cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זכויות להט"ב בקניה
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות
באוקטובר 2009, שני גברים קנייתים, צ'ארלס נגגי ודניאל צ'ג', הפכו לשותפים אזרחיים בטקס שערכו בלונדון, הממלכה המאוחדת. הטקס זכה לתשומת לב נרחבת בקניה שכתוצאה מכך, קרובי משפחתו של צ'ג' הוטרדו קשות על ידי מקומיים שחיו בכפר הולדתו גאת'ירו שבמחוז מוראנג'ה.
בפברואר 2010 פשטה שמועה בעיירת החוף מטוואפה ששני גברים קנייתים עומדים להתחתן במלון מקומי. השמועה הפיצה "ציד מכשפות מבית לבית, התקפות רחוב נגד גברים הומוסקסואלים, סגירת מרכז רפואי הנאבק במחלת האיידס וגל מתרחב של סיקור תקשורת אולטרה-הומופובית" כפי שכונה בתקשורת הבינלאומית. תחנת רדיו מקומית, "Kaya FM", כללה דיון על השמועה והחלה סדרה של תוכניות לגבי הומוסקסואלים, שכללו "תוכניות אירוח טלפוניות מלאות בשיח הומופובי והסתה לאלימות". התחנות המקומיות "Baraka FM", "Rahma FM" והארציות בהן "Kiss" ו-Classic FM" גם כן הפיצו את השמועה. חמישה ימים לפני מועד החתונה שלא התקיימה, רבים מהמופתים והאימאמים המקומיים דנו בציון החתונה המתממשת במהלך תפילת יום שישי וביקשו מחברי הקהילה שלהם להפגין עוינות נגד הומוסקסואלים במרכז מטוואפה עבור הבטחת אי קיומה של החתונה החד-מינית. יום לפני תאריך ציון החתונה, נערכה מסיבת עיתונאים בגנות החתונה על ידי השייח' עלי חוסיין, רכז אזורי של מועצת האימאמים והמטיפים של קניה, יחד עם הבישוף לורנס צ'אי, נציג אזורי של המועצה הלאומית של הכנסיות של קניה.
חוסיין וצ'אי הזהירו בנוסף את הבעלים של המלון שמשכיר לכאורה "חדרים רק עבור הומוסקסואלים", לפנות אותם "בתוך שבוע או שיתמודד עם זעמם". השניים גינו את מרפאת מטוואפה המנוהלת על ידי המכון למחקר רפואי בקניה שיש לה תוכנית למאבק באיידס הכוללת ייעוץ וטיפול בגברים שמקיימים יחסי מין עם גברים באומרם "אנו מבקשים מהממשלה לסגור אותה במיידי או שנרד אל פקידיה". חבר לשעבר בפרלמנט של קניה, עומר מאסומבוקו, פנה לאספסוף שנאסף מחוץ לתחנת המשטרה לאחר קיום מסיבת העיתונאים והצהיר באומרו כי "יש לעצור הומוסקסואליות ולהשתמש בכל האמצעים כדי לגרום לזה לקרות" והוסיף כי "לא צריך לטרוח להביא הומוסקסואלים לתחנת המשטרה אלא לטפל בנושא בעצמנו".
נישואי נשים מסורתיים
נישואים חד-מיניים בקרב נשים תועדו כנהוגים בקרב עמי הקיקויו, ננדי, קמבה והקיפסיגיס. לאורך השנים, דווח כי בין 5-10% מכלל הנשים בקרב העמים הללו נמצאות בנישואים מסוג זה. עם זאת, הם אינם נתפסים כנישואים הומוסקסואלים, אלא מהווים דרך למשפחות ללא ילדים זכרים לשמור על הירושה שלהם בתוך התא המשפחתי. הזוג נחשב כנשוי, אם כי המונחים המשמשים עבורן הם "חמה" ו-"כלה". ה-"בעל" ("החמה") נושאת את שם המשפחה והרכוש, ואילו "האישה" ("הכלה") יולדת ילדים מתוך כוונה להביא בן זכר לעולם. החמה עשויה להתאלמן, אך קיים סיכוי שיהיה נוכח גם בעל זכר חי בקשר הרומנטי עם הכלה, אך הוא לא יהיה אביהם של ילדי הכלה, בעוד זהותו של האב הביולוגי של הילדים, תשמר בסוד.
הגנה מפני אפליה
לא קיימים חוקים המכסים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בקניה.
הורות ואימוץ
חוק הילדים, 2001, מגדיר זוגות חד-מיניים וזוגות לא נשואים כפסולים לאמץ ילדים באופן חורג או משותף.
זהות מגדרית
לא ידועים נתונים אם טרנסג'נדרים רשאים לשנות את מגדרם החוקי במסמכי זהות רשמים בקניה. ארגון זכויות הלהט"ב הבינלאומי אאוטרייט אקשן אינטרנשיונל הצהיר באתר הרשמי שלו כי טרנסג'נדרים קנייתים רשאים לשנות את מגדרם באופן חוקי במדינה. עם זאת, הוועדה הלאומית הממשלתית של קניה לזכויות אדם דיווחה באפריל 2012 באומרה כי, "'אנשים טרנסג'נדרים בקניה סובלים מסטיגמה ואפליה ואינם יכולים לגשת לטיפול לשינוי מגדר. עדה שהעידה בחקירה ציינה שהיא עברה את כל תהליכי ההקצאה המגדרית, אך בית החולים הלאומי קניאטה דחה את גישתה להעברת ניתוח להתאמה מגדרית ולא ציין אף סיבה לדחייה. ניסיונותיה לערער בפני מועצת הרופאים בקניה לא צלחו. מבלי שיאפשרו להם להשלים את השינוי המגדרי, טרנסג'נדרים סובלים מבעיות זהות מכיוון שהם מוגדרים ביולוגית כזכר או כנקבה אך מציגים את עצמם בחיי היום יום באחד מהמגדרים איתו מזדהים לפי אופן הלבוש, הביטוי המגדרי, אישיות או דרך תפקידים חברתיים אחרים. כשהמשטרה המקומית עוצרת אותם, לעיתים קרובות היא נתקלת בקשיים לגבי אילו תאים עבור גברים או עבור נשים לשים אותם במעצר עד תום ההליכים. כאשר הם נמצאים באזורי בילוי, הם חוששים משימוש בחדרי שירותים המיועדים למין השני מחשש שייתפסו על ידי אנשים אחרים ויואשמו בטענה שהם משתמשים באותם שירותים עבור ביצוע פשעי מין'.""Transgender Education and Advocacy" הוא ארגון זכויות אדם קנייתי הפועל למען "סיום הפרות זכויות האדם של טרנסג'נדרים" בקניה. הארגון, שהוקם בדצמבר 2008, שואף "לשנות את המנטליות הציבורית כלפי טרנסג'נדרים באמצעות מסעי פרסום להעלאת מודעות, קריאה עבור רפורמות משפטיות ומדיניות והעצמת טרנסג'נדרים".
תנאי מחיה
ב-26 ביוני 2012, שגרירות ארצות הברית בבירה ניירובי קיימה את מה שנחשב לאירוע הגאווה הראשון אי פעם בקניה. קצין יחסי ציבור בשגרירות הצהיר בתגובה כי, "ממשלת ארצות הברית מצידה הבהירה כי קידום זכויות אדם עבור חברי קהילת הלהט"ב הוא עקרון מרכזי במדיניות זכויות האדם שלנו ברחבי העולם ובהגשמת מטרות מדיניות החוץ שלנו". בשנת 2013 נפתחה בניירובי הכנסייה הקוסמופוליטית המאשרת (CAC) שהפכה לכנסייה הגלויה הראשונה במדינה שמספקת שירות עבור אזרחי להט"ב נוצרים, שנחשבת לחלל נדיר שבו אזרחי להט"ב קנייתים יכולים להימלט מקבלת עוינות בקרב האוכלוסייה.
בשנת 2016, בית המשפט לתעסוקה ויחסים בעיר ניורי הורה לכנסייה האנגליקנית של קניה להחזיר לתפקיד שלושה כמרים שהושעו ב-2015 לאחר שעלו טענות שהם הומוסקסואלים. מאוחר יותר תבעו הכמרים את הבישוף ג'וזף קגונדה ממחוז הר קניה ווסט, ומאוחר יותר סוכם שהם יסדירו את התביעה בתיווך. בדצמבר 2018, הוכרז שהכנסייה האנגליקנית בקניה העניקה לכל אחד משלושת הכמרים פיצויים אישיים בסך 6.8 מיליון שילינג קנייתי.
גראן ויה
ייעוד
באמצע המאה ה-19, החליטו מהנדסי העיר כי יש צורך בדרך חדשה שתוביל מרחוב אלקלה לפלאסה דה אספניה. התוכנית הצריכה את הריסתם של מבנים רבים במרכז העיר וזכתה לכינוי 'מכת גרזן על המפה'. שנים רבות לאחר הגיית התוכניות הראשוניות, הפרויקט טרם יצא לפועל והתקשורת לעגה לתוכנית וכינתה אותה בציניות 'גראן ויה' - דרך גדולה. התוכנית אושרה לבסוף ב-1904 וביצוע החל שנתיים מאוחר יותר. חלקו האחרון של הרחוב הושלם ב-1929.
מבנים גבוהים
הרחוב החדש יצר הזדמנויות קורצות עבור אדריכלים שיכלו לתכנן מבנים גדולים ומודרניים לאורך הרחוב. המבנה הראשון והמפורסם מבין הרבים שנבנו לאורך הרחוב הוא בניין מטרופוליס, שבנייתו הושלמה ב-1911. מבנה מפורסם נוסף ברחוב הוא בניין טלפוניקה, חברת התקשורת הספרדית. בנייתו של בניין טלפוניקה הושלמה ב-1929, ובגובה 88 מטרים הוא היה לבניין הגבוה במדריד בזמנו.
שמות הרחוב
לגראן ויה שמות רבים בעברו, רשמיים ובלתי-רשמיים כאחד. בעת תכנון הרחוב הוא חולק במקור לשלושה מקטעים, כל אחד מהם בעל שם אחר. שלושה חודשים לפני שהחלה מלחמת האזרחים הספרדית אוחדו שני מקטעים ונקראו 'שדרת CNT', בהשפעה פוליטית. לאחר תחילת המלחמה שונה שם הרחוב ל'שדרת רוסיה', בשל תמיכתה של רוסיה ברפובליקה הספרדית, ומאוחר יותר שונה השם ל'שדרת ברית המועצות'. עם זאת, הרחוב כונה גם 'שדרת ההוביצרים' בשל הפגזותיהם הבלתי פוסקות של כוחותיו של פרנסיסקו פרנקו, שכוונו כלפי בניין טלפוניקה.
לאחר מלחמת האזרחים ועם כניסתם של המורדים לעיר, הוחלף שמו של הרחוב ל'שדרת חוזה אנטוניו', על שם חוזה אנטוניו פרימו דה ריברה, מייסד המפלגה הפשיסטית. ב-1981, תחת השלטון הדמוקרטי הוחלפו שמותיהם של עשרים ושבעה רחובות בעיר והשדרה נקראה אז 'גראן ויה'.
אריאל (בת הים הקטנה)
אריאל (באנגלית: Ariel) היא דמות בדיונית של בת ים שהופיעה לראשונה בסרט "בת הים הקטנה", ולאחר מכן בסדרת טלוויזיה מצוירת ובשני סרטי המשך. דמותה של אריאל נכללת בזיכיון "נסיכות דיסני".
הדמות מבוססת על ספרו של הנס כריסטיאן אנדרסן אך הותאמה לגרסת הסרט. לדמות שיצרו אולפני דיסני שיער אדמוני ארוך ומלא, זנבה ירקרק והיא לובשת חזיית צדפות סגלגלה. עד להצטרפותה של מרידה לזיכיון של "נסיכות דיסני", הייתה אריאל היחידה בעלת שיער אדמוני.
את הדמות עיצב האנימטור גלן קין. בהרצאה שנשא מאוחר יוצר ציין כי ההשראה לדמות הייתה רעייתו. השחקנית שרי סטונר שימשה דוגמנית שעל פי תנועותיה פותחה הדמות המצוירת (סטונר שימשה דוגמנית עבור אולפני דיסני גם בעת פיתוח דמותה של בל בסרט "היפה והחיה") ועיצוב הדמות לקחה השראה גם מהשחקנית אליסה מילאנו.
את אריאל דיבבה ג'ודי בנסון. בנסון הייתה בעיקר שחקנית במה כשלוהקה לדבב את הדמות. בחירתה לתפקיד נעשתה בשל העובדה ש"היה חשוב לבחור בשחקנית שתבצע גם את קטעי השירה וגם את קטעי הדיבור". בגרסה העברית דיבבה את אריאל הזמרת שלומית אהרון. בסדרת הטלוויזיה ובסרט ההמשך הראשון דובבה אריאל על ידי רמה מסינגר. בסרט השלישי, דובבה אריאל על ידי לימור שפירא. בסדרת הטלוויזיה, בגרסת הדיבוב של ערוץ דיסני, מדובבת אריאל על ידי משי קלינשטיין, בסרט "ראלף שובר את האינטרנט" דובבה אריאל על ידי מייה קדוש.
בסדרה "עד עצם היום הזה" מגלמת את דמותה השחקנית ג'ואנה גרסיה.
השחקנית והזמרת האלי ביילי מגלמת את דמותה של אריאל בחידוש הלייב אקשן של דיסני, "בת הים הקטנה".
15 במאי
15 במאי הוא היום ה-135 בשנה (136 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 230 ימים.
קתדרלת טורנה
קתדרלת גבירתנו מטורנה (צרפתית Cathédrale Notre-Dame de Tournai) היא קתדרלה ואתר מורשת עולמית בעיר טורנה בבלגיה. הקתדרלה היא אחד המונומנטים האדריכליים החשובים של בלגיה ומשלבת אדריכלות רומנסקית עם אדריכלות גותית.
הספינה הראשית שייכת לשליש הראשון של המאה ה-12. בהקדימה במעט את הסגנון הגותי המוקדם, היא מכילה 4 אזורי קיר, כאשר ישנה גלריה בין קומת הקשתות לטריפוריום. העמודים בין החלונות בעלי הקשתות העגולות בקומת התאורה תומכים בקמרונות מהמאה ה-18. הקמרונות החליפו את התקרה המקורית שהייתה שטוחה ועשויה מעץ.
זרועות בית הרוחב (טרנספט) נבנו באמצע המאה ה-12, והם בעלי קצה מעוגל בצורת אפסיס, מאפיין שהושאל מכנסיות מחבל הריין, וכנראה השפיע רבות על צפון צרפת, כמו בקתדרלת נואיון וקתדרלת סואסון. המגדלים המרובעים מאגפים את זרועות בית הרוחב ומתנשאים לגובה 83 מטר. הפרטים עליהם משתנים ממגדל למגדל, ואפילו יש מעבר בין קשתות עגולות לקשתות מחודדות.
הבישוף גוטייה דה מארווי (Gautier de Marvis, 1219-1252) הרס את בית המקהלה הרומנסקי במאה ה-13 כדי להחליפו בבית מקהלה גותי גדול ומפואר יותר, בהשראת קתדרלת אמיין. בניית בית המקהלה החדש החלה ב-1242 והסתיימה ב-1255. שאר הקתדרלה היה אמור להיבנות מחדש גם הוא בסגנון גותי, אך ניסיון לעשות כן מעולם לא התבצע, ורק תוספות קטנות לחזית המערבית והוספת קפלה גותית באחת מהספינות המשניות בוצעו.
בשנת 2000 הכריזה אונסק"ו על הקתדרלה כאתר מורשת עולמית.
פיליפ אוטלה
פיליפ פורווי אוטלה (באנגלית: Philip Porwei Otele; נולד ב-15 באפריל 1999 בפורט הרקורט שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת UTA ארד מליגת העל הרומנית.
קריירת מועדונים
אוטלה החל לשחק כדורגל בקבוצה החובבנית וולביסטון מאנגליה. ב-2 במאי 2019 חתם אוטלה בז'לגיריס קובנה מליגת העל הליטאית. הוא ערך 64 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 13 שערים.
ב-12 בינואר 2022 חתם אוטלה ב-UTA ארד מליגת העל הרומנית.
שולטוואדקרט
שולטוואדקרט (בהונגרית: Soltvadkert, בקרואטית: Vakier, בדומה לשמה העתיק של העיר בהונגרית, Vadkert) היא עיר במחוז באץ'-קישקון, הונגריה. העיר מוקפת במספר אזורים של הפארק הלאומי קישקונשאג (Kiskunság), בהם האגם וואדקרט, המכונה גם בודוש-טו (Büdös-tó), והיא ידועה בתור אתר תיירותי. בקיץ מתקיימים בעיר מספר קונצרטים ופסטיבלים. תעשיית היין בעיר היא בת מאות שנים.
היסטוריה
העיר נקראה שולטוואדקרט מאז שנת 1900. לפני כן היא נקראה וואדקרט (Vadkert, "גן פרא" בהונגרית), בהתייחס לאופי הסביבה בתקופה זו.
העיר נוסדה בשנת 1376 וכאשר הייתה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית עזבה, גורשה או נהרגה רוב אוכלוסייתה. במאה ה-18 החלה העיר לעבור תהליך של פיתוח תיירותי ומסחרי. ב-1722 הגיעו מספר משפות קלוויניסטיות לעיר. בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-18 הובאו אל העיר מתיישבים גרמנים, ואלה הקימו בה כנסייה לותרנית. עם זאת, הקתולים בעיר הרסו את הכנסייה. זו נבנתה מחדש, אך נהרסה שוב, וכך חזר התהליך מספר פעמים. הכנסייה הלותרנית הקיימת בעיר כיום נבנתה בשנת 1837. היא עדיין עומדת על תלה, ובה שלושה פעמונים שעדיין נמצאים בשימוש. כנסייה זו משרתת קהילה לותרנית הפועלת כיום בעיר. כמו כן פעילים כיום בעיר כמה מאות בפטיסטים. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו לעיר פעילים מהכנסייה הפנטקוסטלית וייסדו גם הם קהילה בעיר, קהילה שקיימת עד היום.
יהודים
לפני הכיבוש הגרמני במרס 1944 היו בעיר כ-400 יהודים, שהשתייכו לקהילה האורתודוקסית. בסוף מאי 1944 רוכזו יהודי העיר בגטו וביוני הוצעדו תושבי הגטו 26 קילומטרים לבית חרושת לנחושת גופרתית בקצ'קמט, משם גורשו לאושוויץ. כיום מעיד רק בית הקברות היהודי על קיום קהילה יהודית בעיר בעבר.
מאזן (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מונוסקסואליות
מונוסקסואליות היא נטייה מינית, המאופיינת על ידי משיכה למין או למגדר אחד בלבד. אדם מונוסקסואל יכול להזדהות כהטרוסקסואל או כהומוסקסואל.
השימוש במונח מונוסקסואליות בא, בדרך כלל, להצביע על פריווילגיות יחסיות לעומת אנשים עם זהות מינית שאינה "מונו" - בין אם אלה זהויות עם ריבוי סוגי המשיכות, כגון ביסקסואליות ופאנסקסואליות, או חוסר משיכה מינית, כמו בא-מיניות. פריווילגיות אלו מתבטאות בהנחה מובלעת בחברה כי כולם מונוסקסואלים, ונופלים לתוך חלוקה בינארית לפיה יש רק שתי קטגוריות של משיכה מינית - למין "השני" (בהנחה שישנם רק שני מינים שהם היפוכים, ושני מגדרים שמתואמים באופן מדויק לשני המינים), או לאותו המין. הנחות אלה מובילות ליחס שלילי כלפי בעלי זהויות מיניות שאינן בינאריות (ביפוביה, העלמה ביסקסואלית), הכולל טענות כי ביסקסואלים אינם החלטיים, שביסקסואליות היא אבן דרך במסלול להומוסקסואליות, או שא-מיניים פשוט "עוד לא גילו את עצמם", או שיש להם בעיה פסיכולוגית או רפואית שעליהם לפתור. גישות אלו ודומות להן נקראות "מונוסקסיזם".
גישת הבינאריה המגדרית, המחלקת מין, מגדר ומשיכה לשניים - זכר/נקבה, גבר/אישה, הטרוסקסואל/הומוסקסואל - מאומצת לעיתים קרובות אף באופן רשמי, והיא שעומדת בבסיס של מוסדות וערכים חברתיים. ואולם הרעיון שהמשיכה המינית האנושית מחולקת על פני ספקטרום אינה חדשה - על פי דוח קינסי, רק אחוז קטן מהאוכלוסייה נופל בקצוות סולם קינסי, שבו מספר 1 הוא הטרוסקסואל מוחלט, ומספר 6 הוא הומוסקסואל מוחלט. הסבר להתנגדות לראיית משיכה מינית כספקטרום היא שכל חריגה מבינאריות מערערת על סדר קיים בו כל אדם יודע את מקומו היחסי בחברה, על חובותיו וזכויותיו הנובעים מכך. וכן, טשטוש בהגדרות של משיכה מינית מקושרת לטשטוש מקביל בהגדרות של זהויות מגדריות, במיוחד לפי התאוריה הקווירית, לפיה אי אפשר לחלק את המין האנושי באופן מוחלט לגברים/זכרים ונשים/נקבות, אלא שגם מגדר מתפרש על פני רשת זהויות, ולכן יש לתת ביטוי גם למשיכות הקיימות בין בעלי זהויות מגדריות שונות כלפי בעלי זהויות מגדריות אחרות, שאינן מן ההכרח בינאריות.
סינוצרטופס
סינוצרטופס (שם מדעי: Sinoceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים שהתקיים בתקופת הקרטיקון. זהו המין היחיד במשפחתו שחי באסיה ולא באמריקה הצפונית, לאחר הפרדת הטוראנוצרטופס מהמשפחה. המאובנים שלו התגלו בסין, במחוז שאנדונג.
מאפיינים
אורכו המוערך של הסינוצרטופס הגיע ל-6 מטר, לגובה 2 מטר ולמשקל של 2 טון בממוצע. הוא היה קרובם של הפכיריינוזאורוס, האכלוזאורוס והאייניוזאורוס וכמותם היה בעל עטרה גדולה מאחורי הגולגולת שאורכה הגיע ל-180 ס"מ והיא כללה כמה דוקרנים ארוכים שהשתפלו קדימה וסביבם דוקרנים קצרים שהקיפו את העטרה. על ראשו הייתה קרן אחת איתה הוא הניס טורפים. כמו רוב בני קבוצתו הוא ניזון רק מצמחים נמוכים.
מאובניו של הסינוצרטופס התגלו בחפירות בדרום-מערב שאנדונג, לצד כמה דינוזאורים גדולים שכללו את השאנטונגוזאורוס בעל מקור הברווז, הצרטופסיד Zhuchengceratops והזוצ'נגטירנוס. כל אלה חיו בתקופת הקרטיקון התחתון, בסמוך להכחדת הדינוזאורים.
בתרבות
הסינוצרטופס מופיע בסרט עולם היורה: נפילת הממלכה, כיצור צמחוני הדומה מעט לטריצרטופס שנראה לצידו, אך בעל קרניים קטנות יותר והוא בעל חורים בולטים בעטרתו, דבר שלא היה ליצור האמיתי. במקור היה אמור להיות פכירינוזאורוס במקומו. הפרטים בורחים מהר הגעש הפעיל ולאחר מכן חלקם נתפסים אך משתחררים. בעולם היורה: עולם חדש גם מופיעים סינוצרטופסים כשקלייר נרדפת בידי בעלי חוות נוסעת בפראות לתוך עדר שלהם ובמהלך המרדף אלה חובטים במספר מכוניות. בסיום הסרט עדר סינוצרטופסים נעים בשקיעה לצד פילים.
חמת (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
תקופת המחסור בחשמל
תקופת המחסור בחשמל התרחשה בישראל בין השנים 1949-1953, כשחברת החשמל לא הצליחה לעמוד בדרישה הגוברת לחשמל שנבעה מהתפתחות המשק הישראלי והגידול המהיר באוכלוסייה בשל גלי העלייה. כתוצאה מכך הוחל לראשונה בארץ קיצוב בהספקת החשמל שהצטרף לשורה של טובין אחרים שהוגבלו במהלך תקופת הצנע. משטר הקיצוב הנוקשה הוחל על כל צרכני החברה - משקי בית, תעשיינים וחקלאים. הקיצוב הביא לשורה של שינויים ושיבושים במהלך החיים, כגון הפעלת מפעלים במהלך שעות הלילה. חוסר יכולתה של חברת החשמל להתגבר לבדה על בעיות המימון וההספקה שהביאו למשבר הובילו להלאמתה בידי ממשלת ישראל.
רקע
מייסד חברת החשמל, פנחס רוטנברג, דגל במדיניות פיתוח מרחיבה אשר מטרתה הייתה להקדים את דרישות הביקוש הצפוי. ההשקעות בפיתוח ובהגדלת כוח הייצור של החברה שרוטנברג הוביל בשנות השלושים הוכיחו את עצמן במהלך שנות מלחמת העולם השנייה ועד קום המדינה, שנים שבהן למרות גידול מתמשך בביקוש לחשמל, לא סבלו בארץ מן ההגבלות וההקצבות שאפיינו את אירופה באותה תקופה. פנחס רוטנברג נפטר בינואר 1942 וניהול החברה עבר לידי אחיו הצעיר אברהם שהמשיך את מדיניות הפיתוח וההרחבה, אך אי היציבות שבתקופת מלחמת העולם השנייה ואחריה הקשו על מימוש תוכניות הרחבה ועל גיוס כספים, בעוד שהתפתחות המשק הישראלי והגידול המהיר במספר התושבים בשל גלי העלייה יצרו דרישה גוברת לחשמל. החברה ניסתה להיערך מראש לגידול בביקוש ועם תום מלחמת העולם השנייה הוזמנו טורבינות חדשות שמטרתן הגדלת כושר הייצור, אך בשל בעיות במימון ההזמנות ובגלל מדיניות בריטית שנתנה עדיפות לצורכי הפיתוח והשיקום של בריטניה עצמה התעכבה הספקת טורבינות החשמל. מלחמת העצמאות גם הקשתה על יכולות החברה. במהלך המלחמה רשת החשמל ספגה שלל פגיעות, חלק מעובדי החברה נפגעו או גויסו, והחברה סבלה מחובות אבודים ומלקוחות אבודים. המכה הקשה ביותר הייתה אובדן תחנת הכוח בנהריים שפגע בכושר הייצור של החברה וגרם לעלייה ניכרת בעלויות הייצור הממוצעות שלה, דבר שחייב את החברה להעלות את תעריפיה. אחרי קום המדינה נהיה ברור יותר שהפער בין הביקוש הגדל לחשמל לבין יכולתה של חברת החשמל לספק את הביקוש רק מחמיר. המצב בארץ, ההגבלות שהטילה ממשלת בריטניה על אישור הנפקות זרות בבורסה בלונדון, מחלוקות פנימיות בקרב התנועה הציונית והעובדה שאחרי מלחמת העולם השנייה החלו רוב מדינות אירופה להלאים את חברות החשמל שלהן הביאו לכך שחברת החשמל לא הצליחה לגייס ממשקיעים פרטיים את המימון לו נזקקה לא רק לפיתוח אלא גם לצרכים שוטפים, והיא נסמכה יותר ויותר על הממשלה ועל העלאת התעריפים ללקוחותיה.
משבר הספקת החשמל
באביב 1951 הוביל הפער בין הביקוש לחשמל ליכולותיה של חברת החשמל לספקו למשבר הספקת חשמל, שהגיע לשיאו בקיץ 1952. היו שלושה גורמים מידיים למשבר באביב 1951: קלקול באחת הטורבינות שתיקונה דרש זמן רב יותר משצפו תחילה, דחייה בהספקת טורבינה שהוזמנה באנגליה וכן גידול רב בצריכת החשמל בשנת 1950, בין היתר בגלל בצורת שהצריכה השקיה רבה מהרגיל.
ב-16 באפריל 1951 נפגש אברהם רוטנברג עם שר האוצר אליעזר קפלן והודיע לו כי חברת החשמל לא תהיה מסוגלת לעמוד בדרישה הגוברת לחשמל, וכי אין מנוס מקיום קיצוב בהספקה, שלא היה כמוהו בארץ עד כה. קפלן הבין את ההשלכות הנרחבות והקשות של מצב זה. יומיים לאחר הפגישה עם רוטנברג העלה קפלן את הנושא בישיבת הממשלה. קפלן הביע את מורת רוחו כלפי התנהלות החברה אולם התנגד לדרישה שעלתה להלאים באופן חד צדדי את החברה. כדי להתמודד עם המשבר הוחל משטר של קיצוב בהספקת החשמל על כל צרכני החברה - משקי בית, תעשיינים וחקלאים. אזרחים נדרשו להגביל את הצריכה בשעות הבוקר והצהריים ופקחים של חברת חשמל ביקרו בבתים ופיקחו על אכיפת איסורים אלה, מי שהוכרז 'עבריין מועד' היה צפוי לעונש של ניתוק הספקת החשמל. בתעשייה הונהגו משמרות ייצור, ובחלק מימות השבוע עבדו במפעלים בשעות הלילה במקום בשעות היום. החל משנת 1952 הסדירה הממשלה באמצעות חקיקה לשעת חירום את חוקי העבודה כדי להתיר עבודה בשעות הלילה, והסכמים בין התאחדות בעלי התעשייה לבין ההסתדרות הסדירו את שאלת שכר העובדים בשעות הלילה. בעקבות הפסקות חשמל נפגעה לעיתים תכופות גם הספקת המים לצרכנים. אמינותה של החברה נפגעה קשות וגם הממשלה זכתה לקיתונות של ביקורת.
בשנת 1953 הגיעו לארץ הגנרטורים להם נזקקה החברה והספקת החשמל הפכה לסדירה יותר. בשלב זה, כישלונה של חברת החשמל לגייס בכוחות עצמה את המימון הנחוץ לה ממקורות פרטיים הביא את ממשלת ישראל להאמין שאין מנוס מהלאמת החברה.
פרנקו ארמני
פרנקו ארמני (נולד ב־16 באוקטובר 1986) הוא שוער כדורגל ארגנטינאי המשחק כיום עבור המועדון קלוב אתלטיקו ריבר פלייט ובנבחרת ארגנטינה.
תחילת דרכו
ארמני החל את דרכו בכדורגל בקבוצת הנוער של אסטודיאנטס, אך לא הספיק לערוך במדיה בכורה רשמית ועבר ב-2007 כשהוא בן 20 לקבוצת פרו קאריל. במדי פרו ערך את הבכורה המקצוענית שלו. בעונת 2008 עבר לקבוצת דפורטיבו מרלו מהליגה השנייה, שם שימש כמחליף. ארמני לא קיבל את הביטחון והתמיכה מהצוות המקצועי ושיחק רק שני משחקים בעונת הבכורה שלו בדפורטיבו מרלו ולמרות ששקל לעזוב, לבסוף החליט להישאר. בעונתו השנייה כבר הפך לשוער הראשון, שיחק 37 משחקים וזכה להתעניינות מקבוצות מסוימות בליגה הבכירה וכן כמה הצעות מחוץ לארגנטינה. לבסוף חתם ארמני על הארכת חוזהו ל-3 עונות.
אתלטיקו נסיונל
לקראת טורניר הפינליססיון 2010, יצאה אתלטיקו נסיונל למסע של משחקי אימון בארגנטינה ובין היתר שיחקה מול דפורטיבו מרלו. מאחר ששלושת שועריה היו פצועים, עבר ארמני ללבוש את המדים של נסיונל באותו משחק אימון והרשים מאוד את הצוות המקצועי. ראשי המועדון החליטו להחתימו מיד ובתמורה העבירו לדפורטיבו מרלו שני שחקנים: אוסוולדו בלנקו וחואן דויד בראבו. ב-22 בספטמבר 2010 ערך ארמני את הופעת הבכורה במשחק רבע גמר הגביע שבו שיחקה נסיונל מול איטגווי דיטאיירס וכבר בדקה הראשונה ספג גול מרגליו של לואיס פאאס. בסופו של דבר ניצחה נסיונל 1-5 אבל בסיכום המשחקים התוצאה הייתה 5-5 ובדו-קרב הפנדלים ארמני לא עצר שום כדור ואיטגווי העפילה לחצי הגמר. מאותו משחק הוא מיעט לקבל הזדמנויות ובשלב מסוים הפך לשוער החמישי של הקבוצה. למרות מספר הצעות מהMLS ומהליגה בוונצואלה, ארמני החליט להישאר ב-2011 ולהילחם על מקומו. הוא אומנם היה שותף לאליפות שהשיגה הקבוצה בטורניר האפרטורה, אך שוב מיעט לשחק בליגה וכן גם בטורניר הפינליססיון. במסגרת הגביע הקולומביאני, לעונת זאת, פתח בכל המשחקים, 24 סה"כ.
בשנת 2012 ארמני עוד נלקח פחות בחשבון על יד המאמן סנטיאגו אסקובר, עד שחשב אפילו לעזוב את הכל ולחזור לארגנטינה, כאשר ראה שהמועדון רכש את כריסטיאן בונייה, אז שוער הנבחרת הצעירה. השיא היה כאשר החליף את גסטון פסוטי שנפצע במשחק גביע, אך במהלך המשחק קרע את הרצועות וסיים את הטורניר. כשבונייה וקאמילו ורגאס הופכים לשוערי הקבוצה הבכירים, ארמני ביקש לחזור למולדתו.
השינוי במעמדו
לקראת הטורניר של 2013 רכשה נסיונל את שוער הנבחרת בעבר, לואיס מרטינס, שימלא את מקומו של פסוטי שחזר לארגנטינה. שני השוערים הנוספים היו כריסטיאן בונייה וקאמילו ורגאס. מעמדו של מרטינס התערער לאחר שלא הצליח לשמור על יציבות וזימונים תכופים של בונייה לנבחרת הצעירה, הכניסו שוב את ארמני לרוטציה, כאשר שיחק ברוב משחקי הגביע ובמחזור האחרון בליגה הסדירה מול קוקוטה דפורטיבו, במה שהיה למשחק ששינה את מעמדו בקבוצה. ארמני היה המצטיין ואף הדף פנדל שמנע את הפסדה של נסיונל ולמעשה מאותו הרגע לא איבד את מקומו בהרכב. בפלייאוף עמד ארמני בכל שמונת המשחקים ועזר לקבוצה לזכות באליפות על חשבון אינדפנדיינטה סנטה פה, כאשר היא מנצחת 0-2 בסיכום שני המשחקים. התצוגה של ארמני לאורך משחקי הפלייאוף היקנו לו הארכת חוזה בקבוצה עד יוני 2016.
בחצי השני של שנת 2013 ירדו הופעותיו של ארמני בליגה בעיקר מאחר שהמאמן, חואן קרלוס אוסוריו, ביצע שינויים תכופים בשחקנים בין המסגרות השונות וארמני שיחק לראשונה בטורניר בין לאומי, כשנסיונל השתתפה בקופה סודאמריקנה. ב-2 באוקטובר 2013 שבר ארמני את השיא בקולומביה של אוטוניאל קינטאנה לשוער ששמר על שער נקי כאשר לא ספג במשך 1046 דקות בכל המסגרות. ארמני אף נבחר לשוער הטוב ביותר לאורך טורניר הקופה סודאמריקנה. לקראת סוף השנה זכה ארמני עם הקבוצה בעוד אליפות, למרות שמרטינס היה השוער שעמד בשער בגמר וכן בגביע אחרי ניצחון על דפורטיבו קאלי 0-2 בסיכום שני המשחקים.
השתתפות ראשונה בקופה ליברטדורס
בתחילת 2014 המשיך אוסוריו את חלוקת המשחקים בין ארמני למרטינס, כאשר ארמני יועד לשחק בליגה ומרטינס בקופה ליברטדורס. הופעות לא משכנעות של האחרון הביאו לכך שארמני ערך את משחק הבכורה שלו בטורניר הבכיר של היבשת מול גרמיו באצטדיון אטנאסיו חירארדוט. הוא שיחק גם במשחק האחרון של שלב הבתים מול ניואל'ס אולד בויס ובשמינית הגמר מול מחזיקת הגביע היוצאת, אתלטיקו מיניירו, היה המצטיין בקבוצה בעיקר במשחק החוץ בברזיל, שעזר מאוד לאתלטיקו נסיונל להדיח את הברזילאים. ב-21 במאי 2014 היה אחד המצטיינים בניצחון של נסיונל בגמר הליגה על ג'וניור ברנקייה בדו-קרב פנדלים ובזכייה השלישית ברציפות באליפות. אתלטיקו נסיונל הפכה לקבוצה הראשונה שזוכה בשלוש אליפויות רצופות במסגרת הטורנירים הקצרים. ב-26 בנובמבר באותה שנה, היה הגיבור של הקבוצה במשחק חצי גמר הקופה סודאמריקנה מול סאו פאולו כשהדף שני פנדלים בדו-קרב הבעיטות והעלה את אתלטיקו נסיונל לגמר הטורניר, אותו הפסידה מול ריבר פלייט.
השחקן עם מספר התארים הרב ביותר במועדון
ב-20 בדצמבר 2015 שוב הצטיין ארמני בדו-קרב הפנדלים, שוב מול ג'וניור ברנקייה, בגמר טורניר הפינליססיון שבו זכתה הקבוצה פעם נוספת באליפות קולומביה. בכך הפך פרנקו ארמני לשוער עם הכי הרבה תארים בהיסטוריה של המועדון, כאשר הוא עובר את רנה היגיטה. את עונת 2016 החל ארמני עם תואר נוסף, הסופרליגה שבו גברה נסיונל על דפורטיבו קאלי 0-5 בסיכום המשחקים. ב-9 באפריל 2016 רשם ציון דרך נוסף כאשר עלה למשחקו ה-200 כמקצוען מול ג'וניור ברנקייה.
באותה שנה אתלטיקו נסיונל השתתפה בקופה ליברטדורס ולארמני היה חלק מרכזי בטורניר הבלתי נשכח של המועדון. בבית המוקדם הוגרלה הקבוצה לבית 4 עם פניארול, ספורטינג קריסטל והורקאן. ארמני עמד בשער בכל ששת המשחקים ולא ספג ולו שער אחד. לראשונה בהיסטוריה של המפעל, קבוצה סיימה את שלב הבתים עם אפס שערי חובה. השערים הראשונים שספג היו מול הורקאן בשמינית הגמר, אותה פגשה נסיונל שוב פעם וניצחה 2-4 בסיכום המשחקים. ברבע הגמר פגשה עוד יריבה ארגנטינאית, רוסאריו סנטראל. במשחק הראשון בחוץ הפסידה אתלטיקו נסיונל 0-1 אבל ארמני נתן את ארד מרגעי השיא של הטורניר, עם הדיפה משולשת באחת מההתקפות של סנטראל, כאשר בהתקפה אחת הדף שלושה מצבים שנבעטו לכיוונו בתוך זמן קצר. בגומלין אתלטיקו נסיונל מצאה את עצמה בפיגור 0-1 מוקדם מאוד והייתה צריכה לכבוש שלושה שערים. בדקה ה-94, ממש לפני השריקה האחרונה, כבש אורלנדו בריו את השער המיוחל ונסיונל ניצחה 1-3 ועלתה לחצי הגמר.
בחצי הגמר פגשה אתלטיקו נסיונל את סאו פאולו החזקה ורשמה את אחד מניצחונותיה היוקרתיים ביותר, 0-2 באצטדיון מורומבי מצמד שערים של מיגל בורחה. גם במשחק זה ארמני היה מהמצטיינים בקבוצה, בזמן שהברזילאים לחצו במטרה לנצח, ללא הצלחה. בגומלין באצטדיון אטנאסיו חירארדוט, שוב מצאה את עצמה נסיונל בפיגור מוקדם, אבל שוב הצליחה לחזור מצמד נוסף של מיגל בורחה וניצחה 1-2 כדי להעפיל לגמר הטורניר לראשונה מאז 1995. יריבתה בגמר הייתה אינדפנדיינטה דל ואיה מאקוודור. המשחק הראשון בחוץ הסתיים בתיקו 1-1 ובגומלין אתלטיקו נסיונל לא נתנה להזדמנות לחמוק ממנה, ניצחה 0-1 משער של בורחה וזכתה בפעם השנייה בתולדותיה בקופה ליברטדורס ולראשונה מאז 1989.
השנה של המועדון ושל ארמני המשיכה בצורה חיובית בטורניר הקופה סודאמריקנה, כאשר בהרכב כמעט זהה לזה שזכה בליברטדורס, נסיונל הגיעה גם עד לגמר הסודאמריקנה והייתה קרובה להיות הקבוצה הראשונה בהיסטוריה שזוכה בשני הטורנירים הבכירים של היבשת באותה שנה. היריבה בגמר הייתה אמורה להיות שאפקואנסה, אך התרסקות מטוסה באסון LaMia בדרך לקולומביה גרם לביטול משחקי הגמר ולויתור של נסיונל על התואר במטרה להעניקו לשאפקואנסה.
תואר אחרון בנסיונל ומעבר לריבר פלייט
2017 הייתה שנתו האחרונה של ארמני בקבוצה שאיתה הוא הכי מזוהה. בטורניר האפרטורה של 2017 נסיונל חזרה לזכות בתואר האליפות לאחר ניצחון כפול 1-5 על דפורטיבו קאלי, אם כי בקופה ליברטדורס של אותה שנה, הקבוצה וגם ארמני לא הראה יכולת מזהירה ונסיונל הודחה כבר בשלב הבתים מול קבוצות בוטפוגו, ברצלונה ספורטינג קלוב ואסטודיאנטס לה פלאטה. בטורניר הפינליססיון תחת המאמן חואן מנואל ליו, אתלטיקו נסיונל הודחה כבר ברבע גמר הפלייאוף מול דפורטס טולימה לאחר הפסד בדו-קרב פנדלים. ארמני רשם את משחקו האחרון במדי הקבוצה ב-2 בדצמבר 2017. בסך הכל השיג ארמני בשמונה שנותיו 13 תארים, הכי הרבה בהיסטוריה של המועדון, יחד עם הבלם אלכסיס הנריקס: שישה תוארי אליפות קולומביה, שלושה גביעים, שני תוארי סופרליגה, קופה ליברטדורס ורקופה. ב-11 בינואר 2018 הגשים את חלומו כשהודיע על מעבר לקבוצה אותה אהד כילד, ריבר פלייט.
ריבר פלייט
לאחר מספר פעמים שבהן התעניינו גם בוקה ג'וניורס וגם ריבר פלייט בארמני, החליט לבסוף השוער לבחור בקבוצה אותה אהד כילד וב-11 בינואר 2018 עבר מאתלטיקו נסיונל לריבר פלייט תמורת 3.8 מיליון דולר. ארמני הצהיר שהוא הגשים חלום בכך שישחק בקבוצה ארגנטינאית גדולה וחלומו הבא היה לנסות ולקבל זימון לנבחרת ארגנטינה על ידי המאמן דאז, חורחה סמפאולי, לקראת משחקי מונדיאל 2018. את הבכורה ערך ב-3 בפברואר 2018 במשחק מול אולימפו בניצחון 0-2 וקיבל תשבחות על הופעתו. ב-14 במרץ זכה בתואר הראשון שלו בקבוצה כאשר נבחר למצטיין במשחק גמר הסופרקופה 2017 מול בוקה ג'וניורס, משחק שריבר ניצחה 0-2.
עונת 18-19
את העונה פתח ארמני עם שבירת שיאו של השוער האגדי של ריבר, אמדאו קאריסו. במחזור השני של הליגה, צבר ארמני 800 דקות מבלי לספוג גול ובכך שבר את שיאו של קאריסו מ-1968 שעמד על 788 דקות. הרצף של ארמני נפסק ב-1 בספטמבר לאחר 965 דקות ובכך טיפס למקום השני בהיסטוריה של הליגה הארגנטינאית, כשרק קרלוס בריסיו מפרו קאריל אואסטה מקדים אותו עם 1075 דקות ללא ספיגה. ב-9 בדצמבר 2018 זכה עם ריבר פלייט בקופה ליברטדורס אחרי ניצחון על בוקה ג'וניורס 3-5 בסיכום שני המשחקים. ארמני היה בין המצטיינים בטורניר והיה לשוער עם הכי הרבה עצירות במפעל, כולל עצירה אחת חשובה מול דריו בנדטו בדקה ה-90 במשחק הראשון בבונבוניירה במצב של 2-2. בכך הפך ארמני לשוער השני בהיסטוריה בסך הכל שזוכה פעמיים בקופה ליברטדורס עם שני מועדונים שונים. הקודם היה רוברטו אבונדנסיירי שעשה את זה עם בוקה ג'וניורס ועם אינטרנסיונל.
עונת 2019
ארמני המשיך להיות דומיננטי גם עונה לאחר מכן, כאשר הוא עוזר לריבר פלייט בהופעותיו הטובות בשער, להגיע פעם נוספת לגמר הקופה ליברטדורס, הפעם היריבה היא פלמנגו. זו הייתה הפעם הראשונה שבה משחקים גמר במשחק יחיד ולאחר שעלתה ראשונה ליתרון, איבדה ריבר פלייט את הגביע לאחר שספגה צמד שערים בדקות 89 ו-91. למרות האכזבה, ארמני זכה בשנה זו בשלושה תארים עם הקבוצה: הרקופה, הקופה ארגנטינה והסופרקופה.
נבחרת לאומית
ארמני נישא לדניאלה, אישה קולומביאנית, והגיש בקשה לקבלת אזרחות. בנבחרת קולומביה אישרו כי הם מעוניינים להעניק אזרחות לארמני, כך שהוא יוכל לשחק עבורה, אך ארמני העדיף לנסות ולהיבחר לסגל של במוקדמות גביע העולם. לאחר מספר תצוגות טובות במדי ריבר פלייט, המאמן חורחה סמפאולי, זימן אותו לסגל הסופי של לקראת מונדיאל 2018. לאחר שסיימה בתיקו 1-1 מול והובסה 0-3 מול, ארמני ערך את הבכורה שלו בנבחרת ב-26 ביוני מול , משחק שאותו ארגנטינה ניצחה 1-2 בדקות הסיום והעפילה לשמינית הגמר. גם בשלב זה שיחק ארמני, אבל הפסידה 4-3 ל והודחה. למרות זאת, ארמני הפך לשוער הראשון של הנבחרת גם לאחר שסמפאולי פוטר וליונל סקאלוני מונה במקומו. בקופה אמריקה 2019 שיחק את כל ששת משחקי הנבחרת שסיימה במקום השלישי ובסך הכל הציג יכולת טובה, למרות שספג שישה שערים. המגמה לא השתנתה במהלך משחקי הנבחרת ב-2020 וגם בתחילת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022, אבל בעקבות נגיף הקורונה שנמצא בגופו לקראת משחקי קופה אמריקה 2021, ארמני איבד את מקומו בהרכב לאמיליאנו מרטינס. "דיבו" מרטינס הצטיין באותו טורניר והיה מהגורמים העיקריים בזכייתה של בקופה אמריקה לאחר 28 שנים. ארמני שיחק רק משחק אחד בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר מונדיאל 2022.
תארים
אתלטיקו נסיונל
ריבר פלייט
אאורינוזאורוס
אאורינוזאורוס (שם מדעי: Eurhinosaurus; מילולית: "לטאה בעלת חוטם-יפה") הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת האיכתיוזאורים אשר חי בימים של תור היורה לפני 175–183 מיליון שנה. הוא נמצא ב-1909 ברחבי אירופה: גרמניה, אנגליה, צרפת, שווייץ ובלגיה.
מאפיינים
זוחל ימי זה היה קרוב משפחתו של הטמנודונטוזאורוס והוא הגיע לאורך של 6 מטרים. גופו דמה לזה של מספר דגים גדולים בעלי חוטם דמוי-חרב כמו דג החרב, המפרשניים והלווייתן הנכחד מהמיוקן אאורינודלפיס (Eurhinodelphis). בנוסף לחרבו הוא היה בעל סנפיר גבי גבוה, סנפירי גפיים רחבים וזנב דמוי-דג. כל אלה עזרו ליצור להאיץ במים במהירות בעקבות טרפו שכלל דגים ורכיכות ימיות. הלסת העליונה שלהם הייתה בעלת שיניים מחודדות כמו אלה של המסורן ואולי איתה הוא השתמש כדי לחתוך את טרפו.
בתרבות
זוחל ימי זה הופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.
לימונצ'לו
לימונצ'לו (באיטלקית: Limoncello) הוא ליקר לימונים, שמקורו בדרום איטליה, במיוחד בסורנטו שבדרום מפרץ נאפולי ובחופה של אמאלפי, אך הוא מצוי גם בסיציליה ובסרדיניה.
הליקר מיוצר על ידי השריית גרידת לימון, לרוב מלימונים מזן סורנטו, באלכוהול מזוקק (בין 90% ל-96% אלכוהול בנפח) במשך מספר ימים בכלי אטום, תהליך הממצה את השמן האתרי של הפרי כמו גם את צבעו וריחו לתוך האלכוהול. לאחר המיצוי מדללים במים ובסירופ לפי הטעם. לרוב המוצר הסופי מכיל בין 25% ל-35% אלכוהול בנפח.
הלימונצ'לו קל יחסית להכנה מחומרים ביתיים, ורבים באיטליה ובסיציליה נוהגים לכבד את אורחיהם בלימונצ'לו ביתי לאחר הארוחה. נהוג להגיש את הלימונצ'לו קר עד קר מאוד.
NRK3
NRK3 או NRK Super הוא ערוץ טלוויזיה נורווגי ציבורי המשודר כחלק משידורי NRK, גוף השידור הציבורי הנורווגי. הערוץ הוא ערוץ בידור לצעירים, עם דגש על קבוצת הגיל של 12-29. במהלך היום משעה 6:00-19:30 משודר ערוץ NRK Super אבל אחרי 19:30 שבים לשידורי הערוץ.
הערוץ החל את שידוריו ב-3 בספטמבר 2007, והוא זמין בכל רחבי נורווגיה, דרך השידורים היבשתיים הדיגיטליים, בשידורי הלוויין ובשידורי הטלוויזיה בכבלים.
NRK3 HD
ב-1 בפברואר 2011 הושק ערוץ NRK3 HD, ששידר תוכניות זהות לאלו של NRK3 אך בפורמט תמונה HDTV, בעוד בערוץ הרגיל הן שודרו באיכות SDTV.
נתח שוק
בשנת 2020 עמד נתח השוק של הערוץ על 1.9%. לשם השוואה, שיעור הצפייה ב-NRK1 עמד על 35.7% ובערוץ NRK2 על 5.1%.
זוהר ושקיעה של יצאניות צמרת
זוהר ושקיעה של יצאניות צמרת (צרפתית Splendeurs et misères des courtisanes) הוא רומן מאת הסופר והמחזאי הצרפתי אונורה דה בלזק. הרומן, שפורסם בארבעה חלקים בין השנים 1838 ל-1847, נחשב לחלק ממכלול הסיפורים והרומנים של בלזק שנקרא הקומדיה האנושית. הוא ממשיך את קורותיו של לוסיאן דה רובמפרה, הדמות הראשית ברומן הקודם של בלזק, אשליות אבודות.
הספר תורגם לעברית על ידי עידו בסוק ויצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 2001.
עלילה
באותו נשף מסיכות מופיע לוסיאן עם אסתר ואן גובסק, יצאנית הצמרת שמעניקה לרומן את שמו. אסתר, יהודייה צעירה ומפתה המכונה "החשמלנית" בשל התחושה המחשמלת שהיא מעוררת, זונחת את חיי החטא לטובת לוסיאן, אך ווטרן, בדמותו של קרלוס הררה, משכנע אותה כי היא רק תגרום לו נזק ותעכב את הקריירה שלו. במקום זה הוא מתכנן להשתמש בכישורי הפיתוי שלה כדי לסחוט כספים מהברון דה נוסינגן, שמתאהב בה במבט ראשון. באמצעות כספים אלה הוא מתכנן לרכוש עבור לוסיאן את האחוזה הישנה של משפחת אמו, שנמכרה זה מכבר, ולהציע את הנדוניה הנדרשת עבור החתונה. אסתר, שנאלצת למלא את תפקיד מאהבתו של הברון נוסינגן למען לוסיאן, מתאבדת, והחשד נופל על לוסיאן וקרלוס הררה. השניים נעצרים ונחקרים. לוסיאן נשבר בחקירה ומסגיר את זהותו האמיתית של פטרונו, ולאחר מכן מתאבד בתאו בתלייה. ווטרן חושף את עצמו, אך מצליח להגיע לעסקה עם פרקליט המחוז וממונה למפקד המשטרה.
רקע היסטורי
העלילה, כמו במרבית הסיפורים והרומנים של בלזק, מתרחשת בשנות ה-20 של המאה ה-19, לאחר מפלת נפוליאון ושיבת המונרכיה לצרפת. בדומה ל"אשליות אבודות", גם כאן ניכרים ברקע הסיפור הוויכוחים הפוליטיים בין הליברלים למלוכנים, אם כי בניגוד לרומן הקודם, אין לכוחות אלה תפקיד ממשי בעלילה.
וילם מאריס
וילם מאריס (בהולנדית: Willem Maris; 18 בפברואר 1844, האג – 10 באוקטובר 1910, האג) היה צייר נוף הולנדי שהשתייך לאסכולת האג.
ביוגרפיה
וילם היה הבן השלישי במשפחה של חמישה ילדים. שני אחיו יאקוב ומתיאס היו ציירם גם הם. בספרות הוא לעיתים קרובות מאופיין בתור אוטודידקט, מאריס תיאר את שנות לימודיו המוקדמות: "מגיל צעיר אני עובד בחוץ. אפילו לפני שהייתי בן שתים עשרה, הייתי יושב באחו וצופה בפרות לפני ואחרי הלימודים. מכיוון שהאחים שלי היו מבוגרים ממני, באופן טבעי קיבלתי חלק מהאימונים שלי מהם, ובחורפים הלכתי לאקדמיה לאמנות, שם לעיתים קרובות ציירתי מדגמי גבס וגם לעיתים קרובות תרגלתי ציור בפרספקטיבה. בקיץ תמיד למדתי בחוץ, ובחורף באורווה." מאריס גם נעזר בצייר הטבע  פיטר סטורטנבקר, אשר נתן לו להעתיק את יצירות. בשנת 1862, מאריס ערך את הופעת הבכורה שלו עם פרות על שדה אברש, אשר כנראה צויר באוסטרבק, בה ביקר לראשונה באותה שנה. באוסטרבק פגש את ג'רארד בילדרס (Gerard Bilders) ואת אנטון מוב (Anton Mauve). הם נשארו חברים טובים למשך שארית חייהם. בשנת 1863, עברה משפחת מאריס והציבה סטודיו בו כל שלושת האחים יוכלו לעבוד. כמו שני אחיו לפניו, וילם גם טייל לאורך הריין. מאוחר יותר הוא חלק סטודיו עם ברנרד בלומרס, שם היה ניתן למצוא לעיתים קרובות את מתיאס מאריס ואת אנטון מוב. במאוריצהאוס, וילם העתיק את יצירותיו של פאולוס פוטר, צייר בקר מהמאה השבע עשרה שהשפיע גם על ג'רארד בילדרס, יאן הנדריק וייסנברוך וציירי אסכולת ברביזון.
קריירת הציור של מאריס התקדמה באופן קבוע והוא שמר על קצב קבוע של יצירה. במשך כל חייו הוא נשאר נאמן לנושאים שהוא בחר בצעירותו: נופים של אחו עם אילנות ותעלות, פרות או עגלים במרעה, ליד נהר או אגם, ומאוחר יותר ברווזים ותרנגולות. ציוריו  בשמן ובצבעי מים ידועים בעיקר עבור הדגש על האור בהם. מוטו של מאריס אשר צוטט לעיתים קרובות היה: "אני לא מצייר פרות, אלא אפקטים של אור." יצירתו המוקדמת בפרט כללה לעיתים קרובות אווירה קרירה ומעוננת. מישהו כתב: "בימים ההם, לצייר הצעיר הייתה העדפה בולטת למעטה של ערפל, וזה די מוזר. בכמה הזדמנויות הוא עזב בכעס את סיורי הציור שלו ברגע שהשמש והרוח הבריחו את ערפל הבוקר המוקדם."
ניתן להבחין בשלושה שלבים עיקריים בעבודתו. העבודות הראשונות התאפיינו בשעתוק מדויק של הסביבה. מאריס עדיין חיפש את דרכו בתיאור אנטומי מדויק של בקר. בשלב השני הוא כבר שלט האנטומיה לחלוטין והשימוש שלו בצבעים הפך להיות ברור יותר. כרי הדשא והעצים צבועים בהדרגתיות של גוני ירוק רוויים. סביב 1880, הוא החל להשתמש במשיכות מכחול רחבות יותר, בשילוב זה עם אימפסטו, אך גם בעבודות אלה קיימת אווירה אינטימית. השימוש התוסס שלו בצבע הפריד את  מאריס מה"רוח האפורה" של בני דורו, לכן לעיתים קרובות הוא נקרא בכינוי "האימפרסיוניסט" של אסכולת האג.
מאריס כתב שמעולם לא היו לו תלמידים, אבל בערך ב-1880, ג'ורג' הנדריק ברייטנר ככל הנראה למד אצלו. הוא גם לימד את הבן שלו, סיימון וילם ובוודאי השפיע גם על ציירים אחרים. כאשר היה בשנות השישים לחייו, הוא לעיתים קרובות נראה עייף מהחיים. הוא הלך לקרלסבאד כמה פעמים כדי לטבול במרחצאות, כמו שעשה אחיו יאקוב. ב-10 באוקטובר הוא מת בהאג.
לקריאה נוספת
ISBN  1  978-90-400-7837-8
רומן גרפי
רומן גרפי (באנגלית: Graphic Novel) הוא סוג של ספר קומיקס המכיל בדרך כלל עלילה ארוכה ומורכבת, בדומה לעלילת רומנים או נובלות (תלוי באורך והיקף העלילה, כולל מספר העמודים בספר). להבדיל מרצועת הקומיקס המכילה תכנים מבדחים ומשעשעים, התכנים ברומן הגרפי לרוב אינם קומיים ומיועדים לרוב למבוגרים.
הפצה
הרומנים הגרפיים מודפסים לרוב בכריכות קשות ועמידות יותר מאשר חוברות הקומיקס. הם לעיתים מודפסים בחלקים - כמו קומיקס בהמשכים, בשל שיקולים כגון בעיות כספיות או עקב החלטת חברת ההוצאה לאור. רומנים גרפיים ידועים שפורסמו בהמשכים, לפני שאוגדו לכרך אחד, הם למשל "Watchmen" של אלן מור ו-"Box Office Poison" של אלכס רובינסון. חברות הקומיקס מאגדות סדרות מוגבלות ומשווקות אותן כרומן גרפי.
אורלי ליבל
אורלי ליבל (באנגלית: Orly Lobel) היא פרופסור למשפטים, וחברת סגל באוניברסיטת סן דייגו, קליפורניה.
קריירה משפטית
שירתה בצה"ל כקצינה באגף המודיעין.
בשנת 1998 קיבלה תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 2000 קיבלה תואר שני במשפטים ובשנת 2006 קיבלה תואר דוקטור למשפטים, שניהם מבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.
בשנים 1998–1999 שימשה כעוזרת משפטית לפרופ' יצחק זמיר בעת שכיהן כשופט בבית המשפט העליון.
בשנים 2001–2005 נמנתה עם סגל אוניברסיטת הרווארד, ב, בבית הספר קנדי לממשל באוניברסיטת הרווארד, ובמרכז וות'רהד לעניינים בין-לאומיים.
בשנים 2004–2005 הייתה מרצה אורח באוניברסיטת ייל. משנת 2009 היא פרופסור למשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. היא פרופסור ונמנית עם מייסדי הפקולטה במרכז לשווקים ולקניין רוחני בבית הספר למשפטים באוניברסיטת סן דייגו. בשנים 2011–2012 הייתה פרופסור אורח בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב.
משמשת "יועצת מדיניות אקדמית" בנושא בטיחות ואמון לחברת Fiverr.
ספרהּ The Equality Machine: Harnessing Digital Technology for a Brighter, More Inclusive Future Hardcover נבחר לאחד מספרי השנה של האקונומיסט. ספרהּ You Don't Own Me מעובד לסדרת טלוויזיה ברשת CBS.
ליבל חברה ב.
ליבל נשואה לפרופסור און אמיר ואם לשלושה ילדים. היא בִּתה של תלמה ליבל ונינתו של הפרדסן זלמן יעקבזון, ממנהיגי היישוב, ובת נינתו של זלמן דוד ליבונטין, מייסד ראשון לציון ובנק אנגלו-פלשתינה (לימים בנק לאומי) ומנהלו הראשון.
ג'ירו די לומברדיה
ג'ירו די לומברדיה (איטלקית: Giro di Lombardia, החל מ-2012 נקרא באופן רשמי Il Lombardia) הוא מרוץ אופניים חד-יומי המתקיים באוקטובר, בכל שנה, בצפון איטליה. המרוץ, אשר מכונה גם "מרוץ העלים הנושרים" (באיטלקית: la classica delle foglie morte) הוא אחד מהמרוצים הוותיקים ביותר ונמנה עם חמשת המונומנטים הנחשבים כמרוצים החד יומיים החשובים ביותר בעולם מרוצי האופניים. המרוץ נחשב כמרוץ המסיים את עונת מרוצי האופניים.
ההיסטוריה של המרוץ
המרוץ נערך לראשונה ב־1905 ונקרא אז "מילאנו־מילאנו". ב־1907 קיבל המרוץ את שמו הנוכחי. מסלול המרוץ עבר שינויים רבים במהלך השנים. הערים: מילאנו, ססטו סן ג'ובאני, ברגמו, וארזה, מונזה וקונאו שימשו כנקודת הזינוק או כקו הסיום במרוץ.
המרוץ הראשון נערך ב־12 בנובמבר 1905 והמסלול היה באורך של 230 קילומטרים שרובם היה דרכי עפר ולא כבישים סלולים. המנצח מכוסה הבוץ, ג'ובאני ג'רבי, חצה את קו הסיום 40 דקות לפני מתחריו. הסיבה לפער העצום הייתה נפילה המונית של מתחריו העיקריים במעבר צר ובוצי. חלק מהמתחרים טענו כי האוהדים האיטלקים סייעו לג'רבי בקטעים קשים בכך שדחפו אותו ובאותה עת, פיזרו נעצים על המסלול כדי לעכב את מתחריו. שני רוכבים צרפתים, שרדפו אחרי ג'רבי, טענו כי האוהדים האיטלקים השליכו זוג אופניים אל המסלול ופגעו באופניהם.
הרוכב הצרפתי, אנרי פליסייה, ניצח במרוץ שלוש פעמים. פעמיים לפני מלחמת העולם הראשונה (1911 ו־1913) ופעם אחת לאחר המלחמה בה איבד את אחיו, שהיה גם הוא רוכב אופניים מפורסם, ב־1920.
בשנים 1943 ו־1944 לא נערך המרוץ בשל מלחמת העולם השנייה. בשנות החמישים הושגו רוב הניצחונות במרוץ במאוצים רבי משתתפים. המסלול, שעבר כבר על כבישים בלבד (גם דרך העפר ל"מדונה דל גיזאלו" נסללה לאכזבתם של אוהדי הספורט), והסתיים בולודרום ויגורלי שבמילאנו, לא היה מספיק סלקטיבי. ב־1960 נוספה עלייה קשה למסלול: סורמאנו (Sormano). ב־1961 התבצע שינוי חשוב נוסף כאשר הסיום הועבר ממילאנו אל קומו וכך ירדו 60 קילומטרים מישוריים מהקטע האחרון במרוץ. בקטע זה נהגו קבוצות המאיצים להשיג את הבורחים.
ב־1965 עבר המרוץ בפעם הראשונה במסלולו הקלאסי שמאז עבר שינויים מעטים. בחלקו הראשון של מסלול זה טיפסו הרוכבים על הסורמאנו ועל המדונה דל גיזאלו מהצד הנוח יותר של העליות. המחצית השנייה של המרוץ כללה את העליות של "אינטלווי" (Intelvi), "שיניאנו" (Schignano) ו"סן פרמו" (San Fermo) ב־65 הקילומטרים האחרונים של המרוץ. המנצח באותה שנה היה אלוף העולם הטרי, האנגלי טום סימפסון שמת שנתיים מאוחר יותר במעלה המון ונטו בטור דה פראנס כתוצאה משימוש בסמים. מלבד סימפסון, זכו עוד חמישה רוכבים במרוץ כשהם לובשים את חולצת הקשת בענן – חולצת המנצח במרוץ הכביש באליפות העולם הנערכת בתחילת אוקטובר, כשבועיים לפני המרוץ האיטלקי. הרוכבים הם: אלפרדו בינדה, אדי מרקס, פליצ'ה ג'ימונדי, ג'וזפה סרוני ופאולו בטיני. ניצחונו של בטיני ב־2006 היה מרגש במיוחד. בטיני איבד את אחיו שבוע לפני כן בתאונת דרכים בעת שזה היה בדרכו לארגן לו את מסיבת הניצחון לכבוד זכייתו באליפות העולם.
ג'רזי
ג'רזי (באנגלית: Jersey; בצרפתית: Jèrriais) הוא אי המשתייך לשטחי החסות של הכתר הבריטי (Crown dependency) בתעלת למאנש, ושוכן סמוך לחופה של נורמנדי שבצרפת. מלבד האי ג'רזי עצמו, תחום השיפוט של ג'רזי כולל גם את קבוצת האיים הבלתי מיושבים מינקווירס ואקרהוס ופיירס דה לק, כמו גם מספר שוניות באזור האי. יחד עם תחום השיפוט של גרנזי, הוא יוצר קבוצת איים בשם איי התעלה, שבה האי הגדול ביותר הוא האי ג'רזי עצמו, ששטחו 112 קילומטר רבוע. קבוצה זו מסתמכת על ההגנה של הממלכה המאוחדת, אולם ג'רזי אינה חלק ממנה, כי אם נכס נפרד של בית המלוכה הבריטי, בדומה לאי מאן שבין בריטניה ואירלנד.
נכון ל-2020, מתגוררים באי כ-101,000 תושבים.
היסטוריה
ההיסטוריה של ג'רזי מושפעת ממיקומו האסטרטגי, בין החוף הצפוני של צרפת לחוף הדרומי של אנגליה.
ראיות המצביעות על התיישבות בתקופת הברונזה ותקופת הברזל נמצאים במקומות רבים ברחבי האי. עד כה לא נמצאו עדויות המצביעות על כיבוש רומי קבוע, אולם ישנן ראיות ארכאולוגיות להשפעה רומית, בעיקר בכף של לה פינקל שבאזור לאס לנדס, שם מזוהים שרידי מבנים פרימיטיביים כמקדש רומי עתיק. לאחר שג'רזי הייתה תחת השפעתה של ברטאן וכונתה אנגיה, היא הושפעה מהויקינגים במאה ה-9. מקור השם ג'רזי מהמסורת הוויקינגית: לאיים רבים בחופים הצפוניים של אירופה הוצמדה הסיומת מנורדית עתיקה "-אִי" (ey-). ואולם, לא ברור מה מקור החלק הראשון של שם האי. יש המשערים שהשם ג'רזי נגזר מהמילה בנורדית עתיקה "יארְתְ'" (jarth) שפירושה "אדמה" והשווה לאנגלית "earth"; או מהמילה "יארְל" (jarl), שפירושה "מנהיג" ומקבילה למילה האנגלית earl. השערות אחרות מייחסות את השם "ג'רזי" לגאלית מאנית בה פירוש המילה "גָאר" (-gar) הוא "עץ אלון", והמילה "סֵטוֹן" (ceton) - "יער". יש הטוענים שמקור השם מעיוות המילה הלטינית "קיסריה" (Caesarea), השם הרומאי של האי, בתוספת "-אִי" (ey-) שבאנגלית עתיקה מציין אי.
בשנת 933 סופח האי לדוכסות נורמנדיה על ידי ויליאם הראשון, דוכס נורמנדיה. צאצאו, ויליאם הראשון מלך אנגליה, כבש את אנגליה בשנת 1066 ובעקבותיו זאת שלט שליט אחד באנגליה ובדוכסות נורמנדיה. בשנת 1204 כבש פיליפ השני מלך צרפת, כמעט ללא התנגדות, את כל דוכסות נורמנדיה מידיו של ג'ון מלך אנגליה, למעט איי התעלה. מאז ועד עצם היום הזה היה האי לאוטונומיה עם ממשל עצמי.
בסוף המאה ה-16 הייתה פעילות עסקית בין תושבי האי ודייגי ניופאונדלנד.
בתמורה לעזרה שניתנה לו במהלך גלותו בג'רזי בשנות ה-40 של המאה ה-17, נתן צ'ארלס השני מלך אנגליה לג'ורג' קרטרה, מושל האי, חלקה גדולה במושבות האמריקאיות שנקראה על ידי קרטרה ניו ג'רזי.
ג'רזי הייתה תחת כיבוש נאצי מ-1 ביולי 1940 עד 9 במאי 1945.
פוליטיקה
בית המחוקקים של ג'רזי הוא סטייטס אוף ג'רזי. הוא כולל 53 נבחרים, מהם תריסר סנאטורים (שנבחרו לתקופה של שש שנים), תריסר ראשי אזורים (שנבחרו לתקופה של שלוש שנים), ו-29 סגנים (שנבחרו לתקופה של שלוש שנים).
כלכלה
הכלכלה של ג'רזי מבוססת על שירותים פיננסיים, תיירות, מסחר אלקטרוני וחקלאות. השירותים הפיננסיים מהווים כ-60% מכלכלת האי, המוכר כמקלט מס.
התוצרת החקלאית העיקרית היא תפוחי אדמה ומוצרים חלביים שונים. מקור החלב בפרות האי.
חקלאים ומגדלים מוכרים לעיתים מזון עודף בארגזים בצידי הדרכים, תוך הסתמכות על יושרם של הקונים לשלשל את הסכום הנכון של מזומן לתוך תיבת כסף.
ג'רזי זכתה למעמד "פיירטרייד" על ידי ארגון FLO ב-18 בפברואר 2005.
היעדרו של מס ערך מוסף (מע"מ) הוביל לצמיחת התעשייה מוצרי מותרות בעלי ערך נמוך, כגון מכשירי חשמל ביתיים, לבני נשים ועדשות מגע, מיוצאים לבריטניה וכך מתחמקים ממע"מ וגורמים להוזלה במחירי מוצרים אלו בבריטניה. מדינת ג'רזי הכריזה בשנת 2005 על הגבלות לקבלת רישיונות עסק לחברות שאינם מקומיות, העוסקות במסחר בצורה זו.
ניתן לרכוש מוצרים פטורים ממכס בכניסה לאי וביציאה מהאי.
התמ"ג לנפש בג'רזי הוא מהגבוהים בעולם, 57,000 דולר אמריקני נכון לשנת 2009.
גאוגרפיה
שטח האי ג'רזי, כולל האזור שבין גאות לשפל, הוא 118.2 קילומטר רבוע. הוא נמצא בתעלת למאנש, כ-22.5 קילומטר מחצי האי קוטנטין שבנורמנדי שבצרפת, וכ-161 קילומטר מדרום לבריטניה. הוא האי הגדול והדרומי ביותר מבין איי התעלה.
באי אקלים ממוזג עם חורף מתון וקיץ קריר. שטח האי כולל מישור גבוה ומשופע, חוף ים חולי וארוך בדרום, וצוקים בדרום. במישורים הרמים ישנם עמקים, בדרך כלל מכיוון צפון לכיוון דרום.
דמוגרפיה
האי מאכלס בו מספר גדול של אנשים שנולדו מחוצה לו - כ-50% מהאוכלוסייה אינה במקור מהאי.
30% מהאוכלוסייה מרוכזים בסנט הלייר, האזור היחיד בו יש עיר. מתוך כ-87,000 תושבי ג'רזי, כשתי חמישיות הם ממוצא ג'רזי או נורמני, וכשתי חמישיות נוספים הם ממוצא בריטי (אנגלים, סקוטים, וולשים ואירים (צפון אירלנד)). קבוצות המיעוט הגדולות ביותר אחרי הבריטים הן הפורטוגזים (כ-6% - בייחוד מאיי מדיירה), האירים והפולנים. גם הקהילה הצרפתית הייתה תמיד קיימת. מרבית התושבים שנולדים באי מחשיבים עצמם בריטים, כמו גם מעריכים את היחסים המיוחדים בין בריטניה והאי.
בג'רזי כוננו מספר דתות. דת המדינה השלטת כיום היא הכנסייה האנגליקנית. באזורים הכפריים מצא מתודיזם מעוז מסורתי. קיים גם מיעוט קתולי עם שני בתי ספר קתולים בעיר סנט הלייר (בית ספר לבנים בלבד ובית ספר לבנות בלבד).
בדומה למרבית המדינות המערביות, גם בג'רזי האוכלוסייה מזדקנת. השינוי נובע גם מרצון התושבים הצעירים להגר למקומות אחרים בחיפוש אחר הזדמנויות שהאי אינו יכול לספק להם.
בריטניה בדרך כלל מתייחסת אל ג'רזי כאל חלק ממנה בכל הנוגע ללאום ולהגירה, ואולם, ג'רזי רשאית מבחינה חוקתית להגביל את ההגירה אל האי.
מישל דוריס תומאס
מישל דוריס תומאס (באנגלית: Michelle Doris Thomas; 23 בספטמבר 1968 - 22 בדצמבר 1998) הייתה שחקנית אמריקאית, ידועה בעיקר עקב משחקה בקומדיית המצבים "אריזה משפחתית".
קריירה
בין השנים 1988–1990 היא השתתפה בתוכנית "משפחת קוסבי" בתור חברתו של תיאו (מלקולם-ג'מאל וורנר). דמותה המוכרת ביותר הייתה בתוכנית "אריזה משפחתית", בה גילמה את מיירה, חברתו של סטיב ארקל (ג'ליל וייט). היא הצטרפה לסדרה בעונה הרביעית בשנת 1992 עד 1998 בה נאלצה לעזוב עקב מצבה הבריאותי, ממש לפני ביטול הסדרה.
תומאס הופיעה בתפקידי אורח בסדרות ובסרטים, בהם "רוזאן", "Malcolm & Eddie", בסרט "להסתובב עם החברה" ועוד. תפקידה האחרון היה דמותה של קלי בתוכנית "צעירים חסרי מנוח", שזיכה אותה בפרס ה-NAACP על מעמדה כשחקנית הטובה ביותר בדרמה יומית. בנוסף היא הופעה בסינגל המצליח "Never Make a Promise" של הלהקה Dru Hill.
פטירתה
באוגוסט 1997 תומאס אובחנה כחולה בסוג נדיר של סרטן הקיבה, שנקרא סרקומה של רקמות רכות. היא שמרה את המידע על כך שהיא חולה בסוד, וסירבה לקבל טיפולים בשל הסיכוי הגבוה שלא תוכל ללדת. כאשר הגדירו את מצבה כסופני היא החלה בטיפולים. בן זוגה ששהה לצידה עד למותה היה השחקן מלקולם-ג'מאל וורנר.
בייס (פוליטיקה)
בפוליטיקה, המונח "בייס" (בעברית: "בסיס") מתייחס לקבוצת בוחרים שנוטה לרוב להצביע למפלגה אחת ולמנהיגיה. לעיתים רחוקות מצביעי הבייס בוחרים במועמדים אחרים. מנהיג מפלגה בדרך כלל נבחר על ידי חברי המפלגה מכיוון שהוא מייצג באופן אישי את מדיניותה בנוגע לסוגיות עקרוניות. מצביעי הבייס יתמכו בו כדי לחזק את משקלה של המפלגה בפרלמנט.
מקור המונח בארצות הברית, שם הוא מסמן את בסיס הבוחרים האדוק של כל אחת מהמפלגות הגדולות. מונח דומה הוא "גרעין בוחרים", ציבור מצביעים השומר נאמנות לאחד המחנות הפוליטיים.
בישראל
השימוש במונח "בייס" בישראל הפך נפוץ לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת.
שימוש רווח במונח זה מתייחס לציבור התומכים במפלגת הליכוד ובבנימין נתניהו. למשל, בנאום של אהוד ברק ב-17 ביולי 2018 הוא ייחס למצביעי נתניהו עמדות של ימין קיצוני, וכינה את מצביעי הבייס "קומץ זעיר מתמרן מנהיג חלש, לחוץ ולחיץ." תומכיו האדוקים של נתניהו לעיתים תכופות מכונים "ביביסטים".
חבר הכנסת משה מזרחי כינה את הבייס של הליכוד "אנשים שהולכים אחרי נתניהו כשוטים ועיוורים", ולהערכתו בייס זה מונה כ-30 אחוז ממצביעי הליכוד.
בהקשר אחר, אורלי לוי-אבקסיס התייחסה לגרעין הבוחרים של מפלגתה: "יש לנו בייס של חמישה מנדטים שהולכים איתנו, וכל הפיצולים והחיבורים לא מזיזים אותם."
רן ברץ מנתח במאמר במקור ראשון את דפוסי ההצבעה של הבוחר הישראלי. לדבריו, אחד ה"סודות" החשובים ביותר בפוליטיקה הוא שההצלחה בבחירות נובעת בעיקר מאחוז הצבעה גבוה בבייס, ומשקלו גדול יותר ממשקלם של בוחרים שעוברים ממפלגה אחת לשנייה.