cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דת מצרים העתיקה
מנהגי הלוויה והקבורה
קברי האנשים העשירים יותר יכלו להכיל גם רהיטים, ביגוד וחפצים יומיומיים אחרים המיועדים לשימוש בחיים שלאחר המוות, יחד עם קמיעות ופריטים אחרים שנועדו לספק הגנה קסומה מפני הסכנות של עולם הרוח. הגנה נוספת הוענקה על ידי טקסטים מהלוויה שנכללו בקבורה. קירות הקבר נשאו גם יצירות אמנות, כמו תמונות של הנפטרים אוכלים אוכל, שהאמינו שמאפשרים לו או לה לקבל מזון בצורה קסומה גם לאחר שנפסק מתן המנחות למת.
היסטוריה
ראשיתה של הדת המצרית היה בפרהיסטוריה, אם כי הראיות לגבי הדת נובעות רק מהתיעוד הארכאולוגי הדליל והמעורפל. בעיקר קבורות בתקופות הקדומות, המרמזות על כך שאנשי תקופה זו האמינו בצורה כלשהי בעולם הבא. במקביל, בנוסף נקברו בעלי חיים, מנהג שעשוי לשקף התפתחות של אלוהויות זואומורפיות כמו אלה שנמצאו בדת המאוחרת יותר. במקור לכל אזור במצרים היה אל פטרון משלו, אך סביר להניח שכאשר קהילות קטנות אלו כבשו או קלטו זו את זו, אל האזור המובס או שולב במיתולוגיה של האל האחר או שהוחלף לגמרי על ידו. זה הביא לפנתאון מורכב בו חלק מהאלוהויות נותרו חשובות רק מבחינה מקומית, בעוד שאחרות פיתחו משמעות אוניברסלית יותר.
בתקופת השושלת הקדומה החל איחוד מצרים, בסביבות 3000 לפני הספירה. אירוע זה שינה את הדת המצרית, מכיוון שאלוהויות מסוימות עלו לחשיבות לאומית ופולחן ה"פרעה האלוהי" הפך למוקד המרכזי של הפעילות הדתית. הורוס זוהה עם המלך, ומרכז הפולחן שלו בעיר נחן במצרים העליונה היה בין האתרים הדתיים החשובים ביותר בתקופה. מרכז חשוב נוסף היה אבידוס, שם בנו השליטים הקדומים מתחמי לוויות גדולים.
בתקופת הממלכות הקדומה והתיכונה
בתחילת תקופת הממלכה הקדומה, גדלה השפעתו של האל רע, ומרכז הכת שלו בהליופוליס (און) הפך לאתר הדתי החשוב ביותר במדינה. בתקופת השושלת החמישית, רע היה האל הבולט ביותר במצרים. בערך באותה תקופה, אוסיריס הפך לאל חשוב בתפיסת החיים שלאחר המוות. טקסטי הפירמידה, שנכתבו לראשונה בתקופה זו, משקפים את בולטת המושגים של החיים שלאחר המוות, אם כי הם מכילים גם שרידים של מסורות עתיקות בהרבה. הטקסטים הללו הם מקור חשוב ביותר להבנת התאולוגיה המצרית הקדומה.
ב, הממלכה הקדומה התמוטטה, והחלה תקופת הביניים הראשונה הלא יציבה. בסופו של דבר שליטי תיבאי איחדו מחדש את האומה המצרית בממלכה התיכונה (2055–1650 לפני הספירה). פרעונים משושלת זו קידמו בתחילה את אל הפטרון שלהם, מונטו כך שיהי בעל חשיבות לאומית, אך במהלך הממלכה התיכונה הוא דעך בגלל הפופולריות הגואה של האל אמון. בתקופת הממלכה החדשה התחזקה האדיקות האישית והגיעה לידי ביטוי חופשי יותר בכתבים שונים.
בתקופת הממלכה החדשה
הממלכה התיכונה התפוררה בתקופת הביניים השנייה (בערך 1650–1550 לפני הספירה), אך המדינה אוחדה שוב על ידי שליטי תיאבנים, שהפכו לפרעונים הראשונים של הממלכה החדשה. תחת המשטר החדש הפך אמון לאל המדינה העליון. הוא סונכרן עם רע, פטרון המלכות הוותיק ומקדשו בקרנק הפך למרכז הדתי החשוב ביותר במצרים. חשיבותו של אמון נבע בחלקו מחשיבותם הרבה של תבאי, אך הדבר נבע גם מהכהונה המקצועית שהלכה וגדלה. הדיון התאולוגי המתוחכם שלה אנשי הכהונה הניב תיאורים מפורטים של כוחו האוניברסלי של אמון.
קשר מוגבר עם עמים חיצוניים בתקופה זו הביא לאימוץ אלוהים רבים של המזרח הקרוב לפנתאון. במקביל, אנשי חבל נוביה, שהיו כפופים למצרים, ספגו אמונות דתיות מצריות, ובמיוחד אימצו את אמון כשלהם .
הסדר הדתי של הממלכה החדשה הופרע כשאחנתון הצטרף, והחליף את אמון באתן כאל המדינה. בסופו של דבר הוא ביטל את הפולחן הרשמי של מרבית האלים האחרים והעביר את בירת מצרים לעיר חדשה באל-עמארנה. במערכת האתניסטיות חסרו מיתולוגיה מפותחת ואמונות שלאחר המוות, והאל אתן נראה רחוק ולא אישי, ולכן הסדר החדש לא פנה למצרים רגילים. לפיכך, ככל הנראה רבים המשיכו לעבוד את האלים המסורתיים באופן פרטי. אף על פי כן, נסיגת תמיכת המדינה באללים אחרים שיבשה קשות את החברה המצרית. יורשיו של אחנתון שיחזרו את המערכת הדתית המסורתית, ובסופו של דבר הם פירקו את כל המונומנטים האתניים.
לפני תקופת עמרנה, הדת העממית נטתה לקשרים אישיים יותר בין המתפללים לאליהם. השינויים של אחננתן הפכו את המגמה הזו, אך לאחר שהדת המסורתית הוחזרה, הייתה תגובה חריפה. האוכלוסייה החלה להאמין שהאלים מעורבים הרבה יותר באופן ישיר בחיי היומיום. אמון, האל העליון, נתפס יותר ויותר כבורר הסופי בגורל האנושי, השליט האמיתי של מצרים. פרעה היה בהתאם אנושי יותר ופחות אלוהי. החשיבות של אורקלים כאמצעי לקבלת החלטות הלכה וגברה, וכך גם עושרם והשפעתם של מתורגמני האוראקל, הכהונה. מגמות אלה ערערו את המבנה המסורתי של החברה ותרמו לפירוק הממלכה החדשה.
בתקופות מאוחרות
באלף הראשון לפני הספירה מצרים הייתה חלשה משמעותית מאשר בתקופות קודמות, ובמספר תקופות זרים תפסו את המדינה וקיבלו את עמדת פרעה כמלך מצרים. חשיבותו של פרעה המשיכה לרדת, והדגש על אדיקות עממית המשיך לגדול. כתות בעלי חיים, סוג פולחן מצרי אופייני, הפכו פופולריות יותר ויותר בתקופה זו, אולי כתגובה לאי הוודאות וההשפעה הזרה. איזיס הפכה פופולרית יותר כאלת הגנה, קסם והצלה אישית, והפכה לאלה החשובה ביותר במצרים.
במאה הרביעית לפני הספירה, מצרים הפכה לממלכה הלניסטית תחת שושלת בית תלמי (תקופת מצרים התלמיית 305-30 לפנה"ס), שקיבלה על עצמה את התפקיד הפרעוני, שמרה על הדת המסורתית ובנתה או שיפצה מקדשים רבים. מעמד השלטון היווני של הממלכה זיהה את האלים המצריים עם פנתאון האלים היווני. מסינקרטיזם חוצה תרבויות זה עלה סרפיס, אל ששילב בין אוזיריס ואפיס עם מאפיינים של אלוהים יוונים, והפך פופולרי מאוד בקרב האוכלוסייה היוונית. אף על פי כן, לרוב שתי מערכות האמונה נותרו נפרדות, והאלים המצריים נותרו מצריים.
האמונות מהתקופה התלמית השתנו מעט לאחר שהפכה מצרים למחוז של האימפריה הרומית בשנת 30 לפני הספירה, כאשר המלכים התלמים הוחלפו בקיסרים רחוקים. פולחן איזיס פנה אפילו ליוונים ורומאים מחוץ למצרים, ובצורה הולניזציה הוא התפשט ברחבי האימפריה. במצרים עצמה, כאשר האימפריה נחלשה, המקדשים הרשמיים נזנחו וננטשו בהדרגה, וללא השפעתם הריכוזית נהפכה העשייה הדתית לקטועה ולמקומית. בינתיים, הנצרות התפשטה ברחבי מצרים, ובמאות השלישית והרביעית לספירה, גזרות של קיסרים נוצרים ואיקונוקלאזם על ידי נוצרים מקומיים שחקו את האמונות המסורתיות. אפ על פי שהיא נמשכה בקרב האוכלוסייה זמן מה, הדת המצרית נמוגה לאט לאט.
After the Gold Rush
After the Gold Rush הוא אלבום האולפן השלישי של המוזיקאי הקנדי ניל יאנג, שיצא לאור ב-19 בספטמבר 1970 על ידי חברת ההפקות ריפרייז רקורדס.
ביקורות
האלבום זכה להצלחה נאה. אך המבקרים לא התרשמו מייד; סקירת 1970 בכתב העת Rolling Stone מאת Langdon Winner הייתה שלילית.
מיקי קרצמן
ביוגרפיה
מיקי קרצמן נולד ב-1959 בארגנטינה והיגר לישראל עם משפחתו בשנת 1971. תחילה נשלחו למעון עולים בלוד, ולאחר חצי שנה עברו להתגורר בקריית אונו.
מפגשו הראשון עם צילום היה במגמה לצילום טכני בבית הספר התיכון ע"ש יצחק בן צבי, קריית אונו. לאחר שירות קרבי בצה"ל עבד כצלם רפואי בבית החולים "איכילוב" למשך שנה. ב-1983 התחיל לעבוד במעבדת הצילום של עיתון "חדשות" ובהמשך כצלם מערכת, עד לסגירת העיתון. בין השנים 1993–2012 עבד עבור עיתון "הארץ", בו, בין היתר, צילם לטור השבועי "אזור הדמדומים" של גדעון לוי, שמתעד הפרות זכויות אדם בפרט ואת חיי האוכלוסייה הפלסטינית ככלל בשטחי יהודה ושומרון ועזה תחת שלטונה הצבאי של מדינת ישראל ותושבי ההתנחלויות בשטחים אלו. קרצמן העיד שהעיסוק בצילום עיתונות נתפס עבורו כאקטיביסטי ופוליטי. גם גדעון לוי, שותפו לטור, העיד כי בעיניו, הצילום בידי קרצמן הוא רעיוני ואידאולוגי. באותן השנים צילם קרצמן גם לעיתון "העיר".
בשנת 1992 התקיימה תערוכת הצילום הראשונה של קרצמן בגלריה בוגרשוב בתל אביב. את התערוכה אצרה אריאלה אזולאי. מאז הציג בעשרות תערוכות קבוצתיות ותערוכות יחיד בישראל ומחוצה לה, הבולטות בהן הן תערוכת היחיד המשותפת עם הצייר דוד ריב במוזיאון ישראל (2003, אוצרת: שרית שפירא), התערוכה במסגרת הביאנלה בסאו פאולו (2006), התערוכה במרכז לאמנות עכשווית (La Virreina Centre de la Imatge) בברצלונה ובמוזיאון לאמנות בת זמננו (MUSAC) בלאון, ספרד (2013-2012, אוצר: אוקטביו זאיה), תערוכה במוזיאון לאמנות עכשווית בסנטיאגו (2017, אוצר: Christian Viveros-Fauné) ותערוכה משותפת לו ולשבתאי פינצ'בסקי במוזיאון תל אביב לאמנות (2021, אוצרת: רז סמירה) בשם "אנטי מיפוי".
קרצמן מוכר בפעילותו למען זכויות אדם. ב-2004 הקים ביחד עם יהודה שאול ואבי מוגרבי את ארגון "שוברים שתיקה" האוסף עדויות של חיילים על שירותם בשטחים. מאז שנת 2009 הוא מכהן כיו"ר הדירקטוריון של הארגון. בנוסף, הוא חבר המועצה הציבורית של ארגון בצלם. קרצמן העיד שכבר בנעוריו פיתח מודעות פוליטית שבשלה לכדי אקטיביזם בבגרותו. את החינוך השמאלני שקיבל בגיל צעיר הוא מייחס, בין השאר, למציאות המשפחתית שלו בארגנטינה של שנות ה-70, כאשר חמישה מחברי משפחת אמו נעלמו בתקופת שלטון החונטה הצבאית.
הוראה
בין השנים 1997 ל-1999 לימד בבית הספר קמרה אובסקורה ובהמשך בסדנת אמני הקיבוץ בחבצלת ובמדרשה לצילום גאוגרפי. בין השנים 2002 ל-2006 לימד קרצמן בחוג לאמנות באוניברסיטת חיפה עד מינויו לראש המחלקה לצילום באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. החל מ-2014 לימד בבית הספר "בסיס" והיה אחראי על לימודי הצילום בבית הספר עד סגירתו.
נושאים מרכזיים בעבודתו
במרכז פעילותו האמנותית של קרצמן עומד הסכסוך הישראלי-פלסטיני ומושגים הקשורים בנושא זה, כגון מקום, חברה, מרחב וגבולות. בעבודתו הוא עוסק בהתחקות אחר פעולות מחיקה והדחקה של העבר וההווה הפלסטיני במדינת ישראל ובשטחים, כמו גם בשאלות כיצד מושרשים מושגים, כיצד נבנה מיתוס או קונצנזוס ומה נמצא בשוליים של הסיפור.
בשנת 2021 יצא לאור, בהוצאת הקיבוץ המאוחד, ספרו "עובד ארכיון".
חיים אישיים
קרצמן הוא אב לשתי בנות, בת זוגו היא מעצבת האופנה דורין פרנקפורט.
תערוכות קבוצתיות נבחרות
קרצמן הציג בכחמישים תערוכות קבוצתיות. החשובות שבהן:
אלי סדן
הרב אליעזר (אלי) סדן (נולד ב 13 במאי 1948, ד' באייר ה'תש"ח) הוא מייסד וראש המכינה הקדם-צבאית בני דוד שבעלי, המכינה הקדם-צבאית הראשונה בישראל. זוכה פרס ישראל למפעל חיים לשנת ה'תשע"ו על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
ביוגרפיה
נולד בבודפשט שבהונגריה. הוריו, רבקה קוטי לבית אנמן ושלום ארווין סדן, היו ניצולי שואה. אביו היה כחצי שנה באושוויץ והשתתף בצעדת מוות. לאחר המלחמה, הוריו החלו את לימודיהם בהונגריה. כשהיה בן שנה עלו לישראל. הם התגוררו במעברה ליד כפר סבא ובהמשך עברו לתל אביב. האם עבדה בקופת חולים כללית והאב היה אדריכל. סדן גדל והתחנך ב"תיכון צייטלין" והיה חבר בתנועת "בני עקיבא". בשנת 1965 למד כארבעה חודשים בישיבת כרם ביבנה. בינואר 1966 התגייס במסגרת גרעין שח"ל. שירת בנח"ל המוצנח בתפקידי לוחמה ופיקוד. במהלך השירות היה גם קומונר ב"בני עקיבא" בסניף ת"א צפון.
בתום השירות החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטה העברית. לאחר שנה עבר לישיבת מרכז הרב, שם למד כ-15 שנים, משנת תש"ל עד לשנת תשמ"ה, והיה לתלמיד בולט של הרבנים צבי יהודה קוק וצבי ישראל טאו. הוא דוגל בקו "ממלכתי" כלפי מדינת ישראל. במהלך לימודיו התבקש על ידי הרב קוק לסייע בהקמת המושב קשת ברמת הגולן, וכן בהקמת גרעין תורני באילת. עם הרב טאו שימש כשליח הרב צבי יהודה בנושא שחרור אסירי ציון, ובהם נתן שרנסקי. השניים קיימו שיחת טלפון חשאית עם שרנסקי, טרם כניסתו לכלא. לאחר מכן, סדן קיים מספר מפגשים עם אנשי ממשל בארצות הברית למען שחרורו של שרנסקי.
בשנת 1988 הקים עם הרב יגאל לוינשטיין את המכינה הקדם צבאית הראשונה, מכינת "בני דוד", ביישוב עלי. מטרתה להכין בחורים דתיים לשירות מלא בצה"ל, תוך עידודם לשירות מקסימלי ביחידות לוחמות וכקצינים, תוך חיזוק זהותם הדתית. מסלול זה לא היה קיים לפני כן בישיבות ההסדר. הרב סדן הגה גם את הרעיון להקים מכינות קדם צבאיות חילוניות ויזם את הקמת המכינה המעורבת הראשונה, "נחשון", בשנת 1997.
הרב סדן מעורב בפעילות ציבורית. היה מעורב בבחירתו של הרב רפי פרץ לראשות הבית היהודי ב-2019 ובניסיון לאחד בין הבית היהודי למפלגת הציונות הדתית לקראת הבחירות לכנסת ה-24.
משפחתו
הרב סדן נשוי לוורדינה הלוי ולהם 12 ילדים. בנו הבכור, הרב יהודה, הוא ראש הישיבה הגבוהה של מוסדות בני דוד בעלי. אחיו הוא רמי סדן, שהיה לזמן קצר יושב ראש חדשות 10. גיסיו הם הרב מיכה הלוי, רבה של פתח תקווה ופרופ' יונתן הלוי, מנהל המרכז הרפואי שערי צדק לשעבר. בתו, ד"ר תמר צור, עומדת בראש הוועדה לרפואה מגדרית.
צ'ארלס סקוט שרינגטון
צ'ארלס סקוט שרינגטון (באנגלית: Charles Scott Sherrington; 27 בנובמבר 1857 – 4 במרץ 1952) היה נוירופיזיולוג אנגלי. זכה בשנת 1932 יחד עם אדגר דאגלס אדריאן בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על תגליותיהם בתחום תפקודי הנוירונים. נבחר לחבר בחברה המלכותית של לונדון בשנת 1893 והיה נשיאה בין השנים 1920 – 1925.
ילדות ונעורים
צ'ארלס סקוט שרינגטון נולד ב-27 בנובמבר 1857 באיזלינגטון, לונדון, שבאנגליה, להוריו ג'יימס נורטון שרינגטון שהיה רופא ולאנה ברוקס טורטל שרינגטון. כשהיה ילד צעיר, אביו מת ואמו נישאה בשנית לד"ר כיילב רוס שהיה ארכאולוג. בעקבות אהבתו והשכלתו של כיילב רוס, אביו החורג, לתחום האומנות האנגלית, שרינגטון פיתח עניין באומנות, שליווה אותו לאורך כל חייו. כילד ונער, שרינגטון היה ספורטאי. הוא עסק בחתירה, במשחק ברוגבי, בכדורגל ובענפים שונים של ספורט חורף, הן כשהיה בתיכון והן בקולג'.
השכלה
כנער, למד שרינגטון בבית הספר התיכון Queen Elizabeth's school, באיפסוויץ', אנגליה. לאחר מכן, בשנת 1876 התחיל שרינגטון ללמוד באוניברסיטת קיימברידג' (Gonville and Cauis Collage,Cambridge), בבית הספר לרפואה בית החולים סנט תומאס וסיים את הלימודים ב-1885. לאחר מכן, ב-1886, קיבל את התואר  (L.R.C.P (Licentiate of the Royal College of Physicians. בשנת 1878 עבר את הבחינות הראשוניות לחברות בקולג' המלכותי לרופאים וב-1879 עבר את הבחינות הסופיות.
הקונגרס הרפואי הבינלאומי השביעי
הקונגרס הרפואי שנערך בלונדון בשנת 1881 היה נקודת מפנה בחייו של שרינגטון. בכנס זה פרדריך גולץ', הציג את עבודתו וטען שתפקוד מקומי בקליפת המוח לא קיים. דייוויד פרייר, חלק על דעתו וטען שאכן יש תפקוד מקומי במוח. שניהם הציגו את מחקריהם וטענותיהם. כתוצאה מכך, בהמשך שרינגטון חקר את הסוגיה הזו ביחד עם לנגלי, באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1884 הם אף פרסמו מאמר על ממצאיהם, זה היה המאמר הראשון של שרינגטון. בכנס זה נפגש שרינגטון לראשונה בתחום המחקר הנוירולוגי. נושא שלאחר מכן יחקור במרבית חייו.
עבודתו כחוקר
שרינגטון ביצע מחקר שארך כ-25 שנים, שבעקבותיו, יש הטוענים, הוא הניח את יסודות הנוירופיזיולוגיה המודרנית. על ידי הסרת חתיכות ממוחם של חתולים, כלבים וקופים חיים, הוא הצליח להראות שהנוירונים, מחוברים דרך סינפסות. מה שהיה קודם לכן רק תאוריה. שרינגטון גם ערך מחקרים רבים כדי ללמוד על עמוד השדרה. תגלית מרכזית ממחקריו הייתה הבסיס לחוק שרינגטון – Sherrington law.
חוק שרינגטון
עד אז היה ידוע שגירוי עצבים גורם להתכווצות שריר. אך שרינגטון גילה שישנם עצבים אשר גירויים דווקא מונע את התכווצות השריר. כלומר, חוק שרינגטון (Sherrington law) אומר שכאשר קבוצה אחת של שרירים מגורה, השרירים העובדים נגד הפעילות של הקבוצה הראשונה ידוכאו.
ציטוט מ"הגוף" "חוק העצבוב ההדדי של השרירים, הקובע שבזמן ששריר אחד מתכווץ, שריר שהוא בן זוגו חייב להשתחרר, ובכך ביסודו של דבר הסביר כיצד השרירים פועלים" - הגוף מאת ביל ברייסון
https://www.e-vrit.co.il/product.aspx?pid=21301
תרומתו למדע
מחקריו ותגליותיו של שרינגטון בנושא תפקוד העצבים של יונקים, השפיעו ותרמו רבות לניתוחי המוח והטיפול בהפרעות עצבים כגון שיתוק וניוון. בנוסף לזאת שרינגטון גם טבע לראשונה את המונחים נוירון (תא עצב) וסינפסה (הנקודה בה הדחף החשמלי מועבר מתא עצב אחד לשני).
חייו הפרטיים
ב-27 באוגוסט 1891 נישא שרינגטון לאתל מרי רייט. וב-1897 נולד בנם. ב-4 במרץ 1952 (כשהוא בן 94) נפטר שרינגטון מכשל לבבי בעיר איסטבורן בסאסקס שבאנגליה.
חומצת גרעין
חומצות גרעין הן תרכובות אורגניות המצויות בכל התאים המהוות את החומר התורשתי של כל יצור חי בטבע. חומצות הגרעין מאפשרות העברת מידע על תכונות מיצור בדור נתון לצאצאיו בדור הבא (ראו תורשה), כלומר, חומצות הגרעין כוללות הוראות לבניין התא והיצור (האורגניזם).
החומצות הן פולימר (מולקולה גדולה שמורכבת מכמה מולקולות קטנות יותר) המורכב ממספר עצום של מונומרים הקרויים נוקלאוטידים. כל נוקלאוטיד בנוי מבסיס חנקני (המבדיל בין נוקלאוטידים שונים), חד סוכר (ריבוז או דאוקסיריבוז, עבור רנ"א או דנ"א, בהתאמה (ראו להלן)), וקבוצת זרחה שהיא החלק החומצי בחומצות הגרעין.
הבדלים קטנים בהרכב הכימי של הנוקלאוטידים מבדילים בין חומצות הגרעין השונות. שרשרת נוקלאוטידים מכונה גדיל; חלק מחומצות הגרעין חד-גדיליות, ואילו חלקן מורכב משני גדילים המלופפים זה סביב זה, תוך יצירת סליל מרחבי. חומצות הגרעין החשובות ביותר הן DNA ו-RNA. הראשונה נמצאת במצב קבוע למדי בכל תא, והיא מכילה את המידע הבסיסי לייצור חלבונים. RNA, לעומת זאת, מהווה את שלב הביניים בין ה-DNA והחלבון; ה-RNA מסונתז לפי תבנית ה-DNA וממנו מיוצר החלבון באופן ישיר. תכולת ה-RNA בתא משתנה באופן קיצוני בהתאם לסוג התא ולגירויים מהסביבה; מולקולות ה-RNA הספציפיות מתקיימות למשך זמן קצר, עד לסינתזת החלבון או מספר חלבונים, ואז מפורקות. תהליך המעבר מ-DNA ל-RNA מכונה שעתוק. תהליך ייצור החלבונים מ-RNA מכונה תרגום.
התהליך הדו-שלבי מה-DNA ועד להרכבתו של חלבון נתון מאפשר בקרה יעילה ביותר על ייצור החלבונים ומהווה את הבסיס להבדלים בין התאים השונים ביצור רב-תאי (אשר כל תאיו מכילים DNA זהה). תהליך המעבר מ-DNA ל-RNA ומ-RNA לחלבון קרוי הדוֹגמה המרכזית של הביולוגיה המולקולרית. ה-DNA הוא חומצת הגרעין הראשונה שהתגלתה, ב-1871, בטיבינגן גרמניה, על ידי הביולוג השווייצרי פרידריך מישר.
מגוון חומצות הגרעין
מולקולות ה-DNA גדולות מאוד, ואורכן נע בין כמה מאות אלפי נוקלאוטידים ביצורים הפשוטים ביותר (חיידקים) ובין מיליארדי נוקלאוטידים באדם. לצד ה-DNA וה-RNA קיימות בתא חומצות גרעין נוספות בעלות תפקידי בקרה, בעיקר, וכן קיימות מספר חומצות גרעין מלאכותיות, אשר מיוצרות במעבדה בשיטות שונות של ביולוגיה מולקולרית ואשר משמשות לצרכים שונים במחקר. רוב חומצות הגרעין קצרות בהרבה מה-DNA, וחלקן מורכב מגדילים בני נוקלאוטידים בודדים. הטבלה שלהלן מונה את סוגי חומצות הגרעין:
האקים אולאג'ואן
האקים עבדול אולאג'ואן (בשפת יורובה: Hakeem Abdul Olajuwon, באלפבית פונטי בינלאומי: ; נולד ב-21 בינואר 1963 בלאגוס, ניגריה), הידוע גם בכינויו The Dream ("החלום"), הוא כדורסלן עבר אמריקאי יליד-ניגריה, אשר שיחק בעמדת הסנטר בליגת ה-NBA.
אולאג'ואן, הנחשב לאחד מגדולי הסנטרים אי פעם, שיחק במשך כמעט כל הקריירה שלו בקבוצת יוסטון רוקטס, אותם הוביל לאליפות בשנים ו-, למעט שנתו האחרונה בליגה, בה שיחק בטורונטו ראפטורס.
אולאג'ואן נבחר כאחד מבין 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA, בשנת נבחר להיכל התהילה של הכדורסל ובעונת  רשם הישג ייחודי כשהיה לשחקן היחיד בתולדות הליגה אשר זוכה בתארים שחקן ההגנה של העונה, השחקן המצטיין של העונה והשחקן המצטיין של סדרת הגמר בעונה אחת.
ביוגרפיה
אקים אולאג'ואן נולד כשלישי מבין שישה ילדים בלאגוס שבניגריה, למשפחה מרקע מוסלמי. כילד הוא נהג לשחק בעיקר כשוער כדורגל, דבר שלטענתו תרם ליכולת החסימה שלו. בגיל 17 החל לשחק כדוריד בנבחרת התיכון בו למד. באחד מאימוני הכדוריד ראה אותו מאמן כדורסל אמריקאי ששהה באותה עת בניגריה ועל סמך נתוני גופו המרשימים ויכולותיו האתלטיות שכנע אותו לבוא לאימון כדורסל. כבר באימוניו הראשונים האקים התברר כחוסם מצוין ובלט בעיקר בפן ההגנתי של המשחק. ביום הספורט של לאגוס שבו נערכו משחקי גמר בין כל התיכונים בעיר בכל ענפי הספורט. האקים שותף במשחק הכדוריד, בו קבוצתו ניצחה, ולאחר מכן, נסע למחצית השנייה של משחק הכדורסל, בו ניצחה קבוצתו גם כן.
קריירת המכללות
בשנת 1980 היגר אולאג'ואן מניגריה לארצות הברית על מנת לשחק במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת יוסטון. בעונתו הראשונה באוניברסיטה, עונת לא שותף אולאג'ואן כלל במשחקי הקבוצה מכיוון שטרם קיבל היתר מה-NCAA לשחק בליגת המכללות. הוא החל לשחק בעונה העוקבת, בה נחשב כ ורשם ממוצעים של 8.3 נקודות ו-6.2 ריבאונדים למשחק. הוא עזר לקבוצתו להעפיל עד לשלב חצי הגמר של טורניר אליפות המכללות בכדורסל, בה הודחה יוסטון מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית.
את הקיץ שלאחר עונתו הראשונה באוניברסיטה, ניצל אולאג'ואן למשחקי אימון עם מוזס מלון, ששיחק אז במדי היוסטון רוקטס ואף נבחר ל-MVP של העונה הסדירה ב-NBA. לאחר שהתאמן עם השחקנים ברמות הגבוהות ביותר, חזר אולאג'ואן לפתיחת עונתו השנייה והוכיח את השיפור הגדול שחל במשחקו. בעונה זו, עונת, רשם אולאג'ואן 13.9 נקודות ו-11.4 ריבאונדים למשחק וזכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר. בעונה שלאחר מכן כבר רשם אולאג'ואן 16.8 נקודות ו-13.5 ריבאונדים, והוביל את הקבוצה עד לגמר אליפות המכללות בו הפסידו לאוניברסיטת ג'ורג'טאון של פטריק יואינג.
השנים הראשונות
אולאג'ואן התמודד בדראפט של שנת 1984 ונבחר בבחירה הראשונה על ידי היוסטון רוקטס. ביוסטון הוא חבר אל רוקי העונה הקודמת רלף סמפסון, אשר היתמר לגובה של 2.24 מטרים. שני השחקנים גדולי הממדים אשר שיתפו פעולה כונו "מגדלי התאומים" ("Twin Towers"). כבר בעונת הרוקי שלו נבחר אולאג'ואן לשחק במשחק האולסטאר, בו שיתף פעולה עם סמפסון, שאף נבחר למצטיין במשחק. בסיום העונה רשם אולאג'ואן ממוצע מרשים של 20.6 נקודות, 11.9 ריבאונדים ו-2.68 חסימות, אך הפסיד את תואר רוקי העונה למייקל ג'ורדן. עם הגעתו לקבוצה, עזר אולאג'ואן לשפר את מאזנה של הקבוצה מ-29 ניצחונות מול 53 הפסדים בעונה ל-48 ניצחונות מול 34 הפסדים.
בעונה העוקבת, המשיך אולאג'ואן לשמור על יכולת אישית גבוהה, הוא רשם בעונה הסדירה 23.4 נקודות ו-11.4 ריבאונדים למשחק, הוליך את קבוצתו למאזן 40–42, ולמשחקי הפלייאוף, בה הודחה הקבוצה בסיבוב השני מול סיאטל סופרסוניקס. בסיום העונה נבחר אולאג'ואן לראשונה בקריירה לחמישיית העונה הראשונה. במהלך עונת, הועבר סמפסון, אשר סבל מפציעות מרובות בברכיו לגולדן סטייט ווריורס, והרוקטס הודחו כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון, על אף 37.5 נקודות ו-16.8 ריבאונדים למשחק של אולאג'ואן.
עונת הייתה עונתו הראשונה של אולאג'ואן כמנהיגה הבלעדי של יוסטון. הוא סיים את העונה כמלך הריבאונדים של ה-NBA עם ממוצע של 13.5 כדורים למשחק. ליכולתו מתחת לסל הוא הוסיף 24.8 נקודות ו-3.4 חסימות למשחק, והוליך את קבוצתו למאזן של 37–45, אך הקבוצה שוב כשלה ברגעי האמת, והודחה פעם נוספת בסיבוב משחקי הפלייאוף הראשון כשהפסידה 1–3 לסיאטל סופרסוניקס.
העונה הבאה, עונת הייתה עונה מאכזבת עבור הרוקטס, אשר סיימו במאזן 41-41 והודחו בפלייאוף כבר בסיבוב הראשון. לעומת זאת, אולאג'ואן חווה עונה אישית מוצלחת ביותר. הוא זכה שנית בתואר מלך הריבאונדים כשקטף 14.0 למשחק, והוביל את הליגה גם עם 4.6 חסימות למשחק, ובכך חבר לכרים עבדול-ג'באר וביל וולטון כאחד משלושת השחקנים היחידים בהיסטוריה שהובילו את הליגה בשתי הקטגוריות באותה העונה. במהלך העונה קבע אולאג'ואן את משחק השיא בקריירה שלו כשקלע 52 נקודות מול דנוור נאגטס ואף רשם הישג ייחודי כאשר היה לשחקן השלישי בהיסטוריה שרושם קוואדרופל-דאבל במשחק ליגה, כשבמשחק נגד מילווקי באקס קלע 18 נקודות, קטף 16 ריבאונדים, מסר 10 אסיסטים וחסם 11 פעמים. ההישג בא רק 19 ימים לאחר שכמעט השיג קוואדרופל-דאבל לראשונה. במשחק נגד גולדן סטייט ווריורס רשם אולאג'ואן 29 נקודות, 18 ריבאונדים, 11 חסימות ו-9 אסיסטים. ראשי הקבוצה פנו בעתירה לשינוי טופס המשחק הרשמי, לאחר שלטענתם אולאג'ואן למעשה מסר עשרה אסיסטים באותו המשחק. לאחר בחינת קלטת המשחק, דחתה הנהלת הליגה את הטענה, והטופס נשאר על כנו.
יכולתם הקבוצתית של הרוקטס הלכה והשתפרה. בהנהגתו של המאמן דון צ'ייני, שאף זכה בתואר מאמן השנה, יוסטון סיימה את העונה במאזן של 52 ניצחונות מול 30 הפסדים בלבד. אולאג'ואן, אשר שיחק 56 משחקים בלבד במהלך העונה בשל פציעה, סיים עם ממוצעים של 21.6 נקודות, 13.8 ריבאונדים ו-3.95 חסימות למשחק, אך במשחקי הפלייאוף לא הצליח למנוע מקבוצתו הדחה בסוויפ כבר בסיבוב הראשון. העונה העוקבת, עונת הייתה עונת השפל של יוסטון בתקופת אולאג'ואן. לאחר שהחמיץ שבועיים של משחקים בשל דופק מואץ, חזר אולאג'ואן לפעילות, אך לא הצליח להאפיל על יכולתם הבינונית של שאר חבריו לקבוצה. לראשונה בקריירה לא העפיל אולאג'ואן אל משחקי הפלייאוף לאחר שקבוצתו סיימה במאזן של 42 ניצחונות מול 40 הפסדים.
לקראת עונת הוחלף מאמנה של יוסטון, ותחת הנהגתו של רודי טומג'נוביץ' החל אולאג'ואן לשפר את יכולת המסירה שלו. הוא העמיד ממוצעי שיא בקריירה כשבארבע העונות הבאות רשם פעמיים 3.5 ופעמיים 3.6 אסיסטים למשחק. עם שיפור יכולת המסירה של אולאג'ואן, התעצמה גם יכולת הקליעה שלו. מכיוון שהוא החל לחלק לחבריו מסירות רבות יותר, קשה היה לקבוצות היריבות להעמיד מולו שמירות כפולות ומשולשות והוא נותר פנוי יותר לזרוק אל הסל. עם 26.1 נקודות בממוצע למשחק, הוביל אולאג'ואן את הקבוצה לשיא מועדון חדש עם 55 ניצחונות בעונה הסדירה. הרוקטס הודחו בסיבוב הפלייאוף השני בשבעה משחקים מול סיאטל, ואולאג'ואן הפסיד את תואר השחקן המצטיין של העונה כשנבחר בהצבעה במקום השני אחרי צ'ארלס בארקלי. לקראת סיומה של העונה הסדירה האריך אולאג'ואן את חוזהו בקבוצה בארבע שנים נוספות תמורת סכום של 25.4 מיליון דולר.
שנות האליפות
בעונות הבאות החל אולאג'ואן לבסס את מעמדו כ מצטיין וכאחד הסנטרים הגדולים בתולדות המשחק. הוא הגיע לשיא הקריירה בעונת. עם 27.3 נקודות, 11.9 ריבאונדים 3.6 אסיסטים ו-3.7 חסימות למשחק הוא הוביל את יוסטון לשבירת שיא המועדון אשר נקבע בעונה הקודמת עם 58 ניצחונות בעונה הסדירה. בסיום העונה הוא זכה בתואר השחקן המצטיין של העונה ובתואר שחקן ההגנה של העונה. במשחקי הפלייאוף המשיך אולאג'ואן את יכולתו הגבוהה והוביל את קבוצתו עד לגמר ה-NBA בו פגשה יוסטון את ניו יורק ניקס. אל המשחק השישי בסדרה הגיעו הניקס ביתרון של 2–3 כשניצחון במשחק יעניק להם את תואר האליפות. ההתקפה האחרונה במשחק הייתה של הניקס, כשיוסטון מובילים 84–86. הכדור היה בידיו של ג'ון סטארקס שהוביל את קבוצתו עם 27 נקודות, ונחסם על ידי אולאג'ואן כשניסה לזרוק את השלשה שיכולה הייתה לנצח במשחק. במשחק השביעי והמכריע קלע אולאג'ואן 25 נקודות, קטף עשרה ריבאונדים והוביל את קבוצתו לניצחון 84-90, ולאליפות ראשונה בתולדות המועדון. אולאג'ואן רשם בסדרה ממוצעים של 26.9 נקודות, 9.1 ריבאונדים, 3.6 אסיסטים ו-3.9 חסימות, זכה בתואר השחקן המצטיין של סדרת הגמר והיה לשחקן היחיד בתולדות הליגה שזוכה בכל שלושת התארים המרכזיים בעונה בודדת.
במהלך עונת הצטרף לקבוצה חברו של אולאג'ואן במכללת יוסטון קלייד דרקסלר, אשר עבר ב תמורת אוטיס ת'ורפ. אף על פי שהחמיץ שמונה משחקים לקראת סיום העונה בשל אנמיה, סיים אולא'ואן את העונה עם שיא קריירה של 27.8 נקודות למשחק, והוביל את קבוצתו למשחקי הפלייאוף. במשחקי הפלייאוף המשיך אולאג'ואן לזרוח, הוא הוביל את קבוצתו שנית לגמר ה-NBA, תוך שהוא משתק בהגנה את דייוויד רובינסון, שזכה באותה העונה בפרס ה-MVP, בגמר המערב. בגמר ה-NBA פגשה יוסטון את אורלנדו מג'יק של שאקיל אוניל ופני הארדוויי. אולאג'ואן, שרשם 32.8 נקודות ו-11.5 ריבאונדים, זכה בתואר השחקן המצטיין של סדרת הגמר פעם נוספת והוביל את קבוצתו ל של 0–4 בגמר, ולאליפות שנייה ברציפות.
לאחר האליפות
לאחר שתי האליפויות הרצופות שלקחה הקבוצה, הודחו הרוקטס בפלייאוף של עונת בגמר המערב מול סיאטל סופרסוניקס. לקראת העונה שלאחר מכן, עונת, חבר אל אולאג'ואן ודרקסלר שחקן נוסף ברשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA, צ'ארלס בארקלי, איתו העפילה הקבוצה פעם נוספת עד לגמר המערב, והודחה בפעם השנייה ברציפות בשלב זה, הפעם מול יוטה ג'אז.
בעונת החלו ממוצעיו של אולאג'ואן לצנוח, והוא סיים את העונה הסדירה לראשונה בקריירה עם פחות מ-20 נקודות למשחק כשהעמיד ממוצע של 16.8 נקודות למשחק בלבד. גם בארקלי נעדר באותה העונה ממשחקים רבים בשל פציעות חוזרות ונשנות, ובסיום העונה, לאחר שהקבוצה הודחה כבר בסיבוב הראשון מול יוטה, פרש דרקסלר ממשחק פעיל.
טרם עונת, אשר בשל שביתת השחקנים הייתה עונה של 50 משחקים בלבד, הצטרף לקבוצה אלוף הליגה בשלוש העונות הקודמות, סקוטי פיפן. אולאג'ואן אמנם העמיד ממוצעים של 18.9 נקודות למשחק, אך יוסטון הודחה בסיבוב הראשון פעם נוספת, ופיפן עזב.
טורונטו ראפטורס
לקראת עונת, עזב אולאג'ואן את יוסטון אחרי 17 עונות במדי הקבוצה ועבר ב לטורונטו ראפטורס בתמורה לבחירת דראפט. בטורונטו הוא רשם את ממוצעי הקליעה והריבאונדים הנמוכים ביותר בקריירה עם 7.1 נקודות ו-6.0 כדורים חוזרים למשחק. בסיום העונה הודיע אולאג'ואן על פרישתו ממשחק פעיל.
פרופיל כשחקן
אולאג'ואן היה שחקן מוכשר הן בחלק ההתקפי, והן בחלקו ההגנתי של המשחק. השילוב הנדיר של זריזות וכוח תרם ליכולתו לשמור מול מגוון רחב של שחקנים בסגנונות שונים באופן יעיל. הוא הציג לאורך הקריירה יכולת חסימה מהטובות בהיסטוריה של הליגה, עליה תרם יכולת חטיפת כדור נדירה יחסית לשחקנים בממדים הפיזיים שלו והיה לשחקן היחידי בהיסטוריה של ה-NBA שרשם מעל 200 חטיפות ומעל 200 חסימות בעונה אחת. אולאג'ואן הוא הסנטר היחיד אשר מדורג בין עשרת החוטפים הטובים ביותר בהיסטוריה של הליגה, והוא השחקן בעל מספר החסימות הרב ביותר עם 3,830 חסימות לאורך הקריירה. אולאג'ואן זכה פעמיים בתואר מלך הריבאונדים של ה-NBA, נבחר פעמיים לתואר שחקן ההגנה של העונה ב-NBA, וחמש פעמים לחמישיית ההגנה הראשונה.
גם בהיבט ההתקפי של המשחק היה אולאג'ואן שחקן מצטיין. הוא היה קלעי פורה אשר העמיד ממוצע של 21.8 נקודות למשחק לאורך הקריירה. ובזכות זריזות הרגליים ומהלך של הטעיה כפולה לפני הזריקה לסל אשר היה מזוהה איתו (וכונה Dream Shake) קלע ב-51.2% מהשדה לאורך השנים.
חייו הפרטיים
אולאג'ואן נישא לאשתו הנוכחית, דליה אסאפי, ב-8 באוגוסט 1996 ולזוג שתי בנות. בתו מנישואיו הקודמים, אובי אולאג'ואן, היא כדורסלנית המשחקת בקבוצת טלסה שוק מליגת ה-WNBA. בשנת 1996 כתב אולאג'ואן אוטוביוגרפיה בשם Living the Dream (בתרגום חופשי: לחיות את החלום).
כחלק מניסיון עזרה לשכבות החלשות עבד אולאג'ואן עם חברת ספולדינג על ייצור נעליים אשר ינשאו את שמו וימכרו בסכום של 35 דולר, באומרו: "איך אם עובדת לשלושה בנים יכולה לרכוש נעליים שעולות 120 דולר? היא לא יכולה. אז הילדים גונבים את הנעליים מחנויות ומילדים אחרים. לפעמים הם אף הורגים בשבילם".
פיפיון אדום-גרון
אטימולוגיה
את שמו המדעי "Anthus" קיבל מהמיתולוגיה היוונית על שם אנטאוס, בנו של אטונואוס והיפודמיה שהותקף ונטרף על ידי סוסיו של האב. האלים, זאוס ואפולו, הפכו את אנטאוס לציפור. הציפור מהסוג "Anthus" פיפיון נקראת על שמו של אנטאוס.
את שמו "cervinus", שזוף, קיבל בשל צבע גרונו שבזמן תקופת הקינון מקבל צבע אדמדם.
פירוש נוסף לשמו Anthus cervinus - "עשבוני אדמדם": Anthus היא ציפור שדות ומישורי עשב שהוזכרה על ידי פליניוס הזקן (סופר, חוקר טבע ומפקד צבא וצי רומא) בספרו המפורסם "תולדות הטבע". Cervinus - בעל צבע של אייל.
תיאור הציפור
מבנה גופם של הפיפיונים מזכיר את המבנה של הנחליאלים. בדומה לנחליאלים הפיפיון מבלה את רוב זמנו בצעידה על הקרקע כשגופו נטוי אופקית בחיפוש אחר מזון. הפיפיון הוא היחיד מבין הציפורים עם הבדלים עונתיים בגווני הנוצות. בלבוש החורף כל חלקי הגוף העליונים של הזכר שחומים, ונוצותיו עטורות בשוליים חומים בהירים צבע הלחיים, הסנטר והגרון חום־בז' עם גוון ורדרד. החזה וצדי הגוף מפוספסים בכתמים היוצרים מעין פסי אורך. הזנב שחום ושוליו לבנבנים. בלבוש החורף מראה הנקבה דומה למראה הזכר מלבד חוסר הגוון הוורדרד בלחייה של הנקבה. לקראת הקיץ קיים חילוף חלקי בצבעי הנוצות וקדמת הצוואר, הסנטר והחזה מקבלים גוון חום אדמדם. אורכו של הפיפיון הוא כ־14-15 ס"מ ומשקלו כ־16-29 גרם ומוטת הכנפיים היא 27 ס"מ. השינוי בין הנקבה לזכר נראה בגווני הוורוד שעל חזה ועל ראשה שהם יותר בהירים ופחות נרחבים מאצל הזכר.
תפוצה בעולם
הפיפיון דוגר מצפון סקנדינביה ומזרחה לרוחב סיביר. הפיפיון נודד מאזורי קינונו כבר בתחילת חודש אוגוסט. נמצא צפונית לחוג הארקטי ברצועה צרה דרך הטונדרות האירופאיות והאסיאתיות עד למייצר ברינג. חורפים בעיקר באפריקה בדרומה למדבר סהרה ודרום מזרח אסיה.
תפוצה בארץ
הפיפיון מבקר בארץ בתקופת הנדידה במשך חודשי אוקטובר ונובמבר, לעיתים גם מעט בחודשי ספטמבר ובדצמבר. חולף על פני רוב חלקי הארץ בהמוניו. בעיקר בעמקים ובערבה בדרך כלל בלהקות גדולות.
אזורי מחיה
הפיפיון חי בשטחי ביצה עם ערבי נחל, בנחלים עם גומא, בביצות כבול ובתלוליות בטונדרה. את החורף הוא מבלה בשטחים של כרי דשא לח או רטוב, אזורים חשופים בוציים, ביצות גדות בוציים של נהרות ומקווי מים אחרים. כולל שדות וצוקים לעיתים בגובה של עד 3,000 מטרים. לפעמים מצטרף לאזורי המחיה של הנחליאלי הצהוב אך לא בתקופת הרבייה. נדיר להבחין בפיפיונים כיוון שהם נסתרים בצמחייה בחיפוש אחר מזון ונגלים רק כאשר הם מפחדים או נבהלים.
עגבת
עַגֶּבֶת, או בשמה הלועזי "סיפיליס" (Syphilis), היא מחלת מין, הנגרמת על ידי חיידק מהמין Treponema pallidum במערכת Spirochaete. המחלה עוברת בעיקר ביחסי מין, אך יכולה לעבור גם באמצעות מגע עם דם. דרכים פחות נפוצות להידבקות הן מגע עם פצע מזוהם (רק כאשר מדובר במגע עם חולה שנמצא בשלב הראשון של המחלה ויש לו כיבי עגבת פתוחים), וכן מעבר מהאם לעובר ברחם (עגבת מולדת).
אחד הכינויים לעגבת הוא "החקיין הגדול", וזאת עקב הקושי שבזיהוי המחלה בשלביה המוקדמים והידמותה למחלות אחרות.
שמות המחלה
בלועזית נקראת המחלה בימינו "סיפיליס" על-שם גיבור סיפורו של הרופא האיטלקי ג'ירולמו פרקסטורו, "Syphilis sive Morbus Gallicus" משנת 1530. עלילתו מתארת את הרועה סיפילוס מהאי היספניולה שהעליב את האלים ולכן לקה בעגבת.
במדינות אחרות היו לה שמות שונים: "המחלה האנגלית" – בצרפת, "המחלה הפורטוגלית" – ביפן, "המחלה הפולנית" – ברוסיה ו"המחלה הגרמנית" בפולין.
אפידמיולוגיה
מאז שנת 2008 ועד 2016 ישנה מגמת עלייה במקרי העגבת בממלכה המאוחדת, כשבשנת 2017 דווחו למעלה מ-7,000 מקרים. בעשור האחרון קפץ פי חמישה מספר חולי העגבת בישראל.
השלב הראשון
השלב הראשון של המחלה מתחיל לאחר שהטריפונמה חודרת ואז מתחילה תקופת דגירה של 10–90 ימים, ובממוצע כשלושה שבועות. בשלב הראשון ביטויה היחיד של המחלה הוא כיב (Chancre) דמוי מכתש שאינו כואב באזור הנגוע, ובסמוך לו נפיחות קלה של בלוטות לימפה. הכיב נשאר בין שבוע לחמישה שבועות, ואז לרוב הוא מחלים ספונטנית. עם זאת, הוא עשוי לעיתים להישאר גם בשלב השני של המחלה. השלב הראשון קשה לזיהוי, כיוון שהכיב הטיפוסי עשוי להופיע במקום קשה לאיתור ויכולים להיות בו מיקרואורגניזמים אחרים מלבד הטרפונמה. הנוזל שבכיב מכיל את מחולל המחלה, ולפיכך כל מגע עם הנוזל עלול להדביק בעגבת.
הכיב עצמו נעלם תוך מספר שבועות.
השלב השני
השלב הטיפוסי של העגבת הוא השלב הבקטריאמי, ובו כמעט תמיד בדיקת הנוגדנים תהיה חיובית. בשלב זה מתחילים להיפגע באזור הנגוע העור והריריות, ומופיעה בהם תפרחת חיוורת או לחלופין שטפי דם קטנים. בנוסף לכך ישנה נפיחות בתאי לימפה, וכן יכולים להופיע אצל החולה חום, כאב ראש ותסמינים של הצטננות. במקרים נדירים מופיעים אצל החולה דלקת קרום המוח, דלקת כבד או דלקת מפרקים.
השלב השני מופיע תוך שבועיים עד שישה חודשים (ובממוצע שישה שבועות), לאחר שהנגע הראשוני נעלם. שלב זה נמשך לרוב מספר ימים (2–6 שבועות), ולאחריו המחלה נכנסת לשלב הלטנטי (החבוי) שלה, שבו היא יכולה לשהות שנים רבות, עד המעבר לשלב השלישי.
השלב השלישי
השלב השלישי של המחלה מופיע אצל כ-30% לערך מהחולים אשר אינם מטופלים. לשלב זה המחלה יכולה להיכנס אחרי שנה, עשר או אף חמישים שנה לאחר ההידבקות. שלב זה של המחלה מאופיין בפגיעה חמורה באיברי גוף רבים: באבי העורקים (אאורטיטיס סיפיליטי), במוח (אנצפליטיס סיפיליטי), בחוט השדרה, בעצמות, בעור, בריריות וכדומה. בשלב זה, בניגוד לשני השלבים הראשונים, החולה אינו מדבק.
כמו כן, סיבוך אפשרי של המחלה הוא עגבת עצבית (Neurosyphilis), שתסמיניה כוללים עיוורון, שיטיון, תגובות היפראקטיביות ועוד.
מקור המחלה
יש שלוש תאוריות שונות לגבי מקור המחלה.
אבחון וטיפול
אף שהמחלה ידועה מאז 1495 וכבר ב-1497, פרסם הרופא האיטלקי ניקולאוס לאוניסנו (Leoniceno) את החיבור הראשון על מגפת "המחלה הצרפתית" (כינויה של העגבת באותה תקופה), וב-1530 השתמש לראשונה הרופא הוונציאני ג'ירולמו פרקסטורו במילה סיפליס לתיאור המחלה, אף שלא ידע מה מקורה ואיך לטפל בה.
ב-1767 הסקוטי ג'ון הנטר (John Hunter) האמין שזיבה ועגבת נגרמו על ידי פתוגן יחיד, הוא עשה ניסוי על עצמו והדביק את עצמו בעגבת כדי לחקור את התפתחות המחלה, הוא דגל בטיפול באמצעות כספית וצריבה, ומת כתוצאה מהמחלה.
בשנות ה-40 של המאה ה-20 הוכנס לשימוש נרחב הפניצילין, שהביא לריפוי המחלה.
גם כיום, התרופה העיקרית נגד עגבת היא פניצילין, שחיידקי הטרפונמה מאוד רגישים אליו ולא פיתחו נגדו עמידות במרוצת השנים. כאשר החולה רגיש לפניצילין משתמשים בתרופות אנטיביוטיות אחרות, בהן אריתרומיצין או בנגזרות של טטרציקלין.
אופסט
קיירי קנדרל סיפוש (באנגלית: Kiari Kendrell Cephus; נולד ב-14 בדצמבר 1991) הידוע בכינויו "אופסט" (Offset), הוא ראפר אמריקאי, זמר וכותב שירים מלורנסוויל, ג'ורג'יה. היה חבר בשלישיית ההיפ הופ מיגוס, לצד דודיו טייקאוף וקוואבו.
קריירה
אופסט גדל בבית מהמעמד הבינוני בפרברי גווינט קאונטי, באטלנטה ג'ורג'יה. בשנת 2008, הקים יחד עם דודיו קוואבו וטייקאוף את מיגוס. יחד עם מיגוס, זכה להכרת הקהל הרחב ב-2013 לאחר צאת הסינגל "Versace".
ב-2017, יצא הלהיט "Bad and Boujee", בו שימש כסולן הראשי. השיר הפך לתופעת אינטרנט, כשגולשים רבים ציטטו את חלק מהשיר (""rain drop, drop top", משמע: נסיעה עם רכב עם גג פתוח, בזמן גשם) והמשיכו עם אינטרפרטציה משלהם. במצעד הבילבורד הוט 100, השיר הגיע לצמרת המצעד.
עגבת
עגבת והיריון
במהלך ההיריון עלולה העגבת לעבור מאם נגועה לעובר. דם נגוע בחיידק העגבת יכול לעבור אל העובר דרך השליה שאחראית להזנת העובר. עגבת המועברת לעובר מכונה 'עגבת מולדת'. לרוב היילודים הנולדים עם עגבת אין סימפטומים של המחלה. הסימפטומים מופיעים אצל רובם בגיל 3 חודשים ואצל חלק מהתינוקות לא יופיעו עד גיל שנתיים.
אופסט
קריירה
באוקטובר 2017 הוציא יחד עם 21 סבאג' ומטרו בומין את האלבום המשותף, Without Warning, מתוכו יצא הסינגל "Ric Flair Drip" שזכה להצלחה רבה וחצה את רף מיליארד ההשמעות בספוטיפיי.
עגבת
הבדיקה לעגבת
קיימת חשיבות רבה לאבחון עגבת אצל נשים הרות, כדי שניתן יהיה לטפל במחלה של האם כבר במהלך ההיריון, ובעובר, מיד לאחר הלידה.
אופסט
קריירה
ב-2019 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו Father of 4, מתוכו בלט הלהיט "Clout" בהשתתפות קארדי בי.
עגבת
הבדיקה לעגבת
הבדיקה לאיתור עגבת נקראת VDRL (Venereal Disease Research Laboratory). זו בדיקת דם שמבוצעת מיד בתחילת ההיריון, או לפני הכניסה להיריון. תוצאה שלילית משמעותה כי האישה לא נדבקה בעגבת ואינה חולה במחלה. בדיקה זו תבוצע בפני עצמה, או כחלק ממכלול בדיקות ה-TORCH.
אופסט
חיים אישיים
לאופסט חמישה ילדים, שתיים משותפות לו ולבת זוגו הנוכחית קארדי בי.
עגבת
הבדיקה לעגבת
תשובה חיובית בבדיקה תחייב המשך בירור, מאחר שלעיתים, מדובר בתשובה שגויה (false positive). במקרים אלו תופנה האישה לביצוע בדיקות נוספות, על מנת לאשר או לשלול את האבחנה.
הדבקה עוברית
כיוון שחיידקי העגבת עוברים את השליה, תיתכן הדבקה של העובר בכל שלב של ההיריון. במקרה של הדבקה חדשה של האם במהלך ההיריון, וללא טיפול מתאים, הסיכון להדבקת העובר הוא כ־75-95%. בעקבות הדבקה קודמת (מעל שנתיים) שאינה מטופלת, הסיכון להדבקת העובר הוא כ-35%.
החל מהחודש הרביעי להיריון ניתן לאבחן הדבקה עוברית בעגבת. קיימת חשיבות עליונה לקבלת טיפול מתאים על ידי האישה ההרה, לפני השבוע ה-16 להריון, על מנת למנוע כל נזק אפשרי לעובר.
במהלך ההיריון, ניתנת עגבת לטיפול יעיל ולרפוי באמצעות מתן תרופות אנטיביוטיות ממשפחת הפניצילין. ללא טיפול מתאים, כ־40% מהעוברים שנדבקו ימותו מוות תוך רחמי. יתר על כן, יילוד שנדבק במחלה במהלך ההיריון עלול להיוולד ללא כל סימפטום אופייני, אולם ללא טיפול מתאים ומיידי לאחר הלידה, יפתח התינוק בעיות בריאותיות חמורות תוך מספר שבועות שעלולות לכלול פיגור התפתחותי, חירשות, עיוותים בעצמות, פרכוסים ואף מוות.
אורנה פיטוסי
אורנה פיטוסי (נולדה ב-8 ביולי 1968) היא שחקנית, מנחה וקריינית ישראלית.
ביוגרפיה
פיטוסי נולדה למשפחה תוניסאית מסורתית בעכו, שם גדלה והתחנכה. אמהּ יעל נהרגה בתאונת דרכים כשפיטוסי הייתה בת 11. אביה יוסי היה מנהל מתנ"ס וממייסדי פסטיבל עכו. בילדותה נהגה לבקר בחזרות של הצגות בפסטיבל עכו. מספר שנים לאחר שאמהּ נהרגה נישא אביה בשנית. לאחר שירותה כקצינה בצה"ל למדה משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
קריירה בטלוויזיה ובקולנוע
בשנת 1995 שיחקה בסרט הקצר "אריק הראשון" והשתתפה בתוכנית הטלוויזיה "הלו פנינה" בטלוויזיה החינוכית. בין השנים 1996–1998 גילמה את אתי ארגוב בסדרת הטלוויזיה הקומית "הפוך" ששודרה בערוץ 2. ב-1998 גילמה את יעל בסרט הטלוויזיה "דשאים סגולים", המספר את סיפורן של שתי צעירות חילוניות המצרפות לדירתן שותפה חרדית מסתורית הנמשכת לאחת מהן; שיחקה בסרט שכתב דודו טופז וביים אשר טללים "טרמפיסטים", שמתאר את הדינמיקה בין ישראלי ממוצע לטרמפיסטים שאסף, וכן השתתפה בסדרה "לוייתן בחוף שרתון" ששודרה אף היא בערוץ 2. לאחר מכן הנחתה את השעשועון, "משולש הבידור" ואת פינת הבידור בתוכנית "לפני הכל".
ב-2001 שיחקה בסדרת הדרמה בבימויו של אורי ברבש "המכון", המספרת את סיפורו של מכון לטיפול פסיכולוגי לא שגרתי, בו המטפלים הם חדורי שליחות ורואים במלאכת הטיפול דרך לתיקון הפרט והחברה; ושיחקה בסרטו של דניאל סירקין "זכותא" לצד שמעון מימרן, כחלק מסדרת סרטי הדרמה עטורת הפרסים "שיעור מולדת" שהופקה עבור זכיינית ערוץ 2 - רשת.
ב-2002 שיחקה בסדרה "טיפול נמרץ" ששודרה בערוץ 2; וגילמה את מירב בנימיני בסרטו של ערן ריקליס "פיתוי" המבוסס על ספרו של רם אורן. ב-2004 גילמה את עדיה בסדרת הדרמה "שבתות וחגים" ששודרה בהוט 3. ב-2005 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "כתב פלילי" ששודרה בערוץ 1. ב-2006 שיחקה בקופרודוקציה ישראלית-צרפתית "ג'יהאד". באותה שנה גילמה את בקי בסדרת הטלוויזיה היומית "ראש גדול". ב-2007 גילמה את נירה מימון בסדרה "מסכים" ששודה ב-YES. ב-2008 גילמה את תמי, התפקיד ראשי לצד צחי גראד בסדרה "כוונות טובות" ששודרה בערוץ 2; גילמה את יעלי בסדרה "סרוגים"; את יפעת אטיאס בסדרה "אולי הפעם", וכן השתתפה בסרט הקולנוע "שלום ולהתראות", לצדם של ז'ראר דפרדייה ופאני ארדן. ב-2009 גילמה את גלית יוכפז בסדרה "גירושים נפלאים" ששודרה ב-yes stars ישראלי. באותה שנה הופיעה באחד התפקידים הראשיים בסרט "אחים", בתפקיד שזיכה אותה בפרס שחקנית הזהב בפסטיבל ביאריץ. ב-2011 גילמה דמות אורחת בשם ניצה, חברתו הזמנית והאובססיבית של גדי (אבי קושניר) בסדרה "החיים זה לא הכל".
ב-2012 שיחקה פיטוסי בעונה השנייה של סדרת הילדים והנוער "אליפים" שם שיחקה את תפקידה של סמדר.
ב-2013 שיחקה בעונה השנייה של חסמבה דור 3 בתפקיד רחל "הבוגדת" - לוחמת מיומנת שהוכרזה כבוגדת במדינה שלה.
ב-2016 שיחקה בעונה השנייה של כוכב הצפון בתפקיד רביבית ירון, אמא של עלמה (עמית מושקוביץ).באותה שנה זו התנדבה אורנה יחד עם עינת ויצמן בארגון הנוער "החוש-השמיני" ותרמה להקמתו.
בין פברואר 2017 עד מאי 2019 שיחקה את דינה לביא, אשתו של אמנון לביא (מיכה סלקטר), בסדרת הטלוויזיה "כדברא" המשודרת בניקלודיאון ב-yes.
ב-2018 השתתפה בסרטו של הבמאי אבי נשר, "סיפור אחר".
בשנת 2020 הופיעה בסרט הדוקו-דרמה "ענת אלימלך: הילדה הכי יפה בירושלים". כמו כן בשנת 2020 שיחקה את דניאלה, בסדרה "הדבר הגדול המיוחד" וכן שיחקה את אתי בסדרה "מנאייכ" המשודרת בכאן 11. פיטוסי אמורה הייתה לגלם את אתי גם בעונה השנייה של הסדרה, אך הודחה ממנה בשל אי רצונה להתחסן כנגד נגיף הקורונה או לעבור בדיקת קורונה.
חיים אישיים
פיטוסי גרושה ולה שתי בנות. מתגוררת בפרדס חנה. פיטוסי סיפרה על כך שבעבר לקתה בדיכאון לאחר לידה והמליצה לנשים אחרות לטפל בעצמן במצב דומה.
מוסקטר
מוסקטרים (בצרפתית: Mousquetaires) היו חיילים רגליים שחימושם העיקרי – רובה מוסקט (ומכאן שמם). המוסקטרים, אשר התקיימו עוד מראשית המאה ה-16, החלו להיות נפוצים כחיל עיקרי נפרד בצבאות אירופה רק במאה ה-17. בתחילה התחרו המוסקטרים עם נושאי רמחים על הבכורה בין חילות הרגלים, אך עם הזמן נעלמו נושאי הרמחים כליל מצבאות אירופה, ונותרו המוסקטרים – אשר היו בבחינת "סוסי העבודה" של הצבאות, עד אשר הוצאו משירות בהדרגה במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19.
התפתחות
המוסקטר התפתח מחיל הרגלים שקדם לו: הארקבוזר – חייל שנשקו רובה ארקבוז. ארקבוז היה רובה קל יותר מהמוסקט, ועוצמתו הייתה קטנה יותר. כתוצאה מכך, התקשו הכדורים שנורו ממנו לחדור את שריון הלוחות שעטו האבירים. הופעת המוסקט באמצע המאה ה-15 בסין והפצתו באירופה במאה ה-16 הובילה לדחיקתו האיטית של הארקבוז, אשר הוחלף ברובה החדש. בשל קצב האש האיטי והעוצמה הנמוכה של הארקבוז, היו הארקבוזרים חשופים מאוד להתקפת פרשים. בהיעדר כידון רובה בתקופה זו, נאלצו הארקבוזרים להסתמך על הגנתם של נושאי הרמחים מפני התקפות הפרשים.
המוסקטים הראשונים היו כבדים מאוד – משקלם היה כ-10 ק"ג – וצריך היה להשעין אותם על חצובה בעת הירי. בנוסף לכך, המוסקטים הראשונים היו מצוידים בבריח פתיל, אשר לא היה אמין במיוחד. חרף חסרונות אלה, הפכו מוסקטרים נפוצים מאוד בצבאות האירופיים, ויחד עם נושאי הרמחים הרכיבו את עמוד השדרה של חיל הרגלים הטיפוסי בתקופתם.
המצאתו של בריח הצור במאה ה-16 והפחתת משקלו של המוסקט אפשרה גמישות פעולה רבה יותר של המוסקטרים, אשר החלו לדחוק את רגליהם של נושאי הרמחים, עד אשר נעלמו אלה כליל במאה ה-18, עם כניסתם של כידוני הרובה לשירות.
טקטיקה
בשל היותו של המוסקט רובה לא מדויק ובעל קצב אש שאינו עולה על שלושה כדורים בדקה, הייתה הטקטיקה הקווית מקובלת בצבאות האירופיים רק עד המאה ה-19 – עת נדחקה על ידי כלי נשק מדויקים יותר ובעלי קצב אש גבוה יותר.
רן גלינקא
רן גלינקא (נולד ב-1952) הוא תת-אלוף בצה"ל, כיהן כמפקד שייטת 13 וכקצין החינוך הראשי.
שירותו הצבאי
ב-1969 התגייס לצה"ל והתנדב לשייטת 13. השלים את הכשרת מסלול הלוחם ויצא לקורס קצינים. עם תום הקורס שב לשייטת, שם שימש כמפקד צוות. לאורך שנותיו ביחידה השתתף במבצעים רבים, כסגן מפקד השייטת פיקד על הכוח העיקרי של היחידה במהלך מבצע כחול וחום. ב-1991 החליף את שי ברוש ומונה למפקד השייטת, תפקיד בו כיהן עד 1994. פיקד על השייטת בין היתר במבצע דין וחשבון ובמבצע "מאמץ משותף", בו חיסלו לוחמי השייטת בלבנון את סלימאן עבד אל־רידא, בכיר בארגון אמל. ב-1995 מונה למפקד הנח"ל וב-1997 לקצין החינוך הראשי.
השתחרר מצה"ל ב-1999 ובדצמבר אותה שנה מונה למנכ"ל משרד מבקר המדינה, אך התפטר לאחר מספר חודשים.
בספטמבר 2001 מונה על ידי רענן כהן, באותה העת השר הממונה על רשות השידור, לשמש המנכ"ל זמני של הרשות. למרות רצונו של כהן למנותו כמנכ"ל קבוע, סירב ראש הממשלה אריאל שרון לאשר את המינוי, על רקע ביקורתו של שרון את אופי השידורים של חדשות הערוץ הראשון והוא סיים את תפקידו במרץ 2002.
גלינקא בעל תואר ראשון בכלכלה ולוגיסטיקה מאוניברסיטת בר-אילן ולימודים לקראת תואר שני בשיווק ומימון.
צביר-על הבתולה
צביר-על הבתולה הוא צביר-על הכולל לפחות 100 קבוצות גלקסיות וצבירי גלקסיות ובהם גם את הקבוצה המקומית, שבו נמצאת גלקסיית שביל החלב ובה מערכת השמש שלנו. קוטרו של צביר-על הבתולה 110,000,000 שנות אור.
חטפית אפורה
החטפית בעלת תפוצה נרחבת מאוד באסיה אירופה ואפריקה, היא ניזונה בעיקר מחרקים אשר חוטפת במעופה, בישראל היא דוגרת בחורש ובגנים בצפון הארץ ובמרכזה אך בכמויות נמוכות. השם המדעי ”חוטף הזבובים המפוספס". משמעות שמה המדעי: Musca – זבוב, capio – לחטוף, striata – פיספוס. באנגלית החטפית מכונה Spotted Flycatcher ובערבית: خاطف الذباب المرقط ח'אטפא (ל)ד'באב אלמורקט.
תיאור המין
חטפית אפורה היא גדולת גוף, ארוכת כנף וזנב ובעלת מקור כבד. צבעה אפור, הגרון, החזה והכיפה בעלי פסים עדינים. החלקים העליונים ללא דגם מודגש. הרגליים קצרות וכהות. הזכר והנקבה דומים במראה. מידותיה: אורך גוף: 13.5 - 15 ס"מ. מוטת כנפיים: 24ס"מ. משקל: 17 גרם פירוש השם המדעי - "לוכדת זבובים מפוספסת".
קינון ודגירה
עונת הקינון מתחילה מאמצע מאי ומסתיימת באמצע אוגוסט. הקן נבנה על ידי שני בני הזוג ולעיתים על ידי הנקבה בלבד. משך בניית הקן הוא 7 ימים. הקן נראה כמו סלסילה מגושמת ורשלנית משורשים, זרדים, ועלים יבשים. הקן מרופד בסיבים צמחיים, בשיער ובצמר. הקן נבנה על מצע ישר ומוצק כשקיר מגן צמוד אליו כגון נקיק סלע, בנין, תיבת קינון וכן במזלגי ענפים על עץ בגובה של 2 -5 מ' וכדומה.
מזון
מזונה העיקרי הוא חרקים מעופפים- זבובים, יתושים ופרפרים. בתקופת הקינון ובעיקר בסתיו ניזונה מגרגרים שונים ומפירות עסיסיים. החטפית לוכדת את החרקים תוך כדי מעוף. היא ממתינה על ענף גבוה בעמידה זקופה ומזנקת מדי פעם לאוויר או אל הקרקע לתפוס חרק. לאחר מכן חוזרת לרוב למקום עמידתה הקודם ומרטטת בכנפיה וזנבה, בדומה לדוחל. כך היא מדגישה את נוכחותה בפני בני מינה. במעופה היא מתמרנת בקלות ויכולה לשנות כיוון באוויר.
נבחרת בחריין בכדורגל
נבחרת בחריין בכדורגל (בערבית: منتخب البحرين لكرة القدم), הידועה בכינוייה "האדום", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של בחריין. הנבחרת מעולם לא העפילה לגביע העולם בכדורגל. הנבחרת זכתה בשנת 2004 בתואר הנבחרת שהתפתחה ביותר ולאחר מכן זכתה במקום הרביעי בגביע אסיה. הנבחרת הוקמה בשנת 1951 והצטרפה לפיפ"א בשנת 1966.
במוקדמות מונדיאל 2006 סיימה הנבחרת בשתי תוצאות תיקו, האחד ביתי 0-0 והשני בחוץ 1-1 נגד נבחרת אוזבקיסטן והעפילה לשלב ההצלבה הבין-יבשתי בגלל הפרש שערי חוץ עדיף. בשלב ההצלבה פגשה הנבחרת את המדורגת רביעית בCONCACAF, נבחרת טרינידד וטובגו, על מקום בגביע העולם. המשחק הראשון, שנערך במנאמה, נגמר בהפסד ביתי לבחריין 1-0. המשחק השני, שנערך בפורט אוף ספיין נגמר בתיקו 1-1 ובגלל הפרש שערים עדיף עלתה נבחרת טרינידד וטובגו למונדיאל 2006. גם במוקדמות מונדיאל 2010 הגיעה בחריין עד לשלב הפלייאוף, הבין-יבשתי שם נוצחה על ידי ניו זילנד.
שיאי שחקנים
נכון ל-28 במרץ 2023.
גביע קרשימיר צ'וסיץ'
גביע קרשימיר צ'וסיץ' (בקרואטית: Kup Krešimira Ćosića) הוא מפעל כדורסל קרואטי בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 1991 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורסל הקרואטית. המפעל נקרא על שם קרשימיר צ'וסיץ', מגדולי הכדורסלנים היוגוסלביים (ממוצא קרואטי).
בגביע מתחרות כיום רק קבוצות הכדורסל של שתי הליגות המקצועניות בקרואטיה.
נור א-דין א-נייבת
נור א-דין א-נייבת (ערבית: نور الدين النبيت; נולד ב-10 בפברואר 1970) הוא כדורגלן עבר מרוקאי. הוא שיחק כבלם במרבית הקריירה שלו, ובתקופה מסוימת אף נחשב לאחד משחקני ההגנה הטובים ביותר שמשחקים באירופה. מרבית הקריירה שלו שיחק במועדון הספרדי דפורטיבו לה קורוניה, אשר בו זכה גם באליפות הלה ליגה, גביע המלך הספרדי ופעמיים בסופרקאפ הספרדי. א-נייבת היה גם שחקן הרכב קבוע במדי נבחרת מרוקו, אשר בה רשם סך הכל 115 הופעות בינלאומיות, בהן כבש 2 שערים.
קריירה
א-נייבת החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון המרוקאי המצליח, וידאד קזבלנקה, בו שיחק בין השנים 1989–1993. משם, עבר לשחק במועדון הצרפתי נאנט, בו שיחק עונה אחת בלבד,.
אחרי ששיחק עונה אחת בצרפת עבר א-נייבת לפורטוגל, שם שיחק שנתיים במדי ספורטינג ליסבון. ב-1996 חתם א-נייבת במועדון בו שיחק במרבית הקריירה שלו, דפורטיבו לה קורוניה. באוגוסט 1999, לאחר כמה עונות טובות בכדורגל האירופאי, א-נייבת קיבל הצעה ממנצ'סטר יונייטד, שזכתה באותה תקופה בטרבל המפורסם, אולם בשל בעיה בקרסולו של א-נייבת החליטה הנהלת מנצ'סטר יונייטד להחתים במקומו את הצרפתי מיקאל סילבסטרה.
למרות כל זאת, א-נייבת שיחק בפרמייר ליג האנגלית, כאשר עבר לשורותיה של טוטנהאם הוטספר ב-13 באוגוסט 2004, כאשר היה בן 34. למרות שבעונתו הראשונה בקבוצה,, הוא נכלל כשחקן הרכב לכל דבר במועדון, בעונה שלאחריה תחת המאמן החדש מרטין יול, הוא שיחק משחק אחד בלבד במהלך כל העונה נגד צ'רלטון אתלטיק. הניסיון הרב שצבר, והשפעתו החיובית במרכז ההגנה, היו הגורמים העיקריים לכך ששיתוף הפעולה בהגנת טוטנהאם בינו לבלמים לדלי קינג ומייקל דוסון הביא להצלחות רבות, וספיגת שערים קטנה באופן משמעותי.
בינואר 2006 הוא שיחק עבור הנבחרת המרוקנית במסגרת גביע אפריקה לאומות 2006, ואחרי הטורניר הכריז רשמית על פרישתו מכדורגל בינלאומי. הוא שוחרר מטוטנהאם ב-26 במאי 2006, ובאוגוסט 2007 מונה לתפקיד עוזר המאמן של נבחרת מרוקו, תחת אימונו של הנרי מישל.
קרל היינריך אולריכס
קרל היינריך אולריכס (בגרמנית: Karl Heinrich Ulrichs; 28 באוגוסט 1825 – 14 ביולי 1895) היה הוגה דעות ולוחם זכויות אדם גרמני, מראשוני הלוחמים להכרה בזכויות להט"ב.
חייו
קרל היינריך אולריכס נולד בעיר אאוריך (Aurich) שבממלכת הנובר הגרמנית (כיום בסקסוניה התחתונה). לפי הדברים שכתב בבגרותו, עוד בילדותו רצה להיות ילדה, לבש בגדי ילדות והעדיף את חברת הבנות. החוויה המינית ההומוסקסואלית הראשונה שלו הייתה לפי דבריו בגיל 14. הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת גטינגן בשנת 1843, ועד שנת 1848 רכש תואר דוקטור גם בהיסטוריה, באוניברסיטת הומבולדט. באותו זמן עבד כפרקליט בשירות הציבורי של ממלכת הנובר, ועבודת הגמר שלו לקבלת הדוקטורט, שנכתבה בלטינית, הייתה ניתוח משפטי מקיף של שלום וסטפליה (1648). בשנת 1859 נאלץ לעזוב את עבודתו כפרקליט מטעם המדינה, לאחר שההומוסקסואליות שלו נחשפה ברבים.
בשנת 1862 פרסם את חמש החוברות שפרסמו אותו, העוסקות בהומוסקסואליות כמין השלישי, אותו כינה "המין האוראני" (ראו להלן). בתחילה פרסם את תורתו תחת שם עט, ובהמשך תחת שמו האמיתי. בשנת 1865 הקים את "הברית האוראנית" - שהייתה למעשה ההתארגנות הלהט"בית הראשונה מסוגה בעולם המודרני. הוא נכלא וישב בכלא עד שנת 1867, ולאחר שחרורו עבר למינכן, אז בירת ממלכת בוואריה.