cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברנקו צרבנקובסקי
בבחירות של שנת 1990 נבחר לחבר האספה של מקדוניה, בית הנבחרים. עם היווסדה של מפלגת האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה באפריל 1991, נבחר צרבנקובסקי לעמוד בראשה, תפקיד אותו מילא עד שנת 2004 ולאחר מכן שוב בין שנת 2009 לשנת 2013.
בספטמבר 1992 נבחר לראש ממשלתה השני של מקדוניה לאחר שזכתה לעצמאותה מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. הוא עמד בראש הממשלה גם במהלך הבחירות שהיו ב־1994 וזכה לכהונה נוספת עד 1998. צרבנקובסקי נבחר לראש הממשלה שוב בשנת 2002 לאחר שמפלגתו זכתה ברוב הקולות בבחירות שנערכו באותה השנה וכיהן בתפקיד עד 2004. בשנה זו נבחר לתפקיד נשיא מקדוניה, לאחר שהנשיא בוריס טרג'קובסקי נהרג בתאונת מטוס.
צ'ייקה (כדורגל)
אצטדיון הקבוצה
מגרש הבית הוא האצטדיון המרכזי בכפר פסצ'אנוקופסקויה המכיל 2,000 מושבים. בשל חוסר התאמת המגרש, לתקני הליגה הלאומית, לא אושר לקבוצה לארח בו משחקים במסגרת הליגה ומאז עונת 2019/2020 היא מארחת ברוסטוב ארנה, המכיל כ-43,000 מושבים.
סמל הקבוצה
מהקמתה ועד 2017 השתמשה הקבוצה בסמל כדור על רקע גלי ים. כיוון שהקמע של הקבוצה היה שחף, שהוא גם התרגום המילולי לשם המועדון מרוסית ("צ'ייקה"), בשנת 2017 הפך השחף גם לסמל הקבוצה הרשמי. לקראת עונת 2020/2021 בוצע שינוי נוסף לסמל הקבוצה, השחף בגרסה מאוירת יותר וסמלית.
הישגים
אליפות ליגת הכדורגל המקצוענית הגביע הרוסי בכדורגל
אריך פוקס
פוקס החל את הקריירה שלו כמכונאי רכב והצטרף לשורות המפלגה הנאצית ולאס אה במאי 1933. בשנת 1940 שובץ בתוכנית T4 אותנסיה, ושימש כנהגו האישי של אירמפריד אברל כשאברל היה המנהל האחראי של מרכזי ההמתה בברנבורג ובברנדנבורג. פוקס נכח בהוצאות רבות להורג בגז של נכים ומוגבלים.
מידע נוסף
בפברואר 1942 שובץ במחנה ההשמדה בלז'ץ למשך שישה שבועות על מנת להתקין את תאי הגזים במחנה. לאחר מכן, באפריל עבר למחנה סוביבור למשך ארבעה שבועות.
בעודו בסוביבור, פוקס הפעיל את המנוע בהמתות נוספות בגז. לאחר שהועלה לדרגת אס-אס שארפיהרר, נשלח למחנה טרבלינקה תחת פיקודו של מנהלו הקודם אברל. בהמשך העיד:
לקראת סוף 1942 פוקס חזר לזמן קצר למרכז האותנסיה בברנבורג. בהמשך, מדצמבר עד פברואר 1943 הוצב במוסד פסיכיאטרי בגרמניה, שם היה מעורב ב"מחקר אותנסיה" ושוב נכח בפעולות של המתה הגז. במרץ 1943 פוקס הוצא מתוכנית האותנסיה ופועלו ברצח המוני וברצח העם היהודי הסתיים.
לאחר המלחמה עבד כנהג משאית, מכונאי רכב ואיש מכירות כלי רכב. פוקס הועמד לדין במשפט בלז'ץ שנערך במינכן בשנים 1964-1963 אך זוכה. הוא נעצר שוב והועמד לדין במסגרת משפט סוביבור בהאגן. ב-20 בדצמבר 1966 פוקס נמצא אשם בסיוע לרצח המוני של 79,000 אנשים ונידון לארבע שנות מאסר בלבד.
דונלד דאק
דונלד דאק (באנגלית: Donald Duck) הוא דמות הנפשה ודמות ספרותית. הוא כיכב בספרי קומיקס שונים ונוצר על ידי חברת וולט דיסני. דונלד הוא ברווז לבן עם רגליים ומקור בצבע צהוב - כתום. דונלד בדרך כלל לובש חולצת ימאים וכן כומתת ימאים, אך הוא אינו לובש מכנסיים (מלבד הפעמים שהוא הולך לשחות). סה"כ יצאו 178 סרטי דונלד דאק עד היום.
היסטוריית הדמות
הסרט הראשון בו השתתף דונלד, התרנגולת הקטנה והחכמה מסדרת Silly Symphonies, יצא לאקרנים ביום ב-9 ביוני 1934 ואורכו היה 7 דקות. בסרט המבוסס על סיפור העם התרנגולת האדומה הקטנה, היה על דונלד וידידו פטר החזיר לעזור לתרנגולת לזרוע תירס. שניהם טענו שלקו בכאב בטן על מנת להתחמק מהעבודה, והתרנגולת פיתתה אותם לשתות שמן קיק על מנת להתגבר על כאב הבטן המדומה.
על פי הקומיקס של דונלד דאק שיצא בשנת 1942, דונלד מגויס (Donald Gets Drafted), שמו המלא הוא דונלד פונטלרוי דאק (Donald Fauntleroy Duck). לפי הסרט שלושת הקבלרוס משנת 1944, יום הולדתו של דונלד הוא יום שישי השלושה עשר.
תכונותיו האופייניות של דונלד הן נטייתו לאגור כעסים עד להתפרצות, כניסה לצרות רבות, קצרות רוח במצבי לחץ ותמימות מה. למרות זאת, כשאין מתח או בעיות בדרך כלל מוצג דונלד כעצלן, אדיש, עם שפת דיבור באנגלית צווחנית כך שבקושי אפשר להבין מילה מדבריו.
בשנת 2004 קיבל דונלד דאק כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד והצטרף לדמויות מצוירות אחרות להן כוכבים כמו באגס באני ומיקי מאוס.
דיבוב
קולו המפורסם של דונלד שבזכותו ניתן לזהות אותו בכל סרט, בוצע עד שנת 1985 על ידי השחקן קלרנס נאש, והחל מ-1987 עבר התפקיד לטוני אנסלמו. בגרסאות המדובבות לעברית, דיבב את דונלד תחילה השחקן יוסי טימן, תפקיד שהפך למזוהה עמו, ואולם בשנת 1991 החליף אותו המוזיקאי שי נובלמן שמילא תפקיד זה כעשרים שנה. נובלמן דיבב את סרטוניו הקלאסיים הישנים שרובם גם הופיעו על קלטות ו-DVD כמו גם את סדרות הטלוויזיה דונלד דאק וצוות קוואק, אגדות ברווזים, בית העכבר, המופע המצליח דיסני על הקרח וסרטים כמיקי וגבעול השעועית (1947), דונלד בארץ מתמטיקסם, בן המלך והעני (1990), מיקי, דונלד, גופי: שלושת המוסקטרים (2004). בסוף שנות ה-90 נבחר נובלמן על ידי אולפני דיסני כ"מדבב דונלד הטוב" תואר אותו חלק עם עמיתיו האמריקאי והגרמני.
משנת 2009 דונלד דובב על ידי ניר נדיר בהפקות "מועדון החברים של מיקי מאוס", "מיקי מאוס: הרפתקאות מבולבלות", "מיקי מאוס: כייף של בית" ו"מיקי מאוס: סיפורן של שתי מכשפות".
השפעות תרבותיות
בשנת 1978 ביצע הזמר מייק בורשטיין שיר על דמותו של דונלד דאק שנקרא "דונלד דק" בפסטיבל שירי ילדים שזכה במקום השלישי.
בשנת 1993 תבעה חברת וולט דיסני את המאייר דודו גבע על שימוש מנוגד לזכויות יוצרים של דמותו של דונלד דאק בספרו הברווז.
דגם פיאג'ו פפרינו שהיה אב טיפוס של קטנוע קונספט כונה על ידי הטכנאים והמהנדסים שעסקו בפיתוחו "דונלד דאק" בגלל צורתו המשונה. הדגם היה מתוצרת יצרנית הרכב הדו-גלגלי פיאג'ו. התכנון ובניית אב-הטיפוס היו בין השנים 1944–1943 לאחר שאנריקו פיאג'יו החליט לחזור לייצור וספות לקראת סוף מלחמת העולם השנייה במגמה לייצור מוצר עממי וזריז בעלות נמוכה שיכול להיות בעל שימוש נרחב ומענה לדרישה לניידות פרטנית שהביעו האיטלקים בעקבות הסכסוך המלחמתי.
אריסטובולוס השני
אריסטובולוס השני (ביוונית: Αριστόβουλος Β΄; 100 – 49 לפנה"ס) היה מלך יהודה וכהן גדול במשך ארבע שנים (67–63 לפנה"ס) והיה טוען לכתר גם בשנים שלאחר מכן. בנם הצעיר של מלכי יהודה, אלכסנדר ינאי ושלומציון אלכסנדרה, ואחיו של הורקנוס השני.
לא ידוע אם היה לו גם שם יהודי בנוסף על שמו היווני, אם כי סביר להניח שהיה לו שם עברי, כפי שהיה גם לאביו, לאחיו ולבנו, מתתיהו אנטיגונוס.
אריסטובולוס השני נשלח עם בניו לרומא לאחר שנלחם בפומפיוס והובס. הצליח לחמוק מרומא ושב אל יהודה, קיבץ סביבו צבא והסב לרומאים אבידות כבדות לפני שנכנע להם במכוור.
קרב הירושה
במהלך כהונתה של שלומציון, הגיע אריסטובולוס אל המלכה עם משלחת של הצדוקים, ובטענה שהצדוקים חוששים מנקמנות הפרושים דרשו שיתנו להם משרות בניהול מבצרי הממלכה, ואיימו שאם לא תיענה לדרישתם הם יחברו למלך הערבים. המלכה שנבוכה מהאיום הסכימה למסור להם את ניהול רוב המבצרים, למעט שלושה מבצרים מרכזיים שהחזיקו את אוצרות הממלכה.
בהמשך מספר יוסף בן מתתיהו, כי "לאחר זמן לא רב שלחה את אריסטובולוס עם צבא לדמשק נגד תלמי הקרוי בן מניאוס, שהיה שכן קשה לעירם. אולם הם לא עשו דבר הראוי לציון וחזרו". יצחק אייזיק הלוי מסיק מכך שבעקבות האיום על המלכה קיבל אריסטובלוס גם תפקיד כמפקד הצבא.
כאשר חלתה שלומציון, מרד בה אריסטובולוס, תוך ניצול השליטה של בני בריתו הצדוקים במבצרי הממלכה. כפי שמתאר יוסף בן מתתיהו:
כאשר הורקנוס ונכבדי העם מחו באוזני שלומציון אלכסנדרה היא אסרה את משפחתו של אריסטובולוס ואמרה לשואלים כי עיקר הכח הצבאי ואוצרות המדינה בידם והם יכולים לעשות כחפצם, אך היא לא תתערב בעניין בגלל חולשתה. יצחק אייזיק הלוי מפנה את תשומת הלב לכך שאריסטובולוס נאלץ לשכור לו חיל זר וטען שהדבר נבע מכך שהוא לא היה פופולרי בעיני העם שלא רצה בו אלא בהמשך שלטון הפרושים.
הפניה לרומאים
כוחו של מחנה אריסטובולוס, שנטה אחרי הצדוקים, עלה על זה של הורקנוס אחיו. אחרי קרב כושל באזור יריחו האחרון נאלץ להימלט. הוא עלה אל ירושלים. שם נכנע לאחיו וויתר לו על המלוכה ועל הכהונה הגדולה.
אריסטובולוס שלט ארבע שנים ביהודה. המשיך בכיבושי אביו אלכסנדר ינאי וחתר לשעבד את הנוכרים השכנים. במיוחד התפרסם בספינות המלחמה שמיקם על החופים ושרדפו אחרי סוחרים ותבעו מהם תשלום מס.
אנטיפטרוס (אבי הורדוס), התגורר בירושלים, והיה בן למשפחה אדומית מיוחסת. חלה התקרבות בינו לבין הורקנוס, שהחזיק בעמדת "אחי המלך", והוא הזהירו שאריסטובולוס עוד עלול להורגו. לעזרתו של הורקנוס גייס את בעל בריתו, מלך הנבטים חרתת, והשניים יצאו לקרב על יהודה. אריסטובולוס הובס והתבצר בבית המקדש. נשתמר בתלמוד סיפור מימי המצור, על האופן שבו נמשכה תוך כדי כך עבודת הקורבנות:
בינתיים, תוך כדי התמשכות המצור, הגיע בשנת 65 לפנה"ס מפקד הצבא הרומי סקוורוס לאזור סוריה. אריסטובולוס שיחד אותו ולפיכך הוא צידד בו. בעזרת תמיכה זו הבריח אריסטובולוס את הורקנוס ואת ידידיו הערבים והרג בהם. תומכיו שלטו על ירושלים, והוא התיישב במבצר אלכסנדריון (בבקעת הירדן, מצפון לים המלח).
משבא פומפיוס, מפקדו של סקוורוס, בעצמו לסוריה, הגיעו לדמשק שני האחים היריבים והעלו טענותיהם.
מסופר שהגיעה גם משלחת שלישית, אולי פרושית באופייה, שלא הייתה מרוצה כלל מקיומה של מלכות ביהודה, והציעה להשיב את מסורת השלטון של הכוהן הגדול.
נראה שליבו של פומפיוס לבסוף נטה לכיוונו של הורקנוס. לדעתו של יוסף בן מתתיהו, זאת משום שאריסטובולוס היה גאה מכדי להתחנף אליו די הצורך.
ההשתלטות הרומית
כל אותו זמן המשיכה העבודה בבית המקדש כרגיל. כותב יוסף בן מתתיהו:
לפי עדותו, שנים עשר אלף יהודים נהרגו, ביניהם כאלה אשר "הפילו את עצמם מראשי המגדלים, ומקצתם יצאו מדעתם למראה הפורענות ושלחו אש מסביב לחומה ונשרפו חיים".
אולם הדבר שהכאיב לעם יותר מכל היה חילול קודש הקודשים. פומפיוס נכנס אליו, למקום שבו הותרה הכניסה רק לכוהן הגדול ביום הכיפורים, אך לא שלח ידו אל האוצרות וחידש את העבודה כסדרה. את הורקנוס הוא מינה לכוהן גדול.
אריסטובולוס ובניו מתקוממים
אריסטובולוס נשבה, הובא עם משפחתו לרומא ובסוף ספטמבר 61 לפנה"ס הוּצעד בחרפה בתהלוכת הניצחון, בראשה נישאו כתובות עם שמות הארצות שנכנעו, אחרי המרכבה של פומפיוס. בנו אלכסנדר השני נמלט, חזר לארץ, אסף צבא והתבצר באלכסנדריון. המצביא הרומי אולוס גביניוס נשלח להתמודד עמו, ואחרי מצור ותבוסות נאלץ אלכסנדרוס להיכנע ולבקש חנינה. בהשגת פשרה סייעה אשתו של אריסטובולוס, אם אלכסנדרוס, שעזרה בהסגרת הורקניה ומכוור, שני מבצרים נוספים של המורדים.
השקט עדיין לא הגיע לארץ, שכן בשנת 57 לפנה"ס אריסטובולוס עצמו ברח מרומא והנהיג מחדש את המרד היהודי. גביניוס מינה את מרקוס אנטוניוס למפקד הפרשים ושלח אותו כנגד אריסטובולוס. אף על פי שברשות אריסטובולוס היה צבא גדול הרבה יותר, הקרבות הסתיימו במהרה אחרי כמה אלפי הרוגים נוספים מבין היהודים ובשנת 56 לפנה"ס אריסטובלוס הושב לרומא יחד עם בנו, אנטיגונוס השני. גם מרד נוסף של הבן אלכסנדר הסתיים בצורה דומה.
בינתיים הגיע קראסוס לסוריה ויצא למלחמה על הפרתים, לא לפני שעשה מה שלא עשה פומפיוס וחמס את אוצרות בית המקדש. קראסוס נהרג, אבל ממלא מקומו קסיוס הצליח להימלט ושב ליהודה, שם הרג מתקוממים אוהדי אריסטובולוס, ביניהם פתואל, מנהיג צבאי יהודי, שבעבר השתייך למחנה הורקנוס והפך לעמוד התווך של תומכי אריסטובולוס.
ברומא עלה אז יוליוס קיסר. בשנת 49 לפנה"ס הוא שחרר את אריסטובולוס ושלח אותו עם צבא להילחם על יהודה כדי להיות לו בן ברית במלחמתו עם פומפיוס, בתקוה שימשוך אליו את תמיכתה של האוכלוסייה ביהודה והארצות סביבה, אולם תומכים של פומפיוס הצליחו להרעיל אותו. גופתו הוצפנה בדבש זמן רב עד שנשלחה לבסוף על ידי מרקוס אנטוניוס אל קברות המלכים ביהודה. גם בנו אלכסנדר השני מת באותו זמן, כאשר נידון להמתה בעריפת ראש בידי בית דין רומאי, ביוזמתו של פומפיוס. את בנו אנטיגונוס השני ושתי אחיותיו, אסף אליו תלמי בן מינאי ששלט בכלקיס. הוא שלח את בנו פיליפיון אל אשקלון להוציאם מידי אמם, וזה לקח את אחת הבנות, אלכסנדרה, לאשה. מאוחר יותר הרג תלמי את בנו ונשא את אלכסנדרה בעצמו. מילדיו של אריסטובולוס שנותרו, עתיד היה אנטיגונוס השני לרשת את המלוכה ביהודה.
דריה מעוז
דריה מעוז (נולדה ב-1969) היא סופרת, סוציולוגית, ואנתרופולוגית ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה וגדלה בירושלים לרבקה ולמשה מעוז. בתקופת שירותה הצבאי הייתה כתבת בביטאון חיל האוויר הישראלי. למדה משפטים והתמחתה בבית המשפט המחוזי. לאחר הסמכתה עבדה כעורכת דין במשך חצי שנה, אך מיד שבה לכתיבה. היא הגישה את התוכנית "מפתח הלב" ברדיו ירושלים.
מעוז עבדה כעיתונאית בעיתונים שונים כמו ידיעות אחרונות, מסע אחר, ליידי גלובס, לאשה. סיימה תואר שני ותואר שלישי במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה חברתית באוניברסיטה העברית. עבודת הגמר שלה בתואר השני עסקה בתרמילאים הישראלים בהודו, ונכתבה בהדרכת פרופ' ויקטור עזריה. עבודת הדוקטור שלה המשיכה ועסקה בנסיעות של ישראלים להודו ונכתבה בהדרכת ויקטור עזריה והרווי גולדברג. היא המשיכה לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת בן-גוריון.
מעוז מלמדת במכללת הדסה בירושלים. תחומי התמחותה כיום הם זוגיות והורות.
מעוז נשואה ואם לשני בנים. אחותה היא פרופסור יפעת מעוז.
ענת קוריאל
ביוגרפיה
נולדה ברמת גן. היא נצר למשפחת אנוסים ענפה מספרד, מהכפר קוריאל שליד טולדו, שהוגלתה לפורטוגל ב־1492.
בשנים 1992–1995 למדה לתואר ראשון ולתעודת הוראה בלשון וספרות עברית באוניברסיטת בר־אילן. השלימה את התואר השני בספרות עברית מאוניברסיטת בר־אילן בשנת 1997. עבודת התזה שלה הייתה מונוגרפיה על המשורר יאיר הורוביץ.
משנת 1995 ועד 2013 שימשה ענת מורה לספרות בתיכון חדש בתל אביב, היא עזבה את מקצוע ההוראה עם הסימנים הראשונים למחלת הפרקינסון, שאובחנה אצלה בגיל 46.
בשנת 2013 ייסדה קוריאל, יחד עם המשוררת רונית ליברמנש, את האתר לשירה עברית חדשה ליריקה, לזכר המשורר שי אריה מזרחי.
קוריאל החלה לכתוב בעקבות מות אחיה, ששם קץ לחייו. ספר הפרוזה חתכים יצא לאור בהוצאת הספריה החדשה בעריכת מנחם פרי בשנת 1999. בשנת 2019 החלה ענת בכתיבת סדרת הסיפורים הקצרים בשם "גברת פרקינסון", היוצאים לאור באתר ליריקה ועיקרם סיפורים מהווי חולי הפרקינסון. ספר שיריה את נמצאת, אני מרגישה יצא לאור בינואר 2023.
כמו כן, קוריאל פרסמה שירים במגזינים עמדה, יקום תרבות, חדרים, עכשיו, מאזנים, עיתון 77, גג, "זוטא" ו"פואמה", ובעיתונים ידיעות אחרונות, הארץ, ynet ומעריב.
ענת קוריאל נשואה בשלישית לגיא חצרוני והיא אם לשני בנים. מתגוררת בכפר סבא.
רוורס טרנסקריפטאז
רוורס טרנסקריפטאז (באנגלית: Reverse Transcriptase; לפי האקדמיה: טְרַנְסְקְרִיפְּטָז הוֹפְכִי וכן מכונה בעברית בשם: "המשעתק במהופך") הוא אנזים שמקורו בנגיף מסוג רטרו וירוס, שיוצר עותק של DNA על בסיס mRNA בתהליך שנקרא שעתוק לאחור (Reverse Transcription). כיוון קריאת החומר הגנטי מתרחש בתא בדרך כלל מה-DNA אל ה-RNA, שמו של האנזים ניתן לו בשל כיוון פעולתו ההפוך. האנזים התגלה על ידי הווארד מרטין טמין, דייוויד בולטימור ורנאטו דולבקו, להם הוענק במשותף פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ב-1975.
אנזים זה נודע במיוחד בהקשר לנגיף ה-HIV הגורם למחלת האיידס שהוא רטרו וירוס. תרופות המשבשות את פעילותו של האנזים מהוות קו הטיפול העיקרי בטיפול התרופתי כנגד המחלה.
בנוסף מהווה האנזים חלק עיקרי במחזור החיים של ווירוס ה-HBV - הגורם לצהבת נגיפית מסוג B, ואשר מקנה לו את הכרוניות האופיינית למחלה.
בתאים אאוקריוטים (בעלי גרעין), משמש רוורס טרנסקריפטאז לפעילות של רטרוטרנספוזונים. כמו כן, אחראית גרסה של רוורס טרנסקריפטאז בשם טלומראז להארכת הטלומרים המגינים על קצות הכרומוזומים ברקמות עובריות או סרטניות.
האנזים משמש בביוטכנולוגיה על מנת לייצר קטעי DNA לצורך אנליזה שלהם וכן למציאת מוטציות.
שלמה פישר
הרב שלמה יהונתן יהודה פישר (כ"ט בשבט תרצ"ב, 6 בפברואר 1932 – י"ד בכסלו ה'תשפ"ב, 18 בנובמבר 2021) היה ראש ישיבת איתרי, דיין ואב בית דין בבית הדין הרבני בירושלים. זוכה פרס הרב קוק לספרות תורנית לשנת תשמ"ח, וזוכה פרס ירושלים לספרות תורנית על ספרו "דרשות בית ישי" לשנת ה'תשס"א.
ביוגרפיה
נולד בירושלים לדבורה ואהרן פישר. סבו הרב שלמה פישר, היה רבה של אלבה יוליה. אביו היה מאנשי ה"פרושים" בירושלים. לאחר פטירת האב נפוצו שמועות שהוא ירה במנהיג ההמון הערבי שבא לפרוע ביהודים במאורעות תרפ"ט, אך יש המפקפקים בשמועות אלה. בהיוולדו נקרא "יהונתן יהודה", אך לאחר מספר חודשים נפטר אבי אביו רבי שלמה פישר, רב קהילת הסטטוס קוו אנטה של קרלסבורג ותלמידם של הכתב סופר ורבי יצחק דב במברגר, ולכן נוסף לו השם "שלמה" על שם סבו.
התייתם מאב בגיל צעיר. בהקדמה לספריו הוא מציין לטובה את הרב יחיאל מתתיהו דייוויס שגידל אותו ואת אחיו וטיפל בהם במסירות. למד בישיבת מיר בירושלים, אצל הרב אליעזר יהודה פינקל.
נפטר בי"ד בכסלו ה'תשפ"ב, ונטמן בהר הזיתים בירושלים.
שיטת לימודו ודעותיו
דרכו הייתה מבוססת על בירור של מושגי יסוד, על בקיאות רחבה ועל ביקורתיות. זיהה עצמו כתלמיד מובהק למשנתו התלמודית של הרב אברהם ישעיהו קרליץ. הוא גם המליץ על עיון מרובה בספרי האחרונים. הוא הרבה לעסוק בספרי בעל קצות החושן הנודע ביהודה ורבי עקיבא איגר, ואף מסר בביתו שיעור שבועי בספריהם. הוא היה בקיא בפילוסופיה היהודית, וההדיר את ספרו של רבי חסדאי קרשקש, "אור השם".
דרכו באגדה דומה לדרכו בהלכה. בדרשותיו הוא ליבן את משמעותם של רעיונות יסוד תוך שימוש במקורות מגוונים, לרבות תורת הקבלה, אותה למד מפי הרב מרדכי שרעבי, ובתורת החסידות בהשראתם עשה שימוש רב בתורת הרמז (ראשי תיבות, סופי תיבות וגימטריאות). בדרשותיו ניכרו ידיעותיו בפילוסופיה, בתולדות עם ישראל ובהיסטוריה כללית. הרב פישר התבטא על סגנונו זה, שהוא על פי דרך הדרש שבתורה.
קליפורד (סדרת טלוויזיה)
בשנת 2004 הופץ סרט המבוסס על הסדרה בשם "ההרפתקה הגדולה של קליפורד".
שלמה פישר
שיטת לימודו ודעותיו
יצא נגד הרב שלמה אבינר, על רקע הקלות במראות דם נידה שפסק לנשים, וכתב על אודותיו "הרשע אבינר מכשיל בנות ישראל באיסורי כריתות" וקרא לנדותו.
משפחתו
בשנת 1953 נשא לאישה את לאה (נפטרה בב' טבת ה'תשע"ז), בת הרב אליעזר דוד ברנד, מחברי מערכת אוצר הפוסקים ומראשי מפעל הש"ס. לזוג נולדו שמונה ילדים. ביניהם:
קליפורד (סדרת טלוויזיה)
בשנת 2019 נוצר לסדרה אתחול בעל אותו שם, ובשונה מהסדרה המקורית, מהספרים ומקלטות הווידאו שיצאו בשנת 1988, קליפורד יכול לדבר עם אמילי בשפת בני האדם ולא בנביחות.
עלילה
העלילה מספרת על כלב אדום וגדול בשם קליפורד, היוצא בכל פרק עם חבריו להרפתקאות מרתקות.
שלמה פישר
תלמידיו
על תלמידיו נמנים:
קליפורד (סדרת טלוויזיה)
דמויות ומדבבים
במאי ומפיק הדיבוב בעברית היה קובי אשל.
שלמה פישר
תלמידיו
גם בעלי רקע תורני מועט השתתפו בשיעוריו ופנו אליו בשאלות הלכתיות. אף על פי שאורח חייו של הרב פישר חרדי, באו לשיעוריו גם דתיים לאומיים והוא נתן שיעורים בישיבות דתיות-לאומיות. ואף השתתף בחגיגת יום ירושלים ה'תש"ן בישיבת מרכז הרב ונשא דברים על חשיבותה של ירושלים, אלו נדפסו בהמשך בספרו "בית ישי".
עצמות נפייר
עצמות נפייר הוא כינוי לעזר חישוב, שהומצא על ידי ג'ון נפייר על מנת להקל על חישוב פעולות כפל וחילוק, ומאפשר לבצען בעזרת פעולות חיבור וחיסור בלבד. כינוי נוסף לעזר חישוב זה הוא רבדולוגיה (ביוונית ραβδoς רבדוס הוא מוט והמשמעות של λóγoς היא מילה). במוטות מוטבעות או חרוטות עמודות מלוח הכפל, ובעזרתם מצטמצמת פעולות כפל לחיבור, ופעולות חילוק לחיסור. ניתן להיעזר בהם גם לחישוב שורש ריבועי. נפייר פרסם את המצאתו בעבודה שהודפסה באדינבורו שבסקוטלנד ב-1617.
נפייר נחשב לממציא הלוגריתם טבעי ולוגריתמים בכלל, שגם בעזרתם ניתן לבצע פעולות כפל וחילוק באמצעות חיבור וחיסור בלבד, שתי ההמצאות הללו קשורות בשמו, אך אינן קשורות זו לזו, ומבוססות על עקרונות מתמטיים שונים.
החשבונייה מורכבת מלוח התחום במסגרת. המשתמש מניח את מוטות נפייר בתוך המסגרת על מנת לבצע כפל או חילוק. הקצה השמאלי של הלוח מחולק ל-9 ריבועים הממוספרים מ-1 עד 9. מוטות נפייר מורכבים מרצועות עץ או מתכת, שעל אחת מפניהם או על שתיהן חרוטה שורה מלוח הכפל. עצמות נפייר הם מוטות בעלי חתך מרובע, שבכל אחת מארבע פניהם חרוטה עמודה כזו. אוסף של "עצמות" כאלו עשוי להיטמן באריזה נוחה לנשיאה.
כל מוט מייצג ספרה מסוימת, ועל פניו מופיעה העמודה שמתאימה לעמודה של ספרה זו בלוח הכפל, בתשעה ריבועים, או משבצות, המייצגות את השורות בלוח. הריבועים, פרט לעליון, מחולקים לשניים על ידי קו אלכסוני, כשבמחצית אחת רשומה ספרת האחדות, ובמחצית השנייה ספרת העשרות של המכפלה המתאימה. להמחשה, בריבוע הרביעי של מוט 7, ובריבוע השביעי של מוט 4, המכפלה היא 28, ובשני ריבועים אלו מופיע 8 מתחת לאלכסון, ו-2 מעליו.
כפל
לחישוב מכפלה, משתמשים במוטות המתאימים לספרות הנכפל, ומסדרים אותם במסגרת, כך שיופיע בשורה הראשונה. המשמעות היא שכדי לכפול מספר בן ארבע ספרות, נחוצים 40 מוטות, משום שאותה ספרה יכולה להופיע מספר פעמים בנכפל. כאשר המוטות חרותים משני צידיהם, די בעשרים מוטות לשם כך, ובדומה, די בעשר עצמות (שבכל אחת מהן ארבעה טורים) לכפל כול מספר בן ארבע ספרות. בעזרת עשרים עצמות אפשר לכפול במספר כלשהו בן 8 ספרות, ובעזרת שלושים, מספר בן 12 ספרות. בדוגמאות להלן הנכפל הוא בן שמונה ספרות או פחות, וניתן לבצען בעזרת ערכה של עשרים עצמות, או ארבעים מוטות החרותים משני צידיהם.
כאשר העצמות או המוטות המסודרים בקופסה רושמים מספר כלשהו, השורות בקופסה נותנות את המכפלה של מספר זה בספרה המתאימה לשורה. המכפלה לא רשומה ישירות בשורה, וכדי לקוראה, יש לחבר את ספרת האחדות, שרשומה בחלקו התחתון של הריבוע, עם ספרת העשרות של הספרה הקודמת, שרשומה בחלקו העליון של הריבוע במוט הקודם, ובמידת הצורך, להוסיף נשא מפעולת החיבור הקודמת. אחרי אימון קצר, המפעיל לומד "לקרוא" בקלות את המכפלה בספרה כלשהי מהשורה המתאימה בלוח. כדי לכפול במספר רב ספרתי, קוראים מהקופסה את המכפלה בכל אחת מספרות הכופל, ורושמים אותן זו מעל זו, לפי הסדר, ובהסטה המתאימה. כשכל המכפלות החלקיות רשומות, מחברים אותן לקבלת המכפלה.
חלקה השני של הפעולה זהה למעשה לחלק השני של שיטת הכפל שנלמדת בבתי ספר, כשההבדל הוא שהשיטה המקובלת דורשת לזכור את לוח הכפל - טבלה בת מאה תאים, אך עקב סימטריות הכפל והתנהגות 0 ו-1, המשמעות היא שיש לזכור 36 מכפלות "מעניינות".
נחשב את מכפלת 46,785,399 ב-7. יש להניח על הלוח את המוטות שמתייחסים ל-46,785,399 כפי שניתן לראות באיור ולקרוא את התוצאה מהרצועה האופקית בשורה 7 שמספרה מופיע בצד הלוח. על מנת להפיק את המכפלה, יש לשים לב, עבור כל מקום מימין לשמאל, אילו מספרים נמצאו על ידי הוספת ספרות בחלקים האלכסוניים של הרצועה (תוך שימוש בנשא היכן שהסכום הוא 10 או יותר). תמונה:Napier-example-1.png
אם נתבונן באיור מימין לשמאל, ספרת האחדות היא (3) (האלכסון הראשון מכיל 3 בלבד), ספרת העשרות היא (6+3=9) (שכן האלכסון השני מכיל את הספרות 6 ו-3), ספרת המאות היא (6+1=7) וכך הלאה. יש לשים לב שבמיקום של ספרת המאות אלפים, היכן ש-5+9=14 אנו מותירים את הספרה 4 ואת הנשא 1 אנו מעבירים לחיבור הבא (נבצע דבר דומה עבור ספרת העשרה מיליון עבורה מתקיים 4+8=12).
בכפל שברים הכתובים בצורה עשרונית, הפעולות מתבצעות באופן זהה, ומיקום הנקודה העשרונית הוא סכום מיקומן בכופל ובנכפל: כשבנכפל שלוש ספרות אחרי הנקודה, ובכופל שתיים, במכפלה הנקודה תופיע לפני הספרה החמישית מימין, כלומר במכפלה תופענה חמש ספרות אחרי הנקודה.
חילוק
חילוק יכול להתבצע באותו אופן. נחלק 46,785,399 ב־96,431. נניח את המוטות של המחלק (96431) על הלוח כפי שמומחש באיור שלהלן. באמצעות החשבונייה, נמצא את כל המכפלות של המחלק עם הספרות 1 עד 9 על ידי קריאת המספרים המוצגים. יש לשים לב שהמחולק בעל 8 ספרות בעוד שלמכפלות שהתקבלו על ידי כפל בספרות 1 עד 9 יש תמיד 6 ספרות (למעט המכפלה הראשונה בספרה 1). זו הסיבה שיש באופן זמני לקטום את הספרות "99" שב-46,785,399 כך שיוותר המספר 467853. כעת, יש למצוא את אחת מ־9 המכפלות הגדולה ביותר שהיא קטנה מהמחלק הקטום. במקרה זה, המכפלה היא 385,724. כפי שניתן להבחין באיור שלהלן: מאחר ש־ 385,724 מצוי בשורה 4 של החשבונייה, נסמן "4" כספרה השמאלית ביותר של המנה. בנוסף יש לרשום את המכפלה שנבחרה (385,724), בישור לשמאל, מתחת למחלק המקורי ואז לחסר את שני הגורמים. ההפרש המתקבל הוא 8,212,999. יש לחזור על הצעדים שלעיל: קטימת המספר ל-6 ספרות, בחירת מכפלה גדולה ביותר קטנה מהמספר הקטום, כתיבת ספרת השורה כספרה הבאה של המנה ולבסוף הפחתת המכפלה הנבחרת מההפרש שנמצא בצעד הראשון. מעקב אחר האיור יבהיר את הצעדים המתבקשים. יש לחזור על הצעדים עד אשר תוצאת ההפרש קטנה מהמחלק. המספר הנותר הוא השארית. תמונה:Napier-example-3.png
בדוגמה שלעיל התקבלה המנה 485 (שכן נעשה שימוש במכפלות של שורות 4,8,5) ושארית 16,364. ניתן לעצור כאן ולהשתמש בצורה השברית של התשובה.
מציאת שורש ריבועי
מציאת השורש הריבועי עושה שימוש בעצם נוספת שנראית מעט שונה מהיתר שכן היא מכילה 3 עמודות. העמודה הראשונה בעלת 9 ריבועים 1, 4, 9, ... 64, 81,  העמודה השנייה מכילה מספרים זוגיים 2 עד 18 והעמודה האחרונה מכילה מספרים מ 1 עד 9.
נמצא כעת את השורש הריבועי של 46,785,399 בעזרת העצמות. ראשית, נקבץ את הספרות בזוגות החל מימין כך שנקבל: 99 53 78 46.
לאחר מכן יש לקחת את הזוג השמאלי ביותר 46. יש לבחור את הריבוע הגדול ביותר על עצם השורש הריבועי אשר עדיין קטן מ-46. זהו המספר 36 מהשורה השישית.
מאחר שהשורה השישית נבחרה, הספרה הראשונה בפתרון היא 6. קריאת העמודה השנייה מהשורה השישית על עצם השורש הריבועי גוררת הצבת 12 על הלוח. כעת יש להפחית את הערך 36 בעמודה הראשונה מ-46. לזה נצרף את הזוג הבא של הספרות שהוא המספר 78. כך תתקבל השארית 1,078. בסוף שלב זה, הלוח וחישובי הביניים יראו כך:
אדוניס (משורר)
עלי אחמד סעיד אסבר (בערבית: علي أحمد سعيد إسبر; נולד ב-1 בינואר 1930), המוכר יותר בשם העט אדוניס (בערבית: أدونيس) הוא משורר ואינטלקטואל סורי שחי גם בלבנון וצרפת. כינויו מתייחס לאל פיניקי, סמל של התחדשות מחזורית.
חייו
אדוניס נולד בסוריה, בכפר סמוך ללטקיה, למשפחה מהעדה העלווית. ב-1954 השלים את לימודי הפילוסופיה שלו באוניברסיטת דמשק. שנה לאחר מכן נעצר לשישה חודשים בשל פעילותו במפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית, מפלגת ימין קיצוני הקוראת להקמת אימפריה סורית על שטחי לבנון, ישראל, עיראק, ירדן, כווית וקפריסין. לאחר ששוחרר עבר לגור בביירות, שם ייסד, בשיתוף עם המשורר הסורי יוסוף אל-ח'אל, את מגזין השירה שִׁעְר (שירה). בתקופה זו גם נטש את השקפותיו הלאומניות הקיצוניות. בעקבות מלחמת האזרחים עזב אדוניס את לבנון בשנת 1975 ועבר לפריז, שם החל לשמש כמרצה לערבית בסורבון. אדוניס ידוע כמבקר של הסגירות של העולם הערבי כלפי תרבות המערב. במפגש אנשי רוח ישראלים וערבים, שנערך בספרד ב-1993, התבטא בעד ביטול החרם התרבותי על ישראל ובעד יצירת קשרי תרבות בין ערבים ליהודים. בעקבות דברים אלו סולק מהתאחדות הסופרים והמשוררים הערבים שבדמשק. כיום הוא מתגורר בפריז. בשנת 2011 זכה בפרס גתה.
עצמות נפייר
מציאת שורש ריבועי
כעת יש למצוא את המספר הגדול ביותר הקטן מהשארית הנוכחית 1,078. ניתן להיווכח ש-1,024 מהשורה השמינית הוא הערך הגדול ביותר שעדיין קטן מ-1,078.
אדוניס (משורר)
שירתו
אדוניס פרסם יותר מעשרים ספרי שירה. בשירתו הוא משתמש בתבניות מסורתיות של שירה ערבית קלאסית, על אף שהוא מכניס לתוכן תכנים מודרניים. הוא משלב בשירתו מוטיבים מהתרבות הפיניקית העתיקה, ומכאן גם לקוח כינויו הספרותי, על שמו של האליל הפיניקי אדוניס. אדוניס מקורב למשורר הישראלי נתן זך והשניים אף הוציאו אסופת שירים משותפת. אדוניס נחשב כמועמד לקבלת פרס נובל לספרות.
עצמות נפייר
מציאת שורש ריבועי
כמו קודם, יש לצרף 8 כדי לקבל את הספרה הבאה של השורש הריבועי, ולהחסיר את הערך 1,024 של השורה השמינית מהשארית הנוכחית 1,078 כדי לקבל 54. יש לקרוא את העמודה השנייה של השורה השמינית, 16, ולמקם מספר על הלוח על פי ההנחיות הבאות. המספר הנוכחי על הלוח הוא 12. יש להוסיף לו את הספרה הראשונה של 16 ולצרף את הספרה השנייה של 16 לתוצאה. לכן יש למקם על הלוח: 12 + 1 = 13 → צרף 6 → 136
אדוניס (משורר)
פרסים
בשנת 1999 זכה אדוניס בפרס נונינו הבינלאומי.
עצמות נפייר
מציאת שורש ריבועי
הלוח וחישובי הביניים נראים כעת כך.
אדוניס (משורר)
פרסים
בשנת 2011 זכה אדוניס בפרס גתה הגרמני לאמנויות..
קישורים חיצוניים
משיריו שתורגמו לעברית:
עצמות נפייר
מציאת שורש ריבועי
הספרה הבאה של השורש הריבועי היא 3. יש לחזור על אותם צעדים כמו קודם ולחסר 4,089 מהשארית הנוכחית 5,453 על מנת לקבל 1,364 כשארית הבאה. כאשר מסדרים מחדש את הלוח, יש לשים לב שהעמודה השנייה של השורש הריבועי היא 6, ספרה בודדת. לכן יש לצרף 6 למספר הנוכחי 136 שמצוי על גבי הלוח. 136 → צירוף 6 → 1,366 כך מתקבל המספר 1,366.
יש לחזור על הפעולות פעם נוספת. הערך המקסימלי על הלוח כעת אשר קטן מהשארית הנוכחית של 136,499 הוא 123,021 מהשורה התשיעית.
הלכה למעשה, לרוב אין צורך למצוא את הערך של כל שורה על מנת למצוא תשובה. ניתן לנחש באיזו שורה תהיה התשובה על ידי הסתכלות במספר שנמצא על העצמות הראשונות בלוח והשוואתו עם הספרות הראשונות של התוצאה. אולם בדיאגרמות אלה, מוצגים הערכים של כל השורות למען הבהירות. כדבר שבשיגרה, נצרף 9 לתוצאה ונפחית 123,021 מהשארית הנוכחית.
כעת השתמשנו בכל הספרות של המספר שלנו, אך עדיין קיימת שארית. המשמעות היא שקיבלנו את החלק השלם של השורש אך עדיין יש חלק שברי. יש להבחין בכך שאם באמת קיבלנו את החלק השלם של השורש, התוצא הנוכחית בריבוע (6,8392 = 46,771,921) חייבת להיות הריבוע הגדול ביותר שעדיין קטן מהמספר 46,785,399.
הרעיון הזה משמש לאחר מכן להבנה כיצד פועלת השיטה, אך לעת עתה נמשיך לייצר ספרות נוספות של השורש.
כעת נחבר שני אפסים לשארית כדי לקבל שארית חדשה של 1,347,800. העמודה השנייה בשורה התשיעית של עצם הריבוע מכילה את הערך 18 והמספר הנוכחי על הלוח הוא 1,366. לכן נחשב : 1,366 + 1 → 1,367 → הוסף 8 → 13,678 ונציב 13,678 על גבי הלוח. הלוח וחישובי הביניים כעת נראים כך :
השורה התשיעית מכילה 1,231,101 וזהו הערך הגבוה ביותר שעדיין קטן מהשארית ולכן הספרה הראשונה של החלק השברי של השורש היא 9.
יש לחסר את הערך של השורה התשיעית מהשארית ולרפד באפסים כדי לקבל שארית חדשה שערכה 11,669,900. העמודה השנייה בשורה התשיעית מכילה 18 עם הערך 13,678 על גבי הלוח לכן יש לחשב: ולהציב 136,798 על גבי הלוח.
ניתן להמשיך בצעדים אלה על מנת למצוא מספר ספרות כרצוננו. יש לעצור כאשר הושג הדיוק הרצוי או לחלופין כאשר השארית היא אפס ואז המשמעות היא שהשגנו את השורש הריבועי המדויק. כדי למצוא שורש של מספר שאינו שלם, למשל 54,782.917. הכול זהה, למעט העובדה שיש להתחיל על ידי קיבוץ כל הספרות משמאל ומימין לנקודה העשרונית בזוגות. כלומר יש לקבץ את 54,782.917  כך: 7 91. 82 47 5, ואז יש למצוא את השורש הריבועי מתוך זוגות אלה.
שינויים
תמונה:Napier_Modification.png במהלך המאה ה-19, עצמות נפייר עברו שינוי על מנת שיהיו קלים לקריאה. המוטות החלו להיבנות בזווית של 65° כך שהמשולשים שאותם היה צורך לחבר היו מיושרים אנכית. במקרה זה, בכל ריבוע במוט, ספרת האחדות ממוקמת מימין וספרת העשרות (או ספרת האפס) ממוקמת משמאל. המוטות נבנו כך שהקווים האנכיים והאופקיים היו גלויים יותר מקו המפגש של המוטות. כך שני הרכיבים של כל ספרה בתוצאה היו קריאים יותר. ניתן להיווכח באיור עד כמה ברור ש: 987654321 כפול 5 = 4938271605.
מוטות ז'נאי-לוקאס
ב-1891 פיתח מהנדס רכבות צרפתי, אנרי ז'נאי (Henri Genaille), שכלול של עצמות נפייר, המבוסס על מאמר של אדואר לוקאס, ומכונה מוטות ז'נאי-לוקאס, או מוטות ז'נאי. בעזרת המוטות נחסך הצורך ב"פענוח" העצמות על ידי חיבור ספרת היחידות לעשרות והוספת הנשא. המוטות בנויים באופן שכל ספרה בהם מעבירה את הנשא הנכון, כלומר ספרת העשרות שלה, לספרה הבאה.
תיאור
כמו עצמות נפייר, כל מוט מתאים לספרה מסוימת. המוט בנוי מכותרת, הספרה עצמה, ותחתה תשע משבצות,  שמתאימות למכפלת הספרה בספרות 1 עד 9.
בצידה הימני של כל משבצת רשומות ספרות, אחת תחת השנייה, ובצידה השמאלי חץ או שני חיצים, המצביעים על אחת הספרות במוט הבא. החץ מייצג את ספרת העשרות של המשבצת, ומחליף את הספרה השמאלית בעצמות נפייר.
הספרה העליונה במשבצת היא ספרת האחדות של המכפלה המתאימה של המוט בשורה. הספרות הבאות הן הספרות העוקבות, תוצאת החיבור עם ספרת העשרות מהמוט הקודם.
ספרת העשרות של 16 היא 1, ולכן החץ, או המשולש, מצביע על הספרה השנייה במוט הבא. בספרה החמישית במשבצת נרשם 0, ויש להעביר למוט הבא "עוד עשר". זה נעשה על ידי פיצול המשולשים: מול הספרה 0, והספרות הבאות, נפתח משולש חדש, שמצביע לספרה השלישית במקום לשנייה במוט הבא.
שימוש
כמו במוטות נפייר, וכמו בכפל לפי לוח הכפל, מוצאים את המכפלה בכל אחת מספרות הכופל, ורושמים את המכפלות אחת מעל השנייה בהסטה הנכונה, ומחברים. החילוק מתבצע באותו אופן, כשההבדל בין שתי המערכות הוא הפשטות במציאת המכפלה בכל ספרה רצויה.
מציאת המכפלה בספרה מסוימת היא כדלקמן: מסתכלים על המוט הימני בשורה זו. הספרה העליונה שרשומה במשבצת היא ספרת האחדות של המכפלה. המשולש מצביע לספרת העשרות של המכפלה, במוט הבא, שמצביע לספרת המאות במוט שאחריו, וכן הלאה. ממשיכים בהכוונת המשולשים עד לספרה העליונה, שרשומה במוט האינדקס, לקבלת המכפלה כולה.
דוגמה
בדוגמה הנכפל הוא 52749, ובתחילת הפעולה סודרו את המוטות המתאימים בלוח, כך שהנכפל רשום בשורה העליונה. משמאל למוטות הספרות נמצא מוט האינדקס. ספרת הכופל המודגמת היא 4, ולמען הבהירות, הוסתרו השורות מתחת 5, ושורה 4 הודגשה.
ספרת האחדות של המכפלה היא הספרה העליונה במוט הימני - 6. ספרת העשרות של המכפלה היא 3, והמשולש "מעביר" אותה למוט הבא בהצבעה על הספרה הרביעית, לקבלת ספרת העשרות, 9. ממשיכים בהכוונת המשולשים עד למוט האינדקס, וקבלת המכפלה כולה - 210996.
רושמים את המכפלה, ממשיכים לחשב באותו אופן את המכפלות בשאר ספרות הכופל, ומסכמים.
חישוב בעזרת המוטות הוא קל ונוח יותר מעצמות נפייר, והשימוש בהם התפשט במהירות, אך היה קצר ימים: הם הומצאו בשלהי המאה ה-19, והתפשטות השימוש במכונות חישוב שמה קץ לשימוש בהם, יחד עם השימוש בעצמות נפייר.
חשבונייה העושה שימוש בכרטיסים
בנוסף, דלתות הקופסה מכילות את החזקות הראשונות של הספרות, המקדמים של מקדמי החזקות הראשונות של הבינום של ניוטון ואת הנתונים המספריים של הפאון הרגולרי.
לא ברור מי היה יוצר הקופסה ואם היא ממקור ספרדי או שהגיעה ממקום אחר. סביר שבמקור היא השתייכה לאקדמיה הספרדית למתמטיקה או שהייתה מתנה מהנסיך מוויילס. הדבר היחיד שוודאי הוא שהקופסה נשמרה בארמון. משם היא הועברה לספריה הלאומית של ספרד ומאוחר יותר למוזיאון הארכאולוגיה הלאומי שם היא שמורה עד היום.
בשנת 1876, הממשלה הספרדית שלחה את ההתקן לתערוכה של התקנים מדעיים, שנערכה בקנסינגטון, שם עוררה הקופסה תשומת לב רבה.
נצבא
נצבא החזקות 1995 בע"מ (ראשי תיבות של "נכסי צאן ברזל אגד") היא חברה העוסקת בפיתוח, רכישה, ניהול והשכרה של נדל"ן, הכוללים, בין היתר, מרכזים מסחריים, בנייני משרדים, תחנות מרכזיות ומוסכים. מרבית נכסי הנדל"ן של הקבוצה הושכרו בעבר לאגד, המהווה גם בתחילת המאה ה-21 לקוח גדול של החברה. בעלת השליטה בחברה היא חברת יואל שבבעלות אנשי העסקים קובי מימון וחיים צוף.
היסטוריה
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הייתה שותפה בסוכנות "נוע", יבואנית רכבי "דייהטסו" בישראל. בשנת 1985 רכשה את מלוא הבעלות ובשנת 1989 מכרה את הסוכנות לרמי אונגר.
החל מסוף שנות ה-80 נקלעה נצב"א התנחלות למשבר כלכלי אשר הוביל להליך הבראה שבמרכזו הוקמה חברה חדשה ב-1995 בשם נצבא החזקות. מרבית נכסי המקרקעין והמניות בחברות הבנות שהיו עד אותה עת בבעלות נצבא התנחלות הועברו לבעלותה של נצבא החזקות, וזאת בתמורה להקצאת מניות בנצבא החזקות. נכסי המקרקעין שהועברו לנצבא החזקות כללו נכסים שהיו מושכרים לאגד (תחנות מרכזיות, חניונים, מוסכים ומשרדים) ונכסי מקרקעין רבים נוספים. באותה עת צורפו לחברה שתי קבוצות השקעה נוספות, קבוצת אשטרום נכסים וקבוצת גרנית הכרמל, להן הוקצו 20% ממניות החברה בתמורה להשקעה במזומן.
רכישת השליטה בחברה על ידי קובי מימון
בחודש פברואר 2002 רכש איש העסקים קובי מימון באמצעות חברת נפטא מקבוצת יואל את מניות השליטה בנצבא חברה להתנחלות מידי אגד. העסקה נחתמה על פי שווי של כ-170 מיליון דולר לנצבא החזקות, כ-150% מעל מחיר השוק באותה עת. בספטמבר 2006 השלים קובי מימון את רכישת מלוא השליטה בחברה. כאשר כל המניות הנותרות בנצבא התנחלות שהיו בבעלות חברי אגד נמכרו לאיירפורט סיטי, חברת בת של נפטא מקבוצת יואל, בתמורה ששיקפה שווי של כ־1.1 מיליארד ש"ח לחברה.
התפתחויות נוספות
בחודש פברואר 2009 זכתה החברה במכרז שפרסם מינהל מקרקעי ישראל להקמת שכונת מגורים הכוללת 1,072 יחידות דיור וכן כ-210,000 מטר רבוע לתעסוקה ולמסחר בראש העין, בסמיכות למחלף קסם ולכבישים 5 ו-6.
בחודש אפריל 2009, מכרה נצבא את החזקותיה בתחנה מרכזית אילת לחברת "מנופים פיננסיים" שבשליטת אברהם נניקשווילי וג'קי בן-זקן, תמורת 33 מיליון שקלים.
בחודש אוגוסט 2009, רכשה החברה את מתחם סינמה סיטי גלילות הכולל בתי קולנוע, משרדים ושטחי מסחר. החברה שילמה סכום של כ-406 מיליוני ש"ח עבור המתחם.
בחודש דצמבר 2009 הודיעה החברה על מימוש אופציה שניתנה לה לרכישת 48% ממניות התחנה המרכזית החדשה בתל אביב, התחנה המרכזית היחידה בשימוש אגד שלא נבנתה במקור על ידי נצבא אלא על ידי יזמים פרטיים. התחנה מעולם לא הייתה הצלחה כלכלית ובשנת 2004 נטלה התחנה הלוואה מבנק דיסקונט לצורך מימון פעילותה השוטפת, אלא שהחברה המשיכה לסבול מביצועים חלשים. נצבא רכשה את החובות של התחנה המרכזית לבנק דיסקונט בסך 193 מיליון שקל במחיר של 138 מיליון שקל, כלומר במחיר של כ-71 אגורות לכל שקל של חוב. בתחילת 2011 ניתן צו להקפאת הליכים זמנית בעניין התחנה המרכזית החדשה, ומונה לה נאמן זמני.
ביולי 2015 הוסכם על מיזוג נצבא לתוך חברת האם, איירפורט סיטי, בעסקת חילופי מניות שבסופה יימחקו מניות נצבא מהמסחר בבורסה, והיא תהפוך לחברה בת פרטית של איירפורט סיטי. איגרות החוב של נצבא המשיכו להיסחר בבורסה עד לשנת 2020. ב-14 באוקטובר 2015 הושלמה עסקת המיזוג ונצבא הפכה לחברה פרטית.
נכסים
בבעלות נצבא נכסים בשווי 5.5 מיליארד שקל, הכוללים גם 16 בנייני משרדים ומרכזים מסחריים בצרפת. הנכסים העיקריים של נצבא בישראל הם:
Meddle
הפקה
אף כי השירים באלבום זה משתנים רבות בקצבים ובאופי, Meddle נחשב לרוב ליותר אחיד ברעיונותיו ובשילוב המוזיקלי בין היצירות מאשר האלבום הקודם של הלהקה Atom Heart Mother שיצא לשוק בשנת 1970. שני השירים הראשונים באלבום משתלבים זה בזה בעזרת אפקט קולי של רוח בצורה שבאה לידי ביטוי גם באלבומים מאוחרים יותר של פינק פלויד -The Dark Side of the Moon, ו Wish You Were Here. אף על פי שהאלבום לא התקבל באהדה על ידי המבקרים, הוא זכה להצלחה מסחרית לא רעה; האלבום הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי, וזכה למעמד של פלטינה כפולה על ידי איגוד RIAA האמריקאי ב-11 במרץ,1994.
חלק מהשירים באלבום בוצעו בהופעה בפומפיי, שהוסרטה והפכה לסרט תיעודי חשוב על הלהקה בתקופה שקדמה ליציאת האלבום The Dark Side of The Moon, ונחשבת לתקופה הפוריה ביותר של הלהקה. שמו של השיר Echoes הוא גם שמו של אלבום האוסף של הלהקה, שיצא לאור בשנת 2001, אשר כלל גרסה מקוצרת של השיר.
השיר Fearless שוקע ומסתיים ועליו עולה הקלטת יציע העמידה של קבוצת ליברפול, הקופ, כשהוא שר את המנונם של אוהדי הקבוצה, You'll Never Walk Alone - שירם של רוג'רס והמרסטיין, אשר הפך ללהיט פופולרי בביצוע הלהקה הליברפולית ג'רי והפייסמייקרס.
הרצועה האחרונה באלבום "Echoes" היא הרצועה הארוכה ביותר, ואורכת 23 דקות וחצי. בעיני רבים רצועה זו היא היצירה המרכזית באלבום.
רשימת רצועות
ב-Meddle ישנן 6 רצועות, כאשר האחרונה שבהם מילאה את כל הצד השני של תקליט הויניל:
עטיפה
סטורם ת'ורג'רסון הציע במקור תמונת תקריב של פי הטבעת של בבון כתמונת הצד הקדמי של האלבום. אולם הצעתו נדחתה ברוב קולות על ידי הלהקה, שהודיעה לו דרך שיחה בין יבשתית, בזמן סיבוב הופעות ביפן, שהם מעדיפים שהתמונה הקדמית תהיה של "אוזן מתחת למים". העטיפה הסופית צולמה על ידי בוב דאוולינג. התמונה מייצגת אוזן תחת מים, שאוספת גלים של צלילים (המיוצגים על ידי האדוות בתמונה). ת'ורג'רסון הביע את חוסר שביעות רצונו מעטיפה זו, בטענה שזו העטיפה הכי פחות אהובה עליו מבין העטיפות שעיצב לפינק פלויד: "אני חושב ש"Meddle" הוא אלבום הרבה יותר טוב מהעטיפה שלו". עמיתו של ת'ורג'רסון, אוברי פאוול, הסכים עם קביעתו על העטיפה באומרו:""Meddle" היה בלאגן. שנאתי את העטיפה. אני לא חושב שעשינו עימם צדק בכלל. זו עבודה שנעשתה בלב לא שלם". העיצוב של תמונת האמצע של האלבום (זו הנראית כאשר פותחים את האלבום) הכיל תמונה של הלהקה עצמה (תמונתה האחרונה של פינק פלויד כלהקה עד לאלבום A Momentary Lapse of Reason מ-1987).
מוצב טרמית
מוצב טרמית היה מוצב צה"ל שחלש על ציר פילדלפי באזור רפיח הוא הוקם בשנת 1995 על בסיס מבנה מקומי עד אשר פונה ב-2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות.
המוצב הוקם על ידי צה"ל כדי למנוע מעבר של אמצעי לחימה ומחבלים מרצועת עזה למצרים ומשם לשטח ישראל. המוצב הוקם על בסיס בית ישן בן שלוש קומות, ששכן על מפגש הצירים פילדלפי (ציר גבול ישראל-מצרים) ורחוב צלאח א-דין ברפיח. מיקומו הבעייתי של המוצב, בין רפיח המצרית לרפיח הפלסטינית, כמו גם בידודו הביאו לסיכון עבור חיילי המוצב.
היסטוריה
במהלך האינתיפאדה השנייה לוחמי המוצב חוו שורה של פיגועים באמצעות מטעני חבלה וחפירת מנהרות תופת מתחת למוצב ופיצוצן. בעקבות הפיגועים הרבים וניסיונות ההסתננות הוחלט בשנת 2002 להוסיף "קיר שיגומים" לשני מוצבים מוצב טרמית החדש ולמוצב חרדון.
באוגוסט 2005 יצא צה"ל ממוצב טרמית בעקבות ההתנתקות והיציאה מחלקו הצפוני של ציר פילדלפי.
לאורך כל שנות פעילותו של המוצב איישו אותו לוחמי גדוד הסיור המדברי, חטיבת הנח"ל וחטיבת גבעתי.
סגן חטיבת קטיף, ויקטור סודאי, תיאר בכתבה במעריב את זכרונותיו מהמוצב: "שירתתי בלבנון ובנקודות חיכוך רבות, אבל מאז מלחמת יום הכיפורים לא היה מוצב ישראלי שהיה נתון ללחימה כה קשה ומתמשכת. אין בצה"ל חיילים שעוברים קרבות אש מדי יום כמו הלוחמים במוצב טרמית. קרב רודף קרב והסכנה תמיד מרחפת מעל הראש".
שקד (יישוב)
שקד היא התנחלות ויישוב קהילתי חילוני בגוש שקד שבצפון השומרון.
היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1981 על ידי משקי חרות בית"ר. שמו נקבע בשל עצי השקד הנפוצים באזור.
משקד ניתן לצפות אל השמורה הגדולה "יער ריחן" 2 ק"מ ממערב. פחות מק"מ צפונה לו שוכן היישוב חיננית והתנחלויות נוספות בגושי יישובי שקד בהם טל מנשה וריחן. יישובים פלסטינים סמוכים הם טורה אל ע'רביה מדרום וערקה ונזלת זיד ממזרח.
פועלים ביישוב מעון, שני גני ילדים, בריכת שחייה, ספריה, מכולת, מקווה טהרה, שני בתי כנסת, מעו"ז של תנועת הנוער בית"ר ומספר עסקים זעירים. בצמוד למזרח היישוב מצוי אזור התעשייה שח"ק, ובית הספר היסודי "עומר".
שנפלד
שנפלד (Schönfeld) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו שדה יפה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
Web (דפדפן)
Web הוא דפדפן קוד פתוח המיועד לסביבת לינוקס, ומגיע כרכיב בלתי נפרד של הסביבה הגרפית GNOME.
Web מבוסס על המנוע Webkit אשר עליו מבוססים גם הדפדפנים ספארי וכרום (בעבר הוא היה מבוסס של המנוע גקו, הנמצא בשימוש גם בדפדפנים אותם מפתחת קרן מוזילה) והוא תומך בלשוניות, חסימת חלונות קופצים, ניהול עוגיות ואפשרות לתוספת של הרחבות שונות.
Web נודע בעבר בשם Epiphany. הוא פותח על ידי מרקו פסנטי גריטי, כהמשכו של הדפדפן Galeon.
נוחות השימוש
Web נועד להיות דפדפן פשוט וקל לשימוש, לכן כברירת מחדל הוא מציע מגוון מזערי של תכונות, הניתנות להרחבה באמצעות תוספים שונים.
מערכת סימניות מתקדמת
בניגוד לדפדפנים נפוצים אחרים, מערכת הסימניות של Web אינה מבוססת על תיקיות אלא על קטגוריות, כאשר סימניה מסוימת יכולה להימצא בכמה קטגוריות במקביל. חידוש נוסף בנושא שקיים ב־Web הוא הסימניות החכמות: סימניות היכולות לקבל כארגומט טקסט כלשהו שיוצב במקום המתאים ב־URL. דבר זה מאפשר לדוגמה להשתמש בסימניות לגישה מהירה למנועי חיפוש. הסימניה החכמה מאפשרת ליצור שדה קלט מתאים בסרגל הכלים.
גמישות
תכנונו של Web מאפשר הרחבה של יכולותיו. באמצעות הרחבות באפשרותם של המשתמשים להפעיל אפשרויות שאינן קיימות בברירת המחדל של הדפדפן, כדוגמת "מחוות עכבר" (הפעלת אפשרויות שונות בדפדפן באמצעות לחיצות ותנועות קבועות מראש בעכבר), חסימת פרסומות, סנכרון הסימניות עם שירותי שיתוף סימניות (כמו del.icio.us) ועוד.
ל־Web יש הרחבות רשמיות המתוחזקות על ידי מפתחיו. הרחבות צד שלישי פופולריות ומוצלחות כדוגמת Epilicious זוכות להיכנס לחבילה. הרחבות לדוגמה הן Adblocker, באמצעותו ניתן לחסום פרסומות ב־Web, ו־Greasemonkey, המאפשרת למשתמשים לשנות התנהגות האתרים באמצעות תסריטים.
שילוב עם GNOME
כדפדפן הרשמי של סביבת העבודה גנום, Web הוא בעל שילוב מלא עם סביבת העבודה GNOME - הן מבחינת המראה והן מבחינת ההתנהגות.
נתח שוק
תופעה נוספת המקשה על התפתחות המיזם היא שרבות מהפצות הלינוקס עם סביבת GNOME מחליפות את Web בפיירפוקס כדפדפן ברירת המחדל.
2022 בישראל
2022 בישראל היא השנה בה מדינת ישראל מציינת 74 שנים להקמתה.
נפטרו
(קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022)
הדסה שרמן-פריאל
הדסה שרמן-פריאל (21 באוגוסט 1910 – 27 באוגוסט 1992) הייתה מחלוצות החינוך המוזיקלי בישראל, יושבת ראש התאחדות הבוגרים והחניכים וחברת הוועד המפקח של גימנסיה הרצליה.
ביוגרפיה
שרמן נולדה בקיץ 1910 באודסה, ועלתה לארץ ישראל כתינוקת בת שנה עם הוריה הד"ר משה שרמן, ראשון רופאי האף-אוזן-גרון בארץ וממייסדי ההסתדרות הרפואית, ורבקה ריימיסט.
בוגרת מחזור ט"ז של גימנסיה הרצליה. בתל אביב למדה אצל רבקה בורשטיין-ארבר ואצל אריה אבילאה, ואחר-כך הוסמכה במוזיקה באוניברסיטת לייפציג.
ב-1924 חיברה ביחד עם אחיה מאיר, לימים הציר הכלכלי של ישראל בארצות הברית ומנכ"ל חברת הנפט "פז", את האופרה "אמנון ותמר" שהועלתה בגימנסיה על ידי בני מחזורה. על "אמנון ותמר" סיפרה הדסה:
שרמן לימדה מוזיקה בגימנסיה מאמצע שנות השלושים ועד סוף שנות השישים. ניצחה על תזמורת ומקהלת הגימנסיה, יזמה והקימה מפעלים רבים. העלתה הפקות רבות, בהן "בריאת העולם" של היידן, "אורפיאו ואוארידיצ'ה" של גלוק ו"חליל הקסם" של מוצרט - כולם בביצוע תלמידי הגימנסיה. על הפקת פפגנו כתב נתן דונביץ':
על הפקה מאוחרת יותר, האורטוריה "יפתח" של ג'אקומו קריסימי, שבוצעה ב-1962 כתבה אחת התלמידות:
ב-1934 נישאה שרמן למנצח וולפגנג פרידלנדר (לימים זאב פריאל).
עם צאתה לגמלאות הקימה את התאחדות הבוגרים והחניכים של הגימנסיה ואף עמדה בראשה. אִרגנה כנסי בוגרים ועמדה בקשר אישי עם מאות ואלפי תלמידי הגימנסיה.
בין תלמידיה הרבים היו שהפכו למוזיקאים מקצועיים, בהם המלחין והמעבד גיל אלדמע, נגן הקרן יעקב מישורי והמלחין והמנצח נעם שריף.
בשנת תשמ"ז-1987 הוענק לה תואר יקירת העיר תל אביב-יפו.
ארסקין המילטון צ'ילדרס
ארסקין המילטון צ'ילדרס (באנגלית: Erskine Hamilton Childers; 11 בדצמבר 1905 – 17 בנובמבר 1974) היה מדינאי אירי שכיהן כנשיא אירלנד הרביעי משנת 1973 ועד מותו. בין השנים 1973-1938 הוא היה חבר הדאל אירן, הבית התחתון של הפרלמנט האירי, האירכטס. צ'ילדרס שירת במגוון תפקידים בממשלות אירלנד, בין שאר כשר הדואר והטלגרפיה, כשר הקרקעות, כשר התחבורה והאנרגיה וכשר הבריאות. הוא מונה להיות טנשטה (סגן ראש הממשלה) ב-1969.
אביו, רוברט ארסקין צ'ילדרס, רפובליקן אירי מוביל ומחבר מותחן הריגול "חידת החולות" (The Riddle of the Sands), הוצא להורג במהלך מלחמת האזרחים האירית.
ראשית חייו
צ'ילדרס נולד בלונדון, למשפחה פרוטסטנטית שמוצא מגלנדלוג (Glendalough) שבאירלנד. למרות שגם הוא נולד באנגליה, היה אביו של צ'ילדרס בן לאם אירית והוא גדל במחוז ויקלו ולאחר מלחמת העולם הראשונה הוא עבר להתגורר שם עם משפחתו. אמו של צ'ילדרס, מרי צ'ילדרס, הייתה בת למשפחה מבוסטון שאבות אבותיה הגיעו לאמריקה על סיפון המייפלאואר. רוברט ארסקין צ'ילדרס ואשתו מרי נעשו מאוחר יותר למתנגדים להסדר עם בריטניה שכתוצאה ממנו וקמה מדינת אירלנד החופשית. צ'ילדרס התחנך בבית הספר גרשם, שבעיר הולט שבמחוז נורפוק ולמד באוניברסיטת קיימברידג', מכאן היה המבטא הבריטי שלו האופייני למעמד הגבוה. ב-1922, כשמלאו לצ'ילדרס 16, הוצא אביו להורג על ידי רשויות מדינת אירלנד החופשית באשמת אחזקת נשק, האשמה שהבסיס שלה היה פוליטי. האקדח שאתו הוא נתפס ניתן לו על ידי מייקל קולינס. לפני הוצאתו להורג, כאקט של פיוס, השביע צ'ילדרס האב את בנו כי ידאג ללחוץ את ידו של כל מי שהיה מעורב בהחלטה על ההוצאה להורג. לאחר שהשתתף בטקס ההלוויה של אבניו, שב צ'ילדרס לגרשם ושנתיים לאחר מכן הוא החל ללמוד בטריניטי קולג'.
קריירה פוליטית
עם סיום חוק לימודיו, החל צ'ילדרס לעבוד לזמן מה בתחום התיירות בפריז. ב-1931 הזמין אותו איימון דה ואלירה לעבוד עבור העיתון שהוא ייסד זמן קצר לפני כן, The Irish Press, שם נהייה צ'ילדרס למנהל תחום הפרסום של העיתון. בשנת 1938 הוא קיבל את אזרחותו האירית ובאותה שנה הוא נבחר לראשונה כחבר הבית התחתון מטעם מפלגת פיאנה פול, תפקיד אותו החזיק עד 1973, עת נבחר לנשיאות.
ב-1951 הצטרף צ'ילדרס לממשלה כשר הדואר והטלגרפיה בממשלתו של דה ואלירה. לאחר מכן, בין השנים 1959-1957 הוא שמש כשר הקרקעות וכשר התחבורה והאנרגיה בממשלתו של שון למס ובממשלתו של ג'ק לינץ' כשר התחבורה, שר הדואר והטלגרפיה וכשר הבריאות. ב-1969 הוא מונה להיות הטנשטה (סגן ראש הממשלה).
תקופת הנשיאות
למרות היותו בן 67 עם תחילת כהונתו כנשיא, השיג צ'ילדרס מוניטין של נשיא נמרץ ומסור לעבודה ועד מהרה זכה באהדה ציבורית ובכבוד. יחד עם זאת, יחסיו עם הממשלה שכיהנה אז בהנהגתו של ליאם קוסגרייב ממפלגת פינה גייל, היו מתוחים. מסע הבחירות של צ'ילדרס התבסס על הפיכת תפקיד הנשיא לפתוח יותר, גישה שקוסגרייב ראה בה איום על סדר היום של ממשלתו. הוא סירב לשתף פעולה עם צ'ילדרס ביוזמה שנקט עם כניסתו לתפקיד, הקמתו של צוות חשיבה בארמון הנשיאות שיתכנן את עתיד המדינה. צ'ילדרס שקל להתפטר מהנשיאות, אך הוא שוכנע להישאר בתפקיד על ידי שר החוץ של קוסגרייב, גארט פיצ'ג'רלד. בכל מקרה, צ'ילדרס נותר מנותק מהממשלה. בעוד שהנשיאים שקדמו לו היו מתודרכים על ידי ראש הממשלה אחת לחודש, קוסגרייב עדכן את צ'ילדרס ואת יורשו בתפקיד, קרול או'דלה, אחת לשישה חודשים.
למרות שהיה מתוסכל מחוסר הכוח שהיה בתפקידו, מאמינה בתו של צ'ילדרס, נסה, כי לאביה היה תפקיד חשוב מאחורי הקלעים בהקלת הסכסוך בצפון אירלנד. היא דווחה כי ראש ממשלת צפון אירלנד, טרנס או'ניל, נפגש בחשאי עם אביה בארמון הנשיאות לפחות בהזדמנות אחת.
מותו
מאחר שנמנעה ממנו האפשרות לחולל שינוי באופי תפקיד הנשיא, השקיע צ'ילדרס את כוחותיו בלוח זמנים עמוס של ביקורים רשמיים ונאומים שגבה ממנו מחיר פיזי. ב-17 בנובמבר 1974, זמן קצר לאחר שנשא נאום בפני חברי הקולג' הרפואי בדבלין, לקה צ'ילדרס בהתקף לב. הוא מת באותו יום בבית החולים.
בהלוויה הממלכתית, שנערכה לצ'ילדרס בקתדרלת פטריק הקדוש בדבלין, נכחו מנהיגים רבים מרחבי העולם, כולל לואי מאונטבאטן, שייצג את המלכה אליזבת השנייה, ראש ממשלת בריטניה, מנהיג האופוזיציה ונשיאים ומלכים מאירופה ומרחבי העולם. הוא נקבר בכנסייה הפרוטסטנטית בראונווד (Roundwood) שבמחוז ויקלו.
אלמנתו של צ'ילדרס, ריטה, זכתה לאהדה ציבורית כמו בעלה המנוח. עם מותו, כאשר היא פרסמה הודעה לעיתונות בה הפצירה בעם להפריד את תפקיד הנשיא מהפוליטיקה בבואו לבחור את הנשיא החדש, הגיב קוסגרייב בהציעו למנהיג האופוזיציה ג'ק לינץ', שהגברת צ'ילדרס תמונה כנשיאה בהחלטה פה אחד של כל המפלגות. לינץ' הסכים להביא את ההצעה בפני מפלגתו. יחד עם זאת, כאשר חברי מפלגתו של קוסגרייב הדליפו לתקשורת את דבר התוכנית, נסוג לינץ' מהסכמתו.
תחת זאת הסכימו כל המפלגות למנות את התובע הכללי והשופט העליון לשעבר קרול או'דלה, כיורשו של צ'ילדרס.
משפחה
צ'ילדרס נשא לאישה את רות אלן דאו ב-1925. לזוג נולדו חמישה ילדים. לאחר מותה של דאו ב-1950 נישא צ'ילדרס בשנית ב-1952 לריטה דאדלי. לזוג נולד בת אחת בשם נסה, שמכהנת כחברת הפרלמנט האירופי. ריטה דאדלי מתה ב-2010.
CDNA
cDNA (קיצור של Complementary DNA, "דנ"א משלים") היא מולקולת DNA המסונתזת על בסיס תבנית של mRNA.
cDNA נוצר בתאים אשר נדבקו ברטרו וירוס המכילים חומר גנטי מסוג RNA ואנזים רוורס טרנסקריפטאז אשר באמצעותו התא יוצר שעתוק הפוך ליצירת cDNA. הדנ"א המשלים משועתק במנגנונים העצמאיים של התא ל-RNA של הווירוס ובכך התא משבט את הרטרו וירוס שבו הוא נדבק.
המונח cDNA משמש רבות בתהליכים של הנדסה גנטית, שבמהלכה משעתקים במהופך mRNA ליצירת דנ"א משלים. דנ"א משלים זה יכול לשמש אחר כך לצורכי ריצוף, או לצורכי בניית רצפים גנטיים חדשים.
שימושים במחקר ובתעשייה
על פי הדוֹגמה המרכזית של הביולוגיה המולקולרית, DNA עובר תהליך של שעתוק שמשתמש בו כתבנית ליצירת mRNA. הלה משמש כתבנית לסינתזת חלבון בתהליך התרגום. בתאים איקריוטיים, לעומת תאים פרוקריוטיים, קיימים בתוך רצף הגן אקסונים ואינטרונים. האינטרונים מוצאים מן ה-mRNA בתהליך השחבור, המתרחש בגרעין התא. ה-mRNA הבוגר שמתקבל בתום תהליך השחבור מוצא מן הגרעין אל ציטופלסמת התא ומתורגם לחלבון. כאשר מעוניינים לתרגם חלבון אאוקריוטי בתא פרוקיוטי, נעשה שימוש ב-cDNA המיוצר מן ה-mRNA הבוגר, אשר לא כולל את האנטרונים, ליצירת חלבון תקין.
הכנסת הגן האיקריוטי המקורי לתא הפרוקיוטי, הייתה מובילה לתרגום המקטע כולל האינטרונים שבתוכו, ולקבלת חלבון פגום.