cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האסכולה המילטית
ההגות המילטית
החקירות הן אינטואיטיביות וספקולטיביות ולא ניסיוניות. הצבעה על עקרון המסביר תהליך, נחשבת הוכחה מספקת. עוסקים בסיבות ולא בתכליות.
תפיסת העולם שלהם סינתטית - העולם ניתן להבנה רק בכוליותו; ולא אנליטית - העולם ניתן להבנה רק על ידי ניתוחו לגורמים.
הניסיון למצוא דבר אחד שגם קיים כתופעה אחת בעולם, וגם מסביר את כל התופעות בעולם, הביא את הפילוסופיה המילטית למעגל בלתי פתיר.
פאריד מונדראגון
פאריד קמילו מונדראגון עלי (בספרדית: Faryd Camilo Mondragón Alí; נולד ב-21 ביוני 1971), הוא כדורגלן עבר קולומביאני ממוצא לבנוני ששיחק בעמדת השוער. למונדראגון קריירה בינלאומית ארוכת שנים במדי נבחרת קולומביה שבה הוא שיחק מאז שנת 1993. הוא השחקן השני המבוגר ביותר בתולדות גביע העולם בכדורגל ששיחק בטורניר, כשהשתתף במשחק נבחרתו בשלב הבתים במונדיאל 2014 כשהוא בן 43 שנים ושלושה ימים.
קריירה
מונדראגון החל את הקריירה המקצוענית שלו בדפורטיבו קאלי הקולומביאנית בשנת 1990. בהמשך שיחק בריאל קרטחנה ואינדפנדיינטה סנטה פה גם הן מקולומביה, ובסרו פורטניו מפרגוואי. ב-1993 הגיע לארחנטינוס ג'וניורס במדיה שיחק במשך שנה. ב-1994 עבר לאינדפנדיינטה. בתחילה לא שיחק בקבוצה, וב-1995 שוב שיחק תקופה בסנטה פה, אולם בהמשך השנה חזר לאינדפנדיינטה וקנה את מקומו בהרכב הקבוצה בה שיחק עד 1998. בתקופה זו זכה עם אינדפנדייטה בסופר קאפ הדרום אמריקאי ובסופרקופה סודאמריקנה. ב-1999 שיחק בריאל סרגוסה הספרדית במשך חצי שנה וחזר לאחר מכן לאינדפנדיינטה, שמהווה למעשה את חלק הארי של הקריירה שלו בדרום אמריקה.
ב-2001 ניסה שוב את מזלו מחוץ ליבשת כאשר עבר למץ הצרפתית. מונדראגון שיחק כשוער ראשון לכל אורך העונה והיה חלק משמעותי בהישארות של מץ בליגה הראשונה לאחר שסיימה במקום ה-12. בסוף עונה זו, מונדראגון היה מעורב בפרשת זיוף דרכונים כאשר הוא, פבלו קונטררס הצ'יליאני ואמיליאנו רומאי הארגנטינאי הואשמו בשימוש בדרכונים אירופאיים מזויפים על מנת שיוכלו לשחק בצרפת במסגרת חוק בוסמן. מונדראגון הורשע בבית משפט בצרפת, נקנס והוכרח לעזוב את המדינה.
בעקבות הפרשה, מונדראגון עבר לגלאטסראיי הטורקית ועשה בה את שנותיו היפות באירופה. הוא זכה עם גלאטסראיי בשתי אליפויות, בגביע הטורקי והשתתף ב-30 משחקים במסגרת ליגת האלופות כאשר השיא היה בעונת 2002/2001 כשהקבוצה העפילה לסיבוב הבתים השני של המפעל.
כשנשארה לו עוד שנה אחת לחוזה עם גלאטסראיי, הוא החליט לעבור ב-2007 לפ.צ. קלן הגרמנית שעלתה באותה שנה לליגה הראשונה. תחת המאמן כריסטוף דאום הוא השתלב בהרכב הראשון של הקבוצה ושיחק במדיה שלוש שנים. ב-2011 עבר לשחק בארצות הברית בקבוצת פילדלפיה יוניון מה-MLS. בתחילת 2012 מונדראגון חתם בדפורטיבו קאלי במטרה לסיים את הקריירה בקבוצה בה התחיל אותה, וזכה איתה בסופרליגה ב-2014 כקפטן הקבוצה.
בנבחרת קולומביה
מונדראגון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-1993 נגד ונצואלה. יחד עם קרלוס ולדרמה, הוא השחקן הקולומביאני היחידי שהשתתף בחמישה קמפיינים של מוקדמות מונדיאל. מונדראגון היה חלק מהסגל של הנבחרת במונדיאל 1994, אך בתור שוער שני לצד אוסקר קורדובה, ולא שיחק. במונדיאל 1998 הוא פתח בהרכב הנבחרת בשלושת המשחקים של שלב הבתים. על אף שמונדראגון ספג שלושה שערים, ביניהם שער בבעיטה חופשית מרגלי דייוויד בקהאם, וקולומביה לא הצליחה להעפיל לשמינית הגמר, מונדראגון קצר מחמאות על הופעותיו.
מונדראגון זומן על ידי המאמן חוסה נסטור פקרמן להיות חלק מסגל הנבחרת במונדיאל 2014 לאחר שקולומביה נעדרה ממנו במשך 16 שנים, על אף שהיה בשלהי הקריירה. ב-24 ביוני 2014 בהיותו בן 43 ושלושה ימים, מונדראגון נכנס בדקה-85 כמחליף של דויד אוספינה במשחקה של קולומביה נגד יפן, והפך לשחקן המבוגר ביותר בהיסטוריה של גביע העולם, לאחר ששבר את שיאו של רוז'ה מילה, (שיא שנשבר במונדיאל 2018 על ידי עיסאם אל חדרי ששיחק בגיל 45 וחצי) והשחקן היחיד ששיחק במונדיאלים בהפרש של 16 שנים. לאחר הדחתה של קולומביה מהמונדיאל בשלב רבע הגמר נגד, מונדראגון הודה לכל האוהדים בקולומביה והודיע על פרישתו ממשחק פעיל.
לאחר הפרישה
ב-13 בינואר 2016 דווח שמונדראגון אושפז בבית חולים לאחר ניסיון התאבדות, אך הוא שוחרר מבית החולים פחות מ-24 שעות לאחר מכן.
אוף שימחעס
להקת אוף שימחעס (באיות פונטי ביידיש: בשמחות) היא להקה ישראלית המנגנת מוזיקה חסידית בסגנונות מודרניים. נחשבת לאחת מהלהקות המצליחות בהיסטוריית המוזיקה החסידית. חברי הלהקה היו: ישי לפידות (סולן), שמשון דלבקוביץ', בני שוולב ויענקי אלפא.
היסטוריה
כדי להימנע מבעיות שיכולות לנבוע מסתירה בין סגנונות אלו להלכה ולאופיה הדתי של הלהקה התייעץ לפידות עם רבנים לעיתים (אך לא תמיד, כך למשל, הופעתה הראשונה של הלהקה בקדם אירוויזיון הייתה ללא התייעצות עם רב). לפידות הגדיר זאת "לכל זמר חסידי יש בעצם שני אמרגנים - האמרגן של ההופעות ואמרגן העל, שהוא הקדוש ברוך הוא".
תחנות הרדיו הממלכתיות ממעטות להשמיע את הלהקה, אך היא זכתה לפופולריות בתחנות רדיו הפונות לציבור הדתי כ"קול חי", שהרבו להשמיע את שיריה באותה תקופה. על אף שחברי הלהקה הם חרדים, הלהקה מוכרת יותר בקרב הציבור הדתי והחילוני, ופחות בציבור החרדי המתנגד לסגנון המוזיקה שלה.
בנוסף לשירים שנכתבו והולחנו על ידי חברי הלהקה עשתה הלהקה גם מספר גרסאות כיסוי לשירים ישראלים עם התאמה מבחינת התוכן לקהל היעד של הלהקה.
"אוף שימחעס" הוזכרו פעמים רבות בתוכנית "גור ואוח" ואף השתתפו באחד הפרקים. בשנת 2010 יצא דואט של הזמר הים-תיכוני קובי פרץ. עם אוף שימחעס לשיר "ישראל". השיר זכה להצלחה.
ב-27 במרץ 2014 הלך לעולמו חבר הלהקה שמשון דלבקוביץ' ממחלה בגיל 46.
Giardia lamblia
Giardia lamblia הוא טפיל חד-תאי, הגורם תחלואת מעיים אצל בני אדם (בעיקר אצל ילדים), וכן אצל יונקים רבים אחרים (בעיקר חיות בית כמו כלבים וחתולים, אך גם בקר וצאן) וכן אצל עופות שונים.
הטפיל שייך לקבוצת השוטנים, ומאופיין מבחינה מורפולוגית על ידי זוג גרעינים (עיניים) ו-8 שוטנים בצורתו הפעילה. גודלו 12 מיקרון בממוצע. אזור הגחון קעור ומכיל דיסקית הצמדה. החלק הדורסלי (גבי) קמור.
מחזור חיים
הצורה ה"בוגרת" של הטפיל נקראת טרוֹפוֹזוֹאיט והיא מצוידת בדיסקית הצמדה ובלַקְטינים, בעזרתם היא נוטה להיצמד לרירית המעי הדק העליון של המארח. הטרופוזואיט ניזון מן הרירית של המעי ומתרבה על-גבה בקצב מהיר.
אחת ל-4 שעות לערך, עובר הטרופוזואיט חלוקה לאורכו, ומתפצל לשני תאים – האחד נשאר צמוד לרירית כטרופוזואיט, ואילו השני הופך לכיסית. צורת התרבות זו נקראת חלוקה בינארית.
אופן העברה
הציסטות המופרשות בצואה מועברות בדרך פקו-אוראלית – כלומר נבלעות על ידי המארח הבא, בין אם באופן ישיר, בשל חוסר שמירה על היגיינה בסיסית, ובין אם לאחר שעברו תקופת תרדמת במאגרי מים שונים.
ילדים נוטים להדבק בג'יארדיה יותר מאשר מבוגרים, הן בשל מערכת החיסון המוחלשת יחסית שלהם, ובעיקר כיוון שהם מקפידים פחות על תנאי היגיינה.
פיזיולוגיה של המחלה
הציסטות הנבלעות על ידי המארח הופכות לטרופוזואיטים בוגרים, אשר מתרבים ומכסים חלקים נרחבים מן הרירית של המעי הדק העליון. הטרופוזואיטים ניזונים מתאי הרירית, וגורמים הרס של קפלי הרירית במעי. בכך נפגעת יכולתו של המעי לספוג חומרי מזון שונים, ובעיקר שומנים וחומרים המומסים בהם.
תמונה קלינית
תקופת הדגירה נמשכת 1–2 שבועות. כמחצית מן הנדבקים בטפיל לא יראו כל סימני מחלה, אך יפרישו ציסטות בצואה ועלולים להוות גורם מדביק לאחרים, גם ללא ידיעתם.
עם ההתפרצות יסבול החולה משלשולים מרובים, לרוב בעלי מרקם שומני (לעיתים גם עם סימני ריר או דם בצואה), גזים מרובים (בריח חריף ואופייני), כאבי בבטן העליונה, בחילה ואובדן תיאבון. לעיתים רחוקות ייגרמו גם הקאות מרובות וירידה במשקל. רגישות לחלב בתקופת המחלה עשויה להופיע, בעיקר אצל ילדים.
בשל ההפרעה בספיגה במעי, במקרים קשים עלולים להיווצר סיבוכים כגון מחסור בוויטמינים A, B12, Folic acid.
אבחנה
האבחון העיקרי הוא בדיקת הצואה והצורה האופיינית של הכיסיות (ביצית בגודל של 12 מיקרון). ניתן לאבחן גם על ידי צביעה מיוחדת בהיסטולוגיה וזיהוי גרעינים ופיברילות. הבעיה באבחון היא בכך, שקיימים ימים שבהם אין הפרשת של הכיסיות ותהיה בעיה באבחון, ולכן נעשה אבחון על ידי בליעת קפסולה הכוללת חוט מחובר אליו נצמד הטפיל.
הטפיל תוקף גם בעלי חיים, ועל כן הטיפול באדם לאו דווקא יכלה את הטפיל מהסביבה. בעלי חיים ימשיכו להפריש כיסיות לתוך מקורות מים, למשל, ולהמשיך את אופן ההידבקות.
טיפול
-פלג'יל (הנחשב לטיפול המקובל בארצות הברית), (הנחשב לטיפול המקובל באירופה) ואלבנדזול חוסר הסבילות לחלב יכול להמשך חודשים לאחר סיום הטיפול.
מניעה
הקפדה על שטיפת ידיים, הרחקת זבובים מהמזון.
יחידת נ"מ מוצנחת
ינמ"מ (יחידת נ"מ מוצנחת) הייתה יחידה מובחרת בצה"ל, שהתמחתה בהפעלת אמצעי נ"מ (נגד-מטוסים) ניידים מעבר לקווי האויב. היחידה נוסדה בשנת 1992 ופעלה עד לסגירתה בשנת 2014.
מיונים וקבלה ליחידה
לוחמי היחידה התמיינו תחילה ליחידת מגלן ולאחר חלקו הראשון של המסלול שכולל הכשרה בסיסית בבא"ח 35 (בא"ח צנחנים) עלו הלוחמים ליחידה במסע כומתה ארוך ומפרך בסיומו קיבלו החיילים את הכומתה האדומה. מכאן התחילה הכשרת החיילים כלוחמי מגלן – הם מבצעים סדרות אימון העוסקות בשלל תחומים המכשירים אותם ללוחמה מבצעית. לאחר שלב זה יוצאים החיילים לקורס מ"כים ייעודי בו מתורגלים החיילים בפיקוד על חיילים. משך קורס זה כחודשיים והוא מתבצע בבית ספר למ"כים. לאחר קורס מ"כים מגיע חלקו האחרון של המסלול העוסק בתכנים ייעודים על פי תחומי העיסוק של הצוות, שלב זה מאפיין בפעילות אינטנסיבית המרכזת את מרב התחומים אותם למד החייל במהלך שירותו עד כה, ובנוסף הייעוד הספציפי של הצוות, כאשר אחד מבין הייעודים הוא הפעלת אמצעי נ"מ ניידים מעבר לקווי אויב לשם הגנה אווירית בזמן מינימלי ליחידות עומק (כגון סיירת מטכ"ל, יחידת שלדג ושייטת 13), ולכן הצוות שזהו ייעודו נשלח להכשרת נ"מ בביסנ"מ ומכאן צוות זה של יחידת מגלן מתפצל ליחידה נפרדת: הינמ"מ. לבסוף עוברים הלוחמים אימון מסכם מסלול, שבסופו נערך טקס בו מוענקת להם סיכת הלוחם של היחידה.
היסטוריה
ביוני 2005 קיבלה ינמ"מ תעודת הצטיינות יחידתית מהנשיא דאז משה קצב "על פועלה הרב בשנה האחרונה במסגרת פעילות מבצעית בשטחים והישגים רבים נוספים".
היחידה נסגרה בשנת 2014 עקב סגירת כל מערך הברקן בחיל האוויר, ובשל החשש שאם היחידה תועבר לפיקוד אוגדה 98, נשק היחידה יופנה בטעות כלפי כלי טיס של חיל האוויר, בהיעדר מרכז שליטה ובקרה מתאים.
אמצעי לחימה
לוחמי היחידה היו מצוידים בנשק אישי מסוג רובה M4 פלאט-טופ, במקלעי נגב     ומאג וברובי צלפים מיוחדים, בהם SR-25. הנשק העיקרי של היחידה היה FIM-92 סטינגר (ברקן) וציוד היחידה כלל אמל"ח מיוחד ואמצעים מסווגים.
המפעל לתרגום ספרות מופת
המפעל לתרגום ספרות מופת (בעבר: המפעל לתרגום ספרי מופת) הוא מוסד מימון לעידוד תרגום והוצאה לאור של מיטב הספרות הקלאסית ויצירות מיסודות התרבות העולמית לשפה העברית. המפעל מסייע בהוצאה לאור של תרגומי איכות מלשונות שונות וכן בהוצאה מחודשת של כתבים עבריים קלאסיים. המפעל נדרש כיוון שתרגום יצירה קלאסית הוא מורכב ויקר במיוחד, הוא מצריך מתרגם בעל בקיאות רבה הן בשפה ובתרבות המתורגמת והן ברבדים של שפה העברית. השאיפה היא להדפסה איכותית ומוקפדת במיוחד.
קהל הקוראים לספרות כזו אינו מובטח וההכנסות ממכירתה מוגבלות, בפרט בשפה כמו עברית, שמספר דובריה קטן יחסית. לכן, על מנת לעודד מו"לים להיכנס לתחום זה נדרשת, כמו במרבית ארצות העולם, תמיכה מיוחדת. כל מו"ל עברי יכול להגיש בקשה לסיוע בתרגום ספר מופת. בשנת 2005 היה תקציבו השנתי של המפעל כחצי מיליון שקלים והוא העביר להוצאת הספרים את התשלום למתרגמים (על פי רוב כ-1,000 שקלים ל-16 עמודים).
תולדותיו
המפעל נוסד בשנת 1973 על ידי המועצה הציבורית לתרבות ואמנות, וכיום הוא חלק ממרכז הספר והספריות בישראל ונתמך על ידי מינהל התרבות במשרד התרבות והספורט. יוזם המפעל, מייסדו ומנהלו עד 2010 היה בועז עברון. מנהלת מפעל מופת היא רוני קנר-שניידר. לצידה של מנהלת המפעל עומדות ועדות מקצועיות המורכבות מאנשי אקדמיה, מומחים לתרבויות ולשונות (אנגלית, צרפתית, איטלקית, סינית, ערבית, יידיש, יפנית, לשונות הודו, ספרדית, פורטוגלית ועוד וכן מומחים לתרבויות יוון העתיקה ורומא העתיקה, אמריקה הלטינית ולכתבי שייקספיר).
בין הספרים שיצאו במסגרת המפעל נמנים סדרת המחזות היווניים הקלאסיים בתרגומו של אהרן שבתאי בהוצאת שוקן, כתבי שייקספיר בעריכת אברהם עוז ובתרגומיהם של ט. כרמי, מאיר ויזלטיר, אברהם עוז, דן אלמגור, שמעון זנדבנק, גלעד רוזנברג ועוד, וכן יוליסס מאת ג'יימס ג'ויס בתרגום יעל רנן, בעקבות הזמן האבוד מאת מרסל פרוסט בתרגום הלית ישורון, פאוסט מאת גתה בתרגומה של ניצה בן ארי, סיפורי קנטרברי מאת ג'פרי צ'וסר בתרגום שמעון זנדבנק, דון קיחוטה מאת סרוונטס בתרגום ביאטריס סקריוסקי-לנדאו ולואיס לנדאו, גרגנטואה ופנטגרואל מאת פרנסואה רבלה בתרגום עידו בסוק, לחטוב עצים מאת תומאס ברנהרד בתרגום רחל בר-חיים ועוד כ-250 ספרים. התרגומים הם שלמים ולא חלקיים וברבים מהמהדורות נכללות הערות שוליים, מבוא ואחרית דבר מאת המתרגמים או מאת מומחים אקדמיים.
בנוסף לפעילות העיקרית של תרגומים מקדם המפעל הוצאת ספרים במהדורות דו-לשוניות עברית-ערבית ועברית-רוסית והוצאה מחדש של יצירות עבריות קלאסיות (מן התקופות תור הזהב בספרד, הרנסאנס וספרות ההשכלה).
קישורים חיצוניים
המפעל לתרגום ספרות מופת ~ המפעל לספרי ביכורים ~ המפעל לספרי אמנויות ~ המפעל לספרי שירה ~ אתר הארכיון ~ סדרת מפרשים ~ פרויקט סופרים קוראים
סאיקלון מוצרי תעופה
סאיקלון מוצרי תעופה היא חברה ישראלית בבעלות אלביט מערכות. החברה מתמחה בתכנון, פיתוח וייצור מבנים תעופתיים לשוק האזרחי והצבאי. מפעל החברה ממוקם בפארק תעשיות בר-לב, ממערב לכרמיאל.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1970 בשם "ציקלון מוצרי תעופה" ביוזמתו של יואש צידון, שהחזיק 10% ממניות החברה, ושתי חברות: חברה בבעלות מילה ברנר ויעקב מרידור, שהחזיקה 45% מהמניות וחברת "עץ לבוד תעשיות והשקעות" שגם החזיקה 45% מהמניות, במטרה לבנות מטוסים קלים. החברה הייתה במשא ומתן להקים קו ייצור להרכבת גרסה תלת-מנועית, של מטוס ה"בריטן נורמן איילנדר" (ה"טרילנדר"), מטוס נוסעים קל מתוצרת חברת בריטן נורמן. יחד עם המפעל נבנה מנחת ציקלון, שנועד לאפשר למפעל להטיס בתחומו את המטוסים הקלים שיצאו מקו הייצור. הסכם ייצור לבסוף לא נחתם, והמפעל התמחה בייצור תת-מרכבים של מטוסים ובשיפוץ מסוקים. המפעל שימש כקבלן משנה של התעשייה האווירית לישראל, ייצר והרכיב מכלולי גוף למטוס הנשר והכפיר בשנות ה-70 של המאה ה-20. ב-1974 מכר יואש צידון את חלקו במפעל.
עזר ויצמן שימש כיו"ר החברה במשך מספר שנים בשנות ה-70.
בשנות ה-80 שוב נעשה ניסיון, שלא יצא לפועל, להרכיב מטוסים קלים במפעל.
בשנת 2009, נחתם הסכם עם חברת בומברדייה איירוספייס מקבוצת בומברדייה, לאספקת חלקי מטוסים. זאת, במסגרת הסכם רכש גומלין עם הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי, לאחר שבומברדייה זכתה במכרז ממשלתי של רכבת ישראל לרכישת קרונות והייתה מחייבת ברכישות גומלין מהתעשייה הישראלית בשיעור של כ-35% מהיקף המכרז.
בשנת 2015, זכתה במכרז לרכישה ותחזוקה של 6 מסוקי היחידה האווירית של משטרת ישראל מדגם איירבוס H125 ואיירבוס H145.
תחומי פעילות
החברה מפתחת מוצרים ומערכות ומספקת שירותים בתחומים הבאים:
מפעל בגיאורגיה
במאי 2018 חנכה סאיקלון מפעל חדש בטביליסי בירת גיאורגיה, המפעל שמעסיק כ-300 עובדים מספק חלקי מטוסים שעשויים מחומרים מרוכבים לתעשיות התעופה האזרחיות, בעיקר לחברת בואינג. בהקמת המפעל הושקעו כ-90 מיליון דולר והוא מאפשר גישה נוחה לכוח אדם בשכר נמוך יחסית לזה שהחברה משלמת בישראל.
פרויקט מטוס "הגמביט"
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 החליטה החברה לנסות וגוון את מקורות ההכנסה שלה ולפתח מוצרים חדשים וייחודיים. לאחר מחקר שוק ובחינה של מספר רעיונות הוחלט לפתח מטוס אז"מ - אווירון זעיר ממדים (אולטראלייט). באותן שנים התפתח התחום על ידי חובבי תעופה בעיקר בארצות הברית שבנו את המטוסים בעצמם והיו מקרים רבים של התרסקויות מטוסים. סאיקלון זיהתה את ההזדמנות לפתח אז"מ איכותי שיעמוד בתקני בטיחות. לשם ייזום וקידום הפרויקט הוקמה חברת "סייקרפט", חברה בת של סאיקלון, ובראש הפרויקט עמד המהנדס ברוך לבנון, שעבד קודם במחלקת הפיתוח בתעשייה האווירית. תצורת המטוס שנבחרה הייתה מסוג "קנרד" ( בצרפתית: "ברווז") מטוס בעל סט כנפיים כפול. האב טיפוס הראשון נבנה בעיקר מאלומיניום, כשבקצהו הקדמי זוג כנפוני קנרד ובקצהו האחורי, המוגבה, מנוע בוכנה קטן. בכנפיים הראשיות הותקן כנפון קצה-כנף. תא הטייס, שהיה פתוח בחלקו, מיקם את הטייס במרכז. האב טיפוס הראשון נבחן במשך כמה שבועות על המסלול במנחת ציקלון וטיסת הבכורה שלו נערכה ב-23 ביוני 1985, היא נמשכה כחצי שעה והתבצעה על ידי ברוך לבנון.
האב טיפוס השני נבנה מחומרים מרוכבים, ותצורת תא הטייס שונתה לזו של מושב בצד מושב. טיסת המבחן הראשונה שלו נערכה ביוני 1986, שלאחריה בוצעו בו כארבעים טיסות מבחן נוספות במתארים שונים. הגרסה הסופית של הגמביט, שקיבל את הרישום 4X-HAN, טסה לראשונה ב-13 בינואר 1987 וכמה שבועות אחר כך הוא נחשף לראשונה לציבור באירוע השקה שנערך במנחת מגידו. באותה שנה המטוס הוצג ב"תערוכת אושקוש", תצוגת המטוסים השנתית בעיר אושקוש שבמדינת ויסקונסין בצפון ארצות הברית, הנחשבת לאירוע התעופה הגדולה ביותר בעולם מבחינת מספר כלי-הטיס וקהל המבקרים. המטוס נמכר תמורת 20,000 דולר לגרסה הבסיסית ו-25,000 דולר עם מנוע חזק יותר, בתערוכה התקבלו 23 הזמנות.
ב-1988 המנכ"ל החדש שמונה לחברת סאיקלון, החליט לבטל את הפרויקט ולא להשקיע בו תקציבים נוספים, ברוך לבנון נאלץ לחפש משקיעים חדשים, אך לאחר שמצא משקיעים מארצות הברית, שהיו מוכנים לממן את הפרויקט תמורת מלוא הבעלות בחברת "סייקרפט", סירבה חברת סאיקלון לוותר על הבעלות לאחר שהשקיע בו כספים רבים במהלך השנים. הפרויקט נסגר סופית ב-1989, המטוס שיוצר מוצג במדשאה שלפני משרדי הנהלת החברה.
אלכסנדר פופוב (שחיין)
אלכסנדר ולדמירוביץ' פופוב (ברוסית: Александр Владимирович Попов; נולד ב-16 בנובמבר 1971) הוא שחיין עבר רוסי. הוא פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (ברצלונה 1992 ואטלנטה 1996) במשחים ל-50 מטר חופשי ול-100 מטר חופשי, פעמיים אלוף עולם (רומא 1994 וברצלונה 2003) במשחה ל-50 מטר חופשי ו-3 פעמים אלוף עולם (רומא 1994, פרת' 1998 וברצלונה 2003) במשחה ל-100 מטר חופשי, אלוף אירופה, בעל 21 מדליות זהב ושיאן עולם שקבע שבעה שיאי עולם במשחים ל-50 מטר חופשי ל-100 מטר חופשי. נודע כאחד השחיינים הטובים בכל הזמנים במשחי חתירה למרחקים קצרים (ספרינטרים).
ביוגרפיה
פופוב נולד בניזניהיה טורה במחוז סברדלובסק. עד גיל 8 הוא פחד ממים אך אביו לא ויתר והחליט שהוא ילמד לשחות. בגיל 8 הוא החל בלימודי השחייה בבית ספר לספורט לילדים ונוער בעיר לסנוי, ומאז הוא שוחה שם. בתחילת דרכו היה שחיין גב אך לאחר שהצטרף לקבוצתו של המאמן גנדי טורצקי ביוזמתו של גלב פטרוב המאמן הראשי של נבחרת ברית המועצות, בשנת 1990 עבר לשחות חתירה. יותר מאוחר הוא עבר עם מאמנו להתאמן באוסטרליה.
1992
באולימפיאדת ברצלונה (1992) הוא זכה ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 21.92 שניות, לפני האלוף היוצא מאט ביונדי (22.09 שניות) וטום ג'אגר (22.30 שניות), שניהם מארצות הברית וב-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.02 שניות, לפני גוסטבו בורג'ס מברזיל (49.43 שניות) וסטפן קארון מצרפת (49.50 שניות). מדליות כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:17.56 דקות, אחרי ארצות הברית (3:16.74 דקות) ולפני גרמניה (3:17.90 דקות). כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.83 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:38.56 דקות, אחרי ארצות הברית שהשוותה את שיא העולם (3:36.93 דקות) ולפני קנדה (3:39.66 דקות). כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.91 שניות.
1994
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1994, הוא זכה ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.17 שניות, לפני גארי הול ג'וניור מארצות הברית (22.40 שניות) וריימונדאס מאזוליס מליטא (22.52 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.12 שניות, לפני גארי הול ג'וניור (49.41 שניות) וגוסטבו בורג'ס (49.52 שניות). מדליות כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:18.12 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:16.90 דקות ולפני ברזיל (3:19.35 דקות). במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:38.28 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:37.74 דקות ולפני הונגריה (3:39.47 דקות).
1996
באולימפיאדת אטלנטה (1996) הוא הגן על תואריו לאחר שזכה שוב ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.13 שניות, לפני גארי הול ג'וניור (22.26 שניות) ופרננדו שרר מברזיל (22.29 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.74 שניות, לפני גארי הול ג'וניור (48.81 שניות) וגוסטבו בורג'ס (49.02 שניות) ובכך היה לשחיין הראשון לאחר 68 שנים שזכה בשתי אולימפיאדות רצופות במשחה זה, אחרי ג'וני וייסמילר מארצות הברית (אמסטרדם 1928). מדליות כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:17.06 דקות, אחרי ארצות הברית (3:15.41 דקות) ולפני גרמניה (3:17.20 דקות), כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.88 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:37.55 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:34.84 דקות ולפני אוסטרליה (3:39.56 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.61 שניות.
חודש לאחר המשחקים האולימפיים באטלנטה הוא נדקר בבטנו בסכין במהלך קטטה עם שלושה רוכלים ברחובות מוסקבה. הסכין חתכה עורק, פגעה באחת הכליות ופגעה בפליאורה. הוא נזקק לניתוח דחוף, ושהה בשיקום שלושה חודשים.
1997
באליפות אירופה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1997 המשיך פופוב במסע ניצחונותיו כשזכה ב-4 מדליות זהב בפעם הרביעית ברציפות.
1998
באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1998, הוא זכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 48.93 שניות, לפני מייקל קלים מאוסטרליה (49.20 שניות) ולארס פרולאנדר משוודיה (49.53 שניות), מדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.43 שניות, אחרי ביל פילקצ'וק מארצות הברית (22.29 שניות) ולפני מייקל קלים וריקארדו בוסקט מפוארטו ריקו (22.47 שניות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:18.45 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:16.69 דקות ואוסטרליה (3:16.97 דקות). כשחיין ראשון הוא קבע שיא אליפות חדש של 48.74 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:41.85 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 50.00 שניות.
2003
באליפות העולם שנערכה בברצלונה שבספרד בשנת 2003, הוא זכה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 21.92 שניות, לפני מארק פוסטר מבריטניה (22.20 שניות) ופיטר ואן דן הוחנבאנד (22.29 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.42 שניות, לפני פיטר ואן דן הוחנבאנד (48.68 שניות) ואיאן ת'ורפ מאוסטרליה (48.77 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.06 דקות, לפני ארצות הברית (3:14.80 דקות) וצרפת (3:15.66 דקות). כשחיין רביעי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.71 שניות מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:34.72 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:31.54 דקות ולפני יפן (3:36.12 דקות). כשחיין רביעי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.95 שניות.
2004
באולימפיאדת אתונה (2004) הוא סיים פעמים במקום רביעי, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:15.75 דקות, כשחיין רביעי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.06 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מערוב בתוצאנה של 3:35.91 דקות, כשחיין רביעי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.02 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.23 שניות ובמקום 18 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.58 שניות.
בובת סמרטוטים
בובת סמרטוטים היא בובה תפורה מבד, אשר באופן קלאסי ניתן היה ליצרה בבית משאריות בד ולמלאה בהן. כיום בובות אלו מיוצרות באופן תעשייתי.
בובות סמרטוטים מככבות בספרות ילדים, למשל בובה בשם ראגדי אן בסדרת ספרים לגיל הרך שכתב ואייר ג'ון ברטון גרואל (1880-1938). ראגדי אן היא בובת סמרטוטים בצבעי כחול-לבן, ולה שיער מחוט אדום. הדמות נוצרה בשנת 1915 כבובה, והוצגה לקהל בשנת 1918 בספר בשם "סיפורי ראגדי אן". בובה שווקה יחד עם הספר, והדבר היווה הצלחה מסחרית. בספר המשך, "סיפורי ראגדי אנדי" (1920), הוצגה דמותו של אחיה אנדי, לבוש חליפת מלחים וכובע מלחים, שקיבל בעברית את השם רני סמרטוטני.
פילפל (אלבום)
פילפל הוא אלבום האולפן השני של הזמרת הישראלית אביבה אבידן. את האלבום הוציאה בשנת 1993 לאור חברת התקליטים הפרטית של משה בן-משה, "בן-מוש הפקות". בניגוד להצלחתו של אלבום הבכורה שלה, "יהיה בסדר", "פילפל" לא הושמע כמעט במועדני הז'אנר המזרחי, פרט לשיר "כותל המזרח", שנכתב והולחן על ידי דודו ברק ויוני רועה.
ניסוי טריניטי
ניסוי טריניטי היה שיאה של תוכנית מנהטן, התוכנית האמריקאית הסודית לפיתוח נשק גרעיני. במהלך תוכנית מנהטן פותחו שני סוגי פצצות גרעיניות – פצצת אורניום המבוססת על "מנגנון ירי" ופצצת פלוטוניום המבוססת על "מנגנון קריסה". ספקות בנוגע ליעילות מנגנון הקריסה, המורכב והעדין מביניהם, ומחסור באורניום, הביאו להחלטה לבחון בניסוי פצצה מהסוג השני.
הצלחת הניסוי סללה את הדרך להטלת שתי הפצצות הגרעיניות על יפן שבועות ספורים לאחר מכן. השנייה שבהן – "איש שמן" שהוטלה על נגסאקי – הייתה העתק מדויק של הפצצה בניסוי. הטלת הפצצות גרמה למותם של לפחות 129 אלף בני אדם, הובילה לסיום מלחמת העולם השנייה וסימנה את תחילת עידן הגרעין.
פרויקט מנהטן
המחקר הבריטי-אמריקאי בתחום הפיזיקה הגרעינית הואץ והוגבר עוד בשנת 1939, בעקבות מכתב ששלח אלברט איינשטיין לנשיא פרנקלין רוזוולט ובו התריע על התקדמות המחקר בתחום זה בגרמניה הנאצית, אולם רק ב-1942 נפלה ההחלטה בבית הלבן להוציא לפועל את רעיון פיתוחו של נשק רב עוצמה המבוסס על אנרגיית ביקוע גרעיני – הפצצה הגרעינית. פרויקט פיתוח הפצצה – פרויקט מנהטן – הועבר לטיפול חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית, אשר מינה את הגנרל לסלי גרובס לתפקיד מנהל התוכנית ואת רוברט אופנהיימר לתפקיד המנהל המדעי. התוכנית התמקדה הן בפיתוח מבנה הפצצה והן בהפקת חומר בקיע – אורניום מועשר ופלוטוניום – ליצירת תגובת שרשרת גרעינית האמורה להתחולל בתוכה. בסיס התוכנית מוקם במעבדות לוס אלמוס שבניו מקסיקו בשל ריחוקן ממקום יישוב, תהליך העשרת האורניום התבצע באוק רידג' שבטנסי, וייצור הפלוטוניום בהנפורד שבמדינת וושינגטון.
פיתוח הפצצה
התכנון הראשוני של מבנה הפצצה התבסס על שימוש בכמויות קטנות של אורניום מועשר ופלוטוניום אשר יוצרו במפעלים מיוחדים ובציקלוטרונים מעבדתיים, ועל מנגנון ירי פשוט, שבו פיצוץ חומר נפץ רגיל הודף מסה תת-קריטית של חומר בקיע אל מסה תת-קריטית שנייה, והתלכדותן מביאה למסה הקריטית הנדרשת ליצירת תגובת השרשרת.
עד מהרה התברר כי הפקת אורניום מועשר היא משימה מורכבת וקשה לביצוע באמצעים הטכנולוגיים של אותה תקופה, בעוד הפקת פלוטוניום היא קלה יחסית, שכן הפלוטוניום הופק כתוצר לוואי מפעילות הכור הגרעיני הראשון שפותח על ידי אנריקו פרמי וכבר היה פעיל באותה שנה (1942). אליה וקוץ בה – ב-1944 התברר כי הפלוטוניום המתקבל מהכור הגרעיני פחות טהור מהפלוטוניום שהופק על ידי הציקלוטרונים, ולכן בעל רמת ביקוע ספונטני גבוהה מהצפוי. הפעלת מנגנון ירי (מנגנון איטי באופן יחסי) על חומר בעל רמת ביקוע ספונטני גבוהה, הייתה ככל הנראה מביאה לפיצוץ טרם שלב היווצרות המסה הקריטית, כך שהפצצה הייתה מכלה את עצמה לפני השגת האפקטיביות הרצויה.
מגבלה זו הובילה לעיצוב מחדש של פצצת הפלוטוניום. במקום מנגנון הירי פותח מנגנון הקריסה, שבו חומר נפץ רגיל עוטף ליבת פלוטוניום. פיצוצו של חומר הנפץ מביא לדחיסת הפלוטוניום בעוצמה כלפי פנים, ובכך מעלה את צפיפות מסת הפלוטוניום לכדי מסה קריטית. המנגנון החדש מחייב תהליך דחיסה סימטרי, שכן דחיסה א-סימטרית הייתה מביאה לפליטת מסת הפלוטוניום אל מחוץ לגוף הפצצה, ולשיבוש תהליך הביקוע הגרעיני, כלומר לפיצוץ של פצצה מלוכלכת (פצצה קונבנציונלית המזוהמת בפסולת גרעינית ובחומרים רדיואקטיביים) בלתי יעיל. לצורך השגת גל הדף בסימטריה הרצויה, הותקן חומר הנפץ שהקיף את מסת הפלוטוניום כמערך "עדשות נפץ", באופן המאפשר וויסות וכוונון מרבי של עוצמת ההדף.
מנגנון הקריסה היה אמנם יעיל ובטיחותי ממנגנון הירי שהיה בעל פוטנציאל גבוה לתאונות, אך בשל מורכבותו והדיוק הרב שהצריך, החליטו אופנהיימר וגרובס כי הוא מחייב ניסוי בטרם ייעשה בפצצה שימוש צבאי בתנאי קרב.
בניסוי המיועד – "ניסוי טריניטי" – הוחלט אם כך להפעיל פצצת פלוטוניום המבוססת על מנגנון קריסה. במקביל נבנתה גם פצצת אורניום מועשר המבוססת על מנגנון ירי ("ילד קטן"), אולם בשל המבנה הפשוט יחסית של מנגנון זה ובשל המלאי המצומצם של אורניום מועשר אשר הספיק לפצצה אחת בלבד, לא התקיימה בחינה מקדימה של שיטה מקבילה זו.
תכנון הניסוי
ניהול ניסוי טריניטי הופקד בידי קנת ביינברידג', פרופסור לפיזיקה מאוניברסיטת הרווארד, אשר פעל בהנחייתו של הכימאי ג'ורג' קיסטיאקובסקי, מומחה לחומרי נפץ.
בחירת האתר
הידיעה כי הניסוי בא לבחון נשק שמידת עוצמתו משוערת בלבד ומיוחס משקל כה רב להצלחתו, העמידה קריטריונים מורכבים לבחירת אתר ראוי לקיומו. מטעמי בטיחות ברורים היה על האתר להיות מרוחק מאות קילומטרים ממקום יישוב וריק לחלוטין מאוכלוסייה. היה עליו להיות מבודד לצורך הבטחת סודיות הניסוי, אך עם זאת קרוב דיו למעבדות לוס אלאמוס על-מנת להקל על הליכי שינוע הציוד הכבד והמורכב שנדרש לביצוע הניסוי ומדידת הנתונים. כדי לאמוד נכונה את עוצמת הפיצוץ ותוצאותיו, פני השטח צריכים היו להיות מישוריים ושטוחים כך שדבר לא יעמוד בפני גל ההדף, על מזג האוויר היה להיות יציב, ללא רוחות עזות ועם תנאי ראות טובים.
על פי מדדים אלו, התלבט ביינברידג' בין שמונה אתרים אפשריים ובחר לבסוף באזור שומם בחלקו הדרומי של מדבר ניו מקסיקו, כ-340 קילומטרים דרומית ללוס אלאמוס. שם המקום היה "חורנאדה דל מוארטו" (Jornada del Muerto, בספרדית: "מסעו של המת").
אמצעי בטיחות
חוסר הוודאות באשר לעוצמת הפצצה, חייב נקיטת אמצעי זהירות מוגברים: תוכנן להרחיק את הצוות כ-10 קילומטרים לכל הפחות מנקודת הפיצוץ, וגרובס ואופנהיימר יועדו לשהות בבונקרים נפרדים שמא ייפגע אחד מהם במהלך הניסוי. חשש מיוחד עלה לנוכח סכנת הנשורת הרדיואקטיבית. אמנם נזקי קרינה מיידיים לא היו מקור לדאגה, שכן האתר היה מרוחק ומבודד דיו, אולם ענן רדיואקטיבי שיתפתח כתוצאה מהפיצוץ עלול היה לחשוף ריכוזי אוכלוסייה מרוחקים לקרינה מסוכנת. למקרה חירום שכזה הוכנה מראש תוכנית מיוחדת לפינוי מהיר של אוכלוסייה אזרחית.
חשש נוסף, כלכלי בעיקרו, נסב סביב כשל אפשרי במנגנון הפצצה. פיצוץ חומר הנפץ הרגיל במנגנון היה מוכר וודאי, אך תהליך קריסת הפלוטוניום שהיה אמור להתרחש בעטיו היה באותו זמן בגדר תאוריה בלבד. במקרה של כשל בתהליך תגובת השרשרת, לא היה מתרחש פיצוץ גרעיני והפלוטוניום היקר היה מתפזר לשווא ברחבי האתר. כפתרון אפשרי נבנה מכל פלדה ענק אשר בו תכננו למקם את הפצצה, בידיעה כי יהיה מסוגל לספוג את פיצוץ חומר הנפץ אם תגובת השרשרת לא תתרחש. המכל, אשר כונה ג'מבו, יוצר והובל לאתר הניסוי בעלות גבוהה מאוד, אך לנוכח ביטחונם הגובר של המדענים בהצלחת המנגנון, בשילוב חשש כי שימוש בו יוסיף טונות של פלדה רדיואקטיבית כתוצר לוואי של פיצוץ מוצלח, הוחלט לבסוף לא להשתמש בו. במקום ייעודו המקורי, מוקם ג'מבו על מגדל מתכת במרחק 266 מטרים (800 רגל) מהפצצה כדי לשמש מדד גס לעוצמתה. המגדל הושמד בפיצוץ, אך המכל שרד ונמצא באתר עד היום.
תחזיות
התחזיות הרשמיות בנוגע לתוצאות הניסוי נעו מכישלון מוחלט עד להערכה (כמעט מדויקת בדיעבד) כי עוצמת הפיצוץ תהיה שקולה לכ-18 קילוטון TNT. עם זאת, אי הוודאות באשר לעוצמת ההרס הטמונה בפצצה החדשה, הניבה גם השערות אפוקליפטיות מרחיקות לכת.
הכשרת השטח
הכנת האתר לניסוי החלה באוקטובר 1944 עם בניית הבסיס הצבאי, חפירת בונקרים ממוגנים לתצפית, התקנת ציוד המדידה ומצלמות התיעוד והקמת מגדל בגובה 20 מטרים המיועד להנחת הפצצה. גובהו נועד לדמות טוב יותר את עוצמתה, שכן הייתה מיועדת להתפוצץ באוויר. במרץ 1945 נקבע חודש יולי כתאריך היעד לביצוע הניסוי. ב-7 במאי בוצע באתר הניסוי פיצוץ מקדים של 108 טונות TNT לצורך כיול ציוד המדידה והאבטחה. למרות כניעתה של גרמניה בחודש מאי, המשיכו ההכנות לניסוי כמתוכנן: הפלוטוניום הובא לאתר ב-11 ביולי, רכיבי הפצצה הנוספים הגיעו ב-12 ביולי והרכבתה הושלמה ביום למחרת. בשלב זה זכתה הפצצה לכינוי "גאדג'ט" (Gadget). ב-14 ביולי מוקמה גאדג'ט על מגדל הפלדה, מוכנה להפעלה. מועד הפיצוץ תוכנן ל-16 ביולי ב-4:00 לפנות בוקר, אולם מזג אוויר סוער אילץ את הצוות להמתין. ב-4:45 התייצבו תנאי מזג האוויר וב-5:10 החלה הספירה לאחור בת 20 דקות.
הפיצוץ
ב-16 ביולי 1945, בשעה 5:29:45 בדיוק, לעיני אנשי הצוות המדעי והצבאי אשר פוזרו במספר בונקרים מרוחקים, התפוצצה "גאדג'ט" במדבר ניו מקסיקו בעוצמה השקולה לכ-20 קילוטון TNT. ברגע הפיצוץ הוארו ההרים סביב האתר באור בהיר כרשף מגנזיום, 40 שניות אחר כך הגיע רעם הפיצוץ לאוזני הצופים, וגל הדף עצום וחם חרך את אדמת המדבר והורגש גם במרחק של 160 קילומטרים. כדור אש צהוב-כתום התפשט במהירות וממנו היתמר עמוד עשן לגובה 12 קילומטרים אשר הלך והתעוות עד שקיבל את צורת הפטרייה המפורסמת, אשר הוטבעה מאז בתודעה האנושית כסמל ההרס והחורבן של הנשק הגרעיני.
כתבים דיווחו על אזרחים במרחק 240 קילומטרים ממוקד הניסוי אשר חזו בהבזק אור שהאיר את השמים כשמש בצהרי היום, מלווה בפיצוץ אדיר וענן שחור. עוד דווח כי רעם הפיצוץ נשמע והרעיד חלונות במרחק 320 קילומטרים ממוקד הניסוי. המגדל שעליו הוצבה הפצצה התאייד כלא היה ומכתש בעומק של 1.5 מטרים וברדיוס של כ-9 מטרים נפער תחתיו בחול המדבר אשר הותך והפך לזכוכית רדיואקטיבית ירקרקה, שזכתה מאוחר יותר לשם טריניטייט (דו"ח הניסוי, עמ' 12).
בדיווח הרשמי של גרובס, צוטט גנרל פארל, אחד מאנשי צוות הניסוי:
התגובות הראשונות של אנשי צוות הניסוי היו של הפתעה, שמחה והקלה לנוכח הצלחתו, אך עד מהרה פינתה האופוריה את מקומה לפיכחון קר. מפורסמת במיוחד אמירתו של אופנהיימר כי משהבין את עוצמת ההרס הטמונה בפצצה, עלו במוחו (בציטוט משובש) מילותיו של קרישנה מתוך הבהגאוואד גיטה: ביינברידג' נקט סגנון פיוטי פחות והפטיר: "עכשיו כולנו בני זונות".
מיד לאחר הפיצוץ יצאה הודעה לעיתונות מבסיס חיל האוויר אלאמוגורדו הסמוך לאתר הניסוי, המדווחת על פיצוץ שאריות תחמושת ללא הרוגים או נפגעים. טיבו האמיתי של הפיצוץ פורסם רק לאחר הטלת שתי הפצצות הגרעיניות על יפן, כשלושה שבועות מאוחר יותר. למחרת הניסוי נפגש נשיא ארצות הברית הארי טרומן בוועידת פוטסדאם עם וינסטון צ'רצ'יל ועם יוסיף סטלין. במהלך הפגישה, אמר טרומן לסטלין כי ארצות הברית פיתחה נשק בעל עוצמה רבה אולם לא פירט מעבר לכך.
לאחר הניסוי
כשלושה שבועות לאחר הצלחת ניסוי טריניטי השתמשו האמריקאים בנשק החדש נגד היפנים, בתקווה כי הדבר יחיש את קיצה של המלחמה בזירת האוקיינוס השקט. הפצצה הראשונה, שהייתה מוכנה עוד טרם הניסוי, הוטלה על הירושימה ב-6 באוגוסט 1945. פצצה זו, שנקראה "ילד קטן", הכילה אורניום מועשר והופעלה באמצעות מנגנון ירי. הפצצה השנייה, "איש שמן", שהתבססה על פלוטוניום ומנגנון דחיסה זהה לזה שבפצצת הניסוי, הוטלה על נגסאקי כעבור שלושה ימים, ב-9 באוגוסט. בשתי ההפצצות נהרגו מיידית כ-120,000 איש ועוד אלפים רבים מתו בשנים שלאחר מכן כתוצאה מפציעתם ומהשפעת הקרינה והנשורת הרדיואקטיבית.
לאחר הפצצת נגסאקי נכנעה יפן ללא תנאים, ובאה אל סיומה מלחמת העולם השנייה. בשנים שלאחר המלחמה, התעוררו ויכוחים וחילוקי דעות באשר לנחיצות השימוש בנשק גרעיני כנגד יפן מטעמים מוסריים וצבאיים. עוצמת ההרס האיומה של הנשק הגרעיני ואפשרויות יישומו רדפו רבים מאנשי תוכנית מנהטן עד יומם האחרון. מאז ועד היום לא נעשה שימוש נוסף בפצצה גרעינית כנשק מלחמתי.
האתר לאחר הניסוי
המכתש שנוצר בעקבות הפיצוץ כוסה מיד עם תום הניסוי, ורק בשנת 1952 נחפר שוב לצורך סילוק שאריות זכוכית הטריניטייט הרדיואקטיבית. השטח הוכרז כאתר מורשת לאומית בשנת 1965, אובליסק בגובה 3.65 מטרים מתנוסס במוקד הפיצוץ והמכל "ג'מבו" עדיין ניצב לידו. יותר מ-70 שנה חלפו מאז הניסוי, אך עצמת הקרינה באתר עדיין חזקה פי 10 מהרגיל.
אנטי-סימטריות
במתמטיקה, אנטי-סימטריות היא תכונה העשויה להיות מיוחסת למבנים מסוגים שונים.
אחד העם (פירושונים)
המונח אחד העם מבוסס על דברי אבימלך מלך פלשתים ליצחק: "...כִּמְעַט שָׁכַב אַחַד הָעָם אֶת-אִשְׁתֶּךָ, וְהֵבֵאתָ עָלֵינוּ אָשָׁם." (ספר בראשית כ"ו, י').
דנקר
דנקר הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני (Denker או Dencker). {{פירושונים|
זורקי קרסנוגורסק (כדורגל)
זֹורְקְי קרסנוגורסק (ברוסית: ФК «Зоркий» Красногорск, תעתיק באנגלית: Zorkiy Krasnogorsk) הייתה מועדון כדורגל מקצועני מהעיר קרסנוגורסק שבמחוז מוסקבה.
היסטוריה
בשנים 1992-1993 המועדון התמודד באליפות המרכז של הליגה השלישית. מ-2004 עד 2017 גם התמודד בליגה זו. במסגרת הגביע הרוסי בכדורגל בעונת 2008/2007, המועדון גבר על זנאמיה טרודה, אך הפסיד בהמשך לקבוצת "Lobnya-Alla".
משנת 2017 המועדון מתמודד באליפות המרכז של הליגה השנייה, המנוהל על ידי התאחדות ליגת הכדורגל המקצוענית. מאז 2017 המועדון עושה שימוש בסמל קבוצת הבנדי כסמל למועדון הכדורגל גם כן.
בשנת 2019 אורגן מחדש והציג לוגו ועיצוב מדים חדש. עם זאת, ביוני 2020 דווח כי הקבוצה נמצאת בסכנת פירוק עקב נטישת ספונסרים בעקבות ההפסדים הכלכליים שנגרמו מהתפרצות נגיף הקורונה ברוסיה.
אצטדיון
מגרש הבית של הקבוצה הוא אצטדיון "זורקי" (בעל קיבולת של 8,000 איש) המשמש גם לאירוח תחרויות בנדי.
זורקי קרסנוגורסק (כדורגל נשים)
מועדון כדורגל נשים זורקי קרסנוגורסק (ברוסית: Женский Футбольный Клуб Зоркий) היה מועדון כדורגל נשים מצליח מהעיר קרסנוגורסק שהיה קיים בשנים 2006–2015.
היסטוריה
קבוצת כדורגל נשים ראשונה בקרסנוגורסק הוקמה על בסיס בית הספר לכדורגל שהיה קיים משנת 2006.
ב-2008, בית הספר ייצג את העיר באליפות מחוז מוסקבה בכדורגל נשים
בשנת 2009, קבוצת בית הספר זכתה באליפות מחוז מוסקבה והעפילה לליגה הראשונה.
ב-2010 הקבוצה התמודדה באליפות רוסיה וסיימה במקום השני, כשרק צ'רטנובו האלופה, מעליה, עם הפרש 4 נקודות. .
ב-2011 בית הספר אורגן מחדש כמועדון כדורגל נשים בשם זורקי. לאורך השנים, הקבוצה זכתה פעם אחת באליפות רוסיה והעפילה לגמר הגביע ואף התמודדה יפה במפעלים האירופיים, כשהעפילה לשמינית גמר גביע אופ"א במשך שתי עונות רצופות.
בשנת 2015 המועדון פורק.
האקדמיה של סנט מרטין בשדות
האקדמיה של סנט מרטין בשדות או אקדמיית סנט מרטין אין ד'ה פילדס (באנגלית: Academy of St. Martin in the Fields) היא תזמורת קאמרית בריטית.
את התזמורת ייסד סר נוויל מרינר בלונדון בשנת 1959 והיא משכה אליה כמה מטובי הנגנים בלונדון. התזמורת הופיעה לראשונה ב-13 בנובמבר 1959 בכנסיית סנט מרטין בשדות, שנתנה לה את שמה. בהופעותיה הראשונות ניגנה כהרכב קשתנים קטן, ללא מנצח, ומילאה תפקיד מרכזי בהחייאת מופעים של מוזיקת בארוק באנגליה. מאז התרחבה התזמורת וכיום היא כוללת כלי נשיפה מעץ, אבל מידותיה גמישות והיא משנה את הרכבה להתאים לרפרטואר שלה, המקיף מוזיקה מן הבארוק עד ימינו.
ההקלטה הראשונה של התזמורת נעשתה לחברת ל'אוזו ליר" באולם קונוויי, ב-25 במרץ 1961. מאז הקליטה התזמורת לחברות שונות. היקף תקליטיה עצום והיא התזמורת הקאמרית המוקלטת ביותר בעולם, שלזכותה יותר מ-500 הקלטות. תקליטים רבים נעשו בניצוחם של איונה בראון וקנת סיליטו, בהיעדרו של מרינר.
מאז פברואר 1971 התזמורת רשומה כחברה בע"מ. נוויל מרינר היה היושב ראש עד 1992, אז החליף אותו מלקולם לאצ'ם. ב-1994 תפס את מקומו ג'ון הלי. נוויל מרינר נושא בתואר נשיא לכל חייו.
במאי 2011 הודיעה התזמורת על מינויו של ג'ושוע בל כמנהלה המוזיקלי החדש, האדם השני הנושא בתואר זה בתולדות ההרכב. המינוי בתוקף מספטמבר 2011, בחוזה התחלתי לשלוש שנים. התזמורת הקליטה תקליטים רבים, וניגנה את הפסקולים של סרטים רבים, בהם "אמדאוס" משנת 1984.
המקהלה של אקדמיית סנט מרטין בשדות הוקמה בשנת 1975 והופיעה לראשונה באוקטובר של אותה שנה. לאסלו הלטאי הוא מנצח המקהלה מאז הקמתה. היא נשמעת בקביעות בטלוויזיה האירופאית בשירת המנון ליגת האלופות של UEFA.
אברהם טביב
ביוגרפיה
טביב נולד בחידאן אלשם, תימן וגדל במשפחה מסורתית. בתימן למד בחדר והשתלם בצורפות ובתיקון נשק. לפרנסתו עבד כשוחט.
בשנת 1909 עלה ארצה עם משפחתו בשיירה הראשונה של עולי תימן במסגרת העלייה השנייה. לאחר עלייתו התיישב בראשון לציון ועבד כפועל ביקב וכשומר בכרמים. בתקופה זו הצטרף למפלגת "הפועל הצעיר" והחל לפעול בקרב עולי תימן. בשנת 1918 נבחר לוועד המושבה.
פעילותו הציבורית הקיפה מגוון רחב של פעולות במישור הארצי. עבור עולי תימן הניח את היסוד להקמתן של שכונות שיבת ציון, נווה ציון, נחליאלי ומחנה יהודה. בשנים 1920–1931 ושוב בין 1944–1948 כיהן כציר באספת הנבחרים. כמו כן השתתף בוועידת היסוד של הסתדרות העובדים הכללית (1920) ונבחר בשנת 1925 למרכז החקלאי של ההסתדרות. מטעם ההתאחדות נשלח כציר למספר קונגרסים ציוניים.
בשנת 1923 הקים טביב את התאחדות התימנים, בראשה עמד עד לפטירתו. עד לשנת 1927 ייצג את ההתאחדות בוועדת העלייה של הנהלת הסוכנות היהודית.
למפא"י הצטרף בשנת 1945 ומטעמה נבחר לכנסת הראשונה. כחבר הכנסת היה חבר בוועדת השירותים הציבוריים. במהלך כהונתו נפטר והוחלף על ידי יצחק קנב. בהלווייתו הספידו יו"ר הכנסת יוסף שפרינצק, הרב רפאל אלשיך, אליהו הכרמלי, אליקום אוסטשינסקי ואריה שפטל. נקבר בבית העלמין גני אסתר שבראשון לציון.
הוא אחיו של הסופר מרדכי טביב ואביו של ראש עיריית ערד לשעבר, בצלאל טביב. על שמו רחוב בפתח תקווה ובקריית אתא.
הקומיסריאט הכללי לענייני יהודים
הקומיסריאט (המשרד) הכללי לענייני יהודים או הקומיסריאט הכללי לשאלה היהודית (בצרפתית: Commissariat général aux questions juives, בראשי תיבות: CGQJ) היה גוף שהקים ממשל וישי ב-29 במרץ 1941 בפיקוח האס אס על מנת לרכז את הטיפול ב"בעיה היהודית".
הקומיסריאט הוקם ביוזמתו ותחת פיקוחו של קצין האס אס האופט-שטורמפיהרר (סרן) תיאודור דנקר, מתוך הסתמכות על מכתב ששלח גרינג להיידריך בינואר 1939, אשר הטיל על היידריך את האחריות לביצוע הפתרון הסופי בצרפת.
רקע
צרפת הייתה חריגה מבחינת יחס הרשויות ליהודים. בגרמניה ובמדינות החסות שלה, וכן בארצות שנכבשו פרט לצרפת, היה האס אס אחראי על ביצוע הפתרון הסופי. בצרפת, לעומת זאת, לא היה עד 1941 גוף אדמיניסטרטיבי שריכז את נושא המדיניות האנטי-יהודית, והגרמנים לא היו מסוגלים לבצע את המדיניות בעצמם. הצבא הגרמני, שלא היה ערוך לטפל ב"שאלה היהודית" ביקש מהאס דה להקים מינהלה פוליטית שתסיר את העול מעליו.
בפברואר 1941 מינה פטן את דרלאן לסגנו, יורשו המיועד, וכן כשר הפנים, החוץ וההגנה (דרלאן החליף בתפקיד זה את פייר לאוואל). דרלאן היה בעל קשרים טובים עם השלטון בגרמניה, וניסה לשלב את צרפת בסדר החדש.
כחלק מהוכחת הרצון הטוב של צרפת הסכים דרלאן להקים גוף מנהלי-ביצועי מרכזי לנושא הטיפול ביהודים (Zentraljudenamt), שיהיה מורכב מצרפתים משתפי פעולה שיהיו מוכנים לעבוד בהנחיית האס אס, ובתנאי שגוף זה ירכז את הטיפול ביהודים בשני חלקי צרפת – הן החלק הכבוש והן החלק העצמאי לכאורה.
תפקידים
על פי הצו להקמת הקומיסריאט, תפקידיו היו:
פעילות
המנהל הראשון של הקומיסריאט היה קסאבְיֶיה וָלָה (Xavier Vallat), שהיה אנטישמי אבל ניסה לנהל מדיניות אנטי-יהודית עצמאית ולא מוכתבת על ידי הנאצים. מסיבה זו, נדרש ולה במאי 1942 ולה להתפטר מתפקידו בקומיסריאט, ובמקומו מינו הגרמנים את משתף-הפעולה הגזעני לואי דָרְקְיֶיה דה פֶּלֶפּוּאָה (Louis Darquier de Pellepoix).
בזמן עמידתו בראש הקומיסריאט יזם ולה ופרסם ב-2 ביוני 1941 את החלק השני של תקנון היהודים, שבעקבותיו נערך רישום של כל היהודים בשטח שבשליטת וישי, בנוסף על רישום כל היהודים שכבר בוצע בשטח הכבוש. החוק אסר על יהודים וצאצאיהם לשאת במשרה בשירות הציבורי, והגביל עד כדי איסור מוחלט את יכולתם של יהודים וצאצאיהם לעסוק במקצועות חופשיים.
חמישה ימים מאוחר יותר חויבו כל היהודים שבשטח הכבוש לשאת טלאי צהוב.
מילאן סטויאנוסקי
סטויאנוסקי החל את הקריירה שלו במועדון המקדוני פרולטר זרניאנין בעונת 93/94, הוא ערך 24 הופעות בעונת הבכורה שלו במועדון וכבש 4 שערים. בעונת 94/95 המשיך במועדון וערך 34 הופעות וכבש 14 שערים, בעונת 95/96 הופיע 33 פעמים וכבש 13 שערים. בעונת הפרידה שלו (עונת 96/97) מהמועדון שיחק 29 משחקים וכבש 10 שערים.
בעונת 97/98 עבר למועדון הסרבי פרטיזן בלגרד שבו ערך 10 הופעות וכבש שער אחד. לאחר מכן המשיך במועדון לעוד שנתיים כשהפעם הרבה לשחק וערך 16 הופעות וכבש שוב שער אחד בעונת 98/99. בעונת 99/00 ערך 24 הופעות וכבש 4 שערים.
הקומיסריאט הכללי לענייני יהודים
פעילות
ב-22 ביוני 1941 החל תהליך האריזציה, אשר נועד פרט להשתלטות על נכסים גם למנוע כל השפעה יהודית על חיי הכלכלה והמסחר; בכל שטחה של צרפת מונו מנהלים לא יהודים על מפעלי יהודים ורכושם, על מבנים ותכולתם (פרט לדירות מגורים). הכספים ממכירת הנכסים הועברו לחשבונות חסומים, שהיהודים לא הורשו למשוך מהם.
הקמת האוז'י"ף
האיגוד הכללי של היהודים בצרפת (UGIF) הוקם ב-29 בנובמבר 1941 על ידי הקומיסריאט, והיה תחת פיקוחו.
מילאן סטויאנוסקי
בעונת 00/01 הגיע למועדון הישראלי בית"ר ירושלים לעונה אחת שבה ערך 29 הופעות אך לא כבש.
לאחר מכן חזר למועדון פרטיזן בלגרד לשלוש שנים שבהן שיחק 48 משחקים וכבש רק 3 שערים, לאחר מכן עבר לשנתיים למועדון הקפריסאי אפואל ניקוסיה שבו ערך 6 הופעות ללא כיבושים בעונת 04/05.
בינואר 2011 החל לשחק בקבוצת קובצ'באץ', ולאחר שסיים עמה את העונה מונה למאמן הקבוצה. בשנת 2012 מונה למאמן קבוצת רדניקי פירוט.
אוכלי תפוחי האדמה
אוכלי תפוחי האדמה (בהולנדית: De Aardappeleters, בעברית היא ידועה גם כ"אוכלי הבולבוסים") הוא ציור של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך. ואן גוך צייר את הציור באפריל 1885 בנינן (Nuenen) שבהולנד. הציור שמור כיום במוזיאון ואן גוך באמסטרדם.
כשצייר ואן גוך את הציור, הוא ניסה ליצור יצירה מרשימה. במרץ ובתחילת אפריל 1885 הוא יצר גרסאות ראשוניות לציור והתכתב עם אחיו, שלא התרשם מעבודותיו באותו זמן או מסקיצות הציור שווינסנט שלח לו. הוא עבד על הציור מ-13 באפריל עד תחילת מאי, אז היה רוב הציור מוכן, למעט שינויים קטנים שעשה בו באותה שנה.
ואן גוך אמר שהוא רצה לתאר איכרים כפי שהיו באמת:
לדבריו, הוא בחר בכוונה בדמויות גסות ושאינן יפות מראה, תוך מחשבה כי בחירתן תהיה טבעית לעבודתו זו בגלל חזותן הלא-מפונקת.
ביצירה זו, כברוב יצירותיו של ואן גוך מאותה תקופה, משתקפת השפעתו החזקה של ז'אן-פרנסואה מילה, אך גם התחושה הדתית העמוקה שפיעמה בוואן גוך. הקומפוזיציה הקלאוסטרופובית של היצירה משקפת גם את תחושת היעדר התקווה שקיננה במושאי הציור ובתוכו של ואן גוך.
תורת הסיבוכיות
תורת הסיבוכיות היא ענף של מדעי המחשב, שבמסגרתו חוקרים את הסיבוכיות של בעיות; כלומר, נבחנים המשאבים הנחוצים לפתרון בעיה נתונה באמצעות מחשב, ומושווית יעילותם של אלגוריתמים שונים בפתרון בעיה זו. המשאב העיקרי הנבחן הוא זמן הריצה; כלומר, נבחן משך הזמן (האסימפטוטי) הנחוץ לשם ביצוע האלגוריתם. משאב נוסף הוא כמות הזיכרון הנחוץ לשם ביצוע האלגוריתם. ניתן להביא בחשבון משאבים נוספים, כגון כמה מעבדים נחוצים לשם פתרון הבעיה בעיבוד מקבילי. ענף הסיבוכיות החישובית נבדל מענף החישוביות, שבו נבחנת השאלה האם ניתן בכלל לפתור בעיה נתונה, בלא קשר לכמות המשאבים הנחוצה.
בעיות הכרעה
חלק ניכר מתורת הסיבוכיות עוסק בבעיות הכרעה, שהן בעיות שבהן נדרשת התשובה הקצרה "כן" או "לא". דוגמה: הבעיה האם מספר טבעי נתון הוא מספר ראשוני. העניין בבעיות הכרעה נובע מכך שהטיפול המתמטי בהן הוא פשוט, שכן התשובה לבעיה מוגבלת ל"כן" ו"לא". עם זאת, בעיות שאינן בעיות הכרעה ניתנות להמרה בבעיות הכרעה שקולות.
דוגמה לכך היא הבעיה האם יש גורם ראשוני: כאשר נתונים שני מספרים טבעיים, n ו-k, ענה האם ל-n יש גורם ראשוני קטן מ-k. אם אנו מסוגלים לפתור את בעיית ההכרעה הזו באמצעות משאבים בסדר גודל מסוים, אנו יכולים לפתור את הבעיה "פירוק לגורמים", שאינה בעיית הכרעה, באמצעות משאבים מאותו סדר גודל, וזאת על ידי סדרה של שאלות התוחמות את ערכו האפשרי של k.
תורת הסיבוכיות מבחינה לעיתים קרובות בין התשובה "כן" לתשובה "לא". דוגמה: הקבוצה NP היא קבוצת הבעיות שבהן התשובה "כן" ניתנת לבדיקה בזמן סביר. הקבוצה Co-NP היא קבוצת הבעיות שבהן התשובה "לא" ניתנת לבדיקה בזמן סביר. הקידומת Co היא קיצורה של המלה complement - משלים. המשלים של בעיה נתונה היא הבעיה שבה כל התשובות "כן" ו"לא" מוחלפות זו בזו. הבעיה "האם ראשוני" והבעיה "האם פריק" (מספר פריק הוא מספר שאינו ראשוני) משלימות זו את זו.
האם P=NP?
הקבוצה P היא קבוצת כל בעיות ההכרעה שניתן לפתור אותן באמצעות מכונה דטרמיניסטית בזמן פולינומי. הקבוצה NP היא קבוצת כל בעיות ההכרעה שניתן לפתור אותן באמצעות מכונה לא דטרמיניסטית בזמן פולינומי, או - לחליפין - לבדוק נכונות של פתרון נתון בזמן פולינומי. השאלה "האם הקבוצה P שווה לקבוצה NP" היא השאלה המרכזית במדעי המחשב. זו שאלה פתוחה, מכון קליי למתמטיקה מציע פרס של מיליון דולר לראשון שיפתור אותה.
ניתן יהיה להכריע בשאלה האם P=NP על ידי הכרעת השאלה האם יש ב-P בעיה NP-שלמה.
מכונה דטרמיניסטית היא מכונת טיורינג, או, לצורך הפשטות, מחשב רגיל, כזה המבצע את הוראות תוכנית צעד אחר צעד. מכונה לא דטרמיניסטית היא מכונה שבה ניתן לבצע גם הוראת התפצלות, שבה ביצוע התוכנית מתפצל למסלולים מקבילים, ודי שבאחד מהם תתקבל תשובה לבעיית ההכרעה. כל בעיה שניתן לפתור באמצעות מכונה לא דטרמיניסטית ניתן לפתור גם באמצעות מכונה דטרמיניסטית. במבט ראשון נוצר הרושם שמכונה לא דטרמיניסטית מהירה ממכונה דטרמיניסטית, בזכות המסלולים המקבילים שהיא מבצעת. עד כמה משמעותי ההבדל במהירויות של שתי המכונות? זו למעשה השאלה "האם הקבוצה P שווה לקבוצה NP". תשובה חיובית לשאלה זו פירושה שההבדל במהירויות אינו משמעותי.
מרים ברוך חלפי
מרים ברוך חלפי (1914 – 17 באוקטובר 2002) הייתה משוררת ופסלת.
ביוגרפיה
מרים חלפי (לבית שטרנבאום) נולדה בסוקולוב (פולין); אביה, ברוך, היה סוחר; אמה, רחל לבית זלצברג. הבית היה מסורתי וציוני. אביה היה איש משכיל ולימד אותה בילדותה עברית. ב-1925 עלתה לארץ עם אביה (אמה נפטרה בפולין) ושלושה אחים ואחות אחת, וחיו בתל אביב. בארץ למדה בבית-ספר תיכון של ערב, גימנסיה הומניסטית, וכן למדה בסמינר לגננות. בילדותה ובנעוריה עבדה בעבודות שונות כדי לעזור למשפחתה ולאחיה.
לאחר לימודיה, עבדה כמורה וגננת לחינוך מיוחד. ב-1937 נישאה לשמשון חלפי. ב-1952 נשלח הזוג למקסיקו להוראה בגימנסיה "תרבות", שם ייסדה את הגן העברי. שם סיימה בהצטיינות לימודי פיסול ב"אקדמיה דל-ארטה" במקסיקו-סיטי. כשחזרה ארצה המשיכה בלימודי הפיסול אצל רודי להמן ודב פייגין. נפטרה בתל אביב בשנת 2002 והותירה בת, המשוררת רחל חלפי.
יצירתה
עבודותיה הוצגו, בין השאר, בתערוכת "שמונים שנות פיסול בארץ" במוזיאון ישראל. את שיריה הראשונים פרסמה בשם העט "מרים ברוך". איש, לבד ממשפחתה הקרובה, לא ידע את זהותה. היא לא רצתה שפרסומה כפסלת ישמש מנוף לשירתה, או יתערבב בצליל ה"נקי" שאליו שאפו שיריה.
יצירתה הפלסטית, בדומה לשירתה, מתייחדת בריכוז ובצמצום. וכך כתב הצייר אוזיאש הופשטטר:
ספר ביכוריה, "בַּתָּוֶךְ" (1992), עורר הדים נרגשים בקהילה הספרותית.
בספרה השני, "כִּמָּהוֹן", (הקיבוץ המאוחד, 1999) חשפה מרים ברוך את זהותה והופיעה בשמה המלא. "כִּמָּהוֹן", לֻוָּה בביקורות נלהבות.
ב - 2013 הונחה לוחית זיכרון על ביתם של מרים ושמשון חלפי בתל אביב.
מייקל ביזלי
מייקל פול ביזלי הבן (באנגלית: .Michael Paul Beasley Jr; נולד ב-9 בינואר 1989 בפרדריק, מרילנד) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד.
ביוגרפיה
ביזלי גדל במרילנד, והחל את קריירת הכדורסל שלו ב"PG יגוארס", קבוצת נוער מפורסמת באיחוד האתלטים החובבים. עם קבוצה זו הוא זכה באליפויות לאומיות רבות לנוער, בצוותא עם שחקן NBA אחר לעתיד, קווין דוראנט. בשנת 2006 הוא זכה עם נבחרת הנוער של ארצות הברית באליפות אמריקה עד גיל 18, והיה לשחקן הבכיר בקבוצתו. לאחר שלמד במספר בתי ספר תיכוניים, נעשה ביזלי לבוגר בית ספר תיכון בואי.
בעקבות כישרון רב שהפגין, נחשב ביזלי לאחד מהשחקנים הצעירים המבטיחים בארצות הברית. בשנת 2007 החל ביזלי בקריירת המכללות שלו כשהצטרף לאוניברסיטת המדינה של קנזס. ביזלי הצטיין רבות בעונת ה"פרשמן" שלו עם ממוצעים של 26.2 נקודות ו-12.4 ריבאונדים למשחק, כולל 28 דאבל דאבלים, ושבר שיאים רבים לשחקן פרשמן ושיאים רבים של המכללה.
כבר לאחר שנה אחת במכללות נרשם ביזלי לדראפט ה-NBA של 2008, ונבחר במקום השני על ידי מיאמי היט. בעונתו הראשונה בליגה,, הוא לא פתח בקביעות בחמישיית מיאמי, אך הפגין יכולת טובה עם ממוצעים של 13.9 נקודות ו-5.4 ריבאונדים. הוא נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה והועמד לבחירה לרוקי השנה. בתום העונה הסדירה העפיל עם קבוצתו לסיבוב הראשון במשחקי הפלייאוף. בשנת 2010 עזב את מיאמי היט וחתם במינסוטה טימברוולבס לשנתיים.