cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ינה ז'ולדוש
ביוגרפיה
ינה ז'ולדוש נולד במשפחה יהודית, ואחרי סיום בחינות הבגרות החל ללמוד בחוג להונגרית-לטינית באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם סיים את הדוקטורט שלו ב-1923. בתחילה (בשנת 1919) היה מורה בבית הספר היסודי ברחוב טבאסמזה (Tavaszmező), ומהשנה שלאחר מכן היה מורה בגימנסיה היהודית לבנות בבודפשט, ואחר כך לימד גם בגימנסיה לבנים. התלמידים הכירו אותו כמורה קפדן ביותר, ואמרו שההפרדה הקפדנית בין הבנים ולבין הבנות בצורה חדה מאוד, הייתה בשל מעורבותו כמנהל. שמועה מאותו הזמן הייתה שתלמידה התאהבה בו, אך התאבדה, כדי להימנע ממצבים כאלה ראה בהפרדה חשיבות. יתרה מזאת, הוא חיכה ליד שערי הגימנסיה בבוקר, צופה בבנות שנכנסות לבית הספר, האם הן באות בליווי נער או לא, ואם הן עוטות נכון את כובעי התלבושת האחידה.
תחום פעילותו הספרותית הייתה: היחס וההיבט הספרותי ההונגרי-יהודי. הוא עשה עבודה חשובה מאוד בתחום זה והיה אחד החוקרים האינדיבידואליים והמודרניים ביותר בתחום. בשנים 1925–1926 היה עוזר העורך של ה"סקירה יהודית-הונגרית". משנת 1936 במשך שש שנים ערך את כתב העת "לבנון". מחקריו ומאמריו פורסמו בעיתונים יהודיים הונגריים, בפרסומים מזדמנים ובכתבי עת. הוא היה אחד מעמיתי המערכת של הלקסיקון יהודי הונגרי. הוא היה מעורב בעריכת "ארכיון הדיפלומות ההונגריות-יהודיות" והיה עובד קבוע ב"משמר השפה ההונגרית" במשך 3 עשורים.
סמלים ואותות בחיל האוויר הישראלי
דף זה מכיל גלריה של הסמלים, סיכות צה"ל והאותות בחיל האוויר הישראלי.
לסמלים השונים מאפיינים המייחדים כל יחידה, ומהווים מקור להשתייכות וגאוות יחידה בקרב חייליה. מעבר לכך קיימים גם סמלים המעידים על תפקידים מסוימים או צליחתן של הכשרות.
ישנם סוגים שונים של סמלים, בהם; תגים, סיכות, ופאטצ'ים, כאשר עיצובם ואופן השימוש בהם מוגדרים בפקודות המטכ"ל.
סמלי בסיסים נענדים בצורת תג כתף, סמלי יחידות וטייסות נענדים בצורת סיכה על החזה, פאטצ'ים של יחידות ומערכים נענדים על סרבלי טיסה ובגדי ב' של החיילים.
כנפי צוות אוויר וצוות עזר אווירי
עם הקמת חיל האוויר ובשנים הראשונות של המדינה עוצבו מספר סיכות כנפיים עבור מקצועות מסוימות של התעופה הצבאית. סיכות כנפיים עוצבו עשויות בד עם רקמה בדומה ל. המקצועות שקיבלו את הסיכות הם: טייס, נווט קרב, מכונן אוויר, טייס מטוס קל, מטילן, מקלען אוויר ואלחוטן אוויר ומשנת 1961 גם מכונאי מוטס. בשנות השבעים עוצבו סיכות בד כנף אחד ("חצי כנף") עבור צוות עזר אווירי. גם הסיכות האלה עוצבו בהשראת סיכות כנפיים של חיל האוויר המלכותי הבריטי במקצועות דומים. בשנות השמונים מקצועות מוטסות שהכשרתם היא לא במסגרת קורס הטיס (צוות עזר אווירי) קיבלו סיכות מתכת בדומה ל.
רבקה פרידמן-פלדמן
רבקה פרידמן־פלדמן (נולדה ב-1958) היא שופטת בית המשפט המחוזי בירושלים. בין השאר הייתה חברת הרכב השופטים במשפטו של ראש הממשלה אהוד אולמרט בפרשת מעטפות הכסף, ובמשפטו של שר הביטחון יצחק מרדכי. כיום עומדת בראש הרכב השופטים במשפטו של בנימין נתניהו, לצד משה בר-עם ועודד שחם.
ביוגרפיה
פרידמן פלדמן נולדה בישראל. אביה הוא נח סביר, עורך דין במקצועו ובנו של הרב משה לייב צינווירט. בשנת 1976 סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר "חורב" בירושלים, וב-1977 שירתה בשירות לאומי.
בשנת 1981 סיימה לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, בשנים 1980–1982 התמחתה במשרד עורכי דין, ובשנת 1982 הוסמכה כעורכת דין. בין השנים 1982–1984 עבדה כעורכת דין במגזר הפרטי.
פאל ויידה
ד"ר פאל ויידה (במקור וייס, בהונגרית: Vajda Pál Rezső; בודפשט, 10 בדצמבר 1907 – בודפשט, 8 ביוני 1982) היה סופר מומחה להיסטוריה טכנית יהודי-הונגרי, עורך, סופר, היסטוריון מדע ותרבות, ביבליוגרף.
רבקה פרידמן-פלדמן
ביוגרפיה
בין השנים 1984–1987 שימשה כמנהלת מדור ערעורים אזרחיים בבית המשפט העליון, ובשנים 1987–1994 עבדה בפרקליטות המדינה.
שופטת בית משפט השלום בירושלים
בספטמבר 1994 מונתה לשופטת בבית משפט השלום בירושלים, ובין השנים 2004–2012 כיהנה בו כסגנית הנשיאה. ב-2001 השתתפה במשפטו של שר הביטחון לשעבר איציק מרדכי אשר הורשע בהטרדה מינית, והחזיקה בדעת מיעוט מחמירה, לפיה עליו לרצות תקופת מאסר סמלית של ארבעה חודשים. כן עסקה בתיקי עבירות מין נוספים. ב-2010 גזרה שלושה חודשי עבודות שירות על פרש משטרתי אשר רמס מפגינים במהלך פינוי עמונה.
פאל ויידה
קורות חייו
פאל ויידה נולד במשפחה יהודית כבנם של לאסלו ויידה (וייס) (1867–1949) מהנדס במספנות גנץ ושל אנה וייסקופף (1877–1949). הוא השלים את לימודיו בבית הספר התיכון בגימנסיית ארפאד באובודה, ולאחר מכן למד ארבעה סמסטרים ב-Technische Hochschule בברלין. ב-1934 קיבל דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת סורבון בפריז. בעת שהתגורר בפריז, פתח משרד עיתונות (Service International de Presse), שסיפק לא רק לעיתונות הצרפתית טקסטים ותמונות, אלא גם לכמה עיתונים מחוץ לצרפת.
רבקה פרידמן-פלדמן
שופטת בית המשפט המחוזי בירושלים
בינואר 2012 מונתה פרידמן-פלדמן לשופטת בבית המשפט המחוזי בירושלים. ב-30 במרץ 2015, לאחר שהתקבל ערעור הפרקליטות בבית המשפט העליון בפרשת מעטפות הכסף, הייתה, במקום השופטת מוסיה ארד, חלק מהרכב של שופטי בית המשפט שהרשיע את ראש הממשלה אהוד אולמרט בעבירות מרמה והפרת אמונים, וקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות.
פאל ויידה
קורות חייו
במהלך שהותו בחו"ל, התעניינותו הופנתה יותר ויותר להיסטוריה של הטכנולוגיה. באותה תקופה, ביקר לעיתים קרובות בקונסרבטואר הלאומי לאומנויות ולמקצועות, אחד מהמוזיאונים התעשייתיים המובילים בעולם, וגם עבד בספרייתו פעמים רבות. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, חזר לבודפשט והחל לעבוד ב"מועצה הלאומית לחינוך ציבורי" ובמקביל הפך לכותב מאמרים ולאחר מכן לסגן עורך השבועון המדעי "ספר יום ראשון" (Vasárnapi Könyv) עד 1944. לאחר מכן פוטר בשל יהדותו והסתתר. הוא השתתף בעריכת "הידיעון טכני מדעי" (ידיעון עיתונות) (Technikai és Tudományos Tudóssító) ועבד כחבר צוות של "לקסיקון מאזיני הרדיו".
רבקה פרידמן-פלדמן
שופטת בית המשפט המחוזי בירושלים
כן השתתפה במשפטי רצח מוחמד אבו ח'דיר, רצח נעה אייל ותיק סולומון רדאי, אשר נחשד ברצח וזוכה על ידה. עוד שימשה שופטת בתיק הכת של דניאל אמבש, בתיק משה דדון, ראש מועצת מטה יהודה אשר הורשע בקבלת שוחד, ובתיק "חזון ישעיה".
פאל ויידה
קורות חייו
מ-1932 עד 1952, היה חבר במועצת הנשיאות של אגודת יאנוש ויידה. בשנים 1937–1938 היה העורך האחראי של "סקירת ספרות העולם" (Világirodalmi Szemle), שהוצאתה נאסרה על ידי המשטרה ב-1938 והוא היה הכתב בבודפשט של לשכת העיתונות International Press Correspondentije באמסטרדם ושל ה-Schweizerische Korrespondenzbüro השווייצרי.
רבקה פרידמן-פלדמן
שופטת בית המשפט המחוזי בירושלים
החל ממאי 2020 עומדת בראש ההרכב במשפטו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, ולצידה השופטים משה בר-עם ועודד שחם.
פאל ויידה
קורות חייו
לאחר מלחמת העולם השנייה, הוא היה עובד בסיקרה - השבועון של תנועת הנוער של העובדים והחניכים המקצועיים - וכתב מאמרים בכתבי עת שונים אחרים. בין 1952 לבין 1957, היה העורך המשותף של מדור "קוראים כותבים" של כתב העת "חיים ומדע" (Élet és Tudomány) ולאחר מכן עד 1958 היה ראש המדור הטכני של Hungarian Foreign Trade ועמית של לשכת המסחר ושל משרד ההמצאות הלאומי. משנת 1963 עבד כעובד חיצוני בקבוצת רישום ואיסוף אנדרטאות טכניות ובמוזיאון הטכני הלאומי, שהוקם ממנה ב-1973. הוא היה חבר בוועדת המערכת של ה"סקירת ההיסטוריה של הטכנולוגיה" (Technikatörténeti Szemle) שיצא לאור משנת 1963, ולאחר מכן היה עורכו מ-1973 ועד מותו.
חייו הפרטיים
רעייתו הייתה מגדולנה, בתם של בודוג אייזלר ושל יוליאנה פייכטמן, לה נישא ב-16 ביולי 1935 בבודפשט. בשנת 1941, לפי השמועה המירו את יהדותם לדת האוונגליסטית (אין על כך כל תיעוד). הם התגרשו ב-1948. אשתו השנייה הייתה אירן צ'יזמאריק. היה לו בן מנישואיו הראשונים: טמאש לאסלו ויידה (1934–)
רבקה פרידמן-פלדמן
שופטת בית המשפט המחוזי בירושלים
ביוני 2020, בהליך נדיר, פסל שופט בית המשפט העליון חנן מלצר פסק דין של פרידמן-פלדמן, אשר הרשיעה חוקר ברשות המיסים באשמת שוחד.
פרידמן-פלדמן נחשבת כשופטת המחזיקה בגישה מחמירה.
חיים אישיים
נשואה לד"ר מוטי פרידמן. מקיימת אורח חיים דתי.
טולו (שפה)
טולו (ತುಳು) היא שפה דראווידית המדוברת על ידי לאום הטולו שבמדינת קרנאטקה שבדרום הודו.
על פי מפקד האוכלוסין שנערך בהודו בשנת 2011 ישנם 1,846,427 דוברי טולו בהודו. נכון להערכה שפורסמה בשנת 2009 ישנם בין 3 ל-5 מיליון דוברי טולו בעולם. ישנו קושי מסוים בספירות מספר דוברי הטולו כיוון שרובם היגרו מאזורם הטבעי וכיום נספרים כדוברי קאנדה שהיא שפת דראווידית קרובה.
בלשנים סוברים שמשמעות המילה "טולו" היא "הקשורים למים" בהסתמך על מילים מסוימות מקנאדה וטמילית.
התבליטים העתיקים ביותר בשפה הם מאזור המאה ה-14 או המאה ה-15 לספירה. התבליטים חרוטים באותיות טיגאלריות ומצויים ליד העיר בארקור שהייתה בירת אזור טולו נאדו בתקופת אימפריית ויג'איאנגר. ברם, כיום אותיות טיגאלריות אינן בשימוש והשפה נכתבת באלפבית הקאנדי. אף על פי שלשפה יש אלפבית לא רשמי, השפה ידועה בשל סוג סיפורת המועברת בעל פה מדור לדור בצורה הנקראת "פדאנה".
הגיית השפה
כמו בשפות דראווידיות אחרות, בטולו ישנן חמש תנועות קצרות וחמש תנועות ארוכות: (a, ā, e, ē, u, ū, i, ī, o, ō) וכל משפט בשפה בנוי מנושא ונשוא.
ניבים
לשפה יש ארבעה ניבים הדומים אחד לשני במידה רבה:
תעשה ולא מן העשוי
תעשה ולא מן העשוי הוא דין במצוות מסוימות שיש צורך ליצור משהו כדי לקיימם. הדין אומר שיש ליצור את המצווה ולא להשתמש במשהו שכבר נוצר לפני כן. הדין נלמד מהמילים בתורה "תעשה" לגבי מצוות אלו, ודורשים: תעשה - ולא מן העשוי כבר.
ארבעת המינים
לפי השיטה (שאינה להלכה) ש"לולב צריך אגד" דהיינו שיש חובה לאגוד את שלושת המינים (לולב, הדס, ערבה) יחד - אם אגד ורק אחר כך ליקט את ענבי ההדס - ארבעת המינים פסולים משום "תעשה ולא מן העשוי".
נורת' ביי (אזור מפרץ סן פרנסיסקו)
אזור נורת' ביי הוא תת-האזור הצפוני של אזור מפרץ סן פרנסיסקו אשר נמצא במדינת קליפורניה שבארצות הברית. סנטה רוזה היא העיר הגדולה בנורת׳ ביי והחמישית בגודלה באזור מפרץ סן פרנסיסקו.
אזור נורת' ביי נודע במיוחד בשל היותו המיקום של אזורי גידול היין במחוזות נאפה וסונומה, והוא תת-האזור הכי פחות מאוכלס של אזור מפרץ סן פרנסיסקו. הנורת' ביי כולל את המחוזות מארין, סונומה, נאפה וסולאנו.
תחבורה
אזור נורת' ביי מחובר לסן פרנסיסקו באמצעות גשר שער הזהב ולאזור איסט ביי באמצעות גשר ריצ'מונד-סן רפאל, גשר קרקיינז וגשר בניסיה -מרטינז. ישנם מספר נתיבי מעבורת הפועלים בין אזור נורת' ביי לסן פרנסיסקו, ממסופים הממוקמים באי אנג'ל, לארקספר, סוסאליטו, ואלחו, וטיבורון.
קו רכבת הנוסעים "The Sonoma–Marin Area Rail Transit", פועל בין לרקספר לקלוברדייל.
היסטוריה
אזור נורת' ביי נשאר מבודד וכפרי גם במהלך המאה ה-20. הקמתו של גשר שער הזהב במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 הפכה את מחוז מרין מאזור בו ענף החקלאות היה הענף הכלכלי העיקרי לאזור פרברי יוקרתי. עד שנות ה-90 של המאה ה-20 האזור צמח בקצב הדרגתי, זאת על כף שבשנות ה-70 הוטלו הגבלות משמעותיות על הפיתוח של המחוזות מרין ונאפה.
ערים מרכזיות
העיר הגדולה ביותר במפרץ הצפוני היא סנטה רוזה, אשר מכילה כ-178,127 תושבים (נכון ל-2020).
נקודת הסתעפות
באנליזה מרוכבת, נקודת הסתעפות של פונקציה מרובת-ערכים היא נקודה שתנועה רציפה במעגל קטן סביבה לאורך יריעת הפונקציה אינה חוזרת לאותה נקודה. פונקציות מרובות ערכים נלמדות דרך יריעות רימן, ובאופן כללי יותר - יריעות אלגבריות.
אפשר לסווג נקודות הסתעפות לשלוש מחלקות: נקודות הסתעפות אלגבריות, טרנסצנדנטיות ולוגריתמיות. נקודות הסתעפות אלגבריות מתקבלות, באופן טיפוסי, במעבר בין פתרונות שונים של משוואה פולינומית; לדוגמה, בפונקציה z = w^2 (כאשר w היא פונקציה כפולת-ערכים של z), הנקודה z=0 היא נקודת הסתעפות אלגברית. תופעה זו נחקרת באמצעות המונודרומיה של הפונקציה. על אף ההסתעפות, w היא פונקציה רציפה של z גם בראשית. לעומת זאת, נקודות שבהן יש מונודרומיה לא טריוויאלית וסינגולריות עיקרית הן נקודות הסתעפות לא אלגבריות. בתורת הפונקציות מתאר המונח נקודת הסתעפות בדרך כלל נקודות מן הטיפוס הראשון, ובשאר תחומי האנליזה - נקודות הסתעפות במובן הרחב יותר.
נקודות הסתעפות אלגבריות
יהי D תחום פתוח ופשוט קשר במישור המרוכב, ותהי f פונקציה הולומורפית המוגדרת על D. אם f אינה קבועה, לקבוצת הנקודות הקריטיות (הנקודות שבהן הנגזרת מתאפסת) אין נקודות הצטברות. לכן, כל נקודה קריטית z_0 נמצאת במרכזו של מעגל קטן מספיק, B, שהסגור שלו אינו כולל אף נקודה קריטית נוספת. תהי c המסילה המתארת את העיגול התוחם את B, בכיוון החיובי. מספר הליפוף (winding number) של f(c) ביחס ל-z_0 הוא מספר טבעי k, הקרוי אינדקס הסיעוף (ramification index) של z_0. אם האינדקס הזה גדול מ-1, הערך הקריטי f(z_0) הוא נקודת הסתעפות אלגברית. מצב זה שקול לכך שקיימת פונקציה הולומורפית h כך ש-.
נקודות הסתעפות טרנסצנדנטיות
תהי g פונקציה אנליטית כללית המוגדרת בעיגול מנוקב סביב z_0. ל-g יש נקודת הסתעפות טרנסצנדנטית אם z_0 היא נקודת סינגולריות עיקרית, כך שההמשכה האנליטית של ענף אחד של הפונקציה לאורך מסילה המקיפה את הנקודה, מגיעה לענף אחר שלה. לדוגמה, הראשית היא נקודת הסתעפות טרנסצנדנטית של כאשר k>1 מספר שלם. בדוגמה זו, חבורת המונודרומיה סביב הראשית היא סופית: הקפת הראשית k פעמים חוזרת לאותו ענף אנליטי.
כאשר חבורת המונודרומיה אינסופית, הנקודה נקראת נקודת הסתעפות לוגריתמית, משום שהדוגמה הטיפוסית לכך היא הלוגריתם המרוכב בסביבת הראשית: בכל הקפה של הראשית, הלוגריתם גדל ב-2 \pi i, ולכן חבורת המונודרומיה היא החבורה הציקלית האינסופית.
פאל רלה
ביוגרפיה
רלה התחתן שלוש פעמים. ב-22 ביוני 1912, בבודפשט נשא לאישה את לפרנציסקה קוק, ממנה התגרש בשנת 1921. הוא נישא בשנית ב-25 ביוני 1925. אשתו השנייה הייתה השחקנית בלנקה (גריינר) פצ'י, איתה היה נשוי עד 1934. בשנת 1938 נשא לאישה את ז'וז'נה שאנדור בבודפשט, איתה חי עד מותה בשנת 1948.
קווין קרגל
קווין קרגל (באנגלית: Kevin Richard Kregel; נולד ב-16 בספטמבר 1956, אמיתוויל, ניו יורק) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
ביוגרפיה
קווין קרגל נולד בעיירה בניו יורק. בשנת 1978 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. באותה שנה הוא סיים קורס טיס והחל לשרת כטייס בחיל האוויר של ארצות הברית. בשנים 1980–1983 הוא היה טייס "F-111 ארדוורק" בבסיס של חיל האוויר המלכותי. בהמשך הוא שירת בנושאת מטוסים USS Kitty Hawk (CV-63). הוא קיבל הסמכה כטייס ניסוי והשתתף במספר פרויקטים. בשנת 1988 קרגל סיים לימודי תואר שני במנהל ציבורי באוניברסיטת טרוי.
בסך הכול הוא עשה 5,000 שעות טיסה.
שירות בתחום החלל
בשנת 1990 קרגל נקלט בנאס"א כמהנדס וטייס. בשנת 1992 הוא נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא ביצע מספר תפקידים במערכות קרקעיות. במשימת STS-70 בשנת 1995 (טרנס הנריקס היה מפקד צוות) הוא היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי. המטרה העיקרית הייתה להציב לוויין TDRS במסלול וביצוע ניסויים בתחום מדעי החיים. בשנת 1996 קרגל היה טייס צוות של STS-78 במעבורת החלל קולומביה (טרנס הנריקס היה מפקד צוות). המטרה העיקרית הייתה המשך חקר חוסר כבידה, מדעי החיים והכנות לפרויקט תחנת החלל הבין-לאומית. בנובמבר 1997 קרגל טס לחלל כמפקד צוות של STS-87 על מעבורת החלל קולומביה. צוות עסק בניסויים בתחום חוסר כבידה ושיחרר למסלול לוויין מדגם SPARTAN-201. בשנת 2000 קרגל טס לחלל בפעם החמישית כמפקד צוות של STS-99 על מעבורת החלל אנדוור. מטרתה העיקרית של משימה זו הייתה מיפוי טופוגרפי.
לאחר טיסה זו קרגל שירת במרכז החלל ג'ונסון עד שפרש בשנת 2003.
לאחר פרישה מנאס"א
בשנת 2003 קרגל השתלב בחברת סאות'ווסט איירליינס כטייס. בשנת 2018 הוא יצאה לגמלאות.
גאייגו
פרנסיסקו פרננדס רודריגס (בספרדית: Francisco Fernández Rodríguez, נולד ב-4 במרץ 1944 בפוארטו ריאל שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי, הידוע בכינוי גאייגו או פאקו גאייגו (בספרדית: Paco Gallego) וששיחק בעמדת הבלם בקבוצות סביליה וברצלונה ובמדי נבחרת ספרד. גאייגו החל את הקריירה שלו בסביליה בשנות ה-60 של המאה ה-20, עבר לברצלונה שם שיחק 11 עונות וזכה באליפות הליגה הספרדית, וחזר לשחק בסביליה עד פרישתו. גאייגו ייצג את נבחרת ספרד ב-36 משחקים, בין היתר במונדיאל 1966.
לאורך 10 עונות בברצלונה, הופיע גאייגו ב-248 משחקי ליגה ובכך הוא מבין השחקנים המובילים בהיסטוריית המועדון במספר הופעות. עם ברצלונה זכה גאייגו באליפות הליגה הספרדית בעונת 1973/74 ובשני גביעים.
קריירה קבוצתית
גאייגו החל לשחק כדורגל כנער בעיר הולדתו, פוארטו ריאל, עיר חוף במחוז קדיס. כשהיה בן 14 הצטרף גאייגו למחלקת הנוער של סביליה. גאייגו החל לשחק בקבוצת המשנה של סביליה, סביליה אתלטיק, בעונת 1961/62, אז שיחקה בליגה השלישית. את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת ערך גאייגו ב-15 באוקטובר 1961 במשחק מול אוססונה, בגיל 17 בלבד. בעונה זו השתתף בשלושה משחקים נוספים בליגה הראשונה. בעונה הבאה, עונת 1962/63, שיחק לסירוגין בקבוצת המשנה, שעלתה לליגה השנייה, ובקבוצה הראשונה. בקבוצה הבוגרת השתתף ב-12 משחקים. ב-10 בפברואר 1963 כבש גאייגו את שער הבכורה שלו בליגה הספרדית, במשחק בו סביליה ניצחה את אוססונה 2-1. בעונת 1963/64 הפך גאייגו לחבר קבע בסגל סביליה, והוא השתתף ב-29 משחקים, בהם כבש שלושה שערים, ביניהם שער שהביא לסביליה ניצחון 1-0 על ריאל מדריד ב-22 בדצמבר 1963. סביליה סיימה באותה עונה במקום ה-9 בלבד. בעונת 1964/65 המשיך גאייגו להיות שחקן הרכב קבוע. ב-25 באוקטובר 1964 קיבל לראשונה בקריירה שלו כרטיס אדום, בניצחון 2-1 על ברצלונה. ב-7 בפברואר 1965 הבקיע גאייגו צמד בדרבי מול ריאל בטיס, בו ניצחה סביליה 4-2. בסך הכול הופיע גאייגו 24 פעמים בליגה באותה עונה והבקיע 3 שערים, וסביליה סיימה במקום ה-10.
בקיץ 1965, בגיל 21, עבר גאייגו לברצלונה בתמורה ל-7 מיליון פזטות. גאייגו לא הרבה לשחק בעונתו הראשונה בקבוצה החדשה; הוא נאלץ להאבק על מקום בהרכב עם הבלם פרן אוליביה, והוא שותף רק ב-13 משחקי ליגה. גאייגו הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה במחזור השביעי של עונת 1965/66, בהפסד 4-1 לאתלטיקו מדריד. ב-11 במאי 1966, במשחק הראשון של חצי גמר גביע ערי הירידים נגד צ'לסי האנגלית, הבקיע גאייגו שער עצמי וצ'לסי ניצחה 2-0. אולם, ברצלונה הצליחה להפוך את התוצאה במשחק הגומלין, ניצחה 5-0 ועברה לשלב הגמר. בספטמבר 1966 זכה גאייגו עם הקבוצה בגביע, הודות לניצחון מצטבר של 4-3 על ריאל סרגוסה. בעונת 1966/67 תפס גאייגו חלק משמעותי יותר במשחקי הקבוצה: הוא לקח חלק ב-26 משחקי ליגה ועזר לקבוצה לסיים במקום השני בליגה. במחזור השני של עונת 1967/68 כבש גאייגו שער בניצחון על אספניול בדרבי העירוני של ברצלונה. בעונה זו השתתף בכל 30 משחקי הליגה ועזר לברצלונה לסיים פעם נוספת במקום השני. ב-11 ביולי 1968 גברה ברצלונה, עם גאייגו בשורותיה, על ריאל מדריד בגמר גביע הגנרל לעיני הקהל המדרידאי באצטדיון סנטיאגו ברנבאו.
בעונת 1968/69 הבקיע גאייגו שני שערי ליגה ב-26 משחקים בהם שותף. במשחק הראשון של רבע גמר גביע מחזיקות הגביע, מול ס.פ.ק לין הנורווגית הבקיע גאייגו שער אחד, ובגמלין הבקיע שניים נוספים, ובכך עזר לקבוצה להעפיל לחצי הגמר. בחצי הגמר מול קלן הגרמנית השתתף גאייגו במשחק הראשון מבין השניים. ברצלונה העפילה לגמר, בו הפסידה לסלובן ברטיסלאבה 3-2, משחק שגם בו גאייגו לא שיחק. בעונה הבאה, עונת 1969/70, כבש גאייגו כמות שיא של שערי ליגה בעונה - 6, ביניהם שער ניצחון בקלאסיקו מול ריאל מדריד ב-28 בדצמבר 1969. למרות הניצחון על מדריד, סיימה ברצלונה את הליגה במקום הרביעי בלבד. גאייגו שותף ב-333 משחקים מבין ה-36 של ברצלונה באותה עונה. בעונת 1970/71 עזר גאייגו לברצלונה לזכות בפעם השנייה בגביע הגנרל, אחרי שגברה על ולנסיה 4-3 בהארכה. בליגה שיחק גאייגו ב-29 מבין 30 המחזורים בעונה, וברצלונה סיימה במקום השני. את עונת 1971/72 פתח גאייגו עם שער שכבש בניצחון 3-0 על ריאל סוסיאדד. גאייגו המשיך לשחק באופן קבוע בהגנת ברצלונה, שיחק ב-33 מבין 34 משחקים וסייע לקבוצתו לסיים במקום השלישי.
גם עונת 1972/73 נפתחה עם שער שגאייגו כבש, בניצחון 3-1 על דפורטיבו לה קורוניה. גאייגו כבש שער נוסף בניצחון 2-0 על ריאל בטיס ב-11 בפברואר 1973. גאייגו שותף ב-26 משחקי ליגה וברצלונה סיימה במקום השני. בעונת 1973/74 לקח גאייגו חלק באליפות היסטורית של ברצלונה, ראשונה מזה 14 שנה. הוא פתח ב-15 משחקים ונכנס כמחליף ב-7 נוספים, בהם הבקיע שני שערים. במשחק בו ברצלונה ניצחה את ריאל מדריד בביתה 5-0 לא שותף. בעונת 1974/75 מעמדו של גאייגו בברצלונה דעך. הוא פתח ב-9 משחקים ונכנס כמחליף ב-7 אחרים ולא הבקיע אף שער.
בסוף עונה זו, בקיץ 1975, חזר גאייגו לקבוצת נעוריו, סביליה. חזרתו לסביליה החלה טוב, עם שער שכבש בניצחון 3-0 על לאס פלמאס במחזור הפתיחה של הליגה. גאייגו היה שחקן משמעותי בהרכב הקבוצה והוא שיחק ב-30 משחקי ליגה בעונה זו. גם בשתי העונות המשיך לשחק באופן קבוע בהרכב הקבוצה, עם 31 הופעות בראשונה ו-27 בשנייה. בעונת 1978/79, בה השתתף ב-25 משחקי ליגה, כבש את שערו האחרון כשחקן מקצוען, בניצחון 2-1 על סלמנקה. ב-30 באוגוסט 1979 נערך לכבוד גאייגו מה שהיה אמור להיות משחק פרידה ממנו כשחקן, בין סביליה לברצלונה באצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן, אך מאמן סביליה מיגל מוניוס שכנע את גאייגו להמשיך לשחק, ובעונת 1979/80 שיחק ב-3 משחקי ליגה נוספים לפני שפרש סופית ממשחק.
נבחרת לאומית
גאייגו זומן לראשונה לנבחרת ספרד ב-1964, בשל יורו 1964, אך לא שותף באף משחק. גאייגו שיחק לראשונה במדי הנבחרת ב-1966, במונדיאל 1966. הוא השתתף בכל שלושת משחקי הנבחרת בשלב הבתים, אותו סיימה ספרד במקום השלישי והודחה מהטורניר. בהמשך היה גאייגו שחקן קבע בהרכב הנבחרת. הוא השתתף עמה במוקדמות יורו 1968, בו הודחה בשמינית הגמר על ידי. הוא היה שותף בכישלון ספרד להעפיל למונדיאל 1970, לאחר שסיימה במקום השלישי בבית שלה בשלב המוקדמות. גאייגו לא שותף במחזורים המכריעים בשלב זה. גאייגו השתתף עם ספרד במוקדמות יורו 1972, אך הנבחרת סיימה במקום השני, מאחורי ולא העפילה לטורניר הגמר. משחקו האחרון של גאייגו בנבחרת היה במוקדמות מונדיאל 1974, נגד ב-21 בפברואר 1973. סך הכול השתתף גאייגו ב-36 משחקים במדי הנבחרת הלאומית, בהם לא כבש שער אחד.
סמסונג גלקסי A72
סמסונג גלקסי A72 (באנגלית: Samsung Galaxy A72) הוא טלפון חכם מבוסס אנדרואיד, המיוצר על ידי סמסונג אלקטרוניקה. כחלק מסדרת A של סמסונג גלקסי. ב-17 במרץ 2021 הטלפון הוכרז לצד סמסונג גלקסי A52 באירוע הווירטואלי "Awesome Unpacked" של סמסונג. הוא יורשו של סמסונג גלקסי A71.
עיצוב
המכשיר שוקל 203 גרם, גובהו 165 מ"מ, רוחבו 77.4 מ"מ, ועוביו 8.4 מ"מ. המכשיר בעל תצוגת Infinity-O עם גזרה למצלמה הקדמית, והתצוגה מוגנת על ידי "קורינג גורילה גלאס 3". זאת ועוד, המסגרת והפאנל האחורי עשויים מפלסטיק. המכשיר עמיד למים ואבק IP67.
חומרה
המכשיר מצויד במסך מסוג סופר AMOLED בגודל 6.7 אינץ' וברזולוציית 1080x2400 פיקסלים, ביחס רוחב-גובה בן 20:9.
המכשיר מופעל על ידי מעבד בעל שמונה ליבות, כאשר 2 מהן פועלות בתדר עבודה של 2.3 ג'יגה הרץ, וה-6 הנותרות פועלות בתדר עבודה של 1.8 ג'יגה הרץ. במכשיר ישנה מערכת על שבב מדגם Snapdragon 720G SoC מתוצרת קוואלקום עם תהליך 8 ננומטר. האחסון הפנימי של המכשיר הוא בנפח 128 או 256 ג'יגה בייט. למכשיר יש זיכרון RAM בנפח 6 או 8 ג'יגה בייט. כמו כן, המכשיר מופעל על ידי סוללת ליתיום פולימר בקיבולת של 5000 מיליאמפר-שעה, שאינה ניתנת להסרה, התומכת במתח טעינה מהירה בת 25 וואט.
למכשיר ישנם רמקולים סטריאו וחיישן טביעת אצבע מתחת לתצוגה, וכמו כן כרטיס ננו-MicroSD.
מצלמה
המכשיר מצויד במערך בעל ארבעה מצלמות אחוריות, ומצלמה קדמית אחת, הכולל: מערך המצלמה האחורית כולל פלאש LED; מצלמה ראשית ברזולוציה 64 מגה פיקסל עם ייצוב תמונה אופטי (OIS); מצלמה בזווית אולטרה רחבה בשדה ראייה של 123 מעלות ברזולוציה 12 מגה פיקסל; מצלמת טלפוטו ברזולוציה 8 מגה פיקסל; חיישן לצילום מאקרו ברזולוציה 5 מגה פיקסל; כמו כן, מצלמה קדמית ברזולוציה 32 מגה פיקסל.
תוכנה
המכשיר הושק כשמותקנת עליו מערכת ההפעלה אנדרואיד 11 בממשק המותאם של סמסונג - One UI 3.1.
מאטיי מיטרוביץ'
מאטיי מיטרוביץ' (בקרואטית: Matej Mitrović; נולד ב-10 בנובמבר 1993 בפוז'גה שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת רייקה ובנבחרת קרואטיה.
ציבאליה
מיטרוביץ' גדל במחלקות נוער של מועדונים קטנים, ובשנת 2011 עבר למחלקת הנוער של ציבאליה מליגת העל הקרואטית. ב-25 בפברואר 2012 ערך מיטרוביץ' את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-65 בניצחון 1-0 על סלאבן בלופו במסגרת המחזור ה-19 בליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת ערך מיטרוביץ' 4 הופעות ליגה. בעונת, שהסתיימה בירידתה של ציבאליה לליגת המשנה הקרואטית, ערך מיטרוביץ' 33 הופעות ליגה. בתחילת העונה הבאה הוסיף מיטרוביץ' 3 הופעות ליגה.
רייקה
ב-11 ביולי 2014 שיחק מיטרוביץ' 90 דקות בגמר הסופר קאפ הקרואטי, בו ניצחה רייקה את דינמו זאגרב בתוצאה 2-1. ב-2 באוקטובר ערך מיטרוביץ' את הופעת הבכורה שלו בשלב הבתים של ליגה האירופית, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 נגד סביליה במסגרת שלב הבתים לעונת. ב-14 באפריל 2015 הבקיע מיטרוביץ' את שער הבכורה שלו בליגת העל הקרואטית, שער בדקה ה-59 בניצחון 4-1 על נ.ק. זאגרב במסגרת המחזור ה-28 בליגה. מיטרוביץ' ערך 26 הופעות ליגה בעונת, בהן הבקיע שער אחד. בעונת ערך מיטרוביץ' 23 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד.
קריירה בינלאומית
ב-12 בנובמבר 2014 ערך מיטרוביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-84 בהפסד 2-1 לנבחרת ארגנטינה במשחק ידידות. ב-6 באוקטובר 2016, בהופעתו השנייה בנבחרת, הבקיע מיטרוביץ' את שער הבכורה שלו, שער בדקה ה-68 בניצחון 6-0 על נבחרת קוסובו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
נלסון סמדו
נלסון קבראל סמדו (בפורטוגזית: Nélson Cabral Semedo; נולד ב-16 בנובמבר 1993) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת המגן הימני בוולברהמפטון וונדררס ובנבחרת פורטוגל.
קריירת מועדונים
סמדו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת סינטריסה. ב-11 בינואר 2012 חתם על חוזה לחמש שנים בבנפיקה ליסבון, שנכנס לתוקף בסיום עונת. עם תחילת החוזה, סמדו הושאל לפטימה מהליגה הפורטוגלית השלישית עד לסיום העונה. בסיום עונת, חזר לבנפיקה והצטרף לקבוצת המילואים.
עם עזיבתו של מקסימיליאנו פריירה את בנפיקה בקיץ, סמדו האריך את חוזהו בקבוצה עד 2021 והפך למגן הימני הבכיר של הקבוצה. ב-9 באוגוסט 2015 סמדו ערך את הופעת הבכורה שלו בבנפיקה במסגרת הגביע הפורטוגלי נגד ספורטינג ליסבון. שבוע לאחר מכן, סמדו הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של בנפיקה במשחק הליגה נגד אשטוריל. באוקטובר נפצע בברכו הימנית בעת ששהה עם נבחרת פורטוגל ונעדר חודשיים מהמגרשים. בינואר חזר לשחק, אך איבד את מקומו בהרכב לאנדרה אלמיידה וחזר לשחק עם קבוצת המילואים. בעונת סמדו חזר להרכב של בנפיקה וסיים את העונה ככדורגלן השנה בפורטוגל.
ב-14 ביולי 2017 סמדו חתם בברצלונה מליגת העל הספרדית תמורת 35 מיליון אירו.
ב-23 בספטמבר 2020 עבר סמדו לפרמייר-ליג וחתם בוולברהמפטון וונדרס בחוזה לשלוש שנים.
סמדו ערך את הופעת הבכורה שלו בוולבס והופעתו הראשונה בפרמייר ליג בתבוסה 4–0 בחוץ מול וסטהאם יונייטד ב-27 בספטמבר 2020.
קריירה בינלאומית
באוקטובר סמדו זומן לראשונה לסגל נבחרת פורטוגל. ב-11 באוקטובר 2015 סמדו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2016. סמדו הורחק אחרי שקיבל כרטיס צהוב שני בניצחון 1–2 נגד במשחק על המקום השלישי במסגרת גביע הקונפדרציות 2017.
הפרלמנט של גיברלטר
הפרלמנט של גיברלטר (באנגלית: Gibraltar Parliament) הוא בית המחוקקים של הטריטוריה הבריטית שמעבר לים, גיברלטר. בין השנים 1969 ו-2006 נקרא מוסד זה בשם "האספה המחוקקת של גיברלטר" (Gibraltar House of Assembly).
הפרלמנט יושב במבנה המשקיף לעבר מיין סטריט וכיכר ג'ון מקינטוש. המבנה הוקם בשנת 1817 ושימש לפני כן כספריית הסוחרים והחלפנים (ספרייה אזרחית שהוקמה על ידי סוחרי גיברלטר כיוון שהוטל איסור על כניסת אזרחים לספריית חיל המצב הצבאי של גיברלטר). בשנת 1951 שופץ המבנה על מנת שיוכל לשמש מקום מושבה של המועצה המחוקקת של גיברלטר. לאחר ההכרזה על החוקה ב-1969 הוקם בית המחוקקים של גיברלטר והחליף את המועצה המחוקקת. המושב הראשון של בית המחוקקים נפתח ב-18 באוגוסט 1969 על ידי המושל וריל בג.
חברי הפרלמנט הנוכחיים
אלברט אייסולה נבחר בבחירות משנה ב-4 ביולי 2013, זאת לאחר פטירתו של חבר הפרלמנט צ'ארלס ברוזון באפריל 2013.
פלפלון
פִּלְפְּלוֹן (שם מדעי: Schinus) הוא סוג של צמח ממשפחת האלתיים. צמחים מסוג זה מכונים לעיתים "עצי פלפל". הסוג, שמוצאו מאמריקה, יובא והתפשט באזורים רבים בעולם, וחלק ממיניו נחשבים כמינים פולשנים.
חלק ממיני הפלפלון משמשים להפקת תבלינים.
פסגת ראדה
פסגת ראדה (באנגלית: Rada Peak) היא פסגה בעלת צורת כיפה, המתנשאת מעל מסיב קראדוק, ברכס סנטינל, בהרי אלזוות', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת בין שיא בוגואניו, לבין הר קראדוק, בשיאו של מסיב קראדוק.
גובהה של הפסגה 4,001 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמה של הפסגה ניתן לה בשנת 2006 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שם קאמילו ראדה ג'יאקאמאן (Camilo Rada Giacaman), שהיה חבר במשלחת ה- GPS האנטארקטית אומגה היי (Omega High Antarctic GPS Expedition), לרכס סנטינל, בעונות המחקר (הקיץ האנטארקטי) של 2004 ושל 2005.
בעונת המחקר השנייה מביניהן השתתף מנואל בוגניו (Manuel Bugueño) - על שמו נקראת הפסגה הסמוכה.
פלורנס לורנס
פלורנס לורנס (2 בינואר 1886 – 28 בדצמבר 1938) הייתה שחקנית תיאטרון, ראינוע וקולנוע קנדית-אמריקנית. היא מכונה לעיתים קרובות "כוכבת הקולנוע הראשונה", והייתה שחקנית הקולנוע הראשונה ששמה צוין בפומבי. בשיא תהילתה ב-1910, היא הייתה ידועה כ "נערת ביוגרף", כאשר לוהקה כאחת השחקניות הראשיות באולפני הסרטים Biograph. במהלך הקריירה שלה היא הופיעה בכמעט 300 סרטי קולנוע.
ביוגרפיה
לורנס נולדה בהמילטון, אונטריו קנדה בשם פלורנס  אנני בריג'ווד. אביה היה בונה כרכרות ואמה הייתה שחקנית וודוויל, אשר היגרו לקנדה מאירלנד לאחר הרעב הגדול. בגיל שלוש הופיעה לורנס לראשונה על הבמה, לצד אמה, בשיר וריקוד. כאשר הייתה מבוגרת דייה כדי לשנן שורות של דיאלוג, היא השתתפה במחזות עם אמה ועם שחקנים אחרים. לורנס נזכרה כי נהנתה לשחק אך לא אהבה את הנסיעות המרובות שדרשה העבודה. בגיל שש כונתה לורנס "בייבי פלו, ילדת הפלא".
ב-18 בפברואר 1898 מת אביה מהרעלת גז ואמה של לורנס עברה עם בתה להתגורר אצל אמה-שלה בבאפלו, ניו יורק. שם נשלחה לורנס לראשונה לבית ספר. לאחר סיום הלימודים, שבה לורנס והצטרפה ללהקת התיאטרון של האם. אולם זמן קצר לאחר מכן התפרקה הלהקה ולורנס ואמה עקרו לניו יורק בשנת 1906 לערך.
ראשית הקריירה: קולנוע וברודוויי.
לורנס הייתה אחת מחלוצי תעשיית הסרטים ילידי קנדה, אשר נמשכו אל הצמיחה המהירה של הקולנוע הצעיר. בשנת 1906 היא הופיעה בסרט הראינוע הראשון שלה. שנה לאחר מכן כבר כיכבה ב-38 סרטים של חברת הסרטים Vitagraph. במהלך האביב והקיץ של שנת 1906 ניגשה לורנס לכמה אודישנים להפקות בברודוויי, ללא הצלחה. אולם ב-27 בדצמבר 1906 היא הוחתמה על ידי חברת הייצור אדיסון וגילמה את בתו של דניאל בון בסרט באותו שם, שנקרא גם  Pioneer days in America. היא קיבלה את התפקיד בגלל שידעה לרכוב על סוס. בסרט השתתפה גם אמה, ושכרן תמורת שבועיים של צילומי חוץ בקור מקפיא היה חמישה דולר ליום.
.בשנת 1907 שבה לורנס לתיאטרון לזמן קצר בתפקיד הראשי בהצגה Seminary Girls, אך כבר בשנת 1908 היא חזרה לשחק בסרטים בעבור Vitagraph, ובחמשת החודשים של אותה שנה שיחקה באחד-עשר סרטים.
אולפני Biograph
שחקן צעיר ושמו הארי סולטר חיפש "צעירה יפה שיודעת לרכוב על סוס" לככב בסרט שיופק באולפני Biograph בניהולו של ד. וו. גריפית'. גריפית', המפיק-במאי הבולט ביותר באולפנים אלה הבחין בלורנס באולפני Vitagraph. הואיל ובאותה עת לא צוינו שמותיהם של השחקנים בסרטים, נאלץ גריפית'  לברר את זהותה באופן דיסקרטי ולתאם עימה פגישה. לורנס הצליחה לשכנע את סולטר וגריפית' כי היא המתאימה ביותר לתפקיד הראשי בסרט The Girl and the Outlaw. בחברת Vitagraph השתכרה לורנס 20 דולר לשבוע ונאלצה בנוסף לעבוד שם כתופרת תלבושת. גריפית' הציעה לה לעבוד כשחקנית בלבד תמורת 25 דולר לשבוע.
בעקבות ההצלחה בתפקיד זה הופיעה לורנס כמעט בכל 60 הסרטים  שביים גריפית' בשנת 1908. בסוף אותה שנה נישאה לורנס להארי סולטר. לורנס צברה פופולריות רבה, אולם מאחר ששמה מעולם לא צוין בסרטים, החלו המעריצים לכתוב לאולפנים ולשאול עליה. גם לאחר שלורנס זכתה להוקרה גורפת, עמדו אולפני Biograph בסירובם לציין את שמה, ומעריציה כינו אותה "נערת ביוגרף". בשנים המעצבות של הקולנוע לא צוינו שמות השחקנים, מאחר שבעלי האולפנים חששו שהתהילה תוביל לדרישות לשכר גבוהות. לורנס המשיכה לעבוד באולפנים אלה גם בשנת 1909 ודרישותיה להכפיל את שכרה ולשלמו אחת לשבוע, במקום מדי יום, נענו בחיוב.
Independent Moving Pictures Company
ב-1909 פוטרו לורנס וסולטר מאולפני Biograph בעקבות פנייתם לאולפנים מתחרים, והם יכלו כעת להצטרף ל- Independent Moving Pictures Company of America - ובקיצור IMP - חברה שנוסדה על ידי קארל יוהנס למל והתמזגה מאוחר יותר עם סרטי יוניברסל. למל פיתה את לורנס לעבור לחברה שלו בהבטיחו לה פרסום מובלט. תחילה ארגן למל תרגיל ביחסי ציבור כאשר הפיץ שמועה שלורנס נהרגה מפגיעת רכב ברחוב בניו-יורק. לאחר שזכה לתהודה תקשורתית, פרסם למל מודעות בעיתונים תחת הכותרת "חשפנו שקר", ובהן תמונה של לורנס. המודעה הכריזה שלורנס בריאה ושלמה ועובדת על סרט חדש ושמו The Broken Oath בבימויו של סולטר. בהמשך לכך, ליווה למל את לורנס במרץ 1910 לסנט לואיס, מיזורי, כדי להוכיח למעריציה שהיא בחיים, ובכך הייתה לורנס לאחת הכוכבות הראשונות שזוהו בשמן. למל המשיך בתרגילי יחסי הציבור ותיאר אירוע לא-אמיתי, שבו התנפלו כביכול מעריצים נלהבים על לורנס וקרעו את בגדיה. כישרונו של למל ליחסי ציבור תרם ליצירת "הילת כוכבים" סביב לורנס, והיא הפכה לשם מוכר בכל בית באמריקה. לורנס וסולטר עבדו ב-IMP במשך אחד-עשר חודשים והשתתפו ב-50 סרטים. אחר כך יצאו לחופשה באירופה.
אולפני Lubin
בסוף שנת 1910, עם שובם לארצות הברית, הצטרפו לורנס וסולטר לאולפני Lubin וכיכבו שם יחדיו ב-48 סרטים.
Victor Film Company
בשנת 1912 הקימו לורנס וסולטר חברת סרטים משלהם, בשיתוף עם קרל למל, שנקראה Victor Film Company. למל העניק להם חופש אמנותי מוחלט בחברה ושילם ללורנס 500 דולר לשבוע כשחקנית הראשית, ואילו סולטר, הבמאי, השתכר 200 דולר לשבוע. הם הקימו אולפן סרטים בניו ג'רזי והפיקו כמה סרטים בכיכובה של לורנס, עד שמכרו את החברה לאולפני יוניברסל בשנת 1913. הרווחה הכלכלית איפשרה ללורנס להגשים את חלומה ולקנות אחוזה בת 50 אקר בניו ג'רזי. לורנס גם הודיעה על כוונתה לפרוש מהמשחק.
היא השתכנעה לחזור לעבודה ב-1914 בעבור אותה חברה (Victor Film Company), אשר כבר נרכשה על ידי יוניברסל. בשנת 1915, במהלך הצילומים של הסרט Pawns of Destiny, יצאה דלקה על הבמה מכלל שליטה ולורנס נכוותה, שערה נשרף והיא נפלה וסדקה את עמוד השדרה. היא לקתה בהלם למשך כמה חודשים. לאחר מכן, חזרה לעבוד, אבל קרסה אחרי שהסרט הושלם. לורנס האשימה את סולטר בכך שאילץ אותה לבצע את הפעלולים שבהם נפצעה, והשניים התגרשו אך נישאו מחדש מאוחר יותר. בנוסף, היא חשה נבגדת מכך שאולפני יוניברסל סירבו לכסות את הוצאותיה הרפואיות. באמצע שנת 1916 חזרה לורנס לעבוד בעבור אולפני יוניברסל בסרט עלילתי חדש, Elusive Isabel, אולם לחץ העבודה העיק עליה ובריאותה הידרדרה, ובמשך ארבעה חודשים הייתה אף משותקת לחלוטין. ב-1921, היא נסעה להוליווד בניסיון לעשות קאמבק, אך זכתה להצלחה מועטה. היא קיבלה תפקיד ראשי במלודרמה The Unfoldment ושני תפקידי משנה. כל הופעותיה בסרטים לאחר 1924 היו ללא קרדיט.
חיים פרטיים
לורנס נישאה שלוש פעמים ולא היו לה ילדים. נישואיה לשחקן, תסריטאי ובמאי הארי סולטר נמשכו משנת 1908 ועד מותו של סולטר ב-1920. ב-1921 היא נישאה לסוכן מכוניות צ'ארלס ביירן וודרינג. הם נפרדו בשנת 1929. .
ערוב ימיה ומותה
בסוף שנות 1920 הייתה הקריירה של לורנס בדעיכה. מותה הפתאומי של אמה שהייתה קרובה אליה מאוד, בחודש אוגוסט 1929, מוטט אותה. ארבעה חודשים אחר כך היא נפרדה מבעלה השני, צ'ארלס וודרינג. למרות שלורנס השתכרה סכומים לא מבוטלים במהלך הקריירה הקולנועית שלה, היא קיבלה כמה וכמה החלטות עסקיות אומללות ואיבדה חלק גדול מהונה בנפילת שוק המניות באוקטובר 1929 ומשבר הכלכלי שאירע בעקבותיה. חנות הקוסמטיקה והאיפור שפתחה עם בעלה השני בלוס אנג'לס נפגעה אף היא במשבר הכלכלי, ובני הזוג נאלצו לסגור אותה בשנת 1931.
בראשית שנות ה-30 כללה קריירת המשחק של לורנס רק השתתפות בתפקידי משנה, לעיתים קרובות ללא קרדיט. בשנת 1936 חתמו  לורנס ושחקנים אחרים מתקופת הסרט האילם שכוכבם דעך על חוזה עם מטרו-גולדווין-מאייר, אשר העניק להם תפקידים קטנים תמורת 75 דולר לשבוע. לורנס נשארה באולפנים אלה עד יום מותה. באמצע שנת  1937 אובחנה אצל לורנס מחלה שתוארה על ידי רופאה כ"מחלת עצמות הגורמת לאנמיה ודיכאון". ככל הנראה לקתה במיאלופיברוזיס, מחלת מח עצם נדירה, או במטפלזיה מיאלואידית - שתי מחלות חשוכות מרפא באותה עת. לצד ההידרדרות הגופנית לקתה לורנס גם בדיכאון, אך ניסתה להמשיך לעבוד. היא עברה להתגורר במערב הוליווד, יחד עם פועל במה ושמו רוברט "בוב" ברינלו ואחותו.
בבוקר ה-28 בדצמבר 1938 טילפנה לורנס למשרדי מ-ג-מ, שם הייתה אמורה להתייצב לעבודה אחה"צ, וטענה כי היא חולה. במועד כלשהו אחר הצהריים בלעה לורנס סירופ נגד שיעול ומשחה נגד נמלים. ישנן כמה גרסאות כיצד נתגלתה לורנס. גרסה אחת מספרת ששכנה שמעה את צעקותיה, ואילו לפי גרסה אחרת לורנס עצמה טילפנה לשכנה ואמרה שהרעילה את עצמה. כך או כך, השכנה הזעיקה אמבולנס ולורנס הובהלה לבית החולים. מותה נקבע באותו יום ב-2:45 אחה"צ לורנס השאירה בביתה מכתב התאבדות שיועד לבוב ברינלו.
מותה של לורנס נקבע כ"ככל הנראה התאבדות" בשל "בריאות לקויה". היא נקברה ב-30 בדצמבר בקבר ללא מצבה בבית הקברות Hollywood Cemetery. קברה נותר לא מסומן עד שנת 1991, כאשר שחקן בריטי שבחר להישאר אנונימי מימן הקמת מצבה על קברה שעליה נכתב: "נערת הביוגרף \ כוכבת הקולנוע הראשונה". שנת הלידה על המצבה של לורנס נרשמה כ-1890. אי דיוק זה הופיע גם בתעודת הפטירה שלה. קלי ר. בראון, הביוגרף של לורנס, מייחס טעות זו ל"מסכת הבידיון של לורנס עצמה", אשר נהגה להשמיט דרך קבע שנים מגילה.
עבאס שאה השני
עבאס שאה השני או שאה עבאס השני (בפרסית: شاه عباس دوم صفوی, "שאה עבאס דום ספווי", שמו בלידה מוחמד מירזא. 30 באוגוסט 1632 - 26 באוקטובר 1666) היה שאה של איראן, השביעי בשושלת הספווית. הוא שלט באימפריה הספווית בשנים 1666-1642. עבאס השני היה בנו הבכור של השאה סאפי הראשון ושל אשתו הצ'רקסית, אנה ח'אנום.
עבאס השני נחשב לשאה המוכשר והפעיל ביותר אחרי סבו, עבאס הגדול (1629-1588) ודמה לו בהיבטים רבים. הוא עלה לשלטון בגיל 9 בלבד, אולם כבר בגיל 12, כשהווזיר הגדול סארו תקי נרצח על ידי הקיזילבאשים בראשות הקורצ'י באשי ג'אני בג ח'אן שאמלו, הוא לא היסס להוציא להורג את כל הרוצחים. בדומה לעבאס הראשון, הייתה לעבאס השני שאיפה לניהול הוגן, והוא ביקש לטפל בכל תלונה על עוולות והתנהגות רעה של פקידי המלכות, ולהעניש את האחראים.
ראשית חייו
עבאס השני נולד בשם שאהזאדה סולטן מוחמד מירזא בקזווין (או אולי באספהאן), בנו של השאה סאפי הראשון ושל אשתו הצ'רקסית אנה ח'אנום, הבכור בין חמישה אחים. אין פרטים רבים על ילדותו אך ידוע כי בילה את נעוריו בהרמון המלוכה הספווית תחת פיקוחו של המורה האישי שלו, רג'ב עלי תבריזי. ענייני שלטון ונושאים אחרים הקשורים לניהול הממלכה למד עבאס מראש המנהל (ה"נאזר") של חצר השאה, מוחמד עלי בג, וכן אצל ראש המשמר המלכותי (קורצ'י באשי) ג'אני בג ח'אן שאמלו.
שמו ותארו כשליט
אבו ל מוזאפאר שאה עבאס השני בן שאה סאפי אל-ספווי אל-חוסייני אל-מוסאווי בהדור חאן, סהיב-א-קיראן, שאהנשאה של פרס
עלייתו לכס המלכות והשנים המוקדמות
אחרי מות אביו ב-12 במאי 1642, ב-15 במאי הוכתר מוחמד מירזא, אז בן 9, בקשאן, לשאה של איראן ונקבע לו שם המלכות "עבאס השני". מכיוון שהיה קטין, אמו, אנה ח'אנום, והווזיר הגדול סארו תקי היו אחראים על ניהול הממלכה, בעוד שהשאה המשיך את לימודיו הפרטיים בקזווין. אנה ח'אנום וסארו תקי פעלו בשיתוף פעולה ותחת הנהגתם הייתה איראן במצב ביטחוני יציב. הנוסע הצרפתי ז'אן שארדן שביקר בממלכה באותן השנים התרשם מהשפעתה הרבה של המלכה-האֵם על ענייני המדינה ומההבנה ששררה בינה לבין הווזיר הגדול. שנה אחרי הכתרתו עבר עבאס לבירה אספהאן. איום ראשון על שלטונו הופיע כשרוסתם ח'אן, גנרל בעל השפעה, סירב להישמע לפקודות הספווים וצעד אל אספהאן במטרה להדיח את השאה. הווזיר סארו תקי הצליח להסיר את הסכנה ושליחיו הצליחו לרצוח את מפקד המורד במשהד.
בשנת 1644 שבטי הבחטיארים מרדו גם הם בשלטון. גם מרד זה דוכא במהירות על ידי סארו תקי. הווזיר הגדול נודע גם בהתנגדותו לשחיתות וכתוצאה מכך, הקים עליו אויבים רבים. ב-11 באוקטובר 1645 הוא נרצח על ידי קבוצת קצינים. ב-4 באוקטובר מינה עבאס השני את איש הדת ח'ליפה סולטאן במקומו. אחרי לבטים בליבו קיבל ח'ליפה סולטאן את המשרה. הוא היה ידוע בכשרונותיו הניהוליים וייתכן גם דרך מינויו ביקש שעבאס לפייס את אלו שרצו כי אנשי הדת יתפסו מקום יותר חשוב בהנהגה.
מלחמה עם האימפריה המוגולית
שלא כמו אביו, היה עבאס השני מעוניין באופן פעיל בהנהגה ובנושאים הצבאיים. ככל הנראה בסביבות גיל 15 לקח בידיו את השלטון. בקיץ 1648 ביקש לכבוש מחדש את קנדהר מידי המוגולים. הוא יצא מאספהאן עם צבא בן 40,000 לוחמים ואחרי שכבש את לשכר גאה (בוסט), הוא צר על קנדהר. אחרי מצור קצר, ב-22 בפברואר 1649 הוא כבש את העיר. מינה שם כמושל את הגולאמים (עבדים אנשי צבא) הגאורגים, מחרב ח'אן. המוגולים ניסו לכבוש את העיר בחזרה, אולם החורף של שנת 1651 אילץ אותם להפסיק את המצור ולסגת.
שאה ג'האן, שהיה באותה תקופה שליט המוגולים, שלח אז את בנו אורנגזב בראש צבא בן 50,0000 חיילים לכבוש מחדש את קנדהר. על אף שאורנגזב הביס את עבאס השני מחוץ לעיר, הוא לא היה מסוגל לכבוש אותה. הארטילריה שלו לא עמדה במשימה. ב-1652 הוא ניסה שוב. בינתיים הח'אן האוזבקי של בוכרה כרת ברית עם עבאס ובמאי 1652 שלח כוח של 10,000 לוחמים לקאבול כדי לחבל בקווי האספקה המוגוליים. האוזבקים איימו על שיירה מוגולית של 2,000 חיילים שליוו הובלה של חצי מיליון מטבעות כסף אל המוגולים הצרים על קנדהר. כעבור חודשיים נוספים של לחימה נגד הספווים והתמודדות עם הפעולות הגוברות והולכות של האוזבקים, הורה אורנגזב על הפסקת המלחמה. עם זאת המוגולים לא הרפו לגמרי וב-1653 שוב הופיעו בשערי קנדהר אך נכשלו גם הפעם. העיר נשארה בידי הספווים עד שנת 1736.
האירועים בקווקז
ב-1651, על מנת לחזק את השפעת איראן בצפון הקווקז, תקפו הכוחות הפרסיים את המבצרים הרוסים על הנהר סונז'ה, מה שהיווה עילה לפריצת מלחמת רוסיה-פרס בשנים 1651–1653. לפני המלחמה ההשפעה הספווית הגיעה עד לנחלה הפאודלית של הקומיקים בדאגסטן. אחרי שנתיים של הצלחות צבאיות, תכנן השאה לכבוש את העיר טרק ומשם לנוע כל הדרך אל אסטרחן. אולם כעבור זמן קצר פרצו קרבות גם בחזית המזרחית. הממשלה הרוסית שלחה לאיספהן משלחת דיפלומטית בראשות הנסיך איוואן לובאנוב-רוסטובסקי והסוכן איוואן קומינין, כדי להגיע לפתרון בדרכי שלום של סכסוך. עבאס השני קיבל את ההצעות הרוסיות, מכיוון שרצה להתפנות עבור הסכסוך שפרץ במזרח האימפריה. המלחמה הסתיימה ללא רווחים טריטוריאליים, אולם השפעת הספווים בצפון קווקז גברה. ב-1654 מינה עבאס השני את הנסיך וחטאנג החמישי של קרטלי כשליט גאורגיה. ב-1656 פרץ מרד באספהאן עצמה נגד הפרפקט הגאורגי של העיר, פרסדן גורגיג'אנידזה. עבאס החליט להדיחו מהתפקיד ולמנותו לשר המשקים של החצר הספווית. ב-1659 התקוממה ממלכת קחטיה נגד השלטון הפרסי הספווי אחרי לפי החלטת הפרסים, טורקים קיזילבאשים התחילו להתנחל באותו אזור בקחטיה שהתרוקן בעבר מתושבים עקב הגירושים ההמוניים של גאורגים מימי עבאס הראשון. 130,000 גאורגים גורשו אז, בשנת 1616 אל מרכז פרס ואלף נטבחו. המרד הגאורגי שנודע כ"מרד בחטריוני" דוכא על ידי עבאס השני אישית. עם זאת, אף על פי שהשלטון הפרסי הוחזר בקחטי, הגאורגים הצליחו בסופו של דבר לעצור את התנחלות הקיזילבשים בארצם.
מותו וצאצאיו
שלטונו של עבאס השני היה יחסית שלו ובזמנו לא הותקפה איראן באף התקפה עות'מאנית. בדומה לסבא רבא שלו, עבאס הראשון, התפרסם גם עבאס השני בבניית בניינים רבים, למשל צ'הל סותון ("ארבעים העמודים") באספהאן. הוא מת בח'וסרוואבאד שבאזור דמע'אן בליל ה-25-26 באוקטובר 1666 ונקבר לצד אביו בקום. יורשו על כס פרס היה סולימאן שאה השני.
נשותיו
עבאס השני התחתן מספר פעמים והיו לו נשים מרובות:
דלעת ערמונים
דלעת ערמונים או דלעת הבלוט (שם מדעי: Cucurbita pepo var. turbinata), היא זן ישראלי של הדלעת האמריקאית Acorn (אייקורן) השייכת למין דלעת השדה בו כלולים כל זני הקישואים וחלק מזני הדלעות. דלעת Acorn, בלוט בעברית, שייכת למשפחת הדלועיים ומוצאה באמריקה הצפונית. אל דלעת הבלוט נחשפו המתיישבים האירופאיים בעקבות מפגשם עם האינדיאנים.
מאפיינים
דלעת הערמונים היא קטנה מרוב זני דלעת הבלוט ושוקלת בממוצע בין 350 ל-400 גרם. יש לה צבע חיצוני ירוק-שחור וציפתה בדרך כלל מכילה 12% עד 16% סוכר או יותר, ולכן היא שונה מיתר זני דלעת הבלוט במתיקותה הרבה וטעמה המזכיר ערמונים קלויים.
דלעת הערמונים הוא זן ישראלי שפותח במרכז מחקר נווה-יער של מכון ווֹלקני והיא זן רשום. שמה באנגלית הוא Acorn squash והשם העברי "דלעת ערמונים TM" הוא שם שרשום כסימן מסחרי של אוריג'ין זרעים בע"מ (Origene Seeds).
משך גידולה של דלעת ערמונים, מנביטתה ועד איסופה למאכל הוא כ-85 יום. לאחר איסופה היא מאוחסנת למשך כ-10 ימים במקום מוגן בחוץ או במקום קריר. את דלעת הערמונים ניתן לאחסן בקירור למשך חודשיים או יותר.
דלעת הערמונים משמשת למאכל לרוב בצורתה האפויה. לעיתים היא מוגשת כשהיא מחוממת במיקרוגל, מטוגנת, צלויה, קלויה, או מבושלת באידוי. לעיתים היא ממולאת באורז, בשר או ירקות. גם גרעיניה של דלעת הערמונים משמשים למאכל לאחר קלייתם.
דלעת ערמונים מהווה מקור עשיר לסיבים תזונתיים ואשלגן, כמו גם לוויטמינים B, C, מגנזיום ומנגן.
פריפלוס
פֶּרִיפְּלוּס (ביוונית: περίπλους - "שיט מסביב") הוא יומן או מדריך מסע ימי, שערכו קברניטים מהעת העתיקה, אשר שנועד להדריך ספנים אחרים בתוואי הדרך. מדריך מסע יבשתי נקרא בלטינית "איטינראריום" וכלל רשימות יישובים ותחנות דרך.
בעת העתיקה לא היו מפות ימיות או מפות שהיה אפשר לנווט בעזרתן, ולכן קברניטים היו נוהגים לתעד את המראות שראו במהלך מסעם, כולל נקודות ראויות לעגינה. התיאור כלל נקודות ציון בולטות שיכולות לעזור בניווט וכן תיאור של זרמים חזקים.
המסמך הקדום ביותר שניתן לסווגו כפריפלוס הוא מגילת ון אמון אם כי חלק מדריך המסע הימי שבו מצומצם. המקור המתועד הידוע הראשון של פריפלוס מלא הוא "תיאור הקפת הארץ" של הקטאיוס ממילטוס, המצוטט אצל הרודוטוס ואצל סטפנוס מביזנטיון. דוגמאות לספרי הדרכה נוספים הם הפריפלוס של חנון הספן, הפריפלוס של פסאודו-סקילקס, "אודות האוקיינוס" של פיתאס, "אודות הנמלים" של טימוסתנס, וכן פריפלוס בתוך הההמנון ההומרי לאפולו, שם מתארים הספנים הכרתיים שמוצאם מקנוסוס מה ראו בהפלגתם.
מדריכים דומים היו גם אצל ספנים פרסים, שם נקרא המדריך رهنامه (Rahnāmag או Rahnāmeh).
Erforsche mich, Gott, und erfahre mein Herz, רי"ב 136
Erforsche mich, Gott, und erfahre mein Herz (בעברית: חקרני, אל, ודע לבבי), רי"ב 136, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון השמיני שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-18 ביולי 1723.
רקע
באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
בפברואר 1723 נבחן באך עם עוד כמה מועמדים לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא התקבל לתפקיד והחל את עבודתו בחודש מאי באותה שנה. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.
קנטטה זו הייתה השביעית שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג, לאחר רי"ב 75, רי"ב 76, רי"ב 24, רי"ב 167, רי"ב 147 ורי"ב 186. לאחר שמתחילת עבודתו בלייפציג הלחין כמה קנטטות ארוכות מבעבר, שכללו עשרה חלקים לפחות (75, 76, 147 ו-186), שב באך מכאן ואילך להלחין קנטטות קצרות יותר.
ב-1881 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 28 של פרסומיה.
מילים ומוזיקה
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הרומאים ופסוקים מתוך הדרשה על ההר מהבשורה על-פי מתי. הלברית מתבססת על פסוקי הקריאה וזהות המחבר אינה ידועה. זו הקנטטה הראשונה מתוך קבוצה של עשר, שנכתבו במבנה של פסוק מהתנ"ך - רצ'יטטיב - אריה - רצ'יטטיב - אריה - כורל. כאן, נפתחת הקנטטה בפסוק מספר תהלים, וממשיכה בטקסט המתכתב עם הפסוקים מתוך הבשורה על-פי מתי שעוסקים ביום הדין, ובבירור המאמינים באמת מן המתחזים. כורל הסיום לקוח ממזמור של יוהאן הרמן (Johann Heermann). מוזיקאים מעריכים שהקנטטה מתבססת ברובה על מוזיקה ישנה יותר שלא ידוע לנו עליה.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, קרן טבעית, שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. על פי חלק מהמקורות, האבוב השני הוא אבוב ד'אמורה. לקנטטה 6 חלקים:
הקלטות
היצירה הוקלטה במלואה 9 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1982), טון קופמן (ב-1997), מסאקי סוזוקי (ב-1998) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
ח.ר.ק.ו.ת
ח.ר.ק.ו.ת הוא אלבום הסולו הראשון של הראפר פלד, אחרי התפרקות ההרכב שבו היה חבר עם אורטגה.
האלבום הוא אלבומו הרביעי של פלד לאחר האלבומים "מתוך הזוהמה" שיצא כחלק מהלהקה "פי.אר. טרופרז" ו"ממשיכים לבעוט" ו"משלוח מיוחד" שיצאו כחלק מהצמד "פלד ואורטגה". האלבום, שיצא בשנת 2012, מביע את אהבתו ל"חרקות", לרכיבה ול"דאווינים". באלבום 11 שירים. השיר "באסים בבגאז'" מהאלבום הוא אחד המצליחים ביותר של פלד, וקיבל למעלה ממיליון צפיות באתר YouTube. להיט גדול נוסף הוא השיר "ח.ר.ק.ו.ת". השיר "לא טוב" נכנס לפלייליסט של גלגלצ.
האלבום הופק ומוקסס על ידי אורי שוחט ומיכאל כהן מהצמד כהן@מושון. באלבום פלד מארח את יוסי פיין ("נערה מדליקה", "לא טוב"), את אסתר רדא ("מלודי","עיניים אליי"), ואת מוקי ("עיניים אליי"). את הסקראצ'ים לאלבום ביצע DJ Mesh.
הוא זכה לביקורות טובות. ברשימת "11 האלבומים הטובים של תשע"ג" באתר "וואלה! NEWS" מיקם נדב מנוחין את האלבום במקום השישי. בנימוקיו לבחירה כתב כי ""ח.ר.ק.ו.ת" הוא מתצוגות התכלית המעולות של תשע"ג". בבלוג "MadManFMblog" בחר הראפר TOB (תום גוטמן) באלבום לאלבום השנה של ההיפ הופ לשנת תשע"ג.
רנדי ובר
רנדול קית' ובר (באנגלית: Randall Keith Weber; נולד ב-2 ביולי 1953) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-14 של מדינת טקסס, מאז 2013. טרם היבחרו לקונגרס היה חבר בית הנבחרים המדינתי של טקסס.
ביוגרפיה
לאחר שגלנדה דוסון, חבר בית הנבחרים המדינתי של טקסס, נפטרה ב-12 בספטמבר 2006, נערכו בחירות מיוחדות ב-19 בדצמבר. איש העסקים מייק פ. אודיי גרף 48% מהקולות ובכך נכפה עליו סיבוב מכריע משלא קיבל לפחות חמישים אחוז מקולות הבוחרים. ובר לעומת זאת גרף 28% מהקולות, והעפיל גם הוא לסיבוב זה. בינואר גבר ובר על אודיי עם 57% מקולות הבוחרים. בבחירות 2008 נבחר ובר לתקופת כהונה מלאה בבית הנבחרים המדינתי, ובשנת 2010 נבחר מחדש. לאחר שחבר הקונגרס הרפובליקני רון פול פרש מבית הנבחרים, תשעה רפובליקנים החליטו להתמודד במחוז הקונגרס ה-14 המחודש של טקסס. ובר זכה לתמיכתם של מושל טקסס ריק פרי ושל פול עצמו. הוא סיים ראשון עם 28% מהקולות, אך שוב לא הצליח להגיע לרף חמישים האחוזים, אך נבחר בסיבוב השני. הוא ניצב בבחירות הכלליות מול חבר הקונגרס לשעבר ניק למפסון, אך ובר גבר עליו עם כ-53% מהקולות.
בינואר 2014, במהלך נאום מצב האומה של הנשיא ברק אובמה, כינה ובר בציוץ בטוויטר כ"דיקטטור סוציאליסטי". לאחר שהבית הלבן התנצל על כך שלא שלח מנהיג בכיר להפגנה שהתקיימה בפריז לאחר הפיגוע במשרדי "שרלי הבדו", צייץ וובר, "אפילו אדולף היטלר, יותר מאובמה, האמין כי חשוב להגיע לפריז". בהמשך ובר התנצל על הציוץ. באפריל 2015 נועד ובר עם סגן נגיד הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית, אלכסנדר טורשין, לכאורה המפעיל של המרגלת הרוסיה מריה בוטינה, על פי מסמכים פנימיים של קבוצת החשיבה "המרכז לאינטרס לאומי".
מלחמת הדלי
מלחמת הדלי התרחשה בשנת 1325, בין ערי-המדינה בולוניה ומודנה. המלחמה התרחשה במחוז אמיליה-רומאניה, בצפון איטליה. הייתה חלק קטן מהסכסוך הישן בין הגואלפים והגיבלינים. מודנה ניצחה בקרב היחיד של המלחמה, קרב זפולינו.
מיתוס נפוץ בנוגע למלחמה הוא כי המלחמה פרצה כשחיילים מודניסים גנבו דלי מבאר המים של העיר בולוניה. אך זו אינה הסיבה לפרוץ המלחמה, הדלי נלקח כשלל מלחמה על ידי המודניסים בהמשך המלחמה, ונשאר במודנה עד ימינו. הסיבה האמיתית שבולוניה הכריזה מלחמה על מודנה היא כי מודנה לקחה את זפולינו מבולוניה.