cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בורובודור
תבליטים
בבורובודור יש כ-2,670 תבליטים בודדים, מתוכם 1,460 הם נרטיביים ו-1,212 הם קישוטיים. התבליטים מכסים את חזיתות המקדש ואת המעקות שלו. שטח הפנים הכולל של התבליטים הוא 2,500 מ"ר, והם נמצאים בבסיס המקדש החבוי ובחמש הקומות המרובעות.
בבסיס החבוי מתואר חוק הקארמה. בקירות של הגלריה הראשונה יש שתי סדרות של תבליטים, שכל אחת מהן מורכבת מ-120. החלק העליון מתאר את הביוגרפיה של בודהה, והחלק התחתון של הקיר והמעקות בגלריה הראשונה והשנייה מספרים את סיפור חייו הקודמים של בודהה. שאר התבליטים מוקדשים למסעו של סודהאנה, שהסתיים כאשר הוא הגיע לחוכמה המושלמת.
הסיפורים הבאים מתוארים בתבליטים:
פסלי בודהה
פסלי בודהה ממוקמים בתוך נישות הנמצאות ברופאדהאטו, והם מסודרים בשורות בצדיו החיצוניים של המעקות, כאשר מספרם הולך ופוחת לקראת הקומה העליונה. במעקה הראשון והשני יש 104 נישות כל אחד, בשלישי 88, ברביעי 72 ובחמישי 64 (סך הכול 432 פסלים). בשלוש הקומות המעגליות פסלי הבודהה נמצאים בתוך סטופות מחוררות. בקומה המעגלית הראשונה יש 32 סטופות, בשנייה 24 ובשלישית 16 (סך הכול 72 סטופות). בזמן בניית המקדש היו בו 504 פסלים, ומתוכם נפגעו 300 (בעיקר לקיחת הראש שלהם). 43 פסלים נוספים נעלמו. מאז גילויו של בורובודור נגנבו ראשי פסלים כפריטי אספנות, בעיקר עבור מוזיאונים מערביים.
במבט ראשון נראה כי יש דמיון רב בין פסלי הבודהה, אך ישנם הבדלים עדינים ביניהם מבחינת היבטים שונים של המיקום (מודרה) ותנוחת הידיים. חמש קבוצות מודרה: צפון, מזרח, דרום, מערב וזנית, מייצגים את חמש רוחות השמיים לפי המהאיאנה. בארבעת המעקות הראשונים נמצאים ארבע המודרות הראשונות: צפון, מזרח, דרום ומערב, שבהם מוצבים ארבעה פסלי בודהה לפי ארבעת כיווני המצפן. לפסלי הבודהה הנמצאים במעקה החמישי ובתוך הקומה העליונה, 72 במספר, יש מודרה זהה: זנית. כל מודרה ייחודית מבחינה סימבולוגית.
שיקום
ב-1885, כאשר פורסם שיושב ראש החברה הארכאולוגית ביוגיאקארטה גילה את הבסיס החבוי, זכה בורובודור לתשומת לב ציבורית. בין 1890 ל-1891 צולמו מספר תצלומים של התבליטים בבסיס זה. הגילוי גרם לממשלת הודו המזרחית לפעול למען הגנה על המונומנט. ב-1900 החליטה הממשלה להקים ועדה בת שלושה חברים שתעריך את מצבו של בורובודור: ברנדס, היסטוריון של האמנות, תאודור ואן ארפ, מהנדס צבאי הולנדי, וואן דה קאמר, מהנדס בנייה ממחלקת העבודות הציבוריות.
ההערכה היא כי עלות העבודות הכוללת באותה תקופה עמדה על 48,800 גילדן הולנדי.
עבודות השיקום התבצעו בין 1907 ל-1911, והן היו מבוססות על המלצותיו של תאודור ואן ארפ. בשבעת החודשים הראשונים התרכזו הפועלים בחפירות מסביב למקדש בחיפוש אחר ראשי בודהה ותבליטי אבן חסרים. ואן ארפ פירק ובנה מחדש את שלוש הקומות המעגליות העליונות ואת הסטופות. במהלך העבודות הוא גילה כי יש ביכולתו לעשות דברים נוספים על מנת לשפר את מצבו של המקדש; הוא הגיש הצעה נוספת שאושרה, וכתוצאה מכך נוספו 34,600 גילדנים לתקציב העבודות. בשלב זה נראה היה כי בורובודור חזר להיות כפי שהיה בשיא פריחתו.
בגלל התקציב המוגבל המטרה הראשונית של עבודות השיקום הייתה לנקות את התגליפים והתבליטים, וואן ארפ לא פתר את בעיית הניקוז. בתוך 15 שנים היו קירות הגלריות ספוגים במים, וניתן היה להבחין בסדקים ובהתפוררות התבליטים. ואן ארפ השתמש בבטון נטול מלחים-אלקליים וסידן הידרוקסידי, והעביר אותן לתוך המקדש. פעולה זו גרמה לכמה בעיות, כך שנוצר צורך דחוף בעבודות חידוש נוספות.
מאז עבודות השיקום שהחלו ב-1907, נערכו מספר סבבי עבודות נוספים, אך הם לא סיפקו למקדש את ההגנה המלאה שהוא היה זקוק לה. בשלהי שנות ה-60 ביקשה הממשלה האינדונזית מהקהילה הבינלאומית לסייע לה במאמץ שיקום גדול של המקדש, ובשנת 1973 הוכנה תוכנית-אב לשיקום בורובודור. הממשלה האינדונזית ואונסק"ו החלו בפרויקט שיקום נרחב שנמשך בין 1975 ל-1982. יסודות המקדש חוזקו, וכל 1,460 התבליטים נוקו. השיקום כלל את פירוק חמש הקומות ושיפור הניקוז באמצעות שיבוץ תעלות מים בתוך המקדש. הוסיפו שכבות בלתי חדירות ומסננות מים למקדש. בשיקום נטלו חלק כ-600 עובדים, ועלותו הכוללת הייתה 6,901,243 דולר אמריקני. לאחר שעבודות השיקום הללו הושלמו, הכריז אונסק"ו על בורובודור ב-1991 כעל אתר מורשת עולמית.
Heart of Steel
Heart of Steel (בעברית: לב מפלדה) הוא סינגל של הצמד המוזיקלי האוקראיני טבורצ'י, אשר יצא לאור ב-9 בדצמבר 2022. השיר ייצג את אוקראינה באירוויזיון 2023.
רקע וכתיבה
לדברי הלהקה, השיר מזהיר מפני הסכנות של שימוש בנשק גרעיני למלחמה. בריאיון עם הלהקה, חבריה רמזו כי מטרת ייסוד האירוויזיון היא גם הסיבה מדוע יצרו את השיר. הם אמרו: "בדקנו את העבר של התחרות הזו. [תחרות הזמר של האירוויזיון] נוצרה לאחר מלחמת העולם השנייה כדי לאחד את אירופה. היום, בזמן שחלק משחקים באיומים גרעיניים, האנשים שלנו, עם לבבות מפלדה, מגינים על אירופה כולה". השיר מעביר מסר לא לוותר מול מצוקה, ואחד המרכיבים המרכזיים שמופיעים בווידאו קליפ שלו הוא שער בין המציאות לבין החיים לאחר המוות, כאשר הלהקה אומרת שהאנושות בוחרת מה מחכה לה בעתיד.
הפקה
חבר הלהקה אנדרי הוצוליאק התחיל לכתוב את "Heart of Steel" באביב 2022, במהלך המצור על מריופול. לאחר שצפה בסרטונים של הצבא האוקראיני מגינים על מפעל המתכות והפלדה אזובסטאל, הוא קיבל השראה לכתוב שיר המבוסס על הנחישות לא לוותר על השטח.
לפני האירוויזיון
ב-17 בנובמבר 2022 נודע כי טבורצ'י עתידה להשתתף ב-Vidbir, הקדם האוקראיני לתחרות האירוויזיון, שם יופיעו עם השיר "Heart of Steel". השיר פורסם ביוטיוב ב-1 בדצמבר יחד עם תשעת השירים המשתתפים האחרים, ויצא לאור באופן מסחרי ב-9 בדצמבר.
חודש לאחר מכן, ב-17 בדצמבר 2022, הופיעו טבורצ'י ב-"", המהדורה השביעית של הקדם האוקראיני, אשר נערך במקלט בתחנת המטרו "Maidan Nezalezhnosti" שבקייב בשל המלחמה באוקראינה. בסיום הערב נודע כי ההצבעות שהתקבלו מחבר השופטים ומהקהל העניקו להם את המקום הראשון, ובכך הם נבחרו לייצג את אוקראינה באירוויזיון 2023, שיתקיים בבריטניה.
במהלך הקדם היה השיר האחרון בסדר ההופעה, מתוך עשרת השירים שמתחרים בתחרות. במהלך ההופעה, שני חברי הצמד היו לבושים בתלבושות דומות לחליפות חומרים מסוכנים, כאשר אנדרי לבש חליפה שחורה וג'פרי לבש חליפה צהובה. במסך שמאחוריהם נראו הסכנות שבלוחמה גרעינית, והופיעו גם רקדניות רקע, עטויות מסכות גז.
הערות שוליים
קט:שירי אירוויזיון 2023
בת גלים
בת גלים היא שכונה במערב חיפה. ייחודה הוא בכך שהיא השכונה היחידה בחיפה שבתיה נושקים לחוף הים.
השכונה נמנית עם שכונות הגרעין הוותיקות של חיפה העברית. היא תוכננה בידי האדריכל ריכרד קאופמן בשנת 1921 לפי עקרונות עיר הגנים ובתיה הראשונים הם מתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 - ימי העלייה השלישית. היא התפתחה מאוד בימי העלייה החמישית, בשנות ה-30, ועד היום שולט בחלקה הוותיק קו בנייה נמוך, כשרבים מבתיה מוקפים עצי פרי. בשנת 2011 אוכלוסיית השכונה מנתה 4,857 תושבים.
גאוגרפיה
בת גלים, הבנויה על חצי-האי הידוע ככף-הכרמל, תחומה בין שדרות ההגנה לבין חוף הים, ובתחומה עוברת מסילת החוף. השכונה היא משכנם של בית החולים רמב"ם, בית הספר לרפואה של הטכניון ובסיס ההדרכה של חיל הים, ולאורך חופה המערבי נמתחת טיילת, שבקצה תחנה של רכבל חיפה, רכבל המקשר את החוף בשלישיית קרונות כדוריים לראש ההר שמעליו בסטלה מאריס. עוד בשכונה מבנה הקזינו, שנבנה על שטח שיובש בחוף הים ובעבר היה פעיל ושימש את קציני הצבא הבריטי.
תחבורה
את השכונה משרתת תחנת רכבת, שהייתה התחנה המרכזית של חיפה בסוף המאה ה-20. מסילת הרכבת בקטע זה, שהונחה על ידי הבריטים בשנות ה-20, היא קו סואן שעליו עוברות כל הרכבות במטרופולין של חיפה.
חרף סמיכותה לעיר התחתית, בת גלים היא שכונה שמאופיינת בניתוק אורבני יחסי. חלקה המזרחי תפוס על ידי שטחי חיל הים, ובמשך שנים רבות רק כביש אחד חיבר אותה עם שאר חלקי חיפה - רחוב חיל-הים, שיוצא מצומת דולפין - מהגדולים בצומתי חיפה, ומתפצל מזרחה אל נמל חיפה ומערבה אל רחוב העלייה השנייה. כחלק מתכנון שיפור מערך הצירים בכניסות המערביות לחיפה, הונחה בשנות התשעים תוכנית ליצירת כניסה נוספת לכלי רכב לבת גלים - שתוכננה במפגש כביש 4 ורחוב אלנבי, עד אז צומת ששירת רק את הפונים דרומה אל שכונת קריית אליעזר הסמוכה. הכניסה החדשה שנכנסה לשימוש בשנת 2015, נמצאת בקצהו המערבי של רחוב העלייה השנייה, וכחלק ממנה בנתה חברת התשתיות העירונית "יפה נוף" את מחלף אלנבי מעל שדרות ההגנה. בסיסו של המחלף, עמוד בטון בגובה של כ-11 מטר, נבנה מצפון למסילת הרכבת - על מנת שזו תעבור גם היא מתחת לגשר החדש - במרחק מטרים ספורים ממי הים, באזור תחנת הרכבל התחתון וריף הגולשים.
עמותות סביבה יצאו במאבק משפטי נגד מה שלטענתן היה הנפקת היתר לתוכנית-בינוי המנוגדת לסעיפים בחוק המונעים בנייה בסמיכות לקו המים; וב-2001, בהחלטה שהייתה חלק משורה של פסקי דין תקדימיים נגד עיריית חיפה, הורה בית המשפט להפסיק את עבודות בניית המחלף. ביוני 2004 נפתח לתנועה החלק שכבר הושלם, בין רחוב אלנבי ודרך ההגנה. חלקו השני של המחלף נפתח לתנועה במהלך שנת 2015, לשכונה יש חיבור נוסף (שני) אל כביש חיפה תל אביב, בנוסף לכניסה הראשית מצומת דולפין.
את השכונה משרתים קווי אוטובוס של אגד. חלקם יוצאים מתחנה הרכבת, וחלקם ממסוף אוטובוסים שליד הרכבל.
חופים
בבת גלים שני חופי רחצה "החוף השקט" ו"חוף בת גלים". נכון לשנת 2021, המעבר בין שני החופים חסום על ידי בסיס ההדרכה של חיל הים. ב-2019 הוקמה טיילת המחחברת את החוף השקט לחופי בת גלים ויוצרת רצף עד לחופי חיפה הדרומיים. נכון לאוגוסט 2022 הטיילת טרם נפתחה, שכן השלמתה מצריך את אישור צה"ל ומשרד הביטחון. בפברואר 2023 החלו עבודות השלב השני.
החוף השקט
רצועת חוף באורך 200 שתחומה בשובר הגלים של בסיס חיפה של חיל הים בצדה האחד, ובבית החולים רמב"ם בצדה השני. החוף הוקם ב-1949 על ידי שבעה יוצאי חטיבת כרמלי שקיבלו זיכיון להפעלת רצועת החוף הסלעית והצרה, שכונתה "חוף הקצינים" בזמן המנדט. הם הקימו את הקואופרטיב מפעלי ים בע"מ לשם פיתוח ותפעול החוף. הקואופרטיב בנה מזח ומלתחות בחוף והחל לגבות דמי כניסה. במשך השנים אירעו מספר תאונות כאשר אנשים שקפצו מהמזח נפגעו מהסלעים שבחוף. ב-1964 נהרסו בסערה כל המתקנים שנבנו בחוף. ב-1965 הקימה חברת מפעלי ים בחלק מהחוף מחיצה לשימוש כחוף נפרד למתרחצים חרדים ודתיים. החוף הפך לפופולרי בעבור הקהילות החרדיות, בזכות הריחוק והניתוק שלו משאר חופי הים, ומשך חרדים מכל רחבי הארץ, עד כדי יצירת תיירות חרדית מיוחדת לחיפה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הקימה עיריית חיפה את "חוף הדתיים" מדרום לבה"ד חיל הים, אך משנות ה-90 של המאה ה-20 שוב פועל החוף השקט כחוף רחצה נפרד, שלושה ימים בשבוע לנשים ושלושה ימים לגברים (בימי שבת הרחצה מעורבת).
חלקו המערבי של החוף נמצא בשימוש של מועדון השייט חיפה. ב-1988 שופץ החוף ונערכה בו אליפות העולם בשייט מפרשיות מדגם 470, ב-2010 אליפות העולם בשייט מפרשיות מדגם 420 ושוב ב-2015 אליפות העולם במפרשיות מדגם 470.
חוף בת גלים
רצועת החוף שבין בסיס ההדרכה של חיל הים בצפון למחלף אלנבי בדרום היא חוף ציבורי פתוח. החוף מחולק למספר מקטעים (מצפון לדרום):
ריף בת גלים
לאורך רצועת החוף של בת גלים, בנקודה בה הכרמל נושק לים, המסלע מורכב ברובו מאבן גיר ומדולומיט, ויוצר ריף תת-מימי (שונית גאולוגית). זוהי תופעה ייחודית באגן המזרחי של הים התיכון בכלל ולחופה של מדינת ישראל בפרט, שבו רוב החוף הסלעי מורכב מכורכר. תנאים אלו גורמים ליצירת בית גידול ייחודי. בנוסף, הגלים במקום אינם נשברים על הסלעים ותורמים ליציבות הרבה של התנאים בבית הגידול. עקב כך התפתחו במקום מגוון עשיר של פלורה ופאונה, הכולל אצות, צמחי מים (כגון גלית גדולה Cymodocea nodosa), סרטנים, מלפפוני ים ודגים ממינים שונים.
בסיס ההדרכה של חיל הים
במאי 2008 אישרה ועדת המשנה לתכנון ובנייה בחיפה הקמת שכונה בת 1,000 יחידות דיור בשטח בה"ד חיל הים. את השכונה תכנן האדריכל החיפאי בנימין אייזק. נכון למרץ 2010 הייתה התוכנית בדיון להפקדה בועדה המחוזית לתכנון ובנייה. במאי 2010 נודע כי בשטח הבה"ד מתוכננת בניית מבנה חדש לאקדמיה של חיל הים. נכון לאוגוסט 2011 התוכנית עודנה ממתינה לדיון להפקדה בוועדה המחוזית.
תחנת האוטובוסים הישנה
תחנת האוטובוסים המרכזית הישנה ששכנה בבת גלים אינה מתפקדת כתחנה מרכזית מאז הקמת תחנות מרכזית המפרץ ומרכזית חוף הכרמל. המגדל, אשר בעבר שכנו בו משרדי אגד וחברת החשמל נטוש וכך גם מרבית החנויות במתחם. שימושו העיקרי הוא כחניון אוטובוסים בלילה. במאי 2010 פורסם על תוכניות להקמת מתקן חדש לטיהור שפכים במתחם וכן על תוכניות שמכין האדריכל אבנר שר לפיתוח מתחם מסחרי בו.
המרינה בבת גלים
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלה עיריית חיפה לקדם תוכנית בנייה גדולת-ממדים, שכללה ייבוש של קטע מהים ברצועה שבין המבנה התחתון של רכבל חיפה וקזינו בת גלים, הקמת שכונת מגורים, מספר בתי מלון, מרכז מסחרי ומעגנת יאכטות, ונודעה בשם ה"מרינה". לאחר מאבק ציבור נגד תוכנית היא בוטלה בשנת 2006.
חינוך
אין בשכונה בית ספר על יסודי. בתי הספר העל יסודיים הסמוכים לשכונה הם "עירוני א'" בקריית אליהו ו"רעות" בקריית אליעזר.
עמותות
שתי עמותות מוקדשות לטיפול בשכונה וממוקמות בה פיזית. הוותיקה מביניהן, "פורום בת גלים" נוסדה בשנת 2002 ופעילה במאבקים נגד ההזנחה הפיזית של השכונה. הצעירה יותר, "גלים - קהילה חיפאית בתנועה" הוקמה בשנת 2007 והיא פעילה בעיקר בתחום החינוך הבלתי פורמלי והגינון הקהילתי. עמותות נוספות, כגון עמותת עלם ואל סם פועלות בשכונה כחלק מן הפעילות שלהם בכל העיר חיפה.
סניף חיפה של האגודה למלחמה בסרטן שוכן בשכונה.
אנטיכריסט
בתאולוגיה הנוצרית, אנטיכריסט או אנטיכריסטוס הוא אדם (או מהות) המייצג את הרוע המוחלט ומהווה את אויבו של ישו. מקור המילה ביוונית (αντίχριστος), ופירושה המקורי "במקום המשיח". המונח העברי הוא צורר המשיח (צר המשיח) או שׂוֹטֵן המשיח. אנטיכריסט מתואר כדמות של משיח שקר שמהווה את הנגטיב של ישו ומתנגד וכופר במשיחיותו, ואף מעמיד לו אלטרנטיבה שקרית. הדמות נוצרה בהשראת נבואת דניאל בחזיון ארבע החיות, ומתוארת בהרחבה בברית החדשה בחזון יוחנן, באיגרת השנייה אל הקורינתים (יא, ד), ובאיגרת אל הגלטים (א', ו-ז). דמות זו לקוחה מהחיות שבחזיון דניאל, ולכן היא מכונה במסורת הנוצרית גם "החיה".
דמות האנטיכריסט לקוחה מאגדה עממית המספרת שלאחר הגליית היהודים הופיע אנטיכריסט והציע להם להשיב אותם לארצם וכאשר נענו לו השליך אלפים מהם לים. אלברטוס מגנוס ותומאס אקווינס הקדישו תשומת לב רבה לאגדה זו וטענו שאנטיכריסט ייוולד בבבל, בשבט דן, יעלה לירושלים, שם ישכנע בקלות את היהודים שהוא המשיח, יבנה מחדש את בית המקדש ויכריז על עצמו כאלוהים.
כשם שבמסורת הנוצרית למשיח ישנן שתי ביאות, כך כנגדו לאנטיכריסט ישנן שתי ביאות. בתקופתו של יוחנן אנטיכריסט נתפס כמלכות רומי שצלבה את ישו ההיסטורי. בתקופה המודרנית היא נתפסת כמלכות רומא המתחדשת, קואליציה של עשר מדינות המכונה "בבל הגדולה" או "הזונה הגדולה" - שסממניה פאר ושחיתות, שמובילות תרבות דתית שקרית, שכופרת במשיחיותו של ישו. הדמות העומדת בראש המלכות מוצגת כדמות ממלכתית בעלת חזות נורמטיבית ועם זאת דמונית ובעל כוחות מטפיזיים, ששואבת את כוחה מהשטן ומייצגת את הרוע הצרוף עלי אדמות, שאמורה להופיע באחרית הימים, לאחר כינון ממלכה יהודית ובית מקדש בתוכה.
לאנטיכריסט אמורים להיות סממנים צורניים דומים למשיח הנוצרי, ולכן הוא אמור להיות אדם כריזמטי ונואם בחסד "פום ממלל רברבן", שיכונן בתחילה תחת משטרו רב-העוצמה שלום עולמי, ויאחד עמים רבים תחת חסותו, כשלצידו נביא שקר דתי. סימנו על פי אותה תפיסה המספר 666, שייחקק על מצחם וידיהם של מאמיניו, ויאפשר להם לסחור ולקנות תחת שלטון אנטיכריסט. בסופו של דבר אמורה להיות מלחמה עולמית נגד כוחות אנטיכריסט, שיובסו בידי המאמינים וישו בראשם. שם המלחמה, "ארמגדון", לקוח מהשם העברי "הר מגידו", אזור שהתרחשו בו מלחמות רבות וחשובות, בעולם העתיק ואף בעת החדשה. יש נוצרים הרואים באיחוד האירופי, ואף באו"ם, את הדמות המכונה אנטיכריסט.
דמויות שונות לאורך ההיסטוריה, שרדפו את הכנסייה ואת המאמינים הנוצרים, הוגדרו כאנטיכריסט. חלק ברית חזקיהו של הספר עליית ישעיהו, המתוארך לסוף המאה הראשונה לספירה, מתייחס לאמונה שנירון קיסר הוא אנטיכריסט. בימי הביניים זיהו אנשי הנצרות אישים שונים ואף בעלי חיים עם אנטיכריסט, וגורלם היה עינויים ואף מוות. בעת החדשה המוקדמת, מרטין לותר ראה באפיפיור את אנטיכריסט, בהשפעת חיבורו של לורנצו ואלה על זיוף מתת קונסטנטינוס. גם בעת החדשה אנשי נצרות שונים ניסו לזהות דמויות היסטוריות עם אנטיכריסט, בהם נפוליאון, אדולף היטלר, בניטו מוסוליני ואפילו רונלד רייגן, שבאנגלית כל שם משמותיו מורכב משש אותיות ומהווה צירוף של המספר 666. בהשראת התפיסה הנוצרית נעשו מספר רב של סרטים העוסקים בהופעתו של אנטיכריסט ובמלחמת אחרית הימים.
אסלאם
באסלאם, המקבילה לדמות האנטיכריסט היא הדמות דג'אל, שמתוארת כדמות רעה באסכטולוגיה האסלאמית. למרות שאינו מוזכר בקוראן, ישנם מוסלמים המאמינים שהוא יופיע תוך העמדת פנים שהוא המהדי, לפני יום הדין. הוא ייסע ברחבי העולם, תוך שהוא נכנס לכל עיר שהוא חפץ, מלבד מכה ומדינה. ואז עיסא יירד מן השמים אל הצריח הלבן שבמסגד האומיי, ויניח את ידיו על גבם של שני מלאכים, בזמן שהדג'אל מתפלל. ויהיה זה עיסא שבסופו של דבר יהרוג את דג'אל, באמצעות מטה משה.
בחדית'ים סוניים ושיעים, ובמיוחד אצל התריסריים מופיעה דמות נוספת בשם סופיאני, שלעיתים מזוהה בתור דג'אל עצמו או כדמות נפרדת הפועלת לצד דג'אל.
יהדות
עם זאת, במקורות אחרים החל מתקופת הגאונים ובספרות היותר מאוחרת, מוזכרת דמות בשם ארמילוס הרשע, מלך הגויים, שעתיד להתנכל ליהודים ולהמית את משיח בן יוסף, ולבסוף יוכרע על ידי משיח בן דוד. בספר אבקת רוכל, ארמילוס מתואר כמי שיציג את עצמו כמשיח ומכונה בספר באופן מפורש אנטיכריסט.
פרלוד לחולית
פרלוד לחולית (שנקראת גם סדרת הבתים) היא טרילוגיית ספרי קדימונים מאת בריאן הרברט וקווין ג'יי. אנדרסון, שמתרחשת ביקום של חולית שיצר פרנק הרברט. הטרילוגיה מבוססת בחלקה על רשומות שפרנק הרברט השאיר לפני מותו.
הסדרה מתרחשת בשנים שהובילו לאירועי חולית המקורי. ספרי הטרילוגיה הם:
קדימונים לסדרת חולית של פרנק הרברט
האירועים בתחילת טרילוגיית פרלוד לחולית מתרחשים כשלושים וחמש שנים לפני תחילת האירועים בחולית. הטרילוגיה נותנת הרבה מידע על דמויות רבות המופיעות בסדרה של פרנק הרברט. בעוד שחלק מן המידע המוצג בטרילוגיה תואם למידע שניתן בספריו של פרנק הרברט, חלק ממנו סותר אותו ישירות.
הטרילוגיה מציגה את עברן של דמויות רבות. הברון ולדימיר הארקונן, דנקן איידהו וגורני האלק המשועבדים אצל ההארקוננים, הדוכס לטו אטריידיס הצעיר, הגבירה ג'סיקה בתור מתלמדת במסדר בנות גשרית, שאדם הרביעי בצעירותו ועוד.
ביקורות
הטרילוגיה זכתה לשיווק רחב והובילה ליצירת דור חדש של מעריצי חולית. עם זאת, קוראים רבים, בעיקר אלה שקראו את הסדרה של פרנק הרברט, ביקרו את הסדרה לרעה. רבים טוענים כי כתיבתם של בריאן הרברט וקווין ג'יי. אנדרסון אינה עמוקה ופילוסופית כמו כתיבתו של פרנק הרברט, וכי הסתירות בין הקדימונים לסדרה המקורית מפריעים.
A Woman
A Woman (בעברית: אישה) הוא אלבום הבכורה של הראפית האמריקאית, קווין הרבי. האלבום יצא לאור ב-21 במאי 2021, על ידי חברת התקליטים "Checkbook". מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
רקע והכרזה
לאחר שהרבי סיימה להוציא בין השנים 2017–2020 את תשעת מיני-אלבומיה, באוקטובר 2020, החלה לעבוד על אלבום הבכורה שלה.
סינגלים
"Juice" יצא לאור ב-13 באפריל 2021, כסינגל הראשי של האלבום.
My Love Is Your Love
ביקורות
האלבום זכה לביקורות חיוביות ממרבית המבקרים והוגדר כאלבום בעל סאונד חדשני שמשלב סגנונות רבים כגון פופ, R&B והיפ הופ. שירים כגון it's not right but its ok ,my love is your love ו-"Heartbreak Hotel" שובחו, אך נמתחה ביקורת על חלק מהבלדות, והמבקרים טענו שהן מיושנות. האלבום זכה לציון חיובי במגזיני הבילבורד והניו יורק טיימס, 3.5 כוכבים ברולינג סטונז ו-2.5 כוכבים במגזין טיים.
קידום
ויטני קידמה את האלבום באופן מאסיבי בהופעות בטלוויזיה וביצעה שירים מהאלבום בתוכניות מוכרות כגון המופע של אופרה ווינפרי, טקסים כגון טקס פרסי המוזיקה האמריקאית וטקס הגראמי, וגם במופע הדיוות 1999, שקיבץ זמרים וזמרות נחשבים ומוכרים כגון טינה טרנר, שר, מריה קארי, אלטון ג'ון, וצ'אקה קאן. בסך הכול הופיעה ויטני בטלוויזיה 23 פעמים כולל הופעות פרומו (3 הופעות). בנוסף לכך יצאה ויטני לסיבוב הופעות לקידום באלבום ב-1999. סיבוב ההופעות נקרא כמו האלבום, הוא החל בשיקגו ביוני 1999, ונגמר בנובמבר של אותה השנה בלונדון. סיבוב ההופעות החל בארצות הברית ובקנדה, והמשיך לאירופה לאחר מכן, ובסך הכול היו בו 62 הופעות שרובן באירופה (44).
אולימפיאדת סקוו ואלי (1960)
אולימפיאדת החורף ה-8 נערכה מ-18 בפברואר עד 28 בפברואר 1960 בעיר סְקוּוֹ ואלי במדינת קליפורניה שבארצות הברית.
באולימפיאדה השתתפו ספורטאים מ-30 מדינות.
רבקה בלאק
רבקה בלאק (באנגלית: Rebecca Renee Black; נולדה ב-21 ביוני 1997) היא זמרת פופ אמריקאית, הידועה בזכות הסינגל שלה "Friday".
קורות חייה
בשנת 2010 הופיעה לראשונה רבקה בקליפ של זמר הפופ הצעיר ג'סטין ביבר "baby" ולאחר מכן פנתה אמה של בלאק לחברת התקליטים ARK Music Factory ושילמה להם 4,000 דולרים כדי שיפיקו את הקליפ של בתה, לשיר Friday. השיר פורסם ב-YouTube וב-iTunes. הוא הועלה ל-YouTube ב-10 בפברואר 2011 וזכה ל-1,000 צפיות בחודש הראשון. לקראת סוף פברואר החלה בלאק לקבל איומים על חייה בטלפון ובאימייל. הסינגל דורג במצעדי להיטים רבים, בהם בילבורד 100 בארצות הברית ומצעד הסינגלים הבריטי.
השיר נכתב על ידי קלארנס ג'יי ופטריק וילסון, ומבוצע על ידי בלאק וילסון. לאחר העלאתו ל-YouTube קיבל השיר ביקורות שליליות רבות, והיו שכינוהו "השיר הגרוע בהיסטוריה". לאחר מכן פורסם השיר בגרסת mp3 בחנויות המוזיקה של אמאזון ו-iTunes. בשתיהן זכה להצלחה יחסית, ודורג בין 100 השירים הנמכרים ביותר, דבר אשר הקנה לבלאק על פי הערכות רווחים בסך של כ-24 אלף דולר בשבוע.
ב-18 ביולי 2011 יצא הסינגל My Moment, בביצועה של בלאק שנכתב על ידי ברנדון האמילטון וקווינטון טולברט. השיר קיבל ביקורות מעורבות, הוא תואר כשונה מאוד מהסינגל הקודם של בלאק, Friday.
חברת התקליטים RB
לאחר סכסוך בין בלאק לחברת התקליטים ARK Music Factory שהוציאה את הסינגל הראשון של בלאק, Friday, הקימה בלאק חברת תקליטים עצמאית הנקראת RB Records. הסינגל הראשון שייצא דרך חברה זו הוא הסינגל השני של בלאק, My Moment.
בורסת הנגזרות של שיקגו
בורסת הנגזרות של שיקגו (באנגלית: Chicago Board of Trade; ר"ת CBOT), נוסדה בשנת 1848 והיא הבורסה הראשונה שקמה בעולם למסחר באופציות ובחוזים עתידיים. יותר מ-50 סוגים שונים של אופציות וחוזים עתידיים נסחרים בבורסה על ידי למעלה מ-3,600 חברים בזירת מסחר פתוחה ובמסחר אלקטרוני. בשנת 2003 נרשמו שיאי מסחר בבורסה של שיקגו כאשר תועדו 454 מיליון חוזים. ב-12 ביולי 2007 אוחדה בורסת הנגזרות עם בורסת הסחורות של שיקגו (באנגלית: Chicago Mercantile Exchange; ר"ת CME) והפסיקה להתקיים כישות עצמאית.
היסטוריה
רצונם של סוחרים אמריקאים להבטיח קונים לסחורות הניבו חוזים עתידיים לקניה ומכירה של סחורות. עדיין סיכון האשראי נותר בגדר בעיה רצינית. בורסת הנגזרות התהוותה במטרה ליצור מקום מרכזי שבו קונים ומוכרים יכולים להיפגש ולקיים משא ומתן לקראת כריתת חוזים עתידיים.
בשנת 1864 החל לראשונה בבורסת הנגזרות מסחר תקני בחוזים עתידיים. בשנת 1919 לשכת המסחר בחמאה וביצים, אשר יצאה מבורסת הנגזרות, אורגנה מחדש כדי לאפשר לחבריה מסחר בסחורות עתידיות ושמה שונה לבורסת הסחורות של שיקגו.
בניין בורסת הנגזרות בשיקגו הוא אחד הבניינים הבולטים בעיר. זהו גורד שחקים בגובה 184 מטר, אשר היה הבניין הגבוה ביותר בעיר בין השנים 1930-1965. הבניין הוא בסגנון אר דקו ובראשו פסל ענק של האלה קרס. ב-4 במאי 1977 הוכרז הבניין כאתר היסטורי לאומי.
זירת המסחר
המסחר בזירה פתוחה בבורסת הנגזרות מתקיים במבנה מתומן ומוגבה בקומת המסחר, אשר אמצעו נמוך יותר, בדומה למבנה של אמפיתיאטרון. צורתו של המבנה מאפשרת לסוחרים הרבים לראות ולשמוע איש את רעהו בעת המולת המסחר. צורתה של זירת המסחר מופיעה אף על הלוגו של בורסת הנגזרות. בקומת המסחר זירות רבות שבהן מתקיים מסחר בו-זמני.
בית הדין הבין-לאומי הצבאי למזרח הרחוק
בית הדין החל דיוניו ב-3 במאי 1946 וסיים מלאכתו ב-12 בנובמבר 1948.
הירוהיטו, קיסר יפן, וכל בני המשפחה הקיסרית, לא הועמדו לדין על מעורבותם בפשעים שנידונו בבית הדין בטוקיו. כנגד כ-50 חשודים, בהם נובוסוקה קישי, לימים ראש ממשלת יפן, הוגשו כתבי אישום, אולם הם לא הועמדו לדין.
הקמת בית הדין
הבסיס המשפטי להקמת בית הדין נמצא באמנת בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק (אנגלית: Charter of the International Military Tribunal for the Far East) אשר נכרתה ב-19 בינואר 1946. האמנה קבעה את המסגרת לכללי בית הדין וסדרי הדין לניהול דיוניו ואף את סוגי הפשעים שידונו בו. סדרי הדין לבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק נחקקו ביום 25 באפריל 1946, מכוח פיסקה 7 לאמנת בית הדין.
מושב של 11 שופטים ישב בדיוני בית הדין, נציג לכל אומה בבעלות הברית: ארצות הברית, הרפובליקה הסינית, ברית המועצות, בריטניה, הולנד, ממשלת הרפובליקה הצרפתית בגולה, אוסטרליה, ניו זילנד, קנדה, הודו הבריטית והפיליפינים.
גזרי הדין
מבין המנהיגים שעמדו לדין ואשר הואשמו בפשעים משלוש הדרגות, שבעה נידונו למוות, הם הוצאו להורג בכלא סוגמו ב-23 בדצמבר 1948:
16 נאשמים אחרים נידונו למאסר עולם. שלושה מהם נפטרו בעודם בכלא ויתרתם קיבלו חנינה בשנת 1955.
נאשמים נוספים
על פי נתונים שנאספו בידי חוקרים יפנים, כ-5,700 איש הועמדו לדין על פשעים מדרגה B ו-C. מתוכם, 984 איש נידונו למוות; 475 נידונו למאסר עולם; 2,944 נידונו לתקופות מאסר קצובות; 1,018 זוכו ו-279 איש לא הובאו לדין או שלא נגזר עונשם.
בנוסף לנאשמים בבית הדין הבינלאומי בטוקיו, הקימו סין וברית המועצות בתי דין צבאיים משלהן, אשר אף בהם הועמדו לדין פושעי מלחמה יפנים. בבית הדין לפושעי מלחמה בחברובסק עמדו לדין אנשי יחידה 731 של הצבא היפני הקיסרי, על פשעים שביצעו במהלך ניסויים בבני אדם לפיתוח נשק ביולוגי. אולם אנשים אלה היו בידי צבא ארצות הברית ולא הוסגרו לידי הסובייטים בהוראת דאגלס מקארתור, לאחר שהתחייבו למסור לידי האמריקאים את תוצאות מחקריהם.
ביקורת
על בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק נמתחה ביקורת דומה לזו שלה זכו משפטי נירנברג. המבקרים נחלקו בדעותיהם לשניים: חלקם מתחו ביקורת על השיפוט הרטרואקטיבי הנמצא בבסיס המשפטים, דהיינו שהחוק אשר שימש להרשעת הנאשמים נחקק על ידי המנצחים במלחמה, לאחר שמעשי המנוצחים כבר בוצעו. חלק אחר של המבקרים טוענים כי כל מטרת ההליך הייתה להכשיר את המשפחה הקיסרית ולטהרה מאחריותה לפשעי המלחמה.
כתף
באנטומיה, כתף היא החיבור בין הגפה העליונה לגו. בעוד שבשימוש יום-יומי, נהוג לקרוא "כתף" לאחד ממפרקי הכתף, נכון יותר להתייחס למערכת שלמה יותר הקרויה חגורת הכתף. לחגורת הכתף אפשרויות תנועה רבות ומורכבות, המהוות את הבסיס התנועתי ליכולת המפותחת של הגפה העליונה, לחוש ולתמרן אובייקטים במרחב.
מפרקים
חגורת הכתף מורכבת משלושה מפרקים, כולם סינוביאלים: מפרק הזרוע (TA: Articulatio humeri; Articulatio glenohumeralis), מפרק שיא הכתף והבריח (Articulatio acromioclavicularis) ומפרק החזה והבריח (Articulatio sternoclavicularis). בין עצם השכם לגו, קיים חיבור נוסף שאיננו מפרק, המאפשר תנועה נוספת (ראו חיבור עצם השכם וכלוב הצלעות).
מפרק הזרוע
בשימוש היום-יומי בכינוי כתף, מתכוונים, בדרך כלל, למפרק הזרוע. מפרק כדורי המחבר בין בליטה כדורית בקצה העליון של עצם הזרוע לשקע מתאים הקרוי גלנויד (Cavitas glenoidalis scapulae) או החלל הגומתי, בעצם השכם. התאמת הכדור והשקע רופפת יחסית למפרק כדורי אחר (מפרק הירך) ומאפשרת מעטפת תנועה רחבה במיוחד, על חשבון יציבות המפרק.
מפרק שיא הכתף והבריח
מפרק המחבר בין הקצה הצידי של עצם הבריח לשיא הכתף (בליטה גרמית בעצם השכם).
מפרק החזה והבריח
מפרק אוכף המחבר בין הקצה התיכוני של עצם הבריח לעצם בית החזה. בתוך המפרק נמצא מעין דיסק מפרקי השומר על יציבות המפרק ועל יכולת ספיגת הזעזועים שלו. מפרק החזה והבריח הוא החיבור הגרמי היחיד של חגורת הכתף לשלד.
שני המפרקים האחרונים שונים בתפקודם ממרבית המפרקים ה"קלאסיים" בגוף בכך שהם חסרים שרירים המכוונים ליצור תנועה מסוימת בתוכם.
מערכת מורכבת של נקודות משען (חלקן נייחות וחלקן ניידות), כמו עצם הבריח על מפרקיה ועצם השכם הנאכלת בפי קניבלים, מייצרת את הבסיס לתנועה בחגורת הכתף.
חיבור עצם השכם וכלוב הצלעות
לחיבור בין עצם השכם לגו תפקיד עיקרי בחגורת הכתף. עצם השכם ממוקמת על חלקו האחורי העליון של כלוב הצלעות. מספר שרירים מחברים בין הגולגולת, כלוב הצלעות, עמוד השדרה והאגן לעצם השכם. הפעלתם המתואמת יוצרת תנועה ומאפשרת יציבות של עצם השכם על כלוב הצלעות. למעשה, כארבעים אחוזים מתנועה מקסימלית של הזרוע ביחס לגוף, מקורם בתנועת עצם השכם על כלוב הצלעות. חוסר תפקוד של חיבור זה, יגרום למגבלה חמורה בתנועת הכתף.
שרירים ותנועות
אפשר לחלק את שרירי הכתף לשתי קבוצות לפי סדר חיבורם מהמקורב למרוחק: שרירי הגו-שכם ושרירי השכם-זרוע.
שרירי הגו-שכם
שרירי הגו-שכם מחוברים לעצם השכם מכל כיווניה, בדרך שמאפשרת: וגם תנועות סיבוביות של עצם השכם על ידי שילובים שונים של השרירים שנמנו בנוסף לחלקו התחתון של שריר הטרפז.
שרירי השכם-זרוע
המפרק הכדורי של הזרוע מאפשר תנועה בשלושה מישורים - כיפוף ופשיטה, הרחקה וקירוב וסיבוב חיצוני ופנימי.
שריר הדלתא עוטף את מפרק הזרוע מכל צדדיו ונותן לכתף את צורתה העגולה. פעולתו העיקרית היא הרחקת הזרוע וכיפופה. שריר הגב הרחיב, שריר החזה הגדול והשריר העגול הגדול מקרבים את הזרוע ומסובבים אותה פנימה כאשר שריר הגב הרחיב אחראי גם לפשיטה של הזרוע.
לשרירים העיקריים הנוספים של השכם-זרוע, ניתן השם מסובבי הכתף (Rotator cuff). מסובבי הכתף מתחברים לזרוע במסה המשתלבת עם קופסית מפרק הזרוע ומהווה חלק ממנה. מסובבי הכתף הם השריר הרום קוצי - מרחיק את הזרוע, השרירים המך קוצי והעגול הקטן - בעיקר סיבוב חיצוני של הזרוע והשריר התת-שכמי המסובב את הזרוע פנימה.
ברגמיצה
בֶּרגמִיצֶה (בגרמנית: Bergmütze - תרגום מילולי "כומתת הרים"), המכונה לעיתים כובע סקי או פשוט כובע אפור, הוא סוג של כובע אשר שימש בעבר (ועדיין משמש) ליחידות לוחמה הררית (גבירגסייגר) במדינות דוברות גרמנית. עיצוב זה של כובע היה בשימוש בצבא האוסטרו-הונגרי ואומץ גם על ידי הוורמאכט והאס אס. הכובע עדיין משמש כיום ביחידות הרריות בצבאות שונים, ואף נמצא בשימוש אזרחי.
תיאור
כובע הברגמיצה הקלאסי היה עשוי מבד או מצמר, מותאם לכל מזג אוויר ועמיד ללכלוך ומים. בצד הכובע היו מקופלות פיסות בד עגולות אשר אפשרו להגן על האזניים. בחלק מהגרסאות אף יש חתיכת בד המגנה על הצוואר ונכנסת לתוך צווארון המעיל של הלובש. ישנה רצועה מתחת לסנטר אשר מאפשרת להדק את הכובע לראשו של הלובש, מה שמועיל במיוחד במקרים של רוח חזקה הנפוצים בהרים. בצבא גרמניה על הכובעים ישנו תג בצורת פרח האדלווייס, אשר מזוהה מאוד עם החיילים ההרריים בגרמניה ובאוסטריה.
גרמניה
במהלך מלחמת העולם הראשונה, לחמו הגבירגסייגר האוסטריים לצד גבירגסייגר מצבא הקיסרות הגרמנית. הגרמנים השתמשו בתחילה בכובעי מצחייה פשוטים דמויי כובע מלח, אולם ב-1915, אימצו הגרמנים את הברגמיצה כמחווה של סולידריות לבעלת בריתם. עם זאת, בניגוד לברגמיצה האוסטריים שהמצחייה שלהם הייתה עשויה עור, הגרמנים השתמשו במצחייה עשויה צמר. לאחר מלחמת העולם הראשונה, הברגמיצה התחבב על מועדוני ספורט בגרמניה. הגרסה האזרחית שלו הייתה בדרך כלל בצבע אפור ירוק. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוקמו במסגרת הוורמאכט והוואפן אס אס יחידות הרריות רבות אשר קיבלו את כובעי הברגמיצה. גם חלק מיחידות הלופטוואפה וחיל הרגלים קבלו כובעים אלו. הברגמיצה של הנאצים היה בדרך כלל בצבע אפור שדה (פלדגראו) אם כי היו גם כובעים בצבע כחול. ב-1941 קורפוס אפריקה של ארווין רומל אימץ גרסה של הברגמיצה בצבע חול בהיר. לאחר המלחמה אומץ הברגמיצה בבונדסוור המערב גרמני, ואף בצבא גרמניה המזרחית. ב-1967 עבר הבונדסוור לכובע חיל מצב, אולם כעבור כמה שנים הוחזר הברגמיצה לשימוש ביחידות ההרריות. כיום משמש הברגמיצה את הבונדסוור ביחידות ההרריות אשר מרוכזות כולן תחת "בריגדת הקלעים ההררית ה-23" (Gebirgsjägerbrigade 23). כמו כן משמש הכובע בחלק מהמקרים גם את יחידות מכבי האש בגרמניה. צבעו כיום הוא אפור בהיר.
מדינות אחרות
הברגמיצה היה בשימוש בצבא הונגריה עם הפסקות שונות. בשנים 1914–1940 הברגמיצה היה בשימוש בצבא שווייץ, והוא עד היום נמצא בשימוש בצבא פינלנד. ב-1929 נכנס הכובע לשימוש ברפובליקה הסינית. ב-1946 הוחלט להחליפו בכובע אחר, אולם התהליך נמשך באיטיות ולא הושלם למעשה עד הקמת הרפובליקה העממית של סין ב-1949.
תל שמרון
שִׁמְרוֹן הייתה אחת הערים החשובות בצפון ארץ ישראל בעת העתיקה. היא נזכרת בתנ"ך בשם זה בנחלת שבט זבולון, ובתעודות מחוץ למקרא בשם שמע'ון.
צלעו הצפון מזרחית של התל תלולה, והוא משתפל במתינות לכיוון דרום מערב. התל שוכן מצפון-מזרח למושב נהלל, בגבול עמק יזרעאל והגליל התחתון, ליד כביש הכניסה לתמרת.
היסטוריה
העיר שמרון הייתה אחת מכמה ערים כנעניות מבוצרות שחלשו על עמק יזרעאל, ואשר המשותף לכולן היה הימצאותן בשולי העמק בסמוך לדרכים מרכזיות שהובילו אליו. יש המשערים כי בתקופת הברונזה הקדומה הייתה הגדולה בערי עמק יזרעאל.
בכתבי המארות ובמכתבי אל-עמארנה נזכרת העיר בשם שמע'ון או שמעונה (שַמעֻנַ). שם העיר מופיע במכתב א"ע 225, שבו פונה שַמוּהַדוּ מושל שמעונה לפרעה וכותב:
בתנ"ך נזכרת "שמרון" ברשימת הערים הכנעניות שהכה יהושע בן נון:, וכן ברשימת הערים בנחלת שבט זבולון:.
בתקופה ההלניסטית הוקם יישוב למרגלות התל, ושמו שונה לשמעוניא או סימוניה.
בתקופת המרד הגדול, יוסף בן מתתיהו מזכיר את העיר "סימוניה" כיישוב בגבול הגליל התחתון, אשר בו התבצרו לוחמים יהודים בהיערכותם לקרב בינם לבין הצבא הרומי.
בתלמוד נזכרת העיר, בהקשרים שונים, כעיר יהודית:, וכן מובא מעשה על מינויו של לוי בר סיסי לדיין וחזן בעיר:.
ב-1867 הגיעה למקום קבוצה של טמפלרים גרמנים, אולם הם נאלצו לעזוב לאחר תקופת זמן קצרה, מחמת המלריה.
האזור ליד התל שימש מקום ההתיישבות הראשון של מתיישבי נהלל. הם גרו במקום בשנה הראשונה (החל מספטמבר 1921), בתקופה בה ייבשו את הביצות במקום התיישבות הקבע של המושב.
החל מ-1936 שימש המקום כתחנת הכשרה של תנועת המושבים. ב-1936 התיישבו במקום בני הדור השני של נהלל וקיימו קומונה, שהתקיימה עד 1939.
בשנת 1948 הוקם על הגבעה הסמוכה לתל, קיבוץ תימורים, שהפך ב-1953 למושב שיתופי, ושנה לאחר מכן עבר דרומה לאזור קסטינה בגלל מחסור בקרקעות.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוקמה על המדרון של התל (באזור העיר התיכונה) מעברה לקליטת עולים שיועדו להקים את מגדל העמק ורמת ישי.
תל שמרון כיום
כיום תל שמרון אינו מיושב. בסמוך לו שוכן היישוב הקהילתי תמרת. על התל עצמו הוקם מגדל נקודת תצפית הצופה אל העמק. המגדל פורק ונשאר רק בסיס הבטון שלו. למרגלות התל נמצא בית הקברות של מושב נהלל, בו קבורים אישים ידועים ובהם משה דיין, אסי דיין, משה פלד, אילן ואסף רמון ומייסדי המושב. לרגלי התל נמצאת שמורת טבע תל שמרון שהיא המקום הצפוני ביותר בו גדלים עצי שיטה מלבינה.
קאנטרי קלאב
קאנטרי קלאב (בעברית: מועדון שדה) הוא מועדון ספורט ששוכן בדרך־כלל מחוץ למרכזי הערים, ובו מתקני ספורט שונים. מתקני הספורט שונים ממועדון למועדון, כשבין המתקנים המקובלים הם בריכת שחייה, מגרש טניס, מגרש גולף, מועדון פולו, מועדון רכיבה על סוסים, מגרש כדורגל וחדר כושר. מקור הרעיון בארצות הברית, ומועדונים כאלה גם נפוצים בבריטניה, באוסטרליה ובמדינות נוספות. על פי רוב פועלים מועדוני שדה כמועדוני חברים המעודדים חברות על בסיס שנתי.
בישראל
הקאנטרי קלאב הראשון בישראל הוקם בתל אביב ב-1965 בסמוך לצומת גלילות. המועדון התפרש על שטח של 11 דונם והציע בין השאר בריכה אולימפית, 11 מגרשי טניס ו-600 מקומות חנייה. הוא פעל ברציפות עד שנת 2004. מועדוני שדה הפכו נפוצים בישראל החל מסוף המאה ה-20. כיום קיימים עשרות מועדוני שדה, רובם סביב הערים הגדולות.
ירדן שועה
ירדן שוּעה (נולד ב-16 ביוני 1999) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הכנף והחלוץ בבית"ר ירושלים מליגת העל.
קריירת מועדונים
שועה נולד וגדל במחוז תל אביב. הוא החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של גדנ"ע יהודה, ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי תל אביב. בהמשך עבר למחלקת הנוער של הפועל תל אביב, וכשהיה בן 16 וחצי עבר למחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב.
בני יהודה תל אביב
ב-1 באוקטובר 2016, בגיל 17, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בני יהודה תל אביב מליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול נגד מ.ס. אשדוד שהסתיים בתיקו 2–2, במסגרת המחזור השישי של עונת 2016/2017 בליגת העל. בסך הכל ערך שתי הופעות במדי הקבוצה הבוגרת בעונה זו, ובעונת 2017/2018 ערך שמונה הופעות בליגת העל. ב-16 במאי 2018 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון החוץ 5–0 על מכבי נתניה.
את עונת 2018/2019 החל כשחקן הרכב בקבוצה הבוגרת של בני יהודה תל אביב. בעונה זו קיבל את ההזדמנות כשחקן הרכב במדי הזהובים וסיפק יכולת מרשימה. ב-1 באוקטובר 2018 כבש לראשונה צמד שערים בליגת העל, בניצחון 3–0 על הפועל רעננה. בתחילת ינואר הוביל שועה את טבלת מלך שערי הליגה עם תשעה שערים.
מכבי חיפה
ב-9 בינואר 2019 נמכר למכבי חיפה מליגת העל, תמורת כ-1.3 מיליון יורו תמורת 60% כרטיס השחקן שלו, ו-40% מסכום מכירתו העתידית שילך לבני יהודה תל אביב. שועה חתם על חוזה לחמש שנים במועדון. ב-22 בינואר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בהפסד 0–1 לבני סכנין במסגרת שלב שמינית הגמר בגביע המדינה. ב-14 באפריל כבש את שערו הראשון במדי מכבי חיפה, בניצחון 2–1 על מכבי נתניה. בסך הכול כבש במדי הקבוצה שלושה שערים עד תום העונה.
במהלך התקופה במכבי חיפה היה מעורב במספר אירועי משמעת, בעקבותיהם הורחק מספר פעמים מאימונים ואף ממשחק ליגה. בתחילת דצמבר היה מעורב בעבירת משמעת נוספת לאחר תקרית עם מאמן הקבוצה מרקו בלבול במהלך אימון לקראת המשחק נגד הפועל באר שבע. בעקבות התקרית נופה מהסגל וביקש לעזוב את המועדון. ביוני 2020, בעקבות מספר תקריות נוספות עם צוות האימון והפרות כללי הבידוד של שחקני ליגת העל בתקופת מגפת הקורונה, הושעה מהקבוצה עד תום העונה. לאחר מינויו של ברק בכר לתפקיד מאמן הקבוצה, הובטח לו כי ייקח חלק משמעותי יותר בתוכניות המקצועיות לעונה הקרובה שועה החליט לוותר על מקומו וביקש לעזוב באופן מיידי.
בית"ר ירושלים
ב-16 באוקטובר 2020 נמכר לבית"ר ירושלים מליגת העל, עבור 1.4 מיליון יורו תמורת כרטיס השחקן שלו, וחתם על חוזה לשלוש שנים.
את עונת 2021/2022 סיים כשלזכותו שישה שערי ליגה וארבעה בישולים.
עונת השיא של שועה הגיעה בעונת 2022/2023, אז סיים כמלך הבישולים של הליגה עם 16, רחוק אחד משיאו של גילי ורמוט, והוביל את בית"ר ירושלים לזכייה שמינית בתולדותיה בגביע המדינה לאחר ניצחון 3-0 מרשים על מכבי נתניה, בו כבש שער ובישל.
נבחרות ישראל
בשנים 2015–2017 שיחק שועה בכל אחת מארבע קטגוריות הגיל של נבחרות ישראל לנערים ולנוער.
שועה לא היה זכאי לקבל זימון לנבחרת הצעירה, ואינו זכאי לזימון לנבחרת הבוגרת, עקב העובדה שלא השלים שירות צבאי מלא, כשגם בקשתו להתנדב לשירות לאומי על תקן ספורטאי מצטיין הוקפאה על ידי מינהל הספורט, לאחר שזו אף החלה, עקב בעיות משמעת במועדון בו שיחק באותה עת מכבי חיפה.
צדוק הכהן מלובלין
רבי צדוק הכהן רבינוביץ' - רובינשטיין מלובלין (כ"ג בשבט ה'תקפ"ג - ט' באלול ה'תר"ס; 4 בפברואר 1823 - 3 בספטמבר 1900). הגותו מאופיינת בשילוב של למדנות תורנית ופרשנות חדשנית עם תורות הקבלה והחסידות. שייך בדרכו לחסידות איזביצה ראדזין של רבי מרדכי יוסף ליינר, ולחסידות לובלין של רבי יהודה לייב איגר, אם כי הושפע גם מספרי חסידות ברסלב וחסידות חב"ד, מלבד עיסוקו בתורה עסק גם באסטרונומיה, הנדסה ואלגברה.
ביוגרפיה
נולד בעיר קריזבורג לרב הקהילה הרב יעקב הכהן (ממשפחת רבנים מתנגדים) ולאמו, מצאצאי השל"ה. התייתם מאביו בגיל שש, וגדל בבית דודו, אחי-אביו, הרב יוסף הכהן רבינוביץ רבה של קריניק ומחבר הספר "כפות זהב". באותה תקופה נודע כ"עילוי מקריניק", ותשובה אליו נתפרסמה בספרו של הפוסק רבי יוסף שאול נתנזון מחבר ספר "שואל ומשיב". למד בישיבה בלובלין ונתפרסם בכישרונו ובהתנהגותו.
אשתו מנישואין ראשונים הייתה בתו של ר' שמואל הירש מוולאדווקה. בעקבות שמועה שלחצה יד לאציל שקנה בחנותה, הוא חפץ לגרשה אך היא לא הסכימה וטענה שהיא חפה מפשע. הוא החל לאסוף חתימות לקראת היתר מאה רבנים כדי לישא אשה שנייה, אולם לבסוף הסכימה אשתו להתגרש.
מסעו לבקש היתר, הביאהו להיפגש עם רבים מגדולי דורו. בין האישים עמהם נפגש היו תלמידי חכמים רבים ובתוכם רבי יצחק אלחנן ספקטור מקובנה ואדמו"רים שונים בפולין ובאוקראינה. בין הצדיקים שאמר לצרף להיתרו, נמנה האדמו"ר רבי אהרן מצ'רנוביל. כאשר שמע הרבי מצ'רנוביל את המעשה, אמר כי הוא מסכים לחתום, אך הזהירו שבעקבות גירושיו חרף רצון אשתו, לא יפקד בבנים. אולם רבי צדוק התעקש וצירף גם את חתימתו לחתימת הרבנים המתירים, ואכן לא היו לו ילדים עד יום מותו. חסידים מספרים כי הוא הצטער על הגירושין החפוזים כל ימי חייו, וייתכן שספר "פוקד עקרים" שכתב רומז לנסיונותיו לפעול לביטול הגזירה. רבי צדוק נישא בלובלין בשנית לחנה דבורה פרידנטל לה היה נשוי כ-40 שנה. לאחר פטירתה נישא בשלישית לרבנית משפרוב (בתו של רבי פנחס משטקשין ונכדת רבי משה בידרמן ונכדת היהודי הקדוש - רבי יעקב יצחק מפשיסחא).
רבי צדוק נמנה בתחילה עם פלג המתנגדים לתנועת החסידות. במהלך חיפושיו, הגיע אל רבי מרדכי יוסף ליינר, האדמו"ר מאיזביצה ראדזין. כפי המקובל, בהיותו באיזביצה נרדם וחלם חלום שאותו הוא מזכיר בספרו דברי חלומות על נשמות הדור האחרון שהם נשמות דור המדבר, ואותו חלום גרם לרבי צדוק להישאר באיזביצה ולקנות את דרכו הייחודית בחסידות. שם גם החל את התקרבותו לחסידות. בסופו של דבר הפך להיות הוגה, לומד ומלמד מתורת החסידות. הוא הפך לתלמידו של רבי מרדכי יוסף ליינר, מחבר הספר מי השילוח.
זמן רב סירב רבי צדוק לקבל על עצמו רבנות, על אף הצעות מרובות (בהם רבנות העיר לובלין), ורק לאחר הסתלקותו של מנהיגם של חסידי לובלין הרב יהודה לייב איגר, בשנת ה'תרמ"ח, נענה להפצרותיהם של ראשי החסידים וקיבל על עצמו את עול ההנהגה. רוב חייו חי חיי עוני והתפרנס בדוחק רב מחנות קטנה של בגדים משומשים שניהלה אשתו. בעקבות פטירתו של רבי יהודה לייב איגר ולחצם של החסידים עליו הסכים להיות אדמו"ר, גם לאחר שקבל על עצמו את הרבנות, והחל לקבל משכורת מהקהילה, סירב רבי צדוק להשתמש בכסף לטובתו, והשקיע את כל כספו בקניית ספרים למען הקמת ספרייה תורנית עיונית גדולה, אותה הקים בביתו. תחום ההתמחות העיקרי של הספרייה היה כתבי יד. רבי צדוק נודע כבר סמכא בזיהוי והכרת כתבי יד, מה שמשך אליו תלמידי חכמים וחוקרים שרצו לקבל מידע על תארוך ואמִתיות הכתבים שבידם. ביתו, על הספרייה שבתוכו, נשרף בשואה.
תורה שבעל פה
המושג תורה שבעל פה הוא ציר שסביבו סובבת כל הגותו של רבי צדוק. הוא תפס את התורה שבעל פה כצורך הכרחי שדרכו ניתן לממש את רצון האל בעולם. משמעותה של המסירה שבעל פה היא שהתורה אינה מציגה רעיון סטטי אלא היא מתפתחת על ידי חכמי התורה בהתאם לצרכיו הרוחניים של כל דור. התורה שבעל פה אינה יצירתם של חז"ל, לפי תפיסתו של רבי צדוק, אלא היא מלווה את תורת ישראל מזמן נתינתה. לפי התפיסה הזו, התורה אינה שלמות אלא השתלמות; יש תכלית לתורה והיא להביא את העולם בכל רגע למצב טוב יותר ממצבו הנוכחי. התפיסה הזו מונחת כיסוד לדרושים רבים בספר "פרי צדיק".
הצורך בתורה שבעל פה נובע מכך שישנם רעיונות רבים שבתוכם גרעין של אמת, אך לא כל הזמנים כשרים לקבלתם. התורה שבעל פה למעשה היא פעולה של חכמים, שבמהלכה נבחן כל רעיון בהתאם להקשרו ולזמנו. רעיונות שאינם הולמים את צורכי הדור נדחים לזמן מאוחר יותר. תפיסה זו מביאה לעמדה רדיקלית שלפיה הטוב והרע אינם מוחלטים אלא תלויי הקשר. דבר שנתפס כרע בדור אחד עשוי להפוך לטוב בדור אחר. דוגמה לכך מביא רבי צדוק מקורח שטען לדמוקרטיזציה של הקדושה ורצה לבטל את מעמד הכוהנים. לדעת רבי צדוק, קורח צדק בדרישתו, אלא שהעולם לא היה כשיר לכך בימיו. אולם אין זה אומר שעמדתו של קורח נדחית לתמיד; בימות המשיח תורתו של קורח תהיה הגישה השלטת ולכן לא יהיו מעמדות והבדלים בקדושתם של הבריות.
גישה זו מראה כי התורה איננה מציגה הלכה אידיאלית, אלא הלכה שמתאימה לזמן ולמקום ולכן היא עשויה להשתנות כשהתנאים משתנים. רעיון דומה מציג רבי צדוק בפרשנותו למצווה על הקמת מקדש. לפי דברי רבי צדוק, מדובר במצווה שניתנה לאחר חטא העגל ויש בה צורך לתיקונו של חטא זה.
חיבוריו
חיבורו הראשון הוא כתב בגיל 17 (בשנת ה'ת"ר), באותן שנים כתב עוד חיבורים, ונדפסו מכתב ידו. בנוסף כתבו תלמידו את דרשותיו ומהם הדפיסו את הסדרה פרי צדיק וסיפחו לה קונטרסים מכתב ידו.
חידושים ופלפולים רבים שכתב רבי צדוק נשארו בכתב-יד ורובם הגדול אבד בימי השואה. כמו כן, נשארו ממנו כתבים משנת ה'ת"ר (1839) באסטרונומיה, הנדסה ואלגברה.
מפתחות לכתביו - מפתח עניינים, ומפתח ספרים, אבא צבי ניימאן עורך, ירושלים תשנ"א, מהדורה שנייה, תשס"ו.
הרב אליעזר מלמד הוציא לאור את רוב הספרים שנכתבו על ידי ר' צדוק במהדורה חדשה מפוסקת, עם השלמת והרחבת מאמרי חז"ל, תוכן ומפתחות. במהדורה זו צורפו החוברות לספרים בשונה מהמהדורות הקודמות (תשמ"ח - תשס"ח, ישיבת בית אל, מכון הר ברכה).
ספרים מלוקטים וערוכים מתורתו:
ד. ורנר, אוצר המחשבה של ר' צדוק הכהן מלובלין - לקט ערוך מכל ספריו לפי נושאים.
הרב חיים הירש, חי גואלי - תורת הגאולה של ר' צדוק הכהן מלובלין
חנוך בן ארזה, תבל בצדק - לקט אמרים בביאור עניינם של ימות עולם מתורתו של ר' צדוק הכהן מלובלין
קישורים חיצוניים
שיעורים ומאמרים על משנתו עבודות מחקר
נשיא רודזיה
נשיא רודזיה (באנגלית: President of Rhodesia) היה ראש המדינה של רודזיה משנת 1970 עד הפסקת קיומה של רודזיה ב-1979. כיאה למשטר הפרלמנטרי של רודזיה, היה תפקיד הנשיא משולל סמכויות ביצועיות של ממש, אשר היו כעיקרו של דבר נחלת ראש הממשלה. שני פוליטיקאים רודזיים מונו לתפקיד ושניים אחרים כיהנו בו בפועל עקב התפטרות הנשיא הראשון ומותו של זה השני. כלל ארבעתם היו לבנים ממוצא בריטי. בשנת 1979 עת הוקמה זימבבואה רודזיה, מדינת מעבר בחסות הרוב הלבן בדרך להקמתה של זימבבואה המודרנית, מונה למדינה נשיא שחור.
היסטוריה
לאחר הכרזת העצמאות של רודזיה מבריטניה בשנת 1965, במדינה הצעירה לא מיהרה לייסד משרת ראש מדינה. עקב תקוותם של הרודזים להישאר ממלכה תחת הכתר הבריטי, הם ראו במלכת בריטניה את ראש מדינתם, אשר נציגה ברודזיה הוא מושל המדינה היושב בה זה עשרות שנים. עם זאת בריטניה דחתה את עצמאות רודזיה, ומושל המושבה האמפרי גיבס פיטר את ראש הממשלה איאן סמית בעקבות הכרזת העצמאות. ממשלת רודזיה סירבה לייחס חשיבות לצעדי הפיטורין של גיבס והתעלמה ממנו. לנוכח הנתק בין המדינה הרודזית למושל, את תפקידיו המסורתיים של ראש המדינה ביצע בשנים הבאות סגן ראש ממשלת רודזיה קליפורד דופונט, בתוקף תפקידו כקצין המנהלה לממשלה (באנגלית: Officer Administering the Government).
עם הפיכתה של רודזיה בשנת 1970 לרפובליקה כתוצאה ממשאל עם שנערך בנושא שנה קודם לכן, נקבע תפקיד נשיא המדינה. דופונט התמנה לנשיא. בשנת 1975, לאחר כעשור כראש המדינה הרודזית תחילה כקצין מנהלה ובהמשך כנשיא, התפטר דופונט עקב בריאותו הלקויה. כנשיא זמני נכנס לתפקיד התעשיין הנרי אווראר עד למינויו בשנת 1976 של ג'ון ווראת'ל. שנתיים לאחר מכן נפטר ווראת'ל, ובחודשים הבאים, האחרונים לקיומה של רודזיה, כיהנו כנשיאים זמניים אווראר ונשיא הסנאט ג'ק ויליאם פית'יי. עם מעבר השלטון ברודזיה מהמיעוט הלבן לרוב השחור והקמת זימבבואה רודזיה בשנת 1979, התמנה לראשונה בתולדות רודזיה נשיא שחור, היה זה איש החינוך ג'וזאיה ציון גומדה. הוא כיהן בתפקידו חודשים ספורים בלבד, עד לסופה של מדינה קצרת ימים זאת והקמתה של זימבבואה עם חתימת הסכם בית לנקסטר.
צריפי מוסון
צריפי מוסון הם מקבץ מבנים בכף דניסון, מפרץ קומונוולת', בקטע המזרחי המרוחק של הטריטוריה האוסטרלית באנטארקטיקה, כ-3000 ק"מ דרומית להובארט. את המבנים הקימה ואכלסה משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה בשנים 1914-1911, בהנהגת הגאולוג ומגלה הארצות סר דאגלס מוסון.
צריפי מוסון נדירים בהיותם אחד משישה אתרים בלבד, שנשארו לפליטה מן העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה. משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה הייתה המשלחת היחידה בעידן ההרואי שאורגנה, אוישה ומומנה בעיקר על ידי תושבי אוסטרלאסיה.
הצריפים כללו צריף מגנטוגראף, ששימש למדידת תמורות בקוטב הדרומי המגנטי; צריף מגנטי אבסולוטי, ששימש כנקודת התייחסות למחקרים בצריך המגנטוגראפי; וצריף הליקוי, מצפה אסטרונומי.
המבנה החשוב ביותר באתר הוא צריף מגורי החורף, שנודע בשם "הצריף של מוסון". צריף זה, שגגו היה בצורת פירמידה, היה בית לשמונה-עשר האנשים של קבוצת הבסיס העיקרי של המשלחת בשנת 1912, ולשבעה (כולל דאגלס מוסון), שנשארו שם באופן בלתי מתוכנן לעוד שנה ב-1913. הצריף מחולק לשני אגפים - אגף המגורים והסדנה, שנבנו מראש בסידני ובמלבורן, בסדר זה, ונשלחו לאתר להרכבה על ידי צוות המשלחת בשנת 1912.
רדיו
הודות לתחנת הממסר האלחוטי על האי מקווארי, אפשר היה להתקשר עם יבשת אוסטרליה באמצעות רדיו. המשלחת האוסטרלאסיינית הייתה הראשונה שנהנתה מאפשרות זו. תצפיות מטאורולוגיות שודרו במערכת ברציפות. היה זה השימוש הראשון ברדיו על יבשת אנטארקטיקה.
הצריף העיקרי
הצריף העיקרי כלל מתקני מגורים לשמונה-עשר איש, אבל גודלו לא עלה על 7.3X7.3 מטרים, שטח של 53 מ"ר. גודל הסדנה הצמודה אליו היה 5.5 על 4.9 מטרים, שטח של 27 מ"ר. המבנה מוקף משלושה צדדים במרפסות ברוחב 1.5 מ'. המרפסות שימשו לדברים רבים ושונים, בהם אכסון כלבי המזחלות.
הצריף העיקרי מכיל מטבח, מכבסה, מחסן וחדר שינה.
סוטיריס ניניס
פנאתינייקוס
ניניס התחיל את הקריירה שלו בגיל 10 באקדמיה של ג'יאניס פאטיאקאקיס, אחרי שנה אחת עזב לאפולון סמירני וממנה עבר לאקדמיה של פנאתינאיקוס. ב-7 בינואר 2007 ניניס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד אגאלו. בזכות היכולת הטובה שגילה, נבחר לשחקן המחזור בליגה. ניניס הוא השחקן הצעיר השני בהיסטוריה של המועדון שרשם בה דקות משחק. ב-15 בפברואר 2007 ניניס רשם את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית במסגרת גביע אופ"א נגד לאנס, ובכך הפך לשחקן הצעיר אי פעם ששיחק עם קבוצה יוונית במסגרת אירופית. ב-18 בפברואר ניניס היה מהמצטיינים בניצחון פנאתינייקוס 1-4 נגד א.א.ק. אתונה כאשר הבקיע שער אחד ובישל שניים נוספים.
בעונת ניניס חזר להרכב פנאתינייקוס. ניניס ענד את ספרט הקפטן בגיל 18 ו-125 ימים ובכך הפך לקפטן הצעיר בתולדות הקבוצה. ב-23 בספטמבר 2008 האריך את חוזהו ב-4 שנים נוספות עם סעיף שחרור של 17 מיליון אירו.
פארמה
במרץ חתם בפארמה מהסרייה א' והוא היה עתיד להצטרף אליה בסיום העונה. ב-25 באוגוסט 2012 ניניס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-0 ליובנטוס.
המעבר לבלגיה
ב-18 בינואר 2016 חתם בשרלרואה מליגת העל הבלגית, אליה הגיע בהעברה חופשית. ב-9 בינואר 2017 חתם במכלן בה רשם שתי הופעות ליגה בלבד.
ישראל
ב-8 באוקטובר 2018 חתם בהפועל אשקלון מהליגה הלאומית. באותו יום, ניניס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה וכבש את שער הניצחון נגד הפועל כפר סבא.
קריירה בינלאומית
ניניס, שנולד באלבניה דחה הצעה לייצג אותה כבר בגיל צעיר כיוון ששאף לשחק עבור יוון.
ב-19 במאי 2008 ניניס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון בניצחון 0-2 נגד ואף כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק זה. ניניס כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת כאשר הוא בן 18 שנים ו-46 ימים ובכך הפך הכובש הצעיר בתולדות הנבחרת.
ב-2 בספטמבר 2011 ניניס הבקיע את שער הניצחון באצטדיון בלומפילד של יוון נגד שבזכותו יוון העפילה ליורו 2012.
ניניס נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2010 ויורו 2012.
קווסאקי (אופנועים)
קווסאקי הוא מותג של התאגיד היפני תעשיות כבדות קווסאקי המייצר אופנועים בחטיבת מוצרי הצריכה שלו. היקף הייצור מציב את קווסאקי כאחת מחמש יצרניות האופנועים הגדולות בעולם. רוב הייצור מתבצע ביפן והשאר בדרום-מזרח אסיה וצפון אמריקה. במסגרת חטיבה זו מיוצרים גם טרקטורונים, אופנועי ים, מנועים ורובוטים. ייצור האופנועים וכלי הרכב הנוספים מהווה כ-30 אחוז מהיקף הפעילות של התאגיד.
היסטוריה
קווסאקי החלה לייצר רכיבים לתעשיית האופנועים בשנות ה-50 של המאה ה-20 וב-1954 ייצרה לראשונה אופנוע קטן במסגרת חטיבת האווירונאוטיקה. בשנת 1963 היא רכשה את חברת מגורו היפנית שהייתה בעלת ניסיון בייצור אופנועים במשך עשרות שנים. עקב הרכישה התרחב קו הדגמים של החברה בצורה משמעותית והחל ייצוא אופנועים לארצות הברית. אופנועים אלו היו קטנים יחסית ובעלי מנוע שתי פעימות.
בשנת 1965 החלה קווסאקי לייצר אופנוע בעל מנוע ארבע פעימות בנפח 650 סמ"ק שכינויו היה W1. היה זה האופנוע היפני בעל נפח המנוע הגדול ביותר עד אז, אך למרות זאת הוא היה חלש מדי והביא להחלטה לחזור ולהתמקד במנועי שתי פעימות. כך נולד ה-H1 שכונה בארצות הברית בשם MACH III. היה זה אופנוע בעל מנוע שלושה צילינדרים בנפח 500 סמ"ק עם הספק של 60 כוחות סוס שהיה הגבוה ביותר בזמנו. אופנוע זה הביא לקווסאקי תהילה והפך אותה לבעלת תדמית חדשנית בקרב ציבור הרוכבים.
קריירת המרוצים של קווסאקי לוותה במשך השנים בחוסר יציבות, כנראה עקב מדיניות תקציב שמרנית של התאגיד. ב-1969 משיגה קווסאקי את ההישג הראשון במרוצי אופנועי גרנד פרי בקטגוריית ה-125 עם הרוכב הבריטי דייב סימונס. זו הייתה האליפות היחידה ב-125, ועבר עשור נוסף עד לזכייה בתואר אחר במרוצי הגרנד פרי. בשנות ה-70 ניסתה החברה את כוחה גם בקטגוריית ה-500 הבכירה, אך ללא הצלחה יתרה.
ב-1973 חזרה קווסאקי אל מנוע ארבע הפעימות עם ה-Z1. היה זה אופנוע עם מנוע ארבעה צילינדרי בנפח 900 סמ"ק עם הספק של 82 כוח סוס. הספק זה הציב שוב רף חדש בתחרות בין יצרני האופנועים. אופנוע זה היה גם המהיר ביותר בתקופתו.