cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נבחרת קולומביה בכדורגל
חמש פעמים זוכת מדליית הארד
לקופה אמריקה באורוגוואי 1995 הגיעה קולומביה שנה לאחר המונדיאל בארצות הברית והטרגדיה של אסקובאר. לשערה של קולומביה חזר רנה היגיטה, שסיים לרצות תקופת מאסר בכלא. קולומביה פתחה את הבית המוקדם בתיקו 1-1 מול פרו משער של אספרייה, ניצחה את אקוואדור 0–1 משער של רינקון והובסה 0–3 על ידי ברזיל. זה הספיק לה כדי להעפיל לרבע הגמר ולפגוש שם את פראגוואי. אף על פי שפיגרה בתום המחצית הראשונה, הצליחה קולומביה להשוות במחצית השנייה משער של רינקון ובעיטות ההכרעה היה זה היגיטה שהדף את הפנדל האחרון של קרלוס גמארה ושלח את קולומביה לחצי הגמר. שם פגשו את המארחת אורוגוואי ושוב לא הצליחו לעבור שלב אחד מעבר לאחר הפסד 0–2. במשחק על המקום השלישי מול ארצות הברית, קולומביה הייתה דומיננטית יותר וניצחה ללא קושי 1–4 כשהשערים מתחלקים בין לואיס קיניונס, ואלדרמה, אספרייה ורינקון.
ב-2016 חגגה הקונפדרציה הדרום אמריקאית 100 שנים לטורניר הוותיק בעולם בקיום טורניר ה-100 בארצות הברית. קולומביה שובצה עם המארחת, פראגוואי וקוסטה ריקה. ניצחונות 0–2 על ארצות הברית ו-1–2 על פראגוואי, העפילה קולומביה לרבע הגמר, לא לפני שהפסידה במשחק האחרון בבית 2–3 לקוסטה ריקה. ברבע הגמר פגשה הנבחרת את פרו ולאחר תיקו 0-0 בתום 90 הדקות, היו אלו הקולומביאנים שחגגו את ניצחונם בבעיטות הכרעה. אבל פעם נוספת כשלו להגיע לחצי הגמר כאשר פגשו נבחרת צ'ילאנית חזקה שגברה עליהם 0–2 ושלחה אותם להתמודד מול ארצות הברית על המקום השלישי. שער של קרלוס באקה בדקה ה-30 קבע את תוצאת המשחק ואת מדליית הארד לקולומביה. בקופה אמריקה 2019 קולומביה הגיעה כאחת הפייבוריטיות לזכות בטורניר וכך גם היה בשלב הבתים כשסיימו בצורה מושלמת עם תשע נק' כולל ניצחון 0–2 על נבחרת ארגנטינה. לרבע הגיעו פייבוריטים נגד צ'ילה אך הפסידו להם 4–5 בפנדלים לאחר 0-0, תום 90 דקות. קולומביה סיימה את הטורניר ברבע אף על פי שלא ספגה אף שער חובה.
ב-2020 הייתה קולומביה אמורה לארח את טורניר הקופה אמריקה ביחד עם ארגנטינה, אבל עקב נגיף הקורונה, נדחה הטורניר ל-2021 ובעקבות מהומות אזרחים בנוגע להחלטת הממשל להעלות מיסים, הוחלט בCONMEBOL לקחת לקולומביה את האירוח ולהעבירה לברזיל שאירחה לבדה את האירוע בסופו של דבר. קולומביה שובצה בבית B ופתחה עם ניצחון 0–1 על משער של אדווין קרדונה. במשחק השני סיימה בתיקו 0-0 מול כאשר וילקר פרינייס מציג יכולת מעולה בשער של ונצואלה ומונע ניצחון קולומביני. במשחק השלישי הפסידה הנבחרת ל 1-2, כשמיגל בורחה הישווה זמנית בפנדל ובמשחק האחרון בבית המוקדם הפסידה קולומביה למארחת 2-1 בתוספת הזמן, לאחר שכבר הובילה 0–1 משער יפהפה שכבש לואיס דיאס. קולומביה סיימה שלישית ופגשה ברבע הגמר את שסיימה שנייה בבית המקביל. לאחר תיקו 0-0 בתום 90 הדקות, היה זה דויד אוספינה שהצטיין בדו-קרב הפנדלים ונתן לקולומביה את הניצחון והעלייה לחצי הגמר. היריבה הייתה והמשחק הסתיים בתיקו 1-1, כאשר שוב היה זה לואיס דיאס שהישווה עבור הקולומביאנים. הפעם בדו-קרב הפנדלים כשלו דווינסון סאנצ'ס ויירי מינה וקולומביה כשלה להעפיל לגמר. במשחק על המקום השלישי פגשה קולומביה את וניצחה 2–3 משערים של חואן קוואדראדו וצמד של לואיס דיאס, כולל שער ניצחון בשניות האחרונות. לואיס דיאס גם סיים כמלך שערי הטורניר בצוותא עם ליונל מסי, ארבעה שערים לכל אחד.
גביע הזהב 2000
קולומביה הוזמנה מספר פעמים להשתתף באליפות צפון ומרכז אמריקה הקרויה גביע הזהב. השתתפותה הטובה ביותר הייתה בטורניר שנערך בשנת 2000. קולומביה ניצחה את ג'מייקה 1-0 והפסידה להונדורס 0–2, אך עשתה מספיק בשביל להעפיל לרבע הגמר. שם סיימה בתיקו 2-2 מול המארחת ארצות הברית והדיחה אותה לאחר בעיטות הכרעה. היריבה הבאה הייתה פרו בחצי הגמר וגם אותה קולומביה ניצחה בתוצאה 1–2 בדרך למשחק הגמר מול נבחרת קנדה המפתיעה. אף על פי שהייתה הנבחרת הפייבוריטית, הפסידה קולומביה במפתיע לקנדים 0–2 ופיספסה הזדמנות לזכות בתואר בינ"ל ראשון בתולדותיה.
גביע הקונפדרציות 2003
זכייתה של הנבחרת בקופה אמריקה 2001 הבטיח לה השתתפות ראשונה ויחידה בגביע הקונפדרציות. הטורניר נערך בצרפת וקולומביה שובצה לבית א' יחד עם המארחת, ניו זילנד ויפן. לאחר הפסד במשחק הפתיחה 0–1 לצרפתים, הצליחו הקולומביאנים לגבור על ניו זילנד 1–3 ועל יפן 0–1, מה שנתן להם את הכרטיס לשלב חצי הגמר. את המשחק מול קמרון לא ישכחו לעולם ולא מהסיבות הטובות. קמרון אומנם ניצחה 0–1 והעפילה לגמר, אבל בדקה ה-73 צנח לפתע במרכז המגרש שחקנה מארק ויויאן פו לאחר שלקה בליבו. שחקני קולומביה היו הראשונים להתעשת ולהזעיק את הצוות הרפואי. פו פונה מהמגרש כשהוא מחוסר הכרה. משם הועבר למרכז הרפואי באצטדיון, שם תוך כדי טיפול הפסיק לנשום, ולאחר כ-45 דקות של ניסיונות החייאה, נאלצו הרופאים לקבוע את מותו. קולומביה נאלצה להתמודד מול טורקיה על המקום השלישי, אך גם הפעם הפסידה 1–2 וסיימה את הטורניר במקום הרביעי.
סגל הנבחרת
מספר ההופעות והשערים נכון ל-8 באוגוסט 2021
שיאי שחקנים
נכון ל-28 במרץ 2023.
הנבחרת עד גיל 20
הנבחרת זכתה שלוש פעמים בתואר אלופת דרום אמריקה והעפילה תשע פעמים לטורניר גביע העולם לקטגוריה זו. הישגה הטוב ביותר היה המקום השלישי, אותו השיגה בטורניר של 2003 באיחוד האמירויות הערביות. קולומביה הציגה במהלך התחרויות חלק משחקניה המפורסמים שהפכו אחר כך לשחקנים חשובים בנבחרת הבוגרת כמו קרלוס ולדרמה, לאונל אלברס, רנה היגיטה, רדאמל פלקאו, הוגו רודאייגה וחאמס רודריגס.
הנבחרת עד גיל 17
הנבחרת זכתה פעם אחת בתואר אלופת דרום אמריקה, בטורניר הבודד אותו היא אירחה בשנת 1993. בנוסף, העפילה שש פעמים לטורניר גביע העולם לקטגוריה זו והשיגה פעמיים את המקום הרביעי בשנים 2003 ו-2009, הישג השיא שלה. היא גם הנבחרת השנייה שכבשה הכי הרבה שערים במשחק רשמי במונדיאל, כשניצחה את נבחרת פינלנד לקטגוריית גיל זו בתוצאה 1:9 בשנת 2003.
קומלושקה
קומלושקה (בהונגרית: Komlóska) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית קומלושקה קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-426 תושבים בשנת 1990 עד 219 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-48%).
בקומלושקה חיו מעט יהודים.
קריסטה אויסאר
קריסטה אוֹיַסַאר (באסטונית: Krista Ojasaar, נולדה ב-1975) היא משוררת וחוקרת ספרות אסטונית.
אויסאר נולדה במחוז לאנה-וירו שבצפון אסטוניה בשנת 1975 וכיום היא גרה בעיר טרטו שבמזרח ארצה, עיר שבאוניברסיטה שלה למדה ספרות אסטונית וניהול מיזמי תרבות. במקביל ללימודי ספרות אסטונית לתואר שלישי ולעבודת הדוקטור שלה, מחקר המתמקד באגודות הספרות שפעלו באסטוניה בין השנים 1930 ל-1940, היא שותפה בהוצאת ספרים ועובדת כמנהלת משאבי האנוש במוזיאון הסִפרוּת של טרטו.
נכון ל-2021, אויסאר פרסמה ארבעה ספרי שירה: "חלומות בוקר" (2006), "מוזיקת שינה" (2008), "ערים חשוכות" (2010) ו"אוקיינוס אוויר" (2018). שמונה משיריה התפרסמו בתרגום לעברית בספר "כובעים וכפפות", אסופה לשירה אסטונית שערך ותרגם רמי סערי. אנתולוגיה זאת ראתה אור בהוצאת כרמל בשנת 2021.
בנימין הוגל
בנימין "בני" הוגל (בגרמנית: Benjamin "Beni" Huggel, נולד ב-7 ביולי 1977 בדורנאך שבשווייץ) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בפ.צ. בזל ובאיינטרכט פרנקפורט בעמדת הקשר האחורי. לזכות הוגל 41 הופעות במדי נבחרת שווייץ.
איינטרכט פרנקפורט
בקיץ 2005 עבר הוגל לאיינטרכט פרנקפורט, העולה החדשה לבונדסליגה. בעונת הבכורה שלו במועדון, 2005/06, ערך 28 הופעות ליגה, וסיים עם קבוצתו במקום ה-14. בשלהי עונה זו הגיע הוגל עם פרנקפורט לגמר הגביע הגרמני, ושיחק 90 דקות בהפסד 1-0 לבאיירן מינכן. בעונת 2006/07 הבקיע הוגל את שערו היחיד במדי פרנקפורט, במשחק הליגה מול אלמניה אאכן. בעונה זו, פרנקפורט והוגל הודחו מגביע אופ"א לאחר שסיימו את שלב הבתים במקום האחרון, וסיימו במקום ה-14 בבונדסליגה. בתום שתי עונות באיינטרכט פרנקפורט, נמכר הוגל בקיץ 2007 בחזרה לפ.צ. בזל, בסכום המוערך בכ-400 אלף אירו.
קדנציה שנייה בפ.צ. בזל
בקיץ 2007 חזר הוגל לפ.צ. בזל, ובעונת הבכורה המחודשת שלו במועדון, 2007/08, זכה עם המועדון בדאבל השני שלו, ובגמר הגביע השווייצרי, הבקיע את השער הרביעי בניצחון 4-1 על בלינצונה. בעונת 2008/09 הוגל הבקיע שער בכל אחד משני המשחקים מול גטבורג במוקדמות ליגת האלופות, וסייע לבזל להעפיל לשלב הבתים. עם זאת, בשלב הבתים של ליגת האלופות צברה בזל רק נקודה אחת והודחה מהמפעל. באותה עונה, סיימו בזל והוגל במקום השלישי בליגת העל השווייצרית. הוגל הבקיע בעונה זו עשרה שערי ליגה, והיה שני רק לסקוט צ'יפרפילד האוסטרלי במספר ההבקעות לשחקן של בזל לעונה זו. בעונת 2009/10 הוגל ובזל הודחו בשלב הבתים של הליגה האירופית, אך זכו שוב בדאבל, כשהוגל הבקיע שבעה שערי ליגה, ואף הבקיע שער בגמר הגביע השווייצרי, בו ניצחה בזל 6-0 את לוזאן. שער שהוגל הבקיע בעונה זו, בתיקו 2-2 מול פ.צ. ציריך באוקטובר 2009, נבחר כשער העונה באירופה על ידי מגזין הגרדיאן, עם 84 אחוזים מההצבעות. שער זה היה סיום מהלך התקפי בשילוב עם שרדאן שאקירי וסקוט צ'יפרפילד, שהסתיים בבעיטת יעף עוצמתית של הוגל מחוץ לרחבה.
בעונת 2010/11 הודחו בזל והוגל בשלב הבתים של ליגת האלופות, והמשיכו לליגה האירופית, שם הודחו על ידי ספרטק מוסקבה בשלב הנוק אאוט הראשון. בסיום עונה זו, הוגל זכה עם בזל באליפות נוספת, שהייתה השישית שלו במועדון. הוגל הבקיע שלושה שערים בעונה זו, אך החמיץ את מחזור הסיום בו ניצחה בזל 3-0 את פ.צ. ציריך והבטיחה זכייה באליפות, בגין צבירת כרטיסים צהובים. עונת 2011/12 הייתה האחרונה של הוגל בבזל, משום שבחודש מרץ 2012 הצהיר כי יפרוש בתום העונה. בעונה זו, הוגל זכה עם בזל בדאבל נוסף, והבקיע ארבעה שערי ליגה. בגמר הגביע השווייצרי, הוגל ובזל סיימו בתיקו 1-1 מול לוצרן, כשהוגל הבקיע את השער לבזל. בסיום המשחק, ניצחה בזל את לוצרן בפנדלים. גם בליגת האלופות רשמו הוגל ובזל קמפיין מוצלח יחסית, כשצלחו את שלב הבתים ואף סיימו לפני מנצ'סטר יונייטד שהודחה מהמפעל. הוגל הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת האלופות באותה עונה, בתיקו 1-1 מול בנפיקה ליסבון. בזל והוגל אף הפתיעו את באיירן מינכן במשחק הראשון בשמינית הגמר בתוצאה 1-0, אך הובסו 7-0 בגומלין והודחו. עם זאת, הוגל שיחק רק במשחק הראשון וישב בגומלין על הספסל. בסיום עונה זו, הוגל פרש ממשחק פעיל בגיל 35, לאחר ששיחק במצטבר 12 עונות במדי פ.צ. בזל, ערך 287 הופעות ליגה, בהן הבקיע 62 שערים, וזכה בשבע אליפויות וחמישה גביעים.
קריירה בינלאומית
באוגוסט 2003 ערך הוגל את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת שווייץ, בהפסד 2-0 לנבחרת צרפת. הוגל נטל חלק במוקדמות יורו 2004, בהן ערך שתי הופעות, והעפיל עם שווייץ ליורו 2004 עצמו, בו נכלל בסגל השווייצרי הסופי. הוגל נטל חלק בשלושת משחקיה של שווייץ בשלב הבתים של הטורניר, שניים כשחקן הרכב ואחד כמחליף, אך נבחרתו הודחה בתום שלב הבתים עם נקודה אחת בלבד.
במוקדמות מונדיאל 2006, הוגל היה חלק מהסגל השווייצרי אך לא פתח בהרכב באף משחק, ושווייץ העפילה למונדיאל 2006 עצמו. עם זאת, הוגל לא השתתף במונדיאל, מאחר שספג עונש השעיה של שישה משחקים לאחר שבעט במאמן נבחרת טורקיה מהמט אוזדילק במשחק פלייאוף ההעפלה למונדיאל בין שתי הנבחרות. בשנת 2008 נכלל הוגל בסגל השווייצרי ליורו 2008 שנערך בשווייץ, אך לא שיחק דקה. שווייץ הודחה בטורניר זה בתום שלב הבתים.
במוקדמות מונדיאל 2010, במשחק בו ניצחה שווייץ את לוקסמבורג בתוצאה 3-0, הוגל הבקיע את השער האלף בתולדות נבחרת שווייץ. הוגל זומן לסגל השווייצרי למונדיאל 2010. הוגל פתח בהרכב בשלושת משחקיה של שווייץ בשלב הבתים. הוגל היה שותף לניצחון הגדול 1-0 על ספרד, אך גם להפסד 1-0 לצ'ילה ולתיקו 0-0 מול הונדורס. שווייץ והוגל הודחו מהמונדיאל לאחר שלב הבתים, על אף הניצחון על ספרד, שזכתה בהמשך במונדיאל זה. הוגל הודיע לאחר המונדיאל על פרישתו מהנבחרת, לאחר שערך בשורותיה 41 הופעות והבקיע שני שערים.
לאחר הפרישה
הוגל התמנה לאחר פרישתו מכדורגל, במהלך שנת 2012, לעוזר מאמן בקבוצה עד גיל 21 של פ.צ. בזל.
יהודית והולופרנס (דונטלו)
הסיפור בספר יהודית
הפסל מתאר את יהודית, אלמנה יהודיה שביקשה להציל את עם ישראל משליטה זרה, כשהיא עורפת את ראשו של הולופרנס, שר הצבא האשורי של נבוכדנצר, לאחר שהסתננה למחנהו. כפי שמתואר בספר יהודית:
היסטוריה ורקע
הפסל הוזמן על ידי קוזימו דה מדיצ'י להצגה במזרקה בגינת הארמון פאלאצו מדיצ'י-ריקארדי יחד עם פסל דוד של דונטלו. הוא הוצב בגינת הארמון בסביבות שנת 1457 כאשר המשפחה המורחבת של קוזימו החליטה לעבור אליו. אף על פי שהמיקום המדויק בו הוצגו אינו ידוע, שני הפסלים הפכו סמל לעוצמתה של פירנצה.
בשנת 1495 הוצב הפסל בכיכר הסיניוריה, ליד הדלת הראשית של הפאלאצו וקיו, לזכר גירושו של לורנצו דה מדיצ'י מפירנצה והצגת הרפובליקה בפירנצה תחת ג'ירולמו סבונרולה. הפעם הפסל סימל את גירושו של מדיצ'י הרודני. הפסל הועבר מאוחר יותר לחצר שבתוך הפאלאצו וקיו ובשנת 1919 הוצב בצד שמאל של הפאלאצו וקיו. בשנת 1988 קיבל מקום סופי ב"חדר החבצלות" (Sala dei Gigli) בקומה השנייה של הפאלאצו וקיו ועותק הוצב בכיכר הסיניוריה.
סמליות דמותה של יהודית בפירנצה
גם יהודית וגם דוד, במאבקו מול גוליית, נתפסים כמי שנלחמו כנגד כל הסיכויים וניצחו, והם נראים בסמיכות גם בדלתות הארד בבפטיסטריום של פירנצה שיצר לורנצו גיברטי. יהודית נחשבת לסמל החירות והניצחון של החלשים על החזקים למען מטרה צודקת. הסמליות שלה חושפת את מעשיה כנגד הולופרנס כניצחון של מידות טובות, במיוחד שליטה עצמית, צניעות וענווה, לעומת הפקרות וגאווה. הסיפור שלה סמלי עבור בני העיר פירנצה, שנלחמו כדי להגן על הרפובליקה שלהם כנגד מעצמות זרות ועבור בית מדיצ'י במיוחד, ששמרו על גאוות העיר.
תיאור היצירה
זהו אחד מפסלי הרנסאנס הראשונים אשר ניתנים לצפייה מכל הכיוונים. יהודית עומדת בעמידה כוחנית עם חרב מונפת, אוחזת בשערו של הולופרנס רגע לפני עריפת ראשו. יהודית לבושה לחלוטין, אפילו שערותיה מכוסות על ידי צניפה ואינן נראות. שמלתה מהודרת. הולופרנס לעומת זאת מוצג עירום על פי כללי האנטומיה, גופו רפוי, פניו מחוספסות ומעוותות ושערו ארוך ופרוע. הוא יושב על כרית מעל כן הפסל. על פי הסיפור יהודית הכתה בצווארו של הולופרנס פעמיים, סימני חתך על הצוואר מעידים שהיא הכתה פעם אחת ועומדת להכות בצוואר בפעם השנייה.
עריפת ראשו הצפויה של שר הצבא מודגשת חזותית בפסל דרך מבטה העז של יהודית וזרועה המונפת. בנוסף, בגבו של הולופרנס נחצב מדליון שנועד להופיע תלוי בשרשרת על צווארו. חוקרים רבים מאמינים כי במקרה זה השרשרת היא סמליות ישירה לגאווה ומתייחסת לספר תהילים:, כלומר "הרשעים לובשים גאווה כמו שרשרת ואלימות עוטפת אותם סביבם". ייתכן גם כי הפסל נועד לצפייה מהצד ולא מהחזית: בהסתכלות מהצד הדגש הוא על צווארו של הולופרנס אשר מאוגף משני צידיו על ידי רגליה של יהודית, והוא מרכז תשומת הלב כאשר יהודית מניפה את זרועה לאחור כדי להכות. כך מוסבר הכיתוב "ראו צוואר הגאווה אשר נכרת ביד הענווה" (להלן) בצורה המדויקת ביותר.
ההערכה היא שהכיתוב על כן הפסל ציין במקור: "ממלכות נופלות דרך מותרות (חטאים), ערים עולות דרך מעלות. ראו צוואר הגאווה אשר נכרת ביד הענווה." פסל דרמטי ומפורט זה הוא אפוא מטאפורה של שלטון מדיצ'י כמגיני חירות פירנצה, כמו יהודית, קוטלת הרודן הולופרנס ומגינת העם. השקפה זו נתמכת על ידי דיווחים שמזכירים כתובת שנייה על הכן עליה נכתב "ישועת המדינה, פיירו דה מדיצ'י בן קוזימו, הקדיש פסל זה של אישה הן לחירות והן לחוסן, לפיו האזרחים עם לב בלתי מנוצח ויציב עשויים לחזור לרפובליקה."
הפסל היה במקור מצופה זהב אשר מעט ממנו נשאר על החרב. יציקת הארד נעשתה ב-11 חלקים כדי להקל על תהליך ההזהבה.
כן הפסל דמוי משולש ומכיל חורים אשר נועדו לאפשר את מעבר המים במזרקה. הוא מכיל כמה מהדוגמאות המוקדמות ביותר מתקופת הרנסאנס לפוטי ו"מינגנטס", המתוארים בזמן בציר ענבים, שתייה והשתנה. השתייה מסמלת את חוסר השליטה העצמית של הולופרנס, מה שמוביל בסופו של דבר למותו כשהוא שיכור, וההשתנה מסמלת את תאוותו של הולופרנס ליהודית.
היום הבין-לאומי לתעופה האזרחית
היום הבין-לאומי לתעופה אזרחית (באנגלית: International Civil Aviation Day) הוא חג בינלאומי שהוכר בשנת 1996 בידי העצרת הכללית של האו"ם, ונקבע לתאריך ה-7 בדצמבר.
יום בין-לאומי זה נחגג על ידי הארגון הבין-לאומי לתעופה אזרחית מאז 1994, כחלק מפעילות יום השנה ה -50 של ICAO, בחגיגות ה-50 לאמנת שיקגו. המטרה של היום היא להכיר בחשיבות התעופה, במיוחד התעופה הבינלאומית, לפיתוח הכלכלי והחברתי של העולם. מועצה של ICAO קובעת כל חמש שנים נושא מיוחד ליום זה.
הוא נחגג כיום בידי כל חברות האו"ם במידה כזו או אחרת.
Hugo
הוגו (באנגלית: Hugo) הוא מחולל אתרים, שנכתב בשפת Go ומשמש לבניית אתרי אינטרנט ודפי נחיתה.
הוגו הוא פרויקט קוד פתוח הפועל תחת רישיון Apache 2.0.
הכלי ניתן להורדה בחינם דרך האתר הרשמי וזמין להורדה למערכות ההפעלה Mac ,Linux, Windows.
היסטוריה
בשנת 2015 הועברה התחזוקה של האתר לידי ביורן אריק פדרסן (Bjørn Erik Pedersen).
בחודש יולי 2015, החלה חברת Netlify לספק שירותי אירוח מבוססי הוגו.
בשנת 2017, מגזין Smashing השיק אתר אינטרנט חדש המבוסס על JAMStack והוגו.
וסיל רדוסלאבוב
וסיל חריסטוב רדוסלאבוב (בבולגרית: Васил Христов Радославов; 15 ביולי 1854, לובץ', האימפריה העות'מאנית – 21 באוקטובר 1929, ברלין, רפובליקת ויימאר), היה עורך דין, מורה, חבר פרלמנט, שר וראש ממשלת בולגריה למשך שתי תקופות כהונה מטעם המפלגה הליברלית הבולגרית. רדוסלאבוב נתפש בנרטיב ההיסטורי הבולגרי כפטריוט, אך גם כאחד מהפולטיקאים השנויים ביותר במחלוקת בעידן הממלכה הבולגרית השלישית, אשר הוביל את הבולגרים במדיניותו הלאומנית-נצית לכניסה למלחמת העולם הראשונה ונחשב אחד האחראים המובילים לתבוסתה של בולגריה, שהובילה לחוזה ניי המכונה בבולגריה "אסון לאומי".
ראשית חייו ותחילת הקריירה
את השכלתו התיכונית רכש רדוסלאבוב בעיר גברובו. תואר ראשון במשפטים רכש באוניברסיטת קארל בפראג ותואר שני בעיר וינה. רדוסלאבוב קיבל תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת היידלברג בגרמניה. את הקריירה הפוליטית שלו החל במהלך מרד אפריל הבולגרי בשנת 1876 כיו"ר הוועדה המהפכנית של העיר לובץ'. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית, חתימת חוזה סן סטפנו וכינונה של הנסיכות הבולגרית, התמנה ליו"ר מועצת העיר לובץ'. ב-27 במאי 1884 נבחר לאספה הלאומית הבולגרית וב-29 ביוני נתמנה לשר המשפטים של הנסיכות, תפקיד אותו מילא עד 15 ביולי 1886.
הכהונה הראשונה כראש ממשלה
רדוסלאבוב כיהן כשר המשפטים תחת שני ראשי ממשלה, פטקו קרבלוב וסטפן סטאמבולוב. בספטמבר 1885, לאחר הכרזת האיחוד של נסיכות בולגריה עם מחוז רומליה המזרחית, פרצה מלחמת בולגריה-סרביה והבולגרים הסתכסכו עם האימפריה הרוסית, שהתנגדה למהלך והובילה את המהלכים שגרמו להפיכה הצבאית כנגד אלכסנדר בטנברג ולבסוף להדחתו. ראדוסלאבוב הפך למנהיג המפלגה הליברלית הבולגרית וב-28 באוגוסט 1886 הפך לראש הממשלה הצעיר ביותר של הנסיכות, תפקיד בו כיהן עד 10 ביולי 1887. רדוסלאבוב החזיק במדיניות אנטי-רוסית מובהקת, קל וחומר לאחר אכזבת מובילי המדיניות הבולגרית מעמדתה של האימפריה הרוסית בעניין גורלו של מחוז רומליה המזרחית והתערבותם הבלתי פוסקת בענייני הנסיכות. רדוסלאבוב עצמו ניצל מהתנקשות בחייו כאשר גורמי ביון רוסיים שילמו 300,000 רובל למספר מתנקשים שנתפסו טרום המעשה בשלהי 1886. כהונתו הראשונה נקשרה בשורת פרשיות שחיתות, וכתוצאה מכך התפטר מתפקידו, פרש מהמפלגה הליברלית והקים פלג מתחרה שנקרא המפלגה הליברלית-רדוסלאבובית על שם מייסדה ומנהיגה. מספר שנים לאחר מכן הפלג התאחד בחזרה עם הפלג המרכזי. ב-1899 מונה לשר הפנים בממשלו של טודור איבנצ'וב.
כהונתו השנייה כראש ממשלה
בימיה האחרונים של מלחמת הבלקן השנייה, כאשר הבולגרים כבר הובסו ואיבדו את כל הישגי מלחמת הבלקן הראשונה, הוטל עליו להרכיב ממשלה בשנית, וב-17 ביולי 1913 הפך לראש הממשלה ה-27 של הממלכה. רדוסלאבוב הפגין מיד את הסתייגותו מהרוסים ונקט במדיניות עקבית של תמיכה בקיסרות הגרמנית ובאימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-10 באוגוסט נאלץ רדוסלאבוב לחתום בשם ממלכת בולגריה על הסכם בוקרשט, אשר סיים רשמית את מלחמת הבלקן השנייה ונחשב לפגיעה לאומית בבולגרים.
למרות מדיניותו, נמנעה בולגריה שהייתה מותשת ממלחמות הבלקן מלהצטרף לצד הגרמנים מיד עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ורדוסלאבוב ניהל משא ומתן במקביל גם עם נציגי מדינות ההסכמה וגם עם נציגי מעצמות המרכז במטרה לקבל ערובות להחזרת השטחים האבודים ממלחמת הבלקן מחד וקבלת סיוע כלכלי נדיב בתמורה להצטרפות לאחד מהצדדים, מאידך. תבוסת מדינות ההסכמה במערכת גליפולי חיזקה את ביטחונם העצמי של פרדיננד הראשון וראש ממשלתו, וב-16 בספטמבר 1915 חתם רדוסלאבוב בשם ממלכת בולגריה על הסכם ההצטרפות למעצמות המרכז, אשר מתוקף הסכם קודם כונו גם חברות הברית המשולשת.
ב-15 באוקטובר הכריזה בולגריה מלחמה על סרביה ופלשה לשטחה. שנה מאוחר יותר הצטרפה למערכה כנגד רומניה תוך כיבוש חבל דרום דוברוג'ה. כאשר החזית המקדונית החלה לדשדש, האבדות גברו והמצב הכלכלי הורע, גברה מאוד תנועת המחאה בבולגריה, אשר הובלה על ידי מפלגת האיכרים וראשה, אלכסנדר סטמבוליסקי. ההתמרמרות החלה לחדור גם לשורות הצבא, בין היתר בשל העובדה שהגרמנים ניצלו חלק נכבד ממשאביה הכלכליים של בולגריה לטובת צבאם בחזית, ונקעה נפשו של ציבור האיכרים מניצול מתמשך זה. במקביל היו לבולגרים חילוקי דעות עמוקים מול הגרמנים בשאלת עתידו של חבל דוברוג'ה לאחר המלחמה. משלא התקבלה עמדת הבולגרים בקשר למעמד החבל במסגרת הסכם בוקרשט (1918), נאלץ רדוסלאבוב להתפטר ב-21 ביוני 1918 ובהמשך, נמלט לגרמניה מחשש לגורלו בעקבות התבוסה המסתמנת של הבולגרים במלחמה. בלחצו של המלך פרדיננד התמנה לתפקיד הפוליטיקאי הוותיק, אלכסנדר מלינוב.
אחריתו
ב-31 בדצמבר 1919 נמלט רדוסלאבוב מבולגריה לרפובליקת ויימאר, שם חי עוד כ-10 שנים, תוך שהוא מתמסר לכתיבת זכרונותיו. ב-1922 בהשראת ממשלו של אלכסנדר סטמבוליסקי נידון רדוסלאבוב למוות שלא בפניו, לאחר שהרכב מיוחד של שופטים פסק שהוא אחראי לתבוסת בולגריה במלחמה. בקיץ 1929, חודשים ספורים לפני מותו, חנן אותו המלך בוריס השלישי. רדוסלאבוב הלך לעולמו ב-21 באוקטובר 1929 בברלין ולאחר מותו הוענק לו תואר ברון על ידי נשיא הרפובליקה הגרמנית פאול פון הינדנבורג. למרות המחלוקת הקשה על דרכו הפוליטית ותוצאותיה הרות האסון לבולגריה, העריך אותו הציבור הבולגרי של סוף שנות ה-20 כפטריוט ומחל לו על מדיניותו הניצית. וכך, גופתו הועברה לסופיה שם נקבר בהלוויה ממלכתית ב-3 בנובמבר, כאשר המלך בוריס השלישי מוביל אישית את טקס ההשכבה.
רדוסלאבוב והקהילה היהודית
בעת כהונתו הראשונה כראש הממשלה, ניסה רדוסלאבוב לסייע להתיישבות קהילות יהודיות בדרום דוברוג'ה בתקופה זו, ניסיון שלא עלה יפה בשל התנגדות התושבים והנהגת הקהילות המקומיות בחבל. ד"ר רדוסלאבוב נאם לא אחת בפני הפרלמנט, נאומים בהם תקף וגינה את האירועים האנטישמיים בבולגריה.
ב-1900, בתקופת כהונתו של טודור איבנצ'וב כראש ממשלת בולגריה רבו התקריות האנטישמיות בבולגריה ולאחר כינוס חירום שנערך בסופיה בעניין, המליץ אברהם דויצ'ון לוי לשלוח את ישועה כלב לקהילות בולגריה כדי לערוך דין וחשבון על חומרת המצב. לאחר שובו, נועדו כלב ודוויצ'ון עם ראש הממשלה וזה יעץ לכלב להגיש את הדו"ח לרדוסלאבוב, אשר כיהן כשר הפנים בממשלתו של איבנצ'וב. כלב ערך דין וחשבון מפורט ולווה אותו במכתב חריף מטעמו בו נכתב בין השאר, שאם ממשלת בולגריה אינה מעוניינת שבשטחה יתגוררו יהודים, הם מבקשים ארכה של שנה ותמיכה כלכלית כדי לעזוב את הנסיכות. רדוסלאבוב נעלב מסגנון מכתבו של כלב וביקש לזמן את ראש קהילת סופיה לבירור, אך איבנצ'וב שכנעו שלא לעשות כן. בעקבות הדו"ח שהגיש כלב פנה רדוסלאבוב למושלי כל מחוזות בולגריה וציין כי זו אחריותם האישית למנוע פגיעה ביהודים.
מילים יפות מאלה
מילים יפות מאלה הוא סינגל של הפרויקט של עידן רייכל שבוצע על ידי הזמרת הישראלית כברה קסאי. השיר יצא לאור באפריל 2005, כסינגל השלישי מתוך האלבום "ממעמקים", על ידי חברת התקליטים הליקון.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל והופק על ידי רייכל וגלעד שמואלי, בדומה לשאר שירי האלבום. השיר הוא בסגנון מוזיקת העולם אשר מאפיין שירים נוספים מתוך האלבום. את השיר מלווה מוואל הודי המבוצע על ידי ליאורה יצחק. את השיר כתב רייכל בלשון נקבה, בדומה לשירים אחרים מתוך האלבום, "אם תלך" ו-"מכל האהבות".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי צחי פורטנוי והועלה לערוץ היוטיוב של רייכל ב-4 באוגוסט 2011. בקליפ משתתף השחקן יוסי ואסה, שביצע גם את פתיחת השיר "שובי אל ביתי" באמהרית.
נכון לינואר 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-9.3 מיליון.
Not My Responsibility
Not My Responsibility הוא סרט קצר, שנכתב והופק על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש. בסרט, מדברת בילי אייליש במעין קומנטרי, כאשר היא מתייחסת ומבקרת את ביוש הגוף שנעשה לה ולאחרים; והדעות השליליות של אחרים לגבי גופה ובחירת הלבוש שלה. בסוף הסרט, מתכהה המסך לצבע שחור, ומופיע הכיתוב "Not My Responsibility".
מילים יפות מאלה
וידאו קליפ
וידאו קליפ נוסף של השיר בהופעה חיה שבוים על ידי גל קציר, הועלה גם הוא לערוץ היוטיוב של עידן רייכל וזכה נכון ליוני 2022 לכ-3.5 מיליון צפיות.
Not My Responsibility
הסרט הוקרן לראשונה במהלך סיבוב ההופעות של אייליש, "Where Do We Go? World Tour", במרץ 2020, במופע הביניים. הסרט הועלה לערוץ היוטיוב של אייליש חודשיים לאחר מכן, ב-26 במאי 2020. בחמשת ימיו הראשונים, הגיע הסרט ל-28 מיליון צפיות ביוטיוב ו-18 מיליון באינסטגרם. הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד מעריצים ומבקרים כאחד, ששיבחו את הטון והנושא.
מאוחר יותר, בשנת 2021, שומש האודיו באלבומה השני של אייליש, Happier Than Ever כרצועת ביניים.
תקציר
הסרט מתחילה כאשר אייליש לובשת ז'קט שחור בחדר מואר. היא מתפשטת בהדרגה, עד שהיא נשארת עם שרשרת וחזייה שחורה בלבד. כשהיא מורידה את החזייה, אייליש שוקעת בחומר דמוי זפת. הסרט כולל קומנטרי של אייליש. כאשר היא מתפשטת, היא מתייחסת לדיון הציבורי סביב דימוי הגוף שלה, ומבקרת את האופן שבו הציבור מחליט את ערכה על סמך גופה.
בית הכנסת ניז'ני נובגורוד
בית הכנסת בניז'ני נובגורוד נבנה בין השנים 1881 – 1883 עבור הקהילה היהודית שהתפתחה בעיר כאשר "חיילי ניקולאי" החליטו להשתקע בה בסיום שירותם הצבאי באמצע המאה ה-19.
חנוכת בית הכנסת התקיימה ב־29 באוגוסט 1884.
בית הכנסת נמצא במרכז ההיסטורי של העיר ונחשב לאחד מבתי הכנסת העתיקים ברוסיה.
בית הכנסת הולאם בשנת 1938 על ידי השלטון הסובייטי אשר השתמש בו לצורך הפעלת בתי מלאכה לנגרות ולמסגרות, מחסנים ומפעל קרטון. כדי לאפשר שימוש יעיל במבנה, עזרת הנשים נסגרה והפכה לקומה נפרדת.
בשנת 1991 השלטונות אפשרו לקהילה לעשות שימוש בבניין בתמורה לתשלום שכר דירה גבוה. הודות למאמציו של שליח חב"ד ורבה הראשי של העיר, הרב שמעון ברגמן, בית הכנסת הוחזר לקהילה בשנת 2005. הבניין שופץ בעלות של שלושה מיליון דולר והותאם לשימוש כבית כנסת הודות לתרומת קרן משפחת רוהר, בראשותו של סמי ג'ורג' רוהר, וקרן קשת יוחל. במסגרת השיפוץ נוספה קומה המשמשת כעזרת נשים. קיר אחד באולם התפילה חופה באבן שהובאה במיוחד מירושלים.
חנוכת בית הכנסת המשופץ והכנסת ספר תורה התקיימו ב 4.04.2014.
בניין בית הכנסת משמש כמרכז החיים היהודיים בעיר, ובתחומו מתקיימות פעילויות מגוונות לכלל האוכלוסייה היהודית: מועדון נוער "חיים", מועדון דרמה, מועדון נשים "חיה-מושקא", מקהלת '"זילבר'", שמיניית נגנים "ערב טוב" ומקהלת בית הספר של חב"ד "אור-אבנר". בנוסף פועלים בבניין משרדי הקהילה, חדר מחשבים עם חיבור לאינטרנט מהיר וספרייה יהודית.
רפאל ברויאר
הרב רפאל ברויאר (בכתיב יידי: ברייער; בכתב לטיני: Breuer; י"ב באדר א' ה'תרמ"א, 11 בפברואר 1881, פאפה – א' בשבט ה'תרצ"ב, 9 בינואר 1932, אשפנבורג) היה רב קהילה בגרמניה ופרשן תנ"ך.
ביוגרפיה
בנם של הרב שלמה זלמן ברויאר רבה של פרנקפורט, וציפורה, בתו של הרב שמשון רפאל הירש. אחיהם הגדול של יוסף ברויאר ויצחק ברויאר ואחרים.
בצעירותו למד בישיבתו של אביו בפרנקפורט, ובמקביל למד בגימנסיה. באוניברסיטאות גיסן מאיינץ ושטרסבורג הוא למד היסטוריה, ואת עבודת הדוקטורט שלו כתב על גזרות ההוגנוטים במאה ה-16 בצרפת.
בשנת 1909 החל לשמש כרבה של אשפנבורג. בשנת 1924, ביקש אביו למנותו כרב-עוזר שלו בתפקידו כרבה של קהל עדת ישורון בפרנקפורט. בקשה זו סורבה על ידי ועד הקהילה. לאחר שנפטר אביו ביולי 1926 התעורר פולמוס קשה על ירושתו את משרת אביו. פולמוס זה נמשך כשלוש שנים עד שהפסיד הרב רפאל בבחירות שנערכו בתוך הקהילה, ולאחר מכן התמנה הרב יוסף יונה צבי הורוביץ לרבה של הקהילה.
חיבוריו
בנוסף, במהלך השנים פרסם חיבורים קצרים בתחומים שונים, תאולוגיים, פוליטיים והלכתיים. בין השאר הביע בחיבורים אלו את התנגדותו לציונות.
משפחתו
הרב רפאל נשא לאישה את מינה לבית גולדברגר ובשנת 1915 נולד בנם היחיד, יעקב ברויאר, שלימים היה מורה לאנגלית ותנ"ך במספר מוסדות תיכוניים ועל-תיכוניים בישראל, ובנוסף היה ממייסדי הישיבה התיכונית שעלבים ומנהלה החינוכי הראשון. בניו הוציאו ספר של דברי תורה שמסר לנכדיו בהזדמנויות שונות.
ירוסלבאס ראקוויציוס
ירוסלבאס ראקוויציוס (בליטאית: Jaroslavas Rakevičius; 1904 – 1978) היה חסיד אומות העולם אשר הציל כעשרים משפחות יהודיות במהלך כיבוש ליטא על ידי גרמניה הנאצית.
חלק מהניצולים הוברחו מתוך גטו קובנה על ידי ירוסלבאס ראקוויציוס ובניו, שליוו את היהודים דרך ביערות עד לביתם בכפר קיידזאי (Keidžiai), במרחק כמאה קילומטרים מקובנה. בעזרת שכניהם הסתירו בני משפחת ראקוויציוס את היהודים על לשחרור האזור בידי הצבא האדום.
ב-15 ביולי 1976 הכיר "יד ושם" בירוסלבאס ראקוויציוס כחסיד אומות העולם.
מועדון מכסחי המפלצות
לסדרה הופקו 2 עונות ו-52 פרקים באורך 22 דקות. היא שודרה לראשונה באירופה החל מ-2 ביוני 2008 עד 14 בנובמבר 2009 בערוץ ג'טיקס. בקנדה הסדרה שודרה בערוץ YTV ובצרפת בערוץ Gulli. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי החל משנת 2008 עד 2009 בערוץ ג'טיקס.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי גדי לוי ודן שצברג. בנוסף דיבב בדיבוב העברי דן שצברג.
גאורגי ציטאישווילי
גאורגי ציטאישווילי (בגאורגית: გიორგი წიტაიშვილი; נולד ב-18 בנובמבר 2000 בראשון לציון) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת דינמו קייב ובנבחרת גאורגיה.
קריירה
נולד בישראל, כאשר אביו, קלימנטי ציטאישווילי, שיחק בקבוצת הפועל ראשון לציון. גאורגי התגלה ככישרון כבר בגיל מאוד צעיר. כשהיה בן 11 רשם התקבל לאקדמיה לכדורגל של דינמו קייב ובגיל 16 חתם על חוזה שחקן בקבוצה. תחילה צורף לסגל של קבוצת הנוער (עד גיל 19) ובתחילת 2018 הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-18 במאי 2018 שותף לראשונה במשחק רשמי - כשחקן מחליף במשחק מול שחטאר דונצק במסגרת הגביע האוקראיני.
בדצמבר 2020 החליטה הנהלת דינמו קייב להשאילו לקבוצת וורסקלה פולטבה. באוגוסט 2021 הושאל לקבוצת צ'רנומורץ אודסה.
ב-1 ביולי 2022 הושאל ללך פוזנן.
נבחרת
ציטאישווילי שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה. הוא היה בסגל נבחרת הנוער לאליפות העולם לנוער בשנת 2019, בה זכה עם קבוצתו במקום הראשון. ציטאישווילי נטל חלק בכל משחקי נבחרתו בטורניר והבקיע שער אחד - במשחק הגמר מול נבחרת דרום קוריאה.
במאי 2021, לאחר שהבין שלא יזומן לנבחרת הבוגרת של אוקראינה הסכים להצעה של הנהלת נבחרת גאורגיה. את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת ערך ב-2 בספטמבר 2021, מול נבחרת קוסובו.
שמבדל
שמבדל הוא שם משפחה עברי, ראשי תיבות של שמואל בן דוד לוצאטו.
צלב גאורגיוס הקדוש
צלב גאורגיוס הקדוש (באנגלית: St. George's cross) הוא צלב אדום על רקע לבן. גאורגיוס הקדוש הוא הפטרון של אנגליה וגאורגיה וכיום משמש כדגלם הלאומי. במקורו הוא שימש כדגל הרפובליקה של ג'נובה וכיום הוא דגלם וסמלם של מספר ערים כגון מונטריאול, ברצלונה, אלמריה, מילאנו, ג'נובה, פדובה ופרייבורג. למושבת הכתר גרנזי ניתן רשות להניף את דגל ג'ורג' הקדוש כדגל הלאומי בין השנים 1936–1985.
צלב ג'ורג' הקדוש באנגליה
לאחר איחוד הכתרים בין אנגליה וסקוטלנד בשנת 1606, הופיע הדגל הבריטי המשולב, אשר הציג את צלב ג'ורג' הקדוש יחד עם צלב אנדרו הקדוש, דגלה של סקוטלנד. בתחילה שימש הדגל כנס ימי בריטי כללי, ולאחר מכן הוגבל לשימוש ספינותיו של המלך. דגל צלב ג'ורג' הקדוש נותר דגלה של אנגליה ווילס עד חוקי האיחוד של 1707, אז נקבע דגל האיחוד לדגל הרשמי לכל המטרות בממלכת בריטניה הגדולה.
למרות האמור לעיל, דגל ג'ורג' הקדוש הוסיף לשמש כסמל הרלדי ברחבי אנגליה וויילס עד המאה ה-19 לייצוג אנגליה וכביטוי לגאווה האנגלית. בשנת 1959 אומץ דגל נפרד לוויילס, ואילו דגל ג'ורג' הקדוש נותר מייצג את אנגליה בלבד. בימינו נעשה שימוש בדגל ג'ורג' הקדוש לייצוג אנגליה בעיקר בתחרויות כדורגל ורוגבי בינלאומיות, וכן הוא מונף כל כלי שיט של הצי המלכותי הבריטי, כסימן להמצאות אדמירל על הסיפון. ספינות צי אחרות ואזרחיות אינן רשאיות להניף את הדגל, פרט לספינות אשר עזרו בפינוי חיילים מדנקרק במהלך מבצע דינמו במלחמת העולם השנייה.
אין להתבלבל בין צלב ג'ורג' הקדוש, בו קצוות הצלב מגיעים לקצוות הדגל, לבין דגלים וסמלים אחרים, כמו דגל הצלב האדום ודגל שווייץ, בהם אין הצלב מגיע לקצוות.
צלב ג'ורג' הקדוש בגאורגיה
דגל ג'ורג' הקדוש (אשר הוא פטרונה גאורגיה גם כן) היה בשימוש החל מהמאה ה-5 בידי המלך הגאורגי וחטנג גורגסלי, כסמל מדינתו ועמו. במאה ה-13 הניפה תמר, מלכת גאורגיה את דגל הצלב במהלך מלחמתה בסלג'וקים. ארבע צלבי ירושלים נוספו על ידי גאורגי החמישי המזהיר, מלך ממלכת גאורגיה, אשר הניס את המונגולים מגאורגיה בשנת 1334. השימוש בדגל נזנח בתקופת הסיפוח הרוסי יחד עם ביטול המלוכה הגאורגית. אך הדגל הוחיה בידי פטריוטים גאורגים בשנת 1990. מרביתם של הגאורגים תמכו בהחזרתו של הדגל כדגלה הלאומי ואומץ על ידי הפרלמנט הגאורגי ב-14 בינואר 2004 ואושר על ידי צו נשיאותי אשר נחתם על ידי מיכאיל סאקשווילי, נשיא גאורגיה ב-25 בינואר לאחר בחירתו לנשיאות.
צלב אלקורס
על פי מסורת נוצרית, סייע גאורגיוס הקדוש לניצחון הנוצרים על המורים בקרב אלקורס (Alcoraz) שהתרחש במהלך הרקונקיסטה ליד וסקה. לזכר כך, אימץ המלך פטר השלישי מאראגון סמל חדש ובו ארבעה ראשי מורים כרותים על הצלב. סמל זה נקרא צלב אלקורס והוא מופיע עדיין בסמל אראגון, בסמל מחוז סראגוסה ובסמל סרדיניה.
Girl on Fire
Girl on Fire (בעברית: נערה לוהטת) הוא אלבום אולפן החמישי של הזמרת האמריקאית אלישה קיז. האלבום יצא לאור ב-22 בנובמבר 2012, על ידי חברות התקליטים תקליטי RCA.
האלבום דורג במקום הראשון במצעד הבילבורד 200 עם מכירות של 159,000 עותקים בשבוע הראשון, אלבום חמישי של אלישה קיז שבמקום הראשון בארצות הברית. האלבום קודם בעזרת שני סינגלים, כולל שיר הנושא של האלבום "Girl on Fire", שדורג במקום ה-11 במצעד הבילבורד הוט 100.
שנות אור (סרט)
שנות-אור (באנגלית: Lightyear) הוא סרט הנפשה ממוחשבת אמריקאי מסוגת קומדיה, שהופק על ידי חברות פיקסאר ווולט דיסני. הסרט בוים ​​על ידי אנגוס מקליין, הופק על ידי גאלין סוסמן ונכתב על ידי פיט דוקטר, כאשר את דמותו של באז שנות-אור מדבב כריס אוונס.
בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-16 ביוני 2022. בארצות הברית, הסרט עלה לאקרנים ב-17 ביוני 2022.
תקציר העלילה
הסרט מספר את סיפורו של באז שנות-אור (כריס אוונס / גלעד קלטר) טייס חלל אשר היווה את ההשראה לצעצוע מסדרת סרטי צעצוע של סיפור. באז עובד בסוכנות החלל star command ביחידה תחת פיקודה של אלישיה הות'ורן (אוזו אבודה). בסיס הסוכנות נמצא בכוכב בדיוני ששמו ט'קאני פריים. באז נוסע למשימה לעקוף רף מהירות מסוים בכך שהוא נוסע במהירות האור. המשימה נכשלת ובאז מגלה שבזמן שהוא נסע במהירות האור חלפו למעשה 4 שנים. באז מנסה לבצע את המשימה פעם אחר פעם ללא הצלחה, ואחת הפעמים הוא נוחת ומגלה שמאז שהוא החל לנסות לבצע את המשימה עברו למעשה 62 שנים ואלישיה נפטרה. המפקד ברנסייד (אייזיה ווייטלוק ג'וניור), אשר החליף את אלישיה בתפקידה, מצווה על באז לוותר על המשימה וכעת לעזור לסוכנות ליישב את ט'קאני פריים ולהפוך את הכוכב לכוכב מגורים באמצעות כיפת הגנה משוכללת שכוללת מערכת לייזר.
סוקס (פיטר סוהן), רובוט דמוי חתול שקיבל באז, מספר לבאז שהוא הצליח לייצר את הדלק המתאים לספינת החלל שיעזור להם לבצע המשימה בהצלחה. באז בורח עם סוקס והשניים גונבים את ספינת החלל שלהם מהבסיס בזמן שהעוזרים של ברנסייד רודפים אחריהם. באז וסוקס מבצעים את המשימה בהצלחה, אך החללית של באז נהרסת והוא נאלץ לבצע נחיתת אונס בט'קאני פריים. באז נתקל באיזי הות'ורן (קיקי פאלמור), נכדתה של אלישיה. איזי מספרת לבאז שהוא למעשה נסע 22 שנים קדימה בזמן למלחמה אפוקליפטית בין בני האדם לבין חייזר מאיים בשם זורג (ג'יימס ברולין), המנהיג אימפריה שמטרתה לשלוט בכוכב עליו הם נמצאים. איזי מציגה לבאז את היחידה שלה: מו מוריסון (טאיקה ואטיטי) ודארבי סטיל (דייל סולס). באז מחליט לעזור לאיזי וליחידה שלה להביס את זורג.
באז והיחידה מתעמתים מספר פעמים עם זורג ועוזריו במספר כוכבים, ובאחד העימותים עוזריו של זורג לוקחים את הדלק ובכך מותירים את באז והיחידה על כוכב נטוש ללא דרך להתנייד. באז מסביר לאיזי שעליהם להודות בכישלון ולוותר, ומספר שניות לאחר מכן זורג מופיע וחוטף את באז, ומביא אותו לסיפון ספינתו. באז מבין שמדובר ברובוט שחזק מהאחרים ואז זורג חושף את זהותו בתור באז מציר זמן אחר (תוצאה של פרדוקס של מסע בזמן). זורג מסביר לבאז שהוא מגיע מציר זמן שבו הוא ברח מברנסייד קדימה מדי בזמן ואז הוא החליט לחזור אחורה בזמן באמצעות מעט הדלק שנותר לו, ואז הוא החליט להקים אימפריית רובוטים (מה שלקח לו עשרות שנים לבצע), במטרה לחדור לבסיס המוגן בט'קאני פריים מפני שזה המקום היחיד ביקום שבו יש את הדלק המתאים לנסיעה במהירות האור, והוא מעוניין לחזור לעבר ולמנוע מעצמו לבצע את המשימה מלכתחילה כך שחייו מעולם לא היו מתבזבזים על המשימה. באז מבין שהסיכון בזה הוא שכל המציאות שבה הוא נמצא כרגע תימחק לחלוטין ואיתה גם כל האנשים שבה. באז מחליט להילחם בזורג ולבסוף הורג אותו בכך שהוא מפוצץ את כל הספינה שלו.
באז והיחידה נוסעים לאזור המוגן בט'קאני פריים, שם המפקד ברנסייד נוזף בהם אך לבסוף מציע לבאז להדריך קבוצת שומרי חלל. באז מסכים ובכך מסתיים הסרט.
בסצינה באמצע כתוביות הסיום, זורג מוצג כחי ומרחף בחלל.
הפקה
פיתוח הסרט החל בשנת 2016 לאחר סיום העבודה על הסרט "מוצאים את דורי", סרט ההמשך למוצאים את נמו. אגנוס מלקיין, שביים את "מוצאים את דורי" עם אנדרו סטנטון, הציע רעיון לעשות סרט על דמותו של באז שנות-אור. רעיון הרקע היה להציג את הסרט שדרכו נחשף אנדי לדמותו של באז ושגרם לו לרצות את הבובה של באז שנות-אור. מקליין, חובב מדע בדיוני, התחבר לדמותו של באז ונמשך לעבודה עליה שהחל לעבוד בפיקסאר. הוא תיאר את סיפור הסרט כמאוד אישי עבורו. בסרטי צעצוע של סיפור, דמותו של באז מוצגת ככזו שמערערת על תפיסות מקובלות של המציאות, אלמנט שקיבל ביטוי מרכזי בסרט, לצד אידיאלים של גיבור המנחים את דמותו.
בדצמבר 2020 פורסם כי "שנות-אור" יהיה ספין-אוף ויתרכז בעלילותיו של באז שנות-אור האנושי, ובסרט ישתתף כריס אוונס אשר ידבב את דמותו של באז.
בפברואר 2022 פורסמה רשמית שאר המדבבים בסרט, ובהם קיקי פאלמר, דייל סולס, טאיקה ואיטיטי, פיטר סוהן, אוזו אדובה, ג'יימס ברולין, מרי מקדונלד לואיס, אפרן רמירז ואייזיה וויטלוק ג’וניור.
שיווק
קמפיין השיווק של הסרט החל ב-27 באוקטובר 2021, עם הפצת הטיזר הראשון של שנות-אור אשר צבר 83 מיליון צפיות תוך 24 שעות. הטיזר הפך לשני הנצפה ביותר לאחר הטיזר של "משפחת סופר-על 2" אשר קיבל 114 מיליון צפיות.
ישראל באירוויזיון 2003
ישראל השתתפה באירוויזיון 2003 עם השיר מילים לאהבה בביצוע של ליאור נרקיס בעיר ריגה, בירת לטביה.
בחירת המבצע
בחירת המבצע נעשתה באמצעות ועדה פנימית, שנבחרה על ידי רשות השידור והיא בחרה בליאור נרקיס לייצג את ישראל באירוויזיון, בין חברי הוועדה נמנו: דליה כהן-שמחה, נילי כרמל-יונתן, ראובן שלום, נעמי אטיאס, יצחק זוננשיין, יעקב מנדל, דניאל בן-כליף, ערן הדס, ז'וז'ו אבוטבול, יואב גינאי, מרגלית צנעני, שלווה ברטי, עזרא סולימאן ורועי שפיגל.
פומצוצ'ה
פוּמָּצוּצָ'ה (ביפנית: 粉末茶) הוא תה אבקה ירוק יפני. לעיתים נקרא גם תוֹקֱרוּ-אוֹ-צ'ה (溶けるお茶, "תה נמס").
ישראל באירוויזיון 2003
בחירת השיר
בחירת השיר שייצג את ישראל באירוויזיון נעשתה באמצעות קדם-אירוויזיון 2003 ששודרה בערוץ הראשון ובו התקיימה תחרות בין ארבעה שירים שאותם שר ליאור נרקיס והנחתה עדן הראל.
פומצוצ'ה
כדי לייצר פומצוצ'ה, עלי תה נטחנים כמו לצורך הכנת מאצ'ה, אך בתור חומר הגלם משמש לא טנצ'ה, אלא סנצ'ה רגיל או באנצ'ה, כלומר, עלים משיחים שגדלו תחת אור שמש. כתוצאה מכך, לפומצוצ'ה יש טעם המזכיר סנצ'ה מרוכז, ולא מתקתק כמו למאצ'ה. שלא כמו בשתיית תה עלים, כל החומרים מהעלים מגיעים לגוף. ניתן להוסיף אותו לאוכל ולמשקאות. יש אנשים ששותים אותו במקום סנצ'ה בגלל קלות ההכנה שלו.
ישראל באירוויזיון 2003
בחירת השיר
השיר מילים לאהבה נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון.
באירוויזיון
ישראל הופיעה ה-10 בסדר ההופעה, אחרי ספרד ולפני הולנד. בתום ההצבעה ישראל קיבלה 17 נקודות והגיעה למקום ה-19 מתוך 26 מדינות שהשתתפו. הצבעת הקהל הישראלי העניקה את ה-12 נקודות שלה לספרד.
מוראביה הדרומית (מחוז)
מחוז מוראביה הדרומית או מחוז ייהומוראבסקי (בצ'כית: Jihomoravský kraj) הוא אחד מ-13 מחוזות של הרפובליקה הצ'כית, השוכן ברובו המוחלט בחלקה הדרום-מערבי של מוראביה ההיסטורית, יוצא מן הכלל הוא הכפר יובובה להוטה (Jobova Lhota) השוכן על אדמת בוהמיה ההיסטורית ומשתייך אף הוא למחוז מוראביה הדרומית. בירת המחוז היא העיר ברנו, העיר השנייה בגודלה בצ'כיה.
מחוזות משנה
מחוז מוראביה הדרומית, מחולק לשבעה מחוזות משנה (אוקרס, Okres):
אוזו (עיר)
אוזו (ביפנית: 大洲市; Ōzu-shi) היא עיר במחוז אהימה ביפן הכוללת מעל ל-48,000 תושבים.
ציר זמן
ב-1 בספטמבר 1954 הוקמה העיר אוזו. ב-11 בינואר 2005 התרחבה אוזו על ידי סיפוח הערים היג'יקאווה, נגהאמה, והכפר קוואבי מנפת קיטה. נכון ל-31 במרץ 2012, אוכלוסיית העיר מוערכת ל-47,601 תושבים, מתוכם 20,167 משקי בית. צפיפות האוכלוסייה היא 110.13 תושבים לקמ"ר. השטח הכולל של אוזו הוא 432.24 קמ"ר.
אראופגיטיקה
אַרֵאוֹפָּגִיטִיקָה, או בשמה המלא "אראופגיטיקה: נאומו של מר ג'ון מילטון בפני הפרלמנט של אנגליה למען חירות ההדפסה שאינה זקוקה לרישיון" (באנגלית: Areopagitica: A speech of Mr. John Milton for the liberty of unlicenced printing to the Parliament of England), היא מסה פולמוסית כנגד צנזורה מאת המשורר האנגלי ג'ון מילטון, שיצאה לאור בשנת 1644; כתב הגנה פילוסופי נלהב ומעמיק ורב השפעה, הנחשב בין מיטב ההגנות על חופש הביטוי, חופש העיתונות וחופש המחשבה, שנכתבו מעולם.
הוצאה לאור
המסה יצאה לאור ב-23 בנובמבר 1644, בשיאה של מלחמת האזרחים האנגלית. מקור השם "אראופגיטיקה" הוא בנאום של איסוקרטס, נואם אתונאי בן המאה ה-5 לפנה"ס. אראופגוס היא גבעה באתונה, מקום בו התכנסו בתי משפט אמיתיים ומיתולוגיים, והיה שמה של המועצה שאת כוחה קיווה איסוקרטס לקומם מחדש. כמו איסוקרטס לא הייתה למילטון כל כוונה לשאת את נאומו בעל פה. במקום זאת הוא חילק אותו בצורת פמפלט, כשהוא מתריס בכך כנגד הצנזורה על פרסומים שנגדה יצא חוצץ.
מילטון, אף על פי שתמך בפרלמנט האנגלי, יצא חוצץ בחריפות נגד חוק הרישוי של 1643, כשהוא מציין כי צנזורה כזו מעולם לא היוותה חלק מהחברות הקלאסיות של יוון ורומי. המסה משופעת בציטטות מתוך התנ"ך, הברית החדשה והכתבים הקלאסיים, בהן עשה מילטון שימוש לחזק את טיעוניו. עבור מילטון הנושא היה אישי, שכן הוא סבל בעצמו מצנזורה במאמציו להדפיס כמה מסות שהגנו על הזכות לגירושים (עמדה רדיקלית באותה תקופה שהצנזורים לא היו מוכנים לאשר את פרסומה).
עם זאת, מילטון לא היה ליברטריאני לחלוטין ב"אראופגיטיקה", וטען כי המצב הקודם פעל בצורה המיטבית. על פי החוק האנגלי הקודם, בכל הספרים הייתה חובה לציין את שם המדפיס (ועדיף גם את שם המחבר). תחת שיטה זו, טען מילטון, אם היה מודפס חומר הכולל השמצה או חילול השם, עדיין ניתן היה להשמיד ספרים אלו בדיעבד.
יש הסבורים כי כדאי לקרוא את "אראופגיטיקה" במקביל לגן העדן האבוד; העמדה של שני הטקסטים, זה בצד זה, עשויה לפתוח צוהר מעניין לנטיותיו התאולוגיות הבלתי קונבנציונליות של מילטון.
אראופגיטיקה והקשרה
אידיאל החירות עומד ביסוד השקפתו של מילטון: חירות דתית, חירות ביתית, חירות אזרחית. ביצירותיו השיריות לא ביטא אלא מעט מהשקפתו על חירות, שעיקר ביטוייה נמצא במסותיו בפרוזה. ההצדקה של מילטון לחופש הביטוי היא רצון האל. הוא שוטח את כל טיעוניו על בסיס תאולוגי עמוק. אבל אמונותיו התאולוגיות המוצקות של מילטון אינן פוגעות במטרה האמיתית של אראופגיטיקה, או בהתקדמות הטבעית הנובעת מהבנתה: לאפשר את חופש הביטוי בצורה הכתובה. הוא תומך בדרך לקדם את האמת של אלוהים (האמת שאנו מחפשים אחריה). זוהי, כפי שהוא מתאר זאת, אמת שלא נדעה, אך שנלך ונתקרב אליה בהדרגה על ידי חילופי המחשבות של מלומדים ואנשי מעשה לציבור הרחב.
במהלך הדורות האראופגיטיקה יצאה לאור במהדורות רבות. חשובה במיוחד המהדורה של 1738, בעריכת המשורר הסקוטי ג'יימס תומסון, גדול המשוררים האנגלים של אותה תקופה, שאף חיבר שיר דידקטי ארוך על החירות. תומסון צירף למהדורה הקדמה, ובסופה, בזיקה לאראופגיטיקה, הציע לכל אוהבי הדת, המידות הטובות, המדע, והאנושות, לחשוב מדי יום על השאלות הבאות (להלן תמציתן):
יציאת מצרים (פירושונים)
יְצִיאַת מִצְרַיִם היא סיפור מקראי מכונן בתולדות העם היהודי. {{פירושונים|
ראו גם
}}
Six Degrees of Inner Turbulence
Six Degrees of Inner Turbulence ("שש מעלות של מערבולת פנימית") הוא השם של אלבום כפול של להקת הפרוג מטאל דרים ת'יאטר. האלבום יצא ב־29 בינואר 2002 על ידי Elektre Records. האלבום מורכב משש יצירות, חמש הרצועות הראשונות תופסות את הדיסק הראשון בעוד שהיצירה האחרונה, הנושאת את שם האלבום, מחולקת לשמונה רצועות ותופסת את הדיסק השני. היצירה הנ"ל עוסקת בהפרעות נפשיות שונות ובהתמודדות של אותם בעלי הפרעות איתן.
דו"ח אירופה
דו"ח אירופה הוא סרט מדע בדיוני משנת 2013 בבימויו של סבסטיאן קורדו, בכיכובם של כריסטיאן קמרגו, אנה מריה מרינקה, מיכאל ניקוויסט, דניאל וו, קרולינה ווידרה ושרלטו קופלי. כסרט פאונד פוטג' הוא מגולל את סיפורה הבדיוני של משימת הצוות הראשונה לירח אירופה, אחד מארבעת הירחים הגליליאניים של יופיטר. למרות כשל טכני הרה אסון שגורם לאובדן התקשורת עם חדר הבקרה בכדור הארץ וסדרת משברים, הצוות ממשיך במשימתו לאירופה ומגלה עדויות לחיים על ירח זה.
עלילה
לאחר שישה חודשים לתוך המשימה, סערה סולארית פוגעת בספינה ומשביתה את התקשורת עם בקרת המשימה. בלוק וקוריגן מבצעים פעילות חוץ רכבית לתיקון המערכת מבחוץ אך תאונה קורעת את החליפה של בלוק. בזמן שהוא מוביל חזרה למנעול האוויר, בלוק מבחין שהחליפה של קוריגאן הייתה מצופה הידראזין והוא לא יכול להיכנס למנעול האוויר, אחרת הוא יזהם את שאר הספינה. בלוק מנסה להציל את קוריגאן על ידי הוצאתו מחליפתו, אך הוא משחיר מחוסר חמצן. בידיעה שאין תקווה לעצמו, קוריגאן דוחף את בלוק למנעול האוויר ובכך דוחף את עצמו הרחק מהספינה כשהיא ממשיכה את מסעה לאירופה. תקוע, הוא מת בחלל; אנשי הצוות ממשיכים במשימה, כשהם מדוכדכים ממותו של קוריגאן.
לאחר עשרים חודשים הספינה עוברת למסלול סביב אירופה והמנחת הירחי שלה נוחת בבטחה על אירופה אך מחמיץ את אזור היעד. הצוות קודח דרך הקרח ומשחרר בדיקה לים הבסיסי. בלוק, מחוסר שינה ומעורר דאגה בשאר אנשי הצוות, רואה אור מחוץ לספינה, אך הוא אינו מסוגל לתעד אותו או לשכנע את הצוות באשר להתרחשותו. הגשושית נפגעת על ידי חפץ מואר לא ידוע והמגע איתו אבד.
הצוות מסכים לעזוב כדי לדווח על הגילויים לכדור הארץ אך המנועים אינם תקינים. כשמנחת הירח פוגע בחזרה לפני השטח של אירופה, שו מתפרק ממושבו כדי להשליך מיגון מים על מנת להפחית את מהירות הפגיעה. הספינה מתרסקת באתר הנחיתה המקורי. כתוצאה מההשפעה נהרג שו והמנחת הירחי נפגע, מדליף חמצן ומאבד חום ועד מהרה מתחיל לשקוע בקרח.
בלוק ולוקסמבורג מסתדרים בביצוע תיקונים מחוץ לספינה. לוקסמבורג מנסה לרדת אך נופל בקרח. בלוק יודע שאין סיכוי שהוא לבדו יצליח לתקן את המנחת הירחי לפני שהוא ישקע. במקום זאת הוא מצליח לתקן את התקשורת לספינת האם המקיפה, על חשבון כיבוי מערכות התמיכה בחיים, רגע לפני שאותו אור כחול שראתה פטרובנה מתקרב ונראה שהוא נופל גם לתוך הקרח.
דאסק יוצרת מחדש את התקשורת עם כדור הארץ; כל התמונות והנתונים שנאספו שנשמרו מאז סערת השמש מועברים לכדור הארץ דרך ספינת האם, בדיוק כשסדקי הקרח ומנחת הירח מתחילים לשקוע. לבד וצופה את מותה, פותחת דאסק את מנעול האוויר כדי להציף את הנחתת בתקווה לחשוף את מקור האור. כשהמים עולים לתא הטייס, היא רואה יצור ביו-אור-גלילי מתרומם לעברה, לפני שהמצלמה נכבית.
באפילוג אונגר מאשר כי צוות אירופה גילה מקור חיים על אירופה ועלה על כל הציפיות, שכן התצלומים מראים מתוך סצנה קדומה יותר של הצוות מול המצלמה.
לודוויג מרום
משפחתו
מרום הותיר אחריו אישה ושלושה ילדים. בתו הצעירה אווה (1919 – 30 במרץ 1943) נרצחה במחנה ההשמדה סוביבור. אשתו יוהנה, בתו אליזבת ובנו האנס קארל שרדו את השואה והמשיכו לחיות בגרמניה לאחר המלחמה.
פסטיבל קרלובי וארי
פסטיבל הסרטים הבינלאומי קרלובי וארי (באנגלית: Karlovy Vary International Film Festival; בצ'כית: Mezinárodní filmový festival Karlovy Vary) הוא פסטיבל סרטים הנערך ביולי מדי שנה בקרלובי וארי (קרלסבאד), צ'כיה. זהו אחד מפסטיבל הסרטים הוותיקים בעולם והאירוע הקולנועי הבולט במזרח אירופה ומרכזה.
סוגי הפרסים בפסטיבל
בפסטיבל מוענקים מספר פרסים: הפרס העיקרי הוא פרס "קריסטל גלוב", פרס מפעל חיים ופרס נשיא הפסטיבל.
ישראל בפסטיבל
נציגי ישראל שזכו בפרס ב"קריסטל גלוב":
המכון לרפואה ימית
המכון לרפואה ימית, מר״י, הוא יחידה של חיל הים הישראלי הנמצאת בבסיס חיפה המבצעת טיפולי תא לחץ צבאיים ואזרחיים בגזרת הצפון.
משימות המכון
הפעלת לוחמים בתווך התת-מימי מחייבת מידע רב והוראות ברורות עד גבול היכולת. מדי פעם קורות תקלות המחייבות טיפול מיידי בשיטה מיוחדת שגובשה במחקר ונוסתה בהצלחה. אזרחים העוסקים בצלילה להנאתם מגזימים לעיתים ומגיעים למצב של נפגע צלילה. חיל הים מפעיל לוחמים בתווך התת-מימי בשלושה תחומים עיקריים: בצוות צוללת - צוללנים חייבים לדעת ולתרגל מצבי חילוץ מצוללת שקועה בעומק משתנה. שיטת החילוץ מצוללת מביאה את הנחלצים למצב של נפגעי צלילה המחייבים טיפול מיידי. צוללים פושטים- הפעילות התת-מימית הנדרשת מהלוחמים כוללת תקיפה בנמלי אויב, פשיטות קומנדו שמחייבות מעבר בצלילה. צוללים הגנתיים – הנדרשים לבדוק את הנמל ותחתיות כלי השיט להגנה מתקיפות קומנדו ימי של האויב. צוללי עבודות תת-מימיות בתחתיות כלי שיט וביסודות המשוקעים של המעגנים, עבודות שונות בלב הים ובעומקים גדולים, חיפוש גופות אנשים שטבעו או טייסים שנטשו למים ומטוסם שקע. כולל השפעות עבודה במשך זמן ארוך מתחת למים בעומקים השונים תוך הפעלת ציוד המיועד לכך.
בפעילויות האלה נמצא הצולל בתווך עוין לגוף האדם. לשם כך פותחו שיטות עבודה שמאפשרות תפקוד. המצב הוא גבולי בכל חריגה יש השפעות פיזיולוגיות, ורפואיות שונות שיש להתכונן אליהן, ברמה של מניעה וברמה טיפולית.
מבנה ופעילות
מפקד המכון הוא קצין בוגר עתודת רפואה בדרגת סא"ל. סגל המכון מונה כ-40 אנשי צוות: רופאים, חובשים וטכנאי תא הלחץ אשר תופסים כוננות במשך כל שעות היממה לטיפולים בתא הלחץ.
המכון עומד בקשר מקצועי עם יחידות תאי הלחץ במרכז רפואי יצחק שמיר בצריפין, בית חולים אלישע בחיפה והמרכז הרפואי יוספטל באילת.
היסטוריה
המדור לרפואה תת-מימית שהיה קיים עד 1975 שודרג על ידי מפקדו ד"ר יהודה מלמד כמכון הלאומי לרפואת צלילה ולרפואה היפרברית.
המכון נעשה מוסד קליני מחקרי בתחומי רפואת הצלילה, הפיזיולוגיה והרפואה ההיפרברית. המכון הוכר ככזה על ידי משרד הבריאות בשנת 1982. קיבל הכרה בין לאומית כעומד בשורה הראשונה של מוסדות בתחום זה בעולם.
מפקדי חיל הים הכירו בחשיבות המכון לרפואה ימית בכל הנושאים התת-מימיים וקיבל את ותמיכתם לפי הצורך. בשיתוף פעולה עם מפקדי שייטת 13 ומפקדי שייטת הצוללות הגדרו תפקידי המכון לרפואה ימית ונקבעה מסגרתו המקצועית.
הרחבת תחומי טיפול
בשיתוף עם פרופ' שמעון בורשטיין מבית החולים רמב"ם הורחב הטיפול בתא לחץ גם להוריות טיפול שאינן קשורות בצלילה. בתמיכתו של תא"ל ד"ר ערן דולב, שהיה קצין רפואה ראשי, הכיר משרד הבריאות בשנת 1982 במכון לרפואה ימית של חיל הים ובשיתוף בית החולים רמב"ם כמכון הלאומי לרפואת צלילה ורפואה היפרברית ובהמשך לכך קיבל המכון הכרה בין לאומית.
ב-1986 כתבו ד"ר יהודה מלמד, סגנו ד"ר דני שרמן פרופ' שמעון בורשטיין את הוריות הטיפול בתא לחץ. הייתה זו הפעם הראשונה בה נכתבו הוריות כאלו, חמש עשר במספר שנכנסו לסל השירותים, הוריות אלה קיבלו ב-1994 תוקף ונכללו בחוק הבריאות הממלכתי. ההוריות הללו קימות בסל הבריאות עד היום וקופות החולים השונות מחויבות לממנן למטופלים.
ציון הערכה
בשנת 1993 קיבל המכון הוקרה על תרומתו למדע הרפואה וזכה בפרס לקלס מטעם הקרן הקיימת.
הרי ויקטוריה ואלברט
הרי ויקטוריה ואלברט (באנגלית: Victoria and Albert Mountains) הם רכס הרים בקורדילרה הארקטית, בחוף המזרחי של האי אלסמיר, בטריטוריית נונאוט, שבקנדה.
רכס ההרים הוא אחד הרכסים הצפוניים ביותר בקורדילירה הארקטית - ואחד הרכסים הצפוניים ביותר בעולם.
שיא גובהו של הרכס בגובה של 2,290 מטרים מעל פני הים (בכיפת הקרח אגאסיז).
שטחו של הרכס 37,650 קילומטרים רבועים.
לקריאה נוספת
• H.P. Trettin, Editor, Geology of the Innuitian Orogen and Arctic Platform of Canada and Greenland, P 46
ליטו וידיגל
חוסה קרלוס פרננדס וידיגל (בפורטוגזית: José Carlos Fernandes Vidigal; נולד ב-11 ביולי 1969 בלואנדה שבאנגולה) ידוע בשם ליטו הוא כדורגלן עבר אנגולי-פורטוגלי ומאמן בהווה.
קריירה כשחקן
חוסה קרלוס פרננדס וידיגל נולד בלואנדה שבאנגולה ובילה את כל הקריירה המקצועית שלו כשחקן בפורטוגל. ליטו שיחק במהלך הקריירה במספר קבוצות בולטות בכדורגל הפורטוגלי והן אלבאס, קמפומאונסה, בלננסש וסנטה קלרה. ליטו פרש ממשחק פעיל בשנת 2003 כשהוא בן 34 ולאחר שערך 212 משחקים בליגה הראשונה והשנייה בפורטוגל. במהלך הקריירה, שיחק ליטו עם נבחרת אנגולה בגביע אפריקה לאומות לשנת 1998.