של פרנץ אגון פון פירסטנברג, בישוף שטרסבורג. עם קבלת המינוי הזה, הוא התמסר לעיסוקים ספרותיים. המינוי כלל שמירה על הסדר הציבורי, על השיפוט ועל איסוף המיסים באזור.
ב-1673 פתח המלך הצרפתי לואי הארבעה עשר, בתמיכת מעסיקו של גרימלסהאוזן, בישוף שטרסבורג, מערכה נוספת במלחמת הולנד–צרפת כנגד חיילי האימפריה הרומית הקדושה בריין העליון. גם רנכן וסביבותיה נפגעו מהמלחמה, וגרימלסהאוזן שב ככל הנראה לשירות צבאי. הוא נפטר ברנכן בשנת 1676, שם הוקמה אנדרטה לזכרו בשנת 1879. על מותו נכתב בספר הכנסייה המקומית ברנכן: "יוהנס כריסטופורוס פון גרימלסהאוזן הנכבד, איש בעל רוח ובן-תרבות, שופט (Schultheiß) מקום זה, מת, בשם האדון, ואף על פי ששירת בצבא בשל מוראות המלחמה, וילדיו נפוצו בכל פני תבל, כולנו הגענו לכאן בשל סיבה מסוימת, וכך נפטר האב, אדיקותו מחוזקת בסקרמנטים ואוכריסטיה, ונקבר. יהי רצון שתנוח נשמתו הקדושה בשלום על משכבה". אשתו קתרינה נפטרה ב-23 במרץ 1683. נולדו להם עשרה ילדים.
עבודותיו
יצירתו של גרימלהאוזן מושפעת מאוד מקודמיו בסוגות הספרות האוטופית וספרות המסעות, וסדרת "Simplicissimus" זכתה לקהל קוראים גדול יותר מכל רומן אחר מהמאה השבע-עשרה. הספר ההרפתקן סימפליציסימוס התם יצא לאור בעברית בתרגומו של עדו אברבאיה (הוצאת מאגנס, 2022).