cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פייר וודמן
קורות חייו
וודמן החל לעבוד בגיל 16 בעבודות זמניות כגון ברמן, איש מכירות ומוכר בחנות. הוא התגייס לצבא צרפת בגיל 17 ולאחר מכן הצטרף למשטרה כשוטר. בגיל 23 הוא החל בקריירה של צלם אופנה וטלוויזיה. בגיל 26, הוא לקח חלק בהשקת המגזין Hot Video ככתב. בגיל 29 הוא החל לעבוד עבור חברת הפקות לסרטים פורנוגרפיים Private Media Group והיה שותף ביצירת מספר סרטים בעלי תקציב הפקה גבוה.
סדרת Casting X
בגיל 29, בשנת 1992, וודמן החל בצילומים למה שעתיד להיות סדרת Casting X עבור חברת Private. לטענתו, לא הייתה כל כוונה מסחרית בצילומים הליהוקים לסרטים מעבר לשימוש לטובת הליהוק עצמו, אך בצורה זו בעצם נוצרה הסדרה המצליחה. וודמן טוען בנוסף שהוא צילם במהלך הליהוקים כהגנה מפני תביעות פוטנציאליות להטרדה מינית.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, עם התמוטטות ברית המועצות והמדינות הקומוניסטיות, מזרח אירופה הפכו למרכז חדש להפקות פורנוגרפיות. עלות השחקניות בהפקות אלו הייתה זולה משמעותית משחקניות מערב אירופאיות או אמריקניות. החל משנת 1992, וודמן בילה זמן רב בהפקות פורנוגרפיות עבור חברת Private במזרח אירופה וערך ליהוקים רבים לסרטים אלו, אשר הפכו החל משנת 1997 לסדרת Casting X, בה יצאו לאור עד היום כ-88 סרטי DVD.
הסצנות לרוב מצולמות בחדר מלון ומצולמות במצלמת וידאו פשוטה אשר מוצבת בחדר. וודמן טוען שאף אחת מהסצנות בסדרה לא בוימה וכל הבחורות קיימו עמו יחסי מין מרצונן החופשי.
עבודות נוספות
מלבד הפקת סדרת Casting X, וודמן הפיק עוד סרטים פורנוגרפיים רבים. בשנת 1999 התחיל וודמן להפיק את סדרת סרטי Superfuckers עבור חברת Private, אשר כללה 12 סרטים אשר זכו להצלחה רבה ואופיינו במגוון שחקניות יפיפיות ממזרח אירופה, בגיוון רחב של סוגי המין שבוצע וגיוון רחב במיקומי הצילום. וודמן השתתף בעצמו בחלק מהסצנות. בנוסף, צורפו לפרקי הסדרה צילומים מאחורי הקלעים וספרון עם תמונות סטילס. בשנת 2000 ,החל וודמן לעבוד עם לארי פלינט, בעלי המגזין הפורנוגרפי האסלר (השני בפופולריות שלו בארצות הברית באותה תקופה לפלייבוי) והפיק עבורו סרטי וידאו, נישה שעד זמן זה האסלר לא עסק בה. וודמן קיבל עבור שירותיו 5 מיליון דולר לחמש שנים. במסגרת שיתוף הפעולה עם פלינט, וודמן הפיק עבור האסלר פרקים נוספים בסדרה Superfuckers ובנוסף סרטים נוספים בתקציב הפקה גבוה כגון נחש ברזילאי (2001), נחש ברזילאי 2 (2002) ו-Manipulation (בשנת 2004).
בשנת 2004, השתתף וודמן בסרט הקולנוע Yo Puta לצד שחקנים הוליוודים מובילים כגון דניס ריצ'רדס ודריל האנה. בנוסף, הוא הפיק צילומי סט עבור מגזיני אופנה כגון ווג ובלאסט.
וודמן סירב להמשיך את החוזה עם פלינט ב-2005 וחזר לעבוד עם חברת Private. בשנת 2006 יצא לאקרנים הסרט הראשון בסדרת Sex City, מהדורה מחודשת בגרסת פורנוגרפית לסרטו של פרנק מילר, עיר החטאים. וודמן "שאל" את עיקרי העלילה, את הצילום בשחור לבן עם חלקים בצבע וצילם את הסרט כולו ב-high definition. הסרט, אשר עלות הפקתו הייתה 540,000 אירו, היה הצלחה, הוא הוביל את המכירות סרטי הפורנוגרפיה באותה שנה והיה הסרט הנמכר בכל הזמנים של Private.
כשנה לאחר מכן, בשנת 2006, עזב וודמן את Private ופנה לדרך עצמאית עם הקמת חברת הפקות והפצה משלו בשם Woodman Entertainment. וודמן התמקד במגה-הפקות, כולל הפקת מהדורות מחודשות של סרטים ידועים, ביניהם Excalibur, אשר וודמן קרא לו Xcalibur ואשר השתתפו בו כ-75 שחקנים, המספר הגדול ביותר של שחקנים בסרט אחד בהיסטורית הפורנוגרפיה באותה תקופה. בנוסף, וודמן המשיך להפיק צילומי סט עבור מגזיני אופנה מובילים.
חיים אישיים
וודמן נישא כשלוש פעמים והוא אב לשני ילדים. בשנת 2002 הוא התגרש מאשתו השלישית שחקנית הפורנו טניה רוסוף (אשר השתתפה במספר מסרטיו) ומשנת 2002 הוא חי עם בת זוגו שחקנית הפורנו והדוגמנית סופי פריז. שם משפחתו של וודמן - Woodman, הוא שם עט שלו, אשר דבק בו מילדותו מאהבתו לטיפוס על עצים. הוא אימץ את שם משפחה זה בתעשיית הפורנוגרפיה, בה לשם זה (באנגלית) ישנה משמעות כפולה של זיקפה חזקה.
צוואת רבי יהודה החסיד
צוואת רבי יהודה החסיד הוא חיבור הכולל רשימת ציוויים והנהגות מאת רבי יהודה החסיד. בספרות התורנית ישנו עיסוק נרחב בפרטי הצוואה ובמעמדה מבחינה הלכתית.
פרטי החיבור
הצוואה הודפסה לראשונה בסביונטה בשנת 1551 כספר בפני עצמו, ולאחר מכן הודפסה פעמים רבות, בדרך כלל כנספח לספר חסידים. בנוסף קיימים כתבי יד רבים של הצוואה, הקדום שבהם הוא כתב יד אוקספורד משנת ה'קמ"ג.
בין הדפוסים וכתבי היד של הצוואה ישנם שינויים רבים ומהותיים הנובעים ככל הנראה מכך שהצוואה הועברה בעיקר על פה. הנוסח הנפוץ הוא נוסח דפוס ונציה 1589. הסעיפים הראשונים של הצוואה מצוטטים בספרו של רבי אליעזר מגרמייזא תלמיד המחבר.
תוכן
הצוואה מכילה רשימת אזהרות וציוויים בנושאים שונים, בין האזהרות: אין לשאת אישה ששמה כשם אם החתן או ששם אביה כשם החתן, אין לגזוז ציפורניים בראש חודש, ואין לסתום לגמרי פתח או חלון בבית.
בצוואה ישנן גם מספר הוראות הסותרות לכאורה את דברי חז"ל, כמו הוראה לשחוט תרנגולת שקרקרה כזכר, דבר שנחשב בתלמוד בבלי לדרכי האמורי ואיסור לשאת אחיינית – דבר אותו חז"ל משבחים.
לפי נוסח חלק מכתבי היד, הצוואה נאמרה רק לצאצאי המחבר ולא כהוראה לכלל. על מספר הוראות נכתב בכל הנוסחים שהן מיועדות לזרע המחבר.
בהלכה
חלק מאזהרות הצוואה נכללו בשולחן ערוך, ביניהן: איסור לקבור שני שונאים זה לצד זה, אזהרה שלא לשחוט אווז בחודשים טבת ושבט, ושלא לשמש סנדק פעמיים באותה משפחה.
חלק מפוסקי ההלכה כתבו שיש להקפיד על קיום הצוואה ואף תלו אסונות שקרו באי הקפדה על הוראות הצוואה, מאידך יש שכתבו שאין לצוואה תוקף הלכתי.
סויוז TMA-01M
סויוז TMA-01M היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-7 באוקטובר 2010 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-6 במרץ 2011. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שעתידים להרכיב את המשלחת ה-25 של התחנה - מפקד המשימה אלכסנדר קלרי, ומהנדסי הטיסה סקוט קלי ואולג סקריפוצ'קה. זו הטיסה ה-107 של החללית סויוז מאז טיסה המאוישת הראשונה בשנת 1967, והראשונה בסדרת חלליות המודרניות מסוג TMA-M.
הצוות
צוות ששוגר:
צוות שחזר:
אנדרו הואנג
אנדרו לואיס הואנג (נולד ב-8 באפריל 1984) הוא זמר-יוצר, רב-נגן ואושיית יוטיוב קנדי. הוא ידוע בזכות ערוץ היוטיוב שלו, המונה למעלה משני מיליון עוקבים.
יחסי גאורגיה–ונואטו
יחסי גאורגיה–ונואטו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין רפובליקת ונואטו.
אנדרו הואנג
קריירה
הואנג החל להעמיד את יצירותיו למכירה פומבית באתר eBay, בעת שלמד מוזיקה באוניברסיטה המקומית. הזוכים במכירה הפומבית היו מקבלים שיר מותאם אישית בכל ז'אנר, שכתוב ומוקלט לפי דרישותיהם.
יחסי גאורגיה–ונואטו
היסטוריה
בחודש מרץ 2013 שר החוץ של ונואטו סירב להצעתה של אבחזיה לכונן בין שתי המדינות יחסים דיפלומטיים רשמיים. במאי באותה השנה, נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי נפגש עם ראש ממשלת ונואטו מואנה קראקסס קאלוסיל בצ'אנג מאי, תאילנד והביע בפניו את תודתו על "ההחלטה החכמה של ממשלת ונואטו" לא לכונן יחסים דיפלומטיים עם הבדלנים.
אנדרו הואנג
קריירה
לאור הצלחתו במכירות הפומביות בeBay, הקים הואנג אתר בשם "Songs To Wear Pants To", שבו המבקרים רשאים להזמין שירים בהתאמה אישית. פופולריות האתר גברה כאשר הואנג החל לעשות הזמנות בחינם, בתנאי שרעיון השיר עניין אותו. השירים החינמיים קיבלו תפנית קומית לעיתים קרובות, באמצעות לעג לאדם שהזמין את השיר. כתוצאה מכך נוצר ארכיון ענף של קטעי היפ הופ, מוזיקה קלאסית, דו-וופ, מוזיקה אלקטרונית, פולק, רוק והבי מטאל שבוצעו כולם בידי הואנג.
חיים אישיים
הואנג נולד וגדל באוטווה שבאונטריו. הוא בעל תואר ראשון לאמנויות יפות באוניברסיטת יורק. שם למד מוזיקה לפני שהפך למפיק מוזיקלי ואושיית יוטיוב במשרה מלאה. הוא גר בטורונטו יחד עם אשתו, אסתר באוזר ובתו אבלין.
יחסי גאורגיה–ונואטו
היסטוריה
בחודש יוני 2011 ביטל והדגיש שליח ונואטו לארגון האומות המאוחדות דונלד קלפוקס שוונואטו אינה מכירה באבחזיה כמדינה. הוא טען כי טענתה של אבחזיה להכרה אינה מבוססת באמת. ב-12 ביולי 2013 חתמה ונואטו על מסמך הכרה המדגיש כי: "ונואטו מכירה בגבולותיה ובריבונותה של גאורגיה במלואה, הכוללים גם את הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה ואת מחוז צחינוואלי/דרום אוסטיה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים יחד עם החתימה על המסמך.
אנדרו הואנג
דיסקוגרפיה
אלבומי אולפן
מיני-אלבומים (EPs)
סינגלים
שיתופי פעולה
קוברה יורקת שחורה
קוברה יורקת שחורה המכונה לעיתים קוברת זברה יורקת (שם מדעי: Naja nigricincta) היא מין של קוברה יורקת החיה ברחבי אפריקה הדרומית והיא ארסית מאוד. כמה חוקרים סוברים שהיא בעצם תת-מין של קוברה יורקת שחורת-צוואר.
קוברה זו מגיעה לאורך 1.2-1.5 מטר וצבעה שחור עד אפור כהה, ורדרד, צהוב ולעיתים גם לבן כשהגוף מוקף בפסים אנכיים כהים. הפרטים הצעירים מכילים פחות פסים מהבוגרים. ראש הקוברה רחב ובדומה למינים קרובים היא יכולה לפרוש את צווארה, שגם הוא שחור עם פס אופקי צהוב, כדי להרתיע אויבים. אם זה לא עוזר היא יכולה לפעור את לועה ולירוק דרך ניביה ארס היכול לעוור את עיני האויב, גם ממרחק של 2 מטרים. ארס זה יכול לעוור לזמן רב ולעיתים אף באופן קבוע.
נשיכת הקוברה עצמה קטלנית בהרבה מהיריקה והיא יכולה לגרום לשיתוק מהיר, דימום פנימי מסיבי ופגיעה בפעילות הלב. ללא טיפול מהיר יכולה הקוברה להרוג אדם תוך כמה שעות, אך הארס נועד בעיקר עבור טרפה הכולל מיני מכרסמים, זוחלים מדבריים לרבות שאר נחשים וטרף פגיע אחר. קוברה זו שוכנת מדבריות ואזורים יבשים והיא משיגה את כל הנוזלים שלה מהטרף.
תת-מינים
ישנם 2 תת-מינים לקוברה זו:
השושלת המרינית
השושלת המרינית (בערבית: المرينيون; בתעתיק: אל-מריניון) הייתה שושלת מוסלמית ממוצא ברברי ששלטה במרוקו בשנים 1244-1465.
בשנת 1244 עלו המרינים לשלטון לאחר שהביסו את שושלת אל-מוואחידון שקדמה להם. בשיאה של השושלת המרינית באמצע המאה ה-14, היא שלטה כמעט על כל המגרב. המרינים ניהלו קשרים ותמכו בממלכת גרנדה ובממלכות מוסלמיות אחרות באל-אנדלוס (ספרד המוסלמית) במהלך המאה ה-13 וה-14. הם עצמם ניסו להשיג דריסת רגל ישירה בצד האירופי של מיצרי גיברלטר אך לא הצליחו להגשים את מטרתם.
השושלת המרינית הופלה בשנת 1465 במרד שיזמו הווטאסים, שהיו מקושרים אליהם בקשרי משפחה.
מוצא
המרינים היו בני שבט וואסין, שבט ברברי שהיה חלק מקונפדרציית השבטים זנאטה. מקורו של השבט באלג'יריה והוא היגר למרוקו בעקבות הפלישה של השבט הבדואי בני הלאל במאה ה-11 לשטחם. מקור השם זנאטה הוא באב הקדום של השבטים, וורטג'ן אל-זנאטי.
על פי אבן ח'לדון, המרינים חיו במקור באזור סיג'ילמסה, ולאחר מכן עברו להתיישב בצפון-מזרח מרוקו.
עלייה לשלטון
לאחר שהגיעו למרוקו, המרינים הסתפחו תחילה לכוחות השושלת אל-מוואחידון, ששלטה באותה העת. לאחר שנלחמו בהצלחה לטובת השושלת בקרבות במרכז ספרד, השבט החל לצבור כוח פוליטי עבור עצמו. החל משנת 1213, הם דרשו מיישובים חקלאיים בצפון-מזרח מרוקו לשלם להם מיסים, מה שיצר מתחים ביניהם לבין שושלת אל-מוואחידון. המתיחות באה לביטוי, החל משנת 1215, בהתפרצויות קבועות של לחימה בין שני הצדדים. בשנת 1217 המרינים ניסו לכבוש את מזרח מרוקו, אך הם גורשו משם, ונאלצו לעבור להתיישב במזרח הרי אזור הריף ולהישאר שם כמעט 30 שנה. במהלך שהותם בריף, שושלת אל-מוואחידון ספגה הפסדים קשים בקרב והחלה לאבד שטחים גדולים לנוצרים בספרד, בעודה מאבדת שטחים גם לשושלות מוסלמיות שהכריזו על עצמאותן מתוך שטחיה.
אלקס הרטמן
אלקס הרטמן (נולד ב-1956) הוא עורך דין ישראלי, שותף בכיר במשרד ש. הורוביץ ושות'.
השושלת המרינית
עלייה לשלטון
בין השנים 1244–1248 המרינים הצליחו לכבוש את הערים תאזה, רבאט, סלא, מקנס ופאס מאל-מוואחידון המוחלשים. ההנהגה המרינית התיישבה בפאס והחלה להיעזר בשכירי-חרב נוצרים במהלך מלחמתה באל-מוואחידון. מנהיג המרינים, אבו יוסף יעקוב (1259-1286), כבש את מרקש בשנת 1269.
אימפריה במגרב
לאחר שכבשו את רוב מרוקו, אבו יוסוף יעקוב פנה לעבר אל-אנדלוס כדי לתמוך במאבק המתמשך של הממלכות המוסלמיות נגד ממלכת קסטיליה הנוצרית. המרינים ניסו באותה הזדמנות להרחיב את השליטה שלהם על התנועה המסחרית במיצרי גיברלטר.
אלקס הרטמן
ביוגרפיה
הרטמן הוא בנו של פרופסור ישראל הרטמן, פרופסור למיקרוביולוגיה שעמד במשך 16 שנים בראש המכון הביולוגי בנס ציונה. הרטמן נולד וגר בתל אביב, נשוי ואב לשלושה ילדים.
השושלת המרינית
אימפריה במגרב
בתקופה זו הנוצרים בספרד הצליחו לראשונה להעביר את הלחימה לשטח מרוקו עצמה: הם ערכו שני ניסיונות לפלוש למרוקו בשנת 1260 ושנת 1267, אבל שני הניסיונות כשלו בסופו של דבר. המרינים מצדם השיגו אחיזה בספרד ולקחו חלק בעימות בין מוסלמים לנוצרים בחצי האי האיברי. כדי להגשים את מטרתם לזכות בשליטה מוחלטת על הסחר במיצרי גיברלטר, הם התחילו בכיבוש של מספר ערים ספרדיות: עד שנת 1294 הם הספיקו לכבוש את גיברלטר, טריפה ומספר ערים נוספות.
בשנת 1276 המרינים ייסדו את פאס אל-ג'דיד שבה הם מיקמו את המרכז המנהלי והצבאי שלהם. אמנם פאס הייתה עיר משגשגת לאורך כל תקופת אל-מוואחידון, ואף נהפכה לעיר הגדולה ביותר בעולם באותה העת, אך זה היה בתקופה המרינית שהעיר השיגה את תור הזהב שלה. בתקופה המרינית פאס נהפכה למרכז אינטלקטואלי חשוב והוקמו בה המדרסות הראשונות שלה (לא כולל מדרסת אל-קרוויין הקדומה). המונומנטים הגדולים ביותר בעיר והרבה מן בנייני המגורים בעיר העתיקה שלה נבנו בתקופה הזו.
אלקס הרטמן
ביוגרפיה
למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר שסיים בהצטיינות את לימודיו החל להתמחות במשרד "ש. הורוביץ ושות'". כעבור חמש שנים התקבל כשותף.
השושלת המרינית
אימפריה במגרב
על אף מאבקים פנימיים קשים, אבו סעיד עות'מאן השני (1310–1331) יזם פרויקטים רחבי היקף של בניה ברחבי מרוקו, כולל מספר מדרסות נוספות. המדרסות היו נחוצות כדי להכשיר מעמד בירוקרטי שיהיה תלוי במרינים, כדי לבסס את השליטה שלהם במרוקו.
המרינים הושפעו במידה רבה מהמדיניות של ממלכת גרנדה, שסייעה להם להגדיל את צבאם ב-1275. במאה ה-13, ממלכת קסטיליה הנוצרית ערכה מספר פלישות למרוקו; בשנת 1260, הכוחות הקסטיליאנים פשטו על העיר סלא ובשנת 1267, יזמו פלישה בקנה מידה מלא למרוקו, אך המרינים הצליחו לבלום אותם.
אלקס הרטמן
ביוגרפיה
בשנים 2001–2003 לימד אתיקה מקצועית של עורכי דין באוניברסיטה העברית בירושלים ובמכללה למינהל. מאז שנת 2006 מעביר את קורס "אמנות הליטיגציה" באוניברסיטת תל אביב.
השושלת המרינית
אימפריה במגרב
בשיא כוחם של המרינים, בתקופת שלטונו של אבו אל-חסן עלי (1331-1348), הצבא המריני היה גדול וממושמע, הוא הורכב מ-40,000 פרשים ברברים ונוודים ערבים, ואנדלוסים נכללו כקשתים. המשמר האישי של הסולטאן כלל 7,000 חיילים, כולל נוצרים, כורדים ושחורים-אפריקאים. תחת אבו אל-חסן עלי נעשה ניסיון לאחד את המגרב תחת שלטון המרינים. בשנים 1337–1347 המרינים יצאו למסע כיבושים ברחבי צפון אפריקה והשתלטו על שטחים עצומים שהשתרעו מדרום מרוקו ועד טריפולי. עם זאת בשנת 1340 המרינים ספגו תבוסה מוחצת מידי של קואליציה פורטוגלית וקסטיליאנית שאילצה אותם לסגת מאל-אנדלוס. באותה השנה מרד של שבטים ערבים בדרום תוניסיה גרם להם לאבד את השטחים המזרחיים שלהם.
אלקס הרטמן
ביוגרפיה
בין השנים 2002–2009 שימש ככונס נכסים על מניותיו של גד זאבי בחברת "בזק". במסגרת הליכי הכינוס, חילק הרטמן כ-4.5 מיליארד ש"ח לנושים ולבעלי החברה וקיבל שכר טרחה בסך 36 מיליון ש"ח.
השושלת המרינית
נפילת השושלת
השליט האחרון של הממלכה המרינית, עבד אל-חאק השני, מונה לסולטאן עוד בגיל שנה מכורח הנסיבות, לאחר שאחיו הוצא להורג. עקב גילו הצעיר, הווטאסים, משפחה של וזירים ופקידים בכירים, היו אלה ששלטו הלכה למעשה בממלכה המרינית. לאחר שעבד אל חאק השני הגיע לבגרות הוא שאף להחזיר לידו את המושכות לממלכה, אולם הווטאסים סירבו. בתגובה עבד על חאק גייס חיילים לפשיטה צבאית על הווטאסים וטבח בהם.
בשנת 1465, בעת הימצאותו של עבד אל-חאק מחוץ לפאס ביחד עם הוזיר היהודי שלו הידוע בשם הארון, החל מרד נגד השלטון המריני בפאס. על פי מטייל ארצות מצרי בן התקופה, המרד פרץ בעקבות האשמות כנגד כוחו הרב של הוזיר היהודי. כחלק מהמרד נערך טבח המוני ביהודי פאס, קהילה ששגשגה בתקופה המרינית, ונותרו ממנה 5 גברים ו-6 נשים בלבד. כאשר עבד אל-חאק ויועצו היהודי שמעו על המאורעות הם מיהרו חזרה לפאס, אך שם הם נתפסו על ידי הכוחות המורדים והוצאו להורג.
את הוואקום לאחר המרד מילאו הווטאסים, שייסדו את השושלת הווטאסית ששלטה במרוקו לאורך המאות ה-15 וה-16.
אלקס הרטמן
ביוגרפיה
על פי פרסומים בעיתונות, בשנת 2016 מונה הרטמן כבורר מטעם המדינה בהליך בוררות בינלאומי המתנהל בינה לבין חברת הנפט הלאומית של איראן.
פעילות ציבורית
בין השנים 1996–2000 כיהן כחבר בדירקטוריון הארגון הבינלאומי לקס מונדי (Lex Mondi) המאגד את משרדי עורכי הדין המובילים בעולם. בשנת 2010 מונה כחבר ועדת התכנים של לקס מונדי.
בשנים 2002–2006 שימש כחבר הוועדה למינוי היועץ המשפטי לממשלה.
פעילות בלשכת עורכי הדין
הרטמן שימש בשנים 2009–2014 יו"ר הוועד המנהל של המרכז לאתיקה ואחריות מקצועית של עורכי דין ע"ש דייוויד וינר
בין השנים 1995–1999 שימש כיו"ר ועדת האתיקה של לשכת עורכי הדין במחוז ת"א והמרכז. לאחר מכן, בין השנים 1999-2003, שימש כיו"ר ועדת האתיקה ארצית וכיו"ר הוועדה לרביזיה בכללי האתיקה המקצועית של עורכי הדין.
טומאת היסט
מקור המילה
מקור המילה הוא ככל הנראה בארמית, כתרגום של המילה "משא", שהיא מקור טומאה זו כמוזכרת בפסוק. התרגום ירושלמי מתרגם את הפסוק "והנשא את נבלתם" כוד יוסיט ית נבלתיהון. המילה מופיעה רבות במשניות במסכת זבים.
פרטי הדינים
המשנה אומרת כי אין עם הארץ בקיאין בטומאה זו. הרמב"ם בפירושו למשנה מנמק כי עם הארץ סבור שההיסט לדבר טמא אינו מטמאו הואיל ולא נגע בעצם חפץ המטמא, ואינם שמים לב שהוא בעצם מין של משא המוגדרת בכתוב "והנשא את נבלתם".
כמו כן, כל חפץ טהור (שהוכשר לקבל טומאה) אשר יזיז הזב נטמא על אף שלא נגע הזב בעצם החפץ.
טומאת היסט על ידי אדם טמא, נגרמת רק כאשר אדם טמא מסיט לבדו חפץ אחר. אם הדבר המוסט היה ניסט גם ללא כוח הזב, אין הוא טמא. כך למשל מפרש רבי מאיר שמחה מדווינסק את המשנה התמוהה, שבפירושה התחבטו כל המפרשים. הוא מפרש על פי הכתוב במשנה בבבא הקודמת :    נמצא שמשנה זו נסובת על הספינה,  שהיא,  הספינה,  נוטלת  עריבה  מלאה  בגדים, והנידה  יושבת  בספינה. אם משאן  של  הבגדים  כבד,  העריבה  אינה  מתנדנדת  בספינה, אלא  הנידה  מנדנדת  את  הספינה  וכל  מה  שבתוכה,  ולכן  הבגדים  שבתוך העריבה טמאים  בהיסט  הנידה,  ויהיו  הבגדים  ראשון לטומאה. אבל אם  משאן  של  הבגדים קל  הרי  העריבה  מתנענעת  על  ידי  הילוך  הספינה  אף  בלא  הנידה,  אלא  שעל  ידי הנידה  היא  מתנדנדת  בנדנוד  חזק  יותר  מנדנוד  הספינה  בלי  ישיבת  הנידה, ואם  כן אין  זה  היסט,  שאין  היסט  אלא  דווקא  כשכל  הנדנוד  בא  על  ידי  הזב.
עונת 2022/2023 בליגת העל הפורטוגלית
עונת 2022/2023 בליגת העל הפורטוגלית (בפורטוגזית: Primeira Liga, מוצגת גם בשם Liga Portugal Bwin בשל חסות מסחרית) הייתה העונה ה-89 של ליגת העל הפורטוגלית, הליגה המקצוענית הבכירה בפורטוגל. העונה החלה ב-5 באוגוסט 2022 והסתיימה ב-27 במאי 2023.
בנפיקה ליסבון זכתה באליפות ה-38 שלה. בסיום העונה הקבוצות סנטה קלרה ופאסוס דה פריירה ירדו לליגה השנייה, מאריטימו שסיימה במקום ה-16 תתמודד מול
קבוצות ואצטדיונים
מתוך 18 הקבוצות שמשתתפות בעונה זו, 15 המשיכו מהעונה שעברה. אליהן התווספו שלוש המסיימות ראשונות בליגה הפורטוגלית השנייה, ריו אבה וקאזה פיה שהעפילו במקומן של בלננסש, וטונדלה, שסיימו בשני המקומות האחרונים בעונת 2021/2022. ג.ד. שאביש שסיימה במקום השלישי בליגת המשנה, העפילה גם היא לאחר שניצחה בפלייאוף את מוריירנסה שסיימה במקום ה-16 בעונת 2021/2022. ריו אבה העפילה לליגת העל לאחר היעדרות של שנה, קאזה פיה, שבה לאחר היעדרות של 83 שנים וסאבש לאחר היעדרות של 3 שנים.
המדשאה הצפונית של הבית הלבן
המדשאה הצפונית של הבית הלבן (באנגלית: The North Lawn) היא מדשאה בתחום הבית הלבן בוושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית. המדשאה גובלת בבית הלבן שמדרום לה, ובשדרת פנסילבניה שמצפון לה.
צמחייה צפופה מסתירה מהמדשאה את בניין משרד האוצר של ארצות הברית, שממזרח למדשאה, ואת בניין הרשות המבצעת הישן, שממערב למדשאה.
המדשאה היא חלק מפארק הנשיא.
תיאור המדשאה
שביל גישה שצורתו חצי עיגול, מובילה מהשער הצפון מערבי אל עבר האכסדרה הצפונית של הבית הלבן, ומשם השביל חוזר לכיוון שדרות פנסילבניה אל השער הצפון מזרחי.
במרכז המדשאה בריכה עגולה ובה מזרקה.
שימושים
ראשי המדינה זרים המבקרים את נשיא ארצות הברית, נכנסים דרך שביל הגישה אל האכסדרה הצפונית, שם הם מתקבלים באופן רשמי.
תא כתבי הבית הלבן, המסקרים את הבית הלבן, מדווחים על פי רוב כשהם עומדים בקצה המדשאה, שהאכסדרה הצפונית מהווה רקע לדיווחם.
לפני טקס השבעת נשיא, מוקמת במת צפייה בקצה המדשאה, המשמשת כמקום מושבו של הנשיא בעת צפייתו במצעד העובר בשדרת פנסילבניה.
היסטוריה
בתוכנית העיר וושינגטון מעשה ידי פייר שארל ל'אנפן, תוכננה מדשאה ובה שביל גישה רשמי מצפון לבית הנשיא.
אדריכל הנוף אנדרו ג'קסון דייוויס, תכנן מחדש את המדשאה בשנת 1850, בסגנון פחות פורמלי.
בשנת 1848, הוצב במרכז המדשאה פסל ברונזה של נשיא ארצות הברית לשעבר תומאס ג'פרסון ביוזמתו של הנשיא ג'יימס פולק; בשנת 1871 הוצבה במקום הפסל בריכת נוי ומזרקה המופעלת על ידי מנוע קיטור, וכן במדשאה נשתלו ערוגות פרחיים עונתיים.
במהלך המאה ה-19, המדשאה הייתה פתוחה לציבור, אשר היה יכול ללכת לאורך שביל הגישה. הנשיא אברהם לינקולן נהג לשאת נאומים מחלון הבית הלבן למאזינים שנאספו על המדשאה.
בשנת 1902, שכר הנשיא תיאודור רוזוולט, את משרד האדריכלים מקים, מיד ווייט לבנות מחדש את חלקו הצפוני של הבית הלבן, ובמסגרת עבודתו התבקש המשרד לעצב מחדש את גני הבית הלבן, בצורה פשוטה יותר.
בשנת 1934 שכר הנשיא פרנקלין ד. רוזוולט את פרדריק לו אולמסטד ג'וניור כדי לתכנן מחדש את המדשאה. אולמסטד הבין כי צריך מחד לתת פרטיות לנשיא ומשפחתו, ומאידך לאפשר את הניראות הציבורית של הבית הלבן. אולמסטד עיצב את המדשאה הנוכחית, הפתוחה לשדרה מחד, והכוללת צמחייה עבותה משני צדדיה לתת פרטיות לגן מבנייני המשרדים הסמוכים. עצי הגן שנשתלו הן עצי תאשור, אולמוס, מגנוליה, אדר וערמון אמריקאי.
קורפוס ספרטום
קוֹרפּוּס סֶפָּרָטוּם (מלטינית: Corpus separatum) פירושו עיר או אזור בעלי מעמד פוליטי ומשפטי שונה מסביבתה, אך חסרי ריבונות עצמאית.
מונח זה הוזכר בועידת אונסקו"פ אשר הציעה בשנת 1947 את תוכנית חלוקת ארץ ישראל. בתוכנית החלוקה חולקו שטחי ארץ ישראל בין היהודים והערבים. לעומת שאר הארץ, ירושלים ובית לחם לא חולקו אלא הוגדרו כקורפוס ספרטום – גוף נפרד שיהיה בשליטה בין-לאומית ולא בשליטת אחד הצדדים (שלטון יהודי, שלטון ערבי או שלטון המנדט הבריטי). בסופו של דבר, האזור המיועד פוצל בין ישראל וירדן בהסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות.
קורפוס ספרטום נוסף פעל גם בעיר הנמל רייקה שבקרואטיה של ימינו, בין 1779 ל-1918. הגוף הנפרד נוצר בהוראתה של מלכת אוסטריה מריה תרזה ובוטל בתום מלחמת העולם הראשונה עת סופח לממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים. גופים נפרדים נוספים פעלו בנובי פאזאר שבסרביה בין 1378 ל-1514, ובפורדנונה שבאיטליה בין 1878 ל-1912.
ישראל לבל
רבי ישראל לבל (לייבל) היה מראשי המתנגדים לחסידות, בן המאה ה-18. שימש כרב במוהילב וכמגיד מישרים בנבהרדק.
ביוגרפיה
על קורות חייו של רבי ישראל לבל ידוע מעט. הוא נולד ליהודה לייב, ככול הנראה בעיר סלוצק. החל משנת ה'תק"ם שימש ברבנות במוהילב שבאיחוד הפולני-ליטאי (כיום בלארוס), ובשנת ה'תקמ"ז (1787) עבר לכהן במגידות בנבהרדק. ידוע שבשנת ה'תקנ"ט (1799) הוא שהה בוורשה, אז חלק מממלכת פרוסיה (כיום בירת פולין). החל משנה זו לא ידוע יותר על חייו של לבל. במסורת החסידית מסופר, שבתקופה מסוימת הוא גר בערים ז'שוב וקרקוב, אך שם הוא הוחרם הוא וספריו, ואלו האחרונים הושבו אליו למחרת אחר שסולק מהמקום.
התנגדותו לחסידים
לרבי ישראל לבל היה אח יחיד, שהצטרף לתנועת החסידות ונהיה חסידו של האדמו"ר מחב"ד רבי שניאור זלמן מלאדי. הוא ניסה להוכיח את אחיו על כך ולדבר על לבו להניאו מכך, אך לשווא. בהמשך הוא שלח מכתבים לרבי שניאור זלמן מלאדי, ואף נסע אליו בעצמו, אך ללא הועיל. לימים ציין בספרו את מפגשו עם האדמו"ר, שחזה בו באקסטזה בחג השבועות. בוויכוח שערך עם הרב מלאדי עורר עליו קשות את זעם החסידים.
מאז הפך להיות מגדולי המתנגדים לחסידות ברוסיה, והדפיס מספר קונטרסים נגדם. כך גם נאם בדרשותיו נגד החסידים. בספרו "ספר הוויכוח", הציג את עצמו כתלמידו וממשיך דרכו של הגר"א במלחמה מול החסידים – לכתת את "עקבות נחש הקדמוני", ובשמו מובאים אמרות רבות מהגר"א בגנות החסידים ובחיוב ההיבדלות מהם. בספר הוויכוח גם הדפיס את נוסח החרם שערכו המתנגדים נגד החסידים: "כל המחזיק ידיהם והנותן להם עצות והמחפה עליהם חלים גם עליו החרמות. הם מוחרמים ומנודים מופרשים ומובדלים מכל עדת ישראל, ופשיטא שאסור להדבק בהם ולדבר אליהם". בנוסף בספר הוא מציע לגדולי החסידות לקיים מולו עימות פומבי על שיטת החסידות. בספרו "אבן בוחן" הוא מעיד:. את הבעל שם טוב הוא מכנה בתואר "המסית הגדול שבגדולים", וטוען כי "אין בו מים של תורה". אמנם הוא מציין כי "היו אומרים" עליו ש"הוא יודע דבר שלא ראה ולא שמע". רבי ישראל לבל היה בין אלו שהשפיעו על הירש דוידוביץ לשלוח בשנת 1799 (ה'תקנ"ט) את המכתב לשלטונות הרוסיים, בו מתוארים ראשי החסידות כפושעים מדיניים מסוכנים. הדבר הביא למאסרם של רבי שניאור זלמן מלאדי, רבי רבי אשר מסטולין ורבי מרדכי מלכוביץ'. רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, רבי חיים חייקל מאמדור ועוד עשרות מנהיגי חסידות נעצרו ונחקרו, ולבסוף שוחררו.
הוא כיתת את רגליו בין הערים השונות, והרבה להטיף ולהסית נגד החסידים, תוך שהוא מפרסם את מכתבי גדולי המתנגדים נגד החסידות. פעילותו עוררה את זעם החסידים עליו, והם רדפו אותו במקומות רבים בהם הייתה ידם חזקה, וכן הוציאו לשריפה את ספריו.
ספריו
כתביו של רבי ישראל לבל, אשר תיעדו את המחלוקת נגד החסידים בשלביה המוקדמים, שימשו כמקור לחוקרים רבים, ובהם שמעון דובנוב שהתבסס עליו רבות. חלק מספריו נעלמו מחמת זעמם של החסידים אשר חרצו את גורל ספריו לשריפה, או שנותרו מהם עותקים בודדים ויקרי ערך.
אחד הסיפורים המפורסמים על הופעתו של הבעל שם טוב בוועד ארבע ארצות, ועל שאלת הרבנים על השוכח בתפילתו לומר יעלה ויבוא – עליה השיב הבעל שם טוב באופן מתחכם, מופיע במקורותיו הקדומים אצל רבי ישראל לבל ב"ספר הוויכוח".
בספרו "עוזר ישראל" (הודפס לפני ספריו האחרים, ולפני שהחריף במלחמתו נגד החסידים) הוא מביא באופן חריג פירוש חסידי מהמגיד ממזריטש, אותו הוא מכנה "המגיד המנוח החסיד". דוד קמנצקי רואה בכך, כמו בדוגמאות נוספות, הפרדה אצל המתנגדים בין תורתו וגדולתו של המגיד לבין חסידותו.
גלדור הגבוה
גלדור הגבוה בן הדור לורינדול הוא דמות בדיונית המופיעה בלגנדריום של ג'.ר.ר. טולקין. מנהיג לבני האדם שחי ופעל בארצות שמצפון לבלריאנד לקראת סוף העידן הראשון. גלדור היה מנהיג אנשי הדור, העם הגדול ביותר משלושת עממי האדין.
רקע
לקראת סוף העידן הראשון, בצפון מערב הארץ התיכונה, ניטשה מלחמה מרה בין שר האופל מורגות' היושב באנגבנד לבין העלפים והאדין. לעיתים השתתפו בקרבות גם הנאוגרים.
מורגות' שאף לשלוט בכל העולם. את האורקים והמפלצות ובני האדם הזדוניים הוא שיסה בעלפים ובאנשי האדין שסירבו להכיר בשלטונו.
תולדות חייו
גלדור נולד בדור לומין להדור לורינדול שהיה מנהיג בית מרך ושר דור לומין. גלדור נולד בזמן המצור הגדול על אנגבנד. בתקופה בה הנולדור בסיועם של בית באור ובית מרך שמן האדין - החזיקו בכוח רב במעוזים ומצודות סביב סביב לאנגבנד ומנעו ממשרתי מורגות' את היציאה החוצה והמעבר דרומה. גלדור גדל בשנים וקיבל את הכינוי "הגבוה", שכן היה גבוה גם יחסית לאנשי בית מרך רמי הקומה. אז נערכה חגיגה גדולה לאנשי האדין, כי ילדי מנהיג בית מרך וילדי מנהיג ההלדין נכנסו בברית נישואין כפולה. גלדור הגבוה יורש בית הדור, נישא להרת בת הלמיר מנהיג ההלדין. באותו אירוע, נישאה גלורדל אחות גלדור להלדיר בן הלמיר והשמחה הייתה גדולה.
בשנת 455 לעלות השמש, פרץ הקרב הגדול המכונה דגור ברגולך. בקרב ההוא נהרג הדור לורינדול וגלדור הגבוה נעשה מנהיג בית מרך ושר דור לומין. שנה לאחר מכן נספה פינגולפין בדו-קרב עם מורגות', אז היה פינגון למלך העליון על הנולדור ולשליטו העליון של גלדור. כמה שנים לאחר מכן, פלשו אורקים ליער ברתיל, מקום מושבם של ההלדין. בני גלדור יצאו להילחם באורקים עם אנשי ברתיל, אך נפלו למארב אורקים חזק ולא נודע מה עלה בגורלם. גלדור חשב כי נספו והתאבל עליהם, אך לאחר שנה הם שבו ישירות לביתו שבדור לומין בריאים ושלמים, לאחר ששהו בממלכת גונדולין.
שבע שנים לאחר דגור ברגולך, שלח מורגות' צבא להתקיף את היתלום. באותו זמן פיקד גלדור על מצודת אתל סיריון שהגנה על המעבר בהרים מאנפאוגלית להיתלום. כוחות מורגות צרו על המצודה ובזמן המצור נהרג גלדור הגבוה מפגיעת חץ. בנו הורין נטל את מקומו, נקם את מותו ושבר את המצור על המצודה.
הפיראט
הפיראט (באיטלקית: Il Pirata) היא אופרה בשתי מערכות של וינצ'נצו בליני שהוצגה לראשונה בתיאטרון לה סקאלה במילאנו ב-27 באוקטובר 1827. אופרה זו הביאה למלחין הכרה ותהילה אירופית.
הרקע
זוהי האופרה השלישית של בליני, אך הייתה הראשונה, שהלברית שלה נכתבה על ידי הסופר האיטלקי פליצ'ה רומאני (הם אמנם כבר עבדו ביחד לפני כן על העיבוד המחודש של ביאנקה ופרננדו האופרה השנייה של בליני). מכאן ואילך זה היה תחילתו של אחד משיתופי הפעולה החשובים ביותר בתולדות האופרה האיטלקית. ג'ובאני רוביני (שהיה טנור מפורסם ביותר כמו אנריקו קארוזו מאה שנים מאוחר יותר) שיחק את התפקיד הראשי בהשמעת הבכורה במילאנו ומאוחר יותר גם בבכורה בווינה יחד עם אשתו אדלייד קומלי-רוביני (Adelaide Comelli-Rubini) ב-1828, גם בנאפולי הוצגה האופרה בהשתתפות בני הזוג רוביני, וכך גם בפריז ובניו יורק ב-1832. רוביני שר את התפקיד הגברי גם בלונדון עוד במהלך חייו של בליני, אך לאחר מכן נשכחה במהרה.
מערכה 1
גואלטיירו הוגלה על ידי יריבו הפוליטי ויריבו לאהבה ארנסטו בהאשמות מפוברקות. הרוזן הפך לחסר ארץ ואז הפך לשודד ים. ספינתו של גואלטיירו הסתבכה בסערה גדולה בתחילת האופרה ונחתה על רצועת חוף בה היה ארנסטו האדון. לאחר שנחת עם הצוות, גואלטיירו נתקל בנזיר זקן שאותו הכיר את המורה שלו לשעבר. הוא מספר לו שאהבתו לשעבר, אימוג'נה, הפכה לאשתו של ארנסטו. אביה של הנערה עונה בכלא עד שהסכים לנישואים בתמורה לשחרור בתו. כאשר לאימוג'נה נודע על הספינה הטרופה, נתנה הוראות לטפל בניצולים. היא לא יודעת מי ביניהם, אבל מתייסרת בספקות. בחלומה ראתה לוחם מדמם גוסס שאמר לה שהיא אחראית למותו. כשהיא היא הופכת לנסיכה, אימוג'נה וגואלטיירו נפגשים שוב, האהבה הישנה ביניהם מתלקחת שוב. גואלטיירו מבקש מהנסיכה לברוח איתו, אבל אימוג'נה לא יכולה לעזוב את משפחתה.
מערכה 2
ארנסטו חוזר הביתה עייף מלהילחם בשודדי הים. הוא מתוודע בחשדנות שבביתו שוכנו אנשי הספינה הטרופה. כשהוא פותח את דלת הסלון אשתו וגואלטיירו מדברים שם על הגורל הבלתי צפוי. ארנסטו מזהה מיד את יריבו לשעבר. שני הגברים מתחילים בדו-קרב והמזל מעדיף את גואלטיירו, ארנסטו מת. רב חובל הפיראטים נתפס ונידון למוות על ידי בית משפט של האבירים. ואימוג'נה משתגעת. היא רואה שוב את החלום המבשר הרעות ואז היא יודעת כבר שהגבר הגוסס בחלום היה בעלה.
המוזיקה
בליני ניצל עד תום את האפשרויות שהסתתרו בטכניקת השירה החדשנית של רוביני ויצר אופרה שבה החוש הלירי של הליברטיסט מגדיר את צורת המוזיקה של האופרה. הלחן עוקב אחר קצב הטקסט במדויק, הפתרון הזה מעניק לו כוח הבעה מדהים. המלחין מעמיק יותר מאי פעם בייצוג הדמות דרך האופי של כל מילה או ביטוי שבטקסט. בליני העניק גם למקהלה תפקיד גדול מאי פעם ועזר להביא דברים לאחדות דרמטית קרובה. בעבודה זו החל המלחין למצוא את קולו האינדיבידואלי, האישי. הפיראט הפך לאב-טיפוס של האופרה הרומנטית האיטלקית. דחיית הסוף הטוב, הטירוף של הגיבורה, היו חידושים של בליני ורומאני שקבעו ביסודו את התוצאה הסופית של אופרות דומות בעלילתן.
גביע האלופות הבין-לאומי
גביע האלופות הבין-לאומי (באנגלית: International Champions Cup; בראשי תיבות: ICC) הוא טורניר כדורגל ידידותי שנתי, המשוחק לפני תחילת העונה הסדירה, בחודשים יולי ואוגוסט. רוב הקבוצות המשתתפות בטורניר הן מאירופה, ובשנתיים הראשונות הן שיחקו רק בארצות הברית ובקנדה, אבל עם השנים גם בסין, אוסטרליה, ומשחקים בודדים היו גם במקסיקו ובאירופה.
גביע האלופות הבינלאומי נוסד על ידי Relevent Sports, חטיבה של RSE ventures, חברת מיזמי ספורט שנוסדה בשנת 2012 על ידי הבעלים של קבוצת הפוטבול מיאמי דולפינס, המיליארדר סטיבן רוס ומנכ"ל הניו יורק ג'טס לשעבר, מאט היגינס.
במהלך הטורניר בשנת 2014, במשחק בין מנצ'סטר יונייטד לבין ריאל מדריד באצטדיון מישיגן, נקבע שיא של כל הזמנים של כמות צופים במשחק כדורגל בארצות הברית עם 109,318 צופים. בשנת 2017 ריאל מדריד וברצלונה שיחקו במסגרת הטורניר, באל קלאסיקו השני אי פעם שמשוחק מחוץ לספרד, ובמשחק עצמו ברצלונה ניצחה 3–2.
בשנת 2018, חברת Relevent השיקה את גביע האלופות הבינלאומי גם בכדורגל נשים. ארבע קבוצות, שלוש אירופאיות ואחת אמריקאית, כאשר "נורת' קרוליינה קוראג'" האמריקאית ניצחה את אולימפיק ליון בגמר 0-1 וזכתה בגביע האלופות הבינלאומי הראשון לנשים. טורניר העתיד של ה-ICC החל גם כן בשנת 2018 עם 24 קבוצות, 8 אקדמיות מאירופה, 8 אקדמיות של הMLS, ו-8 קבוצות אול-סטאר אמריקאיות של כמה מדינות ארצות הברית. בגמר הטורניר העתיד, גברה באיירן מינכן על צ'לסי בתוצאה 1-3, וזכתה בגביע ה-ICC Futures הראשון.
פורמט
הפורמט השתנה כמ הפעמים לאורך השנים, ומספר הקבוצות המשתתפות בטורניר גם כן משתנה מדי שנה.
הפורמט הנוכחי
שיטת הניקוד בטורניר שונה במעט מהרגיל, על ניצחון בתוך פרק הזמן החוקי של ה-90 דקות קבוצה מקבלת 3 נקודות, ועל הפסד בפרק זמן של 90 דקות מקבלים 0 נקודות. בגביע האלופות הבינלאומי אין אפשרות לסיים משחק בתיקו, לכן במקרה של שוויון בתוצאה לאחר שתמו 90 דקות עוברים ישר לדו-קרב בעיטות עונשין, ואין הארכה. על ניצחון בפנדלים מקבלים 2 נקודות, ועל הפסד בפנדלים מקבלים נקודה אחת.
* הפורמט הנוכחי בשימוש משנת 2018.
שינויים בפורמט לאורך שנות קיום הטורניר
בשנת 2013 הטורניר חולק לשני בתים "מזרח" ו-"מערב" בעלי 4 קבוצות כל אחד, המבוססים על מיקום קיום המשחקים. הקבוצות לא שיחקו במבנה מעגלי (כל אחת נגד שלוש האחרות); במקום זאת, התקיים מחזור ראשון של משחקים, ושתי המנצחות משני המשחקים במחזור הראשון התמודדו זו נגד זו במחזור השני, ושתי המפסידות משני המשחקים בסיבוב הראשון שיחקו זו מול במחזור השני. שתי הקבוצות משני הבתים שינצחו את שני המשחקים הראשונים יעפילו לגמר הטורניר. שלוש הקבוצות האחרות מכל בית ידורגו על סמך התוצאות שלהן בשני המשחקים ששיחקו. שיטת הניקוד הייתה כך: על ניצחון במשחק בתוך 90 הדקות החוקיות מוענקות 2 נקודות, ואם המשחק לא הוכרע תוך הזמן החוקי, יערך דו-קרב בעיטות עונשין על מנת לקבוע את המנצחת (לא אופשר למשחקים להסתיים בתיקו) אשר מוענקת לה רק נקודה אחת בלבד. ובנוסף עם השיטות מסורתיות של הדירוג - הפרש שערים, מספר שערים שהובקעו, וכו'- אשר יקבעו את הדירוג במקרה של שוויון בנקודות בין שתי קבוצות. לאחר שכל הקבוצות בבתים דורגו, הן היו מוצלבות עם הדירוג המקביל מהבית השני, השנייה נגד השנייה, השלישית נגד השלישית, הרביעית נגד הרביעית, כשתוצאות המשחקים האלה קובעות את המיקום הסופי בטורניר עבור כל קבוצה, ממקום 1 (הזוכה) עד ל-8 (האחרונה).
בשנת 2014, שיטה מסובכת זו הוחלפה. 8 הקבוצות הופרדו לשני בתים ללא תלות באזורים גאוגרפים, בפורמט מעגלי, כשכל קבוצה משחקת נגד כל שלוש בקבוצות האחרות באותו בית. לאחר שכל קבוצה שיחקה שלושה משחקים, הקבוצות שמדורגות במקום הראשון בשני הבתים מעפילות לגמר הטורניר, ומתמודדות זו מול זו על הזכייה בטורניר.
החל משנת 2015 הטורניר הופרד לשלושה אזורים גאוגרפים שונים, והוכתרה זוכה עבור כל אזור בנפרד בהתבסס על מספר הנקודות שהקבוצה צברה. מהדורות 2015 ו-2016 נערכו בשלושה אזורים גאוגרפים: בצפון אמריקה ובאירופה (כיחידה אחת), אוסטרליה וסין. בטורנירים באוסטרליה ובסין (ריאל מדריד השתתפה בשניהם) היו שלוש קבוצות בכל אחד, כשכל קבוצה פוגשת את שתי הקבוצות האחרות פעם אחת, באזור צפון אמריקה ובאירופה השתתפו עשר קבוצות (כולל שלוש קבוצות מה-MLS) ששיחקו ארבעה משחקים כל אחת. מהדורת 2016 שמרה על פורמט זהה והאזורים, כשקבוצת ליגת העל האוסטרלית, מלבורן ויקטורי הצטרפה ככבוצה הרביעית באזור אוסטרליה. בשנת 2017 החליפה סינגפור את אוסטרליה כאחד משלושת האזורים.
בשנת 2018, כל 18 הקבוצות המשתתפות בטורניר שיחקו במסגרת טבלה אחת בלי חלוקה לאזורים או מדינות. במסגרת הטורניר, כל קבוצה משחקת שלושה משחקים והקבוצה עם מספר הנקודות הרב ביותר תוכתר לזוכה בטורניר. המשחקים התקיימו ברחבי 15 ערים בארצות הברית, 7 באירופה ו-1 בסינגפור.
עבור מהדורת 2019, 12 קבוצות השתתפו בטורניר בשנה זו. גוודלחרה השתתפה לראשונה בטורניר זה והיא הקבוצה הלא אירופית היחידה שמשתתפת. המשחקים נערכו ב-15 ערים בארצות הברית, אירופה, סינגפור וסין.
הנריק השני החסוד
הנריק השני החסוד (בפולנית: Henryk II Pobożny; 1196/1207 - 9 באפריל 1241), היה בן שושלת פיאסט, בנו של הנריק הראשון המזוקן, ודוכס גדול של פולין מ-1238 ועד מותו והנהיג קואליציה אירופאית בקרב ליגניץ נגד צבא של האימפריה המונגולית.
ביוגרפיה
הנריק השני היה שליט של דוכסות שלזיה התחתונה (עם הבירה בורוצלב), שליט של דוכסות קרקוב ושליט של הדוכסות הגדולה, דוכסות פולין הגדולה ובשנים 1238–1239 היה גם עוצר של שתי דוכסויות נוספות של שושלת פיאסט, דוכסות סנדומיר ודוכסות שלזיה עלית.
עקב מות אחיו, הנריק היה לבן יחיד ויורש מיועד. אביו השתדל להכינו ולהכין את הסביבה לכך שהוא יהיה השליט הבא. החל מ-1322 חתימתו מופיעה על מסמכים לצד חתימת אביו ושנתיים מאוחר יותר זכה גם לסמל משלו. ב-1227, במפגש של הדוכסים מבית פיאסט, הוטמן מארב לאביו והוא נפצע קשה. עד החלמת אביו נשא הנריק השני בעול השלטון. כך קרה גם שנתיים מאוחר יותר, כשאביו נלקח בשבי על ידי קונרד הראשון, דוכס מאסוביה - עד שחרור האב שלט הבן. בשנים 1229–1230 יצא בראש צבא לגדות האודר ובשנים 1233–1234 ייצג את האינטרסים של אביו בפרוסיה ובפולין הגדולה. פעילויות אלה הכשירו אותו, לדעת אביו, לכן בשנת 1234 מינה אותו רשמית לשליט שותף. השניים חילקו ביניהם את תוארי השלטון, כשהנריק הראשון כונה "דוכס קרקוב ושלזיה" והנריק השני כונה "דוכס שלזיה ופולין הגדולה". לאחר מותו של הנריק הראשון, ב-19 במרץ 1238, זכה הנריק השני בכל התארים.
אביו סידר לו נישואים עם הנסיכה אנה, בתם של אוטאקר הראשון, מלך בוהמיה וקונסטנס של הונגריה, בתו של בלה השלישי, מלך הונגריה. לזוג נולדו עשרה ילדים.
הפלישה המונגולית לפולין ומותו של הנריק
האימפריה המונגולית תכננה מתקפה על ממלכת הונגריה ולשם כך היו צריכים לעבור דרך פולין. המונגולים פלשו לתוך פולין בתחילת 1240 והביסו בקרב חמלניק צבא פולני, שהונהג על ידי הוויוודים של קרקוב ושל סנדומיר ולאחר מכן המשיכו אל קרקוב, שננטשה על ידי תושביה, ושרפו אותה.
גאס ג'ונסון
גאס ג'ונסון (באנגלית: Gus Johnson; 13 בדצמבר 1938 - 29 באפריל 1987) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק במשך 10 עונות בליגת ה-NBA מעמדות הפאוור פורוורד והסמול פורוורד. ממוצעיו לאורך קריירת ה-NBA עומדים על 16.2 נקודות, 12.1 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק.
בשנת 2010 הוצג ג'ונסון בהיכל התהילה של הכדורסל, 37 שנים לאחר פרישתו ממשחק ו-23 שנים לאחר מותו ממחלת הסרטן.
נעורים ומכללות
ג'ונסון נולד בעיר אקרון שבאוהיו, ולמד ב"תיכון סנטרל" המקומי. בקבוצת הכדורסל של התיכון שיחק בין היתר לצד הסנטר נייט ת'ורמונד, חבר היכל התהילה לעתיד שהשתתף ב-7 משחקי אולסטאר. בסיום לימודיו התיכוניים החל לשחק בליגת החובבים האמריקאית, ובשנת 1961 קיבל מלגת כדורסל מאוניברסיטת איידהו. קודם ללימודיו באיידהו העביר שנה באוניברסיטת המדינה של בויסי על מנת לשפר את ציוניו, ובשנת 1962 עבר לאיידהו. בעונת ה שלו העמיד ממוצעים של 19.0 נקודות ו-20.3 ריבאונדים למשחק, והוביל את קבוצתו למאזן הניצחונות הטוב ביותר זה 36 שנה, 20-6. לאחר משחק מול אוניברסיטת אורגון בו הוריד ג'ונסון שיא מועדון של 31 ריבאונדים, השווה אותו מאמן אורגון, סטיב בלקו, ל"ביל ראסל בגובה 1.98 מטר", ואמר כי הוא השחקן הטוב ביותר מולו התמודד כמאמן. בסיום עונתו היחידה באיידהו עזב ג'ונסון את האוניברסיטה והעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
בולטימור בולטס
ג'ונסון נבחר בבחירה העשירית בדראפט ה-NBA לשנת 1963 על ידי בולטימור בולטס, שנתיים לאחר הקמת הקבוצה. בעונת הרוקי שלו, בה פתח בקו הקדמי לצד הסנטר וולט בלאמי, רשם ממוצעים של 17.3 נקודות ו-13.6 ריבאונדים למשחק וסיים שני בהצבעה לפרס רוקי השנה ב-NBA (אחרי ג'רי לוקאס שזכה בפרס). בעונות הבאות המשיך להוביל את הקבוצה, יחד עם בלאמי, ובעונות ו- הצטרפו אליו נבחרי הדראפט ארל מונרו ו-וס אנסלד, בהתאמה. ב-8 עונותיו הראשונות ב-NBA העמיד ג'ונסון ממוצעים של 18.3 נקודות ו-13.5 ריבאונדים למשחק, ונבחר במהלכן 4 פעמים לחמישייה השנייה של העונה. בעונת, האחרונה שבתקופת השיא של ג'ונסון, העפילו הבולטס לראשונה לגמר ה-NBA, בו הפסידו למילווקי באקס של כרים עבדול-ג'באר, אוסקר רוברטסון ובוב דאנדריג' בתוצאה 4-0. בעונה הבאה סבל ג'ונסון מפציעות שונות שהגבילו אותו ל-39 משחקים בלבד, ולממוצעי שפל של 6.4 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק.
שלהי הקריירה
בעונה הבאה צירפו הבולטס את אלווין הייז ששיחק בעמדה של ג'ונסון, ושלחו את ג'ונסון בטרייד לפיניקס סאנס בתמורה לבחירת דראפט. לאחר 21 משחקים, בדצמבר 1972, שוחרר מפיניקס וחתם באינדיאנה פייסרס מליגת ה-ABA עד סיום העונה, בה זכתה באליפות הליגה. הייתה זו עונתו האחרונה בקריירה של ג'ונסון, שפרש ממשחק בגיל 34.
פרופיל כשחקן
ג'ונסון התבלט כשחקן חזק, מהיר ואתלטי במיוחד, שהצטיין במשחק המעבר הודות ליכולותיו הפיזיות, והוכר כאחד מראשוני "אמני ההטבעות". הוא הטביע לסל בתדירות גבוהה יחסית לתקופתו, בדרך כלל בעוצמה רבה; לאורך הקריירה שבר ג'ונסון 3 פעמים את הקרש הסל במהלך הטבעה. מלבד תרומתו בצד ההתקפי היה ג'ונסון גם אחד השומרים הטובים ב-NBA, בכך שהיה חזק מספיק כדי לשמור על שחקני פנים גבוהים ממנו, וזריז מספיק כדי לשמור על שחקני חוץ; בכל פעם ששיחקה קבוצתו מול סינסינטי רויאלס הופקד ג'ונסון לשמור על הרכז אוסקר רוברטסון, מכיוון שהצליח בכך ביעילות רבה יותר מכל שומר אחר בליגה. כהכרה ביכולותיו ההגנתיות נבחר פעמיים לחמישיית ההגנה הראשונה של העונה. חברו לקבוצה בבולטימור, ארל מונרו, אמר על ג'ונסון שהוא "הקדים את זמנו - קופץ באוויר להטבעות מרהיבות, שובר סלים ומוסר לצד השני של המגרש מאחורי הגב. הוא היה מרהיב, אך גם עשה את העבודות השחורות - הגנה וריבאונד".
לאורך כל הקריירה סבל ג'ונסון מפציעות רבות בברכיו שהגבילו אותו לשחק ב-77% בלבד מסך המשחקים של קבוצותיו (631 מתוך 820 משחקים). פרשנים רבים מאמינים שאילולא הפציעות היה ג'ונסון נבחר להיכל התהילה בשלב הרבה יותר מוקדם, ויש אף המשווים את הפוטנציאל שלו לזה של שחקנים כמו מייקל ג'ורדן, אלג'ין ביילור וג'וליוס ארווינג.
מחוץ למגרשי הכדורסל היה ג'ונסון אחד השחקנים הססגוניים והאפנתיים של ה-NBA; הוא נהג במכונית קדילאק סגולה, ענד עגילים, גידל שפם עד קצה הסנטר ("זקן פו-מנצ'ו") והתהדר בסימן ההיכר הבולט בליגה - קישוט בצורת "כוכב מוזהב" שנקדח באחת משיניו הקדמיות.
מותו
ביום הולדתו ה-48, העלתה קבוצת וושינגטון בולטס את גופייתו של ג'ונסון עם המספר 25 לתקרת אולמה הביתי, כהוקרה על תרומתו למועדון. כארבעה חודשים לאחר מכן, ב-29 באפריל 1987, מת ג'ונסון ממחלת הסרטן בבית חולים באקרון, עיר הולדתו, בגיל 48.
ניגון ירושלמי
אנסמבל ניגון ירושלמי הוא הרכב מוזיקלי המנגן מוזיקה אתנית.
ההרכב מעלה את המופע "תפילת עליה" השוזר לתפילה אחת פיוטים, סיפורים, וניגונים של עולי הרגל לירושלים.
ההרכב מבצע גם ליווי מוזיקלי באירועים, וליווי מוזיקלי לסיורים בירושלים.
שלמה אילן קינן
שלמה אילן קינן נולד ב-19 בינואר 1981. גיטריסט ומלחין.
ניגן ומנגן בהרכבים שונים, ביניהם להקת "בית אבא", "עטרוש", "מג'ודה", "ג'אלי אנמסבל", "הלל", טריו "סימני דרך", "תחמילה", אנסמבל "שיר ידידות" ו"טרה רוסה" שהיה אחד ממקימיו.
העלה מופע אישי בשם "שלמה אילן קינן – נקודות דרך". בשנת 2000 יצא אלבום שהוקלט בהופעה חיה ב"מעבדה" בירושלים.
הלחין לצד דוד דאור את השיר "פתוח לבך" והשתתף בהקלטתו. כתב וביצע את המוזיקה לסרט האנימציה "תיהמת" שביים משה בנברם במסגרת פרויקט גמר במוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה ע"ש נגר. השתתף במופע "שצף קצב ירושלמי". השתתף כחלק מלהקת צלילי בית לחם במופע "מים לדוד המלך" - ערב של מוזיקה והומור לכבוד דוד המלך שהועלה בבית אבי חי בהנחיית גיל קופטש.
הלל מאלי
הלל מאלי נולד ב-30 באפריל 1984 ברמת הגולן ליהודה, רב ומחנך, וליעל, חוקרת יהדות ואמנות. חמישי בין שבעה אחים. כשהיה בן 14 עבר עם משפחתו להתגורר בעיר דוד. למד בישיבה תיכונית חיספין והדריך בסניף בני עקיבא בטבריה. למד בישיבת הר המור בירושלים, ישיבת איילת השחר באילת, ובבית ועד לתורה בעתניאל. חוקר ירושלים, מדריך בכיר ואחראי על התכנים במרכז המבקרים עיר דוד, וביד בן צבי. מרצה במדרשת עין פרת, מרכז יעקב הרצוג, מכון מגלי"ם - מכון גבוה ללימודי ירושלים, מת"ן - מכון תורני לנשים ועוד. דוקטור לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן ולומד לקראת סמיכה לרבנות. יוזם ומנהל פרויקט "עומק השטח" - תוכנית לימודי ירושלים במכינות קדם צבאיות. ריכז את בית המדרש לנשים בבית מורשה ולימד שיעורים בקהילת בית הכנסת רמב"ן של הרב בני לאו ובמיזם 929. בשנים 2020-2021 היה חוקר פוסט-דוקטורט בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק כעמית מלגת פולברייט.
למד חליל אצל עשהאל שריר, וכיום תלמידו של דביר כץ.
נשוי ואב לשלושה. התגורר 5 שנים בבית החושן בעיר דוד, וכעת מתגורר בנחלאות.
יוני שרון
יוני שרון נולד ב-7 בנובמבר 1986. בנו של הרב זאב שרון.
למד בישיבת חברותא במגמת מוזיקה.
מנגן על מגוון כלי הקשה מרחבי המזרח התיכון: דרבוקה פקיסטנית, ריק, דף, דג'מבה, תופי בונגו, תופי קונגה, פריים, דאולה, בנדיר, קחון ועוד.
למד דף, דרבוקה וריק אצל אמן כלי ההקשה זוהר פרסקו, למד בוראן וכפות אצל אייב דורון, ולמד מוזיקה אצל יאיר דלאל ופרץ אליהו. עבר השתלמויות מוזיקליות בתחום המוזיקה הערבית והפרסית.
ניגן ומופיע בהרכבים שונים, בהם: "בית אבא", "עטרוש", "טרה רוסה", "בעלמא", אנסמבל "שיר אדמה", אנסמבל "רומבלדי", אנסמבל "ואני תפילה", "סוסטה סיס", "אתניק מוד", אנסמבל היונה, אנסמבל מוצירי, "הלב והמעיין", אנסמבל האחים נטף, "Sesler Band" ועוד.
ניגן לצד ארז לב ארי, מיקי גבריאלוב, סיני תור, מארק אליהו, יצחק מאיר, מיכה ביטון, ניצן חן רזאל, דוד דאור, שם טוב לוי, מיקה קרני, גולן אזולאי, קרולינה, ועוד.
השתתף במופע "נוגע במה שאינו" שניהל אמנותית, שיחק ושר ברוך ברנר, במופע "אשורר שירה - היפים בפיוטי ישראל" שנערך בכנס "לשון ראשון" - כנס השפה העברית בראשון לציון, במופע "תמיד" של רעות שחר, במופע "שירת הים התיכון", במופע "שירת הקנים" של צחי ונטורה ועוד.
ב-2010 ניגן לצד משה שלו בהצגה "שברי לוחות" שעיבד וביים גלעד אלפסי ע"פ סיפור מאת הרב חיים סבתו בתיאטרון תאיר.
השתתף בהקלטת האלבומים "המניין - שרים 20 לקרליבך", "כמה אור" של יהודה לויכטר, "אגדלך" של פורת נוב, "מעבר לגבולות" של ביני לנדאו, "הפרויקט של נפתלי כלפה", "בייבי אוריינטל 2" שיזם והפיק מוזיקלית אילן בן עמי, "אל תוך עצמך" של שירה זיידמן, "שירת רבים 3" של דוד דאור, "ישמח מלך" של שלמה כץ ועוד.
ניגן לצד אילן קינן בכלי הקשה בסרט האנימציה "תיהמת" שביים משה בנברם במסגרת פרויקט גמר במוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה ע"ש נגר. השתתף בפרויקט של קרן אן בהקלטת פסקול לסרט צרפתי.
ב-2016 שיחק בפרק הרביעי של סדרת האינטרנט "מעבר לקווים" שכתבו אדם צחי וגדי וייסברט וביים נועם קידר.
נשוי ואב לשלושה, מתגורר בכפר אלדד.
משה שלו
משה שלו מנגן על כלים השייכים למוזיקת המקאם: סנטור, טאר, עוד וכלי מיתר. את עיקר השכלתו המוזיקלית רכש אצל פרץ אליהו. משה מנגן במגוון הרכבים ומביא בהם לידי ביטוי את אוצרות המוזיקה המזרחית הקלאסית. מנגן בתזמורת ירושלים החדשה.
בין השאר: ניגן בעוד בשיר "ממצרים" מתוך האלבום "ליל אברהם" של משפחת ואך. ניגן בעוד ובסנטור בפתיח הסדרה "עלילות ארץ גושן" בערוץ מאיר לילדים. ניגן בסנטור בשיר "ארמונו של מלך" באלבום "משכן" של ביני לנדאו. ניגן בטאר בשיר "הרחמן" של מרדכי יצהר בוימל. ניגן בטאר ובעוד בשיר "תעוף" באלבום "האש שבתוכי בוערת" של מרדכי יצהר בוימל. ניגן בטאר בשיר "אם ננעלו" של ישי ריבו.
ב-2010 כתב את המוזיקה וניגן לצד יוני שרון בהצגה "שברי לוחות" שעיבד וביים גלעד אלפסי ע"פ סיפור מאת הרב חיים סבתו בתיאטרון תאיר.
הפיק לצד יהודה לבבי, ניגן ושר באלבום "המניין - שרים 20 לקרליבך".
הופיע לצד יצחק מאיר, אילן קינן, מרדכי יצהר בוימל, אנסמבל מכילתא ובאנסמבל מוצירי.
מנחה ומנהל מוזיקלית לצד יגל הרוש את "קדם" - קבוצת לימוד ויצירה של מוזיקאים המתכנסת על עתיקות עיר דוד ויוצרת מוזיקה מקורית היונקת מהחלל ומספר תהילים.
יגל הרוש
יגל הרוש נולד ב-28 באוקטובר 1984 בדימונה וגדל שם בבית דתי. כשגדל עזב את הדת, וב-2005 למד לתואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת בן-גוריון. במהלך לימודיו באוניברסיטה חבר לקבוצת מוזיקאים והם החלו לעסוק במוזיקה. יום אחד הגיעה לקבוצה הצעה מארגון "הלל ישראל" להצטרף לפרויקט בו מוזיקאים מבצעים מחדש פיוטים וניגונים ישנים. הרוש וחבריו קיבלו מימון וציוד והתחילו לעבוד על הפיוט "ידידי השכחת" של רבי יהודה הלוי שעל שמו נקרא הפרויקט. על השתתפותו בפרויקט זה סיפר: "בזמן שהחברים התלבטו האם מתאימה גיטרה בס או לא, אני נשאבתי למילים. מבין חברי הקבוצה הייתי היחיד שהמילים היו מחוברות לו עם לחן, ועם סיטואציה חיה. זכרתי את סבי עליו השלום שר את הפיוט בבית הכנסת ובערבי שבת בביתו ופתאום זה הכה בי – אני שכחתי. שכחתי את ניגוני בית אמי ואבי. שכחתי את החי"ת והעי"ן, שכחתי איך להתפלל, שכחתי איך למלל את התאווה הבלתי פוסקת שלי לקרבת אלוהים שכבר לא ידעתי מה היא". כחלק מאיסוף החומרים לפרויקט הפיוטים, ובהמלצתו של חבר, החל הרוש לפקוד את בית הכנסת בדימונה כדי ללקט שם פיוטים משירת הבקשות. וכך, במהלך לימודיו (בשנת 2007) הקים - ומאז הוא מוביל - את פרויקט "קדמה".
מנחה סדנאות מקאם ומנהל מוזיקלית, לצד משה שלו, את "קדם" - קבוצת לימוד ויצירה של מוזיקאים המתכנסת על עתיקות עיר דוד ויוצרת מוזיקה מקורית היונקת מהחלל ומספר תהילים. מלמד מוזיקה ופיוט בישיבת כינור דוד.
ניגן לצד אהוד בנאי, ברי סחרוף דוד דאור, מורין נהדר, ארז לב ארי, הרב דוד מנחם, עמיחי בן דרור וזיו רווה. ניגן בקמנצ'ה, סאז, נאי ועוד בשיר "ניגון בעוד" באלבום "ריבוי העדין" של משה אוחיון. ניגן באלבום "ציפורי שיר" של צורית יעיר.
ב-2015 כתב ועיצב את פסקול סרט הסטודנטים "בינתיים מזל" שביימה מזל בן ישי.
ב-2015 הקים את אנסמבל "שיר ידידות" העוסק בשירת הבקשות של יהדות מרוקו. ב-2016 הוציא האנסמבל את האלבום "אעירה שחר". האלבום נוצר לאחר מחקר מעמיק והתנסות בלתי אמצעית בשירת הבקשות: במשך 6 שנים ביקר הרוש בבתי כנסת בהם קמים בלילה לשורר משירת הבקשות ממסורת מרוקו (העיקריים בהם הם בתי הכנסת בדימונה, ובראשם הפייטן רבי אברהם סויסה), ראיין פייטנים וחוקרים אודות מסורת זו, שורשיה וכיווני השפעתה והשווה בין לחנים ואופני ביצוע. בדיסק שרים גם דוד דאור וישי ריבו, וארז לב ארי השתתף בנגינה בחלק מהשירים.
נשוי ואב לשלושה, מתגורר בצור הדסה בירושלים.
עבור כל האנושות
עבור כל האנושות (באנגלית: For All Mankind) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מז'אנר המדע הבדיוני וההיסטוריה חלופית שנוצרה ונכתבה על ידי רונלד ד. מור, מאט וולפרט ובן נדיבי, שהופקה עבור אפל TV פלוס. הסדרה מתארת היסטוריה חלופית שבה "מה היה קורה אם מרוץ החלל העולמי מעולם לא היה מסתיים" לאחר שברית המועצות הצליחה להנחית על הירח צוות הראשון לפני ארצות הברית.
בסדרה מככב ג'ואל קינמן בתפקיד הראשי בתור האסטרונאוט של נאס"א אדוארד בולדווין, עם מייקל דורמן, שרה ג'ונס, שנטל ואנסנטן, ג'ודי בלפור ורן שמידט בתפקידים משניים. הסדרה מציגה דמויות היסטוריות, כולל חברי צוות אפולו 11 ניל ארמסטרונג, באז אולדרין ומייקל קולינס, מדען הטילים ורנר פון בראון והנשיא ריצ'רד ניקסון. סת גורדון ביים את שני הפרקים הראשונים של עונה 1.
פרק הבכורה שודר ב-1 בנובמבר 2019 וחודש על ידי אפל TV פלוס באוקטובר 2019 לעונה שנייה, שהוקרנה בבכורה ב-19 בפברואר 2021. בדצמבר 2020, לקראת בכורת העונה השנייה, חודשה הסדרה לעונה שלישית, שהושקה ב-10 ביוני 2022.
עלילה
בציר זמן חלופי, הקוסמונאוט הסובייטי, אלכסיי ליאונוב, הופך ב-1969 לאדם הראשון שנוחת על הירח. תוצאה זו מורידה את המורל בנאס"א, אך גם מזרזת את המאמץ האמריקאי להדביק את הסובייטים במרוץ לחלל. ברית המועצות שמה דגש על שילוב נשים בנחיתות הבאות, וארצות הברית נאלצת להתאים את עצמה ומאמנת נשים ומיעוטים, שהודרו במידה רבה בעשורים הראשונים של חקר החלל האמריקני. עלילות העונות השנייה והשלישית מתרחשות בשנות ה-80 ושנות ה-90 בהתאמה.