cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אבטלה מבנית
סיבות ודוגמאות
בעוד ששינויים זמניים בביקוש הכללי לעבודה גורמים לאבטלה מחזורית, אבטלה מבנית יכולה להיגרם בעקבות שינויים זמניים בביקוש מתעשיות שונות. לדוגמה, עובדי המשק לאחר השלמת הקטיף, ועובדים בעיירות הנופש לאחר סיום עונת התיירות (אבטלה עונתית). דוגמה נוספת – בועת הדוט-קום שהתקיימה בין השנים 1995–2001, גרמה לעלייה חדה בביקוש לעובדי טכנולוגיות המידע, שהתהפכה לפתע בשנים 2000–2001, בעקבות התפוצצות הבועה.
אבטלה מבנית משויכת לעיתים גם לעובדים שאינם מסוגלים לעבור מענף לענף, דבר העלול לקרות גם בתוך הענף עצמו כאשר טכנולוגיה מסוימת משנה את אופי העבודה בתחום. זהו הגורם העיקרי לאבטלה מבנית, שכן הטכנולוגיה והגלובליזציה "מרוקנות" משרות רבות שדורשות מיומנויות "בינוניות" – תפקידים שבאופן מסורתי לא מחייבים תואר כלשהו.
יחסים עם סוגי אבטלה אחרים
קשה להפריד באופן אמפירי בין אבטלה מבנית לאבטלה חיכוכית. כאשר האבטלה היא חיכוכית, גירוי פשוט מצד הביקוש לא יעזור לבטל אותה.
אבטלה עונתית עשויה להיראות כסוג של אבטלה מבנית, מכיוון שמדובר באבטלה המקושרת לסוגים מסוימים של עבודות (עבודות בנייה, עבודות משק). מדדי האבטלה הרשמיים המצוטטים ביותר מוחקים סוג זה של אבטלה מהסטטיסטיקה בטכניקות של "התאמה עונתית".
אבטלה מחזורית מתמשכת עלולה אף היא לעודד עלייה של אבטלה מבנית: אם כלכלה סובלת מביקוש מצרפי נמוך לאורך זמן, פירוש הדבר שרבים מהמובטלים נעשים אומללים, בזמן שכישוריהם (כולל כישורי חיפוש עבודה) הופכים "חלודים" ומיושנים. עם הזמן, הם עלולים לשקוע בחובות וכתוצאה מכך לאבד את מקום מגוריהם ולהידרדר למצב של עוני. המשמעות היא שאנשים אלו עלולים לא להתאים למשרות הפנויות שייווצרו בעתיד כאשר המשק יתאושש. משתמע מכך שביקוש ממושך גבוה עשוי להוריד את האבטלה המבנית.
סיטרואן קסנטיה
סיטרואן קסנטיה (בצרפתית : Citroën Xantia) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן אשר יוצרה בין השנים 2002–1993 בצרפת.
בין השנים 2010–2001 יוצרו דגמי "סיטרואן קסנטיה" ב-איראן, ובין השנים 1997–1996 יוצרו בסין.
Amor Prohibido (שיר)
Amor Prohibido (בעברית: אהבה אסורה) הוא הסינגל הראשון מתוך אלבומה הרביעי של הזמרת סלינה אשר יצא ב-13 באפריל 1994 על ידי EMI לטין. הוא נכתב על ידי סלינה עצמה, אחיה וזמר הליווי שלהם פיט אסטודילו והופק על ידי אחיה, אביה ומספר מפיקים נוספים.
משמעות וסוגה
מבחינה לירית השיר היה נתון לפרשנויות שונות כאשר הרבה מהפרשנויות אמרו כי השיר מכוון לדבר על קהילת הלהט"ב אך יש כאלה שקישרו את השיר לסיפור של רומיאו ויוליה. מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר טחאנו שמשלב מוזיקת קומביה ודאנס-פופ. הוא זכה לשבחים על ידי המבקרים ולימים הפך לאחד מהשירים הפופולריים שלה.
הצלחה
הוא הגיע למקום הראשון במצעד השירים הלטינים של ארצות הברית, כאשר שהה שם 9 שבועות ובכך היה לשיר הראשון שלה לעשות זאת. בנוסף הוא גם שבר שיא כאשר הפך לשיר הלטיני המצליח ביותר בארצות הברית לשנת 1994. נכון להיום מכירות השיר עומדות על 420 אלף עותקים בארצות הברית (במכירות משולבות) ובכך הוא זכאי למעמד של 7 פלטינות לטיניות.
בשנת 2012 השיר זכה להצלחה מחודשת כאשר הגיע למקום ה-8 במצעד שירי הפופ הלטיני האמריקאי כאשר יצאה לו גרסת דואט עם הזמר סאמו.
פרסים ומועמדויות
השיר זכה בפרס שיר השנה בטקס פרסי הטחאנו ובפרס השיר המקסיקני האזורי של השנה בטקס פרסי Lo Nuestro ובטקס פרסי הבילבורד הלטיני. בנוסף הוא זכה בפרס BMI (.Broadcast Music, Inc) ונהיה לשיר הספרדי הראשון לזכות בפרס זה. במהלך השנים השיר זכה להרבה גרסאות כיסוי ביניהם של הזמרת והשחקנית ג'ניפר לופז שהופיעה עם השיר בטקס פרסי הבילבורד הלטיני בשנת 2017 כמחווה לסלינה וללהקתה.
סוסקיטירנוס
סוסקיטירנוס (שם מדעי: Suskityrannus; מילולית: "tyrannus" - עריץ, "Suski" - קויוט בשפת שבט הזוני) הוא סוג של דינוזאור מקבוצת התרופודים אשר חי באמריקה הצפונית, סמוך לחופי הים הפנימי המערבי בקרטיקון העליון שלפני 93.5 עד 89.3 מיליון שנה מזמננו. במקור נקרא זוניטירנוס (Zunityrannus) - "הלטאה של זוני", זאת עקב הימצאותו בקרבת מגורי האינדיאנים משבט זוני.
דינוזאור טורף זה השתייך לקבוצת הטירנוזאורים, מאבותיו של הטירנוזאורוס. מאובניו התגלו בשנת 2019 בתצורת גבעת מורנו שבניו מקסיקו. 2 הממצאים כנראה השתייכו לפרטים צעירים באורך 3 מטרים, גובה מטר וחצי ומשקל 20–40 ק"ג עם גולגולת באורך 30 ס"מ. מבנה הטבעות בעצמות מראה שהיו בן 3 במותם. פרט בוגר הגיע לאורך 5 מטרים ולמשקל 1 טון.
המבנה של עצמות הרגליים ושל לסתות הדינוזאור היו קלות יחסית למינים דומים בקבוצה כמו האפלצ'יוזאורוס אך חזקות ביחס לאאוטירנוס הקדום יותר. כמו לשאר הטירנוזאורים הוא נחשב למכוסה בנוצות אך אין שרידים להם במאובנים. הוא גם היה בעל מבנה מוח מגודל יחסית ביחס לגופו.
הסוסקיטירנוס התגלה בניו מקסיקו בתצורות בהם התגלו הזוניצרטופס, כמה מיני דרומאוזאוריים והאורניתופוד ג'יוואטי (Jeyawati), הנות'רוניכוס בעל הזרועות הארוכות ועוד מינים שונים. עקב גודלו הוא כנראה היה בראש שרשרת המזון באזור ובזכות רגליו הארוכות היה יכול לרדוף אחרי טרף במהירות.
ברייטלאיהורן
ברייטלאיהורן (בגרמנית: Breitlauihorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,655 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ואלה בשווייץ.
גאוגרפיה
ההר הוא חלק מהרכס המפריד בין עמק הרון מדרום ועמק לוטשן מצפון וממוקם בו בין ההרים ביטשהורן ממערב ולוטשנטל ברייטהורן ממזרח.
למרגלות ההר מצפון בעמק לוטשן שוכנת העיירה בלאטן.
קוצן נקוד
קוצן נקוד (שם מדעי: Squalus acanthias) הוא מין של קוצן מסדרת הקוצנאים המצוי בימים רדודים ממוזגים בכל האוקיינוסים.
אורכו של הקוצן 80-100 ס"מ בזכרים אך הנקבות מגיעות לאורך 98.5-159 ס"מ. משקלו יכול להגיע ל-10-20 ק"ג. כריש זה בעל מכסה זימים גדול, ראש קטן אך בעל לסת גדולה וחוטם גדול והסנפירים מחודדים וגדולים. הכריש משתמש בחוש אמפולות לורנציני כדי למצוא את טרפו והוא גם בעל ראיית לילה.
הוא מצוי בימים רדודים עד עומק 150 מ' ומחפש מגוון מיני דגים שונים, דיונונים ורכיכות שונות למאכל. בתנאים טובים כרישים אלה מתקהלים יחדיו.
לוטשנטל ברייטהורן
לוטשנטל ברייטהורן (בגרמנית: Lötschental Breithorn), נקרא גם ברייטהורן (Breithorn), הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,785 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ואלה בשווייץ.
גאוגרפיה
ההר הוא חלק מהרכס המפריד בין עמק הרון מדרום ועמק לוטשן מצפון וממוקם בו בין ההרים ברייטלאיהורן ממערב ולונזהורנר ממזרח.
ההר הוא חלק מרכס נוסף העובר מדרום לצפון ומפריד בין עמק בלטשידר (Baltschiedertal) ועמק קרחון אובראלטש המתחיל בהר אונטרבכהורן שעל עמק הרון עובר דרך הנסטהורן ומסתיים בלוטשנטל ברייטהורן.
ישנו הר נוסף בשם ברייטהורן המתנשא גם הוא מעל עמק לוטשן ונקרא לאוטרברונן ברייטהורן.
ארמיית אלזס
ארמיית אלזס הייתה ארמייה צרפתית שפעלה לזמן קצר בתחילת במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.
היסטוריה
הארמייה הוקמה ב-11 באוגוסט 1914, וכללה את הקורפוס ה-7 (גנרל בונו), קבוצת הדיוויזיות ה-1 של המילואים (גנרל ארשינאר) ודיוויזיית הפרשים ה-8. הארמייה הועמדה תחת פיקודו של הגנרל פול פו באלזס העילית. הארמייה הוקמה לאחר שהגנרל ז'ופר החליט שהארמייה הראשונה תצטרף לארמייה השנייה בתקיפת לורן. הקורפוס ה-7 היה פרוס מאזור Col de lagorge ועד לגבול שווייץ עם אלזס-לורן וכבש לזמן קצר את מילוז, אך בעקבות התקפת נגד גרמנית נאלץ לסגת לקו אלטקירך - תאן ב-9 באוגוסט ( קרב ליד סננהיים-מולהאוזן ). התקפה מחודשת על מילוז - על ידי ארמיית אלזס - נועדה להסיח את דעתם של הגרמנים מהמתקפה העיקרית של האגף הימני הצרפתי (הארמיות הראשונה והשנייה) על לורן שתוכננה ל-14 באוגוסט. לשם כך, ארמיית אלזס חוזקה על ידי הוספת חלקים של ארמיית האלפים שפורקה.
מטרתו של הגנרל פו הייתה להתקדם מעל מעברי הרי הווז' ודרך השערים הבורגונדים לאזור קולמר במישור אלזס. המבצע, שהחל ב-14 באוגוסט, התנהל תחילה כמתוכנן: לאחר שהצרפתים כבשו מחדש את מילוז בקרבות כבדים מבית לבית 19 באוגוסט) וחצו את החולה במקומות, הם יכלו להתקדם לפאתי קולמר עד ה-22 באוגוסט. אולם בשלב זה, שאר הארמיות הצרפתיות כבר הובסו בקרבות הגבול, וארמיית אלזס נאלצה לסגת ולתת להם חלקים מכוחותיה. הקורפוס ה-7 שימש להקמת הארמייה השישית החדשה באזור פריז, קבוצת דיוויזיית המילואים הראשונה פורקה והדיוויזיות שלה נשלחו למקומות אחרים. הכוחות הנותרים - שכללו רק כוח של כשתי דיוויזיות - אורגנו מחדש ב-28 באוגוסט לקבוצת הווז', שהפכה באוקטובר 1914 לקורפוס ה-34.
ליזי ולסקז
אליזבת' אן (ליזי) ולסקז (באנגלית: Lizzie Velásquez) היא סופרת ומרצה אמריקאית. היא התפרסמה בשל תסמונת נדירה עמה היא מתמודדת, שגורמת למבנה גוף רזה מאוד, ולכשלים גופניים אחרים.
ביוגרפיה
ליזי ולסקז נולדה ב-13 במרץ 1989 באוסטין, טקסס. לידתה הייתה כארבעה שבועות לפני הסיום הרגיל של ההריון. משקלה בלידתה היה 1.219 ק"ג, ועד היום מעולם לא עלה משקלה מעל 29 קילוגרמים. בנערותה חוותה בריונות קשה עקב המראה שלה. שיא הבריונות היה כאשר הייתה בתיכון, היא הוכתרה על ידי בריון מרשת האינטרנט כ"האישה המכוערת ביותר בעולם" בסרטון שהפיץ ברשת. לסרטון נוספו אלפי תגובות נאצה, כמו: !Kill it with fire ("שרפו את הדבר הזה!"). ולסקז למדה באוניברסיטת טקסס עד 2012, והתמחתה בלימודי תקשורת.
פועלה כיום
ב-16 בינואר 2014 הרצתה ולסקז בועידת TED, שם דיברה על הדרך שבה אנשים מגדירים את עצמם. הרצאתה צברה מעל ל-40 מיליון צפיות ב-YouTube. היא פרסמה שני ספרים, אחד מהם הוא אוטוביוגרפיה (ביחד עם אמהּ, ריטה) בשם: ׁLizzie Beautiful: The Lizzie Velásquez Story (ליזי יפה: סיפורה של ליזי ולסקז), שיצא בהוצאה עצמית בשנת 2010 בבריטניה ובספרד.
כיום (2016) היא מרצה בעולם על בריונות ועל הדרך שעברה, ובנוסף היא פעלה ופועלת להעברת חוק נגד בריונות בבתי הספר האמריקניים. היא פועלת לגיוס כסף כדי להפיק סרט על סיפורה, בשם "הפרויקט של ליזי". עד כה גייסה כ-123 אלף דולר. מטרת הקמפיין לגייס 180 אלף דולר. בהרצאותיה היא מצהירה שלמרות מצבה הרפואי, היא לא הייתה משנה דבר בקורות חייה ובעצמה. היא נוהגת לומר: "החלום שלי הוא להמשיך ולעזור לאחרים." באופן כזה, ולסקז מקדישה את כל זמנה למסע נגד בריונות מכל סוג.
רכס תאד
רכס תאד (באנגלית: Thud Ridge) הוא ספר זיכרונות שנכתב בשנת 1969 על ידי הטייס האמריקני ג'ק ברוטון. הספר מתאר את חוויותיו כטייס F-105 ת'נדרצ'יף בחיל האוויר האמריקני במהלך מבצע "רעם מתגלגל" במלחמת וייטנאם.
במרכז הספר מתואר הפיקוד על משימות תקיפה אוויריות במלחמת וייטנאם. בורטון כותב את הספר בגוף ראשון כאשר תפקידו היה סגן מפקד הכנף והוביל מבצעי תקיפה בעצמו.
הספר נקרא על שם רכס תאד או רכס "טם דאו" בוייטנאמית  בצפון וייטנאם. אורכו כ24 קילומטר וגובהו 5000 רגל. הרכס סייע בניווט והגנה לכוחות האוויר התוקפים.
הסופר מותח ביקורת על הדרגים הבכירים במלחמה וטוען שהקשו על ביצוע המשימה.
מלחמת הודו–פקיסטן השלישית
מלחמת הודו–פקיסטן השלישית הייתה מלחמה בין הודו לפקיסטן במהלך מלחמת העצמאות של בנגלדש במזרח פקיסטן. המלחמה החלה ב-3 בדצמבר 1971 והסתיימה בכניעה פקיסטנית בדאקה ב-16 בדצמבר 1971.
המלחמה החלה במבצע צ'נגיז חאן של פקיסטן, במהלכו בוצעו תקיפות אוויריות על 11 בסיסים של חיל האוויר ההודי. התקיפות הובילו להכרזת מלחמה מצד הודו, לצד הכוחות הלאומיים הבנגליים. 13 ימים לאחר תחילת המלחמה, הודו השיגה עליונות ברורה, והפיקוד המזרחי של צבא פקיסטן חתם על הסכם כניעה  ב-16 בדצמבר 1971 בדאקה, בו סימן את עצמאותה של של בנגלדש. כ-93,000 פקיסטנים נלקחו בשבי על ידי הצבא ההודי.
ההערכה היא שהצבא הפקיסטני ומיליציות איסלאמיסטיות פרו-פקיסטניות הרגו בין 300,000 ל-3,000,000 אזרחים בבנגלדש, ברצח העם הבנגלי. כמו כן, הם אנסו בין 200,000 ל-400,000 נשים ונערות.
אקורדיון צ'רקסי
אקורדיון צ'רקסי (באדיגית: Пшынэ, פשינה) הוא סוג של אקורדיון הנפוץ במוזיקה הצ'רקסית.
אוון ויליאמס (מהנדס)
סר אוון ויליאמס (באנגלית: Sir Evan Owen Williams; 20 במרץ 1890, טוטנהאם - 23 במרץ 1969, הרטפורדשייר) היה מהנדס מבנים ואדריכל בריטי שהיה בין היתר מהנדס ראשי של פרויקט הקמת אצטדיון ומבלי הישן.
מלחמת הודו–פקיסטן השלישית
רקע
סכסוך הודו-פקיסטן נוצר בעקבות מלחמת העצמאות של בנגלדש. המתיחות הפוליטית בין מזרח בנגל למערב פקיסטן מקורה בהקמתה של פקיסטן כתוצאה מ: חלוקת הודו על ידי בריטניה ב-1947. תנועת השפה הבנגלית ב-1950. מהומות המוניות במזרח בנגל ב-1964, וההפגנות ההמוניות ב-1969. אלה הובילו להתפטרותו של נשיא פקיסטן איוב ח'אן, ולתפיסת השלטון על ידי ראש הצבא הגנרל יחיא ח'אן. המרחק הגאוגרפי בין מזרח ומערב פקיסטן היה עצום. מזרח פקיסטן השתרע על רחוק מהמערב, מה שעצר ניסיונות לשלב בין התרבויות הבנגליות והפקיסטניות.
אוון ויליאמס (מהנדס)
חייו
אוון ויליאמס נולד בטוטנהאם למשפחת איכרים שהגיע ללונדון מספר שנים לפני לידתו. לאחר סיום בית הספר הוא למד הנדסה באוניברסיטת לונדון. בשנת 1912 הוא התחיל לעבוד בחברת בנייה ובשנת 1919 פתח חברה עצמאית.
אקורדיון צ'רקסי
האקורדיון הגיע אל הצ'רקסים בסוף המאה ה-19 מן הרוסים ובמהרה החלו אומנים ולהקות מחול לאמץ אותו לניגון לחן עממי צ'רקסי מאחר שכלי הנגינה האותנטיים של הצ'רקסים כגון חלילים או פכאצ'אץ' הכילו טון בלבד ועל כן היה להם נוח יותר לעבד את המוזיקה הצ'רקסית בעזרת אקורדיון זה.
מלחמת הודו–פקיסטן השלישית
רקע
כדי להגביר את השליטה בבנגל ולמנוע היווצרות מדינה נוספת, השלטון המרכזי באיסלמבאד הגה את תוכנית יחידה אחת. בשנת 1969 הכריז הנשיא יחיא חאן על הבחירות הראשונות בפקיסטן וביטל את מעמדה של מערב פקיסטן כמחוז נפרד, על מנת להחזיר את פקיסטן למעמדה המקורי הכולל ארבעה מחוזות, כפי שהוגדרו בעת הקמת פקיסטן ב-1947. בנוסף, היו מתחים דתיים וגזעיים בין בנגלים לבין המערב-פקיסטנים הרב-אתניים, שכן הבנגלים נראו שונים מהמערב-פקיסטנים השולטים.
אקורדיון צ'רקסי
מבנה האקורדיון הצ'רקסי
האקורדיון בנוי עם שני תווים בצדדים, ובפנים תו אחד. רוב האנשים משתמשים יותר בצדו הימני, מפני שמנגנים בו בצד הזה, ובצד השמאלי הבס שתפקידו לתת קצב מתאים לנגינה. האקורדיונים העתיקים שהיו בעבר, היו בעלי שני קולות, שמפרשים קול אחר ולהפך, שבו מכווצים קול אחר.
ישנם מאפיינים זהים בין אקורדיון רגיל ובין אקורדיון צ'רקסי במבנה הכללי אולם עם שינויים משמעותיים. אחד מאלו הוא עיצוב החלק הימני של האקורדיון הצ'רקסי בו המקלדת ( הכפתורים ) אינם מכילים את הקלידים השחורים המפיקים בעת הנגינה מוזיקה בתו של חצי טון אלא הוא מכיל רק קלידים לבנים בלבד המפיקים מוזיקה בקצב טון מלא בלבד. עוד מאפיין חשוב באקורדיון הצ'רקסי הוא משקל האקורדיון הנמוך באופן משמעותי בהשוואה לאקורדיונים רגילים ואי לכך הוא מאפשר לנגנים תמרון רב יותר.
להבדיל מהקלידים באקורדיון הרגיל, באקורדיון הצ'רקסי הקלידים מהודרים.
שימוש במחול הצ'רקסי
בחברה הצ'רקסית בסיס המוזיקה בימינו הוא אקורדיון וכלי זה נפוץ באירועים כגון חתונות ומסיבות ריקודים, ולעיתים הנגינה בו שולבה עם כלים כגון פחצץ' (קרש) או ש'ותאפ (תוף). כמו כן להקת המחול הייצוגית של רפובליקת אדיגיה "נאלמס" אשר חלק מסגנונות הריקוד שלה הורכבו בהתאם למוזיקה המתנגנת באקורדיון צ'רקסי. מעבר לכך ניתן למצוא אומנים צ'רקסים רבים כגון אסלאן ת'ליבזו בעל האקדמיה למוזיקה בעיר מייקופ או המפיק המוזיקלי של להקת יסלאמיי מר אנזאור מיש המשמרים את אומנות הנגינה באקורדיון צ'רקסי.
מלחמת הודו–פקיסטן השלישית
רקע
מנהיג הליגה האוואמית של מזרח פקיסטן, מוג'יבור רחמן, התמודד בבחירות הכלליות בפקיסטן ב-1970 ומפלגתו השיגה 167 מתוך 169 מושבים לאספה המחוקקת של מזרח פקיסטן, ורוב מיוחס באספה הלאומית של פקיסטן בת 313 מושבים, בעוד שבמערב פקיסטן זכתה מפלגת העם הפקיסטנית. הצלחת הליגה בבחירות גרמה למערב פקיסטנים רבים לחשוש שהיא תאפשר לבנגלים לנסח את החוקה על סמך הליברליזם.
עם זאת, הצמרת הצבאית הטיל וטו על הצעת המשלחת. זולפיקר עלי בוטו אישר את הווטו, ולאחר מכן סירב לתת את ראשות ממשלת פקיסטן לשייח' מוג'יבור רחמן. הליגה האוואמית קראה לשביתות כלליות במדינה. הנשיא יחיא ח'אן דחה את חנוכת האספה הלאומית. בתגובה, השיח' מוג'יבור רחמן קרא לשביתות כלליות.
בתחילת מרץ 1971, כ-300 ביהארים נטבחו בהתפרעויות על ידי המון בנגלים בצ'יטגונג. ממשלת פקיסטן השתמשה בטבח כדי להצדיק את פריסת הצבא במזרח פקיסטן ב-25 במרץ. הנשיא יחיא ח'אן קרא לצבא לדכא התנגדות במזרח, לאחר שקיבל את התפטרותו של לוטננט גנרל יעקוב עלי חאן, רמטכ"ל הצבא המזרח-פקיסטני.
החלו מעצרים המוניים של מתנגדי משטר, ולאחר מספר ימים של שביתות, הצבא הפקיסטני, בראשות לוטננט גנרל טיקה ח'אן, תקף את דאקה בליל ה-25 במרץ 1971. הממשלה הוציאה אל מחוץ לחוק את הליגה האוואמית, מה שאילץ רבים מחבריה להימלט למזרח הודו. מוג'יב רחמן נעצר בליל 26 במרץ 1971 ונלקח למערב פקיסטן. במבצע זרקור, ומבצע בריסאל ניסו הפקיסטנים להרוג את האליטה האינטלקטואלית של מזרח פקיסטן.
ב-26 במרץ 1971, מייג'ור זיאור רחמן הכריז על עצמאותה של בנגלדש בשמו של השייח' מוג'יבור רחמן.
באפריל, מנהיגי הליגה האוואמית הגולים הקימו ממשלה גולה בביידיאנאתלה שבמהרפור. משמר הגבול של מזרח פקיסטן וקצינים בנגלים בצבא פקיסטן, בצי הימי של צבא פקיסטן ובנחתים של צבא פקיסטן, ערקו לצד המורדים. המוקטי בהיני, כוח החירות של בנגלדש, המורכב מכוח סדיר וכוח גרילה, הוקם תחת הקולונל בדימוס מוחמד אטאול גאני אוסמני. הייתה גם פגישה בין ראש הממשלה הגולה גנדי והנשיא ניקסון בנובמבר 1971.
מעורבותה של הודו במלחמת השחרור של בנגלדש
לאחר התפטרותם של האדמירל סייד מוחמד אחסן והסגן-גנרל יעקוב עלי ח'אן, התקשורת החלה לדווח על רצח העם הבנגלי, שכוון במיוחד לאוכלוסיית המיעוט ההינדית הבנגלית, מה שהוביל לכ-10 מיליון פליטים שביקשו מקלט במדינות השכנות במזרח הודו. ממשלת הודו פתחה את גבול מזרח פקיסטן-הודו כדי לאפשר לפליטים הבנגלים לעבור. ממשלות מערב בנגל, ביהר, אסאם, מגאלאיה וטריפורה הקימו מחנות פליטים לאורך הגבול. הפליטים הכבידו על כלכלתה של הודו.
ממשלת הודו פנתה שוב ושוב לקהילה הבינלאומית בבקשת סיוע, אך לא הצליחה לקבל עזרה כלשהי. ראש הממשלה אינדירה גנדי הגיעה ב-27 במרץ 1971 למסקנה שבמקום לקלוט מיליוני פליטים, עדיף לצאת למלחמה נגד פקיסטן. ב-28 באפריל 1971, הורתה הממשלה לראש הצבא הגנרל סם מנקשו לכבוש את מזרח פקיסטן. קציני צבא מזרח פקיסטן שערקו וגורמי אגף המחקר והניתוח החלו מיד להשתמש במחנות הפליטים לגיוס והכשרה של לוחמי גרילה.
הרשויות ההודיות גם ניסו להמשיך בלוחמה פסיכולוגית ולשמור על המורל במזרח פקיסטן.
מטרה
בסוף אפריל 1971 שאלה ראש הממשלה אינדירה גנדי את ראש הצבא ההודי גנרל סם מנקשו אם הוא מוכן לצאת למלחמה עם פקיסטן. הוא סירב, תוך ציון תחילת עונת המונסון במזרח פקיסטן והעובדה שהטנקים של הצבא עוברים חידוש. הוא הציע להתפטר, וגנדי סירבה. הוא אמר שהוא יכול להבטיח ניצחון אם היא תאפשר לו להתכונן בקצב שלו. גנדי קיבלה את תנאיו.
הלך הרוח בתקשורת הפקיסטנית הפך ליותר ויותר ג'ינגואיסטי ומיליטריסט נגד מזרח פקיסטן והודו. בסוף ספטמבר 1971, מסע תעמולה הביא לכך שמדבקות "לרסק את הודו" ניתלו בחלונות האחוריים של כלי רכב ברוואלפינדי, אסלאמאבאד ולאהור. זה התפשט במהירות לשאר חלקי מערב פקיסטן. באוקטובר, נכתב במדבקות "תלה את הבוגד" בהתייחסות לשיח' מוג'יבור רחמן. בשבוע הראשון של דצמבר, כלי התקשורת המודפסים במדינה פרסמו חומרים הקשורים לג'יהאד כדי להגביר את הגיוס לצבא. בנובמבר 1971, מלחמה בין הודו לפקיסטן הייתה בלתי נמנעת. על פי הדיווחים, ברית המועצות הזהירה את פקיסטן מפני המלחמה, שאותה כינו כ"מסלול התאבדות של איחוד פקיסטן". למרות אזהרה זו, בנובמבר 1971, אלפי אנשים בראשות פוליטיקאים פקיסטניים שמרנים צעדו בלאהור וברחבי פקיסטן, וקראו לפקיסטן "לכתוש את הודו". הודו הגיבה בכינוס הצבא ההודי בגבולות המערביים. הצבא חיכה עד דצמבר, אז הקרקע במזרח התייבשה ומעברי ההימלאיה נסגרו בשלג, מה שמנע כל התערבות סינית. ב-23 בנובמבר הכריז הנשיא יחיא ח'אן על מצב חירום לאומי והורה למוסדות המדינה להתכונן למלחמה.
בערב ה-3 בדצמבר חיל האוויר הפקיסטני פתח במתקפות מנע באחד עשר שדות תעופה בצפון מערב הודו, כולל אגרה, ששטחה היה מהגבול.
מתקפות מנע אלו, מבצע צ'נגיז חאן, נוצרו בהשראת הצלחתו של מבצע מוקד במלחמת ששת הימים. בניגוד לתקיפה הישראלית על בסיסי אוויר ערביים ב-1967, שבה היו מעורבים מספר רב של מטוסים ישראלים, פקיסטן הטיסה להודו רק כ-50 מטוסים.
בנאום לאומה ברדיו באותו ערב, ראש הממשלה גנדי קבע שהתקיפות האוויריות הן הכרזת מלחמה נגד הודו וחיל האוויר ההודי הגיב בתקיפות אוויריות ראשוניות באותו לילה. אלה התרחבו לתקיפות מאסיביות למחרת בבוקר.
פעולה אווירית זו החלה את מלחמת הודו-פקיסטן השלישית. גנדי הורתה על גיוס מיידי של כוחות והודו פלשה לפקיסטן בהתקפות מאסיביות מתואמות מהאוויר, הים והיבשה. המטרה ההודית העיקרית בחזית המזרחית הייתה לכבוש את דאקה, ובחזית המערבית למנוע מפקיסטן לפלוש להודו.
בים
אנשי ומפקדי הצי הפקיסטני ידעו היטב שבניגוד למלחמת הודו–פקיסטן השנייה, הצי לא מוכן לסכסוך הימי עם הודו. הצי הפקיסטני לא היה מוכן למלחמה התקפית בעומק הים נגד הצי ההודי, ולא להגן מפני פלישה ימית של הצי ההודי.
בזירה המערבית, הפיקוד הימי המערבי של הצי ההודי פתח בהתקפת פתע על נמל קראצ'י בליל ה-5 בדצמבר 1971 במבצע טריידנט. המתקפה הימית שכללה את ספינות הטילים מסדרת אוסה שנבנו על ידי ברית המועצות, הטביעה את המשחתת PNS של הצי הפקיסטני. מקורות פקיסטניים דיווחו כי כ-720 מלחים פקיסטנים נהרגו או נפצעו. כנקמה, צוללות הצי הפקיסטני הטביעו צוללת הודית וגרמו ל-194 מתים הודים.
הטבעת הפריגטה קוקרי גררה מתקפה הודית נוספת על נמל קראצ'י בליל ה-9 בדצמבר 1971 תחת שם הקוד מבצע פייתון. פלגה של הצי ההודי התקרבה לנמל קראצ'י ושגרה סדרה של SS-N-2 סטיקס, שהביאו להרס נוסף של מכלי דלק ולטביעתן של שלוש ספינות סוחר פקיסטניות, כמו גם ספינות זרות. חיל האוויר של פקיסטן לא תקף את ספינות חיל הים ההודי, ולמחרת טייסי פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס, שפעלו כטייסי מלחמה בסיור, טעו בזיהוי וגרמו נזקים מ"אש כוחותינו" לספינה פקיסטנית והרגו כמה קצינים על הסיפון.
בזירה המזרחית של המלחמה, הפיקוד הימי המזרחי ההודי בודד את מזרח פקיסטן על ידי מצור ימי במפרץ בנגל. ב-4 בדצמבר, נושאת המטוסים INS ויקרנט הובאה למקום, ומפציצי הקרב שלה סי הוק תקפו ערי חוף רבות במזרח פקיסטן, כולל צ'יטגונג וקוקס בזאר. פקיסטן שלחה בתגובה את הצוללת PNS Ghazi, שטבעה מול חופי ויסאקפאטנאם עקב פיצוץ שהופעל על ידי מטעני עומק הודיים.
בשל מספר העריקות הרב, הצי הפקיסטני הנעזר בחיל הנחתים של פקיסטן. הנזק שנגרם לצי הפקיסטני עמד על 7 ספינות תותחים, 1 שולת מוקשים, 1 צוללת, 2 משחתות, 3 ספינות סיור השייכות למשמר החופים, 18 ספינות מטען, אספקה ותקשורת, ונזק רחב היקף שנגרם לבסיס הימי ולרציפים בעיירת החוף קראצ'י. כ-1900 אנשי צוות נהרגו, ו-1413 אנשי שירות נתפסו על ידי הכוחות ההודיים בדאקה. לדברי טאריק עלי, פקיסטן איבדה מחצית מהצי שלה במלחמה.
אוון ויליאמס (מהנדס)
חייו
בשנות ה-30 של המאה ה-20 בין הפרויקטים בהם חברה של ויליאמס הייתה מעורבת נמנה בית הכנסת בגבעת דוליס, מלון דורצ'סטר בניין דיילי אקספרס במנצ'סטר, הארנה של ומבלי ופרויקטים רבים נוספים. לאחר מלחמת העולם השנייה ויליאמס היה מעורב בעריכת תוכנית אב לתחבורה והיה מתכנן של כביש M1.
מלחמת הודו–פקיסטן השלישית
באוויר
לאחר ניסיון ההתקפה המונעת, חיל האוויר הפקיסטני אימץ עמדה הגנתית בתגובה לירי ההודי.
אוון ויליאמס (מהנדס)
חייו
אף על פי שוויליאמס לא קיבל השכלה כאדריכל, בפרויקטים רבים הוא ניצל את הניסיון הרב שרכש גם בתחום זה.
מלחמת הודו–פקיסטן השלישית
באוויר
היעדר תגמול זה יוחס גם להחלטה המכוונת של מטה חיל האוויר של פקיסטן לצמצם את אבדותיו, שכן היא כבר ספגה אבדות אדירות בסכסוך במזרח. חיל האוויר של פקיסטן נמנע מעימותים עם הצי ההודי לאחר שהאחרון פשט על נמל קראצ'י.
במזרח, הושמדה טייסת מס' 14 הפקיסטנית והמפקד שלה נלקח כשבוי. בכך השיגה הודו עליונות אווירית מוחלטת בחזית המזרחית.
בתום המלחמה, טייסי חיל האוויר הפקיסטני הצליחו להימלט ממזרח פקיסטן למיאנמר השכנה.
כאשר הצבא ההודי הידק את אחיזתו במזרח פקיסטן, חיל האוויר ההודי המשיך בהתקפותיו נגד פקיסטן כשהמערכה התפתחה לסדרה של התקפות נגד שדות תעופה, מכ"ם ומטוסי קרב. פקיסטן הגיבה בהתקפות דומות.
אחת ההתקפות האוויריות המוצלחות ביותר של הודו במערב פקיסטן אירעה ב-8 בדצמבר 1971, כאשר מטוסי האנטר הודי מטייסת 20 שבסיסה בפתאנקוט, תקפו את הבסיס הפקיסטני במוריד והשמידו 5 מטוסי F-86 על הקרקע.
חיל האוויר של פקיסטן קיבל חיזוק על ידי מיראז'ים מבעלת ברית מזרח תיכונית שזהותה לא ידועה.
הודו טסה 1,978 גיחות במזרח וכ-4,000 בפקיסטן, בעוד שחיל האוויר הפקיסטני טס רק כ-30 ו-2,840 בהתאמה.
פקיסטן איבדה 60 עד 75 מטוסים, לא כולל מטוסי F-6, מיראז' III,וששת מטוסי F-104 ירדניים.
בקרקע
לפני תחילת המלחמה, הצבא ההודי היה מאורגן היטב בשתי החזיתות ונהנה מעליונות מספרית משמעותית על צבא פקיסטן. ביצועי המלחמה של הצבא ההודי החזירו לו את היוקרה שאיבד במהלך מלחמת הודו–סין ב-1962.
כשהסכסוך התחיל, המלחמה קיבלה מיד תפנית מכרעת לטובת הודו ובעלות בריתם הבנגליים מבחינה צבאית ודיפלומטית. בשתי החזיתות פתחה פקיסטן במתקפות קרקעיות, אך הצבא ההודי יזם פעולות קרקעיות מתואמות היטב בשתי החזיתות. התקפות קרקעיות גדולות התרכזו בגבול המערבי על ידי צבא פקיסטן, שנלחם עם הנחתים הפקיסטניים בחבל פנג'אב, אך הצבא ההודי הצליח לחדור לאדמת פקיסטן. ההודים כבושו במהירות כ של שטח פקיסטני. האדמה הזו באזאד קשמיר, פנג'אב וסינד נמסרה מאוחר יותר בהסכם סימלה כמחווה של רצון טוב. מספר הנפגעים של צבא פקיסטן היה גבוה, וחיילים רבים מתו עקב חוסר תכנון מבצעי וחוסר תיאום בתוך מערכי הצבא.
ב-23 בנובמבר 1971, הצבא ההודי חצה את גבול מזרח פקיסטן והצטרף לבעלות בריתו הלאומניות הבנגליות. בניגוד למלחמת הודו–פקיסטן השנייה, בה הייתה התקדמות איטית, הפעם האסטרטגיה הייתה הסתערות מהירה ותלת-שכבתית של תשע דיוויזיות חי"ר עם יחידות שריון צמודות ותמיכה אווירית צמודה שנעה במהירות לדאקה. חיל האוויר ההודי השמיד במהירות את חיל האוויר הקטן במזרח פקיסטן והוציא את שדה התעופה דאקה מכלל פעילות.
טכניקות "מלחמת בזק" של ההודים ניצלו חולשות בעמדות הפקיסטניות. זה הביא לניצחון מהיר. תוך אבדות רבות, הצבא הפקיסטני נכנע תוך פחות משבועיים. לאחר מכן, הצבא ההודי הקיף את דאקה והציב אולטימטום של כניעה תוך "30 דקות" ב-16 בדצמבר 1971. למשמע האולטימטום, ממשלת מזרח פקיסטן נכנעה ללא התנגדות. ב-16 בדצמבר 1971, פקיסטן קראה להפסקת אש חד-צדדית וסיימה את המלחמה.
פקיסטן סבלה הכי הרבה, עם 8,000 הרוגים ו-25,000 פצועים, בעוד בהודו היו רק 3,000 הרוגים ו-12,000 פצועים. פקיסטן גם איבדה יותר כלי רכב משוריינים.
כניעת הנהגת מזרח פקיסטן
מסמך הכניעה של מזרח פקיסטן, נחתם בדאקה ב-16 בדצמבר 1971. הכניעה התקבלה על ידי סגן-גנרל אורורה.
המלחמה הסתיימה רשמית בשעה 14:30 שעון גריניץ' ב-17 בדצמבר, לאחר הכניעה ב-16 בדצמבר. הכניעה אישרה את עצמאותה של בנגלדש.
לאחר הכניעה, הצבא ההודי לקח כ-90,000 אנשי שירות פקיסטנים ותומכיהם הבנגלים כשבויי מלחמה, מה שהפך אותה לכניעה הגדולה ביותר מאז מלחמת העולם השנייה.
ארצות הברית וברית המועצות
ברית המועצות הזדהתה עם מזרח פקיסטן, ותמכה בצבא ההודי ובפלישה של מוקטי בהיני לפקיסטן במהלך המלחמה, מתוך ראייה רחבה של הכרה בבנגלדש עצמאית תחליש את עמדת יריביה - ארצות הברית וסין. ברית המועצות הבטיחה להודו שאם יתפתח עימות עם ארצות הברית או סין, היא תתערב. הבטחה זו עוגנה באמנה ההודית-סובייטית לשיתוף פעולה שנחתמה באוגוסט 1971.
ברית המועצות קיבלה את העמדה ההודית לפיה כל פתרון למשבר במזרח פקיסטן חייב להיות בתנאים המקובלים על הודו והליגה האוואמיתהליגה האוואמית.
ארצות הברית עמדה לצד פקיסטן. בממסד האמריקני התרשם שהסובייטים נמצאים בברית בלתי רשמית עם הודו, ולכן ארצות הברית נזקקה לפקיסטן להגביל את ההשפעה הסובייטית בדרום אסיה. במהלך המלחמה הקרה, פקיסטן הייתה בעלת ברית רשמית קרובה של ארצות הברית וגם היו לה קשרים הדוקים עם הרפובליקה העממית של סין, איתה ניהל ניקסון משא ומתן לחימום היחסים ושם התכוון ניכסון לבקר בפברואר 1972. ניקסון חשש שמשמעות של פלישה הודית לפקיסטן תהיה שליטה סובייטית מוחלטת באזור, ושהיא תערער קשות את מאזן הכוחות של ארצות הברית ואת עמדתה האזורית של בעלת בריתה הטקטית החדשה של אמריקה, סין. ניקסון עודד את איראן לשלוח אספקה צבאית לפקיסטן. ממשל ניקסון גם התעלם מהדיווחים על רצח העם הבנגלי, וממברק הדם, מה שעורר ביקורת וגינוי - הן מצד הקונגרס של ארצות הברית והן בעיתונות הבינלאומית.
שגריר ארצות הברית באו"ם, ג'ורג' הרברט ווקר בוש, הציג החלטה במועצת הביטחון של האו"ם הקוראת להפסקת אש ולנסיגה של הכוחות המזוינים על ידי הודו ופקיסטן. עם זאת, הוטלה עליה וטו על ידי ברית המועצות.
כשהתבוסה של פקיסטן בגזרה המזרחית הייתה ברורה, ניקסון פרס את כוח משימה 74, בראשות נושאת המטוסים USS אנטרפרייז במפרץ בנגל. לפי סרט תיעודי רוסי, בריטניה פרסה גם היא כוחות.
ככל שהמלחמה התקדמה, התברר לארצות הברית שהודו עומדת לפלוש לפקיסטן ולפורר אותה תוך שבועות ספורים. הנשיא ניקסון שוחח עם המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ליאוניד ברז'נייב בקו חם ב-10 בדצמבר. ניקסון דחק בברז'נייב לרסן את הודו.
סין
במהלך המלחמה, סין תמכה בפקיסטן ומתחה ביקורת קשה על הודו והאשימה אותה באימפריאליות בדרום אסיה.
סין הטילה וטו לאחר המלחמה על החברות בבנגלדש באו"ם ב-1972 בטענה ששתי החלטות האו"ם הנוגעות לבנגלדש, הדורשות החזרת שבויים ואזרחים פקיסטנים טרם יושמו. סין הייתה גם בין המדינות האחרונות שהכירו בעצמאותה של בנגלדש, וסירבה לעשות זאת עד 31 באוגוסט 1975.
סרי לנקה
סרי לנקה חששה שהודו עשויה לפלוש אליה בעתיד. למרות מדיניות חוץ נייטרלית של המדינה בהנהגת סירימאבו בנדרנאיקה, סרי לנקה החליטה לעזור לפקיסטן במלחמה.
הודו
המלחמה ביססה את הדומיננטיות הצבאית והפוליטית של הודו בתת-היבשת. הודו הובילה בהצלחה קמפיין דיפלומטי לבידוד פקיסטן. בנוסף, ביקורה הממלכתי של ראש הממשלה אינדירה גנדי בבריטניה ובצרפת לחימום היחסים עם ארצות הברית, וחסם כל החלטה פרו-פקיסטנית באו"ם.
הניצחון הגביר את השפעת הודו בעולם, שכן מדינות רבות בעולם הבינו - כולל ארצות הברית - שמאזן הכוחות עבר להודו כשחקנית מרכזית באזור. בעקבות המציאות הגאופוליטית, הודו יצרה קשרים הדוקים יותר עם מדינות אזוריות כמו איראן, שהייתה בעלת ברית מסורתית של פקיסטן.
קולונל ג'ון גיל מהאוניברסיטה לביטחון לאומי מעיר כי בעוד שהודו השיגה ניצחון צבאי, היא לא הייתה מסוגלת לקצור את הפירות הפוליטיים שייתכן שהיא קיוותה להם בבנגלדש. לאחר 'ירח דבש' קצר בין הודו לבנגלדש, מערכת היחסים ביניהם החלה להידרדר. סקר דעת קהל משנת 2014 של מרכז המחקר פיו מצא כי 27% מהבנגלדשים חוששים מהודו. עם זאת, 70% מבנגלדשים החזיקו בדעה חיובית על הודו: בעוד ש-50% מבנגלדשים החזיקו בדעה חיובית על פקיסטן.
פקיסטן
מנקודת מבט גאופוליטית, המלחמה הסתיימה בפירוק האחדות של פקיסטן מהיותה המדינה המוסלמית הגדולה בעולם.
העם הפקיסטני לא היה מוכן נפשית להשלים עם גודל תבוסה מסוג זה, מכיוון שהתקשורת הממלכתית הקרינה ניצחונות דמיוניים. כאשר הוכרזה לבסוף הפסקת האש שהגיעה מכניעתה של מזרח פקיסטן, העם לא יכול היה להשלים עם גודל התבוסה; הפגנות ספונטניותפרצו ברחובות ערי המטרופולין הגדולות בפקיסטן. לדברי היסטוריונים פקיסטנים, הטראומה הייתה קשה ביותר, ועלות המלחמה עבור פקיסטן במונחים כספיים ובמשאבי אנוש הייתה גבוהה מאוד. ממשל יחיא נפל כאשר הנשיא יחיא חאן העביר את נשיאותו לזולפיקר עלי בוטו, שהושבע ב-20 בדצמבר 1971 לנשיא.
אובדן מזרח פקיסטן ריסק את יוקרתו של הצבא הפקיסטני. פקיסטן איבדה מחצית מהצי שלה, רבע מחיל האוויר שלה ושליש מצבאה.
ב-20 בינואר 1972, פקיסטן תחת בוטו פתחה בפיתוח חשאי של נשק גרעיני במטרה "לעולם לא לאפשר פלישה זרה נוספת לפקיסטן".
בנגלדש
כתוצאה מהמלחמה הפכה מזרח פקיסטן למדינה עצמאית, בנגלדש, כמדינה המוסלמית הרביעית באוכלוסיית העולם ב-16 בדצמבר 1971.
פקיסטן: ועדת חקירה ושבויי מלחמה
לאחר המלחמה, ממשלת פקיסטן הקימה ועדת חקירה בראשות שופט העליון האמודור רחמן, בנגלי אתני. ועדת החקירה קיבלה מנדט לבצע חקירות יסודיות על הכשלים המודיעיניים, האסטרטגיים, המדיניים והצבאיים הגורמים לתבוסה במלחמה.
הדו"ח שהגישה ועדת החקירה ביולי 1972 לא פורסם לציבור. בתחילה, היו 12 עותקים שהושמדו, למעט אחד שנשמר וסווג כ"סודי ביותר". בשנת 1976 הוגש דו"ח משלים שסומן גם הוא כמסווג. בשנת 2000 הדו"ח המשלים הודלף לכתב פוליטי בפקיסטן. הדו"ח הראשון עדיין מסווג. בשנת 2000 הדו"ח המשלים הודלף לכתב פוליטי בפקיסטן. הדו"ח הראשון עדיין מסווג.
בשנת 2000 הדו"ח המשלים הודלף לכתב פוליטי בפקיסטן. הדו"ח הראשון עדיין מסווג.
הדו"ח חשף כישלונות צבאיים רבים, ואישר את הביזה, האונס והרציחות המיותרות שבוצעו על ידי צבא פקיסטן. הוא הטיל את האשמה על גנרלים של צבא פקיסטן, והאשימה אותם בהוללות, הברחות ופשעי מלחמה. הוועדה המליצה על משפט פומבי של גנרלים מצבא פקיסטן, אך למעשה מעולם לא ננקטו פעולות של ממש נגד האחראים.
הועדה, לעומת זאת, דחתה את ההאשמה לפיה 200,000 נערות בנגליות נאנסו על ידי צבא פקיסטן. הוועדה גם טענה כי "כ-26,000 בני אדם (נהרגו) במהלך הפעולה של צבא פקיסטן" בינה ד'קוסטה קובעת כי ועדת המלחמה הייתה מודעת לאכזריות הצבא במזרח פקיסטן, אך "בחרה להמעיט בהיקף הזוועות שבוצעו".
הודו: פסגה
ב-2 ביולי 1972, נערכה הפסגה ההודו-פקיסטנית בשימלה בהימאצ'ל פרדש שבהודו, שם נחתם הסכם סימלה בין הנשיא זולפיקאר עלי בוטו וראש הממשלה אינדירה גנדי. ההסכם סיפק לבנגלדש הכרה מפקיסטן בתמורה להחזרת השבויים הפקיסטניים. במהלך חמשת החודשים שאחר כך, הודו שחררה יותר מ-90,000 שבויי מלחמה פקיסטנים.
ההסכם גם החזיר יותר מ-13,000 ק"מ של אדמה שהצבא ההודי כבש בפקיסטן במהלך המלחמה, אם כי הודו שמרה על כמה אזורים אסטרטגיים, כמו טורטוק. עם זאת, המתנגדים ההודיים ביקרו את ההסכם וטענו שהוא רך מדי.
בשנת 1973, הודו ופקיסטן הגיעו לפשרה נוספת כאשר שתי המדינות חתמו על הסכם משולש עם בנגלדש.
בנגלדש: בית דין בינלאומי
בית הדין בינלאומי לחקירת פשעי המלחמה הוקם בשנת 2010 בבנגלדש כדי לחקור ולהעמיד לדין חשודים ברצח העם שבוצע ב-1971 על ידי צבא פקיסטן ומשתפי הפעולה המקומיים שלהם.
המלחמה הקרליסטית השנייה
המלחמה הקרליסטית השנייה, או מלחמת ה-Matiners (בקטלאנית "משכימי קום", כינוי לפעולה המטרידה שהתרחשה בשעות הבוקר המוקדמות ביותר), הייתה מלחמת אזרחים שהתרחשה בספרד.
סקירה כללית
כמה היסטוריונים רואים בכך מרד קטלוני ישיר נגד מדריד, שהתרחש בעיקר בקטלוניה על ידי הקרליסטים תחת הגנרל רמון קבררה נגד כוחות ממשלתה של איזבלה השנייה. המרד החל בספטמבר 1846 ונמשך עד מאי 1849, והתפשט אף לגליסיה.
הסכסוך היה מינורי למדי, בחבל הבסקים בהקשר הבסקי, מוקד מרכזי של התקוממויות קרליסטיות, הוא לא היה קיים, כך ש"מלחמה קרליסטית שנייה" מתייחס שם תמיד למלחמה הקרליסטית השלישית. זה עלה בקנה אחד עם המהפכות הדמוקרטיות של 1848, כאשר מריה כריסטינה ביטלה את החוקה של רמון דה נרוואס. נרוואס עצמו הוביל את מתקפת הנגד נגד המרד בגליסיה בעוד פרננדו דה קורדובה, הקפטן הכללי של קטלוניה, הביס את תאי המורדים המבודדים באזור זה עד תחילת 1849. ביוני של אותה שנה ניתנה חנינה לקרליסטים ואלו שברחו חזרו.
המלחמה גרמה בין 3,000 ל-10,000 הרוגים.
לאס מדולס
לאס מדולס (בספרדית: Las Médulas) הוא אזור נופי שנוצר כתוצאה מפעילויות כריית זהב קדומות של הרומאים. האזור שוכן סמוך לכפריר באותו שם במחוז בקהילה האוטונומית קסטיליה ולאון בספרד. האתר נחשב כמכרה הזהב הגדול ביותר בכל האימפריה הרומית בשיטת הכרייה בשטח פתוח.
עבודות ההנדסה שבוצעו לצורך מיצוי המינרל אמורות היו לשנות את הסביבה הטבעית, אך הביאו לנוף של חולות אדמדמים, שכיום מכוסים בחלקם בצמחייה של ואלונים. לכן הוא נחשב ל"נוף תרבותי" (Cultural Landscape), והוא מכונה "פארק תרבותי" (Cultural Park).
היסטוריה
אין קשר בין שם המקום להר מדוליו (Monte Medulio), האתר שבו ביצעו הלוחמים בני שבט הקנטבריאנים התאבדות המונית על מנת שלא ליפול בשבי בשלהי המלחמות הקנטבריות עם האימפריה הרומית. מיקומו של הר זה אינו ידוע.
פליניוס הזקן, שבצעירותו היה מנהל המכרות, מספר כי בכל שנה הופקו 20,000 ליברות של זהב. אם לוקחים בחשבון את 250 שנות הניצול האתר מגיעים להערכה של 5,000,000 ליברות זהב. על פי נתוני הפרופסור והארכאולוג אנטוניו גרסיה ביידו (Antonio García Bellido), כמות האדמה שפונתה מהאתר מגיעה ל-500 מיליון מטרים מעוקבים, אשר בחישוב תשואה ממוצעת של 3 גרם זהב לטונה של אדמה מביאה לכמות של 1,635,000 קילוגרם. עם זאת, מחקרים אחרים מצמצמים משמעותית את הנתונים הללו, בהתחשב בכך שבמשך 200 השנים בהן פעלו המכרות, הושג ייצור שנתי ממוצע של פחות מ-25 קילוגרם, ולכן הנתון הסופי היה פחות מ-5,000 קילוגרם.
באשר למספר העובדים באתר, פליניוס כותב על 60,000 עבדים משוחררים. מחקרים מודרניים, המבוססים על כמות האדמה שפונתה, מדברים על 10,000 או 20,000 איש, כשהם סופרים גם ספקים, שומרים וכו'. פליניוס מעיר בכתביו על העבודה הקשה: "זה פחות פזיז לחפש פנינים וארגמן בתחתית ים מאשר להוציא זהב מאדמות אלה".
מקור השם
בין המומחים קיימת התיאוריה שלפיה מקור השם מהשם המסורתי שניתן לערימה של קש, הנפוצה מאוד באזור. בדיאלקט המסורתי של אזור, שבו נמצא לאס מדולס, שעדיין נמצא בשימוש, יש מילים כמו מדה (meda), ערימה חרוטית, ומדאר (medar), ערימת הדשא, כמו גם מדיירו (medeiro), שלדברי פרופסור חסוס גרסיה אי גרסיה הם "קרובי משפחה" של המילה מדאנו (Medano), בספרדית קסטילית (דיונה), המגיעים, לדבריו, מהמילה הלטינית "מטה" (meta). מחברים אחרים מייחסים את השם למילה אחרת בלטינית (מטלה, metalla). אף על פי כן, לדעה כי השם בא מהר מדוליו (Mons Medulius) יש תומכים רבים בקרב המומחים.
שיטת ההפקה
שיטת ההפקה הייתה מכונה בלטינית "Ruina montium" (הריסת ההר). המים מנחלי ההרים היו מנותבים ומוטים אל פסגת ההר בו חופרים. ההר היה מחורר ברשת מתוכננת של מנהרות, והמים היו משוחררים דרכם. כוח המים הרס את ההר וגרר את אדמות הזהב לאגני השקעה. המערכת ההידראולית של לאס מדולס היא המרהיבה ביותר מבין הידועות, בגלל כמות המים ששימשה למטרה והאורך והמספר הגדול של תעלותיה. המסלול כולו הזה ידוע, וניתן לבקר בחלקו בלוויית מדריך.
אחת ממערכות המים התבססה על האזור מצפון-מזרח להר טלנו (Teleno, 2,188 מטרים). מגובה 2,000 מטרים מצטבר שלג שלאחר שהוא נמס זורם לנחל קאבו (Río Cabo), יובל של הנהר קבררה (Río Cabrera), אשר בתורו הזין את שבע התעלות, הגובלות בהר, שהגיעו לבריכות ההפקה. לערוצים אלה, שאורכם הכולל מוערך בכ-300 קילומטרים, יש שיפוע של בין 0.6 ל -1%. הרוחב הוא 1.28 מטר, למעט בעקומות, 1.60 מטרים, ועומקם הוא 90 סנטימטרים. בניית תעלות אלה, שבחלקים מסוימים עוברות מתחת לסלע בצורת מנהרה, הייתה, ללא ספק, העבודה הקשה והיקרה ביותר של המבצע.
לאחר מכן, המים מהתעלות הגיעו לכמה בריכות שנבנו על ידי פילוס וחפירת השטח. האדמה שנחפרה נערמה סביב ויצרה מדרונות. לבריכות אלה היו שערים להפצת המים.
התפתחות סביבת הנוף
הכרייה פסקה במאה השלישית, הצמחייה המקומית השתלטה על המקום שוב: אלונים, קיטיסוס רתמי (Cytisus scoparius), Genista tridentata, אלון הגלעין (Quercus ilex) וצינית אירופית (Ilex aquifolium). במקביל התרחב גידול עץ הערמון, מתוכו ניתן לראות כיום פרטים רבים בפארק, חלקם בני למעלה ממאה שנים. כל זה הביא להופעתה של סביבה מרהיבה המאופיינת בתצורות הקרקע יוצאות הדופן, שנוצרו על ידי חולות אדמדמים המשולבים בצורה מושלמת עם הצמחייה.
עולם החי של האזור בימינו כולל חזיר בר, אייל הכרמל, חתול בר וכו'. באשר לעופות, ישנם יותר ממאה מינים, השוכנים בעיקר במדרון נהר הקבררה. בסביבת אגם קרוסדו (Lago de Carucedo), שעל פי המסורת נוצר על ידי מים עומדים ששימשו להפקת הזהב, צומחים מגוון סחלבים שפרחיהם מדמים דבורים כדי למשוך חרקים בדרך זו ולהקל על ההאבקה. ציפורים אוכלי חרקים בולטים ביערות לגדות הנהר.
צלופחול קטן
צלופחול קטן (שם מדעי: Ammodytes tobianus) הוא מין של דג ימי ממשפחת הצלופחוליים, המצוי במימי האוקיינוס האטלנטי המזרחי שלחופי אירופה.
לאס מדולס
התפתחות סביבת הנוף
בשנת 1997 הכריז אונסק"ו על אתר המורשת העולמית לאס מדולס, כולל האזור העיקרי של מכרה הזהב והסייגים מסביבות היישובים בלואוטה (Balouta), ואלדבריה (Valdebría) וירס (Yeres). משלחת תאילנד התנגדה להחלטה, בהתחשב בכך שהאתר הוא תוצאה של הפעילות ההרסנית של האדם וכי ההחלטה פוגעת בעקרון של הגנת הסביבה. גרמניה ופינלנד הסכימו עם עמדה זו.
צלופחול קטן
תיאור
הצלופחול הוא דג קטן יחסית, המגיע עד לאורך של 20 ס"מ והוא דומה אך קטן יותר מהמין Hyperoplus lanceolatus, שמגיע עד לאורך 35 ס"מ. מבנה גופו דק והוא בעל ראש דק ומחודד עם לסת תחתונה ארוכה מעט מהעליונה ובתוכה שיניים חדות וקטנות. לדג רעמת סנפירי גב ושת נמוכים וזנב מפוצל. צבע הדג הוא לרוב ירוק-ירקרק בגב והצידיים מעט כהים כשהבטן בצבע כסף. דגים צעירים מגיעים לבגרות עד גיל שנתיים ויכולים לחיות 7 או 8 שנים.
לאס מדולס
נתיב המדולייאס
נתיב המדולייאנס (Ruta de las Medulillas) מתחיל בכפריר אוריאן (Orellán), שבו יש מצודה רומאית, וממנו מוביל שביל אל נקודת התצפית אוריאן, שאליה אפשר להגיע ברכב. המשך הנתיב מתבצע ברגל בשביל הגובל בהר פלאסיאס (monte Placias, 1025 מעל גובה פני הים) לקמפו דה לה ברניה (Campo de la Braña), משם יורד השביל לחפירות מדולייאס במערות רייריגו (Cuevas de Reirigo) או למערת צ'אירה (Cueva de la Chaira) שאורכה יותר מ-250 מטרים. השביל מוביל למזלג לאס פדריסס (Las Pedrices, "המדרגות"), משם חוזרים לכפריר לאס מדולס. בנוסף, לצד אותה נקודת תצפית יש כמה מנהרות שניתן לבקר בהן.
סיכונים לאתר
בקרבת מקום נמצאת מחצבה, שאף שהוכרזה כבלתי חוקית בשנת 2008, המשיכה לפעול, נכון לשנת 2014.
צלופחול קטן
תיאור
הדג מתרבה בעיקר בימים הצפוניים והממוזגים, לרוב בעומק של עד 30 מטרים ולעיתים מסתמך על שרטונים או על חופי חול, בהם הוא מתחפר. הדג ניזון בעיקר בלילה והוא נפוץ בלהקות גדולות המושכות אחריהם מגוון טורפים, בעיקר עופות ימיים אך גם כלבי ים, דגים טורפים ועוד.
להקות גדולות של הצלופחול חיו לחופי בריטניה והים הצפוני אך דיג מופרז גרם לקהילה להתמוטט ולהשפיע על הצלחת הרבייה של עופות ימיים רבים כמו קורמורניים, תוכי ים, יסעור שחפי, ריסות ושחפיות.
דייבי רוף
דייבי רוף (בהולנדית: Davy Roef; נולד ב-6 בפברואר 1994) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת השוער בגנט.
קריירת מועדונים
רוף גדל במחלקות הנוער של בירסחוט ואנדרלכט, כשבאחרונה הוא המשיך לקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-19 בינואר 2014, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בליגה בהפסד 2–1 למכלן. הוא נכנס לאחר 39 דקות כמחליף לסילביו פרוטו הפצוע. בינואר 2017, הוא הושאל לדפורטיבו לה קורוניה הספרדית. לעומת זאת, הוא התקשה להסתגל לקבוצה, ומה שהקשה עליו עוד יותר זאת הפציעה בקרסול שספג באחד האימונים. ב-20 במאי 2017, הוא ערך את הופעתו הראשונה והיחידה בקבוצה במסגרת ניצחון הליגה 0–3 על לאס פאלמאס. לאחר תום עונת ההשאלה בדפורטיבו, הוא חזר לבלגיה והושאל פעם נוספת, הפעם לואסלנד-בוורן. הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בליגה הגיעה ב-26 באוגוסט 2017 בהפסד 1–0 לסנט טרוידן.
לאחר שמונה שנים באנדרלכט, הוא נפרד מהמועדון ועבר ב-1 ביולי 2020 לגנט בהעברה חופשית.
קריירה בינלאומית
רוף זומן לראשונה לסגל נבחרת בלגיה הבוגרת לצמד המשחקים מול נבחרת דנמרק ונבחרת איסלנד במסגרת ליגת האומות בספטמבר 2020.
קבוצתיים
גנט
יוסף פרגר
קורות חיים
פרגר נולד ב-1885 בהנובר, גרמניה. אביו היה הרב של קאסל.
פרגר למד רפואה בברלין, ברסלאו, המבורג והוסמך כרופא במרבורג בשנת 1910.
במהלך לימודי הרפואה הצטרף להתנועה הציונית יחד עם שמריהו לוין. ב-1906 ו-1908 השתתף בקונגרסים הציוניים.
עבד בבתי חולים בהמבורג, מינכן ומיינץ. התמחה בניורולוגיה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה בין השנים 1917–1915 שירת כרופא צבאי בחזית המזרחית. בשנת 1918 מונה לרופא מטה ראשי בקומפלקס של בתי חולים צבאיים, שם התמחה בעיקר בנפגעי הלם קרב ומחלות פסיכיאטריות. לאחר מכן עבד כפסיכיאטר בקליניקה הפסיכיאטרית בלייפציג.
בשנת 1924 ביקר בארץ ישראל ובדק את האפשרות להקים בית חולים פסיכיאטרי במוצא. בסופו של דבר, בית החולים הוקם בבית לחם.
פרגר עבד כפסיכיאטר בבית החולים במעיין חרוד עקב ריבוי מקרי ההתאבדות בין החלוצים באותם ימים, ושב לגרמניה.
בשנת 1930 ערך פרגר סיור שני בארץ ישראל.
בשנת 1934 עלה לארץ מלווה ברעייתו וארבעת ילדיו, והתיישב בחיפה. עבד כפסיכיאטר בקופת חולים כללית.
לאחר קום המדינה היה יועץ פסיכיאטרי בוועדות של משרד הביטחון והמוסד לביטוח לאומי.
נפטר בשנת 1983.
ארכיון ובו מכתביו שמור בספרייה הלאומית
חיים אישיים
בשנת 1914 נישא לד"ר שולמית פרגר (לבית בדט) (1891–1957). התמחתה בפסיכותרפיה (מקצוע שלא היה מוכר בארץ). מספר רישיון רופא: 1113.
ב 25 בנובמבר 1940 לאחר שההגנה פוצצה את אניית המעפילים פאטריה ומאות מעפילים טבעו, התנדבה לטהר את הגופות ולהביאן לקבורה.
לזוג נולדו ארבעה ילדים.
הכנוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בארץ ישראל, שנת 1939
בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות ע"ש שטראוס ברחוב צ'נסלור, בירושלים כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה. ראו: ד"ר פרגר (חיפה): השקפות חדשות על גזע המוח (ישיבה ה', 1 ביוני)
Me Against the World
Me Against The World הוא אלבום הסטודיו השלישי של הראפר האמריקאי טופאק שאקור. הוא הוצא ב-14 במרץ 1995 חודש לאחר מאסרו של שאקור שהורשע בתקיפה מינית של מעריצה. זה היה עונש מאסר של שנה וחצי עד 4.5 שנים, ואנשים רבים האמינו שהוא תרם אמנותית בהופעותיו של שאקור.
בזמן שטופאק היה כלוא, Me Against the World היה בעל הצלחה רבה ודורג במקום הראשון בבילבורד 200, ושאקור הפך לאמן הראשון שאלבומו היה במקום הראשון בבילבורד 200 בזמן שהות בכלא. האלבום עמד במקום הראשון במשך 4 שבועות ברציפות ומכר 2.4 מיליון עותקים. האלבום נחשב בעיני רבים בתור האלבום הטוב ביותר שיצר ולאחד מאלבומי ההיפ הופ הגדולים והמשפיעים ביותר בכל הזמנים. האלבום היה מועמד בקטגוריית אלבום הראפ הטוב ביותר והסינגל Dear Mama היה מועמד בקטגוריית שיר הראפ הטוב ביותר ב-1996 ונוסף על כך, דורג לאחד השירים הנבחרים על ידי ספריית הקונגרס ביוני 2010.
רקע
בשנת 1993 טופאק היה כבר הצלחה גדולה בתעשיית ההיפ הופ, עם שני סינגלים במעמד זהב, שהגיעו לטופ 20 במצעדי הפופ ("I Get Around" ו-"Keep Ya Head Up"), וכן אלבום שני שעובר את מעמד אלבום זהב, והגיע לטופ 25 של הבילבורד 200 (Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z.). עם זאת, הראפר בן ה-22 באותם ימים, הסתבך בסדרת עברות על החוק: בקיץ 1993 שאקור הואשם בתקיפת במאי הקולנוע אלן יוז לאחר שפוטר מתפקידו בסרט "סכנה לציבור". שאקור נידון ל-15 ימים בכלא. מאוחר יותר באוקטובר 1993 הואשם שאקור בירי בשני שוטרים שלא בתפקיד באטלנטה, אך למרות ההאשמות בסופו של דבר הוא שוחרר. בחודש נובמבר שאקור ושניים מחברי הפמליה שלו הואשמו בתקיפה מינית במעריצה, חבריו נמצאו אשמים ונידונו ל-4.5 שנות מאסר. לדברי שאקור, האלבום נעשה כדי להראות לקהל ההיפ הופ שלו את הכבוד שלו לאמנות. שאקור ניסה להפוך את האלבום לאישי ומהורהר יותר מהיצירות הקודמות שלו.
הסינגל Dear Mama שוחרר כסינגל הראשון של האלבום בפברואר 1995, ביחד עם השיר "Old School". הסינגל, שהביע כבוד רב לנשים השחורות, היה הסינגל המצליח ביותר של האלבום והגיע למעמד פלטינה והגיע למקום התשיעי בבילבורד הוט 100. הסינגל "So Many Tears" שוחרר 4 חודשים לאחר מכן והגיע למקום ה-44 בבילבורד הוט 100 והסינגל "Temptations" זכה להצלחה רבה גם הוא כשהגיע למקום ה-68 בשיאו. שלושת הסינגלים הופיעו באלבום הלהיטים הגדולים של שאקור, Greatest Hits.
יחסי הונגריה–סרביה
היסטוריה
במהלך המאה ה-15 נכבשו ממלכת סרביה ורוב ממלכת הונגריה בידי האימפריה העות'מאנית, אולם לקראת סוף המאה ה-17 הועברה הונגריה לשלטון בית הבסבורג. במהלך המלחמה הטורקית הגדולה, בשלהי המאה ה-17, נעזרו בסרבים אויבי הטורקים - האוסטרים, הפולנים והוונציאנים. במשך תקופה קצרה נחלו האוסטרים הצלחה מסוימת, אך בסופו של דבר נסוגו. סרבים רבים נענו להזמנת האוסטרים, ונדדו צפונה לשטחי אוסטריה, במקום להישאר בארצם בהמתנה לנקמה הטורקית. במהלך המאה ה-18 הצליחו האוסטרים לכבוש את צפון סרביה ובוסניה, וחלקים מדלמטיה, מה שאפשר לסרבים רבים לחזור לאזורים אלה. במהלך המאה ה-19 התקיימו יחסים טובים בין ההונגרים לסרבים, אולם לאחר הקמת ממלכת סרביה הידרדרו היחסים ביניהם, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה לחמו המדינות זו בזו. לאחר המלחמה סופחו ממלכת קרואטיה-סלבוניה והבאנאט לממלכת סרביה, והוקמה ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים שהפכה מאוחר יותר לממלכת יוגוסלביה.
ב-12 בדצמבר 1940, הונגריה חתמה על הסכם ידידות נצח עם יוגוסלביה, אולם לאחר מכן היא נטלה חלק בפלישה של מדינות הציר ליוגוסלביה, מה שגרם להתאבדותו של ראש הממשלה ההונגרי פאל טלקי. בשנת 2013 נערך פיוס היסטורי בין הונגריה לסרביה; נשיא הונגריה יאנוש אדר נאם בפני הפרלמנט הסרבי, שם התנצל רשמית על השתתפותם של הונגרים ברצח העם הסרבי במלחמת העולם השנייה, כולל הטבח בדרום באצ'קה. בתגובה, בשנת 2014 ביטל הפרלמנט הסרבי את חוקי יוגוסלביה על אשמתו הקולקטיבית של העם ההונגרי בפשעים שבוצעו במלחמת העולם השנייה.
יחסי סחר
יחסי סחר ממלאים תפקיד חשוב בכלכלות של שתי המדינות. בשנת 2015 הייתה סרביה שותפת הסחר ה-18 החשובה ביותר בהונגריה בייצוא סחורות ו-26 ביבוא.
קולין בלייקלי
קולין ג'ורג' בלייקלי (באנגלית: Colin George Blakely; 23 בספטמבר 1930 – 7 במאי 1987) היה שחקן אופי צפון אירי. הוא היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "אקווס".
ביוגרפיה
בלייקלי נולד בבנגור שבמחוז דאון בצפון אירלנד. הוא למד בבית הספר סדברג ביורקשייר. בגיל 18 החל לעבוד בחנות למוצרי ספורט של משפחתו, ואחר כך עבד כמטעין עצים ברכבת. ב-1957 אחרי שהשתתף בתיאטרון חובבים בבנגור, פנה למקצוע המשחק והצטרף ללהקת תיאטרון בבלפסט.
ב-1969 זכה בלייקלי בהכרה רחבה כששיחק בתפקיד שנוי במחלוקת בדמותו של ישו במחזה "Son of Man" מאת דניס פוטר. מאז הופיע בקביעות על מסכי הטלוויזיה הבריטית. באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בעיבוד לרומן "The Way We Live Now" מאת אנתוני טרולופ.
בקולנוע שיחק בלייקלי בתפקיד מוריס בריית'ווייט בסרט "This Sporting Life" (מ-1963), והלין בסרט "The Long Ships", דוקטור ווטסון לצדו של רוברט סטיבנס בתפקיד הולמס בסרט "החיים הפרטיים של שרלוק הולמס" (1970), יוסיף סטלין בסרט "Red Monarch" בבימויו של ג'ק גולד (1983). ב-1975 שיחק בתפקיד זיגפריד פרנון התמהוני בסרט "It Shouldn't Happen to a Vet" המבוסס על ספריו של ג'יימס הריוט. עוד השתתף בסרטים "אדם לכל עת" (1966), "וינסטון הצעיר" (1972), "The National Health" (מ-1973), "רצח באוריינט אקספרס" (1974), "הפנתר הוורוד מכה שנית" (1976), "אקווס" (1977), "כלבי המלחמה" (1980), "ניז'ינסקי" (1980), ו"רצח לאור השמש" (1982).
חיים אישיים
בלייקלי היה נשוי לשחקנית הבריטית מרגרט ויטינג במשך 26 שנה. לבני הזוג היו שלושה בנים. הוא נפטר בגיל 56 ממחלת הלוקמיה.
כתובות נדר פיניקיות
כתובות נדר פיניקיות, או כתובות אש נדר, הן כתובות חרותות על מצבות שהוקמו על ידי הפיניקים, רובן בעיר קרתחדשת. הכתובות כללו הקדשה לאל או לאלים (לרוב תנת ובעל חמון), ולאחר מכן את שם המקדיש, בתבנית קבועה. על אף התבנית הקבועה ברוב הכתובות, יש בהן מידע תרבותי ולשוני רב הנוגע לפיניקים ולמנהגיהם.
מבנה טקסטואלי כללי
כתובות נדר פיניקיות פתחו בהקדשה לאל, לרוב לתנת: "לרבת לתנת פנ בעל" (כלומר "לגבירה, לתנת פני־בעל"), ולעתים קרובות גם לבעל חמון: "לרבת לתנת פנ בעל ולאדן לבעל חמן" (כלומר "לגבירה, לתנת פני־בעל, ולאדון, לבעל־חמון"). לעתים הוקדשה הכתובת רק לבעל חמון, ולעיתים רחוקות לאלים אחרים. לאחר ההקדשה לאלים נכתב "אש נדר", כלומר "אֲשֶׁר נדר", ולאחר מכן שם הנודר (ולעיתים נודרת או נודרים; בחלק ממקרים אלה המילה "נדר" נוטה) וייחוסו (תוך ציון דור אחד או יותר), ולעיתים גם מוצאו, תוארו או מקצועו. בסוף חלק מהכתובות נוסף הנוסח "כ שמע קל" "כ שמע קל יברכ" וכיוצא בהם, שמשמעותם "כי שמע/שמעה/שמעו קולי (ו)יברכני/יברכו". בחלק קטן מהכתובות סדר מרכיבי התבנית הקבועה שונה.