cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליסון מויה
דיסקוגרפיה נבחרת
לרשימת האלבומים והסינגלים של יאזו, ראו: יאזו - דיסקוגרפיה נבחרת.
הצי הסודי של היהודים
"הצי הסודי של היהודים" הוא השם שנתן מורי גרינפילד לקבוצה של 10 אוניות מעפילים ו-250 אנשי צוותן, רובם מתנדבים יהודים מארצות הברית, שהשתתפו במפעל ההעפלה בין השנים 1946–1948. בשם זה קרא גרינפילד לספרו, אשר מביא את סיפורם של ספינות ומתנדבים אלו.
"עשר מתוך שישים וחמש האוניות שהסיעו כשבעים אלף מעפילים לעבר ארץ-ישראל בין תום מלחמת העולם השנייה להקמת מדינת ישראל נרכשו בארצות הברית. תשע מהן רכש המוסד לעלייה ב', ואחת – ארגון הקשור למפלגה הרוויזיוניסטית. במקביל לרכישת אוניות בארצות הברית גייס המוסד לעלייה ב' באמריקה כמאתיים וחמישים מתנדבים יהודים כאנשי צוות לאוניות אלה. כיוון שהאוניות שנקנו בארצות-הברית היו מן הגדולות בצי ההעפלה, השתתפו המתנדבים היהודים מאמריקה בהסעתם של כמעט 45% מכלל המעפילים שעשו דרכם לארץ-ישראל בין אוגוסט 1945 למאי 1948".
חלקם של המתנדבים האמריקאים במפעל ההעפלה הוצנע בגל הראשון של הספרים ובפרסומים שראו אור בנושא זה. אביבה חלמיש במאמרה מציינת מספר סיבות אובייקטיביות וסובייקטיביות להתעלמות הכמעט מוחלטת מן המתנדבים האמריקאים.
מסיבות שונות מתנדבים אלו גם לא הוכרו כאנשי מח"ל (מתנדבי חוץ לארץ) משום שרובם חזרו מיד לארצות מוצאם ולא התגייסו לצה"ל. מורי גרינפילד, אחד מן המתנדבים האמריקאים על אחת מספינות אלו – "התקווה", אסף מידע, חקר ופרסם את הנושא. פרסום ספרו העלה את חשיבות הנושא למודעות בקרב החוקרים וההיסטוריונים. בשנים לאחר מכן, במיוחד לאחר פריצת האינטרנט, זכה נושא המתנדבים לפרסום רב יחסית ההולם יותר את תרומתם הייחודית למפעל ההעפלה: יוצאי הפלי״ם הכלילו את עדותם של עשרות מתנדבים באוסף עדויות פעילי מפעל ההעפלה אותו פרסמו בספר ״השערים פתוחים - אסופת זכרונות״; אתר האינטרנט העוסק בפלי״ם ההעפלה והרכש מפרסם אף הוא עדויות אלה ונוספות שנאספו עם השנים; עדויות רבות של מתנדבים לעליה ב' מפורסמות גם באתר האינטרנט שהקימו יוצאי המח״ל. השינוי במודעות לגבי תרומת המתנדבים למפעל ההעפלה, בתוספת תמיכה מצד יוצאי הפלי״ם, הביאו בסופו של דבר לשינוי בהגדרות הרשמיות כך שגם המתנדבים לעליה ב' נחשבים כיום אנשי מח"ל. ההגדרה המקובלת כיום "כל אלה אשר עזבו את בתיהם הקבועים בכל ארץ שהיא בעולם והצטרפו בהתנדבות להגנת היישוב או להגנת המדינה היהודית החדשה, וכוונתם הייתה לחזור לארצות מוצאם בתום השירות".
רשימת הספינות
להלן רשימת ספינות מעפילים וספינות להובלת ציוד ונשק אשר נרכשו בצפון אמריקה בתרומת היהדות המקומית ואשר צוות המלחים היה מורכב ברובו ממתנדבים אמריקאים :
בנוסף לספינות אלו כדאי לציין את ספינות המעפילים הבאות שהיו אף הן חלק מ"צי הצללים" (אף כי לא נרכשו בתרומת יהודי ארצות הברית או אויישו בצוותי מתנדבים מצפון אמריקה) והוסבו לספינות חיל הים או צי הסוחר : "חנה סנש" הפכה לאח"י "חנה סנש" (ש-29) ובהמשך הצטרפה לצי הסוחר (א/מ 52). "ברכה פולד" הצטרפה לצי הסוחר (א/מ 28). "אף על פי כן" הפכה לאח"י אף-על-פי-כן, שימשה לאימונים והחל משנת 1969 מוצגת במוזיאון ההעפלה וחיל הים בחיפה.
רובם של המתנדבים האמריקאים חזרו לבתיהם עם סיום מפעל ההעפלה. חלקם הצטרפו לכוחות הלוחמים ו-10 מהם נפלו במהלך הקרבות של מלחמת העצמאות (בנוסף לביל ברנשטיין שנפל בקרב על האקסודוס) : לואיס באל ("גאולה"), אריה לשנר ("הגנה"), ברוך לינסקי ("חיים ארלוזורוב"), הארולד צבי מונאש ("הגנה"), ראובן שיף ("גאולה"), דב זליגמן ("יאשיהו ווג'ווד"), דייוויד לוינגסטון ("חיים ארלוזורוב", "עצמאות"), יוסף (ג'ו) כהן ("אלטלנה"), דייוויד מיטרני ("אלטלנה"), יעקב (ג'ק) רוטמן ("דרומית").
חלק מצוות המתנדבים האמריקאים, כמו אחרים מאנשי מח"ל, בחרו להישאר במדינת ישראל, ביניהם מורי גרינפילד מחברו של הספר "הצי הסודי של היהודים".
קאסטיון דה לה פלאנה
קאסטיון דה לה פלאנה (בספרדית: Castellón de la Plana; בוולנסית: Castelló de la Plana) היא עיר הבירה של מחוז קאסטיון בקהילה האוטונומית ולנסיה שבספרד. העיר נמצאת במזרח חצי האי האיברי, על חוף הים התיכון. מספר תושביה הוא 180,204 (נכון ל-2012).
העיר הוקמה רשמית ב-8 בספטמבר 1251, לאחר כיבוש הממלכה המורית על ידי חיימה הראשון, מלך אראגון ב-1233. העיר תמכה בארכידוכס קרל במלחמת הירושה הספרדית, אך לבסוף נכבשה על ידי כוחות פליפה החמישי.
העיר החלה להתפתח בתחילת המאה ה-19, אולם ההתפתחות נבלמה בעקבות מלחמת חצי האי נגד נפוליאון.
טרובדור
טרובדור הוא כינוי למלחין, משורר וזמר בימי הביניים. מקור המילה טרובדור בפועל האוקסיטני trobar, שפירושו "למצוא", ובהשאלה "להמציא" או "לחבר" (שיר או לחן).
הסגנון החל בפרובאנס במאה ה-11 כאשר הטרובדור הידוע הראשון היה גיליים מפייטיוס (Guilhèm de Peitieus; לימים פואטייה), דוכסה התשיעי של אקיטן (1071–1127). לכל הדעות הוא לא היה חלוץ הסגנון, משום ששירתו הייתה כבר בוגרת ומפותחת מאוד, אך מקורות ההשראה שלו אינם ידועים. ייתכן כי מדובר בהשפעה מהמוזיקה הדתית הקתולית, בשירה הערבית של אל-אנדלוס או במקורות אחרים. שירת הטרובדורים נכתבה מתחילתה כמוזיקה מושרת ומלווה בכלי מיתר. זו השירה הלירית הראשונה של ימי הביניים הכתובה לא בלטינית. לרוב, הטרובדורים כתבו וביצעו את שירי עצמם אך היו גם כאלו, שכונו יוגלדורים (JOGLADOR) שביצעו יצירות של אחרים. בדרך כלל הטרובדורים היו ממעמד האצילים, הבורגנים ואנשי הכנסייה והם סימלו את ההתעדנות בחצרות האצולה בדרום צרפת, שינוי מעמד האשה והאהבה וקודים התנהגותיים-חברתיים חדשים באותן חצרות (CORTEZIA מלשון CORTE=חצר). למרות שחלק מקודים אלו (כמו אהבה מחוץ לנישואין וחושניות ארוטית) היו מנוגדים לרוח הנצרות, זכתה שירת הטרובדורים להצלחה רבה והתקבלה גם על הכנסייה הקתולית. הצלחה זו נבעה מהעובדה ששירה זו הביעה זכות, הפנמה, הערצה ושאיפה לשלמות וליופי חומרי ומוסרי אבסולוטי וכן כניעה. יש הסבורים שתכנים אלו השפיעו על התפשטות פולחן מריה הקדושה החל מהמאה ה-13 כי הם זוהו עם תכונותיה של מריה. עוד שמות טרובדורים: ברטראן דה-בורן, פייר וידאל, גירו דה בורנל, ברנר דה ונטדורן, ריימבו דה ואקרה, קומטסה דה דיה. היה גם טרובדור יהודי בשם "מתתיהו היהודי".
שורשיה של שירת הטרובדורים במוזיקה הליטורגית הכנסייתית ובייחוד במזמור הגרגוריאני.
טרובר (בצרפתית: Trouvère, לעיתים Trouveur) היא הצורה שהייתה מקובלת בניב של צפון-צרפת (langue d'oïl) למילה "טרובדור", כפי שנהגתה ב"לנגדוק", הניב של דרום-צרפת (אוקסיטנית). היא מתייחסת למשוררים-מלחינים שחיו בערך בתקופת הטרובדורים ויצרו בהשפעתם, אבל חיברו את יצירותיהם בניבים הצפוניים של צרפת. הטרובר הידוע הראשון היה כרטיאן מטרואה (היה פעיל בין שנות ה-60' לשנות ה-80' של המאה ה-12). הטרובר המשיכו לפעול עד 1300 בקירוב. במאה ה-14 חלה שקיעתה של שירת הטרובדורים בייחוד עקב הפיכתה לשירה מלאכותית שחוברה על ידי מלחיני חצר למען אדוניהם. כ-2130 שירי טרובר שרדו עד ימינו; לכשני שלישים מהם יש מלודיות. עוד שמות טרוברים: ז'ק דה קמבריי, גיו דה דיז'ון, גילברט דה ברנוויל, גאס ברול.
הדימוי הפופולרי של הטרובדור או הטרובר הוא של מוזיקאי נודד העובר מעיר לעיר עם לאוטה על שכמו. אנשים כאלה אכן היו במציאות, אבל הם נקראו "ז'ונגלר" ו"מינסטרל" - מוזיקאים דלפונים, גברים ונשים, בשולי החברה. הטרובדור והטרובר, לעומת זאת, מייצגים את האריסטוקרטיה של יצירת המוזיקה. היו אלה או משוררים ומלחינים שפעלו בתמיכת האצולה או, באותה מידה של שכיחות, בני אצולה בעצמם, שחיבור וביצוע של מוזיקה היו לגביהם חלק ממסורת החיים בחצרות האצילים, בהם מלכים, מלכות ורוזנות. בסוף המאה ה-12 הופיעו גם בגרמניה טרובדורים שהיו בעיקר מאנשי האצולה הנמוכה ונקראו גם מינזנגרים ("זמרי שירי אהבה" בגרמנית עתיקה). ביניהם יש לציין את ולטר פון דר פוגלויידה, ניידהרדט פון רוינטל, פרואנלוב (היינריך פון מייסן), ויצלאב פון רוגן. במאה ה-13 הופיעו טרובדורים בספרד ובצפון פורטוגל והמפורסם ביניהם הוא אלפונסו החכם, מלך קסטיליה. באותה תקופה הופיעו טרובדורים גם בצפון איטליה עם שירים בניב הטוסקני ופיתחו את הסגנון המכונה DOLCE STIL NOVO.
ביצוע מוזיקה בסגנון זה הוא עניין לניחוש והשערה. יש מלומדים הגורסים, שיש לבצע אותה בסגנון ריתמי חופשי ותוך שימוש מוגבל בליווי אינסטרומנטלי (בייחוד בשירים שהטקסט שלהם מרומם ונעלה יותר). מלומדים אחרים, וכמוהם מבצעים רבים, סבורים, שליווי אינסטרומנטלי ופרשנות ריתמית יותר תקפים בה במידה.
יוהנס דה גרוקיו, תאורטיקאי מוזיקה פריזאי מראשית המאה ה-14, סבר, שמשירי טרובר שאבו מלכים ואצילים השראה לחולל גדולות ונצורות ולהגיע לגדולה: "שירים מסוג זה חוברו על פי המנהג בידי מלכים ואצילים והושרו בנוכחות שועי הארץ, מלכים ונסיכים, כדי להשרות על רוחם אומץ ונחישות, גודל נפש ואהבת חירות".
הסגנון שגשג גם במאה ה-12, וחיקו אותו גם במאה ה-13, אך עם הזמן הוא דעך. במאה ה-14 נעשה ניסיון להחיות את הסגנון על ידי ארגון משחקי הפרחים, תחרות ספרותית שנועדה לשמר ולטפח את המורשת הלירית והלשונית. במאה ה-15 המשחקים דעכו, אך בעת החדשה המסורת חודשה בשפות אחרות, ביניהן צרפתית, קטלאנית, ספרדית, ואספרנטו.
בתקופה המודרנית ישנם אמנים המכונים פעמים רבות טרובדורים, אמנים אלו הם לרוב מוזיקאי פולק, לדוגמה בוב דילן נחשב בעיני רבים לטרובדור מודרני. בעידן המודרני אין משמעות חזקה לתוכן השיר אלא רק לצורת הנגינה וסגנון השירה. נגני פולק המנגנים לפי התבניות העממיות, ונודדים בארץ נחשבים לטרובדורים מודרניים. בישראל זכה לעיתים מאיר אריאל לכינוי טרובדור מודרני.
טראורה
טראורה (בצרפתית: Traoré) הוא שם משפחה.
קבוצת השנה ה-75 של ה-NBA
קבוצת השנה ה-75 של ה-NBA (באנגלית: NBA 75th Anniversary Team) היא רשימה של 76 השחקנים הבולטים בתולדות ליגת ה-NBA, אשר נבחרה בשנת 2021 לרגל חגיגות 75 שנות קיומה של הליגה. הרשימה תוכננה להכיל 75 שחקנים, אולם בשל שוויון בהצבעות בין שני שחקנים, נכללו בו 76 שחקנים.
בין התאריכים 19–21 באוקטובר 2021 פורסמו בהדרגה 76 השחקנים הנבחרים.
לוקסוטיקה
לוקסוטיקה (Luxottica Group S.p.A) היא חברת ענק איטלקית למשקפיים. בסיס החברה במילאנו, והיא חברת המשקפיים הגדולה בעולם.
החברה נקטה אסטרטגיה של מיזוג אנכי, כך שהיא מחזיקה בשליטה בכלל שלבי הייצור של משקפיים. בפרט, לוקסוטיקה מעצבת, מייצרת, מפיצה, ומוכרת בחנויות במיתוגה את מותגיה. בין מותגים אלה ניתן למנות את ריי באן, Sunglass Hut, Sears, Oakley, Persol ועוד. היקף שליטתה בשוק המשקפיים העולמי איפשר לה רווחי עתק, אשר הביאו לה אפשרות לייצר משקפיים באיכות גבוהה בעלויות של דולרים בודדים, ולגבות עליהם מאות דולרים עם כ-1,000% רווחיות. מייסד חברת המשקפיים LensCrafters, אדוארד דין באטלר, התייחס לתמחור משקפי השמש כרמאות גמורה, והתייחס לתמחור המשקפיים בפועל בעולם כרמאות גמורה.
החברה מוכרת רק מיעוט ממשקפייה תחת המותג שלה, ומייצרת תחת זאת משקפיים ועדשות עבור מותגים אחרים כדוגמת שאנל, פראדה, ג'יורג'יו ארמני, ברברי, ורסאצ'ה, דולצ'ה וגבאנה, DKNY ו-Tory Burch.
החברה נוהגת לשלב בתוכה את מתחריה (באמצעות קנייה, מיזוג או השתלטות עוינת), והואשמה לעיתים קרובות בהפקעת מחירים ומונופולין בשוק הבלתי תחרותי הנותר. כניסתה לישראל הופרעה על ידי הממונה על ההגבלים העסקיים דוד גילה.
באוקטובר 2018 התאחדה חברת לוקסוטיקה עם חברת אסילור הצרפתית, ונוצרה חברת אסילור-לוקוסטיקה, בשווי שוק של כ-70 מיליארד דולר.
מקים החברה, לאונרדו דל וקיו היה האדם ה-37 בעושרו בעולם והשני בעושרו באיטליה עד למותו בשנת 2022, אז עברו נכסיו ליורשיו.
היסטוריה
לאונרדו דל וקיו הקים את החברה בשנת 1961 בעיר אגורדו שבאיטליה. מטה החברה עבר מאז למילאנו.
דל וקיו נכנס לתחום כשוליה ליצרן כלים במילאנו, אך החליט לבסוף להשתמש בכישורים אשר רכש בעבודת המתכת לבניית חלקי משקפיים. לכן, עבר דל וקיו ל-Agordo, אשר הייתה מרכז תעשיית המשקפיים האיטלקית באותה העת. החברה החדשה שהקים כונתה Luxottica s.a.s. ושימשה לשיתוף פעולה בין כמה מקימים, בהם דל וקיו בשנת 1967, החל למכור מסגרות משקפיים תחת המותג לוקסוטיקה, והצלחתו גרמה לו להפסיק לייצר אותן עבור חברות אחרות.
דל וקיו האמין במיזוג אנכי (מיזוג חברות האחראיות על שלבי הייצור השונים של המשקפיים לחברה יחידה), ורכש בשנת 1974 את Scarrone, חברת הפצה. בשנת 1981, החברה הקימה שלוחה בינלאומית ראשונה בגרמניה. התרחבות זו הייתה הראשונה מבין רבות בתהליך התרחבות עולמי מהיר.
לוקסוטיקה קנתה בנובמבר 2007 את חברת Oakley, Inc. בעבור 2.1 מיליארד דולר. Oakley בהתחלה ניסתה להתמקח ולדרוש מחיר גבוה יותר בעבור החברה, אך לוקסוטיקה הסירה את משקפיה מחנויותיה בתגובה, גרמה לקריסת מניות החברה, וביצעה השתלטות עוינת על החברה.
בינואר 2017, הסכימה החברה למיזוג בן 46 מיליארד יורו עם חברת Essilor. העסקה צפויה גם לספק יורש לדל וקיו, מקים לוקסוטיקה.
ישראל
באוגוסט 2011 ניסתה לקנות לוקסוטיקה את חברת אירוקה הישראלית בעבור 20 מיליון יורו. אך, בעקבות הגבלות מרובות שהוטלו על העסקה על ידי הממונה על ההגבלים העסקיים דאז, דוד גילה, העסקה לא יצאה לפועל לבסוף.
בשנת 2022 השלימה קבוצת אסילור-לוקסוטיקה את רכישת חברת שמיר אופטיקה, חברה ישראלית לפיתוח וייצור עדשות, בעת כהונתה של מיכל כהן בתפקיד הממונה על ההגבלים העסקיים.
בסוף שנת 2022 רכשה את ניואנס הישראלית, המפתחת עזרי שמיעה, במטרה למזער אותם לשלבם במשקפי לוקסוטיקה. שווי העסקה מוערך בעשרות מיליוני דולרים. לוקסוטיקה הגישה בקשה לממונה על ההגבלים למזג את ניואנס עם שמיר אופטיקה.
מותגים
שני מוצרי החברה העיקריים הם משקפי שמש ומסגרות למשקפי ראייה. החברה עוסקת בייצור, במכירה סיטונאית ובמכירה קמעונאית.
המותגים המשויכים ללוקסוטיקה כוללים
החברה מייצרת משקפיים ברישיון עבור המעצבים הללו:
מותגים אלה נמכרים הן בחנויות לוקסוטיקה והן בחנויות עצמאיות ואופטיקאים.
קמעונאות
לזרוע הקמעונאות של לוקסוטיקה כ-8,000 חנויות בארצות הברית, אמריקה הלטינית, קנדה, סין, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה, בריטניה ואיחוד האמירויות הערביות. מטה מחלקת הקמעונאות יושב בעיר מייסון שבאוהיו בארצות הברית.
בין רשתות הקמעונאות המוחזקות בידי לוקסוטיקה ניתן למנות את:.
ביקורת
בשנת 2012 עסק פרק של הסדרה 60 דקות בהשפעת נכסיה הנרחבים של החברה על שמירה על מחירי המשקפיים הגבוהים. לוקסוטיקה מחזיקה הן במותגי משקפיים רבים, הן בקמעונאי משקפיים רבים, והן בחברות ביטוח אופטי. (בהן רשת הביטוח השנייה בגודלה לאמצעי ראייה בארצות הברית) כמו כן, היא הואשמה בקיום מונופול, ובהפקעת מחירים. (ואכן, מחירי המותגים השונים שנקנו על ידה עלו דרמטית לאחר מכן).
ארס (סדרת טלוויזיה)
תקצירי עלילת הסדרה
רוזה סטיינוויק, היא סטודנטית לרפואה בשנה הראשונה באמסטרדם, המצטרפת לאגודת סטודנטים חשאית בשם ארס לומדת את טיבם האמיתי של חבריה.
טנזור מאמצים
טנזור המאמצים
משווי משקל מקבלים מטריצה סימטרית ובה 6 רכיבים שונים. מתקיים השוויון בין הרכיבים:
לכן:
טנזור המאמצים הוא טנזור סימטרי ותמיד אפשר להציג אותו כסכום של שני טנזורים סימטריים שהם:
תיאור כללי
התיאור הכללי של טנזור המאמצים נעשה באמצעות אינדקסים 1,2,3
ונקבל:
את חוק הוק אפשר להציג באמצעות המינוח הזה של האינדקסים בצורה הבאה:
תורת היחסות
בתורת היחסות טנזור המאמצים הוא חלק מטנזור 4 על 4 הנקרא טנזור צפיפות האנרגיה או טנזור המאמץ-אנרגיה ומסומן (כאשר ): זהו טנזור סימטרי שכולל את צפיפות האנרגיה, שטף האנרגיה, תנע ואת טנזור מאמצים (תת-מערך בגודל 3 על 3). טנזור זה מופיע במשוואת השדה של איינשטיין (כאשר  הוא טנזור איינשטיין) המתארת את עקמומיות המרחב-זמן כתלות בהתפלגות צפיפות האנרגיה, המסה, התנע והלחץ במרחב-זמן.
אף אחד לא בא לי
אף אחד לא בא לי הוא פזמון שכתבו קרולינה (קרן אברץ), קותימן (אופיר קותיאל), רונן סאבו ואלרן דקל, הלחינו אברץ, קותיאל וסאבו וביצעה קרולינה. השיר יצא לאור בשנת 2009.
רקע
השיר נכלל באלבום הבכורה של קרולינה "מה אעשה עכשיו", שיצא לאור בדצמבר 2009. הוא שיר אהבה עצוב ומריר.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת התש"ע (2010) של רשת ג' וערוץ 24 דורג השיר במקום החמישי. במצעד המקביל של גלגלצ ו־ynet דורג השיר במקום ה־17.
בשנת 2021 היה השיר לשיר הנושא של הסדרה "עלומים". ביצע אותו יניב אלמנך, שחקן בסדרה.
ויקן (אזור)
ויקן היה השם ההיסטורי בתקופת הוויקינגים ובימי הביניים באזור של סקנדינביה שהקיף במקור את אוסלו פיורד וכלל את חוף בוהוסלאן. הגדרתו השתנתה עם הזמן, ומאז ימי הביניים ויקן כלל רק את בוהוסלאן.
בתקופת הוויקינגים ויקן הוגדרה כמיצר העובר בין נורווגיה לחוף הדרום-מערבי של שוודיה וחצי האי יוטלנד של דנמרק. הוא ממוקם בדרום מזרח נורווגיה המודרנית ובמחוז בוהוסלאן שבדרום מערב שוודיה. בתקופת הוויקינגים היה וויקן המחוז הצפוני ביותר בדנמרק. השליטה בוויקן עברה בין מלכי דנמרק לנורווגיה בימי הביניים, ודנמרק המשיכה לטעון לוויקן עד שנת 1241.
ויקן היה גם השם שנבחר למחוז המורכב ממיזוג של מחוזות אקרסהוס, בוסקרוד ואסטפול.
היסטוריה
מבחינה היסטורית, מלכי דנמרק קבעו שליטה על האזור. כוח המלוכה הנורווגי החל להתיימר בוויקן עם המלך אולב הרלדסון, בעיקר בגלל היחלשות חדה של כוח המלוכה הדני. אולף הכריז על עצמו לראשונה כמלך נורווגיה בשנת 1015.
בתקופת מלחמת האזרחים בנורווגיה, סיעת באגלר התבססה לעיתים קרובות באזור ויקן. המעמדות העשירים יותר, במיוחד בוויקן, היו הבסיס של מפלגת באגלר. מלכי נורווגיה השיגו סמכות מלאה עם התפתחויות שהגיעו לשיאן כאשר הוקמה הבירה הלאומית באוסלו בתקופת שלטונו של המלך הוקון החמישי בשנת 1314.
אטימולוגיה
ויקן נגזר מהמילה הנורדית העתיקה vík, שפירושה מפרצון או נחל.
הוצעו תיאוריות שונות לפיהן המילה "ויקינג" עשויה להיות נגזרת משם המקום הזה, שמשמעותו "אדם מוויקן". על פי תיאוריה זו, במקור המילה "ויקינג" תיארה בפשטות אנשים מאזור זה, וכי רק במאות האחרונות קיבלה את התחושה הרחבה יותר של סקנדינבים מימי הביניים המוקדמים בכלל.
גבעת מגנט (אנטארקטיקה)
גבעת מגנט (באנגלית: Magnet Hill) היא הר נמוך (או גבעה גבוהה) בחצי האי טרינטי, שבצפון מזרח חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גובהה של הגבעה 570 מטרים מעל פני הים, והיא הנקודה הגבוהה ביותר בשדה השלג מוט.
הגבעה ממוקמת 6 קילומטרים צפונית-מזרחית לנונאטאקי קמל, שמהווים את הקצה הדרומי של שדה השלג מוט.
גילוי ומיפוי הגבעה
הגבעה מופתה במסגרת סקרים על הקרקע, וסקרים באמצעות מגנוטמטרים, שבוצעו בשנת 1959, על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
מקור השם
שמה של הגבעה מזכיר את אופי גילוייה ומיפוייה - באמצעות מגנטומטרים - מכשיר מדידה למדידת עוצמתו וכיוונו של השדה המגנטי באזור בו נמצא.
עוזרר
עוזרר (עֻזְרָר, לעיתים: עוזרד; שם מדעי: Crataegus) הוא סוג במשפחת הוורדיים שכולל כ-260 מיני עצים ושיחים. הסוג נפוץ באזורים ממוזגים בחצי הצפוני של כדור הארץ כולל אירופה, צפון אפריקה, אסיה ואמריקה הצפונית. שמו העברי של הצמח נזכר כבר במשנה בצורת "עֻזרד", והוא נקרא בסורית עזררא ובערבית זערור.
תיאור
הסוג מאופיין בפירות פשוטים ועסיסיים דומים לענבה ומכילים בין 1 ל-5 זרעים. קליפת הצמח הצעיר לרוב אפורה וחלקה וסדוקה בצמח מפותח. הענפים ולעיתים גם הגזע מעוטרים בקוצים רחבים בבסיסם שאורכם 1–3 ס"מ. העלים גדלים סביב ענפים צעירים בצורה ספירלית, ובאשכולות על ענפים ארוכים. העלים של רוב המינים הם בעלי אונות ושוליהם משוננים. הפרחים בדרך כלל לבנים.
אקולוגיה ומיון
מיני הצמח מעניקים מזון ומחסה למינים רבים של ציפורים ויונקים, וצוף הפרחים מזינים חרקים. כמו כן ניזונים מהצמח זחלי של מיני פרפראים. בחורף, מיני ציפורים כגון קיכליים וציצניתיים ניזונים בעיקר מפירות הסוג ומפיצים את הזרעים בלשלשת.
עוזרר הוא צמח מוגן בישראל ובה גדלים בר 3 מינים:
שימושים
הפירות משמשים לאכילה כפי שהם ולהכנת ריבות, מיצים ויינות. גם העלים נאכלים לעיתים כשהם כבושים. כמו כן, ברפואה עממית מייחסים לפירות סגולות רפואיות. מיני הסוג משמשים גם כצמחי נוי ולגידול באמנות הבונסאי. העוזרר משמש ככנה להרכבה של מספר עצי פרי, בהם אגס.
פרח העוזרר הוא הפרח הלאומי של מדינת מיזורי.
על פי המשנה מדובר בפירות שאינם חשובים וגדלים בר.
כשל הכוונה
כשל הכוונה הוא מונח בספרות, שהומצא על ידי ויליאם קורץ וימסט ומונרו קרטיס ברדסלי. לטענתם, כוונת היוצר אינה בהכרח משמעותית להבנת כוונת היצירה. "כשל הכוונה" הוא מונח מרכזי בהגות הביקורת החדשה, אסכולת מחקר בתורת הספרות.
כאשר סופר כותב יצירה הוא מסתמך הן על כך שהקוראים מבינים את השפה, שבה היצירה נכתבה, והן על ידע עולם בסיסי. אפילו יצירת הפנטזיה האסקפיסטית ביותר מסתמכת על ידע עולם בסיסי של הקורא, על מנת שתוכל להיות מובנת.
ניתן לראות יצירת ספרות, אם כן, כניסיון של המחבר לתקשר עם הקורא באמצעות שפה משותפת וניסיונות משותפים. ללא בסיס משותף, תקשורת אינה אפשרית.
עם זאת, תמיד יהיו הבדלים בין המחבר לקורא. המחבר שונה בחוויותיו האישיות מהקורא, ולעיתים גם שונה בדעותיו לגבי אספקטים מסוימים של המציאות ופירושם. בשל הבדלים אלו, המשמעות שהקורא מוצא ביצירה היא תמיד היסק, שלעולם אינו במדויק כוונת היוצר עצמה.
כמו כן, הן הקורא והן המחבר יכולים שלא להיות מודעים למוזרויות שונות בתפיסתם את המציאות, מוזרויות שיכולות לצבוע את היצירה או את האופן בו הקורא מבין אותה בצבעים, שהמוען או הנמען אינם שמים אליהם לב.
לדוגמה, יצירה שנכתבה בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, יכולה להציג את הדעות שהיו מקובלות בתקופתה, כמו דעות קדומות בנוגע לגרמנים או יפנים. קורא מודרני יכול שלא להסכים עם דעות אלו, ולמצוא משמעויות שונות, אליהם המחבר לא התכוון, לגבי האופן בו הדעות הללו משפיעות על משמעות היצירה.
קישורים חיצוניים
Authorial intent
דיק קלארק
כמנחה של התוכנית "American Bandstand" הציג קלארק את מוזיקת הרוק אנד רול לאמריקאים רבים. התוכנית העניקה חשיפה אדירה לאמנים חדשים רבים, בהם איגי פופ, אייק וטינה טרנר, סמוקי רובינסון, סטיבי וונדר, פרינס, Talking Heads, סיימון וגרפונקל ומדונה. כאשר התוכנית עלתה לשידור הייתה התוכנית בין התוכניות הראשונות בטלוויזיה בה הופיעו שחורים ולבנים על אותה הבמה.
קלארק היה גם המנכ"ל של חברת "דיק קלארק הפקות", ובנוסף לכך הוא הקים גם את רשת המסעדות האמריקנית The Bandand Diner.
קלארק לקה בשבץ מוחי בדצמבר 2004. על אך שלאחר מכן הוא התקשה לדבר, ב-21 בדצמבר 2005 חזר קלארק להנחות את השידור החי מחגיגות ליל הסילבסטר בטיימס סקוור - והוא המשיך להנחות את התוכנית עד 2011.
קלארק נפטר ב-18 באפריל 2012 מהתקף לב, בגיל 82, לאחר שעבר ניתוח ערמונית.
אלכסיס רן
אלכסיס רנה גלאבך (באנגלית: Alexis René Glabach; נולדה ב-23 בנובמבר 1996), המוכרת בעיקר בשם אלכסיס רן (Alexis Ren), היא אושיית רשת, יזמית, שחקנית ודוגמנית אמריקאית.
ראשית חייה
ב-23 בנובמבר 1996 נולדה רן בסנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית. היא גדלה שם עם שתי אחיותיה ואחיה הצעיר והתחנכה בחינוך ביתי.
קריירה
בגיל 13 התגלתה רן והייתה לדוגמנית עבור חברת ברנדי מלוויל. היא הפכה לתופעה במדיה החברתית בגיל 15, כאשר תמונות שלה בבגד ים ביקיני שחור בבריכה הפכו לוויראליות בטאמבלר. מאז היא הופיעה בסדרת פרסומות למשחק המובייל "Final Fantasy XV: A New Empire". היא השיקה קולקציית בגדי ספורט בשם "Ren Active". רן זכתה לתואר "רוקי השנה" בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד לשנת 2018. ב-12 בספטמבר 2018 הוכרזה רן כאחת מהידוענים שיתמודדו בעונה 27 של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" האמריקאית, לצד הרקדן המקצועי, אלן ברסטן. רן וברסטן עלו לגמר והגיעו למקום הרביעי ב-19 בנובמבר 2018.
היא הייתה נערת השער של מגזין מקסים לגיליון של אוגוסט 2017, נערת השער של מקסים מקסיקו לגיליון של מרץ 2018, וה"רוקי" בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד לשנת 2018. היא נכללה ברשימת 100 הנשים הסקסיות בעולם של מגזין מקסים בשנת 2019.
באוקטובר 2019 היא כיכבה בתור "סקרלט ג'ונס" בקליפ המוזיקלי לשיר "South of the Border" של אד שירן. קודם לכן היא גם הופיעה בקליפ המוזיקלי לשיר "Not Ok" של קייגו.
בשנת 2022 גילמה את לקסוס בסרט הפשע "מעבר לחוק" בכיכובו של אנטוניו בנדרס.
חיים אישיים
בספטמבר 2019 דווח כי רן מנהלת מערכת יחסים עם השחקן והדוגמן נואה סנטינאו. סנטינאו אישר את מערכת היחסים בפומבי ב-14 בינואר 2020 באמצעות פוסט בחשבון האינסטגרם שלו. במרץ אותה שנה נודע שהשניים נפרדו.
ג'וואן הווארד
ג'וואן אנטוניו הווארד (באנגלית: Juwan Antonio Howard; נולד ב-7 בפברואר 1973 בשיקגו, אילינוי) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד. בשבע השנים הראשונות בקריירה שלו שיחק בוושינגטון ויזארדס ולאחר מכן שיחק בדאלאס מאבריקס, בדנוור נאגטס, באורלנדו מג'יק, ביוסטון רוקטס, בשארלוט בובקאטס, בפורטלנד טרייל בלייזרס ובמיאמי היט. ב-2012 וב-2013 זכה עם מיאמי באליפות ה-NBA.
ב-1996 שיחק במשחק האולסטאר של ה-NBA עם נבחרת המזרח, ובאותה שנה נבחר גם לחמישיית העונה השלישית. עונה אחת לפני כן נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה, ושיחק גם במשחק שחקני השנה הראשונה נגד שחקני השנה השנייה שבסוף שבוע האולסטאר.
באוניברסיטת מישיגן
בעת ששיחק הווארד באוניברסיטת מישיגן היה חבר בחמישייה שנחשבת לאחת הטובות והבולטות בתולדות ה-NCAA, שזכתה לכינוי ה-"Fab Five". מלבדו כללה החמישייה את כריס ובר, ג'יילן רוז, ג'ימי קינג וריי ג'קסון.
בעונתו הראשונה במישיגן קלע הווארד 11.1 נקודות בממוצע למשחק ב-34 משחקי קבוצתו. הקבוצה הגיעה בסוף השנה לגמר טורניר ה-NCAA, בו קלע 9 נקודות ב-29 דקות משחק על אף שסבל מבעיות רפואיות. בעונתו השנייה במכללה שיפר הווארד את ממוצע הנקודות שלו ל-14.6, אז גם הפך לפותח קבוע בחמישייה. גם בעונה זו הגיעה הקבוצה לגמר ה-NCAA, אך במשחק הגמר שותף הווארד מעט מכיוון שנכנס לבעיית עבירות מוקדמת. בעונתו השלישית במישיגן קבע ממוצעים של 20.8 נקודות ו-9 ריבאונדים למשחק, שיפור משמעותי ביחס לעונות הקודמות. למרות עונתו הטובה הקבוצה לא העפילה בעונה זו לגמר הטורניר.
בתקופתו במכללה נחשב הווארד לשחקן הגנה מוכשר ואחד הפאוור פורוורדים המצטיינים בהיבט ההגנתי. מאמנו סטיב פישר כינה אותו "צוק גיברלטר". לאחר משחק ב-1994 תיאר אותו סקיפ מיסלנסקי (Skip Myslenski), כתב הכדורסל של עיתון "שיקגו טריביון" כ"עוגן של קבוצתו, שחיזק את יציבותה פעמים רבות עת שהיא התערערה. הוא אף היה מושיעם והציל אותם מטעויות רבות שעשו במשחק".
בתקופתו במכללה תיאר אותו מאמן הכדורסל ושחקן העבר דאג קולינס כשחקן שיכול לשחק עם הגב לסל, יכול לזרוק אף ממרחק של חמישה מטרים ומשחק עם אנרגיה רבה ואמוציות. העיתון "The Baltimore Sun", בכתבה לאחר בחירתו בדראפט ה-NBA בידי וושינגטון בולטס, תיאר אותו כפאוור פורוורד עם יכולת לשחק גם כסנטר וציין שבאוניברסיטת מישיגן היה יותר אפקטיבי כששיחק עם הגב לסל, אבל העיר גם כי הוא בעל יכולת מסירה טובה וקלעי טוב מ. מאמן וושינגטון בולטס ג'ים לינאם (Jim Lynam) תיאר את הווארד כ"שחקן נהדר, שיכול להגן והן לקלוע היטב".
וושינגטון בולטס/ויזארדס
הווארד נבחר בבחירה מספר 5 בדראפט 1994 על ידי הוושינגטון בולטס. בתחילת עונת 1994/1995 לא היה הסכם קיבוצי ב-NBA. בעקבות זאת לא היה חתום הווארד על חוזה בבולטס שבועיים לפני שמחנה האימונים של הקבוצה החל. הוא המשיך להתאמן עד סוף ספטמבר בביתו שבשיקגו. לאחר מכן התחילו שמועות על אפשרויות שהוא יישלח לקבוצה אחרת ב. ב-9 בנובמבר הפך הווארד לשחקן האחרון שנבחר בסיבוב הראשון של הדראפט שאין לו חוזה. הוא החמיץ את רוב המשחקים בחודש הראשון של עונת ה-NBA, וגר בתקופה הזו במלון שהיה קרוב לנמל התעופה שיקגו או'הייר. בינתיים השיחות הארוכות נמשכו. ב-17 בנובמבר חתם הווארד בבולטס, וכבר במשחקו הראשון פתח בחמישייה.
אל הווארד הצטרף חברו לשעבר ב-Fab Five, כריס ובר, שהועבר לבולטס בטרייד מגולדן סטייט ווריורס. אליהם חברו בקו הקדמי השחקנים גאורגה מורשאן וקווין דאקוורת'. במהלך העונה הפך הווארד לפותח קבוע בחמישייה, והוא השיג ממוצע של 17 נקודות למשחק. בנוסף הוא סיים 17 משחקים בדאבל דאבל. הוא השיג יותר מ-30 נקודות בשלושה משחקים. ב-11 בפברואר 1995 השתתף הווארד במשחק הרוקיז נגד הסופמורס בסוף שבוע האולסטאר של ה-NBA. בסיום העונה נבחר הווארד לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה, אך קבוצתו סיימה את העונה במאזן עגום של 21-61 בלבד.
בתחילת העונה בחרו הבולטס בדראפט את ראשיד וולאס. וולאס המשחק בעמדתו של הווארד אמור היה להקטין את כמות הדקות שלו. למרות זאת, שלושה משחקני הבולטס שמשחקים גם כן בעמדתו של הווארד נפצעו, ופציעותם נמשכו בחלק גדול מהעונה. בזכות פציעות אלו ניתנו להווארד דקות משחק נוספות. בעונה זו הוא היה אחד מהשחקנים הבולטים בליגה. את העונה הוא סיים במקום השלישי מבין כל שחקני ה-NBA בכמות הדקות שקיבל, במקום השישי בכמות הנקודות שקלע ובמקום העשירי בממוצע הנקודות שקלע (22.1). ב-19 באפריל 1996 קלע הווארד 42 נקודות במשחק נגד טורונטו ראפטורס, שיא קריירה בנקודות למשחק אחד. במהלך העונה השיג הווארד דאבל דאבל 22 פעמים, וקלע לפחות 20 נקודות במשחק 16 פעמים. הוא הצליח להיבחר לתואר שחקן ה-NBA של החודש באפריל ונבחר בפעם היחידה בקריירה למשחק האולסטאר של ה-NBA. בסיום העונה הוא נבחר לחמישיית העונה השלישית. בנוסף, הוא נקנס ב-5000$ על כך שבעט במימיית מים על פני הפארקט ועשה תנועה מגונה במהלך המשחק מול שארלוט הורנטס.
בתחילת עונת 1996/1997 הפכו הבולטס לוושינגטון ויזארדס כדי להפוך את שם הקבוצה לחיובי יותר. הווארד סיים את העונה עם ממוצעים של 19.1 נקודות ו-8 ריבאונדים כשהוא משיג דאבל דאבל 24 פעמים. עונה זו הייתה היחידה בקריירה שלו בה הופיעה עם הויזארדס בפלייאוף. הוא השיג 18.7 נקודות ב-43 דקות בממוצע. הויזארדס סיימו את העונה הרגילה עם מאזן 44-38. הם הודחו כבר בסיבוב הראשון של הפלייאוף בסוויפ לשיקגו בולס. הבולס המשיכו בדרכם כדי לזכות באליפות שנייה ברציפות.
בתחילת עונת 1997/1998 עברו הויזארדס מאולמם הקודם, ה-US Airways Arena, ל-MCI. הווארד השיג דאבל דאבל 11 פעמים. הוא הציג ממוצעים טובים של 18.5 נקודות עם 8 ריבאונדים למשחק. הוא היה פצוע 18 משחקים בעונה זו. הויזארדס סיימו את העונה עם מאזן 42-40 ולא עלו לפלייאוף.
במהלך אותה עונה, ב-6 באפריל 1998, הגישה אישה תלונה על הטרדה מינית נגד הווארד וחברו לקבוצה כריס ובר, אחרי מסיבה בביתו של הווארד. חבר המושבעים שמע עדות מכל 40 המשתתפים במסיבתו של הווארד, וקבע שהתביעה לא הייתה מוצדקת והתיק נסגר במאי. ביוני הגיש הווארד תביעה נגד האישה שתבעה אותו. הוא ביקש פיצוי על המצוקה הרגשית שגרמה לו ועל הנזק למוניטין שלו. בנובמבר פוצה הווארד ב-100,000$ על פיצויים עונשיים והוצאות משפטיות. בנוסף הוא קיבל פיצוי סמלי של דולר..
במהלך עונתו הבאה החמיץ הווארד 14 משחקים בעקבות פציעה חוזרת בקרסול. הוא השיג דאבל דאבל 11 פעמים, ופעמיים 15 ריבאונדים במשחק. הוא סיים את העונה עם ממוצעים של 18.9 נקודות ו-7 ריבאונדים. בעונתו הבאה הוא השיג דאבל דאבל 10 פעמים עם ממוצעים של 14.9 נקודות ו-8.1 ריבאונדים. לראשונה מזה שש עונות בוושינגטון הפך הווארד ללא פופולרי ומאכזב לפי ה-Chicago Tribune.
בעונת 2000/2001 חזר הווארד להציג ממוצע נקודות של יותר מ-18, כשהשיג 18.2 עם 7 ריבאונדים בממוצע. ב-31 בדצמבר 2000 השיג הווארד שיא קריירה כשקלע 15 זריקות עונשין במשחק נגד דטרויט פיסטונס. ב-22 בפברואר 2001 העביר מייקל ג'ורדן (שהפך לאחד מבעלי הויזארדס) את הווארד לדאלאס מאבריקס ביחד עם אובינה אקזיאה וקלווין בות' בתמורה ללוי ואט, איתן תומאס, יוברט דייוויס, קורטני אלכסנדר ו-3 מיליון דולר. הטרייד היה מיועד כדי לפנות לוויזארדס מקום מתחת לתקרת השכר לקראת העונה הבאה. את העונה הזו הויזארדס סיימו עם מאזן רע של 19-63.
2001–2004
בעונתו הבאה במאבריקס השיג הווארד דאבל דאבל 17 פעמים. ממוצעיו ירדו מעט, ל-14.6 נקודות עם 7.6 ריבאונדים. זו הייתה העונה הראשונה מאז עונת הרוקי שלו שהוא לא פתח בחמישייה בכל המשחקים. ב-31 בינואר הוא השיג שיא קריירה חדש של 16 ריבאונדים במשחק נגד יוסטון רוקטס. אחרי 53 משחקים ששיחק בעונה זו דאלאס שלחה אותו ב לדנוור נאגטס ביחד עם דונל הארווי, טים הארדוויי, ובחירת דראפט בסיבוב ראשון בתמורה לריף לפרנץ, אייברי ג'ונסון, ניק ואן אקסל וטאריק עבדול-ואהד. לפני תקופת הטרייד נחשב הווארד למגן הגבוה הטוב ביותר של המאבריקס.
בדנוור פתח הווארד בחמישייה בכל המשחקים. הנאגטס סיימו את העונה עם מאזן של 27-55 ולא עלו לפלייאוף, ואילו המאבריקס סיימה את העונה עם מאזן 55-27, ועלו לחצי גמר המערב ללא הווארד. ב-25 במרץ 2002 קלע הווארד את הנקודה ה-10,000 שלו.
במשחק טרום עונה של הנאגטס ניסה הווארד לחבוט עם אגרופיו באל הרינגטון וג'רמיין אוניל. בעקבות זאת השעתה אותו הליגה מהמשחק הזה ומשני המשחקים הראשונים של עונת ה-NBA הבאה. בנוסף הוא נקנס ב-458,000$. בעונה עצמה השיג הווארד דאבל דאבל 18 פעמים וממוצעים של 18.4 נקודות עם 7.6 ריבאונדים. הווארד פתח בחמישייה בכל המשחקים בעונה זו.
בתחילת העונה הבאה הוא חתם כשחקן חופשי באורלנדו מג'יק. הוא השיג דאבל דאבל 16 פעמים. ממוצעיו הגיעו ל-17.2 נקודות עם 7.1 ריבאונדים. הוא שיחק ב-81 משחקים ופתח בחמישייה ב-77 מהם. קבוצתו השיגה מאזן 21-61, הגרוע ביותר בליגה תחת המאמנים דוק ריברס וג'וני דייוויס.
יוסטון רוקטס
ב-29 ביוני 2004 עבר הווארד ליוסטון רוקטס בטרייד בו הועברו לרוקטס גם טרייסי מקגריידי וטיירון לו. לאורלנדו הועברו סטיב פרנסיס, קוטינו מובלי וקלווין קייטו. במהלך העונה השיג הווארד דאבל דאבל 7 פעמים. הוא קלע 9.6 נקודות עם 5.7 ריבאונדים בממוצע למשחק. עונה זו הייתה הראשונה בה הוא לא קלע במספרים כפולים, והראשונה בה הוא קיבל פחות מ-32 דקות בממוצע למשחק. בתחילה הווארד לא פתח בחמישייה, אך בהמשכה הוא הפך לפותח קבוע. הרוקטס הגיעו למאזן 51-31 בסיום העונה הסדירה תחת המאמן ג'ף ואן גנדי, והודחו בסיבוב הפלייאוף הראשון על ידי דאלאס מאבריקס. הווארד סיים את העונה לפני שהרוקטס הודחו בפלייאוף, כשב-14 במרץ הוא נקע את ברכו הימנית. במקביל להתרחשות הפציעה פיתח הווארד תסמינים של דלקת נגיפית של שריר הלב, עם פעמת, כאב בחזה וחום. בסופו של דבר אובחן זיהום נגיפי בלבו. בעקבות זאת הפעילות הספורטיבית שלו הוגבלה.
בעונת 2005/2006 הווארד השיג הווארד דאבל דאבל 10 פעמים. הוא העלה את ממוצעיו ל-11.8 נקודות עם 6.7 ריבאונדים. זו הייתה העונה האחרונה בקריירה שלו שהוא שיחק יותר מ-30 דקות בממוצע, ושהוא פתח ביותר מחצי מהמשחקים בחמישייה. יוסטון סיימה את העונה במאזן 34-48 ולא עלתה לפלייאוף.
בעונתו הבאה ברוקטס הוא סיים 9 משחקים עם דאבל דאבל והשיג ממוצעים של 9.7 נקודות עם 5.9 ריבאונדים. הרוקטס החתימו את שיין באטייה שמשחק בעמדתו של הווארד ופתח בחמישייה בכל המשחקים בעונה. למרות זאת פתח בחמישייה הווארד ב-38 משחקים, זאת בעיקר בגלל היעדרותו מהמגרש של יאו מינג הפצוע. הרוקטס סיימו את העונה במאזן 52-30 ועלו לפלייאוף, אבל הפסידו בסיבוב הראשון ליוטה ג'אז. ממוצעיו של הווארד בסדרה זו היו 5 נקודות עם 4.4 ריבאונדים למשחק. אף על פי שהווארד תואר כמנהיג של יוסטון בחדר ההלבשה, השכר שלו נתפס כשערורייתי.
השנים האחרונות
ב-14 ביוני 2007 הועבר הווארד למינסוטה טימברוולבס. הרוקטס קיבלו את מייק ג'יימס וג'סטין ריד. הווארד אמר שהוא ציפה לשחק ביחד עם קווין גארנט, אבל גארנט הועבר ב-31 ביולי לבוסטון סלטיקס. לאחר שגארנט עבר לסלטיקס אמר הווארד שהוא לא רוצה להיות חלק מקבוצת הצעירים של הוולבס, וביקש שישלחו אותו לקבוצה אחרת. חוזהו הגדול יחסית של הווארד הקשה על עסקאות ההעברה של הוולבס, ובעלי הקבוצה אמר שהוא ירצה לענות על צרכיו של הווארד, אבל זה לא יהיה קל. בסופו של דבר הווארד ומינסוטה הגיעו להסכם והם שחררו אותו.
ב-31 באוקטובר 2007 חתם הווארד בדאלאס מאבריקס, ושיחק איתם קדנציה שנייה. במהלך העונה הוא שיחק ב-50 משחקים בלבד, ולא פתח בחמישייה כלל. ממוצעיו ירדו ל-1.1 נקודות ו-1.6 ריבאונדים בלבד. כמות הדקות הגדולה ביותר שקיבל במשחק אחד הייתה 18. השיאים העונתיים שלו היו שבעה ריבאונדים ושש נקודות. זו הייתה העונה היחידה בקריירה של הווארד שהוא לא פתח בחמישייה אפילו במשחק אחד. את העונה סיימה דאלאס עם מאזן 51-31 והיא הפסידה בסיבוב הראשון של הפלייאוף לניו אורלינס הורנטס. בשלושת המשחקים שהשתתף בהם נגד ניו אורלינס הוא קיבל 11 דקות במצטבר.
ב-3 באוקטובר 2008 חזר הווארד לקדנציה שנייה בדנוור נאגטס. הוא שוחרר מיד אחרי שקבוצתו ביצעה טרייד שבו היא קבלה את צ'אנסי בילאפס, אנטוניו מקדייס ושייח סאמב. הדטרויט פיסטונס קיבלו את אלן אייברסון. הווארד הספיק לשחק 3 משחקים בנאגטס בהם לא קיבל הרבה דקות.
ב-12 בדצמבר חתם הווארד בשארלוט בובקאטס. בבובקאטס הוא שיחק 42 משחקים. הוא השיג ממוצעים של 4.1 נקודות ו-1.8 ריבאונדים למשחק. שיאי העונה שלו היו 5 ריבאונדים ו-14 נקודות. הבובקאטס סיימו את העונה במאזן 35-47 ולא עלו לפלייאוף.
ב-17 בספטמבר 2009 חתם הווארד על חוזה של שנה אחת בפורטלנד טרייל בלייזרס. בעונה זו הוא השיג דאבל דאבל פעמיים, וממוצעיו עלו ל-6 נקודות עם 4.6 ריבאונדים. הווארד פתח בחמישייה ב-27 משחקים מתוך ה-73 ששיחק. פורטלנד סיימה את העונה עם מאזן 52-30 ועלתה לפלייאוף, אך הפסידה בסיבוב הראשון לפיניקס סאנס. במשחקיהם של הבלייזרס בפלייאוף השיג הווארד ממוצעים של 3.3 נקודות ו-2.7 ריבאונדים למשחק.
ב-20 ביולי 2010 חתם הווארד במיאמי היט על חוזה מינימום לשחקן ותיק. אף על פי שחוזהו במיאמי הוא חוזה מינימום, הוא עדיין בשנתו הרביעית של הסכם ההשתחררות שלו ממינסוטה. ב-31 במרץ 2011 נקנס הווארד ב-35,000 $ על כך שהסלים בעימות בלילה שעבר. בעונת 2010/2011 שיחק הווארד 57 משחקים בהם קלע 2.4 נקודות עם 2.1 ריבאונדים ב-10.4 דקות בממוצע. בפלייאוף של העונה הזו העפיל הווארד לראשונה בקריירה לגמר הליגה. ההיט עברו בסיבובים הראשונים את פילדלפיה 76', בוסטון סלטיקס ושיקגו בולס. בגמר יפגוש הווארד את דאלאס מאבריקס בה שיחק בעבר בשתי קדנציות. ההיט הפסידו למאבריקס 4-2, והווארד עדיין ללא אליפות.
הווארד שנולד ב-7 בפברואר 1973 (בן 40) היה השחקן המבוגר בליגה נכון לספטמבר 2013.
פרופיל כשחקן
הווארד היה חזק אגרסיבי ואינטנסיבי, ובאופן מפתיע גם זריז יחסית לפאוור פורוורד, אך מהירותו פחתה ככל שהתקדמה הקריירה שלו. היה ידוע בשל שחרור הזריקה הייחודי שלו, המתבצע גבוה מעל ראשו. חצי מהנקודות שלו באו מחדירות לסל והתמקמויות בצבע, וחמישית בהתקפות מעבר. שחקן מנוסה שעבר 19 עונות בליגה, ושמר על תחרותיות גם בגיל מתקדם. היה מסיים מהלכים טוב, ונותן לחבריו בקבוצה ליצור מהלכים בשבילו. שיחק בצורה חכמה, ושחקן שמותאם בצורה קלאסית לפיק-אנד-רול. מוסר סולידי. מראה נכונות לעשות את מה שנדרש ממנו. החיסרון העיקרי שלו הוא חוסר אתלטיות.
הווארד ידוע בהגנתו החזקה, למרות חוסר האתלטיות. היה יכול לחטוף מסירות פנימה של הקבוצה היריבה. היה לו קשה להתמודד עם שחקנים הגבוהים ממנו. לא הייתה לו מספיק מהירות כדי להתמודד עם שחקנים זריזים, אז הוא נותן להם מרווח. טוב במהלך. התמודד טוב מול שחקני ספסל ושחקני גיבוי, אבל ככל שהזדקן התקשה יותר.
היה חלק מה-"FAB 5" של אוניברסיטת מישיגן. אחרי ששיחק במישיגן נבחר על ידי וושינגטון בולטס בדראפט 1994 בבחירה מספר 5, ושיחק שם שש וחצי עונות. יכולתו בוושינגטון הייתה הגבוהה בקריירה שלו, ושם הוא הגיע להישגים האישיים היחידים שלו בקריירה: חמישיית העונה השלישית, חמישיית הרוקיז השנייה של העונה והופעה במשחק האולסטאר. בשנים 2001–2004 הוא עבר בשלוש קבוצות נוספות (דאלאס, דנוור ואורלנדו), ובשלושת השנים שאחר כך שיחק ביוסטון רוקטס. בעונותיו האחרונות חזר לקדנציות שניות במאבריקס ובנאגטס, ולאחר מכן שיחק בשארלוט בובקאטס ובפורטלנד טרייל בלייזרס. בעונה הזו חבר הווארד לגלאקטיקוס של מיאמי היט ביחד עם לברון ג'יימס, דוויין וייד וכריס בוש, ושם סיים את הקריירה.
חייו האישיים
הווארד נחשב תושב שיקגו לאורך כל קריירת ה-NBA שלו. ב-1996 הוא קנה בית באזור הלופ הנחשב שבשיקגו. בית זה עלה לו 490,000 דולר. בית זה עדיין שלו. ב-2005 הוא קנה עוד בית בדרום פלורידה שעלה לו 11,775 מיליון דולר. בבית הזה נבנה מעגן ליאכטה החדשה שקנה שנקראה FAB 5. ב-2009 הוא רכש עוד בית בשיקגו, הפעם באזור באזור הטראמפ אינטרנשיונל הוטל & טאוור, שגם הוא ממוקם בשיקגו. בית זה עלה לו 2.55 מיליון דולר.
בנו של הווארד, ג'וואן הווארד ג'וניור, (נולד ב-5 בפברואר 1992), הוא ילדה של הווארד ומרקיטה בליידן, שזכתה במקום השני בתחרות מיס מישיגן בכדורסל. אחותה התאומה הובילה את התיכון שלה לאליפות הכדורסל בנשים. הווארד הבן סיים את שנת בית הספר האחרונה שלו ב-2010 (אחרי שמסיבות משפחתיות נאלץ לפספס את שנה זו). הוא למד בבית הספר התיכון פרשינג שבדטרויט. הוא התחייב לשחק בעתיד באוניברסיטת מישיגן, היכן שאביו למד. בני-דודיו הם הכדורסלנים ג'יילן וג'יידן מקדניאלס.
ב-6 ביולי 2002 נשא הווארד לאישה את ג'ני וורדלי. בזמן הזה הווארד היה בן 29 והיא בת 27. בנם, ג'ייס, נולד מוקדם יותר בספטמבר 2001. שמו של בנם השני הוא ג'ט, גם הוא כדורסלן, והוא קטן יותר בשנתיים מאחיו.
הווארד הוא פעיל בטיפוח נוער המשחק כדורסל דרך פעילויות. הוא עושה זאת דרך קרן ג'וואן הווארד, שעוזרת לנוער מקופח בוושינגטון הבירה ובשיקגו. הוא זוהה כאחד מ"הבחורים הטובים מהספורט" (אנגלית: "Good Guys in Sports"), והמגזין ספורטינג ניוז אמר זאת גם עקב פעילותו העקבית ותרומותיו לחברה. באפריל 2010 זכה הווארד בפרס האכפתיות לקהילה ב-NBA, על ניסיונותיו לעזור לחברה, על עבודותיו הפילנתרופיות ותרומותיו הכספיות הגדולות. אחת משותפות התרומות שלו היא מערכת בתי הספר הציבוריים בשיקגו. הווארד מכניס 30,000 ילדים לאתגר קריאה, ו-300 הקוראים הטובים ביותר זוכים להיכנס למחנה כדורסל בניהולו. הקרן של הווארד משתפת פעולה לא רק עם מערכת בתי הספר הציבוריים בשיקגו, אלא גם עם ג'ורדן ברנד, דל, EMI, אנרג'י ברנדס וה-NBA. בעזרת כל אלו למחנה שהוא מקיים ל-300 הילדים אין עלות למשתתפים.
להווארד תפקיד קטן בסדרה הבית הלבן, בה הוא מופיע בפרק "המשוגעים והנשים האלו" (הפרק החמישי של העונה הראשונה) שהתרחש ב-1999. בתפקיד זה הוא מגלם את מר גרנט, בוגר אוניברסיטת דיוק וקבוצת הכדורסל שלה, העובד עם הנשיא על כושר גופני. גרנט מצטרף למשחק כדורסל לא רשמי ביחד עם הנשיא הפיקטיבי ג'וסיה ברטלט, והם משחקים נגד חברי הצוות של הנשיא. גרנט ניצח במשחק בשביל הנשיא.
הווארד הופיע בסרט "חולמים כדורסל" (באנגלית: "Hoop Dreams") ב-1994. ב-15 באוגוסט 1999 השתתף הווארד בפרק "האומנות בגיב אנד טייק" בסדרה ארליס. בנוסף, הוא השתתף בפרק "ה-FAB 5 של מישיגן" בעונה החמישית של הסדרה "מעבר לתהילה" ששודר ב-2005. הוא גם הופיע ב-9 בנובמבר 1996 בעונה השנייה של הסדרה "זמן בילוי" בפרק "החתן" (באנגלית: Son-in-Law).
פלאפר
פלאפר (באנגלית: Flapper) הוא כינוי לדור של נשים צעירות משנות העשרים של המאה ה-20 בעולם המערבי שלבשו חצאיות קצרות, קיצרו את שערן, האזינו למוזיקת ג'אז, ובאופן כללי שברו את המוסכמות החברתיות שנחשבו להתנהגות מקובלת של נשים.
הפלאפריות נחשבו לבוטות וחצופות בכך שנהגו להתאפר באופן שנחשב למוגזם באותה עת, לשתות משקאות אלכוהוליים ולעשן בפומבי, לנהוג במכוניות ולהתייחס בביטול ובבוז לנורמות חברתיות ומיניות שהיו מקובלות באותה תקופה. פלאפריות היו לסמל בשנות העשרים הסוערות בכך שעוררו שינויים חברתיים ופוליטיים והגבירו את חילופי התרבות הטרנס-אטלנטיים שבאו לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה כדוגמת ייצוא תרבות הג'אז האמריקאית לאירופה.
אטימולוגיה
ב-1908, החלו עיתונים נפוצים כמו הטיימס להשתמש במונח אם כי תוך הסבר זהיר: "פלאפר, אנו יכולים להסביר, היא עלמה צעירה שטרם התקדמה ללבישת שמלות ארוכות ולהרמת שערה". באפריל 1908, פורסמו במדורי האופנה של העיתונים הלונדוניים, "הגלוב" (The Globe) ו"הנוסע" (Traveler), סקיצות שכונו "שמלתה של הנערה הצעירה" עם ההסבר הבא:
"אמריקאים ואנגלים שמעמדם ועושרם מותירים ומאפשרים להם ללכת בחופשיות למונחי סלנג...הקוראים להצטרף לשורות ה"פלאפר". הנאותות של מונח זה אינה מעבירה אותי להתפעלות כה שלמה של הכוחות המדהימים להעשרת הלשון שלנו, שהאמריקאים מודים בצניעות שירשו...[ו]למעשה, כמעט שלא היה ראוי לזכות בכבוד של הפניית תשומת לבי לרגע, אך העובדה שאני מחפש לשווא כל ביטוי אחר, שיהיה בעל משמעות מובנת לסמן את האדם הצעיר והחשוב, הנערה בת ה-16 לערך."
הסקיצות הן של נערה בשמלה עם חצאית ארוכה, "שיש לה קו מותניים גבוה למדי, ... לא מנוסה, הפשטות שלה מבוטאת על ידי אבנט הנתלה על חצאיתה ברישול".
בנובמבר 1910, המונח היה פופולרי דיו עבור A. E. James בשביל להתחיל סדרת סיפורים ב"לונדון מגזין" (The London Magazine), שהתמקדה בחייה מלאי אי ההבנות של נערה בת 15, ונקראה "הוד מעלתה הפלאפרית" ("Her Majesty the Flapper") ב-1911, סקירה עיתונאית אותתה על השובבות והפלרטטנות של הפלאפר.
ב-1912 תיאר ג'ון טיילר, אמרגן התיאטרון הלונדוני, את המונח בראיון שהעניק לעיתון הניו יורק טיימס, כקבוצת גיל מעט מבוגרת יותר של נערות ש"יצאו". הוא השתמש בביטוי "יצאו" כדי לתאר את כניסתה הרשמית של הנערה לעולם הנשים. במעמד הגבוה של החברה באותה עת, נערה צעירה שלא "יצאה" הוגדרה כילדה. היא הייתה אמורה לשמור על פרופיל נמוך באירועים חברתיים ולא צריכה הייתה למשוך את תשומת הלב הגברית. אף על פי שמילה זו עדיין נתפשה ברובה כמי שמתכוונת לנערות מתבגרות משמעותה השתנתה בהדרגה, בבריטניה, והורחבה כדי לתאר כל אישה "לא בשלה". בסוף שנת 1914, השבועון הבריטי, ואניטי פייר, דיווח כי השימוש במונח "פלאפר" החל להיעלם באנגליה ומוחלף על ידי הביטוי "יצורים קטנים" (Little Creatures).
בהרצאתו, שהתקיימה בפברואר 1920, על עודף הנשים הצעירות, שנוצר בעקבות האובדן של גברים צעירים רבים במלחמה, מתח ד"ר ר. מורי-לסייל (Dr. R. Murray-Leslie) ביקורת על "החופש החברתי...קלות הדעת, הלבוש החשוף, זמזום הג'אז, חוסר האחריות והמשמעת של מי שחשיבותו של הריקוד, הכובע החדש, או גבר במכונית עולה על החשיבות של גורל האומות". בחודש מאי של אותה שנה, הוציאו "אולפני סלזניק" (Selznick Pictures) את סרט הקומדיה האילם, "הפלאפר", בכיכובה של אוליב תומאס. היה זה הסרט הראשון בארצות הברית שתיאר את סגנון החיים של הפלאפריות. באותה עת, המונח התכוון למלוא המשמעות של הגישה והסגנון של דור הפלאפר.
השימוש במונח זוהה במקביל גם עם האופנה בקרב המתבגרות בארצות הברית של שנות העשרים המוקדמות בלבישת ערדליים, ואטימולוגיה שקרית נפוצה באותה תקופה, שגרסה כי הם נקראו פלאפרים מאחר שכאשר לבשו אותם באופן לא מהודק על הנעליים, הם הכו (flapped) בקרקע, מראה שהמתבגרות התנגדו למוסכמות בדומה לאופנה החולפת בתחילת מאה ה-21 של שרוכים לא קשורים. הצעה נוספת למקור המונח, ביחס לאופנה, באה ממגמת האופנה של שנות העשרים של המאה העשרים, שבהן נשים צעירות הלכו עם מעילן ללא סגירת הכפתורים, כדי לאפשר לו להתנפנף (flap) קדימה ואחורה תוך כדי הליכה כביטוי לאישה עצמאית יותר ומשוחררת מן האופנה בסגנון העידן הוויקטוריאני ההדוק.
עד אמצע שנות השלושים בבריטניה, אם כי עדיין היה מצוי בשימוש מדי פעם, המונח פלאפר נקשר עם העבר. ב-1936, עיתונאי "טיימס" הכניס אותו לאותה רשימה עם מונחים הנחשבים לסלנג מיושן, כמו "בלוטו" ("blotto"): "בלוטו מעורר הד מרוחק של בלואים...הוא נזכר בעבר שעדיין אינו נחשב ל"תקופה".
השפעות
שינויים פוליטיים היוו סיבה נוספת להתפתחותה של תרבות הפלאפר. מלחמת העולם הראשונה הפחיתה את אחיזתה של מערכת המעמדות משני עברי האוקיינוס האטלנטי, מעודדת מעמדות שונים להתערבב ולחלוק את תחושת החופש שלהם. תרם רבות לכך גם ניצחונן של הנשים במאבק לזכות הצבעה בארצות הברית ב-26 באוגוסט 1920. נשים רצו להיות שוות זכויות חברתיות בדיוק כמו הגברים והתמודדו עם ההגשמה הקשה של המטרות הגדולות של הפמיניזם: אינדיבידואליות, השתתפות פוליטית מלאה, עצמאות כלכלית ו"זכויות מיניות". הן רצו שהתייחסו אליהן כאל גברים וללכת לשתות ולעשן. בנוסף, לנשים רבות היו הזדמנויות מגוונות יותר במקום העבודה ואף לקחו מקומות עבודה מסורתיים שנחשבו גבריים כמו רופאים, עורכי דין, מהנדסים וטייסים. עלייתה של הצרכנות גם היא קידמה את האידיאלים של "הגשמה וחופש", אשר עודדו נשים לחשוב באופן עצמאי על בגדיהם, קריירותיהן, פעילויותיהן החברתיות.
החברה השתנתה במהירות לאחר מלחמת העולם הראשונה. לדוגמה, מכסים, הטכנולוגיה והייצור עברו כולם במהירות למאה ה-20 לאחר סיום "המלחמה הגדולה". עלייתה של המכונית הייתה גורם חשוב בתרבות הפלאפר, שכן מכוניות ביטאו את יכולתה של האישה לבוא וללכת כרצונה, לנסוע לספיק איזי ומקומות בילוי אחרים, ולהשתמש בכלי רכב גדולים למען פעילותן הפופולרית. כמו כן, הגאות הכלכלית אפשרה לאנשים רבים יותר להשקיע את הזמן והכסף במשחקי גולף וטניס ולצאת לחופשות, שדרשו בגדים המותאמים לפעילויות אלה; הגזרה הדקה של אופנת הפלאפר התאימה מאוד לתנועה הנדרשת לשם כך.
האבולוציה של הדימוי
ההופעה הראשונה של סגנון הפלאפר בארצות הברית הגיעה מהסרט הפופולרי של פרנסס מריון משנת 1920, "הפלאפר", בכיכובה של אוליב תומאס. תומאס כיכבה בתפקיד דומה בשנת 1917, אם כי זה לא היה עדיין כפלאפר כפי שהמונח התכוון. בסרטי הגמר שלה, היא נראתה כדמות פלאפר העונה לדימוי. שחקניות אחרות, כמו קלרה בואו, לואיז ברוקס, קולין מור וג'ואן קרופורד, תבננה לימים את הקריירה שלהן על אותה דמות נשית (פלאפר) ותזכנה לפופולריות רבה.
בארצות הברית, הזלזול הפופולרי באיסור לייצור וייבוא אלכוהול היה אחד הגורמים לעלייתה של תרבות הפלאפר. בעקבות החוק, נסגרו סלונים וקברטים חוקיים והמחסור בהם הכשיר את הקרקע והיווה כר פורה להופעת ספיק איזי ומקומות בילוי בלתי חוקיים אחרים. פער זה בין שלטון החוק, שהתבסס על הדת השמרנית, לבין הצריכה השכיחה של אלכוהול, גרר זלזול נרחב בסמכות והממשל מצד הציבור בכלל והפלאפר בפרט. עצמאותן של הפלאפריות הייתה גם התגובה לנערות גיבסון של שנות התשעים של המאה ה-19. אף על פי שהמראה הנשי, שנחשב לאידיאלי, לפני המלחמה הגדולה לא היה דומה לסגנון הפלאפר, עצמאותן היא זו שאולי הובילה לבידול בינן לנערות הגיבסון 30 שנה מאוחר יותר.
סופרים בארצות הברית כגון פרנסיס סקוט פיצג'רלד ואניטה לוס (Anita Loos) ומאיירים כמו ראסל פטרסון (Russell Patterson), ג'ון הלד ג'וניור (John Held Jr.), אתל הייס (Ethel Hays), פיית' בורווז (Faith Burrows) הפכו את המראה וסגנון החיים של הפלאפר, דרך עבודותיהם, לפופולריים, והן החלו להיראות אטרקטיביות, פוחזות ועצמאיות יותר מאי פעם. מבין המבקרים את שיגעון הפלאפר, בלטה תגובתה של הסופרת-מבקרת דורותי פארקר, שכתבה את "פלאפרס: שיר של שנאה" כדי ללעוג להן. מזכיר מפלגת האיסור גינה את "עשן הסיגריות וכוסות הקוקטיילים של הפלאפר". הפסיכולוגית של הרווארד דיווחה כי לפלפאר יש את "מידת האינטליגנציה הנמוכה ביותר" שמהווה את "בעיית חסרת הסיכוי עבור המחנכים".
סופרת נוספת, לין פריים (Lynne Frame), כתבה בספרה שמספר גדול של מדענים ומומחי בריאות ניתחו וסקרו את מידת הנשיות של המראה וההתנהגות של הפלאפר, בהתחשב ב"נעורים" של המראה וההתנהגות. כמה גינקולוגים הביעו את דעתם וטענו שנשות הפלאפר היו יכולות להיות "בעלות יכולת להינשא" נמוכה אם הן היו פחות "נשיות", שכן הבעל היה אומלל בנישואיו. בספרה של פריים, נכתב גם שהמראה הייחודי של הפלאפר, כמו השיער הקצר והשמלה הקצרה, מפנה את תשומת הלב מהקימורים של גוף האישה אל הרגליים והגוף. תכונות אלה לא היו רק מגמת אופנה, אלא גם ביטוי לטשטוש תפקידים מגדריים.
נערת גיבסון
נערת גיבסון הייתה אחת ממקורותיה של הפלאפר. המצאתו של צ'ארלס דנה גיבסון, נערת הגיבסון, שינתה את האופנה, הדפוסים וסגנונות החיים של שנות העשרים; אלה נחשבו להרבה יותר מתקדמים מהמסורות של סגנונות נשיים בעבר. לפני תנועת גיבסון, נשמעו קולות מחאה של קבוצות נשים ורק לעיתים רחוקות. בעוד אי אלו עשויים לראות את מודל נערת גיבסון כהצהרה אופנתית בלבד, הייתה לה השפעה רחבה יותר. "היא תיארה את האישה המודרנית, הידועה גם כ'אישה החדשה', בתקופה שבה יותר נשים קיבלו עצמאות, התחילו לעבוד מחוץ לבית וביקשו את הזכות להצביע וזכויות אחרות". האיורים של גיבסון הראו נשים פמיניסטיות מכל הסוגים שדאגו יותר לעצמן מאשר לרצות את הגברים בחייהם. זו הייתה הפעם הראשונה שאישה יכולה הייתה להתרכז באמת בחלומותיה ובמטרותיה. נערת גיבסון גם הדגימה את החשיבות של האינטליגנציה והלמידה מאשר סיפוק מענה לצורכי הגברים.
לדברי קייט שופן, "נערת גיבסון השפיעה על החברה בתחילת המאה ה-20, כמו שברבי השפיעה על החברה בסוף המאה ה-20. נערת גיבסון חצתה קווים חברתיים רבים ופתחה את הדרך לנשים להשתתף בדברים שמעולם לא עשו קודם לכן. היא, כמו ברבי, תיארה נשים כפרטים חזקים שיכולים להשתתף ולשחק במשחקי ספורט, תוך שמירה על שיער ושמלה מסודרים להפליא. רבים מתחו עליה ביקורת, כמו על ברבי, בכך שהיא יוצרת אידיאל לא מציאותי של איך נשים צריכות להיראות: פרופורציות מושלמות ושיער ארוך גולש. למרות הביקורות היא הגדירה מגמה והייתה מודל לחיקוי עבור נשים הן בלבוש והן בפעולה, בדיוק כמו ברבי".
האופנה של נערת גיבסון אפשרה לה אורח חיים פעיל הרבה יותר מבעבר, הן בעבודה והן בנופש. "החצאיות היו ארוכות ומתרחבות, ושמלות היו מחויטות עם צוואר גבוה ושרוולים הדוקים. הסגנון נחשב לגברי, והדבר הודגש לעיתים על ידי עניבת עניבה. אך נשים עדיין לבשו תחתונים מגבילים, הידועים בשם מחוכים, מחוך חדשני ובריא נכנס לאופנה ונאמר עליו שהוא טוב יותר עבור עמוד השדרה מאשר מחוכים קודמים. גזרת צורת ה-S הפכה אופנתית, עם חזה גדול וירכיים גדולות, מופרדות על ידי מותניים צרים. סגנונות אלה, מזוהים עם ביטחון עצמי גבוה של נשים מודרניות...היא יכלה להיות מצוירת בשולחן בחולצת כותנה מחויטת או במגרש הטניס בשמלת ספורט לא רשמית. השיער הארוך שלה הפך לתלתלים משוכללים, ונחבש עליו לעיתים כובע קש פשוט. היא הייתה בעלת יכולות ועצמאית, נערת גיבסון הייתה יפה ואלגנטית תמיד". לפי ספריית הקונגרס, "תיאורו הקפדני של גיבסון של כובעם מדגיש את הלבוש המסוגנן של בנות גיבסון, ומחזק את הרושם של גובה, המוביל את העין להרים ... גיבסון מציג את נערת גיבסון הקלאסית כדמות שאימצה פעילויות פיזיות חוצות".
נערת גיבסון הייתה ייחודית לאמריקה בהשוואה לסגנון והסטנדרטים האירופיים. היא הייתה אידיאל: צעירה, פמיניסטית, חזקה ואישה מודרנית באמת. גיבסון הדגיש שכל אישה יכולה להיות מיוצגת כ"נערת גיבסון", הן אלה המשתייכות למעמד הביניים והן אלה המשתייכות למעמד העליון. מיני קלארק, הידועה כ"נערת גיבסון המקורית", הייתה מודל לגיבסון ויכלה לייצג ולתאר כל סוג של נשים הנחוצות לאיורים שלו. גיבסון אייר, בחן אופייני, נשים מכל הגזעים והמעמדות, כך שכל אישה יכלה להרגיש שגם היא יכולה להיות נערת גיבסון חיננית.