cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עישון פסיבי
חשיפה ורמות סיכון
המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן עקבו אחר היקף החשיפה לעישון פסיבי ומגמותיו על ידי מדידת בסקרי בריאות לאומיים. הימצאות עשן פסיבי בקרב אמריקאים ירדה מ־87.5% בשנת 1988 ל־25.2% בשנת 2014. עם זאת, כמעט מחצית מהשחורים והעניים נחשפו לעישון פסיבי בשנת 2014.
סמנים ביולוגיים
ניתן להעריך עישון פסיבי על ידי מדידה ישירה של מזהמי עשן טבק הנמצאים באוויר או באמצעות סמנים ביולוגיים. , ניקוטין,, וחלבונים הם הסמנים הביולוגיים הספציפיים ביותר לחשיפת עשן טבק. בדיקות ביוכימיות הן סמן ביולוגי אמין יותר לחשיפת עשן פסיבי מאשר סקרים מפני שקבוצות מסוימות של אנשים מהססות לחשוף את מצב העישון שלהם ואת החשיפה לעישון פסיבי, במיוחד נשים בהריון והורים לילדים קטנים. הסיבה לכך היא שהעישון שלהם אינו מקובל מבחינה חברתית. כמו כן, ייתכן שיהיה קשה לאנשים להיזכר בחשיפתם לעישון פסיבי.
מחקר שנערך בשנת 2007 ב מצא קשר בין חשיפה לעישון פסיבי לבין ריכוזי ניקוטין או סמני ביו־ניקוטין בגוף. רמות ביולוגיות משמעותיות של ניקוטין מחשיפה לעישון פסיבי היו שקולות לרמות ניקוטין מעישון פעיל ולרמות הקשורות לשינויי התנהגות עקב צריכת ניקוטין.
קוטינין
, מטבוליט הניקוטין, הוא סמן ביולוגי לחשיפה לעישון פסיבי. בדרך כלל, קוטינין נמדד בדם, ברוק ובשתן. קוטינין נבדק גם בשיער בטכניקת מדידה חדשה ולא פולשנית. קוטינין מצטבר בשיער במהלך צמיחת השיער, מה שמביא למידה של חשיפה מצטברת לטווח ארוך לעשן טבק. רמות הקוטינין בשתן היוו סמן ביולוגי אמין לחשיפת טבק ושימשו אסמכתא במחקרים אפידמיולוגיים רבים. עם זאת, רמות הקוטינין הנמצאות בשתן משקפות את החשיפה רק במהלך 48 השעות הקודמות. רמות הקוטינין של העור, כגון השיער והציפורניים, משקפות את חשיפת הטבק בשלושת החודשים הקודמים ומהוות סמן ביולוגי אמין יותר.
פחמן חד־חמצני (CO)
הוא סמן ביולוגי אמין לעישון פסיבי וכן לשימוש בטבק. הבדיקה מספקת דיוק מרבי, אינה פולשנית, ובעלות נמוכה. ניטור פחמן חד־חמצני בנשימה מודד את הריכוז בחלקים למיליון, וזה יכול להיות מתואם ישירות לריכוז פחמן חד־חמצני בדם (carboxyhemoglobin). שירותי חירום משתמשים במוניטור פחמן חד־חמצני לנשימה כדי לזהות חולים שחשודים כי הם סובלים מהרעלת פחמן חד־חמצני.
פתופיזיולוגיה
הוכח כי עשן פסיבי מייצר יותר זיהום חומרים חלקיקיים מאשר מנוע דיזל בפליטות נמוכות. בניסוי שערך המכון הלאומי לסרטן האיטלקי, שלוש סיגריות נותרו דולקות זו אחר זו במוסך של 60 מ"ר, עם תחלופת אוויר מוגבלת. הסיגריות יצרו זיהום חומרים חלקיקיים העולה על האוויר שבחוץ, כמו גם ריכוז חומרים חלקיקיים פי 10 מזה של מנוע.
לחשיפה לעשן טבק מיד שנייה יש השפעות מיידיות ומהותיות על הדם וכלי הדם באופן שמגדיל את הסיכון להתקף לב, במיוחד אצל אנשים שכבר נמצאים בסיכון. חשיפה לעשן טבק למשך 30 דקות מפחיתה משמעותית את עתודת מהירות הזרימה הכלילית אצל לא מעשנים בריאים. עישון פסיבי קשור גם ב בקרב לא מעשנים מבוגרים. חשיפה לעישון פסיבי משפיעה גם על תפקוד הטסיות, אנדותל, כלי הדם ושריר הלב.
בניסויים על חולדות נצפתה אמפיזמה ריאתית לאחר חשיפה חריפה לעשן טבק (30 סיגריות ליום) לאורך 45 ימים. כמו כן נצפתה השפלה של תא פיטום התורמים לנזק לריאות.
המונח "עשן מיד שלישית" נטבע לזיהוי זיהום של עשן הטבק שנותר לאחר כיבוי הסיגריה ועשן פסיבי גם הוא התנקה מהאוויר. מחקר ראשוני הצביע על כך שתוצרי לוואי של עשן יד שלישית עלולים להוות סיכון בריאותי, אם כי גודל הסיכון עדיין אינו ידוע. באוקטובר 2011 דווח כי בית החולים כריסטוס סנט פרנסס קבריני ב יאסור עשן יד שלישית החל מיולי 2012, וכי עובדים שלבגדיהם יש ריח של עשן לא יורשו לעבוד. איסור זה נחקק מכיוון שעשן יד שלישית מהווה סכנה מיוחדת לפיתוח מוחם של תינוקות וילדים קטנים.
בשנת 2008 היו יותר מ־161,000 מקרי מוות מסרטן ריאות בארצות הברית. ממקרי המוות הללו, בין 10% ל־15% נגרמו על ידי גורמים אחרים מלבד עישון ממקור ראשון, שווה ערך ל־16,000 עד 24,000 מקרי מוות בשנה. מעט יותר ממחצית ממקרי המוות מסרטן הריאות הנגרמים על ידי גורמים אחרים מלבד עישון ממקור ראשון נמצאו אצל לא מעשנים. סרטן ריאות בקרב אנשים שאינם מעשנים עשוי בהחלט להיחשב לאחת התמותה השכיחות ביותר מסרטן בארצות הברית. האפידמיולוגיה הקלינית של סרטן הריאות קשרה בין הגורמים העיקריים הקשורים קשר הדוק לסרטן הריאות אצל אנשים שאינם מעשנים כחשיפה לעשן טבק יד שנייה, מסרטנים כולל ראדון ומזהמי אוויר אחרים.
חוות דעת של רשויות בריאות הציבור
קיימת הסכמה מדעית רחבה כי חשיפה לעישון פסיבי מזיקה. הקשר בין עישון פסיבי לסיכונים בריאותיים מקובל על כל הארגונים הרפואיים והמדעיים הגדולים, כולל:
ממשלות של 168 מדינות חתמו על "אמנת ארגון הבריאות העולמי לבקרת טבק". אמנה זו קובעת כי "הצדדים החותמים על האמנה מודים כי עדויות מדעיות אישרו מעבר לכל ספק סביר שחשיפה לעשן טבק גורמת למוות, מחלות ונכות".
דעת קהל
סקרים גדולים שנערכו על ידי המכון הלאומי לסרטן והמרכזים לבקרת מחלות ומניעתן מצאו כי קיימת מודעות ציבורית רחבה לנזק שגורם עישון פסיבי. בשני סקרים בין השנים 1992 ל־2000, יותר מ־80% מהנשאלים הסכימו כי עשן פסיבי מזיק. מחקר שנערך בשנת 2001 מצא כי 95% מהמבוגרים ידעו כי עישון פסיבי מזיק לילדים, ו־96% סבורים כי טענת תעשיית הטבק כי עישון פסיבי אינו מזיק אינה אמת.
סקר שנערך על ידי גאלופ (חברה) בשנת 2007 מצא כי 56% מהנשאלים סברו כי עשן פסיבי "מזיק מאוד", מספר שנשאר יחסית יציב מאז 1997. 29% נוספים סבורים כי עישון פסיבי "מזיק במקצת". 10% השיבו "לא מזיק מדי", בעוד שרק 5% אמרו "לא מזיק כלל".
פעולות תעשיית הטבק
כחלק מניסיונה לעקב ולמנוע רגולציה הדוקה יותר של עישון, תעשיית הטבק מימנה מספר מחקרים מדעיים שהטילו ספק בסיכונים הכרוכים בעישון פסיבי. התעשייה מימנה גם מכוני חשיבה ליברטריאניים ושמרניים, כמו מכון קאטו בארצות הברית וצוות החשיבה באוסטרליה, שמתחו ביקורת הן על המחקר המדעי בנושא עישון פסיבי והן על הצעות מדיניות להגבלת עישון. ה־New Scientist ו זיהו פעילויות מתואמות אלה בתעשייה כאחד הביטויים הגדולים ביותר של. יתר על כן, הם קובעים כי הדיסאינפורמציה שמפיצה תעשיית הטבק יצרה "תנועת הכחשת טבק", בעלת מאפיינים משותפים רבים עם צורות אחרות של הכחשה, כגון הכחשת איידס.
אנסטרום וקאבט
מחקר שנערך על ידי ג'יימס אנסטרום וג'פרי קאבט  בשנת 2003, ופורסם בכתב העת British Medical" Journal", טען כי הטענות בדבר נזקי העישון הפסיבי היו מוגזמים מדי. הניתוח שלהם לא דיווח על קשר מובהק סטטיסטית בין עישון פסיבי וסרטן ריאות, מחלת לב איסכמית או מחלת ריאות חסימתית כרונית, אם כי במאמר המערכת הנלווה ציינו כי "הם עשויים להדגיש יתר על המידה את אופים השלילי של ממצאיהם". מאמר זה זכה לקידום נרחב על ידי תעשיית הטבק כעדות לכך שנזקי העישון הפסיבי לא הוכחו. החברה האמריקנית לסרטן, שמאגר הנתונים שלה אסף את הנתונים שלהם, ביקרה את העיתון וקבעה כי דעתו "לא אמינה ולא עצמאית", וכי מדענים ציינו שוב ושוב פגמים חמורים במתודולוגיה של Enstrom ו־Kabat לפני הפרסום. ואמנם המחקר לא הצליח להשוות בין קבוצת האנשים שנחשפו לעישון פסיבי לקבוצת אנשים שלא נחשפו.
בשנת 2006, אנסטרום וקאבט פרסמו מטא־אנליזה של מחקרים הנוגעים לעישון פסיבי ומחלות לב כליליות, בהם דיווחו על קשר קלוש בין עישון פסיבי לתמותה ממחלות לב. הם הגיעו למסקנה כי חשיפה לעישון פסיבי הגדילה את הסיכון למוות כתוצאה ממחלת לב איסכמית ב־5% בלבד. ניתוח זה ספג ביקורת על כך שכלל שני מחקרים קודמים במימון תעשיית הטבק שסבלו מסיווג שגוי של חשיפה.
גורי
, דובר ויועץ לתעשיית הטבק  ומומחה לתועלת סיכונים ומחקר מדעי, כתב במגזין  של מכון קאטו כי "מתוך 75 מחקרים שפורסמו בנושא עישון פסיבי וסרטן ריאות, כ־70% לא דיווחו על הבדלים מובהקים סטטיסטית של הסיכון. כ־17% טוענים לסיכון מוגבר ו־13% מרמזים על הפחתת הסיכון."
מילוי
, פרשן מדע זבל בפוקס ניוז ויועץ לשעבר של פיליפ מוריס טען שמתוך 19 המחקרים שנעשו על עישון פסיבי, רק 8 דיווחו על עלייה מובהקת בשכיחות מחלות לב.
מילוי ביקר גם את המחקרים על הסיכון יחסי והשיטות האפידמיולוגיות במחקרים על עישון פסיבי. מילוי, בעל תואר שני מבית הספר להיגיינה ובריאות הציבור של ג'ונס הופקינס, טען שמחקרים המניבים סיכונים יחסיים של פחות מ־2 הם מדע זבל חסר משמעות. גישה זו לניתוח אפידמיולוגי ספגה ביקורת בכתב העת האמריקאי לבריאות הציבור.
לבואה ולייד
בשנת 1995, לבואיס ולייד, שני יועצים לתעשיית הטבק, פרסמו שני ניתוחים בכתב העת Regulatory Toxicology and Pharmacology בנוגע לקשר בין חשיפה לעשן פסיבי ומחלות לב. שני המאמרים הללו לא דיווחו על קשר ביניהם. על ניתוחים אלו נמתחה ביקורת, לפיה הם לא מבחינים בין מעשנים בהווה למעשנים לשעבר, למרות העובדה שמעשנים לשעבר, בניגוד למעשנים עכשוויים, אינם נמצאים בסיכון מוגבר למחלות לב.
הסוכנות הבינלאומית לחקר הסרטן שבארגון הבריאות העולמי
מחקר שנערך על ידי הסוכנות הבינלאומית לחקר הסרטן משנת 1998 על עישון פסיבי מצא עדות חלשה לקשר מינון־תגובה בין הסיכון לסרטן ריאות לבין חשיפה לעישון פסיבי.
במרץ 1998, לפני פרסום המחקר, הופיעו דיווחים בתקשורת שטענו כי הסוכנות וארגון הבריאות העולמי מנעו פרסום דו"ח שכביכול לא הוכיח קשר בין עישון פסיבי למספר מחלות אחרות (סרטן ריאות בפרט).    בתגובה, ארגון הבריאות העולמי פרסם הודעה לעיתונות לפיה תוצאות המחקר "יוצגו בצורה מוטעית לחלוטין" בעיתונות הפופולרית ולמעשה תואמות מאוד מחקרים דומים שהראו את נזקי העישון הפסיבי. המחקר פורסם בכתב העת Journal of the National Cancer Institute באוקטובר של אותה שנה, ומסקנתו כי המחברים לא מצאו "קשר בין חשיפה לילדים ל־ETS לבין הסיכון לסרטן הריאות" אך "מצא עדויות חלשות לקשר בין מינון לתגובה בין הסיכון לחלות בסרטן ריאות וחשיפה לבני זוג ולמקום העבודה."
עם פרסום מסמכי תעשיית הטבק שסווגו בעבר באמצעות הסכם ההתיישבות הראשי של הטבק, נמצא (על ידי אליסה אונג וסטנטון גלנץ) כי המחלוקת בנוגע להסתרת הנתונים לכאורה של ארגון הבריאות העולמי, תוכננה על ידי פיליפ מוריס, בריטיש אמריקן טבק ועוד. חברות טבק במאמץ להכפיש ממצאים מדעיים אשר יפגעו באינטרסים העסקיים שלהן. תחקיר של ארגון הבריאות העולמי, שנערך לאחר פרסום מסמכי תעשיית הטבק, מצא כי מחלוקת זו נוצרה על ידי תעשיית הטבק כחלק מהקמפיין הגדול שלה לקצץ בתקציב ארגון הבריאות העולמי, לעוות את תוצאות המחקרים המדעיים בנושא עישון פסיבי ולהכפיש את ארגון הבריאות העולמי כמוסד. קמפיין זה בוצע באמצעות רשת של ארגוני חזית עצמאיים לכאורה ומומחים בינלאומיים ומדעיים בעלי קשרים פיננסיים נסתרים לתעשייה.
תביעת הסוכנות להגנת הסביבה
בית המשפט המחוזי של מחוז ארצות הברית במחוז התיכון בצפון קרוליינה פסק לטובת תעשיית הטבק בשנת 1998, וקבע כי הסוכנות להגנת הסביבה לא פעלה לפי שיטות מדעיות ואפידמיולוגיות נאותות וקיבל ראיות "דובדבן" לתמיכה במסקנות שהן התחייבו להן. מראש. בית המשפט קבע באופן חלקי, "הסוכנות להגנת הסביבה התחייבה בפומבי למסקנה לפני תחילת המחקר ... התאימו את הנוהל והנורמות המדעיות כדי לאמת את מסקנת הציבור של הסוכנות... בביצוע הערכת הסיכונים של ETS, התעלם מידע ומיצג ממצאים על מידע סלקטיבי; לא הפיץ מידע אפידמיולוגי משמעותי; סטה מהנחיות הערכת הסיכונים שלה; לא הצליח לחשוף ממצאים והנמקות חשובות ..."
בשנת 2002, הסוכנות להגנת הסביבה ערערה בהצלחה על החלטה זו לבית המשפט לערעורים בארצות הברית למעגל הרביעי. הערעור של הסוכנות להגנת הסביבה התקבל מהטעם הראשוני שלדוח שלהם אין משקל רגולטורי, והממצא הקודם התבטל.
בשנת 1998, משרד הבריאות האמריקאי ושירותי אנוש, באמצעות פרסום התוכנית הלאומית לטוקסיקולוגיה של הדו"ח ה־9 על חומרים מסרטנים, רשם עשן טבק סביבתי בין החומרים המסרטנים הידועים, תוך התייחסות להערכת הסוכנות להגנת הסביבה כי "המחקרים הבודדים סוכמו בקפידה ו העריך."
מימון תעשיית הטבק למחקר
תפקידה של תעשיית הטבק במימון מחקר מדעי בנושא עשן פסיבי שנוי במחלוקת. סקירת מחקרים שפורסמו מצאה כי השתייכות לתעשיית הטבק הייתה במתאם חזק עם ממצאים המפטרים עשן פסיבי; חוקרים המזוהים עם תעשיית הטבק היו בסיכון גבוה פי 88 מאשר חוקרים עצמאיים להסיק כי עישון פסיבי אינו מזיק. בדוגמה ספציפית שהתפרסמה עם פרסום מסמכים מתעשיית הטבק, מנהלי פיליפ מוריס עודדו בהצלחה מחבר לשנות את מאמר הביקורת שלו במימון התעשייה כדי להקטין את תפקידו של עשן פסיבי בתסמונת מוות בעריסה.
פיליפ מוריס דיווח כי הוא משקיע "כמויות עצומות של מימון לפרויקטים אלה ... בניסיון לתאם ולשלם למדענים רבים כל כך על בסיס בינלאומי כדי לשמור על מחלוקת ה־ETS".
תגובת תעשיית הטבק
אמצעים להתמודדות עם עשן פסיבי מהווים איום כלכלי חמור על תעשיית הטבק, לאחר שהרחיב את הגדרת העישון מעבר להרגל אישי למשהו בעל השפעה חברתית. בדו"ח סודי מ־1978, תעשיית הטבק הגדילה את הדאגה הציבורית הגוברת מעישון פסיבי כ"התפתחות המסוכנת ביותר לכדאיות תעשיית הטבק שעדיין התרחשה ". בארצות הברית של אמריקה נ. פיליפ מוריס ואח '., בית המשפט המחוזי במחוז קולומביה מצא כי תעשיית הטבק "... הכירה מאמצע שנות השבעים ואילך כי ההשפעות הבריאותיות של עישון פסיבי מהוות איום עמוק על כדאיות התעשייה ורווחי הסיגריות", וכי התעשייה הגיבה עם "מאמצים לערער ולהכפיש את הקונצנזוס המדעי כי ETS גורם למחלות".
בהתאם לכך, תעשיית הטבק פיתחה מספר אסטרטגיות למזער את ההשפעה על העסק שלהן:
בדוגמת ייצור תעשיית הטבק של מחקר מוטה ומאמץ לערער ממצאים מדעיים, דוח המנתח הכללי האמריקאי משנת 2006 הגיע למסקנה כי התעשייה "ניסתה לקיים מחלוקת גם כשהקהילה המדעית הגיעה להסכמה... מסמכי התעשייה מעידים כי תעשיית הטבק עסקה בפעילויות נרחבות ... שחרגו מגבולות הפרקטיקה המדעית המקובלת". בית המשפט המחוזי בארצות הברית, בארצות הברית נ. פיליפ מוריס ואח '., מצאו כי "... למרות ההכרה הפנימית שלהם בסכנות של עשן פסיבי, הנאשמים הכחישו במרמה ש־ETS גורם למחלות".
תביעת סחיטה בארצות הברית נגד חברות טבק
הפסיקה מצאה כי חברות הטבק התחייבו למאמץ משותף לערער את הקונצנזוס המדעי לפיו עישון פסיבי גורם למחלות, בעיקר על ידי שליטה בממצאי מחקר באמצעות יועצים בתשלום. פסק הדין גם הסיק כי חברות הטבק ממשיכות להכחיש במרמה את ההשפעות הבריאותיות של חשיפה ל־ETS.
ב־22 במאי 2009, הרכב של שלושה שופטים של בית המשפט לערעורים במחוז קולומביה אישר פה אחד את פסיקת בית המשפט משנת 2006.
חוקים בעולם לאיסור עישון
כתוצאה מהסיכונים הבריאותיים הנלווים לעישון פסיבי, עברו במדינות רבות חוקים נגד עישון במקומות ציבוריים כגון מסעדות, בתי קפה ומועדוני לילה וכן בחלק מהשטחים הפתוחים בחוץ. אירלנד הייתה המדינה הראשונה בעולם שהעבירה חוק מקיף לאיסור עישון בכל מקומות העבודה הפנימיים ב־29 במרץ 2004. מדינות רבות הלכו בעקבותיה. על המדינות שאשררו את מוטלת חובה חוקית ליישם "חקיקה יעילה להגנה מפני חשיפה לעשן טבק במקומות עבודה פנימיים, תחבורה ציבורית, מקומות ציבוריים פנימיים, ובהתאם, במקומות ציבוריים אחרים" (סעיף 8 ל־FCTC ) הצדדים אימצו עוד "הנחיות להגנה מפני חשיפה לעישון פסיבי" הקובעות כי "אמצעים יעילים למתן הגנה מפני חשיפה לעשן טבק ... מחייבים חיסול מוחלט של עישון. ועשן טבק בחלל או בסביבה מסוימת על מנת ליצור סביבה ללא עשן במאה אחוז".
השפעה
איסורי עישון על ידי ממשלות גורמים לירידה בנזק מעישון פסיבי, כולל פחות אשפוזים כתוצאה מתסמונת כלילית חריפה. ב־18 החודשים הראשונים לאחר שהעיירה פואבלו (קולורדו) חוקקה חוק נגד עישון בשנת 2003, ירדו בכ־27% מאשפוזים מהתקפי לב. איסור עישון שנכנס לתוקף בשנת 2004 במקומות העבודה במסצ'וסטס הפחית את החשיפה לעישון פסיבי של עובדים מ־8% מהעובדים בשנת 2003 ל-5.4% מהעובדים בשנת 2010. סקירה שנערכה בשנת 2016 גילתה כי איסורים ושינויי מדיניות במקומות ספציפיים כגון בתי חולים או אוניברסיטאות יכולים להוביל להפחתת שיעורי העישון.
בשנת 2001, סקירה שיטתית של המדריך לשירותי מניעה קהילתיים הכירה בראיות ליעילותן של חוקים ומגבלות נגד עישון בהפחתת החשיפה לעישון פסיבי. המשך סקירה זו זיהה את הראיות שעליהן אפקטיביות איסורי העישון הפחיתה את שכיחות השימוש בטבק. מאמרים שפורסמו עד 2005 נבדקו כדי לתמוך עוד בראיות אלה. המחקרים שנבדקו סיפקו עדויות מספיקות לכך שמדיניות ללא עשן מפחיתה את השימוש בטבק בקרב עובדים כאשר היא מיושמת באתרי עבודה או על ידי קהילות.
רמות ניקוטין אוויר נמדדו בברים ובמסעדות בגואטמלה לפני ואחרי שהוחל חוק ללא עישון בשנת 2009. ריכוזי הניקוטין ירדו באופן משמעותי הן בברים והן במסעדות שנמדדו. כמו כן, התמיכה של העובדים במקום עבודה ללא עישון עלתה משמעותית בסקר שלאחר היישום בהשוואה לסקר לפני ההטמעה. התוצאה של חוק זה ללא עשן מספקת סביבת עבודה בריאה בהרבה עבור הצוות.
צורות חלופיות
חלופות לחוקים לאיסור עישון הוצעו גם כאמצעי להפחתת נזקים, במיוחד בברים ובמסעדות. לדוגמה, מבקרי חוקים ללא עשן מצטטים מחקרים המציעים אוורור כאמצעי להפחתת מזהמי עשן טבק ולשיפור איכות האוויר. תעשיית הטבק אף קידמה במידה רבה את האוורור כחלופה לאיסורים מוחלטים, באמצעות רשת של מומחים עצמאיים לכאורה בעלי קשרים חשופים לתעשייה לעיתים קרובות. עם זאת, לא לכל המבקרים יש קשרים לתעשייה.
האגודה האמריקאית למהנדסי חימום, קירור ומיזוג אוויר (ASHRAE) אמרה בשנת 2005 כי אמנם חדרי עישון מבודדים לחלוטין מבטלים את הסיכון לאזורים ללא עישון סמוכים, אך איסור עישון הוא האמצעי היחיד לביטול מוחלט של סיכונים בריאותיים הקשורים בפנים חשיפה. עוד הגיעו למסקנה כי אף מערכת של דילול או ניקוי אינה יעילה בסילוק הסיכונים. המנתח הכללי של ארצות הברית והמרכז המחקר המשותף של הנציבות האירופית הגיעו למסקנות דומות. הנחיות ההטמעה של אמנת מסגרת ארגון הבריאות העולמי לבקרת טבק קובעות כי גישות הנדסיות, כגון אוורור, אינן יעילות ואינן מגינות מפני חשיפה לעישון פסיבי. עם זאת, זה לא בהכרח אומר כי צעדים כאלה הם חסרי תועלת בהפחתת נזק, רק כי הם נופלים מן המטרה של צמצום החשיפה לחלוטין לאפס.
אחרים הציעו, בדומה למערכות נתינת אישורי זיהום מכסה וסחר ששימשה את הסוכנות להגנת הסביבה בעשורים האחרונים כדי לרסן זיהומם אחרים. זה יבטיח שחלק מהברים והמסעדות בתחום השיפוט יהיו ללא עישון, תוך השארת ההחלטה לאנשים לאן ללכת.
עישון פסיבי אצל בעלי חיים
נערכו מחקרים רבים לאיתור נזקי עישון פסיבי אצל בעלי חיים.
בכדי לדמות עישון פסיבי, מדענים חשפו בעלי חיים לעשן זרם צד, עשן הבוקע מהחרוט הבוער של הסיגריה ומהנייר שלה, וכמו כן חשפו אותם לשילוב של עשן ישיר עם עשן זרם צד. עכברים עם חשיפה ממושכת לעישון פסיבי, כלומר 6 שעות ביום, 5 ימים בשבוע, למשך חמישה חודשים עם הפסקה של 4 חודשים לאחר מכן לפני הנתיחה, נמצאו עם ריבוי גידולים ריאתיים בהשוואה לקבוצות ביקורת.
מונוגרפיות ה־IARC הגיעו למסקנה שלעשן זרם צד השפעה מסרטנת גבוהה יותר באופן משמעותי על עכברים בהשוואה לעשן רגיל.
תוצאות מחקרים אצל בעלי חיים
עשן פסיבי מוכר כגורם סיכון לסרטן אצל חיות מחמד. מחקר שנערך על ידי בית הספר לרפואה וטרינרית מאוניברסיטת טאפטס ואוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט קשר את הופעת סרטן הפה אצל חתולים לחשיפה לעישון פסיבי באמצעות ביטוי יתר של הגן p53 מחקר אחר שנערך באותן אוניברסיטאות הגיע למסקנה כי לחתולים החיים עם מעשן יש סיכוי גבוה יותר לקבל. הסיכון גדל עם משך החשיפה לעישון פסיבי ומספר המעשנים במשק הבית. מחקר שנערך על ידי חוקרים מאוניברסיטת המדינה של קולורדו, שבדק מקרים של סרטן ריאות אצל כלבים, לא היה חד משמעי, אם כי המחברים דיווחו על יחס חלש של סרטן ריאות בכלבים שנחשפו לעשן טבק סביבתי. למספר המעשנים בבית, למספר החבילות המעושנות בבית ליום, ולמשך הזמן שהכלב בילה בבית לא הייתה השפעה על הסיכון של הכלב לחלות בסרטן ריאות.
מפה איזוסייסמית
מפה איזוסייסמית היא מפה המציגה אזורים שווי אפקטים סייסמיים שנצפו במהלך ומיד אחרי רעידת אדמה.
מרכיבי המפה
המשתנה היחידי שמשתמשים בו להכנת המפה האיזוסייסמית הוא העוצמה הסייסמית. זו מוערכת ברוב המקרים על בסיס סולמות סייסמיים מאקרוסייסמיים כגון: סולם מרקאלי האמריקאי, או הסולם האירופאי EMS.
ליגת העל הגאורגית בכדורסל
ליגת העל הגאורגית בכדורסל (საქართველოს სუპერლიგა) היא הליגה הבכירה בכדורסל בגאורגיה שהוקמה ב-1991.
Single Ladies (Put a Ring on It)
(בעברית: נשים רווקות (שים טבעת על זה)) הוא הסינגל השני מאלבומה השלישי של הזמרת האמריקאית ביונסה, I Am... Sasha Fierce. השיר יצא לאור על ידי חברת תקליטי קולומביה ב-13 באוקטובר 2008. הסינגל יצא במקביל לסינגל "If I Were a Boy" ומחלקו השני של האלבום "Sasha Fierce".
הסינגל הצליח מאוד ברחבי העולם כאשר הגיע לראשי המצעדים בעשרות מדינות בעולם כגון אוסטרליה, ברזיל, קנדה, אירלנד, איטליה, ניו זילנד, הולנד, ספרד ובריטניה, ואף הגיע למקום הראשון במצעד ההוט 100 של הבילבורד ושהה שם ארבעה שבועות. הסינגל הגיע למעמד של פלטינה מרובעת באמריקה עם מכירות של יותר מחמישה מיליון הורדות דיגיטליות עד שנת 2012, וברחבי העולם מכר שישה מיליון עותקים, והסינגל נחשב לאחד הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
הקליפ של השיר זכה להצלחה רבה כאשר זכה במספר רב של פרסים, הכוללים וידאו של השנה בטקס פרסי המוזיקה של MTV Video 2009. את הקליפ ביים ג'ייק נאוה, הקליפ צולם בשחור לבן ובו נראית ביונסה רוקדת לצלילי השיר.
הסינגל נכתב על ידי ביונסה ביחד עם קוק הרל, טריקי סטיוארט וטריוס נאש והוא הופק בידי סטיוארט ונאש.
נכון לחודש מרץ 2020 קליפ השיר גרף כ-744 מיליון צפיות בערוץ ה-Vevo ביוטיוב והוא הקליפ השני הנצפה ביותר של ביונסה.
נורמן אייזן
'''נורמן ל. אייזן (באנגלית: Norman L. Eisen'''; נולד ב-11 בנובמבר 1960) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי. הוא שימש כפרקליטם של הדמוקרטים בוועדה השופטת בהליך ההדחה של הנשיא דונלד טראמפ בשנת 2020. הוא גם עמית בכיר בלימודי ממשל במכון ברוקינגס. כמו כן שימש כיועץ המיוחד של הבית הלבן לאתיקה ורפורמה בממשל, שימש כשגריר ארצות הברית בצ'כיה, והיה יו"ר מועצת המנהלים של אזרחי אחריות ומוסר בוושינגטון (CREW).
ביוגרפיה
אייזן נולד לאחר שהוריו היגרו לארצות הברית, בנערותו עבד בדוכן המבורגר של משפחתו בלוס אנג'לס.
בשנת 1985 קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת בראון, ובשנת 1991 תואר JD מבית בית הספר הרווארד למשפטים, את שניהם עבר בהצטיינות. בהרווארד הוא פגש את הנשיא לעתיד ברק אובמה, שהיה אז סטודנט למשפטים בשנתו הראשונה.
קריירה
בין השנים 1985 עד 1988, עבד אייזן כחבר בארגון הליגה נגד השמצה. בעבדותו הוא חקר מקרי אנטישמיות והפרות אחרות של זכויות האזרח, קידם את חינוך השואה וכן קידם את יחסי ארצות הברית–ישראל.
לאחר שסיים את לימודיו בהרווארד בשנת 1991, עסק אייזן כעו"ד לענייני משפטים בוושינגטון די. סי. במשך למעלה מ-18 שנה במשרד עורכי הדין צוקרמן ספאדר. הוא הוגדר כאחד מעורכי הדין המובילים ידי 'המגזין וושינגטון' . הוא התמחה בחקירות הונאה כספיות מורכבות, ביניהם: אנרון, רפקו, תיק ההגבלים העסקיים וההתמוטטות הכלכלית של הסאב פריים.
בשנת 2003 ייסד אייזן את Citizens for Responsibility and Ethics בוושינגטון (CREW), ארגון העוסק במעקב אחר פעילותם של משדרים ממשלתיים. משנת 2016 ועד 11 בפברואר 2019 היה יו"ר הדירקטוריון ושותף-עו"ד בענייני ליטיגציה, כולל תיקי גמול בבתי המשפט הפדרליים בניו יורק ובמרילנד ("CREW נגד טראמפ" ו-"DC ומרילנד נגד טראמפ").
משנת 2007 עד 2009, אייזן היה פעיל בקמפיין הנשיאותי של ברק אובמה, אותו הכיר מלימודיו המשפטיים בהרווארד, לפני שהצטרף לצוות המעבר של הנשיא הנבחר, אובמה, כסגן יועץ.
ב־20 בינואר 2009, נבחר על ידי אובמה לשמש כיועץ מיוחד לאתיקה ורפורמת הממשלה בבית הלבן. נורמן נודע באותה העת בכינוי "מר לא" בזכות מאמצי האתיקה שלו ונודע בכך שהגביל לוביסטים רשומים מלהיכנס לתפקידים בממשל. לזכותו נזקף הסיוע בקיום ההבטחות הקשורות לאתיקה של הנשיא אובמה לצו ביצוע שהנשיא חתם ביומו הראשון בתפקיד.
במהלך 2009 ו-2010 תרם אייזן למאמץ הממשלתי לשקיפות, כולל העלאת יומני המבקרים של הבית הלבן באינטרנט; תגובתו להחלטת מימון הקמפיין בפסק דין Citizens United נגד FEC; ותוכנית הרגולציה הפיננסית שהייתה הבסיס לחוק דוד-פרנק. פעילויותיו האחרות כללו סקירת הרקע של גורמים רשמיים בממשל והרחבת תחולתו של חוק חופש המידע.
אייזן מונה לשגריר בצ'כיה על ידי הנשיא אובמה. כשגריר, הוא פיתח גישה של "שלוש עמודי תווך" לשיפור מערכת היחסים בין ארצות הברית לצ'כיה: הראשון, שיתוף פעולה אסטרטגי והגנתי. השני, קשרים מסחריים וכלכליים. השלישי, ערכים משותפים. בתקופתו כשגריר, השקיע מכיסו מאות אלפי דולרים בשנה כדי לשמור על מעונו של השגריר.
אייזן מונה על ידי הנשיא אובמה במינוי פגרה. המינוי במקרה כזה תקף לשנה אחת בלבד, עד סוף 2011, אלא אם כן יאושר על ידי הסנאט האמריקני. המינוי של אייזן זכה לתמיכה דו-מפלגתית, כולל מהסנאטורים הרפובליקנים ומלומדי מדיניות חוץ שמרניים. הסנאט אישר בסופו של דבר את אייזן ב־12 בדצמבר 2011.
בספטמבר 2014 הצטרף אייזן למכון ברוקינגס כעמית אורח. כיום הוא עמית בכיר בתוכנית לימודי המשילות שלהם. בברוקינגס הוא תרם לדיווחים על ממשל גלוי, על סעיף התגמולים, חסימת צדק נשיאותית, ומאמצים נגד שחיתות בתחום משאב הטבע.
כסופר פורה, לעיתים קרובות הוא תורם קטעים מתוקשרים לניו יורק טיימס, הוושינגטון פוסט , פוליטיקו , USA Today , ופרסומים לאומיים אחרים.
בספטמבר 2018 הוציא לאור ספר בשם 'הארמון האחרון', על היסטוריה של וילה פצ'ק שנבנתה בצ'כיה על ידי אוטו פצ'ק, איש העסקים יהודי, לאחר מלחמת העולם הראשונה, וילה זו שמשמשת כיום כביתם של שגרירי ארצות הברית בפראג, שימשה את אייזן בתפקידו זה, דבר שגרם לאייזן לחקור את היסטוריית יושבי הבית בעבר.
בפברואר 2019 מונה אייזן ליועץ בוועדת הבית של ארצות הברית לרשות השופטת. הוא מסייע לוועדה בענייני פיקוח הקשורים למחלקת המשפטים, כולל נושאי פיקוח ומדיניות אחרים הנמצאים בתחום שיפוטה של הוועדה.
אייזן נשוי לינדזי קפלן, פרופסור חבר באוניברסיטת ג'ורג'טאון. לזוג בת אחת.
קוואנזה הול
קוואנזה הול (באנגלית: Kwanza Hall; נולד ב-1 במאי 1975) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת ג'ורג'יה. הול נבחר לקונגרס האמריקאי בראשית דצמבר 2020 בבחירות מיוחדות לשם מילוי מקומו של ג'ון לואיס, אך העדיף שלא להתמודד בבחירות הכלליות לתקופת כהונה מלאה, לכן כהונתו הסתיימה חודש לאחר היבחרו, בראשית ינואר 2021.
ויליאם ארתור לואיס
ארתור לואיס
קוואנזה הול
ביוגרפיה
הול נולד וגדל באטלנטה, והשלים את לימודיו התיכוניים בתיכון ע"ש בנג'מין מאייס. הוא היה סטודנט ב, שם למד מדע המדינה, אך נשר במהלך שנת הלימודים האחרונה שלו. בטרם הצטרף לשירות הציבורי, הול עבדה בממשלה של מחוז פולטון, ובין היתר עבד כסגן נשיא לענייני טכנולוגיה ב"גודוורקס אינטרנשיונל" (GoodWorks International), חברת ייעוץ משפטי לזכויות אדם ושירות ציבורי בראשותו של אנדרו יאנג. לאחר מכן החל את עבודתו בארגון "MACTEC הנדסה וטכנולוגיה בע"מ".
בשנת 2002 נבחר הול למועצת החינוך של אטלנטה, שם כיהן במשך שלוש שנים בטרם נבחר אל מועצת העיר באטלנטה. במהלך תקופת כהונתו במועצת החינוך של אטלנטה פעל הול למען צמצום פער ההישגים הלימודיים בקרב תלמידי העיר, ותמך ברפורמות ששמו להן למטרה לשפר את ביצועי בתי הספר הציבוריים באטלנטה במבחנים מדינתיים. ב-2005 החל לייצג את מחוז הבחירה השני במעצת עיריית אטלנטה. הוא נבחר מחדש בשנת 2009 ושוב ב-2013. בין היוזמות הבולטות בהן היה מעורב בתקופת כהונתו ניתן למנות את מיזם אטלנטה בלטליין (BeltLine). הול התמקד בשיפור קהילתי, שימור היסטורי ופיתוח בר-קיימא של שכונות בעיר.
בינואר 2017 פתח במסע בחירות לראש העיר אטלנטה. במהלך הקמפיין התמקד הול בביטחות הציבור, תחבורה ציבורית ודיור בר-השגה. במערכת בחירות בת 12 מועמדים סיים הול במקום השביעי, ולראשות העיר נבחרה קיישה לאנס בוטומס.
לאחר מותו של חבר הקונגרס ג'ון לואיס בעודו מכהן בתפקידו, הודיע הול על התמודדותו למחוז הקונגרס החמישי של מדינת ג'ורג'יה, אותו ייצג לואיס, לקראת הבחירות המיוחדות ב-2020. בבחירות אלה סיים במקום הראשון ב-29 בספטמבר 2020. מכיוון שאף מועמד לא זכה ללפחות 50% מקולות הבוחרים, העפיל הול עם המועמד רוברט מייקל פרנקלין ג'וניור, שהגיע בסבב הראשון למקום השני, לסיבוב מכריע ב-1 בדצמבר. ביום זה נבחר אל בית הנבחרים של ארצות הברית. הול מילא את תפקידו כחודש ימים בלבד עד אשר הושבעה ניקמה ויליאמס לתפקידה.
גאבור וונה
גאבור וונה (בהונגרית: Gábor Vona; נולד ב-20 באוגוסט 1978) הוא פוליטיקאי הונגרי, יו"ר מפלגת הימין הקיצוני "יוביק".
וונה נולד בג'נג'ש, למד היסטוריה ופסיכולוגיה באוניברסיטת בודפשט, ולאחר מכן עבד כמורה להיסטוריה. ב-2002 היה בין מקימיה של "יוביק", תנועת ימין קיצוני לאומנית והיה סגן יו"ר התנועה. לאחר התמסדותה של התנועה והפיכתה למפלגה פוליטית, נבחר, ב-2006, לעמוד בראשה. בשנת 2007 הקים את "המשמר ההונגרי", מיליציה הרואה את עצמה כממשיכתה של "צלב החץ". כשנה לאחר מכן קבע בית משפט בהונגריה כי מדובר בתנועה בלתי חוקית, מאחר שפעולותיה נגד זכויות אדם של מיעוטים במדינה נוגדות את חוקת הונגריה, צעד שגרר הפגנות אלימות שכללו יידוי אבנים ויידוי בקבוקים על המשטרה. בהקשר זה אמר וונה כי לכשייבחר לפרלמנט, יופיע ליום ההשבעה כשהוא לובש את מדי המיליציה.
שירות הסרטים הישראלי
שירות הסרטים הישראלי הוא יחידה במנהל התרבות של משרד התרבות והספורט. השירות מפיק סרטים תיעודיים ומספק שירותי הפקה למשרדי הממשלה ולמוסדות ציבור.
גאבור וונה
מפלגת "יוביק" בראשותו של וונה מובילה קו המאשים את הצוענים ואת היהודים ברבות מצרותיה של המדינה; וונה התבטא גם נגד קיום מצעדי גאווה במדינה. המפלגה בראשותו קוראת לכינונה מחדש של "הונגריה הגדולה", על גבי שטחים שהיו בעבר בריבונות הונגרית ומצויים כיום בריבונות שכנותיה, רומניה, אוקראינה, סלובקיה, אוסטריה, סלובניה, קרואטיה וסרביה, וכן דוגלת בהגדלת האוטונומיה של המדינות החברות באיחוד האירופי.
שירות הסרטים הישראלי
פעילות
בשנת 1970, עם הטמעת מרכז ההסברה במשרד החינוך עבר איליו השירות ולאחר מכן עבר למינהל התרבות. מאז התמקדה פעילות שירות הסרטים בהפקת סרטי שירות לגופים ממלכתיים ובהפקת סרטים תעודיים יזומים על ידי השירות עצמו. עד שנת 2000 השירות היה מבוסס על מבנה תפעולי מצומצם ששוכר את השירותים והכוחות האמנותיים מהשוק הפרטי. צוות מצומצם של כשבעה מפיקים, מחלקת כספים והפצה העסיקו מתוקף חוזה חד-פעמי מאות אנשי מקצוע בענף הקולנוע.
סבסטיאן פיאנה
סבסטיאן פיאנה (בספרדית: Sebastián Piana; 26 בנובמבר 1903 - 17 ביולי 1994) היה מלחין, מעבד, פסנתרן, מנצח ומורה למוזיקה ארגנטינאי, שהצטיין בהלחנת מוזיקת טנגו ומילונגה. עם יצירותיו הידועות נמנות Milonga del 900, Milonga sentimental , Milonga triste , וכן קטעי הטנגו Viejo ciego, El pescante, Tinta roja, Sobre el pucho, והמילונגות-קנדומבה Aleluya, Pena mulata ואחרות. כתב גם קנדומבס טהורים ופרגונס, פסקולים לסרטי קולנוע כמו Sombras porteñas, Carnaval de antano ,He nacido en Buenos Aires, Nobleza gaucha, Las de barranco, El último payador, Derecho viejo. מילים לשיריו כתבו משוררים כמו אומרו מאנסי, חוסה גונסלס קסטיו וקטולו קסטיו. יחד עם הפזמונאי אומרו מאנסי פיתח גישה חדשה לשירי המילונגה. פיאנה היה פרופסור באקדמיה למוזיקה "מנואל דה פאייה" בבואנוס איירס ונבחר ליושב ראש האקדמיה לעגת לונפארדו של בואנוס איירס.
ילדות וצעירות
פיאנה נולד בשנת 1903 בשכונת אלמגרו של בואנוס איירס במשפחה של מהגרים איטלקים. אביו, סבסטיאנו פיאנה, שהיגר לארגנטינה בגיל 8 מחבל פיימונטה, עבד כספר אך גם היה גם מוזיקאי חובב שניגן במנדולינה, גיטרה ופסנתר. הוא עודד את בנו לעסוק במוזיקה מילדות והביא לו כלי נגינה שונים במתנה. בגיל 10 למד פיאנה מוזיקה אצל אביו עצמו. הוא למד גם במכון למוזיקה בשם אודיאון אצל מורה בשם ד'אגוסטינו. לקח שיעורי מוזיקה גם אצל הפסנתרן הווירטואוז ארנסטו דרנגוש (1925-1882) ואצל המלחין חואן פרנסיסקו חיאקובה (ג'אקובה) (1990-1907). בגיל 12 השתתף כבר כחבר בשלישייה של ילדים. פיאנה התחיל את הקריירה של מוזיקאי מקצוען בגיל 17 כשניגן ואלסים וקטעי אופרות בקולנוע שכונתי. הוא התחיל להלחין ריקודי טנגו והקים הרכבים מוזיקליים שונים איתם ערך סיורי הופעות בארגנטינה ובחו"ל. הוא עבד בו זמנית גם כמורה למוזיקה. בשנת 1922 הופיע לראשונה בשידור רדיו.
המשך הקריירה המוזיקלית
כעבור ארבע שנים הכיר את הפזמונאי אומרו מאנסי (Homero Manzi) והתחילו לעבוד כצמד מלחין-פזמונאי למשך השנים הבאות. בערך בשנת 1930 ביקשה רוסיטה קירוגה ממאנזי לכתוב לה מילונגה ומאנזי פנה לפיאנה בנוגע למוזיקה. פיאנה הלחין אז בתוך שעה את "המילונגה של 900". בסופו של דבר מאנזי כתב לה את המילים רק אחרי שלוש שנים נוספות. ב-1930 יחד עם חוסה גונסלס קסטיז'ו, אומרו מאנסי, פדרו מאפיה וקאטולו קאסטיז'ו הוביל פיאנה מגמה מוזיקלית האחראית לגישה בררנית ומתוחכמת יותר למוזיקת המילונגה. על מילותיו של מאנסי הלחין פיאנה מילונגות נוספות כמו "Ropa blanca" ("בגדים לבנים") התווספו "Milonga de los fortines", Milonga de Juan Manuel","Milonga de Puente Alsina Milonga sentimental וכו'. על מילותיו של לאון בנארוס כתב את La Milonga de Arolas ואת El Parque de Artilleria. ביצירותיו שאף פיאנה להחזיר למוזיקה את התפקיד הראשי לעומת המילים. הוא הלחין עוד ריקודי טנגו נחשבים כמו Silbando (שורק) אותו יצר בשיתוף פעולה עם קאטולו קאסטיז'ו על מילים מאת חוסה גונסלס קאסטיז'ו (1925) וזכה לביצועו של קרלוס גרדל, Tinta roja (דיו אדום) על מילים מאת קאטולו קאסטיז'ו (1941), El pescante, De barro (הדווית) על מילים של אומרו מאנסי (1934), "No aflojés" ("אל תרפה") ביחד עם פדרו מאפיה על טקסט מאת מריו בטיסטז'ה (1934), "El parque de artillería" (פארק התותחים), "Son cosas del ayer" (דברים של אתמול) וכו'. פיאנה לימד באקדמיה למוזיקה ע"ש מנואל דה פאייה. הוא המשיך להלחין וללמד עד יום מותו. פיאנה נפטר בגיל 90 בשנת 1994 בעירו בואנוס איירס.
יצירות
סבסטיאן פיאנה הלחין כ-500 יצירות, מהן 4 הוקלטו על ידי קרלוס גרדל.
קישורים חיצוניים
(les personnages du tango)
אאודי Q2
אאודי Q2 (באנגלית: Audi Q2) היא קרוסאובר (SUV) יוקרתית, בעלת חמישה מקומות שמיוצרת על ידי אאודי משנת 2016. ה-Q2 הוצגה לראשונה בתערוכת ז'נבה בשנת 2016, והגיעה לישראל בשנת 2016. ה-Q2 הוא הרביעי במשפחת Q של אאודי.
מפרט טכני
האאודי Q2 כוללת מנוע I4 צילינדרים בנפח 1,395 סמ"ק המספק כ-150 כוחות סוס. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 8.5 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 212 קילומטרים לשעה.
דגמים
לאאודי Q2 שני דגמים: אאודי Q2 וה"אאודי SQ2". ה-SQ2 היא הגרסה הסורטיבית ל-Q2 הכוללת מנוע בנזין I4 צילנדרים טורבו בנפח 1,984 סמ"ק המספק כ-300 כוחות סוס ב-5,000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 4.8 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 250 קילומטרים לשעה. ה-SQ2 נחשפה בתערוכת רכב בפריז ב-28 בספטמבר 2018.
מתיחת הפנים ב-2021
בשנת 2021 עברה האאודי Q2 מתיחת פנים שהוסיפה מנוע וביצועים משופרים לגרסת הייצור ומתיחת פנים ל-SQ2.
המנוע החדש לQ2 הוא מנוע בנזין I4 צילנדרים טורבו בנפח 1,395 סמ"ק המספק כ-150 כוחות סוס ב-5,000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים או תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שבעה הילוכים. המנוע מספק תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 8.5 שניות ולמהירות מרבית של 212 קמ"ש. ה-Q2 הגיעה לישראל בשנת 2021.
אאודי Q2L אי-טרון
היא הגרסה החשמלית של ה-Q2 בעלת בסיס גלגלים יותר ארוך. היא מיועדת לשוק הסיני בלבד. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2019.
צפרדע גוליית (סוג)
צפרדע גוליית (שם מדעי: Conraua) הוא סוג יחידי במשפחתו - צפרדעי גוליית (Conrauidae), של דו-חיים מסדרת חסרי זנב. בעבר הוא שויך למשפחת הצפרדעיים (Ranidae) והפטרופדיים (Petropedetidae).
בני הסוג הם צפרדעים החיות באפריקה שמדרום לסהרה והם הצפרדעים הגדולות ביותר בעולם, כשהמין צפרדע גוליית (Conraua goliath) מגיעה לאורך 32 ס"מ ולמשקל של 3.3 ק"ג והיא המין הגדול ביותר בסדרת חסרי זנב. בתור מינים גדולים הם יכולים לתפוס עם לשונם ולסתותיהם, טרף גדול הכולל צפרדעים אחרות, זוחלים קטנים, עופות, מכרסמים ואף עטלפים.
חלק מהמינים נמצאים בסכנת הכחדה, עקב הפגיעה בבית גידולם וגידול לא חוקי שלהם.
יהודית מבתוליה (סרט, 1914)
יהודית מבתוליה (באנגלית: Judith of Bethulia) הוא סרט אילם אמריקאי משנת 1914 בבימויו של ד. וו. גריפית' ובכיכובם של בלאנש סוויט והנרי וולת'אל. הסרט מבוסס על מחזה באותו שם שנכתב בידי תומאס ביילי אולדריץ'. זהו הסרט הראשון באורך מלא שנעשה על ידי חברת ההפקה ביוגרף. לסרט זה מעמד מיוחד ביצירתו של גריפית', מחשובי המפתחים של אמנות הקולנוע ומגדולי הבמאים, בהיותו החוליה המקשרת בין הסרטים הקצרים לסרטי האפוס הגדולים שלו.
זמן קצר לאחר השלמת הסרט התגלעו חילוקי דעות בין גריפית' לביוגרף והוא עזב את החברה. ביוגרף עיכבה את יציאתו של הסרט לאקרנים עד לאחר עזיבתו, כדי לא לשלם לו את חלקו ברווחים.
תקציר העלילה
יהודית מתקשטת והולכת בליווי שפחתה (קייט ברוס) אל המחנה האשורי. שם היא מצליחה להקסים את מפקד המחנה הולופרנס (הנרי וולת'אל), גנרל בצבאו של נבוכדנצר. היא מפתה אותו וגורמת לו לשתות לשוכרה ואז, לאחר שנרדם, עורפת את ראשו בעזרת סיף פרשים. היא חוזרת לבתוליה כגיבורה עם ראשו הערוף של הולופרנס.
ביקורות
הסרט קיבל ביקורות חיוביות. מגזין וראייטי כתב ב-27 במרץ 1914: "לא קל להתוודות שאינך ראוי למשימה נתונה, אך תיאור הולם של יהודית מבתוליה הוא, בלשון המעטה, תפקיד של אדם מבוגר".
המגזין The Moving Picture World כתב ב-7 במרץ 1914: "יצירה מרתקת של אמנות ברמה גבוהה, יהודית מביתוליה לא רק ידורג כהישג במדינה זו, אלא יילקח לתשומת ליבם של מפיקים זרים".
ועד היוזמה הדרוזי
ועד היוזמה הדרוזי הוא ארגון ישראלי, שהוקם ב-1972, ופועל נגד גיוס חובה לדרוזים, נגד הפקעת אדמות הדרוזים, נגד התערבות המדינה בענייני דת ולאום ובעד דמוקרטיה ושוויון זכויות.
רקע
תחילה שירתו דרוזים בצה"ל על בסיס התנדבותי, במסגרת יחידת המיעוטים. בינואר 1956 החליטה הממשלה להחיל את חוק שירות ביטחון על הדרוזים. הצעד עורר התנגדות רבתי. בתחילת 1957 עמד מספר המתגייסים על 184 מתוך 507, זאת על אף הפעלת אמצעי אכיפה כמו מעצרים ופתיחת תיקים פליליים. הממשלה לא נסוגה, וגיוס הדרוזים לצה"ל שימש כלי בידי ישראל להפרדת הדרוזים משאר הערבים.
היסטוריה
ועד היוזמה הדרוזי הוקם ב-10 במרץ 1972, לאחר כינוס רב משתתפים בבית השיח' פרהוד קאסם פרהוד. עמדת הוועד הייתה שהדרוזים הם ערבים, ואסור לתת להם להיקלע למלחמה נגד אחיהם.
לקראת הבחירות לכנסת התשיעית הצטרף הוועד לחד"ש, שהוקמה אז. בין חברי הכנסת שהגיעו משורות הוועד לאורך השנים ניתן למנות את עבדאללה אבו מערוף וג'אבר עסאקלה.
ב-1977 נעצר יו"ר הוועד, עאצם ח'טיב, בחשד לפעילות חבלנית עוינת, ולתפקיד היו"ר נבחר השיח' פרהוד קאסם פרהוד.
באותה שנה נמנו עם פעילי הוועד הסופרים סלמאן נאטור ומוחמד נפאע.
במאי 1990 קיבל יו"ר הוועד ג'אמל מועדי צו אלוף האוסר עליו להיכנס לשטחים למשך שנה, וזאת בפעם השלישית ברציפות.
הוועד מסייע לסרבני גיוס דרוזים ומשתף פעולה עם ארגונים מקבילים כמו פרופיל חדש.
נכון ל-2019 יו"ר הוועד הוא ע'אלב סיף.
וולפגנג וילהלם, רוזן פפאלץ-נויבורג
וולפגנג וילהלם, רוזן פפאלץ-נויבורג (בגרמנית: Wolfgang Wilhelm von Pfalz-Neuburg; 4 בנובמבר 1578 – 14 בספטמבר 1653), היה רוזן פפאלץ-נויבורג בין השנים 1614–1653.
ביוגרפיה
וולפגנג וילהלם נולד בנויבורג על הדנובה ב-4 בנובמבר 1578, לפיליפ לודוויג, רוזן פפאלץ-נויבורג ולאנה מקלווה, בתם של וילהלם, דוכס יוליך-קלווה-ברג ומריה מאוסטריה, דוכסית יוליך-קלווה-ברג.
ב-19 ביוני 1613 המיר וולפגנג וילהלם את דתו לדת הקתולית, וב-11 בנובמבר אותה שנה התחתן וולפגנג וילהלם עם מגדלנה מבוואריה, בתם של וילהלם החמישי, דוכס בוואריה ורנאטה מלורן. בשנת 1614 ניצח וולפגנג וילהלם במלחמת הירושה של יוליך, ובאמנת קסנטן קיבל את דוכסויות יוליך וברג, בעוד יריבו יוהאן זיגיסמונד, הנסיך הבוחר מברנדנבורג קיבל את דוכסות קלווה ואת רוזנויות מארק וראבנסברג. באותה שנה מת אביו פיליפ לודוויג, רוזן פפאלץ-נויבורג, ווולפגנג וילהלם ירש את נחלותיו, ובשנת 1615 קיבל וולפגנג וילהלם תואר אביר מסדר גיזת הזהב. במהלך מלחמת שלושים השנים שמר וולפגנג וילהלם על נייטרליות קפדנית, ובשל כך כמעט ולא נפגעו נחלותיו בנזקי המלחמה.
וולפגנג וילהלם אהב לטייל, וערך כמה מסעות ברחבי גרמניה ואיטליה, וכן ביקר בהולנד, צרפת ואנגליה. בשנת 1636 העביר וולפגנג וילהלם את מקום מושבו לדיסלדורף.
ב-14 בספטמבר 1653 מת וולפגנג וילהלם, ובנו פיליפ וילהלם, רוזן פפאלץ-נויבורג עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-11 בנובמבר 1613 התחתן וולפגנג וילהלם עם מגדלנה מבוואריה, בתם של וילהלם החמישי, דוכס בוואריה ורנאטה מלורן, ממנה נולד לו בן אחד:
ב-11 בנובמבר 1631 התחתן וולפגנג וילהלם עם קתרינה שרלוטה מפפאלץ-צווייבריקן, בתם של יוהאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ולואיזה יוליאנה מפפאלץ, ממנה נולדו לו שני ילדים:
ב-3 ביוני 1651 התחתן וולפגנג וילהלם עם מריה פרנציסקה מפירסטנברג-הייליגנברג, בתם של אגון השמיני, רוזן פירסטנברג-הייליגנברג ואנה מריה מהוהנצולרן-הכינגן, אך לא היו לו ילדים ממנה.
M42 דאסטר
M42 דאסטר (אנגלית: M42 Duster) היא מערכת נ"מ מתנייעת מתוצרת אמריקאית אשר שימשה את חיל האוויר של ארצות הברית.
בסך הכל יוצרו כ-3,700 יחידות של ה-M42. אף על פי שהמערכת נוצרה כדי לפגוע בכלי טיס היא נמצאה במלחמת וייטנאם כיעילה נגד כוחות יבשתיים מבוצרים, כמו צלפים אשר הסתתרו על גגות בניינים.
פיתוח
לאחר מלחמת קוריאה הוציא צבא ארצות הברית משימוש את כל כלי הרכב שנבנו על בסיס ה-M24 צ'אפי בדומה ל-M19. השלדה הוחלפה בשלדה של הטנק הקל M41 ווקר בולדוג, בגלל יעילות השלדה מהסוג הזה, אך צמד התותחים מסוג M2A1 בקוטר 40 מילימטר הושארו בגלל יעילותם נגד כלי טיס.
הנעה
הדאסטר מונע בידי מנוע בנזין מקורר על ידי אוויר עם 6 צילינדרים ובהספק של 500 כוחות סוס, דבר המאפשר מהירות נסיעה גבוהה על כביש של 72 קמ"ש, זאת הודות ליחס של 22 כוחות סוס לכל טון.
חימוש
החימוש העיקרי של הכלי הוא תותח בופורס 40 מ"מ דו-קני באורך של 70 קליברים (L/70) כנגד מטוסים, חמוש ב-336 פגזים. כמו כן, הכלי חמוש במקלע בינוני מדגם בראונינג 0.3 או מקלע M60, שני המקלעים בקליבר 7.62 מ"מ, ואלו קיימים כדי לתת לצוות אפשרות להגנה עצמית מפני חיילי חי"ר.
מלחמת וייטנאם
במלחמת וייטנאם התברר שמערכת הטילים MIM-23 הוק לא יעילה נגד כלי טיס הטסים בגובה נמוך, לכן הצבא החל בהחזרת ה-M42A1 חזרה לשירות הצבא, לגדודים להגנה אווירית. למרות מספר הפלות מוקדמות, הצבא הצפון וייטנאמי לא הרגיש מאוים באמת. ה-M-42 שימש בעיקר לאבטח שיירות. הוא התגלה כיעיל נגד כוחות וייטנאמיים אבל אך ורק כוחות רגלים.
ינס אוטו קרג
ביוגרפיה
קרג נולד ב-15 בספטמבר 1914. הוא הצטרף לארגון הנוער של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הדנית בשנת 1930 ואט אט התקדם בשורות המפלגה. בשנת 1947 נבחר לפולקטינג ומונה לתפקיד שר המסחר. הוא תמך בחיזוק הצבא הדני ובהצטרפות דנמרק לנאט"ו בשנת 1949. התפטר מהממשלה בשנת 1950. בשנים 1950–1953 עבד בשגרירות הדנית בארצות הברית.
בשנת 1953 חזר לפרלמנט ולכהן כשר בלי תיק. בשנים 1958–1962 כיהן כשר החוץ של דנמרק.
בספטמבר 1962 ירש את ויגו קמפמן כראש הממשלה וכמנהיג המפלגה. מפלגתו איבדה את השלטון בשנת 1968. הוא חזר לתפקיד באוקטובר 1971 וכיהן בו כמעט שנה. במהלך כהונתו השנייה בתפקיד, קרג הצליח לצרף את המדינה לקהילה הכלכלית האירופית, אך עורר עליו מחאות רבות שהובילו אותו להתפטר. תפקידו האחרון בחיים הציבוריים היה כנציג השוק המשותף האירופי בארצות הברית בשנים 1974–1975.
לאורך שנת 1971 כיהן קרג כנשיא המועצה הנורדית. קרג נפטר ב-22 ביוני 1978.
שי צברי
שי צברי (נולד ב-14 באוגוסט 1974) הוא מוזיקאי וזמר ישראלי.
ביוגרפיה
צברי גדל בבת ים לאבשלום וצביה צברי עולים חדשים מתימן. לאחר שירותו הצבאי למד מוזיקה בבית הספר "רימון".
ב-2007, אחרי שנים בהן לא עסק במוזיקה, הצטרף לפרויקט "אדומי השפתות" של ברי סחרוף ורע מוכיח, ומאז משתתף כזמר ליווי בהופעותיו ובאלבומיו של סחרוף.
השתתף כסולן במספר רב של פרויקטים שונים, בהם, האלבום "סאלאם טק" של להקת "מג'יק" (2002), האלבומים "בין קירות ביתי" (2008) ו-"רבע לשש" (2013) של הפרויקט של עידן רייכל, "יהודה הלוי פינת אבן גבירול" (2004) ו-"מעליי דממה" משירי אהובה עוזרי (2013) של פרויקט עבודה עברית. בנוסף ביצע ב-2001 את השיר "נפרדנו כך" לפסקול הסרט "Made in Israel" והוציא דואט בשם "איפה בעולם" ביחד עם דיקלה בשנת 2011.
הלחין וביצע שירים במסגרת האלבומים "טוב שהעולם גדול" משירי המשורר אבות ישורון (2014) ו"עשוי מאותיות" משירי המשורר חיים גורי (2015).
קים ליין שפלי
קים ליין שפלי (באנגלית: Kim Lane Scheppele) היא חוקרת אמריקאית בתחומי המשפטים ומדע המדינה, פרופסור לסוציולוגיה וליחסים בין-לאומיים באוניברסיטת פרינסטון.
שי צברי
ביוגרפיה
בשנת 2014 יצאו הסינגלים מתוך אלבום הבכורה של צברי, בהם "קשה בלילה" שהלחין צברי למילותיו של המשורר אברהם חלפי, "המלך" שהלחין למילותיה של חביבה פדיה ו"לווי אותי", שיר של המשורר יהודה עמיחי שהלחין ברי סחרוף. "לווי אותי" הגיע למקום ה-16 במצעד השנתי של שנת תשע"ה. האלבום המלא "שחרית" יצא בפברואר 2015 ובו מלווה את צברי "נבחרת הגרוב של המזרח התיכון" הכוללת את אסף תלמודי שגם הפיק את האלבום, אייל תלמודי, גרשון וייספירר, איתמר ציגלר וניר מנצור. שירי האלבום זכו לשבחי המבקרים, שציינו לטובה את הפרשנות החדשה שמעניק צברי למוזיקה מזרחית ופיוטים.
קים ליין שפלי
שפלי היא מומחית למשטרים אוטוריטריים, לתהליכי שחיקה דמוקרטית והיווצרות דמוקרטיה חלולה, ובייחוד לממשל ולמשפט של הונגריה ושל פולין.
שי צברי
ביוגרפיה
בפברואר 2017 שחרר את "אנא, אנא, אנא", חידוש בעברית לשירו של לאונרד כהן "Lover Lover Lover". שלומי שבן שתרגם את השיר השתתף גם בהקלטות בנגינת פסנתר וקולות.
קים ליין שפלי
ביוגרפיה
בשנת 1975 שפלי קיבלה תואר AB בלימודים עירוניים ואזוריים מאוניברסיטת ברנרד. ב-1985 היא קיבלה את הדוקטורט שלה בסוציולוגיה מאוניברסיטת אוניברסיטת שיקגו.
שפלי לימדה באוניברסיטת מישיגן מ-1984 עד 1996, והייתה פרופסור בקתדרה על שם ארתור פ. ת'ורנאו מ-1993 ועד לעזיבתה. שפלי הצטרפה לפקולטה של פרינסטון ב-2005, לאחר כמעט עשור בתור כפרופסור למשפט השוואתי ופרופסור לסוציולוגיה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה, שם היא עדיין עמיתת סגל.
שי צברי
ביוגרפיה
בדצמבר 2018 שיתף פעולה עם קותימן בסינגל "רק בלילות" ושנתיים מאוחר יותר הוציאו יחד את "מלכה ומלך". שני השירים זכו לגרסאות בטורקית בביצועה של מליקה שאהין שאף השתתפה בהלחנת "מלכה ומלך".
בשנת 2020 השתתף בפסטיבל "אינדיזוםזום" אשר שודר בהקצה ביום העצמאות, והועבר בשידור ישיר באמצעות ה-ZOOM עקב מגפת הקורונה. המופע שודר במשך שש שעות וצפו בו אלפי צופים. במופע השתתפו בין היתר איה זהבי פייגלין, עינב ג'קסון כהן, אור אדרי, אלישע בנאי, סיון טלמור, פלורה, עומר קורן ואחרים. באוקטובר 2020 הקליט עם קרולינה חידוש לשירו של זוהר ארגוב "היו זמנים" לאלבום השני של פרויקט צו השעה.
קים ליין שפלי
ביוגרפיה
שפלי עבדה בהונגריה בשנות ה-90, במהלכן פגשה את ויקטור אורבן. במהלך ממשלת הקואליציה הסוציאליסטית-ליברלית של גיולה הורן, היא הייתה חוקרת בבית המשפט החוקתי ושימשה כיועצת מומחית לוועדה לניסוח חוקה של הפרלמנט ההונגרי בשנים 1995–1996. היא הייתה המנהלת המייסדת של תוכנית לתואר שני במגדר ותרבות באוניברסיטת מרכז אירופה.
כמבקרת מובילה של ממשלת הימין ויקטור אורבן, היא כינתה את פעולות ממשלתו של אורבן כיצירת "חוקה לא חוקתית" (unconstitutional constitution). וכן טענה כי הדמוקרטיה ההונגרית בסכנה. היא כינתה את טונדה האנדו (Tünde Handó) "צאר שיפוטי" (judicial Czar) שתפקידו פגע בעצמאותה של מערכת המשפט ההונגרית. שפלי כינה את שכתוב החוקה שהוצע ב-2013 "מזבלת פסולת רעילה של רעיונות חוקתיים רעים". שפלי עבדה בתיאום עם מפלגות האופוזיציה ההונגריות כדי להפיל את ממשלת אורבן.
שי צברי
ביוגרפיה
ב-10 במאי 2023 יצא האלבום המלא בשם "בוא הביתה". נכללו בו הסינגלים "דע", "מכור לאהבה" ושיר הנושא "בוא הביתה". על שירי האלבום חתומים מפיקים שונים, בהם תמיר מוסקט, איתמר ציגלר, אלון לוטרינגר, ריג'וייסר, אסף תלמודי ויוגב גלוסמן. ב-17 באוגוסט יצא לאור השיר "כתונת הפסים 2023" בו השתתף לצד אמנים ישראלים רבים אחרים.
קים ליין שפלי
ביוגרפיה
בשנת 2013 שפלי העידה בפני הוועדה לביטחון ושיתוף פעולה באירופה, וחזרה על התזה שלה, כי הונגריה נוטה לכיוון משטר סמכותי ואוליגרכי.
שי צברי
ביוגרפיה
צברי מתגורר בבת ים. בעלה לשעבר של הסופרת תמר קפלנסקי ולהם שני בנים.
קים ליין שפלי
ביוגרפיה
בדצמבר 2017, בראיון לשבועון ההונגרי, HVG, הצהירה שפלי כי אף שיש צורך בשיתוף פעולה של האופוזיציה כדי להפיל את משטר אורבן בהבחירות הפרלמנטריות בהונגריה 2018, מפלגות האופוזיציה השמאליות חלוקות, וייתכן שממשלת פידס סוחטת כמה מהפוליטיקאים הסוציאליסטים. לטענתה המפלגה היחידה שיכולה לשים קץ למשטר אורבן היא יוביק, והיא הביעה את הסתייגותה מהתקפות הממשלה על מפלגה זו. להבנתה שיטת הבחירות תוכננה באופן שלא מאפשר למפלגות האופוזיציה לנצח אלא אם כולן יתאחדו.
שפלי הדגישה שהסממנים לדעיכת דמוקרטיה כוללים פוליטיזציה של מוסדות עצמאיים, הפצת דיסאינפורמציה, צבירת כוח ביצועי, הפחתת כוחם של מתנגדים (כמו מפלגות אופוזוציה, עיתונות עצמאית, ארגוני החברה האזרחית) ובחירות מושחתות. אלו יוצרים מעין ספר-מחזות (playbook) של סמכותנות, המשקף את מה שחוקרים ראו בדעיכת דמוקרטיות ברחבי העולם, במדינות כמו הונגריה, פולין, טורקיה, ונצואלה. שפלי הביעה ביקורת רבה גם כנגד ממשל טראמפ.
מריק
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
בלארוס במשחקים האולימפיים לנוער
בלארוס משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). בלארוס משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הבלארוסים 21 מדליות, מהן חמש מדליות זהב. 19 מדליות במשחקי הקיץ האולימפיים לנוער ושתי מדליות, כסף וארד, במשחקי החורף.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של בלארוס למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והייתה המשלחת הגדולה ביותר שבלארוס שלחה עד כה. המשלחת כללה 49 ספורטאים שהתחרו ב-19 ענפי ספורט. המשלחת זכתה בחמישה מדליות. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים קליעה עם זכייה במדליית כסף בטורניר הנערים בירי ברובה אוויר למרק של 10 מטרים ודירוג במקום הרביעי בירי באקדח אוויר למרחק של 10 מטרים, התעמלות עם זכייה בשתי מדליות כסף בטורניר היחידות בהתעמלות אמנותית ובטורניר הנערות בטרמפולינה, והעפלה לגמר תרגיל הקרקע לנערים בהתעמלות מכשירים בהם סיימו במקום הרביעי, ודירוג במקום השישי בטרמפולינה לנערים. בענף האתלטיקה המשלחת זכתה במדליית כסף ביידוי פטיש לנערות והעפילה לשישה גמרים בהם סיימה במקום הרביעי בקפיצה לגובה לנערים, במקום השישי בריצת 3000 לנערות והדיפת כדור ברזל לנערות, מקום שביעי בריצת 2000 מטר מכשולים לנערות. בהליכה תחרותית ספורטאי המשלחת סיימו במקום השמיני בתחרות הנערים למרחק של 10 ק"מ ובמקום השתים עשרה בתחרות הנערות למרחק של 5 ק"מ. בענף הג'ודו המשלחת זכתה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 44 ק"ג לנערות.
ספורטאי המשלחת קצרו הישגים בענפים סיף עם דירוג במקום הרביעי בטורניר החרב לנערים, הרמת משקולות בקטגוריית משקל עד 85 ק"ג לנערים, וקאנו/קיאק בתחרות הספרינט לנערים בקיאק. בענף ההיאבקות המשלחת דורגה במקום הרביעי בקטגוריית משקל עד 69 ק"ג לנערים בסגנון היאבקות יוונית-רומית, מקום חמישי בקטגוריית משקל עד 76 לנערים בסגנון היאבקות חופשית ועד 50 ק"ג לנערים בסגנון היאבקות יוונית-רומית. בטורניר הנערים בקרב חמש מודרני המשלחת דורגה במקום השישי. המשלחת דורגה במקום השביעי בענף השיט בגלישת גלים על דגם ביט טכנו 293 לנערות. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אופניים, איגרוף, חתירה, טאקוונדו, טניס, טניס שולחן, כדורסל, קשתות ושחייה.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 35 ספורטאים שהתחרו ב-14 ענפי ספורט. המשלחת זכתה בשבעה מדליות, מהן ארבע מדליות זהב. המשלחת שיפרה את הישגיה מאולימפיאדת הנוער סינגפור והגיעה להישגים משמעותיים בענפים קאנו/קיאק עם זכייה בשתי מדליות זהב בתחרות הספרינט לנערים בקיאק ובתחרות הספרינט לנערות בקאנו, חתירה עם זכייה במדליית זהב בטורניר היחידות לנערות, טניס עם זכייה במדליית כסף בטורניר היחידים לנערות. המשלחת רשמה הישגים גם בענף האתלטיקה עם זכייה במדליית זהב בהטלת כידון לנערות, מדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות לנערות והעפלה לשלושה גמרים בהם סיימה במקום הרביעי בקפיצה במוט לנערות, מקום חמישי בהטלת כידון לנערים ומקום שביעי ביידוי פטיש לנערות. בענף ההתעמלות המשלחת זכתה במדליית כסף בטורניר היחידות בהתעמלות אמנותית, במקום החמישי בטרמפולינה לנערים ובתרגיל הקורה לנערות, במקום השישי בתרגיל הטבעות לנערים ובמקום ה-17 בקרב רב לנערות. בענף קפיצה למים ספורטאי המשלחת הגיעו למקום השמיני בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר לנערים ולמקום העשירי בקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר לנערות. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אופניים, איגרוף, ג'ודו, היאבקות, קליעה, קרב חמש מודרני, קשתות ושחייה.