cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Iconic
Iconic (בעברית: אייקוני) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבומה השלושה עשר, Rebel Heart. השיר יצא לאור ב-9 בפברואר 2015, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס.
השיר הגיע למקום ה-30 במצעד שבפינלנד, וה-39 במצעד שבהונגריה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מדונה, טובי גד, מוזלה, לארי גריפין ג'וניור, צ'אנס הראפר, די ג'יי דהי ובלאד-פופ, והופק על ידי מדונה, גד, ג'וש קומבי, בלאד-פופ ומפיקים נוספים. השיר הוא שיר בסגנון ה-EDM, המאפיין שירים נוספים מתוך האלבום.
בנוסף לכך, יצא השיר ארבעה חודשים לפני צאתו של האלבום Rebel Heart, בו הוא נכלל.
הצלחה
למרות שלא יצא כסינגל, הצליח השיר להיכנס אל המצעדים שבפינלנד, צרפת, הונגריה, ספרד ושוודיה. האודיו של השיר אשר הועלה ליוטיוב ב-10 בפברואר 2015, זכה להצלחה נאה גם כן, כאשר צבר למעלה מ-2.1 מיליון צפיות.
עם השיר הופיעה מדונה במסגרת סיבוב ההופעות העשירי שלה, "Rebel Heart Tour". בספוטיפיי צבר השיר למעלה מ-8 מיליון השמעות.
המנון הודו
ג'אנה גאנה מאנה (בהינדי: जन गण मन; בבנגלית: Jôno Gôno Mono) הוא ההמנון הלאומי של הודו. ההמנון נכתב במקורו בבנגלית, וחמשת בתי השיר המלא חוברו בידי זוכה פרס נובל לספרות רבינדרנת טאגור.
ההמנון הושמע לראשונה ב-27 בדצמבר 1911 בישיבת מפלגת הקונגרס הלאומי בכלכותה, ואומץ בידי האספה המכוננת ההודית בגרסתו בהינדי ב-24 בינואר 1950. טאגור גם הלחין את השיר. ביצועו הרשמי של ההמנון אורך 52 שניות, אך גרסה מקוצרת הכוללת את הבתים הראשון והאחרון בלבד נפוצה גם היא, ואורכה כ- 20 שניות בלבד.
תרגום לאנגלית
''Thou art the ruler of the minds of all people, ''dispenser of India's destiny. ''Thy name rouses the hearts of Punjab, Sindh, Gujarat, the Maratha country, ''in the Dravida country, Utkala (Orissa) and Bengal; ''It echoes in the hills of the Vindhyas and Himalayas, ''it mingles in the rhapsodies of the pure waters Jamuna and the Ganges. ''They chant only thy name, ''they seek only thy blessings, ''They sing only thy praise. ''The saving of all people waits in thy hand, ''thou dispenser of India's destiny. ''Victory, Victory, Victory, Victory to thee.
תרגום לעברית
אתה הוא שליט נפשם של האנשים כולם, ממך נובע גורלה של הודו. שמך מעורר את לבבות פנג'אב, סינד, גוג'ראט, ארצו של מאראתה, בארץ דרבידה, אוטקאלה (אודישה) ובנגל; הוא מהדהד בגבעות וינדיאס וההימליה, הוא מתמזג ברפסודיות של הנהרות הטהורים, הג'מונה והגנגס. הם מזמרים את שמך לבדו, הם מבקשים את ברכתך בלבד, הם שרים רק בשבחך. הצלתם של האנשים כולם ממתינה בידיך, ממך נובע גורלה של הודו. ניצחון, ניצחון, ניצחון, ניצחון לך.
שמע
ג'אנה גאנה מאנה (הגרסה האינסטרומנטלית)
Still Standing
Still Standing (בעברית: עדיין עומדת) הוא אלבומה השישי של הזמרת מוניקה, אשר יצא ב-19 במרץ 2010 על ידי ג'יי רקורדס. הקלטות האלבום החלו ב-2007 ובמהלך הזמן נקטה מוניקה בגישה מסורתית יותר נטולת גימיקים לטענתה. מוניקה שימשה כמפיקה בפועל של האלבום וגייסה מספר מפיקים ביניהם מיסי אליוט, בראיין מייקל קוקס וג'רמיין דופרי איתם עבדה על אלבומים קודמים לצד סטארגייט וני-יו איתם לא עבדה בעבר. הקלטות האלבום בחלקן תועדו בתוכנית דוקו בערוץ BET בעלת אותו שם בין אוקטובר 2009 לינואר 2010.
האלבום קיבל ביקורות חיוביות ברובו. באתר Metacritic אשר נותן לאלבומים ציוים בשקלול של מספר ביקורות קיבל האלבום את הציון 71 מתוך 100. הרבה מהמבקרים החמיאו למוניקה על החזרה ל-R&B של אמצע שנות ה-90 לצד אר אנד בי עכשווי. האלבום הגיע בשיאו למקום ה-2 בארצות הברית ומכר 184 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו בניגוד לאלבומה הקודם שמכר 99 אלף עותקים. בנוסף הוא גם הגיע למקום השני במצעד אלבומי האר אנד בי וההיפ-הופ ובכך הפך לאלבומה השני שעשה זאת. האלבום מכר חצי מיליון עותקים בארצות הברית ובכך היה זכאי למעמד זהב.
מתוך האלבום יצאו 3 סינגלים: הסינגל הראשון היה השיר "Everything to Me" אשר הגיע למקום ה-44 בארצות הברית ולמקום הראשון במצעד שירי האר אנד בי וההיפ-הופ ובכך הפך לשיר הראשון שלה מזה 7 שנים לעשות זאת. השיר היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הווקאלי הנשי הטוב ביותר בשיר R&B". הסינגל השני מהאלבום היה השיר "Love All Over Me", אשר יצא לאור במאי 2010 והגיע למקום השני במצעד שירי ה-R&B וההיפ-הופ. "Here I Am" היה הסינגל השלישי מהאלבום. האלבום עצמו היה מועמד גם כן לפרס גראמי בקטגוריית אלבום ה-R&B הטוב ביותר.
ניי-ג'ימה
נִיִי-גִ'ימַה (ביפנית: 新島) הוא אי וולקני בקצה הצפון מזרחי של ים הפיליפינים. האי שייך למטרופולין של טוקיו והוא אחד מאיי איזוּ. נייגימה ממוקם כ-163 ק"מ דרומית לטוקיו וכ-36 ק"מ דרומית לעיר שׁימוֹדַה.
בקצה הדרומי של האי היה אתר שיגור לרקטות וטילי ניסוי בליסטיים (Sounding Rockets).
גאוגרפיה
נייג'ימה מיוחד באיי איזו בכך שהוא היחיד בעל צורה מאורכת. אורכו כ-11 ק"מ, רוחבו כ-2.5 ק"מ ושטחו כ-23 קמ"ר. האי בנוי משמונה כיפות ריוליט, מחולקות לשתי קבוצות בקצוות הצפוני והדרומי של האי מחוברים על ידי מצר יבשה נמוך ושטוח. כיפות געשיות אלו נוצרו לפני מעל אלף שנים בהתפרצות הגעשית היחידה שזוהתה.
בצפון נמצא מיאצוקה-יאמה, הנקודה הגבוהה באי, המתנשאת לגובה של 432 מטרים מעל פני הים.
שדה התעופה נייג'ימה
באי פועל שדה תעופה רשמי נייג'ימה (新島空港-Niijima Kūkō) (קוד ה-ICAO שלו הוא: RJAN). שדה התעופה הוקם בשנת 1970 ובשנת 1984 קיבל אישורים של שדה תעופה לאומי. ישנן טיסות סדירות לשדה התעופה צ'וֹפוּ (Chofu Airport) שבמערב טוקיו משנת 1979.
טניה (מחנה ריכוז)
מחנה הריכוז טֶנְיָה (בסרבו-קרואטית: Logor Tenja, בסרבית קירילית: Логор Тења), היה מחנה ריכוז אשר הוקם על ידי שלטון האוסטאשה באזור העיר אוסייק שבמדינה העצמאית של קרואטיה, בסמוך לכפר טניה. המחנה פעל מאפריל 1941 ועד שלהי אוגוסט 1942.
באפריל 1941 נכבשה ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית ובהמשך, כוננה מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון ממשלת הבובות של האוסטאשה. מייד הוחל ברדיפות יהודים. מחנה טניה הוקם במסגרת עבודות כפייה של יהודי אוסייק ובמימונם הכפוי. בשיא פעולתו נכלאו בו כ-3,000 עצורים וממנו גורשו אל מחנות ההשמדה.
בחורף 1941 גורשו כ-3,000 מיהודי אוסייק למחנות הריכוז ומאות מהם נכלאו בתנאים קשים במחנה טניה. 350 יהודי וִירוֹבִיטִיצָה וכן מקצת מיהודי זאגרב נכלאו בטניה בטרם גירושם למחנות ההשמדה דכאו ואושוויץ. בקיץ 1942 נעצרו 585 יהודי זמון ומרביתם הובלו לטניה. בהמשך גורשו ליאסנובאץ וסטארה גרדישקה. בשלהי אוגוסט 1942 נסגר המחנה.
חלון שיגור
חלון שיגור (באנגלית: Launch window) הוא מונח המשמש בטיסות חלל כדי לתאר פרק זמן בו על רכב חלל להיות משוגר. אם רכב החלל אינו משוגר במהלך ה"חלון", הוא יאלץ להמתין ל"חלון" הבא.
בשיגורים למסלול סביב כדור הארץ, כמעט כל זמן מתאים לשיגור, אם כי לעיתים מזג האוויר משפיע על עיתוי השיגור. אולם במידה ורכב החלל מיועד לחבור אל רכב חלל אחר (לדוגמה אל תחנת החלל הבינלאומית) שכבר נמצא במסלול, על השיגור להיות בעיתוי מדויק על מנת ששני רכבי החלל יוכלו להיפגש בחלל.
בשיגורים אל מעבר למסלול לווייני נמוך, השיגור עשוי להתגמש אם משתמשים בחניית ביניים במסלול הלווייני הנמוך, ורק לאחריה מפעילים שלב נוסף שמביא את רכב החלל למסלול הרצוי.
כדי להגיע אל גרם שמים אחר עם שימוש במסלול הוהמן, חלונות השיגור הם תקופתיים לפי התקופה הסינודית. לדוגמה, במקרה של מאדים, חלון השיגור מגיע אחת ל-2.135 שנים (780 ימי ארץ). במקרים מסובכים יותר, כולל בשימוש במקלעת כבידתית, חלונות השיגור אינם סדירים. לעיתים צצות הזדמנויות נדירות, כמו במקרה וויאג'ר 2 שניצלה התקבצות המתרחשת אחת ל-175 שנים, כדי לבקר את צדק, שבתאי, אוראנוס ונפטון. כאשר הזדמנות שכזו מוחמצת, תיבחר בדרך כלל מטרה אחרת, לדוגמה הגשושית רוזטה תוכננה לחקור את השביט 46P/Wirtanen, אך עקב בעיה במשגר, השיגור נדחה והשביט 67P/Churyumov–Gerasimenko נבחר כמטרה חדשה עבור הגשושית.
RTA type 2
RTA type 2 הוא סוג של חמצת אבובית הכליה, המתרחש באבובית המקורבת (הפרוקסימלית, נקרא גם pRTA), כאשר הפגם הוא בריאבסורפציה של ביקרבונט (ספיגה מחדש של ביקרבונט) בגוף. כתוצאה מכך יש דליפה (leaking) של ביקרבונט לשתן, ויש מעט ביקרבונט בדם- ולכן נוצרת אצידמיה (יתר חומציות של הדם). שלא בדומה ל- RTA type 1, תאי הביניים של האבובית המרוחקת (intercalated cells) מתפקדים באופן נורמלי, ולכן האצידמיה היא פחות חמורה מאשר ב- RTA type 1, והשתן יכול להיות חומצי מתחת ל- ph של 5.5.
לרוב, RTA type 2 אינו מהווה פגם יחיד אלא מקושר למספר פגמים - כמו בתסמונת פנקוני, המאופיינת בפוספטוריה, גליקוזוריה, ופתולוגיות נוספות כגון פרוטאינוריה.
סיבות
הסיבות להיווצרות RTA type 2:
מחלות משפחתיות:
מחלות נרכשות:
טיפול
הטיפול נשען על מתן ביקרבונט- ואולם, יש לתת כמויות גדולות של ביקרבונט כדי להתגבר על ה"בזבוז" בשתן.
יאן ד'אקוסטה
יאן ד'אקוסטה (או יאן לקוסטה) (ברוסית: (Ян Лакоста (Ян д’Акоста; 1665 סלא בשליטתם שודדי ים ברברים - 1740 סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית) היה ליצן חצר ממוצא יהודי שפעל ברוסיה בשירותם של הצארים פיוטר הגדול, אנה איוואנובנה ושל העוצר ארנסט בירון.
חייו
ד'אקוסטה, לפי מקורות שונים היה, ממשפחה יהודית או משפחת אנוסים שברחה מפורטוגל והשתקעה בסלא: עיר ליד רבאט אז בשליטת שודדי הים הברברים. בצעירותו, כנראה, התמקצע בים. בהמשך נדד יחד עם משפחת אביו באירופה עד שפתחו משרד ברוקרים בהמבורג. בהמשך התחיל לתת שיעורי נימוסים (אטיקט) עד שנפגש עם פטר הגדול שלקח אותו יחד עם משפחתו לחצרו. לפי מקורות אחדים המפגש הראשון עם הקיסר אירע במרחצאות באולונץ בחבל קרליה.
פיוטר ערך איתו ויכוחים תאולוגיים ועל שירותו הנאמן העניק לו תואר "מלך סאמויידים" והעניק לרשותו את האי סומרס במפרץ הפיני או, לפי מקור אחר, את האי סורסארי הסמוך שעליו גם צויר בתמונתו היחידה על קריקטורה גרמנית ב 1736. בכל מקרה לאחר המתנה לקוסטה התחיל להופיע בארוחות חצר עם כתר מפח שתמיד היה מוזז לאחת מאוזניו.
הוגלה ב-1723 לכפר ווסקרסנסקויה בסיביר (כעת במחוז צ'ליאבינסק) על ידי אלכסנדר מנשיקוב שהאשימו בקשר עם פיוטר שפירוב שאז נשפט להוצאה להורג שהוחלפה בהגליה לסיביר. הוחזר לחצר על ידי הקיסרית אנה איוואנובנה.
צ'ארלס רוברטס סווארט
צ'ארלס רוברטס סווארט (באנגלית: Charles Robberts Swart; 5 בדצמבר 1894, וינבורג, מדינת אורנג' החופשית – 16 ביולי 1982, בלומפונטיין, דרום אפריקה) היה המושל הכללי האחרון של איחוד דרום אפריקה ונשיאה הראשון של הרפובליקה של דרום אפריקה.
ביוגרפיה
סווארט נולד ב-5 בדצמבר 1894 בחוות מורגנצון, במחוז וינבורג ברפובליקה הבורית מדינת אורנג' החופשית (שהפכה לקולוניה בריטית בשנת 1902 ולפרובינציה באיחוד דרום אפריקה בשנת 1910). סווארט היה השלישי מבין ששת ילדיהם של הרמאנוס ברנארדוס סווארט ואלטה קתרינה רוברטס. מלחמת הבורים השנייה פרצה כשהיה בן חמש שנים, ובמהלכה שהה עם אמו ואחיו במחנה ריכוז בווינבורג. אביו נפצע ונשבה על ידי הבריטים במהלך קרב פרדברג, ונותר שבוי עד תום המלחמה.
בגיל 7 החל ללמוד בבית ספר ממשלתי בווינבורג, אולם לאחר מכן עבר לבית ספר שהוקם על ידי הקהילה האפריקאנרית בתגובה למדיניות האנגליפיקציה בבתי הספר הממשלתיים של אלפרד מילנר. בסופו של דבר בתי הספר התאחדו וסווארט השלים את לימודיו בגיל 13. בשנת 1914 החל לעסוק בעריכת דין. הוא שהה תקופה קצרה בהוליווד, שם השתתף בסרטים אילמים.
בשנת 1923 נבחר לפרלמנט מטעם ליידיברנד, וייצג את המקום עד לשנת 1938. במהלך תקופה זו הפך למנהיג המפלגה הלאומית במדינת אורנג' החופשית ובשנת 1939 נבחר לפרלמנט כנציג וינבורג. בשנת 1948, עם ניצחונה של המפלגה הלאומית בבחירות הכלליות, מונה סווארט לתפקיד שר המשפטים, והיה אחראי לחקיקה שחיזקה את סמכויות המשטרה במאבקה נגד פעילות נגד מדיניות האפרטהייד. בין 1949–1950 שימש גם כשר החינוך, האמנות והמדע, ובשנת 1958 שימש כראש הממשלה בפועל.
בשנת 1960 התמנה סווארט למושל כללי של איחוד דרום אפריקה. כמו קודמו בתפקיד סירב אף הוא להישבע אמונים למלכה אליזבת השנייה וללבוש את התלבושת הייצוגית של נציגיה. במשאל עם שנערך בהמשך אותה שנה תמך רוב קטן של המצביעים הלבנים בכינון רפובליקה. כך, בשנת 1961, לאחר שחתם על החוקה הראשונה של הרפובליקה, ביקש סווארט ממלכת אנגליה לשחררו מתפקידו, והפרלמנט בחר בו כנשיאה הראשון של הרפובליקה, תפקיד ראש מדינה ייצוגי בעיקרו, שבא תחת תפקיד המושל הכללי. למרות שנבחר לכהונה בת שבע שנים, סווארט פרש במאי 1967 לאחר שכיהן שש שנים בתפקיד.
פנפלורידול
פנפלורידול (בלועזית: Penfluridol), ידוע גם בשמות המסחריים Semap, Micefal, Longoperidol, Acemap הוא תרופה אנטיפסיכוטית מן הדור הראשון של תכשירים נוגדי פסיכוזה, תרופה אנטיפסיכוטית פומית ראשונה בעלת פעלה ממושכת (long-acting) הודות לתכונותיו הליפופיליות. הוא חומר ממשפחת הדיפנילבוטילפיפרידינים. נתגלה על ידי חברת יאנסן פרמסאוטיקל (Janssen Pharmaceutica) בשנת 1968. לפנפלורידול, הקרוב במבנהו לתרופות דיפנילבוטילפיפרידינים אחרות כמו פימוזיד (Imap) ופלוספירילן, יש בהפרשתו מחצית חיים ארוכה ביותר וההשפעה שלו נמשכת ימים רבים אחרי מנה פומית אחת. חוזקו האנטיפסיכוטי דומה לזה של הלופרידול או של הפימוזיד. הוא סדטיבי בצורה קלה, אך עלול בדומה לתכשירים אנטיפסיכוטיים אחרים מן הדור הראשון לגרום לתופעות לוואי אקסטרפירמידליות כמו אקתיסיה, דיסקינזיה ופסאודו-פרקינסוניזם. פנפלורידול מומלץ כטיפול אנטיפסיכוטי של חולי סכיזופרניה ממושכת והפרעות פסיכוטיות דומות. הודות להשפעתו ארוכת הטווח, הוא ניתן תכופות במינון של טבלייה אחת, שתיים או שלוש בשבוע. סקירה משנת 2006 בדקה את השימוש בפנפלורידול בסכיזופרניה.
פרמקודינמיקה - מנגנון פעולה
פנפלורידול חוסם את הקולטן בתר-סינפטי לדופמין במערכת הדופמינרגית המזולימבית ואינו מאיץ את שיעור המחזור של הדופמין. מעכב שחרורם של הורמונים היפותלמיים וביתרת המוח.
פרמקוקינטיקה
בדרך פומית המולקולה נספגת בקלות במערכת העיכול. היא מגיעה לשיא הריכוז בפלזמה שעתיים אחרי הבליעה. היא עוברת מטבוליזציה של מעבר ראשון במעי ובכבד, תהליכים של דה-אלקילציה. ההפרשה נעשית דרך הצואה (בה ניתן למדוד את המטבוליט תוצר ה- N-אלקילציה) ובשתן. מחצית החיים של ההפרשה היא בין 66–120 שעות.
שימוש קליני
התרופה משמשת בהפרעות פסיכוטיות עם מחשבות שווא או הזיות, כולל בטיפול אחזקתי-מונע בסכיזופרניה. מכיוון שההיענות בטיפול התרופתי הקבוע היא חיונית במצבים אלה, ההשפעה הממושכת של פנפלורידול יכולה לעזור מאוד במקרים של מטופלים שאינם רוצים טיפול תרופתי יומיומי או טיפול בזריקות לטיפול ארוך טווח.
תופעות לוואי
במהלך הטיפול ניתן לראות סוגים שונים של תופעות לוואי, כמו עם תרופות נוירולפטיות, בעיקר מן הדור הראשון. בחשד הכי קטן של תסמונת ממארת יש צורך בהפסקה מידית של הטיפול ותמיכת בפונקציות החיוניות.
פורינה
פורינה (בלטינית: Furrina או Furina) הייתה אלת המעיינות, הבארות והמים הזורמים במיתולוגיה הרומית.
בדת הרומית נהגו לקבץ יחד חגי אלים ואלות הקשורים לאותו נושא, ובהתאם נחוג חג הלוקריה ב-19 ביולי, חג הנפטונליה ב-23 ביולי וחגה של פורינה, הפורינליה, ב-25 ביולי. בחג זה הקריב הפלאמן (כהן דת רומאי) הייחודי של פורינה (flamen Furinalis) קורבן לאלה. מקדש לפורינה מהמאה השביעית לפנה"ס, התגלה בארפינום (ארפינו של ימינו).
ככל הנראה מדובר באלה קדומה, אשר התפתחה מאמונה אטרוסקית. בתקופה מאוחרת יותר נהפכה גם לאלת השודדים, והייתה קשורה ללוורנה, אלת הגנבים, וזאת בשל הדמיון בין שמה למילה "furvus" שמשמעה בלטינית "חשוך". עם השנים נחשבה לאלת מוות או אלת שאול.
עם השנים פחת מספר המאמינים בה, ובמאה הראשונה לפנה"ס נחשבה לאחת הפוּרִיות (אלות הנקם). פלוטרך התייחס אליה בכתביו כאל נימפה.
מקדשה של פורינה בעיר רומא היה ממוקם על מורדותיו הדרום מערביים של גבעת יאניקולום, על גדתו של נהר הטיבר (בגני וילה סקיארה של ימינו). חפירות ארכאולוגיות שבוצעו במקום בשנת 1910 גילו באר ומערכת תעלות מים תת-קרקעיות.
דונלד האריסון
דונלד האריסון (באנגלית: Donald Harrison; נולד ב-23 ביוני 1960 בניו אורלינס לואיזיאנה) הוא נגן סקסופון ג'אז אמריקאי. האריסון עוסק גם בסגנונות אחרים, דוגמת היפ הופ ורית'ם אנד בלוז.
קריירה כנגן
האריסון החל את הקריירה שלו בשנות שמונים בשליחי הג'אז של ארט בלייקי, הוא גם עזר בהנהלה האומנותית חלק מהתקופה. לאחר מכן בשנות התשעים ניגן בציידי הראשים ("The Headhunters") הרכב ג'אז פאנק ופיוז'ן מוכר ופופולרי.
האריסון ניגן עם מוזיקאים רבים ונחשבים דוגמת ארט בלייקי, מיילס דייוויס, מק'קויי טיינר, רוי היינס, נט אדרלי, רון קרטר, טוני ויליאמס ורבים אחרים.
האריסון גם מוביל הרכבים, הוא הוציא מספר אלבומים בסגנון פוסט-בופ והארד בופ. הוא משלב בנגינה ובהלחנה שלו גם השפעות ממוזיקה שחורה אחרת מלבד ג'אז, כמו היפ הופ ורית'ם אנד בלוז.
בינואר 2007 נבחר לאיש השנה של עיתון הג'אז ג'אזיז.
מתוך הזדהות עם עיר הולדתו כל הרווחים מאלבומו "Nouveau Swing" ילכו לנפגעי הוריקנים.
ב-2015 הופיע בישראל כחלק מסדרת ג'אז חם
קריירה כמורה
נוסף על כן, ניהל האריסון את בית הספר החדש לג'אז של בית הספר איזידור ניומן בניו אורלינס אשר.
לה ויאנדיה
לה ויאנדיה (בצרפתית: Le Viandier) או לה ויאנדיה דה טאיוון (בצרפתית: Le Viandier de Taillevent - "ספר הבשרים של טאייוון") הוא ספר בישול שנכתב בימי הביניים. זהו אחד מספרי המתכונים היחידים שנכתבו בתקופה זו ונותרו עד ימינו. הספר מהווה כלי למחקר על מצרכי המזון הבסיסיים ושיטות הבישול בימי הביניים. מחבר הספר אינו ידוע. גיום טירל (Guillaume Tirel) המכונה "טאיוון", טען כי כתב אותו, אך למעשה הוא ככל הנראה העתיק אותו וביצע גנבה ספרותית. הספר פורסם לראשונה עוד לפני שנת 1300, עשר שנים טרם הולדתו של טירל.
הגרסה המלאה הקדומה ביותר הקיימת כיום מקורה בשנת 1395, והיא מוצגת כיום בספרייה הלאומית שבפריז. גרסה נוספת, מתוך ארבע גרסאות הספר ששרדו עד ימינו, מוצגת בספריית הוותיקן. גרסת הוותיקן הודפסה מחדש והופצה בשנת 1892 בידי ג'רום פישון (Jérôme Pichon) וז'ורז' ויקר (Georges Vicaire). גרסה נוספת של הספר מצויה בספריית מזראן שבפריז.
הדפסתו הראשונה של הספר נעשתה ב-1485, בגרסה שונה מכתבי היד.
אשדות נהר קאלי
זהו המתקן המרכזי באזור "אסיה" של הפארק יחד עם משלחת אוורסט, ובא לדמות מסע ברפסודה ביערות הגשם של הודו. המבקרים במתקנים "נתקלים" בכורתי עצים לא-חוקיים הממלאים את הנהר בעצים כרותים והופכים את הנסיעה של המבקרים ברפסודה למהירה ומרטיבה במיוחד.
במקור היה המתקן אמור להיקרא בשם "אשדות נהר הנמר" (Tiger River Rapids).
עיצורים וילוניים
עיצורים וילוניים (Velar) הם עיצורים המופקים בבסיס החיתוך הנוצר בין גב הלשון לווילון (החך הרך). בעברית כיום העיצורים הוילוניים מיוצגים באותיות ג, כּ דגושה, הנהגית כיום באותה צורה כמו ק). כמו כן במילים שאולות מן הלועזית כמו נג במשחק הפינג פונג, בו הנון וילונית.
הווילוניים הסותמים אינם נדירים ומצויים בשפות רבות. את הוילוני האפי ניתן למצוא בשפות גרמאניות רבות מיוצג באמצעות צירוף האותיות ng ובכל גרסאות האלפבית הרוני היה לעיצור זה ייצוג באות ייחודית.
את הוילוני החוכך הקולי ניתן למצוא בערבית, יוונית, הולנדית, פורטוגזית, ספרדית, בלארוסית, אוקראינית וצ'כית. הוילוני החוכך האטום מופיע בכל השפות בהן מופיע מקבילו הקולי, אך בנוסף הוא יכול להופיע גם בלעדיו - לדוגמה, בגרמנית הוא מיוצג באמצעות צירוף האותיות ch לאחר תנועות אחוריות. הוא קיים גם בשאר השפות הסלאביות ובעברית. כאשר מופיעים בטבלה שני עיצורים באותה משבצת, הימני קולי והשמאלי אטום.
וילוניים משופתתים
עיצורים הנחתכים בשני בסיסי חיתוך ראשיים - וילון ושפתיים.
צ'ינצ'יטה
היסטוריה
צ'ינצ'יטה נוסדה באביב 1937 על ידי הדיקטטור הפשיסטי בניטו מוסוליני והוסרטו בה מאז ועד היום כשלושת אלפים סרטים. היא הוקמה בעיבוריה הדרומיים של העיר רומא ומשתרעת על שטח של שש מאות אלף מטרים רבועים. בסיום הבנייה היו בעיר ארבעים אלף מטרים רבועים של רחובות וככרות ונוסף להם שלושים וחמישה אלף מטרים של גנים ועשרות בניינים ואולפנים, שבהם ניתן היה להשלים את הסרטתו של סרט מראשיתו ועד תומו. בשש שנות פעילותה הראשונות שקקה צ'ינצ'יטה חיים ונוצרו בה למעלה משלוש מאות סרטים, רובם קומדיות "טלפון לבן".
ברם, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, עם פלישת כוחות גרמניה הנאצית לאיטליה בשנת 1943, שבתו האולפנים מפעילותם כמעט לחלוטין. הגרמנים הקימו בצ'ינצ'יטה מחנה לשבויי מלחמה ואילו הקולנוע האיטלקי העתיק את מרכז הכובד של פעילותו לוונציה. לאחר שחרור איטליה בידי בעלות הברית שימשה צ'ינצ'יטה מחנה מעצר לעקורים ולפליטים. עקב כך, כשצילם רוברטו רוסליני את סרטו "רומא עיר פרזות", הוא נאלץ לצלמה בחוצות העיר.
רק בשנות החמישים שבה העיר למסלולה כמרכז תעשיית הסרטים האיטלקית ושגשגה בשנות השישים והשבעים. פדריקו פליני ביים בה את רוב סרטיו, כמו גם במאים רבים נוספים שבולטים בהם פייר פאולו פאזוליני, לוקינו ויסקונטי, רוברטו רוסליני, וויטוריו דה סיקה ושחקנים כגון אנה מניאני, ג'ולייטה מזינה, מרצ'לו מסטרויאני וויטוריו גסמן. הללו הקנו לצ'נצ'יטה שם עולם בדברי ימי הקולנוע. השלטון המריץ את התעשיינים להשקיע בקולנוע ולשם כך הפריש להם סובסידיות והלוואות נדיבות להפקות רבות.
במהלך שנות השמונים החלה דעיכה בתעשיית הסרטים במקום, ולאחר שצ'ינצ'יטה הגיעה פעמים מספר אל סיפן של פשיטות רגל, היא הופרטה בשנות התשעים בידי הממשלה האיטלקית. היום מביימים בה בעיקר סדרות טלוויזיה ותוכניות בידור ומיעוט של סרטים.
בשנת 1991 התקיימה באולפני צ'ינצ'יטה תחרות האירוויזיון השנתית, בעקבות זכייתה של איטליה באירוויזיון שנה קודם לכן.
הפקות בינלאומיות
צ'ינצ'יטה שימשה אבן שואבת להפקות ענק הוליוודיות עתירות תקציב. הבולטות שבהן הן: "בן חור" של ויליאם ויילר, "מלחמה ושלום" של קינג וידור, "קוו ואדיס" של מרווין לרוי, "כנופיות ניו יורק" של מרטין סקורסזה ו"הפסיון של ישו" של מל גיבסון.
נוסח לא-אורתודוקסי
היות שמטרתם המוצהרת של הנוסחים הלא-אורתודוקסיים היא התאמה לרוח הזמן והמקום, מטבע הדברים הם שונים בין קהילות שונות ואף משתנים באותה קהילה לאורך זמן. קיימים מספר רב של סידורים ומחזורי תפילה לא-אורתודוקסיים. לדוגמה, בתנועה הרפורמית (והליברלית) באירופה בלבד, יצאו בשנים 1816–1967 כחמישים סידורי תפילה שונים ביותר מ-175 מהדורות. כמו כן, קהילות ומנייני תפילה שונים עשויים לבחור להשמיט או להוסיף קטעי תפילה על מה שמופיע בטקסט הכתוב.
היסטוריה
ההצעות לרפורמה בנוסח התפילה החלו בסוף המאה ה-18 בגרמניה. תנועת ההשכלה היהודית החלה לשים דגש על החוויה הרוחנית-דתית בתפילה, בניגוד ל"עבודת האלוהים" שיש לקיימה כמצווה פורמלית. תהליך החילון המהיר הביא להפחתת מספר באי בתי הכנסת, בעיקר בערים הגדולות, והביא את חלק מהמשכילים להמליץ על שינויים בנוסח התפילה שיחזירו לבתי הכנסת את החילונים החדשים.
מלכתחילה, היו שתי מגמות עיקריות בתיקון התפילה. הזרם המתון לא רצה לצור פילוג בקהילות, ולכן ביקש להכניס שינויים מעטים יחסית בנוסח ובצורת התפילה. בקהילות אלה המשיכו להתפלל מן הסידור המסורתי לפחות עד אמצע המאה ה-19, תוך הכנסת שינויים באופן שבו נאמרו התפילות בפועל.
הזרם הקיצוני יותר פרש מלכתחילה מהקהילות והתפלל במניינים נפרדים, ולכן יכול היה להרשות לעצמו לערוך שינויים מפליגים בנוסח. כבר בשנת 1818 הוציאו מתפללי "ק"ק בית חדש" בהמבורג סידור משל עצמם, שנכתב עברית וגרמנית ונקרא משמאל לימין. בברלין, האגודה לרפורמה ביהדות התקיימה וקיימה תפילות בנוסח רדיקלי משלה משנת 1845 ועד חורבן הקהילה בשואה.
בארצות הברית, כמעט מלכתחילה התפללו האורתודוקסים והרפורמים (ואחרי כן בני הזרמים האחרים) בבתי כנסת נפרדים. בשנת 1857 פרסם הרב יצחק מאיר וייז סידור בשם "מנהג אמריקה", שנועד לשמש בכל בתי הכנסת במדינה. אבל גישתו נדחקה, כאשר חלק מן היהודים שם דבקו בנוסח המסורתי, ואילו הרפורמים בחרו להתפלל בנוסחים שכללו שינויים רבים יותר, כמו "עולת תמיד" של הרב דוד איינהורן משנת 1885 וספר התפילה של איגוד הרבנים הרפורמיים משנת 1894.
חידושים ושינויים מהנוסח המסורתי
למרות הגיוון הרב של נוסחי התפילה הלא-אורתודוקסיים, ישנם מאפיינים ועקרונות שרבים מהנוסחים מקיימים לפחות את חלקם.
תפילה בשפת המדינה
בקהילות הרפורמיות (אך לא בקהילות הקונסרבטיביות) מחוץ לישראל נהוג לעיתים קרובות לומר חלק מהתפילה או רובה בשפת המדינה הידועה למתפללים, ולא בעברית. לעיתים קרובות הסידורים מודפסים כך שהנוסח העברי והנוסח בשפת המקום מופיעים זה לצד זה (וכן לצידם, לעיתים, הנוסח העברי בתעתיק), כך שכל קהילה יכולה לבחור באיזה שפה לומר כל תפילה, וכן, אם התפילה נאמרת בעברית, יכולים מי שאינם דוברי עברית לעקוב אחריה ולהבינה.
התאמת התפילה למצבה של האמונה
באופן כללי, נוסחי התפילה הלא-אורתודוקסיים משמיטים מן התפילה נושאים שסותרים את תפיסת העולם הדתית של הקהילה המתפללת. בין הנושאים שנחשבו בעייתיים לאורך ההיסטוריה והושמטו מחלק מהסידורים:
קיצור התפילה וביטול חזרות
חלק מהחזרות המקובלות בתפילות הושמטו. בסידורים בגרמניה במאה ה-19, הושמטו כמעט כל הפיוטים והקרובות שנאמרו באותה תקופה בארצות אשכנז. עם זאת, במקביל אומצו מספר פיוטים ממסורת ספרד. בחלק מהנוסחים המקובלים היום, מושמטת חזרת הש"ץ, ומותירים ממנה רק את החלקים שאינם נאמרים בתפילה בלחש.
שילוב של טקסטים מודרניים
נוסחים רבים כוללים קטעי שירה ומחשבה של יוצרים והוגים מודרניים. חלק מהסידורים כוללים אנטולוגיות נרחבות, שמאפשרות למתפללים הבודדים או לקהילות להחליף את התפילה או להרחיב חלקים ממנה, בהתאם לצורכיהם הרוחניים.
נוסח שוויוני
רבים מנוסחי התפילה הלא-אורתודוקסיים עושים מאמץ להפוך את הנוסח לשוויוני, ולמביע את כל באות ובאי בית הכנסת. הנוסחים הלא-אורתודוקסיים מחליפים בדרך-כלל את הברכה, "ברוך שלא עשני אישה", בברכה "ברוך שעשני בצלמו" או ברכה אחרת. הם מתייחסים לאמהות לצד האבות (לדוגמה: "ברוך אתה ה' אלוהי אבותינו ואמותינו", ו"ברוך אתה ה', מגן אברהם ופוקד שרה" בברכת אבות). הם מתייחסים גם לתרומת הנשים לאורך הדורות, לדוגמה בהחלפת הנוסח "משה ובני ישראל לך ענו שירה", בברכת הגאולה, בנוסח "משה ומרים ובני ישראל לך ענו שירה".
שמרנות וחדשנות
נוסחי התפילה הלא-אורתודוקסיים נתונים במאמץ מתמיד לאזן בין השינויים והחדשנות, כפי שפורטו לעיל, לבין הזיקה לנוסח התפילה המסורתי. כך לדוגמה, לעיתים השמטת החזרת הקורבנות או תחיית המתים היא שיטתית בכל חלקי התפילה, ולעיתים משאירים נושאים אלה בחלק מהתפילות המרכזיות. בחלק מהנוסחים ההיסטוריים, נותרו התפילות העבריות בנוסחן המקורי, ואילו התרגום לשפת המקום כלל שינויים והשמטות.
ישנו גם הבדל בין הזרמים השונים בדרך שהם בוחרים לתפילה. לדוגמה, הסידורים הקונסרבטיביים שמרנים יותר מן הרפורמיים ואינם משמיטים אזכורים של עבודת הקרבנות והמקדש באותו אופן בו נוהגים הרפורמים, אך הם כן מכילים גישה שוויונית לגברים ונשים.
בישראל
בתנועה ליהדות מתקדמת בישראל (התנועה הרפורמית), עושים באופן כללי שימוש בסידור "תפילת האדם" בעריכת דליה מרקס ואלונה ליסיצה (ראה אור בשנת 2021 בהוצאת זמורה ביתן ומחליף את סידור "העבודה שבלב", שנערך על ידי ועדת הסידור של התנועה בראשות יהורם מזור, שהוצא לאור לראשונה בשנת תשמ"א). הסידור מכיל תפילות לימות חול, לשבתות ולמועדים. עקרונות עריכתו, לפי המצוין בהקדמה אליו: שמירה על כנות הביטוי בנוסח התפילות, קיצור התפילה, התמודדות עם מציאות החיים המתהווה של עם ישראל ושמירה על מטבע התפילה ועל מסגרתה המסורתית. הסידור הישראלי החדש מציין המשכיות בהתפתחות הליטורגיה הרפורמית בעולם ובישראל ובד בבד מפנה משמעותי בה במספר היבטים: זהו סידור מסורתי יותר, המחזיר תפילות מסורתיות שהשמטו בעבר. הסידור מרחיב את שפת התפילה ומקורותיה; בסידור נכללות, לצד לשון התפילה המסורתית, תפילות משורת ענפים של היצירה היהודית לדורותיה. הסידור כולל תפילות לכל מרחבו של לוח השנה היהודי-הישראלי כולל ימי הזיכרון. בניגוד להסתמכות על נוסח אשכנז, הסידור החדש מרחיב את המנעד העדתי וכולל תפילות ופיוטים של עדות ישראל השונות. הסידור מייצג מחויבות מגדרית רב ממדית וגישה מגדרית שוויונית ומייצג קריאה לבחירה ולאחריות, כאשר במקרים רבים מוצגים בפני המתפלל או מתפללת מספר נוסחים לבחירה.
לתנועה ליהדות מתקדמת יש גם מחזור תפילה לראש השנה וליום הכיפור, "כוונת הלב", שערכו יהורם מזור ומרדכי (מוטי) רותם. לעקרונות עריכת הסידור נוספו עקרונות נוספים, כמו הסרת התפילות לחידוש עבודת הקורבנות, ודגש רב יותר על שיויון בין נשים לגברים.
בתנועה המסורתית בישראל (התנועה הקונסרבטיבית) נעשה שימוש נרחב בסידור "ואני תפילתי", היוצא לאור על ידי התנועה המסורתית וכנסת הרבנים בישראל בשיתוף עם הוצאת "ידיעות ספרים". הסידור מבוסס, רובו ככולו על הנוסח האורתודוקסי המקובל, אך עם התאמות ותוספות המשקפות את רוח התנועה.
בשנת 2013 הוציאה התנועה המסורתית בישראל מהדורה ראשונה של מחזור ליום הכיפורים בשם "פותח שער", ולפני ראש השנה תשע"ח הוציאה את מחזור "פותח שער - מחזור ישראלי" לראש השנה ויום הכיפורים, בהוצאת "ידיעות ספרים".
מסת"ב
מסת"ב (ראשי תיבות של מספר ספר תקני בין-לאומי) הוא המונח העברי ל-ISBN (ראשי תיבות של International Standard Book Number), שהוא קוד מזהה בין-לאומי, ייחודי למהדורה של ספר. בדרך כלל הוא מודפס על כריכתו האחורית של הספר, בספרות ובברקוד, כך שניתן לקרוא אותה בקופה רושמת באמצעות קורא ברקוד. כאשר ספר יוצא בשני סוגי כריכות, כריכה קשה וכריכה רכה, מקבל כל סוג מסת"ב משלו.
הקוד משמש בעיקר בקטלוגים מסחריים ובקטלוגים של ספריות.
היסטוריה
השיטה נוצרה בבריטניה בשנת 1966 על ידי רשת חנויות הספרים WH Smith, וכונתה בתחילה SBN) Standard Book Number). השיטה אומצה כתקן בין-לאומי ISO 2108 בשנת 1970. מזהה דומה, ה-ISSN) International Standard Serial Number), משמש לזיהוי כתבי עת.
בארבעים שנותיו הראשונות כלל המסת"ב עשר ספרות, והחל מ-1 בינואר 2007 הוא הוגדל ל-13 ספרות.
במסת"ב 10, הספרות מפוצלות לארבע קבוצות. גודל הקבוצות אינו קבוע. במסת"ב 13 נוספת בתחילת המספר קבוצה בת 3 ספרות.
בישראל
בכל מדינה יש נציג האחראי על הקצאת המסת"ב, המהווה נציג של סוכנות ISBN העולמית, הממוקמת בלונדון. בישראל נעשה הדבר על ידי מרכז הספר והספריות בישראל. הנציג מקצה לכל מו"ל מספר מזהה, ואת המספר הסידורי של הכותר נותן המו"ל בעצמו.
השימוש במסת"ב אינו מחייב, והמספרים ניתנים תמורת תשלום. יש מו"לים שמעדיפים לא לרכוש מספרים אלו.
מרכז הספר והספריות בישראל הוא הנציג הבלעדי של הארגונים הבין-לאומיים לאספקת מספרים לפי התקן הבין-לאומי: ISBN לספרים ו-ISMN ליצירות מוזיקליות.
דאנאקוד
בענף המו"לות הישראלי נפוץ השימוש גם בקוד אחר, הקרוי "דאנאקוד", והוא אינו קשור למסת"ב. חברת "ד.א.נ.א. מערכות", שהוקמה ב-1981, מנהלת ומקצה קודים אלה תמורת תשלום. לצד הקוד כתוב במילים "מסת"ב", "ISBN" או "דאנאקוד", כדי להסיר ספק באשר לסוגו. באמצעות הקוד האחיד מתאפשר שיתוף מידע בין מוציאים לאור לגופים אחרים העוסקים בסחר בספרים.
בנוסף, יוצרת החברה קטלוג ספרים עבריים בו משתמש כל גוף המעוניין בו, בין אם הוא מסחרי או לא. גם הספרייה הלאומית משתמשת במאגר שנוצר על ידי החברה כדי לקבל פרטים ראשוניים על הספרים העבריים החדשים היוצאים לאור.
גאוגרפיה של אוסטריה
אוסטריה היא רפובליקה ללא מוצא אל הים במרכז אירופה, אשר חלק ניכר ממנה מכוסה הרים. הרפובליקה גובלת במדינות רבות, לאורך גבול של 2,563 קילומטר: ממערב שווייץ (לאורך 164 ק"מ) וליכטנשטיין (35 ק"מ); מצפון גרמניה (784 ק"מ), צ'כיה (362 ק"מ) וסלובקיה (91 ק"מ); ממזרח הונגריה (346 ק"מ); ומדרום סלובניה (311 ק"מ) ואיטליה (430 ק"מ). צורת גבולות המדינה היא כעין אגס, שקצהו המערבי הוא מעין פרוזדור צר וארוך שרוחבו המרבי הוא כ-60 ק"מ, אשר נמצא בין המדינות גרמניה, שווייץ ואיטליה, וחלקו השני, המהווה את רוב המדינה, הוא מעין עיגול. אורכה המרבי של המדינה הוא 560 ק"מ ורוחבה המרבי הוא 280 ק"מ.
שטחה הכולל של המדינה הוא 83,859 קילומטר רבוע, ובכך היא המדינה ה-115 בגודלה בעולם. 1.3% משטחה מכוסה מים, 62% מכוסה בהרים (בעיקר הרי האלפים) ו-32% נמוך יחסית ופורה יותר, הודות לנהר הדנובה. הנקודה הגבוהה ביותר באוסטריה הוא הר גרוסגלוקנר, המתנשא לגובה של 3,797 מטר.
את הקצה המערבי והמזרחי של אוסטריה מעטרים שני מקווי מים גדולים - נויזידלרזה וימת קונסטנץ. הראשון, נויזידלרזה, הוא אגם ערבתי, ואילו השני הוא ימה אלפינית אופיינית. עובדה זו ממחישה את הגיוון בין אזוריה השונים של אוסטריה.
מאז 1918 מחולקת אוסטריה רשמית לתשע מדינות פדרליות (ראו: מדינות אוסטריה): בחלקה המערבי פורארלברג וטירול, ובמזרחי קרינתיה, זלצבורג, שטיריה, אוסטריה תחתית, אוסטריה עילית, וינה ובורגנלנד.
פני השטח
ניתן לחלק את אוסטריה לשלושה אזורים גאוגרפים שונים: הגדול מביניהם הוא אזור הרי האלפים המכסה 62% מהשטח, השני בגודלו הוא עמק הדנובה הפורה, ומצפון לו נמצא החלק הקטן ביותר, הרי רכס יער בוהמיה, המהווה רק 10% משטחה של אוסטריה.
נהר הדנובה
הדנובה נובע באזור היער השחור (Schwarzwald) בגרמניה ונשפך לים השחור כדלתה בתחום רומניה. נהר זה הוא אחד מנתיבי המים הבינלאומיים החשובים ביותר, מכיוון שזהו הנהר היחיד הזורם ממרכז אירופה לכיוון מזרח. באוסטריה הנהר יוצר עמק גדול ופורה, המנקז לתוכו את כל הרי אוסטריה וסביבתו. הנהר החשוב ביותר שזורם אל הדנובה בתחום אוסטריה הוא נהר אנס.
הרי האלפים
האלפים המרכזיים, אשר מורכבים בעיקר מבסיס גרניט, הם הרכס הגדול והגבוה ביותר באוסטריה. רכס זה חוצה את אוסטריה מטירול ועד גבול אוסטריה תחתית ושטיריה, ומכילים בתוכם את רכסי הוהה טאורן והאלפים האצטליים אשר מכוסים בקרחוני עד.
רכס האלפים הגיריים הצפוני, שמשתרע מפורארלברג דרך מדינת זלצבורג לאורך הגבול עם גרמניה ודרך אוסטריה תחתית ואוסטריה עילית לכיוון וינה, ורכס האלפים הגיריים הדרומי, על גבול קרינתיה-סלובניה, עשויים בעיקר מאבני גיר ודולומיט.
רכס יער בוהמיה
רכס הגרניט המיוער של יער בוהמיה, רכס הרים נמוך, בעל רמות חשופות ומוכות-רוחות ואקלים קר וקשה מאוד, ממוקם בצפון עמק הדנובה ומהווה 10% משטח אוסטריה. מלבד אוסטריה הוא עובר גם במדינות צ'כיה וגרמניה.
הרים
ההרים הם המאפיין הבולט ביותר של אוסטריה. כ-62% מהמדינה מכוסה הרים, אשר רובם והעיקריים ביניהם הם הרי האלפים, אך מצפון-מזרח נמצאים גם רכס יער בוהמיה וחלק קטן מהרי הקרפטים. מבחינה תיירותית ההרים מהווים בעיקר מוקד סקי חשוב. הרי האלפים שבתחום אוסטריה נפרשים בשלושה רכסים עיקריים: האלפים המרכז-מזרחיים, רכס האלפים הגיריים הצפוני ורכס האלפים הגיריים הדרומי. שלושה רכסים אלו מתחלקים לארבעה רכסי-משנה: הוהה טאורן, נידרה טאורן, רכס יער וינה והאלפים האצטליים. הנקודה הגבוהה ביותר באוסטריה היא הר גרוסגלוקנר, הנמצא ברכס הטאורן הגבוה. להלן רשימת 10 ההרים הגבוהים ביותר באוסטריה:
אגמים
אוסטריה זרועה באגמים רבים, מימות ערבה במזרח ועד ימות אלפיניות במערב. האגם הגדול ביותר באוסטריה הוא נויזידלרזה, השוכן על גבול אוסטריה-הונגריה, במדינה הפדרלית בורגנלנד, ומשתרע על 315 קמ"ר, כש-240 קמ"ר מן האגם נמצא בתחום אוסטריה. לאחר מכן מגיעים האגמים אטר עם 46 קמ"ר וטראון עם 24 קמ"ר שבאוסטריה עילית. חלק קטן מן ימת קונסטנץ השוכנת במשולש הגבולות של גרמניה, שווייץ ואוסטריה, וגודלה מסתכם ב-536 קמ"ר, נמצא בתחום אוסטריה, בקצה מדינת פורארלברג.
מבחינת תיירות הקיץ באוסטריה האגמים הסמוכים להרים מהווים את הפופולריים יותר, בייחוד ימות קרינתיה וימות אזור הנופש זלצקמרגוט. בין הידועים שבאגמים אלו ניתן למנות את אגמי ורטר, מילשטטר, אוסיאך והאגם הלבן בקרינתיה, ומונדזה ווולפגנגזה בזלצקמרגוט.
נהרות
רוב שטח אוסטריה, 80,566 קמ"ר, מתנקז מזרחה על ידי נהרות אל תוך נהר הדנובה ומשם לים השחור, ורק חלק קטן מן השטח מתנקז צפונה אל נהרות הריין (2,366 קמ"ר) והאלבה (918 קמ"ר), ומשם לים הצפוני. להלן רשימת הנהרות הגדולים לפי אזור הניקוז שלהם:
יובלי הדנובה לפי אזורי הניקוז שלהם באוסטריה:
נהרות הנשפכים לים הצפוני:
שימושי הקרקע
אופי שימושי הקרקע באוסטריה משתנה בין אזורים אלפיניים לאזורים שאינם אלפיניים. כעשירית משטחה של אוסטריה שומם או בלתי יצרני, כאשר אלו אזורים הרריים או מיוערים באופן קיצוני. מעל ל-40% משטחה של אוסטריה מכוסה ביער אשר רובו שוכן בהרי האלפים. פחות מחמישית שטחה של אוסטריה ראוי לעיבוד חקלאי. אחוז השטח המעובד באוסטריה גבוה יותר במזרח, באזורים שאינם הרריים, ונמוך יותר במערב, באזורי האלפים. למעלה מחמישית שטחה של אוסטריה מכוסה בשדות מרעה הממוקמים בגבהים שונים, כאשר מחצית מהם נמצאים באזורים גבוהים באלפים, רבים מהם מעל ל-1,000 מטר.
היסטורית, שדות המרעה הנמצאים בחלקים הגבוהים של האלפים שימשו במשך עונת הקיץ כמקום מרעה לפרות החולבות, מה שנתן באותה עת זמן לטיפוח וקצירת חציר לחורף באזורים הנמוכים יותר של ההרים. בעוד שבעבר שדות המרעה היוו גורם כלכלי מעשי, בעשורים האחרונים הם שורדים רק הודות למאמצים עילאיים.
צפיפות אוכלוסין
על אף שבאלפים טמונים יתרונות רבים, הם מהווים את הגורם העיקרי לכך שרבים משטחיה של אוסטריה אינם מיושבים, והיא בין המדינות הכי פחות צפופות בכל מרכז ומערב אירופה, עם צפיפות אוכלוסין ממוצעת של 93 תושבים לקמ"ר בלבד. השטחים שבהם מתקיימים חיים באופן תמידי, כגון מקומות יישוב, כבישים ושאר אמצעי תחבורה, חקלאות וכדומה מהווים 35,000 משטחה של אוסטריה, שהם למעשה 40% בלבד. השטחים בהם נמצא רוב היישוב התמידי הם אזור עמק הדנובה ומרגלות האלפים הנמוכות, בהם מתגוררים כשני-שלישים מתושבי אוסטריה.
באזורים האלפיניים וההרריים של אוסטריה מתגוררים התושבים לרוב ביישובים השוכנים על גדותיהם של נהרות, ולכן הם נמוכים ושטוחים יחסית; ברגנץ שוכנת על שפת אגם קונסטנץ; אינסברוק על גדות נהר האין; זלצבורג על גדות נהר הזלצך וקלגנפורט על גדות הגאיל. ככלל, החלקים הגבוהים יותר של האלפים פחות מיושבים, מאחר שהם קרים והרריים יותר.
את הדוגמה הטובה ביותר לקשר הישיר שבין האזורים ההרריים לדלילות האוכלוסייה ניתן לראות במדינת טירול. כשם שרוב המדינה הוא שטח הררי מאוד (רק 3% מהשטח משמש לחקלאות), כך השטח בו מתקיימת התיישבות תמידית הוא 15% בלבד.
גבולות
הגבולות הבינלאומיים של אוסטריה והגבולות הגאוגרפיים נפגשים לעיתים רחוקות מאוד. מאז שקיעת האימפריה הרומית הדנובה והאלפים לא משמשים יותר כגבולות בינלאומיים. אפילו הגבולות הפנימיים באוסטריה בין המדינות הפדרליות מסומנים על ידי האלפים רק במקרים בודדים.
על אף שהאלפים אינם מסמנים גבולות פוליטיים, הם משמשים לעיתים קרובות כגורם מפריד בין קבוצות תרבותיות שונות. משום שבעבר האלפים היו בלתי ניתנים ליישוב, נוצרו הפרדים בין האוכלוסיות מעמק לעמק, וכך נוצרו תת-תרבויות מובחנות.
כתוצאה מכך, אצל כל קבוצה השתמרו מבטא, תלבושות מסורתיות, סגנונות אדריכליים ופולקלור משלה שהשתנו מעמק אחד למשנהו. אף על פי כן, ניידות ותיירות מודרניים טשטשו את ההבחנה בין הקבוצות התת-תרבותיות על ידי הפחתת הבידוד ביניהן, מה שגרם בעבר ליצירתן ולאופיין הייחודי.
תחבורה
למרות היותה מדינה אלפינית, לאוסטריה יש היסטוריה של ציר תחבורה חשוב. במשך מאות שנים שימש נהר הדנובה באוסטריה כנתיב תחבורה מימי חשוב בין מרכז אירופה למדינות הבלקן ולאסיה. התפלגותה של אירופה לשני גושים כלכליים וצבאיים מנוגדים במזרח ובמערב לאחר מלחמת העולם השנייה הוריד את מעמדה של אוסטריה כציר תחבורה חשוב. לאחר נפילתה של ברית המועצות ופתיחת מזרח אירופה כלפי המערב בשנת 1989 זכתה המדינה שוב בתפקידה ההיסטורי שלה כציר תחבורה, וכבר בתחילת שנות ה-90 חוותה אוסטריה עלייה במספר האנשים וכלי הרכב העוברים בשערה המזרחי.
בתוך האלפים, ישנם ארבעה מעברים וכבישים שעוברים דרכם המהווים את אחד מצירי התחבורה החשובים ביותר באוסטריה מצפון לדרום. מעבר זמרינג שעל גבול אוסטריה תחתית ושטיריה מחבר את אגן וינה עם עמקי המור והמירץ, כאשר הם נותנים גישה לשטיריה ולסלובניה, ודרך קרינתיה גם לאיטליה.
הכבישים המהירים שעל מעבר פירן בין אוסטריה עילית ושטיריה ומעבר טאורן בין רכסי ההוהה טאורן ונידרה טאורן במדינת זלצבורג מהווים נתיבי תחבורה חשובים בין צפון-מערב ודרום-מזרח האלפים. הכביש המהיר שבמעבר הפירן ידוע בשמו העממי "פרמדארבייטרוג" (Fremdarbeiterweg), שפירושו "דרך העובדים הזרים", משום שעובדים זרים רבים עוברים בכביש הזה על מנת לשוב לחופשה בבתיהם שבארצות הבלקן ובטורקיה. גרמנים ותושבים צפון-אירופיים נוספים משתמשים גם כן בכביש זה פעמים רבות מדי קיץ, על מנת להגיע לחופי הים האדריאטי.
המעבר החשוב ביותר באלפים האוסטריים הוא מעבר ברנר, הממוקם על גבול אוסטריה איטליה בתחום מדינת טירול. בגובה של 1,370 מטר הוא אחד המעברים הנמוכים ביותר במדינה. המעבר מספק את הגישה הישירה ביותר בין שני האזורים המתועשים ביותר באירופה: גרמניה וצפון איטליה.
אוצרות טבע
אוצרות הטבע של אוסטריה הם: ברזל, כסף, אבץ, גז טבעי, גבס, אלומיניום, מלח נפט, עץ, מגנזיום, עופרת, פחם, ליגניט, נחושת ואנרגיית מים. המתכות והנפט מקורם בהרים, והעצים מקורם ביערות הרבים הפזורים ברחבי המדינה.
פארקים לאומיים
פארקים לאומיים הוכרזו באוסטריה מאוחר יחסית למרבית ממדינות העולם.
מאז המאה ה-20 יש באוסטריה שישה פארקים לאומיים מוכרזים, שלושה מהם מגנים על נופים הרריים ושלושה על נופי מים. פארק הוהה טאוארן הוא הגדול והוותיק מבין הפארקים הלאומיים באוסטריה, ובזכות שטחו הגדול, כ-1,836 קילומטר רבוע, הוא הגדול בפארקים הלאומיים במרכז אירופה כולה. שניים מן הפארקים צמודים לפארקים לאומיים במדינות השכנות.
בנוסף לששת הפארקים הלאומיים המוכרים על ידי איגוד השימור העולמי (IUCN), מסווג הפארק הלאומי נוקברגה בדרגת נוף מוגן בלבד.
שטחם הכולל של הפארקים הלאומיים הוא 2,356 קמ"ר, שטח המהווה 2.8% אחוז משטחה של אוסטריה. הפארקים מתהווים מהנופים העיקריים של אוסטריה, יערות, הרי האלפים ועמקים שונים.
הפארקים הלאומיים הם:
מדינות
אוסטריה היא רפובליקה פדרלית המאגדת בתוכה תשע מדינות, הנקראות בגרמנית "לנדר" (Länder). וינה, בירת אוסטריה, נחשבת כמדינה בפני עצמה, ואף על פי שהיא הקטנה במדינות מבחינת השטח, היא המאוכלסת ביותר. המדינה בעלת השטח הגדול ביותר היא אוסטריה תחתית. אלה הן תשע מדינות אוסטריה:
ערים
העיר הגדולה ביותר באוסטריה היא וינה, שהיא למעשה עיר ראשה קלאסית: כחמישית מאוכלוסיית אוסטריה מתגוררת בה, העיר הבאה אחריה בגודלה, גראץ, קטנה ממנה פי 7 והעיר מהווה את המרכז הפוליטי, התרבותי והכלכלי הבלתי-מעורער של אוסטריה. בנוסף לכך היא המטרופולין ועיר המיליון היחידה באוסטריה, ונחשבת גם לאחת מן המדינות הפדרליות של אוסטריה, שעל אף שהיא הקטנה ביותר שבהן, גרים בה יותר תושבים מבכל אחת מן השאר.
מלבד וינה, ישנן עוד ארבע ערים שאוכלוסייתן היא מעל ל-100,000 תושבים: גראץ, לינץ, זלצבורג ואינסברוק. להלן רשימת 25 הערים הגדולות ביותר באוסטריה:
קישורים חיצוניים
অস্ট্রিয়া
הדרבי של רוסטוב
הדרבי של רוסטוב (Ростовское дерби) הוא יריבות הכדורגל בין שתי קבוצות הכדורגל הבכירות בעיר רוסטוב על הדון: קבוצת הכדורגל רוסטוב וקבוצת סק"א רוסטוב.
הקבוצות משחקות בליגות שונות ונפגשו ביניהן בעיקר בתקופה הסובייטית במסגרת הליגה הסובייטית הראשונה. לאחר התפרקות ברית המועצות הן נפגשו ביניהן פעם ויחידה: במשחק ליגה בליגה הרוסית הראשונה ב-6 בינואר 2008 שבמסגרתו רוסטוב גברה על סק"א בתוצאה 2:0.
במסגרת הגביע הקבוצות נפגשו ביניהן 3 פעמים: פעמיים בעונת 1964 (המשחק הראשון הסתיים בשוויון ולמחרת נערך משחק מכריע) ופעם אחת בעונת 2007.
זוהי אחת מיריבויות הכדורגל האזוריות המתוחות ברוסיה, לצד הדרבי של קרסנודאר והדרבי של סנקט פטרבורג, אף שחשיבותה פחתה בשל התחזקותה של רוסטוב וההידרדרות ביכולותיה של סק"א רוסטוב.
קווין קיגן
ג'וזף קווין קיגן (אנגלית: Joseph Kevin Keegan; נולד ב-14 בפברואר 1951) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אנגלי יליד יורקשייר, לשעבר שחקן ומאמן נבחרת אנגליה. לאחר חזרה מפרישה אימן את ניוקאסל יונייטד.
קריירה
ב-1972 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד ויילס בקארדיף.
ב-1973 הובילו צמד החלוצים קיגן וג'ון טושאק את ליברפול לאליפות ראשונה מזה שבע שנים ולזכייה בגביע אופ"א, לאחר שקיגן הבקיע צמד במשחק הראשון מבין שני משחקי הגמר נגד בורוסיה מנשנגלדבך.
צמד נוסף של קיגן בגמר גביע הביא לליברפול את הגביע האנגלי ב-1974 לאחר שגברה 3:0 על ניוקאסל יונייטד. ב-1976 שחזרה ליברפול את הדאבל של 1974 (אליפות וגביע אופ"א) והפעם הבקיע קיגן גם בבית וגם בחוץ נגד קלאב ברוז'.
עונת השיא של קיגן בליברפול הייתה עונתו האחרונה. לאחר שהכריז באמצע העונה על כוונתו לעזוב בסופה כדי לשחק בחו"ל, עזר קיגן לליברפול לזכות באליפות ולראשונה גם בגביע אירופה לאלופות ב-1977. במשחק הגמר שנערך ברומא פגשה הקבוצה שוב את היריבה המוכרת בורוסיה מנשנגלדבך וקיגן הוכיח שוב את יכולתו במשחקים חשובים כשסחט מברטי פוגטס עברה ברחבה ובעיטת עונשין מ-11 מטר.
למגינת לבם של אוהדי הקבוצה, מכרה ליברפול את כרטיסו להמבורג תמורת חצי מילון לירות שטרלינג בסוף אותה עונה. קיגן עזב את ליברפול כשבאמתחתו 100 שערים ב-323 הופעות. מי שיועד להחליפו אצל האדומים היה קני דלגליש.
עם קבוצתו הגרמנית זכה קיגן לא רק בדאבל (ב-1979) אלא גם בהכרה ביכולתו האישית: שני תוארי כדור הזהב ברצף ב-1978 וב-1979. ב-1982 חזר לאנגליה ושיחק בסאות'המפטון ובניוקאסל, איתה עלה לליגה הראשונה.
מינויו של בובי רובסון לתפקיד מאמן הנבחרת לאחר גביע העולם ב-1982 בישר את קץ הקריירה שלו כשחקן הנבחרת. לאחר ששמע מהתקשורת ולא מרובסון עצמו שהוא לא יהיה שחקן הרכב בנבחרת יותר, קיגן ביטא בפומבי את אי שביעות רצונו ולא שב יותר לשחק עבור ארצו. בעשר שנותיו כשחקן הנבחרת צבר 21 שערים ב-63 הופעות כולל 31 הופעות כקפטן, אך הנבחרת בתקופתו כשלה בניסיונה להעפיל לשני גביעי עולם (1974 ו-1978) כמו גם לאליפות אירופה שביניהם. הדקות הבודדות ששיחק כמחליף במונדיאל 1982, שגם בו לא עברה אנגליה את שלב הבתים השני, מהווים את סך כל הקריירה של קיגן בגביע העולם. קיגן היה פצוע ב-1982 ועשה מאמץ מיוחד להכשיר את עצמו כדי לשחק ולו משחק אחד במסגרת הזו.
בסוף עונת 1984 פרש קיגן ממשחק פעיל (לאחר ששוב נתן הודעה מוקדמת בראשית העונה) ועבר לגור בספרד, שם חי שבע שנים.
קריירת אימון
ב-1992 חזר קיגן לאנגליה ולניוקאסל, אותה העלה ליגה בשנית, הפעם כמאמן. בחמש השנים שלו במועדון הצליח קיגן לא רק להביא את ניוקאסל לפרמייר ליג אלא אף לסיים במקום השני ב-1996, אחרי מאבק על האליפות עם מנצ'סטר יונייטד. המאבק האמור לווה גם במלחמה פסיכולוגית וחילופי האשמות בתקשורת בינו לבין אלכס פרגוסון. אולי חשובה יותר אפילו מהסגנות ב-1996 הייתה רכישת כרטיסו של אלן שירר מבלקברן רוברס תמורת 15 מיליון לירות שטרלינג - הסכום הגבוה ביותר ששולם עד אז עבור שחקן בעולם כולו. שירר הפך למנהיג הבלתי מעורער של הקבוצה ולשחקנה הגדול ביותר בכל הזמנים.
בינואר 1997 התפטר קיגן מתפקידו ומונה למנהל תפעולי של פולהאם מליגת המשנה השנייה (למעשה הליגה השלישית באנגליה). שנה לאחר מכן, כשריי וילקינס התפטר מאימון הקבוצה לקח עליו קיגן את התפקיד. הקבוצה שהייתה מדורגת במקום ה-18, זכתה באליפות ובמספר שיא של נקודות, אולם עזיבתו בסוף העונה על מנת לקבל עליו את אימון הנבחרת עוררה את כעסם של אוהדיה.
עד לחזרתו מפרישה, התחנה האחרונה בקריירת האימון שלו הייתה מנצ'סטר סיטי שם, יחד עם שחקנים כניקולא אנלקה וכאייל ברקוביץ' הצליח בעונת 2001/02 לשבור את שיאי המועדון במספר נקודות ושערי זכות ולהעלות את הקבוצה לפרמייר ליג. בעונות שלאחר מכן הוא גם הצליח לבסס את הקבוצה בליגה ואפילו להשתתף עימה בגביע אופ"א. הכרטיס למפעל האירופי הוענק למועדון, שסיים רק במקום התשיעי בליגה, עבור משחק הוגן (fair play).
לאחר כארבע שנים בסיטי הודיע קיגן על התפטרותו ועל פרישתו מאימון, אך בשנת 2008 הוא חזר במפתיע למשרת המנג'ר בניוקאסל, לאחר שהקבוצה פיטרה את סם אלרדייז.
MD5
בקריפטוגרפיה, MD5 (ראשי תיבות באנגלית: Message Digest algorithm 5, בתרגום חופשי: "אלגוריתם תמצות מסרים גרסה 5") היא פונקציית גיבוב קריפטוגרפית שהייתה פונקציה קריפטוגרפית פופולרית בכל העולם ועדיין נמצאת בשימוש למרות שהתגלתה כפונקציה פגיעה ולא נחשבת בטוחה יותר. MD5 מקבלת קלט באורך כלשהו ומפיקה ממנו "תמצית" באורך 128 סיביות שהיא מחרוזת סיביות חסרת משמעות המשמשת מעין טביעת אצבע דיגיטלית. עיקר מטרתה היה לספק אמצעי קריפטוגרפי להגנה על שלמות ואימות מסרים ברשת האינטרנט וכחלק ממנגנון חתימה דיגיטלית. ההתאמה בין התמצית לבין הקלט היא חד כיוונית באופן שקשה מאוד למצוא קלט אחר שממנו אפשר להפיק תמצית זהה לכן התמצית מהווה הוכחה לאותנטיות הקלט. נהוג לייצג את תמצית MD5 כמחרוזת טקסט הקסדצימלית.
היסטוריה
פונקציית הגיבוב MD5 פותחה על ידי רונלד ריבסט ב-1991 והחליפה את קודמתה MD4. מקור שמה הוא ראשי התיבות של "Message Digest" (בתרגום חופשי: "תמצית מסרים"). האלגוריתם היה בעבר תקן, כלומר, הוא הוגדר וסווג על ידי ה-IETF, ולכן הוא כלול בתוכנות אבטחה רבות. תיאורו וקוד המקור שלו נמצאים בטיוטה. ב-1996 נמצא פגם באלגוריתם MD5 ואף על פי שלא פגע בביטחונו באופן מהותי, מספר מומחי אבטחה ייעצו לעבור לאלגוריתם בטוח יותר. כיום מרבית התקנים ומומחי ההצפנה ממליצים שלא להשתמש בו כלל לצורך קריפטוגרפי אלא לעבור לאלגוריתם תיקני מסדרת SHA. במרוצת השנים מאז המצאתו התגלו ב-MD5 בעיות וחולשות רבות שנוצלו לצורך התקפות נגד מערכות שעשו בו שימוש, כשהמפורסמת שבהן הייתה הנוזקה להבה שניצלה את חולשתו כדי לזייף חתימה דיגיטלית של מיקרוסופט. הוכח שהוא אינו מספק את המטרה לשמה נועד ואינו מקיים את התכונות החיוניות הנדרשות מפונקציית גיבוב קריפטוגרפית, בעיקר התכונה החזקה יותר שלה - עמידות מפני התנגשויות. הוא עדיין נמצא בשימוש מוגבל בעיקר בגלל תאימות לאחור ושיקולי יעילות. הוא הוצא כליל מפרוטוקולי חתימה דיגיטלית כמו DSA ופרוטוקולי תקשורת כמו SSL, אך נמצא עדיין בשימוש כאלגוריתם תיקון שגיאות או סכום ביקורת, להבטחת שלמות מידע כל עוד השגיאות נגרמות עקב תקלות תקשורת שאינן זדוניות.
תיאור האלגוריתם
אלגוריתם MD5 הוא פונקציית גיבוב איטרטיבית הבנויה בסגנון מרקל-דמגרד. בהינתן הקלט m באורך \ell סיביות שעבורו מעוניינים לייצר תמצית. תחילה מחלקים אותו למקטעים באורך 512 סיביות אותם מעבדים בזה אחר זה, כל מקטע נקרא בלוק. הקלט לא תמיד מתחלק באורך הבלוק. אם למשל מחרוזת הקלט מכילה 75 אותיות, לפי קידוד ASCII שבו כל אות תופסת שמונה סיביות, אורכה הכולל הוא 600 סיביות ולכן היא מתחלקת לשני בלוקים, בלוק אחד מלא באורך 512 סיביות ובלוק שני חלקי המכיל רק 88 סיביות משמעותיות והיתר מאופסות. הבלוקים מסומנים כאן על ידי: הקלט חייב להיות לפחות באורך בלוק אחד, אך יכול להיות ריק (מכיל רק אפסים). מספר הבלוקים מיוצג על ידי b. להלן פירוט חמשת הצעדים של האלגוריתם לחישוב תמצית הקלט.
1. ריפוד
תחילה הקלט "מרופד" כך שאורכו בסיביות יהיה שקול ל-448 מודולו 512. כלומר הקלט מורחב כך שיהיה רק 64 סיביות פחות מכפולה של 512. וב-64 הסיביות הנותרות בבלוק האחרון מעתיקים את קידוד אורך הקלט (להלן). הריפוד מתבצע כך, תחילה מוסיפים את הסיבית '1' לסוף מחרוזת הקלט ולאחר מכן מוסיפים אפסים כנדרש. במקרה הטוב תידרש תוספת של סיבית אחת בלבד ובמקרה הגרוע 512 סיביות. הריפוד חייב להתבצע בכל מקרה גם אם המסר כבר באורך בלוק שלם (במקרה כזה מוסיפים בלוק ריק). הרעיון של תוספת ה-'1' הוא שניתן יהיה תמיד לדעת היכן סוף הקלט מבלי לדעת כמה אפסים נוספו. פשוט מוחקים את כל האפסים המסיימים מסוף הקלט (אם ישנם) עד שנתקלים ב-'1' ואז מסירים גם אותו ומתקבל הקלט באורכו המקורי.
לדוגמה אם מחרוזת הקלט היא המשפט: "Hello World!" בבסיס הקסדצימלי המחרוזת נראית כך:
כל ספרה הקסדצימלית היא באורך 4 סיביות. כולל הרווח (קוד אסקי 20) וסימן הקריאה (קוד אסקי 21) המחרוזת מכילה 12 תווים שתופסים לפי קידוד ASCII בדיוק 12 בתים בזיכרון (96 סיביות). היות שהמחרוזת נכנסת בבלוק אחד, מוסיפים 448-96=352 סיביות כשהראשונה היא הסיבית '1' ולאחריה 351 אפסים (בסך הכול 44 בתים) ומתקבלת המחרוזת הבאה:
ב-64 הסיביות הנותרות של הבלוק מקודדים את אורך המחרוזת המקורית שהוא 96 סיביות או בבסיס הקסדצימלי \text{0x60} ומתקבל: כעת מתקבל בלוק שלם (אחד או יותר) באורך 512 סיביות כך שהקלט מוכן לעיבוד.
2. קידוד האורך
אורך הקלט בסיביות \ell (לפני הריפוד) מקודד במשתנה באורך 64 סיביות לפי סדר בתים קטן. משתנה זה מוצב ב-64 הסיביות האחרונות של הבלוק האחרון. בשל כך אורכו הכולל של הקלט לא יעלה על 2^{64} סיביות כי אז לא ניתן לייצג את אורכו במשתנה באורך 64 סיביות. אם במקרה אורך הקלט עולה על מספר זה יש לקחת רק את 64 הסיביות האחרונות (הפחות משמעותיות) של \ell. הקידוד לפי סדר בתים קטן פירושו שהבית בכתובת הנמוכה ביותר מייצג את הספרות הפחות משמעותיות של המספר. דהיינו המילה W באורך 32 סיביות מורכבת מארבעה בתים כאשר B_1 הוא הבית הראשון (בכתובת הראשונה בזיכרון). אזי לפי סדר בתים קטן. במקרה שהמספר מתפרס על פני שתי מילים אזי המילה הראשונה מכילה את החלק הפחות משמעותי של המספר.
לאחר ריפוד ותוספת קידוד האורך מתקבל מערך סיביות המתחלק ללא שארית ב-512. הסיבה לתוספת קידוד אורך המסר נועדה כדי למנוע התקפות שמתמקדות בבלוק האחרון, כך שיהיה קשה יותר למצוא קלט אחר באורך שונה שמפיק פלט זהה.
4. עיבוד הקלט
תחילה מכינים ארבע פונקציות עזר פנימיות המקבלות כקלט שלוש מילים באורך 32 סיביות ומחזירות פלט באורך מילה אחת. הפונקציות הן:
הסימן \land מייצג וגם, הסימן \lnot מייצג את אופרטור השלילה, הסימן \lor מייצג או לוגי והסימן \oplus מייצג XOR. בכל פוזיציה של הקלט הפונקציה F מתנהגת כפסוק לוגי: "אם x אז y אחרת z". אפשר היה להחליף את האופרטור \lor בחיבור (+) בגלל שסיביות לעולם לא יהיו '1' באותן פוזיציות ולכן לא תהיה בעיה עם הנשא. אפשר לראות שאם סיביות הקלט x, y ו-z בלתי מוטות ובלתי תלויות זו בזו, תוצאת הפונקציה תהיה בלתי תלויה גם היא. יתר הפונקציות דומות לפונקציה F בכך שהן מייצרות במקביל פלט בלתי תלוי הדדית. הפונקציה H היא פונקציית הזוגיות (XOR) של הקלט.
בנוסף לפונקציות יש להכין טבלת קבועים T המכילה 64 אלמנטים. עבור כל אינדקס i כאשר האלמנט T[i] מכיל את החלק השלם של השבר  (הפונקציה sin היא הסינוס של i+1 ברדיאנים). אין צורך לחשב את הטבלה בכל פעם שצריכים לחשב תמצית, נהוג לחשבה מראש. להלן ערכי הקבועים בבסיס הקסדצימלי: