cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שפות קויסאן
"שפות קליקים" אחרות
לא כל השפות המשתמשות בעיצורים מצוצים כפונמות כלולות במשפחת קויסאן, למשל חלקן הן שפות בנטו בדרום אפריקה. בשפה הכושית הדרומית, המדוברת בקניה, יש עיצורים שיניים מצוצים בכמה עשרות מילים, אך היא אינה קשורה לשפות קויסאן. כמו כן, דמינית, שהיא שפה אוסטרלית ילידית פולחנית נכחדת וככל הנראה מלאכותית, כללה עיצורים מצוצים אפיים בלבד.
רייצ'ל מיינר
רייצ'ל מיינר (באנגלית: Rachel Miner; נולדה ב-29 ביולי 1980) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע אמריקאית.
ביוגרפיה
מיינר נולדה וגדלה בניו יורק, ארצות הברית. היא בתו של הבמאי והמורה פיטר מיינר, ונכדתם של הבמאי והמפיק וורת'ינגטון מיינר ושל השחקנית פרנסס פולר.
תיאטרון
בין תפקידיה בתיאטרון ניתן למנות תפקידה כג'ניפר בהצגה "Naked Faith: The Way at Naked Angels in New York" (1994), כמרגו ב"יומנה של אנה פרנק" (ברודוויי, 1997), כריבקל ב"God of Vengeance" (סיאטל, 2000) וכסנדי ב"Blue Surge" (שיקגו (2001), ניו יורק (2002).
חיים אישיים
בשנת 1998 נישאה לכוכב הסרט "שכחו אותי בבית", מקולי קאלקין. השניים נפרדו ב-2000 והתגרשו לאחר שנתיים ב-2002.
מיינר אובחנה עם טרשת נפוצה ב-2010, מה שגרם לה לעזוב את "על טבעי", ובסופו של דבר לפרוש ממשחק.
על כלבים וגנבים
על כלבים וגנבים (באנגלית: One Hundred and One Dalmatians; מוכר גם כ-101 כלבים דלמטיים) הוא סרט הנפשה אמריקאי של חברת וולט דיסני, שיצא בשנת 1961. הסרט מבוסס על הספר "101 דלמטים" מאת הסופרת הבריטית דודי סמית.
עלילת הסרט
עלילת הסרט מתרחשת בלונדון. הכלב פונגו, שבעליו הוא מוזיקאי בשם רוג'ר רדקליף, פוגש כלבה דלמטית בשם פרדיטה ואת בעליה אניטה. פונגו תורם ליצירת קשר רומנטי בין רוג'ר ואניטה, והם מתחתנים ועוברים לגור עם כלביהם בבית מרווח בלונדון.
קרואלה דה ויל, שהייתה חברתה לספסל הלימודים של אניטה, מנסה לגנוב את 15 הגורים של פונגו ופרדיטה למחרת יום לידתם. לאחר מספר ניסיונות כושלים, היא מצליחה לגנוב אותם בסיוע עובדיה, ג'ספר והוראס. אולם הם לא יוצלחים: הם אינם נבונים ובנוסף הם אוהבים להתבטל.
פונגו ופרדיטה מצליחים להציל את הגורים, בסיוע הקולונל והסמל טיבס. בדרכם חזרה הם מסתייעים בפרות קוויני, פרינסס ודאצ'ס, המניקות את הגורים. כלב לברדור רטריבר מסייע להם בארגון אמצעי תחבורה ללונדון. הכלבים מתגלגלים בפיח ונראים כלברדורים. הם מגיעים לביתם בשלום, אז מגלים רוג'ר ואניטה שמספרם גדל ל-101 כלבים דלמטיים.
המשכים
ב-2003 יצא סרט המשך בשם על כלבים וגנבים 2: הרפתקאות פאטץ' בלונדון, ישירות לווידאו. הסרט זכה ב-5 פרסי DVDX.
לאחר יציאת סרט הלייב אקשן "101 כלבים וגנבים" בשנת 1996, הועלתה סדרת האנימציה "101 דלמטים: הסדרה" שסקרה את האירועים לאחר תום אירועי הסרט. הסדרה שודרה בישראל במסגרת "זמן דיסני". בשנת 2000 יצא המשך לסרט הלייב אקשן אשר נקרא "102 כלבים וגנבים", ואילו בשנת 2019 עלתה סדרה נוספת בשם "רחוב 101 דלמטים" ששודרה בערוץ דיסני.
עשיים
עשיים (שם מדעי: Tineidae), משפחה בסדרת הפרפראים ובקבוצה שאינה טקסונומית המכונה עשים. במשפחה זו כ-2000 מינים הנפוצים בעיקר באזורים בעלי אקלים טרופי ואקלים סובטרופי. באנגלית מכונים clothes moths - "עשי הבגדים". במקרא כונה בשם "רקב", מכונה לעיתים בעברית "סס"
מרביתם בעלי גוונים אחידים ובצבעים אפור, חום, לבן ושחור. אורך גופם הוא עד 10 מ"מ. הזחלים של משפחה זו ניזונים משאריות חומרים אורגניים על צורותיו השונות: צמר, כותנה, חומרים קרניים, פירות יבשים ורקובים ופטריות. <BR> בשל מזונם, שמהווה פגיעה בכלכלתו של האדם, הם מוגדרים כמזיקים.
נציגי המשפחה המוכרים ביותר הם:
חלוקתה הטקסונומית של המשפחה נראית כך:
למרות הנאמר, קיימים פרפראים רבים המכונים עש או סס, ואינם ממשפחה זו. לדוגמה עש התפוח או סס מבריק.
יהודה לייב אייזנברג
הרב יהודה לייב אייזנברג (תר"ן, 1890-אלול תש"ב, אוגוסט 1942) היה מגדולי הפוסקים בפולין שהתפרסם כראב"ד לאסק הסמוכה לפיוטרקוב-טריבונלסקי שבה נולד.
עד השואה
נולד לר' יוסף, מנכבדי קהילת פיוטרקוב ובן לשלשלת רבנים מצאצאי הרב יעקב לורברבוים. הוא התחתן עם מרים, בתו של הרב צבי אריה יעקב מייזלש, רבה של לאסק ומחבר שו"ת "חדוות יעקב". לאחר חתונתו הוא למד תורה במשך 20 שנים בהיותו סמוך על שולחן של חותנו. לאחר פטירת חותנו הוא התמנה לרב של לאסק במקומו.
בשואה
הרב אייזנברג סבל רבות מהצקות והשפלות שהנחיתו עליו הנאצים אך סירב לשתף איתם פעולה והטיף להתנגדות על פי הכלל הבא להורגך השכם להורגו. כמה מצעירי קהילת לאסק שמעו בקול הרב אייזנברג והרגו את אחד הנאצים. כשנדרש הרב אייזנברג להשתחוות לצלב הוא סטר לנאצי על לחיו ואמר לו שהוא יכול להורגו. במקום להורגו מיד תלו אותו הנאצים מספר פעמים מבלי להורגו כדי להתעלל בו. לאחר מכן הוא הובל ללודז' להתרפא, אך הרב אייזנברג דרש לשוב ללאסק אל בני קהילתו. הוא דאג לקיום חיים יהודיים ואף ארגן בביתו תפילות במניין מדי יום למרות הסכנה. בי"א באלול תש"ב (24 באוגוסט 1942) חוסל הגטו וכל היהודים קובצו בכנסייה. כשעמד להתחיל הגירוש הוא נשא בפני בפני קהילתו דרשה מרגשת לקראת מותם על קידוש השם. נספה עם רעייתו במחנה ההשמדה חלמנו.
X-8
האירוג'ט ג'נרל X-8 (באנגלית: Aerojet General X-8) היה רקטת ניסוי בלתי מונחה שתוכנן לשאת 68 ק"ג של מטען לגובה של 200,000 רגל.
אופן פעולה
בשיגור, מגבר שחובר ל-X-8 הפעיל דחף של 80 KN ל-2.5 שניות, לאחר מכן הושלך המגבר ומנוע RTV-N10 בעל דחף של 12 KN הועל ל-40 שניות. הטיל עף אחר כך במסלול בליסטי ונחת באמצעות מצנחים. בבדיקות, ה-X-8 הגיע לגובה המקסימלי של 222.1 ק"מ ולמהירות מאך 6.
אינדיקה (קטסיאס)
תוכן
הספר מכיל את ההתייחסות הידועה הראשונה לחד-קרן, לכאורה חמור בהודו שעל ראשו הייתה קרן אחת בגודל 1.5 אמה (27 אינץ'), ומציג לעולם האירופי את התוכי המדבר, ואת הציד בבזים, שעדיין לא היה נהוג באירופה.
בין המידע שנמסר ככל הנראה בספר (בעיקר על פי דיווחים ממקור שני על תוכנו):
מורשת
ספרו של קטסיאס מכיל תערובת כזו של אפוקריפים מפוקפקים בעליל בין אמיתותיו, עד שלעיתים לעגו לו מחברים מאוחרים יותר כמקור לסיפורי-בדים ומיתוסים פראיים.
במאה ה-2 לספירה, הסאטיריקן לוקיאנוס מסאמוסאטה תיאר את קטסיאס כמי שנידון לחלק מיוחד בגיהנום השמור למי שמפיצים שקרים פראיים במהלך חייהם. אינדיקה כללה ככל הנראה אנקדוטות כמו תיאור של גזע של אנשים עם רגל אחת ,הקרויים המונוסקלי, גזע אחר של אנשים שכפות רגליהם היו כה גדולות שניתן היה להשתמש בהן כמטריות (הסקיופולות), גברים עם זנבות כמו סאטירים, וטען שאנשים בארץ סריקה (מילה שנחשבה במקרים אחרים למילה היוונית לחלק מסין) היו בגובה 18 רגל. ספרו הדומה של לוקיאנוס עצמו, "סיפור אמיתי", הוצג כסאטירה על "אינדיקה", כולל הקדמה המכנה את קטסיאס ומחברים דומים אחרים שקרנים חסרי ניסיון. לוקיאנוס מצהיר שהוא עצמו יציג כעת שקר דומה, אבל בניגוד לקודמיו, הוא לפחות ישר מספיק כדי לומר זאת בבירור מראש.
לעומת זאת, הספר אכן שימש כמקור המקורי לידע ממשי רב על המזרח שנראה שנעדר היה לחלוטין בספרות המערבית. למרות שרק קטעים קיימים מתוכו כיום, תכניו ידועים מאוד מכיוון שהם היו הסימוכין העיקריים לידע הים תיכוני על הודו, במשך מאות שנים, ולכן מופנים אליו ומצוטטים מתוכו על ידי סופרים עתיקים רבים שחיבוריהם שרדו עד היום.
האקים ג'פריס
ביוגרפיה
ג'פריס נולד במרכז הרפואי ברוקלין שברובע ברוקלין בעיר ניו יורק. אמו לנדה היא עובדת סוציאלית ואביו הוא יועץ לטיפול בשימוש לרעה בסמים בשירות מדינת ניו יורק. ג'פריס גדל בקראון הייטס שבברוקלין. בשנת 1988, סיים ג'פריס לימודיו התיכוניים בתיכון מידווד. ב-1992 קיבל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת בינגהמטון. ב-1994 השלים לימודי תואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת ג'ורג'טאון, וב-1997 קיבל תואר שני נוסף במשפטים מבית הספר למשפט של אוניברסיטת ניו יורק.
בראשית דרכו המקצועית היה ג'פריס עוזר משפטי של השופט הרולד בר ג'וניור מבית המשפט הפדרלי המחוזי של ארצות הברית בדרום ניו יורק, ולאחר מכן עבד במחלקת הליטיגציה של המשרד "פול, וייס, ריפקינד, וורטון וגרייסון". אחר כך היה עוזר ליטיגטור עבור Viacom ו-CBS, שם עבד על ליטיגציה שהתמקדה במחלוקת על מופע המחצית של הסופרבול ה-38. בתקופתו של ג'פריס במשרד עורכי הדין פול & וייס שימש ג'פריס כמנהל העניינים הבין-ממשלתיים בסניף מדינת ניו יורק של האגודה הלאומית של קבלנים בני מיעוטים וכנשיא איגוד עורכי הדין השחורים לקדמה.
בשנת 2000 התמודד ג'פריס לאספה המדינתית של ניו יורק מול רוג'ר גרין. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית מתח ג'פריס ביקורת על גרין וטען כי הוא מפגין חוסר תשומת לב לצורכי בוחריו ועל העיסוק המתמיד שלו להיבחר למשרה רמה יותר (גרין התמודד לנשיא מועצת עיריית ניו יורק ב-1997 ודיבר תכופות על תוכניותיו להתמודד לקונגרס). עימות בחירות שנוי במחלוקת בין שני המועמדים, בהנחיית דומיניק קרטר ב-NY1, הסתיים בטרם עת לאחר ויכוח עז סביב דתו של גרין, ובבחירות הכלליות הפסיד ג'פריס משגרף 7% בלבד מהקולות. בבחירות 2006 התמודד שוב לאספה המדינתית אחרי פרישתו של גרין, ונבחר לבית המחוקקים של מדינת ניו יורק עם 64% מהקולות הוא החל את כהונתו שם ב-1 בינואר 2007. במהלך שש שנות כהונתו הציג וניסח למעלה מ-70 הצעות חוק.
בינואר 2012 הכריז ג'פריס על התמודדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השמיני של ניו יורק, מחוז שייצג בעיקר חלקים מברוקלין, שבו רוב האוכלוסייה הייתה אפרו-אמריקנית ושלמפלגה הדמוקרטית היה בו רוב גדול, כך שעיקר ההתמודדות הייתה בבחירות המקדימות. היריב המרכזי שהיה צפוי להתמודד במחוז הבחירה היה חבר הקונגרס המכהן אדולפוס טאונס שייצג במשך 30 שנה את מחוז הבחירה העשירי (שלפני שינוי גבולות המחוזות באותה שנה היה דומה למחוז השמיני החדש). אולם בעקבות הצלחתו של ג'פריס בגיוס כספים החליט טאונס לפרוש מהמרוץ ומהחיים הפוליטיים. מול ג'פריס נותר במרוץ חבר מועצת העיר צ'ארלס ברון, שהשמיע התבטאויות אנטי ישראליות חריפות, והביע תמיכה במנהיגים כמו נשיא לוב מועמר קדאפי ונשיא זימבאבווה רוברט מוגאבה. לעומתו, ג'פריס הבטיח לתמוך בישראל וזכה לתמיכה רחבה של הממסד הדמוקרטי בעיר, ובפרט של אישי ציבור יהודיים בהם ראש העירייה לשעבר אד קוץ', חבר הקונגרס ג'רלד נדלר וחבר האספה דב הייקינד שהאשימו את ברון באנטישמיות. בבחירות המוקדמות ב-26 ביוני 2012 נבחר ג'פריס למועמד המפלגה הדמוקרטית עם כ-70% מהקולות, ובבבחירות הכלליות גרף 71.8% מהקולות אל מול מועמד המפלגה הרפובליקנית. הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2013, עם התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית.
ב-28 בנובמבר 2018 ניצח ג'פריס את חברת הקונגרס ברברה לי מקליפורניה בבחירות לראשות הסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים. כהונתו החלה עם התכנסות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית בינואר 2019. בתפקיד זה היה החמישי בהיררכיה הדמוקרטית בבית הנבחרים, לאחר יושבת ראש בית הנבחרים ננסי פלוסי, מנהיג הרוב סטני הוייר, מצליף הרוב ג'ים קלייבורן ועוזרת יו"ר בית הנבחרים קת'רין קלארק. בעקבות פרישתה של ננסי פלוסי מהנהגת הסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים לאחר בחירות 2022, הכריז ג'פריס כי בכוונתו להתמודד לתפקיד מנהיג המיעוט בבית הנבחרים כיורש של פלוסי. ב-30 בנובמבר 2022 הוא נבחר לכהן כמנהיג המיעוט הדמוקרטי בקונגרס ה-118.
בשנת 2023 הופיע ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים.
חיים אישיים
ג'פריס נשוי לקניסנדרה ארקינייגאס-ג'פריס, עובדת סוציאלית. יש להם שני בנים והם גרים בפרוספקט הייטס, ברוקלין.
אלבטרוס טריסטני
מאפיינים
במראהו, הוא דומה, כמעט באופן מוחלט, לאלבטרוס הנודד, וקשה להבחין בין השניים ממרחק. יחד עם זאת, הוא קטן יותר מהאלבטרוס הנודד, וגבו כהה יותר מזה של האחרון. הדמיון ביניהם כה רב, עד כי תפוצתו בימים ובאוקיינוסים איננה ידועה לאשורה. שימוש במעקב לווייני הראה כי אלבטרוסים אלו מוצאים את מזונם בדרום האוקיינוס האטלנטי. הזכרים נוטים לתור אחר מזונם מערבית לאתרי הקינון (בכיוון דרום אמריקה), בעוד שהנקבות תרות אחר מזונן מזרחית יותר (בכיוון אפריקה). הם ניזונים בעיקר מדיונונים.
האלבטרוסים הטריסטנים הם בעלי חיים אנדמיים לקבוצת האיים טריסטן דה קונה ולאי גוף. כ-1,500 זוגות אלבטרוסים, שהם מרבית האוכלוסייה הבוגרת, מקננים באי גוף. אחרים מקננים באי אינאקססיבל. בעבר הם אויומו על ידי מינים פולשים כחולדות, חתולים וחזירים, אולם אלו נלקחו ממושבות האלבטרוסים לאחר שהתגלתה השפעתם המזיקה. יחד עם זאת, צעד זה הביא לכך שהעכברים, שמספרם באיים הלך וגדל, אכלו והרגו גוזלים רבים, וזאת על אף שהגוזלים גדולים משמעותית מן העכברים. כיום האיום העיקרי על אלבטרוסים אלו, כמו על יתר מיני האלבטרוסים, מגיע מצדם של דייגים המשתמשים במערכי חכות.
בעבר מצב השימור של המין נקבע על ידי איגוד השימור העולמי (IUCN) כ"בסכנת הכחדה", אולם נראה היה שהאיום עליהם היה רב משחשבו, וכי מספרם קטן במהירות. מאוחר יותר אומתו החששות, ובעקבות זאת מצב השימור של המין הוחמר ב-2008, והוא עומד על "בסכנת הכחדה חמורה". אוכלוסייתו הכללית נאמדת בכ-9,000 עד 15,000 פרטים.
יחסי אנדורה–הונגריה
היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1 במרץ 1995. בנובמבר 2017 פיטר שייארטו, שר החוץ והמסחר ההונגרי, ערך ביקור רשמי בן יומיים בנסיכות אנדורה, שם נפגש עם ראש ממשלת אנדורה, אנטוני מרטי פטיט, שרת החוץ מריה אובאך פונט ויו"ר הפרלמנט של אנדורה ויצ'ן מטאו זמורה. באוקטובר 2021 ביקר פיטר שייארטו, שר החוץ והמסחר ההונגרי, שוב באנדורה, שם חתם על הסכם למניעת כפל מס והימנעות מהעלמת מס. במהלך הביקור הוא אמר כי שיתוף הפעולה בין הונגריה ואנדורה צובר תאוצה בשנים האחרונות ושתי המדינות תומכות זו בזו בארגונים בינלאומיים, במיוחד בנושאי הגנת מיעוטים וריבונות על מיסוי.
מושדוש
מושדוש (בהונגרית: Mosdós) הוא כפר במחוז שומוג', בנפת קאפושוואר.
מיקום
הכפר מושדוש נמצא כ-17 ק"מ מזרחה מקאפושוואר, על מורד המדרון של גבעות שומוג' החיצוניות, הוא שוכן לצד הכביש הראשי 61. את גבולו חוצה נחל הקאפוש (אחד הנחלים שנשפכים לנחל השיו), הנוף הוא כרי דשא, יערות וכרמים. יש לכפר קישורי אוטובוס מצוינים. אף על פי שקו הרכבת דומבובאר - ג'יקינש עובר ממש ליד היישוב, יש תחנת רכבת רק בשני הכפרים הסמוכים, באטה (Baté) ונג'ברקי (Nagyberki).
אמנם האזור לא קרוב מדי לחוף הדרומי של אגם בלטון, אך היישוב הוא עדיין חלק מאזור היין בלטונבוגלאר.
היסטוריה
מושדוש היה מיושב מימי קדם. קביעה זו נסמכת גם על ידי היישוב הקלטי שנחפר בפאתי הכפר. ההיסטוריה של הכפר מוכרת מראשית המאה ה-16. על פי מרשם המיסים משנת 1550, הוא היה בבעלותו של יאנוש פטה באותה עת. ברישומי המיסים של האוצר הטורקי השנתי מ-1563 רשומים במקום 11 בתים ובשנת 1573–1574 תועדו 17 בתים. הכפר נהרס במאה ה-17 ועל פי מפקד 1715 "יושב רק משנה לפני כן".
דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית
דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית (באנגלית: Australian Mounted Division) הייתה יחידה צבאית שנבנתה במהלך מלחמת העולם הראשונה והורכבה מפרשים ורגלים רכובים מאוסטרליה ובריטניה. עיקר פעילות הדיוויזיה הייתה במערכה על סיני וארץ ישראל במהלכה השתתפה בקרבות מרכזיים בין 1917 ל-1918. פורקה ב-1919 לאחר סיום המלחמה.
רקע
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה פנתה בריטניה לדומיניונים שהיו תחת חסותה בבקשת סיוע בלוחמים, ציוד ונשק. המדינות אליהן נעשתה הפנייה כללו, בין בשאר, את הודו, אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה. ככלל ההיענות הייתה גבוהה כשעיקר המתגייסים היו מהודו (כ-1,000,000 חיילים) ואחריה אוסטרליה (כ-420,000 חיילים) וניו זילנד (כ-100,000 חיילים).
החיילים האוסטרלים והניו זילנדים שהתגייסו הוצבו במספר דיוויזיות ייעודיות שכונו אנזא"ק (ANZAC - Australian and New Zealand Army Corps). עיקר כוח זה לחם במערכת גליפולי ובחזית המערבית אולם יחידות רכובות שלו לחמו גם במערכה על סיני וארץ ישראל. בין יחידות אנזא"ק שלחמו בחזית ארץ ישראל הייתה גם דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית.
רגלים רכובים היו חיילים הלוחמים כרגלים אולם מתנייעים ליעדם על גבי סוסים. סוג זה של חיילים, שהיה נפוץ לפני מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה, החל להצטמצם לאחר המלחמה כשהצבא החל לנייד חיילי רגלים על גבי כלי רכב משוריינים.
הקמתה
דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית הוקמה במצרים בינואר 1917 תחת השם "דיוויזיית הרגלים הרכובים האימפריאלית" (Imperial Mounted Division) ובפיקודו של מייג'ור גנרל הנרי הודג'סון. עם הקמתה נכללו בה 4 בריגדות: הדיוויזיה הוכפפה ל"שדרת המדבר" בפיקודו של גנרל פיליפ צ'טווד.
קרבות "דיוויזיית הרגלים הרכובים האימפריאלית"
תחת השם "דיוויזיית הרגלים הרכובים האימפריאלית" לחמה הדוייוזיה בקרבות הבאים:
קרבות "דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית"
ביולי 1918 שונה שם הדיוויזיה ל"דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית". במקביל שונה גם הרכב הדיוויזיה שהפכה לדיוויזיה אוסטרלית במלואה שהבריגדה הרכובה החמישית האוסטרלית הצטרפה לדיוויזיה בעוד ששתי בריגדות ה"יומנרי" הבריטיות הועברו לדיוויזיות אחרות. בהרכב חדש זה נלחמה הדויוויזיה בקרבות הבאים:
סיום המלחמה ופירוק הדיוויזיה
לאחר כיבוש דמשק המשיכה דיוויזיית הפרשים החמישית לעבר העיר חלב אותה כבשה ב-26 בנובמבר 1917. יחידות הדיוויזיה פתחו במרדף מצפון לעיר אחרי הטורקים הנסוגים אולם תקלו בהתנגדות חזקה. הפיקוד הבריטי הורה לדיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית לצאת לעזרה. הדיוויזיה יצאה צפונה ב-27 באוקטובר והגיעה עד חומס כשהוכרזה הפסקת אש.
הדיוויזיה נשארה בארץ ישראל עד פירוקה במאי 1919.
אלפסינה
אלפסינה (ביוונית: Ελευσίνα) או אלאוסיס (יוונית עתיקה: Ἐλευσίς, Eleusis) היא עיר פרברים ועירייה ביחידה האזורית מערב אטיקה ביוון. היא ממוקמת כ- לצפון-מערבית ממרכז אתונה ומהווה חלק מאזור המטרופולין שלה. היא ממוקמת במישור תריאסיו, בקצה הצפוני ביותר של המפרץ הסרוני. מצפון לאלפסינה נמצאות מנדרה ומגולה, ואילו אספרפירגוס נמצאת בצפון מזרח.
זהו אתר התעלומות האלאוסיניות ומקום הולדתו של אייסכילוס. כיום, אלפסינה היא מרכז תעשייתי גדול, עם בית הזיקוק הגדול ביותר ביוון, כמו גם ביתו של פסטיבל אסקיליה, אירוע האמנויות הארוך ביותר באזור אטיקה. ב-11 בנובמבר 2016, אלפסינה נבחרה לבירת התרבות של אירופה לשנת 2021.
ירח
ירח (או לוויין טבעי) הוא עצם טבעי המקיף כוכב לכת, כוכב לכת ננסי או עצם אחר הגדול ממנו כתוצאה מהשפעת כוח הכבידה. טכנית, גם כוכבי לכת יכולים להיחשב ירחים של הכוכב אותו הם מקיפים, או כוכבים המקיפים את מרכז הגלקסיה, אולם שימוש זה במילה ירח אינו מקובל.
מקור הירחים
לווין טבעי המקיף מקרוב את כוכב הלכת שלו במסלול קרוב למעגל נוצר ככל הנראה מאותו אזור קריסה של הדיסקה הקדם-פלנטרית שממנה נוצר כוכב הלכת. בניגוד לכך, ירחים לא-שגרתיים, המקיפים את כוכב הלכת במרחק גדול ממנו, במסלולים אקסצנטריים או כאלה שהם נגד כיוון הסיבוב של כוכב הלכת, הם ככל הנראה אסטרואידים שנלכדו בכוח המשיכה של כוכב הלכת. לעיתים אסטרואיד אחד כזה מתפרק לכמה חלקים ויוצר מספר ירחים מסוג זה.
מאפייני המסלול של הירחים
למרבית הירחים הרגולריים במערכת השמש יש צד אחד ש"נעול" על כוכבי הלכת שאותם הם מקיפים. משמעות הדבר היא שהם איבדו תנע זוויתי כתוצאה מפעולת כוח של כוכב הלכת על בליטת הגאות הפונה אל כוכב הלכת ונעים בהקפה סינכרונית, כך שהם מפנים תמיד את אותו צד כלפי כוכב הלכת. יוצאים מכלל זה הירח היפריון המקיף את שבתאי ומסתובב באופן כאוטי בשל מגוון השפעות חיצוניות, כמו ירחי פלוטו הידרה וניקס. בניגוד לכך, מרבית הירחים החיצוניים של ענקי הגז - ירחים אי-רגולריים נמצאים רחוק מספיק מכדי להינעל. לדוגמה הירח הימליה של צדק, הירח פיבי של שבתאי והירח נראיד של נפטון הם בעלי משך סיבוב של 10 שעות בהשוואה למשך הקפתם את כוכב הלכת שלהם הנמדדת במאות ימים.
מצב שבו שלושת הגופים (הירח, הכוכב וכוכב הלכת) נמצאים על קו ישר אחד יכול לגרום לליקוי מאורות (ליקוי ירח או ליקוי חמה).
ירחים של ירחים
במערכת השמש אין דוגמה ל"ירח של ירח". אין ביטחון שמערכת כזו תוכל להיות יציבה בטווח ארוך. במרבית המקרים, כוח הכבידה של כוכב הלכת יהפוך מערכת כזו לבלתי יציבה. כאשר מחשבים את מסלולו של "ירח של ירח" יש לקחת בחשבון את כוחות הכבידה של הכוכב, של כוכב הלכת, של הירח ושל ירחים אחרים וכל אלו עלולים לשנות את מסלולו של העצם הנדון עד שהוא יתפרק, יתרחק או יקרוס לתוך כוכב הלכת.
ירחים של אסטרואידים
גילויו בשנת 1993 של ירחו של האסטרואיד 243 אידה, שזכה לשם דקטיל הוכיח כי לכמה אסטרואידים יש ירחים. אחרים כמו אנטיופה, הם מערכות של אסטרואיד כפול המכילות שני אסטרואידים בגודל דומה. לאסטרואיד סילביה יש שני ירחים.
ירחים במערכת השמש
במערכת השמש עשרות רבות של ירחים, ומדי שנה מתגלים מספר ירחים נוספים, בעיקר סביב צדק ושבתאי. בעוד שמרבית הירחים הסובבים את כוכבי הלכת החיצוניים (וגם ירחי מאדים) הם אסטרואידים שנלכדו, בסוף המאה ה-20 החלו להתגלות אסטרואידים רבים אשר להם גם ירחים.
לכדור הארץ יש ירח אחד. למאדים יש שני ירחים. לצדק (הנקרא גם יופיטר) 79 ירחים, בהם ארבעה גדולים שניתן לראות במשקפת הקרויים גם הירחים הגליליאניים, ובהם ל-50 יש שמות. לשבתאי 82 ירחים ובהם ל-53 יש שמות. לאורנוס 27 ירחים. לנפטון 14 ירחים. לפלוטו 5 ירחים. לאריס ירח אחד. להאומיה שני ירחים.
חלק מהאסטרואידים מלווים גם הם בירח או במספר ירחים. לדוגמה, האסטרואיד 243 אידה מלווה בירח בשם דקטיל (Dactyl). גם את האסטרואיד סדנה, המצוי בחגורת קויפר מקיף ירח.
נכון לשנת 2021, טרם נתגלו ירחים חוץ-שמשיים אף על פי שנתגלו הרבה כוכבי לכת חוץ-שמשיים. מדענים משוכנעים שיש כוכבי לכת וירחים רבים מחוץ למערכת השמש, אלא שבשל תכונותיהם הפיזיות, קשה, לפי שעה, לצפות בהם אף שישנם כמה ירחים משוערים.
טרמינולוגיה
עד לגילוי ארבעה מירחי צדק בידי גלילאו בשנת 1610, הירח היחיד שהיה מוכר היה הירח של כדור הארץ. ולפיכך לא זכו עצמים אלה לסיווג מיוחד. גלילאו בחר להתייחס לעצמים שגילה פשוט כאל כוכבי לכת, אך מגלים מאוחרים יותר בחרו במונחים אחרים כדי להבדיל בין העצמים הללו מהגוף אותו הם מקיפים.
כריסטיאן הויגנס, מגלהו של טיטאן היה הראשון להשתמש במונח ירח לעצמים אלו, וקרא לטיטאן "הירח של שבתאי" (אנגלית: "Luna Saturni" או "Luna Saturnia") משום שהוא הפגין את אותם יחסים עם שבתאי כפי שעושה הירח עם כדור הארץ. ככל שהתגלו עוד ירחים של שבתאי, נזנח המונח. ג'ובאני קאסיני התייחס לעצמים שגילה כ"כוכבי לכת" (צרפתית: "planètes"), אך לעיתים תכופות יותר הוא השתמש במונח "לוויינים" (אנגלית: "satellites"), תוך שימשו במונח הנגזר מהמונח הלטיני satelles, שמשמעותו שומרים, נלווים או מלווים משום שהלווינים מתלווים לכוכב הלכת העיקרי עמו הם נוסעים ברחבי השמים.
הגדרת המונח ירח
בקהילה המדעית התקיים ויכוח אודות ההגדרה המדויקת של המונח ירח. ויכוח זה נגרם בשל קיומן של מערכות היקפיות שבהן ההבדל במסה בין הגוף הגדול יותר והלוויין שלו קטן מהמקובל במערכות טיפוסיות. שתי דוגמאות לכך כוללות את המערכת פלוטו-כארון ואת המערכת כדור הארץ-הירח. קיומן של מערכות אלה גרם לוויכוח אודות השאלה היכן להעביר את הגבול בין מערכת כפולה לבין מערכת הכוללת גוף פלנטרי וירח.
המוסכמה המקובלת היא האם נקודת מרכז המסה של המערכת נמצא מתחת לפני השטח של הגוף הגדול או בחלל שביניהם. קביעה זו אינה רשמית ושרירותית במידת-מה. בקצה השני של המגוון נמצאים גושי סלע וקרח היוצרים את מערכות הטבעות סביב ענקי הגז של מערכת השמש ואין נקודת התייחסות שתאפשר לקבוע אם אחד הגושים הללו גדול דיו כדי להיות מסווג כירח, אף כי לעיתים משתמשים במקרה כזה במונח "ירחון" (אנגלית: moonlet) לתיאור עצמים קטנים מאוד המקיפים גוף גדול יותר, וגם כאן אין הגדרה רשמית.
בחירת שמות לירחים
טרמינולוגיית שמות הירחים במערכת השמש אינה מקרית, והיא מבוסס רבות על שמו של כוכב הלכת סביבו הם חגים. בעוד שכוכבי הלכת נקראים על שמותיהם של אלים מהמיתולוגיה הרומית (מלבד אורנוס), ומרבית הירחים נקראו על שמות של אלים מהמיתולוגיה היוונית (מלבד ירחי אורנוס).
מאדים קרוי על שמו של אל המלחמה הרומאי, ירחי מאדים נקראו על שמותיהם של דימוס, אל הפחד והאימה ופובוס, אל הטרור והאימה, בניו של ארס, אל המלחמה היווני.
צדק נקרא על שמו של ראש האלים הרומאי, ואילו ירחי צדק קיבלו שמות לא אחידים. 4 הירחים הגליליאניים נקראו על שמות דמויות ונימפות יווניות, ירחים עוקבים נקראו לסירוגין על שמות של דמויות ונימפות שונות ללא מדיניות קבועה, דבר שעורר ביקורת לאורך השנים. כיום, ירחים חדשים שמתגלים נקראים על שמן של המאהבות המיתולוגיות של יופיטר (זאוס) או בנותיו של זאוס.
שבתאי נקרא על שמו של אל הזמן הרומאי. ירחי שבתאי נקראו תחילה על שמות גיגאנטים וטיטאנים ילדיהם של אורנוס, אל השמים וגאיה, אלת האדמה היווניים. ואולם ריבוי הירחים שהתגלה סביב שבתאי, והמחסור בשמות זמינים, הביא להסכמה כי הירחים יכולים להיקרא גם על שמותיהם של ענקים ומפלצות ממיתולוגיות אחרות.
אורנוס נקרא על שמו של שליט היקום, והוא הכוכב לכת היחיד שלא נקרא על שמו של אל במיתולוגיה הרומאית אלא על שם אל במיתולוגיה היוונית. ירחי אורנוס קרויים על שמות דמויות מהספרות האנגלית, ביניהם דמויות ממחזותיו של ויליאם שייקספיר ושיריו של אלכסנדר פופ.
נפטון נקרא על שמו של נפטון, אל הים הרומאי. כל ירחי נפטון נקראו על שמות של אלים, דמויות, ונימפות הקשורות לים ולאלי הים במיתולוגיה היוונית.
סוגי ירחים
ירחים לא שגרתיים (באנגלית: Irregular moons) הם ירחים קטנים יחסית (רובם בעלי רדיוס של 100–300 קילומטרים) המקיפים את כוכב הלכת במרחק גדול ממנו (מלבד ירחים כמו נראיד וטריטון המקיפים את נפטון במרחק קרוב מאוד), במסלולים אקסצנטריים, בדרך כלל באקסצנטריות הנעה בין 0 ל-0.5, או מקיפים את כוכב הלכת בנטייה מסוימת. ירח הנע במסלול בעל נטייה קטנה מ-90 מעלות (עם כיוון סיבוב כוכב הלכת) נקרא prograde, וירח הנע במסלול בעל נטייה גדולה מ-90 מעלות (נגד כיוון סיבוב כוכב הלכת) נקרא retrograde. במערכת השמש לא קיימים מסלולים בעלי נטייה בתחום 60–120 מעלות, מכיוון שמסלול כזה הוא מסלול לא יציב, וגוף הנמצא במסלול מסוג זה עלול לצאת ממנו. ההשערה היא שירחים אלו הם אסטרואידים שנלכדו בשדה הכבידה של כוכב הלכת, או גופים אשר מסלוליהם הושפעו כבידתית על ידי גופים מסיביים אחרים ונהיו יותר אקסצנטריים או בעלי נטייה יותר גדולה. במערכת השמש, יש לפחות 113 ירחים הנחשבים ירחים לא שגרתיים.
ירחים בעלי מסלול משותף (באנגלית: Co-orbital) אלו ירחים בעלי מסלול כמעט זהה, וכמעט אותו חצי ציר גדול. כתוצאה מההשפעה הכבידתית של אחד על השני, הירחים מחליפים מיקום מבחינת קרבה לכוכב הלכת. הירח הפנימי מקבל תאוצה גבוהה יותר ותופס מסלול חיצוני ומכיוון שכך הוא מאט את תנועתו, ואילו הירח הפנימי מאט ו"נופל" למסלול פנימי יותר כתוצאה מכך מגביר את מהירותו. במערכת השמש ירחי שבתאי אפימתאוס ויאנוס הם הירחים היחידיים המוכרים כירחים בעלי מסלול משותף.
ירחים רועים (באנגלית: Shepherd satellites) הם ירחים הנמצאים בקצוות של טבעת סביב כוכב לכת. כתוצאה מכח הכובד שהם מפעילים ירחים אלו מונעים מהחלקיקים בטבעת הפנימית מלהתפזר. במערכת השמש לירחים רועים הם קורדיליה ואופיליה השומרים על טבעת אפסילון סביב אורנוס, והירחים פרומתאוס ופנדורה השומרים על טבעת F סביב שבתאי.
הערות שוליים
Спутники в Солнечной системе
שד טסמני
שֵׁד טַסְמַנִי (שם מדעי: Sarcophilus harrisii) הוא מין של טורף כיס גדול בסוג שד הכיס, המצוי כיום במדינת-האי האוסטרלית טסמניה בלבד. לאחרונה הוחזרו מספר אוכלוסיות קטנות לניו סאות' ויילס, לתוך היבשת בה חיו בעבר.
השד הטסמני הושמד מרובם המוחלט של שטחי אוסטרליה כ-400 שנים לפני בואם של המתיישבים האירופאים לאי בשנת 1788. בהיותם מהווים איום למשק חיות הבית של המתיישבים האירופאים בטסמניה, השדים הטסמניים ניצודו עד שנת 1941, אז זכו להגנה רשמית. החל משנות התשעים המוקדמות, גידול סרטני מסוים שהחל להתפשט בפניהם של שדים טסמניים רבים הפחית את גודל האוכלוסייה באופן משמעותי, וכיום הוא אף מאיים על הישרדות המין כולו, שייתכן שייקלע בקרוב לסכנת הכחדה ממשית. ממשלת טסמניה תומכת בתוכניות שונות שמטרתן להפחית את הפגיעה במין ולשקמו. באוקטובר 2020 הוחזרו מספר פרטים לניו סאות' ויילס במטרה להצילם.
מקור השם וטקסונומיה
חוקר הטבע ג'ורג' האריס (George Harris) חיבר את התיאור הראשון של השד הטסמני שפורסם ב-1807, אז קרא לו Didelphis ursina. בשנת 1838 השד הטסמני קיבל את השם Dasyurus laniarius בידי ריצ'רד אוון, וזאת לפני שתויג תחת הסוג שד הכיס (Sarcophilus) בשנת 1841 ואז קיבל את השם Sarcophilus harrisii בידי פייר בּוּאטאר (Pierre Boitard), שפירושו "אוהב הבשר של האריס". שכלול מאוחר יותר בטקסונומיה של השד הטסמני שפורסם בשנת 1987 הביא לשינוי שם המין ל-Sarcophilus laniarius; אך לבסוף השם הקודם, Sarcophilus harrisii, נשאר, והשם שד לניאריוס (Sarcophilus laniarius) הועבר למין אחר שחי בעבר ונכחד. ניתוחי פילוגניטקאים מראים שבעל החיים הקרוב ביותר לשד הטסמני הוא נמיית הכיס, ובצורה מרוחקת יותר הזאב הטסמני (Thylacinus cynocephalus) שנכחד.
מראה
השד הטסמני הוא חיית הכיס הטורפת הגדולה ביותר ששרדה באוסטרליה. גופו עבה ונמוך יחסית, ראשו גדול וצווארו קצר ומוצק. הוא אוגר שומן באזור הזנב שלו, ולרוב לפרט חולה או זקן יהיה זנב דק ורזה. בשונה מרוב חיות הכיס, רגליו הקדמיות ארוכות מעט מאלה האחוריות, והוא יכול לפרוץ במרוצה פתאומית במהירות מרשימה של 13 קילומטרים לשעה. פרוותו חומה עד שחורה, מלבד כתמים לבנים לא-סימטריים באזור החזה והאחוריים. רוב הזכרים גדולים מן הנקבות - לזכרים אורך גוף ממוצע של 65 סנטימטרים, מלבד זנב שאורכו 25 סנטימטרים ומשקל ממוצע של 8 קילוגרם; לנקבות, לעומת זאת, אורך גוף ממוצע של 57 סנטימטרים, זנב שאורכו 24 סנטימטרים, ומשקל ממוצע של 6 קילוגרם.
לשד הטסמני שפם ארוך בפניו; השפם עוזר לו לאתר את טרפו כשהוא מחפש מזון בלילה ולאמוד את המרחק של שדים טסמניים אחרים במהלך החיפוש אחר מזון והשיטוט בטריטוריה שלו. כאשר שלוותו מופרעת והוא מרגיש מאוים או לחוץ, מסוגל השד הטסמני לשחרר ריח עז ודוחה, המתחרה בחריפותו אף עם ריח הבואש. חוש השמיעה הוא החוש הדומיננטי שלו, וגם חוש הריח וחוש ראיית הלילה שלו מעולים. ניתוח של עוצמת הנשיכה של יונקים שונים, בהתחשב בממדי גופם, מראה כי לשד הטסמני הנשיכה החזקה ביותר מכל היונקים החיים כיום; יש לו מערכת שיניים חדות אחת בלבד, הגדלה באיטיות במשך כל תקופת חייו.
צבע האישון חום כהה או שחור, והעיניים קטנות יחסית, דמויות כפתורים וממוקמות, כאצל רוב הטורפים, בקדמת הראש - שכן כך ניתן להבחין בטרף ביתר קלות. האוזניים בינוניות ומזקרות משני צדי הראש. גם אורך הזנב בינוני (25 סנטימטרים בממוצע) ועבה יחסית. האף צורתו כעין משולש, צבעו שחור בוהק והוא ממוקם כמעט בצמוד לפה.
רבייה ומחזור חיים
הנקבות מתחילות להתרבות כאשר הן מגיעות לבגרות מינית, בדרך כלל בשנה השנייה לחייהן. החל מנקודה זאת, הנקבות נכנסות לתקופת ייחום אחת לשנה, בה הן מייצרות ביציות רבות. ההזדווגות מתרחשת בסביבות חודש מרץ, במקומות מוצלים, ביום ובלילה כאחד. בעונת הרבייה, הזכרים נלחמים זה בזה כדי לזכות בלבה של הנקבה, והנקבות בוחרות את הזכר הדומיננטי והחזק ביותר. השדים הטסמניים אינם מונוגמיים, ושיטת הרבייה שלהם היא פוליאנדרית, משמע שהנקבות מזדווגות עם מספר זכרים כל עוד לא הופרו בפעם הראשונה. אורכו של ההריון 31 ימים, ובסופו ממליטה הנקבה בין 20 ל-30 גורים, כשכל אחד מהם שוקל בקירוב 0.18–0.24 גרמים.
כאשר נולדים הגורים, הם נעים מהנרתיק (פתח הרחם) אל הכיס שבבטן האם. ברגע שהם נכנסים אל הכיס, כל אחד מהגורים נשאר מחובר לפטמת האם ויונק ממנה חלב - כל מזונו בתקופה זו - למשך כ-100 ימים. הכיס של נקבות השד הטסמני, כמו זה של הוומבט, פונה לאחור, ולכן מבחינה פיזית קשה לנקבה לתקשר עם הגורים כשהם בכיס. אף על פי שהשגר הוא של האם הגורים שלא מצליחים להשיג פטמה נאכלים לרוב על ידה כדי לספק אנרגיה לגידול שאר הגורים.
בתוך הכיס, הגורים שיונקים מתפתחים במהירות; עד היום ה-15, לדוגמה, אפרכסות האוזניים כבר נראות - שכן הגורים נולדים נטולי אוזניים. הריסים נראים ביום ה-16, השפם ביום ה-17, והשפתיים מופיעות ביום ה-20. הגורים מתחילים לגדל פרווה ביום ה-49, ובתוך 90 ימים כל גופם מכוסה פרווה. העיניים נפתחות מעט לאחר שהפרווה מכסה את כל הגוף - בין היום ה-87 ל-93, והם יכולים להרפות את פיהם מהפטמות ביום ה-100 בערך. הגורים עוזבים את הכיס כ-105 ימים לאחר לידתם; לאחר עזיבת הכיס נראים הגורים כמעין העתק מוקטן של הוריהם, ומשקלם מגיע ל-200 גרמים בקירוב. בניגוד לגורי הקנגורו, גורי שד טסמני צעירים לא חוזרים אל הכיס לאחר שעזבו אותו לראשונה; במקום זאת, הם נשארים במאורה לשלושה חודשים נוספים, ויוצאים ממנה לראשונה בין אוקטובר לדצמבר, לפני הפיכתם לעצמאיים ולא תלויים בהוריהם בסביבות חודש ינואר.
אקולוגיה, התנהגות ואורח חיים
שדים טסמניים שכיחים ונפוצים למדי בכל טסמניה. הם מוצאים את בתיהם בכל חלקי האי, כולל בפרוורי הערים. השדים הטסמניים מחבבים במיוחד יערות הבנויים מצמחייה קשת-עלים ונמוכה (Sclerophyll) וכן יערות הסמוכים לחופים. השד הטסמני צד את טרפו בשעות בין-הערביים ובלילה, ואת שעות האור הוא מבלה במנוחה בצמחייה צפופה או במאורתו. שדים טסמניים צעירים יכולים לטפס על עצים, אך כשהם גדלים הטיפוס קשה עליהם יותר. השדים הטסמניים מסוגלים אף לשחות. לרוב הם בעלי חיים יחידאים ואינם מתקבצים בלהקות, אף על פי שלעיתים מספר פרטים יאכלו יחד מזון, אולם הם יעדיפו לעשות זאת בגפם. לשד הטסמני טריטוריה של כ-8–20 קילומטר רבוע, טריטוריה שיכולה לחפוף לשטחי בעלי חיים אחרים.
שדים טסמניים יכולים לצוד טרף המגיע עד לגודל של וולבי, אולם בפועל הם סתגלנים ואוכלים פגרים ונבלות לעיתים קרובות הרבה יותר משהם צדים בעלי חיים. על אף שמזונו המועדף של השד הטסמני הוא הוומבט, הוא יצוד כל יונק קטן מספיק, בעלי חיים ביתיים וחיות מחמד (כולל צאן וכבשים בפרט), עופות, דגים, חרקים, צפרדעים וזוחלים. התזונה שלהם מגוונת ביותר, ובהיותם בעלי חיים סתגלנים, היא תלויה במזון הנמצא בזמן מסוים. בממוצע, הם אוכלים כ-15% ממשקל גופם כל יום; אך הם מסוגלים לאכול למעלה מ-40% ממשקל גופם בשלושים דקות בלבד, אם הם נקלעים לשעת כושר. באוכלם, השדים הטסמניים מחסלים כל זכר לטרף; הם זוללים את העצמות והעור יחד עם הבשר והאיברים הפנימיים. מסיבה זו, זכה השד הטסמני להכרת תודה מחקלאים מקומיים, שכן בזכות המהירות הרבה שבה הם מחסלים את גוויות בעלי החיים המתים, הם מונעים התרבות חרקים וחיידקים שעלולים להזיק למשק החי.
האכילה היא מאורע חברתי אצל השדים הטסמניים, ורבים מהקולות דמויי הצווחות המיוחסים להם מקורם בעצם בסעודה צעקנית שבה משתתפים פרטים רבים: למעלה מ-12 שדים טסמניים יכולים להתקבץ סביב בשר אחד, וקולות האכילה נשמעים עד למרחק של מספר קילומטרים, מה שמושך שדים טסמניים נוספים להצטרף לסעודה. מחקר שנערך בנוגע למנהגי האכילה של השדים הטסמניים גילה כי הם משתמשים ב-20 תנוחות גוף - כולל הפיהוק חושף השיניים המהווה את אחד מסמלי השדים הטסמנים, וכן 11 קולות וצלילים שונים בהם הם משתמשים כדי לתקשר זה עם זה בעת האכילה. הם מציגים את עוצמתם וממחישים את הדומיננטיות שלהם בסדרת צלילים, מחוות והצגות גופניות, כולל לחימה שעלולה לגרום לפציעות. זכרים בוגרים הם האגרסיביים ביותר, וצלקות המעידות על פציעות ישנות נפוצות כתוצאה מקרבות על נקבות ומזון.
סכנת הכחדה ושימור
לזמן מסוים הייתה טסמניה מפלטם האחרון של חיות הכיס הטורפות גדולות הממדים. כל חיות הכיס הטורפות הגדולות הוכחדו בכל אוסטרליה לאחר הגעת האירופאים לאזור, ורק הקטנות והסתגלניות ביותר שרדו. ממצאי מאובנים ממערב ויקטוריה מוכיחים כי השד הטסמני חי באדמת אוסטרליה עד לפני כ-600 שנים, כ-400 שנים לפני הגעת האירופאים, והשמדתם מיוחסת לכך שנטרפו בידי כלבי הדינגו וניצודו בידי האבוריג'ינים - הילידים האוסטרלים. בטסמניה, שאין בה כלבי דינגו, חיו כיסאים אוכלי בשר רבים עוד כשבאו האירופאים. השמדת קרובו של השד הטסמני, הזאב הטסמני, בידי האירופאים מוכרת וידועה היטב, אך גם השד הטסמני היה נתון בסכנה.
בהיסטוריה הכתובה מתועדים לפחות שני מקרים של הצטמצמות מספרית ניכרת של אוכלוסיית השד הטסמני, אולי בשל מגפה או מחלה אחרת: בשנים 1909 ו-1950. החוקרים מאמינים שגודל האוכלוסייה כיום עומד על בין 100,000 ל-150,000 פרטים, החיים בממוצע בצפיפות של כ-10–20 קילומטרים רבועים. טסמניה בפרט ואוסטרליה בכלל אסרו על ייצוא שדים טסמניים אל מעבר לגבולות המדינה.
מחלת הגידולים המדבקת
DFTD (Devil Facial Tumour Disease; בתרגום חופשי: מחלת הגידול בפני השד הטסמני), שהופיעה לראשונה בשנת 1996, היא מחלת סרטן מדבקת, המשחיתה את פני השדים הטסמניים וגורמת לבסוף למותם. זוהי מחלה ייחודית במנגנונה והיא הסרטן המדבק הראשון שהתגלה. הפרטים החולים מדביקים זה את זה בנשיכות על ידי מעבר התאים הסרטניים עצמם. ריצוף גנטי של תאי הסרטן מראה כי אינם תאים מקוריים של החיה החולה אלא תאים שעוברים מחיה לחיה באופן טפילי. המחלה פוגעת באופן נרחב ביותר באוכלוסיית השדים הטסמניים עקב קרבתם הגנטית הרבה, אשר נוצרה לאחרונה כתוצאה מסחף גנטי עקב ההתמעטות הקיצונית של אוכלוסיית המין, בעיקר בגלל האדם, שגרם לשדים לאבד שטחי מחיה, וגם קטל רבים מהם. הסחף הגנטי פגע קשות במגוון הגנטי של המין, ובכך הקטין את ההסתברות של המצאות פרטים בעלי מאגר גנים שונה שיאפשר עמידות חיסונית כנגד גורם המחלה. המחלה מועברת בדרך כלל בזמן האכילה של השדים - השדים נוהגים לאכול בקבוצה, ובמהלך האכילה הם צווחים (מכאן שמם, "שד טסמני") ונושכים זה את זה, וכך מעבירים את המחלה. אומדן הנזק שגרם הגידול מוערך בירידה שנעה מ-20% ל-80% באוכלוסיית השדים הטסמניים, ב-65% משטח המדינה, ומביאה ל-100% תמותה תוך 12–18 חודשים. משמופיעים הסימנים הראשונים הפרט לא ישרוד מעל 3 חודשים. המחלה גורמת לצמיחת גידולים לא תקינים בפני השד הטסמני, לרוב בקרבת הפה, מפריעה באכילה ובעיכול ולרוב מביאה לבסוף למוות כתוצאה מרעב. המין נרשם כ"פגיע" בשנת 1995 בטסמניה, ובשנת 2006 הוערכה הסכנה המאיימת על המין כ"בינונית". "איגוד השימור העולמי" (World Conservation Union; IUCN) לא מתייחס למין כמאוים או פגיע; בפעם האחרונה שמצב השימור של השד הטסמני נבדק על ידי הארגון, בשנת 1996, המין הוגדר כנמצא ב"סכנה נמוכה ביותר". האוכלוסייה בטבע נתונה תחת השגחה כדי לעקוב אחר התפשטות המחלה ושינויים בשיעורי הפגיעה ממנה בקרב השדים הטסמניים. ההשגחה כוללת לכידת שדים טסמניים באזור מוגדר ובדיקת תפוצת הגידול ומספר הפרטים שחלו; אותו אזור מוגדר נבדק שוב לאחר זמן מה כדי לאפיין את התפשטות הגידול במשך הזמן. לפי שעה, נראה כי השפעות הגידול לטווח-קצר על האוכלוסייה כולה יכולות להיות קשות; מעקב ארוך-טווח באתרי רבייה חיוני כדי להעריך האם האוכלוסייה יכולה להתאושש ובאיזו מידה. אולם, לפני מספר שנים התגלה כי יש שוני גנטי מסוים בין הפריטים בצד המערבי לבין הפריטים בצד המזרחי, כאשר ערכו ניסוי והדביקו שד טסמני מערבי צעיר במחלת הסרטן המידבקת, והוא פיתח נוגדנים אליה ולא לקה בה, במספר ניסיונות חוזרים. תוצאות ניסוי אלו מראות כי ישנו שוני גנטי בין האוכלוסיות, ויש סיכוי רב שתהיה אוכלוסייה נקייה מן המחלה גם ללא התערבות אדם בצד המערבי, ולפי שעה המחלה עדיין לא הגיעה אל הצד המערבי של האי.
עובדי שטח בודקים אף הם את היעילות שבניסיון דיכוי המחלה, על ידי לכידת פרטים נגועים והעברתם, בתקווה שהרחקתם של אלה תפחית את ההדבקה בקרב האחרים. שתי אוכלוסיות נקיות מהגידול התבססו במתקנים מוגנים באחד מפרוורי הובארט, בירת טסמניה, ובאי "מריה" לחופיה המזרחיים של טסמניה, ורבייה בשבי גם היא אפשרות לגידול האוכלוסייה. צמצום האוכלוסייה מהווה גם בעיה אקולוגית, מאחר שכפי הנראה נוכחות המין באקוסיסטמה של היערות הטסמניים דוחקת את אוכלוסיית השועל המצוי (Vulpes vulpes) שהוכנס לראשונה לטסמניה באופן בלתי חוקי בשנת 2001, והצמצום במספר השדים הטסמניים יגדיל את כוחם של השועלים המצויים ויערער גם את יציבותם של מינים מקומיים אחרים; השועל מהווה מין פולש בעייתי בכל שאר מדינות אוסטרליה, והוא יעכב את השבתם לטבע והתאוששותם של מינים רבים, כולל השד הטסמני עצמו.
בתרבות
השד הטסמני הוא מסמליה הלא-רשמיים של אוסטרליה ואחד מבעלי החיים המזוהים עמה ביותר; למשל, הוא סמל הפארקים הלאומיים הטסמניים וסמל המחלקה לשימור הטבע הטסמנית. גם בתחום הספורט ישנן התייחסויות לחיה: קבוצת הפוטבול הטסמנית מכונה "השדים הטסמניים", וזהו גם מקור שמה של קבוצת הכדורסל שדי הובארט ("Hobart Devils"). השד הטסמני הוא אחד משישה בעלי חיים אוסטרליים-מקומיים שהופיעו על גרסת אספנים של מטבעות אוסטרליים בשווי 200 דולר, בין השנים 1989 ל-1994. בשל מזגם המיוחד השדים הטסמניים היוו יעד לסרטים תיעודיים וספרי ילדים ומבוגרים כאחד.
בשל האיסור על ייצוא השדים הטסמניים, ניתן לצפות בהם, הן בטבע והן בשבי, באוסטרליה בלבד. אחד מהשדים הטסמנים האחרונים שידוע שחי מחוץ לגבולות אוסטרליה מת בקליפורניה שבארצות הברית בשנת 2004, אך ממשלת טסמניה שלחה בשנת 2005 זוג שדים טסמניים לגן החיות של קופנהגן, כמתנה לרגל הולדת הבן הראשון של פרדריק, נסיך דנמרק ואשתו מארי, טסמנית במוצאה. אלו השדים הטסמניים היחידים שידוע שחיים כיום מחוץ לגבולות אוסטרליה.
אחת הדמויות הבדיוניות המזוהות ביותר עם השד הטסמני היא הדמות המונפשת "טאז" של לוני טונס, אם כי התכונות היחידות שחולק "טאז" עם השד הטסמני הן תיאבונו הרעבתני, צווחותיו והתנהגותו הביישנית.
מפה טופולוגית
מפה טופולוגית היא מפה מופשטת, שאין חשיבות למרחקים, לזוויות ולצורות המוצגים בה, והיא בנויה כך שניתן יהיה להבין ממנה בצורה פשוטה ככל הניתן את ההצטלבויות והמפגשים בין האובייקטים השונים בה. מפה טופולוגית מתבססת על עקרונות הענף המתמטי טופולוגיה, שחוקר את תכונות של גופים שלא משתנות כאשר הגוף מתעוות. מפה זו נועדה להעביר מידע מהיר ופשוט לצופה בה, תוך הסרת מידע מיותר.
לרוב מפות אלה אינן מציגות כיוונים מדויקים ומרחק מדויק בין אתרים, והן מראה מיקום מופשט של אתר ביחס לאתר אחר אך ורק על מנת להציג את היחס בין האתרים, מבלי להתייחס לכיוון ולמרחק האמיתי ביניהם. מפות אלה משמשות בין היתר, על מנת להציג תצוגה פשוטה של קווי תחבורה ציבורית, דוגמת מפת הרכבת התחתית של לונדון.
קטרפילר 740
קטרפילר 740 (באנגלית: Caterpillar 740) היא משאית עפר בתצורת "משאית מפרקית" מתוצרת יצרנית המנועים וציוד מכני הנדסי האמריקאית קטרפילר אשר מיוצרת משנת 2001 ועד היום.
חלקה הקדמי של המשאית הכולל את המנוע ותא הנהג (קבינה), מחובר במפרק צירי לנגרר עליו מורכבת המכולה הפתוחה.
המוסד הסגור
המוסד הסגור הוא סרט קומי-פרודי ישראלי על המוסד, שיצא לאקרנים ב-2007. הסרט מוקרן למעלה מעשור בסינמטק תל אביב בליל שבת בחצות, משבצת השמורה לסרטי פולחן.
הסרט נוצר כסרט הגמר של הבמאי אלון גור אריה במסגרת לימודי הקולנוע. התסריט נכתב על ידי גור אריה ונועם שגב, והופק על ידי איל שינדלר. השלושה היו חברים בתוכנית "היפופוטם" בגרסת הרדיו והווידאו שלה ועל כן נחשב הסרט כראשון שיצא מבית היוצר של "היפופוטם הפקות יוקרה". הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2007.
הסרט לא מומן על ידי גורמים מסחריים, ובהפקתו השתתפו בהתנדבות כמאתיים אנשים, בהם צוות שחקנים ידועים ותזמורת סימפונית.
סרט זה שימש כהוכחת היתכנות להפקת הסרט "המוסד" שהפך לשובר קופות בשנת 2019.
עלילה
רמי חרובי (רון שחר), סוכן נועז של המוסד, נשלח להציל את שגריר ארצות הברית בישראל שנחטף ומוחזק במדינה הדמיונית סוג'יירה. ראש המוסד (אילן דר) מודאג, שכן החטיפה אירעה בתזמון גרוע ביותר – מועד החופשה השנתית בכפר הנופש אולגה. רמי יוצא למשימת החילוץ עם מיכל (לנה אטינגר), בתו של סוכן המוסד שוקי, והשניים מצטיידים במיטב הטכנולוגיה של משרד הביטחון על ידי קוצ'יק (אלי גורנשטיין). במהלך ביצוע המשימה, מסתבכים השניים עם קרוליין (איריס אברמוביץ') בת השגריר וזה עם זה.
ההפקה
אף על פי שהסרט הוא סרט קצר (כ-45 דקות), הפקתו נמשכה ארבע שנים וזאת עקב התפאורה המורכבת והכמות הגדולה של אפקטים ממוחשבים, אנימציה ופעלולים מיוחדים אותם למדו השחקנים לקראת הצילומים.
פסקול
פסקול הסרט מורכב מלחנים מקוריים של אלון גור אריה ובועז שחורי. את הפסקול נגנה בהתנדבות התזמורת הבין-דורית ת"א – תזמורת חובבים בניצוחו של גיא פדר, המונה כ-50 נגנים. את שיר הנושא של הסרט, "שיר אהובת הסוכן", שרה מיקי קם. השיר הולחן על ידי גור אריה ועובד על ידי שרון לוי. לוי וגור אריה ישתפו פעולה גם בסרטי הקולנוע "מבצע ביצה" ו"המוסד".
הצלחת הסרט
למרות היותו סרט סטודנטים דל תקציב, הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע ירושלים בתחרות הסרט הקצר.
אחר כך "המוסד הסגור" החל בהקרנות מסחריות רציפות בסינמטק תל אביב מאז יולי 2007 מדי חודש בליל שבת לקראת חצות. כמו כן, הסרט זכה לחשיפה תקשורתית רבה, לביקורות אוהדות ולקהל מעריצים שחוזר וצופה בסרט שוב ושוב בסינמטקים ברחבי ישראל. בשנת 2008 הוקרן הסרט בערוץ 2 וקיים להקרנה במסגרת שידורי HOT VOD.
לאחר ביסוס מעמדו של הסרט כסרט פולחן החלו התארגנויות ספונטניות של אירועים סביב הקרנותיו התל אביביות: את הקהל מקבלות דמויות ממערכוני היפופוטם שעורכות הפעלות, מחלקות שתייה ועורכות תחרויות היתוליות. הקהל בוחר מערכוני היפופוטם שיוקרנו לפני הסרט, על הבמה צוות היפופוטם בודק מי ראה את הסרט הכי הרבה פעמים ועורך שירה בציבור לצלילי קסילופון. בשאר הסינמטקים מוקרנים מערכוני היפופוטם לצד הסרט, ולעיתים מגיע הבמאי גור אריה לשיחה עם הקהל בה הוא מספר על יצירתו.
עונת 2017/2018 בליגת האלופות בכדורסל
עונת 2017/2018 בליגת האלופות בכדורסל הייתה העונה השנייה של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל היא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המוסד הסגור
פעילות מעריצים
במשך העשור שחלף נערכו מספר אירועים במטרת קידום יצירת סרט ישראלי באורך מלא ברוח הסרט הקצר.
במלאת שנתיים לסרט נערכה הקרנה מיוחדת בהשתתפות היוצרים והצוות.
עונת 2017/2018 בליגת האלופות בכדורסל
במשחק הגמר של התחרות ניצחה א.א.ק. אתונה וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
המוסד הסגור
פעילות מעריצים
מעריצי הסרט ערכו שיווד (Sweding) - גרסה משונמכת של הסרט - ברוח "קדימה, תריץ אחורה" בו כיכבו בעצמם.
במלאת שש שנים לסרט הופק קליפ ויראלי ובו מעריצי הסרט שצפו בו עשרות פעמים מדברים למצלמה תחת הכותרת "למה היינו צריכים להגיע למצב הזה?", פרודיה על מכורים כבדים כי אין סרט חדש שיציל אותם מההתמכרות.
עונת 2017/2018 בליגת האלופות בכדורסל
מתכונת התחרות
56 קבוצות השתתפו בתחרות, 24 העפילו אוטומטית לשלב הבתים, ו32 השתתפו בשלבי המוקדמות מתוכן רק 8 יעפילו לשב הבתים. בשלב הבתים השתתפו 32 קבוצות שאורגנו ב-4 בתים. הקבוצות שסיימו במקומות 1–4 העפילו לשמינית הגמר והקבוצות שסיימו במקומות 5–6 ינשרו ליורופקאפ. משם הקבוצות ימשיכו לשמינית גמר, רבע גמר, פיינל פור וגמר.
המוסד הסגור
הפקת "המוסד" כסרט באורך מלא
החל משנת 2014 חברו בהדרגה לפרויקט דרומהפקות, סרטי יונייטד, המיזם לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים וקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
עונת 2017/2018 בליגת האלופות בכדורסל
שלב הבתים
32 הקבוצות חולקו ל4 בתים של 8 קבוצות.
המוסד הסגור
הפקת "המוסד" כסרט באורך מלא
למרות הצלחת הסרט הקצר גור אריה קיבל תשובה שלילית מקרן הקולנוע הישראלי לקבלת תקציב פיתוח לתסריט.
הוא הגיע לקרן הקולנוע עם סרט בו רואים את הקהל צוחק במהלך הסרט והדגמה בה אנשים בקהל מספרים כמה פעמים צפו בו שוב ושוב בקולנוע. בעקבות כך החליטה הקרן בשנת 2009 לתת מענק פיתוח מיוחד לכתיבת תסריט באורך מלא.
STS-33
STS-33, היא משימה בתוכנית המעבורות של נאס"א, של מעבורת החלל דיסקברי. זוהי המשימה החמישית עבור משרד ההגנה האמריקאית וככזו, היא נחשבת מסווגת ואין הרבה פרטים עליה.
המוסד הסגור
הפקת "המוסד" כסרט באורך מלא
בשנת 2017 הצטרף הבמאי והתסריטאי הישראלי אבי נשר לפרויקט כעורך תסריט.
עונת 2017/2018 בליגת האלופות בכדורסל
רבע הגמר, חצי הגמר, הקרב על מקום 3 והגמר
הפיינל פור שוחק ב- ההיכל האולימפי, אתונה, אטיקה, יוון
קבוצות ישראליות בתחרות
הפועל חולון השתתפה בתחרות היא סיימה במקום השביעי בבית א' והודחה מהתחרות.
STS-33
המשימה
משימת המעבורת הייתה לשיגור לוויין מסדרת הלוויינים מגנום, לוויין האזנה אמריקאי שהופעל על ידי משרד הסיור הלאומי עבור ה-CIA. כיוון שהמשימה הייתה עבור משרד ההגנה האמריקאי, פרטי המשימה מסווגים.
השיגור, היה שיגור הלילה הראשון לאחר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר.
המוסד הסגור
הפקת "המוסד" כסרט באורך מלא
לאור הזמן הרב שחלף בשנים בהם ניסה גור אריה לגייס תקציב לפרויקט, נכתבו דמויות וקווי עלילה חדשים לחלוטין שיתאימו למבנה עלילתי של פיצ'ר ויהיו רלוונטיים לתקופה בה הסרט עתיד להיות מופץ.
דייוויד צוקר, יוצר, במאי ותסריטאי סרטי הז'אנר "טיסה נעימה", "סודי ביותר" ו"האקדח מת מצחוק" פגש את אלון גור אריה כשביקר בישראל. השניים ערכו סדרת כיתות אמן בסינמטקים, במהלכן נחשף לקיומו של הסרט הקצר. מאוחר יותר נכח צוקר בלוס אנג'לס בהקרנת הפיצ'ר הראשון של גור אריה, מבצע ביצה במסגרת פסטיבל הסרטים הישראלי. אז הודיע על הסכמתו להצטרף לפרויקט.
צוקר חזר לישראל בינואר 2018 כדי לשתף פעולה עם גור אריה כשהוא מלווה את הפקת, בימוי וכתיבת התסריט החדש. כמו כן נכח בחזרות ובצילומים שנערכו באנגלית ובעברית.
ב-15 בינואר 2018 החלו צילומי סרט הקולנוע "המוסד!" (שם זמני), בכיכובם של צחי הלוי, טל פרידמן, אפרת דור, דביר בנדק, עדי הימלבלוי, שלומי קוריאט, אילן דר, גילה אלמגור, עומר דרור, טל טירנגל, תומר שרון ואחרים.
הסרט יצא לאקרנים בקיץ 2019 והביא כרבע מיליון צופים לבתי הקולנוע.
אסון צאלים ב'
אסון צאלים ב' הוא הכינוי לתאונת אימונים בה נהרגו חמישה חיילים מסיירת מטכ"ל. התאונה התרחשה ב-5 בנובמבר 1992 בבסיס צאלים שבנגב בעת שחיילי סיירת מטכ"ל התאמנו על מודל לביצוע התנקשות בחיי נשיא עיראק, סדאם חוסיין, המבצע נקרא שיח אטד.
רקע
לאחר מלחמת המפרץ הנחה הרמטכ"ל, אהוד ברק, כי סיירת מטכ"ל תיערך לביצוע התנקשות בחיי נשיא עיראק, סדאם חוסיין. שם המבצע היה "שיח אטד". למבצע התנגד ראש אמ"ן, האלוף אורי שגיא, שסיירת מטכ"ל נמצאה תחת פיקודו, כמו גם מפקד היחידה, סא"ל דורון אביטל, אשר התנגד למבצע נחרצות בטענה כי סיכויי ההצלחה קלושים וישנו סיכון גדול מדי לחיי הלוחמים.
הרמטכ"ל מינה את אלוף עמירם לוין, מפקד סיירת מטכ"ל לשעבר, כ"פרויקטור" מיוחד, האמון על המבצע. שרשרת הפיקוד של הכוח כללה את לוין, תחתיו רס"ן דורון קמפל כמפקד המשימה בשטח, ותחתיו סרן א' מפקד הצוות היורה. על פי תוכנית המבצע כוח הסיירת היה אמור לטוס לעיראק באמצעות שני מסוקי "יסעור" של חיל האוויר, לנוע על גבי ג'יפים לעבר אזור הפעולה, ושם להתפצל לשני צוותים: צוות אחד מוסווה במרחק מאות מטרים מיעד החיסול - נשיא עיראק, וצוות שני במרחק כ-12 ק"מ ממנו, האמון על ביצוע ירי טילי התמוז.
התאונה
בתרגיל עליו פיקד האלוף לוין, צפו הרמטכ"ל אהוד ברק, סגנו אמנון ליפקין-שחק, האלוף אורי שגיא, האלוף עמירם לוין "הפרויקטור" של התרגיל, תא"ל שמואל ארד ראש חטיבת המבצעים במטכ"ל, וקציני מטכ"ל נוספים שבאו לצפות באימון. התאונה התרחשה בשעה 06:10, כאשר במהלך השלב ה"יבש" של התרגיל, אשר אמור היה להיות ללא אש חיה, הצוות המשגר שיגר בשוגג שני טילים מסוג "תמוז" לעבר קבוצת חיילים שדימתה את הפמלייה של סדאם חוסיין; הטילים היו אמורים להיות משוגרים רק בחלק השני וה"רטוב" של התרגיל, בו האזור תוכנן להיות ריק. מתחקיר האירוע עולה שהקוד שהורה לשגר את שני הטילים בתרגיל היבש ובתרגיל הרטוב היה זהה. מפגיעת הטילים נהרגו חמישה חיילים: רב-טוראי, סמל ראשון , סגן , סמל וסמל. כמו כן נפצעו חמישה חיילים נוספים. שגיא, ארד, לוין ואביטל מיהרו למקום האירוע, עזרו במתן עזרה ראשונה לפצועים וסייעו בארגון הפינוי לבתי החולים.
חקירת התאונה
לאחר האירוע הודתה המדינה באופן רשמי בקיומה של סיירת מטכ"ל. בעקבות התאונה הקים הרמטכ"ל אהוד ברק ועדה מיוחדת לחקר התאונה, בראשות האלוף במילואים מנחם עינן - ועדת עינן. חברי הוועדה הנוספים היו תא"ל שאול מופז, עורך הדין אמנון גולדנברג, אל"ם (מיל.) רן אייזנברג ואל"ם (מיל.) אבשלום חורן. לאחר סיום עבודת הוועדה ומסירת חוות הדעת של הפרקליט הצבאי הראשי תת-אלוף אילן שיף לרמטכ"ל, נפתחה חקירת מצ"ח, ומסקנות שני הגופים הביאו להעמדתם לדין ולהרשעתם של שני קצינים ביחידה, קמפל וא'. כמו כן ננזפו האלופים אורי שגיא (ראש אמ"ן), שסיירת מטכ"ל נמצאה תחת פיקודו, ועמירם לוין, שעמד בראש הפרויקט שבמסגרתו נערך האימון. כנגד מפקד היחידה, דורון אביטל, לא ננקטו צעדים, אולם בדו"ח שהכין על האסון, הביא מבקר המדינה את עמדת הרמטכ"ל:. המבקר הוסיף את עמדתו לפיה "לא ייתכן כי מפקד היחידה לא יישא בשום אחריות לעובדה שהנהלים שהפיץ לא הוטמעו כהלכה. למען הסר ספק נוסיף, כי הדברים הנ"ל נאמרו במישור הנורמטיבי וכלקח לעתיד, ואין בהם המלצה לנקיטת צעדים פיקודיים כיום כלפי מפקד היחידה".
תחקיר "ידיעות אחרונות" והפרכתו
האסון עורר הד רב במדינת ישראל ובעולם, משום שמטרת התרגיל הייתה הכנה למבצע לחיסול נשיא עיראק, סדאם חוסיין (עובדה שפורסמה רשמית בישראל רק לאחר שסדאם נלכד בעיראק בשנת 2003). ההד התגבר עם פרסום תחקיר "ידיעות אחרונות" ב-1995, לקראת כניסתו של ברק לפוליטיקה, ובו הוטחו בו האשמות לפיהן לא נשאר בשטח לאחר התאונה. שניים מן הפצועים העידו כי ברק שילב ידיו ולא הגיש עזרה לפצועים, בשונה מהאלופים לוין ושגיא. בעקבות התחקיר, יריביו הפוליטיים ניסו להדביק לו את ההאשמה בהפקרת פצועים, וצחי הנגבי כינה אותו בנאום בכנסת "אהוד ברח". ברק הכחיש את הטענה הנוגעת לעזיבתו במסוקו בראיון שנתן בתוכנית "שיחת ועידה" בהנחיית ניסים משעל, הציג את גרסתו המלאה לאירועים וטען כי עיתוי פרסום התחקיר הוא פוליטי. ב-9 ביולי 1997 דחה מבקר המדינה אליעזר גולדברג את כל ההאשמות נגד ברק ואישר את גרסתו, לפיה ברק עזב את השטח כ-45 דקות לאחר התאונה, כאשר מסוקי הפינוי כבר נחתו והפצועים טופלו ונחבשו, אולם לא התייחס לעדות הפצועים כי עמד בשילוב ידיים ולא הגיש עזרה. במאמר שפורסם כבר בראשית שנת 1996 בעיתון העין השביעית לביקורת העיתונות, הבהירו שעל פי נוהלי הצבא, "אסור להטיס פצועים ללא רופא מוטס, כיוון שהדבר עלול להחמיר את מצבם. מסיבה זו, ומאחר שהמסוק של הרמטכ"ל לא התאים בזיוודו באותה עת להטסת פצוע, היה ברק מנוע מלקחת עימו פצועים." בספר "אהוד ברק - מלחמות חיי" עולה ההשערה כי הסיבה לפרסום התחקיר נעוצה בניסיון לטרפד את כניסתו של ברק לפוליטיקה; בתחקיר שפורסם בעיתון "תקשורת" נחשף כי בסמוך לעת פרסום התחקיר, התקיימו קשרים בין נוני מוזס, חיים רמון ושמעון שבס, במטרה לפגוע במעמדו הציבורי של ברק ולקדם את מועמדותו של רמון ליורשו של רבין בראשות מפלגת העבודה.
שנתיים קודם לכן אירעה באותו בסיס תאונת אימונים אחרת, בה נהרגו חמישה חיילי מילואים מעוצבת "עודד". תאונה זו כונתה בדיעבד אסון צאלים א'.