cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צ'ארלס הוהי
פרשת טרי קיין
במאי 1999 חשפה בראיון טלוויזיוני טרי קיין, עיתונאית רכילות ואשתו לשעבר של שופט עליון, את העובדה שהיא והוהי ניהלו במשך 27 שנים רומן מחוץ לנישואין. בצעד שעליו התחרטה לאחר מכן, אישרה קיין כי האדם שכונה בטור שלה במשך שנים בשם sweetie, היה אכן הוהי.
מותו
הופעותיו של הוהי בפני ועדת החקירה שובשו פעמים רבות עקב מצבו הבריאותי הרעוע. צ'ארלס הוהי מת ב-13 ביוני 2006 בביתו מסרטן הערמונית, מחלה שממנה סבל במשך כעשור. הוא נקבר בהלוויה ממלכתית ב-16 ביוני ונטמן בדבלין. את ההספד על קברו נשא ראש הממשלה, ברטי אהרן. ההלוויה הועברה בשידור ישיר בטלוויזיה האירית וצפו בה כרבע מיליון איש. נכחו בה נשיאת אירלנד, מארי מקאליס, ראש הממשלה, ברטי אהרן, חברי הפרלמנט ופוליטיקאים, תעשיינים ואנשי עסקים מרחבי העולם.
קידאנה מהרת
קִידָאנֵה מִהְרַת (בכתב געז: ኪዳነ ምሕረት; בעברית: ברית הרחמים) היא כנסייה עגולה של הכנסייה האורתודוקסית האתיופית, הנמצאת במתחם סגור ברחוב אתיופיה 10 בירושלים יחד עם מנזר דֶבְּרַה גֶנֶת (מנזר גן העדן; בכתב געז: ደብረ ገነት).
בניית הכנסייה החלה בשנת 1882 לאחר גיוס כספים מקיסר אתיופיה יוהנס הרביעי. לאחר מותו, בשנת 1893 התקיים טקס חנוכת הבית.
הכנסייה בנויה על פי דוגמת כנסיות באתיופיה: צורתה עגולה, ובמרכזה החלק הקדוש (קִידְסִיט ቅድስት). במרכזו של החלק הקדוש נמצא קודש הקודשים (מֵקְדֶס መቅደስ). גג הכנסייה מכוסה בכיפה שחורה ועליה צלב אתיופי במרכזה. גובה הכיפה 30 מטר. הכניסה לגברים ממוקמת בצידה הצפון מערבי וכניסת הנשים בצד הדרום מערבי. וכן מותקנת בה דלת שלישית.
משמעות השם "ברית הרחמים" מכוון למסורת אתיופית, על פיה ישו הבטיח לאמו למחול לחטאי המאמינים אשר מתפללים אליה או שנותנים צדקה בשמה.
מעל לכניסות מוצב תבליט של אריה - סמל האימפריה האתיופית, וכתובת בשפות שונות:
בסמוך לכנסייה ולמנזר נמצא מבנה המשמש לאפיית לחם הקודש ונקרא בשם העברי בית לחם.
הבניין הסמוך ברחוב אתיופיה 8 נבנה ביזמת קיסר אתיופיה מנליק השני כבית דירות להשכרה, שהכנסותיו ישמשו למימון הכנסייה והפעילות האתיופית בירושלים.
הקהילה האתיופית
לאתיופים הנוצרים זיקה עמוקה לירושלים. הכנסייה הנוצרית משתייכת לזרם הנצרות האוריינטלית. על פי האמונה של אנשי הכנסייה האורתודוקסית האתיופית, אתיופיה היא ארץ ציון החדשה, ובית המלוכה האתיופי, על פי האתוס הלאומי, משתייך לזרע שלמה המלך.
בשנת 1930, משהוכתר ראס טפרי היילה סלאסי, קיסר אתיופיה, התהדקו קשרי המלוכה האתיופית עם ירושלים. ב-1936 נכבשה אתיופיה על ידי צבאו של מוסוליני, והייתה בשליטה איטלקית עד לשנת 1941. סלאסי עצמו נמלט עם הכיבוש, והגיע לירושלים בה שהה כשלושה חודשים.
הקהילה האתיופית בירושלים הייתה קהילה מושפלת ומדוכאת במשך מאות שנים. יציאתה אל מחוץ לחומות, ודריסת הרגל שקנתה בעיר החדשה וברחוב אתיופיה, סימנה את התעצמות הרגשות הדתיים באתיופיה המתחדשת ובקרב נציגי הקהילה בארץ. מפעל הבנייה של הקהילה האתיופית חורג בהרבה מעבר לגודלה בפועל של הכנסייה האתיופית.
This Is My Truth Tell Me Yours
This Is My Truth Tell Me Yours הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הרוק הוולשית מאניק סטריט פריצ'רס. האלבום יצא ב-25 באוגוסט 1998. בלייבל-וירג'ין רקורדס.
זהו האלבום המצליח ביותר של הלהקה מבחינה מסחרית עד כה, כולל המקום הראשון במצעד מצעד האלבומים הבריטי. הוא זכה בפרסי הבריט (פרס המוזיקה הבריטית) ב-1999 בקטגוריית "האלבום הטוב ביותר". האלבום היה הראשון בתולדות הלהקה שהוקלט לחלוטין ללא מעורבותו של הליריקיסט והגיטריסט ריצ'י ג'יימס אדוארדס שנעלם בשנת 1995. עד ל-"Lifeblood" של 2004, זה גם היה הלהקה הכי פחות רוקיסטי ובעל מנגינות קליטות. על הרקע המוזיקלי הרגוע למדי, קולו של ג'יימס דין ברדפילד בא לידי ביטוי יותר מאשר בכל אלבום אחר של הלהקה. שם האלבום הוא ציטוט של חבר הפרלמנט הוולשי לשעבר הלייבור Aneurin Bevan.
הסינגל The Everlasting, שוחרר כסינגל ב-30 בנובמבר 1998, הכותרת לקוחה משיר של המשורר הוולשי פטריק ג'ונס, אחיו של הליריקיסט ובסיסט הלהקה, ניקי וייר. השיר שימש גם בסרט "מה לעשות אם יש שריפה?"
הסינגל, "If You Tolerate This Your Children Will Be Next", יצא כסינגל ב-24 באוגוסט 1998. זהו הסינגל המצליח ביותר באלבום ואחד המצליחים בתולדת הלהקה. השיר עוסק לכאורה במתנדבים הבינלאומיים במלחמת האזרחים בספרד ומציב את המסירות שלהם בניגוד לאדישות הפוליטית הנרחבת בשנות ה-90. השורה "אם אני יכול לירות בארנבות, אני יכול לירות גם בפשיסטים" מגיעה במקור מחקלאי וולשי שהצטרף לבריגדות הבינלאומיות במלחמת האזרחים בספרד. בסרטון לשיר ניתן לשמוע דגימה של International המושמע על ידי מכונת תקליים. הסרטון נסגר במילים "לאמנים גדולים אין מדינה".
"You Stole the Sun From My Heart" יצא כסינגל ב-8 במרץ 1999 וגם היה חלק מפסקול הסרט "סוויט 16" של קן לואץ', ואילו "Tsunami", יצא כסינגל ב-5 ביולי 1999: השיר עוסק בתאומים יוני וג'ניפר גיבונס שכשהיו צעירים החליטו להפסיק לדבר, ניהלו חיים קשים ומסוגרים בהתאם ושמרו על תקשורתם עם העולם החיצון בעיקר בעזרת שירים. הוא גם רומז לסיטואציה בין הליריקיסטים ניקי ווייר וריצ'י ג'יימס אדורארדס, שנחשבו לתאומים בלתי נפרדים מבחינה אמנותית ואישית, ולאחר היעלמותו של ג'יימס הכריע את תיל כמו צונאמי, הוא נאלץ ללמוד שוב לעבוד לבד.
המגדל הביוני
המגדל הביוני הוא שמו של מיזם עתידני להקמת מבנה על, מעין "עיר אנכית", למגורים. הבניין עוצב על ידי האדריכלים הספרדים אילוי סליה, Cervera, Gomez and Celaya. בתוך הקומפלקס יהיה מגדל ראשי, בגובה של 1,228 מטרים, עם 300 קומות שישכן בסביבות 100,000 אנשים. במהלך כהונתו כראש העיר שאנגחאי, הביע שו קואנגדי עניין בבניית המגדל בשנגחאי.
אטאמי
גאוגרפיה
אטאמי ממוקמת בקצה המזרחי של מחוז שיזואוקה בקצה הצפוני של חצי האי איזו. העיר נמצאת במורדותיה התלולים של קלדרה וולקנית ושקועה בחלקה בקצה מפרץ סגאמי. השם אטאמי פירושו "אוקיינוס חם", בעקבות האונסן - המעיינות החמים הפעילים בעיר. בגבולות העיר כלול גם האי הצושימה. רוב העיר נמצא בתחומי הפארק הלאומי פוג'י-האקונה-איזו. האזור מושפע מזרם קורושיו, הידוע באקלים הימי המתון שלו עם קיץ חם ולח וחורפים קצרים.
אקלים
העיר מאופיינת באקלים סובטרופי גשום המאופיין בקיץ חם ולח, ובחורפים מתונים יחסית. הטמפרטורה השנתית הממוצעת באטאמי היא 15.7 מעלות צלזיוס. ממוצע הגשמים השנתי הוא 1968 מ"מ, ספטמבר הוא החודש הרטוב ביותר. הטמפרטורות הגבוהות ביותר בממוצע הן באוגוסט, סביב 26.3 ° C, והנמוך ביותר בינואר, בסביבות 6.1 מעלות צלזיוס.
היסטוריה
אטאמי ידועה כעיירת נופש שבמרכזה המעיינות החמים שלה מאז המאה ה -8 לספירה. בתקופת אדו, מחוז איזו הייתה תחת שליטת שוגונות טוקוגאווה. במהלך הרפורמה של תקופת מייג'י בשנת 1889, התארגן הכפר אטאמי כחלק ממחוז קאמו, שיזואוקה. הכפר קיבל מעמד של עיירה ב-11 ביוני 1894, הוא הועבר לשליטה המינהלית של מחוז טאגאטה בשנת 1896.
העיר המודרנית אטאמי הוקמה ב -10 באפריל 1937, באמצעות מיזוג של העיירה אטאמי עם כפר טאגה הסמוך. לאחר הכרזה על אטאמי כעל "עיר תיירות ותרבות בינלאומית" על ידי ממשלת יפן בשנת 1950, האזור חווה צמיחה מהירה בפיתוח מלונות נופש גדולים. צמיחה זו גדלה לאחר שתחנת אטאמי הפכה לתחנה בקו הרכבת המהיר שינקנסן, בשנת 1964. אטאמי הייתה ידועה גם בזכות הגיישות של אונסן שהיו בעיר. אטאמי חוותה ירידה ניכרת בפופולריות כיעד חופשה עקב המשבר הכלכלי ביפן בשנות התשעים והירידה הנלווית בחופשות בחסות חברות גדולות, אך חזרה להיות פופולרית ללינות לילה, בשל קרבתה לטוקיו ויוקוהמה.
באטאמי נמצא מרכז מחקרי של המפלגה הקומוניסטית של יפן, שם גם מתקיים הקונגרס השנתי שלה.
מפולת 2021
בעקבות גשמים שוטפים נוצרה ב-3 ביולי 2021 באזור מפולת בוץ ששטפה חלקים מהעיר. נכון ל-21 ביולי דווח על 19 הרוגים ו-9 נעדרים.
ממשל
צורת הממשל באטאמי מבוסס על מודל ראש עיר-מועצה עם ראש עירייה שנבחר ישירות ובית מחוקקים חד-ביתי המונה 15 חברים.
כלכלה
כלכלת אטאמי תלויה במידה רבה בתעשיית התיירות, ובמרכזה בעיקר אתרי המעיינות החמים שלה. דייג הוא ענף משני מרכזי.
וילם פיט רכנספורך
וילם פיט רכנספורך (Willem Piet Regenspurg; 6 במרץ 1894 – 23 במאי 1966), היה אמן הולנדי רב תחומי.
אטאמי
חינוך
באטאמי 8 בתי ספר יסודיים ציבוריים וארבעה בתי ספר תיכוניים ציבוריים המופעלים על ידי העירייה, ותיכון ציבורי אחד המופעל על ידי מועצת החינוך של מחוז שיזואוקה. לאוניברסיטה הבינלאומית לבריאות ורווחה קמפוס באטאמי.
וילם פיט רכנספורך
רכנספורך צייר בצבעי שמן ופסטל בעיקר נופים ודוממים, היה צורף וייצר תכשיטים ומוצרי נוי רבים מזהב, כסף, ברונזה ונחושת. הוא למד קדרות ויצר כלי קרמיקה ייחודיים אגרטלים, כדים ופסלים. היה אמן אמייל ויצר תכשיטים וחפצי נוי ייחודיים המשלבים אמייל נחושת וזהב.
תולדות חייו
פיט רכנספורך נולד באנסחדה כבנה הצעיר של משפחה ענפה ומוכרת בעיר. את הכשרתו החל כחרש ברזל והתמחה בריקוע נחושת. במקביל למד ציור אצל הציירים בולינג (B.H. Boling) וחריטסן (W.Garritsen). הודות למלגה שקיבל, למד באקדמיה לאומנות בהאג את מקצוע הצורפות.
בתום לימודיו בשנת 1920 שב לאנסחדה ומיד קיבל הזמנות עבודה ממשפחות יהודיות אמידות. עבורם יצר כלי אוכל מכסף, אגרטלים וקערות מנחושת. בשנת 1928 יצר עבור בית הכנסת החדש שנבנה באנסחדה, מנחושת את נר התמיד את החנוכיה ושאר חפצי היודאיקה שמפארים את המקום עד היום. במקביל המשיך לצייר עצים גזעי עצים כרותים ואת נוף האברשים של עיר הולדתו.
הוא נישא ליט לפינג שתמכה בו והיוותה לו מקור השראה, כשנפטרה בשנות החמישים התקשה להתגבר על האובדן. לאחר שנים נישא בשנית לוילי בוטסה, שלוותה אותו עד מותו ב-1966.
עם השנים פיתח פיט טכניקה ייחודית למיצוי גוני נחושת ייחודיים ושילב אותם בפסלים של דגים, צפרדעים ולטאות.
בתקופת השפל, ערב מלחמת העולם השנייה נאלץ לעבור למרכז העיר ונתמך על ידי העיר. בזמן הכיבוש הגרמני נתפס ונשלח לגרמניה שם עבד בעבודות כפייה. אחרי המלחמה שב לאנסחדה והמשיך ליצור בחנות והאטלייה הקטן בלב העיר. לפיט לא היו ילדים ולאחר מותו הורישה אלמנתו את יצירותיו למוזיאון בעיר הנגלו (Hengelo).
יצירותיו של פיט רכנספורך
פיט היה אדם צנוע ושקט ורק בשנת 1981 אורגנה לראשונה תערוכה של יצירותיו, שהוצגה ברייקסמוזיאום. כמעט כל היצירות בתערוכה הגיעו מאוספים פרטיים ושיקפו את יכולתו המגוונות כאמן:
רונאן קיטינג
רונאן קיטינג (נולד ב-3 במרץ 1977) הוא זמר-יוצר, מוזיקאי ופילנתרופ אירי.
כאמן סולו, קיטינג מכר למעלה מ-20 מיליון תקליטים ברחבי העולם לצד 25 מיליון התקליטים שמכר עם להקת בויזון. באוסטרליה, הוא ידוע בעיקר כשופט בגרסה המקומית של אקס פקטור, בשנים 2010–2014. קיטינג פעיל צדקה וייסד את קרן מארי קיטינג, אשר מעלה את המודעות לסרטן השד ונקראת על שם אמו, שמתה מהמחלה בשנת 1998.
ביוגרפיה
קיטינג נולד בדבלין כצעיר מבין חמישה ילדים. הוא גדל בדבלין ובמחוז מית'. אביו, גרי קיטינג, היה נהג משאית; ואמו מארי הייתה ספרית. יש לו אחות אחת: לינדה, ושלושה אחים: סיאראן, ג'רארד וגארי. הוא היה אתלט וייצג את אירלנד במספר טורנירים, וזכה בתואר אלוף אירלנד עד גיל 13 בריצת 200 מטר.
בשנת 1993, נבחר קיטינג בן ה-16 להיות חבר בלהקת בויזון, והיה החבר הצעיר ביותר בלהקה. הלהקה הופיעה במועדונים ופאבים שונים לפני שהוחתמו על ידי חברת PolyGram ב-1994 והוציאה גרסת כיסוי של השיר "Working My Way Back to You" וגרסת כיסוי לשיר "Love Me for a Reason" שהצליחו במצעדי הפזמונים.
בשנים 1994–1999 הוציאה "בויזון" 17 סינגלים, 3 אלבומי אולפן ואלבום אוסף אחד לפני שהתפרקה בשנת 2000.
לאחר התפרקות הלהקה הקליט גם מספר אלבומי סולו, ב-1997 הנחה את תחרות האירוויזיון שנערכה בדבלין. ב-1998 הנחה את תחרות "מיס עולם" לצד עדן הראל, ובאותה שנה גם הגיש את טקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה.
ב-2006 הצטלם בעירום למגזין קוסמופוליטן והופיע בפני צ'ארלס, נסיך ויילס בחגיגות שלושים שנה להקמת קרן הנאמנות של הנסיך.
ב-5 בנובמבר 2007, קיטינג אישר שבויזון יתאחדו להופעה מיוחדת באירוע ההתרמה השנתי של ה-BBC, "Children in Need". אחר כך הם יצאו לסיבוב הופעות באולמות ענק ואצטדיונים ב-29 ערים. אוסף הלהיטים הגדולים של הלהקה עם שני סינגלים חדשים יצאה לאור בשנת 2008 ונמכר ב-700,000 עותקים. סטיבן גייטלי, חבר קרוב וחבר ללהקה של קיטינג, מת ב-10 באוקטובר 2009 מבצקת ריאות.
ב-2009 נמנה בין כותבי השיר "Believe Again" שייצג את דנמרק באירוויזיון באותה שנה.
ב-2010 החל לשמש כשופט ומנטור בגרסה האוסטרלית של התוכנית The Voice.
ב-2014 ביצעה את קטעי השירה של פט הדוור בסרט "יצאת כוכב".
ב-2017 שיחק בסרט המלחמה "בן של אם אחרת", המבוסס על סיפור אמיתי בתפקיד פיודור בוריי, עובד כפייה הנמלט מאימת הכובש הנאצי באיי התעלה המוצא מחסה בביתה של אישה מקומית לואיזה גולד באי ג'רזי.
במרץ 2020, במהלך מגפת הקורונה הקליט יחד עם גארי בארלו גרסה כיסוי לשירה של טרייסי צ'פמן "Baby Can I Hold You".
חיים אישיים
בגיל 21, קיטינג התחתן עם איבון קונולי באפריל 1998 וביחד, לזוג יש שלושה ילדים: ג'ק (נולד ב-15 במרץ 1998), מארי (נולד ב-18 בפברואר 2001) ועלי (נולד ב-7 בספטמבר 2005). בני הזוג נפרדו ב-2010, לאחר שקיטינג ניהל רומן והתגרשו רשמית ב-2015.
הוא הכיר את אשתו השנייה סטורם אוכטריץ באוגוסט 2011 והתחתן איתה ב-17 באוגוסט 2015. בנם קופר ארצ'ר קיטינג נולד ב-26 באפריל 2017. בתם קוקו נוקס קיטינג נולדה ב-27 במרץ 2020.
פיתוח לפלס למולטיפולים אלקטרוסטטיים
בפיזיקה, פיתוח לפלס למולטיפולים אלקטרוסטטיים (באנגלית: Laplace electrostatic potential expansion) הוא פיתוח הנועד לתאר את השפעותיו של קובץ מטענים אלקטרוסטטיים בהתפלגות כלשהי, וממנו ניתן לחשב את הפוטנציאל החשמלי, השדה החשמלי, הכוח החשמלי וכיוצא באלה. בין פיתוח זה לבין פיתוח לפלס עבור שדה כבידה ישנו דמיון רב, ובאופן כללי כוחו יפה לכל שדה פוטנציאל שהאלמנט הבסיסי שלו מייצר פוטנציאל הדועך כמו \frac{1}{r}, עם השינויים המתאימים. בערך זה נתמקד בפיתוח לפלס למולטיפולים חשמליים. שמו של הפיתוח נגזר מכך שהוא הפתרון לבעיית לפלס במרוחק ממערך מטענים אלקטרוסטטיים בהתפלגות כלשהי (שהוא גם הפתרון לבעיית פואסון באזור המרוחק בו כבר אין מטענים). כאשר מנתחים את השפעתם של אלמנטי מטען מורכבים, ניתן להבחין בתופעה הבאה- לכל סוג של אלמנט טעון חשמלית, הקווים שווי הפוטנציאל בתרשים הדו־ממדי שונים באופיים מקווי הפוטנציאל בכל אחד משאר המקרים. קיים הבדל בצורת ההתפשטות (ממנה ניתן לגזור את כיוני השדה החשמלי) ובדעיכת צפיפות הקווים (המעידה על דעיכה של ערך הפוטנציאל באותו אזור). הניתוח המולטיפולי של השפעת מערך מטענים בנקודה רחוקה, מתמקד בעיקר באופי הדעיכה (השונה מאלמנט לאלמנט), ובעיקר כאשר נתייחס למערך רציף של מטענים, נתעניין בסדר המוביל בפיתוח המולטיפולי- הסדר הראשון שלא מתאפס וממנו ניתן ללמוד על התנהגות הפוטנציאל המרחבי הנוצר. פעמים רבות, דרך זו של מציאת הפוטנציאל המרחבי, תהיה עדיפה בהרבה על פתרון בעיית לפלס (עם תנאי השפה של האזור בתוכו מתפלגים המטענים), כאשר אנו מעוניינים בפתרון עבור נקודה מרוחקת.
התפלגות אלקטרוסטטית רציפה
נתבונן במערך מטענים אלקטרוסטטיים (שסכומם האלגברי הכולל עשוי להתאפס), כמתואר באיור.
נניח ואנו רוצים לכמת את הפוטנציאל החשמלי שיוצר מערך מטענים רציף זה בנקודה מרוחקת P, כאשר התווך הוא ריק (ולכן ערכו של הקבוע הדיאלקטרי במקרה זה הוא ).
יהי V' אזור מרחבי עם התפלגות המטען. ללא הגבלת הכלליות נבחר את ראשית הצירים להיות בנקודה O כמתואר, כך שהמרחק בין O לאלמנט מטען ב- V' יהיה r', המרחק מהראשית ל- P יהיה r והזווית בין \vec{r} ל- \vec{r'} תהיה \theta.
ממילא המרחק בין אלמנט מטען ב- V' ל- P הוא:
ובמצב זה אלמנט פוטנציאל בנקודה P, הנוצר מאלמנט מטען dq באזור V', יהיה:
כאשר לעיל השתמשנו בפונקציה היוצרת של פולינומי לז'נדר, עבור.
לאחר סופרפוזיציה מרחבית, הפוטנציאל הכולל בנקודה P יהיה הסכום של כל אלמנטי הפוטנציאל, כלומר:
כאשר dV' הוא היעקוביאן השווה ל- dx'dy'dz' בקואורדינטות קרטזיות או ל- בקואורדינטות כדוריות.
התפלגות אלקטרוסטטית בדידה
עבור מערך מטענים בדיד נוכל להשתמש בפיתוח הרציף כאשר ההתפלגות תהיה התפלגות דלתא כפונקציונל ליניארי עבור פתרון דיסטריבוטיבי. כלומר, תיאור צפיפות המטען במרחב עם מטען נקודתי q ב-
יהיה כאשר
היא הדלתא של דיראק.
עבור מערך מרובה מטענים (נניח N מטענים {{q}_{i}}), מתקיים-
המומנטים הראשונים בפיתוח המולטיפולי
מבחינה מעשית נוכל להסתפק בסדר המוביל בפיתוח למולטיפולים חשמליים, כדי לקבל קירוב טוב לביטוי לפוטנציאל בנקודה מרוחקת. בדרך כלל נתעניין בסדרים הראשונים, שבמקרים רבים מספיקים על מנת לתאר מערכת אלקטרוסטטית ואת השפעותיה במרחב (דהיינו את הפוטנציאל החשמלי וכל הנגזר מכך). על מנת להקל על הטיפול במערכות מטענים סטטיות מסובכות, הוגדרו ארבעה אובייקטים (מומנטים) המאפיינים את ארבעת הסדרים הראשונים דלעיל: המומנט הראשון נקרא המונופול והוא הגודל הסקלרי Q=q, המומנט השני הוא מומנט הדיפול המוגדר להיות הווקטור, המומנט השלישי הוא הקוואדרופול המאופיין על ידי מטריצת מומנט הקוואדרופול
של טנזור סימטרי מסדר שני, והרביעי הוא מומנט האוקטופול שייצוגו בכתיב טנזורי תלת־ממדי (מסדר שלישי) הוא כאשר \delta_{ij} היא פונקציית הדלתא של קרונקר (להבדיל מהדלתא של דיראק בה עשינו שימוש בחלק הקודם). על ארבעת אלה ועל תכונותיהם נפרט בהמשך.
נעיר כי ניתן, תחת ההגדרות לעיל, להציג את הביטוי לפוטנציאל החשמלי באופן הבא:
כאשר היא עכבת מטריצת מומנט הקוואדרופול \mathbf{q} ו- \hat{r}_i הוא הרכיב ה- i של וקטור היחידה בכיוון r.
המונופול
מונופול מייצג חלקיק נקודתי חד-קוטבי שיכול להיות טעון חיובי או שלילי. יחידות המונופול הן קולון (
).
הפוטנציאל החשמלי שיוצר חלקיק נקודתי (ביחס לכל סקלת אורך) טעון q מסומן {{V}_{Q}} ובריק הוא נתון על ידי הנוסחה . בנוסף השדה החשמלי שיצור אותו מטען q מסומן
וערכו
באופן דומה ניתן להתייחס לצבר מטענים נקודתיים מרוכזים (באזור המרוחק מנקודת המדידה) שמומנט המונופול שלהם הוא
וממנו נגזרים הפוטנציאל, השדה, הכוח, והאנרגיה האלקטרוסטטיים.
הדיפול
הדיפול כאלמנט מוגדר כשני מטענים נקודתיים שווי ערך ומנוגדי סימן המרוחקים האחד מהשני מרחק a המהווה את גודלו של הווקטור {\vec{a}} המכוון מהמטען הנקודתי השלילי אל המטען הנקודתי החיובי. יחידותיו של מומנט הדיפול הן קולון במטר (
).
מומנט הדיפול הוא הווקטור
כאשר q הוא ערכו (המוחלט) של כל אחד משני המטענים המרכיבים את הדיפול. הפוטנציאל שיוצר אלמנט דיפול יחיד במערכת צירים פולרית, כאשר המטען q בנקודה והמטען -q בנקודה, הוא
, וכיוון ש- , השדה החשמלי באותן קואורדינטות קוטביות הוא . כלומר לשדה החשמלי הנוצר מאלמנט בודד של דיפול {\vec{p}} יש רכיב בכיוון {\hat{r}}, אך גם בכיוון , ושני הרכיבים הם:
בקואורדינטות כדוריות נקבל תוצאה דומה, רק שהפעם .
במצבים בהם המדידה מתבצעת בנקודה רחוקה אך לא מספיק כדי להתייחס למערך כנקודתי, או לחלופין כאשר חישוב מומנט המונופול מתאפס, ניקח בחשבון את מומנט הדיפול- חישוב המתחשב בהשפעתם של כל זוג מטענים שווי ערך ומנוגדי סימן הקרובים זה לזה כך שכמעט מבטלים את ההשפעות אחד של השני בנקודה מרוחקת ובלבד ש- r איננו גדול מדי. כלומר עבור צבר דיפולים המתהווים מהתפלגות מטען נקודתי \rho כלשהי, מומנט הדיפול יהיה-
וניתן לראות את השקילות המתחייבת (על מנת שנוכל לייצג את
הוא אינדקס המצביע על כל מטעני +q ו-
הוא אינדקס הרץ על כל שאר מטעני -q (כך ש-
הוא אינדקס הרץ על כל מטעני המערך)- אזי כיוון ש-, ברור כי-
הקוואדרופול
הקוואדרופול הוא המומנט השלישי בפיתוח למולטיפולים, והוא יכול להיות מיוצג בשני סוגים של אופנים- חד־ממדי (כמו הצגת הדיפול) הנקרא קוואדרופול ליניארי, או דו־ממדי שהוא קוואדרופול קלסי, כמתואר באיור. עבור שתי תצורות אלו ייווצר, הרחק מהן, פוטנציאל חשמלי שבו הסדר המוביל הוא המולטיפול השלישי. יחידות מומנט הקוואדרופול הן .
בקואורדינטות פולריות ניתן לבטא את הפוטנציאל החשמלי הנוצר (בנקודה רחוקה) למשל כתוצאה מאלמנט קוואדרופול ליניארי על ידי-
ואפשר לראות שהפוטנציאל דועך כמו , לעומת
בדיפול ו- \frac{1}{r} במונופול.
גם כאן ניתן להכליל למקרה של מערך רציף (בעל אופי של קוואדרופול) עם התפלגות מטען , כך שתיאור הפוטנציאל החשמלי המרחבי במערכת צירים כדורית יהיה-
כך שאם נציב
כאשר
ו- .
לעיתים מתייחסים למומנט הקוואדרופול כגודל הסקלרי
המאפיין אותו, על אף שאין זה ייצוגו המדויק. כיוון שהקוואדרופול הוא טנזור מסדר שני, ניתן לתאר אותו בעזרת מטריצה דו־ממדית של 3\times 3 שמתוך 9 מרכיביה 6 הם בלתי תלויים, אך כמובן ניתן להצגה גם בכתיב טנזורי כאשר:
ואז פוטנציאל מומנט הקוואדרופול יראה כך-
היא מטריצה חסרת עכבה המאפיינת את מומנט הקוואדרופול ולה 5 רכיבים בלתי תלויים מתוך 9.
ממילא ניתן לראות כי כאשר נחשב את מינוס הגרדיאנט של הביטוי הנ"ל, נקבל את שלושת רכיביו של השדה החשמלי, בכיוונים {\hat{r}},
האוקטופול, ההקסטודופול ומולטיפולים מסדרים גבוהים
המומנט הרביעי בפיתוח המולטיפולי הוא של האוקטופול. לאוקטופול לרוב יהיה מבנה מורכב משל הקוואדרופול, וניתן לייצגו בכמה תצורות על ידי מערך סופי של מטענים נקודתיים. הדרך הקלאסית ליצור פוטנציאל המתנהג ודועך כמו הסדר הרביעי בפיתוח למולטיפולים היא על ידי שני קוואדרופולים האחד מול השני כאשר באחד מהם מחליפים בין המטענים החיוביים והשליליים. מומנט האוקטופול יכול להיות מיוצג על ידי מטריצה תלת־ממדית מסדר שלישי (מטריצה שממדיה הם ), או על ידי טנזור מסדר שלישי עם 27 רכיבים. יחידותיו של מומנט האוקטופול הן .
לפעמים נרצה להתכנס לרמת דיוק גבוהה בחישוב הפוטנציאל החשמלי המרחבי, או שאחרת נקבל תוצאה טריוויאלית, ולכן נצטרך לחשב את הסדר הרביעי בפיתוח לפוטנציאל. במצב כזה ניקח בחשבון את הביטוי-
ובהתאם לפיתוח מתקבל פוטנציאל חשמלי הדועך כמו
ולכן השדה החשמלי ידעך כמו . האוקטופול הוא האחרון ברביעיית הסדרים הראשונים שניתן לייצגם במרחב אוקלידי תלת־ממדי (על ידי מערך בדיד, סימטרי ואחיד) בתהליך רקורסיבי פשוט של הוספת (במקביל) היפוך השיקוף של אלמנט המומנט הקודם (למעט במונופול שהוא תנאי ההתחלה של התהליך הרקורסיבי) לקבלת אלמנט בסיס למומנט הנוכחי כקודקודיו של מצולע משוכלל (עם אותו ממד ליניארי a כך ש- ).
הסימטריה הנ"ל אינה נשמרת במובן שלא ניתן למשל ליצור אלמנט הקסטודופול (אלמנט עם ) כקודקודיו של טסרקט (גוף במרחב ארבעה ממדי המהווה היפרקובייה מממד 4) במרחב תלת־ממדי (זאת כיוון שבמרחב כזה ניתן לתאר בסך הכל גאומטריה של ממד אפס, חד־ממד, דו־ממד ותלת־ממד).
כתוצאה מכך, תיאור של מומנט כאלמנט נעשה מסובך ככל שמתקדמים לסדרים הגבוהים (שהולכים ונעשים זניחים, בקצב דעיכה של כאשר n הוא סדר המולטיפול והוא שווה ל- 1 כאשר מדובר במונופול), למשל כמו ההקסטודופול (המיוחס לסדר החמישי בפיתוח המולטיפולי ולו טנזור רב ממדי (מסדר רביעי) עם 81 רכיבים, ודעיכת פוטנציאל כמו  ושדה כ- ).
הערות שוליים
Laplace expansion (potential)
יעקב הדר
יעקב הדר (פפר) (15 במרץ 1936 – 19 במאי 2023) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. פיקד על חטיבה 4 במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה
הדר נולד בבני ברק, התגייס לצה"ל ב-1953 ושירת כלוחם וכמפקד מחלקה בגדוד 52 של חטיבת גבעתי. ב-1956 עבר יחד עם הגדוד הסבה לשריון. במבצע שומרון הוא השתתף כקצין בכוח חרמ"ש שחילץ את הצנחנים בחירבת צופין. שימש מדריך בקורס קציני שריון. בהמשך שירת כמפקד פלוגת טנקי AMX-13 בגדוד 9, כקצין המבצעים של חטיבה 7 וכמפקד פלוגה בהקמת גדוד 46, כגדוד שריון סדיר בחטיבה. בהמשך שירת כסגן מפקד גדוד 9.
במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד 86 שהשתייך לחטיבה 200 שהיה על טנקי AMX-13, סופח לחטיבה 11 ונלחם ברצועת עזה. בפברואר 1968 מונה למפקד גדוד 9 ולחם עמו במלחמת ההתשה בגזרת תעלת סואץ, באוקטובר 1968 מונה למפקד קורס קציני שריון במקומו של עמי רדיאן שנפצע באורח קשה ממוקש. במלחמת יום הכיפורים פיקד על חטיבה 4, חטיבה ממוכנת במילואים שהתגייסה בימ"ח במחנה כורדני ונסעה על שרשראות עד לרמת הגולן. החטיבה כללה גדוד טנקי שרמן, שני גדודי חרמ"ש ופלוגת סיור, לחטיבה צורף גדוד 39, גדוד מילואים של טנקי צנטוריון מחטיבה 188, ומאוחר יותר גם גדוד צנטוריון 61 מחטיבה 205. החטיבה השתתפה בקרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן, ועצרה את הסורים במעלה גמלא.
בהמשך שירותו הצבאי פיקד על חטיבת הראל ובתפקידו האחרון בשירות פיקד על בית הספר לשריון (עוצבת בני חיל).
לאחר שחרורו מונה למנכ"ל עיריית תל אביב-יפו, וכיהן בתפקיד בשנים 1976–1981.
נפטר ב-19 במאי 2023.
מרחב מנה (אלגברה ליניארית)
באלגברה ליניארית, מרחב מנה של מרחב וקטורי V המתקבל מתת-מרחב W, הוא מרחב וקטורי המתקבל כתוצאה מ"דחיסת" W ל-0. המרחב המתקבל בצורה זו מסומן V/W. הגדרה זו יצר פאול הלמוס בשנת 1947 בספרו "Finite dimensional vector spaces".
הגדרה
יהא V מרחב וקטורי מעל שדה \mathbb{F}, ויהי W תת-מרחב שלו. נגדיר יחס שקילות על ידי עבור כל v,u \in V. לא קשה להיווכח כי זה אכן יחס שקילות.
ניתן להראות כי אם V מרחב וקטורי מממד סופי, אז.
חיל המשטרה הצבאית
חיל המשטרה הצבאית (בראשי תיבות: חָמָ"ץ, מקובל גם מ"צ) הוא חַיִל העוסק בפעילות משטרתית (אכיפת החוק והסדר) בצה"ל. החיל כפוף לאגף כוח האדם של צה"ל. יחידות החיל פועלות בכל אחד מהפיקודים המרחביים (צפון, מרכז ודרום) וכן בפיקוד העורף ובבסיסי המטה. מפקדת מצ"ח פועלת תחת פיקוד הקמצ"ר. היא מפעילה כמה יחידות משנה ופרוסה לכל אורכה של ישראל. לצד המערך הסדיר, מפעיל החיל מערך של כוחות מילואים.
בראש המשטרה הצבאית עומד קצין חיל המשטרה הצבאית הראשי (הקַמְצָ"ר) בדרגת תת-אלוף. הקמצ"ר הנוכחי הוא תת-אלוף אביחי מיבר. לצדו פועלת מפקדת החיל (מקמצ"ר) היושבת במחנה גור. החיל בולט, בין היתר, בשיתוף נשים בכלל התפקידים והיה הראשון ששיתף נשים בפעילות מבצעית.
המשטרה הצבאית אחראית למספר תחומים: כמו כן, כאשר המלחמה מתרחשת בתוך שטחי המדינה, לוקח החיל חלק פעיל בלחימה.
לשם עמידה במשימותיו, מפעיל החיל מערך מודיעין מפותח.
חללי החיל מונצחים באתר הנצחה לחללי המשטרה הצבאית.
בעקבות מסקנות ועדה מטכ"לית שמינה הרמטכ"ל, הוחלט בשנת 2021 על הקמת מערך הגנת המחנות, שיפעל תחת המשטרה הצבאית. המערך מוביל את נושא הגנת המחנות והאמל"ח הצבאיים תחת קורת גג אחת.
הייסוד
החיל הוקם במהלך מלחמת העצמאות. שורשיו נעוצים במחלקת המשטרה הצבאית בחטיבה היהודית הלוחמת בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. עם הקמת הבריגדה היהודית (חי"ל), שהייתה חטיבה יהודית (בעיקר מקרב אנשי היישוב בא"י), אמור היה קפטן דניאל (דני) מגן (ליפשיץ) לקבל את הפיקוד על מחלקת המ"צ שתפעל בתוך הבריגדה, אך תורכב מחיילים בריטים (למעט מפקדה ומספר נגדים שאמורים היו להיות יהודים). מגן עמד על כך שבחטיבה היהודית תהיה משטרה צבאית יהודית. הבקשה אושרה ומגן, בליווי שלושה סמלים יהודים, החל לגייס מתנדבים מהבריגדה ליחידת המשטרה הצבאית מס' 9. משנמצאו מועמדים מתאימים, הם נשלחו לבית הספר לשוטרים ליד נאפולי, איטליה, לקורס שארך שישה שבועות ובו למדו השוטרים הצבאיים פרקים בתורת החוק הצבאי, דרכי פיקוח על חיילים ורכיבה על אופנוע. השוטרים הצבאיים בבריגדה היהודית עסקו בסימון דרכים ושדות מוקשים, טיפול בשבויים, פתיחת דרכי אספקה, מאסרים ועוד; כמו כן אסרו וחקרו גרמנים ואיטלקים אנשי גסטפו, ס"ס ומפקדי מחנות עבודה. ההופעה של השוטרים הצבאיים הותירה רושם עז, במיוחד על שארית הפליטה באירופה: השוטר הצבאי, שסמל מגן דוד ענוד על תג זרועו העביר תחושת ביטחון בשרידי היהודים שחיפשו לעצמם מקלט.
אחד התפקידים החשובים שבו לקחה חלק היחידה הקטנה של המשטרה הצבאית בבריגדה היה סיוע במבצעי "הבריחה", לחילוץ יהודים מאירופה ולהעלאתם לארץ ישראל.
מלחמת העצמאות
בשלהי 1947 הוזעק למטה הפיקוד של "ההגנה" דני מגן, שעזב את הבריגדה כשנתיים קודם לכן כמפקד מחלקת המ"צ והפך לקצין הקישור מטעם הנוטרות בצפון. הוא נקרא לבנות את יחידת המ"צ של צה"ל ההולך ונבנה. מגן החל לרכז סביבו את צוות ההקמה של החיל. מרביתם שירתו עמו בבריגדה. וכך, לצד הקמת צה"ל, הוקם "שירות המשטרה הצבאית" שהיווה את הבסיס להקמת החיל. לקראת הכרזת המדינה סיים מחזור ראשון של שוטרים צבאיים את הקורס, שנמשך כחודש ימים. הקורס נערך בבסיס המשטרה הצבאית הארעי בקריית-מאיר (ליד בניין עיריית תל אביב כיום). הקורס הראשון סבל מהיעדר תכנון ומשאבים. "לא היה מה לעשות עם הטירונים", נזכר קצין ההדרכה יונה שושני, "וזו הסיבה, שנאלצנו להעביר מדי יום תרגילי סדר שנמשכו יותר מארבע שעות". במהלך מלחמת העצמאות שירות המשטרה הצבאית לקח חלק במבצע יואב, במבצע עובדה ובמבצעים אחרים, אך עיקר פועלה היה בסימון כבישים ועזרה בניוד הכוחות. מעבר למשימות אלו, השוטרים הצבאיים גם נטלו חלק פעיל בהגנה על ירושלים הנצורה, הובלת שיירת תותחים לכיוון דגניה א' על מנת לעצור את ההתקפה הסורית וסיכול מזימת שוד של כנופיה ערבית ובה חמישים איש, באזור בית שאן.
בעבר, נהגו הלוחמים למשוח את מגניהם בשמן, כדי שחיצי האויב יחליקו על פניהם. שילוב המגן והלהבות בא לומר כי כל הנוטר את חמשת הטהרים ומגינו משוח בשמן, מובטח לו שיימלא את תפקידו כראוי. יש האומרים כי המגן בא גם להנציח את שמו של מייסד החיל. כחמש שנים לאחר הקמת המדינה, הוקמה גם יחידת המשטרה הצבאית החוקרת.
מחלקת נוהגי הכלבים
במהלך שנת 1949 הוקמה בצה״ל תחת פיקודה של המשטרה הצבאית מחלקת "נוהגי הכלבים". בסיסה הראשון הוקם בקריית חיים. המחלקה מנתה כחמישים חיילים וכמה מאות כלבים, אשר הופעלו בכל החזיתות. חיילי המחלקה אימנו כלבים למספר תפקידים ובהם: סיור, שמירה, קרב-השתלטות על עמדות מקלעים, איתור פצועים, גילוי מוקשים ועוד. כחלק מאימון היחידה תרגלו חייליה צניחה עם כלבים. היחידה פורקה בשנת 1954 ולימים הוקמה על יסודותיה ההיסטוריים יחידת עוקץ.
מבצע קדש
התשתית לקראת מבצע קדש מנקודת המבט של החיל, הוכנה כבר בסוף 1955, כאשר הוקמה מפקדת המשטרה הצבאית בפיקוד הדרום שזה עתה נבנה מחדש. החיל התכונן ליום פקודה ועם כניסת הכוחות הלוחמים הוצאו מן המגירות הפקודות האופרטיביות שהחיל כתב מראש. הש"צ שילטו צמתים מרכזיים ופרשו מחסומים לאורך המרחבים שנכבשו. פעולות הפיקוח תרמו רבות להשלטת סדר בקרב הכוחות הלוחמים. השילוט סייע ליחידות הלוחמות ולשיירות האספקה להגיע ליעדן. מחלקות המ"צ חולקו לצוותים בעלי תפקידים שונים: שילוט דרכים, הכוונת כוחות בדרכים, פינוי שבויים, איסוף חיילים טועים ואבטחת מפקדות. החיל התפרש במרחביו הגדולים של הנגב. השילוט בסיני, שהיה בבחינת נעלם עבור חיילי צה"ל, היה בעל חשיבות לא מבוטלת. לאחר כיבוש עזה הושלט בה משטר צבאי והמשטרה הצבאית במקום עסקה בשיטור, אכיפת עוצר, מניעת ביזה ומסעי קניות אסורים של חיילים בחנויות המקומיות ומגע עם תושבי המקום. בהמשך המלחמה הקים החיל מספר בסיסי משנה בח'אן יונס, בדיר אל-בלח וברפיח. בהמשך המלחמה הופעל בעיר הכבושה מבצע "מסרק" לטיהור העיר משרידי הצבא המצרי ומפעילי הפדאיון וכן לאיסוף נשק וציוד צבאי מידי תושבי המקום. מרבית הגברים בעיר מגיל 18 ומעלה רוכזו במתקני מעצר אזוריים, תוך הטלת עוצר וחסימת מבואות העיר.
מבצע זה העלה לראשונה את שאלת הטיפול בשבויי מלחמה. בצה"ל לא היה אז גוף שהיה ערוך לנושא. אמנם כבר במלחמת העצמאות היו גופי מ"צ שעסקו בנושא, אך ככלל היה העניין באחריות השלישות. משהובן שלחיל זה אין יכולת אופרטיבית, הנושא הועבר לחיל שגם בשגרה עסק בכליאה. מפקדת החיל מיהרה להקים יחידה ארצית לטיפול בשבויים. המשטרה הצבאית בנתה בחיפזון מתקני כליאה בדרום (ניצנים) ובצפון (עתלית), כדי להחזיק בכ-5,500 שבויי המלחמה המצריים. מחנה נוסף הוקם בכלא האזרחי דמון (סמוך לבית אורן) ויועד לבעלי דרגות גבוהות. החיל למד את תורת הטיפול בשבויים תוך כדי החזקתם. מספרם הגדול חייב את החיל לקבוע נהלים ברורים, אך עם זאת ניתנה להם אוטונומיה מסוימת. הגל הראשון שהגיע למכלאות היה מעזה. נוצרה בעיה לסווג את השבויים, שכן חיילים רבים הסירו את מדיהם והתחזו לאזרחים בתקווה להשתחרר. רבים אחרים נלכדו בסיני. הסתבר שחיילים מצריים ששמעו על הקמת המכלאה החלו מתייצבים בה מיוזמתם. קבוצה זו ואחרים שנלכדו הועברו למכלאה גדולה שהוקמה ליד קיבוץ מגן. אליהם נוספו גם חיילי חיל הים המצרי שנשבו משנכנעה המשחתת אבראהים אל-אוול. לאחר מספר חודשים בוצעו חילופי שבויים בין ישראל למצרים בתיווך האו"ם ומחנות השבויים פורקו.
מלחמת ששת הימים
עם כוחות היבשה שפרצו בחזיתות השונות של מלחמת ששת הימים, החלו להתקדם אל היעדים שנקבעו בפקודות השונות גם כוחות המ"צ שפעלו בשתי רמות: מחלקות הש"צ ששולבו בחטיבות הלוחמות ויחידות המ"צ שפעלו במשימות פיקודיות ומטכ"ליות כשהן כפופות למפקדות המ"צ הפיקודיות ולמקמצ"ר.
בחזית הדרום פעלו שלוש אוגדות להן לא היה כוח מ"צ אורגני. עשר מחלקות של ש"צ שולבו בתוך עשר חטיבות צה"ל שלחמו באזור. האלוף אריאל שרון, מפקד האוגדה שלחמה בציר המרכזי, דרש מכוחות החיל בגזרתו לפקח על משמעת החיילים והופעתם, כולל אנשי המילואים. הצירים היו משופעים בבורות ענק שנפערו כתוצאה מהפצצות ועל כוחות המ"צ הוטל לסמן את הבורות המסוכנים ולהציג לנהגים דרכים חלופיות. בכל צומת מרכזי הוקמה נקודת מ"צ. תחנות משטרה הוקמו בג'בל ליבני, אל עריש, עזה, אבו רודס, קנטרה, שארם א-שייח' ועוד. תוך עשרה ימים מתום המלחמה, סיימה המ"צ לשלט את מרחבי סיני. מטה הפיקוד של החיל הוקם במרחב שלמה ובו יחידה שתטפל בשבויים. הש"צ במקום העניקו לשבויים טיפול ראשוני ומשם הם הועברו למכלאה הפיקודית. בעזה התעוררה בעיית ביזה חריפה דווקא מצד מקומיים. בנקים נפרצו, ועם עזיבת אנשי האו"ם נבזזו מחסני החירום שלהם והחיל התקשה לפעול עקב אש הצלפים שהסתתרו בבתים. שוטרים צבאיים הוצבו בכל צומת מרכזי בישראל וכיוונו את התנועה. חלק מהשוטרים הוסבו ללוחמים כחלק מיחידות לוחמות. חלק אחר הוצב ברצועת עזה כדי לשמור על הסדר לאחר כיבושה. המשטרה הצבאית הייתה אחראית על השבויים המצריים.
חזית המרכז – כבר בפתיחת המלחמה עמלו הש"צ להעביר מהר ככל האפשר כוחות רבים מהשפלה לאזור ירושלים. עם סיום הלחימה בגזרה הירדנית ועם השלמת כיבוש הגדה המערבית כוחות רבים של החיל נכנסו לאזור במאמץ להשליט במקום ממשל צבאי. החיל סייע באיתור ובאיסוף שבויים. נתיב הבריחה המרכזי של הירדנים היה בדרך ירושלים–יריחו-גשר אלנבי. בנסיגתם הם הותירו שלל רב שנאסף על ידי הש"צ. הוקמה יחידת ממשל של המ"צ שפעלה תחת פיקוד מושל ירושלים תא"ל שלמה להט וסייעה בהשלטת הסדר גם בתוך העיר העתיקה. המאחז הראשון של החיל בירושלים המזרחית היה במלון סנט ג'ורג', שם הוקמה תחנת מ"צ. כוח של ש"צ עסק במניעת ביזה, מעצר אזרחים עוינים ובחסימת הקו הירוק מפני אזרחים סקרנים שעשו דרכם לעבר האתרים ההיסטוריים שנכבשו. גם בסיס מצ"ח הוקם בעיר העתיקה.
חזית הצפון – כוחות החיל בצפון עסקו במאמצים להעביר כוחות לוחמים בצירים המעטים מהמרכז ומהדרום צפונה לעבר מורדות רמת הגולן. הפקקים בצומת גולני ומשם לכיוון צפת וראש פינה חייבו מאמץ שליטה מיוחד. בסופו של דבר הגיעו הכוחות אל שטחי ההיערכות. כוחות מ"צ עסקו בשילוט נתיבי העלייה לרמת הגולן ובסימון צירים נקיים ממיקוש. גם ברמת הגולן סייע החיל באיסוף ובכליאת שבויים. מאוחר יותר השתלב במאמצים להשליט ממשל צבאי על כפרי הדרוזים שנותרו ברמה. תחנת מ"צ שנפתחה בגדות סייעה והשתלבה במשימות השונות של השלמת הכיבוש וההתארגנות ברמה.
פינוי שבויים וכליאתם – בשלב ההכנות למלחמה היה ברור כי החיל יעסוק בתחום זה בכל הגזרות. מכלאת השבויים הגדולה ביותר בדרום הוקמה סמוך לקיבוץ משמר הנגב. למעלה מ-5,000 שבויים נכלאו במקום בפרקי זמן שונים ומשם הועברו לעתלית, לשם רוכזו רוב השבויים מהגזרות השונות. במהלך המלחמה נשבו 6,748 שבויים.
מלחמת יום הכיפורים
הקונספציה של מלחמת יום הכיפורים לא פסחה גם על המשטרה הצבאית, שלא הייתה מוכנה למלחמה, אך עם פרוץ המלחמה נערך החיל במהירות והשתלב במערכה. בשעות הראשונות הופנה עיקר המאמץ לסיוע בגיוס כוחות המילואים ובהמשך לפיקוח על ההיסעים ועל ליווי השיירות, כל זאת על מנת לאפשר את תנועת הגייסות לעבר החזית. במהלך הלחימה החיל ביצע גם פעולות למניעת לקיחת שלל וביזה. בסוף המלחמה החיל עסק בעיקר בטיפול בשבויי האויב, במקביל לפעולות חקירה לאיתור נעדרים. לפני המלחמה הוחלט בצה"ל על שינוי תפיסה שבא לידי ביטוי, בין היתר, בהקמת אגדי תחזוקה. כחלק מהמהלך הוחלט שבמקום מחלקת שוטרים צבאיים שהייתה עד אז בכל חטיבה לוחמת, ישולבו פלוגות מ"צ באוגדות. פלוגות אלו שפעלו במלחמה במסגרת האוגדות הביאו לשינוי תדמית החיל כחיל עורפי מקצועי בלבד.
בחזית הדרום – בצומת טסה, כ־35 ק"מ מתעלת סואץ, שררה אנדרלמוסיה רבתי. הכוחות שנעו לעבר ציר "עכביש" העמוס והצפוף יצרו פקקי תנועה. כוחות המ"צ עשו כל שביכולתם בניסיון לשפר את התעבורה על הציר ולכוונה. עם תחילת תכנון הצליחה והגישור על תעלת סואץ, גבר המאמץ של כוח המ"צ באזור אשר נדרש לפנות את הציר ולאפשר להעביר את הדוברות. גורל המלחמה היה תלוי במידה רבה במבצע זה. פינוי הציר התבצע זמן מה לפני שעלו עליו הדוברות. נהגים שהתבקשו לרדת ממנו לא הבינו את הסיבה להורדתם. כלי רכב שנתקעו על הכביש נדחפו ממנו על ידי טנק. הדוברה נגררה על ידי טנק שלפניה נסע רכב מ"צ. מיד לאחר הקמת הגשרים, קיבלה המשטרה הצבאית את האחריות להכוונת הכוחות. חלק מתפקידה היה להקטין את צפיפות כוחות צה"ל באזור הצליחה, כדי לצמצם את הנפגעים מהארטילריה הכבדה שהומטרה על ידי האויב על האזור. במקביל, הוקמה בטסה מכלאת שבויים.
גם לאחר המלחמה עסקו כוחות החיל בהסדרת התנועה והפיקוח עליה בכל הגדה המערבית של התעלה ואף הקים "אכסניה" ל"תועי חזית" ולחיילים שהתקשו לחבור ליחידותיהם. עם סיום שהיית צה"ל באזור, טיפלו כוחות המ"צ בהסדרת יציאה מסודרת דרך הגשרים של אלפי כלי הרכב שפעלו באזור. בעוצבת הפלדה בפיקודו של האלוף אברהם אדן לא שולבו בכוחות השריון כוחות חי"ר והש"צ נאלצו למלא תפקיד זה. הוקם גם בית חולים לשבויים. הוקמה תחנת מ"צ בפאיד ובשדה התעופה המקומי הוצבו ש"צ לשמירה על הסדר ולחיפוש במטלטלי המבקשים לטוס. בעיצומן של השיחות על הפסקת האש הפך הש"צ לחלק מהנוף של הק"מ ה-101 (מקהיר). מכלאת השבויים הפיקודית בחזית הדרום קלטה למעלה מ-8,000 שבויים.
בחזית הצפון – בימים הראשונים למלחמה עסקו כוחות המ"צ בעיקר בסיוע למאמצי הגיוס ובפתיחה ושליטה על הצירים מעומק השטח אל צירי העלייה לרמת הגולן. היה צורך להביא את כוחות המילואים במהירות לחזית והמ"צ סייעה בהגעת כוחות התגבור ליעדם במהירות האפשרית. בהמשך הלחימה דאגו הש"צ להעלאת שיירות אספקה ובמקביל להורדת השבויים הסורים מהחזית לעורף. ש"צ כיוונו וויסתו את התנועה על גשרי הירדן. הוקמו חסימות למניעת פגיעה באזרחים ובחיילים. מחנות שבויים הוקמו בביריה, בכנען ובהמשך גם במחנה יפתח. מעבר לטיפול המסורתי בשבויים, עזרו כוחות המ"צ גם בחקירתם. בוצעה שמירה גם על שבויים פצועים בבתי-חולים. הכוחות עסקו גם במניעת ביזה.
טיפול בשבויים ברמה החילית – המחנה המרכזי לשבויים משתי החזיתות היה בעתלית. צה"ל שבה 8,811 איש. לראשונה הוכנס לשימוש מחשב שאגר מידע רחב אודות השבויים, מה שהתברר כיעיל במיוחד כשניתנה הוראה להכין את השבויים להחלפה.
מלחמת לבנון השנייה
במהלך מלחמת לבנון השנייה תמך החיל במערך הלוחם, בעיקר במענה שיטורי ליחידות הלוחמות ולמערך הלוגיסטי בפיקוד הצפון. הפעילות התרכזה בעיקר לאורך הצירים במרחב שבין ציר עכו-צומת עמיעד וצפונה עד הגבול (הקו הכחול). החיל פעל רבות בשטחי הכינוס וההתארגנות של הכוחות. פעולות השיטור נועדו לבודד את אזור הלחימה מפני כניסת גורמים בלתי מורשים. הש"צ ליוו את גורמי התקשורת ובמקרים אחרים מנעו את כניסתם (בהתאם להנחיות). ש"צ אבטחו נקודות בשטח אליהן הועברו נפגעים מתוך לבנון ומשם פונו לבתי חולים בעורף. החיל סייע בשליטה על צירי התנועה לטובת הכוחות הלוחמים. במהלך הלחימה ולאחריה עסק החיל גם בליווי לוויות של חללים. כוחות המ"צ פעלו גם בקרבת מרכזי הציוד והתחמושת וויסתו את התנועה מהם ואליהם. מכאן ליוו הש"צ את השדרות על מטעניהם החורגים. ש"צ סייעו גם בקרבת מחסני החירום ומרכזי הגיוס בצפון, פטרלו בקרבת שטחי האימונים של הכוחות לקראת הכניסה ללבנון ופעלו בקרבת שטחי ההעמסה של כוחות על מסוקים, לקראת כניסה ללבנון. חוקרי מצ"ח מנעו ביזת שלל וגנבת ציוד צבאי (בעיקר בשלב פיזור הכוחות). תוך כדי הלחימה עסקו הש"צ גם בקליטת עצורים מקרב כוחות האויב, בהסעתם למכלאות תוך שמירה עליהם, בהחזקתם ולבסוף גם בשחרורם ובהחזרתם ללבנון. כוחות המ"צ גם ליוו חבלנים של משטרת ישראל ושל חיל ההנדסה הקרבית כשטיפלו בנפלי רקטות בתוך שטח ישראל.
מבצע "שובו בנים"
ב-12 ביולי 2006, תקפו פעילי ארגון הטרור חזבאללה שני כלי רכב צבאיים שסיירו על קו הגבול בין ישראל ללבנון באזור זרעית. שלושה חיילי צה"ל נהרגו בהתקפה, שלושה נפצעו קשה ושניים, רס"ל אודי גולדווסר וסמ"ר אלדד רגב, נחטפו. בעקבות האירוע יצאה מדינת ישראל למלחמת לבנון השנייה. כעבור כשנתיים, לאחר משא ומתן, סוכמה עסקה להחזרת החטופים בתמורה לחמישה אסירים לבנוניים (ובהם סמיר קונטאר) ו-199 גופות של מחבלים. ב-16 ביולי 2008 בוצעה עסקת החילופים בין צה"ל וחזבאללה. חמ"ץ קיבל את האחריות הכוללת לאבטחת המבצע. החיל היה אחראי על תיאום המבצע מול משטרת ישראל. בשלב ההיערכות למבצע לא היה בידי צה"ל מידע ודאי לגבי מצב החטופים. למרות ההערכה, שלפיה השניים נהרגו כבר ביום החטיפה, הנחת העבודה הייתה שהחטופים בחיים. בשל חוסר הוודאות, נערכו לכל אפשרות ולכל תרחיש. האזור ממחנה "לימן" (שם הוחזקו האסירים הלבנוניים לקראת ההחלפה) ועד מעבר הגבול בראש הנקרה הוכרז כשטח צבאי סגור. בשעות הבוקר הגיע למעבר הגבול ב"נקורה" רכב חזבאללה וממנו הורדו שני ארונות קבורה שחורים. באותו רגע נודע גורלם של השניים באופן ודאי. הגופות הועברו לראש הנקרה, שם הן זוהו והוכנו לקבורה. בשלב זה לא הותר סיקור תקשורתי של האירוע מכל סוג שהוא ועל כן היה צורך בווידוא סטריליות של האזור. החיל הקצה כוחות לסגירת מעבר ראש הנקרה ומחנה שרגא, שגם הוא הוגדר כשטח צבאי סגור. במחנה זה הוקמו נקודות למפגש ולהתייחדות של המשפחות עם גופות יקיריהם. יום לאחר ביצוע העסקה הובאו החטופים לקבורה ורבבות אנשים לקחו חלק בלוויות. ניידות מ"צ ליוו מלפנים ומאחור את כלי הרכב שבהם ארונות הקבורה בנסיעה מראש הנקרה למחנה שרגא. בהמשך ליוו הניידות את מסעות הלוויה ממחנה שרגא לבתי העלמין.
הכשרה
ההכשרה בחיל מתבצעת בבית-הספר למשטרה צבאית (בה"ד 13). בתחילה שכן הבה"ד בשייח מוניס, בהמשך הוא עבר לצריפין והיה חלק מבה"ד 11. ב-1969 עבר בה"ד 13 לבסיס קדום שבשומרון ליד קדומים. בשנת 1995 עבר למחנה בית ליד שליד צומת השרון, ובמאי 2015 עבר למיקומו הנוכחי בקריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון בדרום, והוא הבה"ד הראשון שהחל לפעול שם. הבה"ד מרכז תחתיו הן את ההכשרה הבסיסית (טירונות, קורסים בסיסיים), הן את הכשרות המתקדמות בחיל והן את הכשרות המפקדים (קורס מ"כים, קורס סמלים, השלמה חילית לקצונה, קורס מ"פים וקורס קמ"ץ בכיר).
מערך השיטור
שיטור ותעבורה - מערך השיטור כולל את היחידות בפיקודים המרחביים, את היחידה המרכזית לפיקוח תעבורה (הימל"ת) ואת יחידת מ"צ מטכ"ל. המערך עוסק באכיפת החוק והסדר בצבא בתחומי: משמעת, תעבורה, עריקים ומשתמטים. במ"צ מטכ"ל עוסקים בעיקר בבידוק כלי-הרכב המבקשים להיכנס למחנה רבין (מחנה הקריה). בתחום לכידת העריקים מופעלים בלשים ומש"קי הערכה שתפקידם להביא לאיתורם ולמעצרם של העריקים והמשתמטים. הבלשים נעים בלבוש אזרחי ולעיתים הם אף עוטים "תחפושות" שונות. ביום ממוצע ניתנים 34 דו"חות משמעת ובחודש ממוצע מתמודדים עם 68 תאונות דרכים של כלי רכב צבאיים. בשנים 2016-2021 ניתנו יותר מ-50 אלף דו"חות משמעת.
נוכח איום ארגוני הטרור לחטוף חיילים, מבצעת המשטרה הצבאית מבצעי "חטיפות דמה" - הם מסיירים במכוניות אזרחיות ובלבוש אזרחי ומציעים טרמפים לחיילים. אלו שנענים להצעה ועולים לרכב, מקבלים דו"ח, ונשפטים בפני תת-אלוף.
מערך החקירות (מצ"ח)
מצ"ח אמונה על חקירת חיילים החשודים בביצוע עבירה. היחידה מטפלת במגוון רחב של אירועים המעלים חשד לפלילים, כגון: עבירות סמים, עבירות רכוש, מרמה וזיוף, עבירות גוף (אלימות וכדומה), מוות שאינו בפעילות מבצעית, תאונות דרכים, תאונות אימונים, עבירות מחשב ועוד. היחידה מחולקת ליחידות משנה במקביל לשלושת הפיקודים המרחביים. בכל פיקוד פועלים מספר בסיסים: חקירות פליליות, בסיס המתמחה בחקירת תאונות דרכים ויחידה מרכזית (ימ"ר) האמונה על התיקים הפליליים המורכבים יותר. במקרים הפליליים הרגישים והחמורים ביותר (סחר בסמים, הברחות סמים מגבולות המדינה, סחר באמצעי לחימה וכדומה) מטפלת היחידה המרכזית לחקירות מיוחדות (הימל"ם). היחידה הארצית לחקירות הונאה (יאח"ה) מטפלת בפרשיות כגון: גנבת דלק, קבלת שוחד, הטיית מכרזים וכולי. במצ"ח משרתים חוקרים, רכזי מודיעין, בלשים ומש"קי הערכה. ביחידה נעשה שימוש באמצעים טכנולוגיים מתקדמים. ביום ממוצע נפתחים 12 תיקים פליליים.
מערך הכליאה
במערך הכליאה משרתים שוטרים צבאיים בתפקיד מפקד כלואים. המערך כולל את נווה צדק (כלא עשר), תאי מעצר יחידתיים ומתקני השהיה לעצירים ביטחוניים באיו"ש. עד שנת 2021 כלל המערך גם את בסיס הכליאה (בס"כ) 394 (כלא ארבע - צריפין), בסיס הכליאה 396 (כלא שש - עתלית) שנסגרו עם פתיחת נווה צדק (כלא עשר). בבסיסי הכליאה מוחזקים במשמורת חוקית אסירים שנשפטו בבתי הדין הצבאיים, חבושים שנשפטו בדין משמעתי ועצורים הממתינים למשפטם. מדריכי הכלואים עוסקים בפיקוד על חיילים אלו במטרה להחזירם לשירות תקין בצה"ל. בבס"כים פועלים גם גורמי חזרה לשירות תקין (גחל"ת), אשר כולל מש"קיות ת"ש, הוראה, חינוך ובעיקר מאבחנות שנפגשות עם כלואים מסוימים העונים לקריטריונים במטרה לאתר את הגורמים שהובילו אותם לביצוע העבירות ולהמליץ בנוגע להמשך שירותו של החייל בצבא. עד 2006 היה החיל אחראי גם להחזקתם של אלפי עצורים ביטחוניים. בשנת 2006 הועבר אחרון מתקני הכליאה (מת"כים) לידי שירות בתי הסוהר. תחת הימל"ת פועלת פלוגה עצמאית (פלוגת הליוויים) שאחראית להעביר עצורים לבתי דין, בין בס"כים, פינויים לבתי חולים, מקומות אזרחיים כגון הפניות, בתי דין אזרחיים, ולקיחת עצורים לפני משפט ממעצרים בכל חלקי הארץ לבס"כ.
מערך המעברים
במערך המעברים משרתים שוטרים צבאיים בתפקיד לוחמי מעברים (לו"ם) (מאבחנים ביטחוניים (מא"ב) בעבר). בשנת 2004 הוחלט בצה"ל להטיל על המשטרה הצבאית את האחריות על הבידוק במעברי קו התפר. לשם כך הוקמו שני גדודים - גדוד ארז וגדוד תעוז, שמטרתם היא למנוע כניסת פעילות חבלנית עוינת, הברחת אמצעי לחימה, סיכול פיגועים, מניעת הסתננות ומניעת סיוע לארגוני טרור המנסים להפר את מרקם החיים התקין בשטחי ישראל.
לגדודי המעברים הישגים מבצעיים רבים. כך למשל, בשנת 2013 פעילות גדודי המעברים בגדה כללה 14,911 פעולות לתפיסת מחבלים, אמל"ח, שב"חים, דרושי חקירת שב"כ ומבוקשים.
גדוד תעוז
גדוד תעוז היה אחראי על הבידוק במעברים רבים באזור יהודה ושומרון, בהם: רנתיס, מכבים, בקעות ועוד. חולק ל-4 פלוגות: איתן, סחלב-חליף, הכתר ולהב.
הגדוד נסגר ביולי 2023 ומוזג לתוך גדוד פנתר של חיל הגנת הגבולות.
גדוד ארז
גדוד ארז היה אחראי בעיקר על מעבר ארז שבצפון רצועת עזה. הגדוד הוקם בשנת 1995 כחלק ממימוש הסכמי אוסלו. הגדוד השתייך לאוגדת עזה בפיקוד הדרום ופעל בשיתוף פעולה עם חיל המשטרה הצבאית.
בעשור הראשון של המאה ה-21, הגדוד שייך לחמ"ץ ואחראי על המעברים המרכזיים בעוטף ירושלים ובהם קלנדיה, ביתוניא, אל ג'יב, עופר, רחל, חיזמא, הזיתים, א-זעיים, סוואחרה, שיח סעד, מזמוריה, שועפט, מנהרות (דרכי האבות) ובית"ר. הוא מחולק לארבע פלוגות: א', ב', ג' ופלוגת המפקדה.
יחידות
יחידות המשטרה הצבאית מחולקות בהתאם לפיקודים המרחביים: צפון, מרכז ודרום. בכל פיקוד קיימת י"פ חמ"ץ (יחידה פיקודית חיל המשטרה הצבאית) ובסיסי משטרה צבאית ומצ"ח.
בסיסי השיטור כפופים מקצועית למפקדת קצין המשטרה הצבאית הראשי (מקמצ"ר במחנה דורי) ופיקודית לאלוף הפיקוד הרלוונטי. בסיסי מצ"ח כפופים ישירות למקמצ"ר הן מקצועית והן פיקודית.
פיקוד המרכז
כמו כן, י"פ חמ"צ 391 אחראית על פלוגת הליווים במג"ב (למתקני ההשהייה).
יחידות נוספות
יחידות אלה כפופות ישירות מקצועית ופיקודית למפקדת קצין המשטרה הצבאית הראשי:
בסיסי כליאה צבאיים
בראשית ימי צה"ל היה למשטרה הצבאית בסיס כליאה מרכזי אחד: בסיס הכליאה 394 (כלא ארבע) בצריפין. נוסף אליו התקיימו בתי מעצר פיקודיים. במהלך שנות ה-50 הוקם כלא 400 לנשים ששוכן בתחילת דרכו במבנה המשטרה הבריטית ליד נהלל וכן הוקם בסיס הכליאה 396 (כלא שש). בשנות ה-70 נפתח כלא מגידו עבור כלואים לתקופות ארוכות. בשנות ה-80 הוסב בית סוהר מגידו לכליאת אסירים ביטחוניים וחיילים השפוטים לעונשי מאסר נשלחו אליו לביצוע תפקידי שמירה לא חמושה ועבודות אחזקה. לימים כלא 400 הפך לפלוגה בתוך כלא 4. בהמשך הוקמה פלוגת כליאה נוספת לנשים בכלא 6 - פלוגה 600.
בשנת 2021, לאחר שנים בהן פעלו מתקני הכליאה כלא 4 ו-6, נסגרו ואוחדו למתקן כליאה אחד - כלא 10 הממוקם בנווה צדק, המהווה בסיס הכליאה המרכזי והיחידי של כלואי צה"ל ומכיל בתוכו פלוגת נשים. הוקמה גם קרייה משפטית הצמודה לבסיס הכליאה.
סמכויות השוטר הצבאי
לשוטר צבאי סמכויות מלאות כלפי חייל בין אם נמצא במרחב צבאי או מחוצה לו כמפורט בפקודות השונות.
צו מעצר מטעם בית משפט אזרחי יחייב את מוסדות הצבא, ופקודת מעצר, שהוצאה על ידי רשות צבאית מוסמכת, תחייב את משטרת ישראל.
סימני היכר
שוטרים צבאיים לובשים מדים ככל חיילי צה"ל, ובתוספת סימני ההיכר הבאים:
מדי א', כובע משטרה צבאית לבן, חגורה לבנה, סרט מפלסטיק לבן על הזרוע השמאלית עם הכיתוב "מ״צ" בכחול על רקע כתום, שרוך בצבעי אדום-כחול מעל כתף שמאל. (במשימות ייצוגיות).
כיום מבצעים השוטרים הצבאיים תפקידם גם עם מדי ב', ללא כובע המ"צ הלבן והסרט זרוע פלסטיק כאשר לובשים כובע מצחייה עם הכיתוב משטרה צבאית וחגורה לבנה בעת תפקיד יחד עם שרוך מערך.
מדי ב', כובע מצחייה כחול עם סמל החיל והכיתוב "משטרה צבאית מערך הכליאה" בצבע צהוב, חגורה שחורה, שרוך ירוק מעל כתף שמאל. כובע משטרה צבאית לבן, סרט מבד עם רקע אדום עליו הכיתוב "קמ״צ" (קצין משטרה צבאית) בצבע כחול על זרוע ימין, שרוך בצבעי אדום-כחול מעל כתף שמאל. בנוסף לעיל עונדים השוטרים הצבאיים תג שם ממתכת מעל כיס ימין בחולצה וסיכת חמ"ץ (על מדי א' בלבד), ייתכנו גם סיכות נוספות בהתאם לתפקיד ולהכשרות.
פקודות מטכ"ל והוראות קבע אכ"א גם מתייחסות לסמכויות השוטר הצבאי עם או ללא סימני היכר. בהוראות נקבע כי אי ענידת סימני ההיכר אינה משחררת את השוטר הצבאי מלמלא את תפקידו, וכן אינה גורעת מסמכויותיו.
בעת פעילות בדרכים כמו פיקוח תעבורה, הכוונת תנועה ופיקוח תעבורה לובשים השוטרים אפודה בצבע צהוב זוהר עם פסים מחזירי אור.
חלק מהשוטרים הצבאיים בעלי היתר ללבוש בגדים אזרחיים כאשר נמצאים בתפקיד, מדובר בתפקידי יחידת מצ״ח: חוקרים, משקי הערכה, בלשים ורכזי מודיעין.
צבעי החיל, צבע הכומתה והכובע - מקור וסיבות
צבעי החיל הם כחול-אדום, "ירושה" מהמשטרה הצבאית הבריטית בימי המנדט הבריטי בארץ ישראל, שם נטמנו זרעי החיל. חיילי המשטרה הצבאית נעים עם כומתה כחולה. כשהוחלט בשנת 1997 לייחד את המשרתים בחיל בכומתה משלהם, הצבע האדום ירד מהפרק כיוון שכבר היה שייך לצנחנים, וכך אושר הצבע הכחול. בעבר חבשו השוטרים הצבאיים בתפקיד פנימית של קסדה שנצבעה בלבן ועליה נכתב באדום: "מ.צ.". בסוף שנות ה-80, לאחר תלונות רבות מצד החיילים, החליט הקמצ"ר, שלום בן-משה, להחליף את הקסדה בכובע מצחייה לבן, אשר משמש את החיל עד היום.
תגי יחידות
בין השנים 1951–1979 שימש תג החיל הכללי את חיל המשטרה הצבאית וחייליו בפיקודים השונים. החל מ-1979 ועד לשנת 1995 שימשו בחייל רק תג מפקדת קצין המשטרה הצבאית הראשי ותגי הפיקודים. בשנה זו הוצג לראשונה תג המשטרה הצבאית החוקרת, וכשנה לאחר מכן הוצג תג בה"ד 13. בשנים שלאחר מכן הוצגו יתר התגים.