cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מאיה דיראדו
אלופה אולימפית
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו באומהה, נברסקה בסוף יוני ובתחילת יולי 2016 סיימה דיראדו ראשונה, במשחה ל-200 מטר גב (2:06.90 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:09.54 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי (4:33.73 דקות) ונכללה בנבחרת האמריקאית למשחקים האולימפיים. במשחקים עצמם היא זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 2:05.99 דקות, לפני קטינקה הוסו (2:06.05 דקות) והילרי קולדוול מאוסטרליה (2:07.54 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר בתוצאה של 7:43.03 דקות, לפני אוסטרליה (7:44.87 דקות) וקנדה (7:45.39 דקות). כשחיינית שלישית ב"זינוק שליחות" היא קבעה תוצאה של 1:56.39 דקות. מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:31.15 דקות, אחרי קטינקה הוסו שקבעה שיא עולם חדש של 4:26.36 דקות ולפני מיריה בלמונטה מספרד (4:32.39 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:08.79 דקות, אחרי קטינקה הוסו שקבעה שיא אולימפי חדש של 2:06.58 דקות ושיבון-מארי או'קונור מבריטניה שקבעה שיא לאומי חדש של 2:06.88 דקות.
חייה האישיים
בשנת 2015 נישאה דיראדו לשחיין סטנפורד בעבר, רוב אנדרוז.
קארין קלר-סוטר
קארין קלר-סוטר (Karin Keller-Sutter; נולדה ב-22 בדצמבר 1963) היא פוליטיקאית שווייצרית, המשמשת כחברת המועצה הפדרלית של שווייץ מאז 2019. היא מכהנת כראש המחלקה הפדרלית לכספים וקודם לכן כיהנה כראש המחלקה למשפטים ומשטרה. היא כיהנה כיושבת ראש מועצת הקנטונים, הבית העליון של האספה הפדרלית של שווייץ, לשנת 2017–2018.
קלר-סוטר הייתה חברת המפלגה הדמוקרטית החפשית, ומ-2009 היא חברת מפלגת PDF - הליברלים , שנוצרה מאיחוד בין המפלגה הדמוקרטית החפשית לבין המפלגה הליברלית.
ביוגרפיה
קארין סוטר נולדה בעיירה אוצוויל שבקנטון סנט גאלן וגדלה בעיר ויל. למדה גם בעיר נשאטל. למדה תרגום סימולטני באוניברסיטת ציריך למדע יישומי, ועבדה במקצועה תוך שלמדה גם מדע המדינה בלונדון ובמונטריאול. כמו כן השלימה תואר שני בחינוך באוניברסיטת פרייבורג ועבדה כמורה. כיהנה כסגנית יושב ראש חבר הנאמנים של קרן סנט-גאלן ללימודים בינלאומיים. עד למינויה למועצה הפדרלית כיהנה כחברת מועצות מנהלים של חברות שונות. היא נשואה ללא ילדים.
קריירה פוליטית
קלר-סוטר כיהנה כחברת מועצת העיר ויל בשנים 1992–2000, ובשנת 1997 הייתה יושבת ראש המועצה. בשנים 1996–2000 הייתה חברת בית המחוקקים של קנטון סנט-גאלן וראש הסניף הקנטונלי של המפלגה הדמוקרטית החפשית. בשנת 2000 נבחרה לכהן בממשלת הקנטון כמחזיקת תיק הביטחון והמשפטים. בשנת 2006–2007 הייתה יושבת ראש ממשלת הקנטון.
בשנת 2010 התמודדה קלר-סוטר בתוך מפלגתה על מושב במועצה הפדרלית של שווייץ, אך נוצחה על ידי יוהאן שניידר-אמאן. בשנת 2011 נבחרה לכהן במועצת הקנטונים של שווייץ וכיהנה בה ברציפות עד 2018. במשך כשנה הייתה נשיאת מועצת השרים הקנטונליים למשפטים ומשטרה.
בסוף שנת 2018 נבחרה קלר-סוטר לכהן במועצה הפדרלית במקומו של שניידר-אמאן. היא הצטרפה למועצה בראשית 2019 כראש המחלקה למשפטים ומשטרה. בתחילת שנת 2023 החלה לכהן כראש המחלקה לכספים במקומו של אולי מאורר.
Jesus Is King
Jesus Is King (בתרגום חופשי לעברית: "ישו הוא מלך") הוא אלבום האולפן התשיעי של הראפר האמריקאי קניה וסט. האלבום יצא לאור ב-25 באוקטובר 2019, על ידי חברות התקליטים GOOD Music ודאף ג'אם. האלבום מושפע בעיקר ממוזיקת גוספל וממוזיקה נוצרית ומשלב בתוכו את סגנונות ההיפ הופ, מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז ופופ.
רקע והפקה
ב-29 באוגוסט 2019 הודיעה קים קרדשיאן, אשתו של וסט, על יציאתו הצפויה של האלבום באמצעות פרסום רשימת השירים של הפרויקט בטוויטר שלה. בציוץ מופיע גם תאריך היציאה 27 בספטמבר 2019. בתחילת ספטמבר 2019, על פי הדיווחים, סיים וסט לעבוד על אלבום עם הראפר פושה טי. בעקבות מסיבת האזנה בדטרויט, הודיעה קרדשיאן כי האלבום יתעכב, ויצא יומיים לאחר התאריך המתוכנן, ב-29 בספטמבר 2019, מכיוון שהיה צריך לסיים מיקס לשירי האלבום. גם היציאה ב-29 בספטמבר נדחתה. על פי TMZ, האלבום כבר הושלם, אך וסט עידכן אותו ללא הרף מכיוון שהוא לא היה מרוצה מהתוצר הסופי. באוקטובר 2019 המשיך וסט לעבוד על האלבום בוויומינג והזמין את המפיק סוויז ביטס לעזור לו לסיים עם האלבום. ב-21 באוקטובר צייץ וסט בטוויטר תאריך יציאה חדש, 25 באוקטובר 2019. האלבום החמיץ את הופעת הבכורה שלו בחצות, כיוון ששלוש רצועות עדיין זקוקות לשיפורים במיקס שלהם. האלבום יצא בסופו של דבר ב-25 באוקטובר בסביבות השעה 19:00 בשעון ישראל, שתים עשרה שעות מאוחר יותר מהמתוכנן.
האלבום מתעסק בדת הנוצרית, כאשר וסט מתאר אותו כ"ביטוי לבשורה". בינואר 2019 הוא הקים את קבוצת השירות שלו ביום ראשון, שבה הוא מבצע שירי גוספל וגרסות כיסוי של שירים מהדיסקוגרפיה שלו. בפעם הראשונה בקבוצה ביצע את השיר "Water" מתוך האלבום בשידור חי לפני יציאתו.
האלבום הופק על ידי קניה וסט בשיתוף מפיקים נוספים כמו מייק דין, טימבלנד, לברינת' ועוד.
קידום
האלבום במקור נקרא "Yandhi" ותוכנן לצאת לאור ב-29 בספטמבר 2018 אבל נדחה ל-23 בנובמבר של אותה שנה. מאוחר יותר וסט דחה את האלבום לתאריך לא ידוע. בינואר 2019 הכחיש הנציג של וסט את הדיווח בטענה כי ווסט מסרב להוציא את האלבום כדי להשיג מינוף במחלוקת משפטית עם חברות התקליטים שלו. ב-29 באוגוסט 2019, קים קרדשיאן הודיעה על האלבום עם תאריך היציאה 27 בספטמבר לצד מחברת שמציגה את רשימת השירים של האלבום. נציג ווסט דיווח ל-E! News כי Jesus Is King הוא "האלבום האחרון" שלו. במהלך מופע שירות ב-16 בספטמבר 2019, וסט אישר את תאריך השחרור שקרדשיאן צייצה.
ב-27 בספטמבר 2019, לאחר הופעה של שירות יום ראשון בדטרויט, וסט הציג תצוגה מקדימה של האלבום וסרט שכותרתו גם "Jesus Is King" בתיאטרון פוקס. קרדשיאן הודיעה אז כי האלבום נדחה יומיים אחורה ליציאתו ב־29 בספטמבר 2019, וקבעה שצריך לסיים את המיקסים וכי יתקיימו שני מפגשי האזנה נוספים בשיקגו וניו יורק. האלבום גם החמיץ את התאריך הזה ללא כל הסבר שנמסר על ידי וסט או קרדשיאן. ב-12 באוקטובר 2019 הודיע וסט על תאריך יציאה נוסף, 25 באוקטובר 2019, במסיבת האזנה בוושינגטון. וסט בסופו של דבר אישר באמצעות טוויטר ב-21 באוקטובר שזהו תאריך ההפצה הרשמי. יום לפני הוצאתו, הודיע וסט על אלבום האולפן הבא שלו, וחשף כי ב-25 בדצמבר 2019 הוא יוציא אלבום נוסף בשם "Jesus Is Born".
הבחירות הפרלמנטריות באוסטרליה 2016
הבחירות באוסטרליה עושות שימוש במערכת בחירות "העדפה מלאה" בקול אחד, ערך אחד של מושב חבר-בודד, של 150 חברי בית הנבחרים האוסטרלי (הבית התחתון), בשינוי משיטת "העדפה מלאה" עם קבוצת פתקי הצבעה מסוג "הקול היחיד הנייד" במערכת של בחירות יחסיות לייצוג 76 חברי הסנאט (הבית העליון). ההצבעה היא חובה.
דוידה זפאקוסטה
דוידה זפאקוסטה (באיטלקית: Davide Zappacosta; נולד ב-11 ביוני 1992) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת המגן באטאלנטה.
קריירה
זפאקוסטה החל לשחק כדורגל בקבוצת הכדורגל בעיר הולדתו, סורה, בה שיחק בעמדת החלוץ עד שהוסב לעמדת המגן הימני.
בשנת 2008 עבר לשחק בעיר הסמוכה, איסולה לירי, וערך את הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בעונת 2009/2010.
בינואר 2011 עבר לשחק באטאלנטה, ששילמה 60,000 € על חצי מכרטיס השחקן שלו, ובמשך חצי עונה הוא שיחק בקבוצת הנוער של המועדון.
ב-4 ביוני 2014 חתם זפאקוסטה חוזה באטאלנטה ל-4 שנים תמורת 900,000 אירו. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-23 באוגוסט 2014 בניצחון קבוצתו 2–0 על פיזה במסגרת הסיבוב השלישי של הקופה איטליה. את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ערך ב-31 באוגוסט 2014 בתיקו 0–0 ביתי עם הלאס ורונה, ואת שער הבכורה שלו בליגה כבש ב-6 בינואר 2015 בתיקו 2–2 עם גנואה.
ב-10 ביולי 2015 עבר לטורינו יחד עם השחקן דניאלה באסלי תמורת 10 מיליון אירו. ב-20 בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כשעלה כמחליף בניצחון קבוצתו 2–0 על סמפדוריה. ב-28 באוקטובר 2015 כבש את שער הבכורה שלו בתיקו 3–3 עם גנואה.
ב-31 באוגוסט 2017 נמכר לקבוצת צ'לסי תמורת 28 מיליון אירו וחתם על חוזה ל-4 שנים ברגעים האחרונים של חלון ההעברות. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-9 בספטמבר 2017 כשעלה כמחליף בניצחון קבוצתו 2–1 על לסטר סיטי. את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות ואת כיבוש שערו הראשון במסגרת זו חגג ב-12 בספטמבר 2017, בניצחון קבוצתו 6–0 על קרבאך. בכיבוש שער זה הפך לשחקן האיטלקי ה-100 שכובש בליגת האלופות. ב-30 בדצמבר 2017 כבש את שערו הראשון בליגה בניצחון קבוצתו 5–0 על סטוק סיטי.
ב-21 באוגוסט 2019 האריך את חוזהו בצ'לסי בשנה אחת, ואז הושאל לרומא לחצי עונה, עם אופציה להארכת השאלה לחצי עונה נוספת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-25 באוגוסט 2019, כשעלה כמחליף בדקה ה-78 בתיקו 3–3 עם גנואה. לאחר מכן נפצע ברצועה הצולבת ונעדר למשך תקופה.
ב-19 בספטמבר 2020 הושאל זפאקוסטה לגנואה לעונה אחת.
ב-24 באוגוסט 2021 חזר לאטאלנטה וחתם לארבע שנים.
קריירת נבחרות
זפאקוסטה זומן לראשונה לסגל נבחרת איטליה לקראת משחקי יורו 2016, ואף נכלל בסגל הסופי, אך לא שיחק.
את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת ערך זפאקוסטה ב-12 בנובמבר 2016 בניצחון נבחרתו 4–0 על נבחרת ליכטנשטיין במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2018.
רוסמרהולם
רוסמרהולם (בנורווגית: Rosmersholm) הוא מחזה שנכתב בשנת 1886 בידי המחזאי הנורווגי הנריק איבסן. לדעתם של מבקרים רבים זו היא יצירת המופת של איבסן, שמשתווה לה אולי "ברווז הפרא" שנכתב בשנת 1884.
אולם הפעולה היא לגמרי אישית, נסמכת על התנהגות מוסרית או בלתי מוסרית. רבקה, הגיבורה בעלת "החשיבה החופשית", שמה לעצמה למטרה לחתור תחת אמונותיו הדתיות והפוליטיות של רוסמר, בשל מעמדו הרם בקהילה. רבקה נטשה לא רק את הנצרות, אלא גם, בשונה מרוסמר, היא נטשה גם את כל העקרונות המוסריים שהנצרות הורישה לעולם, אחרי תהליך החילון.
תקציר העלילה
המחזה מתחיל לאחר התאבדות ביאטה, אשתו של רוסמר. רבקה עברה לפני כן להתגורר בבית המשפחה, רוסמרהולם, כחברה של ביאטה, והיא עדיין מתגוררת שם. ניתן להבין שהיא ורוסמר מאוהבים, אולם הוא מתעקש לאורך כל המחזה לטעון שהיחסים ביניהם הם אפלטוניים לחלוטין.
רוסמר, חבר מכובד מאוד בקהילתו, מתכוון לתמוך בממשלה שנבחרה זה עתה ובאג'נדה הרפורמיסטית, אם לא המהפכנית שלה. אולם, כאשר הוא מצהיר על כך בפני חברו וגיסו קרול, מנהל בית הספר המקומי, קרול זועם על מה שהוא רואה כבגידתו של חברו בשורשי המעמד השליט. קרול מתחיל לחבל בתוכניותיו של רוסמר, מעמת אותו עם יחסיו עם רבקה ומוקיע את הזוג בעיתון המקומי. רוסמר מתחיל להיתקף ברגשי אשמה, בהאמינו כעת שהתאבדותה של אשתו נגרמה בשל מעשיו ולא בשל מחלת הנפש שלקתה בה. הוא מנסה להימלט מתחושת האשמה במחיקת זיכרון אשתו על ידי כך שהוא מציע נישואים לרבקה. אך היא דוחה אותו מייד. קרול מאשים אותה בכך שהיא השתמשה ברוסמר ככלי לקידום האג'נדה הפוליטית שלה. היא מודה בכך שהיא דחפה את גברת רוסמר למעמקי יאוש עמוקים ובמובן מסוים בכך שעודדה את התאבדותה. – בתחילה כדי שתהיה לה עמדת כוח על רוסמר, אולם אחר-כך מכיוון שהיא התאהבה בו. בשל אשמת העבר שמכרסמת בה, היא אינה יכולה להיענות להצעת הנישואים של רוסמר.
הדבר מוביל לבסוף לקריסה במחזה בו לא רוסמר ולא רבקה אינם יכולים להיפטר מרגשות האשמה שלהם. היא מודה בחלקה בהריסתה של ביאטה, אולם היא גם חטאה בגילוי עריות עם מי שהוא לכאורה אביה המאמץ כשחשדה בכך שהוא למעשה היה ההורה הביולוגי שלה. חשדותיה מקבלים ביסוס בידי קרול כשהוא מנסה לסכסך בינה לבין רוסמר; כעת הם אינם יכולים עוד לבטוח זה בזו, או אפילו בעצמם. בנקודה זו רוסמר מבקש מרבקה להוכיח את מסירותה לו בבצעה התאבדות באותה הדרך שעשתה אשתו לשעבר – בכך שהיא תקפוץ לתוך הסכר. כשנדמה שרבקה נענית לכך, נותנת הנחיות למשיית גופתה מהמים, רוסמר אומר שהוא יצטרף אליה. הוא עדיין מאוהב בה, ומאחר שהוא אינו רואה אפשרות שהם יוכלו לשוב ולחיות יחדיו; הם ישימו קץ לחייהם ביחד. המחזה מסתיים כששניהם קופצים לסכר ומנהלת משק הבית, גברת הלסט, צורחת באימה: "
דמויות משנה
פעולותיהם של ברנדל ומורטנסגור אינן מניעות קדימה את העלילה, אם כי מורטנסגור חושף בפני רוסמר שביאטה שולחת לעיתון שלו מכתב המכחיש את השמועות לכך שבעלה בוגד בה עם רבקה: המחשבה על כך שאשתו אפילו התייחסה להאשמה חסרת בסיס זו, מה שהוביל אותה להחלטתה לשים קץ לחייה, מצערת את רוסמר מאוד.
בפעם הראשונה כעבור שנים רבות, ברנדל מגיע לרוסמרהולם כשבכוונתו להטיף לחופש פוליטי ורפורמות בעירו. הוא מגיע לבית מרזח אפל, משתכר, נאם וכינה את החברה "אספסוף", והשליכו אותו החוצה לביוב. הוא שב לרוסמרהולם אחרי התקרית, ומודיע על גוויעת האידיאלים שלו בעקבות הקורות אותו. כעת הוא ממליץ על גישתו של מורטנסגור הפרגמטי, שמאיץ ברוסמר לתמוך בתנועת הרפורמה בעודו עדיין נוצרי, חרף העובדה שרוסמר איבד את אמונתו. מורטנסגור זקוק לתמיכתו הפומבית של רוסמר כדי להראות שישנם אזרחים חשובים, מכובדים ודתיים שמסכימים עם האידאולוגיה שלו.
דימויים
הדימוי העיקרי במחזה הוא הסוס הלבן של רוסמרהולם, או כפי שרבקה קוראת "רוחות רפאים". רווחות שמועות על כך שהנפשות הפועלות ראו אותו לאחר התאבדותה של ביאטה. הסוס מסמל את העבר שסובב סביב אשתו המנוחה של רוסמר, ורודף את קרוביה שנותרו בחיים. נוכחותו של הסוס במותם מייצג את חוסר היכולת להתמודד עם הזיכרונות שפוקדים אותם. הסוס הלבן דומה ל"רוחות" אליהן מתייחסת גברת אלווינג בטרגדיה "רוחות" של איבסן משנת 1881.
איבסן בחר בשם רוסמר עבור הפרוטגוניסט שלו כהד מודע לאגדה הנורווגית על "רוסמר הבמנד", שד ים שמפתה נשים צעירות למות בטביעה; הוא מפתה את רבקה לפתחו של אסון.
שמו המקורי של המחזה היה אמור להיות "סוס לבן", כדי להבליט את חשיבות המרכיב העל-טבעי במחזה.
רוסמרהולם בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי
תיאטרון חיפה, הצגת בכורה: 21 בספטמבר 1989, מספר הצגות: 20
שנות ה-50 של המאה ה-13
שנות ה-50 של המאה ה-13 היו העשור השישי של המאה ה-13, החלו ב-1 בינואר 1250 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1259.
Snowfall: The Tony Bennett Christmas Album
Snowfall: The Tony Bennett Christmas Album (בעברית: "שלג יורד: אלבום חג המולד של טוני בנט") הוא האלבום ה-26 ואלבום חג המולד הראשון של הזמר האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה חברת התקליטים קולומביה רקורדס לאור ב-6 באוקטובר 1968. הוא הופק בידי רוברט פרנון.
רקע
האלבום Snowfall: The Tony Bennett Christmas Album היה שיתוף הפעולה הראשון בין בנט ופרנון, על-אף שהיו ידידים טובים עוד בשנות ה-50. פרנון, שבדרך כלל עושה את עבודות ההפקה שלו בלונדון שב, הגיע לניו יורק לאחת משתי הפגישות בהן הצמד הפיק את האלבום. שש רצועות הוקלטו באולפנים של חברת התקליטים קולומביה רקורדס בניו יורק, והארבע הנותרים בלונדון.
האלבום פורסם מחדש בשנת 1994 בפורמט תקליטור, הכולל עטיפה ורצועת בונוס חדשה בשם "I'll Be Home for Christmas". רצועה זו הוקלטה במהלך הופעה חיה של בנט ב-The Jon Stewart Show. בשנת 2007 יצא Snowfall: The Tony Bennett Christmas Album במהדורה חדשה פעם נוספת, הכוללת עטיפה חדשה ו-DVD ובו קטעים מסדרת הטלוויזיה "Tony Bennett: A Family Christmas".
כתבים מיוחדים
כתבים מיוחדים (באנגלית: Special Correspondents) הוא סרט קומדיה סאטירית שנכתב ובוים על ידי ריקי ג'רווייס, שגם שיחק בו. עלילת הסרט מתמקדת בכתב רדיו בתחנה מקומית בניו יורק שנשלח לסקר מלחמה באקוודור יחד עם טכנאי הקול הראשי של התחנה, אולם האחרון זורק בטעות את הכרטיסים והשניים מסקרים את המלחמה מבית הקפה הסמוך לתחנה, תוך שהם שולחים "ידיעות" מאקוודור שהולכות ומסתבכות.
עלילה
בערב, טכנאי הקול של התחנה, איאן פינץ' (ריקי ג'רווייס), לוקח את אשתו אלינור (ורה פרמיגה) לאירוע השנתי של התחנה, אך בהמשך הוא נאלץ לעזוב כדי לסקר אירוע של לקיחת בני ערובה יחד עם כתבת אחרת, קלייר מדוקס (קלי מקדונלד). באירוע אלינור מכירה את פרנק והשניים הולכים לביתה תוך שהיא מסתירה את העובדה שהיא נשואה לאיאן. למחרת בבוקר, מלארד ממנה את פרנק לסקר מרד שעתיד להתרחש באקוודור. בנוסף, פרנק מבקש לקחת איתו גם את איאן לאקוודור.
בתחילה פינץ' מסרב בטענה כי עליו להציל את הנישואין שלו לאלינור שנפרדה ממנו בבוקר, אך לאחר זמן קצר הוא משנה את דעתו. בנמל התעופה, מתגלה שאיאן זרק בטעות את הדרכונים והכרטיסים שלו ושל פרנק. הם חוזרים לבית קפה אותו מנהל הזוג הספרדי ברידג'יה (אמריקה פררה) ודומינגו (ראול קסטילו). בית הקפה ממוקם מעבר לכביש בצמוד לתחנת הרדיו. בעזרתם בעלי בית הקפה, הם מזייפים את היותם באקוודור מהחדר הסמוך.
בבוקר שלמחרת, פרנק ופינץ' לא מגיעים לשגרירות בקיטו ומעוררים דאגה בקשר לשלומם. במקביל, כתבים מתחילים לדווח על "היעלמותם" של השניים. קלייר מבקרת בביתה של אלינור אך נראה שאשתו של איאן עוסקת בעיקר בניסיון להבליט את הסיפור האישי שלה. פרנק ופינץ' מזייפים את העובדה שנחטפו ושולחים סרטון בו הם מבקשים מנשיא ארצות הברית לשלם כופר שהם יוצאו להורג. בערב הם צופים בטלוויזיה בה מתראיינת אלינור ופרנק מבין שזו שפגש באירוע היא אשתו של איאן. בתוכנית, אלינור מבצעת את שירה "דולר לגיבור", וקוראת להחזרה של פרנק ואיאן.
אלינור הופכת לסנסציה לאומית, כשהיא מקימה קרן צדקה עבור בעלה ופרנק. מלארד מבקש מקלייר להכיר את אלינור טוב יותר, וקלייר מבינה שאלינור מנצלת את המצב כדי לקדם את קריירת השירה שלה. פינץ' מבין את האנוכיות של אשתו, ואומר שהוא כבר לא כועס על שהיא עזבה אותו. ביום ההולדת שלו, הוא אומר שהוא לא יכול להמשיך עם ההתחזות הזו. הוא ופרנק מגבשים תוכנית במסגרתה הם ייסעו לאקוודור ומשם יגיעו לשגרירות בקיטו. הם מגיעים לבית שלו ושל אלינור, שם הם נתפסים בניסיונם לקחת חלק מהכסף, והם מחליטים לחלק את הכסף ביניהם. לאחר מכן הם נוסעים ולאחר מכן מפליגים באופן לא חוקי ומגיעים לאקוודור.
באקוודור, הם מקבלים טרמפ ממקומי, שלוקח אותם לבר שבו הם נחטפים. הם נלקחים לכפר קטן בו הם נאסרים. בתחושה שהוא הולך למות, פרנק מתוודה בפני פינץ' ששכב עם אשתו. למחרת בבוקר החוטפים דורשים מאלינור כופר, אך במחשבה שפרנק ואיאן מנסים לקחת ממנה את החלק שלה, היא מסרבת ואומרת לחוטפים להרוג אותם. כשמפקד החוטפים חוזר הוא מציע להם להילחם עד המוות, כשהמנצח ישוחרר. פרנק לוקח מהחוטף את האקדח שלו ואחרי התלבטות פינץ' יורה בו ובהמשך במספר חוטפים נוספים. הם גונבים מכונית ומגיעים לשגרירות ארצות הברית בקיטו, משם הם מוטסים במטוס פרטי בחזרה לארצות הברית.
עם חזרתם הם מתקבלים בתשואות על ידי מזכירת המדינה, עיתונאים, חברים ומשפחה. פרנק נואם ופינץ' מתעלם מאלינור והולך להודות לדומינגו ולברידג'יה. לאחר מכן, אלינור משוחחת עם העיתונות על האלבום החדש שלה, ופינץ' מוריד את טבעת הנישואין שלו. הוא ניגש לקלייר ומגיש לה כוס קפה על כל הפעמים שבהן היא קנתה קפה רק לו. פינץ' מבין שקלייר מחבבת אותו בגלל מי שהוא, והם מתחילים לצעוד לכיוון מנהטן. בסוף הסרט מעירה קלייר "זה נראה כמו סוף של סרט", ואיאן משיב "סרט דל תקציב, אולי".
פרה-פרודקשן
בסוף 2014 דווח שריקי ג'רווייס יביים סרט בשם "כתבים מיוחדים" אותו יכתוב.
ב-19 במאי 2015 החלו צילומי הסרט בטורונטו. ב-27 ביוני עברו הצילומים לניו יורק. שלב הצילומים הושלם עד 2 ביולי 2015.
47 בטוקאן
47 בטוקאן (מצוין גם כ-ξ (קסי) בטוקאן או כ-NGC 104) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים טוקאן הנמצא במרחק כ-13,400 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כמיליון כוכבים. זהו הצביר הכדורי השני הכי הבהיר בשמים (אחרי ω בקנטאור) ואחד הקרובים ביותר לכדור הארץ.
היסטוריה
הצביר התגלה על ידי ניקולא לואי דה לאקאי בשנת 1751 ותואר על ידו כערפילית. למעשה הוא זוהה עוד לפני כן ככוכב וקיבל בשנת 1603 את ציון באייר "ξ בטוקאן". האסטרונום הסקוטי ג'יימס דנלופ זיהה בשנת 1826 שמדובר בצביר כדורי וכלל אותו בקטלוג של גרמי שמיים עמוקים שפורסם על ידו ב-1828. למרות זאת ואף על־פי שגם ג'ון הרשל זיהה את הצביר בשנת 1834, קיבל הצביר את הציון "47 בטוקאן" בקטלוג בכוכבים "אורנומטריה ארגנטינה" שפורסם בשנת 1874 על ידי בנג'מין גולד וכינוי זה הוא המקובל כיום (לצד NGC 104). ציון זהו אחד משני הציונים היחידים (השני הוא 82 בארידנוס) ששרדו מהקטלוג וסופחו לציוני פלמסטיד.
תצפית
הצביר נמצא בקצה הדרומי של קבוצת טוקאן, מעט מערבית לענן מגלן הקטן. בשל מיקומו הדרומי לא ניתן לראותו כלל מאירופה או מהמזרח התיכון. ללא ציוד עזר נראה הצביר כמו כוכב חלש, אך די במשקפת כדי להבחין שמדובר בגרם שמים עגול עם בהירות נראית גדולה יותר במרכז מאשר בהקף. טלסקופ חובבים איכותי מאפשר להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם מדרגת בהירות 14.
מאפייני הצביר
קוטרו של 47 בטוקאן הוא כ-120 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש כ-13,400 שנות אור, כך שגודלו הזוויתי הוא כ-31 דקות קשת - כגודלו הזוויתי של הירח המלא. הצביר מכיל כמיליון כוכבים, מסתו הכוללת היא כמיליון מאסות שמש ועוצמת הארתו הכוללת גדולה פי 360,000 משל השמש. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי G4. גילו מוערך למעלה מ-10 מיליארד שנים.
תצפיות שנערכו בצביר גילו 22 פולסארים בעלי זמן מחזור של 1-10 מילישניות - קצר בהרבה מזמן המחזור של רוב הפולסארים. כמו כן התגלו במרכז הצביר 21 כוכבים כחולים מתעכבים - כוכבים מאסיבים וחמים שגילם אינו תואם את גילם של שאר כוכבי הצביר, שכן כוכבים בעלי מאסה גדולה אינם חיים מיליארדי שנים, כגילו של הצביר. ההסבר המקובל לשתי התופעות הוא שבמרכז הצפוף של הצביר, שם המרחק הממוצע בין כוכבים סמוכים עשוי להיות כעשירית שנת אור בלבד, מתרחשות התנגשויות של כוכבים קטנים יותר. התנגשויות אלו עשויות ליצור כוכבים מאסיבים וחמים יותר מהכוכבים המקוריים וכן להביא לקריסה של מערכת זוגית לכוכב יחיד שמתוך שימור תנע זוויתי יסתובב סביב עצמו במהירות גבוהה במיוחד, ולאחר שיסיים את חייו, יהפוך לכוכב נייטרונים המסתובב סביב עצמו במחזוריות של אלפיות השנייה.
אמדורה סובגלובוסה
אמדורה סובגלובוסה (שם מדעי: Emydura subglobosa) הוא מין של צב מהמשפחה נטויי צוואר החי בפפואה ניו גיני ובאוסטרליה. צב זה שוכן מקווי מים כמו אגמים, נהרות או ביצות ולעיתים גם ביערות גשם באוסטרליה.
מאפיינים
זהו צב קטן יחסית והוא מגיע לאורך 20 סנטימטרים בזכרים ו-26 סנטימטרים בנקבות. הוא בעל צוואר ארוך שאינו יכול להיכנס לשריונו והוא בעל גפיים חזקות עם קרומי שחייה וגם טפרים חדים, ראש קצר בעל חוטם הפונה מעלה ולחיים ושפתיים צהובות, כששאר העור אפור והשריון אפור ובעל קצוות צהובים. צב זה חי לרוב בתוך המים ויוצא בעיקר כדי להטיל ביצים או להתחמם בשמש.
הצב הוא אוכל כל הניזון בטבע מחרקים שונים, רכיכות, צמחי מים שונים, וכשהם מוצאים גם פירות. הלסתות הקשיחות שלהם יכולות לנפץ קונכיית חלזונות מימיים ביעילות.
צבים אלה מזדווגים בתוך המים סביב ספטמבר והנקבות חופרות גומה על הגדות בקן סגור ומטילות 5 עד 20 ביצים. הביצים בוקעות כעבור 45 עד 60 יום והצבים הצעירים שוחים מיד למים.
צב זה איננו בסכנה בטבע, אך נפגע מזיהומים של כמה נהרות בסביבתו. לעיתים מגדלים אותו כחיית מחמד, אך הוא נאסר לגידול באוסטרליה.
נוקמי טוקיו
נוקמי טוקיו (ביפנית: 東京卍リベンジャーズ) היא סדרת מאנגה יפנית שנכתבה ואויירה על ידי קן וואקוי. היא הועלתה כסדרה במגזין Weekly Shōnen של Kodansha מאז מרץ 2017. עיבוד לייב אקשן שודר ביפן ביולי 2021. נכון לינואר 2022, למנגה היו יותר מ-50 מיליון עותקים. המנגה זכתה בפרס המנגה ה-44 של Kodansha עבור קטגוריית שונן בשנת 2020. עיבוד של סדרת אנימה הופק על ידי Liden Films. העונה הראשונה של הסדרה שודרה מאפריל עד ספטמבר 2021 והעונה השנייה שודרה בינואר–אפריל 2023.
עלילה
טקמיצ'י האנגקי, בן 26, מגלה יום אחד שחברתו לשעבר בחטיבת הביניים, הינאטה טאצ'יבנה, ואחיה הצעיר נאוטו נהרגו על ידי כנופיית טוקיו מאנג'י. בצערו הוא מגיע לתחנת הרכבת. כאשר הוא נדחף על ידי אלמוני אל פסי הרכבת, רגע לפני הופעתה, הוא נוסע בזמן 12 שנים לעבר לשנת 2005. בעודו משחזר את שנות חטיבת הביניים שלו, טקמיצ'י נפגש עם נאוטו הצעיר וחושף את התאריך המדויק שבו הוא והינאטה ימותו. כאשר הם לוחצים ידיים, טקמיצ'י מועבר לפתע בחזרה להווה, ונוצר פרדוקס זמן, שבו נאוטו שורד ועובד כבלש. נאוטו מסיק שבכל פעם שהם מחזיקים ידיים, טאקמיצ'י מועבר 12 שנים לעבר. תוך שימוש בידע שלו מהעתיד, טקמיצ'י נשבע להציל את הינאטה.
איי.אי.אס החזקות
יזום תחנת הכוח בפארק התעשייה פלמחים
רשות החשמל החליטה להעניק לחברה בת בבעלות מלאה של החברה, רישיון מותנה להקמת תחנת כוח בפארק תעשיות פלמחים אשר תופעל בגז טבעי, בעלת הספק של 400 מגוואט. קבלת הרישיון מותנית בחתימת שר האנרגיה והמים. אומדן ראשוני של תקציב הפרויקט עומד על כ- 1.9 מיליארד ש"ח. בכוונת החברה לפעול לצירוף שותפים אסטרטגיים ופיננסים לפרויקט.
החברה פועלת ליזום מתקן התפלה בהספק של כ-100 מיליון קוב לשנה, בפארק התעשייה פלמחים אשר יפעל כמפעל התפלה נוסף למתקן הקיים.
תשלובת ספנקריט לבניה מתועשת
ספנקריט פלמחים היא חברת בת בבעלות מלאה של החברה, והעוסקת בתחום הבנייה המתועשת מזה למעלה מ-30 שנה. מפעל ספנקריט ממוקם על שטח של 40 דונם בפארק תעשיות בפלמחים. מוצריה של ספנקריט הם בעיקר מוצרי בטון דרוך המשמשים במגוון שימושים למגדלי משרדים, מסחר (מרכזי קניות וקניונים), תעשייה ומגורים. בין המגדלים הרבים שנבנו במוצרי ספנקריט ניתן למנות את מגדל אלקטרה, מגדל משה אביב ואחרים.
יזום מתחם איירפארק בנמל התעופה עובדה
החברה יוזמת מתחם לשימור, טיפול והשבחה של מטוסים וחלפי מטוסים הממוקם בצמוד לנמל התעופה עובדה שבנגב. המתחם צפוי לשרת כלי טיס אזרחיים מרחבי העולם ונבחר בשל סמיכותו לתשתיות נמל התעופה עבדה, תוואי קרקע ייחודי ומזג אוויר יבש המתאים במיוחד. עד כה הושלם שלב אישור תוכניות בניין עיר בקשר למיזם זה. התוכנית תתבצע בשיתוף עם התעשיה האווירית.
בינואר 2022, חתמה חברת IES על מזכר הבנות עם חברת סטראטוס (Stratos). סטראטוס היא חברת ליסינג מטוסים, ולפי מזכר הבנות מתחם איירפארק ישמש כבסיס פעולה מרכזי לחברת סטראטוס.
באפריל 2022, חתמה חברת IES על מזכר הבנות עם (חברת הליסינג מטוסים). מזכר הבנות מתייחס לשיתוף-פעולה ארוך-טווח בפרויקט איירפארק שבנגב.
השקעות בעבר
בהיותה חברת השקעות והחזקות פעלה החברה לרכישת חברות שונות, להשבחתן ולמכירתן. בין יתר השקעותיה בעבר של הקבוצה ניתן למנות:
מריה תרזה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג
מריה תרזה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג (בגרמנית: Maria Theresa, Prinzessin von Löwenstein-Wertheim-Rosenberg; 4 בינואר 1870 - 17 בינואר 1935) הייתה נסיכה גרמנית ואשתו של מיגל, דוכס ברגנסה, התובע המיגליסטי לכס המלוכה של פורטוגל בשנים 1866 – 1920.
ביוגרפיה
מריה תרזה נולדה ב-4 בינואר 1870 ברומא, לקרל, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג השישי, אחיה של אדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, ולסופיה, נסיכת ליכטנשטיין, בתם של אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין ופרנציסקה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו, והייתה אחותו הבכורה של אלויס, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג השביעי. ב-8 בנובמבר 1893 התחתנה מריה תרזה עם בן דודה מיגל, דוכס ברגנסה, בנו של מיגל הראשון, מלך פורטוגל, ממנו נולדו לה שמונה ילדים. בשנת 1920 ויתר בעלה על זכויותיו לטובת בנם דוארטה נונו, דוכס ברגנסה, ובשנת 1927 הוא נפטר, וב-17 בינואר 1935 מתה מריה תרזה בווינה.
משפחתה
ב-8 בנובמבר 1893 התחתנה מריה תרזה עם בן דודה מיגל, דוכס ברגנסה, ממנו נולדו לה שמונה ילדים:
I've Gotta Be Me
I've Gotta Be Me (בעברית: "אני חייב להיות אני") הוא האלבום ה-27 של הזמר האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה חברת התקליטים קולומביה רקורדס לאור באוגוסט 1969, לאחר שהוקלט בחודשים ינואר–מרץ אותה השנה.
קזקוסמוס
קזקוסמוס הוא שמה הנפוץ של חברת החלל הלאומית (Қазақстан Ғарыш Сапары Ұлттық Компаниясы), שנודעה בעבר כועדת האוויר והחלל של משרד ההשקעות הקזחי (Аэроғарыш комитеті) וסוכנות החלל הלאומית של קזחסטן (בקזחית: Қазақстан Республикасы Ұлттық ғарыш агенттiгiнiң) והיא הסוכנות הממשלתית העיקרית בקזחסטן האחראית לפיתוח תוכנית החלל האזרחית הקזחית וחקר החלל.
החברה הוקמה על ידי נשיא קזחסטן, נורסולטן נזרבאייב במרץ 2007, לאחר פירוק ועדת האוויר והחלל של משרד ההשכלה והמדעים הקזחי. לראש הסוכנות מונה הקוסמונאוט הרוסי-קזחי, טלגאט מוסאבאייב ואולם בשנת 2014 סוכנות החלל פורקה והפכה שוב לוועדת האוויר והחלל, הפעם בחסות משרד ההשקעות הקזחי ואורגנה לאחר מכן כחברה לאומית לענייני חלל. לאחר מכן הועברה לאחריות המשרד הממשלתי לענייני תעשייה צבאית, שנקרא רשמית בשם המשרד לתעשיית ההגנה והחלל. ב-2016 מונה ארקין שאימאגאמבטוב לראשה.
החברה אחראית על כל תחומי המחקר בחלל ועל תשתיות החלל הקזחיות. כאשר אתר השיגור העיקרי שלה, קוסמודרום בייקונור הוא הוותיק והגדול בעולם ואחד משלושה נמלי חלל בעלי חשיבות בינלאומית אסטרטגית (שני האחרים הם מרכז החלל קנדי בארצות הברית ונמל החלל ג'יוצ'ואן בסין).
לא לנשום 2
לא לנשום 2 (מאנגלית: Don't Breathe 2) הוא מותחן פשע ואימה אמריקאי משנת 2021, המשויך לתת-סוגה של סרטי פלישה לבית, ומהווה המשך לסרט "לא לנשום" משנת 2016. בתפקידים הראשיים: סטיבן לאנג בדמות נורמן נורדסטרום/"האיש העיוור", האנטגוניסט בסרט הקודם, ברנדן סקסטון ה-3, והשחקנית-ילדה מאדלין גרייס בתפקיד הבכורה שלה בסרט קולנוע באורך מלא. כל המעורבים בהפקת ההמשכון היו שותפים לסרט הראשון: הבמאי הוא רודו סיאגס (בראשון: תסריטאי). מפיקים: פדה אלוורס (בראשון: במאי ותסריטאי), סם ריימי, רוברט טאפרט ורודו סיאגס. התסריט נכתב במשותף בידי אלוורס וסיאגס.
הסרט, בהפצת "סרטי סוני", יצא לבתי הקולנוע במספר מדינות, בהן ישראל, ב-12 באוגוסט 2021, ובארצות הברית ומדינות אחרות – יום לאחר מכן, ב-13 באוגוסט. הוא קיבל ביקורות מעורבות, כאשר מספר מבקרים הסתייגו מהצגת האיש העיוור כדמות סימפתית, לאור מעשיו הנפשעים בסרט הראשון.
עלילה
בסצנה הפותחת את הסרט, ילדה קטנה נמלטת מתוך בית בוער וקורסת על הכביש. שמונה שנים אחר כך, הילדה, פיניקס בת ה-11, גדלה כבתו של נורמן נורדסטרום, קשיש עיוור, לשעבר לוחם ביחידת אריות הים במלחמת עיראק, וממנו היא למדה שבעבר היה להם בית אחר שנשרף, ואמא שלה מתה בשריפה. הם מתגוררים בפרוור של דטרויט עם כלב הרוטוויילר 'שאדו' (באנגלית: Shadow; בעברית: צל). נורמן מעביר את פיניקס אימוני הישרדות, אך מחזיק אותה מסוגרת בבית, ומונע ממנה בית ספר וחברים, תוך שהוא מסביר שכבר איבד בת אחת. הקשר החברתי היחיד שלהם היא הרננדס, ותיקת יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית, העושה עבורו שליחויות.
הרננדס משכנעת את נורמן לאפשר לפיניקס לצאת איתה לסיבוב בעיר. היא עוצרת ליד הבית שנשרף, ופיניקס נכנסת להניח פרח על אבן זיכרון. היא שומעת מישהו מתהלך בקומה העליונה ומסתלקת בבהלה. בפארק שעשועים, פיניקס מתוודעת לחבורת ילדים מבית מחסה סמוך. כאשר הן עוצרות בתחנת דלק, פיניקס נכנסת לשירותים, שם אורב גבר בשם ריילן המנסה לקשור איתה שיחה, אך נרתע מנוכחותו של שאדו. הילדה יוצאת, ומיד ריילן מצטרף לכנופייתו (דיוק, ראול, והאחים ג'ארד וג'ים־בוב) והם עוקבים במכוניתם אחרי הוואן של הרננדס. אחרי שהיא מורידה את פיניקס בבית, הם אורבים להרננדס, וג'ים־בוב רוצח אותה במכות פטיש וגונב את האקדח שלה. הבחורים מתקרבים לביתו של נורמן, מפתים את שאדו והורגים אותו. מכיוון שהכלב לא נענה לקריאותיו של נורמן, האיש יוצא לחפש בסביבה. אז, חברי הכנופיה פולשים לבית במטרה לחטוף את פיניקס, ומנהלים מרדף חתול ועכבר עם הילדה. נורמן נתקל בגופתו הירויה של הכלב, חוזר מיד להגן על הבית ועל פיניקס, ומתחולל מאבק דמים שבמהלכו הורג נורמן את ג'ארד, והוא עצמו נפצע בזרועו. החטיפה מסתבכת, והפולשים מזעיקים את ריילן, שבא ואומר לפיניקס שהוא אביה הביולוגי, ולא נורמן, ולראיה, הוא חושף קווצת שיער לבנה בראשו, כמו שיש בשיער של פיניקס. מתברר שלפני שמונה שנים, ביתה האמיתי של פיניקס נשרף כאשר התפוצצה בו מעבדה לייצור מת' שניהלו ריילן ואשתו. בעקבות זאת, ריילן נעצר ונשפט לשמונה שנות מאסר כסוחר סמים. נורמן מצא את פיניקס הקטנה מחוסרת הכרה, ואימץ אותה אל ביתו. אחרי שריילן השתחרר, הוא הבין שבתו בחיים כשראה אותה מניחה פרח בביתם השרוף. נורמן הזועם מתנפל על ריילן, אך חברי הכנופיה מצטרפים ומכריעים את נורמן, והוא מאבד הכרה. פיניקס מנסה לברוח מהבית, אך נתפסת בידי ראול שמרדים אותה עם כלורופורם. ריילן, שהביא איתו כלבת רוטוויילר משלו, משסה את הכלבה שלו בנורמן, אשר נרתע מלהרוג אותה, וכולא אותה בעליית הגג. ריילן וכנופייתו מעלים את הבית באש, ועוזבים עם פיניקס מחוסרת ההכרה. נורמן מתאושש, משחרר את הכלבה ונחלץ מהבית. בחוץ, הוא מוצא את מכונית הוואן של הרננדס המתה, ומתחמש בכלי נשק, מצ'טה ורימוני עשן שנמצאים בתוך המכונית. אחרי שהוא רוכש את אמונה של הכלבה, נורמן מחבר שרשרת לצווארה ומורה לה ללכת הביתה, וכך היא מוליכה אותו אל מקומה של הכנופיה.
כאשר המנתח מתכוון לפתוח את חזה של טארה/פיניקס עם מסור רפואי חשמלי, זרם החשמל מנותק. ריילן שולח את אנשיו לתקן את התקלה. ג'ים־בוב מרים את מתג החשמל, ואז נורמן מתנפל עליו עם המצ'טה. ג'ים־בוב תוקף חזרה עם פטיש שנשמט מידו במאבק ביניהם, ונורמן תוחב לגרונו של יריבו כדור משחק של בעלי חיים. כאשר ג'ים־בוב מנסה להגיע לאקדח, נורמן מזהה את מיקומו לפי צליל שקשוק הכדור, ומיידה את הפטיש בראשו. ריילן, עדיין בחדר הניתוחים, שומע את המהומה ומבין שנורמן מצא אותם. הוא מרגיע את ג'וזפין המבוהלת, אך אומר שיש שינוי בתוכנית. הוא מרחיק את המנתח עם ג'וזפין וטארה/פיניקס האזוקות זו לזו, ושולח את חבריו להרוג את נורמן, אך הלה הורג אותם בזה אחר זה, תוך שהוא נעזר בחושיו המפותחים, כפיצוי על עוורונו. רק ראול, הסולד מהרג הילדה בעבור הלב, מחליט לעזור לנורמן ומדריך אותו למצוא את ריילן, האישה והמנתח. נורמן מתעמת איתם ליד בריכת השחייה הריקה ממים של בית המלון, והורג את המנתח. במאבק בין נורמן לריילן, הכלבה, שנאמנה כעת לנורמן, תוקפת את ריילן, שיורה בטעות באשתו. נורמן נועץ את אגודליו בעיניו של ריילן, באומרו "כעת אתה תראה את מה שאני רואה", ונוטש אותו. כיסא הגלגלים מידרדר לבריכה עם ג'וזפין, וטארה/פיניקס מצליחה להגיע אל המצ'טה ומנסה לקטוע את ידה של האישה כדי להיחלץ, אך נופלת לבריכה ביחד איתה. כאשר הילדה מצליחה לעלות חזרה, נורמן הפצוע פצעי מוות, מתוודה באוזניה על מעשי הרצח והאונס שעשה, ומבקש ממנה להתרחק ממנו לנצח, משום שהוא איננו ראוי להיות אב. הילדה עוזבת את מהמקום, ואז מופיע ריילן, ולמרות פציעותיו, הוא מצליח לדקור את נורמן בסכין. לפני שהוא מספיק לשסף את גרונו של נורמן, שבה טארה/פיניקס והורגת את ריילן עם המצ'טה. היא אומרת לנורמן הגוסס שיש ביכולתה להציל אותו, אך הוא עונה "כבר היצלת אותי", וגופו נשמט בחיקה.
טארה/פיניקס יוצאת מהבניין לרחוב, בדרכה אל בית המחסה שראתה ביציאתה מביתה עם הרננדס. שם היא מצטרפת לחבורת ילדים, וכאשר בילי, ילדה מהחבורה, שואלת אותה לשמה, היא מזדהה בשם 'פיניקס', ומאמצת את הזהות שהעניק לה נורמן, על פני זהותה מלידה.
בסצנה שאחרי הכתוביות, הכלבה של ריילן, שהתיידדה עם נורמן, ניגשת לנורמן, מרחרחת ומלקקת את אצבעות כף ידו, ורובצת בסמוך לו. אז מתחילות האצבעות לנוע קמעה, ונדמה שהוא עדיין חי.
פיתוח
לעומת הסרט הקודם, בו ניתן לסטיבן לאנג חודש בלבד להתכונן, לקראת ההמשכון, הוא שקד על מחויבות רבה יותר לתפקידו כאנטי-גיבור עיוור, ועבד על מחוות ותנועות בצמוד למנהל אגודת "סאות'איסטרן" למען העוורים, שמושבה בעיר אולבני.
צילומים
שלב הצילומים היה אמור להתחיל באפריל 2020 אך נדחה עקב מגפת הקורונה. הצילומים התחילו לבסוף ב-7 באוגוסט, נמשכו 12 שבועות והסתיימו ב-8 באוקטובר 2020. מרבית הסרט צולם בבלגרד בירת סרביה בהשתתפות חברת ההפקות הסרבית "Work in Progress (WIP) Belgrade", וסצנות בודדות צולמו בדטרויט. במרץ 2021 נודע על סיום שלב גמר ההפקה.
על רקע העובדה שהסרט צולם בהצלחה בעיצומו של סגר מגפת הקורונה, לאנג ציין שהצילומים התנהלו באופן נוקשה, תוך הקפדה יתרה על נוהלי הבריאות והביטחון במשך כל זמן העבודה. לאנג עצמו נדרש לעשרה ימי בידוד לפני תחילת הצילומים. מאדלין גרייס סיפרה בריאיון, שהייתה הקפדה על עטיית מסכות, שהשחקנים הסירו רק לצורך הצילומים, והיא עצמה עברה שתי בדיקות קורונה בכל שבוע.
הפצה
ב-21 באוקטובר 2020 נמסר רשמית מ"סרטי סוני" והחברה הבת שלה Screen Gems, שמועד יציאת הסרט לבתי הקולנוע בארצות הברית נקבע ל-13 באוגוסט 2021. זאת, ככל שהדבר יתאפשר על רקע מגפת הקורונה. ב-4 במאי 2021 פורסם תצלום טיזר ראשון מן הסרט, עם דמותו של סטיבן לאנג בתפקיד נורמן נורדסטרום, האיש העיוור.
ב-19 במאי 2021 הוקרן קטע רציף מהסרט במסגרת אירוע "המסך הגדול חוזר" שהתקיים בסנצ'רי סיטי במטרה לעודד חזרה לבתי הקולנוע בארצות הברית. ב-20 במאי 2021 נמסר רשמית שהתאחדות הקולנוע של אמריקה העניקה לסרט את סיווג הצפייה "R", המגביל את הצפייה בסרט מתחת לגיל 17 בליווי מבוגר. זאת בשל אלימות עקובה מדם, ותמונות ושפה מילולית קשות.
ב-30 ביוני 2021 הפיצה חברת "סרטי סוני" קדימון רשמי, וב-8 ביולי הופצה כרזת הסרט הרשמית, בה נראה נורמן נורדסטרום פורץ בפטיש חלון זכוכית, והופך על פיה את הסוגה הקלאסית של פלישה לבית. ב-29 ביולי 2021 פורסמה כרזת ארט בין-לאומית בסגנון הגרפי של כרזת הסרט הראשון. בכרזה (אשר משמשת בישראל) נראה האיש העיוור כמחפה על הילדה, בעוד היא עושה תנועת היסוי הנראית כאזהרה כלפי הפושעים. ב-4 באוגוסט 2021 הופץ קדימון "אדום" (Red band), שמשמעותו היא המלצה להגבלת הצפייה בסרטון ללא השגחת מבוגר, לגיל 17 לפחות, לפי שיטת סיווג הצפייה של איגוד הסרטים של אמריקה.
למרות העיכובים בתחילת הצילומים, הסרט יצא לבתי הקולנוע בארצות הברית כמתוכנן, ב-13 באוגוסט 2021, וב-3 בספטמבר באותה שנה הוציאה חברת "סרטי סוני" את הסרט לצפייה על פי דרישה.
הכנסות
בסוף שבוע הבכורה בבתי הקולנוע (12–15 באוגוסט 2021) הכניס הסרט 10.6 מיליון דולר בארצות הברית, ודורג במקום השני אחרי "לשחרר את גאי" שגרף 26.4 מיליון דולר, ולפני "ריספקט" עם 8.8 מיליון. ההכנסות מבתי הקולנוע ברחבי העולם הסתכמו ב-3.4 מיליון דולר, נתון שהעמיד את סך כל ההנכסות בסוף שבוע הבכורה על 14 מיליון דולר. ההכנסות מבתי הקולנוע ברחבי העולם הסתכמו ב-$47,238,038 מיליון דולר, מתוך זה $32,638,038 מיליון בצפון אמריקה (ארצות הברית וקנדה), והשאר, כ-$14,600,000 מיליון דולר, בשאר המדינות.
ביקורות
עוד לפני שיצא לבתי הקולנוע, הסרט עורר ביקורות בעקבות הפצת הקדימון שהציג את האיש העיוור כפרוטגוניסט, והיו שטענו שהצגתו של האיש כאנטי-גיבור, מעבירה מסר לא ראוי, מכיוון שבסרט הראשון, האיש היה אנטגוניסט מובהק שאף ביצע מעשי פשע נוראים (חטיפה, רצח ותקיפה מינית) והקדימון שיווק אותו כגיבור המגן על ילדה בת 11 מפני חוטפיה. השאלה שהטרידה את המבקרים הייתה אם לאדם כזה יש זכות להתפתח לדמות הגיבור. המפיק (ובמאי הסרט הראשון) פדה אלוורס, ענה שבסיפור יש הרבה מעבר לכך, ואמר: "אנחנו אוהבים להתחכם עם אנשים. אנחנו רוצים להראות שדברים אינם בשחור ולבן. אנשים מודאגים מכך שהוא אנטי-גיבור? סדרות כגון "משחקי הכס" מוציאות אותך מדעתך עם אמפתיה כלפי דמויות הרעים. הוא יותר מעין 'אנטי-נבל'. ייתכן שהוא חושב שהוא לא כזה, או עושה דברים שיסייעו לו להתחמק מכך, אבל הוא כזה. הוא דמות צללים. לא ממש פרוטגוניסט." הבמאי רודו סיאגס הוסיף: "זה הופך את הכל לבלתי צפוי. אם ברור מי הם הטובים והרעים, יודעים מראש מי יצליח. הלא כן?"
במאגר ביקורות הסרטים "Rotten Tomatoes" עומד שיעור הדעות החיובית על 43% בשקלול 70 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 4.80/10. סיכום הביקורות הוא, שסטיבן לאנג ממשיך להפגין נוכחות מרשימה ומרגשת, אולם ניכר שסיפור המשך זה מתאמץ על מנת לקדם את דמותו באופן הגיוני. לעומת זאת, ציון גולשי האתר עמד באותו מועד על 85% עם דירוג ממוצע של 4.3/5, והסיכום הוא שאמנם הסרט אינו טוב כמו קודמו, אך ההמשכון המותח ורווי הפעולה, מחזיק את הצופה על קצה מושבו, למרות הפגמים שבסיפור. באתר "Metacritic" עומד ציון ציון הסרט על 46/100, בשקלול 19 ביקורות שהוגדרו "מעורבות או ממוצעות". בסקר צפייה של חברת "CinemaScore, העניקו הנשאלים לסרט דירוג ממוצע "B" (לעומת דירוג "+B" הטוב יותר שקיבל הסרט הראשון) על סולם +A (גבוה ביותר) עד "F" (נמוך ביותר). לפי שירות הסקרים "PostTrack", 73% מהצופים שנסקרו הביעו דעה חיובית על הסרט, ו-55% מהצופים אמרו שימליצו לצפות בו. בישראל, בפורטל הסרטים "סרט", עומד דירוג הגולשים על 8.3/10, ומדד הפופולריות (שיעור התעניינות הגולשים בסרט) על 4.2/10.
בביקורת ב"הגרדיאן" ההבריטי, בנג'מין לי נתן לסרט כוכב אחד מתוך חמישה ושיבח את נוכחותו המרשימה של לאנג, אך תיאר את הסרט כ"יצירה משעממת וחד-גונית באופן בלתי נסלח, שלא הייתה צריכה לנשום מלכתחילה". לי הוסיף שדמויות האנטגוניסטים איומות באופן מבדח ככל שניתן להעלות על הדעת, ותוכניתם לחטוף את הילדה דוחה באופן כה מגוחך, עד שנורמן נורדסטרום נראה כבחירה העדיפה. כריסטי למיר נתנה לסרט באתר ביקורות הקולנוע RogerEbert.com  שנים וחצי מתוך ארבעה כוכבים, שיבחה את הופעתו של לאנג, והביעה את דעתה שההיבט הנועז ביותר בסרט הוא הניסיון לשקם כליל את תדמיתו של נורמן, וזהו דבר לא שגרתי וראוי להערצה, כאשר סרט אולפן מציג גיבור של סרט אימה באופן מעורפל מבחינה מוסרית, ועל אף זאת, הסיבה להיותו דמות מיוסרת, מהדהדת עד סוף הסרט. לצד זאת, למיר העירה שהעלילות המשניות הנוגעות לרשת הסחר באיברים ובית המחסה ליתומים, מאולצות ומגושמות. לעומת למיר, אואן גלייברמן כתב ב"ווראייטי" שבתרבות סרטי ההמשך העכשוויים, שבהם מרתף כאתר חד-פעמי של אתמול, הופך ליקום הקולנועי של היום, מה שעושה את הסרט לטוב פחות מהמקורי הוא, שבעוד שבסרט המקורי אין שמץ של מודעות עצמית של סדרת סרטים, הסרט הזה מרומם את נורדסטרום של סטיבן לאנג למעמד מיתולוגי.
בביקורת ב"הוליווד ריפורטר", ג'ון דפור כתב שבניגוד לסרט המקורי, שהציע היבטים מבהילים כנים, סרט זה מותח במקרה הטוב, ובמקרה הרע – שווה הצצה, והוא מזכיר לצופים את הפעם ההיא שבה פונזי יצא לעשות סקי מים, בניסיון לא להיות טרף לכריש. בנימה חיובית יותר, ג'סי האסנג'ר העניק לסרט דירוג +B, וציין באתר הבידור "A.V. Club" שזהו "תואם שליחות קטלנית 2: יום הדין" בהפיכת מפלצת בלתי נשכחת למעין גיבור, והוא אולי מותח פחות מהסרט המקורי הכתוב היטב, אבל הסרט נשאר נאמן לאבסורדיות של בי מובי. האסנג'ר הוסיף שכאשר הסרט נצמד למחוות הקטנות יותר, הוא יותר אפקטיבי, ואף ערמומי וקונדסי במאמץ לשקם תדמית של נבל.
כמה טוב שבאת הביתה
"כמה טוב שבאת הביתה" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אריק איינשטיין. הוא יצא לאור בנובמבר 1971, על ידי חברת התקליטים פונוקול, כסינגל מתוך אלבום האולפן השמיני שלו, יסמין (1972). את השיר כתב יענקל'ה רוטבליט, ללחן של שלום חנוך והפקה של יצחק קלפטר.
השיר הגיע למקום החמישי במצעד העברי השבועי של רשת ג'.
רקע וכתיבה
בכתבה מקיפה שפרסם יוסי חרסונסקי בשנת 2021 העניק לו ציון של חמישה כוכבי זהב בסך הכול, והעיר:.
את השיר הוציאו מחדש במסגרת פרויקט השחזור לאלבומי אריק איינשטיין "שיר שחלמתי" 2018.
גרסאות כיסוי
במרוצת השנים הוקלט "כמה טוב שבאת הביתה" עשרות פעמים:
עונת 2017/2018 בליגה הבלקנית בכדורסל
עונת 2017/2018 בליגה הבלקנית בכדורסל (BIBL) הייתה העונה ה-10 של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל.
מתכונת התחרות
בתחילה נרשמו למפעל כ-8 קבוצות אך קבוצת קומאנובו 2009 הודחה עקב אי עמידה בתנאי המפעל. 7 הקבוצות שיחקו בבית בודד במתכונת של שני סבבים, בית וחוץ נגד כל אחת מקבוצות הבית, בסך הכל כ-12 משחקים כאשר 2 הראשונות העפילו לפינל פור והקבוצות במקומות 3–6 התחרו בצמד משחקי פלייאוף על צמד הכרטיסים הנוספים לחצי הגמר, מקום 3 נגד מקום 6 ומקום 4 נגד מקום 5. לאחר הפינל פור שתי הקבוצות שהפסידו בחצי הגמר התמודדו במשחק בודד על המקום השלישי. כל משחקי הפינל פור התקיימו בארנה סמוקוב שבסמוקוב.
לבסקי סופיה זכתה באליפות הליגה בפעם השלישית.
הרמן גרף
הרמן גרף (בגרמנית: Hermann Graf; 24 באוקטובר 1912 - 4 בנובמבר 1988) היה טייס בלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה ואלוף ההפלות עם 212 הפלות של מטוסי אויב (רובם המכריע מטוסי חיל האוויר הסובייטי). גרף היה לטיס הראשון בהיסטוריה שהגיע ל-200 הפלות.
מלחמת העולם השנייה
גרף נולד ב-24 באוקטובר 1912 באנגן, באדן-וירטמברג שבדרום גרמניה. לפני פרוץ המלחמה היה גרף כדורגלן וטיס דאונים. ב-2 ביוני 1936 התקבל גרף לקורס טיס בלופטוואפה, הוא סיים את הקורס הבסיסי בספטמבר והמשיך לקורס טיסה מתקדם אותו סיים במאי 1938. תחילה הוא הוצב היחידת אספקה מוטסת, אך ב-31 במאי 1938 הוא הועבר ללהק I בכנף קרב 51 אשר הטיסה מטוסי Bf 109E-1. בחודשי המלחמה הראשונים החל מספטמבר 1939 השתתף גרף בעיקר בטיסות סיור לאורך הגבול הגרמני-צרפתי, בינואר 1940 הוא הועבר להדרכת טיסה ובמאי הועלה לדרגת לויטננט. באוקטובר הועבר גרף חזרה לחזית והוצב בטייסת 9, להק III, בכנף קרב 52.
החזית המזרחית
בתקופה זו נשלחה יחידתו של גרף לרומניה כחלק מהסיוע הגרמני לשלטון הימני שם. במאי 1941 הועבר הלהק ליוון וגרף ביחד עם טייסי הלהק לקח חלק בקרב על כרתים, שם הם השתתפו בעיקר במשימות תקיפה קרקעיות. לאחר מכן בתחילת יוני חזר הלהק לרומניה שם השתתף גרף בקרבות הפתיחה של מבצע ברברוסה, בתחילת אוגוסט הועבר הלהק לאוקראינה ושם ב-4 באוגוסט השיג גרף את ההפלה הראשונה שלו; מטוס פוליקרפוב I-16 של חיל האוויר הסובייטי.
בחודשים הראשונים לפלישה בדרום ברית המועצות גרף ביחד עם הטייסת שלו היה עסוק מאוד במשימות אוויריות רבות והוא הפך לטייס קרב מוצלח עם מספר הפלות הולך וגדל. לקראת סוף ינואר 1942 לאחר שהשיג 45 הפלות, הוא עוטר בצלב האבירים של צלב הברזל ומספר ימים לאחר מכן הוא עזב את החזית לחופשה קצרה בגרמניה לאחר כשבעה חודשים של לחימה רצופה.
עם חזרתו לחזית, ב-23 במרץ 1942 קיבל גרף את תפקיד מפקד טייסת 9, מספר ימים לאחר מכן השיג את הפלתו ה-58. בתחילת אפריל לשלח הלהק לחצי האי קרים לסייע במערכה כנגד כוחות הצבא האדום שהתבססו שם, במהלך הלחימה גרף ויתר טייסי טייסת 9 השיגו הצלחות מרובות והפילו עשרות מטוסי אויב. עם סיום המערכה ב-19 במאי, להק III נשלחה במהירות לגזרת חרקוב כדי לסייע בהגנה כנגד מתקפת הנגד של הצבא האדום. יומיים לפני כן גרף הגיע לכדי 100 הפלות ועל כך קיבל את 'עלי האלון' לצלב האבירים שלו, עם המעבר לגזרת חרקוב ב-19 במאי מספר ההפלות שלו גדל לכדי 105 ועל כך בהפרש של יומיים קיבל גם 'חרבות' לצלב האבירים שלו.
באוגוסט 1942 התנדב גרף לשרת במשימה האווירית בסטלינגרד (Gefechtsverband Stalingrad) תחת פיקודו של ולף-דיטריך וילקה. בקרבות האוויר מעל סטלינגרד הגיע גרף להשגים רבים כאשר לקראת סוף אוגוסט השיג את הפלתו ה-140 ובמהלך ספטמבר הפיל 62 מטוסי אויב נוספים. ב-4 בספטמבר גרף היה לטייס השני בלופטוואפה שהשיג 150 הפלות כאשר הפיל מטוס יאק-1, בקרב זה ספג מטוסו כ-100 פגיעות והוא שרד בנס. ב-9 בספטמבר השיג גרף את הפלתו ה-172 ועל כך הוספו 'יהלומים' לצלב הברזל שלו, העיטור הגבוה ביותר הניתן למשרתים בוורמאכט, הוא היה החייל החמישי בלבד שקיבל דרגה זו של צלב האבירים. ב-26 בספטמבר גרף הפך לטייס הראשון שעבר את רף 200 ההפלות לאחר שהשיג את הפלתו ה-202, על כך הוא הועלה לדרגת מיור ב-1 באוקטובר והוצא מהחזית מחשש שאם יפגע בקרב הדבר יפגע במורל הטייסים האחרים.
צרפת וגרמניה
ב-28 בינואר 1943 נשלח גרף לדרום צרפת לפקד על 'להק עתודה קרב מזרח' (Ergänzungs-Jagdgruppe Ost), יחידה שאימנה טייסי קרב לשירות בחזית המזרחית ואשר כל מדריכיה היו טייסי קרב מנוסים מהחזית כמו גרף עצמו. בתקופה זו גרף נכנס לשיגרה של שירות בעורף ואף עסק בהקמת קבוצת כדורגל בקרב פקודיו, במאי הוא היה מעורב באימון טייסת מתנדבים מספרד "הטייסת הכחולה" (Escuadrilla Azul) או בגרמנית "הטייסת 15 הספרדית".
החל מיוני 1943, החל גרף בהקמת כנף מטוסי קרב אשר תיועד ליירוט מטוסי הפצצה ותקיפה של בעלות הברית ובמיוחד מטוסי דה הבילנד מוסקיטו הבריטים. ביולי החלו להגיע מטוסי ה-Bf 109G-5 שיועדו ללחימה בגובה רב, רק ביולי היחידה הוגדרה מבצעית ובאוגוסט היא קיבלה את השם כנף קרב 50, הכנף יועדה בעתיד לעשות שימוש במטוסי מסרשמיט Me 163 אך לבסוף נסגרה באוקטובר 1943 שלושה חודשים בלבד אחרי שהוקמה. ב-8 באוקטובר נשלח גרף לפקד על כנף קרב 1 שמפקדה הנס פיליפ נפל בקרב, לאחר כחודש בתפקיד הוא הועלה לדרגת אוברסט והועבר לפקד על כנף קרב 11 שהייתה אחראית על הגנת שמי גרמניה כנגד מפציצי בעלות הברית.
למרות שבאופן רשמי נאסר עליו להשתתף בלחימה, גרף הפיל שישה מטוסי אויב עד אשר נפצע ב-29 במרץ לאחר שמטוסו התנגש במטוס P-51 מוסטנג אמריקאי במהלך קרב אווירי. בספטמבר 1944 הועבר גרף על ידי מפקד יחידות הקרב האוויריות אדולף גאלאנד לפקד על כנף קרב 52 שהוצבה בפולין. הוא נותר בפיקוד הכנף בחודשי המלחמה האחרונים לאורך הנסיגה הגרמנית בחזית המזרחית.
לאחר המלחמה
לאחר שחרורו התקשה גרף למצוא תעסוקה, אך קשריו בעולם הכדורגל עזרו לו לאחר שקיבל עבודה כסוכן מכירות בחברת אלקטרוניקה במערב גרמניה (מנהל החברה היה גם נשיא באיירן מינכן בשנים 1958-62). עם השנים התקדם גרף בחברה ולבסוף התמנה לאחראי על המכירות בחברה, בשנת 1959 נישא גרף בשלישית להלגה שטרוק ולשניים נולדו שני ילדים (הרמן-אולריך ובריגיט). בשנת 1965 גרף אובחן כחולה פרקינסון, מחלה שאפיינה טייסים רבים שטסו בגובה רב, המחלה דרדרה את בריאותו לאורך השנים עד אשר נפטר בשנת 1988 בביתו באנגן כשהוא בן 76.
מפלגת העבודה הסוציאליסטית של אמריקה
מפלגת העבודה הסוציאליסטית של אמריקה - (באנגלית: (The Socialist Labor Party of America (SLP) הוקמה ב-1876 כמפלגת הפועלים. נחשבת לאחת מפלגות הפועלים הוותיקות ביותר בעולם. במקור נודעה כ"מפלגת הפועלים של אמריקה" עד שינוי שמה שנה לאחר הקמתה (1877) ל"מפלגת העבודה הסוציאליסטית של אמריקה" פעלה ברציפות מאז ועד לפירוקה הסופי בשנת 2008.
המפלגה דבקה לאורך שנותיה באידאולוגיה של "איגוד תעשייתי סוציאליסטי". אידאולוגיה אשר ראתה באיגודים המקצועיים את הכלי דרכו החברה תעבור מאורח חיים קפיטליסטי לאורח חיים קומוניסטי. אנשי המפלגה האמינו שפעולה משולבת של פוליטיקה יחד עם איגוד פועלים המוני, תיצור את השינוי החברתי לו הם קיוו.
היסטוריה
בשנת 1872 העביר ארגון האינטרנציונל הראשון את מטהו לניו יורק. בשלב זה בתולדות הארגון, הוא היה חלש, לא מאורגן ושרוי במאבקים אידאולוגיים פנימיים שפילגו את הארגון. כעבור שנתיים פעילים מהארגון הקימו בניו יורק ובפילדלפיה את המפלגה המרקסיסטית הראשונה בארצות הברית. לאחר שינויים אידאולוגיים וארגוניים, התכנסה בשנת 1876 וועידה בפנסילבניה ובה הוקמה המפלגה. בשנת 1877 קיבלה את שמה הנוכחי. אמנם בתחילה נהנתה המפלגה מתמיכה תקשורתית, אך בשנת 1878 חל משבר אידאולוגי במפלגה שפיצל אותה וגרם לירידה בתמיכה. בשנת 1886 ניסתה המפלגה להריץ מועמד לראשות עיריית ניו יורק, ונכשלה כהוגן.
לאחר שנים של פילוגים אידאולוגיים, שנת 1890 נחשבה ל"קו פרשת המים" ב-SLP. הסיבה היא הגעתו של דניאל דה ליאון. דה לאון, משכיל שהיגר לניו יורק לאחר תום לימודיו באוניברסיטת ליידן בשנת 1872, נטש את עבודתו האקדמאית על מנת להקדיש את כל מרצו ל-SLP. דה לאון הסתובב בכל רחבי הארץ בהרצאות אודות המפלגה ורעיונותיה, דבר שחיזק מאוד את הפופולריות שלה. אמנם דה לאון מעולם לא החזיק בתפקיד רשמי בראשות המפלגה שלה, אבל רבים החשיבו אותו כמנהיג התנועה. כך היה עד מותו בשנת 1914.
בתחילת המאה ה-21 המפלגה התקשתה לממן את עיתוניה וחבריה היו מועטים. נסגרה בספטמבר 2008.
קישורים חיצוניים
מקורות ראשוניים קישורים עם מידע היסטורי על המפלגה קישורים של ה-SLP ארכיונים
מודעת רצח
מודעת רצח (אנגלית: A Murder is Announced) היא יצירת ספרות בלשית מאת אגתה כריסטי שפורסמה לראשונה בבריטניה ובארצות הברית ביוני 1950. היא תורגמה לעברית על ידי מיכל אלפון ויצאה לאור באוקטובר 2021 בהוצאת עם עובד.
תקציר העלילה
בעיתון המקומי של הכפר צ'יפינג קלגהורן מתפרסמת מודעה מוזרה לפיה ב-29 באוקטובר בשעה שש וחצי בערב בביתה של לטישיה בלקלוק יתקיים רצח. תושבי הכפר התוהים האם זו בדיחה, מתיחה או שאולי אכן יתקיים רצח אכזר, מגיעים לביתה של לטישיה בלקלוק בזה אחר זה בלי לדעת מה הולך להתרחש שם. בשעה היעודה כבים האורות ואז מתפתחת התעלומה המתוחכמת. לתושבי הכפר ואף לקוראים אין צל של רמז כיצד לפתור אותה. מי שמצליחה לעשות זאת היא מיס מארפל המתארחת בכפר.
רקע היסטורי
עלילת הרומן מתרחשת סמוך לסוף מלחמת העולם השנייה, מלחמה ששיבשה את החיים באנגליה במשך שנים לאחר מכן. הדמויות ברומן עדיין עוסקות בתלושי קיצוב מזון ובחוקים התומכים בהם. תופעה זו מסבכת את התקשורת עם המשטרה, מכיוון שאנשים בכפר משתמשים בסחר חליפין כמו גם בתלושים כדי להשיג את מוצרי המזון להם הם זקוקים. יתר על כן, הקשרים בין האנשים בכפר, והאופן שבו הם מכירים ומקבלים אנשים חדשים בכפרם הם משובשים - היבט מכריע ברומן.
משמעות סיפרותית וביקורת
מבקרים רבים שיבחו את הספר. ביניהם ג'וליאן מקלארן רוס כתב במוסף הספרותי של הטיימס: "העלילה גאונית כתמיד, הכתיבה זהירה יותר, הדיאלוג נבון ושנון כאחד; בעוד המתח נוצר מההתחלה, ומתוחזק במיומנות עד לגילוי הסופי: אכן קורא חכם יוכל לצפות זאת. אך למרות שמיס כריסטי כרגיל הוגנת בקפדנות בפיזור הרמזים שלה, יש צורך בתשומת לב רבה לטקסט כדי להגיע לפתרון נכון של התעלומה, לפני שמיס מרפל החכמה תחשוף את האשם."
מוריס ריצ'רדסון כתב בגיליון ה-4 ביוני 1950 של The Observer " לא ממש מהמצטיינים שלה, אבל בידור חלק מאוד. ראש הממשלה (קלמנט אטלי), שהוא מעריצה הנלהב, עשוי לחגוג את ספר היובל הזה על ידי הפיכתה לדיים."
נורמן שראפנל בגיליון ה-Guardian מ-9 ביוני 1950 ציין שזהו ספרה ה-50 של כריסטי ואמר שהרוצח "נדרס לכדור הארץ במשחק סלון שנוהל בצורה מבריקה". ב"בולמוס!" מאמר של מגזין שבועי של Entertainment (26 בדצמבר 2014 - 3 בינואר 2015), הכותבים בחרו ב- A Murder Is Announced כמועדף ברשימת "תשעה הרומנים הגדולים של כריסטי".
עיבודים לטלוויזיה, לרדיו ולתיאטרון
הספר עובד לתחנות טלוויזיה רבות, ביניהן לטלוויזיה היפנית, וכן לטלוויזיה הקוריאנית ב-30 בדצמבר 1956. כמו כן עובד הרומן למחזה במה בתיאטרון הבריטי על ידי לסלי דרבון בשנת 1977. הוא הוצג לראשונה בתיאטרון רויאל ברייטון באנגליה, לאחר מכן בלונדון ובהמשך הוצג במקומות שונים בעולם ביניהם באוסטרליה ב-2013 הרומן עובד גם לתסכית רדיו שכלל חמישה פרקים בני חצי שעה כל אחד, ושודר ב - BBC באוגוסט 1999.
עיבוד לקולנוע
בשנת 2005 יצא לאקרנים הסרט A murder is announced המבוסס על הספר מודעת רצח ושמו כשם הספר באנגלית. הסרט בוים על ידי ג'ון סטריקלנד, הוצג בארצות רבות וזכה להצלחה.
חטאפה
חטאפה (בספרדית: Getafe) היא עיר בקהילה אוטונומית מדריד שבספרד. נכון לשנת 2018 אוכלוסיית העיר מונה 180,747, והיא העיר השישית המאוכלסת באזור.