cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדי ג'ונס
מיאמי היט
באוגוסט 2000 נשלח ג'ונס בטרייד למיאמי היט, יחד עם ריקי דייוויס, דייל אליס ואנתוני מייסון, בתמורה לפי. ג'יי. בראון, רודני ביופורד, טים ג'יימס, ג'מאל משבורן ואוטיס ת'ורפ. בעוד כוכב הקבוצה אלונזו מורנינג אובחן כלוקה במחלת כליות נדירה ונאלץ להחמיץ את מרבית העונה, הוביל ג'ונס את קלעי ההיט עם 17.4 נקודות למשחק. בפלייאוף 2001 הודחו ההיט בסיבוב הראשון על ידי קבוצתו הקודמת של ג'ונס, שארלוט הורנטס, למרות יכולת שיא של ג'ונס שרשם ממוצעים של 19.0 נקודות ו-6.0 ריבאונדים לאורך הסדרה. בשתי העונות הבאות הוביל ג'ונס את קלעי הקבוצה עם 18.3 ו-18.5 נקודות למשחק, בהתאמה, אך ההיט כשלו בניסיונם להעפיל לפלייאוף. ב-14 בדצמבר 2002 קלע ג'ונס שיא קריירה של 38 נקודות בניצחון קבוצתו על גולדן סטייט ווריורס. בעונת הצטרפו למיאמי למאר אודום והרוקי דוויין וייד, שיחד עם ג'ונס וקארון באטלר הובילו את ההיט למקום הרביעי במזרח. ג'ונס המשיך להוביל את קלעי ההיט עם 17.3 נקודות למשחק, וסיים את העונה במקום השלישי בליגה ברשימת קלעי השלשות עם 177 בסך הכול. אחרי שניצחו את ניו אורלינס הורנטס בסיבוב הראשון, נכנעו ההיט לאינדיאנה פייסרס בחצי גמר המזרח בתוצאה 4-2. לפני עונת צירפו ההיט את שאקיל אוניל, שבעבר שיתף פעולה עם ג'ונס בלוס אנג'לס, ויחד עם שיפורו של וייד הפך את ההיט לאחת המועמדות המובילות לזכייה באליפות ה-NBA. תפוקתו של ג'ונס אמנם פחתה בעונה זו, כשקלע 12.7 נקודות למשחק, אך הוא עדיין מילא תפקיד חשוב כשחקן פותח בקבוצה, שסיימה את העונה כמובילת האזור המזרחי. את שני הסיבובים הראשונים בפלייאוף צלחו ההיט בקלות, כשניצחו את ניו ג'רזי נטס ו-וושינגטון ויזארדס בתוצאה 4-0. בגמר המזרח התמודדה מיאמי מול דטרויט פיסטונס, אלופת ה-NBA המכהנת, והפסידה לה אחרי שבעה משחקים.
חזרה למיאמי היט
ב-1 בפברואר 2007 חזר ג'ונס לפלורידה כשחתם אצל האלופה היוצאת, מיאמי היט, על חוזה עד לסיום עונת. במיאמי מילא ג'ונס את מקומו בחמישייה הפותחת של כוכב הקבוצה הפצוע דוויין וייד, וקלע 9.5 נקודות למשחק. בפלייאוף 2007 הודחו ההיט בסיבוב הראשון כשהפסידו 4-0 לשיקגו בולס.
דאלאס מאבריקס
באוגוסט 2007 חתם ג'ונס על חוזה לשנתיים בדאלאס מאבריקס. בעונת השתתף ב-47 משחקים וקלע 3.7 נקודות למשחק בלבד, ובסיום העונה נשלח בטרייד לאינדיאנה פייסרס ממנה נחתך כעבור שבוע. בגיל 36, משלא הצליח למצוא קבוצה חדשה, הודיע ג'ונס על פרישה ממשחק.
נבחרת סינגפור בכדורגל
נבחרת סינגפור בכדורגל, הידועה בכינוי "האריות", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של סינגפור.
ההישגים הגדולים עד כה של נבחרת סינגפור הם הזכיות באליפויות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בכדורגל (לשעבר גביעי הטייגר) בשנים 1998, 2004, 2007 ו-2012. לאחר הזכייה בטורניר בפעם השנייה, בשנת 2004, עלתה הנבחרת בדירוג פיפ"א העולמי עד למקום ה-92, מיקום שיא לנבחרת זו.
כל שחקני הנבחרת משחקים בליגה הסינגפורית הבכירה הנקראת "האס ליגה" (The S. Leauge).
סימה נון
סימה ברמי (נולדה ב-9 בפברואר 1989), ידועה בשם הבמה סימה נון, היא זמרת, ראפרית ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
סימה ברמי נולדה ב-1989. גדלה וגרה בתל אביב.
קריירה
ב-2009 הקימה יחד עם מתן בן דוד, ניר קליין ועודד עידן את להקת הפאנק הישראלית Not on Tour. יחד הוציאו חמישה אלבומים.
ב-2016 יצא השיר "החבר'ה הטובים" של הראפר הישראלי אורטגה באירוח סימה נון. באותה השנה יצא השיר "חיה בסרט" של המוזיקאי שקל בו גם התארחה, השיר נכלל באלבום הבכורה של שקל, רדיו ג'ונאם.
ב-2018 יצא סינגל הבכורה של ברמי כאמנית סולו, "חרא על זה", סינגל ראשון מתוך אלבום הבכורה.
ב-2019 התארחה באלבום "ועכשיו לחלק האומנותי" של הראפר הישראלי רביד פלוטניק, בשיר "אמונה עיוורת". ב-3 בדצמבר הוציאה את שירה השני, "מטען חבלה".
ב-2020 הוציאה את אלבום הסולו הראשון שלה, "תדברי כבר".
ב-2021 הוציאה את הסינגל "אנרגיה נכונה" והתארחה באלבומו של רביד פלוטניק, בשיר "קורבן".
ב-2022 השתתפה בסרט התיעודי "עצבני ומהיר: הסיפור של פאסט מיוזיק והפטיפון" של עמית איצקר.
תנות אמון
תְּנוּת אָמוֹן היה פרעה ומלך מצרים ממוצא נובי בין השנים 664 לפנה"ס - 656 לפנה"ס. הוא היה בנו של שבכה ואחרון מלכי השושלת ה-25 של מצרים.
הניצחון של האשורים בשנת 669 לפנה"ס על צבאו של תהרקה, אילץ את הנובים לסגת בחזרה אל גבולות ממלכתם מדרום לאשד הראשון של נהר הנילוס. עם נסיגת הנובים, מינו האשורים את נכו הראשון בתור שליט בובה מטעמם ונסוגו צפונה לעבר ארץ ישראל. להזדמנות הזאת בדיוק חיכה תנות אמון וברגע שעזבו אחרוני חייליו של אשורבניפל את אדמת מצרים, הורה לצבאו לשוט במעלה הנילוס ולהשתלט מחדש על ערי מצרים. תנות אמון השתלט על העיר תבאי וקבע שם את בירתו החדשה. לאחר מכן פנו הנובים צפונה לעבר העיר מוף (בירת ממלכת נוביה-מצרים בתקופת שלטון אבותיו), וכבש אותה. נכו הראשון עצמו נהרג באותה המערכה.
כששמע אשורבניפל על המתרחש שיגר מיד את צבאו חזרה לעבר מצרים והצליח להביס את תנות אמון בסדרה של מערכות באזור הדלתה של הנילוס ומיד פנה דרומה ליתר הערים שהיו בשליטת הנובים במעלה הנילוס. הנקודה הדרומית ביותר אליה הגיע האשורים הייתה העיר תבאי, שאף אותה הצליחו לכבוש. כיבוש תבאי אילץ את תנות אמון לסגת בפעם נוספת אל גבולות ממלכת כוש.
תוצאות הכיבוש האשורי שמו קץ לשלטון הנובי במצרים לתמיד, אולם יחד עם זאת השפעתו של תנות אמון עדיין הורגשה במצרים העליונה עד לשנת 656 לפנה"ס, בה הצליח פסמתיך הראשון לאחד מחדש את מצרים ולהשתחרר מההשפעה הנובית בדרום.
דלתא 5000
הדלתא 5000 היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשיגור יחיד ב-1989. הטיל הוא בן לסדרת טילי הדלתא. לטיל היו מספר גרסאות, כל גרסה הייתה בעלת מספר זיהוי בן 4 ספרות כשהספרה הראשונה היא 5. עם זאת הגרסה היחידה ששוגרה היא דלתא 5920. לבניית הטיל השתמשו בחלקים ישנים של טילי דלתא קודמים שהחלו לצאת משירות וחלקים מהדלתא 6000 (גרסה של הדלתא 2) שרק נכנס אז לשירות.
השלב הראשון של המשגר היה שלב Extended Long Tank Thor בעל מנועי RS-27 ששימש בטילי דלתא קודמים, לו נוספו תשעה מאיצים מסוג קסטור-4A (שיפור של הקסטור-4 ששימש בדלתא 3000). השלב השני היה שלב דלתא K. בשיגור היחיד שבוצע לא היה שלב שלישי.
הדלתא 5000 שוגר פעם אחת ויחידה מ-SLC-2W בבסיס חיל האוויר וונדנברג כשבחרטומו הלוויין COBE אותו הביא למסלול לווייני נמוך.
פורבס סלבריטי 100
סבלריטי 100 (באנגלית: Celebrity 100) היא רשימה שנתית, המורכבת ומתפרסמת על ידי מגזין פורבס מאז שנת 1999. מטרת הרשימה היא לפרסם את 100 הידוענים המרווחים ביותר בשנה החולפת.
רשימות
בטבלאות הבאות מפורטת העשירייה הפותחת בכל רשימה שפורסמה, נכון לשנת 2020.
שנות ה-2020
הרווחים הכוללים של הידוענים המופיעים ברשימה הוא כ-6.1 מיליארד דולר. קיילי ג'נר מובילה את הרשימה לאחר שמכרה 51% ממניות חברת האיפור שלה. בנוסף, היא האישה היחידה בעשיריה הפותחת של הרשימה.
רוג'ר פדרר הוא הספורטאי המרוויח ביותר בשנה זו וגם הטניסאי הראשון שהגיע להישג זה.
נאומי אוסקה, שהגיעה למקום ה-90 ברשימה, רשמה שיא כאישה הספורטאית המרוויחה ביותר בשנה קלנדרית אי פעם.
ארסאקס הראשון
סביב שנת 250 לפנה"ס מרד אנדראגורס, המושל של "פרתיה" כנגד השלטון המרכזי הסלאוקי, תחת המלך סלאוקוס השני קאליניקוס והשתלט על המחוז. אראסקס ניצל מצב זה, ואת חולשתה של האימפריה הסלאוקית, כדי לפלוש בראש שבטו לתוך פרתיה, ולהשתלט עליה, לאחר שהביס והרג את אנדראגורס. בשנת 247 לפנה"ס הוא הכריז באופן רשמי על עצמאות משלטון האימפריה הסלאוקית, ובכך ייסד את שושלת המלוכה הפרתית. מספר ניסיונות של המלך הסלאוקי סלאוקוס השני להשתלט מחדש על המחוז המורד נכשלו, וה"פראני" (ששינו את שמם ל"פרתים", על שם המחוז אותו כבשו) הצליחו לשמור על שליטתם על אזור פרתיה עד למותו של אראסקס.
לפי ההיסטוריון אפיאנוס, החל משנת 246 לפנה"ס אחיו של ארסאקס, טרידיטס הראשון, הוא ששלט על פרתיה בשמו של ארסאקס, או שהיה שותף בשלטון. ייתכן גם שלאחר מותו של ארסאקס (כנראה בשנת 211 לפנה"ס), טירידטס ירש את כסאו, ואימץ את השם ארסאקס השני כסימן להמשכיות שושלת המלוכה, אולם מספר חוקרים סוברים, ש"ארסאקס השני" (ששלט בממלכה הפרתית בשנים 191-211 לפנה"ס) היה בנו, או בן אחיו, של ארסאקס. האימפריה הפרתית לאחר מכן התפתחה וכבשה את הממלכה הסלאוקית והפכה להמשכיות של האימפריה הפרסית. השם ארסאקס עבר מעל 50 שליטים פרתים עד לכיבוש השושלת בידי הסאסאנים לאחר יותר משלוש מאות שנה.
פרובינציות איראן
איראן מחולקת ל-31 פרובינציות (בפרסית: אֹסְתאן, ברבים  אֹסְתַנְהא) ששלטונם נמצא בדרך כלל בעיר הגדולה בפרובינציה, המכונה עיר הבירה ( , מַרְכַז) של הפרובינציה. ראש הפרובינציה הוא המושל (, אֹסְתאנְדאר), הממונה על ידי שר הפנים האיראני, וכפוף לאישור של המג'לס.
עד 1950, איראן הייתה מחולקת ל-12 פרובינציות בלבד, באותה שנה נוצרו מחוזות שהוכפפו לפרובינציות הקיימות. בין השנים 1960–1981 כל המחוזות קודמו בהדרגה למעמד של פרובינציות. בשנות קיומה של הרפובליקה האסלאמית באיראן, נוספו עוד תשע פרובינציות, האחרונה היא פרובינציית אלבורז, שבירתה היא העיר כָּרָג'.
כל פרובינציה מחולקת למחוזות המכונים שַהְרֶסְתאן. כל אחד מהשהרסתאנים מחולק לנפות, המכונות בח'ש. בכל אחת מהנפות, העיר הגדולה ביותר היא בירת הנפה, ובה יושבת המועצה המקומית של הנפה.
בהתאם לנתונים הסטטיסטיים ממרץ 2005, באיראן התקיימו:
פוליטיקה מקומית באיראן
מועצות הערים והכפרים נבחרות על ידי הציבור בכל הפרובינציות של איראן, והן האחראיות על מנהל אזור בחירתן. חברי מועצות הכפרים והערים נבחרים בבחירה ישירה לכהונה של עד ארבע שנים.
בהתאם לסעיף 7 בחוקת איראן, מועצות מקומיות אלו, יחד עם המג'לס, הן "הגופים המקבלים את ההחלטות והמנהלים את המדינה". עם זאת, סעיף זה של החוקה לא יושם עד הבחירות המקומיות הראשונות שנערכו 20 שנה לאחר המהפכה האסלאמית, ב-1999. המועצות אחראיות לבחירת ראשי הערים (בעבר הייתה סמכות זו בידי הנשיא), ואלה חייבים לציית להחלטות המועצות. המועצות גם מפקחות על פעילות העיריות. מועצות אלו אחראיות לתכנון ותיאום השתתפות אזור הבחירה שלהם בתוכניות כלל לאומיות של רווחה, חינוך, תרבות וכלכלה.
קצר פה כל כך האביב
קצר פה כל כך האביב הוא שיר ישראלי שכתב דויד גרוסמן והלחין יהודה פוליקר, שאף מבצע את השיר.
היצירה
גרוסמן אמר שבעיניו זהו שיר על מלאות החיים, על הצמיחה והלבלוב שבהם ועל האובדן. הוא פנה לפוליקר בבקשה להלחנת השיר, מכיוון שהרגיש שיש בפוליקר "שילוב חזק ונוגע ללב של כאב ושמחת חיים".
זהו השיר השני שנכתב לזכרו של אורי גרוסמן. ב-2010, נכתב השיר הראשון "הודעה נמסרה למשפחה" על ידי יואב גינאי, ידידה של משפחת גרוסמן. גם את השיר הזה הלחין פוליקר, וירדנה ארזי שרה אותו.
במהלך הקריירה שלו הלחין וביצע פוליקר שירים נוספים שיוחסו לבנים או לבנות שנפלו או הלכו לעולמם, ביניהם השירים "יורם" ו"פרח". שירו "כשתגדל" הפך לשיר המזוהה עם אבל על נפילת בן, גם אם לא לכך התכוון יעקב גלעד, שכתב אותו. השירים הנוספים שהלחין פוליקר כוללים גם שירים שנכתבו על השואה, ביניהם " אפר ואבק " ו"חלון לים התיכון".
"קצר פה כל כך האביב" סיים במקום ה-31 במצעד השירים השנתי של וואלה! ושל רשת ג' תשע"א. במצעד שירי העשור של וואלה! NEWS לשנים תש"ע - תשע"ט, הגיע השיר למקום הרביעי.
פולינומי צ'בישב
מסגרת| T1, T2 , T3 , T4 , T5
סדרת פולינומי צ'בישב כוללת פולינומים בעלי מקדמים שלמים,, המקיימים כמה תכונות מתמטיות חשובות. לפי משפט שהוכיח פפנוטי צ'בישב, כל פולינום ממשי מתוקן p(x) מקיים את אי-השוויון, והפולינומים  הם היחידים שעבורם מתקבל שוויון. הפולינומים קרויים על-שמו של צ'בישב.
ארבעת הפולינומים הראשונים בסדרה הם:
הגדרה ותכונות יסוד
אפשר להגדיר את פולינומי צ'בישב לפי הנוסחה, שבגללה לכל x. לפי נוסחאות טריגונומטריות ידועות, אפשר לתרגם הגדרה זו להגדרה רקורסיבית: , ו-. מכאן נובע שהמעלה של פולינום צ'בישב ה-n-י היא n.
מן ההגדרה הטריגונומטרית נובעת הזהות
מן ההגדרה נובע ש- , וכן . באינדוקציה אפשר להוכיח את הנוסחה ולקבל את הפונקציה היוצרת .
מתקיים גם השוויון.
פולינומי צ'ביצ'ב מהווים מערכת אורתונורמלית שלמה במרחב המכפלה הפנימית המוגדר על ידי המכפלה הפנימית המשוקללת.
אולה סלנס
אולה כריסטיאן סלנס (בנורווגית: Ole Kristian Selnæs; נולד ב-7 ביולי 1994) הוא כדורגלן נורווגי שמשחק בקבוצת הכדורגל שנג'ן מליגת העל הסינית בתפקיד קשר הגנתי. הוא בנו של שוער רוזנבורג לשעבר, איוואר סלנס.
קריירה מוקדמת
הוא נולד בטרונדהיים, אבל חי בלילסטרום כאשר אביו איוואר מונה למאמן הראשי של מועדון סקייטן והיה משחק במחלקת הנוער של אותו מועדון. משפחתו מאוחר יותר חזרה לטרונדהיים והוא הצטרף קבוצת סוורסבורג.
פולינומי צ'בישב
השלכות לבניות גאומטריות
מכך שמעלת T_n היא n נובע כי פותר פולינום שמקדמיו שייכים לשדה, ובפרט הממד . אם בוחרים מתקבל, ולעיתים קרובות T_n הוא הפולינום המינימלי של.
אולה סלנס
רוזנבורג
כאשר הצטרף לרוזנבורג ב-2009, הוא בלט בבעיטות רגל שמאל המדויקות שלו, מה שאיפשר לו להתפתח בתור קשר הגנתי.
ב-2011, הוא היה מעורב בזכייה של רוזנבורג באליפות הלאומית לנוער למרות שעדיין בקושי היה ידוע מחוץ למועדון, הוא כבר היה מוכר בתוך הקבוצה כחלק אינטגרלי ממנה בתחילת עונת 2012. הוא תוגמל על פתיחת העונה המרשימה שלו כאשר ב-25 במרץ, הוא חתם על חוזה מקצועי עם המועדון.
אחרי ארבעה משחקי ליגה הוא אוזכר בתור הכישרון הגדול ביותר בסקנדינביה על ידי אתר האינטרנט scan-scout.com, מה שלא הפתיע את מאמן רוזנבורג יאן יונסון שאמר ש"הוא התפתח מהר מאוד, אבל אני לא מופתע."
סלנס הפך לשחקן הרכב קבוע ברוזנבורג במהלך המחצית הראשונה של עונת 2012, אבל לאחר מכן איבד את מקומו עקב פציעה. לאחר התאוששותו, רוזנבורג רכשה את טארק אל-יונסי, כריסטיאן גמבואה וג'יימי אלאס וסיכויו של סלנס לבלוט שוב הוגבלו. אבל הוא הצהיר בריאיון לרשת NRK בספטמבר 2012 כי "אני רק בן 19 ויש לי שפע של זמן, נעבוד קשה כדי לקבל יותר הזדמנויות עבור הקבוצה הבוגרת".
סנט אטיין
סלנס חתם בסנט אטיין לשנתיים ב-31 בינואר 2016. הוא שיחק במועדון הצרפתי שלוש עונות.
קריירה בנבחרת
סלנס ייצג את המדינה בנבחרת עד גיל 16 ובנבחרת נורווגיה עד גיל 21.
נכון למאי 2020, הוא עשה 32 הופעות במדי הנבחרת הבוגרת.
משפחתו
אביו איוואר סלנס היה שוער כדורגל ברוזנבורג. אחיו, אריק כריסטופר סלנס הוא מאמן באחת מקבוצות הליגה השלישית בנורווגיה.
תור-אייבלסטאר
התור־אייבלסטאר (באנגלית: Thor-Ablestar) שנקרא גם תור־אפסילון היה משגר אמריקאי ששוגר 19 פעמים בין השנים 1960 ל־1965. המשגר כלל שני שלבים: השלב הראשון היה טיל תור והשלב השני היה שלב מסוג אייבלסטאר. הטיל הוא בן למשפחת טילי התור ונגזרת של משגר התור־אייבל.
19 שיגורים בוצעו. 6 שיגורים נכשלו ובשיגור נוסף רק אחד המטענים השתחרר מהטיל. לטיל היו שתי גרסאות. לתור־אייבלסטאר 1 היה מנוע DM-21 בשלב הראשון ומנוע AJ-10-104 בשלב השני. לתור־אייבלסטאר 2 היה טיל תור DSV-2A כשלב ראשון ומנוע AJ-10-104D בשלב השני. התור־אייבלסטאר 1 שוגר ב־LC-17 מנמל החלל קייפ קנוורל והתור־אייבלסטאר 2 שוגר ב־LC-75-1 מפוינט ארגואלו, כיום SLC-2 בבסיס חיל האוויר וונדנברג.
טים מטאבז'
טים מטאבז' (סלובנית: Tim Matavž; נולד ב-13 בינואר 1989) הוא כדורגלן סלובני המשחק באומוניה ניקוסיה בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
מטאבז' החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ביליה, בשנת הוא עבר למחלקת הנוער של גוריצה. בעונת עלה לקבוצה הבוגרת והבקיע 11 שערים ב-30 משחקים. ב-30 באוגוסט 2007 חתם ל-5 שנים בחרונינגן. ב-26 בספטמבר 2007 הוא הבקיע ארבעה שערים בגביע במשחק נגד איסמירבוגלס. בקיץ הושאל לאמן. ב-13 במרץ 2009 מטאבז' הבקיע את השער הראשון שלו בליגה בניצחון 0-2 נגד רודה. ב-24 בפברואר 2010 מטאבז' האריך את החוזה שלו עם מועדון עד. ב-6 בפברואר 2011 מטאבז' הבקיע את השלושער הראשון שלו נגד ווילם II. ב-31 באוגוסט 2011 חתם בפ.ס.ו. איינדהובן. ב-4 ביולי 2014 חתם באאוגסבורג תמורת 4 מיליון אירו, ממנה הושאל לגנואה האיטלקית בפגרת החורף של עונת 2015/16.
לאחר שסיים את ההשאלה בגנואה, מטאבז' הושאל שוב, והפעם לנירנברג מהבונדסליגה השנייה, שם שיחק עונה אחת והבקיע חמישה שערי ליגה, אך לא הצליח להעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה.
בקיץ 2017 חתם מטאבז' בויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית על חוזה לשלוש עונות.
ב-19 ביולי 2020, מטאבז' חתם באל-וחדה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
ב-14 באוגוסט 2021 חתם מטאבז' בבורסאספור הטורקית.
פטרה פ. קארפ
'''פטרה פ. קארפ (ברומנית: Petre P. Carp'''; 29 ביוני 1837 - 19 ביוני 1919) היה מדינאי רומני, אשר שירת פעמיים כראש ממשלת רומניה.
ביוגרפיה
קארפ נולד ביאשי, מולדובה למשפחת אצולה ונשלח ללימודים בגרמניה. הוא סיים את ה"גמנסיום" בברלין וב-1858 החל את לימודי המשפטים באוניברסיטת בון. ב-1862 חזר למולדובה אשר התאחדה עם ולאכיה תחת שלטונו של אלכסנדרו יואן קוזה. ביחד עם המשורר ואסילה פוגור, מבקר הספרות טיטו מאיורסקו והסופרים תאודור רוסטי, גיסו של קוזה ויאקוב נגרוצי, הקים את האגודה הספרותית "ז'ונימיה" (Junimea). דמותו באגודה הייתה דומיננטית אף על פי שלא הצטיין כסופר.
טים מטאבז'
קריירה בינלאומית
ב-4 ביוני 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה במשחק ידידות שנגמר בניצחון 1-3 נגד. ב-13 ביוני 2010 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד במסגרת מונדיאל 2010. ב-8 באוקטובר 2010 הבקיע את שלושת שעריו הראשונים בנבחרת בניצחון 1-5 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2012 כאשר מטאבז' חתום על שלושת השערים הראשונים, ובכך הפך לכובש הצעיר ביותר בנבחרת כאשר הוא בן 21.
פטרה פ. קארפ
ביוגרפיה
לאורך השנים, גם בשלהי המאה ה-19, נמנה פטרה קארפ עם הדמויות הציבוריות שהמשיכו לתמוך בהענקת זכויות שוות ליהודים ברומניה, בניגוד להלך הרוח של רוב האליטה הפוליטית והאינטלקטואלית הרומנית שהתנגדה לכך.
טים מטאבז'
תארים
'''פ.ס.ו. איינדהובן'''
פטרה פ. קארפ
ביוגרפיה
קארפ נכנס לשירות המדיני כפקיד בכיר בממשלתו השמרנית של ניקולאיה קרצולסקו. לאחר מכן הצטרף לברית של השמרנים והליברלים כנגד שלטונו של קוזה, כאשר עמד יחד עם אחרים בראש ההפיכה של ה-22 בפברואר 1866. מיד לאחר ההפיכה מילא, לצידם של פוליטיקאים אחרים, תפקיד של מזכיר הממשלה הזמנית. במהלך שנות המלוכה הראשונות של קרול הראשון, מלך רומניה, שירת כשליח דיפלומטי באוסטרו הונגריה, גרמניה ואיטליה.
קארפ נבחר לעמוד בראשות ממשלת רומניה פעמיים (19 ביולי 1900 - 27 בפברואר 1901 ו- 14 בינואר 1911 - 10 באפריל 1912).
במהלך מלחמת העולם הראשונה תמך קארפ בגרמניה ופעל למען השתתפותה של רומניה כבעלת בריתה, גישה שנדחתה לבסוף.
ירבעם השני
יָרָבְעָם בֶּן יוֹאָשׁ, נודע גם כירבעם השני, הוא דמות מקראית, מלך ישראל. לפי הכרונולוגיה המסורתית שלט על ממלכת ישראל בשנים 789 עד 784 לפנה"ס כעוצר, ובשנים 784 עד 748 לפנה"ס כמלך. הוא מלך בישראל אחרי אביו, יואש. ירבעם הוא המלך הישראלי שתקופת מלכותו הייתה הארוכה ביותר - 41 שנים.
התיאור אודות ירבעם השני בספר מלכים כולל שבעה פסוקים בלבד, בהם נאמר בקיצור נמרץ, שירבעם בן יואש כבש את דמשק והרחיב את גבולות ישראל ; וכן  (שם, כח), אך למרות התמיכה הנבואית במפעלו הוא מתואר באור שלילי:  (שם, כד).
התעצמות הממלכה בימיו
מתברר מכאן וממה שנאמר במובאה מספר מלכים, שישראל הרחיבה את גבולה עד לבוא-חמת בצפון (לבנה שבבקעת הלבנון) ועד לנחל הערבה בדרום. כיבושי ירבעם בסוריה הדרומית והתעצמותה של ממלכת ישראל התרחשו בתקופת ירידה יחסית בהשפעתה ובמעורבותה של אשור בסוריה בימי אשור-דן השלישי (773-755 לפנה"ס) ואשור-ניררי החמישי (755-745 לפנה"ס), ולאחר שפסקו המסעות האשוריים נגד ארם. דמשק עצמה, ככל הנראה, נפלה בידי ישראל לאחר מסעו של שלמנאסר הרביעי נגד דמשק בשנתו התשיעית (774 לפנה"ס). פחות ברור הוא מתי בדיוק נפלה חמת תחת מרותה של ישראל - האם לאחר מסעו של שלמנאסר הרביעי נגד חדרך (חמת) בשנתו העשירית והאחרונה (773 לפנה"ס), או לאחר המסע של יורשו אשור-דן השלישי נגד חדרך בשנתו השישית (766 לפנה"ס) או בשנתו האחרונה, השנה השמונה עשרה (755 לפנה"ס). גם עצם הרחבת ההשפעה הישראלית על חמת איננה כה ברורה, שכן לפי עמוס ו, יד: ולפי מלכים ב יד, כה:, מדובר על הרחבת גבול ישראל בצפון רק עד לבוא-חמת ורק בפסוק כח בספר מלכים (שם) מדובר על השבת חמת: "וַאֲשֶׁר הֵשִׁיב אֶת-דַּמֶּשֶׂק וְאֶת-חֲמָת לִיהוּדָה בְּיִשְׂרָאֵל".
על הרחבת גבולה של ישראל והגידול בהשפעתה בסוריה השפיעה לא רק עובדת ירידת כוחה של דמשק, אלא גם העובדה שלאחר שלמנאסר הרביעי, נכנסה אשור פעם שנייה לתקופת משבר וירידה. בדומה לתקופת שלטונו של שלמנאסר הרביעי, גם על תקופת שלטונם של שני יורשיו - אשור-דן השלישי ואשור-ניררי החמישי אין כמעט ידיעות, והמקור היחיד עליהם הוא הכרוניקה האפונימית.
מכרוניקה זה עולה תמונה של אי-שקט מתמיד בארץ אשור בין השנים 765 לפנה"ס, כאשר אשור-דן השלישי נשאר בראשונה בארצו ולא יצא למסע מלחמה, עובדה המשקפת אי-שקט בפנים ארץ אשור, ועד לשנת 745 לפנה"ס עת תפס תגלת-פלאסר השלישי את הכס בעקבות הפיכת חצר שקדמה לה מרידה בעיר הבירה כלח. נסיגה זו בכוחה של אשור ובמעורבותה בסוריה אפשרה לממלכת ישראל להתעצם בלא מפריע.
התפשטות ממלכת ישראל בעבר-הירדן
ממלכת ישראל התפשטה בימי ירבעם ב' גם בעבר הירדן המזרחי, וזאת בעקבות קריסת כוחה של ארם דמשק. על התפשטות שבטי ישראל בעבר הירדן בימי ירבעם נכתב בדברי-הימים:
רשימות אלו משקפות ללא ספק את המצב ערב ההגליה של שבטים אלו בידי תגלת-פלאסר השלישי, וזאת בעקבות המפקד שנערך בקרבם בימי יותם מלך יהודה וירבעם מלך ישראל כנאמר בפסוק יז. מרשימות אלו עולה, שבני מנשה התפשטו בבשן עד סלכה ועד החרמון, ואילו אזור הנדידה של בני ראובן התרחב עד נהר הפרת. התפשטות שלטונה של ממלכת ירבעם בעבר-הירדן חייבת הייתה לכלול גם את שיעבודן של עמון ומואב, דבר שאיפשר לירבעם להרחיב את גבולו (מל"ב יד, כה) - היינו עד ים המלח, ו (עמוס ו, יד). רק מאוחר יותר, בימי יותם, עבר אזור זה לשלטון יהודה:  (דה"ב כז, ה).
המצב הפנימי בממלכת ירבעם השני
בימי ירבעם שררו יחסי שלום בין ישראל ויהודה, בה שלט המלך עוזיהו. שליטת ירבעם בחבלים נרחבים בעבר הירדן המזרחי, וקשריה של ממלכת ישראל עם ממלכת יהודה השולטת על המחצבים בערבה ועל הדרך לים אילת – הגדילו במידה ניכרת את הכנסותיה של ממלכת ישראל ממסחר החליפין, וסייעו להתעשרותם המופלגת של שריה. שגשוג זה הוביל על פי המקרא לשחיתות, סיאוב והחרפת הפערים החברתיים, ואלה עוררו את תוכחות הנביאים הושע, עמוס ומיכה.
כיבושם של הבשן והחורן, שהיו אסם התבואה של ארץ ישראל, נתן לממלכת ישראל בסיס כלכלי-חקלאי מוצק, שחסרונו היה ניכר עד כה. אין זה מן הנמנע, שההתנחלות הישראלית המחודשת בצפון הגלעד, בבשן ובחורן הייתה תוצאה של מדיניות מלכותית שעודדה התפשטות זו, וזאת במגמה לחזק את אחיזתה של ישראל במקומות אלו.
הפריחה הכלכלית נתנה את אותותיה גם בקצב הבניה ובהיקפה. עליהן קיימת עדות מחפירות בעיר שומרון. נחשף שם ארמון המלך מימי ירבעם השני ונמצא בו אוצר של קישוטי שנהב לרהיטים. שנהבים אלו מורים על עושרה של המלכות ועל פאר ארמונה בשומרון בעת ההיא. מפעלי בנייה אלו היוו מטרה להתקפותיו של עמוס הנביא:. בעקבות נבואותיו החריפות של עמוס פנה אמציה כהן בית אל למלך ירבעם, האשימו במרד ודרש לגרשו מהממלכה, אך עמוס לא נרתע וניבא נבואה קשה גם עליו.
לפי התלמוד, ירבעם סירב להאמין לדברים שאמר אמציה על עמוס, כיוון שהתנגד לקבלת לשון הרע.
שלמה הכהן (מקובל)
הרב שלמה בן יהודה הכהן, היה רב, פוסק ומקובל. חי בסלוניקי בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19. נפטר בירושלים בחודש תמוז תקפ"ז. חיבר ספרים רבים, פירושים לספרי קבלה ולספר הרמב"ם וספר שו"ת.
קורות חייו
רבי שלמה הכהן נחשב אחד המקובלים החשובים וספריו עמוקים ורחבים. אחד מחיבוריו החשובים הוא פירוש "שעת רצון" על ספר התיקונים של רבי שמעון בר יוחאי. חיבור זה עוסק בהתאמת סודות תורת האר"י עם התיקונים על ידי הסבר רחב המראה כיצד ניתן להבין את הרעיונות העמוקים של תורת האר"י מתוך המילים הפשוטות של התיקונים. פירוש זה הודפס בסוף ספרו של רבי חיים ויטאל "שער הכוונות". פירושו לכתבי האר"י "יפה שעה" הוא אחד מהפירושים המודפסים על גיליון ספרו של רבי חיים ויטאל "עץ חיים".
בשמות ספריו כלל את המילה שעה העולה בגימטריה כשמו שלמה.
בכמה מקומות הוא מצביע על רעיונות קבליים מסוימים שאין להבינם בכח השכל אלא רק על ידי קבלה איש מפי איש. במקום אחד כתב: "הונח בצריך עיון, ואני אומר כי לא עיון צריך שאם יעיין בה כל ימות עולם יעלה חרס בידו, כי אם קבלה נקבל ואם לאו אנו ליה וליה עינינו".
נפטר בירושלים בתמוז ה'תקפ"ז ונטמן בהר הזיתים.
בנו היה המקובל רבי יהודה הכהן מחבר הספר "אשמורת הבקר" על הזוהר הקדוש (סלוניקי תרי"ב) וספר "אהלי יהודה" על הרמב"ם (ירושלים תר"ג).
גלוסיטיס
גלוסיטיס היא דלקת של הלשון. בגלוסיטיס הלשון מתנפחת ומשנה את צבעה, פטמות הלשון יכולות להיעלם והלשון תראה חלקה. תיתכן גלוסיטיס ללא כאב כלל אך לעיתים המצב גורם לכאב ותחושת חוסר נוחות בפה. במצבים מסוימים גלוסיטיס יכולה להוביל להתנפחות הלשון עד כדי חסימת נתיב האוויר אז מדובר במצב חירום רפואי. גלוסיטיס בדרך כלל מגיבה היטב לטיפול אם הגורם לדלקת מוסר. סיבות לגלוסיטיס יכולות להיות על רקע אנמי (אנמיה ממארת, חסר ברזל), על רקע חסר בוויטמינים מקבוצת B וזיהומים שונים.
סעד מלכי
סעד (יעקב) מלכי (י"ז בטבת תרנ"ט, 30 בדצמבר 1898 – ד' בסיוון תשמ"ח, 20 במאי 1988), היה איש חינוך ועיתונאי יהודי-ציוני בקהיר במחצית הראשונה של המאה ה-20.
קורות חיים
נולד בקהיר לאביו, יעקב, ולאמו סומבול בת הרב יוסף הכהן.
בילדותו, קיבל חינוך יהודי מסורתי לצד חינוך כללי בבתי הספר של הקהילה היהודית בקהיר.
במקצועו היה איש חינוך וכיהן כמנהלו של בית הספר 'גרין' בקהיר.
פעילותו העיתונאית
את פעילותו העיתונאית החל לאחר הצהרת בלפור, כאשר פרסם באל-אהראם ובאל-מוקטם מאמרים התומכים בציונות. החל בשנת 1924 עבד בתור עורך המהדורה הערבית של העיתון 'ישראל' אשר יצא לאור בקהיר בין השנים 1920–1939, על ידי ד"ר אלברט מוצרי. כבר בתפקידו זה, ביקש סעד מלכי לחרוג מגבולות העיתונאות ככלי דיווח ועשה שימוש במהדורה הערבית של העיתון 'ישראל' כדי לנסות ולהשפיע על המציאות, בנושאים החשובים לקהילה היהודית. הוא התנגד להסתייגויותיהם של ראשי הקהילות מקיומו של עיתון יהודי בערבית, הקורא לקיומה של סולידריות קהילתית-מזרחית. הוא גם המשיך לפרסם מאמרים התומכים בציונות באל מוקטם.
בשנת 1934 יסד וערך את העיתון 'א-שמס', אשר יצא לאור בקהיר עד לסגירתו בידי השלטונות בשנת 1948, יומיים בלבד לאחר הקמת מדינת ישראל.
אגודת הצעירים היהודים מצריים
בשנת 1935 חבר מלכי לשלשה אנשי רוח יהודים מצריים, לצורך הקמתו של ארגון הצעירים היהודים מצריים ('ג'מעיית אלשבאן אלמצריין'), אשר שם לו למטרה לעודד את בני הנוער והצעירים היהודים לאמץ את התרבות הערבית ואת שפתה על חשבון התרבות האירופית.
השלשה היו: העיתונאי ד"ר אלפרד ילוז, חוקר הספרות ד"ר ישראל בן זאב (וולפסון) והסופר הרופא הלל פרחי. ראשי האגודה קראו ליהודי מצרים להשתלב באופן מלא בחיי החברה במצרים, מהבחינה התרבותית, הפוליטית, לאמץ נתינות מצרית ולהטמיע את השפה הערבית כשפה מרכזית בחייהם ובחיי הקהילה.
העיתון 'א-שמס'
מטרת העיתון, כפי שבאה לידי ביטוי במאמר מערכת שהופיע בגיליונו הראשון (19 בספטמבר 1934) הייתה:
לצד זאת, העיתון היה בעל אופי יהודי- ציוני, כפי שמשתקף מקריאתו החוזרת ונשנית להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, והדגשת התועלת שבדבר לעמי ערב. יותר משהיה כלי דיווח חדשותי, היה העיתון למכשיר פובליציסטי בידי עורכו, מתוך מטרה להשפיע על דעת הקהל וחיי היהודים, לצד ניסיון לפנות לחברה המצרית הלא יהודית.
העיתון כלל מדורים לענייני ספרות, מדע, אמנות ואף קולנוע. העיתון התייחד בכך שדאג להדגיש את השתייכותם של היהודים לתרבות המזרח ואת חשיבות הקרבה שבין התרבות היהודית למוסלמית. העיתון הכיל, אמנם, בעיקר תכנים שנגעו במישרין או בעקיפין לחיי היהודים, אך לא רק. כך, הכיל העיתון מדורים וכתבות שעסקו בתחום מדעי החברה, תרגומים של מאמרים בתחומים מדעיים שונים ומדע פופולרי. העיתון שם דגש על טיפוח היצירה היהודית, בעיקר בתחום הכתיבה ונתן במה לכותבים, הוגים ואנשי רוח מקומיים.
דוגמאות ליחס העיתון 'א-שמס' לסוגיות אקטואליות
היחס ליישוב היהודי ולתנועה הציונית: העיתון לא היסס לתקוף את ד"ר חיים ויצמן, בטענה כי האחרון נוטה לטובת הבריטים. העיתון קרא לויצמן ללחוץ על הבריטים וליישם במלואה את הצהרת בלפור ולעודד את העלייה לישראל. העיתון נהג לתקוף בקביעות את מדיניות הספר הלבן.
סגירת העיתון 'א-שמס'
יומיים לאחר הקמת מדינת ישראל, סגרו השלטונות המצרים את העיתון 'א-שמס' והחרימו את כל גליונותיו. בכך, היה 'א-שמס' לעיתון היהודי האחרון שיצא לאור במצרים, בשפה הערבית. סעד מלכי הואשם בהיותו פעיל ציוני, אך הספיק לחמוק ממצרים בטרם ייאסר. בשנת 1949 עלה עם משפחתו לישראל, והתיישב בעיר בת- ים.
עלייתו ארצה
נפטר בד' סיוון ה'תשמ"ח (18 במאי 1988) בבת ים.
המדונה והילד
המדונה והילד (איטלקית Madonna col Bambino) הוא נושא מסורתי באמנות הפלסטית הנוצרית, המציג את מרים, אם ישו עם ישו הילד, וכמעט תמיד היא נושאת אותו בזרועותיה. תיאור זה מדגיש את אימהותה של הבתולה, ופעמים רבות קיים קשר עין בין האם לבנה.
לעיתים מופיעות דמויות נוספות ביצירה:
קיימות הבחנות נושאיות נוספות:
מטה אסקלפיוס
מטה אסקלפיוס הוא סמלו של האל אסקלפיוס, אל הרפואה והריפוי במיתולוגיה היוונית הקדומה. הסמל מורכב מנחש הכרוך סביב מטה, והוא משויך לאסטרולוגיה ולריפוי. אסקלפיוס, המופיע גם בגלגל המזלות, היה אל הריפוי בפנתיאון היווני הקדום. לפי האגדה, אסקלפיוס למד רפואה מפי הקנטאור כיירון, ודמותו בגלגל המזלות משולבת במערכות קנטאור ומזל קשת. מטהו אומר הסמכות של אסקלפיוס משולב בדמות הנחש, המסמל את כוח הריפוי וההתחדשות בזכות מנהגו להשיל את עורו ולהחליפו בחדש. הנחש המופיע בסמל הוא ככל הנראה נחש החולדות, נחש ממשפחת ה־Colubridae, שמוצאו באזור אסיה הקטנה, והוא אינו ארסי.
המטה של אסקלפיוס דומה בצורתו ובמשמעויותיו למטה הרמס, המורכב ממטה מכונף וסביבו שני נחשים, ושניהם דומים לנחש הנחושת, המופיע לראשונה בספר במדבר (כ"א, ח'):
בהווה
מטה אסקלפיוס מסמל עד היום את משלח היד הרפואי, והוא משולב בסמלו של ארגון הבריאות העולמי. סמל ההסתדרות הרפואית בישראל מציג נחש כרוך סביב סמל המדינה ואף בסמלו של חיל הרפואה בצבא הישראלי מופיע נחש, סיכת החובש נראית בדיוק כמו מטה אסקלפיוס ואף בסיכת הרופא הצבאי מופיע נחש (אך עם חרב, ולקציני בריאות הנפש סביב האות פסי ביוונית). סמלם של ארגונים מעטים (כמו איגוד רופאי העור) הוא מטה הרמס, שהיה סמל המדע והאלכימיה בימי הביניים, ונקשר אף הוא לרפואה.
עלי סאלם
עלי סאלם (בערבית: علي سالم; 24 בפברואר 1936 - 22 בספטמבר 2015) היה סופר ומחזאי מצרי שכתב בעיקר מערכונים, הומורסקות וסאטירות.
יצירתו של עלי סאלם שראתה אור כוללת 25 ספרים ו־27 מחזות. בנוסף כתב מספר מחזות שעדיין לא פורסמו. מחזהו הראשון פורסם ב־1966. מחזותיו נכתבו בדרך-כלל בערבית מצרית מדוברת (ולא בערבית ספרותית), וגם ספריו והמאמרים שפרסם נכתבו לעיתים קרובות בשפה מעורבת - ספרותית ומדוברת. מחזותיו מערבים מציאות ודמיון, ונכתבו בהשראת הווי החיים של השכבות הנמוכות והבינוניות בחברה המצרית, הכפרית והעירונית. בכולם יש ביקורת סרקסטית, אך מרומזת, על השלטון במצרים, על אנשי החברה הגבוהה, וכן על תופעות בספרות ובאמנות המצרית. כמה ממחזותיו ומספריו מפורסמים מאוד בעולם הערבי כולו, בהם: "הפנטום של הליופוליס", "בית הספר למופרעים", "קומדיית אדיפוס", "האיש ששיטה במלאכים" ו"המזנון". כמה ממחזותיו תורגמו לאנגלית בידי עלי סאלם עצמו או בידי אחרים.
חייו
עלי סאלם נולד בעיר דמיאט (دمياط) שעל שפך הנילוס. אביו היה שוטר, שהתקשה לפרנס את משפחתו בגלל משכורתו הדלה. מגיל צעיר נאלץ סאלם לעבוד בעבודות מזדמנות כדי לסייע בפרנסת המשפחה. עם זאת, הוא זכה להשכלה וקרא ספרות ערבית ומתורגמת בעידודו של אביו, שממנו התייתם בגיל 21.
ב-1948 נהרג אחיו במלחמה עם ישראל, ומקום קבורתו לא אותר עד היום. ב-1952 התחוללה מהפכת הקצינים החופשיים שביטלה את המלוכה במצרים והנהיגה במקומה שלטון רפובליקני בהנהגת גמאל עבד אל נאצר. סאלם הושפע מאוד מהאווירה שיצרה ההפיכה, וקיווה כי היא תשפר את איכות חייהם של המעמדות הנמוכים. תקוותו התבדתה, ובמחזותיו הראשונים באה לידי ביטוי אכזבתו וביקורתו את השלטון החדש על שחיתותו. ב-1956 התגייס לצבא המצרי, אולם שוחרר כעבור 10 חודשים, משום שמשפחתו נותרה ללא אמצעי מחיה.
סאלם נפטר מסרטן הכליה, ב-22 בספטמבר 2015, בביתו במוהנדסין (المهندسين), שכונה בעיר גיזה, השוכנת ממערב לקהיר.
מחזותיו
מחזהו הראשון של סאלם, שנכתב ב-1963 ופורסם ב-1966, נקרא "האנשים שברקיע השמיני" (الناس اللي في السماء الثامنة), והוא מתאר כוכב לכת הנשלט בידי מלך וצוות מדענים הרואים באהבה מחלה ודואגים לעקור את "בלוטת האהבה" מגופם של כל הילדים. בממלכה פורצת הפיכה בהנהגת שר הבריאות ואנשים מאוהבים. מחזותיו הבאים, "האיש ששיטה במלאכים" (الرجل اللي ضحك على الملائكة, 1966) ו"קומדיית אדיפוס: אתה הוא שהרגת את המפלצת" (كوميديا أوديب: أنت اللي قتلت الوحش, 1970), כבר כוללים ביקורת ברורה וממוקדת על השלטון החדש, והמעמד הגבוה החדש שנוצר בעקבותיו. במחזה האחרון ניכרים הדים לתחושת האכזבה הקשה מהשלטון שרווחה במצרים, בעקבות מלחמת ששת הימים.
ביקורו בישראל
עלי סאלם תמך ביוזמת נשיא מצרים אנואר סאדאת לבקר בישראל ב־1977, והיה לאחד מאנשי הרוח הבודדים במצרים שתמכו בהסכם השלום. ב־1994, לאחר חתימת הסכמי אוסלו, החליט סאלם לבקר בישראל. הוא לא תיאם את ביקורו מראש עם אישיות ישראלית או מצרית כלשהי. הוא חצה את הגבול במכוניתו, והחל לסייר ביישובים ישראליים, יהודיים וערביים. על מסעו לישראל אמר "זה לא היה מסע של אהבה, אלא ניסיון רציני להיחלץ משנאה". במהלך מסעו נפגש עם ששון סומך מאוניברסיטת תל אביב, שנחשב למומחה בעל שם עולמי בספרות ערבית, ועם תאופיק זיאד, שהיה אז ראש עיריית נצרת וחבר הכנסת. את רשמי הביקור סיכם עלי סאלם בספר "מסע לישראל" (رحلة إلى إسرائيل), שתורגם לעברית (בידי דוד שגיב) ולאנגלית, והפך לרב-מכר.
בספרו מתאר סאלם את מסעו בפרטי פרטים, ומתעכב על תיאור ישראלים שפגש במקרה בדרכו, על שיחותיו אתם, ועל האווירה הכללית שקלט בישראל. הוא מתאר את האווירה הקשה ששררה בישראל בעקבות פיגועים שהתרחשו בעת מסעו, ואת החרדה שעוררה מכוניתו המצרית, הנושאת לוחית רישוי עם כיתוב בערבית, ביישובים יהודיים. הוא מתאר את ההבדלים התרבותיים שמצא בין היהודים בישראל לבין המצרים, וכותב בהערכה על הנכונות שמצא בישראל להיחשף לתרבות המצרית, לעומת החשש מהתרבות הישראלית שמצא במצרים. הוא מתאר גם את ביקורו ביישובים ערביים, ומתאר את הווי החיים של ערביי ישראל, וכן את מפגשיו עם יהודים ממוצא מצרי שעלו לישראל.
התגובות לביקורו
כשהגיע סאלם למעבר הגבול בטאבה, אסרו עליו השלטונות המצריים לחצות את הגבול. הוא חזר לקהיר וניסה לעלות על טיסה לישראל, אולם השלטונות מנעו ממנו גם את האפשרות הזאת, והוא נאלץ להישאר במצרים. סאלם הביע זעם רב על התקרית, וגם אוניברסיטת בן-גוריון הביעה מחאה. שלטונות מצרים לא מסרו סיבה ברורה לסירובם לאפשר לסאלם להגיע לבאר שבע. ב-19 בנובמבר 2008 הוענק לעלי סאלם פרס גבורה אזרחית על "מאמציו לשבור את המוסכמות החברתיות והניסיון שלו לקירוב לבבות עם העם היהודי, גם כאשר נגבה ממנו מחיר אישי כביר בתהליך". פרס זה הוענק לסאלם במעונו של השגריר האמריקאי בלונדון.
אדולף שטיינברגר
אדולף שטיינברגר (בסרבו-קרואטית: Adolf Štajnberger; 15 בפברואר 1916, זאגרב, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 3 במרץ 1942, פלאשקי, מדינת קרואטיה העצמאית) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה אשר ב-1943 זכה לעיטור גיבור יוגוסלביה.
ביוגרפיה
אדולף שטיינברגר נולד ב-1916 בזאגרב ולמד הנדסה באוניברסיטת זאגרב. ב-1938 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה ולחם בשורות הבריגדות הבינלאומיות במהלך מלחמת האזרחים בספרד. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית, נעצר שטיינברגר ונשלח לעבודות כפייה בגרמניה. ביולי 1941, הצליח שטיינברגר להימלט ולשוב לגבולות יוגוסלביה הכבושה. הוא הצטרף לכוחות הפרטיזנים היוגוסלבים של טיטו וארגן מספר יחידות באזור קוֹרְדוּן. בהמשך, מונה לקומיסר של גדוד פרטיזנים. במרץ 1942 נפל למארב של צ'טניקים כתוצאה מהלשנה ונהרג ביחד עם שלושה לוחמים ובהם רוברט דומאני. גופתו הושלכה לבור מים בעומק רב ושרידיה נמצאו רק ב-1966. ב-27 ביולי 1943 העניק לו מפקד כוחות הפרטיזנים יוסיפ ברוז טיטו את עיטור "גיבור יוגוסלביה" ושטיינברגר היה אחד מראשוני מקבלי העיטור.
זכריהו בן ירבעם
זכריהו בן ירבעם הוא דמות מקראית, ומלך של ממלכת ישראל. לפי הכרונולוגיה המסורתית מלך בשנים 748 עד 747 לפנה"ס.
הביטוי "קָבָלְ־עָם" הוא יחידאי במקרא. בתרגום הארמית כתוב "קָדָם עַמָא", כלומר: נגד העם, לעיני העם. ייתכן שהכוונה למקום ציבורי, אולי בשעת התכנסות העם או נציגיו. ייתכן שזו תוספת של עורך ספר מלכים, שרצה להדגיש כי הנבואה שניתנה ליהוא ("בני רביעים ישבו לך על כיסא ישראל") התגשמה לעיני העם. בתרגום השבעים, לעומת זאת, כתוב "יבלעם", כלומר שם של מקום, וחוקרים רבים סבורים כי גרסה זו עדיפה.
סיכון מטבע
סיכון מטבע הוא רמת החשיפה הקיימת בארגונים ופרטים שחלק מהכנסותיהם, הוצאותיהם, נכסיהם או התחייבויותיהם נקובים במטבע שונה ממטבע הפעילות העיקרי שלהם, לעלייה או ירידה בשערי המטבעות להם הם חשופים. שינויים אלה עלולים לפגוע באופן ניכר וליצור הפסדים ובמקרים מסוימים אף להביא לכדי פשיטות רגל.
ניהול סיכוני מטבע
הטיפול בסיכונים אלה מבוסס על ניתוח ומציאת רמת הרגישות של החברה לשינויי מטבע אלה, ולאחר מכן פתרונות מערכתיים המבוססים על קביעת "מדיניות ניהול סיכוני מטבע" ופתרונות מערכתיים המבוססים על "גידור טבעי" של חשיפה זו. ברוב המקרים היכולת לבצע גידור טבעי אינה מספקת ואז נדרשים פתרונות דוגמת "גידור פיננסי" המבוסס על כלים מתחום הנגזרות הפיננסיות: פורוורדים, אופציות, סוואפים וכו'.
ברברה ג'ורדן
ברברה שרלין ג'ורדן (באנגלית: Barbara Charline Jordan, 21 בפברואר 1936 – 17 בינואר 1996) הייתה עורכת דין, מחנכת, פוליטיקאית וממנהיגי התנועה לזכויות האזרח בארצות הברית. כחברת המפלגה הדמוקרטית, היא הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שנבחרה לסנאט של טקסס, ולאישה האפרו-אמריקאית הראשונה מדרום ארצות הברית שנבחרה לבית הנבחרים של ארצות הברית. ג'ורדן קיבלה פרסים רבים, בהם את מדליית החירות הנשיאותית. בשנים 1978–1980 הייתה חברה במועצת המנהלים של פרס פיבודי. היא הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שנקברה בבית הקברות של מדינת טקסס.
שנותיה הראשונות
ברברה שרלין ג'ורדן נולדה ביוסטון שבטקסס בשנת 1936. היא הייתה הצעירה מבין 3 ילדים. ילדותה של ג'ורדן התמקדה בחיי הכנסייה, במיוחד לאור העובדה שאמה הייתה מורה בכנסייה ואביה היה מטיף בפטיסטי. בשנת 1952 סיימה את לימודי התיכון בהצטיינות. בזמן התיכון החליטה ג'ורדן להיות עורכת דין. בגלל ההפרדה הגזעית, לא יכלה ג'ורדן ללמוד באוניברסיטת טקסס באוסטין, לכן למדה באוניברסיטת טקסס הדרומית, כשהיא מתמקדת במדע המדינה ובהיסטוריה. בזמן הלימודים באוניברסיטה, הצטיינה ג'ורדן בדיבייטים, וסיימה את התואר הראשון בהצטיינות בשנת 1956. בשנת 1959 סיימה את לימודי המשפטים בבוסטון. לאחר סיום לימודיה, לימדה ג'ורדן מדעי המדינה במכללה באלבמה.
קריירה פוליטית
לאחר שחזרה מאלבמה בשנת 1960, החלה ג'ורדן לעסוק בעריכת דין. בשנת 1966 נבחרה לסנאט של טקסס, והייתה לסנטורית הראשונה בטקסס ממוצא אפרו-אמריקאי. במשך זמנה בסנאט, ג'ורדן הצליחה לחוקק כ-70 חוקים.
בשנת 1972, הצליחה ג'ורדן להיבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם טקסס. כך הייתה האישה הראשונה בתולדות טקסס שנבחרה לתפקיד. לאחר בחירתה, קיבלה ג'ורדן תמיכה נלהבת מהנשיא לינדון ג'ונסון אשר פעל לכך שג'ורדן תהיה בוועדת המשפטים. בשנת 1974 נאמה בקונגרס נאום אשר שודר לטלוויזיה אשר פתח את הליך הדחתו של הנשיא המכהן ריצ'רד ניקסון, אשר היה חשוד בטיוח בפרשת ווטרגייט. נאום זה התפרסם מאוד, ונחשב לאחד הנאומים הטובים ביותר מאותה התקופה.
לאחר הפוליטיקה
בשנת 1979 פרשה מן הפוליטיקה והחלה לעבוד באוניברסיטת טקסס באוסטין. בשנים 1994 ועד למותה בשנת 1996, ג'ורדן עמדה בראש הוועדה האמריקאית לרפורמת ההגירה, שדגלה בהגבלת ההגירה. היא טענה כי חובתה וזכותה של חברה דמוקרטית לנהל את ההגירה לתוך החברה. מבקריה של ג'ורדן ביקרו אותה על מדיניות מחמירה הכוללת נכונות להעניש מעסיקים המפרים את תקנות ההגירה, הידוק הביטחון בגבולות והתנגדות לחנינה למהגרים בלתי חוקיים.
בשנת 1994 הוענקה לה מדליית החירות הנשיאותית על ידי הנשיא ביל קלינטון. היא קיבלה תוארי כבוד רבים ממוסדות בכל רחבי ארצות הברית הכוללים בין השאר את האוניברסיטאות פרינסטון והרווארד ואת היכל התהילה הלאומי לנשים.
הנשיא קלינטון אף רצה למנות את ג'ורדן לתפקיד בבית המשפט העליון, אך היא הייתה חולה מדי בשביל להחזיק בתפקיד.
חיים אישיים
ג'ורדן הייתה לסבית, ובמשך יותר מ-20 שנה הייתה בזוגיות עם פסיכולוגית בשם ננסי ארל. עובדה זו הפכה את ג'ורדן ללסבית הראשונה שנבחרה לקונגרס האמריקאי. בשנותיה האחרונות, סבלה מלוקמיה. היא נפטרה בגיל 59 בשל סיבוכים מדלקת ריאות ב-17 בינואר 1996 באוסטין.
יא ג'סי
יא ג'סי (באנגלית: Yaa Gyasi; נולדה בשנת 1989) היא סופרת גאנאית-אמריקאית. רומן הביכורים שלה Homegoing (שיבה), שפורסם בשנת 2016 כאשר הייתה בת 26 בלבד, זכה לפרסים רבים ותורגם לשפות שונות.
ילדות מוקדמת וחינוך
ג'סי נולדה בעיר ממפונג, בגאנה לאב קווייקו, פרופסור לצרפתית באוניברסיטת אלבמה בהאנטסוויל, ולאם סופיה, אחות במקצועה. המשפחה עברה להתגורר בארצות הברית בשנת 1991, כאשר אבי המשפחה עבר לשם להשלים את הדוקטורט שלו באוניברסיטה של מדינת אוהיו. המשפחה התגוררה לאחר מכן במקומות נוספים בארצות הברית, באילינוי ובטנסי. החל מגיל 10 גדלה ג'סי עם משפחתה בהאנטסוויל, אלבמה.
ג'סי מציינת כי הייתה ילדה ביישנית, והרגישה קרובה אל אחיה בשל היותם מאוחדים בזהותם כילדים מהגרים באלבמה. בנוסף ראתה בקריאה ובספרים "חברים קרובים".
בתקופת לימודיה קיבלה ג'סי תעודת הצטיינות חתומה על ידי לוואר ברטון לאחר שהסיפור הראשון שכתבה התמודד בתחרות כתיבה שמיועדת לסופרים צעירים. לדבריה, זכייה זו עודדה אותה והיוותה עבורה ההשראה לבחירה בקריירה בתחום הספרות. עוד השפיע עליה הספר של טוני מוריסון "שיר השירים אשר לסולומון”, אותו קראה בהיותה תלמידת בית ספר תיכון בת 17.
ג'סי סיימה לימודי תואר ראשון באנגלית באוניברסיטת סטנפורד ותואר שני בכתיבה יצירתית באוניברסיטת איווה.
קריירה
זמן קצר לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטת סטנפורד, החלה ג'סי לכתוב את רומן הביכורים שלה, ובמקביל עבדה בחברת הזנק בסן פרנסיסקו. לדבריה, היא לא נהנתה מעבודתה ופרשה כאשר התקבלה ללימודי תואר שני באוניברסיטת איווה בשנת 2012.
הרומן הראשון שכתבה: Homegoing (תורגם לעברית בשם: "שיבה", ראה אור בישראל בהוצאת תמיר-סנדיק, 2017) נכתב בהשראת טיול שעשתה בשנת 2009 לגאנה. זו הייתה הפעם הראשונה בה חזרה לגאנה לאחר שעזבה אותה בהיותה ילדה.
היא השלימה את כתיבת הרומן בשנת 2015 וקיבלה הצעות להוציאו לאור מכמה הוצאות ספרים. הספר יצא בהוצאת הספרים קנופף.
העיתונאי טא-נהאסי קואטס בחר להעניק לספר את פרס איגוד הספרות הלאומי לסופרים מתחת לגיל 35 בשנת 2016. הספר זכה בפרסים רבים אחרים בארצות הברית בגין כתיבו ותרומתו של הספר לגיוון בספרות האמריקאית.
ב-2017 נבחרה על ידי מגזין פורבס לרשימת הצעירים המבטיחים 30Under30.
ג'סי כותבת ומפרסמת בפרסומים שונים, בהם African American Review, Callaloo, הגרדיאן, ו גרנטה.
היא מציינת את טוני מוריסון, גבריאל גרסיה מרקס (מאה שנים של בדידות), ג'יימס בולדווין , אדוארד פ. ג' ונס, וג'ומפה להירי ("רגיל כדור הארץ") כמקורות השראה עבורה.
נכון לשנת 2016, ג'סי מתגוררת בברקלי, קליפורניה.
יצירות
ברומן ביכורים זה של גֶ'סִי מובא סיפור היסטורי ואישי על האופן שבו אפליה, השפלה וגזענות נצרבות בנשמתה של קהילה שלמה. הספר עוקב לסירוגין אחר שני ענפים באילן היוחסין של האחיות: ענף צאצאיה של אפייה לאורך מאות שנות מלחמה בגאנה מול הקולוניאליזם הבריטי וסחר העבדים, ובמקביל ענף צאצאיה של אסי בארצות הברית – מאחוזות העבדים בדרום, דרך מלחמת האזרחים, מכרות הפחם ומועדוני הג'אז, וכלה בהארלם של ימינו.
מדענות
מדענות (באנגלית: Scientism) הוא כינוי להשקפה אפיסטמולוגית, המשליכה מן הידע המדעי לתחומים שאינם מדעיים, או חולקת על ידע שמקורותיו אינם מדעיים.
ישנם אנשי מדע ואחרים שעצם הגדרת המדענות או הכינוי שניתן לה אינו מקובל עליהם, אם משום שהם אינם מבחינים בין המדע והמדענות, ובעיניהם ההשקפה המכונה "מדענות" היא עמדת המדע עצמו, ואם להפך, משום שהם סבורים שגישת המדענות מופרכת לחלוטין, אינה מדעית, או אינה קיימת כלל, ועל כן עצם קריאתה על שם המדע מהווה עלבון למדע.
האבחנה בין מדע למדענות משמשת רבות תאולוגים ופוסט-מודרניסטים לצורך הגנה על עמדותיהם, הנתפסות לעיתים כבלתי מדעיות.
הגדרת המדענות
הגדרתה של המדענות אינה חד משמעית, ולכן נמצא לא אחת שמדענים שהסתייגו ממנה מפורשות (ואף האשימו אחרים בנטייה למדענות), הוצגו בעצמם כבעלי השקפה כזו על ידי אחרים. על כל פנים, כמעט בכל דרך בה נגדיר את המדענות, יהיו לה תומכים ומתנגדים לא מעטים.
בין ההשקפות המוגדרות כמדענות ניתן להבחין בשתיים אופייניות:
המחלוקת סביב המדענות
רבים מאנשי המדענות, מעבר לאמונתם ששיטתם היא נכונה ומדעית, נוטים לחלוק על עצם האבחנה בין מדע ומדענות, מאחר שהם סבורים שעמדתם היא עמדתו הטבעית של המדע והיא חלק בלתי נפרד מן המדע ומן השיטה המדעית. את שלילת המדענות הם יציגו לעיתים קרובות כפוסט מודרניזם הפסול לטעמם מכל וכל, כדמגוגיה של אנשי דת, או כמי שאינה קיימת כלל, לפי העניין.
קרל סייגן עומד על כך בספרו עולם רדוף שדים - המדע כנר בעלטה: "אולי האדם משתוקק לוודאות מוחלטת; אולי הוא מייחל לה; אולי הוא מתיימר, כפי שמתיימרים חסידי דתות מסוימות, כי כבר זכה בה; אבל תולדות המדע - ומכל השיטות להשגת ידע שהאדם מסוגל לרדת לעומקו, המדע הוא בפירוש המוצלח ביותר - מלמדות אותנו שלכל היותר אנו רשאים לקוות לשיפורים הולכים ונמשכים בהבנתנו, ללימוד משגיאותינו, להתקרבות אסימפטוטית אל היקום, אבל בידיעה מראש שהוודאות המוחלטת תישאר לצמיתות מחוץ להישג ידינו." (עמ' 40 במהדורה העברית)
הוגים, תנועות ומונחים
פרט למדענות, ישנם עוד מונחים אחרים שהצטברו לאורך השנים כגון "אנטי מדע" (משמש לציון פסילה גורפת של המדע) ואימפריאליזם מדעי. היסטורית, התנועה הכי מוכרת שפסלה את המדע ברובה הייתה רומנטיקיזם בהתנגדות לעידן האורות בתקופת עידן האורות עצמו. כבר במהפכה המדעית נשמעו קולות ספקנים בקשר לשיטה המדעית כמו תומאס הובס. כמו כן, המושג מדענות משמש אצל הימין הפוליטי בעיקר באמריקה. בפילוסופיה של המדע אפשר לראות את פול פייראבאנד כמצביע על מדענות בתרבות המערבית (למרות שלא היה נגד מדע והיה רציונליסט בעצמו), בסוציולוגיה אפשר לראות בין השאר את ברונו לאטור כמצביע על מדענות. באקולוגיה בולט בין השאר ריצ'רד לוינס (למרות שלא כל אחד יחשיב את דעתו כפוסלת מדענות). בין השאר ישנם מדענים "אלטרנטיביים", הן משום שהם מנסים לבנות תאוריות מדעיות על דברים שנזרקו על ידי רוב המדענים זה מכבר (למשל אלפרד נורת' וייטהד) או שפשוט נחשבים על ידי המדענים כפסבדו מדע (למשל וילהלם רייך).
חואניטה מור
חואניטה מור (באנגלית:  Juanita Moore; 19 באוקטובר 1914 - 1 בינואר 2014) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית, האפרו אמריקאית הרביעית בהיסטוריה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר, בקטגוריית פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1959 על משחקה בסרט "חיקוי לחיים".
ביוגרפיה
מור נולדה בעיר גרינווד שבמיסיסיפי וגדלה בלוס אנג'לס. בצעירותה הייתה רקדנית ב"מועדון הכותנה" הנודע לפני שהופיעה כניצבת בהצגות תיאטרון. מור נחשפה לראשונה בשנות ה-50 בסרטים "פינקי" של איליה קאזאן, "רומן בתאילנד", " The Girl Can't Help It ", "עדה לרצח", "רנסום!" ו"כלאה של אישה".
בשנת 1959 פרצה מור לתודעה בזכות הופעתה בדרמה של דאגלס סירק "חיקוי לחיים" בתפקיד עוזרת הבית אני ג'ונסון. על תפקידה הועמדה מור לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בצוותא עם חברתה לסרט סוזן קוהנר ולפרס גלובוס הזהב. מור הייתה לשחקנית האפרו אמריקאית הרביעית בהיסטוריה שהועמדה לפרס אוסקר אחרי זוכת האוסקר האטי מקדניאל, את'ל ווטרס ודורותי דנדרידג'.
בעקבות משחקה האמין שהציגה בסרט לוהקה מור בשנות ה-60 לדרמה הקומית של הנרי קוסטר "הנזירה המזמרת" בתפקיד האחות מרי ולקומדיה "המצב העדין של אבא". מור הופיעה כמו כן גם בסרטי הבלאקספורטיישן "המאק", "אבבי" ובסרטו של זלמן קינג "משיכה ארוטית". את הופעתה האחרונה כשחקנית קולנוע עשתה מור בשנת 2000 בהפקת וולט דיסני "הילד" בתפקיד סבתו של קני.
מור הייתה נשואה לשחקן נייס בארי במשך 12 שנים, משנת 1941 עד למותו ב-1953. היא הייתה נשואה במשך כ-50 שנה לבעלה השני צ'ארס בוריס. נכדה של מור הוא השחקן והמפיק קירק קלי קהאן.
מור הלכה לעולמה ב-1 בינואר 2014 בנסיבות טבעיות בביתה שבלוס אנג'לס, בת 99 הייתה במותה. היא נקברה בבית העלמין "אינגלווד פארק".
שירת רולאן
שירת רולאן (בצרפתית: La Chanson de Roland) היא האפוס הקדום ביותר בשפה הצרפתית העתיקה, והיצירה המשמעותית הקדומה ביותר בתולדות הספרות הצרפתית.
האפוס כולל 4,002 חרוזים המחולקים ל-291 בתים, והוא הועלה על הכתב ככל הנראה ב. עותקים רבים יחסית ששרדו מעידים על תפוצתה הרחבה והפופולריות שלה בתקופה שבין המאה ה-12 למאה ה-14. כתב-היד המוקדם ביותר הקיים, הכתוב אנגלו-נורמנית ומתוארך לבין 1129 ל-1165, שמור בספרייה הבודליינית שבאוניברסיטת אוקספורד. היצירה האפית היא הדוגמה הראשונה והבולטת ביותר לסוגת שירת האבירים (צרפתית: Chanson de Geste) שפרחה בין המאה ה-11 למאה ה-15 ועסקה במעללי גיבורים.
רקע היסטורי
העלילה מבוססת על אירוע צבאי שולי למדי, קרב רונסבו (Roncevaux) ב-15 באוגוסט 778, בו ספגו יחידות המאסף של צבא קארל הגדול אבדות רבות מידי כח פשיטה ואסקוני. על אף שהיצירה מבוססת על אירוע היסטורי אמיתי, אין היא נאמנה לפרטיו והיא נגועה בעיוותים היסטוריים מהותיים, כגון החלפת האויבים מוואסקונים נוצרים לסרצנים כופרים.
עלילה
לאחר שבע שנות מערכה נגד הסרצנים בחצי האי האיברי, נשאר רק מאחז אחד שלא נכנע לקארל הגדול: סרגוסה, הנשלטת על ידי המלך מרסילה. אימת קארל נופלת על מרסילה, והוא שולח שליחים אל המחנה הפרנקי בהצעת כופר והבטחה להתנצר, ובלבד שייסוגו.
קארל מקבל את עצת האביר גאנלון לשאת ולתת עם הסרצני. המלך מבקש לבחור שליח ורולאן, אחיינו של קארל ובנו החורג של גאנלון, מביא לבחירת גאנלון. גאנלון, הזועם על השליחות המסוכנת שהוטלה עליו, נשבע לנקום בהלה. יחד עם מלך סרגוסה, הוא זומם להפיל אותו בפח כשהוא משכנע את המלך המוסלמי לתקוף את יחידת המאסף של קארל.
גאנלון חוזר מן השיחות ומודיע על כישלון שליחותו. הוא מציע כי רולאן יעמוד בראש חיל המאסף בקרב המתקרב וקארל (בלחץ מפקדי צבאו) מסכים לכך, אך מציע לרולאן את מחצית אנשיו. רולאן מסרב ומבקש רק 20,000 חיילים. בהתנגשות המתחוללת לאחר מכן, תוקף אותו צבא בן 100,000 סרצנים. אוליבייה, ידידו הטוב ביותר, מבקש ממנו לתקוע בקרן ולהזעיק את עזרתו של קארל. רולאן מסרב בטענה שכבודו אינו מאפשר לו לעשות זאת. הקרב ממשיך ועל אף גבורתם של הפרנקים, הם ניגפים מול הכח העדיף. כשרולאן נותר כמעט לבדו, הוא מבין שהמתין יותר מדי, וקארל לא יספיק עוד לבוא להצילו. בכל זאת, מחליט רולאן לתקוע בקרן, כדי לקרוא למלכו לנקום את התבוסה. לאחר תקיעתו מת רולאן מות קדושים, ומלאכים יורדים משמיים ולוקחים את נשמתו היישר לגן עדן.
כאשר חוזרים הלוחמים לפרנקיה, יוצאת לקראתם אוד הנאווה, ארוסתו של רולאן. כשהיא מגלה את דבר מותו היא נופחת את נשמתה ונופלת לזרועות המלך קארל. עם סיום המלחמה, מתגלה מעשהו של גאנלון והוא מואשם בבגידה. הוא טוען להגנתו שלא בגד בקארל אלא רק השיב לרולאן כגמולו. גנלון טוען לזכותו למשפט בקרב, ואת תפקיד אלופו לוקח על עצמו פינאבל, ידידו הטוב ביותר. פינאבל עצום הממדים מצליח להביא לתמיכת רוב האצילים בעמדתו של גאנלון. אך אביר צנום בשם תיירי מתקומם ונענה לאתגר. ההשגחה האלוהית גורמת לתיירי לנצח; גאנלון נתלה בין חמישה סוסים ומשוסע לגזרים, ושלושים מבני משפחתו מוצאים להורג בתליה. היצירה מסתיימת במלאך גבריאל, היורד לשלוח את המלך קארל, היגע ושבע המלחמות, למלחמה נוספת ב"כופרים".
Afire Love
Afire Love (בעברית: אהבה בוערת) הוא שיר של הזמר-יוצר הבריטי אד שירן, לאלבום האולפן השני שלו, × (2014). השיר הוא על סבו המנוח של שירן, אשר סבל ממחלת האלצהיימר. השיר הופק על ידי חבר להקת "סנואו פטרול", ג'וני מקדייד, ונעזר במרכיבים של "Remembering Jenny", אשר הולחן על ידי כריסטוף בק עבור פסקול סדרת הטלוויזיה האמריקאית, "באפי ציידת הערפדים".
השיר פורסם להורדה דיגיטלית בחנות ה-iTunes ב-16 ביוני 2014, בתור הסינגל השיווקי השלישי מתוך שבעה מאלבום האולפן ×. בשל שיעורי הזרמה גבוהים, כל שירי האלבום, ביניהם "Afire Love", נכנסו למצעד בממלכה המאוחדת.
שחרור וביקורות
השיר פורסם להורדה דיגיטלית ב-iTunes כסינגל השיווקי השלישי מתוך האלבום. הוא היה זמין להורדה דיגיטלית על הזמנה מראש של האלבום. כמו כן, השיר דורג במצעד ה-iTunes בארצות הברית.
עקב שיעורי הזרמה גבוהים, "Afire Love" ויתר שירי האלבום דורגו במצעדים הבריטיים, וכן נכנס למצעד הסינגלים הבריטי לראשונה במקום ה-71, ובהמשך הגיע למקום ה-59 כשיא.
כתב הדיילי טלגרף, ניל מקורמיק תיאר את "Afire Love" כסינגל אינטימי.
פמיניזם בממלכה המאוחדת
בדומה למקומות אחרים, מטרת הפמיניזם בממלכה המאוחדת (או הפמיניזם הבריטי), היא ליצור שוויון פוליטי, חברתי, וכלכלי לנשים. ההיסטוריה של הפמיניזם הבריטי מסמנת גם את תחילת התנועה הפמיניסטית, כיון שרבות מהכותבות והאקטיביסטיות הפמיניסטיות הראשונות כמו מרי וולסטונקראפט, ברברה בודיצ'ון ולידיה בקר - היו בריטיות.