cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הסנאט ימליץ ויאשר
תקציר העלילה
מצפונו של לפינגוול מציק לו. הוא נפגש עם הנשיא ומבקש להוריד את מועמדותו, כי שיקר לוועדה וכי הכיר את גלמן באוניברסיטת שיקגו והיה איתו בתא קומוניסטי בתקופה שהיה צעיר וביקש משמעות לחייו. הוא מגלה לנשיא ש"ג'יימס מורטון" הוא למעשה הארדימן פלצ'ר ממשרד האוצר שהיה אתם בתא והוא לא ידבר. הנשיא מבקש ממנו לא להוריד את מועמדותו ודואג לשלוח את פלצ'ר לתפקיד באירופה.
בינתיים מגלה סנטור קולי את הארדימן פלצ'ר ומכריח איתו להתקשר עם אנדרסן ולספר לו על התא הקומוניסטי בו היה חבר עם גלמן ולפינגוול. אנדרסן משעה בינתיים את פעילות הוועדה ועומד בלחץ של הנשיא וסנטור ון אקרמן מויומינג (ג'ורג' גריזארד), מעריץ של לפינגוול שמחליט ללחוץ על אנדרסן בנקודה חלשה אצלו כדי שישנה את דעתו.
עקב אכילס של אנדרסן הם היחסים ההומוסקסואלים שקיים בעת שירותו בצבא בהוואי. אשתו אלן (אינגה סוונסון) מקבלת שיחות טלפון המרמזות על מעשיו של בעלה בהוואי. אנדרסון אינו יכול לגלות לה מה קרה לו בהוואי למרות בכייתה. הוא טס לניו יורק בעקבות כתובת שקיבל ופוגש את חברו במועדון גייז המספר לו כי מכר את סודם.
אנדרסן טס בחזרה לוושינגטון נתון בסערת רגשות הוא אינו יכול שסודו יתגלה ויהרוס את משפחתו ומצד שני אינו יכול להמליץ על אדם שנשבע שבועת שקר. הוא בוחר להתאבד על ידי חיתוך ורידיו.
בהצבעה בסנאט התוצאה היא תיקו 47:47 בינתיים מתקבלת הודעה שהנשיא מת וסגן הנשיא שבסמכותו להצביע במקרה כזה, מחליט לא להצביע כי כעת שהוא עומד להתמנות לנשיא, הוא מעדיף למנות מועמד משלו ולכן מינוי לפינגוול נכשל.
קארושי
קארושי (ביפנית: かろうし או 過労死 או Karōshi בתרגום חופשי: מוות מעבודת יתר) הוא המושג היפני לתופעה של מוות פתאומי עקב עבודה בתנאים פיזיים או נפשיים קיצוניים. הסיבות הרפואיות המרכזיות למוות מקארושי הן התקף לב ושבץ מוחי כתוצאה מלחץ ודיאטת רעב. תופעה זו נפוצה גם באזורים נוספים באסיה.
היסטוריה
מקרה הקארושי הראשון דווח בשנת 1969. מדובר היה במקרה מוות עקב שבץ של אדם בן 29 שעבד במחלקת המשלוחים של חברת העיתונים הגדולה ביפן. הביטוי נטבע ב-1978 והתייחס למספר הולך וגדל של אנשים שסבלו מאירועים מוחיים קטלניים והתקפי לב המיוחסים לעבודת יתר. ספר בנושא שהתפרסם ב-1982 הפך את הביטוי למוכר בקרב הציבור.
רק במחצית השנייה של 1980, במהלך בועת הנדל"ן, כאשר מספר מנהלים בכירים שהיו בשנות חייהם המוקדמות מתו בפתאומיות ללא כל סימן מקדים או מחלה, עלה המונח לשיח הציבורי. התופעה החדשה נתפסה מייד כאיום משמעותי על אנשים בשוק העבודה. ב-1987, כשגבר החשש הציבורי, החל משרד הבריאות, העבודה והרווחה ביפן לפרסם מחקרים סטטיסטיים בנוגע לקארושי.
ב-1988, על פי סקר של ארגון העבודה ביפן, כמעט רבע מהגברים העובדים עבדו יותר מ-60 שעות בשבוע, 50% יותר משבוע עבודה רגיל של 40 שעות עבודה. מתוך הכרה בחומרתה והתפשטותה של הבעיה שעלתה, הקימו קבוצה של עורכי דין ורופאים את "הקו-החם למניעת קארושי" שזמין בכל המדינה, במטרה לעזור לאלה הזקוקים לייעוץ בעניינים הקשורים לקארושי.
צמיחתה של יפן למעצמה כלכלית מתוך ההרס שהותירה אחריה מלחמת העולם השנייה, ופיצויי המלחמה הגבוהים ששילמה בעשורים שאחרי המלחמה היוו גורם למה שהוכרז כמגפה חדשה. המדינה הכירה בכך שעובדים לא יכולים לעבוד 12 שעות או יותר ביום, 6–7 ימים בשבוע, שנה אחרי שנה, מבלי לסבול מנזק פיזי כמו גם מנטלי. ביפן מקובל לא לקבל שכר עבור השעות הנוספות.
במאמר של ארגון העבודה הבינלאומי, על קארושי, הוזכרו ארבעה מקרים מייצגים של התופעה:
בנוסף ללחץ הפיזי, הלחץ המנטלי ממקום העבודה יכול גם כן לגרום לקארושי. אנשים שחווים קשיים נפשיים כתוצאה מלחץ בעבודה ומתאבדים נקראים קארושי ג'יסצו ( karojisatsu ,過労自殺 בתרגום חופשי: התאבדות עקב עבודת יתר). ארגון העבודה הבינלאומי מונה כמה סיבות לעבודת יתר או לחץ תעסוקתי, ביניהן:
הקו-החם למניעת קארושי
בדו"ח שפרסמה רשת הקו-החם למניעת קארושי ב-1988, נמצא כי מרבית הלקוחות שהתייעצו לא היו העובדים בעצמם, אלא נשות העובדים שבעליהן מתו מקארושי או שהיו בסיכון גבוה לכך. עובדה זו הצביעה על כך שאלו שנמצאו בלחץ מהעבודה לא הפנימו שהגורם לכך היה עבודת יתר, או שהם היו נתונים תחת לחץ חברתי לא לבטא זאת מפורשות בכך שיבקשו עזרה.
הקו-החם למניעת קארושי קיבל את מספר הפניות הגבוה ביותר כשהוקם לראשונה ב-1988.
מ-1988 ועד 1990, התקבלו בסך הכל 1,806 שיחות. מ-1990 עד 2007, מספר השיחות שהתקבל בכל שנה ירד, אך עדיין נשאר על ממוצע של 400 שיחות בשנה.
השפעות על החברה
התאבדות יכולה להיות מושפעת מלחץ שקשור בעבודת יתר או מפיטורין. משפחת הנפטר דורשת תשלום פיצויים במקרים כאלה. חברות הביטוח החלו לכלול סעיף חדש בחוזים שלהן, לפיו אדם צריך לעבוד לפחות שנה לפני שיתאבד כדי שמשפחתו תהיה זכאית לפיצויים.
בקרב העובדים היפנים קמה תנועה חדשה, שהתאגדה כתגובה לקארושי. צעירים יפנים בוחרים עבודות זמניות, בניגוד לעמיתיהם המבוגרים יותר שעובדים שעות נוספות. זוהי מגמת בחירת קריירה חדשה בקרב יפנים צעירים שרוצים לנסות עבודות שונות במטרה לגלות את הפוטנציאל שלהם. עובדים אלו מקבלים משכורות לפי שעה לעומת משכורות חודשית רגילה, והם נקראים "פריטרים" (freeters). מספר הפריטרים עלה במהלך השנים, מ-200,000 בשנות ה-80 ל-400,000 ב-1997.
הפריטרים מועסקים בצורה ייחודית. לפי אצוקו קאנאי, פריטרים מוגדרים כמי שמבחירה עובדים או מתכוונים לעבוד רק במשרה חלקית או זמנית (אַרְבֵּיֵיט), והם לא עובדי משק בית ולא תלמידים במוסדות.
מדיניות הממשלה
בדו"ח השנתי לשנת 2005 הציע ארגון הבריאות ביפן להקים תוכנית שירותי בריאות תעשייתית מקיפה כדי לצמצם את תופעת הקארושי. תוכנית שתפעל על מנת להפחית קארושי ומחלות אחרות הנגרמות מלחץ הקשור בעבודה. התוכנית דורשת מאמצים משותפים משלוש קבוצות שונות: הממשלה, איגודי העובדים והמעסיקים, והעובדים. הממשלה, מובילת המדיניות, צריכה לעודד קיצור בשעות העבודה, להנגיש את שירותי הבריאות, לדחוף לכך שיבוצעו בדיקות בריאות תקופתיות עצמאיות ולשפר את יעילות הטיפול הרפואי. איגודי העובדים והמעסיקים, שהם הקבוצה המעורבת ביותר בבריאות העובדים, צריכים לחתור לציות והטמעה של מדיניות הממשלה שמתמקדת בצמצום שעות העבודה וביצירת סביבת עבודה טובה יותר. העובדים עצמם צריכים להכיר בצרכיהם, לקחת הפסקות ללא דיחוי וכמו כן לנקוט צעדי מניעה כנדרש.
כתגובה רשמית להצעה הזו, בשנת 2006 עודכנה החקיקה בארגון הבטיחות והגיהות בתעסוקה. החוק ביסס מגוון מונחים שמתמקדים בבעיות הנגרמות עקב עבודה, כולל בדיקות בריאותיות תקופתיות ופגישות ייעוץ חובה עם סגל רפואי מקצועי לעובדים שעובדים שעות רבות ושנמצאים בסיכון גבוה לחלות במחלות שקשורות לעבודה.
תגובת התאגידים
מספר חברות נקטו צעדים על מנת למצוא איזון טוב יותר בין עבודה וחיים בקרב העובדים שלהם. טויוטה לדוגמה, מגבילה כעת שעות נוספות ל-360 שעות בשנה (ממוצע של 30 שעות בחודש). כמו כן, בכמה ממשרדיה, יוצאות הודעות רשמיות על כל שעת עבודה אחרי השעה 19:00 בערב, זאת על מנת להסב את תשומת לב העובדים לחשיבות המנוחה ולעודד אותם ללכת הביתה. חברת ניסאן מציעה עבודה מהבית לעובדי משרדיה כדי להקל על הטיפול בילדים או בהורים מבוגרים.
עשרות תאגידים גדולים הטמיעו את המושג "ימים ללא שעות נוספות", שמחייב את העובדים לעזוב את המשרד בשעה 17:30. ב-2007, באחד מהאגפים של 'מיצובישי UFJ Trust&Banking', קבוצת הבנק הגדולה ביפן, החלו להתיר לעובדים לחזור הביתה עד 3 שעות מוקדם יותר כדי לטפל בילדים או בקרובי משפחה מבוגרים. נכון ל-5 בינואר 2009, רק 34 מתוך 7,000 עובדי החברה נרשמו לתוכנית.
בפברואר 2017, הממשלה היפנית השיקה קמפיין בשם "הטבת יום שישי", שבו היא מבקשת מחברות להתיר לעובדים לעזוב את מקום העבודה בשעה 15:00 ביום שישי האחרון בכל חודש. היוזמה היא חלק מהניסיון לטפל בבעיית השעות הארוכות והמייסרות שיפנים רבים מצופים לעבוד. היוזמה התעוררה כתגובה להתאבדותה של עובדת בת 24 בחברת הפרסום 'דנצו' שעבדה יותר מ-100 שעות נוספות בחודש שלפני מותה. בעוד שחברות גדולות, כמו 'הונדה', יצרנית המשקאות 'סנטורי' וחברת הממתקים 'מורינאגה', אימצו את התוכנית שהוצעה, חברות אחרות נלהבות פחות לאפשר יציאה המונית מוקדמת של עובדים הביתה בשעות הצהריים. סקר מאת עיתון 'ניקי ביזנס' בו השתתפו 155 חברות גדולות מראה כי ל-45% מהחברות אין כוונה מיידית להוציא לפועל את התוכנית, ו-37% מהחברות אמרו כי החליטו לפעול לפי רוח "הטבת יום שישי" או שיש בכוונתם לעשות כך בעתיד.
אסייתים עשירים מטורפים
אסייתים עשירים מטורפים (באנגלית: Crazy Rich Asians) הוא רומן סאטירי רומנטי משנת 2013, אשר נכתב בידי הסופר קווין קוואן. קוואן ציין שמטרתו בכתיבת הרומן הייתה "להציג אסיה מודרנית בפני קהל מצפון אמריקה". הוא טען שהרומן מבוסס בחלקו על הילדות שלו בסינגפור. הרומן הפך לרב מכר ופורסמו לו שני המשכים, "החברה הסינית העשירה" (China Rich Girlfriend) בשנת 2015 ו"בעיות של אנשים עשירים" (Rich People Problems) בשנת 2017. סרט בשם "עשיר בהפתעה" המבוסס על הספר יצא לאקרנים באוגוסט 2018.
עלילה
הספר מסופר מנקודת מבטן של חמש הדמויות הראשיות: רייצ'ל צ'ו, ניקולס (ניק) יאנג, אלינור יאנג, אסטריד לונג ואדיסון צ'אנג. העלילה סובבת סביב חתונתם המכובדת, הנחשבת בעיני כולם כחתונת השנה, של הרווק המבוקש ביותר בסינגפור, קולין קו, ואייקון האופנה, ארמינטה לי.
רייצ'ל צ'ו היא מרצה לכלכלה באוניברסיטת ניו-יורק, במקור מקופרטינו, קליפורניה. היא גדלה עם אמא שלה וניהלה חיי מעמד בינוני טיפוסיים. כשבן-זוגה ניק, גם הוא מרצה באוניברסיטת ניו-יורק, לוקח אותה לפגוש את משפחתו בסינגפור, היא לגמרי אינה מודעת למה שעתיד להתרחש. ניק במקור יליד סינגפור, על אף שגדל בלונדון. הוא אינו מוכר לאף אחד בניו-יורק, אך לא רק שהוא שייך לאחת מעשר המשפחות העשירות ביותר באסיה, ייתכן שהוא גם היורש היחיד להון המשפחתי. למרות עושרו, הוא חונך להיות צנוע ולשמור על פרופיל נמוך. בשל חינוכו, הוא בטוח בכך שמשפחתו תסכים למערכת היחסים שלו עם חברתו הפשוטה, אך הדברים קורים בצורה שונה ממה שהוא ציפה לה.
אלינור יאנג היא אמו השתלטנית של ניק והיא אובססיבית ליוקרה וגאווה. מהרגע שניק נולד, היא הרשתה לחמותה, ראשת משפחת יאנג, לגדל את בנה היחיד כדי שכשיגיע הזמן, היא תוריש לו את ההון המשפחתי. כתוצאה מכך, אלינור אינה מעורבת בגידולו של ניק והיא חיה בנפרד מאביו, שבוחר לגור ולעבוד באוסטרליה ולנהל משם את העסק המשפחתי. היא גם מאוד נחושה שניק יתחתן עם מישהי מהמעגל המאוחד של חבריה העשירים ומתכננת לחבל במערכת היחסים של ניק ורייצ'ל. היא שוכרת חוקר פרטי שיאסוף מידע על משפחתה של רייצ'ל, על-מנת להשתמש בו כדי להוציא אותה מחייו של ניק, דבר המביא לתוצאה הפוכה כך שבסופו של דבר ניק מנדה את אמו מחייו. רייצ'ל המומה מהמידע שהתגלה, ועוברת לגור אצל חברתה גו פייק לין ומשפחה.
אסטריד טו היא בת דודתו המפורסמת של ניק, אשר ידועה בכל אסיה בשל יופייה. על אף ניסיונה להציג תדמית חיובית למשפחתה ולחברה, נישואיה סובלים. מייקל, בעלה, הוא אדם שבנה את עצמו מאפס ומשפחתה של אסטריד גורמת לו להרגיש נחות מהם, מכיוון שלא הגיע ממשפחה אמידה. אסטריד מגלה שייתכן שהוא מנהל רומן עם מישהי בהונג-קונג. היא מתעמתת איתו והוא מתוודה שאכן הוא מנהל רומן ועוזב אותה. בעזרתו של צ'ארלי וו, ארוסה לשעבר של אסטריד, היא מתעמתת איתו בשנית בהונג-קונג והוא חושף שלמעשה הוא לא מנהל רומן, אך שיקר לה כדי שתתגרש ממנו, מכיוון שהוא אינו יכול להתמודד עם ההרגשה שהוא נחות מאסטריד ומשפחתה. כמוצא אחרון כדי להציל את נישואיהם ולשמח את אסטריד, צ'ארלי קונה מניות במחיר מנופח מחברת הסטארט-אפ של מייקל בחשאי.
אדיסון צ'אנג הוא בן דודו המפונק של ניק שעובד כבנקאי. הוא אחד מבני המשפחה היחידים שלו שחי בהתאם למעמדו, כבן לאחת המשפחות העשירות ביותר בעולם. הוא רוצה להרשים את כל חבריו וקרוביו בחתונה, אבל התוכניות שלו נכשלות באשמת משפחתו, בעיקר באשמתו של אחיו הצעיר אליסטר שיוצא עם קיטי פונג, שחקנית מתחילה מרקע וכוונות מפוקפקים. אליסטר וקיטי מתארסים לרגע אבל היא עוזבת אותו לטובת ברנרד טאי, בנו של מיליארדר, אחרי שאוליבר טסיין מטעה אותה להאמין שמשפחת צ'אנג לא עשירה כמו שהיא חשבה.
רייצ'ל וניק במריבה. הוא מנסה לשכנע אותה להישאר איתו בזוגיות ומצהיר שכבר לא אכפת לו מהחברה ומציפיותיהם של משפחתו. רייצ'ל לא מאמינה לו וטוענת שלא משנה כמה הם ינסו להתעלם ממורשת המשפחה שלו, נראה שהם לא יצליחו. היא אומרת לניק שהיא רוצה שילדיה יגדלו כשהם מוערכים ואהובים על ידי משפחתם בדיוק כמו שעשתה משפחתה שלה, ולא שיגדלו עם משפחה שהדאגה העיקרית שלה היא העושר, המורשת וכל שאר הדברים שחשובים לאנשים עשירים. היא נפרדת ממנו וניק מבין שאיבד אותה. הוא נכנס לדיכאון ועובר לגור בביתו של קולין. בבית משפחת גו, רייצ'ל מתקשרת לאמה, קרי, והן רבות. היא דורשת לדעת מדוע קרי לא סיפרה לה על זהותו של אביה. כשקרי מנסה להסביר שהוא היה אדם מתעלל ושהייתה חייבת להציל את עצמה, רייצ'ל מנתקת את השיחה.
בזמן שניק שוהה בביתו של קולין, הוא מתחרט על כך שהביא את רייצ'ל לסינגפור מבלי להכין אותה להתמודדות עם משפחתו העשירה. במקום שיחבבו את רייצ'ל, הם הצליחו להסית אותה נגדו ולגרום לפרידתם. הוא משתף זאת עם קולין ומוסיף את מחשבותיו על לשחרר את רייצ'ל. עם זאת, קולין מציע שניק ילחם על רייצ'ל ויעשה דבר אחד כדי לזכות בליבה שוב. בזמן שרייצ'ל ופייק לין מתכוננות לנסוע לפגוש את פאנג מין, אביה של רייצ'ל שנמצא בכלא, ניק עוצר אותן וחושף שהביא אליה משהו מסין. רייצ'ל מגלה שהוא הביא את אמה לסינגפור וכועסת. היא מתעצבנת על ניק על כך שמנע ממנה את ההזדמנות היחידה לפגוש את אביה והיא נוזפת בקרי: היא לא רוצה לראות אותה יותר ושתתן לה לפגוש את אביה. בניסיון נואש, קרי מספרת לה את האמת על אביה הביולוגי: זה לא האדם שחשבה, פאנג מין, אלא אדם שכינויו הוא קאו ווי. רייצ'ל מחליטה להקשיב לאימה וללמוד על ההתעללות שעברה על ידי פאנג מין ואיך קאו ווי הציל את חיה כשעזר לה לברוח לארצות-הברית, ושם התגוררה עם קרוביה. כשהבינה כמה אכזרי היה פאנג מין לקרי, לרייצ'ל יש ייסורי מצפון בנוגע להתנהגות שלה מוקדם יותר והיא מתפייסת עם אמה. ניק לוקח אותן למרינה ביי סאנדס לשתות סינגפור סלינגס. רייצ'ל וניק מתאחדים.
הדמויות
רייצ'ל צ'ו: בוגרת אוניברסיטאות סטנפורד ונורת'ווסטרן, אמריקאית ממוצא סיני. מרצה לכלכלה באוניברסיטת ניו-יורק. גדלה ללא אב.
קרי צ'ו: אמה של רייצ'ל, סוכנת נדל"ן בקופרטינו, קליפורניה, היגרה מסין לארצות-הברית.
ניקולס "ניק" יאנג: בן זוגה של רייצ'ל, מרצה להיסטוריה באוניברסיטת ניו-יורק. מתגורר עם רייצ'ל בעיר ניו-יורק, אבל במקור הוא מסינגפור ממשפחה עשירה.
אלינור יאנג (לשעבר סונג): אמו השתלטנית של ניק שלא מסכימה למערכת היחסים שלו עם רייצ'ל. היא נערצת על ידי חברותיה ואנשים רבים בני גילה על כך שהפכה לגברת פיליפ יאנג. עם זאת, סו יי לא מחבבת את אלינור. היא בילתה את רוב חייה הבוגרים בניסיון להפוך את ניק לנכד המועדף על סו יי.
פיליפ יאנג: אביו המהנדס של ניק מתגורר בסידני. הוא בנה היחיד של סו יי ולכן ישנה ציפייה שהוא יהיה זה שיירש את פארק טיירסל וגם חלק נכבד מירושתה של סו יי.
שאנג סו יי, הגברת יאנג: סבתו העשירה של ניק, אשר ביחד עם אחיה, אלפרד יאנג, ירשה את הונו של אביה, שאנג לונג מא. שטח הנדל"ן הפרטי הגדול ביותר בסינגפור נמצא בבעלותה של סו יי, ביחד עם אחוזה בשם פארק טיירסל, בה גרה רוב חייה. בעלה המנוח היה סר ג'יימס יאנג, רופא. היא לא מאשרת את רייצ'ל ואלינור.
פליסיטי לונג (לשעבר יאנג): אמה של אסטריד ובתה השנייה של סו יי. היא נשואה להנרי "הארי" לונג האבא ולהם שלושה ילדים נוספים: הנרי לונג הבן, דוקטור פיטר לונג ואלכסנדר לונג.
ויקטוריה לונג: בתה השלישית של סו יי אשר לנשואה לקרדיולוג בעל השם העולמי, דוקטור מלקולם צ'אנג, ומשקיעה את הונו בנדל"ן ובכך יוצרת הון למשפחה. היא ובעלה נמצאים בדאגה תמידית לילדיהם, בעיקר לבנם הבכור, אדי.
אדיסון "אדי" צ'אנג: בן דודו של ניק המנסה לצייר תמונה של משפחה מושלמת. על אף שאביו אחד ממנתחי הלב הידועים ביותר בעולם ואמו הגיעה ממשפחת יאנג האריסטוקרטית, העשירה ובעלת הנכסים הרבים, הם מנהלים אורח חיים צנוע שאדי מתבייש בו.
פיונה צ'אנג (לשעבר טונג): אשתו של אדי המגיעה ממשפחה עשירה מהונג-קונג. בשונה מבעלה אדי, לא אכפת לה מה אחרים חושבים על משפחתה.
אליסטר צ'אנג: אחיו של אדי אשר מעורב בתעשיית הסרטים בהונג-קונג. הוא יוצא עם כוכבת אופרת סבון, קיטי פונג, שמאוחר יותר זורקת אותו בתואנה שהוא לא עשיר כמו שאר בני משפחתו.
קיטי פונג: כוכבת סדרות אופרה רודפת בצע שיוצאת עם אליסטר. היא נפרדת ממנו עבור ברנרד טאי ומתחתנת איתו ב"חברה הסינית העשירה" ונקלעת לסדרת אירועים חסרי מזל עם הצהובונים הגורמת למבוכה גדולה למשפחתו החזקה של אליסטר.
גו פייק לין: חברתה הפטפטנית, הנדיבה, הכנה והמכורה לקניות של רייצ'ל, המגיעה ממשפחה סינגפורית עשירה אשר בבעלותה חברה לפיתוח ובנייה.
קולין קו: חברו הטוב ביותר של ניק ובן דודה של אסטריד, משפחתו אחת מהעשירות בעולם. חתונתו עם ארמינטה לי היא החתונה המדוברת ביותר בכל מזרח אסיה. אמו נפטרה לפני שנים והייתה אחותו של אביה של אסטריד.
סופי קו: אחותו של קולין ובת דודתה של אסטריד שעובדת בתור כירורגית ילדים ומתחברת עם רייצ'ל. היא נשלחת על ידי אסטריד להשגיח על רייצ'ל במסיבת הרווקות של ארמינטה.
ארמינטה לי קו: ארוסתו של קולין ובהמשך אשתו, המתחברת עם רייצ'ל. היא אייקון האופנה המפורסמת ביותר בסינגפור, אשר דגמנה בעבר למעצבים מפורסמים כמו אלכסנדר מקווין. אביה הוא אחד האנשים העשירים ביותר בסין ובבעלות אמה רשת של מלונות יוקרה.
ג'קלין לינג: נכדתה של סו יי וחברה קרובה של המשפחות שאנג, יאנג וטסיין. היא נכדתו של הפילנתרופ לינג יין צ'או.
אליבר טסיין: בן דודו של ניק העובד בכריסטי'ס בלונדון. הוא זה שמשקר לקיטי על הרקע הצנוע של אליסטר.
קסנדרה שאנג: בת דודתו הרכלנית של ניק שיודעת הכל על כולם ובכך זוכה לכינוי "רדיו 1 אסיה". היא בת דודתו של אביו של ניק.
דאטין קרול טאי: נוצרייה אדוקה הנשואה למיליארדר המושחת דאטו טאי טו לוי. היא אחת מחברותיה הטובות ביותר של אלינור.
ברנרד טאי: בנה של קרול וחבר לכיתה לשעבר של ניק וקולין. אביו מפנק אותו.
פרנצ'סקה שו: היורשת של ההון משפחתו, "מאכלי שו". בת זוגו השחצנית, סנובית ואליטיסטית לשעבר של ניק שלא מחבבת את רייצ'ל. אמה, נדין, חברה טובה של אלינור.
מייקל טו: בעלה של אסטריד ואיש צבא לשעבר אשר בבעלותו חברת סטארט-אפ.
צ'ארלי וו: מיליארדר אשר בבעלותו חברת טכנולוגיה ובן זוגה לשעבר של אסטריד. עדיין יש לו רגשות כלפיה אף על פי שהוא נשוי לאחרת. הוריה של אסטריד התנגדו למערכת היחסים איתו מפני שהוא לא מגיע ממשפחה עשירה כמוה.
עיבוד קולנועי
הבימוי של העיבוד הקולנועי לרומן משנת 2003 נעשה על ידי ג'ון מ. צ'ו והאחים וורנר. הצילומים החלו באפריל, 2017 והסרט הופץ בכל העולם על ידי האחים וורנר עם הוצאתו לאור ב-15 באוגוסט 2018. במאי הסרט מופיע בספר בתור דוד רחוק של רייצ'ל צ'ו.
איטליה ויוה
איטליה ויוה (באיטלקית: Italia Viva, "איטליה חיה") היא מפלגה פוליטית ליברלית באיטליה, שהוקמה בספטמבר 2019. את המפלגה מוביל מתאו רנצי, ראש ממשלת איטליה לשעבר ומזכיר המפלגה הדמוקרטית (PD) לשעבר.
למפלגה יש כשני נציגים בפרלמנט האירופי, 18 נציגים בסנאט וכ-30 נציגים בבית הנבחרים.
אידאולוגיה
איטליה ויוה נחשבת למפלגה ליברלית ורפורמיסטית. "אמנת הערכים" שלה, שהוצגה באוקטובר 2019, התייחסה לערכים רפובליקניים ואנטי-פשיסטיים שבאו לידי ביטוי בחוקה של איטליה, כמו גם באמנת זכויות היסוד של האיחוד האירופי וההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם. התנועה מדגישה גם את עקרון השוויון המגדרי, הגלובליזציה והתנגדות עזה לכל צורות הפרוטקציוניזם. המפלגה תומכת גם בשילוב פוליטי וכלכלי של אירופה, עם בחירה ישירה של נשיא הנציבות האירופית והפעלת רשימות בין-לאומיות.
כפי שהדגיש לעיתים קרובות רנצי עצמו, איטליה ויוה הושוותה למפלגת "הרפובליקה בתנועה!" בראשות עמנואל מקרון.
רשת פטרי
רשת פטרי היא גרף דו-צדדי המשמש למידול מתמטי של מערכות מבוזרות. הרשת היא גרף מכוון, שבו צמתים מייצגים מעברים (כלומר אירועים שעלולים להתרחש, מסומנים כפסים) ומקומות (כלומר תנאים, מסומנים כעיגולים). הקשתות המכוונות מתארות אילו מקומות הם תנאי קדם של אילו תנאים אוחרים (מסומנות כחצים). יש הטוענים כי רשתות פטרי הומצאו באוגוסט 1939 על ידי קארל אדם פטרי - בגיל 13 - על מנת לתאר תהליכים כימיים.
בדומה לסטנדרטים המקובלים בתעשייה כגון UML, BPMN ו-EPC, רשתות פטרי מציעות סימון גרפי לתהליכים הכוללים בחירה, איטרציות, ביצוע פעולות מקבילות, תקשורת וסנכרון. שלא כמו סטנדרטים אלו, לרשתות פטרי ישנה הגדרה מתמטית מדויקת של סמנטיקת הביצוע, עם תאוריה מתמטית מפותחת לניתוח תהליכים (גרף נגישות, ניתוח ביצועים, איתור בעיות).
יסודות רשת פטרי
מבחינה גרפית, מקומות ברשת פטרי עשויים להכיל מספר בדיד של סימנים הנקראים אסימונים (tokens). כל חלוקה של אסימונים בין המקומות מייצגת תצורה של הרשת הנקראת סימון (marking). באופן מופשט, מעבר של רשת פטרי עשוי לפעול אם הוא מאופשר (enabled), כלומר יש מספיק אסימונים בכל מקומות הקלט שלו; כאשר המעבר מופעל, הוא צורך את אסימוני הקלט הנדרשים, ויוצר אסימונים במקומות הפלט שלו. הפעלה (firing) היא אטומי, כלומר, צעד שאינו בר-הפרעה.
כל עוד אין מדיניות ביצוע מוגדרת, הביצוע של רשתות פטרי לא דטרמיניסטי: כאשר מספר מעברים מאופשרים באותו הזמן, כל אחד מהם עשוי לפעול.
מאחר שההפעלה לא דטרמיניסטית, ואסימונים עשויים להופיע בכל מקום ברשת (אפילו באותו המקום), רשתות פטרי מתאימות לתיאור התנהגות מקבילית של מערכות מבוזרות.
הגדרה פורמלית וניסוח בסיסי
רשתות פטרי הן מערכות לתיאור מעברים בין מצבים המיישמות רשתות הנקראות רשתות אלמנטריות.
הגדרה 1. רשת היא גרף דו-צדדי. מקובל לתאר את הרשת כשלשה סדורה כאשר:
הגדרה 2. בהינתן רשת, כל תת-קבוצה C של P נקראת תצורה (configuration).
הגדרה 3. רשת אלמנטרית היא זוג סדור (EN = (N, C כאשר:
הגדרה 4. רשת פטרי היא רשת מסוג (PN = (N, M, W, המיישמת רשת אלמנטרית כך ש:
אם רשת פטרי שקולה לרשת אלמנטרית, אזי Z יכולה להיות קבוצה בת מנייה {0,1} ואלמנטים אלו ב-P הממופים ל-1 תחת M יוצרים תצורה. באופן דומה, אם רשת פטרי אינה רשת אלמנטרית, אז רב-הקבוצה M יכולה להתפרש כמייצגת קבוצה של תצורות שאינה סינגלטון. במובן זה, M מיישמת את מושג התצורה של רשתות אלמנטריות ברשתות פטרי.
בתרשים של רשת פטרי (ראה תרשים למעלה מימין), מקומות מתוארים בדרך כלל כעיגולים, מעברים כמלבנים צרים וארוכים וקשתות כחצים בכיוון אחד המראים קשרים של מקומות למעברים או מעברים למקומות. אם התרשים היה של רשת אלמנטרית, אז אותם מקומות בתצורה היו מסומנים כעיגולים, כאשר כל עיגול מקיף נקודה אחת הנקראת אסימון. בתרשים הנתון של רשת פטרי (ראה מימין), עיגולי המקומות יכולים להכיל אסימון אחד או יותר כדי להראות את מספר הפעמים שהמקום מופיע בתצורה. התצורה של האסימונים המפוזרים על פני תרשים רשת פטרי כל נקרא סימון.
באיור העליון, המקום p1 הוא מקום קלט של מעבר t; ואילו המקום p2 הוא מקום הפלט של אותו מעבר. תהי PN0 (איור למעלה) רשת פטרי עם סימון המוגדרת M0 ותהי PN1 (איור למטה) רשת פטרי עם סימון המוגדרת M1. התצורה של PN0 מאפשרת את מעבר t בשל התכונה כי כל מקומות הקלט בעלי מספר מספיק של אסימונים (מוצגים באיורים כנקודות) ה"שווה או גדול" לריבוי הקשתות המתאימות שלהם שלהם ל-t. אם ורק אם המעבר מאופשר, המעבר יופעל. בדוגמה זו, ההפעלה של מעבר t יוצר מפה בעלת סימון המוגדרת M1 בדמות של M0 הנוצרת ברשת פטרי PN1 כפי שניתן לראות באיור למטה. ניתן לתאר את חוק ההפעלה של מעבר, כמתואר בתרשים, כחיסור מספר האסימונים ממקומות הקלט שלו השווה לריבוי קשתות הקלט בהתאמה, והוספת מספר חדש של אסימונים במקומות הפלט השווה לריבוי קשתות הפלט המתאימות.
תחביר
גרף רשת פטרי (מכונה לעיתים רשת פטרי, ראו למטה) הוא שלשה (S,T,W)\!, כאשר:
רלציית הזרימות היא קבוצת הקשתות:. בספרי לימוד רבים, קשתות יכולות להיות בעלות ריבוי 1. ספרים אלו בדרך כלל מגדירים רשתות פטרי על ידי F במקום W. כשמשתמשים במוסכמה הזו, גרף רשת פטרי הוא מולטיגרף מכוון עם מחיצות הצמתים S ו-T.
קבוצת הקלט של מעבר t הוא קבוצת מקומות הקלט שלו: ; קבוצת הפלט שלו הוא קבוצת המקומות. ההגדרות של קבוצות הקלט והפלט של מקומות הן מקבילות.
רשת פטרי (יש המכנים אותה רשת פטרי מסומנת, ראה למעלה) היא 4-יה, כאשר
סמנטיקת ביצוע
מילולית:
אנו בדרך כלל מתעניינים במה שעשוי לקרות כאשר מעברים עלולים לפעול ברציפות באופן שרירותי.
אנו אומרים כי סימון M' הוא נגיש מסימון M בצעד אחד אם M \to_G M'; אנו אומרים כי הוא נגיש מ-M'' אם כאשר: {\to_G}^* הוא הסגור הטרנזיטיבי של \to_G; כלומר, אם הוא נגיש ב-0 צעדים או יותר.
עבור רשת פטרי (מסומנת), אנו מתעניינים בהפעלות שעשויות להתרחש החל מהסימון ההתחלתי M_0. קבוצת הסימונים הנגישים שלו היא הקבוצה.
גרף הנגישות (reachability graph) של N הוא רלציית המעברים (מכפלה קרטזית של קבוצת המעברים בעצמה) \to_G המוגבל על ידי הסימונים הנגישים שלו R(N). זהו מרחב המצבים של הרשת.
רצף ההפעלות (firing sequence) של רשת פטרי עם גרף G וסימון התחלתי M_0 הוא רצף של מעברים כך ש-. קבוצת רצפי ההפעלות מסומנת L(N).
הגדרות חלופיות
כפי שצוין לעיל, הגדרה חלופית נפוצה היא איסור ריבוי קשתות (משקל כל קשת תמיד 1) והחלפת רב-הקבוצה של קשתות W בקבוצה פשוטה, המכונה רלציית הזרימה,. זה לא מגביל את כוח ההבעה של רשת הפטרי היות ששתי השיטות מסוגלות לייצג זו את זו. חלופה נפוצה נוספת, למשל, ב-Desel and Juhás (2001), מאפשרת לסמן קיבולות של מקומות. נושא זה נדון תחת הרחבות בהמשך.
ניסוח במונחים של וקטורים ומטריצות
רלציית המעברים שלה יכולה להיות מתוארת כזוג מטריצות |S| על |T|:
ואז ההפרש ביניהן
שים לב שחובה כי  W  יהיה רצף הפעלות; אם ברשת מתאפשרים רצפים אקראיים של מעברים, בדרך כלל תיווצר קבוצה גדולה יותר.
תכונות מתמטיות של רשתות פטרי
אחד הגורמים לכך שרשתות פטרי הן מעניינות הוא שהן מספקות איזון בין כוח המידול ויכולת ניתוח: ניתן לקבוע באופן אוטומטי דברים רבים על מערכות מקביליות ברשתות פטרי, אף על פי שחלק מהדברים הללו "יקר" מאוד לקביעה במקרה הכללי. מספר תת-קבוצות של רשתות פטרי אשר נחקרו מסוגלות למדל קבוצות מעניינות של מערכות מקביליות, ולהקל על בעיות אלה.
ניתן למצוא סקירה על בעיות החלטה כאלו, עם תוצאות כריעות וסיבוכיות של רשתות פטרי ושל מספר תתי-קבוצות, ניתן למצוא בEsparza and Nielsen (1995). Esparza ונילסן (1995)
נגישות
בעיית הנגישות (reachability) של רשתות פטרי היא להכריע, בהינתן רשת הפטרי N והסימון M, האם M \in R(N), האם ניתן להגיע לסימון M על ידי רצף כלשהו של מעברים.
למעשה, בעיה זו הוצגה כבעלת קושי EXSPACE שנים לפני שהיא הוצגה בכלל ככריעה (Mayr, 1981). עדיין מתפרסמים מחקרים על כיצד ניתן לבצע זאת ביעילות.
אמנם נדמה כי נגישות היא כלי טוב למציאת מצבים שגויים, אך בדרך כלל הגרף מכיל יותר מדי מצבים מכדי לחשב. על מנת להקל על בעיה זו, משתמשים בדרך כלל בלוגיקה עיתית ליניארית (Linear Temporal Logic) בשילוב עם שיטת התמונה האנליטית כדי להוכיח שלא ניתן להגיע למצבים כאלו. LTL משתמש בטכניקת ההחלטה למחיצה כדי למצוא האם אכן ניתן להגיע למצב, על ידי מציאת קבוצת תנאים הכרחיים על מנת להגיע אליו, ואז מוכיח כי תנאים אלו אינם מספקים.
חיות
ניתן לתאר רשת פטרי כבעלת דרגות חיות שונות של חיות (liveness)L_1 - L_4. רשת פטרי (N, M_0) נקראת בעלת חיות L_k אם ורק אם כל המעברים שלה הם בעלי חיות L_k, כאשר מעבר הוא
שימו לב כי הדרשות מחמירות בסדר עולה: חיות L_{j+1} מרמזת חיות L_j עבור.
הגדרות אלו הן בהתאם לסקירה של Murata, אשר משתמש בחיות L_0 כמונח עבור מת.
חסימות
מקום ברשת פטרי נקרא חסום-k אם הוא לא מכיל יותר מ-k אסימונים בכל הסימונים הנגישים, כולל הסימון ההתחלתי; הוא נחשב כשמור (safe) אם הוא חסום-1; הוא קבוצה חסומה k אם הוא חסום-k עבור k כלשהו.
ישנן מספר הגדרות חסימות של רשת פטרי
שים לב כי רשת היא חסומה אם ורק אם גרף הנגישות שלה הוא סופי.
כפיית חסימות באופן מפורש על מקומות ברשת נתונה עשויה להיות שימושית. זה יכול לשמש מידול של משאבים מוגבלים.
הגדרות מסוימות של רשתות פטרי מתירות זאת באופן מפורש כתכונה תחבירית. באופן רשמי, רשתות פטרי עם קיבולת מקומות יכולות להיות מוגדרות כ-n-יות, כאשר (S,T,W,M_0) היא רשת פטרי, הקצאה של קיבולות לחלק או כל המקומות, ורלציית המעברים היא זה שבדרך כלל מוגבל לסימונים כאשר כל מקום עם קיבולת יש לכל היות מספר אסימונים כזה.
למשל אם ברשת N, מוקצה הקיבולת 2 לשני מקומות, נקבל רשת פטרי עם קיבולות מקום, נניח N2; גרף הנגישות שלה מוצג בצד ימין.
לחלופין, ניתן לחסום מקומות על ידי הרחבת הרשת. ליתר דיוק, מקום יכול להיות חסום-k על ידי הוספת "מקום-נגד" עם זרימה הפוכה אליו, והוספת אסימונים כך שסך האסימונים במקומות-הנגד יהיה k.
רשתות פטרי בדידות, רציפות והיברידיות
כמו גם לאירועים בדידים, יש רשתות פטרי לתהליכים רציפים ובדידים-רציפים היברידיים, שהם שימושיים בתורת הבקרה בדידה, רציפה ושליטה, וקשורה לתורת האוטומטים בדידים, רציפים והיברידיים.
הרחבות
ישנן הרחבות רבות לרשתות פטרי. חלקן בעלות תאימות מלאה לאחור (למשל רשתות פטרי צבעוניות) עם רשת הפטרי המקורית. ישנם המוסיפים תכונות שלא ניתנות למידול בפורמליזם של רשת הפטרי המקורית (למשל רשתות פטרי מתוזמנות). אף על פי שמודלים בעלי תאימות לאחור אינם מיישמים את כוח החישוב של רשתות פטרי, ייתכן שיש להם ייצוגים תמציתיים והם עשויים להיות יותר נוחים למידול. לעיתים הרחבות שלא ניתן לייצג כרשת פטרי מקורית הן מאוד חזקות, אך בדרך כלל חסרות את המגוון הרחב של כלים מתמטיים הזמינים לניתוח ברשתות פטרי רגילות.
המונח רשת פטרי ברמת-על (high-level petri net) משמש פורמליזם של רשתות פטרי המיישמות את הפורמליזם של אשת פטרי מקורית; זה כולל רשתות פטרי צבעוניות, רשתות פטרי היררכיות כגון רשתות בתוך רשתות, וכל שאר ההרחבות הנידונות בפרק זה. המונח גם משמש במיוחד את רשתות הפטרי הצבעוניות הנתמכות על ידי CPN tools.
ישנן עוד הרחבות רבות לרשתות פטרי. עם זאת, חשוב לזכור כי ככל שמורכבות הרשת עולה במובנים של תכונות מורחבות, קשה יותר להשתמש בכלים סטנדרטים על מנת להעריך תכונות מסוימות של הרשת. בשל כך, מומלץ להשתמש בסוג הרשת הכי פשוט שאפשר עבור משימת המידול.
הגבלות
במקום להרחיב את הפורמליזם של רשת פטרי, אנו יכולים גם להתבונן על הגבלתו, ולהתבונן בסוגים מסוימים של רשתות פטרי, שהושגו על ידי הגבלת התחביר באופן מסוים. רשתות פטרי רגילות הן הרשתות בהן כל משקולות הקשתות הן 1. בדרך כלל נעשה שימוש ומחקר של הגבלות נוספות של רשתות פטרי רגילות:
רשתות זרימה
רשתות זרימה (Workflow nets או בקיצור WF-nets) הן תת-קבוצה של רשתות פטרי שמטרתן למדל את זרימת פעילויות התהליך. המעברים ברשת זרימה מוקצים עבור משימות או פעילויות, ומקומות מוקצים לתנאי קדם או תנאים אוחרים. לרשתות הזרימה ישנן דרישות מבניות ופעולה נוספות, בעיקר התוספת של מקום קלט יחיד (מקור - source) ללא מעברים קודמים, ומקום פלט (בור - sink) ללא מעברים עוקבים. בהתאם לכך, ניתן להגדיר סימוני התחלה וסוף המייצגים את סטטוס התהליך.
רשתות זרימה הן בעלות תכונת הנאותות, המציינת כי תהליך עם סימון התחלתי של k אסימונים במקור, מסוגל להגיע לסימון הסופי שלו עם k אסימונים בבור (מוגדר כרשת זרימה נאותה-K). בנוסף, כל המעברים בתהליך יכולים לפעול (כלומר עבור כל מעבר ישנו מצב נגיש בו המעבר מאופשר). רשת זרימה נאותה-גנרית (נאותה-G) מוגדרת נאותה-K עבור כל k>0.
מסלול מכוון ברשת פטרי מוגדר כרצף צמתים (מקומות ומעברים) המקושרים באמצעות קשתות מכוונות. מסלול אלמנטרי מכיל כל צומת ברצף פעם אחת בלבד.
רשת פטרי מתוחזקת היטב (well-handled) היא רשת שבה אין מסלולים אלמנטריים שונים-לגמרי בין מקום ומעבר (או מעבר ומקום), כלומר אם ישנם שני מסלולים בין זוג הצמתים, אזי המסלולים הללו חולקים צומת. רשת זרימה מתוחזקת-היטב מעגלית היא נאותה (נאותה-G).
רשת זרימה מורחבת היא רשת פטרי המורכבת מרשת זרימה עם מעבר נוסף t (מעבר משוב). מקום הבור מקושר כמקום הקלט של מעבר t והמקור כמקום הפלט שלו. הפעלה של מעבר זה גורמת לאיטרציה של התהליך (שים לב: רשת זרימה מורחבת אינה רשת זרימה).
מטריצת מבנה העיצוב (DSM) (ר"ת של design structure matrix) יכולה למדל יחסי תהליך, ולשמש לתכנון תהליכים. רשתות DSM הן מימושן של תוכניות מבוססות DSM לתהליכי זרימה על ידי רשתות פטרי, ושקולות לרשתות WRI-WF. תהליך בניית רשת ה-DSM מבטיח את תכונת הנאותות של הרשת המתקבלת.
מודלים אחרים של מקביליות
הוצעו דרכים אחרות למידול חישוב במקבילי, כולל אלגברת תהליך, מודל השחקן ותיאורית העקבות. דגמים שונים מספקים פשרות של מושגים כמו קומפוזיציונליות, מודולריות, ולוקליות.
גישה לקישור חלק מהמודלים לעיל מוצע בפרק על ידי ווינסקל ונילסן.
ציפור מדבר
ציפור מדבר הוא סינגל של להקת אתניX. את מילות השיר כתב זאב נחמה, והלחין בשיתוף עם יועד נבו.
רקע
נכלל באלבום הבכורה של הלהקה (הנושא את שמה), שיצא בשנת 1990.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תש"ן (1990) דורג השיר במקום השני. במצעדים השבועיים של התחנה צעד השיר במשך 32 שבועות, מתוכם שלושה שבועות במקום הראשון.
בשנת 2008 ביצעה יהודית רביץ גרסת כיסוי לשיר עבור האלבום "עבודה עברית". בשנת 2020, ביצע עדן חסון גרסת כיסוי לשיר עבור החלק השני של האלבום "צו השעה".
יחסי יוגוסלביה–שוודיה
יחסי יוגוסלביה–שוודיה הם היחסים הדיפלומטיים לשעבר שבין יוגוסלביה (ממלכת יוגוסלביה והרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) לבין ממלכת שוודיה.
היסטוריה
במהלך המלחמה הקרה, הן יוגוסלביה והן שוודיה לא הסכימו להצטרף לנאט"ו או לברית ורשה. למרות זאת, שתי המדינות קידמו את יחסיהן עם נאט"ו. שוודיה העדיפה להישאר מדינה נייטרלית, ויוגוסלביה, בעקבות הסכסוך שבין טיטו לסטלין, ניסתה להתקרב לנאט"ו.
ביחד עם מדינות בלתי מזדהות ונייטרליות אחרות באירופה, יוגוסלביה ושוודיה פיתחו את יחסיהן. במהלך מלחמות יוגוסלביה, כ-100,000 פליטים יוגוסלבים מצאו מקלט בשוודיה.
פיפרצילין
פיפרציקלין (בלועזית: piperacillin) היא תרופה אנטיביוטית ממשפחת הפניצילין. בדרך כלל התרופה משווקת יחד עם מעכבי בטא לקטמאז, כגון טאזובקטם (tazobactam). פיפרציקלין אינה נספגת דרך הפה, ולכן ניתנת דרך הווריד או לתוך השריר.
התרופה ניתנת לטיפול בחיידקים גראם-שליליים לרבות זיהומים על רקע של חיידקי Pseudomonas. תופעות הלוואי שלה כוללת דימום (בעקבות ירידה של פעילות הטסיות) ונויטרופניה.
אנפית גמדית
אנפית גמדית (שם מדעי: Ixobrychus minutus) היא מין של עוף מים ממשפחת האנפתיים החיה באירופה, אסיה, אפריקה ובאי מדגסקר.
מאפיינים
אורכה של האנפית 25–36 ס"מ, מוטת כנפיה 58-52 ס"מ ומשקלה נע בין 59–150 גרם. היא בעלת גוף עגלגל שמלמעלה מנומר בחום, ראשה אפור עם כיפה שחורה ומקורה צהוב בינוני והחזה מפוספס בחום-לבן. הרגליים צהובות וארוכות. האנפית יכולה לזקוף את צווארה למעלה, כך היא נראית כמו עשב או קנה או סוף.
האנפית מצויה בביצות מיוערות ואזורי שיחים לחים ולא רק בקרבת מים. היא מחפשת חרקים, תולעים, דו-חיים, זוחלים קטנים ויצורים נוספים למאכל.
לורנס דילייני
לורנס ג'ון דילייני (באנגלית: Lawrence John Delaney; נולד ב-29 במאי 1935) הוא מדען ואיש עסקים אמריקאי, שבין השנים 1999–2001 כיהן כסגן מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית לרכש ולזמן קצר ב-2001 כיהן כמזכיר חיל האוויר בפועל.
ביוגרפיה
לורנס דילייני למד באוניברסיטת קלארקסון, שם סיים תואר ראשון ב-1957 ותואר שני ב-1958, שניהם בהנדסה כימית. לאחר מכן הוא למד באוניברסיטת פנסילבניה וב-1961 קיבל תואר דוקטור בהנדסה כימית.
ב-1999 מינה הנשיא ביל קלינטון את דילייני כסגן מזכיר חיל האוויר לרכש. הוא שימש בתפקיד זה עד 2001. ב-2001 הוא כיהן גם כתת-מזכיר חיל האוויר בפועל ומינואר ועד מאי אותה שנה הוא כיהן גם כמזכיר חיל האוויר בפועל.
עם סיום עבודתו בממשל, היה דילייני לנשיא והמנהל הכללי של חברת Arete Associates בלוס אנג'לס. ב-2003 הוא הצטרף לL3 טכנולוגיות והיה לנשיא והמנהל הכללי שלה. בשנים 2005–2015 הוא שימש כחבר חבר הנאמנים של אוניברסיטת קלארקסון.
ג'ודיצרטופס
ג'ודיצרטופס (שם מדעי: Judiceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים - הדינוזאורים בעלי הקרניים - שהתקיים בתקופת הקרטיקון בגיל הקמפן כ-78 מיליון שנה לפני זמננו. פירוש השם הוא "פנים בעלי קרניים של ג'ודית" (צראט/קראט κερατ - קרן, אופס ωψ - פנים) על שם תצורת נהר ג'ודית במונטנה בה נתגלה. שם המין tigris הוא בדיחה פנימית ורומז לקמע של אוניברסיטת פרינסטון בה למדו מגליו. הוא תואר וסווג מדעית ב-2013 על ידי ניקולס לונגריץ'.
ג'ודיצרטופס חי בקרטיקון העליון בקמפן באמריקה הצפונית ושרידיו התגלו במונטנה שבארצות הברית. הוא ידוע ממאובן שמספרו הקטלוגי הוא YPM VPPU 022404 הכולל גולגולת לא שלמה. הוא נחשב לאחד הכסמוזאורים הקדומים ביותר.
כמו שאר הצרטופסיים הוא היה דינוזאור צמחוני שהלך על ארבע.
אפרופיתקוס
אפרופיתקוס (שם מדעי: Afropithecus) הוא סוג של פרימט נכחד שחי באפריקה המזרחית בתקופת המיוקן לפני 16–18 מיליון שנה. משמעות שמו היא "קוף אפריקאי מאגם טורקאנה" שבקניה בה נמצאו מאובניו. הסוג הכיל מין בודד - Afropithecus turkanensis''.
מאפיניים
קוף זה הגיע לגודל של מנדריל אך היה כבד יותר והגיע למשקל 60 עד 80 קילוגרמים. קוף זה ניזון בעיקר מעלים, פירות ומזונות אחרים ונכחד לפני 16 מיליון שנה, כנראה עקב שינוי אקלים שגרם ליובש והכחיד אותו, ומינים נוספים שחיו יחד איתו באפריקה המזרחית.
דיסטומו
דיסטומו (ביוונית: Δίστομο) היא עיר במערב בויאוטיה שבמרכז יוון - 5 ק"מ צפונית למפרץ קורינתוס, 9 ק"מ דרומית לארצ'ובה, 12 ק"מ מזרחית לדספינה, 16 ק"מ דרום-מזרחית לדלפי, 18 ק"מ מערבית לליבאדייה ו-105 ק"מ צפון-מערבית לאתונה. העיר ממוקמת במדרונות הר הליקון, בגובה 450 מ', ומצפון לה עובר כביש 48 (אנטיריו - נפפקטוס - דלפי - ליבאדייה). כיום מונה העיר 4,368 תושבים.
העיר ידועה בשל טבח דיסטומו שבוצע בה ב-1944 על ידי הנאצים ובנוסף, בשל אחד המנזרים המפורסמים ביוון, מנזר הוסיוס לוקאס הסמוך לעיר ונחשב לאחת הדוגמאות החשובות ביותר לאדריכלות ביזנטית.
טבח דיסטומו
השיירה נעצרה במרכז העיירה, והכומר המקומי נחקר על הימצאות פרטיזנים באזור. משלא קיבלו תשובות לשאלותיהם, השאירו במקום כוחות שנועדו להפחיד את האוכלוסייה, והטור עזב את דיסטומו. קילומטרים ספורים מהעיירה הותקפו כלי הרכב על ידי כוח פרטיזנים גדול. בקרב נהרגו 40 גרמנים.
השיירה חזרה לדיסטומו. 12 בני הערובה הוצאו מיד להורג בפומבי, וניתנה הוראה לבצע טבח בתושבי העיירה כנקמה. הגרמנים חדרו לבתים והרגו כל מי שנקרה בדרכם, מתינוקות שטרם הוטבלו ועד לזקנים. הבתים נשדדו ונשרפו.
בסך הכול נהרגו 218 אזרחים. זהו הפשע השני בגודלו נגד אוכלוסייה אזרחית יוונית במלחמת העולם השנייה לאחר הטבח בקלבריטה.
באותו יום ממש אירע הטבח בכפר הצרפתי אורדור-סור-גלאן, ובדיוק שנתיים לפני כן אירע הטבח בכפר הצ'כי לידיצה. ב-10 ביוני נערכות אזכרות בשלושת המקומות האלה.
פרארי פורטופינו
פרארי פורטופינו (באיטלקית: Ferrari Portofino) היא מכונית ספורט גראן טוריסמו בתצורת 2+2 מבית פרארי, אשר החליפה את פרארי קליפורניה. המכונית ערכה את הופעת הבכורה הציבורית שלה בתערוכת פרנקפורט בספטמבר 2017, והיא צפויה להגיע לישראל בתחילת 2018. כמו לקליפורניה, גם לפורטופינו גג קשיח-נפתח, אך מרכב האלומיניום קשיח יותר והמשקל נמוך מבעבר.
מקור שם המכונית הוא בכפר הדייגים האיטלקי, פורטופינו, שבנפת ג'נובה על חוף הריביירה האיטלקית.
מפרט
לפורטופינו מנוע V8 קדמי-מרכזי בנפח 3.9 ליטר וצמד מגדשי טורבו אשר הודות לעדכונם, כעת המנוע מפיק 600 כ"ס ב-7,500 סל"ד, 40 כ"ס יותר מבקליפורניה T היוצאת. שיא המומנט עומד על 77.5 קג"מ בהילוך שיוט והוא משתנה בהתאם להילוך הנבחר. תוספת הכוח מאפשרת תאוצה ל-100 קמ"ש ב-3.5 שניות, ולמהירות מרבית של 320 קמ"ש. המנוע משודך לתיבה של שבעה הילוכים כפולת-מצמד המקנה חלוקת משקל של 54 אחוזים לטובת הציר האחורי. פרט להגה להגה חדש מתוגבר חשמלית לפורטופינו גם דיפרנציאל אחורי אקטיבי (E-Diff3) וכיול מתלים שונה לצורך הפחתת זוויות הגלגול ושיפור נוחות הנסיעה. בנוסף, עדכנה פרארי את מערכת הבולמים האדפטיבית (SCM-E) עם קפיצים כפולים המאפשרים לפי החברה להקטין את זוויות לספיגה משופרת של מהמורות. צריכת הדלק עומדת על כ 9.5 ק"מ לליטר.
פרארי פורטופינו M
היא גרסה בעלת אותו מנוע אך כאן המנוע מספק 620 כ"ס במקום 600 כ"ס. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.45 שניות במקום 3.5 שניות ותיבת ההילוכים בעלת שמונה הילוכים במקום שבעה. היא נחשפה בספטמבר 2020.
ז'אן-מארי סוטו
קורות חיים
ז'אן-מארי סוטו היה פקיד צעיר בשירות הציבורי בצרפת. במרץ 1942 נישא סוטו לאחותו של חורחה סמפרון.
פעילות להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה
אחרי כיבוש צרפת על ידי גרמניה הנאצית במאי ויוני 1940 עבר סוטו מפריז לליון. הוא הצטרף למתנגדים הקתוליים למשטר וישי, בראשם עמד הכומר פייר שאייה. סוטו היה ממייסדי ארגון "הידידות הנוצרית" (Amitié Chretienne), ארגון שפעל מ-1941 ואיחד פרוטסטנטים כמארק בנייה ורולאן דה פורי, וקתולים נוספים כמו סוטו, כגון האב פייר שאייה, רוז'ה בראון ואחרים. סוטו ועמיתיו שיתפו פעולה עם ארגונים יהודיים בהצלת יהודים, בעיקר ילדים, על ידי הסתרתם והברחתם מעבר לגבול לשווייץ. סוטו השתתף בהנפקת עשרות אלפי מסמכים מזויפים ותעודות לידה וטבילה כדי להסתיר את זהותם היהודית של בני חסותו של ארגון "הידידות הנוצרית".
סוטו, האב שאייה והכמרים האחרים, שבהמשך פעלו בחסות הקרדינל פייר-מרי ז'רליה, לקחו תחת חסותם מאות ילדים, שהיו מיועדים למשלוח, לעיתים מתחנת הרכבת של ליון (שם עצרו הרכבות ממחנות הדרום בדרכם למחנה הריכוז דראנסי), והסתירו אותם. אחת הפרשות הידועות ביותר היא פרשת הצלת 108 ילדים יהודים בליון ב-30 באוגוסט 1942. ארבעה ימים לפני-כן ביצעה המשטרה הצרפתית, בפקודתו של מושל המחוז אנז'לי (פקודה שמקורה בווישי), אקציה בליון עצמה. 1,100 יהודים, כמחצית מהמספר המתוכנן, נתפסו ונכלאו בקסרקטין נטוש בווניסיו (Venissieux) הסמוכה, שם המתינו לגירושם לדראנסי. במהלך שלושת הימים הבאים פעלה בווניסיו ועדה למיון העצורים, שבה השתתפו ז'ילבר לסאז', נציגי ארגוני הצלה יהודיים, וכן אלכסנדר גלסברג וסוטו כנציגי הידידות הנוצרית. ועדה זו ניצלה את חוסר העקביות בהוראות מווישי, ופטרה כמחצית מהעצורים מגזירת הגירוש. הילדים הוסתרו על ידי אנשי הידידות הנוצרית וארגונים יהודיים, כגון ארגון הצופים היהודים, אצל משפחות אומנות ובמוסדות נוצריים בעיר. אנג'לי פנה לקרדינל ז'רליה ודרש את הסגרת הילדים, אך המשטרה לא הצליחה לשים ידיה ולו על ילד אחד. פרשה זו היוותה את יריית הפתיחה לפעולות הצלה רחבות היקף, שבהן עסק הארגון מכאן ואילך.
בינואר 1943 פרצו אנשי גסטפו למשרדי הארגון ועצרו את הנוכחים, בהם האב שאייה וסוטו. סוטו נכלא גם לאחר שהאב שאייה שוחרר, אך לאחר מספר שבועות במעצר שוחרר גם הוא הודות להתערבותו של הקרדינל פייר-מארי ז'רלייה. חבריו לפעילות ההצלה של היהודים הבינו שחייו בסכנה והצליחו להבריחו אל מעבר לגבול שווייץ.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה היה סוטו דיפלומט צרפתי בכיר, שבין היתר מילא ביוגוסלביה ובאיטליה והיה השגריר הצרפתי באלג'יריה. היה פקיד בכיר בשירות הציבורי בצרפת, וכן היה יושב ראש הצלב האדום הצרפתי.
הנצחה והכרה
ב-1994 הכיר יד ושם בז'אן-מארי סוטו בתור חסיד אומות העולם. סוטו זכה לאות לגיון הכבוד וכן לאותות הוקרה צרפתיים נוספים.
שחף צהוב-רגל
שחף צהוב-רגל (שם מדעי: Larus michahellis) הוא מין מהסוג שחף שבמשפחת השחפיים.
אורכו של שחף זה 52-68 ס"מ ומוטת כנפיו 120-155 ס"מ ומשקלו 550-1,600 גרם. שני המינים דומים אחד לשני. הם בעלי מקור בינוני עם בליטה אדומה בקצה. רגלי השחפים צהובים והכנפיים אפורות עם קצוות שחורים וגם הזנב שחור.
השחפים מעופפים בחופי אירופה, אסיה וצפון אפריקה ומחפשים מזון שנפלט אל החוף. הם גם צדים יצורים קטנים וחוטפים מזון לעופות אחרים ואף לשחפים אחרים.
שחף ארמני
שחף ארמני (שם מדעי: Larus armenicus) הוא מין מהסוג שחף ממשפחת השחפיים החי בקווקזים ובמזרח התיכון.
מאפיינים
השחף דואה סביב האגמים ההרריים של ארמניה, טורקיה, גיאורגיה ומערב איראן וכן בקווקז. בחורף הקר השחף נודד דרומה לחופים חמימים יותר, בטורקיה, לבנון, ישראל, קפריסין ומצרים וכן במפרץ הפרסי.
ג'וזף מקי בראון
ג'וזף מקי בראון (באנגלית: Joseph Mackey Brown; 28 בדצמבר 1851 – 3 במרץ 1932) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן שתי קדנציות לא רצופות כמושל ג'ורג'יה ה-59, הכהונה הראשונה בין 1909 ל-1911 והשנייה בין 1912 ל-1913. לאחר מותו נטען כי לקח חלק בביצוע הלינץ' האנטישמי בליאו פרנק באוגוסט 1915.
ביוגרפיה
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת אוגלת'ורפ בשנת 1872, למד תקופה משפטים באוניברסיטת הרווארד. הוא עבר את בחינת ההסמכה ללשכת עורכי הדין בשנת 1873; עם זאת, הוא מעולם לא עסק בעריכת דין עקב ראייה לקויה. הוא המשיך את לימודיו במכללה לעסקים באטלנטה, ג'ורג'יה ואז החל לעבוד כפקיד במסילת הברזל המערבית והאטלנטית. במהלך עבודתו במסילת הרכבת הוא התקדם עד לתפקיד מנהל התעבורה בחברה, והוא נישא לקורה אנני מק'קורד.
בשנת 1904 מונה בראון לוועדת מסילות הברזל של מדינת ג'ורג'יה על ידי המושל ג'וזף טרל. מינוי זה בוטל בשנת 1907 כאשר המושל החדש, מייקל הוק סמית', הזיז את בראון מתפקידו בשל חילוקי דעות בנוגע לתעריפי הנוסעים.
בראון השיג נקמתו בסמית' לאחר שניצח אותו בבחירות לתפקיד מושל ג'ורג'יה בשנת 1908 ותפס את מקומו. בבחירות של 1910 היה זה סמית' שניצח את בראון, גם בבחירות המקדימות למועמדות המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל ג'ורג'יה וגם לאחר מכן בבחירות הכלליות בהן התמודד בראון (לאחר שהפסיד את המועמדות מטעם המפלגה הדמוקרטית) כעצמאי. סמית' עזב את כיסאו כמושל בטרם סיים את כהונתו השנייה בכדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית שהתפנה עם מותו של הסנאטור הדמוקרטי מג'ורג'יה אלכסנדר קליי, ועל כן בראון התמודד ללא יריבים על תקופת המשך כהונתו של המושל הפורש סמית' וניצח.
בראון וסמית' התמודדו שוב האחד נגד השני, הפעם בבחירות 1914 על המושב בסנאט האמריקאי שאייש סמית' לאחר מות הסנאטור קליי. סמית' ניצח את בראון בבחירות האלה ושמר על כיסאו.
לאחר חייו הפוליטיים העביר את שנותיו האחרונות במריאטה, ג'ורג'יה שם כיהן כמנהל וסגן נשיא הבנק הלאומי הראשון של מריאטה. על פי פרופסור סטיבן גולדפרב ואחרים, ב-17 באוגוסט 1915, הוא היה מעורב בלינץ' האנטישמי ביהודי ליאו פרנק.
בראון מת בשנת 1932 במריאטה, ג'ורג'יה ונקבר בבית הקברות אוקלנד באטלנטה, ג'ורג'יה.
המרכז הרפואי האוניברסיטאי אוטרכט
המרכז הרפואי האוניברסיטאי אוטרכט הוא בית חולים ציבורי בעיר אוטרכט שבהולנד. זהו בית החולים הגדול ביותר בעיר ובו למעלה מ-1,000 מיטות אשפוז וכ-11,000 עובדים. בית החולים מסונף לאוניברסיטת אוטרכט. הוא מוסמך כאחד מ-11 מרכזי טראומה בהולנד.
המרכז הרפואי הנוכחי נוצר בשנת 1999 על ידי איחוד בית החולים האוניברסיטאי אוטרכט, בית החולים לילדים על שם וילהלמינה והפקולטה לרפואה של אוניברסיטת אוטרכט.
המרכז הרפואי האוניברסיטאי חבר בפדרציה של בתי החולים האוניברסיטאיים בהולנד.
מדוזצרטופס
מדוזצרטופס (שם מדעי: Medusaceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים - הדינוזאורים בעלי הקרניים - שהתקיים בתקופת הקרטיקון בגיל הקמפן כ-77.5 מיליון שנה לפני זמננו. פירוש השם הוא "פנים בעלי קרניים של מדוזה" (צראט/קראט κερατ - קרן, אופס ωψ - פנים).
מדוזצרטופס ידוע משתי גולגולות חלקיות שכוללות בעיקר את עצמות העטרה. בעוד שהוא תואר לראשונה ב-2003 על ידי מייקל ריאן בעבודת הדוקטורט שלו, במשך שנים מאובניו זוהו בטעות כאלברטצרטופס ורק ב-2010, במאמר של מייקל ריאן, ד"ר אנתוני ראסל וסקוט הארטמן, הוא הוגדר רשמית כסוג נפרד וסיווג זה בוסס.
מדוזצרטופס חי בקרטיקון העליון בקמפן באמריקה הצפונית ושרידיו התגלו במונטנה שבארצות הברית בתצורת נהר ג'ודית. הוא נחשב לאחד הכסמוזאורים הקדומים ביותר. אחרים סוברים שהשתייך לצנטרוזאורים.
הוא היה בעל שתי קרניים ארוכות מעל אזור הגבות שהתעקלו קצת הצידה, וקרן אף קצרה. העטרה שלו הייתה בצורת לב מוארך, והיו בה שני "חלונות" בעצם שיצרו שקעים מכוסי עור צבעוני. מצדיה בלטו בליטות מחודדות גדולות ומעוקלות שפנו הצידה ויצרו לו מראה שהזכיר את ראשה של מדוזה המיתולוגית שנחשים יוצאים מראשה.
אורכו היה כ-6 מטר ומשקלו כ-2 טון. כמו שאר הצרטופסיים הוא היה דינוזאור צמחוני שהלך על ארבע.
ליקוטים
ליקוטים הוא שמו של אלבומו התשיעי במספר של מוזיקאי הרוק הישראלי ברי סחרוף שיצא בשנת 2016.
על האלבום
ב-16 בפברואר 2016 הוציא סחרוף את השיר "כשייתמו המילים", סינגל ראשון מהאלבום ליקוטים. את מילות השיר כתב סמי שלום שטרית. ב-29 במרץ יצא השיר השני מתוך האלבום "שיר בנאלי", לחן חדש למילותיו של אברהם חלפי. השיר הופיע בעבר בלחן של שם טוב לוי ובביצוע של אריק איינשטיין באלבומם המשותף "תוצרת הארץ".
ב-15 במאי יצא האלבום המלא, ובו 8 קטעים: 5 שירים ו-3 קטעים אינסטרומנטליים. מלבד שיריהם של שטרית וחלפי, מופיעים באלבום השיר "ירח" שכתב נתן אלתרמן, הפיוט "אלי למה עזבתני" שחיבר ר' דוד בוזגלו ו"רחובות סגולים" שכתב אודי שרבני. את האלבום פותח הקטע האינסטרומנטלי "נשקיני", עיבוד חדש לקטע שהופיע באלבום של ההרכב פוריין אפייר המשותף לסחרוף ורמי פורטיס.
אל סחרוף מצטרפים בעיבודים ובנגינה באלבום חברי ההרכב שהשתתפו בהקלטות "אתה נמצא כאן": בן הנדלר, גידי רז, אורן לוטנברג, איתמר דוארי, שי צברי גרשון וייסרפירר ורונן שפירא. אהובה עוזרי מתארחת בנגינה ברצועה האינסטרומנטלית "טווס כחולבן". האלבום הוקלט באולפני העוגן שבקיבוץ העוגן, ובמהלך ההקלטות אף נגנבו חלק מהן בפריצה שאירעה במקום בסוף אפריל 2014.
בעטיפת האלבום מופיעה תמונתו של איו, אחד מירחיו של כוכב הלכת צדק.
קישורים חיצוניים
ראיונות: ביקורות:
דאיקוקו
דַאיְקוֹקוּ (ביפנית: 大黒天) הוא אל העושר ופטרון החקלאים במיתולוגיית השינטו ואביו של אביסו.
משרתו
לדאיקוקו יש משרת אשר מתואר כעכבר. לרוב מציגים אותו כמכרסם בשקי האורז עליהם יושב דאיקוקו.
צ'ילהאוס
צ'ילהאוס (בגרמנית: Chilehaus, מילולית "בית צ'ילה") הוא בניין משרדים בן עשר קומות, הכולל שטח רצפה של 36,000 מטרים רבועים, ברובע קונטורהאוס בהמבורג בגרמניה. זוהי דוגמה יוצאת דופן לסגנון האדריכלות של אקספרסיוניזם של לבנים (Backsteinexpressionismus) של ראשית המאה ה-20. בניין זוויתי גדול זה ממוקם באתר של כ-6,000 מטרים רבועים, המשתרע על רחוב פישרטוויטה בהמבורג. הוא תוכנן על ידי האדריכל הגרמני ובנייתו הסתיימה בשנת 1924. ב-5 ביולי 2015, נוסף הבניין כחלק ממבנים נוספים ברובע קונטורהאוס ורובע שפייכרשטאדט הסמוך לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.
עיצוב
בניין צ'ילהאוס מפורסם בזכות הקצה המזרחי שלו המזכיר חרטום של ספינה, והחזיתות שנפגשות בזווית חדה מאוד בפינת הרחוב פומפן ונידרנשטראסה. המקום הטוב ביותר לצפות על הבניין הוא ממזרח. בגלל האלמנטים האנכיים המודגשים והקומות העליונות הנסוגות, כמו גם החזית המעוקלת ברחוב פומפן, יש לבניין, למרות גודלו העצום, תחושה של קלילות.
לבניין שלד מבטון מזוין והוא נבנה תוך שימוש ב-4.8 מיליון לבני אולדנבורג כהות. הבניין בנוי על אדמה רכה מאוד, ולכן כדי להשיג יציבות היה צורך לבנות על גבי יסודות מבטון מזוין בעומק 16 מטר.
הסביבה הקרובה למיקום לנהר האלבה חייבה מרתף אטום במיוחד, וציוד חימום הוקם בתא סגור שיכול לצוף בתוך הבניין, כך שהציוד לא יפגע במקרה של שיטפון.
הבניין כולל אחת מ האחרונות שעדיין פעילות בעולם.
היסטוריה
בניין צ'ילהאוס תוכנן על ידי האדריכל פריץ הוגר ונבנה בשנים 1922–1924. הוא הוזמן על ידי איל הספנות הנרי ב. סלומן (Henry Brarens Sloman), שעשה את הונו בסחר המלחת של צ'ילה וחי בה שנים רבות, ומכאן השם בית צ'ילה. קשה לקבוע את עלות הבנייה, שכן בית צ'ילה נבנה בתקופת ההיפר-אינפלציה שפקדה את גרמניה בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20, אך לפי הערכות מדובר ביותר מ-10 מיליון רייכסמארק. נכון ל-2021 הבניין בבעלות חברת הנדל"ן הגרמנית Union Investment Real Estate AG. בין השוכרים משרדים בבניין נמצאים סניף המבורג של, חנות הכולבו "מנופקטום" (Manufactum) וסניף של יצרן הפסנתרים.
נחום רכל
הרב נחום רכל (נולד בכ"ח בתשרי ה'תש"ד, 27 באוקטובר 1943) הוא נשיא ישיבת רמת השרון וצייר ישראלי, פעיל למען ההתיישבות בארץ ישראל.
ביוגרפיה
נולד ברחובות בכ"ח בתשרי תש"ד, הוריו עלו מפולין. הוא התחנך בבית הספר הממלכתי בעיר על שם משה סמילסקי, ולאחר מכן למד בתיכון הדתי ברחובות. בסיום לימודי התיכון התגייס במסגרת גרעין נח"ל 'חלוצי שלוחות' של "בני עקיבא"; תפקידם היה לאייש את היאחזות 'בארותיים'. שירת במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום כיפור. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת כרם ביבנה, אליה נשלח מטעם הגרעין במסגרת מסלול 'הסדר'. לאחר סיום השירות הצבאי החל ללמוד בישיבת מרכז הרב אצל הרב צבי יהודה קוק. נחשב לאחד מגדולי תלמידיו ורואה בו כרבו המובהק. ב-1965 נשא לאישה את שולמית לבית שטיינברגר; לזוג 13 ילדים.
בהמשך עבר עם משפחתו למושב עצמונה בחבל ימית בסיני. לאחר שפונה החבל ב-1982 הם עברו ליישוב הקבע בני עצמון שבגוש קטיף, שם המשיך הרב רכל ליצור באמנות ושימש כרב היישוב. באותה תקופה גם לימד בישיבות שונות את כתבי הרב קוק.