cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
TaqMan
העיקרון בבסיס השיטה תלוי בפעילות אקסונוקלאז מכיוון '5 ל-'3 של האנזים Taq polymerase, החותך גלאי שעבר היברדיזציה לרצף המשלים שלו, בשילוב זיהוי על בסיס פלואורופור. כמו בשיטות qPCR אחרות, הסיגנל הפלואורסצנטי מאפשר מדידה כמותית של הצטברות חומר בשלב הגידול האקספוננציאלִי של ה-qPCR. גלאי TaqMan מאפשרים להגביר שכפול של מקטע DNA מסוים בלבד וכך להגדיל את סגוליות הזיהוי. TaqMan קרוי על שם משחק המחשב פק-מן.
בולו יאנג
יאונג סי (בסינית מפושטת: 杨斯, בסינית מסורתית: 楊斯, בפין-יין: Yáng Sī; ביוטפנג: Yeung4 Si1; ), שנודע בשם הבמה בּוֹלוֹ יאנג (באנגלית: Bolo Yeung), הוא מפתח גוף מקצועי לשעבר ושחקן סרט אמנויות לחימה סיני. יאנג מלוהק בעיקר כנבל, הוא נודע במיוחד בשל הופעתו כבולו ב"הדרקון" וכצ'ונג לי ב"ספורט הדמים" כמו גם בסרטים סיניים רבים.
ביוגרפיה
בולו החל את קריירת אמנויות הלחימה שלו בגיל מוקדם בגואנגג'ואו, סין, שם למד תחת מספר מורים לוו-שו. הוא גם למד אקרובטיקה והתחרה בהרמת כוח. בניגוד לדעה הנפוצה, בולו לא היה אלוף בקראטה שוטוקאן, ולמעשה מעולם לא התאמן באמנות לחימה זו.
הוא מופיע בסרט "הדרקון" שם הוא משחק את הנבל הסדיסטי בּוֹלוֹ. במהלך שנות השבעים כיכב בולו בסרטי קונג פו רבים, אולם את פריצת הדרך שלו בהוליווד עשה כשכיכב לצידו של ז'אן-קלוד ואן דאם בסרט "ספורט הדמים". יאנג דיבר מעט אנגלית כשצילם את "ספורט הדמים" ורוב הדיאלוגים בסרט דובבו בתום הצילומים, לאחר מכן הופיע לצד ואן דאם גם בסרט הפעולה "דאבל אימפקט".
חייו הפרטיים
בולו אב לשלושה ילדים. הוא עדיין מרים משקולות כשעתיים כל יום, ומתאמן דרך קבע בטאי ג'י צ'ואן. הוא יושב ראש Hong Kong Gym Business Association ומנהל קבוצת פיתוח הגוף הבינלאומית של טאיפיי.
ג'וזייה ברטלט
ג'וזייה ברטלט (באנגלית: Josiah Bartlett; 21 בנובמבר 1729 – 19 במאי 1795) היה רופא ומדינאי אמריקני, היה בין החותמים על הכרזת העצמאות של ארצות הברית כנציג ניו המפשייר בקונגרס הקונטיננטלי. כיהן כשופט ראשי בבית המשפט העליון של ניו-המפשייר ולבסוף כמושל ניו המפשייר.
ביוגרפיה
ברטלט נולד בעיר אמיסברי שבמסצ'וסטס לסטפן וחנה ברטלט, ילדם החמישי ובנם הרביעי. בילדותו למד בבית הספר הציבורי בהצלחה מעטה. בגיל 16 למד באופן עצמאי לטינית ומעט יוונית, וב-1745 החל את לימודי הרפואה שלו.
בשנת 1750, כשהוא עוד לא בן 21, עזב ברטלט את עיר מולדתו ועבר לקינגסטון, ניו-המפשייר. קינגסטון, שבאותה תקופה הייתה יישוב חלוצי עם אוכלוסייה שמנתה כמה מאות, קיבלה את ברטלט בסבר פנים יפות, בעיקר מפני שהיה רופא ויכול היה לטפל בתושבי המחוז (זאת על אף שלא היה בעל השכלה פורמלית). משום שהיה הרופא היחיד באזור, היה ברטלט בעל תעסוקה מרובה ותוך זמן קצר היו בבעלותו חלקת אדמה וחווה.
ב-15 בינואר 1754, התחתן ברטלט עם בת דודו, מרי ברטלט. לזוג נולדו 11 ילדים (3 מתוכם מתו בינקותם). שלושה מילדיו וחמישה מנכדיו המשיכו גם הם לעסוק ברפואה.
אחד מצאצאיו וושינגטון ברטלט, בן לאם יהודייה (שרה מלאדו), היה לימים (1887) מושל קליפורניה, האמריקאי הראשון ממוצא יהודי, שכיהן כמושל אחת ממדינות ארצות הברית.
קריירה פוליטית
באותה השנה עלה ביתו של ברטלט באש, כנראה כתוצאה מהצתה של מתנגדיו נאמני הכתר. לאחר שהעביר את משפחתו לבית החווה החל ברטלט לבנות את ביתו מחדש. כתוצאה משריפת הבית, והזמן שהיה צריך לפנות למשפחתו, סירב ברטלט למינויו לקונגרס הקונטיננטלי, אך נשאר פעיל בפוליטיקה של ניו-המפשייר. אחד ממעשיו האחרונים של המושל ונטוורט, לפני גירושו מניו-המפשייר (ב-1775), היה לנשל את ברטלט מתפקידו כשופט, קצין ונציג באסיפות.
הקונגרס הקונטיננטלי
ב-1775 נבחר ברטלט בשנית כנציג ניו-המפשייר בקונגרס הקונטיננטלי והפעם קיבל עליו את התפקיד. מ-1775 ועד תחילת 1776 היה ברטלט הנציג היחיד של ניו-המפשייר בקונגרס, לכן באותה תקופה שירת בכל ועדות הקונגרס, שכללו את וועדות הביטחון, הסודיות, הימיה, המנהל האזרחי והתחזוקה. תשומת לבו לפרטים ועבודתו הקשה בוועדות הנ"ל הפכו אותו לאחד מחברי הקונגרס המשפיעים, אף על פי שלא היה פעיל, בדרך כלל, בדיונים במליאת הקונגרס. לבסוף, לאחר התכתבות ארוכה מצידו של ברטלט, נענתה האספה של ניו-המפשייר ושלחה גם את ויליאם ויפל ומתיו טורונטון כנציגים לקונגרס.
כאשר השאלה האם להכריז עצמאות מבריטניה עלתה בצורה רשמית, היה זה ברטלט שנשאל ראשון (וענה בחיוב). ב-2 באוגוסט 1776, כשחברי הקונגרס חתמו על ההכרזה, ברטלט חתם שני (מתוקף מעמדו בקונגרס) – לאחר נשיא הקונגרס ג'ון הנקוק.
ב-1777, סירב ברטלט לשרת בקונגרס שנה נוספת, בשל עייפות. אולם באוגוסט אותה שנה נידב את כישוריו הרפואיים כשנלווה אל הכוחות האמריקנים בקרב בנינגטון.
ב-1778 חזר ברטלט לקונגרס ושירת בוועדה שגייסה את עקרונות הקונפדרציה, אך לאחר שאומצו כל העקרונות הוא חזר לניו-המפשייר לעסוק בעניינים אישים, שבמרכזם עמדה משפחתו, אותה הזניח לתקופה ארוכה. היה זה שירותו הפדרלי האחרון של ברטלט.
קריירה מאוחרת
ב-1779 חזר ברטלט לתפקד כשופט, בתחילה כשופט בבית המשפט המחוזי. ב-1782 התמנה לשופט בבית המשפט העליון של ניו-המפשייר, וזאת למרות שלא היה בעל השכלה משפטית. ב-1788 התמנה לשופט הראשי של בית המשפט העליון. באותה השנה הוא נבחר לייצג את מחוזו בכנס של ניו-המפשייר שאימץ את החוקה של ארצות הברית ב-21 ביוני. מחוקקי המדינה החדשה בחרו אותו לסנאט של ארצות הברית, אולם הוא סירב לקבל עליו את המינוי.
כמושל
בשנים 1791 ו-1792 כיהן ברטלט כנשיא של ניו-המפשייר, אך כשהפכה ניו-המפשייר למדינה של ארצות הברית המשיך ברטלט את תפקידו כמושל. הוא פרש בשנת 1794 בגלל בריאותו המדרדרת.
בערוב ימיו
ברטלט פרש לביתו בקינגסטון, שם מת ב-19 במאי 1795. הוא קבור ליד אשתו בבית הקברות בקינגסטון.
פסל ברונזה בדמותו מוצב בכיכר העיר של אמיסברי, מסצ'וסטס. דיוקנו תלוי בבית המדינה בקונקורד, ניו המפשייר. כמו כן נקראים על שמו העיר ברטלט בניו-המפשייר ובתי ספר רבים ברחבי המדינה.
ברטלט שימש מקור השראה ליוצרי הסדרה הבית הלבן שקראו לנשיא ארצות הברית בסדרה על שמו וקבעו אותו כצאצא שלו. גם ברטלט הבדיוני כיהן כמושל ניו המפשייר.
קוליו
ארטיס ליאון אייבי ג'וניור (באנגלית: ; 1 באוגוסט 1963 – 28 בספטמבר 2022), שנודע בשם הבמה שלו קוליו (Coolio), היה ראפר ושחקן אמריקאי.
ביוגרפיה
אייבי נולד במונסן שבפנסילבניה, וגדל בקומפטון שבדרום מחוז לוס אנג'לס בקליפורניה. בתיכון, כינו את אייבי "בו". בגיל 17, הואשם קוליו בגנבה וריצה מספר חודשים בכלא.
קריירה
ב-1994, עזב את והלהקה ועבד על אלבום בכורה שלו, "It Takes a Thief" שיצא ב-19 ביולי אותה שנה. אלבום זה מכר מיליון עותקים רק בארצות הברית וזכה למעמד של אלבום פלטינה.
ב-1995 הוציא סינגל שנקרא Gangsta's Paradise (גן עדן של גנגסטרים). השיר שולב בפסקול בסרט סיכון מחושב והפך לסינגל הנמכר ביותר בשנת 1995. בנוסף הוא הקליט את הפסקול לסרט קלולס. אלבומו השני של קוליו שנשא את שם הסינגל Gangsta's Paradise הגיע למעמד של פלטינה מרובעת, והכיל את הלהיט "Sumpin New".
ב-1997 יצא אלבומו "My Soul" והגיע למקום ה-39 במצעד בילבורד. <BR>שני האלבומים הבאים שלו: "El Cool Magnifico" ו"The Return of the Gangsta" הצליחו פחות מקודמיהם.
ב-2004 יצא אלבום האוסף שלו, "Coolio and Friends" (קוליו וחברים).
ב-28 באוקטובר 2008 יצא האלבום "Steal Hear".
ב-2009 יצא האלבום: "From the Bottom 2 the Top".
סגנון עבודתו
הסגנון החיובי והעדר אלימות העניקו לו פופולריות בקרב מבוגרים וילדים.
קריירת משחק
בשנת 1996 השתתף בקומדיה "אלוהים היקר" של הבמאי גארי מרשל. בשנת 2000 שיחק בסרט vהפרודיה "Shriek If You Know What I Did Last Friday the 13th". בשנת 2001 שיחק בסרט הדרמה "בושם", לצד מישל ויליאמס וג'ף גולדבלום. בשנת 2002, ביצע אייבי הופעת אורח בסדרה "מכושפות", השתתף בתוכנית "אפקט הפחד" וביצע דיבוב אורח בסדרת האנימציה "הלם סטטי". בשנת 2003, הוא השתתף בסרטים "דרקולה 3000" ובגרסת הבמאי של "דרדוויל". ב-2005 השתתף כאורח בסדרה "ג'ואי".
פרסים והוקרה
ב-1996 זכה קוליו בפרס גראמי בקטגוריית "הופעת הראפר של השנה". בנוסף הוא היה מועמד בקטגוריית "אלבום השנה".
חיים אישיים
לקוליו שישה ילדים. אחיו מליק עובד כשחקן וכראפר.
ב-8 במרץ 2009 נעצר קוליו בחשד להחזקת סם מסוג קראק, שנתגלה על גופו במהלך בדיקה ביטחונית.
ב-28 בספטמבר 2022 מת קוליו בעת שביקר חבר בלוס אנג'לס, ככל הנראה מדום לב.
מבנה פסים
בפיזיקה של מצב מוצק, מבנה פסים של מוצק מתאר את תחומי האנרגיה המותרים עבור האלקטרונים בגביש. מכיוון שאורך הגל של האלקטרון הוא מסדר גודל של המרחק בין יוני הגביש המחזורי, מתרחשת תופעה של עקיפה שממנה נובע מבנה הפסים. מבנה הפסים של החומר משפיע על המאפיינים החשמליים והאופטיים של החומר.
מתכות, מוליכים למחצה ומבודדים
לכל מוצק יש מספר רב (אינסוף, באופן תאורטי) של פסי אנרגיה, המופרדים בפערים אסורים. עם זאת, מרובם מתעלמים, מכיוון שהאנרגיה שלהם מספיק גבוהה כך שבאופן מעשי אלקטרון המגיע לאנרגיה כזו בורח מהמוצק.
רוחב הפסים תלוי בתכונות אטומי הסריג, ומשתנה עם העלייה באנרגיה. כמו כן לעיתים פסים מותרים חופפים ומתקבל פס רחב יחיד.
במתכת, הפס המאוכלס הגבוה ביותר מלא באופן חלקי באלקטרונים ללא תלות בטמפרטורה, ולכן למתכות מוליכות גבוהה.
במוליך למחצה או מבודד הפס המאוכלס הגבוה ביותר נקרא פס הערכיות, באנלוגיה לאלקטרוני ערכיות באטום בודד, ובטמפרטורת האפס המוחלט הוא מלא לחלוטין באלקטרונים. אלקטרונים הנמצאים בפס הערכיות לא יכולים ליצור הולכה בחומר מכיוון שכדי להניע אותם על ידי מתח יש צורך להוסיף להם אנרגיה (באנלוגיה למודל קלאסי - האלקטרון נע במרחב ולכן מתווספת לו אנרגיה קינטית), מה שלא אפשרי בגלל שכל רמות האנרגיה בו מאוכלסות. הפס הנמוך ביותר שאינו מאוכלס במלואו (בטמפרטורת האפס המוחלט) נקרא לכן "פס ההולכה". כאשר הפוטנציאל הכימי נמצא בתוך פער אנרגיה (כמו במוליך למחצה) נהוג לסמן את האנרגיה המקסימלית בפס הערכיות כ- E_v ואת האנרגיה המינימלית של פס ההולכה כ- E_c.
ההבדל היחיד בין מוליך למחצה לבין מבודד הוא בגודל הפער האסור בין רמת הערכיות לרמת ההולכה. באופן גס נהוג לסווג חומרים בעלי פער של עד 4eV כמוליכים למחצה. אנרגיה תרמית היא אחד המנגנונים העיקריים לעירור אלקטרונים לרמת ההולכה, ולכן קיימת תלות חזקה של מוליכות מוליך למחצה בטמפרטורה. מבנה הפסים של מוליך למחצה מנוצל בהתקנים אלקטרוניים רבים. על ידי אילוח ביסודות מתאימים ניתן לשנות את מאפייני החומר, וליצור דיודות, טרנזיסטורים, תאים סולריים וכדומה.
מבנה הפסים אופייני לגבישים, אך קיים גם בקווזי גבישים ובמוצקים אמורפיים. בחומרים אלו הטיפול המתמטי מסובך בהרבה, ולכן המחקר התאורטי התמקד בגבישים.
מודל האלקטרון החופשי
מודל האלקטרון החופשי הוא המודל הפשוט ביותר לאלקטרונים בגביש. המודל מניח שאלקטרון שנמצא בגביש אינו קשור ליון מסוים אלא לגז אלקטרונים שאופף את היונים. כמו בגז אידיאלי, מזניחים את האינטראקציות בין האלקטרונים עצמם (אך לא מאותן סיבות). שדה הפוטנציאל שנובע מיוני הגביש מתבטא בשימוש במסה אפקטיבית השונה ממסת האלקטרון הרגילה. לאור ההנחות הללו כל אלקטרון בגביש הוא למעשה חלקיק בבור פוטנציאל אינסופי. כל שנותר כדי למצוא את רמות האנרגיה המותרות הוא לפתור את משוואת שרדינגר.
צפיפות המצבים המתקבלת בפסים גבוהה מאוד. הצפיפות משתנה כפונקציה של האנרגיה וערכה אפס בקצוות הפס ומקסימום במרכזו. בשלושה ממדים נתונה הצפיפות על ידי
אף על פי שסך כל המצבים האפשריים לאכלוס הוא באופן תאורטי אינסופי, הרי שמספר האלקטרונים הוא סופי. ההסתברות לאכלוס מצב מסוים כפונקציה של הטמפרטורה נתונה על ידי סטטיסטיקת פרמי דיראק:
מודל האלקטרון הכמעט-חופשיים
כאשר k הוא וקטור הגל, n הוא מספר הרמה. וקטור הגל מקבל ערכים בתוך אזור ברילואן הראשון (תא פרימיטיבי בסריג ההופכי), והוא מחזורי בהוספת וקטור סריג הופכי.
אנרגיית האלקטרון היא פונקציה של k. חומרים בעלי פער ישיר, כמו גליום ארסניד, הם חומרים שבהם המינימום של האנרגיה בפס ההולכה מתקבל עבור אותו ערך של k בו מתקבל המקסימום של האנרגיה בפס הערכיות. חומרים בהם לא מתקיים תנאי זה נקראים חומרים בעלי פער בלתי ישיר. לחומרים בעלי פער ישיר יש יתרון משמעותי בשימושים אופטיים.
הרפון (טיל)
הרפון (באנגלית: Harpoon, "צלצל") הוא טיל נגד ספינות, מונחה מכ"ם אקטיבי, מתוצרת חברת בואינג האמריקנית. פותח על ידי חברת מקדונל דאגלס בשנת 1977, והותאם לשיגור מספינות, צוללות, מטוסים וסוללות קרקעיות להגנת חופים. עד שנת 2004 יוצרו מעל 7,000 טילי הרפון.
הטיל פותח כטיל ים-ים עבור הצי האמריקני, ובשנת 1979 פותחה גרסה לשיגור ממטוסים. הטיל נמכר, בין השאר, לאיחוד האמירויות הערביות, אוסטרליה, מצרים, דנמרק וישראל. ספינות הטילים מדגמי סער 4, סער 4.5, סער 5 וסער 6 של חיל הים הישראלי חמושות בטיל זה. שמו העברי של הטיל הוא: כנרית.
מוזיאון האורנז'רי
מוזיאון האורנז'רי (בצרפתית:  Musée de l'Orangerie) הוא מוזיאון לאמנות אימפרסיוניסטית ופוסט-אימפרסיוניסטית הממוקם בסמוך לכיכר הקונקורד, בצידם הדרומי של גני הטווילרי, על גדת נהר הסן, ברובע הראשון של העיר פריז, בירת צרפת.
המוזיאון מציג מיצירותיהם של פול סזאן, אנרי מטיס, אמדאו מודיליאני, קלוד מונה, פבלו פיקאסו, פייר-אוגוסט רנואר, אנרי רוסו, חיים סוטין, אלפרד סיסלי ומוריס אוטריו.
היסטוריה
מבנה האורנז'רי נבנה כחממה בשנת 1852. בשנת 1927 הוחלט להפכו למוזיאון והוא הותאם על מנת להציג את היצירה מרובת התמונות "חבצלות המים" של מונה שצוירה בין השנים 1914–1926. יצירה זו כוללת שמונה תמונות המוצגות בשני חדרים סגלגלים. היצירות, שאורכן הכולל 100 מטרים, הוצגו בקומת הקרקע של המבנה והוארו באור יום. בשנת 1965 הוחלט להציג במבנה את אוסף וולטר-גיום (Walter-Guillaume) הכולל ציורים אימפרסיוניסטים רבים. לצורך הצגת האוסף נבנתה קומה שנייה במבנה, וחבצלות המים הוארו באור מלאכותי.
בשנת 1999 נסגר המבנה לשיפוצים. קודם לסגרתו נערכה תערוכה מיוחדת של יצירת חבצלות המים של מונה ו-60 יצירות הובאו לצורך כך מכל רחבי העולם.
במהלך השיפוצים נבנתה קומת מרתף המוארת בחלונות עיליים (המאפשרים תאורה טבעית להצגת היצירות האימפרסיוניסטיות), וכן הקומה העליונה של המבנה פורקה על מנת לאפשר את הצגת חבצלות המים באור טבעי. במהלך חפירת קומת המרתף התגלה באתר קטע מחומת העיר פריז מהמאה ה-16 וזו מוצגת כיום במוזיאון ומשמשת למעשה כקיר אחד האולמות החדשים - אולם המשמש לתערוכות מתחלפות.
בנוסף נבנו מתחת לאדמה אולם הרצאות וספריה.
הראשית
הראשית (ביוונית: ἀρχή, ארכי) הוא מושג שמקורו בפילוסופיה הקדם סוקרטית המתאר את העיקרון החומרי, או החומר האחד הקבוע, העומד ללא שינוי מאחורי העולם המשתנה.
ה'ראשית' היא המהות מאחורי התופעות, האחד מאחורי הריבוי, הקבוע מאחורי המשתנה. הוא מקור תמידי לכל. הכול משתנה ממנו ואליו. הוא התחלה היסטורית של הדברים, שהיא גם יסודם העכשווי וטבעם. הראשית מניע את עצמו. התנועה היא ממהותו של הראשית (לכל דבר הנע מעצמו יש נפש - פסיכי, לכן הוא נצחי).
אצל הפילוסופים שעסקו במושג זה, לא היה מושג של חומר, ולכן לא הייתה הבחנה בין חומר למה שאינו כזה. מבחינתם להיות הוא להיות גוף. משום כך גם החוקיות נתפסה כחומר. בעיה זו מנעה בין היתר את התפתחות החשיבה המילטית.
הפילוסופים המילטים ניסו לזהות את הראשית עם חלק מן יסודות מבין ארבעת היסודות, אולם היסוד אדמה לא נבחר על ידי אחד הפילוסופים כדי לייצג את הראשית, משום שהיא מסמלת יציבות ולא יכולה להסביר את התנועה.
מתיו תורנטון
מתיו תורנטון (באנגלית: Matthew Thornton; 3 במרץ 1714 – 24 ביוני 1803) היה מחותמי הכרזת העצמאות האמריקנית כנציג ניו המפשייר.
חייו
משפחתו של תורנטון, יליד אירלנד, היגרה לארצות הברית כשהיה בן שלוש. המשפחה התיישבה בתחילה בוויסקוט, מיין, ולאחר תקופה קצרה עברה לווסטר, מסצ'וסטס.
לאחר שסיים את לימודי הרפואה התמנה תורנטון לרופא ומנתח במשלחת המיליציה של ניו המפשייר שיצאה כנגד מבצר לויסברג. בנוסף התמנה תורנטון גם לאלוף-משנה (קולונל) ושופט במיליצה. הוא נבחר למייצג של העיר לונדונברי באספה הפרובנציונלית ולאחר מכן לנשיא האספה, והיה חבר בוועדת הביטחון שלה.
תורנטון היה ממעצבי הממשל בניו המפשייר שלאחר עזיבת הממשל שמונה על ידי הבריטים. הממשלה החוקתית, אותה עזר תורנטון לעצב, הייתה הראשונה שהוקמה לאחר תחילת הסכסוך עם הבריטים.
ב-1780 פרש תורנטון מעיסוקיו כרופא ועבר לניו המפשייר, שם הקים חווה והפעיל מעבורת ביחד עם משפחתו.
תורנטון מת בניובריפורט, ניו המפשייר, במהלך ביקור בביתו. הוא קבור בבית הקברות על שמו במרימק, ניו המפשייר, ועל מצבת קברו כתוב: "איש ישר".
קשיון רולפסי
קשיון רולפסי (שם מדעי: Sclerotium Rolfsii) הוא פטריית קרקע המהווה פתוגן צמחים. הפטרייה היא טפיל פאקולטטיבי, כלומר – ניזונה בעיקר מגוף חי אך יכולה להתקיים גם על חומר אורגני מת המשמש לה כמקור פחמן. הקשיון מצוי בישראל ומזיק לגידולי מאכל רבים, בהם עגבניות ותפוחי אדמה, בעמק החולה.
לפטרייה שתי צורות הופעה בקרקע – תפטיר וקשיונות. תפטיר הפטרייה הוא לבן ובעל צורות שונות של קורים. על הקורים נוצרים לאחר זמן מה קשיונות כדוריים שגודלם מגיע עד 2 מ"מ והם יחידות התפוצה של הפטרייה. הקרום החיצוני של הקשיונות מורכב ממספר שכבות של תאים בעלי דופן עבה העשירים במלנין. קרום זה אוטם את הקשיון ומגן עליו מפני תנאים קשים, מפני חדירת מיקרואורגניזמים ומפני מפרקים. מתחת לקרום נמצאות מספר שכבות של תאים בעלי דופן דק המלאים בחומרי תשמורת המשמש להזנת הקשיון בזמן תרדמה ומספקים מקור אנרגיה בעת נביטתו. במרכז הקשיון ישנם תאים מנוונים בעלי דופן עבה מאוד המשמשים כרקמת תמך. מבנה הקשיון מאפשר לו עמידות טובה מאוד לפירוק כימי או ביולוגי ולכן מקשה על הדברתו.
פטריית הרולפסי מתרבה בקרקע על ידי התפטיר והקשיונות. היא תוקפת את צוואר השורש, שורשים ופקעות. על החלק הנגוע נראים קורים לבנים של תפטיר שעליהם נוצרים קשיונות חדשים. המחלה הנגרמת על ידי הרולפסי נקראת ריקבון דרומי (Southern Wilt). בצמח חולה ניתן לראות שצוואר השורש מתרכך, והצמח מתייבש וצונח. הפטרייה נמצאה על כ-200 מיני פונדקאים ביניהם גזר, סלק סוכר ושעועית.
3614 Jackson Highway
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-160 במצעד הבילבורד 200.
קשיון רולפסי
הקשיונות נשמרים בקרקע בעונת המעבר במצב של תרדמה ועם שיפור תנאי הסביבה הם נובטים. בדרך כלל מתרחשת נביטת הקשיונות בקיץ, מפני שהטמפרטורה המיטבית עבורם היא כ-30 מעלות צלזיוס, אך הם זקוקים גם לתנאי לחות מתאימים. הפטרייה פעילה הן בקרקע חומצית והן בקרקע נייטרלית אך לא מתפתחת בקרקע בסיסית.
ריי אלן
וולטר ריי אלן הבן (באנגלית: .Walter Ray Allen, Jr; נולד ב-20 ביולי 1975 במרסד, קליפורניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע.
אלן החזיק בשיא קליעות השלוש בקריירה עם 2,973 קליעות, נחשב לאחד הקלעים הגדולים בתולדות המשחק, וחבר היכל התהילה של הכדורסל. אלן זכה בשתי אליפויות NBA, נבחר עשר פעמים למשחק האולסטאר של הליגה, ואף זכה כשחקן נבחרת ארצות הברית במדליית זהב באולימפיאדת סידני.
ביוגרפיה
אלן נולד כשלישי מבין חמישה ילדים של וולטר אלן האב ופלורה אלן, בבסיס חיל האוויר האמריקאי ליד העיר מרסד שבקליפורניה. כבן לאב המשרת בצבא נדד אלן בצעירותו בין בסיסים בסקסמנדהם שבאנגליה, באלטוס  ובבסיס חיל האוויר אדוארדס שבארצות הברית, ובגרמניה. בבית הספר התיכון הוא למד בדרום קרוליינה ואף הוביל את קבוצת הכדורסל של בית הספר לאליפות התיכונים של המדינה.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים, החל אלן לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קונטיקט שם שיתף פעולה עם הישראלי דורון שפר. בעונת ה"" שלו רשם אלן מרשימים של 12.6 נקודות, 4.6  ו-1.8 אסיסטים למשחק, עזר לקבוצתו לזכות באליפות ה"ביג איסט", אך הפסיד את תואר "פרשמן השנה של ה'ביג איסט'" לשפר.
בעונת ה"" שלו הצטרף לקבוצת האוניברסיטה ישראלי נוסף, אורי כהן-מינץ. אלן שיפר את ממוצעיו כשרשם 21.1 נקודות, 6.8 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק, והוביל את קבוצתו לאליפות ה"ביג איסט" בפעם השנייה ברציפות ולרבע-גמר טורניר אליפות המכללות. עונתו השלישית והאחרונה של אלן במדי אוניברסיטת קונטיקט הייתה גם העונה המוצלחת ביותר מבחינתו. הוא נבחר לחמישיית השחקנים המצטיינת של המכללות, ולתואר "שחקן השנה של ה'ביג איסט'" כשרשם ממוצעים של 23.4 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים בממוצע למשחק, והוביל את קונטיקט לאליפות ה"ביג איסט" בפעם השלישית ברציפות.
אלן חתם את קריירת המכללות שלו כשהוא מדורג שלישי בהיסטוריה של קונטיקט עם 1,922 נקודות אותן קלע, ומחזיק בשיא המכללה בקליעת זריקות לשלוש בעונה בודדת עם 115 קליעות. בשנת 2001 נבחר אלן לקפטן של "קבוצת המאה" של האוניברסיטה.
מילווקי באקס (1996–2003)
אלן התמודד בדראפט בשנת ונבחר בבחירה מספר 5 על ידי מינסוטה טימברוולבס, אך הועבר מיד ב ביחד עם אנדרו לאנג למילווקי באקס בתמורה לסטפון מרבורי שנבחר באותה השנה בבחירה הרביעית. בעונת הרוקי שלו שותף אלן בכל 82 משחקי העונה הסדירה, ואף פתח בחמישייה בכולם למעט באחד. הוא רשם בעונה הסדירה ממוצעים של 13.4 נקודות, 4.0 ריבאונדים, 2.6 אסיסטים ו-0.9 חטיפות למשחק, ונבחר לחמישיית הרוקיז השנייה. את העונה הסדירה סיימה קבוצתו עם מאזן של 30 ניצחונות מול 52 הפסדים, וכשלה להעפיל למשחקי הפלייאוף.
יכולתו של אלן המשיכה והשתפרה. בעונת כבר רשם אלן 22.1 נקודות למשחק, ואף נבחר לראשונה למשחק האולסטאר של ה-NBA. מילווקי, שסיימה את העונה במאזן של 40–42 העפילה פעם נוספת למשחקי הפלייאוף, פגשה בפעם השנייה ברצף את אינדיאנה בסיבוב הראשון, והודחה בחמישה משחקים. עונת הייתה עונתו המוצלחת ביותר של אלן במדי הבאקס. הוא נבחר למשחק האולסטאר בפעם השנייה, ואף זכה בתחרות השלשות המסורתית הנערכת כחלק מסוף-שבוע האולסטאר. אלן אף נבחר לחמישיית העונה השלישית, והוביל ביחד עם גלן רובינזון וסם קאסל את מילווקי עד לגמר המזרח, בו הפסידו לפילדלפיה 76' בשבעה משחקים.
סיאטל סופרסוניקס (2003–2007)
אלן נשאר במילווקי עד אמצע עונת, אז עבר בטרייד ביחד עם רונלד מוריי, קווין אולי ובחירת סיבוב ראשון בדראפט לסיאטל סופרסוניקס תמורת גארי פייטון ודזמונד מייסון שעברו לבאקס. ב-29 המשחקים הנותרים בהם שותף אלן עד לסיום העונה, רשם אלן שיאי קריירה כששותף ב-41.3 דקות ורשם 5.6 ריבאונדים, 5.9 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק, אך לא הצליח לעזור לקבוצתו להעפיל למשחקי הפלייאוף. לאחר עונת, שהייתה עונה מרובת פציעות עבורו, חזר אלן ליכולתו הטובה בעונת , הוביל את קבוצתו לסיבוב השני של משחקי הפלייאוף, ונבחר, ביחד עם חברו לקבוצה רשארד לואיס, לחמישיית העונה השנייה. בסיום העונה חתם אלן על הארכת חוזהו בקבוצה בחמש שנים נוספות תמורת סכום של 80 מיליון דולר.
בעונת המשיך אלן לשפר את משחקו. הוא רשם באותה העונה 25.1 נקודות למשחק, הגיע לרף 15,000 הנקודות בקריירה ואף שבר את שיאו בן העשור של דניס סקוט כשקלע 269 שלשות בעונה אחת. הסופרסוניקס סיימו את העונה במאזן של 35 ניצחונות בלבד מול 47 הפסדים ולא העפילו למשחקי הפלייאוף. פתיחת עונת הייתה הטובה ביותר של אלן בתקופתו בסיאטל מבחינת הסטטיסטיקה האישית. הוא רשם שיא קריירה של 26.4 נקודות למשחק, כולל שיא קליעה אישי למשחק בודד עם 54 נקודות בניצחון 114–122 בהארכה מול יוטה ג'אז. זמן קצר לאחר המשחק נגד יוטה נזקק אלן לניתוח בקרסולו אשר השבית אותו ממשחק לשארית העונה הסדירה. ללא הכוכב שלה סיימה סיאטל את העונה במאזן שלילי של 31–51, במקום האחרון בבית הצפון-מערבי, ולא העפילה למשחקי הפלייאוף.
בוסטון סלטיקס (2007–2012)
בחודש יולי 2007 עבר אלן בטרייד ביחד עם גלן דייוויס שנבחר באותה השנה בבחירה מספר 35 של הדראפט לבוסטון סלטיקס תמורת דלונטה וסט, וולי זרביאק והבחירה החמישית של אותה השנה ג'ף גרין. אלן פתח את עונת הבכורה שלו בסלטיקס בצורה טובה, ואף זומן, בשל פציעתו של קארון באטלר מהוושינגטון ויזארדס, על ידי דייוויד סטרן למשחק האולסטאר שנערך בניו אורלינס. אלן קלע במשחק 14 נקודות בזמן של שתי דקות וחצי ברבע האחרון, אך הפסיד את תואר השחקן המצטיין ללברון ג'יימס. אלן סיים את העונה הסדירה העם ממוצע של 17.4 נקודות, והעפיל עם הסלטיקס למשחקי הפלייאוף.
במשחקי הפלייאוף המשיך אלן לתרום לקבוצה כשרשם 15.6 נקודות למשחק. הוא עזר לקבוצתו לחלוף על פני אטלנטה הוקס, קליבלנד קאבלירס ודטרויט פיסטונס בדרך לסדרת הגמר של ה-NBA, שם פגשה קבוצתו את לוס אנג'לס לייקרס. גם בסדרת הגמר המשיך אלן והוכיח את מקומו בחמישייה הפותחת של בוסטון, כשהוא רושם 19 נקודות ו-9 ריבאונדים במשחק הרביעי, בדרך למהפך הגדול ביותר בתולדות סדרת הגמר, כשבוסטון חזרה מפיגור של 24 נקודות ברבע השני, לניצחון 91–97. הוא השווה את שיא השלשות במשחק בודד בסדרת הגמר עם 7 קליעות מחוץ לקשת בניצחון במשחק השישי של הסדרה, אשר בסיומו חגגה בוסטון את אליפות הליגה, ואת שיא השלשות בסדרת גמר (שיא שנשבר על ידי דני גרין בסדרת הגמר של 2013) עם 22 קליעות בששת המשחקים ב-52.4% מחוץ לקשת. במהלך העונה נבחר אלן גם לאחד משחקניה המצטיינים של קבוצתו הקודמת, מילווקי, בכל הזמנים לרגל חגיגות 40 למועדון, אך הוא נאלץ להיעדר מהטקס בשל משחקה של בוסטון מול ניו אורלינס הורנטס.
עם פתיחת עונת חצה אלן את רף 20,000 הנקודות בקריירה במשחק נגד וושינגטון ויזארדס. בסיום העונה, עזר אלן לקבוצתו להעפיל למשחקי הפלייאוף, ולדלג מעל מיאמי היט, קליבלנד קאבלירס ואורלנדו מג'יק בדרך לגמר ה-NBA, בו פגשה בוסטון את הלייקרס פעם נוספת. במשחק השני מול הלייקרס קבע אלן שיא ליגה חדש כשקלע 8 שלשות במשחק סדרת-גמר. הוא אף השווה את השיא של סקוטי פיפן וקווין סמית' כשקלע 7 מהן במחצית הראשונה. במשחק העוקב זרק אלן 13 זריקות מהשדה, כאשר 8 מהן מעבר לקשת השלוש, והחטיא את כולן. בסיומה של הסדרה, הייתה זו הלייקרס אשר חגגה את האליפות כשניצחה את בוסטון בשבעה משחקים. בסיום העונה, עם תום חוזהו, חתם אלן לשנתיים נוספות בקבוצה תמורת סכום של 20 מיליון דולר.
בפברואר 2011, במשחק נגד הלייקרס, קלע אלן את השלשה מספר 2,561 ובכך עבר את רג'י מילר במספר הקליעות לשלוש הרב ביותר בקריירה ב-NBA. אלן העמיד ממוצע של 16.5 נקודות בעונה הסדירה בשיאי קריירה של 49.1% קליעה מהשדה ו-44.4% מהשלוש. במשחקי הפלייאוף עזר אלן לקבוצתו להדיח ב את ניו יורק ניקס של כרמלו אנתוני ואמארה סטודמאייר בסיבוב הראשון, אך הקבוצה כשלה בסיבוב השני מול מיאמי היט של דוויין וייד ולברון ג'יימס והודחה בחמישה משחקים. אלן קלע במשחקי הפלייאוף 18.9 נקודות למשחק ב-57.1% מקשת השלוש.
בעונת, והוא בן 37, שיפר אלן את שיא הקריירה באחוזי קליעה מחוץ לקשת השלוש אותו קבע בעונה הקודמת והעמיד אותו על 45.3%. במשחקי הפלייאוף העפיל אלן עם בוסטון עד לגמר המזרח בו הודחה מול מיאמי בשבעה משחקים.
מיאמי היט (2012–2014)
ביולי 2012 תם חוזהו של אלן בבוסטון, והוא הפך לשחקן חופשי. הוא סירב להצעתה של בוסטון סלטיקס לחתום על חוזה לשנתיים תמורת 12 מיליון דולר, ובחר לעבור למיאמי היט בה חתם על חוזה לשלוש שנים תמורת שלושה מיליון דולר לעונה.
אלן השתלב במהרה במיאמי כשחקן העולה מהספסל בחמישייה השנייה. הוא תרם לאורך העונה 10.9 נקודות למשחק, וסייע למיאמי לסיים את העונה במאזן הטוב בליגה. במשחק השלישי של הסיבוב הראשון של משחקי הפלייאוף מול קבוצתו הראשונה בליגה, מילווקי באקס, קלע אלן את השלשה ה-322 בקריירה במשחקי הפלייאוף, ושבר את שיאו הקודם של רג'י מילר. מיאמי העפילה עד לסדרת הגמר של הליגה, שם פגשה את סן אנטוניו ספרס. אל המשחק השישי בסדרה הגיעה מיאמי בפיגור של 2–3, קלע אלן שלשה כשעל השעון 5.2 שהשוותה את תוצאת המשחק, ושלחה את הקבוצות להארכה. בהארכה, כשמיאמי ביתרון 100–101, חטף אלן כדור ממאנו ג'ינובילי, וסחט עבירה 1.9 שניות לסיום, קלע את שתי הזריקות החופשיות, וקבע את תוצאת הסיום 100–103. מיאמי ניצחה גם במשחק השביעי, וזכתה באליפות השנייה ברציפות.
אלן המשיך והיה לבורג מרכזי בקבוצה בעונת, וממוצע הדקות שלו אף עלה במעט, למרות גילו המבוגר. קבוצתו שוב הגיעה לגמר הליגה ופגשה את סן אנטוניו ספרס בשחזור גמר השנה הקודמת, אולם בסיום הסדרה הייתה ידה של סן אנטוניו העליונה.
בסיום העונה חלו שינויים במיאמי והעיקרי שבהם, כוכב הקבוצה לברון ג'יימס חזר לקליבלנד קאבלירס, עלו דיווחים בכלי התקשורת כי אלן יעבור גם הוא עמו, גם מיאמי וקבוצות נוספות הביעו בו עניין רב למרות גילו המבוגר (39). אך הוא הודיע כי הוא מעדיף פסק זמן כדי לחשוב, ובסופו של דבר לא שיחק בעונת במדיה של אף קבוצה, אך הודיע כי עוד לא פורש ולקראת עונת  יחליט אם לחזור לשחק, בסופו של דבר גם בעונת 2015/2016 למרות דיווחים במהלך העונה על משא ומתן עם קבוצת מיאמי היט נשאר אלן כשחקן חופשי, אך לא הודיע רשמית על פרישה ממשחק פעיל.
פרישה
באוקטובר 2016 הודיע על פרישה באופן סופי, את הודעת הפרישה פרסם בטור בפליירס טריביון בצורת "מכתב עצמי" אל ריי אלן הצעיר שעכשיו מתחיל את צעדיו הראשונים בכדורסל המקצועני. בין השאר כתב שם "תשמע הרבה שהקליעה של ריי אלן היא מתת אל, אלוהים יעניק לך דברים רבים, קליעה זה לא אחד מהם. רק עבודה קשה תעשה זאת". בעת פרישתו דורג במקום ה-22 ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA, עם 24,505 נקודות, ובמקום הראשון בתולדות הליגה בשלשות, עם 2,973..
ב-2018 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל, יחד עם ג'ייסון קיד וסטיב נאש בנאומו אמר אלן "המסר שאני רוצה להעביר. תעבדו קשה רק ככה אפשר להצליח".
מחוץ למגרש
ב-1998 שיחק בסרטו של ספייק לי "יש לו את זה" בתפקיד ג'יזס שאטלסוורת', שחקן כדורסל הטוב בתיכונים שהאוניברסיטאות מתקוטטות על שירותיו.
אלן פעיל בהפצת זיכרון השואה, החל מ-2017 הוא מדריך וחבר דירקטוריון במוזיאון השואה. הוא ביקר לראשונה במוזיאון השואה ב-1998 והביקור לדבריו טלטל אותו ומאז בכל הקבוצות בהן שיחק כשהגיעו לוושינגטון לשחק נגד וושינגטון ויזארדס, היה לוקח מאנשי הקבוצה לסיורים במוזיאון. באוגוסט 2017 ביקר במחנה ההשמדה אושוויץ ופרסם ב"פליירס טריביון" מאמר המתאר את רשמיו מהביקור.
ב-2022 ביקר בשילה הקדומה ובמקומות שונים נוספים במועצה אזורית בנימין.
חיים פרטיים
מתגורר בפלורידה, נשוי ואב לחמישה.
סטטיסטיקת קריירה
נכון ל-1 ביולי 2014
תארים והישגים
אליפות ה-NBA: מדליית זהב אולימפית עם נבחרת ארצות הברית: 2000
לפקדה
לֶפְקָדָה (ביוונית מודרנית: Λευκάδα, ביוונית עתיקה: Λευκάς, לֶאוּקָס, באיטלקית: Santa Maura) הוא אי יווני בים היוני, במערבה של יוון. בעבר היה זה חצי-אי, שחובר ליבשת באמצעות שרטון-יבשה של עשרות מטרים בודדות, אך זה נחפר במאה ה-8 לפנה"ס על ידי אנשי קורינתוס, על מנת לאפשר תנועת אניות. כיום האי מחובר ליבשת על ידי כביש (causeway) וגשר צף. שטחו כ-356 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 22,879 איש.
לפקדה הוא גם שמה של בירת האי, הנמצאת בחלקו הצפוני, מרחק 20 דקות נסיעה לערך מנמל התעופה אַקְטִיוֹן. היחידה האזורית של לפקדה שהיא הקטנה ביחידות האזוריות של יוון, הן בשטחה הן בגודל אוכלוסייתה, כוללת את האי לפקדה ואת האיים הקטנים הסמוכים לו: מגאניסי, קלאמוס, קסטוס, מדורי, סקורפיוס וספרטי.
במרץ 2008 נחשפה במהלך שיפוץ שגרתי בכביש באי מערכת קברים עתיקה שעוררה מחדש את הוויכוח אודות מקום מושבו של אודיסאוס.
נפתלי קדמון
נפתלי קדמון (11 בדצמבר 1925 – 23 בינואר 2022) היה קרטוגרף, חוקר (תורת השמות הגאוגרפיים), חבר ועדת השמות הממשלתית ויושב ראש ועדת המשנה לשמות גאוגרפיים.
קורות חיים
קדמון נולד בשנת 1925 בשם פריץ הרמן קאופמן (Fritz Hermann Kaufmann) באאכן שבגרמניה ליצחק-יוליוס ועליזה-אלזה קאופמן. למד שלוש שנים בבית ספר עממי יהודי בקלן, ולאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה עלה ב-1934 לארץ ישראל, וגדל בירושלים. ב-1949 נשא לאישה את שושנה וולפסון. במלחמת העצמאות שירת כמכונאי בחיל האוויר, ובין 1951 ל-1954 היה רכז הדרכה ארצי של קלוב התעופה לישראל. במסגרת זאת ערך פינת תעופה בתוכנית הנוער של הרדיו. קדמון זכה בתואר אלוף ישראל בטיסנאות, בקיץ 1954 ייצג את מועדון התעופה הישראלי בתחרות טיסנאי דאון בדנמרק וב-1959 בתחרות בבלגיה. במילואים שימש כקצין קישור לאו"ם בגבול הצפון.
קריירה אקדמית ומקצועית
קדמון למד גאוגרפיה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמקביל עבד במחלקת המדידות הממשלתית כראש מחלקת הקרטוגרפיה. בתפקיד זה כיהן כ-37 שנים (במהלכן השתנה שם המחלקה ל"המרכז למיפוי ישראל", או מפ"י). למד לתואר שני בטופוגרפיה באוניברסיטת גלאזגו. קיבל תואר דוקטור בקרטוגרפיה דיגיטלית מאוניברסיטת ויילס. לימד קרטוגרפיה באוניברסיטת תל אביב בשנות השבעים ובאוניברסיטה העברית בשנות השמונים. ב-1994 יצא לפנסיה כפרופסור אמריטוס. בשנת 1979 זכה בפרס של החברה הבריטית לקרטוגרפיה על שיטת מיפוי חדשה. באותה שנה היה בין המייסדים של האגודה הקרטוגרפית הישראלית.
טופונימיה
תחום עיסוקו העיקרי של קדמון היה טופונימיה. קדמון היה חבר ועדת השמות הממשלתית מאז 1965 ועד למותו, ומאז 1978 ועד למותו הוא היה יושב ראש ועדת המשנה לשמות גאוגרפיים. מאז 1977 ועד למותו הוא היה נציג ישראל בוועדות או"ם וועדות בינלאומיות שונות לענייני שמות גאוגרפיים. חיבר ספרים ומאמרים רבים בנושאי קרטוגרפיה וטופונימיה, שתורגמו לשפות רבות. ספרו "מפות ומיפוי", שכתב ביחד עם אבשלום שמואלי, יצא בהוצאת כתר ב-1982.
גבי דוראן: בייביסיטר לחייזרים
גבי דוראן: בייביסיטר לחייזרים (באנגלית: Gabby Duran & the Unsittables) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת מדע בדיוני וקומדיה, המבוססת על רומן בעל אותו שם מאת אליז אלן ודריל קונרס. בסדרה מככבים קיילי קנטרל, מקסוול אסי דונובן, קאלאן פריס, קוקו כריסטו, ואלרי אורטיס וניית'ן לאבג'וי.
נפתלי קדמון
טופונימיה
ספרו על הטופונומיה, Toponymy, the Lore, Laws and Language of Geographical Names, יצא לאור בניו-יורק ב-2001, ותורגם לשפות רבות, בהן אף יפנית.
גבי דוראן: בייביסיטר לחייזרים
הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית בערוץ דיסני ב-11 באוקטובר 2019. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בערוץ דיסני ישראל ב-5 בפברואר 2020. העונה השנייה והאחרונה של הסדרה עלתה לשידור במקור ב-4 ביוני 2021, ובישראל ב-18 בנובמבר 2021.
נפתלי קדמון
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
גבי דוראן: בייביסיטר לחייזרים
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר גבי דוראן, ילדה בת 13 עם אמא מוצלחת ואחות חכמה. יום אחד, גבי מוצאת את הזמן שלה לזרוח כאשר היא מקבלת הצעה לעשות בייביסיטר על קבוצת חייזרים מחופשים לבני אדם, שמסתתרים בכדור הארץ. במהלך הסדרה רואים כיצד גבי מגנה על זהותם האמיתית של החייזרים, ועוברת הרפתקאות שונות ומצחיקות.
בית דין של כהנים
המקורות בתורה
תפקידם של הכהנים כאנשי הוראה מופיע כבר בתנ"ך בכמה גוונים, ובמיוחד בספרות הכהנית - ספר ויקרא וספר יחזקאל. קיומן של ערכאות כוהניות מופיע במקורות חז"ל וכן בספרות חיצונית. המקור החז"לי הראשון לרעיון זה מופיע בספרי במדרש על הפסוק:
הספרי דורש את המילים ולמבית לפרכת ואומר כך:.
סמכויות ופעולות בית הדין
על פי ספרות חז"ל, בית הדין של הכהנים כלל בתוכו רק כהנים מיוחסים מזרע אהרן, ובכך היה נבדל מהסנהדרין שכללה גם שאינם כהנים. מהמשנה עולה כי לבית דין זה היה סמכות לדון דיני נפשות. לדעתו של רבנו חננאל, בית הדין היה קובע את משמרות הכהנים. כמו כן, בית הדין פיקח על עבודת המקדש וייתכן שגם על שמישות כלי השרת
עניין נוסף המופיע במשנה מפורשת במסכת כתובות הוא בדבר הקפדה שהנהיג בית דין זה כך שבכתובה של בת כהן בתולה הנישאת, יהיה כתוב סכום של ארבע מאות זוז ולא מאתיים בלבד, כפי שתיקנו חכמים לשאינן בנות כהן. ייתכן ובית הדין של הכהנים עסק אף בקבלת עדים לקידוש החודש כפי שעולה מהמשנה במסכת ראש השנה:.
נראה שביום הכיפורים נטל לעצמו בית הדין תפקידים מיוחדים - הקפדה על היות האיש העתי המשלח את השעיר אל המדבר כהן, ואולי אף אחריות על הכנת הכהן הגדול לעבודת היום.
בית דין של הכהנים היה מפקח גם על עבודתם של הכהנים עצמם. כך למשל, ההלכה היא שאשה שטמאה בטומאת לידה או זיבה, צריכה להביא כסף שיקנו בהם הכהנים קינין של עופות להקרבה, וידעה בבירור שהכהנים יקריבו את הקינין לטהרתם באותו יום שכן בית הדין של הכהנים לא היה מסתלק ממקומו עד שנקנו קרבנות בכל הכסף שהביאו הנשים להקרבה ולטהרה.
מסע הדג
מסע הדג הוא ספר ילדים מאת תום זיידמן פרויד. הספר נכתב בגרמנית ואויר על ידי המחברת ויצא בהוצאתה, "פרגרין", בשנת 1923. הספר תורגם לעברית על ידי שותפה של פרויד להוצאת הספרים "אופיר", חיים נחמן ביאליק, היה הספר השלישי שיצא בהוצאה זו בשנת 1924 ומהווה את פסגת שיתוף הפעולה בין השניים.
עלילת הספר
הספר מספר על ילד, פרגרין שמו (כשם הוצאת הספרים של פרויד לאמור: "זָר", "נווד", "הֵלך", "גולֶה"), אורי בתרגום העברי, אשר חולם חלום. בחלומו לוקח אותו דג פלאי (בגרמנית שם הדג הוא Nideling. ביאליק תרגם ל"אסנפר", שם המוזכר במקרא כשם של אחד ממלכי בבל, אך נבחר בשל הדמיון ל"סנפיר") על גבו לאי אוטופי בו חיים ילדים ללא פחד וללא שום סוג של כפייה. הילדים עובדים, לומדים ומבלים יחדיו ברוח שיתופית סוציאליסטית.
בהמשך משתלב אורי בחיי האי, תוך שהוא עובר בתחנות שונות במעגל חיי העשייה (חקלאות, בנייה, לימודים ופנאי). אולם, עם כל התפעמותו של אורי מן הארץ המושלמת, המזכירה את אידיאל הקיבוץ, הוא מעדיף לקרוא לדג ולחזור לביתו, המתואר באיור כשוכן בעיר אירופאית.
רמזים ומשמעויות
הספר מוקדש "לזכר נשמת תדי" כלומר לזכרו של תיאודור פרויד, אחיה של המחברת שטבע בים זמן קצר לפני חיבור הספר.
זיוה שמיר מבחינה שהעלילה מזכירה את ספרו של הרצל אלטנוילנד, שגם הוא אוטופיה סוציאליסטית המציגה מציאות אלטרנטיבית באור ורוד. אורי מפנה עורף לאוטופיה וייתכן שהסיפור הוא פרודיה על החלום הציוני סוציאליסטי ולמרות שהוא מציג ברובד הפשוט את פלאי השיטה, הרי שמעל ראשם של הילדים הוא מציג אותו כשקרי בבחינת "חלומות שוא ידברו", או, כפי שמופיע בשורה האחרונה במהדורה המקורית (הנעדרת ממהדורת "אבן חושן"): "זה חלום אורי, ואמרו חכמים: אין חלום בלי דברים בטלים."
תרגומו של ביאליק מלא בהרמזים למקרא. למשל, בתחילת הספר נאמר על בתי העיר שהם קדים בפני הילד, דבר המזכיר את חלום יוסף.
מהדורות
גרמנית: אנגלית:
עברית:
ברטיונאז'
ברטיונאז' (בצרפתית: Bertillonage) הייתה שיטה ביומטרית מוקדמת שפותחה ב-1879 ונפוצה בסוף המאה ה-19 לזיהוי אנשים לפי מדידות שנעשו בגופם. השיטה נקראת על שמו של מייסד האנתרופומטריה, השוטר וחוקר הביומטריה הצרפתי אלפונס ברטיון.
היסטוריה
בחוק משנת 1832 נאסר לסמן עבריינים על ידי הטבעת אות קלון בברזל מלובן בגופם. ברטיון פיתח שיטה חלופית לזיהוי עבריינים חוזרים והנהיג במשטרה הצרפתית כרטסת מידע על אודות עבריינים. הנתונים נאספו על ידי מדידת חלקים שונים בגופו של כל עבריין, כגון גובה, אורך הזרועות והרגליים, מידות הגולגולת, ורישום שלהם על פי הנחיות מדוקדקות למטרות זיהוי. כמו כן, צולמו שתי תמונות של העבריין (פרופיל ואנפס) ביושבו על כיסא מסתובב, כך שלא תשתנה תנוחתו בין צילום לצילום. הצילום בוצע מזוויות קבועות, בתאורה קבועה וכדומה, על מנת לאפשר זיהוי בהסתמך על פרמטרים ידועים. בנוסף, תועדו סימנים מיוחדים, כגון קעקועים, כתמי לידה וצלקות, ותוארו מאפייני איברי הפנים כגון האף והאוזן.
הציוד ששימש למדידות היה יקר ומשך הזמן שנדרש לאיסוף נתוני אדם היה גדול. רמת המורכבות הגבוהה של מערכת המדידות הייתה מועדת לטעויות מצטברות. במדידות חלקי גוף היו צפויים אי-דיוקים בטווח של מילימטרים, כיוון שלא ניתן לקבוע בוודאות את נקודות הקצה למדידות.
בארצות הברית אבד ב-1903 האמון בשיטת הברטיונאז' בשל אי התאמה בנתוניו של עבריין בשם ויליאם ווסט. בדיעבד הסתבר כי הנתונים השגויים לכאורה היו של עבריין אחר בשם דומה, שהיה כלוא מ-1901.
באותה עת פותחה באירופה שיטת הזיהוי באמצעות טביעות אצבעות, וב-1902 זיהו לראשונה עבריין על פי טביעות אצבעותיו.
בעקבות הגילוי כי טביעות האצבע ייחודיות לכל אדם, ואינן זהות אפילו אצל תאומים זהים, הוחלפה שיטת ברטיונאז' בשימוש בטביעת אצבע.
אף על פי שהשיטה ננטשה, רכיבים מתוכה המתייחסים לתיאור הפנים הוטמעו בשיטת זיהוי אחרת - הקלסתרון.
פורט לודרדייל
פורט לודרדייל (באנגלית: Fort Lauderdale - "מצודת לודרדייל") היא עיר במדינת פלורידה בארצות הברית, השוכנת לחוף האוקיינוס האטלנטי כ-40 ק"מ מצפון למיאמי. אוכלוסיית העיר היא 170,000 נפש, והיא ידועה כעיר קיט ואתר תיירות פופולרי. העיר מכונה גם "ונציה של אמריקה", בשל תעלות המים הרבות החוצות אותה. פורט לודרדייל היא עיר מרכזית של המטרופולין של מיאמי, שבה התגוררו 6,198,782 איש בשנת 2018.
פורט לודרדייל הוכרזה כעיר בשנת 1911, והיא מהווה את בירת מחוז ברווארד (Broward County). העיר ופרבריה הם גם חלק מרכזי מן המטרופולין המתהווה של דרום פלורידה. בפורט לודרדייל רבתי יש למעלה מ-4,000 מסעדות, 63 מסלולי גולף, 12 מרכזי קניות, 16 מוזיאונים, 278 אתרי קמפינג, ומאה מרינות המאכלסות 45,000 יאכטות.
היסטוריה
באזור שבו הוקמה פורט לודרדייל ישבו במקור אינדיאנים בני שבט הטקסטה, שנכחדו כתוצאה ממגיפות, ממלחמות ומגירוש. עד 1763 נותרו רק כמה בודדים משבט הטקסטה בפלורידה, ורובם פונו לקובה כאשר הספרדים מסרו את פלורידה לבריטים בשנת 1763, על פי תנאי חוזה פריז שסיימה את מלחמת שבע השנים. מאוחר יותר, במהלך המאות ה-18 וה-19, התיישבו במקום אינדיאנים בני סמינול. התיישבות מתיישבים לבנים החלה במקום בשנות ה-20 של המאה ה-19, לאחר שפלורידה הפכה חלק מארצות הברית. בשנת 1838 הגיע למקום מייג'ור ויליאם לודרדייל בראש יחידת "מתנדבי טנסי" במסגרת מלחמות הסמינול והקים יחד עם אנשיו מצודה במקום. כעבור שבועות אחדים חזרו לודרדייל ואנשיו לטנסי, אך שמה של המצודה נותר "פורט לודרדייל" על שמו. המלחמות עם האינדיאנים נמשכו, ורק בשנות ה-90 של המאה ה-19 החלה שוב התיישבות לבנה משמעותית במקום. בשנת 1911 הוכרזה פורט לודרדייל כעיר, וב-1915, עם הקמת מחוז ברווארד, נקבעה כמושב מנהלת המחוז. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הפכה פורט לודרדייל לבסיס מרכזי בארצות הברית, ובו מחנה חיל אויר ימי להכשרת טייסים, מפעילי מכ"מים ומפעילי בקרת אש. כמו כן הוקם בסיס משמר החופים בפורט אוורגליידס.
בשנותיה הראשונות הייתה פורט לודרדייל יישוב חקלאי בעיקרו, שתושביו עסקו בגידול בקר והדרים. לאחר מלחמת העולם השנייה גברה ההתיישבות במקום והעיר גדלה ופיתחה מאפיינים עירוניים. בשנות ה-60 החלה להיטבע תדמיתה כיעד תיירות של סטודנטים הוללים בחופשה, שנהגו להגיע למקום מרחבי ארצות הברית למסיבות חוף פרועות מלוות בהרבה אלכוהול וסמים. תדמית זו נמשכה במהלך שנות ה-70 וה-80, עד שבתחילת שנות ה-90 החליטו פרנסי העיר לצמצם את ממדי התופעה והתדמית השלילית תוך מיסוד התיירות והבילויים, שדרוג התשתיות, ופיתוחה של העיר כיעד תיירות סולידי יותר.
כיום עדיין ידועה פורט לודרדייל כעיר נופש תוססת עם סצנת חיי לילה מפותחת, אך פונה גם לקהל סולידי ומבוגר יותר וידועה כמרכז לתיירות אמידה של שוחרי שיט יאכטות.
מול חופי פורט לודרדייל נמצא הריף אוסבורן, שונית מלאכותית העשויה מצמיגים שהושלכו והוכחה כאסון אקולוגי. השלכת הצמיגים החלה בשנות השישים, מתוך כוונה לספק בית גידול לדגים, תוך פינוי אשפה מהאדמה. עם זאת, בסביבה הזאת של האוקיינוס, רצועות ניילון המשמשות לקשירת הצמיגים נשחקו, הכבלים החלידו והצמיגים השתחררו. הצמיגים היוו איום מיוחד לאחר שהשתחררו מכבליהם. לאחר מכן נדדו הצמיגים לחוף, ונתקלו במערכת שוניות חיה, נשטפו על שיפועיה והרגו דגים רבים בדרכם. בשנים האחרונות נשטפו אלפי צמיגים גם בחופים הסמוכים, במיוחד במהלך הוריקנים. הרשויות מקומיות פועלות עתה כדי להסיר את 700,000 הצמיגים, בשיתוף עם צבא ארצות הברית, חיל הים, ועם משמר החופים.
אוקטנט (גאומטריה תלת-ממדית)
אוֹקְטָנְט (באנגלית: Octant) או תֹּמֶן הוא אחד משמונת החלקים של מרחב אוקלידי תלת-ממדי, הנבדלים זה מזה בסימנים (+/-) של הקואורדינטות. האוקטנט הוא המקבילה התלת-ממדית של הרביע במרחב הדו-ממדי ולקרן היוצאת מראשית הצירים במרחב חד-ממדי.
ההכללה של רביע ואוקטנט עבור מרחב n-ממדי כלשהו, נקראת אורתנט.
שמות ומספרי האוקטנטים
נהוג לתת שם לאוקטנט על ידי רשימת סימנים, למשל ( - - + ) מייצג את האוקטנט בו ה-x חיובי, ה-y שלילי וה-z שלילי, ו-( - + - ) מייצג את האוקטנט בו ה-x שלילי, ה-y חיובי וה-z שלילי.
לאוקטנט ( + + + ) נהוג גם לקרוא "האוקטנט הראשון", אך עבור שאר האוקטנטים אין סדר מקובל ביניהם.
ברקלדו
ברקלדו (בספרדית: Barakaldo) היא עיר נמל ותעשייה בחוף הצפוני של חבל הבסקים בספרד, במחוז ביסקאיה. ברקלדו נמצאת במרחק הליכה מבילבאו, מזרחית לה. העיר ממוקמת על הגדה השמאלית של אסטואר בילבאו. ברקלדו הייתה בעבר עיר תעשייה גדולה ושימשה כאזור שירות לנמל בילבאו. כיום ברקלדו משמשת בעיקר כעיר למגורים, והבניינים מחליפים את אזורי התעשייה. בברקלדו מתגוררים כמאה אלף תושבים נכון לשנת 2013.
היסטוריה
לפי אנציקלופדיה בריטניקה משנת 1911, ברקלדו היא אחת הערים שהתפתחו בקצב הכי מהיר בספרד, וכמעט הכפילה את אוכלוסייתה בין השנים 1880 ו-1900. מהגרים רבים הגיעו להתיישב בעיר בתקופה זו, ועבדו במפעלי הברזל והדינמיט. באותו זמן שגשגו המכרות של מחוז ביסקאיה, הוארכו מסילות הברזל באזור, והקרקע החקלאית באזור נוצלה לגידולי תירס וגפנים.
לאחר תקופה זו, ברקלדו היוותה תחנת סיום לקו הרכבת למכרות הברזל, ותעשיית הפלדה פרחה עד לשנות ה-80 של המאה ה-20. בתקופה זו החל מיתון כלכלי, ותעשיית הברזל והפלדה נפגעה בצורה משמעותית. בעשורים האחרונים עברה ברקלדו שינויים באופי העיר, כאשר נסגרו מפעלי תעשייה מרכזיים (כמו סניף של המפעל האמריקאי לייצור חשמל באבקוק אנד וילקוקס). נשארו בברקלדו מספר מפעלי תעשייה, אך רוב השטחים הוסבו לשטחי מגורים, קניונים ופארקים. מפעל אחד בברקלדו הוסב לסניף של איקאה, ומפעל אחר משמש כיום את מרכז התערוכה והירידים של העיר בילבאו הסמוכה.
תחבורה
ברקלדו שוכנת קרוב מאוד לכביש המהיר A8, המחבר אותה עם ערים בחלק הצפון מערבי של ספרד, כמו סנטאנדר, חיחון, באאמונדה ואוביידו.
ישנם שירותי מעבורת, המקשרת את ברקלדו עם העיר ארנדיו שנמצאת בצד המזרחי של אסטואר בילבאו.
ברקלדו רחוקה 15 קילומטר מנמל התעופה בילבאו, המשמש לטיסות בינלאומיות.
תיירות
אתרי התיירות העיקריים של ברקלדו הם הגן הבוטני המקומי, מרכז התערוכה והירידים של בילבאו, וגשר קסטרצ'נה שנבנה בימי הביניים. בעיר פסלי רחוב רבים.
בכל חודש יולי נחגג בברקלדו פסטיבל "המסיבות של כרמן", הכולל הופעות חיות תחת כיפת השמיים, ירידים שונים ומסיבות עד אור הבוקר.
בעיר ממוקמת לשכת תיירות.
ספורט
קבוצת הכדורגל העיקרית של ברקלדו היא מועדון כדורגל ברקלדו, המשחקת בליגה הספרדית השלישית נכון לעונת 2016/17. הקבוצה משחקת באצטדיון העירוני, קאמפו דה לאססארה, המכיל 8000 מקומות ישיבה.
בעיר ישנו אולם כדורסל עצום בגודלו המכונה ביסקאיה ארנה, ומכיל 18640 מקומות. האולם הוא חלק ממרכז התערוכה והירידים של בילבאו. אולם זה אירח משחקים במסגרת גביע העולם בכדורסל 2014 שנערך בספרד כולה.
וסילי פולנוב
וסלי דמיטרייביץ' פולנוב (ברוסית: Поленов Василий Дмитриевич; 1 ביוני 1844 – 18 ביולי 1927) היה צייר נופים ריאליסטי רוסי, ואחד מחברי תנועת האמנות "הנודדים". אחותו היא הציירת ילנה פולנובה.
קורות חיים
פולנוב למד תחת פאבל צ'יסטיאקוב ובין השנים 1863–1871 למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות. בתום לימודיו נסע לאיטליה ולצרפת ללמוד את סגנונות הציור של אירופה המערבית, ובמסע זה צייר את "זכות הגביר" (1874, גלריית טרטיאקוב).
עבודותיו זכו לפופולריות רבה, ונרכשו על ידי האספן העשיר פאבל טרטיאקוב עבור הגלריה שלו.
בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-19 התמקד פולנוב בציור ציורי נוף בסגנון ריאליסטי, ושאף להציג את הנוף הרוסי ולגרום לצופה לחוש באוויר הצח שבאזור הכפרי. דוגמות ליצירות אלה הן "החצר במוסקבה" (1878), "גן הסבתא" (1878), "אגם זארוסשי" (1879).
בין השנים 1881–1882 נסע פולנוב למזרח התיכון וליוון ואייר איורי נוף אשר שימשו בסיס ליצירת המופת "ישו והחוטא" (1886 - 1887). ביצירות שנוצרו לאחר ביקור זה, התמקד פולנוב בשילוב תמות מהברית החדשה עם ציורי נוף ריאליסטיים של נופי ארץ הקודש.
פולנוב התקבל לאקדמיית סנקט פטרבורג לאמנויות בשנת 1893 והוכרז כ"אמן העם של ברית המועצות" בשנת 1926.
פולנוב עסק בהוראה ולימד אמנים רבים בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה ובהם אברם ארחיפוב, אמילי שאנקס, יצחק לויתן, קונסטנטין קורובין ואלכסנדר גולובין.
לאחר מותו, הוכרז בית אחוזתו של פולנוב בבורוק כמוזיאון לאומי לאמנות, ושם הכפר בו שוכנת האחוזה שונה ל"פולנובו" על מנת להנציח את האמן.
ביכורים (אתר אינטרנט)
בִּכּוּרִים הוא אתר אינטרנט ומאגר יצירות אמנות, שהוקם במטרה לאפשר ליוצרים מתחומי היצירה השונים, לפרסם את יצירתם לעיני הגולשים באינטרנט.
האתר בִּכּוּרִים הוקם על ידי פורטל האינטרנט כיפה בשנת תשס"ג (2003), ונוהל במשך שנותיו הראשונות על ידי רחל נפרסטק. הקמתו היא חלק מהנביעה המחודשת של עולם השירה, האמנות והיצירה בציבור הדתי, במטרה להמציא במה חופשית לפרסום יצירה עברית-שורשית. כחלק מפורטל כיפה, האתר מהווה בעיקרו במה ליוצרים מן הציבור הציוני דתי. ככזה, האתר, בניגוד בולט לאתרי יצירה אחרים, מכיל יצירות רבות העוסקות בתחומים הדתיים השונים ובמתח שבין האדם לקונו, ומוביל, באמצעות עורכי התוכן באתר, קו אידאולוגי המונע מיצירות המכילות מסרים אלימים או מיניים, להתפרסם בו. עם זאת, באתר מפרסמים מיצירותיהם גם יוצרים שאינם דתיים.
באתר קיימים, נכון לשנת תשס"ח (2008), כ-1,600 יוצרים ולמעלה מ-48,500 יצירות מתחומי המלל, הסאונד והתחומים הוויזואליים השונים. לגולשים באתר מתאפשר ליהנות מן היצירות, ולמקד את גלישתם באמצעות המלצות העורכים, להגיב ליצירות, לדרג יצירות, ולהוסיף יצירות לרשימת המועדפות עליהם. במידה והם מעוניינים בכך, בהליך קצר ופשוט יכולים הגולשים באתר להירשם אליו בעצמם ולפרסם בו מיצירותיהם שלהם.
עם התפתחות קהילת היוצרים באתר, נוספו לאתר פורומים, המשמשים כסדנאות בתחומי הכתיבה, הסאונד, הצילום, והציור, אשר מונחות ומנוהלות על ידי יוצרים באתר, בעלי ידע בתחומם. כמו כן, האתר מקיים מפגשים קבועים בפסח, בסוכות ובחנוכה ליוצרים החברים בו. המפגשים כוללים, בדרך כלל, הרצאה מאת אמן כלשהו המוזמן אליהם, וקריאת קטעי שירה ופרוזה, מאת חברי האתר, כמו קטעי הופעות מוזיקליות, והצגת יצירות פלסטיות וויזואליות בתערוכה. במפגשים מתקיימת מסגרת ייחודית של שירת נשים, בשל המחויבות לצו ההלכתי, המאפשרת לזמרות לשיר בפני קהל הנוכחות במפגש.
קיקה אלברס
אנריקה "קיקה" אלברס סנחואן (בספרדית: Enrique "Quique" Álvarez Sanjuán, נולד ב-20 ביולי 1975 בוויגו שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם ומאמן כדורגל בהווה. אלברס גדל במחלקת הנוער של ברצלונה, שם עשה את צעדיו הראשונים בקריירה המקצועית, ובהמשך שיחק 7 שנים במדי ויאריאל. לאחר פרישתו מכדורגל הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה כמאמן.
קריירה
אלברס, יליד העיר ויגו, הצטרף בצעירותו למחלקת הנוער של ברצלונה, שם אימן אביו, קיקה קוסטס, את קבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה אתלטיק. ב-1993, בגיל 18, החל אלברס לשחק בברצלונה ב', שהייתה אז בליגה השנייה. אלברס ביסס את מעמדו בקבוצה והפך לשחקן הרכב קבוע במהלך עונת 1994/1995. ב-3 בספטמבר 1995 ערך אלברס את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של ברצלונה. יוהאן קרויף, המאמן ההולנדי של הקבוצה, הציב את אלברס בהרכב הקבוצה במשחק אצל ריאל ואיאדוליד, שהסתיים בניצחון 2–0 לזכות ברצלונה. ב-26 בספטמבר ערך את הופעתו השנייה והאחרונה במדי הקבוצה הבוגרת בניצחון 5–0 על הפועל באר שבע במסגרת גביע אופ"א.
למרות ההזדמנויות הראשוניות בקבוצה הבוגרת של ברצלונה, אלברס לא הצליח לבסס את מעמדו בקבוצה. המאמן שהחליף את קרויף במהלך עונת 1996/1997, בובי רובסון, לא העניק לו אף הופעה במהלך תפקידו. לאחר שבעונת זו ירדה ברצלונה ב' לליגה השלישית, הושאל אלברס ל-CD לוגרונייס, גם היא מהליגה השנייה, למשך עונת 1997/1998. בעונה זו ערך 16 הופעות במדי הקבוצה, ובסיום ההשאלה שוחרר מברצלונה. לאחר מכן, הצטרף אלברס לשורות ליידה, קבוצה נוספת מהליגה השנייה, שם היה שחקן הרכב קבוע במשך שנתיים. בעונה הראשונה סייע לקבוצה לסיים במרכז הטבלה, ובעונתו השנייה, תחת שרביטו של ויקטור מוניוס, היה בורג משמעותי בהגיעה למקום החמישי, עם 37 הופעות בהן כבש שני שערים.
בקיץ 2000 עבר יחד עם מאמנו לוויאריאל, שהייתה אז בליגה הראשונה. כבר בעונתו הראשונה פתח אלברס דרך קבע בהרכב הקבוצה. ב-20 בדצמבר הבקיע אלברס את שער הבכורה שלו בליגה הספרדית, בתיקו 1-1 עם ריאל סרגוסה. ב-25 בפברואר 2001, בהפסד 3–1 לוולנסיה, כבש את שערו השני והאחרון לעונה זו. בסך הכול במהלך עונת 2000/2001 הופיע ב-33 משחקי ליגה והוא עזר לקבוצתו להגיע למקום השביעי. בעונה הבאה נותר מעמדו בהרכב הקבוצה איתן, אך מצב הקבוצה היה טוב פחות מלפני כן והיא הגיעה למקום ה-15 בלבד. אלברס השתתף ב-35 משחקי ליגה במהלך העונה, בהם הבקיע שער אחד, בניצחון 5–2 על אתלטיק בילבאו ב-31 במרץ 2002.
בתחילת העונה הבאה, לאחר שוויאריאל הודחה מגביע המלך על ידי הרקולס אליקנטה שמהליגה השלישית, פוטר מוניוס מאימון הקבוצה והוא הוחלף על ידי בניטו פלורו. העניין לא השפיע על מעמדו של אלברס, שהמשיך לפתוח בהרכב ברוב משחקי הקבוצה, שפעם נוספת סיימה את העונה במקום ה-15. באוגוסט 2003 זכה עם ויאריאל בגביע האינטרטוטו לאחר שהקבוצה גברה בגמר על הירנפיין ההולנדית, ובזכות כך העפילה ויאריאל לגביע אופ"א. בפברואר 2004 הוחלף בניטו פלורו בפאקיטו גארסיה בעמדת מאמן הקבוצה. ב-21 במרץ 2004 הבקיע שער עצמי לרשת קבוצתו שלו, בהפסד 2–1 לאוססונה. בהמשך העונה כבש שני שערים לזכות קבוצתו בטווח זמן של שבוע - הראשון היה בניצחון 2–1 על מיורקה ב-18 באפריל והשני היה שבוע לאחר מכן, שער הניצחון במשחק נגד ריאל מורסיה. בעונה זו חל שיפור במצבה של ויאריאל, שהגיעה למקום השמיני בסיומה, ובגביע אופ"א הגיעה עד לחצי הגמר, שם הודחה על ידי ולנסיה.
בקיץ 2004 מונה למאמן הקבוצה מנואל פלגריני הצ'ילאני, שהנהיג את הקבוצה לאחת מתקופותיה המוצלחות ביותר בהיסטוריה. העונה החלה בזכייה שנייה ברציפות בגביע האינטרטוטו, כשהקבוצה גוברת בגמר הטורניר על אתלטיקו מדריד, וכך העפילה הקבוצה לגביע אופ"א פעם נוספת. אלברס ערך 24 הופעות במהלך עונת 2004/2005, אותה סיימה ויאריאל במקום השלישי. בגביע אופ"א ערך אלברס 9 הופעות נוספות, שם הגיעה קבוצתו עד לרבע גמר המפעל, אז הודחה על ידי אלקמאר ההולנדית. בעונת 2005/2006 השתתפה ויאריאל לראשונה בתולדותיה בליגת האלופות, כשאלברס ממשיך לשחק בשורותיה. ויאריאל הגיעה עד לחצי גמר ליגת האלופות, שם פגשה את ארסנל האנגלית. אלברס פתח בשני משחקי חצי הגמר, אך לא הצליח לעזור לקבוצתו להעפיל לגמר, שכן ארסנל ניצחה בתוצאה המצטברת 1–0. אלברס שותף ב-21 משחקי ליגה במהלך העונה, אותה סיימה ויאריאל במקום השמיני.