cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יותם (מלך יהודה)
מלכותו
עוד מסופר בדברי הימים, על יותם כי בימיו ובימי ירבעם השני מלך ישראל נערך מפקד, שככל הנראה משקף את התיישבות שבטי ראובן, גד וחצי המנשה בעבר הירדן לפני ההגליה של תגלת-פלאסר השלישי. קשה לדעת אם המפקד נערך ביוזמה משותפת של מלך ישראל ומלך יהודה, או שהזכרתם היא רק בבחינת ציון תאריך למפקד. כן לא ידוע באיזו מידה קשור מפקד זה למלחמתו של יותם בבני-עמון. כך או כך מפקד זה מרמז על התפשטות היישוב הישראלי בגלעד באותה עת.
ירבעם השני הוא שהרחיב את גבול ממלכת ישראל עד "ים הערבה" (מל"ב יד,כה), ואפילו עד "נחל הערבה" - ז"א עד ים המלח (כנראה בדרומו). לכן, בהכנעת יותם את בני-עמון הייתה כרוכה כניסה דרך שטח שבשליטת ממלכת ישראל. הדבר היה תלוי בשיתוף-פעולה בין ישראל ליהודה, אלא אם נניח שהדבר אירע לקראת סוף ימי ירבעם-ב', שאז נחלשה אחיזת ישראל באזור זה.
יש שביססו את האפשרות לשיתוף פעולה בין הממלכות מן הכתוב על כיבושי ירבעם השני: "וַאֲשֶׁר הֵשִׁיב אֶת דַּמֶּשֶׂק וְאֶת חֲמָת לִיהוּדָה בְּיִשְׂרָאֵל" (מל"ב יד כח).
דמותו לפי חז"ל
במסכת סוכה, רבי שמעון בר יוחאי אומר: "יכול אני לפטור את העולם כולו מן הדין מיום שנבראתי עד עתה ואילמלי אליעזר בני עמי מיום שנברא העולם ועד עכשיו ואילמלי יותם בן עוזיהו עמנו מיום שנברא העולם עד סופו". רש"י מסביר שמעלתו הגדולה היא בכך שכיבד את אביו כשהצטרע בכך שהשאיר את התואר הרשמי לאביו ובעצם מלך בשמו, ובכך התגלתה הענווה שלו. המפרש על דברי הימים מסביר שאמירה זו קשורה לעובדה שלא מסופר בתנ"ך על אף חטא שחטא יותם בניגוד לכל שאר מלכי יהודה, ועל כן ייחס לו רשב"י סגולות רוחניות היכולות להביא לתיקון רוחני עתידי.
חותמות המלך יותם מאילת ומירושלים
שתי חותמות הנושאות את המילה 'ליתם' נמצאו עד כה, אחת בחפירות שנערכו בתל-אל-חלייפה, סמוך לאילת, על ידי הפרופסור נלסון גליק. כתובת שנייה נמצאה על אוסטרקון בחפירות בירושלים. בחפירה באילת נתגלה חותם משובץ בטבעת ברונזה ועליו חרותה בכתב העברי "ליתם". על פי הארכאולוגים נחמן אביגד, ולפניו אולברייט, על פי השכבה הארכאולוגית בו נמצא החותם, המיוחסת למאה ה-8 לפני הספירה, יש ליחס את החותם ליותם המלך. תל ח'ליפה נמצא כ-600 מטר מחוף אילת על הגבול עם ממלכת ירדן. ממצא זה תואם למה שנכתב כי עוזיה המלך, אבי יותם, הוא זה שבנה מחדש את אילת. שמו של יותם המלך נשתמר גם בוואדי יתם היורד מהרי אדום למפרץ אילת. מתברר כי למלכי יהודה הייתה שליטה מתמשכת באזור הנגב, אילת ואדום, כאשר נמצאו עשרות מצודות מתקופת מלכי יהודה בין באר שבע ואילת. החותם נמצא בלב מתחם בנוי ששימש להפקת נחושת. על החותם גם מצוירת דמות אייל, כנראה שהיה סמל העיר אילת וכן מעין מפוח ששימש לליבוי האש בכבשני הפקת הנחושת. לדברי הארכאולוג עוזי אבנר, שהיה מנהל רשות העתיקות במחוז הדרום, המפוח כביכול איננו מפוח אלא האות "ת", דהיינו יש כאן חותם מקורי של סמל העיר אילת של איל+ת.
הרעש בימי עוזיהו
קיימת סברה, כי הרעש בימי עוזיהו, התרחש למעשה בתקופת מלכותו של יותם, או תקופת מלכותו כעוצר, בסביבות שנת 750 לפנה"ס. מחקר מדעי כמותי, ארכיאוסייסמי ומאקרוסייסמי שפורסם בשנת 2000, מתארך את הרעש לשנת 750 לספירה עם טווח שגיאה של 30 שנה. על פי ממצאי המחקר גודל רעידת האדמה היה כ-8 בסולם ריכטר. הם סבורים שהרעש היה בימי מלכותו של יותם, דבר שיכול להתקבל על הדעת, מכיוון שיותם שימש כמלך בפועל שנים רבות לפני מותו של אביו עוזיה. על פי הניתוח שלהם מוקד הרעש סביר שהיה בבקעת הלבנון. הם מציינים שלפי בן מנחם ממכון ויצמן למדע, המוקד היה באזור תל חצור, אך הם מראים שרעידת האדמה הזו גדולה מידי מכדי שמוקדה יהיה ממוקם שם, וזאת לנוכח ניתוח ממדי ההרס ומסקנותיהם בדבר התפרושת המרחבית של העוצמה הסייסמית ברעידה זו.
קים אונג-יונג
קים אונג-יונג (בקוריאנית: 김웅용; נולד ב-8 במרץ 1962) הוא ילד פלא לשעבר ממוצא קוריאני. קים החזיק בתואר בעל ה-IQ הגבוה ביותר בספר השיאים של גינס, אשר העריך אותו בכ-210.
חייו
כבר בגיל שנתיים הציג קים שליטה יוצאת דופן בקוריאנית, יפנית, פורטוגזית, גרמנית, ואנגלית. הוא למד אלגברה, ובגיל 5 החל להופיע בטלוויזיה היפנית ולפתור בעיות דיפרנציליות ואינטגרליות מסובכות. הוא היה תלמיד אורח לפיזיקה באוניברסיטה בגילאי 7-4. בגיל 8 הוזמן על ידי נאס"א ללמוד בארצות הברית, שם סיים את לימודיו. בשנת 1974 החל לעבוד במחקר בנאס"א עד שחזר לקוריאה בשנת 1978. הוא החליט לעבור מפיזיקה להנדסה אזרחית, וקיבל דוקטורט בתחום זה, כשהיה בן 16 בלבד.
ורוניק דה קייזר
ורוניק דה קייזר (Véronique Marie Alice Henriette De Keyser; נולדה ב-23 במרץ 1945) היא פוליטיקאית בלגית, הייתה חברת הפרלמנט האירופי מטעם המפלגת הסוציאליסטית כחלק ממפלגת הסוציאליסטים הארופאים בין השנים 2001–2014. דה קייזר היא פסיכולוגית בהכשרתה ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת לייז'.
קרירה מדעית
דה קייזר נולדה בבריסל. היא למדה פסיכולוגיה באוניברסיטה החופשית של בריסל וקבלה מהאוניברסיטה תואר דוקטורט. דה קייזר שימשה כמרצה בפקולטה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת לייז'. מ-1990 עד 1994 הייתה נשיאת ארגון הפסיכולוגיה הבלגי. דה קייזר. מחקריה עסקו בעולם העבודה המשתנה. היא שימשה נשיאת האגודה הצרפתית לארגונומיה, נשיאת החברה הבלגית לפסיכולוגיה עד 1996 וב-1997 התמנתה לנשיאת "האיגוד האירופאי לפסיכולוגיה ארגונית" וכיהנה בתפקיד עד 2003. היא זכתה במספר פרסים על פעילותה המדעית ובניהם פרס על שם מריה סיבילה מריאן ופרס נאט"ו למצוינות מדעית.
קרירה פוליטית
ב-2001 החלה לשמש חברה בפרלמנט האירופאי כחברה במפלגת הסוציאליסטים האירופאים. דה קייזר חברה בוועדה לענייני חוץ ומלאת מקום בוועדה לאיכות הסביבה. היא התבטאה נגד המעורבות האמריקנית בעיראק, והביעה את מחויבותה למזרח התיכון, זכויות האדם וזכויות הנשים. ב-2006 עמדה בראש המשלחת משקיפים מטעם הפרלמנט האירופאי לבחירות לרשות הפלסטינית. היא יצאה בראש משלחת דומה גם לדרום סודאן בשנת 2010. בשנת 2014, החליטה מפלגת הסוציאליסטים לא לאפשר לדה קייזר להתמודד לעוד קדנציה.
אוננות
ככלל, האוננות אינה משמשת לשם רבייה, אלא לשם סיפוק והנאה מינית. יוצאי דופן הם למשל אוננות לצורך תרומת זרע לשם הפריה חוץ גופית, או אוננות במסגרת משחק מקדים לקראת חדירה וגינלית (באם זו מכוונת להיריון).
מקור המילה
המונח בעברית נגזר משמו של אוֹנָן, בנו של יהודה, הנזכר בספר בראשית כמי ש, אף על פי שלדעת כל המפרשים מעשיו של אונן לא היו בגדר מה שהיום מוגדר כאוננות, אלא מה שמכונה בימינו "משגל נסוג". ההבנה המוטעית נובעת מהקריאה הנוצרית של הפסוק, ומהמונח הלועזי "onanism", אשר כיום לא נמצא בשימוש באנגלית במובנו הישיר, אלא מהווה סמל לכל פעולה חסרת תועלת המרוכזת באדם. הביטוי העברי לאוננות גברית, שהיה מקובל קודם תחילת השימוש במונח החדש במאה ה-20, הוא "הוצאת זרע לבטלה", המתייחס לפעולת הפליטה המתרחשת בדרך כלל בזמן האורגזמה המגיעה עם האוננות.
הסיפור המקראי אודות אונן משמש בסיס לתיאור פעולת האוננות גם בשפות נוספות, בהן גרמנית (Onanie), יוונית (αυνανισμός, avnanismós), יפנית (オナニー, onanī) ושוודית (onani).
היבטים חברתיים
בתרבויות ודתות רבות לא היה מקובל לדבר בפומבי על נושא האוננות, שנתפסה כפעולה מגונה והוצגה כשחיתות מוסרית ומעשה הנוגד את רצון האל ואת טובת החברה. כתוצאה נוצרו בתרבויות אחדות אמונות שגויות ומיתוסים אשר נועדו להפחיד את האדם ולמנוע אותו מלאונן, בהן האמונה כי אוננות יכולה לגרום לעיוורון או לצמיחת שערות בכף היד, וכן כי אוננות מוגזמת עלולה לכלות את מלאי תאי-הזרע אצל הגבר. היו שהתייחסו לאוננות כמעשה אנטי-חברתי של אנוכיות, וכמעשה לא מוסרי. הפילוסוף עמנואל קאנט כתב כי: "אוננות היא הפרה של חובת האדם לעצמו… וללא ספק נוגדת את המוסר בדרגה הגבוהה ביותר".
בקרב הדתות המונותאיסטיות, ובפרט ביהדות, היחס לאוננות ול"השחתת זרע" חמור במיוחד, בין השאר בשל העובדה שהזרע עתיד להתפתח לאדם שלם, ולכן האוננות מהווה ׳מעין רצח׳ של פוטנציאל החיים. בקרב אותן דתות, לעיתים הופיעה ההתנגדות בנימוקים רפואיים. הרמב"ם, רופא ופוסק בן המאה ה-12, כתב כי יציאת נוזל הזרע מהגוף מזיקה לגוף מכיוון שהזרע הוא כוח הגוף, ובזבוזו בהפרזה מחליש את האדם. הוא מצטט את דבריו של שמואל (אמורא שעסק ברפואה) שאמר (כנראה על דרך הגזמה) כי מתוך כל אלף אנשים שמתים, 999 מהם הם אנשים שחייהם קוצרו על ידי יציאת נוזל הזרע מהגוף, אם על ידי אוננות מרובה ואם על ידי קיום יחסי מין באופן אובססיבי ומוגזם.
כיום, לאור תהליכי החילון ועם התפתחות מדעי הרפואה והפסיכולוגיה, זוכה נושא האוננות לחשיפה נרחבת, והוא אף מוסבר או נלמד במוסדות חינוך רבים. כבר ידוע בוודאות שאוננות סבירה איננה מזיקה לגוף. עם זאת, בקרב חוגים דתיים ושמרניים רבים היא ממשיכה להיחשב כטאבו. אנתרופולוגים רואים את הטאבו על אוננות בחברות מסוימות כחלק ממכלול רחב של התייחסות שלילית לכל פעילות מינית שאינה מכוונת ילודה. סקירות של חברות רבות מראות שיש קשר בין התמיכה של חברה בילודה לבין הטאבואים המיניים השונים בחברה. יש הרבה יותר טאבואים מיניים בחברות תומכות ילודה מאשר בחברות שאינן תומכות בה, גם אם מדובר בחברות פרימיטיביות, ובהן החופש המיני גדול יותר. לפי גישה זו, החופש המיני במחצית השנייה של המאה העשרים קשור במידה רבה לירידת הערך המיוחס לילודה, וירידת הילודה בעולם בכלל.
יהדות
על אף שהאוננות אינה אסורה במפורש בתורה, ההלכה ומסורת התורה שבע"פ רואות בה איסור הלכתי וחטא גדול. מעשה האוננות נאסר בשולחן ערוך מפני השחתת זרע לבטלה, והאיסור מוזכר רבות בספרות ההלכה. קיצור שולחן ערוך מציין: "ולפעמים בעונש זה, חס-ושלום, בניו מתים כשהם קטנים, או שיהיו רשעים, והוא בא לידי עניות". האוננות מומשלת לרצח, כביכול האדם שוחט את בניו הפוטנציאליים, ומשחית את כח החיים. חז"ל שוללים את האוננות, מכיוון שבעיניהם לכל כח בעולם ישנו ייעוד, והמיניות קיימת באדם לצורך הקשר בין גבר והאישה המיוחדת לו. מכאן ניתן ללמוד שהמונח "זרע לבטלה" אינו מכוון לבטלה מהולדה אלא פשוט לבטלה "שלא לשום צורך". כלומר כל סוג של שפיכת זרע שלא במהלך קיום יחסי מין עם אישה נקרא "זרע לבטלה".
היחס לאוננות של אישה מקל יותר. אף שישנה מחלוקת הלכתית אם גם נשים נכללות באיסור השחתת זרע, לפי רוב הדעות אוננות נשית אינה בכלל זה. האר"י ובעקבותיו הרב יוסף חיים ("הבן איש חי") משווים אוננות אישה מבחינה רוחנית לאוננות של גבר. הרב אליעזר מלמד כותב שאוננות נשית היא אסורה, פרט למקרה שהיא נצרכת לשם קיום מצוות עונה . אך ישנן גם עמדות הלכתיות המתירות אוננות נשית, ואף מתייחסות אליה בצורה חיוביות מבחינה ערכית יהודית.
נצרות
ברוב העדות הנוצריות נתפסה האוננות כחטא, בשל התפיסה הכללית כי המין הוא ביטוי לחטא הקדמון, ושיש לקיימו רק לצורך הולדת ילדים. כיום חל שינוי בעמדה זו, ויש נטייה לראות באוננות מעשה ילדותי או לא-ראוי, אבל לא חטא חמור. שינוי זה בא בד בבד עם ראיית יחסי המין יותר כצורך אנושי וכביטוי לקשר טוב בין בני זוג ופחות כאמצעי לרבייה גרידא. שינוי זה ניכר בייחוד בכנסייה הקתולית.
אסלאם
באסלאם נתפסת האוננות בעיקרון כחטא חמור, וזאת לשני המינים כאחד. אולם, בפלגים מסוימים אוננות תהיה מותרת רק כדי להימנע מזנות, וזה יתקבל כמעשה חטא שמטרתו למנוע חטא יותר גדול בחומרתו. בערבית מקובל לכנות את האוננות "ההרגל הסודי" (ألعادة ألسرية).
סטודיבייקר לארק
סטודיבייקר לארק (באנגלית: Studebaker Lark) היא מכונית קומפקטית אמריקאית תוצרת יצרנית כלי הרכב סטודיבייקר, שהורכבה במדינת ישראל על ידי "קייזר-אילין תעשיות" משנת 1960 עד שנת 1967. במשך תקופה זו נמכרו 3,956 לארקים.
אוננות
היבטים רפואיים
המחקר הרפואי המודרני רואה באוננות פעולה טבעית, נורמלית ובריאה. האשכים מייצרים תאי זרע באופן רצוף מגיל הבגרות המינית ועד המוות, ולכן הגוף חייב להתרוקן באופן שגרתי מתאי זרע ישנים. דרך אחת להתרוקן היא קרי לילה - הפרשת הזרע באופן לא מודע תוך כדי שינה. הדרך השנייה היא אוננות - עינוג עצמי, פיזי ומנטלי, עד לאורגזמה ושפיכה. פעולת האוננות התגלתה במחקרים רפואיים וסטטיסטיים רבים כבעלת יתרונות נפשיים (כגון הורדת רמת הדיכאון והסטרס) ובריאותיים שונים (כגון מניעת סרטן הערמונית) ודעות קדומות לגבי סכנותיה הופרכו.
סטודיבייקר לארק
היסטוריה
סטודיבייקר החלה דרכה כמפעל משפחתי "Studebaker Brothers Manufacturing Company" של האחים ג'ון וקלמנט סטודיבייקר ליצור מרכבות, בשנת 1852.
אוננות
תסמונת האוננות הטראומטית
תסמונת האוננות הטראומטית (באנגלית: traumatic masturbatory syndrome) זהו מונח המתאר שיטות אוננות גבריות המפעילות לחץ רב על איבר המין וכך מפחיתות רגישות של עצבים בו. לאחר התנסות בשיטות אלו הגבר עלול להגיע למצב שבו אינו מסוגל ליהנות מקיום יחסי מין רגילים ומתקשה להגיע לשפיכה במהלכם. הסקסולוגים הישראלים גילה ברונר וצחי בן ציון תיארו שיטות אוננות מזיקות במאמר שכתבו בנושא. ביניהן שיטות אוננות כדוגמת שכיבה על הבטן ושפשוף איבר המין במזרן, גירוי באמצעות זרימת מים חזקה לאיבר המין או שימוש בזרימת אוויר חזקה של שואב אבק כדי לעורר את הגירוי. מטופלים שהתרגלו לאונן בדרך זו התקשו ליהנות מיחסי מין רגילים. התנזרות מאוננות לזמן מה ולאחר מכן תרגול של אוננות שגרתית ולא טראומטית הנעשית ביד בעדינות יכולים לסייע לתיקון הנזק של אוננות טראומטית. הסקסולוגים המליצו למטפלים מיניים לברר עם מטופליהם את פרקטיקות האוננות שלהם כדי לוודא שמקור בעיותיהם אינו בהן. המונח אוננות טראומטית שהתייחס בעיקר לאוננות המתבצעת על ידי התחככות במזרן הוטבע על ידי סאנק במאמר ראשוני בנושא.
סטודיבייקר לארק
היסטוריה
בשנת 1902 ייצרו את הסטודיבייקר אלקטריק אשר הוטען בסוללות. בשנת 1904 נכנסו לתעשיית הרכב, המונע על ידי מנועי בנזין.
אוננות
שכיחות
רוב בני האדם כיום אוננו בשלב כלשהו בחייהם, אך קשה לאסוף נתונים מדויקים, מפני שהסקרים מבוססים על דברי המשתתפים בסקר שיכולים להיות מוטים. מחקר של אלפרד קינסי בארצות הברית בשנות השישים הראה כי 92% מהגברים ו-62% מהנשים אוננו במהלך חייהם. תוצאות דומות נמצאו גם בסקר בריטי משנת 2007. אוננות נפוצה הן בקרב גברים והן בקרב נשים, אולם מחקרים מעידים כי גברים נוטים לאונן יותר. מעשי אוננות נצפו גם בקרב בעלי חיים מסוימים.
בקולנוע ובטלוויזיה
התייחסות לאוננות בקולנוע ובטלוויזיה נעשית בדרכים אחדות, החל מהתייחסות מילולית בלבד או מרומזת וכלה בהצגה גלויה. דוגמאות:
סטודיבייקר לארק
היסטוריה
בשנת 1958 נקלעה חברת סטודיבייקר מאינדיאנה למצוקה, כשנכנסה כלכלית לתחרות עם שלושת ענקיות הרכב מדטרויט: ג'נרל מוטורס, פורד וקרייזלר. בניסיון הישרדות, הוציאה החברה את הלארק – דגם קומפקטי במונחי הרכב האמריקאי. הוצגו בארצות הברית מספר גרסאות: סדאן 4 דלתות, סדאן 2 דלתות, סדאן 2 דלתות הרדטופ, קונברטיבל (גג-פתוח), Lark Wagon סטיישין 2 דלתות, סטיישין 4 דלתות.
בארצות הברית ובקנדה נמכר דגם ה-"לארק" גם בשם סטודיבייקר קומנדר.
אוננות
במוזיקה פופולרית
במוזיקה הישראלית התייחסו לאוננות בשיריהם הלהקות פוליאנה פרנק, הדג נחש, תערובת אסקוט, היהודים, כנסית השכל ושב"ק ס' והזמרים דני בן ישראל, דן תורן, שלום חנוך, אריק ברמן, פישי הגדול ויזהר אשדות. בתרגום העברי למחזמר שיער כתב אהוד מנור: "אל תפחד ממלאכת יד...". להקת שייגעצ אף הקליטה שיר על אוננות הנקרא "עושה ביד" ונכלל באלבום ניו יורק-רפיח.
סטודיבייקר לארק
היסטוריה
החל מסוף 1960, הסטודבייקר לארק הורכב גם באוסטרליה.
אוננות
אצל בעלי חיים
בעלי חיים רבים, הן זכרים והן נקבות מאוננים, גם כאשר קיימים שותפים זמינים להזדווגות. בין היתר, התופעה נצפתה בחתולים, כלבים, צבאים זכרים, קרנפים, חזירי בר, וקופים זכרים.
סטודיבייקר לארק
היסטוריה
המפעל של סטודיבייקר באינדיאנה נסגר בשנת 1963. ייצור הלארק נמשך עד 1965 במפעל של החברה בקנדה עד לסגירתו הסופית.
השחקנית ז'ה ז'ה גאבור רכשה לארק מודל 1963.
הרכבת הלארק במדינת-ישראל
בהסכם שיתוף הפעולה עם "קייזר-פרייזר" ניתן למפעל בחיפה היתר להרכיב את הלארק. עד לסגירת המפעל בארצות הברית יוצאו לישראל כ-3,500 קיטים להרכבת הלארק. במפעל בחיפה המשיכו להרכיב אל הלארק ולספק חלקי חילוף עד שנת 1969. מאוחר יותר צויד הלארק במנוע שברולט.
הלארקים שהורכבו בארץ היו מדגם סדאן, 4 דלתות.
בארץ, הוצגו 2 דגמי מנוע: 6 צלינדר טורי, בנפח של 2,800 סמ"ק, ובהספק של 90 כ"ס. הדגם השני היה בעל מנוע 8 צילינדר, בנפח 4,250 סמ"ק, ובהספק של 180 כ"ס. בסך הכל הורכבו כ-3,500 קיטים, מתוכם כ-60 בעל נפח המנוע הגדול יותר. מידות הלארק: אורך 4,445 מ"מ, רוחב 1,813 מ"מ, גובה 1,461 מ"מ, מכל דלק בעל קיבולת של 68 ליטר, הרכב עם מעצורי דיסק קדמיים.
מחיר הלארק ב-1960 היה כ-11,000 ל"י. בשנת 1961 מחירו של הלארק היה 10,969 ל"י.
מלבד לציבור הפרטי שרכש את הלארק שהיה נחשב לרכב יוקרתי השתמשו ברכב: הנהגת המדינה, שגרירים של ישראל בעולם וקציני צה"ל מדרגת אל"ם ואלופי צה"ל כולל הרמטכ"ל יצחק רבין. בשנים 1966 ועד 1975 שימשה המכונית ניידת מבצעית במסגרת מערך הסיור והתנועה במשטרת ישראל ורכב מפקדים בכירים, כולל המפכ"ל פנחס קופל. הניידות נחשבו לגדולות ומרווחות, חזקות במיוחד ובעלות אמינות גבוהה. בשנת 1963 לארק הנשיא הייתה מכונית מיוחדת במינה שנבנתה במיוחד לנשיא המדינה זלמן שזר. הייתה זו המכונית היחידה בעולם עם גג מתקפל וארבע דלתות.
שמעון פרס נסע בלארק 1963 לצידו של בן-גוריון.
פרט ללארק יצר אילין גם משאיות טראנסטאר למשך תקופה קצרה, וכאלף טנדרים מדגם צ'אמפ שחלקם יוצאו לאיראן.
פאפא לואי
פאפא לואי (באנגלית: Papa Louie) היא סדרת משחקים שכוללת בתוכה שני סוגי משחקים עיקריים. היא מכילה בתוכה את שלושת משחקי ההרפתקאות המפורסמים שלה, הראשון שיצא ב-9 בנובמבר 2006 ונקרא "Papa Louie: When Pizzas Attack", השני שיצא ב-5 ביוני 2013 ונקרא "Papa Louie 2: When Burgers Attack", והשלישי והאחרון שיצא ב-4 במרץ 2015, ונקרא "Papa Louie 3: When Sundaes Attack!", שאר המשחקים שיצאו תחת פאפא לואי היו משחקי ניהול מסעדות, בהן השחקן הוא המנהל והאחראי עליה. כל משחקי ניהול המסעדות היו זההות במשחקן, אך שונות בסוג האוכל שמגיש השחקן ועוד מספר פרטים קטנים. שתי סדרות משחקים אלו פותחו על ידי Flipline Studios.
משחקי ההרפתקאות
שלושת משחקי ההרפתקאות של פאפא לואי זכו לאהדה רבה בקרב השחקנים, ובמיוחד המשחק הראשון שהיה נחשב לפורץ דרך באותה תקופה.
מהלך המשחקים
שלושת המשחקים דמו מאוד ברעיונם, כאשר שלושתם עוסקים במשחק הרפתקאות דו-ממדי, ומטרת השחקן היא להתקדם בשלב ולהביס את היצורים הבאים על השחקן, המשחק הראשון עסק בפיצות שיוצאות מכלל שליטה, כאשר השחקן מייצג ומשחק את פאפא לואי, שאיתו השחקן מביס את המפלצות והתקדם בשלב. למשחק השני יש את אותו הרעיון כמו השני, הדברים שהשתנו לעומת זאת במשחק השני היו שני דברים עיקריים, וזה שמעתה ההמבורגרים הם אלו שיצאו משליטה, ושכל הגרפיקה היא חדה ומושפרת מהמשחק הראשון. המשחק השלישי כלל כמה דברים מיוחדים ונוספים לעומת שני המשחקים הראשונים בסדרה, אך ההבדל היחיד המהותי היה זה שבמשחק השלישי אלו היו הגלידות שיצאו מכלל שליטה.
משחקי הניהול
כל משחקי הניהול זההים ברעיונם, הלקוח היה בא אל השחקן שמייצג את המוכר, מבקש את המנה שלו, ולאחר מכן השחקן היה ניגש שלב שלב ומכין לו את המנה מכל הדברים שבאמצעותו ובהתאם לדרישות הלקוח, עם התקדמות השחקן בשלב היו נוספים יותר לקוחות מה שהיה מקשה על הרמה והלחץ, היו נוספים טעמים חדשים בכל שלב הכנה מה שמאט את השחקן בבחירת הטעם שהלקוח רוצה, וכדומה. בסוף כל שירות לקוח ובעצם הבאת המנה המבוקשת ללקוח, ידרג הלקוח את מנתך בהתאם לארבע שלבים שמה, ארבעת שלבים אלו מופיעים בכל משחקי הניהול של פאפא לואי, בהתאם למאכל.
ארבעת השלבים
שלב שלוש הוא שלב יוצא דופן, מכיוון שבשלב זה אין השחקן יכול לזרז ולמהר איתו, כיוון שהשלב עובד בהתאם לדקות ולא יכולות, והדקות הללו אינן ניתנות לקצרם (כן ניתן לקנות שיפורים שיקטינו את מספר הדקות של שההיית המנה במתקן, אך לא יותר מזה). שלב שלוש נועד על מנת שבזמן זה בו המנה מתבשלת יוכל השחקן למלא בקשות אחרות של אורחים אחרים במקביל, וזאת כיוון שהאורחים באים ביחד ולא כשאחד מסיים אז השני נכנס. פרט זה דורש מהשחקן עבודה מסוג ריבוי משימות.
משחקי הניהול
לרוב משחקי הניהול יצאו בהמשך 2 גרסאות שונות.
משחק ניהול שונה
ב-27 בספטמבר 2012 יצא המשחק JackSmith בשיתוף עם פאפא לואי, המשחק אמנם דומה לסדרת משחקי ניהול המסעדות של פאפא לואי מבחינת הרעיון, אך שונה מבחינת המשחק עצמו, במשחק השחקן עובד בתור נפח שמכין נשקים עבור סוגים שונים של חיות שמייצגים חיילים, והם מבקשים סוגים של נשקים שונים (כל חיה מבקשת את אותו הסוג של הנשק, אך גם לאותו נשק יש תתי נשק בהם לכל חיה לקוחה יש בקשה שונה). עם הזמן באים לשחקן יותר סוגים של חיות, מה שנותן יותר סוגים שונים של נשקים להכין, את הנשקים יוכל השחקן לבחור מאיזה חומר ירצה להכין אותם, ככל שהחומר נדיר יותר - ככה הוא חזק יותר, וישבר יותר לאט. בסוף יום לאחר שהשחקן הכין את כל הנשקים עבור החיילים שבאו אליו, יוצאים כל החיילים אל מלחמה בא הם עוברים מפלצת מפלצת עד תום כל המפלצות שבסוף שלהם מופיעה תיבת אוצר שמביאה לשחקן חומרים ושיפורים לנשקים שיוכל להשתמש בהם בהמשך, המפלצות מגוונות ולכל אחת מהן סוגים שונים של התקפות עם סוגים שונים של רעלים וכדומה. החיילים ינצחו את כל המפלצות ויגיעו לתיבה רק אם הנשקים שלהם ישרדו את המסע, לנשקים יורדים חיים בהתאם למכות שמביאות המפלצות. המשחק זכה להצלחה מרובה יותר מרוב משחקי ניהול המסעדות משום ששמה השחקן הרגיש שיש לו סיבה וצורך למה להכין את הנשקים יותר טוב וכדומה.
המשחק יצא לדפדנים כמו שאר משחקי פאפא לואי. המשחק גם הוא נע על פלאש.
בניגוד לשאר משחקי הניהול של פאפא לואי, למשחק JackSmith היה סוף רשמי. הסוף הרשמי היה מתקבל ברגע שהשחקן עבר את כל השלבים והגיע לשלב האחרון, השלבים היו מפוזרים לאורך מפה בה כל שלב שהוא עבר העניקה לשחקן פריט אחר, וברגע שהשחקן סיים את כל השלבים וניצח את הבוס הסופי - המשחק נגמר (כאשר במשחקי פאפא לואי המשחק היה ממשיך לנצח, כאשר אפשר להגדיר את הסופים של המשחקים של פאפא לואי על פי קבלת כל הלקוחות החדשים, ודברים בסגנון).
נפילת המשחקים
בתחילת שנת 2021 הפסיקו כל דפדפני האינטרנט המוכרים להשתמש במנוע פלאש שהיה הפלטפורמה העיקרית עליה התבססו כל משחקי האינטרנט באותה התקופה, דבר זה גרם לכל משחקי פאפא לואי שרצו על הפלאש להיות בלתי אפשרים למשחק, דבר זה גרם לנפילה חדה ואיטית של פאפא לואי. כיום ניתן לשחק פאפא לואי רק בדפדפנים אשר תומכים בפלאש, ובמשחקי ניהול המסעדות שיצאו לסמארטפונים.
If It's Lovin' that You Want
If It's Lovin' That You Want (בעברית: אם זו האהבה שאתה רוצה) הוא סינגל של זמרת הרית'ם אנד בלוז והרגאיי ריהאנה מאלבום אולפן הבכורה שלה, Music of the Sun. השיר נכתב על ידי אלכסנדר מוסלי, ג'ין קלוד, לורנס פרקר, שמואל ברנס וסקוט לה-רוק, והופק על ידי קרל סטורקן ואוון רוג'רס. ב-13 בספטמבר 2005 השיר יצא לאור כסינגל השני ואחרון מהאלבום לאחר הצלחתו של סינגל הבכורה, "Pon de Replay". מבחינה לירית בשיר ריהאנה אומרת לבחור לשה שיש לה את האהבה שהוא צריך ושאם הוא רוצה אותה שיראה לה את זה.
השיר קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה אם כי חלק מהמבקרים החמיאו ליכולות הווקאליות שלה בשיר ועל ההרכב המוזיקלי של השיר. השיר לא זכה להצלה כקודמו כאשר השיר דורג במצעד בילבורד הוט 100 האמריקאי במקום ה-36, וב-40 העליונים בחלק ממדינות אירופה. בניו זילנד ואוסטרליה השיר כן זכה להצלחה כאשר הגיע לעשירייה הפותחת במדינות אלה. הווידאו קליפ לשיר שבוים על ידי מרקוס ראבוי מציג את ריהאנה בחוף ים שהיא רוכבת על אופנוע ים, רוקדת ועוד. בשל שחרורו המוקדם של אלבומה השני של ריהאנה, "A Girl Like Me", סינגל זה היה לסינגל השני והאחרון מתוך האלבום.
רקע והרכב מוזיקלי
השיר שוחרר בתור הסינגל השני מהאלבום ב-13 בספטמבר 2005 לאחר ההצלחה של קודמו. הוא נכתב על ידי סמואל בארנס, סקוט לה רוק, מקבה רידיק, ז'אן קלוד אוליבר ולורנס פארקר והופק על ידי שני האחרונים תחת שם הבמה שלהם, "Poke & Tone of Trackmasters". בריאיון עם MTV ריהאנה הסבירה את המשמעות הלירית של השיר: "השיר בעצם אומר בחור, אם זה אוהב את זה ואתה רוצה את זה, אתה צריך לגרום לי להיות בחורה שלך כי יש לי את מה שאתה צריך." מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר R&B ורגאיי עם "חתימה של רגאיי טרופי" לדבריה של ריהאנה. מבחינה ווקאלית ריהאנה שרה מקול נמוך (F3) לקול גבוה (G5) וההפך והיא שרה אותו בסולם של A-flat בקצב של 98 ביטים לדקה. בנוסף לשיר יצא גם חלק שני אשר נכלל כרצועת בונוס באלבומה השני וכולל את השתתפותו של הראפר קורי גאנז.
ביקורות
השיר קיבל ביקורות מעורבות אם כי מבקרי המוזיקה שיבחו את הביצועים הווקאלים של ריהאנה. ביל למב מ-"About.com" כתב שלמרות שהזמרת מספקת "שירה פשוטה ונעימה", קולה נשמע "קל מדי" ו"דק". לאמב המשיך להגיב על השיר, וכתב כי למרות שהשיר "מהנה להקשיב לו וקייצי הוא לא קליט, הוא נכשל להיות עם פזמון כמו של "Pon de Replay". אם כי הוא בכל זאת גם החמיא לקולה של ריהאנה ואמר "שהוא חושף את הרבגוניות שלה ואת הטווח הקולי שלה". כתב מטעם בילבורד שיבח את השיר וכתב שחתימת הרגאיי הטרופית של ריהאנה עם פזמון ממכר אך לא ניתן להתעלם גם מהמונוטוניות שבשיר. בניו יורק טיימס נכתבו שתי ביקורות על השיר כאשר בביקורת אחת נכתב שהשיר "פחות טוב בהשוואה לסינגל הקודם שלה" ואילו בביקורת אחרת נכתב שהשיר הוא "די טוב".
הצלחה במצעדים
השיר לא הצליח לשחזר את ההצלחה של קודמו כאשר הצליח להגיע לעשירייה הפותחת רק ב-3 מדינות. בארצות הברית השיר הגיע בשיאו למקום ה-36 בלבד ולמקום ה-99 במצעד שירי ה-R&B וההיפ-הופ של בילבורד. באוסטרליה השיר כן זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-9 במדינה ובילה בסך הכל 3 שבועות בעשירייה הפותחת ו-14 שבועות במצעד עצמו. גם בניו זילנד השיר זכה להצלחה כאשר הצליח להגיע בשבוע הראשון שלו למקום ה-12 במדינה ולאחר 4 שבועות בעשרים העליונים הצליח להגיע למקום ה-9 ושהה בסך הכל 12 שבועות במצעד.
באירופה הצלחת השיר הייתה בינונית כשאר הצליח להגיע למקום ה-25 בלבד במצעד השירים האירופאי. באוסטריה השיר הגיע למקום ה-31 בלבד וירד מהמצעד לאחר 11 שבועות. בשווייץ ובהולנדבאזור פלנדריה השיר זכה להצלחה גדולה יותר כאשר הגיע בשיאו למקום ה-19 ובילה 12 שבועות במצעד ובהולנד הגיע למקום ה-13 אך ירד מהמצעד לאחר 7 שבועות בלבד. באזור פלנדריה של בלגיה השיר הגיע למקום ה-50 בלבד וירד מהמצעד לאחר שבוע בלבד אך בינואר 2006 חזר שוב למצעד אך הגיע למקום ה-25 וירד מהמצעד לאחר 10 שבועות. בבריטניה השיר אמנם הגיע למקום ה-11 אך נשר מהמצעד לאחר 5 שבועות בלבד. בסך הכל מכר השיר בכל העולם 750 אלף עותקים.
וידאו קליפ
הקליפ לשיר צולם על חוף קליפורניה במאליבו מרקוס רבווי. בריאיון ל-MTV News, ריהאנה דיברה על מהלך הצילומים, ואמרה: "המים היו כל כך קרים ... אבל הו אלוהים, היה לנו כל כך כיף... התנגשנו אחד בשני אם אופנועי ים ושיחקנו בכדור". במהלך הראיון, הזמרת פירטה עוד יותר על תוכן הווידאו ואת המשמעות מאחוריו: "זה וידאו שהוא על כיף, נותן את האווירה של הקאריביים ... שכבתי על החול כמו בתולת ים... ואני פשוט [עושה] למצלמה כאילו זה החבר שלי, עכשיו אנחנו הולכים לעשות [כמה סצינות עם] לפידים, זה הולך להיות מדהים". קטעי הריקוד בסרטון היו כוריאוגרפיה של הכוריאוגרפית הידועה פטימה רובינסון.
הקליפ מתחיל עם סצינות של ריהאנה רוקדת לאורך החוף ורוכבת על אופנועי ים עם חברים. לאחר מכן נראית ריהאנה רוקדת על משטח חלק ליד הים עם קבוצת רקדניות נוספות. בפזמון השני של השיר נראית ריהאנה שהיא שוכבת לצד החוף תוך כדי שהיא מביטה במצלמה ושרה את מילות השיר. לקראת סוף השיר נראית ריהאנה רוקדת על החוף עם רקדנים נוספים שהיא מוקפת בלפידים המאירים את החוף.
ארגון מנגה ואנימה ישראל
ארגון מנגה ואנימה ישראל (בראשי תיבות: אמא״י) הוא ארגון ללא מטרות רווח, שמטרתו לקדם את תחום האנימה והמנגה ואת תרבות יפן בישראל. הארגון הוקם בשנת 2007, כדי לתת מענה לקהילת האוטאקו בישראל כארגון בת של האגודה הישראלית למדע בדיוני ופנטזיה. באוקטובר 2016 נפרד מהאגודה ונרשמה כעמותה.
בין פעילויות הארגון ניתן למנות קיום כנסי חובבים, הקרנות סרטים יפנים שלא הופיעו בקולנועים בישראל, איסוף כרכי מנגה לספריות ציבוריות ופעילות למען הפקת תרגום עברי רשמי בהפצות DVD של סרטי אנימה.
אירועים וכנסים
מדי שנה, הארגון מקיים שני כנסים גדולים, הנחשבים כשניים מארבעת הכנסים הגדולים בכמות המבקרים בארץ, לצד פסטיבל אייקון וכנס עולמות - הארוקון וכאמ״י. שני הכנסים במרכזם הם כנסי אנימה, מנגה וגיימינג שבמסגרתם מתקיימים תכנים רבים הכוללים הרצאות, סדנאות, פאנלים, חידוני טריוויה, הקרנות בלעדיות של סרטים מיפן, מחזות זמר שהופקו בידי הקהילה וכן, בכנסים אלו משתתפים דוכנים שונים - החל מאמנים המייצגים את עבודותיהם וכלה בחנויות הקומיקס בארץ. גולת הכותרת של כנסים אלו היא תחרות הקוספליי, אשר בה מראים משתתפיה את הקוספליי שהכינו ולפי כך נשפטים על ידי פאנל של מומחים בתחום. בנוסף לתחרות המרכזית, מתקיימת גם תחרות ווק און וסקיטים.
תחילה הכנסים התקיימו באולם סמולרש באוניברסיטת תל אביב, לאחר מכן נדדו לאמפי וואהל באוניברסיטת בר-אילן ולמרכז הקונגרסים בחיפה כשבסופו של דבר, התמקמו בהיכל התרבות בראשון לציון עד כנס הארוקון 2014, כאשר בעקבות תקרית מצערת של השארת חלק מהמבקרים מחוץ למתחם בשל חוסר מקום, הוחלט להעביר את הכנסים למתחם חדש. למרות קיומו של כאמ״י באותה שנה בפעם השנייה במרכז הקונגרסים בחיפה, הוחלט על מיקום קבוע וגדול יותר, כשבסופו של דבר הוחלט על המתחם של בנייני האומה בירושלים כמיקומו של כנס הארוקון 2015. בעקבות הצלחת המתחם, החליט הארגון להישאר במתחם זה ולקיים בו את כנסי הארוקון עד היום ואת כנסי כאמ״י עד 2019.
החל מכנס כאמ״י 2015, הושקע מאמץ מודגש בייבוא אורחי כבוד מהתחום. האורחת הראשונה הייתה הקוספליירית רייקה ומאז מסורת זו ממשיכה כמדי כנס, עם מספר יוצאים מן הכלל.
הארוקון
הארוקון הוא הכנס הגדול ביותר בישראל המוקדש לתרבות יפנית פופולרית. אמא"י מקיים את הכנס מדי שנה בפורים מאז שנת 2008. המילה הארוקון היא הלחם של המילה היפנית ל"אביב" (הארו) וקיצור של המילה האנגלית לכנס (קון). בנוסף לקיומו, החל משנת 2011, כנס זה מקבל מדי שנה נושא מסוים שלפיו מרבית התכנים בכנס סובבים סביבו. החל משנת 2019 הכנס מקיים את מוקדמות תחרות ה-WCS, כאשר הזוכה נבחר לייצג את ישראל בתחרות העולמית.
כאמ״י
כנס כאמ״י (ראשי תיבות של כנס אנימה ומנגה ישראל) מתקיים מדי שנה בחודש אוגוסט מאז שנת 2009. הכנס נוצר במטרה לתת מענה לקהל האוטאקו בארץ במהלך חופשת הקיץ. בדומה להארוקון, גם כאמ״י סובב סביב נושא מסוים המאפיין את הכנס.
לאחר כאמ"י 2019 הוחלט לבטל את כנסי כאמ"י לטובת אירוע קיץ במתכונת מצומצמת, לאחר התדרדרות בכמות המגיעים לכנס והפסדים כספיים.
2010: באנקה סאי2011: קסמים2012: מוזיקה2014: ספורט2015: אקשן2016: מוזיקה2017: הרפתקאות2018: אגדות 2019: מסתורין
אירוע החנוכה של אמא״י
אירוע תוכן מצומצם המתקיים מדי שנה בחנוכה במתחם אשכול פיס ברמת גן. אירוע זה סובב סביב תחום הקוספליי וכן, מקיים תחרות בנושא זה. החל משנת 2017 הוחלט לקיים את האירוע במתכונת כנסית, כאשר הכנס ב-2017 התקיים באשכול הפיס בתל אביב. ב-2018 אירוע החנוכה התקיים בדיזנגוף סנטר כיריד "היקאריפסט", בשיתוף פעולה ראשון מסוגו עם החנות אקיהברה הקטנה.
עיסוק הארגון בקוספליי
אחת מגולות הכותרת של הארגון היא ההשקעה בקהילת הקוספליי באמצעות פרויקט שנקרא: צוות המשימה לקראת WCS (לימים צוות ACC, ועידת הקוספליי של אמא"י). מטרתו של הפרויקט היא לקדם את קהילת הקוספליי בארץ במטרה לשלוח נציגים מהקהילה בארץ לתחרות הקוספליי הגדולה בחו״ל הידועה כ-WCS והיא מתקיימת ביפן. במסגרת פרויקט זה מתקיימים ראיונות שבועיים עם קוספליירים מחו״ל וכן, העברת סדנאות בנושא. ביוני 2018 הכריזו צוות ACC ומארגני ה-WCS על השתתפותה של ישראל בתחרות הבינלאומית ב-2019, תוך קיום מוקדמות לתחרות בכנס הארוקון של אותה השנה.
כמו כן, תחרויות הקוספליי בכנסי הארגון ידועות כ״התחרויות המושקעות ביותר״ לפי דעת מבקרים רבים בכנסים ובנוסף, מרבית חברי קהילת הקוספליי בארץ עובדים עם הארגון בנוסף לכך שהם פעילים בו.
פרויקטים נוספים
כמו כן, הארגון לוקח על עצמו שיתופי פעולה באירועים הקשורים לתרבות יפן (כדוגמת יום יפן באוניברסיטה העברית ואירועי תרבות הסובבים סביב התרבות היפנית כדוגמת פתיחת תערוכות הקשורות לתחום) וכן משתף פעולה רבות עם שגרירות יפן בארץ תוך השתתפות באירועים שהשגרירות מארגנת כדוגמת אירוע הטאנאבאטה. הארגון דואג לשמור על קשר רציף עם הקהילה בפייסבוק וכך מעודד אותם להגיע לאירועים ולכנסים שהם מקיימים או תומכים בהם.
היסטוריות (הרודוטוס)
היסטוריות (ביוונית עתיקה: Ἱστορίαι) הוא חיבור פרי עטו של ההיסטוריון היווני בן המאה ה-5 לפנה"ס הרודוטוס, הנחשב לספר ההיסטוריה הראשון בעולם המערבי. החיבור מתאר את המסורות, המנהגים, הפוליטיקה, הגאוגרפיה והמלחמות של התרבויות שהיו ידועות אותה תקופה באסיה, בצפון אפריקה וביוון. במרכזו של החיבור עומדת מלחמת פרס–יוון, בין הממלכה האחמנית לבין ערי המדינה היווניות.
הספר כתוב בדיאלקט היוני - הדיאלקט הספרותי העתיק של יון, אולם יש בו שימוש גם במילים שנפוצות בספרות האטית. זהו חיבור הפרוזה היווני הקדום ביותר שנשתמר במלואו.
מבנה הספר
ההיסטוריות מחולק לתשעה ספרים, הנקראים כל אחד על שם אחת מתשע המוזות. חלוקה זו היא מאוחרת יותר, ואינה של הרודוטוס, אלא של חכמי אלכסנדריה. אין כל קשר בין כל ספר לבין המוזה שעל שמה הוא נקרא, כך לדוגמה הספר השני מוקדש לאוטרפה, מוזת הנגינה בחליל, והוא עוסק בעיקר במצרים העתיקה. כמו כן, לא תמיד הנושאים והאירועים נגמרים ומתחילים יחד עם הספר. להלן תשעת הספרים בחלוקה המוכרת לנו כיום:
חלוקה על פי תוכן
ניתן, אם כן, לחלק את הספר על פי תוכנו, לשבעה חלקים:
ביקורת
ההיסטוריות, התקבל (ומתקבל) לרוב בצורה חיובית ביותר. הנואם הרומאי קיקרו כינה את הרודוטוס "אבי ההיסטוריה". אם כי טעות לראות בהרודוטוס את ההיסטוריון הראשון. כבר בעת העתיקה היה מוסכם שההיסטוריות אינו מדויק לחלוטין מבחינה היסטורית, והתואר "גדול ההיסטוריונים של העת העתיקה" שמור לתוקידידס ולא להרודוטוס. עם זאת, ההיסטוריות כתוב בחן רב ובסגנון קליל ואישי, והוא מצטיין בלשונו הספרותית השובה את לב הקורא, מה שמסביר את העובדה שהוא שרד בשלמותו עד ימינו. ההיסטוריון המאוחר יותר פלוטרכוס, מסביר זאת כך: "אבל הוא [הרודוטוס] סופר חריף, סגנונו נעים, יש חן מסוים, כוח ואלגנטיות בסיפורים שלו." גם כיום ההיסטוריות נחשב לאחד מספרי המופת של ספרות העת העתיקה בפרט, ושל ספרות המערב בכלל. הוא תורגם למרבית השפות, ופרקים ממנו עדיין נקראים בבתי הספר.
תופעה החוזרת על עצמה פעמים רבות בספר, שזכתה לביקורת רבה, היא העובדה שהוא נוטה להפסיק באמצע עניינים חשובים, לטובת פרטים שוליים. משה עמית מסכם זאת כך: "אין להרודוטוס כל היסוס להפסיק תיאור קרב ברגע המותח ביותר ולספר, שלאחד הגיבורים שנזכרו - קרה פעם מעשה בעיר מסוימת ובעיר הזאת היה מקדש וכו' וכו'". הפסקות מסוג זה מפריעות לעיתים קרובות להבין את ההקשרים בין המאורעות. גרוע מכך, הרודוטוס שולף את הסיפורים מזיכרונו ואינו מפרט כלל מתי הם אירעו, כך שלפעמים הם אירעו מאות שנים לפני האירוע הנזכר לפני כן, ולפעמים עשרות שנים לאחר מכן. עם זאת, סיפורים אלו מביאים לנו כבדרך אגב, ידיעות חשובות. כמו כן, הרודוטוס כתב עבור קהל יווני, שלרוב לא הכיר את כל העמים שנזכרו בספר. לפיכך הוא לעיתים קרובות נאלץ להקדים הקדמות ארוכות לפני שתיאר אירוע מסוים. כך בספר הראשון הוא מרחיב הרבה על אופיים ומנהגיהם של הפרסים, הספר השני מוקדש ברובו למצרים, ובספר הרביעי מפורטים שבטי הסקיתים ומנהגיהם, והאפריקאים ומנהגיהם. החל מהספר השישי, שהחל ממנו מתוארת מלחמת פרס–יוון, נטייה זו נעלמת כמעט כליל, ופרט לנאומים חשובים וכדומה, הספר מתמקד בנושא העיקרי בלי לסטות ממנו.
למרות שהספר נכתב רק זמן קצר לאחר מלחמות הפרסים עם היוונים, אין בו שום ביטוי לשנאה כלפי האויב הפרסי ושום ביטוי של לעג כלפי מנהגי הברברים.
על הזדון של הרודוטוס
"על הזדון של הרודוטוס" או "על רשעותו של הרודוטוס" הוא חיבור שכתב פלוטרכוס, המהווה למעשה ביקורת נוקבת על הרודוטוס. פלוטרכוס משתמש בלשון בוטה מאוד נגד הרודוטוס, תופס אותו בשגיאות שונות, ומאשים אותו בדעה קדומה וסילופים. פלוטרכוס מאשים מספר פעמים את הרודוטוס באהדה יתרה לברברים, וטוען שהוא מוטה מראש נגד הערים תבאי, קורינתוס, ארגוס ופוקיס. עם זאת, ייתכן גם שמדובר בתרגיל רטורי בלבד, שבו פלוטרכוס לקח את תפקיד הקטגור, כדי לראות מה ניתן לומר נגד סופר כל כך ידוע ואהוב. פלוטרכוס משווה את הרודוטוס למוזיקאי שמכוון את יצירותיו כדי לענג את קהלו, ואת ספרו משווה לוורדים, שיש ליהנות מריחם, אולם להיזהר מהזבובים הנמצאים בהם. הוא כותב כי "יש לשים לב להשמצות ולקנאה" המסתתרים תחת ביטויים מנוסחים היטב בספרו של הרודוטוס "שמא אנו, בחוסר זהירות, נקבל דעות אבסורדיות ושקרים, על המעולים והטובים ביותר בערים ובאנשים של יוון".
המקורות של הספר
הרודוטוס מעיד, כי כתב את הספר לא על פי סופרים שקדמו לו, אלא על פי דברים שראה ושמע בעצמו. הוא טוען שנסע לדרום איטליה, סיקיליה (סיציליה), אסיה הקטנה, סקיתיה (דרום רוסיה של ימינו), חופי הים השחור, נהר הדון, תראקיה (צפון מזרח יוון), איי הים האגאי, מסופוטמיה, מצרים, קירנה (כיום לוב), צור וסוריה. במקומות אלו הוא התרשם ממראה עיניו וראיין את המקומיים. בספר רווחים משפטים כמו "נסעתי ל", "כיוון שרציתי לדעת שאלתי", "כאשר נתגלה לי", "כאשר ראיתי". בכל הקשור לגאוגרפיה ולעובדות, הרודוטוס מחלק את מקורותיו לדברים שראה ולדברים ששמע מפי אחרים. כאשר הרודוטוס מוסר דיווח מקובל יחסית (כמו למשל בדבר הפירמידות של גיזה), מקובל להניח שהוא ראה זאת בעצמו. בעוד כאשר התיאורים שלו שגויים (ולפעמים אינם מתקרבים כלל למציאות), מקובל להניח שהוא שמע זאת מפי אחרים. עם זאת בכל הנוגע לאירועים היסטוריים, הרודוטוס לא יכל להסתמך לא על ראייה ולא על שמיעה, אלא על ראיונות מסודרים שערך, כך שזהות המרואיינים שלו חשובה מאוד. הרודוטוס מזכיר מספר פעמים אנשים שמסרו לו מידע, ונראה שהוא העריך במיוחד את סיפוריהם של הכוהנים במקדשים במצרים, הנחשבים במחקר המודרני למקור בעייתי כיוון שבוודאי לא ידעו הרבה מעבר למה שנגע בעבודתם. כמו כן, בארצות נכר, עמדה בפניו הבעיה שלרוב הוא לא דיבר היטב את שפת בני המקום.
הרודוטוס השתדל לרוב להיצמד למקורות שלו, אולם הוא "אינו תמים" וכאשר הוא יודע על גרסה אחרת לאירוע הוא מביא אותה בלוויית שם המספר. לרוב, כשיש שתי גרסאות, הוא אינו מכריע ביניהן. משפטו הידוע הוא: "מחובתי להביא את מה שנאמר, אך לא מחובתי להאמין בו". ממשפטים כגון אלו ניתן ללמוד שהרודוטוס היה מעוניין להציל כל זיכרון וזיכרון מתהום הנשייה, והוא רחש כבוד לכל מקור באשר הוא, וחשוב לו יותר להביא את העדויות מאשר לנקוט עמדה כלפיהן. גישה זו יוצרת סגנון ספקני, המזהה מיד את מחברו. עם זאת, הוא מטיל ספק בסיפורים מוזרים על אנשים ללא ראש או בעלי ראש של כלב, והוא דוחה את הסיפור המצרי על עוף החול. הוא גם דוחה סיפור על מלחים שהקיפו את יבשת אפריקה וטענו שראו את השמש מימינם, מה שמוכיח שאותם מלחים דווקא כן חצו את קו המשווה. יש חוקרים הדוחים את הטענה שהרודוטוס אכן סייר ברחבי העולם ואסף עדויות, וסוברים שהוא למעשה העתיק הכל ממחברים שקדמו לו, וייחס הכל למסעות הדמיוניים שלו, ולאנשים שכביכול ראיין.
יצירות אמנות בהשראת הספר
האירועים ההיסטוריים המתוארים בספר, שימשו כמקור השראה עיקרי של ספרים סרטים ויצירות אמנות לאורך השנים. על הספר מבוססים בין היתר הספרים "שערי האש" מאת סטיבן פרספילד ו"הספרטאי" מאת קרולין דל סנידקר, סיפורו של הרצל סולון בלידיה, והסרטים 300 הספרטנים, 300, 300: עליית האימפריה ופגוש את הספרטנים.
ציקלוטרון
ציקלוטרון (Cyclotron) הוא סוג של מאיץ חלקיקים בו נעשה שימוש בשדה מגנטי על מנת לגרום לחלקיקים לנוע במסלולים מעגליים ולחזור כל פעם לאזור קטן בו הם מואצים על ידי שדה חשמלי.
הציקלוטרון הומצא בתחילת שנות ה-30 של המאה העשרים על ידי המדען האמריקני ארנסט לורנס, שקיבל על המצאתו זו את פרס נובל לפיזיקה לשנת 1939. מאז המצאתו ועד אמצע שנות ה-40 שלט הציקלוטרון בתחום המאיצים לאנרגיות גבוהות. גם כיום, כשקיימים מאיצים חזקים בהרבה, עדיין נעשה שימוש בציקלוטרונים לצרכים מחקריים ומעשיים מסוימים, בין היתר באבחון וטיפול במחלת הסרטן.
תנועת חלקיק טעון בשדה מגנטי אחיד
כשחלקיק טעון נע בתוך שדה מגנטי, השדה המגנטי יכול לשנות את כיוון החלקיק, אך לא את גודל מהירותו ואת האנרגיה הקינטית שלו - שינוי שדורש ביצוע עבודה על ידי כוח לאורך מסלול, דבר שלא יכול להתקיים מכיוון שהשדה המגנטי ניצב לכיוון התנועה.
כתוצאה מכך, תנועת חלקיק טעון שמושפע רק משדה מגנטי אחיד תהיה תנועה מעגלית במישור שניצב לכיוון השדה המגנטי (עם אפשרות של מהירות קבועה בכיוון השדה המגנטי, ממנה ניתן להימנע). רדיוס המסלול הוא: כש-m היא מסת החלקיק, q מטענו, B היא עוצמת השדה המגנטי, v היא מהירות החלקיק, ו-E היא האנרגיה הקינטית שלו.
מכיוון שהרדיוס פרופורציוני למהירות, זמן ההקפה אינו תלוי כלל במהירות, אלא רק בנתונים הקבועים של החלקיק והשדה, ותדירות הסיבוב היא: .
היישום של הציקלוטרון
כאמור, השדה המגנטי עצמו אינו משנה את מהירותו של החלקיק, אבל הוא מאפשר את חזרתו שוב ושוב לאזור בו הוא מואץ על ידי שדה חשמלי. חלק מרכזי בעקרון פעולת הציקלוטרון יש לעובדה שתדירות הסיבוב של החלקיק בשדה המגנטי אינה תלויה באנרגיה שלו. כך ניתן לשנות את כיוון השדה החשמלי בין שני חצאי הגלילים בתדירות ששווה לתדירות הסיבוב של החלקיק. כך בכל מעבר בין חצי גליל אחד לשני, השדה החשמלי תמיד יאיץ את החלקיק, בין אם הוא נע מחצי הגליל הראשון לשני, או להפך. הדבר נעשה על ידי חיבור שני חצאי הגליל לספק מתח חילופין שבכל חצי מחזור נותן מתח \ V בין חצי הגליל ממנו החלקיק יוצא לחצי הגליל אליו הוא מגיע, ולכן החלקיק מקבל בכל מעבר תוספת אנרגיה של:
אחרי כל האצה, רדיוס הסיבוב של החלקיק גדל (אם כי לא ביחס ישר למספר המעברים, אלא רק לשורש הריבועי של מספר זה), וכאשר הוא עובר את ממדי המכשיר אז הוא נפלט החוצה. מכאן, ומהקשר בין רדיוס מסלולו של חלקיק בשדה מגנטי לאנרגיה הקינטית שלו, אפשר לראות שהאנרגיה המקסימלית לחלקיק שניתן להפיק מציקלוטרון בעל רדיוס R ועוצמת שדה חשמלי B היא: כלומר על מנת להגיע לאנרגיות גבוהות יש להגדיל את רדיוס הציקלוטרון, ואת עוצמת השדה המגנטי בו. על מנת להגיע לאנרגיות הנדרשות, השדה המגנטי צריך להגיע לסדר גודל של טסלה, ותדירות הציקלוטרון לסדרי גודל של מאות מגה-הרץ.
מגבלות יחסותיות של הציקלוטרון
כאשר מהירות החלקיק מתקרבת למהירות האור אז הנוסחאות המתארות את תנועת החלקיק על פי הפיזיקה הניוטונית כבר אינן מתאימות, ויש להשתמש בנוסחאות המבוססות על תורת היחסות. המשמעות היא שבביטוי עבור תדירות התנועה בשדה המגנטי, המסה אינה מסת המנוחה m0 של החלקיק, אלא על פי עקרון שקילות המסה והאנרגיה מסת החלקיק כוללת את תרומת האנרגיה הקינטית שלו. לכן תדירות הסיבוב: משתנה בכל מעבר בעקבות תוספת האנרגיה, ועלולה להוציא את סיבוב החלקיק בציקלוטרון מהסנכרון שלו עם שינוי כיוון המתח, ובכך לעצור את ההאצה. כרגיל (כאשר רוצים לבדוק האם מהירות של גוף מתקרבת לסדרי גודל הדורשים טיפול יחסותי), דבר זה משמעותי רק כאשר האנרגיה הקינטית (חלקי c²) מתקרבת לסדרי הגודל של מסת המנוחה של החלקיק המואץ. עבור גרעינים קלים, מסת המנוחה (בתרגום ליחידות של אנרגיה) היא בסדר גודל של אלפי MeV, לכן הציקלוטרון יכול לשמש להאצתם עד לאנרגיות של עשרות MeV. בשביל להאיץ לאנרגיות גבוהות יותר כבר נעשה שימוש במאיצים מתוחכמים יותר, כמו הסינכרו-ציקלוטרון והסינכרוטרון, שבעת תכנונם נלקחו בחשבון אפקטים יחסותיים.
פיתוח הציקלוטרון והשימוש בו
עידן הפיזיקה הגרעינית החל ב-1919, כאשר ארנסט רתרפורד הפציץ אטומי חנקן בחלקיקי אלפא שנוצרו בהתפרקות רדיואקטיבית טבעית, וכתוצאה מכך חלק מאטומי החנקן הפכו לאטומי חמצן. אולם, במהלך שנות ה-20 לא חלה התפתחות בתחום, משום שהאנרגיה של חלקיקי האלפא הייתה מוגבלת, ומקרים אחרים לא הספיקה בשביל להתגבר על כוחות הדחיה החשמלית בין החלקיק לבין גרעיני המטרה. לכן במקום להשתמש באנרגיה שחלקיקי האלפא מקבלים בהתפרקות הגרעינית הטבעית, קרא רתרפורד ב-1927 לאמץ גישה אחרת: הוא הציע להאיץ חלקיקים באופן מלאכותי כך שהאנרגיה שלהם תגיע לערכים של מאות אלפי ואפילו מיליוני אלקטרון וולט.
האצה על ידי הפרש מתחים יחיד לא הספיקה, שכן באותה תקופה לא ניתן היה ליצור את הפרש המתחים הדרוש לשם כך, והמדענים החלו לנסות להאיץ חלקיקים בסדרה של צעדים. רוב הניסיונות כללו האצה בקו ישר. ב-1929 עלה בדעתו של ארנסט לורנס להשתמש בשדה מגנטי על מנת לעקל את מסלול החלקיקים המואצים, וכך להשתמש שוב ושוב באותו הפרש מתחים, ללא צורך במכשיר גדול. לורנס, והסטודנטים שלו ובראשם סטנלי ליווינגסטון, החלו ב-1930 בבניית המודל הראשון של הציקלוטרון, בקוטר של 4.5 אינץ'. המודל הופעל לראשונה בהצלחה ב-2 בינואר 1931. בעזרת הפרש מתחים של 1800 וולט, הם האיצו חלקיקים טעונים לאנרגיה קינטית של 80,000 אלקטרון וולט. ב-1932 לורנס ביקש להוציא פטנט על המצאתו, ובקשתו התקבלה אחרי שנתיים.
ב-1932 בנה לורנס ציקלוטרון בקוטר 27 אינץ' שהאיץ בתחילה חלקיקים לאנרגיות של עד 3MeV, ובשנים הבאות הגיע עד לאנרגיות של 6MeV. באותה תקופה נבנו, בעזרתו של לורנס, ציקלוטרונים במוסדות אקדמיים נוספים בארצות הברית ובאירופה. ב-1937 בנה לורנס ציקלוטרון בקוטר 37 אינץ', איתו הגיע להאצת חלקיקים עד אנרגיה של 8MeV, וב-1939 בנה ציקלוטרון בקוטר 60 אינץ' שהאיץ חלקיקים עד אנרגיות של 16MeV. בגלל המגבלה שמתעוררת בשל אפקטים יחסותיים לא ניתן היה להגיע בציקלוטרון לאנרגיות גבוהות מכך, והחל מאמצע שנות ה-40 החל שימוש בסוגים מתקדמים יותר של מאיצי חלקיקים, שסימלו את המעבר מפיזיקה גרעינית לפיזיקת חלקיקים.
השימוש העיקרי של הציקלוטרונים היה ייצור איזוטופים רדיואקטיביים מגרעינים יציבים, על ידי הפצצתם בחלקיקים כמו פרוטונים וגרעיני דאוטריום בעלי אנרגיה מספיק גדולה כך שהם יוכלו להתגבר על כוח הדחיה בינם לבין הגרעינים במטרה, וליצור ראקציה גרעינית, כלומר להתמזג איתם (עם או בלי פליטה של חלקיקים אחרים) ובכך ליצור גרעינים מסוג חדש. לעצם התהליך הייתה חשיבות רבה בחקר מבנה הגרעין, והאינטראקציות השולטות בו. גם לתוצרים הייתה חשיבות רבה. בדרך זו יוצרו בהתחלה איזוטופים רדיואקטיביים של אטומים ידועים, והחל השימוש בהם לצרכים שונים, בהם צרכים רפואיים. לאחר מכן התגלו בדרך זו יסודות חדשים. הראשון בהם היה הטכנציום, ואחר כך גם יסודות טרנס אורניים, ובראשם הפלוטוניום.
גם היום, למרות שהציקלוטרונים אינם בחזית המחקר המדעי, משתמשים בהם הן לצורך הפקת איזוטופים רדיואקטיביים (כולל לצרכים רפואיים), והן לצרכים שונים של מחקר יישומי. יש שימוש בציקלוטרון גם בטיפולים בסרטן, הן על ידי הקרנת גידולים באלומת פרוטונים שמואצים במכשיר, והן על ידי הקרנה באלומת נייטרונים שנוצרת מפגיעה של פרוטונים או גרעיני דאוטוריום שהואצו בציקלוטרון במטרות בריליום.
ציקלוטרונים בישראל
בישראל קיימים כיום מספר ציקלוטרונים. שניים מהם בבי"ח הדסה עין כרם. המכשירים משמשים הן לצורכי יצור שוטפים והן לצורכי מחקר באוניברסיטה העברית. מכשיר שלישי נמצא במרכז למחקר גרעיני בנחל שורק ומשמש לצורכי יצור שוטפים. מכשיר רביעי נמצא בחברת איזוטופיה מולקולר אימג'ינג, המייצרת חומרים גרעיניים לשימושים רפואיים. הציקלוטרון בשורק קטן יותר ולכן יכול להגיע לשטפי קרינה נמוכים יותר. עיקר הייצור בשני המרכזים הוא של איזוטופ פלואור-18 המיועד לשימוש בבתי חולים לאבחון מחלת הסרטן בעזרת טומוגרפית PET. במרכז בהדסה יש גם יצור שוטף של איזוטופים נוספים המיועדים לסימון של מולקולות כגון אצטט וכולין.
אחז
שמו
השם אחז הוא קיצור של השם התאופורי "אחזיהו" או "יהואחז" בהשמטת הרכיב התאופורי. בכתובת של תגלת-פלאסר השלישי מופיע שמו המלא ia-ú-ḫa-zi.
מלכותו
לפי המסופר במקרא עלה אחז לשלטון בגיל 20 ובמשך 16 שנה שימש כמלך יהודה. אולם, יש בין החוקרים כאלה הסבורים שמספר השנים אינו אלא חזרה על שנות המלוכה של יותם ומספר זה משולל יסוד היסטורי.
יש כאלה המונים את תקופת שלטונו של יותם רק החל ממותו של עוזיהו אביו. לשיטתם, בזמן חיי עוזיהו, שימשו יותם ואחז כמושלים בפועל אך לא כמלכים. לפי שיטה זו מלך אחז בין שנת 733/734 לפנה"ס ועד 727 לפנה"ס. בשנת 727 לפנה"ס עלה חזקיהו בן אחז למלוכה.
בניגוד לגישה זו, יש חוקרים הסופרים את ימי מלוכת אחז משנת מות יותם, 735 לפנה"ס ועד 715 לפנה"ס. לשיטתם שנת 715 לפנה"ס היא שנת שלטונו הראשונה של חזקיהו.
בספר מלכים כתוב: "בן עשרים שנה אחז במלכו, ושש עשרה שנה מלך בירושלם, ולא עשה הישר בעיני ד'..." אחז מתואר בתנ"ך כמלך רשע עובד אלילים.
מלחמת ארם וישראל ביהודה
המאורע ההיסטורי המשמעותי שהתרחש בתקופת שלטונו של אחז הוא הברית שנכרתה בין פקח בן רמליהו מלך ישראל, לבין רצין מלך ארם-דמשק. השניים כרתו ברית למלחמה משותפת כנגד ממלכת יהודה.
בין החוקרים יש מחלוקת הנוגעת לסיבת המלחמה ביהודה. יש הסוברים כי דרישת רצין ופקח הייתה שממלכת יהודה תצטרף לברית כנגד אשור (ברית בה לקחו חלק גם הפלשתים, תושבי אשקלון ועזה). ויש הסוברים כי מדובר היה בעניינים פנימיים - הגברת ההשפעה שהייתה לארם ולישראל על השלטון ביהודה ועל קידום ניסיון ההפיכה והעמדת בן טבאל בשלטון.
השלב הראשון בפעולתם של רצין ושל פקח היה לעורר את ממלכת אדום למרוד בשלטון ממלכת יהודה וזאת באמצעות סיוע ארמי לכוחות האדומיים:
לפי המסופר בדברי הימים ב, בימים ההם חדרו הפלשתים לשפלת יהודה מהמערב וכבשו ערים רבות, ואדומים חדרו ליהודה מן הדרום.
לאחר מכן, עלו צבאות ארם וישראל להילחם על ירושלים. עם עליית האויבים על ירושלים, שלח אחז מכתב לתגלת-פלאסר השלישי בצירוף הכסף והזהב שהיו בבית המקדש ובאוצר המלך, כשוחד כדי שיסייע לו בלחימה. מעשהו זה של אחז נעשה בניגוד לדבר ישעיהו, אשר עודד את המלך שלא להיכנע לרצין ולפקח, ודרש ממנו שיבטח באלהי ישראל בלבד. אחז פונה אל מלך אשור במילים "עַבְדְּךָ וּבִנְךָ אָנִי". הצירוף "עבדך ובנך" (מלכים ב,ט"ז,ז) הוא יחידאי במקרא וגם אינו מוכר מתעודות חוץ מקראיות. בהתכתבות המלכותית האשורית השימוש הוא ב"עבדך" בלבד, גם אם הכותב הוא יורש העצר בעצמו. לכן ייתכן שזהו ניסוח ספרותי פרי עטו של המחבר.
מסע צבא אשור הגיע למרחב של ארם וממלכת ישראל והציל את ממלכת יהודה מידם. אולם, דבר זה עלה לממלכת יהודה בכך שאחז הפך לשליט-נשלט על ידי ממלכת אשור.
פולחן דתי בתקופתו
אחז עלה לדמשק לקדם את פניו של תגלת פלאסר השלישי. שם הוא ראה מזבח. הוא שלח את תוכנית המזבח אל אוריה הכהן הגדול ופקד עליו לבנות דומה לו בירושלים. עם שיבת אחז מדמשק הוא הקריב קרבנות על גבי המזבח והורה על שינוי סדרי הפולחן.
תקופת שלטונו של אחז נודעה בשינויים דתיים רבים שנעשו בהשפעת עמי הסביבה. בתוך כך: העברת בנים באש, עבודה בבמות, בניית מסכות לבעל.
בספר מלכים כתוב עליו "...ולא עשה הישר בעיני ה'..."
עדות נוספת לחומרת המעשים הדתיים שנעשו בימי אחז משתמעת במקרא גם מההערכה למעשי התיקון שעורך בנו חזקיהו אשר הורס מזבחות לאלים זרים בירושלים ומקבל מחמאות על כך מהנביאים.
מותו
חוקרים רבים קובעים את שנת מותו של אחז ל-727/728 לפנה"ס, אולם אדווין תילי קובע את שנת מותו ל-715/716 לפנה"ס וויליאם פוקסוול אולברייט ל-715 לפנה"ס.
ראס עלי
ראס עלי (בערבית: رأس علي) הוא כפר ערבי מוסלמי הנמצא על גבעה קטנה דרומית לשפרעם. הגבעה מוקפת כמעט מכל צדדיה על ידי אפיקו של נחל ציפורי. הכפר משתייך למועצה אזורית זבולון.
הכפר נוסד בשנת 1927 ותושביו הם כנראה יוצאי כפרי האריסים אל-מג'דל וכופרתא (היום כפר אתא), שחזרו לאזור לאחר שאדמותיהם נקנו ממשפחת סורסוק הלבנונית בשנת 1925. על שרידי אל-מג'דל הוקמה מאוחר יותר חוות הצופים ליד קיבוץ רמת יוחנן.
בכפר יש בית ספר משותף לראס עלי ואל-ח'וואלד, שבו לומדים ילדים מגן חובה ועד כיתה ח'.
ויקטור מולו
ויקטור מולו (באנגלית: Victor Mollo; 17 בספטמבר 1909 - 24 בספטמבר 1987) היה שחקן ברידג', עיתונאי ברידג' וכותב ספרי ברידג' בריטי. הוא מפורסם במיוחד בגלל סדרת ספרי ברידג' בגן חיות, באנגלית: Bridge in the Menagerie, בה מתוארים שחקני ברידג' כקריקטורות של חיות.
ביוגרפיה
ויקטור מולו נולד בסנט פטרסבורג שברוסיה למשפחה עשירה. כשהיה בן 8 פרצה מהפכת אוקטובר. משפחתו של מולו הייתה בנפש בהרי הקווקז. אמו רכשה רכבת במטרה לחזור לביתם. המשפחה השתמשה במסמכים מזויפים של הצלב האדום וצרפה פצועים למסע הארוך לביתה. לאחר שמולו עבר ניתוח של הוצאת התוספתן המשיכה המשפחה לפינלנד אחרי כן לסטוקהולם ולפריז והשתקעה בלונדון. .
סדרת ספרי גן החיות
סדרת ספרי גן החיות התחילה בספר בשם Bridge in the Menagerie: the winning ways of the Hideous Hog, שפורסם בשנת 1965. רוב החומר המופיע בספר פורסם על ידי מולו כמאמרים בודדים עוד לפני כן בעיתון British Bridge Magazine או בעיתון האמריקאי The Bridge World. הספר הזה והספרים שפורסמו אחריו בסדרה מתארים אירועים משעשעים ליד שולחן בו משחקים Rubber Bridge במועדון ברידג'. אוסף הדמויות והתנהגותן הן משל על התנהגות שחקני ברידג' אנושיים. בזכות סדרה זו בחרו בו שחקני הברידג' ככותב המשעשע ביותר.
שלושת המשיחים מאיפסילנטי
שלושת המשיחים מאיפסילנטי (מאנגלית: The Three Christs of Ypsilanti) הוא ספר מאת הפסיכולוג מילטון רוקיץ', המגולל את סיפורו של ניסוי שערך בשלושה חולים בסכיזופרניה פרנואידית שטענו שהם ישו, בבית החולים בעיר איפסילנטי שבמישיגן, ארצות הברית.
ויקטור מולו
דמויות בספרי ברידג' בגן החיות
החזיר הוא השחקן הטוב ביותר במועדון.
שלושת המשיחים מאיפסילנטי
נושאי המחקר היו ג'וזף (58), שנמצא באשפוז פסיכיאטרי במשך שני עשורים; קלייד (70), חקלאי לשעבר שסבל מבעיית שתייה ודמנציה; ולאון (38), שמגיל צעיר האמין שהוא ישו. הניסוי החל ביולי 1959 ונמשך כשנתיים. על מנת לחקור את הניתוק מהמציאות שבו היו המטופלים שבויים דאג החוקר לכך שיהיו בחדרים סמוכים, וכן הניע אותם להיפגש בין היתר בחדר האוכל ובמהלך מטלות בבית החולים. במהלך הניסוי, רקח הודעות ומסרים מדמויות שאינן קיימות במטרה לבצע מניפולציות במטופלים (כגון שליחת מכתבים ממענים מפוברקים), על מנת לבדוק האם דעתם תשתנה, אך זה לא קרה. בתקופה זו, שלושת הגברים התווכחו רבות, וכל אחד מעם טען שהוא ישו האמיתי והקדוש מכולם, וכן שהאחרים לוקים במחלת נפש או שהם רובוטים. בחלוף הזמן, החיכוכים ביניהם פסקו והם התיידדו והחלו לדבר על נושאים אחרים. בסופו של הניסוי לא חל שיפור בניתוק מן המציאות בו לקו שלושת הגברים והם המשיכו להאמין שהם ישו.
ויקטור מולו
ספרים שתורגמו לעברית
לא ברור האם מדובר בתרגום מורחב של אותו ספר. בחלק מהמהדורות התווסף פרק שכתב השחקן הישראלי משה כץ.
שלושת המשיחים מאיפסילנטי
הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1964. ב-2011, יצא במהדורה מחודשת על ידי ה-The New York Review of Books.