cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ליאור שגב
קריירה
בעונת 2016/17 שימש כמאמן במחלקת הנוער במכבי קריית מוצקין ובמהלך העונה שב מפרישה כדי לשחק בקבוצה הבוגרת בליגה הארצית מחוז צפון. במשחק המכריע בסדרת הגמר קלע שגב שלשה בשנייה האחרונה והביא לקריית מוצקין ניצחון, שהעלה אותה לליגה הלאומית.
תום העיוור
המאבק על חזקתו של תום
תום המשיך במסע הקונצרטים שלו וסיוריו ברחבי ארצות הברית במשך מספר שנים כשהוא מלווה על ידי אליזה ועורך הדין שלה (ומאוחר יותר בעלה) אלברכט לרץ'. בהיותו בסיור במערב פנסילבניה במאי 1889 במהלך שיטפון ג'ונסטאון פשטה שמועה שהוא היה בין קרבנות האסון. שמועה זו נמשכה במשך מספר שנים על אף שתום המשיך בהופעותיו ברחבי המדינה כאשר חלק מהצופים טענו שהאדם שהופיע על במות הקונצרטים לא היה "תום האמיתי".
ליאור שגב
קריירה
ב-29 בדצמבר 2017 הודיע שגב על פרישה ממשחק פעיל לאחר פציעה
תום העיוור
המאבק על חזקתו של תום
בשלב זה הציג תום את עצמו על הבמה בדרך כלל כאדם אחר כשהוא מחקה את מנהליו השונים במשך השנים בדברו על מצבו המנטלי בחוסר מודעות עצמית מוחלט. כפי שתואר על ידי וילה קאת'ר, עיתונאית שסיקרה קונצרט מסוג זה: תום המשיך לסייר ברחבי ארצות הברית וככל הנראה גם להופיע עד 1894. לאחר מכן נתקלה אליזה בקשיים משפטיים בנוגע להמשך חזקתה בתום והפסיקה את מסע הופעותיו באמצע שנות ה-90 של המאה ה-19.
שנותיו האחרונות
תום בילה את 4 השנים הבאות תחת חסותם של אליזה ובעלה שחילקו את זמנם בין ניו יורק וניו ג'רזי. ב-1903 ארגנה אליזה עבור תום מופע בתיאטרון וודוויל. המופע הוכתר בהצלחה והוא המשיך להופיע שם במשך כשנה עד שבריאותו החלה להדרדר. בדצמבר 1904 סבל תום משבץ שגרם לו לשיתוק חלקי מה שהוביל לקיצה של הקריירה המקצועית שלו והופעותיו הפומביות. לאחר מות בעלה עקרה אליזה יחד עם תום להובוקן, ניו ג'רזי. השניים נמנעו מלהופיע בפומבי, אם כי שכנים טענו ששמעו את תום מנגן במשך כל שעות היום והלילה. באפריל 1908 סבל תום משבץ חמור נוסף והלך לעולמו ב-14 ביוני 1908 בגיל 59 כשהוא אדם חופשי.
דייוויד וינר
ביוגרפיה
וינר היה בנם השני של יוג'ין ואניטה וינר. אביו היה רב קונסרבטיבי, שהיה מקורב למרטין לותר קינג ואמו עובדת סוציאלית. המשפחה התגוררה בקנדה ועברה לניו יורק כשאביו של וינר עשה שם דוקטורט בסוציולוגיה. ב-1969 עלו לישראל והתיישבו בחיפה, שם החלו הוריו ללמד באוניברסיטת חיפה, האב היה מרצה בכיר לסוציולוגיה והאם - מרצה בכירה לעבודה סוציאלית. וינר למד בבית ספר "חוגים" בחיפה ובגיל 16 נטש את בית הספר והחל ללמוד לקראת בחינות הבגרות במסגרת אקסטרנית. הוא השלים את בחינות הבגרות בגיל 17 והחל ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת חיפה. בצבא היה בגרעין נח"ל ואחרי כן שירת כחובש בחי"ר ומדריך בקורס חובשים. שבועיים לאחר סיום הצבא החל ללמוד פילוסופיה והיסטוריה של הדתות באוניברסיטת בראון, שם סיים תואר ראשון, ועשה דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת ייל. נושא עבודת הדוקטורט שלו היה: "גאונות וכישרון: השפעתו של שופנהאואר על הפילוסופיה המוקדמת של ויטגנשטיין", והיא יצאה לאור ב-1992 כספר. בזמן לימודיו לתואר השני תרגם לאנגלית את ספרו של אליעזר שביד "מיסטיקה ויהדות לפי גרשום שלום: ניתוח ביקורתי".
בסיום הדוקטורט שב וינר לישראל, התחתן ונולדו לו שני ילדים. זמן קצר לאחר שובו החל ללמוד משפטים באוניברסיטת תל אביב. הוא התמחה במשפט אזרחי במשרד אפרתי, גלילי ושות'. בשנים 1993-1992 התמחה אצל פרקליטת מחוז מרכז, עו"ד נורית שניט, והחל ב-1993 ועד 1997 היה פרקליט בפרקליטות מחוז מרכז. מורהו למשפטים, פרופ' קנת מן, שהקים אז את הסניגוריה הציבורית, גייס אותו לסניגוריה הציבורית, ובשנים 1997–1998 שימש כסניגור ציבורי. בשנים 1999-1998 היה הסניגור הציבורי הארצי בפועל והחל משנת 2000 ועד מותו כיהן כממונה על מחלקת בית המשפט העליון בסניגוריה הציבורית הארצית. משך שנים רבות לימד אתיקה וחוק ופילוסופיה וחוק באוניברסיטת בר-אילן ומשך מספר שנים גם באוניברסיטת חיפה. בנוסף לכך הורה פילוסופיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, ובאוניברסיטת ייל. וינר היה חבר המועצה הארצית והוועד המרכזי של לשכת עורכי הדין. כיהן כעורך כתב העת "סניגור" וכתב מאמרים אקדמיים רבים. בראש מעייניו שם את הרעיון של שינוי שיטת המשפט על מנת למנוע הרשעתם של חפים מפשע, והקים את מחלקת תיקי בית המשפט העליון ובתוכה המחלקה למשפטים חוזרים בסניגוריה הציבורית הארצית. הוא ייצג והביא לזיכויו את עמוס ברנס, והגיש בקשה למשפט חוזר בעניינו של דניס אייזן.
ב-31 בדצמבר 2004 ירה וינר בעצמו, וב-2 בינואר 2005 מת מפצעיו.
על חייו ועל פעילותו המשפטית נעשו שני סרטים שהוקרנו בסינמטקים, בבימויו של יצחק רובין, האחד על היותו סניגורו של עמוס ברנס והשני על חייו ועל האירועים שהובילו להתאבדותו. הקליניקה המשפטית באוניברסיטת בר-אילן קרויה על שמו, ומדי שנה מחלקים באוניברסיטה מלגות על שמו.
בשנת 2009 הוקם בבית הספר למשפטים שבמכללה למנהל מרכז לאתיקה ולאחריות מקצועית של עורכי דין, הקרוי גם כן על שמו של וינר.
למידה בלתי מונחית
למידה בלתי מונחית (Unsupervised Learning) היא טכניקה בלמידה חישובית שבה מנסים ללמוד את התכונות והמבנה של אוסף דוגמאות נתונים כאשר הנתונים זמינים כפי שהם ללא תוספת תיוגים. למשל, נתונים הכוללים מידע רפואי על נבדק, כמו: חום, דופק, לחץ דם; תיוג המציין אם הנתונים שייכים לאדם חולה או בריא. התובנות לגבי התכונות של הנתונים הבלתי מתויגים יכולות לשמש למשל כדי לזהות אנומליות או כדי לחלק את הנתונים לקטגוריות. זאת להבדיל מלמידה מונחית שבה הנתונים הזמינים כוללים גם תיוג ומטרת הלימוד היא בדרך כלל לחזות את התיוג של נתונים עתידיים (למשל לחזות אם נתונים רפואיים שלא תויגו עדיין שייכים לאדם חולה).
דייוויד וינר
פרשת התאבדותו
האסיר יצחק זוזיאשווילי הורשע בבית המשפט המחוזי בחיפה בסיוע להריגה ובאחזקת נשק, נשיאתו והובלתו שלא כדין. המדינה ערערה לבית המשפט העליון על זיכויו מאשמת רצח. הערעור התקבל ועל זוזיאשווילי נגזר מאסר עולם. זוזיאשווילי הגיש בקשה למשפט חוזר. וינר עיין בבקשה והשתכנע שיש לה בסיס. הוא הציע לעורך הדין שגיב בר שלום שייצג את זוזיאשווילי לטפל בתיק ואילו וינר יפקח על הטיפול בתיק, כפי שנהוג בסנגוריה הציבורית במקרים המטופלים על ידי עורך דין חיצוני.
ב-19 ביולי 2004 נרצח השופט עדי אזר ברכבו. המשטרה מצאה ברכב פתק שבו נכתב: "שחררו את יצחק זוזיאשווילי (ג'ינג'י) שידוע לכם שהוא חף מפשע. יש חשש ממשי לחייו..." שבוע לאחר הרצח נפגשו וינר ובר שלום עם זוזיאשווילי בכלאו, ולאחר מכן נפגשו עם היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז, ואמרו שהם מייצגים את זוזיאשווילי, שמרצה מאסר עולם על רצח. הם דיווחו לו שלאסיר יש גישה לאקדח שבו נרצח השופט אזר, ושהוא מציע שיספר את הידוע לו על הרצח בחיפה, וכן על פשע חמור נוסף שעומד להתרחש. בתמורה המדינה תסכים לעסקת טיעון שתביא לקיצור מאסר העולם שלו. מזוז הבטיח לשקול זאת. באותו ערב נפגש מזוז עם נציגי הפרקליטות והמשטרה, והללו מסרו לו על הפתק שנמצא ברכבו של השופט עדי אזר. סוכם כי פרקליטת מחוז תל אביב רות דוד תישא ותיתן עם עורכי הדין על המידע שבידי זוזיאשווילי.
למידה בלתי מונחית
למידה מונחית לעומת למידה בלתי מונחית
נניח שזמינים נתונים רפואיים כפי שתוארו בהקדמה כשכל דגימה מתויגת עם אחת משלושה מצבים קליניים. איור 1 מראה הצגה של נתונים מתויגים כאלה במישור כשכל מצב קליני מיוצג על ידי צבע שונה. למידה מונחית תנסה ללמוד את ההתאמה של התיוגים לנתונים כדי לחזות את התיוג של נתונים חדשים ובלתי מתויגים שיגיעו עבור חולה חדש. למשל אם יתקבלו נתונים חדשים ולא מתויגים של חולה שיופיעו באזור הימני העליון של הדיאגרמה, ניתן אולי לשער שמתאים לו התיוג הכחול. שימוש ברשת עצבית מלאכותית היא אחת מהטכניקות הרבות המקובלות לביצוע למידה מונחית שכזאת.
דייוויד וינר
פרשת התאבדותו
במקביל לכך, חקירת רצח השופט במשטרה הובילה לטלפונים סלולריים שנעשה בהם שימוש בסמוך לבית השופט ולבית המשפט, ובדיקת השיחות הובילה לחשוד ברצח, אסיר עולם בשם רפי נחמני. כמו כן התגלה כי נעשו שיחות בטלפונים הללו לטלפונים הציבוריים בכלא אוהלי קידר בו נכלא זוזיאשווילי. כתוצאה מכך עלה החשד כי זוזיאשווילי מעורב ברצח השופט. ניתן צו בית משפט המתיר לצותת לשיחות שנעשו מטעם זוזיאשווילי מן הכלא, גם אם נעשו באמצעות אחרים, מכיוון שעליו נאסר לדבר בטלפון.
במהלך חודש אוגוסט, בשיחות עם רות דוד וזיוה קנדל מפרקליטות מחוז תל אביב, העלה וינר חשש לביטחונו הוא ולביטחון משפחתו, וכן לביטחונו של זוזיאשווילי, אם יתגלה כי מסר מידע על הרוצחים.
למידה בלתי מונחית
למידה מונחית לעומת למידה בלתי מונחית
פעמים רבות הנתונים הזמינים ללימוד אינם כוללים תיוגים. בדוגמה הרפואית שלמעלה למשל ייתכן שאי אפשר עדיין לגבש דעה לגבי המצב הקליני, או שאין בנמצא את המומחים הדרושים לשם כך, או שהנתונים רבים מדי, או שפשוט הנתונים הגיעו ממקור שלא כלל את התיוגים. איור 2 מראה הצגה של נתונים לא מתויגים כאלה במישור. למרות שחסרים התיוגים, עדיין ניתן ללמוד די הרבה מנתונים כאלה. למשל, גם ללא התיוגים, ניתן לראות שהנתונים מקובצים בשלושה מקבצים עיקריים. אפשר כך לחלק את הדגימות (או את החולים בדוגמה שלנו) לשלוש קטגוריות (חסרות שם). ניתן כך לשייך גם כל דגימה חדשה לאחת מהקטגוריות הללו. ייתכן שבהמשך נגלה מה הטיפול המתאים לכל קטגוריה ומן סתם ניתן להן שמות. אפשר גם ללמוד תכונות של קטגוריות, למשל מעברים צפויים של אינדיבידואלים בין קטגוריות. חלוקת נתונים כזאת למקבצים דומים היא התחום של ניתוח אשכולות - שיטה נפוצה בלמידה בלתי מונחית.
דייוויד וינר
פרשת התאבדותו
במהלך חודש נובמבר הובילה חקירת רצח השופט אזר למסקנה כי זוזיאשווילי יזם את הרצח במטרה להגיע לעסקת טיעון לשחרורו מן הכלא, בתמורה לכך שייתן את האקדח שבאמצעותו בוצע הרצח. הוא יצר קשר עם האסיר רפי נחמני על מנת שיבצע את הרצח. אבינועם חג'בי, שהיה מקורב לזוזיאשווילי, הסיע את נחמני למקום הרצח, שם ירה נחמני בשופט ארבע פעמים.
למידה בלתי מונחית
למידה מונחית לעומת למידה בלתי מונחית
לימוד בלתי מונחה יכול גם לזהות אנומליות בנתונים - כלומר דגימות חריגות שאינן תואמות את הדפוס של שאר התצפיות. למשל באיור 2 ניתן לשער שהנקודה השמאלית תחתונה הקיצונית היא חריגה ורחוקה מכל קטגוריה. בעולם הרפואי דגימה שכזאת יכולה להוות אות אזהרה שיוביל לבדיקות מעמיקות יותר של הנבדק. דוגמה נפוצה נוספת לזיהוי אנומליות בנתונים לא מתויגים היא זיהוי של התקפות סייבר. כאן, הדגימות כוללות תכונות שנמדדו עבור תעבורות רשת. דגימות אלה נלקחות בזמן אמת ולא תמיד ניתן להשיג תיוג מיידי לגבי הסכנה שבהם. זיהוי של דגימה חדשה כחריגה הוא אפשרי כאמור אפילו ללא תיוג שכזה ויכול להוביל לשליחת אות אזהרה או אף נקיטת צעדי הגנה באופן אוטומטי. קיימות שיטות רבות לזיהוי אנומליות בנתונים בלתי מתויגים - כמו למשל זיהוי חריגוּת סטטיסטית, או מרחק קיצוני ממקבץ שזוהה קודם בשיטות של ניתוח אשכולות שהוזכרה מעלה.
דייוויד וינר
פרשת התאבדותו
ב-14 בנובמבר 2004 הוחלט לחקור את וינר לגבי קשריו עם זוזיאשווילי, חקירה לא תחת אזהרה. ב-24 בנובמבר הסכימה השופטת שרה סירוטה לבקשת המשטרה וכתבה: "הנני רואה לתמלל את השיחות, שכן על פניו מדובר בשיחות של קשר בין עבריינים וצר לי שאחד הדוברים הוא עו"ד ועו"ד נוסף".
למידה בלתי מונחית
למידה מונחית לעומת למידה בלתי מונחית
טכניקה נוספת המשמשת לימוד בלתי מונחה היא ניתוח גורמים ראשיים. כאן הנתונים מועברים למערכת קואורדינטות חדשה שבה הקואורדינטות החדשות מסודרות לפי שונות הולכת וקטנה. השימוש הנפוץ בשיטה הוא לצורך מציאת ייצוג יותר קומפקטי ומייצג של הנתונים על ידי שימוש במספר קטן יותר של קואורדינטות שעדיין כוללות את רוב השונות הנמצאת בנתונים.
דייוויד וינר
פרשת התאבדותו
וינר הוזמן לחקירה במשטרה. הסניגורית הציבורית ענבל רובינשטיין לא עודכנה על כך שהמשנה לה נחקר, והיא מתחה על כך ביקורת בסרטו של רובין, "הסניגור". ב-26 בנובמבר נחקרו וינר ובר שלום במשטרה, כל אחד בנפרד. חוקרו של וינר היה רב פקד בניים. ד"ר וינר טען כי חל חיסיון על שיחותיו עם זוזיאשווילי, וכי רק הלקוח יכול להסכים לוותר על החיסיון. וינר הציע כי תעשה פניה להסרת חיסיון. בניים אמר: "החיסיון הזה הוסר... ההתנהגות שלכם היא לא התנהגות של עורך דין לקוח", וזאת למרות שבשלב זה לא ניתנה כל החלטה על הסרת חיסיון כאמור. בקשתו של ד"ר וינר להציג אישור כזה לא כובדה. בניים הקריא לווינר את החלטת השופטת לתמלל את השיחות ואמר: "התכנים שעליהם אתם מדברים מובילים לא רק ל... עשייה פלילית של זוזיאשווילי, אלא זה כמעט מוביל לעשייה פלילית שלכם, אתה ושגיב בר שלום". מהחדר הסמוך האזינה לחקירה עו"ד הר ציון מהפרקליטות.
למידה בלתי מונחית
למידה מונחית לעומת למידה בלתי מונחית
שיטות נוספות המשמשות בלמידה בלתי מונחית מופיעות להלן.
דייוויד וינר
פרשת התאבדותו
ד"ר וינר נפגע מדרך ניהול חקירתו, ואף חשש מפגיעה בלתי מוצדקת בשמו הטוב ומכך שתיוחס לו התנהגות פסולה, מצד עמיתיו במשרד המשפטים. פרקליטת מחוז תל אביב, רות דוד, הגישה בקשה לבית משפט השלום בתל אביב על מנת שיקבע כי לא חל חיסיון עו"ד-לקוח על השיחות המוקלטות של וינר ובר שלום עם זוזיאשווילי, וכן על המשא ומתן בקשר לאקדח שבאמצעותו נרצח השופט. וינר הרבה להתייעץ עם חבריו עו"ד דרור ארד-אילון ועו"ד נמרוד ליפסקר, שגם הגישו תגובות בשמו לפרקליטות.
ב-16 בדצמבר 2004 הוגש לבית המשפט המחוזי בתל אביב כתב אישום נגד זוזיאשווילי באשמת רצח השופט אזר. וינר ובר שלום הופיעו בכתב האישום כעדי תביעה מספר 131 ו-132. נוסח כתב האישום פגע בד"ר וינר, מאחר שהשתמע ממנו שהוא הציב אולטימטום לפרקליט המדינה. העובדה שנתבקש להעיד כנגד לקוחו העמידה את וינר בקונפליקט קשה; אם היה מעיד נגד לקוחו, הייתה זו הפרה של חסיון עורך-דין לקוח, חסיון שהוא ראה כערך עליון באתיקה של עורכי הדין. הפרה זו יכולה אף להביא לשלילת רישיונו, אם לא ניתן לכך אישור ביהמ"ש (לו היה ניתן אישור, ד"ר וינר לא היה מסתכן באיבוד רישיונו, כל עוד היה מתייעץ עם לשכת עורכי הדין). לעומת זאת, אם וינר לא היה מעיד במשפט - הוא היה עלול להיתבע על ידי הפרקליטות ולשאת בעונש. ב-31 בדצמבר 2004 ירה וינר בעצמו, לאחר שהותיר מכתב התאבדות. הוא נפטר יומיים לאחר מכן.
המרכז לאתיקה ואחריות מקצועית
במאי 2009 הוקם, בתוך בית-הספר למשפטים שבמכללה למנהל, המרכז לאתיקה ואחריות מקצועית ע"ש דייוויד וינר ז"ל. המרכז מבקש לפתח את הוראת תחום האתיקה בבתי הספר למשפטים בישראל. במקביל יבקש המרכז לבסס ולהרחיב את תחום האתיקה והאחריות המקצועית בפרקטיקה הקיימת כיום. מקימי המרכז קראו אותו על שמו של וינר, תוך שהם מציינים שוינר נחשב היה כמורה דרך בנושא זה, ובדמותו יש משום מופת לעורכי דין שהמרכז יהיה מעוניין לקדם – עורכי דין הפועלים מתוך תחושה חברתית עמוקה ומתוך תובנה אתית.
אריק ג'ונסון
אריק ג'ונסון (באנגלית: Eric Johnson, נולד ב-17 באוגוסט 1954 באוסטין, טקסס) הוא גיטריסט בז'אנר הרוק האינסטרומנטלי, שמשלב בין סגנונות ג'אז, פיוז'ן, העידן החדש וקאנטרי לנגינתו.
מגזין "Guitar Player" קרא לג'ונסון "אחד מנגני הגיטרה הווירטואוזים המוערכים ביותר". האמן גם זכה להערכה מצד אמנים אחרים כקרלוס סנטנה, בי בי קינג, ג'ו סטריאני, סטיבי ריי ווהן, פרינס, סטיב מורס מלהקת דיפ פרפל ובילי גיבונס מלהקת זי זי טופ.
ג'ונסון היה מועמד ארבע פעמים לפרס גראמי, מתוכם זכה באחד על הסינגל "Cliffs of Dover" מאלבומו "Ah Via Musicom".
חייו
ג'ונסון למד באוניברסיטת טקסס לאחר שסיים בית ספר תיכון, וסייר עם משפחתו באפריקה. כשחזר, הצטרף ללהקת "Electromagnets" בשנת 1974, שיצאה לסיבובי הופעות אך כשלה בניסיונות למצוא חברת תקליטים שתואיל להחתים אותם, ולבסוף התפרקה ב-1977. ג'ונסון הקים הרכב מוזיקלי בשם "the Eric Johnson Group", והקליט את אלבום הסולו הראשון שלו "Seven Worlds", אולם עקב מחלוקות בחוזה לא הצליח להוציא לאור את האלבום, מה שעיכב את הקריירה שלו. האלבום יצא כמעט 20 שנה אחרי, לאחר שג'ונסון רכש את הזכויות להקלטות.
ג'ונסון המשיך לבנות את המוניטין שלו בכך שעבד לצד אמנים כדוגמת קט סטיבנס, קרול קינג וכריסטופר קרוס. נגינתו משכה את תשומת לבו של האמן פרינס בשנת 1984, בעת שידורה של תוכנית טלוויזיה בשם "Austin City Limits". היה זה בזכות כריסטופר קרוס והמפיק המוזיקלי דייוויד טיקל שעזרו לג'ונסון לחתום על חוזה הקלטות עם האחים וורנר, ולהוציא לבסוף את אלבום הבכורה שלו, "Tones".
ג'ונסון הופיע על שער המגזין "Guitar Player" במאי 1986 כצעד נועז לקדם את אלבומו של הגיטריסט, שזכה להצלחה מסחרית ולהערכה וכן למועמדות ראשונה לפרס גראמי (הקטע "Zap"). אולם, למרות ההצלחה, אלבומו לא נמכר היטב, וחוזה ההקלטות עם חברת האחים וורנר פקע. מאוחר יותר חתם ג'ונסון עם חברת התקליטים Cinema Records, תחת הפצת קפיטול רקורדס. ג'ונסון הוכר על פועלו כגיטריסט מכובד לאחר שהוציא את אלבומו "Ah Via Musicom" בשנת 1990, כאשר מכירות האלבום נסקו והאלבום הגיע למעמד פלטינה. ג'ונסון זכה בגראמי על הסינגל "Cliffs of Dover" בשנת 1991, בנוסף למועמדות על אלבום הרוק האינסטרומנטלי הטוב ביותר.
ג'ונסון לא הוציא אלבום נוסף אלא לאחר שש שנים. האלבום, "Venus Isle", יצא בספטמבר 1996 ולא עמד בהיקף ההצלחה של קודמו, מה שמנע ממנו בסופו של דבר להחזיק בחוזה ההקלטות אף עם חברת התקליטים קפיטול רקורדס. או אז, הקים ג'ונסון פרויקט בשם "Alien Love Child", שזיכה אותו בחוזה בחברת ההקלטות של סטיב ואי, "Favored Nations". בעקבות סיבוב הופעות שערך במסגרת הרכב G3 עם ג'ו סטריאני וסטיב ואי בשנת 1997, מכירות האלבום G3: Live in Concert זכו להצלחה.
ג'ונסון הוציא בשנת 2002 את אלבומו "Souvenir" תחת חברת תקליטים שבבעלותו, "Vortexan Records", ובשנת 2004 הוזמן ג'ונסון להופיע לצד אריק קלפטון בפסטיבל קרוסרודס.
ב-2005 חברת הגיטרות פנדר הוציאה דגם של הפנדר סטראטוקסטר מדגם שנקרא על שמו, אריק ג'ונסון, מתוך סדרת גיטרות חתומות של אמנים. הגיטרה נבנתה לפי דרישותיו של אריק ג'ונסון.
אלקטרון (משגר)
אלקטרון (באנגלית: Electron) הוא משגר לוויינים של החברה הניו זילנדית־אמריקאית רוקט לאב, המיועד לשיגור לוויינים זעירים, כגון קיובסאט, למסלול לווייני נמוך. היכולת הנומינלית של המשגר היא שיגור מטען במשקל 200 ק"ג למסלול מסונכרן־שמש בגובה של 500 ק"מ, אך המשקל המקסימלי שהוא מסוגל לשגר למסלול עומד על 300 ק"ג, בעלות של כ־4.9 מיליון דולר לשיגור.
פיתוח המשגר אלקטרון החל בשנת 2012 וטיסת הבכורה שלו נערכה ב־25 במאי 2017, אך המשגר נכשל להיכנס למסלול. טיסת המבחן השנייה ב־21 בינואר 2018, הייתה הראשונה שהושלמה בהצלחה. אתר השיגור של המשגר נמצא בבעלות פרטית של חברת רוקט לאב, וממוקם בחצי האי מאהיה שבאי הצפוני של ניו זילנד.
חברת רוקט לאב הוקמה בשנת 2006 על ידי אזרח ניו זילנד פיטר בק, במטרה "להסיר את החסמים ל[תעשיית] החלל המסחרית באמצעות סיפוק הזדמנויות שיגור תכופות למסלול לווייני נמוך", על פי אתר החברה.
תיאור המשגר
השלב הראשון מכיל תשעה מנועי דלק נוזלי מסוג רתרפורד, הקרוי על שם יליד ניו זילנד והפיזיקאי זוכה פרס נובל ארנסט רתרפורד. השלב הראשון יוצר ברגע ההמראה 162 קילו־ניוטון של דחף. לשלב השני והעליון של המשגר יש מנוע רתרפורד יחיד המותאם לפעילות בתנאי ריק, שכן הוא מופעל לאחר התנתקות מהשלב הראשון בשלבים הגבוהים ביותר של האטמוספירה, עם דחף של 22 קילו־ניוטון.
מנוע הרתרפורד שורף דלק נוזלי מסוג RP-1 (דלק קרוסין מזוקק) וחמצן נוזלי (LOX). המנוע הוא הראשון מסוגו בעולם שמפעיל את משאבות הטורבו שבו באמצעות מצבר חשמלי. המשאבות אחראיות על שאיבת והזרקת הדלק הנוזלי והחמצן הנוזלי לתא הבעירה של המנוע. במנגנון הסטנדרטי המכונה "מעגל מחולל גז", תא בעירה משני יוצר גז חם שמפעיל את המשאבות. לפי החברה, הפעלתן באופן חשמלי מגביר את יעילות המנוע מ־50% ל־95%. רכיבי המנוע מיוצרים בהדפסה תלת-ממדית.
רוקט לאב חשפה לאחר טיסת המבחן השנייה של המשגר, והראשונה שהושלמה בהצלחה, כי בחנה בניסוי שלב רקטי שלישי המכונה "kick stage". השלב מופעל באמצעות מנוע בשם "קירי" (Curie) שגם כן נבנה על ידי החברה באמצעות הדפסת תלת-ממד. מטרתו לספק ללקוחות החברה גמישות רבה יותר במסלול אליו יוכנסו המטענים שלהם.
"רוקט לב" מתכננת להנחית את המשגר באמצות מצנח שיתפס ע״י מסוק באוויר כדאי להפוך את המשגר לרב שימושי, במהלך שיגור בדצמבר 2020 נוסה המצנח וטיל נאסף ע״י אוניה כדי לבדוק כדאיות לשיגור חוזר.
בשנת 2023 החלו שיגורים מנמל החלל האזורי המרכז-אטלנטי.
קולטן המצומד לחלבון G
קולטנים מצומדים לחלבון G הם קולטנים השייכים למשפחת חלבונים טרנסממברנליים (חלבונים עבר-ממברנליים) גדולה, החוצים את הממברנה שבע פעמים ומופעלים על ידי מולקולות מחוץ לתא. הפעלתם גורמת לשרשרת תגובות כימיות בתוך התא הקרויות מסלול מעבר אותות, שהשלב הראשון בו הוא הפעלה של מתגים מולקולריים מסוג חלבוני G (ועל כן הם נקראים "קולטנים המצומדים לחלבוני G").
קולטנים המצומדים לחלבון G נמצאים בתאים אאוקריוטים, הכוללים שמרים, צמחים ובעלי חיים וכן בפרוקריוטים. הליגנדים הנקשרים לקולטנים ומפעילים אותם מאפשרים חישה של אור, ריחות, פרומונים, הורמונים, נוירוטרנסמיטרים וכו'. הליגנדים יכולים להיות שונים בגודלם – ממולקולות קטנות מאוד ועד פוליפפטידים גדולים. קולטנים המצומדים לחלבון G הם מטרה של תרופות מודרניות רבות בשל מעורבותם במחלות רבות.
כאשר קולטנים מסוג זה מפעילים תעלות יונים, הם מכונים גם קולטנים מטאבוטרופיים. זאת בניגוד לקולטנים יונוטרופיים, שהם תעלות יונים המופעלות ישירות על ידי ליגנדים. שתיים מהקבוצות הנחקרות ביותר של מסלולים המופעלים על ידי קולטנים מצומדים לחלבון G הם מסלול העברת האותות דרך cAMP, בו מפעיל חלבון G את האנזים אדנילאט ציקלאז (ומסלול מקביל בו חלבון G אחר מעכב אנזים זה), ומסלול העברת האותות של פוספטידילאינוזיטול (Phosphatidylinositol), בו חלבון G מפעיל את האנזים פוספוליפאז C בטא.
סיווג
המספר המדויק של משפחת קולטנים זו אינו ידוע, אולם מוערך במעל 800 רצפים שונים באדם. משפחת-העל של חלבונים אלה מתחלקת לשלושה, A, B ו-C, סיווג שנעשה על סמך הומולוגיה בין הרצפים. הגדולה בקבוצות היא קבוצה A, שמכונה גם דמויי-רודופסין (Rhodopsine-like). יותר ממחצית מהקולטנים בקבוצה A שייכים לחישה של ריח. על הגילוי של קולטני חוש הריח והדרך שהעבירה את האות למוח, זכו לינדה באק וריצ'רד אקסל בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2004.
סיווג אחר מסווג את ה-GPCRs לשש קבוצות בסיסיות של קולטנים המצומדים לחלבון G, ונועד כדי לסווג את כלל ה-GPCRs בחסרי חוליות ובבעלי חוליות
מבנה הקולטן
אמנם, הקולטנים המצומדים לחלבון G יכולים לתווך מעבר אותות שמקורן בליגנדים שונים, אולם כולם עושים זאת באמצעות הפעלה של חלבוני G באמצעות פעילותם כפקטור שמשחלף גואנין (guanine-nucleotide exchange factor או GEF). בין שבעת האזורים חוצי הממברנה קיימים שש לולאות, שמקשרות בין סלילי האלפא, וכן קובעות את הספציפיות של אותו קולטן. קיימים קולטנים נוספים שחוצים את הממברנה שבע פעמים ואינם מצומדים לחלבון G, כגון הקולטן לאדיפונקטין (ADIPOR1 ו-ADIPOR2), ולכן אינם שייכים למשפחת חלבונים זו.
המבנה של הקולטן המצומד לחלבון G מאורגן במבנה שלישוני שמזכיר בצורתו חבית, ולו חלל שנכנס לממברנה ובו נקשר הליגנד. כאשר אגוניסט נקשר לקולטן יש שינוי בכיוון של האזורים הטראנס-מברנליים (TM). שינויים אלה מובילים לשינויים באזור התוך-תאי, וכך לחשיפה של אזורים שהכרחיים להעברת האות, כלומר לאזורים שקושרים את חלבון ה-G.
הקצה הקרבוקסילי מכיל שיירי סרין ותראונין רבים. שיירים אלה יכולים להיות מזורחנים, ובכך לגרום להפסקת פעילות הקולטן, תהליך שמכונה דה-סנטיסיזציה. כמו כן שיירי סרין ותראונין מזורחנים יכולים לשמש כאתר קישור לארסטין, שפועל אף הוא להפסקת פעילות הקולטן וכן להכנסה של הקולטן באנדוציטוזה וכך להפסקה סופית של פעילותו.
המבנים הראשונים של קולטנים המצומדים לחלבון G התבססו על דמיון חלקי בין הקולטנים הללו לרודופסין שמקורו בחיידקים (bacteriorhodopsin). המבנה הראשון ממשפחת חלבונים זו שמבנהו פוענח ומקורו ביונקים הוא רודופסין שמקורו פרי, והוא פוענח בשנת 2000. מבנה זה היה שונה ממבנה הרודופסין שמקורו מחיידקים, בעיקר בכיוון של סלילי האלפא. ב-2007, פוענח המבנה של הקולטן ה-β2 אדרנרגי ממקור אנושי ששייך למשפחת חלבונים זו, ממצא שלימים זיכה את בריאן קובילקה בפרס נובל לכימיה לשנת 2012.
מנגנון
הקולטן נמצא בשיווי משקל בין שני מצבים ביופיזיים: פעיל ולא פעיל. קשירת ליגנד לקולטן יכולה להטות את שיווי המשקל. כאשר נקשר ליגנד שהוא אגוניסט, לקולטן המצומד לחלבון G, שנקשרים לרוב באזורים הטראנס-ממברנליים (TM), הוא גורם לשינוי קונפורמציה בו. נוסף על אגוניסטים, קיימים ליגנדים שהם אגוניסטים הפוכים, שגורמים לפעילות מופחתת של חלבוני ה-G, וכן אנטגוניסטים שמפריעים לקישור של שני סוגי הליגנדים האחרים.
שינוי הקונפורמציה כתוצאה מקשירה של אגוניסט מאפשר קישור לחלבון G, ובשל פעילות הקולטן כ-GEF, נוצר שינוי מבני בחלבון ה-G, וכך משוחררת מולקולת GDP, ומתפנה אתר הקישור למולקולת GTP וכך חלבון ה-G מופעל. חלבון ה-G המופעל מתנתק מהקולטן, ומגביר את האות על ידי שינוי הפעילות של חלבונים תאיים אחרים. החלבונים שיושפעו בהמשך תלויים בסוג חלבון ה-G שהקולטן משפעל. הקולטנים המצומדים לחלבון G מפעילים או משתיקים פעמים רבות קינאזות או שליחים שניוניים אחרים שמגבירים את האות.
מעגל התחלת והפסקת פעילות חלבון ה-G
כאשר הקולטן במצב הלא פעיל שלו, חלבון ה-G, המורכב משלוש תת-יחידות, α, β ו-γ, קשור ל-GDP בתת-היחידה ה-α (מכונה גם Gα), ונמצא במצב לא פעיל. כאשר הקולטן מופעל פעילות ה-GEF שלו מופעלת וגורמת לתת-היחידה α של חלבון ה-G לשחרר את ה-GDP. עתה, כיוון שיש יותר GTP בציטופלזמה ביחס ל-GDP, תת-היחידה α קושרת GTP, וע"י שינוי הקונפורמציה הנגרם עקב כך חלבון ה-G ניתק מהקולטן.
קיימות גישות שונות בעניין הקישור בין תת-היחידות של חלבוני ה-G לאחר הפעלתם. המודל הקלאסי מציע שתת-היחידה Gα ניתקת מתתי-היחידות Gβγ. Gα ו-Gβγ מפעילים מסלולים שונים. לעומת זאת, ממצאים אחרים מצביעים על פעילות של חלבון ה-G גם ללא ניתוק של תתי-היחידות. מודל שנוצר בעקבות ממצא זה גורס שאין הכרח בניתוק של תתי-היחידות אלה מאלה. המיקום של תת-היחידות של חלבון ה-G בתא מוגבל בשל מודיפיקציות ליפידיות ובשל אינטראקציות לא-קוולנטיות שלהם עם ממברנת התא הגורמים לתתי-היחידות להישאר מצומדות לקרום התא. עם זאת, תתי־היחידות של חלבוני ה-G יכולים להנתק ממברנת התא ולעבור לאזורים אחרים בתא.
כיוון שלתת-יחידה α פעילות איטית של GTPase, בסופו של דבר החלבון חוזר למצבו הלא פעיל. פעילות זו של GTPase מואצת לעיתים קרובות באמצעות משפחה של חלבונים שמכונה חלבונים משפעלי GTPase (GAP, Regulator of G protein signalling או RGS). בנוסף, חלק מהחלבונים שמשופעלים באמצעות חלבוני ה-G הם בעצמם בעלי פעילות של GAP, ולכן תורמים להפסקה מהירה של מסלול העברת האות.
הקולטנים שמופעלים על ידי חלבוני ה-G לרוב ספציפיים לחלבון ה-G המסוים שהופעל, דבר שקשור ללולאות התוך-תאיות של הקולטן ולמבנה הראשוני והשלישוני של הקולטן. הקישור של הליגנד בצד החוץ תאי גורם לקונפורמציה שמאפשרת קישור של חלבון G מסוים, חלבון זה קובע את הפעילות של חלבונים בהמשך השרשרת.
בקרה והפסקת פעילות הקולטן
כאשר יש גירוי לאורך זמן על ידי ליגנדים שהם אגוניסטים, הקולטן המצומד לחלבון G עובר השתקה (inactivation) והופך להיות רגיש פחות לגירוי (מכונה דה-סנטיסיזציה). ההשתקה מחולקת לשני סוגים; דה-סנטיסיזציה הומולוגית ודה-סנטיסיזציה הטרולוגית. דה-סנטיסיזציה הומולוגית מתרחשת רק על קולטן המצומד לחלבון G אקטיבי ומורידה את פעילותו, ואילו – הטרולוגית גורמת להורדת הפעילות של קולטנים פעילים ולא פעילים כאחד. דה-סנטיזציה מתרחשת באמצעות זרחון של קולטן ציטופלסמטי על ידי פרוטאין קינאז.
כמו כן, כתוצאה מזרחון הקולטן, הוא קושר באפיניות גבוהה חלבון ארסטין (arrestin). ארסטין מפריע באופן ישיר על קישור לחלבון G וכן יכול לגרום לשרשרת של תגובות. הרודופסין במערכת הראייה למשל עושה שימוש במנגנון זה להשתקה מהירה של האות. פעמים רבות קישור זה הוא תנאי מקדים לאנדוציטוזה ולהתחלה של שרשרת התגובות שתוארה מעלה. דוגמה לכך היא בטא ארסטין שיכול לשמש כחלבון שנקשר לקלתרין (clathrin), חלבון שמתווך אנדוציטוזה.
בקרה נוספת היא קישור של ליגנדים שאינם אגוניסטים, כלומר אנטגוניסטים ואגוניסטים הפוכים (inverse agonist). דבר זה גורם לשמירה על הפעילות הקודמת של החלבון, במקרה של אנטגוניסט, או האטת פעילות החלבון, במקרה של אגוניסט הפוך. כמו כן, קישור של ליגנדים שאינם אגוניסטים מפריע לקישור של אגוניסטים ועל כן מוריד מיכולתם להפעיל את הקולטן.
פרס נובל
פרס נובל בכימיה לשנת 2012 הוענק לשני חוקרים, על גילוי הקולטנים המצומדים לחלבוני G, רוברט לפקוביץ' ובריאן קובילקה. רוברט לפקוביץ' זכה בנובל על שהיה מהראשונים לחקור את הקולטנים המצומדים לחלבון G, ואילו בריאן קובילקה על הצלחתו לגבש את החלבון ולפענח את מבנהו וכך לשפוך אור על מנגנון הפעולה של הקולטנים.
עונת 2019/2020 בפרמייר ליג
עונת 2019/2020 הייתה העונה ה-28 במסגרת הפרמייר ליג האנגלית. העונה נפתחה ב-9 באוגוסט 2019 והסתיימה ב-26 ביולי 2020.
מנצ'סטר סיטי היא האלופה המכהנת פעם שנייה ברציפות, לאחר שזכתה בעונה הקודמת בטרבל מקומי.
בעונה זו נכנסה לשימוש לראשונה מערכת ה-VAR.
בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בממלכה המאוחדת הוחלט שהליגה תופסק עד להודעה חדשה החל מ-13 במרץ 2020.
לאחר מכן הוחלט שהליגה תימשך ב-17 ביוני והמשחקים יערכו ללא קהל.
ליברפול זכתה באליפות בעונה זו כבר אחרי 31 משחקים. הייתה זו האליפות שהושגה הכי מהר מבחינת כמות המשחקים, אך הכי מאוחר מבחינת התאריך. (בעקבות פגרת נגיף הקורונה)
נוריץ' סיטי, בורנמות' ווטפורד הן הקבוצות שירדו ליגה.
קבוצות
20 קבוצות משתתפות בפרמייר ליג, 17 מתוכן ממשיכות בליגה מהעונה שעברה, 3 קבוצות נוספות העפילו מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: נוריץ' סיטי, שפילד יונייטד ואסטון וילה. נוריץ' סיטי ואסטון וילה חזרו לליגה הראשונה לאחר היעדרות של 3 עונות, בעוד ששפילד יונייטד חזרה לאחר 12 עונות. הן החליפו את קארדיף סיטי, פולהאם (שתי הקבוצות ירדו לאחר עונה אחת בליגה הראשונה) והאדרספילד טאון (ירדה לאחר שתי עונות). ירידתה של קארדיף סיטי, הותירה את הפרמייר ליג לראשונה מאז עונת 2010/11 ללא אף קבוצה מווילס.
סמל
בתחום הבלשנות המילים בשפה המדוברת משמשות ככלים צליליים לייצוג מושגים סמליים, אשר יכולים לשמש לתקשורת. בסמנטיקה נהוג להבדיל בין הסמל השפתי המסמן לבין המושג או התוכן המסומן בו, אשר יכול להיות מציאותי או מופשט. את המילים ניתן לארגן בסדר תחבירי מסוים שמוסיף בעצמו להבנת המשמעות של המשפט השלם.
טבעם של סמלים
סמל יכול להיות חפץ גשמי שצורתו או מקורו מקושרים, מטבעם או מכוח המסורת, לדבר אותו הוא מייצג. לדוגמה, כיום מגן דוד הוא סמלה המייצג של היהדות, והצלב הוא סמלה של הנצרות. סמל יכול גם להיות תמונה מקובלת, פרט של תמונה, ואף תבנית או צבע: לדוגמה, ענף זית הוא סמל מקובל לשלום, ההילה היא סמל מקובל לקדושה בנצרות, והצבע האדום משמש לעיתים קרובות כסמל לתנועות סוציאליסטיות.
במקרים מסוימים, הסמל מורכב משילוב של רכיבים אלו. כך למשל, שלטי מפלגת מרצ היו בירוק משום שמפלגת שינוי שהייתה ממקימותיה יוצגה על ידי צבע זה, בעוד האותיות עצמן הביעו את שתי המקימות האחרות (מפ"ם ור"צ). סמלים יכולים להיות גם אדם (לרוב מנהיג) או מקום קדוש. לעיתים נעשה שימוש ציני בסמלים מסוג זה.
סמל מוכר בדרך-כלל רק בתוך תרבות, דת, או חברה מסוימת, לעיתים יש סמלים החורגים מגבולות אלו אולם למעשה אין סמלים אוניברסליים. לעיתים משתנה משמעות הסמל בין תרבות לתרבות. כך נחשב צלב הקרס למסמל הנאציזם בעולם המערבי, אך לעומת זאת במזרח הרחוק הוא מסמל מזל טוב.
במקרים מסוימים סמליו של ארגון או של דת משתנים. כך למשל, השתנה הסמל הקדום של הנצרות מדגים לצלב עם התנצרות האימפריה הרומית. סמלים יכולים להיות מיוצרים באופן מלאכותי (על ידי בדיקה בסקר, על ידי הצבעה או על ידי החלטה של מי שהם שייכים לו) כמו סמליל ויקיפדיה, או להתפתח באופן טבעי. מגן דוד כסמל היהדות התפתח במהלך מאות שנים עד שהפך לסמל המרכזי של היהדות.
סיווג של סמלים
הפסיכולוג אריך פרום, בספרו "השפה שנשכחה" (עמ' 18), בוחן את טיב הקשר שבין הסמל לבין הדבר המסומל, ומסווג את הסמלים לשלושה סוגים.
שימוש בסמלים
ככל הידוע, היכולת של בני האדם לתמרן בסמלים מאפשרת להם לחקור את יחסי הגומלין בין רעיונות, תפיסות ואיכויות - הרבה מעבר לחקירות להן מסוגל כל מין אחר על כדור הארץ. מדע הסמיוטיקה חוקר סמלים ומערכות סמלים באופן כללי; סמנטיקה עוסקת במשמעותן העיקרית של מילים.
הספרות, אשר משתמשת בשפה ככלי ליצירה, מרבה להשתמש בסמלים. יצירות ספרותיות מוערכות לעיתים בשל שימושן המיומן בסימבוליזם, כלומר, שימוש במילים, משפטים ומצבים על מנת לעורר רעיונות ורגשות מעבר לפירושם הפשוט; שימושים כאלו הם נושאי המחקר של סמיוטיקה ספרותית. כתבים דתיים ומטאפיזיים ידועים גם הם בשימושם בסימובליזם אזוטרי. גם כתבים אלכימיים עשו שימוש נרחב בסמלים עבור תהליכים רוחניים וכימיים (אותם הם ראו כסמלים זה של זה). פירושם של חלומות כסמלים לניסיונו של האדם הוא מעמודי התווך בפסיכואנליזה פרוידיאנית ובפסיכולוגיה אנליטית יונגיאנית.
במתמטיקה יש שימוש נרחב בסמלים כמו פלוס, מינוס, אינטגרל, סימון קבוצה וכדומה. בעקבות המתמטיקה משתמשים גם המדעים המדויקים בסמלים אלו וגם באחרים (למשל הסמלים שמייצגים יסודות בכימיה).
גם עולם הפרסום עושה שימוש נרחב בסמלים שונים, לעיתים קרובות מחוץ להקשר המקורי שלהם על מנת לקדם את הפרסום. סמלים ותווי סימון ותקינה על מוצרים שונים מיועדים להעיד על תכונות המוצרים. חלק מהסמלים משמשים למטרות שיווק ופרסום, ואילו אחרים נובעים מעמידה בחוקי מדינות או בתקנים.
בדומה לפרסומאים, פוליטיקאים נוטים להשתמש בסמלים ("שלום", "ביטחון", "עוני") כדי לשכנע את המצביעים לתמוך בהם.
עונת 2018/2019 ב-NBA
עונת 2018/2019 היא העונה ה-73 של ליגת ה-NBA. בסיום העונה זכתה טורונטו ראפטורס באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה בסדרת הגמר על גולדן סטייט ווריורס, בתוצאה 4–2. בתואר ה-MVP של סדרת הגמר זכה קוואי לנארד.
סמל
שימוש לאומי חברתי
תפקידם של סמלים לאומיים וחברתים של ארגונים שונים (כמו תנועת נוער, יחידות צבאיות ומוסדות אחרים) דומה לזה של דגלים. הם מעוררים ההזדהות ותחושת השתייכות, מזכירים ומדגישים רעיונות וערכים.
עונת 2018/2019 ב-NBA
מילווקי באקס סיימה את העונה הסדירה עם מאזן הניצחונות הטוב ביותר, 60–22, ושחקנה יאניס אדטוקומבו זכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה. ג'יימס הארדן מיוסטון רוקטס היה "מלך הסלים" של העונה, לאחר שקלע 36.1 נקודות בממוצע למשחק, שהיה ממוצע הנקודות הגבוה ביותר מאז עונת. משחק האולסטאר נערך ב-17 בפברואר 2019 בספקטרום סנטר, אולמה הביתי של קבוצת שארלוט הורנטס.
סמל
שימוש לאומי חברתי
דוגמה לסמל לאומי המייצג ערכים מרכזיים בתולדות העם והמדינה הוא סמל מדינת ישראל. בסמל זה מנורת שבעת הקנים ושני ענפי הזית שבצדיה מיצגים את מנורת הזהב שהייתה בבית המקדש בירושלים, האמונה היהודית הדתית והקשר שבין עם ישראל לאלוהיו.
עונת 2018/2019 ב-NBA
הייתה זו עונתם האחרונה בקריירה של דירק נוביצקי, דוויין וייד וטוני פארקר, שלושה מהשחקנים הבולטים ב-NBA בשני העשורים האחרונים.
סמל
שימוש טקסי בסמלים
שימוש בסמלים הוא תנאי הכרחי לקיום טקסים. סמל בטקס יכול להיות ייצוג של אובייקט או של פעולה.
עונת 2018/2019 ב-NBA
דראפט 2018
דראפט ה-NBA 2018 נערך ב-21 ביוני 2018 בברקליס סנטר, אולמה הביתי של קבוצת ברוקלין נטס. בהגרלת ה"לוטרי" שנערכה ב-15 במאי נקבע שפיניקס סאנס תבחר ראשונה בדראפט, ובמקומות השני והשלישי יבחרו סקרמנטו קינגס ואטלנטה הוקס, בהתאמה. בבחירה הראשונה נלקח הסנטר דיאנדרה אייטון מאוניברסיטת אריזונה על ידי הסאנס, ואחריו בחרה סקרמנטו את הפאוור פורוורד מרווין באגלי. בבחירה השלישית בחרה אטלנטה את הגארד הסלובני לוקה דונצ'יץ', ומיד שלחה אותו בטרייד לדאלאס מאבריקס בתמורה לבחירה החמישית, טריי יאנג, ובחירת דראפט עתידית.
אולסטאר 2019
סוף-שבוע האולסטאר נערך בין התאריכים 15–17 בפברואר 2019 בספקטרום סנטר, אולמה הביתי של קבוצת שארלוט הורנטס. משחק האולסטאר עצמו התקיים ב-17 בפברואר.
סמל
שימוש טקסי בסמלים
לסמל בטקס יש שימוש תודעתי בשינוי משמעותו הראשונית של אובייקט והתמרתו להוויה אחרת שמייצגת רעיון. בהקשרים ייעודיים, הסרת חלק פיזיולוגי - עורלה מפין אדם, מסמלת את הבאתו בבריתו של אברהם אבינו. בהקשרים אחרים פעולה המקדמת בריאות. באחרים, אכזריות ובחיות לא תיעשה כלל. בהקשרה הטקסי זוהי פעולה סמלית מכאיבה, אך משמחת את מארגניה בשל הסימול הטקסי המשמעותי שהיא מהווה עבורם.
עונת 2018/2019 ב-NBA
משחק האולסטאר
כמדי שנה, עשרת השחקנים הפותחים במשחק נבחרו על פי שקלול קולות של אוהדים, שחקני הליגה ופרשנים, ואת 14 השחקנים המחליפים בחרו מאמני הליגה (5 שחקני חמישייה ו-7 מחליפים מכל אזור). בדומה למשחק האולסטאר הקודם, שני השחקנים בעלי מספר הקולות הרב ביותר לפתוח בחמישיות (אחד מהמזרח ואחד מהמערב) שימשו כ"קפטנים" של קבוצתם, אותה הרכיבו מתוך יתר השחקנים שנבחרו להשתתף במשחק, במהלך "דראפט" בין הקפטנים בו בחרו את השחקנים לסירוגין.
סמל
הגנה על סמלים
באחדים מחוקי מדינת ישראל ניתנת הגנה לסמלים לשם מניעת שימוש לא נאות או לא מורשה בהם. עם חוקים אלה נמנים:
עונת 2018/2019 ב-NBA
משחק האולסטאר
לברון ג'יימס (לוס אנג'לס לייקרס) ויאניס אדטוקומבו (מילווקי באקס) זכו במספר הקולות הרב ביותר, ובכך נבחרו לשמש כשני הקפטנים. מייקל מלון (דנוור נאגטס) נבחר לאמן את "קבוצת לברון", ומייק בודנהולצר (מילווקי באקס) נבחר לאמן את "קבוצת יאניס".
יתר שחקני החמישיות הפותחות היו ג'ואל אמביד, קווין דוראנט, פול ג'ורג', קוואי לנארד, ג'יימס הארדן, קיירי אירווינג, סטפן קרי וקמבה ווקר. כשחקני ספסל, נבחרו מהמזרח השחקנים ניקולה ווצ'ביץ', בלייק גריפין, בן סימונס, כריס מידלטון, ויקטור אולדיפו, בראדלי ביל וקייל לאורי, ומהמערב נבחרו קארל-אנתוני טאונס, ניקולה יוקיץ', אנתוני דייוויס, למרכוס אולדרידג', קליי תומפסון, דמיאן לילארד וראסל וסטברוק. כמחליפו של אולדיפו הפצוע במשחק האולסטאר נבחר דיאנג'לו ראסל. כמו כן זומנו להשתתף במשחק השחקנים דוויין וייד ודירק נוביצקי אשר צפויים לפרוש בסיום העונה. בדראפט בין הקפטנים, אשר נערך ושודר ב-7 בפברואר, נלקח ראשון קווין דוראנט (על ידי ג'יימס), ואחריו נלקח סטפן קרי (על ידי אנדטוקומבו).
במשחק האולסטאר עצמו ניצחה "קבוצת לברון" בתוצאה 178–164. קווין דוראנט זכה בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר לאחר שהוביל את הקבוצה המנצחת עם 31 נקודות.
פרסים עונתיים
הזוכים בפרסים העונתיים מטעם הליגה הוכרזו בטקס רשמי אשר נערך ב-24 ביוני 2019, בעיר לוס אנג'לס. פרסים חברתיים:
חמישיות העונה:
חמישיות ההגנה:
חמישיות הרוקיז:
פלייאוף 2019
סגל האלופה, טורונטו ראפטורס: קוואי לנארד, קייל לאורי, פסקל סיאקם, מארק גאסול, דני גרין, פרד ואנווליט, סרז' איבקה, נורמן פאוול, ג'ודי מיקס, פטריק מקאו, ג'רמי לין, אריק מורלנד, מלקולם מילר וכריס בושיי (אוג'י אנונובי וג'ורדן לויד נכללו בסגל אך לא השתתפו בפלייאוף).מאמן ראשי: ניק נרס.
תמיכות דואות
תמיכות דואות (נקראות גם קשתות דואות או כנפיים דואות, בצרפתית: Arc-boutant) הן אלמנט אדריכלי, הבנוי מחצאי קשתות "המרחפות" באוויר ותומכות את הקמרון הפנימי של המבנה מצידו האחד, על ידי העברת הכוחות שהוא מפעיל כלפי חוץ לעמוד רחב. האלמנט התפתח מתוך צורך הנדסי לתמוך את קמרונות הקתדרלות שהתנשאו לגובה רב, והוא נפוץ בבנייה של מבנים בסגנון הגותי.
התמיכות הדואות נראות מחוץ למבנה כמו צלעות דקות. העמוד אליו עוברים הכוחות היה רחב ומדורג על מנת שיוכל לתמוך בכוחות הגדולים שנבעו מהקמרון. ברוב המקרים גם הוצב מעל העמוד, בנקודה בה הקשת מתחברת אליו, צריח או פסל עופרת הנקרא "צריחון" (Pinnacle), שמטרתו הייתה הגברת הלחיצה של העמוד לכיוון האדמה על מנת שלא יקרוס הצדה. הצריחון עוצב כפסל או כצריח מחודד והתאים בסגנונו לגותיקה. מתחת לתמיכה הדואה הייתה תמיכה נוספת מקורה אשר מתחתיה היה חלל הספינה המשנית של הקתדרלה.
אף על פי שמטרתן העיקרית של התמיכות הדואות הייתה הנדסית (תמיכה בקמרונות הגבוהים של הספינה הראשית), היה להן גם ערך אסתטי. מבנן הדק והקליל תרם למבנה התחרה של הקתדרלה הגותית, והדגיש את השאיפה לגובה. עקב סגולות אלה, בכנסיות רבות שנבנו או הושלמו בגל התחייה הגותית (בעיקר במאה ה-19) נבנו תמיכות דואות, גם אם לא היה צורך הנדסי בהן בזכות טכנולוגיות הבנייה החדשות.
המערכת הגבישית הטריגונלית
בקריסטלוגרפיה המערכת הגבישית הטריגונלית או גם המערכת הגבישית המשולשת היא אחת משבע המערכות הגבישיות.
מערכת גבישית מוגדרת בדרך על ידי שלושה וקטורים או גם צירים (a, b ו-c) והזוויות ביניהם (α, β, ו-γ), כאשר כל זווית נמדדת במישור הניצב לציר והיא הזווית בין שני הצירים הנגדיים לאות, למשל α היא הזווית בין b ל-c, אבל את המערכת הטריגונלית נוהגים לתאר על ידי ארבעה צירים, שלושה מתוכם הם באורך שווה ומצויים באותו מישור והם מסומנים כ-a1, a2 ו- a3, כאשר הציר הרביעי c שונה מהם באורכו (קצר או ארוך מהם). כלומר c ≠ a3 = a2 = a1. הזווית בין כל שלושת צירי ה-a שווה ל-120° (120° = γ) והזווית בינם לבין ציר ה-c היא זווית ישרה (90° = α). הכיוון הכללי של הגביש נקבע על ידי הציר השלישי (c), ולכן מתייחסים אליו כאל הציר הראשי. הגדרות אלו זהות להגדרות המערכת הגבישית ההקסגונלית, ואכן יש הכוללים את המערכת הטריגונלית כתת-מחלקה בתוך המערכת ההקסגונלית, אבל ההבדל ביניהם הוא באלמנטים של הסימטריה. בעוד שבמערכת הטריגונלית צירי הסימטריה הם בזווית של 120°, כלומר שלוש פעולות סיבוב על מנת לקבל אוריינטציה זהה, במערכת ההקסגונלית צירי הסימטריה הם בזווית של 60°, כלומר שש פעולות סיבוב על מנת לקבל אוריינטציה זהה.
בסריג הטריגונלי ייתכנו צירי סימטריה בזווית של 120° (שלוש פעולות סיבוב על מנת לקבל אוריינטציה זהה) או בזווית של 180° (שתי פעולות סיבוב על מנת לקבל אוריינטציה זהה), מישורי סימטריה (מישור המחלק את הגביש לשני חלקים שכל אחד הוא בבואת ראי של החלק השני) המקבילים לצירים, ומרכז סימטריה. במערכת הגבישית הטריגונלית כלולים 25 חבורות סימטריות מרחביות, סריג בראבה אחד וחמש חבורות סימטריות נקודתיות.
סריג בראבה הכלול במערכת הגבישית הטריגונלית הוא טריגונלי פשוט. בסריג בראבה כל הצירים הם באורך שווה ( a = b = c) והזוויות ביניהם שוות, אבל שונות מ-90°, כלומר צורת הפאון היא של מעוינון, או בלועזית רומבוהדרון, כפי שמופיע בשרטוט להלן. לכן יש גם המכנים את המערכת הגבישית הטריגונלית בשם המערכת הגבישית הרומבוהדרלית.
חמש החבורות הסימטריות הנקודתיות הכלולות במערכת הגבישית הטריגונלית הן:
הטבלה הבאה מפרטת את חמש החבורות על פי הסימונים המקובלים בקריסטלוגרפיה: סימון הרמן-מוגן וסימון שנפליס.
הערות שוליים
Тетрагональна сингонія
דאסו מיסטר IV
דאסו מיסטר IV הוא מטוס קרב סילוני צרפתי משנות ה-50 של המאה ה-20, שיוצר על ידי חברת דאסו. המטוס היה חמוש בזוג תותחים מסוג דאפה 30 מ"מ וצויד במנועי ורדון. המטוס שקל 9.8 טון עם מהירות מרבית של 1,120 קמ"ש וטווח טיסה של 1,300 ק"מ. המטוס הראשון בסדרת מטוסי דאסו מיסטר לא היה אלא מטוס אוראגן עם כנפיים משוכות לאחור בזווית של 30 מעלות. אבטיפוס של המיסטר הוטס לראשונה בפברואר 1951 ובשנתיים שלאחר מכן הוטסו עוד 8 אבות טיפוס, עד שהוחלט להכניסו לייצור.
באפריל 1953 החליט חיל האוויר הצרפתי לרכוש 156 מטוסי מיסטר IVA.
המיסטר בחיל האוויר הישראלי
בשנת 1955 רכשה מצרים מטוסי סילון חדישים מצ'כוסלובקיה בעסקת נשק גדולה ובכך הופר מאזן הכוח האווירי בין ישראל ומצרים כאשר לחיל האוויר המצרי 200 מטוסי סילון ולחיל האוויר הישראלי 50 בלבד. החשש הישראלי גבר לנוכח יתרון האיכות של המטוסים שנרכשו מדגם מיג 15 ו-מיג 17 שהיו עדיפים על האוראגן והגלוסטר מטאור. בניסיון להעמיד מענה ראוי לרכש החדש ביקשה ישראל מצרפת לרכוש מטוסי סילון חדישים מדגם מיסטר IVA. צרפת התנגדה למכירת מטוסים אלה והציעה במקומם מכירת מטוסי מיסטר II, הנחותים יותר. במרץ 1956 בעקבות התקדמות ביחסי ישראל–צרפת, הסכימה לבסוף צרפת למכור לישראל 12 מטוסי מיסטר IVA בשל אינטרסים צרפתיים במזרח התיכון ורצון שלהם לחזק את ישראל. מטוסים אלה נחתו בישראל ב 11 באפריל לאחר חניית ביניים לתדלוק באיטליה. באותה השנה נחתמו עסקות נוספות לרכישת מטוסי מיסטר ובסך הכל סופקו באותה השנה 61 מטוסי מיסטר. מטוס המיסטר האחרון היה מותאם לצילום והגיע ארצה, מוטס על ידי דני שפירא, סמוך מאוד לפתיחת מבצע קדש.
מטוסי המיסטר של חיל האוויר הישראלי לקחו חלק משמעותי במבצע קדש שהתרחש ב-1956 כמטוסי יירוט. ב-30 באוקטובר נשלחו מיסטרים לחפות על הכח הקרקעי במיתלה וכנגדו הוזנקו כ-20 מטוסי קרב מצריים. בקרב הופל מטוס מיג אחד ואחרים נפגעו אך לא נפלו. למחרת, ב-31 באוקטובר, זוג מטוסי מיסטר נתקלו ברביעיית מטוסי ומפייר מצריים והפילו את כולם בקרב אוויר. ב-2 בנובמבר נשלחו מיסטרים למשימות תקיפה. אחד המטוסים שהוטס על ידי בני פלד נפגע באש נ"מ והוא נטש בעזרת כסא מפלט בדרום סיני בסמוך לשארם א-שייח' הסתתר במדבר ולאחר מכן חולץ בשלום על ידי טייס פייפר. הייתה זו הנטישה הראשונה בעזרת כיסא מפלט בחיל האוויר. ב-3 בנובמבר נשלחו שתי רביעיות למשימת סיוע באזור שארם א-שייח, המטוסים הטביעו ספינה מצרית קטנה ותקפו בטעות את אניית המלחמה הבריטית "קריין". במלחמת ששת הימים תקפו המיסטרים בכל הגזרות מגוון רב של מטרות, החל מתקיפת בסיסי חיל האוויר של מצרים, ירדן, סוריה ועיראק (מבצע מוקד) ועד לתקיפת כוחות שריון על הקרקע ומטרות נוספות במשך המלחמה. רוב מטוסי המיסטר הוצאו משימוש בפברואר 1971. חלקם המשיכו לשרת עוד מספר שנים בודדות בתפקידים שונים עד שהוחלפו באופן סופי במטוסי סופר מיסטר וסקייהוק.
ה'תשל"ד
פרסי ישראל
מקבלי פרס ישראל לשנת תשל"ד הם:
תותח קרופ 75
תותח קרופ 75  הוא תותח שדה גרמני תוצרת קרופ (Krupp) בקוטר 75 מ"מ מסוף המאה ה-19 שזכה לפרסום מיוחד בתקופת מלחמת העולם הראשונה. זה היה תותח השדה הנפוץ ביותר בצבא העות'מאני ערב ובמשך תקופת מלחמת העולם הראשונה. בשלבים המתקדמים של מלחמת העצמאות ובשנים הראשונות אחריה, הוא היה התותח הנפוץ ביותר בצה"ל עד להגעת תותחי ה-25 ליטראות הבריטים.
תכנון ופיתוח
כבר במחצית השנייה של המאה ה-19 יצרה חברת שניידר הצרפתית תותחים בקוטר 75 מ"מ. חברת קרופ הגרמנית החלה בפיתוח תותח בקוטר זהה ב-1870. בשנת 1873 אימץ הצבא האימפריאלי הגרמני את התותח. החידוש הגדול: טעינה דרך הבריח (Breach Loading) בניגוד לטעינה דרך הקנה שהייתה נהוגה עד אז אצל רוב יצרני התותחים (Muzzle Loading).
התותח נקרא BL 75 mm Flakenone L/27 with Limber. הדגם נקרא C/73, כלומר מודל 1873, כאשר BL= Breach Loading ו-L/27 = מגדיר את אורך הקנה (27 × הקוטר). Limber = עגלת תחמושת נגררת. הדגם הראשוני הזה יוצר ללא מגן קדמי.
על בסיס הניסיון המצטבר של הצבא האימפריאלי הגרמני החלה חברת קרופ לשווק את התותח גם לארצות חוץ בקטרים שונים. בשנת 1881 הזמינה מדינת אורנג' החופשית (שבתוך דרום אפריקה) 14 תותחים במפעלי קרופ שבאסן, גרמניה. ששת התותחים הראשונים התקבלו בשנת 1892. תותחים אלה מילאו תפקיד מרכזי במלחמת הבורים. ב-27 בפברואר 1900 כיתרו כוחות בריטים, אוסטרליים וניו זילנדים את הצבא הבורי. הלוחמים הבורים שנשארו עם תותחים ללא תחמושת חיבלו בהם והשליכום לנהר. כשנה לאחר מכן נחתמה שביתת הנשק ובשנת 1902 הוחלט לשלוח את אחד התותחים (תותח מספר 4) לניו זילנד כדי שישמש כמצבת זיכרון לנופלים הניו זילנדים. תותח זה הוא אחד מתוך שבעה בלבד מדגם זה ששרדו בעולם. התותח מוצב בגני קוק בעיר וונגני (Wanganui), ניו זילנד.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 החלה חברת קרופ לפתח דגם חדש. התותחים הראשונים יוצרו בשנת 1903 ולכן נקראו דגם M03 או M1903 - 75. כל דגמי תותחי קרופ בקוטר 75 מ"מ, היו מיועדים ליצוא בלבד.
בשנת 1910 מכרה חברת קרופ לצבא העות'מאני שני מיני תותחים בקוטר זהה של 75 מ"מ: אחד במשקל כללי של 1,071 ק"ג ושני במשקל כללי של 995 ק"ג. אחד תותח שדה רגיל ושני תותח הרים קל. השוני במשקלם של התותחים הזהים נבע מהפילוסופיה הגרמנית שיש לשמור על קליבר אחיד אך לנסות ולהפחית במשקל התותח המיועד ללוחמה בהרים (נקרא תותח הרים) ומיועד לגרירה על ידי סוסים, לעומת תותח השדה. גם הפגז של תותח ההרים היה קל יותר במשקלו (5 ק"ג) לעומת משקל הפגז של תותח השדה - 6.5 ק"ג.
התותח המקורי הסטנדרטי צויד בכוונת קשתית שתוכננה על בסיס הכוונת הישנה של תותח השניידר הצרפתי. (Schneider - Creusot). בהמשך נוספה כוונת פנורמה.
התותח נמכר (פרט לטורקיה) למדינות הבאות: רומניה, הולנד, דנמרק, בולגריה, ברזיל. חלק קטן מהתותחים שנמכרו לברזיל הועברו לפרגוואי.
סימון התותחים
רוב התותחים סומנו על ידי חברת קרופ היצרנית בסמל המסחרי שהוטבע משני צידי הכיתוב. הסמל הורכב משלושה עיגולים המשתלבים זה בזה. ביניהם הופיע בדרך כלל הכיתוב: ALFRED KRUPP, ESSEN ובהמשך שנת ייצור התותח. בצידי הבריח או מתחתיו הופיע בדרך כלל המספר הסידורי של התותח. (ראו תמונה משמאל).
שירות מבצעי
הלקוח הגדול ביותר של מפעלי קרופ לתותח, הייתה טורקיה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה עצמה, בה לחמה האימפריה הטורקית יחד עם גרמניה נגד בנות הברית, סיפקו הגרמנים לטורקים את רוב מגוון כלי הנשק לרבות תותחים. תותח ה-75 היה אחד הנפוצים ביותר בשימוש הטורקים. גם בולגריה רכשה כמות מסוימת של תותחים עוד לפני 1905 ובשנת 1911 תפסו הכוחות הבולגרים בקרבות עם הטורקים 200 - 300 תותחים.
גם צבא רומניה רכש כמות גדולה יחסית של תותחים (כמאה יחידות). תותחים אלה ניתנים לזיהוי עקב הסימון המיוחד שהוטבע בהם של בית המלוכה הרומני והמלך קארל הראשון. (ראו תמונה משמאל). החל משנת 1916 הפעיל הצבא הטורקי שלוש דיוויזיות חי"ר בחזית הרומנית. דיוויזיות אלה לכדו עשרות תותחים שיוצרו עבור הצבא הרומני. תותחים אלה הוטמעו והוכנסו לשימוש מלא ביחידות הארטילריה הטורקית. אחת משלוש דויזיות אלה, הדויזיה ה-26 נשלחה לחזית הפלסטינית במרץ 1917 יחד עם התותחים שלה. תשעה תותחים "רומנים" כאלה שנלקחו שלל עם כיבוש ב"ש, היו למעשה הראשונים שנלכדו בפלשתינה על ידי יחידות הפרשים האוסטרלים. בהמשך הם לכדו בספטמבר 1918 כ-90 תותחים בוואדי עוגה ו-17 באל-זיזה. שלושה תותחים מאל-זיזה הועברו לאוסטרליה ומשמשים עד היום כמצבות זיכרון לנופלים מיחידת הפרשים הקלים האוסטרלים.
בעת תנועה מנהלתית נגרר התותח על ידי 4–6 סוסים. הסוסים גררו עגלת תחמושת (Limber) שמאחוריה נגרר התותח. לקראת הפעלה מבצעית, נותקה העגלה מהתותח והוצבה לידו כאשר היצול שלה היה בקו ישר למעלה. כך ניתן היה להוציא במהירות את הפגזים מתוכה לשימוש מיידי בתותח.
להלן רשימת קצב אספקת התותחים בקוטר 75 מ"מ לצבא הטורקי של האימפריה העות'מאנית בשנים 1875 - 1914:
במרץ 1917 מנה למשל הכוח הטורקי שבחזית עזה 20 תותחים שפעלו במסגרת של חמש סוללות: 2 אוסטריות, 2 גרמניות ואחת טורקית. אחד הקרבות המפורסמים בו השתמשו הטורקים בתותח הזה היה בקרב כיבוש באר שבע שחל בנובמבר 1917. קרב זה בו תקפו כוחות אנז"ק (הכוחות הרכובים האוסטרלים והניו זילנדים) רכובים על סוסים את המתחם הטורקי של באר שבע, התפרסם עקב העובדה שהטורקים מרוב בהלה שכחו להוריד את הגררות שעל המקלעים וגם של התותחים וכך התאפשר לרוכבים לנוע ולהתקרב מתחת למטחי התותחים.
בשונה ממרעומים מודרניים, בקרופ נקבע זמן הפיצוץ על ידי טבעת פירוטכנית שהפעילה שרשרת ניפוץ. סיבוב הטבעת קבע את מקום תחילת הבעירה של הטבעת ובהתאם לכך את זמן הפיצוץ. התחמושת של הקרופ התאימה גם לתותחי 75 מ"מ תוצרת שניידר הצרפתית.
לפי אחד המקורות הטורקיים סופקו לצבא הטורקי לפני המלחמה ובזמן המלחמה מגוון של תותחים.
להלן התותחים שסופקו לפני המלחמה:
להלן התותחים שסופקו בזמן המלחמה:
ניתן לראות מהטבלאות הנ"ל שבעוד שלפני המלחמה היווה הדגם בעל הקוטר של 75 מ"מ את עיקר ההזמנות הטורקיות, הרי שבמהלך המלחמה החלו הטורקים בייצור עצמאי של תותח ה-75 מ"מ, העתק של הקרופ הגרמני, בעוד שהתותחים שהוזמנו מגרמניה היו כבר בעלי קטרים גדולים יותר לאור צורכי ודרישות הצבא.
כמות מסוימת של דגמי 1913 (M13) וכן של דגמי 1914 (M14) שיוצרה עבור הצבא הסיני, נמכרה לאימפריה האוסטרו-הונגרית.
תותחים דומים
התותח יוצר תחת רישיון בשלוש מדינות שונות: בלגיה, שיצרה תותח בלגי בקוטר זהה שנקרא M1905 והיה עותק של הקרופ הגרמני M1903 שהיה בשימוש הטורקים; איטליה, שייצרה תותח איטלקי שכונה M1906; ויפן.
בשנת 1914 היו לצבא הבלגי 18 בריגדות כאשר בכל אחת היו 3 סוללות תותחים. רובם אבדו בהתקפות הגרמניות הראשונות ומשלב זה ואילך השתמש הצבא הבלגי בתותחי 75 מ"מ תוצרת צרפתית. לאחר מלחמת העולם הראשונה יוצרו התותחים הבלגים עם מספר שיפורים.
שירות בצה"ל
התותח נרכש על ידי צה"ל תוך כדי מלחמת העצמאות ושימש כנשק הארטילרי העיקרי של צה"ל עד סוף שנות ה-50 של המאה ה-20. אחד הקרבות המפורסמים בהם שימש התותח הוא בקרבות על משטרת עיראק-סווידאן היא מצודת יואב. בקרב זה ירה התותח בכינון ישיר כאשר השתמשו בתחמושת רסיק אוויר.
בספטמבר 1948 נרכשו 38 תותחים. בנובמבר 1948 נרכשו עוד 12 תותחים. סך הכל - 50 תותחים. התותחים נרכשו כפי שייוצרו במקור עם גלגלי עץ גדולים בקוטר של 130 ס"מ. גלגלי העץ הגבילו את מהירות הנסיעה שהייתה מתאימה לגרירה על ידי סוסים או כלי רכב מתקופת מלחמת העולם הראשונה, אבל הייתה איטית מדי לתקופת מלחמת העצמאות. על כן הם הוחלפו בגלגלי גומי פניאומטים. חלקם הוחלפו במהלך המלחמה וחלקם לאחר המלחמה. גם מהירות הלוע של דגם ההרים הקל, הייתה נמוכה מזו של תותח השדה.
קוטר גלגלי הגומי היה כמחצית הקוטר של גלגלי העץ. שינוי זה הצריך גם שינוי במבנה הצירים של הגלגלים, והורדת גוף התותח כולו, דבר שגרם למיגבלה של ירי בזווית מקסימלית של 10 מעלות. במידה והזווית לא הספיקה, היו חופרים מתחת ליצול ועל ידי כך הגדילו את זווית הירי ואת הטווח, או שהרימו את התותח על מתקן מיוחד. תוך כדי המלחמה נרכשו עבור התותחים האלה 80,715 פגזים.
בעקבות תחקיר שנערך בעזרת ארכיון קרופ בגרמניה, התקבל המידע המפרט את משלוחי התותחים בשנת 1904 ותחילת 1905 כפי שמופיע בטבלה הבאה: על סמך טבלה זו, על סמך תכתובת עם מקורות באוסטרליה ובהסתמך על המספרים הסידוריים שהיו על התותחים שנרכשו ב-1948 על ידי המדינה, נראה ש-50 התותחים שנרכשו על ידי צה"ל, היו מתוך אותם 84 תותחים שסופקו בזמנו לרומניה.