cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גביש כמו-מחזורי
הגביש הקווזיפריודי במימד אחד
כדי לקבל מודל לגביש קווזיפריודי חד-ממדי, עלינו להניח אטומים לאורך ישר אינסופי כאשר המרחקים ביניהם נקבעים על פי סדרת האותיות: מרחק ארוך (מסומן ב-L) או קצר (S), לפי הכללים שתוארו. אפשר לבנות בפועל חומר כזה באמצעות אפיטקסיה בקרן מולקולרית (Molecular beam epitaxy), שהיא הנחת שכבה גבישית דקה על גביש אחר. באופן זה יוצרים שכבות עוקבות של שני סוגי אטומים. אם נבצע בדיקה קריסטלוגרפית על הגביש שיצרנו, נקבל שיאי בראג מושלמים, המעידים על קיומו של סדר ארוך-טווח. מספר וקטורי הבסיס, הנחוץ כדי לאפיין את השיאים בעלי אינדקסים שלמים, הוא שניים, כלומר גדול ממספר הממדים שהוא אחד. זה אופייני לקווזיפריודיות וזאת להבדיל ממבנה מחזורי, אשר מספר וקטורי הבסיס שלו שווה לממד.
שצ'וצ'ין (פודלסיה)
בשואה
בסוף יוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, נכבש אזור העיירה בידי הגרמנים. בתקופת הביניים עד לכניסת הגרמנים לעיירה עצמה, עת נותרו בה כ-2,000 יהודים, ערכו הפולנים המקומיים פוגרום אכזרי ביהודי המקום. עד סוף חודש יוני 1941 רצחו הפולנים המקומיים בנשק קר כ-300 יהודים בעיירה, ובהם משפחות שלמות, נשים ותינוקות, תוך השלכת הגופות לתעלות נגד טנקים. עם כניסת הגרמנים לעיירה הופסק הטבח. ב-24 ביולי 1941 חודשו הפרעות ביהודי העיירה, תוך שהפולנים המקומיים, בסיוע המשטרה הפולנית, רצחו כ-100 יהודים נוספים מהעיירה בשטח בית העלמין היהודי בה.
גביש כמו-מחזורי
גביש קווזיפריודי במישור
כאמור, עם גילוי גבישים בעלי סימטריה מחומשת, נוצר המושג גביש קווזיפריודי. גביש בעל סימטריה מחומשת אינו יכול להסתדר בצורה מחזורית במישור, הואיל ולא ניתן לסדר מחומשים משוכללים במישור, מבלי שייווצרו חפיפות או פערים. גילוי זה הוסבר במאמר של לוין ושטיינהארדט (Levine, Steinhardt). לדבריהם, סימטריה מחומשת אכן יכולה להתקיים במישור, על ידי שימוש בריצוף פנרוז.
שצ'וצ'ין (פודלסיה)
בשואה
ב-2 בנובמבר 1942 הועברו כל יושבי הגטו הנותרים למחנה מעבר בבוגושה, ומשם שולחו עד ינואר 1943 למחנות ההשמדה טרבלינקה ואושוויץ. מכ-2,500 יהודי שצ'וצ'ין נותרו ניצולים מעטים בלבד. אחד מהניצולים הוא יצחק ורטמן שמתאר בספרו "מהתופת בחזרה לחיים" (ראה בקישורים חיצוניים) את קורותיו מהרגע שבו נלקח על ידי הגרמנים מהעיירה בספטמבר 1939 ועד הגיעו לארץ לאחר המלחמה.
גביש כמו-מחזורי
גביש קווזיפריודי במישור
קיומם של גבישים מסוג זה סותר את ההגדרה הקלאסית של הגביש, מכיוון שגבישים אלה אינם מחזוריים. אי לכך היה צורך להגדיר מחדש את מושג הגביש. כיום אין עדיין הסכמה מוחלטת על הגדרת המושג "גביש", אך לפי ההגדרה הרשמית התקפה, גביש הוא מוצק אשר תמונת דיפרקצית קרני ה-X שלו היא בעיקרה בדידה, כלומר שניתן לקבל נקודות בראג בדיפרקצית קרני רנטגן.
מיכאיל פורצ'נקוב
מיכאיל יבגנייביץ' פּוֹרֶצֶ'נְקוֹב (ברוסית: Михаи́л Евге́ньевич Поре́ченков; נולד ב-2 במרץ 1969, לנינגרד, ברית המועצות) הוא במאי, מפיק ושחקן קולנוע ותיאטרון רוסי. התפרסם לאחר שגילם את התפקיד הראשי של סוכן שירות הביטחון הפדרלי אלכסיי ניקולאייב בסדרת הטלוויזיה סוכן ביטחון הפנים (199–-2005). בשנת 2008, פורצ'נקוב הפיק, ביים ושיחק בסרט D-Day (ברוסית: День Д), עיבוד רוסי מחודש לסרט הפעולה האמריקאי משנת 1985 "קומנדו".
ביוגרפיה
הוא נולד ב-2 במרץ 1969 בלנינגרד. אביו היה מלח ואמו מהנדסת בניין. עד חמש שנים מיכאיל גם עם סבתו.
המשפחה עברה במהרה לוורשה והוא התחנך בבית ספר פולני, שסיים בשנת 1986.
לאחר מכן, נכנס לאקדמיה הצבאי-פוליטית בטאלין. עם זאת, טבעו חסר המנוח מנע ממנו להשלים את לימודיו במוסד החינוכי הזה: רק עשרה ימים לפני שחרורו, הוא גורש בשל הפרות רבות של כללי המשמעת. עם זאת, עדיין הצליח לרכוש הכשרה מסוימת.
הוא נשלח לשרת בצבא ברית המועצות, בגדוד ההנדסה הקרבית. לאחר שחרורו רצה להיות שחקן והוא התקבל ללימודים במכון VGIK. בשנת 1991 התקבל למכון לקולנוע ותיאטרון של לנינגרד (LGITMiK), אותו סיים בהצלחה בשנת 1996.
טיסה 350 של ג'פאן איירליינס
טיסה 350 של ג'פאן איירליינס התרסקה ב-9 בפברואר 1982 למפרץ טוקיו, במהלך הגישה לנחיתה בנמל התעופה טוקיו האנדה, בהתרסקות נהרגו 24 מנוסעי המטוס.
מיכאיל פורצ'נקוב
קריירה
בשנות התשעים המאוחרות פורצ'נקוב כיכב בכמה סרטים וסדרות, אבל עבודותיו לא היו ניכרות. ב-1999 החל להשתתף בצילומים לסדרת הטלוויזיה "כוח קטלני" ולסדרה "סוכן ביטחון הפנים". העבודה בסדרה זו הביאה לו את מרבית הפרסום. לאחר מכן הוא השתתף בפרויקטים מוצלחים רבים יותר כמו ליקווידציה, עם זאת, השחקן עדיין זכור לרוב הצופים ברוסיה כסוכן שירות הביטחון הפדרלי הרוסי, אלכסיי ניקולאייב, גיבור הסדרה.
בשנת 2008 הוא ביים ושיחק בסרט "יום D". בשנת 2017 הוא הצטלם בסרט "בני וורדלאק".
טיסה 350 של ג'פאן איירליינס
המטוס בטיסה זו מדגם דאגלס DC-8-61 היה בדרכו מנמל התעופה של פוקואוקה אל נמל התעופה טוקיו האנדה.
מיכאיל פורצ'נקוב
קריירה
בשנת 2018 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "הגשר", המהווה גרסה רוסית לסדרת השוודית המצליחה. בשנת 2019 הצטלם לסדרת הטלוויזיה "פוליארני", שהושוותה לסדרה "פארגו".
טיסה 350 של ג'פאן איירליינס
סיבת ההתרסקות הייתה ניסיון התאבדות של הטייס הראשי סייג'י קטאגיריס (Seiji Katagiri's), הוא הפעיל את מערכת היפוך דחף בעודו באוויר, מה שגרם להאטת מהירות המטוס, טייס המשנה ומהנדס הטיסה ניסו לרסן אותו, למרות מאמציהם המטוס התרסק לים 300 מטר לפני תחילת מסלול הנחיתה.
מיכאיל פורצ'נקוב
קריירה
ב־2020 כיכב לצדה של אירינה פגובה בסדרת הדרמה מבית VGTRK, "מתכון לאושר משפחתי".
עונת 1912/1913 בסדרה השוודית
עונת 1912-1913 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל השלישית בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנים 1912-1913. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות. עונת 1912-1913 הייתה עונה שחולקה ל-2: משחקי סתיו 1912 ומשחקי אביב 1913.
"זוכת הסדרה" (Seriemästare) הייתה גטבורג, בפעם הראשונה בהיסטוריה. כל שש הקבוצות ששיחקו בליגה המשיכו לעונה נוספת בעונת 1913/1914 (לא היו "יורדות").
מיכאיל פורצ'נקוב
חייו האישיים
היה נשוי פעמיים. יש לו חמישה ילדים: ורוורה - מנישואיו הראשונים, מריה, מיכאיל ופיוטר - מהשניים, ולדימיר - ילד לא חוקי, שנולד מחוץ לנישואים.
טיסה 350 של ג'פאן איירליינס
מבין 174 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו 24 נוסעים, בקרב אנשי הצוות לא נפגע איש. לאחר התאונה אובחן הטייס כסובל מהפרעה נפשית, והוא זוכה במשפטו מחמת אי שפיות.
טייריס מקסי
טייריס מקסי (באנגלית: Tyrese Maxey; נולד ב-4 בנובמבר 2000) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת פילדלפיה 76' מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 2020 נבחר מקסי על ידי פילדלפיה 76', בבחירה ה-21. לאחר עונת הרוקי שלו תפקד כמחליפו מהספסל של הרכז בן סימונס, וקלע 8.0 נקודות בממוצע למשחק.
הנסיך איגור
האופרה "הנסיך איגור" היא יצירתו החשובה ביותר של המלחין אלכסנדר בורודין. האופרה, הכוללת פרולוג וארבע מערכות, מספרת על עלילותיו של נסיך מרוס של קייב בשם איגור סויטוסלביץ', שנלחם נגד שבטים אסיאתיים בערבות אוקראינה. האופרה הוצגה לראשונה בסנקט פטרבורג בנובמבר 1890.
כתיבת האופרה
בורודין, שהיה כימאי במקצועו, החל לעבוד על האופרה עוד ב-1869. בורודין כתב לאופרה גם את הליברית, יחד עם ולדימיר סטאסוב, בהתבססו על האפוס העתיק מסע המלחמה של איגור.
האופרה לא הושלמה עד מותו של בורודין (בשנת 1887), בגלל איטיות ההלחנה, שנגרמה עקב עומס העבודה שלו ככימאי, עומס שגרם לבורודין לכנות את עצמו "מלחין של שבת". לאחר מותו, השלימו ניקולאי רימסקי-קורסקוב ואלכסנדר גלאזונוב את האופרה.
רימסקי-קורסקוב השלים את הפרולוג, את המערכה הראשונה, השנייה והרביעית, וכן את "המארש הפולבצי" שכלול במערכה השלישית. גלזונוב השלים את המערכה השלישית. קיימת גם סברה שהפתיחה לאופרה לא נכתבה על ידי בורודין, אלא שגלזונוב כתב אותה על פי מה שזכר מנגינתו של בורודין על הפסנתר.
הפתיחה, יחד עם "המחולות הפולובצים" ו"המארש הפולובצי", מהווים יצירה מוזיקלית תזמורתית העומדת בפני עצמה.
הקטעים המפורסמים והמוכרים במיוחד באופרה הם הקטעים המכונים "המחולות הפולובציים", המופיעים לקראת תום המערכה השנייה. "המחולות הפולובציים", שהביאו את האופרה למעמד של היצירה המפורסמת מכל יצירותיו של בורודין, מבוצעים לעיתים קרובות כיצירה בפני עצמה. המחולות בביצוע האופראי כוללים גם ביצוע מקהלתי, אך בקונצרטים הביצוע הוא בדרך כלל תזמורתי בלבד.
הנסיך איגור סויטוסלביץ'
האופרה עוסקת בעלילותיו של הנסיך איגור סויטוסלביץ' (Igor Svyatoslavich) מנובגורוד-סיברסקי שלחם נגד שבטים אסיאתיים (הפולובצים) בערבות אוקראינה במאה ה-12. הסיפור מופיע באפוס "מסע המלחמה של איגור".
פרולוג
הנסיך איגור עומד לפני יציאה לקרב נגד הנסיך הקומני - החאן קונצ'אק. הוא מתעלם מאזהרות אשתו ואנשיו המפרשים ליקוי חמה כאות למזל רע. נסיך גליץ' הזומם לרשת את מקומו מעודד אותו לצאת לקרב.
מערכה ראשונה
נתיני הנסיך מברכים אותו. מספר נשים צעירות מבקשות מהנסיך לשחרר את חברן שנעצר. הנסיך מסרב. ירוסלבנה, אשתו של הנסיך איגור, מקוננת על בעלה מאז נעדר בקרב. שליחים מגיעים לבשר לה כי בעלה ובנה נשבו בידי הפולובצים.
מערכה שנייה
המחנה הפולבצי.
מערכה שלישית
איגור נמלט מהשבי, לאחר ששמע שהפולבצים מתקיפים את עירו פוטיבל. בנו ולדימיר נשאר במחנה הפולובצי ונושא לאשה את בתו של חאן קונצ'אק, בהסכמתו של זה האחרון.
מערכה רביעית
איגור מגיע אל העיר פוטיבל ומתאחד עם אשתו האוהבת.
המחזמר קיסמט
בשנת 1953 נכתב המחזמר קיסמט על ידי רוברט רייט וגורג' פורסט. המחזמר התבסס על יצירתו זו של בורודין, ובפרט השיר "Stranger in Paradise", שנעימתו לקוחה היישר מהריקודים הפולובציים.
הדואט של וורן ג'י וסיסל
בשנת 1998 הופיעו הראפר האמריקני וורן ג'י והזמרת הנורווגית סיסל יחד בדואט שהתבסס על קטע מתוך "הנסיך איגור" והפך ללהיט באירופה.
חתול בצמרת פוגש את חתולי בוורלי הילס
חתול בצמרת פוגש את חתולי בוורלי הילס (באנגלית: Top Cat and the Beverly Hills Cats) הוא סרט טלוויזיה משנת 1987. עלילת הסרט היא למעשה גרסה מחודשת ומורחבת של הפרק "The Missing Heir" מהסדרה המקורית "חתול בצמרת".
הסרט הוא חלק מסדרת "Hanna-Barbera Superstars 10" - עשרה סרטי אנימציה אשר הופקו על ידי האנה ברברה בשנים 1987 עד 1988.
עלילה
הסרט מתחיל במה שנראה כמו עוד יום שיגרתי בסמטת Hoagie (אשר למטרת הסיפור הזה, היא כנראה עברה להיות בסמיכות לבוורלי הילס) עבור טי.סי. וכנופייתו, אשר היום מתחזים לצופים ועושים מעשים טובים בתקווה לקבל גמול. במהלך זה, בני מציל את חייה של חסרת בית. בני מגלה לאחר מכן שלמעשה היא בעצם אשה עשירה בשם גרטרוד וונדרגלט, אשר מתכננת להוריש את כל הונה לאחיינית הנעדרת שלה, איימי. בינתיים, קצין דיבל מחליט לשים קץ לכל התעלולים של טי.סי. לאחר ניסיון כושל של מוח לשטוף את שמשת ניידת המשטרה שלו. רק כאשר דיבל עומד לעצור את הכנופיה הוא מקבל שיחת טלפון ומתבשר כי בקשתו אושרה והוא יכול עכשיו לפרוש מן המשטרה, ובכך הוא שומט את ההאשמות נגד טי.סי. והחבורה.
כעבור כמה ימים בבית הסיפור הצועני, בני מקבל חדשות מעורך הדין סיד באקמן שהגברת גרטרוד וונדרגלט מתה וכי היא הכניסה את שמו לצוואתה. למשמע זאת, טי.סי. ושאר החבורה מלווים את בני לאחוזת וונדרגלט, שם עובד עכשיו דיבל כמאבטח. באחוזה, הם נפגשים עם המשרת התככן סנרדלי ועם כלב הזאב שלו, רספוטין. סיד באקמן קורא את ירושתה אשר קובעת כי בני יירש את הונה (כל עוד היורשת האמיתית, איימי, היא לא בנמצא), ובלבד ששום דבר רע לא יקרה לו ביומיים הקרובים. הדבר מרגיז את סנרדלי, כי הוא קיווה להשיג את הונה לעצמו ולכן הוא ורספוטין מחליטים לחסל את בני. טי.סי. והכנופיה עוברים לאחוזתה של וונדרגלט עם בני.
לאחר כמה ניסיונות כושלים לרצוח את בני, סנרדלי מבין כי כדי להגיע אל בני, הוא יצטרך להיפטר מטי.סי. שמגן עליו בחירוף נפש. כדי לעשות זאת, סנרדלי מגייס חתולת פאם פאטאל בשם קיטי גליטר ואומר לה שהוא סידר לה פגישה עם חתול עשיר ונאה, כפי שהוא מתאר את טי.סי. קיטי משתוקקת לחתול עשיר שיהיה לה לבעל (עד כדי כך שהיא לובשת שמלת כלה לקראת הפגישה), אבל התוכנית הזאת מסוכלת כשהיא מתבלבלת בין טי.סי. למוח. רק כאשר סנרדלי מתקשר אלייה שוב, ודורש לדעת היכן היא נמצאת, היא מבינה שהיא עשתה טעות.
באותו לילה, סנרדלי עורך מסיבת תחפושות וגורם לבני לחבוש מסיכת בולדוג ואז מתקשר לפקח המקומי ולחיית המחמד שלו, דובי דוברמן בשביל לדווח להם שיש כלב משוטט באחוזת וונדרגלט. ואכן, לוכד הכלבים מגיע ולוכד את בני. לא לוקח הרבה זמן עד שטי.סי. ושאר הכנופיה מבינים כי בני חסר והם הולכים לחפש אותו. הודות לרמזים שנתן להם דיבל, טי.סי. מגלה כי בני נלקח למכלאה, כך שהם לוקחים את הלימוזינה והם פורצים לבני את הדרך החוצה. בדיוק כשהם בורחים לוכד הכלבים יוצא במרדף אחריהם.
כפי שמתברר, איימי, היורשת הנעדרת (שדמותה היא פרודיה של אנני היתומה הקטנה) עובדת ברחיצת מכוניות כחלק מהמזימה המרושעת של סנרדלי. בעוד הם במנוסה מן לוכד הכלבים, טי.סי. והחבורה מגיעים לרחבת שטיפת המכוניות ומזהים את איימי מהדיוקן התלוי באחוזה ולכן הם מחליטים להחזיר אותה הביתה כך שהירושה תוכל להינתן לה. הם מגיעים מאוחר מדי, השעה עכשיו חצות וסנרדלי ירש את הונה של וונדרגלט, אבל אז סיד באקמן חושף כי "הוא" למעשה, גרטרוד וונדרגלט, אשר זייפה את מותה על מנת לחשוף את מעשי הנוכלות של סנרדלי. בניסיונם לברוח, סנרדלי (שמנסה להסוות את עצמו באמצעות מסכת הבולדוג) ורספוטין נתפסים על ידי לוכד הכלבים.
בסופו של דבר, טי.סי. והכנופיה חוזרים לאורח החיים הישן שלהם בסמטת Hoagie, ודיבל שב לכוחות המשטרה. קיטי גליטר מופיעה שוב ועדיין רוצה להתחתן עם חתול עשיר והיא באמת מאמינה שטי.סי. כזה אבל היא זורקת אותו כאשר מוח מועד בלשונו ומספר לה שהוא מרושש. לאחר מכן, איימי מבקרת בשביל לעשות פיקניק עם הכנופיה של טי.סי. ודיבל.
שולחן באקיי
שולחן באקיי (באנגלית: Buckeye Table) הוא מישור גדול הממוקם במרכז רכס אוהיו בהרי הורליק המהווים חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים, בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
אורכו של המישור 22 קילומטרים;
רוחבו של המישור משתנה בין 9.2 קילומטרים (בנקודה הרחבה ביותר) ל־3.7 קילומטרים (בנקודה הצרה ביותר).
גובהו של המישור 2,362 מטרים מעל פני הים; המישור הוא ההר ה-1,006 בגובהו באנטארקטיקה.
המישור מאופיין בהרים ומצוקים בעל פסגות שטוחות, המכוסים שלג. מצוקיו הצפוניים של המישור תלולים.
המישור מתמזג במדרון מתון ביותר עם הרמה המכוסה קרח שמדרום.
הפסגה ממוקמת בסמוך למדף מירסקי.
המדרונות הצפוניים של הפסגה הם מדרונות סלעיים חשופים מקרח.
גילוי ומיפוי המישור
רכס אוהיו כולו (ובו גם המישור) נסקרו לראשונה על ידי משלחת חציית הרי הורליק (Horlick Mountains Traverse party) מטעם התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית בדצמבר 1958 (בקיץ האנטארקטי).
הרי הורליק נחקרו בשנים 1960–1961 ו- 1961–1962 על ידי גאולוגים מהמרכז למחקר הקטבים על שם בירד (Byrd Polar Research Center) באוניברסיטת המדינה של אוהיו, הממוקמת בעיר קולומבוס, בירת מדינת אוהיו שבארצות הברית.
מקור השם
שמו של המישור הוצע על ידי ויליאם ה. צ'אפמן (William H. Chapman), סוקר מטעם הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, אשר השתתף בסקר הרי הורליק בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1960–1961.
רכס אוהיו נקרא על שם אוניברסיטת המדינה של אוהיו, אשר חוקריה חקרו את הרכס. המישור נקרא על שם הכינוי של האוניברסיטה ושל מדינת אוהיו כולה "באקיי" - "Buckeye" משמעו עץ ערמון אמריקאי. תושבי אוהיו מכונים "בקאיים" (Buckeyes).
לקריאה נוספת
• LONG, William Ellis (1964), THE STRATIGRAPHY OF THE OHIO RANGE, ANTARCTICA, The Ohio State University
• G. W. Grindley (1967), The Geomorphology of the Miller Range, Transantarctic Mountains with notes on the glacial history and neotectonics of East Antarctica, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 10:2, 557-598, https://doi.org/10.1080/00288306.1967.10426756
היינריך וילהלם ארנסט
ילדות ונעורים
ברוב המאמרים העוסקים בהיינריך וילהלם ארנסט נאמר, שהוא נולד ב-6 במאי 1814, אך פצקה הגיע למסקנה, בעבודתו משנת 1958, שתאריך זה איננו יכול להיות נכון. אחרי חיפוש בארכיבים בברנו הוכיח פצקה, כי מוריץ, אח צעיר של היינריך, נולד ב-28 בנובמבר 1814. מכאן ברור, שהיינריך לא יכול היה להיוולד בחודש מאי של אותה שנה. בהודעה בעיתון אחרי קונצרט במרץ 1824 מתואר היינריך כבן 10 שנים. תעודת לידה איננה קיימת, ככל הנראה, ופצקה הגיע למסקנה, שהיינריך נולד לא במאי אלא בינואר 1814.
ארנסט נולד בברנו, מוראביה. בגיל תשע התחיל ללמוד נגינה בכינור. הוא היה ילד פלא, שרכש את השכלתו המוזיקלית בקונסרבטוריון של "עמותת ידידי המוזיקה". מוריו לכינור היו יוזף בהם, החל ב-1825, ויוזף מאיזדר, והלחנה למד אצל איגנץ פון זייפריד.
ב-1828 בא פגניני לווינה. ארנסט שמע אותו והתרשם עמוקות מנגינתו בכינור. יש אומרים, כי בהזדמנות זו ניגן ארנסט לפני פגניני וזה ניבא לו עתיד מזהיר. פגניני הופיע ב-14 קונצרטים בווינה וארנסט האזין לרבים מהם כדי לנצל את ההזדמנות לערוך תצפיות באמן הדגול. באפריל 1829 יצא ארנסט מווינה אל מינכן לעבוד בתזמורת המלכותית, אבל פגניני יעץ לו לכוון את שאיפותיו גבוה יותר. לאחר זאת, הופיע ארנסט בקונצרטים באותן ערים כמו פגניני. הקונצרטים הללו זכו להערכה רבה, אבל הוא עמד עדיין בכל המובנים בצלו של רב-האמן. סברה אומרת, שמצב זה דיכא אותו במידה כזאת, עד שהסתגר בחדרו למשך חמישה ימים. באביב 1830 פגש שוב ארנסט את פגניני בפרנקפורט. בקונצרט שהגיש שם ניגן ארנסט את Nel cor pìù non mi sento של פגניני בדייקנות שהדהימה הן את הקהל והן את פגניני עצמו. יצירה זו, כמו רוב יצירותיו של פגניני, עוד לא יצאה בדפוס באותו זמן, ומכאן שארנסט למד אותה משמיעה כשהאזין לקונצרטים של פגניני. ימים אחדים אחר כך, כשארנסט בא לבקר את פגניני ומצא אותו עסוק בחיבור מוזיקה עם הגיטרה שלו, מיהר פגניני להסתיר את כתב היד מתחת למצעי מיטתו בטענה, שעליו להגן על יצירתו לא רק מאוזניו של ארנסט אלא גם מעיניו.
קריירה
בשנים הבאות יצא ארנסט לכמה סיורי הופעות ברחבי צרפת. כששמע שפגניני אמור לנגן בקונצרטים במרסיי בינואר 1837, מסע לשם לשמוע שוב את מורו ורבו. ארנסט היה נחוש בדעתו ללמוד את סודות הטכניקה המורכבת של פגניני ולצורך זה שכר חדר שכן לחדרו של פגניני והשתדל לצותת לנגינתו כל אימת שיכול היה. בין שני הכנרים התנהלה תחרות קונצרטים על לב הקהל, שנחלק בדעתו בין הווירטואוז הוותיק לכנר הצעיר. הדעות נחלקו לכאן ולכאן, אבל הגישה המקובלת הייתה, שהטכניקה של פגניני מלוטשת יותר אך נגינתו של ארנסט נוגעת יותר ללב.
אולי כמחוות כבוד לפגניני, חיבר ארנסט סדרת וריאציות על הנושא "קרנבל בוונציה" והרבה לנגנן בסיומי קונצרטים. הוא גם השתמש בסקורדטורה (כוונון שונה מהמקובל) באופן דומה לזה של פגניני בווריאציות שלו. היצירה התחבבה במיוחד על קהל מאזיניו בכל מקום שניגן בו והייתה לסימן ההיכר שלו.
לאחר שנת 1844 התגורר ארנסט בעיקר באנגליה. הוא הצטרף ל"רביעיית בטהובן" בלונדון וניגן בעיקר את רביעיות המיתרים של בטהובן עם יוזף יואכים, הנריק וייניאבסקי ואלפרדו פיאטי.
שנים אחרונות ומוות
בשנת 1862 התרופפה בריאותו. הוא חלה בנווורלגיה חמורה במיוחד שלא אפשרה לו לנגן. בשבע שנותיו האחרונות חי בניס ועסק בעיקר בהלחנה. בין השאר חיבר שם הווריאציות הפוליפוניות. ארנסט מת בניס.
בזמנו היה ארנסט היה אמן ידוע-שם ומהולל, אך כיום אין זוכרים עוד את שמו. רבים ראו בו את גדול הכנרים בתקופתו וממשיכו הדגול ביותר של פגניני.
מלבד תרומתו למוזיקה פוליפונית, גילה גם דרכי ביטוי חדשות לחיבור מוזיקה לכינור, הנתפסת כפוליפונית. עם ידידיו נמנו ברליוז ומנדלסון.
פלונה
פלונה (בספרדית: Pluna; השם המלא: .Pluna Líneas Aéreas Uruguayas S.A), הייתה חברת התעופה הלאומית של אורוגוואי, שבסיסה הראשי היה בנמל התעופה הבינלאומי של קראסקו שבעיר הבירה מונטווידאו. החברה הפעילה טיסות סדירות פנימיות לפונטה דל אסטה וכן טיסות בינלאומיות לארגנטינה, ברזיל, צ'ילה, פרגואי וספרד.
תולדות החברה
החברה נוסדה ב-20 בנובמבר 1936 על ידי האחים אלברטו וחורחה מרקס ואסה, שהיו בגילאי 29 ו-21, בעזרתו הטכנית והפיננסית של שגריר בריטניה דאז. באותו חודש החברה התחילה להפעיל טיסות סדירות באורוגוואי.
ג'רלד וולאס
ג'רלד ג'רמיין וולאס (באנגלית: Gerald Jermaine Wallace; נולד ב-23 ביולי 1982 בסילאסוגה, אלבמה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדת הסמול פורוורד. לאורך 14 עונותיו בליגת ה-NBA שיחק עבור חמש קבוצות שונות, והעמיד ממוצעים כוללים של 11.9 נקודות, 5.8 ריבאונדים, 2.1 אסיסטים ו-1.4 חטיפות למשחק.
פלונה
תולדות החברה
ב-5 ביולי 2012, הכריזה ממשלת אורוגוואי על סגירת חברת התעופה פלונה בשל פשיטת רגל וחובות כספיים כבדים. הפסקת פעילות החברה החלה יומיים קודם לכן, כאשר עובדי החברה עצמה השביתו את הפעילות בשל המצב הכלכלי הרעוע.
ג'רלד וולאס
ראשית חייו
וולאס החל את דרכו בכדורסל בנבחרת בית הספר התיכון צ'ילדסבורג שבאלבמה, בה העביר קריירה מוצלחת במיוחד. בשנתו האחרונה בתיכון (2000), זכה בפרס נייסמית', הניתן לשחקן המצטיין של ליגת בתי הספר התיכונים בארצות הברית. בתחילה, החליט וולאס לוותר על המכללה, אך מכיוון שבסיום לימודיו היה רק בן 17, לא יכל להירשם לדראפט ה-NBA מפאת גילו. לאחר עונה אחת באוניברסיטת אלבמה, נרשם לדראפט ה-NBA לשנת 2001 ונבחר על ידי סקרמנטו קינגס במקום ה-25.
פלונה
צי המטוסים
צי המטוסים של פלונה היה מורכב מהדגמים הבאים (נכון ל-2010):
ג'רלד וולאס
קריירה ככדורסלן מקצועי
לקראת עונת צורף וולאס בדראפט הרחבה לקבוצת שארלוט בובקאטס שהוקמה באותה שנה. בשארלוט קיבל דקות משחק רבות ופתח בחמישייה ב-68 משחקים מתוך ה-70 בהם שותף. בעקבות ריבוי דקות המשחק להן זכה, השתפרה יכולתו משמעותית ועד סיום העונה קבע של 11.1 נקודות, 5.5 כדורים חוזרים, 1.7 חטיפה ו-1.3 חסימות למשחק. גם בעונה הבאה המשיך במגמת העלייה שלו, אך נפצע בינואר והושבת עד לסיום העונה. עד פציעתו קבע וולאס ממוצעים של 14.5 נקודות, 7.5 כדורים חוזרים, 2.5 חטיפות ו-2.1 חסימות למשחק. מאז החלו ב-NBA לחשב חסימות בסטטיסטיקה בשנת 1973, רק שני שחקנים (דייוויד רובינסון והאקים אולאג'ואן) בהיסטוריית הליגה העמידו למעלה מ-2 חטיפות ו-2 חסימות בממוצע למשחק בעונה אחת.
וולאס ידוע באופן משחקו הפזיז והדי לא אחראי שהוביל לפציעות חוזרות ונשנות. מסיבה זו, זכה לכינוי "קראש" (התרסקות). בסך הכל החמיץ 39 משחקים בשתי עונותיו הראשונות בשארלוט. מצד שני, נמרצותו והתנהגותו המסוכנת לעיתים שככל הנראה גרמו לפציעותיו, תרמו משמעותית למשחק ההגנה המצוין שלו. מאמנו ברני ביקרסטאף אמר עליו: "ג'רלד יכול לשחק רק בדרך אחת ולהיות יעיל. אנרגיה - זה המשחק שלו." עם חזרתו לפעילות בעונת הרגיע וולאס את סגנון המשחק שלו כדי להימנע מפציעות, מה שגרם לירידה משמעותית בממוצעיו. בחודש הראשון של העונה, קבע 5 חסימות בלבד (0.3 בממוצע) וממוצעיו ירדו באופן דרסטי לעומת עונתו הקודמת. יכולתו השתפרה בחודש השני של העונה, אך פציעה נוספת שחווה במשחק נגד אינדיאנה פייסרס ב-30 בדצמבר השביתה אותו לשלושה שבועות. לאחר חזרתו מהפציעה, המשיך וולאס במשחקו הטוב ועד לסיום העונה קבע ממוצעים של 18.1 נקודות, 7.2 כדורים חוזרים, 2.6 אסיסטים, 2 חטיפות וחסימה אחת למשחק.
חוסיין (בן עלי)
חוסיין בן עלי (בערבית: الحسين بن علي; תעתיק מדויק: חֻסַין בן עלי) הוא בנם הצעיר של עלי בן אבי טאלב (הח'ליף הרביעי באסלאם) ופאטמה, בתו של מוחמד; הוא מייסד השיעה. חוסיין ואחיו, חסן בן עלי, היו מבני משפחתו האהובים ונכדיו של הנביא מוחמד. הוא נהרג יחד עם תומכיו על ידי שליחיו של הח'ליף יזיד הראשון, בנו של מֻעאויה אבן סופיאן, יריבו המר של עלי, בכרבלא שבעיראק.
ג'רלד וולאס
קריירה ככדורסלן מקצועי
ב-23 בפברואר 2008, סבל וולאס מזעזוע מוח בדרגה 3, לאחר שקיבל מרפק לא מכוון לפנים משחקנה של סקרמנטו קינגס מיקי מור. זה היה זעזוע המוח הרביעי שקיבל מאז הוחתם בשארלוט. רופאיו הודיעו לו שגם כשיחזור לא היה כשיר במאת האחוזים, אף על פי שזעזוע מוח בדרגה 3 מוגדר על ידי אגודת מנתחי מערכת העצבים של ארצות הברית כאחד ש: "במדיה ושחקן סבל מאמנזיה פוסט טראומטית עבור יותר מ-24 שעות או מחוסר הכרה במשך יותר מחמש דקות. שחקנים שספגו דרג כזו של נזק מוחי צריך להיות במנוחה למשך חודש אחד לפחות, לאחר מכן הם יכולים לחזור לשחק אם הם אסימפטומטים במשך שבוע אחד." עם זאת, לאחר חזרתו בהמשך העונה, הציג יכולת פנטסטית וסיים את העונה עם שיאי קריירה בנקודות (19.4 בממוצע) ובאסיסטים (3.5 בממוצע).
וולאס שבר את אחת מצלעותיו ואחת מראותיו התמוטטה לאחר ביצוע מסוכן של מהלך צעד וחצי על שחקן לוס אנג'לס לייקרס אנדרו ביינום ב-27 בינואר 2009, מה שהשבית אותו למשך שלושה שבועות. גם לאחר החלמתו, לא הורשה לטוס ונאלץ לשוב לשארלוט באוטובוס. עם עזיבתו של אמקה אוקפור בקיץ 2009, מונה וולאס לתפקיד הקפטן של שארלוט.
חוסיין (בן עלי)
בתקופתו היה מאבק על ההנהגה בין צאצאי החליף הרביעי לבין בית אומיה על הנהגת האסלאם. הח'ליף יזיד הראשון רצה הכרה מחוסיין שהוא (יזיד) המנהיג הלגיטימי של העולם המוסלמי ואילו חוסיין רצה לתבוע את השלטון מידי יזיד. חוסיין נקרא על ידי אנשי כופה, אשר תמכו בהנהגה של משפחת הנביא את הקהילה שם. כאשר נודע הדבר לאבן סעד, מנהיג העיר כופה, הוא יידע את יזיד על כך. יזיד שלח את ראש צבאו שמר (شمر) כדי לעצור את שיירתו של חוסיין, שכללה נשים, ילדים וטף, מלהגיע לכופה.
ג'רלד וולאס
קריירה ככדורסלן מקצועי
בעונת הפך לכוכב המוביל של שארלוט יחד עם סטיבן ג'קסון ולאחד השחקנים הבולטים ב-NBA. באמצעה של העונה עמד על ממוצעי דאבל-דאבל של 19.2 נקודות ו-11.2 כדורים חוזרים למשחק. בעקבות היכולת המצוינת שהציג, נבחר להופיע במדי נבחרת המזרח במשחק האולסטאר, בו קלע 2 נקודות והוריד 3 כדורים חוזרים ב-15 דקות משחק. ב-10 בפברואר 2010 נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית המורחב לקראת אליפות העולם 2010 ואולימפיאדת לונדון 2012.
ב-24 בפברואר 2011 הועבר וולאס לפורטלנד טרייל בלייזרס בטרייד, ובמרץ 2012 עבר ב לניו ג'רזי נטס תמורת מהמט אוקור ושון ויליאמס.
חוסיין (בן עלי)
קרב כרבלא
צבאו של יזיד הגיע אל חוסיין, הסיט אותו מדרכו והביא אותו אל מישורי כרבלא, שם החל המצור על שיירתו של חוסיין במטרה למנוע ממנו להגיע לכופה. חוסיין לא נכנע וביום העשירי יצא לקרב נגד צבאו האדיר של יזיד. על פי המסורת השיעית, לאחר שחוסיין נתפס בידי אנשי צבא יזיד, רבים סירבו ונמנעו מלהוציא אותו להורג, אז שמר ירד מסוסו, בכוונה לשסף את גרונו של חוסיין בחרבו תוך כדי שחוסיין משתטח בפניו בתפילה לאלוהים. אולם רגע לפני שגרונו שוסף חוסיין שאל את שמר "האם התפללת היום?", מה שזעזע את שמר שכן לא ציפה שמישהו במצב שכזה ישאל שאלה כזו. אז נעשתה עצירה לתפילה השלישית ביום. לאחר מכן, שמר חזר לסיים את שהתחיל, ורגע לפני ההוצאה להורג אמר: "אני נשבע באלוהים שאני חותך את הראש שלך בזמן שאני יודע שאתה נכדו של שליחו של אללה וכי אתה הטוב שבאדם גם מהאב וגם מהאם" הוא ערף את ראשו של חוסיין בן עלי עם החרב שלו והרים את הראש. אנשיו של בן סעד בזזו את כל חפצי הערך מגופו של חוסיין. כל אנשי שיירתו של חוסיין נהרגו ביום זה, מלבד בנו החולה של חוסיין, עלי (המכונה "זין אל-עאבדין"), שהפך לאימאם הרביעי של השיעים. הגופות נשארו ללא קבורה במשך ארבעים יום, וניצולים ממשפחתו של חוסיין נלקחו כאסירים לאל-שאם (סוריה ולבנון היום).
ג'רלד וולאס
קריירה ככדורסלן מקצועי
ב-27 ביולי 2015 הועבר יחד עם כריס באב לגולדן סטייט ווריורס, בתמורה לדייוויד לי. כשבוע לאחר מכן נשלח בטרייד לפילדלפיה 76' עבור ג'ייסון תומפסון.
חוסיין (בן עלי)
כריתת ראשו ומשמעותה
ראשו של חוסיין נשלח ליזיד ושם הוצג לראווה בתור הסמל לניצחונו של יזיד על ההנהגה, ובכך גם היווה את ניצחונם של הסונים על השיעים שמאז הפכו למיעוט נרדף. גופתו של חוסיין נקברה בכרבלא, בסמוך למקום מותו. לפי המסורת ראשו הושב מדמשק ונטמן לצד גופו. השיעים (לפי השושלת הפאטמית) מאמינים שראשו של חוסיין נקבר תחילה בחצר מאהל יזיד (המסגד האומיי), ולאחר מכן הועבר מדמשק, לאשקלון ואז לקהיר. ישנה מסורת שלפיה נקבר ראשו של חוסיין במקאם א-נבי חוסיין, מבנה באשקלון שפוצץ ביולי 1950 בהוראת אלוף פיקוד הדרום דאז משה דיין. בסמוך להריסות המבנה הוקם מרכז רפואי ברזילי. מדי שנה מגיעים למקום עשרות מאמינים שיעים, בעיקר בני הבוהרה דאודייה מהודו ומפקיסטן.
הקרב בכרבלא ומותו של חוסיין הטביעו את חותמם העמוק על האמונה השיעית, והפכו אותה ממפלגה המבקשת להחליף את השלטון, לתנועה דתית. על פי האמונה השיעית, חוסיין בחר למות בקרב שהיה בעצם אבוד מראש, כביטוי לאהבת האסלאם והגנה על אללה. אמרה נפוצה אצל השיעים: "כל יום הוא עשוראא, כל מקום כרבלא".
M-84
M-84 הוא גרסת הייצור היוגוסלבית לטנק ה-T-72M1 הסובייטי, אשר נכנס לראשונה לשירות פעיל בשנת 1984 (ומכאן שמו).
הטנק שומר על מאפייני קודמו ואף כולל מספר שיפורים:
ממש כמו ב-T-72, גם לטנק זה מוצעת חבילת שדרוג, המיועדות להתאים את הטנק למאה ה-21 על ידי שיפור המיגון, החימוש המכלולים האלקטרוניים.
כיום סרביה, קרואטיה, סלובניה וכווית משתמשות בטנק.
סלובניה
במהלך מלחמת עשרת הימים, הצבא העממי היוגוסלבי (JNA) ניסה להחזיר לעצמו את השליטה על מעברי גבול, נמלי תעופה ונקודות אסטרטגיות נוספות בסלובניה. לכוחות ההגנה הטריטוריאלית לא היו יחידות משוריינות משלהן וטנקי M84 בשליטת הJNA פרצו מחסומים לעיתים קרובות. בסוף המלחמה סלובניה ירשה את כל טנקי M84 בשטחה ברגע שהוכרזה על הפסקת אש ועצמאותה של סלובניה הוכרה.
איגור רכינוב
איגור רכינוב (נולד ב-20 בנובמבר 1975) הוא פרופסור מן המניין לכימיה במחלקה למדעי הטבע והחיים באוניברסיטה הפתוחה.
ביוגרפיה
רכינוב נולד בטשקנט שבברית המועצות לשעבר ועלה עם משפחותו לישראל בנעוריו. למד בתיכון בן צבי בגבעתיים, סיים תואר ראשון בכימיה בהצטיינות בשנת 2000 ודוקטורט בכימיה פיזיקלית (בהנחייתו של פרופ׳ סרגיי צ׳סקיס) בהצטיינות יתרה בשנת 2006. את כל תאריו רכש באוניברסיטת תל אביב. עם סיום הדוקטורט קיבל מלגת מקרן פולברייט היוקרתית ושהה למשך שלוש שנים במחלקה לכימיה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. בשנים 2009–2010 עבד כבתר דוקטורט במכון ויצמן למדע ובשנת 2010 הצטרף לסגל המחלקה למדעי הטבע והחיים באוניברסיטה הפתוחה בסגל ההוראה. בשנת 2011 הועלה לדרגת מרצה בכיר, בשנת 2016 התמנה לפרופסור חבר ובשנת 2023 התמנה לפרופסור מן המניין. הוא ראש תחום הכימיה במחלקה ובשנים 2014 עד 2017 כיהן בראש המחלקה. כמו כן כיהן כנשיא האגודה הישראלית לואקום וארגן של מספר כנסים לאומיים מרכזיים בתחום חומרים, ננוטכנולוגיה ומדע פני שטח.
תחומי מחקר
תחום מחקרו העיקרי של רכינוב הוא המנגנונים האחראים על ייצור של ננו-חומרים בפאזה גזית בטמפרטורות גבוהות. חומרים אלה משמשים להפחתה של פליטת מזהמים ברפואה, בתעשיית גלאים וכקטליזטורים חדשניים בתעשייה הכימית. רכינוב בנה רשת ענפה של שיתופי פעולה עם חוקרים בגרמניה באוניברסיטת גוטינגן ואוניברסיטת דואיסבורג-אסן. מחקרו של רכינוב מבוצע בשיטת ניסיוניות מתקדמות כדי למפות את שרשרת התגובות המורכבת אשר מובילה ליצירה של ננו-חלקיקים. בנוסף, חלק ניכר מהפעילות המחקרית שלו מוקדש להבנה בסיסית של אינטראקציה בין מולקולות בפאזה גזית לפני שטח של מוצקים קטליטיים – מתכות ותחמוצות של מתכות. מחקריו הובילו לפריצות דרך חשובות בהבנת מנגנון היצירה של ננו חלקיקים מחומרי מוצא גזיים ובהבנת מעברי האנרגיה בין מולקולות ופני שטח של מוצקים העומדים בבסיסה של קטליזה כימית הטרוגנית. עבודותיו ראו אור בבמות פרסום מובילות כגון: Science, Nature Chemistry, Physical Chemistry Chemical Physics, JACS. הוא גם זכה במענקי מחקר יוקרתיים מההקרן הלאומית למדע, משרד האנרגיה, קרן וולקסווגן, קרן פזי ומלגת מרקטור של הקרן הגרמנית למחקר.
פיתוח קורסים באוניברסיטה הפתוחה
רכינוב פיתח מספר קורסים בתחום הכימיה הפיזיקלית: לייזרים: עקרונות ושימושים, תרמודינמיקה ומעבדה בכימיה פיזיקלית.
משפחתו
נשוי לילנה ומתגורר בראשון לציון.
וולבי סלע אלייד
וולבי סלע אלייד (שם מדעי: Petrogale assimilis) הוא מין של וולבי קטן-בינוני בסוג וולבי סלעים שאנדמי לצפון-מזרח אוסטרליה. הוולבי תואר מדעית בשנת 1877 על ידי הזואולוג האוסטרלי ומשמעות שמו המדעי היא: "סמור סלע דומה/קשור ל...". השם מציין את עובדת היותו של וולבי אלייד קשור באופן הדוק לוולבי סלע חדגוני שזהה לו מבחינה חיצונית; במהלך המאה ה-20, משני הוולבים הללו פוצלו מינים נוספים על בסיס שונות גנטית, המייצגים יחדיו קבוצת מינים ובה 7 מיני וולבי שזהים כמעט לחלוטין זה לזה: אלייד, חדגוני, מאריבה, גודמן, הרברט, כף-יורק ושרמן. מבין המינים בקבוצה, וולבי אלייד בעל טווח התפוצה הרחב ביותר; מצב שימורו נחשב ליציב ואין עליו איומים משמעותיים.
תיאור
וולבי אלייד הוא אחד מתוך שבעה וולבים אפרוריים בסוג וולבי סלע, שכמעט בלתי אפשרי להבדיל ביניהם מבחינה חיצונית, והם מזוהים רק באמצעות בדיקה גנטית או אזור התפוצה. הגוף שלו עגלגל ומקושת עם צוואר קצר וראש חרוטי. האוזניים גדולות ועגולות והלוע קצר. הרגליים האחוריות ארוכות ועבות יותר מהקדמיות, והירכיים גם הן מפותחות ורחבות לעומת הזרועות. בכפות הרגליים סוליות מחוספסות המשפרות את האחיזה בסלע. הזנב ארוך, עבה ושעיר עם מברשת שעירה בקצה, ומשמש לאיזון במהלך הקפיצה. אורך ראשו וגופו של וולבי אלייד: 59-44 סנטימטרים, אורך זנבו: 55-40 סנטימטרים ומשקלו עד 4.7-4.3 קילוגרם. הזכרים גדולים במקצת מן הנקבות.
בית הכנסת הסניור (טבריה)
בית הכנסת "הסניור" הוא בית כנסת שנבנה בחצר היהודים בטבריה ב-1839 על ידי הרב חיים שמואל הכהן קונורטי. בית הכנסת התפרסם באוסף ייחודי ונדיר של ספרים שהחל קונורטי לאסוף והמשיכו בכך יורשיו. בית הכנסת הוא חלק ממתחם הנקרא "חצר ניניו" בו חיו בני המשפחה ברציפות עד 1981. המקום מוגדר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
ההיסטוריה של בית הכנסת
ב-1837 פקדה את טבריה רעידת אדמה שגרמה לנזק כבד למבנים בעיר העתיקה ובין השאר לבתי הכנסת בעיר. לאחר אירוע זה הגיע לעיר הרב חיים שמואל הכהן קונורטי, שעלה ארצה מאיטליה ב-1827 וגר בירושלים, ולאור מעמדו כונה "הסניור". כחלק ממאמצי שיקום טבריה והרובע היהודי שלה הקים קונורטי ב-1839 את ביתו ברובע היהודי כשחלק ממנו יועד להקמת בית כנסת ספרדי. בית כנסת זה נקרא על שמו של קונורטי, "הסניור", וכן "מדרש חשמ"ך" (ראשי תיבות שמו של קונורטי).
וולבי סלע אלייד
תיאור
הראש בצבע אפרפר או חום בהיר, ולו פס חום כהה על המצח, פסים חומים חיוורים ליד העיניים וכתם כהה סביב הפה. בנוסף, ישנה רצועה לבנה-צהובה לאורך הלוע והלחי. האוזניים חומות-אפרפרות עם רצועות לבנות ושחורות. הזנב בהיר בבסיסו ומתכהה בהדרגה עד שהופך לשחור-פחם.
בית הכנסת הסניור (טבריה)
ההיסטוריה של בית הכנסת
קונורטי, שהיה שד"ר, עסק בגיוס תרומות של יהודים בחו"ל ולאחר הקמת בית הכנסת הופנו חלק מהתרומות לתמיכה במבנה זה. ב-1844, לאחר מסע גיוס תרומות ביוון ובאיטליה הקים במקום את ישיבת "מדרש שמואל".
וולבי סלע אלייד
תפוצה
וולבי אלייד אנדמי לאזור הצפון ואזור הצפון הרחוק בקווינסלנד שבאוסטרליה, מהעיר טאונסוויל במזרח עד העיירה קרוידון בצפון-מערב והעיירה יוגנדן בדרום-מערב. הוא מצוי גם באי המגנט ובאי הדקל הגדול הנמצאים בתוך מפרץ קליבלנד שבים האלמוגים (מול טאונסוויל). בית הגידול שלו מורכב מפסיפס של מחשופי סלע וצוקים על רכסי ההרים בגבהים של עד 1,000 מטר מעל פני הים, ושוכן בתוך יער גשם, יער אקליפטוס פתוח, חורש ים-תיכוני דליל, ואפילו בסמוך לשדות ומטעים.
בית הכנסת הסניור (טבריה)
ההיסטוריה של בית הכנסת
בית הכנסת היה, כאמור, חלק מהמתחם אותו רכש קונורטי. במבנה זה גר קונואטי וכן בני משפחת ניניו וזאת לאחר שאבי המשפחה, הרב יעקב שאלתיאל ניניו, נישא לשרה קונורטי (בתו הבכורה של קונורטי). המבנה, ובו 2 קומות מעל הקרקע ובהם מספר חדרים, אכלס את בני המשפחה ועם התרחבותה של המשפחה נבנו בתוך הבניין קירות כדי לאפשר אכלוס משפחות נוספות. הבניין הקיף חצר פנימית שהייתה מרכז הפעילות של המשפחה ובה נפגשו, שיחקו ובישלו. במרתף הבניין נבנה מקווה ששימש את בני המשפחה.
במשך השנים המשיכו בני המשפחה לגור במקום ולקיים פעילות תורנית בבית הכנסת אולם רבים מהם עזבו את העיר והיקף הפעילות במקום הצטמצם. בתקופת מלחמת העצמאות, ב-1948, ננטש בית הכנסת יחד עם כל הרובע היהודי. לאחר המלחמה חזר בן המשפחה, רחמון ניניו, לבית המשפחה שם גידל את משפחתו והמשיך לשמור על בית הכנסת ואוסף הספרים. ב-1981 הותקף רחמון על ידי שודדים שקיוו להשיג כסף שחשבו שקיים במקום. המותקף שסבל מפגיעות פיזיות נפטר מפצעיו ולאחר פטירתו לא המשיכו בני המשפחה לגור במקום ובית המגורים ננעל.
וולבי סלע אלייד
ביולוגיה
וולבי אלייד הוא יונק פעיל לילה ודמדומים, שתר אחר מזון משעות הערב עד הזריחה. במהלך היום הוא נח בנקיק, מערה או סדק גדול בתוך מחשופי הסלעים, ומגיח לפרקים להשתזף בשמש בימים קרירים. בשעות הפעילות, הוולבי יורד לעיתים קרובות עד שטחי המרעה למרגלות הרכסים, שבהם העשבים זמינים יותר. הוולבי חי בשטח ביתי קבוע שגודלו משתנה בהתאם לזמינות המזון בעונה; כתוצאה מכך, בעונה הגשומה הוא נשאר בסמיכות למקלטי הסלע ופעיל באזור קטן שגודלו 9–11 דונם, בעוד שבעונה היבשה הוא נאלץ להרחיק עד מאות מטרים מהמקלט מידי לילה. בעונה הגשומה וולבי אלייד ניזון בעיקר מדשא ירוק וטרי, אך בעונה היבשה שמתאפיינת בבצורת לעיתים קרובות, הוא מסתגל לשינויים וניזון מעשבי תיבול ועלים; זרעים, זחלים, פרחים ופירות נאכלים בכל העונות כאשר הם זמינים. באי המגנט, הוולבים התרגלו כך כך לנוכחות האדם,עד שהם הפכו לפעילי יום ניזונים מידי התיירים ללא חשש.
בית הכנסת הסניור (טבריה)
בית הכנסת בעת המודרנית
בשנים האחרונות מתקיימת פעילות בבית הכנסת רק בשבתות וחגים והביקור במקום נעשה רק בתיאום עם בן המשפחה המחזיק במפתחות. בני המשפחה הקימו עמותה (בניהולם של ד"ר עמית דולב ורפי ניניו) כדי לנהל את המקום וכדי לקדם תוכנית להפוך את המקום למרכז מורשת היסטורי וזאת בשיתוף עיריית בטבריה, החברה הכלכלית טבריה והמועצה לשימור אתרי מורשת בישראל. נכון ל-2021 טרם יצאה לדרך שום תוכנית להצלת המקום.
וולבי סלע אלייד
ביולוגיה
השטח הביתי מאוכלס על ידי זוג או זכר ושתי נקבות, ואף על פי שהרבייה מונוגמית בעיקרה, הנקבות מזדווגות גם עם זכרים מזדמנים. הקשר בין בני הזוג יציב, והם מטפחים זה את זה, רועים יחדיו בלילה וחולקים מקלטים במהלך היום. כל אחד מבני הזוג מגן על השטח הביתי מפני וולבים מאותו הזוויג. הרבייה מתרחשת לאורך השנה להוציא תקופות בצורת.
ההיריון נמשך 29–34 ימים, לאחריהם נולד גור יחיד הזוחל בכוחות עצמו לכיס ושוהה בתוכו 6–7 חודשים. הגור מגיע לבגרות בגיל 11 חודשים, ומגיע לבגרות לאחר 19 חודשים לנקבה ו-24 חודשים לזכר. הצאצאים המתבגרים נודדים עד למרחק 2 קילומטר מהמקום שבו נולדו.
בית הכנסת הסניור (טבריה)
אוסף הספרים
כל חייו עסק קונורטי באיסוף ספרי קודש וכתבי יד. עיקר הספרים הושגו מהקהילות היהודיות בגולה במהלך מסעותיו בעולם כשד"ר. עם הקמת בית הכנסת קיבץ אליו קונורטי את כל ספריו ואסר על הוצאתם מגבולות בית הכנסת. הוא אף הודיע שכל המוציא ספרים מהמקום תחול עליו קללה. על אף הקללה, סבל בית הכנסת מסדרה של גניבות ספרים על ידי גורמים עלומי שם, דבר שהביא להיעלמותם של רוב הספרים בעלי הערך מהאוסף. נכון ל-2021 כולל אוסף הספרים בבית הכנסת מאות בודדות של ספרים ללא ערך כספי.
וולבי סלע אלייד
ביולוגיה
תוחלת החיים של המין בטבע 7–13 שנים.
בית הכנסת הסניור (טבריה)
תיאור המבנה
מבנה בית הכנסת היווה את הדופן הדרומית של החצר לכן מסיבות ביטחוניות אין בו חלונות הפונים החוצה אלא רק לחצר הפנימית. הגישה לחצר הפנימית מכוון דרום (שם הייתה חצר היהודים) דרך מעבר צר ושער מקושת. בית המגורים, הקירות החיצוניים של המבנה והמעבר נבנו לרוב מאבני בזלת (כמו רוב המבנים ההיסטוריים בטבריה) בעוד שהקיר הפנימי והחלונות של בית הכנסת נבנו מאבן גיר. בית הכנסת כולל חדר מרכזי כשבאמצע החדר נמצאת הבימה. בחדר צדדי נמצא ארון הקודש ובו ספרי התורה. עזרת הנשים נמצאת במבואה לחדר המרכזי.
האופן בו הונחו האבנים בקירות מעיד על תהליך בנייה ארוך שנים כשיסודותיו סדורים ומוצקים ובחלקיו העליונים ניכר שימוש באבנים בגדלים שונים וממקורות שונים בסגנון של "מכל הבא ליד". ייתכן שבני הבית הרחיבו את המבנה במו ידיהם והשתמשו לשם כך בחומר שנלקח מהריסות מבנים אחרים בסביבה.
וולבי סלע אלייד
מצב
וולבי אלייד מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה, העדר איומים משמעותיים, ומגמה הנחשבת ליציבה. הוא מאוים במידה מסוימת מהתפשטות החקלאות, תחרות על מקורות מזון עם עדרי צאן ובקר, מפולות סלעים, שינויים אקלים ונוכחות חתולים ושועלים בסביבת המחיה שלו. הוולבי נמצא באזורים מוגנים רבים ברחבי טווח התפוצה שלו, ונדרשים מחקרים נוספים אודות האקולוגיה והטווח המדויק המאוכלס על ידי המין. אומדן האוכלוסייה אינו ידוע.
סופה טרופית
סופה טרופית (הנקראת בפי תושבי מדינות שונות הוריקן, טייפון או ציקלון טרופי) היא סוג של רוח ציקלון הנוצרת באזורים הטרופיים. קוטרו האופייני של הציקלון נע בין 100 ל־2000 קילומטרים.
אופן היווצרות הסופה הטרופית
חימום האוויר שברום (עקב שחרור החום הכמוס הנלווה להתעבות אדי המים) מוביל לאפקט של שקע תרמי - אזור של לחץ נמוך, השואב אליו אוויר לח מאזורים סמוכים. אדי המים הנשאבים פנימה אל השקע מטפסים מעלה ומתעבים גם הם ובכך "מלבים" את התהליך ומעצימים את מנוע החום. במובן זה, תהליך היווצרות סופה טרופית הוא דוגמה קלאסית ל"משוב חיובי".
סופות טרופיות נוצרות על ידי הפרשי טמפרטורות גם כן - מי האוקיינוס החמים מחממים את האוויר. האוויר החם עולה, ומשאיר אחריו אזור לחץ אוויר נמוך בשכבות האטמוספירה הנמוכות. אוויר קר מגיע כדי למלא את החסר, נפגש עם זרם האוויר החם העולה, נוצרים ענני סערה ואלו מסתובבים במהירות סביב מרכז לחץ האוויר הנמוך. מכיוון שהאנרגיה של סופות טרופיות נובעת משחרור של חום כמוס, הן מובדלות משאר המערכות הברומטריות, כמו שקעים בקווי הרוחב הבינוניים – אלה פועלים על הפרשי טמפרטורה אשר כבר קיימים בין גושי אוויר באטמוספירה. על מנת שסופה טרופית תמשיך לחיות ולפעול, היא חייבת להימצא מעל מקור מים חמים גדול (כמו למשל האוקיינוס קרוב לקו המשווה), אשר מספק את אנרגיית החום לסופה. כאשר סופה טרופית מגיעה לאזור יבשתי, או לאזור שבו המים קרים יותר, התהליך נפסק והסופה הופכת לשקע ברומטרי רגיל (בהשראת אפיק רום שנמצא באזור, אם נמצא) או דועכת. עם זאת ייתכנו מקרים, כמו ציקלון אידאי, בהן הסופה חוזרת חזרה לאזור מעל מים חמים, ומתחזקת מחדש.
כדי שתיווצר סופה טרופית צריכים להתקיים כמה תנאים. טמפרטורת המים צריכה להיות חמה דייה, מעל 26 מעלות, כדי שתיווצר התאדות של המים, ולכן סופות טרופיות נוצרות כאשר יש מזג אוויר חם ובמרחק גדול מספיק מהאזור של קו המשווה. כמו כן, צריכה להיות מסת ים גדולה כדי שהתאדות המים תהפוך לסופה, ולכן סופה טרופית תיתכן רק באוקיינוסים או בחופיהם. עוד צריך שקע ברומטרי שיאפשר לאוויר לעלות למעלה כדי שיוכל להתעבות.
הסופה הטרופית מובילה אנרגיה מהאזורים הטרופיים לכיוון קווי רוחב רחוקים יותר. תהליך זה מכונה אינטראקציה טרופית-חוץ טרופית. הסופה הטרופית מעבירה אנרגיה בצורה משמעותית הרבה יותר מתופעות אחרות, כמו תמרה טרופית, למשל.
מבנה ומאפיינים
סופות טרופיות מהוות אזורים בעלי לחץ נמוך בטרופוספרה, כאשר השינויים הגדולים ביותר בלחץ מתחוללים בגבהים נמוכים בסמוך לפני השטח. הלחצים הברומטריים שנמדדו במרכזן של סופות טרופיות הם בין הנמוכים ביותר שנמדדו אי פעם בגובה פני הים. התנאים השוררים בסמוך למרכז סופות טרופיות מתאפיינים בטמפרטורה גבוהה יותר מסביבתן בכל הגבהים, על כן סופות טרופיות נקראות גם מערכות ליבה חמה – במהלך סופה טרופית הטמפרטורה בשכבות הנמוכות של הטרופוספרה גבוהות מהרגיל ב־20 עד 50 מעלות צלזיוס. רחוק יותר ממרכז הסופה ובסמוך לקרקע, לעומת זאת, הטמפרטורה נמוכה בכמה מעלות מן הממוצע בזכות כיסוי העננות והמשקעים הרבים.
שדה הרוח
שדה הרוח בסמוך לפני השטח של סופה טרופית מתאפיין בתנועת אוויר סיבובית מהירה סביב מרכז של סירקולציה תוך כדי שהוא זורם גם רדיאלית פנימה. בשפה החיצונית של הסופה, האוויר עשוי להיות רגוע באופן יחסי; אף על פי כן, עקב סיבוב כדור הארץ, לגושי האוויר שבשפה החיצונית יש תנע זוויתי מוחלט שונה מאפס. כשהאוויר זורם רדיאלית פנימה, הוא מתחיל להסתובב ציקלונית (נגד כיוון השעון בהמיספירה הצפונית ובכיוון השעון בהמיספירה הדרומית) כדי לשמר את התנע הזוויתי. הרוחות העזות המסתחררות סביב מרכז הסירקולציה הן למעשה תוצאה של ה"ניסיון" להשוואת לחצים, תוך כדי שכדור הארץ מסתובב במהירות על צירו - זרם האוויר שחותר להגיע למרכז הסופה מתערבל עם כיוון סיבוב כדור הארץ.
תופעה זו מוכרת בשם כוח קוריוליס - אפקט מדומה הנראה ככוח אמיתי. כיוון הסיבוב של הסופה נראה שונה בחצי הכדור הצפוני ובחצי הכדור הדרומי, אך הוא למעשה זהה - תמיד עם כיוון הסיבוב של כדור הארץ. קל יותר להמחיש זאת אם מדמיינים את סיבוב הכדור מזרחה: כאשר "מסתכלים" על הכדור במבט מעל הקוטב הצפוני, הסיבוב נראה נגד כיוון השעון. אך כאשר מדמיינים מבט מעל הקוטב הדרומי - הסיבוב נראה עם כיוון השעון. ברדיוס פנימי יותר, האוויר מתחיל לנסוק לקצה העליון של הטרופוספירה. הרדיוס הזה מתלכד עם הרדיוס הפנימי של חומת העין, ובו נעות הרוחות החזקות ביותר בסופה; בעקבות כך, רדיוס זה מכונה רדיוס הרוחות המרביות. לאחר שהגיע למעלה, האוויר זורם החוצה ממרכז הסופה, תוך שהוא מפיק מסך של ענני צירוס.
התהליכים שהוזכרו מקודם מניבים שדה רוח שהוא כמעט בעל סימטריה גלילית: מהירויות הרוח נמוכות במרכז, מתחזקות במהירות בעוצמתן כאשר מתקדמים החוצה לרדיוס הרוחות המרביות, ואז דועכות בצורה הדרגתית יותר עם הרדיוס. עם זאת, שדה הרוח מפגין לעיתים קרובות התנהגות מורכבת יותר שכוללת השתנות במרחב ובזמן הודות לאפקטים של תהליכים מקומיים, כמו פעילותן של סופות רעמים ואי-יציבויות אופקיות בזרימה. בכיוון האנכי, הרוחות חזקות ביותר בסמוך לפני השטח ודועכות עם הגובה בתוך הטרופוספירה.
עין הסערה
במרכזה של סופה טרופית מפותחת, האוויר שוקע במקום לנסוק. בעבור סופה חזקה מספיק, האוויר עשוי לשקוע מעל שכבה עמוקה מספיק באופן שמדכא היווצרות עננים, וכך נוצרת "עין הסערה" - עיגול סביב מרכז הסופה בקוטר של עד כמה עשרות קילומטרים ששורר בו שקט ושמש זורחת בו, אבל מסביבו נעות הרוחות העזות ביותר שעלולות לגרום את הנזקים החמורים ביותר. בעוד שמזג האוויר בעין הסערה רגוע ונינוח ונקי מעננים, הים עשוי להיות סוער ביותר; כך מתהווה מראה מוזר לעין של ים סוער ביותר ללא כל סיבה ניכרת לעין. העין היא בדרך כלל מעגלית ובעלת קוטר אופייני של 30–65 קילומטרים, אם כי יש לה תחום גדלים רחב כך שגם עיניים קטנות בעלות קוטר של 3 קילומטר וגדולות עד כדי קוטר של 370 קילומטר נצפו.
השפה החיצונית המעוננת של העין נקראת "חומת העין". חומת העין בדרך כלל מתרחבת עם הגובה, ומקבלת צורה שמזכירה אצטדיון כדורגל; תופעה זו ידועה כ"אפקט האצטדיון" (stadium effect). חומת העין היא האזור שבו מצויות מהירויות הרוח הגבוהות ביותר, האוויר נוסק במהירות הרבה ביותר, העננים נחים בגובה מרבי בשמיים, ונפילת המשקעים היא אינטנסיבית ביותר. נזקי הרוח הגדולים ביותר מתחוללים כאשר חומת העין של סופה טרופית חולפת מעל הקרקע.
פיזיקה ואנרגטיקה
שדה הרוח התלת-ממדי בסופה טרופית ניתן לפירוק לשני מרכיבים: "סירקולציה ראשית" ו"סירקולציה משנית". הסירקולציה הראשית היא החלק הסיבובי של זרימת האוויר; היא לגמרי מעגלית. הסירקולציה המשנית מייצגת את חלק המפנה (פנימה-מעלה-החוצה-מטה) של הזרימה; היא בכיוונים הרדיאליים והאנכיים. הסירקולציה הראשית חזקה ונרחבת יותר, מהווה את חלק הארי של שדה הרוח בגובה פני הים, ואחראית לעיקר הנזקים שסופה טרופית גורמת, בעוד שהסירקולציה המשנית איטית יותר אך מושלת באנרגטיקה של הסופה.
הסירקולציה המשנית כמנוע קרנו עצום
מקור האנרגיה הראשי של סופה טרופית הוא החום מהתאדותם של מים מפני השטח של אוקיינוס חמים, שקודם לכן חומם על ידי אור השמש. האנרגטיקה של מערכת הסופה כולה ניתן לאידיאליזציה כמנוע קרנו אטמוספירי. ראשית, אוויר הזורם בסמוך לפני הים צובר חום הודות להתאדות המים בטמפרטורה של פני האוקיינוס החמים (במהלך ההתאדות, האוקיינוס מתקרר והאוויר מתחמם). שנית, האוויר המחומם, שנמצא באזור בעל מפל טמפרטורה אטמוספירי שתומך בזרמי קונבקציה והיווצרות משקעים (כלומר באזור בו האוויר לא יציב), מטפס מעלה ומתקרר (תהליך הטיפוס מתחולל בתוך גבולות עין הסערה) בעודו משמר את תכולת החום הכוללת (החום הכמוס של אדי המים מומר לחום מורגש במהלך התעבותם). שלישית, האוויר זורם החוצה ומאבד חום דרך קרינה תת-אדומה לחלל בעוד הוא שומר על טמפרטורה קבועה שערכה עומד על טמפרטורת הטרופופאוזה הקרה. רביעית, האוויר מתמוכך בגבולה החיצוני של הסופה, תוך שהוא משמר את תכולת החום הכוללת. התהליך התרמודינמי כולו מצומד לפיכך לשני מאגרי חום: מאגר תחתון בטמפרטורת פני הים ומאגר עליון בטמפרטורת הטרופופאוזה. החלקים הראשון והשלישי של התהליך הם איזותרמיים, בעוד החלקים השני והרביעי הם איזנטרופיים. נקודת המבט של מנועי קרנו מאפשרת להטיל חסם עליון תאורטי למהירות הרוח המקסימלית שיכולה להתקבל במהלך סופה טרופית נתונה.
מדענים מעריכים שסופה טרופית משחררת אנרגיית חום בקצב שבין 50 ל-200 אקסג'אול (10^{18} ג'אול) ליום, הספק ששקול ל-10^{15} ואט. קצב שחרור האנרגיה הזה שקול ל-70 פעמים צריכת האנרגיה העולמית של בני אדם ול-200 פעמים צריכת האנרגיה החשמלית העולמית, או לפיצוץ פצצת גרעין בעוצמה של 10 מגהטון כל 20 דקות.
העוצמה הפוטנציאלית המרבית
הודות לחיכוך עם פני הים, הזרימה פנימה משמרת רק באופן חלקי את התנע הזוויתי. לפיכך, הממשק אטמוספירה-פני ים מתפקד הן כמקור (התאדות) והן כבור (חיכוך) עבור האנרגיה במערכת. עובדה זאת מובילה לקיום של חסם עליון תאורטי על הרוח החזקה ביותר שסופה יכולה להכיל. מכיוון שקצב האידוי של מים מפני הים גובר ליניארית עם מהירות הרוח (בדיוק כשם שיציאה מבריכה מרגישה קרה בהרבה כאשר מנשבת רוח), מתקבל משוב חיובי לקלט האנרגיה למערכת. מצד שני, השחיקה האנרגטית עקב החיכוך בממשק בין הים לאטמוספירה גדלה לפי החזקה השלישית של מהירות הרוח, כך שבמהירות רוח גבוהה מספיק שני האפקטים מאזנים זה את זה. החסם העליון המתקבל על מהירות הרוח ידוע כ"עוצמה פוטנציאלית מרבית", v_p, והוא נתון בנוסחה:
כאשר T_s היא טמפרטורת פני הים, T_0 היא טמפרטורת הטרופופאוזה, \Delta k הוא ההבדל באנתלפיה בין פני השטח לבין האוויר, ו־C_k ו־C_d הם מקדמי התחלופה המשטחיים של האנתלפייה והתנע, בהתאמה. ההפרש בין אנתלפיית האוויר לפני המים נלקח כ־ כאשר k^{*}_s היא אנתלפיית הרוויה של האוויר בטמפרטורת פני הים ובלחץ ששורר בפני הים (כלומר האנתלפייה עבור גוש אוויר לח בעל לחות יחסית של 100%) ו־k היא האנתלפייה של שכבת הגבול של האוויר (שבאה במגע עם פני הים).
העוצמה הפוטנציאלית המרבית היא בעיקרה פונקציה של סביבת הרקע בלבד (כלומר הסביבה ללא הסופה הטרופית), ולכן הגודל הפיזיקלי התאורטי הזה (העוצמה הפוטנציאלית המרבית) משמש כדי לקבוע אלו אזורים על כדור הארץ יכולים לתמוך בסופות טרופיות בעוצמה נתונה, ואיך האזורים התומכים הללו יכולים להשתנות עם הזמן. באופן ספציפי, לעוצמה הפוטנציאלית המרבית יש שלושה רכיבים מרחביים, אבל השתנותה במרחב ובזמן היא בעיקר הודות להשתנות של הבדלי האנתלפייה בין פני הים לאוויר \Delta k.
גזירה
ניתן לראות בסופה טרופית סוג של מנוע חום שממיר אנרגיית חום הנקלטת מפני הים לאנרגיה מכנית בדמות הזרימה הסיבובית של האוויר (הסירקולציה הראשית) כנגד החיכוך עם פני הים. בשיווי משקל, קצב התפוקה האנרגטי במערכת משתווה לקצב אובדן האנרגיה עקב חיכוך בפני השטח, כלומר
קצב אובדן האנרגיה ליחידת שטח עקב החיכוך, W_{out}, הוא
כאשר \rho היא צפיפות האוויר, ו־|u| היא מהירות הרוח בסמוך לפני השטח.
קצב הפקת האנרגיה ליחידת שטח, W_{in}, הוא
כאשר \epsilon היא נצילות מנוע החום ו־\Q_{in} הוא הספק היצירה של חום ליחידת שטח. בהינתן שסופה טרופית ניתנת לאידיאליזציה כמנוע קרנו, הנצילות של מנוע קרנו ניתנת בנוסחה
חום (אנתלפייה) ליחידת מסה ניתן בנוסחה
כאשר C_p הוא קיבול החום של האוויר, T היא טמפרטורת האוויר, L_v הוא החום הכמוס של האידוי, ו־q הוא ריכוז אדי המים. האיבר הראשון באגף ימין מייצג את החום המורגש (sensible heat) והאיבר השני את החום הכמוס.
ישנם שני מקורות של קלט חום. המקור הדומיננטי הוא זה הנובע מהתאדות המים. הנוסחה האווירודינמית לקצב החימום ליחידת שטח, Q_{in:k}, היא
כאשר מייצג את הבדלי האנתלפייה בין משטח האוקיינוס לאוויר מעליו. המקור השני הוא החום המורגש הפנימי הנוצר עקב השפעת החיכוך (ששווה ל-W_{out}) שמתחוללת בפני הים שבתוך גבולות הסופה הטרופית, כך שחום זה ממוחזר אל המערכת.
לפיכך, קצב התפוקה האנרגטי הכולל ליחידת שטח הוא
הצבת ו- (כלומר שעיקר מהירות הרוח נובע מהרכיב הסיבובי; הרכיב הרדיאלי זניח) מובילה לנוסחה ל־v_p שניתנה מקודם.
הסירקולציה הראשית: רוחות מסתחררות
זרימת הסחרור הראשית בסופה טרופית נשלטת על ידי חוק שימור התנע הזוויתי. אף על פי שבתחילת התהוות הסופה התנע הזוויתי של גושי האוויר יחסית למרכז הסופה הוא אפס, ההשפעה של כוח קוריוליס (הנובע מכך שהסופה מתחוללת במערכת ייחוס מסתובבת – כדור הארץ עצמו) מטה את כיוון זרימת האוויר. נקודת מבט שקולה, אך לצרכים מסוימים נוחה יותר, מגולמת במה שמכונה במטאורולוגיה "חוק שימור הערבוליות הפוטנציאלית" ; עקב סיבוב כדור הארץ גושי האוויר ניחנים במידה מסוימת של ערבוליות ביחס לאנך המקומי לפני כדור הארץ; זאת בדומה לסיבוב של גוף קשיח, שבמסגרתו עצם השומר על החזית שלו כך שתצביע תמיד לכיוון הציר סובב גם סביב עצמו (בנוסף לסיבוב מרכז מסתו סביב הציר). "חוק שימור הערבוליות הפוטנציאלית" קובע שעבור גוש אוויר בעובי נתון, הסכום של ערבוליותו העצמית הטבעית (בגלל סיבוב כדור הארץ) ושל ערבוליותו הציקלונית, קבוע. לפיכך, כיוון שערבוליות עצמית זאת מרבית בקטבים ואפסית באזור קו המשווה, כל תנועה של גוש אוויר מקו רוחב אחד למשנהו תאלץ את הגוש לפתח תנועת סירקולציה ביחס לאנך המקומי כדי "לפצות" על שינוי הערבוליות העצמית, בהתאמה עם שימור הערבוליות. מתמטית, התנע הזוויתי הסגולי הכולל על כוכב לכת מסתובב M ניתן בנוסחה: