cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עונת 2010/2011 בליגת העל בכדורגל
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 16 קבוצות שתחילה שיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 15 משחקים כל אחד - 30 מחזורים בסה"כ. לאחר מכן, קוזזו הנקודות שצברו הקבוצות בחצי והליגה חולקה ל-3 בתים: פלייאוף עליון (6 קבוצות), פלייאוף אמצעי (4 קבוצות) ופלייאוף תחתון (6 קבוצות). העולות החדשות שהצטרפו לליגת העל בעונה זו היו עירוני קריית שמונה והפועל אשקלון. העונה הסדירה החלה ב-21 באוגוסט 2010 ומשחקי הפלייאוף הסתיימו ב-21 במאי 2011. העונה הסתיימה בניצחון של מכבי חיפה. מלך השערים של העונה היה טוטו תמוז (הפועל תל אביב) עם 21 שערים.
בסיום העונה הפועל אשקלון והפועל רמת גן ירדו לליגת משנה. קבוצת הפועל פתח תקווה השתתפה במשחקי המבחן, ניצחה את הפועל כפר סבא ונותרה בליגת העל. לליגת העל עלו בתום העונה הפועל רמת השרון והפועל ראשון לציון.
משחקי המבחן
בסיום העונה התקיימו משחקי מבחן לליגה הבכירה כשהפועל פתח תקווה שסיימה במקום ה-14 בליגה הבכירה התמודדה מול הפועל כפר סבא שסיימה במקום השלישי בליגת המשנה. השיטה הייתה נוק-אאוט במפגש כפול בית-חוץ.
תוצאה: הפועל פתח תקווה ניצחה 5:1 בסיכום שני המשחקים ונשארה בליגה הבכירה עונה נוספת.
Neon Lights
Neon Lights (בעברית: אורות ניאון) הוא שיר של הזמרת האמריקאית דמי לובאטו מאלבום האולפן הרביעי שלה "Demi". השיר יצא ב-19 בנובמבר 2013 דרך חברת ההקלטות הוליווד רקורדס. בשיאו של השיר, הוא נכנס למקום ה-36 במצעד הבילבורד הוט 100, ובנוסף הגיע למקום ה-12 במצעד בניו זילנד שם זכה בתואר "זהב" לשיר.
מיקומי שיא
במצעדים השיר זכה להצלחה רבה, כאשר נכנס ללמעלה מ-15 מצעדים שונים.
פרובינציית מגדבורג
פרובינציית מגדבורג (בגרמנית: Provinz Magdeburg) הייתה מחוז של המדינה החופשית פרוסיה בתוך גרמניה הנאצית בין השנים 1944 עד 1945. בירת המחוז הייתה מגדבורג.
היסטוריה
המחוז הוקם ב-1 ביולי 1944 מתוך Regierungsbezirk Magdeburg, אזור ממשלתי מפרובינציית סקסוניה לשעבר.
המחוז נכבש על ידי חיילים אמריקאים לאחר כיבוש מגדבורג באפריל 1945 במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר שהשטח הועבר משליטה אמריקאית לסובייטית, הוא מוזג עם האלה-מרזבורג ואנהלט כדי ליצור מחדש את פרובינציית סקסוניה, מאוחר יותר שונה שמה למחוז סקסוניה-אנהלט ובסופו של דבר למדינה הפדרלית של סקסוניה-אנהלט.
פסגות אפק
שכונת פסגות אפק היא מתחם במזרח העיר ראש העין המאגד כמה שכונות המתאכלסות בהדרגה. השכונות שנכון ל-2022 כבר מאוכלסות הן "מתחם האומנים" (שכונה B) "מתחם פרסי נובל" (שכונה A) ו"מתחם הנביאים" (שכונה E). (המתחמים נקראים לפי שמות הרחובות בשכונה). השכונה הוקמה בעשור השני של המאה ה-21, במסגרת מיזם משותף של עיריית ראש העין יחד עם משרד הבינוי והשיכון, תוכנית מחיר למשתכן שהוביל שר האוצר, משה כחלון ותוכנית מחיר מטרה שקודמה על ידי שר השיכון, אורי אריאל.
לנצ'יה בטא
לנצ'יה בטא (באיטלקית: Lancia Beta) היא מכונית סלון אשר יוצרה במספר תצורות, ומוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה אשר יוצרה בין השנים 1972–1984.
פסגות אפק
השכונה מאופיינת במגדלי מגורים רבי-קומות. יש בה שישה בתי ספר יסודיים ומעל שלושים גנים ילדים. קיים בה מרכז מסחרי בשם "שפיר סנטר" ומרכזים צמודי מבני מגורים קטנים יותר.השכונה סובלת ממפגעים רבים,ריח עשן שריפות המגיע משריפת פסולת בלתי חוקית מהכפרים בקרבת השכונה. רעש בלתי פוסק של מטוסים המנמיכים לנחיתה העובר מעל השכונה,פקקי ענק בבוקר ובערב.
היסטוריה
באמצע שנות השמונים, הקרקעות שמוקמו על הגבעות שמדרום-מזרח לראש העין זוהו כעתודות בנייה פוטנציאליות. בשנת 1990 הופקדה תוכנית ראשונה בוועדת התכנון המחוזית מרכז, זו זכתה להתנגדויות רבות בעיקר מצד ארגוני סביבה, שטענו כי בקרקעות אלו שוהות חיות בר שיש להגן עליהן. על אף הביקוש הגודל להגדיל את מלאי הדירות באזור המרכז, לא קודמו בשני העשורים הבאים תוכניות לבניית השכונה.
השכונה חולקה לשישה רבעים בתחילת שנות האלפיים, כאשר כל רובע תוכנן באופן עצמאי. בשנת 2005, התבצע תכנון של מספר רבעים בשכונה, כאשר שני רבעים תוכננו על ידי רשות מקרקעי ישראל ורובע נוסף על ידי יזמים פרטיים. שאר הרבעים קידם משרד הבינוי והשיכון. בשנת 2007, ממשלת אולמרט החליטה כי יש לעצור את התכנון באזור המרכז על מנת לעודד את פיזור האוכלוסייה לגליל ולנגב.
על רקע משבר הדיור במדינת ישראל במאה ה-21, עלה הצורך להגדיל את היצע הדירות באזור המרכז.
בפברואר 2014, נחתם הסכם גג, להקמתן של 15,700 דירות בהליך מואץ בראש העין, אשר ישווקו ב-6 מתחמים בשנים 2014–2017. משרד האוצר העריך כי אוכלוסיית ראש העין תצמח מ-42 אלף תושבים לכ-120 אלף תוך עשור. השכונה החלה להתאכלס בשנת 2017.
תחבורה ציבורית
התחבורה הציבורית בשכונה מבוססת על רשת אוטובוסים, המחברת את תושבי השכונה לשאר חלקי ראש העין. ישנם מספר קווי אוטובוס ישירים מהשכונה אל פתח תקווה, רמת גן ותל אביב, קווי אוטובוס נוספים מחברים את תושבי השכונה לכפר קאסם הסמוכה, וכן לאריאל.
בפאתי העיר ראש העין ממוקמת תחנת הרכבת ראש העין - צפון, המשרתת את כלל תושבי העיר, כפר קאסם וכלל היישובים הסמוכים. בתחנה זו פועלים שלושה קווי אוטובוס המקשרים בין התחנה לשכונת פסגות אפק. קווים אלו מסונכרנים עם לוח הזמנים של הרכבת מה שמאפשר נסיעה רציפה מתחנת המוצא בשכונה אל מקום היעד.
אולימפיאדת סוצ'י (2014)
משחקי החורף האולימפיים ה-22 במספר (רוסית XXII Зимние Олимпийские игры) נערכו בין ה-7 בפברואר 2014 ל-23 בפברואר 2014 בעיר סוצ'י ברוסיה. בחודש יוני 2006 הכריז הוועד האולימפי הבינלאומי כי סוצ'י היא בין הערים המתחרות על אירוח משחקי החורף האולימפיים ה-22 אשר עלו לשלב הגמר. שנה לאחר מכן, ב-4 ביולי 2007, בישיבת הוועד האולימפי ה-119 בגואטמלה סיטי בגואטמלה הוכרז על זכייתה של העיר, וזוהי הפעם הראשונה בה מארחת רוסיה את משחקי החורף האולימפיים.
המתחמים האולימפיים
המשחקים נערכו בשני מתחמים - האחד על חוף הים השחור ברובע אדלר, בין שדה התעופה והגבול הבינלאומי עם גאורגיה, והאחר באזור אתר קרסנאיה פוליאנה שבהרי הקווקז, 48 ק"מ ממרכז העיר. בין שני המתחמים קישר קו רכבת קלה.
המתחם על חוף הים קם סביב בריכה וכיכר מרכזית שנקראת "כיכר המדליות", ואשר בה נערכו טקסי הענקת המדליות. אצטדיון פישט, האצטדיון האולימפי, והאולמות השונים במתחם זה שוכנים סביב הכיכר, וממערב לו נמצאו הכפר האולימפי ומרכז התקשורת. אצטדיון פישט מכיל 40,000 איש ושוכן מדרום לכיכר, על חוף הים. האצטדיון נכלל גם ברשימת האצטדיונים של גביע העולם בכדורגל שרוסיה תארח בשנת 2018.
סמוך לו הוקמו עם כיוון השעון האולם הקטן להוקי קרח (Малая ледовая арена המכיל 7,000 צופים), והיכל הקרח בולשוי שנועד ל-12,000 צופים, אולם לתחרויות החלקה מהירה על קרח (Конькобежный центр שלו קיבולת של 8,000 איש), אולם להחלקה אמנותית ותחרויות החלקה מהירה במסלול קצר (Ледовый дворец спорта שבו מקומות ל-12,000 איש) ומרכז קרלינג (Арена для керлинга שנועד ל-3,000 צופים).
באזור קרסנאיה פוליאנה נערכו כל תחרויות הסקי והסנובורד, סקי למרחקים וסקי נורדי משולב, מזחלות, סקלטון, לוז', בובסלי, ביאתלון וכן קפיצות סקי. כל אלה נערכו בחמש זירות שונות שכל אחת מהן מכילה בין 11,000 ל-20,000 צופים, וכן שוכן בקרסנאיה פוליאנה כפר אולימפי נוסף המלין את העוסקים בענפי הספורט המתקיימים במקום.
תחרות הסקי האלפיני נערכה ברוזה חוטור.
עלויות קיום האולימפיאדה
התקציב שאושר לאולימפיאדת החורף עמד על 11.7 מיליארד דולר. 60% ממנו מכספי ציבור, רובם המכריע מתקציב הממשלה הפדרלית ומיעוטם מתקציביהם של מחוז קרסנודר ושל עיריית סוצ'י. 40% נוספים הגיעו מהשקעה פרטית שגם לה ערבה הממשלה הרוסית. בפועל, הושקעו מעל 50 מיליארד דולרים (כטריליון רובל רוסי) באולימפיאדה, מה שהפך אותה לאולימפיאדה היקרה ביותר מאז ומעולם (חורף וקיץ). עלות הבנייה של האצטדיון האולימפי "פישט" הייתה כ-800 מיליון דולר.
ביקורת
ביקורת נמתחה על קיומה של האולימפיאדה בסוצ'י במספר מישורים. בראש ובראשונה נטען כי עבודות בנייה בהיקף נרחב בקרסנאיה פוליאנה עשויות להסב נזקים לאוצרות הטבע שבפארקים ובשמורות הטבע של אתר המורשת העולמית, שהוכרז בשנת 1999 בשם הקיבוצי הקווקז המערבי. קרסנאיה פוליאנה שוכנת בגבולו של האזור המוכרז ובתחומי שטח המעטפת שלו. נזקים נוספים צפויים לנהר המזימטה שבמערב העיר, ואשר לאורכו מתוכננות לקום ארבע תחנות כוח הידרואלקטריות, וכן קיים חשש מנזק שיגרם כתוצאה מהקמת מפעל לטיפול בשפכים ומהפיתוח המואץ של תשתית התחבורה המסילתית באזור. לצד כל אלה קיים חשש גם מבנייה פרטית מואצת אשר אינה קשורה ישירות למשחקים האולימפיים, ומהתייקרות חסרת פרופורציות של מחירי הנדל"ן אשר תביא לירידה באטרקטיביות התיירותית של העיר.
ביקורת מסוג שונה לחלוטין הגיעה מצידם של ארגונים ופעילים צ'רקסיים אשר העלו על נס את ההתעלמות מגירוש אבותיהם מהאזור במאה ה-19, אירוע אותו הם רואים כרצח עם. העניין זוכה בעיניהם לדגש מיוחד בשל כך שהמשחקים יתקיימו בשנת 2014, היינו 150 שנים בדיוק לאחר שמלחמת קווקז הסתיימה בתבוסתם ובגירושם. עוד טענו כי התרבות וההיסטוריה הצ'רקסיות לא זכו לתשומת לב ודרשו את קיומו של סקר ארכאולוגי שימנע פגיעה בקברים הנמצאים לדבריהם בשטח המיועד לבנייה.
ארגונים שונים מחו על היחס לאוכלוסייה המקומית. לצורך בניית הכפר האולימפי, התשתיות והמתקנים, פונו יותר מאלפיים משפחות מבתיהן, בתיהם הופקעו ורכושם נהרס. רבות ממשפחות המפונים קיבלו במקום בית פרטי דיור בבתי קומות שנבנו במיוחד, בסטנדרטים נמוכים מאלה בהם חיו קודם. הועלו גם ביקורות על כשלים טכניים מהותיים בבנייה. עם פתיחת הכפר האולימפי והמתקנים לציבור הרחב, התגלו כשלים תכנוניים שונים, חלקם נראו כמבדחים, לדוגמה- קביעה של כיסאות מול אסלות בתוך חדרי שירותים, ועוד. כשלים אחרים נראו בבניית התשתיות ובדיווחים על מפגעים שונים. לדוגמה, חלק מהעיתונאים שסיקרו את המשחקים במהלך האולימפיאדה נאלצו להתגורר במקומות ללא זרם מים, ועוד.
ביקורת נוספת כנגד המשחקים, הושמעה על ידי קהילת הלהט"ב ותומכיהם ברוסיה ובעולם, לאחר שבמהלך שנת 2013 הוביל השלטון הרוסי, שורה של חוקים הפוגעים בזכויותיהם של אנשי הקהילה ובין היתר הובילו לאלימות גוברת כלפיהם. בין היתר הופעלו לחצים על מדינות העולם המשתתפות במשחקים האולימפיים, לצאת נגד המדיניות המתפתחת ברוסיה. מנהיגי מדינות רבות, בהם נשיא ארצות הברית ברק אובמה, נשיא גרמניה יואכים גאוק ונשיא צרפת פרנסואה הולנד, הודיעו כי לא יגיעו לכבד את המשחקים האולימפיים כמקובל, בשל האווירה ההומופובית השוררת במדינה והחוקים כנגד הקהילה. נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, הודיע כי כל הספורטאים יתקבלו בסוצ'י בברכה "ללא קשר לנטייה מינית".
השילוב בין הביקורת הפוליטית לביקורת הסביבתית, והכספים הרבים שהושקעו כדי להביא עיר קיט קטנה לחוף הים השחור, לאירוח המשחקים האולימפיים, ואף אופן הבניה שחלקה לא נשלם גם ביום פתיחת המשחקים, הביאו לביקורת חריפה על הפרויקט. חלק מהמבקרים אף השוו את אולימפיאדת סוצ'י ל"מיזמים סובייטים מופרכים" מהעבר. עם זאת, בימים שלאחר פתיחתה, נשמעו גם ביקורות חיוביות.
מרוץ הלפיד
מרוץ השליחים של העברת הלפיד התחיל במוסקבה ב-7 באוקטובר 2013, 123 ימים לפני תחילת האולימפיאדה, והגיע לטקס הפתיחה ב-7 בפברואר 2014. היה זה מרוץ הלפיד הארוך ביותר שנעשה, עד לאולימפיאדה זו. המרוץ עבר דרך 2,900 ערים וכפרים ב-83 מחוזות ברוסיה, בשלל כלי תחבורה - ברגל, מכונית, רכבת, מטוס, וטרויקה - מזחלת כלבים רוסית. הלפיד עבר 65,000 ק"מ, כשהוא נישא לאורך המסלול על ידי 14,000 שליחים.
במהלך המרוץ, הגיע הלפיד למספר מקומות מיוחדים לראשונה: ב-20 באוקטובר הוא הובל לקוטב צפוני. ב-6 בנובמבר הוא הוטס לחלל על ידי החללית סויוז, שם האסטרונאוטים ביצעו עמו הליכת חלל המקיפה את תחנת החלל הבינלאומית. הלפיד הגיע להר הגבוה ביותר ברוסיה, הר אלברוס, וכן גם לימת באיקל.
לוח האירועים
{|
ישראל באולימפיאדה
המשלחת הישראלית כללה 5 ספורטאים, שהתחרו בשלושה ענפים.
החלקה אמנותית
אלכסיי ביצ'נקו סיים במקום ה-21, לאחר שהשיג 177.06 נקודות.
יבגני קרסנופולסקי ואנדריאה דוידוביץ' התחרו בהחלקה אמנותית לזוגות. הם סיימו את התחרות במקום ה-15 לאחר שהשיגו 94.35 נקודות בתרגיל החופשי, ובסך הכול השיגו בניקוד מצטבר של 147.73 נקודות. בכך היו לזוג הישראלי הראשון בישראל שמגיע לשלב הגמר בתחרות לזוגות ספורטיביים בהחלקה אמנותית.
סקי אלפיני
וירג'יל ואן דה פוט היה אמור להתחרות בסלאלום וסלאלום ענק, אך נפצע בחימום שלפני תחרות הסלאלום ולא הופיע לתחרות.
החלקה מהירה במסלול קצר
ולדיסלב ביקנוב התחרה בשלושה מקצים - 500 מטר, 1000 מטר, ו-1500 מטר. הוא הספורטאי (גבר) הישראלי הראשון שהתחרה בענף זה. ב-1000 מטר לא עבר את המוקדמות וסיים במקום ה-24. ב-1500 מטר הגיע לחצי הגמר וסיים במקום ה-25.
גרג לנדסמן
גרגורי ג'ון לנדסמן (באנגלית: Gregory John Landsman; נולד ב-4 בדצמבר 1976) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת אוהיו. לנדסמן, חבר המפלגה הדמוקרטית, מייצג מחוז בחירה החולש מחוז וורן בו שוכנת העיר סינסינטי. בשנים 2018–2022 היה חבר מועצת עיריית סינסינטי, ובבחירות 2022 נבחר לקונגרס האמריקאי אחרי שהביס את נציג המחוז המכהן סטיב שאבוט.
ביוגרפיה
לנדסמן, בן למשפחה יהודית, נולד וגדל בסינסינטי. בשנת 1999 השלים באוניברסיטת אוהיו לימודי תואר ראשון במדע המדינה ובכלכלה, ולאחר מכן קיבל תואר שני בתאולוגיה מבית הספר דיווייניטי של אוניברסיטת הרווארד בבשנת 2004. ב-2007 מונה לנדסמן בידי מושל אוהיו טד סטריקלנד למנהל היוזמות האמוניות והקהילתיות בממשלו.
בשנת 2018, לנדסמן וארבעה חברי מועצה נוספים (פ. ג'. סיטנפלד, כריס סילבאך, ונדל יאנג, וטאמאיה דנארד), שנודעו בצוותא כ"כנופיית החמישה", התגלו כמי שדנים בענייני מועצת העיר באמצעות מסרונים. הם דיברו על כיצד ניתן לשמור על תפקיד מנהל המועצה ואולי ליטול את השלטון מראש העיר. במרץ 2019, כנופיית החמישה הסכימה למסור את תמלילי המסרונים שלהם כדי ליישב תובענה ייצוגית שהוגשה על ידי פעיל מקומי נגד מיסוי. המסרונים פורסמו באתרי האינטרנט של משרד עורכי הדין שתבע את כנופיית החמישה. לא הוגשו כתבי אישום פליליים.
ב-2021, לקראת בחירות 2022, גייסו בכירים במפלגה הדמוקרטית את לנדסמן להתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הראשון של אוהיו מול נציג המחוז המכהן סטיב שאבוט. לנדסמן הכריז על מועמדותו בינואר 2022 והביס את שאבוט ביום הבחירות הכלליות בנובמבר בפער של 5%. הוא הושבע לתפקידו בראשית ינואר 2023, עם התכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית.
גטו פלרמו
בפלרמו התקיימה קהילה יהודית עוד מהתקופה הרומית. גטו פלרמו הוקם בשנת 135. עד היום קיים בפלרמו שער הקרוי בשם שער היהודים "פורטה יהודאיקה" (porta di Ferro/porta Judaica). ב-12 בינואר 1493 גורשו היהודים מסיציליה ובהם יהודי פלרמו.
חלוקה פנימית
ממוזער|225px הגטו היהודי בפלרמו מחולק לשתי שכונות עיקריות: "גוצטה" (Guzzetta) ו"מסקיטה" (Meschita).
מקורו של השם גוצטה (Guzzetta) (שפירושו בערבית: רובע יהודי) הוא מערבית "חרת אל יהוד" (שכונת היהודים). כינויו של רובע יהודי פלרמו בשם ה"קוארטיירה גוצטה" (Quartiere Guzzetta) היה בין הרחובות האלה:
בגטו היו שני בתי-כנסת עתיקים: בית הכנסת הגדול בשם ה"סינגוגה מג'ורה" (Sinagoga maggiore) ובית הכנסת הקטן בשם ה"סינגוגה מינורה" (Sinagoga minore). בית הכנסת הקטן היה בית הכנסת הנמצא בבית החולים היהודי (ospedale degli ebrei) בפלרמו.
בעת המודרנית
כנסיית סן פאולינו (Chiesa di San Paolino dei Giardinieri) הייתה במקור בית הכנסת ונהפכה למסגד בשנת 1978.
ב-2017 התקיים טקס בארכיון העירוני בפלרמו שבו הכריז הארכיבישוף של פלרמו, קורדו לורפיש, על החזרת מתחם לקהילה היהודית (שהוחזק על ידי הכנסייה והמנזר של סנט ניקולו טולנטינו ), לבקשת ארגון שבי ישראל והמכון הסיציליאני למדעי היהדות. על המתחם ייבנה מחדש בית כנסת, סומך לחורבות בית הכנסת ההיסטורי. לפי כתבי עובדיה מברטנורא, היה זה בית הכנסת הגדול ביותר בעולם באותה תקופה. ישנה סברה כי מדובר במקור במסגד שהוסב לבית כנסת.
אוכלי זרעים
אוכלי זרעים (granivores) הם בעלי חיים אוכלי צמחים הניזונים בעיקר מזרעי צמחים שונים.
סיווג
אוכלי הזרעים מחולקים ל־2 סוגים: מפזרי הזרעים ומאחסני הזרעים. הראשונים אוכלים בצורה מפוזרת ואינם שומרים את הזרעים במקומות מחבוא, לעיתים הם גם אוכלים את הזרע על המקום. לעומתם המאחסנים מטמינים את זרעיהם במחסן ויכולים להיזון ממנו בעתות רעב. אצל כמה מינים ישנם כמה מזווים בהם הם מחביאים את הזרעים.
רבים מאוכלי הזרעים הורגים את הזרע באכילתם אותו (בניגוד לחיות שנושאים את הזרעים בקיבתם ומפרישים אותו שיצמח בצואתם הרחק מצמח האם).
אוכלי הזרעים כוללים מינים רבים בעולם החי:
רוב האנשים מתבססים על מאכלים הכוללים זרעים במצבים אלה או אחרים (למשל החיטה, האורז והתירס).
מאפיינים
אוכלי זרעים רבים מאופיינים בתכונות פיזיולוגיות המאפשרות להם לפצח את הקליפה הקשה. סדרת היונקים שהכי התמחתה באכילת זרעים הם המכרסמים, הידועים בזוג שיניים חותכות גדולות המאפשרות להם לקלף את הקליפה (וגם לאכול סוגים שונים של מזונות קשים). פעולה זו שוחקת את השיניים שלהם, ולכן השיניים הקדמיות שלהם צומחות כל הזמן.
מינים אחרים, בדרך כלל כאלה שמאופיינים באינטליגנציה גבוהה, משתמשים בכלים כדי לפצח את הזרע. כך למשל השימפנזים משתמשים באבנים בשביל לפצח את הזרעים. עורבים משליכים לפעמים בלוטים או זרעים אחרים אל אבנים או המדרכה כדי שיתפצחו.
התמודדות צמחים כנגד אוכלי הזרעים
לאורך השנים מגוון צמחים פיתחו פתרונות המגוננים על זרעיהם להיאכל: שריונות, קוצים וענפים גבוהים. צמחים אחרים פיתחו ארס ורעלים או תרכובות כימיות שונות (כמו טאנין ואלקלואיד). צמחים אחרים פיתחו שיטה אחרת - פיזור מאות זרעים, כך שה"טורפים" שלהם לא יצליחו לאכול את כולם.
למעשה מינים הקוברים את הזרעים של הצמחים הללו עוזרים להם לשרוד טוב יותר מאחר שהם כבר קבורים באדמה טובה ורוב אוכלי הזרעים, כולל בעליהם, לא ימצאו אותם. בשיטה זו עובד הבלוט של עצי האלון המשתמשים במיני סנאים, עורבנים ואפילו נקרים להחביא אותם.
פרובינציית האלה-מרזבורג
מחוז האלה-מרזבורג (בגרמנית: Provinz Halle-Merseburg) הייתה פרובינציה של המדינה החופשית פרוסיה מ-1944 עד 1945. בירת המחוז הייתה העיר מרזבורג.
היסטוריה
האלה-מרזבורג הוקמה ב-1 ביולי 1944, מתוך Regierungsbezirk Merseburg, אזור מנהלי של פרובינציית סקסוניה לשעבר. מושל המחוז החדש היה יואכים אלברכט אגלינג, הגאולייטר של הגאו הנאצי האלה-מרזבורג. בשנת 1945, פרובינציית האלה-מרזבורג הוכפפה בחזרה לפרובינציית סקסוניה שהוקמה מחדש.
Outrospective
Outrospective הוא אלבום האולפן השלישי של להקת פיית'לס שיצא לאור ב-18 ביוני 2001. האלבום הוא האלבום הנמכר ביותר של הלהקה וכולל מספר שירים שזכו להצלחה ביניהם "We Come 1", "Muhammad Ali" ו"One Step Too Far" בו השתתפה גם הזמרת דיידו. למרות זאת, רולו ארמסטרונג, מפיק הלהקה, התיחחס לאלבום כאל האלבום הפחות אהוב עליו מבין אלבומי הלהקה.
סינגלים
"We Come 1" היה הסינגל הראשון שיצא לאור מתוך האלבום. הבכורה העולמית הייתה ב-28 במאי 2011, בעוד בבריטניה יצא השיר ב-4 ביוני. השיר הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי, המיקום הגבוה ביותר אליו הגיעה הלהקה (במשותף עם השיר "Insomnia"). בנוסף למצעד הבריטי הגיע למקום השלישי גם בדנמרק, הולנד, הונגריה, יוון, נורווגיה ורומניה.
"Muhammad Ali", הסינגל השני מתוך האלבום, יצא לאור ב-23 בספטמבר 2001. השיר עוסק בהשפעה שהייתה לדמותו של המתאגרף מוחמד עלי על מקסי ג'אז, סולן הלהקה, במהלך ילדותו. על עטיפת הסינגל מופיע צילום מתוך הקרב של עלי נגד סוני ליסטון. מיקום השיא אליו הגיע השיר במצעד הבריטי היה המקום ה-29, מקום אילו גם הגיע הסינגל הבא מתוך האלבום "Tarantula".
הסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום, "One Step Too Far", הגיע למקום השישי המצעד הסינגלים הבריטי ולמקום הרביעי בבלגיה, הונגריה ובמצעד הדאנס הבריטי. הזמרת דיידו, אחותו של רולו ארמסטרונג, משתתפת בשיר.
Outrospective / Reperspective
בדומה לאלבומי הלהקה הקודמים, גם לאלבום זה יצאה אחרי מספר חודשים גרסה מורחבת הכוללת את שירי האלבום המקורי ובנוסף דיסק הכולל גרסאות רמיקס ושירים נוספים.
ל'אוקסיטן אן פרובאנס
ל'אוקסיטן אן פרובאנס (בצרפתית: L'Occitane en Provence; נהגה: ; בתרגום לעברית: האישה האוקסיטנית בפרובאנס) היא קמעונאית יוקרה צרפתית, המייצרת ומשווקת מוצרי טיפוח גוף, פנים ושיער; בישום ובישום אוויר לבית; שממוקמת במנוסק שבמחוז האלפים של פרובאנס עילית בדרום מזרח צרפת המטרופוליטנית.
היסטוריה
החברה שנוסדה ב-1976 בידי אוליבייה בוסן כחברה שתשמר את מסורות הייצור של שמנים אתריים, סבונים וכדומה, של מולדתו פרובאנס, הלכה והתרחבה. וכאשר מכר את רוב מניות החברה למשקיעי הון סיכון בשנות ה-90 של המאה ה-20 כדי לממן התרחבות של החברה, מצא עצמו המייסד מודר מהניהול השוטף ומשותפות בהחלטות האסטרטגיות. ב-1994 הצטרף לחברה איש העסקים האוסטרי ריינולד גייגר, שרכש תחילה 33% ממניות החברה ועד 1996 הפך לבעל מניות הרוב. אחרי השתלטותו על החברה, החזיר גייגר את המייסד בוסן להנהלת החברה כמנהל הקריאייטיב ופיתוח המוצרים. שם החברה הפך בסוף שנות ה-90 מל'אוקסיטן לשמה הנוכחי ל'אוקסיטן אן פרובאנס מאחר שהשם 'פרובאנס' היה בעל משמעות רבה יותר עבור הקהל הבינלאומי של החברה.
החברה מפעילה חנויות בלמעלה מ-90 מדינות בעולם (כולל בישראל). ומאז 2010 היא נסחרת בבורסת הונג קונג.
סדרה (קלפים)
סדרה היא קטגוריה של קלפים בעלי מכנה משותף. בדרך כלל על הקלף עצמו מופיעים סימון הסדרה אליה הוא שייך באמצעות אחד מהסימנים המופיעים בתמונה וזיהוי הקלף. חפיסת הקלפים מחולקת לארבע סדרות. במשחקי ברידג' וויסט סדר הסדרות מהנמוכה (ימין) לגבוהה (שמאל) הוא: ,, , ו.
סדר הסדרות במשחקי קלפים אחרים
להלן סדר הסדרות במשחקי קלפים מהנמוך (בשמאל) לגבוה (בימין):
באנהורוואטי
באנהורוואטי (בהונגרית: Bánhorváti) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. בכפר ישנן מספר כנסיות מרשימות. הכפר נוסד ב-1950 כתוצאה מאיחוד שני הכפרים באנהורוואט (Bánhorvát) ובאנפלווה (Bánfalva). כמו רבים באירופה גם בבאנהורוואטי חל פיחות באוכלוסייתו. כך, בשנת 1990 היו בכפר 1,751 איש ואוכלוסייתו ירדה עד ל 1,270 תושבים בשנת 2021
המלחמה ההונגרית-הרומנית
רומניה
הצטרפות רומניה למלחמת העולם הראשונה בשנת 1917 לצד מדינות ההסכמה הביאה לאסון מדיני כאשר בהמשך השנה צבא הקיסרות הגרמנית כבש את ולאכיה והתקדם צפונה לעבר מולדובה. לאחר חוזה ברסט-ליטובסק נותרה רומניה היחידה ממדינות ההסכמה בחזית המזרחית וחודשיים אחר כך חתם ראש ממשלתה, אלכסנדרו מרגילומן, על הסכם בוקרשט שהיווה את כניעת רומניה למעצמות המרכז.
באנהורוואטי
קהילה יהודית
בבאנהורוואטי קיים בית קברות יהודי ישן שמעיד על המצאות היהודים בכפרים המרכיבים את הכפר מתחילת המאה ה-19 ועד להרצחם בשואת יהודי הונגריה. הטבלה להלן מראה את השינויים במספר היהודים לאורך השנים בשטח הנוכחי של הכפר
המלחמה ההונגרית-הרומנית
רומניה
במסגרת הסכם הכניעה הכוחות הגרמנים תחת אוגוסט פון מקנזן נסוגו משטח רומני, הצבא הרומני צומצם ביותר מ-50% מכוחותיו ורומניה חתמה על הפיכתה למדינה נייטרלית. כניעת מעצמות המרכז בהמשך השנה שינתה את המצב המדיני של רומניה והתפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית הביאה לכך שרבים ברומניה קראו להתערבות ממשלתית לטובת המיעוט הרומני באוסטרו-הונגריה.
הונגריה
הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867 הביאה להקמתה מחדש של ממלכת הונגריה מזה מספר מאות שנים, כחלק מתוך איחוד עם ציסלייטניה, בכך הוקמה האימפריה האוסטרו-הונגרית. החלק ההונגרי של האימפריה, כמו האוסטרי, היה רב אתני וכלל עשרות קבוצות אתניות, הגדולה שבהן הייתה עדת ההונגרים ואחריהם הסלובקים, רומנים, פולנים, גרמנים, צ'כים, סרבים, קרואטים, צוענים, יהודים ועוד רבים אחרים. עליית הלאומיות ברחבי אירופה היוותה גורם מרכזי לחוסר-יציבות פוליטית ולנפילתה הסופית של אוסטרו-הונגריה.
בתחילת נובמבר 1918, נכנעה האימפריה האוסטרו-הונגרית עם סיום מלחמת העולם הראשונה ובאותו היום בעת נכנעה, התקיימה מהפכת החרציות אשר מנהיגיה הכריזו על עצמאות הונגריה ממלכות בית הבסבורג האוסטרי ותחת הרוזן מיהאי קארואי הוכרזה הרפובליקה ההונגרית הראשונה, מדינה ריבונית אשר עם הקמתה נמחקה מהמפה אוסטרו-הונגריה.
כוחות
עם קריאת גיוס כללי וכיבוש של בסרביה לידי רומניה מרוסיה אשר נפלה לתוך מלחמת אזרחים, הייתה עלייה מהירה במורל המדיני של רומניה ואלפים התגייסו. רוב כוחות הצבא הרומני היו חיל רגלים וחיל פרשים, חיל הים מצידו פעל בחופי הים השחור ועוד לא הגיע נשק של חיל השריון החדש ממערב אירופה אל עבר רומניה והבלקן, בסך הכל גיוס הכוחו הרומנים העלה את גודל הצבא מ-10,000 חיילים לכמעט 100,000.
מהצד השני של המאבק, רוב כוחותיו של הצבא האוסטרו-הונגרי נמחקו עקב מלחמת העולם הראשונה והכוחות שנותרו לראשות ההונגרים העצמאיים היו ברובם של מיליציות לאומיות. הכוחות ההונגרים, כמו הרומנים, התבססו על חיל רגלים וחיל פרשים ולקראת המלחמה מנו כוחותיהם עד 80,000 איש.
משטרה חשאית
משטרה חשאית היא ארגון לשמירת החוק והמשטר במדינה, הפועל בדרכים חשאיות.
המלחמה ההונגרית-הרומנית
חלק ראשון: טרנסילבניה
פרדיננד הראשון, מלך רומניה קרא לגיוס כללי לאחר כניעת מעצמות המרכז. ביום התפרקותה של אוסטרו-הונגריה הכוחות המזוינים של רומניה עם בדלנים רומנים שדרשו להתאחד ביחד עם ממלכת רומניה מגבול טרנסילבניה ההונגרית-רומניה ומגבול רומניה והרפובליקה העממית של מערב אוקראינה. יומיים לאחר פירוק אוסטרו-הונגריה, ב-13 בנובמבר, הכריזה רומניה רשמית על מלחמה. על המדינה ההונגרית החדשה היה לעמוד נגד מרידות של פולנים וסלובקים בצפון, פלישה של ממלכת סרביה בדרום ונוסף על כך גם פלישה רומנית במזרח. לאחר התבססות של הכוחות מעבר להרי הקרפטים, החלו הרומנים בפלישה מסיבית לתוככי טרנסילבניה למהלך חודש דצמבר.
משטרה חשאית
בדרך כלל, המשטרה החשאית עוסקת במניעת מתקפות כנגד הממשלה מצד גורמי פנים (מהפכנים, חתרנים וכו'). בתקופות שונות בהיסטוריה תפקיד זה בוצע על ידי סוכנויות שונות בעלות תחומי סמכות מגוונים, ולכן המונח "משטרה חשאית" כוללני ומקיף גם ארגונים שלא היו שיטוריים כלל, או שכלל לא היו חשאיים.
המלחמה ההונגרית-הרומנית
חלק ראשון: טרנסילבניה
חיל משלחת מטעם הרפובליקה הצרפתית השלישית החל לפעול מאוחר יותר בדרום הונגריה, בניסיון לעצור את המאבק אך ללא כל הצלחה מרכזית. לקראת אמצע ינואר 1919 נעצרו הכוחות הרומנים לאחר כיבוש טרנסילבניה ונוצר סטטוס קוו.
משטרה חשאית
במדינות דיקטטוריות, מדינות משטרה ומדינות טוטליטריות, המשטרה החשאית משתמשת לעיתים קרובות בשיטות ואמצעים שנחשבים לבלתי חוקיים במדינות מערביות רבות (אלימות, רצח, סחיטה, עינויים, חטיפה) במטרה לדכא מהפכנים, דיסידנטים ואת האופוזיציה. ברבות ממדינות אלה, המשטרה החשאית היא אחד ממוקדי הכוח המרכזיים במשטר, והיא מעורבת כמעט בכל תחומי החיים.
המלחמה ההונגרית-הרומנית
חלק שני: הונגריה הסובייטית
זמן קצר לפני שהממשלה ההונגרית תכננה להביע את כניעתה לרומניה התרחשה מהפכה פנימית שהעלתה לכוח את המפלגה הקומוניסטית ההונגרית והביאה להקמתה של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית לקראת סוף מרץ, רפובליקה שעם הקמתה החלה בניסיון ליצור מגעים וקשרים ביחד עם הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית אשר נאבקה במלחמת האזרחים הרוסית באותה העת.
משטרה חשאית
מאפייני המשטרה החשאית
המאפיינים של ארגון, ההופכים אותו למשטרה חשאית, נתונים במחלוקת תמידית. ישנם מספר מאפיינים המקובלים כמאפייני משטרה חשאית:
המלחמה ההונגרית-הרומנית
חלק שני: הונגריה הסובייטית
באפריל החלו הכוחות הרומנים בפלישה מרכזית שנייה לתוך הונגריה אשר במסגרתה כבשו את מרכז המדינה ונעצרו לקראת סוף החודש בגדות הטיסה. מערכת הפלישה השנייה הייתה הרסנית במיוחד לממשל ההונגרי הסובייטי אשר פעל בכל יכולתו להסיג לגיטימציה בעיני העם. ביודעין כי אין בכוחם אפשרות לתקוף מדרום את הסרבים או ממזרח את הרומנים, פלשו הכוחות ההונגרים הסובייטים לתוך צ'כוסלובקיה המוחלשת, אשר הייתה עוד במאבק לעצמאות. הכוחות הצ'כים כבשו קודם לכן את עבר סלובקיה מידי הונגריה. הצ'כוסלובקים והרומנים פעלו ביחד בקו אש מאוחד בצפון-מזרח הונגריה, הכוחות ההונגרים תכננו לתקוף ולחתוך את קו האש הצ'כוסלובקי-רומני המאוחד. ההוראה הרשמית של המטה הכללי ההונגרי על הפלישה לעבר סלובקיה הייתה זאת:
ביוני תקפו ההונגרים הסובייטים לתוך צ'כוסלובקיה והסדירו את הרפובליקה הסובייטית הסלובקית אשר פעלה כמדינת חסות שלהם. ההישגים של ההונגרים לא החזיקו זמן רב והם איבדו את קו האש שיצרו תוך זמן קצר לידי הכוחות הצ'וכוסלובקים והרומנים. את ההפסד ההונגרי ניתן ליחס למאבק רב חזיתי עם הסרבים והקרואטים בדרום, חולשה ביכולת הצבאית הכללית אשר נבעה מאי סדירות ומאיבוד רוב הכוחות קודם לכן, אי סדר אזרחי ותמיכה רבה מחוץ לידי אויביהם הרומנים והצ'כים. פועלם של ההונגרים ביחד עם האוסטרים כחלק ממעצמות המרכז בזמן המלחמה הביא את חיל המשלוח הצרפתי בדרום הונגריה לתמוך בכוחות הרומנים.
משטרה חשאית
באירופה
בברית המועצות וברוסיה
המלחמה ההונגרית-הרומנית
חלק שלישי: בודפשט
לקראת סוף יולי היה ניסיון כושל של הכוחות ההונגרים לעבור את נהר הטיסה ולפרק את קו האש הרומני. המטה הכללי הרומני בתגובה הסדיר איחוד צבאי עם חיל המשלוח הצרפתי והחל בפלישה ישירה למערב הונגריה. בפעולה הזאת הכוחות הרומנים יצאו בפלישה מרוכזת אשר רובה הורכבה מכוחות פרשים לתוך הבירה ההונגרית של בודפשט. שינוי כיוון המאבק לטובת הצבא הלבן ברוסיה פגע ליכולת של רוסיה הסובייטית לתמוך בממשלה הקומוניסטית של הונגריה. במהלך 3 באוגוסט נכנסו פרשים רומנים לתוככי בודפשט וביום שלמחרת הגיעו לעיר שני תותחי ארטילריה אשר הובלו לידי הכוחות הרומנים בידי הצרפתים.
סוף המלחמה
מספר ימים קודם לכניסת הכוחות הרומנים לבודפשט התפרקה הממשלה הסובייטית בבירה ההונגרית והרפובליקה הסובייטית חדלה מלהתקיים, במקומה קמה מחדש הרפובליקה ההונגרית תחת הממשלה שקדמה למרץ 1919. מאוחר יותר, ועידת השלום בפריז קבעה עם הממשלה ההונגרית את כניעת הונגריה לאחר מלחמת העולם הראשונה והמלחמה ברומנים בתוך חוזה טריאנון, אשר במסגרתו ניתנו לידי רומניה שטחי טרנסילבניה אשר כבשה. הונגריה איבדה בסיום המאבק 65% מכלל אוכלוסייתה ו-70% מכלל שטחה קדם מלחמת העולם הראשונה. באשר לצד הרומני, המלחמה הייתה הצלחה מסחררת שהביאה להקמת רומניה הגדולה ולעלייה חדה ברגש הלאומי הרומני.
משטרה חשאית
באסיה
במזרח התיכון
דברי ימי רומא
דברי ימי רומא (בגרמנית: Römische Geschichte) היא סדרת ספרי היסטוריה הדנה ברומא העתיקה ומהווה את יצירתו המפורסמת ביותר של תאודור מומזן. הסדרה יצאה לאור בארבעה כרכים, בשפה הגרמנית, בין השנים 1854–1885. שלושת הכרכים הראשונים של הסדרה מתארים את ההיסטוריה הרומית מהימים הראשונים של ההגירה הלטינית לאיטליה ועד לתקופת שלטונו של יוליוס קיסר. הכרך הרביעי מציג חתך היסטורי נרחב המתאר את הפרובינקיות הרומיות בתקופת רומא הקיסרית, מימי קיסר ועד ימי דיוקלטיאנוס. מומזן התכוון לכתוב כרך חמישי שיתאר את ההיסטוריה הרומית מימי קיסר והלאה, אך כרך זה מעולם לא יצא לאור.
מומזן כתב את הטיוטה של הכרך הראשון בין השנים 1851–1853 והיא יצאה לאור ב-1854. העבודה על הטיוטה של החלק השני הסתיימה בשנת 1855, אולם בשל גודלה היא פוצלה לשני חלקים, שהראשון מהם יצא לאור בסוף 1855 והשני יצא לאור באביב של שנת 1856. הכרך האחרון בסדרה יצא לאור בשנת 1885.
"דברי ימי רומא" נחשבת לאחת היצירות הקלאסיות הגדולות שבתחום הכתיבה ההיסטורית ומומזן אף זכה בפרס נובל לספרות על יצירה זו בשנת 1902. בהודעה לעיתונות שפרסמה האקדמיה השוודית, נומקה זכייתו במילים הבאות:
תרגום לעברית
הספרים יצאו לאור בעברית לראשונה בהוצאת א' שטיבל בשנת תרצ"ה. מהדורה זאת כוללת למעשה רק את שלושת הכרכים הראשונים של מומזן. הסדרה תורגמה בידי צבי וויסלבסקי, דוד קלעי וצבי רודי, ונערכה בידי וויסלבסקי ופישל לחובר. מהדורה נוספת יצאה לאור בהוצאת מסדה בשנת תשכ"א-תשכ"ב. כחלק מההוצאה החדשה, נערך התרגום מחדש בידי אברהם שליט וחדוה בן-ישראל, ונוספו לשלושת הכרכים הראשונים גם הכרך הרביעי, "תקופת הקיסרים", שתורגם בידי עמנואל קופליביץ.
גלוקגון
גלוקגון (Glucagon) הוא הורמון פפטידי שנוצר בתאי אלפא שבלבלב. הורמון זה הוא ההורמון הקטבולי העיקרי של הגוף, כאשר תפקידו העיקרי להעלות את ריכוז הגלוקוז וחומצות השומן בזרם הדם. תרופות להיפוגליקמיה חמורה משתמשות בגלוקגון על מנת להעלות את אחוז הסוכר בזרם הדם. בסמוך לתאים המפרישים גלוקגון, נמצאים תאי בטא המייצרים אינסולין. פעולתו של הגלוקגון הפוכה להורמון אינסולין אשר מוריד את רמות הסוכר מחוץ לתאים. הגלוקגון עצמו נוצר משרשרת פפטידית בשם פרוגלוקגון, אשר מקודדת בגן GCG.
הלבלב מפריש גלוקגון כאשר רמת הסוכר בדם פוחתת מתחת לסף מסוים. הגלוקגון נקשר לקולטני גלוקגון בכבד שגורמים לכבד מצד אחד להפסיק שימוש בגלוקוז לייצור אנרגיה בתהליך הגליקוליזה ומצד שני להתחיל לפרק גליקוגנים שהוא אגר למונומר שמרכיב אותם - גלוקוז. כאשר מאגרי הגליקוגן מתחילים להתרוקן הגלוקגון מוריד את ריכוז המטבוליט פרוקטוז 2,6-ביספוספט בכבד, ובכך מניע את הגלוקונאוגנזה, ומפחית את הגליקוליזה. כמו כן הגלוקגון מגביר את פעילות האנזים גליקוגן פוספורילאז על מנת לשחרר גלוקוז מגליקוגן לזרם הדם, ומעכב את האנזים גליקוגן סינטאז ובכך מפחית את הסינתזה של גליקוגן.
הגלוקוז הזמין משוחרר לזרם הדם לשימוש הרקמות. יתר על כן הגלוקגון מפסיק את הסינתזה של חומצות שומן ברקמת השומן, ומעודד את תהליך הליפוליזה - תהליך פירוק השומנים ברקמות אלו. חומצות שומן אשר פורקו ברקמות נישאות על גבי אלבומין אל רקמות הגוף אשר משתמשות בהן להפקת אנרגיה. לרוב באמצעות תהליך חמצון בטא והכנסתם למעגל קרבס.
מבנה
בבני אדם ההורמון בנוי מהשרשרת הפפטידית:
לפוליפפטיד זה מסה מולקולרית של 3485 דלטון.
היסטוריה
בשנת 1920 החוקרים קימבל ומורלי זיהו חומר בעל תכונות היפרגליקמיות - מגבירות ייצור סוכר. הם תיארו את הגלוקגון בשנת 1923. בשנות החמישים המאוחרות זוהה רצף חומצות האמינו המלא של הפפטיד.
אטימולוגיה
קימבל ומורלי טבעו את המושג ב-1923, כאשר תחילה הם קבעו את שם הפפטיד כגלוקוז אגוניסט.
יצחק אייזיק בן-טובים
יצחק אייזיק בן-טובים (1852 – 9 במרץ 1926) היה מעסקני חובבי ציון באימפריה הרוסית וביפו. ממייסדי אגודת "עזרת נשים" ביפו, ממייסדי תלמוד תורה "שערי תורה" ביפו ומנהלו, מראשי ומנהלי מושב הזקנים הכללי המאוחד בירושלים ובית חינוך עוורים.
ביוגרפיה
בלידתו העניק לו אביו את שם המשפחה העברי בן-טובים, כפי הנראה כדי להציגו כבן יחיד, ובכך למנוע את גיוסו לצבא. גם שני אחיו קיבלו כל אחד שם משפחה שונה. נישא לשיינה חיה, בת מרדכי דודובסקי מביאליסטוק.
בשנת 1881 פרסם בוורשה חוברת בשם "עצת שלום " למען יסוד בתי-ספר דתיים-לאומיים יהודיים ברוסיה.
היה מעוזריו הראשיים של הרב שמואל מוהליבר בפעולות חיבת ציון. בשנת 1889 השתתף באספת חובבי ציון בווילנה. הצטרף לאגודת "בני משה". במאי 1890 נבחר יחד עם הרב מוהליבר וד"ר יוסף חזנוביץ כצירי חובבי ציון מביאליסטוק לאספה המייסדת של הוועד האודיסאי, או בשמו המלא "החברה לתמיכת יהודים עובדי אדמה ובעלי מלאכה בפלשתינה ובסוריה", שהתקיימה באותו חודש באודסה. בוועידה נבחר לחבר הוועד הפועל של חובבי ציון ביפו.
זמן קצר לאחר האיספה המייסדת של הוועד האודיסאי, בראש חודש סיון ה'תר"ן (22 במאי 1890), הגיע בן-טובים לארץ ישראל בשיירה הראשונה של חובבי ציון, בראשות הרב מוהליבר, ושימש כמזכיר השיירה. בסיום ביקור המשלחת הוא נכנס לתפקידו כחבר הוועד הפועל ביפו, ביחד יחיאל מיכל פינס וזאב טיומקין . לכן לא חזר עם יתר חברי המשלחת לאודיסה, התיישב ביפו ועסק בענייני העלייה והיישוב. כעבור כשנה העלה את משפחתו, אשתו ושמונת ילדיו, מביאליסטוק.
היה ממייסדי אגודת "עזרת נשים" ביפו, שבראשה עמדו רעייתו, יחד עם חיה צפורה אשת יחיאל מיכל פינס ורחל לאה אשת זרח ברנט.
בעקבות חילוקי דעות על רקע דתי, פרש יחד עם פינס מ"בני משה". בין היתר, היה שותף פעיל בפולמוס סביב כללי השמיטה שאמורים לחול על ההתיישבות החקלאית היהודית בארץ ישראל. בעקבות צמצום פעילותה של לשכת חובבי ציון ביפו, עבר לעסקנות ציבורית חרדית בקרב היישוב ביפו. היה ממייסדי התלמוד תורה והישיבה של "שערי תורה" ביפו, ובמשך כמה שנים ניהל את המוסדות הללו.
בשנת 1890, סמוך לעלייתו לארץ ישראל, מונה בן-טובים על ידי הגביר משה אריה לייב פרידלנד מסנט פטרבורג. להיות נציגו וחבר הנהלת בית מושב זקנים בירושלים. בחודש אלול ה'תר"ן - ספטמבר 1890 - ערך ביקור ראשון במוסד בירושלים כדי "לדעת מחסוריו" וביחד עם ישראל דוב פרומקין יזם סדרים חדשים בבית, על פי רצונו של פרידלנד. בשנת 1899 עבר עם משפחתו לירושלים, רכש בסכום של עשרת אלפים פרנק, שהשיג מפרידלנד, שטח גדול במעלה רחוב יפו שבקצה העיר ופעל להקמת בנייני המוסד על שטח זה.
בן-טובים היה נואם ודרשן מוכר ומוערך, בעיקר בשבח רעיון ישוב ארץ ישראל. עיתון "חבצלת" דיווח בהרחבה בעמודו הראשון על נאום שהוא נשא בימין משה ב-18 ביוני 1898. "קהל גדול נאסף לשמוע אל הדרשה, עד כי בית התפילה נמלא מפה אל פה...דרשת הנואם שדבר בחום לבבו ובהתרגשות חזקה, עשתה רשם חזק על כל השומעים והנאספים יצאו מלאי רצון ותודה להנואם על דבריו החמים והנמרצים"
בשנת 1898 פרסם ביפו את "לוח תרנ"ט " ובו דו"ח על מצב "שערי תורה", חדשות מיפו, דברי תורה ולוח שנה מלא.
בשנת 1910 לערך פרסם בירושלים את החוברת "הגיוני אב ", תוכחת מוסר לבני-מצווה, שאותה גם עיטר באיוריו.
בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה שימש חבר בית הדין שליד הקונסוליה הרוסית, שהיה שופט נתינים רוסיים, רובם יהודים, בעניינים שלשלטונות הטורקיים לא הייתה בהם שליטה.
היה מראשוני המזרחי בארץ ישראל ונבחר כציר לוועידה הארצית של המזרחי.
בשנת 1913 הוזמן ללמד את חברי "אגודת ישורון" בעיר נובידבור, פולין.
באותה שנה פרסם בירושלים את הקובץ "גאון יעקב " המכיל את דרשותיו ונאומיו, ובראשם נאומו ביום ג' כ"א סיון ה'תרס"ג (16 ביוני 1903) בחנוכת בתי שכונת אהלי יעקב ובית התפלה קהילת יעקב בירושלים.
פרסם מאמרים רבים ב"החבצלת" בשאלות היהודיות והלאומיות ובענייני ציבור.
רעייתו שיינה חיה הייתה ממייסדות חברת "עזרת נשים", ביפו ואחר כך בירושלים, שמטרתה הייתה לסייע לנשים מעוטות יכולות. לצדה פעלו חיה ציפורה פינס ורחל לאה ברנט.
נפטר בירושלים ב-9 במרץ 1926 ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. ליד קברו הספידוהו הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב שמואל רפפורט.
משפחתו
בנו היה העיתונאי והמורה זלמן בן-טובים. בתו של זלמן, פועה מנצ'ל, הייתה מחנכת ידועה, מייסדת בית הספר התיכון המקיף בבאר שבע, הראשון מסוגו בישראל. בנו נח בן-טובים היה בעלה הראשון של צילה לבית סגל, אשת בנציון נתניהו ואמו של בנימין נתניהו.
בנו ברוך בן-טובים היה ממנהלי בנק אנגלו-פלשתינה. בנו של ברוך, ד"ר אליהו בן-טובים, היה כירורג ומנהל מחלקה בבתי חולים בתל אביב ובצפת.
בנו שמואל בן-טובים היה רוקח, ממיסדי שכונת תלפיות בירושלים, ניהל בתי מרקחת ליד שער יפו ובאלכסנדריה. ביתו של שמואל הייתה אספנית האמנות אילה זקס-אברמוב. בנו אריה בן-טובים היה קונסול ישראל בניו יורק ובטורונטו בתחילת שנות ה-50.
נכדו יחזקאל סהר, בן בתו רבקה, היה המפכ"ל הראשון של משטרת ישראל.
נכדו, בן בתו זהבה-זלטה, פרופ' יצחק גינזבורג, היה דיקן בית הספר לרפואת שיניים באוניברסיטה העברית בירושלים.
בין ניניו: הארכאולוג פרופ' אהוד נצר; ראש מועצת כפר שמריהו לשעבר שמואל בן-טובים; קצין הנדסה ראשי תא"ל אבישי כץ; הפסל גדעון גרץ; עו"ד מוריאל מטלון השותף המנהל של משרד עו"ד גורניצקי ושות'; פרופ' דורון לנצט ממכון ויצמן שעמד בראש פרויקט הגנום בישראל, המוזיקאים עטרה בן-טובים ואיסר טננבאום.
בוורלי הילס 90210 (2019)
בוורלי הילס 90210 (באנגלית: BH90210) היא סדרת טלוויזיה דרמטית-קומית אמריקאית שעלתה לשידור ב-7 באוגוסט 2019 בפוקס. זו הסדרה השישית בזיכיון שהתחיל עם "בוורלי הילס 90210". שחקני הסדרה המקורית ג'ייסון פריסטלי, שאנן דוהרטי, ג'ני גארת', איאן זירינג, גבריאל קרטריס, בריאן אוסטין גרין וטורי ספלינג חוזרים לסדרה החדשה, שבה הם מגלמים גרסה מוגזמת של עצמם, של חייהם במציאות ושל מערכות היחסים האמיתיות שביניהם, כל זאת על רקע ניסיון להפיק סדרה ריבוט לסדרת הטלוויזיה המקורית משנת 1990. בישראל הסדרה שודרה ב-yes.
תקציר העלילה
העלילה מתמקדת בצוות השחקנים המקורי של סדרת הטלוויזיה בוורלי הילס 90210 - ג'ייסון פריסטלי (ברנדון וולש), שאנן דוהרטי (ברנדה וולש), ג'ני גארת' (קלי טיילור), איאן זירינג (סטיב סנדרס), גבריאל קרטריס (אנדריאה צוקרמן), בריאן אוסטין גרין (דייוויד סילבר) וטורי ספלינג (דונה מרטין) - שכל אחד מהם מגלם הפעם את עצמו, אבל בגרסה בדיונית ומוגזמת.
בחלוף 19 שנה לאחר שנפרדו דרכיהם, עם סיומה של הסדרה המקורית, השחקנים מתאחדים מחדש כדי להפיק ריבוט לסדרה. לשם כך, עליהם ליישב את סכסוכי העבר ההיסטוריים שביניהם, כמו כן על כל אחד מהם להתמודד עם בעיות בחייו האישיים.
שחקנים ודמויות
צוות השחקנים הראשי מורכב משחקני הסדרה המקורית המגלמים גרסאות בדיוניות של עצמם. הדמויות הבדיוניות והסיפורים שלהם נוצרו בהשראת אירועים מחייהם האמיתיים של השחקנים. הפרק הראשון של הסדרה כולל קטעי ארכיון של לוק פרי, שנפטר זמן קצר לפני תחילת הצילומים. הפרק גם מוקדש לזכרו.
רוגר פיטל
רוגר פיטל (בגרמנית: Roger Pyttel; נולד ב-8 במאי 1957) הוא שחיין עבר מזרח גרמני. סגן אלוף אולימפי (מוסקבה 1980), מחזיק ב-6 מדליות מהן 3 מדליות כסף מאליפויות עולם, פעמיים ברציפות אלוף אירופה (וינה 1974 וינקפינג 1977) במשחה ל-100 מטר פרפר ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר פרפר. פיטל היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה 200 מטר פרפר מתחת ל-2 דקות.
ביוגרפיה
פיטל נולד בוולפן.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה לשעבר בשנת 1973 זכה פיטל ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:53.24 דקות, אחרי ארצות הברית 3:49.49 דקות, ולפני קנדה (3:56.37 דקות). מדליות ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:53.97 דקות, אחרי ג'ים מונטגומרי מארצות הברית (1:53.02 דקות) וקורט קראמפהולץ אף הוא מארצות הברית (1:53.61 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:32.03 דקות, אחרי ארצות הברית 3:27.18 דקות וברית המועצות (3:31.36 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.25 שניות ובמקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:44.44 דקות.
אלוף אירופה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1974 זכה פיטל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.90 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה בשנת 1975 זכה פיטל בשתי מדליות כסף. במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.04 שניות, אחרי גרגורי ג'אגנבורג מארצות הברית (55.63 שניות) ולפני ביל פורסטר אף הוא ארצות הברית (56.07 שניות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.22 דקות, אחרי פורסטר 2:01.95 דקות ולפני בריאן בריקלי מבריטניה (2:02.47 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:55.44 דקות, מקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.24 דקות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:35.08 דקות.
שיאן עולם
במבחנים של מזרח גרמניה לאולימפיאדת מונטריאול (1976) שנערכו בתחילת חודש יוני קבע פיטל במשחה ל-200 מטר פרפר שיא עולם חדש של 2:00.21 דקות, שיפור לשיאו של מארק ספיץ מארצות הברית (2:00.70 דקות). באותו היום, בשלב הגמר הוא שיפר את שיאו העולמי והעמיד אותו על 1:59.63 דקות ובכך הפך לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-2 דקות. חודש וחצי לאחר מכן, במשחקים האולימפיים עצמם לא הצליח פיטל לנצח וסיים במקום רביעי בלבד ללא מדליה, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:00.02 דקות, אחרי שלושת השחיינים מארצות הברית, מייק ברונר ששיפר את שיאו העולמי והעמידו על 1:59.23 דקות, סטיב גרג (1:59.54 דקות) ופורסטר (1:59.96 דקות), במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.09 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 54.75 שניות ועלה מהמקום הראשון, במקום 19 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.93 שניות ובמקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:38.92 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:53.92 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בינקפינג, שוודיה בשנת 1977 זכה פיטל במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.49 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין, מערב גרמניה בשנת 1978 זכה פיטל במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:01.22 דקות, אחרי ברונר שקבע שיא תחרות חדש של 1:59.38 דקות, וגרג (1:59.80 דקות). הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.40 שניות, שתי מאיות השנייה איטי ממדליית ארד. בנוסף, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:50.15 דקות, במקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:38.53 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:30.04 דקות.
זבד
זבד היא מילה מקראית יחידאית שפירושה ככל הנראה "מתנה".
טלאוצרס
טלאוצרס (שם מדעי: Teleoceras; מילולית: "קרן מושלמת": "keratos" - קרן, "teleos" - מושלם) הוא סוג קדום של קרנף אשר חי במצרים, דרום צרפת ובאמריקה הצפונית. מאובניו התגלו בנברסקה בתצורות בהם השתמרו מאות קרנפים כאלה, אשר מתו יחדיו והשתמרו במצב מתקדם, לרבות עגל המנסה לינוק מאמו. הוא חי בין תחילת המיוקן עד הפליוקן ושרד עד לתחילת הפליסטוקן מלפני 16-2.6 מיליון שנה.
יונק זה היה עגלגל בעל גוף חביתי דמוי היפופוטם ורגליים קצרות בהרבה מהקרנפים המודרניים וייתכן מאוד שהיה שוכן בביצות ובאגמים ועולה ליבשה לעיתים רחוקות. הוא הגיע לאורך 3 מטרים ולמשקל של 1.8 טון. הוא היה בעל ראש קטן עם קרן קטנה מאוד בקצה.
למרות גודלו הוא נטרף בידי טורפים גדולים מתקופתו כמו תנינאים יבשתיים גדולים, הברבורופליס (Barbourofelis) וההאינדון, כולם בעלי נשיכה חזקה מאוד עם ניביהם הגדולות.
בתרבות
הטלאוצרס נראה בשניים מפרקי הסדרה פלאווורלד ששודרה בין 1994-1997.
קוסקוס דובי טלאוד
קוסקוס דובי טלאוד (שם מדעי: Ailurops melanotis), הוא מין כיסאי גדול ונדיר דמוי עצלן בסוג קוסקוס דובי שאנדמי למספר איים בצפון אינדונזיה. הוא תואר מדעית בשנת 1898 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס, ובמשך שנים רבות נחשב לתת-מין של קוסקוס דובי סולאווסי. בחינה מחודשת של הדגימות במוזיאונים גילתה הבדלים רבים במראה החיצוני ובמורפולוגיה בינו לבין קרובו הגדול והוא קיבל מעמד של מין עצמאי. קוסקוס דובי טלאוד הוא אחד הכיסאים הנדירים והמאוימים בעולם, עם טווח תפוצה מצומצם במיוחד.
תיאור
קוסקוס טלאוד מזכיר בצבעי פרוותו ובמראהו הדובי את הקואלה או עצלן חום-גרון, והוא פחות מסיבי מקרובו הגדול. מבנה גופו כבד, מוצק וחסון, ראשו עגול ורחב וחרטומו קצר יחסית. אוזניו הזעירות כפופות ועגולות ועיניו הבינוניות צבועות באפרפר או בזית ממוקמות במרכז הפנים. האף העגול והקטום של הקוסקוס גדול במיוחד וסביבו זיפים קצרים. הלסתות עבות וחזקות עם חותכות וטוחנות גדולות. הזנב באורך בינוני, כאשר חציו הראשון מוקף פרווה וחציו השני קירח עם עור מחוספס. בדומה לקוסקוס סולאווסי, גם זנבו של קוסקוס טלאוד עבה, גמיש וחזק ומשמש אותו כרגל חמישית במהלך הטיפוס על העצים; בשל כך, ניתן לטעות בו מרחוק ולחשוב שמדובר במין קוף גדול. אורך ראשו וגופו של קוסקוס דובי טלאוד 45 סנטימטרים ואורך זנבו כ-33 סנטימטרים. משקלו אינו ידוע אך ככל הנראה מעל 6 קילוגרם.
הפרווה של קוסקוס טלאוד צפופה, רכה וצמרירית. צבעה הכללי בצד הגוף העליון נע בין אפור-כסוף לאפור-כהה או בהיר בחלק העליון, בעוד שבצד הגוף התחתון (הבטן, המפשעה והחזה) ובפנים הידיים והרגליים היא חיוורת בהרבה ונעה בין צהבהב לקרם שמנת או אפרפר חיוור. באזור הגב, הזרועות והכתפיים, הפרווה מתכהה בדרך כלל לאפור-פחם, אפור-כחלחל או אפילו שחור-פיח.
הראש בצבע אפרפר או אפור-כהה, כשהלחיים ולעיתים גם הפנים בצבע צהבהב-קרמי המנוגד לחלוטין לצבע השחור של האף והאוזניים. סביב העיניים טבעות קטנות חשופות בצבע בורדו, שמוקפות בתורן בטבעות אפורות גדולות, והשילוב שלהן מעניק לקוסקוס טלאוד צורת משקפיים. יש לעיתים נקודה זהובה בין הגבות ובבסיס האוזניים. חציו הפרוותי של הזנב מתחלק בין אפור-פיח בצידו העליון לצהוב בצידו התחתון; חציו הקירח לעומת זאת, בצבע שחור מבריק (בניגוד לצבע הכתמתם-ורדרד האופייני לרוב הקוסקוסים). כפות היד והרגל שחרחרות אף הן והטפרים בצבע שנהב עד שחור.
תפוצה
קוסקוס דובי טלאוד אנדמי לצפון אינדונזיה; המקום היחיד שבו המין חי באופן וודאי הוא האי סליבאבו בארכיפלג של איי טלאוד בין ים סולאווסי לים מולוקה. האיים המבודדים הללו נמצאים 210 קילומטרים צפונית לאי הלמהרה, 296 קילומטרים צפונית לאי סולאווסי ו-170 קילומטרים בלבד דרומית לאי מינדנאו בפיליפינים. בכך, קוסקוס זה מייצג את התפוצה הצפונית ביותר של הכיסאים בדרום-מזרח אסיה.
במשך זמן רב צצו דיווחים על כך שקוסקוס טלאוד מצוי גם בארכיפלג של איי סנג'יה (בין האי סולאווסי לאיי טלאוד) והערכה זאת התחזקה לאחר שנמצא פרט שבוי אחד באי המרכזי. ברם, במשך שנים רבות סקרים באיים לא מצאו שום עדויות לקיומו בטבע. מכיוון שקבוצת איי סנג'יה נפרדת מאיי טלאוד ושייכת מבחינה טקטונית לאי סולאווסי, הייתה סבירות גבוהה שהקוסקוסים שנמצאים באיים הללו שייכים בכלל למין קוסקוס דובי סולאווסי. ב-23 בנובמבר 2019, המין צולם לראשונה בטבע באי המרכזי בארכיפלג ותמונתו נחשפה יום לאחר מכן באתר inaturalist; בכך, סאגת קיומו על האיים הללו נפתרה.
בית הגידול של קוסקוס טלאוד נמצא ביער גשם טרופי ראשוני, ומכורח התפוצה המצומצמת גם ביערות משניים הסמוכים למגורי אדם. למעשה, מתוך שטחו הכולל של האי טלאוד (89 קילומטרים רבועים) רק 14% ראויים למחיה עבור הקוסקוס. בית הגידול שוכן בגובה של 98–140 מטר מעל פני הים באי טלאוד, ואולי בטווח גבוה יותר על האי סנג'יה.
אקולוגיה
מאז גילויו של המין, לא נודעו שום פרטים לעולם המערבי על הביולוגיה ואורח החיים שלו בשל בידודם של האיים. המחקר הראשון אודותיו נערך בשנת 2016 על ידי קבוצת חוקרים אינדונזים באי סליבאבו במשך כשלושה חודשים (מאי-יולי), במהלכו הם הצליחו לדלות מעט פרטים על האקולוגיה של המין. קוסקוס טלאוד חי בדרך כלל בזוגות או בקבוצה משפחתית מצומצמת (זכר, נקבה וגור), ולעיתים פעיל בגפו. הזכר נוטה להיות סוליטרי יותר מן הנקבה וממעט באינטראקציות חברתיות. הקוסקוס שוכן עצים מובהק, ויורד לאדמה לעיתים נדירות, אם בכלל. לרוב הוא נמצא על ענפים בגובה 12 מטר מקרקעית היער. לקוסקוס טלאוד אין אויבים טבעיים או מתחרים על מקורות מזון על אדמת האיים, להוציא את קוסקוס גמדי סולאווסי על איי סנג'יה.
במחקרים שנערכו על הסוג קוסקוס דובי, לא נקבע חד משמעית האם המינים שבו הם פעילי יום או לילה, שכן הם נצפו לסירוגין במשך כל שעות היממה. במחקר שנערך באי סליבאבו, עלה שקוסקוס טלאוד הוא פעיל דמדומים שתר אחר מזונו בעיקר בשעות הבוקר ואחר הצהריים ונח בשאר הזמן, אף על פי שהוא עשוי לנוע לעיתים קרובות גם לאורך בלילה או באמצע היום בדרכו לאזורי האכלה. שעות הפעילות עולות בקנה אחד עם העובדה שרפידית האור שאופיינית ליונקים ליליים אינה קיימת אצל הקוסקוס. לא פחות מ-78.19% מהיממה מנוצל על ידי הקוסקוס למנוחה, 14.98% לתנועה, 3.49% לאכילה, 3.06% לטיפוח וניקוי ו-0.28% בלבד לאינטראקציה חברתית. שעות הבוקר המוקדמות מנוצלות בעיקר לטיפוח, ושעות אחר הצהריים לאכילה ולאינטראקציות. קוסקוסים מתבגרים מבלים זמן רב יותר בליקוט מזון מהבוגרים.
חוסר התפקוד יוצא הדופן של קוסקוס טלאוד במהלך היממה מושפע משני דברים: טמפרטורה ועיכול. הטמפרטורה הגבוהה באיים במהלך היום (21–32 מעלות צלזיוס) לצד אחוזי הלחות הגבוהים, גורמים לו לבלות את מרבית שעות היום בשינה במקלט מוצל, ובכך להימנע מתנועה מאומצת בחום או ויסות תרמי של הגוף שמובילים לבזבוז אנרגיה. כמו כן, קצב חילוף החומרים של הקוסקוס איטי ומצריך זמן עיכול ניכר. מסיבה זאת, שעות הלילה שמגיעות לאחר שיא האכילה בין הדמדומים, מנוצלות בעיקר לעיכול המזון; מעבר לכך, חוסר הפעילות שלו במשך הלילה מקטין גם את הוצאת האנרגיה ודרישות התזונה.
הקוסקוס נע באיטיות על חופת היער, כשהוא עושה שימוש רב בזנבו החזק כרגל חמישית. התנועה מהווה כאמור פחות מ-15% מסך הפעילות, ונעשית ברובה בתגובה למשתנים סביבתיים (רוחות חזקות, גשם או נוכחות בני אדם). כאשר הקוסקוס חש מאוים, הוא נע לתוך סבך ענפים ואז קופא על מקומו כשפרוותו מתמזגת עם הסביבה; בדרך כלל הקוסקוס מפיק גם ריח מושק חזק כאשר הוא נבהל. התנועה האיטית, כמו גם שיעורה הנמוך מסך הפעילות והתגובה הפסיבית של הקוסקוס לאיום חיצוני, מהווים גורמים חשובים נוספים בחיסכון באנרגיה.
קוסקוס טלאוד הוא יונק צמחוני באופן בלעדי, ובסביבות 90% מתזונתו מורכבת מעלים; הקוסקוס ניזון מ-22 מיני צמחים מתוך 73 מינים הקיימים על אדמת האי סליבאבו, כשחמשת המינים המועדפים עליו ביותר הם: קננגה ריחנית (Cananga odorata), קנריום אספריום (Canarium asperum), מרמיה פלטטה (Merremia peltata), אגליה סילבסטריס (Aglaia silvestris) ופלקיום אובווטום (Palaquium obovatum). התפלגות התזונה שלו היא בסדר הבא: עלים צעירים (57.48%), פטוטרות (17.60%), עלים בוגרים (15.33%), ניצנים (7.19%), פרחים (1.32%) ופירות בוסר (1.07%). הבחירה הסלקטיבית של קוסקוס טלאוד במיני צמחים מסוימים ובחלקים ספציפיים שלהם, נובעת מהעדפתו לפריטי מזון קלים לעיכול ועתירי אנרגיה. עלים צעירים למשל, בעלי תכולה גבוהה של מים וחומרים מזינים דוגמת חלבון גולמי וזרחן, ומאידך דלים בליגנין ורב-סוכרים. בשל קצב חילוף החומרים הנמוך, הקוסקוס מקצה זמן מועט ביותר לליקוט מזון, והשינה הממושכת במהלך היממה מפצה על כך בכך שהיא ממעטת כאמור את דרישות התזונה וממקסמת את החומרים המזינים ממזונו הצמחי על ידי השהייה ממושכת שלו במערכת העיכול.
הרבייה ומחזור החיים של המין טרם נחקרו והם דומים כנראה בפרטים מסוימים לקרובו הגדול מסולאווסי. הקוסקוסית ממליטה גור יחיד לאחר תקופת היריון קצרה, והוא מבלה בכיס שלה מספר חודשים.