cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ונגקוק
השפעה
ביוני 2021, השתמש המחוקק של מפלגת הצדק בתמונות שלו כדי לקדם לגליזציה של קעקועים בקוריאה הדרומית, הפועלת לפי תקנות. המהלך זכה לגינוי נרחב על ידי גולשים ברשת, שהאשימו את המחוקק בניצול תהילתו של ג'ונגקוק למטרות פוליטיות. באותה השנה, פרסם ראש העיר טגבילרן שבפיליפינים, ג'ון ג'יזנל יאפ, תמונות של ג'ונגקוק על מנת לעודד אזרחים לקבל את החיסון לקורונה.
חיים אישיים
אביו של ג'ונגקוק הוא נוצרי ואמו בודהיסטית, אך אין לו מיוחדת.
בריאות
ב-2017, התמוטט ג'ונגקוק במהלך הופעה של BTS בצ'ילה. לאחר מכן, התברר כי חש ברע באותו יום. בשנת 2018, במהלך סיבוב ההופעות השלישי של הלהקה, "Love Yourself World Tour", הוא סבל מפציעה בעקב, מה שמנע ממנו מלהשתתף בכוריאוגרפיה. כתוצאה מכך, בחלק מהלג האירופי של סיבוב ההופעות הוא שר בישיבה.
בנובמבר 2019, הוא היה מעורב בתאונת דרכים עם מונית. לאף אחד מהצדדים לא נגרמו פציעות חמורות והוסכם על הסדר ידידותי ביניהם.
מאז 2018, מתגורר ג'ונקוק בהנאם-דונג, סיאול, קוריאה הדרומית עם חבריו ללהקה. ביולי 2019, קנה ג'ונגקוק דירה במחוז יונגסאן, סיאול בשווי 4 מיליארד וון דרום קוריאני, אותה העניק בדצמבר 2020 במתנה לאחיו הגדול. נכון ליולי 2021, השווי הנקי של ג'ונגקוק מוערך בכ-20 מיליון דולר.
פילנתרופיה
ב-14 באפריל 2023, ג'ונגקוק תרם מיליארד וון דרום קוריאני (758,782 דולר אמריקאי) לבית החולים לילדים של האוניברסיטה הלאומית של סיאול עבור הוצאות הטיפול בחולים ממשפחות מעוטות הכנסה ועבור מרכז הטיפול המשולב של בית החולים.
שירים שכתב/הפיק
כל הקרדיטים לשירים לקוחים ממסד הנתונים של איגוד תעשיית ההקלטות הדרום קוריאני (KMCA), אלא אם צוין אחרת.
הערות שוליים
undefined
Jump (שיר של ג'וליה מייקלס)
Jump הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית, ג'וליה מייקלס, בשיתוף פעולה עם הראפר האמריקאי, טריפי רד. הסינגל יצא, באמצעות ריפבליק רקורדס, ב-4 במאי 2018.
נכון לספטמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-136 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל יצא ב-8 ביוני 2018. נכון לספטמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-8 מיליון פעמים.
שימון פולמן
שימון פולמן (בפולנית: Szymon Pullman; 15 בפברואר 1890, ורשה – אוגוסט 1942, טרבלינקה) היה כנר, מנצח ומורה למוזיקה יהודי פולני. מייסד ומנהל אנסמבל ותזמורת פולמן.
ביוגרפיה
פולמן נולד בוורשה. הוא היה אחיינה של השחקנית היידישאית המפורסמת אסתר רחל קמינסקה ובן דודם של אידה קמינסקה ויוסף קמינסקי. הוא למד אצל לאופולד אאואר ב בין השנים 1905–1909, שם קיבל את תעודת גמר.
בשנת 1913 המשיך את לימודיו אצל מרטין פייר מרסיק בקונסרבטוריון בפריז. הוא חזר לוורשה, והקים וניצח על תזמורת קאמרית שהתמחתה במוזיקה של הקלאסיקה של וינה בין השנים 1915–1920. בשנות העשרים והשלושים לימד כינור, ויולה ומוזיקה קאמרית בקונסרבטוריון החדש של וינה. (Neues Wiener Konservatorium) שם אימן כמה קבוצות ובהן רביעיית המיתרים של גלימיר (בהנהגתו של פליקס גלימיר).
בשנת 1930 הקים את אנסמבל פולמן, המורכב מ-17 נגני מיתר (ארבע רביעיות מיתרים עם קונטרבס), שההתמחות שלהם הייתה ביצועם לפוגה הגדולה אופ' של לודוויג ואן בטהובן מס' 133 ורביעיית מיתרים בסי-מינור אופ. 131. מאוחר יותר נוספו עשרה נגני כלי נשיפה במטרה להקים את תזמורת פולמן, שהופיעה בקביעות בווינה וברחבי אירופה עד שנת 1938, אז הצליח פולמן לברוח לפריז.
הוא השפיע על הכשרתם של דורות של מבצעי מוזיקה קאמרית בארצות הברית, אוסטרליה (Musica Viva Australia) ובמקומות אחרים.
אורה וייט קאט
אורה וייט קאט (באנגלית: ORA White Cat; קרויה גם אורה R2 באנגלית: ORA R2) היא מכונית חשמלית במרכב מיני, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אורה משנת 2020. היא נחשפה ביולי 2019.
אסטרייטלנד
מחוז אסטרייטלנד (בשוודית: Östergötlands län) הוא מחוז בדרומה של שוודיה. המחוז גובל במחוזות ינשפין וקאלמאר בדרום, ב ובאגם וטרן במערב, בארברו ובסדרמנלנד בצפון ובים הבלטי במזרח. האזור המנהלי בו נמצא אסטרייטלנד הוא מזרח ייטאלנד (Western Götaland).
ערים
עיר הבירה של המחוז היא העיר לינשפין, שנוסדה כבר בשלהי המאה ה-13, וכיום היא מונה מעל ל-140,000 תושבים. שמה מורכב מה-"Lionga thing" (כלומר, "מקום האספה" של מועצת המשפט הסקנדינבית של ימי הביניים, שככל הנראה מקום משכנה היה באזור) ומ-köping, כלומר, מקום מסחר.
לינשפין התפרסמה גם כמקום מושבו השני של הבישוף בשוודיה, עם התפשטות הנצרות בתחילת האלף השני לספירה. מנזר ורטה קלושר (Vreta Kloster) נבנה צפונה לעיר ב-1128, והקתדרלה נבנתה גם היא במאה ה-12, עובדות המעידות על חשיבותה הדתית. עם זאת, לבסוף נבחרה אופסלה (Uppsala) במקומה.
העיר השנייה בגודלה במחוז, שהוקמה כמאה שנים לאחר לינשפין, היא נורשפין (Norrköping). האזכור הרשמי הראשון של העיר נמצא במסמך משנת 1283, עת הלורד של אסטרייטלנד דרש את זכויותיו על דיג דגי הסלמון במקום. במאה ה-12 הוקמה כנסייה לכבוד אולוף הקדוש בעיר. במלחמת שבע השנים (1563-1570) חלקה הדרומי הועלה באש; המקום שופץ על ידי יוהאן השלישי, מלך שוודיה. כיום נורשפין מחזיקה בקבוצת כדורגל בליגת העל השוודית, וכן קבוצת כדורסל בשם נורשפין דולפינס וקבוצות ספורט אחרות.
סקונינאה (Skänninge) וסדרשפין הן שתי ערים קטנות יחסית, אך הן הוותיקות ביותר במחוז וההערכה היא כי ראשיתן לפני למעלה מ-800 שנה. לפיכך, הן משופעות בהיסטוריה וויקינגית, בכנסיות ומנזרים עתיקים. כמו כן מספר קרבות חשובים של מלכי שוודיה לדורותיה התקיימו באזורן.
וודסטנה (Vadstena) הממוקמת לשפת אגם וטרן, נוסדה בערך בשנת 1400. בשנת 1350 ייסד בה הקדוש ברידגט (Saint Bridget of Sweden) את המנזר הראשון של מסדר ברידגטיני, ולידו הוקם המבצר וודסטנה של גוסטב ואסה, מלך שוודיה, בן המאה ה-16.
מיולבי (Mjölby) היא עיר קטנה בת כ-12,000 תושבים, אשר הוקמה בשנת 1922. שמה של העיר נגזר מהמילה mölna, שפירושה "טחנת רוח"; על פי המסורת היא הוקמה בלב השטח החקלאי כמקום אידיאלי להקמת טחנת רוח לטחינת החיטה. בנוסף, היא מחזיקה מספר מועדוני ספורט שמתחרים בליגות השונות בשוודיה.
מוטלה (Motala) השוכנת אף היא לשפת האגם, היא העיר השלישית בגודלה במחוז אסטרייטלנד. הכנסייה במוטלה הוקמה במאה ה-13. במשך מאות שנים נותרה מוטלה עיירה קטנה, ושימשה כתחנת עצירה לסוחרים בדרכם לוודסטנה. עם זאת, המלך גוסטב ואסה בנה במוטלה ארמון, ואילו המלכה קריסטינה הקימה בית קיץ כ-20 ק"מ צפונית לעיר. לאחר חפירת תעלת ייטה (Göta Kanal) בתחילת המאה ה-19, הפכה מוטלה למרכז מסחר חשוב, דבר שהביא לשגשוג כלכלי, ריבוי האוכלוסייה ולפיתוח העיר.
אנדריה דיאק
ד"ר אנדריה דיאק (בסרבית קירילית: Андрија Деак; בסרבית באותיות לטיניות: Andreja Deak; 9 במאי 1889, סיגטוואר, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 6 במאי 1980, בלגרד, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי-הונגרי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה, וגנרל-מאיור בצבא העממי היוגוסלבי.
קורות חייו
נולד בעיירה סיגטוואר, הסמוכה לפץ' (בשטחי הונגריה המודרנית). למד רפואה באוניברסיטת בודפשט ובאוניברסיטת וינה והוסמך ב-1915. דיאק שב להונגריה, וב-1919 שירת כרופא צבאי במהלך האירועים האלימים בהונגריה שלאחר מלחמת העולם הראשונה. בהמשך היגר לווינה ומאוחר יותר לממלכת יוגוסלביה ובה התגייס לחיל הרפואה של צבא הממלכה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה כיהן כמנהל בית החולים הצבאי בנובי סאד בדרגת קולונל. לאחר הפלישה ליוגוסלביה נעצר ונשלח לעבודות כפייה באזור הונגריה.
בהמשך, הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה וחבר לכוחות הפרטיזנים של טיטו. הוא ניהל את היחידה למחלות זיהומיות בבית החולים הצבאי המרכזי בוויבודינה. בהמשך מונה למפקד האקדמיה לרפואה של צבא יוגוסלביה והועלה לדרגת גנרל-מאיור. ב-1956 סיים את שירותו הצבאי. לאורך הקריירה שלו פרסם ספרים ומאמרים רבים בתחום עיסוקו בסרבית, בהונגרית ובגרמנית וכן ספר העוסק בטבח בדרום באצ'קה. לאחר שחרורו מצבא יוגוסלביה השתקע בבלגרד וכיהן כנשיא הקהילה היהודית בעיר.
רב אחא (אמורא)
רב אחא היה אחד מן האמוראים המפורסמים ביותר בין אמוראי ארץ ישראל בדור הרביעי. ברחבי התלמוד הירושלמי נמצאים מאות מאמרים בנושאי הלכה ואגדה שנאמרו מפיו, אך בתלמוד הבבלי רב אחא כמעט אינו מוזכר.
רב אחא נולד וגדל בעיר לוד והיה חבר טוב של בן עירו, רבי יהודה בן פזי. בתלמוד הירושלמי מוזכר כי רב אחא היה כהן.
רב אחא אמר כי:. יש הטוענים שדבריו אלו מרמזים על ההיתר שנתן בתקופתו יוליאנוס הכופר לבניית בית המקדש.
ישראל: סיפור הצלחה
ישראל: סיפור הצלחה הוא ספר עיון העוסק בהיסטוריה, כלכלה, ופוליטיקה של מדינת ישראל. הספר נכתב על ידי אדם רויטר ונגה קינן ויצא לאור במאי 2017 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
הספר
הספר טוען להפרכה של מה שהוא רואה כדעות הקדומות שהתקבעו ביחס למדינת ישראל ותושביה באמצעות הטיעונים הבאים:
רויטר וקינן הישוו בין ישראל לבין המדינות המפותחות, במשך שבע השנים שקדמו ליציאת ספרם לאור. הם הוסיפו ציטוטים מתוך פגישות אישיות שערכו עם יותר ממאה מומחים ישראליים בתחומים שונים ומגוונים והם מצאו כי ישראל עולה על מרבית המדינות המפותחות, הן בכלכלה והן בביטחון, בבריאות, בחינוך ובמדע. הצמיחה מרשימה, האוכלוסייה בגידול מתמיד, יתרות המט"ח גבוהות, יחס החוב מתכווץ, האבטלה נמוכה, האזרחים מאושרים יותר, חלה עלייה בתוצאות בחינות הבגרות כמו גם בשוויון המגדרי ויש אף פריחה בהופעות מחו"ל.
לטענתם, חלק גדול מההצלחה אפשר לייחס לאופיו של העם היהודי, כפי שהתפתח לאורך הדורות, ולאופן שבו הוטמע האופי הזה בישראל. והם מוסיפים לכך, שמדינת ישראל חוזרת וממציאה את עצמה מחדש כל הזמן. מסקנתם הסופית מתבטאת בשמו של הספר, ישראל היא סיפור הצלחה, שאף ילך ויגדל עם השנים.
ב-2019 המחברים עדכנו את הספר לאור ההתפתחויות שעברו ישראל והעולם בשנים שלאחר צאתו לאור ובאפריל 2021 שבו ופרסמו עדכון נוסף הכולל גם את השפעות הקורונה.
החבל
החבל (באנגלית: Rope) הוא סרט קולנוע של אלפרד היצ'קוק משנת 1948 לפי מחזה מאת פטריק המילטון, סופר ומחזאי שחשיבותו נתגלתה לאחר מותו. זהו סרטו הראשון בצבע של היצ'קוק. הסרט ייחודי בכך שהאירועים המצולמים בו מוצגים ב"זמן אמת", כלומר זמן ההתרחשות חופף בדיוק את זמן הצפייה. הצילום נערך כך שכביכול בוצע ב"שוט" אחד, למרות שמבחינה טכנית בוצע הצילום בעשרה שוטים בני כ-5 עד 10 דקות כל אחד כי לא היה אפשרי אז לצלם שוט ארוך יותר. המחזה המקורי הושפע מסיפור אמיתי, רצח בובי פרנקס על ידי ליאופולד ולוב, שאירע באוניברסיטת שיקגו ב-1924.
עלילת הסרט
בראשית הסרט, המתרחש כולו בשעת דמדומים וערב, רוצחים שני סטודנטים, ברנדון שו (בגילומו של ג'ון דל) ופיליפ מורגן (פארלי גריינג'ר) את חברם דייוויד קנטלי, ללא כל סיבה או מניע באמצעות חניקה בחבל. את גופת הנרצח מטמינים השניים בתיבת עץ ישנה. הרצח מבוצע כתרגיל ב"אמנות הרצח", ניסיון לביצוע פשע מושלם ו"טהור", אותו יכול לבצע רק מי שהוא "על-אדם" (גרמנית: Übermensch), מונח אותו טבע פרידריך ניטשה ושאליו נחשפו השניים במסגרת לימודיהם אצל מורם הנערץ, רופרט קאדל (ג'יימס סטיוארט).
בהמשך נערכת בדירה ארוחת ערב בה נוכחים אביו של דייוויד ודודתו, חברו הטוב, ארוסתו והפרופסור קאדל. בתור שעשוע מניחים פיליפ וברנדון כיבוד לאורחים על גבי אותה תיבת עץ בה טמונה גופתו של דייוויד. בשיחה נדונה התאוריה הפילוסופית בדבר חוסר השוויון הטבעי בין בני אדם וזכויות היתר שישנן לאנשים עליונים. עם הזמן מתחילה השיחה לסבוב סביב היעדרותו המתמיהה של דייוויד. האורחים תוהים להיכן יכול היה להיעלם, עובדה שגורמת לפיליפ לגלות חוסר שקט, עצבנות ושתיית יתר של אלכוהול, בניגוד לברנדון שמנסה לשמור על קור רוח גם בפני רמיזות שיכולות להתפרש כדו-משמעיות ומרמזות על רצח.
המסיבה נקטעת כאשר אמו של דייוויד מתקשרת בטלפון ומבקשת מאביו וארוסתו שיחזרו לביתם כדי להתחיל ולהתחקות אחר עקבותיו של דייוויד. בצאתו של פרופסור קאדל מוגש לו בטעות כובעו של דייוויד, בתוכו רקומות ראשי התיבות של שמו DK. הפרופסור מתחיל לחשוד, אך אינו מגלה דבר ועוזב את הדירה. כעבור זמן קצר הוא חוזר לדירה בתואנת שוא ומתעמת עם שני תלמידיו לשעבר. הוא מגלה את גופתו של דייוויד, נחרד מן המעשה ובפרט מאופן פרשנותם של תלמידיו את התורה שלימד אותם. פיליפ מאיים על פרופסור קאדל עם האקדח שברנדון הסתיר בכיסו. לאחר מאבק פרופסור קאדל מצליח להוציא מידיו של פיליפ את האקדח ויורה מן החלון אל תוך הלילה על מנת להזעיק את המשטרה.
ההפקה
מסך מדומה נשקף מבעד לחלונות הדירה והציג את קו הרקיע של ניו יורק ובו האמפייר סטייט בילדינג ובניין קרייזלר, שלאורך הסרט (שעלילתו מתרחשת משעה 19:30 עד 21:50) מוארים באור השקיעה ונדלקים בהם האורות, באמצעות 8,000 נורות זעירות ו-200 שלטי ניאון.
הצילום נערך במספר מקטעי צילום, כיוון שאורך הסרט במצלמה באותה עת לא אפשר טכנית צילום ארוך בשוט יחיד. לפיכך, נערכו החלפות סרט במצלמה באופן שלא יפריע לזרימה הטבעית של העלילה. למשל, המצלמה מתקרבת לגבה של אחת הדמויות או לחפץ מסוים שממלא את כל שדה הראייה, ולאחר החלפת הסרט המצלמה נעה מגב הדמות או החפץ חזרה אל צילום החדר. בנוסף ישנו קיטוע יחיד לצורך החלפת הגלגל במקרנת בית הקולנוע.
שיטת הצילום התובענית, שלא אפשרה עצירת מצלמה בשל שגיאת שחקן, חייבה מן השחקנים יכולות משחק מדויק לאורך זמן, כמו של שחקני תיאטרון.
הומוסקסואליות
הסרט מבוסס במפורש על סיפורם של ליאופולד ולוב, שהיו הומוסקסואלים. על אף שהסרט הופק בתקופה שמרנית בה שלט בהוליווד קוד הייז, המחמיר בביטויים מיניים בכלל והומוסקסואלים בפרט, שזור הסרט ברמזים לכך ששני גיבוריו, ואולי גם הפרופסור, הם הומוסקסואלים ולכל המשתתפים היה ברור שמדובר בסרט שאחד מהנושאים בו הוא "זה" ("it") כלומר ההומוסקסואליות הגלויה שביחסים בין פיליפ וברנדון. השחקן ג'ון דל היה הומוסקסואל ופארלי גריינג'ר היה ביסקסואל (אהובו של המחזאי/תסריטאי לורנטס). שחקנים כמו מונטגומרי קליפט וקרי גרנט דחו את השתתפותם בסרט מפחד שמא תיתפס כ"יציאה מהארון".
התייחסויות פילוסופיות
הצילום בסרט והקשר שלו עם העלילה זכו למחקר ולניתוח מפורטים, בין היתר בספר "Rope: Three Hypotheses" מאת Peter Wollen, בספר "טריפו/היצ'קוק" ובסרט "Rope Unleashed", המצורף לגרסת ה-DVD של הסרט. לפי עיונים אלה, הצילום והעריכה והסט המצומצם שאין יציאה ממנו "לשאוף אוויר" משמשים את היצ'קוק ככלים לשליטה פסיכולוגית על קהל הצופים וגורמים לתחושת מתח בלתי נסבלת כמעט, כמו חבל הנמתח עד להתפקע. זאת בניגוד לתפיסה שרווחה בקרב מבקרי קולנוע בני הזמן שראו את העלילה רק כתואנה עליה ביקש היצ'קוק לתלות הצגת פעלולי עריכה, חדשנות סגנונית של צילום בתוך סט מצומצם ויכולת טכנית גרידא. לפי פרשנות נוספת, אנו, הצופים (באמצעות תנועת המצלמה), נוכחים בחדר כמו דמות נוספת, דוממת ומאשימה, כמו רוח רפאים, כמו רוחו של דייוויד.
אלחנן מילר
ביוגרפיה
מילר נולד בירושלים למשפחה אורתודוקסית מודרנית. בנם של ד"ר טד מילר, רופא משפחה, ורייזי מילר (טווארד), ספרנית. הוריו עלו מטורונטו, קנדה, והשתקעו בשכונת רמות, שם חי לאורך שנות ילדותו. הוא סיים את לימודיו בתיכון הדתי הימלפרב במגמת ערבית, ושרת כמתרגם ומשקלט ביחידה 8200 של חיל המודיעין. לאחר שירותו הצבאי למד בישיבת הקיבוץ הדתי עין צורים, וסיים תואר שני בלימודי האסלאם והמזרח התיכון באוניברסיטה העברית. עבודת התזה שלו הייתה מחקר השוואתי בנושאי דת ומדינה בישראל ובמצרים על פי הגותם של ישעיהו ליבוביץ והשופט המצרי מוחמד סעיד עשמאוי. מילר היה פעיל במועדון תרבות הדיון - דיבייטינג של האוניברסיטה העברית והשתתף בתחרויות לאומיות ובינלאומיות. בשנת 2007 זכה בתואר סגן אלוף העולם לאוניברסיטאות לדוברי אנגלית כשפה שנייה בתחרות שהתקיימה בוונקובר, קנדה.
עיתונות
לאחר שסיים שנת שליחות מטעם הסוכנות היהודית כמורה בבית הספר היהודי "יבנה" בפריז, שב מילר לירושלים ביולי 2010 והחל לעבוד כעיתונאי. הוא הצטרף בשנת 2012 לצוות המייסד של העיתון המקוון Times of Israel ושימש ככתב לענייני ערבים ופלסטינים, שם סיקר בין השאר את האביב הערבי ואת אינתיפאדת הסכינים. החל משנת 2016 עובד מילר כעיתונאי עצמאי בשפה האנגלית. במסגרת עבודתו, סיקר מילר בהרחבה את פעילותם הצבאית של פלסטינים נגד ישראלים, בעיקר בעיר חברון. הוא ראיין בין השאר את בני משפחותיהם של מרואן קואסמה ועאמר אבו עאישה, חוטפיהם של שלושת הנערים (נפתלי פרנקל, גיל-עד שער ואיל יפרח) למחרת פיצוץ בתיהם בידי צה"ל, את הוריו של הדוקר עבד אלפתאח שריף שחוסל בידי החייל אלאור אזריה, את אביו של הדוקר מאלכ שריף שנורה ונהרג בטרם ביצע פיגוע דקירה בצומת גוש עציון ואת בני משפחתו של המחבל המתאבד מהפיגוע במסעדת סבארו, עז א-דין מצרי.
בתחילת 2016 התמחה מילר בדסק החוץ של העיתון הבריטי "Times" בלונדון. במסגרת ההתמחותו, ראיין ילדי פליטים ללא ליווי הורי במחנה הפליטים של קאלה בצרפת, ואת פעילת זכויות האדם היזידית, ולימים כלת פרס נובל לשלום, נאדיה מוראד. בספטמבר 2018 נשלח מילר על ידי המגזין היהודי-אמריקאי Tablet לאיסטנבול לראיין את בכיר חמאס ואיש הלשכה המדינית חוסאם בדראן, שחשף בפניו את עמדת הארגון בסוגיית שיקום עזה ושחרור החטופים המוחזקים בידי חמאס.
את הבחירה לעסוק בעיתונות הסביר מילר בראיון ל"מקור ראשון" בשנת 2019: "הגורם המרכזי שמעסיק אנשים עם כישורי השפה שלי הוא שירותי הביטחון של ישראל, אבל רציתי שהקריירה שלי תהיה גלויה ולא סודית, ורציתי להיות עצמאי וגמיש, ולא חלק ממנגנון בירוקרטי גדול."
רבנות
בשנת 2016 הצטרף מילר למחזור הראשון של תוכנית הרבנות השוויונית בית מדרש הראל, והוסמך כרב בשנת 2019. שימש כרב הקהילה היהודית בבירת אוסטרליה, קנברה, בשנת 2020.
פעילות חינוכית
מילר משמש כמורה לתנ"ך במכון פרדס וכעמית מחקר במכון שלום הרטמן בירושלים.
כתיבה
מילר עוסק בכתיבת פרוזה ושירה. הסיפור הקצר שלו "בואי נתחלף" זכה במקום השני בתחרות הסיפורים הקצרים "אהבה מהעבר" של מרכז זלמן שזר וסדנאות הבית בשנת 2022. ספר השירה שלו "רק פצע, ודי" התפרסם בשנת 2022 בהוצאת ספרי עיתון 77.
הערות שוליים
إلحنان ميلر
של אסקילדסן
של אסקילדסן (בנורווגית: Kjell Askildsen; 30 בספטמבר 1929 – 23 בספטמבר 2021) היה סופר ומתרגם נורווגי שנודע בכתיבתו המינימליסטית. נחשב לאחד הסופרים הנורווגים החשובים ביותר.
ביוגרפיה
אסקילדסן נולד וגדל במאנדאל אשר בדרום נורווגיה להורים לותרנים וגדל באזור דתי אדוק. בשנת 1953 פרסם את ספרו הראשון, קובץ סיפורים קצרים בשם "Heretter følger jeg deg helt hjem" (מעתה אלווה אותך כל הדרך הביתה) עורר סערה בשל הביטויים המיניים שהופיעו בו. לאחר מכן המשיך אסקילדסן בכתיבת נובלות, אך משנת 1982 התרכז בכתיבת סיפורים קצרים.
בשנת 1987 פרסם את קובץ הסיפורים "En plutselig frigjørende tanke" (מחשבה פתאומית משחררת) שהביא להכרה עולמית בכישרונו. בשנת 1983 פרסם את ספרו "רשימותיו האחרונות של תומאס פ' למען הכלל", שזכה בפרס המבקרים הנורווגי לספרות. בשנת 2006 בחר צוות מבקרי ספרות של העיתון הנפוץ דגבלאדט בקובץ סיפורים זה כספר הפרוזה הטוב ביותר שנכתב בנורווגיה ב-25 השנים האחרונות.
אסקילדסן מת ב-23 בספטמבר 2021, שבוע לפני יום הולדתו ה-92.
סגנון
אסקילדסן התנגד להגדרת סגנונו הספרותי כמינימליסטי והעדיף את ההגדרה הדוק. לטענתו, אין להעתיק את ההגדרה "מינימליסטי" מאמנויות אחרות אל הספרות. לטענתו, יצירתו הספרותית דלה בתיאורים כדי לאפשר לקורא ליצור בדמיונו את הדמויות, את הסיטואציות ואת הנוף וכי ההגדרה "מינימליסטי" מעליבה מבחינתו: "זאת בדיוק המטרה שלי בספרות שלי. שיהיה כתוב מה שצריך, לא יותר ולא פחות.".
קשב חזותי
קשב חזותי הוא חלק ממנגנון הקשב המתייחס למידע המתקבל ממערכת הראייה.
הקשב החזותי הוא אחד התפקודים האופייניים של קליפת המוח הקדם-מצחית.
תפקיד
קולטני החישה קולטים באופן מתמיד את אנרגיות הגירוי התואמות שלהם. המידע החזותי מתקבל מקולטנים ספציפיים ברשתית המתפקדים כתאים קולטי אור ומסוגלים לתקשר עם מערכת העצבים. הזיכרון החושי הוא השלב הראשון בתהליך הקידוד של המידע שנקלט. הוא מאחסן למשך זמן קצר מאוד את כל המידע שמתקבל מהחושים. זיכרון איקוני הוא רכיב של הזיכרון החושי אשר מתייחס למידע החזותי. באופן זה האדם מסוגל לקלוט מידע חזותי רב, אך עם זאת, היכולת שלו לעבד את כמויות המידע העצומות שהוא מקבל מהסביבה היא מוגבלת. מגבלה זאת נוצרת בעקבות צוואר הבקבוק של החשיבה האנושית והיא עלולה להוביל למצב של היצף מידע.
בהקשר זה הקשב הוא היבט חשוב של תהליך עיבוד המידע החושי הקשב החזותי מאפשר את היכולת לסנן גירויים חזותיים רלוונטיים, משמעותיים, לסנן את המידע החשוב ולזנוח את המידע הלא רלוונטי עבורנו. כאשר ישנם גירויים ויזואליים רבים, על המוח להפריד בין עיקר לטפל, ובנקודה זו הקשב החזותי נכנס לתמונה.
המבט הקשבי
האופן שבו הקשב מופנה או מכוון לגירוי בשדה הראייה מכונה המבט הקשבי (Attentional gaze). כאשר גירוי נמצא בתוך או ליד האזור שאליו מופנה המבט הקשבי (Locus), הוא מעובד יותר טוב על ידי המערכת הקוגניטיבית בהשוואה לגירוים האחרים.
המבט הקשבי יכול לשנות את האזור שבו הוא מתמקד. התזוזות של המבט הקשבי אומנם דומות לתנועות עיניים, אך אין ביניהם התאמה מלאה. אחד ההבדלים ביניהם בא לידי ביטוי בכל שהקשב החזותי יכול להתמקד בכל מקום בשדה הראייה, ללא תלות באזור שבו העיניים מתמקדות. לא רק זאת, אלא שהמבט הקשבי יכול לזוז מהר יותר מהעיניים והראש.
למעשה, תנועות העיניים יכולות לספק תמונה חלקית על ניידותו הרבה של הקשב. הן נוטות לנוע מדבר לדבר וכמעט מן הנמנע להחזיקן זמן ממושך נעוצות בעצם פשוט ובלתי משתנה. אך אפילו בשעה שהעיניים נעוצות בעצם אחד, עשוי הקשב להתחלף ולעבור מחלק אחד של העצם אל משנהו, או מצבעו לצורתו, או לעבור לגמרי מן העצם אל איזו מחשבה מעניינת.
היבט נוסף של המבט הקשבי הוא היכולת שלו להתייחס לפרטים או לתמונה הכוללת, אך לא לשניהם יחדיו. ההתייחסות לתמונה הגדולה מכונה "תפיסה גלובלית" או "גשטלט". להבדיל, הביטוי "מרוב עצים לא רואים את היער" מתאר את הנטייה להתייחס לפרטים ללא ראיה של המכלול הגדול יותר שהם יוצרים. דוגמה לכך ניתן לראות באופן שבו נתפסים מטבעות שבהם נעשה שימוש בחיי היום יום. סביר להניח שאדם בוגר החי בישראל לא יתקשה לזהות מטבע של שקל ולהבדיל בינו לבין מטבע של 10 אגורות. עם זאת, במידה ויתבקש לצייר את המטבע בקווים כללים סביר להניח שלא יצליח למקם את כל הפרטים באופן מדויק. זאת משום שלצורך השימוש במטבעות יש צורך בעיקר בהתרשמות כללית ולא בהבחנה עדינה בין הפרטים המופיעים עליהם.
הפעלת קשב חזותי
דרך ראשונה לתאר את הקשב החזותי בכתב היא בדרך הנקראת "spotlight model" (מודל הפנס) - בו העצמים שתשומת הלב מופנית אליהם, ה"פוקוס" למעשה, מתקבלים באיכות וברזולוציה גבוהה, בעוד שעצמים שמסביב למרכז, אלה שמחוץ לפוקוס, מתקבלים ברזולוציה נמוכה ואיכות מטושטשת, עד לשולי התמונה המוצגת לעין, שם הם נקטעים ונפסקים.
דרך שנייה לתאר את הדרך בה פועל הקשב החזותי נקראת "zoom-lens model", אשר התפתחה ב-1983. דרך זו כוללת בתוכה אותן הפעולות שמתרחשות ב"מודל הפנס", אך בניגוד לו מסוגלת לשנות את גודלה. כמו במצלמות, כאשר הפוקוס גדל, היעילות שלו יורדת ולהפך. עקב התמקדות הפוקוס באזורים גדולים יותר, כך העצמים בפוקוס עצמו ייראו באיכות פחות טובה.
הפניית הקשב החזותי לגירויים מסוימים
חוקרי קשב מתארים שתי דרכים בהן התודעה שלנו בוחרת חפצים המונחים מולנו במרחב - עיבוד מלמטה-למעלה ומלמעלה-למטה
פגיעה בקשב החזותי
פגיעה בקשב החזותי היא אחד המאפיינים של הפרעת קשב.
הערות שוליים
Attention
פרנסואה באוש
פרנסואה באוש (בלוקסמבורגית: François Bausch נולד ב-16 באוקטובר 1956) הוא פוליטיקאי לוקסמבורגי ממפלגת הירוקים אשר משמש כשר ההגנה של לוקסמבורג מאז 5 בדצמבר 2018 וכסגן ראש ממשלת לוקסמבורג מאז 11 באוקטובר 2019.
ביוגרפיה
באוש נולד ב-16 באוקטובר 1956 וגדל באש-סור-אלזט. לאחר סיום לימודיו החל לעבוד כסוכן בחברת הרכבות הלאומית של לוקסמבורג. הוא הצטרף למפלגת הירוקים ונבחר מטעמה לחבר פרלמנט ב-1989. ב-11 באוקטובר 1992 הוא התפטר, ובבחירות המקומיות ב-1993 הוא נבחר למועצת העיר לוקסמבורג סיטי. בבחירות של 1998 הוא חזר לפרלמנט. בפריימריז שנערכו במפלגה ב-1999 הוא הגיע למקום השני, ומאז שימש כחבר פרלמנט וכיו"ר ועדת השירות החשאי, המפקחת על השירות החשאי של לוקסמבורג.
ב־4 בדצמבר 2013 הוא מונה לשר הפיתוח והתשתיות, וב-5 בדצמבר 2018 הפך לשר ההגנה. ב-23 ביולי 2020 פוצל התפקיד. באוש נותר שר ההגנה האמון על המדיניות של צבא לוקסמבורג, ואנרי קוקס מונה לשר לביטחון פנים האחראי על פעילות המשטרה של לוקסמבורג. ב-11 באוקטובר 2019 מונה באוש לסגן ראש ממשלת לוקסמבורג במקום פליקס בראז.
באוש ידוע בעמדותיו נגד השוק החופשי ובעד הטל מסי רכוש גבוהים.
עץ WAVL
עץ WAVL (אנגלית - WAVL tree או weak AVL tree) הוא מבנה נתונים במדעי המחשב. זהו עץ חיפוש בינארי ששומר על איזון באופן דינאמי ועצמאי. הוא קרוי על שם מבנה הנתונים AVL ופועל בצורה דומה למבנה זה ולעץ אדום-שחור. בדומה ליתר עצי החיפוש המאוזנים, עץ WAVL תומך בפעולות חיפוש, הכנסה ומחיקה בסיבוכיות זמן O(\log n). עצי WAVL הוצגו על ידי חוקרי האלגוריתמים Haeupler, Sen &Tarjan בשנת 2009.
ביצועים
עצי WAVL פותחו על מנת לשלב את התכונות הטובות של עצי AVL ועצים אדומים-שחורים. יתרון אחד שיש לעץ AVL על פני עצים אדומים-שחורים, הוא שעצי AVL מאוזנים יותר: הגובה שלהם חסום ע"י:, כאשר nהוא מספר האיברים ו-φ יחס הזהב, בעוד עצים אדומים שחורים חסומים בגובהם על ידי 2\log_2 n. אם עץ WAVL נוצר על ידי סדרה של הכנסות איברים בלבד וללא מחיקות אז גובהו הוא כמו זה של AVL. מצד שני, לעצים אדומים-שחורים יש יתרון במספר פעולות האיזון הנמוך שהם דרושים לבצע. לעומת עצי AVL - שמבצעים מספר לוגריתמי של פעולות איזון לאחר מחיקה, עצים אדומים שחורים הם בעלי פעולת מחיקה פשוטה יותר - שדורשת מספר קבוע של פעולות איזון. עצי WAVL הם גם בעלי תכונה זו, ואף הקבוע שמתקיים עבורם הוא קטן יותר.
דרך פעולת העץ
כמו עצים בינאריים כלליים, עץ WAVL שומר את איברים כאוסף צמתים משני סוגים - פנימיים וחיצוניים. לכל צומת פנימי יש מפתח, והוא מאחסן פריט מידע מסוים. בנוסף לצומת פנימי יש שלושה מצביעים לצמתים אחרים - להורה שלו, לבנו הימני ולבנו השמאלי. שורש העץ הוא יוצא דופן במקרה זה שכן אין לו הורה. לצמתים חיצוניים אין פריטי מידע, ויש להם מצביע אחד להוריהם שבעץ - הם בעצם משמשים כעלים של העץ. בדומה לעץ בינארי, פריטי המידע מסודרים בעץ כך שאם נסרוק אותו בסדר תוכי (in-order traversal) תניב רשימה ממוינת של המפתחות.
מה שמייחד עצי WAVL מעץ בינארי רגיל הוא השימוש בדרגות (ranks). דרגה של צומת, היא מספר שמאחסן כל צומת, והיא נותנת אומדן למרחק בינו ובין הצאצא הכי רחוק שלו. בעץ WAVL תקין הדרגות של כל הצמתים עונות לדרישות הבאות:
פעולת חיפוש
חיפוש איבר עם מפתח k בעץ WAVL זהה כמעט לחלוטין (אולי למעט התייחסות לעלים חיצוניים) לחיפוש בעץ בינארי רגיל. הפעולה מתחילה בשורש של העץ - בצורה רקורסיבית משווים בין k לבין המפתח בצומת אליו הגענו - אם הם שווים - סיימנו, אחרת, k אותו אנחנו מחפשים נמצא בתת-העץ הימני אם הוא גדול מהמפתח בצומת, או בתת-העץ השמאלי אם קטן ממנו. אם לא נמצא צומת בעל מפתח k, החיפוש מסתיים בעלה חיצוני. משמעות מקרה זה היא ש-k לא נמצא בעץ, והעלה החיצוני בו סיימנו הוא המיקום בעץ אליו k יכנס (אם תבוצע פעולת הכנסה כזו).
פעולת הכנסה
הכנסת המפתח k לעץ WAVL מבוצעת באופן הבא:
לכן בסה"כ, פעולת ההכנסה מורכבת מחיפוש, יצירת צומת חדש, מספר לוגריתמי של שינויי דרגות, ומספר קבוע של גלגולים.
פעולת מחיקה
כמו בעצים בינאריים אחרים, פעולות מחיקה על צומת x שבן אחד או שניים שלו הם עלים חיצוניים יכולות להתבצע ישירות על ידי הסרת x מהעץ, וחיבור מחדש בנו (אם קיים כזה) להורה של x. אם שני הבנים של xהם צמתים פנימיים, נשים במקום xאת העוקב שלו בעץ (האיבר בעל המפתח העוקב - successor), ונמחק את העוקב. פעולה זו תצליח כיוון שבנו השמאלי של העוקב yהוא עלה חיצוני (אם היה לו בן שמאלי פנימי אז הבן היה העוקב).
לאחר כל אחד משני המקרים שלעיל, מכיוון ששינינו את מבנהו של העץ, יש לבצע איזון מחדש שלו. כמו במקרה ש להכנסה, ניתן לבצע זאת על ידי עלייה לאורך העץ והורדה ב-1 של הדרגות לאורך הדרך, עד שמגיעים לאחד משלושת המצבים האפשריים הבאים:
כלומר בסה"כ, בצורה דומה להכנסה, פעולת המחיקה מהעץ מורכבת מחיפוש (ואולי המשך של חיפוש העוקב), הסרה של הצומת מהעץ, מספר לוגריתמי של שינויי דרגות, ומספר קבוע של גלגולים. באופן שונה מעץ AVL, פעולות איזון בצורת גלגול הן סופיות, ולכן עבור שני עצים זהים, אחד מהם AVL והשני WAVL, השני עשוי לאזן את עצמו הרבה יותר מהר.
ניתוח סיבוכיות
כל פעולת חיפוש, הכנסה או מחיקה בעץ WAVL, מכילה מעבר לגובהו של העץ, וביצוע מספר קבוע של פעולות בכל צומת בדרך. בעץ WAVL עם n איברים בעל פעולות הכנסה בלבד, הגובה המקסימלי הוא. עבור עץ שמאפשר גם מחיקות וגם הכנסות, הגובה המקסימלי הוא 2\log_2 n. לכן בשני המקרים, הסיבוכיות במקרה הגרוע (worst-case) עבור חיפוש, הכנסה או מחיקה היא O(\log n). יתר על כן, היתרון הגדול של עץ WAVL על מספר עצים בינאריים אחרים, הוא שהסיבוכיות של פעולות האיזון בניתוח לשיעורין הוא O(1), כלומר עבור סדרת פעולות, במקרה הגרוע הסיבוכיות ממוצעת לפעולה תהיה קבועה. יתר על כן, בהינתן מצביע לצומת אותו רוצים להכניס או למחוק, כלומר במקרה בו לא צריך לבצע חיפוש, גם פעולות ההכנסה והמחיקה תהיינה בסיבוכיות זו.
מבני נתונים קרובים
עצי WAVL הם בעלי קרבה הדוקה לעצי AVL ולעץ אדום-שחור. כל עץ AVL ניתן להפוך לעץ WAVL ללא שינויי דרגות הצמתים, כלומר הדרישות על הפרשי הדרגות בעץ AVL מחמירות יותר, וכל עץ AVL עונה על הדרישות של עץ WAVL. ההפך לא נכון, כיוון שלא ניתן להפוך עץ שמכיל הפרשי קשתות 2-2 לעץ AVL. באופן דומה, ניתן לצבוע את צמתיו של כל עץ WAVL, ולשנות את דרגותיו, כך שיתקבל עץ אדום שחור תקין. הכיוון השני אינו נכון, כלומר לא כל עץ אדום שחור ניתן להפוך לעץ WAVL.
עץ AVL
עץ AVL הוא עץ חיפוש בינארי מאוזן, בו גובהם של שני ילדיו של כל צומת פנימי, נבדלים לכל היותר ב-1. הגובה של צומת חיצוני הוא אפס, וגובהו של כל צומת פנימי הוא אחד ועוד המקסימום של גבהי ילדיו. לכן, פונקציית הגובה של עץ AVL עומדת בדרישות של עץ WAVL, וכך ניתן להפוך כל עץ AVL לעץ WAVL על ידי שימוש בגובהו של כל צומת כדרגה שלו בצורת WAVL. ההבדל המשמעותי בין עץ WAVL לעץ AVL מגיע כאשר לצומת מסוים יש שני בנים בעלי אותו גובה/דרגה. בעץ AVL אם לשני הבנים יש אותו גובה h, אז גובהו של הצומת עצמו הוא בדיוק h+1. לעומת זאת, בעץ WAVL אם לצומת x, יש שני בנים בעלי דרגה זהה r, אז דרגתו של xיכול להיות r+1או r+2. הגמישות הגדולה הזו בדרגות מובילה לצורות גמישות יותר של העץ, ולכן בעצי WAVL מסוימים לא ניתן להמיר את הדרגות בגבהים כך שיתקבל עץ AVL תקין - כי הפרש הגבהים בין שני בנים של אותו צומת עלול להיות גדול מ-1.
עץ אדום שחור
עץ אדום שחור הוא עץ בינארי מאוזן בו לכל צומת יש צבע (אדום או שחור), שעונה על התנאים:
ניתן להגדיר עצים אדומים שחורים בצורה שקולה במונחי דרגות של הצמתים, כך שהדרגות יענו על הדרישות הבאות:
ניתן לראות את השקילות בין הגדרת הצבעים להגדרת הדרגות על ידי צביעת כל צומת בשחור אם דרגתו קטנה מזו של אביו, ובאדום אחרת. בכיוון השני, ניתן להמיר צבעים בדרגות על ידי הגדרת הדרגה של צומת שחור כמספר הצמתים השחורים בדרך לצומת חיצוני, והדרגה של צמתים אדומים כדרגה של הוריהם.
ניתן להמיר דרגות צמתי WAVL כך שיתאימו לדרישות עץ אדום שחור, על ידי חלוקת כל דרגה ב-2 ועיגול כלפי מעלה. לכן, עבור כל עץ WAVL קיים עץ אדום שחור תקין בעל אותו מבנה. מכיוון שגובהם המקסימלי של עצים אדומים שחורים הוא
, עובדה זו נכונה גם לגבי עצי WAVL. עם זאת, קיימים עצים אדומים שחורים שאת דרגתם לא ניתן להמיר לדרגות WAVL.
למרות העובדה שעצי WAVL הם מקרה פרטי של עצים אדומים שחורים, פעולות האיזון של הם שונות. גלגולי העץ שמבוצעים באיזון עצי WAVL עשויים לגרור שינויים שיפרו את איזונו של עץ אדום שחור, כיוון שהם יגרמו למעשה לשינוי הצבעים בתת-עץ גדול של העץ במקום על מסלול יחיד. עובדה זו מאפשרת לעצי WAVL לבצע פחות פעולות איזון במקרה הגרוע מאשר עץ אדום שחור.
Mirrorball
Mirrorball (בעברית: כדור מראה או כדור דיסקו) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, Folklore. השיר יצא לאור ב-24 ביולי 2020, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום. השיר נכתב על ידי סוויפט וג'ק אנטונוף והופק על ידי אנטונוף וסוויפט גם כן. השיר זכה להצלחה בינלאומית מבלי שיצא כסינגל, תוך שנבחר גם לא לצאת כסינגל ולא נשלח לשום פורמט של רדיו הלהיטים העכשוויים.
עם יציאתו, "Mirrorball" זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה. השיר הופיע במקום השמיני במצעד שירי הספוטיפיי העולמי וצבר למעלה מ-5.028 מיליון השמעות ביממה אחת, תוך שהפך לאחד מהשירים עם הפתיחות הגדולה ביותר בשנת 2020. בשבוע אחד, צבר 20 מיליון השמעות.
הרכב ומילים
"Mirrorball" הוא שיר שמדבר על בן אדם לו צדדים רבים ושונים. (בדיוק כמו הצדדים הרבים של כדור המראה) בין היתר, הוא עוסק בנושא שאף אחד לא יכול לראות את כל הצדדים של אותו בן האדם, תוך שחלק גלויים וחלק נסתרים. בשיר, אומרת סוויפט "אני כדור מראה / אני אראה לך כל גרסה של עצמך הלילה".
אף על פי שסוויפט מתמקדת בהצגת הצדדים של אותו האדם עליו היא שרה, היא מנסה להגיע למצב שהוא יראה רק את הצדדים שהיא רוצה שהוא יראה. באספקט האישי, מדברת סוויפט בשיר על כך שהיא עצמה צריכה להציג שלל צדדים שונים, הן בפני המשפחה, הן בפני הציבור והן בפני התקשורת.
את השיר הקליטה סוויפט במהלך שנת 2020, בדומה לשאר שירי האלבום Folklore.
ביקורת
ניקול גלוצ'י מאתר המוזיקה מאשאבל כתבה כי "כשהקשבתי לראשונה ל-Folklore בבוקר יום שישי לפני העבודה, הייתי קסומה ומהופנטת לחלוטין. הצלילים המיוחדים בשירי האלבום היו אלו שהקסימו אותי והעניקו לי תחושה אחרת וכשהגעתי ל-"Mirrorball" ידעתי מיד שזה יהיה השיר האהוב עליי ביותר מתוך האלבום". ברולינג סטון דורג במקום ה-3 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
ב-NME נכתב כי השיר מדבר על "רומנטיקה עוקצנית", תוך שהוא הושווה לשאר שירי האלבום. בפיצ'פורק נכתב כי "סוויפט כלל לא מתאמצת בשיר".
הצלחה מסחרית
עם הפצתו של Folklore, השיר נחת במקום הרביעי במצעד הספוטיפיי האמריקאי, עם 2.831 מיליון השמעות והפך לאחד מהשירים עם הבכורה הגדולה ביותר של אמנית בארצות הברית בתולדות הפלטפורמה. בשבוע אחד, צבר שם למעלה מ-10 מיליון השמעות. במצעד הסינגלים האוסטרלי הגיע למקום ה-14, תוך שברולינג סטון טופ 100 הגיע למקום התשיעי.
במצעד הבילבורד הוט 100 הגיע למקום ה-26 מבלי שיצא כסינגל, תוך שבמצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים הגיע למקום השישי.
קרדיטים וצוות
הקרדיטים לקוחים מהאתר טיידל.
אורה בלאק קאט
אורה בלאק קאט (באנגלית: ORA Black Cat; קרויה גם אורה R1 באנגלית: ORA R1) היא מכונית חשמלית במרכב מיני, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אורה משנת 2019. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2019.
יחסי פקיסטן–קוריאה הדרומית
יחסי פקיסטן–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ בין פקיסטן לקוריאה הדרומית. מאז שנות ה-80, שופרו היחסים בין שתי המדינות והתעצמו מעת לעת. פקיסטן מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול, ואילו קוריאה הדרומית מחזיקה בפקיסטן שגרירות באיסלאמאבאד.
יחסי סחר
הסחר הבילטרלי בין המדינות מסתכם בכ-1.1 מיליארד דולר. שני הצדדים הביעו עניין לקדם עוד יותר את יחסי הסחר וההשקעה בין המדינות. KOTRA (מרכז הסחר בקוריאה) ממלאת תפקיד חיוני בשיפור יחסי המסחר בין קוריאה לפקיסטן.
הגירה
בשנת 2005 התגוררו בדרום קוריאה עד 7,000 פקיסטנים.
ביקורים דו צדדיים
בנובמבר 2003 ערך נשיא פקיסטן, פרבז מושארף, ביקור רשמי של שלושה ימים בסיאול. למרות היחסים הידידותיים של פקיסטן עם קוריאה הצפונית, פקיסטן שומרת על בסיס חזק בדרום קוריאה, עם יותר הסכמי סחר עם קוריאה הדרומית והסכם ידידותי שנחתם על ידי שתי המדינות. לאחרונה בשנת 2013 ביקר ראש ממשלת דרום קוריאה בפקיסטן במהלך ביקורו החלטות רבות נחתמו על שיתוף פעולה בתחום הביטחון, הייצור ושיתוף הפעולה הכלכלי ומדע וטכנולוגיה במענק של 10 מיליון דולר לסופרקו.
חברות קוריאניות בפקיסטן
השר הפדרלי למהנדס המסחר חראם דסטגיר ביקר בדרום קוריאה ביולי 2015 ודן בסחר דו צדדי ובאפשרות של FTA.
דרום קוריאה הסכימה להעניק הלוואה של 78 מיליון דולר להקמת המנהרה במעבר מאלקנד. דו"ח היתכנות המנהרה נערך במשותף על ידי רשות הכבישים הלאומית ויועצי דרום קוריאה.
חברת National Transmission & Despatch Company Limited (NTDCL) וחברת החשמל של קוריאה (KEPCO) חתמו על חוזה ייעוץ לתכנון, הנדסה ופיקוח על הבנייה של קו החשמל 500 Kv Dasu-Islamabad בפברואר 2015.
בשנת 2008 הגיעה משלחת של הקונסורציום של KEPCO ושל DOOSAN של הרפובליקה של קוריאה לאיסלאמאבאד עם הצעה אטרקטיבית מאוד להשתתף בפרויקטים של ייצור חשמל, אך תגובת הממשלה הייתה פושרת. לאחר שלוש שנים, דוסאן וקפקו, בשיתוף עם משקיעים קוריאנים אחרים, חידשו את הצעתם בפגישה עם ראש הממשלה יוסף רזא גילני ב-21 בינואר 2011.
חברת קוריאה מ / ש סמבו בניה בע"מ, קוריאה מידלנד חברת חשמל בע"מ (KOMIPO) וחברת קוריאה החשמלית לחברת החשמל (KEPCO) הראו עניין לבנות את פרויקט כוח ההידרה טאנסה באראג' (120 מגוואט) על בסיס BOT עם מימון של 100 אחוז של 300 מיליון דולר בנובמבר 2008.
סומלילנד הבריטית
סומלילנד הבריטית (באנגלית: British Somaliland) הייתה פרוטקטורט בחסות האימפריה הבריטית בחלקה הצפוני של סומליה של ימינו (סומלילנד). הפרוטקטורט הוקם ב-1888, וב-1960 קיבל השטח עצמאות, ואוחד עם סומליה האיטלקית, ליצירת מדינת סומליה. המדינה הבלתי מוכרת "סומלילנד" הדורשת כיום עצמאות מסומליה, נמצאת על שטחה של סומלילנד הבריטית ההיסטורית.
היסטוריה
החל מ-1840 החלו הבריטים בקשרי מסחר עם אזור סומליה, בשטחי צפון סומליה, וזאת באמצעות חברת הודו המזרחית. המרוץ לאפריקה הביא למעורבות של המעצמות באזור. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19 השתלטה צרפת על שטח בצפון סומליה שהפך לאחר מכן למושבה בשם סומלילנד הצרפתית. ב-1888 חתמה בריטניה על הסכם עם צרפת שתיחם את שטחי המושבות של שתי המעצמות, והקימה פרוטקטורט בשם "סומלילנד הבריטית". בסוף המאה ה-19 הייתה סומליה מחולקת למעשה לשטח סומלילנד הבריטית, לשטח סומלילנד הצרפתית, ולשטח סומלילנד האיטלקית שהפך לחלק ממזרח אפריקה האיטלקית שכללה את שטחי סומלילנד האיטלקית, אתיופיה ואריתריאה. בתחילה הייתה בירת המושבה ברברה, אך לאחר שנת 1941 הוחלפה בהרגייסה.
בין 1899 ל-1920 לחמו הבריטים, לצד האתיופים והאיטלקים ב"מולה המשוגע" מוחמד עבדאללה חסאן, שייסד מדינה איסלמית עצמאית בשטחי סומליה ואתיופיה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הכריזה איטליה הפשיסטית מלחמה על הבריטים. ב-5 באוגוסט 1940 פתחו האיטלקים במתקפה, בפיקודו של הגנרל גוליילמו נאסי שהובילה לכיבוש שטחי סומלילנד הבריטית ב-19 באוגוסט. ב-16 במרץ 1941 שבו הבריטים וכבשו את סומלילנד הבריטית, בפלישה ימית מעדן אל ברברה, שכונתה "מבצע מראית עין" (Operation appearance). המערכה במזרח אפריקה שהתחילה עם המתקפה על סומלילנד הבריטית, הוכרעה בנובמבר 1941 בכיבוש כל מושבות איטליה במזרח אפריקה על ידי הבריטים.
ב-1957 הוקמה בסומלילנד הבריטית מועצה מחוקקת ממונה, וב-1958 נערכו בחירות לחלק מחברי המועצה. ב-1960 נערכו בחירות לכל חברי המועצה, והגוף הנבחר החליט כי הוא דורש עצמאות. ב-26 ביוני 1960, קיבלה סומלילנד הבריטית את עצמאותה, וקראה לעצמה "סומלילנד". המדינה החדשה הכריזה מייד על איחודה עם שטחי סומלילנד האיטלקית שזכו לעצמאות. ב-1 ביולי 1960 הוקמה המדינה המאוחדת סומליה בראשותו של עדן עבדוללה עוסמאן דאר.
ב-1991 בעקבות התפרקותו של השלטון המרכזי בסומליה, הכריזה מדינת "סומלילנד" עצמאות. המדינה נמצאת בשטח בו נמצאה סומלילנד הבריטית לשעבר.
עונת 1994/1995 בליגה הלאומית בכדורסל
עונת 1994/1995 בליגה הלאומית בכדורסל  הייתה העונה ה-41 של הליגה. הליגה כללה 14 קבוצות. מתכונת התחרות עם פורמט פלייאוף לא השתנה מהעונה הקודמת. ארבעה הראשונות התמודדו זו מול זו בסדרות של הטוב מחמישה משחקים, כשלקבוצה בעלת המיקום הגבוה יותר יתרון ביתיות. מנצחות סדרות חצי הגמר התמודדו בסדרת גמר של טוב מ-5 כאשר המנצחת בסדרת הגמר זוכה באליפות. משחק על המקום השלישי בוטל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלו מכבי ירושלים, הפועל חיפה והפועל גבת.
העונה הסדירה החלה ב-1 בספטמבר 1994 הסתיימה ב-19 במרץ 1995. לאחר הפלייאוף, העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב בפעם השנייה ברציפות ובפעם ה-35 בתולדות המועדון.
בהתאם לתוצאות העונה הפועל גבעתיים, הפועל חיפה ובית"ר רמת גן ירדו ליגה.
עבד אל-לטיף מוסא
עבד אל-לטיף מוסא, (בערבית: عبد اللطيف موسى) מכונה גם אבו נור אלמקדיסי (בערבית: أبو نور المقدسي),  היה מנהיג של ארגון הג'יהאד הסלפי ג'ונד אנצאר אללה (ערבית: جند أنصار الله), קבוצה אסלאמית ברפיח, עזה שהתאגדה למטרות מיליטנטיות.
ב-14 באוגוסט 2009 הכריז  על "אמירות אסלאמית" בשטחים הפלסטיניים, ולמחרת, 15 באוגוסט 2009, נהרג בידי כוחות חמאס, כאשר אלו הסתערו על מפקדתו ועל מתחם המגורים. יש הטוענים כי פוצץ עצמו לפני שהצליחו להרוג או ללכוד אותו.
ג'נג'וויד
ג'נג'וויד (בערבית: جنجويد; מילת עלבון שפירושה "שד על גב סוס") היא קבוצת מיליציות ערביות חמושות, הפעילה בדארפור, מערב סודאן ולאחרונה במזרח צ'אד. הג'נג'וויד מכיל קבוצות שבטים סודאנים ערבים, בשונה מהסודאנים אשר מזהים עצמם כאפריקאים. רבים מקורבנות המיליציה ומשקיפים חיצוניים טוענים כי הג'נג'וויד נתמכים בידי ממשלת סודאן.
אטימולוגיה
מקור המילה "ג'נג'וויד" אינו ברור. סברה אחת גורסת כי המקור הוא השפה הערבית בה "גִ'ן" (جن) משמעו "שד" — ובהשאלה "אחוז שד או דיבוק" — ו"גַ'וַואד" (جواد) משמעו "סוס". סברה אחרת מציעה מקור פרסי למילה: המילה "גֵ'נְגַוִי" (جنگوی) שפירושה "לוחם" או "איש מלחמה". אפשרות אחרת היא כי המילה היא הלחם בסיסים של המילים "גִ'ן" ("שד" בערבית), "גַאן" (gun, "רובה" באנגלית) ו"גַ'וַואד" ("סוס" בערבית). המשמעות המקובלת של המונח "ג'נג'וויד" היא "פרש מרושע", אך לרוב המילה מתורגמת כ'בריונים' או 'פורעי חוק'. חברי הג'נג'וויד מתייחסים למילה ג'נג'וויד כמעליבה.
היסטוריה
הג'נג'וויד הם לוחמים חמושים משבטים ערביים.
ב-1972 יצר מועמר קדאפי את הלגיון הערבי ככלי שנועד להפוך את אוכלוסיית האזור לערבית. סדר העדיפויות של הלגיון היה ראשית צ'אד ואז סודאן.
בדארפור, פרובינציה מערבית של סודאן, קדאפי תמך ביצירת "האיסוף הערבי" (Tajammu al-Arabi), שלפי החוקר ג'רארד פרונייר היה "ארגון לוחמני גזעני פאן-ערבי אשר הדגיש את המאפיין ה'ערבי' של הפרובינציה". לשני הארגונים היו פעילים משותפים ומקורות תמיכה משותפים כך שההבדל ביניהם היה פעמים רבות מעורפל.
הפשיטות מעבר לגבול שהתמשכו לאורך זמן תרמו במידה רבה לקונפליקט האתני בדארפור, בו נהרגו כ-9000 אנשים בין השנים 1985–1988. חלק ממנהיגי הג'נג'וויד היו בעברם שכירי חרב של מועמר קדאפי.
הג'נג'וויד הופיעו לראשונה ב-1988, לאחר שנשיא צ'אד, בגיבוי מארצות הברית וצרפת, הביס את הצבא הלובי ושם בכך סוף לתכנוניו הטריטוריאליים של קדאפי לגבי צ'אד.
חלקו של הג'נג'וויד ברצח העם בדארפור
בפברואר 2003 פרץ מרד כנגד הממשלה הסודאנית הערבית, בשל טענות קיפוח האוכלוסייה האפריקאית השחורה מול הערבית. המרד הונהג בעיקר בידי התנועה לצדק ולשוויון (Justice and Equality Movement) והתנועה/צבא לשחרור סודאן (Sudan Liberation Movement/Army), המורכבות ברובן מאפריקאים מוסלמים לא-ערביים. הממשלה הסודאנית הגיבה בשימוש בג'נג'וויד ככוח הצבאי העיקרי למאבק במרד (היא נעזרה גם בצבא ובמשטרה). כוחות הג'נג'וויד המשיכו לתקוף את המורדים אשר אחזו בחבלי ארץ מדארפור, בעודם מנהלים קמפיין שמטרתו ללכוד מורדים באזור דארפור. בשנת 2004, קבעו מחלקת המדינה של ארצות הברית וגורמים נוספים שמפקדים מובילים במיליציית הג'נג'וויד, כולל מוסא הילאל, חשודים ברצח עם. בתחילת 2006, אנשי ג'נג'וויד רבים נקלטו בצבא סודאן, כולל במשמר הגבול. במקביל, התרחבה מיליציית הג'נג'וויד כך שכללה שבטים ערביים במזרח דארפור, שלא היו משויכים היסטורית לג'נג'וויד המקוריים. ערבים בצ'אד נעשו מעורבים יותר ויותר בניסיון להקים מחדש בסיס פוליטי של הג'נג'וויד בצ'אד.
באוקטובר 2007, הייתה ממשלת ארצות הברית הממשלה היחידה שהכריזה על רציחות הג'נג'וויד בדארפור כרצח עם, כיוון שמספר רציחותיהם המשוער בשלוש השנים שקדמו להכרזה היה בין 200,000 ל-400,000 אזרחים. מועצת הביטחון של האו"ם קראה לג'נג'וויד להתפרק מנשקו. ב-14 ביולי 2008, הגיש תובע בית המשפט הבינלאומי כתב אישום על רצח עם כנגד נשיא סודאן, עומר אל-בשיר והאשימו בתכנון והובלה של מאמצים למחוק את השבטים האפריקאיים בדארפור באמצעות קמפיין לרצח, אונס והגליה תוך שימוש במיליציית הג'נג'וויד.
מפקדי הג'נג'וויד
מוסא הילאל, אשר מוביל שבט ערבי דארפורי קטן אך עוצמתי, מואשם בידי מחלקת המדינה של ארצות-הברית בכך שהוא מנהיג הג'נג'וויד. הניו יורקר ציטט אותו: "אני מנהיג שבטי... הקריאה הממשלתית להתחמש מבוצעת בידי מנהיגי השבטים." הוא מודה בגיוס לג'נג'וויד אך מכחיש שהוא בשרשרת הפיקוד של הארגון, כפי שנטען על ידי משמר זכויות האדם.
להלן רשימה של מפקדים, בכירים או מתאמים בג'נג'וויד (רשימה חלקית):
אתר הנצחת השואה במילאנו
אתר הנצחת השואה במילאנו (באיטלקית: Memoriale della Shoah di Milano) הוא יד זיכרון ל-816 יהודי מילאנו והסביבה שנשלחו מרציף 21 (Binario 21) בתחנת הרכבת המרכזית של מילאנו, מילאנו צ'נטראלה, למחנות ריכוז והשמדה, מדצמבר 1943 ועד לינואר 1945.
אתר ההנצחה נפתח לציבור בשנת 2013 על ידי הקהילה היהודית של מילאנו. הוא נבנה באזור 9 ומשתרע על שטח של 7060 מ"ר, וממוקם במפלס הרחוב, מתחת לרציפי הרכבת הפעילים, מול בניין הדואר המלכותי לשעבר.
מטרת אתר ההנצחה הוא ליצור מקום המשלב זיכרון ומקיים דיאלוג ומפגש בין דתות, קבוצות ותרבויות.
רקע על הקהילה היהודית במילאנו לפני השואה
בשנת 1928 מנתה הקהילה היהודית במילאנו כ-4,500 איש. בשנות השלושים גדלה הקהילה עד ל-8,000 איש בעקבות הגעתם של יהודים גרמנים רבים, שנמלטו לאיטליה מרדיפות הנאצים.
מספר יהודי איטליה בשנות ה-30 היה בין 40 ל-50 אלף, כאלפית מכלל האוכלוסייה. במפקד האוכלוסין של 1938, לפני פרסום החוקים האנטי-יהודיים, החליט המשטר לבצע מפקד אוכלוסין מיוחד של היהודים באיטליה. על פי המפקד התגוררו באיטליה 58,412 יהודים איטלקים ויהודים זרים. המספר כלל כ-36,000 יהודים בעלי אזרחות איטלקית, ו-9,415 יהודים חסרי אזרחות שהגיעו לאיטליה מראשית המאה ה-20 ומצאו בה מקום נוח להתחיל חיים חדשים. נכללו בו גם יהודים שהמירו את דתם וגם וילדים שנולדו בנישואי תערובת. עם השנים קיבלו חלק מהיהודים הזרים אזרחות איטלקית והשתלבו לגמרי בחיי המדינה. הפרופיל הדמוגרפי של יהדות איטליה באותן שנים היה של ציבור שנמנה עם הבורגנות הבינונית והגבוהה. רמת השכלתם הייתה גבוהה מהממוצע הלאומי. היהודים התרכזו בעיקר במספר קהילות גדולות, ביניהן מילאנו.
ב-1938, בעקבות פרסום חוקי הגזע באיטליה הגיע למילאנו גל חדש של מהגרים יהודים, הפעם מן קהילות יהודיות קטנות ברחבי איטליה, שחיפשו מקלט בקהילה יהודית בעלת מוסדות וחברים בעלי כוח והשפעה. הם קיוו שבכוחה של הקהילה במילאנו להגן עליהם בתקופה הקשה שנחתה על יהודי איטליה.
שואת יהודי מילאנו
כל עוד הייתה איטליה בגדר מדינה גרורה של גרמניה, נמנע היטלר מלדרוש את גירוש היהודים והשמדתם. חוקי הגזע לא היו פופולרים גם בקרב המפלגה הפשיסטית והניסיון ליצירת כנסים, אירועים ומחקרים בנושא חוקי הגזע נחלו כישלון גורף. מתוך 4 מיליון חברי הקהילה הפשיסטית באיטליה רק 864 נרשמו לכנסים והאירועים שתמכו בחוקי הגזע, ובמילאנו מתוך 10,000 חברי הקהילה הפשיסטית רק 65 נרשמו לאותם כנסים ואירועים אשר תמכו בחוקי הגזע.
מוסוליני סירב לגרש את אזרחיו היהודים, בין היתר על מנת להפגין את עצמאותו כלפי גרמניה, ולכן יהודי מילאנו לא נפגעו עד לנפילתה של איטליה הפאשיסטית. אחרי כן משפחות יהודיות רבות נאלצו לעזוב את בתיהם בין השנים 1941 ל-1943, ועברו להתגורר באזורים כפריים או בהרים עד לשחרור צפון איטליה בסוף אפריל 1945.
מצבם של יהודי מילאנו החמיר עםפלישת גרמניה לאיטליה, כניעתה של איטליה והקמת רפובליקת סאלו בספטמבר 1943. לאחר שהפכה איטליה למדינה כבושה, החליט היטלר, שגורלם של יהודי איטליה צריך להיות כגורל אחיהם במדינות הכבושות - רדיפה, גירוש והשמדה. רפובליקת סאלו שיתפה פעולה באופן מלא עם מדיניות זו של הנאצים.
באוקטובר 1943 החלו הנאצים במבצעים של איסוף וגירוש יהודים מאיטליה. ב-1 בדצמבר 1943 החל מבצע לאיסוף וגירוש יהודי מילאנו, בשיתוף פעולה עם המשטרה האיטלקית, ובעזרת מלשינים של המשטר. רבים הספיקו לברוח, וכ-846 יהודים איטלקים נתפסו וגורשו, מתוך ה-2,000 שנותרו במילאנו באותה התקופה. רוב היהודים שנתפסו, נתפסו בעזרת מלשינים אשר כל מלשין זוכה בין 1000 ל-9000 לירות לכל יהודי שנתפס
816 מיהודי מילאנו נשלחו להשמדה דרך תחנת הרכבת המרכזית של מילאנו, מילאנו צ'נטראלה. מתוכם הצליחו לשרוד 26 יהודים בלבד.
רציף 21 במילאנו צ'נטראלה בזמן השואה
בזמן השואה, שימש רציף 21 בתחנת הרכבת מילאנו צ'נטראלה למשלוח יהודים ומתנגדי משטר איטלקים למחנות ריכוז ומחנות השמדה.
רציף 21 היה בנוי מתחת לקומת הרחוב ולא שימש להובלת נוסעים אלא לרכבות דואר, והכניסה אליו הייתה מצידה של התחנה. דבר זה הועיל לנאצים משום שכך יכלו להעמיס את היהודים על קרונות רכבת משא מבלי שהאוכלוסייה המקומית תבחין בכך. קרונות הרכבת הועלו אחר כך בעזרת מעלית מיוחדת לקומת הרחוב של התחנה, לאחר שהם היו סגורים וחתומים, כך שלא ניתן היה להבחין בתכולתם.
בתקופת פעילותו של הרציף בשירות הנאצים, נשלחו ממנו כ-816 יהודים בכ-14 טרנספורטים, מתוכם הצליחו לשרוד 26 יהודים בלבד. המחנות אליהם נשלחו היהודים היו: אושוויץ-בירקנאו, מאוטהאוזן, ברגן-בלזן, רוונסבריק, ופלוסנבירג. חלק מהמשלוחים היו ישירים לגרמניה ופולין, וחלק עצרו קודם במחנות הריכוז פוסולי ובולצאנו, שבאיטליה.
ב-6 בדצמבר 1943 יצא מרציף 21 הטרנספורט הראשון לאושוויץ. ב-15 בינואר 1945, לאחר שלא ניתן היה עוד לנסוע לכיוון אושוויץ, יצא הטרנספורט האחרון אל מחנה הריכוז בולצאנו.
רשימת המשלוחים המלאה של המשלוחים שיצאו מרציף 21:
6 בדצמבר 1943 ← אל אושוויץ
30 בינואר 1944 ← אל אושוויץ
11 בפברואר 1944 ← אל מחנה ריכוז פוסולי← הגעה לאושוויץ ב-22 בפברואר
30 במרץ 1944 ← אל מחנה ריכוז פוסולי← הגעה לאושוויץ ב-5 באפריל 19 באפריל 1944 ←אל מחנה ההשמדה ברגן בלזן
27 באפריל 1944 ←אל מחנה ריכוז פוסולי← הגעה לאושוויץ ב-16 במאי
14 במאי 1944←אל מחנה ריכוז פוסולי← הגעה לאושוויץ ב-16 במאי
9 ביוני 1944 ←אל מחנה ריכוז פוסולי← הגעה לאושוויץ ב-26 ביוני
2 באוגוסט 1944← אל ורונה← הגעה לאושוויץ ב-2 באוגוסט
19 באוגוסט 1944 ←אל בולצאנו←הגעה אל אושוויץ ב-24 באוקטובר
17 באוקטובר 1944← אל בולצאנו← הגעה אל אושוויץ ב-24 באוקטובר
יום וחודש לא ידועים← אל בולצאנו← הגעה אל רוונסבריק ופלוסנבירג
15 בינואר 1945 ← אל בולצאנו
סיפורה של ליליאנה סגרא
ליליאנה סגרא נולדה ב-10 בספטמבר 1930 במילאנו, וחיה עם אביה אלברטו סגרא. היא הייתה בת 8 כאשר נכנסו לפועל חוקי הגזע, ולא יכלה ללמוד יותר, כמו כל הילדים היהודים, בבית ספר ציבורי.
כאשר רצו הנאצים לשלוח את סבה להשמדה, הצליח אביה לקבל היתר להשאירו באיטליה ולחיות בבית אבות. אך מאוחר יותר, הסבא נשלח לאושוויץ ונרצח בתאי הגזים. בדצמבר 1943, אביה של ליליאנה ניסה לברוח יחד איתה ועם שני בני דודים לשווייץ, אך הם נתפסו על ידי משמר הגבול השווייצרי ונשלחו חזרה לביתם. זמן קצר לאחר מכן, הם נשלחו לכלא סן ויטורה במילאנו, שם נכלאו למשך 40 יום.
ב-30 בינואר 1944 נשלחו ליליאנה ואביה אלברטו מרציף 21 בטרנספורט לאושוויץ. אביה נשלח להשמדה, וליליאנה שהייתה בת 13, הצליחה לשרוד עד לסיום המלחמה. היא שוחררה לבסוף ב-1 במאי 1945. היא הייתה אחת מבין 25 השורדים מ-776 הילדים בני 14 ומטה שנשלחו מאיטליה לאושוויץ.
שנים לאחר שחרורה היא כתבה ספר על סיפורה באושוויץ וחייה לאחר המלחמה. היא הוזמנה לשאת דברים במעמד פתיחת אתר ההנצחה ברציף 21 בינואר 2013. בזמן שעמדה על הרציף, סיפרה את סיפור הישרדותה בשואה.
הקמת אתר ההנצחה ברציף 21
הרעיון להקים אתר הנצחה ברציף 21 החל להתגבש ב-2002 על ידי יהודים איטלקים שורדי שואה והקהילה היהודית באיטליה. תחנת הרכבת נבחרה להיות אתר ההנצחה לזכר השואה במילאנו, בשל היותו המקום היחידי שלא ניזוק בההפצצות בעלות הברית, ונשמר בשלמותו גם לאחר המלחמה.
בשנת 2004 גויסו האדריכלים גידו מורפורגו ואוג'ניו ג'נטילי טדסקי להכין תוכנית אדריכלית לאתר.