cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנסטסיה (זמרת)
2000-2001: Not That Kind
בנוסף לכך, בשנת 2001, ביצעה מחדש את השיר "What More Can I Give", בשתי גרסאות; האחת בשפה הספרדית, והשנייה בשפה האנגלית.
2001-2002: Freak Of Nature
אלבומה השני "Freak of Nature", השיג מכירות מכובדות, אף על פי שלא הצליח להגיע להצלחה של אלבומה הקודם, "Not That Kind". מן האלבום יצאו הסינגלים "Paid My Dues", "One Day in Your Life", "Why'd You Lie to Me" ו-"You'll Never Be Alone". הסינגל השני, "One Day in Your Life", הגיע למקום ה-28 בארצות הברית והיה ללהיט הגדול של האלבום כאשר הגיע לטופ 10 במספר מדינות והיה ללהיט במצעדי הריקודים. כאשר האלבום יצא לאור בארצות הברית, במאי 2002, הוא הוקדש לזמרת ליסה לופז, אשר נהרגה בתאונת דרכים חודש לפני יציאתו והייתה אחראית להצלחתה של אנסטייז'ה.
אנסטייז'ה הצטרפה לשאקירה, שר וסלין דיון והשתתפה ב-VH1's Divas Live בשנת 2002. שירה "Love Is a Crime" נכנס לפסקול הסרט "שיקגו". כמו כן היא ביצעה את השיר "Someday My Prince Will Come" באלבום "Disneymania". היא גם נבחרה לשיר את שיר הנושא של משחק המחשב פיפ"א 2002, "Boom".
2003-2005: Anastacia, Pieces of a Dream וסרטן השד
בינואר 2003, גילתה אנסטייז'ה שהיא לוקה בסרטן השד, והחלה בטיפול. על פי ראיון שנערך בשנת 2005, אנסטייז'ה איבדה את יכולת השירה שלה ולא יכלה לכתוב לאורך תקופה, ולא מצאה צליל שהרגישה טוב איתו. אנסטייז'ה רצתה לעצב קולות עבור הקלטת אלבומה החדש, אך הרגישה שמשהו לא נראה כמו עבודות קודמות שלה. לכן, הומצא סגנון מוזיקה חדש - "Sprock", שילוב של נשמה, פופ ורוק. ההצלחה של הצליל גרמה לאמנים רבים להשתמש בו, כמו פינק באלבומה "I'm Not Dead", קלי קלרקסון, אשלי סימפסון ועוד.
אנסטייז'ה החלה להקליט את האלבום בספטמבר 2003, ועבדה עם המפיקים גלן באלרד, דאלס אוסטין ודייב סטוורט על מנת להוציא את האלבום בשנת 2004. הסינגל הראשון מתוך האלבום, היה "Left Outside Alone", אשר הראה שינוי ניכר בכיוון המוזיקה של אנסטייז'ה. הסינגל היה ללהיט ענק אשר הכניס את האלבום למקום הראשון במצעדי המכירות באנגליה, הולנד, אוסטרליה, יוון ואיטליה ולמקום השני בפורטוגל וספרד. הסינגל עצמו, נכנס למקום הראשון במצעדי אוסטרליה, ספרדף איטליה, אוסטריה, שווייץ ואנגליה, ובמקום השני בהולנד ובגרמניה, ובמקום החמישי במצעד המכירות האירופאי. השיר נכנס למקום ה-40 במצעד המושמעים ביותר בתחנות הרדיו באירופה.
הסינגלים הבאים היו "Sick and Tired" (מקום ראשון בספרד ובאנגליה), "Welcome to My Truth" (הסינגל הנמכר ביותר שלה בספרד), "Heavy on My Heart", בלדה אשר כל הכנסותיה ניתנו לאגודה למלחמה בסרטן שפיתחה אנסטייז'ה, "Anastacia Fund".
בסוף שנת 2005, הוציאה אנסטייז'ה את אלבום האוסף הראשון שלה, אשר נקרא "Pieces of a Dream". האלבום כולל את השירים "Pieces of a Dream" ו-"I Belong to You", דואט עם הזמר האיטלקי ארוס רמאצוטי, שהיו ללהיטים באירופה ומוקמו בטופ 10 במצעדי המכירות ברוב מדינות אירופה. לא הרבה לאחר הפצת הסינגל "I Belong to You", הוציאה אנסטייז'ה את ה-DVD הראשון שלה, "Live At Last" מתוך הופעה חיה באירופה. ה-DVD כלל תמונות, עשיית ה-DVD, קליפים ועוד.
2008-2013: Heavy Rotation, It's a Man's World וסרטן שד שני
אלבומה הרביעי של אנסטייז'ה, "Heavy Rotation", יצא לאור ב-27 באוקטובר 2008 באירופה, והוא יצא לאור בשנת 2009 באמריקה. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "I Can Feel You" יצא ב-10 באוקטובר באירופה. האלבום הניב שני סינגלים נוספים וזכה להצלחה בינונית.
ב-2012 הוציאה את "It's a Man's World" - אלבום קאברים לקלאסיקות גבריות. מסע ההופעות של האלבום בוטל משום שחלתה בסרטן השד בשנית בשנת 2013.
2013-היום: אלבום קאמבק ואלבומים נוספים
לאחר שהחלימה מסרטן השד בשנית, הוציאה לאור במאי 2014 אלבום קאמבק בשם "Resurrection", שמדבר על הרצון לחיות והדברים הקשים שעברה. האלבום זכה להצלחה בקרב המבקרים והקהל כאחד, והחזיר את אנסטייז'ה למקומות בטופ 10 באנגליה ואיטליה, וטופ 5 בשווייץ, גרמניה ודנמרק. בנובמבר אותה שנה יצאה למסע הופעות באירופה שליווה את האלבום.
ב-2015 הוציאה לאור את אלבום האוסף "Ultimate Collection".
ב-2017 הוציאה את האלבום "Evolution" שזכה להצלחה בינונית, ואת אלבום ההופעה "A 4 App".
באוקטובר 2021 התחרתה אנסטייז'ה בתוכנית "הזמר במסכה" האוסטרלית בתור ערפדה, וזכתה במקום הראשון בתחרות.
חיים אישיים
לאורך חייה אנסטייז'ה נאבקת בבעיות רפואיות רבות. בגיל 13 אובחנה כחולת קרוהן. בשנת 2003, בגיל 34, אובחן אצל אנסטייז'ה סרטן השד, היא עברה טיפולים כימותרפיים לטיפול במחלה והחלימה ממנה בהצלחה ב-2005. בגיל 39 התגלתה אצל הזמרת טכיקרדיה על-חדרית.
בפברואר 2013, חלתה בסרטן השד בפעם השנייה, בצורה אגרסיבית יותר מהראשונה, ועברה מסטקטומיה כפולה.
ב-21 באפריל 2007, נישאה אנסטייז'ה לשומר הראש שלה, ווין ניוטון, במקסיקו. השניים התגרשו ב-2010.
בראיון ב-2018 שיתפה כי בחרה לא להביא ילדים בעקבות מצבה הרפואי ובעקבות רצונה להתמקד בקריירה שלה.
פארק פטריוט
פארק "פטריוט" (ברוסית: ) הוא פארק לתרבות ובילוי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית הממוקם בעיר קובינקה שבמחוז מוסקבה.
היסטוריה
מאז שנת 1938 פעלו באזור הפארק בסיס של חיל האוויר הסובייטי ומגרש אימונים לטנקים. בסיס האימונים אלבינו ממוקם בסמוך אליו ולכן נבחר האתר לבניית פארק בילוי צבאי. טקס הנחת אבן הפינה של הפארק נערך בהשתתפות שר ההגנה של הפדרציה הרוסית סרגיי שויגו ומושל מחוז מוסקבה אנדריי וורוביוב ב-9 ביוני 2014.
בפארק, המשתרע על שטח של יותר מ-5,000 דונם, נמצא מוזיאון תעופה (כולל בסיס קובינקה), מוזיאון כלי רכב משוריינים, מוזיאון ארטילריה ומתקני ספורט. הפארק נועד גם לארח תערוכות היסטוריות ותצוגות של כלי נשק וציוד צבאי. אשכולות נשק וענפי הכוחות המזוינים שתוכננו בשטח הפארק כוללים את כוחות היבשה, חיל האוויר, חיל הים, כוחות האוויר והחלל חיל הטילים האסטרטגיים וחיל הצנחנים. כדי להקל על שינוע ציוד צבאי לפארק, נבנה קו רכבת מתחנת קובינקה באורך של יותר מ-10 ק"מ.
ב-16 ביוני 2015 נפתח מרכז קונגרסים ותערוכות של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית שנמצא בשטח הפארק. באותו יום נערך שם האירוע הראשון, הפורום הצבאי-טכני הבינלאומי של הצבא לשנת 2015, בו השתתף נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. פוטין ציין כי מרכז הקונגרסים והתערוכות "פטריוט" יהפוך לתשתית טובה להפגנת הטכנולוגיה והנשק החדישים ביותר של רוסיה. מאז, כל האירועים המרכזיים של משרד ההגנה הרוסי נערכו במרכז הקונגרסים והתערוכות, ובהם תערוכות, פורומים, פגישות, תדרוכים. בפארק עצמו מתקיימם שחזורים של קרבות ואירועים היסטוריים.
בינואר 2016 התקיים בפארק טקס הנחת אבן הפינה בבסיסה של קפלה אורתודוקסית לכבוד חיילים שנפלו. הבנייה הושלמה עד מאי 2016.
בינואר 2016 נפתח מתחם ההיסטוריה והאנדרטה "כפר הפרטיזנים" בשטח הפארק. המתחם מורכב מיותר מ-20 אייטמים (חפירות מטה, אורווה, חפירות, עמדת עזרה ראשונה, מחסן נשק ותחמושת, בית מלאכה לחומרי נפץ, מטבח, מאפייה, בית מרחץ, מועדון), שם הוצגו אורח החיים וחיי היומיום של יחידות הפרטיזנים במהלך המלחמה הפטריוטית הגדולה משוחזרים לפרטי פרטים. בנובמבר 2018 הודיע משרד ההגנה הרוסי על הקמת המוזיאון המרכזי של כוחות האוויר והחלל של הפדרציה הרוסית.
בספטמבר 2019 הונחה אבן הפינה בשטח הפארק של המרכז החינוכי והמתודולוגי לחינוך צבאי-פטריוטי של בני הנוער "אוונגרד", שהשלמתו תוכננה לשנת 2020. בחודש מרץ 2021, מרכז חדש, שבו מבני חינוך, קומפלקס ספורט, חדרי נופש, נפתח באופן רשמי על ידי שר ההגנה של הפדרציה הרוסית סרגיי שויגו יחד עם ראש עיריית מוסקבה סרגיי סוביאנין ומושל מחוז מוסקבה אנדריי וורוביוב.
בשטח הפארק, לרגל ציון 75 שנה לניצחון במלחמה הפטריוטית הגדולה, הושלמה בנייתה של הקתדרלה הראשית של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית. אבן הפינה הונחה על ידי פטריארך מוסקבה קיריל בנוכחות פוטין ושר ההגנה הרוסי סרגיי שויגו, ב-19 בספטמבר 2018. איסוף התרומות להקמתו בוצע מאז ספטמבר 2018. ב-13 במרץ 2019, דובר נשיא רוסיה דמיטרי פסקוב הודיע כי ראש המדינה העביר כספים אישיים לבניית חלקים מהקתדרלה.
מתחם הקתדרלה הראשית של הכוחות המזוינים כולל מוזיאון באוויר הפתוח עם השם הסמלי "שדה הניצחון", שנמצא במקום בו הנאצים עשו את ניסיונם האחרון לפרוץ לבירה, והוא דימוי קולקטיבי של הקרב ליד מוסקבה בשנת 1941. מוצגים במוזיאון כלי נשק וציוד צבאי מתקופת המלחמה הפטריוטית הגדולה.
במאי 2021 הוכרז על הקמת המוזיאון הראשי של הכוחות המזוינים, שצפוי לקלוט את המוזיאון המרכזי של הכוחות המזוינים, שיועבר אליו ממוסקבה, ומוזיאונים נוספים.
הפורום הצבאי-טכני "צבא"
מאז 2015 נערך בשטח פארק פטריוט הפורום הבינלאומי הצבאי-טכני "צבא", המתקיים מדי שנה.
משלחות מ-70 מדינות זרות היו מיוצגות בפורום הצבא הראשון ; 120 מדינות זרות כבר נכחו בפורום החמישי "צבא-2019", שהתקיים בשנת 2019.
מאז 2017 הפורום נערך בכמה אתרים בו-זמנית בערים שונות ברוסיה, אך שטחו של פארק פטריוט נותר האתר הראשי של הפורום. בשנים 2020 ו-2021 לא נערך הפורום בהרכבו המורחב, בשל ההתמודדות עם מגפת הקורונה ברוסיה.
הפצצת שטיח
המונח הפצצת שטיח מתייחס לשימוש שנעשה במספר רב של פצצות שימוש כללי בלתי מונחות, לרוב תוך שימוש בכמות גדולה יחסית של פצצות תבערה, על מנת להשיג השמדה מוחלטת של אזור היעד, במטרה להשמיד כוחות אויב וציוד או במטרה להוריד את המורל של האויב. המונח הפצצת שטיח נטבע בשל העובדה שהשימוש בפצצות מכסה אזור באופן מלא, באותו אופן שבו שטיח מכסה רצפה.
מקורות
במקור, הפצצת שטיח בוצעה על ידי מספר רב של מטוסים, שחזרו אל המטרה בגלים. בימינו, מפציץ כבד או טיל יכול לספק את אותו אפקט באזור מצומצם (שדה תעופה לדוגמה) על ידי שחרור מספר רב של פצצות קטנות יותר. מערכות ארטילריה מסוימות, כמו ה-MLRS, יכולות גם כן לשמש להפצצת אזורים באופן דומה. הפצצת השטיח פותחה במהלך מלחמת העולם השנייה על ידי בריטניה. השיטה הועתקה על ידי האמריקאים במטרה לנסות ולפגוע במורל של הגרמנים ולהשמיד ערים ששיכנו תעשיות נשק.
התאוריה גובתה באופן גורף על ידי תעשיית הבידור והעיתונות - ה.ג. וולס תיאר בספרו "העתיד לבוא" תיאור מזוויע של השָמד אשר נגרם לְעיר. הספר הפך לרווח בהלך המחשבה הצבאית. באותה תקופה, איש לא סבר שיש אפשרות להגן מפני הפצצת שטיח. המפציצים הבריטיים באותה תקופה טסו גבוה יותר מכל מטוס קרב של האויב. מאחר שאמצעי התרעה מוקדמת טרם פותחו באותה תקופה, הרי שטייס מטוס הפצצה היה מוגן וקטלני. במהלך שנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, נתפשה זרוע המפציצים של חיל האוויר כזרוע היוקרתית ביותר.
עקרון ההשמדה המוחלטת של מטרות אזרחיות כשיטה לקיצור מלחמות נבדקה בעת מלחמת האזרחים הספרדית, כאשר כוח מתנדבים גרמני בשם לגיון הקונדור הפציץ את העיר גרניקה במספר גלים במהלך יממה שלמה כמעט. מספר הנפגעים היה גבוה. אף כי ההפצצה נתפסת בימינו כמעשה לא הומני, הדבר תאם את הלך החשיבה הצבאית אשר רווח באותה תקופה.
השימוש במלחמת העולם השנייה
כאשר בריטניה נכנסה למלחמה נגד גרמניה בשנת 1939, ציפתה האוכלוסייה האזרחית להיות מופצצת תוך ימים ספורים. גובשו תוכניות להתמודדות עם מספר נפגעים גבוה בלונדון וילדים רבים פונו לאזורים הבטוחים יחסית שמחוץ לערים. למרות שהאיום על האזרחים לא התממש מיד, ניסה הלופטוופה להכניע את העיר לונדון בשלבים האחרונים של הקרב על בריטניה.
לנאצים לא היו מספיק מפציצים על מנת להשמיד את לונדון. מטוסיהם סבלו מנזקים כבדים בשל מטוסי חיל האוויר המלכותי אשר הובלו אל מטרותיהם באמצעות ההמצאה הבריטית של מרחב אווירי הנשלט באמצעות רדאר.
הבריטים הקימו זרוע מפציצים אשר הייתה מסוגלת להוביל אלפי טונות של פצצות למטרה בודדת. כאשר ארצות הברית הצטרפה למלחמה הצטרף חיל האוויר של ארצות הברית למאמץ הבריטי, וגיחות הפצצה החלו להתבצע מסביב לשעון. הדוגמה הבולטת ביותר הייתה הפצצת דרזדן בה חיל האוויר של ארצות הברית וחיל האוויר המלכותי הפציצו את העיר דרזדן במשך שלושה ימים בשלהי מלחמת העולם השנייה (13 - 15 בפברואר 1945). 1,300 מפציצים כבדים הטילו 3,900 טונות של פצצות ופצצות תבערה בארבעה גלי הפצצה של מאות מפציצים. מספר הקורבנות בהפצצה נאמד בין 25,000 ל-40,000 ושטח של 34 קמ"ר במרכז העיר, שהיווה כ-85% ממבני העיר, נחרב כליל.
הפצצת שטיח יושמה גם נגד ריכוזי אוכלוסייה ביפן בעת הפצצת טוקיו.
יעילות
ויכוחים אודות היתרונות של הפצצת שטיח לעומת הפצצה מדויקת נערכים מאז ומתמיד בקרב היסטוריונים צבאיים. עד לתקופה שבה פצצות חכמות מדויקות נהיו זמינות בשנות ה-70 של המאה ה-20, היו הפצצות מגובה רב לא מדויקות. הפצצות בגובה נמוך השיגו דיוק רב יותר אך הגדילו את הסיכון עבור התוקף. לכן אומצה אסטרטגיית הפצצת שטיח - השגת דיוק רב מגובה רב במחיר של הרס סביבתי.
הפצצת שטיח היא בעלת זיקה לדוקטרינת הנשק הגרעיני אשר מעדיפה לפגוע באזור באמצעות מספר ראשי קרב, בדרך כלל טילים ביליסטיים בין יבשתיים, אך לא באמצעות נשק גרעיני בודד בעל עוצמה של מספר מגה-טון.
במאה ה-21 הפצצה מדויקת מקובלת יותר מהפצצת שטיח.
גמר ליגת האלופות 2014
גמר ליגת האלופות 2014 התקיים באצטדיון האור בליסבון שבפורטוגל ב-24 במאי 2014, ובו נקבע שזוכת ליגת האלופות לעונת 2013/2014 היא ריאל מדריד שניצחה את אתלטיקו מדריד 1-4 בהארכה. זו הייתה הפעם הראשונה שהתקיים דרבי בגמר ליגת האלופות והפעם העשירית בתולדותיה שריאל מדריד זוכה בליגת האלופות.
הראשונה לכבוש במשחק הייתה אתלטיקו מדריד, כשבדקה ה-36 כדור שננגח מראשו של הבלם דייגו גודין עבר מעל שוער ריאל איקר קסיאס ונכנס לשער. ריאל מדריד הצליחה להשוות בזמן הפציעות, שוב בשער נגיחה של בלם הפעם סרחיו ראמוס, שהוביל את המשחק להארכה. בהארכה כבשו שחקני ריאל מדריד, בייל, מרסלו ורונאלדו (בפנדל), שלושה שערים נוספים ותוצאת המשחק בסיומו עמדה על 1–4.
ריאל מדריד
בהגרלת הבתים שובצה ריאל מדריד בבית ב', יחד עם יובנטוס, גלאטסראיי ופ.צ. קופנהגן. בפתיחת שלב הבתים הביסה ריאל מדריד 1–6 את גלאטסראיי, וניצחה גם את יתר משחקיה, מלבד המשחק מול יובנטוס בטורינו שהסתיים בתיקו.
ריאל שובצה לשחק בשמינית הגמר נגד שאלקה 04. במפגש הראשון בין השתיים ריאל הביסה את שאלקה 1–6, ובמפגש השני נצחה שוב 1–3. ברבע הגמר ריאל פגשה שוב קבוצה גרמנית והפעם סגנית ליגת האלופות בעונה הקודמת בורוסיה דורטמונד שהדיחה את ריאל מדריד בחצי הגמר בעונה הקודמת. במשחק הראשון ריאל נצחה 0–3 ובמשחק השני נצחה דורטמונד 0–2 וריאל עברה לשלב הבא כשהובילה 2–3 בסיכום המפגשים. בחצי הגמר פגשה בפעם השלישית ברציפות קבוצה גרמנית והיא באיירן מינכן זוכת ליגת האלופות בעונה הקודמת. במשחק הראשון בברנבאו נצחה ריאל מדריד 0–1, במשחק השני הביסה את אלופת אירופה 0–4 ועלתה לגמר ראשון מאז 2002.
אתלטיקו מדריד
אתלטיקו מדריד הוגרלה לבית ז', יחד עם זניט סנקט פטרבורג, פורטו ואוסטריה וינה. כמו ריאל מדריד גם אתלטיקו ניצחה בחמישה ממשחקיה וסיימה בתיקו משחק אחד: נגד זניט ברוסיה במחזור החמישי.
בשמינית הגמר הוגרלה נגד הקבוצה האיטלקית מילאן, בחוץ נצחה אתלטיקו 0–1 ובמדריד 1–4. ברבע הגמר שיחקה נגד קבוצה ספרדית ברצלונה אלופת ספרד. המשחק בברצלונה הסתיים בתיקו 1-1, במשחק השני בביתה הקבוצה נצחה 0–1 משער של קוקה ועלתה לחצי הגמר לראשונה מאז 1974.
בחצי הגמר הוגרלה נגד צ'לסי האנגלית, המשחק הראשון הסתיים ב-0-0 במדריד, במשחק השני אתלטיקו נצחה 1–3 ועלתה לגמר ליגת האלופות בפעם השנייה בתולדותיה.
ניסים משעל
ניסים משעל (נולד ב-25 במאי 1949) הוא עיתונאי, סופר, איש טלוויזיה ושדרן רדיו ישראלי.
קריירה
בשנת 1977 החל לעבוד ככתב לענייני מפלגות בטלוויזיה הישראלית. משעל סיקר את מערכות הבחירות לכנסת התשיעית (1977), הבחירות לכנסת העשירית (1981) והבחירות לכנסת האחת עשרה (1984). בשנת 1984 ערך והפיק את תוכנית האקטואליה "מוקד". בעת "פרשת אלבין", פורסם כי משעל וישראל סגל קיבלו מאלבין מניות בשווי 40,000 דולר, היועץ המשפטי יוסף חריש קבע כי אין במעשיהם משום עבירה פלילית.
בשנים 1986–1989 שימש כתב בוושינגטון וסיקר את האירועים המדיניים, יחסי ארצות הברית–ישראל, הבחירות לנשיאות ארצות הברית שבהן נבחר ג'ורג' הרברט ווקר בוש, פרשת אירנגייט ומעורבותה של ישראל בפרשה, וסיקור פרשת ג'ונתן פולארד. בשנת 1989 חזר לישראל והתמנה למשך שנה למנהל הטלוויזיה הישראלית.
בשנת 1995 חזר לערוץ הראשון ושימש כתב מדיני. בתקופה זו סיקר נושאים מדיניים וידיעות בלעדיות כגון חשיפת המגעים החשאיים בין יצחק רבין לבין הנשיא הסורי חאפז אל-אסד, היחסים הדיפלומטיים עם ארצות הברית, היישום של הסכמי אוסלו, רצח יצחק רבין, ממשלת ישראל העשרים ושש בראשותו של שמעון פרס שהוקמה לאחר הרצח ועוד.
משעל חזר לערוץ השני ב-1997, ערך והגיש את התוכנית "משעל חם" בערוץ 2, ולמשך שנה את התוכנית "פופוליטיקה". בתוכניות הללו משעל אירח אישים שהופיעו בכותרות הדיווחים התקשורתיים באותו שבוע, ודן איתם בנושאי אקטואליה שונים, חשיפות, כתבות שטח וסקרים. שידורי התוכנית "משעל חם" התחדשו בדצמבר 2008 לקראת הבחירות לכנסת ה-18. עונה נוספת של משעל חם עלתה לשידור באוקטובר 2012. זכור בה הריאיון עם נפתלי בנט בו דובר על יחסו של בנט לסירוב פקודה.
ניסים משעל שידר במשך שנים את התוכנית היומית "משעל על הבוקר" ברדיו ללא הפסקה מדי יום ב-09:00. במאי 2018 עבר משידור תוכנית יומית לשידור תוכנית שבועית ביום שישי באותה התחנה.
חיים אישיים
משעל הוא אחיו של המזרחן פרופסור שאול משעל.
משעל היה נשוי למרים ובנם הוא אריאל משעל, המנכ"ל לשעבר של המשרד לפיתוח הנגב והגליל.
ב-2012 נישא משעל בשנית, לאיימי קורמן, שהייתה נשואה לבני רוזנבאום מ"צמד רעים".
בספטמבר 2022 פרסם את דבר מחלתו בסרטן.
משעל מתגורר ברמת גן.
נעמי אולדרמן
נעמי אולדרמן (באנגלית: Naomi Alderman; נולדה ב-1974) היא סופרת יהודייה-אנגליה.
ביוגרפיה
אולדרמן נולדה וגדלה בהנדון שבלונדון. אביה, ג'פרי אולדרמן, הוא היסטוריון חוקר יהדות אנגליה בעל טור קבוע ב"ג'ואיש כרוניקל", ואמה היא אמנית בת לקהילה יהודית חסידית מסטמפורד היל. היא סיימה תואר ראשון בפילוסופיה, מדע המדינה וכלכלה בלינקולן קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. לאחר הלימודים עבדה בתפקידי שיווק במשרד עורכי הדין הבינלאומי פרשפילדס ברוקהאוס דרינג'ר, ובשנת 2000 עברה לשלוחת החברה בניו יורק. בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, שבהם צפתה מחלון משרדה, החליטה לערוך שינוי בקריירה. היא חזרה לאנגליה ולמדה תואר שני בכתיבה יוצרת באוניברסיטת מזרח אנגליה.
קריירת כתיבה
במרץ 2006 יצא לאור ספרה הראשון, "מרדנות" (Disobedience), רומן לסבי המגולל סיפור אהבה בין שתי נשים יהודיות שגדלו יחד בקהילה היהודית האורתודוקסית בהנדון: רונית, בתו של רב הקהילה, עוזבת את חיי הדת ועוברת לחיות בניו יורק. כשאביה מת היא חוזרת להנדון ופוגשת שם את אסתי, אהבת נעוריה. אסתי כבר התחתנה והתמסדה ובחרה לחיות חיים הטרוסקסואליים. הרומן של אלרדמן מעלה את הנושא הטעון של יחסים לסביים והומוסקסואליים בקרב יהודים אורתודוקסים. אולדרמן זכתה בפרס אורנג' לסופרים מתחילים ובפרס הסופרת הצעירה של השנה מטעם סאנדיי טיימס ואגודת הסופרים הבריטית. הספר תורגם באותה שנה לעברית על ידי יעל אכמון לההוצאת אופוס. ב-2018 עובד הספר לסרט הקולנוע, שאהבה נפשי, בבימוי של סבסטיאן לליו ובכיוכבן של רייצ'ל וייס, רייצ'ל מקאדמס, ואלסנדרו ניבולה.
אולדרמן פרסמה מספר סיפורים קצרים שהתפרסמו בפרוספקט ובאנתולוגיות. ב-2009 נכללה ברשימה הסופית של המועמדים לפרס הסיפור הקצר מטעם BBC.
ספרה השני "The Lessons" התפרסם ב-2010 בהוצאת פינגווין ועוסק בחיי סטודנטים באוקספורד. ב-2011 כתבה את הספר Borrowed Time מסדרת דוקטור הו.
הרומן השלישי שלה, The Liars' Gospel, התפרסם באוגוסט 2012 בהוצאת ויקינג והוא רומן היסטוריה חלופית לסיפור חייו של ישו, המתרחש בירושלים בתקופה שבין המצור על העיר על ידי פומפיוס לבין מצור טיטוס ובו ישו בוחר במסלול חיים אחר. כל שלושת ספריה הראשונים עובדו לתסכיתים ושודרו ברדיו BBC 4. ב-2013 נכללה אולדרמן ברשימות הסופרים הצעירים הטובים ביותר של גרנטה.
בשנים 2012–2013 לוותה על ידי הסופרת מרגרט אטווד במסגרת פרויקט חניכה לליווי יוצרים צעירים. שיתוף הפעולה הביא לכתיבת ספרה The Power, ספר מדע בדיוני העוסק בדיסטופיה שבה נערות מקבלות כוח המאפשר להם לשלוח זרם חשמלי מכפות ידיהן. הספר זכה ב-2017 בפרס בייליז לסיפורת מאת נשים, נבחר לאחד מספרי השנה של הניו יורק טיימס ולאחד מספרי השנה של נשיא ארצות הברית ברק אובמה.
אולדרמן היא אחת מיוצרות משחק המציאות החלופית "Perplex City" שהתפרסם בשנים 2004–2007, היא כתבה משחקי מחשב והיא אחת מיוצרות משחק הסלולר ואפליקציית הכושר "!Zombies, Run" ספר שכתבה על בסיס האפליקציה בשם "Zombies, Run! Keeping Fit and Living Well in the Current Zombie Emergency" יצא לאור בהוצאת פינגווין ב-2016.
היא מכהנת כפרופסור לכתיבה יוצרת באוניברסיטת באת' ספא.
שבתי סופר
רבי שבתי סופר מפרעמישלא, חי ופעל בסוף המאה ה-16. התפרסם בעיקר בשל סידור שערך והגיה. היה תלמידו של רבי מרדכי יפה בעל הלבושים. רבי שבתי היה עוור בשתי עיניו כפי שמעיד על עצמו בהקדמתו לסידורו.
הסידור שערך זכה להסכמות רבות מחשובי בני דורו, בהם ניתן למנות את השל"ה, המהרש"א, הרב נתן שפירא, הפרישה, הב"ח והרב אפרים זלמן שור. הסידור נערך על פי נוסח אשכנז, והוגה על פי סידורים ישנים ועל פי סידורו של המהרש"ל שהיה לפניו. לא אחת שינה רבי שבתי מהנוסח האשכנזי לטובת הנוסח הספרדי, כאשר האחרון היה נראה מדויק יותר על פי כללי הדקדוק. כן החזיק בעקרון שאין דרש יכול להוות גורם בקביעת נוסח תפילות וברכות, ולכן התנגד לשינויים המבוססים על דרשות. כל הסידורים שבאו לאחריו, הושפעו ונתמכו רבות מסידור זה.
קורות חייו
נולד לרבי יצחק, למד תורה מפי רבי מרדכי יפה (הלבוש). בהקדמתו לסידורו מזכיר רבי שבתי רב נוסף "ר' משלם וייבש (=פייבש) ב"ר ישראל שמואל, ר"מ ואב"ד בקראקא" רבו של הב"ח, שהוא זה שהפציר בו רבות לסדר ולחבר את הסידור.
בסוף ימיו נראה שהתגורר בירושלים, וכפי הנראה בשנת שצ"ד ביום שישי י' בחשוון הגיע לירושלים. שנת פטירתו אינה ידועה אך בשנת ת"ח ידוע שכבר נפטר.
סידורו
הסידור בכתב ידו של רבי שבתי מכיל כ-600 עמודים, שמוגהים על פי כללי הדקדוק העברי, כולל מתגים לסימון מלעיל ומלרע, הסידור כולל את כל סדר התפילה והברכות ועוד, וכן 'הקדמה כללית' לבאר את כללי הדקדוק והניקוד שעל פיהם הגיה את הסידור, וכן 'הקדמה פרטית' על נסוח התפילה עצמו וכן על דיני התפילה ועוד.
בעת עריכת הסידור היה רבי שבתי סגי נהור בשתי עיניו, כפי שכותב בהקדמתו לסידור, עריכת הסידור אם כן נעשתה כפי הנראה באופן שקראו לפניו את הסידור, ורבי שבתי הגיה בעל פה את הנצרך, ואחר היה כותב כפי שציווה, וכך כתב בהקדמתו:.
רבי שבתי סיים לכתוב את שתי ההקדמות לספרו 'הקדמה כללית' והקדמה פרטיות' בערך בשנת שע"ד. ואז התחיל לערוך את הסידור עצמו עד שנת שע"ז. בשנת שע"ז לאחר שסיים את כתיבת ועריכת הסידור, התחיל לעסוק בהדפסתו. בתחילה הדפיס את הסידור ללא ההקדמות.
המלצות והסכמות
הסידור מעוטר בהסכמות רבות מבני דורו, בניהם רבי יואל סירקיס (הב"ח), רבי אלכסנדר סנדר שור (ה'תבואות שור') רבי יהושע פלק כץ (הסמ"ע) רבי שמואל איידלס המהרש"א רבי נתן נטע שפירא בעל ה'מגלה עמוקות', ועוד.
קודם עריכת הסידור קיבל המלצות שהפצירו בו, כגון ההמלצה שקיבל מוועד ארבע ארצות:
.
בין החותמים על המלצה זו היו רבי יואל סירקיס (הב"ח), רבי אלכסנדר סנדר שור (ה'תבואות שור') והמהרש"א.
בשנת שע"ח, לאחר שוועד ארבע ארצות ראו את סידורו שהודפס שנה קודם, כתבו בהסכמתם: בכתב ידו נמצא שיר שכתב בעקבות הפסדים שבאו לו עקב השאלת ספרים שלא חזרו לידיו, וכן לאחר שנצרך לשלם על ערבות עבור חובות של אחרים, בעקבות כך נשבע שלא ישאיל עוד לעולם ספר מספריו ללא נטילת משכון, וכן שלא יהיה ערב בעד שום אדם בעולם:
רטרו
רטרו הוא סגנון, טרנד או אופנה מיושנים, אשר לקוחים מהעבר הפוסטמודרניסטי, והפכו לחלק מהנורמה פעם נוספת. השימוש בסגנון רטרו בתמונות ובסמלים חדר לאמנות, לפרסום, ולתקשורת הפוסטמודרניסטית. המונח בדרך כלל מתייחס לתקופה של לפחות 15 או 20 שנה קודם להווה.
מקור המילה
המילה לקוחה מהקידומת הלטינית "רטרו" (retro) שמשמעותה "אחורה", "הפוך" או "בתקופה האחרונה". כך למשל "מבט לאחור" נקרא רטרוספקטיבה.
ארנונה גדות
ארנונה גדות (נולדה ב-21 ביולי 1944) היא ציירת, אמנית וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה
גדות נולדה ולמדה בתל אביב. סיפורה הראשון של גדות, "לאן נעלמו יובל ודריה, הידידים הנועזים", נדפס ב-1963 בהמשכים בשבועון "הארץ שלנו" ויצא לאור מאוחר יותר כספר בהוצאת עופר.
בשנות השבעים פיתחה וכתבה את סדרות ספרי הילדים "חבורת פופיק", "עופר ועופריקו" וחבורת צ'ופצ'יק, שזכו לאהדה רבה מהקוראים, אך גם לביקורת.
בשנת 1975 החלה גדות ללמוד גמולוגיה בלונדון והציגה בגלריה דוגית את תערוכת הציורים הראשונה שלה.
בשנת 1976 הציגה בגלריית צורי אוסף ציורי שמן ותערוכת בובות שיצרה. "עד שהגיעה אל עולם הבובות עסקה ארנונה באלף ואחד עיסוקים ומלאכות. היא ניקתה כלובים של קרנפים בגן החיות התנ"כי שבירושלים ועבדה תקופה מסוימת כצלמת שהתמחתה בעיקר בצילומי ילדים. היא הרכיבה תכשיטים וכתבה למעלה מחמישים ספרי בלשים וספרים לילדים, 'אבל בכל הדברים האלו לא היה אף שמץ של השראה. עבדתי כדי לפרנס את עצמי וחלמתי שיום אחד אוכל לעסוק אך ורק במה שאני רוצה'", סיפרה בראיון לסמדר שיר ב"מעריב".
גדות המשיכה לכתוב ספרי ילדים ומבוגרים ואף החלה לפרסם טורים הומוריסטיים ב"מעריב" בשנת 1989 ואף כתבה שאלות לתוכניות הטלוויזיה "מי רוצה להיות מיליונר?" ו"מלך הטריוויה".
ספריה
גדות כתבה עשרות ספרים, לילדים ולמבוגרים, חלק מהם תחת שם העט ת. אורגיל :
על"ן
על"ן, ראשי תיבות של המונח המשטרתי עבריין לא נודע, מהווה את אחת העילות לסגירת תיק פלילי.
נוהל אגף החקירות
על פי נוהל אגף החקירות והמודיעין של משטרת ישראל תיק חקירה ייסגר בעילת על"ן כאשר אין יודעים מי ביצע את העבירה או כאשר אין יותר מחשד סתמי לגבי זהות המבצע.
עם זאת, סגירת תיק פלילי על"ן אינה מהווה סגירת התיק באופן סופי, אלא השהיית החקירה עד לשלב בו יהיה מידע או ראיה שיאפשרו את המשכה.
הנוהל מציין את המצבים שבהם תיק ייסגר על"ן גם כאשר ישנו חשד מסוים נגד אדם מסוים:
שודדי הים הקאריביים
שודדי הים הקאריביים הם שודדי ים שפעלו במאה ה-17 ובמאה ה-18 בים הקריבי, במרכז אמריקה, בקרבת איי הבהאמה והאיטי.
שודדים אלו נודעו באכזריותם הרבה. פיראטים אלה שדדו אלפי ספינות, פשטו על עשרות ערים וקיפחו חיי רבבות.
רקע היסטורי
ספרד שלטה באזור הקריבי בתקופה זו, וזאת מתוקף הצו האפיפיורי של אלכסנדר השישי וחוזה טורדסיאס. חלקים נרחבים מצפון אמריקה ודרומה היו שייכים גם הם לספרד, ושליטה זו הקנתה לה עושר אדיר בזהב, כסף וסחורות אחרות, שנשדדו ברובן מהאינדיאנים המקומיים.
המסע מאמריקה לספרד ארך בין שישה לשמונה שבועות, ועצירה באיים הקריביים הייתה הכרחית לשם התארגנות, הצטיידות, ו/או אחסון סחורות בערי אוצר עד להמשך שינוען.
ביבשה, שחררו אנשי השיירות בקר וצאן, על מנת להקל את המשך מסעם, ואלו שגשגו והתרבו באיים. עד מהרה הפכו האיים למוקד משיכה להרפתקנים קשוחים מאנגליה, צרפת והולנד, חלקם משולי החברה ובהם גם אסירים לשעבר. אלו התרכזו בעיקר באי היספניולה, עליו שוכנת הרפובליקה הדומיניקנית כיום. עיסוקם היה חיתוך הבשר, ביתורו לרצועות, וייבושו בטכניקה אינדיאנית. את הרצועות המעושנות מכרו לשיירות המצטיידות לקראת מסען, לכן זכו לשם "בוקאנירים", כלומר מייבשי בשר. מילה זו משמשת היום בשפות אירופאיות אחדות כשמם של שודדי ים. לעיתים, השתלטו על ספינות ושדדו את תכולתן.
הספרדים, שהוטרדו מריבוי האנגלים והצרפתים בשטחי שליטתם החלו לחסל את הבקר והצאן, אך, באופן אירוני, יצרו בכך בעיית תעסוקה לבוקאנירים, אשר נדחקו כתוצאה מכך לעיסוק בשוד ימי.
האנגלים נהנו מהאפשרות להטריד את הספרדים מבלי להיחשב אחראים. עם הזמן, החלו גם הם להתעניין באזור הקריבי, ובשנת 1654 נערך צי גדול של 18 ספינות קרב, 20 תובלתיות ו-3,000 חיילים בנמל פורטסמות' לקראת יציאה להתקפה על האי היספניולה.
בין היוצאים לקרב היה הנרי מורגן, לימים אחד מגדולי שודדי הים, שזכה לכינוי "חרבה של אנגליה". מורגן היה מקורב מאוד לחצר המלוכה ואחיין הגנרל תומאס מורגן והאדמירל המלכותי אדוארד מורגן.
הכוח הגיע לקריבים, אך בשל סערה נאלץ לנחות בסנטו דומינגו, 40 קילומטר מהיספניולה, שם נחשף והוכה על ידי הספרדים שציפו לבואו. אנשי הכוח לא רצו לחזור בבושת פנים לאנגליה, ועל כן כבשו את ג'מייקה חסרת הערך עבור הספרדים.
תקופתו של הנרי מורגן
הבירה, פורט רויאל (טרטוגה), הפכה למרכז "הספנים הפרטיים", (כינוי שודדי הים שנוצר כדי לתת להם לגיטימציה). ב-1662 קיבל הנרי מורגן פיקוד על אנייתו, וכן רישיון מאת מושל ג'מייקה תומאס מודיפורד לתקוף אוניות ספרדיות, כולל אזרחיות, בתוקף מצב המלחמה בין המדינות. עד מהרה נפרץ לחלוטין הפיקוח על השודדים מה שהוביל אפילו לתקיפה של אוניות צרפתיות והולנדיות.
בינואר 1668 מינה מודיפורד את מורגן לאדמירל שודדי הים, מפקדו של כוח של בן 15 ספינות ו-500 איש. ההשתתפות בכל פשיטה הייתה התנדבותית, ומשתתפיה חלקו באוצרות. מורגן החליט לתקוף את פורטובלו, עיר האוצר השלישית בגודלה בקריבים. העיר הייתה מבוצרת מאוד ונחשבה לבלתי ניתנת לכיבוש. אנשיו הגיעו מהיבשה לאחר צעדה בת שלושה ימים, שחטו את מגני העיר המופתעים וכבשו את שלושת מבצריה בזה אחר זה. כתמורה לאי-שרפת העיר קיבלו 100,000 פיסות כסף.
ב-1670 תקף צי שודדים של 36 אוניות ו-2,000 אנשי צוות את העיר פנמה, השנייה בגודלה בקריבים. גם זאת לאחר צעדה רגלית של 9 ימים. מרבית אוצר העיר סולק מבעוד מועד על ידי המגינים הספרדים על האנייה גליאון לה סנטיסמה טרנידד.
בשיחתם, שכנע מורגן את המלך בחשיבות פעולותיו לאנגליה. הוא זכה לתואר אבירות, ונתמנה לסגן מושל ג'מייקה. מורגן מת בגיל 53 ב-1688.
רדיפת הפיראטים
ב-24 ביולי 1715 יצא צי של 11 ספינות אוצר ספרדיות מהוואנה שבקובה לעבר ספרד ונקלע לסערה. הצי התרסק על חופי פלורידה ואוצרו שקע בחלקו בים וחלקו על החוף. הספרדים הצליחו לאסוף ולשלות את מרבית האוצר, וחלקו אוחסן בבקתה על החוף ונשמר בידי 60 חיילים. השמועה הגיעה לפורט רויאל, וכוח של 300 שודדי ים בראשות הנרי ג'נינגס פשט על החוף, הניס את השומרים וזכה בשלל עצום.
כששבו לג'מייקה נאסרה עליהם הכניסה, על אף שניסו לשחד את המושל כבעבר. לפיכך הפליגו וקבעו את מושבם באיים ניו פרובידנס ונסאו מקבוצת איי הבהאמה. אלו הפכו למושבות פיראטים, שחיו חיי תענוגות ועושר. מושבות הפירטים משכו אליהן מתיישבים חדשים, ביניהם גם שודד הים הנודע שחור הזקן.
שודדות ים בקאריביים
בדומה לגברים רבים, היו גם נשים שהצטרפו לפיראטיות. אן בוני היא הידועה שבהן.
אן בוני הייתה בת עשירים, בִּתו של בעל מטעים מצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית. אישה נשואה שחיפשה הרפתקאות ומצאה אותן בניו פרובידנס, מושבת השודדים.
ב-1718 הגיעה לשם והכירה את השודד הידוע ג'ון רקהאם, שנודע בכינוי ג'ון "הבד" רקהאם, על שום בגדיו הצבעוניים והמבריקים וגנדרנותו הרבה. היא התאהבה בו. מושל ג'מייקה הבריטי איים לעצור אותה ולהלקותה אם לא תחזור לבעלה, וכדי להימנע מכך הצטרפה לרקהאם כשודדת ים.
ב-1719 פשטו רקהאם ובוני על ספינה הולנדית, אנשיה נכנעו, וכנהוג, הוצע להם להצטרף לצוות אוניית השודדים. בין היתר הצטרף לצוות מרק ריד, שהצטיין כלוחם נועז וימאי מעולה. עד מהרה נרקמו יחסי קרבה בינו לבין אן בוני, מה שעורר את חמתו של ג'ון רקהאם. בעימות שפרץ ביניהם התגלתה אמת מדהימה: מרק ריד הוא בעצם אישה בשם מרי ריד, שמאז ילדותה הייתה לבושה כבן, שירתה על ספינות מלחים כנער שרת, ומאוחר יותר כמלח.
ב-22 באוקטובר 1722 עגנה ספינת הנשים של אן בוני ומרי ריד בנמל "דריי הרבור" בג'מייקה. הגברים השתכרו לחלוטין ורק הנשים נשארו פיכחות. ספינת שיטור בריטית בפיקוד קפטן ברנט גילתה אותם, ומשסירבו להיכנע, ירתה עליהם ופגעה במוט המפרש המרכזי. צוות השודדים של הספינה המושבתת נעצר והובא למשפט בספאניש טאון, ג'מייקה.
הגברים נידונו לתליה, אך הנשים טענו שהן בהיריון ואין להעניש את עובריהן. הטענה התקבלה והן הועברו לתא כלא עד שיילדו. מרי ריד מתה בשעת הלידה, בעוד אן בוני נעלמה לחלוטין מהרישומים, ואינה מופיעה עוד בשום מסמך רשמי. מעריכים כי אביה העשיר ובעל ההשפעה חילץ אותה ודאג למחוק את עברה המפוקפק.
סוף עידן שודדי הקאריביים
במקביל לאן בוני פעל בקאריביים שודד הים בארתולומיאו רוברטס, הוא רוברטס השחור, מגדולי שודדי הים בקאריביים, ששדד בימי חייו כ-400 ספינות. רוברטס נהרג מפגיעת פגז ב-1722.
מותו סימל את תחילת סוף עידן שודדי הים, לפחות בקריביים. מתום חתימת הסכם אוטרכט ב-1713, שסימן את סוף עידן הלגיטימיות של שודדי הים, החל מצוד אחריהם על ידי ציי צרפת, אנגליה, ספרד והולנד. מעצמות הים למדו להילחם ביעילות בשודדים, והכחידו אותם.
מדי שנה הובאו לדין וניתלו מאות שודדי ים, עד שתוך כמה עשרות שנים נעלמה התופעה כליל.
רד
{{פירושונים| חברות:
תרבות:
אישים:
ראו גם
}}
מצר טיימיר
מצר טיימיר (ברוסית: Таймырский пролив) הוא מצר ים בים קארה, ברוסיה (בתחומי מחוז המשנה טיימיר של מחוז קרסנויארסק) בין חצי האי טיימיר מדרומו לבין האי טיימיר מצפונו. המצר מקשר בין מצר פלאנדר שמערבה לו לבין מפרץ טיימיר שמזרחית לו.
רוחבו הממוצע של המצר הוא כ-3 ק"מ ואורכו למעלה מ-30 ק"מ.
צפונית למצר ולאי טיימיר ממוקם ארכיפלג נורדנשלד ( או ).
המצר מכוסה קרח מרבית ימות השנה.
תקן ביקורת
תקן ביקורת הוא קובץ כללים המשמש בסיס לעבודתם של רואי החשבון. כל תקן מורכב מרשימת הנחיות המנוסחים על ידי מוסד שייועד לכך בהוראת המדינה. מוסד זה לעיתים כפוף למשרד המשפטים או פועל על בסיס התנדבותי. מטרתם של תקני הביקורת להנחות את רואי החשבון כיצד עליהם לבצע ביקורת.
בישראל, כונו בעבר תקני ביקורת בשם "גילוי דעת" והם מנוסחים ויוצאים לאור על ידי לשכת רואי חשבון בישראל. כל תקן עוסק בנושא אחר, כך למשל תקן ביקורת 570 עוסק בעסק חי, אשר מנחה את רואה החשבון המבקר כיצד עליו להתייחס להנחת העסק החי כבסיס להכנת הדוחות הכספיים.
לשכת רואי החשבון לרוב מתרגמת את תקני הביקורת הבינלאומיים (ISA) בשינויים מסוימים, ואיננה מפתחת תקני ביקורת עצמאיים. במקרים מסוימים מאמצת הלשכה תקנים ממקורות אחרים כמו הגוף המפקח על רואי החשבון בארצות הברית (PCAOB).
רשימת תקני ביקורת
בשנת 2020 נעשתה קודיפיקציה של התקנים, כאשר מספרם וסידורם שונה. רשימה חלקית של תקנים לעיל-
איל"ן
איל"ן - איגוד ישראלי לילדים נפגעים, הוקם בשנת 1963 כארגון גג של ארגונים לטיפול בילדים נפגעים, על ידי ארגון "אילנשיל פוליו" שעסק בסיוע לנפגעי פוליו וביקש להרחיב את פעילותו לסיוע לכלל הילדים הנפגעים. הארגון מציב לו למטרה כיום את שיפור איכות חייהם של בעלי המוגבלויות הפיזיות בישראל וקידום שילובם בחברה.
ביולי 2022 מונה תא"ל (מיל.) פרופ' אלון דומניס לתפקיד יו"ר עמותת איל"ן. הוא החליף בתפקיד את רו"ח אהוד רצאבי, ששימש כיו"ר ב-16 השנים האחרונות.
היסטוריה
ארגון אילנשיל (אילנשיל = איגוד ישראלי למען נפגעי שיתוק ילדים) הוקם בשנת 1952, בימי מגפת הפוליו בישראל. ועדת הפוליו - ארגון לאומי לעזרת נפגעי הפוליו בישראל הוקמה בשנת 1956. בשנת 1957 התמזגו שני הארגונים. בהנהגתה של בטי דובינר ויחד עם משרד הבריאות הם הובילו את מבצע החיסון הארצי.
בשנת 1960 הוקם מרכז הספורט ע"ש ספיבק ברמת-גן.
פעילות העמותה
העמותה עוסקת ברווחה, חינוך ושיקום של ילדים נפגעים עד לבגרותם. לאחר מכן, מציעה העמותה אפשרויות להשתלבות במסגרות תעסוקתיות, מסגרות מגורים ומסגרות חברתיות מתאימות.
העמותה מקיימת פעילויות ספורטיביות לנכים, מקיימת קייטנות מותאמות ומספקת שירותי הסעה לפעילויות אלו בכלי רכב ייעודיים, המותאמים להסעת נכים. העמותה מסייעת ברכישת ציוד פארא-רפואי (כדוגמת הליכונים) ולימודי (כדוגמת מחשבים), רכב ראשון ושיעורי עזר והעשרה.
הפעילות פרושה בכל רחבי הארץ.
מצעד הפרוטות
מצעד הפרוטות נוסד בשנת 1958 על ידי בטי דובינר, מייסדת איל"ן, לצורך גיוס הכספים לעמותה. בשנים הראשונות לקיומו תאם השם את טיבה של ההתרמה, שהתקיימה באמצעות צעדות התרמה, בהן החזיקו הצועדים יריעות בד עליהן נערמו פרוטות מעוברים ושבים. צורת גיוס תרומות זו שבה הגיעו התרומות מכל שכבות העם, ולאו דווקא מבעלי הממון, יצרה לכידות ונתנה הזדמנות לכל הציבור להיות שותף בתרומה וסיוע לחברה בה הוא חי.
במהלך השנים ניתן הכינוי "מצעד הפרוטות" למבצעי ההתרמה השנתיים של העמותה. אלו התקיימו תחילה יום בשנה, במהלכו נאספו תרומות מבתים. כיום נמשך מנהג זה ביום ההתרמה, אך זהו מנהג יחיד מבין שורת פעולות הנערכות לאורך זמן, בהן הצבת דוכני התרמה במקומות ציבוריים, וגיוס תרומות באמצעי מדיה שונים.
DCX MMXVI World Tour
ביגוד להופעות הקודמות שלהן הדגש בסיבוב ההופעות זה היה על מוזיקת רוק אנ' רול וגיטריות חשמליות כאשר הן עשו עיבודים חדשים לשיריהן אשר יתאימו לצלילי הרוק והגיטרות החשמליות. בנוסף הן גם ביצעו במופע גרסאות כיסוי לשירים של מספר אמנים ביניהם לנה דל ריי, פרינס וביונסה. בנוסף הן גם שילבו במופע מסרים פולטיים דרך קטעי וידאו.
הקלטות
ב-1 בספטמבר 2017 יצא למופע DVD. ה-DVD הוקלט במספר תאריכים שונים כאשר מכל מופע נלקחו מס' קטעים שחוברו יחד כ-DVD.
רשימת השירים
להלן רשימת השירים שבוצעו במהלך סיבוב ההופעות:
התפרצויות הדבר במדגסקר במאה ה-21
התפרצות של מחלת דֶבֶר במדגסקר החלה באוגוסט 2017 והתפשטה במהירות, כאשר בערך שני שלישים ממקרים היו מעבר מאדם לאדם כמו בדבר הריאות (pneumonic plague), הצורה המסוכנת ביותר של המחלה. ב-20 באוקטובר נרשמו 124 מקרי מוות, יותר מכל ההתפרצויות שקדמו לזו.
יותר ממחצית המקרים נרשמו באנטננריבו, עיר הבירה ובנמל הראשי של טומסינה, הערים הגדולות ביותר במדגסקר. עקב ההתפתחות, תשע מדינות סמוכות נחשבו בסיכון גבוה להתפרצות בתחומן.
רקע
דבר אנדמי לרמה המרכזית של מדגסקר, ומתרחש בדרך כלל  כל שנה עם עלייה עונתית במהלך עונת הגשמים בחודשים ספטמבר ואפריל. דפוס זה קיים מאז 1990 עם מספר מקרים שנתי שנע לרוב בין 800 ל-1,500.
רד תקשורת מחשבים
רד תקשורת מחשבים בע"מ (באנגלית: RAD Data Communications) היא חברה ישראלית המפתחת, מייצרת ומשווקת מוצרי תקשורת בארץ ובעולם. רד מייצרת ציוד גישה (Access) לתקשורת נתונים ולטלקומוניקציה. פתרונות החברה מבקשים לענות לדרישה לגישה משולבת של קול ונתונים של ספקי שירותי תקשורת, חברות תקשורת ורשתות ארגוניות. רד היא גם העוגן בקבוצת רד-בינת, הכוללת 15 חברות עצמאיות הפועלות תחת מטרייה אסטרטגית משותפת. הללו עוסקות בפיתוח, ייצור ושיווק פתרונות לתעשיות התקשורת והטלקום. בין חברות הבת, ישנן רדווין ורדוור.
החברה נוסדה בשנת 1981 על ידי האחים יהודה וזהר זיסאפל ונמצאת בבעלותם. מרכז חברת רד ממוקם רמת החייל בתל אביב ושלוחה ממוקמת בהר חוצבים בירושלים.
היסטוריה
בשנת 1975 הקים יהודה את "ביטקום סוכנויות", חברה פרטית קטנה ששווקה מוצרי תקשורת. ביטקום, שלאחר מספר שנים שינתה את שמה ל"בינת תקשורת מחשבים", ייצגה יצרנים בינלאומיים חשובים והייתה הראשונה שהשיקה טכנולוגיות תקשורת חדשניות בשוק הישראלי.
בתחילת 1982 החליטו האחים לעבור לייצור ופיתוח מוצרי תקשורת בישראל ליצוא. "רד תקשורת מחשבים", החברה הראשונה שהקימו ביחד, היא הוותיקה בקבוצת רד-בינת. בשנים שבאו לאחר מכן נוספו למסגרת הקבוצה עוד 27 חברות היי-טק עצמאיות שהוקמו כדי לפתח, לייצר ולשווק מגוון רחב של מוצרים בתחום תקשורת הנתונים (בהן גם בינת תקשורת מחשבים).
יהודה זיסאפל משמש כיום כיו"ר רד תקשורת מחשבים, בשנת 2012 התמנה דרור בין למנכ"ל החברה לאחר שהחליף את אפי וכטל, שפרש לאחר 15 שנים בתפקיד. בשנת 2021 התמנה אודי קשקש לנשיא ומנכ"ל החברה.
בשנת 2014, הקימה מרכז פיתוח בפארק גב ים נגב בבאר שבע בהשקעה של 110 מיליון שקל.
אנטון, מלך סקסוניה
ילדותו
אנטון נולד ב-27 בדצמבר 1755 בדרזדן שהייתה חלק מנסיכות הבוחר מסקסוניה, לפרידריך כריסטיאן, שהיה מאוחר יותר הנסיך הבוחר מסקסוניה, ולמריה אנטוניה, דוכסית בוואריה, בתו של קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בצעירותו היה אנטון בין הצללים, ולא התערב בפוליטיקה של הנסיכות. לאחר מותו של אחיו קרל, נסיך סקסוניה ב-8 בספטמבר 1781 ולידת ילדו המת של פרידריך אוגוסט בשנת 1799 הפך אנטון ליורש העצר של הנסיכות, ובשנת 1806 ליורש העצר של הממלכה.
ממלכת סקסוניה
ב-5 במאי 1827 מת פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה ללא יורשים זכרים, ובמקומו עלה אנטון לשלטון. אנטון שהיה כבר בן 71, היה חסר ניסיון לחלוטין בענייני הממשלה, ומשום כך לא היה לו כוונה ליזום שינויים עמוקים במדיניות החוץ או הפנים.
לאחר עלותו לשלטון, התקיימו שיחות עם נציגי פרוסיה, על מסירת סקסוניה הפרוטסטנטית לפרוסיה שאף היא הייתה פרוטסטנטית, ואילו בתמורה יקבל אנטון הקתולי את חבל הריין שהיה אף הוא קתולי, אולם לא יצא שום דבר מהשיחות הללו.
ב-6 ביוני 1836 מת אנטון בדרזדן, ובמקומו עלה לשלטון אחיינו פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה.
משפחתו
ב-29 בספטמבר 1781 התחתן אנטון על ידי שליח עם מריה קרולינה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה ומריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד, וב-24 באוקטובר באותה שנה מומשו הנישואים בדרזדן. אך היא מתה כעבור שנה ב-28 בדצמבר 1782 ממחלת האבעבועות השחורות ללא ילדים.
ב-8 בספטמבר 1787 התחתן אנטון על ידי שליח עם מריה תרזה מאוסטריה, בתם של לאופולד הראשון, הדוכס הגדול של טוסקנה ומריה לואיסה, נסיכת ספרד, וב-18 באוקטובר באותה שנה מומשו הנישואים בדרזדן. ממנה היו לו 4 ילדים, אך כולם מתו בצעירותם.
סימנס ולארו
בחודש יולי 2006 נסע מערך קרונועים מסדרת סימנס ולארו (AVE S-103) במהירות של 403.7 קמ"ש, שהיא שיא עולמי לרכבת נוסעים מסחרית, שלא הוכנסו בה שינויים לצורך קביעת שיאי מהירות.
חברת הרכבות הספרדית הממשלתית renfe, היא הראשונה שהזמינה קרונועים מסדרת ולארו, בגרסת E, לשירות רכבות AVE. גרסאות רחבות יותר של קרונועים אלה הוזמנו על ידי סין, לקו המהיר בייג'ינג-טיינג'ין, וכן על ידי רוסיה, לקווים המהירים מוסקבה-סנקט פטרבורג ומוסקבה-ניז'ני נובגורוד.
ולארו D
חברת דויטשה באן הזמינה 15 רכבות מגרסה זו בשווי מוערך של 500 מיליון אירו.
ולארו E
בשנת 2001 הזמינה חברת הרכבות הספרדית renfe 16 רכבות מגרסה זו, אשר בספרד נקראות AVE S-103. ההזמנה המקורית הוגדלה ל-26 רכבות בסך הכל. הרכבות מיועדות לקו ברצלונה-מדריד שאורכו 621 ק"מ, ומתוכננות לנוע במהירויות של עד 350 קמ"ש כדי לגמא את המרחק בשעתיים ו-25 דקות.
הרכבות הראשונות נמסרו בחודש יולי 2005 והשלימו נסיעות ניסיון בחודש ינואר 2006. ב-15 ביולי 2006 קבעה רכבת מגרסה זו מהירות שיא של 403.7 קמ"ש בקטע המסילה שבין גוודלחרה לקלטיוד, על קו מדריד-סרגוסה. זהו שיא עולמי במהירות לרכבת נוסעים רגילה, להבדיל משיאים שנקבעו על ידי רכבות TGV (574.8 קמ"ש), ICE ושינקנסן, אשר הושגו ברכבות שקוצרו ושונו במיוחד לצורך קביעת שיא המהירות.
ולארו CRH3
בנובמבר 2005 הזמינה סין, 60 רכבות מסדרת ולארו לקו המהיר בייג'ינג-טיינג'ין. בכל רכבת 8 קרונות. גרסה זו דומה לגרסת ולארו E, אולם רוחב הקרונות גדול ב-300 מילימטר, דבר המאפשר הגדלת מספר הנוסעים כמעט ב-50% בתצורת כיסאות של 2+3. רכבת מגרסה זו יכולה להסיע בישיבה כ-600 נוסעים. גרסה זו מיוצרת במשותף על ידי סימנס גרמניה וחברת CNR Tangshan בסין. ב-11 באפריל 2008 נחשפה רכבת ראשונה מגרסה זו שנבנתה בסין. בנסיעות מבחן שנערכו בסין הגיעה רכבת מדגם זה למהירות של 394.3 קמ"ש. בשנת 2009 הזמינה סין רכבות נוספות מגרסה זו.
פיבל מלצר
פַיְבְל מֶלְצֶר (כ"ה באדר ב' תרנ"ז, 25 במרץ 1897 – י"ח באייר תשל"ג, 20 במאי 1973) היה פרשן מקרא, איש חינוך ועסקן ציבור ישראלי, מורה בבית המדרש למורים של "המזרחי", פרשן התנ"ך ב"קול ירושלים" ו"קול ישראל", מנהל בית הספר רוחמה בירושלים, פרופסור באוניברסיטת בר-אילן ובישיבה יוניברסיטי בניו יורק.
ביוגרפיה
פיבל מלצר נולד בעיר קובנה שבליטא (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית) לרב איסר זלמן מלצר. בילדותו עבר עם משפחתו לסלוצק. התחנך בישיבות סלוּצק (שייסד אביו), קֶלם וסלובודקה.
סימנס ולארו
ולארו RUS
ב-19 במאי 2006 הכריזה חברת סימנס על קבלת הזמנה לשמונה רכבות מגרסת RUS מחברת הרכבות הרוסית הממשלתית וכן חוזה לאחזקת הרכבות למשך 30 שנה. ערך החוזה כ-600 מיליון אירו. הרכבות נועדו לקו המהיר שבין מוסקבה לסנקט פטרבורג ובשלב מאוחר יותר לקו מוסקבה-ניז'ני נובגורוד, במהירות של עד 250 קמ"ש. גרסה זו מבוססת על רכבות ה-ICE3, אולם הן רחבות ב-33 ס"מ, כדי להתאים לרוחב המסילות ברוסיה. ארבע מן הרכבות תותאמנה לעבודה בשני סוגי מתח: זרם ישר 3kV, וזרם חילופין 25kV. בכל רכבת יהיו עשרה קרונות באורך כולל של 250 מטר, עם קיבולת של 600 נוסעים.
פיבל מלצר
ביוגרפיה
מנעוריו היה פעיל בתנועה הציונית, ואף נאסר על רקע זה. בשנת תרפ"א (1921) עלה לארץ ישראל.
בשנה שלאחר מכן נסע ללמוד מזרחנות באוניברסיטת ברלין. בשנת 1926 שב לירושלים, ובה חי עד מותו. היה מראשי הפעילים של "הפועל המזרחי" בעיר, וייצג אותה בוועד הקהילה של ירושלים ובמפקדת "ההגנה" בעיר. כיהן כמורה בסמינר למורות של "המזרחי", ואחר כך היה מנהל בית הספר לבנות "רוחמה" במשך 35 שנה.
היה מהוגי פירוש "דעת מקרא" ומעורכיו, וכתב במסגרתו את הפירוש למגילת רות. עסק בהפצת לימוד התנ"ך, בין השאר על ידי העברת שיחות פרשנות יומיות בקול ירושלים (בתקופת המנדט) ובקול ישראל במסגרת "פרקי היום בתנ"ך", והיה שותף פעיל בחידוני התנ"ך למבוגרים. מבחר משיחותיו ברדיו נאספו לספר בשם "פני ספר תהילים", שיצא לאור בהוצאת מוסד הרב קוק בשנת תשמ"ג (1982). על פירוש זה כתב עמיתו ל"דעת מקרא", פרופ' אהרן מירסקי:
היה פעיל בחברה לחקר המקרא בישראל ושימש שופט בחידוני תנ"ך שערכה.
מסופר עליו כי לא היה מעביר שיעור בתנ"ך בטרם קיבל הסכמה מאמו הרבנית בילא הינדא מלצר, שהייתה ידועה בלמדנותה ובבקיאותה, הייתה עורכת את ספרי בעלה ומעירה לתלמידי חכמים שבאו לשוחח עמו בלימוד על טעויותיהם.
פיבל מלצר נפטר בירושלים בחודש מאי 1973, בתום מחלה קשה. בן 76 במותו. בהלווייתו, בבית העלמין בהר הזיתים, נכח קהל שרים, רבנים, אישי ציבור ורבים מתלמידיו.
על שמו רחוב בירושלים, סמוך לבית חינוך עיוורים בשכונת קריית משה.
משפחתו
נישא בשנת 1925 לשפרה אבל, גיסה היה הרב אברהם אליהו קפלן, ראש בית המדרש לרבנים בברלין.
לבני הזוג נולדו שני ילדים: אפרת ואחריה גוריון שנולד ב-1930. בשנת ה'תש"ג נפטרה אפרת. כשנה מאוחר יותר, בכ' בחשוון ה'תש"ד נפטרה אשתו שפרה. הוא נישא בשנית בשנת 1947, ה'תש"ז, לשארלוטה לבית לוינשטיין.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
קטרגז
קטרגז (בערבית: قطر للغاز; באנגלית: Qatargas) הוא התאגיד הגדול בעולם ליצור הליום וגז טבעי נוזלי (LNG).
מטה החברה הראשי נמצא בעיר דוחה, קטר, והמרכז התפעולי של החברה נמצא בראס רפאן, כ-70 ק"מ מצפון לדוחה.
לחברה שלשה מפעלים לטיהור והנזלת גז טבעי ומדי שנה מפיקה כ-77 מיליון טון של גז טבעי נוזלי בארבעה שדות גז (קטרגז 1, קטרגז 2, קטרגז 3, וקטרגז 4).
מחזיקי המניות העיקריים בקטרגז הם התאגידים: קטר פטרוליום, אקסון מוביל, טוטאל, מיטצואי ומארובני.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1984 כמיזם משותף של חברת קטר אנרג'י (QatarEnergy) ואקסון מוביל (ExxonMobil).
בשנת 1993, הקימה קטרגז את חברת הבת ראס לאפן למטרות תפעול ותחזוקה של ייצור גז טבעי נוזלי והליום.
בשנת 1995, חתמה החברה על הסכם לייצוא גז עם תאגיד הגז הקוריאני קוגז (Kogaz).
בשנת 1996, הקימה את שדה הגז הטבעי הראשון שלה אל זובארה (Al Zubara) ועד שנת 1998 הקימה עוד שני שדות נוספים והפיקה באמצעותם גז בהיקף של כ-9 מיליון טון בשנה.
בסוף שנת 1996, החלה החברה לייצא גז ליפן ועד לשנת 2000, קיבלה כ-10 מיליון טון.
בשנת 2003, חתמה החברה על הסכם לייצוא גז עם ארצות הברית.
בשנת 2008, חתמה החברה על הסכם ייצוא של כ-15.6 מיליון טון לחברת פטרו צ'יינה (PetroChina) הסינית.
בשנת 2013, הקימה החברה את מפעל ההליום הראשון שלה והפך את קטר ליצואנית ההליום הגדולה בעולם.
בשנת 2017, חתמה החברה על הסכם לאספקת 1.5 מיליון טון לשנה עם חברת בואז (Boas) הטורקית והסכם נוסף עם חברת רויאל דאטש שאל (Royal Dutch Shell) ההולנדית.
מטרת החברה היא להגביר את ייצור הגז שלה ל-126 מיליון טון עד שנת 2027.
שינוע גז
החברה מחזיקה בשתי מכליות גז (Q-Max ו-Q-Flex) אשר נבנו במיוחד בשבילה ונחשבות לגדולות בעולם.
לכל מכלית קיבולת של עד 266,000 מ"ק גז טבעי נוזלי ובתוך כל אחת קיים מפעל להנזלת הגז הרותח בעת השינוע, באמצעות מתקנים אלה מפחיתים את הפחת בעת השינוע ומונעים נזקים סביבתיים.
שרי שרי ראווי שנקר
שרי שרי ראווי שנקר (הינדית: श्री श्री रवि शंकर; נולד ב-13 במאי 1956) הוא מורה רוחני וגורו ממוצא הודי.
קורות חייו
נולד במדינת טאמיל נאדו שבדרום הודו.
לפי המסופר, בגיל הגן דקלם כתבים הודיים דתיים (ודות) ושקע במדיטציות עמוקות. לאחר סיום לימודי פיזיקה באוניברסיטה חבר לגורו מהרישי מהש יוגי (מפיץ המדיטציה הטרנסצנדאלית) כמורה למדיטציה ומארגן כנסים. ראווי שנקר נסע עם מהרישי ובשמו למסעות רבים בעולם להפצת המדיטציה הטראצסידנטאלית.
בשנת 1982 פרש ראווי שנקר מחסות מהרישי ויצא להתבודדות בת 10 ימים ליד נהר בדרה במדינת קרנטקה בדרום הודו במהלכה פיתח טכניקת נשימות המכונה סודארשן קריה. כאשר שב מההתבודדות הקים שנקר את ארגון ART OF LIVING - אמנות החיים. מטרות הארגון הם קורסים בנשימות ללימוד השיטה ופעילות התנדבותית והומניטארית בהודו ובעולם.
במשך כחמש שנים לימד ראווי שנקר את קורס הנשימות בעצמו במהלכן התרחב הארגון והקים אשראם גדול בקרבת בנגלור, הודו וסניפים בכ-140 מדינות ביניהן ישראל. בנוסף יזם שנקר פעילות בינלאומית להשכנת שלום באזורי קונפליקט בעולם (קוסובו, אירלנד, פאקיסטן וקשמיר). עד כה עברו את קורס הנשימות למעלה מ-20 מיליון איש ואשה בעולם.
ב-2014, לאחר החלטת האו"ם לאמץ את יום היוגה הבינלאומי, שיבח שנקר את מאמציו של ראש ממשלת הודו, נרנדרה מודי, ואמר ש-"זה קשה לכל פילוסופיה, דת או תרבות לשרוד ללא חסות מדינתית. יוגה הייתה קיימת עד כה כיתום. עתה, ההכרה הרשמית של האו"ם תמשיך להפיץ את היתרונות של היוגה לכל העולם." כשהוא מדגיש את חשיבותה של היוגה אמר שנקר ש-"היוגה הופכת אותך שוב לילד. כאשר קיימות היוגה והודנטה, אין מחסור, חוסר טוהר, בורות וחוסר צדק. עלינו להביא את היוגה לסף הדלת של כולם ולשחרר את העולם מהסבל."
בישראל מתקיימת עמותת אמנות החיים מזה מספר שנים ומרכזה בתל אביב. העמותה מציעה קורסים ותרגולי נשימות שבועיים לבוגרי הקורסים, ערבי שירה וידע.
Love Generation
Love Generation הוא סינגל של ה-DJ הצרפתי בוב סינקלר, בהשתתפות גארי פיין מהלהקה הג'מייקנית הויילרס (שהייתה מופיעה עם בוב מארלי). השיר הוא הרצועה הראשונה מתוך אלבום האולפן הרביעי של סינקלר, Western Dream. השיר הפך ללהיט מסיבי בכל רחבי אירופה ובאוסטרליה, והפך לשיר שנמצא הכי הרבה זמן בהיסטוריה בטופ 10 במצעד הסינגלים הגרמני. הוא הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים של סוף שנת 2006 בגרמניה ולמקום ה-22 במצעד הסינגלים העולמי. השיר הגיע גם למקום ה-8 במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ בשנת 2006.
מכיוון שהשיר הופיע במשך מונדיאל 2006, דמויות האנימציה שהיוו את קמע גביע העולם בכדורגל "גולאו השישי ופילה" הופיעו בקליפ לשיר. הקליפ לשיר צולם במקומות שונים בארצות הברית. הקליפ הושפע מהשיר Sweet Lullaby של דיפ פורסט
בית פארנסוורת'
בית פארנסוורת' הוא מבנה יוצא דופן אשר תכנן האדריכל לודוויג מיס ון דר רוהה בפוקס ריוור, אילינוי, אזור כפרי כ-90 ק"מ דרום מערבית לשיקגו. הבית הוא מבנה של חדר אחד שתוכנן כבית מפלט לסופי שבוע עבור ד"ר אדית' פארנסוורת', רופאה חשובה מהעיר שיקגו, אשר ביקשה מבנה מיוחד בו תוכל להתבודד ולהקדיש את זמנה לתרגום שירה. המבנה תוכנן ונבנה על ידי מיס ון דר רוהה בין 1945 ל-1951 כמבנה פלדה וזכוכית מבודד בלב יער. המבנה נחשב ליצירת מופת של האדריכלות המודרנית במאה ה-20 ולאחד המבנים הידועים של אדריכל זה.
ייחודו של המבנה הוא בצימצום - עיצוב מינימליסטי ומדויק תוך הקפדה רבה גם על פרטי הבניין אשר מאפשרים את תחושת צמצום זו. המבנה ממוקם בלב היער, ללא שכנים ומרוחק ממרכז עירוני כלשהו. כל קירות הבית עשויים זכוכית וסגירתו נעשית על ידי וילונות בלבד. חלוקת השטח מבוססת על בלוק שירותים מרכזי המפריד בין אזורי הבית השונים המצויים כולם באותו חלל, אשר שטחו 130 מ"ר. הבית מורם מעט מעל פני הקרקע וכולל מבואה פתוחה על משטח נוסף המוגבה מן הקרקע, וזאת על מנת להדגיש את ניתוק שבין הבית לסביבתו וההבדל שבין הטבעי למעשה האנושי הסינתטי.
את חשיבותו האדריכלית של בית פארנסוורת' יש להבין על רקע ציפיותיהם של תלמידיו למענה לתאוריות החדשות אשר הביא עמו מיס לארצות הברית והחל ללמד במכון הטכנולוגי של אילינוי. מיס שהיגר מגרמניה שם היה מנהל בית ספר הבאוהאוס, ניסה לפתח יחד קבוצת אדריכלים רחבה יותר סוג חדש של אדריכלות שחלק מעקרונותיה היו השימוש המינימליסטי בזכוכית ופלדה. בית פארנסוורת' הוא למעשה הדוגמה הראשונה של בית מגורים מסוג זה, אשר אליו נשאו תלמידיו של מיס את עיניהם.