cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חמאם דאוט-פאשין
היסטוריה
החמאם נבנה 1489–1497, כמונומנט לזכרו של קושה דאווד פאשה. הבניין ניזוק קשות בשריפה של 1689, והתחיל להתפרק בהדרגה. המבנה שופץ ב-1948, כאשר הוסב לגלריה לאמנות. המבנה ניזוק גם ברעידת האדמה של 1963, אך שופץ במהרה. כיום, זהו המבנה היחיד ששרד מהטרויקה האסלאמית לשעבר, שעדיין היה מורכב ממסגד איבני פג'קו והקרוואנסראי.
גראנד ליסבון
גראנד ליסבון (באנגלית: Grand Lisboa; בכתב סיני: 新葡京) הוא גורד שחקים בן 56 קומות שגובהו 261 מטרים במקאו בבעלות החברה לתיירות ולבידור של מקאו ועוצב בידי הארכיטקטים ההונג קונגים דניס לאו ונג צ'ון מאן.
היסטוריה
הקזינו והמסעדות בתוך גראנד ליסבון נפתחו ב-11 בפברואר 2007, ואילו המלון נפתח בדצמבר 2008. הקזינו מציע 268 שולחנות הימורים גדולים ו-786 מכונות מזל אוטומטיות. כל אחד מ-430 חדרי המלון והסוויטות מצויד במערכות טלוויזיה HDTV מסוג Bang & Olufsen ומערכת סאונד משוכללת. הקזינו הוא הראשון במקאו שמציע מכונות משחק פוקר טקסס הולדם. הוא היה גם הראשון שהציע משחק "קוביות", אלא שכיום מספר בתי קזינו נוספים מציעים את המשחק.
בקזינו גראנד ליסבואה מוצג דרך קבע כוכבו של סטנלי הו. לפי המכון הגמאולוגי של אמריקה, היהלום בן ה-218.08   קאראט  (43.62 g) הוא היהלום המעובד הגדול ביותר בעולם. ד"ר הו, אמר שהיהלום, שקרוי על שמו, משקף את המחויבות התמידית של SJM's למקאו.
נתן אקה
נתן בנג'מין אקה (בהולנדית: Nathan Benjamin Aké; נולד ב-18 בפברואר 1995) הוא כדורגלן הולנדי, המשחק בעמדת הבלם או המגן השמאלי במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג ובנבחרת הולנד.
צ'לסי והשאלות מחוץ למועדון
אקה נולד בעיר האג שבהולנד לאב מחוף השנהב ולאם הולנדית. בגיל 12 אקה עבר ממחלקת הנוער של דן האג למחלקת הנוער של פיינורד. בגיל 15 הוא קיבל הצעה מצ'לסי להצטרף לאקדמיה של המועדון, אקה נענה להצעה ועבר לאנגליה.
ב-26 בדצמבר 2012 אקה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של צ'לסי, כשנכנס כמחליף בניצחון הקבוצה על נוריץ' סיטי במסגרת הפרמייר ליג. באותה עונה אקה ערך שבע הופעות במדי צ'לסי, כולל שתי הופעות בליגה האירופית בה צ'לסי זכתה באותה עונה. באוגוסט 2013 אקה חתם על חוזה לחמש עונות בצ'לסי עד 2018. עם זאת באותה עונה הוא ערך רק הופעה אחת במדי צ'לסי.
ב-23 במרץ 2015 אקה הושאל לרדינג מהצ'מפיונשיפ וערך חמש הופעות במדי הקבוצה. בעונת 2015/2016 הושאל אקה לווטפורד העולה החדשה לפרמייר ליג. ב-20 בדצמבר 2015 אקה כבש את שערו הראשון בקריירה, בניצחון ווטפורד 0–3 על ליברפול במסגרת הפרמייר ליג. אקה הרשים במדי ווטפורד וערך במדי הקבוצה 24 הופעות בליגה, וזכה בתואר שחקן העונה הצעיר של המועדון. באותה עונה ווטפורד סיימה במקום ה-13 בפרמייר ליג. לפני תחילת עונת 2016/2017 אקה הושאל לבורנמות'. ב-8 בינואר 2017 אף על פי שאקה הרשים במדי בורנמות' וכבש שלושה שערים ב-10 משחקים, צ'לסי החליטה להחזיר אותו מההשאלה. באותה עונה צ'לסי זכתה באליפות, אך אקה ערך רק שתי הופעות בליגה במדיה. עם זאת, הוא פתח בניצחון 2–4 של צ'לסי על טוטנהאם הוטספר בחצי גמר גביע ה-FA.
בורנמות'
ב-30 ביוני 2017 בורנמות' שילמה 20 מיליון ליש"ט לצ'לסי עבור אקה, סכום שיא עבור המועדון. ב-2017/2018 אקה היה שחקן משמעותי מאוד בהגנת בורנמות' ושיחק בכל המשחקים של הקבוצה בליגה, ועזר לקבוצה לסיים במקום ה-12. בעונת 2018/2019 הוא פעם נוספת שיחק בכל המשחקים בפרמייר ליג והוסיף ארבעה שערי ליגה. בעונת 2019/2020 אקה ערך 29 הופעות ולא עזר לקבוצה להימנע מירידת ליגה לאחר חמש עונות רצופות בפרמייר ליג.
מנצ'סטר סיטי
ב-5 באוגוסט 2020 אקה חתם במנצ'סטר סיטי על חוזה לחמש שנים, סכום ההעברה הוא 41 מיליון ליש"ט.
את הופעת הבכורה ערך ב-21 בספטמבר במסגרת המחזור השני של עונת 2020/2021 בניצחון קבוצתו 1–3 על וולברהמפטון וונדרס. את שער הבכורה בקבוצה כבש ב-27 בספטמבר בתבוסה של קבוצתו 2–5 על ידי לסטר סיטי.
קריירת נבחרות
אקה יצג את כל הנבחרות הצעירות של הולנד ושימש כקפטן של הנבחרת עד גיל 17 איתה זכה פעמיים באליפות אירופה והנבחרת עד גיל 19. אקה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של הולנד ב-31 במאי 2017 בניצחון 1–2 במסגרת משחק ידידות על נבחרת מרוקו. אקה כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת ב-4 ביוני 2018 במשחק ידידות מול איטליה שהסתיים בתוצאה 1-1. את השער הראשון שלו במשחק רשמי כבש בניצחון 0–5 על נבחרת אסטוניה במסגרת מוקדמות יורו 2020.
נכלל בסגל נבחרת הולנד בטורניר מונדיאל 2022.
חיים אישיים
ביוני 2022 התחתן אקה עם קיילי ראמאן, מעצבת אופנה, לאחר זוגיות של יותר מעשור.
תארים
מנצ'סטר סיטי
מצודת שושלת הו
מצודת שושלת הו (וייטנאמית Thành nhà Hồ) היא מצודה השוכנת בצפונה של וייטנאם, ואשר נבנתה בתקופת שושלת הו (Nhà Hồ), בסוף המאה ה-14. המצודה הוקמה בלב מישור רחב ידיים, בהתאם לעקרונות הפנג שואי והנאו-קונפוציאניזם שהתפשט אותה עת ברחבי דרום-מזרח אסיה. היא ניצבת על ציר המחבר בין הרי טואונג סון מצפון-מערב עם הר דום סון מדרום-מזרח לה, בין נהרות מא ובואו, ומתקשרת עם נופה. המצודה שימשה כבירת המדינה בין השנים 1397 ו-1407 ולאחר מכן הייתה למעוז פוליטי, תרבותי וצבאי, עד שננטשה ב-1591. היא הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשנת 2011.
רוז טרוש
רוז טרוש (נולדה ב-1964) היא יוצרת לסבית בולטת, במאית, מפיקה ותסריטאית קולנוע וטלוויזיה, מארצות הברית.
באולופוס
באולופוס (שם מדעי: Baeolophus) הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת הירגזיים בו חמישה מינים החיים באמריקה הצפונית. כל בני הסוג הם ירגזים בינוניים בגודלם עם גוף אפרפר וציצה קטנה; הגב, הכנפיים והזנב כהים מהגחון; קשתית העין מאוד כהה. חברי הסוג נוהגים להחביא זרעים לקראת החורף, בו קשה יותר למצוא מזון. כל מיני הסוג במצב שימור ללא חשש. השם מורכב משתי מילים יווניות, באיוס ולופוס, שמשמעותן היא קטן וציצה, בהתאמה. על כן, משמעות השם היא "קטן-ציצה".
רוז טרוש
ביוגרפיה
טרוש גדלה בפרוורי שיקגו, וסיימה תואר ראשון בתולדות האמנות באוניברסיטת אילינוי בשיקגו. היא נולדה להורים מהגרים מפוארטו-ריקו והמשפחה אף פעם לא מצאה את מקומה בשכונה הצפונית הלבנה בה חייה. טרוש מספרת ש"הוריי חשבו שהמעבר לפרוורים זה סימן להצלחה. אך אנו תמיד היינו המשפחה שגרמה לכולם לומר 'זהו, הלכה השכונה'". היא עברה לפרוורים עם משפחתה בשנות העשרה לחייה, והתחלה לעבוד בבית קולנוע, שם התחיל העניין שלה בתחום.
מצודת שושלת הו
היסטוריה
במאה ה-14 נקלעה מדינת הג'אי וייט (Đại Việt) למשבר, ונאלצה להתמודד עם מרידות חקלאים מבית ועם פולשים מדרום ומצפון, אשר תקפו את הבירה טהאנג לונג (כיום האנוי) והעלו אותה באש שלוש פעמים. במאמץ לשפר את המצב, הונהגה שורה של רפורמות ובהן חיזוק הצבא, הנהגת השימוש בשטרות כסף, הגבלת ההשפעה הבודהיסטית והטאואיסטית וחיזוק הקונפוציאניזם. בנוסף, ב-1397, הועברה הבירה מהאנוי ומוקמה באתר בו שוכנת כיום מצודת הו. מיקום זה היה מרכזי יותר מזה של הבירה, בטוח יחסית מבחינה צבאית ונגיש הן בדרך היבשה והן בנהרות ששימשו לשיט. מצודת הו שימשה כבירת המדינה בתקופת שושלת הו מ-1398 עד 1407. בשנת 1407 כבש הקיסר יונג לה משושלת מינג הסינית את וייטנאם, וזו השיבה לעצמה את עצמאותה רק ב-1427. הבירה הושבה לטהאנג לונג, אך הממצאים במצודה מראים כי היא המשיכה להיות בשימוש, אולי כמרכז פוליטי. על רקע מאבקי שלטון שהתחוללו בין שושלת לה (Nhà Hậu Lê) ושושלת מאק (Nhà Mạc), הייתה המצודה למעוזם של בני לה, וב-1516 הם יצאו ממנה להתקפת הבירה. בשנת 1527 הן המצודה והן הבירה נכבשו בידי שושלת מאק, אך שושלת לה שבה והשתלטה על המצודה בשנת 1543. המצודה הייתה למעוזה הצבאי והתרבותי של שושלת לה במשך המחצית השנייה של המאה ה-16, בעוד ששושלת מאק קבעה את מרכזה בטהאנג לונג. ב-1591 הביסה שושלת לה את שושלת מאק וכבשה את הבירה; ומצודת הו ננטשה.
באולופוס
במספר אזורים, תפוצת ירגזי הערער מתלכדת עם זו של ירגזי הרסן. באזורים אלו, ירגזי הרסן חי בסבכי אלון צפופים, בעוד שירגזי הערער חי בחורשי אלון וערער פתוחים.
רוז טרוש
ביוגרפיה
טרוש פגשה את בת זוגה לשעבר, גווניביר טרנר, בזמן הצילומים לסרט "גבריאלה", בשנים 1991–1993. הן החלו לפתח סרט שמבוסס על החוויות שלהן ושל חברותיהן בקהילה הלסבית בשיקגו. הסרט נקרא בתחילה "Ely and Max", אך יצא בשם "Go Fish". עד שיצא הסרט, ב-1994, השתיים כבר נפרדו, וטרוש עברה לניו יורק, שם המשיכה לכתוב תסריטים. לדבריה, ערבוב עבודה על סרט לסבי עם יחסים אישיים זה מתכון לאסון - הפרידה במהלך ההפקה של הסרט לא רק הקשתה על השתיים באופן אישי, אלא גם יצרה גלים עבור צוות ההפקה והשחקנים, שהושפעו מהמתח בין טרוש לטרנר על סט הצילומים. טרוש חייתה בלונדון בשנים 1997–1999, ושבה לארצות הברית כדי לביים את הסרט "" (2001).
באולופוס
טקסונומיה
מיני הסוג באולופוס סווגו בעבר בסוג ירגזי. מחקר משנת 2005 (גיל, סליקאס ושלדסון, 2005) מבוסס נתונים גנטיים ומורפולוגיים תמך בהפרדת הסוג באולופוס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN, ITIS, ו-IOC. לפי גיל ואחרים, האב הקדמון של בני הסוג הגיע אל אמריקה הצפונית לפי 4 מיליון שנים. הירגזי הדו־גוני והירגזי הטקסני התפצלו לפני 250,000 שנים. מינים אלו מכליאים לעיתים קרובות ונחשבו בעבר למין אחד. הצאצא בן הכלאיים הוא בעל ציצה אפורה ומצח אפרפר חום. הירגזי הטקסני והירגזי הדו־גוני הוכרו כמינים נפרדים בשנת 2002. כמו כן, המין ירגזי הערער נכלל בעבר כחלק מהמין ירגזי חדגוני עד שפוצל ממנו ב-1996.
מצודת שושלת הו
היסטוריה
שושלת נגויין (Nhà Nguyễn) שעלתה לשלטון ב-1802 אימצה את עקרונות הנאו-קונפוציאניזם ועל כן גילתה עניין רב במצודת הו. כאשר הוקמה בירתה החדשה של וייטנאם בעיר הואה נעשה שימוש בעקרונות שבאו לידי ביטוי בהקמת המצודה. ב-1962 הוכרה המצודה הפנימית והחפיר שסביבה כמונומנט לאומי. במקום נערכו חפירות ארכאולוגיות ב-2004 וב-2008, ובשנת 2007 מונה ועד מנהל לאתר, וזה קידם, בין היתר, את הכרזתה באתר מורשת עולמית בשנת 2011.
באולופוס
טקסונומיה
העץ הפילוגנטי של הסוג באולופוס על פי יוהנסון ואחרים (2013):
רוז טרוש
ביוגרפיה
כדי לוודא שלא תשכח את הלקח של הסרט, היא קעקעה על פרק ידה את האימרה (בספרדית) "זכרי כי החיים האלה קצרים".
באולופוס
טקסונומיה
העץ הפילוגנטי של משפחת הירגזיים על פי יוהנסון ואחרים (2013):
רוז טרוש
קריירה
טרוש החלה את עבודתה הקולנועית בשנות ה-90. היא אחת מקומץ של במאיות לסביות שהתחילו את הקריירה שלהן בסרטים עצמאיים, והצליחו למצוא בהמשך עבודה גם בהוליווד, שם נשים מהוות רק 12% מגילדת הבמאים האמריקאית.
באולופוס
כלאי ירגזי דו-גוני וירגזי טקסני
המינים ירגזי דו-גוני (Baeolophus bicolor) וירגזי טקסני (Baeolophus atricristatus) מזדווגים בטבע באזורי החפיפה בדרום ארצות הברית. מינים אלו התפצלו לפני 250,000 שנים. הירגזי הדו-גוני הוא בעל ציצה אפורה בהירה ומצח שחור, ואילו הירגזי הטקסני הוא בעל ציצה שחורה ומצח לבן. בני הכלאיים דומים במראם יותר לירגזי הדו-גוני. אינדקס הכלאיים המקורי של מינים אלה מסווג את הפרטים לפי נוצות הציצה והמצח בקנה מידה מ-0 (ירגזי דו-גוני) עד 6 (ירגזי טקסני) על ידי שילוב ערכי צבע של הציצה (0 עד 3) והמצח (0 עד 3). כמה מבני הכלאיים שרים שיר שונה מהשיר של הירגזי הדו-גוני ומשיר של הירגזי הטקסני. במחקר שפורסם בשנת 2014, נבדקו שני אזורי הכלאה, בצפון-מרכז טקסס ובדרום-מערב אוקלהומה, בהשוואה לתיעודים קודמים משנות ה-90 של המאה ה-20. אזור ההכלאה בצפון-מרכז טקסס לא השתנה בהרבה (שינוי מזערי בשטח, תזוזה כ-3 קילומטר מזרחה), אם כי אזור ההכלאה בדרום מערב אוקלהומה במגמת ירידה. מוערך כי הוא עתיד להתרחב ולהתייצב כתוצאה משיווי משקל בין התרחקות מקינים והתפשטות וברירה זוויגית.
מצודת שושלת הו
המצודה
אתר המורשת העולמית משתרע על-פני שטח של 1,555 דונם, בשלושה אזורים נפרדים: המצודה הפנימית (1,422 דונם), חומת לה טהאן החיצונית (90 דונם, La Thành Tây Đô) ומזבח נאם גיאו (43 דונם, Đàn Nam Giao) דרומית-מזרחית לה:
רוז טרוש
תחילת קריירה
במהלך לימודיה באוניברסיטת אילינוי, טרוש יצרה מספר סרטים קצרים, כולל Let's Go Back to My Apartment and Have Sex (1990), This War Is Not Over (1991) וסדרת הסרטים הקצרים Gabriella (1991–1993).
מצודת שושלת הו
חומות המצודה והחפיר
צורתה של המצודה הפנימית שהוקמה בשנת 1397, היא כשל מלבן ענק באורך של 883.5 מטרים וברוחב של 870.5 מטרים, התחום בחומה. במרכזה של כל אחת מארבע צלעות החומה קבוע שער אבן שתקרתו עשויה בצורת קמרון חבית. בשער הדרומי שלושה פתחים, ובכל אחד מיתר השערים פתח בודד. שרידיהן של דרכים סלולות שקשרו בין ארבעת השערים במרכזה של המצודה ניכרים בשטחה, ואלה מחלקות אותה לארבעה ריבועים. חומות המצודה הוקמו על בסיס של אדמה נגוחה ורוחבן מגיע לכל היותר ל-21.36 מטרים בבסיסן ול-15 מטרים בחלקן העליון. אבני החומה סותתו מאבן גיר שנחצבה בהרים הסמוכים, ואף שהן מונחות זו על גבי זו בשורות מאוזנות, הן עוצבו כך שקירות המצודה יהיו משופעים. פיסות האבן מגיעות בממוצע לאורך של 2.2 מטרים, רוחב של 1.5 מטרים ולגובה של 1.2 מטרים, אך לעיתים נעשה שימוש בפיסות אבן גדולות פי שניים ויותר, ומשקלן מגיע ל-26.7 טון. סביב החומה נחפר חפיר ששרידיו נראים כיום בכל צדדיה למעט בצד המערבי. תעלת מים נחפרה בצידה הדרום-מזרחי של המצודה, וקישרה בין החפיר לנהר בואוי. בצידו הפנימי ובצידו החיצוני של השער הדרומי נתגלו שטחים מרוצפים, ו"הדרך הקיסרית" הובילה משער זה אל מזבח נאם ג'יהאו ("הסגידה למרומים") השוכן למרגלות הר דום סון, במרחק של כ-2.5 ק"מ דרומית-מזרחית למצודה.
רוז טרוש
תחילת קריירה
לפני שהתחילה לעבוד גם בטלוויזיה, טרוש ביימה והפיקה שלושה סרטים קולנועיים, במהלך כעשר שנים: Go Fish, Bedrooms and Hallways ו-The Safety of Objects.
מצודת שושלת הו
מבני המצודה
ממקורות כתובים עולה שבתוך שטח המצודה ניצבו ארמונות עבור המלך, המלכה ואביו, מקדש לכבוד אבות שושלת הו במזרח המצודה, מקדש לכבוד אבות שושלת טראן (שושלת אם המלך) במערבה, וכן מקדש קסה-טאק לכבוד אלילי התבואה. במרכז המצודה שרדו זוג דרקוני אבן נטולי ראש, המסמלים את סמכות המלוכה, ועוד נראים באתר שרידיהם של ארבעה אגמים ששכנו בארבעת רבעיה. לפי ממצאים ארכאולוגיים, רוב מבני המצודה הוקמו בסוף המאה ה-14 אך במאות ה-15 עד ה-17, המשיכה מלאכת הבנייה באתר, בין היתר בשימוש משני.
רוז טרוש
תחילת קריירה
לאחר שסיימה את שלושת הסרטים, טרוש הבינה שהיא מעוניינת לביים יותר, ורצתה עבודות יותר מיידיות שאינן דורשות שנים של פיתוח, וחיפשה פרויקטים טלוויזיוניים.
מצודת שושלת הו
חומת לה טהאן החיצונית
חומה זו שאורכה הגיע לכעשרה קילומטרים, שימשה כקו הגנה החיצוני של המצודה, במרחק של קילומטר עד שלושה קילומטרים ממנה. היא נבנתה מאדמה נגוחה ב-1399 וקשרה בין גבעות ותילים טבעיים בצידה המזרחי. החומה נמתחה בין הר דום סון בדרום והרי טואונג סון בצפון. קטע החומה המוכרז שוכן צפונית-מזרחית למצודה, אורכו הוא 2.051.9 מטרים, גובהו כחמישה מטרים ועוביו כ-37 מטרים בבסיסו ו-9.2 מטרים בצידו העליון.
רוז טרוש
סרטים
הסרט הראשון שביימה היה הסרט פורץ-הדרך Go Fish, שיצא ב-1994. סרט כל כך דל תקציב, שנחשב לאחד הסרטים העצמאיים באמת של אמצע שנות התשעים, ולבטח הראשון בז'אנר סרטים לסביים. הסרט הופק ונכתב בשיתוף עם גוויניביר טרנר, שכיכבה בסרט וגם הייתה בת זוגה של טרוש באותה תקופה. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל סאנדנס. סרטה הבא של טרוש היה Bedrooms and Hallways (1998), שחקר את נושא המיניות.
מצודת שושלת הו
מזבח נאם ג'יאו
המזבח שמשמעות שמו היא "סגידה למרומים", הוקם בשנת 1402, והוא שוכן בין שתי פסגותיו של הר דום סון, כ-2.5 ק"מ דרומית-מזרחית לשער הדרומי של מצודה. האתר כמעט רבוע, אורכו 130 מטרים ורוחבו 120 מטרים, והוא עשוי ממספר טרסות מוגבהות, בעלות צורות שונות, אך לכולן נקודה מרכזית משותפת הנמצאת בצידו האחורי של המזבח. הטרסה הגבוהה ביותר שוכנת בגובה של 21.7 מעל פני הים, היא מרוצפת וצורתה כשל מצולע רב-צלעות. במקום נראים שרידיה של דרך טקסית ברוחב של 3.6 מטרים, אשר העפילה אל צידו הדרום-מערבי של המזבח. לפי הממצאים באתר, נראה שמעליו ניצב בעבר מבנה עץ נושא גג רעפים. צפחה ואבן גיר שימשו להקמת יסודות האתר, חומותיו והטרסות הנמוכות. חומתו עשויה מאבן גיר ונוטה כלפי פנים בחלקה העליון. בפינה הדרום-מזרחית של הטרסה הנמוכה ביותר, שוכנת באר מים רבועה אשר זוהתה כ"באר הירקן", אך היא מוכרת לתושבי הסביבה בכינוי "באר המלך". במקום התגלו חפצים מחרס וממתכת.
רוז טרוש
סרטים
בסרטה השלישי, The Safety of Objects (2001), היא סטתה מנושא הלהט"ב. הסרט עובד מסדרה של סיפורים קצרים מאת א. מ. הומס, ונסב סיפורי אהבה הטרוסקסואליים בפרוורים.
ב-2013, הפיקה טרוש את סרטה של סטייסי פאשן, Concussion.
Go Fish
הסרט היה סרט ניסיוני, שנכתב, הופק ובוים בשיתוף בין טרוש וטרנר, בת זוגה. השתיים רצו לתת זווית אחרת לסיפורים של לסביות, וכשהסרט פתח בפסטיבל סאנדנס, הוא היה לסרט הראשון שנמכר לחברת הפצה במהלך הפסטיבל. למרות שטרוש עצמה כללה את הזהות שלה כלטינה בתקציר הסרט כחלק משמעותי ממנו, פרט זה הושמט בהפצת הסרט, שהוצג כמתמודד עם ענייני זהות מינית ומגדרית בלבד. הסרט יצא לאקרנים במהלך חודש הגאווה ב-1994, והכניס בקופות כ-$2.4 מיליון. Go Fish הוכיח את השיווקיות של סרטים לסביים, נושא שנותר נדיר בתחום. טרוש מותגה כבמאית קווירית, דבר שלעיתים גרם לה למורת רוח, כאשר היה ברצונה לדבר על פנים אחרות של יצירותיה.
The Safety of Objects
טרוש חזרה לארצות הברית כדי לביים את The Safety of Objects, אשר יצא ב-2001. הסרט, שהיה מבוסס על סיפורים קצרים מאת א. מ. הומס, עסק ברומנטיקה סטרייטית בחיים הפרווריים של הדמויות. בסרט כיכב אנסמבל שכלל את גלן קלוז, טימותי אוליפנט, פטרישה קלארק ודרמוט מולרוני.
טלוויזיה
טרוש עבדה רבות בטלוויזיה, לאחר שהחליטה שהיא רוצה גם את המיידיות של סוג עבודה זו, לעומת הפרויקטים ארוכי הטווח של הקולנוע. היא ביימה בין היתר פרקים של הסדרות עמוק באדמה, בטי המכוערת וכתבה והפיקה שלוש עונות של הסדרה ישנן בנות.
ראו אלחנדרו
ראול אלחנדרו אוסאסיו פנייה (בספרדית: Raul Alejandro Ocasio Pena; נולד ב־10 בינואר 1993), מוכר בשם הבמה ראו אלחנדרו, הוא זמר וכותב שירים פוארטו ריקני.
ביוגרפיה
נולד ב-10 בינואר 1993 בסאן חואן שבפוארטו ריקו. גר בקרולינה, פוארטו ריקו. חלק מילדותו התגורר בארצות הברית. הוריו הבילוגיים היו גם כן אמנים. אביו Raul Ocasio היה גיטריסט. ואימו Maria Nelly Ruiz הייתה Showgirl מקצועית.
השפעותיו המוזיקליות הן בעיקר מאמנים כמו מייקל ג'קסון ואלביס פרסלי. הסגנון המוזיקלי שלו מזוהה עם רגאטון R&B ודאנסהול.
בבית הספר השתתף בתחרויות כישרונות צעירים. ומגיל 5 עד גיל 20 שיחק כדורגל, החלום שלו היה להיות כדורגלן בליגות הגדולות אך לא הצליח.
בשנת 2014 התחיל לפרסם את הפרויקטים המוזיקליים שלו ב-SoundCloud.
בנובמבר 2016 הוציא את אלבום הבכורה שלו Punto De Equilibrio. בינואר 2017 חתם על חוזה הקלטות עם חברת Duars Entertainment. בשנת 2018 נבחר על ידי חברת ההקלטות סוני מיוזיק הלטינית להיות חלק מהפקה שנקראת Los Proximos בה גויסו זמרים חדשים.
באותה שנה השתתף גם בשיתופי פעולה עם זמרים אחרים כמו קווין רולדן ו-KHEA, המוכר ביותר הוא אוסונה עם השיר Luz Apaga.
בינואר 2019 הוציא את הסינגל Que Le De בשיתוף פעולה עם הזמר ניקי ג'אם.
ביוני 2019 הוציא את האלבום השני שלו Trapcake Vol.1. באותה שנה הועמד ב-4 מועמדויות בטקס פרסי מוזיקה בפורטוריקו עם השירים "Toda REMIX".
בשנת 2020 הוציא אתה סינגלים "Tattoo" ,"Algo Mágico" ,"La Nota" ,"Ponte Pa' Mí".
בשנת 2023 כיכב בעונה השלישית של סדרת האקשן הספרדית "שמיים אדומים" לצד לאלי אספוסיטו.
חיים גבריהו
חיים משה יצחק (חמ"י) גבריהו (כ"ו בתשרי תרע"ד / 19 באוקטובר 1914, אוסטרו-הונגריה - 20 בדצמבר 1989, ירושלים) היה יו"ר החברה לחקר המקרא בישראל, יו"ר החברה היהודית העולמית לתנ"ך, מייסד הכינוסים הארציים לתנ"ך, מייסד החידונים העולמיים לתנ"ך וחבר מועצת העיר ירושלים מטעם הציונות הדתית.
ביוגרפיה
נולד בשם חיים גוטסמן בכפר זאדני (כיום הכפר פריבורז'בסקה שבאוקראינה) לשיינדל (הרשקוביץ) ואלתר גד גוטסמן והוא הבן השלישי ממשפחה בת 9 נפשות. מילדותו למד חיים בחדר ובבית ספר עממי. מהגיעו לבר-מצווה, למד בישיבותיהם של הרב יוסף צבי דושינסקי בעיר חוסט, בישיבת הרב יוסף הלוי בעיר קיראליהאזה (קורולבו ) שבקרפאטו-רוס, בישיבת הרב שמחה נתן גרינבורג בעיר קזמארק (קז'מרוק ) שבסלובקיה, בישיבת הרב מרדכי מרגליות יפה שלזינגר בעיר אייזנשטאדט שבאוסטריה וכן כמה חודשים בישיבת הרב יוסף ברויאר בפרנקפורט גרמניה.
בשנת 1933 הצטרף לפלוגות ההכשרה של "בני עקיבא" בצכ'יה ועסק בהכשרה לקראת עלייה לארץ ישראל. במהלך ההכשרה פגש את לאה לנדסמן אך לא הזדמן לה לעלות לארץ איתו בשנת 1936. בהגיעו לארץ ישראל הלך להכשרה של קבוצת שח"ל ברחובות ולאחר מכן היה בין המקימים של קיבוץ טירת-צבי. השניים היו בתקשורת ענפה ביידיש וכן בעברית מנוקדת במהלך השנים 1936–1939. לאה וחיים התחתנו בבית הכנסת החורבה בשנת 1940 ולהם ארבעה ילדים; דבורה (1943 - נפטרה בגיל שלושה שבועות), בתיה (1944), (1947, קצין סיירת שריון שנהרג במלחמת יום הכיפורים בקרב החווה הסינית), וגלעד (1949).
חיים היה פעיל מאוד בתחום ההגנה בשכונת שמעון הצדיק בירושלים. במלחמת השחרור לחם בהגנת שער מנדלבאום פעמים רבות, ישיבותיהם של חברי ההגנה של השכונה נערכו בביתם של לאה וחיים. חיים עבד ביד ושם אך עקב מעבר המוסד לתל אביב בגלל המצור על ירושלים נאלץ להפסיק את עבודתו שם.
בקיץ 1952 עברו חיים ולאה לביתם בשיכון הסוכנות היהודית בשכונת נווה שאנן. לשכונה היה צריף תפילה קטן. בהקמת מוזיאון ישראל נהרסו חלקים רחבים מהשכונה וכן פוצו התושבים, אך לא נבנה בית כנסת חדש, וחיים גבריהו התעקש מול עיריית ירושלים שייבנה בית כנסת חדש טרם ייהרס הישן. בשנת 1955 נפטרה בטרם עת לאה, ובית הכנסת של שכונת נווה שאנן נקרא על שמה "אהל-לאה". בשנת 1962 השלים חיים את הדוקטורט שלו בנושא "מלחמת התנ"ך באלילות" באוניברסיטה העברית בהדרכת משה צבי סגל, יחזקאל קויפמן, ואנדרה נהר. בשנת 1964 הושלמה הקמת בית הכנסת החדש של השכונה ונחנך באותו השם.
בשנת 1956 התחתן חיים עם חנה דוידוביץ, איתה חי בנווה שאנן עד מותו ב-1989. חנה גדלה בכפר סמוך לחיים בהרי הקרפטים, ניצולת אושוויץ וחברת פלמ"ח. להם שתי בנות; שרה (1957), הידועה כשרי אנסקי (עיתונאית, בשלנית ומחברת ספרי בישול ישראלית) ורחל (1959), כיום רחל אור אורטרגר, דיאטנית ואחות דיאטטית.
חידון התנ"ך
ביוזמתו של גבריהו התקיים חידון התנ"ך הבינלאומי למבוגרים בעשור למדינת ישראל (1958). ב-1963 הקים את חידון התנ"ך העולמי לנוער שהפך לאירוע שנתי קבוע המתקיים בכל שנה ביום העצמאות.
החברה לחקר המקרא
פרופ' גבריהו היה בין מייסדי החברה לחקר המקרא ושירת כיו"ר שלה. בין היתר בתפקידו זה העביר שיעורי תנ"ך שבועיים לראשי הממשלה דוד בן-גוריון ומנחם בגין, וכן לנשיא יצחק נבון. מטרתו הייתה לקרב את כל ישראל, חילוניים ודתיים, באמצעות לימוד תורה. פעמים רבות אכן הוטחה עליו ביקורת שלימד ספרי קודש במונחים עממיים מדי.
חוג התנ"ך בבית ראש הממשלה ובבית נשיא המדינה
החוג הראשון לתנ"ך התקיים בי"ט במרחשון תשי"ח (4 לדצמבר 1958) והתכנס אחת לשבועיים בבית ראש הממשלה דוד בן-גוריון. חיים יזם את החוגים וארגן אותם, וכעבור השנים נערך החוג בבית נשיאי המדינה יצחק בן-צבי, זלמן שזר, אפרים קציר, יצחק נבון, ובבית ראש הממשלה מנחם בגין.
ההרצאות והשיח פורסמו בסדרת ספרים עיוניים "דברי חוג העיון בתנ"ך בבית ראש הממשלה".
אורח משפט
אורח משפט הוא ספר שאלות ותשובות בנושאי חלק אורח חיים וחושן משפט של השו"ע מאת הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב הראשי לארץ ישראל וראש ישיבת מרכז הרב.
פרקי הספר
{{טורים|
אורח חיים
}}
מריה שימנובסקה
מריה שימָנובסקה (בפולנית: Maria Szymanowska; 14 בדצמבר 1789, ורשה, פולין – 25 ביולי 1831, סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית) הייתה מלחינה פולנייה, ואחת מאמניות הפסנתר המקצועניות הראשונות של המאה ה-19. היא קיימה מסעות הופעות ארוכים ברחבי אירופה, במיוחד בשנות ה-20 של המאה ה-19, לפני שקבעה את מושבה בסנקט פטרבורג. שם, בבירת האימפריה הרוסית, חיברה מוזיקה עבור חצר הצאר, קיימה קונצרטים, הורתה מוזיקה, וקיימה סלון תרבותי רב השפעה.
יצירותיה – בעיקר יצירות לפסנתר, שירים, ויצירות קאמריות קצרות, כמו גם האטיודים והנוקטורנים הראשונים שחוברו בפולין – משויכות ל"סטיל ברילנט" (stile brillante) של העידן הקודם לפרדריק שופן. בתה של שימנובסקה, צלינה שימנובסקה, נישאה למשורר הפולני הרומנטי אדם מיצקביץ'. אין לה קשר משפחתי למלחין הפולני המאוחר יותר קרול שימנובסקי.
חייה
שימנובסקה נולדה בשם מריאנה אגאטה וולובסקה, למשפחה ורשאית משגשגת ממוצא פרנקיסטי. אביה, פרנצישק וולובסקי, היה בעל מבשלה ואחוזות. אמה, ברברה וולובסקה, הייתה נצר לשושלת לנקורונסקי מן האצולה הפולנית. קורותיה בילדותה וראשית חינוכה המוזיקלי לוטים בערפל; נראה שלמדה נגינה בפסנתר אצל אנטוני ליסווסקי ואצל טומאש גרם, והלחנה אצל פרנצישק לסל, יוזף אלזנר, וקארול קורפינסקי. היא קיימה רסיטלים ראשונים בורשה ובפריז בשנת 1810.
קריירה כאמנית מבצעת
הקריירה המקצועית של שימנובסקה כפסנתרנית מבצעת נפתחה בשנת 1815. בשנת 1818 ערכה מסע הופעות באנגליה, ובין השנים 1823 ל-1826 הופיעה ברחבי מערב אירופה, באירועים פרטיים וציבוריים כאחד. בין היתר, הופיעה בפני משפחות מלוכה, ובשנת 1824 הופיעה בפני משפחת המלוכה הבריטית, ובהזדמנויות אחרות בפני דוכסים אנגליים.
נגינתה זכתה לאהדת הביקורת והקהל כאחד, ויצאו לה מוניטין של מבצעת בעלת טון עדין, חוש לירי לוירטואוזיות, וחירות אופראית. היא נמנתה על הדור הראשון של וירטואוזי הפסנתר באירופה של המאה ה-19, ואחת הראשונות שביצעה רפרטואר מן הזיכרון (ללא תווים) בציבור, כעשור לפני פרנץ ליסט וקלרה שומאן. לאחר שנים של מסעות הופעות, שבה לוורשה לזמן מה, אך עקרה משם בראשית שנת 1828, תחילה למוסקבה ומשם לסנקט פטרבורג, שם כיהנה כפסנתרנית החצר של הצארינה.
הלחנה
בדומה למלחינות נשים אחרות בתקופתה, שימנובסקה הלחינה בעיקר לכלים שהיו זמינים לה, וכך חיברה יצירות לפסנתר סולו, מיניאטורות, שירים, וכמה יצירות קאמריות. יצירותיה בדרך כלל נחשבות חלק מה"סטיל ברילנט" הטרום-רומנטי, או מ"הסנטימנטליזם הפולני". החוקר סלאבומיר דובז'אנסקי מתאר את יצירתה ואת חשיבותה ההיסטורית כך:
החוקרים חלוקים בשאלת מידת השפעתה על בן ארצה, שופן, אולם הקריירה שלה הקדימה ודמתה מאוד לשלו, בין היתר בכך שיכולותיה כמבצעת השפיעו על האפשרויות הטכניות שלה כמלחינה.
מכרים ומעמד
שיעור קומתה כאמנית מבצעת, כמו גם סלון האמנים שקיימה בסנקט פטרבורג, אפשרו לשימנובסקה לפתח רשת קשרים עם כמה מהמלחינים, המוזיקאים, והמשוררים המפורסמים של תקופתה, ובהם: לואיג'י כרוביני, ג'ואקינו רוסיני, יוהאן וולפגנג פון גתה, יוהאן הומל, ג'ון פילד, פייר ביו, ג'ודיטה פאסטה, וחתנהּ אדם מיצקביץ'. הומל ופילד אף הקדישו לה יצירות פרי עטם. ישנה טענה לפיה גתה התאהב בה עמוקות.
עונת 2007/2008 ב-NBA
עונת 2007/2008 היא העונה ה-62 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה כשבוסטון סלטיקס זכתה בתואר האליפות ה-17 שלה לאחר שניצחה בסדרת הגמר את לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 2–4. פול פירס זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר לאחר שקלע 21.8 נקודות ומסר 6.3 אסיסטים בממוצע למשחק. ל-MVP של העונה הסדירה נבחר לראשונה קובי בראיינט מלוס אנג'לס לייקרס שקלע 28.3 נקודות בממוצע למשחק לאורך העונה והוביל את קבוצתו למאזן הטוב במערב (57-25).
לפני עונת 2007/2008 ובמהלכה בוצעו מספר טריידים משמעותיים שהשפיעו רבות על הקבוצות המעורבות ויצרו תחרות חדשה בצמרת הליגה. מינסוטה טימברוולבס נפרדה מקווין גארנט לאחר 12 עונות בקבוצה ושלחה אותו לבוסטון סלטיקס, שם הצטרף לריי אלן שעבר לסלטיקס שלושה ימים קודם לכן ולכוכב הקבוצה המקומית פול פירס. "השלישייה הגדולה" בבוסטון הובילה את הקבוצה למאזן הטוב בליגה (66-16) ולאליפות ה-NBA אחרי שבעונה הקודמת ניצחו הסלטיקס 24 משחקים בלבד. בפברואר 2008 צירפה לוס אנג'לס לייקרס את פאו גאסול, כוכב ממפיס גריזליס ב-6 וחצי העונות האחרונות. הלייקרס אמנם הפסידו בסדרת הגמר של עונת 2007/2008 אך צירופו של גאסול עזר ללייקרס לזכות באליפות ה-NBA בשתי העונות הבאות. מעברים בולטים נוספים באותו החודש כוללים את הטרייד ששלח את שאקיל אוניל ממיאמי היט לפיניקס סאנס ואת הטרייד ששלח את ג'ייסון קיד לדאלאס מאבריקס אחרי 6 וחצי עונות מוצלחות בניו ג'רזי נטס. בעונת 2010/11 עזר קיד למאבריקס לזכות לראשונה באליפות ה-NBA.
דראפט 2007
הדראפט בשנה זו התקיים ב-28 ביוני 2007 במדיסון סקוור גארדן, אולמה של הניו יורק ניקס. בהגרלה (לוטרי) זכו הפורטלנד טרייל בלייזרס בבחירה הראשונה, שניצלו אותה כדי לבחור את גרג אודן מאוניברסיטת המדינה של אוהיו לאחר התלבטות בינו לבין קווין דוראנט מאוניברסיטת טקסס. אודן נפצע בברכו לפני תחילת העונה ונאלץ להחמיץ את העונה כולה. במהלך הקריירה סבל אודן מפציעות רבות שהגבילו אותו ל-105 משחקי NBA בסך הכול ומנעו ממנו לפרוץ ולממש את מלוא הפוטנציאל שהפגין בצעירותו. בעוד אודן התקשה להשאיר חותם ב-NBA, קווין דוראנט הפך לאחד השחקנים המובילים בליגה בשנים הבאות, ואף זכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה בעונת 2013/2014. שחקנים בולטים אחרים שנבחרו בדראפט 2007 כוללים את אל הורפורד (בחירה שלישית), מייק קונלי (4), ג'ואקים נואה (10), ומארק גאסול (48).
אולסטאר
המאמנים במשחק האולסטאר היו דוק ריברס מבוסטון סלטיקס המזרחית וביירון סקוט מניו אורלינס הורנטס המערבית. את החמישיות למשחק האולסטאר בחרו האוהדים ואת השחקנים המחליפים בחרו המאמנים בליגה. קווין גארנט מבוסטון סלטיקס קיבל את מספר הקולות הרב ביותר בהצבעת הקהל לשחקני החמישייה (2,399,148) אך נאלץ להחמיץ את המשחק עצמו בשל פציעה. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 128–134. לברון ג'יימס מקליבלנד קאבלירס שקלע 27 נקודות, לקח 8 ריבאונדים ומסר 9 אסיסטים במשחק נבחר ל-MVP של משחק האולסטאר בפעם השנייה בקריירה.
חמישיית המזרח כללה את ג'ייסון קיד, דוויין וייד, לברון ג'יימס, כריס בוש (שהחליף את קווין גארנט הפצוע) ודווייט הווארד. חמישיית המערב כללה את אלן אייברסון, קובי בראיינט כרמלו אנתוני, טים דאנקן ויאו מינג.
פלייאוף 2008
סגל האלופה, בוסטון סלטיקס: פול פירס, קווין גארנט, ריי אלן, ראז'ון רונדו, קנדריק פרקינס, ג'יימס פוזי, לאון פואו, סם קאסל, פי. ג'יי. בראון, גלן דייוויס, אדי האוס וטוני אלן (בראיין סקלבריני, סקוט פולארד וגייב פרואיט נכללו בסגל אך לא השתתפו בפלייאוף).מאמן ראשי: דוק ריברס.
שאול מקיקץ שלי
הרב שאול מקיקץ שלי (1887–1969, ה'תרמ"ז - ה'תש"ל) היה רב ודיין, מורה, מתרגם ועורך ספרות רבנית, מגדולי רבני ג'רבה במאה העשרים.
ביוגרפיה
נולד בג'רבה בשנת 1887 (ה'תרמ"ז) לרב מעתוק שלי. בצעירותו למד והתחנך אצל הרב דוד (דידו) הכהן. בחודש דצמבר 1906 (כסלו ה'תרס"ז) החל לשמש כעוזר בחינוך תלמידים בבית המדרש על שם הרב חזקיה פרץ, יחד עם הרב יוסף ברבי. כשזה האחרון נפטר, התמנה הרב שאול לשמש כראש הישיבה. רבים מגדולי הקהילה היו תלמידיו בתפקידו זה, בהם הרבנים שלמה מאזוז, מרדכי סגרון, רפאל כדיר צבאן, בוגיד חנינא סעדון ועוד. את חייו הקדיש להעתקת כתבים של רבני תוניסיה, אותם תרגם, ערך והדפיס.
במשך חייו שימש כחזן ושליח ציבור בעיקר בשבתות ובחגים בבית הכנסת על שם הרב חזקיה פרץ. כן שימש כסופר כתובות ושטרות שונים בבית הדין במשך 24 שנים, ומונה למורה הוראה על ידי הרב כלפון משה הכהן. פעמיים בשנה היה דורש בפני הציבור בבית הכנסת הגדול של ג'רבא. בשבת שלפני ראש חודש אדר, ובשבת שלפני ראש חודש אייר. בשנת 1923 (ה'תרפ"ד) חלה במחלה שהתאפיינה בחולשה וכאבים, ממנה לא הבריא עד לפטירתו.
חיבר פיוטים רבים, חלקם מותאמים ללחנים של שירים ערביים ידועים. בתחילת ספרו "לשם אשים" (ג'רבה, תשי"ח) פרסם שיר "לחג העצמאות למדינת ישראל הוא יום 5 לחדש אייר" (בית ראשון מתוך חמישה בתים בפיוט):
בשנת 1950 (ה'תש"י) עלה לישראל דרך צרפת, והשתכן במושב ברכיה. לאחר מספר שנים עבר לשלומי. הלך לעולמו ב-29 בנובמבר 1969 (י"ט כסלו ה'תש"ל) ונקבר בבית העלמין בבאר שבע, על פי בקשתו.
רבי זע'יר מרדכי פנחס עשוש, ורבי נסים נעים, היו חתניו. אחיו רבי חויתה שלי, בעל ספר "מעשה חושב" על התורה, נחשב למומחה בחכמת הפרצוף, ונפטר מפגיעת סוס.
ספרים שחיבר
חלק מחיבוריו על מסכתות הגמרא נעלמו בדרכם לבית הדפוס בג'רבא, ולא יצאו לאור
ספרים שתרגם לערבית
תקפו של יוסף - תרגום לערבית יהודית של חיבור על מכירת יוסף, מאת הרב יוסף שבתי פרחי, ג'רבא ה'תש"ג בהוצאת "אור תורה"
כמו כן תרגם כמה מספרי החיד"א לערבית יהודית
באד אנדרסון
ראשית חיים
אנדרסון נולד ב-13 בינואר 1922 באוקלנד, קליפורניה, וגדל בחווה ליד ניוקאסל, קליפורניה. בתיכון שיחק כדורגל וכדורסל. הוא נחשף לראשונה לתחום התעופה כאשר נהג לשטוף מטוסים בנמל התעופה העירוני באוקלנד.
קריירה צבאית
בינואר 1942 אנדרסון התגייס לצבא ארצות הברית כצוער תעופה. הוא השלים אימון טיסה ראשוני בשדה התעופה לינדברג, סן דייגו, ואת אימוני ההכשרה המתקדמת שלו גמר בבסיס חיל האוויר לוק, אריזונה. בספטמבר 1942, אנדרסון קיבל את כנפיו והתמנה לתפקיד כסגן משנה בשדה התעופה המילטון, קליפורניה.
מספטמבר 1942 עד למרץ 43', אנדרסון החל להתאמן עם מטוס בל P-39 איירקוברה תחת טייסת היירוט הקרבית ה-329, בכנף הקרב מס' 357. לאחר מכן הוצב תחת טייסת הצי האווירי ה-363 בבסיס חיל האוויר טונופה, נבאדה. לאחר שהוצב מחדש במספר בסיסים נוספים, הוצב לבסוף אנדרסון באנגליה בנובמבר 1943.
מלחמת העולם השנייה
כנף הקרב מס' 357 הוצבה בלייסטון, אנגליה עד שצוידה במטוסי P-51 מוסטנג חדישים. גיחתו הראשונה הייתה ב-5 בפברואר 1944. ב-3 במרץ 1944 ניצח בקרב אוויר ואף השיג את הפלתו הראשונה. הוא הפיל מטוס מסוג מסרשמיט BF-109 שתקף מפציץ B-17 שהשתרך מאחור מעל ברלין. בניצחון האווירי החמישי שלו, השיג הפלה נוספת, מטוס BF-109 נוסף מעל פרנקפורט. דבר שהפך אותו לאלוף הפלות.
ב-29 ביוני 1944, הפיל שלושה מטוסי פוקה וולף FW-190 בקרב אוויר יחיד מעל לייפציג. ביולי, לקח חופשה וחזר לארצות הברית, בסתיו חזר לטייסת והמשיך לצבור ניצחונות אוויריים. ב-5 בדצמבר 1945, השתתף אנדרסון בקרב האוויר האחרון שלו, בו הפיל שני מטוסי FW-190 נוספים מעל ברלין.
אנדרסון לחם בלופטוואפה במהלך שני סבבי הלחימה תחת טייסת הצי האווירי ה-363; בהם ביצע 116 גיחות קרביות, מעולם לא הופל, נפגע מאש קרקע או שנאלץ אי פעם לשוב לאחור בשל תקלה. ואף היה השלישי מבחינת מספר ההפלות הרב ביותר בגף כולו, עם כ-¼16 ניצחונות אוויריים אותם ביצע עם מטוס המוסטנג P-51B שלו, "העורב הזקן".
אנדרסון שב לארצות הברית בפברואר 1945, בדרגת רב-סרן.
לאחר המלחמה
אנדרסון שב לארצות הברית בפברואר 1945, לשירות בשדה התעופה האזורי פרין, טקסס עד אוקטובר אותה שנה, עד שהועבר לאוהיו, שם הוצב כמגייס עד מאי 1948. ממאי 1948 עד פברואר 1953, עבר לאגף ניסוי טיסה בבסיס חיל האוויר רייט פטרסון, אוהיו. שם אף שירת כטייס ניסוי. בתקופה שמפברואר 1953 עד ספטמבר 1954, עבר לשרת במטה חיל האוויר האמריקני בפנטגון. במהלך תקופה זו, הוא לקח חלק בפרויקט FICON, שניסה להגדיל את טווח הטיסה של מטוסי הקרב.
מספטמבר 1954 עד אוגוסט 1955 אנדרסון למד במכללת הפיקוד והצוות האווירי בבסיס חיל האוויר מקסוול, אלבמה ולאחר מכן הוצב כמפקד המבצעים של גף המפציצים ה-58 בבסיס חיל האוויר אוסן, דרום קוריאה. שם שירת כמפקד טייסת מפציצי הקרב ה-69. מאוגוסט 1956 עד נובמבר 1957, שירת כקצין בכיר באגף ניסויי מצנחי הטיסה במתקן האווירי הימי אל סנטרו, קליפורניה.
מנובמבר 1957 עד אוגוסט 1962, אנדרסון המשיך לשרת כטייס ניסוי והוצב כעוזר ראשי ולאחר מכן כראש אגף ניסויי הטיסה בבסיס חיל האוויר אדוארדס. בתקופה שבין 1962 עד 1967, שירת במגוון תפקידים שונים באגף הטיסה בבסיס אדוארדס והיה למפקד המבצעים בבסיס חיל האוויר קדנה באוקינאווה.
מיוני עד דצמבר 1970, אנדרסון פיקד על גף הקרב הטקטי ה-355, יחידת מטוסי ה-F-105 ת'נדרצ'יף במהלך החודשים האחרונים של שירותו במלחמת וייטנאם. משם, ביצע אנדרסון מספר גיחות צבאיות נוספות לפגיעת קווי האספקה של הוייטקונג. כשהיחידה נסגרה, היה אחראי לסגירת הבסיס.
במרץ 1972, אנדרסון פרש בדרגת קולונל. הוא עוטר 25 פעמים על שירותו לארצות הברית. במהלך הקריירה שלו, הוא טס במעל ל-100 סוגי מטוסים שונים ורשם למעלה מ-7,000 שעות. אנדרסון היה חבר קרוב של הבריגדיר גנרל צ'אק ייגר ממהלך מלחמת העולם השנייה, שם שירתו שניהם בגף הקרב ה-357 בלייסטון.
חיים אישיים
ב-23 בפברואר 1945, אנדרסון התחתן עם אלינור קוסבי (2 במרץ 1923 – 30 בינואר 2015).
לאחר פרישתו בדרגת קולונל, אנדרסון נהיה למנהל מתקן ניסוי הטיסה של חברת מקדונל דאגלס באדוארדס, שם עבד עד 1998.
בשנת 1990, אנדרסון היה שותף בכתיבת ספר האוטוביוגרפיה שלו "To Fly & Fight — Memoirs of a Triple Ace".
בינואר 2022, מלאו לאנדרסון מאה שנים. עיר הולדתו של אנדרסון אובורן כיבדה אותו בחגיגה גדולה.
הוקרה
במהלך שירותו הצבאי, עוטר אנדרסון במדליות רבות, החל מלגיון ההצטיינות, צלב התעופה המצוינת, כוכב הארד, מדליית האוויר, מדליית הניצחון במלחמת העולם השנייה, לגיון הכבוד, צלב המלחמה ועוד רבות.
ברז'יצה
גאוגרפיה
ברז'יצה שוכנת במזרח סלובניה בעמק הסאווה התחתון, בקרבת הקצה המערבי של רכס גוריאנצי (Gorjanci), על הגדה השמאלית (הצפונית) של נהר סאווה.
בעידן המודרני, תושבי ברז'יצה חיו בעיקר מסחר ותחבורה. בשל הקרבה לנהר סאווה, נתיב מים חשוב מאוד מהארצות האוסטריות למזרח באותה תקופה, התגלה נמל נהר שוקק. גם כיום נשמרים על הגדה לשעבר כמה בתים גדולים של משפחות סוחרים עשירות. אף על פי כן, ברז'יצה פעלה בעיקר כמרכז מנהלי ומסחרי, והתחרתה ללא הרף על הדומיננטיות עם קרשקו.
לאחר מלחמת העולם השנייה העיר חיכתה לתקופות אופטימיות יותר והחלה להתפתח במהירות.
סלובנים בעלי מודעות לאומית בברזיצ'ה הקימו שם ספריה, בנק הלוואות והיכל לאומי בסוף המאה ה -19 במטרה להתנגד לגרמניזציה המאולצת באופן שיטתי ולדחוף להרחבת התודעה הלאומית. במהלך מלחמת העולם השנייה גרשו הגרמנים 17,259 אנשים מהעיר וסביבתה.
תחבורה
ברז'יצה נמצאת על כביש A2 המחבר את ליובליאנה עם זאגרב.
יש תחנת רכבת ליד העיירה, והיא יכולה להגיעה לליובליאנה ולזאגרב.
נמל התעופה הקרוב הוא נמל התעופה הבינלאומי זאגרב שנמצא במרחק כ-50 ק"מ מהעיירה.
אמיר עלי ח'אג'יזאדה
ב-2010 הטילה ממשלת קנדה עיצומים על גורמי צבא וממשל איראניים, בהם עלי ח'אג'יזאדה.
במהלך משחק המלחמה, "אקתדאר-י וליאת" ב-8 במרץ 2016, אמר ח'אג'יזאדה: "הסיבה שעיצבנו טילים משלנו עם טווח של 2,000 ק"מ היא להיות מסוגלים להכות את האויב שלנו המשטר הציוני ממרחק בטוח."
ליליה שבצובה
ליליה שֶבְצוֹבָה (נולדה ב-1949 בלביב, אוקראינה הסובייטית) היא קרמלינולוגית אוקראינית. היא מכהנת כעמיתה בכירה בהקדש קרנגי לשלום עולמי, מכון מדיניות אמריקאי שפועל להשכנת יחסים חיוביים בין מדינות.
ביוגרפיה
שבצובה השלימה תואר ראשון בהיסטוריה ותואר שני בעיתונות במוסד הלאומי ליחסים בינלאומיים במוסקבה בשנת 1971. בשנת 1976 השלימה תואר דוקטור במדע המדינה באקדמיה למדעי החברה של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית (המוסד הגבוה של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, שבו הוכשרו אנשים מבחינה רעיונית לעבודה במוסדות המפלגה). היא כיהנה כמנהלת המרכז למדע המדינה במוסקבה, וכסגנית מנהל המכון למדע המדינה ולכלכלה בינלאומית במוסקבה.
לאחר התפרקות ברית המועצות, לימדה שבצובה בארצות הברית, באוניברסיטת ברקלי, אוניברסיטת קורנל, ואוניברסיטת ג'ורג'טאון. בשנת 1994-1995 חקרה במרכז הבינלאומי לחוקרים על שם וודרו ווילסון, ומאז 1995 היא חוקרת במסגרת הקדש קרנגי.
בשנת 2008, קיים כתב העת Prospect Magazine משאל לדירוג 100 האינטלקטואלים המשפיעים ביותר. שבצובה דורגה במקום ה-36 במשאל. היא מפרסמת מאמרים בכתב העת Foreign Policy; תחומי המומחיות שמיוחסים לה בהקדש קרנגי הם ארמניה, אזרבייג'ן, הים הכספי, צ'צ'ניה, מזרח אירופה, גאורגיה, קוסובו, רפורמות פוליטיות, רוסיה, הקווקז, פוליטיקה של רוסיה, ואוקראינה.
צליחה (ספר)
צליחה, 60 שעות באוקטובר 1973 הוא ספר שנכתב בידי ההיסטוריון הצבאי, ד"ר עמירם אזוב, אשר יצא לאור בשנת 2011 בהוצאת דביר. הספר מתאר את מבצע אבירי לב, הקרב לצליחת תעלת סואץ בידי כוחות צה"ל במהלך מלחמת יום הכיפורים.
בספר
בספרו מתאר אזוב את מלחמות הגנרלים במלחמה ואת מהלכי האוגדות של צה"ל שלחמו בקרב הצליחה. בין היתר מתוארים בספר דוד אלעזר, אריק שרון, אברהם אדן, דני מט, אמנון רשף, יעקב אבן, שמואל גונן וחיים בר-לב. בין הקרבות שחקר אזוב בספרו מתוארים בין היתר: קרב החווה הסינית, פיתוחו של גשר הגלילים והשימוש בו במהלך המלחמה, כיתור הארמייה השלישית של מצרים, המארב לחטיבה 25 המצרית, קרב סרפאום והפשיטה על בסיסי הטילים במצרים ב-16 באוקטובר 1973. עוד טוען אזוב בספרו כי:
אזוב טוען בספרו כי קרב הצליחה היה הקרב המורכב והקשה בתולדות צה"ל, אשר היווה את התפנית בחזית הדרום ואפשר את הכרעת הצבא המצרי. כמו כן טוען אזוב בספרו כי אף כי למלחמות הגנרלים הייתה השפעה מסוימת על ההתרחשויות והדרך בה התקבלו ההחלטות בדבר ניהול חזית הדרום במלחמה, הוא טוען כי לא הייתה להם השפעה מכרעת או משבשת על הצלחת צה"ל לצלוח את התעלה ולהכריע את צבא מצרים, נוכח תנאים קשים, אתגרים, מכשולים ואויב עדיף. כמו כן טען אזוב כי האלוף שרון היה מכריע בחשיבותו למהלך צליחת התעלה בשל היותו יוזם והתקפי אולם לא היה גיבור יחיד של המערכה כפי שהצטייר לאחריה.
הדרך לפרסום הספר
המחבר, עמירם אזוב, יליד 1952 וחבר קיבוץ משמר העמק, שירת בצה"ל כקצין בחי"ר ובתותחנים, והוא רס"ן במילואים. במלחמת יום הכיפורים שירת בפיקוד המרכז. אזוב הוא בעל תואר דוקטור בהיסטוריה צבאית בתחום רומא העתיקה מאוניברסיטת תל אביב.
אזוב עבד ארבע עשרה שנים במחלקה להיסטוריה של צה"ל ופרסם במסגרת זו מספר מחקרים על מלחמת יום הכיפורים שנותרו חסויים, ובהם המחקר "בלימה" והמחקר "מגננה". כן עבד אזוב החל משנת 2006 על מחקר הנוגע לצליחת התעלה במבצע אבירי לב. בעקבות מחלוקת עם ראש המחלקה להיסטוריה בצה"ל, פרופסור אלון קדיש, על הנוסח האקדמי של המחקר החליט האחרון לגנוז אותו. אזוב פנה בנושא לרמטכ"ל דאז, גבי אשכנזי ולשר משה יעלון ואף למבקר המדינה, אולם לבסוף לא הושגה פשרה והדבר הוביל להתפטרותו של אזוב ולהחלטתו לפרסם את המחקר כספר, ללא מקורות המידע החסויים שברשות צה"ל. כתגובה החליטה המחלקה להיסטוריה להגיש כנגדו תביעה על הפרת חוזה בבית המשפט המחוזי בתל אביב. אזוב טען מנגד כי נעשה ניסיון להגביל את החופש האקדמי והספרותי שלו, וכי החלטת המחלקה להיסטוריה לגנוז את מחקרו אינה רלוונטית לזכותו לפרסם את ספרו. השופטת יהודית שבח פסקה בשנת 2011 לטובת הנתבע.
הבחור של שולי
הבחור של שולי הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 1997, המבוסס על סיפור קצר מאת דורית רביניאן. הסרט נעשה בהזמנת שידורי קשת כחלק מסדרה בשם "סיפורים קצרים על אהבה", שיצר חגי לוי. עלילתו מתרחשת באור יהודה, ערב המהפך הפוליטי בישראל בשנת 1977.
עלילה
במשפחתה של שולי באור יהודה מחכים בקוצר רוח לאבנר, "הבחור של שולי", שאמור להגיע כדי להציע לה נישואין. אבל במקומו מגיע לביתם עזרא, שהסתבך עם חבורת אנשים הרודפת אחריו. בני המשפחה בטוחים שמדובר בחבר של שולי, והוא בוחר שלא להעמידם על טעותם. כאשר אבנר מגיע לבסוף, מתחוללת מהומה.
ביקורת
בכתבה בעיתון גלובס משבח ניר קיפניס את הסרט.
קורנל טאבורי
עד מלחמת העולם הראשונה
טאבורי נולד במשפחה יהודית כבנם של מור טאובר וינקה אדלר. ב-23 ביוני 1907 בבודפשט, התחתן עם אלזה זיפר, בתם של דר' אמיל זיפר ופרנצישקה קראוס. הוא סיים לימודי משפטים, אך עבד כעיתונאי. הוא היה הכתב של הפשטי נפלו, כתב לענייני משטרה. במלחמת העולם הראשונה היה הכתב של הפשטי נפלו לענייני צבא ומלחמה ולימים מונה לסגן עורך העיתון. הוא היה הכתב ההונגרי הראשון שעסק בדו"חות פשע והעיתונאי הראשון שהמחיש את כתביו בצילומיו שלו. הוא נסע רבות לפני מלחמת העולם הראשונה, כולל רוסיה במהלך המהפכה בשנת 1905, וגם דיווח מבלגרד כאשר המלכה דראגה והמלך אלכסנדר נרצחו ב-1903. לאחר שנת 1914 הוא ארגן משלוחי סיוע לעשרות אלפי אנשים שסבלו מעוני עקב המלחמה, במיוחד לילדים. הוא העביר הרצאות בהולנד, בבלגיה ובשווייץ, ובכך ארגן שהות במערב של חופשה ארוכה או קצרה יותר לאלפי ילדים הונגרים. הוא היה במונחים של היום "מנהל השיווק" של "הליגה הלאומית להגנת הילד", העביר הרצאות ברדיו על הליגה וארגן איסוף תרומות לילדים. בשנת 1916 דיווח על פלישת רומניה לטרנסילבניה.
אחרי הרפובליקה הסובייטית
בשנת 1919 גם הוא תמך ברפובליקה הסובייטית ההונגרית, ובשל כך נמנע ממנו לתפוס תפקיד כעיתונאי משנת 1920. אף על פי כן עבד ברציפות: בשנת 1920 פרסם את אלבום הצילום החברתי-הונגרי הראשון אודות הסבל בבודפשט, בשנת 1921 פרסם כמה מסמכים מהארכיון הסודי של וינה (מסמכים של ממשלת 1848, מכתבים מוחרמים של לאיוש קושוט וכו'). במשך חמש עשרה שנים קורנל טאבורי היה המארח הרשמי של ידוענים זרים שביקרו בהונגריה, כולל תומאס מאן בשנת 1923. הוא עשה הרבה למען פיתוח התיירות בהונגריה. בשנת 1944 גמלו לו על כך וגורש למחנה הריכוז אושוויץ, שם מצא את מותו.
כעורך
טאבורי היה העורך של כמה סדרות ספרים, שהראשונה בהן נקראה "הפעמון הגדול" (ספריית העיתונאים), ככל הנראה הכרך הראשון שלו פורסם בשנת 1908 ("בודפשט משחקת בקלפים – השחקנים מסוכנים ומזויפים" – נולד מפרי עטו של טאבורי) ובסך הכל שמונה כרכים של עיתונאים בעלי שם נוספים כאלה. בין הכותבים שלו, היו לאסלו לקטוש (מקודם: קלנר), דיולה סִינִי, יאנוש פרוליך, דיולה הגדוש, לאסלו פנייש ודניאל גגוש. הסדרה הבלתי נשכחת הנוספת שלו הייתה "הספרייה העליזה", ממנה פורסמו לפחות ששים כותרים מ-1910 עד 1920 וכללה כמעט כול הומוריסטן בזמנו: אנדרה נאגי, אישטוואן סומאהאזי (במקור ארנולד שטיינר), פרידייש קארינתי, מיקשה ברודי וארפאד פאסטור. בשנת 1919, הוא השיק עיתון דיווחים בשם פשט (Pest), אשר הגיע רק לשש מהדורות בשל עליית הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. בשנים האחרונות לחייו ערך את כתב העת "הגנת הילד" (Gyermekvédelem). בשנות השלושים ערך את סדרת רומני ההרפתקאות של נובה (A Nova kalandos regényei), בה פרסם גם כמה תרגומים.
כמתרגם וכבמאי
במיוחד משנות ה-30 ואילך הוא השקיע יותר ויותר בהבטחת פרנסה ראויה למשפחתו. הוא תרגם את יצירותיהם של צ'ארלס דיקנס, זיין גריי, הנרי ס. לנדור, פיטר צ'ייני, פרנסיס ברט-יאנג, אפטון סינקלר ו-פ. ס. וראן (Percival Christopher Wren), ובמשך תקופה ארוכה הופיעו כתביו בשם בדוי (Old Man). בשנת 1914 ביים את אחד הסרטים האילמים הראשונים (אמנם נותר רק בשברי חלקים, אך שרד עד היום) ששמו היה "פופי קונה נעליים", שלפי כמה מקורות היה התפקיד הקולנועי הראשון של דיולה קאבוש.
הנצחה
בשנת 1966, בנו פאל (פול) טאבורי, שהתגורר באנגליה, ערך ותרגם את החוויות הנסתרות שאסף אביו במהלך ארבעים שנות הקריירה שלו כעיתונאי ופרסם אותן בשם "My Occult Diary – היומן הנסתר שלי". בשנת 1995, בהתבסס על התסריט והזכרונות של בנו ג'ורג' טבורי, ביים מייקל ורהובן סרט בשם Mutters Courage על השבועות האחרונים של אביהם ועל האופן שבו משפחת טאבורי נפרדה ואיך הם, הבנים, ברחו מהונגריה. עבודותיו של קורנל טאבורי מופיעות בעיקר במכירות פומביות ופורסמו מחדש בשנת 1992. בשנת 2015 פורסם שוב ספרו "בודפשט הבלתי מוסרית". דמותו מופיעה ברומן הפשע "בודפשט החוטאת" מאת הסופר ההונגרי וילמוש קונדור.
PrankVsPrank
מתיחה נגד מתיחה (באנגלית: PrankVsPrank; בעבר נודע בקיצור PVP, כיום ידוע כ-Jesse) הוא ערוץ יוטיוב של הקומיקאי '''ג'סי מ. ולנס (נולד ב-25 בספטמבר 1982 בפרבר של פילדלפיה) ובת זוגו לשעבר, ג'ינה סמית (נולדה ב-15 במרץ 1983 בפרבר של פילדלפיה).
ג'סי וג'ינה התגוררו בפילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית. שניהם גדלו בניו ג'רזי, בפרברים של פילדלפיה. ג'ינה וג'סי החלו לצאת בדצמבר 2005. בשנת 2007 החלו השניים למתוח אחד את השנייה, ולהעלות סרטונים שלהם ל-YouTube. ב-9 בנובמבר 2009 פתחו את הערוץ PrankVsPrank. ג'סי צילם את בת זוגו, ג'ינה, מנסה את אתגר הקינמון והעלה את הסרטון לאינטרנט, ולאט לאט החלו עם סרטונים בהם הם מתחו אחד את השנייה, ופרסמו ביוטיוב.
הסרטונים מראים איך הם מתכוננים למתוח אחד את השנייה, ומצלמים את תגובתם. לערוץ היוטיוב יש כ-2 מיליארד צפיות וכ-10.6 מיליון משתמשים רשומים (נכון למאי 2018) והערוץ ממוקם במקום ה-99 ברשימת הערוצים בעלי מספר העוקבים הגבוה ביותר ביוטיוב.
ב-1 באפריל 2013, העיתון האמריקאי "USA TODAY" דירג את הערוץ כ"ערוץ המתיחות הטוב ביותר ביוטיוב".
לבני הזוג יש גם ערוץ ולוגים ביוטיוב הנקרא BFvsGF, שבו הם מעלים סרטונים באופן יומי על חייהם. הסרטונים בדרך כלל מראים אותם מטיילים בפילדלפיה, מבקרים בניו-יורק, בלוס אנג'לס ועוד.
הזוג הציג את הדמות צ'יפ-צ'וקלט (Chip Chocolate) בסרטון "Fruit Assassin".
ב-30 במרץ 2016 יצאה סדרת יוטיוב חדשה בשם "אקדמיית המתיחות - Prank Academy" בחסות "YouTubeRed" בכיכובם של ולנס וסמית'. הסדרה בת 18 פרקים. הקונספט שלה הוא שיוטיוברים יקבלו משימות בזמן שימתחו יוטיוברים אחרים, בעוד שהם צריכים לעמוד במשימות כדי לעבור את "אקדמיית המתיחות".
ב-18 במאי 2016 הודיעו באופן פומבי על פרידתם. ג'סי עבר לגור לבד בשכונת ונציה שבקליפורניה, וג'ינה נשארה בפילדלפיה ושניהם ממשיכים להעלות סרטונים ליוטיוב בנפרד. בשנת 2017, בעקבות פרידתם של בני הזוג שונה שם הערוץ ל-Jesse, ומאז הערוץ שייך רק לולנס והוא מעלה בו בעיקר ולוגים.
המוח הערבי
המוח הערבי (The Arab Mind) הוא ספר פסיכולוגיה תרבותית מאת רפאל פטאי, אנתרופולוג תרבות יהודי ומזרחן. שכתב גם את המוח היהודי. הספר דוגל בהסבר הישרדות שבטי כגורם משפיע על התרבות הערבית.
הספר פורסם לראשונה ב-1973, ולאחר מכן במהדורה מתוקנת ב-1983. בשנת 2007 הופיעה מהדורה חדשה המעודכנת במידע דמוגרפי חדש על העולם הערבי.
תוכן
הספר מכיל 16 פרקים, כולל על שיטות גידול ילדים ערביות, שלושה פרקים על השפעות וערכים של הבדואים, שפה ערבית, אמנות ערבית, כבוד מיני/דיכוי, ההשפעה של האסלאם, אחדות וסכסוכים ופתרון סכסוכים, והתמערבות.
פרסום ציבורי
הספר זכה לתשומת לב ציבורית ב-2004, לאחר שהעיתונאי סימור הרש, כתב בניו יורקר כי אקדמאי אמר לו שהספר הוא "התנ"ך של הניאוקוניים על התנהגות ערבים". הרש דיווח: "התפיסה שערבים פגיעים במיוחד להשפלה מינית הפכה לנקודת דיון בקרב השמרנים בוושינגטון התומכים במלחמה בחודשים שלפני הפלישה לעיראק במרץ 2003. ספר אחד שצוטט לעיתים קרובות היה המוח הערבי".
ביקורת ותמיכה
המזרחן מרדכי קידר טוען כי אקדמאים רבים משתמשים בספר בסתר, אך לא מצטטים ממנו בגלוי, כי הערבים לא אוהבים אותו.
אם סי סולאר
קלוד מבארלי (בצרפתית: Claude M'Barali; נולד ב-5 במרץ 1969), ידוע בשם הבמה אם סי סולאר (MC Solaar), הוא ראפר צרפתי.
ביוגרפיה
קלוד מבארלי נולד בדקר שבסנגל להורים מצ'אד. כשהיה בן חצי שנה, עלו הוריו לצרפת, שם התיישבו בפרברי פריז; בתחילה בסן-דני, אחר כך בבתי אלפור, ולבסוף וילנייב-סן-ז'ורז'. כשהיה בן 12, הוא הלך להתגורר אצל דודו בקהיר שבמצרים במשך תשעה חודשים.
בשנת 1990 הוציא את הסינגל הראשון שלו, "Bouge de là", שהפך ללהיט בראשית שנות התשעים, הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הצרפתי והוכתר כסינגל פלטינה בצרפת. לאחר ההצלחה של השיר, בסוף שנת 1991, הוציא סולאר את אלבום הבכורה שלו, Qui sème le vent récolte le tempo. האלבום זכה להצלחה רבה, תוך שהתמקם במקום ה-11 במצעד האלבומים הצרפתי ומכר כ-300 אלף עותקים, מה שזיכה אותו במעמד "אלבום פלטינה". כמו כן, זכה האלבום אף במעמד "אלבום זהב" בשווייץ.
בשנת 1994 הוציא את אלבומו השני, Prose Combat. האלבום מכר כ-100,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו והפך לרב מכר בצרפת ובמדינות אחרות, בהם בלגיה ושווייץ, בהם זכה האלבום בתואר "אלבום זהב".
בשנת 1998 הוציא את אלבומו הרביעי הנושא את שמו. שנה לאחר מכן, ב-1999, התארח ברמיקס ללהיטה של מיסי אליוט, "All n My Grill". הרמיקס זכה להצלחה רבה תוך שהתמקם במקום ה-20 במצעד הסינגלים הבריטי.
בשנת 2001 הוציא את אלבומו החמישי, Cinquième As. אף על פי שגרר ביקורות מעורבות, זכה האלבום להצלחה מסחרית רבה ואף בתואר פלטינה כפולה.
בשנת 2006 הוציא את אלבומו השישי, Mach 6. האלבום לא הצליח לשחזר את הצלחתם של אלבומיו הקודמים. שנה לאחר מכן, ב-2007, הוציא את אלבומו השביעי, Chapitre 7. האלבום לא גרר הצלחה אף הוא.
בשנת 2017 הוציא את אלבומו השביעי, Géopoétique. האלבום יצא כעשור לאחר שהוציא סולאר את אלבומו הקודם. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הצרפתי ואף זכה במעמד פלטינה.
הקפסולה (סרט, 2022)
הקפסולה (בתרגום חופשי מאנגלית: The Bubble) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2022. הסרט בוים על ידי ג'אד אפאטאו והתסריט נכתב במשותף על ידי אפאטאו עצמו ועל ידי. הסרט מציג אנסמבל שחקנים וביניהם קארן גילאן,, פדרו פסקל, , פרד ארמיסן, מריה בקלובה, דייוויד דוכובני, , לזלי מאן, קייט מקינון, , פיטר סרפינוביץ' ו.
עלילת הסרט עוקבת אחר צוות שחקנים הנאלצים לצלם סרט המשך בסדרת סרטים מצליחה בזמן שהם לכודים בבידוד בבית מלון, כתוצאה מהסגר בעקבות מגפת הקורונה העולמית.
הסרט עלה לרשת הזרמת המדיה נטפליקס ב-1 באפריל 2022 וקיבל ביקורות שליליות מהמבקרים.
עלילה
בעקבות התפרצות מגפת הקורונה ברחבי העולם, השחקנים נאלצים להשתכן במלון באנגליה ולהיות בבידוד למשך שבועיים. בסוף הבידוד, החבורה מתכנסת למסיבה לכבוד תחילת ההפקה וקרול מתאחדת עם חבריה לסדרת הסרטים: דסטין, יואי ושון, אבל חווה רגע עם מביך עם לורן, השחקנית היחידה שכועסת על קרול. לצוות מצטרפים שני שחקנים חדשים: דיטר, שחקן עבר מוערך, אך מוזר וקריסטל, אושיית טיקטוק שצורפה במטרה למשוך לסרט קהל צופים צעיר. קריסטל מתחברת במהירות לנערה בגילה בשם קרלה, עוזרת הפקה ששוהה עם הצוות במלון. במאי הסרט, אדם בשם דרן איגן, שהתפרסם בזכות יצירת סרטים עצמאיים, מנסה להרים את המורל של השחקנים ולהשרות אווירה טובה, אך השחקנים מרגישים שהוא מתנשא עליהם. דרן רב רבות עם דסטין, שמנסה בכל פעם לשנות את התסריט בהתאם לחזון שלו. דיטר נמשך לאניקה, פקידת קבלה במלון, אך היא רוצה לבנות איתו מערכת יחסים לפני שתשכב איתו.