cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מחלק
במתמטיקה, מספר שלם a הוא מחלק (או גורם) של מספר שלם b אם אפשר לכתוב את b כמכפלה של a במספר שלם c, כלומר אם קיים \Z\ni c כך ש-b=ac. במקרה כזה, השארית בחלוקה של b ב-a היא 0. באופן פורמלי, נהוג לרשום \ a \mid b או \ a \nmid b כדי לציין ש- a מחלק או לא מחלק את b בהתאמה (לדוגמה, 5 \mid 35 אבל 5\nmid 33). מהגדרה זו נובע באופן מיידי ש-a\mid ka לכל k שלם (הומוגניות), ובפרט a\mid a (רפלקסיביות). כמו כן, לכל k שלם k\mid 0 ובפרט 0\mid 0 (כי 0=k\cdot 0). חשוב לזכור שאמנם אפס מחלק את אפס אבל הפעולה החילוק באפס לא מוגדרת. בפרט הביטוי 0:0 לא מוגדר, כיוון שהשוויון 0=0\cdot k מתקיים עבור כל מספר טבעי k. בנוסף, היחס "לחלק את" הוא טרנזיטיבי, כיוון שאם \ a \mid b וגם  \ b \mid c אז קיימים \Z\ni k,l כך ש-b=ka  ו-c=lb ומכאן c=lka ולכן \ a \mid c.
מהרפלקסיביות והטרנזיטיות נובע ששהיחס מהווה קדם סדר מעל השלמים. היחס אינו יחס סדר חלקי מעל השלמים, כיוון שהוא לא אנטי-סימטרי (למשל 5\mid -5 וגם -5\mid 5). יחד עם זאת, היחס “מחלק-את” מעל הטבעיים הוא אנטי סימטרי כיוון שלכל \N \ni a,b אם \ a \mid b וגם \ b \mid a אז \ a \le b וגם \ b \le a ומכאן a=b. לכן הוא סדר חלקי (חלש) מעל המספרים הטבעיים.
בנוסף, תכונה נוספת של המחלק היא ליניאריות, כלומר אם a\mid b וגם a\mid c אז לכל \Z\ni n,m מתקיים a\mid mb+nc. לצורך הוכחת הליניאריות נוכיח תחילה את תכונת האדיטיביות, כלומר אם a\mid b וגם a\mid c אז a\mid b+c. אם a\mid b,c אז b=ak ו-c=al ומכאן b+c=a(k+l), לכן a\mid b+c. מתכונת הליניאריות ותכונת ההומגניות שהוכחנו קודם נובעת תכונת הליניאריות, כלומר: אם a\mid b,c אז a\mid mb וגם a\mid nc (הומגניות), ומכאן a\mid mb+nc (אדיטיביות).
למושג המחלק המשותף המקסימלי של שני מספרים יש חשיבות רבה בתורת המספרים האלמנטרית.
המשפט היסודי של האריתמטיקה, לפיו כל מספר טבעי יכול להיכתב כמכפלה ייחודית של מספרים ראשוניים, פרט לשינוי הסדר של הגורמים, גורם לעניין מוגבר במספרים הראשוניים המחלקים מספר נתון, כלומר בגורמים הראשוניים שלו.
מספר המחלקים הטבעיים של מספר טבעי
נסמן ב-\ d(n) את הפונקציה הסופרת את מספר המחלקים של מספר טבעי 0 \neq n, שפירוקו לגורמים מיוצג בצורה:
כאשר המספרים ראשוניים, והמספרים שלמים. נשים לב, שכל מחלק של n הוא מהצורה כאשר. כמו כן, על פי המשפט היסודי של האריתמטיקה ייצוג זה הוא יחיד. לכן לפי עקרון הכפל:
מכאן, פונקציית המחלקים \ d(n) היא פונקציה כפלית.
לדוגמה ניקח את המספר 12. ברור כי למספר 12 יש בדיוק שישה מחלקים טבעיים: 1,2,3,4,6,12 נציג את המספר כמכפלה של ראשוניים: , על פי המשפט נובע כי למספר 12 יש בדיוק:
מחלקים טבעיים.
חשוב להדגיש שאם רוצים לספור את מספר המחלקים השלמים (לא בהכרך חיוביים) של מספר שלם n, הם יהיו פי 2 ממספר המחלקים הטבעיים של |n|. מכיוון שלכל מחלק טבעי ניתן להוסיף את הנגדי לו.
לדוגמה עבור -12, המחלקים הם: (בדיוק 12, שהם פי 2 ממספר המחלקים הטבעיים של 12)
הכללה
כאשר עוסקים בחוג כלשהו, גם כן ניתן לדבר על יחס של חלוקה. נאמר כי איבר \ a הוא מחלק של איבר \ b אם קיים בחוג איבר \ c כך ש-\ b=ac. למשל בחוג הפולינומים במקדמים שלמים, הפולינום \ x+1 מחלק את \ x^3-x, כי.
מושג המחלק נחוץ לצורך עיסוק בתחומי פריקות יחידה.
אתיופיה במשחקים האולימפיים
אתיופיה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מלבורן (1956). היא נעדרה מאז מהמשחקים שלוש פעמים. ב-1976 הצטרפה לחרם שהובילו מדינות אפריקה על אולימפיאדת מונטריאול, במחאה על סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי שלה קיימה משחק עם נבחרת דרום אפריקה, בעת שבאחרונה היה נהוג משטר האפרטהייד. ב-1984 הצטרפה לחרם שהובילה ברית המועצות על אולימפיאדת לוס אנג'לס, וב-1988 נעדרה מאולימפיאדת סיאול (1988) בשל מלחמת האזרחים שהתרחשה בה.
לאורך השנים צברו הספורטאים האתיופים 58 מדליות, מהן 23 מדליות זהב. מבין מדינות אפריקה, רק קניה ודרום אפריקה הגיעו להישגים גבוהים יותר. כל המדליות הושגו בידי אתלטים שהתחרו בריצות הבינוניות והארוכות.
היסטוריה
השתתפותה של אתיופיה באולימפיאדת מלבורן הייתה סמלית בעיקרה, אך באולימפיאדת רומא (1960) היה אבבה ביקילה לאפריקאי השחור הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית, כשניצח בריצת המרתון. ביקילה השלים את המרוץ כשהוא יחף, וגם קבע שיא עולם חדש (2:15:16.2 שעות). באולימפיאדת טוקיו (1964) שחזר ביקילה את הישגו, גם הפעם תוך קביעת שיא עולם חדש (2:12:12.2 שעות), והיה לספורטאי הראשון בהיסטוריה שזוכה במרוץ בשתי אולימפיאדות ברציפות.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) נפצע ביקילה במהלך המרוץ, ולא הצליח לזכות בתואר האולימפי בפעם השלישית. עם זאת, ניצח בריצת המרתון אתלט אתיופי אחר, מאמו וולדה. וולדה גם זכה במדליית הכסף בריצת 10000 מטר. באולימפיאדת מינכן (1972) הסתפק וולדה במדליית הארד בריצת המרתון. מירוטס איפטר זכה אף הוא במדליית ארד, בריצת 10000 מטר.
12 שנים נוספות חלפו עד האולימפיאדה הבאה בה השתתפה אתיופיה במשחקים, אולימפיאדת ברצלונה (1992). דרארטו טולו הייתה לאישה האתיופית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית, לאחר שזכתה במדליית הזהב בריצת 10000 מטר. פיטה בייסה זכה במדליית הארד בריצת 5000 מטר וסיים במקום התשיעי בריצת 10000 מטר. אדיס אבבה זכה במדליית ארד בריצת 10000 מטר, ואילו וורקו ביקילה סיים במקום השישי בריצת 5000 מטר.
גם באולימפיאדת אטלנטה (1996) הייתה המנצחת בריצת המרתון אתיופית, פטומה רובה. היילה גבריסלאסי ניצח בריצת 10000 מטר, תוך שהוא קובע שיא אולימפי חדש - 27:07.34 דקות. אתיופית נוספת, גטה ואמי זכתה במדליית הארד במרוץ המקביל לנשים. דרארטו טולו איבדה את תוארה במרוץ זה, וסיימה במקום הרביעי. גם פיטה בייסה לא הצליח לשחזר את הישגו בריצת 5000 מטר, וסיים במקום העשירי.
באולימפיאדת סידני (2000) נרשמה עליית מדרגה בהישגי המשלחת האתיופית. האתלטים האתיופים זכו בשמונה מדליות, בהן ארבע מדליות זהב, הישג שהיה שני באותם משחקים רק להישגי האתלטים האמריקאים. היילה גבריסלאסי שמר על תוארו בריצת 10000 מטר, ואספה מזגבו זכה באותו מרוץ במדליית הארד. גם בריצת המרתון חלקו ספורטאים אתיופים במקום הראשון והשלישי - גזאהגנה אברה זכה בזהב וטספאיה טולה בארד. בריצת 5000 מטר ניצח מיליון וולדה. פיטה בייסה סיים במקום הרביעי ודאגנה אלמו במקום השישי. בריצת 1500 מטר בלט דניאל זגיה, שסיים במקום השישי. בין הנשים בלטה דראטלו טולו, שהשיבה לעצמה את התואר האולימפי בריצת 10000 מטר, תוך קביעת שיא אולימפי חדש (30:17.49 דקות). סגניתה במרוץ זה, גטה ואמי, זכתה גם במדליית ארד בריצת 5000 מטר. באחרונה סיימו שתי רצות אתיופיות נוספות במקומות גבוהים - איילץ' וורקו במקום הרביעי וורקנש קידאנה במקום השביעי. קוטרה דולצ'ה סיימה במקום הרביעי בריצת 1500 מטר, 6 מאיות השנייה בלבד אחרי גבריאלה סאבו שזכתה בארד. בריצת המרתון בלטו אלפנש אלמו שסיימה במקום השישי ופטומה רובה, שאיבדה את תוארה והסתפקה במקום התשיעי.
גם באולימפיאדת אתונה (2004) הגיעה המשלחת האתיופית להישגים נאים - שבע מדליות, בהן שתי מדליות זהב. קנניסה בקלה קבע שיא אולימפי חדש בריצת 10000 מטר (27:05.10 דקות), וזכה במדליית הכסף בריצת 5000 מטר, לאחר שב-50 המטרים האחרונים הצליח הישאם אל גרוז' לעקוף אותו. סגנו של בקלה בריצת 10000 מטר היה סילשי סיהינה. היילה גבריסלאסי התחרה אף הוא בריצת 10000 מטר, אך איבד את תוארו והסתפק במקום החמישי. בריצת 5000 מטר בלטו אתיופים נוספים פרט לבקלה - גברה-רגזיאבהר גברמאריאם סיים במקום הרביעי ודג'נה ברהאנו סיים במקום החמישי. בין הנשים בלטה מסרט דפאר, שניצחה בריצת 5000 מטר. טירונש דיבאבה זכתה במדליית הארד במרוץ זה. בריצת 10000 מטר דלקו שלוש אתיופיות אחר המנצחת הסינית שינג הוינה. אג'גייהו דיבאבה (אחותה הבכורה של טירונש דיבאבה) זכתה במדליית הכסף, דרארטו טולו בארד וורקנש קידאנה סיימה במקום הרביעי. בריצת המרתון הגיעה אלפנש אלמו למקום הרביעי.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכו האתיופים בשבע מדליות, בהן ארבע מדליות זהב. הרצים האתיופים ניצחו בריצות ל-5000 ול-10000 מטרים, הן במקצי הגברים והן במקצי הנשים. קנניסה בקלה היה הרץ הראשון מזה 28 שנים שמנצח בשתי הריצות. הוא עשה זאת תוך שקבע שיאים אולימפיים בשניהם (12:57.82 דקות ו-27:01.17 דקות, בהתאמה). טירונש דיבאבה היא זו שניצחה בשני מקצי הנשים, והיא אף קבעה שיא אולימפי חדש בריצת 10000 מטר (29:54.66 דקות), שהיווה גם שיא אפריקה חדש. סילשי סיהינה זכה במדליית כסף שנייה ברציפות בריצת 10000 מטר, מסרט דפאר שאיבדה את תוארה בריצת 5000 מטר לדיבאבה זכתה במדליית כסף, ואילו צגאי קבדה זכה במדליית ארד בריצת המרתון. ספורטאים אתיופים בולטים נוספים כללו את דריבה מרגה (מקום רביעי במרתון), יקוב ג'רסו (מקום רביעי בריצת 3000 מטר מכשולים), אברהם צ'רקוס (מקום חמישי בריצת 5000 מטר), טריקו בקלה (מקום שישי בריצת 5000 מטר), היילה גבריסלאסי (מקום שישי בריצת 1000 מטר), גשאו אספאו (מקום שביעי במרתון), זמזם אחמד (מקום שביעי בריצת 3000 מטר מכשולים) ומסלץ' מלקאמו (מקום שמיני בריצת 5000 מטר).
גם באולימפיאדת לונדון (2012) זכו האתיופים בשבע מדליות, שלוש מהן היו מדליות זהב. בכל מדליות הזהב זכו נשים: טירונש דיבאבה שמרה על תוארה בריצת 10000 מטר, אך איבדה את התואר בריצת 5000 מטר למסרט דפאר, ששבה וניצחה לאחר 8 שנים. דיבאבה זכתה במדליית הארד במירוץ זה. במדליית הזהב השלישית זכתה רצת המרתון טיקי גלאנה. אתלטית נוספת, סופיה אספה, זכתה במדליית הכסף בריצת 3000 מטר מכשולים. דז'ן גברמסקל זכה במדליית כסף בריצת 5000 מטר, וטאריקה בקלה, אחיו הצעיר של קנניסה בקלה, זכה במדליית ארד בריצת 10000 מטר. בקלה הבכור הסתפק במקום הרביעי במירוץ זה. אתלטים אתיופים נוספים שבלטו בלונדון כללו את רובה גארי (מקום רביעי בריצת 3000 מטר מכשולים), ורקנש קידאנה (מקום רביעי בריצת 10000 מטר), אבבה אריגאווי (מקום חמישי בריצת 1500 מטר), גלטה בורקה (מקום חמישי בריצת 5000 מטר), בליינש אולז'ירה (מקום חמישי בריצת 10000 מטר), מוחמד אמאן (מקום שישי בריצת 800 מטר), מקונן גברמדהין (מקום שישי בריצת 1500 מטר), אטנש דירו (מקום שישי בריצת 3000 מטר מכשולים) וגברגזיבהר גברמריאם (מקום שמיני בריצת 10000 מטר).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכו האתיופים בשמונה מדליות, אך לראשונה מזה 24 שנים, רק אחת מהן הייתה מדליית זהב. אלמז איינה הייתה זוכת מדליית הזהב, בריצת 10000 מטר, בה אף קבעה שיא עולם חדש (29:17.45 דקות). האלופה היוצאת, טירונש דיבאבה, זכתה במדליית הארד במירוץ זה, וגלטה בורקה סיימה במקום השמיני. בנוסף לניצחונה בריצת 10000 מטר זכתה איינה גם במדליית ארד בריצת 5000 מטר, מרוץ בו סנברה טפרי סיימה במקום החמישי. בריצת 1500 מטר זכתה גנזבה דיבאבה, אחותה הצעירה של טירונש, במדליית הכסף, ואילו דאוויט סייאום סיימה במקום השמיני. אתלטית נוספת הנושאת את השם דיבאבה (אך ללא קשר משפחתי לשתיים האחרות), מארה דיבאבה, זכתה במדליית הארד בריצת המרתון, וטירפי צגאייה סיימה במקום הרביעי. בין הגברים בלט רץ המרתון פייסה לליסה, שזכה במדליית הכסף. בעת שחצה את קו הסיום, ובמסיבת העיתונאים שנערכה לאחר מכן, החווה לליסה בידיו בצורת X, מחווה המסמלת מחאה נגד דיכויין האלים של הפגנות של בני האורומו באתיופיה. בריצת ה-10000 מטר זכה טמיראט טולה במדליית הארד, וייגרם דמלאש סיים במקום הרביעי. אתלט נוסף, האגוס גברהיווט, זכה במדליית הארד בריצת 5000 מטר.
לפי אולימפיאדה
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף
בענפי הקיץ:
סויוז T-11
סויוז T-11 (ברוסית: Союз Т-11) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-3 באפריל 1984 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן, כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים: יורי מלישב (טיסה שנייה), גנאדי סטרקאלוב (טיסה שלישית) וראקש שרמה (הודו), בכך הודו הפכה להיות המדינה ה-14 שאזרחיה שהו בחלל). המטרה העיקרית של הטיסה הייתה ביצוע מחקרים שונים.
החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת החלל סליוט 7, שהייתה מאוישת על ידי צוות שהגיע בסויוז 10. העגינה עברה ללא תקלות. ראקש שרמה התרכז בצילומי הודו מהחלל ובמחקרים בתחום יוגה בחלל. ב-11 באפריל צוות המראה של החללית חזר לכדור הארץ בחללית סויוז 10.
החללית סויוז T-11 חזרה לכדור הארץ ב-2 באוקטובר 1984, כאשר על סיפונה נכח צוות הקוסמונאוטים, שהגיע לחלל בסויוז T-10.
פיגמליון
דמות האישה שיצר נראתה כאילו היא חיה ונושמת. פיגמליון התייחס לדמות כאל נסיכה, הלביש אותה, העניק לה מתנות ואף הושיב אותה על ספה יקרת ערך.
בעת הילולת אפרודיטה, לאחר שקיים את כל גינוני הטקס הנדרשים, התפלל פיגמליון לפני המזבח וביקש כי דמות פסל השנהב תינתן לו לאישה. אפרודיטה שמעה את תפילתו ונענתה לה. כששב פיגמליון לביתו ונשק לפסל נדהם לגלות כי היא פוקחת את עיניה ומתעוררת לחיים. אפרודיטה נתנה את ברכתה לנישואיהם של פיגמליון וגלתיאה. בנם שנולד נקרא פאפוס, ועל שמו נקראת העיר פאפוס, המקודשת לאלת האהבה והיופי, אפרודיטה.
הסופר והמחזאי ג'ורג' ברנרד שו התבסס על סיפור זה כאשר כתב את המחזה "פיגמליון" בשנת 1913 (לאחר מכן עובד המחזה למחזמר ולסרט "גבירתי הנאווה").
סיפורם של פיגמליון וגלתיאה משמש עד היום כמשל לנבואה המגשימה את עצמה.
סמל קולומביה
סמל קולומביה בנוי ממגן המשולב במספר סמלים.
אוכל הנבלות בראש הסמל ידוע יותר כקוֹנְדּוֹר והוא מחזיק בפיו ענף של זית. תחת הציפור, וקצת מעל המגן נמצאת מגילה ועליה רשום המוטו הלאומי של המדינה "חירות וסדר" (Libertad y Orden)
הדגל הלאומי של קולומביה עוטף משני צדדיו את המגן וזאת כדי להמחיש את השילוב בין הסמל הלאומי והדגל הלאומי של המדינה.
פקודת בריאות העם
פקודת בריאות העם, 1940 היא פקודה שנחקקה בשנת 1940 על ידי שלטונות המנדט הבריטי, המסדירה את פעילות מערכת הבריאות בתחומים אלה: בריאות הציבור, סניטציה של מים וחלב, סידורי קבורה, רישוי מוסדות רפואיים, איכות הסביבה, ועוד.
מכוח פקודה זו מוסדרים בישראל בתקנות נושאים כגון ניסויים רפואיים בבני אדם, הפריה חוץ-גופית ובקרת מחלות כולל מחלות מידבקות.
חקיקת בריאות בישראל
מאז קום המדינה הוסדרה מערכת הבריאות בחקיקה ראשית ובחקיקה משנית, וכן בהנחיות מינהליות שמפרסם משרד הבריאות. הפקודות המנדטוריות, העוסקות בעיקרן ברגולציה של נושאים שונים שיש להם השלכה על בריאות הציבור, כגון רישוי בתי-חולים ורישוי בעלי מקצוע, מהוות עדיין הבסיס לחקיקה בתחום הבריאות, אולם עם השנים הוכנסו בהן תיקונים כדי להתאימן למציאות המשתנה. נוסף על כך, ונחקקו חוקים שונים, כגון, ו.
החקיקה בתחומי בריאות הציבור עוסקת בתחומים הבאים: איכות תברואתית של מי שתייה, מי שפכים וקולחים, מי נופש (חופי ים, בריכות שחייה, מרחצאות, מקוואות וכו'), איכות תברואתית של מזון מיובא ומיוצר מקומית, מחלות מידבקות, ועוד.
היסטוריה חקיקתית
במהלך השנים התווספו לפקודה שינויים רבים שהכניסה הכנסת, לדוגמה:
הגדרת מונחים: לדוגמה: יום ושעות היום - פירושם הזמן שבין שעה שמונה בבוקר ושעה חמש בערב. משרד - פירושו משרד הבריאות.
חלוקת הארץ לאזורים עירוניים ואזורים כפריים.
חקיקת משנה
מכוח פקודת בריאות העם הותקנו תקנות, למשל: תקנות בריאות הציבור (מזון) (איסור ייחוס סגולת ריפוי למצרך מזון) ותקנות המסדירות רישוי מוסדות רפואיים ועוסקים בסיעוד בבתי-חולים.
בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל ניתנו צווים אחדים, למשל: צו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (בידוד בית והוראות שונות) (הוראת שעה).
מעבדות לבריאות הציבור פועלות מתוקף פקודת בריאות העם (וגם תקנות בריאות העם (מעבדות רפואיות), התשל"ז–1977).
סידני ויקס
סידני ויקס (באנגלית: Sidney Wicks; נולד ב-19 בספטמבר 1949) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1971–1981, בעמדת הפאוור פורוורד. כשחקן קבוצת אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) זכה 3 פעמים באליפות המכללות, ולאורך קריירת ה-NBA השתתף 4 פעמים במשחק האולסטאר והעמיד ממוצעים של 16.8 נקודות, 8.7 ריבאונדים, ו-3.2 אסיסטים למשחק.
פורטלנד טרייל בלייזרס
ויקס נלקח בבחירה השנייה של דראפט ה-NBA 1971 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, לאחר ששילמה לקליבלנד קאבלירס סכום של 250,000 דולר על מנת שלא תבחר אותו בבחירה הראשונה. כמו כן נבחר ויקס בדראפט של ליגת ה-ABA על ידי דאלאס צ'אפרלס, אך הוא בחר לשחק עבור הטרייל בלייזרס. כבר בעונתו הראשונה בפורטלנד, שהייתה השנייה בתולדות המועדון, הציג ויקס יכולת מצוינת עם 24.5 נקודות ו-11.5 ריבאונדים למשחק, אך קבוצתו סיימה את העונה הסדירה במקום האחרון בליגה עם מאזן 18–64. ויקס עצמו נבחר באותה עונה להשתתף במשחק האולסטאר, ובסיום העונה זכה בפרס רוקי השנה. ב-4 העונות הבאות נשאר ויקס אחד משחקני המפתח בקבוצה, לצד ג'ף פיטרי וביל וולטון, אך לאורך כל תקופתו בפורטלנד לא העפיל עמה לשלב הפלייאוף. ב-5 עונותיו בקבוצה רשם ממוצעים של 22.3 נקודות ו-10.3 ריבאונדים למשחק, וקבוצתו רשמה מאזן כולל של 141 ניצחונות לעומת 269 הפסדים (34.4%).
בוסטון סלטיקס
באוקטובר 1976 נמכר ויקס לבוסטון סלטיקס, אלופת העונה הקודמת, ולמרבה האירוניה זכתה פורטלנד באליפות הליגה באותה עונה. בשתי עונותיו בבוסטון השלים ויקס חמישייה פותחת חזקה לצד ארבעה חברי היכל התהילה לעתיד; דייב קאונס, ג'ון האבליצ'ק, צ'ארלי סקוט וג'ו ג'ו וייט. בסיום עונת 1976/1977 השתתף בפעם היחידה בקריירה בפלייאוף ה-NBA, כאשר הגיעו הסלטיקס לחצי גמר המזרח, ובעונה העוקבת התדרדרה הקבוצה למקום השמיני באזור המזרחי ולא העפילה לפלייאוף. כשחקן הסלטיקס קלע ויקס 14.2 נקודות והוריד 9.2 ריבאונדים בממוצע למשחק.
סן דייגו קליפרס
לקראת עונת נשלח ויקס בטרייד לסן דייגו קליפרס, יחד עם קרמיט וושינגטון, קווין קונרט ופרימן ויליאמס, בתמורה לנייט ארצ'יבלד, מרווין בארנס ובילי נייט. בינואר 1981, לאחר 49 משחקים בעונת, נופה מסגל הקבוצה. בשלוש עונותיו בקבוצה, שהיו הראשונות של המועדון בסן דייגו (לאחר שעבר אליה מבאפלו), קלע ויקס 8.0 נקודות למשחק.
רייר ונציה
בקיץ 1981 חתם בקבוצת רייר ונציה מליגת העל האיטלקית, במדיה שיחק במשך עונה אחת בטרם פרש ממשחק.
חיים אישיים
ב-5 במאי 1989 נפצע ויקס בתאונת דרכים בסן דייגו, במהלכה התנגשה ברכבו משאית עם מערבל בטון. ויקס סבל מפגיעות ראש וחתכים בפניו, וכן נאלץ לעבור ניתוח להסרת הטחול אשר נפגע בתאונה.
Internet Message Access Protocol
Internet Message Access Protocol (בראשי תיבות: IMAP) הוא פרוטוקול אינטרנט לגישה לדואר אלקטרוני שנמצא על שרת מרוחק ממחשב מקומי.
IMAP הוא אחד משני הפרוטוקולים הנפוצים לקבלת דואר אלקטרוני, ומהווה אלטרנטיבה מתקדמת לפרוטוקול POP3. בעוד פרוטוקול POP3 מאפשר למשתמש לעבוד עם תיבת דואר אחת בלבד, היתרון בפרוטוקול IMAP הוא באפשרות עבודה עם מספר תיבות דואר. בנוסף לכך, IMAP מאפשר עבודה יעילה יותר על ידי קריאת חלקים בודדים מתקן ה-MIME.
חסרונו הבולט של הפרוטוקול הוא הקושי לעבוד איתו, ולכן הרבה מהשרתים והלקוחות מממשים אותו בצורה חלקית. מסיבה זו IMAP לא הפך פופולרי כמו POP3.
היסטוריה
IMAP פותח על ידי מארק קריספין בשנת 1986. נודע גם בעבר כ-Internet Mail Access Protocol, ו-Interactive Mail Access Protocol.
תיבות דואר ב־IMAP
הפרוטוקול מניח שהתיבות מסודרות במבנה היררכי ושישנה תיבת דואר אחת ראשית. לתיבת הדואר הראשית קוראים INBOX. בנוסף לה יכולות להיות עוד תיבות דואר (mail boxes). תיבת דואר יכולה להכיל גם הודעות וגם תיבות דואר אחרות (אם כי לא כל השרתים תומכים באפשרות האחרונה). עובד בפרוטוקול TCP ובפורט 143. לIMAP ישנה גרסה מוצפנת (IMAPS) בהצפנת SSL אשר משויכת לפורט 993.
תמיכה בלקוחות
רוב לקוחות הדואר תומכים בעבודה מול שרתי IMAP, ביניהם ניתן למנות את Microsoft Outlook, Mozilla Thunderbird, pine ועוד.
עבודה ב־IMAP
כמו POP3 ו־SMTP, גם IMAP הוא פרוטוקול טקסטואלי פשוט. אולם בניגוד להם, הלקוח צריך לכתוב תווית ייחודית כלשהי לכל פקודה. הדבר מאפשר לזהות בקלות רבה יותר קצרים בתקשורת.
אוטווה סנטורס
אוטווה סנטורס (באנגלית: Ottawa Senators, בצרפתית: Sénateurs d'Ottawa) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מאוטווה, אונטריו, קנדה, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית האטלנטי שבחטיבה המזרחית.
הקבוצה החלה לפעול ב-1992 ולקחה לעצמה את שמה של קבוצה שהייתה קיימת בין 1883 ו-1934 והייתה ממייסדות ה-NHL ב-1917, אך אין כל קשר בין הקבוצה המקורית לקבוצה החדשה לבד מהשם.
אוטווה סנטורס המודרנית לא זכתה מעולם בגביע סטנלי.
מועדון הוקי אוטווה
הקבוצה המקורית שנקראה אוטווה סנטורס החלה את דרכה ב-1883 כקבוצת הוקי קרח חובבנית תחת השם "מועדון הוקי אוטווה" (Ottawa HC). היא עברה למקצוענות ואימצה את הכינוי "אוטווה סנטורס", שהפך מאוחר יותר לשמה הרשמי, בתחילת המאה ה-20.
הקבוצה הייתה אחד מעמודי התווך של ההוקי קרח בתחילת דרכו והייתה בין הקבוצות המייסדות של מספר ליגות בהוקי קרח החובבני ולאחר מכן בהוקי קרח המקצועני. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 ייסדה את "איגוד ההוקי החובבני" (AHA) ואת "איגוד ההוקי של אונטריו" (OHA), ושיחקה בשתי הליגות לסירוגין. "מועדון ההוקי אוטווה" היה בין הקבוצות שהתחרו על גביע סטנלי ב-1893 כשהגביע נתרם על ידי המושל הכללי של קנדה באותם ימים, הלורד סטנלי מפרסטון.
ב-1898 ייסד "מועדון הוקי אוטווה" ליגה חדשה, "ליגת ההוקי החובבנית הקנדית" (CAHL).
הסנטורס והמעבר למקצוענות
הקבוצה הפכה לאוטווה סנטורס ב-1902 (אם כי עדיין לא באופן רשמי), וכונתה באותם ימים "שביעיית הכסף" (Silver Seven) - זאת כיוון שבאותם ימים הוקי קרח שוחק כשבכל קבוצה היו שבעה שחקנים על הקרח, ובעלי הסנטורס נהגו לשלם לשחקנים בגרגרי כסף (על אף שהם היו אמורים להיות חובבנים).
"שביעיית הכסף" זכתה בגביע סטנלי ברציפות בין 1903 ו-1906.
הקבוצה של 1906 הייתה כבר מקצוענית באופן רשמי, והיא הייתה הקבוצה המקצוענית הראשונה שזכתה בגביע סטנלי. היא זכתה בגביע סטנלי מטעם ליגה אחרת שהייתה בין מייסדיה, "איגוד ההוקי החובבני של מזרח קנדה" (ECAHA), ליגה שאיחדה את מיטב הקבוצות של התקופה לליגה אחת.
ה-ECAHA כולה הפכה למקצוענית ב-1909, ובמסגרתה זכו הסנטורס בגביע סטנלי נוסף. אולם ה-ECAHA לא האריכה ימים - היא התפצלה לקראת עונת 1909/10 לשתי ליגות, "איגוד ההוקי הקנדי" (CHA) ו"איגוד ההוקי הלאומי (NHA). ה-NHA הייתה הליגה ששרדה בעקבות תמיכתו של אמברוז או'בראיין, איש עסקים ממונטריאול שנחשב למייסדה של הליגה וייסד במקביל גם את מונטריאול קנדיאנס. הסנטורס, שהלכו בתחילה ל-CHA, הבינו מהר את טעותם ועברו ל-NHA.
הסנטורס זכו בשני גביעי סטנלי במסגרת ה-NHA, ב-1910 וב-1911. ב-1915 זכו שוב באליפות ה-NHA, אולם הפסידו את גביע סטנלי לאלופה של ליגה מתחרה.
אוטווה סנטורס המקורית ב-NHL
בכיכובם של השוער קלינט בנדיקט והחלוץ פאנץ' ברודבנט היו הסנטורס בין הקבוצות החזקות בתחילת ימי ה-NHL וזכו בארבעה גביעי סטנלי ב-1920, 1921, 1923 ו-1927. הסנטורס כונו אז Super Six ונחשבים לשושלת הראשונה בתולדות ה-NHL.
בעונת 1932/33 חזרה הקבוצה לפעול, אך לא החזיקה מעמד זמן רב. לאחר עונת 1933/34 נמכרה הקבוצה למשקיעים מסנט לואיס, והפכה לסנט לואיס איגלס. זה היה סוף דרכה של ה-NHL באוטווה למשך כמעט 60 שנה.
גם בסנט לואיס לא החזיקה הקבוצה מעמד, והתפרקה כעבור עונה אחת בלבד.
היציאה לדרך
לאחר שבסוף שנות ה-80 פרסמה ה-NHL את תוכניותיה להתרחב בשנים הקרובות, החליט איש עסקים מאוטווה, ברוס פיירסטון, להחיות את שמם של הסנטורס. הוא הודיע על כוונותיו ב-1989 והשיג את רשותם של יורשי הבעלים של הקבוצה המקורית להשתמש בשם.
קבוצת המשקיעים שגייס פיירסטון יצאה במסע פרסום שנועד לרתום את הקהל באוטווה לרעיון של החיאת שם הקבוצה הישנה. בין השאר גויס למטרה פרנק פיניגן, שזכה עם הקבוצה המקורית בגביע סטנלי האחרון שלה ב-1927 והיה השחקן האחרון שזכה בגביע סטנלי עם הסנטורס המקוריים שנותר בחיים. בין השאר חשף פיירסטון את תוכניתו לבנות עבור הקבוצה אולם חדש בן 22500 מקומות, ה"פלדיום". מסע הפרסום הסתיים בהצלחה, כאשר למרות חוסר הוודאות בדבר קבלת הזיכיון מה-NHL שלחו כ-11000 אוהדים מקדמה של 25 דולר קנדי, ללא החזר, לרכישת מנויים עונתיים. ב-1990 החליטה ה-NHL להיענות לבקשת המשקיעים ולהעניק להם זיכיון להפעלת הקבוצה ב-1992 מתוך כוונה לצרפה לליגה בעונת 1992/93.
1992 - 1996: התחלה קשה
פרויקט בניית ה"פלדיום" נתקל בקשיים גדולים. האדמה עליה היה מיועד להיבנות הייתה אדמה חקלאית, ושינוי ייעוד הקרקע נתקל בקשיים ועלה ממון רב. בנוסף, הוטלו על הפרויקט מגבלות קשות שהורידו את תכולת האולם ל-18000 צופים והקטינו מאוד את ערכו. בניית האולם התעכבה עד 1996.
עד סיום בניית האולם שיחקו הסנטורס ב"אוטווה סיוויק ארנה", אולם קטן בן כ-10000 מקומות בלבד. משחק הפתיחה של הסנטורס החדשים היה ב-8 באוקטובר 1992 מול מונטריאול קנדיאנס, כשלפניו טקס פתיחה מרשים. נשיא ה-NHL, גיל סטיין, העניק לברוס פיירסטון ולשחקן הסנטורס המקורית, ריי קינסלה, תעודה מיוחדת לרגל חזרת ה-NHL לאוטווה אחרי 58 שנים. דגלי הזכיות של הסנטורס המקוריים בגביע סטנלי הורמו לתקרת האולם. פרנק פיניגן מת בינתיים ב-1991, ואת הטלת הדיסקית החגיגית של פתיחת המשחק ביצע בנו. אלניס מוריסט שרה את ההמנון הקנדי.
זו הייתה נקודת האור הכמעט יחידה בעונת בכורה קשה מאוד לקבוצה החדשה. הסנטורס סיימו את העונה עם מאזן גרוע של 10 ניצחונות בלבד לעומת 70 הפסדים ו-4 תיקו, ובכל העונה השיגו רק ניצחון חוץ אחד - שיא שלילי של ה-NHL המחזיק מעמד עד היום. למעשה, לקראת סיום העונה הצהיר פיירסטון בגלוי שהקבוצה הפסידה במשחקים בכוונה כדי לסיים אחרונה בליגה ולזכות בבחירת הדראפט הראשונה. הקבוצה נקנסה בסכום גבוה על ידי ה-NHL בעקבות דבריו של פיירסטון, שהיוו גם זרז לקביעת חוק הגרלת הדראפט כדי למנוע מקבוצות להפסיד בכוונה ולהרוויח אוטומטית את בחירת הדראפט הראשונה.
לקראת עונת 1993/94 הצטרף לקבוצה אלכסיי יאשין, שנבחר בדראפט על ידיה עוד ב-1992 אך העדיף להישאר עונה נוספת ברוסיה. בחירת הדראפט הראשונה לקראת אותה עונה הייתה אלכסנדר דייל, חלוץ שקבוצות הליגה חשקו בו ושהיה הסיבה העיקרית לניסיון של פיירסטון לזכות בבחירה הראשונה בדראפט בכל מחיר. דייל הוחתם על חוזה עתק של 12.25 מיליון דולר קנדי לעונה - סכום חסר תקדים לרוקי, וזכה להגנה מהנהלת הקבוצה. כשהתברר שיכולתו לא עונה על הציפיות והמאמן פייר ויניו הוריד מדקות המשחק שלו, פיטרה ההנהלה את ויניו. למרות כל ההגנות והניסיונות, דייל המשיך לאכזב לאורך כל שנותיו בקבוצה. הקבוצה המשיכה לסיים בתחתית הליגה גם ב-1994 ו-1995 עם מאזנים שליליים באופן קיצוני.
עונת 1995/96 הייתה רבת מהפכים בקבוצה. אלכסיי יאשין, שזעם על היחס המועדף שקיבל אלכסנדר דייל, דרש לעבור לקבוצה אחרת והחרים את המשחקים. כשהמאמן ריק באונס ניסה שוב לצמצם את משקלו של דייל בקבוצה התערבה שוב ההנהלה ופיטרה את באונס. המאמן החדש, לארי אליסון, מילא אחר צו ההנהלה בעניינו של דייל, אולם הקבוצה המשיכה לקרטע.
תחת מרטן, עם יכולת טובה של המגן הוותיק סטיב דושיין שהגיע לקבוצה, ושל הרוקי השוודי דניאל אלפרדסון, ועם המעבר ל"פלדיום" - שבעקבות עסקה עם חברת התוכנה "קורל" נקרא "קורל סנטר" (וכיום קנדיאן טייר סנטר) - שיפרו הסנטורס את משחקם. הם עדיין סיימו אחרונים בליגה עונה רביעית ברציפות, אולם המאזן שלהם השתפר בצורה מרשימה לעומת העונות הקודמות. אלפרדסון נבחר לרוקי העונה ב-NHL וזכה בגביע קאלדר.
1997 - 1998: תחילת שינוי
שמאל|ממוזער|250px|דניאל אלפרדסון עונת 1996/97 סימנה את תחילתו של השינוי בקבוצה, כאשר שער של דושיין לקראת סיום המשחק האחרון של העונה, מול באפלו סייברס, העלה את הקבוצה באופן דרמטי לפלייאוף בפעם הראשונה. סדרת הפלייאוף הראשונה שלה, מול אותה באפלו סייברס, הסתיימה באופן דרמטי אף היא כאשר הסייברס ניצחו במשחק השביעי והמכריע בהארכה.
בסיבוב השני הובסו הסנטורס על ידי וושינגטון קפיטלס.
1999 - 2006: קבוצת צמרת
עונת 1998/99 הציגה את הסנטורס כקבוצה תחרותית מן המניין בליגה. אלכסיי יאשין בעונת שיא תרם 44 שערים ו-50 אסיסטים, והסנטורס סיימו עם מאזן מצוין של 103 נקודות בטבלה - הפעם הראשונה שבה עברו את 100 הנקודות. המאזן הספיק לאליפות הבית הצפון-מזרחי בפעם הראשונה, אולם בפלייאוף הופתעו הסנטורס על ידי באפלו סייברס שהביסה אותם בארבעה משחקים.
יאשין שבת מפעילות בעונת 1999/2000 בשל סכסוך חוזי עם הקבוצה, וחבריו להתקפה - אלפרדסון, הוסה, מקקרן, והחלוצים הצ'כים ואצלב פרוספל וראדק בונק - הציגו תפוקה התקפית נאה וכיסו היטב על חסרונו. למרות עוד מאזן טוב בעונה הרגילה שוב נכשלו הסנטורס בפלייאוף, הפעם מול יריביהם לפרובינציית אונטריו, טורונטו מייפל ליפס.
יאשין חזר לקבוצה לעונת 2000/01 והתקבל בעוינות מצד אוהדי הקבוצה. למרות זאת הובילו יאשין, אלפרדסון, הוסה ומקקרן את הסנטורס לעוד אליפות של הבית הצפון-מזרחי, אולם שוב אכזבו הסנטורס כשהובסו בסיבוב הראשון, שוב מול המייפל ליפס.
יאשין עזב סופית את הקבוצה לקראת עונת 2001/02, אולם גם בלעדיו המשיכו הסנטורס לשמור על תפוקה התקפית מצוינת מכמות גדולה של חלוצים. אלפרדסון, בונק, הוסה, טוד ווייט ומרטין האוולט הפיקו כל אחד כמות נכבדה של שערים ואסיסטים, והסנטורס עלו לפלייאוף שוב. במחווה מרגשת, איפשר המאמן ז'ק מרטן לעוזרו, רוג'ר נילסון, לאמן בשני המשחקים האחרונים של העונה הרגילה. נילסון, מאמן וותיק שאימן 998 משחקי NHL עד אז ושבאותו זמן היה חולה בסרטן סופני, זכה לפיכך להגיע ל-1000 משחקי NHL כמאמן ראשי לפני שמת ממחלתו ביוני 2003.
הפעם לא אכזבה הקבוצה בסיבוב הראשון בפלייאוף. למרות הפסד במשחק הראשון מול פילדלפיה פליירס, ניצחו הסנטורס בארבעת המשחקים הבאים כאשר השוער פטריק ללים ספג רק שער אחד בכל ארבעת המשחקים. האכזבה הגיעה בסיבוב השני כאשר הסנטורס הודחו מול יריביהם המושבעים, המייפל ליפס, בפעם השלישית ברציפות. ההדחה הייתה כואבת במיוחד לאחר שהסנטורס שמטו יתרון 3:2 בסדרה ונוצחו בשבעה משחקים.
גם בעונת 2002/03, מאחורי עונה טובה של פטריק ללים בשער, הפגינו הסנטורס משחק התקפה מגוון מלא בחלוצים מסוכנים, עם חמישה שחקנים שצברו 50 נקודות ויותר. הסנטורס סיימו עם מאזן מצוין של 52 ניצחונות, 21 הפסדים, 8 תיקו והפסד אחד בהארכה, ובסך הכל 113 נקודות - מאזן שיא שהביא להם את גביע הנשיאים כבעלי המאזן הטוב ביותר בעונה הרגילה בפעם הראשונה. בסיבוב הראשון הדיחו הסנטורס את ניו יורק איילנדרס ואת כוכבם לשעבר אלכסיי יאשין בחמישה משחקים, והמשיכו בהדחתה של פילדלפיה פליירס בשישה משחקים כדי לעלות לגמר החטיבה המזרחית בפעם הראשונה בתולדותיהם.
בגמר החטיבתי מול ניו ג'רזי דווילס נקלעו הסנטורס לפיגור 3:1 בסדרה, והחליטו לתת הזדמנות לצעיר המבטיח ג'ייסון ספזה. ספזה, שנבחר שני בדראפט על ידי הסנטורס ב-2001, טרם זכה לשחק בקבוצה. כבר במשחקו הראשון כבש שער ומסר אסיסט, והסנטורס ניצחו במשחק ולאחר מכן ניצחו גם במשחק השישי והחזירו את הסדרה למשחק שביעי ומכריע באוטווה. למרות יתרון מוקדם במשחק, הסנטורס נכנעו לשער הפסד סמוך לסיום ולא הצליחו לעלות לסדרת גמר גביע סטנלי.
ההצלחה על הקרח לוותה בצרות מחוצה לו. לאחר היסטוריה ארוכה של חובות נאלצה הקבוצה להכריז על פשיטת רגל במהלך העונה, והמשיכה את העונה רק בזכות מימון חירום מה-NHL. עם סיום העונה נקנתה הקבוצה על ידי יוג'ין מלניק, מנהל בכיר בחברת תרופות גדולה.
עונת 2003/04 הסתיימה גם היא במאזן מצוין של 102 נקודות, ומפגש פלייאוף רביעי מול היריבה המושבעת, טורונטו מייפל ליפס. הסדרה נמשכה לשבעה משחקים, אולם גם הפעם נכשלו הסנטורס מול יריביהם והודחו. המאמן ז'ק מרטן והשוער פטריק ללים שילמו את המחיר ועזבו את הקבוצה, כאשר במקום ללים הגיע לקבוצה אחד השוערים הגדולים בכל הזמנים, דומיניק האשק שהגיע מדטרויט רד וינגס.
את עונת 2005/06, לאחר העונה שבוטלה בשל סכסוך עבודה בליגה, החלו הסנטורס עם ציפיות גבוהות לנוכח הגעתו של האשק, ועוד יותר מכך כאשר הגיע לקבוצה אחד החלוצים הצעירים הטובים בליגה, דני היטלי שהגיע מאטלנטה ת'ראשרס בעסקת ענק. הסנטורס עמדו בציפיות בתחילת העונה כאשר ניצחו 21 מ-25 משחקיהם הראשונים, והגיעו אל חודש פברואר ואל הפגרה בליגה בשל אולימפיאדת החורף בטורינו עם המאזן הטוב ביותר בליגה. התוכניות החלו להשתבש כאשר בטורניר האולימפי נפצע האשק במפשעה במדי נבחרת צ'כיה ולא שב עוד לשחק באותה עונה. למרות היעדרו, עם עונה מצוינת של היטלי שצבר 103 נקודות, צברו הסנטורס 113 נקודות בטבלה, השוו את המאזן הטוב בתולדותיהם וזכו באליפות הבית הצפון-מזרחי.
הסיבוב הראשון זימן לסנטורס מפגש עם האלופה היוצאת, טמפה ביי לייטנינג. הסנטורס חזרו להפגין רמה גבוהה והביסו את הלייטנינג בחמישה משחקים, אולם בסיבוב השני נחלה הקבוצה שוב אכזבה קשה כאשר בעקבות שני הפסדי בית במשחקים הראשונים הובסו בחמישה משחקים על ידי באפלו סייברס.
ריצת הפלייאוף של 2007
ללא האשק והמגן הוותיק זדנו כארה שעזבו, המחצית הראשונה של עונת 2006/07 של הסנטורס הייתה פושרת, אולם במחצית השנייה הפגינה הקבוצה יכולת גבוהה והגיעה לפלייאוף בכושר מצוין, אף על פי ש-105 הנקודות שלה בטבלה לא הצליחו להדביק את הפער ולא הביאו לה את אליפות הבית הצפון-מזרחי. כוכב ההתקפה מרטין הבלט עזב גם הוא במהלך העונה, אולם דני היטלי הפגין עונה מצוינת עם 105 נקודות - 50 שערים ו-55 אסיסטים, ג'ייסון ספזה והקפטן דניאל אלפרדסון הוסיפו 87 נקודות כל אחד. ריי אמרי, מחליפו של דומיניק האשק עד פציעתו, מיצב את עצמו כשוער הראשון, כאשר שוער הרכש השווייצרי מרטין גרבר נדחק לעמדת השוער המחליף.
בסיבוב הראשון פגשו הסנטורס את פיטסבורג פינגווינס, קבוצה שהייתה בתהליך בנייה עם מספר כוכבים צעירים בעלי יכולת גבוהה, אך חסרי ניסיון. הסנטורס הביסו את הפינגווינס בחמישה משחקים, והביסו בצורה דומה גם את ניו ג'רזי דווילס בסיבוב השני.
בגמר החטיבתי פגשו הסנטורס את יריבתם בבית הצפון-מזרחי, באפלו סייברס. הסנטורס לא הותירו סיכוי לסייברס, ניצחו אותם פעמיים בבאפלו וסיימו את הסדרה גם הפעם בחמישה משחקים. בכך עלו הסנטורס בפעם הראשונה בתולדות הקבוצה המודרנית לסדרת גמר גביע סטנלי, 80 שנה אחרי הגמר האחרון של הקבוצה המקורית. דניאל אלפרדסון היה לקפטן האירופי הראשון שמוביל קבוצה לסדרת גמר גביע סטנלי.
2008 - 2015: סוף עידן אלפרדסון
הסנטורס חוו שנים של ירידה ביכולתם לאחר עונת 2006/07. בעונת 2007/08 הגיעו לפלייאוף בקושי רב והובסו על ידי פיטסבורג פינגווינס, וב-2008/09 החמיצו את הפלייאוף לאחר 12 עונות פלייאוף רצופות. הקבוצה ידעה באותן שנים חילופים רבים בהנהלתה ובצוות המקצועי שלה, ובנוסף, בעקבות ריב עם המאמן קורי קלוסטון שמונה במהלך עונת 2008/09, עזב דני היטלי את הקבוצה. עוד לפניו שוחרר מהקבוצה השוער ריי אמרי שהסתבך בשורה של שערוריות מחוץ למגרש.
עונת 2010/11 הייתה רעה עבור הסנטורס כמעט מתחילתה. בכל חודש ינואר ניצחה הקבוצה רק משחק אחד. הקבוצה הגיבה בסדרת עסקות כדי לבנות את עתידה, בהן שוחררו שחקנים ותיקים תמורת בחירות דראפט ושחקנים צעירים. הסנטורס סיימו אחרונים בבית הצפון-מזרחי, והמאמן קלוסטון פוטר בסיום העונה.
בעונת 2011/12, עם קבוצה עמוסה בשחקנים צעירים ולא מנוסים, הצליחו הסנטורס לעלות בקושי לפלייאוף במקום השמיני בחטיבה המזרחית. במפגש הפלייאוף מול המדורגת ראשונה, ניו יורק ריינג'רס, הצליחו הסנטורס לגרור את הריינג'רס העדיפים למשחק שביעי ומכריע בטרם הודחו. עונה אחת לאחר מכן הפתיעו הסנטורס בניצחון בסיבוב הראשון בפלייאוף על מונטריאול קנדיאנס נגד יתרון הביתיות, אך הודחו בסיבוב השני על ידי פיטסבורג פינגווינס.
לקראת עונת 2013/14 תם עידן בקבוצה, כאשר הקפטן השוודי הוותיק דניאל אלפרדסון עזב במפתיע לאחר 17 עונות בקבוצה וחתם בדטרויט רד וינגס. ג'ייסון ספזה מונה לקפטן במקומו, אך בסיום העונה - בה נכשלה הקבוצה ולא עלתה לפלייאוף - הועבר לדאלאס סטארס וכהונתו הקצרה באה אל סיומה. עם קפטן חדש, החלוץ השוודי אריק קרלסון, הגיעו הסנטורס לפלייאוף בעונת 2014/15 ונוצחו על ידי מונטריאול קנדיאנס בסיבוב הראשון.
2015 - ההווה: בנייה מחודשת, ריצת הפלייאוף של 2017 והידרדרות לתחתית הליגה
עונת 2015-16 הייתה מאכזבת לקבוצה, למרות עסקת ענק שעירבה 11 שחקנים ובמסגרתה הגיע לקבוצה קפטן היריבה המושבעת טורונטו מייפל ליפס, דיון פאנף. הסנטורס, יחד עם כל הקבוצות הקנדיות בליגה, החמיצו את הפלייאוף.
העונה הבאה הראתה שיפור ניכר. לאחר שסיימה שנייה בבית האטלנטי ועלתה לפלייאוף עם יתרון ביתיות בסיבוב הראשון, הדיחו הסנטורס את בוסטון ברואינס ולאחר מכן את ניו יורק ריינג'רס כדי לעלות לגמר החטיבתי בפעם השלישית בתולדותיהם. בגמר החטיבתי גררו הסנטורס את האלופה היוצאת, פיטסבורג פינגווינס, למשחק שביעי ומכריע - אך נוצחו בו והודחו.
הקבוצה חזרה לסורה עונה לאחר מכן, ועם מספר רצפים ארוכים של הפסדים נשרה במהירות מהמירוץ לפלייאוף. מגמת ההידרדרות נמשכה ב-2018/19 כשהסנטורס סיימו את העונה עם 29 ניצחונות ו-64 נקודות בלבד - המאזן הגרוע בליגה, ובעונות שאחריה שגם בהן דורגו בתחתית הליגה.
ההתייחסות לקבוצה המקורית
ההתייחסות של הקבוצה המודרנית למורשת של הקבוצה המקורית היא אמביוולנטית.
המורשת של הקבוצה המקורית הייתה חלק מהותי במסע ההקמה של הקבוצה המודרנית באותו שם, ושחקנים שנותרו בחיים מהקבוצה המקורית השתתפו בו. דגלי האליפות של הקבוצה המקורית מונפים בתקרת ה"קנדיאן טייר סנטר". עם זאת, הקבוצה המודרנית נתפסת - גם בעיני מנהליה, אוהדיה, והנהלת ה-NHL - כגוף נפרד מהקבוצה המקורית. היא לא מנכסת לעצמה את הישגי הקבוצה המקורית, וסטטיסטיקת ההצלחות והכשלונות של הקבוצה המודרנית נספרת בנפרד מהקבוצה המקורית.
היריבות עם טורונטו מייפל ליפס
היריבה העיקרית של הסנטורס היא טורונטו מייפל ליפס, יריבות שנחשבת לאחת החריפות בליגה ומכונה "הקרב על אונטריו". היריבות התעצמה מאז 1999 כאשר ארגון מחדש בליגה שיבץ את שתי הקבוצות לבית הצפון-מזרחי של הליגה, ובכך הגדיל משמעותית את כמות המפגשים ביניהן במהלך העונה. גם כיום חברות הקבוצות באותו הבית (הבית האטלנטי). משחקים רבים בין הקבוצות היו מרובים בקטטות ועבירות.
במשחק בין הקבוצות ב 15 בפברואר 2021, מחקו הסנטורס פיגור 5-1 בשליש השלישי של המשחק וניצחו 6-5 לאחר הארכה, זוהי הפעם הראשונה בה הסנטורס (הקבוצה המודרנית) הצליחו לחזור מפיגור של 4 שערים לניצחון במשחק, לפני כן, הם היו בפיגור של 4 שערים ב-240 משחקים, והפסידו את כולם (237 הפסדים ו- 3 הפסדים בהארכה).
הקבוצות נפגשו גם ארבע פעמים בפלייאוף, ובכל הפעמים ניצחו המייפל ליפס את הסדרות.
סגל שחקנים
נכון ל-17 במרץ 2023
ים גרינלנד
ים גרינלנד הוא ים הגובל באוקיינוס הארקטי המצוי בין גרינלנד, סבאלברד, יאן מאיין ואיסלנד. לעיתים הוא מסווג כחלק מהאוקיינוס הארקטי, ולעיתים הוא מסווג כחלק מהאוקיינוס האטלנטי. שטחו של ים גרינלנד הוא כ-1,205,000 קמ"ר.
בים גרינלנד זרמים ארקטיים הזורמים מצפון לדרום. חלקו הצפוני של ים גרינלנד מכוסה קרחונים ואינו נגיש לכלי שיט. זרם מזרח גרינלנד מביא קרח מצפון ומתפצל בסמוך לרכס המרכזי. סניפים של זרמים אטלנטיים חמים דוחפים את הקרח הצף צפונה. עונת הקרח נמשכת מאוקטובר עד אוגוסט שלאחר מכן, והקרח כולל קרח חבילות ארקטי (בעובי כמה מטרים), קרח ים (בעובי חצר) וקרח מים מתוקים בצורה של קרחונים מתנשאים. גאות והשפל, יחד עם מערכת הזרם המורכבת, מפרקים את דף הקרח וגורמים לערבוב של שכבות המים השונות.
עומקו הממוצע של ים גרינלנד הוא כ-1,450 מטרים. עומקה של הנקודה העמוקה ביותר בים גרינלנד היא 4,800 מטרים.
בים גרינלנד גדלים דגים רבים מסוג בקלה, מליחים, פוטית, וכן דולפינים, כלבי ים ולווייתנים.
הארי הארלו
הארי הארלו (באנגלית: Harry Harlow; 31 באוקטובר 1905 - 6 בדצמבר 1981) היה פסיכולוג אמריקאי, שנודע בסדרת מחקרים שערך על קופי רזוס תוך שימוש ב"אם מלאכותית", מחקרים שהמחישו את חשיבותם של רוך ואהבה אימהית, והיוו ציון דרך בתחום הפסיכולוגיה ההתפתחותית.
ביוגרפיה
הארלו נולד בעיירה פיירפילד שבאיווה, ארצות הברית, בשם הארי פרדריק ישראל. הוא היה בנם השלישי מתוך ארבעה של מייבל רוק ואלונזו הארלו ישראל. משפחתו הייתה נוצרית-אפיסקופלית, אך עם הזמן חדלה לפקוד את הכנסייה (המשפחה לא הייתה יהודית, מקור השם "ישראל" היה כנראה באחד מאבות אבותיה של המשפחה, שחי במאה ה-16 והיה יהודי). בנערותו התעניין הארי בספרות, צייר וכתב חרוזי שירה להנאתו.
לאחר שנת לימודים בקולג' ריד בפורטלנד, עבר הארלו ב-1924 לאוניברסיטת סטנפורד, בה למד תחילה ספרות אנגלית אך עבר לחוג לפסיכולוגיה. הוא למד והודרך על ידי לואיס טרמן (ממפתחי מבחן האינטליגנציה סטנפורד-בינה), וולטר מיילס וקלווין סטון, שאף הנחה אותו בעבודת הדוקטורט שלו. הארלו עשה את מחקר הדוקטורט שלו בנושא דפוסי יניקה והתנהגות קשורה אצל החולדה הלבקנית, ובו בדק מהם סוגי הנוזלים והמזון המועדף על ידי גורי חולדות, תדירות הזנה מתאימה, השפעת טמפרטורת החדר על היניקה ועוד.
בהמלצת לואיס טרמן, החליף הארי את שם משפחתו ב"הארלו", שמו האמצעי של אביו (השם "ישראל" נתפס יהודי וטרמן חשש שאוניברסיטאות אחרות יפלו לרעה את הארי כשהיה מועמד למשרת מרצה אצלן). הוא קיבל משרה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ב-1930, ובה הרצה כפרופסור וביצע את עיקר מחקרו בעשורים הבאים.
בוויסקונסין הכיר הארלו את קלרה מירס, סטודנטית לתואר שני בפסיכולוגיה, וב-1932 הם נישאו. נולדו להם שני בנים, רוברט וריצ'רד, אך הם התגרשו ב-1946. שנתיים אחר כך נישא הארלו לפרופסור מרגרט קואן ("פגי" שמה האמיתי היה מרגרט קואן אך הארי נהג לקרוא לה פגי), חוקרת בצוות המחקר שלו בוויסקונסין, שהמשיכה לעסוק אצלו במחקר גם אחרי נישואיהם. לזוג נולדו בת ובן, פמלה וג'ונתן. ב-1971 נפטרה פגי מסרטן השד, ונראה שהארלו לקה בדיכאון בעקבות מחלתה הארוכה ומותה. ב-1972 חידש את הקשר עם אשתו לשעבר, קלרה, שהספיקה במרוצת השנים להינשא ולהתגרש פעמיים, והם נישאו בשנית. קלרה חזרה לעסוק במחקר ובעריכת מאמריו של הארלו, ולאחר מותו הוציאה אסופה של מאמריו ועבודתו.
הארלו זכה במדליות הצטיינות רבות ובכבוד ב–1967 הוא קיבל את המדליה הלאומית למדעים מידיו של לינדון ג'ונסון. כיהן במספר תפקידים כיועץ ביניהם ראש המחלקה לאנתרופולוגיה ופסיכולוגיה של המועצה הלאומית למחקר בשנים 1952–1955, יועץ לפאנל המדעי של הצבא, ונשיא האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה בין 1958–1959. דורג כאחד ממאה הפסיכולוגים החשובים ביותר של המאה ה-20.
הארלו נפטר משבץ מוחי.
קריירה מחקרית
בתחילת דרכו באוניברסיטת ויסקונסין, חיפש הארלו מושאי מחקר מתאימים, ובעקבות מגבלות תקציב ומקום למעבדה ניסה לערוך ניסויים בחולדות, חתולים וצפרדעים, עד שהחל לעבוד עם קופי אורנגאוטן בגן החיות המקומי, הדומים בטבעם לבני אדם. הניסויים הראשונים שלו בקופים עסקו באינטליגנציה, ובמהלך מטלות זיכרון, מבחני תגובה מושהית והתאמת חפצים שונות, הוא מצא התנהגויות מורכבות של סקרנות, מערכות יחסים והבעות תיסכול בקרב הקופים. בתקופה זו הנחה הארלו את אברהם מאסלו, שהיה אז סטודנט לתואר שני, ויחד חקרו מערכות יחסים של קופים שונים בגן החיות, וגילו דפוסים המביעים היררכיה חברתית.
ב-1932 הקים הארלו את מעבדת הפרימטים הראשונה שלו, במבנה נטוש שהוא ותלמידיו שיפצו בעצמם.
במחקרו המפורסם ביותר, שנודע כאם המגבת ואם התיל, השתמש הארלו בקופי רזוס בני יומם, ובמקום האם הביולוגית שלהם, "יצר" עבורם אם חלופית. האם החלופית הייתה בובת "קוף רזוס" בשתי גרסאות: האחת הייתה עשויה תיל והחזיקה בקבוק חלב (האם המאכילה - אם התיל), והשנייה הייתה עשויה ספוג ועטופה מגבת נעימה (האם המחממת - אם המגבת). הארלו בדק למי מה"אמהות" גורי הקופים נקשרים יותר. נמצא שההתקשרות לאם המגבת הייתה הרבה יותר חזקה מאשר לאם התיל. גם כשחיו הקופים במחיצת שתי האמהות גם יחד, כשהוצג לפניהם גירוי מפחיד הם חיבקו את האם עם המגבת ולאם התיל הם הלכו רק כאשר היו רעבים. אפילו כאשר רצו לאכול, ושתי האמהות היו קרובות זו לזו, הם שכבו בחיקה של אם המגבת ונשענו לעבר אם התיל, האם המאכילה, כדי לאכול.
ממצאים אלה הצביעו על כך שהחום שמעניקה האם לתינוקה, או התמיכה הרגשית ואהבת האם, כפי שהארלו כינה זאת, חשובים לא פחות ואף יותר מהתמיכה הפיזית, כגון הזנה.
כיום סבורים הפסיכולוגים ההתפתחותיים שהתקשרות הילד להוריו איננה קשורה כלל לסיפוק צרכיו הפיזיים, אלא לעצם הנוכחות הנעימה של המבוגר והתמיכה הרגשית שהוא מפגין לעברו.
להארלו היו גם ניסויים קיצוניים יותר - הוא יצר אמהות מחממות ששלפו מסמרים שכשגורי הקופים התקרבו אליהם, אותם כינה בסגנונו הישיר "בתולות הברזל". גורי הקופים המשיכו להתקרב אל האמהות למרות זאת.
הארלו גם נודע בכך שלא בחר לנקוט בלשון יפה על מנת לתאר את המתקנים והניסויים שערך על הקופים, כך שלדוגמה את מתקן הבידוד לקופים הוא נהג לכנות "בור היאוש". במתקני מתכת קטנים אלו הוחזקו תינוקות קופים לתקופות ממושכות בבידוד מוחלט, חלקם לתקופה של שנה, כדי לבדוק מהי הנקודה בה הם נשברים נפשית. לאחר שלושים ימי כליאה, הקופים המבודדים נמצאו מופרעים עמוקות. לאחר בידוד של שנה הקופים בקושי זזו, לא חקרו את סביבתם או שיחקו, ולא היו מסוגלים לקיים יחסי מין, קופים אחרים התאכזרו אליהם. אף קוף לא מת במהלך הבידוד אך לאחר שנחשפו לקופים אחרים שניים מהם סירבו לאכול והרעיבו את עצמם למוות.
כדי לגלות איך קופים מבודדים יתפקדו כהורים, הארלו יצר את מה שכינה "דרגש האונס", אליו נקשרו קופות מבודדות וקופים עיברו אותן. הקופים לא היו מסוגלים לתפקד כהורים, והתעללו בגוריהם או הזניחו אותם. אמא אחת אכלה את אצבעותיו וכפות רגליו של הגור שלה. אמא אחרת ריסקה את ראשו של הגור שלה, ורובן פשוט התעלמו מצאצאיהן.
ביקורת
מדענים רבים, כיום ועוד בתקופת פעילותו של הארלו, סבורים כי רבים מניסוייו היו אכזריים והיה ניתן לבצע את המחקרים תוך צמצום הסבל של בעלי החיים.
רבי יהושע בן חנניה
רבי יהושע בן חנניה הלוי (נקרא לפעמים רבי יהושע) היה תנא בדור השני, ראש ישיבה בפקיעין ומתלמידי רבן יוחנן בן זכאי.
רבי יהושע שימש כאב בית דין, והוא נחלק רבות עם נשיא הסנהדרין רבן גמליאל, עם חברו רבי אליעזר, ועם תלמידו רבי עקיבא. התפרנס מייצור פחמים ומכירתם.
קורות חייו
עוד בהיותו ילד קטן, הייתה אמו מוליכה את עריסתו לבית הכנסת "בשביל שיתדבקו אזניו בדברי תורה", ועל כך שבחו רבו, רבן יוחנן בן זכאי, במילים "אשרי יולדתו".
אחרי שגדל התמחה בנגינה, ועבד בבית המקדש השני כלוי משורר. היה ידוע כגדול המתווכחים היהודיים עם פילוסופים בדורו, וכן בקי גדול בחכמות העולם. לפי גרסה הנפוצה בתלמוד בבלי, היה נשוי לבת כהן, וסבר כי מחמת נישואין אלו נחלש בבריאותו. פדה את הילד ישמעאל בן אלישע משבי ברומי. "לא היו ימים מועטים עד שהורה (ר' ישמעאל) הוראה בישראל (בבלי גיטין נח, א אם רבי ישמעאל זה הוא הכהן הגדול המפורסם א"כ ר יהושע היה כבר בעל מעמד של פעיל ציבורי, לפחות כעשרים שנה לפני החורבן)"
משנתו החינוכית
רבי יהושע העריך את החברות כדבר המשפיע על דרכו של האדם. להשגת שלימות האדם מבחינת "דרך ישרה שיבור לו האדם" קבע את המדד לפי התחברות עם אדם טוב ואת הדרך שיתרחק ממנה האדם - התחברות עם אדם רע.
אמרה שמצוטטת משמו במסכת אבות היא:
דרכו של רבי יהושע הייתה מתונה, הן בחיים האישיים והן בהנהגה הציבורית. את המתינות הפוליטית קיבל כנראה מרבו רבי יוחנן בן זכאי, והיה בין אלו שעזרו לו לעזוב את ירושלים הנצורה, כדי להדבר עם הרומאים, ולהציל מה שניתן, בעקבות כניסת הצבא הרומי וחורבן בית המקדש השני. מסופר כי רבי יהושע ניסה להחזיר את החיים לתלם, ניחם את היהודים, והדריך אנשים לא להתאבל יותר מדי על החורבן.
כאשר הקיסר אדריאנוס ביטל את כוונתו לבנות את בית המקדש והיהודים התכנסו בבית רימון בכוונה למרוד בו, ביקש להרגיעם והשתמש במשל האריה והחסידה ממשלי איזופוס, וניחם אותם שדי בכך שלא טובחים בהם. אך הניסיון להרגיע את המרד לא צלח בידו. במדרשים מסופר על שיח והתפלמסויות שונות שהיו בין רבי יהושע לאדריאנוס.
הוא היה מחמיר מאוד בענייני יוחסין. במשנה במסכת כתובות כתוב:. נחלקו האמוראים בפירוש משנה זו, מדוע פוסק רבי יהושע שלא יאמינו לאשה לומר שנבעלה לאדם כשר, הרי יש לה מיגו. רב אסי תירץ, שהכוונה במילה "מדברת" היא כינוי בלשון נקייה ליחסי אישות שהמקרא קורא לה בלשון אכילה ודיבור, ולכן אין לאשה מיגו לומר שלא נבעלה, שהרי ראו שנבעלה. הסבר רב אסי נדחה בהמשך הגמרא. זעירי לעומת זאת, הסביר את המשנה יותר קרוב לפשטה שראוה מתייחדת עם אדם במקום סתר, ולא מאמינים לה לומר שלא נבעלה, ולמרות שעל פי ההלכה אין אוסרין אשה על יחוד, מעלה עשו ביוחסין, מפני חומרתן.
מפורסמת מחלוקתו עם רבי אליעזר בן הורקנוס בעניין תנורו של עכנאי, והסיפור המיוחד שם.
המחלוקת עם רבן גמליאל
לרבי יהושע בן חנניה היו שלוש מחלוקות קשות עם רבן גמליאל דיבנה, בנושאי עיבור החודש, קדושת בכור ותפילת ערבית.
המחלוקת בנושא עיבור החודש
במשנה במסכת ראש השנה מסופר על המחלוקת עם רבן גמליאל בנושא עיבור החודש. רבי יהושע סבר כרבי יוחנן בן נורי ורבי דוסא בן הרכינס, כי העדים שקיבל רבן גמליאל היו עדי שקר ולכן ההכרזה על ראש השנה מקורה היה בטעות. כאשר שמע על כך רבן גמליאל הנשיא, שלח לו הודעה: "גוזר אני עליך שתבוא אצלי במקלך ובמעותיך, ביום שחל יום הכיפורים להיות בחשבונך." ולאחר שרבי עקיבא ורבי דוסא בן הרכינס שכנעוהו שגם אם מדובר בטעות יש להשמע לרבן גמליאל מטעמים שונים, "נטל מקלו ומעותיו בידו, והלך ליבנה אצל רבן גמליאל, ביום שחל יום הכיפורים להיות בחשבונו". כאשר ראה אותו רבן גמליאל, אמר לו: "בוא בשלום, רבי ותלמידי, רבי בחכמה, ותלמידי שקבלת את דבריי"
המחלוקת בנושא בכורות
במסכת בכורות מסופר שלרבי צדוק היה בכור בהמה שנפל בו מום בשפתיים. ההלכה אומרת שבכור תם נאכל לכהן רק אחרי שהוא מקריב את האימורים על המזבח; בכור בעל מום נאכל לכהן בלי הקרבה על המזבח, כבשר חולין. חז"ל גזרו על כהן שמביא בכור שנפל בו מום בעת שהבהמה הייתה ברשותו שאסור לאוכלו, כי הכהנים נחשדו להפיל מום בבכורות בכוונה. רבי צדוק שאל את רבי יהושע, האם הגזירה הזו תקיפה גם לגבי כהנים תלמידי חכמים או רק לכהנים עמי הארץ? רבי יהושע ענה שהגזירה היא רק לכהנים עמי הארץ. כשרבן גמליאל בא לבית המדרש, רבי צדוק שאל גם אותו והוא ענה שאין הבדל בין כהן תלמיד חכמים לכהן עם הארץ. מכאן והלאה, הסיפור זהה לסיפור על תפילת ערבית - בהתחלה רבי יהושע הכחיש שהוא חלק על דעתו של רבן גמליאל, אחר כך הוא הודה, רבן גמליאל העליב אותו (על ידי שהוא השאיר אותו עומד בעת ששאר התלמידים ישבו) עד שהעם התלונן והגנו על כבודו של רבי יהושע.
מאמרותיו הידועות
אמר רבי יהושע בן חנניה: מימי לא נצחני אדם חוץ מאשה, תינוק, ותינוקת.
אשה מאי היא? - פעם אחת נתארחתי אצל אכסניא אחת. עשתה לי פולין ביום ראשון אכלתים ולא שיירתי מהן כלום שנייה ולא שיירתי מהן כלום ביום שלישי הקדיחתן במלח כיוון שטעמתי משכתי ידי מהן. אמרה לי : 'רבי מפני מה אינך סועד?'אמרתי לה: 'כבר סעדתי מבעוד יום'. אמרה לי: 'היה לך למשוך ידיך מן הפת' אמרה לי: 'רבי שמא לא הנחת פאה בראשונים? ולא כך אמרו חכמים - אין משיירין פאה באילפס אבל משיירין פאה בקערה?'
תינוק מאי היא? - פעם אחת הייתי מהלך בדרך וראיתי תינוק יושב על פרשת דרכים, ואמרתי לו באיזה דרך נלך לעיר? אמר לי: 'זו קצרה וארוכה וזו ארוכה וקצרה', והלכתי בקצרה וארוכה. כיוון שהגעתי לעיר מצאתי שמקיפין אותה גנות ופרדיסין. חזרתי לאחורי אמרתי לו: בני הלא אמרת לי קצרה?' אמר לי: 'ולא אמרתי לך ארוכה?' נשקתיו על ראשו ואמרתי לו: 'אשריכם ישראל שכולכם חכמים גדולים אתם מגדולכם ועד קטנכם.
מקום קבורתו
על פי רבי חיים ויטאל רבי יהושע נקבר בבית הקברות היהודי העתיק בצפת: "במדינת צפת תוב"ב יש בית קברות ליהודים ובתוכו בית אחד, ובנין כיפה עגולה גבוהה באמצע גגו כמין קובה, ובצפון הבית ההיא נקב קטן פתוח למערה אחת, ובאותה מערה אומרים העולם כי שם קבור הושע בן בארי, ואינו כן, אמנם הוא קבור שם ר' יהושע והוא תנא, וטעו העם וקראוהו הושע".
ע"פ מסורות מאוחרות ויחידות נקבר בפקיעין או באזור עין זיתים.
בשנות ה-50 צוין קברו בחלקת התנאים שליד רבן יוחנן בן זכאי בטבריה, ללא כל מקור מוקדם.
טימיש חמלניצקי
טימיש חמלניצקי או טימוֹש חמלניצקי, בשמו המלא טימופיי חמלניצקי, ידוע גם כטימיש (טימוש) חמלניצ'נקו (באוקראינית: Ти́міш (Тимофі́й) Хмельни́цький או Хмельниченко, בפולנית: Tymosz Chmielnicki ,לפעמים "טימושקה" או "צימושקה חמלניצקי", ברומנית: Timuş Hmelniţki) 16 בספטמבר 1632 - 15 בספטמבר 1653) היה מצביא ומנהיג אוקראיני, "אטאמאן נאקאזני" של חיל הקוזאקים מזאפורוז'יה בשנים 1653-1652, בנו הבכור מבין שלושת בניו של בוגדן חמלניצקי. היה שותף פעיל במרד הגדול של אביו.