cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לוי יצחק בנדר
השקפת עולמו
קרא רבות ליישום עצותיו של רבי נחמן מברסלב בענייני אמונה ותפילה, והנחיותיו של רבי נחמן ב'עבודת הבורא' כחלק מסדר יום, כמו השכמה בחצות הלילה ועריכת תיקון חצות, התבודדות שעה ביום, ומנהג חסידי ברסלב להשכים לתפילת שחרית עם הנץ החמה ועוד. העיד על עצמו שכך נהג בדקדקנות יום-יום למעלה משבעים שנה מאז שהתקרב לחסידות ברסלב. למרות געגועיו העזים לעיר אומן ולקברו של רבי נחמן, כפי שהשתקף תמיד משיעוריו, לא ראה בעין יפה את הנסיעות לאומן, שהחלו בשלהי תקופת שלטון ברית המועצות, בעיקר מתוך חשש לשלום החסידים, וכפי שהתבטא: "הכרתי את הקומוניסטים הללו מקרוב, ואני יודע על בשרי מה הם מסוגלים לעולל. אינני סומך עליהם כלל".
מספריו
שיעוריו הרבים הודפסו בספרים הבאים:
אל-מסתעין
אל-מסעין באללה (מילולית: המבקש עזרה באל, בערבית: المستعين بالله) היה שם שלטונם של מספר ח'ליפים מבית עבאס.
אלפ ארסלאן
אלפ ארסלאן (בפרסית: آلپ ارسلان; 20 בינואר 1029 - 15 בדצמבר 1072) היה הסולטאן השני בשושלת הסלג'וקית, והנין של סלג'וק מייסד השושלת. שלט בשנים 1063–1072. הוא החליף את שמו למוחמד בן דאוד צ'אגרי, כאשר אימץ את דת האסלאם. אך לצורך מסעותיו הצבאיים הוא קיבל את השם "אַלפּ אַרסְלַאן" שמשמעותו היא "אריה אמיץ". מבחינה היסטורית הוא ידוע כלוחם ומנהיג ומבחינת אישיות הוא נזכר כאדם אמיץ, נועז ונדיב. את ניצחונו המפורסם ביותר השיג בקרב מנזיקרט בשנת 1071 מול האימפריה הביזנטית.
מלכותו
אלפ ארסלאן ירש מאביו, צ'אגרי בג, את המושלות בחורסאן בשנת 1059.
ב-1063 תוגריל, סולטן האימפריה הסלג'וקית מת ללא בן זכר, ואלפ ארסלאן, אחיינו, עלה לשלטון על כס המלוכה הסלג'וקי. והפך בכך לשליט של פרס, מנהר ה לנהר הפרת.
בגיבוש ממלכתו החדשה, וטיפול בסיעות הבעיתיות, ארסלאן נעזר בצורה בולטת בניזאם אל-מולכ, הוזיר שלו, ואחד האנשים המשפיעים ביותר בהיסטוריה המוסלמית המוקדמת.
עם ביטחון ושקט בממלכתו, כינס ארסלאן מועצה מדינית, בה הכריז על בנו, מלכשאה הראשון כיורשו. בתקווה לכבוש את קייסרי, בירת קפדוקיה, שם ארסלאן את עצמו בראש כוח הפרשים הטורקי, חצה את נהר הפרת וכבש את העיר, לאחר מכן, צעד לארמניה וגאורגיה, אותן כבש בשנת 1064.
ב-1072 נרצח על ידי אציל מקומי אותו דן למוות קודם לכן.
אנדריי מקרביץ'
אנדריי מקרביץ' (ברוסית: Андрей Вадимович Макаревич; נולד ב-11 בדצמבר 1953) הוא מוזיקאי סובייטי ורוסי, ממוצא יהודי, זמר, משורר, מלחין, אמן, מפיק, ומגיש. מפורסם כמנהיג של להקת הרוק "משינה ורמני" ("מכונת הזמן").
קורות חיים
נולד ב-11 בדצמבר 1953 במוסקבה למשפחה של ואדים מקרביץ' ונינה מקרביץ' (שמוילוביץ'). סבו מצד אם, מארק (מורדוך) שמוילוביץ' (נפטר 1951) היה סנדלר, חבר מפלגת הבונד. הסבא רבא שלו, משה שמואל בליאכמן, היה שוחט באחת מבתי הכנסת של ויטבסק.
ב-1969, יחד עם חבריו לכיתה, אלכסנדר איבנוב, פבל רובין, איגור מזאייב ויורי בורזוב (ויותר מאוחר הצטרף אליהם סרגיי קווגואה, חבר הילדות של בורזוב) הקים להקה "משינה ורמני" ("מכונת הזמן"), שקיימת עד היום.
לאחר סיום בית ספר ב-1971 התקבל למכון אדריכלי במוסקבה, אך גורש בשנת 1974 (באופן רשמי על "עזיבת עבודה במחסן ירקות", למעשה - על עיסוק במוזיקת רוק), ולאחר מכן התקבל לעבודה כאדריכל, עבד עד 1979, בסופו של דבר חזר ללימודים בשנת 1975, סיים את לימודיו בשנת 1977 עם תואר של אמן גרפי ואדריכל, אך העיסוק העיקרי שלו כל הזמן היה בלהקה "משינה ורמני".
בשנים 1982–1996 הופיע גם לבד, ללא ליווי של מוזיקאים אחרים, עם גיטרה אקוסטית אחת, עם שירים שלו, אינו מיועדים ל "משינה ורמני". בשנת 2010 חזר להופיע לבד.
יצאו לאור כמה אוספי שיריו ושני ספרי זכרונות ביוגרפיים.
בשנת 2014 הביע מקרביץ' התנגדות לפלישת רוסיה לחצי האי קרים. כתוצאה מכך מספר הופעות שלו בוטלו. מקרביץ' גם כתב מכתב גלוי לוולדימיר פוטין בנושא. באוגוסט 2014 הוא הואשם על ידי לאומנים רוסים בכך שהשתתף בהופעות לפני יחידות צבאיות של אוקראינה במזרח המדינה. בעקבות פניה לבית המשפט, מקרביץ' זכה בתביעת דיבה וקיבל 500 אלף רובל כפיצוי. ב-2022 מקרביץ' התיישב בישראל, בה מתגורר אחד מילדיו. ב-2 בספטמבר 2022 פורסם שמשרד המשפטים של רוסיה הכניס את מקרביץ' לרשימה של "סוכנים זרים".
קרחון אובץ'
קרחון אובץ' (באנגלית: Ovech Glacier; בבולגרית: ледник Овеч) הוא קרחון באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את המדרונות הדרום-מזרחיים של רכס אימאון, דרומית-מזרחית לפסגת דרינוב, ממזרח לאוכף פופובו, ולפסגת סבלייבסקי.
הקרחון זורם לכיוון מזרח – דרום-מזרח ונשפך למפרצון ניקולוב, הנפתח אל מצר בויד.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.
מקור השם
הקרחון נקרא על שם המבצר ימי-הביניימי אובץ' שבצפון-מזרח בולגריה.
גיבתון גנים
אורכה 16 סנטימטר ומשקלה 20–25 גרם. ראשה ירוק-אפור.
מקננת על האדמה או בקרבתה. ניזונה מזרעים, ובעת האכלת גוזלים - גם מחיפושיות וחרקים קטנים אחרים.
גיבתון הגנים במטבח הצרפתי
רק בצרפת קיימת מסורת פיטום והיא נחשבת למעדן במטבח הצרפתי, ביוון צדים גיבתוני-גנים בלתי מפוטמים ואוכלים אותם בתוך עלי גפן.
הציד נעשה באזור לאנד, בדרום-מערב צרפת. עונת הציד היא מאמצע אוקטובר עד אמצע נובמבר. על מנת לצוד את הציפורים מגדלים חמניות וכשהן מבשילות מפזרים בחצרות את גרעיניהן לפני עונת הציד, ומציבים לידן מלכודות קטנות. מעליהן תלויים כלובים ובהן ציפורי שיר, הציפורים שורקות וכשגיבתוני-הגנים יורדים לקרקע הן רואות גרעינים, טועמות ונשבות. ציפורי השיר (הפיתיון) נלכדות, מואכלות ומושקות היטב (בלי פיטום) במשך 10.5 חודשים בשנה, עד שמגיעה עונת הציד, ואחרי שהן משרתות את הציידים משחררים אותן.
גיבתוני-גנים שנועדו למאכל מוחזקים בכלובים במרתף אפל ומפוטמים בתריסר ארוחות ביום בתערובת של דוחן ציפורים, פאניס ודוחן. ביום האחרון מאכילים אותם בלי מים ולמחרת משקים אותם בארמניאק והורגים אותם, בדרך כלל בהטבעה.
לפני הבישול מוציאים בעזרת סיכה את הזפק המר, מכניסים את הגיבתון בשלמותו לכלי חרס קטן בתיבול פלפל ומלח, ואופים בתנור.
המנה מכונה בשם "המרחשת המזמרת" בשל הקול שמשמיע השומן, הרוחש בתחתית הכלי בתום האפייה. הכלי מוגש הישר מהתנור לסועד. נהוג לאכול את הגיבתון כאשר ראשו מכוסה בכיסוי כלשהו, בדרך כלל מפית. הסועד אוחז בראש המכוסה או במקור ואוכל את הציפור בשלמותה החל מהרגלים. מקובל לאכול גם את העצמות או לפלוט אותן בעדינות לכלי המיועד לכך. בסיום האכילה נשארים בידי הסועד רק הראש או המקור, לפי בחירתו.
ערפיח פוטוכימי
ערפיח פוטוכימי הוא ערפיח שאינו נגרם כמקובל משריפת פחם, אלא נובע מזיהום אוויר הנגרם מפליטות של כלי רכב ושל תעשייה, שנפלטים לאטמוספירה ומקיימים בה תגובות כימיות עם מזהמים אחרים, בעקבות חשיפה לקרינת השמש (בעיקר בימים חמים).
ערפיח בדרך כלל נוצר כתוצאה מתגובות פוטו-כימיות הכוללות תרכובות אורגניות נדיפות (VOC) וחומרים מזהמים (בעיקר תחמוצות חנקן או חומצה חנקתית) אשר בנוכחות אור השמש גורמות להיווצרותו של אוזון נמוך מזיק.
מאפייני התופעה
ערפל חום בעל ריח חריף.
הגורמים להיווצרות ערפיח פטרוכימי
מיהם אותם חומרים? וכיצד הם נוצרים?
באמצעות קרינת השמש מתרחשות תגובות ביו החומרים האלו ונוצר הערפיח הפוטוכימי.
הערפיח הפוטוכימי מורכב מתערובות של חומרים מחמצנים שהרכיב העיקרי בהם זה האוזון.
הסכנות של הבאים במגע עם הערפיח הפוטוכימי הם גירויים בעיניים והפרעות בדרכי הנשימה.
הפתרונות לבעיות אלו: שקיעת החמה וארובות גבוהות.
בוטאני
בוטאני (באנגלית: Botany) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay).
גאוגרפיה
בוטאני ממוקם כ-10 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. הפרוור גובל ממזרח בבנקסמדו ופייג'ווד, בצפון במסקוט, במערב בנמל התעופה הבינלאומי סידני ובדרום במפרץ בוטאני.
היסטוריה
בשנת 1770 קפטן ג'יימס קוק הפליג לאוסטרליה, ועגן את הספינה "אנדוור" במפרץ בחוף המזרחי של היבשת. הבוטניקאים שהתלוו למסע, סיר ג'וזף בנקס ועוזרו דניאל סולנדר אספו דגימות צמחים במקום. ביומני קפטן קוק נקרא המפרץ לראשונה מפרץ סטינגריי, ולאחר מכן מפרץ הבוטניקאים, ולבסוף מפרץ בוטאני. האחוזות הראשונות נבנו לחוף המפרץ בתחילת המאה ה-19, והאזור החל לשגשג. בתחילה, יועד האזור להיות חקלאי, עם גנים ובוסתנים לגידול ירקות ופירות. בפועל, העסקים הבולטים היו דווקא בתי מטבחיים ותחנות כוח.
אחד מהפאבים הבולטים בפרוור הוא מלון ג'וזף בנקס, שפרט לבניין הפאב כלל גם גן חיות קטן ופארק שעשועים. הגן, שנבנה לראשונה ב-1850 שופץ ב-1988 ונפתח מחדש.
במהלך המאה ה-20 עבר קו חשמלית בין בוטאני ללה פרוז, כחלק מרשת קווי הרכבת הקלה בסידני. במהלך שנות השישים פורק השירות, והחליפו אותו אוטובוסים.
תרבות
בוטאני קרוב לנמל פורט בוטאני, ובשל כך חלק נרחב מהעסקים בפרוור עוסקים בשינוע סחורות ועיבוד חומרי גלם. מרבית בתי המגורים בפרוור בעלי שטח קרקע צמוד, ואינם רבי קומות.
בפרוור פארק גדול אחד, גן ג'וזף בנקס, המורכב בחלקו משמורת טבע ביצתית שיובשה מתוך מי המפרץ. הגן כולל בתוכו גן חיות קטן וגן בוטני, כמו גם פסלים המייצגים את מסעו של בנקס עם קפטן קוק.
בבוטאני בית ספר ציבורי אחד הקרוי על שם הפרוור, וממוקם על דרך בוטאני.
מאקי צוקדה
מאקי צוקדה (ביפנית: 塚田真希; באנגלית: Maki Tsukada; נולדה ב-5 בינואר 1982) היא ג'ודוקא עבר יפנית אשר התחרתה בקטגוריית המשקל הכבד (מעל 78 ק"ג), האלופה האולימפית מאתונה 2004.
ביוגרפיה
צוקדה התחרתה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 2004 ו-2008. באתונה 2004 היא זכתה במדליית הזהב. היא התחילה בשלב שמינית הגמר וניצחה באיפון את ג'סיקה מלון האוסטרלית, ברבע הגמר היא ניצחה שוב באיפון את מרינה פרוקופייבה האוקראינית ובחצי הגמר ניצחה בניקוד ווזארי את תאה דונגזאשווילי הרוסייה. בגמר היא התמודדה מול דיימה בלטראן הקובנית וכדקה מפתיחת הקרב קיבלה הקובנית ניקוד ווזארי לאחר שהצליחה בעזרת תרגיל אוסוטו-גרי להטיל את צוקדה. לאחר שהטילה אותה ניסתה הקובנית להמשיך לריתוק אך צוקדה ניצלה זאת להתחמק ולבצע ריתוק מצדה שהצליח והעניק לה איפון וניצחון. בבייג'ינג 2008 צוקדה זכתה במדליית הכסף כאשר הגיעה לגמר לאחר שניצחה באיפון את שלושת קרבותיה הראשונים. בגמר היא התמודדה מול טונג וון הסינית ולאחר שהובילה בווזארי לאורך רוב הקרב, הפסידה צוקדה באיפון 17 שניות לסיום לאחר תרגיל מוצלח של הסינית.
במהלך הקריירה צוקדה זכתה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי וביניהן מדליות זהב מטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים.
אגוזי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ברווז שחור-ראש
ברווז שחור-ראש (שם מדעי: Heteronetta atricapilla) הוא מין של ברווז החי באגמים וביצות טרופיים באמריקה הדרומית. הוא שייך לתת-משפחת ברווזים זקופי-זנב (Oxyurinae), יחד עם הצחראש, ברווז המסיכה וברווז המושק. הוא נחשב לחבר הפרימיטיבי ביותר בקבוצה, וחסר את הזנב המזדקר ואת המקור המעוגל של שאר חברי הקבוצה. אף על פי שהוא מזכיר יותר מיני ברווזים צוללים (Aythyinae), הוא אינו קרוב אליהם.
ברווז זה מגיע לאורך 35–39 ס"מ ולמשקל 400–700 גרם. כשמו הוא בעל ראש שחור והמקור כחול ואדום בתחילתו. הנוצות חומות והכנפיים חומות כהות. הבטן בהירה והנקבות בעלות גוף חום בהיר ומקור אפור. עם זאת כנפיהן חומות כהות.
ברווזים אלה חיים באגמים, שפכי נהר וביצות בצפון צ'ילה, בוליביה, ברזיל, פרגוואי, אורוגוואי וצפון ארגנטינה. הם שחיינים טובים וניזונים מצמחי מים ומחרקים. עם זאת הם מעופפים חלשים.
מין זה איננו בונה קן בעונת הרבייה אלא מטיל ביצים בקנים של עופות אחרים, בדומה לקוקיות, אך בניגוד לשאר מינים טפיליים ההורה או האפרוח הטפיל אינם הורגים את האפרוחים ה"מארחים". ברווז זה נטפל בעיקר לנטה ורודת מקור וכן למיני ברווזים אחרים, לאגמיות ואף לשחפים ועופות דורסים. הביצים של שחור הראש בוקעות לאחר 21 ימי דגירה, ועם בקיעתם נסים האפרוחים מהקן. הברווזים מעדיפים להיטפל למינים החיים על הקרקע יותר מעופות מקנני עצים, שייתכן שיבדקו את הביצים ויגלו את הביצה הטפילה.
רצח בראשי תיבות
רצח בראשי תיבות (במקור השוודי נקרא: Den som dödar draken) הוא ספר בלשים מאת הסופר השוודי לייף פרסון. זהו הספר השני המוקדש כולו לדמותו של הבלש הספרותי אוורט בקסטרום.
עלילה
בעיר סולנה נרצח בביתו גבר מבוגר בשם קארל דניאלסון. אוורט בקסטרום - בלש במחלק הרצח של משטרת שוודיה, נשלח לסולנה במטרה לאתר את הרוצח ולסגור את התיק. בקסטרום הוא אנטי-גיבור מובהק, הוא יהיר, אנוכי, גזען, שוביניסט, הומופוב ושתיין. במבט ראשון, נראה שמדובר במקרה פשוט: דניאלסון היה שתיין מתבודד, עם מעט חברים וללא משפחה. כל הממצאים מהזירה מראים שהוא נרצח במהלך קטטת שיכורים פשוטה. עם זאת, המקרה מסתבך כאשר מתברר כי בחשבון הבנק של דניאלסון נמצא הון עתק. עד מהרה מתגלה כי לדניאלסון היו קשרים עם כנופיית הפשע האיראנית של האחים פרחאן, וגופות מתחילות להיערם.
פרט לדמותו של בקסטרום, מופיעות בספר דמויות ידועות נוספות פרי עטו של פרסון, ביניהן אנה הולט ויאן לווין. גם פרסון עצמו מוזכר בספר כקרימינולוג בעל תוכנית ברדיו.
ביקורות
המבקר בו לונדין מהעיתון Sydsvenskan כתב כי הקריאה בספר היא "כיף, לעיתים קרובות כיף גדול, אבל אני יכול לחשוב שפרסון המצוין מכוון מעט נמוך עם הסאטירה שלו הפעם". מגנוס פרסון מהעיתון Svenska Dagbladet כתב שפרסון לא היה בכושר שיא "אבל אפילו לייף פרסון שאינו בכושר שיא מוחלט, מנצח במרוץ את רוב מתחריו בספרות הבלשית השוודית." מיקאל הרמנסון מהעיתון Borås כתב כי "רצח בראשי תיבות הוא סיפור משטרתי מצוין עם כל כך הרבה רמות ותזוזות בעלילה שיש רק אפשרות אחת - לקרוא בבת אחת".
כתיבת רצף
התנהלות התרגיל
הרעיון הבסיסי של התרגיל הוא פשוט: לכתוב בלי לעצור, ובלי לחשוב. לרוב, מנחה הסדנה מקצה מספר דקות (על פי רוב בין 3 ל-15), ובמהלך הזמן הזה איש לא מורשה לדבר או להפסיק לכתוב. כולם כותבים ברצף מבלי אפילו להרים את העט מהנייר. כיוון שההנחיות הן לא לחשוב מראש על עלילה או מבנה, ולא לחשוב תוך כדי כתיבה על הנכתב, לרוב מתקבל מלל מבולגן, מסובך, לא סיפורי או שירי, המלא בקטעים כגון "אין לי מה לכתוב" או "בלה בלה בלה". מחמת היעדר צנזורה, לעיתים תכופות נכתבים דברים מאוד אינטימיים ואישיים, לכן נהוג לא להראות או לקרוא בקול את הטקסט.
כתיבת רצף עם מוזיקה
לעיתים משמיעים המנחים מוזיקה במהלך הכתיבה. הרעיון הוא לאפשר לכותבים להתנתק עוד יותר מהצורך ליצור משהו מיוחד ומגירויים החיצוניים. על פי רוב יושמע קטע כלי מרגיע, אך לעיתים משמיעים המנחים גם מוזיקה קצבית כדי להשפיע על הריתמוס של הכותבים. באופן כללי נהוג להשתמש במוזיקה בסדנאות כתיבה: הטענה היא שהמוזיקה מאפשרת לכותב להירגע, ולהתנתק מהעולם, ושהיא מספקת איזשהו גירוי שאינו פיזי ומיידי אלא יותר רוחני.
כתיבת רצף מונחית
ישנם מנחי סדנאות הנותנים לכותבים את המשפט הראשון של הטקסט ומבקשים מהם להתחיל לכתוב משם. לכך יש מספר יתרונות. ראשית, המשפט מהווה טריגר שחוסך מהכותבים את הצורך לכתוב משפטים כגון "לה לה לה אין לי מה לכתוב". יתרון נוסף הוא, שכיוון שכתיבת הרצף מתבצעת לרוב בתחילת הסדנה, זה טוב שהכותבים יתרגלו מלכתחילה לצורה הזאת של עבודה, על פי הנחיה חיצונית. החיסרון המשמעותי של כתיבה מונחית הוא בכך שהחופש של הכותבים מוגבל יחסית והשחרור אינו חזק כמו בכתיבה חופשית לגמרי. כתיבת רצף מונחית היא מעין פשרה בין כתיבת רצף לתרגיל כתיבה רגיל, לכן היופי של כתיבת הרצף מתעמעם במקצת.
כתיבת רצף ביד שמאל
צורה נוספת אך נדירה למדי של כתיבת רצף היא כתיבה ביד שמאל (או ביד ימין לשמאליים). הרעיון הוא קודם כל לשבור את ההרגל של כתיבת רצף רגילה, וליצור תרגיל חדש שיאפשר למוח לעבוד בצורה אחרת. בנוסף, צורה כזאת של כתיבת רצף מאמנת את יד שמאל וגורמת לכותב ליצור מכיוון אחר, וזאת המטרה המרכזית של סדנאות כתיבה - לגרום ליוצר ליצור משהו בצורה חדשה מכיוון מקורי שבו הוא לא התנסה.
כתיבת רצף בעיניים עצומות
היתרונות בכתיבה בעיניים עצומות דומים מאוד לאלו שבכתיבה ביד שמאל. החידוש והשינוי בעיקר הוא שבניגוד לכתיבה ביד שמאל, שגורמת לאדם להתעמת עם מחסום מסוג חדש (הקושי לכתוב), הכתיבה בעיניים עצומות נותנת חופש חדש וחזק יותר.
זרם התודעה ככתיבת רצף
Escrita automática (religião)
אילה פרוקצ'יה
אַיָּלָה פְּרוֹקַצְ'יָה (נולדה ב-20 באפריל 1941) היא שופטת בית המשפט העליון בדימוס, לשעבר יושבת-ראש ועדת הבחירות המרכזית לכנסת וחברה בוועדה לבחירת שופטים.
ביוגרפיה
נולדה ב-20 באפריל 1941 בקיבוץ אשדות יעקב. אביה חנן עינור היה חבר הסגל הדיפלומטי במשרד החוץ וכיהן כשגריר ישראל במקסיקו, בסנגל ובאתיופיה. סיימה בית ספר תיכון עירוני ה' בתל אביב. לאחר שירותה הצבאי למדה משפטים בפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים וסיימה בהצטיינות. בשנים 1965–1969 כיהנה כעוזרת משפטית לנשיא בית המשפט העליון, השופט שמעון אגרנט, ובכך הייתה האישה הראשונה בתפקיד זה במערכת בתי המשפט בישראל. לאחר מכן סיימה בהצטיינות תואר שני במשפטים באוניברסיטה העברית. בשנת 1972 קיבלה תואר דוקטור למשפטים מטעם אוניברסיטת פנסילבניה.
בשנים 1973–1987 שימשה בתפקידים בכירים במשרד המשפטים בירושלים ועסקה בענייני ייעוץ, חקיקה ופרקליטות בנושאים מגוונים בתחומי המשפט הציבורי והפרטי, ובהם ענייני משפט כלכלי ומסחרי ושוק ההון. בשנת 1983 שימשה יועצת משפטית לרשות ניירות ערך בירושלים.
בשנת 1987 מונתה לשופטת בית משפט השלום בירושלים. בשנת 1993 מונתה לשופטת בית המשפט המחוזי בירושלים, ובמרץ 2001 מונתה לכהונת שופטת בית המשפט העליון. בנובמבר 2009 מונתה ליו"ר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת. באפריל 2011 פרשה מכס השיפוט.
בשנת 2014 יצא לאור ספר (כרך יח' לכבוד השופטת אילה פרוקצ'יה) לכבודה בהוצאת כתב העת משפט ועסקים המבוסס על כנס שנערך בשנת 2012.
הייתה נשואה לפרופסור למשפטים אוריאל פרוקצ'יה. לזוג שני בנים, אורן שהוא עובד קהילתי, זמר ושחקן, ויובל, דוקטור למשפטים מאוניברסיטת הרווארד, חוקר משפט וכלכלה, מרצה באוניברסיטת רייכמן ונשוי לעו"ד אפרת פרוקצ'יה, היועצת המשפטית (בפועל) של משרד הבינוי והשיכון.
בנאומה לרגל זכיית עמותת עדאלה בפרס הקרן החדשה לישראל אמרה: "חלק חשוב מההלכות הפסוקות העקרוניות של בית המשפט העליון בנושאי זכויות האדם ניתן בעתירות הארגון. זהו ארגון הפועל לקדם את זכויות האדם דרך המשפט ולא מחוץ למשפט, בעוצמה אינטלקטואלית בולטת, במחויבות מוסרית גבוהה, ותוך הסתכלות רחבה על החברה הישראלית כולה, על כל גווניה".
פרוקצ'יה זכתה באות אבירת איכות השלטון לשנת 2020 בקטגוריית הרשות השופטת מטעם התנועה לאיכות השלטון.
משפט ציבורי
בהתייחסות לתחום התערבותו של בג"ץ בעניינים מדיניים שבתחום פעולתה של הממשלה כתבה פרוקצ'יה שבניגוד לגישה שתחום זה גורר אי-שפיטות מוסדית, היא שותפה לגישה הגורסת כי: דברים אלו הביאו את עמיתותיה להרכב לציין שאת הסוגיה הזאת יש להשאיר ב"צריך עיון". עם זאת, פרוקצ'יה איננה מן התומכים הבולטים באקטיביזם שיפוטי. בשוללה בדעת הרוב את בקשתו של יורם דנציגר לחייב את המדינה לפצות בעלי קרקע על הוצאת צו שטח מסוגר על קרקעותיהם, כפרשנות לתקנות ההגנה (שעת חירום) על פי חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו כתבה:
דת ומדינה
פרוקצ'יה התפרסמה לראשונה בעת כהונתה בבית משפט השלום, כשפסקה שחוק-העזר העירוני שחוקקה עיריית ירושלים, המצווה שבשבת יהיו בתי העסק סגורים, איננו תקף, כיוון שבחקיקתו חרגה העירייה מסמכותה לפי פקודת העיריות. החלטתה עוררה זעם בקרב החרדים. שנים אחר כך, בשבתה כשופטת בבית המשפט העליון, אישרה את חוקיות האיסור על העבדתם של יהודים בשבת, אך קבעה שבעוד שראוי להחיל אותו על עבודה ומסחר רגילים, יש לספק שירותי בידור, נופש ותחבורה ציבורית בשבת. בפסק דינה עמדה על חשיבותה של השבת גם כערך סוציאלי.
בשאלת תחולתו של חוק השבות (שאלת "מיהו יהודי") על מתגיירים בחוץ לארץ שהיו לפני כן תושבי ישראל והתגיירו בגיור רפורמי (גיורים המכונים "גיורי קפיצה"), אימצה את עמדת הרבנות האורתודוקסית ותמכה בדעת המיעוט, לפיה אין להחיל את חוק השבות על מתגיירים אלו. המשמעות היא, שגיורים אלה אינם מספקים לדעתה כדי להקנות למתגיירים אזרחות ישראלית.
פרוקצ'יה הצטרפה לדעה לפיה אין לבטל את תוקפו של חוק טל, בכותבה: בספטמבר 2009 היא הביעה ספקות לגבי היעילות של חוק טל בטיפול בסוגיה:
פרוקצ'יה גם סברה, בדעת מיעוט, כי המדינה רשאית לתקצב שעות תפילה בבתי ספר ממלכתיים דתיים בלי לתת תקציב כזה לבתי ספר תל"י, משום שבבתי ספר תל"י מדובר בפעילות אופציונלית של בית הספר, בעוד בבתי ספר דתיים מדובר בפעילות חובה הנעשית בהוראת משרד החינוך.
היחס לבית הדין הרבני
בעניין סמכותם של בתי הדין הרבניים קבעה פרוקצ'יה כי אין לבית הדין הרבני הממלכתי סמכויות בוררות לפי החוק, ומי שרוצה בבוררות על-פי הדין הדתי יוכל לעשות זאת בכל בית דין רבני אחר, אשר סמכויותיו אינן נובעות מהחוק ותקציבו אינו של המדינה. בפרשה אחרת קבעה כי החוק אינו מסמיך את בית הדין הרבני לדון בתביעה בעניין סרבנות גט של אנשים שאין להם כל זיקה לישראל. בעקבות קביעתה זו שינתה הכנסת את החוק. במקרה נוסף קבעה כי פסק-דין מסוים של בית הדין בסכסוך גירושין בטל, כיוון שבית הדין דן בתיק במעמד שני דיינים בלבד, בניגוד לחוק הקובע דיון בשלושה. בפסק-דינה מתחה השופטת ביקורת על בתי הדין הרבניים, לאור הישנותה הקבועה של תופעת הדיונים בהרכבים חסרים, אף-על-פי שידוע להם כי הדבר מנוגד לחוק, ותוך התעלמות מביקורת קודמת של נציבת תלונות הציבור על שופטים ושל בג"ץ בנושא.
עם זאת, במקרה שנגע להעברת משמורת של קטינה על ידי בית הדין באופן שהשופטים בבג"ץ סברו שאינו ראוי, כתבה: "רבות התלבטתי אם ... להציע לחברַי ליתן צו מוחלט אשר יורה על ביטול החלטת בית הדין בדבר העברת הילדה מחזקת אימה לחזקת אביה, ... אם אני נמנעת מהליכה בקו זה אין זה אלא מחמת כיבוד ערכאת בית הדין הרבני, האמור לדון פעם נוספת בעניינה של הקטינה בעוד זמן קצר, ... טעם נוסף הוא, כי בעקבות העברת המשמורת הזמנית של הילדה מרשות האם לרשות האב נוצר מצב עובדתי חדש בשטח, המחייב, מבחינת טובתה של הילדה, גישה זהירה במיוחד ביחס לכל מהלך נוסף".
זכויות אדם
פרוקצ'יה דחתה את דרישת אלמנות הטייסים שנפלו בשירות מילואים, כי זכויותיהן יושוו לזכויות אלמנות טייסים שנפלו בשירות קבע, וזאת משום שהדבר היה פוגע בשוויון בין אלמנות טייסים שנפלו במילואים לבין אלמנות חיילי מילואים אחרים שנפלו.
בכל הנוגע לזכות הגישה לערכאות, אוחזת פרוקצ'יה בגישה לפיה מדובר בזכות חוקתית, והיא הביעה עמדה זו לא פעם בפסקי-דינה.
אשר לזכויות אסירים: פרוקצ'יה חייבה את המדינה להלין את כל האסירים בישראל על מיטה, והעניקה לה ארכה של מספר חודשים כדי להתארגן לכך, כמבוקש על ידי המדינה. בפסק דין אחר, קבעה כי ליגאל עמיר, בהיותו אסיר, עומדת זכות לעבור טיפולי הפריה מלאכותית לשם העמדת צאצאים. פסק-דינה התבסס על בחינת הגישות השונות לעניין זכויות אסירים, ואימוץ הגישה על פיה אין האסיר נפרד מזכויותיו למעט הזכויות המחויבות מעצם הכליאה.
פרוקצ'יה אישרה בהסכמת עמיתיה את חוקתיותו של סעיף חוק המונע שחרור בערובה של שוהים בלתי חוקיים בישראל שנכלאו וממתינים לגירושם, וגירושם מתעכב או נמנע בשל היעדר שיתוף פעולה מצידם.
חופש הביטוי
בהתייחס לחופש הביטוי אמרה פרוקצ'יה את הדברים הבאים:
בהתאם לדברים אלו היא הייתה בדעה שיש לפסוק פיצויים משמעותיים בתביעת לשון הרע של אדם שכונה "נאצי", והיא אישרה בהסכמת עמיתיה את הרשעתו של אדם שהפגין נגד שוטר, והציג כרזה בה נכתב: "צריך לפטר את [שם השוטר המתלונן] בגלל שיתוף פעולה עם עבריינים כלפי אלה שהתלוננו נגדם. משטרה לא צריכה תפוחים רקובים", בהעלבת עובד ציבור. באותו פסק דין כתבה בהתייחס לעבירה זו:
לעומת זאת, במקרים בהם הפגיעה לא הייתה באדם פרטי פרוקצ'יה נטתה יותר לחופש הביטוי. היא תמכה בביטול ההחלטה לאסור את הקרנת הסרט "ג'נין ג'נין", כיוון ש
פרוקצ'יה נמנתה עם השופטים שאישרו את מצעד הגאווה בירושלים, אולם רק בהתאם לנסיבות, תוך מתן משקל ל"פגיעה ברגשות" של קבוצות אוכלוסייה מהמצעד.
במקרה אחר, קבעה פרוקצ'יה כי הצו שהוציאה עיריית ירושלים, לפינוי עיר האוהלים "כיכר הלחם" הוא חוקי, באומרה:
פרוקצ'יה הייתה גם בין שופטי הרוב שאישרו את פסילת הפרסומת הפוליטית של תנועת השמאל "המפקד הלאומי" מפרסום בטלוויזיה, ובנימוקיה קבעה כי "קיומה של זכות חוקתית אין פירושה בהכרח כי כל אמצעי אפשרי למימושה נכלל בהכרח בגידרה של הזכות" ולגבי המקרה הספציפי קבעה: "הזכות החוקתית לחופש ביטוי פוליטי אינה מולידה זכות לממש חופש זה בדרך של תשדירי פרסומת בתשלום". מעבר לכך היא קבעה ש"לא במקרה קבעו רשויות השידור איסורים על פרסומת בתשלום של תשדירים פוליטיים ואידאולוגיים. הן עשו זאת ממניע של קידום רעיון חופש הביטוי הפוליטי המהותי, ודאגה לשוויון בדרכי מימושו, ולא להפך".
את גישתה של פרוקצ'יה לחופש הביטוי ניתן לאפיין כ"יחסית" יותר מן הגישה שהשליטו הנשיאים אגרנט, שמגר וברק והשופטת דורנר, אשר הקנו לחופש הביטוי מעמד על. המשקל המוענק לחופש הביטוי בפסיקותיה של פרוקצ'יה נמוך מזה שניתן לו בדרך-כלל בפסיקותיו של בית המשפט העליון.
נושאים ביטחוניים
בנושאים ביטחוניים נוהגת פרוקצ'יה לאמץ את דעותיה של מערכת הביטחון, למעט מקרים חריגים. פרוקצ'יה הסכימה עם עמיתיה, אליהו מצא, אהרן ברק, מישאל חשין, סלים ג'ובראן ואסתר חיות כי יש לאשר את החלטת מערכת הביטחון למנוע ממרדכי ואנונו לצאת מישראל, ולחייבו להודיע מראש על כל יציאה מהיישוב בו הוא מתגורר. היא פסקה, בהסכמת אהרן ברק ומישאל חשין, לאשר לצה"ל להרחיב את ציר המתפללים בין קריית ארבע ומערת המכפלה, תוך הריסת מספר מבנים פלסטיניים בלתי מאוישים בחברון, לאחר ששוכנעה שהצבא בחן חלופות אחרה ומצא שהחלופה הזאת מאזנת בין הצורך לדאוג לביטחון המתפללים לזכות הקניין.
פרוקצ'יה לא קיבלה עתירות לביטול מעצר מינהלי, כולל זה של טלי פחימה, ומנגד הפכה החלטות על שחרור ממעצר מנהלי שניתנו על ידי בית המשפט הצבאי, כאשר סברה כי בית הדין שחרר בקלות רבה מדי תושבים פלסטינים המסכנים את ביטחון המדינה.
מנגד, קבעה כי עקירת פרדס הסמוך לביתו של שר הביטחון שאול מופז כדי להגן על ביטחונו אינה מידתית, וניתן להסתפק במקרה זה בדילול ענפי העצים. כן הצטרפה לדעה לפיה יש לבטל את הוראת השעה האוסרת על איחוד משפחות בין אזרחי ישראל ותושבי הרשות הפלסטינית. בפסק-דינה הצביעה על כך שמהנתונים עולה כי ייתכן שתכליתו של החוק הייתה דמוגרפית ולא ביטחונית, בניגוד לטענת המדינה. במקרה ספציפי של אזרחית סורית שאחיה עסקו בטרור קבעה ש"לא הוכח כי מהעותרת נשקפת סכנה ביטחונית ברמה המצדיקה את הפגיעה הקשה הכרוכה בביטול היתרי השהייה שניתנו לה במסגרת איחוד המשפחה" ולכן פסקה שיש לאפשר לה המשך שהייה בישראל.
היא שלחה לכלא את הסרבנית ליאורה מילוא וכתבה שהסרבנות מסכנת את אושיות החברה הישראלית. על פי דבריה, הושפע פסק דינה בעניין זה מהערך הליברלי של שוויון האישה. על כן לא הייתה מוכנה לקבל יחס שונה לסרבנים גברים ונשים.
בחירות וממשל
בעת הדיון על פסילת הרשימות בבחירות לכנסת ה-16, תמכה פרוקצ'יה בדעת הרוב, אשר אישרה את מועמדותו של עזמי בשארה ורשימתו בל"ד, אך הביעה דעת מיעוט בנוגע לברוך מרזל, וסברה כי אין לאשר את מועמדותו. מסקנה זו התבססה על גישתה, לפיה, מבין העילות המופיעות בחוק לביטול רשימות לכנסת, העילה של הסתה לגזענות היא ברורה וקונקרטית יותר מיתר עילות הפסלות, ומטענה השלילי ברור וחד-משמעי, ולכן אין צורך לפרש אותה בצמצום כפי שמפורשות יתר עילות הפסלות המופיעות בחוק. כמו כן הצטרפה לדעת כל השופטים לפיה אין לפסול את מועמדותו של אחמד טיבי.
כאשר עתר בנימין אלון נגד פיטורי שרי האיחוד הלאומי מהממשלה, שנועדו להבטיח את העברת תוכנית ההתנתקות בממשלה, קבעה פרוקצ'יה, כמו שאר ששת חברי ההרכב, כי יש לדחות את העתירה. אך בניגוד לעמיתיה שקבעו שהנושא אינו שפיט היא סברה שעל ראש הממשלה חלה "החובה להימנע מנקיטה באמצעי זה (של פיטור שרים כדי להשיג רוב) אלא משמתקיים, לדעת ראש הממשלה, צורך בעל חשיבות לאומית עליונה המצדיק זאת גם במחיר של פגיעה ביציבות הממשלה ובהליך המקובל והראוי לקבלת הכרעותיה" ולגבי המקרה הספציפי קבעה שהתנאי התקיים.
כאשר הגיע לפתחה עניינו של הנשיא קצב, פסקה פרוקצ'יה, כי על-פי לשון החוק אין חסינות הנשיא משתרעת על הליכי חקירה, אלא על הגשת כתבי אישום בלבד. לפיכך, מצאה כי אין מניעה מלקיים חקירה משטרתית בעניינו של הנשיא.
מינויים
פרוקצ'יה ביטלה את החלטת השר לביטחון פנים, אבי דיכטר, למנות למטה משרדו קצין משטרה, לאחר שעשה כן בניגוד להחלטת הממשלה, שאימצה את החלטת ועדת אור למנוע את קידומו של הקצין למשך 4 שנים. החלטה זו הובילה לאיום של דיכטר כי סמכויות בג"ץ יקוצצו.
פרוקצ'יה, בהסכמת עמיתיה, חייבה את צה"ל להמשיך להעסיק קצינה לאחר שקבעה ש"קימת הסתברות גבוהה שאי שילובה של העותרת בתפקיד הולם ושחרורה מהצבא הושפעו מאירוע התלונה שהגישה כנגד מפקדה", תלונה על התנהגות גסה ובלתי הולמת של מפקדה כלפיה.
בעתירות נגד מינוי ועדת וינוגרד לאחר מלחמת לבנון השנייה, עמדה בראש שופטי המיעוט, שקבעו כי מינוי ועדת חקירה ממשלתית לחקירת כשלי המלחמה אינו חוקי. קביעתה בעניין זה התבססה על פרשנות תכליתית של החוק, כאשר מלשונו, ממהותו, מדברי הכנסת בעניינו, ומעקרונות היסוד שעימם הוא מתיישב, עולה כי הוא אינו מסמיך את הממשלה למנות ועדת בדיקה ממשלתית תחת מינוי ועדת חקירה ממלכתית.
סוגיות מִנהליות
בעתירה בעניין פרסום הפרוטוקולים של ועדת וינוגרד, הצטרפה פרוקצ'יה לדעת יתר השופטים - שהייתה מוסכמת בעיקרה גם על המדינה - לפיה יש לפרסם את הפרוטוקולים של הוועדה, לאחר שיימחקו מהם פרטים שפרסומם עלול לפגוע בביטחון המדינה. עם זאת, כתבה פרוקצ'יה פסק-דין נפרד, שבו ניתקה מן הנימה הפייסנית וההססנית שהתבטאה בפסק-הדין המרכזי שכתבה הנשיאה ביניש, וחידדה את עליונות עקרון זכות הציבור לדעת, המחייב לשחרר חלקים רבים ככל האפשר מן פרוטוקולים לפרסום, ולעשות כן מוקדם ככל האפשר.
שלטון החוק
פרוקצ'יה לא הייתה סבלנית לאי החלתו של הדין והימנעות מהפעלת שלטון החוק, והתקשתה להכיר בכל סיבה שהיא המונעת את הפעלתו. היא חייבה את המדינה לאכוף מיידית את האיסור על פיטום אווזים, לאחר שהמדינה נמנעה מלאכוף את האיסור על אף שהפיטום נמצא בלתי חוקי בפסק-דין קודם של בית המשפט העליון. היא חייבה את חברות הבנייה במודיעין עילית לעצור את פעולות הבנייה והאכלוס כאשר לא היה בידיהן היתר בנייה. היא גם דחתה את פנייתם של המתנחלים להמתין עוד לפני פירוק מבנים לא חוקיים במאחז עמונה, לאחר שאמרה שהתנהלות העותרים נראית כניסיון קבוע "להרוויח זמן". כך גם דחתה על הסף עתירה של תושב א-טור שביקש לעכב הריסת מבנה אותו התחייב להרוס כ"נגועה בחוסר תום לב והוגשה בחוסר ניקיון כפיים".
משפט אזרחי
פרוקצ'יה הצטרפה לדעה המרחיבה בעניין הפעלת סטנדרט תום הלב בכל התחומים: דיני החוזים, סדר הדין האזרחי, דיני הקניין, דיני הנזיקין וכו'. בעניין דיני הקניין, מתבטאת גישתה של פרוקצ'יה בעיקר בנוגע לעסקאות נוגדות. כך קבעה, בדעת מיעוט, כי בעסקה נוגדת במקרקעין שבה המוכר אינו בעלים רשום, יוכל הקונה השני לזכות בנכס אף אם לא הועברה על שמו הבעלות בטאבו, כל עוד הוא רשם לטובתו הערת אזהרה על הקרקע (פרשת "גנז"). פרוקצ'יה עסקה בנושא העסקאות הנוגדות גם בפרשה אחרת, בה קבעה הלכה חדשנית, לפיה אי רישום הערת אזהרה על ידי בעל העסקה הראשונה, בהיותו נוגד את חובת תום הלב כלפי בעל העסקה השנייה, יכול לגבש גם עוולה נזיקית כלפיו. פרוקצ'יה הראתה נכונות מוגברת להתערבות שיפוטית בחוזי פוליסת ביטוח חובה לרכב כדי להגן על נפגעי תאונות דרכים. כך, בפסק דין עקרוני העוסק בפרשנות פוליסת ביטוח חובה לרכב, הזכירה פרוקצ'יה שורה של דוקטרינות משפטיות זרות שטרם נקלטו במשפט הישראלי, ונעזרה בהן כדי לפרש את פוליסת ביטוח החובה בדרך המרחיבה את ההגנה על הנפגע.
בנושאים הנוגעים לשאלות עסקיות ומסחריות נראה כי אופן הניתוח של פרוקצ'יה את הדין הוא אנליטי-קלאסי, המתבסס על דוקטרינה ונמנע מלערב שאלות של עקרונות-על וערכי יסוד. לאור זאת, קשה לזהות קו אחיד בפסיקותיה בנושאים אלה. הקו הדוקטרינרי בא לידי ביטוי, למשל, בוויכוח שהתגלע בין הנשיא ברק לבין פרוקצ'יה בעניין סיווג הסכם שיש בו הן יסודות של שליחות (כפיפות להוראות השולח) והן יסודות של נאמנות (פעולה לטובת הנכס). פרוקצ'יה סברה כי יש לבחון את הסיבה לקיומו של ההסכם והטלת התפקיד על השלוח/נאמן, בעוד שאהרן ברק סבר כי ההסכם הוא הסכם נאמנות רק מקום בו הנאמן הוא הבעלים בנכס. פסק-דין אחר של פרוקצ'יה, בנושא ערבות בנקאית, נחשב היום לפסק-הדין המנחה החשוב ביותר בתחום זה. באותו פסק-דין, לאחר ניתוח מוסד הערבות הבנקאית ומהותו, קבעה פרוקצ'יה כי לא ניתן להימנע מלממש ערבות בנקאית עצמאית שניתנת במסגרת עסקה, על בסיס טענות בעניין הפרת עסקת היסוד.
עם זאת, ניתן לזהות בפסיקתה של פרוקצ'יה חשדנות מוגברת כלפי חסמים על התחרות החופשית. פרוקצ'יה הפכה את החלטת בית המשפט להגבלים עסקיים, שאישר את מיזוג חברות הדלק "סונול" ו"דור-אלון", ואימצה את גישת הממונה על ההגבלים העסקיים, לפיה שינויים עתידיים וספקולטיביים בשוק אינם יכולים להצדיק מיזוג בין גורם מחולל תחרות לבין מתחרה אחר בשוק אוליגופוליסטי. בפסק-דין אחר ביטלה פרוקצ'יה חקיקת עזר מקומית בת עשרות שנים, אשר הקנתה למועצה המקומית באעבלין מונופול בתחום גידול החזירים בשטחה המוניציפלי. לעומת זאת, מצאה פרוקצ'יה כי החלטת הממשלה המקצה היתרי העסקה לעובדים זרים בענפים מסוימים רק לעובדים מומחים, ומחייבת כי הם יקבלו משכורת הגבוהה משמעותית מהשכר במשק, אינה בלתי חוקית, על אף פגיעתה בתחרות, וזאת כיוון שהיא מקדמת העסקת עובדים ישראלים על-פני עובדים זרים.
פרוקצ'יה הרחיבה את חיסיון עו"ד-לקוח גם על מסמכים שהוכנו לקראת משא ומתן לצורך הליכים חלופיים למשפט. כן קבעה כי עירייה הנתונה בקשיים כלכליים, ונמצאת בתוכנית הבראה, יכולה להיות מוגנת מפני עיקולים ואמצעי נשייה אחרים גם כאשר מדובר בכספים המיועדים לחשבונותיה אך טרם הופקדו בהם. היא אסרה על הקמת יחידות מגורים במרינה בהרצליה וקבעה כי התנהלות הרשויות בעניין זה הייתה בלתי ראויה.
דיני משפחה
פרוקצ'יה היא בעלת קו אחיד וחריג בשאלות של אימוץ ובכלל בדיני המשפחה, לפיו יש להעניק למשפחה הטבעית ולזכויות ההורים הטבעיים משקל רב יותר מאשר ניתן לו בדרך-כלל. היא פסקה בדעת מיעוט, מול שישה שופטים אחרים, שיש להחזיר את "תינוק המריבה" להוריו הביולוגים, שהתחרטו על מסירתו לאימוץ, ולא להשאירו אצל המאמצים. באוקטובר 2005 פסקה, שוב בדעת מיעוט מול שישה שופטים, שאישה איננה יכולה למסור את בנה לאימוץ מבלי לגלות את שם האב, כדי שניתן יהיה להשיג את הסכמתו. עוד פסק-דין שבו הייתה פרוקצ'יה במיעוט עסק בהפרדת ילדים מאמם, שטיפלה בהם היטב, משום שתחת השפעתה פיתחו ניכור רב לאביהם. בניגוד לרוב (הגברי), סברה פרוקצ'יה שאין בכך כדי להצדיק שליחת ילדים למוסד לזמן של חודש. מטרת ההעברה למוסד הייתה, לפי לשון שירות הרווחה, "על מנת לנתקם מהלחצים שמפעילה האם, לאפשר תקופת רגיעה ולאבחן את מצבם ולאפשר בנייה של דפוסי קשר בריאים עם שני ההורים". בדיון הנוסף, בהרכב מורחב, הפכה דעתה לרוב, כשהצטרפו לדעתה גם נשיא בית המשפט העליון השופט אהרן ברק והשופט מישאל חשין, אולם גם בדיון זה הביעה פרוקצ'יה גישה מחמירה יותר לגבי הנסיבות שבהן יופרד ילד מאמו. פרוקצ'יה הורתה להחזיר ילדים אל אמם באיטליה לאחר שנחטפו על ידי אביהם והובאו לישראל, וקבעה שהחריג של רצון הילד באמנת האג צריך להתפרש באופן צר. בהתייחס לעובדה שקודם לכן חטפה האם את הילדים מישראל לאיטליה וכי בית משפט איטלקי נמנע מלהשיב את הילדים לישראל בהתאם לאמנת האג בגלל הנימוק שישראל היא מדינה מסוכנת כתבה: "לא התעלמתי גם מן העובדה כי ההליכים המשפטיים שניהל האב על פי האמנה באיטליה לצורך החזרת הילדים החטופים לישראל עשויים להעלות השגות באשר לאופן התנהלותם של אותם הליכים ובאשר לתוצאות השיפוטיות שנתקבלו בהם. כל אלה אינם גורעים, כהוא זה, מחובתו של בית משפט בישראל לקיים את הוראות האמנה כלשונן וכרוחן. בית המשפט בישראל אינו יושב כערכאת ערעור על בתי המשפט באיטליה, וגם אם סבור הוא כי נסיבות העניין היו מצדיקות כי תתקבל תוצאה שיפוטית אחרת בהליכים שהתנהלו באיטליה על פי האמנה, עליו לכבד את פסיקת הארץ האחרת, כדרך הכבוד ההדדי המתחייב בין המדינות השותפות לאמנה".
לגבי מזונות לילדים נחשבת פרוקצ'יה כמי שהביאה מהפכה בנושא בישראל כאשר במקרה ראשון דחתה ערעור על פסק דין של השופטת חנה בן עמי שקבעה שיש להתחשב בהכנסות האשה בקביעת מזונות הילדים ובמקרה שני הקטינה מזונות ילדים בהתבסס על אותו עקרון.
אל-מעתז
אל-מֻעְתַזּ באללה (מילולית: המתפאר באל), אבו עבדאללה מחמד בן אל-מעתצם באללה (בערבית: المعتزّ بالله, ابو عبد الله محمد بن المعتصم بالله) נולד בשנת 846 והיה הח'ליף העבאסי שמשל בבגדאד ובסאמרא בין השנים 866–869. אל-מעתז היה הח'ליף העבאסי הצעיר ביותר בעלותו לשלטון בגיל 19. הוא מונה לשלטון בחסדי שרי הצבא הטורקיים אך התגלה כסדיסט ותככן במשך שלוש שנות שלטונו.
אילה פרוקצ'יה
משפט פלילי ומשמעתי
בתחום הפלילי ניתן להבדיל אצל פרוקצ'יה בשני קווים מנוגדים: קו אחד בסוגיות של עיקרון ודיון וקו הפוך בשאלות פרקטיות של מעצרים, הרשעה וענישה.
אל-מעתז
תקופתו הקצרה בשלטון עמדה בסימן חיכוכים בין קבוצות חברתיות שונות. בסאמרא התגלעו מחלוקות בין הטורקים והמע'רביים (הברברים והמורים מאל-אנדלוס) ובבגדאד היו מתחים בין הערבים והפרסים, אשר שניהם תמכו בקודמו של אל-מעתז אל-מסתעין באללה והתנגדו נחרצות לטורקים ולמע'רבים גם יחד. אל-מעתז היה מוקף באנשים שהיו מוכנים לקשור אחד כנגד השני וכנגדו. עם זאת, אין בכך להסביר באופן מלא את אשר עתיד היה להתרחש.
אילה פרוקצ'יה
משפט פלילי ומשמעתי
בשאלות העקרוניות והדיוניות, נוטה פרוקצ'יה להגנת הנאשמים: בדעת מיעוט, קבעה פרוקצ'יה לבדה מבין 7 שופטים, כי אין לבטל את הכלל האוסר על העדת שותף לפשע במשפט פלילי בטרם נסתיים משפטו. לגישתה, ההכרעה בנושא מסורה לערכאה הדיונית, אשר תכריע אם לדחות את מועד ההעדה בכל מקרה לפי נסיבותיו. בתיק תקדימי אחר קבעה פרוקצ'יה, לראשונה במשפט הישראלי, כי התביעה נדרשת להעביר לסנגוריה גם חומר של האזנות סתר.
בשאלות של מעצר, הרשעה וענישה, נחשבת פרוקצ'יה לשופטת קשוחה. היא ממעטת לזכות, מחמירה בעונשים וידה קלה במעצר עד תום ההליכים והארכות מעצר, שם היא ממעטת לאשר חלופות מעצר. הקו המחמיר שבו היא נוקטת מנוגד לגישה המקלה לדיני המאסר והזיכוי, המזוהה בעיקר עם השופטים דורנר ולוי. פרוקצ'יה נוהגת להצטרף לפסקי דין מרשיעים או מחמירים, אך כותבת דעות חולקות ארוכות ומנומקות לפסקי-דין מזכים או מקלים של שופטים אחרים.
אל-מעתז
אל-מעתז נהג בבזבזנות בכספי האוצר על חצרו ולא נותר מספיק כסף לשלם לחיילים. משמר העיר בבגדאד הצטופפו מסביב לארמון והטילו עליו מצור בדרישה לקבל את שכרם. המושל כתב מכתב לאל-מעתז בבקשה לקבל מקדמה על מנת להקל על מצוקתם, אך הלה השיב לו בעצת הטורקים כי הוא אינו נזקק לשירותם, ואם הוא - המושל - נזקק להם אז שישלם את שכרם בעצמו. המרי התחדש במלוא עוזו ונמנע מהאימאם להכריז את שמו של הח'ליף בתפילת יום השישי. במהלך דיכוי המרד נהרס אחד הגשרים מעל החידקל והוצת אחד מהבזארים של העיר. בשנה העוקבת, התאגדו המע'רבים, הטורקים והפרסים והסתערו יחדיו על הארמון בתביעה לקבל את שכרם.
צאלח בן וציף, אחד ממנהיגי המורדים שבה את מזכיריו של אל-מעתז ועינה אותם בניסיון לגלות את גורל הכספים החסרים. לעוגמת נפשו, הוא מצא רק כספות ריקות. אל-מעתז הפציר במנהיגי המורדים לשחרר אותם אך לשווא, ומנגד הניסיונות לסחוט מהם את הכספים החסרים העלו חרס.
אילה פרוקצ'יה
מעצר
פרוקצ'יה קבעה את הכלל שהצהרת תובע אינה צריכה לכלול פירוט של העבירות בהן יואשם העצור, ובכך הקשתה על עצורים להתגונן ממעצר לפני הגשת כתב אישום, באופן שהופך את המעצר עד הגשת כתב האישום לכמעט אוטומטי.
הרשעה – ראיות
בדעת מיעוט בו פרוקצ'יה בקשה להשאיר על כנה הרשעה אשר עמיתיה ביטלו מחמת הספק, הסבירה את עמדתה לגבי המקום בו יש מקום לערכאת הערעור להתערב בחומר הראיות:
כן הסבירה את עמדתה לגבי דרך הערכת חומר הראיות:
במקרה אחר, בו ביקש השופט לוי לזכות אחד משלושה אחים שהורשעו ברצח על חילול כבוד המשפחה, לאחר שסבר שהגרסה לפיו רק סייע בהעלמת הגופות לאחר הרצח היא אפשרית, כתבה פרוקצ'יה פסק-דין נגדי המרשיע את אותו אדם לאחר ניתוח ארוך ומפורט של חומר הראיות. במקרה זה גיבשה פרוקצ'יה רוב, לאחר שהשופטת נאור הצטרפה לדעתה. בפרשה נוספת כתבה פרוקצ'יה חוות-דעת ארוכה שחלקה על דעתו של השופט לוי בעניין זיכוי אדם מעבירות של זיוף מסמכים. גם במקרה זה הצליחה פרוקצ'יה לגבש רוב להרשעה, לאחר שהשופט ג'ובראן הצטרף לפסק-דינה. אחד המקרים המפורסמים הוא זה של אלי הורביץ, שבו הרשיעה פרוקצ'יה את הורביץ בבית המשפט המחוזי בעבירות מס, אך הוא זוכה פה אחד בבית המשפט העליון
רשלנות
בדעת מיעוט, ביקשה פרוקצ'יה לזכות מנהלת בית ספר מאשמת גרימת מוות ברשלנות וכתבה: בהתאם לכך, חלקה פרוקצ'יה על עמיתיה גם בעניין האחריות של סגן מנהל מחלקת החינוך ברשות המקומית אותו דרשה להרשיע, בכותבה עליו:
פרשנות החוק
בדיון על מאבטח שקיבל שוחד תמורת קידום בתור סברה פרוקצ'יה בהתאם לדעה המחמירה, שלא נתקבלה, שיש לפרש את המונח "עובד ציבור" על פי תכלית החוק ועל כן יש להרשיעו לא רק בלקיחת שוחד כדעת הרוב, אלא גם בשימוש לרעה בכוח המשרה.
בפסק דינה הסבירה פרוקצ'יה מדוע יש להעדיף פרשנות על פי תכלית החוק ולא באופן מצמצם בהתאם לעקרון החוקיות, שיוצגה באופן החד ביותר על ידי השופט אשר גרוניס, בדברים אלו:
ענישה
פרוקציה נחשבת למחמירה בעונשים. כך, למשל, קבעה בדעת מיעוט כי אין להמיר בעבודות שירות עונש מאסר בפועל שהושת על נהגת שהורשעה בגרימת מוות ברשלנות.
דוגמה נוספת היא פסק-דין שניתן בהרכב מורחב של שבעה שופטים, ובו נקבע כי אם בית משפט הטיל על נאשם עונש עבודות שירות והנאשם לא מילא את צו בית המשפט, ולאור זאת עונש זה בוטל, לא ניתן לגזור עליו עונש אחר תחת עבודות השירות. פרוקצ'יה, בדעת מיעוט יחידה, סברה כי ניתן לגזור על הנאשם עונש אחר. בעקבות פסק-הדין, הועבר חוק בכנסת אשר שינה את הדין, ואימץ את גישתה של פרוקצ'יה.
גם בהחלטות משמעתיות נוטה פרוקצ'יה לשפוט לחומרה, ונוקטת במקרים רבים יחסית באמצעי המשמעת של פיטורים ופסילה ארוכה מעבודה בשירות המדינה. החלטות אלה נומקו על-ידה בצורך לשמור על טוהר השירות הציבורי, שמשקלו בדין הציבורי עולה על נסיבותיהם האישיות של המורשעים. עמדה זו קיבלה ביטוי מיוחד בפרשת אוניברסיטת לטביה, שבה דנה פרוקצ'יה בחלק גדול מן הערעורים המשמעתיים שהגיעו אל בית המשפט העליון.
אשר לענישת קטינים, הציגה פרוקצ'יה גישה מאזנת: במקרה בו נותרה פרוקצ'יה במיעוט, קבע השופט גרוניס כי אין להרשיע קטינים ערַבים אשר הודו כי התפרעו במזרח ירושלים והשתתפו בתקיפת שוטר, וזאת בשל נימוקים שיקומיים. פרוקצ'יה לא קיבלה עמדה זאת, וקבעה כי יש להרשיע את הקטינים בשל חומרת העבירות והאלימות שהפעילו. לעומת זאת, בפרשה אחרת, קבעה פרוקצ'יה - שוב בדעת מיעוט - כי יש להקל בעונשם של קטינים שנשפטו ל-18 שנות מאסר על עבירות מין. פרוקצ'יה הדגישה בפסק-דינה זה, כי יש מקום להביא בחשבון בעניינם של קטינים את המטרה השיקומית, וקבעה שבמקרה זה לא ניתן משקל מספיק לצורך השיקומי, ונגזר עונש שחומרתו חורגת מעל ומעבר לענישה הנוהגת לעניין קטינים בעבירות מסוג זה.
1874 בגרמניה
הנהגה
קיסר
קנצלר גרמניה
נוביצה וליצ'קוביץ'
נוביצה וליצ'קוביץ' (סרבית קירילית: Новица Величковић; נולד ב-5 באוקטובר 1986 בבלגרד, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סרבי, אשר שיחק עבור פרטיזן בלגרד, ריאל מדריד ונבחרת סרביה בעמדת הפאוור פורוורד. גובהו 2.05 מטר.
קריירת מועדונים
לפני מעברו לפרטיזן בלגרד, וליצ'קוביץ' שיחק כדורסל עבור מחלקות הנוער של מועדון הכדורסל דרבומרקאנט ושל גרבינה זאמון. בשנת 2001 עבר לקבוצת הנוער של מועדון הפאר הסרבי ושיחק בקבוצה זו עד לעונת 2003/04. לאחר שבעונה לאחר מכן הוקפץ לקבוצה הבוגרת של פרטיזן בלגרד. וליצ'קוביץ' שיחק בפרטיזן במשך חמש שנים.
וליצקוביץ' שותף בשליטתה הכמעט מוחלטת של פרטיזן בלגרד בסרביה וזכה עמה במספר רב של תארים קבוצתיים - חמש אליפויות סרביה ושני גביעי סרביה. יתר על כן, הוא שותף עמה בהצלחתה במפעלים האירופיים, העפיל עמה שלוש פעמים לשלב הבתים השני של מפעל היורוליג היוקרתי, וזכה עמה שלוש פעמים בליגה האדריאטית. נוסף על כך, במדי פרטיזן זכה במספר תארים אישיים, בפיינל פור של הליגה האדריאטית זכה בתואר ה-MVP., ובמסגרת משחקי היורוליג זכה בתואר הכוכב העולה של היורוליג. שתי הזכיות בתארים היו בעונת 2008/09.
בעקבות הישגים מרובים אלו סומן וליצ'קוביץ' כאחד הכדורסלנים העתידים של אירופה ולאחד השחקנים החמים בשוק ההעברות. מספר מועדוני-על ביבשת רצו להעסיקו, כולל ריאל מדריד, שלבסוף צלחה והחתימה אותו כחלק מפרויקט הגלאקטיקוס הנרחב, שמתקיים בקבוצת הכדורסל בראשות אטורה מסינה. וליצ'קוביץ' חתם בריאל עד לשנת 2013.
קריירה בינלאומית
וליצ'קוביץ' היה חבר בסגל נבחרות הכדורסל הצעירות של סרביה במשך כשש שנים. הוא שותף באליפויות אירופה: 2005 עד גיל 19, ו-2007 עד גיל 21. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עם הנבחרת הבוגרת באליפות אירופה 2007 בספרד. הוא עזר לנבחרת לעלות ממשחקי המוקדמות לאליפות אירופה 2009 לאליפות עצמה שתתקיים בספטמבר בפולין.
סם בנט
סם בנט (באנגלית: Sam Bennett; נולד ב-16 באוקטובר 1990) הוא רוכב אופני כביש אירי בקבוצת בורה–הנסגרוהה. מנצח קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס בשנת 2020, כשבמרוץ עצמו גם ניצח בשני קטעים. בנוסף לכך לבנט ניצח בשלושה קטעים בג'ירו ד'איטליה 2018 ושני קטעים בוואלטה אספנייה (2019).
2010
בנט רכב כסטאז'ר בקבוצת פרנסיס דה ז'ה (כיום FDJ), הוא ניצח בקטע הרביעי של טור רונה אלפס, אך לא הצליח לקבל חוזה קבוע בקבוצה בכל זאת.
2011
בנט עבר לקבוצתו של שון קלי מדרג הקונטיננטל, וניצח את מרוץ ג'יפי ון דה סטד גל.
2012
בנט סיים שלישי במרוץ הרונדה ון נורד הולנד. הוא התחרה בטור של פוסט ראס, וסיים שני בקטע השמיני ושלישי בקטע השביעי.
2013
בנט ניצח את הקטע השלישי והשמיני הטור של פוסט ראס, ואת הקטע החמישי בטור של בריטניה.
2014
בנט הצטרף לקבוצת נט אפ אנדורה, מדרג הפרו קונטיננטל. הוא ניצח את המרוץ החד יומי, קלאסיקה די אלמריה. הוא ניצח גם את מרוץ רונד אום קלן, ואת הקטע החמישי בטור של באיירן - רונדפארט.
2015
בנט ניצח את הקטע השישי והאחרון של טור קטר. הוא הוסיף עוד שני ניצחונות בטור של באיירן - רונדפארט, כאשר ניצח את הקטע הראשון והשלישי. הוא סיים שני במרוץ של גראמין ולוטון ברלין. בנט נבחר לראשונה לגראנד טור, כאשר קבוצתו בחרה אותו לטור דה פראנס, אך לא הצליח להתבלט ופרש במהלך הקטע ה-17. הוא ניצח את הקטע השני של המרוץ הארקטי של נורווגיה, וסיים שני בקטגוריית המאיצים. הוא ניצח את מרוץ פריז - בורגס.
2016
בנט סיים שני במרוץ הטרופאו פלינקס, וניצח את הקטע הראשון של קריטריום אינטרנשיונל. הוא נבחר לדופינה ליברה, וסיים שלישי בקטע הראשון ובסופו של דבר גם שלישי בקטגוריית המאיצים. הוא נבחר שנית לטור דה פראנס, והפעם הצליח לסיים את המרוץ כשהתוצאה הטובה ביותר שלו היא מקום 9 בקטע ה-21 והאחרון. הוא ניצח את הקטע השני של הג'ירו דל טוסקנה, ופעם שנייה ברציפות את מרוץ פריז - בורגס.
2018
בנט השתתף שוב בג'ירו ד'איטליה, וניצח את הקטע ה-12, ה-7, וה-21. בסופו של דבר, הפסיד לאליה ויוויאני בתחרות על קטגוריית המאיצים וסיים שני. הוא ניצח את מרוץ הרונד אום קלן, והוסיף שלושה ניצחונות בקטעים בטור של טורקיה, וניצח גם את קטגוריית המאיצים.
2019
בנט את פתח את העונה בוואלטה של סאן חואן, וניצח את הקטע השביעי. הוא ניצח את הקטע השביעי גם בטור של האמירויות, וניצח עוד שני קטעים בטור של פריז - ניס. הוא ניצח את שני הקטעים הראשונים בטור של טורקיה, ואת הקטע השלישי בדופינה ליברה. הוא ניצח את אליפות אירלנד. בנט סיים שישי באליפות אירופה, ובבינקבנק טור ניצח את שלושת הקטעים הראשונים. בנט התחרה לראשונה בוואלטה אספנייה, וניצח את הקטע ה-3 וה-14.
קוויק סטפ (2020–2021)
בדצמבר 2019 חתם בנט בקבוצת דקונינק קוויק-סטפ. הוא פתח את העונה בטור דאון אנדר וניצח את הקטע הראשון במרוץ, מקדים את יספר פיליפסן ואת אריק באשקה בספרינט הסיום. בקטע הרביעי במרוץ סיים שני, כשהפעם הקדים אותו קיילב יואן. בקטע החמישי היה פעם נוספת קרוב לניצחון שני במרוץ, אך סיים אחרי ג'אקומו ניצולו המנצח וסימונה קונסוני וסיים שלישי. לאחר תום הטור הNAHL בנט להתחרות באוסטרליה כשניצח את מרוץ ה-"רייס טורקאי" במהדורה הראשונה שלו אי פעם, מקדים את ניצולו ואת אלברטו דאיינזה בספרינט הסיום. בהמשך חודש פברואר התחרה בנט בטור האמירויות, בקטע הראשון איכזב כשסיים רק במקום ה-13 מתוך בספרינט רב משתתפים שנגמר בניצחונו של פסקל אקרמן, אך בקטע השני הגיע קרוב יותר לניצחון, לאחר שסיים במקום השני ו-2 שניות אחרי יואן, בקטע שהסתיים לגבעה בהאטמה דאם. בקטע ה-4 במרוץ שהסתיים בספרינט רב משתתפים, סיים בנט רביעי, כשדילן חרונבייחן מנצח. לאחר תום פגרת הקורונה, חזר בנט להתחרות בוואלטה אה בורגוס, בקטע ה-2 שהסתיים בספרינט רב משתתפים סיים בנט שלישי, לאחר שהקדימו אותו פרננדו גאביריה וארנו דמאר. בקטע ה-4 במרוץ ניצל בנט התרסקות בקילומטר האחרון כדי להתקיף ולהמשיך עד לניצחון סולו בקטע. בהמשך העונה התחרה בטור דה וואלני ופתח את המרוץ עם מקום שני בקטע הראשון, לאחר קיילב יואן. בקטע השלישי השיג בנט את הניצחון הרביעי שלו בעונה, לאחר שגבר על דמאר וג'ון דגנקולב בספרינט הסיום.
ניצחון בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס
לאחר הטור דה וואלני זינק בנט בפעם השלישית לטור דה פראנס, כספרינטר של דקונינק קוויק-סטפ. בקטע ה-2 שהסתיים בספרינט בניס, סיים בנט רביעי, כשמקדימים אותו אלכסנדר קריסטוף המנצח, מאדס פדרסן וקייס בול, וניצב במקום הרביעי בקטגוריית הנקודות. בקטע ה-3 שהסתיים גם הוא בספרינט רב משתתפים בסיסטרון, בנט הגיע שני כשהקדים אותו יואן, ועלה למקום השלישי בקטגוריית הנקודות עם 74 כאלו, כשפטר סאגאן מוביל עם 79. בקטע ה-4 השתווה בנט לסאגאן בקטגוריה עם 83 נקודות, לאחר שבנט לקח נקודות בספרינט הביניים. בקטע ה-5 בנט סיים שלישי, לאחר שהקדימו אותו בספרינט הסיום ווט ואן ארט המנצח קייס בול, בזכות כך, ובזכות העובדה שניצח את ספרינט הביניים במהלך הקטע, הוא עבר להוביל את קטגוריית הנקודות בתום הקטע עם 123 כאלו, מקדים ב-9 נקודות את סאגאן, והופך לאירי הראשון ללבוש את החולצה הירוקה מאז שון קלי ב-1989. בקטע ה-7 הכתיבה קבוצת בורה-הנסגרוהה קצב גבוה והפעילה לחץ כבד על כל הפלוטון במטרה לפרק את בנט, זה עבד, ובנט לא היה מעורב בספרינט הסיום והשאיר לפטר סאגאן, שסיים את הקטע במקום ה-13 לעקוף אותו בחזרה בקרב על קטגוריית הנקודות עם 139 כאלו, כשבנט עם 129. בקטע ה-10 שהיה מישורי לחלוטין והסתיים בספרינט רב משתתפים, ניצח בנט את הקטע לאחר שהקדים את יואן ואת סאגאן, בכך הצטרף לרשימת הרוכבים הפעילים שניצחו קטע בכל אחד משלושת הגרנד טורס והשיג לקוויק סטפ את הניצחון השני שלה בטור של 2020, אחרי ז'וליאן אלאפיליפ בקטע ה-2. הניצחון גם הספיק לבנט בשביל לחזור להובלה בקטגוריית הנקודות עם 196 כאלו, בעוד סאגאן ניצב שני עם 176 נקודות. בקטע ה-11 שגם היה מישורי והסתיים בספרינט רב משתתפים, והיווה בעצם את ההזדמנות האחרונה לספרינטרים טהורים לפני השאנז אליזה, סיים בנט שני, אחרי קיילב יואן המנצח, בעוד סאגאן סיים שלישי אך התוצאה נשללה ממנו וגם הנקודות שהרוויח בספרינט הביניים, לאחר שהתנגח עם ואן ארט. הדבר למעשה כמעט והכריע מעשית את הקרב על קטגוריית הנקודות, כשבנט ניצב בפסגה עם 263 נקודות וסאגאן שני עם 175. בקטעים הבאים ניסתה קבוצת בורה-הנסגרוהה לפרק את בנט ולהתיש אותו, ואף בקטע ה-13 הוא סיים במקום האחרון, אך בסופו של דבר הוא שרד את כל הקטעים והבטיח את ניצחונו בקטגוריית הנקודות, בקטע ה-21 והאחרון, שהספרינט בשאנז אליזה נחשב ליוקרתי והחשוב ביותר בעולם האופניים, השיג בנט את הניצחון השני שלו במרוץ, מקדים את מאדס פדרסן ואת סאגאן. בקטגוריית הנקודות ניצח עם 380 נקודות, בעוד סאגאן סיים שני עם 284 ומטאו טרנטין סיים במקום השלישי עם 260 נקודות.
לאחר מכן סיים שמיני בסכלדפרייס, שהסתיים בניצחון של קיילב יואן. הוא התחרה גם בוואלטה אספניה וניצח את הקטע הרביעי, לאחר שהקדים את יספר פיליפסן ויאקוב מרצקו בספרינט רב משתתפים. גם בקטע ה-9 ניצח בנט, אך חבר השופטים פסל ממנו את הניצחון והעביר אותו לפסקל אקרמן, לאחר שבנט השתמש בכתפו בצורה אגרסיבית מדי נגד אמילס לייפניש מקבוצת טרק-סגפרדו. בנט סיים שני לאקרמן גם בקטע ה-18 והאחרון.
2021
את עונת 2021 פתח בנט בטור האמירויות וניצח את הקטע ה-4 וה-6. לאחר מכן התחרה בפריס - ניס וגם שם ניצח 2 קטעים שהסתיימו במאוץ המוני אל קו הסיום, הקטע הראשון, בו הקדים את ארנו דמאר ואת מאדס פדרסן. בקטע החמישי גבר על נאסר בוהאני ופסקל אקרמן. בהמשך העונה ניצח את שלושת הימים של ברוז'-דה פאנה ושני קטעים בוולטה או אלגארבה. בנט אמור היה להתחרות בטור דה פראנס 2021, אך בסופו של דבר לא זינק למרוץ בשל כאבי ברכיים לטענתו. המנהל המקצועי של הקבוצה, פטריק לפברה, הטיל ספק במצבו וכשירותו של בנט והדבר הוביל להאשמות של לפברה על בנט, שהמשיכו עם חתימתו של בנט בבורה-הנסגרוהה החל מ-2021, בריאיון לתקשורת הבלגית המקומית, עשה לפברה השוואה בין חזרתו של בנט לקבוצה הגרמנית, לאישה שחוזרת לבעלה המתעלל, בהמשך התנצל על דבריו. המרוץ הבא שהתחרה בו בנט, מאז לקח חלק בוולטה או אלגארבה, הייתה אליפות אירופה, שנערכה יותר מארבעה חודשים מאוחר יותר. בנט לא סיים את המרוץ.
תאי שמש ננו-גבשיים
תאי שמש ננו-גבשיים הם תאי שמש הבנויים ממצע צורן (סיליקון) או מוליך אורגני המצופה בשכבה של ננו גבישים או נקודות קוונטיות כגון: ננו גבישי צורן, קדמיום-טלוריום CdTe או נחושת-אינדיום-גליום-סלניד Copper indium gallium selenide- CIGS.
ייצור
אנֶרְגִּיָּה שִׁמְשִׁית או אנרגיה סולארית היא אנרגיה שמקורה בקרינת השמש.
מתקני אנרגיה סולארית (פנאלים סולריים) ממירים את הקרינה האלקטרומגנטית שמגיעה מהשמש לאנרגיה תרמית או לחשמל.
את הננו-גבישים מפיקים בסינתזה קולואידית המאפשרת ייצור זול יחסית. התמיסה המרוכזת של ננוחלקיקים מיוצבת באמצעות ציפוי הננוחלקיקים בליגנד פחמימני. פני מצע שטוח של פרוסת סיליקון מצופה בשכבה דקה של ננו גבישים המתקבלת על ידי טפטוף של תמיסת הננו-גבישים במרכז המצע תוך הפעלת כוחות צנטריפוגליים על ידי סיבוב במהירות גבוהה. התמיסה מתפשטת באופן אחיד על המצע עד לקבלת גובה אחיד ורצוי של התמיסה, שיטת ייצור זו ידועה בשם ציפוי על ידי סיבוב (Spin coating) (תהליך המקובל בציפוי פוטורזיסט בתהליך הפוטוליתוגרפיה). שיטת יצור זו זולה יחסית לשיטת ייצור יקרה המבוססות על תהליכי השקעה (דפוזיציה) של גבישים כגון Molecular beam epitaxy.