cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלישע אוטיס
ביוגרפיה
אוטיס נולד בהליפקס, ורמונט. אביו היה שופט ומחוקק. בגיל 19 עבר לטרוי, ניו יורק, ולאחר מכן לברטלבורו, ורמונט. בין השנים 1838–1845 עבד בייצור עגלות וכרכרות בברטלבורו, ולאחר מכן עבר לאולבני, ניו יורק, שם עבד כמכונאי ראשי במפעל לייצור מסגרות למיטות. בעבודתו שם המציא מנגנון המאפשר את העלאת קצב הייצור.
בשנת 1852 נשלח ליונקרס, ניו יורק, לפקח על הקמת מפעל חדש ועל הרכבת המכונות בו. בשל בעיות הבטיחות שבמנופים שהרימו משא כבד, המציא אוטיס מתקן הרמה בטיחותי, אותו כינה "המנוף הבטיחותי". המתקן היה למעשה המעלית הראשונה בה הותקן המכשיר המונע מהמשטח ליפול במקרה של קריעת הכבל או השרשרת.
שנה לאחר ההמצאה התפטר מעבודתו ופתח חברה לייצור מעליות. המעלית הראשונה בייצורו נמכרה ב-20 בספטמבר 1853. בהתחלה, לא הצליח העסק והמכירות היו מועטות, אך במאי 1854 הציג אוטיס את מעלייתו בתערוכה העולמית בעיר ניו יורק, והדגים כיצד חיתוך הכבל לא מהווה סכנה. לאחר מכן החל העסק שלו להצליח. ב-23 במרץ 1857 התקין את מעלית הנוסעים הראשונה שלו בחנות בניו יורק.
מעבר לעבודתו בתחום המעליות, רשם אוטיס פטנטים בתחומים אחרים, כמו בלמים לרכבת (1852), מחרשה מונעת קיטור (1857) ותנור לאפיית לחם (1858).
אוטיס נפטר ב-8 באפריל 1861 ביונקרס, ניו יורק מדיפתריה. לאחר מותו המשיכו בניו בניהול חברת המעליות שלו, שהתקינה מעליות בבניינים רבים, בהם מגדל אייפל, בניין האמפייר סטייט, מגדלי התאומים ועוד.
בשנת 1988 צורף שמו של אוטיס להיכל התהילה הלאומי לממציאים.
טויאמה
טויאמה (ביפנית: 富山市) היא עיר הבירה של מחוז טויאמה שבחבל צ'ובו שביפן. העיר שוכנת לחופו של ים יפן, בחלק האמצעי של האי הונשו. אוכלוסיית העיר מונה 417,324 תושבים, נכון לשנת 2011.
היסטוריה
המישור בו שוכנת העיר טויאמה הוא אזור חקלאי פורה שהיה מיושב באופן רציף לאורך ההיסטוריה של יפן. בשל מיקומו האסטרטגי הפך האזור למוקד קרבות רבים, בעיקר בימי הביניים של יפן. בראשית תקופת אדו השתלט סאסא נארימאסה על האזור, ותחת שליטתו שגשגה האוכלוסייה המקומית, ובמקום התפתחה תעשיית תרופות ונייר. הודות להתפתחות הדרכים ביפן, ולאחריהן התפתחות המסחר, הפכו את טויאמה לבירה לאומית לייצור תרופות.
לאחר רסטורציית מייג'י הפכה טויאמה למרכז לתעשייה כבדה ולייצור כימיקלים, בשל המים הזורמים הרבים באזור שאיפשרו ייצור אנרגיה הידרואלקטרית. במלחמת העולם השנייה נשלחו שבויי מלחמה של בעלות הברית לטויאמה, שם שכן מחנה עבודה. באוגוסט 1945 הפציצו מטוסי בעלות הברית את טויאמה והחריבו חלקים נרחבים ממנה. בליל ה-1 - 2 באוגוסט הטילו 173 מפציצי בואינג B-29 סופרפורטרס פצצות תבערה על מרכז העיר, והחריבו 99.5 אחוז מהשטח העירוני. באותה עת הייתה טויאמה מרכז תעשייתי לייצור מסבים כדוריים, אלומיניום ופלדה.
אקלים
בטויאמה שורר אקלים סובטרופי גשום, עם חורף קריר ומושלג וקיץ חם ולח. בעיר יורדים משקעים רבים, בעיקר במחצית השנייה של השנה. על אף שהחורף אינו קר במיוחד, מיקומה של העיר לחופו של ים יפן מביא עמו שלג רב, וכ-3.8 מטרים של שלג יורדים בטויאמה מדי שנה, בין החודשים דצמבר ומרץ.
ערים תאומות
לטויאמה יחסי ערים תאומות עם:
באטרס סטוץ'
ליאופולד "באטרס" סטוץ' (אנגלית: Leopold "Butters" Stotch; מדובב על ידי מאט סטון) הוא אחת מהדמויות המצוירות המרכזיות בסדרה האמריקאית סאות'פארק.
הכינוי שלו הוא משחק מילים באנגלית, והוא נובע מהמילה butterscotch, (ממתק מסוכר חום וחמאה). באטרס הוא הדמות התמימה בסדרה, בעל לב רחב, נימוס וערכים אך סובל מחוסר מזל. דמותו של באטרס מבוססת על במאי האנימציה של התוכנית, אריק סטו, הרגיש מאוד לרגשותיהם של אחרים. יוצרי הסדרה, מאט סטון וטריי פארקר, ציינו בעבר שבאטרס הוא אחד משלוש הדמויות החביבות עליהם.
דמותו של באטרס
לבאטרס יש כרבולת גדולה של שיער בלונדיני על ראשו, הוא לובש חולצה בצבע טורקיז ומכנסיים ירוקים. הוא מדבר במבטא דרומי עם מעט גמגום, בדומה לדיבור האופייני לילדים מתוכניות טלוויזיה משנות ה-50 וה-60. באטרס הוא דמות מתוקה, תמימה ונאיבית. ניכר עליו שהוא יותר נחמד מהדמויות האחרות בסדרה אשר נוהגות לקלל ונוהגות לעיתים באלימות. כתחליף "נקי" לקללות, באטרס משתמש במילים מרוככות כמו "הו, המבורגרים" או "בן ביסקוויט". עם זאת, גם לדמותו יש חסרונות, בעיקר פחדנותו.
לבאטרס יש ביטחון עצמי נמוך מאוד. לכן הוא לא יודע איך או מתי להשתמש בכישוריו, ואף אחד מסביבו לא מודע לקיומם. באטרס הוא תלמיד טוב, ונחשב לחנון על ידי חבריו. הוא תמיד מנסה להשתלב בין חבריו, ומקווה לקבל קצת כבוד או הערכה, אך ללא הועיל. בעולם האלים של סאות' פארק באטרס הוא תמיד מושא ללעג ולקלס.
בין תחביביו של באטרס ניתן למנות ריקוד סטפס (אף על פי שגרם ל-8 אנשים למות בתחרות סטפס שבה השתתף), ציור, ספורט ומתמטיקה. יום הולדתו חל ב-11 בספטמבר, אך אין הדבר מפתיע שיום הולדתו חל ביום של טרגדיה לאומית בארצות הברית, שכן זהו רק מקרה אחד בשרשרת של מקרי ביש מזל הפוקדים אותו תכופות.
במשך הסדרה מתגלה כי באטרס נולד בהוואי ושהוא הנבחר של הקהילה המקומית.
בסוף העונה ה25 נשלח באטרס לעבודות שירות למשך תקופה ארוכה, בגלל שהוא הואשם בהטרדה מינית בגלל המנהג לצבוט ביום פטריק הקדוש מישהו שאינו לובש בגד ירוק.
פרופסור כאוס
למרות אישיותו הנעימה, לבאטרס יש גם צד אפל; אלטר אגו בשם "פרופסור כאוס". לעיתים, כאשר באטרס כועס ורוצה להתנקם באויביו, הוא מדמיין שהוא מדען מטורף בעל כוחות-על שמתכנן להרוס את העולם. או אז, הוא חובש את קסדת האלומיניום שלו והופך לפרופסור כאוס. לפרופסור כאוס יש עוזר, גנרל דיסארי ("גנרל אי-סדר"), שהוא בעצם דאגי - הג'ינג'י מכיתה ב'. עם זאת, תוכניותיו של פרופסור כאוס לא ממש הורסות את העולם כפי שהוא טוען (דוגמה לתוכניות כאלו הן החלפת מנות של הלקוחות במסעדה, והחבאת המחק של הלוח בכיתה). דמותו של פרופסור כאוס מבוססת על דמויות הקומיקס דוקטור דום ומגנטו.
התפתחות דמותו של באטרס
בתחילת הסדרה באטרס היה דמות משנית ביותר ולרוב הופיע רק ברקע. לאחר מותו של קני, עם תום העונה החמישית, גדל תפקידו של באטרס והוא כיום אחת הדמויות המרכזיות בסדרה ולעיתים עלילות שלמות מתמקדות רק בו.
משפחתו של באטרס
באטרס נפגע על ידי הוריו מספר פעמים במהלך הסדרה: כך לדוגמה, אימו ניסתה להטביע אותו באגם כאשר גילתה שבעלה בוגד בה עם גברים ותכננה להתאבד איתו, הוריו קשרו אותו במרתף הבית כשהם חשבו שהוא הפך לזומבי אוכל אדם והוא כמעט נמכר לפריס הילטון תמורת 250 מיליון דולר.
באחד הפרקים צצה שמועה שבאטרס יוצא עם ילדה ממסעדת ״צימוקים״ (פארודיה על רשת הוטרס), הוריו חושפים כי ערכו הגרלה על האם בנם גיי וכי אמו התערבה עם אביו על 50 דולר שכן. בתום הפרק מתגלה כי הילדה רק ניצלה אותו כדי להרוויח כסף מביקוריו במסעדה.
סבתו של באטרס מתעללת בו בבריונות.
Elever på South Park Elementary
דני אורבך
פרופסור דני אורבך (נולד ב-27 ביולי 1981 בפתח תקווה) הוא היסטוריון צבאי ישראלי ופרופסור חבר באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה
דני אורבך נולד בפתח תקווה וגדל בכפר סבא. למד בתיכון גלילי, ושירת בחיל המודיעין. למד באוניברסיטת תל אביב תואר ראשון בהיסטוריה כללית ולימודי אסיה, היה סטודנט מחקר באוניברסיטת טוקיו, וקיבל את הדוקטורט שלו בהיסטוריה באוניברסיטת הרווארד.
כיום הוא מרצה באוניברסיטה העברית על היסטוריה צבאית בחוג להיסטוריה כללית וכן משמש כיועץ מוסמך ומרצה במדור יפן בלימודי אסיה. ב-5 באפריל 2021 קודם לדרגת פרופסור חבר.
מרבה להופיע בטלוויזיה כפרשן לענייני צבא, היסטוריה ויפן. כמו כן, אורבך כותב גם באתרים "מידה", "שיחה מקומית", ו"דיומא". מפעיל את הפודקאסט "סוכן משולש", העוסק בתחומי המודיעין והריגול, וכן כותב בלוג ששמו "הינשוף".
מחקריו
אורבך מתמחה בחקר הפיכות, התנקשויות פוליטיות ואי־ציות צבאי, דינמיקה של פשעי מלחמה, הרפתקנים צבאיים וההיסטוריה של המודיעין.
ספרו הראשון שפורסם ב-2009 הוא The Plots against Hitler, מחקר על רשתות הקשר נגד היטלר בצבא הגרמני. הספר יצא גם במהדורה עברית תחת השם "ואלקירי - ההתנגדות הגרמנית להיטלר" וכן הוצאו מהדורות בצ'כית, איטלקית, ספרדית, קרואטית, רומנית ותאית.
ספרו השני שיצא ב-2016, Curse on this Country: The Rebellious Army of Imperial Japan, הוא מחקר על תרבות אי־הציות בצבא היפני והאופן שבו הובילה את יפן למלחמת העולם השנייה (הספר מבוסס על הדוקטורט של אורבך). הספר תורגם לעברית בהוצאת אוניברסיטת תל אביב בשנת 2019 תחת השם "בוגדים למען המולדת - המורדים הפטריוטים של יפן".
בפברואר 2022 יצא ספרו השלישי, Fugitives: A History of Nazi Mercenaries During the Cold War, על שכירי חרב נאצים שפעלו במהלך המלחמה הקרה. הספר תורגם לצרפתית, ותורגם גם לעברית תחת השם נמלטים: שכירי חרב נאצים במלחמה הקרה.
גטו קובנה
גטו קובנה שכן בעיר קובנה שבליטא, ברובע ויליאמפולה שכונה בפי היהודים סלובודקה. סלובודקה ממוקמת מחוץ למרכז העיר, מעבר לנהר, ולאורך הדורות השתקעו בה יהודים בתקופות שנאסר עליהם להתגורר בתחומי העיר עצמה. ערב מלחמת העולם השנייה התגוררו בקובנה, כולל סלובודקה, כ-35,000 יהודים (כרבע האוכלוסייה הכוללת), כאשר מיעוטי האמצעים שבהם התגוררו בסלובודקה.
היסטוריה
במסגרת מבצע ברברוסה נכבשה קובנה על ידי הנאצים ב-24 ביוני 1941, מיד בימים הראשונים לכיבוש נשטפה המדינה כולה בלאומנות אלימה אכזרית וחסרת מעצורים, שחלק ניכר ממנה כוּון כלפי היהודים. בערבו של 24 ביוני החלו המיליציות הליטאיות במאסרים המוניים של יהודים. בלילה שבין 25 ו-26 ביוני 1941 התנפלו לאומנים ליטאים על בתי הפרוור היהודי סלובודקה ורצחו כ-800 יהודים. בלילה שבין 25 ו-26 ביוני 1941 התנפלו לאומנים ליטאים על בתי הפרוור היהודי סלובודקה ורצחו כ-800 יהודים. למחרת אירע הטבח בחצר מוסך לייטוקיס בקובנה.
ב-8 ביולי ציוו השלטונות הגרמניים על העברת היהודים לגטו בפרבר סלובודקה, עד 15 באוגוסט. לגטו, שכונה רשמית "גטו ויליאמפולה" נכנסו כ-30,000 יהודים, לאחר שכ-6000 יהודים מתושבי קובנה נרצחו בחודשים יוני - אוגוסט 1941. בראש האלטסטנראט (מועצת הזקנים, ובשמו הרשמי "ועד זקני העדה") בגטו עמד אלחנן אלקס וכממלא מקומו שימש לייב גרפונקל. בתוך חודשיים וחצי נרצחו בגטו כשלושת אלפים נפש.
האקציה הגדולה
ב-28 באוקטובר נקראו כל תושבי הגטו להתייצב בכיכר הדמוקרטים למפקד. לאחר סלקציה שנמשכה מהבוקר עד הערב נרצחו למחרת 9,000 איש בפורט התשיעי.
התקופה השקטה
מאוקטובר 1941 ועד אוקטובר 1943, הייתה תקופה של "שקט יחסי" שבמהלכה עבדו רוב תושבי הגטו, החל מגיל 12 בעבודות כפייה מחוץ לגטו ובתוכו. מקום העבודה הגדול ביותר, שבו היו התנאים הקשים ביותר, היה שדה התעופה הצבאי באלקסוטס, בסמוך לקובנה. כמו כן הוקמו בגטו בתי מלאכה גדולים שעסקו בייצור עבור הוורמאכט ומוסדות גרמניים נוספים.
בגטו קובנה היו חיי פנים תוססים - חיי חברה ותרבות, מוזיקה, חיי דת, בתי ספר ופעילות פוליטית. היודנרט הקים גני ירקות. עשרות בני נוער עבדו בגנים ושמרו עליהם.
במהלך התקופה השקטה בוצעו על ידי הגרמנים שתי הגליות של תושבים למחנות עבודה בריגה. כמו כן בוצעה אקציית הספרים - פעולה של החרמת כל הספרים וכתבי העת שהיו ברשות תושבי הגטו בסוף פברואר 1942.
הצלם החובב ג'ורג' קדיש צילם בהיחבא אלפי תצלומים שתיארו את חיי היומיום בגטו קובנה מראשיתו ועד סופו.
המחתרות בגטו
בגטו קובנה הייתה פעילות מחתרתית ענפה ומוצלחת. בין ארגוני המחתרת היו "ארגון ברית ציון", שחבריו התמסרו בעיקר לפעילות חינוך ותרבות ופרסמו ביטאון שנקרא "הניצוץ", ותנועת המחתרת הקומוניסטית - "הארגון האנטי-פשיסטי הלוחם", שבראשה עמד הסופר חיים ילין. מאחר שתנאי הגטו לא אפשרו התנגדות מזוינת, התמקדה הפעילות המחתרתית בהוצאת לוחמים חמושים ומאומנים שהצטרפו לקבוצות פרטיזנים ביערות רודניקי ליד וילנה. כ-350 יהודים הצליחו להימלט, בתמיכה וסיוע של מועצת הזקנים והמשטרה היהודית בגטו. הכומר ברוניוס פאוקסטיס, שעמד בראש אחת הקהילות הנוצריות בעיר, סייע למחתרות והצליח להציל כ-200 יהודים.
הפיכת הגטו למחנה ריכוז Kauen
לאחר מרד גטו ורשה באפריל - מאי 1943, והתקרבות אפשרית של הצבא האדום לשטחי נציבות הרייך אוסטלנד, הורה היינריך הימלר ב-21 באוגוסט 1943, - לאחר התייעצות עם היטלר ב - 19 ביוני, כחלק מ"הקרב נגד הכנופיות" למפקד העליון של האס אס והמשטרה, באוסטלנד, פרידריך יקלן, ולראש המשרד הראשי למשק ומנהל של האס אס, אוסוואלד פוהל, "לרכז את כל היהודים שעדיין נמצאים באזור אוסטלנד בגטאות במחנות ריכוז" עד 1 באוגוסט 1943.
עקב התנגדות ועיכובים של המנהל האזרחי בליטא נמשך התהליך מספר חודשים, אולם החל מסתיו 1943 הוכרז הגטו כמחנה ריכוז, בשם KZ KAUEN ועבר לאחריות ה-SS. למפקדו התמנה קצין האס אס וילהלם גקה. מחנה הריכוז כלל לא רק את הגטו לשעבר, אלא גם מחנות עבודה סמוכים, ואת מה שהיה גטו שאוולי. הפיכת הגטו למחנה ריכוז לוותה בשינויים רבים בחיי הגטו. מועצת הזקנים פוזרה. בתוך הגטו הוצבה "מפקדת מחנה" מאוישת על ידי אנשי אס אס, ואלפים מתושביו נשלחו למחנות עבודה באזורים סמוכים לקובנה.
אקציית אסטוניה
האלטסטנראט והמשטרה קיבלו פקודה לגייס את היהודים אולם קצב הגיוס שערכה המשטרה, לא מצא חן בעיני הגרמנים והגיוס נמסר לידי אוקראינים מאנשי צבא ולאסוב שביצעו אותו באכזריות גדולה. גויסו כנראה כ-2,700 יהודים. הראויים לעבודה לא נשלחו לאז'אראצ'י, אלא לאסטוניה, ואילו הזקנים והילדים, 758 במספר, להשמדה באושוויץ. היהודים הנותרים, שהבינו כי גורלם נחרץ, ניסו להכין לעצמם מקומות מסתור שכונו "מלינות", ולהבריח ילדים אל מחוץ לגטו.
האקציה של הילדים והזקנים (מרץ 1944)
ביום שני, 27 במרץ 1944, התרחשה האקציה של הילדים. האקציה האכזרית ביותר שידע הגטו. בראש המבצע עמד ברונו קיטל, מן האחראים לחיסול גטו ורשה וגטו וילנה. ניידות משטרה מצוידות ברמקולים נעו משעות הבוקר המוקדמות ברחובות הגטו, ומתוך הרמקולים בקעו קולות מתכתיים: "על הכול להישאר בבתים. מי שיעז לצאת מן הבית, יירה במקום". פלוגות של אנשי גסטפו, מתוגברים בחיילים ליטאים ובשבויי מלחמה אוקראינים, פשטו על הבתים, שלפו ילדים ממיטות חמות, חטפו ילדים מידי הוריהם, הכו אותם והשליכו אותם למשאיות. הפקודה הייתה לנקות את הגטו מילדים בני 12 ומטה, ונשים וגברים בני 55 ומעלה.
הגטו התמלא צעקות, יללות ובכי. ניידות המשטרה סבבו בחוצות הגטו משמיעות מוזיקה קולנית ברמקולים, להחריש את זעקות הילדים והאמהות. כלבים התרוצצו מבית לבית, במחבואים ובחצרות, תרים אחר הטרף האנושי. אמהות התחננו: "אל תיקחו את הילדים!" אבל הגרמנים ענו בצעקות: "את הזבל הזה חייבים לסלק, ואתן תעבדו עבורנו." אמהות שהתנגדו להתנתק מן הילדים או שניסו להוציא אותם מהמשאיות הושלכו בכוח לאחור, או שנורו במקום. ילדים ניסו לברוח, ונורו.
הגרמנים אילצו את השוטרים היהודים לחשוף מקומות מסתור של ילדים. מי שסירבו הועברו לפורט התשיעי ונורו למוות. כ-1,800 תינוקות, ילדים וזקנים נרצחו בתוך פחות מ-48 שעות. רובם של 130 שוטרי המשטרה היהודית הועברו לפורט התשיעי (חלק משרשרת מצודות מהמאה ה-19 שהגנו על העיר, ששימש כמחנה מעצר), שם הכו אותם ועינו אותם כדי שיגלו את מקומות המסתור בגטו. שלושים וארבעה מאנשי המשטרה היהודית הוצאו להורג, ובראשם המפקד משה לוין וסגניו יהודה זופוביץ' ואיקה גרינברג שהיו גם מראשי המחתרת. שבעה שוטרים לא עמדו כנראה בעינויים וגילו לגרמנים על קיומם של מקומות מחבוא שהכירו.
למחרת נמשך המצוד, בסיוע שוטרים יהודים שנשברו בעינויים. "היהודים בגיטו נדהמו בראותם שוטרים יהודיים נוסעים עם הגרמנים באותה מכונית ממקום אחד למשנהו, ומסייעים לגלות את המחבואים ('המלינות') של הילדים והקשישים חסרי האונים" (לייב גרפונקל, "קובנה היהודית בחורבנה", עמ' 180). כך נתגלו עוד 300 קורבנות. כ-1,200 ילדים וקשישים שהצליחו להסתתר במחבואיהם, התגלו לבסוף ונרצחו בפורט התשיעי ובאושוויץ.
לפי עדויות של ניצולי הגטו, לתושביו היה חשש מוקדם מהאקציה הצפויה, על פי מידע מגטאות אחרים בליטא בהם נערכה אקציה דומה. בעקבות החשש הם ניסו להחביא את ילדיהם מפני הגרמנים. בעקבות זאת, הוברחו ילדים מהגטו ונמסרו למשפחות לא-יהודיות. רבים מילדים אלה ניצלו, בהם אהרן ברק.
מעט ילדים ניצלו מהאקציה, בזכותו של קצין הס"ס קרל רינק (Rink), שהיה מפקד בתי המלאכה. רינק שנודע ביחסו ההוגן (יחסית) ליהודים, איפשר לילדים להתחבא בשטח בתי המלאכה ומנע מהגרמנים ושלוחיהם הליטאים והאוקראינים לחפש ולהוציא ילדים אלו ממחבואם.
סופו של הגטו
ב-8 ביולי 1944, עם התקרב הצבא האדום לעיר, פונה הגטו. במהלך הפינוי ניסו רבים להסתתר, אך כמעט כולם התגלו. 2,000 תושבים נשרפו או נורו בידי הגרמנים. המפונים נשלחו למחנות ריכוז בגרמניה, הגברים לדכאו, והנשים לשטוטהוף, שם נרצחו עוד 2,500 מיהודי קובנה. ב-1 באוגוסט 1944 שוחררה קובנה בידי הצבא האדום. רק 500 יהודים נותרו בחיים בקובנה עצמה. בתום המלחמה נותרו בחיים רק כשמונה אחוז מהאוכלוסייה היהודית, שהם אלפיים בני אדם בסך הכל.
הנצחה
על הגטו נכתבו ספרי זיכרונות ומחקר היסטורי.
באתר הוקמו אנדרטאות בקובנה וישראל, בבית הקברות בחולון ומתחם יד ושם בירושלים.
בקובנה הוקם אתר הנצחה גדול ומוזיאון בפורט התשיעי. כמו כן הוצבו שם שלטי זיכרון בשטחי הגטו לשעבר, בבניין ישיבת סלובודקה ובאתרים בעיר קובנה בהם התגוררו דמויות חשובות בין תושבי הגטו.
ב-30 ביולי 2018 התקיים ב"יד ושם" אירוע הנצחה מיוחד: "קונצרט שכולו תכלת" - שחזור הקונצרט הציוני החשאי שהתקיים בקובנה 75 שנים קודם לכן, בכ"א בתמוז תש"ג. בקונצרט המקורי השתתפו ראשי הגטו וחברי תנועות הנוער הציוניות ושרו שירי ארץ ישראל.
בקרבת הגטו פעל בית יתומים בניהול של פיאטרס באובליס שהציל עשרות ילדים יהודים.
תוכי סנגלי
תוכי סנגלי (שם מדעי: Poicephalus senegalus; ע"פ האקדמיה: אפרור סנגלי) הוא מין של תוכי המצוי במערב אפריקה וקרוב משפחתו של האפרור האפריקני.
מין זה מגיע לאורך 23 ס"מ ושוקל 120-170 גרם. הוא בעל ראש אפור גדול עם מקור חזק דמוי מקור עיט ועיניים צהובות עם עור שחור סביבו. החזה ירוק בהיר ובעל צורת V, הכנפיים ירוקות, הבטן צהובה והזנב קצר יחסית. שני המינים דומים במראם אך הזכרים מעט יותר גדולים.
מין מצוי במערב אפריקה ביערות פתוחים וכן בסוואנות. זהו מין הנוטה להתקיים בזוגות טריטוריאליים וקולו מכיל מגוון של קריאות ושריקות צורמות. הוא יכול לחיות 20-30 שנה בטבע כשבשבי יכול להגיע לגיל 50. מזונו העיקרי הוא פירות של דקלים שמן אותם הוא מפצח במקורו החזק. לעיתים הוא מזיק ליבולי המקומיים ועל כן צדים אותו.
ישנם 3 תת-מינים לתוכי:
מין זה מגודל בשבייה אך הפצתו גרמה לאוכלוסייה הפראית להיות בסיכון והיום הוא מין מוגן ואסור לסחור בו. בישראל הוא התחיל להתפשט בשנת 2010, הוא נחשב עדיין יחסית נדיר ולא תועד קינון ודאי, אך זה ברור שהאוכלוסייה גדלה. עד היום (2023) הוא נמצא בעיקר באזור השפלה הדרומית (רחובות, מזכרת בתיה וחולדה) ובמישור החוף הדרומי באשקלון והסביבה, אך תועד גם בעמק יזרעאל, ליד הכינרת ואפילו באילת.
BEA WebLogic
במשפחת מוצרים זו כלול מוצר הבסיס, שרת היישומים WebLogic Server, הפורטל הארגוני WebLogic Portal, מוצר ניהול תהליכים העסקיים והאינטגרציה הקרוי WebLogic Integration, שרת המספק שירותי SIP לעולם הטלקום בשם WebLogic Communications Platform וכן שרת HTTP מוכלל. חבילת WebLogic מצטיינת באי תלות מוחלטת במערכת הפעלה וחומרה כלשהי, ורצה כמעט על כל קונפיגורציית חומרה ותוכנה קיימת.
היסטוריה
Weblogic, Inc. נוסדה על ידי פול אמברוז, בוב פסקר, לורי פיטמן וקרל רסניקוף בספטמבר 1995. לפני הקמת החברה עסקו פול וקרל בפיתוח דרייברים מוקדמים (לפני עידן ה JDBC) לגישור בין בסיסי נתונים שונים ויישומי Java תחת השם dbKona. הם גם פיתחו שרת "שלוש שכבות" מוקדם לגישור בין יישומונים ברשת האינטרנט לבסיסי נתונים אלו. שרת זה היה למעשה WebLogic 1.48 שכונה גם T3Server (קיצור באנגלית של "שרת שלוש שכבות").
חברת BEA רכשה את חברת WebLogic ומינפה את שרת היישומים הבסיסי כגרעין של הפלטפורמה המלאה הקרויה כיום BEA WebLogic, אשר שרת היישומים הוא הגרעין שלה.
ב 2008 חברת BEA נרכשה על ידי ORACLE ולפיכך השם החדש נהפך ל- Oracle WebLogic.
יכולות
שרת היישומים Weblogic Server הוא חלק מרכזי בחבילת התשתית BEA Weblogic Platform, בנוסף אליו כלולים בחבילה גם:
קישורים חיצוניים
BEAシステムズ
מפרצון סידני
מפרצון סידני (באנגלית: Sydney Cove; באבוריג'ינית: Warrane ) הוא מפרצון שנמצא במפרץ ג'קסון, סידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה. מפרצון סידני הוא מוקד לחגיגות קהילתיות, בשל מיקומו המרכזי בסידני, בין בית האופרה של סידני לבין גשר נמל סידני. זוהי גם אחת מנקודות העיקריות לחגיגות ערב השנה האזרחית החדשה בסידני.
Sunroof
Sunroof הוא שיר של הזמר האמריקאי ניקי יור והמוזיקאי והמפיק מלוס אנג'לס דייזי. השיר יצא לאור ב-3 בדצמבר 2021, באמצעות ת'ירטי נוטס וקולומביה רקורדס. באוגוסט 2022 נכנס השיר לעשירייה הפותחת בבילבורד הוט 100 וזכה ללמעלה מ-300 מיליון השמעות בספוטיפיי. בספטמבר 2022, הגיע לצמרת מצעד קנדה הוט 100.
רקע
השיר הוא שיתוף פעולה בין דייזי ליור, והרעיון ליצירתו בא מהודעה קולית שדייזי קיבל מיור. בהרחבה על יצירת השיר, אמר יור: "רציתי ליצור שיר שתופס את תחושת ההתרגשות כשאתה פוגש מישהו שאתה לא יכול להפסיק לחשוב עליו. רציתי שיהיה לי מוצר שיהיה כיף עם אנרגיה גבוהה ועדיין קל להאזין לו. כשאני פוגש מישהו כזה, המחשבה עליו היא כמו גירוד במוח שלי שאני לא יכול לגרד. אז רציתי שהשיר יהיה קליט כדי שיידבק לך בראש בדיוק כמו כשאתה תקוע במחשבה על מישהו".
קבלה ביקורתית
בנג'מין קרוננברג מ-Early Rising שיבח את השיר ותיאר אותו כרצועה שנדבקת "בראש שלך כל היום" הודות ל"הפקה המוארת" של דייזי ו"השירה המבעבעת והפופית" של יור. מיילס אופטון מ-Sheesh Media כינה את השיר "רצועת פופ מיידית של תולעת-אוזניים" הכוללת "הפקה חדה" של דייזי ו"מלודיות ווקאליות בעלות אנרגיה גבוהה".
השיר הפך לאחד מלהיטי הקיץ של 2022.
רוטולים
רוטולים (ברוטולית - "Myhabyr"; ברוסית - "Рутулы") הם קבוצה אתנית המרוכזת בדרום דאגסטן, וגם בצפון-מערב אזרבייג'ן. הקבוצה דוברת שפה משלה, השפה הרוטולית. כיום משויך השם לקבוצה האתנית הדוברת רוטולית ומרוכזת בעיקרה בדאגסטן ובאזרבייג'ן. דתם של הרוטולים היא האסלאם הסוני.
רוב הרוטולים מתגוררים באזרבייג'ן ובדאגסטן (רפובליקה המהווה חלק מהפדרציה הרוסית). מספרם הכולל של הרוטולים הוא כ-55,000-60,000. חציים מתגוררים באזרבייג'ן. היתר מתגוררים בארצות שונות בקווקז, במזרח אירופה, וקיימת פזורה לזגינית גם במזרח התיכון ובארצות הברית. במהלך מלחמת הקווקז חלק מהרוטולים עזבו את אזור ועברו לתחומי האימפריה העות'מאנית. כתוצאה מכך הם מתוגררים כיום בטורקיה ובסוריה. הסופרת הסורית אולפת אל-אידליבי היא ממוצא רוטולי.
יש המתעדים את ההיסטוריה של הרוטולים החל מימי ממלכת אלבניה הקווקזית. ב-323 לפנה"ס לחמו רוטולים לצד אלכסנדר הגדול בקרב קווקמל. ב-55 לפנה"ס לחם המצביא הרומי פומפיוס נגד "אלבנים" ובהם רוטולים וחברי קבוצות אתניות אחרות.
החיפושית החמישית
החיפושית החמישית הוא כינוי למספר אנשים שהיו קשורים ללהקת הביטלס. ג'ורג' מרטין הוא המזוהה ביותר עם הכינוי "החיפושית החמישית".
סטיוארט סאטקליף
סטיוארט פרגוסון ויקטור סאטקליף (באנגלית: Stuart Fergusson Victor Sutcliffe; 23 ביוני 1940 - 10 באפריל 1962) היה הבסיסט המקורי בלהקת הביטלס. סאטקליף עזב את הלהקה בטרם פרצה לתהילת העולם כדי לקדם את הקריירה האומנותית שלו בתור צייר, אותה הפסיק כאשר הצטרף ללהקה. סאטקליף ולנון הם, ככל הנראה, האחראים לשם ביטלס ("החיפושיות") וזאת כאשר שם להקת "הצרצרים" אשר ליוותה את באדי הולי, אותו העריצו, שימשה כהשראה. סאטקליף מכונה לעיתים "החיפושית החמישית", על אף שבפועל היה הרביעי שהצטרף ללהקה בעוד המצטרף החמישי היה פיט בסט שהוחלף מאוחר יותר על ידי רינגו סטאר.
פיט בסט
רנדולף פיטר בסט (באנגלית: Randolph Peter Best); נולד ב-24 בנובמבר 1941) הוא מוזיקאי בריטי, ידוע בעיקר בתור המתופף המקורי של להקת הביטלס. הוא נולד במדרס, הודו הבריטית. לאחר שעבר עם משפחתו מהודו לליברפול בשנת 1945, אמו של בסט, מונה בסט (1924-1988), הקימה את מועדון קסבה (באנגלית: Casbah Coffee Club) במרתף של בית המשפחה, אשר הפך לפופולרי מאוד בליברפול ומספר החברים בו הגיע אל למעלה מאלף, שם הופיעו הביטלס במספר הזדמנויות, מפתיחתו ועד לסגירתו. בסט ניגן במועדון קסבה עם להקתו הראשונה, הבלק ג'קס (באנגלית: The Black Jacks), ומאוחר יותר עם הביטלס.
בילי פרסטון
ויליאם אוורט פרסטון (William Everett "Billy" Preston; 2 בספטמבר 1946 - 6 ביוני 2006 יוסטון טקסס) קלידן היה מוזיקאי וזמר אמריקאי. ידוע כנגן מחונן שהקליט עם המוזיקאים המשפיעים ביותר בשנות ה-60 וה-70, ביניהם הביטלס, הרולינג סטונז, אריק קלפטון, ריי צ'ארלס ועוד. תפיסה שגויה אומרת שהוא אחד משני המוזיקאים היחידים אשר קיבלו קרדיט על אלבום של הביטלס. בין האמנים שפרסטון ליווה במהלך הקריירה שלו ניתן גם למנות את: בוב דילן, סליי אנד דה פמילי סטון, סם קוק, ארית'ה פרנקלין, סמי דייוויס ג'וניור וחמישיית הג'קסונים. יצירתו המוזיקלית התפרשה על מגוון של סגנונות: גוספל, פאנק, רוק קלאסי וסגנונות רבים אחרים.
אריק קלפטון
אריק פטריק קלפטון (באנגלית: Eric Patrick Clapton; נולד ב-30 במרץ 1945) הוא גיטריסט, זמר ומלחין בריטי. נודע גם בכינוי Slowhand ונחשב אחד מהגיטריסטים המוערכים ביותר בזרמים המוזיקליים של הבלוז והרוק. קלפטון רשום בהיכל התהילה של הרוק אנד רול שלוש פעמים, כחבר להקת קרים, כחבר להקת ציפורי החצר וכאמן סולו, שיא ההופעות של אמן כלשהו בהיכל התהילה. קלפטון דורג במקום השני ברשימת 100 הגיטריסטים הטובים של כל הזמנים של מגזין הרולינג סטון, ואף נכנס למקום ה-53 ברשימת 100 האמנים הטובים של כל הזמנים של המגזין.
קלפטון הוא אחד משני המוזיקאים היחידים אשר קיבלו קרדיט על אלבום של הביטלס בשיר While My Guitar Gently Weeps באלבום הלבן. קלפטון גם ידוע בחברותו עם האריסון.
טוני שרידן
טוני שרידן (שם מלא: Anthony Esmond Sheridan McGinnity; 21 במאי 1940 בנוריץ' שבמחוז נורפוק באנגליה - 16 בפברואר 2013 בהמבורג, גרמניה) היה זמר-יוצר וגיטריסט בריטי, בסוגת הרוקנרול. פרסומו המרכזי נבע משיתוף הפעולה שלו עם להקת הביטלס, והוא היה אחד משני המוזיקאים היחידים (יחד עם בילי פרסטון) אשר זכה להופיע כמבצע בקרדיט על תקליט של הלהקה.
שרידן הופיע בהמבורג, והעסיק להקות ליווי ביניהן הביטלס. בגרמניה הפיצו שרידן והביטלס את האלבום My Bonnie אשר זכה להצלחה גדולה במדינה יחד עם הלהיט בעל אותו השם. האלבום היה תחת השם "טוני שרידן והביט ברדרס" (The Beat Brothers). כשהביטלס זכו להצלחה גדולה הפסיקו את פעילותם עם שרידן.
ג'ימי ניקול
המתופף המחליף של רינגו סטאר בזמן שרינגו היה חולה.
בריאן אפשטיין
בריאן סמואל אפשטיין (באנגלית: Brian Samuel Epstein ; 9 בספטמבר 1934 - 27 באוגוסט 1967) היה איש עסקים בריטי יהודי, אמרגנם של הביטלס בשנים 1961 - 1967 ושל להקות ואמנים נוספים מליברפול. נטיות להרס עצמי באופיו החריפו כאשר הפסיקו הביטלס את מסעי ההופעות שלהם, והיו אחת הסיבות למותו ממנת יתר של סמים.
ג'ורג' מרטין
סר ג'ורג' הנרי מרטין (3 בינואר 1926 - 8 במרץ 2016) היה מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי בריטי, הידוע בעיקר בעבודתו עם להקת הביטלס, שכמעט את כל אלבומיה הוא הפיק בשנים 1962 - 1970 ונחשב לאחראי על צליל הלהקה. ג'ורג' מרטין הוא המזוהה ביותר עם הכינוי "החיפושית החמישית".
ניל אספינל
חבר קרוב של פיט בסט. אספינל הצטרף לביטלס כמנהל הדרכים בהופעות.
דרק טיילור
הדובר של הביטלס בהופעות שלהם בארצות הברית ב-1964 ושוב ב-1968. טיילור היה גם סופר הצללים של אפשטיין בספרו, A Cellarful of Noise. ובספרו של ג'ורג' האריסון, I Me Mine.
ג'ף לין
ג'פרי לין (באנגלית: Jeffrey Lynne; נולד ב-30 בדצמבר 1947 בשארד אנד, בירמינגהאם) הוא זמר, פזמונאי, גיטריסט ומפיק מוזיקלי שזכה לפרסום כמנהיג להקת Electric Light Orchestra (בקיצור ELO), וכאחד ממייסדיה של להקת ה-Traveling Wilburys, בה חבר להאריסון אשר הקימו יחד את הרכב הפולק.
סובו
SOBO ("סובו" בעברית) הוא הרכב בלוז ובלוז רוק ישראלי הפועל מאז 1995.
החיפושית החמישית
ג'ף לין
לין הפיק תקליטים לאמנים כגון הביטלס וטום פטי. הוא חיבר שירים יחד עם פטי, כמו גם עם ג'ורג' האריסון, שאלבומו Cloud Nine מ-1987 הופק במשותף על ידי לין והאריסון. יצירותיו כוללות את השירים Evil Woman, Telephone Line, Livin' Thing, Mr Blue Sky, Don't Bring Me Down ו-Sweet Talkin' Woman.
לין גם היה אחד המפיקים של סדרת האנתולגיה של הביטלס והפיק שני סינגלי איחוד של הלהקה, Free as a bird ו-Real Love.
סובו
היסטוריה
ההרכב הוקם ב-1995 בירושלים על ידי דניאל קרימן (גיטרת סלייד, מפוחית) ואסף גנצמן (שירה, בס) לאחר שהכירו בפאב הירושלמי מייקס פלייס בו דניאל היה מופיע על בסיס שבועי. בשנים הראשונות ההרכב הופיע והקליט בשם "Southbound Train", אך בהמשך השם שונה לקצר וקליט יותר. ב-1998 הוציא ההרכב את אלבום הבכורה "Southbound Train" עם שירי בלוז קלסיים לצד קטעים מקוריים באנגלית.
SOBO היא גם להקת הבית של מייק'ס פלייס.
ב-2002 זכתה הלהקה במדליית זהב בפסטיבל הבלוז "דלטה נווי" בסנקט פטרבורג, רוסיה.
סובו הייתה הלהקה הישראלית הראשונה שייצגה את ישראל בתחרות הבלוז הבינלאומית IBC בממפיס, ארצות הברית, בשנת 2004.
ב-2007 ניגנה הלהקה באחד מתוך שלושה מופעים מרכזיים בפסטיבל הבלוז במוסקבה. באותה שנה יצא לאור אלבומם השני שרוב השירים בו נכתבו על ידי גנצמן וקרימן בעברית ובאנגלית.
ב-2011 שבה הלהקה לפסטיבל הבלוז "דלטה נווי" בסנקט פטרבורג כמופע המרכזי. מאז הם מופיעים באופן קבוע ברוסיה, במדינות מזרח אירופה, גרמניה וצפון אמריקה.
ב-2014 יוצא האלבום השלישי של הלהקה, "Catfish Boogie". סובו מופיעים בפסטיבל הבלוז באוסנבריק, גרמניה.
ב-2016 הופיעה הלהקה בפסטיבל הג'אז באילת.
ב-2017 השתתפה הלהקה בפעם השנייה בתחרות IBC בממפיס, ועלו לגמר שהתקיים בתיאטרון אורפיאום  האגדי. באותה שנה ההייתה הלהקה למופע המרכזי באחד מפסטיבלי הבלוז הגדולים והחשובים באירופה - ראווה בלוז בקטוביץ, פולין. כמו כן, באותה שנה גם יצא אלבומה הרביעי של הלהקה, "Single Barrel Shuffle". האלבום הופק והוקלט באולפנו של ירון בכר, אשר גם משתתף בו בנגינה על קלידים ופסנתר.
ב-2018 סובו הופיעו בחגיגת יום העצמאות של קנדה באדמונטון, אלברטה בהזמנה של אחד ממועדני הבלוז הוותיקים בקנדה Blues on Whyte.
שיתופי פעולה
במהלך השנים שיתפה הלהקה פעולה עם נגני בלוז בולטים כגון סוני לנדרט, מרקוס קינג, אנה פופוביץ', קני "בלוז בוס" ויין, ג'ון לי הוקר הצעיר, אולי בראון, ג'יי סי סמית, אלוון ג'ונסון, Gov't Mule, רוברט לייטהאוז, קנדי קיין, לאורה צ'ווז, ליל ג'ימי ריד, שרון לואיס, שליחי הבלוז, שלמה מזרחי, לייזר לויד, סרגיי וורונוב, בלוז קומפני ורבים אחרים.
ב.מ.וו X4
ב.מ.וו X4 (באנגלית: BMW X4) היא מכונית קומפקטית במרכב קרוסאובר קופה, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ב.מ.וו משנת 2014. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק במרץ 2014, ובתערוכת הרכב הבינלאומית של בייג'ינג באפריל 2014 והגיעה לישראל באוגוסט 2014. בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2013, הציגה ב.מ.וו את דגם הקונספט המקדים.
דור ראשון
הדור הראשון הוצג בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק במרץ 2014 ובתערוכת הרכב הבינלאומית של בייג'ינג באפריל 2014. העיצוב החיצוני היה עממי מידי לסגנון קופה, עיצוב הפנים היה יותר מפואר כמו בשאר דגמי ב.מ.וו.
היצע המנועים כלל שלושה מנועי בנזין ושלושה מנועי דיזל. מנועי הבנזין בנפחי 2.0 ו-3.0 ליטר שסיפקו 181 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר), 241 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר), 302 כ"ס (מנוע 3.0 ליטר). מנועי הדיזל בנפחי 2.0 ו-3.0 ליטר שסיפקו 188 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר), 255 כ"ס (מנוע 3.0 ליטר), 308 כ"ס (מנוע 3.0 ליטר). ללקוח היה אפשרות לבחור בין תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים, לתיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.
ב.מ.וו X4 M40i
גרסת הביצועים לגרסה הבסיסית. גרסה זו הייתה בעלת מנוע בנזין I6 צילנדרים בנפח 3.0 ליטר טורבו המספק כ-360 כ"ס, וכיול ספורטיבי למתלים. היא הוצגה באוקטובר 2015.
דור שני
את הדור השני חשפה ב.מ.וו בפברואר 2018. הדור השני קיבל עיצוב מודרני וספורטיבי לעומת הדור הראשון, פנים ה-X4 כולל לוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 12 אינץ' ומסך מגע המציג את המולטימדיה בקוטר 6.5 אינץ' או 10.25 אינץ' (בחבילת הפרימיום).
בתחום ההנעה החלפו המנועי הבנזין ומנועי הדיזל. היצע מנועי הבנזין כולל שלושה מנועי בנזין בנפחי 2.0 ו-3.0 ליטר המספקים 184 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר), 252 כ"ס (מנוע 3.0 ליטר), 360 כ"ס (מנוע 3.0 ליטר).
היצע מנועי הדיזל כולל, שלושה מנועי דיזל בנפחי 2.0 ו-3.0 ליטר המספקים 190 (מנוע 2.0 ליטר), 231 (מנוע 2.0 ליטר), 326 כ"ס (מנוע 3.0 ליטר). במנוע הדיזל בנפח 3.0 ליטר צריכת דלק המשולבת עומדת על 15.6 ק"מ לליטר. לכל המנועים תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.
מתיחת פנים שנת 2021
ביוני 2021 הציגה ב.מ.וו מתיחת פנים ל-X4. העיצוב נותן עיצוב ספורטיבי מודרני, הפגוש האחורי שודרג ועוצב באופן יפה וחזק יותר. פנים הרכב קיבל גם עיצוב מודרני ומעודכן, מסך המגע בקוטר 6.5 או 10.25 אינץ' שודרג בכל החבילות ל-12.3 אינץ' וכולל אפשרות למערכת הפעלה של אפל או אנדרואיד. לכל המנועים נוספו מערכת מיקרו-היברידית בקיבולת 48 וואט המייסעים בצריכת הדלק, ולהיצע מנועי הבנזין נוסף מערכת הנעה היברידית פלאג-אין המשלבת בין מנוע 2.0 ליטר טורבו עם מנוע חשמלי, שני המנועים מספקים יחד 252 כ"ס, וטווח נסיעה חשמלי של בין 42–50 ק"מ.
ב.מ.וו X4 M
בפברואר 2019 הציגה ב.מ.וו את דגם הביצועים ל-X4. דגם הביצועים הנקרא ב.מ.וו X4 M כולל עיצוב ספורטיבי, מתלים בכיול ספורטיבי וקליפרים ספורטיבים. המנוע בדגם הוא מנוע בנזין I6 צילנדרים בנפח 3.0 ליטר טווין טורבו המספק 480 כ"ס או 510 כ"ס (בחבילת קומפטישן). ההאצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 4.2 שניות או 4.1 שניות (בחבילת הקומפטישן), והמהירות המרבית היא 280 קמ"ש (בחבילת קומפטישן).
מכירות
להלן נתוני המכירות בארצות הברית, אירופה וישראל.
עמנואל ארנסט סימון
עמנואל ארנסט סימון (1898–1989) היה רופא, חלוץ רפואת הספורט בישראל, ומיוזמי הקמת המכון על שם וינגייט.
ביוגרפיה
סימון נולד בברלין. סימון למד רפואה בגיסן, ברלין, וירצבורג וסיים את חוק לימודיו במינכן. בהמשך התמחה בדנמרק, שוודיה ופינלנד.
בין השנים 1917–1918 השתתף סימון במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה עבד, בין השנים 1923–1924, במכון להיגיינה בברלין. שם עבד עד עלייתו לארץ ישראל.
בארץ ישראל היה סימון רופא הספורט הראשון בארץ. בין השנים 1924–1927 היה סימון לעבוד בבית הספר הריאלי כרופא ומורה לחינוך גופני. הוא ביסס את החינוך הגופני על יסודות מדעיים ונתמנה למורה ראשי להתעמלות ולספורט ולרופא הפנימיה. סימון שהיה בעברו אלוף ברלין ובוואריה בריצות 400 מטר ו-800 מטר הביא סגנון חדש של הוראת החינוך הגופני והספורט בישראל.
משנת 1927–1936 ניהל סימון את מחלקת ההיגיינה ב"מרכז הבריאות שטראוס" בירושלים. רופא הספורט ויקטור גוטהיינר היה אסיסטנט שלו. אז נקרא שנית על ידי ארתור בירם, מייסד הריאלי, לשוב וללמד התעמלות בבית ספר הריאלי.
בשנת 1939 השתתף סימון בהקמת המחלקה להכשרה גופנית של הוועד הלאומי ועמד בראשה עד שנת 1954. סימון היה מיוזמי הקמת מכון וינגייט, השיג את המימון הראשוני, ואת מתן שמו של אורד צ'ארלס וינגייט למכון.
סימון הקים את איגוד "international committee for sports and physical (icspe)" והתמנה לחבר כבוד באיגוד לכל חייו.
הניח רעיה צרויה (בתו של ד"ר אליהו אורבך), ושלושה ילדים.
מרי קרטרייט
דיים מרי לוסי קרטרייט (באנגלית: Mary Cartwright; 17 בדצמבר 1900 - 3 באפריל 1998) הייתה מתמטיקאית בריטית. ביחד עם ג'ון ליטלווד, הייתה אחת מהמתמטיקאים הראשונים שחקרו את התחום שמאוחר יותר נודע בשם תורת הכאוס.
שנותיה הראשונות
קרטרייט נולדה באינהו (Aynho), דרום נורת'האמפטונשייר. אביה, ויליאם דיגבי קרטרייט, היה כומר, דרך סבתה היא מיוחסת למשורר ג'ון דאן, והכומר מאיימן ויליאם מומפסון. היו לה ארבעה אחים, שניים מבוגרים ושניים צעירים: ג'ון (נולד בשנת 1896), נייג'ל (נולד בשנת 1898), ג'יין (נולדה בשנת 1905), וויליאם (נולד בשנת 1907).
את לימודיה התחילה בתיכון לימינגטון בשנים (1912–1915), לאחר מכן בבית הספר גרייבלי מנור בשנים (1915–1916), ולבסוף השלימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר גודולפין בסולסברי (1916-1919).
השכלה
קרטרייט למדה מתמטיקה בסנט יו קולג', אוקספורד, וסיימה את לימודיה לתואר ראשון בשנת 1923 בהצטינות (first class degree), זו הייתה רק השנה השנייה בה נשים הורשו לגשת לבחינות הסיום באוקספורד.
קריירה
בשנת 1936, קרטרייט הפכה למנהלת הלימודים במתמטיקה בקולג' גירטון, ובשנת 1938 היא החלה לעבוד על פרויקט חדש אשר הייתה לו השפעה משמעותית על כיוון המחקר שלה. המחלקה למחקרים מדעיים ותעשייתיים יצרה סוגים מסוימים של משוואות דיפרנציאליות אשר התקבלו ממידול גלי רדיו ורדאר. הם ביקשו מהקהילה המתמטית הלונדונית עזרה במציאת מתמטיקאי שמעוניין לחקור את המשוואות האלה, וקרטרייט התעניינה בנושא. הדינמיקה שנכחה מאחורי הבעיות הללו לא הייתה מוכרת לקרטרייט, ולכן היא ניגשה אל ליטלווד וביקשה ממנו עזרה בנושא זה. הם החלו לשתף פעולה בלימוד וחקירת המשוואות. ליטלווד כתב:
כיום, המבנה העדין אשר ליטלווד מתאר כאן הוא דוגמה טיפוסית של אפקט הפרפר. שיתוף הפעולה בינו לבין קרטרייט הוביל לתוצאות חשובות, שלהן יש השפעה רבה על הכיוון שבו פנתה התאוריה המודרנית של מערכות דינמיות.
ב-1945, היא פישטה את ההוכחה האלמנטרית של הרמיט לאי הרציונליות של פאי. הגרסה שלה להוכחה פורסמה בנספח בספר מדעי המסקנה של הרולד ג. פריס. ב-1947, היא נבחרה להיות עמיתה של החברה המלכותית. אף על פי שהיא לא הייתה האישה העמיתה הראשונה בחברה, היא הייתה האישה הראשונה המתמטיקאית.
קרטרייט מונתה למנהלת של קולג' גירטון בשנת 1948.
היא נפטרה בבית אבות בקיימברידג' בשנת 1998.
מורשתה
קרטרייט הייתה האישה הראשונה: היא גם קיבלה את מדליית דה מורגן של החברה בשנת 1968. ב-1968 היא נבחרה כעמיתת כבוד של החברה המלכותית של אדינבורו. ב-1969 היא קיבלה את תואר הכבוד מהמלכה, והפכה לדאם מרי קרטרייט, מפקדת במסדר האימפריה הבריטית.
ראיון סוף
ראיון סוף (באנגלית: The Interview) הוא סרט קומדיה אמריקאי. הסרט נכתב על ידי דן סטרלינג ובוים על ידי אוון גולדברג וסת' רוגן שגם מככב בו עם ג'יימס פרנקו ולצידם ליזי קפלן. רוגן ופרנקו מגלמים את אהרון רפפורט ודייב סקיילארק, בהתאמה, אשר נשלחים לראיין את שליט קוריאה הצפונית, קים ג'ונג און, ובעקבות כך אנשי סוכנות הביון האמריקאית מנצלים זאת ומנחים אותם כיצד להתנקש בו.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה אמורה להיערך ב-10 באוקטובר 2014 בלוס אנג'לס, אך נדחתה ל-11 בדצמבר באותה שנה, בעקבות איומי האקרים על חברת סרטי סוני, מפיצת הסרט. בתחילה סוני לא נשמעה לאיומי ההאקרים, שביקשו לבטל לחלוטין את הפצת הסרט, אך לאחר מתקפת האקרים עליה, שכללה בין היתר איומי טרור כשל ה-11 בספטמבר 2001 לכל בית קולנוע שיקרין את הסרט, החליטו בתי קולנוע רבים בארצות הברית שלא להקרין את הסרט מתוך חשש לחיי אדם, עד שלבסוף הודיעה חברת סוני כי היא תפיץ את הסרט להקרנות במספר מצומצם של בתי קולנוע. הסרט שודר בתפוצה מוגבלת מאוד, בכ-320 בתי קולנוע בלבד ברחבי ארצות הברית, במספר שמהווה כ-10% ממספר בתי הקולנוע שבהם אמור היה הסרט לעלות לאקרנים לפי התכנון המקורי. ביום הראשון להצגת הסרט הוא גרף רווחים גבוהים ביחס להקרנה המצומצמת בגובה של מיליון דולר.
תקציר העלילה
מנחה הטלוויזיה המפורסם דייב סקיילארק (ג'יימס פרנקו) והמפיק שלו, אהרון רפפורט (סת' רוגן), יוצאים לראיין את שליט קוריאה הצפונית, קים ג'ונג און. אנשי ה-CIA מנצלים את ההזדמנות ומורים להם להתנקש בחייו, באמצעות מדבקת רעל שתודבק אליו בעת שילחץ את ידו של סקיילארק.
סקיילארק ורפפורט מגיעים לקוריאה הצפונית ושם ניסיון החיסול הסתבך - רפפורט מפתח רומן עם סוק, שרת התקשורת והתעמולה ויועצתו הקרובה של ג'ונג און, וסקיילארק הופך לחבר קרוב של השליט. לסקיילארק נקבע ריאיון עם קים ג'ונג און, שבו השאלות הוכתבו מראש על ידי השליט. הראיון משודר בטלוויזיה של קוריאה הצפונית וברחבי תבל. על שידורו מפקחים מהאולפן רפפורט ושרת התרבות, שהפכה את עורה ורוצה אף היא במפלתו של קים ג'ונג און. הראיון מתחיל כמתוכנן, אך בהמשכו עובר סקיילארק לשאלות המערערות את מעמדו של השליט, והוא אף פורץ בבכי. קים ג'ונג און יורה בסקיילארק, הנופל פגוע, אך מתברר שניצל בזכות אפוד מגן שלבש. סקיילארק, רפפורט וסוק נמלטים מארמונו של קים, באמצעות טנק שסבו של קים, קים איל-סונג קיבל במתנה משליט ברית המועצות, יוסיף סטלין. קים יוצא למרדף אחריהם במסוק, אך שלושת הבורחים מצליחים ליירט את המסוק רגע לפני שקים מורה על שיגור טילים גרעיניים לעבר החוף המערבי של ארצות הברית.
הפקה
סת' רוגן ואוון גולדברג פיתחו את הרעיון בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, ברצון לצחוק על סיטואציה בה עיתונאים נשלחים להתנקש בחיי מנהיג עולם. השניים התעניינו בשליט קוריאה הצפונית דאז, קים ג'ונג-איל, אך לאחר מותו ועלייתו לשלטון של קים ג'ונג און, הם השהו את הפרויקט. חידוש הפרויקט נעשה כאשר רוגן וגולדברג הבינו שג'ונג און קרוב יותר לגילם ובכך הסרט יהפוך למצחיק יותר, והחלו לכתוב את התסריט יחד עם כותב "הדיילי שואו", דן סטרלינג. רוגן וגולדברג כיוונו לעשות פרויקט רלוונטי יותר וסאטירי יותר מהסרטים הקודמים שלהם, תוך שמירה על הומור שירותים. רוגן וגולדברג היו למרוצים כאשר כוכב ליגת ה-NBA דניס רודמן ביקר בקוריאה הצפונית, מה שחיזק את אמונתם כי הנחת היסוד של הסרט שלהם הייתה מציאותית. לאחר מכן, השחקן רנדל פארק היה הראשון להגיע לאודישן לתפקידו של ג'ונג און, וזה קיבל את התפקיד באופן מיידי. בשביל התפקיד, פארק העלה במשקל ב-15 ק"ג וגילח את ראשו כדי שמבנה הראש יהיה דומה לשל ג'ונג און, והחליט לקחת את דמותו של ג'ונג און לכיוון מבויש וביישני ולא רובוטי וקפדן, כפי שרוגן וגולדברג רצו במקור, אם כי הם מצאו שהכיוון שפארק לקח אליו את ג'ונג און, הפך את הדמות למצחיקה יותר.
ב-21 במרץ 2013, הוכרז כי הסרט יופק תחת סרטי סוני וכן כי ג'יימס פרנקו לוהק לתפקיד ראשי, וב-1 באוקטובר של אותה שנה, הצטרפה גם ליזי קפלן לצוות השחקנים של הסרט. בנובמבר 2014, כחלק ממתקפת ההאקרים על סרטי סוני, שבהמשך הובילה לביטול הפצת הסרט, נחשף כי רוגן ופרנקו קיבלו על תפקידם בסרט $8,400,000 ו-$8,500,000, בהתאמה.
שלב הצילומים החל ב-10 באוקטובר 2013 בוונקובר שבקנדה, ונמשך עד ה-20 בדצמבר של אותה שנה.
תגובת קוריאה הצפונית לסרט
ב-20 ביוני 2014 אמר קים מיונג-צ'ול, הדובר הלא-רשמי של ממשלת קוריאה הצפונית, כי הסרט "מציג את הייאוש של ארצות הברית והחברה האמריקנית... סרט על ההתנקשות בחייו של מנהיג זר משקף את מה שארצות הברית עושה באפגניסטן, עיראק, סוריה ואוקראינה", וחמישה ימים לאחר מכן, ב-25 ביוני של אותה שנה, דיווחה סוכנות הידיעות הקוריאנית המרכזית (KCNA) כי ממשלת קוריאה הצפונית מבטיחה "נקמה חסרת רחמים" אם הסרט יופץ וקראה לסרט "מעשה בלתי נסבל של טרור ומלחמה".
ב-11 ביולי 2014, גינה שגריר קוריאה הצפונית באו"ם, ג'ה סונג נאם, את הסרט ואמר כי "הפקה והפצה של סרט כזה על חיסולו של אדם המכהן כראש של מדינה ריבונית צריך להיחשב כחסות הגלויה ביותר של טרור כמו גם כאקט של מלחמה".
באוגוסט 2014, זמן קצר לאחר שהוחלט לדחות את הקרנת הבכורה של הסרט, דווח כי חברת סרטי סוני עשתה שינויים בסרט על מנת להפחית את רגישותו לקוריאה הצפונית, כאשר בראשם קוצצו כמה חלקים מסצנת המוות של קים ג'ונג און.
מתקפת ההאקרים על סרטי סוני
ב-24 בנובמבר 2014 נפרצו מחשבי חברת סרטי סוני על ידי קבוצת האקרים שהזדהתה כ"שומרי השלום" ("Guardians of Peace"), וגורמים אמריקאים טענו כי לקבוצת ההאקרים הזו קשר לקוריאה הצפונית, אם כי הם לא הסבירו כיצד הם הגיעו למסקנה זו.
קבוצת ההאקרים הדליפה לאינטרנט רישומים שונים, מיילים פנימיים בעלי תוכן מביך מהדרג העליון של החברה, וגם כמה סרטים של החברה אשר טרם יצאו לאקרנים, אלו כדוגמת "אנני". רבים קשרו את ההדלפות לממשלת קוריאה הצפונית, אך היא הכחישה בתוקף את המעורבות בדבר. לאחר הפריצה וההדלפות לאינטרנט, המניות של סוני ירדו בלמעלה מ-10%.
ב-16 בדצמבר 2014, קבוצת ההאקרים פרסמה הודעת אזהרה לצופים המתכננים להגיע להקרנת הבכורה של הסרט, ובכלל לכל בית קולנוע אחר שיקרין את הסרט. קבוצת ההאקרים פרסמה את הודעת האזהרה הבאה:
הפצה
הקרנת הבכורה של הסרט תוכננה במקור ל-10 באוקטובר 2014, אך באוגוסט של אותה שנה היא נדחתה ל-11 בדצמבר, גם באותה שנה. ב-10 בדצמבר, הסניף המקומי של סוני ביפן הודיע כי הוא לא יפיץ את הסרט במדינתו כמתוכנן, וכן נודע כי באזור אסיה-פסיפיק הסרט יופץ רק באוסטרליה וניו זילנד. ב-11 בדצמבר נעשתה הקרנת הבכורה של הסרט בלוס אנג'לס.
ביטול הפצת הסרט לבתי קולנוע
בעקבות איומי האקרים, ב-16 בדצמבר 2014, סת' רוגן וג'יימס פרנקו הפסיקו לפרסם את הסרט וכן לתת ראיונות הקשורים בו. בהמשך, בעקבות התגברות איומי ההאקרים, רשתות הקולנוע "The ArcLight" ו-"Carmike", אשר נחשבות לגדולות ומפורסמות למדי בארצות הברית, הודיעו כי הן לא יקרינו את הסרט בבתי הקולנוע שלהן. ב-17 בדצמבר, הודיעה סוני כי היא מבטלת את בכורת הסרט בניו יורק, ומאוחר יותר באותו היום הודיעו רשתות הקולנוע "AMC Theatres", "Cinemark", "Cineplex", "Regal", ו-"Southern Theatres", אשר נחשבות גם הן לגדולות ומפורסמות בארצות הברית, כי הן לא יקרינו את הסרט בבתי הקולנוע שלהן. על פי דיווחים, הביטולים ההמוניים הגיעו בלחץ מצד קניונים שבהם נמצאים בתי קולנוע רבים, מתוך פחד שאיום טרור יכול להרוס את המכירות שלהם לקראת סוף עונת הקניות לתקופת החגים. בנוסף, רשתות הקולנוע חששו להיחשף לתביעות משפטיות שעלולות להיות משתקות במקרה של התקפה.
מאוחר יותר, הודיעה סוני כי מבטלת את הפצת הסרט לבתי קולנוע, ופרסמה הודעה זו:
קצת לאחר מכן, הודיעה סוני כי היא לא תפיץ את הסרט גם למהדורות DVD, וכי הפצת הסרט לכל פלטפורמה שהיא מבוטלת. למרות זאת, אמר בהמשך מנכ"ל סוני, מייקל לינטון, היא החברה שוקלת להפיץ את הסרט בגרסה מקוונת.
ביקורות על ביטול הפצת הסרט לבתי קולנוע
אישים רבים בהוליווד ומעריצים רבים כינו את המעשה של סוני "פחדני" ואמרו כי הוא מהווה כניעה לטרור ופגיעה בחופש הביטוי. המפיק אבי לרנר אמר כי הממשל האמריקני חייב לחוקק חוק שיעזור להגן על אולפני קולנוע מפני האקרים ופיראטים. התסריטאי ארון סורקין, שנפגע מהפרשה כמושא של מיילים שהודלפו, אמר כי "ארצות הברית נכנעה היום למתקפה חסרת תקדים על עקרון חופש הביטוי, שהוא סלע קיומנו, מצד קבוצה של טרוריסטים מקוריאה הצפונית, שאיימה להרוג אנשים בבתי קולנוע במטרה לעצור הפצה של סרט", והוסיף כי "חלק מהמשאלות של הטרוריסטים התמלאו בקלות רבה, בגלל שהם הצליחו לשעשע אנשים בתקשורת האמריקאית שהעדיפו דיווחים רכילותיים ומלאים בשמחה לאיד על פני סיפור בעל השלכות חוצות גבולות בעבור הציבור — סיפור שהתפתח ממש לנגד עיניהם. אני מצטער בשביל סוני פיקצ'רס, סת רוגן, איוואן גולדברג וכל מי שעבדו על 'ראיון סוף'". הקומיקאי בן סטילר כתב בחשבון הטוויטר שלו כי "קשה להאמין שזו התגובה לאיום על חופש הביטוי כאן באמריקה", הקומיקאי ביל מאהר כתב "האם זה כל מה שצריך — איום אנונימי והמספר 911 — כדי להשליך את חופש הביטוי אל מתחת לאוטובוס?", הסופר ניל גיימן כתב "אז סוני משיבה מלחמה בכך שהיא מבטלת את 'ראיון סוף', ובכך מוכיחה להאקרים שפריצה למחשבים ואיומים עובדים מצוין? זה עלול להתברר כטעות", יוצרי סאות' פארק (טריי פארקר ומאט סטון) אמרו כי זה צעד פחדני של אולפני סוני והם הוסיפו שעל רגעים כאלה בדיוק מבקר סרטם סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר על צנזורה מיותרת ועל חופש הביטוי, והדוקומנטריסט מייקל מור באופן ציני כתב "האקרים יקרים: עכשיו כשאתם מנהלים את הוליווד, אני רוצה גם פחות קומדיות רומנטיות, פחות סרטים של מייקל ביי, ולא עוד סרטי רובוטריקים". גם ג'אד אפאטו, ג'ימי קימל, רוב לאו, מיה פארו וזאק בראף הגיבו בחשבונות הטוויטר שלהם, באומרם דברים נגד סוני וההחלטה על ביטול הפצת הסרט לבתי קולנוע. נשיא ארצות הברית ברק אובמה, מתח גם הוא ביקורת על החלטת ביטול הפצת הסרט במהלך מסיבת עיתונאים, ואמר כי "אני חושב שהם (סוני) עשו טעות. לא יכול להיות שיש לנו חברה שבה כמה דיקטטורים באיזה מקום יכולים להתחיל להטיל צנזורה בארצות הברית. אם הם היו מדברים איתי קודם, הייתי אומר להם: אל תכניסו דפוס שבו אתם מרגישים מאוימים". בתגובה לדברי הנשיא, אמר מנכ"ל סוני, מייקל לינטון, כי הציבור, העיתונות והנשיא לא הבינו את האירועים, וציין כי ההחלטה לבטל את הפצת הסרט לבתי קולנוע נבעה מכך שלא מעט רשתות קולנוע החליטו שלא להקרין בהם את הסרט. המגזין The Hollywood Reporter דיווח כי לאחר איומי ההאקרים, פנתה סוני לבית הלבן, אם כי לא בצורה ישירה לנשיא.
הפצה מוגבלת
ב-23 בדצמבר 2014, הודיעה סוני כי למרות איומי ההאקרים היא תפיץ את הסרט, וזאת החל מה-25 בדצמבר של אותה שנה בכמה מאות בתי קולנוע בארצות הברית בלבד. הסרט לבסוף הופץ בהצלחה במספר מצומצם של בתי קולנוע ורשם רווחים גבוהים כבר ביממה הראשונה להקרנתו.
בסוף ינואר 2015, האשימה צפון קוריאה את פסטיבל הסרטים של ברלי ב"טרוריזם" בגלל שבטעות חשבו שהסרט יוקרן בפסטיבל. מה שגרם לטעות ככל הנראה הייתה תחילת הפצתו של הסרט בבתי קולנוע בגרמניה, שהייתה מתוכננת ל–5 בפברואר.
סטפן ספירובסקי
סטפן ספירובסקי (במקדונית: Стефан Спировски; נולד ב-23 באוגוסט 1990) הוא כדורגלן מקדוני המשחק בעמדת הקשר באתניקוס אחנס.
קריירה
ספירובסקי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של פליסטר, ובשנת הצטרף לקבוצה הבוגרת של המועדון. בינואר חתם בבוראץ' צ'אצ'אק מליגת העל הסרבית. ב-20 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1–0 על יאגודינה, בו גם כבש את שערו הראשון במועדון. ב-29 באוגוסט 2012 חזר ספירובסקי למקדוניה והושאל לרבוטניצ'קי קומטל סקופיה עד לסיום העונה, ובינואר חזר לבוראץ'.
ב-25 בינואר 2014 חתם בברואה סטארה זאגורה מליגת העל הבולגרית, במדיה שיחק שנה וכבש שני שערים ב-19 הופעות. בינואר חזר ספירובסקי למקדוניה וחתם בוארדאר סקופיה, עמה זכה בשלוש אליפויות רצופות, ובעונת  כבש ארבעה שערי ליגה ונבחר לכדורגלן המקדוני של העונה. בסך הכל שיחק שנתיים וחצי במועדון, במהלכן ערך 64 הופעות בכל המסגרות, כבש שישה שערים והוסיף שישה בישולים.
את עונת התחיל ספירובסקי בווארדאר, אך ב-28 באוגוסט 2017 חתם בפרנצווארוש מליגת העל ההונגרית, אשר שילמה עבורו כחצי מיליון אירו. בעונתו הראשונה במועדון כבש שני שערים ב-25 הופעות, והקבוצה סיימה במקום השני. בתחילת עונתו השנייה כבש שני שערים ב-14 הופעות, אך בנובמבר 2018 נפצע וחזר לשחק רק בתחילת העונה שלאחר מכן, לאחר שקבוצתו זכתה באליפות.
ב-12 בספטמבר 2019 הגיע ספירובסקי לישראל וחתם לשלוש שנים בהפועל תל אביב. יומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב ובישל למרווין פירסמן את השער הראשון במשחק מול סקציה נס ציונה, שהסתיים בתיקו 1–1. ב-22 בדצמבר 2019 כבש ספירובסקי את שער הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, בניצחון 2–0 על הפועל קטמון ירושלים בגביע המדינה. ב-5 בינואר 2020 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1–0 על הפועל באר שבע, ובסך הכל בעונת 2019/2020 כבש שלושה שערים ב-21 הופעות בליגת העל. ב-4 במרץ 2020 ערך את הופעתו האחרונה במועדון וכבש את שער הניצחון בהארכה מול הפועל רעננה ברבע גמר גביע המדינה, ולאחר שהעפיל עם הקבוצה לחצי הגמר ולפלייאוף העליון נדחו כל המשחקים בעקבות מגפת הקורונה. ב-15 באפריל 2020 שוחרר ספירובסקי לבקשתו מהמועדון ועזב את ישראל.
בקיץ חתם ספירובסקי בא.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית. ב-24 באוגוסט 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 לנאה סלמיס, ושישה ימים לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בקפריסין, בניצחון 3–0 על אפואל ניקוסיה.
ב-4 בינואר 2022 חתם במ.ט.ק. בודפשט ההונגרית.
ב-1 בספטמבר 2022 הצטרף לפיוניק ירוואן מליגת העל הארמנית.
ב-5 ביולי 2023 חתם באתניקוס אחנס מליגת העל הקפריסאית.
משק חשמל
משק חשמל הוא המשק של האנרגיה החשמלית (להלן "חשמל"), וכולל את מתקני ייצור החשמל, ההולכה והצריכה של חשמל.
ייצור
מרבית ייצור חשמל מתבצע בתחנות כוח, וחלקו הקטן באמצעות גנרטורים שאינם חלק מתחנת כוח. חלק מהייצור מבוסס על שריפת דלק מאובנים וחלק על אנרגיה מתחדשת.
לייצור החשמל שני מדדים חשובים: יכולת הייצור וגיוונו.
הולכה
החשמל מובל מתחנות הכוח אל הצרכנים הסופיים באמצעות רשת חשמל נייחת, המורכבת מאמצעי השנאה וקווי הולכה.
צריכה
חשמל הוא מוצר צריכה שנמצא בשימוש נרחב מאז ראשית המאה ה-20. עבור רוב הצרכנים מדובר במוצר חיוני, ועבור חלק אף קריטי. התשלום על צריכת החשמל יחסי לכמות החשמל שנצרך.
צריכת חשמל משתנה מאוד בהתאם לשעות היממה ולעונות השנה. במדינות בהן האקלים קר, בהן נמצאת רוב אוכלוסיית העולם (מיפן במזרח ועד ארצות הברית במערב), צריכת החשמל הגבוהה ביותר מתרחשת בחורף.
התכונה החשובה ביותר של הצריכה של משק חשמל היא שיא הצריכה. שיא הצריכה מתרחש בקיץ או בחורף - בהתאם לגאוגרפיה של המדינה, ומושפע ממזג האוויר (מזג אוויר קיצוני מגדיל סיכוי לשיא), ומשינויים במשק כגידול במספר הצרכנים מול התייעלות מכשירי חשמל (שמצמצמת את צריכת החשמל). שיא הצריכה הוא תופעה קצרת מועד, המתרחשת מספר שעות או אף מספר דקות בשנה.
משק אי
מטעמי נוחות מקובל להתייחס לכל מדינה כבעלת משק חשמל משלה. בפועל, חיבור רשתות חשמל של מדינות שונות מהווה יתרון משמעותי בשל ההבדלים בשעות הצריכה הנובעים ממרחקים גאוגרפיים. באופן זה, יכולות מדינות להסתמך זו על יכולת הייצור של זו, ולצמצם את ההשקעה בתחנות כוח.
במדינות אשר כלל אינן מחוברות חשמלית למדינות שכנות או שמחוברות באמצעות חיבור אחד בלבד (שעלול לקרוס בעת תקלה) מכונה משק החשמל "משק אי". המשמעות העיקרית של היות משק חשמל משק אי היא שעל המדינה לקיים יכולת ייצור חשמל שתענה על כל צורכי המשק בכל עת. הדבר מחייב הן הקמת מערכת כזו, והן הגנה עליה שכן קריסת רכיב אחד במערכת עלולה להוביל במהירות לקריסת המערכת כולה.
קריסה של משק חשמל
כמוצר, לחשמל שתי תכונות עיקריות המאפשרות את השימוש בו: מתח חשמלי ותדר נקובים וקבועים. כל סטייה מהערכים הללו עלולה לגרום לנזקים לציוד הכלול במשק החשמל - החל מתחנות הכוח וכלה במכשירי החשמל בצד הצרכן.