cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שלמה נחמה
קורות חיים
לאחר סיום לימודיו בבית הספר אליאנס (תל אביב), התגייס לשירות סדיר בצה"ל, את השירות סיים בתפקיד מפקד קורס צלפים, והחל ללמוד הנדסת תעשייה וניהול בטכניון בחיפה בו פגש את אשתו - נירה. בתקופת לימודיו כיהן כיושב ראש אגודת הסטודנטים בטכניון.
מקום העבודה הראשון שלו אחרי סיום הלימודים היה בחברת "ארגמן טכנולוגיות", בתפקיד מנהל מכירות ומנהל שיווק. כעבור כשנתיים, ב-1982 עבר לעבוד כמהנדס ב"אשד מהנדסים יועצים", בשנת 1986 קודם להיות מנהל-שותף בחברה.
בשנת 1991 פגש אותו תד אריסון, שהתחיל לעשות עסקים בישראל, והציע לו לנהל את אורבונד. תוך זמן קצר התמנה נחמה למנכ"ל חברת אריסון השקעות.
בספטמבר 1997, במסגרת הפרטת הבנקים, תד אריסון הוביל את מהלך רכישת גרעין השליטה בבנק הפועלים מהחברה הממשלתית "נכסים מ.י." שהחזיקה בהם מאז משבר מניות הבנקים, נחמה היה אחד מאנשי המפתח במשא ומתן שהסתיים בכך שהבנק נמכר תמורת 1.37 מיליארד דולר, ומונה כדירקטור ומ"מ יו"ר הבנק. ב-1998 מונה ליו"ר בנק הפועלים.
באוקטובר 1999 עם פטירתו של תד אריסון הפך נחמה לאיש הדומיננטי ביותר בקבוצת אריסון השקעות. הוא היה כזה עד חודש מרץ 2006 בו מכר את כל החזקותיו בקבוצת אריסון תמורת 140 מיליון דולר.
באוקטובר 2006 שרי אריסון הודיעה לשותפיה בבנק כי נחמה אינו מייצג יותר את חברת אריסון אחזקות בכל הנוגע להצבעות באסיפות בעלי המניות של בנק הפועלים ובדיוני הדירקטוריון בבנק וב-15 במרץ 2007 יצאה הודעה על פרישתו מבנק הפועלים ואריסון השקעות.
ב-6 ביוני 2006 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון.
ב-2007 מכר את מניותיו באריסון השקעות והחל להקים יחד עם איש העסקים סול זכאי קרן נדל”ן משותפת, אולם עקב המשבר הכלכלי העולמי לא בוצעה אף השקעה. במרץ 2008, רכש נחמה, יחד עם אנשי העסקים רן פרידריך ומנחם רפאל, את השלד הבורסאי של חברת "נור מקרופרינטרס" שנסחר בנאסד"ק, כדי שישמש פלטפורמה לעסקים עתידיים. זאת לאחר ש"נור מקרופרינטרס", שעסקה במדפסות דיגיטליות בפורמט רחב, השלימה את מכירת כל נכסיה לחברת היולט פקארד תמורת 118.4 מיליון דולר במזומן. בעקבות זאת הפכה נור לשלד בורסאי עתיר מזומנים, בעלת השליטה בשלד הייתה קבוצת פורטיסימו קפיטל שהחזיקה בכ-60% מנור. שם החברה שונה לאלומיי קפיטל (שם שנגזר משמותיהן של שתי בנותיו אלה ומאי).
אלומיי קפיטל משקיעה במתקני אנרגיה סולארית באיטליה וספרד, ומחזיקה 7.5% תחנת הכוח דוראד.
חיים אישיים
נחמה נשוי לנירה, אמנית הפעילה בעמותות ציבוריות שונות. אב לשלושה ילדים.
מחלוקות עם רשויות המס
בשנת 2016 הודיעה הפרקליטות כי נשקלת העמדת נחמה לדין פלילי בכפוף לשימוע, בגין שימוש במרמה ותחבולה כדי לקבל פטור ממס שבח עבור מכירת מעטפת דירה בשווי 45 מיליון שקל במגדל רוטשילד 1 (על פי הפרסומים, נחמה השיג בעסקה תשואה של עשרות אחוזים, מאחר שרכש את הדירה שנים ספורות קודם לכן תמורת 25 מיליון שקל). לאחַר השימוע, הוחלט שלא להעמיד לדין את נחמה והתיק נסגר. במקביל תבעה רשות המיסים מנחמה מס שבח גבוה על מכירת הדירה, אולם ועדת ערר קבעה שאין הצדקה לדרישה זו. רשות המיסים ערערה לבית המשפט העליון, שדחה את הערעור בדעת רוב, תוך שהשופט יצחק עמית הביע בקורת מרומזת על להיטות רשויות המס לגבות שאינו מחויב בחוק.
רשויות המס בארצות הברית ניהלו חקירה נגד בנק הפועלים בנוגע לייעוץ מס שנתנה שלוחת הבנק בארצות הברית ללקוחות אמריקאיים, שאיפשר להם להעלים מס מהרשויות המקומיות בסיוע הבנק בתקופת כהונתו של נחמה כיושב ראש הבנק. הבנק הפריש לטובת הקנס הסופי צפוי כ-1.2 מיליארד שקל. אך לבסוף התיק נסגר ב-2016.
ארינה סבלנקה
ארינה סרגייבנה סבלנקה (בבלארוסית: Арына Сяргееўна Сабаленка; נולדה ב-5 במאי 1998) היא טניסאית מקצוענית מבלארוס. מדורגת במקום השני בעולם (30 בינואר 2023) בדירוג ה-WTA, דירוג השיא שלה.
סבלנקה זכתה ב-3 תוארי גראנד סלאם (1 ביחידות ו-2 בזוגות נשים). ביחידות, באליפות אוסטרליה הפתוחה (2023) ובזוגות נשים, באליפות ארצות הברית הפתוחה (2019) ובאליפות אוסטרליה הפתוחה (2021) ביחד עם אליז מרטנס מבלגיה.
זכייה בטורניר גראנד סלאם בזוגות נשים
באליפות ארצות הברית הפתוחה היא זכתה בתואר לזוגות נשים ביחד עם אליז מרטנס מבלגיה לאחר ניצחון על ויקטוריה אזרנקה מבלארוס ואשלי ברטי מאוסטרליה ב-2 מערכות (7–5, 7–5).
2021
באליפות צרפת היא הפסידה בסיבוב השלישי לאנסטסיה פבליוצ'נקובה מרוסיה (31 בטורניר) ב-3 מערכות (6-4, 2-6, 6-0).
באליפות וימבלדון היא הפסידה בשלב חצי הגמר לקרולינה פלישקובה מצ'כיה (8 בטורניר) ב-3 מערכות (5-7, 6-4, 6-4).
באליפות ארצות הברית הפתוחה היא הפסידה בשלב חצי הגמר לליילה פרננדז מקנדה ב-3 מערכות (7-6(7-3), 4-6, 6-4).
2022
באליפות אוסטרליה היא הפסידה בסיבוב הרביעי לקאיה קאנפי מאסטוניה (28 בטורניר) ב-3 מערכות (5-7, 6-2, 7-6(10-7)). נוסף לכך, היא זכתה בתואר לזוגות נשים ביחד עם אליז מרטנס לאחר ניצחון על ברבורה קרייצ'יקובה וקטרינה סיניאקובה מצ'כיה ב-2 מערכות (6–2, 6–3).
באליפות צרפת היא הפסידה בסיבוב השלישי לקמילה ג'ורג'י מאיטליה (28 בטורניר) ב-3 מערכות (4-6, 6-1, 6-0).
באליפות ארצות הברית הפתוחה שנערכה בספטמבר היא הפסידה בשלב חצי הגמר לאיגה שוויונטק מפולין (1 בעולם) ב-3 מערכות (3-6, 6-1, 6-4).
חיים אישיים
כמה ימים לפני זכייתה באליפות אוסטרליה הפתוחה היא יצאה בהכרזה, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה: "זה באמת נורא כי אף אחד לא תומך במלחמה. אף אחד."
לנצ'יה גמא
לנצ'יה גמא (באיטלקית: Lancia Gamma) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה אשר יוצרה בין השנים 1976–1984.
אוקיינוס
אוֹקְיָנוֹס הוא מקווה מים מלוחים גדול מאוד המפריד בין יבשות. האוקיינוסים מהווים חלק גדול מההידרוספירה של כוכב לכת, ומתוך פני השטח של כדור הארץ, 70.8% הם אוקיינוסים – 361,126,444 קמ"ר. בכדור הארץ מוגדרים, לפי הארגון ההידרוגרפי הבינלאומי, חמישה אוקיינוסים: האוקיינוס השקט, האוקיינוס האטלנטי, האוקיינוס ההודי, אוקיינוס הקרח הצפוני והאוקיינוס הדרומי. האוקיינוסים מורכבים בחלקם מגופי מים קטנים יותר, למשל ימים ומפרצים, אשר נחשבים לגופי מים שוליים.
מקור השם
המילה "Aqua" היא מים או ים בלטינית. במיתולוגיה היוונית אוקיינוס הוא אל הנהר הגדול המקיף את כדור הארץ ומעניק חיים לכל דבר הקשור במים. מאחר שאוקיינוס הוא אל הנהר המקיף את כל הארץ, מתייחס המונח אוקיינוס גם לכלל גופי המים המקיפים את יבשות כדור הארץ. התיבה "אוֹקְיָנוֹס" מופיעה בעברית המשנאית בברייתא במסכת תענית "ר' אליעזר אומר כל העולם כולו ממימי אוקיינוס הוא, וכן בתלמוד הירושלמי: "כאלו חוט מתוח מקפלריא ועד אוקיינוס".
היווצרות האוקיינוסים וגבולותיהם
לא ידוע כיצד נוצרו לראשונה גופי המים הגדולים על פני כדור הארץ, אולם ישנן מספר תאוריות באשר למקור המים על פניו. התקררותו של כדור הארץ בהאדן שחררה רכיבים גזיים נדיפים שהוחזקו באטמוספירת כדור הארץ בלחץ שהספיק לייצוב המים בצורה נוזלית. לחלופין, כוכבי שביט, גופים טרנס-נפטוניים ומטאוריטים עשירים במים התנגשו בכדור הארץ והביאו מים כדי למלא את האוקיינוסים שבכדור הארץ. תאוריות נוספות כוללות דליפת מים מתוך סלעים הידראטיים וקרינה ששברה קשרים כימיים על פני שטח כדור הארץ ויצרה כך מים.
למעשה, האוקיינוסים הם החלקים של קרום כדור הארץ המכוסים מים, וצורתם של אלה התעצבה לפי תזוזת טקטוניקת הלוחות ונדידת היבשות. מכאן שהאוקיינוסים שינו ומשנים את צורתם בצורה מתמדת. אחד האוקיינוסים העתיקים המשוערים הוא פנתלסה שהקיף את יבשת העל פנגיאה. ים טתיס אף הוא היה אוקיינוס עתיק בעידן המזוזואיקון.
כיום ישנן מספר שיטות חלוקה לאוקיינוסים, מאחר שכולם מחוברים יחד לגוף מים אחד גדול, אולם החלוקה התקפה היא זו של הארגון ההידרוגרפי הבינלאומי, שלפיה האוקיינוסים מחולקים לחמישה. האוקיינוס הגדול ביותר הוא האוקיינוס השקט המפריד בין אסיה ואוקיאניה לאמריקה. השני בגודלו הוא האוקיינוס האטלנטי המפריד בין אירופה ואפריקה לאמריקה. יש המחלקים שני אוקיינוסים אלה לצפוני ולדרומי ביחס לקו המשווה. האוקיינוס השלישי הוא האוקיינוס ההודי, דרומית לאסיה ובין אפריקה לאוקיאניה. אוקיינוס הקרח הצפוני סובב את הקוטב הצפוני. האוקיינוס הדרומי, לפי ההצעות השונות, מקיף את יבשת אנטארקטיקה, מצפון לו האוקיינוס השקט, האטלנטי, ההודי, אולם אין הסכמה כללית על גבולותיו.
אזורים
אוקיינוגרפים מחלקים את האוקיינוס לאזורים כתלות במרחק מן היבשת ובעומק, כאשר לכל אזור מאפיינים פיזיקליים וביולוגיים שונים. האזור הקרוב ביותר ליבשת הוא האזור החופי, נקודת המעבר בין היבשת לאוקיינוס הכוללת את תחומי הגאות והשפל. אזור הים הפתוח, האזור הפלָגי, נחלק לאזור נריטי, שהוא האזור שמעל המדף היבשתי, ולאזור אוקייני. מבחינת שכבות עומק, השכבה העליונה באזור הפלגי היא השכבה המוארת, המגיעה לעומק של 200 מטרים. שכבה זו היא השכבה בעלת המגוון הביולוגי הרחב ביותר מבין שכבות העומק באוקיינוס, בשל האפשרות לקיים בה פוטוסינתזה. שכבה בעומק 100–700 מ' נקראת פסיכרוספירה. בשכבות עמוקות יותר היצורים ניזונים מחומר אורגני השוקע מן השכבה המוארת או שהם מוצאים לעצמם מקור אנרגיה חלופי. מתחת לשכבה המוארת מופיעה השכבה המזופלגית, המובחנת מהשכבה שמתחתיה על ידי תרמוקלינה של 12 מעלות צלזיוס, שבאזורים הטרופיים ממוקמת בעומקים של 700–1,000 מטרים. השכבה הבאה בעומק היא השכבה הבתיפלגית שבה הטמפרטורה נעה בין 4 ל-10 מעלות צלזיוס. שכבה זו מגיעה לעומק של 2,000–4,000 מטרים. מעל המישור המצולי שוכנת השכבה האביסלפלגית שמגיעה לעומק של 6,000 מטרים, ובשקעים האוקייניים מופיעה שכבה נוספת, העמוקה ביותר מבין שכבות האוקיינוס, והיא השכבה ההדלפלגית. בנוסף לשכבות עומק אלה, שכבת האוקיינוס הממוקמת ממש מעל קרקעית הים נקראת אזור בֶּנְתִי, והיצורים החיים בה נקראים בשם כולל – בנתוס.
אקלים
הסערות הגדולות ביותר מתרחשות באוקיינוס בדרך כלל, ונראים בו תנאי מזג אוויר קיצוניים ביותר. באזורים המשווניים מתרחשות סופות טרופיות – הוריקן וטייפון, שהן סופות חמות, בעוד שבאזורים הצפוניים מתרחשות סופות קרות, כמו השקע האטלנטי. זרמי ים משפיעים רבות על האקלים בכדור הארץ.
טמפרטורה
טמפרטורת האוקיינוסים קובעת את האקלים ותבניות הרוח באזורים הסמוכים להם, היא נחשבת ליציבה ביחס לתופעות טבע ואקלים ולכן מהווה מדד לאקלים כדור הארץ. יציבות זו מסבירה מדוע אוקיינוסים אינם קופאים, גם באזורים בהם הטמפרטורה נמוכה דיה כדי לגרום למי ים לקפוא. מאז 1880 טמפרטורת פני האוקיינוסים הממוצעת נמדדת באופן קבוע על ידי מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי (NOAA). ממוצע טמפרטורת פני האוקיינוסים של המאה ה-20 עומד על 16.4 מעלות צלזיוס אך בעקבות ההתחממות הגלובלית הממוצע עולה באופן מתמיד. לעומתה, טמפרטורת מי האוקיינוסים נמוכה ויציבה יותר מזו של פני האוקיינוסים, כאשר הממוצע עומד על 3.9 מעלות צלזיוס. עם זאת, אפשר שגם בתחום זה ניתן לראות את השפעותיה של ההתחממות הגלובלית. כך למשל, טמפרטורת מי האוקיינוסים שנמדדה ביוני 2009 למשל הייתה גבוהה ב-1.06 מעלות צלזיוס מעל הממוצע של המאה ה-20 – הסטייה הגבוהה ביותר שנמדדה אי פעם.
אקולוגיה
רוב יצורי האוקיינוסים חיים בשכבה האפיפלגית, שעומקה הוא עד 200 מטרים מתחת לגלים. בעומק זה ישנם צורות חיים רבות השוחות ללא הרף או נעות כפלנקטון על זרמי הים. הם עושים זאת הן כדי לחפש מזון בעולם רחב מאוד וחסר חיים ברובו והן כדי לא לשקוע לעומקים חשוכים, קרים ולוחצים בהם קשה לשרוד.
מעבר לעומק 200 מטרים ישנו עולם שונה מאוד ובו חיים יצורים המותאמים לחיים במעמקי הים, המשתמשים בנהורנות ביולוגית כדי למצוא מזון ובני זוג.
האוקיינוסים הם ביתם של צורות חיים רבות, כמו:
כמו כן יצורי יבשה שונים מצליחים להגיע לאיים נידחים ברחבי האוקיינוסים ולרבים מאפיינים ייחודיים.
בשנת 2019 פרסם האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN) דוח שלפיו כמויות החמצן המומס במי האוקיינוס ירד בצורה דרסטית בשנים האחרונות, ככל הנראה בעקבות פעילות האדם המזהמת. בדוח הובהר כי ירידה מתמשכת כזו עלולה לפגוע אנושות במערכת האקולוגית וביצורים הימיים שמתקיימים באוקיינוס.
כלכלה
האוקיינוסים הם הכרחיים לתחבורה: רוב הסחורה בעולם מועברת באמצעות ספינות בין נמלים. בני האדם חיברו אוקיינוסים מסוימים במקומות שלא היה חיבור ביניהם על מנת ליצור מעבר נוח לספינות, כגון תעלת סואץ ותעלת פנמה.
אוקיינוגרפיה
המדע החוקר את האוקיינוסים נקרא אוקיינוגרפיה. שיט במימי האוקיינוס (בין השאר למטרות חקר) בעזרת סירות החל כבר בזמנים פרה-היסטוריים, אך רק מהמאות האחרונות התאפשר שיט מתחת למים בעזרת צוללות.
הנקודה העמוקה ביותר באוקיינוס (ובעולם בכלל) נמצאת באוקיינוס השקט ליד איי מריאנה הצפוניים, זוהי תהום צ'לנג'ר. בנקודה זו עומק המים הוא כ-11,034 מטרים (לשם השוואה העומק המרבי של הים התיכון הוא 5,267 מטרים). המקום נחקר ונרשם באופן מלא רק ב-1951 על ידי חיל הים הבריטי.
אוקיינוס בכוכבי לכת או ירחים
אין הוכחות על קיומם של אוקיינוסים בעלי מים בכוכבי לכת או ירחים. בירחו הגדול ביותר של שבתאי, טיטאן, קיים אוקיינוס של מתאן. כיום מאמינים כי קיים בירחו של צדק, אירופה, אוקיינוס מתחת למעטה הקרח שעוביו כמה עשרות ק"מ.
עוד לא נמצא כוכב לכת חוץ-שמשי עליו ניתן לזהות קיומם של אוקיינוסים.
משולם ברנדוין
הרב משולם זושא ברנדוין (נולד ב-1970) הוא ממייסדי וראש ישיבת "חדוות התורה", מחבר ספר גנא דפלפלי ועוד ספרים.
ביוגרפיה
נולד בירושלים לרב שמואל אלעזר חבצלת-ברנדוין מצאצאי אדמו"רי סטרטין ולעלוב. למד בישיבת בית התלמוד. היה מקורב לשלמה קרליבך ומדי שנה עורך אירוע "יארצייט" לזכרו. בשנת 1992 הקים את 'המדריך החרדי' - ספר טלפונים ועסקים לאזור ירושלים היוצא מאז בכל שנה ומחולק בשכונות החרדיות בירושלים בעשרות אלפי עותקים. את ספרו הראשון "קבא דקשייתא עם לוגא דתורצייא" כתב בהיותו בחור כבן עשרים. בשנת 1995 נישא לשושנה בתו של הרב ישראל פרידמן רב קהילת ישראל הצעיר בנתניה. היה מקורב לרב זלמן נחמיה גולדברג
בשנת 2014 הקים יחד עם אחיו, הרב אהרון ברנדוין, ישיבה קטנה תיכונית בשם חדוות התורה, ששמה דגש על לימודי קודש עיון ובקיאות ובנוסף תלמידיה ניגשים לבחינות בגרות, הישיבה מיועדת לציבור החרדי המודרני בירושלים והסביבה. והוא עומד בראשה. הישיבה מונה כיום כ-200 בחורים וממוקמת בשכונת רוממה בירושלים. בנוסף קיים גם ברשת המוסדות מכינה לישיבה קטנה המונה כ-40 בחורים וגם סמינר בשם "חדוות ה'" אשר ממוקם בשכונת רחביה.
מתגורר בשכונת "בית וגן" בירושלים נשוי ואב לשישה ילדים. בנו הוא העיתונאי ציקי ברנדוין. אחותו היא סופרת הילדים מנוחה פוקס.
תחנת אלקטרוזאבודסקאיה
תחנת אלקטרוזאבודסקאיה (ברוסית: Электрозаводская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו ארבטסקו פוקרובסקאיה.
התחנה ממוקמת ברובע סוקולינאיה גורה וקרויה על שם מפעל חשמל הממוקם בקרבה.
תחנת אלקטרוזאבודסקאיה נפתחה ב-15 במאי 1944 במהלך מלחמת העולם השנייה, והיא נחשבת לאתר מורשת של רוסיה.
אלקטרוזאבודסקאיה מקושרת במעבר עם תחנה בשם זהה בקו הטבעת הגדול.
מארק ורה
מארק ורה (בצרפתית: Marc Veyrat; נולד ב-8 במאי 1950) הוא שף צרפתי.
ביוגרפיה
מארק ורה נולד באנסי וגדל באלפים הצרפתים. היה רועה צאן בכפרו ההררי מאניגו, מזרחה מאגם אנסי, כן שימש כמדריך סקי. בישל להנאתו לרעיו ובגיל שלושים הפך זאת למקצוע. ורה האוטודידקט לא למד בשום בית ספר ולא עשה סטאז' אצל אף שף. החל דרכו בביסטרו קטן, ב-1985 עבר לאנסי, משם עבר לוורייה די לאר שעל אגם אנסי ופתח את מסעדת Auberge de l'Eridan, שנקראה לאחר מכן La Maison de Marc Veyrat. ב-1986 זכה לכוכב ראשון במדריך מישלן, ב-1987 כוכב שני. מדריך הגו מיו העניק לו 19.5 נקודות ואת התואר "טבח השנה" בשנת 1990. ב-1996 הוענק לו הכוכב השלישי.
באמצע שנות התשעים בא אל סיפה של פשיטת רגל בשל אחוזי ריבית גבוהים על הלוואות ענק שלקח להגדלת מסעדתו ולבניית מלון הרלה א שאטו שלו המפואר שלו, אך עובדיו נחלצו לעזרתו, התארגנו והלוו לו מכספם הדל והוא אף הצליח להגיע להסדר עם הבנקים ולפרוש את תשלומיו והוא אף פתח מסעדה שנייה במג'ב Ferme de mon Pere שזכתה אף היא בשלושה כוכבים מהמישלן ונהיה לטבח השני אחרי אלן דיקאס שבבעלותו שתי מסעדות בנות שלושה כוכבי מישלן כל אחת, אך בעוד ששתי מסעדותיו של דיקאס פתוחות לכל אורך השנה, מסעדותיו של ורה הן עונתיות כל אחת פתוחה חצי אחר מהשנה, בשנת 2006 מכר את מסעדת Ferme de mon Pere (שעקב כך מיד נושלה על ידי המישלן מכל כוכביה) ונותר עם מסעדה אחת של שלושה כוכבים. ורה הוא אשף בישול בצמחים. משתמש בצמחים ובעשבים נדירים על מנת להדהים את לקוחותיו וליצור טעמים שלא נודעו כמותם בעבר כמו מוס חזזית ומוס שוקולד עם סוג נדיר של קורנית. הוא התחתן עם בעלת משרד ליחסי ציבור והשתמש בכישוריה לבנות מסע תעמולה אפקטיבי מאוד לעצמו. הוא בעל אישיות צבעונית וכובע איכרים שחור מדולדל התלוי על ראשו ולא מש ממנו במסעדה או מחוצה לה. ופרסם את עצמו כאומן הבישול הטבעי, בעודו לועג ופוטר את כל המטבח הצרפתי הקלאסי כדבר שאבד עליו הכלח.
מסעדתו של ורה היא בין היקרות בצרפת המגיעים לכאלף דולרים לזוג בארוחת הערב, אך למרות זאת הוא מלא כל לילה ורשימת ההמתנה היא בת חודשיים עד ארבעה חודשים.
במרץ 2003 התחוללה סערה במטבח העילי הצרפתי כשורה היה השף הראשון מאז ומעולם שמדריך הגו מיו העניק לו 20/20 נקודות, עד אז לא הוענק כבוד זה אפילו לגדולים מכולם כמו פרדי ז'ירארדה, ז'ואל רובישון ואלן שאפל. המדריכים הקודמים הגבילו את הציון למקסימום 19.5/20, רוב מבקרי המסעדות סבורים שלמרות גדולתו של ורה אין הדבר ראוי.
בפברואר 2009 הודיע ורה כי הוא מתכוון לסגור את מסעדתו.
בין תלמידיו הבולטים ניתן למנות את אדואר לובה.
אוסטרליה באירוויזיון 2023
אוסטרליה השתתפה באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב, עם השיר "Promise" של להקת וויאג'ר. נכתב על ידי חבריה, מאט טמפלמן ומאט קלארק, ונבחר באופן פנימי על ידי רשות השידור האוסטרלית (SBS) כשיר המדינה לאירוויזיון. זוהי השתתפותה התשיעית של המדינה בתחרות הזמר של האירוויזיון.
עולה חדש
עולה או עולה חדש הוא מונח בעל שתי משמעויות ייחודיות בשפה העברית: אחת מן המסורת היהודית, והאחרת מן החוק הישראלי.
אוסטרליה באירוויזיון 2023
רקע
לרגל המהדורה ה-60 של האירוויזיון, הוזמנה רשות השידור האוסטרלית להשתתף בו. הרשות, שהייתה חברה חלקית באיגוד השידור האירופי, נענתה לבקשתו, ושלחה את גיא סבסטיאן עם השיר "Tonight Again". כדי לא לפגוע בסיכוי העפלה של מדינות אירופה, אוסטרליה, לצד אוסטריה המארחת ו"ארבע הגדולות" עלתה אוטומטית לגמר. היא הגיעה למקום החמישי עם 196 נקודות. בעקבות המיקום הגבוה, הצטרפה אוסטרליה לאירוויזיון באופן רשמי. באירוויזיון 2016 חויבו האוסטרלים לעבור את שלב חצי הגמר כמקובל. ב-12 בפברואר אותה השנה חתמה SBS עם איגוד השידור האירופי, המאפשר לה להשתתף בתחרות עד 2023. נציגת המדינה לאירוויזיון 2021, מונטיין, כשלה בניסיון להעפיל לשלב גמר התחרות. בשנה העוקבת הגיע הזמר שלדון ריילי עם "Not the Same" למקום ה-15 עם 125 נקודות. אוסטרליה אישרה את השתתפותה באירוויזיון 2023 ב-20 באוקטובר.
עולה חדש
משמעות הביטוי במסורת היהודית
אזכור מוקדם של מונח זה מצוי בתנ"ך, כאשר בני יעקב, שבאו ממצרים לארץ, כדי לקבור את אביהם, נקראו בשם "עולים". גם לאחר מכן, ומאז גלותם מארץ ישראל, נעשה שימוש במונח זה בכל הדורות כאשר יהודים חתרו לעלות לארץ האבות. הם עלו כיחידים ובקבוצות קטנות, ברישיון וללא רישיון, וביקשו לחיות ולהיקבר בה.
במסורת היהודית מקובל לקרוא ליהודי שהגיע לארץ ישראל, בעיקר אם הגיע כדי להשתקע בה, "עולה". נעשית הבחנה ברורה בין הגירה, שהיא מעבר מארץ לארץ באופן כללי, לבין עלייה המציינת השתקעות של יהודים בארץ ישראל. המסורת היהודית רואה בעלייה לארץ ישראל מצווה גדולה (מצוות יישוב ארץ ישראל), ולפיכך העולה החדש נחשב כמי שקיים מצווה מיוחדת במינה.
אוסטרליה באירוויזיון 2023
לפני האירוויזיון
בנובמבר 2022 הודיעה SBS כי הנציג ושיר המדינה לאירוויזיון 2023 יבחרו באופן פנימי, תוך ויתור על פורמט ה-Eurovision – Australia Decides כקדם הלאומי של המדינה. – מסרה רשות השידור בהצהרתה.
עולה חדש
משמעות הביטוי במסורת היהודית
הביטוי "עלייה" לא שימש רק לציון הגירתם של יהודים לארץ ישראל מטעמים אידאולוגיים אלא לבואם של יהודים לארץ מכל סיבה, אף שלא לצורך שהיית קבע. באותה מידה, המונח "ירידה", המציין עזיבת ארץ ישראל מכל סיבה, אינו חייב להיות קשור לאידאולגיה כלשהי (כך, נאמר שיעקב ובניו ירדו מצרימה).
אוסטרליה באירוויזיון 2023
לפני האירוויזיון
ב-21 בפברואר 2023 חשפה SBS כי להקת וויאג'ר נבחרה לייצג את המדינה בתחרות הקרובה עם השיר "Promise". הלהקה סיימה במקום השני באירוע ה-Eurovision – Australia Decides האחרון עם "Dreamer".
עולה חדש
מעמד בחוק הישראלי
בחוק הישראלי "עולה חדש" הוא מעמד שבו נמצא מי שמבקש לשבת ישיבת קבע בישראל מכוח חוק השבות. חוק השבות מעניק זכות עלייה לישראל לא רק לאנשים שנחשבים ליהודים על-פי הגדרת ההלכה (אם יהודייה או גיור), אלא גם לאנשים ממוצא יהודי עד דור שלישי, וכן לבני זוג של יהודים. לפיכך, גם מי שאינו נחשב כיהודי על-פי ההלכה, או שאינו רואה עצמו כיהודי, עשוי לקבל מעמד של "עולה חדש" אם התקיימו בו התנאים הקבועים בחוק השבות. מעמד של "עולה חדש" ניתן גם למי שמבקש להפוך לתושב קבע בישראל מכוח חוק השבות, וגם למי שמבקש להפוך לאזרח ישראלי לכל דבר ועניין לפי אותו חוק. המעמד קצוב בזמן - בדרך כלל למשך שנה מהיום שבו הגיע העולה לישראל. במהלך השנה הזו זוכים העולה ובני משפחתו להטבות מיוחדות שמתבטאות בסל קליטה, קצבאות קיום ודיור, בהקלות מס, בזכות לקבלת שיעורי עברית חינם ועוד. מי שמתאזרח בישראל שלא על-פי חוק השבות, אינו נחשב כעולה חדש, ואינו זוכה בדרך-כלל להטבות הללו. ישראלי שנולד בחוץ לארץ או שהה בה שנים רבות ומבקש לחזור לישראל אינו נחשב לעולה חדש, אולם מוענק לו מעמד של תושב חוזר, שכולל את רוב ההטבות המוענקות לעולה חדש.
אוסטרליה באירוויזיון 2023
באירוויזיון
על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר ; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-31 בינואר 2023 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. אוסטרליה שובצה למחצית השנייה של חצי הגמר השני, שהתקיים ב-11 במאי 2023.
עולה חדש
מעמד בחוק הישראלי
בעידוד עלייתם של יהודים לישראל מטפלים שליחי עלייה מטעם הסוכנות היהודית, המוצבים בקהילות גדולות של יהודים. בקליטתם של עולים חדשים בישראל מטפל המשרד לקליטת עלייה.
אוסטרליה באירוויזיון 2023
באירוויזיון
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2023 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. אוסטרליה שובצה כהופעה ה-16 והאחרונה בסדר, לאחר ליטא. ב-11 במאי 2023 ביצעה הלהקה את "Promise" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. אוסטרליה הופיעה כמדינה ה-15, לפני בלגיה ואחרי צ'כיה.
במופע הגמר, בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג השיר במקום השישי, עם 130 נקודות. בהצבעת הקהל הוא דורג במקום ה-20, עם 21 נקודות. כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים השיר במקום התשיעי, כשבסך הכל זכה ב-151 נקודות.
סלאוקיה על החידקל
סֵלֵאוּקיָה על החידקל (ביוונית: Σελεύκεια; נקראת גם בקיצור סֵלֵאוּקיָה) הייתה עיר גדולה וחשובה באימפריות הסלאוקית, הפרתית, והסאסאנית. העיר הייתה גם בירת האימפריה הסלאוקית בין השנים 240-305 לפני הספירה. סלואקיה שוכנת בגדתו המערבית של נהר החידקל, וממולה, בגדתו המזרחית של הנהר, שוכנת העיר קטסיפון. את העיר ייסד סלאוקוס הראשון בשנת 305 לפנה"ס לערך. העיר נמצאת במחוז באבל שבעיראק, וממוקמת כ-32 קילומטרים דרום מזרחית לבגדאד המודרנית.
מקור שמהּ של העיר
סלאוקיה על החידקל קרויה על שמו של סלאוקוס הראשון, מלכהּ הראשון של הממלכה הסלאוקית, שהרחיב יישוב קיים באזור וקבע בו את בירתו, בסביבות 305 לפנה"ס. סלאוקיה על החידקל הייתה החשובה והגדולה ביותר בין כל ערי הממלכה הסלאוקית, וכתוצאה מכך גם בין כל הערים הנושאות את השם "סלאוקיה", למרות שבחלק מהמקרים הוזכרה בשם "סלאוקיה על החידקל", ולא רק "סלאוקיה", משום שהעיר שוכנת על נהר החידקל. שם העיר מופיע בתלמוד כ"סֵלִיק", "סֵלִיקָה" או כ"סֵלִיקוֹס". נראה כי העיר כונתה בתקופת התלמוד ארדשיר על שמו של מייסד השושלת הסאסנית אביו של שבור מלכא.
הממלכה הסלאוקית
סלאוקיה על החידקל הוקמה בסביבות 305 לפנה"ס על ידי סלאוקוס הראשון, תוך הרחבת יישוב קודם שהיה במקום, וקביעתו כבירת הממלכה הסלאוקית. למרות שעד מהרה, תוך 65 שנים, עברה בירת הממלכה הסלאוקית לאנטיוכיה, סלאוקיה הפכה למרכז חשוב לתרבות ההלניסטית, לסחר ולשלטון הסלאוקי. אוכלוסיית העיר הורכבה מייוונים, סורים ויהודים. הודות למיקומה במפגש של נהר החידקל עם תעלה גדולה, המובילה לנהר פרת, בסלאוקיה עברה תנועה ימית רבה. במהלך המאות ה-3 וה-2 לפנה"ס, סלאוקיה הייתה אחת מהערים ההלניסטיות הגדולות ביותר, דומה בגודלה לאלכסנדריה, וגדולה יותר מאנטיוכיה.
חפירות ארכאולוגיות מצביעות על כך שחומות העיר הקיפו שטח של 5.6 קמ"ר. בהתבסס על גודל זה, אוכלוסיית העיר הוערכה כ-100,000 נפש. אוכלוסיית המטרופולין הוערכה כחצי מיליון נפש.
כתביהם של פוליביוס ושל היסטוריונים אחרים, מספרים כי האוכלוסייה במקום הורכבה ממקדונים ויוונים, אך גם מבבלים שסלאוקוס הראשון יישב בעיר.
נטישת העיר
בשנת 165, סלאוקיה הובערה על ידי צבאו של המפקד הרומי גאיוס אווידיוס קסיוס, שטען כי באותה העת התגוררו בעיר לפחות 300,000 תושבים. חורבן העיר סימל את סופו של ההלניזם במסופוטמיה. בשנת 197, במהלך מסעו למזרח, הקיסר הרומי ספטימיוס סוורוס מצא את העיר נטושה לחלוטין.
שמאל יהודי
תנועות שמאל יהודיות מורכבות מיהודים המזדהים או תומכים באידאולוגיית שמאל ובליברליזם המעוגנים בתפיסת העולם היהודית, הן כיחידים והן באמצעות ארגונים. לא קיימת תנועת שמאל יהודית מרכזית המאחדת את כל תומכי האידאולוגיה.
במהלך ההיסטוריה, יהודים בלטו בהנהגת תנועת הפועלים, ארגוני זכויות אדם, תנועות למען זכויות האישה, אנטי-גזענות, אנטי-קולוניאליזם, אנטי-פשיזם ואנטי-קפיטליזם באירופה, ארצות הברית, אוסטרליה, אלג'יריה, עיראק, אתיופיה, דרום אפריקה וישראל. בנוסף, יהודים רבים היו חלק מתנועות שדגלו באנרכיזם, סוציאליזם, מרקסיזם וליברליזם.
סקירה היסטורית
שורשי השמאל היהודי בתנועת ההשכלה, שקידמה רעיונות של רציונליזם, ליברליזם, חירות המחשבה וביקורתיות. בסוף המאה ה-18 החלו תהליכי אמנציפציה ליהודים בצרפת ובארצות הברית, ואלה התבססו על עקרונות הליברליזם והשוויון בפני החוק של תנועת הנאורות. עקרונות אלה היו גם הבסיס האידאולוגי של תנועות השמאל באותה עת, ומטבע הדברים יהודים רבים תמכו בתנועות אלה והיו פעילים בהן. בין השאר, יהודים תמכו במהפכה האמריקאית של 1776, במהפכה הצרפתית של 1789 ובמהפכות אביב העמים באירופה ב-1848. באנגליה רוב היהודים היו תומכי המפלגה הליברלית, שהובילה את המאבק הפרלמנטרי ל.
מעמד הפועלים היהודי
במהלך המהפכה התעשייתית, בסוף המאה התשע-עשרה, צמח מעמד הפועלים היהודי במזרח ומרכז אירופה. בתוך זמן קצר קמה גם תנועת פועלים יהודית, הבונד, שהוקמה בליטא, פולין ורוסיה בשנת 1897. ארגונים סוציאליסטיים יהודיים קמו בתחום המושב של היהודים באימפריה הרוסית, ויהודים רבים היו פעילים בתנועות אנרכיסטיות, סוציאליסטיות, סוציאל-דמוקרטיות וקומוניסטיות.
עם התחזקות הציונות כתנועה פוליטית הוקמו גם מפלגות ציוניות סוציאליסטיות, בהן פועלי ציון ומפלגת העם היהודית.
משנת 1880 החלה הגירה של יהודים ממזרח אירופה, ונוצרו קהילות יהודיות באיסט אנד בלונדון, בפלעצל בפריז, בלואר איסט סייד בניו יורק ובבואנוס איירס, וגם בהן בלטו יהודים בפעילות סוציאליסטית. בארצות הברית יצא לאור The Forward, כתב עת ביידיש של התנועה הסוציאליסטית היהודית בארצות הברית. בין הפעילים באיגודי העובדים בארצות הברית נמנו רוז שניידרמן, אברהם קאהאן, מוריס וינצ'בסקי ודייוויד דובינסקי. בתקופה זו ראו אור גם כתבי העת ארבעטער פריינד בלונדון ופרייע ארבעטער שטימע בארצות הברית.
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 יהודים מילאו תפקיד מרכזי במפלגות סוציאל-דמוקרטיות בגרמניה, רוסיה, אוסטרו-הונגריה ופולין. פעילים אלה דגלו במגוון גישות, ונמנו בהם רוזה לוקסמבורג, ליאון טרוצקי וולדימיר מדם. בתקופה זו הוקם גם חוג הפועלים היהודים.
שמאל יהודי ברוסיה
יהודים רבים ברחבי העולם קיבלו בברכה את המהפכה הרוסית (1917) שציינה את נפילתו של משטר שביצע פוגרומים אנטישמיים. הם האמינו שהקמת ברית המועצות תביא לשיפור במצבם של יהודי רוסיה. יהודים רבים היו פעילים במפלגות קומוניסטיות, הן ברוסיה והן במדינות מערביות.
המשטר הקומוניסטי בברית המועצות תמך בתחילה ביהודים, מימן לימודים ביידיש ויצר את המחוז היהודי האוטונומי בבירוביג'ן, אך לאחר זמן מה ביצע טיהורים אנטישמיים והפיץ עלילות דם, כגון משפט הרופאים.
הוגי שמאל יהודים במרכז ומערב אירופה
לצד תנועות הפועלים היהודיות פעלו הוגי שמאל יהודים במרכז ומערב אירופה בקרב מעמד הביניים. אלה שילבו יסודות רדיקליים במסורת היהודית. לדוגמה, מרטין בובר התבסס על תנועת החסידות כאשר ניסח את הפילוסופיה האנרכיסטית שלו, גרשם שלום היה אנרכיסט וחוקר קבלה, ולטר בנימין שילב בין מרקסיזם ומשיחיות יהודית, גוסטב לנדאואר היה יהודי דתי וקומוניסט ליברטריאני, יעקב ישראל דה האן שילב סוציאליזם עם יהדות חרדית, ברנרד לזר היה פעיל שמאל ותמך בציונות החל מ-1897, וולטר רתנאו היה דמות מובילה בשמאל היהודי ברפובליקת ויימאר.
שמאל יהודי באירופה במחצית הראשונה של המאה העשרים
צמיחת הפשיזם באירופה בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים גרמה ליהודים רבים להפוך לפעילים בארגוני שמאל, ובמיוחד במפלגות קומוניסטיות, שהיו בחזית המאבק האנטי-פשיסטי. לדוגמה, מתנדבים יהודים רבים לחמו בשורות הבריגדות הבין-לאומיות במלחמת האזרחים בספרד ובכוחות ההתנגדות בקרב ברחוב כייבל נגד הפשיסטים הבריטים בהנהגת אוסוואלד מוסלי. פעילויות אלה הושפעו מהוועד היהודי האנטי-פשיסטי בברית המועצות.
במלחמת העולם השנייה היה לשמאל היהודי חלק מרכזי בהתנגדות לנאציזם. לדוגמה, פעילי תנועת פועלי ציון שמאל בלטו במאבקים של הארגון היהודי הלוחם ובמרד גטו ורשה.
הציונות הסוציאליסטית בארץ ישראל
תנועת הציונות הסוציאליסטית הוקמה ברוסיה על ידי דב בר בורוכוב, נחמן סירקין וא"ד גורדון, שתמכו במידת מה במרקסיזם ובקומוניזם. התנועה התפתחה במאה העשרים, במיוחד לאחר העלייה השנייה, והפכה לארגון משמעותי ביישוב הישן. המוסדות הלאומיים הבולטים שהקימה התנועה הציונית בתקופה שקדמה להקמת מדינת ישראל היו ארגונים סוציאליסטיים, בהם פועלי ציון, הסתדרות העובדים ומפלגת מפא"י. רוב מייסדי האומה, בהם דוד בן-גוריון וגולדה מאיר, דגלו בסוציאליזם. בתקופה זו הוקמו קיבוצים רבים, שהיו למעשה מעין ניסוי בסוציאליזם מעשי.
ארגונים סוציאליסטיים שהוקמו בתחילת המאה ה-20 בלטו בפעילותם לאחר קום המדינה, ופעלו בה במשך שנים ארוכות. בין הארגונים הללו נמנים מפלגת העבודה הישראלית, הבונים דרור, הסתדרות העובדים, נעמת, השומר הצעיר, התנועה הקיבוצית ומכון המחקר גבעת חביבה. רוב הארגונים מיוצגים בהסתדרות הציונית העולמית.
שמאל יהודי במחצית השנייה של המאה העשרים
מאמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 חלה ירידה בהשפעתן של התנועות הסוציאליסטיות בעולם. ארגוני שמאל יהודיים שהוקמו באותה עת, כגון New Jewish Agenda, היו לרוב בעלי השפעה שולית בלבד. הבונד המשיך לפעול, והקים סניפים במדינות רבות, בהן אוסטרליה, בלגיה וקנדה.
בשנת 1968 חלה התעוררות מחודשת בסוציאליזם בארצות הברית ובמערב אירופה שכונתה "השמאל החדש" ונמשכה מספר שנים. בתנועה זו היו שני היבטים יהודיים: בין פעילי התנועה ומנהיגיה היו יהודים רבים, וכמו כן עלו בדיוני התנועה נושאים הקשורים לסכסוך הישראלי-ערבי ולפיגועי טרור שבוצעו נגד ישראל באותה תקופה.
שמאל יהודי במאה ה-21
במאה ה-21 הפך היחס לסכסוך הישראלי-פלסטיני למרכיב מרכזי בזהותם הפוליטית של ארגוני שמאל יהודיים. תמיכה בתהליך השלום הישראלי-פלסטיני מאפיינת ארגונים כמו קול יהודי לשלום, IfNotNow, ג'יי סטריט ותנועות דומות בקנדה ובבריטניה. חלק מהתנועות הללו הן אנטי-ציוניות.
בעקבות הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016 התאחדו מספר תנועות שמאל יהודיות בארצות הברית בקריאה להיאבק בממשל טראמפ ובארגוני עליונות לבנה הקשורים אליו. ארגונים אלה פעילים גם למען שינוי חוקי ההגירה לארצות הברית ובמאבקים נגד אנטישמיות בארצות הברית.
משנת 2015 החלה בארצות הברית התעניינות מחודשת באנרכיזם יהודי.
שמאל יהודי בדרום אפריקה בתקופת האפרטהייד
השמאל היהודי בדרום אפריקה בתקופת האפרטהייד היה פעיל מאוד ב, ובמיוחד נודעה במאבק זה הלן סוזמן. ב בלטו הנאשמים היהודים, שהיו אנשי שמאל ליברליים, בהם ג'ו סלובו, דניס גולדברג וארטור גולדרייך.
שמאל יהודי בבריטניה
יהודי בריטניה היו בעלי השפעה במפלגות שמאל בממלכה המאוחדת במשך שנים ארוכות, במיוחד במפלגת הלייבור ובמפלגה הליברל-דמוקרטית.
במהלך השנים שבהן המפלגה הליברלית הייתה מפלגת השמאל הבולטת בבריטניה, בלטו בה שני אישים יהודים: הרברט סמואל, שהיה מנהיג המפלגה מ-1930 עד 1935, ורופוס אייזקס, היהודי הבריטי היחיד שקיבל תואר מרקיז. יהודים ליברלים נוספים שבלטו בפעילות ציבורית בבריטניה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 היו ליונל דה רוטשילד (שהיה היהודי הראשון שכיהן כחבר פרלמנט), סר דייוויד סלומונס, אדווין מונטגיו, הברון לסלי הור-בלישה, הברון סמואל מונטגיו וטרביטש לינקולן.
בתחילת המאה העשרים עלתה הפופולריות של מפלגת הלייבור, שהייתה אז בעלת עמדות רדיקליות וסוציאליסטיות יותר מהמפלגה הליברלית. בין הדמויות המשפיעות בתקופה זו במפלגת הלייבור נמנו לאונרד וולף, הרולד לסקי, מיקלוש קלדור, קרל מאנהיים והלורד עמנואל שינוול, מנהיג פועלים שלימים היה שר המלחמה בממשלת קלמנט אטלי.
יהודים רבים המשיכו להיות פעילים במפלגת הלייבור ובארגוני שמאל בריטיים, וקיבלו תפקידים בממשל הבריטי לאורך המאה העשרים. פוליטיקאי יהודי בולט במפלגת הלייבור בעידן זה היה, שיזם הצעות חוק פרטיות שביטלו הפללת הומוסקסואליות ושיפרו את חוקי הגירושין בבריטניה. רוברט מקסוול, שהפך לאיל עיתונות בשנות ה-80, היה חבר פרלמנט של מפלגת הלייבור בממשלת וילסון בשנים 1964 עד 1966.
בשנות ה-70 וה-80 חלו שינויים במפלגת הלייבור, וקבוצות שמאל רדיקלי התפצלו ממנה. טוני בלייר, שכיהן כראש ממשלת בריטניה משנת 1997 ועד לשנת 2007, שילב יהודים רבים בפעילות הממשלה, הן כשרים והן כיועצים. בין הדמויות הבולטות בשנים אלה נמנים פיטר מנדלסון ואונה קינג.
בממשלתו של יורשו של בלייר, גורדון בראון, כיהנו האחים דייוויד מיליבנד ואד מיליבנד כחברי קבינט. אביהם היה ראלף מיליבנד, שדגל במרקסיזם. לאחר מאבק פוליטי בשנת 2010 אד מיליבנד הפך למנהיג היהודי הראשון במפלגת הלייבור. מאז ממשיכים יהודים להיות בין הפעילים הבולטים הן במפלגת הלייבור והן במפלגה הליברל-דמוקרטית.
בנוסף לפעילות מפלגתית, קיימים מספר ארגוני שמאל של יהודים בריטיים.
שמאל יהודי בארצות הברית
בשנת 1934 נוסד ועד העובדים היהודי בארצות הברית, כתגובה לעליית הנאצים לשלטון בגרמניה. הוועד פועל למען זכויות עובדים וכן בחיזוק הקשר בין הקהילה היהודית-אמריקאית לאיגודי עובדים בארצות הברית.
במהלך קמפיין הבחירות של רונלד רייגן בשנת 1984 הוא קיבל 31% מקולות המצביעים היהודים לעומת 67% שקיבל מועמד המפלגה הדמוקרטית וולטר מונדייל. מאז נשמר דפוס ההצבעה של יהדות ארצות הברית, והמועמדים הדמוקרטים זוכים לכ-75% תמיכה.
במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 הצביעו 77% מיהודי ארצות הברית לג'ו ביידן, בעוד 22% הצביעו לדונלד טראמפ.
מבצע צוק איתן ב-2014 גרם לעימות אידאולוגי בין ארגוני שמאל יהודים בארצות הברית ובקנדה לבין ארגונים יהודיים ממסדיים כגון הפדרציה היהודית ואיפא"ק, שתמכו בפעולות ישראל במהלך המבצע. ארגוני שמאל יהודיים כגון קול יהודי לשלום, IfNotNow ותנועות דומות זוכים לתמיכה גוברת מאז 2016, ופעילים במגוון פעילויות של ארגוני שמאל אמריקאים. עיקר התמיכה מגיע מצעירים יהודים, שהם ביקורתיים כלפי ממשלת ישראל ומרגישים אהדה כלפי הפלסטינים, יותר מיהודים אמריקאים מבוגרים.
ארגוני שמאל בישראל
השמאל הפוליטי בישראל הוא מחנה שאידאולוגיית היסוד שלו מבוססת על שוויון, זכויות אדם ומימושם במדינת ישראל באמצעות הציונות. השמאל בישראל מזוהה עם סוציאל-דמוקרטיה ומדינת רווחה, תמיכה בערכים של ליברליזם חברתי, ושוויון בפני החוק.
מפלגות שמאל רבות קמו בישראל, אך במהלך השנים הן התפרקו או התאחדו עם מפלגות אחרות. מפלגות השמאל הבולטות כיום הן מפלגת העבודה, מרצ וחד"ש.
בין האישים הידועים שפעלו בארגוני שמאל בישראל במשך השנים נמנים אורי אבנרי, שולמית אלוני, יוסי ביילין, מאיר וילנר, דב חנין, רן כהן, מתי פלד, עמיר פרץ, אמנון רובינשטיין ויוסי שריד.
בנוסף למפלגות פוליטיות קיימים בישראל ארגוני שמאל מדיני, ארגוני שמאל חברתי-כלכלי, תנועות נוער ומספר עיתונים, כתבי עת וכלי תקשורת. כמו כן קיימים מספר ארגוני שמאל רדיקלי.
מרכז השלטון המקומי בישראל
מרכז השלטון המקומי בישראל (מש"מ) הוא עמותה רשומה ובה מאוגדות כל העיריות והמועצות המקומיות בישראל (למעט המועצות האזוריות, המאוגדות במרכז השלטון האזורי), מתוכן 76 ערים ו-127 מועצות מקומיות מכל המגזרים ומכל רחבי המדינה: יהודיות, ערביות, דרוזיות וצ'רקסיות, חילוניות וחרדיות, במרכז הארץ ובפריפריה.
דורבן עב-זנב אסייתי
דוֹרבָּן עב-זנב אסייתי (שם מדעי: Atherurus macrourus) הוא מין של דורבן, החי בדרום-מזרח אסיה והוא קרוב משפחתו של דורבן עב-זנב אפריקני.
מרכז השלטון המקומי בישראל
מטרתו העיקרית של המרכז היא לייצג את הרשויות המקומיות ולקדם את ענייניהן בפני הכנסת ומול גורמי הממשלה השונים, וכן בפני מוסדות וארגונים ממלכתיים וארציים. בנוסף, מהווה המרכז גוף מנחה ומייעץ מקצועי לרשויות המקומיות בתחומי פעילותן השונים ומרכז את איגודי בעלי התפקידים ברשויות המקומיות.
דורבן עב-זנב אסייתי
דורבן זה חי במדינות: סין, הודו, לאוס, מלזיה, תאילנד, מיאנמר ווייטנאם.
מרכז השלטון המקומי בישראל
כיום עומד בראשות מרכז השלטון המקומי ראש עיריית מודיעין-מכבים-רעות, חיים ביבס.
דורבן עב-זנב אסייתי
אורכו של הדורבן 34–52 ס"מ ומשקלו 2–4 קילוגרם. הוא בעל שערות אפורות-חומות, פנים ורדרדות וזנב ארוך הסתיים בציצה לבנה. הקוצים נוקשים ולבנים בחלקם העליון, אך לא בולטים וגבוהים כמו אצל בני הסוג דורבן.
מרכז השלטון המקומי בישראל
היסטוריה
המרכז כונן בשנת 1938 בשם "חבר המועצות המקומיות". הוא נרשם רשמית כאגודה עות'מאנית והממשלה המנדטורית הכירה בו כגוף המייצג את השלטון המקומי העברי בארץ. אל ה"חבר" הצטרפו עם הקמתו כל המועצות המקומיות העבריות שהיו קיימות בעת ההיא, סה"כ 24 במספר, למעט הערים הגדולות. בשנת 1953 נוספו אל ה"חבר" שלוש הערים הגדולות: ירושלים, תל אביב וחיפה ולארגון ניתן שם חדש "מרכז השלטון המקומי".
דורבן עב-זנב אסייתי
הדורבן פעיל לילה ויוצא לשוטט ביערות טרופיים וביערות הרריים. הוא ניזון בעיקר מצמחייה כמו במבוק ומפקעות. הוא נח במאורות שהוא מכין או במאורות מוכנות, בהם יכולים להימצא עד שלושה דורבנים. הנקבות ממליטות 2 גורים שנגמלים לאחר שבוע.
מרכז השלטון המקומי בישראל
חברות בת וממשקים משותפים
מרכז השלטון המקומי מחזיק במספר גופים כלכליים המספקים שירותים לרשויות המקומיות: הוא מחזיק באמצעי השליטה ובזכות מינוי דירקטורים במפעל הפיס. מחזיק באמצעי השליטה במוניציפל בנק (לשעבר דקסיה), המוערכים בכ-6.5% ממניות ההון של הבנק, וכן, מנהל בשיתוף עם הסתדרות המעו"ף את "קרן רום" - קרן השתלמות לעובדי הרשויות המקומיות ואת "מועדון שלך" - מועדון הצרכנות של עובדי השלטון המקומי.
דורבן עב-זנב אסייתי
הדורבן לא מצוי בסכנת הכחדה בטבע אך נחשב למין מוגן ברחבי דרום-מזרח אסיה ובשמורות בהודו.
מרכז השלטון המקומי בישראל
חברות בת וממשקים משותפים
כמו כן, מרכז השלטון המקומי מחזיק גם ב-90% מהבעלות על החברה למשק ולכלכלה (משכ"ל), כאשר היתרה בבעלות מרכז השלטון האזורי. משכ"ל נוסדה בשנת 1974 במטרה לתכנן ולבצע פעולות כלכליות עבור הגופים המוניציפליים של השלטון המקומי. היא עוסקת בארגון משותף של ענייניהן הכלכליים והמשקיים של הרשויות המקומיות לרבות תאגידים בבעלותן, כדי להביא לתועלת, לחיסכון ולייעול בפעילותן, וזאת תוך ניצול היתרון לגודל של ריכוז פעילויות וארגון עניינים משותף, צבירת ניסיון ומומחיות בתחומים אלה.
משכ"ל עוסקת בשני תחומי פעילות עיקריים: עריכה ופרסום של מכרזי מסגרת לשימוש הרשויות המקומיות, ואספקת שירותי ניהול ופיקוח לפרויקטים המבוצעים בעקבות התקשרויותיהן של הרשויות באמצעות המכרזים.
תחומי פעילות
המרכז פועל לקידום איכות חייהם של תושבי מדינת ישראל וזאת באמצעות טיפול בסוגיות הליבה של הרשויות המקומיות בישראל כגון ייעוץ משפטי, ייעוץ כלכלי, ייעוץ בתחום החינוך, סיוע בתחום הרווחה, פיתוח תשתיות, ביטחון וחירום, קשרי חוץ, ויחסי עבודה ושכר.
כדי לקדם את מטרותיו פועל המרכז בשני אפיקים מרכזיים:
א. ייצוג ופעילות מול השלטון המרכזי: מרכז השלטון המקומי פועל בוועדות הכנסת השונות ומול משרדי הממשלה הרלוונטיים, במטרה לייצג את הרשויות המקומיות ולקדם את ענייניהן בפני הכנסת ומול גורמי הממשלה השונים.
ב. הנחיה וייעוץ לרשויות המקומיות: מרכז השלטון המקומי מהווה מנחה ומייעץ מקצועי לרשויות המקומיות בתחומי פעילותן השונים. במסגרת תפקיד זה, מפעיל מרכז השלטון המקומי את תוכנית UniverCity המפעילה הכשרות והשתלמויות לעובדי הרשויות המקומיות.
פדרציית הכדורגל הגרמנית
פדרציית הכדורגל הגרמנית (בגרמנית: Deutscher Fußball-Bund; ידועה גם כ"DFB") היא הגוף הממונה על ענף הכדורגל בגרמניה. ההתאחדות נוסדה רשמית ב-1900, והייתה לאחד מהגופים המייסדים של התאחדות הכדורגל העולמית פיפ"א ושל התאחדות הכדורגל האירופית אופ"א. ההתאחדות אחראית לכלל מבנה הליגות במדינה, וכן על נבחרת גרמניה בכדורגל ונבחרת גרמניה בכדורגל נשים. מטה ההתאחדות נמצא בעיר פרנקפורט.
החברה הבלעדית בהתאחדות היא ה-DFL (בגרמנית: Deutsche Fußball Liga; ליגת הכדורגל הגרמנית), שהיא האחראית על ניהולה של הבונדסליגה והבונדסליגה השנייה, בנוסף לחמש התאחדויות אזוריות ול-21 התאחדויות מדיניות, אשר אחראיות על ארגונן של הליגות החצי-מקצועניות והחובבניות. ההתאחדויות המדיניות מונות סכום כולל של מעל ל-25 אלף מועדונים ו-6.8 מיליון חברים רשומים, אשר הופכים את ההתאחדות הגרמנית להתאחדות הספורט הגדולה בעולם.
טרם הקמת ההתאחדות (1875 - 1900)
בשנים הראשונות טרם הקמתה של ההתאחדות, החל מ-1875 ועד לאמצע שנות השמונים של המאה ה-19, החלו משחקי הכדורגל בגרמניה לפי חוקי הרוגבי. בהמשך, החלו לקום במדינה מועדוני ספורט ששיחקו על פי חוקי הכדורגל, אשר החלו להתארגן ברמה האזורית והלאומית.
השנים הראשונות (1900 - 1933)
ב-28 בינואר 1900 נוסדה בעיר לייפציג פדרציית הכדורגל הגרמנית, במעמד הנציגים מ-86 מועדונים ברחבי המדינה. ההצבעה להקמת ההתאחדות הסתיימה ב-62 קולות בעד לעומת 22 קולות נגד (סך הכול 84 הצבעות). מהחלטותיה הראשונות של ההתאחדות החדשה הייתה איחוד הליגות האזוריות הרבות שפעלו טרם ההקמה לליגה לאומית אחת, ששוחקה לראשונה ב-1903.
בעת הקמתה של פיפ"א בפריז במאי 1904, לא נכחה ההתאחדות הגרמנית בין שבע הנציגות, אך עד ליישומו של תקנון פיפ"א ב-1 בספטמבר, הצטרפה גרמניה באמצעות מברק כמדינה המייסדת השמינית. משחקה הרשמי הראשון של נבחרת גרמניה בכדורגל שוחק ב-5 באפריל 1908, ובו נוצחה גרמניה 3–5 על ידי בבזל.
לפני שנת 1914 היה שטחה של הקיסרות הגרמנית גדול יותר משטחה של גרמניה של היום, כאשר חבל אלזס-לורן והשטחים המזרחיים היו לחלק משטח הקיסרות. גבולות ההתאחדויות האזוריות נקבעו על פי קווי הרכבת המתאימים. כמו כן, מועדונים מחבל בוהמיה, שהיה אז לחלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, יכולים היו לשחק בליגה הגרמנית שכן מועדונים אלו הוקמו כגרמנים. בשל כך, ניתן היה למצוא מועדון כדורגל גרמני מהעיר פראג שאף סיים במקום השני בעונת הבכורה של הליגה. לעומת זאת, מועדונים מהמיעוט הדני בצפון שלזוויג סירבו להצטרף כחברות בהתאחדות הגרמנית.
תוצאותיה של מלחמת העולם הראשונה ויישומו של חוזה ורסאי אילצו את ההתאחדות הגרמנית להתאים את המבנה שלה למצב החדש. בשל כך, חבל הסאר, העיר החופשית דנציג וחבל הממל נותקו מגרמניה, וכן חלקים מפרוסיה המזרחית נחתכו בשל המסדרון הפולני.
תקופת גרמניה הנאצית (1933 - 1945)
התפקוד, הניהול והמבנה של ההתאחדות השתנו לחלוטין בימי גרמניה הנאצית. תחת נשיא ההתאחדות פליקס לינמן, פעלה ההתאחדות על פי עקרון ההאחדה. ההתאחדות, שמנתה חברים רבים מכל קצווי המפה הפוליטית, נאלצה להתאים עצמה לחוקים החדשים ולמבנה הגאו שהיה נהוג בתקופה זו. בישיבה כללית שנערכה ב-9 ביולי 1933 בברלין, הודיעה רשמית ההתאחדות על השינויים החדשים.
בהמשך, הנחילה ההתאחדות שינויים על פי הנהוג בגרמניה באותן השנים. בין היתר, הצדעה במועל יד הפכה לחובה, ויהודים ומרקסיסטים הורחקו מפעילות. ההתאחדות דאגה למחוק את הישגיהם של יהודים גרמנים. כך קרה שנמחק שיאו של גוטפריד פוקס, שכבש עשרה שערים בניצחונה של גרמניה 0–16 על באולימפיאדת סטוקהולם (1912) שהפכו אותו למלך השערים של הטורניר וקבעו שיא עולמי חדש. ב-1972 ביקש מאמן הנבחרת הגרמנית בעת קביעת השיא, זפ הרברגר, מההתאחדות הגרמנית להזמין את פוקס כאורח כבוד למשחק ידידות מול רוסיה לכבוד 60 שנים להישג שקבע, דחה הוועד המנהל של ההתאחדות את הבקשה על מנת שלא ליצור תקדים מסוכן עם ההכרה בשיא - על אף שפוקס היה כדורגלן הנבחרת היהודי-גרמני ששרד מאותה התקופה.
לאחר הקמת ליגת הרייך הגרמני לפעילות גופנית על ידי השלטן הנאצי, התמנה נשיא ההתאחדות לינמן למנהל מחלקת הכדורגל, אשר לקחה את סמכויות הניהול בעוד ההתאחדות איבדה את רוב תחומי האחריות שלה, עד לפירוקה הרשמי ב-1940. הנבחרת הגרמנית רשמה הצלחה יחסית בטורניר מונדיאל 1934, בו סיימה במקום השלישי, אך שנתיים אחר כך נכשלה בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת ברלין (1936), לאחר שהביסה את 9-0 בסיבוב הראשון אך הודחה כבר ברבע הגמר עם הפסד 0–2 ל, כאשר אדולף היטלר יושב ביציע. בעקבות הכישלון איבדה ההתאחדות והכדורגל בגרמניה ממעמדו בעיני השלטון. מנהיג הנוער ברייך באלדור פון שיראך והנוער ההיטלראי השתלטו על כל תחום הנוער בכדורגל על חשבון המועדונים בעקבות עסקה עם האנס פון טשאמר אונד אוסטן, שהיה אחראי על כל הספורט בגרמניה מאז 1933. צעד זה השיל עוד יותר מכוחה ומסמכויותיה של התאחדות הכדורגל.
ב-1936 הגישה גרמניה הצעה לאירוח משחקי מונדיאל 1938, אך זכתה להצבעה אחת בלבד והאירוח ניתן לצרפת. בעקבות האנשלוס במרץ 1938, שסיפח את אוסטריה לגרמניה, עברה גם התאחדות הכדורגל האוסטרית לשליטה גרמנית. הרברגר, שהתמנה שנתיים קודם לכן למאמן הנבחרת, קיבל הוראה להשתמש בכדורגלנים אוסטרים כחלק מהסגל הגרמני. נבחרת אוסטריה העפילה לטורניר בצרפת, אך בעקבות האנשלוס לא שלחה נבחרת עצמאית לטורניר, ועקב כך מספר המשתתפות ירד ל-15. גרמניה הודחה בטורניר כבר בסיבוב הראשון, לאחר שוויון 1-1 מול שווייץ שגרר משחק חוזר, בו הפסידה גרמניה 2–4 והודחה. וילהלם הנמן, במקור כדורגלן נבחרת אוסטריה, כבש לזכות הגרמנים באותו המשחק. ההדחה המוקדמת הפכה את הכדורגל בגרמניה לשולי עוד יותר בעיני השלטון הנאצי. גם לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה המשיכה הנבחרת הגרמנית במשחקיה הבינלאומיים, עד לשנת 1942.
לאחר מלחמת העולם השנייה (1945 - 1963)
לאחר תום המלחמה, פירקו בעלות הברית ארגונים גרמנים רבים. תורה של ההתאחדות הגרמנית, שפורקה רשמית כבר ב-1940, הגיע בנובמבר 1945. על אף שלא הייתה קיימת, הוחרמה ההתאחדות הגרמנית מכדורגל בינלאומי על ידי פיפ"א (יחד עם התאחדות הכדורגל היפנית). ההתאחדות האוסטרית לעומתן, הוקמה מחדש ושבה לפעילות עצמאית. הגרמנים עדיין זכו לייצוג בפיפ"א באמצעותו של איבו שריקר, שווייצרי ממוצא גרמני, שהיה המזכיר הכללי של הארגון מ-1932 ועד ל-1950.
בשנת 1948 הגישה שווייץ בקשה רשמית לפיפ"א להסרת החרם מההתאחדות הגרמנית, אך נענתה בסירוב. על אף הסירוב, המשיכו מועדונים שווייצרים לשחק מול מועדונים גרמנים, אך מנהג זה פסק בעקבות מחאה בינלאומית כנגד משחקים אלו. ב-7 במאי 1949, שבועיים טרם היווסדה של גרמניה המערבית ובעקבות פנייתה של התאחדות הכדורגל האנגלית, הסירה פיפ"א את החרם על המשחקים מול מועדונים גרמניים. עם זאת, קיום המשחקים עדיין נותר כפוף להחלטת השלטונות הצבאיים באותה התקופה.
ב-21 בינואר 1950 הוקמה פדרציית הכדורגל הגרמנית מחדש בעיר שטוטגרט. החלוקה למדינות ואזורים כבושים הביאה להקמת ההתאחדות מחדש על ידי ההתאחדויות האזוריות של מערב גרמניה בלבד. ההתאחדויות האזוריות של חבל הסאר ושל השטחים הכבושים על ידי צרפת נותרו מחוץ להתאחדות הגרמנית. בקונגרס פיפ"א שהתקיים ב-22 ביוני 1950, טרם משחקי מונדיאל 1950 בברזיל, הגישה התאחדות הכדורגל השווייצרית להשבתה של ההתאחדות הגרמנית כחברה שוות זכויות בפיפ"א. הבקשה התקבלה רק ב-22 בספטמבר 1950 בבריסל, כאשר הדחייה מנעה את השתתפותה של גרמניה במונדיאל, שהיה הראשון מאז תום המלחמה.
לטורניר מוקדמות מונדיאל 1954 נשלחו שתי נבחרות נפרדות, נבחרת סארלנד ונבחרת גרמניה המערבית, שאף שובצו באותו הבית. גרמניה המערבית העפילה לטורניר הגמר, ורשמה הישג מרשים עם זכייה בתואר לאחר 2–3 על החזקה במשחק הגמר. הזכייה נחשבה להישג גדול עבור ההתאחדות הגרמנית, ותרמה רבות לעלייה בפופולריות של הכדורגל בגרמניה באותן השנים. ב-1956 הצטרפה נבחרת סארלנד מחדש להתאחדות הגרמנית.
ימי גרמניה המערבית (1963 - 1990)
שינויים בגישה השמרנית הגיעו לאחר הכישלון היחסי במונדיאל 1962, בו הודחה גרמניה על ידי ברבע הגמר. בעלי תפקידים ותיקים החלו לפרוש לאחר הטורניר, ביניהם הנשיא פקו באוונס בן ה-75, ובעקבות הצעותיו של הרמן נויברגר - לימים נשיא ההתאחדות - הוחלט על הקמת ליגה בכירה, לאומית ומקצוענית, וכך יצאה לדרך הבונדסליגה ב-1963.
המעבר לכדורגל מקצועני הביא להתקדמות של גרמניה המערבית ולהפיכתה לאחת ממדינות הכדורגל המתקדמות בעולם. במונדיאל 1966 העפילה הנבחרת למשחק הגמר ובמונדיאל 1970 סיימה במקום השלישי.
שנות השבעים היו למוצלחות במיוחד. ההתאחדות הגרמנית נבחרה לארח את משחקי מונדיאל 1974, בו זכתה הנבחרת בתואר אלופת העולם בפעם השנייה בתולדותיה, שנתיים לאחר זכייתה באליפות אירופה ביורו 1972. ביורו 1976 העפילה הנבחרת עד לגמר הטורניר. ההצלחה המשיכה גם בעשור הבא, עם הזכייה ביורו 1980 וההעפלה לגמר מונדיאל 1982 ולגמר מונדיאל 1986. גרמניה נבחרה לארח טורניר גדול פעם נוספת ב-1988, אז אירחה את טורניר היורו. הזכייה במונדיאל 1990 לאחר ניצחון במשחק הגמר על, הייתה האחרונה של הנבחרת כנציגת גרמניה המערבית בלבד.
מאיחוד גרמניה ועד היום (1990 - )
איחוד גרמניה מחדש באוקטובר 1990, הביא לפירוקה של התאחדות הכדורגל של גרמניה המזרחית ואיחודה עם פדרציית הכדורגל הגרמנית, שייצגה עד אז רק את חלקה המערבי של המדינה. הנבחרת הגרמנית המאוחדת המשיכה להיות כוח דומיננטי בעולם הכדורגל, ומאז האיחוד ניתן למנות את הזכיות של הנבחרת המאוחדת ביורו 1996 ובמונדיאל 2014, וכן את העפלותיה למשחקי הגמר של יורו 1992, מונדיאל 2002 ויורו 2008. גרמניה אף זכתה לארח, לראשונה מאז איחודה, את טורניר מונדיאל 2006.
ההתאחדות הגרמנית זוקפת לעצמה גם עלייתה של נבחרת גרמניה בכדורגל נשים והפיכתה לאחת הבכירות בעולם. בין היתר, זכתה הנבחרת פעמיים ברציפות בגביע העולם בכדורגל נשים, ב-2003 וב-2007, ואירחה את הטורניר ב-2011. הזכייה ב-2007 הייתה היחידה בתולדות טורנירי המונדיאל - לגברים או לנשים - בה הנבחרת הזוכה לא ספגה כלל לאורך כל טורניר הגמר. בנוסף, גרמניה היא המדינה היחידה שזכתה הן במונדיאל הגברים והן במונדיאל הנשים. בזירה האירופית, הפגינה הנבחרת שליטה מוחלטת לתקופה ארוכה, לאחר שזכתה שש פעמים ברציפות באליפות אירופה בכדורגל נשים, בין 1995 ל-2013. עוד ב-1990, חודשים ספורים טרם איחוד גרמניה, הקימה ההתאחדות את הבונדסליגה לנשים. עד ל-1997 חולקה הליגה למחוז דרום וצפון, והחל מאותה השנה הפכה לליגה אחת מאוחדת.
בשנת 2015 נאלץ נשיא ההתאחדות דאז, וולפגנג נירסבאך, להתפטר מתפקידו בעקבות חשיפת פרשת שחיתות בה היה מעורב. במרכז הפרשה עמד תשלום בסך 6.7 מיליון אירו לפיפ"א, ששימש לכאורה כשוחד, על מנת לזכות באירוח מונדיאל 2006.
חברות בארגון
החברות הישירות היחידות בארגון הן ה-DFL (ליגת הכדורגל הגרמנית), האחראית על ניהולן של הליגות המקצועניות, וחמש ההתאחדויות האזוריות, המורכבות מ-21 ההתאחדויות של מדיניות, המחולקות על פי רוב על פי גבולות מדינות גרמניה השונות. הקבוצות המשתתפות בטורנירי הליגה הגרמנים השונים כפופות להתאחדויות המדיניות המכסות את אזוריהן. כיום, מעל ל-25 אלף מועדונים רשומים באותן ההתאחדויות. מועדונים אלו מרכיבים מעל ל-170 אלף קבוצות ומעל לשני מיליון כדורגלנים רשומים. בסך הכול מעל לשישה מיליון חברים רשומים בהתאחדויות אלו, מה שהופך את ההתאחדות הגרמנית לארגון הספורט בעל מספר החברות הגבוה ביותר בעולם. כמו כן, כ-870 אלף כדורגלניות במעל ל-8,600 קבוצות רשומות אף הן בהתאחדות הגרמנית.
חמש ההתאחדויות האזוריות ו-21 ההתאחדויות המדיניות המרכיבות את פדרציית הכדורגל הגרמנית הן:
אלכסנדר בוגן
אלכסנדר בּוֹגֶן (קצנבוגן) (Alexander Bogen; 24 בינואר 1916 – 20 באוקטובר 2010) היה צייר יהודי ופרטיזן.