cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רנו טוויזי
תיאור הרכב
הנוסע יושב מאחורי הנהג בתנוחה הדומה לאופנוע אולם מערכות השליטה של הנהג הן כמו של מכונית רגילה הכוללת הגה ודוושות. השימשה הקידמית נמשכת לאורך הגג ומאפשרת מבט סביבתי בגזרה רחבה במיוחד. הדלתות נפתחות בסגנון "כנפי שחף".
הנעה
רנו טוויזי מוצעת בשתי גרסאות של יחידת הכוח, האחת בעלת הספק של 20 כוחות סוס והשנייה בהספק של 5 כוחות סוס אשר במדינות מסוימות באירופה אינה מחייבת ברישיון נהיגה.
הסוללה מסוג ליתיום-יון ממוקמת מתחת למושב הקידמי. החלפת הסוללה הריקה מתבצעת בנוחות מכיוון שהיא מחוברת למנוע באמצעות כבל ספירלי מכיוון חזית הרכב, שם ממוקמת גם נקודת הטעינה. הסוללה ניתנת להטענה ממתקני טעינה בדרכים, כולל מן הרשת הביתית, וזמן הטעינה המרבי הוא כ-3.5 שעות.
בטיחות
מבנה המרכב של המכונית מעניק הגנה מרבית לנוסעים מכיוון שבנוסף לגמישותו המקנה לו יכולת ספיגת זעזועים, הרי שמיקום הגלגלים הבולט החוצה ממנו, וחיבורם לקורות הרוחב של השילדה, מעניק הגנה נוספת מפני פגיעות צד. אביזרי בטיחות נוספים כוללים כרית אוויר לנהג, חגורות בטיחות הננעלות בארבע נקודות עגינה לנהג, ובשלוש נקודות עגינה לנוסע היושב מאחור. המכונית מספקת יציבות דינמית גבוהה הודות למרכז כובד נמוך במיוחד ומערכת בלימה חזקה הכוללת בלמי דיסק בכל אחד מארבעת הגלגלים.
ממדים וביצועים
מחירו של הדגם הבסיסי של המכונית באירופה הוא כ-7000 אירו, ועליו יש להוסיף את עלות השכירות החודשית של הסוללה החשמלית כ-45 יורו נוספים.
רוטונדה
רוֹֹטוֹנדָה (באיטלקית: Rotonda) הוא מבנה אדריכלי, או חלק ממבנה, הבנוי בצורה של גליל. מבני רוטונדה מתאפיינים בסימטריה כללית לכל הכיוונים ובתכנון מרכזני המציב את מרכז חלל הרוטונדה כמקום החשוב ביותר. כלפי חוץ, מעצם היותו של המבנה עגול, יחס המבנה אל סביבתו הוא זהה לכל הכיוונים והוא הופך לצורה העומדת בפני עצמה ומרמזת על חשיבותו. לרוב, מבני רוטונדה מקורים על ידי כיפה או גג חרוטי המדגיש את מרכזיותו של המבנה.
היסטוריה
מבני רוטונדה, העומדים בפני עצמם במרכז שטח כלשהו החלו להופיע באופן מינורי כמקדשים יווניים בתקופת יוון העתיקה אך הם היו נדירים. האדריכלות הרומית עשתה שימוש נרחב ברוטונדות, ובצורות מעגליות בכלל, כחלק מפיתוח שפה אדריכלית חדשה שצמחה בזכות המצאת הקשת. השימוש ברוטונדות, במיוחד כמקדשים, התאים לצורת הפולחן הדתי של הרומאים אשר בה פוזרו פסלים במעגל שסביב מרכז החלל וקידשו את מרכז המבנה, כדוגמת הצורה של הפנתיאון ברומא. שימוש זה היה נפוץ למדי גם באדריכלות הביזנטית, על אף שהיה מדובר במבנים נוצריים בהם צורת הפולחן היא בכיוון מסוים לאורך החלל.
בניית רוטונדות הייתה פופולרית מאוד בתקופת הרנסאנס האיטלקי. אדריכלי הרנסאנס אהבו במיוחד לבנות רוטונדות בשל היחס המיוחד שנוצר בין המבנה וסביבתו הטבעית. מעבר למבני רוטונדה שנבנו בפועל, מבני רוטונדה הוצגו פעמים רבות כחלק מקומפוזיציה של ציורי רנסאנס.
השימוש המודרני במושג נעשה גם עבור חלקי או אגפי מבנים עגולים המקובלים מאוד בשלל סגנונות בנייה.
אדם בתוך עצמו
אדם בתוך עצמו הוא אלבום הסולו הראשון בעברית של המוזיקאי שלום חנוך, משנת 1977. זהו אלבומו המצליח ביותר של שלום חנוך, שנמכר בלמעלה מ-80 אלף עותקים מאז צאתו.
רקע
לאחר שובו של חנוך משהות בת מספר שנים בבריטניה בניסיון כושל לפיתוח קריירה בינלאומית, הקים את להקת תמוז שהקליטה אלבום אחד והתפרקה לאחר זמן קצר. "אדם בתוך עצמו" הוא יצירה אישית ומקורית של חנוך אשר שיקפה את מצבו האישי באותה העת. חנוך חווה באותה העת מספר כישלונות הן בצד המקצועי (כישלון אלבום הסולו הראשון שלו שהוקלט באנגלית בבריטניה) וכישלון קשריו הזוגיים (גירושיו מאשתו), וחנוך העיד כי חלק משיריו נכתבו בהשפעת הבדידות והניכור שחש בתקופה זו, שירים ארוכים, מורכבים וברובם עצובים יחסית ("השביתה" נמשך כ-7 דקות, "לילות שקטים" כ-8 דקות, ו"טיול ליפו" יותר מ-10 דקות כולל משפטי מפתח על החיים, חיי הנישואין והפרסום).
חנוך הלחין ועיבד את כל שירי האלבום וגם כתב את מילות השירים חוץ מ"שביתה" (מילים: מאיר אריאל) ו"בואי לרקוד" (מילים: יענקל'ה רוטבליט, דורי בן זאב, אריאל וחנוך).
ניר עם
היסטוריה
הקיבוץ הוקם בט"ו בשבט 1943 על ידי קבוצת "ניר חיים", חברי ארגון גורדוניה שעלו מבסרביה, והתגבשו בגבעת הקיבוצים ליד רחובות ולאחר מכן ליד קריית ביאליק. בשנים שלאחר מכן הצטרפו לקיבוץ גם עולים מארגנטינה ומצרפת.
הקיבוץ הוקם על אדמות מבית חאנון שרכישתן החלה על ידי משה סמילנסקי בשנות ה-30, והושלמה על ידי הקרן הקיימת בתחילת שנות ה-40. הנקודה יועדה לקבוצת אברהם של הקיבוץ הדתי, אולם בנובמבר 1942 שוכנעה קבוצת אברהם להתיישב בכפר עציון שיישובה נחשב לדחוף יותר, והנקודה הועברה לידי קבוצת ניר חיים.
בשנת 1946 הוסב שם היישוב ל"ניר עם", כסמל ל"ניר של חלוצי העם המפלסים דרך להתיישבות המוני ישראל באזור רחב ידיים זה".
קידוחים באזור ניר עם שימשו מקור לקו המים שהונח בשנת 1947 וסיפק מים ל-11 הנקודות בנגב, שהוקמו במוצאי יום הכיפורים תש"ז.
מפעל מכסף לייצור סכו"ם נרכש על ידי הקיבוץ בשנת 1961 ומאז הוא פועל בבעלותו.
בקיבוץ נמצא מוזיאון המים והביטחון בנגב, המתאר את פרשת מציאת המים באזור ועמידת המקום במלחמת העצמאות. בקרבת המוזיאון נמצא מאגר המים ניר עם של חברת מקורות.
ליד ניר עם נמצאת גבעת תצפית לעבר רצועת עזה ועליה פסל מתכת של פרש וסוסו. הפסל הוקם בשנת 2002 לזכר שומר השדות יעקב (ינצ'יק) גברי חבר קיבוץ ניר עם, על ידי בנו ונכדו. במבצע עופרת יצוקה, כשכתבי החוץ לא הורשו להיכנס לרצועה, הם שידרו את כתבותיהם מגבעה זו.
בשנת 2014 במהלך מבצע "צוק איתן" חדרו מחבלים לישראל ותכננו לפגע בו ובקיבוץ ארז הסמוך, צה"ל שלח כוח של בית הספר לקצינים, בהיתקלות נהרגו ארבעה קצינים ולוחמים.
הערות שוליים
__לחיפוש__
אבשלום חורן
ביוגרפיה
חורן הוא בנם של דוד ורות חורן, ממקימי קבוצת השרון וקיבוץ יפעת, בו הוא גדל ולמד. עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת מטכ"ל והשלים מסלול הכשרה כלוחם וקורס קצינים. לאחר מכן שירת ביחידה כמפקד צוות, מפקד פלגה וסגן מפקד סיירת מטכ"ל, ולקח חלק ופיקד על מבצעים חשאיים בעומק שטח האויב. הוא השתתף ב"מבצע כחל" בעומק מצרים, שזיכה אותו בצל"ש הרמטכ"ל שהומר אחר מכן לעיטור המופת, וכן זכה בצל"ש הרמטכ"ל על השתתפותו במבצע נוסף. בהמשך שירותו הצבאי שירת במגוון תפקידים באגף המודיעין וכיהן כראש מחלקת מבצעים מיוחדים.
במהלך שירותו הצבאי סיים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטה העברית, ובהמשך, תואר שני ודוקטורט בהנדסת מערכות כלכליות (EES) באוניברסיטת סטנפורד. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בהתרעה אווירית בעקבות מלחמת יום הכיפורים.
לאחר שחרורו מצה"ל עסק בתחומי טכנולוגיה, שימש סגן נשיא בחברת השקעות של בנק לאומי, כיהן כדירקטור בחברה הציבורית נייס מערכות ובמספר חברות פרטיות, ייסד וניהל קרן השקעות בתחום הביוטק, כיהן כמנכ"ל חממת "רד רמות" של המדען הראשי במשרד הכלכלה. במסגרת זו התמנה ליו"ר חברת סימביוניקס, אשר הוקמה בחממה ופיתחה מערכות סימולטור תלת-ממדיות להכשרת צוותים רפואיים. הוא המשיך ללוות את החברה לאורך התפתחותה ולבסוף הוביל את תהליך מכירתה לחברת המדפסות התלת-ממדיות 3D Systems האמריקאית תמורת 120 מיליון דולר באוגוסט 2014.
בעקבות אסון צאלים ב' מונה לחבר בוועדת החקירה של האירועים.
נשוי לקרני (לבית ברגמן), סא"ל בדימוס, מיחידת מחשבים של צה"ל. הם מתגוררים ברמת השרון.
מערכת אופטית
מערכת הדמיה אופטית היא מערכת שמכוונת אור לצורך יצירת דמות של הסביבה, ולרוב גם חיישנים אשר קולטים את הדמות. דוגמאות למערכות אופטיות נפוצות הן עדשה, מצלמה והעין.
מערכת אופטית במובנה הרחב ביותר היא מערכת אשר מובילה ומכוונת אור לכל צורך שהוא, לאו-דווקא ליצירת דמות, כגון תאורה או קירור באמצעות לייזרים.
עוותים
אברציות או עוותים הן הבדלים בין המקור לתמונה, שנוצרים עקב המעבר במערכת העדשות.
רעשים
רעש במערכת אופטית הוא שגיאת הקריאה של הגלאי.
גלאים
גלאים מודרניים, במערכת אופטית המצלמת באור נראה, מזהים אור באמצעות בליעתו במוליך למחצה, ונחלקים לשתי קבוצות עיקריות:
ראו גם
Optical system Sistema óptico Sistema òptic Système optique
עבוד עומר
עבוד עומר ח'מיס (בסוואהילי: Aboud Omar Khamis; נולד ב-9 בספטמבר 1992) הוא כדורגלן קנייתי, המשחק בעמדת המגן השמאלי בלאריסה.
קריירת מועדונים
עומר התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל מקומיות במולדתו קניה, כגון: אדמירל, בנדארי וטסקר.
ב-23 באוגוסט 2015, עומר חתם בפנגיאליוס מהליגה היוונית השנייה בכדורגל. ב-1 בפברואר 2016, עומר חתם בסלביה סופיה מליגת העל הבולגרית, במדיה שיחק שנתיים וחצי עד ששוחרר מהקבוצה ה-20 באפריל 2018, עקב הטענה כי דיבר כנגד חבריו באופן שמבזה גם את בולגריה.
ב-15 ביוני 2018, עומר חתם בסרקל ברוז' מליגת העל הבלגית.
ב-13 בינואר 2019, עומר חתם בספסי ספאנטו ג'ורג' מליגת העל הרומנית.
בעונת, עומר לא שיחק באף קבוצה וב-22 בספטמבר 2020, עומר חזר לליגה היוונית השנייה וחתם ביוניקוס.
קריירה בינלאומית
ב-9 ביולי 2013, עומר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קניה בניצחון 0–2 נגד.
עומר השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2019 ושיחק בשלושת המשחקים של הנבחרת בגביע זה.
אורה ערמוני
אורה עַרמוֹני (נולדה ב-27 ביולי 1938 ברעננה) היא עיתונאית, סופרת, עורכת ומשוררת ישראלית, אשת קיבוץ מלכיה. מורה במקצועה.
ביוגרפיה
ערמוני למדה הוראה בסמינר אורנים והייתה המורה הראשונה במלכיה. וכן השלימה לימודי ספרות עברית וכללית באוניברסיטת תל אביב. היא לימדה במשך 25 שנים ילדים בכל הגילאים. תחום התמחותה הייתה הספרות. במהלך שנות ההוראה שימשה כמזכירת הקיבוץ שלוש פעמים. בשנת 1984 החלה לכתוב ביקורת ספרות לעיתון "יחד" (גלגולו הקודם של עיתון "הקיבוץ", שהפך לעיתון "קיבוץ") ובהדרגה החלה לראיין סופרים ולהתמחות בראיונות אפיים מיוחדים עם אנשים מכול הסוגים.
ערמוני הייתה מורה ומחנכת, וכן עורכת וכתבת בעיתונים "ידיעות הקיבוץ" ו"על הצפון". כעיתונאית, מ-1984, כתבה בעיתון הקיבוצים בגלגוליו השונים: כ"יחד", "קיבוץ" ו"הקיבוץ". בשנים 1998–2001 הייתה העורכת הראשית של העיתון "הקיבוץ".
קישורים חיצוניים
מפרי עטה:
יחסי ארצות הברית–נורווגיה
יחסי ארצות הברית–נורווגיה הם היחסים הדו-צדדיים בין ארצות הברית של אמריקה לבין ממלכת נורווגיה.
היסטוריה
למהפכה האמריקאית ב-1776 הייתה השפעה עמוקה על נורווגיה, והאידיאלים הדמוקרטיים של חוקת ארצות הברית שימשו כמודל למחברי חוקת נורווגיה ב-1814.
הקשר ההדוק בין שני העמים התחזק עם ההגירה המסיבית של נורווגים לארצות הברית בין השנים 1825–1940, בהן היגרו כ-850 אלף נורווגים לארצות הברית.
בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, הן תוכנית מרשל והן המחויבות החזקה לברית נאט"ו תרמו לקשר החזק בין שתי המדינות.
היחסים התחזקו עוד יותר עם ביקורו של נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון בנורווגיה ב-1999. ביקורו של קלינטון היה ביקורו הראשון של נשיא ארצות הברית מכהן בנורווגיה.
אמריקאים-נורווגים
כיום, ישנם יותר מ-4.5 מיליון אמריקאים ממוצא נורווגי בארצות הברית. מתוכם, לשלושה מיליון נורווגיה היא המוצא היחיד או העיקרי שלהם.
שגרירויות
לארצות הברית ישנה שגרירות רשמית באוסלו, ולנורווגיה ישנה שגרירות רשמית בוושינגטון די. סי..
קונסוליות
לנורווגיה יש 4 קונסוליות בארצות הברית - בניו יורק, במיניאפוליס, ביוסטון ובסן פרנסיסקו.
מיניאפוליס
בשנת 1906, פתחה נורווגיה קונסוליה במיניאפוליס, מינסוטה. הקונסוליה הפכה לקונסוליה כללית בשנת 1946.
ב-2001, תכננה ממשלת נורווגיה לסגור את הקונסוליה, אך לבסוף היא נשארה פתוחה בעקבות מאמץ קבוצות נורווגיות לגרום לממשלת נורווגיה לא לסגור את הקונסוליה.
בשנת 2007, הודיעה ממשלת נורווגיה שוב על כוונתה לסגור את הקונסוליה ולהחליף אותה בקונסוליה של כבוד. לאחר שהקונסוליה נהפכה לקונסוליה של כבוד, סגן נשיא ארצות הברית לשעבר וולטר מונדייל הסכים לשמש כקונסול של כבוד.
נכון לשנת 2015 אלבינד הייברג, מנכ"ל ארגון "בני נורווגיה" שדואג לשימור המסורת של אנשים ממוצא נורווגי בצפון אמריקה, משמש כקונסול של כבוד של נורווגיה במיניאפוליס.
מיאמי
בעבר הייתה קונסוליה נורווגית במיאמי, שנסגרה ב-2003. הקונסוליה שימשה את פלורידה, אלבמה, ג'ורג'יה, צפון קרוליינה, דרום קרוליינה והקריביים.
ניווט ספורטיבי
ניווט ספורטיבי הוא ענף ספורט עממי ותחרותי המשלב ניווט באמצעות מפה ומצפן עם ריצת שטח. המתחרים בענף זה מקבלים מפה, ובה מסומנות מספר תחנות ביקורת, בהן יש לעבור על פי סדר מסוים בזמן הקצר ביותר. ענף ספורט זה נפוץ במיוחד בארצות סקנדינביה ונחשב שם כספורט לאומי.
מפות לניווט ספורטיבי משורטטות בקנה מידה נמוך יותר, ובדיוק גבוה יותר ממפות טופוגרפיות רגילות. נהוג לשרטט מפות ניווט בקנה מידה של 1:10,000 או 1:15,000, וכאשר מדובר בשטחים קטנים, כמו פארקים או קמפוסים, אפילו בקנה מידה של 1:5,000 או 1:2,500. הניווט הספורטיבי שונה מהניווט הצבאי בכך שהוא יותר מדויק, משתמש יותר בתכסית ובדרך כלל יותר מורכב.
תחרויות הניווט
ספורט הניווט מציע למתמודדים בו מרוץ שונה בכל פעם, החל במסלולים שונים על אותה מפה, מסלולים על מפות באזורים שונים ועד תחרויות בהן צריך לבקר במקסימום תחנות בזמן נתון (ללא קשר לסדר התחנות - "ניווט סקור"), או שבכל תחנה המנווט רואה את הקטע הבא של המפה, וצריך להמשיך ולנווט על פי הזיכרון (ניווט זיכרון).
רוב תחרויות הניווט נערכות בשטחים פתוחים ובעיקר ביערות. תת-ענף חדש יחסית של ספורט הניווט הוא ניווט בשטחים עירוניים או בפארקים, בתאי שטח בהם השפעה ניכרת יחסית של מעשי ידי אדם (כגון קמפוס אוניברסיטאי או יישוב כפרי). ניווטים אלה מתקיימים בתאי שטח קטנים יחסית ובעזרת מפות בקנ"מ קטן (1:5,000 או 1:4,000 ולעיתים אף פחות).
ענף ניווט נוסף שהתפתח מתוך הניווט הספורטיבי הוא הרוגיין - ניווט סקור על שטחים מאוד גדולים בזמן ארוך (עד 24 שעות). הרוגיין הפך לענף בזכות עצמו ויש לו פדרציה עולמית עצמאית.
על מנת להצליח בספורט הניווט דרוש שילוב של מיומנות ניווט טובה וכושר גופני גבוה, וכן יכולת קבלת החלטות מהירה ונכונה תחת מאמץ. כל נווט נמצא לבד בשטח, ועליו לבחור בעצמו את הנתיב בין תחנת ביקורת אחת לשנייה. בחירת תוואי דרך לא נכון יכולה לעלות בזמן יקר, או להביא לפסילת המתחרה אם דילג על תחנה או סימן תחנה לא נכונה.
קושי המסלול נקבע על פי הקטגוריה לה הוא מיועד, ועולה ככל שהמסלול ארוך יותר. בישראל, מסלול לגילאי 8–11 יהיה בדרך כלל באורך של כ-2 ק"מ (בקו אווירי), ותחנות הביקורת בו יהיו קרובות לשבילים. מסלול בקטגוריית העילית יהיה בן כ-10 ק"מ, והנקודות בו ימוקמו כך שריצה על שבילים לא תהא הגיונית מבחינת הנווט.
ניווט ספורטיבי בישראל
האיגוד מנהל שתי ליגות לניווט רגלי ואופניים. בעונה מתקיימות כ-10 עד 12 תחרויות ליגה, בהן מקבל כל נווט ניקוד אישי לפי הישגו בתחרות, וכן תורם ניקוד למועדון הניווט אליו הוא שייך, כלומר מתקיימים שני דירוגים, אישי ומועדוני. כמו כן ישנה ליגת בתי ספר שהאיגוד מארגן, בה משתתפים בתי ספר מכל הארץ בארבע תחרויות מחוזיות, ותחרות אחת חמישית שבה משתתפים בתי הספר שהעפילו לגמר.
האיגוד שולח נבחרות שמייצגות את ישראל באליפויות הניווט בעולם ומקיים חוגי ניווט בבתי ספר. לאיגוד שלוש נבחרות: נבחרת נערים ונערות עד גיל 16, נבחרת נוער עד גיל 18 ונבחרת בוגרים (גיל 21 ומעלה).
במסגרת האיגוד מתקיימת גם תחרות רוגיין פעם בשנה.
איגוד הניווט בישראל חבר בהתאחדות אילת - ארגון הגג של ענפי הספורט בישראל, שאינם אולימפיים.
המשחקים הפאן-ערביים
המשחקים הפאן-ערביים הם אירוע ספורט רב ענפי בו מתחרות נבחרות מרחבי העולם הערבי. המשחקים הראשונים נערכו בשנת 1953 באלכסנדריה שבמצרים. המשחקים היו אמורים להיערך אחת לארבע שנים, אולם אי בהירויות פוליטיות וכלכליות גרמו למשחקים להיערך באופן מצומצם הרבה יותר. נשים החלו להשתתף בתחרות בשנת 1985.
הרעיון למשחקים עלה בזמן משחקי הים התיכון הראשונים שנערכו באלכסנדריה, על ידי אחמד טוני שהיה חבר הוועד האולימפי הבינלאומי, ואכן ראש הליגה הערבית אישר ובירך על כינון המשחקים.
תחרויות הספורט
באליפות האחרונה התקיימו 33 אירועי ספורט הנערכים במשחקים, כאשר מחשיבים את כל סוגי תחרויות האתלטיקה כאירוע אחד. הנשים מתחרות באותן תחרויות כמו הגברים, מלבד השינויים הרגילים בריצות במהלך האתלטיקה. ריצת 3000 מטר, ריצת משוכות ל-100 מטרים, הליכה של 10 קילומטרים, והפתלון במקום קרב רב. טניס שולחן, הרמת משקולות ואתלטיקה.
פלישת חוטפי הגופות
"פלישת חוטפי הגופות" (באנגלית: Invasion of the Body Snatchers) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1956 בסוגת המדע הבדיוני המתאר פלישת חוצנים לכדור הארץ, המשתלטים על גופם בני האדם ומחליפים אותם בכפילים זהים, שאינם נבדלים במאום מיצורי האנוש המקוריים, אלא שהם מקרינים קור וחסר רגשות ופועלים במסגרת אחת שמטרתה להשתלט על כדור הארץ.
ההפקה
הסרט פלישת חוטפי הגופות הופק בשנת 1956. הסרט מבוסס על ספר בשם "חוטפי הגופות" (The Body Snatchers) פרי עטו של סופר בשם ג'ק פיני (Jack Finney).
הסרט הוא מסרטי ה-B-movies, סרטי קולנוע שהופקו בתקציב מצומצם, בשחור - לבן וצולמו בעיקר מחוץ לאולפן. סרטים מסוג זה היו מקובלים בהוליווד בשנות השלושים, הארבעים והחמישים. הסרטים היו בעיקר סרטי מתח, אימה ומדע בדיוני. סרטים מסוגת הסרט האפל נכללים ברובם בקטגוריה זאת. רבים מסרטים אלו הפכו במרוצת השנים לסרטי פולחן.
עלילה
עלילת הסרט מתרחשת בעיירה קטנה בקליפורניה. גיבור הסרט, הרופא המקומי, ד"ר מיילס בנל, המגולם על ידי השחקן קווין מקארתי (אחיה של הסופרת מרי מקארתי, אשר על פי צירוף מקרים יש לשמו משמעות לגבי ההיבט הפוליטי-חברתי של הסרט), החוזר לעיירה לאחר שנעדר ממנה בהשתתפותו בכנס רפואי, מגלה לתדהמתו כי אחדים ממטופליו באים אליו בטענה כי יקיריהם ובני משפחתם אינם אלא מתחזים, ולא קרוביהם האמיתיים. אחת מהן היא אהובתו לשעבר בקי דריסקול המגולמת על ידי השחקנית דנה ווינטר (מי שהשתתפה בין השאר בסרט רשימתו של אדריאן מסנג'ר), המתלוננת בפניו כי בת דודתה סובלת מאשליה כי דודן הקשיש, "הדוד אירה" החביב, אינו אלא מתחזה שתפס את מקומו של הדוד האמיתי.
הרופא מוזעק מארוחה נינוחה במסעדה לביתו אחד מידידיו ג'ק. בהגיעו לביתו של ג'ק מראה לו ג'ק גופה מוזרה שמצא בחצרו, דומה לגויית אדם אך פניה אינן מושלמות ונראות כפניו של עובר שתווי פניו טרם התגבשו ובכף ידו אין טביעות אצבעות כלל. הרופא מגלה לתדהמתו כי מידות הגופה וממדיה תואמים את אלו של ג'ק. הרופא מבקש מג'ק שישים עין על הגופה במשך הלילה, כדי לראות מה יקרה לה ולהודיע לו על כל התפתחות. עוד באותו ערב מגיעים ג'ק ואשתו לבית הרופא, כשהם אחוזי בעתה לאחר שראו שהגופה בינתיים התגבשה, קיבלה תווי פנים והיא נראית ככפילו של ג'ק לכל דבר ועניין.
הדבר מעורר ברופא חרדה לגורלה של ידידתו בקי והוא ממהר לביתה ומגלה כי גם בו נמצאת גופה, ההולכת ומתגבשת לכפילה מושלמת של בקי.
בהמשך מתברר לרופא ולידידיו כי הגופות מגיעות לבתיהם של תושבי העיירה, כשכל אחת מהן עטופה בתוך מעין תרמיל זרעים ענק של צמח ובכל בית בו מונח התרמיל, מפתח ממנו כפיל הזהה במראהו לאדם שבביתו הונח התרמיל, מלבד העובדה כי הם מפגינים קור וחוסר רגשות. האנשים המקוריים שנוצרו להם הכפילים נרצחים על ידי הכפילים וגופותיהם נעלמות.
הרופא מנסה להתקשר ל-FBI אך נוכח כי הקווים תפוסים או מנותקים. מתברר כי כל אנשי העיירה, לרבות שוטריה, הם כפילים והם מקיימים מערכת מאורגנת של שתילת התרמילים בבתיהם של התושבים האחרונים שהם עדיין בני אנוש.
הרופא נס על נפשו ויוצא לכביש המהיר, מטפס על גב משאית חולפת שעליה מתנוססים שמות הערים הקרובות ומתברר לו כי עלה על משאית של אנשי התרמילים, בדרכה להפיץ את התרמילים בערים נוספות. הוא קופץ מן המשאית וזועק אל הנהגים החולפים על פניו "הביטו טפשים, אתם בסכנה. האינכם רואים? הם בעקבות כולכם. הם בעקבות כולנו. הם כבר כאן! אתם הבאים בתור!".
הפתיחה והסיום שנוספו
הסיום המדכא והמייאש של הסרט גרם לצורך להוסיף סיום אופטימי ונוסך תקווה לסרט. למעלה משני עשורים לאחר הקרנתו המקורית של הסרט, בשנת 1978, כאשר יצא הסרט להקרנה מחדש בבתי הקולנוע, הוספו לו פתח דבר וסיום, שבאו למתן את המסר הפסימי של הסרט. הפתיחה שנוספה לסרט יוצרת מסגרת שבה הרופא מספר את הסיפור לאחר מעשה ומעמידה את עלילת הסרט כתיאור רטרואקטיבי "פלשבק" של הפרשה.
הסיום שנוסף מסיים את העלילה בכך שהרופא נאסף מהדרך ומובל לבדיקה פסיכיאטרית, בדרך הוא מספר לשוטרים את גרסתו, שאינה זוכה לאמון. אז מתרחשת תאונת דרכים המאשרת את סיפורו; אוטובוס מתנגש במשאית ועליה כמות של התרמילים. המשטרה מאמתת את סיפורו של הרופא ומציבה מחסומים על הכבישים. אנשי הבולשת הפדרלית וסוכנויות הביטחון האחרות נכנסות לכוננות חירום. לרופא באה הרווחה על כי סוף סוף מאמינים לו.
הרקע הפוליטי - חברתי
בשנות החמישים של המאה העשרים שררו בקרב העם האמריקאי מספר חרדות:
חרדות אלה באו לידי ביטוי בתרבות ההמונית בארצות הברית, בסרטי המדע הבדיוני (כדוגמת "היום בו עמדה הארץ מלכת" "The day Earth stood still" משנת 1951), בספרי המדע הבדיוני (כדוגמת השליטים מאת רוברט היינליין), בסרטי אימה ואף בדרמות פוליטיות (כדוגמת השליח ממנצ'וריה, שאמנם הוסרט כבר בראשית שנות השישים, אך ביטא הייטב את חרדות שנות החמישים).
הסרט פלישת חוטפי הגופות ביטא את כל החרדות האלה גם יחד ומכאן הצלחתו הגדולה בזמנו. כוכב הסרט קווין מקארתי (שבצירוף מקרים שם משפחתו זהה לשם יוצר המקארתיזם) אמר בראיון בשנת 1998 כי כל כוונתם של יוצרי הסרט הייתה ליצור סרט אימה-מדע בדיוני והם לא התכוונו ליצור אלגוריה פוליטית. גם מחבר הספר שעל פיו הופק הסרט, ג'ק פיני אמר כי לא הייתה לו בכתיבת הספר לו כל כוונה פוליטית, אולם רבים ראו בסרט בזמנו ביטוי לחרדה מפני השתלטות קומוניסטית ומעטים יותר ראו בו חרדה מפני המקארתיזם.
הפקות נוספות
הסרט זכה לשלוש הפקות נוספות, מספר רב מן הרגיל. ההפקות הן:
מיתולוגיה הינדואית
המיתולוגיה ההינדית היא אוסף נרטיבים מיתיים המצויים בטקסטים הינדיים בדומה לתכולתה בספרות הסנסקריטית, כמו האפוסים הסנסקריטים והפוראנה. ככזו, היא קבוצת משנה של המיתולוגיה ההודית.
מקורות
ארבע הוֶודוֹת, ובכללם מזמורי הרִיג-וֶדָה, מכילות רמזים לנושאים רבים. בתקופה הסנסקריטית הקלאסית, חומר רב נשמר באפוסים הסנסקריטים, הרַמָאיַאנָה והמַהַאבְּהַרַאטַה. מלבד תאולוגיה להלכה, האפוסים רבי-הכרכים מספקים גם שפע של מידע על החברה ההודית העתיקה, תרבותה, פילוסופיה, דת ואורח החיים.
הפוראנות עוסקות בסיפורים שעתיקים יותר מהאפוסים ("פוראנה" בסנסקריט משמעה "עתיק"). זמן הטקסטים הפוראני כפי שנשמרו למעשה הוא לאחר האפוסים, ומגיע עד לתחילת ימי-הביניים.
הבְּהַאגַוַאטָה פוראנה היא הפוראנה הנקראת והפופולרית ביותר מבין הפוראנות. היא מספרת את רשומות סיפורו של האל וישנו והתגלמויותיו (האווטארים) על פני האדמה.
מיתולוגיה וֶדִית
שורשי התאולוגיה שצמחה מתוך ההינדואיזם הקלאסי מגיעה מזמני התקופה/התרבות הוודית, מהדת הוודית ההיסטורית. הדמויות, תאולוגיה, פילוסופיה וסיפורים שרוקמים מיתוסים ודיים עתיקים מקושרים באופן בל יימחה עם האמונות ההינדיות. ישנן ארבע ודות שהן הריג-ודה, יַאז'וּר-ודה, סַמַא-ודה והאַתַרְבַא-ודה. חלק מהטקסטים האלו מזכירים מושגים ומכונות הדומים לתאוריות ומכונות מדעיות של הזמנים המודרניים.
אפוסים
שני האפוסים ההינדים הגדולים, ה"רמאיאנה" וה"מהאבהראטה" מספרים את סיפוריהן של שתי התגלמויות של וישנו: ראמה וקרישנה. שני כתבים אלו ידועים כ"אִיטִיהַסָה". האפוסים הללו משרתים הן ככתבי דת קדושים והן כמקור עשיר לפילוסופיה ומוסר עבור בן-דת הינדי. אפוסים אלו מחולקים לפרקים ומכילים סיפורים קצרים שונים, ומצבים בעלי דילמות מוסר, בהם בוחרת הדמות דרך החלטה מסוימת על-פי החוקים וקודי הצדק ההינדים. המפורסם מבין הפרקים הללו הוא ה"בְּהַגַאוַואד גִיטָה" (סנסקריט: "שירו של האדון") במהאבהראטה, בו האדון קרישנה מסביר את ההיבטים של מחויבות וצדק לגיבור אַרז'וּנָה לפני קרב קוּרוּקְשֶׁטְרָה. סיפורים אלו חקוקים עמוק בפילוסופיה הודית ומשרתים כמְשָֹלִים ומקור להתמסרות עבור הינדים. המהאבהראטה היא האפוס הרצוף הארוך ביותר, ה"משתרעת" לאורך יותר מ-30,000 שורות.
קוסמוגוניה
ההינדואיזם מציג כמה גישות והסברים הנוגעים לקוסמולוגיה ולמקור היקום. האמונה הרווחת ביותר היא שהיקום נברא על ידי בְּרַהְמָה, התגלות הבריאה של הרוח העליונה. בתחילה, היה רק אַוִויַאקְתָה או ה"בלתי-ברור" (המקביל לתוהו ובוהו). בריקנות זו, האדון וישנו, השומר, הופיע בצורת ילד, השוכב על עלה של עץ בַּנְיָאן. ברגע שהופיע בצורה זו, מחשבתו נמלאה בספקות אודות זהותו.
אז, שאלותיו נענו על ידי קול בלתי-ידוע - קולה של הרוח העליונה, שהיא צורתו האמיתית. הקול ביקש ממנו לבצע מדיטציה לגבי נשמתו, וכך עשה, ואלף פרחי לוטוס בעלי-כותרת בקעו מטבור, שממנו יצא ברהמה. והיה זה ברהמה אשר יצר את היקום כולו וכל אשר בו. האדון שיווה, האל זורע-ההרס, גם הגיח לעולם דרך ברהמה, כך נטען, אולם הוא אינו נחשב כיצירו של ברהמה, אלא כשווה-ערך לאדון וישנו ולברהמה. ברהמה נחשב לאמצעי בלבד עבור התגשמותו הגופנית של שיווה. שלושת אלו, הנחשבים לשילוש הקדוש העליון בהינדואיזם, אינם שלושה אלים נפרדים אלא שלוש התגלמויות של אותה רוח עליונה, בְּרַהְמַאן.
כלי-הנשק
חוץ מכלי-הנשק המסורתיים האנושיים כמו חרבות, פגיונות, חניתות, אלות, מגינים, קשתות, חיצים ומטות, וכלי-הנשק ששימשו את האלים (כמו חזיז-הברק של אִינְדְרָה, הוַזְ'רַאיוּדְהָה), הכתבים מזכירים את אופן השימוש בכלי-נשק אלוהיים שונים על ידי גיבורים שונים, כל אחד מהם קשור לאל או אלוהות מסוימת. כלי-נשק אלו מוענקים בדרך-כלל לישויות אלוהיות-למחצה, בני-אנוש או לרַקְשָׁאסוֹת על ידי האלים, בדרך-כלל כתוצאה מ (חזרה ב)תשובה.
ישנם כמה כלי-נשק, המשמשים על-פי האמונה הרווחת את האלים של התאולוגיה ההינדית, בהם ניתן למנות את האַגְנֶיַסְטְרָה, בְּרַהְמַסְטְרָה, שַׁקְרַאם, גַרוּדַסְטְרָה, קַאוּמוֹדַקִי, נַרַאיַאנַסְטְרָה, פַּשׁוּפַּטָה, שִׁיבַא-דַ'נוּשׁ, סוּדַרְשַׁאנָה צַ'אקְרָה, טְרִישׁוּל, וַאִישְׁנַאוַוסְטְרָה, וַארוּנַסְטְרָה ווַאיַאוַוסְטְרָה.
חלק מכלי נשק אלו הם מסוג מסוים מאוד (למשל, השיבא-ד'נוש הוא קשת, הסודרשאנה צ'אקרה הוא דיסקוס (צלחת) והטרישול הוא קלשון), אך כלי נשק אחרים בורכו על ידי האלים. למשל הברהמסטרה, אגניסטרה (סנסקריט: אסטרה = נשק הנזרק לעברו של יריב), ואילו כלי נשק אחרים (האסטרות האחרות שצוינו) נראים כנשק לשימוש מאוד מסוים ודורשות ידע מסובך אודות השימוש בהם ובמדיות שונות באמנות הם מצטיירים כחיצים (או כלי-נשק נזרקים) שבורכו על ידי האלים.
לעיתים שם האסטרה מעיד על טיב השימוש בה או על כוחות הטבע הנעורים בה בעת שימוש. המהאבהראטה מציינת מקרים בהם נעשה שימוש בנַאגַסְטְרָה (סנסקריט: נַאג = נחש), ואלפי נחשים נפלו כמטר מהשמיים על אויבים שלא חשדו במאום. באופן דומה, בוארונסטרה השתמשו כדי לכבות להבות או ליצור שיטפונות. בחלק מכלי-הנשק ניתן להשתמש (כמו הברהמסטרה) באופן קטלני כנגד מישהו מסוים ויחיד.
מלבד האסטרות, מקרים אחרים של נשק אלוהי או מיתולוגי כוללים שריונות, כתרים, קסדות, מטות ואבני-חן.
המבול
סיפור השיטפון הגדול מוזכר בכתבים הינדיים עתיקים, במיוחד בסַטַאפַּתָה בְּרַהְמַאנָה. הוא מושווה בדרך-כלל לסיפורי מבול של דתות ותרבויות שונות (כמו ביהדות). למַאנוּ נודע מבעוד מועד אודות השיטפון הממשמש ובא ולכן ניצל תחת השגחתו של אווטאר מַצְיָה של האדון וישנו, אשר התגשם בדמות זו כדי לפטור את העולם מבני-אנוש חסרי-מוסר ולהגן על הצדיקים וכן על החי והצומח.
אומות האפוסים
תאולוגיה הינדית איננה רק אודות אלים ובני-אדם, ומכילה בתוכה גם סוגים שונים של ישויות שמיימיות, אתרליות (חסרות-גוף) וארציות.
סאפטה רישיס
מתוך מחשבתו של האדון ברהמה, נוצרו שבעה מלומדים, הקרויים סַאפְּטָה רִישִׁיס, לסייע לו במעשה הבריאה (סנסקריט: סאפטה = שבעה, רישיס = מלומדים). שמותיהם הם בְּרִיגוּ, אַנְגְירָה, אַטְרִי, גַאוּטַמָה, קַאשְׁיַאפָּה, וַשִׁישְׁטָה ואַגַאסְטְיָה. מובן אחר למושג זה הוא מערכת כוכבי הדובה הגדולה.
פיטארות
הפִּיטַארָה, או האבות, היו בני-האנוש הראשונים. המילה 'פיטארה' נובעת מהמילה פִּיטְרִי/פִּיטָה (בהינדית/סנסקריט בהתאמה) שמשמעותה אבא. סיפורי הפיטארה הם אודות הוֹרוּת, יחסי הורים-צאצאים ואבות קדמונים.
עולמות
התאולוגיה ההינדית מגדירה ארבעה-עשר עולמות (בנבדל מכוכבי-לכת) - שבעה עולמות עליונים (עֲדָנִים), ושבעה נמוכים (תפתות). (הארץ נחשבת כנמוכה מבין שבעת העולמות העליונים). שבעת העולמות העליונים, הוִיַהְרְטִי הם: בְּהוּ, בְּהוּבַאס, סְווַאר, מַאַהאס, זַ'אנַאס, טַאפַּאס וסִאטְיָה (העולם הנשלט על ידי ברהמה). שבעת הנמוכים, הפַּאַאטַלָה: אַטַאלָה, וִיטַאלָה, סוּטַאלָה, רַסַאַאטַאַאלָה, טַלַאטַאלָה, מַאהַאַטַאלָה, ופַּאַאטַאלָה.
כל העולמות מלבד הארץ הם מקומות ארעים לשהות באופן הבא: כאשר אדם נפטר על פני-האדמה, אל האדמה (הנקרא באופן רשמי יַאמָה דְהַארְמָה רַאגָ'ה - יאמה, אדון הצדק) שוקל את מעשיו הטובים/הרעים של אותו אדם בהיותו על פני-האדמה ומחליט אם נשמתו תגיע לגן עדן או לשאול, למשך כמה זמן ובאיזו מידה. כמה גרסאות של התאולוגיה אומרות שמעשים טובים ורעים מנטרלים אחד את השני ולכן הנשמה נולדת או בגן עדן או בשאול, אך לא בשניהם, בעוד שעל-פי אסכולה אחרת של מחשבה, טוב ורע אינם מבטלים אחד את השני. בכל מקרה, הנשמה משיגה גוף המתאים לעולם אליו היא נכנסת. בסוף זמנה של אותה נשמה בעולמות הללו, היא חוזרת לארץ (נולדת מחדש כצורת חיים על הארץ). נוהגים לחשוב כי רק מהארץ ורק לאחר חיי אנוש, נשמה יכולה להגיע אל הישועה הגבוהה, המצב בו היא משוחררת ממחזור הלידה והמיתה, מצב של אושר עילאי נצחי ומוחלט.
אלים
ישנם אלים רבים בהינדואיזם. מעל כולם מנצחים השילוש, הטרימורטי: שיווה (המשמיד), וישנו (המגן) וברהמה (הבורא), ונשותיהן (אלות בזכות עצמן): שַׁאקְטִי (הידועה גם כפַּרְוַואטִי), אלת האומץ והעוצמה, לַקְשְׁמִי, אלת כלל צורות העושר וסַרַאסְווַּאטִי, אלת הלימוד. ילדי הטרימורטי הם גם דֶווֹת, כמו גַנֵיש, סְקַנְדָה, או קַרְטִיקַאיָה.
ברהמה נחשב לשליט הרקיע העליון ביותר (העולם הקרוי סאתיה), לכן במובן מסוים, ברהמה אינו מעבר לארבעה עשר העולמות כמו שיווה ווישנו.
חלק מהאלים קשורים ליסודות או תפקידים מסוימים: אִינְדְרָה, אל הברק והרעם (הוא גם שליט עולם סווארגה), וארונה, אל הימים והאוקיינוסים, אַגְנִי, אל האש, קוּבֶּרָה, אל הכסף, סוּרְיַא, אל השמש, וַאיוּ, אל הרוח וסוֹמָה, אל הירח.
בסווארגה קיימת קבוצת רקדנים שמימיים: אוּרְוַואסִי, מֶנַאקָה, רַאמְּבְּהַא וטִילוֹטַאמָה - כולן בנות, שתפקידן הוא לבדר את חצר האלים, ולפעול לצו מלכי הרקיעים כדי להסיח את אנשי הארץ מפני צבירה גדולה מדי של מעשים טובים ובכך להוות איום על מלכי הרקיעים.
תושבים נוספים שכדאי לציינם כוללים את הרִישִׁי (המלומדים), ואת נֶרַאדָה, שליח האלים.
נאמר כי יַאמָה, אל המוות והצדק, חי בקַאִילַאשׁ יחד עם אדונו שיבה. הוא שולט בעולם התחתון נַרַאקָה יחד עם קבוצת שליחים הנקראים יַאמַה דוּטַא (שליחי יאמה), אשר מביאים את נשמות המתים ליאמה על-מנת שיעריך את נשמתם. צִ'יטְרַגוּפּטָה הוא אחד מיישויות שמימיות תחתונות אלו אשר מתפקיד כ"רואה חשבון" של קארמה של כל מעשי בני-האדם על-פני הארץ.
התגלמויות
מאמינים כי לחלק מהאלים יש התגלמויות (אוואטר). בהיותו מגן החיים, אחד מחובותיו של וישנו הוא להופיע על פני הארץ בכל מקום בו יש צורך ביד קשוחה מכוונת כדי לגרום לדברים לקרות כפי שהם אמורים. האפוס "בהאגאוואתה פוראנה" מספר על עשר ההתגלמויות הראשיות של וישנו (ישנן עשרים ושש התגלמויות כאלו סך-הכל): מאציה (דג), קורמא (צב), וראשא (חזיר בר), נראשימה (אדם בעל פני אריה), ומאנה (סגפן בדמות גמד), פרשוראמה (בראהמין לוחם), ראמה, קרישנה, גאוטמא בודהא (בודהיסטים מפרידים את עצמם מהינדואיסטים), קאלקי (לוחם צפוי על סוס לבן אשר יופיע בסוף היוּגָה שהופעתו מסמלת את סוף התקופה).
בית אִיקְשְׁוַואקוּ
איקשוואקו הוא בנו של מאנו, בן-התמותה הראשון, ומייסד שושלת השמש.
בְּהַרַאטַאוַוארְשָה
המלך הראשון אשר כבש את העולם היה הקיסר בְּהַרַאטָה, בנם של דוּשִׁיַאנְטָה ושַׁאקוּנְטַאלָה. עולם זה, וישוואה נקרא בְּהַרַאטַאוַוארְשָה, או ארצו של בהראטה, או הארץ היקרה מכל
מסעות כיבושיו מתוארים ככאלו הנפרשים על פני כל שטחי תת-היבשת ההודית, ובנוסף על השטח העתיק של גנדהאר אשר באפגניסטן. אין מקור המעיד על חריגה מתחומי שטח זה.
לשבור את הקרח (מחזמר)
לשבור את הקרח (באנגלית: Frozen) הוא מחזמר המבוסס על תסריט לסרט של אולפני דיסני באותו השם שנכתב על ידי התסריטאית והבמאית ג'ניפר לי. המחזמר כולל את הפסקול והשירים המקוריים שנכתבו עבור הסרט על ידי הזוג רוברט לופז וקריסטן אנדרסון-לופז, לצד שירים חדשים ומקוריים שנכתבו עבורו. המחזמר נוסה לראשונה בתיאטרון ביואל שבדנוור, קולורדו באוגוסט 2017, ועלה לראשונה על הבימות של תיאטראות ברודוויי בתיאטרון סנט ג'יימס במרץ 2018.
פיתוח
בפברואר 2015, שומאכר אישר שכותבי השירים עבדו על המחזמר וש[ג'ניפר] לי תכתוב את התסריט, אבל "עוד לא הוכרז על ליהוק או על תאריך עלייה לבמה". בתחילת שנת 2016 אולפני דיסני הודיעו שהמחזמר אמור להיפתח בברודוויי באביב 2018, עם אלכס טימברס כבמאי, פיטר דרלינג ככוריאוגרף וסטיבן אורמוס כמפקח מוזיקלי. אולפני דיסני גם תיזמנו מראש את ניסיונות ההרצה לברודוויי באוגוסט 2017 במרכז דנוור לאמנויות הבמה. באפריל 2016 נמסר ששחקנית התיאטרון בטסי וולף לוהקה לדמותה של אלזה, אך אולפני דיסני הצהירו כי שום תפקיד לא לוהק באופן רשמי. המלחינה אנדרסון-לופז אמרה בראיון ש"למרות שלסרט יש רק שבעה וחצי שירים... כתבנו 23 [שירים] עבור המחזמר." העיבוד ההתפתחותי הראשוני של המחזמר התקיים במשך שבועיים במאי 2016 בניו יורק, כשבטסי וולף מגלמת את אלזה, פאטי מורין מגלמת את אנה, אוקירייט אונוודואן מגלם את קריסטוף וגרג הילדרת' מגלם את אולף.
בספטמבר 2016, אולפני דיסני הודיעו על שכירת במאי חדש לבימוי המחזמר, מייקל גראנדג'. גראנדג' אישר שהמחזמר ייפתח בברודוויי בתיאטרון סנט ג'יימס באביב 2018. רוב אשפורד הצטרף לצוות היצירתי ככוריאוגרף. הפקת המחזמר "עלתה 30 מיליון דולר עבור תהליך ההפקה [ו]עבר תחת ידיהם של שלושה כוריאוגרפים, שני צוותי עיצוב, שתי אלזות ושני במאים".
הפקה
ניסיון טרום ברודוויי עלה לראשונה בתיאטרון ביואל שבדנוור, קולורדו, מ-17 באוגוסט עד ל-1 באוקטובר 2017, והוא בוים על ידי גראנדג' והכוריאוגרפיה שלו נוצרה על ידי אשפורד. קייסי לוי ופטי מורין כיכבו כאלזה ואנה. שאר צוות השחקנים כללו את ג'לאני אלאדין כקריסטוף, את גרג הילדרת' כאולף ואת ג'ון רידל כהנס. צוות העיצוב וההפקה כלל את כריסטופר אורם (מעצב סטים ותלבושות), נטשה כץ (אחראית תאורה) ומייקל קארי (מעצב בובות). סטיבן אורמוס שימש כמנחה מוזיקלי.
תצוגות מקדימות בברודוויי בתיאטרון סנט ג'יימס החלו ב-22 בפברואר 2018, עם פתיחה רשמית ב-22 במרץ 2018. דווח על שכתוב של כ-30% מהמחזמר שנכתבה מחדש בין ניסיון ההרצה לבין הפתיחה הרשמית בברודוויי, כשהמחזמר "צולל עמוק יותר אל תוך הפסיכולוגיה של הנסיכות" ומכוון לקהל בוגר יותר; מחקר שנעשה באולפני דיסני הראה כי 70% מהקהל שמגיע לעיבודי מחזות הזמר שלו הם מבוגרים ללא ילדים. אנדרסון-לופז ציינה כי "בחינת הדרך בה... הצלקות הפסיכולוגיות של הנסיכות מניעות אותן לעשות החלטות מסוימות הייתה השלב ההגיוני המתבקש לעלילה". הטכנולוגיה שעל הבמה כללה אפקטי תאורה רבים על מנת להמחיש את כוחותיה של אלזה, תחפושת גוף מלאה ובובתית עבור האייל סוון, שהולבש על רקדן בלט שהחזיק קביים בידיו (על מנת לדמות את הרגליים הקדמיות) והלך על קצות האצבעות (רגליים אחוריות); גילומו של סוון האייל היה כל כך קשה וכלל הופעה פיזית גבוהה עד כדי כך שנשכר רקדן בלט שני להחליף את הרקדן הראשון כל מספר הופעות ולאפשר לו לקבל מספר ימי מנוחה.
הסיור הלאומי בארצות הברית מתוכנן להתחיל בסתיו 2019, החל בעיר סנקטדי, ניו יורק.
במאי 2020 הודיעה חברת וולט דיסני כי המחזמר לא יפתח מחדש בתיאטראות ברודוויי בשל מגפת הקורונה.
מערכה ראשונה
טרול מהעדר הנסתר, מציג לצופים את הנסיכה אלזה מארנדל ואת אחותה הצעירה והשובבה, הנסיכה אנה ("Vuelie"/"Let the Sun Shine On"). לילה אחד, אלזה ואנה נשארות ערות לאחר זמן השינה ובונות איש שלג, אותו הן מכנות בשם אולף ("A Little Bit of You"), ואלזה יוצרת שלג יש מאין בחדרן, אך בסערת ההתרגשות של האחיות, אלזה פוגעת בשוגג בראשה של אנה עם חזיז קרח. מלך ומלכת ארנדל המבוהלים פונים בבקשת עזרה למושבת העדר הנסתר - מושבת טרולים - המונהגת על ידי גראנד פאבי. פאבי מרפא את אנה, אך בתהליך מוחק מזיכרונה כל זכר לכוחותיה של אלזה ליצור שלג וקרח יש מאין, ואלזה מבקשת ממנו שיסיר את כוחותיה, אך פאבי אומר לה שהדבר אינו אפשרי, שכן כוחותיה הם חלק ממנה, ומזהיר אותה שככל שתגדל כך כוחותיה יגדלו עימה. בשובם לטירה, מלך ומלכת ארנדל מפרידים בין האחיות, ואלזה נשארת מסוגרת בחדרה למרות תחנוניה הרבים של אנה לצאת ולשחק איתה ("?Do You Want to Build a Snowman"). ככל שהשנים נוקפות, פחדה של אלזה מכוחותיה גדל בעוד המלך והמלכה נאלצים לצפות בה גדלה ללא יכולת לעזור לה, וביום סערה אחד, המלך והמלכה מתים במהלך סערה בלב ים ומותירים את הנסיכות הצעירות להתאבל על מותם.
עשר שנים לאחר מכן, ביום הולדתה העשרים ואחת, אלזה מיועדת להיות מוכתרת רשמית למלכת ארנדל. בעוד אנה מתרגשת מפתיחת שערי הארמון לאחר זמן רב ("For the First Time in Forever"), היא מתנגשת בהנס, נסיך מאיי הדרום, שמתאר לה את מסעו ("Hans of the Southern Isles"). בינתיים, אלזה, המבועתת מטקס ההכתרה שלה, מפחדת מכך שאזרחי הממלכה יגלו על כוחותיה וירגישו מאוימים ממנה, אך בו בזמן גם מביעה משאלה שתוכל להתחבר מחדש לאחותה ("Dangerous to Dream"). טקס ההכתרה של אלזה הולך למישרין, ומשכך, אלזה מרשה לעצמה ליצור קשר מחודש עם אנה לאחר שנים שחיו בנפרד. בתחילה, השתיים נהנות מהמסיבה ואנה אף מציעה לדוכס מווסלטון לרקוד עם המלכה הטרייה, אך אלזה עוזבת בקרירות לאחר שאנה מבקשת ממנה להשאיר את שערי הארמון פתוחים. אנה המאוכזבת נתקלת בהנס, והשניים מתוודים על אהבתם זה לזה ("Love Is an Open Door"). אז, הנס מציע לה נישואין והשניים חולקים נשיקה.
הזוג המאורס הטרי מבקש את ברכתה של אלזה, אך אלזה מסרבת בטענה שהזוג בקושי מכיר אחד את השנייה. אנה הנסערת נואמת לאלזה על כך שהיא הוציאה אותה מחייה והתרחקה ממנה. אלזה הנסערת חושפת בשוגג את כוחותיה בפני אורחי המסיבה, ובעקבות כך, הדוכס מווסלטון מכנה אותה מפלצת וזאת האחרונה נמלטת מן הארמון אל ההרים הצפוניים. עם זאת, במהלך ההמולה וההימלטות, כוחותיה המודחקים של אלזה מתפרצים ומקללים את ארנדל לחורף נצחי. אנה יוצאת לחפש את אלזה, ומותירה מאחוריה את הנס כאחראי בזמן היעדרותה.
על פסגת ההר, קריסטוף שר שיר לאייל שלו, סוון ("Reindeer(s) Are Better Than People"), כשאנה הלבושה עדיין בשמלת ההכתרה פוגשת אותם ומבקשת את עזרתם. קריסטוף נותן לאנה סט מיותר של בגדי חורף, ואנה מותירה את שמלתה בשלג מאחור. במהלך מסעם המשותף, מתגלעים חילוקי דעות בין קריסטוף לאנה על המושג "אהבת אמת" ("?What Do You Know About Love"), ובעודם חוצים את הגשר, אנה מצילה את קריסטוף מנפילה אל התהום. בהמשך המסע, אנה וקריסטוף פוגשים את אולף, אותו אנה זוכרת מימי ילדותה, שמציע להדריך אותם אל אלזה ושר להם על אהבתו לקיץ ("In Summer").
באותו הזמן בארנדל, חייל שסייר בהרים אחר אנה, משיב אל הארמון את שמלתה העזובה של אנה, מה שגורם להנס לחשוש לשלומה של אנה ולארגן משלחת חיפוש אחריה ("Hans of the Southern Isles (Reprise)" ). הדוכס מווסלטון שולח איתו שניים מחייליו, להם יש הוראה מיוחדת להרוג את אלזה. במקביל, בהרים הצפוניים, אלזה מחליטה "לנטוש" את תדמיתה הטובה מאחוריה ולהצהיר על עצמה חופשייה מהפחדים ששלטו בה בילדותה ומהכללים אותם היא חונכה ליישם; אלזה משליכה את גלימת המלכות שלה, בונה לעצמה ארמון קרח ענקי ואז הופכת את שמלת ההכתרה שלה לשמלת קרח מפוארת ("Let It Go").
מערכה שנייה
אוקן, סוחר בעל תחנת מסחר וסאונה, מברך את הצופים בשובם מן ההפסקה ("Hygge"). אנה, קריסטוף ואולף מגיעים אל תחנת המסחר של אוקן, שם אנה נהנית מהסאונה. עם זאת, קריסטוף משכנע את אוקן ואת הפטרונים שלו לסייע במסעם, ואוקן מספק להם אספקה לדרך ולאנה הוא נותן את שמלת החורף שלה.
בהגיעם לארמון הקרח, אנה פוגשת את אלזה ומספרת לה שארנדל שקעה אל חורף נצחי ("For the First Time in Forever (Reprise)"). אלזה ההמומה מתעקשת שהיא אינה יכולה לתקן את המצב, מאבדת את השליטה על כוחותיה ושולחת חזיז קרח בשוגג אל ליבה של אנה. אלזה מגרשת את אנה, קריסטוף ואלוף מהארמון בזמן שהיא תוהה מה עליה לעשות הלאה ("Dangerous to Dream (Reprise)"). כשקריסטוף רואה ששערה של אנה מלבין במהירות, הוא מחיש אותה אל העדר הנסתר, משפחתו המאמצת, שמזהה את אנה כנסיכת ארנדל ומשוכנעים שהיא כעת ארוסתו של קריסטוף ("Fixer Upper"). גארנד פאבי חושף בפני הקבוצה שאנה תקפא לחלוטין, אלא אם כן מעשה של אהבת אמת יפשיר את ליבה הקפוא. או אז, קריסטוף מחיש את אנה בחזרה אל ארנדל על מנת שהנס יוכל לנשק אותה נשיקה של אהבת אמת, ובמעשה זה הוא מקריב את אהבתו החשאית אליה ("Kristoff Lullaby").
בארמון הקרח, אלזה מתחבטת בשאלה האם היא מפלצת ובשאלה האם ביכולתה לסיים את החורף הנצחי ששורה על ארנדל, ואפילו תוהה האם החורף בארנדל יסתיים עם מותה או שמא רק יחמיר ("Monster"). אלזה מסיקה שעליה להישאר בחיים על מנת לסיים את הסופה, אך בינתיים הנס ואנשיו מגיעים אל הארמון, לוכדים אותה ומחזירים אותה לארנדל. בארנדל, קריסטוף מוסר את אנה לידיו של הנס, שבמקום לנשק אותה, הוא מגלה לה שהוא זומם לכבוש את כס המלכות בארנדל על ידי סילוק שתי האחיות מדרכו ("Hans of the Southern Isles (Reprise 2)"). הנס משאיר את אנה למות בחדר ונועל אחריו את הדלת, ובעוד אנה ממשיכה להיאחז ברעיון של אהבת אמת, היא מבקרת את עצמה על הטעויות שעשתה ("True Love"). אולף, שנקלנע למקום, משחרר את אנה מהחדר, והשניים ממהרים החוצה אל סופת השלגים לאחר שאולף מגלה לאנה שקריסטוף מאוהב בה.
מחוץ לטירה, הנס מאשים את אלזה בפומבי בבגידה בארנדל וחורץ את דינה למוות. אלזה שוברת את השלשלאות שלה ובורחת החוצה בזמן שסופת השלגים גוברת ("Colder by the Minute"). אנה וקריסטוף נאבקים למצוא אחד את השנייה בתוך סופת השלגים כשבמקביל, הנס מתעמת עם אלזה, בטענה כי היא גרמה למותה של אנה, וגורם לה להישבר. אנה מצליחה למצוא את דרכה אל קריסטוף, אך כשהיא חוזה בהנס שעומד להרוג את אלזה; היא מזנקת למולו בעודה מקפיאה ומונעת ממנו להרוג את אלזה. אלזה ההמומה מתאבלת על אחותה, שמפשירה בזרועותיה. אנה מבינה שהקרבן שלה היווה "מעשה של אהבת אמת". בהבינה כי כוחותיה נשלטים על ידי אהבה, אלזה מסיימת את החורף. אלזה מגרשת את הנס מארנדל, ואנה וקריסטוף מתנשקים ונהיים לזוג. אלזה ואנה מתאחדות ללא חשש בפעם הראשונה, בזמן שהמלך והמלכה המנוחים ואלזה ואנה הצעירות מופיעים ברקע, ומסכמים את תהליך ריפוי העבר הכואב של האחיות ("Finale"/"Let It Go").
הקלטות
ההקלטות של אלבום קאסט הברודוויי המקורי החלו ב-9 באפריל 2018. האלבום הופץ באופן דיגיטלי ב-11 במאי 2018, וכמו כן זכה גם להפצה פיזית (תקליטורים) ב-8 ביוני 2018. עבור ההקלטה, מספר חברי התזמורת הורחב מ-21 חברים ל-44 חברים, כולל קטע מחרוזת של 22 אנשים. האלבום כולל את השיר "When Everything Falls Apart", שלא זכה להיות מוצג בהפקה המקורית בברודוויי כרצועת בונוס.
ביקורות ותגובות
ביקורות על ניסיון הרצת המחזמר בדנוור היו מעורבות לרוב, אך רובן מצאו את המופע מבטיח; העיתון היומי "The Denver Post" אמר על המחזמר כי הוא "כיפי אבל לא מציף את הרגשות". העיתונאי מארק שנטון כתב ב"The Stage": "קריסטן אנדרסון-לופז ורוברט לופז הרחיבו את הפסקול שלהם לסרט המקורי - שהיו בו שמונה שירים - ל-20 שירים בסך הכל כעת... יש רגעים מזדמנים שמרגישים משעממים... אבל בלדות הכוח שמשאירות את חותמן על הפסקול מועברות בצורה מדהימה על ידי [לוי ומורין]."
הפקת המקור בברודוויי קיבלה ביקורות מעורבות. הכתב ג'סי גרין מ"הניו יורק טיימס" קרא למחזמר "מלהיב, לעיתים משעמם, ומטופש לסירוגין". גרין שיבח את הופעותיהן של לוי ומורין, כמו גם את עיצוב הסטים והתאורה, אך מתח ביקורת על הנאמברים המוזיקליים החדשים.
גיורא אנטמן
גיורא אנטמן (נולד ב-15 בנובמבר 1962) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה
אנטמן החל לשחק כדורגל בגיל 9 בקבוצת הילדים של הפועל חיפה. בנעוריו שיחק בנבחרות הנוער השונות, וכשעלה לקבוצת הבוגרים הועדף על פניו השוער יעקב אסייג. כשעזב אסייג בתחילת עונת 1983/1984 הובא במקומו השוער בומה ויינברג שהוחזר לקבוצה לאחר שפרש ממשחק פעיל. באמצע העונה עזב אנטמן להפועל בית שאן שהייתה באותה עת בתחתית הליגה הארצית (אז הליגה השנייה). בתום העונה נשארה הקבוצה בליגה, ואנטמן שב להפועל חיפה. בעונת 1984/1985 סיימה הפועל חיפה במקום החמישי ואנטמן זכה בתואר "שוער העונה". בעונה שלאחר מכן הושעה בגלל דרישתו להעביר את משחקי הבית של הקבוצה חזרה לאצטדיון קריית חיים.
בעונת 1986/1987 הושאל אנטמן להפועל תל אביב. לאחר הפסד ליגה אחד הורד לספסל על ידי מאמנו דוד שווייצר, הוחלף באריה אלטר, ולאחר מכן עבר לשחק בהפועל עכו.
לקראת עונת 1987/1988 הציעה לו מכבי חיפה להצטרף לשורותיה במקום אבי רן שנהרג, אולם אנטמן כבר חתם על חוזה בהפועל באר שבע אותה אימן אז ניסים בכר. באר שבע דורגה בתום העונה במקום השלישי ואנטמן זכה בפעם השנייה בתואר "שוער העונה". בתום העונה עבר למכבי חיפה, ובמדיה שבר אנטמן שיא ישראלי כשלא ספג שער במשך 1,003 דקות רצופות (שיא שנשבר בעונת 2019/2020 על ידי דניאל טננבאום, שוער מכבי תל אביב). בתום אותה עונה זכתה הקבוצה באליפות. לאחר שתי עונות חזר לשמש שוער משנה, כשלקבוצה הובא שוער הרכש הרוסי ויקטור צ'אנוב. אנטמן שותף במשחקים ספורים ולאחר הזכייה בדאבל בעונת 1990/1991 עזב לבית"ר ירושלים מהליגה הארצית. אנטמן היה שותף לעליית בית"ר ירושלים בחזרה לליגה הראשונה, ובעקבות יכולתו הטובה אף זומן לנבחרת ישראל וערך בשורותיה שתי הופעות בינלאומיות.
כשתמה תקופת חוזהו בבית"ר ירושלים שב אנטמן להפועל חיפה בעונת 1992/1993, ממנה עבר להפועל כפר סבא בעונת 1993/1994. לאחר ירידת הקבוצה לליגה השנייה חזר לקדנציה שנייה בבית"ר ירושלים, ואת הקריירה סיים במכבי עכו ב-1996.
לאחר הפרישה
עם פרישתו עבר אנטמן קורס מאמני כדורגל, והחל לשמש מאמן שוערים במכבי חיפה. בין השוערים שהתאמנו תחתיו: ניר דוידוביץ', תום אלמדון, דודו אוואט, ואבי פרץ. ב-2012 מונה על ידי אלי גוטמן למאמן השוערים של נבחרת ישראל במקומו של אלכסנדר אובארוב, ולקראת עונת 2012/2013 עזב את מכבי חיפה, ועבר לשמש כמאמן השוערים של הפועל באר שבע. לאחר עונה אחת בבאר שבע, חזר אנטמן למכבי חיפה במאי 2013. ביוני 2017 סיים את תפקידו במועדון, ובספטמבר הצטרף לצוות האימון של קרלה בלסטרס בראשות רנה מלנסטיין. בינואר 2018 שב לתפקידו במכבי חיפה.
באוגוסט 2020 מונה אנטמן למאמן השוערים של מחלקת הנוער של הפועל רמת-גן.
חיים אישים
אנטמן מתגורר בקריית חיים. הוא גרוש ואב לשני בנים: ניב ואופק, שהפכו גם הם לשוערים. גיסתו היא איריס אנטמן, שוערת קבוצת הנשים של מכבי חיפה בשנות התשעים.
פרסף בהיר
פרסף בהיר (שם מדעי: Rhinolopus Euryale) הוא מין של עטלף חרקים בינוני ממשפחת הפרספיים.
תיאור חיצוני
בעקבות נדירותו קשה לצפות בפרסף הבהיר ולהבדילו מעטלפי חרקים אחרים. אורך גופו של הפרסף הבהיר הוא כ-5 סנטימטרים, אורך זנבו כ-2.5 סנטימטרים, אורך האמה 48-39 מ"מ, משקלו נע בין 11–8 גרם וצבע פרוותו אפור-חום. משתמש באקולוקציה בעלת סיגנל CF בתדר 102-105 kHz.
שעות פעילות
הפרסף הבהיר הוא עטלף להקתי שפעיל בעיקר בשעות הלילה וישן בשעות היום במערות מצויות בחורש הים-תיכוני. שלא כמו פרספיים אחרים הפרסף הבהיר אינו עוטף את גופו כשהוא במצב מנוחה.
אזור מחיה
הפרסף הבהיר חי ביערות ובחורשים בדרום אירופה, בצפון אפריקה ובמערב אסיה (מישראל ועד איראן).
בעבר היה הפרסף הבהיר נפוץ בחבל הים תיכוני של ארץ ישראל, ואילו היום הוא נדיר ונתון בסכנת הכחדה (גם אוכלוסיותיו באירופה נפגעו קשה והתמעטו). בישראל חיים שישה מינים.
בשנות ה-70 הוא נכחד מהכרמל ומהרי יהודה, ואוכלוסייתו בישראל נאמדת, נכון לשנת 2008, בפחות מ-200 פרטים, והם חיים בשלוש מערות באזור הגליל העליון.
תזונה
תפריטו מבוסס על עשים גדולים שהוא צד תוך כדי מעוף ועל חרקים גדולים שהוא צד על הקרקע, ובנוסף גם על צמחים שהוא מעופף סביבם.
קרב פוסאדה
קרב פוסאדה הוא שם שניתן בתקופה המודרנית לקרב שנערך בסתיו 1330 בין כוחות נסיכות ולאכיה בהנהגת בסראב הראשון ובין הצבא ההונגרי בהנהגת מלך הונגריה, קארוי רוברט לבית אנז'ו. אירוע צבאי זה הפך לסמל העצמאות של ולאכיה ותושביה הרומנים ביחס לכתר ההונגרי.
מקורות היסטוריים
הקרב מצוין על ידי כמה כרוניקות מימי הביניים: "הכרוניקה המצוירת" מווינה (Chronicon pictum) מסביבות שנת 1360, הכרוניקה של יאנוש טורוצי - "דברי ימי ההונגרים" (Chronica Hungarorum), מסביבות שנת 1455 וספריו של ההיסטוריון הפולני יאן דלוגוש מהשנים 1480–1486 (Annales seu cronici incliti regni Poloniae), כמו כן על ידי כמה כֲתבים הונגרים, פולנים וגרמנים מהמאה ה-15 וה-16, החוזרים בעיקר על הדיווח שבכרוניקה הווינאית.
האירוע המלחמתי מוזכר גם בתעודות הונגריות בנות הזמן, מהמאה ה-14, מהן יכלו ההיסטריונים להפיק פרטים נוספים אודותיו.
השם פוסאדה
בכל המקורות הנ"ל אין זכר לשם "פוסאדה", מילה שציינה מקום תלול, קשה לגישת בני אדם, המוגן על ידי גורמים טבעיים או מלאכותיים.
הפיכתה לטופונים התרחשה בתחילת המאה ה-15, בתעודות הונגריות הנוגעות לקרב אחר, משנת 1395, שבין השליט הרומני ולאד חומס הכתר ובין זיגמונד לבית לוקסמבורג, מלך הונגריה. שתי תעודות מהשנים 1408 ומ-1438, מדברות על "ההרים הקרויים פוסאדה", בעוד דיווח של המלך זיגמונד עצמו משנת 1397 מוסר את העובדה כי הקרב פרץ "בזמן שעלינו על פסגות ההרים, הקרויים בדרך הרגיל פוסאדה, דרך מעברים ושבילים צרים בין שיחים גדולים".
השם "קרב פוסאדה" נכנס למסורת ההיסטוריוגרפית הרומנית בתחילת המאה ה-20 עקב השערתו של ההיסטוריון ניקולאיה יורגה כי שני הקרבות ב-1395 וב-1330 אירעו באותה זירה, דהיינו, בגיא צר שלדעתו נקרא "פוסאדה", בדרך אל העיר קמפולונג.
תיאור האירועים
בשנת 1324 הייתה נסיכות ולאכיה נתונה תחת חסות הונגריה, בראשה עמד המלך מבית אנז'ו, קרל רוברט. כעבור שנה, ב-1325, פלש שליט ולאכיה, בסראב הראשון, לאזור המערבי הסמוך, ה"באנאט של סברין", צעד שגרם להידרדרות ביחסיו עם המלך. יתרה מזו, החל משנת 1327, סירב בסראב לשלם לכתר ההונגרי את המס השנתי הקבוע. המלך קרל רוברט, ככל הנראה בהשפעת יועצו, דנש (דיוניסיוס) סֵץ' (לעתיד באן של סברין), החליט על מהלך צבאי על מנת להעניש את הווסאל הסורר ולהחזיר את שטח הבאנאט של סברין לשליטת הממלכה ההונגרית.
בספטמבר 1330 יצא קארוי רוברט את בירתו הזמנית בעיר טימישוארה, כבש בסערה את מחוזות סברין, פלש לאולטניה החרוכה מבעוד מועד בידי בסארב, והתקדם אל בירת השליט הרומני, קורטיה דה ארג'ש. בשל אסטרטגיית הגנה זו של בסראב, נותר הצבא ההונגרי במהרה ללא אספקת מזון והורעב.
בדרכו קיבל המלך משלחת רומנית שביקשה שלום. בסאראב הציע בתמורה ויתור מצידו על העיר טורנו סברין, הבטיח לחזור לשלם מס, למסור את אחד מבניו כבן ערובה בחצר המלך ולשלם בנוסף סכום של 7,000 מרקים כפיצוי. באיגרת בסראב הוסיף את המלים הבאות: "רק שיואיל לחזור בשלום ויימנע מסכנות, כי אם יבוא הנה, לא יוכל להימלט מהן". קארוי רוברט סירב לקבל את ההצעה. הוא הגיב ביהירות ואמר שבסראב הוא רועה צאן בשרותו וידאג למשוך אותו החוצה בזקן ממאורתו.
בהמשך הצליחו הלוחמים ההונגרים להגיע לקורטיה דה ארג'ש הריקה מאדם ולהציתה. כאמור, הרומנים נסוגו בפני ההונגרים כשהם משמידים כל העולה בדרכם. לאחר שהלוחמים ההונגרים הרעבים התייאשו מהאפשרות לפגוש את הצבא הרומני או לחלופין, למצוא מזון, ניתנה פקודת הנסיגה, אך בדרך חזרה, בעודם בשיא מצוקת הרעב, המתינו להם הרומנים.
הצבא ההונגרי נלכד על ידי חייליו של בסראב בגיא צר ובמערכה שנמשכה ארבעה ימים, בין ה-9 ל-12 בנובמבר, הובסו ההונגרים והמלך שלהם נמלט משם כאשר הוא מחופש לאחד מנאמניו, דז'ה הדרווארי (Dezső Héderváry), בנו של דנש, שלפי הכרוניקה, הקריב עצמו למענו.
בין הנופלים היו אצילים הונגרים רבים, ביניהם גם טמאש, הוויווד של טרנסילבניה, אנדראש לבית אלבה, נושא חותם המלך, והכומר המוודה של המלך. חלק מהשורדים נפלו בשבי.
לפי כמה מקורות הונגרים והכרוניקה של יאן דלוגוש הגיעו הצדדים להסכמה על הפסקת הלחימה כשאחד התנאים היה שהרומנים ידריכו את הצבא הפולש בדרך הכי קצרה חזרה להונגריה. אולם מורי הדרך הרומנים הם שהובילו את החיל ההונגרי לגיא שבו טמן להם בסראב מלכודת. א. קסנופול פקפק באמיתות דיווחים אלה והחשיב אותם כניסיון להצדיק את התבוסה המבישה של הצבא המלכותי.
תעודה הונגרית משנת 1351 מוסרת שלעזרת הרומנים באו כמה קבוצות של בני ברית טטרים.
לפי כרוניקה אנטיקווה, שהיא הכרוניקה העתיקה של הסכסונים הטרנסילבנים, גם תושבי העיר סיביו שמרדו אז במלך הונגריה, שיתפו פעולה עם בסראב.
השלכות הקרב
הניצחון נתן לבסראב אפשרות לחזק אל אחיזתו בוולאכיה, להבטיח את עצמאות המדינה הצעירה ואף להרחיב את גבולותיה. אחרי הקרב שלט בסאראב, שאימץ את התואר מארה וויווד ("רב-וויווד"), ללא עוררין, עד מותו בשנת 1352. בשנים האחרונות של חייו שלט יחד איתו גם בנו, ניקולאיה אלכסנדרו.
על מיקום זירת הקרב
עד עכשיו לא נקבע בוודאות איפה התרחש הקרב. המקומות המועמדים בעיני ההיסטוריונים הם: עמק הנהר אולט, חבל לובישטיה, טיטשט, במחוז ולצ'ה, אזור מהאדיה, בבאנאט של סברין, הפרוזדור רוקר (מחוז ארג'ש) -בראן ועמר הפרחובה.