cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מגנונה
מגנונה (באנגלית: Maganoona או Maganuna; מעוצב: Maganona) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא יצא לאור בספטמבר 1996, על ידי חברת התקליטים ביג פוט רקורדס. מתוכו יצאו שבעה סינגלים: "מגנונה", "מנפנפת", "דון קיחוטה", "I'm Gonna Let", "Cinquemilla", "יש בו אש" ו-"Let Kiss".
את האלבום הוציאה אינטרנשיונל על ידי חברת התקליטים הליקון, בשונה משלושת אלבומיה הקודמים.
רקע
עופר ניסים הצהיר בריאיון שאירע ביוני 1996 ש"התחושה הייתה שרק עם הליקון תהיה להם הזדמנות לפרוץ מחוץ למדינת ישראל, ולכן גם חתמו על חוזה לשנה בלבד למקרה שהם לא יצליחו לענות על הציפייה". שמו של מגנונה לא מצוין בעטיפה עצמה, אלא בצד התקליטור. בנוסף לכך, בריאיון עם מני פאר אמרה ששמו יהיה "Cinquemila".
האלבום, שהופץ בידי הליקון הוביל לסערה בינה לבין אינטרנשיונל וניסים, כתוצאה מהקמת חברת הבת ביג פוט רקורדס. שנים לאחר מכן, האשימה אינטרנשיונל בראיונות שונים כי הליקון הקימה את חברת הבת ביג פוט כדי להוציא במסגרתה את התקליטים שלה, מאחר שהם "התביישו בה", להגדרתה.
בספטמבר 1997 יצאה מהדורה מיוחדת של מגנונה עם מדבקה "מצורף סינגל מתנה, הכולל: 'סקס אחר' ו-'Power'", במסגרתה צורף תקליטור של סינגל כפול הכולל את "שיר קדמשנתי (סקס אחר)" ו-"Power". התקליטור עצמו כלל ארבע רצועות בסך הכול; גרסת רמיקס ורגילה לראשונה מביניהם וגרסת רדיו וגרסה ארוכה לשנייה מביניהם.
הצלחה מסחרית
בעשרה הימים הראשונים ליציאתו הצליח מגנונה להימכר בלמעלה משבעת אלפים עותקים בסך הכול.
מגנונה נמכר בלמעלה מ-23,000 עותקים בישראל, והיה לאחד מאלבומיה הנמכרים ביותר של אינטרנשיונל באותה העת.
אוניברסיטת חלוואן
אוניברסיטת חלוואן (בערבית: جامعة حلوان) היא אוניברסיטה ציבורית בעיר חלוואן, כ-20 ק"מ מדרום למרכז קהיר. האוניברסיטה נוסדה בצו נשיאותי ב-1975. בתחילה מוקמו מבני האוניברסיטה ברחבי העיר, עד שכונסו בקמפוס מרכזי.
האוניברסיטה ידועה במיוחד בשתי הפקולטאות להנדסה שלה. ב-20 הפקולטאות הנוספות מתקיימים לימודי אמנות (אמנות יפה, אמנות שימושית וחינוך לאמנות), מוזיקולוגיה וחינוך מוזיקלי, רוקחות (המרכז הראשון לרוקחות קלינית במצרים), מנהל עסקים, מדעי המחשב, ספורט (לגברים ולנשים בנפרד), תיירות, עבודה סוציאלית, משפטים ומדעי הטבע.
בקמפוס המרכזי של האוניברסיטה נמצאת ספרייה ציבורית-אוניברסיטאית גדולה.
קבוצת קמדן טאון
קבוצת קמדן טאון (באנגלית: Camden Town Group) הייתה קבוצה של אמנים פוסט-אימפרסיוניסטים אנגלים שפעלו בשנים 1911–1913. לעיתים קרובות התכנסה הקבוצה בסטודיו של הצייר וולטר סיקרט, באזור קמדן טאון בלונדון, ומכאן שמה.
היסטוריה
בשנת 1908, הקים המבקר פרנק רוטר את "איגוד ברית האמנים" (AAA), קבוצה שנפרדה מהחברות האמנותיות של האקדמיה המלכותית לאמנויות וחיקתה את הסלון הצרפתי העצמאי. רבים מהאמנים שהצטרפו לקבוצת קמדן טאון הציגו עם איגוד ברית האמנים.
בשנת 1907, ארגן ולטר סיקרט קבוצה של אמנים שונים שנקראה "קבוצת פיצרוי" שהיו בה גברים ונשים ואמנים שונים כגון: ספנסר גור, וולטר ראסל, ויליאם רוטנשטיין ואחיו אלברט רוטרסטון,לוסיאן פיסארו, אתל סנדס ואנה הופ הדסון. שנה לאחר מכן סיקרט הקים קבוצה נוספת של ציירים גברים - קבוצת קמדן טאון.
ההשפעות על חברי הקבוצה כוללות את הציירים וינסנט ואן גוך ופול גוגן וניתן לעקוב בבירור על השפעתם בעבודות הקבוצה הזו. הם הציגו חלק גדול מפרי יצירתם בלונדון לפני מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה. בתקופה זאת הקבוצה הייתה מעניינת וחשובה מבחינה אמנותית.
בציור "קולנוע" של מלקולם דרומונד מצוינת תחושה הקלסטרופובית שלו. זהו הקשר דומה ליצירתו של סיקרט שצייר סצינות רבות של אולמות מוזיקה סוערים, כולל ציור "גלריית המוגול העתיקה" וכן בתמונתו של סיקרט "אנוני" (1914) שנחשבת ליצירת המופת של הקבוצה הזו. התמונה מתארת את השעמום, הניכור והאדישות של הזוג המצויר בה.
הקבוצה ארגנה גם תערוכה של ציורים קוביסטים ופוסט-אימפרסיוניסטים.
בשנת 2008 נערכה בגלריית טייט בריטניה בלונדון רטרוספקטיבה משמעותית ליצירות הקבוצה. אבל בתערוכה זו, התוכנית לא כללה שמונה מהחברים בקבוצת קמדן טאון ביניהם דאנקן גרנט, ג'יימס דיקסון אינס, אוגוסטוס ג'ון, הנרי לאמב, ונוספים, בטענה שציוריהם אינדיוידואליים ופחות הושפעו בקבוצת קמדן טאון.
חברים
בתחילה החליטה הקבוצה שתכלול 16 חברים, גברים בלבד: מקסוול גורדון לייטפוט נפטר לאחר התערוכה הראשונה, ודאנקן גרנט נבחר למלא את מקומו.
אף על פי שנשים הודרו מקבוצת קמדן טאון, היו כמה אמניות כמו אתל סנדס, אנה הופ הדסון ומרג'ורי שרלוק שהיו מעורבות בפריפריה, אך אחרות כמו סילביה גוס נידחו לחלוטין.
בריידי הנדר
בריידי הנדר (באנגלית: Brady Hender; נולד ב-29 באוגוסט 1996) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
הנדר נולד ב-29 באוגוסט 1996 בקאטי, טקסס. אחיו ברנדון ואחותו טיילר גם הם שחקנים.
קריירה
תפקידו הראשון היה בשנת 2006, בסרט המבוסס על ספרו של טרומן קפוטה, ידוע לשמצה. שנה לאחר מכן הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה היחידה.
בשנת 2008 הופיע לצד בילי זיין בסרט הקולנוע "The Man Who Came Back". בשנת 2010 הופיע בסדרת הטלוויזיה "The Forgotten" ובסרט האימה "Psychic Experiment". בשנת 2011 בופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה חוק וסדר: לוס אנג'לס. באותה שנה הופיע בסרט הקולנוע פרויקט X.
בשנת 2013 הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה אימה אמריקאית. בשנת 2015 הופיע בסרט הקולנוע "WWJD What Would Jesus Do? The Journey Continues". שנה לאחר מכן הופיע בתפקיד חוזר קומדיית המצבים, "Those Who Can’t".
בשנת 2017 הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה צ'אנס. בשנת 2019 הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה "A Girl Named Jo".
בשנת 2020 שיחק בסרט הקולנוע "Lost Girls: Angie's Story". באותה שנה הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה הצילצול הגואל. בשנת 2022 הופיע בסרט "Romeo and Juliet Killers".
1470-1479 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1479 - 1470 לפני הספירה
יהודה אילן
יהודה אילן (י"ח בשבט תרפ"ד, 24 בינואר 1924 – ט"ו באלול תשנ"ו, 30 באוגוסט 1996) היה מנכ"ל מרכז ההסברה בין השנים 1967–1983 והיה אחראי על הפקת כלל הטקסים, הלוויות, האזכרות והאירועים הממלכתיים בישראל. בין תפקידיו השונים היה אילן אחראי לטקס הדלקת המשואות בהר הרצל. אילן היה יו"ר הוועדה לחגיגות יום העצמאות אשר שמה לה למטרה לעצב את אירועי יום הזיכרון וחג העצמאות. בתוך כך, היה אילן שותף מרכזי בהחלטה לחבר את יום הזיכרון לאירועי יום העצמאות, והיה גם אחראי על בחירת מדליקי המשואות והפקת כלל הטקסים בימי העצמאות. בנוסף, תרם אילן בעיצובם של יום השואה, יום ירושלים, חידון התנ"ך העולמי, חגיגות המימונה, אירועי העדלאידע והמצעדים הצבאיים בישראל. במשך 26 שנים בנה ועיצב אילן את מרכז ההסברה של ישראל והיה נחשב בעיני רבים ל"מר הסברה" ו"למר מרכז ההסברה", תוך השרשתם של יסודות הטקסיות וההסברה הממלכתית במדינת ישראל. בין תפקידיו שימש אילן גם כיועץ קרוב לשלושה ראשי ממשלות: לוי אשכול, גולדה מאיר ויצחק רבין, השתתף ביסוד י"א הנקודות בנגב והיה ממקימי קיבוץ בארי.
ביוגרפיה
יהודה אילן נולד בחיפה בשנת 1924 ולמד בתיכון הריאלי. בשנים 1939- 1945 היה למפקד גדוד צופים בחיפה וחבר המוסדות המרכזיים של תנועת הצופים. בשנת 1946 השתתף אילן ביסוד י"א הנקודות בנגב והיה ממקימי קיבוץ בארי. בין השנים 1946 - 1948 שירת בפלמ"ח כקצין הסברה בגדוד השלישי ולאחר מכן בחטיבת יפתח, שם נטל חלק במערכות הפלמ"ח בשחרור הגליל ושחרור צפת ואף השתתף בקרב לשחרור לוד ובקרבות בשער הגיא.
בשנת 1948, עם קום מדינת ישראל ופירוקו של הפלמ"ח, שירת אילן בצה"ל כקצין הסברה של חטיבה 7. במהלך שירותו הצבאי היה אילן אחראי גם על הפקת עלונים ועיתונים בעריכתו אשר חולקו לחיילים. לאחר מכן עבר לשרת בחיל החינוך, שם התמנה לקצין חינוך דרום ראשי, עד לשחרורו ממילואים בשנת 1984 בדרגת סא"ל.
בשנת 1954, בזמן ששימש אילן כמזכיר תנועת מחנות העולים, הוקמה מחלקת ההסברה על ידי דוד בן-גוריון. בשנת 1957 הצטרף אילן אל המחלקה להסברה. באותה שנה הפך אילן משנה למנכ"ל ההסברה והיה לאחראי על ההסברה שבע״פ, אירועי יום העצמאות והטקסים הממלכתיים בישראל. מתוקף תפקידו עיצב אילן את טקס הדלקת המשואות בהר הרצל. לאילן היה תפקיד מכריע בעיצובו ובתהליכי ההפקתו של טקס זה במשך 26 שנות פועלו במרכז ההסברה, עד לשנת 1983; הטקס בהר הרצל מתקיים מדי שנה ובא לסמל את המעבר בין יום הזיכרון לחגיגות יום העצמאות.
בשנת 1958 היה אילן אחראי על חגיגות העשור למדינת ישראל. בשנת 1961 נשלח אילן על ידי מזכיר הממשלה באותן שנים, מר טדי קולק, ללימודי תקשורת באירופה.
בשנת 1967 התמנה למנכ"ל מרכז ההסברה. תחת ניהולו של אילן נוספו אגפים רבים, תקנים ותפקידים חדשים למרכז ההסברה. בתקופתו הפך מרכז ההסברה לגוף מטה גדול אשר פעל בחמישה מחוזות ארציים: ירושלים, תל אביב, חיפה, באר שבע ונצרת.
במהלך שנות כהונתו כמנכ"ל מרכז ההסברה תרם אילן גם לעיצובם ולהפקתם של אירועים ממלכתיים נוספים כדוגמת חידון התנ"ך העולמי, יום הזיכרון לשואה ולגבורה בשיתוף יד ושם, יום ירושלים, חגיגות המימונה, חגיגות העדלידע בפורים ועוד.
בשנת 1973 שרת אילן במלואים כקצין חינוך דרום ראשי במלחמת יום הכיפורים. במהלך המלחמה ליווה אילן את המפקדים הבכירים בגזרת הדרום וכן היה אחראי על ארגון ופרסום כל הידיעות מגזרה זו; על תרומתו הועלה אילן לדרגת סגן-אלוף עם תום המלחמה. באותה שנה ארגן אילן את אירועי הזיכרון והעצמאות הכ"ה של מדינת ישראל.
מרכז ההסברה בראשותו של יהודה אילן הוציא לפועל את הסיורים הראשונים של ראשי ממשלות ברחבי הארץ בשנת 1974 בתקופתו של יצחק רבין, במטרה לחזק את הקשר עם הציבור. בשנת 1976 ארגן אילן את העדלידע הראשונה בקריית שמונה, והפך את זו לאירוע המתקיים בכל שנה ברחבי הארץ.
מרכז ההסברה בראשותו של אילן היה אחראי גם על "שירות הסרטים הישראלי" – גוף אשר הוקם בשנת 1957 כחלק ממרכז ההסברה והיה אמוּן באותה העת באופן בלעדי על הפקתם של סרטים בעלי תכנים ממלכתיים ולהפצתם של אלו בארץ ומחוצה לה.
בשנת 1983, ולאחר שהקדיש שנים רבות מחייו להפיכתו של זה כמוסד מרכזי בישראל, פרש אילן ממרכז ההסברה. במהלך שנות פועלו במרכז נחשב יהודה אילן בעיני רבים ל"מר הסברה" ולאיש בעל הניסיון הרב ביותר בארץ בהפקתם של אירועים וטקסים ממלכתיים. בשנת פרישתו נתבקש אילן על ידי שר החינוך דאז, מר זבולון המר, לחזור ולהפיק את אירועי "35 שנה למדינת ישראל", ובתוכם את אירועי יום העצמאות, וכן טקסים ממלכתיים נוספים ברחבי הארץ.
במקביל לעבודתו בתחום ההסברה שימש אילן גם כיועץ קרוב לשלושה ראשי ממשלות: לוי אשכול (1963 - 1969), גולדה מאיר (1969 - 1974) ויצחק רבין (1974- 1977), וכן כיועץ ליו"ר ההנהלה הציונית, אריה דולצ'ין, בשנים 1979- 1981.
הירקון 96
הירקון 96, או בשמו הקודם, "בית רייספלד", הוא בניין מגורים בן 9 קומות, ברחוב הירקון בתל אביב בסמוך לצומת רחוב הירקון עם רחוב בוגרשוב, מול מלון דן ובסמוך לגן לונדון. הבניין, שנבנה ב-1935 בסגנון הבינלאומי עבור בני הזוג קרל ואלה רייספלד, נחשב ל"אחד ממבני הבאוהאוס המרשימים ששרדו בתל אביב". בתחילת המאה ה-21 עבר שימור והרחבה: לבניין הישן נוסף מגדל מגורים מודרני.
היסטוריה
הבניין נבנה ב-1935 על ידי האדריכל והמהנדס פנחס ביז'ונסקי (1992-1885) בצורת האות "H", כשבחזית הפרידה גינה בין שני אגפי הבניין. חזית המרפסות הפונות אל רחוב הירקון ואל הים עוצבה בצורה מעוגלת - צורה שייחדה את הבניין משאר הבניינים באזור. בבניין היו 4 קומות - קומת הקרקע ששימשה למסחר ושאר הקומות שימשו למגורי הזוג רייספלד ולדיירים נוספים ששכרו דירות בבניין. בין השוכרים היו גם הקונסול של צרפת החופשית, משפחתו של זלמן שובל ומשפחת צ'ופ, שכחלק מהזדהותה עם הפלמ"ח הסתירה בו את יגאל אלון מהבריטים שנהגו להתאסף במועדון סמוך לבניין זה.
לאחר פטירתו של קרל רייספלד ב-1972 תרמה אלמנתו, נכדתו של זלמן דוד ליבונטין, את הבניין לאוניברסיטה העברית בירושלים למטרת שיכון סטודנטים תוך הבטחה לשימורו. כיוון שהתקשתה לשמור על ייעודו, מכרה אותו האוניברסיטה ובנתה בסמוך לפקולטה לחקלאות ברחובות את "בית רייספלד" שיועד לאירוח סטודנטים. עד שנות ה-80 נמכר הבניין מספר פעמים ליזמים שונים ושימש להשכרה. אזור רחוב הירקון היה מוזנח באותן שנים וכמוהו, גם הבניין שהתרוקן מיושביו והפך, תחילה למקום עבודת יצאניות ומאוחר יותר, כחורבה ששימשה נרקומנים. במשך כל אותן השנים עדיין הוגדר המבנה כ"מבנה לשימור".
בעשור הראשון של המאה ה-21, כאשר החלה התעניינות מחודשת בנדל"ן ברחוב הירקון ששב להיות מרכז תיירותי, פנו לעיריית תל אביב יזמים, שביקשו להרוס את הבניין ולבנות תחתיו בניין מגורים חדש ומפואר, בטענה שהמבנה הרוס ומסוכן. בהמלצת צוות השימור במינהל ההנדסה בעיריית תל אביב החליטה הוועדה המקומית שלא להתיר את הריסת הבניין. היזמים ערערו לוועדת הערר המחוזית, וערעורם התקבל. המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל התנגדה להיתר ההריסה והשופטת דרורה פלפל ביטלה את ההחלטה של ועדת הערר. היזמים ערערו לבית המשפט העליון, וזה קבע בהחלטה תקדימית כי לא רק שהבניין ישומר, אלא שאף הפקעה מוקדמת של חלק מהמגרש על ידי העירייה תבוטל כדי לא לפגוע בשימור.
בשנת 2008 החל תהליך של שימור והרחבה על ידי היזמים שלמה גרופמן, זלמן שובל וחברת "האחים שגראווי" המתמחה בשימור מבנים. אדריכל השימור, שבו נהרסו מרבית קירותיו הפנימיים של המבנה הישן, היה אמנון בר אור. החברות המבצעות היו דניה סיבוס וא. עמי בנייה ויזמות, בבעלות עמי אסור. לבניין הישן נוסף מבנה מגורים גבוה מודרני בתכנונו של גידי בר אוריין. המתכננים ביקשו להדגיש את ההבדלים בין הבנייה הישנה והבנייה המודרנית ועל כן הבניין הגבוה נבדל מהבניין המקורי הן בצבעו השחור והן בסגנונו האדריכלי. בשנת 2012 נחנך הבניין מחדש. החלק התחתון והקדמי של הפרויקט מורכב משני בנייני באוהאוס ותיקים ששוחזרו מהיסוד, תוך שמירה על חזותם, ולהם נוספו תשע קומות בחלקו המרכזי, ובהן 45 דירות.
ב-2013 הוגדר פרויקט המגורים "הירקון 96" כאחד היוקרתיים שנבנו בתל אביב באותן שנים, והפנטהאוז שבו הוערך כאחד היקרים בישראל.
עם זאת, תמר טוכלר, רכזת המועצה לשימור אתרים במחוז תל אביב, מתחה ביקורת על המיזם:
פולי פוקט (סדרת טלוויזיה)
פולי פוקט (באנגלית: Polly Pocket) היא סדרת טלוויזיה מונפשת קנדית-אמריקאית, מסוגת הרפתקאות וקומדיה, שמבוססת על בובה בעלת אותו שם שנוצרה על ידי מאטל. הסדרה הופקה על ידי Mattel Television ו-WildBrain Studios, כאשר עלילתה עוקבת אחר פולי, נערה צעירה בעלת תליון קסום שמאפשר לה ולחבריה להתכווץ.
העונה הראשונה של הסדרה שודרה במקור ב-Family Channel, כאשר פרק הבכורה שודר ב-1 ביולי 2018 ופרק הסיום שודר ב-25 בנובמבר באותה שנה. העונות שהופקו לאחר מכן הועלו לשירות הסטרימינג נטפליקס, כאשר העונה השנייה עלתה ב-15 בנובמבר 2020. החלק הראשון של העונה השלישית, שנקראה "Polly Pocket: Rainbow Funland Adventures", עלה ב-29 בספטמבר 2021, ואילו החלק השני עלה ב-9 בינואר 2022. החלק הראשון של העונה הרביעית, שנקרא "Polly Pocket: Summer of Adventure", עלה ב-1 באפריל 2022, והחלק השני של העונה, שנקרא "Polly Pocket: Tiny Taste Adventures", עלה ב-1 באוגוסט של אותה שנה. כמו כן, עונות הסדרה הופצו ברשתות נוספות, כמו אפל TV פלוס, פריים וידאו, יוניברסל קידס ו-.Family Jr. לסדרה הופקו ארבע עונות ו-65 פרקים באורך 22 דקות.
בישראל שודרה הסדרה בדיבוב עברי, אשר תורגם ובוים על ידי אפי בן ישראל והופק על ידי ענבר שטגר עזרא, כאשר הוא נעשה באולפני דאבי דאב. העונה הראשונה של הסדרה שודרה בישראל בערוץ KIDZ החל מ-26 במאי 2019 עד 1 ביולי באותה שנה. העונות שהופקו לאחר מכן לסדרה שודרו בערוץ הילדים, כאשר בצמוד לשידור בערוץ הועלו ל-BIGI. העונה השנייה של הסדרה שודרה ברבעון הראשון של שנת 2021, והעונה השלישית שודרה החל מ-5 בדצמבר 2021 עד 28 בדצמבר באותה שנה. העונה הרביעית החלה את שידוריה ב-22 במאי 2022 והסתיימה ב-7 ביוני באותה שנה.
ב-21 באוגוסט 2022 הופץ בנטפליקס ארצות הברית ספיישל של הסדרה שאורכו כ-66 דקות, אשר נקרא "Polly Pocket: Sparkle Cove Adventure".
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר פולי, נערה צעירה שקיבלה מסבתה תליון קסום. בעזרת התליון היא מאפשרת לה ולחבריה להתכווץ לגודל מזערי באמירת המילים "זמן מזעור". בכל פרק, פולי וחבריה עוברים הרפתקאות שונות ומצחיקות.
ג'ו גומז
ג'וזף דייב "ג'ו" גומז (באנגלית: Joseph Dave "Joe" Gomez; נולד ב-23 במאי 1997) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בליברפול. גומז בדרך כלל משחק כבלם, אך גם יכול לשחק כמגן ימני ושמאלי.
גומז ייצג את נבחרת אנגליה עד גיל 19 ושיחק בכל דקה של כל משחק, כאשר אנגליה זכתה ב-2014 באליפות אירופה עד גיל 17.
צ'רלטון אתלטיק
גומז נולד בלונדון לאם אנגליה ולאב מגמביה.
גומז הצטרף לאקדמיה של צ'רלטון אתלטיק בגיל 10. כבר בגיל 13 הוא ערך הופעת בכורה בקבוצת הנוער שעד גיל 18. גומז חתם בצ'רלטון אתלטיק בשנת 2014. את הופעת הבכורה הבכירה שלו התחילה ב0–4 גביע ליגת ניצחון על קולצ'סטר יונייטד ב-12 באוגוסט 2014, ששיחק 90 דקות המלאה בתפקיד הנכון. שבוע לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 2–3 בבית נגד דרבי קאונטי במסגרת הצ'מפיונשיפ. למרות גילו הצעיר, גומז נעשה שחקן חשוב במערך קבוצתו ובמהלך עונה זו ערך 24 הופעות בליגה כשמתוכן הוא פותח בהרכב ב-18 משחקים.
ליברפול
ב-20 ביוני 2015, חתם גומז בליברפול לחמש עונות תמורת 3.5 מיליון לירות שטרלינג.
ב-9 באוגוסט ערך את הופעת הכורה שלו בניצחון 0–1 על סטוק סיטי, גומז בישל את שער הניצחון.
ב-13 באוקטובר 2015, גומז נפצע במהלך משחק עם נבחרת אנגליה הצעירה, הוא קרע את הרצועה הצולבת, פציעה שגרמה לו להיעדר מהמגרשים למשך שנה שלמה.
ב-23 באוגוסט 2017, גומז ערך את הופעת הבכורה האירופית שלו, בניצחון 2–4 על הופנהיים. בעקבות פציעתו של נתניאל קליין, גומז פתח כמעט על דרך קבע בהרכב הראשון במשך העונה ובסך הכל ערך 31 הופעות ליגה בעונה זו.
ביולי 2019 זכה עם הקבוצה בליגת האלופות אך לא שותף במשחק הגמר. בסיום עונת 2019/2020, זכה עם הקבוצה באליפות הפרמייר ליג, תוך שהוא שחקן הרכב כמעט באופן קבוע לאורך העונה.
קריירה בינלאומית
גומז הופיע בנבחרות אנגליה בכל הגילאים. במאי 2014, הוא היה חלק מהסגל שזכה באליפות אירופה מתחת לגיל 17 של אופ"א במלטה, כששיחק בכל דקה מחמשת המשחקים ונבחר בקבוצה של מצטייני הטורניר של פיפ"א.
ב-25 באוגוסט 2015 הוא זומן לראשונה לנבחרת הצעירה של עד גיל 21 האנגלית. ב-30 באוגוסט 2017 הוא מונה לקפטן הנבחרת.
חיים אישיים
גומז פגש את ארוסתו, תמרה, בשנת 2014, באוטובוס בדרכו לבית הספר. הם גרים יחד בפורמבי, בפאתי ליברפול. ב-2018 נולד להם בן בשם קריה.
ליברפול
אנגליה U17
לאה פולונסקי
לאה פולונסקי (נולדה ב-25 במאי 2002) היא אלופת ישראל בשחיה במשחה ל-100 מטר חזה ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2016) ובעבר שיאנית ישראל במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. זוכת מדליית ארד באליפות אירופה לנוער בשחייה (קאזאן 2019) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה
פולונסקי נולדה וגדלה בחיפה. אחיה הבכור, רון פולונסקי, אף הוא שחיין מצטיין ואלוף ישראל בשחייה לגילו. בצעירותה השתתפה בחוג ריקודים סלוניים. היא מתאמנת בקבוצת מכבי חיפה בהדרכתם של חנן שטרלינג ופקה נוקד.
רב אומות לנוער
בתחרות רב אומות לנוער שנערכה בלימסול, קפריסין באפריל 2016 זכתה פולונסקי ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 1:12.71 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:21.46 דקות. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 2:38.07 דקות ומדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:03.33 דקות.
לאיקו
לַאִיקוֹ (נכתב גם לאייקו או לייקו, ביוונית: λαϊκό) הוא סגנון מוזיקלי יווני שנוצר בשנות ה-50 של המאה ה-20 מסגנון הרבטיקו באזורים העירוניים של יוון. זהו אחד מסגנונות המוזיקה המאפיינים את תרבות העם היווני.
לאה פולונסקי
אלופת גביע קומן
בתחרות השחייה "גביע קומן" (תחרות שחייה לנוער של מדינות אגן הים התיכון) שנערכה במלטה ביוני אותה שנה זכתה פולונסקי ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא גילאי 14 חדש של 1:12.29 דקות ומדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 2:37.21 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:21.99 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:01.95 דקות.
אלופת ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי 2016 זכתה פולונסקי ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:12.55 דקות, לפני ניקול ברקוביץ' מהפועל קריית אתא (1:14.00 דקות) וקרן וסרמן ממכבי קריית אונו (1:14.20 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 2:20.51 דקות, לפני אורי פרייבך מהפועל עמק חפר (2:23.56 דקות) ומרטינה מרקס ממכבי קריית אונו (2:23.89 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:19.18 דקות, אחרי קרן זיבנר מהפועל דולפין נתניה (2:11.81 דקות) ולפני שיר וסרמן ממכבי קריית אונו (2:19.46 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 5:00.02 דקות, אחרי שחר מנחם (4:57.77 דקות) ולפני נטע שיף (5:09.79 דקות), שתיהן ממכבי פארק מים רעות.
לאיקו
אטימולוגיה
משמעות המונח "לאיקו" ביוונית היא "עממי", "של העם". כדי לתאר סגנון מוזיקלי זה ביוונית, נוהגים להשתמש בביטוי המלא "לאיקו טרגוד'י" (λαϊκό τραγούδι), שתרגומו הוא "שיר עממי". לעיתים סגנון זה נקרא גם "לאיקה" (נכתב גם "לאייקה" או "לייקה", ביוונית: λαϊκά) מלשון הרבים ביוונית "לאיקה טרגוד'יה" (λαϊκά τραγούδια), כלומר "שירים עממיים".
לאה פולונסקי
הפסטיבל האולימפי האירופי לנוער
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בגיור, הונגריה ביולי 2017 זכתה פולונסקי בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:16.19 דקות. תוצאה שמהווה שיא ישראלי לגילאי נוער ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) בתוצאה של 3:59.99 דקות.
באליפות ישראל שנערכה באותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:11.56 דקות, לפני ניקול ברקוביץ' (1:11.93 דקות) ואנסטסיה גורבנקו ממכבי קריית ביאליק (1:13.12 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:33.85 דקות, לפני אנסטסיה גורבנקו (2:36.03 דקות) וגלי פסקרה ממכבי פארק מים רעות (2:37.23 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:17.86 דקות, לפני אנסטסיה גורבנקו (2:18.91 דקות) וג'סיקה אנטילס מהפועל ירושלים (2:21.03 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:53.81 דקות לפני שחר מנחם (4:55.83 דקות) וגלי זילברברג (5:04.07 דקות), שתיהן ממכבי פארק מים רעות.
שיאנית ישראל
בתחרות "גביע האיגוד" שנערכה באפריל 2018 קבעה פולונסקי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש של 4:49.41 דקות, שיפור לשיא בן ה-7 שנים של מרדית בודנר (4:50.69 דקות). שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי אנסטסיה גורבנקו (4:47:58 דקות). נוסף לכך, היא קבעה במשחה ל-100 מטר פרפר שיא אישי חדש של 1:01.09 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא אישי חדש של 2:14.76 דקות.
לאיקו
היסטוריה
עד לשנות ה-30 של המאה ה-20, כללה המוזיקה היוונית שני סגנונות: ה"דמוטיקה", שהוא הסגנון הכפרי עממי, וה"אלפרו", שנחשב לסגנון ה"קל" ושהושפע מהמוזיקה האמריקאית של אותה תקופה. בשנים אלה הפך סגנון הרבטיקו למסחרי ופתח הזדמנות להיווצרות הסגנון החדש, לאיקו.
לאה פולונסקי
שיאנית ישראל
בתחילת יולי אותה שנה ייצגה פולונסקי את ישראל באליפות אירופה לנוער וחודש לאחר מכן באליפות אירופה. באוקטובר אותה שנה היא ייצגה את ישראל באולימפיאדת הנוער.
לאיקו
לאיקו "עממי"
הלאיקו התפתח מסגנון הרבטיקו בשנות ה-50, כאשר הבוזוקי, כמו בסגנון הרבטיקו, היווה את כלי הנגינה העיקרי שלו. בהתפתחותו שילב הלאיקו מקצבים ערביים, טורקיים והודיים והפך לסגנון מוזיקלי קצבי ושמח, לעומת הרבטיקו האיטי והנוגה. דבר זה התאפשר לאחר שבשנת 1953 המוזיקאי מנוליס חיוטיס הוסיף שני זוגות מיתרים לבוזוקי. גם התכנים של שירי הלאיקו השתנו. נושאים כמו שימוש בסמים, אלכוהוליזם וסבלות החיים, שהיו אופייניים לרבטיקו פינו את מקומם לנושאים רומנטיים. נושא העוני נשאר נושא מרכזי בשירי לאיקו אך נראה כדבר שניתן להתגבר עליו, ולא כעול כפי שמתארים שירי הרבטיקו.
לאה פולונסקי
מדליית ארד באליפות אירופה לנוער
באליפות אירופה לנוער שנערכה בקאזאן, רוסיה זכתה פולונסקי במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:14.29 דקות, אחרי זואי ווגלמן מגרמניה (2:13.78 דקות) ואנסטסיה גורבנקו מישראל (2:13.81 דקות).
לאיקו
לאיקו "עממי"
בניגוד לרבטיקו, שהיה משויך לשכבות הסוציואקונומיות החלשות ביוון, הלאיקו התחבב על כל שכבות האוכלוסייה היוונית. העם היווני שהיה שרוי בעוני עד לסוף שנות ה-40 עקב מלחמת העולם השנייה ומלחמת האזרחים ביוון, החל לצאת מהעוני ולצרוך מוזיקה. חברות תקליטים הפיצו את מוזיקת הלאיקו ושירי לאיקו הושמעו בתחנות רדיו ונוגנו בטברנות.
בשנות ה-60 נוצרו בלאיקו זרמים שונים. מלחינים גדולים כמו מיקיס תאודוראקיס ומאנוס חג'ידאקיס יצרו סגנון אמנותי בלאיקו והביאו אותו לתודעה העולמית. סוגים שונים של לאיקו הפכו לעיניין שבשגרה במועדוני לילה, בהם כיכבו זמרי לאיקו כמו סטליוס קזנג'ידיס וסטראטוס דיוניסיו.
בשנות ה-60 וה-70 נושאי חברה ופוליטיקה נעשו פופולריים גם הם בשירי לאיקו, כמו בשיריו של יורגוס דאלארס.
לאיקו מודרני
בשנות ה-80 הלאיקו הושפע מסגנונות מערביים כמו השאנסון הצרפתי ותרבות הזמרים-היוצרים האירופאים. בהמשך, ההשפעה המערבית על הלאיקו גדלה וסגנונות כמו פופ, רוק ודאנס שולבו בלאיקו ויצרו זרם חדש המכונה "לאיקו-פופ", "לאיקו עכשווי" או "לאיקו מודרני".
סגנון הלאיקו המודרני נבדל מהסגנון הקלאסי ומאופיין בשימוש באמצעים מוזיקליים מודרניים כמו מגברים וסינתיסייזרים, ובכלי נגינה אלקטרוניים כמו קלידים וגיטרה חשמלית.
הלאיקו המודרני נחשב לסגנון מוזיקלי עיקרי ביוון. תרבות המוזיקה היוונית המסורתית של מועדוני הלילה ממשיכה גם בימינו כשזמרי לאיקו רבים ומפורסמים מופיעים בהם.
הדיוויזיה ה-352 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-352 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בנורמנדי, בקרב על הבליטה, ובקרבות בגרמניה.
הדיוויזיה ה-352
הדיוויזיה הוקמה ב-5 בנובמבר 1943, והועמדה תחת פיקוד דיטריך קרייס. הדיוויזיה הוצבה בסן-לו שבצרפת, כחלק מהקורפוס ה-84 במסגרת הארמייה השביעית.
ב-6 ביוני 1944 הותקפה הדיוויזיה שהגנה על חוף אומהה, על ידי הדיוויזיות האמריקניות ה-1 וה-29 שנחתו בחוף כחלק מהפלישה לנורמנדי. אולם על אף שגרמה לאמריקנים אבדות כבדות, ספגה הדיוויזיה הרבה נפגעים ובסופו של דבר נאלצה לסגת. הדיוויזיה המשיכה להילחם במהלך המערכה בנורמנדי, אולם ב-30 ביולי פורקה הדיוויזיה עקב האבדות הרבות שספגה.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-352
ב-21 בספטמבר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית פולקסגרנדיר, על בסיס שרידי הדיוויזיה ה-352 ועל בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-581 שהוקמה ב-21 באוגוסט. הדיוויזיה הועמדה תחת פיקוד אברהרד פון שוקמן, והוצבה כעתודת ה-OB West. בדצמבר אותה שנה לחמה הדיוויזיה בקרב על הבליטה כחלק מהקורפוס ה-85 במסגרת הארמייה השביעית, ולאחר מכן לחמה בקרבות בגרמניה. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות, וב-14 באפריל 1945 התפצלה לקבוצות קרב, שאחת מהן התאחדה עם הדיוויזיה ה-805.
Paradise Again
Paradise Again (בעברית: גן עדן שוב) הוא אלבום הבכורה של להקת הדי ג'יים השוודית Swedish House Mafia. האלבום יצא לאור ב-12 באפריל 2022, בהוצאת חברות התקליטים ריפבליק רקורדס ו-SSA. האלבום כולל שיתופי פעולה עם, אייסאפ רוקי, קוני קונסטנס, יאקוב מוהלרד, מאפיי, סיינבו סיי, סטינג, טיי דולה סיין ודה ויקנד.
מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים, כאשר השלישי, "Moth to a Flame", הגיע למקום ה-27 במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום השני במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני. על מנת לקדם את האלבום, Swedish House Mafia יצאו לסיבוב הופעות הנקרא, "Paradise Again World Tour", בנוסף לכך שהופיעו במהלך פסטיבל קואצ'לה יחד עם הזמר דה ויקנד.
רקע והכרזה
בפברואר 2021, המנהל האמנותי של Swedish House Mafia, אלכסנדר וסלי, והמנהל הקודם, מקס הולמסטרנד, שיתפו סרטונים של הקבוצה והודיעו שהיא עובדת על מוזיקה חדשה. חודש לאחר פרסום הסרטונים, הקבוצה נפרדה מחברת התקליטים לשעבר שלה, קולומביה רקורדס. באפריל, חתמה על חוזה הקלטות עם המנהל ואסים "סאל" סלייבי, ורמזה על שיתוף פעולה פוטנציאלי עם דה ויקנד. ב-15 ביולי, Swedish House Mafia הודיעה שהיא חתמה על חוזה הקלטות עם בחברת התקליטים ריפבליק רקורדס ושהיא מתכננת להוציא את אלבום האולפן הראשון שלה בהמשך השנה. בעקבות ההכרזה, הוציאה הקבוצה את הסינגל המוביל מהאלבום, "It Gets Better". ב-19 ביולי הוציאה הקבוצה את הסינגל השני מהאלבום, "Lifetime", ביחד עם טיי דולה סיין ו-. הסינגל השלישי מהאלבום, "Moth to a Flame", שהוקלט ביחד עם דה ויקנד, יצא לאור ב-22 באוקטובר.
ב-10 בפברואר 2022, הודיעה הקבוצה כי אלבום הבכורה שלה, Paradise Again, הושלם. ב-3 במרץ, הוציאה הקבוצה את הסינגל הרביעי מהאלבום "Redlight" ביחד עם הזמר סטינג, וחשפה ש-Paradise Again ייצא לאור ב-15 באפריל. הקבוצה חשפה את רשימת השירים של האלבום ב-7 באפריל.
קידום
Swedish House Mafia ביצעה מאשאפ של הסינגלים "It Gets Better" ו-"Lifetime" בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון וגם בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2021. באוקטובר 2021, כדי לחגוג את יציאתו של "Moth to a Flame", התארחה בפרק העשרים של תוכנית הרדיו "Apple Music 1". באותו החודש הכריזה הקבוצה על סיבוב ההופעות הראשון שלה מזה עשר שנים; סיבוב הופעות העולמי הנקרא, "The Paradise Again World Tour", אשר התחיל ביולי 2022.
בינואר 2022, אושר שהקבוצה צפויה להופיע בפסטיבל קואצ'לה, אך התאריך טרם נחשף. ב-6 באפריל, עשרה ימים לפני תחילת הפסטיבל, הקבוצה הודיעה שהיא תופיע במופע השלישי במקום הראפר האמריקאי קניה וסט, זאת לאחר שיממה לפני הודיע על כך שלא ישתתף בפסטיבל. במקביל, חשפה הקבוצה שהיא תוביל את הפסטיבל לצד דה ויקנד.
1480-1489 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1489 - 1480 לפני הספירה
אלפרד דילגר
אלפרד דילגר (בגרמנית: Alfred Dilger; 1901, ת'לשרי, הודו – 1975) היה כומר, מתנגד המשטר הנאצי וחסיד אומות העולם מגרמניה.
קורות חיים
דילגר היה חייל בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. הוא נפצע בקרב ואיבד את רגלו. משנת 1924 היה כומר בדיוקסיה של שטוטגרט. בשנת 1932 עבר להיות כומר בנלינגן אאוף דר פילדרן (Nellingen auf den Fildern) שבפרברי שטוטגרט.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
בתקופת מלחמת העולם השנייה היה דילגר חבר בכנסיית הווידוי - כנסייה שהתנגדה למשטר הנאצי. בשנת 1942 עבר מפרברי שטוטגרט לתפקיד כומר בקנשטט, כ-50 ק"מ מדרום-מערב לווירטמברג.
ביתו של דילגר בקנשטט היה מקום מפגש סודי לחברי כנסייתו בווירטמברג, חברי "האחווה", שם תכננו חברי האחווה פעילויות לסיוע לנרדפי הנאצים. בסוף 1943 הפנו חברי כנסייתו של דילגר בברלין יהודים נרדפים אל אזור מגוריו של דילגר. הקבוצה בה פעלו דילגר ועמיתיו, אוטו מריקה ותאודור דיפר, העניקה מקלט ליהודים נרדפים אלה. לימים הוכרו גם מריקה ודיפר בתור חסידי אומות העולם.
באוקטובר 1943 קלטו דילגר ואשתו בביתם את בני הזוג קרקאואר (Krakauer), תחת השם הבדוי אקרמן (Ackermann). ילדיהם של בני הזוג דילגר היו מחוץ לבית עקב הפצצות האוויר של בעלות הברית. כדי להרגיע את חשדות השכנים הציגו בני הזוג דילגר את היהודים המסתתרים בתור תושבי ברלין שאיבדו את ביתם ואת כל רכושם בהפצצות האוויריות של בעלות הברית. בני הזוג קרקאואר נותרו בביתם של בני הזוג דילגר למעלה מחודש. זאת למרות אזהרתו של הכומר של שטוטגרט, לפיה לא יוכל דילגר לסמוך על הגנת הכנסייה במקרה שתתגלה העובדה שהוא מסתיר יהודים. על כך השיב דילגר שהוא מחשיב עצמו כזוכה ל"הגנה נעלה יותר" מאשר הגנתן של רשויות הכנסייה.
לאחר המלחמה
משנת 1947 ועד פרישתו ב-1963 היה דילגר מנהל החברה המיסיונרית של בזל.
הכרה והנצחה
בשנת 1991 הכיר יד ושם באלפרד דילגר ובאשתו לואיז בתור חסידי אומות העולם.
הסופר קאפ האדריאטי
הסופר קאפ של הליגה האדיראטית, המכונה גם הסופר קאפ של ליגת ה-ABA או הסופר קאפ האדריאטי, הוא תחרות סופר-קאפ כדורסל שנתית בין קבוצות הליגה האדריאטית, תחרות אזורית בין קבוצות משש מדינות יוגוסלביה לשעבר: בוסניה והרצגובינה, קרואטיה, מקדוניה הצפונית, מונטנגרו, סרביה וסלובניה.
היסטוריה
אספת הליגה האדדריאטית שהתקיימה ב-24 ביולי 2017 בבלגרד, סרביה, החליטה לארגן את הסופר קאפ האדריאטי עם 8 משתתפות.
בשנת 2017 נערכה המהדורה הראשונה של הסופר קאפ בבר, מונטנגרו, וצדביטה זאגרב זכתה בה. בעונה השנייה נפגשו הקבוצות נפגשו בלקטאשי, בוסניה והרצגובינה, והכוכב האדום בלגרד הוכתרה לאלופה. הסופר קאפ השלישי התקיים בזאגרב, קרואטיה, וזכתה בו פרטיזן בלגרד.
קבוצות מבוסניה והרצגובינה, קרואטיה, מקדוניה, מונטנגרו, סרביה וסלובניה שיחקו בעבר בתחרות דומה, כשהיו חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. הגביע היוגוסלבי בכדורסל נערך במשך 33 שנים, מ-1959 עד 1992 (לא נערך ב-1961, 1963–1968).
ב-29 ביוני 2020 ביטלה אספת הליגה את טורניר 2020, שהיה אמור להיערך בפודגוריצה, בעקבות מגפת הקורונה.
משתתפות
להלן רשימה של הקבוצות ששיחקו בסופר קאפ האדריאטי.
ג'ון סיבת'ורפ
ג'ון סיבת'ורפ ( באנגלית:John Sibthorp ; 28 באוקטובר 1758 - 8 בפברואר 1796) היה בוטנאי אנגלי.
חיים
הוא סיים את לימודיו בלינקולן קולג' באוקספורד בשנת 1777, ולאחר מכן למד רפואה באוניברסיטאות אדינבורו ובמונפלייה. בשנת 1784 הוא החליף את אביו בקתדרה שרארדיאן. מאוחר יותר השאיר את תפקידו בהוראה ועזב את אנגליה לגטינגן ולווינה, לקראת סיור בוטני ביוון (1786) ובקפריסין (1787). הוא לקח איתו למסע את הצייר הבונאי האוסטרי פרדיננד באואר.
בשובו לאנגליה בסוף שנה שלאחר מכן, הוא השתתף ביסודה של חברת Linnean בשנת 1788, ויצא לעבוד על פלורה של אוקספורדשייר, שפורסמה בשנת 1794 בשם Flora Oxoniensis. הוא נבחר כעמית של החברה המלכותית במרץ 1788.
הוא עשה מסע שני ליוון, אך פיתח מחלה בדרך הביתה ומת בבאת' ב־8 בפברואר 1796. הוא נקבר במנזר באת'. בצוואתו הוריש את ספריו על היסטוריה טבעית והחקלאות לאוניברסיטת אוקספורד, וכן ייסד את הקתדרה לכלכלה כפרית באוקספורד (ששמה שונה לאחר מכן לקתדרה פרופסור סיבת'ורפ למדעי הצומח). הוא הורה כי תחילה יש לפרסם את עבודתו על פלורה גרקה ופלורה גריקה פרודרומוס, אך עבורם הוא עשה מעט מעבר לאיסוף שלושת אלפים מינים ומסירת גלופות הציורים.
משימת הכנת העבודות הוטלה על ידי סר ג'יי סמית', שהפיק את שני הכרכים של פרודרום בשנת 1806 ו- 1813, ושישה כרכים של פלורה גרקה בין השנים 1806–1828. השביעי הופיע בשנת 1830, לאחר מותו של סמית', ושלושת הכרכים הנותרים הופקו על ידי ג'ון לינדלי בין השנים 1833–1840.
המהדורה הראשונה של היצירה הסתכמה בשלושים עותקים בלבד והציגה 966 לוחות צבעוניים; כרך משלים המתאר פרחי בר של קורפו.
הרבריום
ההרבריה שלו (משלושה אוספים; 2,462 דגימות 'פלורה גראקה', 70 דגימות 'פלורה אוקסונינסיס' ו -444 דגימות שונות) מאוחסנת בהרבריום פילד של אוניברסיטת אוקספורד.
ארז עובד
ארז עובד (באנגלית: Erez Oved; נולד ב-9 בדצמבר 1993 בירושלים) הוא שחקן ואמן ישראלי.
קריירת משחק
ארז גדל בירושלים ולמד בתיכון לאומנויות בירושלים במגמת תיאטרון.
בשנת 2012 התגייס ושירת כמפקד בהכשרות בצבא ההגנה לישראל.
בשנת 2018 למד משחק במסלול התלת שנתי במכללת סמינר הקיבוצים.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "כבודו" את דמותו של שי, יצירתם של רוני ניניו ושלמה משיח, שעלתה לשידור בשידורי YES בתחילת 2017.
בשנת 2021 שיחק בסרט ״כיסופים״ בבימוי קרן נחמד.
בשנת 2023 חלק ניכר מהעשייה של ארז התעסקה בדמות בדיונית בשם ״יעקב לוי״ המשוחקת בעיקר בטיקטוק, הדמות מציגה אדם חרדי שיצא מהארון ובחלק מהסרטונים אפשר לראות את המשפחה החרדית של יעקב שמקבלת אותו כהומו ואוהבת אותו כמו שהוא. הדמות נותנת השראה להמון אנשים מהקהילה הגאה וחרדים שמפחדים לצאת מהארון שחוששים שלא יקבלו אותם.
חיים אישיים
עובד גרוש ומגדיר עצמו כפאנסקסואל/ביסקסואל.
ז'ורז'-קווין נקודו
ז'ורז'-קווין אנקודו אמבידה (בצרפתית: Georges-Kévin Nkoudou Mbida; נולד ב-13 בפברואר 1995 בורסאי שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-קמרוני המשחק בעמדת הקיצוני בנבחרת קמרון.
נאנט
נקודו נולד בוורסאי שבצרפת. בשנת 2011 הגיע למחלקת הנוער של נאנט. ב-10 באוגוסט 2013 ערך נקודו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס בדקה ה-89 בניצחון 0–2 על בסטיה במסגרת המחזור הראשון בליגת העל הצרפתית, משחק שמאוחר יותר תוצאתו נקבעה כתיקו 0-0. ב-29 באוקטובר הבקיע נקודו את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-90 בניצחון 0–2 על לוריאן במסגרת גביע הליגה הצרפתית. בעונתו הראשונה במועדון ערך נקודו שש הופעות ליגה בלבד, והוסיף 20 הופעות ליגה בנאנט II, קבוצת המילואים של המועדון.
בעונת זכה נקודו לדקות משחק מרובות יותר. ב-5 באוקטובר 2014 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, שער בדקה ה-33 בניצחון 0–1 על גנגאן במסגרת המחזור התשיעי בליגה. נקודו ערך 28 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים, וסיים עם קבוצתו במקום ה-14 בליגה.
אולימפיק מרסיי
ב-18 ביוני 2015 חתם נקודו באולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית. ב-8 באוגוסט 2015 ערך נקודו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-69 בהפסד 0–1 לקן במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-17 בספטמבר ערך נקודו את הופעת הבכורה שלו במפעל אירופי, כששיחק 90 דקות והבקיע את שער הבכורה שלו בדקה ה-25 בניצחון 0–3 על חרוניגן במסגרת המחזור בשלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2015/2016. בסך הכל ערך נקודו שבע הופעות במפעל, בהן הבקיע ארבעה שערים, עד להדחתה של אולימפיק מרסיי על ידי אתלטיק בילבאו הספרדית בשלב 32 הגדולות. ב-1 בנובמבר הבקיע נקודו את שער הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, שער בדקה ה-5 בניצחון 0–1 על קבוצתו הקודמת, נאנט, במסגרת המחזור ה-12 בליגה. בסך הכל ערך נקודו 28 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע חמישה שערים. ב-21 במאי 2016 שיחק נקודו בגמר הגביע הצרפתי, בו הפסידה אולימפיק מרסיי בתוצאה 2–4 לפריז סן-ז'רמן. בזכות הופעותיו בעונת סיים נקודו במקום ה-30 בקרב על תואר שחקן השנה של אופ"א.
טוטנהאם הוסטפר
ב-31 באוגוסט 2016 חתם נקודו על חוזה ל-5 שנים בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג. ב-21 בספטמבר ערך נקודו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את כריסטיאן אריקסן בדקה ה-60 בניצחון 0–5 על ג'ילינגהאם במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג. ב-24 בספטמבר ערך נקודו את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, כשהחליף את כריסטיאן אריקסן בדקה ה-90 בניצחון 1–2 על מידלסברו במסגרת המחזור השישי בליגה. ב-27 בספטמבר ערך נקודו את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשהחליף את וינסנט יאנסן בדקה ה-67 בניצחון 0–1 על צסק"א מוסקבה במסגרת המחזור השני בשלב הבתים לעונת 2016/2017.
ברנלי
ב-9 בינואר 2018 הושאל נקודו לברנלי עד לסוף העונה. ב-13 בינואר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 0–1 לקריסטל פאלאס. עד סוף העונה ערך 8 הופעות במדי הקבוצה.
בשיקטש
ב-22 באוגוסט 2019 חתם בבשיקטש הטורקית לארבע שנים.
קריירה בינלאומית
ב-23 בספטמבר 2022 ערך נקודו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, בהפסד 0–2 לנבחרת אוזבקיסטן במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת קמרון לטורניר מונדיאל 2022.
תחפניס
תַּחְפְּנֵיס (או: תַּחְפְּנֵס) הַגְּבִירָה היא דמות מקראית המוזכרת בספר מלכים כאשתו של פרעה מלך מצרים בימי דוד המלך.
במקרא
הדד האדומי, בנו של מלך אדום, ברח למצרים כשיואב בן צרויה "הִכְרִית כָּל זָכָר בֶּאֱדוֹם". הדד מצא חן מאוד בעיני פרעה מלך מצרים, והוא נתן לו לאישה את "אֲחוֹת אִשְׁתּוֹ, אֲחוֹת תַּחְפְּנֵיס הַגְּבִירָה". לפי פירוש רש"י למקרא ופרשנים נוספים, "הגבירה" פירושו המלכה. יש הסוברים כי תחפניס זהו תואר מצרי: תא-חמת-פא-נסו שפירושו "אשת המלך", דהיינו המלכה. לשיטתם באמצעות התואר "גבירה" מסביר המחבר המקראי את שם התואר המצרי. בדרך כלל, התואר "גבירה" במקרא מתייחס לאם המלך, ולא לרעיית המלך. התבנית "גבירה" מופיעה כ"גדולה" בתרגום השבעים.
אחותה של תחפניס ילדה להדד את גְּנֻבַת, ותחפניס היא זו שגומלת אותו "בְּתוֹךְ בֵּית פַּרְעֹה", והוא גדל בבית פרעה, בין בני פרעה. ממקורות נוספים ידוע כי אשת המלך במצרים גמלה תינוק אשר לא היה שייך לה. הילד גדל בארמונו של פרעה עם שאר בני המלך, מיטב בני האצולה המצרית וייתכן גם כי גדלו עמם בני שליטים מהאזור. תחותמס השלישי כתב כי אחרי מסע לארץ רת'נו הוא הביא את ילדי המושלים עמם קשר ברית ואסלית למצרים. הילדים, שיועדו למלכות ולשלטון בארצות מוצאם, קיבלו במצרים חינוך מצרי, ובעיקר לימדום לירוא ולעבוד את פרעה. בשיטה זו נהגו שליטי בבל ואשור.
בתרגום השבעים לפרק יב פסוק כד ישנה תוספת המציגה מסורת מיוחדת על תקופת גלותו של ירבעם בן נבט במצרים, המקבילה לסיפור הדד האדומי, על פיה נשא ירבעם אשה מבית פרעה: "ושישק נתן לירבעם את אַנוֹ אחות תחפניס הגבירה", שילדה לו את אביה בנו, בזמן ששהה במצרים.
SSC טואטרה
שלבי SSC טואטרה, באנגלית: SSC Tuatara, היא מכונית-על אמריקאית, בתצורת מכונית ספורט תוצרת SSC North America (לשעבר שלבי סופר-קארס, Shelby SuperCars Inc). המכונית נחשבת לאחת ממכוניות הכביש המהירות ביותר שיוצרו אי-פעם. המכונית היא בעלת הספק של ומהירות מרבית של.
מפרט הנדסי ונתונים טכניים
המכונית תוכננה בשנים 2011–2014 אך נכנסה לייצור סדרתי רק ב-2020. בהתחלה היא הונעה על ידי מנוע V8 (בעל 8 צילינדרים בתצורת V) בנפח 6.9 ליטר עם שני מגדשי טורבו, אך מאוחר יותר הוחלף במנוע דומה בנפח 5.9 ליטר כדי להעלות את "הקו האדום" של הסל"ד ל-8,800. המנוע בא בשני הספקים אפשריים: עם בנזין אוקטן 91 או  עם דלק מסוג E85.
שיא המהירות
ב-10 באוקטובר 2020 הכריזה SSC שהמכונית שברה את שיא המהירות למכונית כביש בייצור סדרתי כאשר נהג המרוצים הבריטי אוליבר וב השיג מהירות שיא של ומהירות ממוצעת בשני כיוונים של. השיא נקבע בכביש ציבורי באורך בלאס וגאס, נבדה, ליד כביש 160, שנסגר לצורך שבירת השיא. מספר אנשי מקצוע הטילו ספק בתקפותו ו-SSC הודיעה שתבצע ניסיון נוסף לשבור את השיא באופן שיהיה מהימן ולא שנוי במחלוקת.
ב-27 בינואר 2021 שברה הטואטרה את שיא המהירות במהלך ניסוי בפלורידה. היא השיגה מהירות חד-כיוונית של ומהירות ממוצעת בשני הכיוונים של. עם זאת, SSC מתכננת ניסיון נוסף על מנת לשבור את מחסום ה-500 קמ"ש.
ב-14 במאי 2022 הגיע המכונית למהירות בכיוון אחד, לאורך מסלול של  בפלורידה. המהירות וודאה באמצעות טכנולוגיה.
חוק המים
חוק המים, התשי"ט-1959, הוא חוק של מדינת ישראל שנחקק בשנת 1959 ותוקן בארבעה תיקונים עיקריים, ב-1971, ב-1991, ב-2006 וב-2017. החוק נחקק במטרה לקבוע מסגרת משפטית להסדרת משק המים בהתאם לתנאים המיוחדים של ישראל ולתת לרשויות המדינה מכשיר רגולטורי לקביעת דרכי הניצול של המים ולהגדרת החובות והזכויות לגבי השימוש בהם.
רקע
לפי המג'לה, מים שייכים לנחלת הכלל. המג'לה לא מכירה בבעלות פרטית על מאגרי מים תת-קרקעיים, ימים, אגמים גדולים ונהרות זורמים. מותר לכל אדם להשתמש במים ממקורות אלו לצורך השקיה או שתייה, בתנאי שלא נגרם אגב השימוש במים נזק לאחר. במשפט העברי, כמו גם בחוקי עמים אחרים, ישנה הבחנה בין מים ציבוריים, הדומים בהגדרתם לחוק המג'לה, ומים פרטיים. עם זאת, גם אדם שיש לו בעלות פרטית על מים צריך להיצמד לחוק מדינה שמסדיר את ניצול המים שיהיה הוגן ולטובת הציבור.
1490-1499 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1499 - 1490 לפני הספירה
רגימנט המשמר פרידריך אנגלס
רגימנט המשמר פרידריך אנגלס (בגרמנית: Wachregiment „Friedrich Engels“) היה רגימנט מיוחד של צבא העם הלאומי - צבאה של גרמניה המזרחית. תפקידו של הרגימנט היה לאבטח את אנשי משרד ההגנה הלאומי ולשמש להם כמשמר כבוד. הרגימנט נקרא על שמו של פרידריך אנגלס - שותפו לדרך של קרל מרקס.
היסטוריה
הרגימנט הוקם ב-1962 על בסיס שלוש פלוגות שנלקחו מרגימנט המשמר הוגו אברליין. התואר "פרידריך אנגלס" הוענק לו רק ב-1970. מטרת הרגימנט הייתה להגן על סגל משרד ההגנה הלאומי (בניגוד לרגימנט הוגו אברליין שהיה אמון על הגנת בנייני המשרד). כמו כן, אנשי הרגימנט שימשו כמשמר כבוד עבור בכירי ממשלת גרמניה המזרחית וביצעו את טקס "הקעקוע הגדול" באירועים חגיגיים. כמו כן, משמר כבוד מחיילי הרגימנט הוצב בבית המשמר החדש. החלפת משמרות חגיגית נערכה שם בכל יום רביעי.
פרננדו קאוטו
פרננדו מנואל סילבה קאוטו (בפורטוגזית: Fernando Manuel Silva Couto; נולד ב-2 באוגוסט 1969) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת הבלם.
קאוטו שיחק במהלך הקריירה בליגות הבכירות בפורטוגל, איטליה וספרד, וזכה בדאבל בכל אחת מהליגות. הוא צבר למעלה ממאה הופעות במדי נבחרת פורטוגל, ייצג אותה בטורניר מונדיאל 2002 ובשלוש אליפויות אירופה, ואף שימש כקפטן כארבע שנים.
קריירת משחק
קאוטו החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנוער של פורטו, אליה הצטרף בגיל 17. ב-2 ביוני 1988, בשלהי העונה בליגת העל הפורטוגזית, ערך קאוטו את הופעת הבכורה שלו, והופעתו היחידה בליגה באותה עונה, בניצחונה של פורטו 0–1 על קבוצת אקדמיקה דה קוימברה. קאוטו ופורטו זכו בדאבל באותה עונה, ובסיומה שוחרר קאוטו מהקבוצה. הוא עבר לשחק בליגת המשנה למשך שתי עונות, הראשונה במדי פמליקאו והשנייה במדי אקדמיקה. לקראת עונת חזר קאוטו לפורטו והפך לבורג מרכזי במרכז ההגנה של המועדון. קאוטו שיחק במדי פורטו למשך ארבע עונות רצופות, בהן זכתה הקבוצה בשישה תארים, בהם שתי אליפויות פורטוגל ושני גביעים.
לקראת עונת, חתם קאוטו בפארמה, אותה אימן אז האיטלקי נביו סקלה. הוא שיחק במדיה למשך שתי עונות, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכתה פארמה בגביע אופ"א, כשהיא מנצחת בגמר את יובנטוס בתוצאה 1–2 בסיכום שני המשחקים. על אף שספג כרטיס צהוב כבר בדקה הראשונה של משחק הגומלין, קאוטו שיחק את מלוא 90 הדקות בשני מפגשי הגמר, בסיומו זכתה פארמה בתואר. בסרייה א' סיימה פארמה שלישית. עונה אחר כך פארמה לא הצליחה לשחזר את הצלחתה, וסיימה במקום השישי בליגה.
קאוטו הצטרף לברצלונה לקראת עונת. הוא הוחתם על ידי מאמן פורטו לשעבר בובי רובסון, ויחד איתו שיחקו בקבוצה שני כדורגלנים פורטוגזים נוספים, ויטור באיה ולואיש פיגו. בעונתו הראשונה בקבוצה זכו קאוטו וברצלונה בגביע אירופה למחזיקות גביע לאחר שניצחו את פריז סן-ז'רמן במשחק הגמר, בו שיחק קאוטו לאורך אורכו, וכן זכו בגביע המלך הספרדי, לאחר שניצחו בגמר את ריאל בטיס בתום הארכה. גם בגמר הגביע קאוטו שיחק לכל אורך המשחק. כשהוחלף רובסון בלואי ואן חאל בשנת 1997 כמות הדקות של קאוטו פחתה באופן משמעותי. הוא נכלל בסגל אך לא שותף בניצחונה של ברצלונה על בורוסיה דורטמונד במשחק הסופר קאפ האירופי בו זכתה ברצלונה. הוא לא שותף גם בגמר הגביע הספרדי בו ניצחה ברצלונה את מיורקה בפנדלים, ורשם 18 הופעות ליגה בדרך לזכייה באליפות ספרד.
בינואר 2001, לאחר משחק ליגה מול פיורנטינה, נערכה לקאוטו בדיקת סמים שגרתית. ב-5 באפריל התפרסמו תוצאות הבדיקה, ובדמו של קאוטו נמצא הסטרואיד האנאבולי ננדרולון. קאוטו הכחיש כי נטל חומר אסור, אך ב-21 באפריל פרסם הוועד האולימפי האיטלקי כי קאוטו נכשל גם בבדיקת הסמים השנייה שנערכה לו. הוא הורחק לתשעה חודשים מכל פעילות ספורטיבית, מתוכם ריצה ארבעה חודשי הרחקה, בסיומם שב לשחק במדי לאציו. בעונת זכה קאוטו בתואר האחרון שלו בקריירה, כשלאציו זכתה בקופה איטליה. קאוטו פתח ושיחק 70 דקות במשחק הגמר הראשון, בו גברה לאציו 0–2 על יובנטוס, ולא שותף במשחק הגומלין שהסתיים בשוויון 2-2 ובזכייה של לאציו בתואר.
בשנת 2005, בגיל 36, חזר קאוטו לפארמה, לאחר ששוחרר מלאציו שלא עמדה בתנאיו להארכת חוזה. לאחר שהיה שחקן הרכב קבוע בשתי העונות הראשונות לאחר הצטרפותו, בעונת הוא שיחק 17 משחקי ליגה בלבד, ובסיום העונה נשרה פארמה לסרייה ב'. קאוטו, שחוזהו בקבוצה הסתיים, החליט לפרוש ממשחק בסיום העונה, כשהוא בן 39.
קאוטו חזר לעולם הכדורגל ביוני 2010, שנתיים לאחר פרישתו, כשמונה למנהל המקצועי של ספורטינג בראגה הפורטוגזית. בעונת מונה לעוזר המאמן של הקבוצה, תפקיד בו החזיק עד לשנת 2014.
נבחרת פורטוגל
קאוטו החל דרכו בנבחרות הצעירות של פורטוגל. בשנת 1989 רשם ארבע הופעות במדי הנבחרת הצעירה שזכתה בגביע העולם עד גיל 20. שנה אחר כך, ב-19 בדצמבר 1990, רשם קאוטו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת פורטוגל, בניצחון 0–1 על במשחק ידידות.
הטורניר המשמעותי הראשון של קאוטו בפורטוגל היה יורו 1996. במשחק השני של שלב הבתים כבש קאוטו את השער היחיד בניצחונה של נבחרתו על. פורטוגל עלתה לשלב רבע הגמר לאחר שסיימה ראשונה בבית, אך שם הודחה על ידי. קאוטו לא החמיץ ולו דקה אחת בארבעת משחקיה של נבחרתו בטורניר.
קאוטו שימש כקפטן הנבחרת בטורניר מונדיאל 2002. פורטוגל הודחה בשלב הבתים, וקאוטו שיחק את מלוא שלושת המשחקים של נבחרתו. הוא הגיע גם לטורניר יורו 2004 הביתי כקפטן הנבחרת, ואף פתח במשחק הראשון בו הפסידה פורטוגל ל, אך מאז ירד לספסל. סרט הקפטן עבר ללואיש פיגו, וקאוטו הספיק להיכנס כמחליף בדקות הסיום של שני משחקים נוספים במהלך הטורניר, כולל חצי הגמר מול שהיה משחקו האחרון במדי הנבחרת, מאחר שהוא לא שותף בהפסדה של פורטוגל ליוון בגמר הטורניר.
בתום הטורניר פרש קאוטו מכדורגל בינלאומי. הוא ממוקם שלישי בטבלת ההופעות במדי פורטוגל בכל הזמנים, עם 110 הופעות, בהן כבש שמונה שערים.
חיים אישיים
קאוטו, יליד אספיניו, גדל בבית עם שלוש אחיות וארבעה אחים. הוא נישא ללואיסה ולזוג שלוש בנות, פרנצ'יסקה, לאונור ואינס.
יהודה נסרדישי
יהודה נסרדישי (1944 - 12 בנובמבר 2019) היה מנהל רשות המיסים בישראל בשנים 2007–2011.
ביוגרפיה
נסרדישי נולד בטהראן שבאיראן ועלה לישראל כשהיה בן ארבע. הוא שירת בנח"ל בשנים 1963–1965.
בשנת 1987 קיבל תואר ראשון במדעי החברה מאוניברסיטת בר-אילן. היה בעל הסמכת יועץ מס (1994).
נסרדישי עבד ברשות המיסים במשך 45 שנים. החל את דרכו בשנת 1966 כפקיד גבייה במס הכנסה בנתניה, ולאחר מכן התקדם לתפקידים בכירים, בהם פקיד שומה נתניה, סגן נציב מס הכנסה לגבייה ומודיעין, פקיד שומה מפעלים גדולים ומשנה למנהל רשות המיסים. זכה בתואר יקיר השירות של משרד האוצר לשנת תשנ"ח. בעקבות פרשת רשות המיסים, שהביאה לפרישתו של מנהל רשות המיסים, ג'קי מצא מונה נסרדישי באפריל 2007 למנהל רשות המיסים, ונדרש לשקם את הרשות מהמשבר שגרמה הפרשה. בעקבות החלטה של המוסד הישראלי לתקינה בחשבונאות לאמץ את תקן IFRS החל משנת 2008, הובילה רשות המיסים מהלך לדחיית החלתו של תקן זה בדו"חות המס לשנים 2007–2009. בשנת 2010 נמנה עם חברי ועדת ששינסקי לבחינת המדיניות הפיסקאלית בנושא משאבי נפט וגז בישראל. כהונתו הייתה אמורה להסתיים באפריל 2011, אך עקב קושי של שר האוצר, יובל שטייניץ, לקבוע את מחליפו, הוארכה כהונתו עד אוקטובר 2011.
בתחילת 2013, לאחר תקופת צינון של שנה, הצטרף לפירמת רואי החשבון RSM שיף הזנפרץ ושות' כיועץ מקצועי חיצוני.
ב-2013 התמנה לדירקטור בלתי תלוי בחברת סנו ולדירקטור חיצוני בשומרה חברה לביטוח.
חיים אישיים
התגורר בנתניה, היה נשוי ואב ל-3. נפטר בנובמבר 2019.
הכרה בקוסובו
ההכרה הבין-לאומית בקוסובו שנויה במחלוקת מאז הכרזתה של קוסובו על עצמאותה מסרביה ב-17 בפברואר 2008 תוך התנגדות סרביה, הרואה בקוסובו מחוז אוטונומי בריבונותה.
נכון ל-13 בנובמבר 2022, 101 מתוך 193 המדינות החברות באו"ם, 22 מתוך 27 (81%) המדינות החברות באיחוד האירופי, 26 מתוך 30 (87%) המדינות החברות בנאט"ו, ו-34 מתוך 57 (58%) המדינות החברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי הכירו בקוסובו.
רקע כללי
האופי החד צדדי של הכרזת העצמאות של קוסובו גרם לכמה מדינות להכריז כי אינן מכירות בריבונותה. מועצת הביטחון של האו"ם נותרת חלוקה בנושא זה: מבין חמש החברות בעלות זכות הוטו, שלוש (ארצות הברית, בריטניה וצרפת) הכירו בקוסובו, בעוד הרפובליקה העממית של סין הביעה את אי שביעות הרצון שלה מההכרזה החד צדדית, שפוגעת לטענתה ביציבות האזור, וקראה להמשיך במסגרת המשא ומתן, ורוסיה דחתה את ההצהרה והצהירה שהיא רואה בה הליך בלתי חוקי. במאי 2008 פרסמו רוסיה, סין והודו הצהרה משותפת הקוראת למשא ומתן חדש בין בלגרד לפרישטינה.
אף על פי שמדינות האיחוד האירופי מחליטות בנפרד האם להכיר בקוסובו, האיחוד האירופי הגיע להסכמה על אישור כוח משימת שלטון החוק בקוסובו של האיחוד האירופי כדי להבטיח שלום והמשך פיקוח חיצוני. בשל המחלוקת במועצת הביטחון של האו"ם, הארגון מחדש של כוח המשימה הזמני של האו"ם בקוסובו (UNMIK) ומסירה חלקית לכח המשימה של האיחוד האירופי נתקלה בקשיים. אך למרות המחאות הרוסיות והסרביות, מזכ"ל האו"ם באן קי-מון המשיך בתוכנית הארגון מחדש. ב-15 ביולי 2008 הצהיר באן קי-מון כי "לאור העובדה שמועצת הביטחון אינה מסוגלת לספק הנחיות, הנחתי את נציגי המיוחד להתקדם עם הארגון מחדש של UNMIK... כדי להתאים את UNMIK למציאות המשתנה". לדברי המזכ"ל, "האומות המאוחדות שמרו על עמדה של נייטרליות קפדנית בשאלת מעמדה של קוסובו". ב-26 בנובמבר 2008, מועצת הביטחון של האו"ם אישרה את פריסת כוח המשימה של האיחוד האירופי בקוסובו, כשכוח המשימה ייקח על עצמו את ניהול המשטרה, המשפט והמכס מהאו"ם, תוך שהוא פועל על פי החלטה 1244 של מועצת הביטחון של האו"ם שהעמידה את קוסובו תחת ממשל של האו"ם בשנת 1999.
החלטה של העצרת הכללית של האו"ם שאומצה ב-8 באוקטובר 2008 תמכה בבקשתה של סרביה לבקש חוות דעת מייעצת של בית הדין הבינלאומי לצדק על הכרזת העצמאות של קוסובו. ב-22 ביולי 2010 קבע בית הדין כי הכרזת העצמאות של קוסובו "אינה מפרה חוק בינלאומי כלשהו", מכיוון שמחבריה, שהיו "נציגי תושבי קוסובו", אינם מחויבים למסגרת החוקתית (שהוכרזה על ידי UNMIK או על ידי UNSCR 1244) המופנה רק למדינות החברות באו"ם ולארגוני האו"ם.
בתוך האיחוד האירופי, מדינות התומכות בעצמאות קוסובו כוללות את צרפת וגרמניה. ואילו המתנגדות העזות ביותר לעצמאותה הן ספרד ויוון. אי הכרת ספרד בקוסובו קשורה להתנגדות ממשלת ספרד לתנועות העצמאות הבסקית והקטלונית, ואילו אי הכרת יוון בקוסובו קשורה לסכסוך בקפריסין ולמערכת היחסים ההיסטורית בין יוון וסרביה.