cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל
ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל הוא אלבום האוסף העשירי של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה בשנת 1999 לאור חברת התקליטים הד ארצי. אלבום האוסף הוא חלק ממארז תקליטורים של חמישה אוספים שונים, הנקרא "כך היה כך יהיה", אותם הוציאה אילנית באותה השנה. הוא קרוי על שם הרצועה השביעית באלבום האולפן החמישי של הזמרת, אילנית, "ללכת שבי אחרייך".
ציר הזמן של מגפת הקורונה בשנת 2019
דיווחים על מקורות מוקדמים
במהלך העשור האחרון התגלו מאות וירוסים דמויי סארס בפרספיים סינים, אך רק הווירוס RaTG13 (פורסם חלקית בשנת 2016 כ-BtCoV/4991) היה קרוב באופן משמעותי ל-SARS-CoV-2.
סקירה שנערכה בספטמבר 2020 ציינה אפשרות ההיפותטית, לפיה הנגיף התפשט לאירופה עוד בשנת 2019, וזאת על בסיס עדויות חזקות הכוללות מספר מקרים של דלקות ריאות בצרפת ובאיטליה, בחודשים נובמבר ודצמבר של אותה שנה. עם זאת, דו"ח מעקב רטרוספקטיבי שפורסם לאחר מכן קבע כי אין עדות להפצת הנגיף ברומא (איטליה) בתקופה זו.
מספר ניתוחים רפואיים וסביבתיים באיטליה, צרפת וארצות הברית הצביעו על האפשרות כי הנגיף הופץ מספר שבועות לפני דצמבר 2019. דו"ח של ארגון הבריאות העולמי קבע כי: "ממצאי המחקר לא אוששו, השיטות שבהן השתמשו לא נעשו בדרכים סטנדרטיות, ומבחנים סרולוגיים עלולים לסבול מאותות לא ספציפיים". הוא קרא לחקירה נוספת של אירועים מוקדמים פוטנציאליים דוגמת אלה.
נובמבר
ב-13 במרץ 2020 דווח ב"South China Morning Post", כי רישומי ממשלת סין מצביעים על כך שניתן היה לייחס את המקרה הראשון של הדבקה במחלה לתושב חוביי בן 55, ב-17 בנובמבר.
ב-23 במאי 2021 בדיווח ב"וול סטריט ג'ורנל", נכתב, על בסיס מידע מודיעיני אמריקאי שהתגלה לאחרונה, כי שלושה חוקרים העובדים במעבדה BLS-4 של מכון ווהאן לווירולוגיה, אושפזו עם תסמינים דמויי המחלה. הדו"ח הוסיף משקל לקריאות לבדיקה רחבה יותר של התיאוריה לפיה הווירוס החל להתפשט עקב דליפה ממעבדה. עם זאת, דו"ח של ארגון הבריאות העולמי קבע כי "האפשרות שהמגפה החלה עקב תאונת מעבדה בלתי סבירה ביותר". מאז, ראש צוות חקירת מוצא הקורונה של ארגון הבריאות העולמי, פיטר בן אמבק, הצהיר כי הרשויות הסיניות הפעילו לחץ על הכותבים של מסקנות הדו"ח, וכי למעשה הוא רואה באפשרות של דליפת הנגיף מהמעבדה תרחיש "סביר".
מחקר שנערך בשנת 2021 על נוגדנים נגד הנגיף, העלה כי ייתכנו מקרים של נגיף הקורונה בצרפת עוד בנובמבר 2019. על פי מחקר שפורסם בינואר 2021 על ידי כתב העת British Journal of Dermatology, אישה בת 25 ממילאנו ביקרה בבית חולים בנובמבר 2019 עם כאב גרון ונגעים בעור. ניתוח מאוחר יותר של ביופסיות מהנגעים בעור חשף עקבות DNA ויראלי של הנגיף.
1 בדצמבר
הנדבק הראשון עליו ידוע בוודאות (חולה 0), החל לפתח סימפטומים ב-1 בדצמבר. האיש לא היה בשוק הסיטונאי של פירות הים חואנאן. משפחתו לא נדבקה, ולא נמצא קשר אפידמיולוגי בינו לבין שאר המקרים שאושרו במעבדה החל מ-2 בינואר.
שני מחקרי נוגדנים בארצות הברית הצביעו על נוכחות של הנגיף SARS-CoV-2 בארצות הברית בדצמבר 2019.
אשפוזים ראשונים
בשלב זה, 41 אנשים נבדקו ואושרו חיוביים למחלת נגיף הקורונה, כפי שדווחו בוועדת הבריאות בעיר ווהאן, ובארגון הבריאות העולמי בשנת 2020.
10 בדצמבר
שלושה מקרי הדבקה סימפטומטיים נוספים, שאומתו במעבדה, החלו ב-10 בדצמבר. מטופלים אלה ידועים, מכיוון שהם אושפזו, ועל כן נדגמו. לשניים מהשלושה לא הייתה חשיפה ישירה לשוק הסיטונאי של מאכלי הים, ואילו לשלישי היה.
15 בדצמבר
החולה החמישי והשישי, מבין אלו שאושרו במעבדה, חשו לראשונה בתסמינים ב-15 בדצמבר. לשני החולים הייתה חשיפה ישירה לשוק.
16 בדצמבר
כפי שידוע החל מפברואר 2020, מקרי האשפוז בבתי החולים במוקדמים ביותר, שנעשו עקב הדבקות במחלה, תוארכו ל-16 בדצמבר 2019 בווהאן.
27 בדצמבר
דגימות נשימה מאדם שאושפז בפריז, צרפת אובחנו בדיעבד כנגועות בנגיף (מחקר מ-14 באפריל, פורסם ב-3 במאי). הוא הציג תסמינים מתקדמים (CT בחזה, וילדו סבל בעבר ממחלה דמוית שפעת. האיש לא טייל בתקופה שלפני אשפוזו ממחוץ למדינה (נסיעתו האחרונה מחוץ לצרפת הייתה לאלג'יריה, והתרחשה באוגוסט 2019), אף על פי שאשתו עבדה ליד נמל תעופה. לא התבצעה חקירה אפידמיולוגיות לגילוי הנסיבות, וייתכן שהדגימה הייתה מזוהמת. (הערה: ממצאים אלה אינם מופיעים בסקירה הסטטיסטית של משרד הבריאות הציבורי הצרפתי).
דיווח ראשון על מחלה חדשה
על פי דיווחים בפברואר 2020, שהתפרסמו ב-Workers Daily, ו-Global Times - בעקבות הדו"ח של הדוקטור ג'אנג ג'יקסיאן, מבית החולים המחוזי של הוביי לרפואה סינית ומערבית משולבת, העביר התרעה בנוגע למחלה ל-CDC המקומי, מרכז המניעה והבקרה של מחלות ווהאן ג'יאנגאן. אולם בדו"ח מיום 22 בינואר 2020 שנעשה מטעם הארגון, נראה כי ה-CDC הסינית טענו כי הדיווח הגיע ב-29 בדצמבר.
29 בדצמבר
ביום זה, כמו בזה שלפניו, הגיעו שלושה מקרי חולי דומים לבית החולים המחוזי של חוביי לרפואה משולבת סינית ומערבית, כולם קשורים לשוק פירות הים. בהודעה לרשויות הבריאות, המומחים הרפואיים מבית החולים הצהירו כי ב"בית חולים המיועד לטיפול במחלות זיהומיות" החליטו להעביר שישה מתוך שבעת החולים. ג'אנג ג'יקסיאן לקח יוזמה, ודאג כי הרופאים והאחיות במחלקות הנשימתיות יחבשו מסכות פנים, והוציא הזמנה ל-30 שכבות של קנבס משובח. הנהלת בית החולים כינסה צוות של רופאים מבין מספר מחלקות, ומסקנות השיח שלהם היו כי המקרים היו חריגים, ודורשים תשומת לב מיוחדת, וגם, לאחר שנודע לו על שני מקרים דומים בעיר, החליט לדווח על הממצאים לרשויות הבריאות העירוניות והפרובינציאליות, ועדת הבריאות העירונית של ווהאן וועדת הבריאות של מחוז חוביי.
30 בדצמבר
כמה רופאים בבית החולים המרכזי של ווהאן שיתפו את דו"ח הבדיקה ברשתות החברתיות ("社交 媒体") בדיונים שנועדו בעיקר לעמיתים. על פי הנכתב בחשבון המדיה החברתית של לי וונליאנג, ישנם שבעה מקרים של מחלת הסארס בבית החולים המרכזי של ווהאן, כולם קשורים לשוק הסיטונאי של פירות הים חואנאן.
גם עבור "Vision Medicals" היו אלה ימים קדחתניים (27–30 בדצמבר) כאשר ה-CDC הסיני ביקש לקבל את כל התוצאות של ממצאי החברה, וכן מהאקדמיה הסינית למדעי הרפואה: "זו הייתה חקירה דחופה, סודית ורצינית".
הודעות רשמיות ראשונות
ועדת הבריאות העירונית של ווהאן שלחה הודעה למוסדות השותפים שלה. ההודעה הכילה הנחיות להתמודדות עם התפרצות אפשרית של דלקת ריאות זיהומית. שני עותקים סרוקים מצאו גם הם את דרכם, באותו היום, לשירות Weibo QQ - פלטפורמת מדיה חברתית. נכתב בהודעה כי:
התרעה בינלאומית ראשונה
FluTrackers, אתר בינלאומי למעקב אחר מחלות שהוקם בשנת 2006, היה הראשון לדווח (מבין הדיווחים שזכו להד בינלאומי), על המצב בווהאן ב-30 בדצמבר בשעה 23:35:00 כפי שנרשם בארכיון האינטרנט, ודווח על ידי הוושינגטון פוסט, פורבס ו- CIDRAP. תוכנית הדיווח ProMED, בחסות החברה הבינלאומית למחלות זיהומיות (ISID, , דיווחה על המצב בווהאן. התאריך המלא הוא למעשה 30 בדצמבר 23:59:00.
הודעה פומבית ראשונה
ועדת הבריאות העירונית של ווהאן פרסמה תדריך באתר האינטרנט שלה על סימנים מוקדמים להתפרצות דלקת ריאות בעיר. המסר שהועבר קרא לשמור על ערנות, על בסעס סיכום הפקודות שנתנו אתמול לבתי החולים בעיר; הדגשת חקירות מדעיות וקליניות מתמשכות, ופנייה לטיפול בבית חולים כאשר יש לחולה חום מתמשך, תוך גילוי סימפטומים של דלקת ריאות; כמו כן, הוועדה מייעצת לציבור ללבוש מסכות פנים, ולהימנע משהייה במקומות ציבוריים סגורים, וכן אזורים הומי אדם. כמו כן, דווח כי עד אותו זמן, נתוני התחלואה הם:
המסר על דלקת ריאות לא ידועה, נאסף על ידי סוכנויות הידיעות, כולל הטלוויזיה המרכזית של סין (CCTV), סוכנויות חדשות מקומיות, כגון הוביי דיילי, ומדיה חברתית, כגון חשבון Weibo (אנ') של CCTV. ב-People's Daily נמסר כי הסיבה המדויקת נותרה לא ברורה, ויהיה מוקדם לשער. באמצעות חשבון ה-Weibo שנקרא "YangShiXinWen", ה-CCTV שלח גם התראה על הנגיף הלא ידוע, והוסיף כי צוות מומחים של ועדת הבריאות הלאומית יגיע לווהאן.
סוכנויות בינלאומיות גם קיבלו את הדיווחים, כולל רויטרס, דויטשה וול ו-- South China Morning Post".
Qu Shiqian, מוכר בשוק הסיטונאי של פירות הים Huanan, אמר כי גורמים ממשלתיים חיטאו את המקום ב-31 בדצמבר, והורו לבעלי הדוכנים לחבוש מסכות. קוו אמר כי נודע לו על התפרצות דלקת הריאות רק מדיווחים בתקשורת. "בעבר חשבתי שיש להם שפעת," אמר. "זה לא אמור להיות רציני. אנחנו סוחרי דגים. כיצד נוכל להידבק?"
תגובות בין אזוריות ובינלאומיות
בתגובה למידע שהגיע מווהאן, המרכז להגנה על בריאות בהונג קונג החמיר את תהליכי המיון שנדרשים לעבור הנכנסים לשטחם. הם הודיעו כי החלו להפעיל "אמצעי מעקב שונים בכל נקודות הבקרה בגבולות" - כולל הדמיה תרמית לבדיקת טמפרטורת הגוף. המרכז פנה לציבור בקריאה לשמור על היגיינה, עם עצות מפורטות בנושא שטיפת ידיים וחבישת מסכה, וכן נקיטת אמצעי זהירות נוספים בעת נסיעה מחוץ להונג קונג. מזכירת המזון והבריאות בהונג קונג, סופיה צ'אן, הודיעה כי "[כל חשד למקרים] כולל הצגת חום ומחלות נשימתיות חריפות או דלקת ריאות, והיסטוריית נסיעות לווהאן עד 14 ימים לפני הופעת התסמינים, יביאו להכנסת החולים לבידוד".
טאו לינה, מומחית לבריאות הציבור, ופקידה לשעבר במרכז שנגחאי לבקרת מחלות ומניעתן, אמרה: "אני חושבת שאנחנו מסוגלים [להרוג] את זה בשלב ההתחלתי, בהתחשב במערכת בקרת המחלות בסין, ביכולת הטיפול בחירום ותמיכה ברפואה קלינית". עד כה לא דווח על מעבר של המחלה בין אדם לאדם, ונערכו בדיקות וחקירות פתולוגיות, נטען מפי גורם רשמי.
משרד ארגון הבריאות העולמי בסין מסר הודעה לתקשורת מאתר ועדת הבריאות העירונית של ווהאן, המדווח על מקרים של דלקת ריאות ויראלית. לאחר מכן, המשרד של WHO בסין העביר עדכון למשרד האזורי במערב האוקיינוס השקט, לגבי הודעת השלטונות בווהאן.
ה-CDC האמריקאי טען כי "נודע לראשונה" על מקבץ של 27 מקרים של דלקת ריאות בווהאן ביום זה.
המרכזים לבקרת מחלות בטייוואן (CDC, החליטו על הפעלת אמצעי בדיקה לטיסות נכנסות מווהאן. סגן המנהל לואו יי-ג'ון העלה אזהרה לעמיתיו, לאחר שקרא על ההתפרצות במערכת לוחות המודעות PTT . בסופו של דבר, לטייוואן יהיו פחות מ-500 מקרי קורונה עד ספטמבר 2020, והיא תצליח להישמר מפני התפרצות עד מאי 2021.
הווש (עיר)
הווש (בהונגרית: Heves) היא עיר במחוז הווש, מקום מושבו של נפת הווש. זהו היישוב המאוכלס ביותר הרביעי בגודלו במחוז.
מיקום
העיר ממוקמת בחלק הדרום-מזרחי של מחוז הווש. תחנת הרכבת של היישוב יושבת על קו הרכבת הצדדי קאל-קאפולנה-קישאויסאלאש. העיר נמצאת בסמוך לכביש 31, כ-18 ק"מ מהכביש המהיר M3. בכיוון צפון-מערב יוצאת דרך לכיוון ג'נג'ש, ובכיוון דרום-מזרח, לכיוון קישקרה. אלה דרכים משניות שמתחילות בהווש (מספרים 3204 ו-3209 בהתאמה), וכן לכיוון פיי וקאל (דרך 3207).
מקור השם
שמה של העיר מוזכר לראשונה בשנת 1203 בצורת כתב "Hewes". מאוחר יותר הוא נכתב כ-"Heues" או "Henes". מקור השם "הווש" הוסבר בכמה דרכים על ידי מדע ההיסטוריה והבלשנות. הוא יכול היה להגזר מהשם האישי ההונגרי "Heves", אך גם הפירוש היבש "Héves" שיכול לרמוז על מעיין חם באזור. בלשנים מצאו שהמילה w במילה Hewes מתייחסת למילה המורכבת מ-hev (חום) ו-ves (מים). שמה של העיר מופיע לעיתים קרובות במשלים, בדרך כלל במובן התואר. המשפט "אנחנו לא בהווש" משמעו קריאה לסבלנות ועוד ביטויים אחרים.
היסטוריה
יישוב הקבע הקדום ביותר באזור הווש היה בתקופת הסקיתים. בעיר נמצאו גם ממצאים משמעותיים מתקופת כיבוש הונגריה על ידי השבטים ההונגריים במאה התשיעית לספירה (התיישבות המדיארים במרכז אירופה).
אזכורו הראשון היה כאמור משנת 1203 בשם Hewes. תפקיד היישוב כמוביל אזורי כבר התקבע אז וכנסייתו נבנתה באותה תקופה. בשנת 1271 גם אישטוואן החמישי, מלך הונגריה ערך במקום פרלמנט (האספה הלאומית (הונגריה)). בסוף המאה ה-13 היא הפכה לנחלתם של משפחת קומפולטי ולאחר מכן של משפחת אורסאג. היישוב, ששימש מקום מגורים עבור בעלי מלאכה רבים, הוזכר לראשונה בשנת 1467 כעיר שוק. באותה תקופה התכנסה במקום האספה הכללית של מחוז הווש בהנהגתו של מיהאי אורסאג.
אחוזות האדמה הוסדרו בהווש רק בשנת 1860, אך מאז החקלאות הגדילה מאוד את יכולות התפוקה שלה. אז התפתחה גם היוקרה הלאומית של האבטיח של הווש. אוכלוסיית העיר גדלה מאוד, במושב הנפה התפתחו חיי תרבות וחברה תוססים. שגשוגה של העיר נבלם במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואפילו בין שתי המלחמות חלה התפתחות כלכלית קלה בלבד, אם כי אוכלוסיית היישוב גדלה מאוד עם הקמת המושבה החדשה.
מלחמת העולם השנייה תבעה מספר רב של קורבנות. 350 מהתושבים היהודים גורשו למחנות השמדה. מאוחר יותר מספר גדול מהאוכלוסייה האזרחית הנוצרית נלקחה לגולאגים בברית המועצות. בין דצמבר 1944 לבין מרץ 1945 העיר הייתה המטה של החזית האוקראינית השנייה.
לאחר חלוקת הקרקעות בשנת 1945, מבנה האדמה החקלאית היה מפוזר מאוד, ובנוסף לאמצעי ייצור מיושנים איבדה הווש הרבה ממשמעותה החקלאית. בשנות ה-60 של המאה ה-20 החל תהליך עיור נוסף ומינורי יותר, שבמסגרתו התפתחה אט אט מערכת המוסדות הציבוריים. בשנת 1984 היישוב קיבל מעמד של עיר.
קהילה יהודית
יהודים הגיעו לראשונה להווש באמצע המאה ה-18, בחסות בעלי האחוזות המקומיים. הם עסקו בעיקר במסחר ובחקלאות. החברה קדישא המקומית נוסדה ב-1830 ובית ספר יסודי יהודי בן ארבע כיתות נפתח ב-1856. כן הייתה במקום רבנות. בית הכנסת נבנה ב-1867 ושופץ ב-1925. ב-1868, בעקבות חילוקי דעות שנתגלעו בקונגרס היהודי בין המשכילים לבין החרדים, (הקרע ביהדות הונגריה) הצטרפה הקהילה לזרם הנאולוגי (שביקש להשתלב בחברה ההונגרית ולתקן את סדרי החיים הדתיים). ב-1880 ישבו בהווש 631 יהודים, אחר כך ירד מספרם בהדרגה במלחמת העולם הראשונה נפלו שמונה מבני הקהילה. בשנת 1941 התגוררו במקום 331 יהודים.
תקופת השואה
עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה (1 בספטמבר 1939) הורע מצבם של יהודי הונגריה, שהייתה בעלת ברית של גרמניה הנאצית. ב-1938 התחילה חקיקתם שם "החוקים (האנטי) יהודיים", חוקי אפליה גזעניים שהגבילו את היהודים בכלכלה ובחברה (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי). במחצית השנייה של שנת 1941, אחרי מבצע ברברוסה (פלישת גרמניה לברית המועצות), נשלחו גברים יהודים לשרות העבודה (עבודות כפייה עבור הצבא ההונגרי) בחזית אוקראינה, רבים מאוד ניספו. ב-9 במאי 1944, אחרי כניסת הגרמנים להונגריה, הועברו כ-1,500 יהודי הנפה למחנה ריכוז ליד מכרות הפחם של באגויוק (BAGOLYOK). שם הוחזקו כחודש ימים בתנאים קשים וברעב, וגורשו לאחר מכן למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו להווש שרידי הקהילה, אליהם הצטרפו יהודים ממקומות אחרים וב-1949 הגיע מספרם ל-73. הם הקימו גלעד לזכר הנספים בשואה. בשנים לאחר מכן עזבו רוב היהודים את העיירה וב-1965 נותרו שם רק יהודים אחדים.
אוסף היסטוריית השחמט
ברחוב קטן ליד הכנסייה נמצא מוזיאון השחמט, שנוצר כאוסף פרטי של פרנץ דוברוביצקי. ניתן לראות כאן מערכות שחמט ישנות, מטבעות, דיוקנאות של מתחרים, משחקים מפורסמים. התערוכה היא ייחודית בהונגריה, ישנם רק ארבעה מוזיאוני שחמט בעולם.
NXT TakeOver: XXV
חמישה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, אדם קול ניצח את ג'וני גרגאנו והפך לאלוף ה-NXT החדש. עוד ברשימת הקרבות, שיינה בייזלר ניצחה את איאו שיראי בהכנעה ושמרה על אליפות הנשים של NXT, ולווטין דרים ניצח את טיילר בריז ושמר על אליפות צפון אמריקה של NXT והסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד) ניצחו בקרב סולם זוגות מרובע וזכו באליפות הזוגות של NXT הפנויה.
הווש (עיר)
טירת הלאס
התושבים המקומיים מכנים אותו כטירת הלאס, אך זהו בית עירוני צנוע שנבנה על ידי הסוחר היהודי האמיד ויקטור הלאס בשנות השלושים. ויקטור הלאס עסק בגידול ענבים ובסחר יין והיה גם בעל מניות בחברת כריית פחם. (לכן ניתן לראות ענבים ופטיש כרייה על חזית הבניין כסמל שלו) בניית הבית ומראהו מבטאים את התחכום והפאר של בעליו לשעבר.
NXT TakeOver: XXV
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות שהתקיימו במהלך התוכנית של NXT. סדרת אירועי NXT TakeOver החלה ב-29 במאי 2014, כחלק מאירועי השלם וצפה של NXT, המשמשת כליגת הפיתוח של ה-WWE, כשערכה את האירוע השני שלה שהועבר בערוץ ה-WWE Network בשם NXT TakeOver. בחודשים שלאחר מכן, הביטוי "TakeOver" הפך למותג המייצג את כל אירועי השלם וצפה של NXT. האירוע היה אירוע השלם וצפה השלישי של NXT בשנת 2019.
באירוע NXT TakeOver: New York, ג'וני גרגאנו ניצח את אדם קול בקרב 2 מתוך 3 הכרעות וזכה באליפות ה-NXT הפנויה. ב-15 במרץ בפרק של התוכנית NXT, קרב חוזר בין השניים נקבע על התואר לאירוע בקונטיקט.
במהלך הסופרסטאר שייק-אפ לשנת 2019, אלופי הזוגות של NXT, The Viking Raiders (אריק ואיבר) הועברו ל-Raw. ב-1 במאי 2019 בפרק של התוכנית NXT (ששודר ב-15 במאי), הם ויתרו בהתנדבות על חגורות האליפות על אף שבקרב המרכזי הם הגנו פעם אחרונה על אליפות הזוגות נגד הסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד) בקרב שהסתיים ללא הכרעה בשל התערבות של The Forgotten Sons (סטיב קאטלר ווסלי בלייק) ולאחר מכן של דני בורץ' ואוני לורקאן. קרב סולם זוגות מרובע נקבע לאירוע אשר יכלול את בורץ' ולורקאן, הסטריט פרופיטס, The Forgotten Sons ו-The Undisputed Era (בובי פיש וקייל אוריילי).
קרבות מקדימים
האירוע נפתח עם הקרב בין מאט רידל לרודריק סטרונג. לאחר קרב צמוד, רידל ניסה להכניע את סטרונג בעזרת מהלך ההכנעה שלו, הברומישן, אך מנגד כשראה שסטרונג לא עמד להיכנע, הוא הכה עם מרפקו בצוואר של סטרונג ולאחר מכן ביצע מהלך שבו הוא הניף בצורה הפוכה את סטרונג באוויר והטיח אותו ברצפה, מה שהספיק לו כדי לנצח בקרב.
לאחר מכן, התקיים קרב סולם זוגות מרובע אשר קבע את אלופי הזוגות החדשים של NXT. סיום הקרב התנהל כך ש-The Forgotten Sons דחפו את דני בורץ' ואוני לורקאן ואת The Undisputed Era משני הסולמות עליהם עמדו. כשהיה נראה שבלייק היה בדרכו הבטוחה להוריד את חגורות האליפות מוו התלייה, אנג'לו דוקינס ביצע על קאטלר את מהלך הספיר ומונטז פורד קפץ מדופן הזירה אל מדרגות הסולם. פורד הכה את בלייק ההמום בעזרת אגרוף וכתוצאה מכך נפל מהסולם. פורד, שהיה לבדו על הסולם, הוריד את חגורות האליפות מוו התלייה ובעקבות זאת הסטריט פרופיטס הפכו לאלופי הזוגות החדשים של NXT.
בקרב השלישי, ולווטין דרים הגן על אליפות צפון אמריקה נגד טיילר בריז. בסיום, בזמן שבריז התווכח עם השופט, דרים ניצל זאת לטובתו כדי לבצע על בריז את מהלכי הדרים וואלי דרייבר והפרפל ריינמייקר ולאחר מכן הצמיד את בריז לניצחון, שהקנה לו הגנה מוצלחת על התואר.
בקרב הלפני אחרון, שיינה בייזלר הגנה על אליפות הנשים נגד איאו שיראי. לאחר התערבות של חברות קבוצת The Four Horsewomen, ג'זמין דיוק ומרינה שפיר, ומנגד מצד חברתה של שיראי, קנדיס לאריי, שהכתה אותן בעזרת מקל במבוק, בייזלר ניצלה הסחת דעת זו לטובתה, כשביצעה על שיראי את מהלך ההכנעה שלה, הקיריפודה קלאץ'. לאחר כדקה בתוך האחיזה, שיראי נכנעה, ובעקבות זאת בייזלר שמרה על התואר לאחר ניצחון בהכנעה.
הקרב המרכזי
הקרב המרכזי של הערב הפגיש את אלוף ה-NXT, ג'וני גרגאנו, שהגן על תואר האליפות נגד אדם קול. גרגאנו ביצע על קול את מהלך ההכנעה שלו, הגרגאנו אסקייפ, אך קול חמק ממהלך זה לאחר שפגע בברכו הפצועה של גרגאנו. בסיום, קול ביצע על גרגאנו את מהלך הפנמה סאנרייס ולאחר מכן את מהלך הלאסט שוט, שהספיקו לו כדי להצמיד את גרגאנו לניצחון ולהפוך לאלוף ה-NXT החדש. לאחר הקרב, קול חגג את הזכייה בתואר ביחד עם חבריו לקבוצת The Undisputed Era.
ביקורות
אירוע הטייקאובר ה-25 של NXT עמד בציפיות בקרב המבקרים והצופים. לארי קסונקה מהאתר 411Mania העניק לאירוע ציון של 8 מתוך 10. הוא תיאר את האירוע כ"אירוע שלא הפתיע אף אחד, האירוע הבטיח וקיים, כך שעוד אירוע טייקאובר היה אירוע אדיר ובו כל ארבע חגורות האליפות הונחו על הכף."
העיתונאי של Wrestling Observer Newsletter, דייב מלצר, שיבח את האירוע, כשהעניק לכל הקרבות בו ציונים גבוהים. לקרב בין רידל לסטרונג ולקרב סולם זוגות העניק ציון של 4.5 כוכבים, לקרב בין דרים לבריז ציון של 3.75 כוכבים, לקרב על אליפות הנשים ציון של 4 כוכבים ולקרב על אליפות ה-NXT בין גרגאנו לקול העניק ציון של 5.25 כוכבים, מה שהפך את קרב זה לשני בתולדות ה-WWE, שקיבל מעל שיטת הדירוג המתקבלת של דייב מלצר.
אלכסנדרה מקובסקיה
אלכסנדרה מקובסקיה (ברוסית: Александра Маковская; 1837 – 1915) הייתה ציירת נוף רוסית.
ביוגרפיה
מקובסקיה היה הילדה הבכורה של יגור מקובסקי, ממייסדי בית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה. הוא עודד את כל ילדיו להפוך לאמנים ונתן להם שיעורים: קונסטנטין מקובסקי, ניקולאי מקובסקי, ולדימיר מקובסקי הלכו בעקבותיו. ביתו הצעירה, מריה, הפכה לשחקנית.
לאחר שהוריה התגרשו, מקובסקיה התגוררה עם אמה בסנט פטרסבורג. בשנת 1866, היא החלה להציג את ציוריה באקדמיה הקיסרית לאמנויות. היא הציגה גם עם הנודדים בין השנים 1878 עד 1893 ובאגודה של מוסקבה לאמנות יפה בשנים 1881 עד 1896.
לאחר 1902, היא השתתפה בתצוגות של העיתון הרוסי "מיר איסקוסטווה". לא ברור אם היא מתה בסנט פטרסבורג או שבה למוסקבה בתחילת מלחמת העולם הראשונה.
עבודותיה מעולם לא קוטלגו.
ב-1997 נערכה בגלריה טרטיאקוב תערוכה רטרוספקטיבית גדולה של יצירות כל משפחת מקובסקי.
הפיגועים בצרפת (1995)
הפיגועים בצרפת היו סדרה של פיגועי תופת ב-1995 שבוצעה על ידי הקבוצה האסלאמית החמושה (GIA), שהרחיבו למעשה את מלחמת האזרחים האלג'יראית לצרפת. בסך הכל שמונה נהרגו בפיגועים ויותר ממאה נפצעו. ההתנקשות בעבד אל-באקי סחראוי, ממייסדי חזית ההצלה האסלאמית (FIS), הייתה גורם משמעותי בהרחבת הטרור האסלאמי אל תוך צרפת.
ג'ון פופ הנסי
סר ג'ון פופ הנסי (באנגלית: Sir John Pope Hennessy; בסינית: 軒尼詩; 5 באפריל 1834 - 7 באוקטובר 1891) היה המושל השמיני של הונג קונג.
קורות חיים
ג'ון פופ הנסי נולד בשנת 1834 במחוז קורק שבאירלנד למשפחה קתולית. הנסי למד רפואה באוניברסיטת המלכה שבאירלנד, ולאחר תום לימודיו הצטרף לחיל הרפואה של הצבא הבריטי. לימים למד גם משפטים.
הנסי החל את הקריירה הציבורית שלו בתפקיד מזכיר במועצה המלכותית. לאחר מכן הצטרף למפלגה השמרנית ונבחר לכהן בתפקיד חבר פרלמנט בפרלמנט הבריטי מטעם מחוז קינגס בין השנים 1859–1865 (לימים כיהן שוב כחבר פרלמנט מטעם מחוז קילקני שבאירלנד משנת 1890 ועד פטירתו בשנת 1891).
באפריל 1877 החל לכהן כמושל הונג קונג, תפקיד בו כיהן עד שנת 1882. בעת כהונתו כמושל שיפר את תנאי המחיה של הסינים שהתגוררו בהונג קונג, ביטל את האיסורים שהוטלו עליהם (איסורי קניית אדמה ובעלות על חנויות באזור סנטרל), והביא לפריחה כלכלית במושבה בשל צעדים אלה שהביאו לכניסת הון סיני למושבה. הנסי התיר לתושבים הסיניים של המושבה לקבל אזרחות, ומינה לראשונה חבר ממוצא סיני - את וו טינגפאנג, למועצה המחוקקת של הונג קונג.
ב-1 ביולי 1883 החל לכהן כמושל ה-15 של מאוריציוס, תפקיד בו כיהן עד ה-11 בדצמבר 1889.
הנסי נפטר באוקטובר 1891. על שמו קרויה דרך הנסי שבאי הונג קונג, וכן דרך ראשית בפור לואי, בירת מאוריציוס.
נכדו היה ההיסטוריון ג'ון וינדהאם פופ הנסי.
לקסיקון האישים של ארץ-ישראל: 1799–1948
לקסיקון האישים של ארץ ישראל: 1799–1948 הוא לקסיקון בעריכתם של יעקב שביט, יעקב גולדשטיין וחיים באר, שראה אור בהוצאת עם עובד בשנת 1983. הלקסיקון נכתב על ידי היסטוריונים וחוקרים. הוא מכיל מידע על כארבעת אלפים אישים שפעלו בארץ ישראל בין השנים 1799, שנת מסע נפוליאון בארץ ישראל, ו-1948, שנת הקמת מדינת ישראל.
משרד המושבות
משרד המושבות (באנגלית: The Colonial Office) הוא משרד ממשלתי של ממשלת בריטניה אשר הוקם על מנת לנהל את המושבות של הממלכה המאוחדת בצפון אמריקה, ולימים הפך למשרד המנהל את המושבות הרבות של האימפריה הבריטית.
משרד המושבות (1768 – 1782)
קודם לשנת 1768 האחריות על ניהול מושבות הממלכה המאוחדת הייתה בידי מזכיר המדינה לעניינים הדרומיים (Secretary of State for the Southern Department) אשר פעל במסגרת הנחיות מועצת המונרך (Privy Council) אשר במסגרתה פעלה מועצת המסחר והמטעים.
בשנת 1768 הוקם משרד ממשלתי נפרד לטפל בענייני צפון אמריקה. משרד זה נקרא בשם "משרד המושבות". המשרד בוטל בשנת 1782 בעקבות ההפסד הבריטי ואובדן המושבות שאירעו בעקבות המהפכה האמריקאית. סמכויות השליטה ביתר המושבות הועברה לידי משרד הפנים הבריטי, ובשנת 1801 הועברה הסמכות לידי משרד המלחמה.
משרד המושבות הבריטי (1854 – 1966)
בשנת 1801 שונה שם משרד המלחמה הבריטי ל"משרד המלחמה והמושבות" (War and Colonial Office), דבר המעיד על עליית חשיבותן הצבאית והכלכלית של מושבות בריטניה. בשנת 1825 מונה תת-שר לענייני המושבות במשרד זה (Permanent Under-Secretary for the Colonies).
המשרד פוצל בשנת 1854 למשרד המושבות ולמשרד המלחמה, בשל האדמיניסטרציה הרבה אשר נדרשה לניהול המושבות הרבות, כאשר הודו הבריטית נוהלה תחת משרד ממשלתי נפרד - המשרד לענייני הודו (India Office), וענייניה של בריטניה במצרים נוהלו על ידי משרד החוץ הבריטי.
בשנת 1907 הוקמה במשרד המושבות מחלקת הדומיניונים (Dominion Division), ובשנת 1925 מונה שר לתפקיד - מזכיר המדינה לענייני הדומיניונים (Secretary of State for Dominion Affairs) וזה הפך למשרד עצמאי. בעקבות עצמאות הודו בשנת 1947 מוזג המשרד לענייני הודו לתוך משרד הדומיניונים, ושמו של המשרד שונה ל"המשרד לקשרי חבר העמים הבריטי" (Commonwealth Relations Office). בשנת 1966 מוזג המשרד לקשרי חבר העמים עם משרד המושבות, והוקם משרד חבר העמים, אשר בשנת 1968 מוזג לתוך משרד החוץ הבריטי, אשר שמו שונה ל"משרד החוץ וחבר העמים".
אשר יעקב וסטהיים
הרב אשר יעקב וסטהיים (וועסטהיים. באנגלית: Osher Westheim ה'תש"ט, 1948 - ט' בניסן ה'תש"ף, 3 באפריל 2020) היה רב בריטי, דיין בבית הדין במנצ'סטר, ראש ישיבת "עזרת תורה" בעיר וראש גוף הכשרות "בד"ץ איגוד רבנים מנשתסר" (BIR).
תולדות חייו
נולד ב-17 באוגוסט 1948 בגייטסהד לאהרן ואסתר וסטהיים. למד בישיבת גייטסהד, בישיבת באר יעקב ובכולל של הרב יצחק יעקב וייס במנצ'סטר, והיה לתלמידו המובהק. למד גם מהרב שמואל הלוי וואזנר. נסמך לרבנות בידי הרב וייס והרב חנוך דב פאדווא. כמו כן, היה מקורב לאדמו"ר מביאלה, רבי יחיאל יהושע רבינוביץ ולבנו רבי בן-ציון רבינוביץ.
בשנת 1995 (ה'תשנ"ה) הקים במנצ'סטר את ישיבת "עזרת תורה" לבחורים שנפלטו ממסגרות ישיבתיות אחרות, ועמד בראשה למספר שנים.
במשך שנים רבות כיהן כרב בית הכנסת "צעירי אגודת ישראל" בפרבר סלפורד.
בפברואר 2020, במהלך התפרצות נגיף הקורונה בממלכה המאוחדת, נדבק הרב וסטהיים בנגיף. לאחר מספר שבועות, ב-3 באפריל, ט' בניסן ה'תש"ף, נפטר.
לאחר פטירתו, ממשיך חתנו הרב שלום לנדא לנהל את מערכת הכשרות
פוקושימה 50
לאחר שהנהלת TEPCO, החברה המתפעלת, הציעה לפנות את כל עובדיה מהמפעל ב-14 במרץ, הובא כוח אדם נוסף. חלק מהעובדים נסעו בדרכים בשיירה מטוקיו. במקום התכנסו מאות כבאים, אנשי שירותי חירום ו-20 עובדי TEPCO, במרחק מהמפעל והתלבטו כיצד לייצב את המפעל בצורה הטובה ביותר. בליל 15 במרץ, עובדים אלה הצטרפו לאנשי פוקושימה 50 המקוריים. פוקושימה 50 נותר שם בדוי המשמש את התקשורת כדי להתייחס לקבוצת העובדים בפוקושימה, אף שבפועל עבדו במקום יותר מחמישים עובדים. בפועל, מספר העובדים המעורבים עלה ל-580 בבוקר 18 במרץ כאשר צוות מתחנת הכוח הגרעינית קאשיוואזאקי-קאריווה ועובדים שהתקינו את קו החשמל החדש הצטרפו וכאשר יותר מ-1,000 עובדים, כבאים וחיילים עמלו במקום ב-23 במרץ. העובדים במקום הגיעו מטושיבה, היטאצ'י, קאג'ימה וכבאים שהגיעו מטוקיו, אוסקה, יוקוהמה, קוואסאקי, נגויה וקיוטו, כאשר TEPCO וחברות הבת שלה כמו קנדנקו, TEP תעשייה ו-TEP הנדסת סביבה וחברות אחרות שהיו חתומות בחוזה עם חברת החשמל של טוקיו, שלחו עובדים למקום.
למעלה מ-20 עובדים נפצעו עד 18 במרץ, כולל אחד שנחשף לכמות גדולה של קרינה מייננת כשהעובד ניסה לפרוק אדים משסתום בניין הבלימה. שלושה עובדים נוספים נחשפו לקרינה מעל 100 mSv ושניים מהם נשלחו לבית חולים עקב כוויות קרינה ב-24 במרץ. שני עובדים נוספים, קזוהיקו קוקובו, בן 24, ויושיקי טראשימה, בן 21, נהרגו מהצונאמי בעת שביצעו תיקוני חירום מיד לאחר רעידת האדמה. גופותיהם נמצאו ב-30 במרץ.
על העובדים והמתנדבים הוטלה המשימה לייצב את הכורים. פעילויותיהם כללו הערכת נזקים ורמות קרינה שנגרמו בעקבות הפיצוצים, קירור כורים שנפגעו ומניעת סכנת שרפה. עובדים אלה נשארו במקום למרות סיכונים חמורים של הרעלה מקרינה. רמות הקרינה במקום היו גבוהות במיוחד והתפשטו למרחק של יותר מ מתחנת הכוח וכלי תקשורת דיווחו כי חומרת המצב יכולה להביא להשלכות חמורות על בריאותם בעתיד, עם השלכות קטלניות על העובדים. ב-18 במרץ, לדברי ראש הממשלה נאוטו קאן, העובדים היו "מוכנים למוות".
ב-14 במרץ, ראש הממשלה דחה את הצעת הנהלת TEPCO להתפנות מהמקום,  הוא דרש להמשיך בניסיונות להביא לשליטה בכורים במהלך האסון הגרעיני בפוקושימה דאיצ'י.
Merry Christmas (שיר)
Merry Christmas הוא שיר בנושא חג המולד של הזמרים-יוצרים האנגלים אד שירן ואלטון ג'ון. השיר יצא לאור כסינגל ב-3 בדצמבר 2021, על ידי חברות התקליטים אסיילום רקורדס ואטלנטיק רקורדס. השיר נכלל במהדורת הכריסטמס של אלבומו החמישי של שירן, =, וכן במהדורה חדשה של אלבומו של ג'ון, The Lockdown Sessions.
ב־10 בדצמבר 2021 ערך הסינגל את הופעת הבכורה שלו במצעד הסינגלים הבריטי בכניסה ישירה למקום הראשון. בכך הוא היה לסינגל השני של ג'ון שהגיע למקום הראשון במצעד זה ב־2021, והתשיעי בכלל, ולסינגל השלישי של שירן שהגיע לראש המצעד ב־2021, וה־12 בכלל.
וידאו קליפ
בקליפ הנלווה לשיר, נעשה הומאז' לסצנות שונות מלהיטי חג המולד מהעבר, בהם Last Christmas, Walking in the Air, Merry Christmas Everyone, Stay Another Day וכן סרט הקומדיה הרומנטית הבריטי "אהבה זה כל הסיפור".
ממשלת פוטין הראשונה
ממשלת פוטין הראשונה היא ממשלת רוסיה האחרונה בתקופת נשיאותו של בוריס ילצין, שהתפטר ב-31 בדצמבר 1999. ולדימיר פוטין, ראש שירות הביטחון הפדרלי מונה לראשות ממשלת רוסיה ב-9 באוגוסט 1999 לאחר שמועמדותו הוגשה על ידי נשיא רוסיה בוריס ילצין לדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית. הממשלה התפטרה ב-7 במאי 2000 לאחר שראש ממשלתה נבחר רשמית לנשיא והוא מינה את מיכאיל קסיאנוב למחליפו.
הרכב הממשלה אושר על ידי ילצין ב-16 באוגוסט 1999. בעת כהונת הממשלה הוועדה הממלכתית לתקשורת הפכה למשרד ממשלתי לענייני תקשורת ומידע.
עם מינויו ציפו מעטים שפוטין, שהיה כמעט פקיד אלמוני ולא היה מוכר בציבור הרחב או בעולם, יצליח במקום בו נכשלו קודמיו ובחודשי כהונתו הראשונים כראש הממשלה הצליח פוטין ליצור רושם של אדם הדואג לחוק ולסדר במדינה שהפכה לחסרת חוק, כששעת המבחן שלו הגיעה מספר ימים לאחר מינויו כשמחבלים צ'צ'נים פלשו לדאגסטן במטרה להקים גם בה משטר אסלאמי ולהביא לפירודה מהפדרציה הרוסית, כשם שנפרדה צ'צ'ניה. פוטין הורה על הדיפת המורדים מדאגסטן בכוח רב ובכך נתן האות לפתיחת מלחמת צ'צ'ניה השנייה במטרה להחזיר את צ'צ'ניה לפדרציה הרוסית וחיסול המשטר האסלאמי הבדלני שהשתלט עליה. הן ברוסיה והן בעולם, עוצבה תדמיתו של פוטין כאיש חזק בתגובה זו למתקפה הצ'צ'נית כשממשלת פוטין הייתה לממשלה הרוסית היציבה הראשונה בתקופת ילצין, לראשונה מאז ממשלת צ'רנומירדין שכיהנה בשנים 1993–1996.
החל מינואר ועד מאי 2000 פוטין כיהן במקביל הן כראש ממשלת רוסיה והן כממלא מקום הנשיא עד לתום הבחירות, שבסיכומן זכה בבחירות ומינה את סגנו מיכאיל קסיאנוב לראש ממשלת רוסיה.
עלי מוחמד (כדורגלן)
עלי מוחמד מוחמד אל פאזז (בצרפתית: Ali Mohamed Muhammed Al Faz; נולד ב-7 באוקטובר 1995) הוא כדורגלן ניז'רי, בעל מעמד של תושב ארעי בישראל, המשחק בעמדת הקשר במכבי חיפה מליגת העל ובנבחרת ניז'ר.
קריירת מועדונים
מוחמד נולד בגאנה, לאב מוסלמי מניז'ר ולאם נוצרייה מגאנה. אביו הלך לעולמו כשהיה בן 14. מוחמד טוען שהוא נוצרי אדוק.
בגיל 17 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פאן הניז'רית. בשנת הצטרף למחלקת הנוער של בורדו הצרפתית והתאמן לסירוגין עם קבוצת המילואים – אך לא-קיבל בה דקות משחק, ובסיום העונה חזר לפאן הניז'רית.
בקיץ חתם בבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית. ב-7 בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בהפסד 1–4 להפועל בני לוד. ב-19 בפברואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3–2 נגד אותה הפועל בני לוד.
ב-6 ביולי 2016 חתם על חוזה למשחק במדי מכבי נתניה מהליגה הלאומית. ב-17 במרץ 2017 מוחמד הבקיע את שער הבכורה שלו בנתניה בניצחון 4–0 נגד הפועל קטמון ירושלים. מוחמד סיים את העונה עם שער אחד וחמישה בישולים והיה ממצטייני העונה שהסתיימה בהעפלה לליגת העל עם קבוצתו מכבי נתניה מהמקום הראשון בטבלה, למרות עונש של הפחתת תשע נקודות ממאזן הקבוצה בתחילת העונה.
ב-22 בינואר 2018 חתם מוחמד על חוזה חדש ומשודרג במכבי נתניה עד לסוף עונת 2019/20, במסגרתו בוטל סעיף השחרור של השחקן שעמד בחוזה הקודם על סך של מיליון דולר. בחוזה המשודרג הועמד סעיף השחרור שלו על סך של 2.5 מיליון דולר.
ב-10 ביוני 2019 חתם מוחמד בבית"ר ירושלים לשלוש עונות, תמורת כ-1.5 מיליון יורו על 60 אחוז מכרטיסו. ב-28 ביולי 2019 ערך את הופעת הבכורה במדי בית"ר ירושלים במסגרת שלב הבתים של גביע הטוטו. ב-27 באוקטובר 2019 הבקיע מוחמד את שער הבכורה במדי הקבוצה, בניצחון הקבוצה בליגת העל 2–0 על בני יהודה תל אביב.
ב-22 ביוני 2021 חתם לשלוש שנים במכבי חיפה את הופעת הבכורה ערך ב-7 ביולי 2021 במשחק הבכורה וכן משחקה הראשון של מכבי חיפה בשלב המוקדמות הראשון של ליגת האלופות 2021/2022, שהסתיים בתיקו ביתי 1–1 מול קאיראט אלמטי הקזחית. ב-29 באוגוסט ערך הופעת בכורה בליגת העל במדי הקבוצה, בתיקו 0–0 עם הפועל חדרה. בסיום העונה, זכה לראשונה באליפות ליגת העל הישראלית עם קבוצתו.
ב-3 באוגוסט 2022 כבש שערי בכורה בקבוצה כשכבש צמד שערים במשחק הראשון של קבוצתו בשלב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות 2022/2023, בניצחון קבוצתו בתוצאה 0–4 על אפולון לימסול הקפריסאית.
נבחרת ניז'ר
ב-6 בספטמבר 2013 ערך מוחמד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניז'ר הבוגרת, כשפתח בהרכב בהפסד 0–1 מול בורקינה פאסו, במסגרת מוקדמות נבחרות אפריקה למונדיאל 2014. לזכותו 39 הופעות במדי נבחרת ניז'ר.
מעמדו כתושב ארעי בישראל
ב-25 באוגוסט 2022, שרת הפנים איילת שקד אישרה שמוחמד יקבל מעמד של תושב ארעי בישראל למשך שנה בלבד. על כן, רישומו השתנה בהתאחדות לכדורגל כ"ישראלי", הוא איננו נמנה עוד על תקן שחקן זר, ועקב כך גם לא נספר כחלק ממכסת השחקנים הזרים של קבוצתו באותה עת מכבי חיפה. מתוך כך, עלתה ביקורת נגד השרה איילת שקד שמשרדה פגם שוב בעיקרון הציונות השורשי של מדינת ישראל, כשהם מוחים על אזרוח זרים ובפרט ספורטאים זרים שבאים על חשבון יהודים.
עבד עברי שרבו מסר לו שפחה כנענית
נישואי עבד עברי לשפחה כנענית או עבד עברי שרבו מסר לו שפחה כנענית הוא מצב מיוחד ביהדות, שבו יש אפשרות לבעל העבד העברי להשיא לו שפחה כנענית בעל כורחו, על מנת שתלד ילדים שישמשו כעבדים כנעניים.
מקור הדין
המושג מוזכר לראשונה בספר שמות שבתנ"ך: . כלומר, יש לבעל העבד אפשרות להשיא אותו לשפחה כנענית, על מנת שתלד ילדים, שיהיו שייכים לאדון כמו עבד כנעני רגיל. לפי ההלכה, בעל העבד יכול להשיא את העבד שלו, גם בעל כורחו.
היחס ההלכתי לילדים
היחס לילדים הוא כעבדים כנעניים לכל דבר. דהיינו, הם חייבים במצוות כאשה ובברית מילה, וכן לאחר שחרורם, במידה שישוחררו מעבדות בעתיד, הם הופכים ליהודים לכל דבר. בנוסף, הילדים לא מתייחסים אחר אביהם לירושה, כהונה וכדומה, גם לאחר שהם משתחררים מעבדותם והופכים לגרים. למעשה, הם לא נחשבים כילדיו לשום עניין. כמו כן, לאשתו ובניו היהודיים של העבד, אין על פי ההלכה קשר משפחתי מעשי לילדי השפחה הכנענית.
התנאים למסירת שפחה כנענית
במסכת קידושין שבתלמוד הבבלי מובאת ברייתא שבה מופיעה מחלוקת האם הדין נוהג רק בעבד, שאותו מכר בית דין, (כלומר, שנמכר בגנבתו) או שגם מוכר עצמו בכלל. מחלוקת נוספת מופיעה בהמשך המסכת שקיימת, היא האם הדין נוהג גם בעבד, שאין לו אשה ובנים. הרמב"ם פוסק בהלכות עבדים כדעות המחמירות, כלומר שדין זה נוהג רק בעבד שנמכר בבית דין ורק במי שיש לו אישה ובנים.
מעמדם של בני משפחה אחרים
הרמב"ם כותב בהלכות עבדים: . כלומר, העבד יכול להיות נשוי בו זמנית גם לאשתו היהודייה. לעומת זאת, העבד אינו יכול לשאת שתי שפחות וכן שפחה אחת לא יכולה להינשא לשני עבדים.
שימוש בדין זה לטיהור ממזרים
במסכת קידושין כתוב בנוסף:. לשיטת רבי טרפון, מכיוון שאין לילדי השפחה ייחוס אחר אביהם, ממילא ממזרותו אינה ממשיכה אתם הלאה, ולאחר שהם ישתחררו מעבדותם יהפכו ליהודים. בכך למעשה, הממזר הביא לעולם יהודים שאינם ממזרים. ישנן שיטות החולקות על האפשרות הזאת, אך היא נפסקה להלכה ביד פוסקי ההלכה המאוחרים יותר. במסכת קידושין מובא חיסרון לשיטה הזו, בכך שהיא לא תקפה לנקבות.
פוקושימה 50 (סרט)
פוקושימה 50 הוא סרט דרמה יפני משנת 2020, בבימויו של סצורו וואקאמאצו ונכתב על ידי יוצ'י מאקאווה. בכיכובם של קואיצ'י סאטו וקן ואטאנבה, המגולל את סיפורם של קבוצת עובדים בתחנת הכוח הגרעינית פוקושימה דאיצ'י לאחר רעידת האדמה בטוהוקו בשנת 2011 והצונאמי שנגרם בעקבותיו. הסרט מבוסס על ספרו התיעודי של ריושו קדוטה "On the Brink: The Inside Story of Fukushima Daiichi" והוא הסרט היפני הראשון שמספר ישירות את סיפור האסון.
עלילה
בשעה 14:46, ב-11 במרץ 2011, אירעה רעידת האדמה הגדולה ביותר בהיסטוריה של יפן בעוצמה 9.0 ובעוצמה סייסמית מקסימלית של 7 בסולם ריכטר. צונאמי ענק פגע בתחנת הכוח הגרעינית פוקושימה דאיצ'י. היה ברור שהכור הגרעיני איבד את כוח האנרגיה עקב הצפה מהצונאמי. תקרית ההחשכה בתחנות הכוח הגרעיניות גרמה לכור להיקלע למצב קטלני ולסבול מנזקים בלתי נתפסים בשל התמוטטות.
במקום, עובדים כמו איזאקי הרוקה, שהיה מנהל תורן ביחידות הכור 1 ו-2, נשארים בתחנת הכוח הגרעינית כדי לעבוד קשה במטרה לשלוט בכור. מנהל תחנת הכוח מסאו יושידה, המפקח על המבצע כולו, מעורר השראה בפני פקודיו, אך מביע זעם גם על המשרד הראשי ומשרד ראש הממשלה, שאינם מודעים לחלוטין למצב. עם זאת, המאמצים באתר עלו בתוהו והמצב המשיך להחמיר, מה שאילץ את האנשים בסביבה להתפנות.
בתרחיש הגרוע ביותר של תאונה זו על פי הערכת משרד ראש הממשלה, טווח הנזק היה צפוי להיות ברדיוס של 250 ק"מ עם יעד פינוי של כ-50 מיליון בני אדם, כשהמשמעות היא הרס מזרח הונשו (האי הראשי הגדול ביותר). האפשרות היחידה שנותרה במקום היא "פורקן", שמעולם לא נעשה בעבר בעולם ודורש עבודת כפיים על ידי עובד שימהר לגוף הכור. המבצע החל לבסוף בזמן שהוא נותק מהעולם החיצון ולא הוזן בשום מידע.
הפקה
הצילומים החלו בנובמבר 2018. עבודת הפוסט-פרודקשן החלה במאי 2019.
ביקורת
מארק שילינג מהעיתון "ג'פן טיימס" העניק לסרט ביקורת חיובית ואמר שהוא "שואף, באומץ ל[היות] סרט מיינסטרים, לספר אמיתות פנימיות מסוימות, מתוך הלך הרוח הראשון של מפעילי המפעל."
מפלגה דתית לאומית – הציונות הדתית
מפלגה דתית לאומית – הציונות הדתית יהיה שמה של מפלגת האיחוד הלאומי–תקומה לאחר שתמוזג אליה מפלגת הבית היהודי.
יושב ראש המפלגה הוא שר האוצר בצלאל סמוטריץ' (יו"ר האיחוד הלאומי–תקומה), שיכהן בתפקיד עד לקיומן של בחירות פנימיות במפלגה המאוחדת.
הרקע למיזוג
המפלגה הדתית לאומית - המפד"ל, הוקמה בשנת 1956 כאיחוד בין מפלגת המזרחי לבין מפלגת הפועל המזרחי. מאז ובמשך עשרות שנים הייתה המפד"ל המפלגה הדתית-לאומית היחידה בפוליטיקה הישראלית. במרוצת השנים פרשו ממנה חברי כנסת בודדים שהקימו מפלגות עצמאיות, אך אלו לא עמדו במבחן הזמן ולא צברו תמיכה מספקת על מנת להיכנס לכנסת בבחירות.
בשנת 1999, בשלהי כהונת הכנסת הארבע עשרה פרשו חברי הכנסת חנן פורת וצבי הנדל מהמפד"ל, והקימו את מפלגת האיחוד הלאומי–תקומה. מאז נעשו ניסיונות רבים למזג את מפלגות הציבור הדתי לאומי למפלגה אחת. ב-2008, לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, הוקמה מפלגת הבית היהודי על מנת לנסות ולאחד את הציבור הציוני-דתי כולו תחת כנפיה של מפלגה יחידה, אך מפלגת האיחוד הלאומי–תקומה פרשה מהבית היהודי עוד לפני הבחירות, ולמעשה מפלגת הבית היהודי כללה בתוכה רק את אנשי המפד"ל לשעבר. מאז נעשו ניסיונות רבים למזג את המפלגות, אך ללא הצלחה. למעשה, בכל הכנסות מהכנסת התשע עשרה עד הכנסת העשרים ושלוש, מפלגת האיחוד הלאומי–תקומה, רצה לכנסת ברשימה משותפת יחד עם הבית היהודי (ובחלק מהמקרים גם עם מפלגות נוספות). בבחירות לכנסת העשרים וארבע מפלגת האיחוד הלאומי–תקומה מיתגה את עצמה מחדש בשם "הציונות הדתית" וחתמה הסכם להגשת רשימה משותפת עם מפלגת עוצמה יהודית ועם מפלגת נעם. מפלגת הבית היהודי לא הצליחה להגיע להסכם עם רשימת הציונות הדתית והחליטה שלא להתמודד לכנסת ולתמוך ברשימת ימינה בראשות נפתלי בנט. בבחירת לכנסת העשרים וחמש מפלגת הבית היהודי התמודדה ברשימה משותפת יחד עם מפלגת הימין החדש בראשות איילת שקד, אך רשימה זו לא עברה את אחוז החסימה ולא נכנסה לכנסת. מפלגת הבית היהודי הייתה בחובות כספיים גדולים ולא הייתה זכאית לקבל מימון מפלגות משום שלא נכנסה לכנסת, וחיפשה מפלגה מהכנסת אשר תוכל לתמוך תקציבית ברשימות המועמדים שלה לרשויות המקומיות.
באוגוסט 2023 לקראת הבחירות לרשויות המקומיות חתם בצלאל סמוטריץ', יו"ר מפלגת האיחוד הלאומי–תקומה (המוכרת בשם "הציונות הדתית") עם חגית משה יו"ר הבית היהודי על הסכם מיזוג מפלגות. על פי ההסכם שם המפלגה יהיה "מפלגה דתית לאומית – הציונות הדתית", והיא תשתמש באותיות "טב" כבר בבחירות לרשויות המקומיות הקרובות, ששצפויות להיערך ב-31 באוקטובר 2023 (ט' היא האות המסורתית של מפלגת האיחוד הלאומי–תקומה, ב' היא האות המסורתית של מפלגת הבית היהודי). השם שנבחר מורכב משמה המקורי של המפד"ל, "מפלגה דתית לאומית" שהיא למעשה הגילגול הקודם של הבית היהודי, וגם מהשם "הציונות הדתית" שהוא המיתוג החדש שמשתמשת בו מפלגת האיחוד הלאומי–תקומה החל מהבחירות לכנסת העשרים וארבע.
חיים פנחס לובינסקי
הרב חיים פנחס לובינסקי (כ"א באב ה'תרע"ה-ט"ו בכסלו ה'תשמ"ו) היה רב אמריקאי שכיהן לפני כן כמשגיח של הישיבה בברגן-בלזן והרב של העיר הנובר.
ביוגרפיה
הרב חיים פנחס לובינסקי נולד כ"א באב ה'תרע"ה (1 באוגוסט 1915) בבלאשקי פולין. אביו הרב יחיאל מאיר לובינסקי שימש כראש ישיבה בלודז', וסבו הרב בונם מנשה לובינסקי שימש כרב בגומבין והיה בן דוד של האדמו"ר רבי יהודה אריה ליב אלתר.
רב בגרמניה
לאחר ששרד את השואה, הרב לובינסקי כיהן כהמשגיח של ישיבה "שארית ישראל" בברגן-בלזן שהוקם על ידי הרב גרשון ליבמן.
בינואר 1946 מינתה הרבנות הראשית של בריטניה הגדולה את הרב לובינסקי להיות הרב של הנובר. והוא היה אחד הרבנים ב"וועד הרבנים של האזור הבריטי" שהוקם על ידי הרב יואל הלפרן.
בארצות הברית
בשנת 1949 הסתיים הכיבוש הבריטי של גרמניה והרב לובינסקי עבר לאמריקה. בתחילה הוא התגורר בעיר סינסינטי, ושם שימש כמנהל בית הספר "חפץ חיים". אחרי שנה בסינסינטי, הוא עבר לברוקלין, והוא היה מרצה מכובד באירועים רבים.
פטירה
הרב לובינסקי נפטר בניו יורק ט"ו בכסלו ה'תשמ"ו ונקבר למחרת בהר הזיתים.
משפחתו
הרב לובינסקי היה נשוי לפריווה בתו של הרב ראובן סנדר קודם השואה. היא נהרגה במחנה הריכוז שטוטהוף, והוא נישא בשנית לאחר השואה להרבנית פעסה בת של דודו מנחם לובינסקי, לשניים נולדו שני בנים.
יאקו ולטנן
יאקו ולטנן (בפינית: Jaakko Valtanen; נולד ב-9 בפברואר 1925) הוא גנרל פיני בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של כוחות ההגנה של פינלנד בין השנים 1983–1990.
ביוגרפיה
ולטנן נולד בהמנלינה ב-9 בפברואר 1925. עם פרוץ מלחמת החורף, הוא התגייס לצבא פינלנד. הוא היה בן 15 בלבד, ומילא תפקידים זוטרים. הוא לחם גם במהלך מלחמת ההמשך. בשנת 1960, בהיותו בן 35 בלבד, מונה ולטנן לסגנו של ראש ההגנה דאז סקרי סימליוס. ב-1967 הוא מונה לשמש כראש מחלקת ההסברה. ב-11 באוקטובר 1983 הוא מונה לראש ההגנה. הוא כיהן בתפקיד עד 28 בפברואר 1990.
אגוסטינה צ'רי
אגוסטינה צ'רי (בספרדית: Agustina Cherri; נולדה ב-15 בפברואר 1983) היא שחקנית ארגנטינאית, ידועה בתפקידה בטלנובלות "קטנטנות", "קיץ נצחי", "קבסיטה", "אישה של אף אחד" ועשירים לא מבקשים רשות".
ביוגרפיה
בשנת 2004 הקימה יחד עם תמיכת עיריית פילאר, את עמותת ADA ("ידידי הנפש"), מאז היא מנהלת את העמותה ללא כוונת רווח.
קריירה בטלוויזיה
את הקריירה שלה החלה בשנת 1989 כשהייתה בת שש בתוכנית של פלביה פלמירו "גל החגים" בתור רקדנית.
בשנת 1991 החלה את קריירת המשחק הראשונה שלה בטלנובלה "מתנה משמים" בתפקיד פאולה.
בשנים 1992–1993 שיחקה בסדרה הקומית "גראנדה פה" בתפקיד קמילה.
בשנת 1994 כיכבה בטלנובלה "Más allá del horizonte" ("מעבר לאופק") לצד אוסבלדו לופרט וGrecia Colmenares באותה שנה בשתתפה בתיאטרון לצד אמיליו דיסי.
בשנים 1995–1997 גילמה את מילי בסדרת הילדים "קטנטנות". צ'רי זכתה בפרס מרטין פריירו ובטקס נבחרי ילדים ב-1997 על משחקה בסדרה.
בשנים 1998–1999 שיחקה בטלנובלה "קיץ נצחי" בתפקיד ויולטה הררה לצד אלחו אורטיז.
בשנת 2001 חזרה לגלם את מילי בעונה השביעית והאחרונה של "קטנטנות", והופיעה בגראן רקס במחזמר של קטנטנות. באותה שנה קיבלה תפקיד ראשון בסרט "רודריגו" המבוסס על חיי הזמר וחברה הקרוב רודריגו בואנו שמת ביוני 2000 בתאונת דרכים.
בשנת 2003 שיחקה בסדרה "האהבות שלנו" בתפקיד אניטה.
בשנת 2004 שיחקה בסדרה "גמלאים" לצד דמיאן סנטו, סיסליה דופאזו, מרסלה קלוסטרבואר, גידו קזקה ולוסיאנו פריירה.
בשנת 2005 שיחקה בטלנובלה "גברים עם כבוד" לצד חואן מנואל חיל נבארו.
בשנת 2006 שיחקה בסדרה "רצח נשים".
בתחילת 2007 חזרה לתיאטרון וקבלה שבחים על משחקה בהצגה "מי מפחד מ"ווירג'יניה וולף" שם גלמה את ווירגיניה וולף. באותה שנה שיחקה בטלנובלה "אישה של אף אחד" לצד מריה ליאל, סוסו פרוקאנו גונזאלו הרדיה וקרליבל מדינה.
בשנת 2008 שיחקה בסדרה "Toillete" לצד ויויאנה סכונה, אגוסטינה לקונה, אנדריאנה קוייאחן וקרוליינה ולסגנה. באותה השנה השתתפה בסיטקום "כולם שונאים את חואן" של גאסטון פאולס.
בשנת 2009 שיחקה בטלנובלה "רוזה היחידה היוקרתית" לצד ויולט סלס לצד לאונור בנטידו וכרמן וולחוס.
בשנת 2010 חזרה לשחק בסיטקום "כולם שונאים את חואן", היא חזרה לקריירת המשחק אחרי שנה וחצי עקב כניסתה להריון.
בשנת 2011 היא חזרה לטלוויזיה לסדרה החדשה "גן עדן" לצד אלחנדרו אואדה ומריאנו טורה הסדרה צברה פופולריות.
בשנת 2013 השתתפה בסדרה "סיפורי לב" וגלמה את אנה ולוז.
בשנת 2014 שיחקה בסדרה "החברים שלי מאז ומתמיד" לצד אמיליה אטיאס ניקולס קברה, ניקולס ואסקז גונסלו הרדיה, וקאלו רייבו.
בשנת 2015 גילמה את דמותה של סולנה בסדרה "קונפליקטים מודרניים" לצד לוסיאנו קסטרו.
בשנת 2016 שיחקה את אלנה רודריגז/ויזלבה בטלנובלה "עשירים לא מבקשים רשות" לצד גונסלו הרדיה.
בשנת 2017 גילמה את פאני בקומדיה "fanny la fan".
בשנים 2018 - 2019 שיחקה בהצגה "זרים מושלמים" את ביאנקה לצד גונסלו הרדיה.
בשנת 2020 שיחקה בטלנובלה "Separadas" לצידן של מרסלה קלוסטרבואר וחימנה אקרדי, שצילומיה הסתיימו בשל התפשטות מגפת הקורונה.
מ-20 בספטמבר 2021 עד מרץ 2022 שיחקה בטלנובלה "La 1-5/18" את לולה לצד גונסלו הרדיה, על משחקה בטלנובלה זכתה בפרס מרטין פיירו לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
בשנת 2022 השתתפה בקליפ לשיר "una vez mas" של הזמר אבל פינטוס.
קבר נחום האלקושי
קברו של נחום הנביא, הוא נושא שנוי במחלוקת. מקום קבורתו של נחום אינו מתואר בתנ"ך, וקיימות מספר מסורות לגביו. האחת בעיר אלקוש שבעיראק ואחרת בכפר נחום שתועדה לראשונה בכתבי יצחק חילו מהמאה ה-14, רבי חיים ויטאל מהמאה ה-16 ועוד.
הפסוק הראשון בספר נחום: "מַשָּׂא נִינְוֵה: סֵפֶר חֲזוֹן נַחוּם הָאֶלְקֹשִׁי" מזכיר את שם עירו. ישנן מספר שיטות באשר למקומה. על פי חלקן נמצאת אלקוש בארץ ישראל (ביהודה או בגליל, שם נמצא כיום מושב אלקוש), ולפי שיטה אחרת אלקוש היא עיר הנמצאת מספר ימי הליכה מנינוה שבצפון-עיראק, שם נמצאת עיר בשם זה ועל שמה נקראים רבים מיהודי האזור בשם קאשי). על פי האחרונה, היה נחום אחד מגולי עשרת השבטים.
זיהוי הקבר
הארכאולוג אוסטן הנרי לייארד, שביקר בצפון עיראק בשנת 1847, דיווח כי על פי "מסורת עתיקה מאוד" הכפר מכיל את קברו של נחום הנביא. בעוד שהירונימוס איתר את מקום הולדתו של נחום בגליל. לייארד חשב שלמסורת באלקוש שבעיראק יש משקל כלשהו, למרות היעדר כתובות או שרידים עתיקים מהמאה ה-7 לפנה"ס (תקופת הזמן בה מזוהה תקופת חייו של נחום). יהודי עיראק עלו לרגל לאתר במהלך חג השבועות, ו"מי שלא עלה לרגל לקבר נחום עדיין לא ידע הנאה אמיתית", הייתה אמירה נפוצה.
בשנת 1891 טען הגאוגרף הצרפתי ויטאל קוינט, כי בשנת 1883 הועברו עצמותיו של הנביא נחום מהקבר באישון לילה, והוטמנו בתוך עמוד ליד השער המלכותי של כנסיית מאר-מיכה בעיירה אלקוש.
כאשר עלו לישראל בשנת 1950, הפקידו האפוטרופוסים היהודים, משה וסעידה ברזני, את הטיפול בבניין בידי קתולי כלדי מקומי. משפחתו שמרה על המקום מאז, אך היה בסכנה שארגון המדינה האיסלאמית יגיע למקום ויהרוס אותו, כפי שעשה באתרים דתיים אחרים בעיראק שאינם קדושים למוסלמים.
האתר ניצל מהכיבוש של המדינה האיסלאמית, אך סבל מהזנחה מתמשכת שהביאה לסכנת קריסה. ב-2018 ייוצב המבנה, ובעקבות ביקור באפריל 2019 של הממונה האמריקני על היחסים עם עיראק במתחם קבר נחום, הודיעה ארצות הברית על סיוע כספי שתעביר כחלק במאמצי השימור של המקום. בהמשך החלו עבודות שיפוץ ושחזור בשותפות עם הממשלה הכורדית, ARCH (הברית לשיקום אתרי מורשת) ובייעוץ של מוטי זקן. בשיפוץ השתתפו שני מהנדסים ישראלים, יעקב שפר ומאיר רונן, שהגיעו למקום בחסות הממשלה הכורדית. השיפוץ הושלם בקיץ 2021 בעלות של 2 מיליון דולר.
העשור השני של המאה ה-2
העשור השני של המאה ה-2 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 110 והסתיים ב-31 בדצמבר 119.
ניקולאי שוסטוב
ניקולאי שוסטוב (ברוסית: Николай Шустов; 29 בדצמבר 1834 – 5 בדצמבר 1868) היה צייר רוסי וחבר באקדמיה האימפריאלית לאמנויות.
ביוגרפיה
אביו היה סוחר. את הכשרתו הראשונית קיבל באקדמיה הקיסרית לאמנויות. בשנת 1856 הוענק לו מדליית כסף על "ציור מהטבע" ובשנה שלאחר מכן זכה במדליית כסף נוספת על "רישום מהחיים". אחריה הגיעה מדליית זהב ב-1858, ועוד אחת ב-1861.
שנתיים לאחר מכן, הוא הצטרף ל"מרד הארבעה עשר", קבוצת סטודנטים שתמכה באמנות הריאליסטית החדשה ומחו על התעקשותה של האקדמיה לקדם את הסגנון הקלאסי. הוא והאחרים הגישו את התפטרותם וסיימו את לימודיהם כ"אמנים סוג ב'". מאוחר יותר הוא הצטרף לאיוואן קרמסקוי וחברים נוספים לקבוצה חדשה בשם ארטל האמנים.
בשנת 1865, בתערוכה של הארטל, דיוקנו של מיכאיל קורסקוב (המושל הכללי של מזרח סיביר) משך תשומת לב והוא הועלה לתואר "אקדמי" באקדמיה.
הוא מת, בן שלושים ושלוש בלבד, לאחר שסבל מהפרעה נפשית, אולי כתוצאה משתייה מופרזת.
בית האופרה של אוסלו
בית האופרה של אוסלו (בנורווגית: Operahuset) הוא בית האופרה, הבלט ותיאטרון האופרה הלאומי בנורווגיה. הבניין ממוקם בשכונת Bjørvika במרכז אוסלו ובקצה האוסלופיורד. הוא מופעל על ידי הסטטסביג, הסוכנות הממשלתית המנהלת את הרכוש עבור ממשלת נורווגיה. המבנה מכיל 1,100 חדרים בשטח כולל של 49,000 מ"ר. האודיטוריום הראשי מכיל 1,364 מושבים ושני חללי הופעה נוספים יכולים להכיל 200 ו-400 מושבים. הבמה המרכזית היא ברוחב 16 מטר ועומקה 40 מטר. זהו מבנה התרבות הגדול ביותר שנבנה בנורווגיה מאז הושלמה קתדרלת נידארוס בסביבות 1300.
היסטוריה
בשנת 1999, לאחר ויכוח ארוך, החליט בית המחוקקים הנורווגי להקים בית אופרה חדש באוסלו. נערכה תחרות עיצוב, ומתוך 350 ההצעות שהתקבלו, השופטים בחרו בזו של משרד האדריכלים הנורווגי סנוהטה. הבנייה החלה בשנת 2003 והסתיימה בשנת 2007. בפתיחה החגיגית ב-12 באפריל 2008 השתתפו האראלד החמישי, מלך נורווגיה, מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק, נשיאת פינלנד טריה הלונן ומנהיגים נוספים. במהלך שנת הפעילות הראשונה נכחו במצטבר 1.3 מיליון איש.
בית האופרה זכה בפרס התרבות בפסטיבל האדריכלות העולמי בברצלונה באוקטובר 2008, ובפרס האיחוד האירופי לאדריכלות עכשווית לשנת 2009.
המבנה
גג הבניין יוצר רחבה גדולה המזמינה את הולכי הרגל לעלות ולהביט בנוף הפנורמי של אוסלו. מגדל הבמה עטוף באלומיניום לבן, בעיצוב המעורר דפוסי אריגה ישנים.
הלובי מוקף בחלונות בגובה 15 מטר עם מסגור מינימלי וזכוכית מיוחדת המאפשרת נוף מקסימלי של המים. הגג נתמך בעמודים דקים שנועדו גם הם לא להפריע לנופים.