cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קונרד פון גוסלר
קונרד ארנסט פון גוסלר (28 בדצמבר 1848 – 7 בפברואר 1933) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
תחילת דרכו
גוסלר נולד ב-28 בדצמבר 1848 בעיר פוטסדאם, שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה. משפחתו הייתה משפחת אצולה עתיקה. אביו היה הפוליטיקאי הפרוסי קרל גוסטב פון גוסלר, אמו סופיה פון מילר הייתה בתו של המדינאי וערך הדין היינריך גוטלוב פון מילר. אחיו היה גוסטב פון גוסלר, לימים שר התרבות של פרוסיה. שני אחים נוספים היינריך ווילהלם שרתו גם כן בצבא והגיעו לדרגות גנרלים.
בשנת 1868 התגייס גוסלר לצבא הפרוסי, וסופח לרגימנט הגרנדירים ה-2 של המשמר. בשנת 1870 הועלה לדרגת לוטננט שני. בהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, הוא השתתף במצור על שטרסבורג, ועל גבורתו בקרב עוטר בצלב הברזל. מאוחר יותר השתתף במצור על פריז. לאחר המלחמה שרת ביחידות שונות, ומילא תפקידי פיקוד ומטה. בפברואר 1897 קיבל פיקוד על רגימנט המשמר ה-4 בקובלנץ, ובמרץ של אותה שנה הועלה לדרגת אוברסט. באפריל 1900 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובמאי 1903 מונה למפקד הדיוויזיה ה-11. בספטמבר 1907 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. בשנת 1908 מונה למושל הצבאי של מיינץ, והחזיק בתפקיד עד שנת 1910 עת פרש מהצבא.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, חזר גוסלר לשירות פעיל, ומונה למפקד קורפוס המילואים ה-6, שהיה חלק מהארמייה החמישית בפיקודו של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. הוא פיקד על הקורפוס שלו במהלך קרב הארדנים. החל מפברואר 1916 השתתף הקורפוס שלו בקרב ורדן, ולאחר מכן הועבר תחת פיקוד הארמייה השנייה תחת פיקוד פריץ פון בלו. על תפקודו בקרבות אלו, הוענק לו ב-10 באוגוסט 1916 עיטור הפור לה מריט. הוא פרש מהצבא סופית בפברואר 1917.
אחריתו
פון גוסלר מת ב-7 בפברואר 1933 בעיר אייזנך, זמן קצר לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון, והוא בן 84. ב-7 באוגוסט 1878 הוא נישא לקלרה קלטש, אשר ילדה לו ארבע בנות.
מארק בול
מארק בול (באנגלית: Mark Boal; נולד ב-23 בינואר 1973) הוא עיתונאי, תסריטאי ומפיק קולנוע אמריקאי, זוכה פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ולסרט הטוב ביותר (כמפיק) על עבודתו בסרט "מטען הכאב" (2009). התסריט שחיבר ל"מטען הכאב" אף זכה בשישה פרסים חשובים אחרים.
שנותיו הראשונות והשכלה
מארק בול נולד ב-1973 בניו יורק. הוא למד בבית הספר התיכון למדעים של הברונקס והיה חבר בקבוצת הנאום והדיבייט בבית ספרו. ב-1995 רכש תואר ראשון בפילוסופיה באוברלין קולג' (Oberlin).
קריירה
לאחר סיום לימודיו החל בול לעבוד כעיתונאי ותסריטאי פרילאנסר. הוא כתב למגזינים כמו וילג' ווייס, רולינג סטון ופלייבוי.
בשנת 2004, במהלך מלחמת עיראק, הצטרף כעיתונאי ליחידות חבלנים אמריקאים בעיראק. בספטמבר 2005 פרסם במגזין פלייבוי כתבה על אחד החבלנים, סמל ג'פרי ס. סארבר, תחת הכותרת "The Man in the Bomb Suit" ("האיש בחליפת הפצצה").
לאחר מכן החל לכתוב את התסריט לסרט "מטען הכאב" (2009), שהיה תסריט בדיוני העוסק ביחידה עילית של חבלנים מצבא ארצות הברית, שהתבסס על הראיונות שערך בעיראק ועל חוויותיו שם. הוא אף נמנה עם מפיקי הסרט. את הסרט ביימה קתרין ביגלו, שותפתו העסקית, ששימשה גם היא כמפיקה.
במרץ 2010 (חמישה ימים לפני טקס פרסי האוסקר), פרסם רב-סמל ראשון ג'פרי ס. סארבר כי הוא מגיש תביעה נגד מפיקי "מטען הכאב", מאחר שלטענתו ביסס מארק בול את הדמות הראשית בסרט, "ולמעשה את כל הסיטואציות בסרט", על אירועים הקשורים בו. סארבר אף טען כי הוא זה שטבע את הביטוי "מטען הכאב" ("the hurt locker").
הדובר של המפיקים אמר בתגובה כי תסריט הסרט הוא בדיוני. בנוסף, ניתן למצוא אזכורים של הביטוי "מטען הכאב" כבר משנת 1966, מימי מלחמת וייטנאם. הביטוי היה שגור בפיהם של אנשי צבא מזה כמה עשורים. ב-8 בדצמבר 2011 פורסם בהוליווד ריפורטר כי נדחתה התביעה שהגיש סארבר, שחויב לשלם למפיקי הסרט 180,000$ דמי טרחה.
ב-2011 כתב ברולינג סטון כתבה על הרג של אזרחים אפגנים בידי חיילים אמריקאים.
הסופר קאפ הקזחי
הסופר קאפ הקזחי (בקזחית: Қазақстан Суперкубогы) הוא תחרות כדורגל שנתית הנערכת בכל קיץ לפני פתיחת עונת הכדורגל הקזחית. התחרות מפגישה בין אלופת קזחסטן והזוכה בגביע הקזחי וההכרעה נקבעת במשחק אחד. במקרה של זכייה בדאבל, המשתתפת השנייה תהיה סגנית אלופת הליגה.
מהדורת הפתיחה של הגביע נערכה בשנת 2008.
יובל סיני
ביוגרפיה
יובל סיני נולד ב-1971. בשנים 1982–1988 למד בישיבה התיכונית "יבנה" בחיפה, במגמה הריאלית. עם סיום לימודיו, בשנת 1989, החל ללמוד בישיבת ההסדר "ברכת משה" במעלה אדומים. שירת בצה"ל בחיל השריון. סיים את לימודיו בישיבה ב-1995.
בשנת 1995 החל ללמוד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 1999 קיבל תואר ראשון. במקביל למד לימודים תורניים במסגרת המכון הגבוה לתורה של האוניברסיטה. בשנים 1999–2003 למד את חושן משפט ואבן העזר במסגרת התוכנית לדוקטורנטים מצטיינים של המכון הגבוה לתורה. בשנת 2003 קיבל תואר שלישי בפקולטה למשפטים, אוניברסיטת בר-אילן, במסלול דוקטורט ישיר.
עבודה מדעית
עבודתו המדעית היא רב-תחומית, בהיותה משלבת דיסציפלינות של משפט השוואתי, לצד משפט אזרחי ישראלי ואנגלו-אמריקאי בתחומי משפט שונים: סדר דין אזרחי וראיות, יישוב סכסוכים בדרכים אלטרנטיביות, דיני נזיקין ודיני משפחה. וכן במתודות שונות: משפט השוואתי (בדגש על משפט עברי), משפט דוקטרינרי-פוזיטיבי, ניתוח כלכלי של המשפט ותורת המשפט.
בשנים האחרונות הממד הרב-תחומי הועמק מאוד, והוא מתבטא בכך שכתב מחקרים עם מחברים משותפים שהם מומחים בתחומי משפט אחרים, כגון פרופ' בני שמואלי ופרופ' גווידו קלברזי (מומחים בדיני נזיקין ובניתוח כלכלי של המשפט), פרופ' מרתין גולדינג (מומחה לתורת המשפט) ופרופ' מיכל אלברשטיין (מומחית ליישוב סכסוכים בדרכים אלטרנטיביות).
מינויים במוסדות אקדמיים
שימש מרצה מן החוץ במשפט עברי בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים וכן, מרצה מן החוץ בסדר דין אזרחי ובמשפט עברי בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
בשנים 2004–2007 היה מרצה מן המניין בבית הספר למשפטים, המכללה האקדמית נתניה, ולאחר מכן, עד שנת 2016, פרופ' חבר וראש המרכז ליישומי משפט עברי בבית הספר למשפטים במכללה האקדמית נתניה.
כיהן כפרופ' אורח באוניברסיטאות אחדות, בהן אוניברסיטת ייל בארצות הברית (2015-2013) ואוניברסיטת מקגיל בקנדה (2008).
כיום משמש פרופ' מן המניין בבית הספר למשפטים, המכללה האקדמיה נתניה, ועמית בכיר בפורום קהלת.
The Best of Belinda, Volume 1
The Best of Belinda, Volume 1 (בעברית: המיטב של בלינדה, כרך 1) הוא אלבום הלהיטים הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית בלינדה קרלייל. אלבום הלהיטים יצא לאור ב-7 בספטמבר 1992, על ידי חברות התקליטים וירג'ין רקורדס ו-MCA רקורדס.
עם יציאתו נכנס אלבום הלהיטים אל המקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
רקע וביקורות
ב-AllMusic זכה אלבום הלהיטים לביקורת חיובית, תוך שהעניקו לו ציון של ארבעה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל. בארצות הברית הופץ אלבום הלהיטים בשם "Her Greatest Hits", תוך שהעטיפה שלו שונתה בהתאם למקום הפצתו.
איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לאלבום הלהיטים את תואר הפלטינה הכפולה על מכירות של למעלה מ-600,000 עותקים במדינה.
חול המועד
חול המועד (בראשי תיבות: חוה"מ) הוא כינוי ביהדות למועדים מהתורה, שבהם לא ציוותה התורה לקיים יום טוב. משמעות הדבר שימים אלה נחשבים מבחינה הלכתית במעמד שבין יום חג ליום חול. ימים כאלה קיימים בשני חגים בלבד, הנמשכים שבוע בסך הכל: חמישה ימים בין היום הראשון של פסח לשביעי של פסח ושישה ימים אחרי היום הראשון של סוכות.
בחול המועד ישנן הגבלות הלכתיות שונות על מלאכה, אך הן מעטות ביחס למלאכות האסורות ביום טוב ולמלאכות האסורות בשבת. בנוסף ישנן הגבלות על נוהגי אבלות שונים. את ימי חול המועד מכבדים באכילה ושתייה ובלבישת בגדים חגיגיים. רבים מנצלים ימים אלו כדי לנפוש ולבלות, ובישראל מקומות עבודה רבים מוציאים את העובדים לחופשה מרוכזת בימים אלו.
בשל יום טוב שני של גלויות, בחו"ל נגרע יום אחד מחול המועד (שהוא היום הראשון של חול המועד בארץ ישראל). במרבית השנים חלה שבת באחד מימי חול המועד, והיא מכונה 'שבת חול המועד'.
במקורות
בפרשת המועדות המופיעה בספר ויקרא (פרשת אמור) נאמר כי חג הסוכות וחג הפסח חלים שמונה ושבעה ימים (בהתאמה), כאשר היום הראשון והאחרון בהם הם 'מקרא קודש' או 'שבתון', אך אין התייחסות לתוכן הימים שביניהם, מלבד ציווי להקרבת קורבנות מיוחדים בימים אלו.
בתורה שבעל פה
בתורה שבעל פה, ישנה מסכת מיוחדת במשנה ובגמרא העוסקת בחלקה הגדול בדיני חול המועד - מסכת מועד קטן. בספרא ובגמרא מסכת חגיגה הובאו מדרשי הלכה על פיהם חול המועד אסור במלאכה. חלק מהראשונים הבינו ממדרשי ההלכה כי חלק מאיסורי המלאכה בחול המועד הם איסורים מהתורה, אך הדעה המקובלת בין הפוסקים היא כי דרשות אלו הן אסמכתאות, ולעיקר איסור המלאכה בחול המועד תוקף של דרבנן, ולא מהתורה.
איסור מלאכה
לפי ההלכה, ישנן מלאכות שאסור לעשותן בחול המועד. בתלמוד, איסור זה נדרש מהמקרא, אולם ישנה מחלוקת בין הראשונים אם האיסור הוא מדאורייתא, כלומר נובע מפרשנות של המקרא, או מדרבנן, כלומר חידוש של חז"ל שרק הסמיכו אותו על המקרא.
קיימת מחלוקת בפוסקים, האם ל"ט המלאכות האסורות בשבת ויום טוב משום יצירה, אסורות באופן כללי גם בחול המועד מלבד אותן מלאכות שהותרו, או שבחול המועד אסורות רק מלאכות שיש בהן טרחה. על כל פנים, מסחר ודברים שיש בהם טרחה מרובה אסורים.
מלאכות שהותרו בחול המועד
בחול המועד הותרו שבעה סוגי מלאכות:
אוכל נפש
הכנת מזון למועד. מותר מעשה אומן, מותר לתכנן מראש מלאכה זו במועד, ויש אומרים שמותר לעשותה בשכר לאחרים. מותר גם לעשותה בפומבי, אם ניכר שעושה לצורך המועד.
מכשירי אוכל נפש
שימוש בציוד להכנת מזון וטיפול בצרכי הגוף, וכן לשם רפואה והיגיינה, גם תיקון הציוד מותר, ומותר לעשות בשכר לאחרים. אך אם תכנן מראש מלאכתו למועד, מותר רק מעשה הדיוט.
מכשירי מכשירים, כגון תיקון רשתות שצדים בהם עופות מותר לעשות בהם רק מלאכת הדיוט ולא מלאכת אומן.
שאר צורכי המועד
לדוגמה שטיפת רצפה או תיקון רכב - מותר מעשה הדיוט בלבד, ובתנאי שלא תכנן מלאכתו למועד. אסור לעשות לאחרים בשכר.
מלאכת דבר האבד
מלאכה שאם לא תיעשה, ייגרם לאדם נזק או הפסד. מותר גם מעשה אומן, ולאחרים בשכר. כל זאת רק בתנאי שלא דחה את המלאכה בכוונה לחול המועד כשהיה יכול לעשותה מקודם.
מלאכה לצורך מצווה
מעשה אומן מותר אם עלול להפסיד את ההזדמנות לקיום המצווה, ואפילו אם תכנן מראש את המלאכה למועד. לעשות בשכר לאחרים, מותר רק אם זמן המצווה במועד, וישתמש ברווח לשמחת המועד. מעשה הדיוט מותר גם לצורך אחרי החג, אם לא יהיה לו זמן.
צורכי רבים
לדוגמה לתקן דרכים או מקווה. מותר גם מעשה אומן לצורך המועד, לתכנן מראש מלאכתו למועד, ולעשות לאחרים בשכר.
פועל שאין לו מה לאכול
מותר לו לעשות כל מלאכה בשכר עבור אחרים. ומותר לשכור אותו גם למלאכות האסורות בחול המועד. ישנה מחלוקת בין האחרונים האם מדובר על פועל שאין לו מה לאכול כלל, אפילו לחם ומים, או שמדובר על פועל שאין לו את הצרכים הדרושים לו לחג, כגון בשר ויין.
הנחת תפילין
דין הנחת תפילין בחול המועד אינו מפורש בחז"ל, יש שכתבו לדייק מדבריהם שיש להניח, ואכן רוב הראשונים נהגו להניח, אך ראשונים רבים אחרים סברו שאין להניח תפילין בחולו של מועד. רבי יוסף קארו בספרו 'בית יוסף' כתב שמאחר ובתלמוד לא נתפרש דין זה, לכך אין לעבור בידיים על דברי רבי שמעון בר יוחאי בזוהר ולהניח.
כיום, המנהג הנפוץ בארץ ישראל שאין מניחים תפילין בחול המועד, כפי שאין מניחים בשבת ויום טוב, אמנם יש שמניחים בצנעה, ובשנים האחרונות יש שהקימו מניינים נפרדים להניח תפילין, בהסכמת פוסקים מסוימים. בחוץ לארץ רבים מניחים תפילין, חלקם בברכה, וחלקם בלי ברכה, ויש, בעיקר מבין החסידים, שאין מניחים. קיימים מנהגים נוספים בעניין כגון מנהג המחלק בין רווקים לנשואים, ועוד.
איסור כביסה, גילוח ותספורת
חכמים אסרו לכבס, לגלח ולהסתפר בחול המועד. סיבת האיסור היא מפני כבוד הרגל (חג), כדי שאנשים לא ידחו את הכביסה, התספורת והגילוח לחג, ויכנסו לחג כשהם מנוולים בשיער מגודל. מי שלא התגלח או הסתפר מסיבות מובנות, כגון שהיה שבוי או בבית כלא, התירו לו חכמים לגלח במועד. בימינו, כשרבים נוהגים להתגלח בכל יום, יש מתירים להתגלח כיוון שגם מי שהתגלח בערב החג צריך להתגלח שוב בתוך המועד, על מנת שלא יראה מנוול במועד.
קציצת ציפורניים
נחלקו התנאים האם מותרת קציצת ציפורניים בחול המועד. לדעת רבי יהודה אסור הדבר, ואילו לדעת רבי יוסי היא מותרת. ההלכה נפסקה כדעת רבי יוסי. בתלמוד מובא שיש איסור לקצוץ בקוצץ ציפורניים, אך לדעת הרי"ף והרא"ש איסור זה נאמר לגבי דיני אבלות ולא לגבי חול המועד. בשולחן ערוך נאמר שקציצת ציפורניים מותרת, ואילו הרמ"א כתב שקציצת ציפורניים אסורה. הנוהגים כרמ"א מקלים בכמה מקרים: בקציצת ציפורניים בפה, בקציצתם לילד קטן, בקציצתם כאשר קצץ אותם בערב החג, בקציצתם לצורך טבילת אשה, ויש מתירים לקצצם גם בערב שבת למי שרגיל בכך.
ראיית נגעים בחול המועד
התנאים נחלקו בנוגע לראיית נגעי צרעת בחול המועד בהסגר שני. לדעת רבי מאיר רואים את הנגעים להקל ולטהר את המצורע, אך לא להחמיר עליו ולטמא אותו, משום שהדבר פוגע בשמחת החג שלו. לעומת זאת לדעת רבי יוסי, אין רואים את הנגעים לא להקל ולא להחמיר, וזאת משום שדרש מהפסוק "לטהרו או לטמאו" שאם נזקק הכהן לבדוק את הנגע הוא אינו רשאי שלא לבחור באחת משתי הדרכים: לטהר את בעל הנגע או לטמא אותו. לדעת רבי יש להבחין בין מצורע מוחלט לבין מצורע מוסגר, שאת נגעו של המוסגר רואים בחול המועד ואת נגעו של המוחלט לא רואים, ויש גרסה הפוכה לפיה את נגעו של המוסגר לא רואים, ואת נגעו של המוחלט רואים. לפני הסגר לא רואים כלל ובהסגר ראשון רואים.
סדר התפילה
בתפילות שחרית, מנחה וערבית מתפללים תפילת שמונה עשרה רגילה ומוסיפים בה את תפילת יעלה ויבוא. אחרי חזרת הש"ץ של תפילת שחרית, קוראים את ההלל (בפסח הלל בדילוג ובסוכות הלל שלם, ונוספת נטילת לולב לפני ההלל והושענות אחרי), ולאחר מכן קוראים בתורה ומחלקים את הקריאה לארבעה קוראים. אחרי קריאת התורה מתפללים תפילת מוסף של חג. גם בברכת המזון מוסיפים יעלה ויבוא.
שבת חול המועד
גם בשבת מתפללים תפילת עמידה בשחרית, מנחה וערבית בלא שינויים, למעט יעלה ויבוא. בקהילות אשכנז ואיטליה אומרים פיוטים בברכות קריאת שמע. אומרים הלל, ובסוכות ברוב הקהילות אומרים הושענות, אלא שנוהגים שלא להקיף את הבימה כבשאר ימים. בקהילות האשכנזים, קוראים מגילת שיר השירים בשבת חול המועד פסח, ומגילת קהלת בשבת חול המועד סוכות.
בקריאת התורה בשחרית קוראים פרשה מיוחדת לשבת חול המועד ( עד ), ולמפטיר קוראים בקרבנות החג כמו בשאר הימים. בחול המועד סוכות, מפטירים ברוב הקהילות עד ; אצל התימנים והאיטלקים מפטירים. בחול המועד פסח, מפטירים (והתימנים מתחילים ). תפילת מוסף היא בנוסח של יום טוב, אך מזכירים בו שבת.
במנחה קוראים את תחילת הפרשה של השבת הבאה.
עלייה לרגל
בזמן בית המקדש, מי שאיחר מלהקריב עולת ראייה ביום טוב הראשון, היה יכול להשלים ולהקריב בימי חול המועד.
כיום, רבבות נוהרים אל רחבת הכותל המערבי בימי חול המועד כדי לקיים זכר למצוות העלייה לרגל. פעם בשבע שנים מגיעים במוצאי שנת השמיטה, בחול המועד סוכות, לקיום זכר למצוות הקהל.
כמו כן, אלפים מגיעים בחול המועד למעמד ברכת הכהנים לכותל המערבי המסורתי, בו מאות כוהנים מברכים את העם. עם זאת לדעת רבים מהפוסקים קיום זכר לעליה לרגל הוא רק בראיית רצפת הר הבית כך כתוב גם בשו"ת תשובות והנהגות שכתב הרב משה שטרנבוך וכן הורה רב העיר העתיקה הרב אביגדור נבנצל.
פרנץ יוזיאס, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד
פרנץ יוזיאס, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד (בגרמנית: Franz Josias Herzog von Sachsen-Coburg-Saalfeld; 25 בספטמבר 1697 – 16 בספטמבר 1764) היה דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד בין השנים 1745–1764.
ביוגרפיה
פרנץ יוזיאס נולד ב-25 בספטמבר 1697 בזאלפלד שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-זאלפלד, ליוהאן ארנסט הרביעי, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, ולשרלוטה יוהאנה, רוזנת ולדק-וילדונגן, בתו של יוזיאס השני, רוזן ולדק-וילדונגן. בשנת 1718 התגייס פרנץ יוזיאס לצבא האימפריה הרומית הקדושה, אולם בשנת 1720 חזר על פי דרישת אביו לקובורג. בשנת 1724 התחתן אחיו כריסטיאן ארנסט בנישואים מורגנטיים, ובשל כך הורה אביו שלאחר מותו ישלטו שניהם במשותף. בשנת 1729 מת אביו יוהאן ארנסט הרביעי, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, ופרנץ יוזיאס ואחיו כריסטיאן ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד עלו לשלטון במקומו, אולם כריסטיאן ארנסט היה השליט העיקרי. בשנת 1733 החל פרנץ יוזיאס להיות השליט העיקרי בדוכסות, ובשנת 1735 החל לשלוט לבדו בקובורג.
ב-4 בספטמבר 1745 מת אחיו כריסטיאן ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, ופרנץ יוזיאס עלה במקומו לשלטון. בין השנים 1750–1755 היה פרנץ יוזיאס העוצר של דוכסות סקסוניה-ויימאר בשם ארנסט אוגוסט השני, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך.
ב-16 בספטמבר 1764 מת פרנץ יוזיאס, ובנו ארנסט פרידריך, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-2 בינואר 1723 התחתן פרנץ יוזיאס עם אנה סופיה, נסיכת שוורצבורג-רודולשטט, בתו של לודוויג פרידריך הראשון, נסיך שוורצבורג-רודולשטט, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
אזאר נפיסי
אזאר נפיסי (בפרסית: آذر نفیسی; נולדה ב-1 בדצמבר 1955) היא סופרת איראנית ופרופסורית לספרות אנגלית. משנת 1997 גרה בארצות הברית. היא מוכרת בעיקר הודות לספריה: "לקרוא את לוליטה בטהרן" ו"דברים שלא סיפרתי" שנהיו לרבי מכר.
ביוגרפיה
נפיסי נולדה בטהראן לאמה נזהת נפיסי, צאצאית למשפחת המלוכה הקאג'ארית, ואביה אחמד נפיסי, שהיה ראש עיריית טהראן בין השנים 1961–1963. נפיסי התחנכה בשווייץ והוציאה את תואר הדוקטורט בארצות הברית מאוניברסיטת אוקלהומה. בתום המהפכה חזרה בשנת 1979 נפיסי לאיראן והחלה ללמד ספרות אנגלית באוניברסיטת טהראן אך לאור הגבלות הממשל על לימודי הספרות החליטה להפסיק ללמד באוניברסיטה.
חיבורים
בשנת 1997 עברה נפיסי לארצות הברית שם הוציאה לאור בשנת 2003 את ספרה "לקרוא את לוליטה בטהרן". בה היא מתארת את חוויותיה כאישה חילונית באיראן שלאחר המהפכה, בספר היא מכריזה: "אני עזבתי את איראן, אך איראן לא תעזוב אותי". בשנת 2008 הוציאה את ספרה "דברים שלא סיפרתי". בשנת 2014 הוציאה לאור את הספר "רפובליקת הדמיון".
מוחמד מנאע
מוחמד מנאע (בערבית: محمد مناع) המוכר בכינוי אבו אלעז (נולד ב-8 במאי 1941) כיהן כמזכיר וכראש המועצה מקומית מג'ד אל כרום.
ביוגרפיה
מוחמד מנאע נולד, גדל והתחנך בכפר מג'ד אל כרום, למד בבית הספר החקלאי בכפר ראמה. נשוי לסועאד, ואב לשמונה: עביר, עזיז, רולא, ערין, ענאיאת, גאלי, חסנא ו- רוחי מנאע.
מזכיר המועצה המקומית מג'ד אל כרום 1963 - 1978
לאחר הקמת המועצה המקומית מג'ד אל כרום כיהן מוחמד מנאע בשנים 1963–1978 כמזכיר המועצה מקומית מג'ד אל כרום.
ראש המועצה המקומית מג'ד אל כרום 1978 - 1993
ב-7 בנובמבר 1978 נבחר מוחמד מנאע לראשונה לראשות המועצה המקומית מג'ד אל כרום ברוב קולות של 83.5%.
ב־25 באוקטובר 1983 נבחר לקדנציה שנייה.
ב־28 בפברואר 1989 נבחר לקדנציה שלישית.
בתפקיד ראש המועצה הוא הטביע חותמו באופן בולט על היישוב, אופיו והתפתחותו. בין יתר פעולותיו:
ראש המועצה המקומית מג'ד אל כרום 2009 - 2013
בבחירות חדשות למועצות המקומיות הנפרדות שהתקיימו ב-18 באוגוסט 2009, התמודד מוחמד מנאע לראשות המועצה לאחר לחץ ציבורי מהתושבים להתמודד על מנת להחזיר עטרה ליושנה ליישוב, ובכך נבחר מוחמד מנאע לתפקיד ראש המועצה מג'ד אל כרום לקדנציה רביעית.
בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו באוקטובר 2013, החליט מוחמד מנאע לאחר עשייה של 50 שנה בתפקיד ציבורי, לא להתמודד לראשות המועצה, ופעל לאחווה ואחדות בין המועמדים הצעירים, ואף יזם מהלך אחדות בין המועמדים בכך שהגיע ביחד עם שאר המועמדים אצל על כל מועמד באספה הכללית שקיים במהלך תקופת הבחירות.
יחסי ישראל–פורטוגל
יחסי ישראל–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים שבין מדינת ישראל והרפובליקה הפורטוגלית. היחסים כוננו בשנת 1977. לישראל יש שגרירות בליסבון ולפורטוגל יש שגרירות בתל אביב-יפו. כמו כן, פורטוגל מחזיקה בקונסוליה בחיפה.
היסטוריה
משנת 1958 ועד לכינון יחסים דיפלומטיים מלאים יוצגה ישראל בליסבון על ידי קונסוליה כללית עד לפתיחת השגרירות.
במהלך מלחמת יום הכיפורים, אישרה ממשלת פורטוגל לארצות הברית להשתמש בנמל תעופה באיים האזוריים לצורך העברת סיוע צבאי לישראל במסגרת מבצע ניקל גראס.
לאחר מהפכת הציפורנים ב-1974 החלו יחסי החוץ של פורטוגל להתפתח, ובתחילת 1977 החליטה ממשלתו של מריו סוארש לקשור קשרים דיפלומטיים עם ישראל בראשותו של יצחק רבין. היחסים בין שתי המדינות הושפעו רבות מההיסטוריה של יהודי פורטוגל ואנוסי פורטוגל.
בשנת 1995, בעקבות הסכמי אוסלו, פורטוגל החלה לראות את ישראל בצורה חיובית יותר, והיחסים בין המדינות התחממו, אך עם פרוץ האינתיפאדה השנייה, היחסים התקררו מחדש.
ב-20 בדצמבר 2005 נחתם מזכר הבנות בדבר חילופי מידע ומעקב אחרי פעילות ניירות ערך בין שתי המדינות.
ב-26 בספטמבר 2006 נחתמה אמנה למניעת כפל מס בין ישראל ופורטוגל. האמנה אושררה בישראל ב-22 בפברואר 2007 ובפורטוגל ב-15 בינואר 2008.
גם בשנים 2011–2015, בתקופת פדרו פאסוש קואליו, היחסים המשיכו להתחמם. קואליו תמך בשלום בין ישראל לפלסטינים, אך עם זאת הביע תמיכה בעמדת ישראל.
אחרי תקופה זו שבה הביקורת החריפה של פורטוגל נגד ישראל (בין היתר גם בגלל התחזקות יחסי איראן–פורטוגל והסרת הסנקציות של האיחוד האירופי על איראן). באירוויזיון 2018 בליסבון אף סלבדור סובראל שניצח באירוויזיון הקודם, ביקר את ישראל ונטע ברזילי ביקורות אנטישמיות ואף אמר שלא יסכים לתת לה את גביע המנצחת (ישראל שהובילה בהימורים זכתה באירוויזיון בסופו של דבר).
בדרך כלל, ברוב הצבעות האו"ם בעניינים של מדינת ישראל פורטוגל נמנעת, או מצדדת במדינות ערב.
במאי 2023 הוביל שגריר ישראל בפורטוגל המכהן דור שפירא יחד עם צוות השגרירות ואגודת הידידות הפלמנטרית ישראל–פורטוגל הצבעה בפרלמנט לתמוך בישראל ברוב קולות, לכבוד יום העצמאות ה-75 של מדינת ישראל, בפעם הראשונה בהיסטוריה של היחסים בין המדינות. הפרלמנט הפורטוגלי קיבל את ההצעה ברוב קולות של 215 חברי פרלמנט מתוך 230 שנכחו בהצבעה. ההצעה התייחסה גם להרחבת השלום במזרח התיכון וקריאה לפתרון הסכסוך הישראלי–פלסטיני, ותמכה בחיזוק היחסים בין ישראל ופורטוגל ובקידום שיתופי פעולה בין המדינות בכלכלה, בתרבות ובחברה.
ביקורים רשמיים מטעם שתי המדינות
ב-23 בינואר 2011 ערך שר החוץ אביגדור ליברמן ביקור רשמי בבריטניה ובפורטוגל. ליברמן הגיע לפורטוגל ב-25 בינואר באותה שנה, ומהלך הפגישה בליסבון נפגש ליברמן עם שר החוץ של פורטוגל, לואיש אמאדו, עם נשיא הפרלמנט, ג'יימה גמא ועם ראשי הקהילות היהודיות בפורטוגל.
ב-9 בספטמבר 2007 ביקר בירושלים שר החוץ הפורטוגלי לואיש אמאדו. במהלך הביקור נפגש אמאדו עם שרת החוץ ציפי לבני, נשיא המדינה שמעון פרס, ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט, שר הביטחון אהוד ברק, חבר הכנסת יוסי ביילין ועם שליח הקוורטט למזרח התיכון טוני בלייר ששהה באותה העת בירושלים. בדצמבר 2019 נפגש ראש ממשלת ישראל עם ראש ממשלת פורטוגל אנטוניו קושטה ועם שר החוץ של פורטוגל אוגוסטו סאנטוס סילבה בליסבון.
זכאות לאזרחות פורטוגלית
בשנת 2013 הודיעה ממשלת פורטוגל כי בכוונתה לאפשר קבלת אזרחות לצאצאי היהודים שגורשו בתקופת ממלכת פורטוגל. לאחר טיפול בנושא שארך קרוב לשנתיים, בפברואר 2015 נחקק בפורטוגל החוק המעניק הקלות בקבלת אזרחות לצאצאי יהודי פורטוגל שגורשו או עזבו את פורטוגל מסוף המאה ה-15 ואילך.
במסגרת החוק, גם צאצאי מגורשי ספרד עשויים להיות זכאים לאזרחות פורטוגלית, אם יוכלו להוכיח את שורשיהם הספרדיים באמצעות מאגר שמות משפחה המוכר כשמות יהודיים על ידי ממשלות ספרד ופורטוגל. הוכחה נוספת והכרחית לזיקה ליהדות ספרד ופורטוגל היא תעודות עלייה ממדינות שאליהן גורשו היהודים, כגון אלג'יריה, מרוקו, תוניסיה, מצרים, סוריה, לוב, יוון, טורקיה, בולגריה, בוסניה, רומניה, סרביה ועוד.
מלבד הקשר לספרד ולפורטוגל, יהודים המעוניינים להגיש בקשה לאזרחות פורטוגלית צריכים להיות בני 18 לפחות ללא אפוטרופוס, וכן בעלי גיליון הרשעות נקי ללא עבר פלילי. הורים לילדים יכולים להגיש בקשה לאזרחות בשם ילדיהם הקטינים.
לאחר חקיקת החוק הוגשו לממשלת פורטוגל עשרות אלפי בקשות לאזרחות מצד ישראלים אשר ראו אטרקטיביות באזרחות הפורטוגלית, בין היתר בזכות הדרכון הפורטוגלי וכרטיס הכניסה לאיחוד האירופי.
סטיבן סולומון
סטיבן סולומון (באנגלית: Steven Solomon; נולד ב-16 במאי 1993) הוא אצן אוסטרלי-יהודי, בעל מדליית ארד מאליפות העולם באתלטיקה לנוער ומקום שמיני באולימפיאדת לונדון 2012 בריצת 400 מטר.
חייו
סולומון נולד בסנט לאונרדס שבסמוך לסידני. אף שנולד למשפחה יהודית, למד בבית ספר פרטי אנגליקני. בגיל 6 החל לשחק כדורגל במועדון "הכח" המקומי. בשנת 2009 השתתף במכביה ה-18, כקפטן נבחרת הנוער של אוסטרליה.
במהלך 2009 החל סולומון להפגין יכולות גם באתלטיקה. הוא שבר את שיא אליפות בתי הספר בריצת 200 מטר, שנקבע ב-1959, קבע שיא אליפות גם בריצת 400 מטר, וגם ניצח בתחרות הקפיצה לרוחק לגילאי 16, וזכה במדליית הארד בריצת 100 מטר משוכות. בפעם הראשונה בה התחרה בריצת 400 מטר משוכות, שבר את שיא ניו סאות' ויילס בריצה זו. בשלהי אותה שנה, בתחרות לגילאי 17, זכה גם במדליית זהב בריצת 400 מטר ובמדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות. באותה שנה השתתף לראשונה גם בתחרות בינלאומית, אליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה במונקטון שבקנדה, במסגרת נבחרת השליחים האוסטרלית ל-400X4 מטרים. הנבחרת סיימה במקום הרביעי.
בשנת 2011 השתתף סולומון לראשונה באליפות העולם באתלטיקה, שנערכה בטגו. הוא השתתף רק במירוץ השליחים ל-400X4 מטרים, בו סיימה נבחרת אוסטרליה במקום העשירי. באותה שנה זכה לראשונה באליפות אוסטרליה בריצת 400 מטר, הישג עליו חזר גם ב-2012. באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בברצלונה ב-2012 זכה סולומון במדליית הארד, לאחר שקבע שיא אישי חדש בריצת 400 מטר, 45.52 שניות.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים סולומון במקום שמיני בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.14 שניות. בשלב חצי הגמר קבע שיא אישי חדש של 44.97 שניות, שיפור לשיאו בלמעלה מחצי שנייה בתוך פחות מחודש.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-19 זכה סולומון במדליית כסף בריצת 400 מטר, בתוצאה של 46.24 שניות, אחרי דונלד סנפורד מישראל.
חבורה סדורה
חבורה סדורה (משמאל) היא חבורה שמוגדר עליה יחס סדר ליניארי, באופן כזה שאם a < b אז גם ca < cb. חבורה היא ניתנת לסידור אם אפשר להגדיר עליה סדר ההופך אותה לחבורה סדורה. חבורה ניתנת לסידור משמאל אם ורק אם היא ניתנת לסידור מימין.
כל חבורה סדורה היא חבורה חסרת פיתול. כל חבורה אבלית חסרת פיתול ניתן לסדר. כל חבורת-קשר (חבורה יסודית של המשלים של קשר) ניתן לסדר.
המושג "חבורה סדורה" עשוי להתייחס גם לחבורה עם סדר חלקי (הנשמר תחת כפל מאחד או משני הצדדים). אחת המחלקות החשובות מסוג זה היא של חבורות שהסדר עליהן מהווה סריג.
טיפוסים של חבורות סדורות
אפשר לתאר את יחס הסדר דרך קבוצת האיברים החיוביים: חבורה ניתנת לסידור משמאל אם יש בה תת-קבוצה P הסגורה לכפל כך שהחבורה מתפרקת לאיחוד זר (כאשר ). במקרה זה הסדר מוגדר לפי הכלל: a<b אם ורק אם. חבורה ניתנת לדו-סידור אם יש בה קבוצה נורמלית כזו.
הדרגה של חבורה אבלית סדורה
תהי \Gamma חבורה סדורה. תת-חבורה היא קמורה אם לכל  מתקיים. אם תת-חבורה קמורה, על המנה  מושרה יחס סדר, ההופך גם אותה לחבורה סדורה. אוסף תת-החבורות הקמורות מהווה שרשרת, שגובהה הוא הדרגה. ממילא,.
בחבורה הסדורה \mathbb{Z} שרשרת תת-החבורות הקמורות היא, ודרגתה היא 1. לחבורה אבלית סדורה יש דרגה 1 אם ורק אם ניתן לשכן אותה בחבורה החיבורית של שדה המספרים הממשיים. באופן כללי יותר, כל חבורה אבלית סדורה מדרגה n אפשר לשכן ב- עם הסדר הלקסיקוגרפי. חבורה סדורה היא דיסקרטית אם יש לה שיכון דיסקרטי ב- (עם הטופולוגיה הסטנדרטית); החבורות הדיסקרטיות היחידות הן מהצורה (עם הסדר הלקסיקוגרפי). מכאן מתקבלת דיכוטומיה: חבורה אבלית סדורה היא או תת-חבורה של \mathbb{R}, או שהיא מכילה עותק של (עם הסדר הלקסיקוגרפי).
החבורה האבלית, שגם היא סדורה, נקראת הסגור החילוקי (divisible hull) של \Gamma. הדרגה של הסגור החילוקי שווה לזו של החבורה המקורית.
פרודיה
פרודיה (ביוונית: παρῳδία, מן παρά שמשמעו "לצד" + ᾠδή שמשמעו "שיר", וביחד "שיר בצד") היא יצירה המחקה באופן קומי יצירה או סוג יצירות אחר. פרודיה יכולה להתקיים בכל מדיום אמנותי, כולל ספרות, מוזיקה וקולנוע.
היסטוריה
בספרות יוון העתיקה הייתה הפרודיה סוג של שיר שחיקה את סגנונו של שיר אחר באופן מלעיג. ב"פואטיקה" טוען אריסטו כי פרודיה היא כתיבה במשקל יאמבי על גיבורים "נמוכים", וזוהי יצירה שתפקידה לפוגג את המתח הטרגי המצטבר בטרגדיות.
הרומאים החשיבו פרודיה כחיקוי שיר אחד על ידי שיר אחר לשם השגת אפקט קומי, וכך היא נחשבה גם בעיני הנאו קלאסיקנים הצרפתים. טכניקה זו זכתה לעדנה במאה ה-18, עם יצירותיהם של ג'ון דריידן, הנרי פילדינג וג'ונתן סוויפט. עם זאת, כבר במאה ה-17 התפרסם דון קיחוטה של סרוואנטס, יצירה פרודית ברובה על רומאנס האבירים.
לפני המאה ה-18, היה המונח "פרודיה" קרוב במשמעותו ל"ציטוט" מוזיקלי (כך, למשל, מוצארט שחיקה בחלק מיצירותיו שירי ציפורים, ומנדלסון ש"ציטט" את מוצרט). ב-"MacFlecknoe", יצר דרידן שירה שתוכננה להלעיג (משמע סאטירית) על ידי שימוש בפרודיה. דרידן אימץ את סגנונו של איניאדה לורגיליוס, כדי לכתוב על תומאס שדוול, מחזאי. הניגוד הברור בין הסגנון ההרואי השאוב מוורגיליוס לבין הגיבור, שדוול, גרמה לשדוול להראות מגוחך למדי. הלבשת דמותו של שדוול בבגדיו של איניאס הופכת אותו לנלעג אף יותר. פרודיות אחרות של תקופת הרסטורציה והמאה ה-18 דמו לסגנון הפרודי של דרידן: הם חיקו סגנון רציני והרואי כדי ללעוג לגיבור נמוך וטיפשי. סגנון זה נקרא בדרך כלל mock heroic, ז'אנר שנהוג לייחס את ראשיתו לסמואל באטלר ולשירו "הודיברס".
ג'ונתן סוויפט הוא הסופר האנגלי הראשון שהשתמש במילה "פרודיה" כדי לתאר פרוזה נרטיבית, ואולי בשל אי ההבנה של סוויפט עצמו התרחבה משמעות המילה, וכוללת היום כל חיקוי קומי של סגנון המכוון להלעיג. באחת ההקדמות שלו ל"מעשה בגיגית" ("A Tale of a Tub") טען סוויפט שפרודיה היא חיקוי סגנונו של מחבר, שהפארודיסט רוצה לחשוף את קלונו. הגדרה זו הופכת את הפרודיה לשונה במעט מאוד מבורלסקה, ובהתחשב בתשומת הלב שהקדיש סוויפט לשפה, ייתכן מאוד כי הוא ידע זאת. למעשה, ההגדרה של סוויפט לפרודיה יכולה בהחלט להיות פרודיה בעצמה על סגנונו של דריידן, שנהג להסביר את הברור מאליו באמצעות מילים שאולות משפות אחרות.
פרודיה פוסטמודרנית
לינדה הטצ'טון, חוקרת אמנות פוסטמודרנית, טוענת כי בעידן הפוסטמודרני פרודיות אינן משמשות עוד כדי ללעוג למושאי החיקוי שלהן. הן משלבות אלמנטים בני תקופות ותרבויות שונות, אך שילוב זה אינו אלא משחק בלבד ולא פרי כוונה ביקורתית.
פרדריק ג'יימסון, לעומתה, טוען כי בעידן הפוסטמודרני שוב אין משתמשים בפרודיות, כי אם בפסטיש, אימוץ של אלמנטים מיצירה או ז'אנר אחד מבלי שתהא לכך משמעות פרשנית כלשהי. בעיניו, בעידן זה, בו לא ניתן להתייחס לאף ערך אסתטי או אף נורמטיבי ללא ספק עמוק באשר ל"טבעיותו" של ערך זה, לא תיתכן פרודיה, שכן לא ניתן לתקוף מודל אסתטי מסוים מבלי שתהא לך מטרה שבשמה אתה תוקף.
כמו שניתן לראות, הן הטצ'טון והן ג'יימסון מייחסים לפרודיה כוונה סאטירית, וטוענים, איש בדרכו, כי אמנות פוסטמודרנית אינה מסוגלת לסאטירה מסוג זה.
פרודיה וסאטירה
כפי שניתן לראות, המונח "פרודיה" שינה והרחיב את משמעותו היוונית המקורית. מאז המאות ה-17 וה-18 מונח זה משמש פעמים רבות כדי לתאר חיקוי קומי של סגנון כתיבה כדי להלעיג על איכות היצירה המחוקה. שימוש זה במילה מניח שבפרודיות יש פן סאטירי, ולכן חל בלבול לעיתים קרובות בין שני המונחים. פרודיה אינה חייבת להיות סאטירית, גם אם פעמים רבות היא אכן כזו, וחיקוי קומי של סגנון או יצירה אינו מחייב הלעגת האובייקט המחוקה. כמה משיריו של דוד אבידן, לדוגמה, הם פרודיה עצמית, שנעשית במודע, ולא מתוך ניסיון ללעוג לסגנונו שלו (אם כי יש המתווכחים על כך).
יותר מכך, גם אם פרודיה היא אכן סאטירית, במקרים רבים הסאטירה אינה מופנה כלפי מודל המקור (היצירה, הסגנון או הז'אנר שהפרודיה מחקה) אלא כלפי העולם עצמו. במקרים אלה משמשת הפרודיה כמעין מצע בעזרתו ניתן לתקוף אספקטים בעולם.
במילים אחרות, פרודיה יכולה להיות גם סאטירית, וסאטירה יכולה להיות פרודית, אולם זוהי רק בגדר אפשרות ולא הכרח. אף על פי שז'אנרים אלה קרובים מאוד, ולעיתים משמשים בערבוביה, אין לבלבל ביניהן.
פרודיה וההיסטוריה של הספרות
ויקטור שקלובסקי, פורמליסט רוסי, טען במאמרו, "הרומן הפרודי", כי הפרודיה היא כלי חיוני להתפתחות ספרותית. לטענתו בשלב מסוים מתיישן סגנון או ז'אנר, והופך לצפוי וקונבנציונלי. הפרודיה משמשת במקרים אלו כדי לחשוף את תחבולות הטקסט, ולהוקיען (ובכך מובלעת ההנחה, כמובן, שפרודיה היא סאטירית בבסיסה). הטקסט הפרודי מכיל בתוכו "שני דקדוקים" - זה של הטקסט המחוקה וזה של הטקסט הפרודי עצמו - כאשר הטקסט הפרודי מייצר הזרה לטקסט המחוקה, ובכך "מערטל" את התחבולות הרטוריות שלו. על ידי ארגון הפוך של האלמנטים בטקסט המחוקה, והצבתם ליד אלמנטים אחרים, לרוב "נמוכים" יותר (בעלי סטטוס חברתי נמוך), מציגה הפרודיה לראווה את חוסר הטבעיות של טכניקות אלה.
הפרודיה, אם כן, משמשת ככלי פנים ספרותי, שמציג לראווה קונוונציות סגנוניות שהתיישנו, והאפקט שלהן הועם, ובכך פותח פתח לתחבולות רטוריות חדשות, שאף הן בתורן יתיישנו וחוזר חלילה.
ה"פרדוקס" של הפרודיה
אחת הטענות המעניינות בכל הנוגע לפרודיות סאטיריות, היא שבפרודיות אלה קיימת סתירה מובנית. הפרודיה יוצאת חוצץ כנגד ז'אנר או יצירה כלשהי, על ידי חיקוי מלעיג שלה. אולם בעצם חיקוי המודל, אותו רוצה הפרודיה לתקוף, מחיה הפרודיה מחדש מודל זה. קשה להאמין, למשל, כי היה מישהו זוכר היום את "אמאדיס דה גאולה" או "אורלנדו הזועם", ספרות האבירים של המאה ה-16, אותם תקף סרוואנטס בחמת זעם כזו בדון קיחוטה שלו. הפופולריות של דון קיחוטה היא ששמרה על ספרים אלה ידועים ואף נקראים עד לימינו אלה. במובן מסוים, אם כן, החיקוי הפרודי יכול לשמר ז'אנרים ויצירות שהיו נשכחות בלעדיו, גם אם מטרתו הייתה ביקורת על טקסטים אלו.
פרודיה כטכניקה אינטרטקסטואלית
כל פרודיה היא מטבעה טכניקה אינטרטקסטואלית, כלומר היא עיבוד של מבע אמנותי אחד במבע אמנותי אחר. מאחר שפרודיה היא חיקוי קומי אפשר פעמים רבות לראות בבירור את האלמנטים של טקסט המקור מול האלמנטים שנוספו בטקסט הפרודי. בדיאגרמה שמשמאל, למשל, האלמנטים המסומנים ב-B הם הדקדוק הפרודי, והאלמנטים המסומנים ב-A הם האלמנטים השאולים מטקסט המקור. העמדתם זה מול זה (או הקצנתם או כל טכניקה קומית אחרת) יוצרים דיסוננס קומי.
לדוגמה: במשפט "לשתות או לא לשתות, זו השאלה" נוכחים שני דקדוקים: הפרודיה מציבה במקרה זה אלמנטים שמעמדם החברתי נמוך (שתייה) במקום בו מופיע במונולוג השיקספירי "להיות", הקטע בו המלט שוקל התאבדות, שנחשב תרבותית כ"גבוה" וקאנוני. אפשר לראות שבתוך הפרודיה נוכחים סמנים ל"המלט", אך הם מובאים לצד אלמנטים חדשים. עם זאת, קשה לומר כי פרודיה זו מלעיגה את המונולוג המפורסם של המלט, ואף לא את המציאות עצמה. כלומר, פרודיה זו אינה סאטירית.
פרודיה רצינית
אף על פי שפרודיה היא חיקוי קומי, עדיין ישנן פרודיות הנחשבות ל"פרודיות רציניות" (למשל: יוליסס לג'ויס). כיצד הדבר נעשה?
כאמור, פרודיה משלבת בין אלמנטים מטקסט המקור לאלמנטים חדשים, שהסטטוס החברתי שלהם גבוה או נמוך יותר. שילוב זה יוצר דיסוננס, שגורם לאפקט קומי. בפרודיות רציניות, טוענת זיוה בן-פורת, נוצר גם כן שילוב בין אלמנטים "נמוכים" ו"גבוהים", אולם האלמנטים ה"נמוכים" מוגבהים בתרבות שבה הפרודיה נכתבה.
"יוליסס", לדוגמה, משחזר את עלילת האודיסיאה להומרוס בדבלין. את מקום אודיסאוס מחליף בלום, פרסומאי יהודי; את מקום המסע שארך שנים תופס מסע בן יום אחד; הקיקלופ הופך לגזען שיכור, וכך הלאה. לכאורה, יש כאן שילוב בין אלמנטים "נמוכים" ל"גבוהים", אך ג'ויס והספרות המודרנית, שבה הוא פעל, אינם רואים בבלום גיבור "נמוך". בלום אכן עובר "אודיסיאה", אלא שאודיסיאה זו היא אודיסיאה נפשית, שמתרחשת רובה בתוך תודעתו.
דוגמה נוספת היא האודות של פבלו נרודה. נרודה כותב שירי הלל, אך שירי ההלל שלו אינם לגיבורים ולאלים כי אם לדברים פשוטים ויומיומיים. נרודה כתב אודה לבצל, למשל, ולמרות הניגוד הברור, נרודה אינו מבקש להלעיג, אלא משתמש בדיסוננס כדי להגביה את הדברים היומיומיים, ולא כדי להנמיך את הז'אנר אותו הוא מחקה.
פרודיה ככלי לשינוי חברתי
ג'ודית באטלר טוענת בספרה, "קוויר באופן ביקורתי", כי זהות היחיד מכוננת בתוך פרקטיקות תרבותיות, המייצרות אשליה שלכל אחד מאיתנו יש זהות טבעית, נתונה ומינית. החברה מניחה קשר הדוק בין מין ומגדר, כלומר שמין מסוים מוביל בהכרח למגדר מסוג מסוים. זוהי, כאמור אשליה, טוענת באטלר. יותר מכך, אף תפיסת המין שלנו עצמה, לטענתה, מעוותת דרך פריזמה חברתית. ההבדלים בין המינים מודגשים ומקבלים משמעות דרך מנגנוני שיח בחברה נתונה.
אוגוסטה, נסיכת בריטניה
אוגוסטה, נסיכת בריטניה (באנגלית: Princess Augusta of Great Britain; 31 ביולי 1737 – 31 במרץ 1813), הייתה נכדתו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה, אשתו של קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ואמה של קרולינה מבראונשווייג-וולפנביטל - אשתו של ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת.
ביוגרפיה
אוגוסטה נולדה ב-31 ביולי 1737 בארמון סנט ג'יימס, לונדון, לפרדריק, נסיך ויילס ולאוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, בתם של פרידריך השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ומגדלנה אוגוסטה, נסיכת אנהלט-צרבסט. אוגוסטה גדלה בארמון קיו, שם התחנכה יחד עם אחיה ג'ורג' הנסיך מוויילס, ולמדה היסטוריה, ספרות, צרפתית ואיטלקית.
ב-16 בינואר 1764 התחתנה אוגוסטה עם בן דודה קרל וילהלם פרדיננד, נסיך הכתר של בראונשווייג-וולפנביטל בקפלה המלכותית בלונדון, ולאחר מכן נסעו השניים לבראונשווייג. לקראת לידת בתה הבכורה - אוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל, נסעה אוגוסטה לבריטניה, על מנת ללדת בסיבה מוכרת. בכל תקופת חייו של חמיה - קרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, הייתה אוגוסטה בצל חמותה הדומיננטית - פיליפינה שרלוטה, נסיכת פרוסיה, ומשום כך התרחקה מחיי החצר. בשנת 1780 מת חמיה קרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ובעלה עלה לשלטון במקומו כקרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל.
בשנת 1806 נהרג בעלה קרל וילהלם פרדיננד במהלך קרב ינה-אאורשטדט, ולאחר מכן נכבשה דוכסות בראונשווייג. בעקבות כך ברחה אוגוסטה לבריטניה, והתגוררה שם לצד משפחתה עד למותה ב-31 במרץ 1813.
משפחתה
בשנת 1764 התחתנה אוגוסטה עם קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
משתנה BY בדרקון
כוכב משתנה מטיפוס BY בדרקון (או בקיצור, משתנה BY בדרקון, באנגלית: BY Draconis variable) הוא כוכב משתנה שמנגנון השינוי שלו נובע מבהירות לא אחידה של פני הכוכב שגורמת לכך שהבהירות הנראית משתנה עם סיבוב הכוכב על צירו. כוכבים אלה הם כוכבי הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי M ו-K (כלומר ננסים אדומים וכתומים) שמסתובבים במהירות על צירם וכתוצאה מכך נוצרים בהם שדות מגנטיים חזקים שגורמים לפעילות מגנטית בכרומוספירה שלהם. כתוצאה מכך נוצרים בכרומוספירה כתמי שמש מרובים על חלקים גדולים מפני הכוכב ומכיוון שכתמים אלה בהירים פחות מפני הכוכב שבהם אין כתמים, בהירות הכוכב אינה אחידה ומשתנה בין מספר מאיות של דרגת בהירות לחצי דרגת בהירות בהתאם לכמות הכתמים. השינוי הוא מחזורי על פי זמן הסיבוב של הכוכב על צירו ומכיוון שמדובר בכוכבים המסתובבים במהירות, זמן המחזור האופייני הוא של מספר ימים עד חודש. עם זאת, לאורך הזמן הכתמים נעלמים ומופיעים כתמים חדשים במקומות אחרים ולכן השינוי בבהירות משתנה מעט מסיבוב לסיבוב ועל פני פרקי זמן ארוכים המחזוריות למעשה נעלמת.
עומר אצילי
עומר אצילי (נולד ב-27 ביולי 1993) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי והקיצוני באל עין מליגת העל של איחוד האמירויות.
קריירת מועדונים
אצילי גדל בשכונת אגרובנק שבחולון. הוא החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, וכשהיה בן 16 עבר למחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון.
הפועל ראשון לציון
בתחילת עונת 2010/2011 החל להשתלב במשחקי הקבוצה הבוגרת של הפועל ראשון לציון בגביע הטוטו, וב-17 באוקטובר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפועל ראשון לציון בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול בית"ר ירושלים. עד תום העונה ערך בסך הכל חמש הופעות ליגה, וב-12 במאי 2012 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–2 להפועל עכו, אך בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית. בעונה שלאחר מכן הפך אצילי לשחקן הרכב קבוע, וכבש שישה שערים בליגה הלאומית.
אצילי זכה גם עם הפועל ראשון לציון בגביע הטוטו לליגה הלאומית לעונת 2012/2013.
בית"ר ירושלים
ב-30 ביוני 2013 חתם לארבע שנים בקבוצת בית"ר ירושלים, וב-24 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו, בהפסד 0–2 להפועל באר שבע. ב-30 במרץ 2014 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה זו, בניצחון 3–0 על מכבי פתח תקווה, ואת עונתו הראשונה בקבוצה סיים עם 19 הופעות ושער אחד. בעונת 2014/2015 כבש שישה שערי ליגה. ב-2 ביולי 2015 ערך הופעת בכורה במסגרת אירופית, במשחק שהסתיים בתיקו 0–0 מול אורדבסי שימקנט הקזחית, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. במשחק הגומלין כבש שער בניצחון 2–1.
בתחילת מרץ 2016 נפצע, ובמועדון הודיעו כי הוא פצוע ולא כשיר לתקופה ממושכת, כשבמהלכה ניסו לשכנע אותו לחתום על הארכת חוזה. מנגד הודיע אצילי כי הוא מסרב לקבל את ההצעה, והוצא מסגל הקבוצה לשני משחקים בהם הפסידה הקבוצה. ב-31 במרץ הועמד לוועדת משמעת פנימית בקבוצה, וקיבל קנס בגובה 10,000 שקלים על תנאי, על כך שבחר לעלות לאימון בניגוד להחלטת הצוות הרפואי של המועדון שטען כי הוא פצוע. ב-11 באפריל הודיע מאמן הקבוצה סלובודאן דראפיץ' לאצילי כי הוא מתוכנן לפתוח בהרכב הראשון במשחק נגד מכבי תל אביב. כתגובה לכך הודיע אצילי לדראפיץ' כי הוא מסרב לפתוח בהרכב ולשחק במשחק, ובעקבות זאת הודח מסגל הקבוצה. בעקבות אותו האירוע הוחלט במועדון להעמיד את השחקן לוועדת משמעת בשנית. ב-24 באפריל, לאחר חודשיים של היעדרות, חזר אצילי לסגל בית"ר ירושלים למשחק נגד מכבי חיפה בו הפסידה בית"ר ירושלים 0–1. ב-25 באפריל הגיש אצילי תביעת בוררות כנגד בית"ר ירושלים בה דרש להשתחרר מיידית מהקבוצה.
עונת 2015/2016 הייתה לעונת הפריצה של אצילי בבית"ר ירושלים במהלכה כבש שבעה שערי ליגה והפך לאחד השחקנים החשובים בקבוצה. אצילי שימש כקפטן של בית"ר ירושלים בתחילת העונה, אך איבד את סרט הקפטן בתום העונה עקב המחלוקות עם המועדון. ב-7 ביולי 2016 כבש אצילי את שער הניצחון במשחק הגומלין של בית"ר ירושלים בניצחון 1–0 על סלובודה טוזלה הבוסנית, במסגרת סיבוב המוקדמות הראשון של הליגה האירופית. ב-21 ביולי כבש צמד שערים בהפסד בית"ר ירושלים 2–3 לאומוניה ניקוסיה הקפריסאית במשחק הגומלין בין הקבוצות במסגרת הסיבוב השני של מוקדמות הליגה האירופית. למרות ההפסד, שעריו של אצילי סייעו לבית"ר ירושלים להבטיח את העפלתה לסיבוב השלישי. ב-27 ביולי 2016 בישל אצילי את השער לעידן ורד נגד ילגבה הלטבית בתיקו 1–1 בשלב השלישי במוקדמות הליגה האירופית. שבוע לאחר מכן כבש אצילי בפנדל את השער הראשון בניצחון 3–0 בגומלין באצטדיון טדי. ב-14 באוגוסט הסתיים הליך הבוררות בין בית"ר ירושלים לאצילי, כשבסיומו נקבע סעיף השחרור מחוזהו בגובה 750 אלף יורו.
גרנדה
ב-31 באוגוסט 2016 חתם אצילי על חוזה לארבע עונות בגרנדה מהליגה הבכירה בספרד (הלה ליגה). ב-11 בספטמבר 2016 ערך אצילי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 65 דקות בהפסד 1–2 לאייבר במסגרת המחזור השלישי בליגה, ובסך הכל שותף ב-9 משחקי לה ליגה עד תום העונה, ובשני משחקי גביע המלך הספרדי לשנת 2016/2017.
מכבי תל אביב
ב-20 ביוני 2017 חזר לישראל וחתם לארבע שנים בקבוצת מכבי תל אביב. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך ב-26 ביוני במשחק מוקדמות הליגה האירופית נגד קיי אף טירנה, ואת שערו הראשון כבש במשחק הגומלין כשבוע לאחר מכן. במחזור השני של עונת 2017/2018 בליגת העל כבש אצילי צמד נגד עירוני קריית שמונה, והספיק לכבוש שלושה שערים נוספים עד לפציעתו שהרחיקה אותו מהמגרשים למשך רוב העונה. הוא חזר למגרשים לקראת סיום העונה בהפסד 2–3 נגד קבוצתו לשעבר בית"ר ירושלים, כבש שער בפנדל והמשיך לכבוש בארבעה משחקים רצופים, ובסך הכל בעונה זו ערך 17 הופעות בליגה וכבש עשרה שערים.
עונה לאחר מכן, תחת המאמן הסרבי ולדימיר איביץ', היה אצילי לאחד מעמודי התווך של הקבוצה בזכייתה באליפות המדינה, לאחר עונה שהסתיימה עם הפסד ליגה בודד ובפער של 31 נקודות מהמקום השני. בסך הכול כבש אצילי 11 שערי ליגה ב-29 הופעות.
אפאואל ניקוסיה
ב-23 באוגוסט 2020, חתם לשנתיים באפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. ב-17 בספטמבר כבש את שער הבכורה במסגרת הליגה האירופית נגד קייסר בניצחון הקבוצה 4–1. ב-5 בינואר 2021 שוחרר אצילי מאפואל ניקוסיה. במהלך התקופה בקבוצה שותף ב-11 משחקי ליגה, שבהם אצילי כבש 3 שערים מתוך 4 הופעות אך רק במסגרת משחקי הגביע הקפריסאי וכן במסגרת מוקדמות הליגה האירופית של אופ"א.
מכבי חיפה
ב-13 בינואר 2021 חזר אצילי לישראל וחתם במכבי חיפה לשלוש שנים וחצי. את הופעת הבכורה ערך ב-23 בינואר בניצחון קבוצתו 3–0 על בני סכנין. את שערי הבכורה במועדון כבש ב-17 במרץ במסגרת גביע המדינה בשלב שמינית הגמר כשכבש צמד בניצחון 2–1 על מכבי פתח תקווה. בליגה כבש את שער הבכורה ב-12 באפריל בניצחון החוץ 3–0 על מועדון ספורט אשדוד, משחק בו כבש צמד שערים. את העונה סיים כמלך הבישולים של ליגת העל, עם עשרה בישולים להם הוסיף ארבעה שערים. הוא סיים את העונה כמלך הבישולים של הליגה, אף על פי שהצטרף למכבי חיפה רק באמצע העונה, ועזר לה לזכות בתואר האליפות לאחר עשר שנים שחונות.
ב-7 בפברואר 2022 כבש 4 שערים במחצית הראשונה בניצחון של מכבי חיפה 6–0 על מ.ס. אשדוד, השחקן הרביעי בלבד שעושה זאת בליגת העל. בסך הכל בעונת 2021/2022 סיים אצילי עם 20 שערי ליגה ו-10 בישולים והשלים "דאבל דאבל" אישי. בכך סיים את העונה גם כמלך השערים וגם כמלך הבישולים של הליגה, ונבחר ל"כדורגלן העונה בישראל" ולשחקן העונה של הליגה מטעם אתר ONE וארגון שחקני הכדורגל בישראל. אצילי זכה בעונה זו עם קבוצתו בשלושה תארים: אליפות ליגת העל, גביע הטוטו לליגת העל, והסופר-קאפ הישראלי אלוף האלופים.
בשלב הפלייאוף במוקדמות עונת 2022/2023, אצילי בישל את השער שהעניק למכבי חיפה את כרטיס ההעפלה לשלב הבתים של ליגת האלופות של UEFA, כשבדקה ה-90 הרים כדור מבעיטה חופשית מחוץ לרחבה שגרמה לשער עצמי של כדורגלן הקבוצה היריבה - ולתוצאת תיקו בחוץ 2–2 במשחק הגומלין מול הכוכב האדום בלגרד הסרבית (4–5 למכבי חיפה בסיכום שני המשחקים).
ארבעה ימים לאחר מכן, ב-27 באוגוסט 2022, אצילי כבש שלושער והוסיף בישול במחזור הפתיחה של עונת 2022/2023 בליגת העל, בניצחון 4–1 על מכבי נתניה.
ב-11 באוקטובר 2022 כבש את שערי הבכורה שלו בליגת האלופות כשהבקיע צמד בניצחון הביתי 2–0 על יובנטוס האיטלקית, במסגרת שלב-הבתים בליגת האלופות לעונת 2022/2023. בסיומו נבחר אצילי ל"שחקן המצטיין של המשחק" על-ידי UEFA.
בסיום עונת 2022/2023 בליגת העל בכדורגל זכה עם מכבי חיפה באליפות שלישית ברציפות ונבחר שוב לכדורגלן העונה בישראל, כשהוא רושם 21 שערים (מלך השערים של הליגה) ו-12 בישולים (סגן המבשלים של הליגה). זו העונה השנייה ברציפות שהוא מסיים עם "דאבל דאבל".
אל עין
ב-14 ביוני 2023 חתם אצילי באל עין מליגת העל של איחוד האמירויות.
נבחרות ישראל
לזכותו שלוש הופעות בנבחרת הנוער עד גיל 19 של ישראל. ב-8 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה עד גיל 21, בניצחון 7–2 מול, במסגרת מוקדמות אליפות אירופה (יורו) לנבחרות צעירות, וגם עמה לו שלושה הופעות.
באוגוסט 2016 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של ישראל לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2018, וב-5 בסטפמבר 2016 אצילי ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים כשנכנס כמחליף במחצית השנייה בהפסד הביתי 1–3 מול.
ב-10 בנובמבר 2022 נאלץ אצילי להודיע על פרישתו מנבחרת ישראל.
חיים אישיים
סבו מצד אמו הוא יליד בוקרשט, רומניה, ועל כן קיבל אצילי דרכון רומני.
ב-2018 נישא לבת-זוגו הישראלית אור בן דוד. באותה שנה נולד בנם הבכור, ובשנת 2020 נולדה לזוג בת.
פרשת יחסי המין עם הקטינות
ביוני 2020 נחקרו אצילי וחברו לקבוצה דור מיכה כחשודים בבעילה אסורה בהסכמה, עקב קיום יחסי מין עם שתי קטינות מתחת לגיל 16. בעקבות כך, הודחו מסגל הקבוצה במשחקים אחרונים של הפלייאוף. ביולי 2020 הודיעה הנהלת מכבי תל אביב לשניהם שסיימו את דרכם במועדון עקב פרשה זו. בספטמבר 2020 הודיעה פרקליטות המדינה על סגירת התיק מחוסר אשמה, לאחר שהתברר שהנערות הסתירו מהם את גילן האמיתי. בחלון ההעברות של קיץ 2020, אצילי ומיכה החליטו לחפש קבוצה מחוץ לישראל, וחתמו מראש על חוזים לשנתיים בליגה בקפריסין, כל אחד בקבוצה נפרדת.
ב-24 ביולי 2020 התנצל אצילי על הפרשה.
ביולי 2022, כשנתיים לאחר המקרה, פרסם העיתונאי אלמוג בוקר של חדשות 13 התכתבויות בוואטסאפ בין מיכה ואצילי, שמעידות לכאורה על כך שהשניים חשדו ששתי הנערות עלולות להיות קטינות, ועל כן שקלו אם להביא אלכוהול ו'אבקה' למפגש. בתגובה לפרסומים כפר מיכה בעניין הסמים, וטען לסילוף בשיחות שפורסמו.
באוגוסט 2022 הפרקליטה שסגרה את התיק מחוסר אשמה כשנתיים לפני כן, עו"ד יהודית לייבה, אמרה בראיון כי אמנם מדובר בניצול מחפיר של הנערות, אך מכיוון שהן הציגו את עצמן כבנות 17 וחצי, מעשיהם של אצילי ומיכה אינם פליליים.
נבחרת לאומית
מעודכן ל-24 בספטמבר 2022
אוליבקס
אוליבקס הייתה חברה ישראלית שעסקה שנים רבות בייצור שמן.
החברה נוסדה על ידי חברי קואפרטיב דרום יהודה, בשם אוליבקס בית-חרושת לשמנים בע"מ. לאחר שנה, בעקבות קשיים כלכליים, נרכש המפעל על ידי האחים צגלה.
במאי 1960 אירעה דליקה במפעל בפתח תקווה בה נספו חמישה פועלים.
בשנת 1962 הוקמה חברת קרן לשיווק משותף של התוצרת של "טית בית", "יצהר", "עץ הזית" ו"אוליבקס" וחברות אלו הקימו יחד עם "שמן" קרטל, בחסות הממשלה, לחלוקת השוק בין היצרנים. הקרטל המשיך לפעול אל תוך שנות ה-70, גם לאחר פרישת טית בית. בשנת 1968 הייתה אוליבקס, מהמפעלים היעילים יותר בתחום ייצור השמן, 29% פחות יעילה מטית בית המפעל היעיל ביותר בתחום.
בשנת 2002 החזיקה החברה בכ-15% משוק השמן למאכל בישראל.
בנובמבר 2003 נסגר המפעל וכל עובדיו פוטרו. שטח המפעל נרכש על ידי רסקו שיזמה יחד עם עיריית פתח תקווה הקמת שכונה בת מאות יחידות דיור במקום. אולם התוכנית נדחתה על ידי הוועדה המחוזית שטענה שהמקום נמצא בתוך אזור תעשייה ולא מתאים למגורים.
מסקיט (נבדה)
מסקיט (באנגלית: Mesquite) היא עיר במחוז קלארק במדינת נבדה, ארצות הברית.
היסטוריה
בשנת 1984, 104 שנים לאחר הקמת היישוב, התאגד אזור ההתיישבות לעיר מסקיט, ולאחר מכן נקבעה תוכנית אב לפיתוח העיר.
גאוגרפיה
שטח העיר מסקיט עומד על 82.95 קילומטרים רבועים. העיר ממוקמת בצפון־מזרח מחוז קלארק, בדרום נבדה. ממזרח לעיר עובר קו הגבול בין נבדה לאריזונה. היא ממוקמת בעמק הנהר וירג'ין, בגובה של כ־490 מטרים מעל פני הים. בנוסף, העיר נמצאת בקצה מדבר מוהאבי.
אקלים
האקלים במסקיט הוא אקלים מדברי (BWh לפי שיטת קפן). מיקומה של העיר במדבר מוהאבי יוצר הבדלי טמפרטורות גדולים בין היום ללילה. החודשים החמים ביותר הם יוני–ספטמבר, בהם הטמפרטורות עלולות לעלות אל מעל ל־45 מעלות צלזיוס. ביום ולרדת אל מתחת ל־15 מעלות צלזיוס בלילה. החודשים הקרים ביותר הם דצמבר–פברואר, בהם הטמפרטורות מגיעות לכ־20 מעלות צלזיוס ביום, אך הן עלולות לרדת אף ל־10 מעלות צלזיוס מתחת לאפס. משקעים עלולים לרדת במשך כל השנה, אם כי בכמויות מזעריות. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 14.7 מילימטרים בלבד.
דמוגרפיה
נכון ל־1 ביולי 2021, אוכלוסיית מסקיט מונה 21,158 תושבים, מה שהופך אותה לעיר התשיעית בגודל אוכלוסייתה בנבדה. על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010, כ־80% מאוכלוסיית העיר הם לבנים, 1.27% הם אסייתים, 0.98% הם ילידים אמריקאים, 0.65% הם אפרו־אמריקאים והשאר, קרוב ל־17%, הם אחרים.
הפיתוח הנרחב שחל בעיר בשנות ה־90 משך אליה תושבים רבים, בהם בולטת קבוצת הגמלאים. אוכלוסיית העיר הוכפלה פי 11 בתוך כ־30 שנים.
תחבורה
בעיר עובר כביש בין-מדינתי 15, המקשר את העיר עם לאס וגאס ולוס אנג'לס (וכל החלק הדרומי של מדינת קליפורניה בכלל).
בצפון־מזרח העיר נמצא נמל התעופה מסקיט המשרת את העיר והאזור.
כלכלה
בעיר נמצאים כמה אתרי נופש. בנוסף, נמצאים במסקיט מגרשי גולף ובתי קזינו המושכים אליהם מבקרים רבים. בעיר ממוקם גם מוזיאון המורשת עמק וירג'ין אשר נבנה ב־1940.
אייזק אסימוב
אייזק אסימוב (ביידיש: יצחק אזימאוו, באנגלית: Isaac Asimov; 2 בינואר 1920 – 6 באפריל 1992) היה ביוכימאי וסופר יהודי אמריקאי, יליד ברית המועצות. במשך שנות פעילותו כתב למעלה מ־500 ספרים בתחומים שונים, אולם את עיקר פרסומו קנה ככותב ספרי מדע בדיוני. כמחווה לפועלו נקרא אסטרואיד על שמו (5020 Asimov). זכה בפרסי הוגו ונבולה פעמים אחדות, כמו גם פרסים נוספים ו-14 תוארי דוקטור לשם כבוד. ב-1987 היה הסופר השמיני שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי, החל מ-2002, פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים המחולק לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה, לצידו של טקס חלוקת פרס נבולה.
ביוגרפיה
אסימוב נולד ב-2 בינואר 1920 למשפחה יהודית בפטרוביצ'י, עיירה ליד סמולנסק, שברוסיה הגדולה, והוריו קראו לו יצחק, שם בו השתמש כל חייו בראיונות לעיתונות העברית. בשנת 1923 היגרה משפחתו לארצות הברית, שם גדל בברוקלין, ניו יורק, כשהוא מחלק את זמנו בין בית הספר בבוקר וחנות הממתקים והעיתונים שפתחו הוריו בשכונה.