cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Temptations
הלהקה בשנות השבעים המוקדמות
לאחר הלהיט Papa Was a Rollin' Stone הפסיק ויטפילד לעבוד עם ברט סטרונג והחל לכתוב לבדו את שירי הלהקה. הצלחת השיר הובילה את ויטפילד לכתוב ללהקה שירים ארוכים יותר, בעלי אופי אופראי, כולל הלהיט שהגיע ל-40 הגדולים Masterpiece (1973) ומספר שירים אחרים שיצאו באלבום בעל השם הזהה. אולם, בקיעים התגלעו בין חברי הלהקה לבין ויטפילד. הלהקה התלוננה על גישתו היהירה של ויטפילד ועל הדגש שהוא שם על הביצוע האינסטרומנטלי של השירים. כמו כן החלה ירידה משמעותית במכירות התקליטים של הלהקה. לבקשת הלהקה החליפה חברת Motown את המפיק והלהקה חזרה לעבוד עם המפיק ג'פרי בואן, אשר עבד עם הלהקה בשנת 1967.
האלבום האחרון שהפיק ויטפילד עם הלהקה נקרא 1990, אשר שוחרר לחנויות בשנת 1973. באלבום נכלל הלהיט שהגיע לשלושים הראשונים במצעד הפופ Let Your Hair Down. בשנת 1975 עזב ויטפילד את חברת Motown, תוך שהוא לוקח עמו מספר אמנים שהקליטו בחברה והקים חברת תקליטים עצמאית בשם Whitfield Records.
תקופת היובש
בתקופת הוצאת שלושת האלבומים הבאים של הלהקה: House Party, Wings of Love, The Temptations Do the Temptations, ניסו מספר מפיקים שונים, כולל הלהקה בעצמה להפיק תקליטי סינגל אשר ייצרו ללהקה להיט חדש, אולם כל אחד מתקליטים אלה נחל כישלון צורב יותר מקודמו.
חזרה ל-Motown והאלבום Reunion
עם חזרת הלהקה לחברת Motown עזב פרייס את הלהקה ואדוארדס שב והצטרף להרכב. ברי גורדי כתב והפיק את תקליט הסינגל הראשון של הלהקה לאחר חזרתם לחברה. הסינגל Power לא הגיע ל-40 הראשונים במצעד הפופ, אולם הגיע למקום ה-11 במצעד ה-R&B. בשנתיים הבאות לא הצליחה הלהקה להפיק אף לא להיט אחד. בשנת 1982 החלה הלהקה לתכנן סיבוב הופעות שיציין איחוד מחודש של חברי הלהקה מן העבר.
אדי קנדריקס ודייוויד רופין, אשר כשלו בניסיונותיהם לפתח קריירות כזמרים עצמאיים, הסכימו להצטרף אל הלהקה למסע הופעות ולהקלטת האלבום Reunion (איחוד). אחיינו של מלווין פרנקלין, כוכב הפאנק ריק ג'יימס, אשר בעבר השתמש בלהקה כלהקת ליווי בלהיטו משנת 1981 Super Freak, הופיע כאורח במופע ובאלבום ואף כתב, הפיק ושר בלהיט היחיד באלבום Standing on the Top.
השיר Standing on the Top שבו שרו אף רופין, קנדריקס ודניס אדוארדס, בתפקידי סולו, הגיע למקום השישי במצעד ה-R&B. מסע הופעות האיחוד, בהשתתפות שבעה מחברי הלהקה, היה מוצלח מבחינה כלכלית, אבל גרם למתחים רבים. קולו של קנדריקס נחלש לאחר עשרות שנים של עישון בשרשרת, רופין היה עדיין מכור לקוקאין והחמיץ מספר הופעות. עם סיום מסע ההופעות פוטרו רופין וקנדריקס והם החלו להופיע כצמד. גלן לאונרד אף הוא עזב את הלהקה והוחלף על ידי רון טייסון.
שנות השמונים והתשעים
בתקופה זו הפסיקו שיריה של הלהקה להצליח במצעד הפופ, אף שלפעמים הצליחו שיריהם להגיע ל-20 הראשונים במצעד ה-R&B. השיר Love on My Mind Tonight הגיע למקום ה-17 והשיר Sail Away, אשר הופק שוב על ידי נורמן ויטפילד, הגיע למקום ה-13. בשנת 1984 עזב אדוארדס את הלהקה, כדי לנסות פעם נוספת לפתוח בקריירה כזמר עצמאי והוחלף על ידי עלי-אולי וודסון. השיר הראשון ששר וודסון בלהקה היה Treat Her Like A Lady, בשנת 1984. הסינגל הגיע למקום השני במצעד ה-R&B, אבל לא הצליח כלל במצעד הפופ. וודסון נותר בלהקה עד לשנת 1987, אז הוחלף על ידי דניס אדוארדס שחזר ללהקה בפעם השנייה.
דניס אדוארדס עזב את הלהקה בפעם השלישית והאחרונה בשנת 1989 ועלי-אולי וודסון שב והצטרף ללהקה בפעם השנייה. הלהקה התקבלה להיכל התהילה של הרוקנרול. לאחר שנפגשו בטקס הקבלה להיכל התהילה, התאחדו אדוארדס, רופין וקנדריקס למסע הופעות שכותרתו Ruffin/Kendrick/Edwards, Former Leads of The Temptations, למורת רוחם של אוטיס ויליאמס וחברת Motown. השלושה תכננו אף להוציא תקליט משותף, אולם תוכנית זו נקטעה כאשר רופין, בגיל 50, מת ב-1 ביוני 1991, לאחר שנטל מנת-יתר של קוקאין. קנדריק, אשר אובחן כחולה בסרטן ריאות, המשיך להופיע עד סמוך למותו ב-5 באוקטובר 1992 בעיר הולדתו בירמינגהם, אלבמה, בגיל 52.
בשנת 1992 עזב ריצ'רד סטריט את הלהקה, לאחר עבודה משותפת משך 20 שנים והוחלף על ידי תיאו פיפלס. שנתיים אחר כך נאלץ מלווין פרנקלין לפרוש מן הלהקה עקב בריאותו הרופפת, הוא נפטר ב-23 בפברואר 1995, בגיל 52. ריי דייוויס הצטרף ללהקה כזמר בס בשנת 1995 להקלטת האלבום For Lovers Only. הוא עזב עוד באותה שנה לאחר שאובחן כחולה בסרטן קנה הנשימה והוחלף על ידי הארי מקגילברי.
בשנת 1998 יצא אלבומה של הלהקה Phoenix Rising, אשר נמכר מעל מיליון עותקים, הישג שהלהקה לא זכתה לו יותר מעשרים שנה. הלהיט Stay שהוביל את האלבום הגיע למקום הראשון במצעד Adult Coneporary בארצות הברית. בשלב זה עזבו עלי-אולי וודסון ותיאו פיפלס את הלהקה והוחלפו על ידי ברינגטון "בו" הנדרסון וטרי ויקס.
המיני-סדרה The Temptations
בשנת 1998 שודרה המיני-סדרה The Temptations, באורך ארבע שעות, אשר הייתה מבוססת על ספרו האוטוביוגרפי של אוטיס ויליאמס. שני הפרקים שודרו ברשת NBC ב-1 בנובמבר וב-2 בנובמבר 1998. הפרקים זכו לאחוזי צפייה גבוהים ולסדרה הוענק פרס אמי על הבימוי. הפרקים שודרו בשידור חוזר ברשת VH-1 ואף נמכרו בתקליטורי DVD ובקלטות VHS.
בעקבות הסדרה הגישו אשתו לשעבר של אוטיס ויליאמס, אמו של מלווין פרנקלין ומשפחתו של דייוויד רופין, תביעות נגד חברת NBC ואחרים בטענה שהסדרה הכפישה את דמותם או דמות קרוביהם. התביעות נדחו כולן. ויליאמס טען מאוחר יותר כי לא הייתה לו שליטה על התסריט של הסדרה.
משנת 1990 ועד לימינו
בשנת 1999 התקבלה הלהקה להיכל התהילה של הלהקות הקוליות. בשנת 2001 זכתה הלהקה בפרס גראמי השלישי בתולדותיה וזאת על אלבומה Ear-Resistible שיצא בשנת 2000, זאת בקטגוריה "הביצוע הקולי המסורתי הטוב ביותר ב-R&B” שלושה מלהיטי הלהקה נכללים ברשימת 500 השירים אשר עיצבו את פני הרוקנרול, על פי היכל התהילה של הרוק אנד רול.
הרכב הלהקה הנוכחי, בו חברים אוטיס ויליאמס, רון טייסון, טרי ויקס, הזמר המוביל החדש ג'י סי קמרון וזמר הבס החדש ג'ו הרנדון, ממשיך להופיע ולהקליט. האלבום Legacy הופיע בהוצאת חברת Motown בשנת 2004. בסוף שנת 2004 ביקשה הלהקה להשתחרר מחוזה ההקלטות שלה בחברת Motown ועברו להקליט בחברת New Door Records. האלבום האחרון שלהם Reflections, יצא לחנויות ב-31 בינואר 2006 ומכיל ביצועים מחודשים לכמה מן הלהיטים הגדולים של זמרי Motown.
סגנון מוזיקלי
שירי הלהקה נבנו על יסוד האינטראקציה שבין הזמרים חברי הלהקה וגיבושם כלהקה. שלא כמו להקות R&B רבות אחרות, כל חבר בלהקה היה בעל יכולות להיות זמר מוביל. על אף שהלהקה תמיד מינתה אחד מחבריה לתפקיד הזמר המוביל, אשר אכן ביצע את תפקידי הסולו ברוב השירים (כך למשל פול ויליאמס, דייוויד רופין, דניס אדוארדס), אותו זמר מעולם לא קיבל קידום תדמיתי עודף על פני שאר חברי הלהקה. ברפרטואר השירים של הלהקה, רבים השירים שבהם ביצעו שני זמרים את תפקיד הסולו, במיוחד בתקופה הפסיכדלית בסוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים.
צליל מוטאון
במהלך שנות קיומה ולאחר שזכתה ללהיטה הראשון, שינתה הלהקה את סגנונה המוזיקלי מספר פעמים, כשהיא מאמצת בכל פעם את הסגנון הפופולרי לאותה עת יחד עם שימור הייחודיות בצליל הלהקה ובהופעתה. ההקלטות המוקדמות של הלהקה משקפות את ההשפעה של מפיקיה המוזיקליים לאותה תקופה, בארי גורדי וסמוקי רובינזון, ומייצגות מיזוג של מקצבים האופייניים מחד למוזיקת הרית'ם אנד בלוז (R&B) השחורה ומאידך למוזיקת הפופ הלבנה. מיזוג ייחודי זה כונה לימים "צליל המוטאון". שירי הלהקה לפני שנת 1966 מלווים על ידי תזמורת האולפן של מוטאון, The Funk Brothers ומאופיינים במילות שיר פשוטות וישירות עם ליווי תזמורת R&B המחוזקת בכלי מיתר ונשיפה קונצרטיים להגברת מאפיין הפופ. בתקופה זו היה רק סולן בודד בכל שיר שהלהקה שרה, בדרך כלל היה זה דייוויד רופין או אדי קנדריקס, על אף שגם פול ויליאמס, מלווין פרנקלין ואוטיס ויליאמס שרו תפקידי סולו מדי פעם.
בשנת 1966 שינה המפיק נורמן ויטפילד את אופי שירת הלהקה, לא עוד היה זמר סולו בודד בכל שיר והלהקה מרכיבים מתוך מוזיקת הנשמה מאומנים דוגמת ג'יימס בראון, וילסון פיקט ואומנים אחרים שהופיעו בחברת התקליטים Stax Records. ויטפילד וכותבי שיריו החלו מחברים ללהקה שירים עם מקצבים משתנים, עם הדגשים חדים של כלי נשיפה, עם הרמוניות מסובכות יותר אשר איפשרו לכל זמר בלהקה להביא לידי ביטוי את יכולותיו הייחודיות. על הבמה שינוי זה בא לידי ביטוי בכך שללהקה הוזמן באופן מיוחד מיקרופון ארבע-ראשי, אשר איפשר לכל זמר לשיר באופן עצמאי מבלי שכל הלהקה תצטופף סביב מיקרופון בודד או שניים. תחת הנהגתו של ויטפילד, הלהקה המשיכה לפנות אל קהל הפופ הלבן, אבל רכשה לבבות גם בקרב קהל המאזינים השחורים.
נשמה פסיכדלית וקולנועית
כאשר הוחלף דייוויד רופין על ידי דניס אדוארדס ולהקת Sly & the Family Stone הפכה פופולרית בארצות הברית, ויטפילד שינה פעם נוספת את הסגנון המוזיקלי של הלהקה, הפעם פנתה הלהקה כמעט לחלוטין לסגנון הנשמה הפסיכדלית. הקלטות הלהקה מאותה תקופה (כגון האלבומים Cloud Nine, Psychedelic Shack) מאופיינים בהד חזק בשירה, צלילי גיטרה מעוותים עם שימוש רב בדוושת ה- wah-wah, צליל תיפוף חד ואפקטים שונים של סטראו ושינוי צליל. ברוב השירים הללו מופיע יותר מסולן אחד, בחלק מן השירים היו לכל חמשת חברי הלהקה תפקידי סולו. בולט בשירים הזמר דניס אדוארדס שקולו המחוספס העניק להם צליל של מוזיקת נשמה דרומית.
מילות השירים של אותה תקופה הושפעו באופן בולט מן השירה של להקת Sly & the Family Stone והתמקדו בנושאים חברתיים כגון אינטגרציה, מלחמת וייטנאם ומודעות עצמית. הלהקה המשיכה להקליט גם בלדות בסגנונה המסורתי, אשר הופיעו על צד ב' של תקליטי הסינגל וכממלאי נפח באלבומים שהקליטה (יוצא הדופן היחיד היה הלהיט Just My Imagination). רוב השירים של התקופה הפסיכדלית היו ארוכים יותר מן הלהיטים בני שלוש דקות של "צליל מוטאון". גרסת האלבום Cloud Nine של השיר Run Away Child, Running Wild, השיר Take a Stroll Thru Your Mind באלבום Psychedelic Shack והשיר Smiling Faces Sometimes באלבום Sky's the Limit הן בנות שמונה דקות ויותר. רוב זמן השירים מורכב מקטעי מעבר מוזיקליים, ללא כל שירה וזאת לאור התעקשותו של ויטפילד.
ממוזיקת הפאנק אל הדיסקו ומשם ל- Adult Contemporary
בשנת 1974, לאחר שוויטפילד פוטר מתפקידו כמפיק הלהקה, הלהקה שינתה את סגנונה ושלבה את הסגנון הריקודים הקצבי יחד עם הבלדות המסורתיות. שוב התמקדו שירי הלהקה בזמר סולו בודד, הגם שעדיין לעיתים חלקו מספר חברים בתפקיד. בנוסף, החלה הלהקה לכתוב ולהפיק את שיריה, זאת לאחר מאבק שניהלה נגד המפיק הראשי של מוטאון, בארי גורדי, לקבלת שליטה אומנותית על תוכן הופעותיה. מנקודה זו ואילך היה תוכן שירי הלהקה רומנטי, כמעט לחלוטין. שירים על נושאים חברתיים הוקלטו לעיתים רחוקות יותר.
הקלטות הלהקה מאמצע שנות השבעים מתמקדות בסגנון הפאנק ומושפעים מלהקות כמו Funkadelic ו- Sly & the Family Stone וחברי שתי הלהקות הללו תרמו ללהקה שירים באותה תקופה. שירת הבלאדה של הלהקה, אשר תפסה מקום משני בתקופת ויטפילד, שבה לצליל העשיר שאפיין את ימיו של סמוקי רובינזון כמפיק הלהקה. בסוף שנות השבעים, לתקופה קצרה בלבד, שרה הלהקה אף שירים בסגנון הדיסקו ולאחריו החלה הלהקה לשיר בסגנון Contemporary Adult ששורשיו בסגנון ה-R&B, סגנון בו שרה הלהקה עד היום. ככל שהתבגרו חברי הלהקה, התמתנה הכוריאוגרפיה שאפיינה את הלהקה בראשית ימיה, אולם תנועות הריקוד נותרו חלק חשוב מן ההופעה עד היום.
מורשת והשפעה
"The Temptations", בחליפותיהם הגזורות היטב ובכוריאוגרפיה המוקפדת, הציבו את הרף ללהקות זמרה גבריות בסגנון הנשמה ו-R&B. לפני שהלהקה התפרסמה, רוב הלהקות הקוליות הגבריות הופיעו בתנועות ריקוד בסגנון אנרגטי, מחוספס יותר ומאולתר יותר. רק אמנים מעטים, כגון מרווין גיי וסם קוק, הפגינו את הסגנון המלוטש שבזכותו התפרסמה הלהקה ונעשתה מושא לחיקוי.
בארי גורדי, מפיק חברת מוטאון, התעקש כי הופעות הלהקות של חברת מוטאון תהיינה מושכות באותה מידה לקהל לבן ושחור גם יחד והעסיק צוות יצירתי שיכווין את הכישרונות שעבדו בחברת התקליטים להצליח בשני קהלי היעד. פול ויליאמס והכוריאוגרף של חברת מוטאון, קולי אטקינס, הם שיצרו את צעדי הריקוד המדויקים והמלוטשים של הלהקה. צעדי הריקוד הידועים ביותר הם "צעידת ה-Temptations" או "הצעד הגאה של הטמפטיישנס", אשר אומץ מתוך הופעות של שנות החמישים.
בתקופת שנות השישים והשבעים היו מספר להקות שבהופעותיהן הייתה השפעה מוזיקלית ניכרת של "The Temptations", ביניהן להקות ה-Delfonics, ה-Stylistics, ה-Parliaments, ה-Dramatics וחמישיית ג'קסון שהקליטה בחברת מוטאון. להקות אלה ואחרות הפגינו השפעה ניכרת מ-"The Temptations", הן בצורת שירתן, והן בכוריאוגרפיה הבימתית שלהן.
שיריה של הלהקה בוצעו כגרסאות כיסוי על ידי אומנים רבים, זמרי R&B כגון לותר ואנדרוס, זמרי פופ כגון בט מידלר, ולהקות רוק כגון Rare Earth, דוראן דוראן, הרולינג סטונז, ועוד. בשנת 1991, הזמר רוד סטיוארט הקליט שיר עם הלהקה.
דיסקוגרפיה
הלהיטים הבאים של הלהקה הגיעו לעשרת המקומות הראשונים במצעד הפופ של תקליטי הסינגל בארצות הברית, או בבריטניה. כמו כן כלולים ברשימה שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד להיטי ה-R&B.
אלבומים בעשרת הגדולים במצעד
הרשימה הבאה מכילה אלבומים של הלהקה אשר הגיעו לעשרות המקומות הראשונים במצעד אלבומי הפופ בארצות הברית.
קרים פריי
קרים פריי (בטורקית: Kerim Frei; נולד ב-19 בנובמבר 1993) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת מניסה.
קריירת מועדונים
פריי נולד בפלדקירך שבאוסטריה לאב טורקי ואם מרוקאית ובגיל צעיר היגר עם משפחתו לשווייץ.
פריי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גראסהופרס ציריך וממנה הצטרף לפולהאם. ב-7 ביולי 2011, פריי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 0-0 נגד NSI רונאביק הפארואזית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-10 בדצמבר 2011 פריי ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג במשחק הליגה נגד סוונסי סיטי. ב-16 במרץ 2012 פריי חתם על חוזה לשלוש שנים וחצי.
ב-6 בספטמבר 2013 פריי חתם לחמש עונות בבשיקטש מליגת העל הטורקית. ב-22 בספטמבר פריי ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–3 לגלאטסראיי. עונה לאחר מכן, פריי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–3 לארג'ייספור.
ב-20 בינואר 2017 פריי חזר לאנגליה וחתם לשלוש עונות וחצי בברמינגהאם סיטי תמורת כ-3 מיליון אירו.
ב-21 ביולי 2017 פריי חתם לארבע עונות באיסטנבול בשאקשהיר.
ב-1 בפברואר 2019 פריי הושאל למכבי חיפה עד לסיום העונה. שלושה ימים לאחר מכן, פריי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי מכבי חיפה בניצחון קבוצתו 2–3 על הפועל תל אביב.
ב-17 בפברואר 2019 כבש פריי שער בכורה בניצחון קבוצתו 1–3 על הפועל חדרה.
קריירה בינלאומית
פריי שיחק בצעירותו בנבחרות הנוער של שווייץ ובגיל 20 החליט לייצג את טורקיה, עמה השתתף בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20.
ב-14 בנובמבר 2012 פריי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה בתיקו 1-1 נגד.
חנינא
חנינא הוא שם פרטי יהודי. צורת כתיבתו והגייתו המדויקת שנויה במחלוקת. {{פירושונים| תקופת התנאים: תקופת האמוראים: אחרים ראו גם:
פרנסיס ייטס
דיים פרנסיס אמיליה ייטס (אנגלית: Frances Amelia Yates; 28 בנובמבר 1899 - 29 בספטמבר 1981) הייתה היסטוריונית של המדע, נאופלאטוניזם וחכמת הנסתר בראשית העת החדשה. במשך שנים רבות הייתה מרצה במכון ורבורג של אוניברסיטת לונדון לחקר הציוויליזציה המערבית.
חיבוריה החשובים ביותר הם "ג'ורדאנו ברונו והמסורת ההרמטית" אותו פרסמה בשנת 1964 ו"אומנות הזיכרון" מ-1966.
התזה של ייטס
חשיבות המחקר של ייטס היא בעיקר בתזה (פרדיגמה) שהניחה לפתחה של ההיסטוריוגרפיה של המדע והרעיונות ברנסאנס ובראשית העת החדשה. לפי מחקריה, חלקן של תורות הנסתר (החכמות ה"הרמטיות") כגון הכישוף, האלכימיה, האסטרולוגיה, הגנוסיס, הקבלה וכדומה היה רב ומכריע בהתפתחות המדע המודרני ובפרט המדע המתבסס על מתמטיקה וניסויים. גילוי זה החל כחלק מתגליתה שהמדען בן המאה ה-16, ג'ורדאנו ברונו, הועלה למוקד עקב האשמה בכישוף ולא על רקע אמונתו במודל ההליוצנטרי. במובן זה ייטס היא ממשיכת דרכם של היסטוריוני מדע כפייר דוהם ולין תורנדייק.
לפי מחקריה הרבים בתחום מדענים רבים התחילו את דרכם מתוך התעסקות בנסתר וחלקם עסקו במקביל במה שכיום נחשב "מדע" ובמה שנחשב תורות נסתר, בלא הבחנה. הידוע שבהם הוא יוהאנס קפלר, אך כפי שהתגלה רק לאחר מותה של ייטס, אפילו אייזק ניוטון עסק רבות בפרקטיקות ואמונות מיסטיות.
לפי הרעיון ההרמטי הבריאה מתקיימת במספר מעגלים מקבילים, סלעים ומינרלים, צומח, בעלי חיים, הזמן, אותיות הכתב, אברי גוף האדם, גרמי השמיים ואף מלאכים וכוחות עליונים, כאשר כל רכיב באחד מן המעגלים מקיים יחסי גומלין עם רכיב מקביל במעגל אחר ויתרה מכך, יש אף יכולת השפעה הדדית בין המרכיבים. רעיון זה היווה, לפי התזה של ייטס, פתח לעיסוק ניסויי ועיסוק במשחקים בין גדלים מתמטיים ומספרים. מתוך העיסוק נבעו גם גילויים אמיתיים בתחומים מדעיים שונים כגון רפואה, אסטרונומיה, תורת המספרים ועוד. האלכימיה למשל הפכה לכימיה וכדומה.
התזה מונה עשר מסורות הרמטיות שהשפיעו על התפתחות המדע המודרני:
התזה מתעלמת, לדברי המבקרים, ממרכיבים נוספים של האווירה האינטלקטואלית של העת החדשה המוקדמת כגון עליית הרפורמציה ופתיחת גבולות העולם. כמו כן חלק מהגישות מצויות בפילוסופיה נאופלאטונית מבלי להזדקק להרמטיזם. עם זאת מחקרה שימש פתח לחקירת השפעות הכישוף על המדע הניסויי של פרנסיס בייקון ואייזק ניוטון. מתנגדי התזה טוענים שהיא מהווה פתח לבלבול ניו אייג'י בין מדע לשאינו מדע.
ליפא שווגר
אהרן ליפא אליעזר שווגר (ה'תרמ"ב, 1882 בהוסיאטין אוקראינה – כ"ב בשבט ה'תשכ"א, 9 בפברואר 1961, תל אביב ישראל) היה בעליה של הוצאת ספרים "דובבי שפתי ישנים", וסוחר בכתבי יד ובספרים עתיקים. חסיד רבי ישראל מהוסיאטין.
קורות חיים
נולד לר' יהודה שווגר שהיה מחסידיו ונאמניו של האדמו"ר מהוסיאטין, ולשרה לאה לבית רטר, שהייתה מיוחסת לרבי אלימלך מליז'נסק. משפחתו של ליפא שוויגר הגיעה להוסיאטין מהעיירה סקאלאט, אותה עזבה אחרי פטירתו של רבי אורי השרף מסטרלינסק. ראש משפחת שווגר, היה הרב אהרן, שנמנה עם חבורת החסידים הקרובה לרבי ישראל מרוז'ין. הוא גם היה מהסייענים שהוציאו לפועל את בריחתו הנועזת של רבו, מהכלא הרוסי אל החופש באוסטריה. כשנחקר לאחר מעשה, ספג עינויים קשים ולא פתח את פיו, ומאז נתכנה "אהרן דער שוואגער" שפירושו: אהרן השתקן, ומכאן שם המשפחה שווגר.
בנו של אהרן, רבי דוד ("דודיא" בפי החסידים), נמנה עם עדת חסידי רוז'ין, ומאוחר יותר אף התמנה לגבאו המיתולוגי של הרבי מהוסיאטין. הוא היה אביו של יהודה שווגר אביו של ליפא, בנה אכסניה בעיירה הוסיאטין, עבור העולים לרגל לביתו של הרבי.
בנעוריו נשלח ליפא לסקאלאט, עיר אבותיו, שם למד תורה אצל הרב מסקאלאט. במלחמת העולם הראשונה ברחה משפחת שווגר לווינה. בשנת תרנ"ט (1899), הוא נישא לבתו של שלמה ליבמן, ועבר להתגורר לצד חותנו בקולומיאה.
דובבי שפתי ישנים
בראשית המאה ה-20, בהיותו בן 20, הקים ליפא, יחד עם גיסו, הרב דוד פרנקל, רבה של הוסיאטין, הוצאת ספרים בשם 'דובבי שפתי ישנים' לכתבי יד ודפוסים נדירים, וכן בית מסחר לספרים. מקום ההוצאה היה בהוסיאטין, והיא התקיימה משנת 1906 ועד לכניסת הרוסים להוסיאטין במלחמת העולם הראשונה. דובבי שפתי ישנים, היה בית המסחר לספרים הגדול ביותר בגליציה, שהתמחה בספרים עבריים עתיקים וכתבי יד נדירים. בית המסחר נהרס במלחמת העולם הראשונה והועלה באש, ורק מעט כתבי יד וספרים ניצלו.
בית המסחר הדפיס קטלוגים ארבע פעמים בשנה. הקטלוגים נערכו על פי מדורים: אוניקה, אינקונבולה וקלף. המחירים נקובים במארקים ופפניגים. הרשימות מלוּוֹת בתיאורים ביבליוגרפיים מקצועיים, מגלות ידע והבנה עמוקה בספרים עבריים עתיקים. קטלוגים לא מעטים יוחדו לסוגה אחת: הגדות של פסח, ספרי קבלה, ספרי תפילות, ספרי שאלות ותשובות, ספרי דרוש, ספרי פוסקים ומפרשיהם, כתבי הקודש, כתבי יד בקלף, ובנייר, ועוד.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
בשנות השלושים עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב. לצד המשך עיסוקו בספרים ובכתבי יד, הרבה לשהות לצד רבו האדמו"ר מהוסיאטין.
שווגר נפטר ב-9 בפברואר 1961 ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר
פרסי באפט"א לטלוויזיה הוענקו לראשונה בשנת 1954. פרס זה הוא המקבילה הבריטית לפרסי אמי של ארצות הברית. בין השנים 1954 ל-1997 נערך טקס יחד שבו הוענקו פרסי הקולנוע והטלוויזיה יחד. החל מ-1988 נערכים טקסים נפרדים לקולנוע ולטלוויזיה.
הפרסים לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולשחקן המשנה הטוב ביותר הוענקו לראשונה בשנת 2010.
אנרכיזם ללא תארים
אנרכיזם ללא תארים או אנרכיזם ללא מילות תואר הוא ביטוי המתייחס לכלל הזרמים האנרכיסטים ללא הבחנה ביניהם וללא התחייבות לגישה קונקרטית. המשתמשים בו להגדרתם העצמית מסתפקים בהתייחסות כללית תוך קבלה כללית, לא ביקורתית, של כל הזרמים. ההיסטוריון ג'ורג' ריצ'רד אסנווין מציין שהמושג "מתייחס לאנרכיזם ללא מקפים, כלומר, דוקטרינה ללא תגיות מסייגות כגון קומוניסט, קולקטיביסט, מוטואליסט או אינדיבידואליסט. עבור אחרים... המושג פשוט מובן כגישה שמקבלת בהבנה את קיומם יחדיו של זרמים אנרכיסטים שונים".
היסטוריה
ממציא הביטוי הוא האנרכיסט הקובני פרננדו טארידה דל מארמול, שהשתמש בו בנובמבר 1889, בברצלונה. הוא הפנה את קריאותיו לאנרכו-קומוניסטים ולאנרכו-קולקטיביסטים, שהיו בזמנו בעיצומו של ויכוח לוהט בין שתי הגישות. אנרכיזם ללא תארים היה ניסיון לגלות יותר סובלנות בין זרמים אנרכיסטיים, ולהבהיר שאנרכיסטים לא צריכים לכפות תוכנית כלכלית על אף אחד, אפילו לא בצורה תאורטית. קריאתו כללה גם הצעה לזנוח את העיסוק התאורטי במודל הכלכלי המועדף אחרי המהפכה, וזאת בשם הטענה שעיסוק במודל הכלכלי המועדף משני בחשיבותו לעומת ביטול הקפיטליזם והמדינה. לדעתו, ניסויים שיעשו לאחר מכן, על בסיס עקרונות בסיס אנרכיסטיים, יקבעו את המודל ההולם חברה אנרכיסטית.
גישה זו הייתה תוצאת לוואי של הוויכוח הלוהט בתנועה האנרכיסטית על רקע התפתחות הזרם האנרכו-קומוניסטי לאחר מות ההוגה האנרכיסטי, מיכאיל באקונין בשנת 1876. למרות שהאנרכו-קומוניזם לא שונה לגמרי מהאנרכיזם הקולקטיביסטי (הקולקטיביסטים הניחו שהמערכת הכלכלית שהם מציעים תהפוך בסופו של דבר למערכת שהאנרכו-קומוניסטים הציעו), האנרכו-קומוניסטים פיתחו, העמיקו והעשירו את הגותו של באקונין, כפי שבאקונין עשה להגותו של פייר-ז'וזף פרודון.
תוך תקופה קצרה הפכה הגישה האנרכו-קומוניסטית החדשה למקובלת ביותר בתנועה האנרכיסטית באירופה, למעט בספרד, שבה הוויכוח התנהל על השינויים האסטרטגיים והטקטיים המתחייבים מקבלת גישה זו. עיקר הוויכוח היה בין הגישה הקומוניסטית שדגלה בבניית תאים מקומיים של אנרכיסטים פעילים כחלופה לגישה הקולקטיביסטית שתמכה בבניית איגודים מקצועיים המוניים. שינוי אסטרטגי וטקטי שכזי גרם לוויכוחים רבים בקרב הקולקטיבים הספרדים, שתמכו, כאמור, בארגון ובמאבק של מעמד העובדים.
הוויכוח בין שתי הגישות התפשט אל מחוץ לספרד, והגיע אל כתב עת אנרכיסטי ידוע בפריז, בשם "המרי". הוויכוח גרם לאנרכיסטים רבים להסכים עם אריקו מלטסטה שטען ש"זה לא נכון עבורנו, בלשון המעטה, ליפול למריבות על בסיס תאוריות בלבד" עם הזמן, רוב האנרכיסטים הסכימו שאינם יכולים לנבא את בוודאות את ההתפחות הכלכלית העתידית, והחלו להדגיש את המשותף ביניהם, במקום את ההבדלים ביניהם, בכל הנוגע לחזון העתידי על תפקוד החברה האנרכיסטית. רוב האנרכו-קומוניסטים ראו שבהתעלמות שלהם מתנועת העובדים, הם גורמים לכך שרעיונותיהם לא יגיעו למעמד העובדים, בעוד שהאנרכיסטים הקולקטיביסטיים הדגישו את המחויבות שלהם לאידיאלים הקומוניסטיים, וצמצמו את הזמן הטרום קומוניסטי בגישתם. התקרבות רעיונות זו חיזקה מאוד את הגישה של אנרכיזם ללא תארים.
בארצות הברית הוויכוח העיקרי בתקופה זו היה לגמרי אחר ואף חריף יותר. הצדדים לוויכוח שם היו האנרכו-קומוניסטים והאנרכו-אינדיבידואליסטים כאשר בנג'מין טאקר האינדיבידואליסט טען שהאנרכו-קומוניסטים כלל אינם אנרכיסטים ואילו ג'ון מוסט טען שהאינדיבידואליסטים אינם אנרכיסטים. כמו באירופה, נמצאו גם אלו שקראו לסובלנות בין הזרמים השונים. ברוח זו, אנרכיסטים כמו וולטרין דה קלייר, השמיטו את מילות התואר והסתפקו בכותרת אנרכיסט. הם הצטרפו לקריאת מלטסטה לאנרכיזם ללא מילות תואר וכינויים נוספים, תוך השארת ההכרעה לגבי אופי החברה האנרכיסטית לניסויים אחרי המהפכה. דה קלייר טענה שכל הגישות הם אנרכיסטיות, כל עוד לא נכפה על אף אדם להישאר בקהילה שהשיטה הכלכלית בה אינה מקובלת עליו.
הסכם למבת'
הסכם למבת' (באנגלית: Treaty of Lambeth) הוא הסכם שלום שנחתם בשנת 1217 וסיים המאבק בין הנסיך לואי (לימים לואי השמיני מלך צרפת) לבין ג'ון מלך אנגליה, מאבק המכונה מלחמת הברונים הראשונה.
היסטוריה
על אף שהנסיך לואי הוזמן לאנגליה ביוזמת הברונים האנגלים, ואף כבש חלקים נרחבים מהממלכה והוכרז על ידיהם כמלך אנגליה בקתדרלת סנט פול בלונדון, כחלק ממאבקם במלך ג'ון, עם מותו של המלך ג'ון נעלמה סיבת המרידה במלך, ובמהרה שבו הברונים לצידו של בנו של ג'ון, הנרי השלישי. בעקבות תבוסתו של לואי בקרב לינקולן, ותבוסת הצי הצרפתי למול חופי סנדוויץ', נאלץ לואי להיכנע ולהסכים לתנאי הכניעה שהכתיבו הכוחות האנגלים.
המשא ומתן בין הצדדים החל ב-6 בספטמבר 1217 בסטיינס (המלך הנרי שהה באותה עת בצ'רטסי הסמוכה), והחוזה נחתם בין לואי ועוצריו של הנרי השלישי (שהיה קטין באותה עת) ב-11 בספטמבר בלמבת'.
ב-13 בספטמבר פנה לואי וביקש את אישור נציג האפיפיור להסכם. האפיפיור התנגד לכיבוש הצרפתי של אנגליה, ואף החרים את לואי, ולכן נדרשה הסכמתו שכן לואי רצה שבעקבות ההסכם יוסר החרם. הנציג האפיפיורי ששהה בקינגסטון הציג מספר דרישות נוספות ללואי, וזה הסכים להן ב-22 בספטמבר במרטון וב-28 בספטמבר עזב לואי את דובר ושב לצרפת.
תנאי ההסכם כללו חנינה לכל הצדדים הלוחמים (ובייחוד לברונים שמרדו במלך ג'ון), הכרזה כי איי התעלה שנכבשו בחלקם על ידי לואי יושבו לידי הכתר האנגלי, ובנוסף ויתר לואי על כל תביעותיו לכתר האנגלי, בתמורה לסכום סמלי של 10,000 מרק, והתחייב שלא לתקוף את אנגליה בשנית.
התנהגות חולנית
התנהגות חולנית (באנגלית: Ill Behaviour) היא סדרת טלוויזיה בריטית מסוגת דרמה-קומית ששודרה לראשונה בשנת 2017.
תקציר עלילה
צ'ארלי מאובחן כחולה במחלת הסרטן מסוג לימפומת הודג'קין הניתנת לטיפול, אבל הוא מחליט לנסות טיפולים אלטרנטיביים כגון חוקן קפה והומאופתיה.
אליו סיסה
בין 2012 ל–2013 היה עוזר המאמן של נבחרת סנגל עד גיל 23, ובין 2013 ל–2015 שימש כמאמנה. מאז 2015 מאמן את נבחרת סנגל בכדורגל. בשנת 2019 עלה עם סנגל לגמר גביע אפריקה לאומות ושם הפסיד 0–1 לאלג'יריה.
קריוספירה
קריוספירה (באנגלית: Cryosphere; מיוונית עתיקה "kryos" =כפור/קרח, "sphaira" = כדור) הוא מונח קיבוצי לכל חלקי פני כדור הארץ המכוסים במים במצב מוצק. זה כולל קרחונים ימיים, אגמים קפואים, נהרות קפואים, קרחונים יבשתיים, משטחי קרח (כמו באנטארקטיקה), כיפות קרח, אדמה קפואה ומשטחי שלג. לפי ההערכות אזורי קרח ושלג מהווים 10% מפני כדור הארץ מכוסים בקרח ושלג, אם כי ההתחממות הגלובלית עלולה לגרום להמסה המונית שלהם. אלו האזורים הקרים ביותר על פני האדמה ובהם מצויים מעט בעלי חיים וצמחים עמידים לקור. אזורים אלה משמשים כסופגי קרינת שמש אך המסתם מהווה סכנה עקב עליית גובה פני הים והתחממות מואצת.
אזורי הקוטב והאזורים התת-ארקטיים כוללים את מרבית שטחי הקרח המוצק על האדמה, אם כי בכמות פחותה יותר ישנם כיפות שלג על מרומי הרים גבוהים מאוד (כמו ההימלאיה והאנדים) וכן את הקרחונים הימיים של האוקיינוס הצפוני והאוקיינוס הדרומי.
אליו סיסה
ב-6 בפברואר 2022 זכה עם נבחרת סנגל בגביע אפריקה לאומות.
קריוספירה
מרבית הקרחונים היום קיימים רק החל משנים ספורות והם מפשירים ונוזלים כמים באביב, כשרק האזור הארקטי והאזור האנטארקטי ישנם קרחונים בני 10 עד 100,000 שנה, שהחלו בעידן הקרח האחרון, אשר כיסה את פני הארץ של אמריקה ואירואסיה. העתיקים מכל הקרחונים מצויים במזרח אנטארקטיקה וגילם בערך כמיליון שנה.
התנהגות חולנית
הפקה
את הסדרה הזמינו ערוץ BBC3. סם ביין כתב את התסריט, וסטיב בנדלק ביים. מפיקי הסדרה היו Fudge Park Productions.
שידור
הסדרה "התנהגות חולנית" שודרה לראשונה בנובמבר 2017 בערוץ BBC2 ובערוץ שואוטיים. הסדרה שודרה בשישה פרקים נפרדים, וגם כתוכנית אחת בת שלוש שעות.
ביקורת
הסדרה "התנהגות חולנית" קיבלה תגובות בינוניות מהמבקרים, על פי אתרי הדירוגים. נכון לינואר 2020 קיבלה הסדרה באתר Metacritic ציון 55, ובאתר Rotten Tomatoes 67 אחוז.
רוזנות ויד-נויוויד
היסטוריה
ויד-נויוויד הוקמה כתוצאה מחלוקת רוזנות ויד. מעמדה הועלה מרוזנות לנסיכות ב-1784. היא סופחה לנסאו ופרוסיה ב-1806.
בית ויד-נויוויד שלט לזמן קצר בנסיכות אלבניה בשנת 1914 באמצעות וילהלם, נסיך אלבניה, בנו הצעיר של הנסיך וילהלם. בין חברי המשפחה הבולטים האחרים היו הנסיך אלכסנדר פיליפ מקסימיליאן, בנו השני של הנסיך יוהאן פרידריך אלכסנדר, מגלה ארצות מפורסם, אתנולוג וחוקר טבע, והנסיכה אליזבת, בתו של הנסיך הרמן, שנישאה למלך קרול הראשון, מלך רומניה.
המשבר הביטחוני בריו דה ז'ניירו (2010)
המשבר הביטחוני שפרץ בריו דה ז'ניירו בסוף שנת 2010 היה מן החמורים בתולדות ברזיל, והוא התפרץ בפאבלות של מטרופולין ריו דה ז'ניירו שנשלטו על ידי כנופיות עוינות.
בתגובה להתפרעויות הללו, כוחות משטרה מקומיים, בסיוע צבאי, יצאו למבצעים כנגד שתיים מכנופיות הסמים הגדולות בריו דה ז'ניירו, שהתמקמו בשכונת וילה קורזיירו ובקומפלקסו דה אלמאו ("המתחם הגרמני"). למרות שמרבית אנשי הכנופיות נמלטו לבסוף, המבצע הוכתר בהצלחה מאחר שהוחרמו כלי נשק רבים, כסף רב ותושבים רבים שוחררו מעול השליטה של הכנופיות ששלטו בשתי השכונות האמורות. מיד עם ההשתלטות על השכונות שככו הבערות כלי הרכב.
רקע
פעולות אלימות של סוחרי הסמים, שהתבטאו בהבערת כלי רכב, אוטובוסים ומשאיות באמצע הרחובות (למעלה מ-181 רכבים הובערו), התפתחו לסכסוכים אלימים בין הכנופיות לכוחות המשטרה בכמה אזורים. בשל התפתחות המשבר - המשטרה הצבאית בסיוע של ה-BOPE, צבא ברזיל, והצי הברזילאי יחד עם חיל הנחתים הברזילאי, ערכו מבצע משותף להשתלטות מהירה על השכונות וחיסול כנופיות הסמים השולטות בהן. המבצע הגדול שנערך בקומפלקסו דה אלמאו הסתיים בבוקר ה-28 בנובמבר 2010, כאשר כוחות הצבא השתלטו לבסוף על השכונה בשעה 10:00 בבוקר שעון מקומי.
עם סיום האלימות בפאבלות, נהרגו למעלה מ-40 איש (רובם פושעים), ולמעלה מ-200 חברי כנופיות נעצרו. ימים לאחר סיום המבצע כוחות הצבא והמשטרה המשיכו לשלוט בקומפלקסו דה אלמאו עד לשכוך הסערה.
21 בנובמבר
בשעות אחר הצהריים, שישה פושעים חמושים בכבדות שרפו שתי מכוניות על "הקו האדום", אחד הכבישים החשובים ביותר של ריו דה ז'ניירו. מאז התקפות דומות החלו להתרחש ברחבי העיר וקבוצה של עבריינים פתחו באש על רכב של חיל האוויר הברזילאי.
22 בנובמבר
ביתן משטרה נורה ברחוב דום הלדר קמארה. בנוסף להתקפות על המכוניות, מעשי שוד המוניים התרחשו ברחובות מסוימים. הממשל רמז על כך ש"סיעה פלילית קטנה" אחראית לפיגועים, והסיורים הוגדלו. שלושה בני אדם נהרגו.
23 בנובמבר
פעולה בקנה מידה גדול של המשטרה הצבאית של ריו, שפלשה למספר שכונות העוני של העיר בחיפוש אחר האחראים על סדרת הפיגועים. מקורות אחדים הצביעו על כך שההתקפות ניזומו על ידי ברוני סמים הכלואים בכלא הפדרלי בעל האבטחה המרבית בקטנדווס שבפרנה. שלושה בני אדם נהרגו וחמישה נעצרו.
24 בנובמבר
ההתקפות על מטרות אזרחיות ועל כוחות המשטרה התגברו. הממשלה גייסה את כל כוחות המשטרה העומדים לרשותה, כולל כאלה המוצבים בתפקידים משרדיים. שמונה עבריינים שנעצרו בעיר כאחראים על השתתפות במשבר הועברו לכלא בקטנדווס. עשרה חשודים נהרגו ולפחות 30 נעצרו. השלטון המקומי ביקש סיוע מחיל הנחתים הברזילאי על מנת לבצע מתקפה נגד גופי הפשע.
26 בנובמבר
ממשלת ברזיל שלחה מאות חיילים מן הצבא ואנשי המשטרה הפדרלית כדי לחזק את הביטחון בעיר ולהקים מצור סביב קומפלקסו דה אלמאו. עד כה יותר ממאה כלי רכב נהרסו, וכ-40 בני אדם נהרגו מאז תחילת המשבר. הנשיא דה סילבה הצהיר כי הממשלה הפדרלית תומכת באופן מלא בממשלת ריו כדי לסיים את המצב בהקדם האפשרי. בני זוג ועורכי דין של כמה מנהיגי פשע כלואים נעצרו בחשד להעברת הוראות המנהיגים מן הכלא לקבוצותיהם להתחיל את ההתקפות.
27 בנובמבר
כוח משימה משותף המורכב מאנשי המשטרה המקומית, הצבא וכוחות הנחתים נתן אולטימטום לפושעים המסתגרים בקומפלקסו דה אלמאו להיכנע, ובד בבד הורה לתושבי האזור לפנות את השטח הבנוי לקראת הפלישה הממשמשת ובאה. גל ההתקפות על מטרות אזרחיות התחיל לדעוך.
28 בנובמבר
קומפלקסו דה אלמאו נכבש על ידי המשטרה עם התנגדות מועטה, אבל רק פושעים מעטים מאלו שהיו אמורים להסתתר במקום נעצרו. החקירה העלתה כי בשלב זה רוב הפושעים הצליחו לברוח דרך בסיסים יציבים בסביבות המתחם או באמצעות רשת של תעלות מים בלתי חוקיות שנבנו בפאבלות.
לאחר המשבר
מיד עם ההשתלטות הצבאית על וילה קרוזיירו וקומפלקסו דה אלמאו, הופסקו הבערות כלי הרכב והמשבר הגיע לסופו, המשטרה חשפה 40 טונות של מריחואנה, 250 ק"ג של קוקאין, תריסר כלי נשק, מאות כלי רכב גנובים. על פי הסכם בין ממשלת מדינת ריו דה ז'ניירו לממשל הפדרלי - כוחות הצבא המשטרה ימשיכו לשלוט בעיר עד שיוקם כוח משטרה שתפקידו לאכוף את החוק והסדר בשכונות העוני.
על בסיס האירועים צולם סרט אלמאו.
שולי הרעש (אלקטרוניקה)
שולי הרעש באלקטרוניקה ספרתית הם כמות הרעש שמעגל ספרתי יכול לספוג לפני שהוא יוצא מפעולתו התקינה ואז רמת מתח '0' לוגי יתפרש כ-'1' לוגי ולהפך.
שולי הרעש הנמוכים מוגדרים על ידי:
שולי הרעש הגבוהים מוגדרים על ידי:
חוסאם ע'אלי
חוסאם אל סעיד ע'אלי (בערבית: حسام غالي; בתעתיק מדויק: חסאם ע'אלי; נולד ב-15 בדצמבר 1981 בכאפר אל-שייח') הוא כדורגלן עבר מצרי ובינלאומי, ששיחק בעיקר כקשר מרכזי, ולעיתים רחוקות שובץ כמגן ימני בשל אילוצים בסגל.
קריירה
ע'אלי גדל במחלקת הנוער של מועדון הפאר המצרי אל-אהלי, ופרץ להרכב הראשון של הקבוצה בשנת 2001. הוא הפך לשחקן קבוע בהרכב אל-אהלי עד שעבר לקבוצה ההולנדית פיינורד בשנת 2003, אחרי שהיה מחוזר על ידי מועדונים רבים באירופה, כמו שטוטגרט הגרמנית ונאנט הצרפתית. פיינורד שילמה לקבוצתו המצרית 1.4 מיליון אירו תמורת כרטיס השחקן שלו.
לאחר שלוש עונות רוויות בעיות בהולנד, ע'אלי הצטרף לטוטנהאם הוטספר האנגלית בינואר 2006.
בעונתו הראשונה בטוטנהאם, קיבל ע'אלי הרכב קרדיט והשתתף במספר משחקים בהם שיחק היטב. משחק בלתי נשכח שלו היה נגד היריבה העירונית צ'לסי, בו ע'אלי העניק לטוטנהאם את היתרון הזמני 3-1 במשחק במסגרת גביע ה-FA. ע'אלי גם עזר לטוטנהאם באמצעות כיבוש מנקודת העונשין, אשר במרבית כיבושי הפנדל שלו בעצם ניצח במשחק עבור טוטנהאם.
עתידו במועדון האנגלי הוטל בספק לאחר שפשט מעליו את חולצת המשחק וזרק אותה לקרקע בזלזול לאחר החלפתו במהלך משחק ליגה נגד בלקברן רוברס ב-10 במאי 2007. כעסו של ע'אלי נבע מכך שהשתתף במשחק כמחליף במחצית הראשונה בגין פציעתו של סטיד מלברנק, והוחלף בצעד לא שגרתי (לאחר שנכנס כמחליף לפני כן). אוהדי הקבוצה זעמו בעקבות הזלזול של ע'אלי וקראו לעברו: "אתה לא ראוי ללבוש את החולצה הזו", הוא נענש על ידי המועדון זמן קצר לאחר האירוע. ע'אלי הבין מה עשה והביע את צערו במילים "אני כל כך כועס על עצמי", ופרסם באתר האינטרנט הרשמי של טוטנהאם התנצלות רשמית: "אני תמיד החשבתי את לבישת חולצת טוטנהאם ככבוד רב ואני לא מתכוון להראות לעולם זלזול בחולצה ובמועדון". בהמשך ההודעה פרסם את הסיבה לתסכולו והבנתו שהמעשה היה לא ראוי ומזלזל.
למרות התנצלותו, ע'אלי לא שיחק מאז במדי טוטנהאם. הוא ביקש להיכנס לרשימת ההעברות של המועדון, בעקבות התסכול שצבר מחוסר משחק.
ברמינגהאם סיטי סיכמה עם טוטנהאם על העברתו תמורת 3 מיליון פאונד ב-30 ביולי 2007, והגיעה עם ע'אלי להסכמה על חוזה ל-3 שנים עם אופציה להארכה (בתלות באשרת עבודה שעליו להשיג). למרות זאת, ב-3 באוגוסט 2007, בירמינגהאם הכריזה שביטלה את השלמת העסקה עם ע'אלי עקב הביקורת שהעביר על שיטות האימון של הקבוצה ועל ניבולי הפה של שחקניה.
בינואר 2008, דרבי קאונטי וטוטנהאם הסכימו על עסקת השאלתו של ע'אלי לדרבי עד לסיום העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בדרבי ב-12 בינואר 2008, בהפסד ביתי 1-0 לוויגאן אתלטיק. לאחר ששיחק 15 משחקים בדרבי, שירדה ליגה בסיום העונה, ע'אלי סירב להמשיך בקבוצה כיוון שרצה להישאר לשחק בפרמייר ליג ושב לטוטנהאם.
במשחק גביע ה-FA בווייט הארט ליין, החל ע'אלי להתחמם בצדי המגרש, כהכנה להיכנס כמחליף. הקהל שרק "בוז" לע'אלי, ולכן מאמן הקבוצה הארי רדנאפ החליט שלא לשתפו. ב-22 בינואר 2009, ע'אלי חתם על השלמת עסקת העברתו למועדון הסעודי א-נסר, למשך 3 שנים. ב-6 ביולי 2010, ע'אלי חתם על חוזה בקבוצת אל-אהלי, למשך 3 שנים. ב-2 ביולי 2013, עבר לשחק בקבוצת ליירסה הבלגית. לאחר עונה אחת בלבד חזר לאל-אהלי.
סטקסנט
סטקסנט (Stuxnet) היא תולעת מחשב שפגעה בשנת 2010 בתוכנית הגרעין האיראנית, באמצעות פגיעה במערכות בקרה תעשייתיות מסוג SCADA מתוצרת חברת "סימנס" ששולטות בצנטריפוגות במתקן העשרת האורניום בנתנז. מומחים מאמינים שישראל וארצות הברית יצרו את התולעת בשיתוף.
לתולעת יכולת לתכנת מחדש בקר לוגי מיתכנת (PLC). זו התולעת הראשונה שנתגלתה עם Rootkit ל-PLC, וכנראה תולעת ראשונה שנועדה לפגוע במערכות בקרה תעשייתיות, ודרכן במתקנים תעשייתיים המבוקרים על ידי מערכות אלה.
חברות אבטחת מידע שעסקו בניתוח התולעת גילו שהפצתה עשתה שימוש בארבע פרצות אבטחה לא ידועות (התקפת Zero Day) של מערכת ההפעלה "חלונות", לשם תקיפת תוכנת SCADA מתוצרת חברת "סימנס". סטקסנט נחשבת לנוזקה מורכבת יחסית, הכתובה בשפות תכנות אחדות, ובהן C ו-C++‎. לתולעת חתימה דיגיטלית שנגנבה משני מפיצים של חתימה דיגיטלית, צעד שאיפשר לתולעת שלא להתגלות במשך תקופה ארוכה.
על פי מומחה האבטחה ראלף לאנגנר, שבחן את הנוזקה, מדובר בנוזקה משוכללת ביותר, שמכילה כ-15,000 שורות קוד, שתוקפת את הבקרים של צנטריפוגות במתקנים גרעיניים ומשנה בהם את ההוראות בצורה שתגרום לנזק פיזי בצנטריפוגות. לאנגנר דימה את קוד התקיפה לשני "ראשי טיל דיגיטליים" שיועדו לפגוע ברוטורים ובשסתומים של הצנטריפוגות, יחד עם מערכת הסוואה שנועדה להסתיר את כל הפעילות הזו. "ראש הטיל הקטן" יועד לפגיעה ברוטורים של צנטריפוגות מסדרה אחת, באמצעות שינוי מהירות הסיבוב שלהם, דבר שעלול להביא לסדיקה של הצנטריפוגות ואף להתפוצצותן, הדבר תוכנן להעשות באיטיות ובחשאיות כך שיהיה קשה לנטר אותו. "ראש הטיל הגדול" כוון לשינוי תפקודי השסתומים של צנטריפוגות משש סדרות אחרות, כך שישנה התקפה על הצנטריפוגות משני כיוונים שונים. בנוסף קיימת בנוזקה מערכת להסוואת החבלה תוך הדמיה של רישום פעילות פיקטיבית תקינה בעוד שתפקודה של המערכת לקוי, דבר זה נועד לעקוף את מנגנוני הבטיחות האוטומטיים של הצנטריפוגות, ולשטות במפעילים ובחוקרי החבלה. לדבריו, עוד ניכר מנוזקה זו כי מי שכתב אותה הכיר את המבנה של הצנטריפוגות והבקרים שלהם בכל היבט, והיא נועדה למטרה אחת ויחידה, להשבית את הצנטריפוגות של נתנז.
ההערכה היא שהתולעת פעילה מאז 2007, ושגרסאות מתקדמות שלה הופצו מאוחר יותר. כניסתה של התולעת לרשת מחשבים נעשתה באמצעות אמצעי לאחסון נתונים, ובפרט דיסק און קי, המוכנס למחשב המחובר לרשת. התולעת הדביקה מחשבים באיראן ובמדינות נוספות, ובהן ארצות הברית, הודו, צרפת ובלארוס.
חשיפה
התולעת התגלתה לראשונה ביוני 2010 על ידי חברת אבטחת מידע מבלארוס, ובמהלך החודש שלאחר מכן ננקטו צעדים לבלימתה מצד החברות שפרצות אבטחה שלהן שימשו את התולעת - סימנס, מיקרוסופט ווריסיין. חברת סימנס הפיצה ללקוחותיה ערכה לגילוי ולהסרה של התולעת, והמליצה לסגור את פרצות האבטחה שאיפשרו את חדירת התולעת. חברות האנטי-וירוס הפיצו אף הן כלים למניעת כניסתה של התולעת.
בספטמבר 2010 זכתה התולעת לפרסום עולמי כאשר באמצעי התקשורת פורסמה השערה שהתולעת נוצרה והופצה על ידי גוף ממשלתי, כצעד של לוחמה קיברנטית שנועד לחבל במתקני הגרעין של איראן. בין המדינות ששמן נקשר ליצירת התולעת: ישראל, ארצות הברית ומדינות אירופיות. ביולי 2013 אישר אדוארד סנודן, מנהל מערכות מידע לשעבר בארגון הביון האמריקאי NSA, כי ה-NSA וישראל כתבו ביחד את סטקסנט.
בנובמבר 2010 הודה נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד שהתולעת פגעה בתוכנית הגרעין של ארצו.
נטען שסטקסנט גרמה נזק כבד לתוכנית הגרעין האיראנית, באמצעות הרס הצנטריפוגות ששימשו תוכנית זו. ב-26 בינואר 2011 טען שגריר רוסיה לנאט"ו, דמיטרי רוגוזין, שמתקפת התולעת עלולה הייתה לגרום לאסון הדומה לאסון צ'רנוביל, ודרש מנאט"ו לחקור את הנושא.
בדצמבר 2011 טען ג'ון בומגרנר, מומחה לאבטחת מידע, שסטקסנט הדביקה את המערכות האיראניות רק בזכות דלת אחורית שיצרה לה למעשה קונפיקר, תולעת מחשב שתקפה באוקטובר 2008 מחשבים רבים ברחבי העולם.
נטען כי סטקסנט השתמשה במידע שאספה הנוזקה להבה.
במאי 2013 נטען במחקר בריטי שסטקסנט לא עיכב את תוכנית הגרעין האיראנית, ואף תרם לאיתור בעיות תפעוליות בה.
ב-2016 הוצג סרט תיעודי בשם Zero Days, אשר טען כי בידיו עדויות חסויות של אנשי NSA שמעידים כי גילוי המערכת נבע מפזיזות ישראלית, בפרט ביחידה 8200, והאשים אותה בהכנסת שינויים במערכת סטקסנט שגרמו להפצה נרחבת מהרצוי של הווירוס ובשל כך לחשיפת המבצע, ולהפעלת הווירוס בלי אישור אמריקאי ולכן מטילה על ישראל את האחריות על דליפת הטכנולוגיה הרגישה הכרוכה בו לידיים איראניות ורוסיות.
קישורים חיצוניים
הסברי וידאו על התולעת: כתבות:
<DIV dir=ltr> </DIV>
נמל התעופה הבין-לאומי טביליסי
נמל התעופה הבינלאומי של טביליסי (בגאורגית: თბილისის საერთაშორისო აეროპორტი) הוא נמל התעופה המסחרי הראשי של גאורגיה והגדול ביותר בה, הממוקם כ-20 ק"מ מזרחית לעיר טביליסי, בנובו-אלקסייבסקה.
אמצעי התחבורה לשדה
שדרות ג'ורג' בוש, כביש מהיר ארבע-מסלולי בכל נתיב, מובילות מנמל התעופה למרכז טביליסי. בשדה התעופה עצמו ישנם 1,000 מקומות חניה בחזית אולם הנוסעים הנכנסים והנוסעים היוצאים.
12 ק"מ משדה התעופה מתחילה רשת הרכבת התחתית של טביליסי. קו מסילת ברזל משדה התעופה לטביליסי נמצא בתכנון של רכבת גאורגיה.
היסטוריה
ב-10 באוגוסט 2008, במהלך פלישת רוסיה לגאורגיה, תקף חיל האוויר הרוסי שדה תעופה צבאי ששיך לתעשייה הצבאית של גאורגיה, סמוך לנמל התעופה. עיתוי התקיפה היה מספר שעות לפני בואו של שר החוץ הצרפתי, ברנאר קושנר. רוסיה הכחישה כי תקפה את נמל התעופה הבינלאומי של טביליסי.
פיתוח
יישום ההערכות המחודשת, שהייתה נחוצה עקב הגידול בנפח התנועה, הביאה לשימוש במערכות טכנולוגיות מודרניות המאפשר נוחות ויעילות שימוש לנוסעים עם מרחב מרווח גדול והדור להתארגנות. נפח התנועה היה ממילא במגמת גידול גם לפני השיקום, כאשר בשנת 2004 גדל נפח התנועה ב-28% ביחס לשנה שקדמה לו ובשנת 2005 ב-39%. כיום עומדת, קיבולת נפח התנועה של נמל התעופה המשופץ, על 2.8 מיליון נוסעים לשנה. בשנת 2007 גדל מספר הנוסעים בכ-8.5% ותנועת המטוסים בכ-18.7%.
המזון והמשקאות מסופקים על ידי חברת BTA, בשבע נקודות עם סגל של כ-75 איש. שירותי הדיוטי פריי מסופקות על ידי חברת ATU.
חיסכון לאומי
חיסכון לאומי (אנגלית: National saving) הוא מונח בכלכלה המביע את חלק ההכנסה הלאומית שלא הוצא לתצרוכת. החיסכון במשק מורכב משלושה מרכיבים:
עופר
{{פירושונים|
מקומות
שם משפחה
שם משפחה עברי-יהודי-אשכנזי, על פי רוב עברות של שם משפחה בעל משמעות זהה ביידיש, כגון הירשזון, הירשנזון, הירש, הרשקו או הרשקוביץ.
ראו גם
}}
צ'ר ואנג
צ'ר ואנג (בפין-יין: Wáng Xuěhóng; נולדה ב-15 בספטמבר 1958) היא יזמת ופילנתרופית טאיוואנית. היא המייסדת והיו"ר של חברת HTC, ושל חברת VIA Technologies, ונחשבת לאחת מהנשים המצליחות ביותר בעולם הטכנולוגיה.
ביוגרפיה
ואנג נולדה בטאיפיי, טאיוואן. אביה היה מייסד של חברת הפלסטיק Formosa Plastics Group, ואחד מהאנשים העשירים ביותר בטאיוואן.
היא למדה במכינת המכללות באוקלנד, קליפורניה בשנת 1974. בשנת 1981 סיימה תואר שני בכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1982 הצטרפה לחברת ייצור המחשבים FIC. הייתה חלק ממייסדי חברת VIA Technologies בשנת 1987, ובשנת 1997 ייסדה את חברת HTC. החל משנת 2007 היא מכהנת כיו"ר החברה.
במאי 2011 דורגה על ידי מגזין פורבס כאדם העשיר ביותר בטאיוואן, עם רווח נקי של 8.8 מיליארד דולר. באוגוסט 2012 ואנג דורגה כמספר 56 ברשימת מאה הנשים החזקות ביותר בעולם של פורבס. נכון לשנת 2014, היא מדורגת ברשימה במספר 54.
ואנג פעילה בקהילה העסקית הבינלאומית, ומשתתפת בפורום הכלכלי העולמי. בשנת 2010 ייסדה פורום בינלאומי לשיפור ההזדמנויות של נשים בעסקים.
חיים אישיים
ואנג נשואה למנכ"ל VIA Technologies, ולשניים שני ילדים.
תחקיר ביטחוני
בתחקיר הביטחוני נאספים פרטים אישיים הנוגעים לחייו של האיש:
תחילתו של התחקיר הביטחוני היא בשאלון מפורט שממלא המועמד, והפרטים שבו מהווים בסיס להמשך התחקיר.
בישראל
תחקיר ביטחוני הוא הליך מוכר המשמש לקביעת התאמה ביטחונית לתפקידים רגישים, כמו גם לקביעת סיווג ביטחוני למועמדים לתפקידים שונים בגופים צבאיים ואחרים. גופים רבים בישראל דורשים לתפקידים שונים סיווג ביטחוני גבוה כתנאי מקדים. ככלל, כל תפקיד בגוף ציבורי, אזרחי או צבאי הדורש גישה למידע רגיש ומסווג, יינתן רק למי שעבר בדיקת התאמה ביטחונית ונמצא בעל סיווג ביטחוני מספיק. בדיקת ההתאמה הביטחונית מתבצעת לקראת שירות צבאי ובמהלכו (כולל שירות מילואים), לפני קבלה לתפקיד מסווג, לפני מעבר לתפקיד בעל סיווג ביטחוני גבוה יותר ובמסגרת בדיקות ביטחון חוזרות כל עוד האדם מוצב בתפקיד מסווג.
שירות הביטחון הכללי הוא הגורם המוסמך לקבוע התאמה ביטחונית של אדם לתפקיד או למשרה שסווגו בסיווג ביטחוני. חלקים מסוימים של הבדיקה, כמו התחקור הביטחוני (ראיון) והליכים נוספים יבוצעו לרוב על-ידי הגוף אליו האדם מועמד או מועסק בו.
הליך בדיקת ההתאמה הביטחונית עשוי לכלול מרכיבים שונים, כגון: מילוי שאלונים, תחקור ביטחוני, בדיקה רפואית, אבחון פסיכולוגי, בדיקות מהימנות, בדיקות פוליגרף, עיון במאגרי מידע של גופים ציבוריים ופעולות נוספות, דוגמת פנייה לאנשים המכירים את האדם. ייתכן שבמסגרת הליך בדיקת ההתאמה הביטחונית גם בני משפחה מדרגה ראשונה יידרשו לעבור בדיקות שונות, לרבות תחקור ביטחוני ובדיקת פוליגרף.
ככל שתמצא אי התאמה ביטחונית לתפקיד או למשרה, תתקבל על כך הודעה מנומקת בכתב. קביעה זו תעמוד בתוקפה לכל היותר לפרק זמן של חמש שנים. נבדק הרואה עצמו נפגע מהחלטה בדבר אי התאמתו הביטחונית לתפקיד שסווג בסיווג ביטחוני, רשאי להשיג על ההחלטה. דרך הגשת ההשגה מפורטת בתקנות שירות הביטחון הכללי.
גרופון
גרופון (באנגלית: Groupon, הלחם של המילים 'group' 'קבוצה' עם 'coupon' 'קופון') היא חברה המפעילה אתרי אינטרנט מסוג העסקה היומית ברחבי העולם, אשר מציגים שוברי הנחה השמישים בחברות מקומיות או ארציות. אתר גרופון הראשון הושק בנובמבר 2008, בהתחלה בהצעת עסקאות באזור שיקגו, ובמהרה גם בבוסטון, ניו יורק וטורונטו. נכון לאוקטובר 2010, חברת גרופון משרתת מעל 150 שווקים בצפון אמריקה, ו-100 שווקים נוספים באירופה, אסיה, ודרום אמריקה, וברשותה מעל ל-35 מיליון משתמשים רשומים. גרופון שולטת במספר עסקים ברחבי העולם, אשר כולם התחילו במקור כאתרים מסוג העסקה היומית, אך רובם מותגו מחדש בעקבות רכישתם למותג 'גרופון'.
הרעיון מאחורי גרופון נהגה על ידי המנכ"ל הנוכחי של החברה, תושב פיטסבורג במקור, אנדרו מייסון. הרעיון תפס במהרה את תשומת לבו של מעסיקו לשעבר של מייסון, אריק לפקופסקי, אשר סיפק השקעה ראשונית של מיליון דולר עבור פיתוח הרעיון. באפריל 2010, החברה הוערכה ב-1.35 מיליארד דולר. לפי מחקר שערכה מחלקת השיווק של גרופון אשר דווח במגזין פורבס ובוול סטריט ז'ורנל, גרופון "מעריכה כי היא מתקדמת לעבר הכנסות של מיליארד דולר במכירות, מהר יותר מכל עסק אחר, אי פעם".
לעומת זאת, חברת המחקר פורסטר טענה בדו"ח שפרסמה באוקטובר 2011 כי המודל העסקי של גרופון הוא "כישלון", ושהפירמה נהפכה לדוגמה ל "כמה מהר להיט אינטרנט יכול ליפול". בדו"ח הראשון שפרסמה גרופון מאז הנפקתה, דיווחה החברה על הפסדים של 9.8 מיליון דולר לרבעון האחרון של שנת 2011 לפי שיטת חישוב חשבונאית של בסיס מותאם.
ב-2012 המשיכה החברה לפרסם דו"חות שאכזבו את המשקיעים ומחיר המניה בבורסה ירד בכ-75%. משקיעים מרכזיים בחברה מכרו את כל החזקותיהם במניותיה. בדו"חות הרבעון השני של השנה דיווחה גרופון על רווח נקי של 28.4 מיליון דולר (מול הפסד של 107.4 מיליון דולר ברבעון המקביל אשתקד) אך הכנסותיה וציפיותיה להכנסות עתידיות היו נמוכות מכפי שחזו האנליסטים. שווי החברה (נכון לאוגוסט 2012) עומד על סך של 4 מיליארד דולר, וזאת כאשר הצעת הרכש בנובמבר 2010 מאת "גוגל", ניתנה על פי שווי חברה של 6 מיליארד דולר.
ב-2017, גרופון העולמית מכרה את שליטתה בגרופון ישראל לקרן השקעות מקומית, והאתר עבר מיתוג חדש לשם "GROO".
מודל עסקי
העסק מציע קופון קבוצתי אחד ביום בכל אחד מהשווקים בהם החברה פועלת. כיום העסקה מותנה בהצטרפותם של כמות מסוימת של אנשים אליה, בתוך מסגרת זמן קצובה. אם מינימום האנשים הקבוע מראש לא מושג, אף אחד לא זכאי להשתתף בעסקה. בכך מצטמצם הסיכון של קמעונאים, אשר יכולים לראות בקופונים הנחות הניתנות בשל כמות, כמו גם ככלי שיווקי. גרופון מרוויחה מכך שהיא שומרת כמחצית מהסכום שמשלם הלקוח עבור העסקה. כך למשל, כאשר מוצר שעולה לכאורה 80 ש"ח, יירכש על ידי הלקוח באתר החברה בתמורה ל-40 ש"ח, אז לאחר מכן גרופון והעסק אשר מספק את המוצר יתחלקו ביניהם ב-40 ש"ח ששולמו. כלומר, למעשה בעל העסק העניק מוצר בשווי 80 ש"ח וקיבל תמורתו בקירוב 20 ש"ח בלבד. בשונה משיטות פרסום אחרות, הסוחר אינו משלם דבר מראש עבור הפרסום אותו הוא מקבל. בשל התרכזותה של החברה בקידום מכירות, גרופון מעסיקה כמות גדולה למדי של עובדים לצורך תכנון תיאור העסקאות שמציעה החברה - תיאורים המוצגים באתר החברה ובאי-מיילים אותם היא שולחת. תיאורים אלו נחשבים לגורם שתרם משמעותית לפופולריות של האתר, באמצעות יכולתם לשלב את עובדות העסקה יחד עם הומור שנון.
ישנן גם בעיות אפשריות עם המודל העסקי. למשל, עסקה מוצלחת במיוחד יכולה להפתיע עסק קטן אשר אינו מוכן לה עם הצפה של לקוחות, מה שעלול לגרום לחוסר שביעות רצון מצד הלקוחות בשל שירות איטי או כושל, או לגרום לכך שלא יהיו מספיק מוצרים במלאי כדי לספק את הביקוש. ענקית האופנה גאפ, הצליחה אומנם להתמודד עם 445,000 קופונים שנרכשו לשימוש בחנויותיה בארצות הברית בעסקה כלל ארצית (למרות מספר תקלות בשרתיה שאירעו בשלב מסוים), אך עסק קטן לא בהכרח יוכל להתמודד עם הצפת הלקוחות. כך למשל, חנות One coffee shop בפורטלנד נאבקה עם הצפת לקוחות במשך שלושה חודשים שלמים, לאחר שמכרה 1,000 שוברים ביום אחד דרך אתר גרופון. בשל בעיה זו, מציעים בכירים בגרופון, להגביל מראש את היקף השוברים המוצעים לכמות סבירה.
בישראל
גרופון העולמית החלה לפעול בשוק הישראלי עם רכישתו של אתר ההטבות החברתית הישראלי גרופר בינואר 2011, בעסקה שהוערכה ב-15 מיליון דולר. גרופר היה האתר הישראלי הראשון בתחום הרכישות הקבוצתיות, כאשר החל לפעול במרץ 2010. במאי 2011 הגיש אתר הקופונים הישראלי 'באליגם' (Baligam) תביעה כנגד גרופון ישראל, בטענה כי כאשר גולשים חיפשו בגוגל אחר 'באליגם', הם הופנו בפועל ללינק המוביל לאתר המתחרה של גרופון ישראל.
בשנת 2017 קרן הפרייבט אקוויטי סקיי (Sky) רכשה את השליטה בגרופון ישראל יחד עם הנהלת החברה בראשות המנכ"ל תומי שנפלד, בעסקה שהוערכה בכמה עשרות מיליוני שקלים. גרופון העולמית ממשיכה להחזיק מניות בחברה הישראלית. ביוני 2018 השיקה החברה בישראל מיתוג חדש והודיעה על שינוי השם מגרופון ל-GROO (גרו). המהלך לווה בקמפיין בהשקעה של 2.5 מיליון שקל, בכיכובו של אביעד קיסוס.
ביולי 2021 רכשה מליסרון את גרופר לטובת פיתוח זרוע טכנולוגית שצפויה להושק בשנת 2022, גרופר צפויה להשתלב כזרוע בפני עצמה בחברה.
גמונדן
גמונדן (בבווארית: Gmunden) היא עיירה בדרום המדינה הפדרלית אוסטריה עילית שבאוסטריה, ובירת מחוז גמונדן, הנקרא על שמה. העיירה ממוקמת על חופו הצפוני של אגם טראון, בצפון אזור הנופש זאלצקמרגוט.
העיר נודעת בעיקר בשל הקרמיקה הייחודית המיוצרת בה, קרמיקת גמונדן, ובשל מבצר אורט הממוקם בה. בעיר צולמה סדרת הטלוויזיה האוסטרית המצליחה "שלוסהוטל אורט" בשנות ה-90, שהביאה לעיר פרסום רב בתוככי אוסטריה.
בגמונדן פועלת חשמלית קטנה הנוסעת לאורך טיילת העיר.
גאוגרפיה
גמונדן שוכנת בגובה של 425 מטר מעל פני הים, באזור טראונפירטל, האזור הדרומי מבין ארבעת אזוריה של אוסטריה עילית. אורך העיר מצפון לדרום הוא 9.4 קילומטר וממזרח למערב 13.5 ק"מ. שטחה הכולל של העיר משתרע על 63.4 קמ"ר, כשהוא מתחלק באופן הבא: שטח בנוי - 1%, גינון - 3.9%, חקלאות - 9.8%, מים - 19.1%, יער - 52.8%, שונות - 13.4%.
היסטוריה
עוד לפני שהייתה גמונדן לעיר, בשנת 1217, קיבל האזור שלה זכויות מיוחדות. גמונדן הפכה ממבצר לעיר בשנת 1278 והייתה מבוצרת במשך כל ימי הביניים. בשנת 1300 נבנתה בעיר כנסייה. המנהיג הכלכלי והפוליטי של העיר היה "שופט העיר" (Stadtrichter).
בזמן המצור הטורקי השני על וינה ב 1683 קלטה גמונדן פליטים רבים מווינה. בשנת 1862 הפכה גמונדן רשמית לעיר ספא.
פוליטיקה
במועצת העיר ישנם 37 מושבים. ראש העיר היינץ קפפל ממפלגת העם האוסטרית (ÖVP), המכהן בתפקיד מאז 1997. אופן חלוקת המושבים בין המפלגות השונות נכון לבחירות האחרונות שהתקיימו ב-2009 הוא:
ערים תאומות
גמונדן היא עיר תאומה של הערים הבאות:
יחסי גאנה–הודו
יחסי גאנה–הודו הם היחסים הדיפלומטיים הדו-צדדיים בין הודו לגאנה. שתי המדינות חברות בחבר העמים הבריטי.
היסטוריה
בשנת 1817, תומאס בוודיץ' הוביל משלחת בריטית לקומאסי במטרה לשפר את היחסים בין האימפריה האשנטית לממלכה המאוחדת. נסיך אשנטי היה סקפטי למניעים הבריטיים באשנטי, וציין את הנוכחות הבריטית בהודו. לדברי ההיסטוריון אדג'רטון, "למחרת, נסיך אשנטי שאל את בוודיץ' מדוע, אם בריטניה הייתה כל כך חסרת אנוכיות, היא התנהגה כל כך שונה בהודו".