cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עוגניה שמחוני
ברדיו
בשנת 1946 התקבלה כשדרנית לקול ירושלים המנדטורית, עם ריטה פרסיץ, אליהו כרמל, לאה פורת, חנוך גבתון, רות שפירא ויצחק שמעוני, ועם הקמת קול ישראל הייתה אחת הקרייניות הראשונות. ב-14 במאי 1948, כקריינית באולפן המאולתר בירושלים, הודיעה על הכרזת המדינה. בראשית נישואיה לאביב שמחוני, שמרה (כמנהג הרווח בקרב נשות רדיו רבות) את שם נעוריה, ולראשונה הציגה עצמה בשם עוגניה שמחוני בעת שבעלה לחם בלטרון.
היא ערכה את המדור לאישה בתוכנית "יש שאלות" שלימים היה לתוכנית לעקרת הבית, וב-1964 שיבצה את רבקה מיכאלי להגשת התוכנית. במסגרת התוכנית הייתה לשולמית אלוני פינה בשם "הכירי את החוק" בנושאי חוק ומשפט. שמחוני הייתה מראשונות התומכות בתוכניות בשידור חי, וערכה את התוכנית "ישר ולעניין" בהקלטות פומביות.
שמחוני נשלחה לקורס שדרנים בבי.בי.סי. באנגליה. היא יצרה עם אפרים סטן את התוכנית "היום האחרון". באמצע שנות השישים ערכה והגישה סדרת תוכניות בשם "הגבול הארוך", בה סקרה את השינויים בישראל, וראיינה את כל דרגי הצבא.
במשך שנים רבות הייתה אחראית על תוכניות המלל ברדיו, ובמסגרת התפקיד הייתה אחראית על העריכה הלשונית ואיכות ההגשה.
ב-1973 עיצבה את התוכנית "מועדון גיל הזהב", התוכנית הראשונה בישראל ובעולם שעסקה בבני הגיל השלישי. לתוכנית זו שיבצה את חיה יוסף ולאחר מכן את אילנה צור.
בטלוויזיה
בראשית שנות הששים נשלחה לארצות הברית להשתלמות צוות ההקמה לטלוויזיה הישראלית במסגרת מיזם של משרד החוץ האמריקאי, לתקופה של ארבעה חודשים, שכללה סמינר עיוני במכון ניוהאוּז לתקשורת של אוניברסיטת סירקיוז, וחלק מעשי בתחנות טלוויזיה שונות.
בשנים 79–1974 עבדה כעורכת ומפיקה בטלוויזיה הלימודית, היא הטלוויזיה החינוכית. היא הפיקה את התוכנית "מלאכת יד״ עם בתיה עוזיאל. בשנת 1979 הביאה אותה אסתר סופר, מנהלת התוכניות, לטלוויזיה הישראלית והיא ייסדה ביחד עם אדיר זיק ונאוה בודק את המגזין "כפתור ופרח" בהנחיית דוד גרוסמן וורד גנור. המגזין ששודר בשידור חי עסק בארץ ישראל, מרדכי נאור, נורית הירש, כרמל דביר ואבשלום קור הגישו פינות. לאור הצלחת המגזין הוחלט להעבירו לערב. וכך נולדה התכנית "ארץ אהבתי" שהנחה מאיר שלו וביים פנחס הר-זהב. את הפקת התוכנית המשיכה לאחר מותה נעמי קפלינסקי.
משחק, קריינות וכתיבה
ב-1970 פרסמה עם חנה בבלי את ספר נימוסי השולחן "איך אוכלים את זה", שלווה באיוריה של פרידל שטרן.
שמחוני שימשה כקריינית באירועים לאומיים רבים לאורך שנים. בשנותיה האחרונות הקליטה בהתנדבות ספרים לספרייה המרכזית לעיוורים ולבעלי לקויות קריאה.
בראשית 1982 נסעה לדרום אמריקה, בעקבות טיולי שניים מבניה. עם הגעתה לברזיליה לקתה במפרצת מוחית ונפטרה, בת 59 במותה. הייתה אם לארבעה, אייל, מקבל אות זכויות האדם על שם אמיל גרינצוויג, עדי, טל ואיריס, וסבתא לנכדה.
שמחוני תרמה את גופתה למדע, לאוניברסיטה העברית, ולאחר מכן נקברה בעיר ילדותה, הוד השרון.
פול מאסון
פול מישל פייר אדריאן מאסון-נוסם (בצרפתית: Paul Michel Pierre Adrien Masson-Nossam; 11 באוקטובר 1876 - 30 בנובמבר 1944) היה רוכב אופניים צרפתי. האלוף האולימפי הראשון ברכיבה על אופניים מהאולימפיאדה הראשונה בעידן המודרני (אתונה 1896), בעל 3 מדליות זהב.
ביוגרפיה
מאסון נולד במוסטאגאנם אלג'יריה.
באולימפיאדת אתונה (1896) זכה מאסון ב-3 מדליות זהב בכל שלושת המקצים בהם השתתף. במרוץ ספרינט ל-2 ק"מ לפני סטמטיוס ניקולופולוס מיוון ובן ארצו לאון פלמו בתוצאה של 4:58.2 דקות, במרוץ אופניים ל-10 ק"מ בתוצאה של 17:54.2 דקות, לפני לאון פלמו ואדולף שמאל מאוסטריה ובמרוץ אופניים ל-333 מטר בתוצאה של 24.0 שניות, לפני סטמטיוס ניקולופולוס ואדולף שמאל.
באליפות העולם ברכיבה על אופניים שנערכה בגלאזגו סקוטלנד בשנת 1897 זכה מאסון במדליית ארד בתחרות הספרינט.
אלסנדרה אמברוזיו
אלסנדרה קורינה אמברוזיו (לעיתים מבוטא ללא הסימן הדיאקריטי; נולדה ב-11 באפריל 1981) היא דוגמנית ברזילאית.
טיירה בנקס תיארה אותה כ"העתיד של עולם הדוגמנות".
דיוויזיית המילואים ה-158 (ורמאכט)
היסטוריה
ב-26 באוגוסט 1939 הוקמה מפקדת כוחות התחלופה ה-8, אשר ב-10 בנובמבר 1939 שונה שמה לדיוויזיה 158. לאחר מכן היא הועברה לברסלאו, וב-6 בינואר 1940 שונה שמה להדיוויזיה מס' 158. ב-8 בנובמבר 1940 הועברה הדיוויזיה לאלזס, על מנת לפנות שטחי כינוס עבור הכוחות שחזרו מחזית המערבית. ב-1 באוקטובר 1942 הויא הפכה לדיוויזיית המילואים ה-158 ולאחר מכן היא הועברה לשלזיה. ב-1 בינואר 1943 חולקה הדיוויזיה לדיוויזיית הרגלים ה-158 (B) המוצבת באזור פריז ולדיוויזיית הרגלים ה-158 שהוצבה בשטרסבורג באלזס. במהלך ינואר 1943 הועברה היחידה משטרסבורג ללה רושל שעל חוף האוקיינוס האטלנטי הצרפתי. ב-2 ביולי 1944 אורגנה הדיוויזיה מחדש ושמה שונה לדיוויזיית הרגלים ה-16.
אלסנדרה אמברוזיו
אמברוזיו ידועה במיוחד בשל עבודתה עם ויקטוריה'ס סיקרט ונבחרה כדוברת הראשונה של ליין האופנה "PINK". כעת אמברוזיו היא אחת מהמלאכיות של ויקטוריה'ס סיקרט וייצגה בעבר את החברה הבריטית Next.
פרט לקריירת הדוגמנות שלה, משמשת אמברוזיו שגרירה לאומית של "האיגוד הלאומי לטרשת נפוצה" (National Multiple Sclerosis Society).
אמברוזיו נבחרה בידי AskMen.com כמספר 2 ברשימת "99 הנשים הנחשקות ביותר לשנת 2008".
ביוגרפיה
אמברוזיו נולדה בארשים שבברזיל ב-11 באפריל 1981. מוצאם של הוריה איטלקי ופולני.
אמברוזיו הייתה בת שמונה בלבד כשהחליטה לפתוח בקריירת דוגמנות, לאחר שראתה תמונה של נערת השער ודוגמנית העל קארן מולדר. היא נרשמה לכיתת דוגמנות בגיל 12, ובגיל 14 הייתה אחת מ-20 הנערות שהגיעו לגמר תחרות הדוגמנות של סוכנות עלית בברזיל.
היא צעדה בתצוגות אופנה עבור חברות ומעצבים כמו פראדה, לאורה ביאג'וטי, כריסטיאן לקרואה, פנדי, איסי מיאקי, קנזו, כריסטיאן דיור, ניקול מילר, רלף לורן, ג'ורג'יו ארמאני, ואוסקר דה לה רנטה.
היא גם הופיעה על שעריהם של חמישים כתבי עת בינלאומיים, בכללם קוסמופוליטן, Elle, GQ, הרפרס בזאר, מארי קלייר, Ocean Drive, וווג, והייתה לדוגמנית היחידה שהופיעה על השער של גלאמור בארצות הברית, ב-2006.
ב-2004, השיקה ליין בגדי ים משלה אשר נקרא Alessandra Ambrosio by Sais. הוא מכר 10,000 יחידות בחודש הראשון בשוק.
אמברוזיו ידועה בשיתוף פעולה עם מותג לבני הנשים האמריקני ויקטוריה'ס סיקרט. היא הופיעה בתוכנית Victoria's Secret Fashion Show בפעם הראשונה בשנת 2000. ב-2004, נבחרה לתפקיד הדוברת הראשונה של ליין "PINK" של ויקטוריה'ס סיקרט. והוחתמה כ"אנג'לס". ב-2005, צעדה על המסלול בתצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט. אמברוזיו עוררה תשומת לב בתוכנית 2008 של Fashion Show, כשצעדה על המסלול שלושה חודשים בלבד לאחר לידת בנה הראשון. היא פתחה את התצוגה בשנה שאחרי כן.
מעמד האנג'ל של אמברוזיו העמיד אותה במוקד העניין הציבורי, והיא צוטטה תכופות בידי כלי התקשורת כאחת הנשים הסקסיות ביותר בעולם. במאי 2007, בחר בה מגזין פיפל, במסגרת הסקר השנתי שהוא עורך כ"אחת ממאה הנשים היפות ביותר בעולם", ביחד עם עמיתותיה האנג'לס. אמברוזיו נחשבת אחת הדוגמניות בעלות השכר הגבוה ביותר בעולם.
אמברוזיו ייצגה את החברה הבריטית Next וכיכבה בפרסומת הטלוויזיה הראשונה שלה מזה תריסר שנים. היא גם חתומה בסוכנות הדוגמנות Storm Model Management בלונדון.
ביולי 2009, הופיעה אמברוזיו, יחד עם סשה ברון כהן בשער של מארי קלייר, על מנת לקדם את ברונו, סרטו של בארון כהן משנת 2009.
הופעותיה בטלוויזיה
אמברוזיו הופיעה מספר פעמים בטלוויזיה, בעיקר בהופעות קמע כעצמה, ב"הפמליה" של רשת HBO לצידה של איזבל גולאר, בתוכניות "The Late Late Show with Craig Kilborn" ו-"Late Night with Conan O’Brien", כשופטת אורחת בעונה השנייה של התוכנית "פרויקט מסלול" ובתוכניתה של טיירה בנקס, שם התארחה פעמיים. היא הופיעה לצד Regis Philbin בפרסומת להאמר H2. ב-2006, שיחקה בתפקיד קמיע בסרט שובר הקופות "קזינו רויאל", שם הופיעה בקצרה כנערת טניס מספר 1.
ב-2016 הופיעה הופעת קמע בסרט "צבי הנינג'ה: יוצאים מהצללים". ב-2017 שיחקה בסרט ההמשך "גבר גבר 2". ושיחקה בתפקיד אורח בסדרות "אחת שיודעת" ו-"הבחורה החדשה".
חייה האישיים
אמברוזיו מתארת שבוע טיפוסי כ"טיסת סילון מארץ אחת למשנתה עבור צילומים, ובין לבין היא עונה על כמה ראיונות טלפוניים". היא מרבה לבקר את משפחתה בברזיל ומכנה את ארשים, ברזיל, "המקום האהוב עליה ביותר בעולם". נסיעותיה הרבות בעולם, כך טוענת, לא שכנעו אותה אחרת.
ב-24 באוגוסט 2008 נולד לאמברוזיו ולארוסה, איש העסקים הקליפורני ג'יימי מאזור, בת ששמה לואיס אמברוסיו מאזור בפלוריאנופוליס, ברזיל.
אמיליו גאבה
אמיליו גאבה (באיטלקית: Emilio Gabba; 31 במרץ 1927 - 12 באוגוסט 2013) היה היסטוריון איטלקי שהתמחה בהיסטוריה של רומא העתיקה ושימש כפרופסור באוניברסיטת פאביה.
סיים את לימודיו לתואר ראשון בשנת 1948 באוניברסיטת פאביה. בשנים 1955-1958 היה עוזר הוראה באוניברסיטת פאביה. בין השנים 1958 ל-1974 לימד באוניברסיטת פיזה והיה ראש המחלקה להיסטוריה עתיקה ודיקן הפקולטה למדעי הרוח. מחקריו עסקו בין השאר בשינויים החברתיים והכלכליים ברומא בתקופת הרפובליקה האמצעית והמאוחרת. שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת פנסילבניה, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת אוקספורד וכעמית מחקר במכון למחקר מתקדם. הוא ביקר מספר פעמים בישראל ומסר הרצאות אורח באונבריסטאותיה. היה חבר באקדמיה הלינסאנית.
גאבה נפטר ב-12 באוגוסט 2013.
פרס פיליפ ק. דיק
'''פרס פיליפ ק. דיק''' הוא פרס מדע בדיוני אמריקאי המוענק מדי שנה ב"נורווסקון" ובחסות אגודת המדע הבדיוני של פילדלפיה ו(מאז 2005) קרן פיליפ ק. דיק. הפרס נקרא על שם סופר המדע הבדיוני פיליפ ק. דיק, והוא מוענק מאז 1983, שנה לאחר מותו. הוא מוענק מדי שנה לספר המקור הטוב ביותר שהודפס בכריכה רכה בארה"ב.
הפרס נוסד על ידי תומס דיש בסיוע דייוויד ג'י הארטוול, פול ס. וויליאמס וצ'רלס נ. בראון. החל משנת 2016, הוא מנוהל על ידי פט לוברוטו, ג'ון זילברסאק וגורדון ואן גלדר. מנהלים קודמים כוללים את אלגיס באדריס, דיוויד ג'י הארטוול ודיוויד אלכסנדר סמית'.
זוכים ומועמדים
השנה בטבלה למטה מציינת את שנת הוצאת הספר; הזוכים מוכרזים בשנה שלאחר מכן.
פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע
פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע (באנגלית: Africa Movie Academy Awards, הידועים בראשי התיבות AMAA ובשם טקס פרסי AMA) מוענקים מדי שנה כדי להכיר במצוינות בקרב אנשי מקצוע שעובדים בתעשיית הקולנוע האפריקאית, ולאנשים מחוץ לאפריקה אשר תרמו לתעשייה. הפרס נוסד על ידי פיס אנייאם-אוסיגווה (Peace Anyiam-Osigwe), והוא מנוהל באמצעות האקדמיה האפריקאית לקולנוע. בנוסף ללכיבוד וקידום מצוינות בתעשיית הקולנוע של אפריקה, מטרת הפרסים היא גם איחוד של היבשת האפריקנית דרך תרבות ואמנות. הפרס הוא המקביל של פרס האוסקר האמריקאי: האירוע נחשב לאירוע החשוב של השנה בתעשייה, מגיעים לטקס כוכבי קולנוע, פוליטיקאים, התקשורת, וסלבריטאים אחרים, ולזוכים מוענק פסלון. הפרס גם נחשב ליוקרתי ביותר מבין הפרסים האפריקאים לקולנוע.
היסטוריה
הטקס הראשון של פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע התקיים בינגואה, מדינת ביילסה, שבניגריה, ב-30 במאי 2005. עד 2012 כל טקסי הפרס התקיימו באותו מקום, למעט ב-2008 כאשר הועבר הטקס לאבוג'ה מסיבות ביטחוניות. בין 2012 ל-2018 התקיימו הטקסים במקומות שונים, אך הטקס של 2015 היה הראשון שנערך מחוץ לניגריה.
קטגוריות קיימות
נכון ל-2017, האקדמיה האפריקאית לקולנוע מעניקה פרסים ב-28 קטגוריות של הצטיינות:
קטגוריות שבוטלו
מספר קטגוריות עברו שינוי בוטלו או מוזגו. ביניהן:
סטטיסטיקה
הנתונים להלן תקפים נכון לטקס הפרסים ה-13
סרטים
10 ומעלה
במאים
פעמיים ומעלה
שחקניות
פעמיים ומעלה
סרטים
חמש פעמים ומעלה
כביש הנפט (נגב)
כביש הנפט או ציר הנפט הוא כביש רוחבי שנסלל בשנת 1941 בידי חברת הנפט העיראקית, ועל-כן זכה בשמו. כיום מסומן הציר ככביש 224 בחלקו המערבי המחבר את צומת הנגב לירוחם, קטע קצר בכביש 204 בתווך, וכביש 225 בחלקו המזרחי, מירוחם למכתש הגדול. לאלה מתווספת דרך עפר באורך של כשני קילומטרים בתוך המכתש הגדול.
אורכו הכולל של הכביש הוא כ-23 ק"מ, והוא מוליך מצומת הנגב אל אפיק נחל חתירה במרכזו של המכתש הגדול.
תולדות הכביש
לפי התאוריות הגאולוגיות היו סיכויים טובים להמצאות מלכודת נפט הכלואה מעל מי התהום שברכס חתירה בו שוכן המכתש הגדול. המכתש עצמו הוא מעין "קידוח טבעי" ענק המקרב את פני הקרקע אל מרבצי הנפט. בשנות ה-40 של המאה ה-20 החלה חברת IPC בחיפושי נפט במכתש הגדול, ולשם כך סללה את הכביש בשנת 1941, והקימה מחנה פועלים בהר אבנון שעל שפתו הצפונית של המכתש. החיפושים לא הניבו ממצאים ולבסוף הופסקו. הכביש המוליך מזרחה אל מעלה עקרבים, שימש משך שנים כדרך היבשתית היחידה לאילת.
בנובמבר 1980, לאחר לחצים רבים של ראשי ירוחם, הוחל בשיפוץ כביש 224 לצורך פתיחתו מחדש, אולם לאחר שנתיים פשט הקבלן את הרגל לאחר השלמת שני שלישים מהכביש. בעקבות זאת, הכביש נפתח, למרות שלא הושלם, ואנשי ירוחם המשיכו לדרוש את השלמתו. באפריל 1986 החליטה הממשלה להשלים את סלילת הכביש.
לקראת סוף שנת 2008 נסגר כביש 225 לתנועה מפני ליקויים בטיחותיים ומשום שהכביש לא תוחזק שנים רבות, אך נפתח שוב לתנועה נוכח פניה של החברה להגנת הטבע לשר התחבורה ישראל כץ בנימוק שהיות הכביש סגור לתנועה מונעת גישה לאחד הנופים היפים בארץ. במקביל החברה הלאומית לדרכים החלה במקצה שיפורים בטיחותיים בכביש.
Vámonos
Vámonos הוא שיר של שלישיית הדי ג'יים הולנדיים קריס קרוס אמסטרדם, שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית אלי ברוק והראפר משיח. השיר יצא לאור ב-23 בנובמבר 2018, על ידי חברת התקליטים Spinnin' Records, כסינגל שלא מתוך אלבום. "Vámonos" זכה להצלחה בעיקר במצעדי הדאנס.
אות מלחמת יום הכיפורים
אות מלחמת יום הכיפורים הוא אות מערכה המוענק על ידי צה"ל או משרד הביטחון למשתתפים במלחמת יום הכיפורים, מכוח החלטות ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים.
Vámonos
רקע וכתיבה
"Vámonos" הוא שיר פופ לטיני בהשתתפות האמנים אלי ברוק ומשיח. קליפ המילים הרשמי של השיר יצא לאור ב-23 בנובמבר 2018. הוא מבוצע בשפה הספרדית ויש לו פזמון דאנס, בעל קצב מהיר. השיר יצא לאור בהוצאת לאטיום אנטרטיינמנט ואטלנטיק רקורדס בחלק מרחבי העולם.
אות מלחמת יום הכיפורים
הזכאות לאות
את האות קיבלו האנשים הבאים:
Vámonos
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ- מיליון השמעות.
אות מלחמת יום הכיפורים
הזכאות לאות
בני משפחה של זכאים שנפטרו יכלו להגיש בקשה ולקבל את העיטור בשמם.
Vámonos
הופעה
אלי ברוק ביצעה את "Vámonos" לבדה לפני יציאתו הרשמית, במהלך טקס פרסי ALMA 2018.
אות מלחמת יום הכיפורים
האות
במרכז האות פס אדום רחב סמל לחללים הרבים של המלחמה, משני צדדיו פסים בתכלת ובלבן המזכירים את פסי הטלית, המרמזת ליום הכיפורים בו פרצה המלחמה.
ככל אותות המערכה בישראל, האות מעוצב בצורת סרט בגודל 40×10 מ"מ המחובר באמצעות סיכות לבגד. האות יוצר מבד ארוג, לאחר מלחמת לבנון השנייה החל ייצור האות ממתכת מצופה אמייל.
ענידת האות
האות נענד על מדי א' בצד שמאל של החזה מעל לכיס. חייל שקיבל צל"ש במהלך המלחמה עונד אותו על גבי האות.
אוניברסיטת מאסטריכט
אוניברסיטת מאסטריכט (בהולנדית: Universiteit Maastricht; בראשי תיבות: UM) היא אוניברסיטה ציבורית, הממוקמת במאסטריכט שבהולנד אשר הוקמה בשנת 1976 ובכך מהווה השנייה מבחינת צעירותה מבין 13 האוניברסיטאות ההולנדיות. נכון לשנת 2020, לומדים באוניברסיטה כ-21,000 סטודנטים, כאשר 55% מתוכם זרים (כאשר גם כמעט 20% מאנשי הצוות של האוניברסיטה הם בעלי אזרחות זרה). חצי מתוכניות הלימוד הן באנגלית והשאר נלמדות באופן חלקי או מלא בהולנדית. האוניברסיטה נחשבת לאחת מן הטובות בהולנד.
היסטוריה
אוניברסיטת מאסטריכט הוקמה רשמית בינואר 1976 עם אישורה של יוליאנה, מלכת הולנד, וזאת לאחר שזוהה צורך להכשיר אשי מקצוע בתחומי הרפואה לאור החוסר במדינה. מוסד זה עזר לשקם את הכלכלה המקומית, לאחר שתעשיית הפחם דעכה. בשנותיה הראשונות, זכתה אוניברסיטת מאסטריכט לתמיכה ממשלתית נרחבת.
הפקולטה למשפטים הוקמה בשנת 1981 ואחריה הפקולטה לכלכלה בשנת 1984. בשנת 1994 הוקמה הפקולטה לאמנויות ותרבות ושנה לאחר מכן הוקמה הפקולטה לפסיכולוגיה. הפקולטה למדעי הרוח והמדעים החלה לפעול בשנת 2005, והכילה מגוון יחידות ארגוניות, כמו המחלקה להנדסת ידע ובית הספר לממשל. בשנת 2007 הפקולטות למדעי הבריאות והפקולטה לרפואה אוחדו לכדי פקולטה אחת. כיום (2020) פועלות באוניברסיטה כשש פקולטות המציעות 17 תוכניות לתואר ראשון, 56 תוכניות לתואר שני ומספר תוכניות ללימודי דוקטורט.
המתקפה על מטה הביטחון הלאומי הסורי (2012)
המתקפה על מטה הביטחון הלאומי הסורי אירע בראשית מלחמת האזרחים הסורית, בו פיגוע תופת במטה הראשי של הלשכה לביטחון לאומי, בצפון-מערב דמשק, בו נהרגו שר ההגנה הסורי וסגנו. התקשורת הממשלתית דיווחה שהיה זה פיגוע התאבדות, בעוד האופוזיציה טענה שהפצצה הופעלה מרחוק.
הפיגוע
הפיצוץ אירע במהלך ישיבה בהשתתפות שרים ומספר ראשי סוכנויות ביטחוניות. בפיגוע נהרגו שר ההגנה, דאוד ראג'חה; סגן שר ההגנה וגיסו של הנשיא אסד, אסף שווכאת; העוזר לסגן הנשיא, חסן עלי טורקמאני; וראש הלשכה לביטחון לאומי, הישאם אל-איח'תיאר, שנפצע אנושות בפיצוץ ומת מפצעיו יומיים לאחר מכן. חאפז מח'לוף, האחראי על גזרת דמשק במינהל הביטחון הכללי, נפצע. היו דיווחים סותרים באשר לגורלו של שר הפנים מוחמד איברהים א-שעאר. עוזר מזכיר מפלגת הבעת' נפצע גם הוא בפיגוע.
זהות המְבַצֵּעַ
על פי דיווחים, הפיצוץ בוצע על ידי אחד משומרי הראש במפגש, בתור פיגוע התאבדות. האופוזיציה טענה שמורד החדיר מראש פצצה למבנה, אשר הופעלה בשלט רחוק. דיווח אחר טען, שהפצצה הוחבאה בתיק המסמכים של שר הפנים, ששיתף פעולה עם איראן שרצתה שאסד יחליף מספר בכירים במשטר.
צבא האסלאם והצבא הסורי החופשי טענו שניהם לאחריות על הפיצוץ. לואי אל-מוקדאד, מהצבא הסורי החופשי, טען שההתקפה בוצעה על ידי קבוצה של אנשי הצבא הסורי החופשי, בתיאום עם נהגים ושומרי ראש שעובדים צמוד לבכירים ביותר במשטר של אסד. הוא ציין בנוסף, שהפיצוץ נגרם משני מטענים של 25 פאונד (11 ק"ג) חומר נפץ כל אחד, וממטען קטן יותר של חומר נפץ פלסטי C-4, שהונח בחדר מספר ימים לפני הפגישה על ידי אחד מאנשיו של אל-איח'תיאר מהלשכה לביטחון לאומי.
על פי מאמר של ה-Daily Beast מ-2016, קצין בכיר לשעבר בצבא סוריה טוען שאסד הוא האחראי לפיצוץ. הקצין טוען, שההרוגים בפיצוץ היו חברים מתונים במשטר שאיראן רצתה להחליף. גם באסאם ברבנדי, דיפלומט סורי לשעבר, מאשים את איראן. באותו מאמר צוטטו גם מקורות במודיעין הסורי, שאמרו שאסד האמין שהקצינים שנהרגו תכננו הפיכה נגדו, ושנחסמה כל גישה לחקירת הפיצוץ. רוברט פורד, שגריר ארצות הברית בסוריה בזמן הפיצוץ, סיכם את הבלבול במילים "אני לא חושב שאנו יודעים איך זה קרה".
תגובות
אף על פי שלא היו הצהרות מפיו של אסד עצמו ביום הפיצוץ, התקשורת הממשלתית בסוריה דיווחה עוד ביום הפיצוץ על מינויו של רמטכ"ל צבא סוריה, פהד ג'אסם אל-פריג' לשר ההגנה החדש. התקשורת הממשלתית דיווחה גם שההתקפה בוצעה על ידי מחבלים זרים. הצבא פרסם הצהרה שבה נאמר שסוריה "נחושה להתעמת עם כל צורות הטרור ולגדוע כל זרוע שפוגעת בביטחון הלאומי".
יום לאחר הפיצוץ, הטלוויזיה הממשלתית שידרה תמונות של הנשיא אסד בארמון המלכותי, כדי להפסיק את הספקולציות שהניעה שתיקתו לאחר האירוע. התמונות ששודרו הראו את הנשיא אסד מקבל את שר ההגנה החדש פהד ג'אסם אל-פריג' לאחר טקס השבעה. לפי העיתון הארץ, כוונת שידורים אלו הייתה לשלוח מסר שאסד חי, בריא ועדיין מחזיק בשלטון. בשידור נאמר שאסד מאחל 'בהצלחה' לשר ההגנה החדש, אך לא צוין איפה התרחש טקס ההשבעה. בצעד חריג, לא שודרו גם שום תמונות או וידאו מהטקס.
מדינות שגינו את הפעולה היו בין היתר: איראן, לבנון, רוסיה, דרום אפריקה, בריטניה וונצואלה.
הן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
יוראי קוצקה
יוראי קוצקה (בסלובקית: Juraj Kucka, נולד ב-26 בפברואר 1987) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בסלובן ברטיסלאבה ובנבחרת סלובקיה בעמדת הקשר האחורי.
קריירת מועדונים
ב-6 בינואר 2011 חתם ל-4 וחצי שנים בגנואה מהסרייה א' תמורת 3.55 מיליון אירו. כעבור 6 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במשחק קופה איטליה נגד אינטר מילאנו. ב-6 בפברואר 2011 נבחר לאיש המשחק במשחק הליגה נגד מילאן שנגמר בתיקו 1-1. ב-31 באוגוסט 2011 נסגרה עסקת העברתם של 50% מכרטיס השחקן של קוצקה לאינטר מילאנו תמורת 8 מיליון אירו, אך הוא הושאל בחזרה לגנואה עד לסיום העונה. ב-18 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–2 נגד לאציו. בסיום העונה קנתה גנואה בחזרה את החצי השני של כרטיס השחקן שלו ובכך החזירה לעצמה את השליטה בכרטיס השחקן שלו.
ב-28 באוגוסט 2015 חתם במילאן תמורת 4 מיליון אירו. ב-29 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במילאן בניצחון 1–2 נגד אמפולי. ב-9 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו עבור מילאן בתיקו 1-1 נגד רומא. ב-7 ביולי 2017 חתם לשלוש שנים בטרבזונספור עבור 6 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית
קוצקה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובקיה במשחק ידידות נגד שנערך ב-19 בנובמבר 2008. קוצקה אמנם לא רשם דקות משחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, אך הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת גמר המפעל. במונדיאל שותף קוצקה ב-3 משחקים מתוך 4 של הנבחרת. ב-10 באוגוסט 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד.
אגם לוע
סכנות
על אף מראם השלו, באגמי לוע טמונות סכנות:
ג'ון לוקאס (כדורסלן)
מאז שנת 1992 משמש לסירוגין כמאמן ראשי וכעוזר מאמן ב-NBA.
בנו, ג'ון לוקאס השלישי, שיחק אף הוא ב-NBA, בין השנים 2005–2017.
קריירת מכללות ונבחרת ארצות הברית
לוקאס נולד וגדל בעיר דרהאם שבקרוליינה הצפונית, ובין השנים 1972–1976 למד באוניברסיטת מרילנד. לאורך ארבע עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 18.3 נקודות ו-4.7 אסיסטים למשחק, תחת המאמן לפטי דריסל. בעונת 1972/1973 העפיל עם הקבוצה, לראשונה בתולדותיה, לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight), בו הפסידה מול אוניברסיטת פרובידנס. בעונת 1974/1975 הוביל את ה"טראפינס" לרבע הגמר פעם נוספת, לצדו של בראד דייוויס; במשחק עצמו קלע לוקאס 27 נקודות, אך קבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת לואיוויל והודחה מהטורניר. בשתי עונותיו האחרונות במרילנד נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American).
בין עונתו השנייה לשלישית בליגת המכללות השתתף בטורניר אליפות העולם בכדורסל 1974, כשחקן נבחרת ארצות הברית. בתשעת משחקיו בטורניר הצטיין עם 19.7 נקודות בממוצע למשחק, אולם ארצות הברית סיימה במקום השלישי בלבד, וזכתה במדליית הארד.
קריירת משחק ב-NBA
לוקאס נבחר בבחירה הראשונה של דראפט ה-NBA 1976, על ידי יוסטון רוקטס. בעונת הרוקי שלו קלע 11.1 נקודות בממוצע למשחק כשחקן חמישייה, לצדם של חברי היכל התהילה של הכדורסל לעתיד מוזס מלון, רודי טומג'נוביץ' וקלווין מרפי, והעפיל עם הקבוצה לגמר האזור המערבי בפלייאוף ה-NBA, לראשונה בתולדותיה. בסדרת גמר המערב הפסידו הרוקטס מול פילדלפיה 76', בתוצאה 2–4.
ביוני 1978, לאחר שתי עונות ביוסטון, הועבר לוקאס לגולדן סטייט ווריורס בתור פיצוי על חתימתו של ריק בארי עם הרוקטס. בשלוש עונותיו עם הווריורס קלע 12.7 נקודות ומסר 8.0 אסיסטים בממוצע למשחק, בעוד קבוצתו רשמה מאזן כולל שלילי 101–145.
לקראת עונת הועבר בטרייד לוושינגטון בולטס, בתמורה לשתי בחירות דראפט עתידיות. בתקופתו בוושינגטון פתח בכמחצית מהמשחקים בהם שותף, והעמיד ממוצעים צנועים של 7.1 נקודות ו-5.7 אסיסטים למשחק.
בדצמבר 1983 חתם על חוזה בסן אנטוניו ספרס. ב-15 באפריל 1984 קבע שיא קריירה ושיא מועדון של 24 אסיסטים בניצחון הספרס מול דנוור נאגטס. באותו משחק איבד שני כדורים בלבד, ולא קלע אף נקודה.
בקיץ 1984 הועבר בטרייד חזרה ליוסטון רוקטס, בתמורה לפורוורד ג'יימס ביילי. בעונת קלע 15.5 נקודות ומסר 8.8 אסיסים למשחק, וסייע לרוקטס לסיים במקום השני באזור המערבי, עם מאזן 51–31. מעט לפני תחילת פלייאוף 1986 שוחרר לוקאס מהקבוצה, לאחר שנכשל בבדיקת סמים. בהיעדרו של לוקאס העפילו הרוקטס לגמר ה-NBA, בו הפסידו מול בוסטון סלטיקס.
בינואר 1987, לאחר מספר חודשים במכון גמילה מהתמכרות לסמים ולאלכוהול, חתם על חוזה במילווקי באקס. עד לסיום עונת קלע שיא קריירה של 17.5 נקודות בממוצע למשחק.
בקיץ 1988 שוחרר מהבאקס וחתם על חוזה בסיאטל סופרסוניקס, ושנה לאחר מכן חזר לתקופה שלישית עם יוסטון רוקטס. בסיום עונת פרש לוקאס ממשחק, בגיל 36. ב-7 מתוך 14 עונותיו ב-NBA היה בין עשרת מוסרי האסיסטים המובילים בליגה, ובעת פרישתו ממשחק ניצב במקום התשיעי ברשימת מוסרי האסיסטים המובילים בתולדות ה-NBA, עם 6,454 אסיסטים בסך הכול.
קריירת אימון
בדצמבר 1992 מונה לוקאס למאמן הראשי של קבוצת סן אנטוניו ספרס, במקומו של ג'רי טרקניאן. עד לסיום עונת רשמה תחתיו הקבוצה מאזן חיובי 39–22, אשר הציב אותה במקום החמישי באזור המערבי. בפלייאוף ה-NBA הודחו הספרס בשלב חצי גמר המערב על ידי פיניקס סאנס (2–4), על אף תצוגה מצוינת של כוכב הקבוצה דייוויד רובינסון. בעונה העוקבת העמידה סן אנטוניו מאזן 55–27, אולם הפסידה כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון, מול יוטה ג'אז (1–3).
לקראת עונת עבר לפילדלפיה 76', בה שימש הן כמאמן הראשי והן כג'נרל מנג'ר. בשתי עונותיו בפילדלפיה ניצחה הקבוצה ב-42 בלבד מתוך 164 משחקיה (25.6%). בסיום עונת הודח משני תפקידיו, ובמקומו מונה בראד גרינברג כג'נרל מנג'ר.
לקראת עונת מונה למאמן הראשי של קליבלנד קאבלירס. בינואר 2003, לאחר כעונה וחצי בתפקיד, פוטר והוחלף על ידי קית' סמארט. לאורך התקופה ניצחה קליבלנד ב-37 מתוך 124 משחקים (29.8%).
בעונת היה עוזר מאמן בלוס אנג'לס קליפרס, ובשנת 2016 חזר לשמש כעוזרו של ד'אנטוני, הפעם ביוסטון רוקטס. בעונת רשמה הקבוצה את המאזן הטוב ביותר בתולדותיה, 65–17, והעפילה לגמר האזור המערבי בפלייאוף.
אליזבטה, נסיכת סבויה
אליזבטה, נסיכת סבויה (באיטלקית: Elisabetta di Savoia-Carignano; 13 באפריל 1800 - 25 בדצמבר 1856), הייתה אחותו של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה וחמותו של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה.
ביוגרפיה
אליזבטה נולדה ב-13 באפריל 1800 בפריז, לקרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו ולמריה כריסטינה, נסיכת סקסוניה, בתם של קרל מסקסוניה, דוכס קורלנד ופרנצישקה צורבין קרסינסקה.
ב-28 במאי 1820 התחתנה אליזבטה בפראג עם ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה, בנו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ממנו היו לה 8 ילדים. בעלה כיהן כמשנה למלך בממלכת לומברדיה-ונציה, ומשום כך התגוררה המשפחה במילאנו. במהלך מהפכות אביב העמים איבד בעלה את השליטה באיטליה, ומשום כך עברה המשפחה להתגורר באוסטריה.
ב-25 בדצמבר 1856 מתה אליזבטה בבוצן, כתוצאה משחפת.
משפחתה
ב-28 במאי 1820 התחתנה אליזבטה עם ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה, בנו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ממנו היו לה 8 ילדים:
ליגת ביג איסט
ליגת הביג איסט (אנגלית: Big East Conference) היא ליגת ספורט קולג'ים בארצות הברית המורכבת מ-16 אוניברסיטאות הממוקמות בחציה המזרחי של ארצות הברית. 17 חברות הליגה (16 חברות מלאות וחברה זוטרה נוספת) משתתפות ב-24 ענפי ספורט שונים. שמונה משבע עשרה האוניברסיטאות המתחרות בליגת הביג איסט חברות גם ב-BCS (ליגת סדרות האליפות), שהיא תת-ליגה בליגה הראשונה של פוטבול המכללות (FBS). ליגה זו נחשבת לרמה הגבוהה ביותר בענף ספורט זה (והליגה היחידה הממומנת על ידי ספונסרים מסחריים). לשלוש מחברות הליגה ישנה תוכנית פוטבול אך הן אינן מתחרות בליגת הביג איסט: אוניברסיטת ג'ורג'טאון ואוניברסיטת וילנובה מתחרות בתת-ליגה "פוטבול צ'מפיושיפ" (FCS) ואוניברסיטת נוטרדאם שלה ישנה תוכנית פוטבול עצמאית והיא משתייכת לתת ליגה המכילה נבחרות כדוגמתה. שאר חמש החברות — סיטון הול, סיינט ג'ונס, דה פול, מרקט, ופרובידנס — הפסיקו את תוכנית הפוטבול שלהן.
כל שמונה החברות של ליגת הביג איסט שיחקו במשחקי אליפות מאז ההערכות מחדש של ליגות הפוטבול שהתרחשה בשנת 2005 ושבע משמונה הקבוצות דורגו בין 25 הראשונות מאז שנת 2003. בתקופה זו, הגיעה ווירג'יניה המערבית למקום הראשון בדרוג הפוטבול הארצי והצליחה להישאר בין עשרת הראשונים במשך שלוש שנים רצופות (2005, 2006, 2007) דרום פלורידה הגיעה אל המקום השני, לואיוויל אל המקום השלישי, ראטגרס אל המקום השביעי, פיטסבורג אל המקום התשיעי, קונטיקט אל המקום השלושה עשר וסינסינטי אל המקום השלישי בליגת ה-BCS. כמו כן, ראה ענף הפוטבול בביג איסט עלייה מתמדת במספר הצופים במשחקים וכתוצאה מכך נהנה מיותר מרבע מיליארד דולר הכנסות מתמלוגי טלוויזיה עד לשנת 2013.
בכדורסל, הופיעו קבוצות הביג איסט 40 פעם במעמד הפיינל פור של טורניר ה-NCAA וזכו 10 פעמים בתואר. מבין 16 החברות המלאות של הביג איסט, רק דרום פלורידה לא הופיעה במעמד, נתון הגבוה ביותר מכל ליגות כדורסל המכללות, למרות זאת, לואיוויל, מרקט, דה-פול, ראטגרס, נוטרדאם, סינסינטי ופיטסבורג, עשו את כל מסעותיהם אל הפיינל פור עוד לפני הצטרפותן לביג איסט. בשנת 2006, קבעה ליגת הביג איסט שיא לליגה ששלחה את כמות הנבחרות הגדולה ביותר לטורניר אליפות המכללות בכדורסל, כאשר שלחה שמונה נבחרות, שנתיים לאחר מכן חזרה ליגת הביג איסט על ההישג.
היסטוריה
ליגת הביג איסט נוסדה בשנת 1979 כאשר פרובידנס, סיינט ג'ונס, ג'ורג'טאון, וסירקיוז הזמינו את סיטון הול, ראטגרס, קונטיקט, הולי קרוס ובוסטון קולג' להקים ליגה שתתמקד בעיקר בכדורסל, כאשר הולי קרוס וראטגרס מסרבות להצטרף. שנה מאוחר יותר, בשנת 1980, הצטרפה וילאנובה ופיטסבורג הצטרפה בשנת 1982. בשנת 1985, אוניברסיטת מדינת פנסילבניה (פן סטייט) הגישה בקשה להצטרפות, אך נדחתה, כאשר רק חמש אוניברסיטאות תומכות בה (פן סטייט נזקקה לשש מתוך שמונה). היו שמועות רבות כי סירקיוז הטילה את ההצבעה המכרעת נגד אוניברסיטת פן סטייט, אך מייק טרנגסי, קומישינר הביג איסט בעבר, אישר כי לא כך היו פני הדברים וכי סירקיוז הצביע, למעשה, בעד הכללתה של פן סטייט בביג איסט.
כעשור לאחר הקמתה של הביג איסט, החליטה הביג איסט כי היא מעוניינת להפוך לליגת פוטבול מרכזית והוסיפה חמש אוניברסיטאות לליגה, כולל מי שהייתה אלופה ארבע פעמים, מיאמי ואת:טמפל, וירג'יניה טק, וירג'יניה המערבית, וראטגרס. אוניברסיטת מדינת פנסילבניה הצטרפה לליגת ביג טן. עונת הפתיחה של הביג איסט בפוטבול החלה בשנת 1991. וירג'יניה המערבית וראטגרס היו חברות רק בליגת הפוטבול עד לשנת 1995, וירג'יניה טק הייתה חברה רק בליגת הפוטבול עד לשנת 2001, כאשר טמפל נשארה חברה כזו עד לשנת 2004, לאחר שנכשלה למשוך קהל אוהדים עיקבי. ליגת הביג איסט הציעה לאוניברסיטת נוטרדאם להצטרף כחברה ללא נציגות בענף הפוטבול משנת 1995. הצעה זו הביאה למבנה ליגה לא סטנדרטי, כאשר כמה מהאוניברסיטאות מתחרות רק בליגה הראשונה של הכדורסל.
דבר זה הביא לגל שמועות, שנמשך במשך זמן רב, על אי יציבות, ובשנת 2003, דיווחים חוזרים ונישנים של התקשורת על התמשכות המתח בין אוניברסיטאות הפוטבול ואוניברסיטאות הכדורסל התפוצץ לבסוף כאשר ליגת הביג איסט וליגת האטלנטיק קוסט נגררו למלחמת מילים שנמשכה חודשים ארוכים על כמה מנבחרות הביג איסט. התוצאה הסופית הייתה ששלוש מנבחרות הביג איסט — וירג'יניה טק, מיאמי, ובוסטון קולג' — עברו לליגת האטלנטיק קוסט (ACC), בעוד חמש נבחרות עברו אל הביג איסט מליגת ארצות הברית—לואיוויל, סינסינטי, דרום פלורידה, מרקט, ודה פול.
התוספת של שלוש נבחרות הפוטבול, בתוספת קונטיקט שלא הייתה חברה בליגת הפוטבול עד אז והחליטה גם כן להצטרף, הבטיחה כי לליגת הביג איסט יהיו את שמונה הנבחרות הנדרשות כמינימום כדי לשמור על חוקי ה-BCS (המערכת הקובעת את משחקי אליפות פוטבול המכללות). בנוסף צורפו הנבחרות של אוניברסיטאות דה פול ומרקט כדי להרוויח את שוקי הטלוויזיה של שיקגו ומילווקי וכדי להמשיך ולייצב את הבסיס הכדורסל המוצק של הליגה.
כיום, ליגת הביג איסט מייצגת את רוב האוניברסיטאות הקתוליות הפרטיות הגדולות, המחזיקות תוכניות ספורט תחרותיות, בעוד האוניברסיטאות הציבוריות, קונטיקט, פיטסבורג, לואיוויל, ראטגרס, דרום פלורידה, וירג'יניה המערבית, וסינסינטי ממוקמות באזורים בעלי קהילות קתוליות גדולות. חמש משבע המייסדות הן אוניברסיטאות קתוליות — פרובידנס, סיינט ג'ונס, ג'ורג'טאון, סיטון הול, ובוסטון קולג'.
נבחרות הביג איסט מתחרות בליגה הראשונה של כדורסל וענפי ספורט אולימפיים. נבחרות הפוטבול של הליגה מתחרות בליגה הראשונה של ה-FBS. נבחרת נוטרדאם, נשארה נבחרת פוטבול עצמאית, בעוד לוילנובה ולג'ורג'טאון ישנה תוכנית פוטבול והן מתחרות בליגת הפטריוט (ג'ורג'טאון) ובליגת אטלנטיק 10 (וילנובה) לאורך שנת 2006, אך יחד עם כל שאר חברות ליגת הפוטבול האטלנטיק 10 הצטרפו לליגת הקולוניאל אתלטיק בשנת 2007. בספטמבר 2010 החל ניסיון הערכות מחדש המשפיע על כמה ליגות ברחבי ארצות הברית, ליגת הביג איסט הגישה הזמנה לנבחרת הפוטבול של וילנובה להצטרף אליה. ונכון לכרגע, שוקלת האוניברסיטה את ההצעה, דבר שיאלץ את האוניברסיטה להרחיב אופן ניכר את תוכנית הספורט שלה, כמו גם להרחיב את האצטדיון שלה כדי שיתאים לדרישות ה-FBS, או למצוא מקום מתאים אחר, באזור פילדלפיה, שבו תוכל לארח את משחקי הבית שלה.
כל האוניברסיטאות המשחקות פוטבול בליגת הביג איסט נתמכות בידי המדינה, או כמו במקרה של אוניברסיטת פיטסבורג נתמכת בידי המדינה אך עדיין שומרת על עצמאות ניהולית (דבר המתבטא בגובה שכר הלימוד ועוד), עם אוניברסיטת סירקיוז כיוצאת דופן (אוניברסיטה פרטית אך היא מוסד חילוני), בעוד שמונה האוניברסיטאות שאינן משחקות פוטבול בליגה מסונפות כולן לכנסייה הקתולית.
החל משנת 2010, נתנה חסות לליגת לקרוס, עם נבחרות מג'ורגטאון, נוטרדאם, פרובידס, ראטגרס, סיינט ג'ונס, סירקיוז, ווילנובה.
האוניברסיטה הנוצרית טקסס (TCU) תצטרף כחברה בליגת הביג איסט בכלל ענפי הספורט החל משנת הלימודים 2012-2013.
חברות
המוסדות שהם חברות מלאות בליגת הביג איסט הם:
ציר הזמן של חברות ליגת הביג איסט
אוניברסיטאות המשתתפות בליגת הפוטבול בכחול. אוניברסיטאות שאינן משתתפות בליגת הפוטבול בכחול-אפור.
כדורסל גברים
ליגת הביג איסט נוסדה בשנת 1979 על ידי שבע אוניברסיטאות (פרובידנס, סיינט ג'ונס, ג'ורג'טאון, סירקיוז, סיטון הול, קונטיקט, ובוסטון קולג'), מתוך כוונה ליצור ליגת כדורסל חזקה ואטרקטיבית. וילנובה הצטרפה שנה לאחר מכן, ולאחריה פיטסבורג בשנת 1982.
לא חלף זמן רב בטרם הגשימה הליגה את שאיפותיה המקוריות, כאשר ג'ורג'טאון, עם כוכביה סליפי פלויד ופטריק יואינג (בשנתו הראשונה), הגיעה אל גמר טורניר ה-NCAA בשנת 1982. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1984, הביאה ג'ורג'טאון את התואר הראשון עבור ליגת הביג איסט, כאשר גברה בגמר טורניר ה-NCAA על אוניברסיטת יוסטון.
שנה לאחר מכן, הגיעו שלוש קבוצות מהביג איסט אל הפיינל פור של טורניר ה-NCAA (וילנובה, סיינט ג'ונס, וג'ורג'טאון), כאשר השיא מגיע במשחק הגמר בו היממה וילנובה ויילד קאטס את ג'ורג'טאון הויאס הפייבוריטית. הצלחת הליגה בשנת 1985 כמעט ושוכפלה בשנת 1987, כאשר סירקיוז ופרובידנס המפתיעה, הגיעו אל הפיינל פור, כאשר סירקיוז אורנג'ס מפסידה לאינדיאנה הוז'רס של המאמן בובי נייט בגמר הטורניר. שנתיים לאחר מכן, הסיטון הול פייראטס, הגיעה אף היא אל גמר הטורניר, אך נוצחה על ידי מישיגן וולברינס במשחק שנגרר להארכה.
לאורך שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90, ג'ורג'טאון, סיינט ג'ונס, וסירקיוז היו הכוח המרכזי בליגה. ג'ורג'טאון בהובלתו של ג'ון תומפסון, שנבחר שלוש פעמים למאמן השנה בליגה. נבחרת ג'ורג'טאון זכתה בחמש אליפויות של העונה הרגילה ובשישה טורנירי ביג איסט יחד עם התואר הארצי בו זכו בשנת 1984. סיינט ג'ונס הובלה בידי לו קרנסקה, שזכה בתואר מאמן השנה בשנים 1983 ו-1985. הוא הוביל את ה"רדמן" (שעתה מכונים רד סטורם) לפיינל פור של שנת 1985, וערכה הופעה בטורניר סוף העונה בכל אחת מ-24 השנים בו החזיק בהגה השלטון. סירקיוז בהובלתו של בוגר האוניברסיטה ג'ים בוהיים מאז עונת 1977. הוא נבחר למאמן השנה של הליגה בשנים 1984 ו-1991. במהלך תקופה זו, האורנג'מן זכו בחמש אליפויות הליגה הרגילה, שלושה טורנירי ביג איסט, והוזמנו אל טורניר ה-NCAA בכל שנה למעט שנתיים (1981 ו-1982), ומפסידים בגמר הארצי לאינדיאנה, בשנת 1987. סירקיוז זכתה לבסוף בתואר הארצי הראשון שלה בשנת 2003, כאשר לרשתו של המאמן בוהיים עמד הכוכב העולה, כרמלו אנטוני.
מאמצע שנות ה-90 ועד לאמצע שנות ה-2000, נשלט כדורסל הגברים בלגת הביג איסט בעיקר בידי הקונטיקט האסקיס. בהנהגתו של מאמן היכל התהילה אד קלאהון, ובסיועם של כוכבים כמו: רי אלן, ריצ'רד המילטון, קארון באטלר, ואמקה אוקאפור, השיגו ממוצע של כמעט 26 ניצחונות בעונה באותו פרק הזמן, זכו בתוארי אליפות רבים של העונה הסדירה וטורנירי ביג איסט, וזכו פעמיים באליפות הארצית בשנים 1999 ו-2004.
הליגה השיגה שיא של שמונה קבוצות שהשתתפו בטורניר הארצי של שנת 2006 והשוו את שיאן גם ב-2008. בתחילת עונת 2008/09, העריכו פרשנים רבים כי הליגה תשבור שיא זה ותשלח 10 קבוצות אל הטורניר הארצי. כאשר התגלו המשתתפות התברר כי ליגת הביג איסט שלחה שבע נבחרות, אך שלוש מהן (לואיוויל, פיטסבורג, וקונטיקט) זכו בתואר המועמדת מספר 1, ולואיסוויל זכתה להיות המועמדת מספר 1 ברחבי ארצות הברית. קונטיקט ווילנובה הגיעו אל הפיינל פור באותה העונה.
מספר משחקני ה-NBA בהווה ובעבר בגיעו מליגת הביג איסט: אלן אייברסון, ריי אלן, קארון באטלר, כרמלו אנטוני, ראיין גומס, אוסטין קרושר, ריצ'רד המילטון, בן גורדון, אמקה אוקפור ועוד.
כדורסל נשים
ליגת הביג איסט לכדורסל נשים, נחשבת לחזקה ואיכותית כליגת הגברים. מאמנה של קונטיקט ג'ינו אורימה הוביל את קבוצת הנשים לשבע אליפויות ארציות (כולל ארבע בין השנים 2000-2004) וארבע עונות בהן הייתה הקבוצה בלתי מנוצחת (195, 2002, 2009, ו-2010). קונטיקט יצרה את רצף הניצחונות הארוך ביותר בהיסטוריה של כדורס הנשים ב-NCAA עם 70 ניצחונות, שהתפרס בין השנים 2001-2003. רצף זה הסתיים בשנת 2003 כאשר וילנובה ניצחה את קונטיקט בגמר טורניר הביג איסט, במה שנחשב לאחת מהמשחקים הבלתי צפויים בתולדות כדורסל הנשים. וילנובה המשיכה והגיעה אל שלב רבע הגמר באותה השנה. האסקיס שברו את שיא רצף הניצחונות של עצמן עם שתי עונות רצופות בהן זכו באליפות הארצית ללא הפסד (בעונות 2009, ו-2010) והן יכנסו אל עונת 2010/11 עם רצף של 78 ניצחונות.
עקב חוזקה של תוכנית כדורסל הנשים של אוניברסיטת קונטיקט, ובשיעור פחות של ראטגרס, שהגיע אל הגמר הארצי בשנת 2007, והאליפות של נוטרדאם בשנת 2001, הגיחה הביג איסט ככוח מרכזי בכדורסל המכללות לנשים בארצות הברית. בשנת 2009 הגיעו שתי נבחרות מליגת הביג איסט אל הגמר הארצי (קונטיקט ולואיוויל), ואילו קבוצת הנשים של אוניברסיטת דרום פלורידה נצחה את קנזס והייתה לאלופת טורניר ההזמנה הארצי לנשים (WNIT), שהוא טורניר אליו מוזמנות הנבחרות הטובות ביותר שלא נכללו בין 64 הנבחרות של טורניר ה-NCAA.
לקרוס גברים
בשנת 2010, הוקמה ליגת הביג איסט ללקרוס גברים, בהשתתפותן של ג'ורג'טאון, נוטרדאם, פרובידנס, ראטגרס, סיינט ג'ונס, סירקיוז, ווילנובה. לקרוס גברים הוא ענף הספורט ה-24 עליו פורסת ליגת הביג איסט את חסותה, וה-11 בו מתחרים גברים. הקבוצות משחקות שישה משחקים בשיטה של סיבוב אחר (כאשר כל מתחרה משחק נגד יריבו פעם אחת) במהלך העונה הרגילה. בשנת 2010 לא יערך טורניר אליפות במקצוע זה. במקום זאת, הקבוצה האלופה תקבע על פי אחוז הניצחונות שלה בסיכום העונה הרגילה. האלופה תקבל את הזימון הישיר לאליפות הארצית בלקרוס, כאשר בטורניר זה מתחרות 16 קבוצות.
פוטבול
ליגת הביג איסט החלה להתחרות בפוטבול במהלך עונת 1991/92, לאחר הצטרפותה של אוניברסיטת מיאמי, והייתה בין החברות המייסדות של ליגת סדרות האליפות (תת ליגה בליגת הפוטבול הראשונה של ה-NCAA). הליגה הצעירה זכתה להכרה מיידית עם הצטרפותה של מיאמי החזקה.
בשנותיה הראשונות של הליגה שלטה אוניברסיטת מיאמי, כשהיא זוכה בתשע מתוך שלוש עשרה האליפויות הראשונות ובשתי אליפויות ארציות בשנים 1991, ו-2001. גם וירג'יניה טק זכתה להצלחה, כאשר היא זוכה באליפות הליגה בשנית 1995, ו-1996 ומגיעה למקום השני בדרוג הארצי בשנת 1999. וירג'יניה המערבית וסירקיוז היו לשתי הנבחרות הנוספות היחידות שזכו באליפות הליגה בשנים בהן שמרה על מערך הקבוצות המקורי שלה.
את הנבחרות הפורשות החליפו נבחרות מהאוניברסיטאות: לואיוויל, דרום פלורידה, וסינסינטי מליגת USA. הליגה גם הזמינה את אוניברסיטת קונטיקט לשחק פוטבול שנה לפני המתוכנן.
בערך באותו הזמן, ה-BCS הודיע כי יתאים את המכרזים המוענקים אוטומטית לשש הליגות המייסדות, על סמך התוצאות הושגו בין השנים 2004-2007, ובהתאם לכך יהיו חמישה, שישה, או שבעה מכרזים כאלה בשנת 2008. המסקנה הברורה מכך הייתה כי בקרוב עלולה ליגת הביג איסט לאבד את המכרז להפעלתה.
מזלה של הליגה השתפר בשנת 2005. שלוש החברות החדשות מליגת USA החלו לשחק באותה השנה, מביאים את הליגה לשמונה קבוצות. וירג'יניה המערבית זכתה בתואר האליפות של הליגה, וניצחה את ג'ורג'יה בולדוגס, מליגת סאות' איסטרן בשוגר בול, מסיימת במאזן של 1-11 ובמקום החמישי בדרוג הארצי. גם לואיוויל הצליחה להתברג לדרוג 20 הראשונות. חברה שלעבר נוספת הייתה טמפל. שלא כמו חברות אחרות בליגת הביג איסט המתחרות בפוטבול בלבד, טמפל מעולם לא זכתה בחברות מלאה בליגה – וזאת עקב התנגדותה של יריבתה העירונית וילנובה (שאינה משחקת פוטבול בביג איסט). לאחר 14 עונות בהן השיגה לרוב תוצאות עלובות, "נבעטה" טמפל החוצה מהליגה לאחר עונת 2004. בהווה משחקת טמפל בליגת מיד-אמריקן (בענף זה בלבד), והם המוסד הראשון העוזב את ליגת ה-BCS כדי להצטרף מאוחר יותר לליגה שאינה מה-BCS.
בשנת 2006, וירג'יניה המערבית, לואיוויל, וראטגרס נכנסו לחודש נובמבר כבלתי מנוצחות. אך, הן לא נשארו כך, כאשר במהלך החודש פגשו שלוש הנבחרות אחת את השנייה לשלושה משחקים מרתקים, לואיוויל ניצחה את וירג'יניה 34-44, ראטגרס נצחה את לואיוויל 25-28, וירג'יניה המערבית נצחה את ראטגרס 39-71 במשחק מרתק שנגרר לשלוש הארכות. בסופו של דבר זכתה לואיוויל בתואר האליפות של הליגה. בסדרותה אליפות, הביג קבוצות הביג איסט השיגו מאזן של 0-5 כולל זכייה באורנג' בול, כאשר לואיוויל נצחה את וייק פורסט וניצחונה של וירג'יניה על ג'ורג'יה טק בגייטור בול. לואיוויל סיימה את העונה במקום ה-6 בדרוג הארצי, וירג'יניה המערבית הגיעה אל המקום ה-10, וראטגרס אל המקום ה-12.
בשנת 2007, הגיעה נבחרת דרום פלורידה אל המקום ה-2 בדרוג הארצי. אך, הם הפסידו בשלושת המשחקים הבאים שלהם, וצנחו אל מחוץ לדרוג. לבסוף הם סיימו את העונה במקום ה-21, בדרוגי סוף העונה של ה-BCS. הקונטיקט האסקיס, הגיעו למקום ה-13 בשיאה של העונה, אך סדרה של הפסדים הביאו לרידה ניכרת בדרוג הנבחרת ובסופה של העונה דורגה במקום ה-25. וירג'יניה הצליחה להיכנס אל 25 המדורגות הראשונות, סינסינטי הגיע הבשיאה אל המקום ה-15, אך סיימה את העונה עם 10 ניצחונות ובמקום ה-17 בדרוג הכללי. ביום האחרון של העונה, נצחה פיטסבורג את וסט וירג'יניה במשחק ה-100 של הבאק יארד בול, והעניקה לקונטיקט את המקום ה-25, בעוד וירג'יניה נעצרה על מפתן משחק הגמר של ה-BCS. במסדרת משחקי הגמר ניצחה וירג'יניה את אלופת ליגת ביג 12 אוקלהומה בפיאסטה בול, א העונה סיימה וירג'יניה במקום ה-6 בדרוג הכללי.
קרוס קאנטרי
ליגת הביג איסט הכתירה אלופי קרו קאנטרי החל משנת 1979 (גברים) ו-1982 (נשים). לאורך השנים שש נבחרות שונות זכו באליפות הליגה לנשים: בוסטון קולג', ג'ורג'טאון, נוטרדאם, פרובידנס, וילנובה, ווירג'יניה המערבית. גם אצל הגברים זכו שש נבחרות באליפות הביג איסט: ג'ורג'טאון, לואיוויל, נוטרדאם, פרובידנס, סירקיוז, ווילנובה.
פיט אוורסט
פרנק קנדול "פיט" אוורסט ג'וניור (באנגלית: .Frank Kendall "Pete" Everest Jr; 9 באוגוסט 1920 – 1 באוקטובר 2004) היה טייס קרב אמריקאי, נודע לרוב בשל היותו טייס ניסוי ומהנדס טיסה במהלך שנות ה-50.
שנים מוקדמות
אוורסט נולד ב-9 באוגוסט 1920 בפיירמונט, וירג'יניה המערבית. אחרי שסיים את לימודיו בתיכון פיירמונט בשנת 1938, עבר ללמוד באוניברסיטת פיירמונט סטייט לשנה. לאחר מכן עזב ללמוד באוניברסיטת מערב וירג'יניה, בה למד הנדסה כהכנה לקריירה התעופה שצפה לעצמו. אוורסט סיים לבסוף את לימודיו בשנת 1956 במכללת הסגל של הכוחות המשולבים בנורפוק, וירג'יניה.
קריירה צבאית
במאי 1944, הוצב מחדש כמדריך טיסה בוניס, פלורדיה, אך ביקש העברה לשירות קרבי בשנית, לכן נשלח לזירה הדרום-מזרח אסיאתית. הוא נקלט בטייסת הזמנית ה-17 אשר פעלה תחת חיל האוויר ה-14 של ארצות הברית שפעלה בצ'ינקאינג, מחוז ג'יאנגסו. הטייסת הייתה מעורבת והורכבה מטייסי שתי המדינות. אוורסט הספיק לבצע 67 גיחות קרביות נוספות לפני שמטוסו הופל מאש קרקעית במאי 1945. הוא נתפס ועונה בשבי על ידי היפנים כשבוי מלחמה לפני ששוחרר בסיום המלחמה.
בפברואר 1946, לאחר שהיה בחופשת מנוחה עקב השבי, אוורסט הוצב בחטיבת טייסי הניסוי בבסיס חיל האוויר רייט פטרסון באוהיו כטייס ניסוי. לאחר שלמד בבית הספר לטייסי ניסוי, לקח חלק רב בהטסות של מטוס הניסוי הבל X-1 ואף הגיע לשיא גובה בלתי רשמי של 73,000 רגל.
במרץ 1957, הועבר לבסיס חיל האוויר האמריקני בהאן, גרמניה המערבית לפיקוד טייסת הניסוי ה-461 תחת הכנף ה-36.
ביולי 1958, הועבר כמפקד טייסת בבסיס חיל האוויר האמריקני ווילוס, לוב.
בינואר 1961, הפך למפקד מבצעים בכנף הקרב הטקטית בבסיס חיל האוויר אינגלנד, לואיזיאנה.
בתקופה שבין ינואר 1966 לספטמבר 1972, כחלק ממלחמת וייטנאם, הוצב אוורסט בשנית בדרום-מזרח אסיה, שם ביצע 32 גיחות קרביות בשלל דגמי מטוסים.
במהלך שירותו הצבאי, צבר אוורסט מעל לכ-9,000 שעות טיסה.
הוקרה
במהלך שירותו הצבאי, עוטר אוורסט במדליות רבות, החל ממדליית השירות המצוין של חיל האוויר, לגיון ההצטיינות, צלב התעופה המצוינת, מדליית האוויר, מדליית הפיקוד, לב הארגמן והציון לשבח הנשיאותי.
בנוסף לתארים צבאיים כאלה ואחרים, זכה אוורסט להכרה על תרומתו לקידום התעופה והחלל שוב ושוב. הוא נבחר לאחד מ"עשרת הצעירים המצטיינים" של שנות ה-55 על ידי לשכת המסחר של ארצות הברית.
בשנת 1988, אוורסט זכה בפרס גודפרי ל. קאבוט. שנה לאחר מכן, שמו של אוורסט נחקק בהיכל התהילה הלאומי לתעופה על שירותו כטייס ניסוי אשר קבע שיאים בשנות ה-50. בשנת 1991, הוא הוכנס להיכל התעופה לחלל. בשנת 2009, אוורסט קיבל את פרס הבוגר המצטיין של בית הספר לטייסי ניסוי. פרס המוענק מדי שנה לבוגר בית הספר שתרמו תרומה משמעותית ומתמשכת לקידום מדעי התעופה ולקהילת טייסי הניסוי.
ליגת העל של הרפבוליקה של קונגו
ליגת העל של הרפובליקה של קונגו נקראת גם צ'מפיונאט נשיונל MTN (באנגלית: Championnat National MTN) ומכונה גם ליג 1, היא ליגת הכדורגל הבכירה ברפבוליקה של קונגו, שהוקמה ב-1961. הליגה מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של הרפובליקה של קונגו (המכונה "FECOFOOT" - "פקו-פוט") וכפופה לקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF).
הליגה מתחילה בדרך כלל באוגוסט–ספטמבר ומסתיימת במאי–יוני של העונה העוקבת. נכון לעונת 2019/2020, בליגה 16 קבוצות, כאשר הקבוצות המסיימות במקומות הראשון (האלופה) וה-2 (הסגנית) מעפילות לליגת האלופות האפריקאית, והקבוצות שמסיימות במקומות ה-3 וה-4 מעפילות לגביע הקונפדרציה האפריקאי. הקבוצות שמסיימות במקומות 14 ו-15 וה-16 יורדות לליגת המשנה הקונגולזית ("ליג 2").
קבוצת אטויה דה קונגו היא קבוצת הכדורגל המצליחה ביותר ברפובליקה של קונגו, עם 11 זכיות באליפות הליגה. שנייה בדירוג היא קבוצת הכדורגל דיאבלס נוייר עם 7 אליפויות, ושלישית היא קבוצת קארא ברזוויל עם 6 אליפויות הליגה, מקור שלושתיהן מעיר הבירה של הרפובליקה של קונגו, ברזוויל.
היסטוריה מוקדמת
בשנת 1931, תחת האימפריה הקולוניאלית הצרפתית, המועדון "אטואל דה פוטו-פוטו" (מברזוויל) זכתה באליפות הראשונה אי פעם שאורגנה על ידי "Federation autonome indigène des sports athletiques" (מצרפתית: "הפדרציה האוטונומית הילידים של הספורט האתלטי"), בהשתתפות 27 מועדונים. יותר מאוחר מועדון זה השתנה ל"אטויה דה קונגו". מועדונים מוקדמים אחרים מהעיר הכי גדולה ברפובליקה ברזוויל כללו את CA Brazzaville (נוסדה ב-1910, הידועה גם בשם "Eléphants" ("הפילים"), ושם המועדון שונה ל-"CA Brazzaville 1926"), בנוסף מועדון צבאי בשם "גובי" (נוסד גם ב-1910), מועדון נפוליאון 1 (נוסד ב-1927), ראסינג קונגו, Coqs de AEF, נומאדס, יונייטד ואינדפנדנט (כולם הוקמו בשנות ה-30).
בשנת 1933, נוסדה ה-FAC (Fédération athlétique congolaise) ("פדרציית האתלטיקה הקונגולזית") בברזוויל על ידי ארגון "ג'נסקו" (Jenesco (Jeunesse sportive congolaise)) מתוך ארגון פוטו-פוטו והארגון ASM ("Asociation sportive Missionaire"). ב-1952 שינתה את הפדרציה את השם ל-Union Aéfienne de la Fédération sportive de France (UAFSF) – "איגוד פדרציית הספורט הצרפתית", והקימה את ליגת הכדורגל המקומית שנקראה d'AEF באוגוסט 1953, שהצטרפה ל-FFF.
בשנת 1939, אולימפיק דה בקונגו ו-ASM התאחדו וייסדו את דיאבלס נוייר (ששמם הנוכחי ניתן להם ב-23 ביוני 1950).
על פי דיווחים מוקדמים, קבוצת "רנסאנס דה פוטו-פוטו" זכתה בליגה המקומית של ברזוויל בין השנים 1945–1950.
בפואנט נואר, אורגנה ליגה ראשונה ב-1940 בהשתתפות קבוצות צבאיות שונות ו-ASP (l'Association sportive ponténégrine) וכן אטויה, רסינג קלוב, לונה ספורטיב וסטאד אפריקן (כולם מפוטו-פוטו) ואולימפיק ו-יוניון בראזה (שניהם מבקונגו); האלופות הראשונות היו קבוצת הצי הצרפתי (Marine), שזכתה בליגה ב-1940 וב-1945.
ב-1947, שלוש קבוצות מברזוויל (Saint Vincent A ו-B ו-Centre Emile Maudzou) התמזגו ל-EBR (Etudiants de la boule ronde), שנעלם עד מהרה והשתלבו במועדון הרנסאנס (הראשון של אטויה דו קונגו) כרנסאנס.
ב-1955 קבוצת הסו-ליג של ברזוויל, רנסאנס B ניצחה בתוצאה 2-1 את נבחרת A (ששינתה את שמה בינתיים לאטויה דה קונגו "Etoile du Congo") בסיבוב האחרון, ובכך שללה מהם את האליפות (בה זכתה ל-AS Gendarmerie); לאחר מכן, שתי הקבוצות התפצלו ורנסאנס B שונה בשם פשוט לרנסאנס, ושינו שוב את השם ב-1963 ל-CARA (Club Athlétique Renaissance Aiglon) - שנקראת כיום קארא ברזוויל.
בדוליסי, אטויה A ו-אטויה B נוסדו ב-1951, ושינו את השם ל-Espoir du Niari (אספויר דו ניארי) ו-Charlemagne (שארלמאן) ב-1953, בהתאמה. AC Leopards נוצרו בכנסייה הפרוטסטנטית המקומית ב-1954; הליגה האזורית הרשמית הראשונה בואלי דה נאירי שיחקה ב-1965.
ב-1953 אורגנה האליפות הראשונה של "מויין קונגו" בה זכתה דיאבלס נואר מברזוויל (מקור אחר טוען שזה קרה ב-1958).
המהדורה הראשונה של אליפות קונגו (ברזוויל) (כמדינה עצמאית) התקיימה ב-1961 בה התקיימה תחרות גמר בעלת 2 משחקים על ידי אלופי ברזוויל ופוינט-נואר. לאחר הפסקה של 5 שנים, הטורניר סוכם, בהשתתפות 3 מועדונים: אלופי האזור של ברזוויל, פוינט-נואר וניארי. הטורניר המשיך עם הפורמט הזה עד 1978.
בין השנים 1979–1992, שוחקה ליגה ארצית עם 10 עד 14 קבוצות, עם משחקים בברזוויל (ב"אצטדיון המהפכה", שנקרא כיום Stade Massamba-Débat), סטאד דוליסי פאנט כיום סטאד דניס סאסו נגוסו, Nkayi (Stade Suco).) ו-Pointe-Noire (האצטדיון המוניציפלי).
עקב אי היציבות הפוליטית ב-1993 וקשיים עם ה-CFCO (Chemin de Fer Congo Océan), ה-FECOFOOT חזר לפלייאוף לאומי לאחר הטורנירים האזוריים, עם כניסות נוספות לליגות החזקות יותר (במיוחד אלו של ברזוויל ופוינט-נואר).
גריר גרסון
גריר גרסון (באנגלית: Greer Garson; 29 בספטמבר 1904 - 6 באפריל 1996) הייתה אחת מכוכבות הקולנוע הגדולות של שנות הארבעים. היא הייתה מועמדת שמונה פעמים לפרס אוסקר וב-1942 זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, עבור התפקיד הראשי בסרט "גברת מיניבר".
תולדות חייה
נולדה כאיילין אוולין גריר גרסון (Eileen Evelyn Greer Garson) במנור פארק, אסקס (כיום חלק מלונדון רבתי) למשפחה בעלת שורשים סקוטיים.
למדה צרפתית וספרות המאה ה-18 בקינג'ס קולג' בלונדון ובאוניברסיטת גרנובל, במקביל הופיעה בהפקות תיאטרון של סטודנטים וחובבים. לאחר סיום לימודיה הופיעה גם בתיאטרון רפרטוארי ובשנת 1937 הופיעה בהפקת טלוויזיה של "הלילה השנים עשר" כחלק משידורי הניסיון של ה-BBC.
כאשר ביקר לואי ב. מאייר בלונדון גילה אותה והחתים אותה לאולפני MGM בהוליווד. תפקידה הראשון היה בסרט "היה שלום, מר צ'יפס" לצידו של רוברט דונאט (1939) שאף זיכה אותה במועמדות לאוסקר. שנה לאחר מכן הופיעה לצד לורנס אוליבייה בתפקיד אליזבת בנט בסרט "גאווה ודעה קדומה".
ב-1960 גילמה את אלינור רוזוולט בסרט "זריחה בקמפובלו", תפקיד עליו זכתה במועמדות האחרונה שלה לפרס האוסקר וזכתה בפרס גלובוס הזהב. ב-1966 שיחקה בתור אם מנזר בסרט הנזירה המזמרת, לצידה של דבי ריינולדס. ב-1967 שיחקה בפעם האחרונה בסרט קולנוע, בסרט דיסני "המיליונר המאושר ביותר". לאחר מכן הופיעה מדי פעם בתוכניות טלוויזיה שונות.
החל מ-1967 פרשה עם בעלה, איל נפט מטקסס ומגדל הסוסים אי. אי. "באדי" פוגלסון לחווה בניו מקסיקו, שם חיה עד מותו ב-1987. לאחר מכן חיה בדאלאס, טקסס עד מותה בשנת 1996 מאי-ספיקת לב בגיל 91.
חיים אישיים
לגרסון היו שלושה בעלים:
בעלת תואר מפקדת במסדר האימפריה הבריטית.