cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הסוכנות היהודית
חיזוק הקהילה היהודית בישראל
"שותפות ביחד" (לשעבר "שותפות 2000") היא יוזמה ייחודית המקשרת בין 550 קהילות יהודיות בכל העולם באמצעות 45 שותפויות בישראל. המעורבות ושיתוף הפעולה (בהתנדבות) יוצרים הפריה ותרומה הדדית בתחומים קהילתיים, חינוכיים, כלכליים ועוד.
פרויקט "קהילות צעירות" של הסוכנות היהודית קורא לסטודנטים צעירים בעלי מודעות חברתית גבוהה, להצטרף לאתגר של עשייה חברתית, מעורבות ומנהיגות קהילתית. החלוצים הצעירים זוכים למלגת לימודים תמורת התחייבות לעבודה קהילתית שבועית בקהילה. הסוכנות היהודית מעורבת ביותר מ-30 קהילות צעירות בגליל ובנגב, מתוך 60 הקהילות הקיימות כיום בישראל.
פעילות הסוכנות ברוסיה
ב-5 ביולי 2022, הג'רוזלם פוסט דיווח כי ממשלת רוסיה (ובפרט נציגי משרד המשפטים של רוסיה) דרשה מהנהגת הסוכנות היהודית להפסיק את פעילותה בפדרציה הרוסית. לפי דיווחי ה-BBC, נטען שבעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, משרד המשפטים של רוסיה חושש מ"בריחת מוחות" של יהודים מרוסיה לישראל וטען שהסוכנות מטפלת באופן לא נכון בנתונים אישיים של אזרחים רוסים. ב-21 ביולי 2022, הסניף המוסקבאי של משרד המשפטים ברוסיה הגיש תביעה לבית המשפט בסמאני בדרישה לפרק את הנציגות הרוסית של הסוכנות. בדיקה ראשונית של התביעה החלה ב-28 ביולי 2022. הדיון הראשון בבית המשפט נקבע ל-19 באוגוסט והוא נדחה לאחר מכן לפברואר 2023. בישראל טענו כי הדיון המשפטי נועד לייצר לחץ מצד הקרמלין להגיע להסכמות באשר להעברת חצר אלכסנדר לידי החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית.
פרס ישראל
הסוכנות היהודית זכתה בפרס ישראל בתחום מפעל חיים עבור תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת התשס"ח, בנימוקי הוועדה נאמר: "במתן פרס ישראל מביעה מדינת ישראל את הוקרתה לגוף שהביא למימוש חזון שיבת ציון ולכינון הריבונות המדינית לעם היהודי במולדתו המתחדשת".
נסים אלבחרי
נסים אלבחרי (בסרבו-קרואטית: Nisim Albahari; בסרבית קירילית: Нисим Албахари; 28 בינואר 1916, טשאני, בוסניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 1992, סרייבו, בוסניה והרצגובינה) היה פרטיזן ופוליטיקאי יוגוסלבי יהודי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה אשר ב-1953 זכה לעיטור גיבור יוגוסלביה.
קורות חייו
נסים אלבחרי נולד ב-1916 בטשאני ובהמשך היגרה משפחתו לסרייבו ובה רכש השכלה תיכונית. ב-1935 הצטרף למפלגה הקומוניסטית והיה פעיל באיגודים מקצועיים. ב-1936 נעצר על ידי שלטונות יוגוסלביה, נשפט בעוון פעילות מחתרתית ונידון לשנת מאסר. גם לאחר שחרורו המשיך בפעילותו במפלגה הקומוניסטית, וב-1940 נכלא שוב. ב-29 במרץ 1941, לאחר ההפיכה הצבאית שבמהלכה הודח הנסיך פאבלה ופטר השני הומלך תחתיו, השתחרר אלבחרי מכלאו.
לאחר המלחמה סיים אלבחרי את בית הספר למדע המדינה בבלגרד והשתלב במנגנון השלטון היוגוסלבי. הוא כיהן כחבר הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית, חבר פרלמנט ושר העבודה של בוסניה והרצגובינה תחת יוגוסלביה. כמו כן היה חבר במועצת הפדרציה של יוגוסלביה. ב-27 בנובמבר 1953 העניק לו שליט יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו את עיטור גיבור יוגוסלביה.
נסים אלבחרי הלך לעולמו בסרייבו ב-1992.
אפולינרי וסנצוב
אפולינרי מיכאילוביץ' וסנצוב (ברוסית: Аполлинарий Михайлович Васнецов; 6 באוגוסט 1856 – 23 בינואר 1933) היה צייר רוסי ואמן גרפי אשר התמחה בציור סצנות היסטוריות ובייחוד סצנות מההיסטוריה של מוסקבה.
קורות חיים
וסנצוב לא רכש השכלה אמנותית או גרפית, אלא למד תחת אחיו, הצייר הידוע ויקטור וסנצוב.
מאז שנת 1883 התגוררו שני האחים באברמצבו, שם הושפע אפולינרי וסנצוב מהאמן וסילי פולנוב. בין השנים 1898–1899 נסע אפולינרי ברחבי אירופה, ובעקבות סיור זה החל לצייר, בנוסף לסצנות נוף, גם תיאורי נוף היסטוריים. ציורים רבים שלו מתארים את העיר מוסקבה בימי הביניים.
יעקב כהן (משורר)
יעקב כָהָן (כהאן) (26 ביוני 1881 סלוצק – 20 בנובמבר 1960 תל אביב) היה משורר ישראלי, מחזאי, מתרגם, סופר ובלשן עברי, פעמיים חתן פרס ישראל. יהודי יליד בלארוס, אז חלק מהאימפריה הרוסית. חי שנים רבות בפולין, עד שעלה לארץ ישראל ב-1934. הוא היה ציוני מגיל 16 ומאוחר יותר הצטרף לציונות הרוויזיוניסטית.
שנותיו המוקדמות
יעקב כהן נולד בעיירה סלוצק שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), במשפחה של סוחרים אמידים - בנימין כגן (כהן) ואשתו, פסיה לבית ונדרובסקי. הוא בילה את ילדותו בפולין הקונגרסאית, בעיר זגייז', הקרובה ללודז'. הוא למד ב"חדר המתוקן" שהקים בזגייז' הסופר יעקב בנימין קצנלסון ("י.בן-ימיני"), אביו של יצחק קצנלסון. מגיל 13–14 היה כהן אוטודידקט. בשנים 1909-1903 למד כהן באוניברסיטאות ברן, מינכן ופריז. ב-1909 הוא סיים עבודת דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת ברן. בתום הלימודים הוא שב לפולין.
פעילותו הציונית וכמחנך וסופר בעברית
החל משנת 1897 הצטרף באופן פעיל לתנועה הציונית. הוא נמנה עם מייסדי הארגון בני ציון בסלוצק. פעל בעקביות למען הפצת השפה העברית כשפה מדוברת ובשנים 1914-1910 עמד בראש החברה לתרבות וללשון עברית בברלין. בשנים 1927-1917 עבר כמפקח על לימוד העברית והיהדות בבתי הספר התיכונים היהודים שהקים מרקוס בראודה ואחר כך בשנים 1933-1927 לימד שירה עברית של ימי הביניים וספרות עברית חדשה במכון ליהדות בוורשה. בעת שהותו בוורשה היה כהן חבר בוועד המרכזי של הארגון "תרבות".
כהן פרסם שירים החל משנת 1900. שירו הראשון שנחשב בעיניו יצא לאור בשנת 1901 בכתב העת "הדור" בעריכתו של דוד פרישמן.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. הוא התגורר שנים רבות ברחוב ביאליק בתל אביב. בימי חייו כתב שירה, סיפורים קצרים, מחזות, תרגומים ושירי ילדים.
כהן היה חבר ועד הלשון העברית משנת תרצ"ו (1936) וחבר האקדמיה ללשון העברית מיום ייסודה ושימש סגן נשיא האקדמיה בשנים תשט"ז–תשכ"א, חבר ועד המינוח והוועדות לתעתיק ולדקדוק.
פעילותו הספרותית
בעקבות פרעות קישינב ב-1903 כתב כהן את שירו "שיר הבריונים", שזכה ללחן מאת אברהם צבי אידלסון (שאף ביצע אותו).
פזמונו "בדם ואש יהודה נפלה בדם ואש יהודה תקום" היה לסיסמת "השומר", לאחר מכן להמנון "ברית הבריונים" ולימים שיר רוויזיוניסטי מושר ומוכר. שירו "שיר הצבאות" היה להמנונה של התנועה הדתית-לאומית ברית החשמונאים. כהן היה פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית, והיה מאנשי הצה"ר. בשל המחלוקת על דרכהּ של התנועה מול עמדת זאב ז'בוטינסקי, חבר כהן ב-1933 אל מאיר גרוסמן להקמת מפלגת המדינה העברית. כהן היה חבר פעיל של אגודת הבונים החופשיים בלשכת ברקאי ואח כבוד בלשכה הגדולה של ארגון זה. יהוא פרסם בכתבֿ העת “הבונה החופשי” ומעריכים שמוטיבים מאסוניים מופיעים ביצירתו, בעיקר בטרילוגיה שלו על שלמה המלך וביצירות על חיי האלמוות.
בשנת 1938 זכה בפרס ביאליק לספרות יפה על ספרו "ליד הפירמידות".
כהן תרגם מגרמנית את החלק הראשון של פאוסט, את טורקוואטו טסו ואת איפיגניה בטאוריס ליוהאן וולפגנג פון גתה ומבחר שירים של היינריך היינה. על מלאכת התרגום זכה פעמיים בפרס טשרניחובסקי: בשנת 1945 על פאוסט ובשנת 1958 על שירי היינה.
כהן כיהן כנשיא PEN, "האיגוד הבינלאומי למשוררים, סופרים ומחזאים".
בשנת 1953 וב-1958 זכה בפרס ישראל לספרות יפה.
כהן נפטר ב-20 בנובמבר 1960 בבית החולים בילינסון לאחר מחלה ממושכת ונקבר בהר המנוחות בירושלים על פי צוואתו.
על שמו רחוב בבאר שבע, בקריית חיים, ברמת גן וברמת השרון. ספריית אריאל בבית אל על הוקמה לזכרו.
פול אנקה
פול אלברט אנקה (באנגלית: Paul Albert Anka; נולד ב-30 ביולי 1941) הוא זמר, מוזיקאי ושחקן קנדי, הפעיל כיום בארצות הברית.
ביוגרפיה
פול אנקה נולד באוטווה, קנדה, בשנת 1941. הוריו, אנדי וקמילה, היו חברים בכנסייה הסורית-אורתודוקסית ושניהם היו ממוצא לבנוני. אביו היה יליד סוריה, ואימו מתה כאשר אנקה היה בן 18.
אנקה החל לשיר במקהלת הכנסייה המקומית בעיר. בעידוד הוריו, הקליט בגיל 14 את השיר הראשון שלו "I Confess". בשנת 1957 בהיותו בן 16, הוציא את השיר "דיאנה" על שמרטפית שהייתה לו כשהיה צעיר יותר. השיר נכנס ל-20 הראשונים במצעד השנתי באותה שנה, מה שהפך אותו לאחד מהאמנים המצליחים באותה תקופה, בעיקר בקרב בני ובנות נוער. האלבומים "Put Your Head on My Shoulder" ו-"Lonely Boy" היו להצלחה עצומה, והפכו את אנקה לזמר המצליח ביותר באותן שנים.
לאחר שהקליט מספר להיטים נוספים, פנה בשנות ה-60 בעיקר למשחק, ושיחק בסרט "היום הארוך ביותר" לצד הכוכבים ג'ון ויין והנרי פונדה. הוא גם חיבר את שיר הנושא של הסרט.
להיטו הגדול ביותר לדעת רבים הוא השיר "My Way", אותו כתב לפרנק סינטרה בשנת 1968; מילות השיר נחשבות כמתארות חיים בוגרים יחסית לכך שנכתבו על ידי בחור שהיה באותה עת רק כבן 27, אשר מסכם כביכול את מסכת חייו הארוכה ועורך "חשבון נפש" מהורהר עם עצמו. פרנק סינטרה ביקש מאנקה שיכתוב לו שירים, ובמפגש שהיה ביניהם שיתף אותו במחשבות פרישה מהשירה בגלל הצקות הבולשת האמריקאית. בשיר זה ניסה פול אנקה להיכנס לנעליו של פרנק סינטרה הפורש האפשרי. חברת התקליטים של אנקה כעסה על כך שלא שמר את השיר לעצמו, אך לדעת אנקה הוא היה צעיר מדי עבור שיר זה והשיר התאים יותר לסינטרה.
אחרי יותר מעשור ללא להיט, הוציא ב-1974 את השיר "Having My Baby", שנכנס למקום הראשון במצעדים האמריקאיים, אך בשנות ה-70 הופיע בעיקר בלאס וגאס, ללא הצלחות מיוחדות.
ב-2005 הוציא את האלבום "Rock Swings" שכולל בתוכו 14 להיטי רוק, בעיקר משנות ה-90, להם ביצע חידושים בסגנון הישן של שנות ה-50. הבולטים בשירים אותם חידש הם "Wonderwall" של אואזיס, "Smells Like Teen Spirit" של נירוונה ו-"It's My Life" של בון ג'ובי.
ב-2007 הוציא את האלבום "Classic Songs, My Way" הממשיך את אלבומו הקודם. גם באלבום זה הגיש שירים מוכרים בביצועים ייחודיים. בין השירים: "Time After Time" של סינדי לאופר ו-"Ordinary World" של דוראן דוראן.
ב-2009 הגיע לביקור ראשון בישראל והופיע פעמיים, ב-18 וב-19 בנובמבר, בהיכל נוקיה בתל אביב. ב-2010 הגיע להופעה בישראל, ב-29 במאי בהיכל נוקיה. בנובמבר 2011 הגיע להופעה נוספת בישראל.
משחק
בשנת 1993 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הדרמה "קסם רגיל", בתפקיד אביו של ראיין ריינולדס בתפקידו הראשון. בשנת 2001 גילם תפקיד זעיר בסרט הפשע "הפריצה ללאס וגאס", לצדו של קווין קוסטנר.
חיים אישיים
אנקה היה נשוי לאן דה זור'ב (Anne de Zogheb) ממוצא צרפתי ומצרי-לבנוני, ולזוג נולדו חמש בנות ובן. אנקה התחתן עם הדוגמנית אנה אברג והם התגרשו בשנת 2010. בשנת 2016 התחתן עם ליסה פמברטון, והם התגרשו בשנת 2020.
כף-זאב אירופית
כַּף-זְאֵב אֵירוֹפִּית (שם מדעי: Lycopus europaeus) היא צמח עשבוני רב-שנתי (בן קיימא) זקוף וגבוה הנמנה עם משפחת השפתניים, שגדל ליד אפיקי מים: גדות נחלים, ביצות ומעיינות. הכותרת, שצבעה לבן, אינה נראית דו-שפתנית אלא דמוית פעמון ובעלת 4 אונות כמעט שוות עם 2 אבקנים ולעיתים נראים שני אבקנים מנוונים. דורי הפרחים מלווים בעלים ומרוחקים זה מזה לאורך הגבעול. העלים גדולים למדי שסועים ומשוננים שינון עמוק ובחיקיהם יושבים הרבה פרחים זעירים ולבנים. עלי התפרחת אינם שונים בצורתם משאר העלים.
כף זאב אירופית היא מין יחיד בסוגו בישראל. הסוג כף-זאב מונה 21 מינים ו-3 זנים הגדלים באזורים הממוזגים בחצי הכדור הצפוני ואף במזרח אוסטרליה.
מאפיינים
כף זאב אירופית הוא צמח זקוף ונמוך יחסית לצמחים אחרים בבתי גידולו הלחים. גובהו 60 עד 100 ס"מ, כמעט קירח. ואינו ריחני במיוחד ובעלי קנה שורש. הגבעולים רְבוּעִים, מחורצים לאורכם ואינם מסתעפים לפעמים מסתעפים בקצות הגבעול. הלוואים חסרים והפטוטרות חסרות או קצרות מאוד, לא יותר מ-5 מ"מ. העלים גדולים מאוד, נגדיים, פשוטים, וערוכים ב-90 מעלות לזוג שמתחתם או מעליהם מרוחקים זה מזה, ואורכם 4 עד 10 ס"מ ורוחבם 1 עד 4 ס"מ ואף יותר. טרף העלה מחודד בראשו וקהה בבסיסו, והוא שסוע לשיניים רבות, חדות וא-סימטריות, צורתם מזכירה טביעת כף רגל של זאב ומכאן שם הסוג. עלי הגבעול, כולל העלים שבחיקם פרחים, אינם שונים מעלי הבסיס.
דורי התפרחות חיקיים, כדוריים וקטנים ורחוקים זה מזה לאורך הגבעול. בכל דור פרחים רבים שיושבים צפופים באורח טיפוסי בחיקי עלי התפרחת (החפות). חפיות הפרח כאורך הגביע. הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול, מאוחה עלים, לבנים, וקטנים כ-3 מ"מ.. כותרתם לא אופיינית למשפחת השפתניים בהיותם כמעט נכונים. הגביע, שאורכו 3 מ"מ, דמוי פעמון עם 10 עד 15 עורקים ברורים ועם 4 או 5 שיניים באורך 2 מ"מ. השיניים דמוי מרצע וקודקודם מסתיים בחוד, והם כמעט שוות זו לזו. הכותרת פלומתית ולבנה, על פי רוב שפתה התחתונה צבועה בכתמים אדומים. היא אינה נראית דו-שפתנית, אלא עשויה 4 אונות כמעט שוות, אורכה 3 מ"מ ובולטת מעט מן הגביע. צינור הכותרת כ-2.5 מ"מ עם שערות לבנות מבפנים. השפה העליונה מעוגלת מפורצת עם אונות לא שוות.
השחלה עילית, בעלת 2 עלי שחלה, שמתחלקים בשלב מוקדם על ידי מחיצה מדומה ל-4 מגורות בעלות ביצית אחת. עמוד עלי אחד, ושתי צלקות. לפרח 2 אבקנים פורים בולטים מהפרח ובצדם 2 אבקנים מנוונים ועקרים או חסרים. האבקנים מעורים אל צינור הכותרת חבויים בתוכו. בשלב הזכרי האבקנים מבשילים לפני הצלקות ואז עמוד העלי קצר ובשלב הנקבי עמוד העלי מתארך ויוצא מחוץ לכותרת עם צלקות בשלות. הפרי עשוי מ-4 פרודות שטוחות.
תפוצה ובית גידול
בישראל היא גדלה באזורים רבים בעיקר בחבל הים תיכוני, בתי גידול טבעיים ולחים ובבתות, סמוך למקומות שזורמים בהם מים נקיים השופעים גם בעונת הקיץ (תקופת הפריחה) בעיקר בתשתית חולית או סלעית. היא מצויה בעיקר בצפון הארץ, בבקעת חולה, בבקעת כנרות, בהרי הגליל ובגולן, ודרומה למרכז הארץ בעמקי החוף והבקעה.
שמות
שמו הלועזי נגזר ממראה העלים שמזכירים עקבות כף רגל של זאב, ותורגם כלשונו לעברית. כך גם שמו בערבית ריג'ל א (ל)ד'יב.
השם הנפוץ באנגלית הוא gypsywort שמשמעותו "צמח הצוענים" או תמצית הצוענים. נקרא כך מפני שהצוענים הפיקו צבע לצביעת הפנים מן העלים והגבעולים.
מאיר הכהן פופרש
רבי מאיר פופרש (או "פאפירש") בן יהודה לייב הכהן (ה'שפ"ח – ב' באדר ה'תכ"ב, 21 בפברואר 1662) היה מקובל, שעסק בהפצת תורת האר"י ורבי חיים ויטאל.
ביוגרפיה
רבי מאיר נולד בקרקוב שבפולין בשנת ה'שפ"ח, מילדותו התבלט בכישרונותיו המיוחדים, ובגיל 13 בלבד החל ללמוד קבלה. משראו בכך, שלחו אותו הוריו לירושלים, ללמוד קבלה מפי תלמידי האר"י. למד אצל רבי ישראל אשכנזי ורבי יעקב צמח (תלמידו של רבי שמואל ויטאל), והיה לאחד מעמודי התווך בישיבת המקובלים בירושלים.
בשנת ה'ת"ו (1646) החל לערוך את כתבי האר"י בעקבות רבו רבי יעקב צמח. בשנת ה'ת"ט, לאחר שהגיעו השמועות על הפרעות בפולין, יצא לפולין לדרוש בשלום משפחתו. מירושלים נסע לדמשק, שם פשפש בכתביו של רבי חיים ויטאל, ועל פיהם החליט לסדר את כתבי האר"י בשלושה ספרים. משם המשיך לקושטא כשבדרכו הוא טורח בסידור הכתבים, ומשם נסע לפולין והגיע לקרקוב בשנת 1650, בה השלים את עריכת כתבי האר"י.
בשנת תי"ד (1656) נסע בחזרה לארץ ישראל, חלה בדרכו, והגיע שבור ורצוץ. נפטר בירושלים בב' באדר ה'תכ"ב, בהיותו בן 38 בלבד.
סידור כתבי האר"י שהניח רבי מאיר היה לאבן יסוד בלימוד כתבי האר"י ועריכות ספריו הן אלה שהיו נפוצים בין תלמידי הגר"א ואדמור"י החסידות במאת השנים שלאחר מכן. רבי מאיר חילק את הכתבים לפי נושאים, ופיצל אותם לשלושה ספרים: דרך עץ חיים (ידוע בשמו הנפוץ "עץ חיים"), פרי עץ חיים, ונוף עץ חיים. שני הספרים האחרונים לא נדפסו בשלמותם אלא חלקים חלקים בשמות שונים.
חיבוריו
ידוע כי רבי מאיר חיבר ספרים רבים נוספים, שחלקם אבדו וחלק נדפסו. החיד"א כותב כי חיבר 39 ספרים.
חיבר ספר "דרך סעודה", הכולל כוונות על פי הקבלה לסדר נטילת ידיים והסעודה, ונדפס לראשונה בפראג בשנת ה'תל"ח (1678).
בנוסף, חיבר את הספר אור צדיקים הכולל דברי מוסר, הנהגות וחסידות על פי קבלת האר"י, מסודרים בעמודי תורה, עבודה וגמילות חסדים. כחלק משער העבודה, סידר גם הנהגות מעשיות על פי סדר היום. למעשה, הנהגות אלו תופסות כשני שלישים מאורך הספר. נדפס לראשונה בהמבורג בשנת ה'ת"נ (1690). הספר "דרך סעודה" נכלל במהדורות רבות של ספר "אור צדיקים" בשינויים מסוימים. במהדורות מסוימות, כמו זולצבך ה'תנ"א, נקרא הספר "אור צדיקים" בשם "אורחת צדיקים".
חיבר שלושים ושנים "כללים" בתורת הסוד, שנדפסו בתוך ספר "שבתא דריגלא" של הרב צבי הירש חוטש, וגם כחיבור נפרד בונדסבק ה'ת"ס, ובשם "מסילות חכמה" בשקלוב בשנת ה'תקמ"ה (1785).
רבי צבי הירש חזן, שהיה דיין בפוזנה שבפולין, הוציא לאור מחדש את הספר אור צדיקים עם הוספות רבות משלו, וקרא לספר בשם "אור הישר".
חיבור נוסף של רבי מאיר הוא ספר מאורת נתן שנקרא גם בשם "יאיר נתיב", המפרש כינויים שונים מתורת הקבלה. נדפס לראשונה בפרנקפורט דמיין בשנת ה'תס"ט (1709).
בנוסף לזה חיבר ביאור לפירוש הרמב"ן לתורה ונדפס על ידי הרב אליהו ציון סופר ראש ישיבת רכסים עם באור בשם אור ציון.
מיוחס לו גם עריכת אילן הקבלה הנקרא 'אילן הגדול', אם כי ייחוס זה מופיע לראשונה בדפוס, וכן התפיסות באילן זה אינן מתאימות לאלו של פופרש
ג'מינידים
מטר הג'מינידים הוא מטר מטאורים חזק אשר מתרחש באמצע חודש דצמבר (בדרך כלל בימים ה-7 עד ה-17 של החודש ושיאו ביום ה-13).
מטר הג'מינידים מתרחש כאשר כדור הארץ חולף דרך שובל האבק שמותיר אחריו האסטרואיד 3200 פאת'ון (Phaethon) המקיף את השמש כל 1.4 שנות ארץ. מטר הג'מינידים מתחזק כל שנה, ובשנים האחרונות נראים בין 120 ל-160 מטאורים בשעה. מטר הג'מינידים נחשב למטר שנראה באופן הטוב ביותר בשנה, אחריו הפרסאידים.
שמו של המטר "ג'מינידים" נובע מכך שנקודת ההקרנה (radiant) של מטר זה נמצאת בקבוצת הכוכבים "תאומים" (באנגלית: ג'מיניי Gemini).
תסביך נחיתות
המונח הפסיכולוגי "תסביך נחיתות" מתאר את התחושה המקננת באדם לפיה הוא נחות או פחות מזולתו במובן מסוים. לעיתים זו תחושה תת-הכרתית, אשר מניעה את הלוקים בה לפצות עליה, מה שעשוי להביא להישגים מרשימים, התנהגות אנטי-חברתית קיצונית, או שניהם.
סוגי רגשי נחיתות
האסכולה של אדלר מבחינה בין רגשי נחיתות ראשוניים ושניוניים. לשיטתה, מקורם של רגשי הנחיתות הראשוניים נעוץ בחוויות החולשה, חוסר האונים והתלותיות המוקדמות של הילד. אלו יכולים להתעצם כאשר משווים בינו לבין אחיו הבוגרים, או המבוגרים. לעומתם, רגשי נחיתות שניוניים מתקשרים לחוסר יכולתו של אדם בוגר להגיע ל"יעד" מדומה ובלתי-מודע של ביטחון והצלחה סובייקטיביים שיפצו על רגשי הנחיתות. המרחק מאותו "יעד" יוביל לתחושה שלילית ולפגיעה בדימוי העצמי, שעלולה להצית מחדש, ובעוצמה רבה, את רגשי הנחיתות הראשוניים.
ה"יעד" המדומה נוצר בתפישתו של אדם כדי להפיג את רגשי הנחיתות הראשוניים שלו, אולם למעשה גורם לרגשי הנחיתות השניוניים, ובכך מהווה מעין מלכוד 22; מעגל הרסני זה רווח בקרב בני אדם נוירוטיים.
חסוס גאמס
חסוס גאמס דוארטה (בספרדית: Jesús Gámez Duarte; נולד ב-10 באפריל 1985), הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת המגן הימני.
קריירה
גאמס נולד בפואנחירולה שבקהילה האוטונומית אנדלוסיה. בין השנים 1997 ו-2000 שיחק בקבוצה המקומית קהילות פואנחירולה ובגיל 15 עבר למחלקת הנוער של מאלגה. בעונת הוא התחיל את הקריירה המקצועית שלו, בקבוצת המילואים מאלגה ב', בליגה הספרדית השנייה. בעונת קודם לקבוצה הראשונה של מאלגה, וערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ב-27 בנובמבר 2005, בהפסד 3-2 לחטאפה. בסיום העונה ירדה מאלגה לליגת המשנה.
בקיץ 2005 זכה גאמס עם נבחרת ספרד עד גיל 23 במדליית זהב בטורניר הכדורגל של משחקי הים התיכון.
בשתי העונות הבאות הפך גאמס לשחקן המועדף בעמדת המגן הימני, ובעונת הופיע ב-35 משחקים, ובכך סייע למאלדה לחזור לליגה העליונה. בעונה שלאחר מכן הופיע גאמס בכמות דומה של משחקים כמו בעונה שלפני כן, וסייע למאלגה להגיע למקום השמיני בלה ליגה.
ב-15 במאי 2012 האריך גאמס את חוזהו במאלגה עד ליוני 2016. ב-21 באוקטובר אותה שנה האריך את חוזהו בקבוצה עד לשנת 2017. בעונת סייע גאמס למאלגה להגיע לשלב רבע הגמר בליגת האלופות, בעונת הבכורה של הקבוצה במפעל.
ב-8 באוגוסט 2014 חתם גאמס על חוזה לשלוש שנים באלופת ספרד אתלטיקו מדריד. ב-8 ביולי 2016 חתם לשנתיים בניוקאסל יונייטד האנגלית.
הוצאות תקורה
הוצאות תקורה (באנגלית: Overhead) הן הוצאות אשר אינן משמשות ישירות בתהליך הייצור או בתהליך השירות ואשר אינן מדידות ביחידת תפוקה, אך דרושות כדי שתהליך הייצור או השירות יתרחש. דוגמאות לכך ניתן לראות בהוצאות חשמל, מים, אנרגיה, שכר דירה, ביטוח, אבטחה, אחזקה וכדומה. הוצאות אלה יכולות גם לא להתרחש פיזית בבית העסק כגון: הובלה, פרסום, עריכת דין, שירותי בנק, דואר, חברות באיגודים מקצועיים וכדומה.
על דרך השלילה מקובל להגדיר תקורה כאותן הוצאות שתידרש החברה להוציא בכל מקרה, גם אם לא תספק מוצר או שרות כלשהם.
תלות התקורה בטווח הזמן - התקורה יכולה להשתנות עם הזמן כאשר החברה מתאימה את תקורתה לצרכיה המשתנים. כאשר היקף הפעילות גדל, בדרך כלל תידרש גם הגדלה של התקורה, ולהפך, אולם על פי רוב התאמת היקף הוצאות התקורה להיקף הפעילות אורכת זמן שבמהלכו התקורה עלולה להיות גדולה או קטנה יותר מהתקורה במצב הקבוע.
למשל - בטווח של חודש כל הוצאות השכר של החברה הן הוצאות תקורה כיוון שפיטורין או גיוס עובדים (לצורך התאמת היקף העובדים להיקף הפעילות שירד או עלה) הם הליך האורך חודש לכל הפחות. בטווח ארוך יותר ניתן להתאים את הוצאות השכר להיקף הפעילות ולכן בטווח ארוך הוצאות השכר הן הוצאות ישירות.
אזור ורניקה
האזור קרוי על שם קרל ורניקה (Wernicke), נוירולוג ופסיכיאטר גרמני שגילה בשנת 1874 כי פגיעה באזור זה מובילה לאפזיה רצפטיבית (אמילות שוטפת), הכוללת פגיעה ביכולת להבין שפה מדוברת, ודיבור מבולבל, הנשמע כדיבור שוטף אך לעיתים חסר פשר, כולל קפיצות מנושא לנושא, שימוש במילים מתחום אחר שאינו זה שבו עוסקת השיחה, בחלקי משפט ואפילו במילים מומצאות.
תפקוד
אזור ורניקה מעורב בתפיסה של דיבור והוא קשור ליכולת להבין מילים. בהמיספרה השנייה הוא קשור ליכולת להבין ולבטא את הפרוזודיה של השפה.
אזור ורניקה מכיל זכרונות של צלילי מילים. זיכרונות אלו מסייעים לזיהוי המילים שהאדם שומע. אזור ורניקה מקושר לאזור השמיעה הראשוני בקליפת המוח, המעיד על התפקיד של האזור בהבנת שפה מדוברת. זאת משום שהבנת המילים המדוברות קשורה להעברה של המידע מאזורי העיבוד השמיעתי הראשוני בשני צדי המוח לאזור ורניקה.
אזור ורניקה מחובר לאזור ברוקה באמצעות סיבים קשתיים (arcuate fasciculus); ולחלק בקליפת הראייה שעל יד Angular gyrus.
בהליך הקריאה, מידע כתוב נקלט ברשתית של העין. לאחר מכן הוא מעובד במרכז הראייה הראשוני בקליפת המוח ומפורש באזור ורניקה. דבר זה מאפשר להפיק משמעות מהטקסט ולפתח מיומנות של הבנת הנקרא.
פגיעה באזור ורניקה
פגיעה באזור ורניקה גורמת לחרשות מילים ואפזיה רצפטיבית (אימלות שוטפת) - בחירת מילות תוכן לא מתאימות, אך מבנה המשפט ומילות התפקוד כמו מילות יחס ומילות שאלה נותרות כשהיו. זהו מצב בו האדם אינו מסוגל להבין דיבור, בעוד שיכולת ההפקה של שטף ורצף הדיבור לכאורה לא נפגעת. בבדיקה מעמיקה יותר מתברר שמילות התוכן חסרות משמעות או אינן מתאימות לשיחה..
מריאנו גרסיה רמון
מריאנו גרסיה רמון (נולד ב-30 בספטמבר 1950 במדריד) הוא כדורגלן עבר ומאמן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער.
רמון שיחק לאורך כל הקריירה בקבוצת ריאל מדריד, למעט השאלה קצרה עם עלייתו לבוגרים. יחד עם המועדון, זכה רמון בשבע אליפויות ספרד וארבעה גביעים, ובשלהי הקריירה אף נכלל בסגל הקבוצה שזכתה פעמיים ברציפות בגביע אופ"א. לזכותו שתי הופעות במדי נבחרת ספרד.
לאחר פרישתו פנה לקריירת אימון שנעה בין הליגה הבכירה לליגת המשנה. הוא אף אימן לתקופה קצרה את הקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד.
קריירת משחק
רמון, יליד העיר מדריד, החל את דרכו בקבוצת הנוער של ראיו ואיקאנו מעיר הולדתו. כבר בגיל 16 עבר לקבוצת הנוער של מועדון הפאר של עירו, ריאל מדריד. בעונת, טרם החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, עבר רמון שתי קבוצות בהשאלה. הראשונה הייתה קבוצת טלאברה, ששיחקה אז בליגה השלישית, והחל מחודש דצמבר 1970 הושאל לריאל אוביידו מליגת המשנה. בתום העונה, לאחר שסייע לקבוצתו לשרוד את משחקי המבחן להישארות בליגה, שב לריאל מדריד.
בעונת 1971/1972, בגיל 21 בלבד, היה רמון לשוער הבכיר של הקבוצה, תחת המאמן מיגל מוניוס. כבר באותה העונה החלה היריבות על אפודת השוער הראשון בין רמון לבין מיגל אנחל גונסאלס סוארס. באותה העונה כבר זכה רמון בתוארו הראשון במועדון, אליפות ספרד. ב-2 במאי 1973 עלה להופעת בכורה במדי נבחרת ספרד, כשהמאמן לאסלו קובאלה העלה אותו כמחליף במחצית משחק ידידות מול. כחמישה חודשים אחר כך עלה בהרכב הנבחרת בהופעתו הבינלאומית השנייה והאחרונה, בה נפרדו ספרד ו בשוויון 0-0 במשחק ידידות נוסף.
לאחר שתי עונות כשוער הראשון תחת מוניוס, איבד רמון ממעמדו בעונת 1973/1974, בה הוחלף מוניוס לאחר כחצי עונה בלואיס מולוני. רמון שותף בפחות ממחצית ממשחקי הליגה, כאשר דקות המשחק חולקו בין שלושה שוערים באותה העונה. הוא היה שותף לזכייה בגביע המלך הספרדי באותה העונה, אך ראה את מיגל אנחל פותח על פניו במשחק הגמר, בו הביסה ריאל את ברצלונה בתוצאה 0–4. בעונות הבאות היה מיגל אנחל לבחירה הראשונה בשערה של ריאל, ורמון הוגבל ל-15 הופעות ליגה בלבד בארבע עונות. בתקופה זו הוסיפה ריאל שלוש זכיות באליפות וזכייה נוספת בגביע.
בעונת 1978/1979 החליט המאמן מולוני, ששב לקבוצה עונה קודם לכן, לחלק את דקות המשחק בין שועריו הבכירים. רמון זכה ל-19 הופעות ליגה, מיגל אנחל זכה ל-16 הופעות, וריאל השלימה זכייה בתואר האליפות באותה העונה, החמישית בקריירה של רמון. עונה לאחר מכן, תחת המאמן וויאדין בושקוב, שב רמון להיות השוער הבכיר בקבוצה. הוא רשם 33 הופעות ליגה בדרך לזכייה שלישית ברציפות באליפות ספרד, ופתח לראשונה בגמר גביע, כאשר ריאל מדריד הביסה את קבוצת הבת שלה, קסטיליה, 6-1 בדרך לזכייה בתואר. גם בעונה לאחר מכן שמר רמון על מקומו עם 31 הופעות ליגה, אך קבוצתו סיימה את העונה ללא תואר.
עונה זו הייתה האחרונה של רמון כשוער בכיר בריאל מדריד. בעונות הבאות תפסו מיגל אנחל ואגוסטין הצעיר (ובהמשך גם חוסה מנואל אוקוטורנה) את עמדות השוער הבכירות, ורמון נותר כשוער שלישי. רמון הוגבל לשמונה הופעות ליגה בלבד בחמש עונות, מתוכן שלוש עונות בהן לא שותף כלל במסגרת הליגה. בעודו בסגל של ריאל זכה המועדון בשני גביעי אופ"א רצופים, וכן באליפות ובגביע נוספים, אך לרמון לא היה חלק פעיל בזכיות אלו. הוא פרש ממשחק פעיל בתום עונת, כשלזכותו 177 הופעות ליגה במדיה של ריאל מדריד.
קריירת אימון
עם פרישתו ממשחק פעיל, החל רמון בקריירת אימון במחלקות הנוער של המועדון בו פרש, ריאל מדריד. לקראת עונת התמנה לתפקיד מאמן ריאל מדריד קסטיליה. בעונתו הראשונה על הקווים העלה את הקבוצה לליגת המשנה, לאחר שקבוצתו סיימה ראשונה בטבלה, ולאחר מכן הוליך את הקבוצה במשך שתי עונות נוספות בליגת המשנה.
לקראת עונת 1993/1994 זכה רמון לתפקיד ראשון כמאמן בליגה הבכירה, כשהחל לאמן את ספורטינג חיחון. כבר בעונת הבכורה שלו הוביל את הקבוצה להישארות בליגה מהמקום ה-14, כולל ניצחונות ביתיים על ריאל מדריד ועל ברצלונה. בעונה לאחר מכן פתחה חיחון היטב, כאשר גברה 1–2 על ברצלונה במחזור הפתיחה והוסיפה ניצחון 0–1 על ריאל מדריד במחזור החמישי, שפתח רצף של שלושה ניצחונות רצופים. אלא שאז החלה ירידה חדה ביכולתה של הקבוצה. היא לא הצליחה לנצח בליגה במשך 13 משחקים רצופים, ולאחר תבוסת 0–4 לריאל מדריד במחזור ה-24, סיים רמון את תפקידו במועדון.
באוקטובר 1996, לאחר כשנה וחצי מחוץ למגרשים וזמן קצר לאחר פתיחתה של עונת, התמנה רמון לתפקיד מאמן אלבסטה מליגת המשנה. קבוצתו של רמון נותרה במאבק ההעפלה עד לשלבי הסיום של העונה, אך סיימה רביעית בלבד ונותרה עונה נוספת בליגה השנייה, בעוד רמון סיים את דרכו במועדון. לקראת העונה הבאה, התמנה רמון לתפקיד מאמן לאס פאלמס, אף היא מליגת המשנה, והוביל אותה למקום השלישי. בפלייאוף ההעפלה לליגה הבכירה פגשה לאס פאלמס את ריאל אוביידו של אוסקר טבארס, שהביסה אותה 0–3 במשחק הראשון בבית. חניכיו של רמון הצליחו לנצח 1–3 בגומלין, אך התוצאה לא הספיקה להם, ושוב סיים רמון עונת צמרת אך ללא העפלה.
לאחר הכישלון בהעפלה, נותר רמון עונה שלמה מחוץ למגרשים, עד שלקראת עונת התמנה לתפקיד מאמן סלמנקה מליגת המשנה. פתיחת העונה הייתה מוצלחת עבור הקבוצה, שרשמה 11 ניצחונות והפסד אחד בלבד ב-16 המחזורים הראשונים של העונה. אלא שמאז, החלה ירידה חדה ביכולת הקבוצה. בעקבות ההפסד 0–1 לאוססונה במחזור ה-32, שחתם רצף של שישה הפסדים בשבעה משחקים, סיים רמון את דרכו בקבוצה. סלמנקה סיימה את העונה במקום הרביעי, ולא הצליחה להעפיל לליגה הבכירה.
רמון פתח את עונת 2000/2001 ללא קבוצה, אך בנובמבר 2000 התמנה לתפקיד מאמן נומנסיה מהליגה הבכירה, אליה שב כמאמן ראשי אחרי כמעט שש שנים. נומנסיה התקשתה מאוד לצבור נקודות, נותרה עמוק בתחתית הטבלה, וחמישה מחזורים לתום העונה סיים רמון את תפקידו במועדון. נומנסיה ירדה לליגת המשנה מהמקום העשרים והאחרון. רמון פתח גם את העונה הבאה ללא קבוצה, עד שבינואר 2002 היה למאמנה הרביעי של קורדובה מליגת המשנה באותה העונה. רמון הוביל את הקבוצה עד לתום העונה, אותה סיימה הקבוצה במקום ה-13.
לקראת עונת 2004/2005, לאחר שנתיים מחוץ למגרשים, חזר רמון לריאל מדריד, על תקן עוזרו של חוסה אנטוניו קמאצ'ו, חברו לקבוצה במשך 13 שנים. פתיחת העונה לא בישרה טובות לקבוצה, והובילה להתפטרותו המהירה של קמאצ'ו. ב-20 בספטמבר 2004 התמנה רמון, עוזרו של קמאצ'ו, למחליפו על הקווים של הקבוצה. הוא הוביל את הקבוצה בליגה ובליגת האלופות, ושלושה חודשים אחר כך, בעקבות ההפסד 0–1 לסביליה בליגה, סיים את דרכו במועדון והוחלף על ידי ונדרליי לושמבורגו הברזילאי.
לקראת עונת, לאחר פסק זמן של כשנתיים וחצי, שב רמון לאמן והתמנה למאמנה של קדיס מליגת המשנה. לאחר שלושה חודשים ושבעה משחקי ליגה בלבד, סיים רמון את תפקידו כמאמן הקבוצה.
סקיי (כפר)
סֵקֶיי (בהונגרית: Székely) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית סקיי קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-1,043 תושבים בשנת 1990 עד 1,003 תושבים בשנת 2020.
יהודי סקיי
יהודים חיו בסקיי בתקופות זמן שונות. בשנת 1944 יהודי סקיי עם שאר יהודי הונגריה גורשו ונרצחו בשואה.
פלאשט
פלאשט (מצרפתית: Flechette, כלומר "חץ קטן") הוא כדור טנק נ"א (נגד אדם) שהפגז שלו מכיל חימוש רסס בדמות אלפי חיצי מתכת קטנים. הפלאשט פותח לשימוש טנקי הפטון בזמן מלחמת וייטנאם, כנגד כוחות הגרילה.
אופן פעולה
פגז הפלאשט מכיל בתוכו כחמשת אלפים חצי פלדה שאורכם כ-3.75 סנטימטרים. אנשי הצוות בטנק מכוונים את זמן הפיצוץ של הפגז באמצעות מערכת ידנית על ראש הפגז, כך שהפיצוץ יתרחש כ-30 מטר לפני המטרות. בצה"ל נעשה שימוש גם במערכת אוטומטית, המזינה את המידע אל המנגנון ישירות ממערכת בקרת האש של הטנק. מנגנון ההשהיה מופעל מרגע ירי הפגז. בשלב הסופי של מעוף הפגז, מופצת אבקה צהובה שמסמנת לצוות הטנק את מיקום הפגיעה ושבריר שנייה לאחר מכן הפגז מתפוצץ ומפזר את אלפי החצים. אפשרות נוספת לשימוש היא "פעולה מיידית" המשמשת לטווחים קרובים. כוונון מנגנון ההשהיה למצב זה גורם לכך שפיזור החצים יתרחש ברגע יציאת הפגז מקנה תותח הטנק.
הפלאשט בצה"ל
הפלאשט הגיע לצה"ל במלחמת יום הכיפורים, כשאלפי פגזים נשלחו על ידי האמריקאים במסגרת הרכבת האווירית שהופעלה על ידם בזמן המלחמה.
צה"ל השתמש בפגזים במהלך מלחמת לבנון הראשונה וגם בשהות בלבנון שאחרי המלחמה. הטנקים ירו פגזי פלאשט אל עבר חוליות מחבלים שזוהו בשטחים פתוחים, בטכניקת ירי ששילבה גם פגזים מעיכים (נפיצים).
במהלך האינתיפאדה השנייה היה הפגז בשימוש ברצועת עזה, אך לא ביהודה והשומרון. בעקבות ביקורת ציבורית, החליט צה"ל על הפסקת השימוש בפגזי הפלאשט, ומעבר לפגזי הרקפת מתוצרת תע"ש.
כשהפלאשט הגיע לישראל הוא עבר שינויים קלים להתאמתו לתנאים הישראלים. בתוך הפלאשט קיימות 4 קומות שבתוכן מפוזרים 7000 חיצים. הפלאשט מסודר בצורה כזו שכאשר הוא משוגר מן הלוע, הוא מסוחרר ואף מתפרק באוויר בסחרור כך שהחצים מסודרים במין V בזמן המעוף כאשר החלק החד יותר מופנה כלפי האנשים שאליהם כוון הירי.
הביקורת על השימוש בפלאשט
ארגוני זכויות אדם מתנגדים לשימוש בפלאשט, מכיוון שלטענתם הוא גורם נזק וסבל שאינו הכרחי. עם זאת השימוש בפלאשט אינו אסור על פי האמנה הבינלאומית להגבלת השימוש באמצעי לחימה קונבנציונליים, עליה חתמה ישראל ב-1995.
ב-27 באפריל 2003 עתר ארגון רופאים לזכויות אדם לבג"ץ נגד שר הביטחון, בדרישה לקבוע כי השימוש בפגז אינו חוקי. העתירה נדחתה בהרכב של שלושה שופטים (מישאל חשין, אליהו מצא ואסתר חיות). בפסיקתם קבעו השופטים כי "השימוש בתחמושת זו אינו אסור על-פי דיני המלחמה, ולכן בקשת העותרים אינה יכולה להתקבל".
מלחמת העצמאות של אריתריאה
מלחמת העצמאות של אריתריאה (נקראת באתיופיה מלחמת אריתריאה) (התרחשה בין ה-1 בספטמבר 1961 ל-29 במאי 1991) הייתה מאבק מזוין בין ממשלת אתיופיה לבין לאומנים אריתראים הן לפני ובמקביל למלחמת האזרחים האתיופית. המלחמה התרחשה כ-30 שנה עד 1991 כאשר החזית העממית לשחרור אריתריאה (שעביה), הביסה את הכוחות האתיופים באריתריאה.
1952 - 1958: מהחלטת האו"ם ועד הקמת תנועות ההתנגדות
האדמיניסטרציה הצבאית הבריטית הסתיימה בספטמבר 1952 כאשר היא עלתה בקנה אחד עם ההחלטה של העצרת הכללית של האו"ם ב-1952 והוחלפה על ידי ממשלה אריתראית עצמאית חדשה בהתאחדות פדרלית עם אתיופיה. הפדרציה עם המושבה האיטלקית הקודמת החזירה הגבול הימי לאתיופיה. הסידור החדש גם אפשר לאתיופיה ואריתראה להשיג שליטה בנמלים ועזר לשתי המדינות באופן פוליטי ובאופן כלכלי. המדינות (בריטניה, ברית המועצות וארצות הברית) שהשיגו ניצחון במלחמת העולם השנייה ניסו ונכשלו בהסכם על עתיד אריתריאה ב-1948. בשנים שלאחר המלחמה איטליה ביקשה חזרה את אריתראה כמושבה קולוניאליסטית. הסובייטים תמכו בתחילה משום שציפו לניצחון קומוניסטי בבחירות באיטליה באותו העת. מדינות ערב, ראו את אריתריאה בעלת הזיקה המזרחית ואוכלוסייתה המוסלמית הגדולה שלה כחלק מהעולם הערבי, ותמכו בהקמה של מדינה עצמאית. הבריטיים העדיפו חלוקה של השטח לשניים, האזוריים הנוצריים והחוף ממיציווה ודרומה כחלק מאתיופיה והאזור הצפון מערבי כחלק מסודאן. המשלחת של האו"ם, שהגיעה לאריתריאה בפברואר 1950, אישרה לבסוף תוכנית כוללת לאיחוד עם אתיופיה. בדצמבר העצרת הכללית של האו"ם אימצה תוכנית, עם התנאי שבריטניה, הכוח הנסוג, צריכה להקל במאמצים שלה האו"ם ולצאת מהמושבה לכל המאוחר עד ה-15 בספטמבר 1952. האדמיניסטרציה הבריטית התקיימה עד ה-16 במרץ 1952, שיוצגה בידי האספה הייצוגית האריתראית שמנתה ששים ושמונה חברים. בגוף הזה, היו במידה שווה ייצוג של נוצרים ומוסלמים, וקיבלו את החוקה שקודמה על ידי הנציב של האו"ם ב-10 ביולי. החוקה אושרה על ידי קיסר אתיופיה ב-11 בספטמבר אותה שנה והאסיפה הייצוגית נהפכה לאספה הלאומית של אריתריאה שלושה ימים לפני שהפדרציה הוכרזה.
ב-15 בספטמבר 1952 העצרת הכללית של האו"ם אישרה ואימצה ברוב של 47 מול עשרה מתנגדים את התוכנית. אריתריאה הייתה צריכה לחבור לאתיופיה במבנה פדרלי רופף תחת שלטונו של הקיסר היילה סלאסי אך עם אוטונומיה פנימית רחבה. הממשלה הפדרלית, שמכל הבחינות הייתה הממשלה הקיסרית הקיימת, תשלוט בענייני חוץ, הגנה, סחר בן מדינות זרות, ותחבורה. הממשל העצמאי באריתריאה לעומת זאת, ישלוט בעניינים פנימיים, (כולל משטרה, אדמיניסטרציה מקומית, ותקציבים) האזרחים יבחרו אספה לאומית אריתראית על המודל הפרלמנטארי. המדינה תהיה בעלת מבנה מנהלי שיפוטי עצמאי. כמעט מתחילתה של הפדרציה, הייצוג של הקיסר והסטאטוס הנפרד של השטח נהפכו להיות תחת שלטון המערכת הפדרלית. באוגוסט ,1955 טאדלה באירה, האריתראי שהיה המנהל הראשי שנבחר על ידי האספה, התפטר תחת לחץ מהקיסר סלאסי, שהחליף את טאדלה עם מועמד משלו. הוא הכריז על האמהרית כשפה הרשמית במקום ערבית וטיגריניה, סיים את השימוש בדגל האריתריאי והעביר מגוון רחב של עסקים מאריתריאה. בנוסף לכך השלטון רדף מפלגות פוליטיות רבות, העברת הסמכות המנהלית העצמאית מהאזור לשלטון הריכוזי שבאדיס אבבה. פעולות אלו עוררו את הקונפליקט בין הנוצרים למוסלמים באזור. בנובמבר 1962, רבים מחברי האספה הלאומית האריתריאית הואשמו בקבלת שוחד, הקיסר שינה את מעמדה של אריתריאה מאוטונומיה לפרובינציה אתיופית. כל זאת בעקבות מינוי ראס אסראת קאסה השמרני למושל הפרובינציה, הקיסר הואשם בהלאמה פדרלית של השטח.
1958 - 1974: מהקמת תנועות ההתנגדות ועד המהפכה האתיופית
ביטולה של הפדרציה שהתקבלה בהחלטת האו"ם ב-15 בספטמבר 1952 עם אתיופיה על ידי הקיסר האתיופי היילה סלאסי גיבשה התנגדות חיצונית פנימית להתאחדות עם אתיופיה. ב-1958 מספר אזרחים אריתראים שבגולה הקימו את התנועה לשחרור אריתריאה (ELM) בקהיר בירת מצרים, תחת הנהגתו של חאמיד אידריס אוואט. הארגון הזה, אף על פי כן, נוטרל. סיעה חדשה, החזית לשחרור אריתריאה (ג'אבחה), נולדה ב-1960. בתחילה הייתה תנועה מוסלמית אך בהמשך ארגון זה היה לארגון לאומני מרקסיסטי וקיבל תמיכה עיראקית וסורית. כאשר נוצריים עירוניים הצטרפו לג'אבחה הוא נהפך ליותר קיצוני ואנטי-קפיטליסטי. בתחילת 1961, הארגון פנה למאבק מזוין ועד 1966 אתגר את כוחות צבא הקיסר ברחבי אריתריאה.
הגידול בפעילות המהירה של הג'אבחה יצר גם מחלוקות פנימיות בין אלמנטים כפריים עירוניים, סוציאליסטים ולאומניים ובין נצרות ואסלאם. אף על פי שמחלוקות אלו לא לקחו כל צורה ברורה, הם גדלו ככל שהג'אבחה האריך את המבצעים שלו והשיג פרסום בינלאומי. ב -יוני, 1970 ראש הליגה המוסלמית בזמנו, וסמאן סאלאח סאב, יצר את הארגון הארגון לשחרור פופולרי מכריח שהוביל לייסוד של החזית העממית לשחרור אריתריאה (שעביה) ב-1972. שני הארגונים משכו בתחילה מספר גדול של אינטלקטואליים עירוניים ונוער נוצרי והחלו לגלות מאפיינים סוציאליסטים חזקים ולאומנות. עד 1975 השעביה מנתה יותר מ 10,000 חברים. אף על פי כן, הקף הפגיעות היה גדול במיוחד בין 1972 ל-1974 כאשר מספר הפצועים היו מעל 1,200 נפש. ב 1976 וואסמאן איחד את השעביה יחד עם הארגון לשחרור פופולרי ויצר ארגון משותף, שהיה צריך להתמודד עם הבדלים אידאולוגיים יסודיים ופערים בין הלוחמים באריתריאה והנציגים בחוץ לארץ והביא בסופו של דבר,לבקעים בתוך התנועה הבדלנית של אריתריאה.
1974 - 1987: מהמהפכה האתיופית ועד ההכרזה על הרפובליקה הסוציאליסטית
העזרה הצבאית שהמשיכה לזרום מהגוש הקומוניסטי הפכה את אתיופיה לחלק מהגוש הסוציאליסטי ולבעלת הברית הקרובה ביותר של הגוש הקומוניסטי באפריקה, השלטון האתיופי היה אחד מהשלטונות המחומשים ביותר באזור כתוצאה מהסיוע הצבאי העצום בעיקר מברית המועצות ומקובה. ב-1977 הממשלה החלה במאבק נגד ההתקוממויות באריתריאה וזכתה להצלחות התחלתיות, שהתבטאו בהשבת השטח בסביבת העיירות העיקריות ובכמה מהדרכים הראשיות ב-1978. ב-1979 הסכסוך החל לדעוך. ניסיונות של הצבא האתיופי לסילוק השעביה מהעמדות סביב העיירה הצפונית נאקפה נכשלו שוב ושוב. המתקוממים האריתראים והטיגראינים החלו לשתף פעולה, השעביה סיפק ציוד ואימונים שעזר לבנות את הוויאנה אל תוך הלחימה הכוללת. בין 1982 ל-1985 השעביה וההנהגה האתיופית ניהלו מספר שיחות דיפלומטיות לפתרון הסכסוך באריתריאה אך ללא הועיל.
1987 - 1991: מהכרזת הרפובליקה הסוציאליסטית ועד נפילת המשטר האתיופי
בסוף שנת 1987, ארגוני הגרילה הצליחו להשתלט על כ-90 אחוז משטחיהן של אריתריאה וטיגראי. במרץ 1988, השעביה יהכה בעמדות של צבא אתיופיה בעיר נאקפה ובעיירה אפאבית, היכן שהממשלה האתיופית הקימה בסיסים. ביומיים של לחימה, המתקוממים האריתריאים השמידו שלוש מחלקות של צבא אתיופיה, כ-18,000 חיילים אתיופים נהרגו, או נפצעו והאריתראים תפסו כמויות גדולות של ציוד, כולל כלים כבדים של שריון וארטילריה. לאחר מכן, העיירה אפאבית, נפלה בידי השעביה, מה שהביא לכך שההאריתראים שלטו כמעט בכל צפון אריתריאה. למפלת הצבא האתיופי באריתריאה תרמו גם המורדים בתיגראי. כוחות המורדים בצפון אתיופיה בייחוד, ה-וויאנה סילקו את הצבא האתיופי בסדרת התקפות נגד כוחות הממשלה בתחילת מרץ. ההתקפה האתיופית נגד ה"וויאנה" התגרי נחלה כישלון קולוסאלי. ארבע מחלקות צבאיות אתיופיות הושמדו ורוב הציוד שלהם נתפס. בתחילת אפריל, הוויאנה השתלט על העיירה אדיגראת שבצפון תיגראי שהיוותה נקודה קרדינלית על הדרך העיקרית המחברת בין אדיס אבבה לאריתריאה. עם זאת הכוחות האתיופים הצליחהו להשתלט על האזור המשולש שבין העיר אסמרה, כרן, מאסאווה ונמל אסאב בדרום מזרח. הניצחונות של הוויאנה בתיגראי הוליכו לבסוף לכיבוש כולל של אזורים נרחבים באתיופיה כמו בגמדר, וואלו ואפילו חלקים משוואה.
בתחילת 1990, השעביה תקף את נמל מאסאווה ואת חוף הים שלצידה. וכבש את העיר תוך שלושה ימים. חיל האוויר האתיופי המשיך להפגיז את העיר לסירוגין במשך כחצי שנה. במקביל, תנועות ההתנגדות האתיופיות חיזקו את המאבק שלהם כנגד הצבא האתיופי. חרף המספרים הגדולים של החיילים בצבא והעזרה הסובייטית המקיפה שקיבל, חיילי הממשלה חזרו מובסים בחזיתות הכפולות. עם ההתמוטטות של ברית המועצות, השלטון האתיופי איבד את בת בריתו העיקרית והצבא לא יכל יותר לעמוד מול המתנגדים. בחודשים הראשונים של 1991, ההתקפות המקבילות של הארגונים מתנגדי הממשל, הן במחוז המורד אריתריאה והן בתוך המחוזות שנישארו באתיופיה גרמו להדיפה של הצבא האתיופי מעמדותיו האחרונות באריתראה. במאי 1991, השעביה שחררה את הערים האחרונות שהיו בשליטת הממשלה אתיופיות. ב-24 במאי 1991, הבירה אסמרה נכבשה סופית, החיילים האתיופיים נימלטו מהעיר וחלקם נכנעו. שלושה ימים אחר כך, הצבא האתיופי הפסיד בקרב האחרון, שהתרחש בין הצדדים, והחזית העממית המהפכנית הדמוקרטית (איחדג) השתלטה על הבירה, אדיס אבבה. המלחמה באריתריאה ומלחמת האזרחים הסתיימו. באפריל 1993, התרחש משאל עם במדינה ותוצאותיו הובילו להכרזה על עצמאות אריתראה מאתיופיה.
פתחה נגשת
תוכן
החלק הראשון של הספר עוסק בעיקר בענייני כמורה ודת בנוסף למבנה של הכנסייה. בנוסף לכך מוזכרים גם פסוקים וחלקים מהתנ"ך וכתבי קדושים נוצרים שונים כמו כן נכלל בה גם החלטות ועידת ניקיאה וועידת אנטיוכיה.
בחלק השני הספר עוסק בענייני משפחה, מנהל מקומי. בהמשך ישנם את החובות והזכויות של השליט חלק זה מכונה בשם "קאנון המלכים" חלק זה הוא למעשה אוסף מכמה ספרים של ימי הביניים, הספרים הם:
נוסף על כך הספר מושפע גם מהמשפט הרומי של הקיסר יוסטיניאנוס הראשון בתחילה ספר זה היה ידוע כ"אוסף הקאנונים" ובגרסתו הערבית בשם "הנומוכאנון של איבן א-עסל" הכוונה המקורית הייתה שהספר יהווה מדריך לנוצרים קופטים.
כחוקה
האזכורים הראשונים של הספר בשפת הגעז היה בשנת 1450 תחת שלטונו של הקיסר זרע יעקב. אך הספר נהפך לחוקה רק כאשר עלה לשלטון הקיסר סרצה דנגל ב-1563. הגרסה האתיופית של הספר אינה כוללת בתוכה את הערות של הסופר המקורי יחד עם זאת נוספו לו הגרסאות האתיופיות של הספרים שממנו הוא נלקח וכך זכה לשמו "חוק המלכים" חוקה כתובה ראשונה לאימפריה האתיופית. הפתחה נגשת במהלך שנות שלטונו של יורש העצר טפרי מקונן ב-1921 כונה על ידו כספר אכזרי וחסר תועלת, טפרי ניסה לשנותו והוסיף לו תיקונים מודרניים אך בגלל ההתנגדות הוא לא ביטל אותו, ב-1931 כאשר הומלך בשם היילה סלאסי הוא ביטל אותו לגמרי וחוקק חוקה מודרנית חדשה.
דרגות חופש (מכניקה)
בפיזיקה, דרגות החופש (באנגלית:Degrees of Freedom או בקיצור:DOF) של מערכת מכנית היא מספר הפרמטרים הבלתי-תלויים המגדירים את תצורתה או מצבה. ערך זה חשוב בניתוח מערכות גופים בתחומים כגון הנדסת מכונות, הנדסת מבנים, הנדסת חלל, רובוטיקה.
למיקום של קרונית אחת הנע לאורך מסילה יש דרגת חופש אחת מכיוון שמיקומו מוגדר על ידי המרחק שלה לאורך המסילה. לרכבת המורכבת ממספר קרונות שמחוברות באופן קשיח עדיין יש מידה אחת בלבד של חופש מכיוון שמיקומי הקרונות שמאחורי המנוע מוגבלים על ידי צורת המסילה וחיבורם אחד לשני.
רכב עם מתלים קשיחים מאוד יכול להיחשב כגוף קשיח הנוסע על משטח (שטח שטוח דו־ממדי). לגוף זה שלוש דרגות חופש בלתי תלויות המורכבות מתנועת העתקה בשני צירים וזווית סיבוב אחת. החלקה או דריפט הם דוגמה טובה לשלוש דרגות חופש בלתי תלויות של רכב.
מיקום מצב זוויתי של גוף קשיח בחלל מוגדרים על ידי שלושה מרכיבי מיקום (XYZ) ושלושה מרכיבי סיבוב (אחד לכל ציר), מה שאומר שיש לו שש דרגות חופש.
שיטת התכנון המכני של אילוץ מדויק מנהלת את דרגות החופש של המכשיר באופן כזה שהמכשיר לא יהיה חופשי מדי או מוגבל מדי.
תנועות וממדים
המיקום של גוף קשיח n-ממדי מוגדרת על ידי טרנספורמצית קשיחות, [T] = [A, d], כאשר d הוא העתקה n-ממדית ו-A הוא מטריצת סיבוב n × n, אשר מקבל n דרגות חופש מהעתקה ו-n (n - 1)/2 דרגות חופש מסיבוב. מספר דרגות החופש הסיבוביות מגיע מהמימד של קבוצת הסיבוב SO(n).
ניתן לראות את מידת החופש של מערכת כמספר הקואורדינטות המינימלי הנדרש כדי לציין תצורתה. החלת הגדרה זו נותנת לנו:
שש דרגות חופש
גוף קשיח יחיד כולל לכל היותר שש דרגות חופש המורכב משלוש העתקות ושלושה סיבובים. העתקה וסיבוב בכל ציר במרחב התלת הממדי
ניידות נמוכה יותר
ראה גם: מניפולציה מקבילה
אילוצים פיזיים עשויים להגביל את מספר דרגות החופש של גוף קשיח יחיד. לדוגמה, תנועת מכונית בכביש כוללת 3 דרגות חופש המורכב משתי העתקות וסיבסוב. לרובוט מיקום XYZ כמו SCARA יש ניידות נמוכה יותר של 3 דרגות חופש 3T.
נוסחת ניידות
נוסחת הניידות סופרת את מספר הפרמטרים המגדירים את התצורה של קבוצת גופים קשיחים המוגבלים על ידי מפרקים המחברים בין גופים אלה.
עבור מערכת של n גופים קשיחים הנעים בחלל יש 6n דרגות חופש שנמדדות ביחס למסגרת קבועה (נהוג גם לקרוא למסגרת זו אדמה/קרקע). על מנת לספור את דרגות החופש של מערכת זו, שכלול את המסגרת הקבוע בספירת הגופים, כך שהניידות אינה תלויה בבחירת הגוף היוצר את המסגרת הקבועה. מידת החופש של המערכת הלא מוגבלת של N = n + 1 גופים הוא
מכיוון שלגוף הקבוע אפס דרגות חופש ביחס לעצמו.
מפרקים המחברים גופים במערכת זו מסירים דרגות חופש ומפחיתים את הניידות. באופן ספציפי, צירים ומחליקים מטילים כל אחד חמש מגבלות ולכן מסירים חמש דרגות חופש. נוח להגדיר את מספר האילוצים (constraints) שמפרק מטיל באות c את חופש (freedom) המפרק באות f, כאשר מתקיים c = 6 - f. במקרה של ציר או מחליק, דרגה החופש של הפרק היא אחת, כלומר f = 1 ולכן c = 6 - 1 = 5.
התוצאה היא שהניידות של מערכת שנוצרת מ-n חוליות נעות ו-j מפרקים שלכל אחד מהם חופש f i, i = 1, ..., j, ניתן על ידי
נזכור ש-N כולל את החוליה הקבועה.
ישנם שני מקרים מיוחדים חשובים: (i) שרשרת פתוחה פשוטה, ו-(ii) שרשרת סגורה פשוטה. שרשרת פתוחה אחת מורכבת מ-n חוליות נעות המחוברות מקצה לקצה על ידי n מפרקים, כאשר קצה אחד מחובר לחוליית קרקע. לפיכך, במקרה זה N = j + 1 והניידות של השרשרת היא
עבור שרשרת סגורה פשוטה, n חוליות נעות מחוברים מקצה לקצה על ידי n + 1 מפרקים כך ששני הקצוות מחוברים לחוליית הקרקע ויוצרים לולאה. במקרה זה, יש לנו N = j והניידות של השרשרת היא
דוגמה פשוטה לשרשרת פתוחה היא זרוע רובוטית מסוג serial robot manipulator. מערכות רובוטיות אלה בנויות מסדרת חוליות המחוברים על ידי שישה מפרקים בלי דרגת חופש אחת כגון ציר או מחליק, כך שלמערכת יש שש דרגות חופש.
דוגמה לשרשרת סגורה פשוטה הוא הצמד מרחבי מסוג ארבע-מוטות (RSSR). סכום החופש של המפרקים הללו הוא שמונה, כך שניידות ההצמדה היא שתיים, כאשר אחת מדרגות החופש היא סיבוב המצמד סביב הקו שיוצרים שני מפרקי ה-S.
תנועה מישורית וכדורית
נהוג לתכנן מערכת חוליות כך שתנועת כל הגופים במערכת נאלצת להתקיים על מישורים מקבילים, כדי ליצור מה שמכונה צימוד מישורי (planar linkage). אפשר גם לבנות את מערכת החוליות כך שכל הגופים נעים על גבי כדורים קונצנטריים, ויוצרים הצמדה כדורית. בשני המקרים, דרגות החופש של הקישורים בכל מערכת הן כעת שלוש ולא שש, והאילוצים שמציב המפרקים הם כעת c = 3 - f.
במקרה זה, נוסחת הניידות ניתנת על ידי
והמקרים המיוחדים הופכים להיות
מערכות גופים
מערכת עם מספר גופים תהיה בעלת DOF משולב שהוא סכום ה-DOF של הגופים, פחות האילוצים הפנימיים שיש להם מתנועה יחסית. מנגנונים המכילים מספר גופים קשיחים מחוברים עשויים להיות בעלי יותר דרגות חופש מאשר לגוף קשיח יחיד. כאן המונח דרגות חופש משמש לתיאור מספר הפרמטרים הדרושים כדי לציין את התנוחה המרחבית של המנגנון. הוא מגדיר גם בהקשר של מרחב הקונפיגורציה, מרחב המשימות וסביבת העבודה של רובוט.
סוג הצמדה ספציפי הוא שרשרת קינמטית פתוחה, בה קבוצה של חוליות קשיחות מחוברות במפרקים; מפרק עשוי לספק דרגת חופש אחת (ציר/הזזה), או שתיים (גליליים). שרשראות כאלה נמצאות בשימוש בדרך כלל ברובוטיקה, ביו-מכניקה, ולוויינים ומבני חלל אחרים. זרוע אנושית נחשבת לבעלת שבעה DOF. כתף נותנת עלדור, סבסוב, וגלגול, מרפק מאפשר עלדור, ופרק כף היד מאפשר עלדור, סבסוב וגלגול. רק 3 מאותן תנועות נדרשות להעביר את היד לכל נקודה במרחב, אך אם לאנשים היו רק שלוש מהן, אז לא הייתה להם היכולת לתפוס דברים מזוויות או כיוונים שונים. רובוט (או חפץ) שיש בו מנגנונים לשלוט בכל 6 DOF שלו נאמר שהוא הולונומי (holonomic). אומרים שאובייקט עם פחות דרגות חופש לשליטה מהכמות הכוללת של דרגות החופש שלו נקרא אי-הולונומי, ואובייקט עם יותר דרגות חופש לשליטה מהכמות הכוללת של דרגות החופש שלו (כמו הזרוע האנושית) נאמר שהוא יתיר (redundant). אם כי יש לזכור כי השליטה היתר בזרוע האנושית אינה מיותרת משום ששני מדרגות החופש, פרק כף היד והכתף, המייצגים את אותה תנועה, גלגול, מחפים אחד על השני מכיוון שכל אחד מהם בנפרד לא מסוגל לעשות תנועה של 360 מעלות. דרגת החופש היא כמו תנועות שונות שניתן לבצע.
ברובוטיקה ניידת, רובוט דמוי מכונית יכול להגיע לכל מיקום והתמצאות במרחב דו-ממדי, ולכן הוא זקוק ל-3 DOF כדי לתאר את תנוחתו, אך בכל נקודה נוכל להזיז אותו רק על ידי תנועה קדימה וזווית היגוי. כלומר יש לו שתי דרגות חופש לשליטה ושלוש דרגות חופש לייצוג המיקום והתנוחה; אזי אי-הולונומי. כנף של מטוס, עם 3–4 דרגות חופש של שליטה (תנועה קדימה, גלגול, עלדור, ובמידה מוגבלת, סבסוב) בחלל תלת-ממדי, גם הוא אינו הולונומי, מכיוון שהוא אינו יכול לנוע ישירות למעלה ולמטה שמאל וימין.
סיכום הנוסחאות והשיטות לחישוב דרגות החופש במערכות מכניות ניתן על ידי Pennestri, Cavacece ו-Vita.
הנדסת חשמל
בהנדסת חשמל משתמשים בדרגות חופש לעיתים קרובות לתיאור מספר הכיוונים בהם אנטנת מערך מופע יכולה ליצור אלומות או אפסים (beams or nulls). דרגות החופש שוות לאחד פחות ממספר האלמנטים הכלולים במערך, מכיוון שאלמנט אחד משמש כביקורת שכנגדה לקונסטרוקטיביות או הרסניות של הפרעות שמתבצעות באמצעות כל שאר מרכיבי האנטנה הנותרים. דוגמה לכך היא תרגול מכ"ם ותרגול תקשורת, כאשר היגוי אלומה נפוץ יותר ליישומי מכ"ם והיגוי אפס נפוץ יותר לדיכוי הפרעות בתקשורת.
1033
אירועים
שנה זו הייתה שנת האלף לצליבתו של ישו (3 באפריל 33), לכן הייתה ציפייה בעולם הנוצרי לאירועים בעלי חשיבות.
ללא תאריך מדויק:
נולדו
ללא תאריך מדויק:
רוברט דובאל
רוברט סלדן דובאל (באנגלית: Robert Selden Duvall; נולד ב-5 בינואר 1931) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי, מועמד שבע פעמים לפרס האוסקר, מתוכן הוא זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "רגעים קטנים של חסד" בשנת 1983. דובאל זכה גם בארבעה פרסי גלובוס הזהב, שני פרסי אמי ופרס אובי.
ביוגרפיה
דובאל נולד בסן דייגו שבקליפורניה, בנם של ויליאם הווארד דובאל, אדמירל-משנה בצי האמריקני, ולמילדרד-וירג'יניה (לבית הארט), שחקנית חובבת. אביו הוא צאצא של מרין דובאל, הוגנוט צרפתי שהיה מראשוני המתיישבים האמריקאים. אימו היא בת משפחת לי ונצר של גנרל רוברט אי' לי, מפקד צבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקנית. דובאל חונך על פי תפיסת המדע הנוצרי, ולדבריו, זו אמונתו, על אף שהוא לא נוהג ללכת לכנסייה.
כבנו של יוצא צבא, דובאל גדל זמן מה באנאפוליס, מרילנד, ליד אקדמיית הצי האמריקני. הוא הושעה מלימודיו בבית הספר "סברן" שבעיר. בין השנים 1953 ו-1954, הוא שירת בצבא ארצות הברית, והשתחרר בדרגה המקבילה לטר"ש.
דובאל למד משחק בבית הספר לתיאטרון "נייברהוד פלייהאוס" שבניו יורק, ונמנה עם תלמידיו של סנפורד מייזנר. כשחקן בתחילת דרכו, עבד דובאל כפקיד דואר במנהטן, אולם התפטר מקץ חצי שנה.
קריירה
טבילת האש הקולנועית של דובאל הייתה בתפקידו כבו רדלי, בסרט "אל תיגע בזמיר" (1962). ב-1963 שיחק בסרט "קפטן ניומן" לצידו של גרגורי פק ושיחק את אריק כריסטיאן לשלושה פרקים בסדרת הטלוויזיה "הנמלט". ב-1966 שיחק בסרט רדיפה. בשנים שלאחר מכן גילם את דמויותיהם של הפושע הידוע לשמצה נד פפר ב"אומץ אמיתי" ורס"ן פרנק ברנס בסרט "מ.א.ש" (1970), אולם פרץ לתודעה הציבורית רק עשור מאוחר יותר, בעת שגילם את דמותו של "הקונסיליירי" טום הייגן בסרטים "הסנדק" (1972) ו"הסנדק 2" (1974). בשנת 1976 כיכב דובאל לצד מייקל קיין ודונלד סאת'רלנד במותחן הקולנועי על פי ספרו של ג'ק היגינס "הנשר נחת".
ב-1984 שיחק בסרט "הטוב מכולם" לצדו של רוברט רדפורד.
דובאל ביים את "המטיף" – סרט שעסק בכומר שנמלט מן החוק וזכה לשבחי המבקרים, ואת "טנגו התנקשות" מותחן שסבב סביב אחד מתחביביו הגדולים של דובאל – ריקוד הטנגו. בשנת 2003 נטבע "כוכב" על שמו בשדרת הכוכבים בהוליווד, ובשנת 2005 הוענקה לו המדליה הלאומית לאמנויות מנשיא ארצות הברית ג'ורג' וו. בוש.
בשנת 2014 שיחק דובאל בסרט הדרמה "השופט" בתפקיד שופט בית המשפט ג'וזף פאלמר והיה מועמד בפעם השביעית לפרס האוסקר, בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר. בשנת 2015 ביים וכתב את סרט הפשע והמערבון "סוסי פרא" בו אף כיכב בתפקיד הראשי לצד ג'יימס פרנקו.
בשנת 2018 שיחק בסרטו של סטיב מקווין "אלמנות".
בשנת 2021 שיחק בסרט הספורט "12 יתומים חזקים", המבוסס באופן רופף על ספרו של ג'ים דנט. בשנת 2022 השתתף דובאל בצוות שחקני הסרט "עיניה התכולות" בדמותו של ז'אן פפה.