cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אקווריום ישראל
תצוגת חוף הים התיכון
תצוגת חוף הים התיכון מציגה את חוף הים הישראלי המחולק לשני בתי גידול - חוף הים הסלעי וחוף הים החולי, ומאפשרת להציץ "מעל ומתחת" למים. בנוסף, זוהי התצוגה היחידה באקווריום, המכילה גם חלק מעל המים בה ניתן לראות את הגלים המתנפצים על החוף. בתצוגה ניתן לראות מספר מינים בהם הדגים: סיכן משויש (Siganus rivulatus), טווסון ים תיכוני (Thalassoma pavo), אפוגון ים-תיכוני (Apogon imberbis), שישן מסורטט וסרגוס מסורטט.
גלריית התגליות ע"ש שרובר
בגלריית התגליות ניתן לראות תצוגות שונות המבקשות להציג תופעות ייחודיות של בתי הגידול הימיים:
גלריית הים התיכון
מתחם גלריית הים התיכון מתחלק לשלוש תצוגות:
תעלת סואץ
בחיבור שבין תצוגת הים התיכון לתצוגת הים האדום מוקרן סרט על בניית תעלת סואץ, על ההשפעות הסביבתיות שלה וכן על הגירה לספסית של מינים מים סוף לים התיכון.
גלריית הים האדום א'
גלריה זו מאפיינת את הים האדום ומציגה דגים שונים. הגלריה מחולקת למספר תצוגות:
תצוגת המדוזות
גלריה זו מציגה מינים שונים של מדוזות כמו אורליה כחולה וקסיופאה (Cassiopea), ארנבות ים, קיפודי ים, כוכבי ים ותמנונאים.
גלריית הים האדום ב'
במתחם זה ישנם גם מספר תצוגות:
תצוגת הקונכיות והצדפות
בתצוגה מוצג אוסף של 1,000 קונכיות וצדפות מכל העולם. האוסף כולל קונכיות בגודל של מילימטרים בודדים ועד קונכיות בגודל של כ-60 ס"מ.
תצוגת המגוון הביולוגי ובית הפרפרים ע"ש הילרי טיש
תצוגה זו מציגה בעלי חיים שונים מסביבות יערות גשם טרופיים, ובה בעיקר פרפראים ופרוקי-רגליים נוספים. בתצוגה נמצאים כ-15 מיני פרפרים טרופיים, כאשר במרכזה שני ארונות הגחה ייעודיים מהם ניתן לצפות בהגחת פרפרים מהגלמים. בין פרפרים אלה:
לצד התצוגה נמצאים ארבעה מתחמים: מתחם העוסק בחקיינות והסוואה בטבע, ובה מקלונים כמו מקלון וייאטנמי (Medauroidea extradentatum), מתחם בנושא יחסי גומלין בין מינים בו דבורי דבש, מתחם בנושא מיחזור ופירוק בו רב-רגל שחור ותיקן לוחש ומתחם העוסק ביחסי החקלאות לבין חרקים ובו חגבאים כמו ארבה המדבר (Schistocerca gregaria) וחיפושיות כמו נחושתית סנגלית (Pachnoda marginata).
משה זונדר
אודות
משה זונדר נולד בשנת 1965 לאב שעבד כרואה חשבון ולאם עקרת בית, ניצולת שואה. גדל בחולון. כעיתונאי עבד בחדשות, בעיתון תל אביב ובמעריב. בשנת 1993 כתב עם אמיר בן-דוד את התסריט לסרט "זהר", על פי סיפור חייו של זהר ארגוב, הסרט היה לאחד הסרטים הישראלים המצליחים בשנות התשעים. זונדר ובן-דוד כתבו יחדיו גם את התסריט לסרט "צומת וולקן". בהמשך היה מכותבי התסריט לסדרה "האלופה". כן כתב את התסריט לסרט האח של דריקס, על פי סיפור קצר מאת אמנון דנקנר, וביחד עם רנן שור, גיא מאירסון וניר ברגמן כתב את התסריט לסרט הבודדים. ב-2001 כתב את התסריט לסרט הטלוויזיה "שרמן בחורף" המבוסס על ספר של אמנון דנקנר. בשנת 2000 פרסם ספר עיון על סיירת מטכ"ל, ובו פירוט על מבצעים שערכה, ובהם מבצע יונתן, חטיפת מטוס סבנה ומבצע אביב נעורים, וכן ביוגרפיות של מפקדיה. הספר זכה בשנת 2001 בפרס יצחק שדה לספרות צבאית. כמו כן כתב בשנת 2011 רומן בשם "חי צומח דומם". בשנת 2012 יצר, יחד עם התסריטאי עמי אמיר, את סדרת המשטרה "המיוחדת" בכיכובו של ששון גבאי. זונדר היה התסריטאי הראשי של העונה הראשונה של הסדרה פאודה שעלתה לשידור בפברואר 2015 ונמכרה לנטפליקס כהפקת מקור. זונדר הוא יוצר ותסריטאי הסדרה "טהרן", שעלתה לשידור בתאגיד השידור כאן ב-11 ביוני 2020. הסדרה נמכרה טרם שידורה לחברת אפל טי.וי., בעסקה שמחירה מוערך ב־30 מיליון דולר. "טהרן" זכתה בפרס האמי הבין־לאומי לשנת 2021 בטקס שנערך בניו יורק. במאי 2022 שודרה עונתה השנייה. ב-4 בפברואר 2021 שודר בערוץ 12 סרט הדוקודרמה "סוכנת בלב ביירות", שזונדר יצר וכתב את תסריטו.
סוסילוס
סוסילוס, היה היסטוריון ספרטני. שימש כמורה ליוונית עבור חניבעל ברקה, בן קרתגו המפורסם. ויחד עם יווני נוסף סלינוס, התלווה אל תלמידו במסעו לאיטליה ותיעד יחד עם סלינוס את המסע. ספרו לא שרד אך שימש כמקור עבור פוליביוס, וקורנליוס נפוס.
קורנליוס נפוס מציין שהוא היה ספרטני שלימד את חניבעל יוונית, ויחד עם סלינוס התלווה למסע לאיטליה. נפוס ממליץ לקוראיו לעיין בחיבורם "מעשי חניבעל" בשבעה ספרים, כדי למצוא עוד פרטים אודות חייו של חניבעל. פוליביוס השתמש גם הוא בספר אם כי במידה פחותה יותר. בהמשך הוא אף תוקף את המקור שלו:
קיקרו בחיבורו "ניחוש העתידות", מביא סיפור בשמו של סוסילוס, לפיו לאחר המצור על סגונטום, התגלה יופיטר בחלום אל חניבעל וזימן אותו אל מועצת האלים. הוא הורה לחניבעל לא להביט אחורה, אולם חניבעל לא התאפק והציץ לאחוריו, לתדהמתו הוא ראה מפלצת אדירה מאחוריו. כששאל את יופיטר מה היא המפלצת, יופיטר השיב לו שתמיד עליו לדאוג למצב בחזית שלו ולא לחשוב על העורף.
הדרקון של ואוול
הדרקון של וַאוֶול (בפולנית: Smok Wawelski) הוא דרקון ידוע בפולקלור הפולני כבר מהמאה ה-13. לפי האגדה, הדרקון חי במערה למרגלות גבעת ואוול, על גדות הנהר ויסלה, בתחומי העיר קרקוב, אשר באותה עת הייתה בירת פולין. הדרקון היה ניזון מבשר אדם וכדי לרצותו היו מוגשים לו מדי שבוע מנחות בקר. הוא הובס לבסוף בתחבולת מלכותית: הנסיכים הגישו לו פרות-דמה ממולאות גופרית. הנסיך הצעיר שרצה לזכות לבדו במלוא התהילה רצח את אחיו הבכור ובעקבות זאת הוגלה מן הממלכה. בשל כך הנסיכה וונדה היא זאת שתפסה את כס השלטון אחרי אביה. בחלק מהמסורות קוטל הדרקון הוא האח הבכור או המלך בעצמו.
הדרקון מונצח על ידי פסל הניצב עד היום בקתדרלת ואוול על התל הנושא את אותו השם, וכן תבליט המנציח את הנסיך הפולני קרקוס, מייסד קרקוב, אשר הביס את הדרקון, ולפי האגדה הקים מצודה במקום.
את שמו של הדרקון נושאים הפרסים המוענקים בפסטיבל הקולנוע של קרקוב.
בית הכנסת בפלובדיב
בית הכנסת הספרדי ציון - קהל חדש (בלאדינו: Kal Nuevo/Muevo) הוא בית הכנסת היחיד הפועל בעיר פלובדיב בבולגריה ואחד מהשניים הפעילים בכל בולגריה.
היסטוריה
יהודים התגוררו בפלובדיב מהמאה ה-2 ועד לשלהי המאה ה-6 וחזרו להתגורר בעיר מראשית המאה ה-13. לאחר תום מלחמת העצמאות של בולגריה הפכה פלובדיב לבירת המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית, ולעיר הגיעו כ-400 פליטים יהודים שנמלטו ממקומות אחרים מחמת הקרבות. בעיר התקיימה קהילה ספרדית גדולה וקהילה אשכנזית קטנה. ב-1892 מנתה הקהילה 2,696 נפשות. רובם התרכזו בשכונה היהודית שנקראה "אורטה מיזאר".
בתקופה העות'מאנית ובשנים הראשונות שלאחר עצמאות בולגריה נהוג היה גם לקיים תפילות בביתן של משפחות נוטאבלים מקרב הקהילה אשר בביתן היה ארון קודש. מהן ניתן למנות את המשפחות: אסא, רומנו ומיטרני.
המבנה
בית הכנסת ציון הוקם על חורבות בית כנסת שהיה קיים מראשית המאה ה-18. הוא נבנה בסגנון אדריכלי עות'מאני. במרכזו 4 עמודי תמך דמויי שיש התומכים בתקרה המעוטרת באופן דמוי כיפה. בסוף המאה ה-20 שוקם מבנה בית הכנסת והוא נותר היחיד הפעיל בעיר. בית כנסת ציון ובית הכנסת בסופיה הם היחידים הפעילים בכל בולגריה.
טיילר ג'וזף
טיילר רוברט ג'וזף (באנגלית: Tyler Robert Joseph; נולד ב-1 בדצמבר 1988) הוא מוזיקאי, זמר וכותב שירים אמריקאי. הוא הסולן של להקת הרוק "Twenty One Pilots".
ביוגרפיה
ג'וזף נולד בקולומבוס, אוהיו שבארצות הברית. לו שני אחים ואחות אחת, ואחיו זאק, אף הוא זמר. אימו, קלי, הייתה מורה למתמטיקה בבית ספר נחשב באוהיו. אביו, כריס, היה מאמן בבית ספר נחשב נוסף באוהיו בשנים 1996–2005, ומנהל בית ספר. ג'וזף שיחק כדורסל מגיל קטן מאוד והלך לשחק בקבוצה של בית הספר שבו עבד אביו, אך סירב למלגת האתלטים שקיבל לטובת מוזיקה.
לאחר שראה כותב שירים מבצע את שיריו החל להתעסק במוזיקה. לאחר שמצא מקלדת אלקטרונית ישנה בארונו (מתנת חג מולד ישנה מאמו) החל לחקות מנגינות רדיו.
Twenty One Pilots
Twenty One Pilots נוסדה ב-2009 בקולומבוס, אוהיו. הרעיון הגיע מג'וזף, הוא קרא לחבריו מהתיכון ניק תומאס וכריס סליח. הוא נתן ללהקה את שמה בזמן שלמד את המחזה "כולם היו בניי" (באנגלית: All My Sons) של המחזאי האמריקאי ארתור מילר המתמודד עם שאלת מוסריותו של אדם המחליף את אחריותו כלפי החברה כולה באחריות למשפחתו, לאחר שגרם למותם של עשרים ואחד טייסים. ב-29 בדצמבר 2009 הם עשו את הופעת הבכורה שלהם עם אלבום עצמאי והחלו להופיע ברחבי אוהיו.
באמצע 2011, ניק תומאס וכריס סליח עזבו את הלהקה עקב עומס יתר בלוח הזמנים שלהם. ג'וש דאן הוכר עוד לפני כן לג'וזף על ידי כריס סליח, ודאן עזב את עבודתו ב-Guitar Center על מנת להצטרף ללהקה. הלהקה הוציאה את אלבומה השני "Regional at Best" ב-8 ביולי 2011, וחתמו על חוזה עם אטלנטיק רקורדס ו-Fueled by Ramen באפריל 2012.
אלבומה הרביעי של הלהקה, "Blurryface", יצא ב-17 במאי 2015.
אלבומה השישי של הלהקה, "Scaled And Icy", יצא ב-21 במאי 2021.
פרויקטים אחרים
ג'וזף הוציא גם אלבום סולו משלו בשם "No Phun Intended". האלבום עדיין זמין בחשבון ה-PureVolume שלו. הוא הקליט אלבום זה בשנים 2007–2008 במרתף שלו. השיר "Save" מהאלבום בוצע מחדש לאלבום הראשון של Twenty One Pilots. השיר "Whisper" מאלבומו האישי יצא אף הוא לאינטרנט.
בשנת 2010 ביצע ג'וזף את השיר "Live" של הראפר הנוצרי Jocef (עם עוד שני ראפרים בשם Juda ו-Alon). שיר זה הוא שיר הפתיח של אלבומו של Jocef, ".In Search Of: L.O.V.E". השיר נכתב בנוסף על ידי טיילר ג'וזף וג'וזף לנגסטון (שמו הפרטי של Jocef).
בשנת 2011 היה ג'וזף הכוכב המוביל בפרק השלישי של התוכנית האמריקאית "Five14 Church".
בשנת 2012 השתתף ג'וזף בפעילות של זהירות ברשת בשם "?Where are you" שבוימה על ידי מארק אשלמן (המפיק של Twenty One Pilots בשירים רבים) עבור תחרות שנתית של טרנד מיקרו בשם "?What's Your Story". החדר בו צולם הסרטון היה הסרטון שבו צולם הקליפ המקורי לשיר House of Gold של Twenty One Pilots.
בדצמבר 2014 ביצע ג'וזף קולות רקע לשיר "Sickly Sweet Holidays" של דלון וויקס, חבר לשעבר בלהקה פאניק! אט דה דיסקו.
חיים אישיים
ג'וזף הוא אדם נוצרי, ואמונתו משפיעה על המוזיקה שהוא כותב. הוא קיבל חינוך ביתי בילדותו.
בשנת 2012 החל לנהל מערכת יחסים עם ג'נה בלאק. השניים נישאו ב-28 במרץ 2015. בתם הבכורה, רוזי רוברט ג'וזף, נולדה ב-9 בפברואר 2020. בתם השנייה, ג׳וני (Junie), נולדה ב-8 באפריל 2022.
לג'וזף יש קעקוע המורכב משלושה חלקים המציגים "משהו שהציל את חייו". רבים מניחים כי מדובר באמונתו הנוצרית, אך ג'וזף מעדיף שלא לדבר יותר מדי על משמעות הקעקוע שלו כיוון שזה יהפוך לוויראלי ברחבי האינטרנט. עם זאת, הוא סיפר למספר אנשים בשיחה פנים מול פנים את משמעות הקעקוע שלו. גם ג'וזף וגם ג'וש דאן קעקעו את האות 'X' על גופם אשר מסמלת את עיר הולדתם של שניהם, קולומבוס, אוהיו.
מייק ודייב מחפשים דייט
מייק ודייב מחפשים דייט (באנגלית: Mike and Dave Need Wedding Dates) הוא סרט מסוגת קומדיה-רומנטית שבויים על ידי הבמאי ג'ייק זומנסקי. הסרט צולם בלוס אנג'לס ויצא לאור ב-8 ביולי 2016.
עלילה
האחים מייק (אדם דווין) ודייב (זאק אפרון) הם אנשי מכירות של משקאות שתעלוליהם הורסים התכנסויות משפחתיות. חתונתה של אחותם גיני מתקרבת, וההורים שלהם אומרים להם שהם חייבים להביא בנות זוג לחתונה כדי להימנע מתעלולים. מייק ודייב מפרסמים הודעה לנשים שמעוניינות להיות בנות זוגם ולבוא איתם לחתונה שבהוואי. המודעה נעשית ויראלית.
בינתיים, טטיאנה (אוברי פלזה) ואליס (אנה קנדריק) הן בנות עצלניות שאוהבות להשתכר. טטיאנה רואה את המודעה של האחים בטלוויזיה ומחליטה כי טיול חינם היא החופשה שהן צריכות. הן מנקות את עצמן ומנסות להיראות מכובדות ונשיות. כדי לקבל את תשומת הלב של מייק ודייב, טטיאנה משליכה את עצמה מול מכונית נוסעת מחוץ לבר שבו האחים נפגשים עם נשים. לאחר מכן האחים חושבים שמייק הציל את חייו של טטיאנה, וכל הרביעייה יצאו לדייט. טטיאנה התחזתה למורה בבית ספר, ומפלרטטת עם מייק. אליס, שמתחזה למנהלת קרן גידור, חושבת שלשכב עם דייב הוא בדיוק מה שהיא צריכה להתגבר על הארוס לשעבר שלה, שעזב אותה מתחת לחופה. לאחר הדייט מזמינים האחים את אליס ואת טטיאנה להוואי, כפי שציפו.
בהוואי, טטיאנה ואליס מקסימות אל משפחת האחים, ובמקביל מייק וטרי, דודו הדו-מיני, מתחילים להתחרות על תשומת הלב של טטיאנה.
במהלך החופשה נוצרים שקרים ומריבות בין האחים בשל הגילוי שהבנות ניצלו אותם רק בשביל החופשה.
הכנסות
הסרט היה בעל תקציב מוגבל בשווי $33מיליון דולר. הסרט זכה להצלחה רבה בקרב הקהל ואף הגיע להכנסה של $77 מיליון דולר.
נאש קרטר
זאכרי גרין (באנגלית: Zachary Green; נולד ב-29 באפריל 1994) הידוע יותר בשם הבמה שלו, נאש קרטר הוא מתאבק אמריקאי, הוא מוכר בעיקר בשל התקופה שלו בארגון ההיאבקות Impact Wrestling, שבו הופיע תחת שם הבמה זאכרי וונץ (או בקיצור וונץ). בתקופתו בארגון זה הוא היה חבר בקבוצת הרסקאלז ביחד עם דזמונד אקסבייר וטרי מיגל. בנוסף, הוא הופיע בארגוני היאבקות עצמאיים, כשהבולט ביניהם הוא Pro Wrestling Guerrilla (PWG), שבו היה פעם אחת אלוף הזוגות של PWG עם אקסבייר. בנוסף, הוא מוכר בשל תקופתו בתוכנית NXT, שבה הוא היה פעמיים אלוף הזוגות של NXT.
WWE (2020–2022)
ב-2 בדצמבר 2020, גרין חתם על חוזה ב-WWE ונשלח למתחם האימונים של ה-WWE Performance Center. ב-13 בינואר בפרק של התוכנית NXT, וונץ ערך את קרב הבכורה שלו בארגון, עתה תחת שם הבמה נאש קרטר, כשהצטוות לשורות וס לי (לשעבר דזמונד אקסבייר), שבו הם גברו על אייזיאה "סוורב" סקוט וג'ייק אטלס במסגרת הסיבוב הראשון של טורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס; קרטר ולי נודעו בשם MSK. השניים הגיעו עד לשלב הגמר כשבדרך הם גברו על צמדים כמו דרייק מאבריק וקיליאן דיין ולגאדו דל פנטסמה (חואקין ויילד וראול מנדוזה). קרב הגמר נגד Grizzled Young Veterans (זאק גיבסון וג'יימס דרייק), שנערך באירוע NXT TakeOver: Vengeance Day והתקיים ב-14 בפברואר הסתיים לטובת MSK. כתוצאה מהזכייה, השניים קיבלו קרב עתידי על אליפות הזוגות של NXT. לאחר היעדרות שלי לי כתוצאה מפציעה בידו, השניים חזרו לפעילות ב-7 באפריל בלילה הראשון של האירוע NXT TakeOver: Stand & Deliver, שבו הם ניצחו את GYV ולגאדו דל פנטסמה בקרב משולש וכתוצאה מכך זכו באליפות הזוגות הפנויה של NXT. באירוע NXT TakeOver: In Your House, שנערך ב-13 ביוני, MSK וברונסון ריד הגנו בהצלחה על חגורות האליפות שלהם (זוגות וצפון אמריקה) מול לגאדו דל פנטסמה (סנטוס אסקובר, חואקין ויילד וראול מנדוזה) בקרב שלושה נגד שלושה המנצחים זוכים בהכל. בפרק הספיישל המסיבה האמריקאית הגדולה, שנערך ב-6 ביולי, השניים הגנו בהצלחה על חגורות האליפות מול טימותי טאצ'ר ותומאסו צ'אמפה. מכאן ואילך, MSK הצליחו להגן על התואר מול צמדים כמו אימפריום (פביאן אייכנר ומרסל ברטל), דני בורץ' ואוני לורקאן, ברוקס ג'נסן וג'וש בריגס וכרמלו הייס וטריק ויליאמס. בפרק הספיישל NXT Halloween Havoc, שנערך ב-26 באוקטובר, MSK הפסידו את חגורות האליפות לאימפריום במסגרת קרב חוטבי עצים, הפסד אשר קטע תקופת כהונה של 202 ימים כאלופי זוגות. בפרק הספיישל NXT New Year's Evil, שנערך ב-4 בינואר 2022, MSK ורידל ניצחו בקרב שלושה נגד שלושה את אימפריום (וולטר, פביאן אייכנר ומרסל ברטל). ב-25 בינואר 2022 בפרק של התוכנית NXT 2.0, הצמד השיג ניצחון על Jacket Time (איקימן ג'ירו וקושידה) במסגרת הסיבוב הראשון של טורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס. הם צלחו גם את שלב חצי הגמר, כשגברו על אדריס אנופה ומאליק בלייד בפרק של התוכנית, שהתקיים ב-8 בפברואר. לעומת זאת, בשלב הגמר שהתקיים שבוע לאחר מכן בפרק הספיישל Vengeance Day, הם הפסידו לאחים קריד (ברוטוס וג'וליוס קריד).
באירוע NXT Stand & Deliver, שנערך ב-2 באפריל, קרטר ולי זכו באליפות הזוגות של NXT בפעם השנייה בקריירה שלהם לאחר שניצחו את האלופים, אימפריום והאחים קריד בקרב זוגות משולש. לעומת זאת, ב-6 באפריל, קרטר שוחרר מהארגון לאחר שאשתו, קימבר לי פרסמה במדיה החברתית האשמות שהוא הכה אותה ואף העלתה תמונה שלה שמגבה את האשמות אלה.
חיים אישיים
גרין היה במערכת יחסית עם המתאבקת קימבר לי מאז שנת 2018. השניים התארסו באוגוסט 2019 והתחתנו שנה לאחר מכן, במאי 2020. לעומת זאת, הם נפרדו בשנת 2022 לאחר האשמות שלפיהן גרין תקף את לי לאורך הזמן.
גלית דיסטל-אטבריאן
גלית דיסְטל-אַטְבַּרְיָאן (נולדה ב-10 בינואר 1971, י"ג בטבת ה'תשל"א) היא שרת ההסברה בממשלת ישראל השלושים ושבע. קודם לכן, שימשה חברת כנסת, פובליציסטית, שדרנית רדיו וסופרת ישראלית.
ראשית חייה
נולדה בשם גלית אטבריאן, לפרווין (לאה) ולרחמים, שעלו לישראל מאיראן בשנת 1965. גדלה בירושלים. שירתה בצה"ל כמש"קית ת"ש בחיל האוויר. בעלת תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב.
כתיבה
בשנת 2009 יצא לאור ספרה הראשון, "ואם היו אומרים לך", בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר. הספר מבוסס על מציאות חייה כאם לבן המתמודד עם הפרעות התפתחות ואוטיזם. הספר זכה בתמיכת מפעל הפיס "בהוצאה לאור של ספרים בעלי ערך ספרותי".
בשנת 2014 יצא לאור ספרה השני, "טווס בחדר מדרגות", בהוצאת כנרת זמורה-ביתן. הספר היה בין חמשת הספרים המועמדים הסופיים לפרס ספיר לספרות לאותה שנה.
בתקשורת
דיסטל-אטבריאן הגישה את התוכנית "לא סותם ת'פה" ששודרה ברדיו גלי ישראל ביחד עם אראל סג"ל.
באפריל 2016 החלה להגיש, אחת לשבוע עם אראל סג"ל, את תוכניתו החדשה בגלי צה"ל. השתתפה בתוכנית הפאנליסטים "הפטריוטים" בערוץ 20 ובסרטונים של כאן דיגיטל. במקביל, ובניגוד לתנאי העסקתה, כתבה מספר נאומים עבור פוליטיקאים ובראשם מירי רגב כאשר זו כיהנה כשרת התרבות. בנובמבר 2020 החלה להגיש תוכנית יומית בתחנת הרדיו גלי ישראל. בינואר 2020, במסגרת הסכם פשרה בתביעת דיבה שהגיש מני נפתלי נגד דיסטל-אטבריאן בגין התבטאותה בראיון שערכה איתו בתחנה, הסכימה תחנת הרדיו גלי צה"ל לשלם לנפתלי פיצוי של 16 אלף ש"ח.
היא כתבה באופן קבוע טורים עבור האתרים nrg ו"מידה", בירחון "נשים" ומ-2017 גם טורים ל"ישראל היום". בכתיבתה ובהופעותיה התקשורתיות הביעה עמדות ימניות ותקפה את תרבות ה"תקינות פוליטית" ואת מדיניות השמאל הציוני. בין השאר האשימה את ארגוני הנשים ואת הפמיניסטיות בכך שהם מתעלמים מתקיפות מיניות ומעשי אונס כאשר המבצעים הם בני מיעוטים או מסתננים מאפריקה ומנסים למנוע מנושאים אלה לעלות לסדר היום הציבורי.
פוליטיקה
דיסטל-אטבריאן היא תומכת של בנימין נתניהו ומביעה אמון מלא בחפותו.
ב-4 בפברואר 2021, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, שריין אותה נתניהו במקום העשירי ברשימת הליכוד לכנסת העשרים וארבע, ודיסטל נבחרה לכנסת העשרים וארבע.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש רצה דיסטל בבחירות המקדימות למפלגת הליכוד (2022), נבחרה לרשימת המפלגה במקום ה-20 ונבחרה לכנסת. בדצמבר 2022 מונתה לשרה במשרד ראש הממשלה בממשלת ישראל השלושים ושבע. ב-17 בינואר 2023 שונה תפקידה לשרת ההסברה. עם כניסתה לתפקיד הודיעה על הקמת "מטה הסברה" לרפורמת לוין.
ב-7 בפברואר 2023, על רקע ההפגנות נגד רפורמת לוין, טענה דיסטל-אטבריאן בראיון לגלי צה"ל כי גורמים אנטישמיים ומדינות זרות כמו גרמניה ואיראן מממנים את ההפגנות. שגריר גרמניה בישראל, שטפן זייברט, הביע אכזבה מטענה זו עקב כריכה במשפט אחד של גרמניה, מדינה דמוקרטית העוזרת לישראל, ושל איראן, שהיא מדינה טוטליטרית המאיימת להשמיד את ישראל.
ב-9 במרץ 2023 הודיעה על התפטרותה מהכנסת במסגרת "החוק הנורווגי". ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-12 במרץ.
חיים אישיים
ב-1998 יצאה עם בעלה, עודד דיסטל, לשליחות בת חמש שנים ביוון, כחלק מעבודתו כנספח כלכלי בשגרירות ישראל. לאחר חזרתם הם התגרשו, ודיסטל-אטבריאן החלה לעסוק בתחום ההלבשה ובכתיבת ספרות. לזוג שני ילדים.
דיסטל מתגוררת עם בן זוגה בכפר האורנים.
בשנת 2022 שיתפה את שיטת "החדר הסגור", שבאמצעותה טיפלה בבנה ושאותה פירטה בספרה "ואם היו אומרים לך", זאת על סמך מחקר עצמי שקיימה, ועל סמך הניסיון שלה עם בנה. היא תיארה כיצד למדה את הנושא במשך זמן רב. לדבריה, אוטיזם הוא הימנעות מאינטראקציה חברתית, ובכך אוטיסטים "נבלעים בתוך עצמם", ויש דרכים למנוע זאת. לאחר לימוד הנושא היא הסתגרה עם הילד במשך חודשים בניסיון לרפא אותו ובסופו של טיפול אינטנסיבי גרמה לו להתחיל לתקשר עם העולם כדי לשרוד. לדבריה, שיטה זו תורמת רבות להורים אחרים ולמערכת החינוך, ובתי ספר לחינוך מלמדים את ספרה לשם השכלת הצוות הרפואי והחינוכי. דבריה עוררו ביקורת. אלו"ט - אגודה לאומית לילדים ובוגרים עם אוטיזם מסרה כי אוטיזם היא לקות מורכבת, וכי יש אנשים בעלי רמות תפקוד שונות.
אדם דווין
אדם פטריק דווין (באנגלית: Adam Patrick DeVine, נולד ב-7 בנובמבר 1983) הוא שחקן, קומיקאי, מדבב, תסריטאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, המוכר בעיקר בשל השתתפותו בסדרה "עובדים מצטיינים" בקומדי סנטרל ובסרטים הקומיים "פיץ' פרפקט", "פיץ' פרפקט 2", "מייק ודייב מחפשים דייט" ו"כאשר נפגשנו לראשונה".
ביוגרפיה
דווין נולד וגדל באיווה בעיר ווטרלו שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי. אביו הוא דניס דוויין, ואמו היא פני (לבית דרנת'). בגיל צעיר עבר עם משפחתו לאומהה, נברסקה. הוא למד במכללת אורנג' קוסט שם פגש את בלייק אנדרסון, שבעתיד ישתפו פעולה במספר פרויקטים. לאחר מכן, עבר ללוס אנג'לס, שם החל לעבוד כסטנדאפיסט וכשחקן.
ביוני 1995, כשהיה בן 11, דווין עבר עם אופניו מעבר לרחוב בשכונה בה התגורר באומהה. לאחר שחיכה שיעברו שלוש משאיות מלט, פגעה בו המשאית הרביעית. הוא עבר מתחת לשני הגלגלים הראשונים של המשאית ששקלה 42 הטון והחליק כ-500 מטרים. הוא מיד נכנס להלם ואז נפל לתרדמת. הוא הובהל לטיפול נמרץ, שם התעורר כעבור שבועיים. הוא שבר רוב עצמותיו בשתי רגליו, היה לו ריאה שהתמוטטה, הוא חלה בזיהומים מרובים, ולא היה ידוע אם אי פעם הוא ילך שוב. הוא נדרש לעשות 26 ניתוחים שהתפרשו על פני תקופה של מספר שנים על מנת שיוכל ללכת שוב ובזמן זה הצטייד בכיסא גלגלים. מאוחר יותר התגלה שהסיבה שהוא לא נהרג הייתה בגלל שהאופניים שלו קיבלו את מלוא הכוח של המשאית.
קריירה
בשנת 2006 הקים דווין יחד עם חבריו בלייק אנדרסון, אנדרס הולם וקייל נואצ'ק את הקבוצה הקומית "Mail Order Comedy". למרות שהם הופיעו במספר תוכניות בשידור חי, הם מצאו הצלחה גדולה יותר באתרי אינטרנט כמו Myspace ו-YouTube. "Purple Magic", אלבום מוזיקלי של הקבוצה, המכיל 14 רצועות, שוחרר ב-1 באפריל 2009. ב- 6 באפריל 2011, עלתה בבכורה הסדרה הקומית "עובדים מצטיינים" בערוץ קומדי סנטרל ובה מככבים דווין, אנדרסון והולם לצד שותפם נואצ'ק, וכולם משמשים גם כיוצרי הסדרה וגם כמפיקים בפועל. הסדרה קצרה שבחים הן מהמבקרים והן מהצופים. היא סיימה את שידוריה לאחר שבע עונות ב-2017.
לדווין היו תפקידים קטנים בסרטים "הרוס על אמא" (2007), "Ratko: The Dictator's Son" (2010) ו"The Legend of Awesomest Maximus" (2011). בשנת 2009 היה לו תפקידי אורח בשתי סדרות טלוויזיה של רשת ABC "סמנתה מי?" בכיכובה של כריסטינה אפלגייט ו"אי אפשר בלי טד" בכיכובו של ג'יי הרינגטון. הוא גם הופיע בפרק של הקומדיה "רמזור" (2011) מבית פוקס, המבוססת על הסדרה הישראלית באותו שם. שיחק גם בעונה 4 של הסדרה "קומיוניטי" בתפקיד קטן של וויליאם ווינגר ג'וניור, אחיו למחצה של ג'ף, והשתתף גם בפרק הבכורה של העונה הרביעית בסיטקום "משפחה בהפרעה" של רשת FOX, שם הוא גילם כרטיסן בשדה התעופה לצד חבריו לעבודה ב"עובדים מצטיינים".
בשנת 2012 הוא קיבל את תפקיד הפריצה שלו, בסרט הקומדיה המוזיקלי "פיץ' פרפקט" כבאמפר אלן. על הופעה זו הוא זכה בפרסי בחירת הנוער לנבל הטוב ביותר וזכה במועמדות אחת לפריצת השנה בקולנוע. דווין דב לגלם את דמותו של באמפר בסרט ההמשך "פיץ' פרפקט 2" שעלה לאקרנים ב-2015.
בתחילת שנת 2013 דווין הופיע בטריילרים של משחק המחשב "SimCity" כראש העיר. הוא החל לדבב את דמותו של פיצה סטיב בסדרת האנימציה "דוד סבא" שעלתה בבכוורה ב-2 בספטמבר 2013 בערוץ Cartoon Network. הוא כיכב גם בסדרה משלו בקומדי סנטרל "מסיבת הבית של אדם דווין" שעלתה לראשונה באוקטובר של אותה שנה. הוא הופיע גם בתפקיד מתמשך בעונות 5, 6, ו-7 של הקומדיה המצליחה של רשת ABC "משפחה מודרנית" בתור אנדי, האומן של משפחת פריצ'ט. בשנת 2015 שיחק בתפקיד משני, כששיחק את קורט בסרט האימה "הנערות האחרונות", וגילם את ג'ייסון בסרטה של ננסי מאיירס "המתמחה" לצד רוברט דה נירו ואן האת'וויי.
בשנת 2016 הוא כיכב לצד זאק אפרון, כאשר השניים גילמו אחים בסרט הקומי "מייק ודייב מחפשים דייט". בהמשך שיחק בסרט הקומי "למה דווקא הוא?" בהפקתם של שון לוי, בן סטילר וג'ונה היל ובכיכובם של ג'יימס פרנקו ובריאן קראנסטון ובהמשך דיבב את הדמות של ג'וליאן בסרט "עידן הקרח: מסלול התנגשות". דווין השתתף גם בוידאו קליפ לשירם של להקת הרוק בלינק-182 "She's Out of Her Mind" משנת 2016.
ב-2 בנובמבר 2016 לוהק דווין לתפקיד ראשי בסרט המשפחה של וולט דיסני הפקות "המחנה הקסום", לצד ג'פרי טמבור וגיליאן ג'ייקובס. בסרט, מגלם דווין את אנדי דקרמן, קוסם כושל שחוזר למחנה הקיץ בו היה חניך כנער כדי להדריך חבורה של ילדים לא מוצלחים. הצילומים לסרט החלו בינואר 2017 ברחבי לוס אנג'לס, והסרט שוחרר בוידאו על פי דרישה ב-14 באוגוסט 2020 בשל מגפת הקורונה שגרמה לסגר של בתי הקולנוע לזמן בלתי מוגבל.
בשנת 2018 שיחק דווין את התפקיד הראשי של נואה אשבי, בקומדיה הרומנטית "כאשר נפגשנו לראשונה" שבו הם גם שותף לכתיבת התסריט ונמנה בין מפיקי הסרט. בין כוכבי הסרט נמנים אלכסנדרה דדריו, שלי הניג ורובי אמל. באותה שנה, דווין, אנדרסון והולם כיכבו בסרט "גיים אובר, גבר!", עם קייל נואצ'ק כבמאי הסרט ונואצ'ק וסת 'רוגן כמפיקים.
בשנת 2019 כיכב לצד רבל וילסון וליאם המסוורת' בסרט הקומדיה-רומנטית "כמה רומנטי". הסרט יצא לאקרנים על ידי האחים וורנר ב-13 בפברואר 2019, ועלה בנטפליקס ב-28 בפברואר 2019. זהו שיתוף הפעולה הרביעי של דווין ווילסון, לאחר שהשניים השתתפו כבר יחדיו ב"עובדים מצטיינים", "פיץ' פרפקט" ו"פיץ' פרפקט 2". ב-20 ביוני 2019, אמר דווין כאשר התארח בתוכנית "Watch What Happens Live" עם אנדי כהן ברשת בראבו, שהוא יהיה מוכן לחזור לשחק ב"פיץ' פרפקט" ו"משפחה מודרנית". ב-18 באוגוסט 2019 עלתה בבכורה סדרת הטלוויזיה הקומית של ערוץ HBO "משפחת ג'מסטון", שם הוא מגלם את קלווין ג'מסטון, אחד מילדי המשפחה, לצד ג'ון גודמן, דני מקברייד ואדי פטרסון. הסדרה, שנוצרה על ידי מקברייד, עוקבת אחר משפחה מפורסמת ברחבי העולם אך לא כלכך מתפקדת. בספטמבר אותה השנה, חידשה רשת HBO את הסדרה לעונה שנייה. באוקטובר של שנת 2019 יצא לאקרנים סרט הקומדיה "ג'קסי" בו מככב דווין בתפקיד פיל, בחור צעיר שמכור לטלפון הסלולרי שלו.
חיים אישיים
דווין הוא פעיל בארגון "Children's Miracle Network Hospitals", ארגון ללא כוונת רווח המגייס כספים לבתי חולים לילדים ברחבי ארצות הברית, מכיוון שהוא עצמו כילד העביר את רוב ילדותו בבתי חולים. הוא משתתף באירועי צדקה של הארגון ומבקר את הילדים ומספר להם את סיפור ההישרדות שלו המספקת נחמה לחולים ולהוריהם. דווין משתתף גם באופן קבוע בסיורים של הארגון "USO" ( .The United Service Organizations Inc ), ומספק בידור לאנשי צבא אמריקאיים ברחבי העולם ומתאר זאת כ"חוויה המתגמלת ביותר בחייו."
בפברואר 2015 החל לצאת עם השחקנית קלואי ברידג'ס לאחר שהכירו שנה לפני כן על סט צילומי הסרט "הנערות האחרונות". ב-24 באוקטובר 2019, דווין פרסם בחשבון האינסטגרם שלו כי הוא התארס לברידג'ס לאחר ארבע שנות זוגיות. השניים התחתנו ב-9 באוקטובר 2021.
תהילים ס"ג
תהילים ס"ג הוא המזמור השישים ושניים תהילים (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-62). פתיחת המזמור מזכירה את היותו של דוד במדבר יהודה, אירוע שקרה בשתי תקופות בחיי דוד. בבריחתו מפני שאול לפני שהיה למלך, ובבריחתו מירושלים בימי מרד אבשלום.
המזמור נחשב סגולה להצליח במסחר.
תוכנו של המזמור
המזמור מכיל שנים עשר פסוקים ונושאו המרכזי הדבקות בתנאי מחסור, צמא וסכנות במדבר. המשורר מגלה כי קיים צימאון עמוק יותר מן הצמא למים, והוא צמאון התשוקה לקרבת אלוקים.
ב'-ט'
"צָמְאָה לְךָ נַפְשִׁי" הכמיהה לקרבת אלוהים חזקה כמו חוויה גופנית של צמא "בְּאֶרֶץ צִיָּה וְעָיֵף בְּלִי מָיִם כֵּן בַּקֹּדֶשׁ חֲזִיתִךָ, לִרְאוֹת עֻזְּךָ וּכְבוֹדֶךָ". ובצדה השני של אותה חוויה הקרבה היא משביעה ומרווה "כְּמוֹ חֵלֶב וָדֶשֶׁן תִּשְׂבַּע נַפְשִׁי".
י'-י"ב
"לְשׁוֹאָה יְבַקְשׁוּ נַפְשִׁי" יש שרוצים להמיט אסון על המשורר והוא מקלל אותם "יָבֹאוּ בְּתַחְתִּיּוֹת הָאָרֶץ יַגִּירֻהוּ עַל יְדֵי חָרֶב" ובניגוד למקוללים, למלך שלוחה ברכה "וְהַמֶּלֶךְ יִשְׂמַח בֵּאלֹהִים".
בנימין אביגל
בנימין (בנג'ו) אביגל (1934 - 2 באוגוסט 2019) היה פזמונאי, מלחין ומתרגם ישראלי.
ביוגרפיה
אביגל נולד בתל אביב למשה ומינה גלוביץ, שעלו לארץ ישראל בשנות ה-20 של המאה ה-20 והתיישבו בתל אביב.
מגי
מגי הוא שם משפחה שמקורו בסקוטלנד וכן כינוי חיבה שנגזר מהשם מרגרט. {{פירושונים| אישים:
בנימין אביגל
ביוגרפיה
בסוף שנת 1951 הצטרף בנימין כנספח להכשרה צבאית של השומר הצעיר והתגייס לנח"ל הוא הגיע לקורס מכי"ם של הנח"ל.
בתחילת שנת 1952,סופח אביגל לגייסות השריון ונשלח לקורס קציני שריון. הוא היה סמל ועבר את הקורס עם קצינים (ורק מאוחר יותר עבר קורס קצינים). בנימין שובץ בגדוד 9 במחנה נתן.
מגי
ראו גם
}}
בנימין אביגל
ביוגרפיה
במהלך מבצע קדש קיבל אביגל אות ציון לשבח על מעשה גבורה.
לאחר שחרורו פגש במרים (מיקי) ליאון, זמרת צעירה. השניים נישאו בשנת 1957. הזוג הביא לעולם שלושה ילדים: עלומית (1958), נמרוד (1961) ואודליה (1965).
הבת הבכורה עלומית, נקראה על שם השיר אותו כתב והלחין עמנואל זמיר. מאוחר יותר ביצעה מרים את השיר. לרגל הולדתה כתבו ההורים את השיר "בת הדייג" (את המילים כתב אביגל ומרים הלחינה). השיר נכלל בתקליט שיצא בשנת 1959. לאחר כמה שנים התגרש הזוג.
מספר שנים עסק אביגל בניהול הקריירה של אשתו והחל משנת 1961 החל לעבוד בעירית תל אביב, בתפקידים בכירים, עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1986.
אביגל המשיך לכתוב שירים לבקשת מלחינים שונים וכתב רבות למגירה.
בשנות ה-70 הכיר את אשתו השנייה, עדנה סולל ז"ל, לה הקדיש ספר שירים המתאר אהבתם. עדנה נפטרה בשנת 2007.
אביגל הלך לעולמו בשנת 2019 ונטמן בבית העלמין ירקון.
יצירותיו
שירים שכתב:
שירים שתרגם:
שירים שהלחין:
השיר "בת הדייג"
את השיר הקליטה לראשונה מרים אביגל בשנת 1958. השיר יצא באותה שנה באלבום "מרים אביגל" של הד ארצי.
דורון נשר הפך את השיר לנעימת הנושא של התוכנית "ציפורי לילה" בגלי צה"ל.
השיר יצא בשנית בביצועה בשנת 2007 באלבום "למרחקים מפליגות הספינות - אוסף שירי נמל וים לציון 70 לנמל תל אביב", בהפקת העמותה למורשת הזמר העברי.
בשנת 1988 הוקלט השיר בידי ירדנה ארזי ויצא באלבום תחנה בדרך.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1992
בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1992 התמודדו שלושה מועמדים מרכזיים: הנשיא הרפובליקני המכהן, ג'ורג' הרברט ווקר בוש, מושל ארקנסו הדמוקרטי ביל קלינטון, ואיש העסקים העצמאי מטקסס, רוס פרו.
בוש איבד תומכים שמרנים רבים עקב הפרת התחייבותו מנאומו המפורסם "קיראו את שפתיי: לא יהיו מיסים חדשים!", שהתקיים במסגרת קמפיין הנשיאות שלו בשנת 1988, שבו הבטיח שלא להעלות את המיסים בארצות הברית. הכלכלה הייתה במיתון, וכוחו הגדול של בוש, מדיניות החוץ, נעשה חשוב פחות לאחר פירוק ברית המועצות ותבוסת עיראק במלחמת המפרץ.
מועמדים רפובליקנים
בוש וסגנו, דן קווייל, זכו במועמדות בקלות. אולם הצלחת האופוזיציה השמרנית הכריחה את בוש המתון לזוז ימינה יותר מ-1988, ולכלול במצע המפלגה כמה החלטות שמרניות. הוא נתן לביוקנן לנאום בוועידה הלאומית, והנאום הלוחמני של ביוקנן הרתיע הרבה מתונים.
מועמדים דמוקרטים
לאחר ההצלחה מצד כוחות הקואליציה במלחמת המפרץ, שיעורי האהדה לג'ורג' בוש טיפסו ל-89%. נראה היה שבוש ייבחר מחדש בקלות. מועמדים דמוקרטים בכירים סירבו להגיש את מועמדותם. גם הסנאטור אל גור סירב לנסות להיבחר מפני שבנו היה מעורב בתאונת דרכים ועבר ניתוח. כמה מועמדים אחרים בחרו לרוץ.
טום הרקין רץ כמועמד ליברלי-פופוליסטי, עם תמיכה של איגודי העובדים. פול צונגס הדגיש את עצמאותו הפוליטית ושמרנותו התקציבית. ג'רי בראון, שכבר ניסה בעבר להיבחר למועמדות, הציג מצע עם הרבה שינויים, וקרא להגבלת מספר הכהונות לחברי קונגרס, רפורמה במימון לבחירות ומס הכנסה "שטוח". בוב קרי היה מועמד אטרקטיבי בגלל הרקע הצבאי והעסקי שלו, אולם פלט כמה אמרות שפגעו בו. ביל קלינטון מיצב עצמו בתור איש מרכז, דמוקרט חדש. אף על פי שלא היה ידוע, אישה בשם ג'ניפר פלאוורס טענה שהיה לה רומן איתו. קלינטון ואשתו, הילרי, התראיינו בתוכנית 60 דקות, בו הם הודו ב"קשיים בחיי הנישואין".
עונת הפריימריז החלה, כצפוי, כשהרקין ניצח באיווה. ב-18 בפברואר, צונגס זכה בניו המפשייר, אולם קלינטון סיים במקום השני והכתיר את עצמו כ"Comeback Kid". בראון ניצח באספת הבחירה במיין, ובוב קרי זכה בדרום דקוטה. קלינטון זכה לניצחון ראשון בג'ורג'יה. צונגס זכה ביוטה ובמרילנד, וכן באספת בחירה בוושינגטון. הארקין זכה באסיפות בחירה באיידהו ובמינסוטה וג'רי בראון זכה בקולורדו. קרי פרש מהבחירות כעבור יומיים. קלינטון זכה בפריימריז בדרום קרולינה ובוויומינג וצונגס זכה באריזונה. הארקין פרש. בראון זכה באספת הבחירה בנבדה. ב-10 במרץ, הסופר טיוזדיי, קלינטון זכה בכמעט כל המדינות, והתחיל להוביל במירוץ. קלינטון זכה בפריימריז במישיגן ובאילנוי. לאחר שסיים במקום השלישי במישיגן, צונגס פרש. באמצעות שימוש במספר חינם, ג'רי בראון הצליח לקבל תרומות. בראון הפתיע וניצח בקונטיקט, ורמונט ואלסקה. כשהמירוץ הגיע ל-ניו יורק ולוויסקונסין, בראון הוביל בשתי המדינות הללו. אולם הוא עשה טעות גורלית כשהכריז, בנאום לפני הקהילה היהודית של העיר ניו יורק, שהוא שוקל למנות את הכומר ג'סי ג'קסון לסגנו. קלינטון ניצח בהפרש של 15% בניו יורק ובהפרש של 4% בוויסקונסין. לאחר מכן, ניצח קלינטון בכל שאר המדינות, כולל בקליפורניה, מדינתו של בראון, בה ניצח בהפרש של 7%. הניצחון הקנה לקלינטון מספיק צירים כדי לקבל את המועמדות.
קלינטון בחר באל גור להיות סגנו ב-9 ביולי 1992. הבחירה בעוד מועמד דרומי הייתה נגד האסטרטגיה של לאזן מועמד דרומי בצפוני. גור איזן את קלינטון בהרבה דרכים אחרות: ערכי המשפחה שלו ועמדותיו בנוגע לאיכות הסביבה היו יותר חזקות משל קלינטון. הדמיון בין שניהם איפשר לגור לדבר על נושאים חשובים בקמפיין של קלינטון, כמו התמרכזות והחלפת דורות.
רוס פרו
הפחד מפוליטיקאים מקצועיים וחשש מתקציב גירעוני איפשר לרוס פרו, איש עסקים מטקסס, להיות מועמד מפתיע; בשלב מסוים הוא אף הוביל בסקרים. פרו התנגד להסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה ולחוב פנימי וחיצוני. הייתה לו תמיכה מספקת כדי להופיע על פתקי ההצבעה בכל מדינות ארצות הברית. ביוני, הסקרים הראו ש-39% מהציבור תמך בפרו (לעומת 31% לבוש ו-25% לקלינטון). פרו פגע במסע הבחירות שלו כשפרש מהמירוץ ביולי וחזר אליו לאחר מכן; לטענתו, הוא פרש מפני שתומכים רפובליקנים פגעו בחתונת בתו.
פרו (שרץ בבחירות עם המועמד לסגן נשיא ג'יימס סטוקדייל) זכה בבחירות ב-19,743,821 קולות, שהם 18.91% מכלל המצביעים.
מועמדים אחרים
במהלך מערכת הבחירות, ראלף ניידר הגיש את מועמדותו בפעם הראשונה.
מסע בחירות
לאחר שקלינטון זכה במועמדות המפלגה הדמוקרטית, הסקרים הראו שהוא במקום השלישי ואילו רוס פרו מוביל. סקרים שנערכו רק בין קלינטון ובוש הראו שבוש מוביל. אולם ככל שהכלכלה נכנסה למיתון, שיעורי התמיכה בנשיא החלו לרדת והדמוקרטים עמדו מאחורי המועמד שלהם. לאחר בחירתו של אל גור למועמד לתפקיד סגן הנשיא, פרו פרש, כשהוא משוכנע שהמירוץ הנשיאותי יוכרע בידי בית הנבחרים. קלינטון הבטיח לחולל מהפכה באמריקה ולהקטין את פער המעמדות שנוצר בתקופות רייגן ובוש. הנאום הקפיץ את מועמדותו של קלינטון, ושיעורי התמיכה בו קפצו מ-25% ל-55% מול 31% לבוש.
לאחר הוועידה, קלינטון וגור החלו לנסוע באוטובוס בכל המדינה, ואילו בוש וקווייל התחילו לתקוף את דמותו של קלינטון, והאשימו אותו ברדיפת נשים ובהשתמטות מהצבא. מסע הבחירות של בוש הדגיש את הצלחותיו בנושא מדיניות החוץ כמו מבצע סופה במדבר, וסיומה של המלחמה הקרה. בוש גם הדגיש את ניסיונו הצבאי לעומת חוסר הניסיון של קלינטון, ותקף את חוסר ידיעתו במדיניות חוץ. ואולם, בשל חשיבות הנושא הכלכלי, הקמפיין של בוש דשדש בכל המדינות, אפילו במדינות רפובליקניות. הסקרים נתנו לבוש תמיכה באזור ה-35-40%, ואילו קלינטון זכה ליותר מ-50% תמיכה באופן קבוע. ככל שהמדיניות הכלכלית של בוש הותקפה, בוש רצה לחזק את הבסיס השמרני של התומכים בו. בוועידה הלאומית הרפובליקנית, בוש נתן לפט ביוקנן לנאום, וביוקנן תקף את הפרוגרסיביות החברתית של קלינטון וגור ולעג לניסיונם לתייג עצמם כ"דמוקרטים חדשים". לאחר הוועידה הלאומית, בוש התחזק מעט בסקרים, אולם בטווח הארוך, קלינטון שמר על ההובלה. בספטמבר, קלינטון המשיך להוביל על בוש בפער גדול, עד שרוס פרו חזר לבחירות. מטה בוש שמח על חזרתו, וטען שמטרת בוש היא להשתוות עם קלינטון במספר התומכים. אחוזי התומכים בפרו נשארו נמוכים, עד שניתנה לו ההזדמנות להשתתף בעימות משולש. בעוד שתומכיו של בוש נשארו נאמנים לו, פרו החל לקחת תומכים מקלינטון, והוא ובוש החלו לתקוף את קלינטון על אישיותו.
טענות אישיותיות
במהלך מסע הבחירות הועלו טענות רבות כנגד אישיותו של קלינטון. הוא הואשם בהשתמטות מגיוס בתקופת מלחמת וייטנאם ובשימוש במריחואנה (לטענה זו הגיב קלינטון ב"לא לקחתי לריאות"). בוש גם האשים את קלינטון בפגישה עם קומוניסטים במהלך טיול לרוסיה בתקופת לימודיו. בנוסף, הוא הואשם ברדיפת שמלות.
האשמות נוספות הועלו בנוגע לרומן שהיה לקלינטון עם ג'ניפר פלאוורס, אותו קלינטון הכחיש.
תוצאות
ב-3 בנובמבר, קלינטון זכה בבחירות והיה לנשיא ה-42 של ארצות הברית, בהפרש גדול בחבר האלקטורים, ועם 43% מקולות המצביעים מול 37% לבוש, ו-19% לפרו. זאת הייתה הפעם הראשונה מאז 1968 בה זכה מועמד לנשיאות בבחירות עם אחוזי תמיכה של פחות מ-50%. רק מחוז קולומביה וארקנסו של קלינטון נתנו רוב מוחלט מקולותיהן למועמד אחד. בכל שאר המדינות, זכו בוש או קלינטון ברוב יחסי של הקולות.
התוצאה של בוש הייתה הנמוכה ביותר עבור מועמד של המפלגות הגדולות מאז אלף לנדון שקיבל 36.5% אחוזים מהקולות ב-1936. לבוש היו אחוזי תמיכה נמוכים יותר אפילו מאשר הרברט הובר שהובס ב-1932 (וזכה ל-39.7% תמיכה).
פרו זכה ל-19,741,065 קולות ול-18.9% אחוזי תמיכה. הוא המועמד השלישי היחיד שהופיע בעימות טלוויזיוני עם שני המועמדים של המפלגות הגדולות (ג'ון אנדרסון הופיע בעימות עם רונלד רייגן ב-1980 אולם הנשיא ג'ימי קרטר לא הופיע בעימות). פרו טען שהסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה פוגע בהיצע העבודות. הוא הוביל בסקרים כמעט חודשיים- הישג שלא היה כמותו למועמד ממפלגה שלישית כמעט מאה שנה. הוא איבד הרבה מתמיכתו כשהודיע על פרישתו רק כדי לחזור.
19 אחוזי התמיכה של פרו עשו אותו למועמד השלישי הכי מוצלח מאז תיאודור רוזוולט ב-1912. אחוזי התמיכה שלו גם היו הגבוהים ביותר ביחס לכל מועמד שלישי אחר שלא זכה באלקטורים.
אף על פי שלא ניצח באף מדינה, פרו קיבל 30.44% תמיכה במיין לעומת 30.39% לבוש (וקלינטון ניצח עם 38.77%). ביוטה, פרו זכה ל-27.34% תמיכה לעומת 24.65% לקלינטון (ובוש ניצח עם 43.36%).
קאלן סקינק
קאלן סקינק (בסקוטית: Cullen Skink) הוא נזיד (מרק סמיך) מהמטבח הסקוטי שמקורו בעיר קאלן שבמוריי, בחופה הצפון מזרחי של סקוטלנד. מרק זה מכיל "פינן האדי" (Finnan Haddie) - דג חמור ים מעושן, וכן תפוחי אדמה ובצלים. המרק מוגש לרוב כמנה ראשונה בארוחה סקוטית מסורתית.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1992
תוצאות
הבחירות היו הפעם האחרונה בה מונטנה תמכה במועמד דמוקרטי. 1992 הייתה הפעם הראשונה בה דמוקרטי התמנה לנשיא בלי לזכות באלקטורים של טקסס והפעם השנייה בה דמוקרטי זכה בלי לזכות באלקטורים של פלורידה (ג'ון קנדי עשה זאת ב-1960). עד 2012, קלינטון היה הדמוקרטי היחיד שזכה בבחירות בלי לזכות באלקטורים של צפון קרולינה. הוא גם נהיה הדמוקרטי הראשון מאז לינדון ג'ונסון שזכה בכל מדינה בצפון מזרח ארצות הברית; כל מועמד דמוקרטי מאז קלינטון שיחזר את ההישג הזה, חוץ מאל גור שהפסיד הפסד זעום בניו המפשייר בשנת 2000, ומהילרי קלינטון שהפסידה בפנסילבניה (ברוב זעום) ובאחד ממחוזות מיין ב-2016. זו גם הייתה הפעם הראשונה מאז 1964 בה המדינות הבאות תמכו בדמוקרטים: קליפורניה, קולורדו, אילינוי, מונטנה, נבאדה, ניו המפשייר, ניו ג'רזי, ניו מקסיקו וורמונט.
קאלן סקינק
מאכל זה מוזכר בתיאור מסעם של ג'יימס בוסוול וד"ר סמיואל ג'ונסון לסקוטלנד, והם כותבים כי אכלו אותו בבקרם בקאלן ב-26 באוגוסט 1773 וכי ד"ר ג'ונסון נגעל מחמור הים המיובש שבושל בנזיד.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1992
ניתוח
בניגוד לבוש, קלינטון הצליח לאחד את הפלגים השונים במפלגתו. קלינטון הודיע על תמיכה בעונש המוות ובתלבושת אחידה בבתי הספר. דבר זה סייע לו לקבל תמיכה בכמה ממדינות רפובליקניות מהדרום ובניו אינגלנד. הליברלים התרשמו מתמיכתו בהפלות ומקשריו לאפריקנים-אמריקנים. תומכיו הצעירים עזרו לקלינטון להיות סמל לדור הבייבי בום.
השפעתו של פרו על התוצאות עדיין שנויה במחלוקת. רפובליקנים טענו שפרו פגע בבוש. אף על פי ששמרנים רבים תמכו בפרו כהתנגדות להעלאת המיסים, ניתוחים של התוצאות הראו שפרו לקח מספר קולות שווה מקלינטון ומבוש. פרו זכה לתמיכה מכל קצוות הקשת הפוליטית שהתנגדו להסכם הסחר החופשי.
אף אחד מהמועמדים לא דיבר על הפלות. סקרים הראו שתומכי הפלות רבים עזבו את בוש לטובת קלינטון.
אגריסטדה
אָגְרִיסְטָדַה, (לאדינו: Agristada), היא סוג של בלילה חמצמצה, מהמטבח היהודי ספרדי של תפוצות הבלקנים ואסיה הקטנה המשמשת כרוטב או ציר לתבשילים שונים, אותם נהוג להגיש בדרך כלל כמנות ראשונות לפני ארוחת חגי שלוש הרגלים.
אטימולוגיה
מקור השם אגריסטדה הוא מהמילה הספרדית בת ימי הביניים אָגְרֶסְטוֹ (Agresto) שהתייחסה לחומץ פירות בחומציות גבוהה שהוכן מענבי בוסר ותפוחים ושימש כציר להכנת הרוטב.
היסטוריה ותפוצה
הסולטאן העות'מאני באיזיט השני הזמין את מגורשי ספרד להתיישב ברחבי האימפריה העות'מאנית ובכלל זה בחבל הבלקן. היהודים שהיו אוריינים ובעלי מקצוע נקלטו היטב במסגרותיה של האימפריה החדשה ושגשגו. היה זה מיזוג של תרבויות ושילוב של מטבחים. המטבח היהודי ספרדי אימץ אל חיקו מאכלים השאולים מן המטבח העות'מאני כגון אנג'ינרה, אפיו וקציצות כרישה והנחיל למטבח הבלקני מאכלים כגון בורמואלוס, מרנג'נה אסאדה והאגריסטדה, אשר תפוצתה הייתה הרחבה ביותר בקרב מטבחי עמי הבלקן. למשל, נטען שמקורו של מרק האבגולמונו היווני הוא מהאגריסטדה. התפוצה הרחבה של הרוטב הביאה לעיתים לאובדן ההקשר המקורי של השם אגריסטדה, שכאמור התייחס לרוטב או הציר עמו מכינים מאכלים שונים וניכוס שגוי שלו לכל התבשיל. המאכל נקרא קריסטדה על ידי יהודי הלבנט ומצרים.
הכנת המאכל
ההכנה מתבססת על הרתחת בלילה המורכבת מביצים, קמח העשוי מחיטה ברוב ימות השנה, בחג הפסח קמח מצה או תפוחי אדמה, מיץ לימון ותבלינים שונים. במהלך רתיחתו, מוסמך בעדינות הציר תוך הקפדה על מרקמו.
הגשת המאכל
בחג הפסח נהוג להגיש מנה קרה של דג קרפיון מטוגן עם אגריסטדה, (לאדינו: Peshkado kon Agristada), כאשר עורך סדר הפסח היה מכובד בראשו של הדג. הכבוד היה רב, אך האכילה מייגעת במיוחד. גרסת דג נוספת היא הגשת נסיכת הנילוס המבושלת ברוטב. גרסאות נוספות לפסח התבססו על חלקי פנים כגון מוח, כבדים וקורקבני עוף. בתפוצות אסיה הקטנה נהגו בחגים נוספים, להגיש גם תבשילים בגרסאות חמות, כגון כדורי בשר מבושלים באגריסטדה, (לאדינו:bóndigas kon Agristada).
פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ
פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Friedrich I. von der Pfalz; 1 באוגוסט 1425 - 12 בדצמבר 1476), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1451–1476.
ביוגרפיה
פרידריך נולד ב-1 באוגוסט 1425, ללודוויג מפפאלץ ולמתילדה מסבויה, בתם של אמדאו, נסיך אכאיה וקתרין מז'נבה. בשנת 1436 מת אביו לודוויג השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ואחיו לודוויג הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1449 מת אחיו לודוויג הרביעי, ובנו פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו. אולם מכיוון שהיה קטין שלט פרידריך כעוצר, ובשנת 1451 תפס את השלטון בעצמו. מכיוון שהדבר היה מנוגד לחוק הקיסרי לא הכיר בכך פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם לא היה יכול למנוע זאת, מכיוון שפרידריך היה בברית עם לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה. פרידריך סירב להתחתן, ואימץ את אחיינו פיליפ כבנו.
פרידריך היה בסכסוך מתמיד עם אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ועם דיטריך פון איזנבורג, ארכיבישוף מיינץ, שהיו תומכיו של פרידריך השלישי, ובמלחמות נגדם הרחיב את שטחיו. בשנת 1462 הביס פרידריך בקרב סקנהיים שהיה חלק ממלחמת בוואריה, את קרל הראשון, מרקיז באדן-באדן, אולריך החמישי, רוזן וירטמברג, לודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וגאורג מבאדן, בישוף מץ, והרחיב את שטחיו על חשבונם.
בשנת 1465 כרת פרידריך ברית עם שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, שהייתה מכוונת נגד אויביו אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ולודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן. בשנת 1471 הסתכסך פרידריך עם יאקוב פון ברוק, ראש המנזר בוייסנבורג, ובעקבות כך הטיל עליו פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה חרם קיסרי, אך לא היה לכך השפעה על פרידריך.
ב-12 בדצמבר 1476 מת פרידריך בהיידלברג, ואחיינו פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו.
Oh No!
(בעברית: הו לא!) הוא שיר של הזמרת הוולשית מרינה אנד דה דיימונדס, מתוך אלבום האולפן הראשון שלה, The Family Jewels. השיר יצא לאור כסינגל הרביעי של האלבום ב-2 באוגוסט 2010.
קוק-א-ליקי
מרק קוק-א-ליקי (בסקוטית: Cock-a-leekie  - "עוף וכרישה") הוא מרק המהווה את אחד המאכלים המסמלים את המטבח הסקוטי, ונחשב לאחד המאכלים הלאומיים של סקוטלנד. המרק הוא מרק עוף העשוי מציר בשר עוף וכרישה. בעבר נהגו להוסיף למרק גם שזיפים, וזאת כדי להוסיף טעם למרק (בתקופה בה תבלינים היו יקרים ביותר).
Oh No!
רקע והרכב
"" הוא שיר מסוג אוונגרד, אלקטרופופ ודאנס-רוק. הוא נכתב בטיול של דיאמנדיס ללוס אנג'לס, שבוע לאחר עשיית המאסטרינג לאלבומה, The Family Jewels, זו הייתה הרצועה האחרונה שנכנסה האלבום. דיאמנדיס הסבירה:
נעשה שימוש בגרסה האינסטרומנטלית לשיר בפרסומת של הסיטקום האמריקאי "המפץ הגדול" בבריטניה. ב-25 ביולי 2010, ביצעה דיאמנדיס את השיר בתוכנית "Big Brother's Little Brother" של ערוץ 4, תוכנית ספין-אוף של סדרת הריאליטי האח הגדול בבריטניה ובאירלנד. בנוסף, נכלל ברשימת ברשימת השירים של משחק הווידאו "Just Dance 4" משנת 2012, ושומש בפרומו לעונה השלישית של הסדרה אוקוורד בשנת 2013.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של בוים על ידי קינגה בורזה, צולם ב-10 ביוני 2010, ופורסם ב-28 ביוני 2010. דיאמנדיס הסבירה כי הקליפ הושפע מקריקטורות של שנות ה-90 ומגרפיקת ה-"zany neon" הישנה של MTV. בורזה הוסיפה כי הקונספט של הקליפ נובע ממילות השיר, העוסקות באובססיבית לצרכנות, הצלחה, כסף ותהילה.
קרדיטים
הקרדיטים שלהלן לקוחות מהערות האלבום של The Family Jewels.
פארה דיבה
פארה דיבה היא פארה פהלווי (בפרסית: فرح دیبا, תעתיק מדויק: פרח דיבא; נולדה ב-14 באוקטובר 1938 בתבריז, איראן) היא אלמנתו של מוחמד רזא שאה פהלווי, השאה האחרון של איראן, הנושאת בתואר שהבאנו (קיסרית) החל משנת 1967 עד צאתה לגלות עם השאה בשנת 1979) והיא המשיכה להיות לצידו עד למותו ממחלת הסרטן בשנת 1980. דיבה שימשה כמלכה לצד השאה בין השנים 1979–1967.
למרות שהמלוכה באיראן הוגלתה, מספר מדינות ממשיכות לכבד ולשמר את תארה של פארה דיבה כ"קיסרית" או "הוד מלכותה", ובהן ארצות הברית, דנמרק, ספרד וגרמניה. גם התקשורת מחוץ לאיראן, מתוך נימוס, ממשיכה להתייחס לפארה דיבה בתואר הנ"ל וכך גם נוהגים תומכי משפחת המלוכה, וזאת למרות שהשלטון האסלאמי באיראן ביטל את כל התארים בהם החזיקה משפחת המלוכה.
ילדותה
פארה דיבה נולדה בעיר תבריז שבצפון-מערב איראן, למשפחה המשתייכת למיעוט האזרי במדינה. היא הייתה בת יחידה להוריה. בזיכרונותיה כותבת כי מוצאו של אביה באזרבייג'ן האיראנית, בעוד מוצאה של אמה ממחוז גילאן שעל חוף הים הכספי.
משפחת אביה הייתה מן המעמד הגבוה. סבה מצד אביה היה דיפלומט במאה ה-19, ושימש כשגריר איראן בחצר בית רומנוב במוסקבה. אביה שירת כקצין בצבא המלכותי האיראני והיה בוגר האקדמיה הצבאית הצרפתית בסן-סיר. לפארה דיבה היו קשרים הדוקים עם אביה ומותו הפתאומי בשנת 1948 השפיע עליה קשות. מותו אף הותיר את משפחתה במצוקה כלכלית ובנסיבות אלה נאלצו לעזוב את הבית הגדול בו התגוררו בצפון טהראן, ולעבור לדירה בבניין משותף. פארה דיבה דוברת פרסית, אנגלית וצרפתית, ואף שולטת באזרית. בעת ביקורה באזרבייג'ן הסובייטית, בשנת 1972, העניקה ראיונות רבים בשפה האזרית, תוך שהיא מפגינה את שליטתה ברזי השפה.
השכלתה ואירוסיה
החלה את לימודיה בבית הספר האיטלקי בטהראן וממנו עברה לבית הספר הצרפתי ע"ש ז'אן ד'ארק. בצעירותה בלטה בתחום האתלטיקה והייתה קפטן נבחרת הנשים בכדורסל בבית ספרה. עם סיום לימודי התיכון בבית הספר הצרפתי ראזי עברה לפריז שם למדה אדריכלות בבית הספר המיוחד לאדריכלות (École Spéciale d'Architecture). תלמידים איראנים רבים שלמדו מחוץ למדינה קיבלו מלגות ללימודים מהמדינה. לכן, כאשר השאה האיראני ביקר במדינות זרות נפגש לעיתים קרובות עם סטודנטים איראנים במדינה המארחת. בעת מפגש כזה, שנערך בשגרירות האיראנית בפריז, נפגשה פארה דיבה לראשונה עם בעלה לעתיד, מוחמד רזא פהלווי. בקיץ 1959, לאחר ששבה לטהראן, החל השאה מחזר בזהירות אחר דיבה, בתיווכה החלקי של בתו, הנסיכה שאנאז. הזוג הכריז על אירוסיו ב-23 בנובמבר 1959.
נישואיה ומשפחתה
פארה דיבה נישאה למוחמד פהלווי ב-21 בדצמבר 1959, בהיותה בת 21. נישואיה עוררו סקרנות רבה בעיתונות העולמית. הצלחת נישואיה היו תלויים בשאלת יכולתה ללדת בן יורש לשושלת השאה. אף שנישא פעמיים לפני נישואיו לדיבה, לשאה הייתה בת אחת בלבד, אשר על-פי כללי הירושה באיראן לא הייתה יכולה לרשת את אביה. התפרקות נישואיו השניים של השאה היו על רקע עקרותה של סוראיה. בנסיבות אלה תלה השאה וממשלתו תקוות רבות בדיבה. בנו של השאה, רזא כורש עלי פהלווי, נולד ב-30 באוקטובר 1960, אחריו נולדו לזוג שלושה ילדים נוספים: פארנאז (1963), עלי רזה (1966) שהתאבד ב-2011 בביתו בארצות הברית, וליילה (1970).
מלכה וקיסרית
בעת שנישאה, התפקיד אשר נועד לדיבה כמלכה לא היה ברור. הציפייה העיקרית ממנה בבית המלוכה הייתה שתלד יורש לשושלת השאה. אולם לאחר שמילאה ציפייה זו ונסיך הכתר נולד, המלכה הצעירה הייתה חופשייה יותר להקדיש מזמנה אף לפעילויות רשמיות. בתחילה מלאה בעיקר תפקידים טקסיים. נכחה בפתיחת מוסדות חינוך ובריאות, ולא נגעה בנושאים הנתונים במחלוקת. אולם, ככל שהתנסתה יותר בתפקיד, השתנה מעמדה והפכה מעורבת יותר ויותר בעבודת הממשלה, ובנושאים שעוררו את עניינה. היא ניצלה את קרבתה לשאה כדי להפעיל את השפעתה ולגייס תקציבים למטרות שהיו קרובות לליבה, במיוחד בתחום זכויות נשים ופיתוח תרבותי.
האהדה לה זכתה לא נעלמה מעיני הממשל באיראן. חשיבותה בעיני השאה באה לידי ביטוי בטקס ההכתרה בשנת 1967, בו הוכתרה לשאהבנו או קיסרית איראן המודרנית. השאה נתן אות נוסף לחשיבותה כאשר הכריז עליה כעוצרת הכתר אם ילך לעולמו בטרם ימלאו לנסיך הכתר 21 שנים. מינוי אישה לתפקיד זה היה יוצא דופן בממלכה מזרח תיכונית.
לצד אהדה ציבורית, יוזמותיה ופעילויותיה של דיבה באיראן זכו לביקורת מקבוצות וגופים דתיים. חלק ניכר מביקורת זו הייתה על רקע הביקורת הכללית נגד בית פהלווי, ובהתנגדות לבית המלוכה דיבה הפכה למטרה נוחה.
תארים
פארה הייתה האישה הראשונה והיחידה שנקראה בתואר "שהבאנו" (הגברת שאה), המקביל לתואר "שאה" ושווה ערך ל"קיסרית", שכן עד לשנת 1968 נשות מלכי איראן זוכו בתואר מלכה בלבד.
המהפכה האיראנית
מספר גורמים חברו יחדיו להתגברות התנגדות פנימית כנגד ממשל השאה בתחילת שנת 1978. ביטויי הסתייגות מן השלטון המשיכו להתגבר במהלך השנה והובילו להפגנות המוניות כנגד השלטון. בנסיבות אלה בוטלו משיקולי ביטחון רוב האירועים הרשמיים בהם הייתה הקיסרית אמורה ליטול חלק. עם תום השנה החריף המצב עוד יותר. המהומות וביטויי מרי אזרחי הגיעו לשיא בינואר 1979. הממשלה הכריזה על שלטון צבאי ברוב הערים המרכזיות באיראן ומרד גלוי איים לפרוץ בכל רגע. בנסיבות אלה החליטו (או אולצו) השאה ואשתו לעזוב את איראן ב-16 בינואר 1979.
לאחר עזיבת איראן
יעדם של השאה ואשתו, לאחר עזיבת איראן, היה נתון במחלוקת אף בקרב השאה ועוזריו. בעת תקופת שלטונו קיים השאה יחסים הדוקים עם נשיא מצרים אנואר סאדאת. הנשיא הזמין את הזוג למצוא מקלט במצרים והם הסכימו. על רקע לחץ של השלטון החדש באיראן על ממשלת מצרים, עזבו השאה ואשתו את המדינה ופתחו במסע במדינות רבות, שנמשך 14 חודשים, בחיפוש אחר מדינה שתיתן להם מקלט קבוע. ממצרים הם עברו למרוקו, שם היו אורחיו של המלך חסן השני. ממרוקו המשיכו לאיי בהאמה, שם הוענק להם מקלט זמני. לאחר שתמה אשרת השהיה שלהם בבהאמה, הם פנו בבקשת מקלט למקסיקו, ושכרו בית סמוך למקסיקו סיטי. במהלך מסעם זה התדרדרה במהירות בריאותו של השאה, אשר היה חולה בלימפומה. בחיפוש אחר מרפא הגיע הזוג לארצות הברית, ביקור שגרם להחרפה נוספת של היחסים המתוחים ממילא בין ארצות הברית לאיראן. אשרת השהייה של הזוג בארצות הברית לא הוארכה והם נאלצו לעזבה ולעבור לפנמה. אולם, הם נאלצו לעזוב אף את פנמה לאור שמועה כי ממשלת פנמה מתכוונת לעוצרם ולהסגירם לידי איראן. בקשתם לנשיא מצרים סאדאת לשוב למצרים נענתה והם שבו למצרים במרץ 1980, שם נותרו עד למותו של השאה ב-27 ביולי 1980.
חייה בגלות
לאחר מות בעלה נותרה דיבה במצרים כשנתיים נוספות וגרה בקהיר, בארמון שהנשיא סאדאת העמיד לרשותה ולרשות משפחתה. חודשים ספורים לאחר ההתנקשות בחיי סאדאת, עזבה דיבה את מצרים, לאחר שנשיא ארצות הברית, רונלד ריגן, הודיע לה כי היא אורחת רצויה בארצות הברית. תחילה גרה בוויליאמסטאון, מסצ'וסטס, ואחר כך בקונטיקט. לאחר מות בתה ליילה בשנת 2001, היא קנתה בית במרילנד, סמוך לוושינגטון די. סי., כדי לחיות בקרבת בנה ונכדיה. לדיבה שלושה נכדים מבנה רזא.