cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נשיאים בצרות
תקציר העלילה
הם חוקרים את תעשיין הנשק צ'ארלס ריינולדס (ג'יימס רבהורן) אך הוא מכחיש שנתן שוחד. כשהם עומדים לפגוש אותו שוב ברכבו, הוא נורה ונהרג על ידי סוכן הסוכנות לביטחון לאומי פול טאנר (אוורט מקגיל). דאגלס וקרמר נמלטים מהמקום וכעבור זמן קצר הם מקבלים הוראה לעלות על מסוק מארין 1 בדרך לקמפ דייוויד.
נמר סרי-לנקה
מאפיינים
הם חיים בטבע רק בסרי לנקה וחיים ביערות גשם, יער שפילה וסביבה הררית עד גובה 2,000 מטר מעל הקרקע. הם נפוצים בעיקר בפארק הלאומי יאלה, שבדרומה של סרי לנקה.
הנמרים הם טורפי העל היבשתיים של סרי לנקה שבה אין טיגריסים, אריות, דולים או זאבים. אלו ציידי מארב המתגנבים אל טרפם מבין הצמחייה, מזנקים לעבר צווארו ומפילים אותו במהירות. הטרף העיקרי שלהם הוא אייל נקוד, אייל סמבר, מונטיאק מצוי, חזירי בר וקופים, אך גם מינים קטנים יותר של יונקים, עופות וזוחלים. הוא מספיק חזק כדי להתגבר על תאו המים המבוית המצוי ברחבי סרי לנקה.
נמרים אלה ניצודו כמויות עד שהגיעו לסכנת הכחדה.
נשיאים בצרות
תקציר העלילה
כשהם מרגישים שהמסוק טס לכיוון אחר הם מכריחים את הטייס לנחות ויורדים מהמסוק שממריא וכעבור כמה שניות מתפוצץ באוויר. כעת מתחיל מרדף של טאנר ואנשיו בשליחותו של הייני כדי לחסל את קרמר ודוגלס. שני הנשיאים נמלטים במשאית שבה מבריחים מסתננים ממקסיקו, נוסעים בתוך קרוואן של משפחה שירדה מנכסיה בגללה ומגורשים משם ולבסוף מתחמקים מהרודפים על ידי השתתפות במצעד של להטבי"ם ונסיעה מהירה באופנועים של שתי לסביות. מטרתם היא להגיע לספריה הנשיאותית של קרמר באוהיו שם יש מסמך שמעיד שגם הייני היה בפגישה עם ריינולדס. הם מגיעים ורואים שהמסמך זויף.
הם מקבלים מכתב ממזכירתו של ריינולדס שמגלה שויטנאור נפגש עם ריינולדס. הם חודרים לביתו של ויטנאור, חוקרים אותו בעזרתו של הוליס שמזריק לו זריקת אמת, והוא מגלה להם הכל על פרשיית השוחד. הם שוקלים אם לגלות זאת לכתבת פוקס, קיי גריפין (סילה וורד) אך בסוף הם מחליטים לחדור לבית הלבן בעזרת שפית הבית הלבן, ריטה (אסתר רול) שמבריחה אותם לבית הלבן במכוניתה.
לאחר התחמקויות מטאנר וסוכניו הם מצליחים להגיע להייני כשהם רכובים על סוסים. טאנר מנסה לירות בהם אך נהרג על ידי צלף שזיהה אותם וצעד איתם במצעד הלהטבי"ם.
הייני נאלץ להתפטר "מסיבות בריאות" וסגנו נשלח למאסר.
קרמר ודאגלס מחליטים לרוץ במפלגה עצמאית. ורבים מי יהיה נשיא. לפני הנאום לאומה, דאגלס מפיל שטר כסף וכשקרמר מתכופף להרימו הוא מנצל את הזמן בפנותו לקהל ב"ידידי האמריקאים".
אלברט אוחיון
אלברט אוחיון (נולד ב-1959) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב, כיהן כסגן ראש אגף התנועה. כיום ראש אגף שיפור העיר בעירית רמת גן.
חייו
אוחיון התגייס למשטרת ישראל ב-1983. שירת כקצין חקירות ובילוש במחוז תל אביב, שימש ראש מפלגת בילוש של מרחב אילון ונפצע ב-1992 בהתפרעויות לאחר רצח הלנה ראפ, כמו כן פיקד על מפלג בילוש של היחידה המרכזית של המחוז. פיקד על תחנת המשטרה בנימין, בתקופת ביצוע תוכנית ההתנתקות פיקד על הכוח שהיה אחראי לפינוי גני טל. שימש סגן מפקד מרחב יפתח ופיקד על מרחב שומרון. באוגוסט 2010 מונה למפקד מרחב דן. בספטמבר 2013 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לסגן ראש אגף התנועה. בעקבות מינויו של ראש האגף משה אדרי למפקד מחוז ירושלים שימש אוחיון כממלא מקום ראש האגף מנובמבר 2014 עד פברואר 2015.
בינואר 2019 סיים אוחיון את שירותו במשטרה ומונה למנהל אגף שפ"ע בעיריית רמת גן. אוחיון בעל תואר ראשון במדע המדינה. נשוי ואב לשלושה.
מסדר ניו זילנד
מסדר ניו זילנד (באנגלית: The Order of New Zealand) הוא אות הכבוד הגבוה ביותר המוענק בניו זילנד.
האות מוענק לאדם שביצע שירות יוצא דופן לכתר ולאומה של ניו זילנד, בין בהיותו אזרח ובין בהיותו איש צבא.
על פי תקנון המסדר חברים בו בכל עת 20 חברים רגילים, ובראשו עומד המונרך של ניו זילנד. בנוסף ישנם "חברים נוספים" ו"חברי כבוד" אשר אינם נמנים במניין חברי המסדר.
חברי המסדר רשאים להוסיף את הקידומת "ONZ" לשמם.
סמל המסדר הוא מדליון שעליו סמל ניו זילנד בצבעי זהב ואמייל צבוע, הנישא על סרט אדום.
מתן יאיר
מתן יאיר (נולד ב-9 במאי 1977) הוא תסריטאי, במאי קולנוע וסופר ישראלי.
ביוגרפיה
מתן יאיר נולד בירושלים וגדל בהרצליה. הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב בחוגים היסטוריה כללית ולימודים כלליים ותואר שני בהצטיינות ביחידה למחקר התרבות. עבודת התזה שלו עסקה בהצגתם העצמית של בני נוער; בוגר מגמת תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, 2003. אחר כך המשיך לתואר שני בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב.
עשייתו של מתן יאיר שלובה בהיבטים אוטוביוגרפיים. החל משנת 2005 מלמד מתן יאיר היסטוריה וספרות בתיכון "היובל" בהרצליה, ומסייע לבני נוער לעבור את בחינות הבגרות.
בסיום לימודיו בסם שפיגל, זכה במענק פיתוח דרמה מטעם קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב. התסריט שכתב לדרמה בת 50 דקות, התפתח לספרו הראשון, "חדר משלו". הספר, הכתוב כיומן, מתאר שנה בחייו של נער מתבגר שמשפחתו מתפרקת. בעקבותיו זכה יאיר במלגת "פרדס" מטעם הספרייה הלאומית בירושלים לכתיבת ספר פרוזה שני.
מנימוקי הוועדה שבחרה בספר : "יאיר יצר קשב רגיש ביותר, הן ללשון הנוער היום והן לאפשרות סימונו של יחיד אינדיבידואלי בתוך הלשון הזו. זהו ספר פורץ-דרך בתחום הכתיבה על נעורים ומושג ההתפתחות בכלל".
סרטו הדוקומנטרי "רשום לך בת.ז. שאני אבא שלך" (2008), הוקרן בערוץ 8, בפסטיבלים שונים בעולם וזכה בפרס הבימוי בפסטיבל דה קינו. הסרט מתאר את תהליך ההתקרבות בין יאיר לבין אביו לאחר שנים שהיו בנתק בעקבות עזיבת האב.
ב-2017 הוקרן בבכורה עולמית סרטו הארוך הראשון, "פיגומים", במסגרת ACID בפסטיבל הקולנוע בקאן, המציגה מדי שנה תשעה סרטים ומנוהלת על ידי איגוד צרפתי התומך בקולנוע עצמאי.
"פיגומים" הוא קופרודוקציה ישראלית־פולנית, שזכתה ב-2016 בפרס הראשון בתחרות הפיצ'פוינט של פסטיבל הקולנוע ירושלים. הסרט הופק על ידי גרין פרודקשנס (גל גרינשפן ורועי קורלנד), וחברת יונייטד קינג (משה אדרי ולאון אדרי), בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי וקרן הקולנוע הפולנית. הסרט מבוסס על ספר שכתב יאיר, שעתיד להתפרסם בידיעות ספרים.
הסרט, הנשען על חוויותיו של הבמאי כמורה לספרות בבית ספר תיכון, מספר על נער בשם אשר (אשר לקס), נער בן 17, הנמצא בשנה האחרונה ללימודיו בתיכון. הוא גר עם אביו (יעקב כהן), איש קשה ודומיננטי, שנוהג בו ביד קשה ומצפה שיחליף אותו בבוא היום בעבודות הפיגומים שלו. כשמורה חדש לספרות (עמי סמולרצ'יק) מגיע לבית הספר, אשר, שתמיד היה הנער "המופרע", מוצא בו מודל לחיקוי, ולראשונה מצליח לדמיין לעצמו עתיד אחר מזה שאביו תכנן בעבורו.
בלדה בין כוכבים
בלדה בין כוכבים הוא פזמון שכתב יענקל'ה רוטבליט, הלחין שלום חנוך וביצע מרדכי ארנון. השיר הוקלט לראשונה ב-1969.
רקע
השיר נכתב לרגל הנחיתה המאוישת הראשונה של החללית אפולו 11 על הירח. הוא בוצע על ידי שלישיית התאומים, ולאחר מכן נכלל נכלל באלבום "כל אחד" משנת 1970, אלבום הסולו היחיד של חבר הלהקה מרדכי ארנון. בשיר מוזכרים גרמי שמיים כגון נוגה, צדק, שביל החלב, העגלה הגדולה, העגלה הקטנה, קסיופאה ושביטים.
קימקו
קימקו (KYMCO - Kwang Yang Motor Company ר"ת "חברת המנועים קואנג יאנג"), היא חברה טאיוואנית ליצור מנועים, קטנועים, אופנועים, רכבי שטח קטנים וכלי רכב חשמליים קטנים.
היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1963 במטרה לייצר חלקי רכב עבור חברת הונדה היפנית שהחזיקה כרבע ממניות החברה. בשנת 1970 בנתה החברה את הקטנוע הראשון מתוצרתה. בשנת 1992 החלה בשיווק הקטנועים מתוצרתה תחת המותג "קימקו" כאשר כל תהליך המחקר והפיתוח נעשה על ידה באופן עצמאי. בשנת 2003 מכרה הונדה את כל החזקותיה בחברת קימקו.
פעילות עסקית
קבוצת קימקו היא יצרן הקטנועים הגדול ביותר בטאיוואן והחמישית בגודלה בעולם. החברה מייצרת מגוון רחב ביותר של כלים דו-גלגליים קטנים בנפחי מנוע שבין 50 סמ"ק ועד 700 סמ"ק וטרקטורונים בנפח מנוע של עד 750 סמ"ק. עיצוב הכלים כולל עיצובים מודרניים שבהם משולבים מכלולים מכניים בטכנולוגיה מתקדמת, אך גם כלים בעלי עיצוב "רטרו". בנוסף לכך מפתחת ומייצרת החברה מגוון גדול של כלי רכב חשמליים, כיסאות גלגלים ממונעים, אופניים חשמליים לרכיבת כביש ושטח ועוסקת בפיתוח של טכנולוגיות מתקדמות בתחום החומרים ומערכות הנעה ותמסורת. החברה מנהלת במקביל גם פעילות מימון ופיננסים ענפה.
המשרד הראשי והמפעל העיקרי של קימקו ממוקמים מאז הקמתה בעיר קאוסיונג (Kaohsiung) שהיא העיר השנייה בגודלה בטאיוואן ומשתרעים על שטח של כ-188 אלף מטרים רבועים. נכון לשנת 2016 בחברה מועסקים כ-4,000 עובדים, מהם כ-2,500 בטאיוואן עצמה ובהם 500 אנשי מחקר ופיתוח, והשאר במפעלי החברה בעולם. כלי הרכב מתוצרת החברה נמכרים ב-102 מדינות ברחבי העולם. לחברה יש מפעלי הרכבה ויצור גם באינדונזיה, וייטנאם וסין. חברת קימקו הקימה חברות בנות ליצור והפצה של כלי רכב מתוצרתה במדינות שונות ברחבי העולם ובין היתר בארצות הברית, אוסטרליה, וגרמניה.
חברת קימקו מייצרת כ-570,000 כלים בשנה. מכירות החברה בשנת 2016 עמדו על כ-1.3 מיליארד דולר אמריקני, כאשר כ-7% מהם הושקעו בחזרה בפעילות מחקר ופיתוח על מנת לשמר את מעמדה כגורם מוביל בתחומי פעילותה. קימקו מחזיקה בנתח שוק של למעלה מ-40% בטאיוואן ומובילה במכירות במקטעי ההתמחות שלה, בספרד ובאיטליה. בתחום הטרקטורונים מחזיקה קימקו במקום הראשון במכירות בגרמניה ובצרפת. כ-50% מרווחי החברה נובעים מפעילותה הבינלאומית.
בישראל מיוצגת החברה על ידי חברת עופר-אבניר, ונכון לשנת 2018, הקטנוע מדגם "מובי" בנפח 125 סמ"ק מתוצרת החברה, הוא כלי הרכב הדו-גלגלי הנמכר ביותר בישראל.
יארי-מאטי לאטוולה
יארי-מאטי לאטוולה (בפינית: Jari-Matti Latvala, נולד ב-3 באפריל 1985) הוא נהג מרוצים פיני המתחרה בסבב אליפות העולם בראלי. לאטוולה נוהג עבור קבוצת טויוטה. ידוע בסגנון הנהיגה האגרסיבי שלו, שהקנה לו ניצחונות וזכיות בפודיומים רבים במהלך השנים, אך גם לא מעט התרסקויות מרהיבות.
מאז דצמבר 2020 משמת כמנהל קבוצת הראלי של טויוטה.
קריירה
לאטוולה החל לנהוג בגיל 8 ברכב שקיבל מאביו, יארי לאטוולה, שהיה נהג מרוצי ראלי בעצמו. את מרוץ הבכורה שלו בסבב אליפות העולם בראלי ערך במרוץ הסוגר של עונת 2002, כשהשתתף בראלי בריטניה כשהוא בן 17 בלבד. עונה לאחר מכן השתתף בארבעה מרוצים, עבור קבוצת פורד. בשנת 2004 התחרה בקטגוריית ב-S1600 במסגרת אליפות העולם לצעירים (JWRC). הוא השתתף בעשרה מרוצים, כשהוא נוהג ברכבים שונים, אך הצליח לסיים רק ארבעה מתוכם. עונה לאחר מכן התחרה בתשעה מרוצים - שישה מתוכם בסובארו אימפרזה WRX STI (קטגוריה N) ושלושה בסבב האליפות הבכיר.
2006-2012: פורד
בעונת 2007 השלים לראשונה עונה מלאה, כשנהג עבור קבוצת Stobart VK M-Sport. בראלי אירלנד השיג את הפודיום הראשון בקריירה, כשסיים במקום השלישי. בשנת 2008 הצטרף לקבוצת פורד הרשמית, כמחליפו של מרקוס גרונהולם, שהודיע על פרישה בסיום העונה הקודמת. במרוץ הפתיחה סבל מרצף של בעיות - תקר בגלגל ופגיעה בחלק הקדמי של הרכב שגרמו לו לפרוש במהלך היום השני מהתחרות ולסיים בסופו של דבר במקום השנים עשר. במרוץ השני בעונה, ניצח בכל המקטעים ביום הראשון של התחרות ונטל את ההובלה. ביומיים הבאים לא הצליח לנצח אף מקטע, אך בכל זאת הצליח לשמור על מקומו וסיים את הראלי כמנצח. הניצחון הפך את לאטוולה למנצח הצעיר ביותר בתולדות אליפות העולם, כשהוא רק בן 22, בכך שבר שיא שנקבע בשנת 1980. עד לסיום העונה צבר עוד חמישה פודיומים - פעמיים סיים במקום השלישי ושלוש פעמים במקום השני. את העונה סיים במקום הרביעי הכולל עם 58 נקודות.
בעקבות ההצלחה בעונה הקודמת, לקראת עונת 2009 עלו הציפיות מהנהג הצעיר. אך פתיחת העונה לוותה באכזבה, כאשר בשלושה מתוך ארבעת מרוצי הפתיחה הוא ירד מהמסלול. בראלי פורטוגל התהפך עם רכבו 17 פעמים במורד גבעה, עד שלבסוף נעצר לאחר התנגשות בעץ. לקראת המרוץ השישי בעונה הוחלפה הפורד פוקוס בה נהג לדגם חדש יותר. בראלי סרדיניה, המרוץ הראשון בו נהג ברכב החדש, השיג את ניצחונו השני. עד לסיום העונה הוסיף עוד שני פודיומים וסיים את העונה במקום הרביעי. בניגוד לעונה הקודמת, עונת 2010 נפתחה בהצלחה יחסית. בארבעת מרוצי הפתיחה הגיע פעמיים לפודיום והשיג 47 נקודות אליפות, יותר מכל העונה הקודמת. ראלי ניו זילנד, המרוץ החמישי בעונה, היה מרוץ רב תהפוכות שבמהלכו עברה ההובלה מספר פעמים בין מתחרים שונים. לאטוולה היה בין המובילים במרוץ, אך את ההובלה עצמה לקח רק במהלך המקטע האחרון מנצח את המרוץ בפער של 2.4 שניות לפני סבסטיאן אוז'ייה. בראלי פינלנד הצליח להשיג את ניצחונו השני בעונה והפך לנהג הפיני הצעיר ביותר שזוכה במרוץ, מאז הוכנס לסבב האליפות בשנת 1973. במרוץ האחרון בעונה הצליח לסיים במקום השלישי, דבר שסייע לו לעקוף את אוז'ייה בדירוג הכללי והקנה לו את המקום השני בדירוג הכולל בסיום העונה.
לקראת עונת 2011 עם כניסתן לתוקף של התקנות החדשות באליפות החולפה הפורד פוקוס בפיאסטה חדשה. בארבעת המרוצים הראשונים הגיע לפודיום וצבר 63 נקודות. קצב צבירת הנקודות הואט בשלושת המרוצים הבאים, אך בחמשת המרוצים שלאחר מכן השיג עוד 3 פודיומים. במרוץ סיום העונה הצליח להשיג את הניצחון הראשון בעונה. הוא צבר 172 נקודות, נקודה יותר מהעונה הקודמת, אך הפעם הסתפק במקום הרביעי הכולל.
עזיבתו של מיקו הירבונן את קבוצת פורד בעונת 2012 הפכה את לאטוולה לנהג המוביל של הקבוצה. בראלי מונטה קרלו פתח בצורה טובה, אך התרסק לקראת סוף היום הראשון ויצא מהתחרות. המרוץ השני בעונה התקיים בשוודיה בתנאי מזג אוויר קשים ולאטוולה סיים אותו כמנצח. במהלך ההכנות לקראת ראלי ארגנטינה נפצע ונאלץ לפרוש מהמרוץ, את מקומו תפס דני סורדו. בראלי בריטניה רשם את ניצחונו השני בעונה והתייצב במקום החמישי בדירוג הכולל. בשלושת המרוצים שנותרו עד סיום העונה סיים פעמיים במקום השני והצליח לשפר את מיקומו ולסיים את העונה במקום השלישי.
2013-2016: פולקסווגן
פולקסווגן הצטרפה לסבב האליפות בעונת 2013 ולאטוולה חתם כנהג בקבוצה לצידו של סבסטיאן אוז'ייה. אוז'ייה שלט בעונה בצורה מוחלטת, מנצח תשעה מתוך שלושה עשר המרוצים בעונה. לאטוולה הצליח לנצח מרוץ אחד והוסיף עוד שישה ביקורים בפודיום, מסיים את עונת הבכורה בקבוצה החדשה במקום השלישי. השליטה של קבוצת פולקסווגן המשיכה גם בעונת 2014, כאשר לאטוולה ואוז'ייה רושמים ביחד ניצחונות בכל המרוצים למעט אחד. לאטוולה השיג ארבעה ניצחונות ועוד שלוש פעמים סיים במקום השני. את העונה הוא סיים במקום השני עם 218 נקודות, ההישג הטוב ביותר שלו. עונת 2015 נפתחה בצורה טובה עם מקום שני בראלי מונטה קרלו, אך בשלושת המרוצים הבאים לא צבר נקודות. בראלי פורטוגל רשם את הניצחון הראשון בעונה ובראלי פינלנד את השני. בארבעת המרוצים הבאים סיים שלוש פעמים במקום השני והוסיף עוד ניצחון בראלי צרפת. גם את העונה הזאת סיים במקום השני, מיד אחרי בן קבוצתו אוז'ייה. עונת 2016 הייתה העונה החלשה ביותר מבחינת ההישגים בקבוצה. במהלכה השיג רק ניצחון אחד וסיים את העונה במקום השישי בלבד עקב רצף של תאונות ותקלות במהלך העונה.
2017–2019: טויוטה
פרשת דיזלגייט הובילה לפרישתה של קבוצת פולקסווגן מהאליפות בסיום העונה. לאטוולה, שנותר ללא קבוצה, חתם בקבוצת טויוטה, ששבה להתחרות באליפות לאחר 18 שנות היעדרות. את העונה פתח עם מקום שני בראלי מונטה קרלו ובראלי שוודיה רשם את הניצחון הראשון בתולדות הקבוצה מאז חזרתה לאליפות. בעונת 2018 השיג את הניצחון השני בקבוצה, ניצחון שהיה האחרון בקריירה כנהג. בסיום עונת 2019 נותר ללא קבוצה.
בדצמבר 2020 מונה לתפקיד מנהל הקבוצה במקומו של טומי מקינן שסיים את תפקידו בקבוצה.
השרפה במגדל גרנפל
שירותי החירום קיבלו את הדיווח הראשון על השרפה בשעה 00:54, והשרפה נמשכה כ-24 שעות לאחר מכן. בתחילה, מאות כבאים ו-45 כבאיות השתתפו במאמצים להשתלטות על האש, כאשר כבאים רבים המשיכו לנסות להשתלט על כיסי אש בקומות הגבוהות, לאחר שרוב חלקי הבניין כבר כולו באש. תושבי הבניינים הסמוכים פונו בשל חשש כי המגדל עלול לקרוס, אם כי מאוחר יותר נשלל החשש הזה. עם זאת, הקצוות של הבניין נחשבו ללא בטוחים עקב נזק רב, דבר המחייב שהחיפושים באזורים אלו יבוצעו על ידי כלבים, בשל משקלם הקל.
בתחילה, היה חשש כי כ-600 אנשים עלולים להיות בבניין בזמן השרפה. 65 דיירים ניצלו על ידי כבאים. 74 איש אישרו כי הם נמצאים בחמישה בתי חולים ברחבי לונדון; 17 מהם היו במצב קריטי. החיפושים נמשכו עד ל-16 ביוני 2017 ונעצרו משיקולי בטיחות, והמחלצים נכנסו שוב לבניין רק למחרת, ב-17 ביוני 2017, והגיעו עד לקומה העליונה ביותר.
השרפה החלה עקב קצר חשמלי במקרר. בשל המהירות שבה התפשטה האש עלתה הסברה כי האש התלקחה בשל חיפוי חיצוני שנוסף לבניין לאחרונה.
ראש עיריית לונדון, סאדיק ח'אן, מתח ביקורת על הוראות הבטיחות, במיוחד אלו שאמרו לדיירים להישאר בדירותיהם עד שיצילו אותם מהאש. בדיעבד, עצה זו הוכחה כקטלנית לאלה שפעלו על פיה. ב-16 ביוני 2017 ראש ממשלת בריטניה תרזה מיי הודיעה על ייסוד קרן בשווי 5 מיליון ליש"ט למען קורבנות השרפה.
סילבה
סילבה (Silva) הוא שם המשפחה הפורטוגזי הנפוץ ביותר.
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Silva Silva (apelido)
בית דראס
היסטוריה
על פי ממצאים ארכאולוגיים היישוב היה קיים בתקופה הצלבנית לכל המאוחר וכלל מצודה צלבנית בגבעת הכפר. בתקופת הסולטנות הממלוכית עמד הכפר בדרך הדואר בין קהיר לדמשק והוקם בו חאן. ב-1596 מנו תושבי הכפר, שהפכו לנתיני האימפריה העות'מאנית, 319 נפשות. הכפריים גידלו באותה תקופה שעורה, חיטה, עזים, כוורות וכרמים.
סקר ארץ-ישראל המערבית מסוף המאה ה-19 מתאר את הכפר כמוקף מטעי זיתים, ומתאר גם בריכה בצפון הכפר. רן אהרונסון מתאר בספרו "Rothschild and early Jewish colonization in Palestine" כי תושבי באר טוביה נאלצו בתחילת ההיסטוריה של היישוב (בסוף המאה ה-19) לרכוש מים מאנשי בית דראס.
במהלך המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה נכבש הכפר על ידי דיוויזיית אנזא"ק ב-9 בנובמבר 1917 במסגרת מרדף פלשת.
במאורעות תרפ"ט, ב-25 באוגוסט 1929, השתתפו ערביי בית דראס וכפרים ערביים נוספים בהתקפה על באר טוביה בו נחרבה נשרפה וננטשה המושבה ושניים מתושביה נהרגו.
בשנת 1945 היו בכפר 2,750 תושבים, והיו בו שני בתי מסגדים ובית ספר. בשנת 1948 היו בכפר 3,190 תושבים.
ב־20 באפריל 1948 במהלך מלחמת העצמאות, תקפו מאות מערביי בית דראס בפיקודו של אל אפריקי את קיבוץ ניצנים. בתגובה נכנסה ההגנה לכפר ופוצצה 30 בתים על יושביהם והרגה כ-100 מתושבי הכפר. לאחר מכן התרחשו במקום הקרבות על בית דראס – שלושה קרבות בין יחידות של חטיבת גבעתי לכוחות בלתי סדירים מתושבי הכפר וכוחות מצריים וסודנים, בהם נהרגו כ-20 מתושבי הכפר ו-20 אנשי גבעתי. הכפר נכבש במסגרת מבצע ברק. במקום בו שכן הכפר הוקמו המושבים גבעתי, אמונים ובית עזרא.
המנחת הבריטי
בשנת 1940, בתחילת מלחמת העולם השנייה, הקימו הבריטים מזרחית לבית דראס מנחת שנקרא RAF Beit Daras. לאחר שניטש המנחת הבריטי, נחת חלקו הראשון של משלוח הנשק שהגיע לישראל מצ'כוסלובקיה במסגרת "מבצע חסידה". שרידי המנחת עדיין נמצאים באזור שבין גבעתי ובאר טוביה.
בסיס בית דראס
לאחר קום המדינה, הפך המחנה הבריטי שהוקם סביב המנחת לבסיס צה"לי שפעל בשנות ה-50, בו התנהלו קורסי הנח"ל השונים, לרבות קורס המ"כים (ממחזור י"ג), קורס סיירות וקורס טר"שים. בסוף שנות ה-50 עבר קורס המ"כים של הנח"ל למחנה שבטה בנגב, ומחנה בית דראס ננטש.
מרדכי גובר
מרדכי גוּבֶּר (1893 – ספטמבר 1978) היה איש ציבור ישראלי, ממייסדי כפר ביל"ו וכפר ורבורג וממייסדי מושבי העולים בחבל לכיש, ראש המועצה האזורית באר טוביה (1954-1950) וראש המועצה האזורית לכיש (1955–1968). בעלה של רבקה גובר; שכל את שני בניו במלחמת העצמאות.
ביוגרפיה
גובר נולד ב-1893 בעיירה גרודק (הורודוק) שליד העיר ביאליסטוק, רוסיה (אזור ליטא), שאליה עבר אביו, צבי הירש גובר (שכּונה הרשל "רוז'ינויֶר"), לאחר שישב רוב ימיו בעיירת הולדתו רוז'ינוי. בשנת 1903 שלח אותו אביו ללמוד בישיבה ברוז'ינוי, ושם למד עד 1906 אצל ר' אברהם שקולניק ואצל ר' שבתי והתגורר אצל קרובי אביו. אחר כך למד בישיבת סלובודקה. היה למורה להוראת עברית ופעיל במחתרת הציונית.
שימש כמורה במושבה נובו ויטבסק (זשאָלטע) שבאוקראינה, ושם הכיר את רבקה לבית בּוּמָגִין. השניים נישאו ב-1921. בשל פעילותו הציונית נאסר פעמיים, מהן ב-1922.
בשנת 1925 קיבלו שני בני הזוג במפתיע רישיון יציאה מברית המועצות. הם עלו לארץ ישראל והצטרפו ל"חבורת הדרום" ברחובות, שם הכשירו עצמם לעלייה על הקרקע. בשנת 1934 יחד עם חבריהם היו בין מייסדי כפר ביל"ו וכפר ורבורג.
Siempre Selena
Siempre Selena (בעברית: תמיד סלינה) הוא האלבום השני שיצא אחרי מותה של הזמרת המקסיקנית-אמריקאית סלינה, אשר יצא ב-29 באוקטובר 2016 על ידי EMI לטין. האלבום מכיל שירים של הזמרת שלא הופצו קודם ושירים של הזמרת שכן הופצו קודם, אך חלקם זכו לעיבודים חדשים בסגנון רמיקס. האלבום יצא לאחר שאביה קיבל מכתבים ממעריצים שביקשו לקבל מוזיקה חדשה שלה. בעקבות כך אביה מצא שירים ישנים שהזמרת הקליטה ובכך הגה את הרעיון להוציא את האלבום. אביה רצה לשמור על המורשת של סלינה בחיים וידע כי עדיין נותרו לה מעריצים רבים ולכן היה לו חשוב להוציא אלבום זה. הביקורות לאלבום היו מעורבות: חלק מהמבקרים טענו שהאלבום לא מעניין אף אחד מלבד המעריצים בעוד חלק מהמבקרים אהבו את בחירת השירים באלבום שאותה כינו כמגוונת וטענו שזה גרם להם לשמוע את השירים מחדש.
מרדכי גובר
ביוגרפיה
במלחמת העצמאות שימש בנו הבכור,, כמפקד ב"הגנה", ונהרג בהתקפה על טירת שלום כשהוא בן עשרים. שלושה חודשים לאחר מכן נהרג בנו השני,, בקרב על משלטי חוליקאת, כשהוא בן שבע עשרה; גופתו נמצאה כעבור כשנה יחד עם גופת חברו לנשק , והוא נקבר לצד אחיו בבית הקברות הצבאי בכפר ורבורג.
עם תום מלחמת העצמאות פנו בני הזוג גובר לסוכנות בבקשה להביא עולים חדשים להתיישבות בסביבת באר טוביה. בין השנים 1954-1950 כיהן גובר כראש המועצה האזורית באר טוביה. במסגרת תפקידו הוא עסק בקליטת העולים ואשתו ניהלה את בית הספר במעברת קסטינה.
Siempre Selena
הצלחה מסחרית
תחילה נרכשו עותקים רבים במכירה מוקדמת ובאופן כללי הייתה התעניינות גדולה סביב האלבום אך כאשר החלו מכירות האלבום באופן רשמי הרבה בעלי חנויות דיווחו כי מכירות האלבום היו "צנועות". לטענת בעלי חנויות בטקסס מכירות האלבום בהתחלה היו נמוכות באופן משמעותי מאלבומה הקודם. אם כי חלק מהחנויות דווקא דיווחו שכל העותקים נכמרו במהירות ושהם היו עסוקים כל הזמן בלייבא עותקים חדשים. לטענת מנהל EMI לטין שיטת השיווק של האלבום בכוונה לא הייתה אגרסיבית כמו זו של אלבומה הקודם, מה שהוביל למכירות הנמוכות בהתחלה ושלמעשה בהתחלה יצאו להפצה רק 400 אלף עותקים של האלבום בכל ארצות הברית. לטענת מנהל EMI הם לא רצו להציף את המעריצים ביותר מדי אלבומים של סלינה לאור העובדה שאלבום האולפן החמישי שלה יצא שנה קודם וכמה חודשים לאחר מכן כבר יצא אלבום הפסקול של הסרט הביוגרפי אודות חייה אם כי יש כאלה שראו בזה טעות.
האלבום הופיע לראשונה בטבלת האלבומים הלטינים של בילבורד ובטבלת האלבומים המקסיקניים האזוריים של בילבורד במקום הראשון כאשר בטבלת האלבומים הלטינים נשאר שבועיים ובמצעד האלבומים המקסיקני נשאר 18 שבועות במקום הראשון. במצעד האמריקאי הרשמי האלבום הגיע למקום ה-82. בעקבות יציאת האלבום מכירות שני אלבומי האולפן האחרונים שלה עלו. בסוף השנה האלבום הוכרז כהאלבום הלטיני ה-44 הנמכר ביותר בעולם. ביום השנה השני למותה של זמרת מכירות האלבום עלו ב-48% ובכך האלבום עלה למקום השלישי במצעד האלבומים הלטיני. בנוסף האלבום היה מועמד לאלבום השנה לאישה בטקס פרסי הבילבורד הלטיני. בנוסף האלבום היה לאלבום הנשי הלטיני הנמכר ביותר ברבע הראשון של שנת 1997 ולאלבום הלטיני הרביעי הנמכר ביותר בעולם בסוף אותה שנה כאשר הוא גם מגיע למקום השני במצעד הסיכום השנתי של מצעד האלבומים המקסיקניים האזוריים של בילבורד. בדצמבר 2002 מכירות האלבום הגיעו ל-200 אלף עותקים בארצות הברית מה שזיכה אותה במעמד פלטינה כפולה ובשנת 2017 בעקבות עידן הסטרימינג האלבום הצליח להגיע לפלטינה משולשת לטינית.
מרדכי גובר
ביוגרפיה
בשנת 1955 החלה הסוכנות היהודית בביצוע תוכנית התיישבות רבתי בחבל לכיש ומרדכי ורבקה גובר העמידו עצמם לרשות המפעל. הם עברו ללכיש והיו ממייסדי מושבי העולים בחבל. בין השנים 1955–1968 שימש גובר כראש המועצה האזורית לכיש. רבקה שימשה כמדריכת עולים, מורה במעברת קסטינה, מנהלת בית ספר ומתנדבת. הם הקדישו ל"קרן המגן" את משקם בכפר ורבורג. בשנת 1962 שונה שמו של בית ספר קסטינה לבית ספר "האחים", לזכרם של שני בניו שנהרגו. בשנת 1967 עברו בני הזוג גובר לכפר אחים, שנקרא על שם בניהם.
נפטר בשנת 1978, ונקבר לצד בניו בבית הקברות בכפר ורבורג. שלוש שנים לאחר מכן שמה אשתו קץ לחייה, ונטמנה לצדו. השניים ציוו את משקם למדינה.
כף דייוויס (מישור אדוארד השמיני)
הכף ממוקמת 17 קילומטרים מזרחית למפרץ מגנט.
גילוי הכף
הכף התגלתה ב- 12 בינואר 1930 על ידי משלחת החקר הבריטית, האוסטרלית והניו זילנדית לאנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מוסון.
דרכון הרשות הפלסטינית
דרכון הרשות הפלסטינית (בערבית: جواز سفر السلطة الفلسطينية) הוא דרכון שמונפק מאז אפריל 1995 על ידי הרשות הפלסטינית לתושבים פלסטינים בשטחים הפלסטיניים לצורך נסיעה בינלאומית.
דרכון הרשות הפלסטינית עומד לרשות כל אדם שבתעודת הלידה רשום שנולד בפלסטין. מה שמוגדר כ"פלסטין" למטרה זו אינו ברור. בפועל, רק תושבים באזורים שבסמכות הרשות הפלסטינית יכולים להגיש בקשה. לא ברור אם פלסטינים שנולדו מחוץ לרשות יכולים להגיש בקשה לדרכון.
היסטוריה
בין השנים 1924–1948, המונח "דרכון פלשתינאי" התייחס למסמכי הנסיעה שהיו זמינים לתושבי פלשתינה (ארץ ישראל) תחת המנדט הבריטי. הונפקו על ידי הנציב העליון לפלשתינה, הם נקראו רשמית "הדרכון הבריטי, פלשתינה". דרכונים אלה נפסקו עם סיום המנדט הבריטי ב־15 במאי 1948. דרכונים ישראליים וירדניים הוצעו לנתיני המנדט הבריטי לשעבר על פי האזרחות שרכשו בעקבות עצמאותה של מדינת ישראל. מספר לא מבוטל של ערבים פלסטינים, במיוחד ברצועת עזה ואלה שמצאו מקלט בסוריה ובלבנון, נותרו ללא מדינה, מכיוון שמצרים, סוריה ולבנון לא אפשרו להם להשתלב כאזרחים.
ממשלת כל פלסטין הנשלטת על ידי מצרים הוציאה דרכונים פלסטיניים בין השנים 1949–1959 לתושבים פלסטינים ברצועת עזה ובמצרים. עם זאת, בעלי דרכון זה לא הורשו לעבור באופן חופשי למצרים. בינתיים, ירדן סיפחה את יהודה ושומרון ותושבי הגדה המערבית הפכו אזרחי ירדן והיו זכאים לדרכון ירדני. לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967, במהלכה ישראל כבשה את הגדה המערבית מירדן, המשיכו הערבים הפלסטינים שגרים שם להגיש בקשה לדרכון ירדני ולגור בירדן. פליטים פלסטינים החיים בפועל בירדן נחשבו גם לאזרחים ירדנים מלאים. ביולי 1988 ניתקה ירדן את כל הקשרים המשפטיים והניהוליים עם הגדה המערבית בצעד שנקרא "ניתוק הזיקה". כל פלסטיני המתגורר בירדן יישאר אזרח ירדני; אבל תושבי הגדה המערבית לא יעשו זאת.
ירדן המשיכה להנפיק דרכונים לפלסטינים בגדה המערבית, אך הם היו למטרות נסיעה בלבד ולא כראיה לאזרחות. לפלסטינים בגדה המערבית שהיו בעלי דרכונים ירדניים רגילים הונפקו כרטיסים זמניים עם פקיעתם של הישנים, וכניסתם של פלסטינים לירדן הפכה מוגבלת בזמן ונחשבה למטרות תיירות בלבד.
ב־2 באפריל 1995, שנתיים לאחר הסכמי אוסלו מ-1993, החלה הרשות הפלסטינית להנפיק דרכונים של הרשות הפלסטינית בעזה ויריחו. דרכונים אלה שמרו על מספר הזהות האישי של המנהל האזרחי הישראלי.
ביוני 2020 פורסם בתקשורת הישראלית כי משרד הפנים הפלסטיני מתכוון לפעול על מנת שיתאפשר רישום של התושבים שרוצים דרכונים בצורה עצמאית וללא צורך לעשות את אותו רישום בישראל.
השלכות הדרכון
הפלסטינים רואים בדרכון – 'סמל מכריע של לאום'. ההכרה בדרכונים מצד מדינות אחרות הובאה כראיה להכרה על ידי מדינה פלסטינית או על הכרה במסמכי אזרחות פלסטינית.
החל משנת 1997 לא הונפקו דרכונים פלסטינים על שם "מדינת פלסטין". יש מדינות, כולל ארצות הברית, אשר מכירות בדרכונים של הרשות הפלסטינית כמסמכי נסיעה, אם כי ההכרה בדרכונים אינה מרמזת על הכרה באזרחות, מכיוון שהם אינם מונפקים על ידי ממשלה שהיא מכירה בה. מצרים, ירדן ואיחוד האמירויות הערביות ציינו (במאי 2002) כי הדרכונים, יחד עם אשרות תקפות או ניירות נחוצים אחרים, יאפשרו לבעליהם לנסוע לארצותיהם.
פיית השיניים (סרט)
פיית השיניים (באנגלית: Tooth Fairy) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת הקומדיה והפנטזיה, שבוים על ידי מייקל לאמבק והופץ על ידי פוקס המאה ה-20.
עלילה
דרק תומפסון (דוויין ג'ונסון) הוא שחקן הוקי קרח מפורסם שמכונה "פיית השיניים", עקב אלימותו הרבה שגורמת ליריביו לאבד שיניים. לאחד מילדיה של חברתו, נופלת שן, שהיא שמה מתחת לכרית, ומקבלת עבורה דולר. דרק מוצא את הדולר וגונב אותו, ובבוקר מוצא מתחת לכריתו זימון מפיות השיניים. הוא מצמיח כנפיים ומועבר לעולם הפיות, ונגזר עליו לשמש כפיית שיניים למשך שבועיים, כדי לכפר על מה שעשה. דרק בהתחלה חושב שהכול היה חלום, כשמתעורר ללא כנפיים ובגודל טבעי, אך מגלה שהכול היה אמת.
דרק מנסה את מיטבו להיות פיית שיניים טובה, אך נכשל ואף גורם לנזק. לבסוף דרק לומד איך להיות פיית שיניים ואדם טוב, והוא משוחרר מעבודתו כפיית שיניים, והפיות מפזרות עליו אבק שכחה, כדי שלא יזכור את תקופתו כפיית שיניים. דרק מציע לחברתו נישואים, וחברתו, שראתה שהוא נהפך לאדם טוב יותר, מסכימה.
יצחק מאיר השיל (מז'יבוז'-חיפה)
רבי יִצְחָק מֵאִיר הֶשִׁיל (ה'תרס"א, 1901 - י"ט באב ה'תשמ"ה, 6 באוגוסט 1985) היה אדמו"ר חסידי, השישי בשושלת אפטא-זינקוב.
קורות חיים
עלה לישראל אחרי מלחמת העולם השנייה. לאחר זמן עבר לארצות הברית שם הקים בית כנסת בשם "כנסת ישראל" על שם אביו ובשנת תשכ"ח (1967/8) שוב חזר לישראל והקים בחיפה בית מדרש בשם "אוהב ישראל" וכולל אברכים בשם "צרור המור", אליו התקבלו רק אברכים ששירתו בצה"ל. היה מפורסם כבעל תפילה מעולה וכבעל חסד. כמו אדמו"רים נוספים משושלת רוז'ין, היה ידוע כתומך נלהב של הציונות והמדינה ובפרט של צה"ל. היה מנשיאי ישיבת תפארת ישראל על שם זקנו רבי ישראל מרוזין. נפטר בי"ט באב תשמ"ה ונקבר בהר הזיתים.
דברי תורתו יצאו לאור בספר "אור המאיר" חתנו היה הרב נחמיה גליקמן בן רבי נפתלי אדמו"ר מקוידנוב סוסנוביץ.
יוסי בכר (קצין משטרה)
יוסי בכר (נולד ב־26 בפברואר 1970) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת ניצב. במהלך שנות שירותו במשטרת ישראל שירת במגוון תפקידי פיקוד. בין תפקידיו: מפקד תחנה, ראש חטיבת המבצעים של המשטרה, סגן מפקד מחוז תל אביב וראש אגף תכנון וארגון.
ביוגרפיה
בכר התגייס לצה"ל בשנת 1988, שירת בחטיבה 7 בגדוד 75 של חיל השריון ושימש כסגן מפקד פלוגה. במהלך שירותו הצבאי השתתף במערכה ברצועת הביטחון בדרום לבנון כמפקד מחלקת שריון וסגן מפקד פלוגה, והשתחרר מהצבא בשנת 1992.
לאחר שחרורו מהצבא התגייס למשטרת ישראל ושירת בה 30 שנה. בשנת 1992 מונה למפקד בסיס במשמר האזרחי ובהמשך לראש אגף קהילה ומשמר אזרחי בתחנת פתח תקווה, ובשנת 1995 מונה לסגן מפקד אגף קהילה ומשמר אזרחי בתחנה זו. בשנת 1996 שירת כראש לשכת מפקד מחוז מרכז רב-ניצב בדימוס שלמה אהרונישקי, והמשיך לשמש כראש לשכתו גם במחוז תל אביב.
בשנת 2001 מונה לקצין המבצעים של מחוז מרכז. בשנת 2004 מונה לקצין אג"ם של מרחב שפלה. בשנת 2007 מונה למפקד משטרת רחובות וקיבל הערה פיקודית בעקבות מותו ב-2008 של גנב רכב, שוהה בלתי חוקי מרצועת עזה, תקרית בגינה נידונו שניים משוטריו למאסר על גרימת מוות ברשלנות.
בשנת 2009 מונה לקצין אג"ם של מחוז מרכז. בשנת 2012 מונה לראש מחלקת המבצעים של המשטרה. בשנת 2014 מונה לראש חטיבת המבצעים של המשטרה. במקביל לתפקידו מונה לעמוד בראש הפרויקט להכנסת מצלמות גוף, שישמשו את שוטרי משטרת ישראל.
בשנת 2016 מונה לסגן מפקד מחוז תל אביב. בשנת 2019 קודם לתפקיד ניצב ומונה לראש אגף תכנון וארגון. בדצמבר 2020 הודיע על פרישתו מהמשטרה, ופרש בשנת 2022.
החל מאוגוסט 2022 משמש כמנכ"ל החברה הכלכלית מטה בנימין.
השכלה וחיים אישיים
בכר נולד וגדל בת"א בשכונת יד אליהו, והוא בנם השני של יהודית ואברהם. בגיל שבע משפחתו עברה לפתח תקווה, והוא למד בישיבה התיכונית בנחלים ובבית ספר "במעלה" בעיר. בכר הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני במדע המדינה. בוגר המכללה לביטחון לאומי. מתגורר במודיעין-מכבים-רעות, נשוי לטובה ואב לארבעה.
ביג ואן ויידר
לאון אלן וייט (באנגלית: Leon Allen White; 14 במאי 1955 – 18 ביוני 2018) הידוע בשם הבמה "ביג ואן ויידר" (Big Van Vader) או "ויידר", היה מתאבק אמריקאי. ויידר הופיע בין היתר, ב-WWF (שמו הקודם של ה-WWE) וכן ב-WCW, שם זכה בשלוש אליפויות עולם. לפי האתר CBS Sports הוא נחשב לאחד המתאבקים הגדולים במשקל סופר-כבד בכל הזמנים.
ביוגרפיה
ויידר החל את הקריירה בשנת 1985, אחרי קריירה של שנתיים כשחקן פוטבול בהן שיחק במדי לוס אנג'לס ראמס מה-NFL.
חרף משקלו הכבד (170 קילו), היה ידוע במהלך המונסולט (moonsault) (סלטה אחורית) מהקורה העליונה ביותר, אותו ביצע באופן קבוע בקרבותיו. בשנת 1996 נכנס להיכל התהילה של מגזין ההיאבקות Wrestling Observer Newsletter
יאניסלב גרצ'ב
יאניסלב גרצ'ב (בבולגרית: Янислав Герчев; נולד ב-4 באוקטובר 1989) הוא ג'ודוקא בולגרי, פעמיים סגן אלוף אירופה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג.
גרצ'ב השתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016. הקרב הראשון שלו היה בשלב בסיבוב השני, בו הוא ניצח באיפון את צאי מינג-יין הטאיוואני. בסיבוב השני הוא הפסיד לאמירן פאפינשווילי הגיאורגי. במרץ 2017, גרצ'ב זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כשזכה במדליית ארד בגראנד סלאם באקו לאחר שניצח באיפון את גוסמן קירגיזבאייב הקזחי בקרב על המדליה.
באפריל 2017 הוא התחרה באליפות אירופה שנערכה בוורשה וזכה במדליית כסף. בשלב רבע הגמר הוא ניצח את פרנסיסקו גאריגוס הספרדי, בחצי הגמר הוא ניצח את אמירן פאפינשווילי הגיאורגי ובגמר הפסיד לרוברט משבידוודזה הרוסי.
באליפות אירופה 2018 שנערכה בתל אביב הוא זכה שוב במדליית הכסף. בשמינית הגמר הוא ניצח בווזארי את יורה ורשטראטן הבלגי, ברבע הגמר הוא ניצח את שוב בניקוד ווזארי את פרנסיסקו גאריגוס הספרדי ובחצי הגמר הוא גבר באיפון על ארטם לסיוק האוקראיני שנכנע לאחר תרגיל חניקה. בגמר גרצ'ב הפסיד באיפון לאסלאם יאשוייב הרוסי לאחר שהקרב נכנס לניקוד זהב.
באולימפיאדת טוקיו 2020, גרצ'ב הודח בסיבוב השני לאחר ניצחון אחד והפסד אחד. באליפות אירופה 2022 שנערכה בסופיה שבבולגריה זכה גרצ'ב במדליית הכסף האירופית בפעם השלישית בקריירה לאחר 4 קרבות שניצח באיפון והפסד בגמר לפרנסיסקו גאריגוס הספרדי.
ויקטור גיוקרס
ויקטור איינר גיוקרס (נולד ב-4 ביוני 1998) הוא כדורגלן שוודי ממוצא הונגרי, המשחק בעמדת החלוץ בספורטינג ליסבון ובנבחרת שוודיה.
קריירה
גיוקרס חתם בקבוצת ברומפויבויקרנה השוודית בשנת 2013 והצטרף למחלקת הנוער של המועדון. הוא התקדם דרך מחלקות הנוער עד שערך את הופעתו בקבוצה הבוגרת שנתיים לאחר מכן. הוא כבש את שעריו הראשונים עבור המועדון ב-20 באוגוסט 2015, כאשר כבש צמד בניצחון של 0-3 על סילביה בגביע השוודי. בהמשך, הוא עזר לברומפובויקרנה להגיע לחצי גמר הגביע השוודי לאחר שגיוקרס כבש את שער הניצחון ברבע הגמר נגד אלפסבורג.
ב-1 בינואר 2018, גיוקרס הצטרף באופן רשמי לברייטון אנד הוב אלביון והחל להתאמן בקבוצת המילואים של המועדון. גיוקרס ערך את הופעתו עבור הקבוצה הבוגרת ב-28 באוגוסט 2018, כשהוא פתח בהרכב בהפסד 1-0 לסאות'המפטון במסגרת גביע הפוטבול ליג.
ביולי 2019, הוא הושאל למועדון זנקט פאולי מליגת המשנה בגרמניה. גיוקרס כבש את השער הראשון שלו עבור המועדון הגרמני ב-29 בספטמבר 2019, בניצחון 0-2 על ס.ו. זנדהאוזן.
ב-17 בספטמבר 2020, גיוקרס כבש את השער הראשון שלו עבור ברייטון בניצחון 0-4 על פורטסמות' בגביע הפוטבול ליג. ב-2 באוקטובר 2020, הוא הצטרף בהשאלה לסוונסי סיטי.
גיוקרס הצטרף לקובנטרי סיטי בהשאלה ב-15 בינואר 2021. גיוקרס ערך את הופעת הבכורה שלו ארבעה ימים לאחר מכן, כששיחק 59 דקות בהפסד 3-0 לרדינג. ב-27 בינואר 2021, הוא כבש את שערו הראשון בקובנטרי בניצחון 0-2 על שפילד ונסדיי.
גיוקרס חזר לקובנטרי סיטי ב-9 ביולי 2021, לאחר שחתם על חוזה לשלוש שנים.
בעונת 2022/2023 בצ'מפיונשיפ, גיוקרס נבחר לשחקן החודש בנובמבר לאחר שכבש ארבעה שערים בארבעה משחקים, ואף הוביל את קובנטרי לארבעה ניצחונות רצופים.
ב-13 ביולי 2023 חתם לחמש שנים בספורטינג ליסבון, אשר רכשה את כרטיס השחקן שלו תמורת 20 מילון אירו.
נבחרת לאומית
ב-8 בינואר 2019, גיוקרס ערך את הופעתו הראשונה בנבחרת שוודיה בהפסד 1-0 לנבחרת פינלנד. שלושה ימים מאוחר יותר, גיוקרס כבש את שערו הראשון בנבחרת שוודיה בתיקו 2-2 מול נבחרת איסלנד.
באוקטובר 2021, לאחר שכבש 9 שערים מתוך 11 משחקים בצ'מפיונשיפ, גיוקרס זומן לנבחרת שוודיה על מנת להחליף את זלאטן איברהימוביץ' שנפצע ולייצג את מדינתו נגד נבחרות קוסובו ויוון במוקדמות מונדיאל 2022.
אוברפיהרר
אוברפיהרר (בגרמנית: Oberführer, מילולית: "מנהיג בכיר") הייתה דרגה צבאית של המפלגה הנאצית (NSDAP) משנת 1921.
היסטוריה
אוברפיהרר היה בדרך כלל חבר המפלגה שהיה אחראי על קבוצת יחידות צבאיות באזור גאוגרפי מסוים. בין השנים 1921 עד 1925, הביטוי אוברפיהרר שימש כתואר ביחידות אס אה (SA), אולם בשנת 1926 הוא הפך לדרגה ב-SA.
אוברפיהרר הייתה גם דרגה באס אס (עוד בשלב שבו הוא היה יחידה של האס אה), שנוצרה ב-1925 בשם גאופיהרר, כדרגה עבור קציני אס אס שהיו אחראים על יחידה בתחומי גאו ברחבי גרמניה. בשנת 1928 שונתה הדרגה לאוברפיהרר, וניתנה למפקדי היחידות הבכירות באס אס. בשנת 1930 האס אס אורגן מחדש, ונוצרו יחידות "גרופן" ו"בריגדות", ואוברפיהרר הפכה לדרגה הנמוכה מדרגת בריגדפיהרר.
בשנת 1938, בעקבות הקמת יחידות הוואפן אס אס, הושוותה דרגת בריגדפיהרר לדרגת גנרל מיור, בעוד דרגת שטנדרטנפיהרר הושוותה לדרגת אוברסט, ואילו דרגת אוברפיהרר הושוותה לדרגת קולונל בכיר, וכך היא הוגדרה על ידי חלק מההיסטוריונים, בעוד אחרים השוו את הדרגה לדרגת בריגדיר בצבא הבריטי.
סימני הדרגה
טלאי הצווארון של אוברפיהרר כלל בתחילה שני עלי אלונים, יחד עם דרגות כתף של גנרל, אולם בהמשך הם החלו לשאת דרגות כתף של אוברסט.
התמונות שבאלבום
התמונות שבאלבום הוא פזמון שכתב זאב נחמה, הלחינו נחמה ותמיר קליסקי וביצע חיים משה. השיר יצא לאור בשנת 1998.
רקע
השיר "התמונות שבאלבום" נכלל באלבום של חיים משה, הנושא את שם השיר. באלבום זה שיתף פעולה חיים משה עם היוצרים עוזי חיטמן ואהוד מנור. אריה ברקוביץ עיבד את השיר. סגנון השיר הוא מוזיקה ים תיכונית.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' דורג השיר במקום השביעי.
תוכן השיר
השיר עוסק בחד שיח של אזרח לבנו החייל. הדובר פונה בשיר לבנו המשרת בצה"ל, על רקע תמונות ילדות של בנו המופיעות באלבום תמונות.
הדובר מביע את דאגתו ודאגת האם לבנם החייל, ואת התקווה שלא ייפגע בעת שירותו הצבאי.
דניאל ששון
דניאל ששון (16 בינואר 1994 – 9 בפברואר 2022) היה כדורסלן ישראלי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד.
קריירה
ששון החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי עירוני רמת גן ושיחק גם באקדמיית וינגייט של איגוד הכדורסל, ובבוגרים שיחק בתחילה במכבי אשדוד, אליצור רמלה, הפועל חבל אילות והפועל נען/גזר מהליגות הנמוכות בישראל. קבוצתו הראשונה בליגת העל הייתה הפועל תל אביב, בה שיחק בעונת 2018/2019. בסיום העונה עבר להפועל חולון לעונת. לקראת עונת עבר להפועל גלבוע גליל. משחקו האחרון לפני התאונה היה נגד ברואה במסגרת הליגה הבלקנית.
התאונה ומותו
בלילה שבין ה-14 ל-15 באפריל 2021 (ערב יום העצמאות) יצא ששון מדירתו בגן נר על אופניו, ובדרכו חזרה נפגע ממכונית ליד תחנת הדלק ביישוב. איש לא ידע על האסון עד למחרת, כשהשחקן לא התייצב לאימון קבוצתו לפני משחק מול הפועל תל אביב. לאחר ששותפו לדירה סיפר את הידוע לו החלו אנשי הקבוצה לחפש את עקבותיו, וגילו כי בבית החולים רמב"ם מאושפז אלמוני ללא תעודות. לאחר זיהוי, התברר שאכן מדובר בששון.
ששון נפטר עשרה חודשים לאחר המקרה, ב-9 בפברואר 2022, בגיל 28.
מנהלת הליגה החליטה שכל משחק בערב שאחרי מותו יחל בדקה של מחיאת כפיים.
פרוקסי הפוך
ברשתות מחשבים, פרוקסי הפוך (באנגלית: Reverse Proxy) הוא סוג של שרת פרוקסי המאחזר משאבים מטעם לקוח מאחד או יותר שרתים, משאבים אלה מוחזרים לאחר מכן ללקוח, ונראים ללקוח כאילו מקורם בשרת הפרוקסי ההפוך עצמו. שרת כזה משמש בדרך כלל בעיקר לאיזון עומסים.
אתרים גדולים ורשתות אספקת תוכן משתמשים בפרוקסי הפוך, יחד עם טכניקות אחרות, כדי לאזן את העומס שנוצר מבקשות משתמש מרובות, בין השרתים הפנימיים. שרתי פרוקסי הפוך יכולים לשמור מטמון של "תוכן סטטי", מה שמפחית עוד יותר את העומס על שרתים פנימיים אלה ועל הרשת הפנימית. מקובל גם שפרוקסי הפוך מוסיפים תכונות כגון דחיסה או הצפנת TLS לערוץ התקשורת בין הלקוח לפרוקסי ההפוך.
פרוקסי הפוך בדרך כלל בבעלות או מנוהלים על ידי שירות רשת, והם נגישים על ידי לקוחות מהאינטרנט. לעומת זאת, פרוקסי קידמי (Forward Proxy) או סתם "פרוקסי", מנוהל בדרך כלל על ידי הלקוח (או החברה שלו) המוגבלת לרשת פרטית פנימית, אלא שהלקוח יכול לבקש מהפרוקסי הקדמי לאחזר משאבים מהאינטרנט הציבורי בשמו של הלקוח.
שרתי פרוקסי הפוך מיושמים בשרתי אינטרנט פופולריים בקוד פתוח כגון Apache, Nginx ו-Caddy. תוכנה זו יכולה לבדוק כותרות HTTP, מה שמאפשר לה, למשל, על כתובת IP בודדת להעביר בקשות לשרתים פנימיים שונים בהתבסס על שם הדומיין של בקשת ה-HTTP. שרתי פרוקסי הפוך ייעודיים כגון תוכנת הקוד הפתוח HAProxy ו- Squid נמצאים בשימוש על ידי כמה מאתרי האינטרנט הגדולים ביותר באינטרנט. ספקים מסחריים פופולריים של שרתי פרוקסי הפוך כוללים את Cloudflare ו-Imperva.
אדוארד האוס
אדוארד מנדל האוס (באנגלית: Edward Mandell House; 26 ביולי 1858 - 28 במרץ 1938), היה פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי, יועצו הקרוב ביותר של נשיא ארצות הברית וודרו וילסון. על אף שלא נשא דרגה צבאית נודע בכינוי "קולונל האוס".
ראשית חייו
האוס נולד ביוסטון, טקסס למשפחת בעלי מטעי כותנה והתחנך בניו אינגלנד. הוא החל ללמוד באוניברסיטת קורנל, אך לא סיים בשל מות אביו. לאחר שפרש מלימודים עסק בהשקעות הון. ב-1910 עבר להשתקע בניו יורק.
בשנת 1912 פרסם (בעילום שם) רומן פוליטי עתידני בשם "פיליפ דרו: מנהלן. סיפור אודות העתיד, 1920-1935" ("Philip Dru: Administrator: a Story of Tomorrow, 1920-1935"). בסיפור הופך דרו, מנהיגה של מערב ארצות הברית במלחמת אחים נגד המזרח לדיקטטור הכופה סדרת רפורמות (המזכירות את מצע התנועה הפרוגרסיבית).
האוס ווילסון
בשנת 1911 התיידד האוס עם מושל ניו ג'רזי, ומי שיהיה הנשיא, וודרו וילסון. האוס עמד לצידו במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1912. לאחר שנבחר, הציע וילסון להאוס לבחור כל מינוי שיחפוץ, פרט למזכיר המדינה, אולם האוס ויתר על מעמד רשמי והיה ליועץ אישי קרוב לווילסון. האוס אף התגורר בבית הלבן עד נישואיו של וילסון לאדית בולינג וילסון, שביקשה להיות (והייתה) "היועצת מספר 1" לנשיא ולא ראתה את קרבתו של האוס לנשיא ברוח טובה.
בשנים 1914–1916 ביקר האוס פעמים רבות באירופה, כשליחו של וילסון, בניסיון לשאת ולתת ולהשיג הסכם שלום שיפסיק את מלחמת העולם הראשונה. ב-1917 עמד האוס בראש קבוצה של כ-150 מלומדים ואינטלקטואלים שכונסה על מנת ליצור מתווה לדרישות המוסריות שעל ארצות הברית לדרוש ממדינות העולם במסגרת הסכם שלום עולמי. הקבוצה, שנקראה "The Inquiry" הנחתה את חברי המשלחת האמריקאית לועידת השלום בפריז (1919), שחלקם היו מחבריה, וגיבשה מתווה ראשוני לחבר הלאומים. תמצית הדרישות, שנערכה על ידי האוס, הייתה הבסיס ל"ארבע עשרה הנקודות" שהציג וילסון לקונגרס בינואר 1918. בספטמבר 1918 התמנה האוס לכתוב את חוקת חבר הלאומים ושירת כנציג ארצו בנציבות מנדט חבר הלאומים.
לאחר 1919 החלו הפערים בין האוס ווילסון לגדול. באמצע מרץ 1919 הגיע וילסון לוורסאי, שם התקיימו השיחות לקראת חתימת חוזה ורסאי והדיח את האוס מניהול המשא ומתן. האוס תמך ברעיון חבר הלאומים והשתתף בהקמתו בעוד וילסון נטה לזנוח את הרעיון ולא להשתתף בחבר, שראה אותו מתרחק מן החזון המוסרי אל מחוזות המשא-ומתן הדיפלומטי של מאזן הכוחות.
לאחר וילסון
בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1932 תמך האוס בפרנקלין דלאנו רוזוולט, אך לא היה מחברי המעגל הפנימי.
טקס פרסי לורנס אוליבייה 2008
טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 2008 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
שאנגחאי מאסטרס
שאנגחאי מאסטרס (בסינית: 上海大師賽, ידוע גם בשם שאנגחאי רולקס מאסטרס מטעמי חסות) הוא טורניר טניס גברים הנערך מדי שנה בתחילת אוקטובר באצטדיון צ'יג'ונג ברובע מינהאנג שבשאנגחאי, סין. הטורניר, המשוחק על משטח קשה, הוא השמיני מתוך תשעת טורנירי המאסטרס של סבב ה-ATP, והיחיד שלא נערך באירופה או בצפון אמריקה.
פורמט
הטורניר משוחק על פני שמונה ימים בתחילת אוקטובר. בטורניר היחידים משתתפים 56 שחקנים (מהם 7 המעפילים מטורניר המוקדמות, ו-8 מדורגים שעוברים אוטומטית לסיבוב השני), ובטורניר הזוגות משתתפים 24 צמדים (גם כאן ישנם 8 מדורגים המעפילים אוטומטית לסיבוב השני).
כמו שאר טורנירי המאסטרס בסבב ה-ATP, כך גם מאסטרס שאנגחאי מעניק 1000 נקודות דירוג למנצחים בטורנירי היחידים והזוגות. נכון לתחרות ב-2018, חולקו פרסים בסך כולל של $9,219,970.
קומפלקס הטניס
כל המשחקים נערכים בארנת צ'יג'ונג, שבו שוחק גביע המאסטרס בטניס (Tennis Masters Cup, כיום נקרא גמר ה-ATP) בין השנים 2005–2008. המשטח במגרשים הוא משטח קשה, ספציפית מסוג דקו-טרף (DecoTurf).
במקור נבנתה הארנה בין השנים 2004 ל-2005 על מנת לארח את גביע המאסטרס בטניס, לאחר ששאנגחאי זכתה במכרז בחוזה לשלוש שנים (2005–2007), שהוארך מאוחר יותר אף לשנה רביעית. האתר תוכנן להפוך להיות קומפלקס הטניס הגדול ביותר באסיה, בזכות אצטדיון מרכזי בן 15,000 מושבים. האצטדיון המרכזי כולל גג נפתח, שמורכב משמונה לוחות פלדה המייצגים את המגנוליה, הפרח הרשמי של העיר שאנגחאי. נכון לשנת 2019, המגרש המרכזי שמר על מעמדו כאחד מאצטדיוני הטניס הגדולים בעולם.
כהכנה לקראת טורניר מאסטרס שאנגחאי הראשון הורחב הקומפלקס, ומספר אצטדיונים ומגרשים חדשים הוקמו עד אוגוסט 2009, מגרש גראנדסטנד (Grandstand Court), עם קיבולת של 5,000 צופים, ומגרש יוניון פיי 3 (Union Pay 3), עם קיבולת של 1,500 צופים.
היסטוריה
הטורניר נוסד על ידי ה-ATP ואיגוד הטניס הסיני במטרה לפתח את שוק הטניס בסין ובאסיה באופן כללי. בשנת 1996 נערך לראשונה טורניר טניס מקצועני בעיר שאנגחאי. בשנת 2002 נערכה בעיר לראשונה אליפות סוף השנה, שנקראה אז גביע המאסטרס בטניס. בעקבות הצלחת טורניר זה החליט סבב ה-ATP להעניק לשאנגחאי את הזכויות לטורניר סוף השנה לשנים 2005–2007, ולאחר מכן להאריך את החוזה לשנה נוספת.
במרץ 2007 הודיע ה-ATP כי כחלק מהשינויים המתוכננים לעונת 2009, יוקם טורניר טניס חדש מסדרת המאסטרס בשאנגחאי, טורניר המאסטרס הראשון שייערך באסיה, במקום טורניר מדריד; כתוצאה מכך טורניר מדריד עבר לעונת החימר האירופית, שם החליף את טורניר המבורג, שנושל ממעמדו כטורניר מאסטרס. טורניר סוף השנה שינה את שמו ל"גמר סבב ה-ATP העולמי" (ATP World Tour Finals) ועבר לארנת ה-O2 בלונדון, בריטניה.
טורניר שאנגחאי הפך לספינת הדגל של החלק האסייתי בלוח השנה של סבב ה-ATP, שפרט אליו כולל גם את אליפות צ'נגדו הפתוחה בצ'נגדו ואת אליפות ג'והאי בג'והאי מסדרת 250 של סבב ה-ATP, ואת אליפות יפן הפתוחה בטוקיו ואליפות סין הפתוחה בבייג'ינג מסדרת 500 של סבב ה-ATP.
החל משנת 2019, הטורניר לא נערך בשל מגבלות נסיעה לסין, הקשורות למגיפת הקורונה.
זוכי עבר
רשימת זוכי העבר לפי האתר הרשמי
גיווי נודיה
גיווי נוֹדיַה (בגאורגית: გივი ნოდია; 2 בינואר 1948 - 7 באפריל 2005) היה כדורגלן גאורגי בתקופת ברית המועצות; הוא שיחק בעמדת חלוץ; אחרי סיום קריירת המשחק פנה לקריירת אימון.
שנותיו הראשונות כשחקן
גיווי נודיה נולד בשנת 1948 בעיר כותאיסי, כאשר גאורגיה הייתה חלק מברית המועצות; קבוצת הבוגרים הראשונה בקריירת המשחק שלו הייתה טורפדו כותאיסי; הוא שיחק במדי קבוצה זו בעונות 1965 ו-1966 בליגת העל הסובייטית. בסך הכול, נודיה הופיע במדי "טורפדו" ב-36 משחקים והבקיע 9 שערים לזכותה; בעונתו האחרונה בקבוצה (1966), הוא זכה בתואר אמן הספורט של ברית המועצות.
בשנת 1967 נודיה החל לשחק בקבוצת דינמו טביליסי; באותה שנה הוא זכה איתה במדליית ארד על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית; בנוסף, הוא הוכר כשחקן שלישי בטיבו באותה עונה - בין אלה ששיחקו בעמדה שלו (נכלל ברשימת 33 מצטייני העונה כסגן שני של אחד מ-11 המצטיינים).
ב-29 בנובמבר 1967 נודיה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברית המועצות במשחק ידידות מול הולנד.
ב-1 ביוני 1968 נודיה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת האולימפית של ברית המועצות; היה זה במשחק גומלין מכריע מול הנבחרת האולימפית של צ'כוסלובקיה על כרטיס העלייה לאולימפיאדת מקסיקו סיטי 1968; המשחק התקיים באוסטרבה והסתיים בהפסד סובייטי בתוצאה 3:0; באותה חודש נודיה צורף לנבחרת ברית המועצות לקראת נסיעתה לטורניר הגמר של אליפות אירופה 1968, אך לא שותף במשחקים.
בשנת 1969 נודיה השתתף בשלושה מתוך ארבעת המשחקים של נבחרת ברית המועצות במוקדמות מונדיאל 1970; באותה שנה הוא גם זכה עם דינמו טביליסי במדליית הארד השנייה שלו על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית; בנוסף, נודיה נכלל לראשונה ברשימת 11 המצטיינים של עונת עונת האליפות הסובייטית (כשחקן המצטיין בעמדה שלו).
שנות השבעים
במונדיאל 1970 במקסיקו השתתף נודיה במשחק יחיד של נבחרת ברית המועצות; היה זה במשחק בשלב הבתים מול נבחרת מקסיקו, שהסתיים בתיקו 0:0.
בשנת 1970 נודיה היה למלך השערים של ליגת העל הסובייטית - עם 17 הבקעות; בנוסף, הוא נכלל בפעם השנייה ברציפות ברשימת 11 המצטיינים של עונת האליפות.
בשנים 1971-1970 נודיה השתתף בשניים מששת המשחקים של נבחרת ברית המועצות במוקדמות אליפות אירופה 1972; בשניהם (מול קפריסין וספרד) הוא נכנס כמחליף במחצית השנייה.
בשנת 1971 נודיה זכה במדליית הארד השלישית שלו על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית.
ב-25 במאי 1972 נודיה השתתף במשחקו השני והאחרון במדי הנבחרת האולימפית של ברית המועצות; היה זה במשחק האחרון של הנבחרת האולימפית במוקדמות טורניר הכדורגל של אולימפיאדת מינכן 1972, שבו היא ניצחה את הנבחרת האולימפית של צרפת בתוצאה 1:3; המשחק נערך בפריז ובו נודיה היה קפטן הנבחרת האולימפית הסובייטית.
ב-14 ביוני 1972 השתתף נודיה באחד משני המשחקים של נבחרת ברית המועצות בטורניר הגמר של אליפות אירופה 1972; היה זה במשחק חצי הגמר מול הונגריה, שבו הוא נכנס למגרש כמחליף בדקה ה-68; המשחק הסתיים בניצחון הסובייטים בתוצאה 0:1; במשחק הבא, בגמר, הם הפסידו למערב גרמניה, ונודיה זכה במדליית כסף על סגנות אליפות אירופה כחלק מנבחרת ברית המועצות.
בשנת 1972 נודיה זכה עם דינמו טביליסי במדליית הארד הרביעית שלו על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית; הוא גם הוכר כשחקן השני בטיבו באותה עונת אליפות - בין אלה ששיחקו בעמדה שלו (כסגן ראשון של אחד מ-11 המצטיינים); בנוסף, לנודיה הוענק תואר אמן הספורט ברמה בינלאומית של ברית המועצות.
בשנת 1973 נודיה ערך את הופעתו האחרונה במדי נבחרת ברית המועצות במשחק ידידות; בסך הכול, הוא הופיע במשחקי הנבחרת ב-21 משחקים והבקיע חמישה שערים לזכותה. באותה שנה, נודיה הוכר כשחקן השלישי בטיבו באותה עונת אליפות - בין אלה ששיחקו בעמדה שלו (כסגן שני של אחד מ-11 המצטיינים).
בתום עונת 1975 נודיה עזב את דינמו טביליסי; בסך הכול, הוא הופיע במדי הקבוצה ב-210 משחקים והבקיע 75 שערים לזכותה.
בשנים 1978-1976 שיחק במשך שלוש עונות בקבוצת לוקומוטיב מוסקבה; בסך הכול, הופיע במדי הקבוצה ב-68 משחקים והבקיע תשעה שערים לזכותה.
קריירה כמאמן
בשנים 1981-1980 נודיה שימש כעוזר מאמן בדינמו טביליסי; בשנת 1980 הקבוצה הגיעה לגמר גביע ברית המועצות, בו הפסידה לשחטאר דונצק; מאחר שהקבוצה מאוקראינה זכתה במקום השני באותה עונת אליפות, היא קיבלה את הזכות להתמודד בגביע אופ"א, ואילו דינמו טביליסי נשלחה לשחק במפעל גביע מחזיקות הגביע; בשנת 1981 הקבוצה הגאורגית, עם נודיה בסגל המאמנים שלה, זכתה בגביע אירופה למחזיקות גביע; באותה שנה היא גם זכתה במדליית הארד ה-13 שלה על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית.
בשנת 1982 נודיה עבר אל הקבוצה מעיר הולדתו, שבה החל את קריירת המשחק - טורפדו כותאיסי (שעלתה לליגת העל הסובייטית אחרי 11 שנים בליגת המשנה); הוא היה מאמן הקבוצה במשך עונה אחת.
בשנת 1983 נודיה חזר לשמש כעוזר מאמן בדינמו טביליסי; באותה עונה טורפדו כותאיסי ירדה מליגת העל אל הליגה הראשונה (ליגת המשנה); בשנת 1984 נודיה חזר לאמן את הקבוצה מכותאיסי, ובהובלתו הקבוצה חזרה אל ליגת העל.
בשנים 1986-1985 נודיה המשיך לאמן את טורפדו כותאיסי במשך שתי עונות בליגת העל הסובייטית; בשנת 1985 הקבוצה סיימה את עונת האליפות הסובייטית במקום ה-11, הגבוה ביותר בתולדותיה.
בעונת 1986 טורפדו כותאיסי ירדה מליגת העל אל הליגה הראשונה; נודיה סיים את תפקידו בקבוצה ובשנת 1987 חזר לשמש כעוזר מאמן בדינמו טביליסי, למשך עונה אחת.
בשנת 1988 נודיה החל לאמן את מטלורג רוסתווי, ששיחקה בליגה השנייה של ברית המועצות (הגליגה הסובייטית השלישית בחשיבותה, אחרי ליגת העל והליגה הראשונה); משנת 1990 הקבוצה נקראה "גוֹרדַה" והופיעה בליגת העל הגאורגית; באותה עונה היא סיימה במקום השלישי בליגה זו; היא חזרה על ההישג גם בעונת 1992-1991 - האחרונה בה נודיה אימן אותה.
בשנת 1993 נודיה חזר לשמש כעוזר מאמן דינמו טביליסי במהלך עונת 1993-1992; באותה עונה, הקבוצה זכתה באליפות גאורגיה הרביעית שלה ברציפות ובגביע הגאורגי השני שלה ברציפות. בעונת 1994-1993 נודיה היה מאמנהּ הראשי של דינמו טביליסי; בהובלתו, הקבוצה שחזרה את ההישג מהעונה הקודמת וזכתה גם באליפות וגם בגביע של גאורגיה.