cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כלב זאב (סרט)
לאחר צאת הסרט הופקה סדרת טלוויזיה בשם "כלב הזאב הצעיר", המגוללת את קורותיו של כלב הזאב בצעירותו. מהווה פריקוול לסרט.
תקציר עלילת הסרט
ילד קטן עד לטבח של הוריו, משפחתו וכל השבט שלו, על ידי ברון דמים זדוני.
שנים רבות מאוחר יותר, הילד הפך לגבר מצולק, מומחה באומנות החרב וחברו הטוב ביותר של העטלף. יחד עם חיית המחמד העכברית הזו, הוא יוצא למצוא נקמה ובדרך הופך לשומר ראשה של נסיכה יפהפייה שמתאהבת בו.
הפקה
זכויות ההסרטה של הספר נרכשו מידי המחברת מריה סמיונובה על ידי אולפני סנטרל פרטנרשיפ כבר בשנת 2000 ומונה במאי לסרט, אך ההפקה התעכבה.
בשנים 2005-2006, הבמאי ניקולאי לבדב נשכר לביים ניסיון נוסף. הוא נרתם לכתיבת התסריט ועבד במשך שעות בצמוד למחברת הספר.
צילומי החוץ נערכו בסלובקיה כשצילומי הפנים נערכו באולפני מוספילם.
חיסון
חיסון הוא אמצעי ריפוי מונע, שמונע השפעה של גורמים מזיקים לבריאות כמו נגיפים ומחלות שונות, לפני שהם פוגעים בגוף. תכלית החיסון היא לאמן את מערכת החיסון וללמד אותה להכיר מחוללי מחלות (פתוגנים), שהמערכת אינה ערוכה להתמודד מולם.
חיסונים נחשבים ממצילי החיים הגדולים בתולדות האנושות. על פי הערכות, חיסונים הצילו ממוות למעלה מ-20 מיליון איש בין השנים 2001 ל-2015 בלבד, ולפי הערכות אחרות מדובר על הצלה ממוות של כשני מיליון איש בכל שנה. לאורך השנים מספר האנשים שניצלו ממוות בזכות חיסונים מגיע למאות מיליונים.
חיסונים מוערכים גם כהקלה כלכלית משמעותית, שכן הם חוסכים טיפולים רפואיים ושימוש בתרופות יקרות, בעוד שעלות החיסון עצמו בדרך כלל נמוכה.
אופן הפעולה של חיסונים הוא הכנת המערכת החיסונית הטבעית להתמודדות עם מזיקים זרים לה. בגוף האדם פועלת המערכת החיסונית הטבעית, שלאורך חיי האדם נתקלת בגורמים שונים ולומדת לזהות אותם ולסווגם כמזיקים, או כבלתי מזיקים. כשהגוף מזהה גורם כמזיק, הוא מפתח נוגדנים. הנוגדנים נצמדים ישירות לפולשים ויכולים להאט את התקדמותם, להפעיל מערך משלים, ולשמש כאמצעי סימון המאפשרים לתאי הדם הלבנים לזהות ולתקוף את הפולש. על מנת לקבל מערכת הגנה טבעית יעילה, נדרשים נוגדנים ייחודיים נגד כל סוג פולש.
מרבית החיסונים פועלים באמצעות החדרה לגוף של תרכיב-חיסוני: חלקים מהגורם-המזיק או את הגורם השלם כשהוא מומת או מוחלש. זאת מתוך כוונה שהמערכת החיסונית תלמד לזהות אותו כמזיק (זיהוי אנטיגני) ובעקבות זאת תייצר נגדו נוגדנים ותאי זיכרון ייחודיים לו. ברוב החיסונים, התרכיב המוחדר לא גורם להופעת המחלה כלל, אך לעיתים מופיעה מחלה קלה או תסמינים שנזקם אמור להיות קטן משמעותית מהנזק שגורמת התפרצות ממשית של המחלה. חיסון מסוג זה נקרא חיסון פעיל. הרופא הבריטי אדוארד ג'נר פיתח את החיסון הפעיל הראשון בעולם ב-1796.
בחיסון סביל, לעומת זאת, מחדירים אל הגוף נוגדנים באופן ישיר; חיסון כזה מתבצע כשיש צורך לטפל באופן מיידי בזיהום חמור; במצב כזה הזמן יקר ולא ניתן לחכות עד שהגוף ייצר בעצמו נוגדנים, כפי שמתרחש בחיסון פעיל.
ישנן מחלות עבורן מספיק חיסון בודד או סדרת חיסונים בודדת, והנוגדנים נשארים בגוף למשך כל החיים. אולם ישנן מחלות שהגוף שוכח אותן ולכן נוצר צורך לחזור על החיסון מדי כמה שנים, ואף מדי חודשים.
היות שכל אזור גאוגרפי בעולם שונה ממשנהו מבחינת אוכלוסיית בני האדם, הצמחים, החיידקים וכל הסביבה הביולוגית, אדם הגדל כל חייו באזור מסוים עלול להיות חשוף יותר למחלות באזורים בהם הוא לראשונה מבקר. לכן, לפני נסיעות למקומות מרוחקים, במיוחד כאלה שהתברואה בהם לוקה, נהוג להתחסן לפני נסיעה למדינה או יבשת זאת וכל קופות החולים ממליצות על חיסונים אלו.
הישג בולט של השימוש בחיסונים הוא חיסון נגד אבעבועות שחורות שהביא לחיסולה המוחלט של מחלת האבעבועות השחורות, שלבדה קטלה למעלה מ-300 מיליון איש. הישג נוסף הוא צמצום דרמטי במספר מקרי מחלת הפוליו, אשר שיתקה והרגה כחצי מיליארד איש. כיום הצטמצם המספר לכמה מאות מקרים בשנה בלבד.
היסטוריה
כבר לפני אלפי שנים ניסו בני האדם להתמודד עם מחלות קשות. הסינים השתמשו בווריאולציה (Variolation), תהליך הנקרא על שמה של מחלת האבעבועות השחורות (Variola). במאה ה-15 היה נוהג לקחת מחולי אבעבועות שחורות גלד של פצע מגופם, ולהפכו לאבקה. זו ניתנה לשאיפה לאנשים בריאים אשר נטו להידבק במחלה רק באופן קל יחסית. תהליך הוריאולציה הגיע לארצות אירופה רק במאה ה-18.
את המושג תרכיב יצר רופא מאנגליה בשם אדוארד ג'נר, בסוף המאה ה-18. הביולוג והאימונולוג הצרפתי לואי פסטר התבסס על עבודתו של ג'נר ויצר תרכיבים נגד המחלות כולרה, אסכרה, שנית וכלבת. במאה ה-20 פותחו חיסונים רבים, וביניהם שעלת ופוליו, בעיקר בארצות הברית.
חיסונים בישראל
משרד הבריאות ממליץ על מספר חיסונים שחלקם ניתנים במספר מנות (21 מנות חיסון בסה"כ). שיעור הילדים המקבלים את חיסוני השגרה בישראל הוא מהגבוהים בעולם, אף שקבלת חיסון אינה חובה על-פי חוק (נכון ל-2004, שיעור המחוסנים באוכלוסיית הילדים בישראל עומד על 92%-97%). בדצמבר 1989 נחקק חוק ביטוח נפגעי חיסון, התש"ן-1989, שמכוחו הוקמה ועדה מיוחדת לקביעת פיצויים לנפגעי חיסון והוקמה קרן פיצויים לנפגעי חיסון. כדי להתמודד עם התופעה של הורים שאינם מחסנים את ילדיהם החליטה המדינה, במסגרת חוק ההסדרים 2009, להטיל סנקציות על הסרבנים ולשלול מהם חלק מקצבת הילדים של המוסד לביטוח לאומי. החוק היה אמור להיכנס לתוקפו בתחילת מרץ 2011. שלושה ארגונים עתרו לבג"ץ בעקבות החלטה ממשלה זו ובג"ץ דחה את העתירות. למרות זאת החליטה שרת הבריאות, יעל גרמן כי תבטל את הפחתת הקצבאות לילדים שלא חוסנו כנדרש.
חיסונים נוספים
בנוסף לחיסוני השגרה הנהוגים בישראל, ממליץ משרד הבריאות על מתן חיסון לאנשים הנוסעים לחו"ל (בעיקר מדינות העולם השלישי כמו: הודו, תאילנד ועוד). חלק מהחיסונים המומלצים הם נגד המחלות: קדחת צהובה, דלקת מוח יפנית, כולרה, טיפוס הבטן, הפטיטיס A, הפטיטיס B, אסכרה, צפדת ומנינגוקוקוס (חיידק הגורם לדלקת קרום המוח).
חיסונים ביהדות
מבחינה הלכתית: לפי רוב מוחלט של פוסקי ההלכה חובה להתחסן. לפי רבי יצחק זילברשטיין, גם אם חצי מהרופאים היו סבורים שהנזק של החיסונים גדול מהתועלת, עדיין יש חובה להתחסן. כי בסופו של דבר צריך ללכת על פי החלטת הממשלה ורשויות הבריאות, זאת על פי שולחן ערוך הרב שפוסק ש"רופא שניתנה לו הרשות לרפאות" זהו רופא שהוסמך על ידי הממשלה. ואפילו שרופאים אומרים שיש סיכונים בחיסונים ותופעות לוואי וכדומה - עדיין יש להתחסן, על פי הכלל המופיע בגמרא, שיותר יש לו לאדם לשמור עצמו שלא יזיק משלא יוזק.
התנגדות לחיסונים
קבוצות שונות מתנגדות לחיסונים. יש המתנגדים משיקולים מוסריים ואתיים, ויש המטילים ספק ביעילות או בבטיחות של החיסונים, וטוענים כי יש אלפי מאמרים המראים על נזק כלשהו הנגרם מחיסונים. לטענת המתנגדים משיקולי יעילות, החיסונים אינם מספקים הגנה יעילה. יש המנסים לקשור בין מספר חיסונים וביניהם חיסון כנגד חזרת, וחיסון כנגד הפטיטיס, שהכילו את החומר המשמר תיומרסל לבין אוטיזם;
טענה נפוצה היא שחיסונים הם קונספירציה של חברות התרופות. טענה זו מופרכת, שכן רווחי החיסונים אפסיים לעומת הרווחים מתרופות לטיפול במחלות אותן החיסונים מונעים.
יש גם דתות וכתות המתנגדות לחיסונים בטענה שהם סותרים את עקרונותיהם, וכן קבוצות פוליטיות הטוענות שחיסון כלל האוכלוסייה נוגד את חופש הפרט. בקרב החרדים בישראל ישנן קבוצות המסרבות להתחסן, אולם בעקבות מגפת החצבת בסוף 2007, עלתה בקהילה זו המודעות לנושא החיסונים.
הזרם המרכזי ברפואה המודרנית גורס כי מתן חיסונים מונע סבל ומקטין מקרי מוות, והתועלת שבהם עולה עשרות-אלפי מונים בהרבה על הסיכונים ועל התגובות השליליות לחיסון. לכן במספר מדינות בעולם הרשויות משתמשות באמצעים כדי לכפות חיסונים. בארצות הברית ברוב המדינות אי אפשר לרשום ילדים לבית ספר ללא הצגת פנקס חיסונים מלא (החוק מאפשר פטור מחיסונים על רקע רפואי בכל המדינות, ומשנת 2006, ניתן לקבל פטור מטעמים דתיים ב-48 מדינות או אמונות אישיות ב-19 מדינות התנגדות לחיסונים). באוסטרליה הרשויות מתנות קצבאות והטבות מס בביצוע חיסונים החל מאמצע 2015.
טענות בדבר קשר בין חיסונים ואוטיזם, והפרכתן
בשנת 1998 פרסם החוקר אנדרו וייקפילד (ועמיתים) מחקר שעסק ב-12 ילדים, רובם אוטיסטים ברמות שונות, שאובחנו זמן קצר לאחר קבלת החיסון המשולש לחצבת, אדמת, וחזרת. במסיבת עיתונאים ב-1998, הציע וייקפילד כי עדיף לתת לילדים את החיסון בשלוש מנות נפרדות, במקום חיסון בודד. הצעה זו לא נתמכה על ידי המחקר שפרסם. מחקרים נוספים, שעברו ביקורת עמיתים, וסקרו קבוצות גדולות בהרבה, לא מצאו כל קשר בין החיסון לאוטיזם. חוקרים ורופאים רבים ביקרו את וייקפילד על דרך פעולה שאיננה מדעית, ועל כך שגרם לירידה בשיעורי החיסון וגם בענייני אתיקה, בנוגע לדרך ביצוע המחקר.
בשנת 2004, עשרה מתוך שלושה עשר הכותבים העמיתים של המחקר משכו רשמית את תמיכתם בפרשנות לפיה החיסון עלול לגרום לאוטיזם. המרכז לבקרת מחלות (CDC) בארצות הברית, האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית ושירות הבריאות הלאומי של הממלכה המאוחדת (בריטניה) הסיקו כי אין כל ראיה לקשר בין החיסון המשולש לאוטיזם. סקירה מערכתית של ספריית קוקרן מצאה כי אין קשר אמין בין החיסון לאוטיזם, ושהחיסון מונע מחלות בעלות סיכון משמעותי לסיבוכים ומוות. לפי הסקירה, הפגיעה באמון הציבור ביחס לחיסון המשולש פגעה בבריאותו. ב-2 בפברואר 2010 מחק כתב העת Lancet מהארכיון את מאמרו של וייקפילד. הגורמים למחיקה היו ממצאים שהראו כי וייקפילד קיבל שוחד בעבור הטיה מכוונת של המחקר, ומחקרים מאוחרים שלא הצליחו לחזור על תוצאותיו.
רישיון הרופא של וויקפילד נשלל בשנת 2010 עקב חשיפת מחקרו כשגוי, מוטה ומזיק.
גם בשנים שלאחר מכן, לצד הקונצנזוס הרחב במחקר לפיו אין קשר בין חיסונים ואוטיזם, ממשיכים חוקרים שונים לבדוק את הנושא באופן פרטני, ותוצאותיהם המצטברות של המחקרים השונים מחזקים את העדויות לחוסר הקשר בין החיסונים הנבדקים לאוטיזם.
תיומרסל
תיומרסל הוא חומר משמר אנטי-פטרייתי, המשמש בכמויות קטנות בכמה חיסונים המשמשים למספר מנות, כדי למנוע זיהום. למרות יעילות התיומרסל, השימוש בו שנוי במחלוקת מכיוון שהוא מכיל כספית. בשנת 1999 ביקשו המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן והאקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים מיצרני החיסונים להסיר את החומר בהקדם האפשרי, במסגרת עקרון הזהירות המונעת. נכון לשנת 2017, תיומרסל אינו משמש בחיסונים הנפוצים בארצות הברית ובאירופה, למעט בחלק מחיסוני השפעת (ייתכנו כמויות מזעריות בכמה חיסונים עקב תהליכי הייצור, בשיעור שלא עולה על 1 מיקרוגרם, כ-15% מצריכת הכספית הממוצעת לבוגר בארצות הברית, ו-2.5% מהכמות אותה מחשיב ארגון הבריאות העולמי לסבילה). הסרת החומר עוררה חשש שתיומרסל קשור לעלייה בשיעורי האבחנה של אוטיזם, אך החשש הופרך, מכיוון ששיעורי האוטיזם המשיכו לעלות גם לאחר הסרת תיומרסל מחיסוני הילדות. אין כעת (2017) ראיות מדעיות מקובלות לטענה שחשיפה לתיומרסל גורמת לאוטיזם.
נזקי תנועת ההתנגדות לחיסונים
בעקבות טענות השווא נגד חיסונים חלה ירידה בשיעור המתחסנים בעולם המפותח, ועימה עלייה בשיעורי התחלואה. התפרצויות של מחלות התחוללו במדינות רבות בעולם המפותח, והנתונים מראים בבירור כיצד במדינות בהן תנועות ההתנגדות לחיסון הפחיתו את שיעור המתחסנים, עלתה התחלואה פי 10 עד פי 100 בהשוואה למדינות בהן שיעור המתחסנים נותר יציב. מגמות של הימנעות מחיסון גרמו גם לחזרתן של מחלות לאזורים מהן מוגרו, כך למשל בספרד נרשמו מקרי דיפתריה לאחר למעלה מ-20 שנים, לאחר ירידה בשיעור קבלת החיסון.
בתגובה לירידה בשיעורי החיסון, החלו מדינות שונות להחמיר עם הורים שסירבו לחסן את ילדיהם. באיטליה נקבע שאי מתן חיסון היא עבירה על החוק, וחל איסור על ילדים לא מחוסנים ללכת לגנים ולבתי ספר. באוסטרליה הוטלו סנקציות כלכליות על הורים שנמנעו ממתן חיסון ונאסרה הגעת ילדים שאינם מחוסנים לגנים ולבתי ספר. בחלק מהמקרים הועמדו הורים לדין עקב מות ילדיהם בשל אי מתן חיסון.
חסינות העדר ותוצאות הפגיעה בה
חסינות העדר מסייעת במניעת הדבקה מאלו שהמערכת החיסונית שלהם פגועה (בשל מחלה אוטואימונית או בשל טיפול רפואי, כגון לאחר השתלת איברים וכימותרפיה לחולי סרטן) או אלו שמתן החיסון לא חולל אצלם תגובה אימונולוגית (עד 20% ממקבלי החיסון, בתלות בסוג החיסון). חסינות העדר פועלת על ידי צמצום מקרי החשיפה לפתוגנים, אך דרוש שיעור מתחסנים גבוה על מנת שהיא תפעל. כתוצאה מהירידה בשיעורי החיסון חלה פגיעה בחסינות העדר, וכתוצאה מכך נחשפה האוכלוסייה הפגיעה להדבקות, חולי ומוות.
מיזם מחוסגן
מיזם מחוסגן הוקם בישראל בשנת 2018 על מנת להילחם בתופעה של ילדים לא מחוסנים. פעילותו של המיזם היא ליווי רפואי של גני ילדים, על מנת לוודא כי כל הילדים מחוסנים. מתנדב של מחוסגן (רופא, אח או סטודנט לרפואה) מגיע לגן הילדים ובודק פנקסי חיסונים. במידת הצורך הוא גם נפגש עם הורים חוששים ומשכנע אותם לחסן. את המיזם הקימו איתי ברשדסקי, מנהל רשת גנים, ד"ר ליאור אונגר, וד"ר מאיר עזרא אליה, ואליהם הצטרפה כמנכ"לית סתו אברהמי. על פי אתר המיזם, כחודשיים מהקמת המיזם יותר מ-260 גנים הצטרפו ליוזמה, ולמעלה ממאה מתנדבים מתחום הרפואה ליוו את הגנים הללו. רבים מהמתנדבים פעילים גם בהפעלת אתר מדעת, וקבוצת הפייסבוק "מדברים על חיסונים", שם הם מסבירים על בטיחות החיסונים, אל מול פונים מודאגים.
ג'יימס מגנוסן
ג'יימס מגנוסן (באנגלית: James Magnussen; נולד ב-11 באפריל 1991) הוא שחיין אוסטרלי, פעמיים ברציפות אלוף העולם (שנגחאי 2011 וברצלונה 2013), במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי ובעל התוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים במשחה זה (47.10 שניות). בעל שתי מדליות אולימפיות (לונדון 2012), כסף וארד. הוא האוסטרלי הראשון שמחזיק בתואר אלוף העולם במשחה היוקרתי של 100 מטר חופשי.
ביוגרפיה
מגנוסן נולד בפורט מקווארי בניו סאות' ויילס. הוא מתאמן בסידני בהדרכתו של ברנט בסט.
אלוף עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכה מגנוסן בשלוש מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.63 שניות, לפני ברנט היידן מקנדה (47.95 שניות) וויליאם מיינר מצרפת (48:00 שניות) ובכך היה לאוסטרלי הראשון שהחזיק בתואר אלוף העולם במשחה היוקרתי של 100 מטר חופשי. הוא זכה במדליית זהב נוספת במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם מת'יו טרגט, מת'יו עבוד ואיימון סאליבן בתוצאה של 3:11.00 דקות, לפני צרפת (3:11.14 דקות) וארצות הברית (3:11.96 דקות). כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 47.49 שניות. תוצאה זו הייתה המהירה ביותר בעולם שנקבעה ללא שימוש בחליפות השחייה שהוצאו משימוש. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מעורב בתוצאה של 3:32.26 דקות, אחרי ארצות הברית (3:32.06 דקות) ולפני גרמניה (3:32.60 דקות). כשחיין אחרון הוא שחה את המשחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 47.00 שניות, המהירה באליפות.
באליפות אוסטרליה ב-2012 קבע במאה מטר חופשי תוצאה של 47.10 שניות, התוצאה המהירה בעולם ללא חליפה אסורה (חליפות שנאסרו לשימוש ב-2010).
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה מגנוסן בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.53 שניות, אחרי נתן אדריאן מארצות הברית (47.52 שניות) ולפני ברנט היידן מקנדה (47.80 שניות), מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:31.58 דקות, אחרי ארצות הברית (3:29.35 דקות) ויפן (3:31.26 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 11 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.00 שניות ובמקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר ביחד עם מת'יו טרגט, איימון סאליבן וג'יימס רוברטס בתוצאה של 3:11.63 דקות. כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 48.03 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכתה בברצלונה שבספרד ביולי 2013, זכה מגנוסן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי, בתוצאה של 47.71 שניות, לפני ג'ימי פייגן (47.82 שניות) ונתן אדריאן (47.84 שניות), שניהם מארצות הברית ובכך הגן על תוארו. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם אשלי דילייני, כריסטיאן ספרנגר וטומאסו ד'אורסוניה בתוצאה של 3:31.64 דקות, אחרי צרפת (3:31.51 דקות) ולפני יפן (3:32.26 דקות). כשחיין חופשי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.28 שניות. הרביעייה האמריקאית שסיימה ראשונה בפער ניכר נפסלה בשל זינוק מוקדם של שחיין החזה. נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.79 שניות ובמקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:11.58 דקות. כשחיין ראשון הוא שחה בתוצאה של 48.00 שניות.
לארה קרופט
לארה קרופט (באנגלית: Lara Croft) היא דמות בדיונית. גיבורת סדרת משחקי הווידאו "טומב ריידר" ושני סרטים בשם זה.
ביוגרפיות בדיוניות
ללארה נכתבו שלוש ביוגרפיות שונות. הביוגרפיה הראשונה נכתבה בצאת המשחק הראשון ולפיה לארה נכון לספטמבר 2018 בת 50. הביוגרפיה השנייה נכתבה כדי להתאים את לארה למשחקים חדשים בסדרה, ובכך להפוך אותה לצעירה יותר. הביוגרפיה השלישית נכתבה כדי לתת צד חדש לדמות וכדי להצעיר אותה יותר בשביל המשחקים החדשים בסדרה.
הביוגרפיה הראשונה
לארה קרופט (נולדה ב-14 בפברואר 1968) היא בתו של לורד הנשינגלי קרופט. היא גדלה באחוזה מפוארת השייכת למשפחתה וחונכה במוסדות לבני אצולה במעמדה. החל מגיל שלוש היא התחנכה על ידי מורה פרטית, ובגיל 11 עברה לבית הספר וימבלדון לבנות. בגיל 16 עברה לפנימיית "גורדונ'סטאון", שם סיימה את לימודיה בגיל 18. לאחר מכן עברה לתיכון בשווייץ, וסיימה בו את לימודיה בגיל 20.
הביוגרפיה השנייה
בביוגרפיה זו, לארה נולדה ב-14 בפברואר 1977.
לארה קרופט בתרבות
דמותה של לארה קרופט ניצבה במוקד ויכוח ציבורי על חוסר הפרופורציה בין גודל שדיה לבין מותניה הדקיקות וגופה החטוב. נטען כי עיצוב זה הופך את לארה לאובייקט מיני וסמל סקס (ביקורת דומה נמתחה בעבר על בובות ברבי). עיצוב דמותה של לארה קרופט שונה החל מ-2013, כך ששדיה הוקטנו וממדי גופה הפכו למציאותיים יותר.
באפריל 2006 זכתה דמותה של לארה קרופט לתואר "גיבורת משחקי הווידאו המצליחה ביותר בהיסטוריה" בספר השיאים של גינס.
בסרטי הקולנוע גולמה לארה קרופט על ידי השחקנית המפורסמת אנג'לינה ג'ולי, דבר שהקנה לה פופולריות נוספת.
פאבלו לדסמה
פאבלו מרטין לדסמה (בספרדית: Pablo Martín Ledesma; נולד ב-2 באפריל 1984 בלה פלדה שבפרובינציית קורדובה, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי-איטלקי המשחק בעמדת הקשר בפטרונטו. לזכותו שתי הופעות במדי נבחרת ארגנטינה.
לדסמה החל לשחק בטאז'רס, מהקבוצות הבכירות של העיר קורדובה. אחרי עונה אחת בה שיחק שני משחקים, עבר לדסמה לבוקה ג'וניורס, מקבוצות הפאר של דרום אמריקה. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה ב-12 ביולי 2003.
בוקה, בהשתתפותו של לדסמה זכתה בשלוש אליפויות, בגביע ליברטדורס, שני גביעי סודאמריקנה ובשני גביעי רקופה סודאמריקנה. ב-15 באפריל 2007 כבש לדסמה בדרבי מול ריבר פלייט שער לאחר 50 שניות מהפתיחה, שער שנחשב למהיר בתולדות משחקי הדרבי בין שתי הקבוצות.
בשנת 2012 חזר לדסמה לבוקה ג'וניורס. בינואר 2015 עבר לאתלטיקו קולון.
לדסמה הופיע במדי נבחרת ארגנטינה באפריל 2007 במשחק ההכנה לקראת הקופה אמריקה מול צ'ילה.
רכס בלו
רכס בלו (באנגלית: Blue Range; מילולית: "הרכס הכחול") הוא רכס ההרים בהרי הרוקי הקנדיים, על קו פרשת המים של אמריקה, בשטח הפארק הלאומי באנף, בדרום מערב פרובינציית אלברטה שבקנדה.
גאוגרפיה
ברכס מצויים ההרים הבאים:
מקור השם
הרכס נקרא כך בשל צבעו הכחלכל, כאשר צופים בו ממרחק.
מאנור גראונד
מאנור גראונד (אנגלית: Manor Ground) היה אצטדיון כדורגל בפלאמסטד שבלונדון, ששימש את ארסנל בין 1888 ל-1890 ובין 1893 ל-1913, לפני שהמועדון עבר לאצטדיון הייבורי.
היסטוריה
המשחק הראשון של דיאל סקוור (השם הראשון של ארסנל) נערך בדצמבר 1886 על מגרש באייל אוף דוגס. בשאר המשחקים של עונת 1886/1887 המועדון שיחק בפלאמסטיד קומון. בספטמבר 1897 הוא עבר לספורטסמן גראונד, ושיחק שם במשך שישה חודשים.
לאחר הצפתו של ספורטסמן גראונד ב-1888 המועדון עבר למאנור פילד הסמוך, כאשר זמן קצר לאחר מכן השתנה שם המקום למאנור גראונד. המגרש היה ידוע לשמצה בגלל הבוץ שהיה בו ובגלל הביוב שזרם בצדו המערבי. במאנור גראונד לא היו יציעי עמידה, והמועדון השתמש במושבים מכלי תחבורה צבאיים שהושאלו מבסיסי צבא סמוכים. המשחק הראשון של ארסנל במאנור גראונד היה נגד מילוול רוברס ב-30 במרץ 1888; המשחק הסתיים בניצחון 3 - 0 לטובת ארסנל.
ב-1890 החליטה הנהלת ארסנל להעביר את המועדון לאינוויקטה גראונד שהיה יותר מתאים לארח משחקי כדורגל, והיה קרוב מאוד למאנור גראונד. השהות באינוויקטה גראונד נמשכה שלוש שנים שבמהלכן המועדון הפך למקצועני ושינה את שמו לוולוויץ' ארסנל, והיא הסתיימה לאחר שדמי השכירות הועלו על ידי הבעלים של האצטדיון. הנהלת ארסנל רכשה את מאנור גראונד בכסף שהתקבל ממכירת מניות, והקימה יציע ראשי אחד ומספר טראסות עמידה. המועדון חזר לשחק במאנור גראונד לפני תחילת עונת 1893/1894, בדיוק בזמן לעריכת הבכורה בפוטבול ליג. ממוצע הצופים באותה עונה היה כ-6,000.
למעט שתי תקופות, מאנור גראונד שימש את ארסנל במשך עשרים שנים. הנהלת הפוטבול ליג החליטה לסגור את האצטדיון למשך חמישה שבועות בעקבות בעיות בהכלת הקהל במשחק נגד ברטון וונדררס שנערך בינואר 1894.
ב-1904 נבנה היציע השני של האצטדיון שקודם לכן היה טראסת עמידה. בנוסף, בסיום העונה המועדון העפיל לליגה הראשונה, ומספר הצופים הגיע לעיתים עד ל-20,000. אולם, מספר הצופים פחת במהירות כיוון שמאנור גראונד היה ממוקם באזור תעשייה מבודד יחסית שלא היו בו תושבים מקומיים רבים.
הנהלת ארסנל עמדה בפני פשיטת רגל ב-1910, כאשר ממוצע הצופים היה רק 11,000. לצורך השוואה, הממוצע במשחקים של צ'לסי היה 28,000. איש העסקים הנרי נוריס רכש את ארסנל, הציל את המועדון מסגירה, וכעבור שלוש שנים העביר אותו לאצטדיון הייבורי, לאחר ניסיון כושל למזג את ארסנל עם פולהאם.
המשחק האחרון של ארסנל במאנור גראונד היה התיקו 1–1 מול מידלסברו ב-26 באפריל 1913. במשחק נכחו רק 3,000 צופים. האצטדיון הוזנח לאחר עזיבת ארסנל, ולבסוף נהרס. שטחו של האצטדיון מכוסה כיום באזור תעשייה. עזיבת ארסנל הייתה אחת מהסיבות שצ'רלטון אתלטיק, מועדון מקומי נוסף, הפך למקצועני ב-1920 והיה למועדון הראשי של אזור פלאמסטיד.
מלומד
{{פירושונים|
אישים:
ראו גם
}}
מארש ראדצקי
מארש ראדצקי (בגרמנית: Radetzkymarsch) רומן פרי עטו של הסופר האוסטרי-יהודי יוזף רוט, אשר פורסם ב-1932. ברומן מתאר רוט דרך קורותיהם של שלושה דורות במשפחת טרוטה את נפילתה של האימפריה האוסטרו-הונגרית. כותרת הרומן מבוססת על המארש בעל אותו שם שחיבר המלחין יוהאן שטראוס (האב) משנת 1848; ליצירה מוזיקלית זו נודעת משמעות סמלית במהלך העלילה. בספרו קברות הקפוצינים מ-1938, שב רוט להיבטים מסוימים מעלילת רומן זה.
עלילה
הרומן נפתח עם קורותיו של הראשון מבני משפחת האיכרים טרוטה, מן הכפר הדמיוני סיפוֹליה שבסלובניה. בקרב סולפרינו מזנק סגן משנה טרוטה ומפיל את הקיסר פרנץ יוזף הראשון הצעיר, וכך מציל את חייו תוך שהוא סופג את הכדור שנועד ללבו של הקיסר. הקיסר אסיר התודה מעניק לו את העיטור הצבאי הגבוה ביותר של האימפריה, עיטור מריה טרזה, והן תואר אצולה. טרוטה מועלה לדרגת סרן ונודע עתה כ"גיבור סולפרינו". באופן אירוני חורץ מעשה זה של הקיסר את גורל המשפחה. לאחר שנישא ונהיה לאב מגלה במקרה סרן טרוטה, כי בספר הלימוד של בנו מתואר סיפור הקרב בסולפרינו באופן שקרי תוך סילוף פרטים חשובים. מזועזע הוא פונה בעניין זה לקיסר, אך תלונתו אינה מניבה את התוצאות להן קיווה, שכן הקיסר מחליט כי האמת אינה מעניינת דיה ולמעשה מוחק אותה מדפי ההיסטוריה. במקום להשיג את מטרתו, מוצא עצמו טרוטה מועלה לדרגת רב-סרן ועם תואר ברון ללא שביקש זאת. הברון טרוטה המריר עוזב את הצבא ומעתיק את מגוריו לבוהמיה.
הוא מונע מבנו מלהיכנס למסלול הצבאי, וזה ממונה ברבות הימים, בעקבות התערבותו המיטיבה של הקיסר, לשר המחוז של עיירה קטנה במוראביה. הברון טרוטה שולח את בנו שלו, קארל יוזף – שהוא נכדו של "גיבור סולפרינו" – לאקדמיה הצבאית למרות שחסרה בגבר הצעיר והעדין הן את הנועזות של סבו, והן המשמעת הנוקשה של אביו. אף על פי שההחלטה לפיה עליו להשתלב בשורות הצבא אינה עצמאית, כי אם נובעת מרצונו של אביו, קארל יוזף הולך בתלם שהתחיל עם סבו, ושמהותו חיים של שירות נאמן לקיסר. באמצעות העלילה העוקבת אחר גורלו של קארל יוזף כקצין צעיר וחסר כישרון, כולל חלקו בדיכוי אכזר ועקוב מדם של התקוממות מקומית, מצליח רוט לתאר באופן נוקב את החיים באימפריה השוקעת, תוך שהוא משכיל למהול את הביקורת החברתית החריפה, המכוונת בעיקר כלפי שורות הקצינים, בהומור ובאירוניה מושחזת. לקראת סוף הרומן, נהרג קארל יוזף במהלך הקרב הראשון שלו במסגרת מלחמת העולם הראשונה תוך כדי ניסיון להביא מים מבאר עבור חייליו הצמאים. עם מותו נגדע ענף זה של משפחת טרוטה. הדמות המרכזית ברומן של רוט קברות הקפוצינים שפורסם ב-1938 היא פרנץ פרדיננד טרוטה, שהוא אחיו של "גיבור סולפרינו".
ביקורות על הספר
מארש ראדצקי נחשב על ידי רבים לספרו החשוב ביותר של יוזף רוט. מבקר הספרות הגרמני הנודע מרסל רייך רניצקי כולל אותו בין עשרים הרומנים החשובים ביותר שנכתבו בשפה הגרמנית.
תרגום לעברית
מארש ראדצקי, תרגמה אילנה המרמן, עם עובד, 1980.
פיזה (נפה)
נפת פיזה  (באיטלקית: Provincia di Pisa) היא נפה במחוז טוסקנה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 2,448 קמ"ר, ובשנת 2005 התגוררו בה 394,101 נפש. בירתה של הנפה בעיר פיזה.
הנפה גובלת בנפת לוקה במחוז טוסקנה בצפון, בנפת פירנצה ובנפת סיינה במחוז טוסקנה במזרח, בנפת גרוסטו במחוז טוסקנה בדרום, בנפת ליבורנו במחוז טוסקנה במערב.
קרב סן מתאו
קרב סן מתאו, במסגרת מלחמת העולם הראשונה, נערך בחזית האיטלקית בין הצבא האיטלקי והצבא האוסטרו-הונגרי בפסגת ההר סן מתאו והיה הקרב שניטש במקום הגבוה ביותר בהיסטוריה הצבאית עד למלחמת קרגיל בין הודו ופקיסטן בהרי ההימליה במחוז קשמיר ב-1999.
הר סן מתאו נמצא בצפון איטליה, בחבל טרנטינו - אלטו אדיג'ה ומתנשא לגובה 3,678 מטר. בתחילת 1918 הקימו האוסטרים על פסגתו מוצב ובו תותחים שסיכנו את מעבר הצבא האיטלקי באזור. ב-13 באוגוסט 1918 כבשה יחידה אלפינית איטלקית את המוצב בהתקפת פתע. חלק מהחיילים האוסטרים נפלו בשבי והשאר נסוגו למקום נמוך יותר. כיבוש סן מתאו גרם לאוסטרים מפח נפש והם החלו לרכז כוחות להתקפת נגד. ב-13 בספטמבר 1918 פתחו האוסטרים בהפגזה כבדה על ההר ומיד לאחר מכן התקיפו 150 חיילים מהיחידה האלפינית וכבשו את ההר. התותחנים האיטלקים השיבו באש, אך בשגגה נהרגו בהפגזה גם איטלקים. עם תום הקרב נמנו לאוסטרים 17 הרוגים ולאיטלקים - עשרה.
היה זה הניצחון האחרון של הצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה. חודש לאחר מכן ניצחו האיטלקים בקרב ויטוריו ונטו והמלחמה הסתיימה.
בקיץ 2004, מתחת לפסגת ההר, נתגלו גופותיהם הקפואות של שלושה חיילים אוסטרים בתוך הקרח.
אמיך, נסיך ליינינגן
אמיך, נסיך ליינינגן (בגרמנית: Emich Fürst zu Leiningen; 18 בינואר 1866 – 18 ביולי 1939) היה נסיך ליינינגן משנת 1904 עד מותו.
ביוגרפיה
אמיך נולד ב-18 בינואר 1866 בבית אוסבורן, האי וייט, הממלכה המאוחדת, לארנסט לאופולד, נסיך ליינינגן, בנו של קרל, נסיך ליינינגן והרוזנת מריה פון קלבלסברג, ולמריה, נסיכת באדן, בתם של לאופולד, הדוכס הגדול של באדן וסופיה, נסיכת שוודיה. דרך אמו, הוא היה צאצא של מלכי שוודיה, גוסטב הרביעי אדולף וגוסטב השלישי. סבא שלו מצד האב קרל, נסיך ליינינגן, היה אחיה למחצה של המלכה ויקטוריה.
הסנדקים שלו היו דודתו של אביו, פאודורה, נסיכת ליינינגן דודו פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן (שיוצג על ידי הרמן, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג) ודודו אדוארד, נסיך ליינינגן (שיוצג על ידי ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה).
בשנת 1904 מת אביו, ואמיך ירש את תאריו. אמיך שירת בצבא הקיסרות הגרמנית, ואף הגיע לדרגת אוברסט-לויטננט, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בכמה קרבות במסגרת הקורפוס ה-18. ב-18 ביולי 1939 מת אמיך, ובנו קרל, נסיך ליינינגן ירש את תאריו.
ערוץ הילדים
הערוץ החל את דרכו כערוץ כבלים, אחד מבין ארבעת ערוצי הכבלים הראשונים בישראל ("ערוץ המשפחה" באפיק 3, לימים HOT3; "ערוץ הסרטים", לימים HOT FILMS, באפיק 4; וערוץ הספורט באפיק 5), והוקם על ידי חברות הכבלים (שמוזגו וכיום הן חברת HOT). ב-1996 עבר הערוץ לבעלות חברת "נגה תקשורת", לימים חלק מקבוצת RGE.
אמיך, נסיך ליינינגן
משפחתו
ב-12 ביולי 1894 התחתן אמיך עם פאודורה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, בתם של הרמן, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ולאופולדינה, נסיכת באדן, ממנה היו לו חמישה ילדים:
ערוץ הילדים
בשנת 2000, החל הערוץ לשדר גם בחברת הלוויין yes. ב-2016 החל מאבק משפטי בין חברת yes לבין בעלת השליטה בערוץ הילדים - R.G.E שהוביל לסיום שידורי הערוץ, וערוץ לוגי, ב-1 בינואר 2017.
עד לתחילת 2018, עת הופסקו שידורי הערוץ גם בפלטפורמת הכבלים, שידר הערוץ קרוב ל-29 שנים ברציפות בחברת הכבלים HOT. כיום משדר הערוץ באמצעות סלקום tv (שידוריו החלו בספטמבר 2017) באפיק 73 והחל מאוקטובר 2020 גם באמצעות אפליקציה ייעודית של בעלת השליטה בערוץ הנקראת "BIGI".
היסטוריה
הערוץ החל לפעול ב-8 בנובמבר 1989 ושידר במתכונת מצומצמת של כשעתיים בכל יום, ובשנתיים הראשונות התבסס בעיקר על שידורי תוכניות רכש שונות לכל אזור שידור בארץ. החל מקיץ 1991 הוכנסו בין התוכניות קטעי הגשה עם מנחים, שהראשונים מהם היו נתן ברנד, גיליה שטרן ושי אביבי אשר גילם דמויות שונות. בנובמבר 1991 קטעי המעבר הורחבו וחולקו לרצועות: רצועת הבוקר "להתלבש עם שש" ששודרה בין השעות 6:30 - 7:30 והונחתה לסירוגין על ידי עודד מנשה וגיליה שטרן אשר כעבור שנה הוחלפה על ידי אורית ירון; "נפגשים בשש" - רצועה שיועדה לילדים בוגרים יותר ושודרה בין השעות 12:30 - 14:30 על ידי אביגיל אריאלי וליאור, שידור חוזר למחרת ב-15:30; "תיבת ההפתעות" - רצועת סדרות לגיל הרך אשר הונחתה על ידי מיכל ינאי ושודרה בין השעות 14:30 - 15:30, שידור חוזר למחרת ב-17:30; "שש בפיג'מה" - רצועת ערב ששודרה בין השעות 18:30 - 20:00 והונחתה על ידי מנחי התוכנית "להתלבש עם שש".
ב-1992 עלה בערוץ מגזין הנוער "יציאת חירום" בהנחיית שרון קנטור, דן תורן ואחרים, אשר שודר בשעות הערב וכן במקביל בערוץ 3. כמו כן, פותחה רצועה ששודרה פעמיים בשבוע על ידי נתן ברנד בשם "האוניברסיטה הקטנה" ושידרה תוכניות לימודיות. בקיץ 1992 הורחבה התוכנית "תיבת ההפתעות" שם הצופים התוודעו לראשונה לדמותו של הפיל "אפילו". תוכנית זו שודרה עד 1993, אז עזבה מיכל ינאי את "תיבת ההפתעות" לטובת "גינת ההפתעות". במהלך שביתת המורים הגדולה במאי 1993, הוחלט בערוץ להעלות שידורי אולפן מורחבים תחת מסגרת הרצועה "האוניברסיטה הקטנה" (מספר שנים אחר כך ניתן שם זהה לסדרה מוקלטת בכיכובם של אסף אשתר ומשה פרסטר) שיכללו פינות העשרה לימודיות, הקרנות פרקים מסדרות חינוכיות כגון "החיים", העלאת צופים לשידור ועוד. שנתנו אלטרנטיבה לשידורי הטלוויזיה החינוכית, ולכן זכו שידורים אלה להצלחה עצומה והמנחים החלו לצבור פופולריות בקרב הילדים. בעקבות כך, הוחלט להמשיך במתכונת זו גם במהלך החופש הגדול. בין השנים 1993 ל 1995 צולמו חלק מתוכניות הערוץ באולפני "קפלן" פתח תקווה בעת שאולפני הרצליה עברו שיפוץ והרחבה.
בקיץ 1993 עלתה לראשונה התוכנית "כדור פורח" שהייתה רצף שידורים חיים מן האולפן שמטרתם להעסיק ולבדר את הילדים במהלך החופש. השידורים נמשכו מהבוקר עד הצהריים וביניהם שובצו תוכניות הרכש המוכרות. תוכנית זו שודרה עד קיץ 2005. לאור הצלחת "כדור פורח" המשיכה מתכונת זו גם במהלך שנת הלימודים בשם "הכיתה המעופפת". במסגרת שידורים אלה נוצר השעשועון "ששטוס", שפותח על ידי גיורא חמיצר, בו מתחרות כיתות שונות מבתי ספר ברחבי הארץ במטרה לזכות בפרס הגדול – טיסה ליעד במדינות העולם עם מנחי הערוץ. שעשועון זה שודר עד קיץ 2014, וחזר לעונה חדשה בביגי בשנת 2022, והוא נחשב לאחת מתוכניות הדגל של ערוץ הילדים. באותו הקיץ עלתה גם התוכנית "המחסן של כאילו" בהשתתפות אריה מוסקונה עם הבובה "אפילו", אשר בהמשך הוחלף על ידי הבובה "כמוני". תוכנית זו שודרה עד שנת 1997. בעקבות הצלחת "כדור פורח" ו"הכיתה המעופפת", בהמשך עלתה רצועת שידור יומית במתכונת דומה במהלך חופשת הפסח, אשר נקראה "שש באביב".
בשנת 1994 החלה בערוץ רצועת השידור "6+", אשר שודרה בשעות הערב המוקדמות וכללה בעיקר סדרות מיובאות מארצות הברית שהיו מזוהות עם הערוץ בתקופה זו כגון: "אריזה משפחתית", "אבא חורג, אמא חורגת", "הצלצול הגואל" ו"נשואים פלוס"; סדרות ששודרו לפני כן בערוצים אחרים, כגון: "משפחת סימפסון", "צער גידול בנות", "קרובים רחוקים מאוד", "מי הבוס?", "על טעם ועל ריח", "שלושה בדירה אחת", "משפחת קוסבי", "רוזאן", "הנסיך המדליק מבל אייר" ועוד. כמו כן החל הערוץ לשדר סדרות פעולה לילדים ונוער כגון: "פאוור ריינג'רס", "ביטלבורגס", "עולמה הסודי של אלכס מאק" ו"גולשים בזמן"; וגם דרמות לנוער כגון "בוורלי הילס 90210" ו"שולחן לחמישה". רצועת השידור "6+" שודרה עד אפריל 2001. שעות הערב והלילה שימשו לאורך כל שנות ה-90 את ערוץ 6 לרצועה שנקראה "הצגה שנייה" בה שודרו בעיקר סרטים ישנים, או סרטים שאינם נחשבים למיינסטרים.
ב-1994 עלה לאוויר משחק טלוויזיה אינטראקטיבי בשם "הוגו", שהפך ללהיט והוליד לימים תוכנית מורחבת בבקרי שבת בשם "עולמו של הוגו". בין המנחים היו גיל ססובר, נועה דיין, טל ברמן, ארז בן הרוש, נמרוד רשף ודידי דוקסין.
בקיץ 1995 החלו להתקיים מופע "עיר ערוץ הילדים", אשר נדדו בכל שבוע לעיר אחרת והועברו בשידור ישיר, בדרך כלל בימי חמישי בשעות אחר הצהריים. המופעים כללו בימות ענק שעליהן הופיעו המנחים (שבשלב זה כבר הפכו לכוכבי ילדים), רחבות משחקים, והפעלות אחרות בסימן תוכניות שונות של הערוץ.
שנות ה-90 המאוחרות
בחודש אוגוסט 1996 הועברה השליטה על תוכני הערוץ מחברת הכבלים (ICP) לידי נגה תקשורת, ובעקבות כך נעשה ניסיון לעדכן את גישת הערוץ ולפתח פורמט אינטראקטיבי יותר. שידורי "הכיתה המעופפת" הורדו מהמסך, ובמקומם עלו שידורים בשם "מרכז העניינים" אשר ניסו להתאים עצמם לתופעת האינטרנט שהחלה לתפוס תאוצה באותו זמן. במקביל, שולבו תוכניות אישיות של כוכבי הערוץ כגון: תוכנית מוזיקלית בשם "קצפת" עם מיכל ינאי (1997–1998); "ססובר 007 וחצי" עם גיל ססובר; "איתי ורבותיי" עם איתי שגב ועוד. הפורמט "מרכזעניינים" לא צלח כמצופה, וב-1997 חזרה "הכיתה המעופפת" לעונה נוספת ואחרונה. באותה שנה שודרה בערוץ גם תוכנית המערכונים "פרה פרה", מעין תוכנית המשך של "הקומדי סטור", אשר ירדה מהמסך לאחר עונה אחת.
בשנת 1998 עבר הערוץ מיתוג מחדש תחת הסלוגן "המקום האמיתי". כמו כן, באותה שנה שונתה בשנית מתכונת האולפן החי ונקראה "המגנט". שידורים אלה דמו במובנים רבים לשידורי "מרכזעניינים", ומטרתם הייתה ליצור קשר קרוב יותר אל הצופים. במקביל, הפיק הערוץ תוכניות וסדרות מקור רבות ובהן "בעקבות הסיפורים הקסומים" (בהשתתפות איתי שגב ואברהם מור), "בנדנה ג'ונס" (בכיכובה של דנה דבורין) ,"על הדרך" בהנחיית מיכל ינאי, "מוטרף" עם גיל ססובר, "7 בול" ו"גבולות בר זוהר" בהנחיית יעל בר זוהר ו"בלבלב" עם אפרת רייטן.
בשנת 1999 שודר בערוץ "הכבש השישה עשר" בהשתתפות כוכבי ערוץ הילדים: מיכל ינאי, טל מוסרי, דנה דבורין, נמרוד רשף, דורי טפר, עודד מנשה, ליאת אחירון, עדי עזרוני ואפרת רייטן. בנוסף גם יהונתן גפן שיחק את האבא ודניאל מגון שיחק את הילד.
2000–2009
שנת 2000 סימנה את תחילתו של שינוי תפיסתי רחב בשידורי הערוץ. החל משנה זו הושם דגש מרכזי על סדרות אנימה (כגון "דרגון בול Z", "פוקימון", "יו-גי-הו!", "סאקורה לוכדת הקלפים" ועוד) וטלנובלות לנוער ("קטנטנות", "פינת אור", "פטיטו", "כמעט מלאכים", "מפונקים", המורדים ברזיל, "אמיגוס", "חברים לנצח", "אמי", "פבלו ואנדריאה"). הפקות המקור התרבו החל משנה זו ועם השנים נוצרו סדרות דרמה וקומדיה מצליחות כמו "כל העולם במה", "כל שבת שנייה", "אדומות", "החבר'ה הטובים", "אין חיה כזאת", "הילדים מגבעת נפוליאון" ו"הפיג'מות", "השמיניה" ועוד. וכולן הפכו ללהיטים.
החל משנת 2000 התרבו הפקות מקוריות לחגי ישראל ומועדים לאומיים. שלוש הבולטות שבהן: "ארבעה בעקבות החג" (2001), "לחיי הערבה" (2002) ו"בית משותף" (2002).
במאי 2002 ירד משידור פורמט "המגנט" ובמקומו שידורי האולפן החלו להיקרא בפשטות "אולפן ערוץ הילדים". שידורים אלה המשיכו להוות רצף בין התוכניות, עד שבחודש מאי 2006 הפכו לתוכנית רציפה בת 25 דקות, כשבין תוכניות הרכש שודרו פריצות קצרות מן האולפן (החל מקיץ 2007 קיבלו את השם "האולפן בקטנות").
בקיץ 2003 עלתה מהדורת חדשות לילדים שנקראה "חמש וחצי", אשר שודרה מדי יום והונחתה על ידי מגיש מבוגר שלצידו מגיש ילד. בין המגישים במשך השנים ניתן למנות את ירון לונדון, אלכס אנסקי, אלי אילדיס ואברי גלעד והילדים עמליה דואק ולירון זייד. בתחילת 2006 הופקדה הפקת התוכנית בידי חדשות 10, ששינתה את שם התוכנית ל-"חמש וחצי – השבוע שהיה". את התוכנית הגיש גיא זהר, מגיש "היום שהיה" בערוץ 10.
בסוף 2003 החלו בערוץ לקיים את "טקס נבחרי הילדים" המציג את בחירות ילדי ישראל בתחומים שונים.
החל משנת 2005 החלו לחלק את הפקות המקור של הערוץ בין חברת הלוויין Yes וחברת הכבלים HOT. במהלך השנים שודרו ב-yes ההפקות "גבעת הירח", "עולם מושלם", "זומזום", "ראש גדול", "הנפילים", "אליפים", ו"דאוס". ב-HOT שודרו ההפקות "הצלצול הוא בשבילי", "24/7 - תום אבני", "חיי כלב", "השמיניה", "האי", "מנדלבאום בלש פרטי", "אלכס בעד ונגד", "גאליס", "חסמבה דור 3", ו"מה בכריש?".
במאי 2005 עזב את הערוץ עודד מנשה, המנחה הוותיק ביותר באותה עת, לאחר 14 שנים. בערוץ הופק ספיישל פרידה ממנשה בשם "לעודד באהבה", בו השתתפו רבים ממנחי הערוץ בעבר.
בשנת 2006 עלתה בערוץ התוכנית "היכל התהילה", אשר דירגה קטעי ארכיון מכל שנות הערוץ לפי נושאים שונים.
ביולי 2008 החל מחדש שידור התוכנית "מסע קיץ" בפורמט מעט שונה.
בשנת 2009 הכריז הערוץ על חגיגות 20 שנה להקמתו, ויצאו בפרויקט בחירת מנחה. בפרויקט זה הקהל עוקב אחרי מספר מתמודדים, ובוחר אחד מהם להיות המנחה החדש של הערוץ. בפרויקט זה זכה אור מאיר, שפרש לאחר חצי שנה מהערוץ. פרויקט דומה נעשה ב-2001 בו נבחרו מיקי גבע ודנה מרמור. כמו כן, במסגרת 20 שנה לערוץ, שודרו קליפים וקטעים חינוכיים שצולמו מאז תחילת פעילותו של הערוץ, וכוכבי "כמעט מלאכים" ביצעו את המנון ערוץ הילדים בעברית. עוד במסגרת 20 שנה לערוץ, עלתה באותה שנה עונה נוספת של התוכנית "היכל התהילה".
2010–הווה
בתחילת 2011 הצטרפו עודד פז ודנה פרידר לצוות מנחי הערוץ. מחט גם פרש מהנחיה בערוץ זמן קצר לאחר מכן, לאחר כ-11 שנים. גם עבור מחט הופק ספיישל פרידה, בו התארחו רבים משאר מנחי הערוץ באותה עת ומהעבר.
בראשית 2012 עלתה רצועת שידור חדשה "3 בערוץ הילדים" שהחליפה את רצועת "המקום האמיתי", ובזאת למעשה, לאחר 19 שנים, הסתיים עידן השידורים החיים היומיים בערוץ הילדים. הרצועה כוללת בין היתר את השעשועון "ניפגש בסיבוב" שבתחילת דרכו שודר כשעשועון רק בימי חג החנוכה, וגם את התוכניות "'ממצחיק", "הקול נשאר במשפחה" ו"בית ספר למוסיקה - עולים כיתה". באותה עת פרשו מהערוץ דון לני גבאי, קובי מחט ואודי ואביעד.
בקיץ 2013 עלה שעשועון חדש "הבנים והבנות", אשר החליף את פורמט "מסע קיץ". בספטמבר 2013 התוכנית "המהדורה הצעירה" של חדשות ערוץ 2 עברה לערוץ.
ב-29 במאי 2015 עזב את הערוץ המנחה הוותיק ביותר, טל מוסרי, לאחר 18 שנות הנחיה והשתתפות בסדרות הערוץ, ולצמד המנחים דנה פרידר ועודד פז הצטרף טום באום.
באפריל 2016 הושק אתר אינטרנט נוסטלגי בחסות הערוץ. באתר זה משודרות מבחר תוכניות וסדרות ששודרו בעבר בערוץ הילדים. ב-26 בנובמבר אותה שנה יצא קליפ ערוץ הילדים 2016 לשירה של עדן בן זקן "תזיזו". לראשונה בתולדות ערוץ הילדים - הקליפ היה אינטראקטיבי בו הצופה החליט מה יראה בקליפ.
שידורי הערוץ הסתיימו ב-yes ב-1 בינואר 2017 וספריית ערוץ הילדים ירדה משירות yesVOD. כמו כן, הערוץ סיים את שידוריו במסגרת HOT ב-1 בינואר 2018.
בשנים שקדמו לירידת הערוץ מפלטפורמות אלו, הערוץ שידר הפקות מקור בלעדיות רבות - בשיתוף yes, כגון "שוברי גלים" ,"משפחה שולטת", "מריו", "סופשלי", ו"Oboy"; ובשיתוף HOT, כגון "החולמים", "לה לה לנד", "גאליס" ו"פלאשבק".
במאי 2017 פורסם כי חברת פרטנר תשדר את ערוץ הילדים ב"פרטנר tv". ב-24 בספטמבר 2017 עלה הערוץ לשירות סלקום TV.
ב-30 בדצמבר 2017 שודר אירוע מיוחד בשם "השיר האמיתי" בו בוצעו מחדש כל השירים של הערוץ מכל הזמנים על ידי כוכבי הערוץ מההווה ומהעבר.
ב-1 ביולי 2018 עלה לשידור ערוץ הירו מבית היוצר של ערוץ הילדים ללקוחות סלקום tv ופרטנר tv. הערוץ מעלה תוכניות אקשן, גיבורי על והרפתקאות. הערוץ סיים את שידוריו ב-4 ביולי 2021. מה-2 בספטמבר 2018 עד לתאריך 31 בדצמבר 2018 ללקוחות HOT שודר ערוץ זה בשם "ספיד".
ב-26 בדצמבר 2019 תוכני ערוץ הילדים וערוץ לוגי חזרו לשירות ה-VOD של YES.
ב-23 בפברואר 2020 תוכני ערוץ הילדים וערוץ לוגי חזרו לשירות ה-VOD של HOT.
ב-27 באוקטובר 2020 השיקו נגה תקשורת שירות סטרימינג בשם "BIGI", הכולל את כל תוכניות המקור והרכש של ערוץ הילדים ולוגי, וגם תוכן חדש שיופק עבור השירות. בין הפרויקטים החדשים, השירות ישדר סדרה מקורית חדשה בשם "שמשון גיבור".
באוגוסט 2021 הקוסם חזי דין שב לערוץ עם תוכנית קסמים חדשה בשם "מגע קסם".
ב-24 באוגוסט 2021 נודע כי עודד פז עזב את ערוץ הילדים לאחר 18 שנה של הופעות בתוכניות הערוץ ועשור של הנחיה בערוץ.
ב-31 בדצמבר 2021 ערוץ הילדים ולוגי סיימו את שידורם בחברת פרטנר TV, אבל ניתן לראות דרך אפליקציית BIGI בהעלות של ₪9.90 לחודש.
ב-1 באוקטובר 2021 הודיע הערוץ כי השעשועון "ששטוס" יחזור לעונה נוספת שהחלה את שידוריה ב-6 בפברואר 2022.
ב-2022 עתידה לצאת עונה חדשה של "הבנים והבנות" שתקרא "הבנים והבנות: מסע".
ב-12 בפברואר 2023 פורסם בדף הפייסבוק של הערוץ כי צפוי לעלות ערוץ חדש בשם "FOMO", ב-20 בפברואר 2023 עלו לחברת HOT ארבעה ערוצים מחברת נגה תקשורת: לוגי, יויו, HOT באזז ו-FOMO. בהמשך ערוץ יויו וערוץ FOMO החלו להיות משודרות גם בסלקום TV.
הסכסוך בין yes ו-RGE והסרת ערוץ הילדים ב-yes וב-HOT
ב-11 בדצמבר 2016 נודע כי yes תסיר את ערוץ הילדים, עקב מאבק בינה לבין חברת RGE, המנהלת את ערוץ הילדים וערוצי הספורט (ספורט 5), כאשר yes סירבה להעלות את התשלום בהתאם לעליית מחירי הזכויות על הערוצים. בכך הפך ערוץ הילדים לערוץ בלעדי ב-HOT.
ב-1 בינואר 2017 ערוץ הילדים חדל להיות משודר ב-yes. אך למרות זאת הוא המשיך את שידוריו באותו יום באפיק 90 למשך מספר שעות נוספות. במהלך פרק של הסדרה ארתור באותו היום היו שיבושים בשידור. לאחר שסודרו השיבושים רצה בזמן הפרק ההודעה "מהיום ערוץ הילדים בלעדי רק ל-HOT", ולאחר כמה דקות הופסק שידור הערוץ. בשעה 12:19 סיים הערוץ את שידוריו באופן סופי ב-yes ואפיק 90 הוחשך.
מנגד, yes הודיעה כי תעלה לאוויר ערוץ חדש, בשם "yes KidZ", אשר מהווה תחליף לערוץ הילדים ומשודר במקומו באפיק 90, וניתן לה האישור להחליף את ערוץ הילדים בתנאי שיעמוד במספר דרישות של המועצה לשידורי כבלים ולוויין. הסדרות המשודרות הן בחלקן סדרות מקור (כגון "סופשלי", "ראש גדול", "מריו"), סדרות רכש (כגון "אוגי והמקקים", "שמש", "הכל הולך"), ושידורים חוזרים (של הסדרות "אליפים", "הנפילים" ו"שוברי גלים").
כמו כן, עלה ערוץ נוסף, ששמו WIZ! (מקבוצת הופ!), ומהווה תחליף לערוץ לוגי, אשר הפסיק גם הוא את שידוריו ב-yes.
בעקבות השינוי, דיווחה חברת HOT על עלייה משמעותית במספר המצטרפים אליה.
ב-27 ביולי 2017, הודיעה HOT שלא תחדש את החוזה עם ערוץ הילדים. בינואר 2018 הופסקו שידורי הערוץ גם ב-HOT, שהחליפה אותו אף היא בערוץ KidZ. בנוסף, ערוץ לוגי הוחלף בערוץ A+.
ב-30 במאי 2019 חלק מתכני הערוץ ירדו משירות ה-VOD של HOT, אך חזרו כחלק מספריית FOMO מבית ערוץ הילדים.
ב-26 בדצמבר 2019 תוכני הערוץ חזרו ל-yesVOD KIDS ול-HOT VOD YOUNG כחלק מספריית FOMO ביחד עם תוכני ערוץ לוגי.
ב-31 בדצמבר 2021 ערוץ הילדים ולוגי סיימו את שידורם בחברת פרטנר TV, אבל ניתן לראות דרך אפליקציית BIGI בהעלות של ₪9.90 לחודש.
פרשת "Oboy"
ב-6 במרץ 2018 הוחלט בערוץ לשדר את כל פרקי הסדרה מהתחלה ללקוחות סלקום tv ופרטנר tv. לאחר החלטה זו, yes הודיעה כי תתבע את ערוץ הילדים ותבטל את מועד שידור הסדרה עוד לפני תחילת שידורה בפלטפורמות האלו.
ב-29 באפריל 2018 נודע כי בית המשפט המחוזי ביטל את התביעה ואישר לערוץ הילדים לשדר את הסדרה. ב-8 באוגוסט 2018 הסתיים הסכסוך בין yes ו-RGE ונחתם הסכם לשידור הסדרה "Oboy" בכל הפלטפורמות (yes, HOT, פרטנר tv וסלקום tv).
ערוץ עשר
ב-16 במרץ 2018 פרסם ערוץ הילדים בדף הפייסבוק ובאינסטגרם כי החל מ-17 במרץ ישודרו תוכניות הערוץ בשידורי ערוץ עשר מדי שבת בבוקר. יחד עם שידורי תוכניות ערוץ הילדים, היו משודרות גם מספר תוכניות של ערוץ לוגי. בין התוכניות ששודרו במסגרת זאת ניתן למנות את "פוקימון", "אלישע", "ג'וליאן המלך" ו"ארתור". שידורים אלו הופסקו לאחר המיזוג בין רשת וערוץ עשר וחודשו בהמשך בערוץ הממוזג.
רשת מדיה
ב-14 בספטמבר 2019 ערוץ הילדים החל לשדר בערוץ רשת 13 בימי שבת בבוקר. התוכניות המשודרות הן "ארתור" ו"פוקימון". הרצועה הסתיימה ביולי 2021.
שידורי קשת
לאורך השנים היו מספר שיתופי פעולה עם "קשת" במסגרת תוכניות פריים טיים, בעיקרן ריאליטי ושעשועונים, שבהם שודרה תוכנית נלווית בערוץ הילדים ונכלל שיתוף פעולה במהלך התוכנית. בין התוכניות, "אל תפיל את המיליון", "הכוכב הבא" ו"נינג'ה ישראל". ב-9 בנובמבר 2019, יומיים לפני הבכורה הרשמית שלה בערוץ הילדים, שודרה בערוץ 12 התוכנית הראשונה של "נינג'ה ישראל ילדים", אשר מהווה את גרסת הילדים של "נינג'ה", השנייה בעולם אחרי ארצות הברית. ב-5 בינואר 2022 שודרה בערוץ 12 התכנית הראשונה של ששטוס 2022.
טלעד
בשנת 2002 שידר ערוץ הילדים את מוקדמות העונה הרביעית של תוכנית הכישרונות "בראבו". העונה שודרה כרצועת השידורים של חג החנוכה באותה שנה, כשאת תוכנית הגמר שידרו ב"טלעד".
חברת החדשות
חברת החדשות הפיקה את תוכנית האקטואליה לילדים "המהדורה הצעירה" עבור ערוץ הילדים, ששודרה בערוץ ובשידורים חוזרים במסגרת ערוץ 2, עד מעבר התוכנית לערוץ KidZ, ולאחר סיום שידוריו ב-31 בדצמבר 2020 התוכנית עברה לשדר בערוץ זום החל מ-3 בינואר 2021.
yes
למשך תקופה קצרה לאחר סגירת ערוץ הילדים ב-yes שודרו מספר מתוך הפקות המקור של הערוץ עבור yes במסגרת ערוץ yes Oh ו-yes5 ברצועת שידור שהוקדשה להפקות ערוץ הילדים ונשאה את סמל "ערוץ הילדים" בנוסף לסמל הערוץ. בנוסף, פרק 21 בסדרה Oboy שודר ב-yes Drama סמוך להסרת ערוץ הילדים מ-yes.
HOT
ב-2 בספטמבר 2018 עלה עבור לקוחות HOT ערוץ בשם "ספיד", ערוץ טלוויזיה לילדים ונוער מבית ערוץ הילדים. הערוץ משדר בכל ימות השבוע סדרות אקשן, גיבורי על, והרפתקאות שרובן סדרות רכש בין השעות 05:00-23:00 באיכות HD. הערוץ משדר גם בשמו הקודם ״ערוץ הירו״ ללקוחות סלקום tv ופרטנר tv מאז ה-1 ביולי 2018. בנוסף, משדר לראשונה את הפקת המקור "אילת" ואת דרמת הנוער המצליחה "Oboy", לראשונה בהוט. הערוץ שודר ללקוחות HOT עד 31 בדצמבר 2018.
ב-20 בפברואר 2023 העלתה נגה תקשורת ערוצים חדשים בHOT. ערוץ "באזז" משדר את שלל תוכני ערוץ הילדים. ערוץ "FOMO" משדר את סדרות המקור של נגה תקשורת וקרוי על שם ספריית ה-VOD שהייתה קיימת טרם עלייתו. ערוץ לוגי חזר לשדר ללקוחות HOT וערוץ "יויו" החדש עלה ומשדר תכנים לילדי הגן.
מיזמים חינוכיים ופרויקטים
במהלך השנים, הערוץ ביקש להעביר מסרים חינוכים לצופים באמצעות ספיישלים ארוכי טווח שכללו לרוב הקלטת שירי נושא, תוכניות מיוחדות, תחרויות והפקות מקור לקידום הנושא. להלן רשימת הפרויקטים הבולטים:
מיכל זמורה-כהן
מיכל זְמוֹרָה-כהן (1926 - 19 בינואר 2015) הייתה פסנתרנית ומוזיקולוגית ישראלית. מנהלת חטיבת המוזיקה בקול ישראל. זוכת אות יקירת ירושלים לשנת 1998.
ביוגרפיה
מיכל זמורה נולדה בירושלים, בתם של אסתר (אֶמָה) זמורה לבית הורביץ, מראשי הסתדרות נשים עבריות, וד"ר משה זמורה, משפטן, לימים ראשון נשיאי בית המשפט העליון של מדינת ישראל.
זמורה למדה בבית הספר היסודי של דבורה קָלֶן, ובשנת 1942 סיימה את לימודיה בתיכון ליד האוניברסיטה. לאחר מכן למדה באקדמיה למוזיקה בירושלים פסנתר ותולדות המוזיקה. בהמשך למדה בסמינריון הגבוה למוזיקה באוניברסיטת אופסלה בשוודיה וקיבלה תואר דוקטור למוזיקולוגיה.
מיכל זמורה נישאה ארבע פעמים: בעלה הראשון היה הכנר אלי גורן, השני היה הוויולן גדעון רהר (אבי בתה תמי), השלישי היה יצחק רול, מייסד המרכז לתערוכות וירידים ממנו נולד לה במאי התיאטרון, גדי רול, ובשנת 1966 נישאה ברביעית בחתונה קונסרבטיבית בניו יורק לחיים כהן, והייתה נשואה לו עד למותו בשנת 2002. נישואים אלה עוררו סערה, משום שהיו נישואי כהן וגרושה, האסורים על פי ההלכה. את ספרו "המשפט", שיצא לאור בשנת 1991, הקדיש לה כהן במילים: "למיכל עטרת ביתי, שתורת המשפט לא תהא לה עוד כתורת הנסתר".
זמורה-כהן ייסדה וערכה את כתב העת למוזיקה "בת קול". היא ניהלה את התזמורת הסימפונית חיפה והייתה ממקימי החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1968 התמנתה למנהלת חטיבת המוזיקה בקול ישראל ובתפקיד זה כיהנה 23 שנים. עמדה בראש מדור המוזיקה במועצה לתרבות ואמנות במשרד החינוך ובראש האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, וכן כיהנה כראש חבר השופטים בתחרות הפסנתר הבינלאומית על שם רובינשטיין.
בנוסף לפעילותה זו, הייתה זמורה-כהן פעילה בארגוני ציבור שונים, בהם ויצו, מועצת ארגוני הנשים ותנועת "סובלנות", שהייתה בין מקימיה. בשנים 1987-1988 הייתה יו"ר מועצת ארגוני נשים בישראל.
ב-2006 העניקה לה האוניברסיטה העברית בירושלים תואר דוקטור לפילוסופיה לשם כבוד "בהוקרה עמוקה על עשייתה המקיפה ורבת השנים להאדרת המוזיקה האמנותית בישראל ובהערכה רבה על הישגיה המקצועיים ותרומתה לחיים הציבוריים".
שמואל אדלברג
שמואל אדלברג (בפולנית: Samuel Adalberg; 1868 – 10 בנובמבר 1939) היה היסטוריון פולקלור יהודי פולני, ומוציא לאור של אוסף פתגמים וביטויים מן הפולקלור הפולני.
בראשית ימי הכיבוש הנאצי בפולין במלחמת העולם השנייה הוחרמה ספרייתו הפרטית בידי הנאצים אדלברג התאבד זמן מה לאחר מכן ונקבר בבית הקברות היהודי בוורשה (אוקופובה, גענשא). מקום קברו לא סומן ואינו ידוע.
סמדר שיר
סמדר שיר-סידי (נולדה ב-10 בספטמבר 1957) היא סופרת, עיתונאית, מחזאית ופזמונאית ישראלית. כתבה למעלה מ-400 ספרים.
ביוגרפיה
שיר נולדה בשם סמדר שיינמן וגדלה בתל אביב. אמה הייתה מורה ואביה היה מהנדס. היא בוגרת בית הספר התיכון הדתי "צייטלין" ולימודי ספרות ופילוסופיה כללית באוניברסיטת תל אביב.
שיר החלה לכתוב בגיל 5 ובגיל 8 הייתה ע"ק (עיתונאית קטנה) בשבועון הילדים "הארץ שלנו" ומאוחר יותר הייתה כתבת נוער ב"מעריב לנוער". את ספרה הראשון, "מונולוגים של נערה", כתבה בגיל 16. היה זה ספר שירים, אשר בעקבותיו כתבה במעריב לנוער את המדור "דברים קטנים" - אשר בעקבותיו ערכה במעריב לנוער מדור בשם זה, ובעקבותיו יצאו לאור הספרים "שירי רחוב", "עוד שירי רחוב", "עלא כיפאק", "שירים זרוקים" ו"דברים קטנים ומדליקים". את שם העט סמדר שיר (שנהפך לאחר מכן לשמה הרשמי) בחרה בעצת הסופרת תרצה אתר כדי שבבית הספר הדתי לא ידעו שהיא כותבת בעיתונים חילוניים. הקשר שלה עם הקוראים הצעירים העמיק אחרי שהפכה לאם בעצמה, ובעקבות כך כתבה ספרים וסדרות שמיועדים לילדים כמעט מגיל אפס. בכך הפכה לאחת מסופרי הילדים והנוער המצליחים בארץ. בין השאר כתבה את סדרות ספרי הילדים "צוציק", "גלי", "נמרודרורוני" ו"יויו".
למבוגרים כתבה שיר שישה רומנים שהיו לרבי מכר וזכו ב"ספרי זהב" (מכירות של 20 אלף עותקים לפחות): "מגירות אהבה נעולות", "כתם לידה", "רומן אמיתי", "אין בעולם אהבה כמו", "אמא, תחייכי!" ו"הגבר שלך".
שיר כתבה שירים רבים, בעיקר לזמר הים-תיכוני ולקלטות ילדים. בין שיריה המפורסמים נמנים "נפרדנו כך" ו"אישה בונה אישה הורסת" (אבנר גדסי), "לדמעות שלך יש פה", "נסיכה של שמחה", "כוכב מזל שלי" ו"אם תאהב אותי" (שרית חדד), "חיים שלי" (זהבה בן), "כשאת שותקת" (אבי סינואני ושלומי שבת), "אתה בליבי" (אורנה ומשה דץ עם יוסי אזולאי), "בטבעת זו" (ליאור פרחי), "באמצע הקיץ" ו"אתמול" (איתן מסורי), "ילדה קטנה" (גבי שושן), "את יפה" (עידן יניב) ו"משהו ממני" (הראל סקעת). שירי הילדים שכתבה ידועים בעיקר בביצועם של אורנה ומשה דץ, בקלטות כ"בא לי מסיבה" ו"טיף וטף", מתוכה התפרסם השיר "איפה העוגה". בשנת 2004 הוציאה את קלטת הילדים "אמא משחקושקוש", אשר כללה שירים שכתבה, הלחינה וביצעה בעצמה.
לשיר שני טורים אישיים, שבועיים, בידיעות אחרונות: "אמא מספרת" במוסף "זמנים מודרניים" ו"סמדר, תגידי" במוסף "פיוז", בו היא עונה על שאלות של בני נוער. מרבה לפרסם כתבות וראיונות בנושאי חינוך, משפחה וחברה. כמו כן כותבת מדי שבוע בעלוני תנועת מבראשית, ליסודי ולגן, בתקווה לחבב את פרשות השבוע על ילדים ולקרבם למורשת היהודית.
שיר הייתה העורכת הראשונה של מגזין הילדים "עולמו של דיסני" ועם הזמן אף פרסמה בו סיפורים בהמשכים.
במפגש עם ילדים, כשהיא נשאלה עד מתי תכתוב, ענתה:
בשנת 2007 זכתה בפרס אקו"ם, בתחום ספרות ילדים ונוער, על ספרה "העשירי".
בשנת 2009, כאשר התאבד הבדרן דודו טופז, פרסמה שיר כי הם קיימו רומן בעת שהיא הייתה בת 14 והוא בן 25. בכתבה סיפרה ששירהּ "נפרדנו כך" נכתב בהשראת הפרידה ביניהם. עם זאת, בתוכנית מצעד "הגברים מאחורי השירים" ששודרה בערוץ הבידור הישראלי, סיפרה שיר כי המילים נכתבו כשהייתה בכיתה ט' לאחר שנער תלמיד כיתה י"ב נפרד ממנה.
בשנת 2011 זכתה באות ספר הזהב של התאחדות הוצאות הספרים בישראל על מכירת 20,000 עותקים מספרה "שירת מרים", שיצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים.
בשנת 2013 זכתה שיר באות ספר הזהב על ספרה "גאליס - הקיץ של רונה ודורי". הספר מבוסס על סדרת הטלוויזיה "גאליס", לאחריו כתבה שיר את "גאליס - הכוכבים של יולי", "גאליס - ליעם הולך בעקבות הלב", "גאליס - יונתן ודני במבצע מקסיקני" ו"גאליס - מתחילים מחדש" המבוססים גם הם על הסדרה.
שיר ידועה בכתיבתה המעודדת את מקומה של האם במשפחה. דבר זה מתבטא בשירים שלה כגון "חיים שלי", הטורים אותם היא מפרסמת ועוד.