cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רוברט אדוארד הרולד קרוסבי
הערכה
אדווין סמואל, בנו של הנציב הרברט סמואל, תיאר אותו כמאופק ואיטי, לעיתים עד כדי ייאוש.
צעצוע פח
צעצוע פח (באנגלית: Tin Toy) הוא סרט אנימציה קצר אמריקאי של אולפני פיקסאר, בבימויו של ג'ון לאיסטר, שיצא בשנת 1988.
תקציר
הסרט מתרחש בחדר אחד, והדמויות הראשיות בו היא צעצוע נגן להקה מכני בשם טיני, ותינוק בשם בילי. כבר בתחילת הסרט מגלה טיני כי בילי הוא תינוק שובב שיכול לגרום לנזק רב, ומנסה לצאת מהישג ידו. כלי הנגינה בגב הצעצוע מתחילים לנגן תווים, ומושכים את תשומת ליבו של בילי. טיני מתחיל לרוץ, ובילי רודף אחריו. טיני מבחין בכיסוי מתחת לספה, ושם מגלה צעצועים רבים אחרים שהסתירו את עצמם מבילי שם מאחר שהם גם חוששים, וחוו אותה חוויה. מבלי שהוא מודע לכך, תוך כדי הליכה ומנסה למצוא את טיני ואת הצעצועים האחרים, בילי נופל לרצפה ומתחיל לבכות. טיני, שמרחם על התינוק, ניגש אליו בניסיון לעודד אותו. בילי, כשראה את טיני, מפסיק לבכות ותופס את הצעצוע, מטלטל אותו לרגעים ספורים, ולאחר מכן מוסחת דעתו על ידי הקופסה שבה נארז הצעצוע. טיני עוקב אחר בילי סביב החדר בניסיון להשיג את תשומת ליבו, וזה ממשיך להתעלם ממנו. בסופו של דבר, מעדיף בילי לשחק עם קופסאות ותיקים מאשר עם צעצועיו, ושאר הצעצועים יכולים לצאת לחופשי מהמחבוא.
עומר לוז
עומר לוז (נולד: 22 במאי 1991) הוא אמן יוצר רב תחומי העוסק באמנות חזותית, מלחין, די.ג'יי ומפיק מוזיקלי ישראלי. תחת שם הבמה Peter Spacey יוצר מוזיקה, מופיע ומתקלט במועדונים בארץ ובעולם ומציג תערוכות מוזיקליות טכנולוגיות.
ביוגרפיה
לוז נולד בקריית טבעון בשנת 1991 לסימה מורה למוזיקה ולעמי לוז מורה לגיטרה קלאסית וחשמלית ומרצה למוזיקה אלקטרונית ומולטימדיה במכללת אורנים ובטכניון ויזם ומחבר סדרת ספרי הלימוד "ברוח המוזיקה". לוז למד פסנתר, מוזיקה קלאסית, קלה וג'אז במרכז לאמנויות הבמה - הקונסרבטוריון בקריית טבעון במשך עשור. בתיכון למד במגמת המוזיקה באורט טבעון. לאחר השירות הצבאי בנ"מ למד הפקה מוזיקלית במכללת BPM.
Red Trex
בשנת 2012 הקים עם דניאל איגר חברה למוזיקה לסרטים ומדיה. החברה יצרה פסקולים לחברת HOT, רשות הטבע והגנים, אל על ערוץ 8 וערוץ הכנסת. יחד יצרו את פסקול לסרט זיכרון דברים בכיכובו של מוני מושונוב ובבימויה מיכל זכריה.
פוגארה
בשנת 2015 הצטרף לוז לקולקטיב האמנים "פוגארה", קולקטיב המאגד אמנים מתחומים שונים אשר יוצרים יחד מייצגים אודיו-ויזואליים, מסיבות קונספט וחוויות אמנותיות מבוססות טכנולוגיה. הקבוצה יצרה תוכן והשתתפה באירועים שונים בהם פסטיבל מידברן וברנינג מן בנוודה, פסטיבל האור בירושלים, פסטיבל האור בליון, צרפת.
Peter Spacey
בשנת 2017 החל להופיע תחת שם הבמה "Peter Spacey" בו הוא משלב תקלוט, ביטים, נגינה חיה, ואמנות ויזואלית. לוז חוקר את היחסים בין אלמנטים מוזיקליים לאסתטיקה ויזואלית.
במאי 2018 הוציא את המיני אלבום הראשון "Spacey Video Beat Tape" שיצא תחת הלייבל "Inchpersecond". האלבום הוא פרויקט אודיו-ויזואלי בהשראת ובשיתוף אמני GIF מיפן, ארצות הברית ורוסיה. האלבום יצא במהדורה מוגבלת בפורמט של קלטת וידאו והושק בתערוכת "רנהסהנס", תערוכת מציאות רבודה, שהתקיימה באחוזת רנה בתל אביב. לאחר מכן הציג במזא"ה 9 ובית רוח חדשה בירושלים. במאי 2019 הוציא את הביט טייפ השני "Spacey Beats 4 Scratch", המשלב מוזיקת 8Beat, סקרצ'יינג וספייסי ביטס. הביט טייפ יצא כחלק מפלטפורמת טייבלביטס (מאגר ביטים לשימוש קהילת התקליטנים, ראפרים ורקדנים).
בשנת 2020 הצטרף לקבוצת האמנים-מפיקים של "ארטליסט אוריג'ינל", קבוצה היוצרת ומפיקה מוזיקה אקסקלוסיבית לפלטפורמת ארטליסט (מאגר מוזיקה ליוצרי מוזיקה). לוז נחשב אמן מוביל בפלטפורמה עם קטלוג עשיר שלמעלה מעשרה אלבומים. באותה שנה הופיע בפסטיבל "סלינה סימס" בפורטוגל.
המוזיקה של לוז הוצבה כפסקול לקשת מדיה הרחבה החל מסרטים, פרסומות לחברות בהן פורשה, סמסונג, HBO, נשיונל ג'יאוגרפיק, משחקי מחשב כמו פלייסטיישן ואירועים בינלאומיים כמיס יוניברס.
בשנת 2020 הוזמן לוז להשתתף בפרסומת של חברת מיצובישי מוטורס, להלחין בשיתוף מונסטר מיוזיק את הפסקול המקורי ולבצע אותו בסדרת פרסומות שמובילה את מסע הפרסום של החברה.
בשנת 2022 המוזיקה של לוז נבחרה להוביל את מסע פרסום של מגזין האופנה ווג בכיכובה של היילי ביבר. באותה שנה המוזיקה של לוז ליוותה את הדוגמניות שצעדו על המסלול בשבוע האופנה בניו יורק.
קולולוש
בשנת 2019 הצטרף לוז ללהקת קולולוש בה היו שותפים בין היתר אורי וינוקור, רבל סאן ויובי גרשטיין. יחדיו הוציאו את הסינגל "The Stakes are High". הלהקה יצא למסע הופעות והופיעה בפסטיבל הג'אז בירושלים, אינדינגב, ובמועדונים רבים בארץ.
שיתופי פעולה
בשנת 2017 הצטרף לפרויקט "Choke", סופר גרופ של שלושה מפיקים/ביטמייקרים היוצרים יחד מוזיקה על טהרת הגרוב והמוזיקה האלקטרונית. להרכב שותפים עדי רותם, רועי ירום. הקבוצה שיתפה פעולה עם הזמרת ג'ני פנקין. במסגרת הפעילות המוזיקלית נגנה הלהקה על מכונת התופים הגדולה בעולם בסטודיו של דוד גרשטיין. הסרטון קיבל חשיפה גדולה ברחבי העולם. הקבוצה הופיעה באירועי חברות גדולות בהן גוגל ולצד אמנים בינלאומיים בהם מאסגו ו-"אנומלי".
בשנת 2020 השתתף בפרויקט "הגל השני", אלבום כפול בו השתתפו אמנים ישראלים בהם טדי נגוסה, גלעד כהנא, תומר ישעיהו, גון בן ארי, ישי סוויסה ואחרים.
הפקה מוזיקלית
לוז הפיק מוזיקלית אלבומים לאלון אולארצ'יק וקולולוש. בשנת 2019 הפיק לוז עם אורי וינוקור, את אלבומם של להקת סיסטם עאלי, מהרג'אן.
בשנת 2022 לוז ניהל אמנותית והיה שותף לצוק אלגזי בהפקת חידוש השיר הרקדן האוטומטי לאחר מותו של צביקה פיק בשיתוף עם נועה קירל. ההפקה בוצעה באמצעות טכנולוגיה מבוססת על בינה מלאכותית. השיר יצא במסגרת המיזם המוזיקלי "נכס צאן ברזל" מבית ארומה מיוזיק. השיר זכה להשמעות רבות ונכנס לפלייליסט הרשמי של ספוטיפיי ישראל ואפל מיוזיק ובדירוג של שירי הטרנדינג באתר יוטיוב.
שימושים רפואיים לכסף
קרם אנטי-בקטריאלי
עם זאת, עבודות מודרניות מהשנים האחרונות הראו כי תכשירים מודרניים מנעו זיהומים בצורה יותר טובה מ-SSD שהיה תרופת הבחירה במשך עשורים. לכן SSD אינו מומלץ יותר כתרופת הבחירה למניעת זיהום במקרים של כוויות עוריות.
עומר לוז
תערוכות ומייצגי אמנות
בשנת 2022 השיק לוז קולקציות עבודות דיגיטליות אודיו-ויזואליות (NFT) בשיתוף פעולה עם אמנים מלוס אנג'לס. העבודות הוצגו בסוהו האוס בתל אביב בגלריית מונה ארט קלאב לצד רן סלאבין, Dede ותמר קרוון. העבודות מוצגות במוזיאון תל אביב לאמנות במסגרת תערוכת NFT, "אחד מסוגם" לצד אמנים לצד אמנים בהם "בורד אייפ יאכט קלאב". עבודות מוצגות בגלריית "The Holy Art" בתערוכת "הפכים" ובפרויקט האמנות הענק נאו-שיבויה שמתפרס על מאות מסכים ומרחבים ציבוריים בטוקיו.
שימושים רפואיים לכסף
קרם אנטי-בקטריאלי
כיום, SSD אמנם אינו תרופת הבחירה כפי שהיה בעשורים קודמים, אך עדיין חלק מרשימת התרופות ההכרחיות כפי שפורסמו על ידי ארגון הבריאות העולמי, ונחשב אחת מהתרופות הבטוחות והאפקטיביות ביותר הנצרכות במערכת הבריאות. עם השנים נוספו מספר תרופות נוספות מבוססות SSD לטיפול בכוויות מדרגה שנייה ושלישית, שאושרו על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי.
עומר לוז
חיים אישיים
לוז מתגורר ויוצר בתל אביב.
שימושים רפואיים לכסף
תחבושות
במטה אנליזה שפורסמה בשנת 2017, והתייחסה למחקרים שבוצעו בין השנים 2000 ל-2015 נמצא כי לכסף השפעה אנטי-בקטריאלית חיובית, הגורמת לשיפור משמעותי באיכות החיים תוך סיכון נמוך ועלות-תועלת מצוינת. במטה אנליזה נוספת מ-2014 נמצא כי שימוש בתחבושות כסף האיץ את זמן הריפוי של פצעים, בהשוואה לפצעים אצל מטופלים שנחבשו בתחבושות שאינן מכילות כסף. במטה אנליזה של מחקרים קליניי מבוקרים משנת 2013 אף נמצא כי שימוש בתחבושות כסף מועיל בצורה מובהקת בטיפול בכיבים בוורידי הרגליים.
לאור ראיות אלה מספר תחבושות מכילות כסף כגורם אנטי-בקטריאלי אושרו על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי.
צינורות תוך קניים
בסקירה שיטתית משנת 2015 נמצא ציפוי כסף לצינור הנשמה תוך קני הוביל לירידה בסיכון ללקות ב-VAP - ventilator-associated pneumonia, בהשוואה למטופלים מונשמים בצינורות הנשמה אחרים. הירידה בסיכון לדלקת ריאות מקושרת הנשמה תורמת גם לחסכון בעלויות האשפוז של החולים. עבודות נוספות ככלל הסכימו עם מסקנה זו, אך מספר עבודות הזהירו כי עדיין יש צורך לנקוט אמצעי זהירות נוספים על מנת למנוע דלקות ריאה, וכי לא ברורה מידת העלות-תועלת של טיפול זה.
קטטרים
סדרת מחקרים משנת 2011 מצאה קשר ברור בין שימוש בקטטרים מצופים שכבת כסף, לבין שיעור נמוך יותר של הופעת דלקות דרכי שתן המקושרות להחדר קטטר, ביחס לקטטר ללא ציפוי כסף. עם זאת, מחקרים נוספים על אף שהסכימו עם מסקנה זו הזהירו מפני העלות הגבוהה של מעבר לשימוש שגרתי בקטטרים מצופים כסף. מחקרים אחרים טענו כי העלות הגבוהה של הקטטרים המצופים מתקזזת כאשר לוקחים בחשבון את החסכון בהוצאה על טיפול בכמות גדולה יותר של מטופלים עם דלקות דרכי שתן.
ההשפעה האנטי- דלקתית באה לידי ביטוי לא רק בקטטרי שתן, אלא גם למשל בקטטרים המוחדרים לווריד מרכזי. עם זאת, זרימת הדם הרציפה על הצנתר גורמת לשחיקה מהירה של שכבת הכסף והיעלמות האפקט לאחר כ-48 שעות.
פטמות כסף
פטמות כסף נועדו לספק פתרון אידיאלי לנשים מניקות. הן מטפלות ומונעות כאבים, סדקים, דלקות ופטריות שנגרמו כתוצאה מהנקה/שאיבה. חברת ״סילברט״ האיטלקית החלה לשווקן בכל העולם מאז 2003 לאחר שבוצעו מחקרים מקיפים בבית החולים בפאודה, איטליה, בשיתוף רופאות, מיילדות ויועצות הנקה. החל מ 2021 הן נמכרות גם בישראל.
שימושים נוספים
כסף מהווה חלק מהתרכובת המתכתית ממנה מייצרים מכשירים רפואיים רבים בתחומי אורתופדיה שיקומית, מכשירים לבביים מסוימים, וכן חלק מהנוזל בו משתמשים לסתימות דנטליות.
תופעות לוואי
על אף שרעילותו של הכסף נמוכה, אין לגוף האדם שימושים טבעיים ביוני כסף, ולכן אינו ערוך לפנות אותם. כאשר כסף נכנס לגוף בדרכים שונות (שאיפה, מערכת העיכול, הזרקה או במריחה על העור) הכסף נוטה להשתקע בגוף בכמויות קטנות, במיוחד בעור. שימוש ממושך בתכשירים המכילים כסף יכול לגרום להשתקעות של כמות גדולה של כסף בעור ויחד עם חשיפה לשמש יכול להיגרם מצב הנקרא ארגיריה. ארגיריה היא תופעה גופנית שמתבטאת בעיקר בשינוי גוון העור לכחול-אפרפר, ללא יכולת ריפוי. המחלה אינה נחשבת מסוכנת אך גורמת לפגמים קוסמטיים משמעותיים. שימוש עורי מקומי בכסף יכול להוביל לארגיריה מקומית, אולם הזרקה, שאיפה, ובליעה של כסף בכמויות גדולות יכולות להוביל לארגיריה מפושטת.
בנוסף, לאנשים מסוימים יש אלרגיה לכסף ומנועים משימוש בתכשירים אלו. תכשירים ואמצעים המכילים כסף קיימים בשימוש נרחב בבתי החולים ויש להקפיד על הימנעות משימוש בהם במטופלים בעלי אלרגיה לכסף.
טיהור מים
בשל יכולותיו המחטאות כסף משמש גם לחיטוי מים במקומות רבים, לדוגמה בתחנת החלל הבינלאומית. בתי חולים גדולים רבים משתמשים במסננים המכילים נחושת וכסף כדי להתמודד עם זיהומים שונים הנוטים להתפתח בבתי חולים.
ארגון הבריאות העולמי אף ממליץ על תכשירי כסף לטיהור מים במדינות מתפתחות, וכן על מסננים דרכם עוברים המים ומטוהרים.
רפואה אלטרנטיבית
תמיסות המכילות כסף משווקות גם כתוסף מזון, בטענה שהמינרלים בהם יכולים לסייע במניעת מחלות שונות דוגמת סרטן, סוכרת, איידס, הרפס, שחפת ועוד, על אף שלא נמצאה הוכחה מדעית לטענה זו. בעקבות כך, תמיסות כסף נאסרו לשימוש במדינות מסוימות, ובמדינות רבות אחרות גורמים רגולטוריים שונים הפיצו אזהרות מפני השימוש בהם באינדיקציות שהוזכרו. עם זאת, תמיסות כסף עדיין משווקות תחת שמות שונים ותחת קטגוריות שמפוקחות בצורה הדוקה פחות בטענות מבוססות חלקית.
היסטוריה
השימוש הרפואי בכסף מגיע עוד לעת העתיקה, ואף הוזכר בכתבי היפוקרטס. עד שלביה המוקדמים של המאה ה-20 כסף היה בשימוש נרחב בתחומי הכירורגיה על מנת להוריד פוטנציאל זיהומים (תפרים המכילים כסף, משחות שונות ועוד). השימוש האנטי-ספטי בא לידי ביטוי גם במלחמת העולם הראשונה בה חיילים השתמשו בתחבושות המכילות כסף כדי לחבוש את הפצועים.
החל משנות ה-40 של המאה ה-20, לאחר התפתחות האנטיביוטיקה המודרנית פחת השימוש בכסף כתכשיר אנטי-ספטי, אולם הוא עדיין בשימוש באינדיקציות מסוימות שפורטו.
עלויות
אחד השיקולים בשימוש בכסף למוצרים רפואיים הוא עלותו הגבוהה יחסית בהשוואה למוצרים אחרים שאינם מכילים כסף. למשל, לפי המרכז הלאומי הבריטי לשירותי בריאות ההוצאה על תחבושותה מכילות כסף בשנת 2006 הייתה 25 מיליון פאונד. העלות של תחבושות כסף הייתה 25% מהעלות הכוללת של תחבושות, על אף שכמותן בפועל הייתה רק 14%.
גלית אשכול
גלית אשכול (נולדה ב-24 ביוני 1964) היא מלהקת ישראלית.
ביוגרפיה
הוריה, שמואל ורבקה כהנא, הם מנצח תזמורת וכימאית. אחותה שירי כהנא היא מנצחת תזמורת ואחיה יובי כהנא הוא ד"ר לאקוסטיקה.
גלית אשכול נולדה בחיפה, גדלה בעכו, בכיתה ח' עברה ללמוד בבית הספר הריאלי בחיפה. בצבא שירתה כמחסנאית בשקם, אחר-כך, כשהייתה בת עשרים ילדה את בתה. בתום שירותה הצבאי למדה ניהול, שיווק ומנהל עסקים בטכניון. למדה קולנוע בקאמרה אובסקורה (1988-1992). ב-1996 כתבה, ביימה והפיקה ביחד עם בעלה דאז אייל שיראי את סרט הקולנוע הקומי "ציפורים בניוטרל". היא גם ליהקה את הסרט, זו הייתה עבודת הליהוק הראשונה שלה. בסרט שיחקו דנה ברגר, דנה מודן ומאור כהן. הסרט מספר על בחור שפוגש בחורה ועל חייהם בשכונת פלורנטין. מאז ועד היום עובדת אשכול כמלהקת בלבד.
אשכול הייתה מועמדת לפרס אופיר בקטגוריית ליהוק: ב-2012 על סרטו של גור בנטביץ' "לרדת מהעץ" וב-2013 על סרטו של יונתן גורפינקל "שש פעמים".
ליהקה סרטים כמו "בורג" (בבימוי שירה גפן), "ההסדר" (בבימוי יוסף סידר), "הקפות" (בבימוי לי גילת), "הרמוניה" (בבימוי אורי סיון). עשתה קופרודוקציות.
ליהקה סדרות כמו "רמזור", "מסודרים", "אמא'לה", "אהבה זה כואב", "תעשה לי ילד", "נבלות", "יחפים", "אבודים באפריקה", "אבודים באסיה", "מקימי", "נצפו אמש".
ליהקה סרטי פרומו, סרטי תדמית ופרסומות. בין הפרסומות שעשתה היו לקוקה-קולה, סלקום, אורנג', פלאפון, בזק, שופרסל, AIG, 9 מיליון, אל על, לשכת הפרסום הממשלתית, בנק הפועלים, שנדי, עלית, ויסוניק, לבנת פורן. עשתה את הספיישלים של תוכנית המציאות "לרדת בגדול".
מלמדת משחק מול מצלמה בבית הספר למשחק ובידור ענת ברזילי, בבית ספר למשחק מול מצלמה של ניב רז ואולי שטרנברג, בסדנאות הבמה, בבית הספר למשחק של רוברט בן-שושן ובסטודיו למשחק של חלי מון סונגו.
חיים אישיים
אשכול הייתה נשואה לבמאי ולמפיק הסרטים אייל שיראי ולהם שני ילדים: בת שנולדה ב-1984 ובן שנולד ב-1996.
ישועה שבאבו
רבי ישועה שבאבו (ידוע גם כמהר"י זֵיין) (מצרים, בערך ה'ת"ל - צפת, בערך ה'ת"ק) היה מרבני מצרים וצפת תלמידו של רבי אברהם הלוי בעל הגינת ורדים, ומחבר ספר השו"ת שערי ישועה ועוד.
ביוגרפיה
נולד לרבי אברהם במצרים בערך בשנת ת"ל. קיימות השערות שונות על מוצא משפחתו. היה תלמיד מובהק של בעל שו"ת גינת ורדים, רבי אברהם הלוי. כמו כן היה מקורב לגדולי מצרים האחרים, ביניהם לרבי אברהם יצחקי ולחותנו, רבי יוסף הלוי נזיר (בעל שו"ת מטה יוסף). שימש תחילה כסופר הכותב שטרות. בשנת ה'תס"א התמנה לתפקיד רבני בקהילת סיליינוס שבקהיר. מאז שנתמנה לדיין במצרים הפסיק לעסוק בכתיבת שטרות משום חשש לאיסור שוחד. באותה שנה נפטר אביו.
עלה לארץ בערך בשנת ה'תפ"ו והתיישב בצפת. שם היה מרבני העיר. הוא מכונה לעיתים בפוסקים "מרבני הגליל העליון". נפטר בצפת סביב שנת ה'ת"ק.
רבי אברהם ישראל זאבי אמר עליו שלרוב מכוין בפסקיו אל האמת והלכה כמותו.
דבריו מובאים פעמים רבות בספרות האחרונים שלאחריו (כגון הרב חיד"א בברכי יוסף, רבי עקיבא איגר בהגהותיו לשולחן ערוך, ועוד) כמקור חשוב.
משתנה לוקה
משתנה לוקה הוא כל כוכב כפול, שמישור ההקפה של זוג הכוכבים שבו, מתלכד עם קו הראייה מכדור הארץ, כך שהוא גורם לאירועי הסתרה חוזרים ונשנים של אחד מבני הזוג. אירוע כזה יוצר שינויים מחזוריים בבהירות הנראית הכוללת של המערכת. מחזור השינוי הוא קבוע ושווה לזמן ההקפה של הכוכבים זה את זה. בכל מחזור יש שני זמנים שבהם מושגת הסתרה מרבית של אחד מהכוכבים על ידי השני ואז הבהירות היא מינימלית. עוצמת הירידה בבהירות תלויה בהפרש הבהירויות ובקוטר של כל אחד מבני הזוג וכן במרחק בין הכוכבים ובגודל הזווית שבין קו הראייה ומישור ההקפה. ככל שהמרחק בין הכוכבים קטן יותר וככל שהזווית קטנה יותר, ההסתרה יותר משמעותית. אם הכוכב הבהיר יותר הוא בעל רדיוס קטן יותר מאשר הרדיוס של בן הזוג העמום יותר, ההסתרה גורמת לירידה משמעותית יותר בבהירות הנראית. כששני הכוכבים דומים בתכונותיהם, הבהירות המינימלית תהיה דומה בשני הזמנים של ההסתרה המרבית, אך בדרך כלל הכוכבים שונים בקוטרם ובבהירותם ולכן הירידה בבהירות שונה ובכל מחזור יש ירידה אחת גדולה יותר בבהירות (ליקוי ראשי) וירידה שנייה קטנה יותר בבהירות (ליקוי שניוני).
משתנים לוקים מסוג אלגול
משתנים לוקים מסוג אלגול הם משתנים לוקים שבהם המרחק בין זוג הכוכבים גדול ביחס לקוטר של הכוכבים כך שרוב הזמן הכוכבים לא מסתירים זה את זה ועקומת הבהירות היא קבועה עם שתי ירידות מובחנות, שבדרך כלל אחת גדולה ואחת קטנה. ברוב המקרים, כמו למשל במקרה של אלגול, כל עוד שני בני הזוג הם כוכבי הסדרה הראשית רדיוסיהם קטנים והם כלל לא מסתירים זה את זה, אך כאשר אחד הכוכבים יוצא מהסדרה הראשית ומתחיל להתקרר ולהתנפח, קוטרו גדל בתהליך הפיכתו לענק וכאשר רדיוס הכוכב מתקרב למרחק שבין הכוכבים, מתחיל לעבור חומר מהכוכב המפותח לבן הזוג שעדיין בסדרה הראשית. כתוצאה מאובדן החומר הכוכב המפותח נעשה עמום יותר אך קוטרו נשאר גדול וכשהוא מסתיר את בן הזוג הבהיר מתרחש הליקוי הראשי. כאשר הכוכב הבהיר והקטן יותר עובר על פני בן הזוג הגדול והעמום הוא מסתיר חלק קטן ממנו ומתרחש הליקוי השניוני. כאשר המרחק בין הכוכבים גדול מכדי לאפשר מעבר חומר ביניהם הכוכב הגדול מבין השניים יהיה בדרך כלל גם הבהיר יותר ואז השינויים בבהירות יהיו פחות חדים.
אורך המחזור של משתנים לוקים מסוג אלגול הוא בדרך כלל מסדר גודל של מספר ימים והירידה בבהירות נעה מעשיריות של דרגת בהירות ועד ל-3 דרגות בהירות. עם זאת יש מקרים חריגים ונדירים שבהם שני הכוכבים הם בעלי רדיוס קטן והמרחק ביניהם הוא קטן ואז זמן המחזור יכול להיות קטן מיממה אחת כמו במקרה של HW בבתולה או לחלופין בכוכבים שהמרחק ביניהם גדול מאוד ואחד מהם הוא גדול ואפל במיוחד ואז זמן המחזור יכול להיות ארוך בהרבה ולהגיע למספר שנים כמו במקרה של ε בעגלון.
משתנים לוקים ידועים מסוג אלגול:
משתנים לוקים מסוג β בנבל
משתני לוקים מסוג β בנבל הם משתנים לוקים שבהם המרחק בין זוג הכוכבים הוא קטן ביחס לקוטרם כך שכמעט בכל זמן אחד מהם מסתיר חלק מהשני ועקומת הבהירות משתנה באופן רציף. מדובר בדרך כלל בכוכבים מסיביים וגדולים מאוד, ענקים או על-ענקים, וכתוצאה מקרבתם זה אל זה צורתם מתעוותת מכדור לאליפסואיד ומתרחש מעבר של חומר ביניהם. בדרך כלל הכוכב המסיבי יותר מבין בני הזוג יהפוך לענק ראשון ואז מעבר החומר ממנו לבן הזוג יהפוך את השני למסיבי יותר ויאיץ את התפתחותו כך שגם הוא יהפוך לענק.
זמן המחזור תלוי במרחק בין בני הזוג ובמסה שלהם ולכן ככל שזמן המחזור גדול יותר מדובר בכוכבים רחוקים יותר ולכן גם גדולים יותר. זמני המחזור הם בדרך כלל מסדר גודל של מספר ימים כאשר אורכי מחזור של מעל 100 ימים ייתכנו רק כאשר לפחות אחד מבני הזוג הוא על-ענק. המחזורים הם יציבים מאוד, אך מעבר המסה בין בני הזוג משנה את זמן ההקפה באיטיות על פני שנים רבות. עקומת הבהירות היא רציפה ומשתנה באיטיות בלי ירידות או עליות חדות, שמאפיינות את המשתנים הלוקים מסוג אלגול, מכיוון שגודלם של הכוכבים וקרבתם גורמים לאירועי ההסתרה להיות הדרגתיים וארוכים בהשוואה לזמן הקצר שלוקח להסתיר כוכב קטן.
משתנים לוקים ידועים מסוג β בנבל:
משתנים לוקים מסוג W בדובה הגדולה
משתני לוקים מסוג W בדובה הגדולה הם משתנים לוקים דומים לאלו מסוג β בנבל, אבל בניגוד להם אלו כוכבי הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי F, G או K, שקוטרם קטן והמרחק ביניהם קטן מאוד כך שהם למעשה נוגעים זה בזה וחולקים ביניהם מעטפת של חומר. בשל מעבר החומר ביניהם הם בדרך כלל בעלי מסה כמעט שווה ולכן גם הפרש הטמפרטורה שלהם הוא לכל היותר מאות קלווין והסוג הספקטרלי שלהם זהה או קרוב מאוד. לזמן ההקפה יש קשר לסוג הספקטרלי של הכוכבים כך שלכוכבים היותר מסיביים בעלי סוג ספקטרלי F (ולפעמים גם A) זמן הקפה של 9.5 - 19 שעות ולפחות מסיביים מסוג ספקטרלי G או K זמן הקפה של 5 - 9.5 שעות. השינוי בבהירות לא נובע ישירות מההסתרה אלא יותר מהצורה המעוותת של שני הכוכבים שיוצרת גוף בעל בהירות כמעט אחידה שמורכב משני אליפסואידים שמחוברים זה לזה. כאשר הקו המחבר את זוג הכוכבים ניצב לקו הראייה אליהם השטח הנצפה גדול יותר מאשר כשהזווית בין הקווים קטנה, וההבדל בשטח הנראה הוא הגורם לשינוי בבהירות. השינוי בבהירות הוא בדרך כלל סימטרי ורציף, ללא שינויים חדים, כשבכל מחזור יש שתי נקודות שוות של בהירות מקסימלית ושתי נקודות שוות של בהירות מינימלית. ההפרש בין הבהירות המקסימלית למינימלית הוא של עשיריות דרגת בהירות.
מכיוון שמשתנים לוקים מסוג W בדובה הגדולה הם כוכבי הסדרה הראשית, הם עמומים בהרבה לעומת הסוגים האחרים ולכן כמעט שאין כוכבים כאלה הניתנים לצפייה ללא ציוד עזר. הכוכב היחיד מביניהם שניתן לצפייה ישירה הוא ε בכתר דרומי.
משתנים לוקים פלנטריים
משתנים לוקים פלנטריים הם כוכבים שיש להם כוכבי לכת שמישור ההקפה שלהם קרוב מספיק לקו הראייה אליהם כדי שייווצר מעבר של כוכב הלכת על פני הכוכב ויביא לירידה קטנה בבהירות הנראית של הכוכב. השינוי בבהירות הכוכב הוא בדרך כלל חד אבל קטן מאוד ותלוי בקוטר של כוכב הלכת ביחס לקוטר הכוכב. משך הזמן של הירידה בבהירות הוא מספר שעות ותלוי במרחק של כוכב הלכת מן הכוכב ובקוטר הכוכב. זמן המחזור קבוע על פי משך ההקפה של כוכב הלכת ונע בין כמה ימים ועד לעשרות שנים בהתאם למרחק של כוכב הלכת מהכוכב. כאשר יש מספר כוכבי לכת, כל אחד מהם יוצר ירידה מחזורית משלו בבהירות של הכוכב. זיהוי של שינויים מחזוריים כאלה הוא הדרך העיקרית כיום לגילוי כוכבי לכת חוץ-שמשיים.
מכיוון שהשינוי בבהירות הוא לכל היותר של עשיריות האחוז ובדרך כלל הרבה פחות, קשה מאוד להבחין בשינויים אלה בתצפיות מפני כדור הארץ. רוב המשתנים הלוקים הפלנטריים שהתגלו עד היום התגלו בתצפיות של טלסקופ החלל קפלר שגילה למעלה מ-1,000 כוכבים כאלה, כולם בקבוצות הכוכבים ברבור, נבל ודרקון.
תאריכים לא-סטנדרטיים
מספר תאריכים לא סטנדרטיים שימשו בלוחות שנה. חלקם משמשים באופן סרקסטי, חלקם למטרות מדעיות או מתמטיות, וחלקם ללוחות שנה יוצאי דופן או בדיוניים.
0 בינואר
0 בינואר הוא שם חלופי ל-31 בדצמבר.
בתוכנה
ב-Microsoft Excel, תחילת תבניות התאריך היא ב-0 בינואר 1900.
30 בפברואר
30 בפברואר הוא תאריך שאינו מופיע בלוח הגרגוריאני, שבו חודש פברואר מכיל רק 28 ימים, או 29 ימים בשנה מעוברת. 30 בפברואר משמש בדרך כלל כתאריך סרקסטי להתייחסות למשהו שלעולם לא יקרה או לעולם לא ייעשה. עם זאת, תאריך זה אכן התרחש פעם אחת בלוח השנה השוודי בשנת 1712. התאריך מופיע גם במספר לוחות שנה של רפורמות. 30 בפברואר היה תאריך אמיתי בלוח השנה השוודי בשנת 1712.
במקום לעבור מהלוח היוליאני ללוח הגרגוריאני על ידי השמטת מספר ימים רצופים, כפי שנעשה במדינות אחרות, האימפריה השוודית תכננה לעבור בהדרגה על ידי השמטת כל הימים המעוברים מ-1700 עד 1740, כולל. על אף שהיום המעובר הושמט בפברואר 1700, החלה המלחמה הצפונית הגדולה מאוחר יותר באותה שנה, והסיטה את תשומת לבם של השוודים מלוח השנה שלהם, כך שלא השמיטו ימים מעוברים בשתי ההזדמנויות הבאות; 1704 ו-1708 נותרו שנים מעוברות.
כדי למנוע בלבול וטעויות נוספות, הלוח היוליאני שוחזר ב-1712 על ידי הוספת יום מעובר נוסף, ובכך העניק לאותה שנה את השימוש היחיד הידוע ב-30 בפברואר בלוח שנה. אותו יום התאים ל-29 בפברואר בלוח היוליאני ול-11 במרץ בלוח הגרגוריאני.
ההמרה השוודית ללוח הגרגוריאני הושגה לבסוף ב-1753, כאשר הוסרו 11 ימים מפברואר של אותה השנה, ו-17 בפברואר הוחלף ב-1 במרץ.
אוקשיה
אוקשיה (בפולנית: Okrzeja) הוא כפר במחוז לוקוב שבפרובינציית לובלין בפולין, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.
תאריכים לא-סטנדרטיים
לוחות שנה מלאכותיים
לוחות שנה מלאכותיים עשויים לכלול 30 ימים בפברואר. לדוגמה, במודל אקלים ניתן לפשט את הסטטיסטיקה על ידי שימוש ב-12 חודשים של 30 יום. מודל המחזור הכללי של מרכז האדלי הוא דוגמה לכך.
אוקשיה
תולדות היישוב
היישוב אוקשיה נזכר לראשונה בתחילת המאה ה-15 כקהילה אדמיניסטרטיבית כנסייתית. בעליו, האציל מאצ'יי גרוטה, הקים בו את הכנסייה הראשונה בשנת 1464. במאה ה-16 עברה הבעלות על היישוב לידי האציל מיקולאי סמבוז'יצקי. באמצע המאה ה-17 נכבש הכפר לזמן מה בידי הפולשים השוודים, והוא נחרב כליל.
תאריכים לא-סטנדרטיים
לוחות שנה בדיוניים
ביצירותיו של ג'. ר. ר. טולקין, ההוביטים פיתחו את ספירת הפלך. לפי נספח ד' של שר הטבעות, לוח השנה הזה סידר את השנה ב-12 חודשים של 30 ימים כל אחד. החודש שההוביטים מכנים סולמאת מוצג בטקסט כפברואר, ולכן התאריך 30 בפברואר קיים בנרטיב.
אוקשיה
יהודי אוקשיה
בשנת 1921 התגוררו בכפר 133 יהודים, שעסקו במלאכה וברוכלות בכפרי הסביבה. עם כיבוש האזור בספטמבר 1939 בידי הגרמנים, נאסר על היהודים לצאת מהכפר, ויהודים בגילאים 12 עד 65 נלקחו לעבודות כפייה בחקלאות ובניקוז בסביבת הכפר. יהודי הכפר סבלו מתנאי תת-תזונה, ובחורף 1941 פרצה בקרבם מגפה שרבים נספו בה.
תאריכים לא-סטנדרטיים
לוחות שנה בדיוניים
30 בפברואר 1951 הוא הלילה האחרון של העולם בסיפור הקצר של ריי ברדבורי "Last Night of the World".
אוקשיה
יהודי אוקשיה
ככל הנראה פונו רוב יהודי הכפר ללוקוב, ואחר כך מצאו את מותם במחנה ההשמדה טרבלינקה, יחד עם יתר יהודי הסביבה. מקצת היהודים שהושארו בכפר לצורכי עבודה נרצחו בו בנובמבר 1942.
תאריכים לא-סטנדרטיים
לוח שנה סובייטי
אף על פי שמקורות רבים קובעים שבברית המועצות השתמשו בחודשים של 30 יום בחלק מהתקופה שבין 1929 עד 1940 או כולה, הלוח המהפכני הסובייטי שכלל שבועות של 5 ו-6 ימים שימש רק להקצאת ימי עבודה וימי מנוחה במפעלים. הלוח הגרגוריאני (מאז 1918) נשאר לשימוש יומיומי: לוחות שנה פיזיים ששרדו מאותה תקופה מציגים רק את החודשים הבלתי סדירים של הלוח הגרגוריאני, כולל פברואר בן 28 או 29 ימים, מה שמרמז שמעולם לא היה 30 בפברואר בברית המועצות.
אוקשיה
יהודי אוקשיה
מודסטה ברנק, תושבת הכפר הצילה יהודים וקיבלה הכרה כחסידת אומות העולם.
תאריכים לא-סטנדרטיים
הלוח היוליאני המוקדם
החוקר בן המאה ה-13 יוהנס דה סקרובוסקו טען שבלוח היוליאני פברואר כלל 30 ימים בשנים מעוברות משנת 45 לפנה"ס עד 8 לפנה"ס, עד אשר אוגוסטוס קיצר לכאורה את פברואר ביום אחד במטרה להוסיף את היום החסר לחודש אוגוסט הקרוי על שמו כך שאורכו יהיה זהה לחודש יולי שנקרא על שם אביו המאמץ, יוליוס קיסר. עם זאת, כל העדויות ההיסטוריות מפריכות את סקרובוסקו, כולל תאריכים כפולים עם הלוח האלכסנדרוני.
31 בפברואר
31 בפברואר משמש באופן חריג על מצבות כאשר תאריך הלידה או הפטירה אינו ידוע,  או לפחות במקרה אחד מתוך אמונה טפלה.
הוא משמש גם (יחד עם 32 בפברואר ו-33 בפברואר) לחישוב נתוני מזג אוויר.
0 במרץ
0 במרץ הוא שם חלופי ליום האחרון של פברואר (28 בפברואר או 29 בפברואר בשנים מעוברות). הוא משמש לרוב בחישובים אסטרונומיים, בהנדסת תוכנה ובחישובי כלל יום הדין.
35 במאי
35 במאי הוא תאריך המשמש ברפובליקה העממית של סין כדי להימנע מצנזורה כאשר מתייחסים להפגנות בכיכר טיין-אן-מן משנת 1989, שם השמות הרשמיים מצונזרים בקפדנות על ידי המפלגה הקומוניסטית, והאירוע מכונה בדרך כלל 4 ביוני.
התאריך משמש גם בכותרת הספר שלושים וחמישה במאי, ספר ילדים גרמני שפורסם ב-1931.
31 ביוני
31 ביוני הוא תאריך בדיוני בסרט הסובייטי 31 ביוני.
זהו גם התאריך של פשיטה בדיונית של חיל האוויר המלכותי על גרמניה ברומן "Bomber" של לן דייטון משנת 1970.
31.5 בדצמבר GMT
"31.5 בדצמבר GMT" באלמנכים משנת 1924 היה רגע שהוגדר כדי לפתור את הניגוד בין שתי מוסכמות שונות בהגדרת השעה האזרחית של התייחסות לחצות כאפס שעות.
32 בדצמבר
32 או 32 בדצמבר הוא התאריך של Hogswatchnight בספר "Hogfather" של טרי פראצ'ט. התאריך שימש גם ככותרת ליצירות שונות.
32 בדצמבר 1980
טיסת הניסוי של המטוס LearAvia Lear Fan קיבלה "מימון של ממשלת בריטניה שתוקפו פג בסוף אותה שנה". לאחר ביטול טיסת ניסוי מתוכננת ב-31 בדצמבר 1980 עקב בעיות טכניות, האב-טיפוס הראשון ערך את טיסת הבכורה שלו ב-1 בינואר 1981, אך התאריך תועד רשמית על ידי פקידי ממשל בריטים כ"32 בדצמבר 1980".
לוחות שנה רפורמיים
כמה לוחות שנה רפורמיים, כגון הלוח העולמי והלוח הקבוע של האנקה-הנרי, מכילים פברואר בן 30 יום. לוח השנה של Symmetry454 מקצה 35 ימים לפברואר, מאי, אוגוסט ונובמבר, כמו גם לדצמבר בשנה מעוברת.
מפלגת שינוי
מפלגת שינוי (שינוי – התנועה החילונית) הייתה מפלגת מרכז חילונית-ליברלית ישראלית.
היסטוריה
ראשיתה של המפלגה בתנועת המחאה שקמה אחרי מלחמת יום הכיפורים. מייסדה של התנועה היה אמנון רובינשטיין. התנועה התמודדה בבחירות לכנסת התשיעית ב־1977 במסגרת התנועה הדמוקרטית לשינוי (ד"ש). אולם, ד"ש התפרקה במהלך הקדנציה; בכנסות ה־10, ה־11 וה־12 רצה המפלגה לבד, וזכתה בשניים עד שלושה מנדטים.
שנות ה־70
ב־5 במרץ 1974, באולם קטן של החוג לסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב, נפגשו לראשונה בעלי היוזמה המרכזיים להקמת המפלגה: פרופ' יונתן שפירא, ד"ר אמנון רובינשטיין ועו"ד מרדכי וירשובסקי. הם דנו בהקמת תנועה פוליטית שמטרתה להביא להחלפת השלטון של המערך. למפגש הזה הגיעו כ-100 משתתפים, והוא הפך בסופו של דבר לפגישה הראשונה של הגרעין שממנו צמחה מפלגת שינוי. המשתתפים הדגישו כי המטרה היא להקים מפלגה מדגם אחר ושונה שלא היה קיים עד אז בישראל, מפלגה אשר תשקם את כל מה שנהרס על ידי המפלגות הגדולות. כנס היסוד הרשמי התקיים כשלושה שבועות לאחר מכן, ב־26 במרץ, באולם "בני־ברית" בתל אביב, בפני כמה מאות משתתפים. בכנס זה נקבע גם שמה של המפלגה "שינוי – התנועה לתמורה חברתית ופוליטית". לקראת סוף 1974 קיימה התנועה בחירות פנימיות למועצה ארצית ולמועצות של סניפים מקומיים.
שינוי חיפשה שותפים לריצה משותפת בבחירות ובשנת 1975 ניהלה מגעים בנושא עם תנועת רצ. בסוף 1975 הצהיר רובינשטיין על כוונת שינוי לרוץ בבחירות הקרובות. אולם לאחר שיגאל ידין הודיע על הקמת התנועה הדמוקרטית החלו באמצע 1976 מגעים לאיחוד של שינוי עם תנועתו. בדצמבר אושר האיחוד עם התנועה הדמוקרטית ברוב מוחץ במשאל בין חברי שינוי. שמה של התנועה המאוחדת היה: "ד"ש – התנועה הדמוקרטית לשינוי". כשמונה חודשים מאוחר יותר החליטה תנועת "המרכז־החופשי" בראשות ח"כ ועו"ד שמואל תמיר לפרוש מהליכוד ולצאת לדרך עצמאית, וזו ביקשה אף היא להצטרף לד"ש. אך את התנופה הגדולה ביותר קיבלה התנועה המאוחדת החדשה עם הצטרפותו של מנכ"ל הקונצרן ההסתדרותי "כור", האלוף (מיל') וראש המוסד לשעבר, מאיר עמית.
מאז הקמתה שמה מפלגת שינוי דגש חזק על דמוקרטיה פנימית בתוך מוסדותיה וקידשה את העיקרון של "כולם בוחרים בכולם", כתגובה לוועדת המינויים שתדמיתה השלילית הוציאה שם רע לפוליטיקה המפלגתית באותה תקופה. ראשי התנועה, ששמרו בקנאות על תהליך הדמוקרטיה בתוך תנועתם, עמדו על כך שהיא תתקיים גם בתוך ד"ש בכל מה שקשור לבחירת מוסדות התנועה והרכב הרשימה המשותפת לכנסת.
תוצאות הבחירות לכנסת הביאו לבחירתם של ארבעה נציגים מטעם שינוי במקומות ברשימה: אמנון רובינשטיין במקום השני, סטף ורטהיימר במקום השישי, מרדכי וירשובסקי במקום ה־14 וסטלה לוי במקום ה־17.
ד"ש זכתה בסופו של דבר להישג אלקטורלי חסר תקדים לתנועה פוליטית חדשה שמתמודדת בפעם הראשונה לכנסת – 15 מושבים בכנסת בבחירות של שנת 1977 – אך לא הצליחה להפוך ללשון המאזניים כפי שקיוותה. תוצאות ההצבעה הסופיות לכנסת אפשרו את הקמתה של ממשלת ימין בראשות הליכוד ללא ד"ש. חברי שינוי התנגדו לכניסת ד"ש לממשלתו הראשונה של מנחם בגין, אך כשגובש ההסכם הקואליציוני באוקטובר 1977 החליטו לא לפרוש מהתנועה. שלושה חודשים לאחר מכן ביקשו אנשי שינוי לפרוש מד"ש, אך שוכנעו להימנע מכך. בבחירות למועצת ד"ש ביולי 1978 התחזקה שינוי במעט מ־27 ל־31 מקומות מתוך 120. באוגוסט 1978 הגיעה לסופה תנועת ד"ש עם חתימה על הסכם לפירוק התנועה וחלוקתה לשלוש סיעות נפרדות: התנועה הדמוקרטית, קבוצת מאיר עמית ותנועת שינוי שכללה חמישה חברי כנסת. לאחר מספר ימים החליטו בשינוי על מיזוג עם קבוצת מאיר עמית שכללה גם את חבר הכנסת דוד גולומב. הגוף המאוחד נקרא התנועה לשינוי ויוזמה. אולם בתחילת 1980 החלו חברים מד"ש לשוב למפלגת העבודה. בינואר חזר דן ביברו למפלגת העבודה ובאפריל 1980, על רקע דיבורים בשינוי על הקמת מפלגת מרכז עם ל"ע, שבו עמית וגולומב למפלגת העבודה. בעקבות זאת שבה שינוי לשמה המקורי.
שנות ה־80
מצבה של התנועה לקראת מערכת הבחירות לכנסת האחת-עשרה, שהתקיימו בשנת 1984, התייצב; לאחר שלוש וחצי שנות ישיבה באופוזיציה, מול ממשלת הליכוד השנייה. אומנם המאבק בין המערך לליכוד עמד גם הפעם במרכז מערכת הבחירות, אך הפעם התמודד הליכוד בפעם הראשונה ללא מנהיגם מנחם בגין, אשר פרש מהחיים הפוליטיים. שינוי שהתחייבה במהלך מערכת בחירות זו להצטרף אך ורק לממשלה שתורכב על ידי המערך, זכתה לבסוף בשלושה מנדטים.
בתוך סיעת שינוי בכנסת שכללה את אמנון רובינשטיין, מרדכי וירשובסקי וזיידאן עטשי, נוצרה מחלוקת סביב השאלה האם על שינוי להצטרף לממשלת אחדות לאומית בראשות המערך והליכוד שקמה בעקבות מערכת הבחירות; לאחר דיון סוער, הצביעה מועצת שינוי בעד ההצטרפות, אך היא הוגבלה לתקופת כהונתו של שמעון פרס כראש ממשלה בלבד, ואמנון רובינשטיין מונה לשר התקשורת.
ההשתלבות של המפלגה בתוך הממשלה לא הרגיעה את הרוחות בתוך שינוי; ח"כ וירשובסקי החל במאבק פנימי להוצאת התנועה מתוך הממשלה, וככל שהתקרב מועד ביצוע הסכם הרוטציה, ומינויו של יצחק שמיר לתפקיד ראש הממשלה, החריף המאבק הפנימי בתוך שינוי. חברים בתנועה וביניהן גם יהודית נאות, אז חברת מועצת עיריית חיפה, ניסו לפשר אך ללא הצלחה.
שינוי הודיעה על פרישתה מן הממשלה בחודש מאי 1987; הנימוק היה דחיית "הסכם לונדון" על ידי יצחק שמיר, וחזרתו של הרב יצחק פרץ מש"ס לכהונה בממשלה (אחרי שפרש מהממשלה משום שלא רצה לציית לבג"ץ בעניין גיורה של שושנה מילר). לאחר הפרישה מהממשלה החלה שינוי במגעים ליצירת גוש פוליטי ליברלי־יוני בראשותה, במטרה להוות אלטרנטיבה הן למפלגת העבודה ולמפ"ם הסוציאליסטיות, שהיו מזוהות עם ההסתדרות, הן לרצ, שחידדה מאוד את מסריה המדיניים השמאליים. לשם כך חברו לשינוי שתי מפלגות קטנות: ל"ע, שאומנם היה לה ייצוג בכנסת בדמות חה"כ יצחק ארצי במסגרת המערך אולם בסיסה האלקטורלי היה מצומצם (לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה בניסיונה העצמאי האחרון, בבחירות לכנסת העשירית), והמרכז הליברלי, מעין חוג רעיוני של פורשי המפלגה הליברלית בליכוד בעלי עמדות יוניות. מרדכי וירשובסקי, שניסה לקדם קו מדיני שמאלי נחרץ, התנגד נחרצות למהלך, ולאחר שהושלם פרש משינוי באוגוסט 1987 הצטרף למפלגת רצ כח"כ חמישי מטעמה (בנוסף לשלושת המנדטים בה זכתה בבחירות וליוסי שריד שחבר לה בעקבות הקמת ממשלת האחדות). הגוש החדש נקרא בתחילה "תנועת המרכז", והיה מיוצג בשלהי הכנסת ה־11 על ידי שלושה ח"כים, רובינשטיין ועטשי משינוי וארצי מל"ע. לקראת הבחירות לכנסת ה־12 שינה את שמו ל"תנועת המרכז־שינוי" במטרה להבליט את הובלתה של שינוי, שאנשיה איישו ארבעה מחמשת המקומות הראשונים ברשימה (מלבד המקום השלישי, שנשמר לנציג ל"ע, צבי ניר).
מסע הבחירות של "המרכז שינוי", שהתמקד בייחודה בתחומי הכלכלה והמנהל התקין בקרב גוש השמאל, לא הניב את התוצאות המקוות, ובבחירות, שנסובו בעיקר על הנושא המדיני בעקבות פרוץ האינתיפאדה הראשונה, זכתה הרשימה בשני מנדטים בלבד, אמנון רובינשטיין ואברהם פורז, שניהם אנשי מפלגת שינוי. בעקבות זאת מיהרה שינוי לפרק את השותפות וחזרה לדרכה העצמאית. נוכח הקמת ממשלת האחדות בראשות יצחק שמיר (ללא רוטציה) נותרה שינוי באופוזיציה, והגבירה את שיתוף הפעולה בכנסת ומחוץ לה עם המפלגות רצ ומפ"ם, כאופוזיציה שמאלית חילונית. בשלהי שנות השמונים ניסתה שינוי לנער את תדמית מפלגת המעמדות העליונים שדבקה בה ולהבליט את פעילותה בשטח. לשם כך מונה בראשונה מזכ"ל בשכר למפלגה (משה עמירב, שעזב את הליכוד בעקבות "פרשת עמירב"), והוקמו חטיבות פעילות סטודנטים ונוער. מאידך, בכנסת עצמה, התבלט עד מהרה אברהם פורז כאחד הח"כים הנמרצים והיעילים בתחומי החקיקה.
שנות ה־90
בראשית 1990, בעקבות התפרקות ממשלת האחדות, ניסיון הנפל של מפלגת העבודה להקים ממשלה צרה (התרגיל המסריח) ותהליך הרכבת ממשלת הימין הצרה בראשות הליכוד, התעורר בציבור גל מחאה כנגד מה שנתפש כתופעות שחיתות ואינטרסנטיות אישית של פוליטיקאים בודדים וכן ככניעת המפלגות הגדולות לתכתיבי המפלגות החרדיות. שינוי כמפלגה שחרתה על דגלה את ערכי היושרה והמנהל התקין וכן את המאבק בכפייה דתית, נטלה חלק בגל המחאה, והייתה ממובילי המגמה לשינוי שיטת הממשל בישראל, בדמות חוק הבחירה הישירה של ראש הממשלה, שאמנון רובינשטיין היה אחד מיוזמיו. כמו כן, התהדק שיתוף הפעולה בין שינוי לבין רצ ומפ"ם בכנסת ומחוצה לה, הן במאבק נגד הכפייה הדתית, לדוגמה בהפעלתן במשותף של "אוטובוס השבת" (שירות הסעה ציבורי בין חיפה לתל אביב בשבת אחה"צ, בעקבות ביטול פעילות קווי נסיעה של אגד לפני צאת השבת בלחץ המפלגות החרדיות), והן במאבק בתחום המדיני, למשל בקריאה לממשלת הימין להיענות לדרישת ארצות הברית להקפאת הבנייה בהתנחלויות כתנאי למתן ערבויות בסך 10 מיליארד דולר לקליטת גל העלייה מברית המועצות.
ברם, פעילותה של שינוי בנושאים השונים שבראש סדר היום הציבורי לא היתרגמו לעלייה בתמיכה ציבורית במפלגה הקטנה, ולקראת הבחירות לכנסת ה־13 התעורר חשש ששינוי לא תעבור את אחוז החסימה עקב העלאתו ל־1.5%. מסיבה זו, בצירוף התחושה של הח"כים של רצ, מפ"ם ושינוי שרב המשותף על המפריד בין שלוש המפלגות, וכן סקרי דעת קהל שהראו שריצה יחדיו בבחירות תביא לעלייה משמעותית בכוחו של הגוש משותף, ומאידך, שריצה בנפרד וכישלון שינוי לעבור את אחוז החסימה עלול למנוע ממחנה השמאל כולו (בצירוף מפלגת העבודה והמפלגות הלא ציוניות) להגיע לכדי גוש חוסם, החליטו שלוש המפלגות על חבירה לרשימה משותפת בשם מרצ – ישראל הדמוקרטית. המהלך צלח, והגוש המשותף הגדיל את כוחו ל־12 מנדטים (מעשרה מנדטים של שלוש המפלגות בכנסת ה־12) תוך שהשמאל משיג לראשונה מאז הכנסת השמינית גוש חוסם, ומרצ מצטרפת כגורם עיקרי בממשלת שמאל צרה בראשות יצחק רבין, כאשר אמנון רובינשטיין מתמנה לשר המדע והאנרגיה. בעקבות משבר קואליציוני עם מפלגת ש"ס, שדרשה את העברת יו"ר מפלגת רצ וראש מרצ שולמית אלוני מתפקידה כשרת החינוך בשל התבטאויותיה הנחרצות בענייני דת, מינה רבין במקומה את אמנון רובינשטיין, שהיה ידוע בהליכותיו והתבטאויותיו המתונות. רובינשטיין שימש כשר חינוך גם בתקופת ממשלת שמעון פרס לאחר רצח רבין, עד לבחירות לכנסת הארבע עשרה.
בעקבות כישלון מחנה השמאל בבחירות לכנסת ה־14, שבהן נבחר בנימין נתניהו לראשות הממשלה והשמאל הציוני התכווץ (העבודה ל־34 מנדטים, מרצ לתשעה) ואיבד כוח גם לשמאל הלא ציוני וגם לגוש המרכז המתהווה, התגברו הקולות בקרב מרכיבי מרצ להתאחד לכדי מפלגה אחת. בתוך שינוי נוצרה יריבות בעניין בין אמנון רובינשטיין לבין אברהם פורז. רובינשטיין היה מחויב לעשייה המדינית כחבר הממשלה שחתמה על הסכמי אוסלו ובה בעת נע שמאלה בענייני כלכלה וחברה בעקבות ניסיונו כשר החינוך, ועל־כן תמך באיחוד. לעומתו, אברהם פורז נותר מחויב לגישה הכלכלית הליברלית־קפיטליסטית, וזיהה פוטנציאל אלקטורלי בגוש המרכז. בהצבעה במועצת מפלגת שינוי בשלהי 1997 הכריע רוב גדול נגד האיחוד, ובעקבות זאת פרשה מהמפלגה קבוצת המיעוט בראשות היו"ר אמנון רובינשטיין וחברה למפלגת מרצ המתאחדת, בעוד קבוצת הרוב ממשיכה לקיים את המפלגה, כעת בהנהגתו של אברהם פורז, שהיה גם נציגה הבודד בכנסת.
בשנת 1998 ובראשית 1999 ניסתה שינוי בראשות פורז למצב את עצמה כמייצגת בעיקר את מעמד הביניים, תוך התמקדות בצימצום המעורבות הממשלתית במשק ואת נטל המס, אולם לניסיון זה לא היה כל ביטוי במשיכת קהלי מצביעים, ולקראת הבחירות לכנסת ה־15 נראה היה שהמפלגה לא תעבור את אחוז החסימה ותיעלם מהמפה הפוליטית. עם זאת, עמדותיו ומאבקיו של אברהם פורז בתחומים השונים, כמו גם זהירותו המדינית והעובדה שלא היה מזוהה בציבור עם הסכמי אוסלו, זכו לתמיכתו של העיתונאי הוותיק והכריזמטי יוסף (טומי) לפיד, שנודע מזה שנים רבות בעמדות מרכז ליברל-קפיטליסטית ואף שימש מזכ"ל מפלגת המרכז הליברלי (שחברה לשינוי בבחירות לכנסת ה־12). לפיד זכה באותה תקופה לחשיפה ניכרת ואהדה ציבורית רחבה בזכות השתתפותו הקבועה כחבר פאנל קולני בתוכנית האקטואליה השבועית "פופוליטיקה" בערוץ 2 (קודם לכן "פופוליטיקה" בערוץ 1). בעקבות מגעים של הרגע האחרון בין פורז ללפיד, הסכימו השניים על שילוב כוחות והתמודדות שינוי בראשות "לפיד ופורז", כאשר לפיד, שאינו חבר מפלגה, במקום הראשון, ופורז, יו"ר המפלגה, במקום השני. כחלק מההסכם, שאושר על ידי רוב מוחץ במועצת שינוי, הורכבה רשימת מועמדים לכנסת המבוססת בעיקר על אנשי שינוי, אולם במקומות הריאליים הוצבו בעיקר אישים מטעמו של לפיד, ובכלל זה חה"כ אליעזר זנדברג, יוצא מפלגת הימין המתפרקת צומת, במטרה למצב את שינוי החדשה כמפלגת מרכז ולא שמאל. הרשימה לכנסת התכנתה "שינוי – התנועה החילונית", וניהלה מסע תעמולה שהתמקד כמעט כולו במלחמה בכפייה דתית, בהקצבות לחרדים ובדרישה לגייסם לצה"ל. היא הבטיחה שלא להצטרף אלא ל"ממשלה בלי חרדים".
המהלך, שמטרתו הייתה להבטיח את מקומה של שינוי בכנסת, הצליח מעבר למצופה, ורשימת שינוי החדשה בראשות לפיד זכתה בשישה מנדטים, מתוכם שניים (אברהם פורז ויהודית נאות) מקרב אנשי מפלגת שינוי הוותיקים. בעקבות ההישג הצטרפו רבים מתומכי שינוי החדשים כחברי המפלגה, וביניהם גם לפיד, שהתמנה ליו"ר המפלגה. מתוך הבנת חשיבות הבטחת המפלגה לבוחריה, בעיקר לאור כישלונן של מפלגות מרכז אחרות בעבר לשרוד יותר מכהונה בודדת, סירבה המפלגה להשתתף בקואליציה של אהוד ברק, שכללה את ש"ס ובראשיתה גם את יהדות התורה. שינוי נותרה באופוזיציה תוך שהיא מעניקה לממשלת ברק רשת ביטחון בנושאים מדיניים (בעיקר על ידי הימנעות בהצבעות קריטיות). השבר שחווה שמאל הישראלי בעקבות כישלון ועידת קמפ דייוויד (2000) ופרוץ האינתיפאדה השנייה, הביא לזינוק משמעותי בתמיכה הציבורית של שינוי, שכמפלגת אופוזיציה לא נתפשה כאחראית למצב, וכמפלגת מרכז הסתמנה לרבים בקרב מאוכזבי השמאל כאלטרנטיבה אלקטורלית יחידה. תרמו לכך גם הישארותה של שינוי באופוזיציה גם לאחר הבחירות המיוחדות לראשות הממשלה בהן ניצח אריאל שרון את אהוד ברק, והקפדתה היתרה על משמעת סיעתית בכנסת בהתאם לעמדותיהם ולמרותם של לפיד ופורז.
הכנסת ה־16
בבחירות לכנסת השש עשרה ב־2003 קיבלה שינוי 15 מנדטים והייתה למפלגה השלישית בגודלה בכנסת. הפעם, צורפה שינוי לקואליציה, ואילו ש"ס ויהדות התורה נותרו בגללה באופוזיציה. בין שינוי לבין המפלגות החרדיות התנהלה מלחמת תעמולה, וחילופי הדברים מעל דוכן הכנסת, בתקשורת ובביטאונים המפלגתיים, היו חריפים מאוד.
כדי לאפשר את חבירתן לקואליציה אחת נאלצו גם שינוי וגם המפד"ל לעשות ויתורים. ההחלטה המשמעותית ביותר שבוצעה לפי ההסכם הקואליציוני היא הקיצוץ הדרסטי בקצבאות הילדים, שהיוו מקור הכנסה חשוב למשפחות חרדיות וערביות מרובות ילדים.
משרד הדתות נסגר, אולם התקציבים שהועברו דרכו למוסדות דת הועברו דרך משרדים אחרים, אם כי חל בהם קיצוץ מסוים. בתי הדין הרבניים הועברו לפיקוחו של משרד המשפטים, שבראשו עמד יוסף לפיד. ביטול חוק טל המאפשר את דחיית גיוס בחורי הישיבות התקדם בעצלתיים, ולבסוף, לאחר חזרת החרדים לקואליציה ופרישת שינוי, ירד מסדר היום כליל. עם זאת, העבודה על חוק ברית הזוגיות, שנועד לאפשר נישואים אזרחיים, הובילה להעלאת הנושא לסדר היום, אף שגם היא לא הניבה פירות. גם חוגים דתיים הביעו תמיכה בהנהגת מסלול של "זוגיות", שיקביל לנישואים ההלכתיים, ויאפשר לפסולי חיתון, ואולי לא רק להם, להקים תא משפחתי המוכר על ידי המדינה.
כחצי שנה לאחר הבחירות לכנסת ה־16 נערכו הבחירות לרשויות המקומיות, וגם בהן זכתה שינוי להצלחה בלתי מבוטלת, כשכמה עשרות מחברי שינוי נבחרו למועצות ערים ולמועצות מקומיות בכל רחבי הארץ. שניים מהם אף נבחרו לתפקיד ממלא מקום ראש העירייה – צבי דהרי בחיפה ואלמוג בורשטיין (שכיהן לפני כן כמנכ"ל המפלגה) בהוד השרון. יחד עם זאת, נכשלה המפלגה במספר מוקדים בהן ביקשה להעמיד מועמד לראשות העיר, כמו בעיר באר־שבע, שם לא הצליח המועמד מטעמה לגבור על ראש העיר המכהן, יעקב טרנר. בשל הניסיון להתפרס בערים רבות ברחבי הארץ וכתוצאה מהשקעה כספית מסיבית במועמדים שלא עמדו בציפיות האלקטורליות מהם, סיימה המפלגה את הקמפיין המוניציפלי בגירעון.
אולם, במשך השנים חל כרסום בהישגי המפלגה: משרד הדתות נפתח מחדש (אם כי סמכויותיו מצומצמות), והתקציבים למוסדות דת ולזרם החינוך החרדי הוגדלו במידה משמעותית. לעומת זאת, קצבאות הילדים לא חזרו למתכונתן הקודמת.
עם תחילת המשא ומתן הקואליציוני עם סיעת יהדות התורה, בעקבות פרישת מפלגות הימין מממשלת שרון עקב תוכנית ההתנתקות, גרמה לכינוס ישיבת מועצת שינוי, שבו נתבקשה להכריע בשאלה האם צריכה שינוי לשבת עם החרדים בממשלה. בתמיכת ראשי המפלגה כולם, קיבלה המועצה את ההחלטה להישאר בממשלה בכל מקרה. בהצבעה שנערכה בכנסת ב־1 בדצמבר 2004 הצביעו שרי "שינוי" נגד הצעת תקציב המדינה לשנת 2005, שכללה תוספות לחרדים, ובעקבות זאת פוטרו מהממשלה, והמפלגה חדלה להיות חלק מהקואליציה.
לפני ההצבעה על תקציב שנת 2005 הצהירו ראשי שינוי שוב ושוב כי לא יתנו ידם לחוק התקציב, בשל 290 מיליון שקלים שהופנו לחרדים. אחר לחץ גדול שהופעל עליהם מחוגי השמאל שלא למנוע את יישום תוכנית ההתנתקות ולאחר שהובטחו 700 מיליון שקלים למטרות הקרובות ללבה, הסכימה המפלגה לבסוף לתמוך בתקציב מחוץ לקואליציה.
בעקבות החלטה זו הואשמה שינוי ב"זנות פוליטית" ובכך שהיא לא שונה מהמפלגות החרדיות שנגדן היא יצאה על סחיטת תקציבים למטרותיהן הסקטורליות. האשמות אלה לוו בחילופי דברים קשים בין טומי לפיד וחברי מרצ־יחד: בעיקר יוסי ביילין וזהבה גלאון. מנגד, ראשי שינוי הצדיקו את המהלך בטענות שחובתם כמפלגה אחראית היה לתמוך בתקציב כדי לקדם את ההתנתקות, ושאין פסול בכך שהם הפעילו את כוחם על מנת להפנות משאבים ליעדים ראויים.
הבחירות לכנסת ה־17
המעמד והאמון הציבורי של לפיד ופורז התכרסם. המועמדים הבולטים שיכלו להחליפם לא עשו זאת: אוריאל רייכמן עבר למפלגת קדימה, יוסף פריצקי נתפס בקלקלתו והורחק מהמפלגה, יהודית נאות נפטרה ואליעזר זנדברג בחר שלא להתמודד נגד לפיד בבחירות הפנימיות, למרות שיד ימינו הפוליטי, נחמיה דורון, התמודד נגד פורז.
הקמתה של מפלגת קדימה בראשות ראש הממשלה אריאל שרון, אשר פנתה לקהל הבוחרים של שינוי, דרדרה את שינוי למצב שהיא עלולה לא לעבור את אחוז החסימה ולהיעלם מהמפה הפוליטית. גורם נוסף לכך היה דחיקתם של נושאי דת ומדינה, בהם התמקדה שינוי, לשולי סדר היום הציבורי עקב הצלחתה היחסית של המפלגה להרחיק את המפלגות החרדיות ממוקדי השלטון, ועקב השינויים במצב הביטחוני־מדיני.
ב־12 בינואר 2006 נערכו בחירות מקדימות בשינוי לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה, בהן הצליח רון לוינטל לזכות במקום השני על חשבון אברהם פורז. תוצאות הבחירות המקדימות גרמו למשבר חמור במפלגה. פורז העדיף שלא להתמודד על מקום בהמשך הרשימה, והחליט לפרוש משינוי יחד עם עוד שישה מחברי הכנסת של שינוי, ולהקים מפלגה חדשה, מפלגת חץ. בנוסף, פרשו גם חברי הכנסת אליעזר זנדברג ונחמיה דורון והקימו את סיעת "הבית הלאומי".
לפיד, אשר נבחר ברוב דחוק למקום הראשון ברשימה, זעם על התוצאות, וב-25 בינואר כינס מסיבת עיתונאים ובה הודיע על התפטרותו מתפקיד היו"ר ופרישתו ממפלגת שינוי. איתו פרשה גם אראלה גולן, שנבחרה למקום החמישי ברשימה, ושניהם הצטרפו למפלגת חץ שהקים פורז. מאוחר יותר פרשו גם יגאל יאסינוב, שעבר למפלגת ישראל ביתנו והפעיל המפלגתי המרכזי איקי אלנר, שהיה יד ימינו של לוינטל.
בעקבות זאת, נותרו בסיעת שינוי בכנסת שני חברים בלבד, חברי הכנסת אהוד רצאבי ואילן ליבוביץ'. השניים, בהנהגתו של רון לוינטל החלו בהתארגנות לבחירות לכנסת ה־17, בסיסמה: "שינינו את שינוי - נשנה גם את המדינה". שינוי פתחה במאמצי תעמולה, שכללו תשדיר שהוגדר על ידי נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, כ"אחד המקרים החריגים בהם הפרסום מזעזע את אמות הסיפים של הסובלנות ההדדית, כי יש בו דמיון מעורר חלחלה לתעמולה אנטישמית" בתשדיר נראים חרדים אשר נתפסים על רגלו של חילוני ומפריעים לו בהליכתו, ונעלמים כלא היו עם שלשול הפתק של שינוי לקלפי. הסקרים שלפני הבחירות ניבאו ששינוי לא תעבור את אחוז החסימה ואכן כך קרה.
בעקבות עזיבת חברי מפלגה רבים, העובדה שהמפלגה לא הצליחה לגייס אישיות מרשימה שתעמוד בראשה, מריבה על המקום הראשון ברשימה שהגיעה לבית המשפט וסירובם של ותיקי המפלגה לקבל את השינוי הפנימי שהכתיבה להם מועצת המפלגה, השיגה שינוי בבחירות רק 4,907 קולות (0.16%) ואיבדה את מקומה בכנסת. היא המשיכה את פעילותה כתנועה חוץ-פרלמנטרית.
מאז 2006
שינוי לא התמודדה מאז בבחירות לכנסת וגם לא ברשויות המקומיות. אולם, כמה סניפים מקומיים שלה התארגנו מחדש להתמודדות בבחירות לרשויות מקומיות מסוימות, כמפלגות עצמאיות. למשל, רשימה בשם "תל אביבים" בראשות יו"ר מפלגת שינוי האחרון, רון לוינטל, לא עברה ב־2008 את אחוז החסימה בבחירות לעיריית תל אביב ורשימת "שינוי" בראשות עו"ד יוסף שמחון רצה ברשימה משותפת עם שלמה גלבוע וקיבלה ב־2008 שני מושבים במועצת עיריית חיפה, שאותם איישו שלמה גלבוע ויגאל מאור, אשר הוחלף בשנת 2009 ביוסף שמחון.
אידאולוגיה
למרות תמורות משמעותיות במסגרות השונות בהן התמודדה המפלגה בבחירות לכנסת, מבחינה אידאולוגית היא שמרה על קו עקבי למדי, ובו ארבעה מרכיבים עיקריים:
בתרבות פופולרית
על פי דעתם של כמה מחברי כנסת לשעבר של "שינוי", סדרת הטלוויזיה "פולישוק" מתארת את בת דמותה של המפלגה. אחד מחברי המפלגה (יוסף פריצקי) אף היה יועץ הסדרה.
סינדרלה (שיר)
סינדרלה הוא שיר שהוקלט על ידי הצמד הישראלי האולטראס, ביחד עם הזמרת-יוצרת הישראלית נועה קירל. השיר יצא לאור ב-5 בספטמבר 2018, על ידי חברת התקליטים הישראלית Mobile1 Music.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי דן ברטוב, אלי פרץ וסאבלימינל, הולחן על ידי וולטר גרזימלה, אבי בנדי, דן ברטוב, אלי פרץ וסאבלימינל והופק על ידי אבי בנדי. השיר משלב את סגנונות ההיפ הופ והפופ הלטיני. בכמה קטעים בשיר, ניתן לראות את השפה הספרדית.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, בוים על ידי לירן סגל והועלה לערוץ היוטיוב של האולטראס ב-5 בספטמבר 2018. בקליפ ניתן לראות את האולטראס וקירל מהלכים בשוק ענק מלא אנשים תוך כדי שהם שרים את השיר.
נכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על קרוב ל-10 מיליון צפיות.
מריליידי פאולינו
מריליידי פאולינו (בספרדית: Marileidy Paulino; נולדה ב-25 באוקטובר 1996) היא אתלטית מהרפובליקה הדומיניקנית, סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020) וסגנית אלופת העולם (יוג'ין 2022) בריצת 400 מטר. סגנית אלופה אולימפית (טוקיו 2020) ואלופת העולם (יוג'ין 2022) בריצת שליחים משולב 4x400 מטר.
ביוגרפיה
פאולינו נולדה בכפר בדרום הרפובליקה הדומיניקנית וגדלה במשפחה חד-הורית, השנייה מבין שישה אחים, מצד אביה יש לה עוד חמישה אחים. היא החלה להתאמן בספורט בגיל 18 בלבד כשהצטרפה לקבוצת כדוריד. היא התגייסה לצבא ונכללה בנבחרת האתלטיקה של חיל האוויר. ב-2017 התחרתה לראשונה בריצת 400 מטר במהלך תחרות פנים צבאית בארצה. באוניברסיאדת טאיפיי (2017) השתתפה בריצת 200 מטר בה לא העפילה לגמר וכחלק מנבחרת השליחות 4X100 מטר שנפסלה. ב-2018 קבעה שיא לאומי בריצת 200 מטר (22.87 שניות) וסיימה רביעית במהלך משחקי מרכז אמריקה והקריביים.
2021
באולימפיאדת טוקיו זכתה בשתי מדליות כסף, בריצת 400 מטר בשיא לאומי של 49.20 שניות, אחרי שוני מילר-אואיבו מבהאמה (48.36 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר משולבת נשים וגברים בתוצאה של 3:10.21 דקות, אחרי פולין (3:09.87 דקות) ולפני ארצות הברית (3:10.22 דקות).
2022
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ארצות הברית ביולי 2022 זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר משולבת ביחד עם לידיו אנדריוס פליז, אלכסנדר אוגנדו ופיורדליזה קופיל בתוצאה של 3:09.82 דקות, לפני הולנד (3:09.90 דקות) וארצות הברית (3:10.16 דקות). מדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.60 שניות, אחרי שוני מילר-אואיבו (49.11 שניות) ולפני סאדה ויליאמס מברבדוס (49.75 שניות).
מפל הקרח ראגוצקי
מפל הקרח ראגוצקי (באנגלית: Ragotzkie Icefall) הוא מפל קרח ברכס בריטניה, שבאנטארקטיקה.
רוחבו של מפל הקרח 4 קילומטרים, והוא ממקם במזרח-מרכז קרחון רגוצקי.
קרחון רגוצקי זורם במפל הקרח רגוצ'קי אל קרחון אלי והוא מהווה יובל מרכזי של קרחון זה.
מקור השם
שמו של המפל ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
המפל נקרא על שם רוברט א. ראגוצקי (Robert A. Ragotzkie), שהיה מנהל פרויקטים בתוכנית החקר האנטארקטית של ארצות הברית, בתחום מחקרי העמקים שאינם מכוסים קרח באנטארקטיקה. בנוסף הוא חקר את ארץ ויקטוריה בעונת המחקר 1963–1962.
בלאזר
בלאזר (באנגלית: Blazar) הוא קוואזר בלבה של גלקסיה אליפטית שפניה מופנות אל כדור הארץ, כך שסילון הקרינה שנפלט מהקוואזר מכוון אל כדור הארץ. בלאזרים הם בין התופעות האנרגטיות ביותר שנצפו ביקום ותחום חשוב באסטרונומיה חוץ-גלקטית. בלאזרים הם חלק מקבוצה גדולה של גלקסיות אקטיביות המארחות גרעין גלקטי פעיל (באנגלית: Active Galactic Nucleus, או בר"ת - AGN). הבלאזר מקיים שילוב תכונות בין קוואזר OVV ו אובייקט BL Lac. המונח "בלאזר" נטבע לראשונה בשנת 1978 על ידי האסטרונום אדווארד שפיגל על מנת לאגד את שני העצמים הללו. בלאזרים פולטים סילון יחסותי אשר כיוונו בכיוון הכללי של כדור הארץ. דרכו של הסילון תואמת עם קו הראייה שלנו, התלוי בהשתנות המהירה ובתכונות הצפיפות של שני סוגי הבלאזרים. הראייה הרווחת גורסת כי קוואזריי OVV הם באופן אינטרינזי (תכונה פנימית ויסודית) גלקסיות רדיו חזקות, ולעומתם אובייקטיי BL Lac הם באופן אינטרינזי גלקסיות רדיו חלשות. בשני המקרים, הגלקסיות המארחות הן גלקסיות אליפטיות גדולות. מודלים אלטרנטיביים, לדוגמה, עידוש כבידתי, עלולות להתייחס לכמות מועטה של תצפיות שלא עקביות עם התכונות הכלליות.