cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דראגוט
מושל מחוז טריפולי
עם זאת, עם התערבות השגריר הצרפתי בקונסטנטינופול, גבריאל ד'ארמון, שוחררו האבירים הצרפתים. מנהיג מקומי, אגה מוראט, הושם בתחילה למושל טריפולי, אך לאחר מכן טורגוט עצמו השתלט על האזור. בהוקרה על שירותיו העניק הסולטאן סולימאן לטריגוט את טריפולי ואת סביבתה, יחד עם התואר סנג'ק ביי ("שר הברית").
קרב פונזה ומסעות בים התיכון
בשנת 1552 מינה הסולטאן סולימאן את טורגוט רייס למפקד ראשי של הצי העות'מאני ששלח לאיטליה (על בסיס הסכם בין הסולטאן ואנרי השני מלך צרפת). טורגוט רייס נחת ראשית באוגוסטה וליקאטה שבסיציליה, לפני שכבש את האי והטירה של פנטלריה. ביולי 1552 נחת בטאורמינה ולאחר מכן הפציץ והשבית את הנמלים במפרץ פוליקסטרו. הוא נחת מאוחר יותר בפאלמי וכבש את העיר, בטרם הפליג למפרץ נאפולי כדי להיפגש עם המשלחת השנייה של הצי העות'מאני בפיקודו של סינאן פאשה ועם הצי הצרפתי בפיקודו של פולין דה לה גארדה.
לאחר שהגיע למקום המפגש, טורגוט רייס עגן את ספינותיו בחוף סקורי, ליד פורמיה, שם נפגש עם הצי של סינאן פאשה, אך בעל בריתם הצרפתי לא הגיע בזמן. לאחר המתנה של כמה ימים החליט סינאן פאשה לחזור לקונסטנטינופול, בעקבות פקודה של סולימאן לעשות זאת במקרה של עיכוב או דחיית המפגש. טורגוט רייס שכנע את סינאן פאשה להצטרף אליו, והצי המשולב שלהם הפציץ את נמלי סרדיניה וקורסיקה, לפני לכידת האי פונזה.
משם הפליג הצי הטורקי לעבר לאציו והפציץ את הנמלים השייכים למדינת האפיפיור ולממלכת נאפולי, למרות שהנרי השני הבטיח לאפיפיור שהצי העות'מאני לא יפגע ברכוש של הוותיקן. עם זאת, בשל מזג אוויר גרוע, טורגוט רייס וסינאן פאשה הפליגו בחזרה למפרץ נאפולי ונחתו במאסה לוברנסה ובסורנטו, וכבשו את שתי העיירות. מאוחר יותר הם כבשו את פאזולי ואת כל קו החוף עד מינטורנו ונולה.
בתגובה, הפליג אנדריאה דוריה מגנואה עם כוח של 40 גליאות ופנה לעבר נאפולי. כאשר שני הציים נפגשו לראשונה בנאפולי, הצליח טורגוט רייס ללכוד שבע גליאות, עם קולונל מדרוזי וחיילים גרמנים רבים של האימפריה הרומית הקדושה על הסיפון. שני הציים הפליגו לאחר מכן דרומה, שם, ב־5 באוגוסט 1552, ניצח טורגוט רייס את הצי הספרדי-איטלקי שלחם תחת אנדריאה דוריה בקרב פונזה.
ביילרביי של הים התיכון
בעקבות ניצחון זה מינה סולימאן את טורגוט לביילרביי (המושל האזורי הראשי) של הים התיכון.
במאי 1553 הפליג טורגוט רייס מהים האגאי עם 60 גליאות, כבש את קרוטונה ואת קסטלו בקלבריה. מאוחר יותר הוא נחת בסיציליה ובזז את רוב האי עד שעצר בליקאטה כדי לחדש את מלאי המים של ספינותיו. לאחר מכן הוא תקף את סקיאקה ואת מודיקה בדרום סיציליה. משם הוא נסע לאי טאבולרה ולסרדיניה, ואחר כך פנה אל פורטו ארקולה ונחת על החוף, לפני שיצא להפליג לעבר אלבה, שם הוא כבש את מרציאנה מרינה, ריו וקאפוליבורי.
משם הוא הפליג לקורסיקה וכבש את בוניפאציו ובסטיה בשם צרפת, שהייתה אז בעלת ברית של האימפריה העות'מאנית, ושילמה לו 30,000 דוקאטים זהב על חשבון התחמושת שנדרשה לכיבוש. לאחר מכן עזב את קורסיקה, חזר לאלבה וניסה לכבוש את פיומבינו ופורטופראיו, אבל בסופו של דבר ויתר, כבש את האי פיאנוסה וכבש מחדש את האי קאפרי ואת הטירה שבו (שנכבשה בעבר על ידי ברברוסה בשנת 1535). לאחר מכן חזר לקונסטנטינופול.
בשנת 1554 הוא הפליג מן הבוספורוס עם 60 גליאות והעביר את החורף בכיוס. משם הוא הפליג אל הים האדריאטי ונחת בוויסטה ליד פוגיה, כבש את העיר ובזז אותה. לאחר מכן הוא הפליג לעבר דלמטיה והפציץ את נמל ראגוסה (דוברובניק), בירתה הימית של רפובליקת ראגוסה. באוגוסט 1554 נחת באורבטלו ופשט על חופי טוסקנה.
בשנה שלאחר מכן, ביולי 1555, נחת בקאפו ותיקנו בקאלבריה, ומשם צעד לסרמיצ'ה ולסן לוסידו, והפציץ את ערים אלו, לפני שכבש את פאולה וסאנטו נוקטו. לאחר מכן הוא הפליג לאלבה כבש את העיר פופולוניה ותקף את פיומבינו. משם הוא הפליג לקורסיקה, שדד את בסטיה, ולקח 6,000 אסירים. מאוחר יותר הוא תקף את קלווי, הפליג לעבר סרדיניה והפציץ את נמלי האי. משם פנה אל ליגוריה ונחת באוספדאלטי, כבש את העיר ואת קו החוף שסביבה. מאוחר יותר הוא נחת בסן רמו, וחזר לקונסטנטינופול.
הפחה של טריפולי
במרץ 1556 מונה טורגוט רייס לפאשה של טריפולי. שם חיזק את חומות המצודה סביב העיר ובנה מעוז שרפה (דאר אל ברוד). הוא גם חיזק את ההגנות של הנמל ובנה את מבצר טורגוט (דראגוט) במקום המבצר הישן של סן פייטרו. ביולי 1556 הוא הפליג שוב ונחת בקייפ סנטה מריה באי למפדוזה, שם תפס ספינה ונציאנית שהובילה תחמושת ונשק להגנה על מלטה. מאוחר יותר נחת בליגוריה וכבש את ברגגי ואת סן לורנצו. בדצמבר 1556 כבש את גאפסה בתוניסיה והוסיף אותה לשטחיו.
בקיץ 1557 הוא הפליג מהבוספורוס עם צי של 60 גליאות וכשהגיע למפרץ טאראנטו נחת בקלבריה, וכבש את העיר קריאטי. מאוחר יותר הוא נחת בנמלי אפוליה.
בשנת 1558 הוסיף את אזור גאריאן, כ-70 ק"מ מדרום לטריפולי, לשטחו. לאחר מכן הוא ניצח את שושלת בני אוליד עם כוח של יניצ'רים והוסיף את השטחים שלהם לאימפריה העות'מאנית. מאוחר יותר הוא לקח את טאורגה מיסראתה וטאגיורה, כבש שוב את האי ג'רבה והוסיף אותו למחוז שלו. ביוני 1558 הצטרף לצי של פיאלי פאשה במצר מסינה, ושני האדמירלים כבשו ובזזו את רג'יו קלבריה.
בשנת 1559 טורגוט הדף התקפה ספרדית על אלג'יר ודיכא מרד בטריפולי. באותה שנה תפס ספינה מלטזית ליד מסינה. לאחר שהבין מהצוות שלה שהאבירים התכוננו למתקפה גדולה על טריפולי, והחליט לחזור לשם ולחזק את ההגנות בעיר.
קרב ג'רבה
בינתיים הפך דראגוט לאויב של רבים מן השליטים העות'מאניים, אך למעשה עצמאיים, שבתוניס ובאזורים הסמוכים, וכמה מהם נכנסו לברית ב-1560 עם סגן המלך סרדה של סיציליה, שקיבל הוראות מהמלך פיליפ השני מספרד להצטרף לכוחותיו במאמץ לכבוש את טריפולי.
מאמציו של פליפה השני הסתיימו בכישלון כאשר הצי העות'מאני של 86 אוניות, בפיקודו של פיאלי פאשה וטורגוט רייס, ניצח את הצי של הברית הנוצרית של פיליפ השני, שהורכב מ-200 ספינות, בקרב ג'רבה.
מצורים ונחיתות בים התיכון
במארס 1561 טורגוט רייס ואולוץ עלי רייס כבשו את וינצנזו סיקאלה ואת לואיג'י אוסוריו ליד האי מרטימו. ביוני 1561 נחת טורגוט באי סטרומבולי. ביולי 1561 הוא כבש שבע גליאות מלטזיות בפיקודו של האביר גימארנס, שאותו שחרר מאוחר יותר תמורת כופר של 3,000 דוקאטים זהב. לאחר שעצר ליד גוזו כדי לחדש את הגליאות שלו במים, הוא הפליג חזרה לטריפולי. באוגוסט 1561 הוא הטיל מצור על העיר נאפולי וחסם את הנמל עם 35 גליאות.
בשנת 1563 נחת בחופי פרובינציית גרנדה שבספרד, וכבש את עיר החוף אלמונקאר, יחד עם 4,000 אסירים. מאוחר יותר הוא נחת במאלגה. באפריל 1563 הוא תמך בצי של סאלח רייס עם 20 גליאות בעת המצור העות'מאני על אוראן, והפציץ את מבצר מרס אל-כביר.
בספטמבר 1563 הפליג דראגוט לנאפולי ותפס שש אוניות ליד האי קאפרי, שנשאו סחורות יקרות וחיילים ספרדים. מאוחר יותר הוא נחת בשכונת צ'יאיה שבנאפולי ותפס אותה. משם הפליג אל ליגוריה וסרדיניה, כשהוא פושט על ערי החוף, בעיקר אוריסטאנו, מארקלינו וארקולנטו. לאחר מכן הוא הפליג אל הים האדריאטי ונחת על חופי אפוליה ואברוצו. מאוחר יותר הוא נחת פעמיים בסן ג'ובאני ליד מסינה עם כוח של 28 גליאות. באוקטובר 1563 הוא הפליג לעבר קאפו פאסרו בסיציליה ואחר כך נחת שוב בגוזו, שם נלחם נגד האבירים.
המצור על מלטה ומותו
ב-17 ביוני 1565, דראגוט נפצע אנושות מרסיסי תותח שפגע באדמה שבקרבתו. לא ברור אם הירי נורה מפורט סנט אנג'לו, או אם נפגע מאש ידידותית מתותח עות'מאני. טורגוט נכנע לפצעיו ומת ב-23 ביוני 1565. היסטוריונים ספרדים ואיטלקים שונים, כמו פרנסיסקו בלבי די קורג'יו, רשמו את התבוסה הסופית של כוחות דראגוט, לאחר מותו, במלטה. היסטוריונים רבים מאמינים שאם היה חי, היה המצור מצליח. אך מותו גרם למריבות בין שני קציני הצבא העות'מאנים הבכירים, שהובילו לשורה של החלטות הרסניות שעזרו להציל את האבירים. גופתו נלקחה לטריפולי על ידי אולוץ' עלי רייס, ונקברה במסגד דראגוט, הממוקם מאחורי הטירה. המסגד עדיין בשימוש כיום.
מורשתו
דראגוט מתואר ביצירות אמנות, וספרים רבים נכתבו על חייו וכיבושיו. אתרים ומבנים במקומות רבים נקראו על שמו הטורקי – טורגוט רייס. העיר שבה נולד, קאראטופראק, נושאת כיום את שמו. ספינות מלחמה של הצי הטורקי וספינות נוסעים נקראו בשם טורגוט רייס. טורגוט רייס ממשיך לקבל כבוד רב בטורקיה. הוא נחשב בהיסטוריה המלטזית ליריב מר. המצוק בקצה סלימה שבמלטה נקרא "נקודת דראגוט", שם הציב טורגוט רייס סוללות תותחים להפגזת מבצר סנט אלמו. האתר משמש כאנדרטה לקרבות הגדולים שהתרחשו שם ולתבוסה של דראגוט במצור הגדול על מלטה.
יונדאי אטוס
יונדאי אטוס (באנגלית: Hyundai Atos) היא מכונית מיני עירונית מתוצרת יצרנית הרכב הדרום קוריאנית יונדאי מוטור אשר יוצרה בין השנים 1997–2014 בקוריאה הדרומית.
בנוסף דגמי "יונדאי אטוס" יוצרו בהודו על ידי "Hyundai Motor India Limited", במלזיה על ידי "Inokom Corporation Sdn. Bhd" , במקסיקו על ידי "Bering Company", משווקת על ידי "קרייזלר מקסיקו", במצרים יל ידי יצרנית הרכב המצרית "Ghabbour Group" , באינדונזיה, ובפקיסטן.
The Least Successful Human Cannonball
The Least Successful Human Cannonball (מאנגלית: כדור התותח האנושי הכי פחות מוצלח) הוא האלבום החמישי של להקת הת'ראש מטאל הגרמנית דסטרקשן. האלבום יצא לאור בשנת 1998. מבחינה מוזיקלית, האלבום שונה מאוד מסגנון הת'ראש הרגיל של הלהקה ומכיל בתוכו אלמנטים של ז'אנרים נוספים כגון גרוב מטאל ומטאל אלטרנטיבי.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי להקת דסטרקשן.
מבצעים
דסטרקשן
ורד רום-קידר
ורד רום-קידר (נולדה באוקטובר 1964) היא פרופסורית ישראלית למתמטיקה. הייתה ראש המחלקה למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית במכון ויצמן למדע בין השנים 2014 ל-2016.
ביוגרפיה
ורד רום נולדה בחיפה ב-1964. אמה היא יעל רום, הטייסת הראשונה שעברה קורס טיס צבאי מלא במסגרת חיל האוויר הישראלי, ואביה הוא יוסף רום, פרופסור להנדסה אווירונאוטית בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון וחבר הכנסת. אחותה של רום-קידר היא דלית רום-שילוני, פרופסור לחקר המקרא באוניברסיטת תל אביב. אחיה רמי רום הוא בעל תואר דוקטור לכימיה ועורך פטנטים.
רום עזבה את לימודי התיכון בבית הספר הריאלי בכיתה י' והחלה את לימודיה לתואר ראשון במתמטיקה שימושית בטכניון, אותו סיימה ב-1983, בגיל 19. התגייסה לצה"ל ושירתה במשך שנתיים כקצינה: שנה בחיל המודיעין ושנה בנציבות קבילות החיילים. לאחר השחרור מצה"ל עשתה דוקטורט במתמטיקה שימושית במכון הטכנולוגי של קליפורניה. נושא עובדת הדוקטורט שלה היה "ערבוב כאוטי ודינמיקת אונה" (Chaotic mixing and lobe dynamics), בהנחייתו של המתמטיקאי סטיבן ויגינס ותוך שיתוף פעולה עם אנתוני לנרד (A. Leonard) מהמחלקה לאווירונאוטיקה.
ב-1988 החלה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת שיקגו, בהנחייתו של ליאו קדנוף מהפקולטה לפיזיקה. ב-1992, לאחר השלמת הפוסט-דוקטורט, שבה לישראל וקיבלה משרת חוקר במכון ויצמן למדע במחלקה למתמטיקה שימושית ומדעי המחשב. ב-2000 קודמה לדרגת פרופסור חבר וב-2008 לדרגת פרופסור מן המניין. בין השנים 2009–2010 שימשה כמזכירת האגוד הישראלי למתמטיקה. ב-2010 קיבלה את תפקיד ראש בית ספר מורוס למתמטיקה ומדעי המחשב במכון ויצמן, תפקיד אותו מלאה עד 2013.
בין השנים 2014–2016 כיהנה כראש המחלקה למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית.
רום קידר גרושה ואם לשני בנים ובת.
מחקר
רום-קידר היא מתמטיקאית שימושית החוקרת מערכות דינמיות, כלומר מערכות המתארות תהליכים המשתנים בזמן. מחקריה עוסקים בבעיות מהטבע כגון ערבוב כאוטי של זורמים, אופטיקה לא ליניארית, תנועת חלקיקים, או מערכת החיסון של חולי סרטן. מחקריה מכילים פיתוחים מתמטיים הקשורים בתורת הכאוס, בעיקר בתחום מערכות המילטוניות, ובתחום מידול אקסיומטי של מערכות ביולוגיות ורפואיות.
בין מחקריה ניתן למנות חקר תנועה של מערכות של כדורי ביליארד תחת תנאים שונים. זהו מודל צעצוע ידוע לגז אידיאלי, המהווה אחת מאבני היסוד למכניקה סטטיסטית. אף על פי שחוקי התנועה של מערכת כזו הם דטרמיניסטיים, הרגישות שלה לתנאי ההתחלה הופכת את ההתנהגות ארוכת הטווח לבלתי ניתנת לחיזוי. לפי השערת בולצמן, קבוצה נתונה של כדורים תציג כל מערך אפשרי, בהסתברות חיובית, אם רק נותנים למערכת להתקדם זמן ארוך די הצורך. השערה זו, שנוסחה המודרני ("השערת בולצמן-סיני") טוען שמערכת הכדורים היא ארגודית, הוכחה על ידי יעקב סיני עבור שני כדורים הנעים לאורך טבעת, אבל אינה ידועה עדיין באופן כללי. רום-קידר, בשיתוף עם דימיטרי טורייב מאוניברסיטת בן-גוריון (בהמשך חוקר באימפריאל קולג' בלונדון) חקרו את השפעת "רכות" פוטנציאל הדחיה בין חלקיקים. רום-קידר וטורייב ממשיכים לעסוק, עם שותפים נוספים, במחקרים הקשורים בתנועת כדורי ביליארד - למשל בנושא מאיצי פרמי (Fermi accelerators), במידול תגובות כימיות, ועוד.
תחום מחקר נוסף של רום-קידר בשיתוף עם חוקרים ממספר מחלקות שונות בא מתחום מדעי הרפואה, ומטרתו לשפר את בטיחות הטיפול בכימותרפיה. המודל המתמטי אותו פיתח הצוות של רום-קידר גילה מנגנונים האחראים להבדלים במידת הפגיעות לזיהומים בין חולי נוטרופניה.
מחקריה של רום-קידר בתחום הערבוב הכאוטי של זורמים עוסקים בחיבור בין גאומטריית היריעות היציבות והלא יציבות (אובייקטים מתמטיים שפותחו בהקשר של תורת המערכות הדינמיות) והשפעתן על ההעברה וערבוב חומרים הנעים עם הזורם (כמו למשל מזהמים). תכונות אלה התבררו כרלוונטיות לזורמים בכל הסקלות: החל מסקלות של מיקרונים במיקרופלואידים, המשך בסקלות של מילמטרים וסנטימטרים הרלוונטיים ליצורים ימיים, והמשך בסקלות מעבדה ובסקלות גיאופיזיקליות, בהן מבנים לגרנז'ים קוהרנטיים מכלילים את תכונות הבסיס הללו לזרימות כלליות יותר.
בנוסף למחקר שלה, רום-קידר עורכת בכתבי עת מדעים:
חינוך
בנוסף לעבודה במחקר והעברת הרצאות אקדמיות וסמינרים, עוסקת רום-קידר בחינוך מתמטי: היא מלמדת בתוכנית רוטשילד-קיסריה של מכון ויצמן בשיתוף עם קרן רוטשילד וחברה בוועדת תוכנית של משרד החינוך ללימודי המתמטיקה בבית ספר תיכון.
מישל לארוק
מישל לארוק (בצרפתית: Michèle Laroque; נולדה ב-15 ביוני 1960) היא שחקנית וקומיקאית צרפתייה.
ביוגרפיה
היא למדה כלכלה ואנגלית באוניברסיטת ניס ובאותה תקופה גם לקחה שיעורי קומדיה באנטיב, לאחר מכן גם הלכה ללמוד באוסטין שבטקסס.
היא הופיעה לראשונה בטלוויזיה בתוכנית ההומוריסטית "La Classe" בערוץ France 3 ב-1988, ובשנה אחר כך הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט "Suivez cet avion". בסרט "Le Mari de la coiffeuse" מ-1990 שהיה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר שיחקה תפקיד קטן. ב-1993 גילמה את הדוכסית אן ז'נבייב דה בורבון-קונדה בסרט "Louis, enfant roi" על חייו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. ב-1995 שיחקה בסרט נלי ומר ארנו. ב-1996 שיחקה בסרט "Le Plus Beau Métier du monde" שהוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה.
היא הייתה מועמדת פעמיים לפרס סזאר ב-1992 וב-1996.
ב-2002 דובבה את קפטן אמיליה בדיבוב הצרפתי של הסרט "כוכב המטמון". ב-2019 שיחקה בתפקיד הראשי בקומדיה "תנו לפרוש בשקט".
לארוק הייתה נשואה לבמאי התיאטרון דומיניק דשאן ומנישואים אלה נולדה לה בת.
אסטלה מושקוביץ' בלפר
אסטלה מושקוביץ'-בלפר (נולדה ב-1963), המוכרת בשמה הפרטי אסטלה, היא שפית, קונדיטורית, שוקולטיירית, בעלת בית הספר הגבוה לאפייה וקונדיטוריה, ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בשם אסטלה מושקוביץ' במולדובה הסובייטית, לאב מהנדס ולאם רופאה. מאז ומתמיד התעניינה בבישול, אולם הוריה ייעדו אותה ללימודי פסנתר. עלתה לישראל בגיל 11. למדה בתיכון תלמה ילין ולאחר מכן, כעתודאית למדה פסנתרנות באקדמיה למוזיקה בתל אביב. במהלך שירותה בצה"ל עברה קורס קצינות ופיקדה על קורס ב.
לאחר סיום שירותה הצבאי כקצינה בדרגת רב־סרן בגיל 24, עסקה בהוראת פסנתר במשך כעשור. בעקבות העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90, שכללה גם מורים רבים לפסנתר, החליטה לעבור הסבה מקצועית והחלה ללמוד בישול מקצועי בקורדון בלו שבצרפת. שם נחשפה לעולם הקונדיטוריה וסיימה את לימודיה בהצטיינות.
שימשה כשף הבית והנציגה המקצועית של חברת השוקולד "בארי קליבו" וכשופטת ישראלית של תחרות פרסי השוקולד הבינלאומית. היא מפתחת מתכונים עבור קפה לנדוור.
הייתה שף הבית הראשונה בישראל של יצרנית השוקולד ולרונה שבצרפת.
היא הישראלית היחידה שמכהנת כ"שגרירת שוקולד" של חברת בארי קליבו השווייצרית, יצרנית השוקולד הגדולה בעולם.
ב-2013 קיבלה בלונדון פרס מפעל חיים בגין תרומתה לפיתוח לימודי השוקולד והקונדיטוריה בישראל.
אסטלה - כיתת אומן לקונדיטוריה
כאשר למדה תואר שני למנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב, פרויקט הגמר שלה היה תוכנית הקמת בית ספר ללימודי קונדיטוריה וניהול עסק. לאחר סיום לימודיה החליטה להוציא לפועל את הפרויקט והקימה כיתת אומן לקונדיטוריה. המחזור הראשון נפתח בספטמבר 2003 בגבעת שמואל. בית הספר שהקימה הוא היחיד בישראל שזכה להכרה בינלאומית.
בטלוויזיה
הנחתה את תוכנית הטלוויזיה "אסטלה - כיתת אומן" אשר שודרה בערוץ 10 ובערוץ האוכל במשך שלוש עונות.
בשנת 2018, השתתפה בלפר לצד קרין גורן ומאיר אדוני, כשופטת בעונה השנייה של התוכנית "בייק אוף ישראל" ששודרה בקשת 12.
בחודש יוני 2021, החלה לשמש כשופטת לצד קרין גורן, ישראל אהרוני ומיקי שמו בתוכנית הקינוחים "הקינוח המושלם" בקשת 12.
בשנת 2022 השתתפה כמתמודדת בעונה השמינית של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12, והודחה ראשונה.
ב-16 במרץ 2022 החלה להנחות את תוכנית האפייה "הקונדיטוריה של אסטלה" לצד אורח מתחלף, ברשת 13.
חיים אישים
נשואה לזאב בלפר, שמנהל איתה את בית הספר לקונדיטוריה. השניים הורים לתאומים.
מתגוררת בהרצליה פיתוח.
תחנת ברסי
תחנת ברסי (רשמית: תחנת פריז-ברסי-בורגון-פאי ד'אוברן. בצרפתית :Gare de Paris-Bercy-Bourgogne-Pays d'Auvergne) היא תחנת הרכבת השביעית בגודלה בפריז. התחנה שוכנת בשכונת ברסי, בדרום-מזרח פריז ומשרתת קווי רכבת SNCF בינוניים וקצרים ליעדים מדרום-מזרח לבירה, בחבלים בורגון ופאי ד'אוברן (כפי שמשתקף בשמה הרשמי של התחנה מאז 2016) ובהם הערים דיז'ון, אביניון, קלרמון-פראן ונוור. התחנה משמשת כתחנה מרכזית לאוטובוסי OUIBUS הבינלאומיים בקווי לונדון/ בריסל/ אמסטרדם - ליל - פריז; ופריז - ליון - טורינו/ מילאנו. כן משמשת התחנה מסוף לרכבות-מעבורת לשינוע כלי רכב (service auto-train או train auto-couchettes TAC).
היסטוריה
במקום בו נמצאת התחנה שכנה תחנת רכבת לסחורות, אשר שירתה את שוק היין הענק של ברסי.
תחנת רכבות הנוסעים המודרנית נפתחה ב-1977 כתחנת-עזר לתחנת ליון.
בעבר שירתה התחנה את קו הרכבת לאיטליה, אך מאז 2011 הועברו רכבות אלה לגאר דה ליון.
אלווין והצ'יפמאנקס (סרט)
אלווין והצ'יפמאנקס (באנגלית: Alvin and the Chipmunks) הוא סרט קומדיה משנת 2007 של פוקס המאה ה-20 המשלב אנימציה ממוחשבת עם לייב אקשן. הסרט בוים על ידי טים היל. הסרט מבוסס על המותג הצ'יפמאנקס.
תקציר העלילה
לאחר שהעץ של אלווין, סיימון ותיאודור נכרת, הם נסעו ללוס אנג'לס והתגנבו אל ביתו של דייב סוויל, מוזיקאי כושל. בהתחלה דייב ניסה לסלק אותם בגלל הנזקים שהם עושים לו, אולם לאחר שהוא שמע אותם שרים, הוא החליט להשאירם בביתו ולהפוך אותם לכוכבים. אולם הצ'יפמאנקס גרמו לפיטוריו של דייב מעבודתו ועשו נזקים בביתו ובדייט שלו עם קלייר. כאשר הצ'יפמאנקס הבינו שהם הביכו את דייב הם באו אצל המפיק איאן באמצע הלילה והפתיעו אותו לטובה. למחרת דייב קיבל שיחה מאיאן שהתרשם משלושת הצ'יפמאנקס והם הפכו למפורסמים עם מעריצים רבים וקלייר נהייתה כתבת השטח שלהם. אולם אחרי הבלגן שקרה עם דייב, איאן לקח איתו את הצ'יפמאנקס. בהתחלה איאן פינק את הצ'יפמאנקס אולם בהמשך העביד אותם בפרך וזה גרם להם לרצות לחזור לדייב, לאחר שדייב למד מקלייר שאיאן ייקח את הצ'יפמאנקס לחו"ל הוא הגיח עם קלייר אל הקהל ובזכות אלווין הצליחו הצ'יפמאנקס להביך את איאן ולחזור אל דייב. באותו ערב דייב יצא עם קלייר בשנית. בכתוביות מראים את כל התמונות של הצ'יפמאנקס לאורך השנים.
אלישע אליעזר פרידמן
אלישע אליעזר פרידמן (נקרא בדרך כלל אליעזר פרידמן) (10 באוגוסט 1914 - 27 בספטמבר 2011) היה רנטגנולוג, החובש והרופא הראשי של הפלמ"ח, מנהל מכון הרנטגן בבית החולים בעפולה ומנהל מכון הרנטגן בבית חולים כרמל.
קורות חיים
פרידמן בנם של מטילדה ויעקב, נולד במוקצ'בו (מונקאטש), זקרפטיה, בקיסרות האוסטרו הונגרית, הבכור מבין חמישה אחים. בשנת 1933 התקבל פרידמן לפקולטה לרפואה בפראג. ב-1938 הפסיק את לימודיו עקב פלישת הנאצים לצ'כיה, ושנה לאחר מכן עלה לארץ ישראל. ב-1942 התגייס פרידמן לפלמ"ח, סיים קורס חובשים ובאותה שנה מונה לחובש הראשי של הפלמ"ח. משנת 1943 היה עוזרו של הד"ר יעקב דרור שהיה הרופא הראשי של הפלמ"ח בין השנים 1942 – 1944. פרידמן יצא לביירות ב-1945 כדי להשלים את לימודי הרפואה, לאחר שהד"ר פטר פליישמן, שניהל את בית חולים העמק בעפולה, הסדיר לפרידמן הלוואה למימון לימודיו. פרידמן השלים את לימודיו ביוני1946 באוניברסיטה הצרפתית.
בתום לימודיו עבד פרידמן כשנה בבית החולים בעפולה, ואז שב לשרת כרופא הראשי של הפלמ"ח, עד פירוקו במאי 1948. באמצע 1949 השתחרר מצה"ל.
נפטר ב-27 בספטמבר 2011.
משפחה
פרידמן נישא לפנינה לבית שטרייס בשנת 1942. פנינה ובתם, עדה, נהרגו בתאונת דרכים ב-1960. פרידמן נישא בשנית ללאה ולזוג נולדו שני ילדים, יאיר ורותי. יאיר נפטר בשנת 1998.
ברנדט שיראק
ברנדט שיראק (בצרפתית: Bernadette Chirac; נולדה ב-18 במאי 1933) היא פוליטיקאית צרפתייה ואלמנתו של נשיא צרפת ז'אק שיראק.
ביוגרפיה
ברנדט נולדה בפריז למשפחה ממוצא אריסטוקרטי ולה אח ואחות, אביה נאסר בגרמניה עד סוף מלחמת העולם השנייה והיא ברחה עם אמה ללוט וגארון, לאחר חזרתו של אביה התיישבה המשפחה ברובע השישי של פריז.
ב-1950 החלה ללמוד במכון למדע המדינה פריז שם הכירה את בעלה ז'אק שיראק, לו הייתה נשואה מ-1956 ועד למותו ב-2019. לאחר נישואיה לא השלימה את התואר, לזוג נולדו שתי בנות.
ב-1971 החלה לשמש כחברת מועצה בעיירה סראן שבאקיטן החדשה, ב-1977 התמנתה לעוזרת של ראש המועצה.
כאשר בעלה התמודד לנשיאות היא הייתה מעורבת רבות בקמפיין שלו, וב-1995 עם היבחרו לנשיאות החלה לשמש כגברת הראשונה של צרפת.
ב-2001 יצא הספר "ברנדט שיראק" שהתבסס על ראיונות מקיפים שנערכו עימה.
ב-2007 התמנתה לנשיאת קרן ז'ורז' פומפידו.
לסטרשייר
לסטרשייר (באנגלית: Leicestershire) הוא מחוז בצפון-מזרח אנגליה, באזור מזרח המידלנדס. הוא גובל בנוטינגהאמשייר מצפון, לינקולנשייר מצפון-מזרח, נורת'האמפטונשייר מדרום-מזרח, ווריקשייר מדרום-ממערב, סטפורדשייר ממערב, ודרבישייר מצפון-מערב. מקורו של שם המחוז מהעיר לסטר.
מוניצ'יפל אוראדיה
מוניצ'יפל אוראדיה (ברומנית: Clubul Sportiv Municipal Oradea) היא קבוצת כדורסל רומנית מהעיר אוראדיה, המתמודדת בליגה נציונלה וביורופקאפ.
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 2003. בסיום עונת 2004/05 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה הבכירה. לאחר שלוש עונות בתחתית, החלה להיצמד לצמרת הגבוהה. את עונת 2012/13 סיימה הקבוצה במקום השני והפסידה בסדרת חצי גמר הפלייאוף לקבוצת אססופט פלוישט 3-1.
בעונת 2013/14 השתתפה הקבוצה לראשונה ביורוצ'לנג'. כמו כן בליגה נציונלה הגיעה הקבוצה עד לסדרת גמר הפלייאוף והפסידה 2–3 לקבוצת אססופט פלוישט. בגמר הגביע הרומני הפסידה לקבוצת אנרגיה רובינאר 58-55. בעונת 2015/2016 זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות.
למועדון יש ארגון אוהדים הנקרא "Leii Roșii" (האריות האדומים), התומך גם בענפים האחרים. הקבוצה מארחת באולם אנטוניו אלכסה בעיר, המכיל 2,000 מקומות ישיבה.
Boyfriend (שיר של דאב קמרון)
Boyfriend (בעברית: בֶּן-זוּג) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת והשחקנית האמריקאית דאב קמרון. השיר יצא לאור ב-11 בפברואר 2022, בהוצאת חברות התקליטים דיסטרופר רקורדס וקולומביה רקורדס. הוא נכתב על ידי קמרון, דילייסי, אוון בלייר וסקיילר סטונסטריט, והופק על ידי אוון בלייר.
רקע וכתיבה
קמרון פרסמה סרטון המכיל חלק מהשיר ברשת החברתית טיקטוק, שזכה ליותר מ-4.7 מיליון לייקים והפך לאחד מהסרטונים הוויראליים ביותר כאשר פורסם. אף על פי שהשיר לא נועד לצאת בפברואר, כשהוא הפך לוויראלי, היא הודיעה מאוחר יותר באינסטגרם שהוא יופץ ברחבי העולם להאזנה ורכישה ב-11 בפברואר 2022.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-90 מיליון השמעות.
משמעות
"Boyfriend" מתייחס ועוסק במיניות של קמרון לאחר שיצאה כקווירית ב-2021.
אליפות צרפת בטניס 1957
אליפות צרפת 1957 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-21 במאי והסתיימו ב-1 ביוני. זו הייתה האליפות ה-56 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 75 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות בשנת 1956 לו הוד הודח בסיבוב השלישי. במשחק הגמר סוון דאווידסון נפגש עם הרברט פלאם  וניצח ב-3 מערכות. זו הייתה הפעם השלישית ברציפות של הופעת טניסאי שוודי בגמר, אך ניצחון ראשון לאחר שני הפסדים.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1956 אלתיאה גיבסון לא השתתפה בתחרות. במשחק הגמר שירלי בלומר נפגשה עם דורותי נוד  וניצחה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר מנצחי תחרות 1956 דון קנדי ומרווין רוז נפגשו עם מלקולם אנדרסון ואשלי קופר  והפסידו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 31 זוגות. 4 זוגות החזקות זכו בדירוג:
זוג מנצחות תחרות בשנה הקודמת אנג'לה בקסטון ואלתיאה גיבסון  לא השתתפו השנה. במשחק הגמר שירלי בלומר ודרלין הארד  נפגשו עם הזוג הלא מדורג יולנדה רמירס ורוסי רייס  ניצחו ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 61 זוגות. להלן דירוג של הזוגות החזקות:
מזוג מנצחי תחרות של השנה הקודמת רק לואיס איילה השתתף השנה. במשחק הגמר השתתפו שני זוגות לא מדורגים: ורה פוז'יובה ואירז'י יבורסקי נפגשו עם אדה בודינג  ולואיס איילה  וניצחו אותם בשתי מערכות.
גדעון אריאל
קריירה אקדמית בארצות הברית
ב-1963 נסע אריאל לארצות הברית והשלים תואר ראשון בחינוך גופני באוניברסיטת ויומינג. הוא המשיך בלימודיו והשלים תואר שני ותואר דוקטור (ב-1972) בביומכניקה, באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט. ב-1975 השלים תואר דוקטור נוסף במדעי המחשב.
עוד בהיותו ספורטאי פעיל בישראל העסיקו את אריאל שאלות שנגעו לאופטימיזציה של תנועה וכוח בזמן הביצוע הספורטיבי. לאחר שהתמחה בארצות הברית בביומכניקה, החל אריאל לנסות לפתור שאלות אלו באמצעות שימוש במחשב. ב-1968 היה אריאל הראשון שיישם חקר ביצועים בספורט באמצעות מחשב, כשניתח את קפיצת השיא של בוב בימון בתחרות בקפיצה למרחק באולימפיאדת מקסיקו (1968). הוא הקרין כל פריים של סרט הצילום של הקפיצה על מסך זכוכית ומדד בצורה ידנית מרחקים וזוויות. את המידע הזין למחשב מרכזי על ידי כרטיסים מנוקבים וביצע ניתוח ממוחשב של הנתונים.
בהמשך, עם התפתחות תחומי המחשוב והצילום, השתכללו ניתוחיו של אריאל ורבים מהספורטאים המובילים של ארצות הברית נעזרו בו. ב-1976, זורק הדיסקוס האמריקאי, מק וילקינס, שינה במקצת את סגנון הזריקה שלו לאחר ניתוח ממוחשב של תנועותיו על ידי אריאל ובזריקתו השנייה בסגנון המשופר שבר את השיא העולמי. וילקינס המשיך וזכה במדליית זהב אולימפית באותה שנה. על הספורטאים שנעזרו בניתוחיו של אריאל נמנים בין היתר: הטניסאי ג'ימי קונורס, האתלטים אל ארטר ואדווין מוזס וספורטאים בולטים בתחומי הבייסבול, כדורסל, גולף, סקי ואפילו פולו ופריסבי. בסיועו של אריאל שיפרה נבחרת הנשים לכדורעף של ארצות הברית את הישגיה באופן משמעותי. אריאל ניתח את תנועותיהן ועמדותיהן של שחקניות הנבחרות המובילות בעולם בתחילת שנות ה-80 ויחד עם מאמני נבחרת הנשים האמריקאית יישמו את הניתוח על השחקניות האמריקאיות. לפני טורניר הכדורעף במשחקי לוס אנג'לס ב-1984 דורגו האמריקאיות במקום ה-45 בעולם ובטורניר האולימפי הן נוצחו בגמר על ידי סין.
אלה לי להב
אלה לי להב (נולדה ב-2 ביוני 2003), הידועה בשמה הפרטי אלה לי, היא זמרת ושחקנית ישראלית. בשנת 2019 התפרסמה בעקבות השתתפותה בעונה השביעית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון". בשנת 2020 הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "זוט עני", שגרר ביקורות מעורבות, הפך תוך ימים ספורים ללהיט והגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט, ואף למקום החמישי במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-ynet, בו זכתה גם בתואר "פריצת השנה", ולמקום ה-13 במצעד הפזמונים העברי השנתי של תחנת הרדיו כאן גימל.
ביוגרפיה
נולדה בשם אלה להב בשוהם, לינאי ולחגית שהכירו ברימון בית ספר למוסיקה. נכדתה של עדה ירדני, חוקרת פליאוגרפיה ומעצבת פונטים, ונינתו של מנחם זולאי. בת אמצעית מבין שלוש אחיות. למדה בבית הספר היסודי הדמוקרטי שחף, ולאחר מכן בחטיבת הביניים יהלו"ם שבשוהם. לקראת השתתפותה בתוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון" ולאחר התייעצות עם נומרולוגית, שינתה את שמה לאלה לי להב. בשנת 2020 עזבה את בית ספר התיכון בו למדה ועברה ללימודים אקסטרניים, על מנת להתרכז בקריירה המוזיקלית שלה.
ב-15 בפברואר 2022 התגייסה לצה"ל. היא משרתת בלהקה צבאית.
2019–2020: הכוכב הבא לאירוויזיון
בשנת 2019 השתתפה בעונה השביעית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון". באודישן, ביצעה את השיר "You Don't Own Me", וקיבלה 96% על ביצועה, שנחשב לשיא של התוכנית בכל העונה, עד שנשבר על ידי אור עמרמי ברוקמן באותה העונה. כמו כן, זכתה להב לשבחים רבים משופטי התוכנית ומבקריה והושוותה פעמים רבות למשתתף העונה החמישית של התוכנית, הזמר יהונתן מרגי. בין הביצועים האחרים שלה ניתן למנות את הדואט עם אור עמרמי ברוקמן לשיר "Señorita", שזכה לאהדה רבה משופטי התוכנית, צופיה ומבקריה. בסופו של דבר, העפילה לגמר והגיעה למקום השני עם 182 נקודות מול עדן אלנה – עם 260 נקודות, שזכתה. בעקבות הצלחתה הרבה בתוכנית, הוחתמה להב בחברת טדי הפקות, שמפיקה את התוכנית.
2020–הווה: סינגל הבכורה ופרויקטים נוספים
במרץ 2020 הצטלמה יחד עם יוצא העונה השביעית של התוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון", אור עמרמי ברוקמן לפרסומת של חברת בזק. באפריל הופיעה יחד עם עמרמי ברוקמן בטקס הדלקת המשואות שנערך בהר הרצל.
ב-2 ביוני, ביום הולדתה ה-17, הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "זוט עני". השיר הופק על ידי יונתן גולדשטיין והווידאו קליפ הנלווה לו בוים על ידי רומן בוצ'אצקי. השיר זכה לביקורות מעורבות, תוך שצבר מאות אלפי צפיות תוך יממה, ואף לאחר מכן מיליון צפיות תוך כשבוע. כמו כן, התעוררה ביקורת רבה בגופי התקשורת על דמיון בין השיר לשיר של להקת הבנות הקוריאנית מאמאמו, "Hip". ימים ספורים לאחר צאתו, הפך ללהיט תוך שנכנס אל המקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט, ובמצעד שירי הספוטיפיי הישראליים.
ב-25 ביוני 2020 זכתה בקטגוריית "הפריצה הגדולה בתוכנית טלוויזיה" בטקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" של ארגון הנוער איגי - ארגון נוער גאה. בספטמבר 2020 זכתה גם בתואר "פריצת השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-ynet. באותו המצעד, הגיע שירה, "זוט עני" למקום החמישי. במצעד הפזמונים העברי השנתי של כאן גימל הגיע השיר למקום ה-13. בנובמבר, הוציאה את הסינגל השני שלה, "מה אתה רוצה?". השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט.
במאי 2021 עלה לאקרנים בישראל הסרט "נשמה", בו היא דיבבה בדיבוב העברי את קוני. בחודש העוקב, הוציאה עם עדן חסון את שיר הגאווה "שימי פס", בליווי וידאו קליפ.
בינואר 2022 הוציאה לאור יחד עם אביב גפן את הסינגל "ורוד מבריק".
ביוני 2022 הוציאה לאור את הסינגל "מסיבת פיג'מות". באוקטובר, עלתה בערוץ TeenNick הסדרה שומקום בכיכובה, וכן שרה את שיר הנושא של הסדרה ושירים נוספים שמושמעים במהלכה. במקביל, יצא אלבום הפסקול של הסדרה.
בשנת 2023 השתתפה בתוכנית הריאליטי רוקדים עם כוכבים והודחה בהדחה הארבע עשרה. ביוני של אותה השנה הוציאה את השיר "לחגוג ומגוג" יחד עם שחר סאול והפשוטע. השיר הגיע למקום ה-18 במצעד השבועי של מדיה פורסט ולמקום ה-89 במצעד היטליסט. ב-1 באוגוסט הוציאה את הסינגל "לקום" יחד עם קווין רובין.
חיים אישיים
להב מתגוררת בבית הוריה בשוהם.
באוקטובר 2020 נשאלה בראיון למגזין סוף השבוע של מאקו על נטיותיה המיניות, ואמרה: "אני לא מגדירה את עצמי, אני יכולה להתאהב באישה, אני יכולה להתאהב בגבר. אני מתאהבת בנשמה של בן אדם, לא במגדר שלו. אני לא מחפשת מגדר, אני מחפשת נשמה, ואני יכולה להתאהב בהכול".
בשנת 2021 הייתה בזוגיות עם מאיה ג'ריס, אושיית רשת ערבייה -ישראלית-הולנדית. משנת 2022 נמצאת בזוגיות עם השחקן פיליפ שאולוב.
ז'יל פאדלופ
ז'יל אֶטְיֱין פָּאדֶלוּּפּ (בצרפתית: Jules Étienne Pasdeloup; 15 בספטמבר 1819 – 14 באוגוסט 1887) היה מנצח צרפתי.
ביוגרפיה
פאדלופ נולד בפריז. אביו היה עוזר למנצח באופרה קומיק; הוא למד בקונסרבטואר של פריז, וסיים את לימודיו עם פרס ראשון בפסנתר. בשנת 1851 ייסד את "אגודת האמנים הצעירים של הקונסרבטואר", שהגישה במשך עשור קונצרטים באולם הרץ, וכמנצח על קונצרטים אלה, עשה רבות לקירוב מיטב היצירות החדשות של התקופה לקהל המאזינים. גם לקונצרטי פאדלופ הפופולריים בקרקס החורף בפריז, בין השנים 1861 ל-1884, הייתה השפעה רבה על קידום הטעם הצרפתי במוזיקה, הודות ליצירות מאת ריכרד וגנר ורוברט שומאן, בד בבד עם חידוש התעניינות הקהל בסימפוניות מאת מוצרט, יוזף היידן ובטהובן. ב-1868 ייסד את "אגודת האורטוריות" כדי להביא אורטוריות לקהל המאזינים, והצטרף לתיאטר ליריק, אם כי שם התאכזב, כשהחייאת אופרות כמו איפיגניה בטאוריס של כריסטוף ויליבלד גלוק לא זכתה להצלחה פופולרית כפי שקיווה.
ז'יל פאדלופ היה לחבר בלגיון הכבוד. הוא מת בגיל 67, בפונטנבלו.
גזרת נפי"ו
גזרת נפי"ו (נחי פ' הפועל י' ו') היא גזרת פעלים השייכת לשפות השמיות.
גזרה זאת היא מגזרות הנחים, הכוללות שורשים שבחלק מהטיותיהם, אחת מאותיות השורש "נחה" (כלומר כתובה אך לא נהגית), או אינן נכתבות כלל. בגזרה נפי"ו נמצאים הפעלים שפ' הפועל שלהם היא י|י' או ו|ו' המתפקדות כאם קריאה או לא נהגית כלל.
הגזרה קיימת גם במואבית.
בניין קל
הפועל יָשֵׁן יוצא דופן בכך שלצד צורות הציווי על דרך השלמים, מופיעות גם צורות ציווי בהשמטת הי'. בפועל יָרַשׁ לצד הנטייה על דרך התצורה הראשונה – יִירַשׁ, יְרַשׁ ולִירֹשׁ – מופיעות צורות על דרך התצורה השנייה: הציווי רֵשׁ רְשׁוּ ושם הפועל לָרֶשֶׁת. מן הפועל יָהַב נגזרו צורות הציווי הַב (הָבָה), הָבִי, הָבוּ. צורת העתיד של יָכֹל היא בשורוק: יוּכַל, ומן הפועל יָקַד נמצא תּוּקַד (בדומה ליוּכַל), לצד תִּיקַד.
בניין נפעל
בבניין נפעל צורות העבר וההווה ניטות על דרך פ׳ הפועל ו׳ תוך כיוון הדיפתונג iw לתנועת חולם מלא. צורות העתיד, הציווי ושם הפועל נוטות בדומה לגזרת השלמים, כשברוב הפעלים פ' הפועל היא ו' ובמקצתם היא י', עם דגש חזק משלים.
השורש י-צ-ר, אשר בבניין קל נוטה כגזרת חפי״צ, נוטה בבניין נפעל כגזרת נפי״ו. כמו כן, השורש ע-ז-ז נוטה בבניין זה כגזרת נפי״ו.
בניין הפעיל
בבניין הפעיל הדיפתונגים aw ו-ay הופכים לחולם מלא וצירה מלא, בהתאמה, לכל אורך הנטייה. מקצת הפעלים נוטים על דרך פ' הפועל י', ומתוכם השורשים י-נ-ק וט-ו-ב נוטים גם על דרך גזרת נעו"י.
בניין הופעל
בבניין הופעל הדיפתונגים uw ו-uy הופכים לשורוק לכל אורך הנטייה, באופן הדומה לגזרת נעו"י ודומה בחלקו לגזרת הכפולים.
שמות עצם
בדומה לתבניות הפועל, משקלי שמות העצם נוטים בחלקם על דרך השלמים, ובחלקם חלים השמטה של הי' השורשית או כיווצי דיפתונג.
ערבית
הגזרה המקבילה לגזרת נפי"ו בערבית נקראת الفعل المثال (מילולית: פועל הדוגמה), ייתכן שהדבר נובע מהדמיון של צורות העבר ברוב הבניינים לגזרת השלמים. מאחר שהערבית (הספרותית) משמרת את הדיפתונגים aw ו-ay, היקף הסטייה ביחס לגזרת השלמים לעומת הגזרה המקבילה בעברית מצומצם יותר. השינויים בגזרה זו ניכרים בפעלים מהבניינים 1, 4 ו-8, בצורות הסביל של בניין 10 ובשמות עצם במשקלים אחדים.
בניין 1
בעוד שצורות העבר והבינוני בבניין 1 ניטות על דרך השלמים, בדומה לבניין קל בעברית, פ' הפועל בצורת העתיד (הפעיל והסביל) ובצורת הציווי בבניין זה נשמטות, או במיעוט המקרים, בעיקר כאשר פ' הפועל היא ي, נחות.
בניין 8
בבניין זה פ' הפועל נטמעת ב-ت של הבניין, ובאחרונה מופיעה שדה בכל צורות הנטייה.
בניין 10
הדיפתונג aw נשמר בנטיות הבניין, כך שהוא נוטה ברובו על דרך השלמים, למעט העבר הסביל.
שמות עצם
שמות הפעולה של בניין הראשון חלקם באים בצורת השלמים, וחלקם, כמו במשקל העברי עֵלָה, באים בהשמטת פ' הפועל. דוגמה לכך היא המילה صِلة – קשר. בשם הפעולה בבניינים 4 ו-10 פ' הפועל הופכת ל-ي נחה בהשפעת הכסרה שלפניה, כך למשל إِيقَادٌ (הצתה) ו-إِسْتِيرَادٌ (יבוא). בבניין 8 פ' הפועל נטמעת ב-ت של הבניין כבשאר צורות הנטייה.
רוברט ססיל (ויקונט)
אדגר אלגרנון רוברט גסקוין-ססיל (באנגלית: Edgar Algernon Robert Gascoyne-Cecil; 14 בספטמבר 1864 – 24 בנובמבר 1958) היה עורך דין, פוליטיקאי ודיפלומט בריטי. אחד מאדריכלי ארגון חבר הלאומים. זוכה פרס נובל לשלום לשנת 1937. חבר שני בתי הפרלמנט הבריטי לשנים רבות.
ביוגרפיה
רוברט ססיל נולד במרילבון, הסיטי של וסטמינסטר שבלונדון ב-14 בספטמבר 1864. אביו, רוברט גסקוין ססיל היה ראש ממשלת הממלכה המאוחדת. ססיל למד חלק מצעירותו בבית וחלק מן הזמן באיטון קולג'. לאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת אוקספורד. בשנים 1886–1888 כיהן בתפקיד פוליטי ראשון- מזכירו של אביו. ססיל התחתן בשנת 1889. בשנים 1887–1906 עסק ססיל במשפט אזרחי, כולל עבודות הנוגעות לשלטון ולפרלמנט הבריטי. ב-15 ביוני 1899 הוא מונה ליועץ למלכה ויקטוריה. בשנת 1910 מונה לחבר המועצה הכללית של לשכת עורכי הדין.
עוד בספטמבר 1916 הגה ססיל רעיון שבהמשך יהפוך לארגון חבר הלאומים. ססיל טען כי יישוב סכסוכים דיפלומטי הוא זה שיבטיח שלום, ולא הרס המיליטריזם הגרמני או הסדר המבוסס על הגדרה עצמית לטענתו. בנובמבר 1917 ססיל פנה לשר החוץ ארתור ג'יימס בלפור על מנת שייבחן את העניין. בינואר 1918 בלפור החליט להקים וועדה שאכן תבצע זאת. מסקנות הוועדה הוגשו לנשיא ארצות הברית וודרו וילסון במאי של אותה השנה. באוקטובר החל ססיל לפרסם מתווים קונקרטיים עבור הארגון שהחל לרקום עור וגידים. בשבועות שלאחר מכן ססיל מונה לאחראי על חבר הלאומים מטעם משרד החוץ הבריטי. בתקופה זו הביע ססיל התנגדות מסוימת לחוזה ורסאי לאור הסנקציות הרבות שהוטלו על גרמניה.
ססיל היה דובר אספרנטו, ובשנת 1921 הצהיר כי הוא תומך באימוץ שפה זו על ידי חבר הלאומים. במהלך השנים 1923–1927 היה ססיל הממונה על הפעילות הבריטית בחבר הלאומים. בשנת 1923 הוא קיים סיור בן חמישה שבועות בארצות הברית על מנת להסביר ולשווק את הארגון. בשנים 1920–1922 הוא ייצג את השלטון הבריטי בדרום אפריקה בארגון.
בתקופה זו ססיל גם התנגד רבות לממשלתו של לויד ג'ורג' וניסה להפילה באמצעות כוחות פוליטיים אנטי-סוציאליסטיים ובשביל להעלות לשלטון את אדוארד גריי. בשנת 1921 עזב ססיל את המפלגה השמרנית והתייאש מן הניסיון להקים מפלגת מרכז חדשה בראשות גריי, לאחר שהשני לא רצה להתמנות לראשות הממשלה. בשנת 1923 מונה ססיל לבית הלורדים ובשנה שלאחר מכן הוא מונה לצ'נסלור של דוכסות לנקסטר. באותן השנים ססיל החל להיות מודאג מהקשיים שעלו בעקבות התפתחות המכוניות. בשנת 1929 מונה ססיל לנשיא ארגון הולכי הרגל.
במהלך פעילותו בחבר הלאומים, ניסה ססיל לקדם פירוק מנשק, מדיניות שבוקרה רבות עם הפלישה היפנית למנצ'וריה בשנת 1931 ועלייתו של אדולף היטלר לשלטון בגרמניה הנאצית בינואר 1933. ביקורת זו לא שינתה את דעתו של ססיל, והוא המשיך לקדם את פירוק אירופה מנשק. החל משנת 1935 ססיל החל לראות את הנסיגה בתמיכת השלטון הבריטי בחבר הלאומים, וביקר את הממשלה שמפרקת את הארגון לטענתו. בשנת 1946 היה ממפרקי חבר הלאומים באופן רשמי ותמך בהקמת האומות המאוחדות.
במהלך חייו הוענקו לו תארים לשם כבוד ממוסדות אקדמיים רבים, ובהם אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת ליברפול, אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת קיימברידג', אוניברסיטת אדינבורו, אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר, אוניברסיטת סנט אנדרוז, אוניברסיטת פרינסטון ואוניברסיטת אברדין.
גוטייה (זמר)
ווטר "וואלי" דה באקר (אנגלית: Wouter "Wally" De Backer, נולד ב-21 במאי 1980), הידוע בשם הבמה גוטייה (Gotye) הוא מוזיקאי, רב נגן, וזמר-יוצר ממוצא בלגי-אוסטרלי. מקור השם גוטייה, בשם צרפתי (נכתב כ: Gauthier), אשר מקביל לשם "ווטר".
גוטייה הוציא 3 אלבומים באופן עצמאי, ואלבום אחד המכיל רמיקסים של שיריו הקודמים. הוא היה חבר בשלישיית אינדי-פופ אותה הקים בשנת 2002. סינגל של גוטייה, "Somebody That I Used to Know", אותו הוציא ב-2012, הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, וכבש מצעדי פזמונים ברחבי העולם.
ראשית דרכו
גוטייה נולד בברוז', שבבלגיה בשם ווטר דה-באקר, ועבר לאוסטרליה כאשר היה בן שנתיים. בתחילה התגורר עם משפחתו בסידני, ומאוחר יותר עבר לעיר מלבורן. הוריו בחרו לרשום אותו לבית הספר לפי שמו האנגלי, וולטר. בילדותו הראה דה-באקר תשוקה למוזיקה, ולמד לנגן במספר כלים, בהם פסנתר, ותופים. בתיכון הקים להקה עם שלושה מחבריו. בשנת 2001, עברו הוריו לבית חדש, והשאירו לו הבית הישן במלבורן, על מנת שישלים את לימודיו. שני חברים נוספים עברו להתגורר עמו, והבית הפך להיות מקום לבילוי ולמוזיקה.
2001–2009
בשנת 2001 הקליט דה-באקר את שירו הראשון. הוא חיבר דיסק בעל 4 שירים, כתב בעצמו את רשימת השירים וצייר את העטיפה. הוא קרא לפרויקט "Gotye", על שם כינוי שאמו נהגה לקרוא לו כשהיה קטן - "Gauthier", המקביל לשמו בצרפתית. באותו הזמן פגש זמר-יוצר נוסף, והקים עמו את להקת "The Basics". הצמד הופיע בהופעות חיות רבות, דבר שסיפק את תאוותו של גוטייה לבמה. הלהקה המשיכה להופיע וליצור במקביל לפרויקט, והוציאה ארבעה אלבומים בין השנים 2004 ל-2010. דה-באקר המשיך ליצור ולהשקיע בפרויקט "Gotye", והוציא שני דיסקים נוספים בעלי 4 שירים. ההתעניינות בפרויקט גברה והוצע לו חוזה לאלבום, שהיה למעשה אוסף מיצירותיו הקודמות. האלבום יצא בסוף שנת 2003, ונקרא "Boardface".
בשנת 2004 הוריו של דה-באקר מכרו את הדירה והוא עבר להתגורר במקום אחר בעיר. הוא החל לעבוד בספרייה המקומית והמשיך את פעילותו בפרויקט ובלהקה במקביל. הוא עבר דירה מספר פעמים, על מנת להשיג אקוסטיקה טובה יותר להקלטות. שיא הפעילות הייתה בהוצאת אלבומו השני, "Like Drawing Blood" בשנת 2006. שם האלבום מרמז על קשיו של גוטייה להקליט את שיריו בסביבה המשתנה. האלבום זכה להצלחה רבה, וקיבל מספר פרסים והכרה. הוא הפך לאלבום פלטינה באוסטרליה, ומכר מעל 70 אלף עותקים.
2010 - היום
בעקבות ההצלחה של אלבומו השני, "Like Drawing Blood", יכל גוטייה לרכוש בית קבוע. הוא הקים אולפן הקלטות באסם שבחווה של הוריו. במרץ 2011, חשף גוטייה את שמו של אלבומו השלישי, "Making Mirrors". ב-6 ביולי 2011, גוטייה הוציא לאור שיר נוסף יחד עם הזמרת הניו זילנדית קימברה, בשם "Somebody That I Used to Know". הסינגל התקדם במעלה רשימות ההשמעות, וזכה לקידום נוסף מלילי אלן ואשטון קוצ'ר בטוויטר. השיר גרף סינגל פלטינה כפול 8, ומכר 560,000 עותקים. השיר עלה למקום הראשון במצעד הפזמונים האוסטרלי, הניו זילנדי, הבלגי, ההולנדי, והגרמני.
ב-19 באוגוסט 2011, יצא אלבומו השלישי של גוטייה, "Making Mirrors", וזכה גם הוא להצלחה רבה. ב-12 בפברואר 2012, "Somebody That I Used to Know" הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים בממלכה המאוחדת, ונשאר בו במהלך 5 שבועות. לשיר בוצעו גרסאות כיסוי בתוכנית The Voice האמריקאית והגרמנית, באמריקן איידול, ובסדרה המוזיקלית המצליחה של רשת פוקס, Glee. הבאז סביב הסינגל העלה אותו למקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקאי, ה-Billboard Hot 100. בנוסף לכך, השיר צבר מעל למיליארד צפיות ברחבי העולם באתר סרטוני הווידאו YouTube.
אלכסנדר הרצן
אלכסנדר איוואנוביץ' הֶרצֶן (בכתב רוסי: Александр Иванович Герцен, גרצֶן; 6 באפריל 1812 – 21 בינואר 1870) היה סופר, פובליציסט ומהפכן רוסי. נחשב לאבי הסוציאליזם הרוסי.
הרצן ייצג את הטיפוס הנעים ביותר בחברה הרוסית של העידן המודרני – איש אצולה מהפכן, שנאבק מול האוטוקרטיה למען הדבר היקר ביותר מבחינתו – חירות הפרט.
ביוגרפיה
אלכסנדר הרצן נולד במוסקבה במשפחת אצולה רמת-ייחוס, אביו איוואן יאקובלב היה בעל אחוזות עשיר אמו לעומת זאת הייתה נערה גרמנייה בת 16, בת לפקיד משטוטגרט, שהתאהבה באביו ובאה אחריו לרוסיה. הנישואים מעולם לא הוסדרו רשמית, ושם משפחתו של אלכסנדר הומצא על ידי אביו על בסיס המילה הגרמנית Herz ("לב"). הרצן נולד בדיוק כשהצרפתים כבשו את מוסקבה, ולמזלו, נפולאון שלח את אביו עם הצעת שלום אל הצאר אלכסנדר וכך הצליחה המשפחה לצאת מתוך העיר הבוערת והכאוטית.
הרצן הצעיר קיבל השכלה ביתית תוך לימוד גרמנית וצרפתית מידי החונך הצרפתי שלו, שנמלט מצרפת עם השתלטות הדירקטוריה. עוד בילדותו הוא הכיר את ניקולאי אוֹגַרְיוׁב והם נהפכו חברים לכל החיים. בשנת 1832 סיים את לימודיו באוניברסיטת מוסקבה. בהיותו באוניברסיטה הוא התקרב למספר סטודנטים בעלי דעות מהפכניות, שנלהבו מאוד ממהפכת יולי 1830 בצרפת. בשנת 1834 נעצרו הרצן וחבריו. הרצן נשלח לגלות בויאטקה הפרובינציאלית ועבד בלשכת המושל. אחרי שהרשים את יורש העצר, לימים אלכסנדר השני, שהגיע לביקור בעיר, הרצן הורשה לשוב בהדרגה מהפריפריה ובהתאם לבקשת ואסילי ז'וקובסקי הועבר לעיר ולדימיר. אגב שיבתו, הוא נישא בסתר לבת-דודתו, נטלי. הוא ניסה קריירה ממלכתית – עבד במשרד הפנים בפטרבורג הבירה, אך כמה שורות ביקורתיות כלפי המשטרה, הרשומות במכתב פרטי לחברו – הביאו להגליה נוספת, הפעם לנובגורוד. כשזו הסתיימה, הוא נטש את הניסיונות להשתלב בשירות המדינה ובשנת 1840 שב להתגורר במוסקבה. כאן הוא פגש בחוג ההגליאנים המוסקבאיים, שכללו את מי שיהפוך, לימים, לגדול מבקרי הספרות ברוסיה ולאבי הרדיקליות הרוסית – ויסריאון בלינסקי וכן את מי שלימים יהיה לאבי האנרכיזם הבינלאומי – מיכאיל בקונין. החוגים הפילוסופיים במוסקבה הצמיחו את מה שעתיד להיות האינטליגנציה הרוסית על כל גווניה: החל בחסידי ההתמערבות הליברליים, המשך בחסידי ההתמערבות הסוציאליסטיים והמרקסיסטיים וכלה בלאומנים, מחפשי "הדרך הרוסית הייחודית". בתקופה זו הרצן התחיל לכתוב ספרים ומאמרים, שזכו לתגובות אוהדות מאוד בקרב חבריו המשכילים. הרצן החל ללמוד את הפילוסופיה של הגל. אף על פי שבין חברי הקבוצה היו ויכוחים רבים, הרצן מציין שהיה ביניהם מכנה משותף חשוב: אהבה ל"אמא רוסיה". הוויכוח העקרוני היה בין דרכי פיתוח המדינה – לכיוון המערב או בדרך עצמאית לחלוטין.
בשנת 1842 עזב הרצן את שירות המדינה, ולאחר פטירת אביו בשנת 1847 נסע לאירופה.
באירופה
הרצן הגיע לאירופה כאשר דעותיו אינן קרובות לדעות סוציאליסטיות. מכתביו הראשונים מצרפת הפתיעו את חבריו בתוכנם האנטי-בורגני. הרצן חשב שמהפכת 1848 בצרפת עשויה להגשים את כל חלומותיו, אולם האירועים לאחר המהפכה שינו את דעותיו, והוא הפך לסוציאליסט. הוא התקרב לפייר-ז'וזף פרודון, ועמו הוציא לאור את עיתון "קול העם" (La Voix du Peuple). בשנת 1849 נאלץ לעזוב את פריז לאחר שחווה באורח טראומתי את כישלון הקצנת המהפכה בצרפת – אמנם שלטון המלך לואי-פיליפ נפל בפברואר 1848, אך ניסיונות הרדיקלים להמשיך את המומנטום ביוני, עם ניסיון הפיכה נוסף, דוכאו בנחישות. הרצן, שכבר היה סוציאליסט סן-סימוניסטי בהשקפותיו, קיבל זאת כטרגדיה אישית ועל-אישית, ולאחר שהשלטון נפל לידי לואי נפולאון – עזב את צרפת וכתב ספר שופע אכזבה רומנטית "מן הגדה השנייה" ("С того берега"), שהביא לו פרסום לא מבוטל בחוגים המשכילים, ובו כתב שאירופה הישנה סיימה את תפקידהּ וכי האידיאל הסוציאליסטי צפוי להתגשם ברוסיה. הוא עבר לשווייץ, התגורר תקופת מה בניס והכיר את ג'וזפה גריבלדי.
בינתיים, החרים הצאר את נכסיו שברוסיה, אך הרצן משכן אותם אצל רוטשילד הפריזאי, שבדיוק אמור היה לארגן לרוסיה מלווה גדול. הצאר לא פנה לריב עם "נסיך הכסף" והרצן נשאר המהפכן הסוציאליסטי (אולי) הכי עשיר בהיסטוריה. אחר-כך באה סדרה של טרגדיות אישיות – אשתו בגדה בו עם המשורר המהפכני הגרמני גאורג הרווג, מעשה שהיה מקובל לגמרי בחוגים "המתקדמים", אבל התברר שהרצן לא מצליח להתמודד אתו, כך שכל העניין נגמר בשערורייה. זמן קצר אחרי שבני הזוג השלימו, טבעה האנייה שעליה הפליגו אמו של הרצן ובנו, ואשתו, מוכת הצער, נפטרה זמן קצר לאחר מכן בעקבות סיבוכי לידה (גם התינוק נפטר).
לאחר פטירת אשתו עבר הרצן ללונדון, וייסד בה בית דפוס בו הדפיס ספרים שנאסרו להדפסה ברוסיה על ידי הצנזורה. משנת 1857 התחיל להוציא לאור את הירחון "קוֹלוֹקוֹל" (Колокол; "הפעמון"), שהיה לעיתון האופוזיציונרי הראשון בתולדות רוסיה. העיתון היה פופולרי מאוד, ונקרא הן על ידי מהפכנים גולים והן על ידי הצאר ושריו (בינתיים, התיישב על כס המלוכה אלכסנדר השני). השפעת "קולוקול" על הדעות בחברה הרוסית הייתה רבה. העיתון חשף שחיתויות ועוולות - הרצן קיבל דיווחים מכל רחבי רוסיה: להתפרסם ב"פעמון" באורח אנונימי נחשב לאות כבוד עצום בקרב הפקידות הזוטרה הרוסית. העיתון הטיף לרפורמות ליברליות ושחרור הצמיתים, ונהוג לחשוב שהוא אכן תרם למהלך הזה של הצאר לא מעט.
הרצן המשיך לכתוב ספרים נוספים. כתביו ומאמריו השפיעו מאוד על התפתחות הפילוסופיה של הנרודניקים וספר הזיכרונות שכתב, "העבר והמחשבות", נחשב למופת ספרותי שנכנס לקאנון הקלאסי הרוסי, לצד פושקין, גוגול, טולסטוי ואחרים. כל רוסי שהגיע למערב אירופה, החל בגולים מהפכניים וכלה בשרים ובפקידים הרמים, חשב שמחובתו לבקר את הרצן בלונדון ולהביע בפניו את רחשי הכבוד שלו. לאחר שהצמיתים שוחררו, התברר שנדרש פתרון לבעיות רבות נוספות, ובסיטואציה הפוליטית הרוסית, הרצן הצטייר כקיצוני מדי למתונים, ולמתון מדי לקיצונים. תמיכתו במרד הפולני בשנת 1863, שפרץ למען השגת העצמאות מרוסיה, הפכה אותו ואת עיתונו (שאך זה עתה היה הדבר הפופולרי ביותר במדינה) למוקצה מחמת המיאוס. אחרי פניית ממשלת האימפריה הרוסית לממשלת בריטניה, חזר הרצן בשנת 1865 לשווייץ ולקח עמו את כל "בית הדפוס הרוסי החופשי".
הרצן, שהתאכזב מאוד לנוכח כישלונו של הסוציאליזם במערב אירופה, תיעב את הבורגנות, שמבחינתו - הביאה עליה את לואי נפולאון, בז לליברלים האירופאיים ותלה את תקוותיו בקהילת האיכרים הרוסית, שהבעלות המשותפת המסורתית שלה על הקרקעות נתנה סיבה לקוות שייתכן דגם סוציאליסטי רוסי ייחודי, שידלג על השלב הקפיטליסטי, ויכונן איזו אידיליה אגררית במקומו. ככזה, הוא הפך לאביה הרעיוני של הסיעה הפופוליסטית הרוסית, שמתוכה התפצלו כל יתר הסיעות המהפכניות ברוסיה, כולל הבולשביקים, שאחרי המהפכה ניכסו את הרצן לעצמם.
עם זאת, המהפכות שבהן חזה גם גרמו לו להטיל ספק כבד בכל המערכים האידאולוגיים הגדולים ובראש ובראשונה – בסברה ההגליאנית בדבר הכורח ההיסטורי. "להיסטוריה אין ליברטו", הייתה אמרתו המפורסמת בעניין. הוא התנגד לקורבנות שנדרשים להקריב החיים למען הדורות הבאים, יום המחר, האנושות או כל הפשטה אחרת: "הביצים ממשיכות להישבר, וחביתה עדיין לא נראית באופק" הייתה מסקנתו. גם אם יבוא הסוציאליזם, - הוא טען בפסימיות, - הטבע האנושי יהפוך אותו עם הזמן למשטר דיכוי נוסף, שגם אותו יצטרכו בני האדם להפיל.
הרצן נפטר בשנת 1870 מדלקת ריאות במהלך נסיעתו לפריז.
עומר פדידה
עומר פדידה (נולד ב-17 ביולי 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בהפועל כפר סבא.
קריירה
פדידה החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא, וב-25 בינואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף בתיקו 2-2 נגד הפועל בני לוד במסגרת הליגה הלאומית. בעונת 2010/2011 ערך 27 הופעות בליגה הלאומית, כאשר ב-19 מהן פתח בהרכב. בעונת 2012/2013 הבקיע תשעה שערים ב-33 משחקים, אך בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה א'.
בקיץ חתם בהפועל תל אביב. ב-21 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ובליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול בית"ר ירושלים באצטדיון טדי. ב-29 במרץ 2014 כבש את שערו היחיד בעונת 2013/2014, בניצחון 4–0 על מכבי חיפה באצטדיון בלומפילד. בהפועל תל אביב התקשה פדידה למצוא את מקומו ובסך הכול ערך במדיה בעונה זו 14 הופעות, רובן כמחליף.
ב-14 בספטמבר 2014 הושאל בחזרה למועדון נעוריו הפועל כפר סבא, ובעונה זו כבש שלושה שערים וסייע לקבוצה לחזור לליגת העל. לקראת עונת 2015/2016 חתם על חוזה חדש בהפועל כפר סבא, ובעונה זו כבש שני שערים ב-27 הופעות בליגת העל. בעונת 2016/2017 ערך 25 הופעות ליגה ולא כבש, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2017/2018 כבש 12 שערים בליגה הלאומית, ובסופה חתם לשנתיים נוספות במועדון. בעונת 2018/2019 הבקיע 13 שערים, כולל שער הניצחון בדקה ה-98 במחזור האחרון נגד הפועל עפולה, שהבטיח את העפלתה של הקבוצה בחזרה לליגת העל.
ב-23 ביוני 2021 חתם בהפועל חדרה. ב-26 בינואר 2022 חתם בהפועל נוף הגליל.
בקט מארינר
סג"ם בקט מארינר (באנגלית: Beckett Mariner) היא דמות בדיונית מסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים" השייכת לזיכיון מסע בין כוכבים. את הדמות מדובבת השחקנית האמריקאית, טואוני ניוסם.