cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מלון שפירא
היסטוריה
בהקמת המלון הושקעה מחשבה רבה, והוא היה בעל ארכיטקטורה ייחודית, ובחזיתו הפונה לשדרה נבנו שתי קשתות מפוארות, והוא גילם בתוכו מוטיבים שסימלו את ההיסטוריה העתיקה של העיר עפולה.
כפועל יוצא ממיקומה של עפולה כבירת העמק, וכנקודת עצירה והחלפת כוחות לנוסעים מהמרכז לצפון המדינה, זכה בית המלון לארח אישים חשובים רבים, שעצרו בו למנוחת לילה.
בין האישים שהתארחו במלון היה רבי יוסף יצחק שניאורסון מליובביץ', שביקר במקום בשנת 1929, הרב אברהם יצחק הכהן קוק, מנהיג בית"ר זאב ז'בוטינסקי, נשיא המדינה חיים ויצמן המשורר חיים נחמן ביאליק, מנחם אוסישקין ועוד.
בשנת 1936 עבר הבניין לשמש כמטה המשטרה וכוחות הצבא שחנו באזור, ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה נשאר הבניין בידי הצבא, ומאז לא שב לפעול כמלון.
בשנת 1990 נהרס המבנה ועל חורבותיו הוקם בניין משרדים ומסחר.
צפון ודרום (משחק מחשב)
מהלך המשחק
בתחילת המשחק על השחקן לבחור את הצד אותו ישחק (הצפון או הדרום) ואת השנה בה יתחיל (1861-1864). המשחק עצמו מתרחש על מפה של ארצות הברית המחולקת למדינות השונות. המטרה היא להשתמש ביחידות הצבא על מנת לכבוש את כל שטחי הצד היריב. ניתן לקבל יחידות נוספות בשתי דרכים: הראשונה, הצד המחזיק בצפון קרוליינה מקבל מדי פעם סיוע דרך הים של יחידה אחת. השיטה השנייה והנפוצה יותר היא דרך רכבות. כל שחקן המחזיק בשתי תחנות רכבת (לפחות) המקושרות במסילה יקבל בסוף כל תור סכום כסף מסוים. כאשר די כסף יצטבר הוא יוחלף בגדוד צבא שניתן למקמו במפת המשחק. כאשר שתי יחידות אויבות נפגשות המשחק עובר למצב של קרב, בו כל צד שולט בצבא המורכב מחיל רגלים, פרשים וארטילריה בזמן אמת. יחידת צבא בסיסית כוללת שישה חילי רגלים, שלושה פרשים ותותח אחד, כאשר ניתן למזג עד שלוש יחידות שונות לצבא אחד עד למקסימום של 18 חילי רגלים, 9 פרשים ושלושה תותחים. כאשר צבא כזה נלחם יחידות החי"ר והפרשים הנוספות (מעבר לשישה חילים ושלושה פרשים) ממתינות כתגבורת, ויכנסו לשדה הקרב רק לאחר שהכוח הראשוני יושמד. כאשר נכבשת מדינה ובה תחנת רכבת יש צורך לכבוש את התחנה בנפרד במעין משחק פעולה קצר של חייל אחד מול מגיני התחנה ומכשולים שונים. בדרך דומה, אם השחקן שולט במדינה בה עוברים פסי הרכבת של יריבו הוא יכול לשדוד את הרכבת ולקבל את הכסף המגיע לצד היריב.
במפה ישנם גם מקסיקני ואינדיאני שרנדומלית יילחמו באחד הצדדים, אולם ניתן לבטל אותם.
נדידת האדם הקדמון
נדידת האדם הקדמון היא תאוריה בתחום האבולוציה של האדם, פלאואנתרופולוגיה ופרהיסטוריה אשר לפיה האדם הקדמון מסוג הומו ארקטוס (האדם הזקוף), החל לנדוד או להגר מאפריקה אל אירופה ואסיה לפני כ-2 מיליון שנה (2 משל"ז).
האדם הקדמון (לפני האדם הנבון)
בני משפחת האדם הקדמון, בהם הומו ארגסטר, הומו ארקטוס והומו היידלברגנסיס, נדדו מאפריקה בתקופת הפליסטוקן המוקדמת, ככל הנראה כתוצאה מתופעה המוסברת ב-Sahara pump theory לפני כ-1.9 מיליון שנה, והתפזרו לרוב העולם הקדום ועד דרום-מזרח אסיה. המועד המדויק יותר של ההתפשטות מעבר לאפריקה חופף עם עדויות לקיומו של ה"הומו ארגסטר" בממצאי מאובנים והופעת הדו רגליות במלואה כמיליון וחצי שנים אחרי הופעת האדם בכלל וכלי האבן הראשונים של טכניקת האולדובאי. אתרי מפתח ביציאה מאפריקה הם ריוואת שבפקיסטן (1.9 משל"ז), תל עובדיה שבישראל (1.6 משל"ז) ודמניסי שבגאורגיה (1.7 משל"ז).
סין אוכלסה לפני כמיליון שנה, אולם קיימות עדויות לכלי אבן בני 1.6 משל"ז. לדרום-מזרח אסיה, אל האי ג'אווה, הגיע האדם לפני כ-1.7 מיליון שנה. מערב אירופה אוכלסה בהרי אטאפוורקה כ-1.2 משל"ז. ישנה תאוריה השנויה במחלוקת כי "האדם הזקוף" בנה רפסודות, והפליג באוקיינוסים. האדם הקדמון אינו ההומיניד הראשון שהתיישב באסיה, קדמו לו הפונגינאים ובפרט הסיוופיתקוס כ-15 מיליון שנה לפני כן בדרום-מזרח אסיה.
בתוך אפריקה
לפי המחקר, האם הקדמונית המשותפת לכל בני האדם, המכונה חוה המיטוכונדרית, חיה לפני כ-200,000 שנה, זמנו של האדם הנבון הקדום באפריקה, ואדם כרומוזום Y, האב המשותף של כל האנשים החיים כיום, חי לפני כ-142,000 שנה. המחקר הרב והמגוון בלימוד הגנטיקה האפריקאית מצא כי הבושמנים הדגימו את הגיוון הגנטי הרב ביותר ומראה כי הם אחד מ-14 צבירי קדמונים קדומים ביותר. המחקר איתר את המקור לנדידה של האדם המודרני בדרום מערב אפריקה, קרוב לגבול הימי בין נמיביה ואנגולה. לפני כ-80 אלף עד 100 אלף שנה, התפצלו שלושה ענפים מהאדם הנבון: הנושאים את קבוצות המיטוכונדריות L1 ו-A אכלסו את דרום אפריקה (צאצאי קוסיאן), נושאי קבוצות L2 ו-B התיישבו במרכז ומערב אפריקה, ונושאי L3 נשארו במזרח אפריקה.
יציאה מאפריקה
לפי תאוריית מוצא האדם מאפריקה, קבוצה קטנה של נושאי הגן המיטוכונדרי L3 ממזרח אפריקה נדדה לצפון-מזרח, ככל הנראה, בחיפושים אחר מזון או בריחה משינויי אקלים, תוך כדי חציית ים סוף לפני כ-70,000 שנה והחלה להתפשט בשאר העולם. קיימים גם ממצאים מלפני 90,000 שנה המצביעים על נדידות מחוץ לגבולות אפריקה גם על פני מרחבים יבשתיים.
לפני כ-50,000 שנה נכנס העולם לעידן הקרח האחרון וגובה פני הים היה נמוך מאוד כתוצאה מהצטברות מים בקטבים. כיום רוחבו של ים סוף באזור מצר באב אל מנדב הוא כ-20 ק"מ, אך לפני כ-50,000 שנה רוחבו היה צר בהרבה וגובה פני הים היה נמוך בכ-70 מטר. אף על פי שהמצר לא היה אף פעם סגור ביבשה רצופה, ככל הנראה היו בו איים, שאפשרו לחצות את הים ברפסודות פשוטות. ערימות פסולת בנות 125,000 שנה שנמצאו באריתריאה, מעידות כי מזונו של האדם הקדום כלל מאכלי ים אשר הושגו באמצעות סריקת החוף (Beachcombing). עובדה זו מאששת את הסברה כי האדם הקדום חצה את ים סוף בחיפוש אחר מזון בחופים שרגל אדם לא דרכה בהם עד אז.
דרום אסיה ואוסטרליה
ההומו סאפיינס שהיגרו מאפריקה למערב אסיה התפשטו לאורך חופי חצי האי ערב ואיראן עד שהגיעו למזרח אסיה, וקבוצה מהם הגיעה להודו. קבוצת הומו סאפיינס אחרת פנתה צפונה וקבוצות מתוכה פנו לאירופה, כשהן מחליפות את הניאנדרטלים, אם על ידי נישול והכחדה, אם על ידי הזדווגות והטמעה. העדויות הארכאולוגיות והגנטיות בנושא עדיין נחקרות.
מהקבוצה שפנתה מזרחה והגיעה להודו, הגיע חלק לחופים הדרום-מזרחיים של אסיה, וקבוצה מהם עברה לאוסטרליה לפני 55,000 עד 30,000 שנה, כשרוב ההערכות מתארכות את המעבר לתקופה שלפני 46,000 עד 41,000 שנה. אלה אבות האבוריג'ינים האוסטרלים. עם זאת, ייתכן שקבוצה אחרת של הומו סאפיינס עברה בנתיב זה מוקדם יותר, אף לפני 60,000 שנה, וזאת לאור הראיות שקיימות להגירת ההומו סאפיינס מאפריקה לדרום-מזרח אסיה לאורך צירים רבים, הגירה שבמהלכה הזדווג ההומו סאפיינס עם מיני אדם נוספים, בהם האדם הדניסובי, הומו ארקטוס והאדם הניאנדרטלי.
בתקופה זו היו פני הים נמוכים בעשרות מטרים בהשוואה לגובהם כיום, ודרום-מזרח אסיה הייתה יבשת אחת בשם מדף סונדה. כך יכלו המתיישבים לעבור בנתיב שהוביל לכיוון דרום מזרח עד שהגיעו לאוסטרליה, שבאותה תקופה הייתה מחוברת לגינאה החדשה. לפי חישוביו של מקס קרל וילהלם ובר בקבעו את קו ובר, קיים פער של כ-90 ק"מ בין הפלורה והפאונה של יבשת אסיה לבין אלו של אוסטרליה, והדבר מעיד על פער ימי בין היבשות - מה שמעיד על יכולות שיט של האוכלוסייה הנודדת. הומו ארקטוס לא הגיע לאוסטרליה, אם כי הגיע לפלורס שבאיי סונדה.
אם התיארוך נכון, הרי שהאדם המודרני הגיע לאוסטרליה כ-10,000 שנה לפני שהגיע לאירופה. האפשרות לכך עולה מההנחה שהנודדים העדיפו את האקלים החמים יותר של ציר הנדידה על פני קווי רוחב, לכיוון מזרח, על פני נדידה צפונה, וזאת עקב התאמתם לתנאי האקלים הדומים יותר שהיו באפריקה, יבשת מוצאם. עדות נוספת התומכת בתאוריה זו היא היכחדותם של כל המגה-פאונה, במשקל של יותר מ-100 קילו, באוסטרליה, באותה תקופה של נדידת ההומו סאפיינס לאוסטרליה, וכן היכחדותם הבו-זמנית של חיות אוסטרליות שעד להגעת האדם חיו ללא טורפים, מה שמצביע על הכחדה עקב הגעת האדם (כפי שאולי קרה מאוחר יותר באמריקה, עם חציית האדם את מצר ברינג לפני 15,000 עד 10,000 שנה).
באותה תקופה נראה ששלוחות מקבילות של הגירה היו לסין ומשם ליפן. עדויות לכך הן שרשרת של יישובי חוף וכן התחקות אחר מוצאם המיטוכונדריאלי והכרומוזומלי. מחקרים גנטיים מעודכנים יותר מצביעים על האפשרות שאוכלוסייתן של אוסטרליה וגינאה החדשה מורכבת מצאצאיו של גל הגירה אחד ובו הומו סאפיינס מאירואסיה, ולא מצאצאיהם של מספר גלי הגירה. גשר היבשה בין פפואה - גינאה החדשה לבין אוסטרליה שקע מתחת למים לפני כ-8,000 שנה, וכך נפרדו אוכלוסיות אוסטרליה ופפואה זו מזו.
אירופה
הסברה כי אירופה אוכלסה על ידי מהגרים ממרכז אסיה והמזרח התיכון. תהליך ההתפשטות החל לפני כ-45,000 שנה ולקח כ-15,000 שנים עד שאוכלסה במלואה. במהלך זמן זה, האדם הניאנדרטלי חלק עם ההומו ספיאנס את אירופה במשך זמן לא רב יחסית, והלך והתמעט עד שנכחד סופית. הניאנדרטלים היו חסונים יותר וככל הנראה גם חזקים מההומו ספיאנס. לאחר שחיו באירופה כ-200,000 שנה היו הניאנדרטלים חסינים כבר מפני הקור והסיבה להכחדותם לא ברורה לגמרי. האוכלוסייה הקדומה של האדם המודרני (מבחינה אנטומית) שאכלסה את אירופה ידועה בשם קרו-מניון.
סרפן
סרפן הוא תלבושת עממית רוסית שלובשות נשים וילדות. מקור המילה בפרסית (sеrāрā). הסרפן המסורתי בנוי מחלק תחתון הנראה כשמלה ארוכה וחלק עליון הדומה לגופייה בעלת כתפיות. את הסרפן לובשים מעל חולצה או פריט לבוש עליון. זהו מעין שילוב של חצאית עם סינר עילי להגנת החולצה.
בתקופה המודרנית השם "סרפן" מתאר כל שמלה ללא שרוולים או צווארון שלובשים מעל חולצה. כלומר החלק התחתון יכול גם להיות קצר כמו חצאית מיני והחלק העליון משתנה מגופייה עד אוברול. הסרפן המודרני פופולרי יותר בקרב ילדות.
באנגלית בריטית הסרפן המודרני נקרא pinafore, ובאנגלית אמריקנית jumper - על שמו של בגד זה נקראת האופרה האנגלית אה"מ פינאפור מאת גילברט וסאליבן.
השם "סרפן" נכנס לשפה העברית עם העליות מרוסיה לפני קום המדינה, אז היה נפוץ בקרב תושבי ישראל. הסרפן מוזכר בשירו של יהורם גאון "איפה הן הבחורות": סרפן הוא נושאו של השיר "סרפן אדום", שנכתב ברוסית ב-1832 ועובד לעברית על ידי אהרן אשמן ב-1951. הגרסה העברית מציגה את הסרפן כמקובל באותה תקופה - לבוש חגיגי ליציאה לבילוי.
מחוז מרכז-צפון (בורקינה פאסו)
מחוז מרכז-צפון הוא אחד מן 13 המחוזות בבורקינה פאסו, מדינה במערב יבשת אפריקה. בירת המחוז היא קאיה. נכון ל-2010, האוכלוסייה במחוז עומדת על 1,334,860 תושבים, כאשר 52.97% מהאוכלוסייה הן נשים. האוכלוסייה במחוז זה מהווה 8.49% מכלל אוכלוסיית המדינה. נכון ל-2007, שיעור האוריינות באזור זה נמדד ב-16.6% לעומת הממוצע הארצי שעומד על 28.3%. שטח המחוז הוא 19,829 קמ"ר.
אקלים
מזג האוויר במחוז הוא בדרך כלל חם לצד הגשמים היורדים במקום. העונה היבשה במחוז היא בדרך כלל מאוקטובר עד מאי, והגשמים שכיחים יותר מיוני עד ספטמבר. ממוצע הגשמים באזורים הצפוניים של המחוז מגיע ל-250 מ"מ לעומת האזורים הדרומיים שממוצע הגשמים הוא כ-1,000 מ"מ.
דמוגרפיה
נכון לשנת 2010, האוכלוסייה במחוז עמדה על 1,334,860 כאשר הנשים מהוות כ-52.97%. אוכלוסיית המחוז מהווה כ-8.49% מסך האוכלוסייה במדינה. נכון לשנת 2007, כ-70% מהאוכלוסייה כוללת אנשים העובדים, 22% מועסקים, 15.1% לא עובדים ו-0.7% מובטלים. באותה שנה, סך אוכלוסיית תלמידי בית הספר במחוז הגיעה ל-230 תלמידים כאשר מתוכם 118 בנים ו-112 בנות.
גורדון ג'קסון
גורדון קמרון ג'קסון (באנגלית: Gordon Cameron Jackson; 19 בדצמבר 1923 - 15 בינואר 1990) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה סקוטי, זוכה פרס אמי. זכור במיוחד מתפקידיו כרב המשרתים אנגוס הדסון בסדרת הדרמה "על אדונים ומשרתים" וכג'ורג' קאולי בסדרה "המקצוענים".
ביוגרפיה
גורדון ג'קסון נולד בעיר גלאזגו בשנת 1923. היה הבן הצעיר למשפחה בת חמישה ילדים. למד בבית ספר תיכון הילהד, ובנעוריו השתתף בתוכניות רדיו של ה-BBC בין השאר בתוכנית "שעת הילדים" ("Children's Hour"). בגיל 15 עזב את בית הספר והחל לעבוד כשרטט בחברת רולס-רויס. קריירת המשחק שלו החלה ב-1942 כאשר מפיק קולנוע מאולפני אילינג חיפש צעיר סקוטי לתפקיד בסרט "The Foreman Went to France". אחר כך חזר לעבוד עבור "רולס-רויס" אך במהרה התבקש לשוב ולשחק בסרטים נוספים, וג'קסון החליט שהקריירה שלו תהיה בתחום המשחק. הוא הופיע בסרטים נוספים של אולפני אילינג כגון "San Demetrio London", "The Captive Heart", "Eureka Stockade" וכן ב-"Whisky Galore". בשנים הראשונות הופיע ג'קסון גם בתיאטרון הרפרטוארי בגלאזגו, וורת'ינג ובפרת' שבסקוטלנד.
את עיקר פרסומו קיבל ג'קסון בעקבות השתתפותו בסדרת הדרמה התקופתית "על אדונים ומשרתים", ג'קסון גילם בסדרה את דמותו של הדסון, רב המשרתים הסקוטי הקשוח, במשך 60 פרקים שצולמו בין השנים 1971 ועד 1975. ב-1976 זכה בפרס אמי על הופעה מצוינת כשחקן משנה על משחקו בפרק "The Beastly Hun". ב-1974 זכה בתואר "שחקן השנה" וב-1979 הוענק לו התואר קצין במסדר האימפריה הבריטית (OBE). ב-1972 שיחק לצידה של בטי דייוויס בסרט הטלוויזיה האמריקאי "Madame Sin".
תפקידו הגדול הבא בטלוויזיה היה בשנת 1977 בסדרה "המקצוענים". הוא גילם את דמותו של ג'ורג' קאולי במשך 57 פרקים עד לסיומה של הסדרה בשנת 1983. ב-1981 השתתף בדרמה האוסטרלית "A Town Like Alice" על תקופת מלחמת העולם השנייה, ועל תפקידו זה זכה ב-Logie Award, פרס הטלוויזיה האוסטרלית.
אחר כך המשיך ג'קסון להופיע בסדרות הטלוויזיה "Hart to Hart", "Campion" ו-"Shaka Zulu", ובסרטי הקולנוע "The Shooting Party", ו"שריקה ברוח". הוא גם שיחק בתיאטרון בהצגה "קלפים על השולחן" על פי ספר מאת אגאתה כריסטי שהועלה ב-1981 ב"וודוויל תיאטר", וב-1982 הופיע בתיאטרון "ליריק האמרסמית" במחזה לשני שחקנים "Mass Appeal" שכתב ביל סי. דייוויס. תפקידו האחרון לפני מותו היה בסרט הטלוויזיה "Effie's Burning" ששודר אחרי מותו.
ג'קסון אובחן כחולה סרטן ב-1989, ושנה אחר כך הוא נפטר בלונדון. גופתו נשרפה ב"גולדרז גרין קרמטוריום".
אופטיקה קוונטית
אופטיקה קוונטית (באנגלית: Quantum optics, בראשי תיבות: QO) היא תחום מחקר בפיזיקה המשתמש בפיזיקה סמי־קלאסית ומכניקת הקוונטים כדי לחקור תופעות הכוללות אור בצורתו הקוונטית הבדידה הידועה בשם פוטון ואינטראקציות שלו עם החומר ברמות תת־מיקרוסקופיות. היישומים של האופטיקה הקוונטית כוללים לייזרים, אינפורמציה קוונטית, טלפורטציה קוונטית, שזירה קוונטית, פוטוניקה ועוד.
היסטוריה
לאור המתפשט בחלל הריק יש אנרגיה ותנע המכומתים לפי מספר שלם של חלקיקים הידועים בשם פוטונים. האופטיקה הקוונטית בוחנת את הטבע והתופעות של האור כפוטונים מקוונטטים. ההתפתחות העיקרית הראשונה שהובילה להבנה זו היה המודל הנכון של ספקטרום הקרינה של גוף שחור על ידי מקס פלאנק בשנת 1899 תחת ההשערה שהאור נפלט ביחידות בדידות של אנרגיה. גילוי האפקט הפוטואלקטרי הפיק עדות נוספת לקוונטיזציה זו, כפי שהוסבר על ידי איינשטיין במאמר משנת 1905, תגלית שעבורה הוענק לו פרס נובל ב -1921. נילס בוהר הראה כי ההנחה שקרינה אופטית היא מקוונטטת תואמת את התאוריה שלו על רמות האנרגיה המקוונטטות של האטומים, ואת ספקטרום הפליטה מאטום המימן בפרט. ההבנה של יחסי הגומלין בין האור והחומר בעקבות ההתפתחויות הללו הייתה הכרחית להתפתחות מכניקת הקוונטים בכללותה. עם זאת, תתי-התחומים של מכניקת הקוונטים העוסקים באינטראקציה של חומר-אור נחשבו בעיקר כמחקר על חומר ולא על אור ולכן דובר על פיזיקה אטומית ואלקטרוניקה קוונטית בשנת 1960. מדע הלייזר - כלומר, מחקר על עקרונות, תכנון ויישום של מכשירים אלה - הפך לתחום חשוב, ומכניקת הקוונטים העומדת ביסוד עקרונות הלייזר נחקרה כעת עם דגש רב יותר על תכונות האור, והשם אופטיקה קוונטית נעשה מקובל.
כאשר מדע הלייזר נזקק ליסודות תאורטיים טובים, וגם בגלל שהמחקר בתחום זה הניב פירות רבים, העניין באופטיקה קוונטית עלה. בעקבות עבודתו של דיראק בתורת השדות הקוונטית, הפיזיקאים ג'ורג' סודרשאן, רוי גלאובר, ולאונרד מנדל החלו להשתמש בתורת הקוונטים למחקר בנושא השדה האלקטרומגנטי בשנות ה-50 ו ה-60 כדי לקבל הבנה מפורטת יותר של גילוי אור ואת הסטטיסטיקה של האור (דרגת הקוהרנטיות). זה הוביל להצגת המצב קוהרנטי כמושג אשר מטפל בשוני בין אור לייזר, אור תרמי, מצב קוהרנטי מכווץ, וכו' כפי שהובן כי אור לא ניתן לתאר באופן מלא רק בהתייחסות לשדות אלקטרומגנטיים המתארים את הגלים בתמונה הקלאסית. בשנת 1977, ג'ף קימבל הדגים אטום יחיד הפולט פוטון אחד בכל פעם, עוד ראיה משכנעת כי האור מורכב מפוטונים. מצבים קוונטיים לא ידועים קודמים עם מאפיינים שלא כמו מצבים קלאסיים, כגון אור מכווץ התגלו לאחר מכן.
תוצאות אחרות הראויות הן ההדגמה של שזירה קוונטית, טלפורטציה קוונטית ושערים לוגיים קוונטיים. נושאים אילו הם בעלי עניין רב בתורת האינפורמציה הקוונטית, נושא שהופיע בחלקו מתוך האופטיקה הקוונטית, ובחלקו מתוך מדעי המחשב התאורטיים.
תחומי העניין של היום בין מחקרי האופטיקה הקוונטית כוללים המרה פרמטרית ספונטנית למטה, תנודות פרמטריות, אפילו פולסים קצרים יותר (אטו שניות), שימוש באופטיקה קוונטית למחקר על אינפורמציה קוונטית, מניפולציה של אטומים בודדים כגון ננוטכנולוגיה וננופוטוניקה, עיבוי בוז-איינשטיין, יישומיהם וכיצד ניתן לתמרן אותם (תת-תחום המכונה לעיתים קרובות אופטיקה אטומית), סופג קוהרנטי מושלם ועוד. נושאים המסווגים תחת המונח של אופטיקה קוונטית, במיוחד כאשר מיושם בחדשנות הנדסית וטכנולוגית, לעיתים קרובות נכללים תחת המונח המודרני פוטוניקה.
מספר פרסי נובל הוענקו לעבודה באופטיקה קוונטית:
מושגים
לפי תורת הקוונטים ובפרט הנושא של דואליות גל-חלקיק, האור עשוי להיחשב לא רק כגל אלקטרו-מגנטי, אלא גם כ"זרם" של חלקיקים הנקראים פוטונים הנעים במהירות C, מהירות הוואקום של האור. חלקיקים אלה לא צריכים להיחשב ככדורי ביליארד קלאסיים, אלא כמו חלקיקים מכניים קוונטיים המתוארים על ידי פונקציות גל המתפשטות באזור סופי.
כל חלקיק נושא קוונטום אחד של אנרגיה, שווה ל- hf, כאשר h הוא קבוע פלאנק ו- f הוא תדירות האור. אנרגיה זו של פוטון יחיד מתאימה בדיוק למעבר בין רמות אנרגיה נפרדות באטום (או מערכת אחרת) שפלטו את הפוטון; בליעה של הפוטון בחומר היא התהליך ההפוך. ההסבר של איינשטיין לפליטה ספונטנית גם ניבא את קיומה של פליטה מאולצת, העיקרון שעליו  מבוסס הלייזר. עם זאת, ההמצאה בפועל של המייזר (ולייזר) שנים רבות לאחר מכן היה תלוי בשיטה להפקת היפוך אוכלוסייה.
השימוש במכניקה סטטיסטית הוא אבן יסוד לעקרונות של אופטיקה קוונטית: אור מתואר במונחים של אופרטור שדה עבור יצירה והשמדה של פוטונים כמתואר באלקטרודינמיקה קוונטית.
ג'ון הרינגטון
סר ג'ון הרינגטון KCB (באנגלית: John Harington, מאוית גם Harrington; 4 באוגוסט 1561 - 20 בנובמבר 1612) מקלסטון (Kelston), היה סופר ומשורר אנגלי, שידוע כיום כממציא שיטת הדחת המים בשירותים. הוא נמנה עם הבולטים באנשי החצר של המלכה אליזבת הראשונה, ונודע כ"בן-הסנדקות השנון" של המלכה. אך בעקבות התוכן של שירתו וכתביו האחרים, סר חנו בעיני המלכה.
אופטיקה קוונטית
מושגים
מצב שכיח של שדה האור הוא מצב קוהרנטי, כפי שהציג ג'ורג' סודרשאן בשנת 1960. מצב זה, אשר ניתן להשתמש בו כדי לתאר את התפוקה של לייזר בתדר יחיד גם מעל סף הלייזר, מציג פואסוניאן של מספר הפוטונים. באמצעות אינטראקציות לא ליניאריות מסוימות, מצב קוהרנטי יכול להפוך למצב קוהרנטי מקווץ, על ידי הפעלת אופרטור כיווץ אשר יכול להציג נתונים פוטוניים בהתפלגות סופר פואסונית. אור כזה נקרא אור מכווץ. היבטים קוונטיים חשובים אחרים קשורים לקורלציות של הסטטיסטיקה הפוטונית בין אלומות שונות. לדוגמה, המרה פרמטרית ספונטנית למטה יכולה ליצור מה שנקרא "אלומות תאומות", כאשר (אידיאלית) כל פוטון של אלומה אחת קשורה עם פוטון באלומה אחרת.
האטומים נחשבים כמתנדים מכניים קוונטיים בעלי רמות אנרגיה בדידות, כאשר המעברים בין מצבי האנרגיה העצמיים מונעים על ידי קליטת או פליטת אור על פי התאוריה של איינשטיין.
ג'ון הרינגטון
ראשית חייו, השכלה ומשפחה
הרינגטון נולד בכפר קלסטון (Kelston) בסאמרסט, אנגליה, כבנו של המשורר ג'ון הרינגטון ושל אשתו השנייה איזבלה מרקהאם, שהייתה אשת חצר של המלכה אליזבת הראשונה וממשרתותיה. הרינגטון זכה לכבוד כשנבחר להיות בן-סנדקות של המלכה חשוכת הילדים, אחד מבין 102 בני-הסנדקות שלה.
לא ידוע במדויק מה היה הקשר המשפחתי בין ג'ון הרינגטון מקלסטון לבין בן זמנו ג'ון הרינגטון, הברון הרינגטון הראשון מאקסטון. כפי הנראה ג'ון מקלסטון לא ידע מהו אילן היוחסין של סבו, אלכסנדר מסטפני. למרות זאת ההנחה המקובלת היא שגם ג'ון מקלסטון, כמו הברון מאקסטון, הוא צאצא של הלורד הרינגטון מקלדינגהאם, שהיה ברון בימי המלך אדוארד השני.
אופטיקה קוונטית
מושגים
עבור חומר מצב מוצק, משתמשים במודלים של פסי אנרגיה מפיזיקה של מצב מוצק. זה חשוב להבנה איך האור נקלט על ידי התקני מצב מוצק, המשמשים כחיישנים במגוון מערכות ובהן מצלמות דיגיטליות.
אלקטרוניקה קוונטית
אלקטרוניקה קוונטית הוא מונח ששימש בעיקר בין שנות החמישים והשבעים כדי לציין את תחום הפיזיקה שעוסק בהשפעות מכניקת הקוונטים על התנהגות האלקטרונים בחומר, יחד עם האינטראקציה שלהם עם פוטונים. כיום, הוא נחשב לעיתים נדירות לתחום משנה בפני עצמו, והוא נספג בתחומים אחרים. פיזיקה של מצב מוצק לוקחת בחשבון את מכניקת הקוונטים, והיא עוסקת בדרך כלל באלקטרונים. יישומים ספציפיים של מכניקת הקוונטים באלקטרוניקה נחקרת בתוך פיזיקה של מוליכים למחצה. המונח גם הקיף את התהליכים הבסיסיים של פעולת הלייזר, שנלמד כיום כנושא באופטיקה קוונטית. השימוש במונח חפף עבודה מוקדמת על אפקט הול הקוונטי ואוטומציה סלולרית קוונטית.
ג'ון הרינגטון
ראשית חייו, השכלה ומשפחה
הוא רכש את השכלתו באיטון קולג' ובקינג'ס קולג', קיימברידג'.
ב-6 בספטמבר 1583 נישא הרינגטון למארי רוג'רס, בתם של ג'ורג' רוג'רס מקנינגטון וג'ואן וינטר. נולדו להם תשעה ילדים, שניים מהם מתו בגיל צעיר, כפי שניתן ללמוד מההערות שהוסיף ליצירותיו בכתב יד.
בחצר המלכות של המלכה אליזבת
על אף שלמד משפטים, נמשך הרינגטון כבר מראשית חייו לחצר המלכות, שבה אופיו הפתוח וכישרון שירתו משכו את תשומת לבה של המלכה אליזבת. המלכה עודדה אותו להמשיך בכתיבה, אך הוא נהג להרחיק לכת בכתיבה ביקורתית, נוסח פרנסואה רבלה, ולכתוב יצירות פרובוקטיביות ומתריסות.
ניסיון התרגום שלו ליצירה האיטלקית "אורלנדו המטורף" מאת אריוסטו הביא לגירושו מחצר המלכות למשך כמה שנים - המילים החריפות שבהן השתמש הרינגטון בתרגום עוררו את כעסה של המלכה, שהורתה לו לעזוב את החצר ולא לחזור עד שהתרגום יושלם. היא אמנם לא הענישה אותו בגירוש ממשי לצמיתות, אולם המשימה נראתה לה קשה עד כדי כך שהניחה שהרינגטון לא יסיים את התרגום. עם זאת, הרינגטון בחר למלא את הוראתה של המלכה, ואכן סיים לתרגם את האפוס, תרגום שזכה להצלחה רחבה והתקבל בתשבחות רבות. תרגומו לאפוס "אורלנדו הזועם" היא הגרסה המקובלת עד היום בקרב דוברי אנגלית.
מערכה באירלנד
ב-1599, במהלך מלחמת תשע השנים (1595-1603), שלחה המלכה לאירלנד כוח צבאי, שבראשו עמד רוברט דברו, הרוזן השני מאסקס. המלכה המליצה בחום לרוזן מאסקס לכלול בצבאו את הרינגטון, והוא הוצב תחת פיקודו של הנרי ריסלי (Henry Wriothesley), הדוכס השלישי מסאות'המפטון, כמפקד יחידת פרשים. המורשת שהותיר הרינגטון ממערכה זו, היא המכתבים שכתב למלכה והיומן שניהל, מהם התעדכנה המלכה בידיעות מודיעין על התקדמות המערכה והפוליטיקה הנוגעת לה. הרינגטון כתב, "הייתי מודע די טוב למצב הכללי של המדינה, הן באמצעות תצפית והן באמצעות דיונים ושיחות: כך שאני מחשיב את הידע שרכשתי כאן כשווה יותר מאשר ה-350 פאונד שעלה לי המסע הזה". במהלך המערכה העניק הרוזן מאסקס תואר אבירות להרינגטון על שום שירותיו המעולים. הרוזן מאסקס עורר את כעסה של המלכה בעקבות המערכה, מאחר שהוא סיים את הקרבות בהפסקת אש, והן בשל כך שחילק תוארי אבירות רבים מדי לטעמה. הרינגטון נכח בהסכמי הפסקת האש, וכן ליווה את הרוזן מאסקס כשנתן דין וחשבון למלכה על מעללי הלוחמה. בפגישה זו חווה את זעמה של המלכה, אולם בזכות שנינותו וקסמו האישי מחלה להם המלכה.
חייו בחצר המלכות לאחר מות אליזבת
לאחר מות המלכה אליזבת, כשהיה איש חצרו של המלך החדש, ג'יימס הראשון, ירד הונו של הרינגטון. כאשר היה בן דודו סר גריפין מרקהאם מעורב בעלילות ביי (Bye) ומיין (Main) על קנוניות נגד בית המלוכה, ונכנס לחובות בעקבות כך, העמיד עבורו הרינגטון ערבות בסך 4,000 לירות שטרלינג. הרינגטון לא יכול היה לשלם את חובותיו של בן דודו מבלי למכור את אדמותיו, ובנוסף הוא סירב להינמק בכלא, ועל כן באוקטובר 1603, כשנלקח למעצר, ברח ממנו. אולם, ג'יימס הראשון הבין שנאמנותו נתונה לממשל והעניק לו תואר אביר מסדר האמבט, וכמו כן העניק לו את הנכסים שנלקחו בעת גלותו של מרקהאם.
לקראת סוף ימיו, היה סר ג'ון הרינגטון למורה פרטי של הנרי פרדריק, נסיך ויילס. הוא חיבר בעבורו מהדורה מוערת של הספר De praesulibus Angliae מאת פרנסיס גודווין. נכדו של הרינגטון, ג'ון צ'טווינד, פרסם לאחר מכן מהדורה מוערת זו ב-1653, תחת השם "סקירה קצרה של מצב הכנסייה" ("A Briefe View of the State of the Church"). בתקופה שבה לימד את הנסיך בשיעורים פרטיים, הוא אף תרגם מאיטלקית לאנגלית את החיבור Regimen Sanitatis Salerni ("אסכולת סלרנום"), אוסף של עצות בריאותיות מימי הביניים; התרגום פורסם ב-1607 בלונדון בהוצאת ג'ון הולם וג'ון.
יצירתו הספרותית
מלבד יצירותיו בתקופת אליזבת, ובהן תרגומו ל"אורלנדו המטורף" ו"בחינה מחדש", המשיך הרינגטון בכתיבה יצירתית גם לאחר מותה של אליזבת, אף על פי שלאחר מותה נשבע להפסיק לכתוב שירה. הוא פרסם עוד כרך שירה קצר אחד, ב-1607, אך המשיך לשלוח מכתבים לחבריו ולבנו הבכור של המלך ג'יימס הראשון, יורש העצר הנסיך הנרי, עד ל-1609. הנרי הרינגטון, מצאצאיו של ג'ון, אסף מאוחר יותר מכתבים אלו, ופרסם אותם תחת הכותרת Nugae Antiquae ("טריוויה ישנה") ב-1769. כרך זה מהווה מקור חשוב לגבי ההיסטוריה של כיבוש אירלנד בידי בית טיודור.
הרינגטון זכור גם בשל שיר האפיגרמה הפוליטית שכתב: בתרגום חופשי:
טיול אחרי צבא (תוכנית מציאות)
טיול אחרי צבא היא תוכנית מציאות תיעודית בכיכובם של הזמר פבלו רוזנברג והזמר והשחקן גל תורן, למעט העונה השלישית, בה כיכבו ענת גורן ובת-חן סבג. התוכנית עלתה לאוויר ב-29 באוגוסט 2017, והיא משודרת בערוץ הטלוויזיה כאן 11.
התוכנית צולמה באתרים בהם נוהגים ישראלים לקיים את הטיול אחרי צבא. המשתתפים חווים חוויות בדומה לתרמילאים ישראלים רבים, בין השאר ביקור בגסט-האוסים, מסעדות מקומיות, מסלולים וכדומה. בבחירת הלוקיישנים לצילום ובקווי העלילה יעץ אוריאל בן צבי שהיה יועץ המסע ומדריך הטיול בעת הצילומים עצמם.
פרקי התוכנית כוללים אינפוגרפיקה המספקת מידע על התרבות ההודית ועובדות היסטוריות על אתרים תיירותיים, וכן אתר מפה אינטרנטית של הודו הנקראת "כאן הודו", שהגולשים משתפים על גביה חוויות אישיות מטיולים בהודו.
הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לסדרה העובדתית הטובה ביותר לשנת 2017.
העונה השנייה עלתה ב-19 בדצמבר 2018 בערוץ כאן 11. בעונה השנייה נוסעים פבלו רוזנברג וגל תורן לדרום אמריקה למדינות ברזיל, פרו ובוליביה.
העונה השלישית של הסדרה, בכיכוב ענת גורן ובת חן סבג בפיליפינים, עלתה ב-20 במאי 2019 בערוץ כאן 11. בעונה זאת, הבנות יוצאות לטיול אינטנסיבי באיי הפיליפינים. בין הררי הזבל של מנילה הפקוקה והסואנת לטבע הפראי של הר הגעש טאאל; בין החופים הציוריים של האי סבו למוקדי המסיבות של הישראלים הצעירים. הן מנסות לחוות את הטיול הגדול שמעולם לא ערכו, וגם ללמוד על חברות, על ישראליות, אחת על השנייה - וגם על עצמן.
העונה החמישית של הסדרה, גם כן בכיכובם של פבלו רוזנברג וגל תורן, מתרחשת בישראל. עלתה לשידור בתאגיד השידור הישראלי ביולי 2021.
ביקורות
חלק מהביקורות על התוכנית עסקו בפורמט שלה, וטענו שאין בה חידוש יוצא דופן, אלא רק מתיחה של גבולות הז'אנר ואימוץ של אלמנטים מוכרים מתוכניות מציאות אחרות. בביקורת באתר ynet נטען כי ישנו ריבוי של תוכני דוקו-ריאליטי מהסוג של "טיול אחרי צבא", בהם דמויות, לרוב ידוענים, אשר נשלחים למסע במקום אקזוטי/נחשל על מנת לחוות מפגש/התנגשות תרבויות.
בביקורת שפורסמה בטיימאאוט תל אביב, נטען כי הבעיה המשמעותית ביותר של "טיול אחרי צבא" היא האורך של כל פרק (כ-52 דקות).
מלקולם-ג'מאל וורנר
וורנר נולד בג'רזי סיטי ונקרא על שמם של מלקולם אקס ופסנתרן הג'אז אחמד ג'מאל. כשהיה בן תשע החל לגלות עניין במשחק, וכשהיה בן 12 הופיע לראשונה על מרקעי הטלוויזיה, בתפקיד אורח בסדרה "מאט יוסטון". בהמשך גילם מספר תפקידי אורח נוספים, בהם בסדרה "תהילה", וב-1984 לוהק לסדרה "משפחת קוסבי", בה גילם את דמותו של בנו של ד"ר קליף הקסטבל (ביל קוסבי), תיאו. וורנר מילא את התפקיד לאורך 8 העונות בה שודרה הסדרה. בשנת 1986 היה מועמד לפרס אמי בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית, ובשנים 1985, 1989 ו-1990 זכה בפרס האמן הצעיר.
לאחר ירידת הסדרה ב-1992 גילם תפקידים שונים בקולנוע ובטלוויזיה, הבולטים שבהם בסדרות "מלקולם ואדי" (לצדו של אדי גריפין, 2000-1996) ו"ג'רמיה", (2004-2002). כן דיבב את דמות המפיק בסדרת הטלוויזיה "אוטובוס הקסמים" (1997-1994).
בשנת 1998 גילם את סטיבן בסרט הדרמה העצמאי "מסעדה" בכיכובו של אדריאן ברודי. בשנת 1998 חווה טראומה כאשר בת זוגו לחיים השחקנית מישל דוריס תומאס נפטרה ממחלת הסרטן.
בראשית המאה ה-21 פתח וורנר גם בקריירה מוזיקלית. הוא משמש כסולן של הרכב הג'אז-פאנק "Miles Long", שהקליט בשנת 2003 את האלבום "The Miles Long Mixtape" וב-2007 את "Love & Other Social Issues".
בשנת 2008 כיכב בסרט ההרפתקאות "המירוץ לזהב" בתפקיד: קורדייל.
בשנת 2018 החל לשחק בעונה השנייה בסדרת הטלוויזיה "המתמחה" בתפקיד קבוע את איי.ג'יי אוסטין, מנתח לב מוערך בבית החולים.
אנני ליבוביץ'
אנה-לו "אנני" ליבוביץ' (באנגלית: Anna-Lou "Annie" Leibovitz; נולדה ב- 2 באוקטובר 1949) היא צלמת פורטרטים יהודייה-אמריקאית המתגוררת בניו יורק, אשר סגנונה האומנותי מאופיין בשיתוף פעולה קרוב בין הצלם ובין המצולם.
ליבוביץ' ידועה בתור הצלמת המיתולוגית של המגזין האמריקאי רולינג סטון בו הייתה הצלמת הראשית עוד בעת לימודיה, ובשל צילומיה הרבים של ידוענים, בהם ג'ון לנון ויוקו אונו, הילרי קלינטון, ארנולד שוורצנגר, ברק אובמה, מייקל ג'קסון, אליזבת' השנייה ורבים אחרים.
מאזהמטה
מאזהמטה (Masematte) הוא סוציולקט מהמאה ה-19, שאותו דיברו עניי העיר מינסטר שבצפון-מערב גרמניה. מקור השם במילה העברית "משא ומתן".
אנני ליבוביץ'
ליבוביץ' צילמה גם עבור המגזינים "ווג" ו"ואניטי פייר". היא הוציאה עשרות ספרי צילום וזכתה בפרסים רבים על עבודתה וצילומיה, והציגה תערוכות ברחבי העולם. היא ידועה בנוסף בשל צילומיה של נשים מוכות והיא צילמה פורטרטים גם באזורי מלחמה כגון סרייבו, בוסניה והרצגובינה ורואנדה.
מאזהמטה
עם בניית התעלה שחיברה את העיר דורטמונד ואת נהר האמס – שעברה בעיר מינסטר, נפתח במינסטר נמל מסחרי גדול למדי שהביא עמו סוחרים, עובדים זרים, תעלולנים וצוענים רבים. התערובת הזאת עם עניי העיר בשנות התשעים של המאה ה-19 הולידה את הסוציולקט מאזהמטה.
אנני ליבוביץ'
באוקטובר 2004 הציגה ליבוביץ' בישראל את תערוכת היחיד "מוזיקה אמריקאית".
מאזהמטה
אוצר המילים של המאזהמטה מוצא את שורשיו בשפות הצוענים למיניהן, יידיש והרוטוֶולש (Rotwelsch), שפת הנוכלים של מדינות מערב אירופה. לצד שפות אלו קיימת השפעה של שפות השבטים הגרמאניים שאכלסו את וסטפליה והשפעות מהשפות הסלאביות והרומאניות.
אנני ליבוביץ'
ילדות ונעורים
ליבוביץ' נולדה בווטרברי שבמדינת קונטיקט. היא השלישית מבין שישה ילדים. אמהּ, מרלין ליבוביץ', הייתה מורה למחול מודרני ואביה, סאם ליבוביץ', היה לויטננט קולונל בחיל האוויר האמריקני. המשפחה שינתה את מקום המגורים לעיתים קרובות בשל עבודתו של האב, וליבוביץ' צילמה את התמונה הראשונה שלה כאשר הוצב לשירות בפיליפינים במהלך מלחמת וייטנאם.
השכלה וסגנון צילום
כאשר למדה בבית ספר תיכון החלה להתעניין באומנות והחלה לכתוב ולנגן. היא נרשמה למוסד לאומנויות בסן פרנסיסקו שם למדה ציור. והמשיכה לצלם גם תוך כדי שהיא עובדת בעבודות מזדמנות, בהן אף עבדה בין היתר כמתנדבת בקיבוץ עמיר שבגליל העליון למשך כמה חודשים בשנת 1969.
מאזהמטה
עוד היום ניתן להבחין בהשפעת הסוציולקט על הניב של מינסטרלנד. דרכי האופניים בעיר מינסטר למשל מסומנות לרוב במילה "לֶצה" (Leeze) ולא במילה הגרמנית "פארראד" (Fahrrad). דוגמה להשפעת היידיש היא המילה "אכולן" (Acholin), שפירושה "לאכול".
אנני ליבוביץ'
השכלה וסגנון צילום
ליבוביץ' העידה שבמהלך לימודיה בסן פרנסיסקו היא הושפעה רבות מהצלמים רוברט פרנק ואנרי קרטייה ברסון: "סגנונם של רפורטז'ה אישית - שנלקחה בצורה גרפית, הייתה דבר שהתאמצנו להשתוות אליו...". אף על פי שעיקר צילומיה הם דיוקנאות של ידוענים, היא אמרה שאיננה אוהבת את המילה: "תמיד התעניינתי יותר במה שהם עושים ומי הם, ואני מקווה שעבודתי משקפת זאת". ליבוביץ' אמרה שהיא מנסה לתפוס חלק מהאיות של האובייקט בכל תמונה.
החל משנת 1977 ליבוביץ' מיוצגת על ידי "Contact Press Images", סוכנות צילום המבוססת בניו יורק.
עבודתה במגזין רולינג סטון
בשנת 1970 שבה ליבוביץ' לארצות הברית והחלה לעבוד כצלמת מערכת במגזין רולינג סטון שהיה אז בחיתוליו. שלוש שנים לאחר מכן היא מונתה לצלמת הראשית של המגזין, והחזיקה בתפקיד זה במשך 10 שנים, עד לעזיבתה את המגזין ב- 1983, כאשר צילומי הידוענים האינטימיים שלה עיצבו במהלך השנים את המראה האופייני של הרולינג סטון. במהלך עבודתה היא התוודעה לצילומיו של צלם האופנה ריצ'רד אבדון, והוא היווה השפעה משמעותית על יצירתה ועל חייה.
צילומי להקת הרולינג סטונס וצילומי ג'ון לנון ויוקו אונו
ליבוביץ צילמה את להקת הרולינג סטונז ב- 1971 ו- 1972, והייתה הצלמת הרשמית של הלהקה במהלך סיבוב ההופעות שלה בארצות הברית בשנת 1975. התמונה האהובה עליה ביותר היא תמונתו של מיק ג'אגר, שצולמה במעלית.
ב- 8 בדצמבר 1980 צילמה ליבוביץ' את ג'ון לנון, והבטיחה לו שהוא יופיע על שער המגזין. בתחילה ניסתה ליבוביץ' לצלם תמונה של לנון לבדו, כפי שהתבקשה על ידי הרולינג סטון, אך לנון התעקש שאשתו יוקו אונו תופיע לצידו על שער המגזין. ליבוביץ' ניסתה לצלם תמונת נשיקה הזהה לזו שמופיעה על עטיפת אלבומם "Double Fantasy" משנת 1980, תמונה שמאוד אהבה. היא ביקשה מג'ון להתפשט ולהתכרבל לצידה של יוקו. על התמונה אמרה ליבוביץ': אנני ליבוביץ' הייתה האחרונה שצילמה בצורה מקצועית את לנון, אשר נורה ונהרג על ידי מרק דייוויד צ'פמן חמש שעות לאחר מכן.
פרויקטים בולטים נוספים, פרסים ותערכות
בשנות ה-80 סגנונה הייחודי והחדשני של שימוש בתאורה וצבעים ותנוחות נועזות הקנה לה את תפקיד הצלמת של מגזין "Vanity Fair". ליבוביץ' צילמה סדרה של ידוענים עבור קמפיין פרסומי עולמי של חברת אמריקן אקספרס, צילומים שזיכו אותה בפרס "Clio award" בשנת 1987.
ב-1991 חיקתה לייבוביץ' את מעשה הצלמת מרגרט ברק-וייט, כאשר עלתה על אחד מהגרגוילים המעוצבים כנשר בקומה ה-61 של בניין קרייזלר במנהטן, שם צילמה את הרקדן דייוויד פרסונס מרקד להנאתו על גרגויל סמוך. צלם המגזין לייף ג'ון לנגארד צילם את ליבוביץ' בעודה מצלמת מעמדה זו, בשיא הסכנה, עבור כתבה לעיתון הניו יורק טיימס.
באותה השנה השיקה ליבוביץ' תערוכה בגלריית הדיוקנאות הלאומית שבלונדון. היא הייתה אמנית הפורטרטים החיה השנייה שעשתה כן, והאישה הראשונה. בנוסף, קיבלה ליבוביץ' את אות מסדר האמנויות והספרות של ממשלת צרפת.
פרשת ה-BBC
באותה השנה תיעדו ברשת BBC את צילומי המלכה אליזבת השנייה על ידי ליבוביץ' עבור ביקורה הממלכתי בווירג'יניה. הצילומים נערכו עבור סרט דוקומנטרי של הרשת בשם "A Year with the Queen". בקדימון הסרט ששודר ברשת נראתה המלכה מגיבה בזעם לדרישתה של ליבוביץ' לצלם את המלכה "פחות מגונדרת" ולהסיר את הכתר, ולאחר מכן את המלכה פוסעת בפרוזדור ואומרת לאחד מעוזריה: "אני לא משנה שום דבר. הספיק לי עם התלבושת הזו, תודה רבה". בפועל, השתלשלות האירועים הייתה שונה מבחינה כרונולוגית, והוצגה שלא כהלכה. רשת BBC הודתה בטעות והתנצלה בפני ליבוביץ' באופן רשמי, והסקנדל שנוצר סביב הפרשה הביא את הרשת לרענן את נוהלי האתיקה בקרב עובדיה.
פרשת מיילי סיירוס
ב- 25 באפריל 2008 פורסמה בתוכנית "Entertainment Tonight" אשר ברשת CBS ידיעה על כך שהשחקנית בת ה-15 מיילי סיירוס הצטלמה בפלג עליון חשוף עבור מגזין האופנה "Vanity Fair". על אף שבפועל כוכבת הילדים הייתה מכוסה בסדין, צילומיה של ליבוביץ' והצילומים שתיעדו אותם עבור כתבה בהניו יורק טיימס גרמו לסערה בקרב הורים בארצות הברית שטענו שמדובר בניצול של ילדה לטובת מכירת מגזינים. בעקבות הסערה פרסמה סיירוס התנצלות למעריציה. ליבוביץ' עצמה התייחסה לצילומים באומרה שהם פורשו שלא כהלכה, ומדובר בדיוקן פשוט, קלאסי, ויפה לדעתה.
חייה האישיים
אנני ליבוביץ' ניהלה מערכת יחסים רומנטית עם הבמאית, הסופרת והפילוסופית סוזן סונטג. השתיים הכירו בשנת 1989, כאשר לכל אחת מהן כבר הייתה קריירה מבוססת. ליבוביץ' ביקשה שסונטג תייעץ ותדריך אותה, ותבקר את עבודה באופן קונסטרוקטיבי.
לאחר מותה של סונטג בשנת 2004 פורסם בעיתון ניוזוויק מאמר על ליבוביץ' אשר התייחס למערכת היחסים בת העשור של השתיים ובו נכתב: "השתיים הכירו בשנות ה-80 המאוחרות, כאשר אנני צילמה את סונטג לעטיפת ספר... לכל אחת מהן הייתה דירה הצופה על זו של רעותה". לא ליבוביץ' וגם לא סונטג חשפו קודם לכן בגלוי האם היחסים ביניהן היו יחסים בעלי אופי משפחתי, חברי או רומנטי, עד שבשנת 2006 התראיינה ליבוביץ' לספרהּ "A Photographer's Life: 1990-2005" ובו אמרה: "עם סוזן, זה היה סיפור אהבה". בהקדמה של הספר כתבה ליבוביץ' ביתר פירוט על יחסיה האינטימיים עם סונטג, וציינה שהן עבדו יחד על ספר שאמור היה לצאת לאור, ותיארה כיצד השפיע עליה האבל על סוזן בזמן עבודה על הספר החדש. הספר והתערוכה שנלוותה לו הציגו תמונות רבות של סוזן במהלך שנותיהן יחד, ואף כמה שתיארו אותה כאשר הייתה על ערש דווי. כאשר נשאלה ליבוביץ' מדוע השתמשה במושג בת-לויה (companion) כדי לתאר את סונטג, במקום מונח ספציפי יותר כגון מאהבת, שותפה-לחיים או בת-זוג, ענתה ליבוביץ' ש"מאהבת" יהיה המונח הנכון ביותר. היא הדגישה זאת שוב בריאיון לעיתון "San Francisco Chronicle": "קראו לנו מאהבות. אני אוהבת את המילה הזו... זה נשמע רומנטי. אני רוצה להיות ברורה ככל האפשר - אני אוהבת את סוזן". לאחר מותה מכרה ליבוביץ' את הדירה בניו יורק ואת דירתן המשותפת בפריז.
הקשיים הכלכליים אליהם נקלעה
בפברואר 2009 לקחה ליבוביץ' הלוואה על סך 15 מיליון דולר בשל חובות אליהם נקלעה. היא נאלצה לתת כערבון לא רק כמה מבתיה, אלא גם את זכויות היוצרים על כל התמונות שלה. ביולי 2009 הוגשה נגדה תביעה מאת החברה הכלכלית "Art Capital Group" על סך 24 מיליון דולר כנגד פרעון החובות. שתי כתבות שפורסמו בניו יורק טיימס ניסו להתחקות אחר הסיבות שהביאו את הצלמת המצליחה, אשר שווי הארכיון שלה נאמד בכ-50 מיליון דולר, לשקוע בחובות כלכליים כבדים. בכתבה צוין כי הסיבות העיקריות הן "היסטוריה ארוכה של התנהלות עסקית מאוד לא זהירה, אך בעיקר שורה של סוגיות אישיות מהתקופה האחרונה - מותם של אביה ואמה, של בת זוגה, ומנגד הבאתם של שני ילדים לעולם והשיפוץ הנרחב והשנוי במחלוקת של שניים מהנכסים שלה בגריניץ' וילג'". בספטמבר 2009 פרסמה סוכנות הידיעות AP כתבה ובה צוטטו אנשי משפט שאמרו כי הגשת בקשה לפשיטת רגל תהייה האופצייה הטובה ביותר בשביל ליבוביץ' על מנת להסדיר את החובות שלה מול הנושים. ב-11 בספטמבר הודיעה קבוצת "Art Capital Group" כי היא מושכת את התביעה ומאריכה את האפשרות שלה להחזיר את ההלוואה, כאשר במסגרת ההסכם זכויות היוצרים על תצלומיה והנכסים שלה יישארו בחזקתה.
מצילומיה המפורסמים
כן צילמה את תרזה מיי לשער "ווג". את מישל אובמה ואת הילרי קלינטון. ב-2018, הצטרפה באופן חריג לנשיא צרפת עמנואל מקרון והורשתה לצלמו בחופשיות.
ספרי צילום
ראו את רשימת קטלוגי-תערוכות והספרים המלאה באתר Contact Press Images
קוך
קוך (Koch) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו היא טבח.
קונווי (נהר)
נהר הקונווי (בוולשית: Afon Conwy) הוא נהר הזורם במרכז צפון ויילס, כולו בשטחי מחוז קונווי.
מוצא הנהר הוא באגם קונווי הממוקם כ-7 ק"מ מזרחית לבליינה פסטיניוג, בתוך שטח שמורת סנודוניה. האגם נמצא ברמה מוגבהת של גבעות חשופות והוא המנקז אליו מספר נחלים קטנים בסביבתו. מהאגם זורם הנהר כקילומטר לכיוון דרום לפני שהוא פונה לכיוון מזרח ולאחר כ-10 ק"מ הוא מתעקל וממשיך בזרימה לכיוון מערב. בחלק זה הוא זורם במקביל לכביש ה-A5 כאשר השניים עוברים דרך בטווס-אי-קוייד, בסמוך לה הוקם גשר ווטרלו שנבנה מעל הנהר על ידי תומאס טלפורד. מכאן הקונווי ממשיך בזרימה לכיוון צפון במקביל לכביש ה-A470, הוא עובר את ל'נרוסט וגלן קונווי לפני שהוא מגיע לעיירה קונווי, שם הוא נשפך לתוך הים האירי בין מפרץ קונווי לחצי האי קריד'ין.
מריה סאנצ'ס לורנסו
מריה אנטוניה סאנצ'ס לורנסו (ספרדית : María Antonia Sánchez Lorenzo; נולדה ב-7 בנובמבר 1977) היא טניסאית עבר מספרד, אשר דורגה בשיאה במקום ה-33 בדירוג ה-WTA.
סאנצ'ס לורנסו זכתה בקריירה שלה ב-10 תוארי יחידות (1 WTA ו-9 ITF) ובתואר זוגות אחד (בסבב ה-ITF).
סאנצ'ס לורנסו שיחקה בנבחרת ספרד בין השנים 1995 ו-2006. מאזנה בגביע הפדרציה עומד על 3 ניצחונות (2 במשחקי יחידות ואחד במשחק זוגות) ו-7 הפסדים (3 במשחקי יחידות ו-4 במשחקי זוגות).
ארסוף קדם
ארסוף קדם הוא יישוב יהודי לא מוכר הנמצא דרומית לקיבוץ שפיים. כביש סלול בצמוד לכביש החוף מוביל אליו משפיים. המקום שייך למועצה האזורית חוף השרון אך עד היום הוא אינו מוכר כיישוב ואינו מופיע במפות.
היסטוריה
בשנת 1935 רכש קורט מנהיים, עולה מגרמניה, 20 דונם דרומית לקיבוץ שפיים מחברת "אחוזה א'" (החברה שהקימה את רעננה) בעקבותיו רכשו אנשים נוספים קרקעות באזור. התושבים עסקו בחקלאות פרטית, בשיווק ישיר לשווקים בתל אביב. ב"מדריך ארץ ישראל" של זאב וילנאי משנת 1941 נקרא מקום זה בשם "שכונת ארסוף".
לאחר קום המדינה, כשהוקמה המועצה האזורית "חוף השרון" מנעו אנשיה את ההכרה במקום כיישוב לכל דבר. הם היו שייכים לרשפון אך לא היה לתושביה זכות לבחור ולהיבחר לוועד המקומי. החל מ-1997 נקבעה להם בבג"ץ זכות לנציג נפרד במליאת המועצה האזורית חוף השרון. את השירותים הבסיסים כמו חשמל, מים, דואר, קבורה, בחירות וחינוך הם קבלו רק לאחר התדיינויות בבתי משפט ופסיקות בג"ץ.
לאחר הקמת שכונת היוקרה ארסוף, ניתן למקום השם "ארסוף קדם" למרות שאינו מופיע במפה ולא מוכר על ידי מינהל מקרקעי ישראל.
תוכנית המתאר האחרונה מסווגת את המקום כשמורת טבע. משמעות ההחלטה היא שאין כל אפשרות לבנות במקום או להרחיב בתים קיימים. אין במקום שום שירותים מוניציפליים פרט לאיסוף אשפה, אין תאורת רחוב, אין שום מבנה ציבורי או פיתוח סביבתי ציבורי, אין מערכת ביוב, אין אפשרות לקבל רישיון עסק המחליף את החקלאות כמקובל בקיבוצים ובמושבים.
במקום כ-40 יחידות דיור, עם קרוב ל-100 נפשות. שטח המקום כ-1400 דונם מתוכם כ-80 דונם שטח בנוי. ניתן לראות את בתי היישוב בעת נסיעה בכביש החוף (כביש 2).
חיי מדף
בלוגיסטיקה, חיי מדף של מוצר הוא פרק הזמן שבו ניתן לאחסן את המוצר ממועד ייצורו כך שעדיין יישאר בר שימוש (ואילו המושג אורך חיים מתייחס לפרק הזמן הצפוי שניתן יהיה להשתמש במוצר לאחר שיצא מהאריזה). חיי המדף של מוצר מוגבלים בעיקר עקב תהליכים כימיים, כגון קורוזיה, הפוגעים בתפקודו גם בלא שנעשה בו שימוש. גורם נוסף המשפיע על חיי המדף של מוצרים מסוימים הוא יציבות הטכנולוגיה: במוצרים שבהם התקדמות הטכנולוגיה מהירה מאוד, המוצר עשוי להפוך תוך זמן לא רב לחסר ערך גם אם מבחינה פונקציונלית הוא תקין לחלוטין.
לחיי המדף של מוצר חשיבות בתכנון מלאי של מוצר זה, בעת החזקתו במחסן, בחנות וכדומה.
הארכת חיי המדף של מוצר נעשית בשלבים אחדים במחזור החיים שלו:
חיי מדף של מזון
באזורים מסוימים בעולם מחויבים יצרנים להוסיף תאריך אחרון לשיווק או לצריכה על אריזת מוצרי מזון ותרופות. במוצרי חקלאות המונח מתייחס לפרק הזמן שבו המוצר טרם נרקב. במוצרי מזון אחרים המונח חיי מדף של מזון הוא בעל משמעות שונה. המונח חיי מדף מתייחס לאיכות המזון, בעוד המונח "תאריך תפוגה" מתייחס לרמת הבטיחות בצריכתו. לעיתים קרובות, מזון אשר עבר את "זמן המדף" שלו עדיין בטוח לצריכה, אך איבד את איכותו המרבית. בחנויות רבות חותרים למכירה בשיטת נכנס ראשון יוצא ראשון, כך שמוצרים הקרובים יותר לסוף חיי המדף שלהם יהיו קרובים יותר לצרכן מאשר מוצרים מאותו סוג בעלי חיי מדף ארוכים יותר. במקרים רבים, מכירת מוצר שפג תוקפו עשויה לגרור אחריה קנס לחנות.
בבישול נעשה לעיתים שימוש משיקולי חיסכון במוצרים בסוף חיי המדף שלהם, אשר כבר לא ניתן להשתמש בהם כפי שהם, להכנת מאכלים אחרים, בעלי איכויות שונות. כך למשל מכינים מלחם יבש פרנץ' טוסט, ובמדינות רבות במערב מקובלת "ארוחת שאריות", עם מאכלים כמו "בַּאבֵּל אֵנְד סְקְוִויק" (לביבת ירקות מהמטבח הבריטי) המוכנים משאריות תבשילי ירקות ובשר.
אוניברסיטת קייפטאון
אוניברסיטת קייפטאון (באנגלית: University of Cape Town; בקיצור: UCT) היא אוניברסיטה ציבורית בקייפטאון, שבדרום אפריקה.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1829 כמכללה הדרום אפריקאית, והיא המוסד להשכלה גבוהה הוותיק ביותר בדרום אפריקה. מבחינת מעמד אוניברסיטאי מלא, זוהי האוניברסיטה הוותיקה ביותר בדרום אפריקה, וגם האוניברסיטה הוותיקה ביותר באפריקה שמדרום לסהרה, וזאת לצד אוניברסיטת סטלנבוש, שקיבלה מעמד אוניברסיטאי מלא באותו יום בשנת 1918.
אוניברסיטת קייפטאון היא האוניברסיטה האפריקאית בעלת הדירוג הגבוה ביותר, לפי הדירוגים הבאים: דירוג QS של אוניברסיטאות בעולם, דירוג אוניברסיטאות בעולם של Times Higher Education, והדירוג האקדמי של אוניברסיטאות בעולם ("דירוג שאנגחאי"). הפקולטות למנהל עסקים, משפטים ורפואה שלה ממוקמות באופן קבוע בין מאה הטובות בעולם. היא החברה האפריקאית היחידה בפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי (GULF), במסגרת הפורום הכלכלי העולמי, המורכב מ-29 מהאוניברסיטאות הבכירות בעולם. בנוסף היא חברה ברשת אוניברסיטאות עולמית (WUN). שפת ההוראה היא אנגלית.
מבנה אקדמי
האוניברסיטה כוללת שש פקולטות :
בוגרים ידועים
בין בוגריה של אוניברסיטת קייפטאון נכללים מספר חתני פרס נובל :
בין בוגרי האוניברסיטה נכללים:
Enjoy Movies
Enjoy Movies הוא שמה של חברה רוסית המתמחה בהפקת סרטים לקהל הרחב.
נוסדה בשנת 2010 על ידי סאריק אנדראסיאן, גוונד אנדראסיאן וגאורגי מלקוב. המטה הראשי של החברה נמצא במוסקבה.
היסטוריה
החברה במקור התמחתה בהפקת קומדיות. סרטים רבים הצליחו יפה בקופות, שניים מהם ("גבר בהריון" ו"אמהות") היו לשוברי קופות ברוסיה. עם זאת, רוב הסרטים ספגו ביקורות שליליות מהצופים והמבקרים.
בשנת 2012, החברה הפיקה 5 סרטים, שגרפו יחד כ-836 מיליון רובלים (בתקופה מ-2 בינואר ועד 17 בדצמבר 2012) והחברה הוכתרה לאחת מחברות הסרטים המכניסות ביותר לשנת 2012.
מאוחר יותר, החברה ניסתה להפיק סרטים בתקציבי עתק, בתקווה שאלה יהפכו לשוברי קופות כגון "המאפיה: משחק הישרדות" ו"המגינים", שנכשלו: רוב סרטיה בתקופה זו נכשלו בקופות. ביוני 2017, החברה הודיעה על כוונתה להכריז על פשיטת רגל. עם זאת, בספטמבר של אותה השנה, האולפנים הכריזו כי המצב הפיננסי התייצב.
שיתוף פעולה בינלאומי
הסרט הראשון היה הסרט "שוד אמריקאי". הצילומים התרחשו ביוני 2013. את התפקידים הראשיים בסרט גילמו היידן כריסטנסן, אדריאן ברודי וג'ורדנה ברוסטר. לאחר "שוד אמריקאי" הם הפיקו יחד את קומדיית האימה "Cooties" עם אלייג'ה ווד בתפקיד הראשי.
יובל בנאי (אלבום)
יובל בנאי הוא אלבום הסולו הראשון של הזמר הישראלי יובל בנאי, סולן להקת "משינה". האלבום יצא ב-1997 בחברת "הד ארצי".
בנאי הלחין את כל השירים באלבום וכתב את רובם. חלקם היו שירי משוררים שהלחין, כ"רחוב העצב החד סטרי" של אלכסנדר פן ו"אהבה של שני אנשים" של נתן זך. כמו כן נכללו בו השירים "אני זוכר" שתרגמה פועה שליו-תורן על פי שיר של רבינדרנת טאגור ו"שאי שלום" שתרגמה גילה אוריאל על פי שיר של לורד ביירון. את רוב שירי האלבום עיבד בנאי ביחד עם אלונה טוראל. באלבום לקח חלק גם קלידן להקת משינה אבנר חודורוב שגם השתתף בעיבוד שניים מהשירים.
מוריס סמואל
מוריס סמואל (באנגלית: Maurice Samuel; 8 בפברואר 1895 - 4 במאי 1972) היה סופר, מתרגם ומרצה יהודי-אמריקאי ממוצא רומני.
ביוגרפיה
נולד בעיירה מצ'ין, במחוז טולצ'ה שברומניה, ליצחק סמואל ופאני אקר. כשהיה בן חמש עברה משפחתו לפריז וכשנה לאחר מכן למנצ'סטר. למד באוניברסיטת ויקטוריה, שם הכיר את חיים ויצמן שהיה מרצה לכימיה. בשנת 1914 עזב את האוניברסיטה לפני שהשלים את לימודיו והיגר לארצות הברית. בשנת 1917 התגייס לצבא ארצות הברית ונשלח לצרפת. ב-1919 שימש מתורגמן בוועידת פריז ובוועדת מורגנטאו לחקר הפוגרומים ביהודי פולין. בשנת 1921 חזר לארצות הברית והצטרף לארגון ציוני אמריקה. בשנת 1927 עזב את תפקידו בארגון, ובמשך עשרות שנים היה סופר עצמאי ומרצה מבוקש.
זכה בפרס אניספילד-וולף לשנת 1943 על ספרו "עולמו של שלום עליכם", בפרס סטיבן שמואל וייז בשנת 1956, ולאחר מותו בשנת 1972 זכה בפרס איציק מאנגר לספרות יידיש.
היסטוריה של נורווגיה
ההיסטוריה הקדומה של נורווגיה שלובה יחד עם זו של שאר עמי סקנדינביה. החל מהתקופה הפרהיסטורית בה החלה ההתיישבות הראשונית במדינה, וכלה בתקופה הוויקינגית, בה שלטו הלוחמים והספנים הסקנדינבים על חלקים נרחבים באירופה.
איי מרשל
רפובליקת איי מרשל (במרשלית: Aolepān Aorōkin M̧ajeļ, באנגלית: Republic of the Marshall Islands) היא מדינת איים קטנה באוקיינוס השקט. המדינה ממוקמת מצפון לנאורו וקיריבטי, מזרחית למיקרונזיה ודרומית לאי וייק, השייך לארצות הברית.
היסטוריה של נורווגיה
לאחר איחוד עם שוודיה ב-1319, הצטרפו שתיהן לאיחוד קאלמאר ב-1397. האחוד התפרק ב-1524 עם פרישתה של שוודיה, אולם נורווגיה נשארה חלק מדנמרק-נורווגיה, מסגרת שהחזיקה מעמד עד שנת 1814, בה עברה נורווגיה משלטון דני לשלטון שוודיה. באותה התקופה נהנתה נורווגיה מאוטונומיה מסוימת, אך שאיפתה לעצמאות לא התממשה עד 1905, שאז הפכה למדינה עצמאית.
איי מרשל
היסטוריה
בשנת 1885 העבירה ספרד את איי מרשל לבעלות גרמניה, בעקבות תיווך האפיפיור ומתן פיצוי לספרד מהגרמנים. גרמניה הפכה את האיים למדינת חסות בשם גינאה החדשה הגרמנית, והקימה תחנות מסחר באיים ג'לויט ואבון לשם פיתוח מסחר הקופרה. מנהיגים מקומיים המשיכו לשלוט תחת הממשל הקולוניאלי הגרמני.
היסטוריה של נורווגיה
בזמן מלחמת העולם הראשונה שמרה נורווגיה על נייטרליות. במלחמת העולם השנייה נכבשה על ידי גרמניה הנאצית, כיבוש שלאחריו הוקמה בה ממשלת בובות בראשותו של וידקון קוויזלינג. ב-1945, עם תבוסתה של גרמניה במלחמה שוחררה נורווגיה.
איי מרשל
היסטוריה
בתחילת מלחמת העולם הראשונה תפסה יפן את השליטה על איי מרשל ומיקמה את מפקדתה באי ג'לויט, שבו היה עד אז מרכז הממשל הגרמני. אחרי המלחמה ניהלה יפן את האיים כמדינת חסות במסגרת מנדט של חבר הלאומים. במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-31 בינואר 1944, הגיעו כוחות אמריקאיים לאטול קווג'לין וב-3 בפברואר כבשו את איי מרשל לאחר קרבות קשים באטולים קווג'לין ואנווטאק. ב-1947 הסכימה ארצות הברית יחד עם מועצת הביטחון על הקמת טריטוריית הנאמנות של איי האוקיינוס השקט – גוף בניהול אמריקאי ששלט על חלק גדול מאיי מיקרונזיה, ביניהם איי מרשל.
ב-1 במאי 1979 הכירה ארצות הברית בעצמאות רפובליקת איי מרשל בעקבות חתימה על הסכם שיתוף חופשי עם ארצות הברית. ההסכם נכנס לתוקף ב-1986. לאיים נכתבה חוקה, ששילבה רעיונות חוקתיים מארצות הברית ומבריטניה, והוקמה בהם ממשלה עצמאית. איי מרשל זכו בעצמאותם המלאה ב-1990, כאשר האו"ם שם קץ לשלטון האמריקאי באיים.
היסטוריה של נורווגיה
ב-1946 הייתה נורווגיה לאחת החברות המייסדות של האו"ם וב-1949 הצטרפה לברית נאט"ו. בשנות השישים של המאה העשרים התגלה נפט בים הצפוני ונורווגיה הפכה מאחת המדינות העניות באירופה לאחת העשירות בה.
איי מרשל
היסטוריה
ב-1986 חתמה המדינה יחד עם פלאו ומיקרונזיה על הסכם השיתוף החופשי עם ארצות הברית, במסגרתו קיבלו תושבי איי מרשל 180 מיליון דולר על המשך השימוש האמריקאי באטול קווג'לין, 250 מיליון דולר כפיצוי על ניסויים גרעיניים, ועוד 600 מיליון דולר על סעיפים נוספים בהסכם. ב-1999 הואשמה ממשלת איי מרשל, שעד אז הורכבה בעיקר ממנהיגים מסורתיים, בשחיתות. בעקבות האשמות אלה נפלה הממשלה, וקסאי נוטה נבחר לנשיאות.
אתר הניסויים האטומיים באטול ביקיני
בין השנים 1946 ו-1958 ביצעה ארצות הברית 67 ניסויים בנשק גרעיני באיים ביקיני ואנווטוק. הניסויים הובילו לפינוי האיים מיושביהם וגרמו להם נזק עצום. מתקן מכ"ם גדול נבנה באטול קווג'לין.
היסטוריה של נורווגיה
התקופה המוקדמת ביותר - 10,000 לפני הספירה
ההתיישבות הראשונית בנורווגיה החלה לאחר סיום עידן הקרח, לפני כ-10,000 שנה. עד היום אין הסכמה לגבי המקום ממנו הגיעו הנורווגים הראשונים למדינה או באיזה מסלולים הם השתמשו, אולם הם ככל הנראה עברו דרך מה שהיום הוא מחוז אסטפול (Østfold), שם נמצאו שרידים להתיישבות אנושית. מסלול אפשרי נוסף בו היה דרך הים הצפוני לכיוון דרום-מערב נורווגיה.
איי מרשל
פוליטיקה
המשטר באיי מרשל הוא תערובת של דמוקרטיה נשיאותית ודמוקרטיה פרלמנטרית, לצד השפעות של המערכת השבטית המסורתית. נשיא איי מרשל מוגדר כראש המדינה ועומד בראש הרשות המבצעת. הנשיא, אשר נבחר בידי חברי בית המחוקקים (כחבר בפני עצמו) ממנה את שרי הממשלה, מינוי הטעון אישור של בית המחוקקים.
היסטוריה של נורווגיה
התקופה המוקדמת ביותר - 10,000 לפני הספירה
המתיישבים הראשונים בנורווגיה היו ציידים שחיו בשבטים קטנים. גם כיום ניתן למצוא כלי אבן, כלי חרס ואף ציורי קיר המתארים את חייהם. המעבר לעבודה חקלאית החלה בנורווגיה העתיקה לפני כ-3,000 לפנה"ס, והתבוססה בעיקר מסביב לאזור אוסלו פיורד.
איי מרשל
פוליטיקה
הפרלמנט של איי מרשל מורכב משני בתים. הבית התחתון, שמחזיק בסמכויות החקיקה, נקרא ניטיג'לה (Nitijela). חבריו נבחרים כל ארבע שנים, ב-24 אזורי בחירה, ששולחים נציג אחד עד חמישה כל אחד. בבית העליון, מועצת אירואיג' (Iroij), חברים תריסר מנהיגים שבטיים, והוא גוף מייעץ בלבד.
שלוש מפלגות פועלות בזירה הפוליטית באיי מרשל, אך בכל המערכות הבחירות עד כה התמודדו הפוליטיקאים כעצמאים, ללא שיוך מפלגתי מוגדר.
איי מרשל היא אחת המדינות המעטות שמכירה בעצמאות טאיוואן. בבחירות האחרונות, שנערכו ב-2007, היה נושא ההכרה בטיוואן סלע מחלוקת, והאופוזיציה טענה שעל המדינה לנתק יחסיה עם טיוואן, ולהכיר בסין העממית כממשלה הריבונית בסין ובטיוואן. טיוואן האשימה את סין בהתערבות בתהליך הבחירות. תוצאות הבחירות לא היו מובהקות בתחילה, עקב היעדר שיוך ברור של הנבחרים למפלגות, אך בבחירות לנשיאות בינואר נבחר לנשיאות מנהיג האופוזיציה, ליטוקוואה טומאינג, שהחליף את קסאי נוטה. בניגוד לעמדות האופוזיציה לפני הבחירות, המשיך טומאינג במדיניות ההכרה בטיוואן.