cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פשע שנאה
מצוקה נפשית
מאפיין נוסף של פשעי שנאה הוא המצוקה הנפשית המתמשכת שממנה סובלים הקורבנות. לפי מחקרים שונים, קורבנות של פשעי שנאה עלולים לחוות דחק ומצוקה פסיכולוגית, כדוגמת הפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD), חרדה ודיכאון, יותר מאשר קורבנות של פשעים אחרים.
קורבנות פשעי שנאה
קורבנות פשעי השנאה הם לרוב בני מיעוטים אתניים ודתיים, הומואים, לסביות וטראנסג'נדרים ואנשים עם מוגבלות פיזית או נפשית. פשע השנאה נבדל מפשעים אחרים בגלל הקשרו החברתי המכליל. לעיתים קרובות פשע השנאה נתפס כחמור יותר מפעולות פשע דומות שאינן על רקע שנאה, בשל היותו קשור לסטטוס שיוכי, להבדיל מסטטוס הישגי. פשע שנאה נפוץ הוא פשע על רקע גזעני.
בארצות הברית, קבוצת האפרו-אמריקאים, הנחשבת כקבוצת המיעוט הגדולה ביותר, הם באופן מובהק הקורבנות השכיחים ביותר של פשעי שנאה. מתוך 8,000 פשעי שנאה שדווחו בשנת 1995, כ-3,000 מקרים הופנו כלפי אפרו-אמריקאים.
אוכלוסיית המיעוט השנייה בגודלה המהווה קורבן לפשעי שנאה היא אוכלוסיית ההומואים, לסביות וטרנסג'נדרים. הדעות הקדומות הקיימות בחברה, בעיקר מצד גורמי דת שונים, משפיעות עדיין על אי קבלת ההומוסקסואליות במקומות רבים בעולם. כתוצאה מכך, רבים מהקורבנות של פשעי שנאה כלפי אוכלוסיית הלהט"בים אינם מדווחים לרשויות על האלימות שהופנתה נגדם.
כמו כן נפגעים מפשעי שנאה, בהיקף קטן יותר, הם יהודים, מוסלמים, ואמריקאים ממוצא אסייתי.
כמות פשעי השנאה אינה קשורה בהכרח בשינויים דמוגרפיים. אף על פי שמספר היהודים בארצות הברית נותר בלא שינוי משמעותי במשך שנים רבות, ומספרם קטן ממספר המוסלמים בארצות הברית, שעלה משמעותית לאחרונה, עדיין מהווים יהודים אמריקאים מטרה לפשעי שנאה פי שבעה יותר ממוסלמים. לפי דו"ח הבולשת הפדרלית בארצות הברית (FBI) משנת 2005, מתוך 1,314 עבירות שהיו ממניעים של הסתה דתית, 69 אחוז היו כלפי אנשים או מוסדות יהודיים, בעוד 11 אחוז היו כלפי אנשים או מוסדות מוסלמיים.
עברייני פשעי השנאה
רוב פשעי השנאה מבוצעים על ידי אנשים ללא עבר פלילי, שרובם אינם חברים בארגוני שנאה וגזענות ממוסדים. המאפיין הסטטיסטי המובהק היחיד של מבצע פשע שנאה הוא היותו גבר בשנות העשרים לחייו.
מאפיין נוסף של העבריינים הוא חשש להימצאות בקרבה מאיימת. נמצא לעיתים קרובות, שהעבריינים המבצעים את פשעי השנאה נמצאים במצב של קרבה מאיימת, מבחינתם, כלפי הקורבנות. במחקרים שונים נמצא כי התוקפים קבוצות מיעוט על רקע גזעני, תופסים עצמם כנתונים במצוקה, כלכלית או אחרת, או בנחיתות חברתית ומעמדית, ביחס לחברה הכללית. אותם עבריינים, הנראים לכאורה קרובים במאפייניהם למאפייני הקורבנות, עשויים להימצא במצב של איום פנימי, ומאמינים כי מצוקתם נובעת מקיומה של קבוצת המיעוט. בקרב עבריינים שתקפו הומואים, לעיתים קרובות ניתן היה למצוא במחקרים דווקא נטיות הומוסקסואליות לטנטיות (סמויות), שהמלחמה הפנימית בהן והאיום הפנימי שהציבו בנפשם של התוקפים, עודדו את התוקפנות כלפי הקורבנות.
מאפיין כללי נוסף אצל מבצעי פשעי השנאה הוא גזענות וחוסר סובלנות. נמצא כי ראייתם של מבצעי פשעי השנאה היא לרוב צרת אופקים ואינה סובלנית כלפי עמדות ודעות אחרות, גם בתחומים השונים מתחומי המושא של פשע השנאה. עבריינים שביצעו פשעי שנאה גדלים לרוב בבתים שבהם הייתה מקובלת אווירה גזענית ולא סובלנית. לא נמצא קשר בין רמת הדתיות של העבריינים לבין ביצוע העבירות, גם בעבירות שבהן איסורי הדת הם המניעים המוצהרים לאלימות ולפשעי השנאה, כמו בפשעים הנעשים נגד הומואים. בנוסף, נמצא כי בין העבריינים של פשעי השנאה, 60% חוו, לפי עדותם, התעללות פיזית בעבר, ו-20% היו בטיפול פסיכיאטרי.
גורמים
בין הגורמים המוכרים כיום כמגבירים את התופעה:
משנוצר אקלים של שנאה חברתית לקבוצת מיעוט, מקרים של קיצונים יחידים עלולים להצית תבערה, ולהוביל לגל מתפשט של פשעי שנאה ברמה מילולית או פיזית, שקשה יהיה לעצרו.
היחס החברתי כלפי פשעי השנאה
היחס החברתי אל הקורבן ואל מבצע הפשע ממזג בתוכו שני ייחוסים מנוגדים. מצד אחד, קיימת האשמת הקורבן, הנובעת מסטיגמה כלפי קבוצות המיעוטים. מצד שני, קיימת בחברה אמפתיה כלפי הקורבן, הנובעת מרחמים, מצער, או מהזדהות עם מצבו של המיעוט ושל האינדיבידואל כמייצג שלו. במחקר שנערך בקרב תלמידי קולג' בארצות הברית והתפרסם ב-2006, נמצא שהנחקרים גילו מידה רבה של אמפתיה כלפי קורבנות פשעי השנאה, ומידה רבה של האשמה כלפי מבצעי הפשעים. עוד נמצא, כי קורבנות של פשעי שנאה על רקע אתני הם הזוכים למידה הרבה ביותר של אמפתיה; זאת, למשל, ביחס לקורבנות על רקע פשע שנאה הומוסקסואלי. כמו כן נמצא כי בפשעי שנאה על רקע אתני זוכים קורבנות אפרו-אמריקאים למידה רבה יותר של אמפתיה ומידה פחותה יותר של אשמה, ביחס לקורבנות "לבנים".
שנאה חברתית וקרבה
כרגשות אחרים, גם רגש של שנאה מחייב לכאורה קרבה מסוימת, חברתית או פסיכולוגית, בין בעל הרגש לבין מושאו. יש חשיבות לקרבה ברגשות כמו אהבה וכעס. על מנת לאהוב אדם או קבוצה יש צורך בקרבה מסוימת אליהם, המביאה להזדהות או לחיבה. גם על מנת לכעוס על אדם או על קבוצה יש צורך בקרבה אליהם; אלא שכשמדובר ברגש של כעס, הקרבה לאדם או לקבוצה וקיומן של ציפיות מהם, יביאו דווקא להגברת הכעס.
בניגוד לרגשות של אהבה וכעס, השנאה כוללת לכאורה את הרצון להתרחק ממושא הרגש. שנאה איננה מתעוררת כלפי מישהו שזר לחלוטין עבור הפרט, ואין לו כל מגע, פיזי או פסיכולוגי, עמו. כאשר הרצון להתרחק ממושא השנאה מוגשם, הרי (לכאורה) אין שום סיבה שהשנאה תתעורר. ההסבר לסתירה בין קיומו של רגש השנאה, המחייב מידה מסוימת של קרבה, לבין ההתרחקות הנובעת מעצם השנאה, מוסבר בקושי להתרחק, למרות רצון הפרט. השנאה מתעוררת כלפי מישהו שהפרט רוצה להרחיקו מחייו, פיזית או פסיכולוגית, אך אינו יכול. לפי בן זאב (1997), עומדת ביסוד השנאה שאיפה, שאינה ניתנת להגשמה, להרחקתו של מושא הרגש. ככל שהקירבה גדולה ומשמעותית יותר, כך הבעייתיות שביסוד השנאה מחריפה, דבר המגביר את עוצמתה של השנאה.
קושי נוסף בהנחת הקרבה, הוא ביסוד השלילה הכוללת והדעות הקדומות המכלילות, המהוות חלק ממאפייני השנאה. שלילה כוללת ודעות קדומות נובעות דווקא מהכרה שטחית ורחוקה של האדם או של הקבוצה, שיופחתו במקרה של קרבה והיכרות מעמיקה.
שנאה בכלל, ושנאה חברתית בפרט, מאופיינים לפיכך בקרבה כלשהי, אך בדרך כלל בקרבה שאינה רבה מדי. המונח "שנאת זרים" אינו מתייחס לאנשים שהם זרים לחלוטין, אלא לאנשים שהיו זרים ונעשו קרובים, פסיכולוגית, חברתית או פיזית. מדובר בקרבה שהיא מספיק גדולה כדי להשפיע על מהלך החיים, אך אינה קרובה דיה במידה שתאפשר היכרות עמוקה והפחתת הדעות הקדומות. מאחר שביסוד השנאה מצויים חוסר סובלנות קיצוני והתנגדות לשונוּת, הרי שנוצר מרחק פסיכולוגי משמעותי. הסתירה בין המרחק הפסיכולוגי לבין הקרבה הקיימת, והיעדר היכולת להרחיק או "לשנות" את מושא השנאה, הם הגורמים לאלימות, ובמקרים קיצוניים אף לרצון להרוג את מושאי השנאה, הקבוצה או האדם.
דוגמה לסוגיית הקרבה ניתן למצוא במחקרם של טמקין וינאי (1988). הם עסקו במכתבי שנאה שנשלחו לפוליטיקאים ישראלים בשנות השמונים של המאה ה-20, כמבטאים תוקפנות מילולית הבאה במקום תוקפנות פיזית שהיא בלתי אפשרית. במכתבי שנאה הנשלחים לפוליטיקאים יכולים לבוא לידי ביטוי הרצון לפגוע בהם פיזית או אף להורגם, ולעיתים גם איום להוציא את היריב מהמחנה הלגיטימי ולהחשיבו כאויב חיצוני, ובכך להרחיק לכאורה את מושא השנאה. במחקרם של טמקין וינאי נמצא כי מרבית מכתבי השנאה הפוליטיים בישראל נשלחו מצד גורמי ימין קיצוניים אל אנשי התנועה לזכויות האזרח, ובעיקר לאנשי השמאל הפוליטי שולמית אלוני ויוסי שריד. לעומת זאת, אל המפלגה הקומוניסטית הישראלית והמפלגות הערביות, המייצגות עמדות שמאל קיצוניות יותר, כמעט ולא נשלחו מכתבי שנאה פוליטיים. ההסבר לכך הוא שמפלגות אלה, שרוב מצביעיהן וחלק מחבריהן הם ערבים ישראלים, נתפסות כמפלגות שכבר יצאו מהמחנה הציוני, ובתור שכאלה המרחק מהן רב וקיומן פחות בעייתי. לעומת זאת, התנועה לזכויות האזרח מעוגנת במחנה הציוני, ואף על פי כן עמדותיה נראות לאנשי הימין הקיצוני שכתבו את מכתבי השנאה כמסכנות את עצם קיום המדינה. דווקא הקרבה, שלא ניתן לבטלה, גורמת להעצמת השנאה. במכתבי השנאה נדרשו המכותבים "לחזור למוטב", או אויימו בהרחקתם מהמחנה הציוני, או בפגיעה פיזית בהם.
התמודדות עם פשעי שנאה
אחת הדרכים למנוע פשעי שנאה היא חינוך והסברה לסובלנות כלפי בני אדם ולקבלת השונה והחלש כבר מגיל צעיר, כמו גם יצירת מסגרות שבהם יוכלו בני אדם מכל הסוגים לחיות יחד בשלום.
הוגה הדעות אלבר ממי, בספרו "הגזענות", דן בגזענות ובפשעי שנאה, ומציע מספר דרכים בהן יכולה החברה להתמודד איתם. הצעותיו כוללות:
ההתייחסות לפשעי שנאה בחוק העונשין הישראלי
בשנת 2004 תוקן חוק העונשין בישראל, ונקבע בו כי:
מקרים של פשעי שנאה בישראל
על רקע הסכסוך הישראלי-פלסטיני והסכסוך הישראלי-ערבי התקיימו בישראל מקרים רבים של טרור ופעילויות אלימות בעלות אופי של פשעי שנאה. טרור פלסטיני הוא טרור המבוצע על ידי פרטים או ארגונים פלסטינים. רוב הטרור הפלסטיני מופנה נגד יהודים, ישראלים או נגד מטרות יהודיות בארץ ישראל ומחוצה לה וכן נגד תושבים או תיירים בישראל. חלק מהטרור הפלסטיני מופנה גם כלפי ערבים ואף כנגד הפלסטינים עצמם. יש גם מקרים של טרור יהודי בישראל שבו יהודים פגעו בערבים.
בישראל התרחשו מספר מקרים של לינץ' - הלינץ' ברמאללה, שנערך בשנת 2000, ובו המון משולהב פלסטיני רצח שני חיילי מילואים ישראלים שנקלעו לרמאללה. הלינץ' שבוצע בעדן נתן-זדה אחרי שרצח ארבעה נוסעי אוטובוס בשפרעם. בשנת 1992 בלה פריינד הגנה בגופה על מחבל מפני המון מבקש נקמה זמן קצר לאחר ביצוע פיגוע דקירה.
הומופוביה בישראל באה לידי ביטוי בדרכים שונות וחלקן הגיעו לכדי ביצוע של פשעי שנאה. במצעד הגאווה והסובלנות בירושלים ב-2005, דקר ישי שליסל, חרדי בן 30, באמצעות סכין שלושה משתתפים ופצע אותם באופן בינוני. במשך השנים היו אירועים נוספים של הומופוביה כמו גילוי מטען חבלה ביישוב עלי בשנת 2006 שאליו הוצמד שלט ובו נכתב: "סדומאים החוצה", או חלוקה של מנשרים בשכונות החרדיות בירושלים שקראו לרצח הומוסקסואלים. בשנת 2015 התרחש הרצח במצעד הגאווה בירושלים שבו רצח שליסל את שירה בנקי ופצע אנשים נוספים.
בישראל נרשמו מספר מקרי אלימות בעלי מאפיינים של פשע שנאה, נגד מסתננים מאפריקה בישראל. ובהם ניסיון רצח בדקירה של תינוקת שחורה, רצח של מסתנן אריתראי בן 40 בפתח תקווה על ידי קבוצת צעירים, ניסיונות הצתה בתל אביב ובירושלים של בתים בהם גרו מסתננים ומקרי אלימות המונית נגד מסתננים. חבורת נערים מתל אביב הואשמו כי תקפו מסתננים עקב מניעים גזעניים באמצעות גז מדמיע, קרשים ואלות, שדדו מסתננים ופרצו לחנויות. בסקר "מדד השלום" לחודש מאי משנת 2012, שנערך לאחר ההפגנות האלימות נגד מסתננים, נמצא כי 52% מהיהודים ו-18% מהערבים תמכו בטענה של מירי רגב כי המסתננים הם סרטן בגופה של ישראל. 33% מהיהודים, ו-23% מהערבים טענו כי הם מזדהים עם הפעלת אלימות נגד המסתננים.
קאדילק אבוק
קאדילק אבוק (באנגלית: Cadillac Evoq) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית ספורט קופה, של מותג מכוניות היוקרה קאדילק בבעלות ג'נרל מוטורס האמריקאית. הדגם הוצג לראשונה בשנת 1999 בתצוגת המכוניות הבינלאומית של צפון אמריקה בדטרויט.
דגם ה-"קאדילק אבוק" נבנה באמצעות "Metalcrafters of California" (שנת 1998).
חיימה ואדל
חיימה פטריסיו ואדל אמיון (בספרדית: Jaime Patricio Vadell Amión; נולד ב-6 באוקטובר 1935) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלווזיה צ'יליאני.
ואדל נולד בולפראיסו.
סרטו הראשון היה Tres tristes tigres שיצא בשנת 1968 בבימויו של ראול רויז.
בשנת 2012 שיחק בסרט "לא".
בשנת 2007 קיבל את פרס פסטיבל קרתנגה לשחקן הטוב ביותר על משחקו בסרט Padre Nuestro.
TU9
TU9 (בגרמנית: Der Verband TU9 German Universities of Technology e. V, באנגלית: .TU9 German Universities of Technology e. V, בראשי תיבות: TU9) היא ברית תשע אוניברסיטאות לטכנולוגיה מובילות בגרמניה, שהוקם בשנת 2003 כקונסורציום בלתי פורמלי של אותם מכוני טכנולוגיה בגרמניה שהוקמו לפני שנת 1900.
מהדי תוראבי
מהדי תוראבי (בפרסית: مهدی ترابی; נולד ב-10 בספטמבר 1994 באשתהארד שבאיראן) הוא כדורגלן איראני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פרספוליס מליגת העל האיראנית ובנבחרת איראן.
TU9
פעילות
TU9 הוא ארגון המוסדות האקדמיים הטכנולוגיים המוביל בגרמניה וסימני ההיכר שלו הם מסורת, מצוינות וחדשנות. המוסדות שנוסדו בתקופת התעשייה, הם בעלי מוניטין יוצא דופן ברחבי העולם כמוסדות מחקר והוראה ידועים המקדמים העברת ידע וטכנולוגיה בין התאוריה לפרקטיקה. ככאלה, הם מכשירים אקדמאים צעירים יוצאי דופן לקריירה במדע, עסקים ומינהל ונוטלים אחריות חברתית. אוניברסיטאות TU9 מטפחות רשתות בינלאומיות מהשורה הראשונה ושיתופי פעולה מגוונים עם התעשייה, מה שהופך אותן לאלמנט מרכזי בעמדה של גרמניה כמיקום של מדע וחדשנות. המחקר וההוראה המצוינים באוניברסיטאות TU9 מבוססים על עצמאות, ריבוי וחופש הביטוי. אוניברסיטאות TU9 היו מאז ומעולם מקומות של גיוון אינטלקטואלי ותרבותי, שבו בינלאומיות ושילוב הן עניין מובן מאליו.
מהדי תוראבי
קריירת מועדונים
תוראבי גדל במחלקת הנוער של סאיפא. בשנת 2012 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל האיראנית, במדיה ערך 114 הופעות ליגה והבקיע שבעה שערים.
TU9
פעילות
משימת הארגון היא לפעול כקשר לחברה, כלכלה ופוליטיקה, במיוחד לחינוך מהנדסים באוניברסיטה. חברי TU9 מאשרים הדדית את התואר הראשון והשני, ולכן הם תומכים בהתקדמות תהליך הסכם בולוניה ובהבטחת איכות לחינוך מהנדסים באוניברסיטה. על פי דוח המחקר משנת 2018 של קרן המחקר הגרמנית (DFG), אוניברסיטאות TU9 נמנות עם האוניברסיטאות עם המימון הגבוה ביותר מצד שלישי בגרמניה. הם קיבלו יותר מחמישית (21%) מכל מענקי ה- DFG בכל תחומי המדע. ה- TU דרזדן קיבל את המספר הגבוה ביותר של מענקי DFG בהנדסת חשמל, ה- TU דרמשטאט במדעי המחשב ו- RWTH Aachen בהנדסת מכונות. בתהליך בחירה תחרותי, ה- DFG בוחר את מיטב פרויקטי המחקר של חוקרים מאוניברסיטאות ומכוני מחקר ומממן אותם. לפיכך, הדירוג נחשב כמדד לאיכות המחקר. בתחום הפרופיל של ההנדסה כמעט 50% מהיקף המימון של DFG הולך לאוניברסיטאות TU9. כמעט רבע מכל מקבלי המענק של מועצת המחקר האירופית, פרס המדע הגבוה ביותר של האיחוד האירופי, העדיפו את אחת האוניברסיטאות מהארגון. RWTH Aachen ו- TU Darmstadt הם בין האוניברסיטאות עם המספר הגבוה ביותר של המנהלים הבכירים במשק גרמניה והם שייכים לשלוש האוניברסיטאות המובילות.
מהדי תוראבי
קריירת מועדונים
ב-6 בינואר 2019 חתם תוראבי בפרספוליס מליגת העל האיראנית. הוא ערך 40 הופעות ליגה, בהן הבקיע 12 שערים.
ב-10 באוקטובר 2020 חתם תוראבי באל-ערבי מליגת העל הקטרית. הוא ערך תשע הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
TU9
פעילות
האוניברסיטאות מגלמות:
מהדי תוראבי
קריירת מועדונים
ב-6 בפברואר 2021 חזר תוראבי לפרספוליס מליגת העל האיראנית. ניאזמנד גדל במחלקת הנוער של פייכאן. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל האיראנית, וערך 30 הופעות ליגה במדי המועדון.
קריירה בינלאומית
ב-11 ביוני 2015 ערך תוראבי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איראן, בניצחון 0–1 על נבחרת אוזבקיסטן במשחק ידידות. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
אריק סלובאקן
אריק סלובאקן (בנורווגית: Erik Solbakken; נולד ב-17 בנובמבר 1984) הוא מנחה טלוויזיה נורווגי.
ביוגרפיה
סלובאקן נולד בדרום נורווגיה ולמד עיתונאות באוניברסיטת וולדה.
הוא החל לעבוד ברשות השידור ב-2004 ושם הגיש מספר תוכניות טלוויזיה לילדים וביניהם את תוכנית חידון הילדים "Krem Nasjonal".
ב-2010 הוא הנחה את האירוויזיון, ב-2011 הנחה את תחרות הריקודים "Eurovision Young Dancers" ואת משחק הטלוויזיה "Popstokk" ובאותה שנה ביצע את הדיבוב הנורווגי של טינטין בסרט הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן.
סארי (בגד)
סארי הוא בגד הודי מסורתי לא תפור אלא נכרך על הגוף מיריעת בד מלבנית שאורכה בין 4.5 ל 9 מטרים, ורוחבה הוא בין 60 ל-120 ס"מ. היא נכרכת מעל חולצה וחצאית או מכנסיים ומהווה בגד מעטפת. הכריכה מתחילה במותן, עוברת מעל כתף אחת ונכרכת סביב יתר הגוף, המכוסה כולו על ידי הסארי. הסארי נעטף פעם אחת סביב הגוף, ואז מקפלים את רובו קדימה ואחורה בקפלי אקורדיון ודוחפים אותו פנימה לתוך המותניים בחזית. החלק האחרון של הבד עוטף את הגוף ומושלך מעל כתף שמאל.
בעבר היה נהוג ללכת גם עם סארי שאורכו 9 מטרים, שבחלקו התחתון נכרך בין הרגליים כמכנס.
ניתן למצוא את הסארי במגוון רחב של בדים, סינתטיים וטבעיים ושלל גוונים ודוגמאות. הבד הוא בדרך כלל דק מאוד משום שרב השנה חם בהודו, ובתקופת המונסון ובחודשים שלפניה הטמפרטורות מגיעות למעל 40 מעלות צלזיוס ברב תת-היבשת ההודית. סארי עולה בין 150 רופיות (כ-15 ש"ח) לבד כותנה או לבד סינתטי פשוט עם הדפס, ועד לעשרת אלפים רופיות (כ-1000 ש"ח) ויותר לסארי ממשי עם רקמה עבודת יד.
כיום עדיין לובשות נשים רבות בהודו ובנפאל את הסארי, אף שצעירות רבות מעדיפות את השלוואר קמיז, הכולל טוניקה, מכנס וצעיף. באירועים חגיגיים ילבשו הנשים סארי יוקרתי ממשי.
בדרום קראנקטה ישנו אזור שבו נהוג ללבוש את הסארי הפוך, כך שקצה הסארי מושלך קדימה ולא לאחור.
מיחזור משביח לבד הסארי
בגלל גודלו והעבודה הרבה הכרוכה ביצירת הבד ויופיו, אין זורקים בד שנפגם, אלא ממחזרים אותו. למשל בבנגלדש נהוג לתפור שכבות של סארי זו על גבי זו, לתפור או לרקום בתכים שונים שיטת קנטה ולהפכם לשמיכות דקות או פיסות כריות דקות.
יהודית בירק
יהודית בירק (30 בספטמבר 1926 - 14 בינואר 2013) הייתה ביוכימאית ישראלית. הייתה חברת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים משנת 1993, וכלת פרס ישראל לחקר החקלאות לשנת תשנ"ח (1998).
ביוגרפיה
בתום לימודיה התיכוניים, השתתפה בשנת שירות בקיבוץ אלונים. בשנת 1945 החלה בלימודי ביוכימיה ומיקרוביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. עם פרוץ מלחמת העצמאות נישאה למאיר בירק, בנם של בעלי הבית בו התגוררה בנעוריה. לימים נולדו לזוג שני בנים, פרופסור אוהד בירק ופרופסור יצחק בירק. לאחר נישואיה התגייסה לצה"ל, ושירתה כשנה וחצי בחיל המדע, בו הייתה שותפה לייצור וניסוי בנורי תאורה.
בשנת 1949 שבה ללימודיה, אותם השלימה כעבור שנה, ולאחריהם החלה בדוקטורט במכון וולקני, תחת הנחייתו של אהרן בונדי. בשנת 1953 הוסמכה בירק לדוקטור, והחלה לעבוד בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. בשנת 1955 היא השתלמה באוניברסיטת רטגרס בניו ג'רזי תחת הנחייתו של הפרופסור זלמן וקסמן. שנה אחר כך שבה לישראל, פיתחה את תוכנית הלימודים בביוכימיה ובתזונת בעלי חיים והייתה בין מקימי מחלקת המחקר של הפקולטה לחקלאות. בשנת 1971 הועלתה לדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 1972 הוקם על ידה בית הספר למדעי התזונה.
כחוקרת עמדה מאחורי תגלית מעכב פרוטאזות חדש. בשנת 1962, במהלך שבתון באוניברסיטת ברקלי, היא אפיינה לראשונה את ההורמון ממיס השומנים בטא ליפוטרופין, שהתגלה מאוחר יותר כמשכך כאבים טבעי. בישראל התמקדה עבודתה שנים ארוכות בחקר חלבוני הסויה והתאים הקשורים בהם. מנגנון הפעולה המהווה אב-טיפוס למעכבי פרוטאזות שמצויים בכל זרעי הקטניות נקרא לימים על שמה - Bowman-Birk Inhibitor, והאחרון הפך לנושא מחקרה כמנגנון חיסוני מפני סרטן.
במהלך השנים, שימשה כראש המחלקה לביוכימיה חקלאית, דיקן הפקולטה לחקלאות (1977) ופרו-רקטור האוניברסיטה העברית. כמו כן שימשה כדירקטורית בחברת "טבע", חברת ות"ת, יו"ר הוועדה למינוי פרופסורים במכללות, וחברת חבר הנאמנים במספר אוניברסיטאות ומכללות בארץ ישראל. לאחר פרישתה לגמלאות, שימשה בתפקיד יו"ר הוועד המנהל של המכללה האקדמית להנדסה ירושלים וחברת הוועד המנהל של המכללה האקדמית תל אביב יפו.
בירק, שהייתה חברת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים משנת 1993, מונתה בשנת 2006 לעמוד בראש ועדת ההיגוי לשימור ולפיתוח אוספי הטבע האוניברסיטאיים למחקר. בשנת תשנ"ח 1998 הוענק לה פרס ישראל לחקר החקלאות. כמו כן, היא כלת פרס רוטשילד לחקלאות (1977), ובשנת 1978 הוענק לה "אות שנת השלושים לנשים בישראל" מטעם מועצת ארגוני נשים בישראל. בשנת 1999 הוענק לבירק תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בן-גוריון, ובשנת 2000 הוענק לה תואר יקירת העיר רחובות.
בירק נפטרה ב-14 בינואר 2013 ברחובות.
מטריצה משולשית
מטריצה משולשית היא מטריצה ריבועית שכל האיברים שמתחת לאלכסון הראשי או מעליו שווים לאפס. כלומר, האיברים היחידים במטריצה שאינם שווים בהכרח לאפס מופיעים או במשולש שמעל האלכסון הראשי או במשולש שמתחתיו. אם האפסים במשולש שמתחת לאלכסון הראשי המטריצה תיקרא מטריצה משולשית עליונה. באופן דומה, אם האפסים במשולש שמעל לאלכסון הראשי, המטריצה תיקרא מטריצה משולשית תחתונה. מטריצה שהיא גם משולשית עליונה וגם משולשית תחתונה נקראת מטריצה אלכסונית.
כל מטריצה משולשית תחתונה היא מטריצה משוחלפת של מטריצה משולשית עליונה מתאימה ולהפך. לכן ניתן להמיר כמעט כל תכונה של המטריצות המשולשיות עליונות לתכונה מתאימה של המשולשיות תחתונות.
החישובים העוסקים במטריצות משולשיות הם נוחים יחסית. למשל, הדטרמיננטה של מטריצה משולשית היא מכפלת איברי האלכסון שלה. מכפלה של שתי מטריצות משולשיות עליונות היא מטריצה משולשית עליונה, ואיברי האלכסון שלה הם מכפלת איברי האלכסון של שתי המטריצות. מטריצה משולשית עליונה היא הפיכה אם ורק אם כל איברי האלכסון שלה שונים מ-0. תכונה זו נותנת מאפיין פשוט לנילפוטנטיות של מטריצה משולשית מעל חוג קומוטטיבי - המטריצה נילפוטנטית אם ורק אם כל איברי האלכסון שלה הם איברים נילפוטנטיים. בפרט, כאשר עוסקים במטריצות מעל שדה המטריצה נילפוטנטית אם ורק אם כל איברי האלכסון הם אפסים.
מטריצה שהיא גם משולשית עליונה וגם משולשית תחתונה היא מטריצה אלכסונית ולהפך. ומכך פועלים עליה כל תכונות המטריצה האלכסונית.
و
האות וַאו (בערבית: واو) היא האות העשרים ושבע באלפבית הערבי. לפניה באה האות ه|הא ואחריה האות ي|יא.
לואו שני שימושים: כאם קריאה בהופעתה אחרי עיצור המנוקד בדמה, היא מאריכה את התנועה. וכעיצור עצמאי היא מייצגת /w/ (כמו W באנגלית, או כמו האות ו|וי"ו בהגייתה המקורית). לעיתים, כדי לרמוז על ואו המופיעה בתור עיצור, מנקדים אותה. למעשה, ללא הוספת חַרַכַּאת (ניקוד), אין דרך להבדיל בין השימושים. ואו יכולה לשמש גם כ"כיסא" להמזה, ؤ, ואז היא נהגית כעיצור /ʔ/ (כמו א|אל"ף עיצורית).
בחלק מהניבים ואו סֻכּוּנִית (ללא תנועה) המופיעה אחרי עיצור המנוקד בפתחה, גורמת לתנועת /o/ ארוכה, ולא לדיפתונג /au/ כבערבית סטנדרטית.
ואו מנוקדת בפתחה משמשת כתחילית בשתי דרכים. הראשונה, והנפוצה יותר היא במשמעות של ו' החיבור. השימוש השני בוואו-פתחה הוא לציון שבועה וניתן לתרגמה במקרים אלה כ-"ב...", כך والله (וַאללה) תרגומו "(אני נשבע) באלוהים".
מקור האות ואו הוא ב"וואו" הפניקית, ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים. אם כי באלפביתים שהתפתחו מהאלפבית היווני ישנן לרוב כמה מקבילות, זאת עקב יצירה של שתי אותיות יווניות מוואו הפיניקית: אחת שמייצגת עיצור, ואחת שמשמשת לייצוג תנועות.
ברבשט
ברבשט (ברומנית: Berbești; בהונגרית: Bárdfalva, בארדפלווה; ביידיש: בערבעשט) הוא כפר במחוז מרמורש שברומניה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
האזכור הראשון לכפר הוא מהמאה ה-14. במהלך פשיטה טטרית במאה ה-18 נשרף חלק גדול מהכפר. בכפר ישנם כיום כמה בתים לשימור מהמאה ה-19.
עד מלחמת העולם הראשונה היה הכפר חלק מאוסטרו-הונגריה, ולאחריה עבר לשליטת רומניה. בין השנים 1940 ו-1944 נכלל היישוב בשטחי הונגריה.
יהודי ברבשט
יהודים ראשונים הגיעו למקום בתחילת המאה ה-18 והקהילה היהודית הוקמה בשנת 1850 אז גם נבנה בית הכנסת, בית המדרש והוקם בית עלמין. בינואר 1941 נמנו בכפר 508 יהודים, כחמישית מתושביו, אשר היו ברובם חסידי ויז'ניץ וסיגט.
עם החלת השלטון ההונגרי באזור, נאכפו בכפר חוקי הגזע ההונגריים. בקיץ 1941 גירשו השלטונות מהכפר לשטחי אוקראינה מספר יהודים חסרי אזרחות הונגרית, ושם נרצחו. באוקטובר 1941 גויסו כחמישים גברים יהודים מהכפר לעבודות כפייה בחזית האוקראינית, שם רובם נספו.
במפקד קהילות הונגריה שנערך בשנת 1944 נמנו במקום 442 יהודים. ב-17 אפריל 1944, לאחר כיבוש הונגריה בידי הגרמנים, רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם בו, אליו הובאו גם יהודים מכפרים נוספים בסביבה. מספר יושבי הגטו הגיע לכ-3,000 איש, ומעת לעת פשטו עליו ההונגרים, והחרימו רכוש.
ב-17 במאי 1944 הועברו כל יהודי הגטו שבכפר לגטו סיגט, וממנו שולחו לאושוויץ.
מלון מריגולד האקזוטי
מלון מריגולד האקזוטי (באנגלית: The Best Exotic Marigold Hotel) הוא סרט דרמה קומית בריטי משנת 2011 בבימויו של ג'ון מאדן. התסריט שנכתב בידי אול פארקר מבוסס על הרומן "These Foolish Things" מאת דבורה מוגאץ' שיצא לאור ב-2004. בסרט משתתפים אנסמבל שחקנים הכולל את ג'ודי דנץ', סיליה אימרי, ביל ניי, רונלד פיקאפ, מגי סמית', טום וילקינסון ופנלופי וילטון. הם מגלמים קבוצה של בריטיים מבוגרים שפורשים לגמלאות במלון בהודו שמנוהל על ידי סוני, צעיר נמרץ הלהוט להצליח, בגילומו של דב פאטל. את הסרט הפיקו חברות "Participant Media" ו-"Blueprint Pictures" בתקציב של 10 מיליון דולר.
שלב הצילומים החל ב-10 באוקטובר 2010 בהודו, ורוב הצילומים נערכו במדינת ראג'סטאן שבהודו, בערים ג'איפור ואודאיפור. המלון ראבלה קמפור שהיה במקורו ארמון של ראש שבט בכפר קמפור נבחר לאתר שישמש לצילומי המלון.
הסרט יצא לאקרנים בממלכה המאוחדת ב-24 בפברואר 2012, וזכה לשבחי הביקורת. הסרט זכה להצלחה בקופות והמשיך להצליח ברחבי העולם. הוא הפך לשובר קופות עם הכנסות של 137 מיליון דולר ברחבי העולם.
הסרט דורג בין שוברי הקופות של שנת 2012 באוסטרליה, ניו זילנד והממלכה המאוחדת. בינואר 2014 החלה הפקתו של סרט המשך "מלון מריגולד האקזוטי השני" שיצא לאקרנים ב-26 בפברואר 2015.
תקציר עלילה
אוולין (ג'ודי דנץ') היא עקרת בית שהתאלמנה לא מכבר, והיא חייבת למכור את ביתה כדי לכסות על חובות הענק שהותיר בעלה המנוח. גרהם (טום וילקינסון), שופט בבית המשפט העליון שחי בהודו ב-18 השנים הראשונות לחייו, מחליט לפתע לפרוש מעבודתו ולחזור להודו. ג'ין (פנלופי וילטון) ודאגלס (ביל ניי) רוצים לפרוש לגמלאות ומחפשים מקום שידם משגת, אחרי שאיבדו את חסכונותיהם בהשקעה בעסק של בתם. מוריאל (מגי סמית') הייתה סוכנת בית ופרשה לגמלאות. היא זקוקה לניתוח להחלפת מרפק, ומתברר לה שהניתוח בהודו הוא זמין וזול יותר מזה שבבריטניה. מאדג' (סיליה אימרי) מחפשת בעל נוסף, ונורמן (רונלד פיקאפ) מנסה לשחזר את נעוריו. כל אחד מהם מחליט לעבור לגור במלון בהודו, כשהם מתרשמים מהתמונות שבאתר האינטרנט שלו.
כאשר הקבוצה מגיעה למלון הציורי, הם מוצאים שם את סוני (דב פאטל) המנהל הצעיר והאנרגטי, אבל מתקנים רעועים, רחוק ממה שראו בפרסומות. ג'ין המומה מהשוני התרבותי נשארת לרוב במלון, בעוד בעלה יוצא לראות את האתרים שבסביבה. גרהם מגלה שהאזור השתנה מאוד ממה שהיה בנעוריו, והוא נעלם מדי יום ויוצא לנסיעות ארוכות. מיוריאל, על אף שנאת הזרים שלה, מתחילה להעריך את הרופא המטפל בה, ואת המשרתת במלון על השירות הטוב שהיא מעניקה. אוולין מקבלת עבודה לייעץ לעובדים במוקד טלפוני כיצד לתקשר עם לקוחות מבוגרים מבריטניה. סוני מתקשה לגייס כספים כדי לשפץ את המלון. על אף התנגדותה של אמו הוא ממשיך להתראות עם חברתו סונינה (טנה דסאי). מאדג' מצטרפת למועדון כדי למצוא בני זוג, שם היא נפגשת להפתעתה עם נורמן. מאדג' מציגה בפני נורמן את קרול (דיאנה הרדקאסל). הוא מתוודה על היותו בודד ושהוא מחפש חברה. בין השניים מתפתח רומן.
גרהם מגלה לאוולין שהוא מנסה לאתר את המאהב ההודי אותו נאלץ לנטוש בצעירותו. ג'ין, נמשכת אל גרהם בגלל מעמדו החברתי, ובאופן נדיר יוצאת מהמלון כדי לעקוב אחריו, אבל היא מרגישה מושפלת כשהוא מסביר לה שהוא גיי. גרהם מוצא ומתאחד עם אהובו משכבר הימים, ומתברר שהוא התחתן וחי בנישואים של כבוד ואמון הדדיים. אחר כך גרהם נפטר כתוצאה ממחלת לב. אוולין ודאגלס מתקרבים יותר ויותר, דבר שמרגיז את אשתו, וכתוצאה מכך דאגלס מתפרץ ומגנה את נישואיו. מיוריאל מספרת שהיא הייתה סוכנת בית אצל משפחה, ושנאלצה לפרוש לגמלאות אחרי שהכשירה לעבודה בחורה צעירה. היא מרגישה שהיא איבדה כל טעם לחייה.
אחיו של סוני מחזיקים על אחד בשליש הבעלות על המלון, והם מחליטים להרוס אותו. אמו (לילט דוביי) מסכימה לכך, והיא רוצה שסוני יחזור איתה לדלהי ויתחתן עם בחורה שהיא בחרה עבורו. ג'ין ודאגלס מתכוננים לחזור לאנגליה אחרי שנמצא כסף עבורם בחברה של בתם. ג'ין מחכה בשקיקה לחזור לאנגליה, אבל דאגלס מהסס. כעת שהמלון עומד להיסגר גם מאדג' מתכוונת לחזור לאנגליה, ונורמן חושב לעבור לגור עם קרול.
סוני, בעידודה של אוולין, אומר לסונינה שהוא אוהב אותה. הוא מתעמת עם אמו, שבתחילה אוסרת עליו להינשא, אבל לבסוף ואסים הצעיר משכנע אותה בדבריו. הוא מזכיר לה איש אחר שרצה להתחתן עם צעירה יפה וחכמה בניגוד לרצון משפחתו. אמו של סוני מתרגמת את דבריו, ומבינה שהוא מתכוון אליה, ולבסוף היא נותנת את ברכתה לבני הזוג. היא מבקשת מסונינה לדאוג היטב ל"בנה האהוב". לפני ששאר אורחי המלון עוזבים, מגלה מיוריאל שיש לה ניסיון בניהול משק בית, וידע באיזון התקציב. היא בדקה את ספרי החשבונות של המלון, והיא חושבת שהוא לשאת רווחים. היא ניגשת באופן פרטי למשקיע שסוני דיבר איתו, והזמינה אותו למלון כדי לדון בעניין עם סוני. המשקיע מסכים לממן את תוכניותיו של סוני לשיפוץ המלון, בתנאי שמיוריאל תהיה עוזרת המנהל.
כל האורחים מסכימים להישאר במלון – פרט לג'ין ודאגלס. הם מחליטים לטוס חזרה הביתה. המונית שלהם נתקעת בפקק תנועה, ונהג ריקשה מסכים לקחת רק אחד מהם לשדה התעופה. ג'ין רואה בכך סימן שעליהם להיפרד; היא נפרדת ממנו לשלום ונוסעת. הוא מגיע למלון אחר שמתברר שאינו אלא בית בושת ומאורת סמים, וממשיך לשוטט ברחובות במשך כל הלילה. בבוקר דאגלס מגיע למלון ופוגש את אוולין שיוצאת לעבודתה. הוא מבקש ממנה לצאת איתו. בסיום הסרט רואים את מיוריאל מקבלת אורחים חדשים בלובי מחודש ואלגנטי, מאדג' סועדת עם גבר הודי נאה, נורמן וקרול חיים יחד באושר. סוני וסונינה רוכבים על האופנוע ועוברים בדרכם את דאגלס ואוולין.
הפקה
המפיקים גרהם ברודבנט ופיטר צרנין היו הראשונים שראו את הפוטנציאל לסרט קולנוע ברומן של דבורה מוגאץ'. הרעיון של מיקור חוץ של היציאה לגמלאות קסם להם. הם הזמינו תסריט לפי הרעיון אצל התסריטאי אול פרקר.
פרקר רצה שהדמויות המבוגרות יעזבו את הסביבה הטבעית שלהם, ולכלול אותם בקומדיה רומנטית. בתחילה התקשו למצוא אולפן. Working Title Films דחו את פנייתם בטענה שהסרט לא יימכר, אבל לבסוף יצרו את הסרט באולפני Participant Media ו-Blueprint Pictures.
פרסים
ב-2012 זכה הסרט בפרס Cinema Scapes לסרט הבינלאומי הטוב ביותר במסגרת פסטיבל הסרטים של מומבאי. הסרט והשחקנים היו מועמדים לחמישה פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי.
הנץ החמה
הָנֵץ הַחַמָּה הוא ציון זמן בהלכה לרגע שבו נראית בוודאות הנקודה הראשונה מגוף השמש.
הזמן הקודם להנץ החמה הוא עלות השחר, אשר במהלכו ניתן להבחין בהתבהרות ראשונית של השמיים בזכות התקרבותה של השמש. הרמב"ם מכנה את הנץ החמה עלות השמש. הזמן המוקדם ביותר של הנץ החמה חל בישראל, על פי שעון הקיץ, סמוך לנקודת ההיפוך הקיצית שבחודש יוני, בשעה 05:34. הזמן המאוחר ביותר לכך חל עם המעבר משעון קיץ לשעון חורף בשלהי חודש אוקטובר, בשעה 06:54. בראשית חודש ינואר, סמוך לנקודת ההיפוך החורפית, חל הנץ החמה ב-06:43, שעה שמקבילה ל-07:43 בשעון קיץ.
חישוב זמן הנץ החמה
כאשר מחשבים את זמני הנץ החמה לעיר מסוימת, אין מחשבים לגבי כל אזור ואזור בעיר בפני עצמו את הזמן בו תתגלה השמש, אלא מחשבים את הזמן בו תזרח השמש בעיר במקום כלשהו בה. הדבר מסבך עוד יותר את החישוב, במיוחד לאור העובדה שלא בכל פעם השמש מתגלה באותו מקום בעיר בפעם הראשונה, ויש למצוא מהו המקום הזה. גם כאן יכולות להיווצר בעיות של הגדרה, האם מקום מסוים שייך לעיר או לא, וגם כאן נבחן כל מקרה לגופו.
לפי שיטת הרמב"ם ובעקבותיו הגר"א, ידיעת זמן הנץ החמה נחוצה לשם חישוב כל זמני היום (להרחבה ראו שעות זמניות), שכן שעות הנספרות לפי שיטה זאת החל מהנץ החמה. הנץ החמה הנראה מעל ראשי ההרים רלוונטי רק לעניין זמן הזריחה אך לא לעניין חישוב השעות הזמניות, שנמדד בכל מקרה לפי הנץ החמה מעל לאופק.
דיני הנץ החמה
באופן עקרוני כל המצוות שחייבים לעשות אותן ביום (לדוגמה תקיעת שופר וברית מילה) החובה מתחילה מעלות השחר, אך תקנו חכמים לעשותם מהנץ החמה ואילך, מפני שאין הכל בקיאין בזמן עלות השחר. מנייני "ותיקין" נוהגים להתחיל להתפלל לפני הנץ החמה ולכוון כך שיתחילו את תפילת שמונה עשרה בדיוק בזמן הנץ החמה, ומכאן החשיבות הגדולה לדיוק בחישוב.
1444
אירועים
ללא תאריך מדויק:
המפקד העליון של הכוחות המזוינים של אוקראינה
המפקד העליון של הכוחות המזוינים של אוקראינה (באוקראינית: Головнокомандувач Збройних сил України) הוא הדרג הפיקודי העליון בכוחות המזוינים של אוקראינה. הוא כפוף לשר ההגנה והוא היועץ הצבאי הישיר של ממשלת אוקראינה. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל.
ב-1993 נוסד באוקראינה תפקיד ראש המטה הכללי אשר שימש במקביל כמפקד העליון של הכוחות המזוינים. ב-28 במרץ 2020 נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי החליט לפצל בין תפקיד ראש המטה הכללי לתפקיד מפקד הכוחות המזוינים. ראש המטה הכללי המכהן רוסלן חומצ'ק קודם לתפקיד המפקד העליון וסרהי קורניצ'וק מונה לראש המטה הכללי.
קדרי טוקאן
קדרי חאפז טוקאן (בערבית: قدري حافظ طوقان; 1910 - 26 בפברואר 1971) היה מנהלה של אוניברסיטת א-נג'אח ושר החוץ של ירדן בשנים 1964 - 1965.
ביוגרפיה
טוקאן נולד בשכם למשפחת טוקאן, שהייתה אחת המשפחות הנכבדות בעיר. הוא למד במצרים ובביירות, שאת התואר הראשון במתמטיקה מהאוניברסיטה האמריקאית שלה סיים ב-1929, והיה חבר האקדמיה המצרית למדעים.
טוקאן היה מורה למתמטיקה וסגן מנהל מכללת א-נג'אח בשכם. משנות ה-40 של המאה ה-20 כיהן טוקאן כמנהל מכללת א-נג'אח. הוא היה ממתנגדי הציונות בה ראה אימפריאליזם המנשלת את ערביי ארץ ישראל מארצם. טוקאן נחשב למזוהה עם מפלגת אל-איסתקלאל וניהל מעל דפי העיתונות ויכוחים פוליטיים.
טוקאן נבחר לפרלמנט של ירדן בשנת 1950 ושב ונבחר בשנת 1951, כאחד מחברי החזית הקונסיסטוציונית האופוזיציונית. לאחר פעולת קיביה דרש טוקאן במאמר בעיתון שהלגיון הירדני יבצע פעולת תגמול ביישובים ישראליים.
ביולי 1964 מונה טוקאן, שהיה ידוע כנאצריסט, לשר החוץ של ירדן, במסגרת פעילותו של חוסיין להתקרב למצרים של נאצר. כשר החוץ פעל טוקאן להטות את מדיניות ירדן מתמיכה במלוכנים במלחמת האזרחים בתימן לסיוע לרפובליקנים. בשנת 1966 היה טוקאן מתומכי אש"ף, והוא היה בין העצורים בנובמבר 1966 כשחוסיין סגר את משרדי אש"ף בגדה המערבית.
טוקאן נפטר בעת ביקור בביירות בפברואר 1971. הוא נקבר בהלוויה המונית בשכם ושר הביטחון משה דיין הגיע לביקור תנחומים.
ספריו
טוקאן הוציא לאור 25 ספרים, חלקם מדעיים וחלקם פוליטיים.
בראשית שנות ה-40 הוא פרסם ספר על תרומת הערבים למדעי המתמטיקה.
לאחר מלחמת העצמאות פרסם טוקאן ספר המנתח את הסיבות לנכבה. טוקאן טען בספר שהסיבה העיקרית להפסד היה העדר השכלה בקרב הערבים.
אינגבילד ברין
אינגבילד ברין (נולדה ב-18 במרץ 1961) היא עיתונאית ומגישת חדשות נורווגית.
ביוגרפיה
ברין נולדה בעיר ווס שבנורווגיה, בתחילת הקריירה שלה עבדה ככתבת בעיתון מקומי וסיימה תואר במדעי המדינה באוניברסיטת אוסלו.
מ-1990 ועד 1992 החלה לשמש ככתבת הטלוויזיה הנורווגית בסטוקהולם ומ-1996 ועד 1999 עבדה כנציגת הטלוויזיה הנורווגית בוושינגטון הבירה.
בנוסף היא הגישה תקופה את "Dagsrevyen" מהדורת חדשות הערב הנורווגית התוכנית הנצפית במדינה.
אחותה היא העיתונאית הרבורג ברין.
בכור (פירושונים)
{{פירושונים|* בכור – הצאצא הראשון של אדם, בעל חיים או צמח אישים ששם משפחתם בכור:
אחר:
ראו גם
}}
מארי אלפונסין דניל גטאס
מארי אלפונסין דניל גטאס (4 באוקטובר 1843 – 25 במרץ 1927) הייתה נזירה ערבייה-קתולית, חברת מסדר האחיות סנט ג'וזף של ההתגלות בירושלים. היא נודעה כמייסדת מסדר אחיות הרוזרי בירושלים, שהיה המסדר הפלסטיני-קתולי הראשון במזרח התיכון, וכן בהיותה אחת הנזירות הפלסטיניות הראשונות שעברו קאנוניזציה בכנסייה הקתולית והוכרזה כקדושה.
ילדותה והפיכתה לנזירה
בעקבות כך הפעיל האב את קשריו והשפעתו בפטריארכיה הלטינית וקיבל עבור בתו אישור להפוך לנזירה בהליך חריג, שבו הכשרתה תתקיים בירושלים. בגיל 15 השלימה סולטנה את השלב הראשון בקבלתה למנזר ונדרה את נדריה הראשונים על גבעת הגולגולתא בכנסיית הקבר. אז גם בחרה לראשונה את שמה החדש - מארי אלפונסין – אולי בשל הערצתה לכומר הישועי מארי אלפונס רטיסבון שהקים בימיה את מסדר האחיות ציון בירושלים.
הקמת מסדר אחיות הרוזרי
בגיל 19 נשלחה מארי אלפונסין ללמד נצרות בבית ספר בבית לחם ושם חוותה כמה התגלויות של מרים, אם ישו. המשמעותית שבהן התרחשה, כך על פי יומנה, בחג האפיפניה, ב-6 בינואר 1874, שאז התגלתה בפניה מריה והנחתה אותה להקים מסדר-בת עבור נזירות פלסטיניות-קתוליות בשם "אחיות מחרוזת התפילה" (אחיות הרוזרי). החיזיון חזר על עצמו שוב ושוב, עד שגמלה בלבה ההחלטה להגשימו.
בהיותה אשה לא יכולה הייתה מארי אלפונסין להקים את המסדר לבדה, ולכן חיפשה פטרון שיסייע לה להוציא את התוכנית לפועל. ב-1880 התגייס לעזרתה הכומר יוסף טאנוס, שהיה יועצו של הפטריארך הלטיני בירושלים. יחד קיבצו השניים שבע נערות צעירות שהיוו את המסד למסדר-הבת החדש במשכנו הראשון בעיר העתיקה.
מארי אלפונסין ביקשה להצטרף למסדר החדש, אך לשם כך היה עליה לקבל את אישור הוותיקן להתיר את נדריה למסדר סן ז'וזף. הדבר לווה במרמור רב מצד גורמים במסדר, אשר שכנעו את הקרדינל האחראי על המסדר בוותיקן לפעול נגד עזיבתה והתרת נדריה. שלוש שנים היא נאבקה עד שקיבלה לבסוף את אישור האפיפיור לפרוש ממסדר נעוריה. בעקבות השערורייה הובהר לה כי לעולם לא תוצב בראש מסדר אחיות הרוזרי, או כל מסדר אחר.
מארי אלפונסין הפכה באופן רשמי לנזירה העשירית במסדר אחיות הרוזרי ביום "חג גבירתנו של המחרוזת" שחל ב-7 באוקטובר 1883. כשנה וחצי לאחר מכן, ב-7 במרץ 1885, היא השלימה את נדריה והתקבלה רשמית לקהילה, במעמד הפטריארך הלטיני של ירושלים.
מפעלים נוספים
ב-1886 הקימה מארי אלפונסין בית ספר לבנות בבית סאחור ולאחר מכן הקימה בתי ספר דומים נוספים בשכם ובעיר סַלְט שבירדן. בריאותה התערערה והיא שבה לירושלים, אולם לאחר שהתחזקה הקימה בית ספר נוסף בעיירה א-זבאבדה שבשומרון. קהילת אחיות הרוזרי הקימה בהשראתה בתי ספר, תוכניות ללימוד נצרות, מרפאות ובתי יתומים בכל רחבי המזרח התיכון, שאותם היא מפעילה עד היום.
מארי אלפונסין הקימה סניף של המסדר בעין כרם, למרגלות כנסיית הביקור, שבו התגוררה באחרית ימיה. היא נפטרה בביתה שבעין כרם במהלך חג הבשורה, ב-25 במרץ 1927 בגיל 83. ביתה הפך לאתר צליינות ותיירות וב-2015 אף נקבע על חזיתו השלט "בית מארי אלפונסין". היא הפכה לדמות מופת בקהילה המקומית ומחרוזת התפילה ששימשה אותה בחייה מוצגת כחפץ קודש במנזר.
ההכרה בחשיבותה בהקמת מסדר אחיות הרוזרי
כדי לשכנע את הוותיקן ב"כשרות" מסדר אחיות הרוזרי, הוא הוצג מלכתחילה כפרי יוזמתו וביצועו הבלעדיים של יוסף טאנוס, ולמעשה עד שנת 1968 איש לא ידע כלל על מעורבותה הרבה של מארי אלפונסין. הדברים החלו להתבהר רק לאחר מחקר שערך נזיר בנדיקטיני בשם סטולץ (Stolz) שהתעניין בסיפורה, ליקט את הפרטים מאחיות המסדר וקיבל לידיו את יומנה האישי. הוא פרסם את ממצאיו בספר שחולל מהפכה בתפיסת מקומה של מארי אלפונסין כאדם וכאשה. בהקדמה לספר כתב סטולץ:
נסים שחוללה
חשיבותה של מארי אלפונסין בקרב הקהילה הערבית-קתולית בארץ הביאה למאמץ גדול במשך שנים לשכנע את הוותיקן להכריז עליה באופן רשמי כקדושה. הקדשה בכנסייה הקתולית (קאנוניזציה) נעשית בתום תהליך קפדני וממושך, שבו נבדקים אישיותו ומעשיו של המועמד לתואר, תוך דגש מיוחד על נסים שחולל.
האחיות במסדר הרוזרי היו מעורבות מאוד בקידום תהליך הקאנוניזציה של מארי אלפונסין ואף נסעו לרומא כדי לספר על נִסֵי ריפוי והצלה שחוללה. המפורסם שבהם התחולל בכפר יפיע בשנת 1886, כאשר תלמידת בית ספר ניגשה לשאוב מים מבור, אך מעדה ונפלה לתוכו. עד שהגיעה עזרה וחבל שולשל פנימה, כבר הייתה הנערה ללא הכרה, אולם מארי אלפונסין ששהתה במקרה באותה עת בבית הספר נזעקה למקום, השליכה אל הבור את המחרוזת שלה ונשאה תפילה למריה. בתוך זמן קצר נאחזה הנערה בחבל ונמשתה מן הבור, כשמחרוזת התפילה תלויה על צווארה. באתר המוקדש עד היום לזכרה של מארי אלפונסין בלב הכפר יפיע ניצב בור המים בלב מבנה קטן המשמש כבית תפילה, ועל משקוף הפתח נכתב בערבית "תפילתה הטובה של מארי אלפונסין". על פתח הבור עצמו תלויה מחרוזת תפילה וכן דמות דיוקנם של מארי אלפונסין ויוסף טאנוס.
הכתרתה כקדושה
בנובמבר 2009 הוכתרה מארי אלפונסין בתואר "מבורכת", בטקס שנערך בכנסיית הבשורה בנצרת על ידי הפטריארך הלטיני של ירושלים. במאי 2015 קידם אותה האפיפיור למעמד "קדושה" ואחריה זיכה בתואר זה נזירה פלסטינית אחרת בשם מרים בוארדי, שייסדה במאה ה-19 את המנזר הכרמליתי בנצרת.
אלפי מאמינים נוצרים מהמזרח התיכון נכחו בטקס ההקדשה ברומא, ובהם אבו מאזן ולצדו באסל גטאס, שהוא בן משפחה רחוק של מארי אלפונסין. גטאס עמד על הקשר בין ההכתרה ובין העובדה שארבעה ימים קודם לכן הודיע הוותיקן על הכרתו במדינה הפלסטינית.
לאחר הכתרתה הועברו שרידי עצמותיה של מארי אלפונסין לאולם התפילה של הכנסייה במנזר אחיות הרוזרי ברחוב אגרון בירושלים, שם הם מוצגים בתוך ארון בנישה עגולה, כשמעליהם פסל של מארי אלפונסין. הכנסייה והמנזר כולו מלאים בדיוקנאות של מארי אלפונסין, הנחשבת לפטרונית המסדר.
Loose
Loose (בעברית: משוחרר) הוא האלבום השלישי של זמרת הפופ הקנדית נלי פורטדו, שיצא לאור ביוני 2006. המפיקים המוזיקליים טימבלנד ודנג'ה אחראים להפקה של רוב האלבום. האלבום זכה להצלחה ברחבי העולם ונכון ליולי 2008 נמכרו 8.1 מיליון עותקים ברחבי העולם (בקירוב).
על האלבום
תשומת הלב רבה הופנתה לתדמית החדשה של פורטדו. בשני אלבומיה הראשונים הוצגה פורטדו כאמנית עצמאית, אולם באלבום זה, טענו הביקורות, עברה פורטדו כל מה שאמנית פופ עוברת, ומנסה לנסה להפוך לסמל סקס. האלבום עצמו קיבל בעיקרו ביקורות חיוביות. הגרדיאן תיארו את האלבום כ"חלקלק, חכם ומפתיע".
בטקס פרסי הג'ונו לשנת 2007 זכה האלבום בקטגוריית "אלבום השנה", הסינגל "Promiscuous" זיכה אותה ב"סינגל השנה" ופורטדו הוכתרה כאמנית השנה. בטקס פרסי המוזיקה הבריטית זכתה פורטדו בפרס "האמנית הבינלאומית הטובה ביותר" ובטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה קיבלה פורטדו את פרס "אלבום השנה".
הצלחה במצעדים
"Loose" הפך לאלבומה המצליח ביותר של פורטדו במשך כל הקריירה שלה, והגיע לפסגת מצעדי מכירות האלבום במספר מדינות. בקנדה, הגיע האלבום למקום הראשון לאור מכירות של יותר מ-34,000 עותקים בשבוע הראשון. בסוף שנת 2006 הוכתר האלבום כהאלבום השלישי הנמכר ביותר בקנדה, והאלבום הנמכר ביותר של אמנית, עם מכירות של 291,700 עותקים. בנוסף, במאי 2007 קיבל האלבום מעמד פלטינה מחומשת עבור מכירות של יותר מ-500,000 עותקים בקנדה בלבד.
בארצות הברית זכה להצלחה דומה כשנכנס הישר למקום הראשון במצעד הבילבורד עם מכירות של 219,000 עותקים, ובסוף 2006 קיבל מעמד פלטינה. עד אוקטובר 2007 מכר האלבום שני מיליון עותקים בארצות הברית בסך-הכל. אף על פי שאלבום הבכורה של פורטדו, "Whoa, Nelly!" הצליח להיכנס רק למקום ה-24, לקח לאלבום שנה להגיע למעמד פלטינה כפולה, הישג ש"Loose" לא הצליח לעבור. בבריטניה, "Loose" מכר 33,000 עותקים בשבוע הראשון, ונכנס למקום החמישי במצעד מכירות האלבומים. בשבוע ה-43 הצליח האלבום להגיע למקום הרביעי וקיבל מעמד פלטינה כפולה עבור מכירות של יותר מ-600,000 עותקים. במאי 2008 נאמר כי האלבום מכר 900,000 עותקים בבריטניה. באוסטרליה הגיע האלבום למקום הרביעי במצעד המכירות וקיבל מעמד פלטינה כפולה עבור מכירות של יותר מ-140,000 עותקים. בגרמניה האלבום זכה להצלחה חסרת תקדים, ומכר מיליון עותקים בגרמניה בלבד והפך לאלבום השנה.
ברחבי העולם, "Loose" הוא האלבום ה-13 הנמכר ביותר לשנת 2006, בשל מכירות של יותר ממיליון עותקים. בנובמבר 2007, מכר האלבום ברחבי העולם 8 מיליון עותקים והגיע למעמד זהב ופלטינה ב-25 מדינות העולם.
Promiscuous
"Promiscuous" (בעברית: "מופקרת"), הידוע גם כ"Promiscuous Girl", היה לסינגל הראשון באמריקה הצפונית בתחילת שנת 2006, לסינגל השני באמצע 2006 באירופה ולשלישי באמריקה הלטינית בסוף 2006. הסינגל זכה להצלחה גדולה כשנכנס לראש מצעדי הפזמונים בקנדה וארצות הברית, וזכה בפרס הבילבורד עבור "שיר הפופ הטוב ביותר לשנת 2006".
מילות השיר מדברות על מערכת יחסים בין שני אנשים, כאשר הגבר (טימבלנד) מפלרטט עם האישה (פורטדו). זה היה אחד מהשירים הראשונים עליהם עבדה פורטדו עם טימבלנד ותיארה את שיתוף הפעולה כ"משהו שעדיין לא נעשה". במילות השיר מוזכר סטיב נאש, שחקן כדורסל מפורסם, מה שגרם להשערות שבין נש לפורטדו הייתה מערכת יחסים, אך שניהם הכחישו את העניין. בנוסף, טימבלנד מציג את עצמו כתומאס קראון. "The Thomas Crown Affair" הוא סרט המציג את תומאס קראון, איש עסקים פלרטטן.
"Promiscuous" זכה לביקורות חיוביות בעיקר. מגזין הרולינג סטון כתב שהשיר הוא נקודת השיא באלבום "Loose", ושיתוף הפעולה עם טימבלנד זכה לשבחים. "All Music Guide" לעומת זאת, כתבו כי "לא משנה כמה פורטדו תנסה לשיר על סקס, היא לא תצליח להישמע סקסית". IGN כתבו כי השיר הוא "מטריד ומציק אך מדבק בו-זמנית".
הקליפ לשיר בוים על ידי "ליטל X" וכלל הופעות אורח של קרי הילסון, בריאה מיילס וג'סטין טימברלייק, בשל בקשתה של פורטדו שרצתה ליצור קליפ מועדונים מצליח.
הסינגל זכה להצלחה בינלאומית גדולה. בארצות הברית, "Promiscuous" הצליח להגיע לפסגת מצעד הבילבורד, ולהישאר שם שישה שבועות. בכך הפך לסינגל הראשון של פורטדו אשר הגיע לפסגה. גם בקנדה הצליח הסינגל להשיג את המקום הראשון. באוסטרליה הגיע הסינגל למקום השני, ובבריטניה למקום השלישי. הסינגל מכר בכל העולם 5,114,000 עותקים.
Maneater
הסינגל הראשון באירופה ואסיה היה "Maneater" (בעברית: "טורפת גברים"), שוחרר במאי 2006, זכה להצלחה כשנכנס למקום הראשון במצעדי הפזמונים בבריטניה והצליח להיכנס לחמשת המובילים ברוב מדינות אירופה. באוסטרליה היא השיר לסינגל השני, והצליח להגיע למקום השלישי, בארצות הברית היה הסינגל ללהיט מועדונים אך לא זכה להצלחה מסחרית כמו הסינגל הקודם, "Promiscuous" ולכן התמקם רק במקום 15 במצעד הבילבורד. השיר הפך לחביב על המבקרים. הקליפ לשיר בוים על ידי אנתוני מדלר וצולם בקליפורניה. הקליפ הכיל עלילה, והראה את פורטדו מחפשת כלב, ונתקלת במועדון ריקודים לילי. במשך כל השיר היא רוקדת ולבסוף מוצאת את הכלב האבוד. הסינגל מכר בכל העולם 4,684,000 עותקים.
No Hay Igual
"No Hay Igual" (בעברית: "אין דבר ששווה"), הוא שיר שבעיקרו בשפה הספרדית, לכן שוחרר כסינגל שני באמריקה הלטינית ומאוחר יותר שוחרר גם בספרד בלבד. הסינגל נחל הצלחה בארצות הלטיניות ונכנס למקום הראשון במצעד הסינגלים במקסיקו ולמקום השביעי בקולומביה.
Te Busqué
"Te Busqué" (בעברית: "חיפשתי אותך"), שיר נוסף אשר בחציו הוא בשפה האנגלית, ואילו הפזמון, אשר אותו שר הזמר הספרדי ג'ואנס, בספרדית. השיר היה לסינגל הראשון בספרד ולרביעי באמריקה הלטינית. הסינגל נחל הצלחה, בעיקר בספרד שם נכנס אל פסגת מצעדי הפזמונים, גם בזכות השתתפותו של ג'ואנס בשיר, זמר ספרדי פופולרי.
Say It Right
"Say It Right" היה לסינגל השלישי בארצות הברית ואוסטרליה והרביעי באירופה ואסיה. הסינגל, אשר זכה לביקורות מוצלחות, נחשב לסינגל הכי מצליח בשנת 2007 (7,884,000 עותקים), ובנוסף לסינגל המצליח ביותר של פורטדו וחברת התקליטים שלה, "Geffen Records".
הווידאו קליפ עבור "Say It Right" בוים על ידי צמד הבריטים רנקין & כריס וצולם במקומות שונים בלוס אנג'לס, קליפורניה לקראת סוף אוקטובר 2006. הקליפ הכיל בעיקר סצנות של טימבלנד ופורטדו, ובסצנות אחרות נראית פורטדו רוקדת לצלילי השיר. פורטדו עצמה תיארה את הקליפ כחזרה לשנות השמונים עבורה, בשל העובדה שהוא מזכיר לה את הקליפ של אני לנוקס ודייב סטיורט.
הסינגל נכנס הישר למקום הראשון במצעד הבילבורד בארצות הברית והפך לסינגל השני של פורטדו אשר מצליח להיכנס לפסגת המצעד. הסינגל הצליח להישאר בעשרת הגדולים במשך 14 שבועות. בנוסף, הסינגל הצליח להעלות את רף המכירות של האלבום "Loose", והחזיר אותו הישר לעשרת האלבום הנמכרים בארצות הברית. בקנדה השיר נכנס גם כן למקום הראשון במצעד. באוסטרליה הגיע הסינגל למקום השני וקיבל מעמד פלטינה. גם באירופה נחל הסינגל הצלחה גדולה מאוד ונכנס למקום הראשון ברוב המדינות האירופאיות. בבריטניה הסינגל הגיע למקום העשירי.
All Good Things (Come to an End)
הבלדה All Good Things (Come to an End) נכתבה על ידי פורטדו, דנ'ה, טימבלנד וסולן להקת קולדפליי, כריס מרטין. השיר יצא כסינגל שלישי באירופה ורביעי באוסטרליה, השיר לא יצא בארצות הברית, ולמרות זאת נכנס למצעד הרשמי. בגרסה המקורית של השיר, מרטין היה חלק מקולות הרקע של השיר, אולם לאור בקשת חברת התקליטים שלו הקולות הוסרו מהגרסה הסופית. הקליפ לשיר צולם בפוארטו ריקו ומראה את פורטדו בסצנות עם בן זוגה בחוף הים. הסינגל זכה להצלחה גדולה בבריטניה והגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים. ב-15 מדינות אירופאיות הגיע הסינגל למקום הראשון. באוסטרליה הסינגל הגיע למקום ה-12, ובארצות הברית הגיע למקום 86 במצעד הבילבורד. הסינגל מכר בכל העולם 4,589,000 עותקים.
In God's Hands
"In God's Hands" היה לסינגל הבא מהאלבום ושוחרר רק באוסטרליה ובמדינות אירופה. הסינגל לא נכל הצלחה גדולה בעולם ונכנס רק למקום 116 במצד הבריטי.
Don't Panic
Don't Panic הוא סינגל של להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית, קולדפליי. שם השיר במקור היה "Panic", והוא הושמע בפעם הראשונה בשנת 1998 במהלך ההופעה הראשונה של הלהקה. הייתה לשיר מנגינה שונה, והוא נכלל במיני אלבום השני של הלהקה, The Blue Room. השיר הופק והוקלט מחדש, ולבסוף הוא ראה אור בשנת 2001 כסינגל הרביעי של אלבום הבכורה של הלהקה, Parachutes.
קליפ
הקליפ לשיר מתחיל כשרואים דיאגרמה מונפשת של מחזור המים בטבע, ולאחר מכן מוצגים חברי הלהקה כשהם נראים כדמויות דו־ממדיות כשהם מבצעים את מטלות משק הבית, כאשר לפתע אסון מכה את כדור-הארץ בצורות של שיטפונות, התפרצויות הרי געש ושוקים חשמליים. כמו בקליפים הקודמים של קולדפליי, בקליפ Don't Panic מופיע הגלובוס הצהוב שמופיע בעטיפת אלבומם Parachutes.
היסטוריית מצעדים
השיר זכה להצלחה בישראל, הגיע למקום ה-17 במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ לשנת 2001 ולמקום ה-88 במצעד העשור של גלגלצ.
פרלאן מנדי
פרלאן מנדי (בצרפתית: Ferland Mendy; נולד ב-8 ביוני 1995) הוא כדורגלן צרפתי, המשחק בעמדת המגן השמאלי בריאל מדריד ובנבחרת צרפת.
קריירה
מנדי נולד במולאן-אן-איוולין שבצרפת, להורים ממוצא סנגלי. בגיל 15 מנדי הושב על כיסא גלגלים ונאמר לו כי לא יוכל לשחק כדורגל אי פעם בעתיד.
בעונת 17–2016 שיחק מנדי בקבוצת לה הבר מהליגה השנייה, בה ערך 35 הופעות. ב-19 באוגוסט 2016 כבש מנדי את שערו הראשון בקבוצה בהפסד 1–3 לטרואה במסגרת הליגה השנייה.
ב-29 ביוני 2017 חתם מנדי באולימפיק ליון מליגה הראשונה על חוזה לחמש שנים תמורת חמישה מיליון אירו. מנדי כבש את שערו הראשון בקבוצה ב-15 בספטמבר במשחק מול קן במסגרת הליגה.
ב-19 ביוני 2019 חתם מנדי בריאל מדריד על חוזה לשש שנים.
ב-12 בינואר 2020 היה שותף לזכייה של ריאל מדריד בסופר קאפ הספרדי, כששיחק בשני המשחקים, חצי הגמר והגמר.
ב-13 ביולי 2020 כבש שער בכורה במשחק נגד גרנדה.
נבחרת צרפת
בנובמבר 2018, מנדי זומן לבחרת צרפת וערך את הופעתו הראשונה ב-20 בנובמבר 2018, כאשר נכנס כמחליף במסגרת משחק ידידות מול נבחרת הולנד.
בועז קרמר
בועז קרמר (נולד ב-12 בינואר 1978) הוא טניסאי ישראלי בספורט נכים.
ביוגרפיה
קרמר נולד עם ארתרוגריפוזיס, מצב הגורם למגבלה בגפיו התחתונות ובידו השמאלית. בגיל שש החל להתאמן במרכז הספורט לנכים. כספורטאי מצטיין שימש בנעוריו כנציג מרכז הספורט בתחרויות שונות בחו"ל ובמסעות גיוס כספים למען מרכז הספורט. את רוב ילדותו ונעוריו העביר בכפר הנוער בן שמן, שם הועסקו הוריו. בתחומי הספורט הוא עסק בשחייה, בכדורסל בכיסאות גלגלים ובטניס.
כטניסאי החל קרמר להתחרות בתחרויות בינלאומיות בשנת 2005, בהדרכתו של המאמן קובי וינר. בין הישגיו הבולטים של קרמר: זכייה, ביחד עם נעם גרשוני ושרגא ויינברג בגביע האומות בשנת 2012, זכייה באליפות פולין הפתוחה בשנת 2011, זכייה בטורניר אליפות צ'כיה הפתוחה בשנת 2011, זכייה באליפות דרום אפריקה הפתוחה בשנת 2007, זכייה בטורניר פלורידה בשנת 2007, חצי גמר טורניר הזוגות באליפות בריטניה הפתוחה בשנת 2006 ומקום שלישי בגביע האומות שנערך בברזיל בשנת 2005. בשיאו דורג במקום ה-9 בעולם בטניס כיסאות גלגלים (2012)..
לקראת המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) נבחר קרמר לשמש בן זוגו של שרגא ויינברג בתחרויות הטניס זוגות ולהתחרות גם בטניס יחידים. בטורניר הזוגות זכו במדליית הכסף לאחר שגברו במשחק חצי הגמר על הזוג הבריטי המדורג שני בעולם בתוצאה 6-4 6-4. במשחק הגמר הפסידו לזוג האמריקני ניקולס טיילור ודייוויד ואגנר בתוצאה 0-6 6-4 6-2.
באליפות העולם בדרום אפריקה באפריל 2011 ניצחו קרמר וויינברג את הזוג הבריטי נורפוק ואנתוני קותריל בחצי הגמר. השניים הפסידו בשלב הגמר וזכו במדליית הכסף. באליפות העולם שנערכה בשנת 2012 בקוריאה הדרומית גברו חברי הנבחרת הישראלית הכוללים את נעם גרשוני, שרגא וייברג וקרמר על נבחרת ארצות הברית במשחק הגמר והוכתרו כאלופי עולם.
קרמר נשוי לשירלי פייטלסון ואב לשתי בנות ולבן, למד בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. כיום מנהל את מרכז הספורט לנכים ברמת גן, אחד ממרכזי השיקום והספורט הגדולים והוותיקים בעולם.
בשנת 2012 נבחר על ידי המגזין "גלובס" כאחד מ-40 המנהלים הצעירים המבטיחים בישראל.
שפנפנת פלייבוי
שפנפנת פלייבוי (באנגלית: Playboy Bunny) היא מלצרית במועדון פלייבוי. "שפנפנות" במועדוני פלייבוי המקוריים שפעלו בין השנים 1960 ו-1988 נבחרו באמצעות מבחני בד, עברו הכשרה מתוקננת ולבשו תלבושת הנקראת "חליפת שפנפנה" בהשראת קמע החברה - הארנבון הלבוש בטוקסידו - המורכבת ממחוך חסר רצועות, אוזני ארנבון, גרביונים שחורים, צווארון, שרווליות וזנב כותנה פרוותי. גם מועדוני פלייבוי חדשים יותר הציגו "שפנפנות", במקרים מסוימים בתלבושות מחודשות המתבססות על עיצובה של חליפת ה"שפנפנה" המקורית.