cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוניית המערכה יאמטו
קרב מפרץ לייטה
ב-24 באוקטובר עזב כוח ההגנה האמריקאי את לייטה. בהיותו משוכנע כי הכוח המרכזי פנה לאחור, הפנה הלסי את "הצי השלישי" שתחת פיקודו למרדף אחר "הכוח הצפוני" היפני - כוח ששימש הטעיה. כוח זה, תחת פיקודו של האדמירל ג'יסאבורו אוזאווה, כלל נושאת מטוסים אחת (זואיקאקו), שלוש נושאות מטוסים קלות, שתי אוניות מערכה היברידיות מדגם "איסה" וליוויָן. ההטעיה נחלה הצלחה שכן בעטיה הפליגו ממפרץ לייטה חמש נושאות מטוסים וחמש נושאות מטוסים קלות, כשעל סיפוניהן יותר מ-600 מטוסים, שש אוניות מערכה מהירות, שמונה סיירות ומעל 40 משחתות. במהלך שעות החשיכה ניווט קוריטה במימי מיצר סן ברנרדינו. מעט לאחר הזריחה, בקרב מול סמאר, תקפה השייטת של קוריטה כוח אמריקאי שנותר באזור על מנת לספק סיוע לכוחות הנוחתים על החוף. הכוח הקטן, שנקרא "טופי 3" (Taffy 3), כלל שש נושאות מטוסים מלוות, שלוש משחתות וארבע משחתות ליווי. בשלבים הראשונים של הקרב, התעמת צוות היאמטו עם כוחות שטח עוינים בפעם היחידה במהלך שירות האונייה, מעט לאחר שדיווח צוות הארטילריה של היאמטו על פגיעה בנושאת המטוסים המלווה "גמבייר ביי" מהסוללה הראשית שלה, נצפה מטח טורפדו מתקדם לכיוונה; היאמטו נאלצה לסטות מהלחימה על מנת לחמוק מהם, ונבצר ממנה לשוב לקרב לאחר מכן. טופי 3 היה חמוש בטורפדו ותותחי 127 מ"מ בלבד, אך זכה לסיוע מטוסי קרב TBF אוונג'ר ו-F4F ויילדקט מנושאות המטוסים המלוות. הכוח האמריקאי הצליח לתקוף בעוצמה כה רבה, עד כי סבור היה קוריטה כי ציו מתעמת עם כוח משימה אמריקאי מלא של נושאות מטוסים. דיווח מוטעה שקיבל ובו נאמר כי מולו עומדות שש נושאות מטוסים, שלוש סיירות ושתי משחתות הביא את קוריטה להסגת כוחותיו לאחור. היאמטו לא ניזוקה באופן רציני; רק שלוש החטאות-קרובות ושבעה עשר הרוגים מהפצצות בגובה נמוך נרשמו. תקיפות מטוסים נוספות במהלך הנסיגה הביאו לנזק קל ועשרים ואחת אבדות בקרב אנשי הצוות. שלוש סיירות כבדות נוספות וסיירת קלה טובעו. הכוח המרכזי הטביע שתי נושאות מטוסים מלוות, שתי משחתות ומשחתת ליווי. לאחר העימות, שבו היאמטו ושארית הכוח המרכזי לברוניי.
מבצע טן-גו
ב-1 בינואר 1945 הוקמה שייטת אוניות המערכה הראשונה המחודשת שבה נכללו היאמטו, אוניית המערכה הארונה והנאגאטו. יומיים לאחר מכן עזבה היאמטו את המבדוק בדרכה לים הפנימי סטו. הצבה זו הייתה קצרת מועד שכן שייטת אוניות המערכה הראשונה פורקה שוב ב-10 בפברואר, והיאמטו הצטרפה ל"שייטת נושאות המטוסים הראשונה".
ב-1 באפריל 1945 פלשו בעלות הברית לאוקינאווה, כשלב האחרון לפני הפלישה המתוכננת לאיי יפן. תגובת הצי הקיסרי היפני הייתה עריכת מבצע, שם קוד "טן-גו" (天号作戦), שיכלול את כל כוחות השטח הימיים הנותרים של יפן. לפי פרטי המבצע יפליגו היאמטו ותשע מלוות (הסיירת "יהאגי" ושמונה משחתות) לאוקינאווה. אז, בשילוב התקפות קאמיקאזה וכוחות צבא המוצבים באי, יתקפו את כוחות בעלות הברית שנאספו על האי ובסביבתו. לאחר מכן יעלה הצוות את היאמטו על החוף וישתמש בתותחיה כסוללה ארטילרית עד שיוכרע. כהכנה למשימה זו, ב-29 במרץ, נטענו כל מצבורי הנשק של האונייה. על פי התוכנית היפנית, יצטיידו האוניות היוצאות למבצע בכמות דלק המספיקה למסע לאוקינאווה בכיוון אחד בלבד, אך בפקודת מפקדי הבסיסים הפליגו האוניות כשמכלי הדלק שלהן מלאים בכ-60% מקיבולתם. הכוח יצא מטוֹקוּיאמה ב-6 באפריל בשעה 15:20 בשם "כוח התקיפה המיוחד".
ויליאם ליון מקנזי קינג
ויליאם ליון מקנזי קינג (באנגלית: William Lyon Mackenzie King; 17 בדצמבר 1874 – 22 ביולי 1950) היה איש ציבור ומלומד קנדי ששימש כראש ממשלת קנדה במשך שלוש תקופות כהונה לא רצופות שנמשכו בין 1921 ל-1948. בסך הכל שימש קינג בתפקיד למעלה מ-21 שנה והיה בכך לראש הממשלה שתקופת כהונתו היא הארוכה ביותר בחבר העמים הבריטי מאז ומעולם. קינג מוכר הן בשמו המלא והן כ"מקנזי קינג". מקנזי קינג נחשב בקנדה לדמות חשובה ואהודה בהיסטוריה הקנדית, וזכרו מונצח באמצעים רבים, לרבות הנצחת דיוקנו על שטר של 50 דולרים קנדיים וקריאת אי על שמו. עם זאת, ממצאים שהתגלו לאחר מותו באשר למוזרויות שפיתח בחייו הפרטיים, כגון פנייה אל רוחות והתייעצות עמן, מעיבים מעט על זכרו.
אוניית המערכה יאמטו
מבצע טן-גו
לרוע מזלם של היפנים יירטו ופיענחו בעלות הברית את תעבורת הרדיו שלהם, וכך למדו מפקדי הצי האמריקאי על פרטי מבצע טן-גו. אישור נוסף על כוונות היפנים הגיע לידי בעלות הברית בשעה 20:00, עת חצה כוח התקיפה המיוחד את תעלת בונגו, ואותר על ידי הצוללות האמריקאיות "ת'רֶדפין" ו"האקלבק". שתי הצוללות דיווחו לכוח נושאות המטוסים האמריקאי בסביבות אוקינאווה את מיקומה של היאמטו אך נמנעו מלתקוף בשל מהירות טור האוניות - 22 קשרים (41 קמ"ש) - ותנועות הזיגזג שלו.
ויליאם ליון מקנזי קינג
ילדות, נעורים והשכלה
קינג נולד בעיר ברלין שבאונטריו (הקרויה כיום קיצ'נר) לג'ון קינג ואיזבל גרייס מקנזי. סבו מצד אמו, ויליאם ליון מקנזי, היה ראש העיר הראשון של טורונטו, ועמד בראש מרידה כושלת כנגד השלטון הבריטי ב-1837. אביו של קינג היה עורך דין ולאחר מכן מרצה למשפטים. קינג למד בבתי ספר בעיר מגוריו, ולאחר מכן החל בלימודים גבוהים. הוא למד משפטים באוניברסיטת טורונטו ובבית הספר למשפטים אוזגוד הול בטורונטו, שם סיים את לימודי התואר השני בשנת 1896. בתקופה זו עבד כעיתונאי עבור העיתון "טורונטו גלוב". לאחר מכן למד באוניברסיטת שיקגו ובאוניברסיטת הרווארד לתואר שני בכלכלה ובמדעי המדינה, אותו סיים ב-1898. ב-1909 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד, על תזה אותה כתב כתשע שנים קודם לכן. זמן מה לימד כלכלה בהרווארד, בטרם שב לטורונטו.
אוניית המערכה יאמטו
מבצע טן-גו
כוחות בעלות הברית סביב אוקינאווה התכוננו למתקפה. האדמירל ריימונד ספרואנס הורה לשש אוניות מערכה ששהו באזור להתכונן לפעולה כנגד היאמטו. הוראות אלה בוטלו ובמקומן החליט ספרואנס על תקיפות מנושאות מטוסים של האדמירל מארק מיצ'ר. כוח אוניות המערכה נשלח כגיבוי, בליווי שבע סיירות ו-21 משחתות, על מנת למנוע מהכוח היפני להגיע לטווח ירי על כוחות הנחיתה.
עם שחר 7 באפריל היו אנשי צוות היאמטו בעמדות קרב, ומוכנים לפעילות נ"מ. בשעה 08:23 יצר כוח מוטס של בעלות הברית קשר ראשון עם כוח התקיפה המיוחד; שני מטוסים ימיים הגיעו לאזור זמן קצר לאחר מכן, ובמשך חמש השעות הבאות ירתה היאמטו פגזי נ"מ המשלבים מטעני רסס ותבערה לכיוון המטוסים. על אף ניסיונותיה לא הצליחה למנוע מהם להמשיך לעקוב אחר הכוח. היאמטו השיגה את קשר המכ"ם הראשון שלה בשעה 10:00. כשעה לאחר מכן הופיעו מעל הכוח מטוסי קרב מדגם F-6F הלקט, כשטייסיהם מוכנים לפגוש בכל מטוס יפני שעשוי היה להופיע, אך אף מטוס לא יצא לקראתם.
ויליאם ליון מקנזי קינג
שנותיו מחוץ לפוליטיקה
בעקבות תבוסת מפלגתו ואובדן המושב בפרלמנט, החל קינג לעבוד כיועץ לעניין מחקר תעשייתי עבור ג'ון ד. רוקפלר, הבן בארצות הברית. המשרה הייתה בשכר גבוה, וקינג ביסס יחסים טובים עם רוקפלר, שהיה אז דמות מפתח בכלכלת ארצות הברית. קינג סייע לרוקפלר לעבור את המשבר של שנת 1914, שכלל שביתת כורים, שדוכאה בכוח הזרוע על ידי אנשי "המשמר הלאומי של קולורדו", באירוע המכונה "טבח לודלאו", בו איבדו את חייהם 20 אנשים, 11 מהם ילדים. קינג סייע לרוקפלר לפתח רפורמות במכרות שבבעלותו ובעיירות הכורים הסמוכות, שכללו סלילת כבישים ומתקני נופש, כמו גם מתן ייצוג לעובדים בוועדות הקשורות בתנאי עבודתם, דאגה לבטיחות העבודה ולרווחת העובדים, אי נקיטת צעדים כנגד עובדים שהשתייכו לאיגודים מקצועיים, ואף ייזום איגוד מקצועי לחברות שבבעלותו.
במהלך מלחמת העולם הראשונה המשיך קינג לעבוד עבור רוקפלר, ולא שירת בצבא, על אף שקנדה, כדומיניון בריטי, הכריזה מלחמה על גרמניה עוד בשנת 1914, ואילו ארצות הברית נותרה נייטרלית למשך שלוש שנים לאחר מכן. על כך נמתחה עליו ביקורת, לה השיבו תומכיו כי קינג, בן ה-40, לא היה מביא תועלת כחייל, בעוד שבעמדה בה החזיק סייע לפעולתן השוטפת של תעשיות מפתח בקנדה שהיו חיוניות למלחמה.
בשנת 1917 שב לקנדה על מנת להתמודד שוב בבחירות. הנושא המרכזי בתקופת הבחירות היה גיוס החובה, בו תמכו רוב הקנדים, ואילו קינג התנגד לו. כתוצאה מכך לא הצליח לשוב ולקבל את המושב בבית הנבחרים.
ב-1918 פרסם קינג, בעזרת ידידו פ.א. מקגרגור, ספר בשם "תעשייה ואנושיות: מחקר בעקרונות הבנייה מחדש התעשייתית" (Industry and Humanity: A Study in the Principles Underlying Industrial Reconstruction). על אף שהספר לא התקבל בהתלהבות גדולה בזמן בו פורסם, היה זה הספר בו פרש קינג את העקרונות שינחו אותו בקריירה הפוליטית שלו לאחר מכן, ואת המצע שיש בכוונתו ליישם.
בשנת 1919, עם מותו של וילפריד לורייה, התמודד קינג על ראשות המפלגה הליברלית וניצח. בסמוך לאחר מכן שב ונבחר לפרלמנט בבחירות משנה. הוא עתיד היה לעמוד בראש המפלגה הליברלית עד לפרישתו בשנת 1948.
אוניית המערכה יאמטו
מבצע טן-גו
מעט לפני השעה 13:00, החלה ההתקפה השנייה. במתקפה משולבת, חגו מפציצי צלילה גבוה מעל הכוח, ומפציצי טורפדו התקרבו מכל הכיוונים בגובה פני הים. צוותיהם של תותחי הנ"מ של האונייה ההמומים מכמות המטרות המקיפות אותם נקטו בניסיונות נואשים על מנת לעצור את המתקפה, וכך הפכו תותחי הנ"מ של האונייה לעוד פחות יעילים. תותחיה הראשיים של היאמטו נטענו בפגזים בעלי מטען רסס שכוונו להתפוצץ כשנייה לאחר הירי - 1,000 מטר מהאונייה - אך לאלה הייתה השפעה מזערית. ארבעה או חמישה טורפדו נוספים פגעו ביאמטו; שלושה או ארבעה בצד שמאל ואחד בצד ימין. שלוש פגיעות אושרו: אחד פגע בחדר הדוודים שנפגע לפני כן, אחר פגע בחדר דוודים נוסף, והשלישי פגע בגוף הספינה, בסמוך לחדר מכונות שנפגע קודם. פגיעות אלה הוסיפו לכמות המים שחדרו לספינה ואף ייתכן כי גרמו להצפת מדורים צמודים. ייתכן כי הטורפדו הרביעי (אף שפגיעתו אינה מאושרת) פגע לצד אזור פגיעת הטורפדו השלישי, לכיוון הירכתיים, שכן פגיעה כזו מסבירה את דיווחי ההצפה שהתקבלו מאזור זה. התקפה זו הותירה את היאמטו בנטייה מסוכנת של 15–18 מעלות לצד שמאל. הצפת נגד של כל המדורים הריקים בצד ימין של האונייה צמצמה את הנטייה ל-10 מעלות, אך שיפור נוסף הצריך תיקונים או הצפת חדרי מכונות וחדרי דוודים בצד הימיני של האונייה. על אף שבנקודה זו לא הייתה היאמטו בסכנת טביעה, הותירה הנטייה את סוללת התותחים הראשית בלי יכולת לירות, והאטה את מהירות האונייה לכדי 18 קשרים (33 קמ"ש).
ויליאם ליון מקנזי קינג
תקופת הכהונה הראשונה והשנייה
בבחירות שהתקיימו בשנת 1921 זכתה מפלגתו של קינג ברוב, והביסה את יריבו ארתור מיין שעמד בראש המפלגה השמרנית. קינג מונה לראשות הממשלה, שנתמכה על ידי 115 מתוך 223 מושבים בפרלמנט הקנדי, כאשר לשון המאזניים, המפלגה הפרוגרסיבית, שזכתה ב-50 מושבים, לא תמכה בממשלתו אך גם לא הצטרפה באופן רשמי לאופוזיציה. אולם, עם הזמן ערקו מהקואליציה צירים עד שממשלתו הייתה לממשלת מיעוט לראשונה בהיסטוריה של קנדה.
אוניית המערכה יאמטו
מבצע טן-גו
בסביבות השעה 13:40 החלה ההתקפה השלישית. לפחות ארבע פצצות הסבו נזק למבנה העילי של היאמטו. הפצצה זו הביאה להרוגים רבים מבין צוותי תותחי הנ"מ 25 מ"מ. החטאות-קרובות רבות הסבו נזק לספינה בכך שזעזעו את הלוחות המשוריינים ופגעו באמינותם בהגנה מפני טורפדו. הנזק המשמעותי ביותר היה ארבע פגיעות טורפדו נוספות. שלושה התפוצצו בצד שמאל, בהגבירם את קצב חדירת המים לחדר המכונות הפנימי השמאלי. בנוסף הוצפו חדר דוודים וחדר הגאים נוספים. הצפת שני חדרי ההגאים הגבילה את תנועת היאמטו, והיא נתקעה על פנייה לכיוון ימין. הטורפדו הרביעי פגע ככל הנראה בחדר המכונות הימני החיצוני, שיחד עם עוד שלושה מדורים בימין האונייה, הוצפו במכוון על מנת לייצב את האונייה. פגיעת הטורפדו הגבירה מאוד את קצב חדירת המים ואנשי צוות שהיו במדורים אלה טבעו בטרם הספיקו להימלט.
בשעה 14:02 ניתנה באיחור רב הפקודה לנטוש את האונייה. באותו זמן האטה היאמטו לכדי 10 קשרים (19 קמ"ש) ונטייתה החריפה בהדרגה. שריפות השתוללו במדורים שונים באונייה ואזעקות המתריעות מפני התחממות של מחסני התחמושת הקדמיים פעלו בעוצמה. נוהל שגרתי היה להציף את מחסני התחמושת על מנת למנוע פיצוץ, אך משאבות המים שהיו אמונות על נוהל זה יצאו מכלל פעולה בשל הצפות קודמות.
ויליאם ליון מקנזי קינג
תקופת הכהונה הראשונה והשנייה
במצב פוליטי זה פעל קינג באיזון עדין בין דרישות הגורמים השונים בפרלמנט. המפלגה הפרוגרסיבית, שבתמיכתה הפאסיבית היה תלוי, הייתה מבוססת על החוואים מערבות קנדה, ואילו מפלגתו הליברלית הייתה בעיקר מפלגה שייצגה את אינטרס התעשיינים והעירונים. על הפרק עמדו שאלות הנוגעות למדיניות המכס, בהם היו דעות הפרוגרסיבים והליברלים חלוקות. קינג ומפלגתו הליברלית התנגדו למכסים, הפרוגרסיבים תמכו במכסים מתונים והשמרנים תמכו במכסים גבוהים. ככל שנמשכה תקופת כהונתו הראשונה של קינג, נחלשו הפרוגרסיבים. חילופים בהנהגתם הביאו לעליית הנהגה שהייתה נוחה יותר למדיניותו של קינג. כמו כן עלה כוחו של ג'. ס. וודסוורת', רפורמיסט סוציאליסטי, שעמו ראה קינג עין בעין בנוגע לרבות מבעיות השעה.
בבחירות הכלליות באוקטובר 1925 היו השמרנים למפלגה הגדולה ביותר, אך קינג הצליח להקים קואליציה שנסמכה על תמיכת הפרוגרסיבים. אך בסמוך לאחר הבחירות פרצה שערוריית שוחד במחלקת המכס, שערערה את מעמדו של קינג. קינג ביקש מהמושל הכללי של קנדה, ג'וליאן בינג כי זה ישתמש בכוחו, יפזר את הפרלמנט, ויורה על בחירות חדשות, אך בינג סירב לכך. הייתה זו הפעם היחידה בהיסטוריה של קנדה שהמושל הכללי השתמש בכוחותיו באופן זה. קינג נאלץ לפרוש, וארתור מיין, השמרני, תפס את מקומו. ממשלתו של מיין לא החזיקה מעמד זמן רב, ובספטמבר 1926 נערכו בחירות חדשות, שלאחריהן הצליח קינג להקים ממשלה בתמיכת הליברלים והפרוגרסיבים.
אוניית המערכה יאמטו
מבצע טן-גו
בשעה 14:05 עשה דרכו יעף אחרון של מפציצי טורפדו לכיוון היאמטו מצדה השמאלי. כעת נטייתה הייתה כזו שהטורפדו - שתוכנן להתפוצץ בעומק 6.1 מטרים - התפוצצו עם הפגיעה בגוף האונייה והחריפו את נטיית האונייה. בשעה 14:20 נותקה אספקת החשמל ותותחי הנ"מ 25 מ"מ החלו צונחים לים. שלוש דקות מאוחר יותר התהפכה היאמטו. צריח תותחי ה-460 מ"מ התפרק, ובעת התהפכותה יצר גוף האונייה יניקה, שמשכה את אנשי הצוות השוחים בחזרה לכיוונה. כשהגיע היפוכה ל-120 מעלות התפוצץ אחד ממחסני התחמושת בחרטום בזעזוע אדיר. ענן הפטרייה שהיתמר בעקבות הפיצוץ לגובה של 6.4 ק"מ נצפה אף בקיושו, מרחק 160 ק"מ משם. היאמטו שקעה במהירות, עמה כ-2,063 מתוך 2,332 אנשי ציוותה, בהם תת-אדמירל סייאיצ'י איטו, מפקד הצי. הניצולים הספורים נמשו מן המים על ידי ארבע המשחתות ששרדו את הקרב ושבו ליפן.
ויליאם ליון מקנזי קינג
תקופת הכהונה השלישית והרביעית
בתקופת כהונתו השלישית הצליח קינג לבסס תוכנית קצבאות זקנה ממלכתית. בפברואר 1930 מינה קינג את קיירין וילסון אותה הכיר באופן אישי, כאישה הראשונה אי פעם ששימשה כחברה בסנאט הקנדי. ממשלתו של קינג הייתה בשלטון עם תחילת השפל הגדול, וקינג הפסיד בבחירות שהתקיימו בשנת 1930, ואיש המפלגה השמרנית, ריצ'רד בדפורד בנט מונה לראש הממשלה. קינג נותר פעיל כמנהיג האופוזיציה.
בבחירות שהתקיימו בשנת 1935 זכו שוב הליברלים, וקינג שב ומונה לראש הממשלה. התקופה הקשה ביותר של השפל הגדול חלפה, וקינג ביצע תוכניות רווחה כחקיקת חוק הדיור הממלכתי ומינוי ועדת התעסוקה הלאומית. ממשלתו הקימה גם את תאגיד השידור הקנדי בשנת 1936, ואת חברת "טרנס קנדה איירליינס" (קודמתה של אייר קנדה) בשנת 1939. בשנת 1938 הפך את הבנק של קנדה מחברה פרטית לחברה ממשלתית.
אוניית המערכה יאמטו
גילוי שרידי האונייה
לרוב בשל נסיבות מעורפלות ומידע חלקי אודות טביעתן, נמצאו וזוהו אך קומץ שרידי אוניות מלחמה יפניות גדולות. בהסתמכה על תיעוד אמריקאי מזמן המלחמה, יצאה בשנת 1982 משלחת לים סין הדרומי, אך לא הצליחה לקבוע בוודאות את זהות השבר שגילתה. משלחת נוספת חזרה לאתר כשנתיים מאוחר יותר. בעזרת תמונות וצילומי וידאו אישר אחד ממתכנני האונייה, שיגרו מקינו, את מיקומה של היאמטו. שרידי האונייה ממוקמים כ-290 ק"מ דרומית-מערבית לקיושו בעומק 340 מטר, בשני חלקים; חלק קדמי, הכולל את החרטום ושני שלישים מהאונייה ואת ירכתיה.
חשיבות תרבותית
מרגע השלמתן ניתנה ליאמטו ולאחותה, מוסאשי, חשיבות רבה בתרבות היפנית. אוניות אלה סימלו את התגלמות גאונותה של הנדסת הצי הקיסרי היפני. בשל גודלן, מהירותן וכוחן גילמו את נחישותה ומוכנותה של יפן להגן על האינטרסים שלה מפני העולם המערבי בכלל ומפני ארצות הברית בפרט. שיגרו פוּקוּדוֹמֶה, קצין המבצעים של המטה הכללי של הצי הקיסרי, תיאר את האוניות כ"סמלים של עוצמה ימית שנסכו תחושת ביטחון עמוקה בקצינים ובגברים לגבי הצי שלהם." עוצמתה הסמלית של היאמטו הייתה כה גדולה עד כי היו אזרחים שהיו משוכנעים שכל עוד כשירה האונייה להילחם - לא תפסיד מדינתם.
ויליאם ליון מקנזי קינג
תקופת הכהונה השלישית והרביעית
עליית הנאציזם באירופה בשנים אלו, הדאיגה את קינג בעיקר בשל כך שאם בריטניה תיגרר למלחמה ביבשת, תאלץ קנדה להצטרף, כשם שהצטרפה למלחמת העולם הראשונה. במרץ 1938 בתגובה להפרת הנאצים את סעיפי הסכם ורסאי שעסקו בפירוז חבל הריין הודיע קינג לראש ממשלת בריטניה, באמצעות הנציב העליון הקנדי בלונדון, כי אם תילחם בריטניה בגרמניה עקב פעולה זו, תישאר קנדה נייטרלית. ביוני 1937 התכנסו כל נציגי הדומיניונים בלונדון להכתרתו של המלך ג'ורג' השישי. בהזדמנות זו הודיע קינג לראש הממשלה הבריטי, נוויל צ'מברלין כי קנדה תילחם רק אם תותקף בריטניה ישירות, ואם בריטניה תתערב במלחמה ביבשת, לא יוכל צ'מברלין לצפות לתמיכתה של קנדה. קינג ניצל מסע זה לאירופה על מנת לבקר את היטלר, ובכך היה לראש המדינה היחיד מצפון אמריקה שנפגש עמו. קינג תיאר את רשמיו מהיטלר ביומנו במילים – "הוא באמת אוהב את בני עמו, וארצו, ויקריב כל קורבן לטובתם". הוא חזה כי "העולם יראה אדם גדול – מיסטיקן בהיטלר. איני יכול לתמוך בנאציזם – המשטר האכזרי, דיכוי היהודים, היחס לדת וכיוצא בזה. אך היטלר, הוא עצמו, הצנוע, יעמוד יום אחד לצד ז'אן ד'ארק בין מושיעי עמם". ב-1938 במהלך משבר חבל הסודטים שהוביל לועידת מינכן שב קינג והודיע לצ'מברלין כי אם תפרוץ מלחמה בשאלת צ'כוסלובקיה תישאר קנדה נייטרלית. קינג הביע דעתו כי יש במדיניותו של צ'מברלין סיכון לעירוב בריטניה, ובשל כך עירוב כל הדומיניונים, במשבר שאינו נוגע לחבר העמים כלל.
אבא דוד גולדפיין
הרב אַבָּא דָּוִד גוֹלְדְפַיְן (ה'תרל"ד - י"ט באייר ה'תרצ"ו, 11 במאי 1936) היה רבה הראשי של מוסקבה.
אוניית המערכה יאמטו
חשיבות תרבותית
במשך עשרות שנים לאחר המלחמה הוקירו היפנים את זיכרון היאמטו בדרכים שונות. מבחינה היסטורית שימש השם יאמטו שם פואטי של יפן; ככזה, הפך השם לשם נרדף לסופה של האימפריה היפנית. באפריל 1968, הוקם בכף אינוּטאבּוּ שבמחוז קגושימה עמוד זיכרון לזכרם של חללי מבצע טן-גו. באוקטובר 1974 יצר רייג'י מצומוטו את סדרת האנימציה חלוצי החלל. הסדרה עסקה בבנייה מחדש של אוניית המערכה כספינת חלל ובמסעה הבין-כוכבי להצלת כדור הארץ. הסדרה נחלה הצלחה מסחררת ובעקבותיה נעשו חמישה סרטים ושתי סדרות-בת נוספות; בעוד שביפן שלאחר המלחמה ניסו האזרחים להגדיר משמעות חדשה לחייהם, הפכה היאמטו לסמל של גבורה ושל רצונם של היפנים לשקם את תחושת הגבריות שאבדה להם עם תבוסת מדינתם. הסדרה זכתה להצלחה אף בצפון אמריקה ויצרה בסיס לשוק האנימה באזור. המוטיבים של "חלוצי החלל" נשנו גם בסדרה "שרות חרישי" (The Silent Service). בסדרת מנגה ואנימה זו, נבחנו סוגיית הנשק הגרעיני ויחסי ארצות הברית-יפן. הכלי המרכזי בעלילה הוא צוללת גרעינית, שצוותה פותח במרד ומשנה את שמה ליאמטו, ההֶרְמֵז לאוניית המערכה ממלחמת העולם השנייה ולערכים שסימלה.
ויליאם ליון מקנזי קינג
כהונה חמישית, מלחמת העולם השנייה
בסוף אוגוסט 1939 הבין קינג כי המלחמה אינה נמנעת עוד. ב-25 באוגוסט הכריז על כוננות בצבא, וב-1 בספטמבר על גיוס מלא. עם זאת, שלא כבמלחמת העולם הראשונה, לא הייתה קנדה באופן אוטומטי במצב מלחמה לאחר הכרזת המלחמה של בריטניה. קינג מילא את הבטחתו, ורק שבוע לאחר הכרזת המלחמה הבריטית, ב-10 בספטמבר קיים דיון בפרלמנט ובו החליט הפרלמנט על הכרזת מלחמה על גרמניה. קינג שב והבטיח כי לא יהיה גיוס חובה למלחמה מחוץ לגבולות קנדה. פרק זמן זה איפשר גם לקנדה להתחמש, ולרכוש נשק מארצות הברית, דבר שהיה מן הנמנע לאחר הכרזת המלחמה, בשל חוקיה של ארצות הברית, שניסו למנוע מעורבות אמריקנית במלחמה.
הפורום לתיאום המאבק באנטישמיות
הפורום לתיאום המאבק באנטישמיות (CFCA) הוא פורום ישראלי ממלכתי העוסק במעקב אחר אירועים אנטישמיים ברחבי העולם, ובתיאום המאבק בתופעה זו עם גופי הממשלה השונים וגופים וארגונים יהודיים ואחרים בעולם. הפורום הוא גוף ייחודי המנטר את תופעת האנטישמיות בעולם כולו.
אבא דוד גולדפיין
ביוגרפיה
נולד ליהודה גולדפיין, בעיר בראדייק, שבמחוז קובנה שבליטא. למד בתלמוד תורה מקומי, וכן בישיבת וולוז'ין, שם התקרב אל ראש הישיבה, רבי חיים סולובייצ'יק, ובישיבת סלבודקה. הוא התפרסם בבחרותו בכינוי "העילוי מאוטיאן".
הפורום לתיאום המאבק באנטישמיות
הפורום מקבל מידע על גילויים אנטישמיים מגורמים שונים, בודק, ומפרסם את המידע בדיווחים שוטפים. הפורום מתכנס מעת לעת לצורך קבלת דיווחים וגיבוש מדיניות למאבק בתופעת האנטישמיות לצורותיה השונות.
אוניית המערכה יאמטו
חשיבות תרבותית
בשנת 2005 נפתח בעיר קורה, בסמוך למספנות הצי, מוזיאון היאמטו. על אף שמטרתו לחנך על נושא ההיסטוריה הימית של יפן לאחר תקופת מייג'י, שם המוזיאון דגש מיוחד על האונייה הנושאת את שמו; היאמטו משמשת כמוטיב חוזר בקרב מספר תצוגות ואף קיים חלק המוקדש לסדרה "חלוצי החלל." המוצג המרכזי של המוזיאון, החולש על חלק גדול מהקומה הראשונה, הוא דגם מוקטן באורך 23.6 מטרים של היאמטו.
ויליאם ליון מקנזי קינג
כהונה חמישית, מלחמת העולם השנייה
בבחירות שנערכו בשנת 1940 זכה קינג ברוב ניכר. לאחר נפילת צרפת ביוני 1940 הכריז קינג על גיוס חובה, אך הודיע כי לא ישלח אל מחוץ לגבולות קנדה אלא את מי שיתנדב לכך.
אבא דוד גולדפיין
ביוגרפיה
נשא לאשה את חנה, בתו של רבי יוסף רוזין, "הגאון מרוגוטשוב". על שידוך זה מסופר, שפעם עבר דרך עירו של הרב רוזין, דווינסק, ושמע שיעור ממנו. במהלך השיעור הקשה כמה קושיות חזקות. לאחר השיעור הציע לו הרב רוזין את בתו. לאחר נישואיו התמנה לרב של בית כנסת בדווינסק. בתרע"ה עבר להתגורר במוסקבה, ולאחר זמן קצר נתמנה לרב העיר.
ויליאם ליון מקנזי קינג
כהונה חמישית, מלחמת העולם השנייה
בתקופה זו, בה עמדה בריטניה בדד אל מול גרמניה, ובה שמרה ארצות הברית על נייטרליות, הייתה לעמדתו של קינג חשיבות רבה. קינג שימש כמתווך בין צ'רצ'יל ופרנקלין דלאנו רוזוולט, בטרם הוקם הקשר האישי הישיר ביניהם. רגע רגיש במיוחד היה ב-24 במאי 1940 עת נעזר רוזוולט בקינג להעברת מסר לצ'רצ'יל לפיו אם יושמד חיל המשלוח הבריטי על אדמת צרפת, ונראה כי יהיה על בריטניה להיכנע, יימלט הצי הבריטי לקנדה, ולא ייכנע לנאצים. בתקופה זו דיבר צ'רצ'יל בגלוי על האפשרות כי אם תותקף בריטניה, יימלטו בית המלוכה והממשלה אל קנדה, וימשיכו במלחמה מאדמתה.
אבא דוד גולדפיין
ביוגרפיה
תלמידיו מעידים שהיה בקי בתלמוד בבלי ובתלמוד ירושלמי, וכן במשנה תורה לרמב"ם עם הפירוש משנה למלך, בעל פה.
מקצת חידושי התורה שכתב נדפסו בספר חותנו, "צפנת פענח" (חלק ראשון), בשם "קונטרס אחרון". כמו כן נדפס ממנו קונטרס של חידושי תורה בארצות הברית, וכן תשובות בשו"ת "יחווה דעת" מהרב צבי מקובסקי (ירושלים ה'תרצ"ה).
שני כרכים בכתב יד של חידושיו על הרמב"ם בשם "פתח בית דוד" נמצאים בידי מכון ירושלים, וכרך נוסף בספריית חב"ד.
ויליאם ליון מקנזי קינג
כהונה חמישית, מלחמת העולם השנייה
רוזוולט וצ'רצ'יל נעזרו בקינג בשנתיים שלאחר מכן להסדרת סוגיות רבות שנגעו ליחסים בין שני צידי האוקיינוס האטלנטי, למדיניות החכר והשאל וסוגיות ליווי השיירות, שהיוו את דרכה הארוכה והמפותלת של ארצות הברית מנייטרליות למעורבות מלאה במלחמה.
ב-1942 היה לחץ פוליטי על קינג מבית ומחוץ לשלוח חיילים לאירופה. קינג ערך משאל עם על מנת לשחררו מהבטחתו. קינג זכה במשאל העם. מזה כשלוש שנים לפני המשאל שהו חיילים קנדים מתנדבים בבריטניה. המעורבות הראשונה הגדולה של הקנדים במלחמה הייתה במהלך הפשיטה על דייפ בה ספגו הקנדים אלפי אבדות. קנדים השתתפו במערכה באיטליה, ובפלישה לנורמנדי. כל אלו היו מתנדבים, שכן קינג הבטיח שלא לשלוח לאירופה מי שלא יתנדב, אלא אם יהיה בכך צורך. במאי 1944 התארח קינג בפרלמנט הבריטי והצהיר שצבא קנדה מחכה לאות לשחרור אירופה. בנובמבר 1944 נראה היה כי צורכי המלחמה מחייבים משלוח לאירופה גם של מתגייסים שאינם מתנדבים. הדבר הוביל למשבר פוליטי, ואף להתמרדות של מתגייסים בקולומביה הבריטית. אך המלחמה הסתיימה בטרם הביא הדבר למשבר חריף יותר.
באוגוסט 1943 אירח קינג את ועידת קוויבק, בה השתתפו גם צ'רצ'יל ורוזוולט. הוועידה נערכה בעיר קוויבק, ועסקה בעניינים צבאיים בדרג גבוה.
לאחר המתקפה על פרל הארבור, הורה קינג על מעצרם של כ-22,000 קנדים ממוצא יפני ב"רצועת ביטחון" של מאה ושישים קילומטרים מחופה המערבי של קנדה, וזאת על אף שחוות דעת שקיבל מהגורמים המעורבים בפעולה הראו כי המדובר באזרחים נאמנים ושומרי חוק, שאינם מהווים איום כלשהו. רכושם של היפנים הוחרם, והם נשלחו למחנות מעצר בקולומביה הבריטית. לאחר המלחמה הציע קינג לאזרחים קנדים אלו "רפטריאציה" ביפן, על אף שרובם לא היו בה מעולם, ואינם דוברים את שפתה. שובם לבתיהם ב"רצועת הביטחון" התאפשר רק לאחר שנים רבות.
קינג ושאלת ההגירה
בשנות השלושים בזמן המשבר הכלכלי הנהיג קינג מדיניות הגירה מגבילה ביותר כלפי המבקשים להגר לקנדה. הממשלה עודדה בעיקר כאלה שראתה כמועמדים להתיישבות חקלאית, וגם אלו התקבלו למדינה במספרים מצומצמים ביותר. על רקע זה, גם לא הייתה פתיחות רבה לקבלת מהגרים פליטים, ובכללם, יהודים פליטים מאירופה. בשנים 1945-1933 קיבלה קנדה 4000 יהודים בלבד לתחומה. יש המאשימים את קינג בהתעלמות משיקולים הומניטריים בנוגע למדיניות ההגירה של ארצו. לעיתים רבות מזכירים אמירה של פקיד הגירה בממשלתו, משנת 1938 שהשיב לשאלה לכמה יהודים ניתן יהיה לאפשר להגר לקנדה, במילים "אף אחד זה יותר מדי" (None is too many). ממשלת קנדה בראשותו של קינג לא איפשרה הגירה יהודית המונית בשנים שבין מלחמות העולם ובתקופת מלחמת העולם. אך בכך לא הייתה יוצאת דופן מרוב מדינות העולם שהשתתפו בועידת אוויאן. יש המזכירים באשר לקינג את פגישתו עם היטלר בשנת 1937, פגישה ממנה יצא כשהוא מביע אמנם הסתייגות מדעותיו של האיש אך רושם חיובי מכישוריו כמנהיג. עם זאת, הייתה ממשלתו של קינג נחרצת במאבקה כנגד הנאציזם במלחמת העולם השנייה, ועמדה לצד בריטניה במאבק המלחמתי מתחילתו ועד לסיום המלחמה, תוך הקרבת קורבנות רבים, גם כאשר ארצות הברית שמרה על נייטרליות, וגם בימים הקשים בהם עמדה בריטניה בדד לאחר נפילת צרפת.
במהלך הביקור בברלין נפגש קינג עם שר החוץ הגרמני, הברון קונסטנטין פון נויראט. במהלך שיחתם אמר נויראט הגרמני כי "לא היה ביכולתו של קינג לגור בברלין מכיוון שיש בה יהודים כה רבים... אין כל עונג ביציאה לתיאטרון המלא ביהודים... הם משתלטים על כל העסקים, על כל הכלכלה... חייבים לגרש אותם כך שהעם הגרמני ישלוט בעצמו בעירו ובענייניו". קינג הציע לנויראט כי עליו להתגבר על דעותיו הקדומות ולקדם רצון טוב, ונויראט נראה כמסכים עמו. בהמשך הפגישה הוזמן קינג לסעודה בביתו הפרטי של נויראט ושם העיר כי מצא את מארחו "נעים מאוד".
בועידת אוויאן ב-1938 שעסקה בשאלת קליטת הפליטים היהודים, סירבה קנדה לקבל פליטים יהודים מאירופה, אלא אם כן אלו "יעסקו בחקלאות". עמדה זו לא הייתה אלא סירוב מנומס לקבל פליטים כלשהם, שכן לא היו פליטים העוסקים בחקלאות. בכך לא חרג קינג מהקו הכללי של כל המדינות שהשתתפו בוועידה, פרט לרפובליקה הדומיניקנית שמנהיגה, רפאל טרוחיו הסכים לקלוט יהודים בתקווה שאלו ישפרו את המאזן האתני בארצו לטובת בני המוצא האירופי. מדיניות זו של סירוב לקלוט פליטים יושמה במלוא חומרתה בשנת 1939, כאשר הייתה קנדה בין המדינות שסירבו לקלוט את פליטי הספינה סט. לואיס, ואלו נאלצו לשוב לאירופה, בה מצאו רבים מהם את מותם. המדיניות נמשכה עד לסיום מלחמת העולם השנייה. בשנת 1983 פרסמו ההיסטוריונים אירווינג אבלה והרולד טרופר את הספר "None is too many" (אף אחד זה יותר מדי). כותרתו של הספר לקוחה מאמרה של פקיד הגירה קנדי, שענה באמירה זו לשאלה "כמה פליטים תקלוט קנדה לאחר המלחמה". בספר מאשימים ההיסטוריונים את ממשלו של קינג באדישות לגורל היהודים באירופה. מדיניות זו אינה מיוחסת רק לקינג, אלא גם לבכירים בממשלתו, לרבות ראש מינהל ההגירה, פרדריק צ'ארלס בלייר, המושל הכללי של קנדה וינסנט מאסי, והאליטות האנגלופוניות והפרנקופוניות כאחת.
תקופת הכהונה השישית, לאחר המלחמה
בבחירות שהתקיימו ביוני 1945 זכתה מפלגתו הליברלית של קינג, הגם שאיבדה חלק מכוחה, והוא נבחר לתקופת כהונה נוספת. קינג סייע לייסד את האומות המאוחדות ואף נכח במושב הפתיחה של האומות המאוחדות בסן פרנסיסקו. לאחר המלחמה פירק קינג במהירות את מנגנוני השליטה במשק ובמדינה שנוצרו בתקופת המלחמה. מיד עם סיום המלחמה הורה על הפסקת הצנזורה הצבאית. הוא החל בתוכנית אמביציונית של תיקונים חברתיים, והניח את הבסיס לצירופן של ניופאונדלנד ולברדור לקנדה. בתקופה זו החלה קנדה במעורבות במלחמה הקרה.
בנובמבר 1948 פרש קינג, והוחלף על ידי שר המשפטים בממשלתו לואי סן-לורן.
קינג ועצמאות קנדה
ב-1946 הוביל קינג את המהלך החשוב שקבע למעשה את מעמדה של קנדה כמדינה נפרדת, כאשר הביא לחקיקת חוק האזרחות הקנדי שיצר את המושג "אזרח קנדי" שלא היה קיים קודם לכן. לפני חקיקת החוק נחשבו הקנדים לאזרחים בריטים החיים בקנדה. ב-3 בינואר 1947 קינג קיבל את תעודת האזרחות הקנדית מספר 1.
מכסים
קינג פעל להורדת מכסים עם מדינות אחרות. בראשית שנות ה-30 הוא ביקר בוושינגטון וחתם על הסכם להורדת מיסים עם רוזוולט. כן ניהל שיחות עם נציגי יפן ובריטניה על הורדת מכסים.
מותו של קינג
קינג מת זמן קצר לאחר פרישתו, ב-22 ביולי 1950 מדלקת ריאות. תוכניותיו לשעת הפרישה, לכתוב את זכרונותיו, לא התגשמו. הוא נטמן בבית הקברות מאונט פלזנט בטורונטו. קינג לא נישא מעולם, ולא הותיר אחריו צאצאים.
חייו הפרטיים, מורשתו ותדמיתו
קינג לא היה מנהיג כריזמטי, ולא סחף אחריו קהל מעריצים. יש המניחים כי לו היה מנסה את ידו בפוליטיקה בעידן הטלוויזיה לא היה מגיע להישגים אליהם הגיע. הוא לא הותיר אחריו ספרי זכרונות פוליטיים, כשם שהותיר צ'רצ'יל וכשם שהותירו מנהיגים אחרים בני תקופתו. הספר העיקרי שהותיר אחריו הוא "התעשייה והאנושות" משנת 1918.
זכרו מונצח כיום בקנדה באופנים שונים. דמותו מופיעה על שטר של 50 דולר קנדי, ואחוזתו הפרטית בקינגסמיר, ליד אוטווה פתוחה לציבור בחלקה. בית האחוזה בו בילה את ילדותו בקיצ'נר הפך אף הוא למוזיאון ומתקן נופש לזכרו של קינג.
קינג הותיר אחריו יומנים מפורטים, בהם רשם את הרהוריו ומעשיו בין השנים 1893 ועד מותו ב-1950. היומן הוא מסמך היסטורי רב חשיבות, שניתן ללמוד ממנו לא רק על חייו ומחשבותיו של קינג, אלא גם על המאמץ המלחמתי הקנדי ומאורעות חשובים אחרים בהם היה קינג מעורב.
עם זאת, בחלקים נרחבים מותיר היומן תמונה של קינג כאדם הנתון למוזרויות אישיות, ותחביבו הוא יצירת קשר עם המתים. בין היתר טען קינג כי יצר קשר עם לאונרדו דה וינצ'י, סיר וילפריד לורייה, אמו של קינג, וכלביו מסוג אייריש טרייר שכולם נקראו פאט. נראה כי קשר זה סיפק לו נחמה רוחנית, ולא השפיע על ענייני המדינה. עניין זה בעולם שמעבר לא היה ידוע בתקופה בה היה קינג פוליטיקאי פעיל, והתפרסם רק לאחר מותו.
קינג מעולם לא נישא, אך היו לו מספר ידידות קרובות, לרבות אישה נשואה בשם ג'ואן פטסון עמה בילה חלק מזמנו הפנוי. יש המפרשים כמה פסקאות ביומניו כעדות לכך שנעזר בשירותיהן של פרוצות. אחרים סבורים כי היה הומוסקסואל.
אוניית המערכה יאמטו
חשיבות תרבותית
באותה שנה יצא לאקרנים סרט באורך מלא בשם "יאמטו" לציון שישים שנה לסיום מלחמת העולם השנייה. הסרט מבוסס על ספר בעל אותו השם, ומציג את המלחים ששירתו על האונייה ואת רגשות הכבוד והחובה שחשו. הסרט יצא לאקרנים במעל ל-290 בתי קולנוע ברחבי יפן, וזכה להצלחה מסחרית בהכניסו שיא של 5.11 מיליארד ין.
הפורום לתיאום המאבק באנטישמיות
בהמשך למאמץ האמור לעיל, הפורום מקבל מידע על פעילות אנטישמית ממגוון מקורות, בודק את המידע ומפרסם אותו באתר האינטרנט שלנו, שנבנה כדי להוות כלי נוסף במאבק באנטישמיות
לאתר האינטרנט יש את מאגר הנתונים הגדול ביותר ברשת על אירועים אנטישמיים ברחבי העולם. האתר מתעדכן באירועים, דוחות, תמונות, וידאו-קליפים וסטטיסטיקות על בסיס יומי.
האירועים בארכיון נגישים בחתכים שונים כתאריך, מיקום או סוג אירוע.
100 סיפורים ראשונים
100 סיפורים ראשונים הוא אוסף בן שלושה כרכים המרכזים מקבץ של מאה סיפורים נבחרים לגיל הרך. הספרים יצאו בהוצאת כנרת, ופורסמו לראשונה בין 1983 ל-1984. הסיפורים לוקטו ונערכו על ידי דניאלה גרדוש ותלמה אליגון, ואוירו על ידי דוש (קריאל גרדוש; אביה של דניאלה).
עם הסיפורים הנבחרים נמנים יצירות מהספרות העברית (כמו דירה להשכיר או האריה שאהב תות), לצד נכסי צאן ברזל של ספרות הילדים העולמית (כמו סיפורי האחים גרים או סיפוריו של הנס כריסטיאן אנדרסן). חלק א', שנדפס ב-1983, כולל 50 סיפורים, שבהם העלילה ואוצר המילים פשוטים, והוא מיועד לילדים בראשית הקריאה. חלק ב', שנדפס ב-1984, מכיל 25 סיפורים, שבהם העלילה ואוצר המילים מורכבים קצת יותר, והוא מיועד לבני הארבע והחמש. חלק ג' נדפס גם הוא ב-1984, והוא מכיל 25 סיפורים; הוא מעט יותר מורכב, ובאופן כללי גם מיועד לגיל הגן, לבני הארבע עד שש.
בכתיבת ובעריכת הסיפורים השתתפו, מלבד גרדוש ואליגון, גם עדנה פלג, יעל רוזמן ואבירמה גולן.
מקבץ הסיפורים היווה המשך למקבץ השירים "100 שירים ראשונים" שיצא בהוצאת כנרת.
צ'פלה (סופה טרופית)
צַ'פַּלַה (באנגלית: Chapala) היא סופה טרופית שגרמה נזק רב בתימן בנובמבר 2015.
הסופה הנדירה היא היחידה מסוגה בהיסטוריה המתועדת של תימן. היא התפתחה כציקלון מעל האוקיינוס ההודי, אך בניגוד למרבית הסופות הטרופיות הנוצרות באוקיינוס ההודי, שמגיעות למפרץ בנגל, היא המשיכה לעבר הים הערבי. סופות הממשיכות לים הערבי, אם הן מגיעות ליבשה, פוגעות בדרך כלל בעומאן. צ'פלה, לעומת זאת, באופן חריג, המשיכה לכיוון תימן, עברה מעל האי התימני סוקוטרה ועלתה על היבשה ליד עיר הנמל אל-מוכלא, שבאותו הזמן הייתה בשליטת שלוחה של ארגון הטרור "אל-קאעידה".
באזורי הפגיעה בתימן ירדה ביממה אחת כמות משקעים שיורדת באותו אזור במשך 2–3 שנים בממוצע.
קודו ניאלה
קודו הניאלה (שם מדעי: Tragelaphus angasi) הוא מין אנטילופה משפחת הפריים.
מאפיינים
קודו הניאלה נפוץ במקומות הרריים ברחבי מוזמביק, זימבבואה, מלאווי, סווזילנד, דרום אפריקה, והוא הובאה גם לנמיביה ובוצוואנה. בית גידולו הוא בעיקר באזורים מלאים סבך ושיחים, ולעיתים גם בסוונות, בדומה לכמה מינים הקרובים אליו.
גובהו הכתפיים של הזכר הוא 120-80 ס"מ, אורך ראשו וגופו 195-135 ס"מ, אורך זנבו 55-40 ס"מ, ומשקלו 140-55 ק"ג. רגליו ארוכות ודקיקות ובעזרתן הוא יכול לרוץ במהירות ולטפס על הרים בקלילות. צבעו של הזכר חום-שחור ופסים לבנים חוצים את גבו לרוחב והוא מתאפיין בקרניים ארוכות ומכופפות לאחור. הנקבה, לעומת הזכר, צבועה בחום בהיר והפסים הלבנים אשר חוצים את גבה לרוחב, בולטים יותר מאשר אצל הזכר, כמו כן, הנקבה נטולת קרניים. הנקבה קטנה מהזכר ושוקלת פחות ממנו.
כמו אצל קרובי משפחתו, זכר הניאלה נלחם ביריב באמצעות נגיחות קרניים. המנצח זוכה בנקבות ואוסף סביבו הרמון שלם. הנקבה יולדת לאחר היריון של תשעה חודשים גור אחד, אותו היא מחביאה מטורפים פוטנציאלים כגון: נמרים, אריות, בבונים ושימפנזים.
תחש (כלב)
תחש, המכונה כלב נקניק, כלב בייגלה ודאקל, הוא כלב קצר רגליים וארוך גוף ממשפחת כלבי הציד.
גוף כלב התחש ארוך ושרירי, רגליו קצרות ואוזניו ארוכות ושמוטות. כפות הרגליים שלו גדולות מהרגיל כדי לאפשר חפירה באופן יעיל. לתחש יש בית חזה גדול, המועיל לו בציד ואפו הארוך מסייע בהרחבה של אזורי קליטת הריח. נהוג למיין סוגים של כלבי תחש לפי אורכם, גודלם ואורך וסוג שערם. אופיו של הכלב ידידותי, אך הוא עשוי להיות עקשן וחינוכו קשה. התחש אוהב לרדוף אחר חיות קטנות כגון קיפודים, ציפורים וחתולים ומפגין לעיתים חשדנות כלפי זרים.
מרסל כהן (בלשן)
מרסל סמואל רפאל כהן (בצרפתית: Marcel Samuel Raphaël Cohen; 6 בפברואר 1884 - 5 בנובמבר 1974) היה בלשן יהודי צרפתי, מגדולי החוקרים של השפות השמיות ובעיקר הענף האתיופי שבה.
חייו
בשנים 1911-1910 נסע בעזרת מלגה ממשרד החינוך לאתיופיה לערוך מחקר לשוני. בשנת 1916 מונה למרצה במכון הלאומי לשפות ותרבויות המזרח, ובשנת 1926 לפרופסור מן המניין. בין תלמידיו המובהקים נמנה הבלשן וולף לסלאו.
סטיבן מנגן
ביוגרפיה
מנגן נולד בפונדרס אנד שבצפון לונדון להורים אירים קתולים שהגיעו מהחוף המערבי של אירלנד. יש שלו שתי אחיות, אניטה וליזה.
אחרי שסיים תואר ראשון במשפטים בקולג' גונביל וקאיוס בקיימברידג', הוא טיפל במשך שנה באימו, מרי, שהייתה חולה בסרטן ומתה בגיל 45. שבועות אחדים אחרי מותה הוא נרשם לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) ולמד שם שלוש שנים. אביו, ג'יימס נפטר מגידול מוחי בגיל 63.
קריירה בתיאטרון
ב-1994, אחרי סיום לימודיו ב-RADA, לא חיפש מנגן תפקידים על המסך אלא העדיף לקחת תפקידים בתיאטרון בהם ראה הזדמנויות פחות מוגבלות. בין השנים 1994 ו-2000 שיחק במחזות מאת שייקספיר, שו, קווארד, בן וגולדסמית' ברחבי בריטניה ובווסט אנד. אחר כך הצטרף ללהקת התיאטרון "Cheek by Jowl" ויצא לסיור הופעות בינלאומי עם המחזה "מהומה רבה על לא דבר", שזיכה אותו במועמדות לפרס איאן צ'ארלסון עבור התיאטרון המלכותי הלאומי. הוא עבד עם הבמאי דקלן דונלן במחזה "The School for Scandal" עם הלהקה השייקספירית המלכותית, והופיע במחזה "Hay Fever" בתיאטרון סבוי.
ב-2008 גילם מנגן את התפקיד הראשי במחזה "The Norman Conquests" בבימויו של מת'יו וורקוס והופיע בתיאטרון אולד ויק ואחר כך בתיאטרון "Circle in the Square" שבברודוויי. ההפקה זכתה להצלחה ולביקורות משבחות וכן הייתה מועמדת לכמה פרסי טוני, בכללם פרס למנגן עצמו. ההצגה זכתה בפרס טוני לחידוש הטוב ביותר.
ב-2012 הופיע מנגן בפעם השנייה בתיאטרון רויאל קורט וגילם גבר בהריון במחזה "Birthday" מאת ג'ון פנהול בבימויו של רוג'ר מיצ'ל.
במחזה "Jeeves and Wooster in Perfect Nonsense" שיחק מנגן בתפקיד ברטי ווסטר, בהפקה בתיאטרון הדוכס מיורק, לצדו של מת'יו מקפדיין בתפקיד ג'יבס. הם הופיעו במחזה עד אוקטובר 2013 והוחלפו על ידי מארק היפ ורוברט וב. ההצגה זכתה ב-2014 בפרס לורנס אוליביה לקומדיה החדשה הטובה ביותר.
טלוויזיה
פריצת הדרך של מנגן בטלוויזיה הייתה בשנת 2001 בתפקיד אדריאן מול בתוכנית הטלוויזיה של ה-BBC "אדריאן מול: שנות הקפוצ'ינו". באותה שנה שיחק לצדו של דניאל קרייג בסרט הטלוויזיה של ערוץ 4 "Sword of Honour". מאז הוא מופיע הרבה בתפקידים ראשיים בטלוויזיה הבריטית.
ב-2002 הופיע מנגן בפרק "Bravealan" בסדרה "אני אלן פרטרידג'" (עם סטיב קוגן) בתפקיד דן מודי. הסצנה בה אלן קורא שוב ושוב "דן!" במגרש החניה, ודן מצדו מעמיד פנים שאינו שומע, נבחרה כאחד הקטעים הטובים ביותר בסדרה על ידי העיתון הבריטי "מטרו".
בסדרה זוכת ה-BAFTA "מחלקה אלטרנטיבית" שיחק מנגן בתפקיד המרדים היהיר גאי סיקרטן. הוא כיכב בסיטקום הבריטי "Never Better" ברשת BBC Two בתפקיד קית' מרצ'נט האלכוהוליסט ועם קייט אשפילד בתפקיד אשתו האומללה, אניטה. את התסריט לסדרה כתב פינטן ריאן עבור World Productions.
ב-2009 כיכבו בקומדיה השחורה "Free Agents" יחד עם מנגן שרון הורגן ואנתוני הד. הפיילוט של הסדרה הופק עבור ערוץ 4 בנובמבר 2007, אך שידור הסדרה עצמה החל רק ב-13 בפברואר 2009. הגרסה האמריקנית של הסדרה בוטלה אחרי שידור של 4 פרקים בלבד, ו-4 פרקים נוספים יצאו באתר האינטרנט Hulu.
מנגן גילם את דמותו של דירק ג'נטלי בסדרת הדרמה-קומית-בלשית "דירק ג'נטלי" המבוססת על הדמויות שיצר דאגלס אדמס. יוצר הסדרה היה האוורד אוברמן ולצדו של מנגן כיכב דארן בויד בתפקיד הסיידקיק שלו, ריצ'רד מק'דאף. שחקנים קבועים נוספים היו הלן בקסנדייל כחברתו של מק'דאף, סוזן הרמיסון, ג'ייסון ווטקינס בדמות מפקח בילוש ג'ילקס, יריבו של ג'נטלי, וליזה ג'קסון גילמה את פקידת הקבלה ג'ניס פירס. בניגוד לרוב סדרות הבלשים, בולט בסדרה הפן הקומי, וכן נושאים של מדע בדיוני כמו מסע בזמן ובינה מלאכותית. הסדרה לאכזבתו של מנגן התוכנית בוטלה אחרי 4 פרקים.
בפרק "The Hunt for Tony Blair" של הסדרה הקומית "The Comic Strip Presents" שיחק מנגן בתפקיד הראשי וגילם את ראש ממשלת בריטניה לשעבר טוני בלייר. הסרט שודר לראשונה בערוץ 4 ב-14 באוקטובר 2011. התסריטאים היו פיטר ריצ'רדסון ופיט ריצ'נס, והסרט הוא בסגנון פילם נואר של שנות החמישים של המאה העשרים. בסרט בלייר הוא מבוקש על רצח ונמלט מפני החוק. הקרנת הבכורה העולמית הייתה בפסטיבל הטלוויזיה הבינלאומי של אדינבורו באוגוסט 2011. הוא קבל לרוב ביקורות חיוביות, והיה מועמד לפרס באפט"א לתוכנית הקומדיה הטובה ביותר, ולפרס הקומדיה הבריטית בשנת 2011.
ב-2011 החל מנגן להופיע בסדרה הקומית הבריטית/אמריקאית "אפיזודס" שנוצרה על ידי דייוויד קריין וג'פרי קלאריק והופקה על ידי Hat Trick Productions. הבכורה הטלוויזיונית של הסדרה בארצות הברית הייתה בערוץ שואוטיים ב-9 בינואר 2011, ובבריטניה, בערוץ BBC Two, ב-10 בינואר 2011.
עלילת הסדרה מתמקדת בזוג נשוי בריטי שיוצרים סדרה קומית מצליחה ונוסעים להוליווד כדי ליצור לסדרה שלהם גרסה אמריקאית, עם תוצאות הרסניות. עד 2015 שודרו ארבע עונות של הסדרה. הסדרה זכתה לביקורות חיוביות ממבקרי הטלוויזיה, ושבחים לסטיבן מנגן, טמזין גרג ומאט לה-בלאנק על הופעותיהם. ב-2017 שודרה העונה החמישית והאחרונה של הסדרה.
קולנוע
סרט הקולנוע הראשון שבו השתתף מנגן היה "בילי אליוט" בתפקיד ד"ר קריין. בסרט "Chunky Monkey" שיחק לצדם של דייוויד ת'רלפול ואליסון סטדמן בתפקיד זמר קברט צרפתי בשם פייר דופונט. עוד הופיע בסרט "משחקים מפתים" של מירמקס בכיכובם של ניקול קידמן וונסן קאסל. ב-2003 שיחק בתפקיד הראשי בסרט ההולנדי "סופרטקס" שביים יאן שוט.
זאב הראל
זאב הראל הוא דיפלומט ישראלי, המכהן כשגריר ישראל באקוודור. קודם לכן כיהן כשגריר ישראל בפרגוואי.
סטיבן מנגן
קולנוע
מנגן השתתף בסרט המוקומנטרי הבריטי "קונפטי" משנת 2006, שיצרה וביימה דבי איזיט. בסרט כיכבו קומיקאים בריטים רבים בהם ג'סיקה סטיבנסון, ג'ימי קאר, מרטין פרימן, מארק היפ, ג'וליה דייוויס, רוברט וב ואוליביה קולמן. הסרט עוקב אחרי תחרות שנערכת על ידי מגזין חתונות, שבה הפרס הגדול הוא בית בו יזכו בני הזוג שלהם החתונה המקורית ביותר. מנגן משחק את אחד מהחתנים שמשתתפים בתחרות שהוא שחקן טניס מקצועני. הסרט עוקב אחרי הזוגות בסגנון "זבוב על הקיר", בדומה לסדרה הבריטית "המשרד".
זאב הראל
ביוגרפיה
הראל נולד בירושלים ושירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים עד שחרורו בדרגת רב-סרן. הוא למד באוניברסיטה העברית ויש לו תואר ראשון בהיסטוריה של האנתרופולוגיה ותואר שני בחינוך.
סטיבן מנגן
קולנוע
ב-2010 כיכב מנגן בסרט המוקומנטרי "Beyond the Pole", עיבוד לסדרה באותו שם של רדיו ה-BBC. הסרט יצא לאקרנים בבריטניה ב-2010. הבמאי והמפיק הוא דייוויד ל. ויליאמס. הסרט צולם בקרחון צף לחופה של גרינלנד, ומככבים בו שחקנים וקומיקאים עטורי שבחים בהם ריס תומאס, מארק בנטון, אלכסנדר סקארסגארד והלן בקסנדייל. במגזין וראייטי תיארו את הסרט כשילוב בין הסדרה "המשרד" ובין הסרט "לגעת באינסוף". הסרט עוקב אחרי תלאותיהם של אנשי משלחת צמחונית ואורגנית לקוטב הצפוני.
זאב הראל
ביוגרפיה
לפני שמונה לשגריר, הראל שירת במספר תפקידים במשרד החוץ ובנציגויות ישראליות בסרי לנקה, ירדן, קוסטה ריקה, מקסיקו וארצות הברית.
סטיבן מנגן
קולנוע
ב-2013 גילם מנגן את דמות של אלסטר קולדוול בסרטו של רון הווארד "Rush", דרמת הספורט הביוגרפית המתארת את היריבות בין נהגי המרוצים ג'יימס האנט וניקי לאודה במרוץ פורמולה 1 בשנת 1976. הסרט נכתב על ידי פיטר מורגן, בוים על ידי רון הווארד ומככבים בו כריס המסוורת' בתפקיד האנט ודניאל בריהל בתפקיד לאודה. הקרנת הבכורה בלונדון הייתה ב-2 בספטמבר 2013, והוא הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 2013.
זאב הראל
ביוגרפיה
בתחילת 2017 הוחלט למנות אותו לשגריר ישראל בפרגוואי, והוא החל את כהונתו כשהגיש כתב האמנה לנשיא הוראסיו קארטס בספטמבר באותה שנה. במאי 2018, במהלך כהונתו של הראל, ממשלו של קארטס העביר את שגרירות פרגוואי בישראל מגוש דן לבירתה בירושלים, ופרגוואי הפכה לאחת מקומץ מדינות שבחרו לעשות כן. עם זאת, הנשיא מריו אבדו בניטס שעלה לשלטון מספר חודשים לאחר מכן החליט להחזיר את שגרירות פרגוואי לגוש דן בחודש ספטמבר; בתגובה ראש ממשלת ישראל ושר החוץ בנימין נתניהו הורה לסגור את שגרירות ישראל בפרגוואי ואנשי השגרירות, ובתוכם הראל, נאלצו לשוב לישראל.
סטיבן מנגן
קולנוע
בשנת 2014 דיבב מנגן את דמות פט הדוור בסרט ההנפשה ממוחשבת הבריטי "יצאת כוכב". הדוור פט הוא דמות פופולרית מסדרת טלוויזיה ותיקה לילדים של ה-BBC, הנקראת "דר דוור". הסרט תוכנן לצאת ב-24 במאי 2013 אך יצא רק שנה אחר כך. הזמר רונן קיטינג שר את השירים של פט. עוד משתתפים בסרט ג'ים ברודבנט, רופרט גרינט ודייוויד טננט.
זאב הראל
ביוגרפיה
במרץ 2019 הוחלט למנות אותו לשגריר ישראל באקוודור, והוא החל את כהונתו באוגוסט באותה שנה.
סטיבן מנגן
חיים אישיים
ב-2007 התחתן מנגן עם השחקנית לואיז דלמר. לבני הזוג יש שלושה בנים.
קורא המחאות
קורא המחאות הוא התקן קלט המסוגל לקרוא את הפרטים המזהים המופיעים בחלק התחתון של המחאה. פרטים מזהים אלה, הכוללים את זיהוי הבנק, הסניף, מספר החשבון ומספר המחאה, מודפסים על גבי ההמחאה בדיו מגנטי, כלומר דיו המכיל חלקיקים מגנטיים הניתנים לקריאה על ידי המכשיר. מסיבות אלו לא ניתן לקרוא צילום של המחאה, אלא רק את ההמחאה המקורית.
יתרונות הדפסה זו, בהשוואה לברקוד למשל, הם שהדפסה זו קריאה גם לבני אדם, משום שהתווים נראים כמו ספרות רגילות. בנוסף, כל דיו רגיל (דיו של עט רגיל למשל) שנמצא על הדיו המגנטי אינו מפריע לקריאת הכיתוב, ולכן אין בעיה כאשר החתימה נכתבת גם על ההדפסה בדיו מגנטי.
הגופנים העיקריים שבשימוש בעולם נקראים CMC-7 ו-E-13B, בגופן E-13B משתמשים בעיקר בארצות הברית, קנדה ובריטניה. באירופה, במזרח הרחוק ובישראל מודפסים הצ'קים בגופן CMC-7. מרבית קוראי ההמחאות יודעים לזהות את שני סוגי הגופנים.
בין השדות של הפס המגנטי מפרידים סימנים מיוחדים שלפיהם אפשר לזהות את סוג השדה שאותו קוראים. לפני כל שדה מופיע סימן זיהוי שמודיע לקורא (ליתר דיוק: לתוכנה המפעילה אותו) מהו השדה שאחריו. קורא ההמחאות מחובר למחשב באמצעות אחד מהחיבורים הנפוצים: USB, RS-232 או חיבור המקלדת – בהתאם לדגם. פעולת הקורא אורכת בדרך כלל בסביבות שנייה וחצי.
קיימים גם קוראי המחאות המסוגלים גם לצלם את ההמחאה לשם שמירת תמונתה במחשב.
קורא ההמחאות משמש לקליטת פרטי ההמחאה במערכות המידע המטפלות בו: השימוש בקורא המחאות מבטיח קליטה מהירה ואמינה של הפרטים המזהים של ההמחאה.
רוברט קוטר
רוברט קוטר (אנגלית: Robert Cooter) הוא פרופסור בחוג לכלכלה של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, המתמחה בניתוח כלכלי של המשפט.
רוברט קוטר סיים את חוק לימודיו לתואר הראשון בקולג' סווארטמור בשנת 1967, השלים את התואר השני באוניברסיטת אוקספורד בשנת 1969 ואת הדוקטורט באוניברסיטת הרווארד בשנת 1975. מאותה שנה החל ללמד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי והצטרף לבית הספר למשפטים (Boalt Hall) של האוניברסיטה ב-1980. הוא מרבה להרצות במכון למחקר מתקדם בפרינסטון וזכה למלגות יוקרתיות ופרסים רבים, בכללם גוגנהיים, פרופסור אורח על שם ג'ק נ. פריטצקר בבית הספר למשפטים שבאוניברסיטת נורת'ווסטרן, ולאחרונה במלגת המחקר על שם מקס פלנק. הוא היה פרופסור אולין בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה והרצה באוניברסיטת קולון ב-1989. הוא משמש כעורך שותף של International Review of Law and Economics. הוא אחד מן המייסדים של אגודת American Law and Economics ושירת מ-1994 עד 1995 כנשיאה. ב-1999 הוא נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
ביבליוגרפיה
קוטר פרסם מגוון רחב של מאמרים על חוק פרטי, משפט חוקתי וכלכלה, ועל הניתוח הכלכלי של המשפט. פרסומיו האחרונים כוללים מהדורה רביעית של ספר לימוד חשוב Law and Economics (with Ulen, 1999), שגם תורגם לספרדית, איטלקית, יפנית, סינית וקוריאנית. הוא גם מחברו של המאמר "Commodifying Liability" בספר The Fall and Rise of Freedom of Contract (1999), המאמר Law from Order: Economic Development and the Jurisprudence of Social Norms", בתוך הספר Not-so-Dismal Science: A Broader, Brighter Approach to Economies and Societies (1999), הערך "Punitive Damages" בתוך Philosophy of Law: An Encyclopedia (1999), והמאמר "Does Risk to Oneself Increase the Care Owed to Others? Law and Economics in Conflict" בכתב העת The Journal of Legal Studies, ביחד עם אריאל פורת, 2000. פרסומים נבחרים נוספים:
Fireflies (שיר)
"Fireflies" (בתרגום חופשי לעברית: גחליליות) הוא השיר הראשון של פרויקט המוזיקלי האמריקני Owl City מתוך אלבום הבכורה Ocean Eyes. הסולן של להקת Relient K מאט טייסן השתתף בהקלטת השיר.
השיר זכה להצלחה עצומה ברחבי העולם והגיע לפסגת מצעדי הפזמונים באוסטרליה, בלגיה, דנמרק, אירלנד, פינלנד, שוודיה, נורווגיה, בריטניה, ארצות הברית והולנד.
הווידאו קליפ
הקליפ "Fireflies" בוים על ידי סטיב הובר. הקליפ כולל קטעי וידאו בהם אדם יאנג מנגן על עוגב בחדר שינה מלא בצעצועים, בו רוב הצעצועים (בהם בובת אסטרונאוט, מכוניות צעצוע, וצפלין) מתעוררים לחיים. רוב הצעצועים הם צעצועים ישנים מסביבות שנות ה-70 ושנות ה-80. בחדר ישנם גם מכשירים ביתיים כגון טלוויזיה שחור לבן ופטפון.
הווידאו קליפ שודר לראשונה בבכורה בלעדית ב-MySpace.
פיגמה
פיגמה (באנגלית: Figma) היא אפליקציית אינטרנט שיתופית המיועדת לעיצוב ממשק משתמש וחוויית משתמש עבור יישומי רשת ואפליקציות מובייל.
מערך התכונות של פיגמה מתמקד בעיצוב ממשקי משתמש וחוויית משתמש, מאפשר שיתוף פעולה בזמן אמת ומנגיש מגוון כלי עריכת גרפיקה וקטורית למשתמשי דסקטופ (כולל תכונות לא מקוונות) ומשתמשי פלטפורמות ניידות וטלפונים חכמים מבוססי מערכות ההפעלה אנדרואיד ו-iOS.
התוכנה הושקה בשנת 2012, כעבור כעשר שנים, בספטמבר 2022 הכריזה החברה על רכישתה בידי חברת התוכנה אדובי מהמובילות בעולם הגרפיקה הממוחשבת, המציעה שירות מקביל בשם אדובי XD.
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית הוא פרס גלובוס הזהב המוענק מדי שנה על ידי איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד. הפרס מוענק לשחקן שביצע הופעה יוצאת דופן בתפקיד ראשי בסדרת קומדיה/מוזיקלית בשנה החולפת.
טירת האגם
טירת האגם היא מערכת השו"ב המרכזית של המטה הכללי בצה"ל. המערכת פותחה על ידי חברת TSG IT, חברה פרטית בבעלות התעשייה האווירית לישראל ופורמולה מערכות, בשיתוף אגף התקשוב בצה"ל, כדי לקשר בין גורמי המידע לגורמי האש.
המערכת יוצרת חיבור תהליכים מבצעיים בין זרועי שמאפשר גם חיבור של פלטפורמות לרשת. כך לדוגמה ניתן לצפות באמצעותה בנתונים אודות התקדמות הלחימה: מיקומי הכוחות הישראליים ומרכזי הפעילות של האויב - ממחסני אמצעי לחימה, רקטות ומשגרים ועד למפקדות הארגונים עצמם. מעבר לכך היא מאפשרת לראות את תמונת המצב של שיגורי רקטות לעורף הישראלי בזמן אמת. היא מציגה על גבי מפת ישראל לא רק את מיקומי נפילות הטילים, אלא גם את סוג החימוש שנורה, את הנזק שנגרם בעקבותיו ואת טווחי הזמן בו היה העורף הישראלי תחת מתקפה.
פיתוח המערכת
אפיון המערכת החל בסוף שנות ה-90 במסגרת חיל הקשר והאלקטרוניקה, ופיתוחה בפועל החל בחיל הקשר בשיתוף פעולה עם TSG ב-2001. היא נוסתה מבצעית לראשונה בתרגיל ב-2004 אשר לא עמד בציפיות. הניסיון המשמעותי הבא היה בשנת 2005 במהלך תוכנית ההתנתקות עם גרסה מעודכנת שזכתה להצלחה חלקית. משנת 2006 עבר מוקד הפיתוח ל-TSG וב-2014 הפיתוח חזר לצה"ל לצורך הפחתת עלויות. פיתוח המערכת הועבר ליחידת לוט"ם של אגף התקשוב. בשונה מחברות אזרחיות, הפצת הגרסאות נעשתה על בסיס תהליכים מבצעיים בצה"ל ולא על פי בשלות המערכת.
בשנת 2013 הושקה גרסה מבצעית ניידת לטאבלטים. בגרסה זו בוצעה התאמת היישומים והמערכות לגרסה הניידת, שמירת ההגנה בהיבטי אבטחת מידע ושמירה על קשר רציף בהיבט המידע.
ג'ו ג'יטסו
גּ'וּ גּ'יטְסוּ (או גּ'וּ גּ'וּטְסוּ או ג'ו ג'יצו ) הוא שם של אמנות לחימה יפנית עתיקה (קוריו) בה עשו שימוש הסמוראים. משמעות המילים ג'ו ג'יטסו היא "מיומנויות רכות", והטכניקות של האמנות נועדו לשימוש במצב בו המתרגל נלחם ביריב חמוש ומשוריין בעוד הוא עצמו אינו חמוש או חמוש באופן קל, ולכן נועדה לשימוש כמוצא אחרון במצב בו הלוחם פורק מנשקו. כמו כן טכניקת הג'ו ג'יטסו מהווה חלק נכבד מהסילבוס של אמנויות לחימה נוספות, ביניהן קרב מגע, דניס הישרדות וג'ו ג'יטסו ברזילאי.
שיטת הג'ו-ג'יטסו מתמקדת בגראפלינג.
אין מקור רשמי שידוע שממנו התפתח הג'ו ג'יטסו. בכתבים עתיקים שנמצאו באזורים שונים בסין נראים תרשימי טכניקות שונות המזכירות את הטכניקות של הג'ו ג'וטסו אך המופע הראשון הידוע של השיטה היה בשנת 1650, על ידי רופא יפני שחי בסין, והציג את השיטה במעמד 10 סמוראים. במשך למעלה מ-200 שנה נשמרה השיטה בסוד בחוג מצומצם של כת הסמוראים. בסוף המאה התשע-עשרה, סטודנט יפני בשם קאנו הוציא מהשיטה את התרגילים המסוכנים ושיווה לה אופי ספורטיבי, ואז התפשטה אמנות הלחימה הזו ברחבי יפן.
אף על פי שנשקם המרכזי היה חץ וקשת, לצורכי קרב בטווחים קרובים הסמוראים השתמשו בחרב (קטאנה). תורת הלחימה בחרב נקראת קנג'וטסו ("טכניקת חרב") והיא לימדה שימוש נכון בחרב. לצידה התאמנו גם באמנות שליפת החרב וחיתוך בתנועה אחת המכונה באטוֹג'וּטסוּ. תנועות הלחימה היו מעגליות ונועדו ללחימה בטווח בינוני – טווח החרב. לעיתים נתקלו סמוראים אלה במקרים בהם לא יכלו לשלוף את החרב מפאת הטווח הקצר וכך מבסיס הלחימה בחרב התפתחו טכניקות שונות ללחימה בטווח קצר ללא נשק המבוססות על תנועות מעגליות, יציאה מטווח התקפות היריב וניצול תנועתו כנגדו. עם השנים התפתחו בריחים וחניקות שנועדו לניטרול סופי ומיידי של התוקף. אומנות הג'ו ג'יטסו נקראת גם "אומנות אם" כיוון שממנה צמחו והתפתחו שיטות לחימה אחרות (לדוגמה: ג'ו ג'יטסו ברזילאי, ג'ודו, ואף חלקים מהנין ג'וטסו) המבוססות על אותם עקרונות בסיסיים של ניצול תנועה וחוסר שימוש בכוח של המגן כנגד התוקף.
ההבדל העיקרי בין הג'ו ג'יטסו לבין שיטות הלחימה שהתפתחו ממנו הוא בכך שהג'ו ג'יטסו המסורתי אינו מגביל את עצמו לסוג אחד של לחימה, אלא משלב קרבות עמידה, הטלות מסוגים שונים, בריחים ונעילות בעמידה, ולחימה על הקרקע. לשם השוואה, הג'ודו, למשל, כולל בעיקר הטלות (עם מעט לחימה על הקרקע), אך אוסר שימוש באגרופים ובבעיטות. קראטה, לעומת זאת, מתמחה בבעיטות ואגרופים, אך מוגבל בהטלות ובלחימה על הקרקע. לוחמי ג'ו ג'יטסו משלמים לעיתים על היותם רב-תחומיים ביכולת מוגבלת בכל תחום בנפרד.
ג'ו ג'יטסו מודרני בישראל
בסוף המאה ה-19 נדד הג'ו ג'יטסו והגיע לאירופה על ידי מורים יפנים. בשנת 1961 הביא יהודה ואז דיאס את הג'ו ג'יטסו מאירופה לישראל, ופתח את ההתאחדות הבינלאומית לג'ודו בישראל.