cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
השתלת ראש
השתלת ראש בבעלי חיים
השתלות ראש נוספות בוצעו ביפן בחולדות. בניגוד להשתלות שהוזכרו לעיל, כללו השתלות אלו הוספת ראש, ויצירת חולדה דו ראשית.
השתלת ראש בבני אדם
מפני שעדיין לא ניתן לחבר מחדש את חוט השדרה, המטופל שראשו יושתל יהיה משותק בכל גופו, פרט לראש. התהליך עשוי להועיל לאנשים המשותקים בכל גופם וסובלים מכשל מערכות נרחב, מה שיחייב שורת השתלות מורכבות. ייתכן ויתאים גם לאנשים המבכרים שיתוק על מוות (בהינתן התקדמות הממשק מוח-מחשב). אין כיום הסכמה בשאלת מידת האתיות של פרוצדורה זו.
ככל הנראה התהליך יכלול קירור המוח לנקודה בה תיפסק כל הפעילות הנוירונלית, זאת כדי למנוע את מות הנוירונים בזמן שהמוח מושתל. לתהליך מסוכן זה אין תומכים רבים. עם זאת, התומכים בו מציינים שהמוח, בניגוד לכבד, למשל, הוא איבר נייטרלי עבור מערכת החיסון ואין סכנת דחייה מצד הגוף החדש. כאמור, שיקולים אתיים מנעו עד כה כל ניסיון להשתלת ראש אנושי.
העתיד ותאי הגזע
תאי הגזע מוכרים היטב בעולם הרפואי ביכולתם להפוך לכל תא בגוף האדם. ב-1998 פרד ה. גייג' ממכון סאלק, הראה שניתן לגדל נוירונים חדשים ומתפקדים בהיפוקמפוס, מה שבעבר נחשב היה למגוחך. במכון וויסטר של אוניברסיטת פנסילבניה נעשה שימוש בתאי הגזע לתיקון חוט השדרה של עכברים עד לרמה מתפקדת. אם כן, ייתכן שהמטופל לא יסבול בהכרח משיתוק.
פיתוח טכנולוגיית תיקון חוט השדרה תאפשר ריפוי מגוון מחלות, החל בסרטן (לא מוחי), דרך סוכרת ועד מחלות לב באמצעות השתלת ראש. כל מחלה שפוגעת בגוף לבדו תיוותר מאחור, כשהגוף החדש יאפשר למטופל המשך חיים בריאים וארוכים יותר.
קישורים חיצוניים
''' על דוקטור ג. וויט והשתלות ראש: '''
מוריץ מושקובסקי
מוריץ מושקובסקי (בפולנית: Moritz Moszkowski; 23 באוגוסט 1854 – 24 במרץ 1925) היה מלחין, פסנתרן ומורה יהודי-פולני.
קורות חיים
מוריץ מושקובסקי נולד בברסלאו שבפרוסיה (כיום ורוצלב, בפולין).
רשימת יצירות
מושקובסקי רשם כמאתיים יצירות קטנות לפסנתר, ואטיודים רבים. הפופולרית מביניהן "ריקודים ספרדיים" (אופוס 12) לדואט פסנתרים. בין השאר, כתביו הם:
קרחון קוויטס
קרחון קוויטס (באנגלית: Queets Glacier) הוא קרחון הממוקם על הר קוויטס במרכז רכס הרי אולימפיק בשטח הפארק הלאומי אולימפיק, במדינת וושינגטון, שבארצות הברית.
הקרחון ממוקם בגובה של 1,696 מטרים מעל פני הים (במוצאו), ויורד לכיוון צפון-מערב. אורכו של הקרחון 970 מטרים. בסיומו של הקרחון מצוי מפל קרח, שגובהו 1,500 מטרים מעל פני הים. הקרחון נשפך ומהווה מוצאו של נהר קוויטס.
גדות הקרחון הם שני רכסים מסוג גב חדיד.
עקב התחממות כדור הארץ הקרחון נמצא בנסיגה (בדומה ליתר קרחוני הרי אולימפיק).
לקריאה נוספת
• J.L. Riedel, Steve Wilson, William Baccus, Michael Larrabee, T.J. Fudge, Andrew Fountain, Glacier status and contribution to streamflow in the Olympic Mountains, Washington, USA, Journal of Glaciology, Volume 61, Issue 225, 2015, pp. 8-16, DOI: https://doi.org/10.3189/2015JoG14J138
• Olympic Mountain Rescue, Olympic Mountains: A Climbing Guide, P 209
איתי בנימיני
איתי בנימיני הוא פרופסור למתמטיקה וראש המחלקה למתמטיקה ומדעי המחשב במכון ויצמן למדע.
בנימיני סיים את הדוקטורט שלו בשנת 1992 ב, בהנחיית בנימין וייס. כותרת עבודת הדוקטורט שלו הייתה: "מסלולים אקראיים בגרפים ויריעות". בשנת 2004 הוא זכה בפרס רולו דוידסון לצעירים חוקרי תורת ההסתברות "על עבודתו בהסתברות, כולל הסתברות אנליטית וגיאומטרית, במיוחד בחקר תהליכים אקראיים הקשורים לגרפים". באותה שנה זכה גם בפרס מוריס ל' לוינסון של מכון ויצמן. הוא הוזמן לנאום ב בשנת 2010, ודיבר על "מרחבים מטרים אקראיים".
בנימיני שיתף פעולה עם עודד שרם לאורך שנים, עבודותיהם המשותפות כללו מאמרים על גבולות של גרפים מישוריים, רגישות לרעש של פונקציות בוליאניות וחלחול מעבר ראשון. בנימיני ערך את היצירות הנבחרות של עודד שרם עם אולף הגסטרום.
בנימני גם תרם לחקר מודל התעבורה של ביהאם-מידלטון-לוין ואי-שוויון איזופרימטרי על יריעות רימן.
מגפת הקורונה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו
מגפת הקורונה פרצה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו ב־10 במרץ 2020. המקרים הראשונים שאושרו מקורן היה בכניסות חיצוניות למדינה.
רקע כללי
ב-12 בינואר 2020 אישר ארגון הבריאות העולמי (WHO) כי נגיף הקורונה הוא הגורם למחלת נשימה בעיר ווהאן, מחוז הוביי, סין, אשר דווח בפני ארגון הבריאות העולמי ב-31 בדצמבר 2019.
יחס ההרוגים במקרה של COVID-19 היה נמוך בהרבה מ-SARS בשנת 2003, אך ההעברה הייתה גדולה משמעותית, עם מספר מקרי המוות הכולל.
ציר זמן
ב-10 במרץ דווח על המקרה הראשון במדינה. המקרה שדווח הוא אזרח בלגי שביקר במדינה ובהמשך נכנס להסגר בבית חולים בקינשאסה. שר הבריאות של קונגו, אתני לונגונדו, אמר כי המצב "תחת שליטה" וכי "אין צורך להיבהל". היסטוריית הנסיעות של המקרה הראשון התבררו כלא נכונים. המקרה היה למעשה אזרח קונגו, שחזר מצרפת ויצר קשר עם שירותי בריאות. אי דיווח הפרטים המדויקים על המקרה הראשון עורר נזיפה של הנשיא פליקס צ'יסקדי, שהצהיר בישיבת הממשלה כי משרד הבריאות פעל בצורה "מחרידה ובינונית".
המקרה השני שאושר הוא אזרח קמרוני במדינה, שחזר מצרפת ב-8 במרץ. לאחר 5 מקרים מאושרים נוספים, דווח על המוות הראשון במדינה, בעקבות ההודעות כי אנגולה תסגור את הגבול.
אמצעי מניעה
בתי ספר, ברים, מסעדות ומקומות פולחן נסגרו. ב-19 במרץ הודיע הנשיא פליקס צ'יסקדי על הפסקת טיסות. ב־24 במרץ הוא כפה מצב חירום וסגר את גבולות קונגו.
עמרי שנהר
עמרי שנהר (נולד ב-19 ביולי 1982) הוא תסריטאי ויוצר טלוויזיה ישראלי. כותב ויוצר שותף בסדרה זוכת פרס אמי הבין-לאומי "טהרן". יוצר ותסריטאי הסדרה "המדובב".
ביוגרפיה
שנהר נולד וגדל בחיפה. סבתו מצד אימו, אשת החינוך דיצה ארד, היא בתו של אברהם שלמון (סלומון) ונצר לאברהם שלמה זלמן צורף וליואל משה סלומון. סבו מצד אימו הוא נתן ארד. למד בתיכון ליאו באק, במגמת קולנוע ושירת בצה"ל כמדריך בבית הספר למקצועות המחשב וכמפקד בבה"ד 7.
בוגר בית הספר לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב (2012). במסגרת לימודיו ביים שני סרטים עלילתיים קצרים שהופיעו בפסטיבלים ברחבי העולם וזכו בפרסים: "כבוד אחרון" (2010) ו"דירה עם כניסה בחצר" (2012).
לאחר לימודיו עבד בתעשיית הטלוויזיה כתחקירן ועורך משנה במספר תוכניות. לאחר מכן עבד כתסריטאי וכבמאי בתוכניות שונות, ביניהן "הבנים והבנות" ו"להציל את חיות הבר". בשנת 2019 עלתה העונה הראשונה של הסדרה "המדובב", אותה יצר וכתב יחד עם אדם ביזנסקי. בשנת 2020 עלתה לשידור העונה הראשונה של הסדרה "טהרן", בה שימש תסריטאי ראשי ויוצר שותף. בשנת 2022 עלתה לשידור העונה השנייה של הסדרה, לאחר שנמכרה לשירות הסטרימינג אפל TV פלוס. באותה שנה עלתה לשידור גם העונה השנייה של "המדובב".
נוסף על יצירתו הטלוויזיונית, בשנת 2013 יצר שנהר יחד עם איתי זבולון את סרטון הרשת "יניר האחמ"ש", שהפך לתופעת אינטרנט.
אח בכור ליובל שנהר, מוזיקאי.
חיים אישיים
נשוי לתום, פסיכותרפיסטית, ואב לשני בנים. מתגורר בתל אביב.
Dónde Estás Corazón
¿Dónde Estás Corazón? (באנגלית: Where Are You Love?, ובעברית: איפה את אהבה?) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך אלבומה השלישי, Pies Descalzos. השיר יצא לאור ב-2 בפברואר 1996, כסינגל השני מתוך האלבום.
רקע וכתיבה
את השיר כתבו והפיקו שאקירה ולואיס פרננדו אוצ'ואה. השיר כשמו, מדבר על אהבה שחמקה מזרועותיה של שאקירה ועל המשבר שהיא חווה לאחר מכן, ומילותיו מדברות על כך שהיא לא מצליחה למצוא אהבה חדשה, אך בכל זאת מנסה להמשיך ולחפש את אותה אהבה חדשה.
בלהה גילאור
בלהה גילאור (נולדה ב-1944) היא משפטנית ישראלית, המכהנת כיושבת ראש הוועדה לבדיקת מינויים בחברות ממשלתיות. בעבר, בין השנים 1990–2014 הייתה שופטת בבית המשפט המחוזי בחיפה.
Dónde Estás Corazón
רקע וכתיבה
עבור השיר נעשו מספר רמיקסים, אשר נכללו אלבום הרמיקסים הראשון של שאקירה, The Remixes. בשנת 2002, נכלל השיר בהוצאה המחודשת Colección de Oro, שהוציאה עבור אלבומה השלישי Pies Descalzos, ומאוחר יותר אף נכלל השיר באלבום הלהיטים השני שלה, Grandes Éxitos.
בלהה גילאור
ביוגרפיה
גילאור נולדה בשנת 1944 בשטחי ישראל דהיום, שהיו אז נתונים לריבונות המנדט הבריטי על ארץ ישראל. ב-1962 השלימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר הריאלי שבחיפה. לאחר מכן, בשנים 1962–1964, שירתה גילאור בצבא הגנה לישראל והשתחררה בדרגת סגן. בתום שירותה הצבאי החלה ללמוד ב, שם סיימה את לימודיה הגבוהים במשפטים במהלך 1967. ב-1969 ניתן לה רישיון לעריכת דין אחרי התמחות משפטית בת שנתיים.
בין השנים 1969–1982 עבדה כעורכת דין שכירה במשרד עורכי דין. מ-1977 עד 1982 הייתה שותפה במשרד עורכי דין ועסקה בהיבטים שונים של תחום המשפט האזרחי. בדצמבר 1982 החלה לראשונה את שירותה במערכת בתי המשפט הישראלית, כשופטת בבית משפט השלום וכרשמת בבית המשפט המחוזי בחיפה. מפברואר 1984 עד ספטמבר 1990 כיהנה כשופטת בפועל בבית המשפט המחוזי שבחיפה. באותו החודש מונתה לשופטת בבית משפט זה כמינוי קבע.
Dónde Estás Corazón
וידאו קליפ
את הקליפ פרסמה לראשונה שאקירה בארץ מולדתה, קולומביה. לאחר 16 שנים מצאתו המקורית של השיר הוחלט כי הקליפ יעלה לערוץ ה-Vevo שלה. מונה הצפיות שלו, נכון לפברואר 2020, עולה על למעלה מ-50 מיליון צפיות.
בלהה גילאור
ביוגרפיה
בשנים 1993–1997 שימשה כמרצה מן החוץ בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה. במרץ 2003 מונתה לסגנית נשיא בית המשפט המחוזי, וביולי 2005 — כעבור 15 שנה מראשית כהונתה כשופטת קבע בביהמ"ש המחוזי בחיפה — מונתה לנשיאת בית המשפט. היא מונתה לנשיאת ביהמ"ש לאחר פרישתו של מיכה לינדנשטראוס מכס השיפוט, משנבחר למבקר המדינה. כמו כן, גילאור היא אלוף-משנה במילואים, המכהנת כשופטת בבית הדין הצבאי לערעורים. ב-15 ביולי 2014 פרשה לגלמאות.
Dónde Estás Corazón
הופעה
תחילה נכלל השיר ברשימת השירים אותם שרה שאקירה בסיבוב ההופעות הראשון שלה "Tour Pies Descalzos", אשר התקיים בין השנים 1996 ל-1997. כמה חודשים לאחר מכן, היא הופיעה עם השיר הזה ועם "Estoy Aquí", בפסטיבל אקפולקו, שמתקיים במקסיקו בכל שנה.
בלהה גילאור
ביוגרפיה
במהלך כהונתה כנשיאת בית המשפט התגלע סכסוך בינה לבין סגנה, השופט גדעון גינת, לאחר שזה התריס בפני ראשי הרשות השופטת כי גילאור הפקיעה מידיו את הטיפול בתיקים בהם מייצג משרד עורכי הדין החיפאי של בעלה, עו"ד יוסי גילאור. הסכסוך הביא למסכת השמצות של שני הצדדים וכלל בירור של נציב תלונות הציבור על שופטים, אליעזר גולדברג. בשל הגרסאות הסותרות, גינת נאלץ לעבור ממקום כהונתו בחיפה לתל אביב-יפו. פרופ' שמעון שטרית התבטא על ההתרופפות בדין המשמעתי לשופטים. שטרית ציין בנימה ביקורתית, כי "במקום לטפל בשופטת - העבירו את השופט גינת לתל אביב". אליעזר גולדברג העיר שהדבר נגד את התחייבותה של גילאור שלא לטפל בתיקים כאלו, אך שטרית תהה מדוע בכלל היה צורך בהתחייבות כזו.
Dónde Estás Corazón
הופעה
בתחילת שנת 1997 היא ביצעה את השיר בפסטיבל המוזיקה שנערך מדי שנה בוויניה דל מאר.
בלהה גילאור
ביוגרפיה
ב-13 ביולי 2015, כשנה לאחר פרישתה לגמלאות, מונתה גילאור בידי היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין ליו"ר הוועדה לבדיקת מינויים בחברות ממשלתיות.
Dónde Estás Corazón
הופעה
ב-12 באוגוסט 1999 קיימה שאקירה סדרת הופעות אקוסטיות שאותה הפיקה רשת MTV. באחת מן ההופעות היא ביצעה את השיר הזה, ומאוחר יותר, בשנת 2000, יצא לאור אלבום ההופעה הראשון שלה MTV Unplugged, אשר הכיל בתוכו את כל אותן ההופעות.
גם בסיבוב ההופעות השני שלה "Tour Anfibio", אשר התקיים בשנת 2000, שרה שאקירה את השיר במרבית המופעים אשר נכללו בו. בסמוך לכך, שאקירה ביצעה את השיר באחד מהפרקים של סדרת הטלוויזיה "Caliente".
מיקומי שיא
השיר הצליח להיכנס לשני מצעדים, ובשניהם נכנס לחמישיות הפותחות.
מריו צ'יפוליני
מריו צ'יפוליני (נולד ב-22 במרץ 1967) הוא רוכב אופניים איטלקי (רוכב עבר). נחשב לאחד הספרינטרים הטובים בהיסטוריה של מרוצי האופניים. צ'יפוליני הוא הרוכב אשר ניצח קטעים בודדים בג'ירו ד'איטליה יותר מכל רוכב אחר בהיסטוריה. בין הישגיו העיקריים:
ברוך שמעון שניאורסון
הרב ברוך שמעון שניאורסון (כ"ה באב תרע"ג, 28 באוגוסט 1913 – כ"ה בסיוון תשס"א, 16 ביוני 2001) היה ראש ישיבת טשעבין, חבר מועצת גדולי התורה וחבר ה"וועד הפועל" של ועד הישיבות. חתנו של רבי דב בריש וידנפלד, "הרב מטשעבין".
תולדותיו
בצעירותו למד בקרקוב אצל הרב משה שמידט, חסיד בלאז'וב, לאחר מכן למד שנה בישיבת כתר תורה ראדומסק אצל הרב נחמיה רוזנפלד ובהמשך אצל הרב שאול זאב אטינגר ראב"ד פודגוז'ה, מחבר ספר "אמרי שאול". לאחר מכן נסע ללמוד אצל דודו רבי חיים ענגיל רבה של רדומישלא. בשנת תרצ"א פנה לישיבת חכמי לובלין, שם קיבל מהרב מאיר שפירא, מהרב מקוז'יגלוב ומהרב שמעון מזליחוב כמו כן היה מקורב לרבי משה פרידמן האדמו"ר מבויאן קראקא שהיה מנשיאי הישיבה. רבי מאיר שפירא מינהו לבחון את הבחורים הבאים להתקבל בישיבה, תפקיד שהצריך שליטה בכל הש"ס, עקב כך שהבחינה הייתה על 200 דפים מש"ס לפי בחירת הבחור. לאחר סיום תקופת לימודיו ביח"ל, חזר לקרקוב שם למד באופן עצמאי. הוסמך להוראה על ידי הרב שמואל פירר רבה של קרסנה ועל ידי דודו רבי חיים ענגיל, ואף שימש כממלא מקום לדודו רבי יוסף טייטלבוים רבה של ניפלמיטץ בתקופות שלא שהה בעירו.
הסתופף אצל רבי חנה מקאלשיץ, רבי ישעיה מטשכויב ואצל רבי פנחס מאוסטילה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה נמלט ללבוב ומשם ניסה להבריח את הגבול לווילנה אך נתפס ונכלא לשנה בכלא הסובייטי. לאחר שנה הוגלה לסיביר שם שוכן במחנה עבודה. אף בהיותו במאסר הקפיד לא לאכול מאכלות אסורות וחמץ בפסח. לאחר שנה בסיביר שוחרר ונסע לבוכרה. בבוכרה השיג ספרי לימוד ועסק בתורה, ואף כתב מספר תשובות בהלכה. בבוכרה נפגש ברבי דב בריש וידנפלד "הרב מטשעבין" שהכירו עוד מקרקוב, שלקחו לחתן. בהיותו בבוכרה חלה בטיפוס אך החלים. לאחר שהסתיימה המלחמה, הובל לצ'כיה על פי הסכם בין ממשלות רוסיה ופולין לצ'כיה ולאחר מספר שבועות חזר לקרקוב, שם הוציא ממחבוא את כתביו וכתבי סבו הברוך טעם. עקב האנטישמיות שהייתה בעיר עבר ללודז' ושהה במקלט לפליטים ולאחר מספר חודשים נסע לפריז שם שהה כשנה, לעיירה באהי שם שהה מספר חודשים, למרסיי שם שהה מספר חודשים בהמתינו לסרטיפיקט ובשנת תש"ז לאחר שקיבלו עלה לאוניית מעפילים. למעשה הסרטיפיקטים היו מזויפים ללא ידיעת הנוסעים והבריטים תפסו את האונייה ושלחוה לקפריסין. רבי ברוך שמעון הצליח להימלט מהם, אך הוצרך להתחבא מהם לאחר שהם גילו את בריחתו וחיפשו אחריו.
היה מקורב לחסידות חב"ד ועמד בראש הוועדה להוצאת "ספר הצאצאים", וכן היה מקורב באופן אישי לרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד והתקבל ליחידויות אף בשנים שהרבי הפסיק לקבל ל"יחידות".
בניו הם הרב יוסף משה ממלא מקומו בראשות הישיבה (חתנו של הרב אלחנן הלפרין) והרב נחום נשיא הישיבה (חתנו של רבי נתן מזידיטשוב).
חיבוריו
חיבר את סדרת הספרים "ברכת שמעון" על הש"ס, על התורה ודרשות. כמו כן ההדיר ספרים ישנים ובהם הרוקח, חכם צבי, ברוך טעם, כוכב מיעקב, חזון נחום והוציא את הספר "מרגניתא דר' מאיר" מתורת רבו רבי מאיר שפירא, מרשימותיו ומכתבי תלמידים נוספים.
הגהות מכתב ידו לשו"ת הרשב"א נדפסו בתשל"ד.
מריו צ'יפוליני
קריירה והישגים
נולד בעיר לוקה שבחבל טוסקנה שבאיטליה. לשיאו הגיע באוקטובר באליפות העולם שנערכה על מסלול מישורי בזולדר שבבלגיה. בהדרכתו של פרנקו בלריני, מאמן נבחרת איטליה, שנודעה במאבקים הפנימיים בה, הצליחה הנבחרת להתאחד סביב דמותו הדומיננטית של צ'יפוליני והובילה אותו לניצחון באליפות העולם. על זכייתו זו הוא קיבל ב-2003 תואר "קומנדטורה" (Commendatore) מהנשיא האיטלקי.
ב-2013 טען יומון הספורט האיטלקי, גזטה דלו ספורט, כי בשנים 2001–2004 נמנה צ'יפוליני על לקוחותיו של ד"ר אופימיאנו פואנטס, תחת שם הקוד "מריה". פרקליטו של צ'יפוליני הכחיש את ההאשמות. ב-2014 הופיע שמו של צ'יפוליני ברשימה שפרסם הסנאט של צרפת שכללה רוכבים שנמצאו חיוביים לבדיקת סמים בבדיקות שנלקחו בטור דה פראנס ב-1998 ונבדקו מחדש (לאחר שפותחה בדיקה שמסוגלת לגלות את החומר האסור EPO) ב-2004.
באוקטובר 2019 עבר צ'יפוליני ניתוח לטיפול בגשר שריר הלב ובהפרעת קצב.
אופי ומאפיינים
מעבר להיותו רוכב אופניים מצטיין שזכה, כאמור, באינספור ניצחונות, זכה צ'יפוליני לפרסום רב בשל אופיו הראוותני והתנהגותו הייחודית וגם כיום הוא זוכה להתעניינות ופרסום בתקשורת השמורים בדרך כלל לכוכבי טלוויזיה וקולנוע. הוא נודע בשני כינויים. האחד הוא "סופר מריו" והשני הוא "מלך האריות", כינוי שזכה לו גם עקב בלוריתו המעוצבת.
מצד אחד נודע צ'יפוליני ביחס הבלתי אמצעי ובכבוד הרב שהוא נותן למעריציו הפשוטים וגם לתקשורת ומצד שני הוא הסתבך מספר פעמים באירועים אלימים. פעם אחת כאשר תקף רוכב בקו הזינוק בטענה כי ביום הקודם הלה חסם אותו במיאוץ אל קו הסיום (הוא הורחק מהוואלטה אספניה בעקבות תקרית זו) ופעם אחרת כאשר יידה שני בקבוקי מים על רוכבי אופנוע שליוו את המרוץ וצפרו לו.
צד נוסף באישיותו הוא עיצוב מדי חלק מהקבוצות בהן היה חבר. בהיותו בקבוצת אקווה א-ספונה הוא עיצב את מדי הקבוצה בצורת עור הזברה, תלבושת שעברה בשינויים קלים גם לקבוצתו הבאה דומינה וקאנצה. במקרים אחרים הוא נהג להופיע לקטע הראשון בג'ירו ד'איטליה (הפרולוג) בתלבושת ייחודית רק לו וזכה בעקבות כך, גם להתעניינות תקשורתית וגם לקנס מהמארגנים.
ב-2016 וב-2017 הואשם צ'יפוליני על ידי סברינה לנדוצ'י, אשתו לשעבר, באלימות כלפיה, בהטרדתה ובאיומים על בן זוגה הנוכחי. ביוני 2022 דרשה התביעה הציבורית באיטליה כי יגזר עליו עונש של שנתיים וחצי מאסר. באוקטובר 2022 גזר בית המשפט בלוקה על צ'יפוליני מאסר של שלוש שנים ותשלום פיצויים בגובה 85 אלף אירו.
חדשנות טקטית
מריו צ'יפוליני אחראי אולי, יותר מכל רוכב אחר, על התפתחות צורת הרכיבה הדורשת את תכנון והרכבת הקבוצה כולה סביב ספרינטר בעל תכונות ייחודיות. ניצחונותיו הרבים ודרישתו ממנהלי הקבוצות בהן רכב, לתכנן את כל הקבוצה סביבו, הביאו להתפתחות התופעה של ה"רכבת". ה"רכבת" הוא כינוי לקבוצה אחת העובדת בתיאום מלא בראש דבוקת הרוכבים ורוכבת במהירות גבוהה מאוד, במטרה למנוע מרוכבים אחרים אפשרות בריחה ובמטרה להביא את הרוכב הספרינטר של אותה קבוצה, אל המיאוץ לקו הסיום, במצב אופטימלי.
אמנם "רכבות" דומות הופיעו גם לפני צ'יפוליני במרוצי האופניים, אך הן דאגו רק לנטרל את הבריחות עד כק"מ אחד לפני הסיום ומשם היה הספרינטר צריך להסתדר בכוחות עצמו. בקבוצות של צ'יפוליני גם הק"מ האחרון היה מתוכנן בקפדנות והתיאום בין הרוכבים היה חייב להיות מושלם על מנת שצ'יפוליני יצא אל 200–300 המטרים האחרונים במרוץ בעיתוי האופטימלי ובמלוא כוחו. כאשר כל התנאים הללו התקיימו, לא היו לו מתחרים והוא ניצח בקלות.
בזכות ניצחונותיו הרבים של צ'יפוליני זכו לפרסום (אם כי ברמה נמוכה בהרבה) גם הרוכבים שהיו מובילים אותו אל המיאוץ. במיוחד זכו לכך הרוכבים אשר תפקדו כמושך האחרון לפני היציאה למיאוץ. תפקיד זה דורש יכולת האצה כשל טובי הספרינטרים ובנוסף, דורש יכולת התמצאות ותאום מושלם עם הספרינטר הכוכב. בין הרוכבים שהובילו את צ'יפוליני לקו הסיום התפרסמו במיוחד: פביו בלדאטו, ג'אן-מטאו פאניני וג'ובאני לומברדי.
חיפושית הזהב
עלילת הסיפור
העלילה גוללת את קורותיו של ויליאם לנגראן שלקה באובססיה לאיתורו של מטמון זהב, לאחר שננשך בידי חיפושית פרעה העשויה מזהב טהור. הוא מודיע לחברו הטוב, המספר, שיבוא לאלתר לביתו וכשהלה מגיע הוא מודיע לו כי הם עומדים לפצוח במסע לגילוי אוצר אבוד יחדיו עם משרתו ג'ופיטר. לבסוף לנגראן אכן מוצא אוצר שמוערך ביותר ממיליון דולר וחצי ושנטמן על ידי הפיראט הידוע לשמצה, רב החובל קיד. לאחר מציאת האוצר מספר לנגראן כיצד נודע לו מיקומו לאחר שפיענח כתב סתרים על קלף שמצא קבור בחול.
דירי המפציצים הבריטיים ליד מושב ברוש
ליד מושב ברוש נמצאים שישה דירי מפציצים בריטיים. דירים אלו נבנו במהלך מלחמת העולם השנייה, בתקופה בה היה חשש לפלישה גרמנית ממצרים. בין הדירים נמצאים שרידי מנחת (המנחת עצמו אינו קיים יותר).
הקמת הדירים והמנחת בוצעו על פי התפיסה הבריטית להפעלת הכוח האווירי, המורה על פיזור המטוסים בתקופות לחימה לכמה שדות, כדי להגביר את יכולת הישרדותם על הקרקע מתקיפות מהאוויר וכדי לאפשר למטוסים למלא משימות שונות משדות קדמיים בקרבת מרחבי הלחימה. זאת תוך הגדלת עומק הפעולה של המטוסים מעל אדמת האויב.
הדירים נמצאים במישור שבגדה השמאלית של נחל גרר, דרומית-מזרחית לתל הרור, ונראים היטב ממערב לכביש 25 בקטע שבין צומת גילת לנתיבות, בצומת הכניסה למושב ברוש ומצפון לבית החרושת עוף הנגב. האתר הוכרז כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
רקע
ישנם שני סוגי דירי מטוסים: דירים שמעל לפני השטח או דירים תת-קרקעיים (דת"קים). אלה הם מחסות ממוגנים למטוסים (כשמם באנגלית Hardened aircraft shelter). משיקולי עלות ותכנון בנייה, מגבילים את בנייתם והשימוש בהם לגודל וסוגי מטוסי הקרב. אלה מבנים הבנויים אבן או בטון מזוין, מדופנים בעפר ובצמחיית האזור, להגנה על המטוסים ועל אנשי הצוות בעת שהם חונים על הקרקע, מפני התקפות מהאוויר בעזרת פצצות או טילים. בעוד שדיר מעל לפני השטח לא מאפשר הסוואה טובה, מחסה תת-קרקעי מוסווה בגובה פני הקרקע בעזרת רשתות הסוואה, צמחיית בר מקומית ובנייה ייעודית, המקשים על הזיהוי מהאוויר. מאידך, חסרונם של הדת"קים הוא שהם עלולים להינזק משיטפונות בזק בחורף. דירי מטוסים הבנויים מעל לפני השטח הם בעלי קירות המדופנים ברמפת עפר מבחוץ ומיועדים לקליטת מטוסים בעלי מוטת כנפיים גדולה.
דירי המטוסים שנבנו במלחמת העולם השנייה בארץ ישראל היו משני הסוגים: דירים תת-קרקעיים מחופים בגג אבן, בטון מזוין ומדופנים בעפר וצמחייה מקומית, ודירים פתוחים שנבנו מעל פני האדמה, בעלי דפנות או קירות להגנה על המטוסים מפצצות הנופלות בסביבת המנחת, להגנה על מטוסים גדולים, כגון מפציצים.
בימי המנדט הבריטי נבנו בדרום הארץ דירים תת-קרקעיים בשדה תימן. במנחת שליד מושב ברוש ובמנחת בצת בצפון שליד ראש נקרה (בימי המנדט הבריטי נקרא המנחת בשם: RAF El-Bassa על שם הכפר הסמוך אל-בסה, בערבית: البصّة), נבנו דירים מעל לפני האדמה, בלתי מחופים בגגות ובעלי קירות מגן גבוהים בלבד. על אף שהדירים בדרום נבנו באותו זמן, ההחלטה על סוג הדירים, נתקבלה על פי סוג המטוסים שהמנחתים, בהם נבנו הדירים, נערכו לקליטתם. במנחת ברוש ובמנחת בצת בצפון שליד ראש הנקרה, נערכו לקליטת מפציצים בעלי מוטת כנפיים גדולה. כתוצאה מכך, היה צורך בבניית גגות בשטח גדול מאוד. עובדה זו ייקרה והקשתה מאוד על בנייתם מעל לדירים ולכן נבנו הדירים ללא גגות. במנחת שדה תימן נערכו לקליטת מטוסי קרב מדגמי הוקר הארט, הוקר הוריקן וספיטפייר בעלי מוטת כנפיים קטנה בהרבה, המגיעה עד כ-11.5 מטר, ועל כן בשדה זה נבנו דת"קים להגנה על מטוסי הקרב.
הקמה
הדירים הוקמו במנחת (הנמצא כיום ממערב למושב ברוש), שהוקם על ידי חיל האוויר הבריטי המלכותי, כשדה ומנחת לוויין לשדות התעופה בעזה ובבאר שבע. הם הוקמו לשם קליטת מפציצים לקראת המערכה במדבר המערבי שבצפון אפריקה, להדיפת הפלישה הגרמנית בפיקודו של רומל במלחמת העולם השנייה. במנחת הוקמו שישה דירים להגנה על המפציצים הבריטיים שקודמו לקו החזית, שהיה בצפון אפריקה על גבול מצרים–לוב. הדירים היו מסוג דירים עליונים שנבנו מעל פני השטח. הם היו בלתי מקורים בגגות מגן מעליהם, ובעלי ארבע דפנות – קירות אבן ובטון – בגובה 4 מטר. חומת האבן והבטון נבנתה בצורת מחומש פתוח. פתחי הכניסה לדירים, ברוחב 27 מטר, פנו לכיוון המנחת. בצד החיצוני של קירות האבן נבנו רמפות עפר לחיזוק ולדיפון, ולהגנה על המטוסים ועל אנשי הצוות מפצצות שנפלו בסמוך לדירים במרחב המנחת.
בתצפית מרחוק הדירים נראים כגבעות עפר, שגדלה עליהם עשביית בר. הם נבנו מאבנים ומסלעי שדה שנחצבו באזור. הדירים נבנו רחבים מספיק, לקליטת מפציצים קלים מדגמי בריסטול בלנהיים ובריסטול בופייטר. מוטת הכנפיים של המפציצים האלה הגיעה ל-17.5 מטר וגובהם לכ-4 מטר. במנחת בצת נערכו לקליטת מפציצים מדגם קונסולידייטד B-24 ליברייטור, שהיו מדגם מפציץ כבד בעל ארבעה מנועים ומוטת כנפיים של 34 מטר.
בנוסף לכך, כ-12 ק"מ צפונית-מערבית למנחת ברוש, הקים חיל האוויר הבריטי באזור מכרות הגופרית (כיום מערבית לבארי) מתחם ענק של כ-120 דירי פצצות ומחסנים ממוגנים עבור פצצות ותחמושת-מטוסים (רוב דירי הפצצות עדיין ניצבים בשטח). מלבדם ומלבד מחנה צבאי קטן, מערבית לצומת אשל הנשיא, לא היה קיים עדיין כל יישוב-קבע אזרחי בכל המרחב.
לעומת מנחת בצת ומנחתים אחרים בהם שרדו מסלולי ההמראה שנסללו על ידי הבריטים והם שמישים עד היום, במנחת ברוש נשארו רק שרידי מנחת בלבד ושאר השטח נחרש ומנוצל לגידול תפוחי אדמה וירקות על ידי החקלאים מהסביבה.
בין מלחמות העולם
בראשית שנת 1917 כבשו הבריטים את דרום רצועת-עזה ובחודש מרץ החלו להשתמש במנחתים בנוציראת וברפיח וחודש אחר כך בדיר אל-בלח. מולם השתמשו הטורקים במנחתים ליד תל שרע וליד הוּג' (היום דורות).
בתום מלחמת העולם הראשונה לאחר שהבריטים כבשו את ארץ ישראל וקיבלו את המנדט על ארץ ישראל, מתוך כוונה לצמצם את מצבת כוחותיהם בארץ בחנו הבריטים שיטות שונות לשליטה על אזורים נרחבים אלה. אחת ההצעות העיקריות, אשר התקבלה לבסוף, הייתה להקים כוח שיטור אווירי, שצויד היטב ופעל יחד עם כוחות קרקעיים קטנים להשלטת סדר ושקט באזורי המדבר הגדולים. שיטת פעולה זו הופעלה לדיכוי ההתפרעויות של הערבים כנגד הצבא הבריטי וכנגד היישוב היהודי בארץ ישראל. בארץ חנו מספר טייסות קרב והפצצה, שהשתמשו במנחתים שהוקמו עוד בתקופת האימפריה העות'מאנית על ידי הגרמנים. במהלך מלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל, הכשירו הטורקים/גרמנים "שדות תעופה", מהם המריאו המטוסים לקרבות, לסיורים או לתקיפות. בקצה של כל אחד משדות אלה הוקמו "מוסכי אוהל" בהם טופלו מטוסים ואוחסנו בשעות הלילה. לידם הוקמו צריפי מנהלה ובתי מלאכה לטיפול במטוסים ובמנועים. ה"מסלולים" היו למעשה משטחי עפר וכורכר או עשב נרחבים ופתוחים, אשר אפשרו לטייסים להמריא לכל כיוון כמעט, בהתאם למשטר הרוחות באותה עת. מנחתים דומים הוכשרו בצמח, עפולה וג’נין בצפון הארץ, בחיפה ליד מושבת הטמפלרים (וילהלמה). לאחר מכן הקימו שדות גם ברמלה, נחל שורק (תחנת הצומת) מג’דל (אשקלון) ואפילו באל עריש לפני שנסוגו מסיני. בחודש אוגוסט 1917, החלו הבריטים להשמיש שדה-תעופה צבאי גדול, היום בין הקיבוצים מגן וניר עוז. בשדה, שכינויו היה "נוּראן" (על-שם הקבר הקדוש, היום בקיבוץ מגן). במקום היו מחסנים ודירים לתריסר מטוסים שעסקו בתצפיות, צילומים, לוחמה במטוסי-אויב ובהטרדה והפצצות על ריכוזי כוחות ומסילות ברזל טורקיים.
במסגרת האימפריה הבריטית מיקומה של ארץ ישראל היה באמצע נתיבי האוויר שבין לונדון בגדד והודו. דבר שחייב את הבריטים להקים בארץ אווירודרום (שדה תעופה בינלאומי) לחניית ביניים בדרך מזרחה. שדה התעופה הראשון בארץ ישראל הוקם בשנת 1924 מזרחית לעיר עזה ושימש כשדה תעופה צבאי ובינלאומי עד שנת 1937. במלחמה ששת הימים נכבש המקום על ידי צה"ל ויזמים פרטיים תפעלו את השדה תחת השם מנחת קרני.
מלחמת העולם השנייה
עם פתיחת מלחמת העולם השנייה, חילות האוויר האיטלקיים, הגרמניים והצרפתיים של וישי, החלו לתקוף את שדות התעופה ואת תשתיות הצבא הבריטי בעיקר במפרץ חיפה, בירושלים ובתל אביב וגרמו לנזקים קשים ולנפגעים רבים. הבריטים במקביל, הזרימו לארץ מספר שיא של 8 טייסות עם כ-70 מטוסים. הבסיסים הצבאיים הבריטים שימשו גם כמרכזים לוגיסטיים, הדרכה ומנוחה ליתר הטייסות של חיל האוויר המלכותי במזרח התיכון. מעבר לכך, מתחילת 1941 עסק הפיקוד האווירי בהרחבת תשתיות התעופה הצבאית בארץ ישראל. שדות תעופה קיימים הורחבו ומוגנו באמצעות עמדות תותחים כנגד מטוסים ודירים תת-קרקעיים או עיליים להגנה על הצוותים ובנוסף שדות חדשים הוקמו. חלק מן השדות החדשים היו שדות לוויין ומנחתים קדמיים כמו בבצת, ראש פינה ובדרום בשדה תימן וליד ברוש. השדות/המנחתים החדשים נבנו בהתאם לתפיסת הפעלת הכוח האווירי בבריטניה ומיגון הצוותים של הקרקע. על פי תפיסה זו פוזרו המטוסים בתקופות לחימה לכמה שדות לוויין, כדי להגביר את הישרדותם על הקרקע וכדי לאפשר להם למלא משימות שונות מעבר לקווי האויב. היו מקרים בהם טייסת קרב שהוצבה בארץ ישראל פוזרה לשלושה שדות.
בדרום הארץ, הקימו הבריטים לאורך קו החזית הטורקי הישן (שעבר בין באר שבע, אשל הנשיא, גילת ועזה לאורך כביש 25 כיום), קו חזית חדש משלהם, לעצירת הפלישה של גרמניה מכיוון המדבר המערבי שצפון אפריקה ומצרים. הפלישה הגרמנית בפיקודו של ארווין רומל נעצרה בסופו של דבר על ידי בנות הברית כבר במצרים, בקרב אל עלמיין השני, שהתחולל מ-23 באוקטובר ועד 3 בנובמבר 1942. לאורך קו החזית הזה הפעילו הבריטים יותר משלושה שדות-תעופה צבאיים: האחד – הוותיק והגדול יותר – מזרחית לעיר עזה (סמוך למעבר קרני היום), השני מדרום למעבר/גשר נחל גרר (בצפון מערב למושב ברוש היום) והשלישי שדה תימן ממערב לבאר שבע, בנוסף לשדה התעופה האזרחי בבאר שבע מימי האימפריה העות'מאנית (כיום עובר עליו רחוב ביאליק בעיר). יש להדגיש כי מלבדם ומלבד מחנה צבאי קטן, מערבית לצומת אשל הנשיא, לא היה קיים עדיין כל ישוב-קבע אזרחי לאורך כל קו החזית. הקמת שדות התעופה הצבאיים הללו התבססה על אסטרטגיית הפעלת הכוח האווירי הגדול שהיה בארץ ישראל, של חיל האוויר המלכותי הבריטי, שקבעה כי:
סנטה מריה (ברזיל)
סנטה מריה (בפורטוגזית: Santa Maria) היא עיר אוניברסיטאית במדינת ריו גראנדה דו סול, בדרום ברזיל. אוכלוסייתה מונה כ-270,000 תושבים ושטחה 1,823 קמ"ר. חשיבות העיר נובעת מהאוניברסיטה הפדרלית סנטה מריה השוכנת בה וכן מספר אוניברסיטאות וקולג'ים פרטיים, לפיכך אוכלוסיית העיר צעירה ורבים בה הסטודנטים, המשפיעים על אופייה. כמו כן שוכן בה בסיס צבאי גדול ובסיס של חיל האוויר הברזילאי. רוב כלכלת העיר מבוססת על מסחר ושירותים, התעשייה בה מצומצמת ולכן זיהום האוויר נמוך. אקלים העיר סובטרופי גשום. העיר היא דיוקסיה (בישופות) של הכנסייה הקתולית.
סופיה רון-מוריה
סופיה רון-מוריה (נולדה בשנת 1967) היא עורכת דין עיתונאית, כתבת פוליטית, פובליציסטית וסופרת ישראלית.
סנטה מריה (ברזיל)
היסטוריה
העיר נוסדה על בסיס מחנה של הוועדה לקביעת הגבול בין שטחי פורטוגל וספרד (כיום גבול ברזיל-אורוגוואי) שהוקם באזור ב־1797. ב־1828 התמקמו במקום שכירי חרב מגרמניה שנשכרו להילחם במלחמת ארגנטינה–ברזיל והחליטו להישאר במקום, תוך הפיכתו למוקד של קולוניאליזם גרמני. ב־1857 הוכרזה סנטה מריה כעיר.
סופיה רון-מוריה
ביוגרפיה
נולדה בלנינגרד. בגיל שש עשרה התקרבה ליהדות והייתה פעילה במחתרת יהודית וציונית. בשנת 1988 עלתה ביחד עם אמה לארץ ונקלטה במרכז קליטה במבשרת ציון. לאחר מכן עברה לגור בקריית ארבע ובחברון.
בשנות ה-90 החלה את הקריירה העיתונאית שלה ככתבת פוליטית בעיתון הדובר רוסית "וסטי". בשנת 1998 הוציאה את ספרה הראשון "נעבור את פרעה" בשפה הרוסית. השר לשעבר יוסי שריד הגיש תביעת דיבה נגדה עקב דמיון בינו לבין אחת הדמויות בספר המוצגת באור שלילי, אך לבסוף הסיר את תביעתו בטרם התמנותו לשר. באותה שנה היא נבחרה לאשת השנה בתחום התקשורת של העיתון "וסטי". לאחר מכן החלה לעבוד ככתבת פוליטית בעיתון "מקור ראשון". בשנת 2009 הוציאה לאור את ספרה הראשון בעברית "החתן העשירי". בשנים האחרונות החלה לכתוב מאמרים פובליציסטים באתר "nrg" ובעיתון "מעריב".
סנטה מריה (ברזיל)
היסטוריה
ב־1902 התגלה בעיר מאובן של דינוזאור מסוג Rhynchosaur, אחד הראשונים שהתגלו ביבשת דרום אמריקה. העיר הפכה למרכז פלאונטולוגי ובה 20 אתרי מאובנים.
סופיה רון-מוריה
ביוגרפיה
ב-2 בדצמבר 2014, עם פתיחתה הלא-רשמית של מערכת הבחירות לכנסת העשרים הודיעה רון-מוריה על כוונתה להתמודד בפריימריז לרשימת הבית היהודי, אך לא הגיעה למקום ריאלי ולא שובצה ברשימה הסופית שהוגשה לוועדת הבחירות המרכזית. בתחילת 2019 יצא ספרה "להרוג את בת שבע" בהוצאת ספרי צמרת, העוסק בעורכת דין צעירה המתמודדת בפריימריז.
רון-מוריה היא אם לשלושה בנים. היא הייתה נשואה ליוחאי רון ולאחר מכן ליעקב מוריה. יעקב נפטר ב-2008.
סנטה מריה (ברזיל)
היסטוריה
ב-27 בינואר 2013 פרצה במועדון קיס בעיר שרפה בה נספו 233 איש, רובם סטודנטים בגילי 16–20 ונפצעו 130.
סופיה רון-מוריה
ביוגרפיה
ב-2014 נישאה בשלישית לבני לוין. תושבת ירושלים.
רון-מוריה הייתה מועמדת לכנסת ה-24 מטעם מפלגת תקווה חדשה בה שובצה במקום ה-25.
עדות שבורה (סרט)
עדות שבורה (באנגלית: Fracture) הוא סרט מתח משפטי משנת 2007, בכיכובם של אנתוני הופקינס וריאן גוסלינג, בבימויו של גרגורי הובליט. זהו סיפורו של אדם היורה באשתו הבוגדת, ואז נלחם בקרב משפטי עם עוזר פרקליט צעיר. הסרט זכה לציון של 71% טריות מטעם אתר עגבניות רקובות והכניס 91 מיליון דולר (לעומת תקציב של 10 מיליון דולר).
עלילה
תאודור "טד" קרופורד (אנתוני הופקינס), מהנדס אווירונאוטיקה אירי המתגורר בלוס אנג'לס, מאשר כי אשתו ג'ניפר (אמבת' דייווידץ) מנהלת רומן עם בלש המשטרה רוברט נונלי (בילי ברק). הוא עם אשתו ואז יורה בה. המשטרה נקראת, כולל נונלי, שנכנס לבית בזהירות, מנהל משא ומתן עם קרופורד כדי שיניח את האקדח. קרופורד מתוודה שירה באשתו. נוהלי מזהה את הקורבן ונחבל על ידי קרופורד בעדינות. נונלי זועם ותוקף אותו.
כעת בכלא ממתין למשפט, קרופורד נלחם בקרב משפטי עם סגן פרקליט המחוז הכוכב העולה ויליאם "ווילי" ביצ'ם (ריאן גוסלינג), הרואה בתיק עניין גלוי וסגור ומסכים ללכת למשפט מייד. ביצ'ם מתכונן לקראת מעבר מהתעסקות בחוק פלילי לפרקליטות תאגידית במשרד עורכי הדין הידוע ווטון סימס ומפלרטט עם הבוסית העתידית שלו, ניקי גרדנר (רוזמונד פייק).
במשפט, קרופורד מתנהג כפרקליט של עצמו ומודיע לבית המשפט כי קצין המעצרים (נונלי) ניהל רומן עם אשתו, תקף אותו במהלך מעצרו ונכח בחקירתו. לפיכך, הודאתו של קרופורד אינה קבילה כראיה, בהיותה פרי העץ המורעל. ביצ'ם מגלה שלא ניתן היה להשתמש באקדח של קרופורד בירי מכיוון שהוא אינו תואם לתרמילי הקליעים מזירת הפשע ולמעשה מעולם לא ירה. זה מבלבל את המשטרה, שכן מעקב טלוויזיה במעגל סגור פעל במהלך הירי ועד למעצרו של קרופורד.
נונלי מעלה תוכנית לשתילת ראיות כוזבות בסביבת קרופורד, אותה דוחה ביצ'ם. ללא הוכחות חדשות להציג בפני השופטת, ביצ'ם נאלץ להודות במשפט וקרופורד יוצא זכאי. נבוש, נונלי מתאבד מחוץ לאולם המשפט.
עתידו של ביצ'ם בחברה היוקרתית מתנפץ כעת. עם זאת, הוא מתחיל לראות בתפקידו כעוזר לתובע אמצעי להילחם למען צדק עבור אלה כמו אשתו של קרופורד. קרופורד עצמו מתבונן בשינוי ומעיר בסרקזם כי ביצ'ם "מצא את אלוהים". זה מניע את ביצ'ם להמשיך ולחפש ראיות, כמעט באופן אובססיבי. כשהוא מבין שתוכניתו של קרופורד היא להיפטר מעד הראייה היחיד לפשע, ביצ'ם משיג צו שופט להשאיר את ג'ניפר בהנשמה. הוא מגיע לבית החולים, אך אינו מצליח למנוע מהצוות לנתקה מהמכשירים.
תערובת של טלפונים סלולריים גורמת לביצ'ם להבין שנונלי וקרופורד השתמשו שניהם באותו סוג אקדח, גלוק 21 בקוטר 45 מילימטר. הוא מגלה שלפני הפשע קרופורד כנראה החליף את האקדח שלו ושל נונלי בחדר המלון בו ג'ניפר ונונלי נפגשו בחשאי. קרופורד ירה באשתו באקדחו של נונלי ואז הטעין אותו מחדש. הבלש הגיע למקום כשהוא נושא את האקדח של קרופורד ושניהם הניחו את נשקם כצעד מקדים במשא ומתן. כאשר נונלי זיהה את הקורבן, מיהר לג'ניפר, קרופורד החזיר את הקליעים והחזיר את הנשק שלו, שלא נעשה בו שימוש. כשקרופורד שב ונפנף באקדחו, נונלי תקף אותו לפני מעצרו של קרופורד. נונלי נגע אז בלי משים לנשק הרצח, ואפשר לקחת את האקדח שאינו בשימוש כראיה.
ויקטור דייוויס
ביוגרפיה
ויקטור דייוויס נולד בגולף, אונטריו. כילד למד דייוויס לשחות באגמים שליד ביתו. הוא הצטרף למועדון השחייה של גולף מרלין בגיל 12. הוא התאמן תחת הדרכתו של קליפורד בארי שליווה אותו במהלך הקריירה המקצועית שלו וסייע לו מנטלית.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982 זכה דייוויס בשתי מדליות. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה, בשיא עולם חדש, הראשון שלו, בתוצאה של 2:14.77 דקות, לפני רוברטאס זולפה מברית המועצות וג'ון מופט מארצות הברית. במדליית כסף ב-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.82 דקות אחרי המנצח סטיב לנדקוויסט (1:02.75 דקות) ולפני מופט (1:03.13 דקות). במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב הם סיימו במקום הרביעי בתוצאה של 3:46.08 דקות, אחרי המנצחים מארצות הברית שקבעו שיא עולם חדש (3:40.84 דקות), ברית המועצות (3:42.86 דקות) ומערב גרמניה (3:44.78 דקות).
עדות שבורה (סרט)
עלילה
ביצ'ם מתעמת עם קרופורד. כשג'ניפר מתה כעת, ניתן לשלוף את הכדור שנורה לראשה ולהתאים אותו לאקדחו של נונלי. קרופורד מתוודה, בטוח שהוא מוגן על פי העיקרון החוקתי לפיו אין להרשיע אדם באותה עבירה פעמיים. עם זאת, ביצ'ם מודיע לו ביובש כי בכך שהוא מאפשר לאשתו למות, ניתן כעת להעמידו לדין בגין רצח, לאחר שנשפט בעבר רק בגין ניסיון לרצח. מכיוון שהוא הוריד את ג'ניפר מהנשמה, ניתן להגיש כתב אישום חדש נגד קרופורד וללקרוא למשפט חדש. קרופורד נעצר על ידי השוטרים שממתינים.
תקשורת המונים
תקשורת המונים היא תהליך תקשורתי הנעשה בתפוצה רחבה ולקהל אנונימי, ולרוב מאופיין במיידיות, פומביות ומשך זמן קצר. תחת קטגוריה זאת נהוג לכלול אמצעי תקשורת כמו: עיתון, רדיו, טלוויזיה, קולנוע, מוזיקה פופולרית, משחקי וידאו, ספרים ועוד. בניגוד לתקשורת בין־אישית, הפונה לבודדים, תקשורת ההמונים מופנה לקהל רחב וגדול ועל כן היא מהווה סוכן חיברות מרכזי ובעלת תפקיד חשוב בעיצוב דעת הקהל ובתפיסת הציבור הרחב את המציאות.
ויקטור דייוויס
ביוגרפיה
במשחקי חבר העמים שנערכו בבריזביין, אוסטרליה בשנת 1982 זכה דייוויס בשתי מדליות. מדליית זהב ב-200 מטר חזה ומדליית כסף ב-100 מטר חזה.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה דייוויס ב-3 מדליות. במדליית זהב ב-200 מטר חזה משחה שבו החזיק בשיא העולם כשקבע שיא עולם חדש בתוצאה של 2:13.34 דקות, לפני גלן ברינג'ן מאוסטרליה (2:15.79 דקות) ואטיין דאגון משווייץ (2:17.41 דקות), מדליית כסף ב-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.99 דקות אחרי המנצח מארצות ברית לנדקוויסט שקבע שיא עולם חדש 1:01.65 דקות ולפני פיטר אוונס מאוסטרליה (1:02.97 דקות). גם דייוויס שיפר את השיא העולמי של מופט (1:02.13 דקות). בנוסף הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:43.23 דקות, שתי מאיות לפני האוסטרלים 3:43.25 דקות ואחרי המנצחים מארצות הברית שקבעו שיא עולם חדש (3:39.30 דקות).
תקשורת המונים
רשת האינטרנט נבדלת בחלקה מהגדרה זו, אתרים שהוקמו על ידי העיתונות הממוסדת (כגון אתרי החדשות הגדולים) עדיין תואמים למאפיינים של התקשורת המסורתית טרום עידן האינטרנט, ולכן עדיין שייכים להגדרתה. לעומת זאת, חלק ניכר מהתכנים ברשת מופקים על ידי אנשים פרטיים או נמצאים באתרים קטנים וממוקדי תוכן, כמו כן האינטרנט מאפשר את יכולת תגובה ותקשורת דו כיוונית שלא אפיינו את תקשורת ההמונים הקודמת.
ויקטור דייוויס
ביוגרפיה
במשחקי חבר העמים שנערכו באדינבורו, בריטניה בשנת 1986 זכה דייוויס ב-3 מדליות. מדליית זהב ב-100 מטר חזה וב-4x100 מטר מעורב ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה.
תקשורת המונים
מאפיין נוסף המצוי לרוב בתקשורת ההמונים, הוא התוכן האקטואלי בה היא עוסקת, בנושאים רלוונטיים לסדר היום הציבורי. מאפיין נוסף שתואם את מרבית אמצעי תקשורת ההמונים הוא הבידור שמהווה חלק ניכר מהתוכן שהם מספקים לציבור. מבחינה כלכלית, עלותה של תקשורת ההמונים היא גבוהה בשל האמצעים הטכניים ליצירתה ולהפצתה, מסיבה זאת אמצעי תקשורת רבים מוחזקים על ידי בעלי הון ותאגידים או ממומנים על ידי פרסום, אם כי ישנם גם כאלו הממונים על ידי גופים ציבוריים או גובים דמי מנוי.
ויקטור דייוויס
ביוגרפיה
באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 זכה דייוויס בשתי מדליות. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.71 דקות, לפני ג'אני מינרביני מאיטליה (1:03.00 דקות) ודימיטרי וולקוב מברית המועצות (1:03.30 דקות). מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.93 דקות, אחרי המנצח מהונגריה יוז'ף סאבו (1:14.27 דקות) ולפני סטיב בנטלי מארצות הברית (2:16.51 דקות).
תקשורת המונים
אמצעי תקשורת הפונים לקהל רחב היו אמנם קיימים בתקופות שונות בהיסטוריה, אולם המונח "תקשורת המונים" מכוון לרוב לאמצעי התקשורת של חברת ההמונים המודרנית, שהחלה לצמוח יחד עם המהפכה התעשייתית. תקשורת זו מאופיינת לרוב בדפוסים המוניים ובשימוש באמצעים טכנולוגיים, הם מיוצרים על ידי מיעוט, ונצרכים על ידי קהל גדול ופסיבי. במשך הזמן, ככל שהכירו בעוצמתה של תקשורת ההמונים, החלו לחוקק חוקים ותקנות במטרה להסדיר סוגיות הקשורות בתחום, אולם גם בתחום זה צפים גבולות ההגדרה המטושטשים של האינטרנט כתקשורת המונים, במיוחד כשרשתות חברתיות מאפשרות פלטפורמה גם לתכנים אסורים.
העיסוק האקדמי בתקשורת ההמונים החל להתפתח בסביבות שנות ה־30 של המאה הקודמת, במקביל לפריחתם של אמצעי תקשורת כמו הרדיו והקולנוע. חוקרי תקשורת נוטים להתייחס להיבטים הסוציולוגיים, הפסיכולוגיים והתרבותיים של התקשורת בחברה. חוקר תקשורת מרכזי במאה ה־20 הוא מרשל מקלוהן, שטבע את המושג הכפר הגלובלי, שמשקף את עולמנו בעידן התקשורת האלקטרונית. רעיון מרכזי נוסף של מקלוהן הוא "המדיום הוא המסר", שמציין שהשינויים בחברה מתרחשים בעקבות שינויים במדיום. המדיום הוא הדומיננטי, הוא זה שקובע את אופי החברה ולא המסר, כפי שהיה נהוג לחשוב.
ויקטור דייוויס
ביוגרפיה
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בבריזביין, אוסטרליה בשנת 1987 זכה דייוויס ב-3 מדליות. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה (1:02.85 דקות) לפני ריץ' שרודר מארצות הברית (1:03.27 דקות) ורידני לאוסון מאוסטרליה (1:04.37 דקות). במדליית כסף ב-4x100 מטר מעורב (3:42.14 דקות) אחרי נבחרת השחייה של ארצות הברית (3:41.73 דקות) ולפני אוסטרליה (3:45.17 דקות) ובמדליית ארד ב-200 מטר חזה (2:18.27 דקות) אחרי השחיינים האמריקאים בנטלי (2:14.99 דקות) וברט בידל (2:17.80 דקות).
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה דייוויס במדליית כסף אחת במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:39.28 דקות, אחרי המנצחים מארצות הברית שקבעו שיא עולם חדש (3:36.93 דקות) ולפני ברית המועצות (3:39.96 דקות). במסגרת השליחים קבע דיוייס את הזמן המהיר בתחרות 1:00.9 דקות ב"זינוק שליחים". ב-100 מטר חזה הוא סיים במקום הרביעי המאכזב בתוצאה של 1:02.38 דקות אחרי המנצחים אדריאן מורהאוז מבריטניה (1:02.04 דקות), קארוי גיוטלר מהונגריה (1:02.05 דקות) ווולקוב (1:02.20 דקות).
תקשורת המונים
הקשרים שבין תקשורת וחברה
בחלקים מהמחקר בתחום התקשורת, נוטים לייחס חשיבות רבה לאופן התפתחות אמצעי התקשורת האנושיים לאורך הזמן, מתוך תפיסה שכך ניתן לבחון את ההשפעות ויחסי הגומלין ההיסטוריים והסוציולוגיים בין אמצעי תקשורת דומיננטי ובין המערך החברתי הקיים, בין הזרמים הבולטים בנושא הוא הדטרמיניזם הטכנולוגי.
ויקטור דייוויס
מותו ומורשתו
מספר חודשים לאחר פרישתו משחייה תחרותית, ב-11 בנובמבר 1989 נידרס דייוויס על ידי מכונית בתאונת פגע וברח ליד מועדון לילה בפרבר של מונטריאול. החשד לתאונה היה שמדובר בנקמה על ויכוח לוהט עם דורסיו. יומיים לאחר מכן, נפטר דייוויס מפצעיו בבית החולים. בשנת 1992 נמצא גלן קרוסלי אשם בתאונה וישב בכלא 4 חודשים.
הוריו מילאו אחר צוואתו, שלאחר מותו יתרמו איבריו לכל נידרש. כך הושתלו הלב, הכבד, הכליות ושתי קרניות בנזקקים. מושתל הלב, קלוד ז'ק, הצליח לחיות כ-16 שנים. בכל שנה לאחר מותו, הקרן לזכרו של ויקטור דייוויס מחלקת מלגות. יותר מ-86 שחיינים קנדיים צעירים מבטיחים, נתמכו ממלגות אלו, בהם 13 שהשתתפו באולימפיאדת בייג'ינג (2008).
תקשורת המונים
התקשורת וההיסטוריה האנושית
התפתחות תקשורת ההמונים קשורה יחד עם התפתחות התקשורת האנושית כולה. את מהלך התקשורת האנושי ניתן לחלק לחמישה שלבים בולטים: דיבור, כתב, דפוס, טלקומוניקציה והדיגיטציה.
צורת התקשורת הראשונה בין אדם אחד לשני הייתה בתקשורת של "פנים אל פנים", אולם כבר 35,000 שנה לפני הספירה החלו בני האדם לרשום ולצייר סמלים שונים על קירות מערות. המצאת הכתב הייתה אירוע מהפכני, משום שזוהי הפעם הראשונה בה ניתנה לאנושות האפשרות לשמר ידע לא רק באמצעות הזיכרון האנושי. שיטת הכתב הראשונה מיוחסת לכתב היתדות שפותחה ונפוצה במסופוטמיה, בשלבים הראשונים היה הכתב האנושי מבוסס על ציורים ואילו רק בשלבים מאוחרים פותח הכתב האלפביתי. במקביל, פותחו במשך הזמן אמצעים שונים לכתיבה וחריטה - על אבן, חרס, פפירוס ועור. ייצור נייר החל כ־150 שנה לפני הספירה, כשמקובל לייחס את הייצור הראשוני של נייר לסינים. כריכה של גיליונות נייר אחד עם השני הייתה שלב נוסף של ההתקדמות בתחום.
מהפכת הדפוס הייתה הבסיס לתהפוכות החברתיות שבאו אחריה, בדגש על היותה מניע לעלייה בידיעת קרוא וכתוב בשכבות אוכלוסייה חדשות, והגבירה את הביקוש וההיצע להשכלה. כשלראשונה ניתן היה להדפיס עיתונים ומנשרים – וכך להפיץ תוכן, דעות ומידע לאנשים רבים, נזרעו הזרעים לתהליכים חברתיים נוספים כמו החילון, הרנסאנס המדעי, המהפכה התעשייתית והלאומיות.
במהלך המאה ה־19 מצליחים מדענים וחוקרים להעביר מסרים על ידי אותות חשמליים, וכך נפרצת הדרך לעידן הטלקומוניקציה של אמצעי התקשורת. בתחילה הומצאו הטלגרף והטלפון, שאפשרו העברה של טקסטים וצלילים על ידי כבלים למרחקים גדולים. בתחילת המאה ה-20, מומצא מכשיר הרדיו, אמצעי תקשורת שהעברת המסרים שלו נעשית באופן אלחוטי, על גבי גלים אלקטרומגנטיים. גילוי הרדיו אפשר לראשונה לשדר בזמן אמת להמון רב, באופן נוח וקל לשימוש, ובמהלך שנות ה־20 וה־30 של המאה ה־20 צוברים שידורי הרדיו קהל של מיליוני מאזינים. המצאת הטרנזיסטור בשנת 1947 אפשרה לפתח מכשירי רדיו קטנים ונישאים, ואפשרו למכשיר להיות פופולרי מחדש.
בעוד הרדיו צובר תאוצה ופופולריות, החל משנות ה־30, אמצעי תקשורת חדש נהיה לפופולרי יותר ויותר – הטלוויזיה. גם הטלוויזיה הייתה כלי מהפכני, ואפשרה לשדר בזמן אמת, להמון רב, לא רק קול - אלא גם תמונה, כך שמסוף שנות ה־40 הופכת הטלוויזיה לאמצעי תקשורת ההמונים בעל הפופולריות הגבוהה ביותר. החידושים הטכנולוגיים שהגיעו לאחר מכן, תרמו אף יותר להיקף השימוש במכשיר, כמו הטלוויזיה בכבלים והטלוויזיה בצבעים. בשנת 1962 מתחילים לראשונה שידורי הלוויין וכך מתאפשר השידור לכל רחבי העולם. הרדיו והטלוויזיה נתנו בידי רשתות התקשורת כלים חדשים שלא היו אפשריים עד אז, כמו מה שמכונה "אירוע מדיה". לראשונה, ניתן היה לשדר להמונים "בשידור חי", ברדיו התאפשר להעביר נאומים לאומה, כמו במלחמת העולם השנייה. הטלוויזיה אפשרה אף יותר, והחל משנות השישים התבסס הנוהג לשדר להמונים אירועים חשובים בשידור חי, כמו הנחיתה על הירח בשנת 1969. השידור הטלוויזיוני הצמיח תרבות פוליטית חדשה, כשבשנת 1960 התרחש בשידור חי עימות בחירות בין המועמדים לנשיאות ארצות הברית – ג'ון פ' קנדי וריצ'רד ניקסון.
במהלך שנות ה־70 מומצא המחשב – התשתית שאפשרה את מהפכת התקשורת הבאה שתגיע עשרים שנה לאחר מכן – רשת האינטרנט. שילוב של המצאות, פיתוחים ושיתופי פעולה הביאו ליצירתה של רשת האינטרנט כפי שאנו מכירים אותה כיום. ייחודה של רשת האינטרנט הוא שהיא מאפשרת לא רק להפיץ את המידע למרחק עצום, אלא היא גם חופשית ופתוחה לכל אדם. עם תחילת המאה ה־21 משתלבים הטלפונים הסלולריים עם החיבור לאינטרנט. ב־2007 מודיעה חברת אפל על השקת האייפון – עידן חדש בדרך בה אנשים צורכים תקשורת. הפיתוח המואץ של האינטרנט וטכנולוגיית המחשוב מהווים בסיס לשתי תופעה חדשה בתקשורת ההמונים – "התלכדות מדיה".
תהליך התקשורת
כחלק מהמחקר בתחומי תקשורת ההמונים ניסו חוקרים שונים לפשט ולתאר באופן גרפי את השלבים בזמן תהליך התקשורת. על ידי המודלים, ניתן לראות דרכם כיצד מתרחשים תהליכים ומהם הגורמים המשפיעים על התהליך כולו ועל חלקיו. כל אחד מהמודלים מציע דרך אחרת להבנת תהליך התקשורת בתקשורת ההמונים, כשחלק מהמודלים נבנו על גבי מודלים אחרים או כתגובה אליהם. התפתחות חקר התהליך התקשורתי הושפעה גם מתפיסות סוציולוגיות ומחקריות שהשתנו עם הזמן. מודלים מסוימים מתאימים רק לתחום צר של אמצעי תקשורת ההמונים.
מודלים ליניאריים
המודלים הליניאריים בחקר תקשורת ההמונים מתארים את תהליך התקשורת באופן חד כיווני – ממוען המסר לנמען. המוען הוא יוזם התהליך והנמען פסיבי, ללא שום יכולת להשפיע על התהליך והוא קולט את המסר כמו שהוא.
מודלים מעגליים
המודלים המעגליים בחקר תקשורת ההמונים מתארים את תהליך התקשורת באופן מעגלי - ממוען המסר לנמען, ובחזרה.
מגמות במחקר התקשורת
התפתחות תקשורת ההמונים, הן טכנולוגית והן חברתית, הביאה חוקרים שונים לדון מהי ההשפעה של כלי התקשורת על בני האדם אשר צורכים אותם. את המחקר והתאוריות על השפעת התקשורת נוטים לחלק למספר שלבים.
מסורת ההשפעות החזקות המוקדמת
תפיסה זאת הייתה נפוצה במחקר מתחילת שנות ה־20 ועד סוף שנות ה־30. לפי אסכולה זאת, התקשורת היא בעלת יכולת עצומה להשפיע על האדם הבודד, תאוריה בולטת באסכולה זאת היא "תאוריית המחט התת־עורית" שפיתח הרולד לאסוול, לפיה התקשורת מחדירה את המסרים שלה אל הקהל שלה כ"עירוי" אל הוריד. לפי אותן תאוריות, הקהל של התקשורת הוא פסיבי והומוגני. לאסוול ביסס את התאוריה שלו על מחקרים שערך בתחום התעמולה, שממשלות רבות פרסמו באותה תקופה.
מסורת ההשפעות המוגבלות
החל משנות ה־40 של המאה ה־20, החלו לעלות עדויות ומחקרים (כמו של קרן פיין ופול לזרספלד) שהתפיסה של התקשורת כ"כל יכולה" אינו תואמת במלואה לאמת. בשל כך החלה לעלות מסורת ההשפעות המוגבלות לפיה השפעת התקשורת על האדם היא יחסית. למעשה, האדם אינו נמען פסיבי שמסרי התקשורת חודרים אליו ללא סינון, אלא יש באפשרות האדם לבחור לאלו מהתכנים המופצים הוא רוצה להיחשף. "מודל הזרימה הדו־שלבית" הוא מודל שפותח לפי אסכולה זאת, לפיו יש "מנהיג דעה", אדם שדעתו מוערכת על ידי הסביבה, הוא נחשף לתקשורת ומחליט את דעתו. והסביבה שרואה אותו כידען בתחומו, בוחרת לקבל את דעתו (ולא באופן ישיר מתקשורת ההמונים). תאוריה נוספת שמתאימה למסורת זאת היא "" אשר לפיה בני האדם משתמשי בתקשורת כדי למלא ולממש את הצרכים שלהם.
מסורת ההשפעות החזקות המאוחרת
בשנות וה־60 וה־70 חזרה מחדש התפיסה שהשפעה התקשורת על האדם היא חזקה ומשמעותית, אך בניגוד למסורת ההשפעות החזקות המוקדמת – כאן התפיסה היא שהאדם הוא אקטיבי ולא פסיבי כשהוא צורך תקשורת, כמו כן, אפקט ההשפעה הוא ארוך טווח ולא מיידי כפי שנתפס במסורת המוקדמת, וכן, ביכולתה של התקשורת לשמר או לשנות סדרים חברתיים.
דוגמאות לתפיסה זאת הן למשל "אובדן הילדות" של ניל פוסטמן אשר מצביע על כך שהצפייה של ילדים בטלוויזיה ועידן המחשבים מקצרת את גיל הילדות בכך שהיא מספקת להם מידע רב. לפי "תאוריית הבניית המציאות", התקשורת בוחרת להראות את המציאות בדרך מסוימת וכך להציג לציבור הרחב, כך לא מוצגת לציבור כל האמת אלא רק חלקים אשר תואמים את עמדת ותפיסות התקשורת. "אסכולת סדר היום" היא תאוריה שטוענת כי אמצעי התקשורת הם שקובעים לציבור את נושאי השיח היומי ואף מדרגת את חשיבותם ובכך קובעת "סדר יום תקשורתי" שמשפיע בסופו של דבר על סדר היום הפוליטי והציבורי (כמו על ידי מסגור). ואילו "תאוריית ספירלת השתיקה" טוענת שביכולת תקשורת ההמונים לעצב את המציאות ולשנות אותה באופן מעשי.
הגישה המבנית־תפקודית
על פי "הגישה המבנית־תפקודית" לתקשורת ההמונים חמישה תפקידים מרכזיים. את שלושת התפקידים הראשונים קבע חוקר התקשורת הרולד לאסוול בשנת 1948. את שני התפקידים הנוספים קבעו החוקרים רייט בשנת 1959 ומקווייל 1984. אמצעי התקשורת ממלאים תפקידים אלה בנפרד וביחד. לדוגמה תוכנית דוקומנטרית על מלחמת ששת הימים יכולה למלא שלושה תפקידים בו זמנית: המשכיות, פרשנות ובידור. כל אמצעי התקשורת ממלאים תפקידים אלה אך יש אמצעים שבהם תפקידים מסוימים בולטים יותר. הטלוויזיה ממלאת בעיקר תפקיד של בידור ולעומת זאת העיתון ממלא בעיקר תפקיד של סיקור הסביבה ופרשנות.
תקשורת המונאישית
במשך השנים טענו החוקרים כי השפעתה של התקשורת המונית היא מוגבלת ולתקשורת בין אישית השפעה יותר גדולה על הפרט. אך, בשנים אחרונות, התקשורת המונית בא לידי ביטוי בשינויים בטכנולוגיה, עידן אינטרנט והרשתות החברתיות. השינויים אלו הביאו לטשטוש את הגבול בין תקשורת המונים לתקשורת בין אישית. הטשטוש יצר את המונח "Masspersonal Communications" (תקשורת המונאישית) – אנשים פרטיים, יחידיים מתקשרים עם אלפי האנשים. שימוש בתקשורת בן אישית באמצעות תקשורת המונים. למשל: טוויטר, אנשים פרטיים מתקשרים עם אלפי עוקבים באמצעות שיתוף מידע מסוים (ציוצים).
ארמון דנפרמליין
ארמון דנפרמליין (באנגלית: Dunfermline Palace) שימש בעבר את בית המלוכה של סקוטלנד. הארמון ממוקם בדנפרמליין שבמחוז פייף.
הארמון נבנה בסמוך למנזר דנפרמליין על ידי מלך סקוטלנד ג'יימס הרביעי בשנת 1500, ושימש מקום המגורים המועדף על ידי מלכי סקוטלנד עד איחוד המלוכה עם בית המלוכה האנגלי.
המלכים ג'יימס הרביעי, ג'יימס החמישי, מרי מלכת הסקוטים וג'יימס השישי התגוררו בארמון זה. לאחר נישואיה של אן מדנמרק למלך ג'יימס השישי בשנת 1589 הוענק לה הארמון כמתנה, ובו נולדו ילדיה: אליזבת, רוברט וצ'ארלס הראשון, לימים מלך בריטניה, בשנת 1600.
ערן חרמוני
ערן חרמוני (נולד ב-18 באפריל 1980) הוא עורך דין, יזם חברתי ופוליטיקאי ישראלי המכהן כמזכ"ל מפלגת העבודה מאז 2017.
ביוגרפיה
חרמוני נולד בגבעת שמואל. בעודו נער, בתקופת ממשלת רבין והסכמי אוסלו, החל בפעילות פוליטית במפלגת העבודה ושימש כיו"ר נוער העבודה הארצי. שירת בצה"ל כלוחם ומפקד במערך האב"כ של חיל ההנדסה הקרבית. לאחר שחרורו נבחר למזכיר סניף מפלגת העבודה בגבעת שמואל.
בשנת 2003 הוביל חרמוני, ביחד עם פעילים נוספים בצעירי מפלגת העבודה, שביתת רעב שארכה 15 ימים במחאה לקיצוצים בתקציבי הרווחה שיזם שר האוצר, בנימין נתניהו.