cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צב פינטה ענק
לצבים אלה שריון מגודל בצורת אוכף, בצורה המאפשרת התרוממות של הצוואר הארוך של הצב עד לצמרות עצים קטנים או קקטוסים. הצב ניזון מעשבים, פרחים ופירות של קקטוסים ושותה כמויות מים, אך לאחר מכן יכול לשרוד כמה חודשים מבלי לאכול או לשתות. הצב יכול לנוח 16 שעות ביום. הצבים התרבו בינואר עד מאי ונעו לעבר מושבות הקינון ביוני עד לנובמבר.
צבי ענק אלה תוארו כבר ב-1877 בידי החוקר הגרמני אלברט גינטר (Albert Günther), מדגימות שהגיעו ללונדון. לאחר ציד כבד שהתרחש במאה ה-19 וכן הבאת מינים פולשים לאיים, הצבים נעלמו מהנוף והייתה הנחה שצבים אלה נכחדו לגמרי מהעולם. אך ב-1971 נמצא פרט בודד שלא נכחד - פרט שקיבל את השם ג'ורג' הבודד, והיה האחרון מבני תת-מינו עד שמת בגיל 100 בשנת 2012. ניסיונות להרביע אותו במינים אחרים לא צלחו.
בשנת 2020 נתגלו שלושים פריטים של צבים הנושאים את הגנים של תת-מין זה באי איסבלה.
איילט רומליה
הבירה הייתה באדריאנופול (אדירנה), סופיה, ולבסוף מונסטיר (ביטולה). שטחה המדווח במאה ה -19 היה.
היסטוריה
הביילרביי הראשון של רומליה היה לאלה שאהין פאשה, אשר זכה בתואר על ידי הסולטן מוראט הראשון כפרס על כיבוש אדריאנופול (אדירנה) בשנות ה-60 של המאה ה-14, ובהינתן סמכות צבאית מעל השטחים העות'מאנית באירופה, שבו הוא שלט בצורה יעילה כסגנו של הסולטאן בזמן שהסולטאן חזר לאנטוליה. כמו כן, הוקם בשנת 1593 איילט סיליסטרה.
מאז הקמתה, פרובינציית רומליה - שונתה בתחילה ביילרבליק או באופן כללי איילט ("פרובינציה"). הפרובינציה הקיפה את כל נחלותיה האירופיות של האימפריה העות'מאנית, כולל הכיבושים הטרנס-דנוביים כמו אקרמן, וזאת עד ליצירת פרובינציות נוספות ב, החל בארכיפלג (1533), בודין (1541) ובוסניה (1580).
בירת רומליה הראשונה הייתה ככל הנראה אדירנה (אדריאנופול), שהייתה גם, עד כיבוש קונסטנטינופול בשנת 1453, עיר הבירה של העות'מאנים. אחר כך הפכה סופיה לבירת החבל לזמן קצר ושוב חזרה אדירנה למעמד הבירה עד 1520, כאשר סופיה שוב הפכה למקום מושבו של הביילרביי. בתקופה זו, היה הביילרביי של רומליה מפקד הכוח הצבאי הבכיר ביותר במדינה, וממונה על יחידות סיפאהים מוטבי טימאר. נוכחותו בעיר הבירה בתקופה זו, ומעמדו הצבאי הבכיר הובילו למינויו לחבר קבוע של המועצה האימפריאלית. מאותה סיבה, וזירים גדולים כמו מהמוט פשה אנג'לוביץ' או פרגלי אבראהים פאשא החזיקו בשני התפקידים, ביילרבליק והווזיר הגדול.
במאה ה-18 הפכה מונסטיר למשכנו החלופי של המושל, ובשנת 1836 הפכה רשמית לבירת האיילט. בתקופה זו, הוחל ברפורמות הטנזימאט, שמטרתן מודרניזציה של האימפריה, ובמסגרתן, פיצלו מאיילט רומליה את האיילטים החדשים של סקופיה, יואנינה וסלוניקי והקטינו את שטחו של איילט רומליה לכדי מספר מחוזות ברחבי אזור מונסטיר. איילט רומליה נותר במתכונתו עד 1867, כאשר כחלק מיישום חוק הווילאייטים, הוא סופח לווילאייט סלוניקי.
נוסח איטליה
נוסח איטליה (או בשמותיו האחרים "מנהג איטליאני", "מנהג בני רומי", "מנהג לועזים") הוא נוסח תפילה המקובל על יהודי איטליה שאינם ממוצא אשכנזי או ספרדי.
מנהג לועזים
נוסח התפלה המיוחד של יהודי איטליה מכונה בשם "מנהג לועז" או "מנהג לועזים", דהיינו, נוסח התפלות השגור בפי דוברי השפה הלטינית. מבחינה הלכתית יהודים אלו אינם פוסקים כיהדות אשכנז או יהדות ספרד, אשר כפופים לשולחן ערוך או להגהות הרמ"א, אלא לפי חכמי רומי, כמו ספר 'שבלי הלקט' לר' צדקיה ב"ר אברהם הרופא, עיבודו וקיצורו ספר 'תניא', מאת קרוב משפחתו ר' יחיאל ב"ר יקותיאל מן הענוים (שניהם ממחצית השנייה של המאה הי"ג) וכן מתוך 'ספר התדיר' לר' משה ב"ר יקותיאל מרומה (סוף המאה הי"ד), (לשם דוגמה, הם מתירים אכילת קטניות בחג הפסח, אך מברכים שתי ברכות על הנחת תפילין). מתוכם, נאספו הלכות ומנהגים, בעיבודים שונים ובהשמטות, חזרו ונדפסו גם בהוצאות המאוחרות של המחזור כמנהג בני רומה.
הקהילות בהן מקובל נוסח איטליה
ליהודי איטליה נוסח תפילה ייחודי משלהם שאינו נוסח הספרדים, נוסח האשכנזים או נוסח ספרד, ואף אינם כפופים למרות הקבלה. באיטליה היו קיימות אמנם גם קהילות שמוצאן מספרד שהתפללו בנוסח הספרדים וקהילות שמוצאן מגרמניה שהתפללו בנוסח אשכנז המערבי, אשר היו בעיקר בצפון איטליה. נוסח איטליה, אם כן, אינו הנוסח של כל היהודים באיטליה, אלא הנוסח של יהודי איטליה הוותיקים, הנקראים לועזים.
למרות היותו נוסח תפילה דומיננטי בקרב יהודי איטליה, נוסח איטליה מיעט להתפשט מחוץ לגבולותיה, בניגוד לנוסחי תפילה אחרים כמו נוסח הספרדים, שאותו העבירו מגורשי ספרד למקומות רבים או נוסח אשכנז שאף הוא הגיע למחוזות חדשים החל מהמאה ה-19. הנוסח האיטלקי כמעט לא יצא מחוץ לגבולות איטליה, למעט מקרים בודדים שבהם הגיע לקהילות אחרות במזרח התיכון. כך למשל בערים קושטא וסלוניקי פעלו מספר בתי כנסת איטלקיים עד מלחמה העולם השנייה, וכן בעיר צפת במאה ה-16 וה-17. כיום פעילות בירושלים ובנתניה קהילות בנוסח האיטלקי, המרכזית שבהן בבית הכנסת כמנהג בני רומה, והן היחידות בעולם מחוץ לאיטליה.
עקב גלי ההגירה של יהודים מלוב לאיטליה, לאחר הקמת מדינת ישראל עד סוף שנות השישים, נהפך נוסח הספרדים להיות הנוסח הדומיננטי בדרום ומרכז איטליה.
מאפייני נוסח איטליה
במנהג האיטלקי המאוחר קיימת השפעה של נוסחי תפילה אחרים שדחקו מסורות איטלקיות קדומות. למשל אצל יהודי העיר טורינו אומרים בשבת את הנוסח הרגיל של ברכת מעריב ערבים. בקצת קהילות ביטלו את אמירת הקטע "והשיאנו" בראש השנה, ויש האומרים "אתה קדשת" בעמידה של ליל שבת במקום "ומאהבתך". ברוב הקהילות, הפסיקו לומר קדושת כתר חוץ מבמוסף, והנוסח המקורי נשמר רק בקהילה האיטלקית בירושלים ובפדובה.
הפיוטים בנוסח איטליה
המאפיין את הפיוט אצל יהודי איטליה הוא בעיקר שילוב של יצירה פיוטית מקומית יחד עם איסוף פיוטים ממקורות שונים ומגוונים. בדומה לנוסח אשכנז ובשונה מנוסח הספרדים, בנוסח איטליה השתמרו פיוטים רבים ממוצא ארץ ישראלי, למשל בסדר ההושענות האיטלקי, בפיוטי הימים הנוראים וביוצרות לארבע פרשיות. ישנם גם פיוטים מתור הזהב בספרד המקובלים אצל יהודי איטליה כמו למשל הרשות לקדיש "יה שמך ארוממך" לר' יהודה הלוי, וכן מי כמוך ואין כמוך לשבת זכור. במנהג האיטלקי המאוחר אמצו בקצת קהילות את "אחות קטנה" בליל ראש השנה. הפיוט "עת שערי רצון להפתח" נאמר במסורת האיטלקית כסליחה בתפילת נעילה (בשונה מן המסורת הספרדית בה הוא נאמר לפני תקיעת שופר).
יהודה אריה ממודנה
ר' יהודה אריה ממודנה (מוכר גם בראשי התיבות ריא"ם; כ"ח בניסן של"א, 23 באפריל 1571 – כ"ז באדר ת"ח, 21 במרץ 1648) היה רב, דרשן, סופר, משורר ומגיה ספרים.
קורות חייו
יהודה אריה נולד בוונציה ליצחק ולרחל דיאנה מהעיר מודנה במחוז אמיליה-רומאניה שבאיטליה, נצר למשפחה יהודית מכובדת שגורשה מצרפת והתיישבה בעיר מודנה. בילדותו נודע יהודה אריה כעילוי, ובגיל שנתיים וחצי קרא את ההפטרה בבית הכנסת המקומי. כשמלאו לו שלוש שנים ידע לתרגם קטעים מן התורה לאיטלקית. כשהיה בן עשר למד תורה בפדובה, ומאוחר יותר הרחיב את ידיעותיו גם לספרות איטלקית, מוזיקה, משחק וריקוד. בגיל תשע-עשרה נשא לאישה את בת דודתו, רחל. רוב חייו עברו עליו בסבל רב - הוא התמכר להימורים והפסיד את כל כספו, מבין שלושת בניו האחד מת, השני נרצח, והשלישי נסע לברזיל וחזר רק אחרי מות אביו. אשתו רחל חלתה במחלת נפש קשה.
היה תלמידו של הרב שמואל יהודה קצנלבוגן (המהרשי"ק) ושל רבי שמואל בן אלחנן יעקב ארקיוולטי מחבר הספר "ערוגת הבושם". עבד כמורה, ובגיל 23 מונה לדיין ודרשן בעירו ונציה וכן כיהן כראש הישיבה הכללית של ונציה. נודע כדרשן מצוין ולדרשותיו הקשיבו גם גוים. עסק בהוראה שנים רבות, ועם תלמידיו הרבים נמנו גם נוצרים. אחד מתלמידיו הבולטים היה רבי שאול לוי מורטרה, לימים רב הקהילה ואב"ד באמשטרדם. מלבד עיסוקיו של מודנה בתחומי היהדות, עסק גם במקצועות חופשיים, והיה מנהל תיאטרון ואקדמיה למוזיקה בגטו של ונציה.
רבי יהודה אריה ממודנה נפטר בעירו ונציה בכ"ז באדר ה'ת"ח (1648).
ספריו
בגיל 13 (לפי עדות עצמו) כתב חיבור משעשע נגד הימורים בשם סור מרע המציג דיאלוג בהלכה, בהגות, בספרות ובפלפול בין שני חברים - אלדד ומידד: האחד מרבה להמר, ואילו השני מנסה להניאו מכך. בחיבור זה מתגלה כתיבתו המשחקית של ריא"ם שתלווה אותו לאורך כל כתיבתו. הרבה לעסוק בפולמוס עם נוצרים, ובתחום זה כתב את ספרו מגן וחרב (אולם נמנע לקחת חלק פעיל בויכוח פדובה). עסק גם בסמכותה ובאמינותה של התורה שבעל פה, בתחום זה כתב את הספר שאגת אריה נגד החיבור האנטי-רבני "קול שחל" (אותו כינה "קול סכל") ואת המאמר מגן וצנה נגד טענות אוריאל אקוסטה. האמין במיסטיקה ובאסטרולוגיה, אך התנגד בחריפות לקבלה; בתחום זה כתב את הספר ארי נוהם וכן ספר בשם בן דוד נגד האמונה בגלגול נשמות.
"ארי נוהם" שנכתב בשנת 1639, היה החיבור השני שהוקדש כולו לביקורת הקבלה והזוהר (באופן חלקי קדם לו "בחינת הדת" של ר' אליהו דלמדיגו). המניע המרכזי להתרחקותו של רבי יהודה אריה די מודינה מהקבלה ולכתיבת הספר היה הגושפנקא שהמיסטיקנים הנוצרים לקחו מהקבלה ומספר הזוהר לבניין שיטתם בקבלה נוצרית. את הספר כתב בעבור ר' יוסף חמיץ, שהיה אחד מתלמידיו. בספר מתח רבי יהודה אריה די מודינה ביקורת קשה על הקבלה, וטען כי ספר הזוהר הוא זיוף מאוחר בעל תכנים פסולים. וכך כתב: "שהוא חבור חדש ולא מקובל, ואינו מרשב"י ולא מתלמידיו, רק המצאת איזה אחד מן האחרונים". בספר הוא עמד על סימני איחור בזוהר, אי-דיוקים כרונולוגיים, הבאת תפילות מאוחרות, והוכחות לשוניות לטענותיו.
כמו כתבי פולמוס אחרים שלו, כך גם ספר זה לא יצא לאור אלא לאחר פטירתו, אולם הוא עשה רושם בציבור ורבנים שונים יצאו להגן על הזוהר והקבלה מפני טענותיו. לדוגמה הרמח"ל בחיבוריו "חוקר ומקובל", "מאמר הוויכוח" ו"מלחמת משה", שהמחקר זיהה כמענה לטענותיו. וכן הרב יצחק אייזיק חבר בספרו "מגן וצינה" והרב אליהו בן-אמוזג בספרו "אימת מפגיע על אר"י" התמודדו עם טענותיו.
הדפסת הספר נתעכבה עד לשנת 1840. עם צאתו לאור, השתמשו בו אנשי תנועת ההשכלה כנשק נגד המסורות המיסטיות הקבליות, שנתפסו בעיניהם כנחותות. בהקדמתו של יצחק שמואל רג'יו לספר "ארי נוהם" כתב:
"קח לך את הספר הזה כארי ינהום לפניהם תועבותם ויגד לעמך פשעם ואת בני ישראל חטאותם. אותו תשים לפניהם למען יבשו ויכלמו מאשר המה עושים (...) אף ידי תכון עמו לרדוף ולהשיג כל משאות שוא ומדוחים המחבלים (...) אמחצם ולא יוכלו קום ואזרם כקש לפני רוח".
בתיווכו של משכיל יהודי אירופאי, הגיעו שניים מכתביו של די מודינא כנגד הקבלה גם לידיעתם של כמה מתלמידי החכמים של העיר צנעא שבתימן, ובראשם הרב יחיא קאפח. חיבורים אלה השפיעו על הרב קאפח השפעה גדולה עד כדי הקמת תנועת דור דעה, על כתבים אלו הִרבה להסתמך בחיבורו כנגד הקבלה 'מלחמות השם'. כאשר שלח הרב קאפח את ספרו לירושלים לעיונו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, השיב לו הרב קוק כי עיקרי טענותיו כנגד הקבלה וספר הזוהר כבר הושמעו מימים ימימה, ונראה שבכך התכוון, בין השאר, לחיבוריו של די מודינא.
בשנת 1998 מלאו 350 שנה לפטירתו של די מודינא. לציון המאורע ערך מכון בן צבי בשיתוף "המכון לחקר יהדות איטליה" של "חברת יהודי איטליה" בירושלים, כינוס מדעי בינלאומי. ההרצאות שנאמרו בכנס פורסמו בספר אריה ישאג (2003).
כתביו
כמו כן חיבר פיוט יום זה יהי משקל ליום כיפור קטן.
זהב נאצי
זהב נאצי (בגרמנית: Raubgold, "זהב גנוב") הוא זהב שגרמניה הנאצית העבירה לכאורה לבנקים במדינות זרות בזמן מלחמת העולם השנייה. ישנה סברה שהמשטר הנאצי רושש את הקורבנות בשטחי הכיבוש שלו כדי לממן את מכונת המלחמה, וכי כל הכספים הועברו למספר מאגרים מרכזיים. פריטי זהב שונים נסחרו בתמורה לכסף ובסחר החליפין לקחו חלק משתפי פעולה רבים. היקף סחר זה וזהות משתפי הפעולה אינם ידועים עד להיום.
שאלת היעלמותו של הזהב הנאצי שהוברח לבנקים ברחבי אירופה בשנת 1945 הייתה נושא לספרים, תאוריות קונספירציה ותביעה משפטית שנערכה בשנת 2000 נגד בנק הוותיקן, הפרנציסקנים ונתבעים נוספים.
מכרות מרקרס
הארמייה השלישית של ארצות הברית שעשתה את דרכה מפרנקפורט, הגיעה לשטח שלימים יהיה בשליטה סובייטית וכבשה חלק מתורינגיה המערבית. ב-4 באפריל 1945, האמריקאים הגיעו למרקרס, עיר הנמצאת קילומטרים ספורים בתוך תורינגיה. בבוקר ה-6 באפריל, עצרו שני שוטרים צבאיים אמריקאים שתי נשים בעקבות עוצר לילי באזור. מאחר שהנשים היו אזרחיות צרפתיות במנוסה, ואחת מהן הייתה בהיריון וחיפשה עזרה רפואית, השוטרים לקחו אותן אל מפקדם מוץ. למזלו של מוץ, הוא והנשים חלקו דבר אחד במשותף, כולם ידעו לדבר גרמנית. בעודו ליווה אותן מחוץ לשטח הצבאי הסגור וניהל איתן שיחה, הם הגיעו לפתח מכרה מלח במרקרס. הנשים אמרו למוץ שהמכרה מכיל זהב שנגנב על ידי הגרמנים, יחד עם אוצרות נוספים. כאשר הוא חזר ליחידתו הוא חלק את המידע עם שלושה ממפקדיו, אך הם לא התעניינו בו. הוא הצליח לאסוף מספר חיילים וביניהם שבויי מלחמה בריטים, הגיע עימם למכרה ויחד הם חילצו ממנו זהב ופריטי אומנות.
בבוקר למחרת, קולונל ברנרד ד. ברנשטיין מן המפקדה העליונה של חיל המשלוח של בעלות הברית קרא על התגלית במגזין כוכבים ופסים. הוא איסף את חייליו והם הניחו מטעני נפץ במכרה שגילו חלל ברוחב 23 מטרים ובעומק של 46 מטרים. בתוכו הם מצאו 3,682 שקים וארגזים מלאים במטבעות גרמנים, 80 שקים של מטבעות זרים, 8,307 מטילי זהב, 55 ארגזים של זהב מותך, 3,362 שקים של מטבעות זהב, 36 שקים של כסף, שק אחד של מטילי פלטינה, 8 שקים של טבעות זהב ו-207 שקים נוספים שהכילו אבנים יקרות או חפצי ערך אחרים. המידע על מציאת המכרה ותכולתו הגיע לידי גנרל ג'ורג' פטון, ובהוראת אייזנהאואר חקרו שוב את המכרה והוציאו ממנו את כל הפריטים שהיו בו. תכולת המכרה הועברה במהרה לשטח שבשליטת האמריקאים מחשש שיפלו לידי הסובייטים.
העלמת הזהב
הזהב הנאצי שנמכר לבנקים באירופה ולגורמים אחרים בשנת 1945 הוא הנושא של ספרים, תאוריות קונספירציה וכן תביעות משפטיות נגד בנק הוותיקן שנערכה בינואר 2000, הפרנציסקנים ואף נאשמים אחרים. במשפט, בנק הוותיקן זוכה מאשמה ולא הוכח כי הוא אגר או סחר בזהב נאצי.
הבנק הלאומי השווייצרי, ממאגרי הזהב הגדולים במרכז אירופה לפני המלחמה, נחשב בתור יעד עיקרי דרכו יכלו הנאצים לסחור בזהב ובסחורות גנובות. במהלך המלחמה, הבנק השווייצרי קיבל 440 מיליון דולר בזהב ממקורות נאצים, מהם כ-316 מיליון דולר מקורם בזהב גנוב.
הוותיקן
ב-21 באוקטובר 1946, קיבלה מחלקת האוצר של ארצות הברית לידיה מסמך חשוב מהסוכן אמרסון ביגלאו. המסמך קיבל סיווג גבוה ביותר ורק ב-31 בדצמבר 1996 רמת הסיווג שלו הורדה ובשנת 1997 הוא שוחרר לציבור. במסמך נקבע כי בשנת 1945 עיקל הוותיקן זהב נאצי בשווי של 350 מיליון פרנקים שווייצרים, מתוכם זהב בשווי של 150 מיליון פרנקים שווייצרים הוחרמו על ידי השלטונות הבריטים בגבול אוסטריה-שווייץ. כמו כן, נטען במסמך כי העסקה נרשמה במספר חשבונות בנק שווייצריים. יתרה מכך, לפי המסמך זהב גנוב בשווי של 200 מיליון פרנק שווייצרי, בעיקרו מטבעות זהב, הועברו לקריית הוותיקן ולבנק הוותיקן כאשר המסייעים לתהליך ההעברה היו כמרים מהכנסייה הקתולית ופרנציסקנים. נציגים מן הוותיקן הכחישו את אמיתות המסמך והנאמר בו.
פורטוגל
במהלך המלחמה פורטוגל הייתה מדינה נייטרלית, והייתה אחד ממרכזי הפקת הטונגסטן שסחרה הן עם בעלות הברית והן עם מדינות הציר. הטונגסטון היא מתכת חשובה לתעשיית החימוש, במיוחד לפגזים ולקליעים חודרי שריון. תעשיית החימוש הגרמנית התבססה כמעט בעיקרה על אספקה שהגיעה אליה מפורטוגל.
עד תום המלחמה ולאחריה, פורטוגל הייתה המדינה השנייה שצברה וסחרה בזהב נאצי אחרי שווייץ. בתחילה המסחר עם גרמניה התבצע בהעברת כסף אמיתי, אך אנטוניו דה אוליביירה סלזר שחשש מרמאות דרש שהכספים יועברו לבנק המדינה בצורת זהב.
לפי ההערכה כמעט 100 טונות של זהב נאצי הולבנו דרך חשבונות בנק בשווייץ, ואילו רק 4 טונות של זהב הוחזרו לבעליהם.
רוזנפלד (עיר)
רוזנפלד (בגרמנית: Rosenfeld) היא עיר בדרום גרמניה, כ-80 ק"מ מדרום לעיר שטוטגרט.
העיירה מחולקת לשבעה אזורים עירוניים.
היסטוריה
בשנים 1758-1808 שימשה העיר כבירת האזור המנהלי (Oberamt) רוזנפלד. בינואר 1975 צורפו לעיר מספר יישובים סמוכים.
יהודים במקום
טרום מלחמת העולם הראשונה חיו בעיר לפחות שלוש משפחות יהודיות. משפחות אלו היגרו מהעיר להונגריה ולפולין.
כיום בעיירה לא גרים יהודים כלל.
תמר ריפקינד
תמר ריפקינד (נולדה בשנת 1957), שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל בשחייה.
ביוגרפיה
ריפקינד נולד וגדלה בקיבוץ כפר הנשיא והתאמנה בקבוצת השחייה של הפועל כפר הנשיא בהדרכת אדי נמינוב.
אלופת ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1970 זכתה ריפקינד ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:34.2 דקות, לפני מלכה קובץ מהפועל קריית טבעון (10:57.5 דקות) וענת וייס מברית מכבים עתיד (11:29.0 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:24.6 דקות, אחרי דורית זלץ מברית מכבים עתיד (2:23.8 דקות) ולפני ענת וייס (2:32.7 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:03.5 דקות, אחרי דורית זלץ (5:03.1 דקות) ולפני ענת וייס (5:18.7 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.8 דקות, אחרי זלץ (1:05.7 דקות) ווייס (1:07.9 דקות).
כינוס הפועל
בתחרויות השחייה של כינוס הפועל התשיעי שנערכו במאי 1971 זכתה ריפקינד במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:44.4 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:17.1 דקות.
בתחרות בינלאומית לנוער שנערכה בדרמשטט גרמניה ביולי אותה שנה זכתה ריפקינד במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי לגילאי 16 בתוצאה של 5:03.1 דקות. הייתה זו מדליית הזהב היחידה ששחיני הנוער של ישראל זכו בה.
בתחרות "שבע האומות" שנערכה ברמת גן באוגוסט אותה שנה סיימה ריפקינד במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:02.2 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר אותה שנה זכתה ריפקינד בשתי מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:32.9 דקות, אחרי דורית זלץ (2:21.7 דקות) ואילת יוטבת מהפועל העמקים (2:30.3 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:09.6 דקות, אחרי זלץ (5:01.4 דקות) ויוטבת (5:09.3 דקות).
אסף נימני
אסף נימני (נולד ב-7 במרץ 1983) הוא מאמן כדורגל ופוליטיקאי ישראלי.
גארי הרברט
גארי הרברט (באנגלית: Gary Herbert, נולד ב-7 במאי 1947) הוא פוליטיקאי אמריקאי מן המפלגה הרפובליקנית שכיהן כמושל יוטה בין אוגוסט 2009–4 בינואר 2021. בשנים 2015–2016 כיהן גם כיושב ראש אגודת המושלים הלאומית. בתום כהונתו היה הרברט המושל שכיהן הכי הרבה זמן ברצף מבין מושלי המדינות בארצות הברית.
ביוגרפיה
הרברט נולד במחוז יוטה וגדל בדרום ארצות הברית. בצעירותו עבד שנתיים כמיסיונר במזרח ארצות הברית. לאחר מכן למד באוניברסיטת בריגהאם יאנג (אך לא סיים את לימודיו), ושירת במשך שש שנים במשמר הלאומי של ארצות הברית, והגיע לדרגת רב-סמל. לאחר השירות נכנס לעסקיי נדל"ן.
אסף נימני
קט-רגל
נימני החל את דרכו כמאמן קטרגל בקרני שומרון בה הוא מתגורר. בשנת 2008 הקים את מועדון הכח קרני שומרון. באותה שנה הוביל את קבוצת הנוער של המועדון לאליפות ישראל בקט-רגל לנערים ונוער, כאשר ניצח בגמר המחוזי את מ.ס הרצליה ולאחר מכן, בגמר הארצי שנערך בהיכלי הספורט בראשון לציון, את מ.ס חורה בתוצאה 4–7.
כדורגל
באוגוסט 2010 הצטרף נימני למועדון הכדורגל של הפועל רמת השרון ומונה למאמן קבוצת הנערים של המועדון, על ידי בני טבק ששימש כמנהל המקצועי של מחלקת הנוער. בנובמבר 2011 קודם נימני (אז מאמן נערים א' של המועדון) לעוזרו של מנחם קורצקי ששימש כמאמן הקבוצה הבוגרת בליגת העל. הייתה זו עונתה הראשונה של הקבוצה בליגה הבכירה ובה היא סיימה בפלייאוף התחתון, והגיעה לחצי גמר גביע המדינה, שם הודחה על ידי הפועל תל אביב.
גארי הרברט
ביוגרפיה
בשנים 1990–2004 כיהן הרברט בוועדת מחוז יוטה, מחוז הולדתו. בנובמבר 2004 נבחר לכהן כסגן מושל יוטה. בשנת 2008 נבחר בשנית לתפקיד. באוגוסט 2009 הושבע לתפקיד המושל לאחר שג'ון האנטסמן התפטר מתפקידו על מנת לכהן כשגריר ארצות הברית ברפובליקה העממית של סין. בשנת 2010 נבחר הרברט לתפקיד מחדש כמועמד עצמאי. הוא נבחר שוב בשנת 2012 וב-2016.
אסף נימני
כדורגל
בעונת פתח את העונה השנייה שלו כעוזר מאמן בליגת העל, תחת ניסן יחזקאל שמונה לתפקיד בקיץ. באוקטובר 2012, עקב סכסוך בין יו"ר המועדון מאיר יצחקי לראש העירייה יצחק רוכברגר, קיבלו נימני ויחזקאל הודעה על סיום עבודתם במועדון.
ב-4 בנובמבר 2012 מונה נימני לעוזר השני של גיא לוזון, מאמן הנבחרת הצעירה של ישראל. באותו קיץ השתתפה הנבחרת בטורניר אליפות אירופה לנבחרות צעירות 2013 שנערך לראשונה בישראל. ב-28 בדצמבר 2012 החל במקביל לשמש כעוזרו של ניסן יחזקאל, שמונה למאמן מכבי הרצליה. את העונה סיימה הקבוצה בפלייאוף העליון בליגה הלאומית.
גארי הרברט
ביוגרפיה
הרברט תומך בצמצום מסים, הגבלת ההוצאות הממשלתיות, עידוד יזמות כלכלית וחופש עסקי. בתחילת כהונתו, הצהיר הרברט כי טיפוח החינוך נמצא בצמרת העדיפויות הממשלתיות, בדגש על חיזוק מערכת החינוך הציבורית. הרברט הוא תומך מתון של הזכות לשאת נשק ושל התיקון העשירי לחוקה.
הוא נשוי לג'נט סנלסון הרברט. לזוג יש שישה ילדים ושישה עשר נכדים.
אסף נימני
כדורגל
בעונת שימש כעוזרו של יחזקאל בקבוצת הפועל פתח תקווה, ובתום העונה העלו את הקבוצה בחזרה לליגת העל לאחר שלוש שנים. בעונת מונה נימני למאמן הפועל קטמון ירושלים והפך למאמן הצעיר ביותר באותה עונה בשלוש הליגות המקצועיות. הייתה זו עונתו הראשונה של כמאמן ראשי בקבוצת בוגרים, ובסופה חזרה הקבוצה לליגה הלאומית לאחר שזכתה באליפות ליגה א' צפון, כאשר במאזנה 25 משחקים ללא הפסד ו-13 ניצחונות רצופים.
בעונת פתח נימני את עונתו השנייה כמאמן הפועל קטמון ירושלים, הפעם בליגה הלאומית, והעלה את הקבוצה לרבע גמר גביע הטוטו לראשונה בתולדות המועדון לאחר שסיימו את שלב הבתים במקום הראשון. לאחר שנה וחצי במועדון פוטר נימני במחזור ה-13. בינואר 2016 שב נימני לעמדת עוזר המאמן כשמונה לעוזרו של ברק בכר בהפועל באר שבע, והיה שותף לזכייה באליפות המדינה.
ב-26 ביוני 2016 מונה למאמנה של הפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית. ב-23 בנובמבר 2016 סיים את תפקידו. ב-8 בדצמבר 2016 הצטרף נימני להפועל תל אביב כעוזרו של גיא לוזון עד שהשניים החליטו שלא ימשיכו עקב ההוצאה של המועדון לפירוק. ב-14 בפברואר 2017 שב נימני לשתף פעולה עם לוזון כאשר האחרון מונה למאמן מכבי חיפה ומינה את נימני לעוזרו. ב-9 בדצמבר 2017 סיימו השניים את תפקידם במועדון. ב-11 ביוני 2018 מונה נימני לתפקיד המנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון. בעונתו הראשונה כמנהל מקצועי שבה קבוצת הנוער של המועדון לליגת העל לאחר עונה אחת בליגה הלאומית.
ב-22 במאי 2019 מונה למנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא. נימני התעמת עם שופטים מספר פעמים לאורך הקריירה ואף הורחק במהלך משחקים. בנוסף, לאחר שער ניצחון לקראת תום משחק מול הפועל הרצליה בעונת 2014/15 סימן נימני לעבר אוהדי היריבה אצבע משולשת וצעק לעברם קללות.
ב-4 באפריל 2021 מונה נימני למאמנה של הפועל מרמורק לאחר פיטורי המאמן ארז בנודיס.
ב־25 במאי 2021 סיכם נימני בהפועל חדרה בתפקיד עוזר המאמן של מנחם קורצקי וחזר לשתף עימו פעולה לאחר עשור.
חיים אישיים
נמני מתגורר בקרני שומרון. בשירותו הצבאי שירת ביחידה קרבית של משמר הגבול. ביום העצמאות ה-68 למדינה קיבל נימני את אות "יקיר הישוב" מטעם המועצה מקומית של קרני שומרון. החל משנת 2019 ועד פרוץ מגפת הקורונה בישראל, שימש נימני כמנהל מחלקת הספורט במתנ"ס קרני שומרון. נמני בעל תואר ראשון B.A של המכללה האקדמית שערי מדע ומשפט.
קריירה פוליטית
בחייו הפוליטיים ניהל נימני את מערך הבחירות המקומיות בקרני שומרון של מפלגת כחול לבן במהלך הבחירות לכנסת ה-21, ה-22 וה-23. בפברואר 2021 הוא ניהל את קמפיין השטח של מחוז המרכז של המפלגה, והוצב במקום הלא-ריאלי ה-34 ברשימתה.
רויאל אוניון סן-ז'ילואז
רויאל אוניון סן-ז'ילואז (בצרפתית: Royale Union Saint-Gilloise), שנקראת גם בקיצור "אוניון אס. ז'ה." (Union SG או בראשי תיבות USG), ובאופן לא-רשמי גם "אוניון" (Union), היא קבוצת כדורגל מבלגיה, המשחק כיום בליגת העל הבלגית. מקורה בעיר במחוז הבירה בריסל, אולם מאז שנות ה-20 התבססה באצטדיון ז'וזף מריאן בעיר פורסט שגובלת בסן-ז'יל. כיום המועדון משחק
הקבוצה נוסדה בשנת 1897, והמועדון הוא אחד המצליחים ביותר בבלגיה מבחינה היסטורית, אף על פי שמאז שנות ה-60 הוא משחק לרוב בליגות הנמוכות.
למועדון 11 אליפויות בלגיה, בהן זכה בשנים 1904–1935, ולפיכך נחשב המועדון המצליח ביותר לפני מלחמת העולם השנייה, וכמו כן זכה בשני גביעי בלגיה. צבעי המועדון הם צהוב וכחול, ומספרו בהתאחדות בעת הקמתה הוא 10 (המועדון העשירי שהוקם תחת ההתאחדות הבלגית). הוא פופולרי בעיקר בקרב דוברי פלמית וצרפתית בבריסל ובקרב סטודנטים באוניברסיטה החופשית של בריסל.
מאז 2018 הבעלים העיקרי של הקבוצה הוא איש העסקים הבריטי-יהודי טוני בלום.
היסטוריה
בעשורים הבאים התדרדרה הקבוצה לכיוון תחתית-מרכז הטבלה בליגה הבלגית, אף על פי שהיו לה מספר הופעות בגביע ערי הירידים בשנים 1958 ו-1965, ואף הגיעו לחצי גמר של 1958/1960. בליגה, לעומת זאת, ירדה הקבוצה לראשונה לליגה השנייה בשנת 1963. בהמשך התנדנדה הקבוצה, ושנת 1973 הייתה האחרונה שלה בליגה הראשונה (עד 2021). בשנת 1980 אף התדרדרה עד לליגה האחרונה בבלגיה.
בסוף עונת 2020/2021 הבטיחה רויאל את עלייתה חזרה לליגה הבלגית הבכירה מהמקום הראשון, ובעונת 2021/2022 חזרה לליגה הבכירה לאחר כמעט 50 שנות היעדרות. הבעלים בלום הצהיר בתחילת העונה על תקציב של 15 מיליון יורו, ולא הביא שחקני רכש, ולמעשה התבסס על אותם שחקנים שהעלו את המועדון לליגה הראשונה עונה קודם לכן, כמו כן נשאר אותו המאמן - פליס מאזו והצוות המקצועי שלו. למעשה את התשתית לעונה הבכירה בנתה הקבוצה בעונת העלייה כאשר המנהל המקצועי כריס אולחאלין הביא דרך סקאוטינג המתבסס על אלגוריתם מתקדם שלושה שחקנים משמעותיים: את הבלם האנגלי כריסטיאן בורגס בן ה-30, והמגן השמאלי מת'יו סורינולה בן ה-20, וכמו כן את החלוץ דניז אונדב, גרמני ממוצא טורקי ששיחק בליגה השלישית.
בעונתה הראשונה בליגה הבכירה אחרי 50 שנה סיימה את הקבוצה העונה הסדירה במקום הראשון. זו הייתה הפעם הראשונה שבה מועדון שעלה ליגה, סיים בראש הטבלה בעונה שלאחר מכן בליגה הבלגית. בפלייאוף האלופות, אוניון סיימה במקום השני אחרי קלאב ברוז' ובכך העפילה לסיבובי המוקדמות של ליגת האלופות לראשונה בתולדות המועדון. בעונת 2022/23 הודחה הקבוצה מליגת האלופות לאחר הפסד בשני משחקים לגלאזגו ריינג'רס אך היא משחקת בליגה האירופית בעקבות דירוג הליגה הבלגית בין 15 הראשונות. בליגה האירופית העפילה הקבוצה לשמינית הגמר לאחר שסיימה במקום הראשון בבית ד' שהעניק כרטיס אוטומטי. בשמינית הגמר הדיחה את חברתה לבית ד', אוניון ברלין 3-6 בסיכום שני המשחקים. ברבע הגמר הודחה ע"י באייר לברקוזן 5-2 בסיכום שני המשחקים. בליגה הבלגית הקבוצה ממוקמת במקום השני אחרי ראסינג גנק. באותה העונה איבדה הקבוצה במחזור האחרון של העונה את האליפות לאחר שהובילה את הטבלה מחזור אחד לסיום העונה אך נכנעה 3-1 לגנק במחזור הסיום וסיימה רק במקום השלישי.
העימותים בביירות (2021)
העימותים בביירות היו סדרת עימותים מזוינים שפרצו בביירות, בירת לבנון, ב-14 באוקטובר 2021 בין צבא לבנון לחמושים מהארגונים חזבאללה ואמל.
במהלך העימותים נהרגו שבעה אנשים, נפצעו כ-32, ותשעה נעצרו.
האלימות פרצה במהלך הפגנה שארגן חזבאללה, שבה קראו להדחתו של השופט החוקר טארק ביטאר, שמונה לחקור את נסיבות הפיצוץ בנמל ביירות שאירע באוגוסט 2020.
העימותים החלו סמוך לבית המשפט באזור א-טיונה בעיר, שהיה קו החזית גם במלחמת האזרחים בלבנון.
רקע
לבנון הייתה במשבר פיננסי מתמשך מאז 2019, והמשבר החמיר בעקבות התפרצות מגפת הקורונה ובעקבות הפיצוץ בנמל ביירות.
הקריסה המתמשכת של שוק האנרגיה המקומי גרמה להפסקת חשמל ארצית ב-9 באוקטובר 2021, לאחר ששתי תחנות הכוח הגדולות בלבנון הושבתו ל-24 שעות עקב מחסור בדלק.
במקביל, נביה ברי וחסן נסראללה, ראשי הארגונים השיעיים אמל וחזבאללה, קראו להפסקת חקירת הפיצוץ בנמל ביירות בטענה כי השופט החוקר טארק ביטאר אינו אובייקטיבי.
העימותים
ב-14 באוקטובר 2021 הגיעו חמושים התומכים בארגונים השיעים חזבאללה ואמל למחות בקרבת בית המשפט אשר דחה את בקשת חברי הפרלמנט מטעם חזבאללה ואמל לפטר את השופט-החוקר טארק ביטאר מחקירת הפיצוץ בנמל ביירות. רבים מבתי הספר בעיר סגרו את שעריהם, מחשש לפגיעת ירי תועה בילדים.
המפגינים טענו כי צלפים של צבא לבנון היו הראשונים שפתחו באש, והמפגינים החמושים הגיבו בירי מרובי סער וRPG. צילומי אבטחה מהאזור מראים כי אכן חיילי צבא לבנון היו אלו שפתחו באש, לאחר שתומכים חמושים של הארגונים השיעיים חצו מחסומים שהוצבו בנקודות רגישות באזור.
תוצאות העימות
בעימותים נהרגו שלושה תומכי חזבאללה, שלושה תומכי אמל, ואישה אחת שהייתה בביתה ונפגעה מירי תועה, ונפצעו נוספים. רבים חששו כי העימותים עלולים לגרור הסלמה נוספת שתוביל להמשך מלחמת אזרחים.
תשעה אנשים נעצרו על ידי צבא לבנון לאחר העימותים, ונשיא לבנון מישל עאון נשבע להביא את הפושעים לדין.
בנקים, בתי ספר, משרדים וחנויות שממוקמים באזורים הנפיצים נסגרו בעת שנערכו הלוויות ההרוגים בעימותים.
תגובות
נשיא לבנון מישל עאון נשא נאום בטלוויזיה ובו אמר: "יצרתי קשר עם הגורמים הרלוונטיים כדי לטפל באירוע ולדאוג שהוא לא ישנה... האירוע החזיר אותנו לימים שלא נשכח ושהבטחנו שלא ישובו... אני נשבע שאעמיד את הפושעים לדין".
ראש ממשלת לבנון נג'יב מיקאתי הצהיר כי לבנון תקיים יום אבל לזכר ההרוגים. הוא טען כי האירוע אכן יהווה מכשול לממשלתו, אך זהו לא מכשול בלתי-עביר.
נד פרייס, דובר משרד החוץ של ארצות הברית, קרא להסדרת המתיחות בין הפלגים השונים. ויקטוריה נולנד, תת-מזכיר המדינה האמריקאי לעניינים מדיניים ששהתה בביירות באותו יום כינתה את המצב "בלתי מתקבל על הדעת".
משרד החוץ הכוויתי קרא לאזרחי כווית להתרחק מאזורי ההפגנות ולהישאר בבתיהם.
Dollar Days
Dollar Days הוא שיר של המוזיקאי האנגלי דייוויד בואי. זוהי הרצועה השישית באלבום האולפן העשרים וחמש והאחרון של בואי, Blackstar, שיצא ב-8 בינואר 2016. השיר נכתב על ידי בואי, והוא הופק על ידי בואי וטוני ויסקונטי. "Dollar Days" דורג במצעדים במספר מדינות, כולל מדינת מולדתו של בואי, בריטניה, בה הגיע השיר למקום ה-138.
הלחנה
"Dollar Days" הוקלט מבלי דמו לפני כן. לדברי דוני מק'קסלין, שסיפק חלקים לסקסופון עבור Blackstar, "יום אחד דייוויד פשוט הרים גיטרה… היה לו את הרעיון הקטן הזה, ופשוט למדנו את זה שם באולפן."
ביקורות
"Dollar Days" זכה לקבלת פנים חיובית מצד המבקרים. מייק פאוול מפיצ'פורק סקר בנפרד את השיר ותיאר אותו כ"שיר החדש הטוב ביותר, והשווה אותו ללהיטיו הוותיקים של בואי "Five Years" ו-"Ashes to Ashes". ג'ודי רוזן מבילבורד תיארה את השיר "מקסים" עם שילוב לירי של "עדינות ורעש".
נוסח רומניא
נוסח רומניא (הידוע גם כ"נוסח הרומניוטים") הוא נוסח התפילה של היהודים הרומניוטים. עדה זו מורכבת מיהודים שחיו בטורקיה האירופית, יוון והבלקן, עוד בימים  שנשלטו על ידי ה.
בדומה לנוסח איטליה גם הנוסח הרומניוטי מתאפיין בקרבה מסוימת לנוסח הארץ-ישראלי הקדום. למעשה הנוסח הקרוב ביותר לנוסח הרומניוטי הוא הנוסח האיטלקי, ושני הנוסחים יחד מכילים מסורות קדומות שנעלמו בנוסחי תפילה אחרים, כדוגמת אמירת כל נדרי בעברית. על פי המסורת של הקהילה, מוצאם של היהודים הרומניוטים הוא מארץ ישראל, דבר שהביא להשפעה גם על נוסח התפילה. גם התוכן הפיוטי במחזור רומניא כולל גם מפיוטי ארץ ישראל הקדומים והוא הולך בזה כפי מנהגי איטליה, אשכנז וצרפת שאימצו את הפיוט הארץ ישראלי ושלא כמנהג ספרד ותימן.
לרומניוטים היו גם מנהגים מיוחדים במבחר ההפטרות. ההפטרות לפי נוסח רומניא מבוססות על פי ההפטרות במנהג הארצישראלי הקדום, לעומת מנהגי שאר העדות שמבוססים על המנהג הבבלי. לפי נוסח רומניא סיימו את התורה בשנה אחת כמנהג הבבלי, ולכן נבחרה הפטרה אחת מתוך הפטרות שלשת הסדרים, המקבילים לכל פרשה.
נוסח הרומניוטים כמעט ונעלם לחלוטין לאחר גירוש ספרד, כשהגיעו לארצות אלו גם יהודים ספרדים וגם יהודים אשכנזים שהביאו איתם את נוסח התפילה שלהם, שדחק את הנוסח הרומניוטי. סידורים על פי נוסח הרומניוטים נדפסו במספר קטן מאוד של מהדורות, וכיום כמעט שאין מתפללים בו. בתי כנסת רומניוטים מצויים ביוון - בערים יאנינה ואתונה, (תפילות בעיקר בימים נוראים), בעיר קונסטנצה שברומניה, ב"בית הכנסת הגדול" שבעיר זו ובעוד קהילות בבלקן. בשכונת אהל משה בנחלאות שבירושלים קיים עד היום בית כנסת של רומניוטים יוצאי יאנינה בשם "בית אברהם ואהל שרה לקהילת יאנינה". בלואר איסט סייד, בניו יורק, קיים בית כנסת "קהילה קדושה יאנינה", שבו מתקיימות תפילות בשבת ובחגים. בתי כנסת אלה שומרים על חלק מפיוטי המחזור הרומניוטי והמנגינות של בני קהילת העיר יאנינה שביוון, אולם מתפללים שם לפי נוסח הספרדים.
מרוץ תהליכים
במדעי המחשב, מרוץ תהליכים (Race condition) או לעיתים תחרות או תנאי מרוץ, הוא מצב שבו התנהגותה של מערכת (בדרך כלל מרובת תהליכונים או אוסף של מספר תהליכים העובדים יחדיו במסגרת מערכת) תלויה בסדר התזמון של התהליכונים (או התהליכים), או באירועים אחרים במערכת שלא קורים בתזמון צפוי. תכונה זו עלולה לגרום להתנהגות בלתי צפויה ואפילו לבאג, אם המתכנת שכתב את התוכנה לא לקח בחשבון ההרצות האלו. חמור מכך, ייתכן שכמעט כל ההרצות יתנהגו כמצופה להוציא מספר בודד של הרצות שבהן התוכנית תקולה; דבר המקשה לזהות מצב שכזה.
אם התחרות היא בין תהליכים או תהליכונים מסוגים שונים, באופן המשפיע על התנהגות המערכת נרצה להבטיח סדר מסוים ולא לאפשר תחרות חופשית. דרך אחת להבטיח סדר היא על ידי סנכרון.
מקובל להדגים את הבעיה באמצעות מרוץ סוסים שבו כל סוס מייצג אלמנט אחר של התוכנה. כך למשל ממשק המשתמש מיוצג על ידי סוס אחד, וקישוריות הרשת על ידי אחר. על מנת שהתוכנית תפעל כנדרש, על סוס מסוים, נאמר מספר 5, לזכות בתחרות. אם אכן יזכה – התוכנית תפעל כראוי, בעוד שאם סוס אחר יזכה, התוכנית עלולה לקרוס.
בהקשר של נכונות מערכות מקביליות, תנאי בסיסי לכך שמערכת היא נכונה, הוא אם בכל הרצה התנהגותה שקולה. בלשון אחרת, במערכת מקבילית נכונה אין מרוץ תהליכים.
מרוץ תהליכים כפרצת אבטחה
בתנאים מסוימים, מרוץ תהליכים עלול לגרום לבאג משמעותי אשר יחשוף את המכונה לפגיעות שפצחנים יוכלו לנצל. לדוגמה, באוקטובר 2016, תוקנה פרצה המכונה Dirty COW (מסוגנן כ-dirtyc0w), אשר עלולה להוביל למצב של הסלמת הרשאות. הפרצה נבעה מהאופן שבו הקרנל של לינוקס מבצע העתקה בזמן כתיבה (copy on write), כאשר קיימים מספר תהליכים הקוראים וכותבים במקביל את המצב של דף הזיכרון.
סטדסקנאל
סטדסקנאל (בהולנדית: Stadskanaal) היא עיר שנמצאת במחוז חרונינגן, הולנד.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת כ-155 ק"מ מבירת הולנד, אמסטרדם, וכ-36.5 ק"מ מבירת מחוז חרונינגן, חרונינגן.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 8 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (18 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא דצמבר ( מעלות צלזיוס).
ואג'יר
ואג'יר (באנגלית: Wajir) היא עיר בקניה, שמשמשת כבירת המחוז ואג'יר.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 30 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (34 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (26 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 416 מילימטרים בשנה. חודש אפריל הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (140 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה
העיר ממוקמת ליד הכבישים B9 ו-C80. בנוסף, שדה התעופה ואג'יר נמצא בשטח העיר.
תמיר אלברט
תמיר אלברט (נולד ב-19 באוקטובר 1968, בירושלים) הוא מלחין, פזמונאי, גיטריסט וזמר ישראלי. היה חבר בלהקת "נושאי המגבעת" והצמד "ג'ינג'יות".
ביוגרפיה
אלברט נולד בירושלים ולמד בתיכון לאומנויות, שם הכיר את חבריו ללהקת נושאי המגבעת – אלון כהן (תופים), ישי אדר (קלידים) ואהד פישוף (גיטרה ושירה). השלושה החלו לנגן ביחד ב-1984 ואלברט הצטרף להרכב כשנה אחר כך כגיטריסט מוביל וכזמר נוסף לצידו של פישוף בקדמת הבמה. אלברט נשר מהלימודים והחל לעבוד כתפאורן בטלוויזיה הישראלית במקביל לפעילותו בלהקה. בשנת 1988 הוציאה הלהקה את "הקסטה הראשונה", שכללה את השירים "האלוהים שלי עייף", "לייב אין בית שמש", "המוהלת", "נושאי המגבעת" (המוכר יותר כ"האדמה מקולקלת") ו"קול של אלוהים אחר". בסוף אותה שנה עזב ישי אדר את הלהקה בשל גיוס לצה"ל. את מקומו של אדר תפס נגן הבס אדם הורוביץ. מאוחר יותר באותה שנה הצטרף ללהקה הגיטריסט רם אוריון. בשנת 1989 השתתף אלברט כנגן בהקלטת אלבום הבכורה של להקת ישראל.
בנובמבר 1990 הוחתמו נושאי המגבעת בחברת התקליטים "הד ארצי". שם הצמידו ללהקה את שלומי ברכה, שבאותו הזמן היה חבר להקת משינה, על מנת שישמש כמפיק מוזיקלי באלבום "מי רצח את אגנתה פאלסקוג" שיצא לבסוף בשנת 1991. התפתחות זו פרצה ללהקה את הדרך אל הקהל הרחב. האלבום הניב מספר להיטים, בהם "הבא בתור הוא סוס", "אני טקסט פוליטי", "מתנה לחג" ו"נגד כיוון הזיפים" ובעקבותיו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ברחבי הארץ, כולל הופעה בבמה המרכזית בפסטיבל ערד בקיץ 1991.
בשנת 1992 הודיע פישוף על פרישתו מהלהקה. סיבת הפרישה הייתה מתחים פנימיים בלהקה על רקע הכיוון היצירתי, והמעבר לסגנון רוק גיטרות מיינסטרימי. עקב פרישתו של פישוף, זמן קצר אחרי תחילת העבודה על האלבום הבא, העבודה עליו נפסקה והלהקה התפרקה. לאחר הפרישה התפצלה הלהקה לשני הרכבים: הראשון נקרא "הבא בתור הוא כלום" וכלל את פישוף, רם אוריון, וישי אדר (שחזר להרכב), שקיימו שתי הופעות פרידה בשם זה, בהם ביצעו גרסאות אלקטרוניות־תעשייתיות לשירי הלהקה. החלק השני של הלהקה, ששמר על שמו המקורי, הופיע עם צביקה פיק, בעקבות יוזמה של העיתונאים עמית שהם וגיא אסיף, שערכו קודם לכן סדרה של מסיבות "חזרה לשנות השבעים". נושאי המגבעת הופיעו ברחבי הארץ עם פיק וביצעו את שיריו עם סאונד עדכני ורועש. ההרכב הופיע גם בתוכנית הטלוויזיה מוצ"ש בערוץ 1, ובמעגל עם דן שילון בערוץ 2 הניסיוני. הופעות אלה זכו להצלחה בקרב קהל צעיר והחזירו את פיק לתודעה הציבורית. במסגרת שיתוף הפעולה - הקליט פיק עם הלהקה 3 שירים שיצאו לרדיו ב-1992: גרסאות ל"שיר הפרחה" ו"לגור איתו" וכן שיר חדש שפיק הלחין למילים של טל גורדון - "קחי אותי אל תוך החלומות".
בשנת 1993 הקים עם אמיר צורף את הצמד "ג'ינג'יות". השניים הוציאו ב-1994 אלבום בסגנון שנע בין מוזיקה אלקטרונית לרוק ודאנס שהכיל מספר להיטים, כ"ג'ינג'יות" ו"אל איי". צורף הפיק והלחין את שירי האלבום ואלברט כתב את מלות השירים והיה הסולן ברוב השירים. על עבודתו זו, קיבל אלברט את פרס תמלילן השנה. הצמד התפרק כשנה לאחר מכן.
אחרי פירוק הצמד החל אלברט בתהליך של חזרה בתשובה, חזר לגור בירושלים (לאחר שגר בתל אביב כ-4 שנים), הקים משפחה ועזב את עולם המוזיקה.
ג'ינג'יות התאחדו ב-23 בנובמבר 2016, כאשר התארחו בהופעה של אסף אמדורסקי במועדון הבארבי, שם ביצעה הלהקה שני שירים מאלבומה היחיד. הופעת איחוד מלאה של ג'ינג'יות נערכה במועדון הבארבי ב-15 במרץ 2017. כל הכרטיסים להופעה נמכרו מראש. במהלך ההופעה, אירחו ג'ינג'יות את אסף אמדורסקי ואת ערן צור ואף ביצעו גרסאות כיסוי לשירים של נושאי המגבעת ושל כרמלה גרוס ואגנר. כמו כן, ביצעה הלהקה שני שירים חדשים, "קינג קונג" ו"יונתן". שלושה ימים לאחר מכן, נערכה הופעה נוספת של הלהקה באותו מועדון. בינואר 2018 הודיעה להקת "ג'ינג'יות" שתתחיל בהקלטת אלבום שני.
החל מסוף שנת 2017 מופיע אלברט, יחד עם חברו לשעבר בלהקת נושאי המגבעת רם אוריון, במופע בו הם מבצעים משירי הלהקה.
סטיבן פאלאזו
סטיבן מקארתי פאלאזו (באנגלית: Steven McCarty Palazzo; נולד ב-21 בפברואר 1970) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת מיסיסיפי בין השנים 2023-2011. טרם היבחרו לקונגרס האמריקאי היה פאלאזו חבר בית הנבחרים של מיסיסיפי בשנים 2006–2011.
ביוגרפיה
באפריל 2006 התפטר לאונרד בנץ, חבר בית הנבחרים המדינתי של מיסיסיפי, בעקבות מינויו לנציבות השירות הציבורי של המדינה. פאלאזו הכריז על התמודדותו בבחירות המיוחדות למילוי מקומו כנציג מחוז הבחירה ה-116 בבית הנבחרים, ובבחירות גבר על מריאן גרצ'יק, מועמדת המפלגה הדמוקרטית, ועל מועמד רפובליקני נוסף עם 51% מקולות הבוחרים. בשנת 2007, כשרץ בבחירות ללא התנגדות, נבחר פאלאזו לתקופת כהונה מלאה.
בבחירות האמצע של 2010 נכנס פאלאזו לבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס הרביעי של מיסיסיפי בבית הנבחרים של ארצות הברית, וזכה במועמדות עם 57% מהקולות. בבחירות הכלליות ניצב בפני ג'ין טיילור, נציג המחוז המכהן מטעם המפלגה הדמוקרטית זה למעלה מ-20 שנה. אף על פי שמחוז הקונגרס הרביעי הפך ברמה הפדרלית למעוז רפובליקני מובהק, טיילור, דמוקרט בשם בלבד, אייש את המושב ללא קושי רציני מאז 1996. דפוס הצבעותיו היה שמרני להפליא אפילו בסטנדרטים של הדמוקרטים השמרנים מדרום ארצות הברית, ופעמים תכופות הצביע נגד עמדת סיעתו. פאלאזו ביסס עצמו כיריבו הרציני ביותר של טיילור מאז 1996. בפרט, הוא תקף את טיילור על תמיכתו בהיבחרה של ננסי פלוסי לתפקיד יושבת ראש בית הנבחרים, ולאחר שזכה לתמיכתה של שרה פיילין גבר על טיילור ביחס של 52%-47%.
פאלאזו הושבע לתפקידו בראשית ינואר 2011. מיד עם כניסתו לתפקיד הביע את התנגדותו הנחרצת לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, ובבחירות 2012, נבחר לתקופת כהונה שנייה. בבחירות שלאחר מכן ב-2014, התמודד בבחירות המקדימות מול ג'ין טיילור, קודמו הדמוקרטי בתפקיד שנטש את הדמוקרטים והצטרף אל המפלגה הרפובליקנית. טיילור המיר את שיוכו המפלגתי כדי לשוב ולייצג את מחוז הקונגרס הרביעי, שהפך כאמור למועז רפובליקני כבד. פאלאזו הצליח לזכות במועמדות עם 50.5% מהקולות, בעוד טיילור גרף כ-43% בלבד. מאז נבחר בבחירות 2016, בבחירות 2018 ובבחירות 2020.
בבחירות 2022 הפסיד פאלאזו בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית על רקע פרשת עבירות אתיות, ובמקומו נבחר מייק איזל. כהונתו בקונגרס תמה בראשית ינואר 2023, עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.
עין יהב
עֵין יַהַב הוא הראשון והגדול במושבי הערבה, המשתייך למועצה אזורית הערבה התיכונה. נכון ל-2020, הוא מונה כ-880 תושבים.
חלק גדול חברי המושב עוסקים בחקלאות, בעיקר בגידול ענבים, מלונים, פלפלים, עגבניות ותמרים.
בתחילת שנת 2010 חל שינוי במגמת התעסוקה במקום ותושבים רבים עברו לעסוק בתיירות, צימרים, הסעדה ואטרקציות נוספות שהוקמו במושב. במושב עין יהב פועלת תנועת הנוער 'התנועה החדשה', לאחר עשרות שנים שבהן פעל הנוער במסגרת בני המושבים.
בתחום המושב שרידי מצודה רומאית, שישבה על צומת דרכים קדום בערבה. כמו כן נמצא שם אתר ארכיאולוגי של ישוב חקלאי מהתקופה האסלאמית הקדומה. ממזרח למושב, בממלכת ירדן, בשיפולי הרי אדום, נמצאים מכרות הנחושת הגדולים של פונון המקראית.
הקמת המושב
בשנת 1952 הגיעו עשרות גדנ"עים לעין יהב, שהיה עד אז נקודת מצפה חקלאית של השח"ל (שירות חלוצי לישראל). הגדנ"עים הקימו בה את החווה השנייה של הגדנ"ע בערבה, שלאחר כשנה פורקה. בשנת 1958 הגו שי בן אליהו וחגי פורת את רעיון הקמת יישוב בעין יהב. כנהוג באותם ימים פנו לצבא להקמת היאחזות נח"ל במקום. לאחר שסורבו על ידי כל מי שפנו אליו, פנו ישירות לבן-גוריון וב-7 באוגוסט 1959 נתן בן-גוריון את האישור להקמת ההיאחזות. בקיץ 1959 עלו פורת, בן-אליהו, ומספר חברים מכפר יהושע על הקרקע בעין יהב על מנת להכין את השטחים החקלאיים לבני הגרעין הראשון אשר היו בטירונות באותה עת וכדי לא לאבד את עונת הגידול של אותה שנה. ב-23 בנובמבר 1959 עלה הגרעין הראשון לקרקע כהיאחזות נח"ל, שאוזרחה בשנת 1962 והפכה ל"מושבוץ" (שילוב של מושב וקיבוץ). בהמשך הפך למושב שיתופי וכיום הוא מושב עובדים. בשנת 1967 עבר המושב מסמוך למעיין "עין יהב" (כיום, מחנה צבאי) למיקום הנוכחי.
בשנות ה-60 ירו על היישוב מג'בל חופרה. בהמשך גבעה זו נתפסה על ידי צה"ל.
בספטמבר 2017 הוקמה בעין יהב שלוחה של המכינה הקדם-צבאית ערבה.
שם המושב
שם המושב סמלי ופירושו "מעיין תקווה". מקורו בשמו של המעיין "עין יהב", אשר שמו הערבי הוא "עין וייבה", ודרך הגישה אליו נמצאת בסמוך לפארק ספיר. במקום שרידי תחנת דרכים באתר הארכאולוגי.
פעילות חקלאית
בשנת 1995 חקלאי עין יהב חברו כאגודת "יופי של ירקות" במטרה להקל ולהגדיל את שיווק התוצרת החקלאית מהמושב. נכון לשנת 2013 האגודה הפכה למשווקת הירקות הטריים הגדולה בישראל, לאחר שהגדילה את היקף המכירות ל-120 מיליון שקל בעונת 2012 ועל פי התחזית תגדיל את השיווק לשיא של 180 מיליון שקל. הצמיחה היא תוצאה מהצטרפות קיבוצים וחקלאים גדולים לשיווק באמצעות האגודה מכל קצוות הארץ. כך התרחב סל מוצרי האגודה הכולל כיום פרי הדר, חצילים, בצל, סברס, ענבים ופירות קיץ בנוסף לענפי העוגן של חקלאי עין יהב – פלפלים, מלונים, ענבים ואבטיחים.
תחום התיירות הפך לענף כלכלי משמעותי. בשני העשורים האחרונים התפתחה במושב פעילות תיירותית ענפה, וכיום ישנן מעל 100 יחידות אירוח ברמות אירוח שונות. לצד הצימרים מגוון פעילויות אטרקציה, סדנאות, אומנות, מסעדות ושירותי קייטרינג.
ולריה ואל
ולריה ואל, (במקור ואהל-Wahl, בהונגרית: Vál Valéria; לושונץ, 1 בינואר 1897 – בודפשט, 6 בספטמבר 19) הייתה צורפת יהודייה-הונגרייה. גיסה ז'יגמונד קולוז'ווארי היה צייר, גרפיקאי ופסל. ולריה ואל הייתה במשך עשורים בחזית אמני הצורפות בממלכת הונגריה ובהונגריה אחרי מלחמת העולם השנייה ויצרה מאות יצירות אמנות.
קורות חייה
ולריה ואהל נולדה במשפחה יהודית כבתם של שאנדור ואהל ושל לאונורה הֶקְש ׁ(Heksch). היא הייתה תלמידתם של דיולה טוט ושל R.A. Zutt בבית הספר לעיצוב תעשייתי בבודפשט. בין שתי מלחמות העולם, היא עיצבה והכינה חפצים שימושיים וחפצי נוי דקורטיביים שהוצגו בתערוכות של אגודת הסדנאות ההונגרית ב-1935, ולאחר מכן ב-1936 במוזיאון ארנסט וב"גלריה טמאש" (גלריה חשובה במרכז העיר בבודפשט שנוסדה על ידי הנריק טמאש (1879–1960), אספן אמנות. הגלריה פעלה מ-1927 ועד סיום מלחמת העולם השנייה שבמהלכה ניזוקה קשה. היא עסקה בעיקר בתערוכת יצירות של ציירים הונגרים מודרניים, אבל זה לבדו לא החזיק את הגלריה, ולכן ביצעה גם מסגור תמונות ומכרה רפרודוקציות גרמניות, צרפתיות ואיטלקיות). לאחר מלחמת העולם השנייה עסקה ולריה ואל בעיקר בייצור תכשיטים.
בעלה פרנץ ג'זה (1900–1945) היה מהנדס מכונות, לו נישאה ב-25 באוקטובר 1924 בבודפשט. הוא מת במחנה הריכוז דכאו בינואר 1945.
Toma (שיר)
Toma הוא הסינגל הרביעי של הראפר האמריקאי-קובני פיטבול בהשתתפות ליל ג'ון מתוך האלבום הבכורה של פיטבול, M.I.A.M.I. הוא הגיע למקום 21 במצעד שירי הראפ ובמקום 73 במצעד שירי ה-R&B/היפ הופ.
השיר נערך רבות וזאת כדי להפוך אותו לידידותי לרדיו. כמה גרסאות, הסירו קטעים גסים באנגלית בשיר, תוך שמירה על הפזמון הספרדי המפורש מינית, כאשר הוא אומר, "Si Tu Quiere Que te coma toda", שאם מתרגמים אותו, המשפט אומר, "אם את רוצה שאני יאכל אותך", התייחסות לקוניליגוס. בגרסאות אחרות, כל הקטעים הגסים הוסרו.
השיר גם היה חלק מהפסקול בסרטים סטפ אפ ודייט מובי (באנגלית: Date Movie).
הקליפ הרשמי לשיר עלה ליוטיוב ב-15 ביוני 2009, וזכתה כמעט ל-10 מיליון צפיות.
רמיקס
גרסת רמיקס לשיר שוחררה ב-2005 אשר הכילה מוזיקאים רבים מסגנון הדאנסהול. גרסת רמיקס לא רשמית שוחררה ב-2005 בהשתתפות נינה סקיי.
שבא (פירושונים)
{{פירושונים| שירותי בנק אוטומטיים - חברה המספקת שירותי בנקאות אוטומטית, הידועה גם בראשי התיבות שב"א
ראו גם
}}
דב ליפץ
דב ליפֶּץ (1897 – 11 במאי 1990) היה מראשי המחנכים העבריים בליטא, פעיל ציוני ועברי, מנהל רשת "תרבות" בליטא, לאחר עלייתו לארץ ישראל מורה ומנהל בית ספר תיכון בתל אביב, מנהל "עם עובד" והמנהל-המייסד של הוצאת ספרים "עם הספר". מיוזמי פרויקט הנצחת יהדות ליטא ומעורכי הספר.
קורות חיים
דב בן אהרן ליפץ נולד בשנת 1897 בעיר קובנה, בירת פלך באימפריה הרוסית (ולימים "בירתה הזמנית" של ליטא העצמאית). היה חניך בית ספר תיכון רוסי למסחר. למד משפטים באוניברסיטאות חרקוב, סימפרופול וקובנה.
מנעוריו היה פעיל בתנועת הנוער העברי והציוני בליטא, ואחר כך ברוסיה. שימש כיושב ראש מרכז תנועת צעירי ציון (צ"צ) ותנועת החלוץ בקרים (1920).
חזר לליטא, וזמן קצר לאחר היווסדה של הגימנסיה העברית בווילקומיר (הגימנסיה המתחרה לגימנסיה הריאלית היידית בעיר) ב-1922 כיהן כמנהלה עד שנת הלימודים 1924/25 (אז החליפו בתפקיד אהרן שלום פינצ'וק, שכיהן כמנהל שנה; ולאחריו בשנת הלימודים 1926/27–1929/30 ד"ר זלמן לובובסקי ליבאי; ובשנת הלימודים 1930/31–1932/33 ד"ר טוביה ליבוביץ אריאלי. לאחר עלייתו של האחרון לארץ ישראל בקיץ 1933 וסיום שנת הלימודים האחרונה תחת כהונתו, התאחדו שתי הגימנסיות לגימנסיה עברית אחת בהנהלתו של ל' לאמפרט, שהיה קודם מנהל הגימנסיה היידית). הגימנסיה העברית בווילקומיר נתמכה על ידי גופיה המרכזיים של רשת "תרבות" בקובנה, ומשך זמן מסוים על ידי היומון היידי הציוני "די אידישע שטימע" ('הקול היהודי').
בשנים 1925–1933 היה ליפץ מנהל מרכז של רשת החינוך העברית הציונית "תרבות" בליטא. היה מיוזמי הסטודיו הדרמטי העברי בקובנה. בתקופה 1932–1933 ערך את השבועון של הרשת, "עולמנו".
ליפץ היה מיוזמיה ומנהליה של ברית עברית עולמית - ארגון מתנדבים ואנשי רוח שנוסד בשנת 1931 בברלין על ידי אנשי רשת בתי הספר "תרבות" בפולין, סופרים, ובראשם חיים נחמן ביאליק, שאול טשרניחובסקי ואחרים כמו צבי זוהר, שמעון ראבידוביץ', ומטרתו קידום השפה העברית ופעולות תרבותיות בארצות הגולה (אחרי הקמת המדינה התמקדה פעילות הברית בהוצאת ספרים, כתבי עת, בקיום קונגרסים וטיפוח השפה העברית בארצות נבחרות). ואחר כך מיוזמיה ומנהליה של ועד ה"ברית" בתל אביב במחצית הראשונה של שנות ה-30.
היה ציר התנועה העברית בקונגרס הציוני העולמי ה-15 (בבזל בשנת 1927), ה-17 (בבזל בשנת 1931) וה-18 (בפראג בשנת 1933).
בשנת 1933 עלה לארץ ישראל, ובשנים 1935–1947 שימש מורה ומנהל בית ספר תיכון פרטי בתל אביב.
בשנים 1947–1951 היה מנהל "עם עובד", הוצאת ספרים שנוסדה בשנת 1942 על ידי ההסתדרות הכללית ביוזמת ברל כצנלסון.
דב ליפץ היה מיוזמי מפעל הנצחת יהדות ליטא ועורכי הספר "יהדות ליטא".
מקלות אכילה
מקלות אכילה, מקלות סיניים או צ'ופסטיקס (מאנגלית: Chopsticks), הם כלי אכילה הנהוגים במזרח אסיה. הם מורכבים משני מקלות ארוכים בהם משתמשים להרים את המזון לפה, אם כי יש להם שימושים נוספים במטבח ובשולחן האוכל.
מקלות האכילה הראשונים היו עשויים מעץ ומקורם בסין. עם הפיכתה של סין לכוח תרבותי דומיננטי באזור מקלות האכילה נדדו למדינות שכנות ביחד עם אלמנטים תרבותיים סינים נוספים, כדוגמת הכתב והלבוש הסיניים. בעבר נהוג היה להכינם בפשטות מזרדים שנתלשו מעצים ולאכול באמצעותם. כיום המקלות מיוצרים באופן תעשייתי, ובמדינות שונות עשויים מחומרים שונים. ברובה של אסיה נהוג לייצר מקלות אכילה מחזרן, מעץ או מפלסטיק, אך בקוריאה נהוג לייצרם ממתכת בדומה לסכו"ם מערבי. בעקבות הגירה ממזרח אסיה למערב ולעליית הפופולריות של המטבח הסיני והיפני רבים החלו להשתמש במקלות אלו במהלך ארוחות בסגנון אסייתי.
שימוש
מקלות אכילה משמשות בעיקר לאכילה. מקל אחד מוחזק ללא תנועה באמצעות בסיס האגודל והקמיצה, והמקל השני מוחזק בדומה לעפרון בין האצבע המורה, האמה והאגודל. אך יש לו גם שימושים אחרים, בסין לדוגמה זוג מקלות נוסף משמש להגשה בארוחה בסגנון משפחתי, דבר שנחשב היגייני יותר משימוש במקלות האכילה האישיים. נהוג גם להשתמש בזוג ארוך במיוחד (כ־30 ס"מ ויותר) לבישול. זוג זה ארוך מדי מכדי לאכול איתו בנוחות, אבל הוא מאפשר למבשל לערבב ולהוציא מאכלים מתוך סיר בישול חם מבלי להסתכן בכוויה. מקלות כאלה נהוגים בעיקר ביפן, שם הם נקראים סאיבּאשי (רומאג'י: Saibashi, קאנג'י: 菜箸) ווייטנאם, שם הם נקראים דוּאה קא (וייטנאמית: đũa cả) ועשויים גם הם מחזרן. ביפן נהוגים גם מקלות עשויים מתכת לבישול על אש גלויה, כך נהוג גם בסעודת הברביקיו הקוריאני והברביקיו היפני, בהם נהוג שהסועדים מבשלים נתחי בשר וירק דקים על מנגל משותף.
נימוסי שולחן בשימוש במקלות אכילה
מקלות אכילה משמשים במדינות רבות בעולם, רובן ככולן ממזרח ודרום-מזרח אסיה. בעוד עקרונות הנימוס דומים במדינות אלו, ישנן דקויות המבדילות בין מנהגי השולחן בתרבויות השונות.
יפן
ביפן נהוגים כללים דומים לאלו הנהוגים בסין. הבדל ניכר אחד הוא שנהוג לאכול מזונות רבים בידיים ללא שימוש במקלות אכילה, לדוגמה סושי.
קוריאה
בקוריאה, נהוג להגיש לצד המזון מקלות אכילה עשויים מתכת ובנוסף להם כף. סט כלי אכילה זה נקרא סוּגֵ'אוֹ (수저).
דוד רוזנטל
דוד רוזנטל (נולד ב-1941) הוא פרופסור אמריטוס בחוג לתלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה
למד באוניברסיטה העברית בירושלים, והגיש את עבודת הדוקטור שלו – מהדורה ביקורתית למשנה עבודה זרה בצירוף מבוא – בשנת 1980.
כיהן כפרופסור בחוג לתלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, עד לפרישתו בשנת תשס"ט.
תחום עיסוקו הוא חקר התלמוד הבבלי, נוסחו ועריכתו.
תמונת טוביה גרוסמן
תמונתו של טוביה גרוסמן היא צילום עיתונות מה-29 בספטמבר 2000 המתעד את טוביה גרוסמן, תלמיד ישיבה יהודי אמריקאי, המדמם לאחר שהותקף על ידי פלסטינים ומולו שוטר ישראלי מניף אלה בניסיון להרתיע את התוקפים הפלסטינים. התצלום הופץ על ידי סוכנות הידיעות AP, עם מידע מוטעה לפיו הפצוע הוא פלסטיני בהר הבית, וכך פורסם התצלום במספר כלי תקשורת, בהם העיתונים וול סטריט ג'ורנל והניו יורק טיימס. סוכנות הידיעות AP הודתה בשגיאה ופעלה לתיקון הכיתוב המוטעה יחד עם רוב העיתונים שהדפיסו את התצלום.
ההתקפה
ב-29 בספטמבר 2000, ערב ראש השנה, נסע גרוסמן, יהודי אמריקאי תושב שיקגו, תלמיד בישיבת בית ישראל בשכונת נווה יעקב הירושלמית, עם שני חברים במונית שעברה דרך השכונה הערבית ואדי אל-ג'וז. תקופה זו הייתה ראשית האינתיפאדה השנייה במהלכה היו עימותים רבים בין מתפרעים פלסטינים לאנשי כוחות הביטחון הישראליים. מספר ערבים הקיפו את המונית, ניפצו את שמשותיה וגררו את גרוסמן ושני חבריו החוצה, בעודם מכים אותם. גרוסמן נדקר ברגלו וסלעים הוטחו בראשו, אך הוא הצליח לנוס אל תחנת דלק סמוכה, ושוטר משמר הגבול ישראלי שהיה סמוך למקום הגן עליו מפני ההמון. חמש שנים לאחר מכן עלה ארצה.
הסיקור החדשותי
צלמים עצמאיים ששהו בסמוך לאזור צילמו את השוטר מנופף באלה ומגן על גרוסמן, בעוד זה זב דם. התמונה פורסמה לאחר מכן בכלי תקשורת שונים ברחבי העולם עם ביאור מטעה, לפיו גרוסמן הפצוע הוא פלסטיני. בחלק מהמקרים אף נטען כי האירוע המתועד בתצלום התרחש בהר הבית.