cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ז'אן ניקולה
מחלוקת
במהלך העשורים האחרונים כמה חוקרים הטילו ספק בתיאור המסורתי של הגעת ניקולה למפרץ גרין. לדעתם ניקולה לא חיפש מסלול לסין, לא פגש את אנשי הפואנים. רונלד סטיבה הרחיק לכת וטען שניקולה אפילו לא נסע לאגם מישיגן, אלא שהפואנים היו למעשה אנשי שבט אלגונקין, שניקולה פגש אותם במפרץ קווינאוו, מישיגן. ננסי אוסטרייך לורי, מהמוזיאון במילווקי - ואחריה פטריק ג'יי יונג, מבית הספר להנדסה במילווקי - טענו שניקולה פגש למעשה את הפואנים ליד מנומיני, מישיגן. אף על פי שאנשי המנומיני והפואנים היו שבטים שונים, הם היו בעלי ברית ששלטו במשותף על הגישה למפרץ גרין. לורי וג'ונג מציעים כי המטרה העיקרית של ניקולה הייתה לכונן חוזה שלום בין צרפת החדשה לפואנים וברית נגד העם האירוקווי.
מוות
ז'אן ניקולה טבע לאחר שסירתו התהפכה במהלך סערה בנהר בעת מסעו.
עלי אסדאללה
עלי אסדאללה תאימן קמבר (בערבית: علي أسد الله ثايمن قمبر בתעתיק: עלי אסד אללה ת'אימן קמבר; נולד ב-19 בינואר 1993 במנאמה שבבחריין) הוא כדורגלן קטרי יליד בחריין המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת א-סד מליגת העל הקטרית ובנבחרת קטר.
קריירת מועדונים
אסדאללה גדל במחלקות הנוער של אל-מוחרק מליגת העל הבחריינית וא-סד מליגת העל הקטרית. בשנת 2012 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של א-סד.
קריירה בינלאומית
ב-23 בינואר 2012 ערך אסדאללה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קטר, בהפסד 0–5 לנבחרת שוודיה במשחק ידידות. ב-4 בינואר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–3 על נבחרת כווית במסגרת אליפות מערב אסיה. הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר גביע אסיה 2015.
נכלל בסגל נבחרת קטר לטורניר מונדיאל 2022.
לימוזה מצויה
לימוזה מצויה (שם מדעי: Limosa limosa) היא עוף מים מהסוג לימוזה שבמשפחת החרטומניים. מקור השם המדעי של הסוג, Limosa, מגיע מלטינית ופירושו "בוצי".
אזורי הדגירה של מין זה מאיסלנד דרך אירופה עד מרכז אסיה, אזורי החריפה בתת היבשת ההודית, אוסטרליה, ניו זילנד, מערב אירופה ומערב אפריקה. המין דוגר בביצות עשב וכבול, אחו מוצף ושפכי נהרות. בנדידה תמצא גם לאורך החופים ובאזורים לחים שונים. האוכלוסייה העולמית המשוערת היא בין 634,000 ל-805,000 פריטים. הלימוזה היא הציפור הלאומית של הולנד.
בן דונקלמן
בנימין "בן" דונקלמן (באנגלית: Ben Dunkelman; ) היה מהבולטים במתנדבי מח"ל שהגיעו להילחם במלחמת העצמאות ומפקדה השני של חטיבה 7.
ראשית חייו
בנימין דונקלמן נולד בטורונטו, קנדה, למשפחה יהודית אמידה. אביו דוד ייסד רשת של חנויות קמעונאיות לבגדי גברים ושימש כנשיא הארגון הציוני בטורונטו ואמו רוז הייתה נשיאת הדסה. משחר נעוריו קיבל חינוך ציוני. בשנת 1931, בגיל 18, נסע לארץ ישראל ועבד במשך שנה בפרדסי השרון כפועל ושומר. הוא חשב להשתקע בארץ, אך בלחץ הוריו נאלץ לחזור לקנדה ולעזור בעסק המשפחתי.
בשנת 1940, בגיל 27, התגייס לצבא הקנדי (שלחם לצד הצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה) ועבר קורס קציני חי"ר. השתתף בנחיתה בנורמנדי כמפקד פלוגה בדרגת מייג'ור, ועבר קרבות בלתי פוסקים בצרפת ובהולנד עד תום מלחמת העולם השנייה. להצעה להמשיך בשירות צבאי כמפקד הגדוד הראשון של רובאי המלך, סירב משום שלא רצה להפוך לאיש צבא מקצועי, אך גם בגלל יחסה של הממשלה הבריטית ליהודים.
הוא חזר לקנדה, ועם פרוץ מלחמת העצמאות נפגש עם קולונל דוד מרכוס ושלמה שמיר ששכנעו אותו לבוא ארצה כמתנדב. קודם צאתו עסק בארגון גיוס מתנדבים במסגרת מח"ל באזור טורונטו.
שירותו בצה"ל
בחודש מרץ 1948 הגיע דונקלמן ארצה בדרכון בריטי מזויף, שבא להתגבר על הגבלת כניסתם של יהודים לארץ ישראל על ידי ממשלת המנדט. הוא נפגש עם דוד בן-גוריון והציע לו להקים יחידת מתנדבים קנדיים במסגרת צה"ל. בן-גוריון השיב בנימוס כי ישקול את ההצעה ושלח אותו ליגאל ידין שסיפח אותו לחטיבת הראל.
על אף שנתקל בתחילה בחשדנות מצד הפלמ"חניקים, התערה דונקלמן במהירות בחטיבה. יצחק רבין מינה אותו לקצין מטה לתכנון. הוא השתתף במבצע הראל ומבצע יבוסי ובהתווית דרך בורמה.
ב-5 ביולי 1948, לאחר שעסק זמן מה בפיתוח מרגמה כבדה עבור צה"ל, נתמנה על ידי בן-גוריון למפקד חטיבה 7. חטיבה זו הוקמה על ידי שלמה שמיר תוך כדי המלחמה והוטלה מיד לקרבות קשים בחזית לטרון שבהם נגרמו לה אבדות כבדות.
דונקלמן ארגן מחדש את החטיבה והכשיר אותה לקרב. במבצע דקל היה לחטיבה חלק מכריע בכיבוש נצרת ובהצלחת המבצע. במבצע חירם נטלה החטיבה חלק חשוב בכיבוש הגליל העליון.
דונקלמן היה אחד החותמים על מסמך הכניעה של נצרת, בשם בנימין בן דוד, והוא מנע את גירוש תושביה, כאשר סירב לבצע את הפקודה לגרש את תושבי העיר, בנימוק שבמסמך הכניעה הוא הבטיח לתושבים שלא יאונה להם כל רע. לאחר שהפקודה הועברה אליו פעם נוספת, הוא דרש לקבל אותה בכתב. מכיוון שפקודות מסוג זה לא ניתנו בכתב, הגירוש לא בוצע. דונקלמן התייחס לפרשה בכתב היד של ספרו "נאמנות כפולה", אך בסופו של דבר שוכנע להשמיט את הקטע מהספר. הקטע שלא נכלל בספר הגיע לידיו של אורי אבנרי ופורסם בעיתון "העולם הזה". במאמרו המקיף ”כיבוש נצרת: העיר הערבית ששרדה את המלחמה”, מביא מוסטפא עבאסי תצלום של הוראה מפורשת למטכ”ל, בכתב ידו ובחתימתו של דוד בן-גוריון, האומרת: אל תרחיקו [= תגרשו] אנשים מנצרת.
לאחר שחרורו מצה"ל
עם סיום הקרבות הציע לו בן-גוריון להתמנות לקצין שריון ראשי. דונקלמן סירב כי רצה לחזור לחיים אזרחיים. בעת שירותו בחטיבה הכיר את יעל ליפשיץ שהייתה מזכירתו הצבאית של מרדכי מקלף. בחתונתם שנערכה בנובמבר 1948 השתתפה כל צמרת צה"ל.
דונקלמן החליט להשתקע בארץ ולעסוק בתחומי התעשייה והשיכון אך קשיי הביורוקרטיה הישראלית הביאו אותו להחלטה לחזור לעסקי משפחתו בקנדה עם אשתו הישראלית. בראשית 1967 הגיש בקשה לרכוש את בנק אלרן ואף זכה במכרז, אולם לבסוף החליט שלא לרכוש את הבנק.
דונקלמן שמר על קשר עם ידידיו בארץ. בשנת 1973, במלאת 25 שנה לחטיבה 7, הוזמן כאורח כבוד ונשא בגאווה את נס החטיבה.
בשנת 1976 פרסם את ספר זכרונותיו בשם "נאמנות כפולה" (Dual Allegiance). שם הספר מביע את נאמנותו לקנדה כאזרח קנדי, אבל גם את נאמנותו לעמו היהודי.
בן דונקלמן נפטר בקנדה והותיר אחריו את רעייתו יעל, ארבע בנות ושני בנים.
"גשר בן" בכביש הצפון, העובר מעל נחל שרך, קרוי על שמו.
אלכסנדר איג
אלכסנדר אֵיג (בבלארוסית: Аляксандр Эйг; 1894, שצ'דרין ליד מינסק, רוסיה – 30 ביולי 1938, ירושלים) היה בוטנאי, מראשוני חוקרי הצמחים בארץ ישראל, ראש המחלקה לבוטניקה, לימים חלק מן המכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן, באוניברסיטה העברית בירושלים ומייסד הגן הבוטני הלאומי בקמפוס הר הצופים.
חייו
איג נולד בשצ'דרין שליד מינסק, ונהג לשוטט ביערות בסביבת מגוריו. הוא נלווה לבני משפחתו במסעות ציד ודיג והרבה להתבונן בצומח ובחי בסביבה. בגיל בר מצווה החל ללמוד בבית ספר תיכון של יק"א ובגיל 15 עלה בגפו לארץ ישראל והפך לחניך בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. בתקופה זו, פירנס עצמו בעבודה בגננות בתל אביב ובין היתר טיפל בגינתו של חיים בוגרשוב והתחבב עליו, בשכנועו הצטרף לגימנסיה הרצליה וסיים בה את לימודיו. בגימנסיה הרצליה הכיר את ידיד נפשו, אליעזר פקטורובסקי (פקטורי), שעמו שירת בגדודים העבריים. עם השחרור פנו השניים ללימודי הבוטניקה ויחדיו סיירו באזורי הארץ השונים, בעיקר במדבר יהודה וחקרו את חבורות הצומח המיוחדות לאזור זה.
ב-1924 מונה איג על ידי ועדת התרבות של ההסתדרות הכללית ל"מורה נודד", שתפקידו לקרב את הגננות והמורים ביישוב להכרת הצומח של ארץ ישראל. ב-1925 הוזמן על ידי אוטו ורבורג לעבוד בתחנת הניסיונות החקלאית בתל אביב, שלימים הפכה ל"מכון לחקר טבע ארץ ישראל" שם עבד יחד עם מיכאל זהרי. לאחר מכן עברה היחידה לירושלים, ואיג הוזמן על ידי פרופסור ורבורג לפתוח את המחלקה לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים. עוזריו היו מיכאל זהרי ונעמי פיינברון. בתקופה זו נדד אלכסנדר איג ברחבי ארץ ישראל, מהר החרמון, ועד ים המלח ואל עריש כשהוא אוסף ומזהה צמחים. בשנה זו נשא לאשה את איטה פקטורית, אחות חברו הקרוב אליעזר, שהייתה ביולוגית ומורה ידועה ביישוב העברי. איג גידל עם איטה את בנה דניאל (מנישואיה הראשונים לעו"ד מרדכי שטיין). ב-1926 נפטר אליעזר משחפת.
בשנת 1937 נולדה לו ולאיטה בת. הם קראו לה בשם אליעזרה (זמרת הקונטראלט והמתרגמת אליעזרה איג-זקוב), על שם אליעזר פקטורובסקי. באותה שנה הוזמן על ידי יצחק בן-צבי להעיד בפני ועדת פיל על יכולתה של הארץ לכלכל אוכלוסייה גדולה. בהמשך התבקש להכין מפה אשר תשמש את טיעוני הצד הציוני בזירה הבינלאומית. אולם, באותה תקופה היה כבר חולה בסרטן, מחלה שהכריעה אותו בשבת ב' באב תרצ"ח (1938) והוא בן פחות מ-44 שנים בלבד. הוא נקבר בבית הקברות בהר הזיתים ועל מצבתו נחרט "יוצר מדע הצמחים בישראל". בהלווייתו נשאו הספדים: משה שרת, הוגו ברגמן, יהודה לייב מאגנס ויצחק בן-צבי.
הקמת הגן הבוטני הראשון בארץ ישראל
גולת הכותרת של עבודתו המדעית והחינוכית של איג במשך כל חייו הייתה הקמת הגן הבוטני הלאומי בקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים שהיה הגן הבוטני הראשון בארץ ישראל וגם במזרח התיכון כולו. איג ביסס את הגן על הצומח של ארץ ישראל לפי בתי גידול. הוא הקים עם תלמידיו ועמיתיו דיונות זעירות, גדת נחל, חורש ים-תיכוני זעיר וכדומה, בהם שתלו צמחים מקומיים. הוא ליקט צמחים לגן גם בסוריה, טורקיה, עיראק ולבנון, ממנה הביא שתילי 350 ארזים. הגן המשיך לפעול גם לאורך 19 שנים שבהן היה הר הצופים מובלעת בשליטה ישראלית בתוך שטח ירדני.
כמו כן הקים בשנת 1920 את העשבייה (אוסף של צמחים מיובשים ומוגדרים, הממוינים ומסודרים על פי שיוך סיסטמטי ועל פי אזור גאוגרפי) של האוניברסיטה העברית
זיהוי צמחים ובתי גידול
אחת מעבודותיו החלוציות של איג הייתה זיהוי בתי הגידול של ארץ ישראל והגדרת הצמחים הגדלים בהם. הוא נחשב לאבי תחום הפיטוגאוגרפיה של ארץ ישראל (חקר התפוצה הגאוגרפית של צמחים). בין היתר נתן את השם "בתה" לתצורת צומח המאופיינית בשיחים נמוכים.
הנצחה
על שמו של איג נקראו מספר צמחים, ובהם זמזומית איג (Bellevalia eigii), מרוות איג (Salvia eigii), צלוקית אדום (Stigmatella longistyla Eig) ונץ-החלב איג. כן נקרא על שמו רחוב בשכונת רמות אלון בירושלים.
יחסי הודו–סאו טומה ופרינסיפה
יחסי הודו–סאו טומה ופרינסיפה הם היחסים הבינלאומיים בין הודו לסאו טומה ופרינסיפה.
היסטוריה
היחסים בין הודו לסאו טומה ופרינסיפה היו ידידותיים באופן מסורתי, במיוחד לאחר עצמאותה של האחרונה בשנת 1975. הביקור הראשון ברמה המדינית הגבוהה ביותר בין שתי המדינות התקיים בין התאריכים 29 בנובמבר עד 2 בדצמבר 2009, כאשר השר לענייני החוץ, שיתוף הפעולה והקהילות של סאו טומה ופרינסיפה, קרלוס אלברטו פירס טיני, ביקר בהודו. טיני ניהל שיחות עם שר המדינה ההודי לענייני חוץ, שאשי ת'ורור, ושני הצדדים חתמו על פרוטוקול בנושא התייעצויות משרד החוץ כדי להקל על קשרים קבועים בנושאים דו-צדדיים, אזוריים ובינלאומיים בין בכירים בשני משרדי החוץ. הודו גם התחייבה לספק סיוע פיתוח באופן רשמי, שיתוף פעולה טכני, בניית יכולות ופיתוח כלכלי וחברתי של סאו טומה ופרינסיפה, והודיעה על מענקים רבים וקווי אשראי למדינה. סאו טומה ופרינסיפה הביעה שבחים על "התפקיד החלוצי" של הודו בקידום שיתוף פעולה דרום-דרום ותרומות משמעותיות לשמירת שלום בינלאומית, והודיעה על תמיכתה במועמדותה של הודו למושב קבוע במועצת הביטחון של האומות המאוחדות. טיני נפגש גם עם בכירים במשרד הנפט ו-ONGC Videsh Limited ודן בשיתוף פעולה דו-צדדי בתחום הפחמימנים. הוא ביקר גם בתאגיד הלאומי לתעשיות קטנות (NSIC) וביועצי טלקומוניקציה הודו בע"מ (TCIL). טיני ערך גם מצגת על הזדמנויות השקעה בסאו טומה ופרינסיפה בפגישה אינטראקטיבית מיוחדת שאורגנה על ידי הקונפדרציה לתעשייה ההודית לכבודו.
הנציבות העליונה של הודו בלאגוס, ניגריה הוסמכה לסאו טומה ופרינסיפה עד ספטמבר 2008, אז הועברה לשגרירות הודו בלואנדה, אנגולה. סאו טומה ופרינסיפה הצביעה למועמדות הודו למושב שאינו קבוע במועצת הביטחון של האו"ם לשנת 2011–2012.
ראש ממשלת סאו טומה ופרינסיפה, פטריס טרובאדה, הוביל משלחת שכללה את שר החוץ ובכירים אחרים להשתתף בפסגת פורום אפריקה–הודו השלישית בניו דלהי, 26 באוקטובר 2015. זה היה הביקור הראשון של ראש ממשלת סאו טומה ופרינסיפה בהודו. טרובאדה קיים דיונים דו-צדדיים עם ראש הממשלה נרנדרה מודי ב-28 באוקטובר.
יחסי סחר
המסחר הדו-צדדי בין הודו לסאו טומה ופרינסיפה הסתכם ב-1.52 מיליון דולר בשנים 2014–2015. הודו ייצאה סחורות בשווי 1.47 מיליון דולר לסאו טומה ופרינסיפה וייבאה בשווי 500,000 דולר. המסחר ירד ל-930 אלף דולר בשנים 2015–2016; הודו לא ייבאה מסאו טומה ופרינסיפה באותה תקופה. הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לסאו טומה ופרינסיפה הן תרופות, כימיקלים אורגניים, כותנה ומכשירים אופטיים, צילומיים ורפואיים. יבואנים מסאו טומה ופרינסיפה הצהירו כי הם רוצים לייבא יותר סחורה מהודו, אך הם מיואשים מזמן המשלוח הארוך והעלויות הגבוהות הכרוכות בכך.
החברה ההודית ONGC Videsh Limited מחזיקה בנתח של 13.5% בגוש 2 של אזור הפיתוח המשותף (JDZ) באמצעות חברת הבת הניגרית שלה, ONGC Narmada Ltd. אבאן הנדסה ביצעה קידוחים בגוש 4 של JDZ.
סיוע חיצוני
במהלך ביקורו של שר החוץ טיני בהודו בשנת 2009, העניקה ממשלת הודו מענק בסך מיליון דולר להקמת מרכז הדגמה טכנולוגית להפקת טכנולוגיה לפיתוח מגזר ה-SME בסאו טומה ופרינסיפה, ומענק של 10 מיליון רופי לחינוך ולמחקר ולתחום הבריאות. הודו הסכימה גם להאריך קו אשראי של 5 מיליון דולר לפרויקטים של חקלאות, בניית יכולות ותשתיות. הודו תרמה חומרת מחשב ו-173 חבילות תרופות חיוניות לממשלת סאו טומה ופרינסיפה באוקטובר 2010.
בסוף 2009 הפכה סאו טומה ופרינסיפה למדינה ה-47 שנרשמה לפרויקט הרשת האלקטרונית הפאן-אפריקאית עליה הכריזה הודו בפסגת פורום אפריקה–הודו הראשונה בשנת 2008. החל מינואר 2016 הפרויקט נמצא בהטמעה במדינה בעזרת סיוע הודי.
אזרחי סאו טומה ופרינסיפה זכאים למלגות במסגרת תוכנית השיתוף הטכני והכלכלי ההודי. דיפלומטים מסאו טומה ופרינסיפה השתתפו בקורס המקצועי לדיפלומטים זרים (PCFD) שאורגן על ידי מכון שירות החוץ של המשרד לענייני חוץ.
מחלת רנו
מחלת רנו או תסמונת רנו או תופעת רנו (באנגלית: Raynaud phenomenon) היא תופעת שינוי צבע בגוף האדם, שיכולה להיות ללא רקע שניוני (אין מחלה ברקע שמסבירה זאת) או שניונית למחלה כמו זאבת (לופוס) מחלות רקמת חיבור ועוד.
התופעה נובעת לרוב מכיווץ כלי דם קטנים דוגמת עורקיקים הנובע מחשיפה לקור. קיים מצב נדיר יותר שלפיו התופעה קורית בחשיפה למצב דחק (stress).
התופעה מערבת אצבעות של הידיים ושל כפות הרגלים ולפעמים גם אוזניים ואת קצה האף ומאופיינת בשלוש פאזות: בשלב הראשון יש הלבנה של האצבעות, לאחר מכן כיחלון (ציאנוזיס) ובסופו של דבר האצבעות מאדימות. אם תופעות אלו נמשכות, הסכנה היא נמק של האצבעות. (חשוב להבדיל בין תופעה זו, המאופיינת בשלוש פאזות כאמור, לבין כיחלון של האצבעות כתוצאה מקור: אקרו-ציאנוזיס, המאופיין בפאזה אחת בלבד). לרוב, שינוי הצבע מלווה בתחושת כאב ונימול.
טיפול
טיפול שמרני הכולל שמירה על כפות ידיים חמות, למשל על ידי לבישת כפפות חמות או הישמרות בסמוך למקור חום.
אם טיפול רגיל אינו עוזר, עוברים לטיפול תרופתי הגורם להרחבה של כלי דם, כגון שימוש בתרופה אמלודיפין ממשפחת התרופות חוסמי תעלות סידן.
דחף
{{פירושונים|
ראו גם
}}
STS-65
STS-65 היא המשימה ה-17 של מעבורת החלל קולומביה ששוגרה ממרכז החלל קנדי, פלורידה, ב-8 ביולי 1994. על המעבורת הייתה מערכת בינלאומית לחקר חוסר כבידה International Microgravity Laboratory (IML-2). בנוסף לכך בוצעו מחקרים בתחום מדעי החיים.
הצוות
ז'אן ז'אק פאבייה היה בצוות גיבוי
תיאור הטיסה
המעבורת המריאה ב-8 ביולי 1994 מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי. ספירה לאחר הופסקה ב-T-5 בגלל תנאי מזג האוויר באתר וחודשה תוך זמן קצר.
על המעבורת הותקנה מערכת ספייסלאב שכללה מערכת בינלאומית לחקר חוסר כבידה International Microgravity Laboratory (IML-2). במחקר זה השתתפו מדעני סוכנות החלל האירופית, קנדה ויפן. בעזרת המערכת בוצעו כ-80 ניסויים בחקר חוסר כבידה ומדעי החיים.המשימה כללה 82 ניסויים של מדעי החיים (ניסויים אודות גוף האדם, ביולוגיה בחלל, השפעות קרינה, ו-Bioprocessing) וניסויים של התנהגות חומרים במיקרוכבידה (הנדסת חומרים, התנהגות נוזלים בחלל ומחקר על סביבה בחוסר כבידה ופעולות נגד).
משימת IML-2 נועדה להיות משימה עם שהות ארוכה מהרגיל כדי להתעמק בניסויים רפואיים הקשורים למערכת הלב וכלי הדם, מערכת העצבים האוטונומית, השפעה על העצמות ועל חילוף החומרים בשרירים.
קרבות נהר איזונצו
קרבות נהר איזונצו היו שנים-עשר קרבות עקובים מדם שניטשו במסגרת החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה, בין האימפריה האוסטרו-הונגרית ובין ממלכת איטליה, החל מהקרב הראשון על האיזונצו ב-23 ביוני 1915 ועד לקרב קפורטו בספטמבר 1917. הקרבות מכונים על שם נהר איזונצו (בסלובנית נקרא הנהר בשם סוצ'ה), הזורם בחלקה הצפוני-מזרחי של איטליה, מהרי האלפים דרומה לכיוון הים האדריאטי, ושלאורכו התנהלו הקרבות. בקרב השנים-עשר, קרב קפורטו, הוכרעה סדרת הקרבות לטובת אוסטרו-הונגריה, בסיוע נרחב של צבא הקיסרות הגרמנית.
רקע
עם פרוץ המלחמה בקיץ 1914, לא הצטרפה איטליה לבעלות בריתה מן הברית המשולשת שנחתמה ב-1882, האימפריה האוסטרו-הונגרית והקיסרות הגרמנית. איטליה טענה כי הברית היא הגנתית בטבעה ולכן התוקפנות של אוסטרו-הונגריה, שהכריזה מלחמה על סרביה, איננה מחייבת אותה לקחת חלק במלחמה. לאיטליה הייתה עוינות רבת שנים עם אוסטרו-הונגריה, מאז קונגרס וינה משנת 1815 בתום המלחמות הנפוליאוניות, שבעקבותיו הועברו אזורים בצפון איטליה לאוסטרו-הונגריה. יתר על כן, בשנות ה-80 של המאה ה-19 נוסדה תנועה בשם 'איטליה הבלתי משוחררת' (Italia irredenta) שתבעה את האזורים הצפוניים, המיושבים באיטלקים, מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, ובעיקר את אזור מישור החוף של הים האדריאטי ושטחה של טירול האיטלקית – דרום טירול (כיום הנפות של טרנטו ודרום טירול שבצפון איטליה) – חצי האי איסטריה ונמל טריאסטה, הערים גוריציה וגרדיסקה, וצפונה של דלמטיה. בראשית המאה ה-20 זו הפכה לתביעה פוליטית של ממש ולמטרתה העיקרית של המלחמה עבור האיטלקים, בדומה למה שאירע בחבל אלזס-לורן באזור הגבול שבין הקיסרות הגרמנית וצרפת.
מדינות ההסכמה קיימו מגעים חשאיים עם הממשלה האיטלקית לגבי הצטרפות ממלכת איטליה לכוחותיהן, וביום 26 באפריל 1915 נחתמה ברית לונדון, שבה השתחררה איטליה מן ההתחייבויות לברית מדינות המרכז והצטרפה למדינות ההסכמה. ביום 23 במאי 1915 הכריזה איטליה מלחמה על אוסטרו-הונגריה, וזאת לאחר שהייתה נייטרלית מאז פרוץ המלחמה באירופה.
החזית האיטלקית מתייחסת לסדרת קרבות שנערכו בין הצבאות של אוסטריה-הונגריה ושל איטליה ובנות בריתן, בצפון איטליה, בין השנים 1915–1918. על אף שאיטליה קיוותה לפתוח במלחמה בהפתעה, תוך שהיא ממהרת לכבוש ערים אוסטריות אחדות, המלחמה עברה מיד למלחמת חפירות, בדומה למה שהתרחש באותה שעה בחזית המערבית. עוד לפני קרבות איזונצו יצא צי המלחמה הקיסרי האוסטרו-הונגרי כדי להפציץ את החוף המזרחי האיטלקי, בין ונציה וברלטה. הצי האיטלקי הופתע, וכמעט שלא ביצע פעולות נגד, ואת התקפותיו עצר הצי הקיסרי האוסטרו-הונגרי ללא כל אבדות.
הקרבות
הגנרלים האיטלקים שילחו עוד ועוד התקפות באותו מבנה אחיד, בהם הסתערו חיילים איטלקים מלמטה על עמדות מבוצרות ונקטלו באמצעות אש מקלעים. מיוני 1915 עד ספטמבר 1917 נערכו אחד-עשר קרבות על האיזונצו שגבו מהאיטלקים כ-150,000 הרוגים, וההישג היחידי היה כיבוש העיר גוריציה בקרב השישי על האיזונצו באוגוסט 1916. עם זאת הדיווחים שהועברו על ידי ראש המטה הכללי האיטלקי לואיג'י קאדורנה לעורף (הן למלך והן לציבור) סיפרו רק על הצלחות וניצחונות.
סדרת קרבות האיזונצו הסתיימו בניצחון אוסטרו-הונגרי מכריע בקרב קפורטו.
Remixed 2000-2010
Remixed 2000-2010 הוא האלבום הדיגיטלי הראשון של הראפר סגול 59. האלבום יצא לאור ב-2010 דרך JDUB Records.
אלבום זה הוא אלבום דיגיטלי שיצא בחברת התקליטים הניו יורקית JDUB Records וניתן להורדה חינם באינטרנט. האלבום כולל גרסאות רמיקסים לשירים נבחרים וכן 2 רצועות חדשות. בין המפיקים באלבום: די ג'יי ספוקי, אורי שוחט, מיכאל כהן, דיגיטל מי, שימי סוניק (סוליקו), די ג'יי קארס ואחרים.
שיר הפרחה
שיר הפְרֵחָה (בכתיב המקורי: שיר הפריכה) הוא פזמון מתוך הפסקול של הסרט "שלאגר", בביצועה של הזמרת עפרה חזה, שיצא בשנת 1979 וביסס את מעמדה של חזה כזמרת מובילה בישראל. הפזמון נכלל גם באלבומה "על אהבות שלנו".
רקע: הסצנה בסרט "שלאגר"
השיר הפרובוקטיבי היה ללהיט ונותר חמישה שבועות בראש מצעד הפזמונים.
המחלוקת על השיר
עקב המילים הפרובוקטיביות של השיר, יש הטוענים בטעות כי השיר נאסר לשידור בגלי צה"ל במשך חודשים ארוכים, אך בפועל הושמע שם השיר פעמים רבות מיד עם הופעתו (עוד לפני תחילת הקרנת הסרט "שלאגר") וצעד בהצלחה במצעדי הפזמונים השבועיים - גם בגלי צה"ל וגם ברשת ג'. בגלי צה"ל הייתה התנגדות ראשונית להשמעתו, אך לאחר דיונים השיר הושמע ללא דחייה. הפזמון עמוס לא רק בעברית "לא תקנית", אלא גם במושגי תרבות פופולרית מסוף שנות ה-70 בישראל. לדוגמה, קיימת התייחסות לסטודיו פרג' ("השמש של פרג' קורעת את הים"), חנות הצילום המפורסמת של הצלמים סמי ופרי פרג' בתל אביב, שהייתה ידועה בצילומי נוף ובעיקר בצילומי שקיעה.
פיק ניסה בתחילה לשכנע את הזמרת רותי נבון לשיר את הפזמון, אך זו נרתעה, בעיקר כי הייתה בשלבים מתקדמים של חזרה בתשובה. מאידך גיסא ניסה יוצר הסרט, הבמאי אסי דיין, לשכנע את פיק כי חזה היא הבחירה הנכונה לביצוע הפזמון. חזה הגיעה לאודישן שירה, פיק לא התרשם ("נשמעה לי כמו זמרת מקהלות", אמר שנים אחר כך), אך בכל זאת נכנע להפצרותיו של פשנל. מאוחר יותר הודה צביקה פיק כי חזה הייתה הבחירה הנכונה וכי שיפוטו הראשוני היה מוטעה. הוא עצמו הקליט גרסה אינסטרומנטלית לשיר לאלבומו "המראה" שיצא בתחילת 1980.
למרות הפופולריות של השיר, הוא פגע בקריירה של עפרה חזה, עקב החשש שתזוהה, בעקבות השיר, עם תדמית הפרחה. זאת למרות השוני בין אישיותה של חזה לבין התדמית. בשלב מאוחר יותר בקריירה שלה, בשנות ה-90, סירבה חזה לשיר את השיר בהופעות ובטלוויזיה.
בשלב זה בקריירה שלה, לאחר תקופה ארוכה בה איש לא היה מעוניין לשתף פעולה עם חזה, החליט האמרגן בצלאל אלוני לסיים את החוזה עם פשנל, והחל לנהל את עסקיה באופן עצמאי, דבר שכלל גם את כתיבת מרבית שיריה.
למרות הביקורת על השיר בשעתו, הוא הפך ללהיט ונותר אחד מפזמוניה האהובים ביותר של עפרה חזה ואחד הפזמונים האהובים ביותר במוזיקה הישראלית. מילותיו הפרובוקטיביות הפכו לסמל והוא מושמע תדיר בתחנות הרדיו.
גרסאות כיסוי
מלבד גרסת הכיסוי של מלחין הפזמון צביקה פיק עם נושאי המגבעת (הביצוע יצא באלבום "לעשות אהבה" של פיק), קיים עוד מספר רב של חידושים לפזמון:
Salmonella
Salmonella (בתעתיק לעברית: סלמונלה) הוא סוג של חיידק אמיתי, גראם-שלילי, בעלי צורה מתגית השייך למשפחת ה-Enterobacteriacea. בטבע קיימים מאות תת-מינים ואלפי של חיידקי ה-Salmonella. טקסונומית תת-מינים וסרוטיפים אלה מחולקים לשני מינים: Salmonella bongori ו-Salmonella enterica. אלה של המין הראשון גורמים בעיקר לסלמונלוזיס בבעלי חיים בעלי דם קר, ואלה של השני – בבני האדם. סרוטיפ Salmonella enterica enterica typhi עלול לגרום למחלת הטיפואיד.
מחלת הטיפואיד, שנגרמת מסרוטיפ typhi, היא מחלה מסוכנת לבני אדם, שעלולה להיות קטלנית באין נגישות לאנטיביוטיקה. הסבירות למות ממחלה זאת יורדת ל-1% כתוצאה מטיפול אנטיביוטי. מנגד, אם המחלה אינה מטופלת סכנת המוות תחול על 10%-30% מהמקרים, ובחלק מהקהילות אף שיעורי התמותה יגיעו ל-47%.
מיון
חיידקי ה-Salmonella הם מתגים גראם-שליליים השייכים למשפחת ה-Enterobacteriacea, אליה משתייכים גם חיידקי Escherichia coli. הסוג Salmonella קרוי על שם הווטרינר האמריקני דניאל אלמר סלמון (Daniel Elmer Salmon), אשר גילה לראשונה (יחד עם האפידמיולוג האמריקני תאובלד סמית') חיידק המשתייך לסוג זה בשנת 1885.
בעבר שויכו לסוג מאות מינים, אלפי תת-מינים וסרוטיפים. מאז סוף שנת 2005 שונה המיון הטקסונומי והוחלט כי כל תת-המינים והסרוטיפים יקובצו לשני מינים בלבד: Salmonella  enterica ו-Salmonella bongori. תת-המינים של המין הראשון גורמים בעיקר לסלמונלוזיס (מחלת מעיים שמתבטאת בכאבי בטן, שלשולים והקאות) בבעלי חיים, ואלה של השני – תחלואה בני האדם.
חיידק ה-Salmonella הידוע ביותר הוא Salmonella typhi. לפי המיון החדש שונה שמו הרשמי ל-Salmonella enterica, תת-מין enterica, סרוטיפ typhi; למרות זאת ממשיכים להתייחס לחיידק זה (ולכל החיידקים מהסוג Salmonella) על ידי ציון הסוג והסרוטיפ בלבד. S. typhi גורם לטיפואיד (טיפוס הבטן), מחלה רב-מערכתית קשה. חיידק זה וסרוטיפים רבים אחרים שלו גורמים למחלות הזיהומיות השכיחות בעיקר במדינות העולם השלישי הנגרמות כתוצאה מהיגיינה לקויה ומשימור לקוי של מזונות. מיליוני בני אדם מתים בכל שנה, בעיקר באפריקה, ממחלות הנגרמות על ידי חיידקי Salmonella.
לחיידקי ה-Salmonella יש שוטון שמקנה להם יכולת תנועה. כמו כן, הם מכילים אלמנטים מבניים, כגון הקפסולה, המסייעים לפתוגניות שלהם. היכולות האנטיגניות הנ"ל קרויות אנטיגן H (בנוי מחלבון) (קיום השוטון), אנטיגן O בנוי מליפולוליסכריד (LPS) המצוי בדופן החיידק ואנטיגן K שהוא אנטיגן פוליסכרידי קפסולרי המעניק לחיידק את האלימות (וירולנטיות) שלו.
הסרוטיפים השונים של חיידקי ה-Salmonella גורמים בעיקר למחלת הסלמונלוזיס בשל הרעלת מזון וטיפוס הבטן. בכ-5% מהאוכלוסייה קיימת נשאות ללא תסמינית (א-סימפטומטית) של חיידקי Salmonella:
חיידקי Salmonella בצמחים
בנוסף ליכולות החיידקים להיצמד לתאי בעלי חיים, יש חיידקי ה-Salmonella את היכולת להיצמד ולפלוש לתאי צמח, למרות שלתאי צמח יש דופנות. היכולת של חיידקים אלה להיצמד לצמחים הודגמה כבר על צמחים שונים, כדוגמת צמח הטבק, כאשר חיידקי ה-Salmonella הצליחו להידבק ביעילות לרובם. לאחר שהחיידקים נצמדים לתאי הצמח, הם מסוגלים להפריש חלבונים שמאפשרים להם להתחמק ממערכת החיסון של הצמח, ולשרוד עליו או בתוכו. מאידך, בבדיקה שנערכה נמצא כי חיידקי Salmonella בעלי פגם בהפרשות החלבוניות הללו, מזוהים על ידי קולטני צמח הטבק, ולא מסוגלים להתחמק מהמנגנון החיסוני שלו.
מנגנון גרימת המחלה
חיידקי Salmonella משתמשים בפימבריה שיש להם, או בהפרשת חלבוני היצמדות באמצעות מערכת ההפרשות מסוג 3 (type three secretion system- T3SS) כדי להיצמד לתאי המטרה (תאים במעי הדק מסוג אנטרוציטים - (Enterocytes). לאחר ההיצמדות לתאי המעי, חיידקי ה-Salmonella פולשים לתוך התאים, על ידי הפרשת חלבונים היוצרים עיוות או קימוט ב-villi של רירית המעי (סיסי הרירית). החדירה לתאים מתבצעת על ידי פגוציטוזה לתוך פגוזום. בתוך התאים מתרבים החיידקים בפגוזום (חיידקי ה-Salmonella לא מפרקים את הפגוזום בשונה מחיידקים, דוגמת ה-Shigella, אשר מצוידים בחלבוני פירוק הפגוזום). לאחר שהחיידק מתרבה בתוך הפגוזום, הוא עובר בעזרתו אל החלק הבזאלי של התא, אשר קרוב לשכבת הרירית המיוחדת, שם הוא משתחרר מהפגוזום ונקלט על ידי גרנולוציטים אשר מגיעים למקום.
המשך התפשטות המחלה משתנה בהתאם לסרוטיפים כאמור להלן:
שיטות לאבחון ומניעה
ניתן לאבחן את הימצאות החיידק על ידי בידודו מצואה של חולים על מצעים דיאגנוסטיים וזיהוי מושבות חשודות בשיטות מורפולוגיות, ביוכימיות וסרולוגיות (הצמתה של החיידק עם נוגדנים ספציפיים).
אונומסטיקה
אונומסטיקה או אונומטולוגיה (מיוונית: ὀνοματολογία; מהמילה ὄνομα, "שֵם") היא תחום העוסק בחקר שמות העצם הפרטיים ומקורם. חקר השמות ממוקם בין בלשנות, מדע הדתות וההיסטוריה, ועוד מגוון תחומים (כגון חקר האטימולוגיות) מהם הוא שואב ואליהם הוא תורם.
עם הענפים העיקריים באונומסטיקה נמנים טופונומסטיקה – חקר שמות מקומות, ואנתרופונומסטיקה – חקר שמות פרטיים.
קיימות שפות שלמות (כגון אמורית) הידועות בעיקר מהאונומסטיקון – אוצר השמות הפרטיים – שלהן, ובחקר אותן שפות ממלאת האונומסטיקה תפקיד מרכזי.
Salmonella
שיטות לאבחון ומניעה
הטיפול המניעתי נגד החיידק הוא חיסון לקבוצת ה-typhoid, שכאמור גורם למחלה קשה, שניתן לפני נסיעה למדינות מתפתחות. חיסון זה, הקרוי Vivotif, הוא חיסון חי מוחלש, ויעילותו במניעת המחלה חלקית (כ-70%).
איבחון החיידק במזון נגוע מבוצע על ידי העשרה סלקטיבית במצעים נוזליים ואבחנתו במצעים מוצקים דיאגנוסטיים בשיטות ביוכימיות, סרולוגיות ושיטות מולקולריות בשן BAX.
על מנת להימנע מן המחלה קיימת חובת חיסון למטיילים הנוסעים מחוץ לגבולות ישראל באזורים אנדמיים. טיפוס הבטן אינו כלול במערך החיסונים התקופתיים לתינוקות וילדים במדינת ישראל.
אפידמיולוגיה של חיידקי Salmonella וסלמונלוזיס בישראל
בסקר משנת 2006 של משרד החקלאות נמצא כי כ-40% מלהקות תרנגולות ההטלה נגועות בחיידקי Salmonella.
בשנת 2014, העלה מחקר שבישראל קיים תת-דיווח של התפרצויות Salmonella, מה שאומר שחלק מההתפרצויות אינן מזוהות ונחקרות על ידי משרד הבריאות בגלל היעדר ניטור סטטיסטי של הסרוטיפים על בסיס שבועי.
בשנת 2016 פרסם משרד הבריאות הוראה המחייבת מעבדות פרטיות לבדיקות מזון ומים להעביר תוצאות חיוביות של סלמונלה וליסטריה למרכז החיידקים של משרד הבריאות בירושלים.
מחקר בחיידקי Salmonella וסלמונלוזיס בישראל
בישראל נערך מחקר נרחב בנושא על ידי פרופ' וילי הירש ורודולף רייטלר. במהלך עבודתו הצליח פרופ' הירש לבודד 16 סרוטיפים של חיידק ה-Salmonella, להם העניק שמות בהתאם לאתרים בהם התגלו בארץ ישראל (S.haifa, S.carmel, S.galil, S.negev ועוד). כמו כן ערך גם מחקרים אפידמיולוגיים על החיידק ומצא מקורות זואונוטיים חדשים להדבקות בני האדם. בנוסף לכך היה הראשון שזיהה חיידקי Salmonella בעלי שוטונים אולם משוללי יכולת תנועה. מכך הסיק כי קיימים שני אתרים שונים בכרומוזום החיידקי; האחד אחראי להיווצרות השוטונים ואילו השני לתנועתיות שלהם. ד"ר רייטלר הצליח לבודד סרוטיפים של חיידקי Salmonella בכלבים, בעכברים ובקרציות ולהעלאת השערה כי האחרונות עלולות להוות וקטור למחלה זאת בקרב בעלי החיים. בנוסף לכך בודד סרוטיפ חדש של Salmonella enterica - Salmonella mishmar haemek.
מפלצת הספגטי המעופפת
מפלצת הספגטי המעופפת (באנגלית: Flying Spaghetti Monster) היא האל של "כנסיית מפלצת הספגטי המעופפת" או "פסטפריאניזם" (שילוב המילים "פסטה" ו"ראסטפארי") לעיתים מכונה גם כ"נודליזם". בשל הפופולריות והחשיפה שלה, מפלצת הספגטי המעופפת משמשת גרסה עכשווית לקנקן התה של ראסל - טיעון שבא להפריך את הטענה כי תאוריות שאי אפשר להוכיח כי הן אינן נכונות, צריך הספקן עצמו להוכיח למה הן אינן נכונות. רעיון מפלצת הספגטי המעופפת זכה לסיקור אוהד בעיתונות ובאינטרנט, ואף בקהילה המדעית, אך ספג ביקורת קשה מקהילת התכנון התבוני. חלק מהאנשים שראו בעצמם פסטפריאנים עסקו במחלוקות הדתיות, כולל המחלוקת בפולק קאונטי, פלורידה, בו שיחקו תפקיד במניעת אימוץ כללים חדשים ללימוד תורת האבולוציה על ידי מועצת בית הספר המקומי.
מפלצת הספגטי המעופפת הופיעה לראשונה במכתב פתוח הומוריסטי שנכתב בידי בובי הנדרסון - בוגר אוניברסיטת אורגון ובעל תואר בפיזיקה. הנדרסון שלח את המכתב כמחאה על החלטת מועצת החינוך בקנזס להתיר לימוד תכנון תבוני כתחליף ללימוד תורת האבולוציה בשיעורי מדע בבית ספר ציבורי. במכתב, הנדרסון לועג לטענה כי הימצאותם של דברים אותם המדע אינו יכול להוכיח היא ההוכחה לכך שקיים אל, על ידי הצגת אמונה בבורא אשר מזכיר בדמותו ספגטי וכדורי בשר. הנדרסון הוסיף וקרא למועצת החינוך להקציב זמן שווה ללימוד דת מפלצת הספגטי המעופפת בשיעורי מדע לצד תאוריית התכנון התבוני.
התפתחות
הנדרסון פרסם גם כמות משמעותית של דואר שנאה, כולל איומים על חייו, שקיבל בתגובה למכתב. באוגוסט 2005, בתגובה לפנייה של אחד הקוראים, הוכרז על פרס בסך 250,000 דולר לכל מי שיביא הוכחה אמפירית שישו אינו בנה של מפלצת הספגטי המעופפת (על אף שבדת מפלצת הספגטי המעופפת לא סוגדים לישו). מאוחר יותר הועלה הפרס לסך של מיליון דולרים אמריקאיים. תוך שנה מיום שליחת המכתב הפתוח, קיבל הנדרסון אלפי מיילים על מפלצת הספגטי המעופפת. הוא אמר כי "95 אחוז מהמכתבים היו תומכים, בעוד חמשת האחוזים הנותרים אמרו שאני הולך לגיהנום". באותה תקופה, האתר שלו זכה לעשרות מיליוני צפיות.
קהילת מפלצת הספגטי המעופפת מתכנסת באתר האינטרנט של הנדרסון ושם חולקת רעיונות ומיומנויות הקשורים לדת.
ספרות קודש
בדצמבר 2005 קיבל בובי הנדרסון מקדמה על סך 80,000 דולר אמריקאי מהוצאת וילארד (השייכת לרנדום האוס) לצורך כתיבת ספר "הבשורה של מפלצת הספגטי המעופפת". הספר יצא לאור ב-28 במרץ 2006. הספר מרחיב את עיקרי האמונה שפורסמו במכתב הגלוי, ומציג באופן סאטירי פגמים בהסברים אבולוציוניים של הבריאה. הספר מציע לקורא לנסות את דת הפסטפריאניזם למשך שלושים יום, בציינו כי "אם לא תאהבו אותנו, הדת הקודמת שלכם כנראה תקבל אתכם בחזרה לשורותיה". על פי אתר האינטרנט של הנדרסון, הספר נמכר במעל 100,000 עותקים. העיתון סיינטיפיק אמריקן כינה את הספר "מהתלה מתוחכמת על בריאתנות" ותיאר אותו כ"מצחיק מאוד". על הספר נכתבה ביקורת אוהדת גם בדיילי טלגרף מידי סופר המדע הפופולרי סיימון סינג. מצדדי הבריאתנות, מצידם, התייחסו אל הספר כאל "לעג לברית החדשה".
בספטמבר 2005 (עוד לפני כתיבת "הבשורה") נפתח מיזם של איסוף תוכן מפסטפריאנים לצורך עריכת ספר בשם "הקאנון החופשי, הספר הקדוש של כנסיית מפלצת הספגטי המעופפת", כמקבילה לביבליה של דתות אחרות (כדוגמת התנ"ך והברית החדשה). הספר נחתם בשנת 2010 והוא פתוח לצפייה דרך רשת האינטרנט.
קבלה חוקית
ביולי 2011 קיבל תושב אוסטריה את הזכות לחבוש מסננת פסטה על ראשו בזמן צילומו לרישיון הנהיגה. המאבק נמשך שלוש שנים בהן ביקש לממש את זכותו לחבוש כיסוי ראש דתי בצילומי הרישיון כפי שמתיר החוק האוסטרי.
ביולי 2013 קיבל תושב צ'כיה את אותה הזכות לאחר שטען שהאיסור להצטלם עם מסננת פוגע בזכות לחופש הפולחן. צ'כיה היא המדינה השנייה שמאפשרת באופן רשמי צילומי רישיון נהיגה עם מסננת לאחר שניסיונות במדינות אחרות, כגון ארצות הברית, נכשלו.
בשנת 2014 אישה ממדינת יוטה שבארצות הברית הצטלמה עבור רישיון נהיגה, כאשר חבשה מסננת פסטה על ראשה.
ב-2 בינואר 2014 הושבע כריסטופר שייפר לכהונת חבר מועצת העיר פומפרט במדינת ניו-יורק, ארצות הברית, כשלראשו מסננת פסטה. שייפר הודיע כי הוא כומר של כנסיית מפלצת הספגטי המעופפת, והסביר את מעשהו כהצהרה על חופש הדת.
בשנת 2018 בית המשפט העליון של הולנד פסק שמפלצת הספגטי המעופפת אינה דת אמיתית אלא סאטירה ולכן לא ניתן להצטלם לדרכון עם מסננת פסטה.
במאי 2019 קבע צבא ארצות הברית כי המאמינים בדת לא יורשו לגדל זקן במהלך שירותם הצבאי, אף על פי שגידול זקן הוא אחד מעיקרי הדת.
לאון שטוקלי
לאון שטוקלי (בסלובנית: Leon Štukelj; 12 בנובמבר 1898 – 8 בנובמבר 1999) היה מתעמל סלובני בולט בשנות ה-20 וה-30. היה אלוף אולימפי בעל 6 מדליות, מהן 3 זהב (כולל בתחרות הקרב רב) ואלוף עולם בעל 11 מדליות, מהן 5 זהב.
ביוגרפיה
שטוקלי נולד בנובו מסטו, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, ובהמשך חלק מממלכת יוגוסלביה, כיום סלובניה.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בליובליאנה, ממלכת יוגוסלביה בשנת 1922 זכה שטוקלי ב-5 מדליות, 3 מדליות זהב ושתי מדליית כסף. מדליות זהב בתרגילים על המתח, על הטבעות ועל המקבילים. מדליות כסף בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על הסוס סמוכות.
הוא נכלל בסגל המשלחת היוגוסלבית לאולימפיאדת פריז (1924) וזכה בשתי מדליות הזהב הראשונות לזכותה, בתחרות הקרב-רב אישי ובתרגיל על המתח.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בליון, צרפת בשנת 1926 זכה שטוקלי ב-4 מדליות, שתי מדליות זהב, מדליית כסף ומדליית ארד. מדליות זהב בתרגיל על המתח ובתרגיל על הטבעות. מדליית כסף בתחרות הקבוצתית ומדליית ארד בתרגיל על המקבילים.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה במדליית זהב בתרגיל הטבעות ובמדליות ארד בתחרות הקרב-רב אישי ובתרגיל הקבוצתי. הקריירה הספורטיבית שלו הסתיימה באולימפיאדת ברלין (1936) בה זכה, בגיל 38, במדליית כסף בתרגיל הטבעות.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בלוקסמבורג בשנת 1930 זכה שטוקלי בשתי מדליות ארד בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על המתח.
במקביל לפעילות הספורטיבית, למד שטוקלי משפטים, וב-1927 הוסמך כעורך דין. לאחר אולימפיאדת ברלין מונה לשופט, בתחילה בנובו מסטו, ולאחר מכן בלנארט ובמריבור, בה התגורר עד סוף ימיו. שטוקלי היה ממתנגדי הקומוניזם, ובתחילת השלטון הקומוניסטי במדינה לאחר מלחמת העולם השנייה הודח מכס השיפוט, ואף נכלא לתקופה קצרה.
בגיל 98 הוזמן שטוקלי לטקס הפתיחה של אולימפיאדת אטלנטה (1996), בהיותו האלוף האולימפי המבוגר ביותר שעודו בחיים. הוא נפטר ב-8 בנובמבר 1999, ארבעה ימים לפני יום הולדתו ה-101. על שמו של שטוקלי קרוי אולם הספורט בנובו מסטו.
בית החולים בת'לם
בית החולים בת'לם (Bethlem Royal Hospital) הוא בית חולים פסיכיאטרי השוכן בבקנהאם ברובע ברומלי של העיר לונדון.
שמו של בית החולים נקבע ממניעים דתיים על שם העיר בית לחם, מקום הולדתו של ישו. המילה האנגלית bedlam, שמשמעותה היא בלבול, נגזרת משמו של בית החולים. אף על פי שכעת בית החולים נמצא בחוד החנית של הטיפולים הפסיכיאטריים השונים, במשך רוב ההיסטוריה שלו הוא היה ידוע לשמצה בגין טיפולים אכזריים.
נבחרת גביע דייוויס של זימבבואה
נבחרת גביע דייוויס של זימבבואה היא נבחרת טניס הגברים הלאומית של זימבבואה. שיחקה בעבר בבית העליון של גביע דייוויס.
הנבחרת הופיע לראשונה בשנת 1963. במהלך התקופה היא שיחקה 85 משחקים וניצחה ב-41. תקופת הזהר של הנבחרת קשורה להופעות של אחים בלק בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20.
הישגים
1998
באחה קליפורניה
באחה קליפורניה (בספרדית: Baja California) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו, והיא המדינה המערבית והצפונית ביותר במקסיקו. היא ממוקמת בצפון-מערב מקסיקו, בחציו הצפוני של חצי האי באחה קליפורניה. משמעות שמה הוא "קליפורניה התחתית" (להבדיל מ"קליפורניה העילית" שהיא מדינת קליפורניה בארצות הברית). לעיתים מתייחסים למדינה באופן בלתי רשמי כ"באחה קליפורניה הצפונית", כדי להבדיל אותה ממדינת באחה קליפורניה הדרומית (בחציו הדרומי של אותו חצי האי). באחה קליפורניה גובלת באוקיינוס השקט במערב, בסונורה, מדינת אריזונה בארצות הברית ומפרץ קליפורניה במזרח, באחה קליפורניה הדרומית בדרום ומדינת קליפורניה בארצות הברית בצפון.
בירת המדינה היא מקסיקלי, והעיר הגדולה בה היא טיחואנה.
היסטוריה
מגלה הארצות האירופי הראשון שחקר את אזור החוף של קליפורניה היה הפורטוגזי חואן רודריגס קבריו בשנת 1542. פרנסיס דרייק חקר את כל חוף המדינה ומיפה אותו בשנת 1579. החל מראשית המאה ה-18 החלו הספרדים להתיישב לאורך החוף. לאחר קבלת עצמאותה של מקסיקו מספרד במחצית הראשונה של המאה ה-19 היו המיסיונים בקליפורניה בשליטת ממשלת מקסיקו.
יפיע (יישוב עתיק)
היסטוריה
יישוב בשם "יאפו" מוזכר כבר באחד ממכתבי אל-עמארנה מהמאה ה-14 לפנה"ס. על פי המכתב הובאו מהיישוב עובדים לצורך עבודת חריש באדמות עמק יזרעאל. יפיע מוזכרת בספר יהושע בתחום נחלת שבט זבולון: "ויצא אל הדָברת ועלה יָפִיעַ".
יפיע במרד הגדול על פי יוסף בן-מתתיהו
בסוף ימי הבית השני היה יפיע הכפר הגדול ביותר בגליל. בתקופת המרד הגדול של היהודים ברומי שהתקיים במאה הראשונה, נבנו ביפיע ביצורים בפקודתו של מפקד הגליל יוסף בן מתתיהו, שבתקופה מסוימת אף קבע בו את מושבו. המערכה על יפיע מתוארת בספרו "מלחמת היהודים". אספסיאנוס, מפקד הכוחות הרומאיים שנשלחו לדכא את המרד בארץ ישראל, פקד על מרקוס אולפיוס טראיאנוס מפקד הלגיון העשירי להכניע את יפיע. טראיאנוס יצא לכבוש את יפיע עם אלף רוכבים ואלפי רגלים. עקב הביצורים הטבעיים והמלאכותיים שבנו תושביה, העיר הייתה מוקפת חומה כפולה, טראיאנוס העריך שתפיסתה תהיה קשה. מגיני העיר יצאו לקראתו מוכנים לקרב, ספגו מתקפה וברחו לעבר העיר. הכוחות הרומאים הצליחו לחדור יחד עם המגינים הנסים אל המתחם שבין החומה החיצונה והחומה הפנימית. התושבים הנותרים בעיר הפנימית, סגרו את שערי החומה הפנימית מפחד הרומאים, ולא שעו לתחנוני הלוחמים להכניסם לעיר:
בקרבות שהתנהלו בין החומות נהרגו כ-12,000 נפש. טראיאנוס סבר שכיבוש העיר הפנימית יהיה קל, כיוון שלא נותרו בה כמעט כוחות מגן; ולכן הציע לאספסיאנוס לשלוח את בנו טיטוס לכבוש את העיר. טיטוס הגיע לעיר עם 500 פרשים ו-1,000 רגלים, הוא עמד בראש האגף השמאלי במערכה ואת טראיאנוס הציב באגף הימני. ביום 13 ביולי (כ"ה בסיון) שנת 67 טיפסו הרומאים בעזרת סולמות על החומה, וניטש עליה קרב קצר. כאשר פשטו הרומאים לתוך העיר נלחמו בהם כל תושביה - הבחורים "התנפלו עליהם ברחובות והנשים השליכו עליהם מן הבתים כל דבר אשר בא לידן". הקרבות העקובים מדם בתוך העיר ארכו שש שעות; ובהם נהרגו רוב תושבי העיר, מלבד ילדים ונשים שנמכרו לעבדות. לפי יוסף בן-מתתיהו מספר הנופלים במערכה היה כ-15,000 נפש והשבויים כ-2,130, אולם מספרים אלה לא נתפסים כאמינים. לאחר נפילתה היא נחרבה וננטשה.
לאחר המרד חודש היישוב היהודי ביפיע. היישוב לא מוזכר במקורות ספרותיים מהתקופה, אך בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בכפר נתגלו שרידי בית כנסת עתיק מסוף התקופה הרומית.
על פי מסורת נוצרית מימי הביניים יפיע הייתה מקום מגוריהם של השליחים בני זבדי: יעקב ויוחנן.
ארכאולוגיה
התל הקדום של יפיע העתיקה נמצא באזור הכנסיות של יפיע ושטחו כ-50 דונם. נמצאו בו חרסים מיישובים קדומים בתקופת הברונזה התיכונה, תקופת הברזל ומהתקופה ההלניסטית ואילך.
בית הכנסת העתיק
בשנת 1921 פרסם לואי-איג ונסאן בכתב העת Revue Biblique מספר אבנים מקושטות ממבנה עתיק בכפר יפיע. הפרסום כלל גם אבן משקוף שנכללה לאחר מכן בשימוש משני בבניין הכנסייה היוונית-קתולית. הפרסום ציין שעל אבן המשקוף יש תבליט של מנורת שבעת הקנים שנמצא בין שני עיגולים שמקורה בבית הכנסת; וכן משקוף ובו חקוקים שני נשרים משני הצדדים ועיגול במרכז. ונסאן הסיק במאמרו שהאבן הייתה שייכת לבית כנסת עתיק מהמאה ה-4.
בסיור שעשה סוקניק באפריל 1950 בכפר ביחד עם נחמן אביגד הוא הגיע ליפיע והחל לחפש שרידים עתיקים בכפר. ממידע שהתקבל מאנשי הכפר הסתבר שהתגלו אדן של עמוד סמוך לכנסייה וכן חלק מרצפת פסיפס. בעקבות מידע זה החליט סוקניק לחפור בכפר.
בחפירה ארכאולוגית שהתקיימה בחודשים יולי-אוגוסט 1950 על ידי אלעזר ליפא סוקניק נתגלו בסמוך לכנסייה היוונית-אורתודוקסית שרידי בית כנסת מן המאות שלישית-רביעית. הבניין שהתגלה היה הרוס ביותר ורק חלק מרצפת הפסיפס נשאר. בצד דרום התגלה קטע קיר הבנוי אבני גזית באורך 2.7 מטר ובעובי  65 ס"מ. באולם התפילה ניצבו שרידי אדנים ארבעה אדנים מרובעים בגודל 75X75 ס"מ ואבני יסוד של האדן החמישי. האדנים נמצאו במרחק של 2.9 מטר משרידי הקיר. רוחב האולם היה 15 מטר ואורכו 16.5 מטר. האדנים היו שרידים של טור העמודים הדרומי בבזיליקה.
בתוך שרידי בית הכנסת נמצאו שרידי רצפת פסיפס באורך 15.5 מטר. הרצפה עוטרה בציורי בעלי חיים, נשר פרוש כנפיים מעל סמל האל הליוס (או ראשה של מדוזה, לפי ארווין גודינף וגדעון פרסטר), וכן נמר צועד. מסגרת הפסיפס סובבת עיגול גדול שרק קטע ממנו שרד. קוטר העיגול 3.8 מטר. המעגל הגדול חולק ל-12 עיגולים קטנים משתלבים שבמרכזו מעגל גדול יותר וזאת כמו מעגלי המזלות בבית הכנסת בבית אלפא ובית הכנסת בנערן, אבל לדעת סוקניק הסמלים היו של שבטי ישראל. מתוך העיגולים שרדו שניים שור וראם שהיו סמלי השבטים מנשה ואפרים. מעל סמל הראם שרדה הכתובת '...רים', אולי שריד לשם אפרים. על הצעתו של סוקניק לזהות את הגלגל כגלגל שהכיל את סמלי שנים-עשר שבטי ישראל חלק א' גודינאף, שטען שמדובר בגלגל המזלות. ייחודו של בית הכנסת היה שכוונו היה ממערב למזרח ולא כמקובל בבתי כנסת גליליים שפנו מכוון צפון לדרום לכוון ירושלים. פרשנותו של סוקניק הייתה שמכיוון שיפיע הייתה כלולה בנחלת שבט זבולון עליו נאמר "זבולון לחוף ימים ישכון", נהגו בבית כנסת זה כמו בבתי כנסת ששכנו על החוף.
ממצאים במערות
במהלך השנים נתגלו בכפר מספר מערות קבורה ומערות מגורים. כולן התגלו במהלך ביצוע עבודות פיתוח ובוצעו בהן חפירות הצלה.
טובי לאונרד מור
טובי לאונרד מור (באנגלית: Toby Leonard Moore; נולד ב-26 באפריל 1981) הוא שחקן אוסטרלי, המוכר בעיקר מהופעותיו בתפקיד ויקטור בסרט "ג'ון וויק" (2014), בדמות ג'יימס וסלי בסדרה של נטפליקס "דרדוויל" (2015), ובתפקיד בריאן קונרטי בסדרה של רשת שואוטיים "מיליארדים" (2016–היום).
ביוגרפיה
מור נולד בסידני ב-1981. בגיל 11 עבר עם משפחתו להובארט שבטסמניה, שם למד בסנט וירג'יל קולג'. הוא בנה של השחקנית והמדבבת רובין מור. מגיל צעיר רצה להיות שחקן והופיע בתיאטרון בהובארט. בהמשך למד במכון הלאומי לאמנות הדרמה (NIDA) בסידני.
בקולנוע הופיע מור בתחילה בדיבוב באנגלית של סרטים בסינית. ב-2009 לוהק לתפקיד קטן בסדרת הטלוויזיה "בית הבובות" של ג'וס וידון. ב-2010 הופיע במיני-סדרה "הפסיפיק" על תקופת מלחמת העולם השנייה. ב-2015 גילם את ג'יימס וסלי, יד ימינו וחברו הטוב של וילסון פיסק, בסדרה "דרדוויל". ב-2016 החל מור לשחק בתפקיד התובע בריאן קונרטי בסדרת הטלוויזיה "מיליארדים".
חיים אישיים
מור נשוי לשחקנית האוסטרלית מישל ורגרה מור, והם חיים בעיר ניו יורק.
דיסגנזיה גונדית (XX GD)
דיסגנזיה גונדית (gonadal dysgenesis) מסוג XX, היא הביטוי הנשי להיפוגונדיזם, תסמונת המתארת ירידה בתפקוד בלוטות המין בשני המינים, ונקראת כך בעקבות ההתבטאות בקרב נשים בעלות מערך כרומוזומלי  תקין XX. בדומה למחלות אוטוזומליות שונות, התסמונת תורשתית. הסימנים העיקריים מתבטאים בחוסר התפתחות מינית בקרב מתבגרות בעקבות התפתחות לקויה של השחלות או אי התפתחותן כלל. התסמינים החיצוניים נובעים מרמות נמוכות של ההורמון הנשי,אסטרוגן, רמות גבוהות של FSH (הורמון מגרה זקיק) ורמות גבוהות של ההורמון המחלמן ולכן הטיפול העיקרי הוא הורמונלי ומטרתו לאזן את רמות האסטרוגן והפרוגסטרון בגוף.
פתולוגיה
הגורם לתסמונת עדיין לא ברור. ישנם מקרים להם ייחסו את מקור התסמונת למומים בקולטן של ההורמון הממגרה זקיק (בלעז: FSH), מה שגורם ככל הנראה להיווצרות לא תקינה של תאי הנבט או לאי היווצרות מלאה ולהוביל לאי היווצרות של מעין רכס שממנו, בשלב יותר מאוחר, הוא מתפתח לאיבר המין. אי היווצרות תקינה של איבר המין הנשי פוגעת בתהליך ההתפתחות המינית ומונעת הגעה לבשלות מינית תקינה. במצב תקין, ההתפתחות המינית מתבטאת בעיקר בגיל ההתבגרות, לכן החשד בפגם במערכת הרבייה עולה בשלב זה, בו סימני גיל ההתבגרות מאחרים להגיע. הסימנים הבולטים ביותר הם אי התפתחות השדיים ועצמות האגן, עיכוב בוסת החודשי ועקרות. תיעודים נוספים, אך בודדים, מתארים כי באותה המשפחה, הסיבה להתפתחות התסמונת עלולה להיות מוטציות בסינתזת tRNA מיטוכונדריאלי היסטדילי.
אבחון ותסמינים
עקב חוסר היכולת של בלוטות המין לייצר אסטרוגן ישנה פגיעה בהתפתחות השדיים, בהתפתחות של האגן והירכיים, ופגיעה בסדירות מחזור החודשי. לעומת זאת, משום שכמות מסוימת של אנדרוגנים מיוצרת בבלוטות האדרנל, בכל זאת, ניתן לראות צמיחת שיער ערווה אצל רוב המתבגרות הלוקות בתסמונת  בכמות דלילה. בעקבות זאת, תהליך האבחון עלול להתעכב. לרוב, התהליך מתחיל בפנייה של מתבגרות החושדות בעיכוב בוסת החודשי. הבדיקות הרפואיות כוללות בדיקת נוכחות ההורמן גונודוטרופין שנוכחותו מעידה על כך שיותרת המוח מספקת שדרים האחראיים על התפתחות מינית. צעירות הלוקות בתסמונת הזו לא יחוו מחסור בהורמון ולמרות זאת בלוטות המין כושלות בתפקודן. בשלב הבא, מבצעים בדיקת קריוטיפ כדי לשלול תסמונות הקשורות בחריגות המערך הכרומוזומלי. לאחר שלילת אי נוכחות ההומון ומערך כרומוזומלי לא תקין, מבצעים הדמיה של האגן שתציג פגיעה בהתפתחות השחלות בקרב הלוקות בתסמונת. בשלב זה, ניתן להגיע לאבחנה.
טיפול
בקרב הלוקות במחלה יתבטאו סימנים שונים הדורשים טיפול:
תסמונת פרולט
ב -1951, פרולט דיווח על הקשר בין דיסגנזיה וחירשות גונדאלית, כיום השילוב נקרא תסמונת פרולט.
תסמונת פרולט היא מצב נדיר שגורם לדפוסים שונים של סימנים ותסמינים אצל גברים ונשים הדומים לאלה של דיסגנזיה גונדית. מאפיין עיקרי של התסמונת הוא אובדן שמיעה, המתרחש אצל גברים ונשים כאחד. הבעיות בשמיעה נגרמות על ידי שינויים באוזן הפנימית, הידועה בשם אובדן שמיעה. הליקוי משפיע בדרך כלל על שתי האוזניים ויכול להיות מולד או להתבטא בהדרגה בגיל הרך.
שלמה בן תאמצות
רבי שלמה בן תאמצוּת היה מרבני מרקש במאה ה-16, ונחשב לאחד מקדושי מרוקו.
ביוגרפיה
תאריך לידתו ופטירתו של רבי שלמה אינם ידועים. כל המידע אודותיו, שאוב ממסורות העוברות מאב לבן בקרב בני עירו ומשפחתו.
התיעוד הקדום ביותר שבכתובים אודותיו, נמצא במסמך שהועתק מתוך ספר 'קורא הדורות'. שם מספר הכותב על הגעת רבני ספרד למרקש, ובתוכם רבי שלמה, המכונה על ידו "הרב הגדול מלאך אלד'ים מרנא ורבנא כמוהר"ר שלמה טאמצות זלה"ה". אחר שמותיהם של הרבנים מסיים הכותב 'כל אלה הרבנים, רובם באו מקשטילייא מגורשים הם ונשיהם ובניהם במלבוש האלפלאמינגו"ס'. מכאן אפשר להניח שמקורו בחבל קסטיליה שבספרד.
הוא נשדד ונהרג על ידי ערבי. אחר פטירתו נודע כקדוש, ושמקום קברו מועיל לישועה, ובפרט לחולי קדחת. יהודי המקום פקדו רבות את קברו שבמרקש.
אגדות ומסורות
בידי חכמי מרקש הייתה מסורת על ביקורו של הרב יוסף קארו במרוקו, כנראה בצעירותו לפני שעלה לארץ ישראל. מסורת זו מספרת על מפגש בינו לרבי שלמה תאמצות, עליה מספר רבי יוסף בן נאיים:
בפי בני העיר ובני משפחתו, נשמרו מסורות מעניינות אודותיו, ובעיקר אודות הריגתו.
רבי יוסף בן נאיים מספר את סיפור הריגתו, ובין היתר מזכיר את דברי רבי שלמה לאשתו בחלום שהוא 'ניצוץ מעשרה הרוגי מלכות':
צאצאים
ידוע במסורת כל משפחות טמסוט מאזורים שונים במרוקו, כי רבי שלמה הוא אבי המשפחה והראשון שכונה בשם זה.
מבין צאצאיו:
אלגוריתם rho של פולרד
בתורת המספרים, אלגוריתם רו של פולרד (באנגלית: Pollard's rho algorithm) הוא אלגוריתם הסתברותי לפירוק מספר שלם לגורמים, שפותח ב-1975 על ידי ג'ון פולרד. האלגוריתם מוצא גורם ראשוני אחד, בדרך כלל את הקטן ביותר, וסיבוכיות הריצה שלו מסדר הגודל של שורש הגורם הראשוני. זאת בניגוד לאלגוריתם הפירוק הנאיבי מחד, שסיבוכיות הריצה שלו מסדר גודל של שורש המספר שאותו מבקשים לפרק, ולאלגוריתמים המודרניים לפירוק מאידך, שסיבוכיות הריצה שלהם תת-אקספוננציאלית בלוגריתם של המספר. ב-1981 שימש האלגוריתם (בגרסה משופרת שלו) לפירוק מספר פרמה השמיני (כ-77 ספרות עשרוניות), ונמצא שיש לו גורם ראשוני קטן.
חיפוש התנגשויות
אלגוריתם rho של פולרד מבוסס על אלגוריתם פלויד למציאת מחזוריות, המטפל בפונקציה מקבוצה סופית \ S אל עצמה. איבר התחלתי \ x_0\in S מגדיר באינדוקציה את סדרת הערכים שהפונקציה מקבלת,. מכיוון שזו סדרה של ערכים בקבוצה סופית, היא מוכרחה לחזור על עצמה, והמסלול שהיא מתארת יהפוך למחזורי מאותו זמן והלאה. שיטת פולארד נקראת "שיטת \ \rho", בגלל צורת האות היוונית הדומה לתיאור סכמתי של המחזור.
עקרון שובך היונים מבטיח חזרה בתוך \ n = |S| צעדים, ולא פחות; עם זאת, אם הפונקציה f אקראית, אז פרדוקס יום הולדת מביא לחזרה בתוך זמן קצר בהרבה - צעדים, בתוחלת.
בעיית המחזוריות מבקשת למצוא התנגשות מפורשת; קרי, למצוא, ביעילות, אינדקסים \ i\ne j שעבורם \ x_i=x_j. הדרך הנאיבית היא לאחסן את הרצף \ x_i בזיכרון (למשל באמצעות טבלת גיבוב) ולחפש בכל צעד כפילויות עם הערכים הקודמים. שיטה זו דורשת זיכרון מסדר הגודל של מספר הערכים שיתקבלו עד להתנגשות הראשונה, ובמקרים רבים זו דרישה בלתי מעשית.
ב-1960 פיתח רוברט פלויד אלגוריתם אלגנטי המוצא התנגשות תוך שימוש בזיכרון זניח בלבד: בחישוב סדרת הערכים, מחשבים במקביל גם את אותה סדרה במהירות כפולה. היינו, מתחילים בזוג ערכים \ (x_0,x_0), ובכל צעד מחליפים את הזוג בזוג , ומשווים את שני הרכיבים. ברגע שמתקבל השוויון, נמצאה התנגשות.
שימוש למציאת גורמים
כדי למצוא גורם ראשוני של מספר נתון n, הציע פולארד לבחור פונקציה אריתמטית כמו, המחושבת מנקודת התחלה אקראית מודולו n. ההיוריסטיקה קובעת שפונקציה כזו מתנהגת כמו פונקציה אקראית. בהתאם לאלגוריתם של פלויד, מחשבים שני רצפים במקביל, לאורך אותם ערכים, כשהאחד נע במהירות כפולה מחברו. השוואת בני הזוג אינה מתבצעת מודולו n, אלא על ידי חישוב המחלק המשותף המרבי של \ x_i-x_j ו-\ n. הרעיון הוא שסדרת הערכים \ x_i, המחושבת מודולו n, מוגדרת מודולו כל גורם ראשוני p של n (גם אם p אינו ידוע), ולכן היא מהווה גם סדרה של ערכים במרחב של p השאריות בחלוקה ל-p. התנגשות במרחב הקטן הזה, שאמורה להתרחש בתוך צעדים, תזוהה מיד, מכיוון שההפרש באותו זמן יהיה 0 מודולו p, כך ש-p יחלק את המחלק המשותף המקסימלי. יש גם סיכוי לכך שההתנגשות תתרחש בו זמנית מודולו כל גורם (חזקת-)ראשוני של n, ואז המחלק המשותף המקסימלי יהיה n, והאלגוריתם נכשל.
האלגוריתם
הערה: הסיכויים ש-\ d=n אינם גבוהים, אך אם בכל זאת האלגוריתם מסתיים כאשר \ d=n ישנן מספר אפשרויות. אחת היא לחזור על האלגוריתם עם ערכים התחלתיים שונים. השנייה היא לחזור על האלגוריתם עם פולינום אחר, בעל מקדם חופשי גבוה מ-1 למשל אם \ c\ne 0,-2.
בהנחה שהפונקציה מתנהגת כפונקציה אקראית, זמן הריצה המשוער של האלגוריתם הוא  צעדים אריתמטיים (של כפל מודולרי) ועל כן הזמן המשוער למציאת גורם לא טריוויאלי של \ n הוא.
דוגמה במספרים קטנים
הטבלה הבאה מציגה את הלולאה הראשית (שלב 2) באלגוריתם בפירוק המספר :
נמצא ש-\ 167 הוא אחד הגורמים, למעשה הגורם הקטן ביותר של \ 206360731. יתר הגורמים הם \ 1409 ו-\ 877.
גרסה משופרת של האלגוריתם
ריצ'רד ברנט פרסם ב-1980 גרסה משופרת של אלגוריתם rho המכונה אלגוריתם פירוק לגורמים מונטה קרלו משופר, המציע שיפור של כ-36 אחוז במקרה הממוצע, ביחס לאלגוריתם המקורי. במקום להשתמש באלגוריתם מחזוריות של פלויד כפי שעושה האלגוריתם של פולרד, אלגוריתם ברנט משתמש בשיטה שונה הנקראת back-tracking (נסיגה) כדי לאתר את מחזוריות הרצף ולמנוע חזרה מיותרת.