cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קתרין ביגלו
קריירה
הסרט הבא של ביגלו היה "מטען הכאב". הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה בספטמבר 2008. עלילת הסרט עוקבת אחר צוות סילוק פצצות בצבא ארצות הברית בבגדאד במהלך מלחמת עיראק. הסרט זכה לשבחים נרחבים ובציון של 97% מ"מבקרי העל" של הרוטן טומייטוז. בסרט מככבים ג'רמי רנר, בריאן גרטי ואנתוני מאקי, ומופיעים בו בהופעת אורח גיא פירס, דייוויד מורס ורייף פיינס. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ובמועמדות לפרס גלובוס הזהב לסרט הדרמה הטוב ביותר, וביגלו זכתה על בימויו בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ובכך הייתה לאישה הראשונה שזכתה בפרס, כשרק שלוש נשים לפניה היו מועמדות אליו בקטגוריה זו (לינה ורטמילר, סופיה קופולה וג'יין קמפיון). בנוסף זכתה בפרס באפט"א ובפרס גילדת הבמאים האמריקאים לבמאי הטוב ביותר (האישה הראשונה שזכתה בפרס זה אי פעם).
עבודות אחרות
ביגלו דיגמנה עבור כרזה של חברת האופנה "גאפ". בשנת 1983 גילמה את דמותה של עורכת העיתון בסרט "Born in Flames". בשנת 1987 ביימה את הוידאו קליפ לשיר "Touched by the Hand of God" של הניו אורדר. בנוסף, ביימה ביגלו מספר פרקים מסדרות הטלוויזיה "דקלים פראיים" (1993) ו"רצח מאדום לשחור" (1997–1998).
חייה האישיים
בשנים 1989–1991 הייתה ביגלו נשואה לבמאי הקולנוע ג'יימס קמרון.
הילדים בסדר
הילדים בסדר (באנגלית: The Kids Are All Right) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג דרמה קומית, זוכה פרס גלובוס הזהב, שיצא בשנת 2010. את הסרט ביימה ליסה צ'ולודנקו, שכתבה את התסריט יחד עם סטיוארט בלומברג. הסרט מתמקד במשפחה חד מינית: זוג לסביות: ג'ולס (ג'וליאן מור) וניק (אנט בנינג) ושני ילדיהן שנולדו מתרומת זרע אנונימית. כאשר בתן הבכורה, ג'וני (מיה וסיקובסקה), מגיעה לגיל 18, משכנע אותה אחיה בן ה-15, לייזר (ג'וש האצ'רסון), ליצור קשר עם בנק הזרע במטרה לפגוש את אביהם הביולוגי, פול (מארק רופאלו).
הקרנת הבכורה של הסרט נעשתה ב-25 בינואר 2010 בפסטיבל סאנדנס, והוא הפך ללהיט של הפסטיבל. ב-9 ביולי 2010 החלה הפצה מוגבלת שלו להקרנות מסחריות, ומספר שבועות לאחר מכן הוא נכנס לתפוצה כלל עולמית. הסרט יצא בגרסת DVD ו-Blu-ray ב-9 בנובמבר 2010.
עלילה
האב הביולוגי של ג'וני ולייזר הוא פול (מארק רופאלו), בעלים של מסעדה ומשק אורגני שעסוק בעיקר בחיפוש עצמי ובהימנעות מהתבגרות. בעקבות המפגש והחיבור לילדים הוא נכנס לחיי המשפחה ומתקרב במהרה אל הילדים וגם אל ג'ולס, למורת רוחה של ניק. בעקבות כך צצות בעיות ביחסים בין כל המעורבים.
הפקה
חולודנקו ובלומברג החלו לעבוד על התסריט של הסרט עוד בשנת 2004. הפרויקט החל להתרומם כאשר שחקנים מוערכים אישרו את השתתפותם בו, בתחילה ג'וליאן מור, ואחריה מארק רופאלו ואנט בנינג. חולודנקו אמרה: "אנשים ממש אהבו את מה שאני ובלומברג העלינו על הנייר, אבל היה אפקט פחד בנוגע לאיך הסרט יהיה רווחי, עקב הנושא בו הוא עוסק". הסרט כמעט יצא לפועל בשנת 2006, אך חולודנקו השהתה את העבודה עליו לאחר שבעצמה הרתה מתרומת זרע אנונימית. לאחר הלידה היא המשיכה את העבודה על הסרט ואף זכתה למימון משלושה משקיעים גדולים ובהם חברת ההפצה הצרפתית UGC.
צילומי הסרט נמשכו 23 ימים בלוס אנג'לס במהלך יולי 2009, ונערכו בתקציב של כ-4 מיליון דולר. היוצרים מיהרו להשלים את שלב הפוסט פרודקשן כדי להספיק ולהכניס את הסרט לפסטיבל סאנדנס, שם הוא הוקרן והפך להצלחה גדולה ולסרט הבולט ביותר בפסטיבל. כמה ימים לאחר הקרנת הבכורה רכשה חברת ההפצה "Focus Features" את זכויות ההפצה של הסרט בסכום של 4.8 מיליון דולר. הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין וזכה בו בפרס טדי. הסרט היה סרט הנעילה של פסטיבל הקולנוע בסידני, וסרט הפתיחה בפסטיבל הקולנוע בלוס אנג'לס.
רוסיו איגרסבל
רוסיו איגרסבל (בספרדית: Rocio Igarzabal, נולדה ב-24 באוגוסט 1989) היא שחקנית, זמרת ודוגמנית ארגנטינאית, אשר ידועה בעיקר בתפקידה ולריה בטלנובלה "כמעט מלאכים", החליפה את אאוחניה סוארס בלהקת הטין אנג'לס והייתה חלק מהלהקה בשנים 2011–2012.
ביוגרפיה
רוסיו איגרסבל נולדה ב-24 באוגוסט 1989 בבואנוס איירס, ארגנטינה. הוריה הם חואקין ואנדריאנה, ויש לה שתי אחיות, לוסיה ומרטינה; אשר שלושתן עשו קעקוע בעורף של האותיות הראשונות של שמם ביפנית.
קריירה
לאחר שפעלה בתיאטרון חובבני, שיחקה בין השנים 2008–2010 את ולריה בטלנובלה המצליחה "כמעט מלאכים" ולקחה חלק בהופעות עם שחקני הסדרה. השתתפה באלבומי הפסקול של הטין. היא הצטרפה ללהקת הטין אנג'לס כחברה קבועה לאחר עזיבתה של אאוחניה סוארס, בסוף שידורי העונה הרביעית.
בשנת 2011 שיחקה בתפקיד אורח של לוסיה בסדרה "סופר טורפה".
בשנים 2012–2013 שיחקה בטלנובלה "אהבה מתוקה" (Dulce Amor) לצד ניקולאס ריירה.
ב-2013 שיחקה בטלנובלה "מונית". ב-2015 יצא סרט בכיכובה “El desafio”
חיים אישיים
בשנת 2014 היא חיה כשנה וחצי במקסיקו ב-29 בנובמבר 2015 חזרה לארגנטינה. איגרסבל היא צמחונית.
ב-30 בדצמבר 2015 הודיעה רוצ'י כי היא בהריון מבן זוגה, המוזיקאי מילטון קמרה. ב-7 ביוני 2016 נולדה בתה הבכורה, לופה.
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר פרפר
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר פרפר, הן התוצאות הטובות ביותר במשחה זה שנקבעו ברחבי העולם ומוכרות על ידי פדרציית השחייה הבינלאומית (FINA). ישנה הפרדה בין השיאים במשחה זה לנשים ולגברים וכן לבריכה אולימפית (50 מטר) ולבריכת 25 מטר.
473
אירועים
גליקריוס שהיה ראש הארמון בחצר הקיסרית בראוונה הועלה לכס הארגמן על ידי המגיסטר מיליטום (אדון החיילים) החדש של האימפריה המערבית, גונדובאד הבורגונדי בערך ב-3 במרץ 473. פעולתו העיקרית הייתה משלוח כוחות צבא רומיים לגאליה בסוף שנת 473 כדי לבלום את הכוחות האוסטרוגותים המתקדמים.
נולדו
שיאו ז'אויה, קיסר סין של דרום צ'י (הידוע כנסיך יולין) (נפטר בשנת 494)
קבאד הראשון מלך האימפריה הססאסאנית
נפטרו
אותימיוס מראשוני הניזרים במדבר יהודה
גונדיוק מלך בורגון
מרקוס יוליוס אלכסנדר
מרקוס יוליוס אלכסנדר (16 – 44) היה סוחר יהודי אלכסנדרוני ממשפחה עשירה, בנו של אלכסנדר האלבארכס, אחיו הצעיר של טיבריוס יוליוס אלכסנדר ובעלה הראשון של הנסיכה ברניקי.
ביוגרפיה
מרקוס נולד וגדל באלכסנדריה, מצרים. דודו מצד אביו היה הפילוסוף פילון. לדברי יוסף בן מתתיהו, אלכסנדר האלבארכס היה ראשון בקרב יהודי אלכסנדריה בייחוס משפחתו ובעושרו. היה זה סבו מצד אביו או הסבא רבא מצד אביו, שקיבל אזרחות רומאית מהדיקטטור הרומי יוליוס קיסר. לאבותיו ולמשפחתו היו קשרים חברתיים וקשרים לכהונה ביהודה, לשושלת החשמונאית, לשושלת ההרודיאנית ולשושלת היוליו-קלאודית ברומא.
השם "מרקוס יוליוס אלכסנדר" נמצא על גבי כמה אוסטרקונים וייתכן מאוד כי מדובר באותו אדם. מרקוס היה מעורב במסחר באזור תבאיס במצרים.
אלכסנדר האלבארכס והמלך אגריפס הראשון היו חברים ותיקים. בשנת 41 סידר אגריפס את נישואי בתו ברניקי למרקוס, בהיותה עוד נערה צעירה. זהו אחד משלושה מקרים בלבד, בהם בת לשושלת ההרודיאנית נישאה לאיש שאינו ידוע כמלך, כנסיך, או כבן משפחת הורדוס בעצמו. ייתכן ונישואין אלו היו קשורים בהלוואה הכספית הגדולה שהעניק אביו של מרקוס להוריה של ברניקי מספר שנים קודם לכן. יוסף בן מתתיהו מספר כי מרקוס היה בעלה הראשון של ברניקי, אולם לא מציין אם גם ברניקי הייתה אשתו הראשונה. נישואין אלו היו קצרים, מכיוון שמרקוס נפטר לפני אוגוסט שנת 44. ככל הנראה לא היו לו ילדים. מאוחר יותר נישאה ברניקי לדודה מצד אביה, הורדוס.
מיכל ויץ
מיכל ויץ (נולדה ב-27 ביוני 1982) היא יוצרת, במאית ומפיקת קולנוע ישראלית. היא בתו של שדרן הכדורגל רמי וייץ ונינתו של יוסף ויץ, איש הקרן הקיימת לישראל. ויץ היא בוגרת בית הספר סם שפיגל בירושלים, גדלה במושב גבעת יערים.
עבודתה המקצועית
בשנת 2009 הפיקה את הסרט הקצר אליגטור שביימה דנה גולדברג.
בשנת 2010 החלה לעבוד בתור המפיקה של ערוץ 8 ב-HOT (הערוץ הדוקומנטרי). במסגרת תפקידה, הפיקה מטעם הערוץ סרטים וסדרות תעודה רבות, ביניהם: "החיים כשמועה"- על חייו של אסי דיין ובהשתתפותו, בבימוי של עדי ארבל ומויש גולדברג, "חמש מצלמות שבורות" של גיא דוידי, "האלבומים", "הקיבוץ" של מודי בר-און וענת זלצר, "המקוללים" של חגי לוי ועוד רבים.
בשנת 2012 ניהלה את מערך ההפצה הישראלי של הסרט התיעודי "שומרי הסף" (בימוי: דרור מורה)
בשנת 2014 הפיקה את סדרת הטלוויזיה החיים כשמועה על חייו של אסי דיין ובהשתתפותו, בבימוי עדי ארבל ומויש גולדברג.
ויץ נטלה חלק בהפקת חמישה סרטים במסגרת המיזם התיעודי העברים של היוצר יאיר קדר. בשנת 2015 הפיקה, יחד עם גילי נדב, את הסרט שיר ידידות – ר' דוד בוזגלו שביים רפאל בלולו ואת הסרט אשה פשוטה, זלדה יחד עם יאיר קדר וגילי נדב. כמו כן השתתפה בשנה זו בהפקת הסרט המעורר, י.ח ברנר על חיי יוסף חיים ברנר ובעריכת הסרט העורב: זאב ז'בוטינסקי (בימוי: איילת עופרים) ואת הסרט "העלמה בלובשטיין - רחל" על המשוררת רחל (בימוי: סיון ארבל).
בשנת 2017 הפיקה, יחד עם מורן איפרגן, את הסרט התיעודי הקיר. הסרט הוקרן בבכורה בינלאומית בפסטיבל CINEMA DU REEL בפריז וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בתחרות הישראלית של פסטיבל דוקאביב 2017.
ב-2021 יצא סרטה קופסה כחולה בו היא מתחקה אחר יומניו של הסבא-רבא שלה, יוסף ויץ, שמתארים בפירוט את שגרת יומו ברכישת אדמות בארץ ישראל ואת פינוי הערבים מאדמות אלה. אדמות אלה והכשרתן שימשו להקמת יישובים עבריים. הסרט מעלה את השאלות בין הסיפור שנהגו לספר אודותיו במשפחתה לבין המצטייר מהיומנים. קופסה כחולה הוקרן והשתתף בפסטיבל דוקאביב 2021 וזכה בפרס התחקיר.
פריץ
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מסאשי אבינומה
מסאשי אבינומה (ביפנית: 海老沼匡; נולד ב-15 בפברואר 1990) הוא ג'ודוקא עבר יפני אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג, זוכה מדליית ארד במשחקים האולימפיים בלונדון 2012 ובריו 2016. הוא שלוש פעמים אלוף עולם בשנים 2011, 2013 ו-2014. אבינומה מחזיק גם במדליות זהב מטורנירי גראנד סלאם טוקיו ופריז היוקרתיים וארבע פעמים אלוף יפן.
אבינומה הוא ג'ודוקא מהדומיננטיים בעולם בקטגוריית המשקל שלו. היה מדורג במקום הראשון בעולם במשך למעלה משלוש שנים.
קריירה
התואר המשמעותי הראשון של אבינומה היה בדצמבר 2008 כאשר זכה במדליית ארד בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי לאחר ניצחון בקרב על המדליה נגד רוק דראקשיץ' הסלובני. במשחקי האוניברסיאדה בבלגרד 2009 זכה בזהב כשניצח בגמר את הארמני האמברדזום טונויאן. עוד באותה השנה זכה בגראנד פרי אבו דאבי ובגראנד סלאם טוקיו כשניצח בקרב הגמר את הקוריאני קים ג'ו-ג'ין בעזרת 2 ניקודי ווזארי. באפריל 2010 אבינומה התחרה באליפות יפן וזכה במדליית הזהב לאחר שגבר בגמר על שוגו מאנו. ב-11 בדצמבר התחרה שוב בגראנד סלאם טוקיו וזכה במדליית הארד.
באליפות העולם 2011 שנערכה בפריז, זכה אבינומה במדליית הזהב. בקרב הראשון אבינומה ניצח את אסלאם ביאלינוב מקירגיזסטן, בקרב השני את בראדפורד בולן האמריקאי, בקרב השלישי את סטיבן בראון האוסטרלי ובשמינית הגמר גבר על ריקארדו ואלדרמה מוונצואלה. ברבע הגמר ניצח אבינומה את צ'ו ג'ון-הו הקוריאני. בחצי הגמר הוא התמודד מול מוסא מוגושקוב הרוסי וכדקה וחצי מפתיחת הקרב השיג ניקוד יוקו, 31 שניות לסיום השיג אבינומה ניקוד איפון וניצח את הקרב. בקרב הגמר אבינומה התמודד מול לאנדרו קונייה הברזילאי וניצח באיפון כדקה וחצי מפתיחת הקרב כאשר נותרו 3 דקות ו-21 שניות לסיום.
עוד באותה השנה הספיק אבינומה לזכות שוב באליפות יפן במדליית הזהב עם ניצחון בגמר על יואיטו יושידה. ב-18 ביוני זכה במדליית ארד בגראנד סלאם ריו דה ז'ניירו וב-9 בדצמבר זכה במדליית ארד בגראנד סלאם טוקיו.
את שנת 2012 פתח אבינומה עם זכייה במדליית ארד בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך באותה השנה באלמטי. ב-13 במאי זכה בפעם השלישית ברצף באליפות יפן עם ניצחון בגמר על ג'ונפיי מורישיטה. ב-29 ביולי אבינומה התחרה לראשונה במשחקים האולימפיים שנערכו בלונדון וזכה במדליית הארד. בקרב הראשון אבינומה ניצח את סשה מחמדוביץ' הקנדי, בשמינית הגמר ניצח את סרגיי לין הקזחי וברבע הגמר גבר על צ'ו ג'ון-הו הקוריאני לאחר שבאופן שנוי במחלוקת השופטים הכריזו תחילה על הקוריאני כמנצח אך לאחר מבט על השידור החוזר הניקוד בוטל. בחצי הגמר הוא הפסיד ללאשה שבדאטואשווילי הגיאורגי שזכה בזהב ונשר לקרב על מדליית הארד. בקרב על הארד אבינומה התמודד מול פאבל זאגרודניק הפולני ולאחר שהקרב הסתיים עם ניקוד ווזארי לכל אחד, הקרב עבר לניקוד זהב שבו הצליח אבינומה להשיג ניקוד איפון.
בפברואר 2013 אבינומה התחרה בגראנד פרי דיסלדורף וזכה במדליית זהב עם ניצחון בגמר על בן ארצו היפני מסאקי פוקואוקה. ב-12 במאי התחרה באליפות יפן לראשונה מזה שלוש שנים לא זכה בזהב לאחר שהפסיד בגמר למסאקי פוקואוקה. ב-27 באוגוסט, התחרה אבינומה באליפות העולם שנערכה בריו דה ז'ניירו וזכה שוב במדליית הזהב. בקרב הראשון הוא ניצח באיפון את סרג'יו אולייניק הפורטוגלי, בקרב השני את ריקארדו ואלדרמה הונצואלני, בשמינית הגמר את פאבל זאגרודניק הפולני וברבע הגמר את סוגוי אוריארטה הספרדי. בחצי הגמר אבינומה ניצח באיפון את צ'ארלס צ'יבאנה הברזילאי לאחר שהצליח לרתק אותו. בגמר אבינומה התמודד מול אזמט מוקנוב הקזחי וכדקה לסיום הקרב ביצע תרגיל אוצ'י-מטה, קיבל ניקוד איפון וניצח.
באליפות העולם 2014 שנערכה בצ'ליאבינסק, זכה אבינומה במדליית הזהב שנה שנייה ברצף. בקרב הראשון הוא ניצח באיפון את ג'יימה מאטה מארובה, בקרב השני ניצח בווזארי את סונג צ'ונג היון הצפון קוריאני, בשמינית הגמר ניצח באיפון את סרגיי לין הקזחי וברבע הגמר גבר על גאורגי זנטראיה האוקראיני בהפרש של עונש אחד לאחר שהקרב נכנס לניקוד זהב. בחצי הגמר הוא ניצח את לואיק קורבל הצרפתי ובגמר גבר על מיכאל פולייב הרוסי לאחר פחות משתי דקות מפתיחת הקרב כאשר ביצע תרגיל אוצ'י-מטה וקיבל איפון. בפברואר 2014 זכה שוב בגראנד פרי דיסלדורף לאחר ניצחון באיפון בגמר על רנה שניידר הגרמני. ב-6 באפריל התחרה באליפות יפן וזכה במדליית הארד. במאי 2015 אבינומה התחרה באליפות יפן זכה במדליית הזהב לאחר שנתיים כאשר ניצח בגמר את קנגו טקאיצ'י. ב-4 בדצמבר אבינומה זכה במדליית כסף בגראנד סלאם טוקיו לאחר שהגיע עד הגמר ובו הפסיד לבן ארצו היפני טומופומי טקאג'ו.
את שנת 2016 פתח אבינומה עם זכייה בגראנד סלאם פריז היוקרתי לאחר ניצחון בגמר על טומורקולג דאבדורג' המונגולי עם איפון 54 שניות מפתיחת הקרב. ב-3 באפריל זכה במדליית ארד באליפות יפן. ב-7 באוגוסט הוא התחרה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו וזכה שוב במדליית הארד. בקרב הראשון אבינומה ניצח את צ'ארלס צ'יבאנה הברזילאי, בשמינית הגמר הוא ניצח את דואנבין מה הסיני וברבע הגמר גבר על וונדר מתיאו הדומיניקני. בחצי הגמר אבינומה הפסיד לקוריאני אן-באול ונשר לקרב על מדליית הארד בו גבר באיפון על אנטואן בושאר הקנדי 54 שניות לתום הקרב.
לאחר ריו 2016 החליט אבינומה לעבור להתחרות בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג וב-17 במרץ 2018, חזר להתחרות לראשונה מאז ריו 2016 כאשר לקח חלק בגראנד סלאם יקטרינבורג שברוסיה בו הודח בקרבות המוקדמים. בהמשך השנה הספיק לזכות במדליות כסף בגראנד פרי בודפשט וגראנד סלאם אוסקה.
בשנת 2021, פרש אבינומה מג'ודו תחרותי. לאחר פרישתו הוא שימש כעוזר מאמן בקטגוריות המשקל 60 ק"ג ו-66 ק"ג בנבחרת יפן.
פרסים
מקור:
עוצבת אדום
עוצבת אדום (אוגמ"ר 80) היא אוגדה מרחבית של צה"ל הכפופה לפיקוד הדרום. עוצבת אדום פועלת לשמירת הביטחון השוטף לאורך גבולה הדרומי של מדינת ישראל עם מצרים וירדן. העוצבה מוכנה "אוגדת השלום" בשל משימתה - הגנה על גבולות השלום של מדינת ישראל, עם מצרים ועם ירדן. גזרת האחריות של האוגדה כוללת את מפעלי ים המלח והמלונות באזור, יישובי הערבה, אילת והגבול עם מצרים, כולל שדה התעופה אילת ובסיסי חיל האוויר הישראלי באזור זה. האוגדה פועלת בשיתוף פעולה ביטחוני עם ירדן ומצרים.
מפקד העוצבה החל מאוגוסט 2021 הוא תת-אלוף איציק כהן. ביולי 2022 סוכם אל"ם איתמר בן חיים למפקד העוצבה.
מפקדת האוגדה ממוקמת בקרבת העיר אילת על כביש 12.
היסטוריה
עוצבת אדום הוקמה בשנת 1979. ב-28 בפברואר 2007 הוקמה בעוצבה חטיבה מרחבית חדשה המכונה חטיבת שגיא. ב-2 ביוני 2011 הוקמה בעוצבה חטיבה מרחבית חדשה המכונה חטיבת הערבה ונסגרה ביוני 2016, בדצמבר 2012 הוקמה בעוצבה חטיבה מרחבית נוספת, המכונה חטיבת יואב (לשעבר חטיבת אילת). בנובמבר 2018 נסגרה חטיבת שגיא ובמקומה הוקמה חטיבה מרחבית סדירה חדשה - חטיבת פארן.
עוצבת אדום נקראת גם אוגדה 80. במאמרם מתארים תא״ל רפי מילוא, שרית שיף ודנה פרייזלר-סווירי את תהליך הלמידה שהוביל לעיצוב התפיסת המבצעית באוגדה, זאת לאור שינויי הסביבה האסטרטגית והאופרטיבית שהתרחשו באזורה. הם מתארים את האתגר שעמד בפני המפקדים, הן בשל הסביבה המשתנה, והן בשל הקושי שבהטמעת השינוי.
בפיגוע הירי בגבול ישראל–מצרים, שהתרחש ב-3 ביוני 2023 נהרגו שלושה מלוחמי חטיבת פארן, ובעקבות תחקיר האירוע ננקטו צעדים פיקודיים נגד מפקד האוגדה, מפקד החטיבה ומפקד גדוד ברדלס.
מבנה
האוגדה מונה כוחות נוספים, ביניהם:
כרמלה (מתאבקת)
כרמלה (נולדה בשם לאה ואן דייל; באנגלית: Leah Van Dale; נולדה ב-23 באוקטובר 1987 בווסטר, מסצ'וסטס) היא מתאבקת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw.
ביוגרפיה
ואן דייל גדלה בעיירה קטנה מחוץ לווסטר, מסצ'וסטס. היא בוגרת אוניברסיטת מסצ'וסטס ולאחר שסיימה את שהותה באוניברסיטה, היא הפכה להיות מעודדת של ניו אינגלנד פטריוטס במשך שלוש עונות עד שנת 2010. כמו כן הופיעה כמעודדת של קבוצת ה-NBA לוס אנג'לס לייקרס מ-2010 עד 2011.
NXT (2013–2016)
ביוני 2013 ואן דייל חתמה על חוזה עם ה-WWE והצטרפה למחלקת הפיתוח של החברה בסוף ספטמבר. בדצמבר היא הודיעה על שם הבמה שלה שתחתיו תתחרה - כרמלה.
כרמלה ערכה את הופעת הבכורה שלו בפרק של NXT בתחילת ספטמבר 2014 כאשר היא מגלמת דמות מעצבת שיער של אנזו אמורה וקולין קסידי. את הבכורה בזירה שלה השיגה באמצע אוקטובר, כאשר היא מנצחת מתאבקת מקומית שמאוחר יותר נקראה "מכנסיים כחולים". במרץ 2015 אמורה וקסידי פתחו ביריבות נגד אלופי הזוגות של NXT, בלייק ומרפי, השניים החלו לעודד דווקא את כרמלה במשך הזמן, אך גרמו לה להפסדים בעיקר נגד אלכסה בליס.
לפני קבלת ה"פוש" בקריירת היחידים שלה תחילת ינואר 2016, כרמלה התאבקה מספר פעמים נגד איווה מארי שבהם הפסידה בכל אחד מהמפגשים. את הקרב הראשון על אליפות הנשים של NXT קיבלה ב-10 בפברואר לאחר שניצחה בקרב "באטל רויאל" שמטרתו הייתה לקבוע את המועמדת לתואר באותו הזמן, ביילי, אך האחרונה לא הצליחה לזכות בתואר. את הופעת הבכורה של כרמלה ברוסטר הראשי של ה-WWE ערכה באירוע רודבלוק ב-12 במרץ תוך כדי שהיא מלווה את אנזו אמורה וקולין קסידי לקרב על אליפות הזוגות נגד "הרבייבל". ב-25 במאי בפרק של NXT כרמלה שוב השתתפה בקרב מועמדת לתואר, הפעם בקרב משולש נגד ניה ג'קס ואלכסה בליס, קרב שאותו ניצחה ג'קס. את הקרב האחרון שלה ב-NXT לפני עלייתה לרוסטר הראשי ערכה ב-17 באוגוסט בקרב 3 על 3 שאותו קבוצתה ניצחה.
Untouchable (2019–היום)
באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-26 בינואר 2020, כרמלה התחרתה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, כשנכנסה לקרב כמספר ה-27, אך הודחה על ידי שיינה בייזלר. ב-7 בפברואר, כרמלה ניצחה בקרב מרובע את אלכסה בליס, דנה ברוק ונעמי אשר קבע את זהות המועמדת החדשה לאליפות הנשים של סמאקדאון נגד ביילי. בקרב על התואר שנערך ביניהן בשבוע לאחר מכן, כרמלה כשלה בניסיונה לזכות בחגורת האליפות, זאת לאחר שביילי הניחה את רגליה על החבלים בצורה לא חוקית על מנת להצמיד אותה מבלי שהשופט יבחין בכך וכתוצאה מכך להשיג את הניצחון בקרב. ב-21 בפברואר, כרמלה הפסידה לנעמי בקרב אשר קבע את הטוענת לכתר לאליפות הנשים של סמאקדאון נגד ביילי באירוע סופר שואודאון. ב-6 במרץ, כרמלה ודנה ברוק הפסידו בקרב זוגות למנדי רוז וסוניה דוויל. ב-24 באפריל, כרמלה ודנה ברוק לא צלחו במשימתן לזכות באליפות זוגות הנשים של ה-WWE לאחר שהפסידו לאלופות הזוגות, אלכסה בליס וניקי קרוס. ב-1 במאי, כרמלה העפילה לקרב הכסף בבנק של הנשים במסגרת האירוע כסף בבנק לאחר שגברה על מנדי רוז. באירוע זה, שנערך ב-10 במאי, כרמלה לא הצליחה לזכות בקרב הכסף בבנק, שבסופו אסקה היא זו שזכתה. ב-6 בנובמבר, כרמלה תקפה את אלופת הנשים של סמאקדאון, סשה בנקס, מאחור לאחר הגנתה המוצלחת על התואר של האחרונה על ביילי. ב-2 באפריל 2021, כרמלה הפסידה לביאנקה בלאייר. ב-7 במאי, היא ניצחה את רובי ריוט. ב-28 במאי, כרמלה הפסידה לביאנקה בלאייר בקרב שאינו היה על חגורת אליפות הנשים של האחרונה. שבוע לאחר מכן, כרמלה גברה על ליב מורגן. לעומת זאת, היא הפסידה לאותה מורגן ב-11 וב-25 ביוני. ב-16 ביולי, כרמלה כשלה בניסיונה לזכות באליפות הנשים של סמאקדאון לאחר שהפסידה לאלופת הנשים, ביאנקה בלאייר. ב-20 באוגוסט, כרמלה הפסידה לביאנקה בלאייר בקרב שאינו היה על תוארה של האחרונה. במופע המקדים לאירוע חוקי אקסטרים, שנערך ב-26 בספטמבר, כרמלה הפסידה לליב מורגן. ב-8 באוקטובר בפרק של התוכנית סמאקדאון, כרמלה גברה על מורגן במסגרת הסיבוב הראשון של טורניר כתר המלכה הראשון בתולדות הארגון. לעומת זאת, שבוע לאחר מכן היא הודחה מהטורניר לאחר שהפסידה לזלינה וגה. ב-25 באוקטובר בפרק של התוכנית Raw, כרמלה ניצחה את ליב מורגן. ב-1 בנובמבר בפרק של התוכנית Raw, כרמלה והמלכה זלינה ניצחו את אלופות זוגות הנשים של ה-WWE, ניקי A.S.H. וריאה ריפלי בקרב שאינו היה על חגורות האליפות. שבוע לאחר מכן, היא השתתפה בקרב מחומש מול ריאה ריפלי, ליב מורגן, ביאנקה בלאייר והמלכה זלינה אשר קבע את זהות המועמדת לאליפות הנשים של Raw, שבסופו מורגן ניצחה. ב-15 בנובמבר בפרק של התוכנית Raw, כרמלה הפסידה בקרב יחידים לריאה ריפלי. שבוע לאחר מכן בתוכנית, כרמלה והמלכה זלינה זכו באליפות זוגות הנשים של ה-WWE לאחר שגברו על ניקי A.S.H. וריאה ריפלי. הן הגנו בהצלחה על חגורות אליפות אלו בקרב החוזר ב-3 בינואר 2022. ב-31 בינואר בפרק של התוכנית Raw, כרמלה נחלה הפסד לביאנקה בלאייר. ב-4 במרץ בפרק של התוכנית סמאקדאון, כרמלה הפסידה לנעמי. ב-7 במרץ בפרק של התוכנית Raw, כרמלה והמלכה זלינה הפסידו לליב מורגן וריאה ריפלי בקרב שאינו היה על חגורות האליפות. באירוע כסף בבנק, שנערך ב-2 ביולי, כרמלה כשלה בניסיונה לזכות באליפות הנשים של Raw לאחר שהפסידה לאלופה, ביאנקה בלאייר.
חיים אישיים
לכרמלה יש תעודת מאמנת כושר אישי. היא הבת של פול ואן דייל, מתאבק עבר שעבד בשביל ה-WWE בשנות ה-90. המתאבקות שהשפיעו עליה במשך השנים היו טריש סטרטוס ומיס אליזבת'. בעבר ניהלה מערכת יחסים עם קולין קסידי, אותו מתאבק שליוותה במשך השנים ביחד עם אנזו אמורה לזירה. כיום, היא מנהלת מערכת יחסים עם הפרשן של צוות השידור בתוכניות השונות ב-WWE, קורי גרייבס.
מדרשת נשמת
מדרשת נשמת (ראשי תיבות של "נשים עמלות בתורה") היא מדרשה גבוהה ללימודי תורה לנשים, הממוקמת בשכונת פת בירושלים.
המדרשה הוקמה ב-1990 על ידי הרבנית חנה הנקין, העומדת כיום בראש המדרשה, ובעלה הרב יהודה הרצל הנקין. בשנת 2009 למדו במדרשה כ-130 בנות.
למדרשה היתה השפעה על שינויים שהתרחשו בעשורים האחרונים במגזר הדתי לאומי בתחום לימוד התורה לנשים.
מסלולי הלימוד
המדרשה מציעה לתלמידותיה תוכניות המעמיקות את ידיעותיהן בגמרא, הלכה, תנ"ך, מחשבת ישראל וחסידות – ומסייעת להן לרכוש כלים להמשך לימוד עצמי.
המדרשה מאגדת בתוכה מספר תוכניות לימוד.
שיעור א'
מיועד לבוגרות שירות לאומי או שירות צבאי. בראש התוכנית עומדות הר"מית אילנה חדד והר"מית אמונה לפיד. התוכנית כוללת סדרי לימוד עצמי בחברותות לצד שיעורים פרונטליים מפי רבנים, בהם הרב רא"ם הכהן, הרב משה ארנרייך, הרב יוסי אליצור, והרב יואל בן-נון.
התלמידות רשאיות לוותר על חלק מן השיעורים לצורך לימוד עצמאי בבית המדרש. מתוך הבנה שהקניית בסיס משמעותי בלימוד תורה יכולה להתקיים רק במסגרת אינטנסיבית, התוכנית איננה מאפשרת שילוב עם שרות-לאומי או עם לימודים אוניברסיטאיים ואחרים.
שיעור המשך (שיעורים ב'-ד')
במסגרת התוכנית משלבות הבנות לימוד תורה עם לימודים אקדמיים או עבודה. ישנה אפשרות לשילוב לימוד במכללת הרצוג לתואר B.Ed. התוכנית מדגישה לימוד עצמאי בחברותות וכן לימוד גמרא והלכה.
תוכנית "מעיין"
תוכנית להכשרת מנהיגות בנות העדה האתיופית שהוקמה בשנת 1999, מתוך רצון להכשיר את לתפקידי מנהיגות בקהילתן. נכון לשנת 2015, העומדת בראש התוכנית היא ד"ר אסתי בר-אל.
במסגרת התוכנית לומדות הבנות תנ"ך, משנה, הלכה, הגות ומחשבת ישראל. במקביל משלימות הבנות בגרויות ומתכוננות למבחן הפסיכומטרי, מתוך מגמה שיתחילו לימודים אקדמיים בשנה שלאחר סיום המדרשה.
התוכנית כוללת שיעורים העוסקים בהלכות ובמנהגים של יהודי קהילת ביתא ישראל, בהכוונת הרב מברטו סולומון. התלמידות עוברות גם סדנאות המנחילות כישורי חיים בתחום ההתנהלות הכלכלית, הכנה לחיי משפחה ועוד.
בשנת 2007 נוסדה ב"נשמת" תוכנית המשך שבה לומדות הבוגרות המצטיינות של התוכנית, ובמסגרתה הן ממשיכות ללימודים אקדמיים גבוהים בליווי המדרשה, על בסיס מלגה מלאה, ובשילוב לימודי תורה וסדנאות.
תוכנית "שנה בארץ"
תוכנית המיועדת לבוגרות תיכון בעלות רקע תורני מארצות הברית, קנדה, וקהילות יהודיות נוספות בעולם. התוכנית כוללת לימוד תורה עם הנחלת ערכי הציונות והקניית כלים להשתלבות בחברה הישראלית. בחלק מן השיעורים לומדות בנות התוכנית עם בנות שיעור א'.
תוכנית "עליסה פלאטו"
תוכנית בשפה האנגלית המיועדת לנשים בעלות רקע מגוון מן העולם. הלימוד המדורג לפי רמות קושי. התוכנית קרויה על שמה של עליסה פלאטו (Alisa Flatow) שנהרגה בפיגוע באוטובוס בצומת כפר דרום בתשנ"ה (1995).
תוכנית "קרן אריאל" להכשרת יועצות הלכה
בשנת 1999 ייסדה הרבנית הנקין תוכנית להכשרת יועצות הלכה. במסגרת תוכנית זו, שהינה ראשונה מסוגה, מוכשרות נשים לתת מענה הלכתי לפניות של נשים בנושאי טהרת המשפחה ובריאות האישה. הנשים המתקבלות לתוכנית, שבראשה עומדים הרב יעקב ורהפטיג והרב יהודה הרצל הנקין, לומדות במשך שנתיים לימודי הלכה וכן לימודים מתחומי הגינקולוגיה ובריאות הנפש. בסיום הלימודים נבחנות התלמידות על ידי רבנים לצורך קבלת תעודת "יועצת הלכה", המסמיכה את הנשים לייעץ ולתת הכוונה בנושאי טהרת המשפחה, וכן בנושאים הנלווים לכך. התוכנית זכתה לתמיכת רבנים, בין השאר הרב יעקב אריאל והרב נחום אליעזר רבינוביץ.
ב-2003 הוקם קו הלכתי פתוח לטהרת המשפחה ע"ש גולדה קושיצקי. בקו עונות יועצות ההלכה, בוגרות התוכנית, לשאלות של נשים מישראל ומהעולם. במקרה הצורך מועברת הפנייה לרב פוסק לצורך הכרעה הלכתית. שירות זה מוצע גם באתר יועצות ההלכה של נשמת. מאז הקמת הקו והאתר, התקבלו בהם כ-100,000 פניות.
אהבת בשר ודם
אהבת בשר ודם (בספרדית: Carne Trémula) הוא סרט קולנוע ספרדי משנת 1997 בבימויו של פדרו אלמודובר. את התסריט כתב אלמודובר תוך שהוא משתמש בחופשיות בחלק מעלילתו של הרומן Live Flesh מאת רות רנדל. הסרט עוסק במשולשי אהבה שבהם מצטלבות הדרכים של שלושה גברים ושתי נשים.
עלילה
בינואר 1970 הכריז ממשל פרנקו על מצב חירום ברחבי ספרד. במדריד, צעירה בשם איזבל פלאזה קאביירו (בגילומה של פנלופה קרוז) נתקפת צירים בחדרה השכור, ובעזרתה של בעלת הבית המלווה אותה יולדת בן בשם ויקטור באוטובוס שהסיע אותה, בעל כורחו של הנהג, לבית היולדות. בעלת הבית מרימה את ויקטור התינוק, מפנה אותו אל החלון, ואומרת לו "ראה ויקטור: מדריד". הנוף שנשקף מהחלון הוא שער אלקלה, שהוקם בסוף המאה ה-18 כשער כניסה לעיר.
עשרים שנה לאחר מכן, ויקטור פלאזה (ליברטו רבל) בן העשרים עובר על קטנועו בשער אלקלה. לאחר מכן הוא מתייצב לפגישה שקבע עם הלנה (פרנצ'סקה נרי), צעירה שאתה היה לו סטוץ שבוע קודם לכן. הלנה, המחכה למשלוח מספק הסמים שלה, אינה רוצה לפגוש את ויקטור, ופוקדת עליו לעזוב את ביתה, תוך שהיא מכנה אותו "נמושה", ומביעה זלזול עז בביצועיו במפגש המיני שהתקיים ביניהם, שהיה הפעם הראשונה של ויקטור. כשהוא מסרב, היא מאיימת עליו באקדח של אביה. בין השניים פורץ מאבק, שבמהלכו נפלטת ירייה. בטלוויזיה הפועלת בחדר מוקרן סרטו של לואיס בוניואל, "Ensayo de un crimen", וגם בו נשמעת ירייה באותו זמן. שכנה ששמעה את הירייה מזעיקה את המשטרה.
שני שוטרים שפיטרלו בניידת נענים לקריאה. המבוגר שבהם, סנצ'ו (חוסה סנצ'ו) מריר מאוד ומרבה ללגום ויסקי תוך כדי נהיגתו בניידת, משום שהוא חושד שאשתו, אותה הוא נוהג להכות, בוגדת בו. הצעיר שבהם, דוויד (חאווייר ברדם), שקול יותר, ומנסה להרגיע את חברו ולשכנעו להפסיק לשתות. השניים נכנסים לדירה, וגם בה סנצ'ו חמום מוח ואילו דוויד פועל לפי הספר. ויקטור, שנבהל מהשוטרים, מחזיק את הלנה כבת ערובה, ודוויד מנסה להרגיעו ומשכנעו לשחררה. סנצ'ו נאבק בוויקטור ומנסה להוציא מידו את האקדח, ותוך כדי כך נורית ירייה מהאקדח ופוגעת בדוויד, שהופך למשותק ברגליו הנזקק לכסא גלגלים.
הלנה נישאת לדוויד, שהופך לשחקן מצטיין בכדורסל נכים. ויקטור נדון למאסר, מנצל את השהות בכלא לרכישת השכלה, ומשתחרר כעבור שש שנים. זמן קצר קודם לשחרורו נפטרת אמו, ומורישה לו בית קטן במשכנות עוני וסכום כסף נאה שאותה חסכה בעבודתה כזונה.
מיד עם שחרורו עולה ויקטור לקברה של אמו, ובמקרה מתקיימת בסמוך באותו זמן לוויית אביה של הלנה. ויקטור מנצל זאת, וניגש אל הלנה כאחד המנחמים, נושק על לחיה וממלמל דברי ניחומים. בתום הלוויה הוא נוטל אחד מהזרים שהונחו על הקבר, ולפי כרטיס התנחומים שבו מגלה את מקום עבודתה של הלנה. קלרה (אנחלה מולינה), אשתו של סנצ'ו, מגיעה ללוויה באיחור, לאחר שהכל הסתלקו, ופוגשת רק את ויקטור. השניים יוצאים יחד מבית הקברות, ונקשר ביניהם קשר רומנטי. לאחר הפעם הראשונה שהם שוכבים, אומרת קלרה לוויקטור שיחסו אליה בעת קיום יחסי המין היה גרוע ביותר (כאל "תחת של תרנגולת"), וויקטור מבקש ממנה שתדריך אותה כיצד לפעול טוב יותר, ומסביר "אני רוצה להיות המזיין הטוב בעולם". קלרה נענית לאתגר, ומקיימת איתו מפגשים נוספים. היא מתאהבת בוויקטור, והוא נהנה מחברתה, אך מחשבותיו נתונות להלנה.
הלנה, שהיא מנהלת של גן ילדים ליתומים, מספרת לדוויד על המפגש עם ויקטור בלוויה. דוויד זועם, ניגש לביתו של ויקטור ומזהיר אותו שיתרחק מאשתו. בהיעדרה של הלנה מתנדב ויקטור לעבוד בגן הילדים, ומתקבל בזכות ההשכלה שרכש בשבתו בכלא ויחסו החם לילדים. כאשר הדבר נודע להלנה היא מתנגדת, אך אינה מוצאת נימוק לפיטוריו ומשלימה עם עבודתו בגן.
דוויד עוקב אחר ויקטור בביתו, מגלה את הרומן שלו עם קלרה ומצלם זאת מרחוק. בהמשך המעקב הוא מגלה שוויקטור עובד בגן הילדים של הלנה, ומתעמת על כך עם הלנה ואחר כך עם ויקטור. ויקטור מגלה לו שסנצ'ו הוא שירה בו את הירייה שהפכה אותו לנכה, ולא בטעות, אלא כנקמה על כך שלדוויד היה רומן עם קלרה, אשתו של סנצ'ו. הלנה מספרת לדוויד שהיא מתכננת לעזוב את גן הילדים, כדי להתרחק מוויקטור. דוויד מוסר לה את המידע החדש על נסיבות פציעתו, ומתוודה שהיה לו רומן עם קלרה שהביא לפציעה.
ויקטור ניגש אל הלנה בעת שישבה לבדה בחצר גן הילדים, ומגלה לה שכנקמה על דבריה המשפילים במפגש שלהם בדירתה, שש שנים קודם לכן, תכנן להכשיר עצמו להיות המזיין הטוב בעולם, לשכב אתה במשך לילה שלם, ואז, כשתתאהב בו, לנטוש אותה לאנחות.
כעבור זמן מה, בעת שדוויד משתתף במשחק כדורסל בסביליה, מפתיעה הלנה את ויקטור בעת שהוא במשמרת לילה בגן הילדים, ומגשימה את תוכניתו – היא מתנה עם ויקטור שלא יתקרב אליה יותר לעולם, והשניים מקיימים יחסי מין במשך כל הלילה. בבוקר חוזרת הלנה לביתה, מתקלחת תוך שהיא מתענגת על ריחו של ויקטור שדבק בגופה, והולכת למיטתה. זמן קצר אחר כך חוזר דוויד הביתה, מצטרף למיטה ומנסה להתעלס אתה. היא מבקשת שיפסיק, וכאשר הוא שואל מדוע, היא עונה לו "כואב לי, הזדיינתי כל הלילה". היא רוצה להמשיך לחיות אתו, בנימוק שהוא זקוק לה יותר מאשר ויקטור, אך דוויד מתכנן נקמה. הוא ניגש אל סנצ'ו, מגלה לו שהוא יודע את נסיבות הפיכתו לנכה, ומציג בפניו תצלומים של קלרה הבוגדת בו עם ויקטור.
זמן קצר קודם לכן עזבה קלרה את סנצ'ו, תוך שהיא פוצעת אותו קלות ביריית אקדח, וניגשה לביתו של ויקטור, שם היא כותבת לו מכתב פרידה, ביודעה שסנצ'ו ירדוף אחריה. סנצ'ו נוטל את אקדחו ודוויד מסיע אותו לביתו של ויקטור. הלנה, המבינה את תוכניתו של דוויד, נוסעת גם היא לביתו של ויקטור. סנצ'ו נכנס לביתו של ויקטור, בכוונה להרוג אותו, אך פוגש שם את קלרה לבדה, והשניים מאיימים באקדחים זה על זה, קלרה רואה דרך החלון את ויקטור המתקרב, ונשמעות שתי יריות, שאותן שומע ויקטור, הנמצא מחוץ לדירה. ויקטור נכנס פנימה, ורואה את קלרה מתה, ואת סנצ'ו פצוע אנוש. סנצ'ו מצליח לקחת את ידה של קלרה האוחזת באקדח ולהרימה. כפות הידיים של קלרה המתה ושל סנצ'ו, האוחזות זו בזו ובאקדח, מתרוממות לאט, כשהן מגואלות בדם, שדרכו נוצצות טבעות הנישואים שלהן. הלנה, הנמצאת בחוץ, נחרדת למשמע ירייה נוספת, אך מתברר שאת האקדח כיוון סנצ'ו לא אל ויקטור, אלא אל עצמו.
דוויד שולח להלנה מכתב התנצלות ממקום מגוריו החדש, במיאמי. בחג המולד, שאותו חוגגים ויקטור והלנה בגן הילדים, עם היתומים, חשה הלנה צירי לידה, וויקטור מלווה אותה במונית לבית היולדות, אך זו מתעכבת ברחובותיה ההומים של מדריד, והתינוק מאיים לצאת לאוויר העולם תוך כדי נסיעה. ויקטור נזכר בלידתו, ומספר לתינוק העומד להיוולד שספרד השתנתה מאז: "בספרד כבר מזמן שכחנו את הפחד".
שחקנים ראשיים
פנלופה קרוז מופיעה בתחילת הסרט בתפקיד קטן, כמי שיולדת את ויקטור.
הקבלות
בסרט יש הקבלות אחדות בין מחציתו הראשונה למחציתו השנייה.
היטו שטיירל
היטו שטיירל (גרמנית: Hito Steyerl; 1966) היא קולנוענית גרמניה, אמנית וידאו ומיצב, מסאית ותאורטיקנית הבוחנת, בעבודותיה ובכתביה, את השתנותו של הדימוי החזותי בתקופה לה היא קוראת "הקפיטליזם הפוסט־דמוקרטי". עבודותיה ממוקמות בממשק שבין קולנוע לאמנות, ובין התאוריה לפרקטיקה ועוסקת בשאלת תקשורת בעידן הגלובליזציה ובקולות ותמונות של הגירה. שטיירל בעלת תואר דוקטור לפילוסופיה מהאקדמיה לאמנויות בווינה. מאז 2010, היא מרצה באוניברסיטה לאמנויות בברלין, שם היא ייסדה את מרכז לחקר הפוליטיקה של הנציג (Research Center for Proxy Politics) ייחד עם ורה טולמן ובועז לוין. שטיירל מתגוררת בברלין.
בשנת 2017 המגזין ArtReview דירג את שטיירל אדם המשפיע ביותר על עולם האמנות.
ביוגרפיה
שטיירל נולדה במינכן. היא למדה קולנוע ביפן ב- Japan Institute of the Moving Image בין השנים 1987–1990 והמשיכה את לימודיה באוניברסיטת מינכן לטלוויזיה וקולנוע 1990-1991. היא למדה קולנוע בתקופת עלייתו של הקולנוע הגרמני החדש שהשפיע עליה כסטודנטית, אך ההיסטוריון הקולנוע הלמוט פרבר (Helmut Färber) השפיע על עבודתה בצורה ישירה. שטיירל הציגה, בין היתר, בביאנלות ברחבי העולם, מוזיאונים ובאירועי אמנות ותרבות מרכזיים בכל העולם.
כתביה
שטיירל הייתה מהמקימים של e-flux פלטפורמה להוצאה לאור וארכיון, הצגת פרויקטים אמנותיים ופלטפורמה אוצרותית. ב-2015 תורגם לעברית ספרה, חֵלְכָּאֵי המסך: מסות על פוליטיקה של דימוי חזותי.
אורי בן ברוך
ליקה כהנת ברהן ברוך (בשמו העברי, אורי בן ברוך; (1898 – כ"ז בכסלו ה'תשמ"ה, 21 בדצמבר 1984) היה מחשובי המנהיגים של ביתא ישראל במאה ה-20. כיהן כמנהיג רוחני חשוב של ביתא ישראל מאמצע שנות השלושים של המאה ה-20 ועד פטירתו, ועסק בפעילות ציבורית רחבה למען עליית קהילתו לישראל.
ילדותו ונערותו
נולד בשם ברהן לדבתרה ברוך אדהנן, שהיה סמכות דתית עליונה בביתא ישראל עד לפטירתו, ולמנקוויש איתמר בכפר בלנגב שבמחוז בגמדר שבאתיופיה. ברוך הוא הבן השלישי, אחרי קס צגהון ברוך וקס טמייט ברוך, מתוך שמונה אחים ואחיות. בנעוריהם למדו שלושת האחים לימודי דת מאביהם וממלמדים נוספים. אביו היה ידיד קרוב של ד"ר יעקב פייטלוביץ, אשר ביקר כמה פעמים בכפר של דבתרה ברוך ודן עימו רבות בענייני דת. אחיו התאום של דבתרה הוא דניאל אדהנן, תלמידו של יוסף הלוי. קס ברוך נשא לאישה את אסתר לוי והקים משפחה ענפה. מבין בניו, ממשיכי דרכו היו אבבה ברהן ועקיבא ברהן.
לימים, כשהגיע לשֵׂיבה ברוך אדהנן, אביו של ברוך, ביקש הציבור למנות את קס ברוך ליקה כהנת כיורש. קס ברוך סירב בטענה כי אינו הבן הבכור. לאחר שכנועים רבים נענה להפצרות, ובשנת 1935 הוכתר בטקס במעמד 120 אנשי דת וכלל הציבור.
פעילותו כמנהיג רוחני
עיקרי פועלו כמנהיג רוחני:
סיוע לאבלים
קס ברהן ברוך תיקן את התקנה שכל מנחם ייתן צדקה בשביל לעזור לאבלים לממן את הוצאות ההלוויה, ימי השבעה והשלושים. בכך מנע מהמשפחות האבלות הוצאות כבדות וטרדה רבה בתקופה קריטית זו בחייהן, שבה לא זו בלבד שהיו שרויות בצער עמוק על אובדן יקיריהו אלא גם, במקרים רבים, עתידן הכלכלי היה לוט בערפל. תקנה זו התפשטה עד מהרה בכל קהילות ביתא ישראל באתיופיה. מנהג זה נשמר עד היום בקרב יוצאי אתיופיה בישראל.
בקיאותו בשושלת ביתא ישראל
בקיאותו של קס ברהן יחד עם אחיו קס צגהון הייתה לשם דבר והם נחשבו לברי סמכא בענייני ההיסטוריה ומנהגים דתיים של ביתא ישראל. חוקרים רבים שיחרו לפתחו של הקס הגדול הן באתיופיה והן בישראל כדי לברר סוגיות הקשורות בהיסטוריה ובמנהגי ביתא ישראל.
הקמת הארגון "קהילות בית ישראל"
בשנת 1966 הקים קס ברהן ברוך את ארגון קהילות בית ישראל שמטרתו הייתה לקדם את העלייה לישראל שבו היו נציגים מכל המחוזות שהתגוררו בהם יהודים. ארגון זה נקרא בתחילה "חברת היהודים שגרים באתיופיה", והיה מזוהה עם הקו השמרני של המנהיגות הרוחנית. עם חברי הארגון הבולטים נמנו קס ברהן ובניו אבבה ועקיבא, מיכאל אשכול, גטהון טזזו ממו, מולאו ממו, קייס אמהה נגט, גולה תסמה, גטהון ברוך, אדהנני וובשת ועוד.
בין פעולות הארגון: שליחת מכתבים לראשי הממשלות, נשיאים וכל גורם שהיה יכול לעזור בזמנו. במכתבים אלו סקר בין היתר, קס ברהן ברוך, את מצבם הרוחני והכלכלי הירוד של יהודי אתיופיה עקב פעולות המיסיון, העוינות וההפליה מצד השלטון וכן חוסר תקצוב של מורים לעברית ויהדות במחוזות המרוחקים כדוגמת תיגראי וכן את התנגדותו לתוכנית חומרה. בעקבות פעילות זו נעצרו הקס הגדול ובנו אבבה, בשנת 1969, באשמת "פעילות חתרנית נגד שלטונו של הקיסר היילה סלאסי". גורם מהסביבה העביר לשלטונות מסמכים בעברית מטעם משפחתם החתומים בחותמות עגולות עם סמל מגן דוד מוטבע עליהם. האב ובנו הובאו לפני הקיסר ונתבקשו להסביר את פשר החותמת המסמכים והפעילות הציונית והרוחנית שנלוותה אליהם. לאחר כמה שעות בחברת הקיסר ויועציו (ובהם השר היהודי תדסה יעקב), החליט הקיסר לשחרר את השניים, ואף אישר לקס ברהן להמשיך להשתמש בחותמת. נוסף על כך שיגר עימם חמושים שילוו אותם בחזרה לכפרם.
בשנת 1971 נשלח עובדיה חזי מטעם הוועד הישראלי למען יהודי אתיופיה לעקוב אחר פעילויות האגודה לרווחת הפלאשים ולגשר בסכסוך שנוצר בין יונה בוגלה, נציג הוועד הציבורי והאגודה באתיופיה, ובין מיכאל אשכול וכוהני הקהילה. בביקורו מונה על ידי הליקה כהנת אורי בן ברוך ראשה ונציגה הראשי של הקהילה מול המוסדות בישראל. בשנת 1972 הקים חזי עם יוצאי אתיופיה את התאחדות יהודי אתיופיה.שיתוף הפעולה של התאחדות יהודי אתיופיה עם ארגונו של הקס הגדול נתן דחיפה משמעותית למאבק העלייה.
בזכות התערבות של גורמים מישראל, ובראשם חזי, הועלה נושא העלייה באופן רשמי מול הממשלה האתיופית כחלק מעסקת יהודים תמורת נשק. המשא ומתן נוהל בכמה מישורים ובהם המחוזי, ונערך בין מושל גונדר, קולונל ילמה מנגיסטו, לראש הקהילה ליקה כהנת ברהן ברוך, בנו אבבה ברהן ומיכאל אשכול. רשימת העולים, שהייתה איחוד משפחות ליוצאי אתיופיה שבישראל, כללה 150 נפשות, אורגנו בידיו ופעילים נוספים וחולקו לשלוש קבוצות. הקבוצה הראשונה, שכללה 62 איש ושבראשה עמד קס ברהן, עלתה באוגוסט 1977, והשנייה – בדצמבר. עלייתה של האחרונה בוטלה בשל ניתוק היחסים הביטחוניים בין המדינות, בעקבות חשיפתו של שר החוץ הישראלי משה דיין להספקת הנשק לאתיופיה בזמן מלחמת אוגדן.
פנייתו לראשון לציון עובדיה יוסף
בשנת 1973 עם כניסתו של הראשון לציון הרב עובדיה יוסף לתפקיד הרב הראשי לישראל, שלח ארגונו של קס ברהן מכתב דרך עובדיה חזי בשאלה ובקשה בהכרת בביתא ישראל כיהודים לכל דבר ועניין. פסיקתו של הרב עובדיה לממשלת ישראל בראשות גולדה מאיר הייתה חד משמעית וקבעה כי דין ביתא ישראל כדין תינוק שנשבה ומצווה לפדותם. הרב עובדיה ציין את פנייתו של ארגון "קהילות בית ישראל" בתשובתו הידועה לעובדיה חזי בתאריך ז' באדר א' תשל"ג (9 בפברואר 1973): בעקבות פסיקה היסטורית זו הוחל חוק השבות בתאריך 3 במרץ 1975 כ' באדר תשל"ה על ביתא ישראל ובכך נסללה הדרך להבאתם לישראל.
הסוכנות היהודית ביקשה מהקס שיעלה לישראל ובעקבותיו יעלו גם שאר קהילות ביתא ישראל. תחילה סירב הקס לבקשה מכיוון שטען שהמנהיג נשאר עד שאחרון היהודים עוזב ורק לאחר מכן הוא עולה. לאחר לחצים ושכנועים שהופעלו עליו על ידי הממסד בישראל החליט בשנת 1977 לעלות לירושלים כשהוא מוריש את עיקר העשיה הציונית באתיופיה בידיו הנאמנות של בנו אבבה.
בישראל
בישראל המשיך לפעול למען עליית קהילתו. הוא שלח מכתב לראש ממשלת ישראל מנחם בגין ובו הוא מתאר את מצבם העגום של יהודי אתיופיה ודורש שתחודש העלייה לאלתר וכן מבקש להיפגש עימו בהקדם במטרה לקדם את העלייה. קייס ברהן נפגש עם הרב הראשי דאז הראשון לציון, הרב עובדיה יוסף, ועם גורמים נוספים כדי לקדם את העלייה ואף זכה לראות חלק רב מבני עמו עולים ארצה דרך סודאן.
לב של דיו
לב של דיו (בגרמנית: Tintenherz, באנגלית: Inkheart) הוא ספר פנטזיה מאת קורנליה פונקה. הספר יצא בשנת 2003 והוא הראשון בטרילוגיית ספרי "לב של דיו", שכוללת את כשף של דיו ומוות של דיו. הספר זכה לפופולריות רבה, ועובד לסרט קולנוע בעל אותו שם.
עלילה
מורטימר (מו) פולכארט הוא כורך ספרים בעל יכולת מיוחדת - כאשר הוא מקריא ספר בקול רם הוא מעורר לחיים דמויות מתוך הספר. עם זאת, אין לו שליטה על מה שיוצא מהספר או נכנס אליו. לילה אחד מו מקריא לבתו מגי ולאשתו טרזה ספר בשם "לב של דיו", ובטעות מקריא את אשתו לתוך הספר ומוציא ממנו מספר דמויות: הרודן המרושע קפריקורן, עוזרו הנאמן באסטה ולהטוטן אש בשם אצבע-אבק הנושא עמו דלק בשם גווין.
תשע שנים לאחר מכן מגיע אצבע-אבק לביתו של מו על מנת להזהיר אותו שקפריקורן ואנשיו באים ללכוד אותו ואת הספר "לב של דיו". למחרת מודיע מו למגי בתו אוהבת הספרים, שהם נוסעים לבקר את אלינור, דודתה של אימה תרזה ואוהבת ספרים מושבעת. מגי תוהה לגבי סיבת העזיבה החפוזה, לאור ציתותה בלילה הקודם לשיחתם של מו ואצבע-אבק, אך מו מסרב להרחיב בעניין.
כאשר הם מתארחים אצל אלינור, אצבע-אבק מעלה הופעה של להטוטי אש ובזמן הופעתו קפריקורן ואנשיו שובים את מו וגונבים את הספר שהם חושבים שהוא "לב של דיו". מגי מגלה שאביה נשבה ושאלינור הסתירה את הספר האמיתי. מגי, אלינור ואצבע-אבק נוסעים אל כפרו של קפריקורן עם הספר הנכון במטרה לחלץ את אביה. אצבע-אבק בוגד בהם כאשר הם מגיעים לכפר של קפריקורן ומסגיר אותם כיוון שקפריקורן הבטיח לו שידאג להחזירו לספר. מו נאלץ להקריא לשוביו אוצרות מתוך ספרים לאחר שהם מאיימים על מגי בתו, ובאחת ההקראות מתוך הספר "סיפורי אלף לילה ולילה", הוא מקריא נער בשם פאריד, שהופך להיות שוליה של אצבע-אבק.
קפריקורן שורף את כל העותקים של "לב של דיו" אשר ברשותו בניגוד להבטחתו לאצבע-אבק, מלבד עותק יחיד אחרון. אצבע-אבק הנבגד מבריח את החבורה מכפרו של קפריקורן. אלינור מאתרת עבור מו את פנוליו, מחבר הספר "לב של דיו", כדי שיברר אם נותר לו עותק. כשאלינור חוזרת לביתה היא מגלה שכל ספריה נשרפו; אלינור המיואשת והמדוכדכת פונה חזרה לכיוונו של מו.
מו ומגי מגיעים לפנוליו ומגלים שהעותק שהיה לו נגנב. פנוליו מרותק לשמוע על דמויותיו ומזכיר בדרך אגב שאצבע אבק ימות בספר על ידי אחד מאנשיו של קפריקורן בגלל גווין, הדלק שלו. מגי מרחמת על אצבע אבק. היא פולטת את המידע מולו ואומרת לו שעליו לשמוח שהוא לא בספר. אצבע אבק ממשיך לרצות לחזור לספר אף על פי כן. מגי ופנוליו נחטפים שוב על ידי אנשיו של קפריקורן. בזמן שהם כלואים, מגי מגלה שגם לה יש יכולת להקריא ולהוציא דמויות מתוך ספרים. באסטה מגלה זאת וקפריקורן מחליט שמגי תקריא את הצל, התליין של קפריקורן מתוך "לב של דיו".
מו, אלינור, פאריד ואצבע-אבק מנסים לחלץ את מגי. מגי בינתיים מוצאת משרתת אילמת והיא מאמינה שזו אימה, שהוקראה והועלתה מתוך "לב של דיו" על ידי דאריוס, אדם בעל יכולת להעלות דמויות מספרים אך בעוצמה חלשה יותר מזו של מגי ומו. פנוליו כותב על דף תחליף לתיאור של הצל שגורם לו להרוג את קפריקורן ולהעלים את רוב אנשיו במקום אצבע אבק, המשרתת האילמת ובאסטה שהיו אמורים להיהרג. באסטה ומורטולה, אימו של קפריקורן, נמלטים מהמקום. במקום הצל שיצא מן הספר, פנוליו נכנס לתוכו.
בסוף הספר, מו, מגי, רזה אימה של מגי (המשרתת האילמת), דאריוס ואלינור הולכים לגור בבית של אלינור. אצבע-אבק בורח עם העותק היחיד של "לב של דיו", כדי למצוא מישהו שיקריא אותו חזרה לשם, ופאריד מתלווה אליו.
עיבוד תיאטרוני
עיבוד תיאטרוני או הַמחָזה (בלועזית דְּרָמָטִיזַצְיָה) הוא תהליך של יצירת מחזה או הצגה, או שניהם גם יחד, על סמך יצירה אמנותית קיימת, קודמת, כגון רומן, סיפור קצר, סרט קולנוע, קומיקס, סדרת טלוויזיה, כתבה עיתונאית, ראיונות בטלוויזיה, שיר, מוזיקה, ציור וכדומה. על בסיס היצירה נכתב מחזה, ומופקת הצגה, המהווה יצירה נגזרת.
התסריטאים בתחום הקולנוע והטלוויזיה, והמחזאים בתחום התיאטרון, הם בדרך כלל אנשי המקצוע הנוהגים לערוך עיבודים מן הספרות והאמנויות אל התיאטרון, או מן הספרות והאמנויות אל הקולנוע והטלוויזיה. אך קיימים גם כמה עיבודים מן הקולנוע אל הטלוויזיה או מן הקולנוע אל התיאטרון וכך הלאה.
קיימות דוגמאות רבות מספור לעיבודים תיאטרוניים בעולם כולו. דוגמה אחת מני רבות לתיאטרון מודרני, היא ספריו של בשביס זינגר שעובדו לתיאטרון במדינות רבות בעולם.
ניוטאון (ניו סאות' ויילס)
ניוטאון (באנגלית: Newtown) הוא פרוור בסידני.
גאוגרפיה
ניוטאון מצוי כארבעה ק"מ דרום-מערבית למרכז העסקים הראשי של סידני. הפרוור קטן יחסית (פחות משני קמ"ר) ונפרש מצפון-מזרח לדרום-מערב כרצועה. הרחוב הראשי החוצה אותו מצפון מזרח לדרום מערב הוא רחוב קינג, שהופך לדרך פרינסס (Princes Highway) בשני קצותיו. ברחוב זה מתרכזים עיקר העסקים ומוסדות התרבות, ושם מצויה גם תחנת הרכבת ניוטאון, אחת מהתחנות הישנות ביותר בקו סיטירייל, שנחנכה ב-1895 לראשונה כאחת מארבע תחנות בלבד בדרך לפרמטה. רחוב ראשי נוסף הוא דרך אנמור (Enmore Road) שמתפצלת מרחוב קינג לכיוון מערב, לעבר הפרוור אנמור.
רשות עירונית
ניוטאון מנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney), והוא אחד הפרוורים המערביים ביותר בתחום השיפוט של רשות עירונית זו. מבחינה גאוגרפית, ניוטאון מצוי באזור המערב הקרוב (Inner West). הוא מצוי גם תחת תחום השיפוט של מועצת מריקוויל.
היסטוריה
ניוטאון נוסד כאזור חקלאי בתחילת המאה ה-19. שם הפרוור נלקח משלט חנות המכולת המקומית שנפתחה ברחוב קינג ב-1832, בו היה כתוב "New Town Stores" (חנויות העיירה החדשות, או חנויות העיירה החדשה). חלק מהאדמות הדרומיות של ניוטאון היו במוקד משפט זיוף במאה ה-19, בו אסיר לשעבר טען כי קיבל את אדמות אלו בירושה מסוהרו ומכר אותן לאחר מכן לעיריית סידני בעבור רווח. ב-1845 הוקמה הכנסייה האנגליקנית הראשונה בניוטאון, וחמש שנים אחריה הוקמה הכנסייה הקתולית הראשונה בפרוור. הפרוור סבל מעוני רב בתקופת השפל הכלכלי הגדול, וב-1949 נאלץ להצטרף רשמית תחת עיריית סידני. עד תחילת שנות השבעים היה ניוטאון עדיין פרוור עוני ורוב משפחותיו העובדות היו במקצועות צווארון כחול. בעקבות התפתחותה של אוניברסיטת סידני בשנות השבעים והשמונים החלו זורמים לפרוור סטודנטים שחיפשו דיור זול בסמוך לפקולטה. אוכלוסיית הפרוור הפכה צעירה ומגוונת יותר, וערך הדירות עלה משמעותית. בתחילת המאה ה-21 הפך ניוטאון למוקד משיכה לקהל צעיר, כולל חנויות אופנה, מועדונים וחיי לילה. ניוטאון נחשב לאחד המקומות הסובלניים ביותר לצורכי האוכלוסייה הגאה, והופיע בסצנת הפתיחה בסרט הקולנוע פריסילה, מלכת המדבר.
תרבות
בעקבות היסטוריה כאזור תעשייה ואזור מסחר, קיימים בניוטאון מספר גדול של פאבים המגישים אלכוהול. חלק ממוסדות אלו נוסדו בתקופה הוויקטוריאנית וחזיתם מציגה ארכיטקטורת אר דקו מתחילת המאה ה-20. בחלקו הצפוני של רחוב קינג מצוי אולם הריקודים טרוקדרו, שהוקם ב-1889. במרוצת השנים שימש האולם כבמת וודוויל, אולם החלקה, מפעל אופנועים ומרכז מסחרי. בשנת 2006 עבר הבניין שיפוץ וחזיתו (הבנויה בסגנון פלמי) שוחזרה. ניוטאון כולל מספר בניינים עתיקים נוספים ששוחזרו ושופצו, כולל בניין בית המשפט, בניין המשטרה, בניין בנק CBC ובניין בנק ANZ. בניינים אלו מוגנים, ורשומים כנכסים לאומיים של ניו סאות' ויילס. יחסית לגודלו, ניוטאון מכיל כמות גדולה של חנויות העוסקות בתרבות, אמנות וספרות. חלק מהן הפכו למוקד עלייה לרגל בקרב באי סידני, כגון ארקדת הספרים של גולד (Goulds Book Arcade) שהיא מחנויות הספרים המשומשים הגדולות באוסטרליה, וכן חנויות לצורכי ציור ופיסול.
בניוטאון מתקיים כל שנה מאז 1981 פסטיבל ניוטאון, פסטיבל רחוב הכולל מוזיקה חיה, מופעים ואירועים משתנים. בשנת 2006 לראשונה התקיים הפסטיבל באזור מתוחם.
פסטיבל האוכל של ניוטאון, פיסטביליטי, מתקיים כל שנה מאז 1990 וכולל דוכני מזון ויין מהמסעדות הרבות בפרוור. בשנת 1990 החל הפסטיבל בשישה דוכנים, וב-2008 כבר כלל כ-40 דוכנים.
אקס סילנטיו
אקס סילנטיו (לטינית, argumentum ex silentio, טיעון מן השתיקה. מילולית: שתיקה כהודאה) הוא כשל לוגי שבו שתיקתו של הדובר או הכותב בנוגע לשאלה מסוימת מוכיחה או מצביעה על כך שאין לדובר מה לומר ביחס ל-X או שהפגין את בורותו בנושא.
טיעונים המתבססים על "שתיקה כהודאה" עשויים להיות נכונים או סבירים ובמקרים מסוימים, במיוחד בהקשרים משפטיים, שתיקה בנושאים מסוימים עשויה להחשב כתורמת לסבירות הנחה מסוימת, אך התייחסות אליה כהוכחה בלעדית היא כשל לוגי.
שתיקה עשויה להתפרש כהודאה באמיתות הטענה במקרים כמו הבא:
במקרה זה אפשר להניח שגד לא הכין את שיעורי הבית שלו, שכן אם הוא היה מכין אותם, לא הייתה לו סיבה לא לומר זאת. במקרה הבא, לעומת זאת, זו הנחה שגויה:
כאן, לא ניתן לקבל ששתיקתו של גד מהווה קבלה של הטיעון של ראובן. ייתכן והוא מחבב את שמעון, אך חושש מראובן, ייתכן ולדעתו ראובן הוא הנבל האמיתי, אך חושש להתמודד עמו, ייתכן שהוא מבקש שלא להחל בוויכוח עמו, וכן הלאה.
טיעונים המתבססים על שתיקה כהוכחה על דרך ההיפוך למשהו נפוצים במחקר, במיוחד כזה שבסיסו טקסטים כתובים או מושמעים. לדוגמה, העובדה שהמילה "ירושלם" אינה מוזכרת בחומש בתנ"ך מתפרשת אצל חלק מהחוקרים כהוכחה לחשיבותה הזוטרה יחסית עבור הכותבים בעת כתיבת החומש. אצל כמה חוקרי נצרות, העובדה שפאולוס (שאול התרסי) אינו מאזכר את לידת הבתולין של ישו מהווה עדות לכך שטיעון זה לא היה מוכר בזמנו. בשני המקרים, שתיקת המקורות הכתובים עשויה להצביע על נכונות הטיעונים, אך היא אינה הופכת אותם לנכונים בוודאות. דרך יעילה לאשש הוכחה "מן השתיקה", תהיה להצביע על נימוקים מדוע יש לצפות במקרה זה ל"אמירה מפורשת".
כביש 553
כביש 553 הוא כביש רוחב אזורי, המוביל ממחלף פולג במערב ועד יעף במזרח. תוואי הכביש עובר בין יישובים חקלאיים ומושבים, והוא חוצה את כביש 4 במחלף דרור (לשעבר צומת בני דרור). הכביש הוא אחד מצירי הרוחב החשובים בשרון הצפוני והוא מקשר בין צירי האורך הארציים - כביש 2 וכביש 4. אורכו של הכביש כ-13 ק"מ. קטע הכביש בין מחלף פולג לבין צומת תל מונד רב מסלולי, וחלקו שממזרח לצומת תל מונד הוא כביש צר ללא הפרדה בין-מסלולית.
הכביש חוצה את מסילת החוף, ועקב כך נוצרו בו בשעות אחר הצהריים פקקים כבדים. ב-12 ביוני 2006 ארעה במקום תאונת הרכבת בבית יהושע, שהייתה מהגדולות שאירעו במדינת ישראל. בתאונה התנגשה רכבת נוסעים שיצאה מנמל התעופה בן-גוריון אל עכו בטנדר שנתקע במפגש הכביש-מסילה, וכתוצאה מכך נהרגו חמישה מנוסעי הרכבת ויותר מ-80 נפצעו. בעקבות זאת הוקם גשר מעל פסי הרכבת, תוואי הכביש שונה והוא שופץ.
הפיכת צומת בני דרור העמוס למחלף החלה ביולי 2011 בפרויקט מטעם החברה הלאומית לדרכים, שעיקרו הקמת גשר במסלולו של כביש 553 מעל כביש 4. הגשר הותאם למהירות נסיעה של 90 קמ"ש והכביש מתחתיו למהירות של 100 קמ"ש. מצפון למחלף נסלל כביש 4 עם שני נתיבים לכיוון. מדרום למחלף הורחב כביש 4 עד למחלף הדרים לשלושה נתיבים לכל כיוון, ובתחום המחלף עצמו, יתאפשר ביצוע מהיר של נתיב שלישי, במידת הצורך. עלות המחלף הייתה כ-320 מיליון ש"ח, והוא נחנך בדצמבר 2013. אולם ימים אחדים לפני פתיחתו לתחבורה שקע חלקו העליון של המחלף בעשרות סנטימטרים לאחר הגשמים העזים של הסופה במזרח התיכון ופתיחתו נדחתה ל-11 באפריל 2014.
ב-2019 אושרה תוכנית להסיט את הכביש לתוואי דרומי יותר מאזור כפר עבודה ומזרחה, להמשיך את הכביש מזרחה עד לכביש 6 ולהתחבר אליו באמצעות מחלף חדש, מחלף אלכסנדר, סמוך לכוכב יאיר-צור יגאל. קטע הכביש בין המחלף החדש לצומת תל מונד מתוכנן להתרחב במהלך העבודות לכביש דו מסלולי בן שלושה נתיבים לכל כוון.
ע"פ הרפורמה של משרד התחבורה, הכביש יקבל מעמד של כביש ראשי ויהפוך לכביש 59.
גנאיוס פאפיריוס קארבו (קונסול 113 לפנה"ס)
גנאיוס פאפיריוס קארבו היה קונסול רומאי שחי במחצית השנייה של המאה ה-2 לפנה"ס.
לא הרבה ידוע על חייו של קארבו. קארבו היה בן לאחת ממשפחות האצולה של רומא וכמה מבני משפחתו, כגון גאיוס פאפיריוס קארבו, החזיקו במשרות חשובות ברפובליקה הרומית במהלך המאות ה-2 וה-1 לפנה"ס.
קארבו נבחר למשרת הקונסול בשנת 113 לפנה"ס. רעו לקונסולט היה גאיוס קאיקיליוס מטלוס קאפראריוס, בן למשפחת המטלים רבת העוצמה. קארבו נשלח לאזור נוריקום שם חנו הקימברים, שבט גרמאני שנדד דרומה מאזור חצי האי יוטלנד ואיים על הטאוריסקים, בני בריתה של רומא. קארבו תפס עמדת הגנה חזקה על ההרים שבסביבות מחנה הקימברים ודרש מהם לסגת מארץ הטאוריסקים.
הקימברים נענו לדרישתו של קרבו ונסוגו, וקארבו שלח להם מורי דרך להדריך אותם בנתיבים שיצאו מארץ האטרוסקים. למעשה תכנן קארבו להוביל את הצבא הקימברי למארב והורה למדריכים להוביל את הקימברים לנקודה בה הוא ארב להם עם צבאו. פרופסור מ. קארי משער שקארבו קיווה לניצחון קל על הקימברים כיוון שאלו היו "המון מטופל בשיירת מטענים גדולה".
לרוע מזלו של קראבו, התרמית התגלתה על ידי הקימברים. קראבו איבד את יתרון ההפתעה וקרב פרץ בין שני הצדדים בסביבות נוריה או, לפי קארי, ליובליאנה. צבאו של קארבו ספג מפלה צורבת ומרביתו הושמד. לא ברור מה עלה בגורלו של קארבו ואם הוא נהרג בקרב, נשבה או הצליח להימלט. לפי טקיטוס, שנחשב למקור מהימן ביותר, קארבו הוכה בשדה הקרב או נפל בשבי הקימברים.
היה אשר היה גורלו של קארבו, תבוסתו סימנה את פתיחתה של מלחמת הקימברים והטווטונים והיא היוותה את הנדבך הראשון בשרשרת של תבוסות רומיות משפילות לקימברים, שרשרת שנקטעה רק על ידי גאיוס מריוס בסוף המאה ה-1 לפנה"ס.
אליהו מזרחי
רבי אליהו מזרחי (הרא"ם; 1435–1526, רפ"ו) היה פוסק הלכה, איש מדע, סופר קומנטר ומדינאי יהודי-טורקי. רבה הראשי של יהדות האימפריה העות'מאנית ומנהיגה, ראש ישיבה ואחד משלושת פרשניו העיקריים של פירוש רש"י לתורה.