cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
השפעות השואה
החברה הגרמנית
המשפטן פריץ באואר, ששימש כתובע הכללי של מדינת הסן מ-1956, חתר לעריכת משפטים נוספים כנגד פושעים נאציים בתקופה שבה הייתה אמורה לחול התיישנות על הפשעים. באואר, יהודי במוצאו, פעל באופן יוצא דופן במציאות שבה היה רצון שלא להתייחס לנושא השואה. יוזמותיו המשפטיות נתקלו בהתנגדויות וסוכלו לעיתים-כך למשל נוכח כי גורמים בממשל הגרמני עשויים להזהיר פושעים נאצים שברחו למדינות זרות ולמנוע את העמדתם לדין בגרמניה ועל כן פעל להעביר מידע על אדולף אייכמן למדינת ישראל וכן עדויות שיסייעו בהרשעתו. מאמציו העלו פרי לבסוף ובין השנים 1963 ל-1965 נערכו משפטים כנגד עשרות פושעים. במבחן התוצאה המשפטית, מבחינת ענישה ההישגים היו דלים (ההרשעה החמורה ביותר הייתה לסעיף של סיוע ברצח), אך חשיבותם הייתה בהעלאת נושא השואה לשיח הציבורי בפירוט רב, העלאת שאלת אחריות הגרמנים לזוועות הנאצים ויצירת מודעות חוקית חדשה.לאחר מותו ביולי 1965 המאמצים בתחום המשפטי פחתו במידה רבה. כך למשל, התיק שהכין על תוכנית האותנסיה נסגר ללא הגשת תביעה.
במשך עשרות שנים גרמניה המערבית (ולאחר מכן גרמניה) סירבה לאפשר גישה לארכיונים הקשורים בשואה במדינת הסן. בשנת 2006, לאחר מאבק של 20 שנה מצד מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה, הארכיונים (הכוללים עשרות מיליוני מסמכים) ייפתחו להיסטוריונים ולניצולים.
החברה הפולנית
לצד עדויות על מעשי חסד מצד הפולנים כלפי יהודים היו עדויות רבות על השתתפות במעשי ההשמדה, כדוגמת טבח ידוובנה. לאורך שנים הפולנים הכחישו את מעורבותם במעשי הרצח, אך לא יכלו להכחיש את פוגרום קיילצה שאירע לאחר כניעת הנאצים. ב-2001 התנצל נשיא פולין על טבח ידוובנה. ב-2018 אירע משבר ביחסי ישראל–פולין על רקע יוזמות חקיקה פולניות שנתפסו כניסיון לשכתב את ההיסטוריה.
הפליטים
השואה והמלחמה השאירו מיליוני פליטים, כולל יהודים רבים שאיבדו את רוב בני משפחתם או את כל רכושם. יהודים אלו לעיתים קרובות נתקלו באנטישמיות מתמשכת בארצותיהם. התוכנית המקורית של בעלות הברית הייתה להחזיר את "העקורים" לארצות מוצאם, אך רבים סירבו לחזור. כתוצאה מכך, למעלה מ-250,000 נספו במחנות העקורים במשך שנים רבות לאחר תום המלחמה. מאחר שרוב העקורים לא היו מסוגלים או שלא רצו לחזור לבתיהם לשעבר באירופה, עם ההגבלות על ההגירה למדינות מערביות נוספות, הפכה ארץ ישראל ליעד העיקרי של פליטים יהודים רבים. מצב הפליטים ומאמצי העלייה לישראל הטביעו חותם על מסקנות ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל, שחבריה אף ביקרו במחנות העקורים.
כתוצאה מהתנגדות עזה מצד ערביי ארץ ישראל, שלטון המנדט הבריטי הגביל את עלייתם של פליטים רבים. כתגובה להגבלות הבריטיות, פרטיזנים יהודים לשעבר וארגון ההגנה הבריחו כ-250,000 יהודים אל מחוץ לאירופה. עם סגירתם של מחנות העקורים בשנת 1952, 136 אלף פליטים היו בישראל, 80 אלף בארצות הברית, וכ-10,000 במדינות אחרות הכוללות את מקסיקו, יפן, אמריקה הדרומית ומדינות באפריקה.
התחדשות האנטישמיות
האנטישמיות והפגיעה ביהודים התחדשה מיד לאחר המלחמה, כאשר האירוע הבולט מבין רבים היה פוגרום קיילצה, שהתרחש ב-4 ביולי 1946. הפוגרומים וחידוש האנטישמיות הובילו לבריחתם של יהודים רבים, שלא הרגישו בטוחים בפולין. אחת הסיבות המרכזיות לחידוש האנטישמיות הייתה האמונה העממית שרווחה בפולין כי היהודים הם משתפי פעולה עם המשטר הקומוניסטי החדש והמדכא לכאורה. מאות יהודים נרצחו בפולין בתקופה שלאחר המלחמה מסיבות אנטישמיות או כלכליות. לאור כל אלה, ירד מספר היהודים בפולין מ-200,000 בסיום המלחמה ל-50,000 ב-1950 ו-6,000 בשנות ה-80 של המאה ה-20.
בתחילת המאה ה-21 פרץ בעולם גל חדש של אנטישמיות ושנאת ישראל, שכונה בשם האנטישמיות החדשה.
ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם
הכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם היא מסמך היסוד של הקהילה הבינלאומית על זכויות האדם והאזרח. ההכרזה אומצה על ידי העצרת הכללית של האו"ם ביום 10 בדצמבר 1948, ומתארת את זכויות האדם היסודיות שצריכות לחול בכל מדינות האו"ם. זו ההגדרה הבינלאומית הראשונה של זכויות האדם, ומאז מצוין 10 בדצמבר כיום זכויות האדם ברחבי העולם. עקרונות ההכרזה הם בסיס חשוב במשפט הבינלאומי, ותשתית לחוקות של מדינות רבות. סעיפי ההכרזה אומצו על ידי ארגונים רבים לזכויות האדם ברחבי העולם, כבסיס לפעילותם, כמו אמנסטי אינטרנשיונל והאגודה לזכויות האזרח בישראל.
שורשיה הרעיוניים של ההכרזה נובעים ממלחמת העולם השנייה והשואה. ההפרות הקיצוניות של זכויות האדם הבסיסיות בתקופה זו הכשירו את דעת הקהל בעולם לרעיון, כי שיתוף פעולה בינלאומי להגנת זכויות האדם וחירויותיו הבסיסיות הוא צורך חיוני לבניית חברה בינלאומית חדשה ובריאה.
אמנה בדבר מעמדם של פליטים
מלחמת העולם השנייה יצרה בעיה עצומה של מיליוני פליטים ועקורים שנעו ונדו ברחבי אירופה. עוד בזמן הכינוס הראשון של העצרת הכללית של האומות המאוחדות, ב-10 בינואר 1946, עלה הצורך לטפל בבעיית הפליטים שיצרה מלחמת העולם השנייה. החלטה 8 של העצרת הכללית ציינה כי הארגון מכיר בדחיפות הטיפול בבעיה, ובצורך להבחין בין קרבנות המלחמה לבין פושעי מלחמה. בדצמבר 1946 החליטה העצרת על הקמתו של ארגון הפליטים הבינלאומי, שמטרתו המרכזית הייתה לסייע בשילוב הפליטים כאזרחים בארצות שאליהן ברחו, בארצות הולדתם, או במדינה שלישית.
בשנת 1948 החליט האו"ם להקים וועדה מיוחדת לניסח אמנה בינלאומית בנושא הפליטים. הוועדה הורכבה מנציגיהן של 13 מדינות חברות באו"ם, כולל מדינת ישראל, שיוצגה על ידי עורך הדין יעקב רובינסון. רובינסון ביסס סביבו חוג של משפטנים ומומחים שהיו שותפים לניסוח האמנה ופעלו להרחיב ככל הניתן את ההגנות שסיפקה לפליטים. גלעד בן נון, היסטוריון שמחקרו עסק בנושא, טוען כי הנציגים היהודים, ובראשם ד"ר יעקב רובניסון היו אלו שגרמו לאמנה להתקבל, במיוחד במתכונת הנוכחית שלה שמספקת הגנה משמעותית על פליטים באשר הם. בנוסף תרמו לאמנה הנציג האמריקאי לאמנה, המשפטן היהודי לואיס הנקין, נציג אגודת ישראל למוסדות האו"ם בניו יורק, הרב יצחק לוין, וההסתדרות הציונית העולמית.
הצהרת הלסינקי לאתיקה רפואית
משפט הרופאים בגרמניה שהתקיים במסגרת משפטי נירנברג, ובו הועמדו לדין רופאים נאצים על ביצוע ניסויים רפואיים בבני אדם בתקופת השואה, הסב את תשומת לבה של הקהילה הרפואית והמשפטית בעולם להיעדרם של תקינה, הנחיה וקוד אתי מוגדר בנושא. בתחילה נוסח קוד נירנברג כקוד האתיקה הרפואי. לדוגמה הקוד קבע כי נדרשת הסכמה רצונית של המשתתף במחקר, המתקבלת מתוך הבנה של הניסוי או על כי על הניסוי להיות מתוכנן בצורה שתמנע סבל (פיזי ונפשי) ופגיעות מיותרים. בהמשך ועל סמך קוד נירנברג גובשה הצהרת הלסינקי - זהו מסמך הכולל מערכת של עקרונות אתיים, שמטרתם להנחות ביצוע מחקרים רפואיים הכוללים ניסוי קליני בבני אדם כך שיעמדו בסטנדרטים של אתיקה רפואית. היא נחשבת עד היום אחד ממסמכי היסוד באתיקה הרפואית. עקרונות ההצהרה הותוו בעצרת ההסתדרות הרפואית העולמית (WHO) ה-18 שהתכנסה בהלסינקי בירת פינלנד ב-1964.
האמנה בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם
האמנה בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם אומצה על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות ב 1948 ונכנסה לתוקף ב-1951, בעקבות מלחמת העולם השנייה והשואה.
האמנה היא פרי עבודתו של רפאל למקין, עורך דין יהודי ואזרח בלארוסי, שהיגר לארצות הברית וחקר את נושא רצח העם. למקין שטבע את המושג "ג'נוסייד", היה נחוש בדעתו לגבש מסמך רשמי שיעזור במניעת מקרי הג'נוסייד ואף יעניש את מבצעיו, ולכן הגיש לעצרת האו"ם את מסקנותיו, שנבעו בעיקר מחקר מקרי רצח העם הארמני, השואה והשמדת הצוענים במלחמת העולם השנייה.
האמנה קובעת כי "רצח עם" הוא הרג בני אדם או פגיעה חמורה בהם, בגלל השתייכותם לקבוצה לאומית, אתנית, דתית וגזעית, ומתוך כוונה להשמיד השמדה גמורה או חלקית את חברי הקבוצה, ללא קשר לאשמה אישית. השמדת קבוצות אנושיות שלמות מזעזעת את מצפונו של המין האנושי וגורמת לאובדן לאנושות כולה, מבחינת התרומה התרבותית או כל תרומה שתרמו קבוצות אלו, והיא נוגדת את החוק המוסרי ואת רוחו ומטרותיו של האו"ם. מקרים רבים של פשעים מסוג רצח עם התרחשו כאשר קבוצות גזעיות, דתיות ואחרות הושמדו, במלואן או בחלקן. העונש על פשעים אלו הוא עניין בינלאומי.
תרבות ושפת היידיש
שפת היידיש פרחה בעשורים שלפני המלחמה, במיוחד בפולין. ערב מלחמת העולם השנייה, היו 11 עד 13 מיליון דוברי יידיש בעולם. השואה וחורבן יהדות פולין היו גורם חשוב בשקיעת תרבות היידיש. במהלך המלחמה חלה ירידה דרמטית בשימוש ביידיש, שכן הקהילות היהודיות הגדולות, החילוניות והדתיות, שהשתמשו ביידיש בחיי היומיום שלהן, נחרבו במידה רבה. רבים מאוד מקורבנות השואה היו דוברי יידיש. עם זאת, עוד לפני המלחמה עמדה שפת היידיש בפני טמיעה לשונית מואצת שדיללה במהירות את שורות דובריה, זאת בלי קשר לשואה. בחירת הציבור היהודי בברית המועצות להתבולל בתרבות הרוסית כבר בשנות ה-30 ולהתעלם מהאוטונומיה התרבותית היידית שהציע לו המשטר, האמריקניזציה של בני המהגרים היהודים בארצות הברית ומעברם הכמעט מוחלט לאנגלית, וגם המעמד הבלעדי שניתן לעברית במדינת ישראל, זאת לאחר שנים של עידוד השימוש בה ומאמץ להחייאתה, כולם הצטרפו להתמעטות כוחה של היידיש; אף בפולין (בה האפליה הקשה ומיעוט הגירה שימרו את היהודים כמיעוט אתני יותר מבברית המועצות השוויונית) וביתר מזרח אירופה שטרם המלחמה הייתה טמיעה תרבותית מואצת, בעיקר במעמד הבינוני. גורמים אלו כולם הביאו את הלשון היידית לשפל.
תאולוגיה
על רקע היקפו העצום של החורבן וההרס בשואה, תאולוגים רבים בחנו מחדש את ההשקפות התאולוגיות הקלאסיות על טובו של האל ומעשיו בעולם, ובעיית הרע הועלתה ונבחנה בהקשר זה. שאלה מרכזית שנשאלה לאחר המלחמה (ונשאלת גם במאה ה-21) היא כיצד להאמין באל טוב וכל יכול לאחר השואה. עם שאלה זו מתמודדים הוגים חילונים ודתיים.
באמנות
השואה השפיעה עמוקות על האמנות ותחומיה הרבים, אצל יהודים ולא יהודים. חלק מהיצירות הידועות ביותר הן של אנשים שחוו את השואה עצמם (כגון אלי ויזל, ויקטור פראנקל, אנה פרנק, יחיאל די-נור ופרימו לוי). השואה הייתה גם מקור לסרטים מצליחים רבים שאף חלקם זכו בפרסי אוסקר, כמו החיים יפים והפסנתרן. שניים מסרטי השואה פורצי הדרך היו הסרט התיעודי משנת 1985 של ניצול השואה קלוד לנצמן "שואה", והסרט "רשימת שינדלר" שזכה להצלחה מסחרית רבה ואף זכה בשבעה פרסי אוסקר. שני הסרטים עוררו לאחר יציאתם הדים רבים.
במשך העשורים שלאחר המלחמה התפתחה גם אמנות בגרמניה עצמה המתמודדת עם השואה. אחת הדוגמאות להתמודדות זו היא הספר נער קריאה שיצא בגרמניה בשנת 1995, המתאר רומן בן צעיר גרמני לפושעת מלחמה נאצית שנים לאחר המלחמה.
ימי שואה
כיום נהוגים שני ימים בשנה המוקדשים לזכר השואה. הראשון הוא יום הזיכרון לשואה ולגבורה הנהוג בישראל בכ"ז בניסן ונקבע האופן רשמי בחוק בשנת 1959. היום השני הוא יום הזיכרון הבינלאומי לשואה, אשר נקבע ב-1 בנובמבר 2005 על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות. יום זה מצוין בכל שנה ב-27 בינואר, יום שחרור מחנה ההשמדה אושוויץ על ידי הצבא האדום.
הכחשת שואה
המונח "הכחשת שואה" מתייחס לטענות כי רצח העם של היהודים במלחמת העולם השנייה לא התקיים באמת בממדים המיוחסים לו על ידי הקונצנזוס המחקרי, אם בכלל. באופן מפורט ישנה דחייה במידה מסוימת של מספר הקרבנות העומד על 5–7 מיליון יהודים, שיטתיות רצח העם וביצועו ההמוני על ידי אמצעים כגון תאי גזים. מכחישי שואה לרוב אינם משתמשים במונח "הכחשה". רוב הטענות הנוגעות להכחשת שואה טוענות שהשואה היא שקר או קונספירציה יהודיים שנועדו לקדם את האינטרס היהודי והציוני בעולם. הכחשת השואה היא עבירה פלילית, שעונשה קנס ומאסר, בישראל, בצרפת, בגרמניה, באוסטריה, בספרד ובבלגיה.
דניס סילק
דניס סילק (באנגלית: Dennis Silk; 10 ביולי 1928, לונדון – 3 ביולי 1998, ירושלים) היה משורר, מחזאי, עיתונאי ומתרגם ישראלי שכתב בשפה האנגלית.
אודות
סילק נולד בלונדון, אנגליה למשפחה יהודית. בגיל שבע עשרה החל לעבוד אצל המו"ל John Lane. סילק החל להתעניין בציונות בשנות העשרים לחייו. הוא עשה שירות לאומי בחיל האוויר המלכותי ובמשך שנה עבר הכשרה חקלאית בסאסקס.
בשנת 1955, בגיל 26, עלה לישראל. תחילה התגורר בקיבוץ אולם אחר כך עבר לשכונת אבו תור בירושלים, שם קבע את מקום מגוריו בישראל. הוא עבד במשך שנים רבות בג'רוזלם פוסט ועזב אותו כאשר העיתון פנה מקו ליברלי שבו היה ידוע במשך שנים לקו ימני.
סילק כתב שירים כבר מגיל 16 אולם החל לפרסם אותם רק כשהיה בן 30.
בשנת 1976 הוציא יחד עם חברו הרולד שימל ספר תרגומי שירה מעברית לאנגלית, "Fourteen Israeli Poets". תרגם לאנגלית את מחזהו של חנוך לוין "יעקובי ולידנטל" (1979).
ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
עונת 2007/2008 בליגה הלאומית
עונת 2007/2008 בליגה הלאומית הייתה העונה התשיעית של הליגה הלאומית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל. הליגה החלה ב-17 באוגוסט 2007 והסתיימה ב-24 במאי 2008.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 12 קבוצות. העונה הסתיימה בניצחון של הכח רמת עמידר רמת גן שעלתה לעונת 2008/2009 לליגת העל לצד הפועל פתח תקווה.
הפועל עירוני ראשון לציון והפועל נצרת עילית ירדו לליגה השלישית.
עדן בן בסט מהפועל חיפה ומוחמד כיאל מהכח רמת עמידר רמת גן זכו בתואר מלך השערים של הליגה עם 13 כיבושים כ"א.
סרבן גניאה
סרבן גניאה (ברומנית: Șeׁrban Ghenea; במקור מבטאים ׁׁׁׁׁׁ"שֶׁרבׇּן גֶנְיׇה"; נולד ב-13 באוקטובר 1969) הוא טכנאי קול ומיקסינג רומני-אמריקאי.
ביוגרפיה וחינוך
גניאה נולד בבוקרשט, רומניה בשנת 1969. בשנת 1976 עבר עם משפחתו למונטריאול. בהמשך, למד במכללת ג'ון אבוט, באוניברסיטת קונקורדיה ואז באוניברסיטת מקגיל.
קריירה
במהלך הקריירה שלו, עבד גניאה עם אמנים מובילים בעולם המוזיקה, ביניהם טיילור סוויפט, אדל, דמי לובאטו, ברונו מארס, בריטני ספירס, אריאנה גרנדה וג'סטין טימברלייק. הוא ביצע מיקסינג ללמעלה מ-188 הקלטות שכבשו עשרות פסגות מצעדי פזמונים שונים ברחבי העולם.
פרסים ומועמדויות
גניאה זכה בסך הכול בשישה עשר פרסי גראמי ושלושה פרסי גראמי לטיניים. הוא זכה בפרס גראמי לאלבום השנה שלוש פעמים; ביחד עם טיילור סוויפט על 1989, ביחד עם אדל על 25, וביחד עם ברונו מארס על 24K Magic. גניאה זכה גם בפרס גראמי הלטיני לאלבום השנה ביחד עם שאקירה על Fijación Oral, Vol. 1.
שוק המכשפות
שוק המכשפות (בספרדית: Mercado de las Brujas) הוא שוק בלה פאס שבבוליביה. המוכרות בשוק הן יאטירי - רופאות אליל מבנות האיימרה. הן לובשות שמלות רחבות ומרובות שכבות, וחובשות כובעי באולר שחורים.
הסחורה הנמכרת בשוק כוללת מוצרים שעל פי אמונתן של המוכרות נועדו לרפא מחלות או להקנות סגולות שונות, כגון מזל, בריאות, עושר, ועוד. בין היתר, נמכרים בשוק שיקויים, אבקות, קמעות וצמחי מרפא, וכן פריטים אקזוטיים יותר:
פתחי וזמרי בעם
פתחי וזמרי בעם היא תוכנית רדיו המגדירה עצמה כתוכנית פאנטואליה (הלחם של fun ואקטואליה) שפועלת מאז יוני 2016. את התוכנית מגישים שדרני הרדיו והסאטיריקאנים נועם פתחי ויותם זמרי. התוכנית משודרת ברדיו גלי ישראל, רדיו דרום ורדיו חיפה. התוכנית זכתה בפרס אגודת העיתונאים לשנת 2018 בקטגוריית תוכנית המלל הטובה ביותר.
על התוכנית
התוכנית החלה את דרכה ברדיו גלי ישראל ביוני 2016. בתוכנית מתראיינים בקביעות שרים, חברי כנסת, אישי ציבור ומובילי דעת קהל נוספים, לצד פרשנים צבאיים ופוליטיים וכדומה.
התוכנית מועברת גם בשידור חי בדף הפייסבוק של התוכנית, ובדף הפייסבוק האישי של נועם פתחי ויותם זמרי.
את התוכנית נוהגים השניים לסיים באמירה: "האזנתם לתוכנית הפאנטואליה שקובעת את סדר היום אחרי שכולם עשו את זה פחות טוב".
שיר הפתיח נכתב על ידי פתחי וזמרי, והולחן על ידי ישי רזיאל. הביצוע של גילן שחף ומיכל שפירא.
את פינת המוזיקה של התוכנית מגיש דודי פטימר.
לעיתים משמשת מגישת הטלוויזיה ליטל שמש כמגישה אורחת בתוכנית, בהיעדרו של אחד מהם.
בימי חמישי בדרך כלל מושמעת בתוכנית פינת התניא עם שחר טנג'י.
העיתונאי רביב דרוקר הגיש נגד המגישים ותחנת גלי ישראל, וכנגד עוד מספר אישיים וכלי תקשורת נוספים, תביעת דיבה בגובה מיליון וחצי שקל בטענה על "ביצוע עבירה פלילית של סחיטה באיומים כלפי שר הביטחון בני גנץ", זאת בעקבות טור שפרסם בעיתון "הארץ". מנגד בכתב ההגנה נטען שתביעה זו היא "ניסיון פסול ונפסד לגדוע את הזכות הבסיסית לחופש ביטוי והבעה של הנתבעים".
פרס אגודת העיתונאים
בטקס פרס אגודת העיתונאים תל אביב שהתקיים במסגרת כנס אילת ה-12 לעיתונות 2018, הכריזה ועדת הרדיו, בראשות אמנון נדב, על התוכנית "פתחי וזמרי בעם" כזוכת הפרס בקטגוריית תוכנית המלל שאינה אקטואליה הטובה ביותר.
פרידריך הרביעי, רוזן העיר נירנברג
פרידריך הרביעי, רוזן העיר נירנברג (בגרמנית: Friedrich IV. von Nürnberg; 1287–1332) היה רוזן העיר נירנברג מבית הוהנצולרן בין השנים 1300–1332.
ביוגרפיה
פרידריך נולד בשנת 1287, לפרידריך השלישי, רוזן העיר נירנברג ולהלן מסקסוניה, בתם של אלברכט הראשון, דוכס סקסוניה והלנה מבראונשווייג-לינבורג. בשנת 1300 מת אחיו יוהאן הראשון, רוזן העיר נירנברג, ופרידריך ירש את נחלותיו. בשנת 1307 הוא ואלברכט הראשון, מלך גרמניה הובילו את הצבא הקיסרי בקרב לוקה נגד בית וטין בהנהגתם של פרידריך הראשון, מרקיז מייסן ודיטריך הרביעי, מרקיז לוסטיה, אולם הובסו בקרב. פרידריך הרביעי נלחם בהצלחה רבה יותר לצד בית ויטלסבאך בהנהגת לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בקרב מיהלדורף ב-28 בספטמבר 1322, ולכד את יריבו ההבסבורגי פרידריך הראשון, דוכס אוסטריה.
בשנת 1331 הוא רכש את העיר אנסבך, ממנה הוקמה נסיכות אנסבך בשנת 1398. שנה מאוחר יותר מת פרידריך, ובנו יוהאן השני ירש את נחלותיו.
משפחתו
פרידריך התחתן עם למרגרטה מקרינתיה, בתם של אלברט מגוריציה ואגנס מההנברג, ממנה נולדו לו 10 ילדים:
Halo
{{פירושונים|
Something to Give Each Other
Something to Give Each Other (בעברית: משהו להעניק אחד לשני) הוא אלבומו השלישי של הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון. האלבום עתיד לצאת לאור ב-13 באוקטובר 2023, על ידי חברות התקליטים EMI אוסטרליה וקפיטול רקורדס.
רקע והפקה
ב-9 ביוני 2023 פרסם סיון ברשת החברתית אינסטגרם טיזר לאלבום – סרטון קצר המציג את הקריירה שלו לאורך השנים על מסך טלוויזיה, החל מהסרטון הראשון שהעלה אי פעם ליוטיוב ועד לקטע מתוך הווידאו קליפ של הסינגל המוביל של האלבום, "Rush". סיון ציין באותו פוסט כי העבודה על האלבום ארכה מעל ל-5 שנים, והתקיימה בין מחויבויות אחרות שלו, כמו סיבוב ההופעות The Bloom Tour לאלבום האולפן הקודם שלו, Bloom, והופעתו בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה האמריקאית "The Idol".
ב-13 ביולי 2023 חשף סיון ברשתות החברתיות את שם האלבום ואת תאריך יציאתו לאור, וכן את עטיפתו.
זוגדידי (כדורגל)
מועדון הכדורגל זוגדידי (בגאורגית: საფეხბურთო კლუბი ზუგდიდი) הוא מועדון כדורגל מהעיר זוגדידי, גאורגיה, המשחק, נכון לעונת בליגה הגאורגית השנייה.
אבישי כהן (כדורגלן)
אבישי כהן (נולד ב-19 ביוני 1995) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בבית"ר ירושלים.
זוגדידי (כדורגל)
הקבוצה נוסדה בשנת 1918, בשם אודישי זוגדידי, ונכללה בליגת העל הגאורגית של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה עם הקמתה. ללא שחקן בעל כישרון טבעי הייתה אודישי זוגדידי קבוצת מרכז הטבלה. בשנת 1964 שונה שם הקבוצה ל אֵנגוּרהֵסִי זוגדידי לעונה אחת. מהעונה שהחלה בשנת 1965 ועד לשנת 1973 נקראה הקבוצה אנגורי זוגדידי. ומשנת 1974 ועד לשנת 1990 נקרה בשם דינמו זוגדידי. במהלך תקופת גאורגיה הסובייטית זכתה הקבוצה בשתי אליפויות בשנת 1964 ובשנת 1973, ובשני גביעי גאורגיה הסובייטית למחזיקות גביע בשנים 1973 ו-1984.
בעונה שהחלה בשנת 1990, לאחר הכרזת העצמאות של גאורגיה, הוחזר שמה לשמה המקורי - אודישי זוגדידי. בעונת 92/1991 הגיעה הקבוצה לחצי גמר גביע גאורגיה בכדורגל ושם נוצחה על ידי צחומי סוחומי. בעונה לאחר מכן הידרדרה הקבוצה לתחתית הליגה וסיימה רק במקום ה-14. בעונה 94/1993 סיימה הקבוצה במקום השביעי בליגת העל - מערב, האחד לפני האחרון ונאבקה על הירידה לליגה נמוכה יותר, אולם הצליחה לשרוד. בסיכום הכולל סיימה במקום ה-12 (מתוך 19) בעונה 95/1994 שינתה הקבוצה את שמה לדינמו זוגדידי. השינויים הנוספים שנעכו בקבוצה הניבו תוצאות והיא הגיעה בעונה לאחר מכן למקום החמישי. כוכב הקבוצה גלה גביסקוניה הגיע למקום הרביעי ברשימת מלך השערים עם 21 שערים בעונה. גם בעונה זו הגיעה הקבוצה לחצי גמר הגביע ונוצחה על ידי דינמו טביליסי. בעונה שלאחר מכן שינתה הקבוצה שוב את שמה לדינמו-אודישי זוגדידי. בעונה 98/1997 הצליחה הקבוצה לשחזר את השיא שהגיעה אליו והגיעה למקום החמישי. אולם בעונה שלאחר מכן הגיעה למקום ה-15 מתוך 16 וירדה ליגה.
בשנת 2001 שינתה הקבוצה פעם נוספת את שמה ללזיקה זוגדידי עד לשנת 2003. בתום עונה 2002/2003 העפילה לזיקה זוגדידי לליגת העל הגאורגית והתאחדה עם ספרטקי טביליסי. הקבוצה המאוחדת שנקראה ספרטקי-לזיקה זוגדידי, שיחקה בזוגדידי. הקבוצה הגיעה למקום ה-11 וירדה ליגה. במהלך חופשת החורף של 2004 התפצלה הקבוצה בחזרה מספרטקי טביליסי ונקראה דינמו זוגדידי. ספרטקי טביליסי חזרה לשחק בטביליסי וחזרה לשמה המקורי. היא המשיכה לשחק בליגה השנייה. בעונה 2005/2006 הגיעה הקבוצה למקום 12 בליגה הראשונה (מתוך 18). בתחילת העונה החדשה באותה שנה שונה שמה למועדון הכדורגל זוגדידי. בשנת 2006 התאחד המועדון עם מועדון הכדורגל מגלֵבִּי זוגדידי שהוקם שנה קודם לכן בשנת 2005. היא סיימה את עונה 2006/07 במקום הראשון ועלתה לליגת העל. בעונה 2007/08 ובעונה שלאחריה דורגה במרכז הטבלה במקום השביעי. באוגוסט 2009 הקבוצה הודחה מגביע קיפיאני כבר בשלב המוקדם על ידי קבוצת הכדורגל באיה זוגדידי מהליגה הראשונה של גאורגיה שהוקמה בשנת 2006 (5:1 ו-0:0). בתום העונה אוחדה הקבוצה עם מועדון הכדורגל באיה זוגדידי ונקראה בשם זה. לפני האיחוד סיימה באיה זוגדידי את הליגה הראשונה במקום השני ועלתה לליגת העל. בעונה 2009/10 ניצלה הקבוצה מירידת ליגה כשסיימה במקום השמיני (מתוך עשר). את שתי העונות שלאחר מכן סיימה הקבוצה במקום השישי. בשנת 2012 שונה שם הקבוצה לשמה הנוכחי - מועדון הכדורגל זוגדידי. בסוף עונת ירדה לליגה השנייה כאשר סיימה במקום האחד עשר לפני אחרון.
אבישי כהן (כדורגלן)
קריירה
ב-21 באפריל 2014 ערך כהן את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בית"ר ירושלים, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–1 להפועל חיפה. בסך הכל ערך שתי הופעות בליגת העל בעונת 2013/2014, ובעונה שלאחר מכן ערך שלוש הופעות ליגה בנוסף לשתי הופעות בגביע הטוטו, ובמקביל המשיך לשחק בקבוצת הנוער. בעונת 2015/2016 צורף באופן קבוע לסגל הקבוצה הבוגרת, וערך 12 הופעות בליגת העל. בעונת 2016/2017 ערך שמונה הופעות ליגה.
ב-5 בספטמבר 2017 הושאל לבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית, במדיה כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בהפסד 1–2 לבית"ר כפר סבא בגביע המדינה. ב-2 בינואר 2018 חתם בהפועל קטמון ירושלים, במדיה ערך 14 הופעות בליגה הלאומית עד תום עונת 2017/2018.
בתחילת עונת 2018/2019 חזר לבית"ר ירושלים, אך שותף רק במשחק אחד בגביע הטוטו, וב-2 בינואר 2019 חתם לשנה וחצי בבני יהודה תל אביב. כעבור ארבעה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 1–3 על הפועל באר שבע, ועד תום העונה שותף ב-14 משחקי ליגה וזכה עם הקבוצה בגביע המדינה.
בסיום עונת 2020/2021 ירד עם בני יהודה תל אביב לליגה הלאומית.
ב-30 ביוני 2022 חזר לבית"ר ירושלים. ב-23 באפריל 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1-2 נגד הפועל חדרה, שהיה גם מועמד לאחד משערי העונה. ב-3 במאי הבקיע בניצחון 1-3 נגד מכבי תל אביב במסגרת חצי גמר גביע המדינה בו זכתה בית"ר אחרי 14 עונות.
ב-21 במאי 2023 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל לקראת מוקדמות יורו נגד בלארוס ואנדורה.
אפס פסולת
אפס פסולת היא פילוסופיה המעודדת עיצוב מחדש של מחזור חיי משאבים, כך שבכל המוצרים מתבצע שימוש חוזר. אף אשפה אינה נשלחת למזבלות או למשרפות, כאשר התהליך המומלץ זהה לאופן שבו מתבצע שימוש מחדש במשאבים בטבע. ההגדרה שאומצה על ידי האמנה הבינלאומית ל"אפס פסולת" היא:
משמעותה של "חברה ללא פסולת" היא עיצוב וניהול מוצרים ותהליכים באופן שיטתי שימנע את הכמות והרעילות של פסולת, ישמור וישחזר את כל המשאבים, ולא ישרוף או יקבור אותם. על פי תפיסות משפטיות המתפתחות כיום ברחבי העולם, קיימת ציפייה כי על מנת שחברה ללא פסולת תתחיל להתקיים יש צורך בפיקוח ממשלתי, על מנת להשפיע על מפעלים תעשייתיים או גורמים תעשייתיים אחרים בבחירות של עיצוב מוצרים, אריזות, תהליכי הייצור ובחירת החומרים.
שנות ה-70: תחילת התפתחותן של מערכות אפס פסולת
המושג "אפס פסולת" פורסם לראשונה באופן פומבי על ידי שמה של החברה Zero Waste Systems, שהוקמה באמצע שנות ה-70 על ידי ד"ר פול פאלמר באוקלנד, קליפורניה. מטרתה של החברה הייתה לייסד תהליכים שיבצעו שימושים חוזרים בכימיקלים שנפלטים בתעשיית האלקטרוניקה המתפתחת. תוך זמן קצר החברה התרחבה וסיפקה שירותים בתחומים רבים נוספים, ועד סוף שנות ה-70 הפכה לחברה בעלת המלאי הגדול ביותר של כימיקלים שיוצרו במעבדות בכל רחבי קליפורניה, ונמכרו בחצי מחיר לעומת ייצור של אותם כימיקלים בדרכים אחרות.
2002-2003
התנועה העולמית "חברה ללא פסולת" צברה תאוצה והגיעה לשיאה בין השנים 1998-2002. התנועה התמקדה במעבר "מתאוריה למעשה" על ידי התמקדות במבנים ארגוניים והתנהגויות שיוכלו לממש את תפיסת העולם של "אפס פסולת". ארגונים שונים בקליפורניה כמו המשרד לאיכות הסביבה בסן פרנסיסקו והמועצה לניהול משולב של פסולת בקליפורניה החלו להציב יעדים למימוש המטרות. בשנת 2010 סן פרנסיסקו הגיעה ליחס המרה של 80% מתוך כלל הפסולת בעיר, ונבחרה ל"עיר הירוקה ביותר" בצפון אמריקה.
כיום
בשנים האחרונות קיימים קונפליקטים בין תפיסת העולם של "חברה ללא פסולת" לבין הניסיון לפתח את תפיסת המחזור הרווחת כיום ברחבי העולם. הדוגמה הבולטת ביותר היא ההבדל בין ריסוק של בקבוק זכוכית (לצורך שימוש בזכוכית זולה מחדש), לבין מילוי מחדש של הבקבוק (וכך השגה מחדש של השימוש במוצר כולו).
אפס פסולת בישראל
בשנת 2015 הוקמה בישראל קבוצת "חברה ללא פסולת" על ידי הפעיל הסביבתי נפתלי בוהדנה, כתוצאה ממחקר עצמאי שערך בנושא מדיניות הטיפול בפסולת בישראל. מסקנות מחקרו של בוהדנה היו כי לאחר שני עשורים של מדיניות ההפרדה והמחזור בישראל, מדיניות זו כשלה ברובה ויש צורך בשינוי המדיניות על ידי חינוך ורגולציה לשימוש חוזר במוצרים. בוהדנה הוזמן להציג את מסקנותיו בפני המשרד להגנת הסביבה ביוני 2015. בדצמבר 2019 התקיים כנס ראשון מטעם קבוצת אפס פסולת.
מגדלי המים של כווית
מגדלי המים של כווית היא קבוצה של 31 מבני אספקת מים, הפזורים בעיר כווית סיטי, בירת כווית.
המגדלים
בשנת 1965 התקשרה ממשלת כווית בחוזה עם חברת ההנדסה השוודית VBB (נקראת כיום Sweco) להקמת מתקני אספקת מים מודרניים לעיר כווית סיטי. המגדלים, שכונו גם מגדלי הפטרייה, תוכננו ברובם על ידי האדריכל סון לינדסטרום (Sune Lindström). הם נבנו מבטון מזוין ומכילים ברובם 3,000 מטר מעוקב מים כל אחד. בנייתם החלה בשנת 1970 ובניית רובם הושלמה ב-1976.
המגדלים פזורים ברחבי העיר בשש קבוצות. כל קבוצה שונה מהאחרות במספר המגדלים שבה, גובהם (35-40 מטרים), צבעם והקישוטים שעליהם.
מגדלי כווית
המגדלים בקבוצה השישית מעוצבים בסגנון שונה והדור יותר משל האחרים, על פי בקשתו של אמיר כווית ג'אבר אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח. הם ממוקמים בחופה של העיר והפכו לאחד מסמליה.
שניים משלושת המגדלים בקבוצה זו, הנקראים מגדלי כווית, הם מגדלי מים. המגדל הגבוה מהשלושה מתנשא לגובה של 187 מטרים ונושא שני מבנים כדוריים. מחציתו התחתונה של הגדול שבהם מכילה 4,500 מטר מעוקב מים. במחציתו העליונה נמצאים מסעדה ובה 90 מקומות ישיבה, בית קפה, טרקלין ואולם קבלת פנים. הכדור העליון נמצא בגובה של 123 מטר ומשלים סיבוב מלא בכל 30 דקות. ממוקם בו בית קפה. המגדל השני מתנשא לגובה של 147 מטרים ונושא כדור ובו 4,500 מטר מעוקב מים. המגדל השלישי איננו נושא מכל מים. שלושת הכדורים מצופים ב-41 אלף דסקיות פלדה בשמונה גוונים של כחול, ירוק ואפור.
מתכנן שלושת המגדלים היה האדריכל הדני מאלן ביורן (Malene Bjørn). עיצוב זה נבחר על ידי האמיר מתוך שלוש תוכניות אפשריות שהוצגו לו. המגדלים נפתחו לקהל ב-1979.
תוכנית כל 31 המגדלים זכתה בפרס אגא חאן לאדריכלות לשנת 1980.
סיטקום (סרט)
סיטקום (בצרפתית: Sitcom) הוא סרט צרפתי סוריאליסטי וסאטירי שיצא בשנת 1998. הסרט נכתב ובוים על ידי פרנסואה אוזון אשר זהו סרטו הראשון באורך מלא. הסרט זכה בשלושה פרסים והיה מועמד לשלושה נוספים, ביניהם בפסטיבל הסרטים בסטוקהולם.
עלילת הסרט נסובה סביב הידרדרותה המוסרית של משפחה בורגנית החיה בפרבר צרפתי. הידרדרות שמתחילה עם הכנסתו של עכבר לבן לבית המשפחה.
שמו של הסרט הוא התייחסות לסוגה הטלוויזיונית סיטקום (קומדיית מצבים), ובעיקר לקומדיות המצבים האמריקאית, בהן נפוצה ההתמקדות בחיי המשפחה ובערכיה.
עלילה
בבית משפחה נורמלית למראה, חוזר יום אחד אב המשפחה מהעבודה, ומביא עמו עכבר לבן קטן. לאחר זמן קצר מתחילה החיה בעלת החזות התמימה להשפיע על אשתו ועל ילדיו, ומעוררת בהם את תשוקותיהם הנסתרות ביותר.
הבן מכריז בפני המשפחה על היותו הומוסקסואל ומתחיל להשתתף באורגיות. הבת מסכנת את חייה בכוונה תחילה למען הריגוש ומתנסה בפעילות סאדו-מאזוכיסטית עם בן הזוג שלה (סטפן רידו) ואילו האם מפתה את בנה בטענה שהיא יכולה "לרפא" אותו מנטייתו המינית. לאחר שהאב שוחט ואוכל את העכבר, הוא הופך בעצמו לעכבר ענקי. כשהמשפחה מגלה זאת, הם מתאגדים יחדיו ושוחטים אותו בברוטאליות.
השפעות על הסרט
בסרטו הידוע של ג'ון שלזינגר "קאובוי של חצות", מתגלה התסכול המיני העמוק של אם ובנה כאשר היא יוצרת דמות עכבר לבן מגומי.
סרט נוסף שככל הנראה השפיע על "סיטקום" הוא תיאורמה, סרטו של פייר פאולו פזוליני המבוסס על רומן שכתב. עלילת הסרט מתמקדת בחדירתו של זר מסתורי לביתה של משפחה איטלקית מהמעמד העליון. הזר מפתה כל אחד מבני המשפחה – האב, האם, הבת והבן. בעקבות ההיענות לזר המפתה נהפכת האם לנימפומנית, הבת נכנסת למצב קטטוני והבן מבין לראשונה שהוא הומוסקסואל והופך לאמן.
לאיוש בקפי
לאיוש בקפי (במקור יואל פרידמן, בהונגרית: Békefi Lajos; מאטסלקה, 13 בינואר 1871 – בודפשט, 31 במרץ 1953) היה שחקן יהודי-הונגרי, זמר עם, במאי תיאטרון. בקפי היה אחד השחקנים היותר ידועים בתקופתו.
ביוגרפיה
יואל פרידמן נולד במשפחה יהודית בעיר מאטסלקה במזרח הונגריה שכ-20% מתושביה היו יהודים באותה תקופה. רוב היהודים הגיעו לאזור מגליציה ושפתם הייתה בעיקר יידיש, שם הוא גם למד. הוריו היו יוסף פרידמן ורחל טאוב. ב-1890 הצטרף פרידמן ללהקת השחקנים של אימרה הלמאי, שם עבד כעוזר שחקן במשך שנה. הוא עבד במשך חמש שנים במקהלת "תיאטרון העם" (Népszínház) בבודפשט ולאחר מכן סיים את לימודיו בבית הספר למשחק שוימושי. הוא נסע לסיור בחו"ל ולאחר מכן לאסלו באוטי החתים אותו בתיאטרון ההונגרי כטנור. משם עבר ללהקה בעיר קצ'קמט ואחר כך שיחק מול קהל של הערים שופרון, דברצן, קושיצה, אוראדיה ושוב דברצן. בשנת 1905 חתם חוזה בעיר סגד בלהקה של לאיוש מאקו, שם קיבל זר דפנה מוּכסף מהקהל. הוא פרש לגמלאות ב-1 בדצמבר 1927, אם כי לפי כמה דיווחים הופיע ב-1929 בבית האופרטה של אוראדיה, באופרטה הביידרה של אמריך קלמן.
בין 1896 לבין 1903, אשתו הייתה השחקנית אנה הַאצְל. הוא התגרש מאשתו הראשונה. ב-2 ביולי 1907 נשא לאישה את השחקנית מרגיט קופאן בבודפשט.
פסגת דארטמות'
פסגת דארטמות' (באנגלית: Dartmouth Peak) היא פסגה גבוהה ברכס בריטניה, בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה.
אז'ן דיקר
ביוגרפיה
אז'ן דיקר היה בנם של הנגר אדוארד דיקר (1813–1886) ואשתו אמאלי, לבית פישר (1810–1880). אחותו ותלמידתו הייתה הציירת מאריה דיקר. הם הגיעו ממשפחה גרמנית-בלטית מאזור הים הבלטי.
פסגת דארטמות'
הפסגה ממוקמת 5.2 קילומטרים מזרחית - צפון-מזרחית מהר מקלינטוק.
אז'ן דיקר
ביוגרפיה
הוא קיבל שיעורי רישום ראשונים מהשרטט והליטוגרף פרידריך סיגיסמונד שטרן (Friedrich Sigismund Stern).
בין השנים 1858–1862 הוא למד באקדמיה בסנט פטרסבורג, שם למד לראשונה פיסול אצל דייוויד ינסן (1816–1902) ואז פנה לציור נוף.
הוא סייר באירופה במענק נסיעות של שש שנים. הוא נסע לקרלסרוהה, שם לקח שיעורים מקרל פרידריך לסינג ולמינכן. בשנת 1864 התיישב בדיסלדורף ובשנת 1872 הוא החליף את אוסולד אשנבאך כמורה לציור נוף באקדמיה לאמנות בדיסלדורף ונשאר שם במשך 44 שנים.
פסגת דארטמות'
מקור השם
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
אז'ן דיקר
ביוגרפיה
ב־14 באפריל 1874 הוא נישא לרגינה שנאלוך בדיסלדורף. ב־1879/80 שהה במושבת הציירים בהסן.
פסגת דארטמות'
מקור השם
רכס בריטניה נקרא על שם הספינה אה"מ בריטניה - כלי אימונים של המכללה הימית המלכותית בריטניה; שמה של הפסגה ניתן באותו הקשר - והיא נקראת על שם נמל דארטמות', במחוז דבון שבאנגליה. בין השנים 1863–1905, צוערי הצי המלכותי הבריטי (ובהם קצינים שהשתתפו במשלחת החקר הלאומית הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט) התאמנו באה"מ בריטניה, אשר עגנה באותה עת בנמל דארטמות'.
אז'ן דיקר
ביוגרפיה
בנסיעות לימודיות הוא ביקר בהולנד, בלגיה, צרפת ואיטליה.
לציוריו דיקר העדיף את הנוף הצפוני של גרמניה, במיוחד את הים הצפוני והבלטי. שם שהה לעיתים קרובות עם חברו קרל אירמר והתלמידים בכיתת הציור שלו. מרבית תמונותיו מראות את הים מהחוף. בשל ריבוי הסטודנטים שהלכו בעקבותיו בתפיסת האמנות הנטורליסטית שלו, דיקר נחשב למייסד "סגנון דיקר" בציור הנוף של דיסלדורף.
דיקר היה חבר באקדמיות לאמנות בסנט פטרסבורג, ברלין, סטוקהולם ואגודות צבעי המים בסנט פטרסבורג, וינה ובריסל, וכן היה חבר באיגוד אמני דיסלדורף, אגודת האמנים של דיסלדורף מלכסטן ומועדון התחריט של דיסלדורף.
קולומייה (עיירה)
קוּלוֹמיֶיה (בצרפתית: Coulommiers) היא קומונה (עיירה) במחוז סן ומארן בחבל איל-דה-פראנס בצפון-מרכז צרפת.
היא ידועה כמקורה של גבינת הקולומייה ממשפחת הברי המיוצרת בעיר. כמו כן היא מהווה את מקום הולדתו של המתאבק והשחקן המפורסם אנדרה הענק.
בשנת 2009 הפכה העיירה לראשונה בצרפת שתשתית הטלוויזיה היבשתית שלה הפכה לדיגיטלית לחלוטין.
פרנק ריסטר, שכיהן כשר התרבות בממשלת צרפת, שימש ראש העיר של קולומייה משנת 2008 עד 2017.
אברהם שהרבני
הרב אברהם שהרבני (כ"ו באלול תרצ"ו, 13 בספטמבר 1936 - י"א באייר תשע"ח, 26 באפריל 2018) היה רב ודיין רבה הספרדי של העיר רחובות.
ביוגרפיה
נולד בבגדאד שבעיראק לגורג'יה ולרב גבריאל שכיהן לימים כרב וחזן קהילות יוצאי עיראק בערים חולון ורחובות. בהיותו בן שש שנים היה הולך עם אביו מדי יום ראשון לבית המדרש בית זלכה ולא היו חוזרים עד ליום שישי לביתם, סדר הלימוד החל כשעתיים קודם זמן נץ החמה והסתיים לאחר תפלת ערבית, סדר לימוד זה ליווה את הרב עד ימיו האחרונים כאשר נודע שמו כשקדן עצום וכמתמיד אשר הספר לא זז מתחת ידיו.
בשנת 1950 (תש"י) בהיותו בן ארבע עשרה שנה עלה עם הוריו ושאר בני משפחתו ארצה בעליה הגדולה של יהודי עיראק, ושוכנו במעברת זרנוגה הסמוכה לעיר רחובות. משם המשיך הנער בלימוד בישיבת קלצק ברחובות בראשות הרב צבי יהודה מלצר בנו של הרב איסר זלמן מלצר.
בהיותו כבן עשרים ושתים שנה עוד טרם נישואיו שלח אותו הרב אלימלך בר-שאול בהסכמת הרב הראשי והראשון לציון, יצחק נסים, לכהן כרב מושב העובדים בן זכאי הסמוך לעיר יבנה.
בשנת תשי"ט נישא לאורה ויחד התגוררו במושב בן זכאי עד לשנת תשכ"ט. בשנים אלו כיהן במקביל על אף גילו הצעיר כראש ישיבת 'רבנו יוסף חיים' בעיר תל אביב. לאחר מכן ביקשו הרב חיים דוד הלוי לימים רבה של תל אביב יפו ובעת ההיא רבה של ראשון לציון לכהן כרב שיכון המזרח בראשון לציון.
בשנת תשל"ד נפטר הרב יחזקאל כהן רבה של רחובות, ובצוואתו הורה שרצונו הוא שהרב שהרבני מראשון לציון ימלא את מקומו כרב העיר.
בשנת תשנ"ד הקים כולל אברכים 'עטרת גבריאל' על שם אביו.
כחודשיים לפני פטירתו נכנס הרב לניתוח בלבו ממנו לא קם. לאחר מאבק במשך תשעה שבועות נפטר.
משפחתו
לרב שהרבני ארבע בנות ושלשה בנים. בכור בניו, הרב יצחק שהרבני, כיהן כרב מושב אחיסמך ולאחר מכן כרב האזורי חבל מודיעין.
בעירה ספונטנית
תהליך הבעירה
1. חומר בעל סף הצתה נמוך יחסית (כגון חציר, קש, כבול) מתחיל לשחרר חום. מספר גורמים יכולים להניע לכך, הנפוץ שבהם הוא התגובה הכימית חמצון-חיזור. לרוב מעט לחות וחום משתנים את דרגת החמצון של החומרים, וגורמים לתסיסה חיידקית הפולטת חום.
2. חומר בעל בידוד תרמי (כגון ערימות הנ"ל) לוכד בתוכו חום, וכתוצאה מכך הטמפרטורה עולה.
3. הטמפרטורה עוברת את סף ההצתה של החומר (וזאת למרות שרוב החיידק הפולט חום התכלה בשלב זה).
4. בעירה מתחילה אם מספיק סוכני חמצון, חמצן למשל, ודלק נוכחים כדי לשמר את התגובה לכדי התלהטות.
חומרים בעלי נטייה לבעירה והגורמים לבעירתם
ערימות חציר ודשונת (קומפוסט) הם חומרים בעלי סבירות לעבור הליך בעירה ספונטנית, שכן הם בעלי הצתה נמוכה וכולאים בתוכם חום. חציר הוא מהחומרים המועדים ביותר להצתה עצמית ונחקר לעומק בהקשר זה. עקב ריבוי סוגי החציר ושוני בתנאי השטח, ישנו קושי מחקרי להעריך במדויק מה מתרחש בעת התהליך. ההנחה הרווחת היא כי כאשר חציר לח מ-25% ומאוחסן כחודש, פוטנציאל הבערה הספונטנית מגיע למקסימום. התהליך אז מתחיל בפעולה מיקרוביולוגית (על ידי חיידקים) אך במהרה הופך לתגובה כימית. הועלתה גם השערה שהפחמימות המורכבות בחציר מתפרקות לסוכרים פשוטים אשר סבירים יותר לעבור חמצון-חיזור.
בעירה ספונטנית בפחם אף היא נחקרה ביסודיות. פחם עלול להגיע עד לכדי הצתה כתוצאה מחשיפה לחמצן. "טריות" הפחם משפיע על סבירות התופעה, פחם שנחצב זה עתה קולט חמצן ביתר קלות מפחם שנחשף לתרכובת האוויר. בנוסף ככל שדרגת הפחמן בפחם גבוהה, כך סבירות התופעה קטנה. לכן "פחם ליגניט" הוא המועד ביותר לבעור ספונטנית. גם נוכחות אדי מים באוויר יכולה להשפיע על התקיימות התהליך, שכן נוסף היבט של לחות.
זרעים המשמשים ליצירת שמן (לבישול, ציור, שמן תעשיות תעשייה וכדומה) מייצרים שמנים היכולים לבעור ספונטנית, ואף הם נחקרו בהקשר זה. גם כאן לחות היא גורם מרכזי, ומביאה להתחלת התהליך המיקרוביולוגי (הופעת הבקטריה הפולט חום). התופעה מבוססת בשמני חמנייה, סויה ופשתן.
חומרים נוספים המועדים לבעירה ספונטנית הם פיסטוק, כאשר מאוחסן בכמויות גדולות. פיריט המבעיר בדרך כלל פסולת מכרות. זבל פרות, כאשר נחשף לחום גבוה. כמו כן בדים שונים כאשר באו במגע עם שמן המסוגל לבעירה ספונטנית.
בעירה אנושית ספונטנית
ההשערה כי גם גוף האדם מסוגל לבעירה ספונטנית התפתחה בעקבות ריבוי המקרים בהם גופת אדם נתגלתה שרופה כליל ללא סיבה ברורה. כמאתיים מקרים כאלה נאספו החל מהמאה השמונה עשרה, רובם מתבססים על עדויות ראייה או חקירת הזירה לאחר סיום התופעה. בחלק קטן מהמקרים הקורבן לבעירה שרד, או אף נצפה עולה בלהבות. מכיוון שרב המקרים אינם מתועדים היטב, ספקנים ביקרו אותם על היותם בדיות וסיפורי עם המטעים לחשוב כי בעירה אנושית ספונטנית תיתכן.
המקרים שתועדו כוללים את המאפיינים הבאים:
מאפיינים חריגים אלה בצירוף ריבוי העדויות המסתוריות יצרו הילה על טבעית סביב הבעירה האנושית הספונטנית, ומספר רב של גורמים, מתחומים שונים, הועלו כסיבות אפשריות לתופעה.
על פי התאוריה המדעית המקובלת, לא תיתכן בעירה אנושית ספונטנית. גוף האדם, העשוי ברובו מים, אינו מכיל חומרים דליקים במידה מספקת ואינו יכול להביא עצמו לכדי הצתה. בחקירה בת שנתיים שנערכה בשנות השמונים על ידי הספקן ג'ו ניקל וחוקר המז"פ ג'ון פישר, נבדקו כ-30 מקרים היסטוריים של התופעה. החקירה העלתה כי ברבים מאלה הבעירה התרחשה בסמוך למקורות אפשריים להצתה, כגון נרות, מנורות ואחי-הסקה. כמו כן רבים מהקרבנות הם אנשים בעלי מוגבלויות פיזיות. על מנת להסביר כיצד גופות נאכלו לחלוטין מבלי לפגוע בסביבת הבעירה, נתמכו החוקרים באפקט הפתילה. על פי אפקט זה הצתה חיצונית מתחילה את הבעירה, נקלטת בדרך כלל בבגד הקרבן ומובילה לבעירה איטית, ובה טמפרטורה גבוהה מכלה את שומן האדם כשם שמתכלה נר. זהו ההסבר המקובל ביותר בקרב מדענים כדי להפריך בעירה אנושית ספונטנית.
בעירה אנושית ספונטנית בתרבות הפופולרית
צ'ארלס דיקנס עורר עניין בתופעה כאשר בספרו "בית קדרות", דמותו של האלכוהוליסט "Krook" (באנגלית: נוכל) מתה מבעירה ספונטנית. הספר נשען על העמדה שרווחה באותה תקופה, כי התופעה מתרחשת בעקבות כמות גבוהה של אלכוהול בגוף.
הפרק השני בעונה השלישית של הסדרה הקומית סאות' פארק נקרא על שם התופעה. מוטיב מרכזי בפרק הוא ניסיון היוצרים להעלות השערות שיסבירו כיצד היא תיתכן. בעקיפין ובאופן קומי, הועלתה ההשערה כי הצטברות הגז הדליק מתאן במערכת העיכול עלולה לגרום לאדם לבעור ספונטנית, אם לא ישתחרר הגז בנפיחה.
בשנת 1990 יצא סרט בו מככב בראד דוריף הנושא אף הוא את שם התופעה.
ציר הזמן של מסע בין כוכבים
ערך זה דן בציר הזמן הבדיוני של זיכיון מסע בין כוכבים. הזיכיון בעיקרו מתרחש בעתיד, החל מאמצע המאה ה-22 (במסע בין כוכבים: אנטרפרייז) ועד סוף המאה ה-24 (במסע בין כוכבים: פיקארד) כאשר העונה השלישית והעונה הרביעית של מסע בין כוכבים: דיסקברי מתרחשות במאה ה-32. עם זאת, הזיכיון גם מתאר היסטוריה בדיונית של כדור הארץ, באמצעות עלילות המשלבות מסע בזמן.
סדר האירועים בזיכיון מסובך בשל קיומם של מספר צירי זמן מקבילים ושונים, וגם בשל סתירות פנימיות ומחלוקות. הסדרה המקורית, למשל, נמנעה בדרך כלל מהקצאת תאריכים בעולם האמיתי למסגרת העתידנית שלה, ובמקום זאת השתמשה בשיטת תאריכי הכוכבים. ממסע בין כוכבים: הדור הבא ואילך הזיכיון החל להקצות תאריכים לאירועים המתרחשים בו בצורה קונבנציונלית.
כרונולוגיה ואירועים
ציר זמן זה מבוסס על מודל הכרונולוגיה של מסע בין כוכבים המתואר להלן, בתוספת נתונים מהאתר "startrek.com".
הערה: רבים מהתאריכים הללו הם קירובים, שכן השיחות בסדרות מהן הם נגזרים כוללות לרוב מילות הערכה כגון "מעל", "יותר מ.." או "פחות מ..".
האסון האווירי בפרקלטון
האסון האווירי בפרקלטון התרחש ב-23 באוגוסט 1944. מפציץ אמריקאי מדגם קונסולידייטד B-24 ליברייטור התרסק אל תוך מרכז הכפר פרקלטון (Freckleton) במחוז לנקשייר שבבריטניה ופגע במספר מבנים. בתאונה נספו 61 אנשים, מהם 38 ילדים. זה היה אחד מאסונות התעופה החמורים ביותר בבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה.
התאונה
שדה התעופה וורטון בלנקשייר שימש בשנת 1944 את חילות האוויר של צבא ארצות הברית. בבוקר יום האסון המריאו מהשדה לטיסת ניסוי שני מטוסי B-24 חדשים, שנועדו להימסר לטייסת מבצעית. עקב התפתחות סופה באזור הם נקראו לחזור לשדה. עד שהתקרבו המטוסים לשדה התעופה כבר הפחיתו הרוח והגשם את הראות באזור.
המטוס הראשון התקרב לנחיתה ממערב במסלול 26 וטייסו הודיע למגדל הפיקוח ברגע האחרון שהוא מבטל את הנחיתה ופונה לבצע הקפה נוספת. זמן קצר לאחר מכן פגע המטוס במרכז הכפר פרקלטון, שנמצא מצפון-מזרח לשדה התעופה. קצה כנפו של המטוס, שנמצא בגובה נמוך מאוד, פגעה תחילה בצמרת עץ ולאחר מכן נתלשה מגוף המטוס משפגעה בפינת מבנה. גוף המטוס המשיך לנוע כשהוא פוגע בארבעה מבנים ואז חצה רחוב, פגע בקרקע והתלקח. חלק מגוף המטוס פגע באגף של בית הספר "השילוש הקדוש" שבו למדו ילדים בגיל הגן. דלק שדלף ממכלי המטוס התלקח וגרם לדלקה נרחבת.
בבית הספר שנפגע נהרגו 38 ילדים בני ארבע עד שש וששה מבוגרים. אחד המבנים האחרים שנפגע היה בר ובו נספו 14 - שבעה אמריקאים, ארבעה חיילי חיל האוויר המלכותי ושלושה אזרחים. גם שלושת אנשי צוות המטוס נספו. בסך הכל נהרגו כתוצאה מההתרסקות בו במקום 52 אנשים. אנשים רבים אחרים נפצעו ותשעה מהפצועים נפטרו בימים שלאחר מכן.
לאחר התאונה
דו"ח החקירה של האסון קבע כי סיבת ההתרסקות המדויקת איננה ידועה, אך כי טייס המטוס לא הבין את מידת הסכנה הטמונה בסופה שהתפתחה אלא כשהיה בגישה הסופית לנחיתה, מועד בו כבר לא נמצא בגובה ובמהירות מספיקים לשם תימרון. האפשרות של כשל מבני בגוף המטוס לא נשללה, אך כיוון שהמטוס נהרס כליל לא ניתן היה לבדוק אפשרות זו באופן ממצה. הדו"ח ציין כי רבים מטייסי ארצות הברית שהגיעו לבריטניה הקלו ראש בעוצמת הסופות המקומיות והמליץ כי באימוניהם תודגש הסכנה הטמונה בסופות אלו.
אנדרטה לנספים הוקמה בחצר כנסיית הכפר ואנדרטה נוספת הוצבה באתר התאונה בשנת 2007. גן זיכרון וגן משחקים לילדים ניבנו בכפר בכספים שאספו אוויראים אמריקאים ונפתחו באוגוסט 1945. אולם זיכרון להרוגים נחנך בכפר בשנת 1977.
צבי יגנדורף
צבי יָגֶנְדוֹרְף (Zvi Jagendorf; נולד ב-1936) הוא סופר ומתרגם ישראלי, פרופסור אמריטוס בחוגים לאנגלית ולתולדות התיאטרון באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה
יגנדורף נולד בווינה בירת אוסטריה למשפחה ציונית דתית ובמאי 1939, לאחר האנשלוס, נמלט עם הוריו ל תחילה שהו בלונדון, אחר כך עברו לכפר נידח בויילס, ב-1944 עברו לעיר לידס, ובשנת 1945 חזרו ללונדון. אמו נפטרה שהיה בן 10
הוא למד ספרות אנגלית באוניברסיטת אוקספורד, ולאחר סיום לימודיו, בשנת 1958, עלה לישראל לבדו והתגורר בירושלים. הוא עבד כשחקן, מבקר תיאטרון וכעורך חדשות ברדיו. יגנדורף שימש כפרופסור חבר בחוגים לספרות אנגלית ולתיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים.
בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 שיחק בתיאטרון החאן במחזות "נוח" ו"הכל כלום".
בשנת 2001 יצא לאור הרומן הראשון פרי עטו, Wolfy and the Strudelbakers. זהו ספר סמי-אוטוביוגרפי, העוסק בחייה של משפחת פליטים יהודית שהגיעה מווינה ללונדון בתקופה של מלחמת העולם השנייה ואחריה דרך עיניו של הילד וולפי. הספר יצא בעברית בהוצאת עם עובד בשנת 2002, בתרגומו של יוסי מילוא בשם "וולפי ואופֵי השטרודלים". הספר זכה בפרס סגיטריוס של איגוד הסופרים האנגלי, ונכלל בין המועמדים הסופיים לפרס בוקר בשנת 2001 (והיה בכך לישראלי הראשון שמועמד לפרס).
בשנת 2018 פרסם את הנובלה "Coming Soon: The Flood", שעלילתה מתרחשת בירושלים המחולקת בשנות ה-60 ובמרכזה, קבוצה של אנשים מרקע מגוון המעלים מחזה על סיפור המבול התנכ"י.
חיים אישיים
יגנדורף נשוי ואב לשלושה.
מדיניות כלכלית
מדיניות זו, מושפעת בדרך כלל ממוסדות בינלאומיים כמו קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי כמו גם מהאמונות הכלכליות והפוליטיות של הממשלה.
להלן דוגמאות לסוגים שונים של מדיניות כלכלית הקיימים כיום:
המדיניות הכלכלית מכוונת להשגת מטרות ספציפיות על מנת לשפר תחומים כמו אינפלציה, אבטלה וצמיחה כלכלית. על מנת להשיג מטרות אלו, על הממשלה להיעזר בכל האמצעים והכלים העומדים לרשותה. אלה בדרך כלל כוללים: שיעורי הריבית, היצע הכסף, הוצאות הממשלה, שערי חליפין והיבטים רבים אחרים שעל הממשלה לבחון.
ג'ייסון בונהם
ג'ייסון ג'ון בונהם (מאנגלית: Jason John Bonham; נולד ב-‏15 ביולי 1966) הוא מתופף בריטי שהתפרסם בעיקר כבנו של ג'ון בונהם מתופף להקת הרוק הכבד לד זפלין. בונהם השתתף בהופעתה המפורסמת של הלהקה בשנת 2007.
ביוגרפיה
בונהם החל לתופף לראשונה בגיל 4, ואף הופיע עם אביו באלבום ההופעה של לד זפלין The Song Remains the Same. בגיל 17 הצטרף לראשונה ללהקת "Airrace". ב-1985 הצטרף ללהקת "Virginia Wolf". ב-1988, שימש בונהם כמתופף באלבום "Outrider" של ג'ימי פייג', לשעבר גיטריסט לד זפלין. באותה שנה הופיע בונהם עם חברי לד זפלין הנותרים בהופעת חגיגית יום השנה ה-40 לאולפני אטלנטיק רקורדס בניו יורק.
ב-1989 השתתף בפסטיבל "Moscow Music Peace Festival" שם ביצע את השיר המפורסם של לד זפלין "Rock and Roll", יחד עם כוכבי רוק רבים נוספים. באותה שנה הוא הקים את להקתו "בונהם". בספטמבר באותה שנה הוציאה הלהקה אלבום ראשון בשם "The Disregard of Timekeeping". למרות הצלחה יחסית באלבום זה, לאחר שחרור האלבום ב-1992, שהתקבל בקרירות רבה, פירק בונהם את הלהקה.
ישיבת רינה של תורה
ישיבת רינה של תורה (מכונה גם "אורחות־כרמיאל" או בראשי התיבות רש"ת) היא ישיבה גדולה חרדית ליטאית בכרמיאל שהוקמה על ידי הרב אהרן יהודה ליב שטינמן כסניף לישיבת "ארחות תורה". ראש הישיבה ומייסדה הוא הרב אברהם סטוארט.
ג'ייסון בונהם
ביוגרפיה
בונהם ניגן במשך השנים עם מוזיקאים שונים, ואף שיתף פעולה עם מוזיקאים רבים בסרט רוק סטאר משנת 2001.
ישיבת רינה של תורה
הקמת הישיבה
בכ"ה אדר תשע"א נערך כנס היסוד בבית הגראי"ל שטינמן. באותו מעמד מונה הרב אברהם סטוארט לעמוד בראשות הישיבה. עם תחילת זמן קיץ תשע"א, ראש חודש אייר, הגיעו לישיבה 35 תלמידים שהיוו את גרעין היסוד של הישיבה. הישיבה נכנסה למבנה בית ספר הפלמ"ח לשעבר ברחוב הזית 10 בכרמיאל ושוכנת שם עד היום.
צוות הישיבה
ראש הישיבה הוא הרב אברהם סטוארט (חתנו של הרב אליעזר דינר) וראש הקיבוץ הוא הרב ראובן אברמוביץ. המשגיחים הם הרב שמעון עמנואל (עד לעזיבתו בתשפ"ג), הרב אהרון איראם והרב יוסף פלונצ'ק. והר"מים הם הרב משה בונים שכטר, הרב אליקים געציל גולדווסר (חתנו של הרב חיים קלופט), הרב רפאל זליבנסקי (בנו של הרב חיים זליבנסקי) והרב יקותיאל פישל (חתנו של הרב יעקב אדלשטיין). הישיבה מנוהלת על ידי הרב יעקב וירז'בינסקי המנהל את מוסדות ארחות תורה.
ג'ייסון בונהם
ביוגרפיה
ב-1995 השתתף בונהם כנציג של אביו, ג'ון בטקס בו הוכנסו לד זפלין להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
ישיבת רינה של תורה
התפתחות הישיבה
בהקמת הישיבה למדו בה 35 תלמידים. שנתיים לאחר מכן כבר מנתה הישיבה כמאה תלמידים. נכון ל-2022 לומדים בישיבה כ-500 תלמידים והיא הישיבה השניה בגודלה בפריפריה, אחרי ישיבת תושיה תפרח.
ג'ייסון בונהם
ביוגרפיה
ב-1997 הוציא בונהם את אלבום הסולו שלו "In the Name of My Father – The Zepset – Live from Electric Ladyland" כמחווה לאביו.
ב-12 בספטמבר 2007 הוכרז כי בונהם יכנס לנעליו של אביו וישמש כמתופף בהופעת האיחוד ההיסטורית שערכה לד זפלין ב-10 בדצמבר 2007. בונהם שימש כמתופף במשך כל ההופעה ועבודתו זכתה לביקורות ולשבחים רבים. ההופעה יצאה לאחר מכן כסרט וכאלבום בשם Celebration Day.
ישיבת רינה של תורה
התפתחות הישיבה
לישיבה מיוחס חלק גדול מההתפתחות החרדית בכרמיאל. בראיון ל"יתד השבוע" אמר רבה של העיר, הרב אברהם צבי מרגלית "הישיבה חוללה שינוי אדיר בעיר". הרב פנחס סירוקה, סגן ראש העיר כרמיאל אמר בראיון למוסף סוכות של יתד: "הישיבה היא העוגן של הקהילה".
ג'ייסון בונהם
ביוגרפיה
בסוף 2009 הצטרף ללהקת הרוק הכבד "Black Country Communion".
ישיבת רינה של תורה
התפתחות הישיבה
בתשע"ח ועדת ההקצאות של עיריית כרמיאל הורתה לישיבה לפנות את הבניין, בעקבות כך תושב העיר פתח בעצומה נגד המהלך, בדבריו אמר כי "הישיבה הורידה את רמת האלימות בשכונה והפכה אותה משכונת עוני ופשע לשכונה שאפשר להתהלך בה בביטחון". ביוני 2020 התקיים דיון משפטי שבמהלכו נקבע כי מועד הפינוי ידחה בשנתיים.
ג'ייסון בונהם
ביוגרפיה
ב 2012 ייצג שוב את אביו בטקס קבלת פרס מרכז קנדי שהוענק ללד זפלין.
חיים אישיים
בונהם נשוי לג'אן צ'ארטריס. לזוג שני ילדים, ילד בשם ג'אגר, וילדה בשם ג'אז.
ישיבת רינה של תורה
קהילת הישיבה
מהישיבה הסתעפה קהילה המורכבת ברובה מבוגרי הישיבה ומונה כ-100 משפחות. מוסדות הקהילה הם כולל אברכים בו לומדים אברכי הקהילה, בית כנסת "תורה ותפילה", תלמוד תורה "כאייל תערוג" ובית ספר "משכנות תמר". רב הקהילה הוא הרב יקותיאל פישל, אחד מהרמי"ם בישיבה.
חליל (יצירה מוזיקלית)
חליל היא יצירה לחליל צד ותזמורת קאמרית מאת המלחין האמריקאי לאונרד ברנשטיין, אשר נכתבה בשנת 1981. אורך ביצוע ממוצע של היצירה הוא כ-16 דקות.
הרקע לכתיבת היצירה וההקדשה של ברנשטיין
"חליל" נכתבה לזכרו של סמל  (1954-1973), אשר נפל כתותחן-טנק במהלך מלחמת יום הכיפורים כשהיה בן 19 בלבד, וקיבל לאחר מותו את עיטור המופת על תפקודו בקרב.
טננבוים למד אצל אורי טפליץ, זכה במלגות ובתחרויות מטעם קרן שרת והקונסבטוריון הישראלי למוסיקה, והשתתף כחלילן ראשון בתזמורת הגדנ"ע ובתזמורת הנוער של עיריית תל אביב.
בחייו הקליט טננבוים יצירות רבות, ביניהן פסקול הסרט לאן נעלם דניאל וקס, הסוויטה התזמורתית השנייה בסי מינור של באך ועוד. הקלטותיו יצאו לאור בתקליט "החליל שלא נדם – קטעים לחליל בביצוע ידין טננבוים" (הד ארצי, 1975).
תזמור
הרכב התזמורת הדרוש לביצוע היצירה הוא איננו סטנדרטי, וכולל סקציית כלי הקשה מורחבת:
מבנה מוזיקלי
בעוד שבסימפוניית "קדיש" ובבלט דיבוק עושה ברנשטיין ניסיונות בשיטה הדודקפונית, הרי שב"חליל" השימוש בטכניקה זו הוא מורחב בהרבה.
ציפורי שלג לא עפות
ציפורי שלג לא עפות (באנגלית: Snowbirds Don't Fly) היא קשת סיפור, שפורסמה בחוברות הקומיקס גרין לנטרן ביקום DC על ידי חברת ההוצאה לאור DC קומיקס, ונמשכה לאורך שתי חוברות בין אוגוסט/ספטמבר לאוקטובר/נובמבר 1971. את הסיפור כתב דניס או'ניל, בעוד ניל אדמס אייר אותו.
חליל (יצירה מוזיקלית)
מבנה מוזיקלי
"חליל" התקבל בחיוב על ידי מבקרי המוזיקה ; מבקר המוזיקה של הוושינגטון טריביון ציין, כי "היצירה מצליחה לתאר בעזרת המוזיקה את האימה במהלך המלחמה על ידי דימוי לחישות מסויטות וזוועות חסרות שם".
עוד צוינו בביקורת הדואט בין תפקיד חליל האלט והויולה, כלי ההקשה אשר מדמים את קולות המלחמה, וכן הדעיכה האיטית של תפקיד הסולו לקראת סיום היצירה, המסמלת את מותו הטרגי של ידין.
ציפורי שלג לא עפות
העלילה מציגה את ההתמכרות לסמים של רוי הרפר, עוזרו של גיבור-העל החץ הירוק, והמאבק של החץ והאל ג'ורדן בסחר בסמים. זו התצוגה השנייה במדיום הקומיקס של סמים, לאחר קשת הסיפור "הגובלין הירוק נולד מחדש" בחוברות דמותו של ספיידרמן בחברה המתחרה מארוול קומיקס. "ציפורי שלג לא עפות" נחשבת לאחד הסיפורים הידועים ביותר של החץ הירוק, והיא זכתה מלבד שבחי המבקרים ופרס שהאזאם גם למכתב הוקרה אישי של ראש עיריית ניו יורק ג'ון לינדזי.
חליל (יצירה מוזיקלית)
בכורות של היצירה וביצועים נוספים
הבכורה נערכה בבריכת הסולטן שבירושלים, ישראל בתאריך 27.05.1981.
ציפורי שלג לא עפות
קשת הסיפור התפרסמה בחוברות Green Lantern Vol. 2 #85-86, כשתאריך היציאה המוטבע על שעריהן הוא אוגוסט ונובמבר 1971 בעוד בתוך החוברת עצמה תאריכי היציאה הכתובים הם ספטמבר ואוקטובר 1971 – ועל כן השימוש בלוכסן בנוגע ליציאה לאור.