cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנטון סעאדה
ביוגרפיה
סעאדה נולד בכפר בקרבת ביירות, למשפחה נוצרית יוונית-אורתודוקסית משכילה. אביו היה רופא. בעקבות המצב המדיני בלבנון אביו היגר לברזיל שם עסק בפרסום עיתונים לקהילה הסורית שהתמקמה בדרום אמריקה. אנטון הצטרף לאביו שבברזיל בשנת 1920, אחרי מלחמת העולם הראשונה. בסאו פאולו, הוא סייע לאביו בעריכת מגזינים, אך מלבד זאת לא ידוע על חינוך אקדמי שקיבל. הוא ייסד בשנת 1924 חברה חשאית שמטרתה לפעול למען אחדותה של סוריה הטבעית, אך היא התפוררה בשנת 1925. בעודו בברזיל למד גרמנית ורוסית. הוא חזר ללבנון ביולי 1930. בשנת 1931 כתב את "טרגדיה של אהבה" שפורסם לראשונה עם "סיפור חג גבירתנו מסידנאיה" בספר אחד בביירות במהלך שנת 1933. סעאדה חזר לביתו ב-2 במרץ 1947, ובדמשק הכריז סעאדה ב -4 ביולי 1949 על המהפכה החברתית הלאומית הראשונה שתהרוס את שלטון העריצות, השחיתות והזיוף.
סעאדה ראה באזורים נרחבים כשייכים לסוריה. גבולותיה של סוריה הגדולה השתרעו עד לנהר הפרת במזרח, קפריסין במערב, חצי האי סיני בדרום וכן נכללו שטחי ארץ ישראל ועבר הירדן. הוא הקים את המפלגה הסורית לאומית ב-16 בנובמבר 1932. ב-16 בנובמבר 1935 נודע קיומה של המפלגה. סעאדה נעצר ונידון לשישה חודשי מאסר, במהלכם כתב את ספרו "עלייתם של הלאומים". הוא שוחרר מהכלא אך נעצר שוב בסוף יוני 1936. במהלך תקופת המאסר הזו כתב את חוברתו "עקרונות מוסברים". בתחילת נובמבר הוא שוחרר מהכלא, והוחזר אליו בתחילת מרץ 1937. לאחר שכתב את ספרו "עלייתה של האומה הסורית", כתב היד הוחרם בעת מעצרו, והרשויות סירבו להחזיר אותו. שוחרר בסוף מאי 1937, הקים את העיתון "אנ-נהדה" בנובמבר 1937. סעאדה המשיך להוביל את המפלגה עד שעזב את הארץ בשנת 1938 כדי לארגן את סניפי המפלגה בחוץ לארץ.
ב-7 ביולי 1949 שוכנע נשיא סוריה חוסני אל זעים להסגיר את סעאדה לשלטונות לבנון, שחקרו והוציאו אותו להורג ב-8 ביולי 1949.
פר הרפורד
פר הרפורד (באנגלית: Hereford) הוא זן של בקר הנפוץ בעולם באזורי אקלים ממוזג ומשמש בעיקר כבקר לבשר. מקורו של הזן הוא ממחוז הרפורדשייר (Herefordshire) באנגליה ועל שמו הוא נקרא.
גידול פרות מזן הרפורד נפוץ באזורים ממוזגים של אוסטרליה, במרכז ומזרח ארגנטינה, אורוגוואי וניו זילנד, שם הם מהווים את רובו של משק הבקר. הזן אף נפוץ בדרום מערב ארצות הברית. אף שמוצאו של הזן מאזור קריר ולח באי הבריטי, פרות מזן הרפורד מצליחות לשגשג אף בתנאים קשים יותר כמעט בכל היבשות. קיים תת-זן חסר קרניים של פרות הרפורד אשר טופח בארצות הברית. קיים אף זן קרוב, פרות הרפורד זעירות, זן הידוע באיכות הבקר ובתכונותיו האימהיות הטובות.
בבריטניה פועלת מועצת הרפורד העולמית, המפקחת על שימור וטיפוח הזן, וחברות בה 19 מדינות וכן 7 מדינות שאינן במעמד חבר, בכל אחת ממדינות אלה פועלות אגודות מקומיות לטיפוח הזן.
הפעולה השמית
"הפעולה השמית" הייתה תנועה רעיונית שדגלה בהשתלבות מדינית של מדינת ישראל עם שכנותיה הערביות.
היסטוריה
התנועה הוקמה בשנת 1956 על ידי אורי אבנרי, נתן ילין-מור, בועז עברון ואחרים. התנועה דגלה בהקמת פדרציה ישראלית־ערבית במזרח התיכון. שם התנועה נבחר כדי להצביע על הקשר ההיסטורי־תרבותי שבין מדינת ישראל לבין מדינות ערב שבסביבתה הקרובה, סביבה שכונתה במונחי התנועה "המרחב השמי" (מונח החופף ל"סהר הפורה"). כן קראה להתנתקות מן הציונות ולהפרדת הדת מן המדינה. עיקרי רעיונות התנועה, שהיה להם הרבה מן המשותף עם רעיונות הכנענים, פורסמו בחוברת שנקראה "המנשר העברי" (1958).
התנועה הייתה רעיונית בלבד ומשתתפיה היו מועטים, ובאווירה ששררה בארץ באותה תקופה, ימי עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית, קרן המגן, פעולות התגמול ומבצע קדש, לא קנתה אחיזה בציבור. עיתון התנועה "אתגר" הופיע עד 1968, והתנועה התפרקה כעבור זמן לא רב.
חידוש התנועה
תנועת "הפעולה השמית" החלה לפעול שוב בתחילת שנת 2011, כתנועת שלום עממית על ידי פעילים המחפשים את מה שהם מכנים "אלטרנטיבה מהפכנית לארגונים הנתמכים על ידי זרים שרק מחמירים את החיכוכים המקומיים ומביאים את עמי אזורנו רחוק יותר משלום אמיתי"
הפעולה השמית החדשה מתארת את עצמה כ:.
מאז הקמתה מחדש, התנועה ארגנה מפגשים בין פלסטינים למתנחלים ישראלים בגדה המערבית, יזמה קמפיינים להגברת התמיכה בכורדיסטן העצמאית וקידמה חזית אחידה של "העמים הילידים" נגד השפעות פוליטיות זרות במזרח התיכון. התנועה פועלת גם נגד התמערבות, גלובליזציה, תמיכה פרו-ישראלית מהימין הנוצרי האמריקני, איסלאמופוביה בחברה הישראלית, קפיטליזם ומימון ארגונים פוליטיים מקומיים על ידי ממשלות זרות.
סרטי רול
סרטי רול הייתה חברה ישראלית אשר עסקה בהפקת סרטי קולנוע, תוכניות טלוויזיה ופרסומות (כולל תשדירי שירות, סרטי תדמית ותשדירי בחירות), כמו גם בהפצת סרטים והייתה בעלים של מספר בתי קולנוע.
ב-2005 מינה בית המשפט המחוזי של תל אביב מפרק לחברת "רול תקשורת", בשל חובותיה למס הכנסה ולנושים אחרים. אולפניה בגבעתיים נרכשו על ידי חברות הפקה אחרות.
מייק דויל
'''מייקל פ. דויל הבן (באנגלית: .Michael F. Doyle Jr'''; נולד ב-5 באוגוסט 1953) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-18 של קהיליית פנסילבניה, ברציפות מאז 1995 ועד לפרישתו ב-2023. המחוז, שנספר בשנים 2003–2019 כמחוז הקונגרס ה-14 ואחר כך שוב כמחוז ה-18, שוכן בפיטסבורג ומכסה את מרבית מחוז אליגייני. דויל, חבר המפלגה הדמוקרטית, הוא החבר הוותיק ביותר במשלחת פנסילבניה אל הקונגרס של ארצות הברית.
ביוגרפיה
בבחירות אמצע הכהונה של 1994 נבחר דויל אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-18 של פנסילבניה, ששכן באותה העת בפרוורים המזרחיים של פיטסבורג. נציג המחוז הרפובליקני ריק סנטורום נבחר באותן הבחירות אל הסנאט של ארצות הברית. דויל נבחר בפער של כעשרה אחוזים, באחת מנקודות האור הבודדות בשנה גרועה עבור הדמוקרטים. הוא נבחר מחדש שלוש פעמים נוספות ללא התנגדות מהותית. בשנת 2002 הגדיר בית המחוקקים של פנסילבניה מחדש את מחוזו של דויל, ושילב אותו עם מחוז הקונגרס ה-14 של ויליאם קוין. במקביל, בית המחוקקים חילק את מרבית האזורים הדמוקרטיים במערב פנסילבניה לשני מחוזות בלבד — המחוז ה-24 שנוצר מחדש ומחוז הקונגרס ה-12 שייצג ג'ון מורת'ה. קוין פרש מהחיים הפוליטיים לאור החלוקה מחדש ודויל מיצב עצמו כאישיות הדמוקרטית הדומיננטית במערב פנסילבניהף ונבחר מחדש בקולות בבחירות אלה ובמערכות הבחירות שלאחר מכן.
דויל הצביע נגד אישור הקונגרס ליציאה אל מלחמת עיראק ונגד הצעת החוק לתקצוב חירום בן 87 מיליארד דולר אמריקני לשם מימון הכוחות המזוינים של ארצות הברית באפגניסטן ובעיראק. הוא המייסד והיו"ר המשותף של "הקואליציה למחקר וחינוך באוטיזם", הידועה גם בשם "שדולת האוטיזם בקונגרס", והציע תיקון לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה שחייב חברות ביטוח לכסות טיפולים רפואיים עבור אוטיסטים. אף על פי שדויל החל את דרכו כדמוקרטי מתנגד הפלות, בעשור השני של המאה ה-21 נעשה דויל תומך בזכות להפיל. הוא גם תומך בהגבלת התיקון השני לחוקת ארצות הברית, ולראיה הוא זכה להערכות נמוכות מצד קבוצות כגון איגוד הרובאים הלאומי. דויל תומך ברפורמה מקיפה במדיניות ההגירה לארצות הברית, הצעת חוק שתבטל מגבלות מסוימות על גרין קארד, ועל חוק DREAM.
קבוצות ליברליות שיבחו את דויל על עמדתו בסוגיות זכויות יוצרים ותמיכתו בנייטרליות הרשת. דויל הוא מבקר גלוי של רצח העם בדארפור. בעצרת שהתקיימה ב-28 באפריל 2007, דחק דויל בנשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש לקיים את הבטחתו לשליחת 20 אלף חיילי חיל השלום לדארפור. כמו כן, על אף הצהרתו כי הוא תומך בזכויות להט"ב, בשנת 1996 הצביע דויל בעד "חוק הגנת הנישואים", שאסר באופן פדרלי על נישואים של בני-זוג מאותו המין. ב-18 בדצמבר 2019 הצביע בעד שני סעיפי ההדחה הראשונה של דונלד טראמפ.
ב-18 באוקטובר 2021 הכריז דויל על פרישתו מן החיים הפוליטיים, וכהונתו עתידה להיחתם עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בראשית ינואר 2023.
סולם הטונים השלמים
במוזיקה סולם הטונים השלמים הוא סולם המורכב ממרווחים של טון בין כל צליל. מפני שסולם זה מורכב מטונים שלמים, יש בו רק אקורדים מוגדלים. לסולם זה יש רק 2 "היפוכים": אם הסולם מתחיל מהתו דו, אז צליליו יהיה דו, רה, מי, פה#, סול# ולה#. אם מתחילים לנגן אותו מהתו דו#, אז צליליו יהיו: דו#, רה#, פה, סול, לה, וסי. אם מתחילים את הסולם מהצליל רה, הצלילים יהיו זהים לסולם שמתחיל מהצליל דו. נגינה של הסולם נותנת תחושה אין סופית, ושימוש נפוץ בסולם קיים בסרטים, כדי ליצור אפקט של חלום, או משהו על-מציאותי.
גמלי שלמה
גְּמַלֵּי-שְׁלֹמֹה (שם מדעי: Mantodea) הם סדרה של חרקים בעלי גלגול חסר וגוף ארוך וצר, המרכיבה יחד עם התיקנאים את העל-סדרה Dictyoptera בתת-מחלקת התיקאים. ראשם בעל שתי עיניים גדולות, מחושים ארוכים ובעל יכולת תנועה טובה. רגליהם הקדמיות גדולות ומשמשות לאחיזת הטרף ותפיסתו.
מקור השם
החרק נקרא על שם הדמיון לגמל שמשווים לו החזה הקדמי הארוך, הנראה כצוואר ארוך, יחד עם הראש הקטן, העשוי לנוע לצדדים. רגליו של החרק, במצבן הרגיל, סמוכות לגוף, ונראות כפרושות בתפילה, ומשום כך נקרא על שם שלמה המלך, עליו מסופר שפרש את כפיו בתפילה לשמיים. מסיבה זו נקרא גם בשם "הַצַּלְיָן" (בארמית: צַלֵּי = התפלל). בדומה לכך, באנגלית, נקרא החרק "Praying Mantis", כלומר: "הנביא המתפלל". בערבית הוא נקרא "جَمَلُ اليَهُود" (תעתיק מדויק: ג'מל אל-יהוד; מילולית: גמל היהודים) או "فرس النبي" (פַֿרַס א-(ל)נבי; מילולית: "סוס הנביא") וגם בהונגרית הוא נקרא ”Imádkozó sáska" - חרגול מתפלל.
מראה ותזונה
לחרק זה יש פרצוף השונה מפרצופם של שאר החרקים. על ראשו הקטן מתנוסס זוג מחושים חוטיים ארוכים. לחזהו הקדמי מחוברות שתי רגלי טרף ארוכות, הזקופות כלפי מעלה. דרך פעולתן של רגליים אלו דומה לאולר שלאורך ידיתו עוברות שתי שורות שיניים, ולהבו מסתיים בקוץ חד. הידית במקרה הזה היא קולית הרגל, בעוד הלהב הוא השוק. חרק הקרב אל גמל-שלמה נלכד במהירות הבזק בין הקוליות והשוק ונמחץ בין שיני הקולית. לאחר מכן הוא נאכל אט-אט. בתום הסעודה הזאת נותרות לפליטה כנפיו של החרק הנטרף. הטרף העיקרי של גמלי שלמה הם חגבים, מקקים, זבובים וגם דבורים.
הזדווגות
עונת ההזדווגות של גמל שלמה הירוק מתחילה באביב. בחלק מהמקרים טורפת הנקבה את הזכר בעת ההזדווגות. מחקרים הוכיחו שדבר זה אינו מפסיק את פעולת ההזדווגות, כיוון שהעצבים המפקחים על פעולה זו מצויים אצל הזכר בקצה האחורי של בטנו, והנקבה, הגדולה הרבה יותר מהזכר, מתחילה תמיד לטרוף אותו מראשו. יתרה מכך, מוחו של הזכר מעכב את פעולת שחרור הזרע. הסרת הראש מביאה גם להסרת העיכוב ובכך מגדילה את הסיכוי להפריה מוצלחת. הנקבה המופרית מפרישה מפתח המין שלה ריר דביק על ענף או על עצם קשיח אחר, מקציפה אותו ומטילה לתוכו כ-200 ביצים. הקצף הרירי נקרש ומגן על הביצים. לאחר כחודש בוקעות מהביצים נימפות בהירות, הדומות לבוגרים, אלא שאין להן כנפיים. החזקות שבהן עשויות לטרוף את היותר חלשות. גלגולן נמשך מהאביב עד הסתיו או מהקיץ עד האביב הבא.
הרמון הנדריקס
הרמון הנדריקס (באנגלית: Harmon Hendricks; 1773–1838) היה תעשיין וסוחר נחושת ופילנתרופ יהודי בארצות הברית במחצית הראשונה של המאה ה-19. היה בעליה של "הנדריקס ואחיו", החברה הוותיקה ביותר בתעשיית הנחושת האמריקנית ומראשונות בעלות מכרות הנחושת בארצות הברית. נחשב כמי שהפך את ארצות הברית מיבואנית ליצרנית נחושת. כיהן נשיא קהילת שארית ישראל.
ביוגרפיה
נולד בניו יורק, בנו היחיד של אוריה הנדריקס (Uriah Hendricks), בן למשפחה ספרדית שהתגוררה באמסטרדם. המשפחה היגרה מאמסטרדם ללונדון, ובשנת 1755 היגר אוריה מלונדון לארצות הברית. תחילה פתח חנות לחומרי מזון, ובשנת 1764 הקים מפעל מתכות במושבות האמריקאיות וייבא נחושת ופליז מאנגליה. אוריה היה חבר פעיל של קהילת שארית ישראל ("Congregation Shearith Israel") בניו יורק, וב-1791 מונה כנשיא הקהילה.
הרמון הנדריקס חונך בארצות הברית. בשנת 1900 נישא הרמון לפרנסיס, בתו של הסוחר היהודי ג'ושוע אייזקס (Joshua Isaacs), אף הוא ממשפחה יהודית ממוצא ספרדי, שהיגר מגרנדה לארצות הברית, תחילה ללנקסטר שבפנסילבניה ואחר כך לניו יורק.
לאחר מות אוריה הנדריקס, בשנת 1798, השתלט בנו הרמון על חברת המתכות, הרחיב אותה וקרא לה "הנדריקס ואחיו". בשנת 1812 הקים את אחד ממפעלי הנחושת הראשונים בארצות הברית ב-SOHO, ניו ג'רזי, יחד עם שותפו וגיסו, סולומון ג'. אייזיקס. בין לקוחותיו היו מחלקת ההגנה של ארצות הברית (אז "מחלקת המלחמה") ומחלקת הצי, והוא סיפק נחושת לצבא ולצי האמריקאים. לקוח נוסף היה פול רוויר.
הנדריקס היה פילנתרופ יהודי בולט בזמנו. היה פעיל בחיים היהודיים בניו יורק, ובשנים 1824–1827 כיהן נשיא קהילת שארית ישראל בניו יורק.
להנדריקס היו חמישה בנים ושש בנות. שני בניו ושתי בנותיו נישאו לבנותיו ובניו של הסוחר היהודי טוביאס איזאק טוביאס (Tobias Isaac Tobias) (1861–1786). ארבעה מבניו של הרמון – אוריה, הנרי וושינגטון ומונטגיו – הצטרפו לעסק המשפחתי. בשנת 1830 התפרקה השותפות בין הרמון לגיסו אייזקס והחברה עברה ארגון מחדש, בראשות הרמון ובנו אוריה.
הרמון הנדריקס מת ב-1838. לאחר מותו המשיכו שלושת בניו וארבעת נכדיו את המפעל המשפחתי. בשנת 1861, לאחר מותו של הנרי, שינו האחים אוריה ומונטגיו את שם החברה ל"אחים הנדריקס". החברה המשיכה לפעול גם במאה ה-20, ונסגרה בשנת 1938. בן המשפחה האחרון שפעל בעסק היה הרמון וושינגטון הנדריקס, שמת בשנת 1928.
מנדי מור
אמנדה לי "מנדי" מוּר (באנגלית: Amanda Leigh "Mandy" Moore; נולדה ב-10 באפריל 1984) היא שחקנית וזמרת-יוצרת אמריקאית ממוצא יהודי. מור מוכרת בין היתר של הופעתה בתור רבקה פירסון בסדרת הדרמה של NBC "החיים עצמם" (2022-2016); תפקיד אשר הקנה לה מועמדות לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי. הופעותיה הקולנועים כוללים בין היתר את "יומני הנסיכה", "סיפור אהבה בלתי נשכח", "גאולה!", "אמרתי לך!", "רישיון לחתונה", "אהבה, חתונה, נישואין" ו-"47 מטר".
ביוגרפיה
מור נולדה בעיר נשואה, ניו המפשייר וכשהייתה בת חודשיים עברה המשפחה להתגורר בלונג ווד, פלורידה, בעקבות עבודתו של אביה, דונלד מור, טייס באמריקן איירליינס והוא ממשפחה נוצרית ואילו אמה, סטייסי (לבית פרידמן), היא כתבת חדשות לשעבר ממוצא יהודי-רוסי מצד אביה וממוצא קתולי-בריטי מצד אמה, איילין פרידמן, בלרינה מקצועית. מור גדלה והתחנכה כקתולית אבל לדבריה היא מאמינה ב"ערבוביה של דברים". יש לה אח בכור בשם סקוט ואח צעיר בשם קייל.
קריירת משחק
בגיל 12 השתתפה מור במחנה קיץ של תיאטרון "Stagedoor Manor".
בשנת 2001 הופיעה בקולנוע לראשונה, בסרט "יומני הנסיכה" לצד אן האת'וויי ודיבבה בסרט "דוקטור דוליטל 2".
בשנת 2002 פרצה לתודעה עם סרטי הנעורים "סיפור אהבה בלתי נשכח" ו"כל מה שרציתי". באותה שנה גם דיבבה עבור משחק המחשב "Kingdom Hearts".
בשנת 2003 שיחקה בסרט "לאהוב או לא לאהוב".
בשנת 2004 כיכבה בסרטי קומדיות הנעורים "חופשייה לאהבה" ו"גאולה!".
בשנת 2005 הופיעה ב"לרדת מהפסים", "רומן וסיגריות" ובחמישה פרקים בסדרה "הפמליה". באותה שנה השיקה מור קו אופנה בשם "Mblem" שכלל סריגים ובגדי קשמיר. אחת ממטרותיה הייתה לייצר בגדים לנשים גבוהות. בפברואר 2009 הודיעה מור כי הקו ייסגר. בשנת 2006 גילמה את סאלי קנדו בקומדיה המוזיקלית "אמריקן דרימז" לצד יו גרנט. בנוסף, השתתפה בסדרה סקרבס ודיבבה בסרט "אחי הדוב 2". בשנת 2007, שיחקה בסרטים "אמרתי לך", "רישיון לחתונה", "עלילות סאות'לנד" ו"הקדשה". באותה שנה אף התארחה בפרק בסדרה "איך פגשתי את אמא". בשנת 2010 הופיעה מור בארבעה פרקים בסדרה "האנטומיה של גריי". באותה שנה דיבבה את דמותה של רפונזל בסרט "פלונטר" וב-2012 בסרט ההמשך "פלונטר עד עצם היום הזה".
בשנת 2011, כיכבה בקומדיה הרומנטית "אהבה חתונה נישואין" לצד קלאן לוץ. בשנת 2013, הופיעה בסרטי הטלוויזיה "עורכי הדין" ו"חג המולד בקונווי". בשנת 2014 חזרה לדבב את רפונזל בסרט "הנסיכה סופיה הראשונה: קללת הנסיכה אייבי".
בשנת 2016 החלה לשחק בסדרה הדרמה קומית "החיים עצמם" של רשת NBC, בתפקיד רבקה פירסון, על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-74 לשנת 2017 ולפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה בשנת 2019.
בשנת 2017 שיחקה בסרט האימה "47 מטר". באותה שנה חזרה לדבב את דמותה של רפונזל בסרט ההמשך החדש ״פלונטר לפני שהכל התחיל״ ובסדרת האנימציה ״פלונטר: הסדרה״.
בשנת 2018 דיבבה פעם נוספת את רפונזל בסרט האנימציה "ראלף שובר את האינטרנט", וכיכבה בסרט המדע הבדיוני "מוחות אפלים".
בשנת 2019 שיחקה בסרט המלחמה של רולנד אמריך "הקרב על מידוויי". ב-25 במרץ 2019, הוענק למור כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
קריירה מוזיקלית
כשהייתה בת 13, שמע אותה צייד כישרונות של חברת התקליטים Epic רקורדס בהמלצת חברו והחליט להחתים את מור.
בשנת 2001 יצא אלבומה השני שנקרא על שמה.
בשנת 2003 הוציאה את אלבומה השלישי"Coverage", שכולו גרסאות כיסוי לשירים אהובים עליה משנות ה-70 וה-80.
בשנת 2007 יצא אלבומה הרביעי, "Wild Hope", שהוויפיז השתתפו בכתיבתו.
ב-2009 יצא אלבומה החמישי, "Amanda Leigh", שנמכר בלמעלה מ-10 מיליון עותקים.
לאחר כעשור, בשנת 2020 יצא אלבומה השישי, "Silver Landings".
ב-13 במאי 2022 פרסמה מור את אלבומה השביעי "In Real Life" תחת חברת התקליטים ורב רקורדס.
חיים אישיים
בשנים 2004–2006 הייתה בזוגיות עם השחקן האמריקאי-יהודי זאק בראף.
בשנת 2008, מור החלה לצאת עם המוזיקאי ריאן אדמס. הם התארסו בפברואר 2009 ונישאו ב-10 במרץ 2009, בסוואנה, ג'ורג'יה. בינואר 2015, מור הגישה בקשה לגירושין מאדמס, לאחר שהזוג היה פרוד במשך כחצי שנה קודם לכן. מור ואדמס פרסמו מאוחר יותר הצהרה משותפת וכינו את הפרידה "מכבדת, ידידותית". הגירושין הסתיימו סופית ביוני 2016.
מאז 2015 היא בזוגיות עם המוזיקאי האמריקאי-יהודי טיילור גולדסמית', בספטמבר 2017 השניים התארסו, ולאחר מכן הם נישאו ב-18 בנובמבר 2018 בטקס בנערך בלוס אנג'לס, קליפורניה. בפברואר 2021, ילדה מור את בנם הראשון. ביוני 2022, מור הודיעה שהיא מצפה לבנה השני עם גולדסמית'.
דרך אם המושבות
דרך אם המושבות היא דרך ראשית המחברת את שכונת אם המושבות בפתח תקווה דרך אזור התעשייה קריית אריה לאזור התעשייה הצפוני של בני ברק, קניון איילון (רמת גן) ולרמת החייל (תל אביב).
מיקום
כביש זה הוא ציר רוחב (מזרח-מערב) אשר מאפשר גישה לאזורי המסחר והתעשייה בצפון בני ברק והוא מהווה דרך חלופית לקליטת עומסי התנועה הקיימים בציר ז'בוטינסקי (כביש 481), אשר צפויים להתגבר עם כניסת הרכבת הקלה לרחוב.
הכביש ישמש גם ככביש שירות לכביש 491 (איילון מזרח) העתידי.
היסטוריה
החלק הצפוני של דרך אם המושבות שימש כביש הגישה לפתח תקווה, כאשר הכניסה למושבה הייתה דרך רחוב פינסקר.
ב-22 במרץ 2012 נפתח לתנועה קטע ההמשך עד לרחוב ראשון לציון בשכונת אם המושבות. בהמשך ייפתח מקטע הדרך עד לצומת סגולה.
ב-27 במרץ 2016 החליטה וועדת השמות של עיריית פתח תקווה לקרוא לחלק מהדרך על שמו של איש העסקים שלמה שמלצר (אשר חברת השכרת הרכבים בבעלותו "שלמה סיקסט" נמצאת באזור התעשייה קריית אריה החל מ-1990), כהוקרה על תרומתו לתעסוקה בפתח תקווה.
צוואה
"צוואה", במובן הכללי, היא כל אמרה, אמירה, ציווי, אשר מבקש ומצפה אדם שיעשה למענו או בענייניו לאחר מותו.
עיזבונות גדולים מתנהלים לא פעם באמצעות מנהל עיזבון טרם העברת הירושה לנמענים על פי הצוואה. לעיתים אדם בעיזבונו, צוואתו או במעמד פתיחת חשבון ביטוח חיים מבקש לתרום חלק מהסכום למטרות בהם חפץ, מעבר לילדיו או משפחתו. בצוואות לעיתים אף מציין אדם את הצורה והתנאים בהם יחפוץ כי הכספים, לרבות קרנות הנאמנות יועברו לילדיו או למוענים לחלק בירושה. לעיתים אנשים אף מבקשים בצוואתם לקבור עצמם יחד עם כלל כספם ללא העברתם לילדיהם או משפחתם.
החופש לצוות
חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו מכיר בזכות הקניין כזכות יסוד מוגנת. הדין מכיר כמובן באמת אנושית בסיסית כי זמן חיי האדם קצוב, ולפיכך יש צורך בהסדר חוקי הקובע מה יעשה עם רכוש האדם (המכונה עיזבון) לאחר פטירתו.
בעוד שההסדר הדיספוזיטיבי אותו ראה המחוקק כמקובל, מפורט בסעיפי חוק הירושה העוסקים בירושה על-פי-דין, התיר המחוקק לכל אדם להורות הוראות אחרות בצוואתו, הגוברות על רוב ההוראות שבחוק הירושה. ברגע שאדם ציווה את עיזבונו או חלק ממנו בצוואה, ההסדר המלא שבחוק הירושה אינו חל על אותו עיזבון או חלקו.
בהתאם ל'עקרון חופש הציווי' אדם יכול לעשות ברכושו כל מה שהוא חפץ, אחרי מותו כפי שהיה בחייו. אין דרישה שחלוקת העזבון תהיה "נכונה" או "שוויונית" או "צודקת" או כל דרישה אחרת שעשויה לקלוע לטעמם של היורשים. למשל, אדם יכול להדיר את אשתו וילדיו מרכושו, אדם יכול להעדיף ילד אחד ולהדיר מרכושו ילד אחר, ואף לצוות את כל רכושו למוסד לחתולים עזובים, ובלבד שאותו מוסד הוא גוף משפטי מאוגד כדין הכשר לזכויות וחובות.
התנאת תנאים: אדם יכול להתנות בצוואה תנאים, ולהוריש את רכושו רק למי שקיים את התנאים. תנאי לדוגמה הוא הורשת דירה והתנאה כי זו לא תימכר או לא תימכר לתקופה ארוכה.
תנאים פסולים: ישנם רבים המתנים את העברת הרכוש ליורש בקיום אורח חיים מסוים, למשל דתי. הפסיקה הגבילה יכולת זו, הן מטעמי מוסר והן מטעמי תקנת הציבור (כפי שמגבילים פעולות אחרות דוגמת תוכנו של חוזה), והן מטעמי הגברת העבירות בנכסים, כך שלא ירבו הנכסים הקשורים לעד בהוראות צוואה ותנאים מלפני שנים רבות. תנאי רדיקלי המתנה העברת העיזבון לידי היורשים על פי הצוואה בשינוי מהותי באורח החיים (כגון גירושין, קיום אורח חיים דתי, או מתן חינוך מסוים לילדים), או הוראת צוואה המתנה אי עבירות לנכס לתקופה ארוכה, ישנם סיכויים רבים שייפסל, ובית המשפט לא יאשרו. יש לציין שהפסיקה נתנה תוקף להוראות אשר מתנות את זכות הירושה בהתקיים תנאים מעוררי מחלוקת. כך למשל, בפרשת וינשטיין נ' פוקס בית המשפט (הישראלי) כיבד הוראה לפיה קרובי משפחתו של המנוח ירשו אותו רק אם יעלו לישראל. בפסק הדין בעניין דשת נ' אליהו, בית המשפט נתן תוקף ואף הגן על צוואה לפיה המנוח יוריש את רכושו רק לבניו (תוך שהוא מדיר את בנותיו ואת אשתו), וכן כי בניו ירשו אותו רק לאחר מות האם (ובכך מנע מן האם ליהנות מעיזבונו גם בעקיפין). בפרשת יונה נ' אדלמן אושרה הוראה בצוואה לפיה מי שיפנה לבית המשפט במטרה להתנגד או לתקוף חלק מהצוואה - יאבד את כל זכויותיו לפי הצוואה. למרות שההוראה מגבילה גישה לערכאות שיפוטיות, בית המשפט לא ביטל אותה, אך פרש אותה בצמצום.
רבים מוצאים בהסדר הדיספוזיטיבי של חוק הירושה, המכונה ירושה על-פי-דין, את ההסדר הראוי (במקרה הנפוץ של מי שנפטר והותיר אישה וילדים, מורה החוק כי הרכוש עובר חציו לאישה, ואילו היתר יחולק בין הילדים שווה בשווה), כך שהטורח והסיכון בעשיית צוואה כדאיים רק למי שרוצה לסטות במשהו מהסדר זה - להעדיף יורש אחד על פני משנהו, וכיוצא בזה.
סוגי צוואות
המשפט הישראלי, על פי חוק הירושה, תשכ"ה-1965, מכיר בארבעה סוגי צוואות, (כן יש הרואים את הוראת הסעיף המקנה זכויות בעזבון לבן זוג כסוג חמישי, הנקרא "צוואה בחיים", ובהתנהגות הגורמת לכך שאדם ייחשב לבן זוג, שעיקרה קיום הרמוניה זוגית ומשק בית משותף, משום מעשה של ציווי, אם כי במקרה זה חל ההסדר האמור בחוק הירושה, ולא הסדר שעליו חשב המצווה).
צוואה הדדית
על אף שעל פי הדין הישראלי הצוואה היא מעשה אישי, שאין לאפשר לאדם אחר כלשהו כל השפעה או התערבות בניסוחה, על אחת כמה וכמה אדם הנהנה בצוואה, החל מ-1 באוגוסט 2005 (תיקון סעיף 8א לחוק הירושה) מכיר החוק הישראלי באינטרס שיש לשני בני זוג הנוגע לצוואת בן זוגם. החוק הישראלי מבטיח בן זוג ממצב בו הוא מוריש את רכושו לבן זוגו, על מנת שזה יוריש את הרכוש לילדיהם המשותפים בבוא יומו, אך לאחר פטירת בן הזוג הראשון, משנה בן הזוג הנותר בחיים את צוואתו ומוריש את הרכוש לאחרים. לפיכך מכיר החוק במצב של "צוואה הדדית", היכולה להיות על מסמך אחד עליו באה חתימת שני הצדדים, או על שני מסמכים נפרדים. צוואה מסוג זה, הנערכת על ידי שני בני זוג, מובטחת מפני שינויים. אדם הרוצה לשנות צוואה הדדית בעוד בן זוגו בחיים, חייב להודיע על כך לבן הזוג השני ובכתב, כתנאי לקבלת האפשרות לשנות את צוואתו. לאחר פטירת בן הזוג, אם טרם חולק עזבון בן הזוג חייב הרוצה בשינוי הצוואה ההדדית להסתלק מזכותו בעזבון בן הזוג, על מנת לשנות צוואתו, ואם חולק העיזבון, עליו להשיב לעיזבון את כל מה שקיבל ממנו, על מנת לשנות את צוואתו. הוראות אלו מצוינות בסעיף 8א (ב) לחוק הירושה, התשכ"ה-1965 בתיקון תשס"ה. יש לשים לב כי סעיף 8א (ג) לחוק הירושה מאפשר להתנות על האמור לעיל, קרי, סעיף קטן (ג) מאפשר לבני הזוג לציין מנגנון השונה מזה הקבוע בחוק הירושה.
פגמים בצוואות
לא כל מסמך שעורכו התכוון שיהווה צוואה הוא אכן צוואה, וקיימים מספר פגמים הפוסלים צוואה. ישנם ארבעה סוגי פגמים:
התנגדות לצוואה
התנגדות לצו קיום צוואה תוגש לרשם לענייני ירושה אליו הוגשה הבקשה לקיום הצוואה, ובהתאם ל, יועבר הדיון בבקשה ובהתנגדות לבית המשפט לענייני משפחה.
ביטול צוואה
סעיף 36 של החוק קובע לעניין ביטול צוואה:
בשנת 2005, ברוב של 4 כנגד 3 שופטים, קבע בית המשפט העליון שכאשר כוונת המצווה לבטל את הצוואה ברורה, הצוואה מבוטלת גם אם המצווה לא עמד בכל הדרישות הפורמליות של קיום הצוואה. לעומת זאת, כאשר טענה לביטול צוואה הסתמכה על הצהרות לא לגמרי ברורות של המצווה שהוא ביטל את הצוואה, סירב בית המשפט לותר על הדרישות הפורמליות וקבע שהצוואה לא בוטלה.
פרשנות
בע"א 239/89 שורש נ' גלילי, פ"ד מו(1) 861, 866 (1992) נקבע על ידי בית המשפט העליון מבחן דו שלבי בפרשנות צוואה: ראשית נבדק לשון הצוואה ורק אם נמצא בו תוכן לא ברור פונים אל הנסיבות החיצוניות. השופט אהרן ברק ציין שיש מקום לפרשנות במובן הרחב אשר אינו נצמד ללשון החוזה, והביא ארבע דוגמאות: תיקון טעות, השלמת חסר, מימוש בקירוב והגשמת אומד דעת המצווה בתחליף. השופט ברק השאיר ב"צריך עיון" את השאלה האם כללי הפרשנות הדו שלבית של צוואות התבטלו בעקבות פסק דין אפרופים. השופט ניל הנדל ציין הבדלים שונים בין דיני חוזים לדיני ירושה, בעקבותיהם הוא טוען שהפרשנות של צוואה צריכה לדבוק יותר בלשון הכתוב מאשר בפרשנות חוזים.
צוואה כפויה
עקרון "החופש לצוות" חל בישראל וכן בארצות דוברות אנגלית, אך אינו חל בכל מקום. בארצות רבות באירופה, למשל, חלק מעזבונו של אדם עובר באופן אוטומטי למשפחתו (בן/בת זוג, ילדים) ללא קשר לרצונו של הנפטר. המצווה רשאי לצוות רק על יתרת עזבונו, אך לא על החלק שיוחד לבני המשפחה.
תומכי השיטה מציינים כי היא מבטיחה לבני המשפחה אמצעי קיום מינימליים. תומכי השיטה סבורים כי יש להתחשב גם באינטרסים של היורשים בני משפחת הנפטר, ולא רק באינטרסים של הנפטר. מתנגדי השיטה לעומת זאת מציינים כי היא פוגעת בזכותו העקרונית של האדם לעשות ברכושו כל אשר יחפץ (עקרון "החופש לצוות"). ע"פ עקרון החופש לצוות, זכותו של אדם לעשות ברכושו כפי רצונו חזקה יותר מזכויותיהם של יורשיו. ע"פ עקרון הצוואה הכפויה, זכותם של בני המשפחה ברכושו של הנפטר חזקה יותר מזכותו לאחר מותו.
ביהדות
היהדות אינה מכירה כלל בהורשה ע"פ צוואה. היהדות מכירה רק בהורשה ע"פ דין: יורשיו של אדם הם בניו ואם אין לו בנים אֶחָיו. האח הבכור יורש חלק גדול פי שנים מחלקם של יתר האחים. נשים אינן יורשות כלל, לא אשת המנוח ולא בנותיו. כבר המקרא מכיר בחריג לכלל זה: אם אדם מת ללא בנים, בנותיו יורשות אותו (מקרה בנות צלופחד, (במדבר כז, במדבר לו)).
אמנם לא ניתן לצוות על חלוקת העזבון בדרך שונה מכללי הירושה שנקבעו בתורה, אולם היהדות מכירה במנגנון "עוקף": אדם אינו יכול להוריש בדרך שונה מהאמור לעיל, אולם הוא רשאי להעניק מתנה בכל דרך שיחפץ. פרוש הדבר שאם מנסחים צוואה בלשון "מתנה" ולא בלשון "צוואה" או "ירושה", ניתן לה תוקף מחייב. הנוהג הוא שבמקום לרשום "אני מצווה את רכושי ל..." מקובל נוסח דוגמת "אני מעניק/ה את רכושי במתנה שעה אחת לפני מותי ל...".
בנוסף, נקבע שאדם שאינו בקיא בהלכה היהודית רשאי לערוך צוואה ע"פ הנהוג במקום בו הוא מתגורר.
באסלאם
על פי ההלכה המוסלמית, שני שלישים מעזבונו של נפטר מיוחדים לקרוביו: בן/בת הזוג, צאצאים והורים. במקרים מסוימים, גם קרובי משפחה נוספים זכאים לחלק מעזבונו של הנפטר. חלקו של היורש תלוי בהרכב המשפחתי כולו, למשל האם ליורש/ת יש או אין ילדים. כמו כן מקובל שזכרים יורשים פי שנים מנקבות.
המצווה רשאי לחלק על פי רצונו רק את השליש הנותר (מעבר לשני השלישים שיוחדו לקרובי המשפחה). מקובל שאין למצווה רשות להגדיל את חלקו של בן משפחה מעבר למה שקיבל כבר במסגרת חלוקת שני השלישים הראשונים.
הווארד אייקן
הווארד הת'וויי אייקן (באנגלית: Howard Hathaway Aiken, 8 במרץ 1900 - 14 במרץ 1973) היה מדען מחשב אמריקאי, עם שורשים גרמניים. אייקן היה אחד מחלוצי מדע המחשב שתכנן את המחשב הרווארד סימן 1 של חברת IBM.
ראשית חייו
אייקן נולד בעיר הובוקן, ניו ג'רזי כבנם היחיד של דניאל אייקן, בן למשפחה אמידה מאינדיאנה ושל מרגרט אמילי לבית מיריש, ממוצא גרמני. ההורים התחתנו במנהטן שנה קודם. התמכרותו של האב לאלכוהול העיבה על ילדותו. בשנת 1911 המשפחה עברה לאינדיאנפוליס. שם נרשם אייקן לתיכון הטכני "ארסנל" הוקם זה עתה בשנת 1912 בבניין של ארסנל ממלכתי לשעבר. יום אחד כשהאב השיכור תקף את אמו, גירש אייקן בן ה-14 עם מחתה ביד את אביו מהבית. הוא ואמו התנתקו לחלוטין מהאב ומשפחתו ונאלצו להתפרנס לבדם. בנסיבות אלה עזב אייקן את התיכון והתחיל לעבוד בהתקנת טלפונים באינדיאנפוליס. ניסה בו זמנית להשלים את לימודיו על ידי קורסים בהתכתבות. בהתערבות אחד ממוריו בתיכון שהתרשם מהפוטנציאל שלו, השיג אייקן עבודה כמפעיל מרכזייה משמרת לילה בחברה לתאורה ולהסקה וחידש בשעות הבוקר את לימודיו בתיכון "ארסנל". על אף הקשיים וההפסקה בעבר הצליח אייקן לסיים את התיכון בעזרת מבחן מיוחד שעבר מיוזמת מנהל התיכון, מיילו סטיוארט. בעזרת אותו המנהל הועסק אייקן במשרה חדשה בחברה לחשמל ולגז של מדיסון. הוא עבר עם אשתו לעיר זו ועבד במשמרת ערב. נרשם ללימודי הנדסת חשמל באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ועבד גם כעוזר של פרופסור לפיזיקה. כסטודנט חי חיי עוני והתגורר בשותפות עם עוד 2–3 סטודנטים, בעוד ששכר דירה נפרדת לאמו. אחרי שסיים את לימודיו בפקולטה המשיך לעבוד בחברה לחשמל וגז במדיסון, הפעם כמהנדס חשמל האחראי על התכנון השיפוץ של תחנת הכוח של החברה. אחרי קבלת התואר קודם כמהנדס ראשי, תפקיד שבו כיהן 4 שנים ותרם רבות לשיפור התפוקה. בשנת 1927 הוא עזב את מדיסון ועבר לשיקגו כמהנדס כללי ב בתחנה הראשית של החברה החשמלית ולייצור וסטינגהאוס. שם עסק בתכנון תחנות כוח. בשנת 1931 התמנה למנהל מחוזי ב-Line Material Company בדטרויט. אף על פי שהרוויח טוב התגעגע למחקר המדעי. עבד שם שנה ונרשם ללימודי פיזיקה אוניברסיטת שיקגו. כשלא אהב את תוכנית הלימודים שם בשנת 1933 העדיף לעבור לאוניברסיטת הרווארד ועבר יחד עם אמו לגור בקיימברידג' (מסצ'וסטס)
פעילותו המדעית והאקדמית
בשנת 1939 סיים אייקן את הדוקטורט בהרווארד. בתקופתו בהרווארד נתקל במשוואות דיפרנציאליות היכולות להיפתר רק בשיטה דיגיטלית. אז הוא המציא כלי חשמלי-מכני ללחישוב שאיפשר לו לבצע את רוב הטרחה. מחשב זה נקרא תחילה ASCC -Automatic Sequence Controlled Calculator ומאוחר יותר כונה מחדש "הרווארד סימן 1". בעזרת חברת IBM הושלמה בניית מחשב זה והוא הותקן בהרווארד בפברואר 1944. בשנת 1947 השלים אייקן את עבודתו על מחשב נוסף: הרווארד סימן 2. כמו כן עבד על הרווארד סימן 3 - הרווארד סימן 4. סימן-3 השתמש בכמה מרכיבים אלקטרוניים בעוד שסימן-4 היה כולו אלקטרוני. סימן 3 וסימן 4 השתמשו בזיכרון של תוף מגנטי, בעוד סימן 4 מצויד גם בזיכרון גרעין מגנטי.
בשנת 1947 הנהיג אייקן בהרווארד את תוכנית הלימודים למדעי המחשב, כעשור לפני אוניברסיטאות אחרות. מדעני מחשב רבים עשו עבודת דוקטור בהנחייתו. אחרי שפרש לגמלאות התגורר אייקן בפורט לודרדייל בפלורידה. הוא המשיך לתרום למחקרים טכנולוגיים. הקים את Howard Aiken Industries Incorporated, חברת ייעוץ שסייעה לעסקים בסכנת כישלון. בעת שהותו בפלורידה הצטרף לסגל אוניברסיטת מיאמי כפרופסור למידע. העניק ייעוץ לחברות כמו לוקהיד מרטין ומונסנטו.
אייקן נפטר בגיל 73 בשנת 1973 בשנתו בעת שביקור בעיר סנט לואיס, מיזורי.
חייו הפרטיים
הווארד אייקן היה נשוי שלוש פעמים: ללואיז מנסיל, אחר כך לאגנס מונטגומרי ובשלישית - למרי מקפרלנד. נולדו לו שתי בנות: קייצ'ל אן, מאשתו הראשונה ואליזבת' (בטסי) מהנישואים השניים. אלמנתו מרי נפטרה בשנת 2013. הוא שירת במילואים כמפקד בחיל הים של ארצות הברית.
דברי ימי נרניה (סדרת טלוויזיה)
פירוט העונות של הסדרה:
אליסאבטה, מלכת רומניה
אליסאבטה, מלכת רומניה, בשמה המלא: אליזבת פאולינה אוטיליה לואיזה צו ויד (בגרמנית: Elisabeth Pauline Ottilie Luise zu Wied; 29 בדצמבר 1843 – 18 בפברואר 1916) הייתה המלכה הראשונה של רומניה, רעיית קרול הראשון, מלך רומניה, סופרת ותומכת באמנויות שהשתמשה בשם העט כרמן סילבה (Carmen Sylva), ייסדה מספר מוסדות סעד.
ביוגרפיה
אליזבת נולדה בארמון מונרפוס שבנויוויד, בדוכסות נסאו, להרמן, נסיך ויד ולמריה, נסיכת נסאו, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ולואיזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן. בשנת 1869 הכירה אליזבת בקלן את קרול, נסיך רומניה וב-15 בנובמבר אותה שנה התחתנו השניים . לבני הזוג נולדה בת - מריה, נסיכת רומניה, אולם היא מתה בגיל צעיר ממחלת השנית.
הזיווג המלכותי לא היה מוצלח, היו הבדלים גדולים בין האופי הקפדן והקר של המלך ובין האופי הרומנטי והחולמני של המלכה ולאחר מות בתם ניהל הזוג חיים מקבילים, אם כי, לקראת סוף חייהם, שבו ומצאו שפה משותפת והיו לידידים.
בתקופת מלחמת העצמאות של רומניה אליסאבטה ייסדה בתי חולים ושירותי אמבולנס ודאגה לאספקה של תרופות עבור הפצועים. הודות לפעילות זו זכתה לכינוי "אם הפצועים". בשנת 1893 ייסדה את "חברת המלכה אליסאבטה", מוסד צדקה שנתן טיפול ללא תשלום לכ-17,000 חולים כל שנה וסיפק תרופות בחינם.
ב-10 במאי 1881 הוכרזה רומניה כמונרכיה, וקרול ואליסאבטה הוכתרו כמלכי רומניה.
על יחסה של אליסאבטה ליהודים אפשר ללמוד מכך שהיהודי הרומני מאוריצ'יו ברוצ'ינר שימש כשליש שלה.
הסופרת כרמן סילבה
אליסאבטה הקדישה את מרבית חייה לפיתוח הרוחניות וליצירתה הספרותית שנכתבה בשם העט כרמן סילבה, שפירושו בלטינית:"שירת היער". היא כתבה באופן שוטף וברמה גבוהה בגרמנית, בצרפתית, באנגלית וברומנית וידעה היטב לטינית ויוונית. בכתיבתה היא שיתפה פעולה עם אחת מנשות החצר שלה, מיטה קרמניץ, שהייתה תקופה מסוימת אהובתו של מיכאי אמינסקו. את עיקר יצירתה כתבה בגרמנית וגדולי הסופרים והמשוררים של התקופה תרגמו לרומנית. היא כתבה יותר מאלף שירים, תשעים נובלות שכונסו בארבעה כרכים, שלושים יצירות דרמטיות וארבעה רומנים.
אליסאבטה והמוזיקה
אליסאבטה אהבה מוזיקה מנעוריה. למדה נגינת פסנתר ועוגב, בין השאר אצל אנטון רובינשטיין בסנט פטרבורג. התלהבה מאוד מנגינתה של קלרה שומאן אותה שמעה והכירה בבירת רוסיה. חלק משיריה הולחנו על ידי מלחינים כמו איוואר הלסטרם, אוגוסט בונגרט, ינה הובאי.
נגן העוגב והמלחין המקומי יוסיף פאשיל הלחין אופרה בשם "מריוארה" לפי לברית שלה. במרץ 1898 הכירה המלכה את הנער המחונן ג'ורג'ה אנסקו, לימים גדול מלחיניה של רומניה וכנר ומורה מפורסם, ובמהלך השנים תמכה בקריירה שלו. בין השנים 1898–1914 אנסקו ניגן בכל קיץ בחצר המלכותית הרומנית בבוקרשט ובסינאיה. הוא הלחין באותה תקופה 20 יצירות בהשראתה, לרוב לידר לפי מילותיה, אך גם "אנדנטה רליגיוזו" לעוגב ושני צ'לי. אליסאבטה עודדה גם כישרונות צעירים נוספים, למשל את הפסנתרנית אורליה צ'ונקה. כמנגנת עוגב בעצמה, היא עודדה את הפצת המוזיקה לכלי זה בבוקרשט, ובמיוחד של יצירותיו של באך.
פרשת אלנה וקרסקו
אליסאבטה התעניינה בעבודתם של אמנים יוצרים וגם הושיטה להם סיוע. בין היתר היא הזמינה אל החצר המלכותית כותבת צעירה, אלנה וקרסקו, בת למשפחת בויארים רומנים שכבר יצאו ממנה אינטלקטואלים בולטים. לאחר מות בתה הפנתה המלכה רגשות אימהיים אל אלנה שהפכה לאחת מבאי ביתה. בהיות הזוג המלכותי חשוך ילדים, המלך קרול אימץ את אחיינו, פרדיננד וקבע אותו כיורש העצר. בין פרדיננד ובין אלנה וקרסקו התחיל להתפתח סיפור אהבה שזכה לעידוד מהמלכה אליסאבטה. פרדיננד הביע את רצונו לשאת את אלנה וזה גרם למשבר מדיני. על פי החוזה שקבע את עצמאות רומניה ואת השלטון המלכותי, המלך ורעייתו חייבים היו להיות משושלות לא רומניות וזאת כדי שלא יהיו מעורבים בתככים פנימיים של קבוצות מקומיות. המלך קרול הגלה את אלנה לפריז לכל ימי חייה, את אשתו, המלכה אליסאבטה, הגלה לעיר הולדתה לשנתיים ופרדיננד, יורש העצר, נשלח לשוטט בעולם ולמצוא לו כלה זרה בעלת ייחוס והתחתן לבסוף עם מריה מאדינבורו, מלכת רומניה.
גראנד צ'ס טור
גראנד צ'ס טור (באנגלית: Grand Chess Tour, GCT) הוא סבב של תחרות על בשחמט שבסופו מוכרז מנצח על בסיס כלל התחרויות של השנה.
על קיום הסבב הראשון הוכרז בשנת 2015. באותה שנה הסבב כלל 3 תחרויות בהם השתתפו 10 מתחרים - 9 קבועים ומשתתף נוסף שנבחר על ידי הוועדה המארגנת של התחרות. סך הפרסים היה 1.05 מיליון $. על המיקום של המשתתף בכל תחרות מוענקות נקודות. מנצח הסבב הוא שחמטאי שצבר מרב נקודות במהלך השנה.
החל משנת 2017 משולבות תחרויות בשחמט מהיר. שחמטאים רשאים להשתתף כ"קבוצה" כשאר הם מתחלים בהשתתפו בתחרות רגילה ותחרות שחמט מהיר/בליץ.
בשנים 2018 ו-2019 לאחר סבב של תחרויות אורגנה תחרות מיוחדת של 4 שחמטאים מובילים בשיטת חצי הגמר וגמר. תחרויות אלו היו תחרות העל בלונדון של אותה שנה.
יחסי סן מרינו–רומניה
יחסי סן מרינו-רומניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין רומניה.
היסטוריה
המגעים הראשונים שבין סן מרינו לבין הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה התקיימו באמצע שנות השישים של המאה העשרים. היחסים בין רומניה לבין סן מרינו כוננו רשמית ב-15 בנובמבר 1968 ברמה הקונסולרית. ב-6 בפברואר 1974, הם הועלו דרג לדרג הקונסוליה הכללית, וב-20 ביוני 1995 הם הועלו שוב דרג והיחסים הדיפלומטיים כוננו סופית.
בשנת 2001 נפתחה בסן מרינו הקונסוליה הכללית הרומנית, ובשנת 2002 נפתחה בבוקרשט הקונסוליה הרשמית של סן מרינו, במעמד קפטן המחוז של סן מרינו. בשנת 2004 ביקר בסן מרינו נשיא רומניה יון איליאסקו.
שק החוץ הרומני טיטוס קורלטיאן ערך ב-26 בספטמבר 2014 בניו יורק, פגישה עם עמיתתו הסן מרינזית - פסקואלה ולנטיני.
פייר ז'ילבר
פייר-אז'ן ז'ילבר (בצרפתית: Pierre-Eugene Gilbert; 1907–1982) היה דיפלומט צרפתי, כיהן כשגריר צרפת בישראל.
ביוגרפיה
ז'ילבר נולד בדנקרק שבצרפת. למד בבית הספר הצרפתי למדעי המזרח הרחוק. הצטרף בשנת 1932 לשירות הדיפלומטי הצרפתי וכיהן בתפקידים שונים. בזמן מלחמת העולם השנייה שירת בכוחות צרפת החופשית.
ז'ילבר המשיך להתבטא בזכות מדינת ישראל גם לאחר שובו לארצו, והדבר הביא אותו לידי עימות עם הנשיא שארל דה גול לאחר מלחמת ששת הימים. הוא נפטר ב-1982 ברואן שבצרפת.
יאנג מאני
Young Money Entertainment היא חברת תקליטים אמריקאית, אותה ייסד הראפר ליל ויין. חברה זו היא חברת בת של קאש מאני רקורדס (Cash Money Records).
החברה יוסדה באוקטובר 2007 וליל ווין היה נשיאה הראשון, כיום מכהן כנשיא החברה.
יחסי אוזבקיסטן–אפגניסטן
יחסי אוזבקיסטן–אפגניסטן הן יחסי החוץ בין שתי המדינות במרכז אסיה, אפגניסטן ואוזבקיסטן, אשר חולקות גבול משותף ויש להן כמה קשרים תרבותיים. בצפון אפגניסטן חיים כ-3.5 מיליון אוזבקים אתניים, האוכלוסייה האוזבקית השנייה בגודלה אחרי אוזבקיסטן בלבד. באפגניסטן יש גם דיאלקט ילידי של השפה האוזבקית, שאמנם משתמש באלפבית אחר, אבל הוא מובן לחלוטין עם האוזבקית המדוברת באוזבקיסטן. עם זאת לשפה האוזבקית יש מעמד חוקי רק במחוזות הרוב האוזבקיים ואף ממשלה לאומית של אפגניסטן מעולם לא העניקה מעמד רשמי לשפה.
לאחר עליית הטליבאן לשלטון, ממשלת אוזבקיסטן סגרה את גבולה עם אפגניסטן והכריזה שלא תעניק מעמד של פליט לאף אפגני, ולא תאפשר לאפגנים להיכנס לאוזבקיסטן כולל אפגנים-אוזבקים או אפגנים עם משפחה באוזבקיסטן. עם זאת, משרד הפנים של אוזבקיסטן הודיע כי אזרחים אפגנים השוהים באוזבקיסטן עם ויזה לא יגורשו כאשר תוקף הויזה שלהם יפוג.
היסטוריה
מבחינה היסטורית, לא היה גבול בין אפגניסטן לשכנותיה. הגבולות של מרכז ודרום אסיה המודרנית שורטטו על ידי האימפריות הבריטית והרוסית במהלך המשחק הגדול. כל השטח שנותר שלא נכבש על ידי האימפריה הרוסית או האימפריה הבריטית הפך מאוחר יותר לאפגניסטן. שרטוט הגבול המבולגן הזה היה אחראי לחפיפה התרבותית בין אוזבקיסטן עם מרכז אסיה, ואפגניסטן עם דרום אסיה. כשהאימפריה הרוסית הפכה לברית המועצות הוצבו באזור בפעם הראשונה גבולות קשים, תוך הפרדת הטאג'יקים, האוזבקים והטורקמנים של אפגניסטן עם קרוביהם הצפוניים.
לאחר עליית הממשלה הקומוניסטית באפגניסטן, ברית המועצות (שכללה את הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית) פלשה לתמוך בממשלה הקומוניסטית. אולם עקב זיקה אתנית בין אוזבקים סובייטים, טאג'יקים וטורקמנים לבין עמיתיהם האפגניים, ככל שהמלחמה הפכה אלימה יותר, הוחלפו תושבי מרכז אסיה הסובייטים ברובם בחיילים סלאבים. עדיין סך של 64 אלף אוזבקים לחמו באפגניסטן, לפחות 1,522 נהרגו ויותר מ-2,500 נותרו נכים. נשיא אוזבקיסטן לשעבר, אסלאם קרימוב, תיאר את ההתערבות הסובייטית באפגניסטן כ"טעות גדולה".
לאחר ששבקט מירזייאיב הפך לנשיא אוזבקיסטן, היחסים בין אוזבקיסטן לשכנותיה השתפרו במידה ניכרת. אוזבקיסטן החלה למלא תפקיד אזורי גדול יותר במסחר, בקשרים תרבותיים וכמתווכת בסכסוך האפגני. ב-2017 חתמו שתי המדינות על יותר מ-40 הסכמי יצוא. הסחר של אוזבקיסטן עם שכנותיה עלה מ-2.7 מיליארד דולר ב-2016 ל-5.2 מיליארד דולר ב-2021, כאשר כמעט 1/5 מהסחר הזה היה עם אפגניסטן. בשנת 2009, פקידי ממשל אפגנים החלו לעבוד עם ממשלות מרכז ודרום אסיה כדי ליצור מסדרון אנרגיה דרך אפגניסטן, המאפשר למדינות דרום אסיה לקנות חשמל ממדינות מרכז אסיה.
במשך רוב ההיסטוריה המודרנית אפגניסטן הייתה תלויה יחסית בשכנותיה, כולל אוזבקיסטן. בשנת 2015 73% מהחשמל של אפגניסטן סופק על ידי מדינות שכנות, כאשר 53% מזה סופק על ידי אוזבקיסטן. אחת התוצאות של זה היא שלאפגניסטן אין רשת אנרגיה מאוחדת, אלא רשתות אנרגיה מרובות נפרדות המסתעפות מאחת משכנותיה. בדצמבר 2021, מינהל החשמל של אפגניסטן, Da Afghanistan Breshna Sherkat (DABS), הודיע כי אוזבקיסטן האריכה את הסכם ייצוא החשמל לאפגניסטן לשנת 2022.
גבולות
השטחים של אפגניסטן ואוזבקיסטן היו תחת שליטה אחת בתקופת השושלות הסמאנים, הע'זנאוויד והטימורית. בשנת 1750, הסכם הידידות בין האמיר האפגני אחמד שאה דוראני לחאן הבוכרי מוחמד מוראד בק הביא לכך שנהר אמו דריה הפך לגבול הרשמי של אפגניסטן שנותר עד היום.
בשנת 1981, בסיוע בנאים סובייטים, נבנה גשר הידידות - גשר רכבת על פני האמו דריה באורך של 816 מטר.
במאי 2021 סגרה אוזבקיסטן את הגבול עם אפגניסטן.
סטלאריום
סטלאריום (Stellarium) היא תוכנת אסטרונומיה חופשית המדמה את שמי הלילה וגרמי השמים בדיוק ויזואלי גבוה. התוכנה אשר מופצת תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו היא תוכנה חינמית המומלצת בשל איכותה ופשטות הפעלתה על ידי גופי חינוך רבים ככלי עזר להכרת השמים ולהוראת אסטרונומיה. סטלאריום זמינה בגרסאות למערכות ההפעלה חלונות, OS-X ולינוקס.
התוכנה מסוגלת לבצע סימולציה מציאותית למדי של הירח, כוכבי הלכת, ערפיליות, שביל החלב וקרוב ל־600,000 כוכבים בהתאם למיקום של הצופה (התוכנה מאפשרת להזין את הקואורדינטות) והזמן בהווה או לאורך ההיסטוריה, תוך כדי מתן מידע מפורט על אלפי גופים שמימיים. כמו כן, התוכנה מסוגלת לבצע סימולציות של תופעות אסטרונומיות כמו מטאורים או ליקויי ירח ושמש.
ב־2004 התוכנה הופצה לראשונה לקהל הרחב על ידי המתכנת הצרפתי פאביאן שרו (Fabien Chéreau), לאחר תהליך פיתוח שנמשך שלוש שנים. הפיתוח מתקדם כפרויקט קוד פתוח ומתכנתים, אמנים וחובבי אסטרונומיה רבים שותפים מאז ועד עתה בשכלול התוכנה, עיצובה הגרפי הייחודי והתאמתה לשפות רבות, כולל עברית.
יכולות התוכנה
כאמור, היכולת המרכזית של התוכנה היא להציג מראה ריאליסטי של שמי הלילה. לשם כך התוכנה מסתמכת על מסד נתונים מפרויקט היפרכוס ומקורות נוספים, הכולל 600,000 כוכבים. ניתן להוסיף או להוריד מההדמיה פרטים רבים: שמות כוכבים וקבוצות כוכבים, כוכבי לכת, גרמי שמים עמוקים – ערפליות, צבירים וגלאקסיות ופרטים רבים נוספים. ניתן לבצע תקריב ממראה כולל של כל כיפת השמים ועד הגדלה פי מאות מונים השקולה למראה בטלסקופ. כמו כן, ניתן להאיץ את קצב מעבר הזמן בסימולציה וגם להפוך את כיוונו.
לסטלאריום שני מצבים המיועדים להקרנה בפלנטריום, ויכולת לשלוט (על ידי תוכנת תוסף) בטלסקופים רובוטיים.
סטלאריום בעברית
החל מגרסה 0.91 תומכת סטלאריום בממשק עברי, בתחילה התמיכה הייתה בעייתית, וכללה מקרים רבים של היפוך סדר האותיות (במקום "שלום" מופיע "םולש"). בהמשך תוקנו רוב הבעיות, אך חלקן קיימות עדיין, כמו היפוך האותיות ברוחות השמיים. בשל בעיות אלו הומלץ למשתמש מן השורה להסתפק בגרסה 0.90 הן בשל היותה נטולת ממשק עברי הדורש טיפול מומחה והן בשל דרישות החומרה המאמירות של גרסאות התוכנה האחרונות.
גבריאל בלחסן
גבריאל בֶּלְחַסֶן (14 במאי 1976 – 20 באוגוסט 2013) היה מוזיקאי ישראלי, המוכר גם בזכות היותו גיטריסט ההרכב המקורי של להקת אלג'יר.
ביוגרפיה
בלחסן נולד בשנת 1976 במושב תלמי אליהו, יישוב עולים מצפון אפריקה בנגב המערבי. אחיו הוא המוזיקאי ידידיה בלחסן. הוא בן דוד של הזמרת יוצרת נועה בלחסן.
קריירה
עם חברו מהמושב, אביב גדג', הקים בלחסן את להקת אלג'יר בראשית שנות ה-90. בדצמבר 1995 יצא האלבום הראשון של להקת אלג'יר, "נאמנות ותשוקה", בהפקת חבר "איפה הילד?", אסף שריג.
בשנת 1999 הוציא בלחסן אלבום סולו ראשון, "רכבות", בחברת התקליטים העצמאית "שלומציון" של שלום גד (יצא מחדש ב-2004 בחברת התקליטים העצמאית "טרקטור" של יוסי בבליקי ובועז כהן). האלבום עוסק ברובו בתיאור אשפוזו בבית חולים פסיכיאטרי. בשנת 2002 הוציא את אלבומו השני, "השנים היפות של גבריאל", בו ניגן בכל כלי הנגינה: גיטרה, בס, קלידים ותופים (גם האלבום הזה יצא מחדש ב"טרקטור" ב-2004). לאחר צאת שני אלבומי הסולו שלו עבר בלחסן תקופה קשה של אשפוזים באברבנאל בשל התפרצות מחלה דו-קוטבית. בריאיון שנערך עמו באוגוסט 2006, בערוץ 24, הסביר שמצבו הנפשי החל להידרדר לאחר שנטל כדור אקסטזי בגיל 22.
לאחר ששוחרר מבית החולים, הצטרף להקלטות אלבומה השני של אלג'יר, "מנועים קדימה". באלבום זה הוא שר אחד משיריה המפורסמים של הלהקה, "בתוך הצינורות". הלהקה יצאה לסיבוב הופעות לאחר צאת אלבומה השני. תחילה מיעט בלחסן להופיע עקב מצבו הנפשי, אך בהמשך חזר לפעילות מלאה.
לאחר סיבוב הופעות אינטנסיבי של אלג'יר ב-2005 ניצל בלחסן פסק הזמן בפעילות הלהקה, כדי להמשיך בעבודה על קריירת הסולו שלו. שני אלבומיו הראשונים יצאו מחדש בלייבל העצמאי "טרקטור" והופצו מחדש בחברת התו השמיני, ובעקבותיהם העלה מופעי סולו.
בשנת 2006 הוציא את אלבומו השלישי, "בשדות", (בהפקתם של דויד פרץ ונדב אזולאי) בהוצאת חברת "התו השמיני". מבקרי מוזיקה רבים הכתירו את "בשדות" לאלבום הישראלי הטוב ביותר של שנת 2006, ובשנת 2018 הועמד האלבום לבחירת קוראי ישראל היום במצעד האלבומים הישראליים הגדולים בישראל.
בשנת 2008 התחיל לעבוד על אלבום סולו רביעי, ביחד עם חברי להקתו החדשה "בלחסניה", שהורכבה מרון בונקר (גיטרות), אוהד בולוטין (תופים) ואריאל שרבקובסקי (בס). בשנת 2009 זכה בפרס אקו"ם לעידוד פרסום היצירה למחבר. אלבומו הרביעי, "עתיד", יצא לאור בשנת 2010 בהפקתו של בונקר בשיתוף עם בולוטין, שרבקובסקי ובלחסן עצמו, אשר גרף ביקורות משבחות.
בספטמבר 2011 יצא אלבום הסולו החמישי של בלחסן, "גם כשעיניי פקוחות" בהפקתו של רון בונקר. האלבום כלל שירי להקה מתקופת הקלטות האלבום עתיד יחד עם שירים אינטימיים יותר.
ב-22 באוגוסט 2012 נערך במועדון האוזן-בר שבתל אביב ערב מחווה לבלחסן ביוזמתו של המוזיקאי אמיר גבריאל, ובו השתתפו מספר אמנים. לקראת תום הערב הפתיע בלחסן כאשר עלה לבמה וביצע את שירו "בתוך הצינורות". הייתה זו הופעתו הראשונה זה חמש שנים ובדיעבד הופעתו האחרונה.
במרץ 2013 יצא אלבומו השישי של בלחסן, "מדרגות", אותו הקליט יחד עם אחיו, ידידיה, מוזיקאי אשר הוציא גם הוא מספר אלבומים.
מותו
ב-20 באוגוסט 2013 נמצא בלחסן על ידי משפחתו בדירתו בתלמי אליהו, כשהוא ללא רוח חיים. ניסיונות החייאה שבוצעו נכשלו, ובערב אותו יום הוא נטמן בבית העלמין האזורי, ליד מושב צוחר הסמוך. בלוויה נכחו חברי המושב, חברי הילדות של גבריאל, אביב גדג', שלום גד, יוסי בבליקי, דויד פרץ, אביב מארק, רון בונקר, צופית גרנט, שאול מזרחי (בארבי), הבמאי אופיר טריינין, אנשי "התו השמיני" ומוזיקאים נוספים. עקב חוסר הוודאות סביב סיבת מותו, עלו חששות ושמועות לא מבוססות כי בלחסן שם קץ לחייו, אך למחרת הודיעה משפחתו כי סיבת המוות היא דום לב, כפי שדיווח הפרמדיק. נתיחה שלאחר המוות לא בוצעה עקב התנגדות משפחתו מטעמי דת.
הוקרה והנצחה
ב-1 בינואר 2014 נערך במועדון הבארבי מופע מחווה לזכרו בהפקתו של רון בונקר, בו השתתפו אמנים רבים ששרו משיריו, ביניהם אביב גדג', ברי סחרוף, אהוד בנאי, אביתר בנאי, עמיר לב, ערן צור, שלום גד, יוסי בבליקי, דויד פרץ, יהוא ירון, שולי רנד ורונה קינן.
במרץ 2014 יצא אלבומו האחרון של בלחסן "חייך עכשיו", שמקבץ סקיצות ביתיות שהקליט טרם מותו יחד עם אחיו ידידיה.
ב-1 בינואר 2015 התקיים לזכרו מופע מחווה נוסף.
בפברואר 2015 יצא ספר המאגד שירים, איורים וציורים פרי עטו של בלחסן בהוצאה משותפת של משפחת בלחסן וחברת התקליטים התו השמיני. השירים נבחרו על ידי בני משפחתו של גבריאל ומספרים את סיפור חייו ואת עולמו הפנימי.
בספטמבר 2019 הוציא שי צברי גרסת כיסוי לשירו "ברוך הבא", לציון שש שנים למותו, בהפקתו המוזיקלית של רון בונקר שגם ניגן בהקלטה יחד עם אביב גדג', מאיה בלזיצמן, עדי הר צבי, אוהד בולוטין וחגי שלזינגר.
ביוני 2023 התקיים יום עיון מחוץ לצינורות, על תרומתו של בלחסן לתרבות ולבריאות הנפש בישראל במלאת 10 שנים למותו, בהובלת המרכז לחקר האובדנות והכאב הנפשי ע"ש ליאור צפתי במרכז האקדמי רופין. הכנס כלל הרצאות ושירים של גבריאל מבוצעים על ידי אביב גדג' ורון בונקר, ידידיה בלחסן ויובל גולדנברג.
קישורים חיצוניים
בעקבות מותו:
אי הכרישים
אי הכרישים (בגרמנית: Haifischinsel) הוא חצי אי קטן לחופי העיירה לידריץ שבנמיביה. בעבר הוא היה אי, אך הפך לחצי אי בשנת 1906, אז הוא חובר ללידריץ במעבר יבשתי רחב, שהכפיל את שטחו. כיום הוא אתר תיירותי.
בין השנים 1904–1907 שכן בו מחנה ריכוז לבני השבטים הרֶרֶו ונאמה (נאמקווה). במהלך שלוש שנות פעילותו של המחנה הומתו בו על ידי הגרמנים כ-3,000 בני אדם. הוא נחשב כמחנה מוות משום שמטרתו הייתה לטהר את בני השבטים האלה משטחי דרום מערב אפריקה הגרמנית. עובדי כפייה מהמחנה בנו את העיר לידריץ ואת מסילות הרכבת המקומיות. מחנות נוספים הוקמו בערים אחרות באפריקה הגרמנית סווקופמונד, וינדהוק ואוקהנדג'ה. רצח העם של ההררו והנאמה הוכר על ידי האומות המאוחדות וגרמניה.
שקרים אמיתיים
שקרים אמיתיים (באנגלית: True Lies) הוא סרט קולנוע אמריקני רב אפקטים שנע בין קומדיה לסרט פעולה. את הסרט ביים ג'יימס קמרון, שלקח חלק גם בכתיבה ובהפקה. הסרט עוסק בסוכן ביון בכיר של ממשלת ארצות הברית, הארי טסקר (ארנולד שוורצנגר), אשר מנסה לסכל את מזימתם המרושעת של קבוצת טרוריסטים ערבים, בעוד אשתו הלן (ג'יימי לי קרטיס) ובתו דיינה (אלייזה דושקו) משוכנעות שהוא בסך הכול איש מכירות בחברת מחשבים. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ביולי 1994. את הטרוריסטית יונו משחקת טיה קררה.
תקציר העלילה
משפחת טסקר המתגוררת בפרבר של בירת ארצות הברית נראית כמשפחה רגילה לחלוטין. הארי האב הוא כביכול סוכן מכירות בחברת מחשבים גדולה ומבוססת, אשתו הלן, היא מזכירה משפטית במשרד עורכי דין גדול ובתם היחידה דיינה היא תלמידת תיכון. אך הארי הוא למעשה איש ביון בכיר של "אומגה" (האות האחרונה באלף-בית היווני), אחת הסוכנויות האמריקניות המכונה "קו ההגנה האחרון". חברו הטוב ושותפו הוא אלברט גיבסון (טום ארנולד); ביחד הם מנסים לפענח את כוונתה של חוליית טרור חדשה בראשותו של סאלים אבו עזיז (ארט מאליק), אשר על פי החשד מתכננת להבריח נשק גרעיני מאוזבקיסטן לאדמת ארצות הברית בעזרת ארכאולוגית אסייתית בשם יונו.
הארי מפתיע את אשתו ביום עבודה רגיל אבל מגלה שהיא יוצאת לפגוש אדם מסתורי בשם סיימון. הארי וגיבס עוקבים אחריו ומגלים שהוא סוכן מכוניות משומשות שלוקח קרדיטים על עבודות של סוכנויות ביון אמיתיות ותופסים אותו ואת הלן "על חם". ב"חקירה" הלן אומרת (בלי לראות את החוקרים) שהיא מעולם לא בגדה בהארי והיא אוהבת אותו. היא בסך הכל חיפשה ריגושים. הארי מארגן לה "משימה" רומנטית איתו בלי שתדע שזה הוא אבל הבריונים של יונו וסלים תופסים אותם ולוקחים אותם לאיי פלורידה. שם מתגלות ארבע פצצות אטום בתוך מיצגים ארכאולוגים. הארי מנסה להכחיש את זהותו, אבל אחרי שסלים מאיים על הלן הוא נאלץ לגלות שהוא יודע מה הן הפצצות ולחשוף את האמת בפני הלן: "מה אומר? אני מרגל". הלן רותחת ומכה אותו.
השניים נלקחים לחקירה אבל הארי מצליח להרוג את המענה ועוד כמה טרוריסטים. סלים משגר עליו RPG והארי נאלץ לקפוץ לים. יונו לוקחת את הלן בלימוזינה ושלוש מפצצות האטום נלקחות במשאיות צפונה לכיוון היבשה. גיבס מגיע עם מסוק ולוקח את הארי לכיוון הגשרים תוך שהוא מגייס שלושה מפציצים. המפציצים משמידים שתי משאיות עם הגשר והשלישית נופלת מהתהום שנפערה. בלימוזינה הלן מצליחה להשתלט על יונו והארי שולף אותה מהלימוזינה רגע לפני שהיא נופלת לאוקיינוס.
בסצנת הסיום הארי והלן, כעת שניהם מרגלים, מוצאים את סיימון שוב מפתה בחורה ומפחידים אותו עד שהוא שוב עושה במכנסיו.
פרסים
הסרט קיבל מספר מועמדויות לפרסים, ואף גרף מספר מהם. החשובים שבהם הם פרס גלובוס הזהב לשחקנית ראשית, בו זכתה ג'יימי לי קרטיס, ושלושה פרסי סאטורן: שחקנית ראשית (פרס נוסף לג'יימי לי קרטיס), בימוי ואפקטים.
תגובות
בעת יציאתו למסכים ב-1994 זכה הסרט בעיקר לביקורות חיוביות. מבקר הקולנוע ג'יימס ברארדינלי כתב (עבור ה־Reelviews) כי הוא טרם החליט אם מדובר בקומדיה או בסרט פעולה. לדבריו הסרט הוא בעל אלמנטים רבים של שתי סוגות אלה, וטוב בשתיהן. הוא נתן לסרט 3.5 כוכבים (מתוך ארבעה).