cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ז'אן-בטיסט פרן
חייו
פרן היה אתאיסט וסוציאליסט הוא חשש שהשקפותיו הפוליטיות והדתיות יהיו בעיה ולכן כשגרמניה פלשה לצרפת ב-1940 הוא נמלט לארצות הברית.
הוא נפטר בניו יורק ובשנת 1948 לאחר המלחמה שרידיו הובאו לקבורה בפנתאון של פריז.
מחקר והישגים
בשנת 1895 פרן הראה שקרניים קתודיות הן בעלי מטען שלילי, כמו כן חישב את מספר אבוגדרו במספר דרכים. והסביר את אופן פעולת אנרגיה סולרית באמצעות תהליכי היתוך במימן.
לאחר שאלברט איינשטיין פרסם את מאמרו התאורטי (1905) על תנועה בראונית במונחים של אטומים, פרן עשה את העבודה הניסויית על מנת לבחון את מחקרו של איינשטיין בפרקטיקה, ובכך הכריע במחלוקת המתמשכת מאה שנים על התורה האטומית של ג'ון דלטון.
על עבודתו זו ועל עבודתו על המבנה הלא רציף של החומר, ששמה סוף למחלוקת על הקיום הפיזי של מולקולות, פרן זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1926.
פרן זכה במספר פרסים נוספים ביניהם, בפרס ג'אול של החברה המלכותית בשנת 1896 ובפרס לה קאזה של האקדמיה למדעים של פריז. כמו כן, הוא השתתף פעמיים בכנס סולווה בבריסל בשנים 1911 ו-1921 ,והיה חבר בחברה המלכותית של לונדון ובאקדמיות למדעים של שוודיה, בלגיה, פראג, רומניה וסין.
בשנת 1919 פרן הציע שתגובות גרעיניות הן אלו שיכולות להוות מקור לאנרגיה של כוכב, הוא טען שמסת אטום הליום קטנה ממסת ארבעת אטומי מימן ובאמצעות ההקבלה בין מסה ואנרגיה של איינשטיין, האנרגיה שתשתחרר מתהליך הפירוק של ארבעת אטומי מימן לאטום הליום תוכל לגרום לכוכב לזהור במשך מיליארדי שנים.
פרן נחשב לאב המייסד של המרכז הלאומי למחקר מדעי (CNRS). בעקבות עצומה על ידו שנחתמה על ידי 80 מדענים ביניהם 8 זוכי פרס נובל, שר החינוך הצרפתי הקים את המועצה הלאומית למחקר צרפתי באפריל 1933, בשנת 1936 פרן הקים את הסוכנות המרכזית הצרפתית לחקר מדעי, שני המוסדות אוחדו תחת המרכז הלאומי ב-19 באוקטובר 1939.
סחלב מצויר
סחלב מצויר (שם מדעי: Anacamptis israelitica) הוא מין של גאופיט בסוג בן-סחלב ממשפחת הסחלביים.
מאפייניים
לסחלב המצויר אין צוף והוא מחקה את הזמזומית המצויה, הדורבן שלו ורוד כמו העוקץ של הפרח של הזמזומית, השפית לבנה-ורודה כמו הזמזומית והנקודות הסגולות שיש עליה דומות לאבקנים של הזמזומית. עמוד התפרחת בגובה של 10-35 ס"מ ויש עליו בערך 5-15 פרחים.
הסחלב אנדמי לארץ ישראל ופורח רק בגליל.
הוא פורח בחודשים פברואר-מרץ בגובה של כ-1,100 מ' מעל פני הים עד גובה של כ-400 מ' מעל פני הים.
מילי קרלוצ'י
מילי קרלוצ'י (באיטלקית: Milly Carlucci; נולדה ב-1 באוקטובר 1954) היא שחקנית ומגישת טלוויזיה איטלקייה.
ביוגרפיה
קרלוצ'י נולדה באברוצו כבתו של גנרל בצבא האיטלקי, ב-1972 זכתה בתחרות יופי לנערות.
ב-1985 היא גילמה את אוראניה בסרט "הרפתקאותיו של הרקולס" לצד לו פריגנו.
בשנת 1986 היא הייתה מנחה של טקס Telegatto ביחד עם מייק בונג'ורנו. ב-1992 הייתה בין המנחים של פסטיבל סן רמו. ב-1996 החלה לשמש כשגרירה של רצון טוב מטעם ארגון קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים. ב-2005 החלה להנחות את הגרסה האיטלקית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים", ב-2009 וב-2010 הנחתה את תחרות מיס איטליה.
ב-2004 קיבלה את עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה.
מצודות ישראליות בנגב
המצודות הישראליות בנגב הן כ-60 מצודות, שבנייתן מתוארכת החל מהמאה ה-12 לפני הספירה, ואשר מבחינה גאוגרפית נמצאו מערד ובאר שבע ודרומה, ועד אילת. קיימת סברה שהן היו מפעל ממלכתי של ממלכת ישראל המאוחדת. קיימת גם סברה שאלו יישובים של תושבים אדומיים שחיו בנגב ועסקו במסחר נחושת מהערבה ובחקלאות. המצודות שנמצאו פזורות לאורך דרך האתרים, מערד ודרומה לדימונה, ירוחם, שדה בוקר ועד קדש ברנע במערב, ויטבתה ואילת בדרום.
המצודות
המצודות נתגלו וזוהו לראשונה על ידי חוקרי הנגב לנרד וולי ותומאס אדוארד לורנס בין השנים 1914–1915. בהמשך הן נחפרו ונחקרו על ידי חוקרים רבים, ביניהם יוחנן אהרוני, רודולף כהן, זאב משל, זאב הרצוג ועוד.
המצודות שנמצאו היו גדולות יחסית, וצורותיהן היו מלבניות או רבועות עם מגדלי פינה. מצודות מסוג זה נמצאו בין השאר בערד, בחורבת עוזה ובקדש ברנע. כמו כן נמצאו מצודות קטנות יותר, בעלות מבנה סגלגל. המצודות לא נמצאות לאורך דרכי הנגב בלבד, אלא רובן פזורות בכל הנגב ובעיקר בהר הנגב הצפון מערבי.
פרס רמון מגסאיסאי
אודות
במאי 1957 הוקמה קרן הפרס במנילה ונבחרו כתשעה חברים ראשונים לוועד הנאמנים של הקרן. חמשת הפרסים הראשונים הוענקו באוגוסט 58, כאשר הזוכים היו מהודו, הפיליפינים, טיוואן, אינדונזיה וסרי לנקה.
הפרס מוענק ליחיד או לארגון באסיה אשר הוכיחו מצוינות, באחת משש הקטגוריות הבאות:
החל משנת 2009 הופסקה החלוקה לקטגוריות בפרס.
אלאונורה וקסלר
אלאונורה וקסלר (בספרדית: Eleonora Wexler; נולדה ב-2 באפריל 1974) היא שחקנית ארגנטינאית-יהודייה.
קריירה
בשנת 1983 שיחקה במחזמר "אנני" בגרסתו הארגנטינאית. זוהי הופעתה הראשונה בעולם המשחק.
בשנת 2022 ביצעה הופעת אורח מאחד פרקי הסדרה האנתולוגית "Dos 20".
כרמן מריה מונטייל
כרמן מריה מונטייל (בספרדית: Carmen María Montiel; נולדה ב-9 בדצמבר 1964) היא מנחת טלוויזיה ונדבנית ונצואלית.
ביוגרפיה
היא הגיעה לתחרות מיס ונצואלה על יד כך שמארגן התחרות גילה אותה במקרה במועדון לילה, ב-1984 היא השתתפה בתחרות וזכתה במקום הראשון.
בתחרות מיס תבל 1984 היא נבחרה למקום השלישי (סגנית שנייה).
היא הנחתה את תוכנית הבוקר הנקראת "בוקר טוב ונצואלה".
היא למדה עיתונאות וב-1991 היא סיימה תואר בתקשורת.
היא עבדה שנים בערוץ טלמונדו ושימשה מגישת חדשות בספרדית בטקסס, ובנוסף היא עוסקת רבות בצדקה.
בית הקברות היהודי של ראקושליגט
בית הקברות היהודי של ראקושליגט (בהונגרית: Rákosligeti izraelita temető) שימש מקום מנוחתם של יהודי ראקושליגט מאז 1909. בית הקברות לא בשימוש אחרי השואה, למעשה מאז 1947.
מיקום
ראקושליגט היא כיום חלק של בירת הונגריה, בודפשט ונקראת רובע 17, הרובע המזרחי ביותר של העיר. תושביו קוראים לו בקיצור ליגט (שפירושו בהונגרית: פארק או גן). בין 1907 לבין 1949 היה ראקושליגט כפר גדול ועצמאי, לפני כן היה שייך לגבול של הכפר הגדול (אז) ראקושקרסטור. כיום זהו אזור עירוני פרברי-קט, הוא בנוי כמעט אך ורק מבתים צמודי קרקע עם גינות.
היסטוריה
בית הקברות היהודי של ראקושליגט ברובע ה-17 ממוקם לאורך הרחבה של הקצה הצפוני של רחוב בארפאי (Bártfai utca), בקצהו של שדה חרוש. דרך ציבורית או מדרכה אינם מגיעים לאף צד של בית הקברות. חלקות הקרקע הסמוכות מגודרות במידה רבה ונמצאות בעיבוד חקלאי כזה או אחר או שהם אדמות בור מוזנחות, מה שמקשה מאוד על הנגישות לבית הקברות. יש רק בניין אחד בסביבתו, דירת האחראי והמטפל בבית הקברות שמתגורר שם ואחראי על המקום. בשל הטיפול שלו (המוגבל) עדיין ניתן להבחין במצבות.
יהודים
בכפרי הסביבה לשעבר (שמות כולם מתחיל ב"ראקוש" שהוא נחל קטן שמתחיל באזור גדלה וזורם מערבה לכיוון הדנובה) היו שלושה בתי קברות ושלושה בתי כנסת שאינם קיימים היום. אין נתונים מדויקים אך הדבר מעיד על כמה עשרות ואולי אף מאות יהודים שחיו בכל אחד משלושת "כפרי ראקוש".
טיפני מילברט
טיפני קרלין מילברט (באנגלית: Tiffeny Carleen Milbrett; נולדה ב-23 באוקטובר 1972) היא כדורגלנית עבר אמריקאית ששיחקה כחלוצה. מילברט, שכבשה לטובת הנבחרת האמריקאית מאה שערים (שביעית בכל הזמנים), נחשבת לאחת החלוצות האמריקאיות הטובות בכל הזמנים.
תיכון ומכללה
טיפני מילברט נולדה באוקטובר 1972 בעיר פורטלנד שבמדינת אורגון. היא התחילה לשחק כדורגל בזמן לימודיה בתיכון בהילסבורו, בין השנים 1987 ל-1990. בשלוש עונותיה בקבוצת התיכון היא כבשה 131 שערים, וקבעה את שיא השערים לעונה אחת של מדינת אורגון - 54 כיבושים. בנוסף לכדורגל, הצטיינה מילברט גם בכדורסל ובאתלטיקה קלה, ואף הוצעו לה מספר מלגות לימודים, אם תמשיך לעסוק במקצועות אלו.
מיד עם סיום לימודיה בתיכון, התחילה מילברט לשחק בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת פורטלנד, שם שיחקה לצד שאנון מקמילן. היא שיחקה בקבוצת האוניברסיטה בין השנים 1990 ל-1995, וקבעה שיאי NCAA רבים. ב-1994, הובילה את קבוצתה לפיינל-פור ונבחרה לנבחרת המצטיינת של הטורניר. היא נבחרה לשחקנית ההתקפית המצטיינת של החוף המערבי ב-1992 וב-1994, והייתה מועמדת שלוש פעמים לפרס הרמן. מילברט היא מלכת השערים והבישולים של אוניברסיטת פורטלנד בכל הזמנים, עם 103 כיבושים ו-40 בישולים. בנוסף, היא נבחרה כחלק מהנבחרת המצטיינת של שנות ה-90 בקרב כל מכללות ארצות הברית.
מועדונים מקצועניים
את הקריירה המקצוענית שלה החלה מילברט מיד עם סיום לימודיה, כשחתמה בקבוצת "שירוקי סרנה" מליגת העל היפנית. היא שיחקה בקבוצה עד 1997.
בשנת 2001, הייתה לאחת השחקניות המייסדות של קבוצת "ניו יורק פאוור" מהליגה האמריקאית החדשה, ה-WUSA. במהלך השנה היא כבשה את השלושער הראשון בתולדות הליגה, כשקבוצתה ניצחה 1–3 את "בוסטון בריקרס". בסוף העונה, היא זכתה בתואר השחקנית המצטיינת של הליגה ובתואר השחקנית ההתקפית של השנה. במשך שלוש שנים בקבוצה, שיחקה מילברט חמישים משחקים וכבשה 31 שערים.
במרץ 2005, עברה לחודשיים לסונאנו מליגת העל השוודית, וכבשה חמישה שערים בחמישה משחקים בקבוצה. היא חזרה לליגה השוודית שנה לאחר מכן, אחרי ששיחקה ב"ונקובר ווייטקפס" מליגת הכדורגל הצפון אמריקאית, הדבליו-ליג.
בתחילת 2009, חתמה בקבוצת גולד פרייד מליגת ה-WPS, והחלה לשחק בקבוצה באפריל של אותה שנה. כבר בהופעתה הראשונה בקבוצה, כבשה מילברט את שער הניצחון לטובת קבוצתה. בשתי עונות בקבוצה, כבשה מילברט עשרה שערים בארבעים משחקים.
נבחרת
בין השנים 1990 ל-1993, הייתה מילברט חברה בנבחרת הצעירה של ארצות הברית. בשנת 1991, ערכה את הופעת הבכורה בנבחרת הבוגרת, במשחק נגד נבחרת סין. שער הבכורה שלה היה ב-1992, במשחק נגד נורווגיה וב-1993, עזרה לארצות הברית לזכות בטורניר בינלאומי שנערך בצרפת. ב-1995 כבר הפכה לחברה קבועה בסגל הנבחרת, ובסוף אותה שנה, סיימה עם ארצות הברית במקום השלישי בגביע העולם.
שנה לאחר מכן, הייתה מילברט לגורם מרכזי בזכייתה של ארצות הברית בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת אטלנטה, והיא אף כבשה את שער הניצחון בגמר מול סין. ב-1997, קבעה שיא אמריקאי חדש, כשמסרה חמישה בישולים במשחק נגד נבחרת אוסטרליה. ב-1998, הייתה חלק מסגל הנבחרת שזכתה במדליית הזהב במשחקי הרצון הטוב שנערכו בניו יורק.
ביולי 1999, הגיעה מילברט לשיא הקריירה שלה, כזכתה עם הנבחרת בגביע העולמי. היא כבשה שלושה שערים במהלך הטורניר, והייתה לשחקנית האמריקאית בעלת מספר השערים הרב ביותר בגביע העולם הזה. שנה לאחר מכן, זכתה עם הנבחרת במדליית הכסף בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת סידני, לאחר הפסד 2–3 בגמר לנורווגיה. מילברט כבשה את שני שערי הגמר לטובת ארצות הברית, וסיימה כסגנית מלכת השערים של הטורניר בצוותא עם בירגיט פרינץ.
בשנת 2001, הייתה מילברט אחת משלוש הכדורגלניות הראשונות שהיו מועמדות לזכייה בפרס כדורגלנית השנה בעולם של פיפ"א. היא סיימה במקום השני, כשחברתה לנבחרת, מיה האם מקדימה אותה וזוכה בפרס. למרות ההפסד בפרס המרכזי, זכתה מילברט בפרס כדורגלנית השנה בארצות הברית בחסות חברת המכוניות שברולט, באותה שנה ובשנה שלפניה.
ב-30 ביוני 2005, במשחק ידידות שנערך בווירג'יניה נגד נבחרת קנדה, ערכה מילברט את הופעתה ה-200 בנבחרת ארצות הברית, והייתה לאמריקאית החמישית שעשתה זאת. במשחק הבא של הנבחרת, נגד אוקראינה בעיר מולדתה פורטלנד, כבשה מילברט את שערה המאה בנבחרת והפכה לאמריקאית הרביעית שהגיעה למספר שערים כזה.
מרים אלמעאדיד
מרים אלמעאדיד ( באנגלית: Mariam Al Maadeed, או AlMa'adeed; בערבית: مريم المعاضيد ) היא פרופסור לפיזיקה ומדעי החומרים באוניברסיטת קטר.
ביוגרפיה
מרים היא בת לשבט אלמעאדיד שבקטר. בשנת 2001 הוסמכה לפרופסור בתחום חומרים מורכבים מטעם אוניברסיטת אלכסנדריה, מצרים. משנת 2016 כיהנה בתפקיד סגנית נשיא אוניברסיטת קטר למחקר ולימודים מתקדמים. אלמעאדיד הייתה מנהלת המרכז לחומרים מתקדמים (CAM), ומייסדת התכנית ללימודי התואר השני במדעים וטכנולוגיות של החומרים, באוניברסיטת קטר. המחקר שמרים אלמעאדיד ביצעה היה בתחום אפיון ומבנה פולימרים, ננו מרוכבים וטכניקות ננוטכנולוגיות. מרים פועלת כיועצת לתעשיינים, שרי ממשלה ובעלי עניין בתחומי התמחותה.
אסקולי
אסקולי (באיטלקית: Ascoli Picchio F.C. 1898 או בקיצור Ascoli Picchio) הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר אסקולי פיצ'נו, איטליה. המועדון משחק בסרייה ב'.
אוליבר בירהוף התחיל את הקריירה שלו באיטליה במועדון זה.
במהלך עונת 2013/2014 המועדון הכריז על פשיטת רגל. בעקבות כך הוא הוקם מחדש ואף הצליח תוך מספר שנים לחזור לסרייה ב'.
ישיבת בינות
ישיבת בינות היא ישיבת הסדר וישיבה גבוהה שהוקמה בשנת ה'תשס"ב (2002) בעיר רעננה. בראשות הישיבה עומד הרב חיים רטיג.
הייחודיות של הישיבה נובעת מכך שהתלמידים מגיעים מכל רחבי ארץ ישראל, בעלי מסגנונות שונים, דרכי חשיבה ודעות שונות. הישיבה מפעילה גם גרעין תורני בשם "בינות" המורכב מזוגות צעירים, ביניהם גם אברכי הישיבה.
שם הישיבה מכיל בקרבו שתי משמעויות המהוות את דרכה של הישיבה:
היסטוריה
עד שנת התשס"ב ראש הישיבה, הרב חיים רטיג, התגורר ולימד ישיבת נהריה. בשנה זו הוא החליט לעזוב את מקום מושבו, לעבור למרכז הארץ, ולהקים את ישיבת הסדר בעיר רעננה.
על הסיבות להקמת הישיבה דווקא ברעננה, הסביר: "אני מאמין עד היום, שהדברים במדינה מוכרעים בין ראשון לציון לרעננה. הבנו שהמשימה הלאומית הדחופה זה מרכז הארץ... (ברעננה) יש ציבור דתי משמעותי שעובר תהליכים וגם ציבור חילוני חשוב...לא שיערנו כמה קשה זה עומד להיות. לא הייתה קבלת פנים מבינה. לאחר ההקמה הרב צפניה דרורי אמר לי: "לא האמנתי שזה יקרה", אבל האמנתי שזה חשוב ולא הרמתי ידיים. הייתה לי את ברכת הדרך של הרב מרדכי אליהו ועם זה באתי".
בשנה בה הוקמה הישיבה, הוקמו שלוש ישיבות ציוניות נוספות, דבר שהביא למתיחת ביקורת קשה מצד הישיבות הוותיקות, שטענו שריבוי הישיבות גורם למיעוט בכמות התלמידים. לדוגמה: בישיבת שעלבים התחילו באותה שנה רק שלושה בחורים בשיעור א', וכן בישיבת הר עציון וישיבת מעלות חל פיחות בכמות התלמידים. הרב רטיג טען כנגדם שההפך הוא הנכון, ושבכמות הכוללת - ריבוי הישיבות גורם לריבוי בכמות הכללית של התלמידים במסגרת ה"הסדר". עוד ענה הרב כי ריבוי המוסדות גורם לריבוי "מלחמתה של תורה" ולבירור האמת.
מסלולי הלימוד
בישיבה נהוגה שיטת הלימוד המסורתית. לימוד הגמרא בעיון מחולק לכמה קבוצות, על מנת שכל תלמיד יוכל למצוא את עצמו במסגרת הלימוד של הישיבה.
בנוסף, ישנו כולל לימודי הלכה לקראת סמיכה לרבנות בהובלת הרב אורי רדמן.
כמו כן, ישנה תוכנית לימודי הוראה בשיתוף מכללת מורשת יעקב שברחובות.
מיקום
בתחילה, הישיבה שכנה בבית הכנסת "גן עלייה" - בית הכנסת של יצחק הוברמן, "הצדיק מרעננה". בשנת ה'תשס"ה עברה הישיבה למשכנה הזמני בבית הספר "יבנה". בשנת ה'תש"ע עברה הישיבה למתחם ישיבת בני-עקיבא. בשנת ה'תשע"ח חזרה הישיבה לבית כנסת "גן עליה". בשנת ה'תשפ"ב עברה הישיבה למתח"ם חב"ד ברח' ברנר בעיר. בשנת ה'תשפ"ג עברה הישיבה למתחם ברחוב שברץ בעיר.
רב אבא גאון
רב אבא בר אמי גאון היה גאון, ראש ישיבת פומבדיתא בין השנים ד'תרכ"ט-ד'תרל"א (869–871).
ביוגרפיה
נולד למשפחה יהודית-בבלית מיוחסת, אביו רב אמי היה בן בנו של רב שמואל גאון, שהיה ראש ישיבת סורא ובן בנו של מר רבה גאון שכיהן כראש ישיבת פומבדיתא.
הוא התמנה לראשות ישיבת פומבדיתא, לאחר תום כהונתו של רב מתתיהו גאון בשנת ד'תרכ"ט, וכיהן בתפקידו שנתיים. אחריו התמנה לתפקיד, רב צמח בר פלטוי.
איינר ליברג
איינר ליברג (בנורווגית: Einar Liberg; 16 באוקטובר 1873 - 11 בספטמבר 1955) היה קלע נורווגי שהתחרה בראשית המאה ה-20. הוא זכה ב-7 מדליות אולימפיות, בהן ארבע מדליות זהב, במהלך ארבעה משחקים אולימפיים.
ביוגרפיה
באולימפיאדת לונדון שהתקיימה ב-1908, זכה ליברג במדליית זהב עם נבחרת הקליעה הנורווגית בתחרות הקבוצתית ברובה חופשי. הוא השתתף גם בתחרות הקבוצתית ברובה הצבאי, אך שם הגיע רק למקום השישי. באולימפיאדת סטוקהולם שהתקיימה ב-1912, ארבע שנים מאוחר יותר, זכה במדליית כסף בתחרות הקבוצתית בורבה חופשי. בתחרות האישית ברובה החופשי (ל-300 מטר) הגיע למקום ה-15.
באולימפיאדת אנטוורפן שהתקיימה ב-1920 השתתף בתחרויות במטרות נעות, וזכה במדליית זהב עם הנבחרת בתחרות הקבוצתית ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה, וב-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. בנוסף הוא זכה במדליית ארד אישית בתחרות ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. ליברג השתתף גם בתחרות האקדח החופשי ל-50 מ', וסיים במקום ה-22. באולימפיאדת פריז שהתקיימה ב-1924 סיים את הקריירה האולימפית הארוכה שלו כשהוא זוכה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה, ובמדליית כסף בתחרות הקבוצתית ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. בתחרויות האישית המקבילות הגיע למקומות השביעי והחמישי בהתאמה. הוא השתתף גם בתחרות האקדח ל-25 מ', והגיע למקום השמיני.
ליברג נולד באלברום, נורווגיה, ב-1873, ומת באוסלו ב-1955.
אייזיק יעקלס
יצחק בן יעקב שכונה ביידיש אֵייזִיק יֶעקֶלֶס (פולנית: Izaak Jakubowicz, "איזאק יעקובוביץ'"; נפטר בכ"ו בסיוון ה'תי"ג, 1653) היה יהודי עשיר, פרנס הקהילה היהודית בקז'ימייז' שבקרקוב במאה ה-17 ובונה בית הכנסת אייזיק שול.
ביוגרפיה
אייזיק נישא לבריינדל, בתו של הרב ישראל יחיאל רפפורט, מדייני קרקוב, ואחותו של הרב אברהם רפפורט (מחבר השו"ת "איתן האזרחי" ורב העיר לבוב).
עסקיו ומעמדו
אייזיק יעקלס עסק אף הוא כאביו במסחר והיה לאחר מעשירי ונכבדי הקהילה היהודית בקז'ימייז'. אייזיק הרחיב את עסקי אביו ועסק במסחר, בנקאות והלוואה בריבית. מלבד ההון העצמי שהשתמש בו להלוואותיו, הלווה גם כן כספי פיקדונות של אצילים, כמרים או סתם נוצרים שהיה בידם סכומים גדולים של כסף. על פי רשימות בתי המשפט הפולניים, סך הפיקדונות שהיו בידו הגיעו ל-250,000 זהובים.
משנת 1608 (ה'שס"ח) כיהן כראש הקהילה היהודית בקז'ימייז' עד 1647 (ה'ת"ז), עת שהוריש בחייו את המשרה לבנו משה. בשנת 1616 סולקו הסוחרים היהודיים מהעיר גדנסק, ואייזיק דרש את העמדת מועצת העיר לבירור. ב-10 בדצמבר 1616 (ב' בטבת ה'שע"ז) זימן זיגמונט השלישי את מועצת העיר גדנסק אל בית דינו ופסק להשיב את זכויות יהודי העיר עד לקיום משפט בעניין.
בית הכנסת אייזיק שול
פרסומו העיקרי של אייזיק הוא מבית הכנסת אייזיק שול שבנה. רעיון הבנייה נהגה על ידי בריינדל אשתו. אישורי הבנייה הושגו מידי המלך ולדיסלב הרביעי בשנת 1638 (ה'שצ"ח), אך בעקבות התנגדות הכמורה התעכבה קצת הבנייה והסתיימה רק בשנת 1644 (ה'ת"ד). בית הכנסת היה אחד מהיפים ומפוארים בפולין כולה, והיה עורק ראשי בחיי הקהילה היהודית עד שלהי המאה ה-19, עת התרחבו גבולות מגורי היהודים מחוץ לרובע קז'ימייז'.
האגדה רוקמת את שמו של אייזיק יעקלס כגיבור המעשייה של האוצר מתחת לגשר. לפיה יהודי ושמו אייזיק מהעיר קרקוב חולם כמה פעמים שאם ייסע לעיר הרחוקה פראג, ימצא שם אוצר מתחת לאחד הגשרים הראשיים. אייזיק זה מחליט על הנסיעה לפראג הרחוקה, אך בבואו אל פראג הוא נוחל אכזבה, שכן הוא מגלה כי השמירה המלכותית האדוקה על המקום לא מאפשרת כל תנאי חפירה מתחת לגשר. הוא מתהלך לצד הגשר אנה ואנה כשהוא מהורהר בעצב. אחד השומרים שם לב ליהודי המסתובב שוב ושוב סביבות הגשר, ושואל אותו לפשר מעשיו. אייזיק מספר לו על חלומו, וכתגובה השומר לועג לו, ואומר לו שגם הוא חלם חלום, שמתחת לתנור בביתו של יהודי ושמו אייזיק, בקרקוב, (הוא אייזיק מושא הסיפור) מסתתר אוצר! הוא מוסיף את דעתו והמלצתו כי אין להאמין ולהתייחס לחלומות, ושהיהודי עשה שטות בבואו עד לפראג רק מכוח חלום. אז הבין אייזיק שמטרת בואו לפראג הייתה רק כדי לשמוע זאת, שבעצם האוצר נמצא ממש מתחת לאפו. חזר לביתו, חפר מתחת לתנור, מצא את האוצר והתעשר, ובנה בחלק מסכום האוצר בית כנסת על שמו.
פטירתו
אייזיק יעקלס נפטר בקז'ימייז' בכ"ו בסיוון ה'תי"ג (21 ביוני 1653) ונקבר בבית הקברות היהודי העתיק בקרקוב.
על מצבתו נכתב:
על עברה השני של המצבה נכתב:
מצעד אלבומי הדאנס/אלקטרוני
בשנת 2019 ייסד מגזין בילבורד מצעד נלווה: מצעד אלבומי הדאנס/אלקטרוני המסחריים. במצעד מדורגים 15 האלבומים הפיזיים הנמכרים ביותר במדינה.
הזמרת-יוצרת האמריקאית ליידי גאגא, היא האמן המצליח ביותר בכל הזמנים במצעד, היות שאלבומה The Fame שהה במשך 119 שבועות בראש הצמרת שלו. כמו כן, הוא שהה במצעד במשך 361 שבועות. כל אלבומי הסולו שלה פרט ל-Joanne (אלבום מסוגת הקאנטרי-פופ), כבשו את צמרת המצעד.
האמנים בעלי מרבית האלבומים במצעד
מקור:
יוסיפ ברקאלו
יוסיפ ברקאלו (בקרואטית: Josip Brekalo; נהגה: [jǒsip brěːkalo]; נולד ב-23 ביוני 1998) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת החלוץ בפיורנטינה ובנבחרת קרואטיה.
קריירת מועדונים
ב-31 בינואר 2017, הוא הושאל לשטוטגרט עד לתום העונה, עם אופציית השאלה לעונה נוספת. ברקאלו כבש את שערו הראשון בקריירה הבוגרת שלו ב-17 בפברואר 2017, כשנכנס כמחליף בניצחון החוץ 1–2 על פ.צ היידנהיים. ב-1 בינואר 2018, הוא שב בחזרה לשורותיה של וולפסבורג.
קריירה בינלאומית
במאי 2021 זומן לסגל הנבחרת לקראת משחקיה ביורו 2020.
חיים אישיים
אביו של ברקאלו, אנטה, הוא כדורגלן עבר, שייצג את בוסניה והרצגובינה בקבוצות נוער שונות, מכיוון שהוא מגיע מאזור פוסאבינה שבבוסניה, הקריירה שלו נעצרה בגיל 21, אז פרצו מלחמות יוגוסלביה והוא נפצע בשדה הקרב.
בקיץ 2018, עורר ברקאלו מחלוקת בתקשורת הגרמנית והקרואטית לאחר שקבע כי לא היה רוצה לענוד סרט קפטן עם צבעי דגל הלהט"ב, לאחר שהמועדון החליט כי קפטני כל קבוצותיהם ילבשו סרט כזה במהלך 2018/2019. הקרואטי טען כי "אני חייב לומר שאני לא יכול לעמוד לגמרי מאחורי הפעולה הזו, כי זה סותר את האמונה הנוצרית שלי. גדלתי כדתי. אני בסדר עם אנשים שחיים באורח חיים אחר, כי זה עניינם. אבל אני לא רוצה ולא צריך לשאת סמל המייצג אותם".
יחסי האיטי–הממלכה המאוחדת
יחסי האיטי–הממלכה המאוחדת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין האיטי לבין הממלכה המאוחדת.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1859. לאחר רעידת האדמה בהאיטי בשנת 2010, ממשלת בריטניה הכפילה את המימון ההומניטארי שלה ל-6.2 מיליון ליש"ט, שהייתה לעזר חיוני במהלך המשבר.
דינה טרסגו
דינה טרסגו (בהולנדית וצרפתית: Dina Tersago; נולדה ב-3 בינואר 1979) היא מגישת טלוויזיה בלגית.
ביוגרפיה
טרסגו נולדה בבלגיה וב-2001 היא זכתה במקום הראשון בתחרות "מיס בלגיה" והשתתפה בתחרויות מיס עולם 2001 ומיס תבל 2001.
לאחר מכן היא עבדה כעורכת בטלוויזיה, ב-2004 הנחתה את הגרסה הבלגית של תוכנית המציאות הבריטית "חוואי רוצה אישה" בה מפגישים חוואים עם נשים מהעיר הגדולה.
היא הנחתה את הגרסה הבלגית של התוכנית מאסטר שף, בנוסף היא השתתפה כשחקנית במספר סדרות טלוויזיה.
קרחון קוקס
הקרחון ממוקם בסמוך ממזרח לקרחון רושריי.
הקרחון זורם דרומה, ונשפך אל מדף הקרח אבוט, במצר פיקוק.
נונאטאק ג'ורדן מפריד בין קרחון קוקס לקרחון רושריי.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצילמה טייסת VX-6 של צי ארצות הברית בינואר 1960.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של לוטננט ג'יקי ג'י. קוקס (Jerry G. Cox), טייס הליקופטר באוניית צי ארצות הברית ברטון איילנד (USCGC Burton Island (WAGB-283)), אשר ערך טיסות חקר מעל האי ת'רסטון בפברואר 1960.
אגריה
אגריה (Egeria) או אתריה (Aetheria) ולעיתים סילביה (Sylvia), הייתה צליינית מגליסיה, אשר ביקרה בארץ ישראל, בלבנט, במצרים ובאסיה הקטנה בין השנים 381–384 לערך, ותיעדה את מסעה בסדרה של מכתבים בלטינית וולגרית. המכתבים שרדו בחלקם בעותק מאוחר שנכתב במאה ה-7 והועתק במאה ה-11.
זהותה של אגריה
מעט מאוד ידוע על זהותה של אגריה. אין מידע באשר למקום ושנת לידתה ואף לא באשר למקום ומועד מותה. הנזיר ולריו דל ביארזו (Valerio del Bierzo) בן המאה ה-7, סבר כי הייתה נזירה, בעיקר בשל כך שמיענה את מכתביה ל"אחיותיה", אולם תואר זה רווח בין נוצרים בני התקופה. מנגד הועלתה הסברה כי לא הייתה נזירה, וזו נסמכת על חירותה לשהות במסעה משך שנים ולקבוע את מסלול נסיעתה, לשאת בעלויות הנסיעה, התמקדותה באתרים בהם ביקרה ולא במעשי ניסים, והיותה משכילה. עם זאת, בהתחשב במעמד האשה במאה ה-4, נימוקים אלה תומכים באותה מידה באפשרות שדווקא הייתה נזירה-נוסעת, שכן חירות כזו לא התאפשרה לנשים מן השורה. באשר לכך שלא עסקה בכתביה בניסים, ייתכן שחלק זה של מכתביה לא שרד. לפי דעה אחרת הייתה אצילה, ואולי אף בת משפחתו של הקיסר תאודוסיוס הראשון, שגם מוצאו היה מספרד. דעה זו נתמכת בכך שזכתה לעזרה, הגנה והדרכה בכל מקום אליו הגיעה.
על מסעה של אגריה
ספר מסעה של אגריה מכונה "Itinerarium Egeriae" (מסעות אגריה) או "Peregrinatio Aetheriae" (מסע העלייה לרגל של אתריה), ולעיתים "Peregrinatio ad Loca Sancta" (העלייה לרגל למקומות הקדושים). רק תיאור חלקו האמצעי של המסע שרד, בעוד שתחילתו וסופו אבדו. כתביה התגלו בספרייה במנזר בארצו ב-1884, בכתב יד שהועתק במאה ה-11 במנזר מונטה קאסינו, ופורסמו לראשונה ב-1887.
אגריה הפגינה בספרה בקיאות רבה בכתבי הקודש ולכל מקום הגיעה עם ידיעות מוקדמות. את סיפורי בני ישראל במדבר סיפרה מתוך תחושת קרבה רבה למאורעות. היא הכירה את התנ"ך כפי שהכירה את הברית החדשה. בכל מקום שבו ביקרה, תיארה את המבנים וסיפרה על המסורות והאמונות הקשורות אליו, על הפולחן שנערך בו ועל הנזירים החיים בו. אגריה ישבה בירושלים שלוש שנים והשתתפה בכל הטקסים שנערכו בה. בספרה הביאה דיווח מפורט על הפולחן הנוצרי בעיר. היא מתארת כיצד הקהילה הנוצרית בירושלים נחלקה לדוברי יוונית בלבד ולדוברי ארמית בלבד, כאשר רק אחדים דיברו את שתי השפות.
בדרכה חזרה לאירופה, עברה אגריה באנטיוכיה, אדסה והגיעה אל הפרת. כתביה ספקו מידע רב על הלטינית הוולגרית שהייתה מדוברת בתקופתה.
קישורים חיצוניים
כתבי אגריה
מבצע מפנה השמש
מבצע היפוך השמש (בגרמנית: Unternehmens Sonnenwende), הידוע גם בשם Unternehmen Husarenritt או קרב השריון שטארגארד,  היה אחד מהתקפות השריון הגרמני האחרונות בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה.
היא תוכננה במקור כמתקפה גדולה אך בוצעה כהתקפה מוגבלת, עקב תכנון נמהר של הגרמנים וגילוי חלקי על ידי המודיעין הצבאי הסובייטי. היא נועדה להקל על העיר קיסטרין, והושקה ב-15 בפברואר 1945 משטארגארד, פומרניה. עד 18 בפברואר, החזית הבלארוסית הראשונה בראשות גאורגי ז'וקוב הביסה את המתקפה, מה שגרם לגרמנים להפסיק את המתקפה. למרות כישלונו, המבצע אילץ את הסטאבקה לדחות את המתקפה המתוכננת על ברלין מפברואר לאפריל, תוך מיקוד הכוחות במתקפת פומרניה המזרחית, שהושקה ב-24 בפברואר והסתיימה רק ב-4 באפריל.
תכנון
המבצע התרחש בתגובה להתקדמות הסובייטית לעבר ברלין בתחילת 1945. ב-12 בינואר 1945 הושקה מתקפת ויסלה-אודר הסובייטית אשר יצרה פער באורך של מאות קילומטרים בקווי ההגנה הגרמניים, והסובייטים דחקו לאחר מכן מנהר הוויסלה לנהר האודר. כשההתקדמות הסובייטית מערבה הגיעה לנקודה הרחוקה ביותר שלה, קודקודה הצטמצם, והותיר אגפים צפוניים ודרומיים ארוכים שלתוכם נעו יחידות גרמניות נסוגות ולאורכם ניסו הגרמנים לכונן מחדש קו הגנה מלוכד.
הגנרל היינץ גודריאן תכנן במקור לבצע מתקפה גדולה נגד החזית הבלארוסית הראשונה, תוך ניתוק הגורמים המובילים בכוחותיו של גאורגי ז'וקוב ממזרח לאודר. הכוחות הסובייטיים היו אמורים להיות מותקפים משטארגארד (פומרניה) בצפון וכן מגלוגאו (שלזיה) וגובן (ברנדנבורג) בדרום. על מנת להוציא לפועל את התוכניות הללו, הוא ביקש לפנות את כיס קורלנד כדי להעמיד לרשות את הדיוויזיות הלכודות שם, להוציא חיילים מאיטליה ומנורווגיה, ולערב את ארמיית הפאנצר השישית של ספ דיטריך, שנועדה למתקפת נגד בהונגריה. בפגישה עם גודריאן עמד היטלר על קיום כיס קורלנד ושהצבא ימשיך בהתקפותיו המתוכננות בהונגריה; הפגישה הידרדרה במהירות לוויכוח סוער.
לאחר שהסכימו על מתקפת נגד מוגבלת יותר, היטלר וגודריאן ניהלו ויכוח סוער עוד יותר כאשר גודריאן התעקש שולטר ונק ינחה את המתקפה ולא היינריך הימלר (מפקד קבוצת ארמיות ויסלה). היטלר, למרות "כמעט צרחות", לפי הדיווח של גודריאן, נכנע בנקודה זו.
יעדים תפעוליים
במתכונתו הסופית, מבצע היפוך השמש הורכב מהתקפת נגד מוגבלת יותר ממה שתוכנן במקור על ידי שלושת הקורפוסים של ארמיית הפאנצר אס אס ה-11, שנאספה בפומרניה, נגד ראשי החנית של החזית הבלארוסית הראשונה. הכוחות הגרמניים יתקפו תחילה לאורך חזית של חמישים ק"מ מסביב לשטארגארד דרום מזרחה לכיוון ארנסוואלדה, שם היה מוקף חיל מצב קטן שמטרתם הסופית הייתה הקלה על קיסטרין.
הוורמאכט כינה במקור את שם הקוד של המבצע Husarenritt, אך ה-SS התעקש על השם Sonnenwende.
ורמאכט
מקורות סובייטים מצהירים כי פעולות של החזית האוקראינית והביילורוסית הראשונה במהלך מתקפת ויסלה-אודר בלבד הביאו למותם של 150,000 חיילים גרמנים. ב-Deutsche militärische Verluste im Zweiten Weltkrieg, הסופר רודיגר אוברמנס מעריך כי מקרי המוות הכוללים של הצבא הגרמני בינואר 1945 היו 451,742 (עמ'. 239) ומאמין שעד 2/3 מהאבידות הללו (כ-300,000) התרחשו בלחימה בחזית המזרחית (עמ' 265). בעוד שהגרמנים הצליחו להשלים חלק מההפסדים באמצעות אמצעים כגון גיוס המונים של פולקסשטורם, הכוחות הגרמניים במזרח ספגו בבירור הפסדים כמותיים ואיכותיים כאחד כתוצאה משתי ההתקפות הגדולות של ברית המועצות בינואר 1945.
הצבא האדום
בעוד שהחזית הביילורוסית הראשונה והשנייה היו יחידות גדולות להפליא, הכוחות הסובייטיים ספגו גם אבדות חמורות במתקפת ויסלה-אודר. בתחילת פברואר 1945, כוחן של דיוויזיות רובאיות בחזית הבלארוסית הראשונה עמד על ממוצע של כ-4,000 חיילים ושל החזית הבלארוסית השנייה בין 3,000 - 4,000. כוח הצבא הסובייטי נחלש עוד יותר בשל הצורך להטיל מצור ע לקבוצות מוקפות של חיילים גרמנים (Festungen - גרמנית: "מבצרים") באלבינג, פוזן, דויטש-קרונה ושניידמיהל. כוח השריון נחלש גם בפעולות ההתקפיות האחרונות; החזית הבלארוסית השנייה העמידה רק 297 טנקים שהיו שחוקים לחלוטין בתחילת פברואר 1945. במהלך התקופה 12 בינואר - 3 בפברואר 1945, החזית הבלארוסית הראשונה ספגה 77,342 נפגעים (7.5% מהכוח שהוקצה לו) בזמן מתקפת פרוסיה המזרחית 13 בינואר - 10 בפברואר 1945, החזית הבלארוסית השנייה ספגה 159,490 נפגעים (18% מהכוח שהוקצה). באותן תקופות, החזיתות הבלארוסית והאוקראינית הראשונה איבדו 1,267 כלי רכב משוריינים ואילו החזיתות הבלארוסית השנייה והשלישית איבדו 3,525. אבדות תותחים ומרגמות עבור שתי החזיתות היו 374 ו-1,644, בהתאמה. כדי להחמיר את קשייהם, הסובייטים התמודדו עם צווארי בקבוק באספקה וכן פעילות אווירית גרמנית מוגברת, וכתוצאה מכך הגדילו את בקשות היחידות לנשק נגד מטוסים.
ההתקפה
לא כל היחידות הגרמניות, שהיה צריך לתגבר מעבר לגשרים בשטטין, היו מוכנות בתאריך ההתחלה המתוכנן של 15 בפברואר. אף על פי כן, חלק מהקורפוס המרכזי, דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-11, תקף באותו יום לעבר ארנסוואלדה. בתחילה ההתקפה הצליחה; הכוחות היריבים של הארמייה ה-61 הופתעו וראש החנית הגרמני הגיע למוצב הנצור של ארנסוואלדה ושחרר את חיל המצב שלו.
התקפה כללית נפתחה למחרת. המסדרון המרכזי לארנסוואלדה הורחב על ידי קורפוס הפאנצר אס אס ה-3, ודחק חלק מהחזית הסובייטית 8 עד 12 קילומטרים אחורה. עם זאת, ההתקפה של קורפוס הפאנצר ה-39 לא הצליחה להגיע לאגם פלונה עקב התנגדות של ארמיית המשמר המשוריינת השנייה, ונעצרה כ-70 קילומטרים מקיסטרין לאחר שדחקה את הסובייטים מסלנטין ומוסקרין, וכבשה מחדש חלק מהקרקעות על החוף המזרחי של אגם מאדו  ואת פיריץ. קבוצת מונצל דחפה כ-4 קילומטרים לליבנוב, בעוד שקורפוס הפאנצר אס אס ה-3 התקדם כקילומטר ל-Reetz. מספר טנקים סובייטים ותותחי נ"ט הושמדו על ידי טנקים כבדים טיגר II גרמניים, אך גם הטנקים הכבדים הגרמנים ספגו הפסדים. באופן כללי, ההתקדמות הגרמנית נבלמה בגלל התנגדות סובייטית חזקה. ב-17 בפברואר נפצע גנרל ונק, מפקד המתקפה, באורח קשה בתאונת דרכים. בזמן שהסיע אותו מתדרוך בברלין, הוא השתלט על הנהיגה מהנהג שלו (שהיה במשמרת וער 48 שעות) ואז בעצמו נרדם על ההגה.  הוא הוחלף על ידי הנס קרבס, אך יוזמת הפיקוד כבר אבדה.   מאוחר יותר באותו היום, הטיל ז'וקוב את ארמיית ההלם השלישית, שהתפרסה מחדש מאזור יאסטרו, להתקפת נגד והמתקפה הגרמנית נעצרה. קבוצת ארמיות ויסלה עצרה את Sonnenwende ב-18 בפברואר.  ב-19 בפברואר, יזם ז'וקוב מתקפת נגד שמטרתה לכידת שטטין באמצעות הארמיות ה-61 והמשמר המשוריינת ה-2, כמו גם קורפוס הפרשים של המשמר ה-7. עם זאת, הוא נתקע בקרבות הרחוב הקשים במהלך הכיבוש מחדש של ארנסוואלדה.  לא הייתה נסיגה גרמנית מיידית, אך הפיקוד הגרמני החליט ב-21 בפברואר להסיג את מפקדת קורפוס הפאנצר ה-39 וכן את דיוויזיות הפיהרר-גרנדיר, הפיהרר-בגלייט, הולשטיין והפאנצר אס אס ה-10 מערבה מאחורי קבוצת ארמיות מרכז, מה שהבטיח שמזרח פומרניה תיפול לידי הסובייטים. הטלת הארמייה ה-70 להתקפה ב-23 בפברואר על ידי ז'וקוב, דרבנה נסיגה כשהכוחות הגרמניים איבדו או נטשו טנקים רבים. ב-24 בפברואר, החזית הבלארוסית השנייה של מרשל רוקוסובסקי חידשה את המתקפה לתוך פומרניה, ופתחה פער רחב של בקווים הגרמניים ממערב ל-Grudziądz תוך שהיא מתקדמת כמעט  קדימה, מה שהפחית עוד יותר את הלכידות של ההגנות הגרמניות.
כתרי דמשק
כתרי דמשק הם קודקסים או מִצְחָפִים תנ"כיים בכתב יד שהיו שמורים בקהילה היהודית בדמשק. כיום מצויים אחד עשר כתרי דמשק ב, חוץ מכתר אחד. קהילת יוצאי דמשק טוענת שכתר אחד נגנב מהקהילה היהודית בדמשק, בזמן כהונת הרב אברהם חמרה כרב ראשי בדמשק. הספרים כתובים על קלף עם הערות המסורה וחלקם הגדול כולל איורים. הספרים משמרים את נוסח המסורה הקדום ונחשבים למקור העתקה מהימן.
משמעות הביטוי "כתר"
השם "כתר" (בערבית تاج, תאג'), התייחס במקור לכתב יד מסוים של התנ"ך, שנכתב בארץ ישראל במאה העשירית לספירה ונוקד על ידי אהרן בן אשר,שאף מסר אותו. כתב היד הזה קיבל את אישורו של הרמב"ם כמייצג הנוסח המדויק ביותר של המסורה, הגיע בסופו של דבר לרשותה של קהילת חלב, וכונה משום כך כתר ארם צובא.
במשך הדורות הפך השם "כתר" לכינוי כללי למִצְחָף (קודקס) של מקרא או של אחת מחטיבותיו, ובו ניקוד וטעמים, והערות נוסח.
המסורה היא מכלול ההערות המלוות את נוסח המקרא לצורך מסירתו המדויקת. הערות המסורה המתייחסות לנוסח, לכתיב ולקרי של מילים במקרא. כללי המסורה נוסחו וגובשו בחלקן הגדול בארץ ישראל במאה השביעית לספירה. את הערות המסורה ניתן לחלק לשניים :מסורה קטנה ומסורה גדולה .המסורה הקטנה מנוסחת בקיצור מופלג ורשומה בשוליו של הטקסט המקראי. לעומת זאת, המסורה הגדולה מפרטת את הערות המסורה הקטנה, בדרך כלל בשוליו של הדף. בכתבי היד המפוארים של המקרא, בעיקר בתקופה מאוחרת יותר, כאשר מידת השימוש בהערות המסורה הצטצמצם, קיבלו הערות המסורה הגדולה צורה של ציור. הערות המסורה צוירו באמצעות מיקרוגרפיה, כלומר ציור באמצעות אותיות זעירות היוצרות קווי מתאר של עיטורים.
קדושת כתרי דמשק
היחס לכתרי דמשק בקרב חברי הקהילה היהודית היה יחס של קדושה עצומה. הכתר נתפס כקמע ששומר על הקהילה ועל אחדות הקהילה. חברי הקהילה האמינו שכתרי דמשק הצילו את הקהילה בתקופת עלילת דמשק. הכתרים נשמרו בארונות נפרדים, קטנים יותר והם לא היו חלק מארון הקודש בבתי הכנסת. בתוך הארונות הוקם הדום מיוחד שעליו שמו את הספרים הכתרים נעטפו במטפחות משי וקטיפה. רק אנשים בודדים בקהילה נחשפו אל ספרי הכתר. בתשעה באב הייתה מגילת איכה נקראת מאחד מספרי הכתר, וכן היו קוראים בספרי הכתר באירועים מיוחדים. בשנת 1944 נעלם אחד מה"כתרים, לא ברור אם הכתר נבזז, נגנב או נמכר על ידי אחד מחברי הקהילה. חברי הקהילה בדמשק התאבלו בעקבות היעלמות אחד מספרי הכתר. הם קרעו את בגדיהם, וקראו בספר איכה. שמש הקהילה התאבד בעקבות היעלמות הכתר. הכתר עצמו נמצא לאחר עשרים שנה בלונדון. הוא נמכר לתייר בריטי. אספן יהודי קנה אותו והעביר אותו אל הספרייה הלאומית.
מאמצי ההצלה של כתרי דמשק כחלק מהצלת יהודי דמשק
בשנות השבעים של המאה העשרים הוחמר מצבם של יהודי דמשק. בעקבות כך, החלו יהודים ברחבי העולם לדאוג ולעזור ליהדות דמשק. אחת מן הפעילות שעזרה ותרמה רבות לרווחתם של יהודי סוריה הייתה ג'ודי פלד קאר, מוזיקולוגית מקנדה. היא יצרה קשרים סודיים עם יהודים בסוריה, וניסתה לעזור להם באמצעות איסוף כסף וסיפוק צורכיהם הדתיים. היא עזרה ליהודים שרצו בכך להגר מסוריה ושיחדה לשם כך פקידים. בנוסף כך, ג'ודי פלד קאר הצליחה להבריח את אחד הכתרים אל מחוץ לסוריה בשנת 1993, ולהעביר אותו אל הספרייה הלאומית. כתרי דמשק נוספים הוברחו לישראל על ידי הרב אברהם חמרה ובסיועו של המוסד הועברו לספרייה הלאומית.
הסכסוך המשפטי בנוגע לבעלות על כתרי דמשק
בשנת 2014 הגיש הרב חמרה תביעה כנגד הספרייה הלאומית בנוגע לאחזקתם של כתרי דמשק. הרב חמרה טען כי ניתנה לו הבטחה שלטונית על ידי נציגי המוסד שאם יצליח להוציא את כתרי דמשק מסוריה ויזכה לצאת בעצמו מסוריה, תסייע לו המדינה בהקמת מרכז מורשת יהודי סוריה בראשותו. במרכז זה אמורים היו לשכון הכתרים. הספרייה הלאומית לעומת זאת, טענה שמדובר בנכס בעל חשיבות תרבותית והיסטורית, שצריך להיות בבעלותו של העם היהודי ושל הציבור במדינת ישראל. הספרייה טענה כי הגדרת מטרות הספרייה וכן היכולות החומריות שברשותה מקנים לה את היכולת לשמר את הכתר בצורה מיטבית.
הספרייה תיארה בבית המשפט את תהליך השימור של כתרי דמשק. במהלך השנים 1993–1995, לאחר שהובאו הכתרים לישראל, הפקידו אותם נציגי המוסד בידי הספרייה הלאומית ומאז הם במשמורת בספרייה. הכתרים הגיעו במצב תחזוקתי ירוד כשחלקם נגועים במזיקים שונים. מחלקת השימור של הספרייה הלאומית פעלה להסרת הנגעים ולשימור הכתרים תוך הקפדה על תחזוקתם בתנאים פיזיים מתאימים (טמפרטורה, לחות, תאורה וכו'), באופן שהביא להשתמרותם במצב טוב. משום כך, הדגישה הספרייה את יכולותיה המתקדמות בשימור והטיפול בכתרים. כמו כן, הספרייה טענה שעל פי חוק הספרייה הלאומית, מטרתה של הספרייה היא "איסוף, שימור, טיפוח והנחלה של אוצרות ידע, מורשת ותרבות בכלל, ובזיקה לארץ ישראל, למדינת ישראל ולעם היהודי בפרט" (סעיף 3 בחוק). לדעתה של הספרייה, שימור הכתר בידי הספרייה עולה בקנה אחד עם מטרות אלו.
בית המשפט קיבל את עמדת היועץ המשפטי והספרייה הלאומית וקבע את התנאים להקמת הקדש ציבורי לכתרי דמשק. מתוך דברי השופט דוד גדעוני: "לאחר שנתתי דעתי לכלל טענות הצדדים סבורני כי יש לקבוע את נאמני ההקדש בהתאם למתווה שהציע היועץ המשפטי לממשלה. נאמני ההקדש במתווה זה מייצגים קשת ציבורית רחבה. הם כוללים אנשי תורה והשכלה, נציגים של יוצאי יהדות סוריה, אנשי מקצוע ומומחיות מטעם הספרייה הלאומית. מדובר בהרכב מאוזן, שיש בו כדי להביא לידי ביטוי את עמדות הגורמים השונים במישור הערכי והמקצועי ולסייע בהגשמת תכלית ההקדש לטובת הכלל. מינויו של הרב חמרה כנאמן באופן אישי נסמך על פועלו ותרומתו המובהקת להצלת הכתרים וכמי ששימש אחרון רבני דמשק. מדובר במינוי ראוי ומתבקש. לאחר אריכות ימיו, או לאחר שיפנה את מקומו מטעם כלשהו, יבוא תחתיו רב אחר מקהילת יוצאי סוריה בישראל שיאושר על ידי בית המשפט.
יחסי יפן–מוזמביק
יחסי יפן–מוזמביק הם היחסים הדיפלומטיים שבין יפן לבין רפובליקת מוזמביק.
סקירה כללית
יפן ורפובליקת מוזמביק מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין יפן לבין מוזמביק כוננו בינואר 1977.
1981 בארצות הברית
1981 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 205 שנה מיום היווסדה.
מפרץ פרידז
מפרץ פרידז או מפרץ אולף פרידז (באנגלית: Prydz Bay או בנורווגית:  Olaf Prydz Bukt) הוא מפרץ עמוק בין חוף לארס כריסטנסן לחוף אינגריד כריסטנסן בארץ הנסיכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
המפרץ נמצא בקצה במורד הזרם של מערכות ניקוז קרחוניות ענקיות שמקורן בפנים מזרח אנטארקטיקה.
הארגון הבין-לאומי לפרנקופוניה
הארגון הבין-לאומי לפרנקופוניה (בצרפתית: Organisation internationale de la Francophonie) הוא ארגון שנוסד ב-1967 ומאגד מדינות או ממשלות הדוברות צרפתית או מדינות אשר צרפתית היא שפה מדוברת בהן. מטרתו לדון בנושאי תרבות, שלום, דמוקרטיה, זכויות האדם ואיכות הסביבה של המדינות החברות בו.
הארגון
ועידת הארגון הראשונה התקיימה בשנת 1986 בצרפת.
הארגון כולל 88 מדינות או ממשלות (54 חברות, שבע חברות נספחות ו-27 משקיפות) אשר רובן היו בעבר חלק מהאימפריה הקולוניאלית הצרפתית ומהאימפריה הקולוניאלית הבלגית. הארגון מתפרס על פני חמש יבשות, ובמדינות החברות בו חיים כ-890 מיליון אזרחים.
מיקאל ז'אן, המושלת הכללית של קנדה לשעבר, היא המזכירה הכללית של הארגון מאז ינואר 2015.
LEVC TX
LEVC TX (קרויה גם: TX5) היא מכונית בתצורת מונית, המוגדרת כמכונית רטרו בעלת הנעה היברידית, אשר מיוצרת על ידי חברת הנדסת הרכב London Electric Vehicle Company, (שם רשמי: The London Taxi Corporation Limited, לשעבר "London Taxi Company") הבריטית, חברת בת של יצרנית הרכב הסינית ג'ילי אשר מיוצרת משנת 2017 בבריטניה.
מפרץ פרידז
קרחון למברט זורם מגראבן לאמברט ונשפך אל מדף הקרח אמרי בצד הדרום-מערבי של מפרץ פרידז. קרחונים גדולים אחרים נוספים נשפכים לקצה הדרומי של מדף הקרח אמרי.
גילוי ומיפוי המפרץ
חלקים מהמפרץ נצפו בינואר ובפברואר 1931 על ידי צידי לווייתנים נורווגים, וכן על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה.
המפרץ נחקר בפברואר 1935 על ידי ציד הלווייתנים הנורווגי קפטן קלריוס מיקלסן (Klarius Mikkelsen) שהפליג בספינה תורסהאבן.
המפרץ מופה בפירוט רב בהתסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1936–1937.
תחנות מחקר
תחנות המחקר דייוויס (האוסטרלית), פרוגרס (הרוסית), לו-ראקוביצה (הרומנית), ז'ונגשאן (הסינית) ובהאראטי (ההודית) ממוקמות על גבעות לארסמאן, שלחוף מפרץ פרידז.
לקריאה נוספת
• Dirks, P., Carson, C., & Wilson, C. (1993), The deformational history of the Larsemann Hills, Prydz Bay: The importance of the Pan-African (500 Ma) in East Antarctica, Antarctic Science, 5(2), 179-192. doi:10.1017/S0954102093000240
• Chengyan Liu, Zhaomin Wang, Robin Robertson, Chen Cheng, Xi Liang, Yang Wu, Xiang Li, Yu Liu, Xiaojun Yuan, On the Tidal Currents Observed by Moorings in Prydz Bay, East Antarctica, https://doi.org/10.1002/essoar.10503761.1
• Zhang JW, Zeng RY, Psychrotrophic amylolytic bacteria from deep sea sediment of Prydz Bay, Antarctic: diversity and characterization of amylases, World Journal of Microbiology & Biotechnology, 01 Nov 2007, 23(11):1551-1557 https://doi.org/10.1007/s11274-007-9400-0
• Alan K. Cooper, Howard Stagg, and Eric L. Geist, Seismic stratigraphy and structure of Prydz Bay, Antarctica: Implications from Leg 119 drilling, https://doi.org/10.2973/odp.proc.sr.119.181.1991
• Elźbieta E. Kopczyńska, Leo Goeyens, M. Semeneh, Frank Dehairs, Phytoplankton composition and cell carbon distribution in Prydz Bay, Antarctica: relation to organic particulate matter and its δ13C values, Journal of Plankton Research, Volume 17, Issue 4, April 1995, Pages 685–707, https://doi.org/10.1093/plankt/17.4.685
• Neville R. Smith, Dong Zhaoqian, Knowles R. Kerry, Simon Wright, Water masses and circulation in the region of Prydz Bay, Antarctica, https://doi.org/10.1016/0198-0149(84)90016-5
• Loïc Barbara, Xavier Crosta, Guillaume Massé, Olivier Ther, Deglacial environments in eastern Prydz Bay, East Antarctica, https://doi.org/10.1016/j.quascirev.2010.06.027
• Montague, T.L., Birds of Prydz Bay, Antarctica: Distribution and abundance, Hydrobiologia 165, 227–237 (1988). https://doi.org/10.1007/BF00025592
• Clare J. Tochilin, Peter W. Reiners, Stuart N. Thomson, George E. Gehrels, Sidney R. Hemming, Elizabeth L. Pierce, Erosional history of the Prydz Bay sector of East Antarctica from detrital apatite and zircon geo‐ and thermochronology multidating, https://doi.org/10.1029/2012GC004364
בסיס נתונים: • ZEIDLER, WOLFGANG (2000), Survey of Benthic and Other Marine Invertebrates of Prydz Bay Region, Antarctica, Australian Antarctic Data Centre.dataset
קולחודופושי
קולחודופושי (בדיבהי: ކުޅުދުއްފުށި) הוא אי ועיר הבירה של אטול הא דאלו שב. האי נמצא כ-275 ק"מ ממאלה, בירת האיים המלדיביים. האי הוא אחד מהאיים הגדולים והמאוכלסים ביותר בחלק הצפוני של האיים המלדיביים.
כלכלה
קולחודופושי היא הבירה הכלכלית של צפון האיים המלדיביים. תושבי העיר והיישובים הסובבים אותה מועסקים לרוב בענפי השירות או התוצרת, וביניהם שוק השבת המקומי, שוק שמתקיים בכל שבת בדרך בנדרה. בשוק זה, ניתן להשיג מוצרים חקלאיים מקומיים ואוכל ביתי. מאות תושבי האי תילאדהונמאטי מבקרים את העיר בעיקר למטרת קניות ועסקים, בעיקר בשבתות.
אנשי האי ידועים בשל דיג כרישים, עבודות נפחות, ייצור חבלים, בניית סירות ועבודות בספינות מטען שמתקיימים באי.
מאז 9 באוגוסט 2019, על האי פועל שדה התעופה קולחודופושי.
בריאות
באי פועל בית החולים קולחודופושי המשרת את תושבי האי ותושבי האיים הסמוכים.
פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי
פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מיוזיקל, סרט מוזיקלי (באנגלית: Golden Globe Award for Best Motion Picture – Musical or Comedy), הוא פרס הניתן מטעם איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד (HFPA), על הפקה יוצאת מן הכלל לסרט קולנוע מסוגת הקומדיה או המיוזיקל. הסרט הזוכה בפרס גלובוס הזהב נחשב לאחד המועמדים הבטוחים לפרס אוסקר.
כשנוסד פרס גלובוס הזהב, בשנים הראשונות לפעילותו, הייתה קטגוריה אחת בלבד: הסרט הטוב ביותר. החל מהשנה התשיעית להענקתו, הקטגוריה פוצלה לשתיים: הסרט הטוב ביותר - דרמה והסרט הטוב ביותר - קומדיה או מיוזיקל. ב-1953 שתי הקטגוריות אוחדו שוב באופן חד-פעמי. החל מ-1954 ועד היום, שני הפרסים מוענקים בנפרד וברציפות מדי שנה. ב-1958 פוצלה קטגוריה זו לשניים; סרט הקומדיה הטוב ביותר וסרט המיוזיקל הטוב ביותר. ב-1962 הקטגוריות אוחדו שוב.
משנת 1989 עד 2004 התמודדו בקטגוריה הזו שבעה סרטי אנימציה; "בת הים הקטנה" (1989), "אלאדין" (1992), "צעצוע של סיפור" (1995), "מרד התרנגולים" (2000), "שרק" (2001), "מוצאים את נמו" (2003) ו"משפחת סופר-על" (2004). ושלושה זכו; "היפה והחיה" (1991), "מלך האריות" (1994) ו"צעצוע של סיפור 2" (1999). החל מ-2007 ישנה קטגוריה נפרדת לסרטי אנימציה; הסרט הטוב ביותר - הנפשה.
מתוך 64 הסרטים שזכו בפרס עד היום (ינואר 2011), 12 סרטים זכו לאחר מכן גם בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר שהוענק באותה שנה. האחרון מביניהם היה "הארטיסט" (2011).
זוכים ומועמדים
הערה: הסרט עם הסימן † זכה באוסקר הערה: הסרט עם הסימן * היה מועמד לאוסקר
מארק פאפשון
מארק פאפשון (בפולנית: Marek Papszun; נולד ב-8 באוגוסט 1974) הוא מאמן כדורגל פולני.
קריירה
בשנת 2010, מונה פאפשון למנהל של KS לומיאנקי מהליגה הפולנית השישית, ועזר להם להעפיל לליגה החמישית הפולנית. בשנת 2011, הוא מונה למאמנה של לגיונוביה לגיונובו מהליגה הפולנית הרביעית, ועזר להם להעפיל לליגה הפולנית השלישית. ב-2016, הוא מונה למאמנה של ראקוב צ'נסטוחובה מהליגה הפולנית השלישית. תוך 3 עונות עלה עמם לליגת העל הפולנית.
תחת פאפשון הגיעה הקבוצה להשגים חסרי תקדים בתולדות המועדון. במאי 2021 זכתה הקבוצה בגביע הפולני הראשון בתולדותיה לאחר שניצחה במשחק הגמר 1–2 את ארקה גדיניה, והבטיחה מקום בליגה האירופית לעונת 2021/2022, הופעת בכורה של המועדון במפעל אירופי. בנוסף סיימה הקבוצה במקום השני בליגה, המיקום הגבוה ביותר אי פעם. בתום העונה זכה פאפשון בתואר מאמן העונה בפולין.
במאי 2022, ראקוב ניצחה את לך פוזנן 3–1 והבטיחה את הגביע הפולני השני ברציפות. ביולי 2022 הוביל את ראקוב לזכייה בסופר קאפ הפולני השני ברציפות עם ניצחון 2–0 על לך פוזנן. באפריל 2023, כשראקוב מוליכה את הליגה עם הפרש שמונה נקודות כשנותרו שישה משחקי ליגה לסיום וגמר הגביע הפולני שייערך בתחילת מאי, הודיע ​​פאפשון כי יעזוב את הקבוצה בתום העונה. בסיום אותה העונה זכה עם הקבוצה באליפות היסטורית, הראשונה בתולדותיה.
תארים
קבוצתיים
אישיים
אדו סיטי
אדו סיטי (בדיבהי: އައްޑޫ) היא עיר שנמצא באטול הא דאלו שב.
מפרצון שארקו
מפרצון שארקו (באנגלית: Charcot Cove) הוא מפרצון באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
המפרצון ממוקם בין כף ברוס (שמהווה את הקצה הדרומי של המפרצון) לכף היקי (שמהווה את הקצה המזרחי של המפרצון).
רוחב פתחו של המפרצון 1.8 קילומטרים.
גילוי ומיפוי המפרצון
המפרצון התגלה ומופה לראשונה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת דיסקברי.
הקרחון נקרא על שמו של דוקטור ז'אן-באטיסט שארקו, חוקר אנטארקטיקה נודע.
מושיקו שטרן
משה (מושיקו) שטרן (נולד ב-27 בדצמבר 1982) הוא שדר רדיו, קריין פרסומות, מנחה ותקליטן ישראלי מגיש תוכנית "VIP" ברדיוס 100fm.
ביוגרפיה
שטרן נולד בבאר שבע למשפחה מקריית גת שם גם גילה את זיקתו לתחום המוזיקה והרדיו והתחיל את דרכו ברדיו הפיראטי.
לשטרן שתי אחיות, הוא נשוי למאיה ואב לחמש בנות ובן.
בעיתונות
בשנת 1992 בהיותו כבן 10 עבר שטרן את בחינות הקבלה ושימש ככתב צעיר בשבועון הילדים "כולנו" לצד סיון רהב-מאיר ואורי גרוס.
ברדיו
בשנת 1996 החל שטרן לשדר תוכנית רדיו קבועה בתחנת רדיו פיראטי בשם "רדיו דור" ששידרה בשנות התשעים המאוחרות באזור הדרום.
בשנת 2003 עבר להתגורר באילת, שם החל לשדר את תוכניתו היומית הראשונה Mo-Show איתה עבר לאזור המרכז לתחנת הרדיו לב המדינה ולאחר מכן לרדיוס 100fm
משנת 2010 משדר שטרן בכל צהריים בין השעות 15:00 ל-17:00 את תוכנית הרדיו היומית "VIP" ברדיוס 100fm. התוכנית זוכה למדרוג גבוה ובה מארח שטרן אמני מוזיקה ובידור ישראלים ובינלאומיים ואף נותן במה ראשונה לאמנים חדשים.
בין האמנים שזכו לבמה בתוכניות של שטרן בתחילת דרכם ניתן למנות את קובי אפללו, נתן גושן, עידן יניב, הראל סקעת, רותם כהן, אליעד נחום בניה ברבי ועוד.
בתוכנית מבצעים האמנים גרסאות מיוחדות לשיריהם וכן גרסאות כיסוי שזוכות למאות אלפי צפיות ברשת בשנת 2021 זכתה התכנית בפרס תוכנית המוזיקה הטובה בישראל מטעם אגודת העיתונאים תל אביב במסגרת כנס העיתונות השנתי של האגודה באילת
בטלוויזיה
שטרן השתתף בתוכנית "בית הספר למוזיקה" בערוץ 2, כחבר בוועדת השופטים.
בשנת 2011 השתתף שטרן בסרטו הדוקומנטרי של שלומי שבת "מודה אני" ששודר בערוץ 2 כאחד ממיסדי שיעור תורה קבוע בו שותפים שחקנים ואמנים ישראלים ביניהם דוד ד'אור, שלמה בר, נתי רביץ וקובי אפללו. בראיון שהעניק בשנת 2012 לערוץ הידברות סיפר שטרן כי הפסיק לעבוד בשבת ובחר באורח חיים דתי יותר עבור משפחתו.
במרץ 2020 החל להפיק יחד עם הרב אהרן לוי את התוכנית הטלוויזיונית "אחד על אחד" המשודרת בערוץ הידברות וביוטיוב, ובה נידונים מגוון נושאים הנוגעים לדת ולחברה הישראלית. באוקטובר 2020 החלו השניים להפיק את תוכנית "אמנים מדברים", בה מתארחים אמנים ישראלים ומדברים על יהדות, אקטואליה ונושאים נוספים. במסגרת התכנית התארחו האמנים נתן גושן וקובי אפללו.
עיסוקים נוספים
שטרן מנהל חברת מוזיקה לאירועים ומשמש כ-DJ בחתונות ואירועים בארץ ובקהילות היהודיות בעולם, מקריין פרסומות לרדיו ולטלוייזיה ומרצה לתחום הרדיו וה-DJ. בין היתר מפיק שטרן מסיבות ואחת לשנה את ה"מושיקולדת" מסיבת יום ההולדת השנתית שלו בה מתארחים ידוענים רבים מתעשיית הבידור והמוזיקה הישראלית.
במסגרת הפרויקט 40 צעירים מבטיחים מתחת לגיל 40 של אתר האינטרנט אייס נבחר מושיקו לאחד מהצעירים המבטיחים לשנת 2021
קאט דלונה
קטלין אמפרטריז "קאט" דלונה (באנגלית: Kathleen Emperatriz "Kat" DeLuna, נולדה ב-17 בנובמבר 1987) היא זמרת פופ אמריקאית-דומיניקנית. היא ידועה בגלל קול הסופרן הייחודי שלה.
ילדותה
דלונה נולדה בברונקס בניו יורק להורים ממוצא דומיניקני ובגיל צעיר עברה משפחתה לרפובליקה הדומיניקנית. בגיל 12 החלה להופיע ובגיל 14 חזרה משפחתה לניוארק, ארצות הברית. במהלך לימודיה בתיכון הקימה עם כמה חברים הרכב מוזיקלי בשם "Coquette". זמרות שהשפיעו על סגנונה המוזיקלי היו בילי הולידיי ואריתה פרנקלין. בגיל 15 השתתפה בתחרות כישרונות בחסות קוקה קולה שם זכתה במקום הראשון עם השיר "I Will Always Love You". בשנת 2006 החליטה דלונה לפתוח בקריירת סולו והוחתמה על ידי חברת ההקלטות אפיק רקורדס.
2007-2008: אלבום בכורה
לאחר חתימתה על חוזה עם חברת אפיק רקורדס החלה דלונה לעבוד עם מפיקים מוזיקליים כמו רד וואן, איתו עבדה על מרבית השירים מאלבום הבכורה שלה. ב-15 במאי 2007 הוציאה דלונה את הסינגל הראשון שלה "Whine Up" שיצא גם באנגלית וגם בספרדית. השיר הגיע לראשי המצעדים באירופה, קנדה וארצות הברית. ב-7 באוגוסט 2007 הוציא דלונה את אלבום הבכורה שלה שנקרא "9 Lives", עד היום האלבום נמכר במלמעלה מ-200 אלף עותקים. ב-28 באוגוסט יצא הסינגל השני מהאלבום שנקרא "Am I Dreaming". ב-11 בספטמבר יצא שיתוף פעולה של דלונה עם הזמר אומריון בשיר "Cut Off Time". ב-5 בפברואר יצא הסינגל השלישי, "Run the Show" שהיה דואט עם באסטה ריימס בגרסה האמריקאית ודואט עם דון עומר בגרסה הספרדית. השיר נחשב ללהיט הכי גדול של דלונה עד היום ולאחר יציאתו יצא האלבום שוב בחברת התקליטים של הזמר אייקון. ב-8 באוקטובר יצא שיתוף פעולה של דלונה עם דארין בשיר "Breathing Your Love". בספטמבר 2008 ביצעה דלונה את המנון ארצות הברית במשחק של פילדלפיה איגלס נגד דאלאס קאובויס. הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום היה "In the End" שיצא ב-30 באוקטובר 2008.