cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זין (סלנג)
"זין" והטיותיו בתרבות
משנות ה־90 ואילך התרחב השימוש במילה ובהטיות התואמות, שנכנסו לשפה המדוברת של הדור הצעיר כדבר שבשגרה. בולטים על רקע זה השירים "עכשיו מעונן" של אביב גפן ("אנחנו דור מזוין"), "לשקר ולשכוח" של ירמי קפלן ("לשקר ולשכוח, לזיין ולברוח"), "חוץ ממך כלום" של איתן גלס ("כי הארץ מתפתחת כמו הזין שלי / כשאני מחבק אותך ואחר כך דועך"), "הליקופטר" של שלום חנוך ("נהנה להאריך בזיון"), "עשרים וארבע שעות" של שלמה ארצי ("הפכתי שולחן מרוב עצבים, כשחשבתי שאת מזדיינת"), "אם כבר" של היהודים ("...אז נשלם / אני שם זין"), "אריק" של שלומי שבן ("ועכשיו ת'אמת / תגידי לי באמת / מי מזיין יותר טוב / אריק או אני?") ו"אני שמה עליך זין" של שילה פרבר ("אני שמה עליך זין / אני שמה אותך בשיר"). השיר האחרון שכתב מאיר אריאל, "למה לא" (בביצועו של יזהר אשדות) כולל את המילים "אין לי זין למלחמות, יש לי אומץ לאהבה". שירה של חגית גרוסמן, "מנין העונג מתחיל", מתחיל במילים: "לאכול זין וללגום יין, אלה החיים הטובים".
גם להקות פאנק באותה תקופה נהגו להשתמש הרבה במילה "זין" בשיריהם, כמו סדרני הדשא שהוציאו ב-1997 את הלהיט "מוות לסמלת" שהפזמון שלו הוא "זין לסמלת, מוות לסמלת". כמו כן, באלבום היחיד של הלהקה "רקוב" שגם הוא יצא ב-1997 נכלל שיר קצר בשם "זין אצבע", אך אין קשר בין שם השיר למילותיו, שדווקא מדברות על אהבה (כמו כן, המילה "זין" אינה מופיעה בטקסט). קוקו בלוף והיתושים הקליטו את השיר "אמא" ("אמא מעירה אותי כל בוקר במכות, נשבר לי הזין, כבר בא לי לבכות"). הפוסי של לוסי הוציאו שיר פוליטי בשם "שמים עלינו זין".
לעיתים ישנו שימוש דווקא בציפייה להקשר המתבקש של המילה, כמו בשירם של הדג נחש, "הכאפה המצלצלת" (..."רוצה על גיטרה או על תוף לנגן / להרשים ת'בחורות ולהתחיל כבר לז-מר").
בתשבצי היגיון, הגדרות בעלות קונוטציה מינית כוללות פעמים רבות התחכמות כלשהי הכוללת שימוש באות ז'.
חוסה-מריה אסקריבה
הקדוש חוֹסֶה-מַרִיַה אֶסְקְרִיבַה דה בַּלַגֶר אי אַלְבָּאס (Josemaría Escrivá de Balaguer y Albás 9 בינואר 1902 – 26 ביוני 1975) היה כהן דת קתולי מספרד ומייסד האופוס דאי. הוכתר כקדוש על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב-6 באוקטובר 2002. אסקריבה היה דוקטור למשפטים מאוניברסיטת מדריד ודוקטור לתאולוגיה מאוניברסיטת לטרנו אשר ברומא.
ספרו המפורסם ביותר הוא "הדרך" נמכר ב-4.5 מיליוני עותקים ב-43 שפות. מהדורה עברית של הספר יצאה לאור ב-1972 בארגנטינה.
ביוגרפיה
חוסה-מריה אסקריבה נולד בברבסטרו, עיר קטנה בצפון ספרד למשפחה אדוקה שהעניקה לו חינוך נוצרי קפדני. בילדותו נפטרו שלוש אחיותיו הקטנות ואביו איבד את הונו. לדבריו, תגובתם השלווה והמקבלת של הוריו את האסונות כמעשה האל עשתה עליו רושם עז. כשהיה בן 15 טען שראה עקבות שהשאיר נזיר שצעד יחף בשלג ושיער שאלוהים מצפה ממנו למשהו. אז החליט לפנות לקריירה כנסייתית. הוא למד קודם כל בעיר לוגרוניו ולאחר מכן בסרגוסה.
אופוס דאי
בעצת אביו, למד משפטים שאוניברסיטת מדריד שבעיר סרגוסה. אביו נפטר ב-1924 ואסקריבה הפך לראש המשפחה. בסרגוסה הוסמך כדיאקון ב-20 בדצמבר 1924 וככהן דת ב-28 במרץ 1925. כיהן תחילה בקהילה כפרית ולאחר מכן בסרגוסה. בשנת 1927, נסע למדריד כדי לכתוב עבודת דוקטורט במשפטים. במהלך שהותו במדריד, ב-2 באוקטובר 1928, בעיצומה של התבודדות שבמהלכה התפלל בדביקות לחזות ברצון האלוהים התגלה בפניו, לטענתו, החזון של "אופוס דאי" (עבודת האל). אז הבין, לדבריו, שכל נוצרי יכול לחפש את הקדושה בביצוע עבודתו היומיומית ומילוי התחייבויותיו הרגילות. אסקריבה ראה במועד זה את יום ייסודה של האגודה הקטנה "אופוס דאי" שהקים ברוח חזונו, ושמגוף זערורי צברה תמיכה וחברים באטיות. במקביל כיהן ככומר בשכונות העממיות של מדריד, השלים את לימודיו באוניברסיטה ולימד שיעורים פרטיים כדי לתמוך במשפחתו.
במהלך מלחמת האזרחים בספרד נאלץ להתחבא מהרפובליקנים אך למרות הסכנה המשיך לשרת כמורה. הצליח להימלט מהבירה, חצה את הפירנאים לדרום צרפת והגיע לבסוף לעיר בורגוס שבשטח השליטה הלאומני. בסיום המלחמה, ב-1939, חזר למדריד. באותה שנה גם סיים את לימודי הדוקטורט שלו במשפטים. ב-14 בפברואר 1943 הקים את אחוות הכמורה של הצלב הקדוש, שהפכה לזרוע ההנהגה הדתית של אופוס דאי.
ב-1946, העתיק אסקריבה את מקום מגוריו לרומא. ברומא הגיש עבודת דוקטורט בתאולוגיה באוניברסיטת לטרנו. מונה ליועץ לשני משרדים בוותיקן, כחבר כבוד באקדמיית התאולוגיה הפונטיפיקלית, וכפרלאט-של-כבוד מטעם האפיפיור. המשרה אפשרה לו להחזיק בתואר הרם "מונסיניור". ב-1950 הכיר הכס הקדוש רשמית ב"אופוס דאי", שצברה יותר ויותר חברים והשפעה בעוד אסקריבה עולה בסולם הדרגות.
מרומא, נסע מספר פעמים לארצות רבות באירופה, וב-1970 אף נסע למקסיקו וערך שם מספר פגישות עם אנשי אופוס דאי וחבריהם כדי לדון בחייו הרוחניים של האדם הנוצרי. ב-1974 וב-1975, יצא לשני מסעות במרכז ובדרום אמריקה, ושם קיים מספר מפגשים עם אלפי אנשים כדי להסביר את חיי האמונה הקתולית. רוב המפגשים האלה צולמו.
ב-26 ביוני 1975, אסקריבה נפטר במפתיע ברומא, בחדר בו עבד. אופוס דאי התפשט כבר לחמש היבשות, וכלל כ-60,000 חברים מ-80 לאומים שונים. אלפי אנשים, כולל יותר משליש מהבישופים בעולם, ביקשו בכתב מהוותיקן להתחיל בתהליך הכרזתו כמבורך וכקדוש.
קנוניזציה
תהליך הכרזתו כמבורך כלל עיון ממצה, שארך 10 שנים, בתולדות חייו ובכתביו, וגם עיון רפואי במקרה הבראתה הפלאית, ב-1976, של נזירה כרמליתית אשר חברותיה התפללו לעזרתו של אסקריבה. הוא הוכרז כקדוש על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני ברומא ב-6 באוקטובר 2002, מול קהל של כחצי מיליון איש. יומו נחגג בכנסייה הקתולית ב-26 ביוני. גופת חוזהמריה הקדוש נמצאת בכנסיית הפרלטורה של גבירתנו מהשלום (Our Lady of Peace) ברומא.
יורמן
יורמן הוא שם משפחה.
B-37
B-37 הייתה צוללת מסדרת פוקסטרוט (פרויקט 641) בצי הצפוני של הצי הסובייטי.
התאונה
ב-11 בינואר 1962 הצוללת נקשרה בבסיס הצי לצורכי תחזוקה ובדיקת הטורפדו, כאשר כל הדלתות האטומות למים פתוחות. שרפה פרצה במדור הטורפדו ככל הנראה כתוצאה מגז מימן שהוצת מציוד אלקטרוני. כל 11 הטורפדו התפוצצו בעקבות החום. הצוללת הושמדה מיד כאשר כל הצוות על סיפונה, למעט 2 קצינים שהיו מחוץ לצוללת.
הצוללת S-350 הייתה קשורה ליד ה-B-37 ונפגעה קשות מהפיצוץ וכמה אנשים מכלי שיט אחרים מהמספנה נהרגו.
בסך הכל נהרגו 122 איש: 59 מאנשי הצוות של הצוללת B-37, מאנשי הצוות של ה-S-350 נהרגו 19, ו-44 אחרים.
צבופיתסיה
צבופיתסיה (שם מדעי: Cebupithecia) הוא סוג נכחד של קוף דרום אמריקאי ממשפחת הסאקיים, שחי באמצע תקופת המיוקן שלפני 13.8 עד 11.8 מיליון שנה מהיום. המאובנים שלו התגלו בקולומביה בתצורות של לה ונטה שבוילה ובטולימה סמוך לאזור המכונה "מיטת הקופים", בה התגלו מספר מאובני קופים. הסוג הוגדר ב-1950 והוא כולל מין אחד - Cebupithecia sarmientoi.
פרימט זה דמה במראהו לקפוצ'ין או לקוף לילה - דורוקולי, אך היה קרוב יותר לקופי הטיטי והסאקי וייתכן שהיה ראשון הסאקיים. הוא היה קטן יחסית לקרוביו המודרניים והגיע עד למשקל 2.2 קילוגרם בממוצע. הוא היה בעל שיניים טוחנות שטוחות רחבות, חותכות בינוניות בגודלם וניבים חדים שעבר ביניהם רווח קטן משאר השיניים. הוא היה בעל צוואר ארוך יחסית וזנב עבה שהתאים לאיזון על עצים.
לא ברור איך נע יונק זה, אך ייתכן שהוא קפץ בין הענפים במהירות וזריזות יותר מהסאקי המודרני, החסר זנב, ודמה יותר לקפוצ'ין בתנועות אלה. הוא היה אוכל-כול שאכל מזון מהחי ומהצומח, אך בעיקר ניזון מפירות היער. הזנב העבה שלו לא היה יכול לאחוז בענפים כמו קופים רבים מאמריקה, אך הוא היה גמיש ותופסני יותר מקופי העולם הישן.
הקוף הקדום התגלה בשטח המכונה "מיטת הקופים", בה התגלו מספר רב מאוד של מאובני קופים דרום אמריקאים בכמות גדולה. בין השאר נמצאו לידו הקופים הבאים: דורוקולי מהמין Aotus dindensis, קופי סנאי מהמינים Saimiri annectens ו-Saimiri fieldsi, Micodon, Mohanamico ו-Stirtonia. קופים אלה חיו באקלים הג'ונגלים של אגן האמזונאס ואגן האורינוקו ורוב זמנם חיו בין העצים הגבוהים ביער.
סייפצ'ארג'
סייפצ'ארג' בע"מ (באנגלית: SafeCharge) היא חברת פינטק ותשלומים בינלאומית, המספקת שירותי תשלום לעסקים. מייסד החברה הוא טדי שגיא.
החברה הונפקה בשנת 2014 בבורסת לונדון, עד שבאוגוסט 2019 נרכשה בשנת 2019 נמכרה החברה לענקית הפינטק Nuvei תמורת 889 מיליון דולר.
היסטוריה
בשנת 2006 הקימו טדי שגיא ודוד אבגי את חברת סייפצ'ארג', ורשמו אותה באיי הבתולה הבריטים. לפני ההנפקה, החזיק שגיא בכ-90% ממניות החברה, וביתר המניות 10% החזיק אבגי, ב-31 במרץ 2014 הנפיק שגיא את חברת הסליקה ב-Alternative Investment Market (שוק משנה של הבורסה לניירות ערך בלונדון המאפשר לחברות קטנות יותר להנפיק מניות עם מערכת רגולציה גמישה יותר). בהנפקה זו גייסה SafeCharge 126 מיליון דולר אמריקני, לאחר ההנפקה הצטמצם אחזקתו של שגיא בחברה לכ-68%.
SafeCharge נסחרה בבורסת AIM בלונדון לפי שווי של כ-530 מיליון דולר, הפעילה פלטפורמת תשלום עבור עסקים, ואיפשרה למעלה מ-150 שיטות תשלום שונות.
ב-22 במאי 2019 נרכשה החברה בידי החברה הקנדית Nuvei בשווי העסקה שהוערך בכ-889 מיליון דולר. הרווח של טדי שגיא מהחברה מאז הקמתה הגיע לכ-2.5 מיליארד שקלים.
לחברה משרדים בכ-30 מדינות ברחבי העולם.
ז'ול ביאנקי
ז'ול לוסיאן אנדרה ביאנקי (בצרפתית: Jules Lucien André Bianchi, 3 באוגוסט 1989 – 17 ביולי 2015) היה נהג מרוצים צרפתי, שהתחרה במשך שתי עונות עבור קבוצת מרוסיה באליפות הפורמולה 1.
ב-5 באוקטובר 2014, במהלך גרנד פרי יפן, איבד שליטה במכוניתו בתנאי כביש רטובים מאוד. הוא פגע עם רכבו ברכב שירות שעמד לצד המסלול וסבל מפגיעה מוחית. הוא פונה לבית החולים, שם הורדם והונשם. הוא נשאר בתרדמת עד למותו ב-17 ביולי 2015.
קריירת מרוצים
ביאנקי נולד בניס, צרפת ונחשף לעולם הספורט המוטורי מגיל צעיר מאוד כאשר אביו ניהל מסלול קארטינג. סבו, מאורו ביאנקי, היה נהג מרוצים שהתחרה במהלך שנות השישים במרוצי גרנד טורינג, ואף לקח חלק בשלושה מרוצי גרנד פרי, שהתקיימו מחוץ לסבב האליפות בעונת 1961. ביאנקי נקרא גם על דודו, לוסיאן ביאנקי, שלקח חלק ב-19 מרוצי גרנד פרי בין השנים 1959 – 1968.
בשנת 2007 עבר מקארטינג למרוצי מכוניות חד-מושביות, והתחרה באליפות הפורמולה רנו 2.0 הצרפתית. הוא ניצח ב-5 מרוצים וזכה באליפות. לקראת עונת 2008 הצטרף לקבוצת ART, והתחרה באליפות הפורמולה 3 האירופאית. את עונת הבכורה סיים במקום השלישי. בעונתו השנייה בסבב השיג שמונה ניצחונות, והבטיח את הזכייה באליפות כשנתר עוד סבב מרוצים אחד.
בשנת 2010 נשאר בקבוצת ART, אך עבר להתחרות בסבב ה-GP2, ובמקביל לקח חלק גם בסבב ה-GP2 האסייתי. את העונה סיים במקום השלישי. בסבב האסייתי התחרה בשלושה מתוך ארבעה סבבים, וסיים במקום השמיני. בעונתו השנייה סיים במקום השלישי באליפות המרכזית, ובמקום השני בסבב האסייתי, אף על פי שהתחרה רק בארבעה מרוצים מתוך שמונה.
בעונת 2012 עבר להתחרות עבור קבוצת Tech 1 Racing באליפות הפורמולה רנו 3.5. במהלך העונה ניצח שלושה מרוצים, בדיוק כמו רובין פרינס, יריבו המרכזי לתואר. במרוץ סיום העונה נאלץ לפרוש, וסיים את העונה במקום השני.
פורמולה 1
בתחילת דצמבר 2009 נבחן ביאנקי, על ידי קבוצת פרארי יחד עם נהגים צעירים נוספים בימי מבחן במסלול המרוצים בחרס. ביצועיו במבחנים הובילו את פרארי להחתים אותו כנהג הראשון באקדמיה של הקבוצה. לקראת עונת 2011 הוחתם כנהג משלים בקבוצת פרארי. במסגרת תפקידו השתתף בנסיעות המבחן של הקבוצה באבו דאבי ובמסלול פיוראנו. לאחר עונה בתפקיד הושאל כנהג מבחן לקבוצת סהרה פורס אינדיה.
שבועיים וחצי לפני פתיחת עונת 2013 הוחתם כנהג בקבוצת מרוסיה. בגרנד פרי אוסטרליה, מרוץ הפתיחה של העונה דורג במקום ה-19. כבר בהקפה הראשונה הצליח לעקוף את פסטור מלדונדו ודניאל ריקארדו. את המרוץ סיים במקום ה-15. במרוץ הבא שנערך במלזיה סיים במקום ה-13, ההישג הטוב בעונה. במהלך העונה הצליח לסיים 16 מתוך 19 מרוצים, אך לא צבר נקודות. לקראת סיום העונה הוארך חוזהו בקבוצה לשנה נוספת. בגרנד פרי מונקו, המרוץ השישי בעונה, הצליח לצבור את הנקודות הראשונות בקריירה האישית והראשונות של קבוצת מרוסיה באליפות, כשסיים את המרוץ במקום התשיעי. ב-2 באוקטובר התראיין ביאנקי והרכיז על עצמו כ"מוכן" להיות נהג בקבוצת פרארי, כמחליפו של פרננדו אלונסו, אם יעזוב בסוף העונה.
התאונה בגרנד פרי יפן
גרנד פרי יפן נערך ב-5 באוקטובר 2014 תחת תנאים קשים שנגרמו כתוצאה מסופה טרופית. בהקפה ה-43 של המרוץ איבד ביאנקי שליטה על רכבו שהחליק לאזור המילוט בפניית דאנלופ (פנייה מס' 7). הוא התנגש בעגורן שעמד בצד המסלול והיה עסוק בפינוי רכבו של אדריאן סוטיל, שאיבד שליטה באותו המקום הקפה אחת קודם לכן. הצד השמאלי של מכוניתו התנגש בעוצמה בעגורן באופן שפגע במסגרת הבטיחת של המכונית. המרוץ נעצר ולואיס המילטון הוכרז כמנצח. ביאנקי נותר ללא הכרה ולא הגיב לקריאות בקשר הקבוצתי ולמארשלים שהגיעו למקום התאונה. הוא טופל במקום לפני שנלקח למרכז הטיפול הרפואי הצמוד למסלול. בשל תנאי מזג האוויר הקשים לא התאפשר פינוי באמצעות מסוק והוא הוסע לבית החולים באמבולנס תחת ליווי משטרתי, נסיעה למרחק של 15 קילומטר שנמשכה 32 דקות. אל בית החולים הגיע כשהוא במצב קריטי עם פגיעה בראשו. הוא עבר ניתוח בראשו ולאחר מכן הועבר להמשך טיפול במחלקת טיפול נמרץ.
לאחר הניתוח נותר ביאנקי במצב קשה אך יציב והוא הורדם והונשם. מצבו הוגדר "נואש" והרופאים ציינו שעצם העובדה שניצל מהווה נס רפואי. במהלך חודש נובמבר הוצא מהתרדמת המלאכותית בה היה שרוי והחל לנשום בכוחות עצמו. בהמשך לא חל שיפור כלשהו במצבו והוא נותר חסר הכרה. ב-17 ביולי 2015 נפטר בגיל 25.
חקירת התאונה והשלכותיה
בעקבות התאונה הקשה פתחה FIA בחקירה לבירור נסיבות התאונה והנהיגה מספר שינויים בכללי הבטיחות. המסקנות הראשונות הוצגו במסיבת עיתונאים שנערכה לפני גרנד פרי רוסיה. בהודעה נמסר, בין היתר, כי ביאנקי האט בכניסה לפנייה מספר 7, אך לא נמסר באיזה מהירות אירעה התאונה. בנוסף, נטען כי התארכות הנסיעה לבית החולים באמבולנס ולא במסוק הייתה חסרת השפעה על מצב הפציעה. FIA חשפה כי היא נמצאת בתהליך בחינה מתמשך של אמצעי הגנה שיסגרו את תא הנהג ויגנו עליו מפני פגיעות אפשריות ויסייעו לבלום בצורה מהירה יותר מכוניות שנכנסות לסכנת התרסקות. החל מהגרנד פרי הרוסי הוכנסה לשימוש מכונית בטיחות וירטואלית (VSC), בדומה למערכת Slow Zone בה נעשה שימוש במרוצי הלה-מאן. הסימון להפעלת המערכת מופיע לצידי המסלול ועל ההגה של הנהגים. במהלך הפעלתה אסור לנהגים לבצע עקיפות.
שבוע לאחר מכן פנתה FIA לכל הקבוצות בבקשה שיעבירו כל מידע שיש ברשותם לגבי התאונה לפאנל מיוחד שהוקם על מנת לחקור את התאונה. הפאנל שהורכב מנהגי עבר ובעלי קבוצות. צוות החקירה הציג את ממצאיו ארבעה שבועות לאחר מכן וקבע כי לא נמצא גורם אחד מרכזי לתאונה. השילוב של תנאי מסלול קשים, מהירות הנסיעה ונוכחות המנוף בצידי המסלול הובילו לתוצאה הקשה. הדו"ח הצביע על כשל במערכת בלימת החירום האוטומטית ברכב שלא הופעלה. בנוסף, המליץ הדו"ח על מספר שינויים בבטיחות בעת טיפול ברכבים פגועים על המסלול או בצידו. בשנת 2018 הוסף מכשיר ההיילו (Halo) לכל מכוניות הפורמולה 1, מכשיר זה נועד להגן על ראשי הנהגים מגלגלים ,חלקי מכוניות ופגיעות ראש אפשריות מתאונות.
הוקרה והנצחה
ז'או טוד, נשיא הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), הכריז לאחר מותו של ביאנקי כי המספר 17 יופרש ונהגים לא יוכלו להשתמש בו, כהוקרה לזכרו של ביאנקי. איגוד נהגי הגרנד פרי הכריז כי הוא חש אחראי "לעולם לא להתפשר על קידום נושא הבטיחות".
גרנד פרי רוסיה, שהתקיים שבוע לאחר הפציעה, נפתח על ידי הנהגים בדקת דומייה לכבודו של ביאנקי. קבוצת מרוסיה החתימה את אלכסנדר רוסי כמחליף לביאנקי, אך לבסוף בחרה להתחרות במרוץ עם מכונית אחת בלבד. דקת דומיה נוספת התקיימה בתחילת גרנד פרי הונגריה בשנת 2015, שהתקיים לאחר מותו בנוכחות בני משפחתו. סבסטיאן פטל, מנצח המרוץ, הקדיש את הניצחון לביאנקי. כמוהו עשו גם דניאיל קוויט ודניאל ריקארדו, שסיימו על הפודיום.
בדצמבר 2015 הודיעה משפחתו של ביאנקי על הקמת קרן מיוחדת לזכרו של בנם שתתמוך ותקדם נהגים צעירים. הקרן מוכרת מזכרות וציוד עם הלוגו JB17 ומענינקה חסויות לאירועים. בין תומכי הקרן נמצא אלבר השני, נסיך מונקו.
רחוב The Rue du Sapin, הרחוב בו שוכן אצטדיון אליאנץ ריביירה, מגשרה הביתי של קבוצת הכדורגל של ניס שינה את שמו ונקרא על שם ביאנקי במהלך שנת 2016.
שארל לקלר, שהיה בן חסותו של ביאנקי, התחרה בגרנד פרי מונקו בשנת 2019 עם קסדה בעיצוב מיוחד כמחווה לביאנקי.
פירוק ריט
פירוק ריט של פונקציה פולינומית או רציונלית הוא הפירוק שלה כהרכבה של פונקציות אי-פריקות מאותו סוג, היינו בצורה, כאשר כל f_i אי-פריקה. פירוק כזה תמיד קיים, והשאלה הטבעית היא באיזו מידה הוא יחיד.
משפט ריט השני (Ritt, 1922) קובע שאם הם פולינומים המקיימים, אז עד כדי הרכבה בפונקציות ליניאריות רציונליות, הפתרון הוא מהצורה  או  עבור זרים n,m, כאשר \ T_n הם פולינומי צ'ביצ'ב.
עבור פונקציות רציונליות יש פתרונות נוספים, הנובעים מפעולת הכפל בקבוע בעקום אליפטי; כלומר, כאשר [n] היא פעולת הכפל  בעקום נתון כלשהו. מיון שלם של הפתרונות בפונקציות רציונליות, אפילו כאשר המעלות גדולות מספיק, עדיין אינו ידוע.
האי הגדול של בראילה
האי הגדול של בראילה (ברומנית: Insula Mare a Brăilei) הוא אי באפיק הדנובה, מול העיר בראילה.
גאוגרפיה
בכניסת הדנובה למחוז בראילה יש כמה איים, שמפצלים אותה לשלוש זרועות, זרוע קרמנאה (Brațul Cremenea) המכונה גם "דנובה החדשה" במערב, זרוע ולצ'יו (Brațul Vâlciu) במרכז, זרוע מצ'ין (Brațul Măcin), המכונה גם "דנובה הישנה" במזרח.
על האי הגדול של בראילה יש שני יישובים חקלאיים, מראשו (Mărașu) ופרקציי (Frecăţei), בהם חיים כ-5,000 תושבים. בתקופה הקומוניסטית היו באי חמישה מחנות לחינוך מחדש והאסירים עבדו בייבוש הביצות ובבניית סכרים וכך נוצרו באי 681.3 קילומטרים רבועים של אדמה חקלאית, כש-70.84 קילומטרים רבועים מושקים באמצעות תעלות ומוגנים על ידי סכר באורך 23.5 קילומטרים.
בשנת 2012 חברת Agricost חכרה את השטח ל-20 שנה לצורכי ניצולו החקלאי. כעבור חמש שנים החברה נקנתה על ידי בעל הון מאיחוד האמירויות הערביות להמשך ניצול 57,000 ההקטרים של החווה. זאת החווה החקלאית הגדולה ביותר באירופה ולאחר השכלולים, שהוכנסו בתפעולה, גם המתקדמת ביותר באירופה.
באי הוקמה מצבה לזכר האסירים הפוליטיים שמתו תוך כדי עבודתם בייבוש הביצות.
בוכמן
בוכמן (Buchman) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו איש ספר.
זווית פסיעה
זווית פסיעה היא זווית התקפה של להב יחסית לסיבוב המדחף או זרימת אוויר. לזווית הפסיעה של להבים יש משמעויות ושימושים רבים בתורת הזורמים ובתעופה.
ברוטורים של מטוסים
במטוסים כאלו משתמשים בזוויות פסיעה נמוכות במהירות זוויתית גבוהה, כדי להקטין את העומס על המנוע בהספקים גבוהים (זווית פסיעה גבוהה מדי עלולה להאט את סיבוב המנוע עד כדי כיבוי או כשל). בזוויות פסיעה גבוהות משתמשים כדי להגביר את הדחף במהירות זוויתית נמוכה (בשיוט לדוגמה, כאשר המנוע אינו פועל במלוא הכוח).
במקרה של כשל במנוע (הוא כבה), הלהבים מתנגדים לתנועת האוויר ויוצרים גרר רב. על מנת להקטין את הגרר קיים מצב להבים הנקרא הנצה. במצב זה הלהבים פונים ישירות לכיוון הטיסה ומקטינים את הגרר על הרוטור למינימום.
בנוסף קיים מצב של היפוך דחף ("היפוך להבים"), כאשר הופכים את זווית הפסיעה לכיוון השני והרוטור יוצר דחף כנגד כיוון הטיסה. היפוך להבים משמש להאטת המטוס על הקרקע לאחר נחיתה.
במנועי סילון
להבים בעלי פסיעה משתנה מתקינים בדרך כלל בצורה סטטית (כלומר הלהבים לא זזים) במדחס מנוע הסילון כדי לשפר את ביצועי המנוע בתנאי לחץ וטמפרטורה שונים. הלהבים עוזרים להסדיר ולייצב את הלחץ במדחס כדי ליצור זרימת אוויר רציפה ומיטבית.
ברוטורים של מסוקים
ברוטורים של מסוקים, בין אם רוטור ראשי היוצר את העילוי, או רוטור זנב המאזן את מומנט ההתמד בציר הסבסוב שיוצר הרוטור הראשי, זווית הפסיעה שלהם היא שמנהגת למעשה במסוק. ברוטור הראשי זווית הפסיעה יכולה להשתנות בכל להב כתלות במיקומו של הלהב ביחס לכיוון גוף המסוק. לדוגמה, הגדלת זווית הפסיעה בלהבים כאשר הם מגיעים לחלק האחורי של המסוק תגרום לו לנוע קדימה ורוטור שמגדיל את זווית הפסיעה בצד ימין של המסוק יגרום לתנועה בציר הגלגול של המסוק.
רות בנימין
קורות חיים
רות נולדה ב-1923 בגרמניה לזאב שטיינר ועלתה לארץ בגיל 12. במלחמת העולם השנייה התנדבה לחיל הנשים הבריטי, ובמלחמת העצמאות שירתה בצה"ל כקצינה.
ב-1951 השתלבה כטכנאית בכירה בחוות הנוי ובהמשך מונתה למנהלת המקום. בתקופת פעילותה הופצו צמחים רבים שגודלו וטופחו בחווה לראשונה לכל אזורי הארץ.
בנוסף לעבודתה השוטפת בחווה, פרסמה מאמרים מקצועיים, חומר הדרכתי ורשימות על צמחי הנוי מטיפוחי החווה בירחונים "השדה" ו"גן ונוף".
בתחילת שנות ה-70 החלה להכין ספר כולל על צמחי הנוי בישראל. הספר - "צמחי גן ונוי – הצמח הנכון למקום הנכון" בעריכת יצחק גולני, יצא לאור בהוצאת סטימצקי וארגון הגננים בישראל בשתי מהדורות: 1977 ו-1983.
משפחתה
רות שטיינר נישאה להריס בנימין (יליד בריטניה, 1908-1986) ולזוג נולד בן. נפטרה ב-1976 לאחר שהותקפה על ידי חיידק טורף. הובאה למנוחות בבית העלמין של בית יצחק.
שרגא גורן
שרגא גורן (25 ביולי 1897 - 12 ביוני 1972) היה איש ציבור ותעשיין ישראלי. כיהן כחבר הכנסת הראשונה מטעם מפא"י.
ביוגרפיה
גורן נולד בשם פייבוש גורוחובסקי במקרוב שבאוקראינה. את לימודיו קיים בחדר ובבית ספר תיכון בקייב, לאחריהם החל בלימודים אקדמאים באוניברסיטת קייב. בשנים אלו החל בפעילות ציונית כחבר תנועת צעירי ציון (משנת 1913), קבוצת "עת לבנות" (משנת 1914 וכחבר מייסד בתנועת דרור (1917). הוא שירת בצבא האדום בתור מנהל מחלקת הגיוס של הארמייה ה-12.
בשנת 1920 נישא לאסתר לבית קליאונר.
בשנת 1921 עלה עם רעייתו לארץ ישראל והזוג הצטרף ל"גדוד העבודה". גורן היה חבר הפועל הצעיר, אל מול רוב חברי הגדוד שהיו חברי אחדות העבודה. התנגדותו לנטיות השמאליות של חבריו הביאו לוויכוחים פוליטיים עד שנתבקש לעזוב את הגדוד. גורן עבר לתל אביב בה החל בפעילות ציבורית, כאשר ארגן חבורה של פועלי בניין. גורן המשיך לעבוד במשרד לעבודות ציבוריות ובניין של הסתדרות העובדים הכללית. גורן התקדם והיה מראשי חברת הבת "סולל בונה" ובין מייסדי המרכז לקואופרציה. במסגרת המרכז שימש יו"ר קואופרטיב התחבורה ובשנים 1924–1929 היה מנהל המרכז. כמו כן כיהן גורן כמנכ"ל חברת "תיעוש" והיה שותף, מטעם ההסתדרות והמרכז לקואופרציה, להקמת מפעלים וחברות ברחבי הארץ, בהם הארגז, פלקרמיק, אליאנס ודלק. בשנת 1931 הוביל את שביתת הנהגים היהודית ערבית.
רעייתו אסתר הייתה אחת הגננות הראשונות של תל אביב. לזוג נולדו שתי בנות - מיכל וגלה-אביגיל.
הנצחתו
הקמת קרן מייסדים ע"ש יעקב אפטר, יצחק בראלי, שרגא גורן (גורוחובסקי), אברהם זברסקי, יהודה חורין וראובן שנקר. עמותה שנוסדה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 כתוצאה מאיחודן של מספר עמותות שהוקמו בשנות ה-60 וה-70 ביזמתו של אברהם זברסקי, מנכ"ל בנק הפועלים, כדי להנציח את זכרם של כמה ממייסדי משק העובדים. הקרן הקדישה את כספיה בעיקר לסיוע למימון מחקרים ופרסום ספרים הנוגעים לתולדות תנועת העבודה בכלל ומשק העובדים בפרט וכן להקמת אתר אינטרנט שיהיה מוקדש לתנועת העבודה ההיסטורית. בשנת 2013 פורקה הקרן.
יחסי יוון–סלובניה
יחסי יוון-סלובניה הם יחסי החוץ בין סלובניה ליוון.
רקע כללי
יוון וסלובניה כוננו יחסים דיפלומטיים ביולי 1992. יוון פתחה את שגרירותה בליובליאנה בשנת 1995. יוון וסלובניה שותפות כיום באיחוד האירופי ובעלות ברית בנאט"ו, שהרחיבה עוד יותר את היקף שיתוף הפעולה הדו-צדדי ביניהן, והן שואפות יחד לשילוב האירופי של חבל הבלקן. קיימת קהילה סלובנית קטנה ביוון, שמוצאה בעיקר מנישואים מעורבים.
יוטה ג'אז
יוטה ג'אז (באנגלית: Utah Jazz) היא קבוצת כדורסל מהעיר סולט לייק סיטי שביוטה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA. הקבוצה משובצת בבית הצפון-מערבי שבאזור המערב, ומארחת את משחקיה הביתיים באולם ויוינט סמארט הום ארנה. מאז שנת 2011, הג'אז הם מועדון הספורט היחיד ממדינת יוטה המשחק באחת מארבע ליגות הספורט המקצועניות בארצות הברית (NBA ,NFL, MLB, ו-NHL).
המועדון הוקם בשנת 1974 תחת השם ניו אורלינס ג'אז בעיר ניו אורלינס, לואיזיאנה, אך עבר ליוטה בשנת 1979. במהלך סוף שנות ה-80, ג'ון סטוקטון וקארל מלון הפכו לכוכבים כשחקני המועדון, ויצרו את אחד מצמדי השחקנים המוצלחים בהיסטוריה של ה-NBA. בהנהגתו של המאמן הראשי ג'רי סלואן הקבוצה הפכה לאחת הדומיננטיות במהלך שנות ה-90, כשהם מעפילים לשתי סדרות גמר ה-NBA בעונות ו-, ובשתיהן הם הפסידו לשיקגו בולס.
1974–1979: תקופת פיט מרוויץ' והשנים הראשונות בניו אורלינס
ב-1974, נוסדו הג'אז כמועדון בעיר ניו אורלינס בקבוצה השמונה-עשרה בליגת ה-NBA. המהלך הגדול הראשון שלהם היה טרייד שהביא לקבוצה את פיט מרוויץ' ששיחק באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה מאטלנטה הוקס תמורת שתי בחירת סיבוב ראשון, שלוש בחירות סיבוב שני, ובחירת סיבוב שלישי אחת בדראפט בשלוש שנים הבאות. למרות שמרוויץ' נחשב לאחד השחקנים הטובים בליגה וזכה בתואר "מלך הסלים" של הליגה לעונת 77–1976 עם 31.1 נקודות בממוצע למשחק, המאזן הטוב ביותר של הג'אז בזמן ששהו בניו אורלינס היה 39–43 בסיומה של עונת 78–1977. מרוויץ' נאבק בפציעות ברכיים מעונה זו והלאה.
בעיות מתמשכות הקשורות לאולם הביתי היו מנת חלקם של הג'אז בזמן ששהו בניו אורלינס. בעונתם הראשונה של הג'אז, הם ארחו את משחקיהם הביתיים באולם ליולה יוניברסטי פילדהאוס, בו הרצפה מורמת מהקרקע עד כדי כך שהשחקנים דרשו מההנהלה להציב רשת מסביב לתחומי המגרש כדי שלא יפלו אל היציעים. מאוחר יותר, שיחקו הג'אז באולם לואיזיאנה סופרדום, אך אולם זה לא היה טוב יותר עקב הדרישות הגבוהות עבורו, תנאי שכירות מכבידים ובעיות הברכיים התכופות מהן סבל מרוויץ'. כמו כן ניצבה בפניהם הציפייה כי יאלצו לבלות חודש שלם במשחקי חוץ עקב פסטיבל המרדי גרא. שנים מאוחר יותר, מייסד המועדון ובעליו הראשון סם באטיסון אמר כי לא הייתה מעולם כל תוכנית למקרה והג'אז יעפילו אל הפלייאוף. אך, מנהל הסופרדום באותו הזמן, ביל קורל, אמר כי הנהלת האולם תמיד הגישה רשימת תאריכים פוטנציאליים למקרה והקבוצה תעפיל אל הפלייאוף להנהלת ניו אורלינס ג'אז, אך תכתובות אלה מעולם לא נענו.
לאחר עונתם האחרונה במזרח, סבלו הג'אז מהשפלה אחרונה כאשר לוס אנג'לס לייקרס בחרו את מג'יק ג'ונסון כבחירה הראשונה בדראפט 1979. בחירה שהייתה אמורה להיות של הג'אז אלמלא הם העבירו אותה לידי הלייקרס תמורת גייל גודריץ' שנתיים קודם. כדי להפוך את הנושא לגרוע יותר, ויתרו הג'אז על הזכויות בעבור מוזס מלון כדי להשיב לעצמם את אחת משלוש בחירות הסיבוב הראשון בהן השתמשו הג'אז בטרייד עבור גודריץ'; השילוב של מג'יק ג'ונסון ומוזס מלון שברבות השנים הפכו לחברי היכל התהילה ואילו גודריץ' הפך ללא רלוונטי כלל, לאחר שפציעה הרסה את שנותיו בניו אורלינס והפכה את עסקה זו לאחת החד-צדדיות ביותר בהיסטוריית ה-NBA.
1979–1984: המעבר ליוטה והגעתו של המאמן פרנק ליידן
אף על פי שכמעט ולא היו תחרותיים, הצליחו למדי הג'אז כלכלית. אך, בשנת 1979, המועדון צלל כלכלית. בארי מנדלסון, סגן הנשיא הבכיר ברוב שנותיו הראשונות של המועדון, טען כי אחת הבעיות הכלכליות העיקריות של המועדון היה מס-שעשועים בשיעור 11%, הגבוה ביותר בארצות הברית באותו הזמן. המועדון גם לא הצליח למשוך את תמיכת התאגידים המקומיים—נתון חשוב אפילו באותם הימים—ואף לא משקיעים מקומיים.
באטיסון הסיק כי המועדון לא יכול להיות בר-קיימא כל עוד הוא ישהה בניו אורלינס והחליט כי על המועדון לעזוב למקום אחר. לאחר שבדק כמה מקומות חדשים, הוא החליט לעבור לסולט לייק סיטי, וזאת אף על פי שהייתה שוק קטן בהשוואה לניו אורלינס באותו הזמן. אך, סולט לייק סיטי הוכיחה שהיא יכולה לתמוך בקבוצת כדורסל מקצוענית כאשר היא שימשה ביתם של יוטה סטארס מליגת ה-ABA משנת 1970 ועד שנת 1976. הסטארס זכו לפופולריות רבה בעיר, אך באופן בלתי מוסבר התמוטט מצבם הכלכלי בשתי עונותיהם האחרונות, והם התפרקו במהלך חודש דצמבר 1975, לאחר ששיחקו רק 16 משחקים בעונת ה-ABA האחרונה. אף על פי שסולט לייק סיטי לא נודעה בשל תרבות הג'אז שלה, החליטה הנהלת המועדון להשאיר את השם, כמו גם את צבעי המועדון המקורי ירוק, סגול, וזהב (צבעי פסטיבל המרדי גרא). היו שנפגעו מכך שהג'אז נשארו בשמם לאחר שעזבו את ניו אורלינס, כשהם מציינים כי ישנה כאן מטאפורה של גנבה של הג'אז משורשיו התרבותיים.
במהלך עונת 81–1980, נאבק המועדון במגרש אך גם בבעיות כלכליות, אף על פי שבסגל השחקנים היו דאנטלי, שהפך לשחקן אולסטאר רב-שנתי, וגריפית' שהפך לקלעי של 20 נקודות בממוצע למשחק; כמו גם הרכז העולה ריקי גרין, לא הצליחו הג'אז להגיע למאזן חיובי וסיימו את העונה הסדירה במאזן 28–54. טום ניסאלק עזב את תפקיד המאמן הראשי לאחר שהקבוצה החלה את עונת 82–1981 במאזן 8–12, והג'נרל מנג'ר פרנק ליידן החליפו. תחילה, תקופת אימונו של ליידן לא הראתה כל שיפור, כאשר הג'אז המשיכו את העונה במאזן 17–45 וסיימו את העונה הסדירה במאזן 25–57.
בדראפט 1982, בחרו הג'אז בבחירה הראשונה את דומיניק וילקינס, אך שילוב בין בעיות תזרים מזומנים של המועדון כמו גם סירובו של וילקינס לשחק ביוטה, הביא את המועדון לבצע טרייד עליו, חודשים ספורים לאחר הדראפט. בתמורה לזכויות על וילקינס העבירה אטלנטה הוקס את הגארדים ג'ון דרו ופרימן ויליאמס, ועוד מיליון דולר במזומן.
בעונת 83–1982 החמיץ דאנטלי 60 מתוך 82 המשחקים עקב פציעה, שולל מהג'אז את הקלע המוביל שלהם למשך רובה של העונה. גם הרכש החדש, ג'ון דרו, החמיץ חלק מהעונה, כשהוא משחק רק 44 משחקים במהלכה. בסופו של דבר הובילו את הג'אז דארל גריפית' עם 22.2 נקודות, ריקי גרים עם 14.3 נקודות, דני שייס 12.4 נקודות בממוצע למשחק. מארק איטון, סנטר המתנשא לגובה 2.24 מטר, בעונת הרוקי שלו החל לאייש את עמדת הסנטר של הג'אז. הג'אז סיימו את העונה הסדירה במאזן 30–52, עדיין מחוץ לפלייאוף, אך מהווה שיפור לעומת המאזן בסיום העונה הקודמת.
במהלך דראפט 1983, ניצלו הג'אז כדי לבחור את ת'רל ביילי כבחירה השביעית מאלופת ה-NCAA לשנת 1983 אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, ובשלב מאוחר יותר לקחו את בובי האנסן מאוניברסיטת איווה כבחירה ה-54.
עונת 84–1983 נפתחה בחוסר ודאות. המועדון הפסיד כסף, כאשר ההנהלה מתמרנת במיומנות, כמו לשחק את חלק ממשחקי הבית בלאס וגאס, כדי לעזור למועדון להפוך לריווחי יותר. נפוצו שמועות כי המועדון יעזוב את יוטה, בעקבות השוק הקטן ומאבקים כלכליים בין בעלי המועדון. אך, מזלה של הקבוצה על המגרש המשיך להשתפר, עם אדריאן דאנטלי הכשיר, ג'ף וילקינס, והרוקי ת'רל ביילי בעמדת הפורוורד, מארק איטון וריץ' קיילי התחלקו ביניהם באיוש עמדת הסנטר, וריקי גרין יחד עם דארל גריפית' בעמדת הגארד, וג'ון דרו שסיפק 17 נקודות לערב מהספסל. הג'אז השיגו 37–45 בסיומה של העונה הסדירה וזכו באליפות הבית המרכז-מערבי, תואר אליפות הבית הראשון בהיסטוריה של הג'אז.
לאחר שהתקדמו למשחקי הפלייאוף, גברו הג'אז על דנוור נאגטס 3-2 בסיבוב הראשון של הפלייאוף, והתקדמו לשחק מול פיניקס סאנס בחצי גמר המערב. אף על פי שנהנו מיתרון ביתיות בסדה של הטוב משבעה משחקים, הפסידו הג'אז לסאנס המנוסים בשישה משחקים 2–4.
חודש לאחר מכן לא היו אוהדי הג'אז שבעי רצון, כאשר הקבוצה בחרה רכז אלמוני בסיבוב הראשון של דראפט 1984, ג'ון סטוקטון מאוניברסיטת גונזגה. אוהדי הג'אז שהגיעו למסיבת הדראפט הביעו את מורת רוחם בקריאות בוז לבחירה.
1984–1988: תחילת עידן סטוקטון ומלון
עונת 85–1984 חזתה בעלייתו של מארק איטון ככוח הגנתי. כשהוא משיג 5.56 חסימות בממוצע למשחק, יחד עם 9.3 נקודות ו-11.3 כדורים חוזרים בממוצע למשחק, כשהא זוכה בתואר שחקן ההגנה של העונה. מהצד השלילי, ג'ון דרו שיחק רק 19 משחקים במהלך העונה, ושולל מהקבוצה קלעי בתפקיד השחקן השישי. למרות זאת, הג'אז הצליחו להעפיל שוב למשחקי הפלייאוף, כשהם פוגשים בסיבוב הראשון את יוסטון רוקטס וכוכביהם האקים אולאג'ואן ורלף סמפסון. הג'אז הצליחו לגבור על הרוקטס בסדרה, 3-2, והתקדמו לחצי גמר המערב, ופגשו את דנוור נאגטס, הג'אז לא הצליחו לשלוט בסדרה ונוצחו בחמישה משחקים, 4-1.
חוסר היציבות הכלכלית של המועדון התייצבה באופן חלקי במהלך חודש אפריל 1985, כאשר לארי מילר רכש 50% מהמועדון תמורת 8 מיליון דולר, והפך לשותף לסאם באטיסטון, שחיפש להעביר את המועדון מיוטה. בדראפט 1985, צרפו הג'אז את קארל מלון מאוניברסיטת לואיזיאנה טק כבחירה ה-13, פאוור פורוורד המתנשא לגובה 2.06 מטר.
למלון הייתה השפעה מידית על הקבוצה בעונת 86–1985, כשהוא קולע בממוצע 14.9 נקודות וקולט 8.9 כדורים חוזרים בממוצע למשחק. מוסיף לדאנטלי הקו ההתקפה. אך, הגארד הפותח דארל גריפית' החמיץ את העונה כולה עקב שברי מאמץ, והקבוצה סובבה סביב 50% הצלחה ברובה של העונה. במשחקי הפלייאוף, הודחו הג'אז בסיבוב הראשון לאחר שנוצחו בידי דאלאס מאבריקס 3-1.
במהלך פגרת שנת 1986, קיבל סאם באטיסטון פנייה למכור את חלקו במועדון למארב וולפסון והארווי ראת'ר, שהיו מעוניינים להעביר את המועדון למיניאפוליס, מינסוטה. לארי מילר לא היה מעוניין למכור את חלקו במועדון, אך בעקבות סעיפים שונים בחוזה שלו עם באטיסטון הייתה למשקיעים החדשים אפשרות לרכוש גם את חלקו במועדון גם אם הוא יסרב למכור. במהלך תהליך ההתדיינות עלה מחיר המועדון עד ל-28 מיליון דולר (שוויים של הג'אז הוערך ב-16 מיליון דולר, כאשר רק שנה קודם לכן רכש מילר מחצית מהמועדון ב-8 מיליון דולר). ברגע האחרון נכנס גם מילר למשא ומתן ורכש את המחצית השנייה של המועדון תמורת 14 מיליון דולר, כשהוא קונה למעשה את החוזה המקורי עם באטיסטון, והשאיר את המועדון ביוטה. מאוחר יותר הפכו וולפנסון וראת'ר למייסדים של מינסוטה טימברוולבס, קבוצת הרחבה של הליגה, שכמעט נמכרה והועברה לניו אורלינס בשנת 1994. עונת 87–1986 הייתה עונה של שינוי. כוכב הקבוצה, אדריאן דאנטלי, שנשא את הקבוצה על כתפיו בשנים הראשונות ביוטה, הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס תמורת קלי טריפיוקה, שחלק את העמדה עם ת'רל ביילי. ג'רלד גריפית', שחזר מסדרת פציעות שגרמה לו להפסיד את עונת 86–1985, איבד את מקומו בחמישייה הפותחת לבובי האנסן. ג'ון סטוקטון, בילה יותר זמן על הספסל מאשר ריקי גרין בעמדת הרכז הפותח. בינות לכל השינויים האלה, סיימה הקבוצה את העונה הסדירה במאזן 38–44, והפסידה לגולדן סטייט ווריורס בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
בעונת 88–1987, תפס ג'ון סטוקטון את תפקיד הרכז הפותח לפני ריקי גרין, וקארל מלון התחיל לבסס את עצמו כאחד הפאוור פורוורדים הטובים בליגה. באותה שנה, סיימו הג'אז את העונה הסדירה במאזן 35–47 וגברו על פורטלנד טרייל בלייזרס הסיבוב הראשון של הפלייאוף בתוצאה 1–3, זוכים להיפגש בחצי גמר המערב מול האלופה היוצאת לוס אנג'לס לייקרס. לאחר שהלייקרס ניצחו במשחק הראשון בלוס אנג'לס, הפתיעו הג'אז כשגברו על הלייקרס במשחק השני, 101-97, בלוס אנג'לס, ועלו ליתרון בסדרה, 2-1, לאחר נצחו במשחק השלישי בסולט לייק סיטי. הג'אז הפסידו בשני המשחקים הבאים, 4 ו-5, אך נלחמו חזרה והביסו את הלייקרס במשחק השישי בסדרה, 108-80 שהשווה את לתוצאה 3-3. במשחק השביעי והמכריע, הצליחו הלייקרס לגבור על הג'אז 98–109. אך סדרה זו הוכיחה כי הג'אז הם כוח שיש להתחשב בו במאבקי הפלייאוף, שלא כמו בשנים הראשונות.
1988–1990: תחילת עידן ג'רי סלואן
במהלך עונת 89–1988, פרש פרנק ליידן מתפקיד המאמן הראשי של יוטה ג'אז לאחר 17 משחקים מתחילת העונה, והוחלף בידי ג'רי סלואן. הג'אז הצליחו לנצח 51 משחקים ולזכות באליפות הבית המערבי-תיכוני. מלון וסטוקטון כמו גם מארק איטון, נבחרו למשחק האולסטאר. איטון זכה בפרס שחקן ההגנה של העונה בפעם השנייה, ונראה היה כי הג'אז מוכנים לקחת את הצעד הבא במשחקי הפלייאוף, לאחר שדחקו את לוס אנג'לס לייקרס לשבעה משחקים מתישים בעונה הקודמת. אך, האכזבה לא אחרה להגיע בפלייאוף, כאשר הם נוצחו 0–4 בידי המדורגת שביעית (הג'אז היו מדורגים במקום השני) גולדן סטייט ווריורס, 0-3, בסיבוב הראשון, ומסיימים באופן מפתיע את העונה של הג'אז.
עונה לאחר מכן, 1989-90, עם בובי האנסן שדחק את רגליו של דארל גריפית' כגארד הפותח לצידו של סטוקטון. גם ת'רל ביילי שהפך למניה בטוחה עם 19 נקודות בממוצע למשחק בעונה הקודמת, סבל מהפחתה במעמדו, כאשר הגארד הרוקי בלו אדוארדס שיחק תפקיד מרכזי בקו הקידמי. מייק בראון, הפורוורד-סנטר המחליף, החליף את מארק איטון בצורה תכופה יותר. התוצאה הייתה מאזן ניצחונות-הפסדים הטוב בהיסטוריה של הג'אז, כאשר הג'אז עולים למאזן 27–55 בסיומה של העונה הסדירה ומסיימים במקום השני לאחר סן אנטוניו ספרס שסיימו את העונה הסדירה במאזן 26–56. קארל מלון השיג את העונה הסטיסטית הטובה ביותר שלו, כשהוא קולע 31 נקודות, קולט 11.1 כדורים חוזרים בממוצע למשחק. ג'ו סטוקטון השיג 17.2 נקודות ו-14.5 אסיסטים בממוצע למשחק, שהיו גם שיאי קריירה, כאשר גם סך כל האסיסטים והממוצע העונתי שלהם היה הטוב בליגה. בפלייאוף, נקבע כי יפגשו עם פיניקס סאנס, בהובלתם של שחקני האולסטאר, טום צ'יימברס וקווין ג'ונסון. הסאנס הפתיעו את הג'אז כאשר גברו עליהם בחמישה משחקים, 2-3, בסיבוב הראשון. שוב, הג'אז נותרו עם השאלה, איך הם מצליחים כל כך במהלך העונה הרגילה אך נכשלים במשחקי הפלייאוף.
1990–1996 התקדמות ומאבק
הג'אז החלו את עונת 91–1990 במאזן 15–22, לפני שמצאו את הקצב, והמשיכו במאזן 8–27 במהלך החודשים ינואר ופברואר, כאשר התוספת החדשה לסגל ג'ף מלון משיג 18.6 נקודות בממוצע למשחק באותה העונה, נותן לג'אז שלוש אופציות חזקות בטור הנקודות (קארל מלון, ג'ף מלון, וג'ון סטוקטון – שקלעו יחדיו 64.8 נקודות בממוצע מתוך 104 הנקודות שקלעו הג'אז בממוצע למשחק). הג'אז סיימו את העונה הסדירה במאזן 28–54, וסיימו במקום השני באזור המערב, משחק אחד אחרי סן אנטוניו ספרס, דומה למיקומם שתי הקבוצות בסיומה של העונה הקודמת. בפלייאוף, הם פגשו בפעם השנייה ברציפות את פיניקס סאנס בסיבוב הראשון, אך הפעם הג'אז היו מוכנים לקראתם. במשחק הראשון התפוצצו הג'אז על הסאנס, בפיניקס, אריזונה, 129-90, ונותנים את הטון לסדרה כולה, כאשר הג'אז גברו על הסאנס 1–3 לאחר ארבעה משחקים, וזוכים לעלות לסיבוב השני של הפלייאוף למפגש מול פורטלנד טרייל בלייזרס, אלופת המערב המגנה על כתרה. הג'אז שיחקו היטב, כאשר הם לא מאפשרים לבלייזרס לברוח במהלך המשחק, אך בסופו של דבר נכנעו והפסידו בסדרה 1–4 ובלייזרס בעלי הסגל העמוק והמנוסה יותר.
הג'אז סיימו את העונה הסדירה במאזן 27–55, וזכו בתואר אליפות הבית המערב-תיכוני לראשונה משנת 1989, וציפתה להתקדם שלב נוסף במשחקי הפלייאוף. במשחקי הפלייאוף, גברו הג'אז על לוס אנג'לס קליפרס, 3-2, בסיבוב הראשון, וגברו על סיאטל סופרסוניקס בסיבוב השני, 4-1, מתקדמים לראשונה לסדרת גמר המערב, שם פגשו את פורטלנד טרייל בלייזרס. שוב, הוכיחו הבלייזרס כי הם טובים יותר, כאשר גברו על הג'אז בשישה משחקים, 4-2 ומנעו מהג'אז נסיעה ראשונה לגמר ה-NBA.
עונת 93–1992 התבררה כאכזבה בהשוואה לשנים הקודמות, כאשר הג'אז מסיימים את העונה הסדירה במאזן 35–47 ובמקום השלישי במערב. עמדת הסנטר, שאוישה ברובה בידי מארק איטון במהלך העשור האחרון, הפכה לבעייתית, בשעה שאיטון התמודד עם פציעות וגילו המתקדם. נקודת האור של העונה הייתה אירוחו של משחק האולסטאר והאירועים הסובבים אותו במהלך סוף שבוע האולסטאר. הג'אז אכזבו בפלייאוף, כאשר הפסידו בסיבוב הראשון לסיאטל סופרסוניקס 2-3. במהלך הפגרה, טיפל המועדון בבעיית הסנטר כאשר פלטון ספנסר נרכש ממינסוטה, בתמורה לסנטר המחליף מייק בראון.
במהלך עונת 94–1993, העבירו הג'אז בטרייד את ג'ף מלון לפילדלפיה 76' ובתמורה קיבלו את ג'ף הורנסק. הורנסק היה מתואם היטב עם ג'ון סטוקטון, והג'אז התייצבו במאזן 29–53 בסיומה של העונה הסדירה, ודורגו במקום החמישי במערב. בפלייאוף, הם פגשו את סן אנטוניו ספרס, המדורגת רביעית, בסיבוב הראשון. בתצוגת הגנה מרשימה הצליחו הג'אז לעצור את כוכבם של הספרס, דייוויד רובינסון, שסיים כמלך הסלים של העונה הסדירה עם 29.8 נקודות בממוצע למשחק ב-50% הצלחה מהשדה, והורידו אותו ל-20 נקודות בממוצע למשחק ב-41% הצלחה מהשדה במהלך סדרת הפלייאוף. הג'אז גברו על הספרס בארבעה משחקים, 3-1, מוחקים תוך כדי את יתרון הביתיות של סן אנטוניו ספרס. בסיבוב השני, חצי גמר המערב, פגשו הג'אז את דנוור נאגטס הנחושים, שדורגו במקום השמיני במערב בסיומה של העונה הסדירה. הג'אז שנהנו מיתרון ביתיות עלו ליתרון 0–3 מבטיח, אך הנאגטס התאוששו ובנחישות הצליחו להשוות את הסדרה לאחר שישה משחקים, 3-3. במשחק השביעי והמכריע שנערך בדלתא סנטר שבסולט לייק סיטי, הג'אז התאוששו והצליחו לעצור את תנופת הנאגטס ולנצח במשחק, 91-81 ולהעפיל לגמר המערב, שם נוצחו 1–4 בידי מי שלבסוף הפכה לאלופת ה-NBA, יוסטון רוקטס, 4-1.
בעונת 95–1994, היה לסגל הג'אז עומק וניסיון הנחוצים, לדעת הפרשנים, להוות מתמודדת משמעותית על אליפות ה-NBA. אך, הג'אז איבדו את הסנטר הפותח פלטון ספנסר לאחר 34 משחקים לאחר שקרע את גיד אכילס. סגל השחקנים של הג'אז היה עמוק מספיק כדי להצליח ולסיים את העונה במאזן 22–60. אך, למרות זאת הפסידו הג'אז בסיבוב הראשון של הפלייאוף ליוסטון רוקטס, 3-2.
האיש הגדול גרג אוסטרטאג, צורף לקבוצה לקראת עונת 96–1995. הג'אז סיימו את העונה הסדירה במאזן 27–55, וסיימו את העונה הסדירה במקום השלישי במערב. בפלייאוף, גברו הג'אז על פורטלנד טרייל בלייזרס בסיבוב הראשון, 3-2, בסיבוב השני, חצי גמר המערב, גברו הג'אז על סן אנטוניו ספרס, 4-2, והעפילו לגמר המערב שנה שנייה ברציפות. בסדרת הגמר המערב, פגשו הג'אז את המדורגת ראשונה במערב, סיאטל סופרסוניקס, הסוניקס עלו ליתרון 0–2 בסדרה לאחר שני המשחקים הראשונים בסיאטל, במשחק השלישי שנערך בסולט לייק סיטי הצליחו הג'אז להתאושש ולזכות בניצחון ראשון בסדרה, 96-76. אך המשחק הרביעי שנערך גם הוא בסולט לייק סיטי, גברו הסוניקס על הג'אז, 86-88 ועצרו את מומנטום מהמשחק השלישי בסדרה. עתה כאשר הסוניקס ביתרון, 3-1 בסדרה, חזרה הסדרה למשחק החמישי בסיאטל, הג'אז התאוששו וגברו על הסוניקס, 98-95 והחזירו את הסדרה לסולט לייק סיטי, למשחק השישי. במשחק השישי בסדרה, התפוצצו הג'אז באולמם הביתי והביסו את הסוניקס 83–118. עתה נראה היה כי המומנטום נמצא בידיהם של הג'אז, כאשר הסדרה הגיעה למשחק השביעי והמכריע, בסיאטל. אך, הסוניקס התאוששו שוב, והצליחו לזכות בסדרה ההפכפכה, 4-3, לאחר שניצחו במשחק השביעי 86–90.
1996–2003: גמר ה-NBA והשנים האחרונות של מלון וסטוקטון
בעונת 97–1996, השיגו הג'אז את המאזן הטוב ביותר בהיסטוריה של המועדון, 64-18, כשהם זוכים בתואר אליפות הבית המערב-תיכוני ובמאזן הטוב ביותר באזור המערב. הצלחת הקבוצה נתמכה בעיקר על ידי ג'ון סטוקטון, קארל מלון, וג'ף הורנסק, כמו גם על ידי ביירון ראסל, אנטואן קאר, הווארד איזלי, ושנדון אנדרסון. קארל מלון זכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה לעונת 97–1996, כשהוא משיג 27.4 נקודות, 9.9 כדורים חוזרים, ו-4.5 אסיסטים בממוצע למשחק.
בפלייאוף, פגשו הג'אז בסיבוב הראשון את המדורגת שמינית במערב, לוס אנג'לס קליפרס, וגברה עליהם 0–3. בחצי גמר המערב פגשו הג'אז את לוס אנג'לס לייקרס שסיימה את העונה הסדירה במקום הרביעי במערב, וגברו עליהם בחמישה משחקים, 4-1. בגמר המערב פגשו הג'אז את יוסטון רוקטס ולאחר שישה משחקים גברו עליהם 2–4 כאשר במשחק השישי סטוקטון קולע שלשת ניצחון. עתה העפילו הג'אז לסדרת גמר ה-NBA הראשונה בתולדותיהם, ובה פגשו את האלופה היוצאת שיקגו בולס בהובלתו של מייקל ג'ורדן. לאחר שנוצחו בשני המשחקים הראשונים בשיקגו, במשחק הראשון על ידי סל ניצחון של ג'ורדן, הצליחו הג'אז להתאושש ולנצח בשני המשחקים הבאים שהתקיימו בסולט לייק סיטי. הבולס הצליחו לגבור על הג'אז במשחק החמישי בסדרה שהתקיים אף הוא בסולט לייק סיטי, 88-90. עתה חזרה הסדרה לשיקגו, והג'אז לא הצליחו לעצור את הסחף ונוצחו שוב במשחק צמוד, 86-90, ניצחון שהעניק לשיקגו בולס את האליפות השנייה ברציפות.
במהלך הפגרה, ערכו הג'אז שינויים משמעותיים בסגל השחקנים. כאשר עונת 98–1997 קרבה, התעוררה הציפייה כי הג'אז יהפכו למועמדים לתואר האליפות שוב. אך, סטוקטון סבל מפציעת ברכיים קשה לפני שהחלה העונה, והחמיץ את 18 המשחקים הראשונים, בהן הג'אז השיגו מאזן של 7–11. לאחר חזרתו של סטוקטון, השיגו הג'אז מאזן של 13–51. הם סיימו את העונה הסדירה במאזן 20–62 וזכו באליפות הבית המערב-תיכוני. אף על פי שסיימו את העונה הסדירה עם מאזן זהה לאלופה, שיקגו בולס, החזיקו הג'אז ביתרון ביתיות לאורך הפלייאוף, מאחר שמאזן המפגשים בין הג'אז לבולס במהלך העונה הסדירה נטה לטובת הג'אז שנצחו את שני המפגשים ביניהן.
בפלייאוף, גברו הג'אז על יוסטון רוקטס בסיבוב הראשון, 3-2, ובחצי גמר המערב על הסן אנטוניו ספרס, 4-1, והתקדמות לסדרת גמר המערב עונה שלישית ברציפות. הג'אז, פגשו בסדרת גמר המערב את הלוס אנג'לס לייקרס בהנהגתו של שאקיל אוניל, הגארדים אדי ג'ונס, ניק ואן אקסל, וקובי בראיינט הצעיר. הג'אז קבעו את הטון בסדרה שכבר במשחק הראשון הביסו את הלייקרס 77–112. המשחק השני בסדרה היה צמוד בהרבה והסתיים בניצחון הג'אז, 99-95. שני המשחקים הבאים בסדרה התקיימו בלוס אנג'לס, והוכרעו בהפרש של 7.5 נקודות בממוצע. אך, גם בהם לא יכלו הלייקרס לג'אז הדומיננטיים, שניצחו בסדרה 0–4, מנחילים ללייקרס את ה"סוויפ" הראשון בסדרת פלייאוף, מאז סדרת הגמר ה-NBA של שנת 1989, ועולים בפעם השנייה ברציפות לסדרת גמר ה-NBA.
בסדרת הגמר של ליגת ה-NBA לעונת 1998, פגשו הג'אז שוב, כמו בעונה הקודמת, את האלופה שיקגו בולס בהנהגתו של מייקל ג'ורדן. הג'אז שנהנו מיתרון ביתיות על פני הבולס, ניצחו במשחק הראשון בסדרה, 88-85, לאחר הארכה, לאחר שסקוטי פיפן מהבולס החמיץ זריקת 3-נקודות בשניות האחרונות. במשחק השני בסדרה שנערך גם הוא בסולט לייק סיטי, הצליחו הבולס במהלך הרבע הרביעי לרוץ ולעלות ליתרון שהשתיק את הדלתא סנטר הגועש, ולנצח במשחק 88–93 ולגנוב לג'אז את יתרון הביתיות. במשחק השלישי בסדרה הביסו הבולס את הג'אז ב-42 נקודות יתרון, 96-54. הג'אז קבעו שיא שלילי עם כמות הנקודות הנמוכה ביותר בהיסטוריה של סדרות גמר ה-NBA מאז הכנסתו של שעון ה-24 שניות. המשחק הרביעי בסדרה היה צמוד לרוב אורכו, אך הג'אז נוצחו 82–86. דניס רודמן, שהחסיר אימונים בין המשחקים כדי להשתתף באירוע היאבקות מקצוענית, היה לגיבור הבלתי צפוי של המשחק, כשהוא קולע זריקות עונשין מכריעות וחוסם זריקה של קארל מלון בשניות הסיום של המשחק. הג'אז התאוששו במשחק החמישי וניצחו 81–83. מלון הציג את משחקו הטוב בסדרה עם 39 נקודות. במשחק השישי הצליחו הג'אז להחזיק ביתרון במשך רוב שלבי המשחק, אך הבולס הצליחו להתעלות ובשניות האחרונות של המשחק לעלות ליתרון מקליעה של ג'ורדן (שסיים את המשחק עם 45 נקודות) שנודעה לימים בשם "The last shot", שהבטיחה אליפות שלישית ברציפות לשיקגו בולס עם ניצחון, 87-86. בסדרה כולה ניצחו הבולס 4-2.
בעונת 99–1998, שקוצרה ל-50 משחקים עקב שביתת השחקנים, סיימו הג'אז במאזן 13–37 בתום העונה הסדירה, כשהם בשוויון עם סיאטל סופרסוניקס כמאזן הטוב בליגה. בסיבוב הראשון של הפלייאוף גברו הג'אז על סקרמנטו קינגס בחמישה משחקים. אך, בסיבוב השני נוצחו בידי פורטלנד טרייל בלייזרס, 4-2. למרות אכזבה נוספת, זכה קארל מלון בפרס ה-MVP של העונה הסדירה.
את עונת 00–1999, סיימו הג'אז במאזן 27–55 וזכו באליפות הבית המערב-תיכוני. אך, בפלייאוף התקשו כאשר הפסידו שוב בסיבוב השני לפורטלנד טרייל בלייזרס. במהלך הפגרה פרש ג'ף הורנסק והווארד איזלי הועבר בטרייד שכלל ארבע קבוצות והביא לג'אז את דונייל מרשל. בדראפט 2000 בחרו הג'אז בסיבוב הראשון כבחירה ה-23 את בוגר התיכונים ד'שון סטיבנסון.
בעונת 01–2000, הגיעו הג'אז למאזן 29–53 בתום העונה הסדירה, אך נכשלו בפלייאוף, לאחר שעלו ליתרון 0–2 בתום שני המשחקים הראשונים בסדרה, הפסידו הג'אז בשלושת המשחקים הבאים ונכנעו לדאלאס מאבריקס 2-3. הייתה זו ההדחה המוקדמת ביותר של הג'אז ממשחקי הפלייאוף מאז עונת 95–1994.
בעונת 02–2001, בחרו הג'אז בדראפט 2001 את אנדריי קירילנקו בסיבוב הראשון כבחירה ה-24. בעונת הרוקי שלו השיג קירילנקו 10.7 נקודות, 4.9 כדורים חוזרים, 2.91 חסימות בממוצע למשחק. הג'אז החלו לאט, והשיגה מאזן של 15–16 במהלך החודשיים הראשונים וסיימו במאזן 38–44 בתום העונה הסדירה. בסיבוב הראשון של הפלייאוף נוצחו הג'אז בידי סקרמנטו קינגס, 3-1.
קודם לעונת 03–2002, הועברו מרשל וראסל לקבוצות אחרות. הפורוורד מאט הארפרינג נרכש מפילדלפיה 76'. הוא נטל את עמדת הפורוורד הפותח ליד מלון והשיג 17.6 נקודות ו-6.6 כדורים חוזרים בממוצע למשחק, המספרים הטובים בקריירה שלו. הג'אז השיגו מאזן 35–47 בתום העונה הסדירה והתקדמו אל הפלייאוף. שם פגשו שוב את סקרמנטו קינגס להם הפסידו לאחר חמישה משחקים, 4-1.
לאחר העונה הגיע עידן לסיומו כאשר ג'ון סטוקטון פרש, וקארל מלון עזב כשחקן חופשי ללוס אנג'לס לייקרס.
2003–2006: בנייה מחדש
עם עזיבתם של שתי אבני היסוד של המועדון, לפתע מצאו את עצמם הג'אז חסרי בסיס עם כניסתם לעונת 04–2003. הצפייה של כמה עיתוני NBA כולל המגזין ספורטס אילוסטרייטד הייתה כי יסיימו קרוב לתחתית הליגה. באופן מפתיע, הג'אז סיימו את העונה הסדירה במאזן 40–42. הקבוצה הציגה כמה שחקנים לא ידועים שהגיחו ונתנו תרומה משמעותית, כולל קירילנקו, ראג'ה בל, וקרלוס ארויו. במיוחד, אנדריי קירילנקו שהפגין את רב-גוניותו גם בהגנה וגם בהתקפה וזכה להיבחר למשחק האולסטאר. הג'אז החמיצו את הפלייאוף במשחק אחד לדנוור נאגטס, מסיימים רצף של 20 עונות בפלייאוף. ג'רי סלואן המאמן הראשי סיים במקום השני בתחרות מאמן השנה, כשהוא מפסיד ליובי בראון מממפיס גריזליס.
עונת 05–2004 סומנה בעיקר על ידי סדרה של פציעות, תחילה ארויו וראול לופס, ומאוחר יותר בוזר וקירילנקו, שמילאו תפקיד מרכזי בנפילתם של הג'אז לתחתית הבית המערב-תיכוני. כאשר היה בריא, מילא בוזר בכישרון את תפקיד הפאוור פורוורד, כשהוא משיג 17.8 נקודות, 9.0 כדורים חוזרים בממוצע למשחק ב-51 משחקים. הג'אז סיימו את העונה הסדירה במאזן 26–56, הגרוע ביותר מאז עונת 82–1981.
בקיץ שנת 2005, המשיכו הג'אז לעצב את סגל השחקנים כאשר ביצעו טרייד על בחירות דראפט עתידיות כדי לקבל את הבחירה השלישית בדראפט 2005, אותה ניצלו כדי לבחור את דרן ויליאמס מאוניברסיטת אילינוי. עסקאות אחרות כללו את העברתו של ראג'ה בל לפיניקס סאנס, הג'אז החתימו מחדש את הסנטר גרג אוסטרטאג מסקרמנטו קינגס, והגארד הפצוע תדיר ראול לופס הועבר לממפיס גריזליס.
עונת 06–2005 הייתה מוכת פציעות עוד לפני שהחלה; בוזר החמיץ 49 משחקים וגורדן גיריצ'ק ואנדריי קירילנקו החמיצו גם הם מספר משמעותי של משחקים עקב פציעות. אוקור וקירילנקו, לעומת זאת, הראו משחק יעיל ועקבי. אך, בעלי הקבוצה לארי מילר הביע באופן עקבי את חוסר שביעות רצונו ממאמצי הקבוצה באותה העונה. הג'אז נשארו במירוץ לפלייאוף עד שלושה משחקים לסיומה של העונה הסדירה, כאשר הפסידו לדאלאס מאבריקס. הג'אז סיימו את העונה במאזן 41-41 רק שלושה משחקים ממקום המוביל לפלייאוף. אוסטרטאג פרש בסיומה של העונה, לאחר שבילה 10 מ-11 שנותיו ב-NBA במדי יוטה ג'אז.
בדראפט 2006, בחרו הג'אז כבחירה ה-14 את הקלע המבטיח רוני ברואר מאוניברסיטת ארקנסו. בסיבוב השני של הדראפט בחרו הג'אז את די בראון כבחירה ה-46 ואת פול מילסאפ כבחירה ה-47. כמה שחקנים צעירים הועברו לגולדן סטייט ווריורס תמורת דרק פישר, טרייד שנתן לג'אז רכז ותיק. כמה עיתוני ספורט גדולים היללו את הג'אז על בחירות דראפט טובות וביצוע מהלכים טובים במהלך הפגרה.
2006–2011: תקופת ויליאמס ובוזר
במהלך עונת 07–2006, השתפרו הג'אז באופן משמעותי בהשוואה לעונות קודמות, כשהם מסיימים את העונה הסדירה במאזן 31–51. קרלוס בוזר נבחר לראשונה למשחק האולסטאר (אף על פי שהפסיד את המשחק עקב פציעה קלה). גם מהמט אוקור נבחר לראשונה למשחק האולסטאר. דרן ויליאמס פרץ בעונתו השנייה בליגה, כשהוא מסיים שלישי בליגה בכמות האסיסטים בממוצע למשחק עם 9.3 (אחרי סטיב נאש וכריס פול).
הג'אז פיתחו גם ספסל עמוק; בעשרת המשחקים שבוזר ואוקור (שני הקלעים המובילים) החמיצו, הצליחה הקבוצה להשיג מאזן 2–8. פול מילסאפ היווה הפתעה נעימה בעונת הרוקי שלו, כשהפך לגיבוי תחרותי לבוזר. למרות משחקם המשתפר של כוכבי הג'אז המנצחים, קירילנקו חווה ירידה משמעותית בממוצעיו ונראה כמתקשה להתאים עצמו לתפקידו המופחת בסגל השחקנים. דבר שהוביל להתפרקות, שזכתה לפרסום רב, בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
בפלייאוף, פגשו הג'אז את יוסטון רוקטס בסיבוב הראשון, כמפגש של המדורגות רביעית וחמישית (כיוון שזכתה באליפות הבית הצפון-מערבי דורגה יוטה גבוה יותר, אך יוסטון סיימה את העונה במאזן טוב יותר, 52-30, בניגוד למאזנה של יוטה, 51-31, כך שיתרון הביתיות היה בידה של יוסטון. הסדרה התאפיינה במשחק פיזי, והייתה צמודה ברוב שלביה, כאשר שתי הקבוצות מצליחות לשמור על משחקי הבית שלהן בששת המפגשים הראשונים. הג'אז הצליחו לשבור מגמה זו במשחק השביעי בסדרה שהתקיים ביוסטון, כאשר גברו על הרוקטס 99–103. הג'אז המשיכו לסיבוב השני של פלייאוף המערב בו פגשו את המדורגת שמינית גולדן סטייט ווריורס, שבסיבוב הראשון הצליחו להדהים את המדורגת ראשונה דאלאס מאבריקס (שסיימה את העונה הסדירה במאזן 15–67, אחד הטובים בהיסטוריה של ה-NBA). אך, למרות החששות מפני הפתעה הצליחו הג'אז לטפל בקלות בסדרה מול הווריורס להדיחם לאחר חמישה משחקים, 4-1. בגמר המערב פגשו הג'אז את סן אנטוניו ספרס, אך לא הצליחו להתמודד עם הספרס המנוסים, כשהפסידו בחמישה משחקים, 4-1, למי שבסופו של דבר הפכה לאלופת ה-NBA.