cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גורל: סאגת ווינX
מחלוקות
המחלוקת השנייה הייתה על כך שפיית הטכנולוגיה טקנה ופיית הטבע פלורה, שתי דמויות ראשיות מסדרת ההנפשה, אינן מופיעות בסדרה זו. כשנשאל בטוויטר אם הדמויות יופיעו בסדרה, ענה ארטיבאני "לא בעונה הראשונה הזו". במקום פלורה מופיעה בסדרה דמות חדשה - פיית האדמה טרה. החילוף בין הדמויות גרם למעריצים רבים להתלונן. אורלי תגר, המדבבת העברית של פלורה, התייחסה להיעדרות הדמות בסרטון פרודי בו פלורה מדברת עם נטפליקס. קוון אמרה בריאיון לאתר "TheWrap": "פלורה למעשה לא בסדרה שלנו. אני יודעת שיש בזה איזה בלבול - בעונה הראשונה היא לא. הדמות של אליוט היא למעשה טרה, שנוצרה במיוחד עבור הסדרה. אני לא יכולה לחכות שגם המעריצים יתאהבו בה. היא כל כך כיפית, היא כל כך מתוקה. כלומר, היא דמות כל כך מקסימה. ואני חושבת שהתפיסה המוטעית היא שהדמות של אליוט היא פלורה. אבל טרה חדשה לגמרי, היא חזון חדש." קוון עוד אמרה שיש רצון שדמותה של פלורה, שהתברר בפרק הבכורה של הסדרה שהיא בת דודה של טרה, תופיע בעונה השנייה. סולט חיזקה את אמירה זאת וספרה "אני חושבת שזה ממש חשוב שנראה את טרה ופלורה ביחד, ואם יתמזל מזלנו ותהיה עונה שנייה, זו התקווה הגדולה ביותר שלי". ב-23 בפברואר 2021, זמן קצר לאחר שהוכרז שהסדרה חודשה לעונה שנייה, סטראפי סיפר שיופיעו בעונה זו דמויות נוספות מסדרת ההנפשה. בין הדמויות נכללת פלורה, שיאנג שיתף שתמיד הוא התכוון שהיא תופיע בסדרה מפני שהיא חביבת מעריצי סדרת ההנפשה. עוד הוא שיתף שהוא הרגיש שפלורה הייתה חלק חסר בסדרה. יחד עם פלורה מופיעים ולטור (בחלק מהדיבובים של סדרת ההנפשה נקרא "בלטור"), הנבל העיקרי בעונות שלוש ושמונה, שבסדרה זו נקרא "סבסטיאן" ושם משפחתו זה שם הדמות, ומריון, אמה הביולוגית של בלום. כמו כן מוזכר בה מסדר האור, חבורה מסדרת ההנפשה שמטרתה הייתה לנצח את המכשפות הקדומות. בנוסף, לאחר שנאמר שדמותה של ביאטריקס היא שילוב של אייסי, דארסי וסטורמי שהן שלושת בנות טריקס, שלישיית מכשפות והאויביות העיקריות של בנות ווינX בסדרת ההנפשה, נודע בעונה השנייה שהיא עיבוד לדמותה של סטורמי והוזכרו אחיותיה איזובל, שהיא עיבוד לדמותה של אייסי, וד'ארסי, שהיא עיבוד לדמותה של דארסי.
המחלוקת השלישית היא סביב הליהוק של אפלבאום בתור מוזה האסייתית שעוצבה בהשראת לוסי לו, ושל סולט בתור טרה, המחליפה של פלורה הלטינית שעוצבה בהשראת ג'ניפר לופז, מפני שצבע העור שלהן בהיר לעומת הדמויות בסדרת ההנפשה. צוות שחקני הסדרה התייחס לביקורות על הליהוק, ואמר שזה חשוב שיתייחסו לנושאים אילו ושתמיד ניתן לאפשר יותר גיוון. סטראפי, שידוע בגיוון בהפקות שלו, אמר בראיון שהוא לא יכול לומר הרבה על המחלוקת, אך הוא ציפה את התגובה השלילית שהיא הביאה. עוד הוא ציין שהוא ביקש לכבד את הקבוצות האתניות המקוריות של סדרת ההנפשה, אך לנטפליקס היו בחירות אחרות. דבר נוסף שמשך את העין בליהוק של סולט היה שהיא בעלת עודף משקל. כשנשאל סטראפי על הבחירה להכניס דמות בעלת עודף משקל לסדרה הוא ענה שזה היה הרצון של נטפליקס בשביל הקהל האמריקאי. ביולי 2021 נודע שדמותה של פלורה תצטרף בעונה השנייה של הסדרה, ושהיא תגולם על ידי השחקנית ההיספנית-לטינית פאולינה צ'אבז, אשר שיחקה את אשלי גרסיה בתפקיד ראשי בסדרה "אשלי גרסיה: גאונה מאוהבת". השחקנית אמרה שהיא צפתה בסדרת ההנפשה בילדותה ושהיא אוהבת את הדמות, אף על פי שהיא שונה ממנה, ושלגלם אותה זו אחראיות עצומה עבורה עבור הקהילה הלטינית, אותה חשוב לה לייצג. עוד היא שיתפה ש"זהו ניצחון גדול לקהילה הלטינית".
מוצרים נלווים
בעקבות הפופולריות של הסדרה, הוכרז בפברואר 2021 שבדומה לסדרת ההנפשה יוצרו לה מוצרים נלווים ויהפכו אותה למותג, כאשר המוצרים שלה יהיו ברישיון Rainbow S.p.A. עוד באותו יום פורסם שהחברה מחפשת שותפים איתה יוצרו המוצרים. בסוף ינואר 2021 מותג הבגדים הצרפתי "Don't Call Me Jennyfer" השיק ליין בגדים בהשראת הסדרה, הכולל חולצות וסווטשירטים. ב-24 במרץ 2021 יצא לאור בצרפתית הספר "DESTIN La saga Winx - Guide visuel" (בתרגום לעברית: "גורל סאגת ווינX - מדריך חזותי"), הכולל מידע על עלילת הסדרה ותמונות ממנה, כמו כן באותו חודש החלה להימכר סדרה של 12 פוסטרים עם תמונות מהסדרה. במאי 2021 הוכרז שחברת Franco Cosimo Panini Editore תשיק לסדרה יומן בית ספר ואביזרי בד וגאדג'טים, הכוללים בין היתר תיקים וארנקים. בנובמבר 2021 הושק על ידי החברה לוח שנה לשנת 2022 של הסדרה, אשר כולל מדבקות. בהמשך החודש, ובחודש דצמבר שבא אחריו, הוכרז שחברת Banpresto תייצר בובות אספנות של בלום, מוזה, טרה, איישה וסטלה, כאשר הן החלו להימכר בחודשי אפריל ומאי 2022.
ביולי 2022 הושק בחנות המקוונת "Winx Club Official Shop" מדור של מוצרים בהשראת הסדרה, הכולל חולצות, גופיות, סווטשירטים, תיקים, מארזים וצעצועים. דרכי שיווק למוצרי הסדרה שנמכרו בחנות נחקרו על ידי סטודנטים לכלכלה ומסחר. עוד באותו חודש החלו להימכר שלושה פאזלים של הסדרה בהוצאת Clementoni, ובגדים בהשראתה באתר "BoxLunch". באוגוסט 2022 החלו להימכר בגדים בהשראת הסדרה באתר "Hot Topic". ב-1 בספטמבר 2022 יצאה קולקציית איפור בהשראת הדמויות הראשיות של הסדרה על ידי NYX Professional Makeup, כאשר ב-16 בספטמבר נעשה אירוע השקה לקולקציה. עוד באותו חודש הושקו בגדים בהשראת הסדרה על ידי Lojas Riachuelo. בנובמבר 2022 יצא פאזל נוסף של הסדרה בהוצאת Clementoni, כמו כן הושק בהולנד סט מצעים בהשראת הסדרה. בינואר 2023 הושקו ילקוטים וקלמרים בהשראת הסדרה על ידי Clio Style. היו צפויים לצאת גם ספרים נוספים ומשחק קופסה בשם "Fate: The Winx Saga - Stronger Together", אשר יציאתם בוטלה בעקבות ביטול הסדרה.
סדרת רומנים
שרה ריס ברנן, שכתבה את הרומן "לקסיקון השדים", כתבה סדרת ספרים מסוגת רומן המבוססת על הסדרה, אשר כוללת שני רומנים שיצאו לאור. הרומנים במקור הופצו על ידי Scholastic Corporation באנגלית, כאשר הם תורגמו למספר שפות ונמכרו ברחבי העולם, בין היתר באיטליה באיטלקית על ידי Arnoldo Mondadori Editore, בצרפת בצרפתית על ידי Hachette Book Group וברוסיה ברוסית על ידי AST. ברנן סיפרה שלפני כתיבת הרומן הראשון היא לא הכירה את סדרת ההנפשה, ושסדרת הרומנים נכתבה בשיתוף פעולה עם כותבי סדרה זו.
הרומן הראשון נכתב על ידי ברנן תחת שם העט "אווה קוריגאן", והוא בהתחלה נקרא "Wrecked Angels" (בתרגום לעברית: "מלאכים הרוסים"), כאשר בהמשך שונה שמו ל-"The Fairies' Path" (בתרגום לעברית: "נתיב הפיות"). כריכתו, בה מופיעה קוון כבלום, הודלפה בתחילת דצמבר 2020, כאשר זו הפעם הראשונה שנראתה תמונה מתוך הסדרה. הרומן יצא לאור ב-2 בפברואר 2021, כאשר הוא עוקב אחר עלילת העונה הראשונה של הסדרה עם תוספות. ב-6 באפריל 2021 הופצה באתר "Audible" גרסת שמע לרומן באנגלית, אותה קראו לורן אירווין וסטפני ווילינג, כאשר אורכה כ-8 שעות ו-6 דקות. על מנת לקדם לקדם את הרומן בברזיל, נעשתה הגרלה במאי 2021 בה היו שלושה זוכים, שכל אחד מהם קיבל את הרומן ובנוסף זכה בפוסטר, תיק אקולוגי וסימניה בעיצובו בהתאמה. בינואר 2022 יצא לאור הרומן בגרמניה, כאשר נעשתה לו גרסת שמע בשיתוף Leonine Holding שהקריאה ג'יל באטצ'ר, המדבבת הגרמנית של בלום.
ב-12 בנובמבר 2021 עמוד האינסטגרם הרשמי של סדרת ההנפשה פרסם את כריכת הרומן השני, ונאמר שהוא ייצא בקיץ 2022. ב-16 באוגוסט 2022 יצא לאור הרומן, אשר נקרא "Lighting the Fire" (בתרגום לעברית: "הדלקת האש"), כאשר הוא משמש כפריקוול לסדרה והוא עוקב אחר דמויות הסדרה לפני התחלתה. עוד באותו יום יצאה גרסת שמע לרומן באנגלית, אותה קראו אירווין, פיונה הרדינגהם, ג'ואל פרומקין ורוזי ג'ונס, כאשר אורכה כ-6 שעות ו-44 דקות. חודש לפני היציאה הרשמית של הרומן, הוא יצא לאור בטרום בכורה בברזיל באירוע "Bienal Internacional do Livro de São Paulo", כמו כן באותו חודש ברנן פרסמה בעמוד האינסטגרם שלה ציטוטים מתוכו. באוגוסט 2021 ברנן השתתפה בפודקאסט בו דיברה על הרומן.
ביריד הספרים של פרנקפורט שהתרחש באוקטובר 2021, הוכרז שמתוכנן לצאת רומן שלישי שיעקוב אחר עלילת העונה השנייה. בעקבות ביטול הסדרה הרומן לא יצא לאור וסדרת הרומנים הסתיימה.
אסטרטגית שיווק
סדרת ההנפשה, שמיועדת במקור לקהל יעד של ילדים בגילאי 5–10, החלה את שידוריה בשנת 2004 ושמרה על פופולריות אצל קהל חדש ואצל קהל שגדל עליה. על מנת להתאים את סדרת ההנפשה לבני-נוער ומתבגרים בגילאי 14–25 שגדלו עליה, חברת Rainbow S.p.A עבדה על אסטרטגיית שיווק אותה היא מכנה "The Virtuous circle of Winx Club" (בתרגום לעברית: "המעגל הסגולי של מועדון ווינX") - "החלפה בין תוכן מונפש חדש ללייב אקשן, ולאחר מכן הגברה על ידי מדיה חברתית וכיסוי פרסומי". כחלק מהאסטרטגיה הופקה סדרה זו, שסטראפי מסביר שהיא נועדה לקהל המעריצים הוותיק והנאמן של סדרת ההנפשה.
עוד כחלק מאסטרטגיית השיווק, נוצרו קולקציות בגדים, אביזרים ואיפור, בין היתר על ידי ברשקה, Dolls Kill, SL Lashes ו-ColourPop Cosmetics. כמו כן בדצמבר 2021 נפתחה חנות מקוונת בשם "Winx Club Official Shop", אשר מוכרת בגדים, אביזרים ומוצרים שונים בהשראת העונות הראשונות של סדרת ההנפשה וסדרה זו. ביולי 2022 נודע שסטודנטים לכלכלה ומסחר עבדו על פרויקט ייעוץ אינטנסיבי עבור הצלחת סדרת ההנפשה בתחום האופנה בקרב בני-נוער ומתבגרים.
בנוסף נערכו מספר הפקות עבור קהל היעד, ביניהן אירוע "Back to Alfea" שנערך ב-27 ביולי 2022 לכבוד 18 שנים לסדרת ההנפשה, בו הוקרנו מספר פרקים מהעונה הראשונה באיכות משופרת והייתה מסיבה לגילאי 16 ומעלה. אירוע נוסף היה ב-23 בספטמבר 2022, במהלך שבוע האופנה במילאנו, בו הוצגה קולקציית הוט קוטור בהשראת בנות ווינX, אשר נעשתה על ידי תלמידים מבית הספר לאופנה פרארי. סילביה פרארי, מנהלת בית הספר, הסבירה שמטרת הקולקציה היא להציג שמעצביה הוא קהל מעריצים שצמח עם סדרת ההנפשה בילדותו וכיום הוא בוגר ושואף להתלבש בדרך עכשווית, זוהרת ואופנתית. הייתה גם תחרות בינלאומית של קוספליי בשם "Winx Cospaly Contest", כאשר הגמר שלה התרחש ב-Milan Games Week ב-26 בנובמבר 2022.
הפקות עם נטפליקס
סטראפי סיפר שנטפליקס הייתה החברה הראשונה שהאמינה ברעיון שלו לעשות עיבוד לייב אקשן לסדרת ההנפשה, ושבזכות סדרה זו הם במערכת יחסים טובה, אף על פי שהם עשו בה בחירות לגבי כמה דברים שהוא לא העדיף. בנוסף הוא טען ששיתוף הפעולה עם החברה חשוב ומסמן "פריצת דרך גדולה" עבור סדרת ההנפשה, וכמו כן הוא הזדמנות נהדרת לפנות לקהל חדש. בעקבות עובדות אילו סטראפי שיתף שהוא מתכנן להפיק הפקות נוספות עם נטפליקס. ב-30 באוגוסט 2022 סיפר סטראפי בריאיון למגזין "Box Office" שחברת Rainbow S.p.A עובדת על ספין אוף לסדרת ההנפשה שיעקוב אחר בנות טריקס ושהוא מעוניין שההפקה תהיה בשיתוף פלטפורמת סטרימינג, כאשר הוא הכריז ש"נטפליקס תהיה הראשונה לה נציג את הפרויקט". בין ההפקות שהופקו עם נטפליקס והופצו על ידי השירות נכללים "סיפור אימה קלאסי", "קוראים לי ונדטה", "לחגוג בכל מחיר" ו"בנות ים: קסם המעמקים".
ביטול
ב-1 בנובמבר 2022 יאנג פרסם פוסט בעמוד האינסטגרם שלו, בו הכריז שהסדרה בוטלה ולא תחודש לעונה שלישית, כאשר הוא לא ציין את הסיבה לכך. הביטול גרם לסדרה להישאר בקליף האנגר. לאחר ההכרזה שחקנים רבים מהסדרה פרסמו פוסטים בהם הם נפרדים מהסדרה ומהדמויות שלהם. בתגובה לביטול מעריצי הסדרה יצרו עצומה באתר "Change.org" שמטרתה לחדש את הסדרה לעונה שלישית, כמו כן השתמשו בהאשטאג "SaveFateTheWinxSaga#" ברשתות החברתיות.
ב-3 בנובמבר 2022 סטראפי פרסם פוסט בעמוד האינסטגרם שלו שמתייחס לביטול הסדרה, בו כתב ש"זאת מסיבה גדולה יותר" ולא ציין אותה. עוד הוא ציין "הבשורה שלא תהיה עונה שלישית לא הייתה צריכה להימסר בצורה כל כך פתאומית, בלי להתחשב במעורבות שלנו וברגשות שלך, על ידי משהו [יאנג] שהיה רק חלק מהמסע של מועדון ווינX במשך כמה שנים לאחר שמונה על ידי נטפליקס". בנוסף הוא שיתף שהוא עובד על הפקת סדרת אתחול לסדרת ההנפשה, שנקראת "מועדון ווינX", ועל סרט לייב אקשן. בהמשך החודש סטראפי ציין שהוא הופתע מביטול הסדרה, ושנמסר לו שהביטול נובע עקב שיקולים כלכליים והעובדה שמספר הצופים של העונה השנייה היה יותר נמוך מהעונה הראשונה. עוד הוא סיפר שהעונה הראשונה הופקה עם המטה המרכזי של נטפליקס בארצות הברית, לעומת השנייה שהופקה עם נטפליקס בריטניה, ולכן הייתה לנטפליקס "פחות תחושת בעלות" לסדרה. כשנשאל בדצמבר 2022 אם תהיה עונה נוספת, סטראפי ענה שזה תלוי רק בנטפליקס שאינה מעוניינת בכך.
פיטר פרידלנדר, מנהל התסריטים של נטפליקס ארצות הברית וקנדה, נשאל בדצמבר 2022 כיצד סדרה זו בוטלה לצד סדרות נוספות למרות שהיא הייתה ברשימת Top 10 של שירות הסטרימינג, דבר שמעיד שצופים רבים צפו בה. הוא הסביר ש"הביטולים הם החלק הקשה ביותר בעבודה", וציין שה-Top 10 מעיד על פופולריות באותו רגע ולא לטווח האורך. בינואר 2023 טד סרנדוס, מנכ"ל משותף של נטפליקס, ציין שאף פעם נטפליקס לא ביטלה הפקה מצליחה. עוד הוא ציין שההפקות שבוטלו "היו עם כוונות טובות אבל דיברו לקהל קטן מאוד בתקציב גדול מאוד". מעריצים שקראו את האמירה של סרנדוס התלהמו והיו מבולבלים, מפני שלפי דעתם נטפליקס ביטלה הרבה הפקות מצליחות. מחקר שנעשה על ידי OnlineCasinos בדק את הטענות וגילה שהסדרות שבוטלו, בין היתר סדרה זו, לא הצליחו לטווח הארוך בהשוואה להפקות אחרות שחודשו, בין היתר "ונסדיי" ו"דברים מוזרים". באפריל 2023 נרשם באתר "Android Authority" שהסדרה בוטלה מפני שהיא "מעולם לא מצאה קהל רחב יותר" מלבד מעריצי סדרת ההנפשה.
בכנס "Napoli Comicon" שהתרחש במאי 2023, סטראפי שיתף "אנו מנסים לנהל משא ומתן עם נטפליקס לגבי האפשרות להמשיך את הסדרה. היו עליות וירידות עד כה, ויש לנו קושי לאסוף את צוות השחקנים שקיבלו בינתיים חוזים חדשים". ביוני 2023 הוכרז שלאחר שנטפליקס ביטלה את הסדרה "נזירה לוחמת" בדצמבר 2022, היא תקבל טרילוגית המשך בעקבות קמפיין מעריצים שדומה למה שעשו מעריצי סדרה זו. עקב הידיעה מעריצי הסדרה המשיכו לדרוש את חידושה, כשלקמפיין לחידוש סדרה זו יש יותר תאוצה משל הפרויקט שחודש. ביולי 2023, במהלך Giffoni Film Festival, נודע שסטראפי מרגיש אובד עצות לגבי חידוש הסדרה, כאשר המשא ומתן עם נטפליקס, שבמהלכו הוצע להפיק עונה שלישית שתכלול שלושה פרקים או סרט סיום, נכשל.
ב-22 בפברואר 2023 הוכרז שחברת Mad Cave Studios תוציא לאור בשנת 2024 רומנים גרפיים שיתבססו על סדרה זו ועל סדרת ההנפשה. ב-16 ביולי 2023 נודע שהרומנים שמבוססים על סדרה זו ישמשו כהמשכון שלה ויהוו את העונה השלישית.
אדד
אׇדַד (מכונה גם אׇדַה, אׇדֻ ורַמׇן. בכתב יתדות מופיע באידאוגרמות dIM ו-dU) הוא אל הסער בתרבויות המסופוטמיות של בבל ואשור ובתרבויות אזור צפון נהר חבור וגוזן (צפון מזרח סוריה המודרנית), בהן נחשב לבכיר האלים.
מקורות פולחנו של אדד בשילוב בין פולחן אל הסער השומרי, אִשְכֻר, ואל הסער מצפון הלבנט, הדד. ככלל, בתרבויות בבל ואשור קיבל אדד את הבסיס המיתולוגי מאישכור ואת סימני הפולחן (ואת שמו) מהדד. בתרבויות צפון החבור, המהוות חוליה מחברת בין התרבות המערב שמית לזו המסופוטמית, נשארו מרכיבים מהמיתולוגיה של הדד בפולחן אדד (וייתכן שיחד עם השפעת אל הסער החורי תֵשֻב), וההבדלים ביניהם מועטים ביותר.
את תחילת הפולחן שלו ניתן לייחס לתנועת אוכלוסייה מערב-שמית ארמית ואמורית מזרחה ודרומה מצפון הלבנט למסופוטמיה באמצע האלף השלישי לפנה"ס, ולמעשה הקימו את הממלכה האכדית שירשה מרכיבים רבים מהתרבות השומרית. במסגרת זו התרחש תהליך של מיזוג בין אישכור השומרי לאדד המערב שמי. בפנתאון הבבלי של דרום מסופוטמיה התמקם אדד תחילה במעמד גבוה כאישכור, קודמו, אולם נראה כי חל פיחות במעמדו בתקופה הנאו-בבלית והוא נחשב במעמד ביניים, קרי בשורת האלים הראשיים, אך לא במעמד בכיר. בתרבות האשורית, זכה למעמד בכיר, שבא לידי ביטוי במעמד מקדשיו ובהופעתו התכופה כמרכיב תאופורי בשמות בכירי הממלכה.
קשרי משפחה
כחלק מתהליך הטמעתו של אדד בפנתאון האלים המסופוטמי, הוא תואר כבנו של אחד מאבות האלים בתרבויות אלה, ואביו של אישכור, האל אנו.ייתכן שבאזור צפון החבור נחשב לבנו של אב האלים דגן, אם כי לא ברור אם מדובר בהתפתחות מקומית עצמאית בפנתאון, או בהשפעה חורית. במיתולוגיה הבבלית מופיעה אלה בשם בֵלֵתְ-אִילִי ("גבירת האלים") כאחותו של אדד, באמצעותה מבקש האל אנליל להרגיעו. באלף השני לפנה"ס התפתח באשור פולחן גם של אל שכונה אַפְלׇדַד (בן-אדד, באכדית) שסימלו היה עגל שור. לא ברור אם הייתה זו גרסה של אדד עצמו או ממש צאצא של האל.
בת זוג
בתרבות האכדית מילאה האלה שׇלַה את תפקיד זוגתו של אדד, הן בשם מלא והן באידאוגרמה הייחודית לה. תפקידה בפנתאון האכדי עוסק סביב תנובת פירות וקציר (ומכאן, גם הקשר שלה לאל האחראי על הגשמים) סמלה הוא מלילת תירס. בתרבות הארמית הוזכרה שלה בתעתיק אלפביתי כסׇלַה. לא ברור מקור שמה או הפולחן שלה. יש חוקרים המעריכים שמקורה באלה שׇקַה החורית, אולם אין ראיות תומכות בהשערה זו.
אטימולוגיה
השם אדד נגזר משמו המקורי בתרבויות הצפון סוריות – הדד. שם זה, הוא תיאור של פעולת הרעם – "הרועם". בכתב יתדות נבלעה האות ה' ובמקומה נכתבה האות א'. כלומר, מדובר בשם זהה להדד, בגרסתו האכדית.
השם רמן נגזר גם הוא מפעולת הרעם – "המרעים". שם זה הופיע חלופות בכינוי לאדד בכתובות מספוטמיות, בעיקר בבליות. הופעותיו של כינוי זה לאל הסער במסופוטמיה קדמו לכינוי הנפוץ של הדד בממלכות הארמיות האלף הראשון לפנה"ס.
בכתב היתדות מופיע אדד גם באידאוגרמה (סימן כתב יתדות שאיננו הברה, אלא משקף מילה, בדרך כלל קדושה או נפוצה במיוחד) שסימונה dIM. סימן כתב יתדות זה ייצג בתקופה השומרית את אל הסער השומרי אִשְכֻר ומסוף האלף השלישי לפנה"ס נראה תחילה שימוש בו הן לאישכור והן לאדד ובתקופות מאוחרות יותר לכל אלי הסער בתעודות כתב יתדות, כולל לאדד.
לפחות מהמאה ב-15 לפנה"ס הופיע אדד גם בייצוג מספרי (המספר 10, או ייצוגו בכתב היתדות < dU) במקום השומרוגרמה של אשכר. המשמעות הייתה זהה לאשכר. ייצוג זה היה נפוץ לא רק במרחב המסופוטמי, אלא גם באופן תכוף במרחב האנטולי, ונועד לשמש גם כסימן למדרג חשיבות האלים. כמו ברשימות אחרות בבבל, אדד (10) הופיע אחרי אל הירח, סין (30) ואל השמש, שׇמַש (20).
תפקידים ומאפיינים
בניגוד לפולחן במרחב הסורי, בבבל ובאשור לא שימש אדד כבכיר האלים (בבבל, היה זה מרדוך ובאשור האל אשור), אלא אל מדרג זוטר יותר. ברשימות אלים של טקסי פולחן בבבל ובאשור, נמצא אדד במעמדו אחרי אל הירח, סִין ואל השמש, שׇמַש. בצפון החבור עמד אדד בראש הפנתאון, יחד עם דגן והאל הפטרון של העיר, אִיתוּרְמֵר. נראה שהסיבה המרכזית לכך היא התנאים האקולוגיים במסופוטמיה, שכללו מיעוט יחסי של משקעים והתבססות עיקרית על השקיה באמצעות תעלות מהפרת והחידקל, בעוד באזור הצפוני מקומם של משקעים וסערות היה רב יותר.
תפקידו של אדד כאל הסער כולל שלושה היבטים מרכזיים:
התפתחות ופולחן
אדד מהווה במידה רבה, "יבוא" פולחני מתרבויות שמיות צפון-מערביות לתרבות המסופוטמית. אל הסער המקורי של התרבות השומרית היה אִשְכֻר.
מאפייני האקלים המסופוטמי, שבו מעטים המשקעים והסערות, והתבססות החקלאות באזור זה על תעלות השקיה מנהרות הפרת והחידקל, שמקורם הרחק בצפון – באנטוליה, הכתיבה כנראה במידה רבה את חשיבותו השולית של אל זה בפנתאון המקומי. במקומו בלטו באזור זה אלים אחרים כאנליל, מרדוך, אשור, סין, נינורתה, בעלי בסיס מיתולוגי מגוון יותר שכלל בעצמו גם מרכיבים של אל סער ומזג אוויר. לתוך מצע זה, חדרה השפעתו של אדד למרחב המסופוטמי.
את מקורותיו של אדד אפשר למצוא בפולחן האל הׇדַד בתרבויות צפון סוריה באלף השלישי לפנה"ס. כנראה, על רקע התנאים האקלימיים באזור (ריבוי משקעים וסערות) ונסיבות מדיניות, התפתח שם פולחן אל הסער כבכיר האלים, אחרי אלי האבות. התפתחויות אלה חלו גם על ערי מזרח סוריה, שמחד גיסא היו נתונות לתנאים אקלימיים דומים, ומאידך הושפעו במידה רבה מתרבויות מסופוטמיה בדרום, באמצעות כיבושים ומסחר. מאפיינים היברידיים אלה של התרבות בערים כגון מארי יצרו גרסה שונה של האל הדד – מיתולוגיה ופולחן מערב שמי עם ביטוי לשוני אכדי ומרכיבים נוספים שאולים מהאל הפטרון של העיר אִתַרְמֵר. שילוב זה הניב את פולחן האל אדד, במקום הדד, אף שלמעשה מדובר באותו אל.
הביטוי הבולט ביותר לתהליך קליטתו של אדד בתרבויות המסופוטמיות, הוא הופעתו בשמות התאופוריים (שמות המכילים את שם האל בתוכם). מהמחצית הראשונה של האלף השלישי, וביתר שאת מתחילת האלף השני לפנה"ס, החלו להופיע בתעודות אכדיות, בבליות ואשוריות שמות המכילים את השם אדד. לאחר שבתקופה השומרית אל הסער הופיע בשמות תאופוריים בעיקר כאשכר והשומרוגרמה שלו dIM. מתקופה זו ניכר שימוש נפוץ יותר בשם אדד בכתב יתדות, ועל פי הקבלות בתעודות מקומיות, נראה שיותר ויותר הופעות של סימן כתב היתדות dIM בוטא פונטית כאדד ולא כאשכר, או שקשה היה להבדיל כלל בין שני האלים. במישור החזותי ניכרת בתקופה זו ירידה הדרגתית בתבליטים וחריטות המציגות את אל הסער רכוב על אריה-דרקון מכונף (המוכר כ-אֻשֻנְגַל), כפי שהיה מוכר מתיאורי אשכר בתקופה השומרית, לתיאורי שור עליהם רכוב האל, כמקובל בתרבויות המערב שמיות.
במרחב האשורי
הביטוי הבולט ביותר לתהליך זה היה הופעתו בשמות תאופוריים בקרב מלכי ממלכת אשור הקדומה. הראשון היה שמשי-אדד הראשון במאה ה-19 לפנה"ס. אף שיורשו (אשמי-דגן הראשון) לא נשא את שם אדד בשמו אלא את שם אב האלים השמי-מערבי, עדיין ניכר הרקע התרבותי של שושלת זו. גם שמות אחרים בשושלת נשאו את שם אדד. שמות תאופוריים כמו שמשי-אדד ו חזרו גם בתקופת ממלכת אשור התיכונה (עד המאה ה-9 לפנה"ס). בתקופת הממלכה הנאו-אשורית, באלף הראשון לפנה"ס, שמו לא היה נפוץ בקרב המלכים, אולם ניכרת תפוצתו בדרגים אחרים בממלכה בשמות כגון, גׇבֻ-אׇדַד (אדד הוא הכל), גׇבִי-שַה-אׇדַד (הכל שייך לאדד), אִשְתוּ-אׇדַד-גׇבִי (הכל נובע מאדד), וׇאדַד-בֶל-גׇבִי (אדד מושל בכל). ביטוי נוסף הוא טקסי מתן שמות אפונימיים לשנים בלוח השנה האשורי. בלוחות השנה האשוריים כונתה כל שנה על שם דמות חשובה בממלכה ובתעודות סביב טקסים אלה מופיעים האלים אשור ואדד יחדיו כאלים שבנוכחותם מכריזים על שם השנה. מקדשו של אדד בעיר אשור נחשב לאחד החשובים בממלכה. המלך שמשי-אדד הראשון אף הפך את המקדש שלו בעיר למקדש כפול המוקדש לאדד ואביו במיתולוגיה האשורית – האל אנו. לאחר שעברה עיר הבירה האשורית לאתרים אחרים (כלח ודור שרוכין), הוקמו גם בהן מקדשים לכבודו. גם בטקסי פולחן לקראת יציאה למלחמה בלט מקומו של אדד, יחד עם האל הלוחם נינורתה. בתבליטים אשוריים נראים נינורתה ואדד יחד על מרכבת מלחמה בדרך לקרב. מוקד הפולחן של אדד באשור בתקופה הנאו-אשורית, באלף הראשון לפנה"ס, היה בעיר כֻרְבׇאִיל בקצה צפון הממלכה. ביטוי לכך ניתן למצוא בפסל של שלמנאסר השלישי שנמצא בעיר כלח (בירת אשור בתקופתו) עם הקדשה ל"אדד של כורבאיל" וייתכן שהיה אמור להיות מוצב שם.
במרחב הבבלי
במאה ה-18 לפנה"ס, דרומה בבבל, עלה לשלטון חמורבי, מלך ממוצא אמורי. גם הוא הטיב להכניס את פולחן אדד לפנתאון האלילי הבללי. אדד שולב ברשימת "האלים הגדולים" ונבנו לכבודו מקדשים בערים שונות, כגון לרסה ואיסין. נראה, כי בתקופה זו נחשבו אדד, סין ושמש כשלישיית אלים בעלי קשר מיוחד, ייתכן שכאלי גרמי השמיים ואף הופיעו יחד כערבים בהסכמים מדיניים בינלאומיים, לעיתים בשם "אדד של השמיים".
בתקופת הממלכה האחמנית במאות השישית עד הרביעית לפנה"ס, נשמר פולחן אדד באזורים שבהם התקיים לפני כן, כחלק ממדיניות הפתיחות הדתית של הפרסים. גם בתקופה ההלניסטית, כשאלי סער אחרים במזרח הקדום מוזגו בפנתאון ההלניסטי נשמר פולחן אדד לפחות בבבל. כך גם בתקופת האימפריה הפרתית, עד המאה ה-3 לספירה. חלק מפולחן האלים המסופוטמים נמשך בהיקף נמוך מאוד עד למאה הרביעית לפנה"ס (לא ברור אם אדד ביניהם) ונראה שמאז נטמעו בפנתאונים רומיים או פסקו.
מיתולוגיה
בניגוד לאל הסער בתרבויות המערב שמיות (הדד, בעל, אדד במארי, רמן) שחלקו, כנראה, בסיס מיתולוגי לגבי מקומו, מעמדו וקורותיו של האל, עם נדידתו של אדד לתרבויות המסופוטמיות חל תהליך השתלבות שלו הן בפנתאון המקומי והן במיתולוגיה המקומית. אדד איננו מופיע כשחקן מרכזי בסיפורי המיתולוגיה המסופוטמיים, אולם בולט תפקידו הכפול כאל המשית הרס באמצעות סערותיו ומברך את האדמה בגשמיו.
תפקיד בא לידי ביטוי ממצה במזמור הבבלי המכונה "שיר הקוּמוּ לאדד". מועצת האלים מודיע לאל אנליל, כי אדד מתנהג בפראות והורס את הארץ בסערותיו. בשל כך אנליל מתבקש להתערב. אנליל מגייס למשימה את אחותו של אדד, בלת-אילי. המשך הסיפור מקוטע והסצנה הבאה מתארת מפגש בין אנליל לאדד עצמו, בו אנליל מפקיד בידיו של אדד את החוקים ואת האדם. זה כנראה לא מרגיע את אדד ואנליל מבקש ממנו להקשיב לתפילותיו של המלך (ששמו לא הוזכר) לברך את הארץ בגשמים ולגרום לאויבי המלך להיכנע לו. לאחר שאדד ממשיך במעשיו פונה מועצת האלים לאדד ומזכירה לו שאנליל כבר העמיד בפניו את השליטה בארץ ובאדם. סיומו של הסיפור לא שרד, אולם חוקרים רואים בו הקבלה לסיפורים שומריים קודמים שמטרתם היא שבח לתפילותיו של המלך או לשבח האל אדד ומעמדו. כמו כן, רואים מזמור מקביל דומה לאל-הסער בתרבות החתית שמקורותיו כנראה במזמור זה. בסיפר המבול המסופוטמי, המוכר מעלילות גילגמש אדד הוא אחד הכלים העיקריים של האלים לדלל את אוכלוסיית האדם כרצונם, מספר פעמים. בפעמים הראשונות אדד מונע גשמים ומונע את עליית מי התהום ובכך מייבש את האדמה. הוא גם זה, שעל פי החלטת האלים, יכול להחזיר את הגשמים ופריון האדמה. בשלב האחרון הוא גם אחד האחראים המרכזיים להבאת המבול על הארץ בסערותיו ובגשמים. בגרסה אחרת של סיפור המבול, לאחר שאדד מנע גשמים מהארץ, אל השמיים ואחד מאבות האלים, אנו, מחזיק ושומר על אדד כדי להחזיר את המשקעים. יש הרואים בגרסה זו ביקורת על אדד או פגיעה מכוונת במעמדו.
בצפון החבור, כאמור, הבסיס המיתולוגי שנקשר לאדד נובע מהמיתולוגיה המערב שמי, ונראה ששם נפוץ בעיקר סיפור מלחמתו של אדד (ולמעשה, הדד) באל הים, על הבכורה באלים.
ייצוג חזותי
בדומה לייצוג המקורי של האל הדד בתרבויות המערב שמיות, גם אדד מוצג בתבליטים כעומד על שור, בעל גלימה אשורית קצרה וזקן מסופוטמי אופייני, כתר ראש בעל ארבע קרניים ובידיו דמויי ברקים וגרזן מלחמה.
בשלב המעבר בין פולחן האל אישכור השומרי לאדד, באלף השלישי לפנה"ס, הופיע אדד לפעמים רכוב על אריה-דרקון מכונף.
ביורן ביסרופ
ביורן אינגמן ביסרופ (בדנית: Bjørn Ingemann Bisserup; נולד ב-13 באפריל 1960) הוא גנרל דני בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא דנמרק בין השנים 2017–2020.
ביוגרפיה
ביסרופ נולד ב-13 באפריל 1960 בקופנהגן. הוא נכנס לאקדמיה הצבאית הדנית המלכותית בשנת 1982 וסיים את לימודיו בשנת 1984. ב-1986 מונה למפקד מחלקה וב-1988 מונה למפקד פלוגה במשמר המלכותי. בהמשך שרת כקצין מודיעין בכוח שמירת השלום של האו"ם בקפריסין. ב-1990 מונה למפקד אסקדרון במשמר המלכותי ובהמשך שרת כקצין מבצעים גדודי. בין השנים 1995–1997 שרת כקצין מטה בענף הלוגיסטיקה של הפיקוד העליון הדני. בין 1997–2000 שרת כקצין מטה במשרד ההגנה הדני, ובין 2000–2002 שימש כמפקד גדוד במשמר המלכותי. בין 2004–2008 שימש כסגן שר ההגנה. ב-5 באוקטובר 2009 הוא מונה לממלא מקום ראש ההגנה במקום טים ירנסן שנאלץ להתפטר מתפקידו בעקבות השערורייה שנוצרה עם פרסום ספרו של תומאס ראתסאק "Jæger – i krig med eliten". ביסרופ הודיע מראש שהוא אינו מעוניין להמשיך בתפקיד ונשאר בו רק עד ששר ההגנה מינה את קנוד ברטלס לתפקיד. מיד לאחר מינויו של ברטלס לתפקיד הועבר ביסרופ למלא תפקיד בכיר בפיקוד ההגנה.
ב-2 בנובמבר 2012 התפטר ברטלס מתפקידו כדי להתמנות כיו"ר הוועדה הצבאית של נאט"ו. ביסרופ מונה שוב כממלא מקום זמני עד שפיטר ברטרם מונה לתפקיד. ב-10 בינואר 2017 סיים ברטראם את כהונתו, וביסרופ נקרא למלא את מקומו. הוא שימש כראש ההגנה עד 1 בדצמבר 2020 אז הוחלף בידי פלמינג לנטפר. מאז פרישתו, משמש ביסרופ כיועץ בכיר בחברת הייעוץ "Rud Pedersen Public Affairs" המתמחה בעניינים כלל אירופאיים.
נדז'דה אודלצובה
נדז'דה אנדרייבנה אודלצובה (ברוסית: Наде́жда Андре́евна Удальцо́ва; 29 בדצמבר 1885 – 25 בינואר 1961) הייתה אמנית אוונגרד רוסית (קוביסטית, סופרמטיסטית), ציירת ומורה.
ביוגרפיה
נדז'דה אודלצובה נולדה באוראל שברוסיה ב-29 בדצמבר 1885. כשהייתה בת שש עברה משפחתה למוסקבה, שם סיימה את לימודיה בתיכון והחלה את הקריירה האמנותית שלה. בספטמבר 1905 נרשמה אודלצובה לבית הספר לאמנות בניהולם של קונסטנטין יואן ואיבן דודין, שם למדה שנתיים ופגשה את עמיתיהם ליובוב פופובה ואלכסנדר וסנין. באביב 1908 נסעה לברלין ולדרזדן, ועם שובה לרוסיה הגישה בקשה להתקבל למכון לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה ללא הצלחה. בשנים 1910–1911 למדה אודלצובה בכמה אולפנים פרטיים, ביניהם של ולדימיר טאטלין. בשנים 1912–1913 היא ופופובה נסעו לפריז כדי להמשיך את לימודיהם באקדמיה דה לה פאלט. אודלצובה חזרה למוסקבה ב-1913 ועבדה בסטודיו של ולדימיר טאטלין יחד עם פופובה ואחרים.
קוביזם וקובו-פוטוריזם
הופעת הבכורה המקצועית של אודלצובה כמשתתפת בתערוכת קבוצת האוונגרד במוסקבה הייתה בחורף 1914. ב-1915 היא הרשימה כאמנית קוביסטית, והשתתפה בשלוש תערוכות מרכזיות בשנה אחת. ציוריה נאספו לאחר מכן והוצגו בשנות ה-20 על ידי גלריית טרטיאקוב, המוזיאון הרוסי ומקומות אחרים כדוגמאות לקובו-פוטוריזם.
המהפיכה
כמו רבים מבני דורה האוונגרדיים, אודלצובה תמכה במהפכת אוקטובר בשנת 1917, היא נבחרה למועדון של הפדרציה הצעירה של השמאלנים באיגוד המקצועי של אמנים וציירים והחלה לעבוד במוסדות תרבות ממלכתיים שונים.
ב-1918 היא עבדה כעוזרת של מלביץ', ולאחר מכן עמדה בראש סטודיו שלה. היא גם שיתפה פעולה עם אלכסיי גן, אלכסיי מורגונוב, אלכסנדר רודצ'נקו ומלביץ' בעיתון בשם "אנרכיה (אנרכיה). בשנת 1919 תרמה אודלצובה אחת עשרה עבודות מהתקופה שבה עבדה בסטודיו של טאטלין ל"תערוכת המדינה החמישית". היא גם נישאה לבעלה השני, הצייר אלכסנדר דרווין.
כאשר הוקם בית הספר הרוסי הממלכתי לאמנות וטכניקה, ב-1920, היא מונתה לפרופסור ומרצה בכירה ונשארה בצוות עד 1934. ב-1920 היא גם הפכה לחברה במכון לתרבות אמנותית והשתתפה שם באופן פעיל בדיונים על גורלה של אמנות כן הציור. עם זאת, כאשר המכון אישר את הקונסטרוקטיביזם והכריז על סיום ציור הכן, היא התפטרה מחברותה במחאה ב-1921.
פוביזם וחזרה לפיגורטיבי
בתחילת שנות העשרים של המאה ה-20, עבודתה של אודלצובה החלה להראות התרחקות מהאונגרד הרדיקלי והייתה יותר קרובה לאמנים כמו איליה משקוב, פטר קונצ'לובסקי שהם הציגו את דיוקנאותיהם והנופים הפוביסטים שלהם ב"ביאנלה" של ונציה של 1924. היא גם המשיכה ללמד, כולל הדרכה בעיצוב טקסטיל במכון הטקסטיל במוסקבה מ-1920 עד 1930.
בהשפעת דרווין חזרה אודלצובה לטבע והחלה לצייר נופים. בין השנים 1926 ו-1934 הם נסעו רבות, ציירו את הרי אוראל ואלטאי, וכן נופים בארמניה ובמרכז אסיה. בשנים 1927 עד 1935 תרמה לתערוכות לאומיות ובינלאומיות והשתתפה עם דרווין בתערוכות משותפות במוזיאון הרוסי (1928) ובארוואן, ארמניה (1934).
הרחקה ושיקום
בשנת 1938 נעצר אלכסנדר דרווין והוצא להורג על ידי המשטרה החשאית הסובייטית, ואודלצובה הפכה לפרסונה נון גרטה בעולם האמנות הסובייטית. היא הורשתה להציג תערוכת יחיד באיגוד מוסקבה רק ב-1945, ולאחר מותו של סטלין, היא תרמה לתערוכה קבוצתית בבית האמן במוסקבה באוקטובר 1958.
אודלצובה מתה בשנת 1961 במוסקבה.
אם גיבורה
אם גיבורה (ברוסית: Mat-geroinya) הייתה מדליית כבוד של ברית המועצות אשר הוענקה עבור גידול והקמת משפחה גדולה. כוונת המדינה הייתה לא רק לכבד משפחות כה גדולות, אלא גם להגדיל את הסיוע הכספי לנשים בהיריון, לאמהות למשפחות גדולות ולאמהות חד הוריות, ולקדם רמת בריאות מוגברת אצל אמא וילד. הפרס הונפק בשנת 1944 והמשיך להתקיים עד נפילת ברית המועצות בשנת 1991.
תואר הכבוד "אם גיבורה" הוקם ב-8 ביולי 1944 על פי צו נשיאות ברית המועצות העליונה. חוקו, כולל עלייה מרובה בקצבאות המדינה הזמינות למשפחות אלה או לאמהות חד הוריות, תוקן 15 פעמים מהקמתו המקורית ועד לתיקון האחרון הכלול בצו מספר 20 לנשיאות ברית המועצות העליונה מיום 7 במאי 1986.
חלוקת האות
תואר הכבוד "אם גיבורה" הוענק לאמהות הנושאות ומגדלות 10 ילדים ומעלה. התואר לווה בהקצאת האות "אם גיבורה" ותעודה שהוענקה על ידי הנשיאות של הסובייט העליון של ברית המועצות. הוא הוענק ביום הולדתו הראשון של הילד האחרון, בתנאי שתשעה ילדים נוספים (טבעיים או מאומצים) יישארו בחיים. ילדים שנספו בנסיבות הרואיות, צבאיות או מכובדות אחרות, כולל מחלות תעסוקתיות, נספרו גם הם. הפרס נוצר במקביל לאות תפארת האם (ברוסית: Орден "Материнская слава") ומדליית האמהות (רוסית: Медаль материнства), המיועדת לנשים עם חמישה עד תשעה ילדים.
הם היו זכאים גם למספר הרשאות מבחינת קצבת פרישה, תשלום דמי שירות ציבוריים, ואספקת מזון וסחורות אחרות.
כ-430,000 נשים זכו בתואר זה במהלך קיומו.
תיאור האות
תואר הכבוד "אם גיבורה" זכאי למקבל ללבוש את האות "אם גיבורה", שהיה כוכב זהב עם קרניים ישרות כסופות בין הזרועות אשר יוצרות מחומש הפוך; הוא צורף על ידי טבעת מצופה כסף דרך לולאת המתלה אל מתלה בצורת גלילה בצורת גלילה ועליו הכיתוב הקלה מוזהב, "MOTHER HEROINE" ( Russian ).
האות לאחר נפילת ברית המועצות
לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 1991, בוטלה האות ברוב הרפובליקות הפוסט-סובייטיות.
ברלין (ניו המפשייר)
ברלין (באנגלית: Berlin) היא עיר הנמצאת לצד במחוז קואוס, שהוא הצפוני ביותר בניו המפשייר, ארצות הברית. העיר היא העיר הצפונית ביותר בניו המפשייר, והיחידה במחוז קואוס. אוכלוסיית העיר מנתה 9,425 תושבים במפקד של 2020.
אריק יואן
אריק סוברה יואן (באנגלית: Eric Subrah Yuan, בכתב סיני: 袁征, בפין-יין: Yuán Zhēng; נולד בשנת 1970) הוא איש עסקים ומיליארדר אמריקאי יליד סין, ומנכ"ל ומייסד Zoom Video Communications, שבבעלותו 22% מהחברה.
ברלין (ניו המפשייר)
העיר כוללת בתוכה את הכפר הנמצא בחלקה הדרומי. ברלין עצמה נמצאת ב שבניו המפשייר (או "המחוז הצפוני"), וממוקמת על הקצה של, כאשר קצוות העיר ממוקמות ביער הלאומי.
אריק יואן
ביוגרפיה
יואן הוא בנם של מהנדסי גאולוגיה. הוא נולד וגדל בטאיאן, מחוז שאנדונג, סין. בכיתה ד' אסף יואן שאריות בנייה למיחזור נחושת במזומן.
ברלין (ניו המפשייר)
ברלין היא העיר המרכזית במיקרופולין, הכולל את כל מחוז קואוס ואת מחוז אסקס בורמונט. בגלל המרחק הקטן שלה, פחות ממאה קילומטר, מקוויבק, בברלין אוכלוסייה גדולה של. באזור 65% מתושבי העיר מדברים גרסה אחרת של, שידועה מקומית כ"צרפתית ברלין".
אריק יואן
ביוגרפיה
כסטודנט שנה א' באוניברסיטה בשנת 1987, הוא קיבל השראה לפתח תוכנת וידאו בזמן שהוא נסע ברכבת 10 שעות לבקר את חברתו וחיפש דרך קלה יותר "לבקר" אותה.
קריירה
הוא קיבל תואר ראשון במתמטיקה שימושית ומדעי המחשב מאוניברסיטת שאנדונג למדע וטכנולוגיה ותואר שני בהנדסת גאולוגיה מאוניברסיטת סין לכרייה וטכנולוגיה בבייג'ינג. יואן השלים תוכנית מנהלים באוניברסיטת סטנפורד בשנת 2006.
ברלין (ניו המפשייר)
הגיית שם העיר ברלין היא במלעיל, ולא במלרע כמו ברלין שבגרמניה.
אריק יואן
קריירה
לאחר התואר שני התגורר יואן בבייג'ינג והשתתף בתוכנית הכשרה ביפן במשך ארבעה חודשים. בהשראת ביל גייטס, שדיבר ביפן בשנת 1995, עבר לעמק הסיליקון בשנת 1997 כדי להצטרף לפריחה הטכנולוגית. באותה תקופה יואן דיבר מעט מאוד אנגלית, והגיש בקשה תשע פעמים לפני שקיבל ויזה לארצות הברית.
עם הגעתו לארצות הברית הצטרף יואן ל-WebEx, סטארט-אפ לוועידת רשת, שם היה אחד מ-20 העובדים הראשונים. החברה נרכשה על ידי סיסקו מערכות בשנת 2007, אז הפך לסגן נשיא להנדסה. בשנת 2011, יואן הציג מערכת ועידת וידאו חדשה המותאמת לסמארטפונים להנהלת סיסקו. כשהרעיון נדחה, יואן עזב את סיסקו כדי להקים חברה משלו, Zoom Video Communications.
ברלין (ניו המפשייר)
היסטוריה
לפני בערך 11 אלף שנים, קבוצות קטנות של אינדיאנים חנו בערך באזור אותו אנחנו מכירים כיום כעיר ברלין. בשנים מאוחרות יותר, שבטים אבנקים מזרחיים באו למקום על מנת לחצוב ריוליט ב.
אריק יואן
קריירה
בשנת 2019 הפכה זום לחברה ציבורית באמצעות הנפקה ראשונית לציבור, אז הפך יואן למיליארדר. עושרו גדל בעיקר במהלך מגפת הקורונה, עקב המעבר לעבודה והוראה מקוונת. ב-1 בספטמבר 2020 נאמד שוויו הנקי של יואן הוא 16.4 מיליארד דולר, נתון גבוה ב-360% מהשווי הנקי שלו בתחילת השנה.
ברלין (ניו המפשייר)
היסטוריה
תחת השלטון האנגלי על אמריקה, הוצעה ברלין למגורים לתושבים לראשונה ב-31 בדצמבר 1771 על ידי המושל הקולוניאלי, בשם "מיינסבורו" (אנגלית: Maynesborough), על שם. בשנת 1802, סת' איימס וגדעון טירל נשלחו על ידי צאצאי מיינה לחקור ולסמן מגרשים למתיישבים, אך למרות זאת איש לא הגיע לגור שם.
מיינסבורו יושבה בשנים 1823–1824 על ידי וויליאם שסנס ונכדו, סיירוס ווילר, שניהם מ שבמיין. חקלאות הייתה התעשייה הראשונה ביישוב. עם 65 תושבים בשנת 1829, העיירה ניו אינגלנד התאגדה מחדש ב-1 ביולי כעיירה ברלין בעזרת אביו של סיירוס, תומאס ווילר.
בית הקברות היהודי פרקשרט
בית הקברות היהודי פַרְקַשרֵט (בהונגרית: Farkasréti izraelita temető) הוא בית קברות ציבורי יהודי שנפתח בשנת 1895 עבור הזרם הנאולוגי של יהודי בודפשט.
מיקום ותחבורה
קו החשמלית 59 שנבנה בשנת 1902 לכיוון תחנת הרכבת הדרומית ובית החולים סנט יאנוש. רק אחרי 1945 ניתן לו המספר 59. התחנה הסופית שלו נמצאת ליד בית הקברות (כיכר אַרוֹן מַרְטוֹן). בשנת 1948 נפתח גם קו האוטובוס מספר 8 שמחבר בין בית הקברות לבין מרכז העיר. ומאז 2016 בקו פועל כשם 8E.
היסטוריה
בית הקברות פרקשרט נפתח בשנת 1894, יחד עם בית הקברות היהודי בשנת 1895. הכניסה אליו היא מכיכר ארון מרטון, שם נמצא גם בית הלוויות. בעיקר יהודי בודה נקברו שם בראש וראשונה. קבריהם של אישים בולטים בקהילה, רבנים, חזנים, גבאים ומכובדים אחרים נמצאים באזור הכניסה הראשית ולאורך הטיילת הראשית. הקבר העתיק ביותר, שניתן לזהות עד היום היא משנת 1897. מבני המאוזוליאום המשפחתיים הגדולים שאופייניים לבתי קברות אחרים, חסרים כמעט לחלוטין בבית קברות זה, למעט חריגים בודדים. אחד מאלה ניתן לראות מרחוק: מאוזוליאום קוני, הזקוק לשיפוץ מנו קוני היה מנהל המזכירות של הפרלמנטר ההונגרי. מכיוון שאין כרגע אפשרות להרחבה, בית הקברות היהודי למעשה מלא.
מצבות
אנשים ידועים שנחים מנוחת עולמים בבית קברות זה:
הרב רפאל גולדברג, ארתור גייר, דב היליר, הרב אימרה בנושופסקי, רבה הקודם של בודה שנקבר שם בשנת 2002, מיקלוש פרקשהאזי הצייר ההונגרי-יהודי המפורסם של המאה העשרים, ארנולד קיש הרב הראשי של בודה, משורר וכותב תפילות, המוזיקאי והיסטוריון מוזיקה בנצה סאבולצ'י
ברלין (ניו המפשייר)
היסטוריה
הקהילה, ששכנה באזור מיוער מאוד, התפתחה מהר מאוד כמרכז לעצים ותעשיות עץ. המפלים שלאורך סיפקו כוח למנסרות. ב-1826 נבנה כביש ל הסמוכה על ידי תומאס, אמוס ודניאל גרין. ב-1851 חברת נכנסה לברלין, ובכך קישרה אותה בעזרת רכבת לאזורים אחרים. לאחר רכישת זכויות מים, עצים ומסילות בראשית שנות ה-50 של המאה ה-19, הקימה חברת H. Winslow & Company מנסרה גדולה בראש "מפלי ברלין". ב-1885 העיירה כבר הייתה בית למספר מפעלי עיסת נייר ונייר. הצורך בעבודה במפעלים הביא לעיירה מהגרים רבים, ושאר האוכלוסייה הייתה מורכבת מ מקוויבק הסמוכה.
ב-1872 קבוצה של סקנדינבים הקימו במקום את מועדון הסקי הוותיק ביותר בארצות הברית, שממשיך להתקיים גם היום.
ב-1874 עברו דרך החלק המזרחי של העיירה, וקו רכבת זה הופעל עד שנות ה-80 של אותה מאה.
התעשייה המרכזית בברלין באמצע המאה ה-20 הייתה מפעלי עיסת נייר ונייר. כשנהיו פתוח עבודות במקום, האוכלוסייה ירדה והיום היא פחות מחצי מ-20,000 התושבים בסקר של 1930. כך, לדוגמה, ב-2001 חברת אמריקן טישו שפעלה בעיר הגישה בקשה לפשיטת רגל, שלפניה הפסיקה לשלם מיסים עירוניים. המתקנים שלה נרכשו בשנת 2002 על ידי פרייזר ניירות מקנדה, אבל במרץ 2006 הודיעה פרייזר גם היא על סגירת מפעל העיסה שבברלין. ב-6 במאי 2006, 250 עובדים פוטרו, חלקם עברו למפעל גימור הנייר של Cascade, אך רובם נותרו מובטלים.
גאוגרפיה ותחבורה
ברלין נמצאת בחלק הצפוני של ניו המפשייר, צפונית ל, במחוז הצפוני ביותר של המדינה. עובר במרכז העיר, מוביל צפונה ל ואחר כך למיין, ודרומה דרך ו לאזורים  ו של ניו המפשייר. מוביל צפון–מערב דרום מערב ל.
לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח העיירה הוא 161.1 קילומטר רבוע, מתוכם 158.9 קמ"ר יבשתיים ו-2.2 קמ"ר מים, המהווים 1.37% מהעיר. הנקודה הגבוהה בעיר היא ב, הנמצאת ב-1,189 מטר מעל לפני הים, שממנה ניתן לראות את קו האופק של בוסטון ביום בהיר. למערב העיר נמצא, בגובה 619 מטרים.
מזג אוויר
כמו כל צפון ניו אינגלנד, חוץ מההרים הגבוהים ביותר, בברלין יש אקלים יבשתי חם-קיצי לח המתבטא בחורף קר ומושלג וקיץ חם.
דמוגרפיה
מתוך 4,178 משקי בית באותה תקופה, ל-25.8% היו ילדים מתחת לגיל 18, 43.2% היו זוגות נשואים, 11.8% היו נשים החיות ללא בעל, ו-39.8% לא היו משפחות. 33.3% ממשקי הבית היו מורכבים מיחידים, וב-15.2% ממשקי הבית היו בני 65 ומעלה שגרים לבד. בממוצע, בבית גרו 2.18 איש ובמשפחה היו 2.71 נפשות.
הגילאים באוכלוסיית העיירה:
בשנים 2015–2011 ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה $35,523 וההכנסה החציונית למשפחה הייתה 49,103$. ההכנסה לנפש הייתה 21,348$. בערך 18.1% מהמשפחות ו-20.3% מהאוכלוסייה הכללית היו מתחת לקו העוני, מהם 34.3% מהאוכלוסייה מתחת לגיל 18 ו-11% מהאוכלוסייה של גילאי 65 ומעלה.
אוכלוסיית ברלין עלתה באופן קבוע בין 1880 ל-1930. האוכלוסייה עלתה מ-1,144 איש ב-1880 ל-20,018 איש ב-1930. ירידה באוכלוסייה התחילה אחרי 1930, שהחזירה את עצמה בעלייה באזור 1960. מאז שנת 1960 עד היום, אוכלוסיית ברלין ירדה מ-17,821 איש ב-1960 ל-9,425 סך הכל ב-2020.
ספורט
באצטדיון נוטרדאם בעיר הייתה קבוצה בליגת ההוקי הפדרלית המקצועית ברמה נמוכה בשם Berlin River Drivers משנת 2015 עד 2017.
אריק יואן
קריירה
יואן הוגדר איש העסקים של השנה על ידי המגזין טיים.
רני ששון
רני ששון (נולדה ב-1981) היא אמנית רב תחומית, מרצה לפיסול ויזמית של פרויקטים עירוניים בתחום האמנות.
ביוגרפיה
ששון מתגוררת ברחובות, אם לשני בנים. ששון היא בתה של מעצבת האפנה לאה ששון, ניצולת השואה, ילידת יוגוסלביה ושל מאיר ששון, המגיע ממשפחה של צורפים ממגורשי ספרד. סבה, הצורף יוחנן ששון, למד ב"בית הספר בצלאל החדש לאומנות ולאמנות" בתקופתו של האמן מרדכי ארדון.
ששון היא בוגרת Parsons the New School for Design (MFA) בניו יורק, כמצטיינת דיקן וזוכת מלגת הדיקן, ובוגרת BFA מבצלאל, ירושלים.
עבודותיה באוספים ישראליים ובין לאומיים כגון: The German Gernot Huber Foundation, בפארק לאמנות קינטית בספרד, גן המדע על שם קלור, מכון ויצמן, אוסף יגאל אהובי לאמנות ועוד. ששון השתתפה בתוכניות שהות אמן בדנמרק, בספרד ובגרמניה, ומציגה את עבודותיה בישראל ומחוצה לה.
אודות יצירותיה
לששון שפה פיסולית וחומרית ייחודית, המתבססת על השילוש צבע-צורה-מרקם. ומבטאת עיסוק בנושאים של נשיות, לידה, חיים ומוות, פגיעות וכאב ופירוק הגוף, הגוף הפוליטי והגוף כנושא פוטנציאל כוחני לבין יכולותיו המוגבלות ופגיעותו. עבודותיה משמרות בתוכן מתח מובנה ולא פתור, המתקיים על פני מספר מישורים: בהיבט החומרי הוא נובע מתוך בחירה מכוונת בחומרים בעלי תכונות מנוגדות; בהיבט המבני הוא מגיע מתוך העמדת קונסטרוקציות המהוות קליפה חלולה או שקופה, לעומת אחרות היוצרות אוטם וחסימה; ובהיבט הקינטי הוא נובע מתוך הצבת עבודות דוממות לעומת כאלה הכוללות מכניזם של תנועה (מוטיב "מכונת הכנפיים" החוזר בעבודתה). עבודותיה בנויות מחומרים המאופיינים בתכונות מנוגדות כמו קשיחות מול רכות, משיכה מול דחייה וצורות אורגניות מול צורות חדות. כמו כן עבודות רבות הן אובייקטים הנתלים מן התקרה, מרחפים באוויר בין שמיים וארץ ומושהים על סף.
רום וראמבל
רום וראמבל (באנגלית: Rev & Roll, "רב ורול") היא סדרת אנימציה לילדים סינית-קנדית בהפקה משותפת של DHX (בוב הבנאי, סמי הכבאי) ו-Alpha Group (מטוסי על). הסדרה עלתה לשידור בדיבוב לעברית בערוץ הופ! בשנת 2019.
עלילת הסדרה
רום הוא ילד הרפתקן וביחד עם חברו ראמבל, רכב שטח חייכן, הוא יוצא להרפתקאות חדשות. רום וראמבל מתגוררים בעיירה "מפגש הפגוש" שם כלי רכב ואנשים חיים זה לצד זה. רום וחבריו רוכבים על הרים ונוסעים דרך יערות סבוכים בזכות היכולות המדהימות של כלי הרכב. אם הדברים לא מסתדרים רום יכול ללחוץ על כמה כפתורים כדי שראמבל יעשה בדיוק מה שצריך לעשות בשביל לפתור את הבעיה.
מחלף בית רבן
מחלף בית רבן הוא מחלף הממוקם בסמוך לגבעת וושינגטון המחבר את כביש 7 לכביש 4102 (הגישה ליישובי המועצה האזורית גדרות) וכביש 4000 (הגישה לקיבוץ קבוצת יבנה, לגבעת וושינגטון ולישיבת כרם ביבנה).
המחלף נחנך באוגוסט 2014.
בשנת 2019 נהרגו אם ובנה במחלף כשרכבם נפגע על ידי משאית.
אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית
סיבות להענקה
התואר "אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית" מוענק לאמנים רוסים, כוריאוגרפים, מנצחים, מחזאים, מלחינים, במאים, מנהלי מקהלות, מבצעים מוזיקליים שיצרו תמונות אומנותיות, יצירות מוזיקליות, תוכניות קונצרטים וקרקסים, תיאטרון ותפקידים קולנועיים.
תואר הכבוד "אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית" מוענק ככלל, לא לפני 20 שנה לאחר תחילת פעילותם היצירתית של האמנים.
הליך הענקה
תואר הכבוד של הפדרציה הרוסית ניתן על פי צווים של נשיא הפדרציה הרוסית על בסיס ההגשות שניתנו לו כתוצאה משיקול הבקשה לפרסים והצעת ועדת פרסי המדינה של נשיא הפדרציה הרוסית.
אלעזר מנדל בידרמן
ביוגרפיה
בנם של רבי משה בידרמן ורבקה רחל בתו של "היהודי הקדוש" מפשיסחה. נישא למאטיל פייגא בתו של רבי צבי בן החוזה מלובלין. בשנת תרי"א (1850) עלה אביו לארץ ישראל. חמיו של רבי אלעזר התנגד לעלייתו, אך הוא החליט שיש לעלות לארץ ישראל במסירות נפש, וקיבל על כך את הסכמתו של רבי שלום מבעלז. אביו נפטר כחודשיים לאחר שעלה לארץ ישראל ורבי אלעזר מנדל הוכתר כממלא מקומו. הוא עמד בראש היישוב החסידי בירושלים, כשלצידו עומד אחיו רבי יצחק דוד.
נהג ללכת מדי יום לכותל המערבי. כמו כן הלך רבות לקבר שמעון הצדיק.
עמד בקשר קרוב עם הרב אברהם אבלי קוסובסקי, ראב"ד בבית הדין של הזית רענן, ולמד עמו יחד בבית הכנסת החורבה. מסופר עליו שלא הסכים לאכול בפסח מחוץ לביתו, מחשש חמץ. המקום היחיד שבו הסכים לאכול, היה בביתו של ידידו הראב"ד אברהם אבלי קוסובסקי. בדומה לכך מסופר על רבי אברהם אבלי שהקפיד בחג הסוכות של לצאת מסוכתו כלל, ואפילו את התפילות היה עושה במנין בתוך סוכתו. המקום היחיד שאליו הסכים ללכת בחג היה לסוכת של הרבי מלעלוב, כדי לדבר איתו בדברי תורה.
נפטר במהלך סעודת פורים שנמשכה למוצאי פורים. דברי תורתו יצאו בספר "ליקוטי דברי דוד", ירושלים תשכ"ח.
חיים אישיים
בניו היו רבי דוד צבי שלמה בידרמן, רבי ירחמיאל יוסף מללוב ורבי אלתר אברהם בצלאל מסוסנוביץ. חתניו היו רבי יהושע אהרן אדלר ורבי שמואל שמלקה הורוביץ.
ג'רום ביקסבי
הוא היה העורך של Planet Stories מקיץ 1950 עד יולי 1951, והעורך של Two Complete Science Adventure Novels מחורף 1950 ועד יולי 1951.
יצירות הטלוויזיה הידועות ביותר שלו כוללות שני פרקים של מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית: ב-1967 הפרק "Mirror, Mirror", שהציג את הקונספט של יקום המראה, וב-1969 הפרק "רקוויאם למתושלח", על "פלינט" - איש בן 6000 שנה. אבל העיבוד של סיפורו הקצר "החיים כל כך טובים" (1953), לפרק באזור הדמדומים נחשב כיצירתו הטלוויזיונית המפורסמת ביותר. הוא היה פופולרי מספיק כדי לבחון שוב את הנושא בסרט אזור הדמדומים: הסרט (1983), ומפורסם מספיק כדי להיות בפרק פרודי "Treehouse of Horror II" במשפחת סימפסון ב-1991. הפרק מ-1968 "היום של היונה" במסע בין כוכבים מכובד גם כן על ידי חובבי הז'אנר. ביקסבי גם הגה והשתתף בכתיבת הסיפור לסרט Fantastic Voyage מ-1966. ספרי בנטם השיגו את הזכויות על התסריט ופנו לאייזק אסימוב לכתוב ספר המבוסס עליו.
עבודתו של האחרונה של ג'רום ביקסבי, היה התסריט לסרט האיש מכוכב ארץ (The Man from Earth). הסיפור נולד בשנות ה-1960 המוקדמות והושלם על ערש דווי, באפריל 1998. בשנת 2007 הסיפור הפך לסרט בהפקת בנו אמרסון ביקסבי.
אדמונד אנטאכר
אדמונד אנטאכר (בגרמנית: Edmund Entacher; נולד ב-30 בספטמבר 1949) הוא גנרל אוסטרי בדימוס אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא אוסטריה בין השנים 2007–2013.
ג'רום ביקסבי
ביקסבי כתב את התסריט המקורי לסרט המסע בדיוני מ-1958 "It! The Terror from Beyond Space", שהיה ההשראה להנוסע השמיני. הפרק "The Emperor's New Cloak" מעונה 7 של מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 מוקדש לזכרו של ביקסבי.
אדמונד אנטאכר
ביוגרפיה
ב-30 בנובמבר 2007 מונה אנטאכר לראש המטה הכללי בידי שר ההגנה נורברט דראבוש. עם זאת, עד מהרה נוצרו חילוקי דעות בין אנטאכר, שרצה לבטל את גיוס החובה בצבא אוסטריה, לבין דראבוש שטען כי גיוס חובה הוא מודל הכרחי עבור הצבא האוסטרי. ב-1 בינואר 2011 פיטר דראבוש את אנטאכר ומינה במקומו את סגנו אוטמר קומנדה. הפיטורין נתפסו באוסטריה כצעד שרירותי וכוחני של דראבוש. גם נשיא אוסטריה היינץ פישר, אשר מתוקף חוקת אוסטריה משמש כמפקד העליון של הצבא האוסטרי, התנגד למהלך של דראבוש, והביע תמיכה באנטאכר. ב-7 בנובמבר פסלה ועדת המינויים הפדרלית את החלטתו של דראבוש, ואנטאכר חזר לתפקידו.
ב-23 במרץ 2013 סיים אנטאכר את תפקידו וקומנדה הוחזר לתפקיד.
מפרץ מולו
מפרץ מולו (ביוונית: Κόλπος Μώλου) הוא מפרץ בים היוני שאורכו הוא כ-6 קילומטרים ורוחבו המקסימלי הוא 3 קילומטרים. הוא עובר בתוך האי היווני איתקה שבחופו המזרחי וכמעט מחלק אותו לשני חלקים.
כיום יש כנסייה קטנה למדי לחופי המפרץ שנהרסה ברעידת האדמה הקשה שהתרחשה באוגוסט 1953 ואז נבנתה מחדש בשנת 1956. כל שנה ב-6 באוגוסט ההשתנות של ישו נחגגת שם עלייה לרגל, אליה מגיעים המאמינים בסירה.
פאק פונג-ג'ו
פאק פונג ג'ו (קוריאנית: 박봉주) הוא פוליטיקאי צפון קוריאני ששימש כראש ממשלת קוריאה הצפונית בין 2003 ל-2007 ושוב מאז אפריל 2013.
ביוגרפיה
פאק החל את הקריירה ב-1962 כמנהל של מפעל המזון יונגצ'ון במחוז צפון פיונגאן. ב-1980 היה לחבר בוועד המרכזי של מפלגת הפועלים של קוריאה וביולי 1983 מנהלו של מפעל כימי. במאי 1993 היה לסגן מנהל אגף התעשיות הקלות במפלגה ובמרץ 1994 היה לסגן מנהל אגף הפיקוח על המדיניות הכלכלית של המפלגה. ביולי של אותה שנה, פאק מוקם במקום ה-188 מתוך 273 חברי וועד ההלוויה של המנהיג קים איל-סונג. בספטמבר 1998 מונה לשר תעשיות הכימיקלים תחת ראש הממשלה הונג סונג-נאם, שאותו החליף בתפקיד חמש שנים מאוחר יותר. באפריל 2007 סוכנות הידיעות הקוריאנית המרכזית דיווחה שבמושב החמישי של אספת העם העליונה האחת-עשר הודח פאק מתפקידו וכי למחליפו נבחר קים יונג-איל. כמו כן הוא לא נראה בפומבי מאז מאי 2006. ב-1 באפריל 2013 מונה לתפקיד ראש הממשלה בפעם השנייה עד אפריל 2019, עת החליפו בתפקיד קים ג'אה-ריונג.
אלואיז הרייט סטאנרד
אלואיז הרייט סטאנרד (באנגלית: Eloise Harriet Stannard; ) הייתה ציירת בריטית מהמאה ה-19, הידועה בזכות עבודותיה בטבע דומם.
ביוגרפיה
אלואיז הרייט סטאנרד נולדה בנוריץ', נורפוק, ב-1 בפברואר 1829, והוטבלה ב-12 בפברואר בסנט פיטר פרמנטרגייט, נורויץ'. היא הייתה אחת מארבע-עשרה ילדיהם של צייר הנוף והמורה לציור אלפרד סטאנרד ומרתה סטאנרד (לבית ספארקס). דוד שלה היה הצייר ג'וזף סטאנרד; גם אביה וגם הדוד שלה היו חברים בבית הספר לציירים בנוריץ', תנועת האמנות המחוזית הראשונה בבריטניה. אלואיז ודודתה אמילי סטאנרד (אשתו של ג'וזף) היו שתי האמניות הבולטות הקשורות לבית הספר נוריץ'.
סטאנרד הוכשרה ככל הנראה כאמנית על ידי אביה, וסגנונה הושפע מציור טבע דומם הולנדי מסורתי, במיוחד מהאמן יאן ואן הויסום. ציוריה היו בעיקר פירות - במיוחד פירות שלא גדלו באנגליה - נערמו בסלים וקערות, על רקע מונוכרום באור טבעי ולעיתים מודגשים עם חרקים קטנים. עבודות המכחול המשובחות שלה ושכבות הצבע המרובות שלה ייצרו משטח זוהר אופייני. אלואיז סטאנרד נחשבת היום לאחת מציירות הטבע הדומם המחוננות ביותר בבריטניה.
סטאנרד סבלה מבריאות לקויה, אך בכל זאת שמרה על קריירה פעילה כציירת, הציגה באופן קבוע והצליחה עד כדי כך שהיא מעולם לא נזקקה לקלוט תלמידים, כפי שהיה גורלן השכיח של נשים אמניות במאה ה-19. היא החלה להציג בשנת 1852 והציגה במוסד הבריטי (1852–1866), באקדמיה המלכותית לאמנות (1856–1993), באגודה המלכותית לאמנים בריטיים (1856) ובמכון גלאזגו המלכותי (1861).
בשנת 1857 קיבלה המלצה מג'ורג' ניקול, מזכיר המוסד הבריטי, שכתב, "אני לא יכול להימנע מלהשתמש בהזדמנות זו ולומר לך שמר לאנס אמר לי: מר ניקול, חבל באמת לתלות תמונה כזו על הקיר. שאלתיו - "למה?", "מאחר שהיא כל כך טובה", הוא ענה לי. הוא העריץ אותך לאורך כל הדרך, ואהב במיוחד את ציור הענבים, שלדבריו היה יפהפה. "אני אוהב לראות דברים כאלה". שאלתי אותו אם הוא יודע מי הוא הצייר. הוא ענה, "לא. זאת גברת, מיס סטאנרד." הוא אהב גם את שאר התמונות שלך שהראיתי לו.
בשנת 1871 קיבלה אלואיז סטאנרד הזמנה מוועדת בית הספר לאמנות לנשים, שביקשה ממנה להיות שופטת בבית הספר. מצבה הבריאותי הלקוי מנע ממנה לקבל את ההזמנה.
היא הפכה לחברה בחברה של אמניות נשים בשנת 1871. בעקבות מות אמה ב-1873 היא קיבלה על עצמה אחריות משפחתית נוספת, ציוריה הפכו קטנים יותר וקריירת הציור שלה דעכה.
ציוריה מוצגים בגלריה בטירת נוריץ', שיש בו את האוסף הגדול ביותר של אמני אסכולת נוריץ'.
דפוס עזריאל
דפוס עזריאל היה בית דפוס עברי שהוקם תחילה בירושלים ובהמשך בתל אביב, ותפס מקום ניכר בהתפתחות ירושלים בראשית המאה ה-20. בבית הדפוס הודפסו בעיקר עיתוני התקופה, ספרות עברית וספרות תורנית של רבנים שונים.
היסטוריה
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 למד משה עזריאל את מקצוע הסדר, ובהוראת אביו, הרב אברהם עזריאל, הקים בשנת 1900 את בית הדפוס ברחוב היהודים שבעיר העתיקה ירושלים, כשלצידו הוצאה לאור. בשנותיו הראשונות של בית הדפוס, עיקר העבודה הייתה הדפסה והוצאה לאור של קונטרסים, ספרי מקרא בלאדינו, ירחונים ושבועונים, בהם כתב העת הספרותי "טריזורו די ירושלים" והלוח הספרותי "קאלינדאריו די ירושלים".
העיתונאי חיים בן-עטר, שעבד בדפוס החל משנת 1902, לקח בו חלק מרכזי באיסוף מאמרים וידיעות, עריכה ותרגום של רומנים, ספרים ומבחר כתבי עת בלאדינו שראו אור בדפוס, ובהמשך הפך לשותפו העסקי של משה עזריאל.
בחודש ינואר 1909 החל משה עזריאל להדפיס את עיתון הלאדינו "איל ליביראל" שיזם בעצמו, ובחודש מאי של אותה השנה החל להדפיס גם את עיתון החרות. בשנת 1912 עבר בית הדפוס לשכונת עזרת ישראל בסמוך לרחוב יפו שמחוץ לחומות.
בעקבות פטירתו של משה עזריאל במגפה בשנת 1916, שני אחיו נסים ואביגדור ובנו יוסף עזריאל המשיכו להפעיל את בית הדפוס. יחד הפכו אותו לבית דפוס מודרני הכולל ציוד חדשני ומקצועי, והגדול בירושלים בתקופתו.
בשנת 1925 הועבר בית הדפוס לרחוב בן-יהודה, ובשנת 1935 עזב יוסף עזריאל את בית הדפוס ועבר להתגורר בתל אביב, שם הקים יחד עם אחיו ואחותו סניף לבית הדפוס ברחוב רענן 22. עם הזמן נחשב בית הדפוס בתל אביב לאחד מבתי הדפוס הגדולים בישראל בזמנו.
בשנת 1943 עזב יוסף עזריאל את תפקידו בבית הדפוס, והתמסר לפעילות ציבורית. במקומו המשיך לנהל את בית הדפוס דודו נסים עזריאל יחד עם שותפו יוסף אבולעפיה.