cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארנה ברי
מחקר ופיתוח
בתום לימודי הדוקטורט הצטרפה לחברות, Burroughs ו-UNISYS, שם החלה את פעילותה בתחום רשתות התקשורת המקומיות (LAN). עם שובה מארצות הברית לישראל בשנת 1987 הצטרפה אל מעבדת המחקר של IBM בחיפה, ובמסגרת זו עסקה בסימולציות חומרה על ארכיטקטורות שונות של שבבי אינטל. בשנת 1989 הצטרפה לחברת "פיברוניקס" ועסקה בפיתוח פרויקטים בתחום רשתות תקשורת מקומיות מסוג FDDI ו-Token ring.
במהלך שנת 1993 חברה ברי להקמת חברת "אורנט טכנולוגיות תקשורת נתונים בע"מ", אשר פיתחה מתגי Ethernet. בד בבד עם גיוס הכספים לאורנט שימשה ברי כמנהלת הטכנולוגית של פרויקט תעשייתי בחברת אלביט מערכות וייעצה לחברת אינטל. בספטמבר 1995 נרכשה אורנט על ידי חברת סימנס הגרמנית.
פעילות ציבורית
בינואר 1997 מונתה למדענית הראשית ומנהלת מערך המחקר ופיתוח התעשייתי של משרד התמ"ת. ברי היא האישה הראשונה והיחידה ששימשה בתפקיד זה. התקציב הכולל של תוכניות לאומיות ובינלאומיות בראשות המדען הראשי הסתכמו ב-450 מיליון דולר בשנה. מתוקף תפקידה שימשה גם כיו"ר קרן בירד שהוקמה על ידי ממשלות ישראל וארצות הברית על מנת לטפח ולממן פרויקטי מחקר ופיתוח משותפים לשתי המדינות, הובילה את השתתפותה של ממשלת ישראל בפעילויות בתחומי המדע והטכנולוגיה של האיחוד האירופי, ועמדה בראש קרנות הון משותפות עם קנדה, הממלכה המאוחדת, קוריאה הדרומית וסינגפור.
ברי השתתפה בוועדות שונות, כדוגמת ועדת ברודט (2007) וועדת טישלר (2012), שהוקמו לשם בחינת תקציב הביטחון והתאמת סעיפיו המרכזיים לצורכי מערכת הביטחון.
יזמות עסקית
בקיץ 2000 עזבה ברי את המגזר הציבורי, חזרה למגזר העסקי הפרטי, והצטרפה לקרן הון סיכון ג'מיני בה שימשה שותפה עצמאית עד ינואר 2011. במסגרת זו שימשה יו"ר חברת הסטארט-אפ PrimeSense של ג'מיני, שמאוחר מומנה גם על ידי ג'נסיס, קאנאן ו-Silver Lake Sumeru. PrimeSense פיתחה את טכנולוגיית חיישני Kinect, ואת רכיבי התלת-ממד המשמשים את קונסולת משחקי הווידאו Xbox 360 של מיקרוסופט. עם הצטרפותה לחברת EMC כסגנית נשיא וכמנכ"לית מרכז המצוינות של החברה (Center of Excellence-COE) בישראל בינואר 2011, התפטרה ברי מתפקידה כיו"ר PrimeSense, אך המשיכה לשמש חברת מועצת המנהלים שלה עד שהחברה נרכשה על ידי אפל בדצמבר 2013. שימשה כיו"ר במספר חברות נוספות, בהן: חברת למבדה קרוסינג (Lambda Crossing) שעסקה בייצור רכיבים אופטיים, חברת ריברהד ((Riverhead Networks שנרכשה על ידי חברת סיסקו במרץ 2004, חברת התקשורת רדוור (Radware), חברת אדמיינד מקבוצת אמבלייז, וכדירקטורית ב"פועלים שוקי הון" ובחברות ציבוריות, כגון אלדין (Aladdin), אלווריון (Alvarion), וקומטאץ' (Commtouch).
בשלהי 2006 מונתה ליו"ר איגוד קרנות ההון סיכון של ישראל (Israel Venture Association – IVA), תפקיד שבו כיהנה במשך שלוש שנים עד 2009, ובשנת 2008 הצטרפה למיזם ראשון מסוגו בעולם, שהקימו 40 בכירי הייטק ישראלים במטרה להשקיע בחברות הזנק ישראליות עוד בשלב הרעיון (Pre seed).
במסגרת תפקידיה ב-EMC הובילה ברי בשנת 2011 את הקמת מרכז הפיתוח של החברה בבאר שבע, אשר שנה לאחר הקמתו הכפיל את יעד מצבת כוח האדם שלו. בשנת 2014 הורחבה האחריות הניהולית של ברי בחברת EMC עם מינויה לסגנית נשיא לחדשנות וצמיחה, האחראית על מרכזי המצוינות של החברה באירופה, המזרח התיכון ואפריקה, אמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית. מאז המיזוג בין דל ו-EMC הוגדר תפקידה של ברי כסגנית נשיא Dell EMC ומנכ"לית מרכז המצוינות שלה בישראל עד מרץ 2018. מאז עוסקת ברי במתן הרצאות בגופים אקדמיים, בפורומים של חשיבה, ומרצה אף בנושאי ביטחון ומדיניות. באוקטובר 2021 הצטרפה ארנה כחברת הנהלה לגוגל קלאוד ישראל ומשרד ה CTO
עשייה התנדבותית
במסגרת פעילותה בישראל שימשה ברי בהתנדבות כדירקטורית עמותת קו משווה לקידום שוויון בתעסוקת אקדמאים ערבים, כדירקטורית בחברת היישום "בי ג'י נגב טכנולוגיות" (BGN Technologies), וכחברה בוועדת הפטנטים ובוועדה לקביעת מדיניות קניין רוחני של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. על פעילותה זו קבלה את אות "יקירת הנגב" לשנת 2012 מטעם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בנוסף השתתפה ברי בפעילויות שונות של הקהילה האירופית בארגון Women in Industrial Research (WIR) של הנציבות האירופית (The European Commission), ובמועצה למחקר EURAB) European Research Advisory Board), בה החליפה את פרופ' רות ארנון כחברה בארגון. צוותי המחקר EURAB 2 members.
ברי נטלה חלק בצוות המחקר של ACM, הארגון החינוכי הגדול בעולם לקידום המחשוב כמדע וכמקצוע. עבודת המחקר של ACM Job Migration Task Force התמקדה בהשפעת הגלובליזציה על השינויים בתוכניות הלימוד בתחום מדעי המחשב בארצות הברית ובעולם ועל הרחבת בסיס התעסוקה לנשים על סמך יכולותיהן המקצועיות, ופורסמה בשנת 2006.
בין 2009–2017 שימשה ברי כיו"ר לשכת המסחר ישראל-ניו זילנד-אוסטרליה. ובין 2010–2017 היא כיהנה כיו"ר הוועד המנהל של המכללה האקדמית תל אביב-יפו. בשנת 2014 הצטרפה כחברת נשיאות האיגוד לאלקטרוניקה והתוכנה.
פרסים והישגים
ברי זכתה בפרס "" לשנת 2014 מטעם ארגון WITI, המוענק מדי שנה כאות הוקרה והערכה על תרומתן של נשים לקהילות המדע והטכנולוגיה ברחבי העולם, ב"אות יקירת הנגב" מטעם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ובפרס Viterbi מטעם אוניברסיטת דרום קליפורניה (USC) שהוענק לה ב-8 באפריל 2011, על היכולת לשלב יזמות עסקית עם מצוינות מקצועית. ב-2017 קיבלה ברי תואר עמיתת כבוד מהמכללה האקדמית תל אביב יפו בגין תרומתה למכללה ופועלה למען הטכנולוגיה והמדע בישראל, למען הנגב, לקידום נשים, ובגין החדשנות והיזמות שלה. באותה שנה היא קיבלה תואר עמיתת כבוד מהמרכז הבינתחומי הרצליה על תרומתה לתעשייה הטכנולוגית ופעילותה ארוכת השנים במגזר הפרטי והציבורי לקידום מדע וטכנולוגיה בישראל ומחוצה לה, לפיתוח הנגב ולקידום נשים ומיעוטים. ביוני 2018 קיבלה ד"ר ברי את אות מגן הסייבר במסגרת שבוע הסייבר בישראל, בגין תרומתה הייחודית למחקר הסייבר בישראל.
באוקטובר 2021 הוענק לברי פרס על שם התעשיין הוגו רמניסיאנו מטעם אוניברסיטת תל אביב.
ברי דורגה בשנת 2012 במקום ה-70 ברשימת 100 האנשים המשפיעים בישראל של המגזין הכלכלי דה-מרקר, בשנת 2008 דורגה במקום הרביעי ברשימת הנשים המשפיעות ביותר בשוק ההון בישראל בסקר של האתר החדשות "כלכליסט", ובשנת 2005 הציב ירחון הטכנולוגיה האמריקני Red Herring את ברי כ"אחת מ-25 הנשים המשפיעות והחשובות בעולם הטכנולוגי לשנת 2005".
במהלך 2022 תקבל ברי תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
מבצע חוק וסדר
מבצע חוק וסדר היה מבצע צבאי שנערך על ידי צה"ל ב-2–4 במאי 1988, ובמסגרתו פשטו כוחות צנחנים, הנדסה ושריון על בסיס מחבלי החזבאללה בכפר מיידון שבדרום לבנון.
רקע
ב-26 באפריל 1988 נהרגו מפקד גדוד צבר של חטיבת גבעתי, סגן-אלוף, והגשש רמזי וחש במרדף אחר מחבלי חזבאללה בהר דב. בעקבות ההיתקלות החליט מפקד פיקוד הצפון, אלוף יוסי פלד, על ביצוע פשיטה חטיבתית על בסיס חזבאללה בכפר מיידון, כ-3 קילומטרים מצפון לריחן, בקצה המזרחי של רצועת הביטחון בדרום לבנון. את הפשיטה אישר שר הביטחון, יצחק רבין.
בצה"ל החליטו לתקוף ולהשמיד את מפקדת המחבלים ויושביה. תכנון המבצע כלל למעשה שני מבצעים בדרום לבנון. במבצע הראשון, מבצע חוק עליו פיקד סגן מפקד חטיבת הצנחנים, סא"ל עמוס בן-חיים, בוצעו סריקות באזור הסמוך להר דב: וואדי שבעא והכפרים הסמוכים, שבעא, מימס, כפר א-זית ועין עטא. הסריקות נועדו ללכוד מחבלים ולתפוס אמצעי לחימה, וכן להפגין את נוכחות צה"ל באזור זה. הסריקות בוצעו על ידי גדוד 890 וגדוד 50 של חטיבת הצנחנים.
הצנחנים והשריון וחיל ההנדסה היו אמורים לכבוש את הכפר, ועם גמר משימת הכיבוש היו כוחות חיל ההנדסה אמורים לפוצץ את המבנים שבשימוש המחבלים. הפשיטה הייתה הפעולה הגדולה ביותר של צה"ל בלבנון מאז מבצע שלום הגליל. חטיבת הצנחנים, בפיקודו של אל"ם שאול מופז, התכוננה לפעולה בנוהל קרב מזורז אך יסודי ביותר תוך שמירה על מעטה סודיות כבד. כאשר קיבלו מפקדי החטיבה את הפקודה היו כוחות החטיבה באימון בגולן, ואילו מפקדיה מרמת מ"פ ומעלה היו באימון צניחה למפקדים.
מהלך המבצע
ביום שני, 2 במאי 1988, החל מבצע "חוק". כוחות מגדוד 890 בפיקוד המג"ד בני גנץ ומגדוד הנח"ל המוצנח, 50, בפיקוד המג"ד יחיאל גוזל החלו בסריקות לחיפוש והשמדת תשתית מחבלים בגזרה המזרחית של רצועת הביטחון. זאת במטרה ליצור הטעיה שתשרת את היעד העיקרי של המבצע, הכפר מיידון. כמו כן פיזרו החיילים כרוזים המציגים את ארגון חזבאללה כמי שאחראי להסלמה בדרום לבנון.
למחרת, ביום שלישי, נכנסו הכוחות המיועדים למבצע "סדר" בתנועה רגלית ועל גבי טנקים ונגמ"שים ללבנון. בשל חוסר תיאום נפתחה על הכוחות אש שנורתה על ידי חיילי צבא דרום לבנון. מאש זו לא היו נפגעים. המשימה העיקרית, כיבוש בתי הכפר, הוטלה על גדוד 202 של הצנחנים. ניתוח המודיעין שהתקבל העלה כי בכפר למעלה משלושים מחבלים. רוב הכוחות התמקמו בעמדותיהם המתוכננות עד השעה 03:00. סמג"ד 202 יחד עם שלושה צוותים מהפלוגה המסייעת תפסו עמדות מארבי צלפים וסגרו את אפשרות הבריחה מהכפר לכיוון מערב, ואילו הכוח העיקרי של גדוד 202 התמקם בצומת הכניסה לכפר מבלי שהתגלה. כוח החוד הגדודי כלל את פלוגת מחזור מאי, בסיוע הפלוגה המסייעת שהייתה בפיקוד סרן, סגנו יניב אדם ומפקד המחלקה סג"ם אהרון חליוה. מפקד הפלוגה התכונן לירי טיל נ"ט מסוג M47 דרגון על אחד מבתי הכפר, אך במקביל זיהתה תצפית של חזבאללה את הכוחות וחוליית לוחמי חזבאללה החלה לזחול לכיוונם. החוליה התגלתה על ידי כוח סמג"ד 202 שדיווח על כך, והמג"ד, יצחק גרשון (ג'רי), שקיבל אף הוא את הדיווח, פקד על המ"פ שלא לפתוח באש שכן חלק מכוחות החטיבה לא הספיקו להיערך בעמדותיהם ועלה החשש שיחשפו בטרם עת.
החוליה המשיכה להתקרב בזחילה ופתחה באש על הכוח של ציון. הכוח השיב באש נשק קל ורימונים מטווח של כשלושים מטרים והרג את המחבלים. בעקבות המהומה נפתחה אש נשק קל, מקלעים ונ"ט מהבתים בכניסה לכפר. מאש זו נפצע אנושות המ"פ מזרחי ונהרג, לוחם ששימש כקשר בחפ"ק המח"ט. המח"ט מופז החליט להפעיל את הסיוע הארטילרי ולטווח את הכפר. במקביל החלו מרגמות של ארגון חזבאללה ותותחים סורים שהיו פרושים בבקעת הלבנון להפגיז את הכוח במיידון. אש תותחי צה"ל, שירו למעלה מ-3,000 פגזים, סייעה להפסקת ירי המחבלים בצפון הכפר, אך בדרום הכפר לא יכלו להסתייע באש ארטילרית לחיפוי משום שהלוחמים פעלו קרוב מדי לעמדות המחבלים. מופז החיש מסוקים וטנקים אל הכפר. בשעה 05:20 מסוקי הקרב של צה"ל, מדגם AH-1 קוברה שהכווין סגן מפקד פלוגת הנ"ט, אמיר נדן, והחלו יורים לעבר מטרות מחבלים ובתים שתוכננו. בנוסף השמידו המסוקים את התותחים הסורים. סגן מפקד הפלוגה המסייעת, יניב אדם, לקח את הפיקוד על הפלוגה והתקדם עם הרופא לטפל במ"פ הפצוע. בדרכו נתקל בשלושה מחבלים והרג אותם. במקביל, הוזנק מסוק חילוץ מטייסת 124, לחילוץ ציון מזרחי. צוות המסוק בפיקודו של יוסי חצור, נחת תחת אש כמה מאות מטרים מערבית למתחם ופינה את ציון לבית החולים רמב"ם בחיפה, תוך שהוא מבצע בדרך נחיתת חרום במנחת גיבור לצורך ניתוח חירום. 24 שעות אחרי הגעתו לרמב"ם נפטר ציון ז"ל. במקביל, בשעה 06:15 הגיעו הטנקים מפל"ו בגדוד 77. הטנקים בפיקודו של עמרי שדה, תפסו עמדות בגבעות החולשות על הכפר מדרום והחלו בהשמדת מחבלים בכל מבנה ועמדה בה זוהו המחבלים.
במקביל החלה ליפול על הלוחמים שמדרום לכפר אש ארטילרית ופצצות מרגמה כבדה אשר גרמה לפצועים רבים מקרב לוחמי הצנחנים ובעיקר מלוחמי הפלחה"ן. מ"פ הטנקים הקצה מחלקת טנקים שהייתה מיועדת לכך מראש לפינוי הפצועים לאחור. לאחר מכן החל גדוד 202, שכלל גם שתי מחלקות טנקים מפלוגה ו' 77, בפיקוד המג"ד, גרשון, בלחימה על הכפר. בשעה 7:30 החלו הכוחות בסריקה אחר מחבלים בכפר. בשעה 10:00 הושלמה מלאכת הטיהור של הגדוד וחיילי פלוגת החבלה וההנדסה טיהרו את תעלות הקשר. לאחר מכן טיהרו חיילי פלוגת הסיור את החלק הצפוני של הכפר וגדוד ההנדסה החל להכין אותו לפיצוץ. כוח סמג"ד 202 שהיה בחסימה לבידוד הכפר הרג כשנים עשר מחבלים שניסו לברוח מן הכפר. בשעה 15:45 הושלם פיצוץ הכפר וצה"ל העביר את השליטה לצד"ל להמשך הריסת התשתית.
חלקם של הטנקים במבצע
כבר בשלב נוהל הקרב אשר בוצע ברמת הגולן הצטרפו מפקדי פלוגה ו (ומחלקה נוספת מפלוגה ח בפיקודו של ליעד כהן) מגדוד 77 בחטיבה 7 לחטיבת הצנחנים ולגדוד 202. בשלב ההכנות זיהה המ"פ, עמרי שדה, בתצלומי האוויר העדכניים, מחסום אנטי טנקי ועלתה הדילמה כיצד להתגבר על המחסום. לאור זה הוחלט לחבר לטנק המ"פ נגח ולנסות להדוף את המחסום לצדדים. הטנקיסטים ביצעו מודל בכפר זעורה יחד עם לוחמי ומפקדי גדוד 202. משימת פלוגת הטנקים הייתה להתמקם בגבעות השולטות על הכפר מדרום, זאת לאחר התמקמות כוחות הצנחנים על הגבעות. ביום המבצע, בשעות הלילה, התקדמה פלוגת הטנקים באופן עצמאי בציר המוביל לכפר כשהיא מובילה אחריה את הנגמ"שים של פלוגת החה"ן החטיבתית. בשעה 06:15 התמקמו שתי מחלקות בפיקוד המ"פ על הגבעות ופתחו באש אל עבר המחבלים בבתי הכפר. מחלקה נוספת בפיקוד הסמ"פ אסא בן צור עסקה באותה העת בפינוי פצועים ממרחב הלחימה אל התאג"ד. בעת הלחימה בכפר, חדרו אל תוך הכפר שתיים ממחלקות הטנקים בצמוד ללוחמי הצנחנים, השמידו מחבלים שהסתתרו בבתים וביקעו חורים בקירות הבתים על מנת להקל על הצנחנים את החדירה לבתים. בסיום הלחימה, התמקמה פלוגת הטנקים ברכסים מצפון לכפר מיידון, פתחה באש לעבר עמדות ארטילריה סוריות מצפון לכפר ובודדה את השטח על מנת לאפשר לכוחות צד"ל לסיים את השמדת הבתים.
תוצאות המבצע
לטענת ארגון החזבאללה במהלך המבצע נהרג הנווט השבוי רון ארד שהוחזק בכפר אחר. על פי הטענה, שומריו של ארד עזבו את משמרתם כדי להצטרף ללחימה כאשר המרחק מהכפר מיידון לנבי שית, שם הוחזק רון ארד הוא כ 50 ק"מ, הם דווחו על ההתקפה ונסעו ברכב לכיוון הלחימה, וכשחזרו לא נמצא ארד במקום. לטענה זו מעולם לא נמצא ביסוס או הוכחה כלשהי הידועים למדינת ישראל.
יורגוס באטיס
יורגוס באטיס, בשמו האמיתי יורגוס צורוס (ביוונית: Γιώργος Τσώρος), נודע גם כיורגוס אמבטיס (ביוונית: Γιώργος Μπάτης, בסביבות 1885 מתאנה - 10 במרץ 1967 פיראוס) היה זמר, מלחין ונגן יווני בבוזוקי ובגלמה, אחד מחלוצי מוזיקת הרבטיקו, נציג סגנון הרבטיקו מפיראוס ואחד ה"מאנגס" הידועים של העיר.
ביוגרפיה
יורגוס באטיס נולד בשם יורגוס צורוס בסביבות שנת 1885 בכפר קאטו מוסקה על העיירה מתאנה שבפלופונסוס. בשנת 1902 עבר לגור בפיראוס. עד שנת 1908 עבד בנמל. בשנים 1912–1918 שירת באטיס בצבא היווני והשתתף במלחמות הבלקן. באמצע שנות ה-1920 הוא פתח בפיראוס בית ספר לריקודים בשם "כרמן" התפרנס גם כמרפא שיניים נודד, כמוכר מרקחות לכאבי שיניים, סוחר ומשכונאי. בשנת 1931 בעיצומו של השפל הכלכלי העולמי, פתח באטיס בית קפה מפורסם בשם "ז'ורז' באטה", ברובע קאראיסקאקי של פיראוס כדבריו היה זה "בית קפה של אדם בודד" ששכן "ברחוב הייאוש". בית הקפה של באטיס הפך לנקודה מרכזית בזירת הרבטיקו והמוזיקה (ה"פיאצה") של פיראוס. אחד מאורחיה הקבועים של בית הקפה היה המשורר נפוליאון לפתיאוטיס. באטיס הצטיין כווירטואוז של הבוזוקי ובייחוד של הבגלמה ונודע בכינוי "המלך של פיראוס" או אפילו "מלך החשישניקים של פיראס". ברשותו היה אוסף של כלי נגינה: חמשה כלי בוזוקי, שתי בגלמות, כלי הנקרא "חצי-בוזוקי", גיטרה ו"לטרנה " אחת או "רוביה", המבשר היווני של ה"פיאנולה.
בשנות ה-1930 הוא ניגן יחד אם מרקוס ומוואקאריס, אנסטיס דליאס וסטרטוס פאיומדזיס ב"רביעייה של פיראוס" ("טטראס"). מילות שיריו צונזרו בימי המשטר מטקסס. בדומה לעוד כמה רבטים כמו ונגליס פפזולו, אנסטיס דליאס ויובאן צאוס, בשנת 1937 נדר באטיס נדר שלא יקליט יותר לעולם. הוא השאיר 17 יצירות מוקלטות. אחת המפורסמות שבהן הייתה "גיפטוטולה סטו חמאם"("הצועניה שבחמאם") שקיבל השראה מעולם הצועניות ונודע לימים בביצועה של הזמרת גליקריה. בשנת 1937 בית הקפה שלו נהרס בדליקה. הועלה חשד שזו הייתה הצתה מיוזמת השלטון.
הוא נפטר בפיראוס בשנת 1967 בגיל 82 והובא לקבורה יחד עם הבגלמה שלו.
הרמטו פסקואל
הרמטו פסקואל (Hermeto Pascoal; נולד ב-22 ביוני 1936) הוא מלחין, מעבד ורב-נגן (מולטי אינסטרומנטליסט) ברזילאי (מנגן על פסנתר, אקורדיון, חליל, סקסופון, חצוצרה, אופוניום, מלודיקה, גיטרה, תופים ושלל כלים נוספים). נולד ב-Lagoa da Canoa, אלאגואס, ברזיל. פסקואל נמנה עם המוזיקאים המוערכים במוזיקה הברזילאית. הוא נודע כמלחין יצירתי ולא קונבנציונלי, בכישורי התזמור והאלתור שלו, ובתרומתו לאלבומים ברזילאים ובינלאומיים שונים.
ראשית חייו ותחילת הקריירה
פסקואל גדל ב-Lagoa da Canoa, כפר מרוחק בצפון מזרח ברזיל, ללא גישה לחשמל בעת הולדתו. כבר מילדות צלילי הטבע ריתקו אותו, הוא נהג לייצר כלים מפריטים יום יומיים ומצא מוזיקה בכל מה שסבב אותו. הוא למד לנגן באקורדיון מאביו בגיל 7. עקב היותו לבקן לא יכול היה לעבוד בשדות עם משפחתו ונהג להתאמן שעות בביתו' כך החל לנגן עם אחיו הגדול José Neto באירועים וחתונות.
ב-1964 לקח חלק במספר הקלטות לצד מוזיקאים לא מוכרים יחסית באותה עת (Edu Lobo, Elis Regina, Cesar Camargo Mariano), שלימים היו בעלי השפעה נרחבת על התפתחות הג'אז הברזילאי שלאחר עידן הבוסה נובה (פוסט-בוסה).
ב-1965 פסקואל חבר לטריו הסמבה-ג'אז "סמברסה טריו" יחד עם Airto Moreira וHumberto Clayber. הקבוצה הקליטה אלבום אחד בלבד, Em Som Maior, בו ניגן הרמטו על חליל ופסנתר והלחין את אחד הקטעים.
לאחר מכן הצטרף פסקואל לטריו נובו כפסנתרן וחלילן, שכלל את (Airto Moreira, Heraldo do Monte, Theo de Barros). ב-1967 הקליטה הקבוצה את אלבומה היחיד תחת השם קווארטטו נובו, בו שימש הרמטו כמעבד, חלילן, פסנתרן והלחין שניים מקטעיו. האלבום היווה נקודת זינוק בקריירה של פסקואל ונחשב לפורץ דרך בהבאת סגנון ה-baião, שנפוץ בעיקר בצפון מזרח ברזיל, לתודעה המוזיקלית הבינלאומית.
פרסום בינלאומי וקריירה מתקדמת
ב-1969 נסע פסקואל לארצות הברית בעקבות הזמנה של Flora Purim ו-Airto Moreira להלחין ולהפיק את אלבומיהם. בתקופה זו פגש את מיילס דייוויס והקליט לאלבום Live-Evil שלושה קטעים שכתב (Little Church, Nem Um Talvez, Selim). דייוויס תיאר את פסקואל כאחד המוזיקאים החשובים בעולם. כמו כן בשהותו בארצות הברית הוזמן לנגן באלבומו של אנטוניו קרלוס ז'ובים - Tide. החל משנת 1970, משחזר לברזיל, עסק פסקואל בעיקר בקריירת סולו ובהובלת הרכבו Hermeto Pascoal e Grupo. ב-1973 הקליט עם הקבוצה את האלבום A Música Livre de Hermeto Pascoal (מוזיקה חופשית של הרמטו פסקואל). ב-1976 חזר לארצות הברית, שם הקליט את האלבום (Slaves Mass (1977 באולפני Warner Brothers. האלבום הווה נקודת מפנה נוספת בקריירה הבינלאומית של פסקואל והעניק לפסקואל את הכינוי "המכשף" (o Bruxo) בעקבות החיפוש אחר מצלולים ניסיוניים ולא קונבנציונליים (כדוגמת הקלטת חזיר חי באחד מקטעי האלבום). ב-1977 התגבש הרכב הנגנים הקבוע של הקבוצה וכלל את (Nenê (Realcino Lima Filho – תופים, Pernambuco – כלי הקשה, Itiberê Zwarg – בס, Rose Marie Pidner - כלי הקשה ושירה, Jovino Santos Neto – קלידים, Cacau de Queiroz - סקסופונים וחלילים, Nivaldo Ornelas - סקסופונים וחלילים). ההרכב הקליט את האלבומים: (Trinity (1977), Zamube-bum-a (1978), Montreux live (1979 (מתוך הופעה בפסטיבל הג'אז Montreux בשווייץ), Hermeto Pascoal & grupo (1982), Lagoa da Canoa, Município de Arapiraca (1984), Brasil Universo (1985), Só Não Toca Quem Não Quer (1987), Festa dos Deuses (1992)
יצירתו של פסקואל כוללת גם מספר יצירות תזמורתיות, ביניהן Symphony in comics, Pixitotinha Suite.
ב-2003 החל להופיע עם הזמרת Alina Morena, לה נישא מאוחר יותר באותה שנה.
בשנים האחרונות פסקואל מופיע בחמש מתכונות שונות: Hermeto Pascoal and Group, Hermeto Pascoal and Aline Morena, Hermeto Pascoal Solo, Hermeto Pascoal and Big Bandand Hermeto Pascoal and Symphonic Orchestra
חיים אישיים
בשנת 1954 נישא הרמטו ל-Ilza da Silva ולה הלחין יצירות רבות עד מותה בשנת 2000, לשניים נולדו 6 ילדים.
בשנת 2003 נישא הרמטו בשנית ל-Aline Morena, עמה התגורר ב-Curitiba, Paraná בברזיל עד 2016. מאז שב הרמטו לריו דה ז'אנרו.
מאפיינים מוזיקליים
עולמו הסגנוני של פסקואל מחבר בין העולם ההרמוני והצורני של הג'אז לבין מלודיות וקצב ברזילאים. ייתכן שבהשפעת הסביבה הכפרית בה גדל, פסקואל משתמש בטבע כבסיס לרבות מיצירותיו, דוגמה בולטת לכך היא היצירה Musica da Lagoa המנוגנת באגם ובמהלכה מוטבעים הכלים במים.
המוזיקה של פסקואל מתאפיינת ביצירתיות וחדשנות יוצאות דופן ולא פעם אף בחריגה ממוסכמות - שימוש במצלולים לא שגרתיים (כגון קלסטרים ודיסוננסים חריפים), שימוש בכלים לא קונבנציונליים (כדוגמת קומקומים, כוסות מים, צעצועים ואף חיות). יצירתו ניחנת במורכבות הרמונית הנעה בין טונאליות, מודאליות, פולי-טונאליות וא-טונאליות, וכן במורכבות ריתמית - אם בהטלת מקצבים ברזילאים על גבי משקלים א-סימטריים, שימוש בפוליריתמיקה ובשינויי מפעם קיצוניים (שהפכו לסימן היכר שלו).
הרמטו פסקואל בישראל
בשנת 2010 הופיע הרמטו פסקואל בפסטיבל הג'אז בים האדום
בשנת 2011 הצמד שוגר זאזא העלה סרטון פארודי המבוסס על הקטע rancho das sogras של הרמטו פסקואל - Or Paz ft. Reno Pascoal - Rancho Das Gangos
בשנת 2016 פרסם ההרכב פנחס ובניו את השיר כן זה חסר סיכוי אני יודעת אך ביני לבין עצמי הכל מותר - מחווה להרמטו פסקואל (מילים ולחן: עופר פנחס)
צ'ילזאורוס
גילוי
הדינוזאור התגלה ב-2004 באייסן, דרום צ'ילה בידי דייגו סוארס (Diego Suárez), ילד בן שבע לצד הוריו הגאולוגים, שהפנו את המאובנים לקהילה המדעית. ממצאים נוספים התגלו ב"תצורות טוקוי" (Toqui Formation), לצד מאובנים של דיפלודוקיים. רוב הממצאים נמצאו מפורקים אך שלמים יחסית עם גולגולת מלאה ומספר עצמות נוספות כשלצידם נמצאו שלדים חסרים.
הסוג תואר ב-2015 בידי החוקר פרננדו נובאס ונקרא עקב הימצאו בצ'ילה. הסוג מכיל מין בודד - Chilesaurus diegosuarezi, הקרוי לכבוד דייגו סוארס.
מאפיינים
הצ'ילזאורוס היה דינוזאור קטן דו-רגלי באורך של 3.2 מטרים ובגובה של כלב. ישנה מחלוקת בין החוקרים על המינים הקרובים לו, האם הם היו תרופודים מקבוצת הטטנורים הטורפים או שמא השתייך לקבוצה (שכיום מבוטלת לפי רוב החוקרים) אורניתוסקלידה, ממנה התפצלו ראשוני בעלי אגן דמוי עוף מהתרופודים.
דינוזאור זה היה צמחוני בהתאם לבסיס שיניו שהותאם לאכילת צמחייה מאשר לבשר, נוסף על עצם החיק שלו שפנתה אחורה אולי כדי לפנות מקום למעיים גדולות יותר שיכולות לעכל ביעילות צמחייה. הוא היה בעל רגליים חזקות שעזרו לו לרוץ מטורפים והיה גם בעל טפרים קצרים וכפופים על רגליו הקדמיות שעזרו להגן על בעליהם.
פליסיה מונטאלגרה
פליסיה קוהן מונטאלגרה (בספרדית: Felicia Montealegre 3 במרץ 1922 – 16 ביוני 1978) הייתה שחקנית תיאטרון וטלוויזיה צ'יליאנית ילידת סן חוסה, קוסטה ריקה. משנת 1951 ועד מותה, היא הייתה נשואה למלחין והמנצח האמריקאי ליאונרד ברנשטיין.
ביוגרפיה
מונטאלגרה נולדה ב-3 במרץ 1922 בסן חוסה, קוסטה ריקה לקלמנסיה מונטאלגרה קאראזו (סן חוזה, 1898-1963), ולרוי אלווד קון, בכיר בתעשיית הכרייה בארצות הברית שהוצב אז בקוסטה ריקה. מונטלאגרה התחנכה בצ'ילה וגדלה כקתולית, ולאחר מכן התגיירה, כאשר נישאה ללאונרד ברנשטיין (סבה מצד אביה היה יהודי). היא עברה לניו-יורק, שם למדה שיעורי פסנתר אצל בן ארצה הצ'יליאני קלאודיו אראו.
קולה של מונטאלגרה נשמע בשתי יצירות בניצוחו של ברנשטיין: הסימפוניה השלישית של ברנשטיין, "קדיש", שהלחין והוצג בתיאטרון הטלוויזיה של קראפט וכן גרסה של "Le martyre de Saint Sébastien" של קלוד דביסי, בביצוע חלקי באנגלית.
מונטאלגרה הופיעה גם בכמה דרמות טלוויזיה, כולל עיבוד משנת 1950 של המחזה בית בובות מאת הנריק איבסן בתיאטרון הטלוויזיה של קראפט, בו גילמה את נורה. הופעה נוספת בטלוויזיה כוללת את השידור הטלפוני של CBS משנת 1949 (חלק מהסדרה "Studio One") המבוססת על הרומן "בכבלי אנוש" מאת סומרסט מוהם, שבו גילמה מונטאלגרה את מילדרד לצד צ'רלטון הסטון בתור פיליפ קארי. היא לא שיחקה עוד בסרטים עלילתיים, אבל שיחקה במחזה ב-1976 בברודוויי "רוצח מסכן".
אקטיביזם פוליטי
מונטאלגרה הייתה בין המייסדות של הארגון אנטי-מלחמתי, נשים נגד המלחמה בווייטנאם, "עוד אמא למען השלום" בשנת 1967.
בשנת 1970 היא וברנשטיין אירחו ערב למען מפלגת הפנתרים השחורים. במאמרו של טום וולף בניו יורק, שסיפר את אירועי הלילה ההוא בשם "Radical Chic: That Party at Lenny's", יוחד לה מקום מרכזי. שנתיים לאחר מכן, היא גם הייתה אחת מכ־100 האנשים שנעצרו בהפגנה נגד מלחמת וייטנאם בוושינגטון.
חיים אישיים
מונטאלגרה פגשה את המלחין-מנצח ליאונרד ברנשטיין ב-1946 במסיבה שערך ארו. הם התארסו אך האירוסין הופסקו. לאחר מכן הייתה לה מערכת יחסים של כמה שנים עם השחקן ריצ'רד הארט. לאחר מותו של הארט היא נישאה לברנשטיין, בשנת 1951, איתו נולדו לה שלושה ילדים, ג'יימי, אלכסנדר ונינה.
מונטאלגרה נפטרה מסרטן הריאה באיסט המפטון, ניו יורק, בשנת 1978, בגיל 56.
פתחי חמאד
פתחי חמאד (בערבית: فتحي حماد; ) הוא ממנהיגי תנועת החמאס בצפון רצועת עזה. כיהן כשר הפנים בממשלת החמאס מאז 2009 עד שנת 2014, כאשר הוקמה ממשלת האחדות של חמאס ופת"ח.
ביוגרפיה
נולד ב-1961 במחנה הפליטים ג'באליה.
חמאד היה שותף בצוות המשא ומתן של תנועת החמאס בנוגע לגלעד שליט. בעצרת מחאה שנערכה ב-2007 מול בניין הפרלמנט הפלסטיני בעזה איים חמאד לחטוף חיילים נוספים אם ישראל תמשיך בסירובה לשחרר אסירים. בנובמבר 2009 הציע אגודת 'ואעד' למען האסירים הפלסטינים המנוהלת על ידי חמאד, סכום של 1,400,000 דולר לכל אזרח ערבי-ישראלי שיחטוף חייל צה"ל.
נאומו של חמאד ששודר בערוץ אל-אקצא בפברואר 2008 הובא כראייה לטענה כי החמאס עשה שימוש באזרחים כמגינים אנושיים. בנאומו אמר חמד: "העם הפלסטיני פיתח שיטות הרג משלו. עבור העם הפלסטיני, המוות הפך לתעשייה, ובה הנשים מצטיינות. הוא הפך נשים, ילדים, קשישים ומוג'הידין למגנים אנושיים במטרה לקרוא תיגר על מכונת ההפצצה הציונית. נדמה שאלו כמו אמרו לאויב הציוני: אנו חושקים במוות כפי שאתם חושקים בחיים". דבריו של חמאד צוטטו גם בדו"ח גולדסטון שקבע כי אין בדברים אלו כדי להוות ראייה לשימוש של החמאס באזרחים.
בראיון שערכו עמו מרשת "אל-חאכמה" המצרית, בתאריך 23 במרץ 2012, ציין חמאד כי "חצי מהפלסטינים הם מצרים, והחצי השני הם סעודים". בנוסף ציין כי הפלסטינים דורשים את עזרת הערבים כדי להמשיך לנהל את הג'יהאד.
בספטמבר 2016 הוגדר חמאד כמחבל על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית והוסף לרשימת הטרור העולמית שלו, כלומר נאסר על אזרחי ארצות הברית וחברות לעשות עימו עסקים וכל רכוש שהוא מחזיק באזורים שבסמכות ארצות הברית מוקפא.
במרץ 2018 דווח כי חמאד הוא מבכירי החמאס המתנגדים לפיוס עם פת"ח, וקורא לחידוש המלחמה נגד ישראל. הוא שותף לניסיון ההתנקשות בראש ממשלת הרשות הפלסטינית ראמי חמדאללה.
ביולי 2019 קרא חמאד לחברי הפזורה הפלסטינית להרוג "יהודים בכל העולם". הערותיו אפיינו הסתה לרצח עם על ידי ארגון העוקב אחר הדיווחים על המזרח התיכון באמריקה ומרכז שמעון ויזנטל. הרטוריקה שלו גונתה באופן נרחב על ידי פלסטינים אחרים, ובהמשך הצהיר כי הוא תומך במדיניות החמאס לפנות רק יהודים בישראל.
חיים אישיים
חמאד נשוי לשלוש נשים ומתגורר במחנה הפליטים ג'באליה. הוא נחשב למקורב לאנשי גדודי עז א-דין אל-קסאם.
М (כתב קירילי)
אֵם היא אות באלפבית הקירילי שמקורה באות היוונית מו וצורתה כשל מו גדולה. האות מייצגת עיצור דו-שפתי, אפי. ערכה המספרי הוא 40 ובעבר נקרא מיִיסלִיטֶה (Мыслитэ) שמשמעותה "לחשוב".
מוריס גולדנהר
מוריס גולדנהר (15 בינואר 1924 - 11 בספטמבר 2001) היה אופתלמולוג ורופא כללי בלגי-אמריקני. ב-1940 היגר לארצות הברית בספינה "Quanza" - ספינת פליטים שחלק מנוסעיה לא הורשו להגר, תחילה לארצות הברית ואחר כך למקסיקו, אולם בהמשך, בעקבות מאבק משפטי ופוליטי, עלו על החוף האמריקני בנורפוק (וירג'יניה). מאוחר יותר, חזר לאירופה לשם לימוד רפואה. למד רפואה באוניברסיטת ז'נבה ולאחר מכן שב וחזר לארצות הברית, שם עבד ולימד במרכז הרפואי של אוניברסיטת סטוני ברוק במדינת ניו יורק.
ב-1952 הוא אבחן לראשונה את תסמונת גולדנהר.
העשור הראשון של המאה ה-14
העשור הראשון של המאה ה-14 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 1300 והסתיים ב-31 בדצמבר 1309.
לנצ'יה ארדאה
לנצ'יה ארדאה (באיטלקית: Lancia Ardea) היא מכונית משפחתית שיוצרה על ידי יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה בין השנים 1939–1953.
יוצרו 31,925 יחידות.
בנוסף לדגם המשפחתי יוצר דגם סדאן מוארך (ברובו נמכר כמוניות ברומא), ודגם טנדר (ואן). לאחר מלחמת העולם השנייה יוצרו כ-8,500 יחידות של דגם הואן.
בינואר 1940 מחירה של ה - "לנצ'יה ארדאה" היה 26,500 לירות איטלקיות. מחירה של פיאט 1100 (1937) היה 20,750 לירטות איטלקיות.
חברת לנצ'יה
לנצ'יה (איטלקית: Lancia, מבוטא לנצ'ה) היא חברה איטלקית לייצור מכוניות המהווה מאז שנת 1969 חטיבה בתאגיד פיאט. היא הוקמה בשנת 1906 על ידי וינצ'נזו לנצ'יה. מכוניות החברה הצטיינו בחדשנות הנדסית, פאר וביצועים וזכו להצלחות באירועי ספורט מוטורי. החל משנות ה-90 של המאה ה-20 מוצבו דגמי לנצ'יה כדגמי יוקרה בקבוצת פיאט.
אוואנטי! (סרט)
התסריט מבוסס על מחזה בשם זה מאת סמואל טיילור שהועלה בברודוויי ב-1968.
הצילומים נעשו באי איסקיה ובעיר סורנטו. למון ומילס מופיעים בסרט בקטע עירום.
העלילה מתרחשת בעיקר בבית מלון באיסקיה ושם הסרט נובע מתהליך פתיחת הדלת. בתחילה נוקשים בדלת וקוראים "?Permesso" (אפשר?) ונענים מהחדר ב"!Avanti" (קדימה, פתוח).
תקציר העלילה
תוך זמן קצר מסתבר לוונדל כי אביו היה מגיע מזה עשר שנים למלון הזה בכל קיץ עם אמה של פמלה. מנהל המלון קרלו קרלוצ'י (קלייב רביל) מבטיח לו לסדר את כל העניינים הביורוקרטים המסובכים.
משפחת טרוטה חוטפת את שתי הגופות ודורשת מוונדל 3200 דולר כפיצויים לנזק שנגרם לכרם שלהם מהתאונה והוא נאלץ לשלם.
בינתיים מתהדקים היחסים בין ונדל ופמלה והם שוחים בים בעירום כפי שעשו הוריהם. החדרן ברונו (ג'יאנפרנקו ברא) שצילם בזמן את ההורים עירומים, מצלם אותם כעת ומבקש מוונדל שיעזור לו לקבל ויזה לארצות הברית משם גורש בגלל עברות שביצע, כי הוא רוצה לברוח מחברתו הסיציליאנית אנה שכעת בהיריון, אחרת יפרסם את התמונות. אנה מאזינה לשיחה, נכנסת לחדר של פמלה עם אקדח, מזעיקה את ברונו, הורגת אותו ובורחת.
פמלה נאלצת לעבור לחדרו של ונדל והיחס ביניהם מתחמם. הם מחליטים לקבור את הוריהם באיסקיה ולשלוח לבלטימור ארון קבורה עם ברונו.
אשתו של ונדל מזעיקה לעזרה את איש משרד החוץ ג'יי ג'יי בלודג'ט (אדוארד אנדרוז) שמגיע למקום בהליקופטר צבאי ומזרז את כל העניינים. ונדל ופמלה נפרדים לא לפני שהם קובעים כי יגיעו למקום כל שנה בקיץ למשך חודש כמו שעשו הוריהם.
ונדל עולה להליקופטר עם הארון (ובתוכו ברונו).
אבליס
אִבְּליס (בערבית: إبليس) הוא דמות השטן המוזכרת בקוראן, בעיקר סביב סיפור בריאתם של אדם וחווה. חלק מהמוסלמים מאמינים שהוא נברא כשד, בעוד אחרים מאמינים שהוא נברא כמלאך. לפי האמונה האסלאמית, אללה הורה לאבליס להשתחוות לאדם, אך מאחר שהוא סירב לעשות זאת, אללה גרש אותו מגן עדן. אבליס מוזכר בקוראן בשמו 11 פעמים.
אטימולוגיה
לדעת מרבית החוקרים הלא-מוסלמים, מקור המילה במילה היוונית διαβολος, דיאבולוס, יריבו של האדם בכתבים הנוצריים. במקורות הערביים מוסברת המילה כנגזרת מהפועל إبلس – "אמר נואש" (מרחמי האל), ולכן "איבליס" הוא זה שאין לו דבר לצפות מרחמי האל. הסבר אחר הוא ש"איבליס" הוא זה הגורם לייאוש. אפשר לפרש גם משורש "בלש" במשמעות של חיפוש בארמית, ו"איבליס" הוא מי שמחפש את בן האדם במעשיו הלא-טובים או בעת צרה.
שמותיו
ישנו חדית' שבו נאמר שהשם המקורי של אבליס היה חארת' (حارث). בין היתר, נקרא אבליס דריס (ضریس), סרחוב (سرحوب), אל-מותכּווין (المتکوّن), ואל-מותכּוויז (المتکوّز).
בריאתו של אבליס
במסורת המוסלמית יש מחלוקת אם איבליס שייך לגזע המלאכים אם לאו. היו שאמרו שהוא שייך למין של מלאכים שנקראו שדים ונבראו מאש, בעוד ששאר המלאכים נבראו מאור. נאמר שהוא היה אחד משומרי גן העדן. נאמר כי לפני שאיבליס המרה את פי האלוהים, הוא היה מלאך בשם עזאזל ששכן בארץ והיה בעל ידע רב, מה שגרם לו להפוך שחצן. כאשר איבליס סירב להשתחוות לאדם, אלוהים קילל אותו וראה בו אחד מהכופרים.
בין אלה המאמינים כי אבליס נברא כשד היו חסן אל-בסרי, אל-זמח'שרי, פח'ר א-דין א-ראזי וסייד קוטב. בין אלו שהאמינו שהוא נברא כמלאך, היו אבן אל-עבאס, עבדאללה אבן מסעוד, ומוחמד אבן ג'ריר א-טברי.
סוזן פליטווד
סוזן מורין פליטווד (באנגלית: Susan Maureen Fleetwood; 21 בספטמבר 1944 - 29 בספטמבר 1995) הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטית. היא מוכרת בעיקר כשחקנית בלהקות תיאטרון באנגליה. בטלוויזיה הייתה ידועה מהופעותיה בסדרות כמו "צ'נדלר ושות'" ו"בודהה מהפרוורים".
ביוגרפיה
פליטווד נולדה בסנט אנדרוז שבסקוטלנד. היא הייתה בתם של ברידג'ט מורין (שם נעורים בררטון) וג'ון ג'וזף קלס פליטווד, שהיה קצין בחיל האוויר המלכותי. היא אחותו הגדולה של המוזיקאי והשחקן מיק פליטווד (ממייסדי להקת הרוק פליטווד מק). בשנים לפני מלחמת סיני (Suez crisis) חייתה המשפחה במצרים שם הוצב אביה. אחר כך הם חיו בנורווגיה, כאשר ג'ון פליטווד קיבל משרה של נאט"ו. בנורווגיה שיחקה סוזן לראשונה בהצגה בבית הספר בתפקיד יוסף מהברית הישנה. כשחזרה לאנגליה למדה במנזר ואחת הנזירות עודדה אותה ללמוד משחק. בגיל 16 היא קיבלה מלגה לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
ב-1974 שיחקה פליטווד בתפקיד אימוג'ן בהפקה של ג'ון ברטון למחזה "סימבלין". ובהמשך לוהקה לתפקידים ראשיים רבים. ב-1977 שכנע אותה הבמאי פיטר הול להצטרף אליו ללהקת התיאטרון של התיאטרון הלאומי. שם שיחקה בתפקיד אופליה לצדו של אלברט פיני שגילם את המלט, ובנוסף קבלה מגוון רחב יותר של תפקידים במחזות. בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים הופיעה בשתי להקות התיאטרון, בין השאר בתפקיד בלתי נשכח כרוזלינד במחזה "כטוב בעיניכם". העונה האחרונה בה שיחקה עם הלהקה השייקספירית המלכותית הייתה בשנים 1990/91.
חיים אישיים
פליטווד מעולם לא התחתנה. בן זוגה בתקופה לפני מותה היה במאי התיאטרון סבסטיאן גרהם-ג'ונס.
היא נפטרה בסולסברי, וילטשייר, אנגליה בגיל 51 מסרטן השד.
אנט פרגוסון
אנט מאירי נלסון פרגוסון (באנגלית: Annette Ferguson) היא אסטרופיזיקאית תצפיתית סקוטית המתמחה בתחום האבולוציה של הגלקסיות. פרופסור במכון לאסטרונומיה, אדינבורו, ומחזיקה בקתדרה האישית לאסטרופיזיקה תצפיתית בבית הספר לפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת אדינבורו. קיבלה את מעמד
ביוגרפיה
פרגוסון נולדה בסקוטלנד בעיר דמברטון, מערבית לגלאזגו. שני סביה עבדו בתעשיית בניית ספינות ואביה עסק בסחר בייצור כלים. בתחילת שנות ה-80, אביה קיבל עבודה בחברת מטוסים בקנדה והמשפחה היגרה לשם.
פרגוסון, סיימה תואר ראשון במדעים (BSc) בהצטיינות, בפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת טורונטו, קנדה וקיבלה דוקטורט באסטרופיזיקה מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור, ארצות הברית. היא קיבלה מלגות פוסט-דוקטורט במכון לאסטרונומיה, קיימברידג', המכון האסטרונומי קפטיין בחרונינגן, הולנד, ומכון מקס-פלנק ל-Astrophysik ב-גרכינג, גרמניה.
פרגוסון חזרה לסקוטלנד בשנת 2005, בתור מרצה באוניברסיטת אדינבורו, לפני שקודמה בשנת 2007, וקיבלה פרופסורה בשנת 2013.
קריירה
המחקר של פרגוסון מתמקד בהבנת האופן שבו גלקסיות כמו שביל החלב שלנו נוצרו בתחילה והתהליכים הפיזיקליים שהשפיעו על המראה שלהן במשך מיליארדי שנים, המחקר מתמקד בביצוע תצפיות על כוכבים וגז בין - כוכבי בגלקסיות סמוכות. הרבה מעבודותיה האחרונות התמקדו בגלקסיית אנדרומדה, גלקסיה ספירלית ענקית בשכונה הגלקטית שלנו.
המחקר שלה מנצל טלסקופים קרקעיים באיים הקנריים, צ'ילה והוואי, כמו גם מכשירים מתוחכמים על סיפון טלסקופ החלל האבל. פרגוסון מעורבת גם בתכנון לניצול עתידי של נתונים שנאספו על ידי משימת אוקלידס של סוכנות החלל האירופית, ומצפה הכוכבים ורה סי רובין, שנמצא בצ'ילה.
כבוד
פרס אנני ג'אמפ קאנון, 2003
עמיתה של החברה המלכותית של אדינבורו, האקדמיה הלאומית של סקוטלנד למדע, במרץ 2016.
פרס המחקר של פרידריך וילהלם בסל מקרן אלכסנדר פון הומבולדט, 2017
כריש שחור-סנפירים
כריש שחור סנפירים (שם מדעי: Carcharhinus melanopterus) הוא מין של כריש ממשפחת הכרישיים החי בשוניות אלמוגים וימים רדודים באוקיינוסים הטרופיים והוא בין הכרישים הנפוצים בשוניות. סימן הזיהוי הבולט שלו הוא קצוות סנפיריו וזנבו השחורים וכן אפו המעוגל.
מאפיינים
כריש שחור-סנפירים נפוץ בימים רדודים באוקיינוס השקט וההודי, שם הוא מסתובב סביב חופים חוליים ושוניות ולעיתים נדירות עלול להיכנס למים מליחים ואף מתוקים. הכרישים האלה נקשרים ביותר לאזורים מסוימים ויכולים לשהות באותו אזור כמה שנים.
אורכו הממוצע של הכריש 1.6 מטרים כשפרטים גדולים הגיעו לאורך שני מטרים ומשקל של 13.6 קילוגרם. אלה נחשבים לכרישים בינוניים ולא טורפי אנשים, אך עלולים לתקוף את מי שיתקרב אליהם יתר על המידה. בנוסף כרישים עלולים להגיע לטירוף אכילה ואז סכנתם לאדם גבוהה. נרשמות כמה עשרות תקיפות לא קטלניות של הכריש כל שנה, לרוב בקרבת החוף.
כרישים אלו הם טורפים פעילים וקשוחים של דגים שונים, סרטנים, דיונונים ועופות ימיים ואפילו של כרישים קטנים יותר.
כנהוג אצל משפחות הכרישיים, משריצה גם נקבת הכריש צאצאים חיים, החיים בשנים הראשונות בביצות מנגרובים סמוכות לחוף.
1869 בארצות הברית
1869 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 93 שנה מיום היווסדה.
גג'וונדגי
גג'וונדגי (בהונגרית: Gagyvendégi) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית גג'וונדגי קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-284 תושבים בשנת 1990 עד 204 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-28%).
בגג'וונדגי חיו מעט יהודים.
גלרוס סוד
גלרוס סוד (בגרמנית: Glarus Süd) היא אחת משלוש הערים בקנטון גלרוס שבשווייץ, כששתי הערים האחרות הן גלרוס וגלרוס נורד.
העיר שוכנת על שטחו של עמק נהר הלינת העליון ובכל השטח של עמק סרנף. שטחה המוניציפלי של גלרוס סוד כוללת את הכפרים בטשוונדן, בראונוולד, דיזבך, אלם, אנגי, הסלן, הצינגן, לויגלבך, לינטל, לוכסינגן, מט, מיטלודי, נידפורן, ריתי, שוונדן, שוונדי, וסול. גלרוס סוד הוקמה ב-1 בינואר 2011 כאיחוד של כל הכפרים הללו.
בטשוונדן
בטשוונדן (Betschwanden) מוזכרת לראשונה במקור משנת 1240 בשם Beswando.
עד 1395 היה בטשוונדן מחויב לתשלום מיסים ומעשר למנזר סקינגן. באותה תקופה היה הכפר חלק מכנסיית הרובע של גלרוס. כנסיית הכפר נבנתה במאה ה-14 בסגנון רומנסקי. היא נבנתה שוב מספר פעמים וב-1779 הוספו לה חומות להגנה מפני שיטפונות. ב-1915 הוספו לכנסייה מרכיבים בסגנון האר נובו ובסגנון התחייה הגותית ובשנים 1975 – 1977 היא שוקמה. צידה החיצוני של הכנסייה נבנה מחדש ב-2001.
כאשר הגיעה הרפורמציה הפרוטסטנטית לגלרוס, אימצה בטשוונדן את האמונה החדשה. ב-1528 היא הצטרפה לכנסייה הרובע הפרוטסטנטית יחד עם בראונוולד, הצינגן, דיזבך וריתי. ב-1942 נפרדה מהן בראונוולד והקימה כנסיית רובע חדשה.
עד למאה ה-19, היו חקלאות אלפינית ורעיית מקנה מקור ההכנסה העיקרי של הכפר. ב-1778 נבנתה על נהר דיזבך טחנת קמח. ב-1727 נפתח בית ספר וב-1844 נפתח בית ספר תיכון. ב-1843 נפתחה במקום מטוויה וב-1910 הוסף לה מחסן. כיום מבנה זה משמש כמפעל טקסטיל. ב-1879 נפתחה בכפר תחנת של קו הרכבת של צפון-מזרח שווייץ.
בראונוולד
בראונוולד (Braunwald) מוזכר לראשונה במקור משנת 1421 בשם Brunwald. קיימות עדויות על התיישבות עונתית בקיץ במקום בין המאות ה-12 ל-15 והחל מ-1725 התגוררו במקום כמה משפחות לאורך כל השנה. ב-1841 הוקם במקום בית ספר וב-1857 הוא עבר למבנה חדש. אכסניה שנבנתה ב-1856 הפכה להיות מלון מפורסם.
ב-1907 נפתח הפוניקולר של בראונוולד. מהלך זה לווה בהקמתם של בתי מלון נוספים, כולל ה"גרנד הוטל בלוויו" (כיום "מרשנהוטל בלוויו"), מלון אלפינה" ו"מלון אלפנבליק" (נשרף ב-2009). במחצית השנייה של המאה ה-20, נפתחו כמה קווים של מעלית כיסאות ושל מעליות גונדולה, כדי לאפשר גישה לשטחי הסקי שמעל הכפר.
עד 1939 היה בראונוולד חלק משטחו של כפר ריתי, אך בשנה זו הוא הפך להיות כפר עצמאי.
אלם
אלם (Elm) מוזכר לראשונה במקור משנת 1344 בשם Elme.
המרחצאות של ווישלן, שהיו בתחומו של אלם, היו אתר רחצה פופולרי מאז ימי הביניים והם מוזכרים לראשונה במקור משנת 1547 הם היו פופולריים מאוד עד שהם נקברו במפולת שלגים ב-1762, שרידים של מבני העץ של המרחצאות שרדו.
ב-1799 בילו הגנרל הרוסי אלכסנדר סובורוב וכוחותיו לילה באלם, לפני שחצו את מעבר פניקס בדרכם לפיגניו במהלך נסיגתם לאוסטריה.
ב-1861 החלה באלם כריית לווחה. ב-11 בספטמבר 1881 נגרמה מפולת שלגים עקב כריית יתר ובה נהרגו 114 איש ו-83 מבנים בתחומי הכפר נקברו תחת השלג.
ב-1892 נמצא שמימי מעיין שבתחומי הכפר עשירים בברזל. בעליו הקרקע שבתחומה נמצא המעיין פתח בית מרחץ ומכר מים בבקבוקים, אך בית המרחץ נהרס במפולת שלגים ב-1907. ב-1898 נפתחו באלם מרחצאות חדשים ששגשגו עד למלחמת העולם הראשונה. כיום משמש מבנה זה כמעון לגמלאים. ב-1929 הוקמה חברה למילוי בקבוקי מי מעיין שקיימת עד היום.
ב-1879 קושר עמק הנהר לינת לרשת הרכבות השווייצרית כאשר נפתח קו הרכבת הצפון-מזרחי, אך אלם נותרה בלתי מקושרת לקו זה. למצב זה הייתה השפעה על כלכלת הכפר והובאו כמה הצעות לחיבורו של אלם לרשת הרכבות. בסופו של דבר, ב-8 ביולי 1905, נפתח קו חשמלית שקישר את אלם לשוונדן ולכפרים סמוכים נוספים. השירות בקו זה המשיך עד ל-1969, כאשר הוא קושר לרשת הכבישים.
אנגי
אנגי (Engi) מוזכר לראשונה במקור משנת 1350 בשם ze engi.
החל מהמאה ה-16, התקיימה בקרבת אנגי כריית לווחה. ב-1602 היה היקף הסחר די גבוה כך שהוטל מס ייצוא והסחר לצפון ומערב אירופה הגיע לשיאו במאה ה-17. הפעילות הכלכלית שקעה בשנים הבאות, לפני שצמחה שוב בעקבות סלילתו של הכביש במעלה העמק ב-1826. ב-1840 עבדו במכרה כמעט 200 איש, שננטש ב-1961, אך כיום הוא משמש כאתר תיירות.
ב-1879 קושר עמק נהר הלינת לרשת הרכבות השווייצרית עם פתיחתו של קו הרכבת הצפון-מזרחי, אך אנגי, ששוכנת בעמק הצדדי של נהר סרנף, נותרה בלתי מקושרת לשירות הרכבות. דבר זה השפיע על הכלכלה המקומית והועלו מספר הצעות לחבר את העמק לרשת הרכבות. בסופו של דבר נפתח ב-8 ביולי 1905 קו חשמלית שקישר את שוונן עם אנגי ועם כפרים נוספים עד לאלם. קו חשמלית זה התקיים עד 1969.
הסלן
הסלן (Haslen) מוזכר לראשונה במקור משנת 1289 בשם Burchard von Hasle. ב-1 ביולי 2006 אוחד הכפר עם הכפרים השכנים, לוגלבך ונידפורן.
לינטל
לינטל (Linthal) מוזכר לראשונה במקור משנת 1289 בשם Lintal.
ב-1879 קושר הכפר לרשת הרכבות השווייצרית עם פתיחתו של הקו הצפון-מזרחי. הכביש העובר דרך מעבר קלאוזן נסלל בין השנים 1895 – 1900. בנייתה של מערכת תחנות הכוח ההידרואלקטריות בהרים שמעל לינטל החלה ב-1957 והיא החלה לפעול ב-1968.
לוכסינגן
לוכסינגן (Luchsingen) מוזכר לראשונה במקור משנת 1274.
בשנת 2004 אוחד הכפר עם הכפרים השכנים, הצינגן ודיזבך.
מט
מט (Matt) מוזכר לראשונה במקור משנת 1273 בשם Mattun.
מיטלודי
מיטלודי (Mitlödi) מוזכר לראשונה במקור משנת 1320 בשם Mitlodi.
ריתי
החקלאות הייתה ענף התעסוקה העיקרי בכפר עד למאה ה-19. יחד עם זאת, במאה ה-17 תפסה גם טוויית כותנה חלק חשוב בכלכלת הכפר. ב-1770 חלק ירידה בהיקף הטווייה ורק ב-1847 נבנה מפעל לטווייה מכנית של כותנה וצמר. ענף זה משך פועלים זרים רבים לריתי אך הוא חדל להתקיים ב-2002. עד לשנת 1939 היה הכפר בראונוולד חלק מהתחום המוניציפלי של ריתי, אך באותה שנה הוא הפך להיות כפר עצמאי.
שוונדן
שוונדן (Schwanden) מוזכר לראשונה במקור משנת 1240 בשם de swando.
סול
סול (Sool) מוזכר לראשונה במקור משנת 1300 בשם soler tagwan.
גאוגרפיה ודמוגרפיה
שטחם הכולל של הכפרים המרכיבים את גלרוס סוד הוא 430.20. נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית גלרוס סוד 9,761 תושבים.
יגואר XK140
יגואר XK140 (באנגלית: Jaguar XK140) היא מכונית ספורט מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה יגואר, אשר יוצרה בין השנים 1954–1957 בבריטניה.
חוף ז'ריקואקוארה
חוף ז'ריקואקוארה (בפורטוגזית: Praia de Jericoacoara) הוא חוף ים הממוקם בעיר ז'יז'וקה דה ז'ריקואקוארה שבמדינת סיארה הממוקמת בצפון-מזרח ברזיל. החוף מרוחק כ-300 קילומטרים מפורטלזה, בירת מדינת סיארה. החוף הוא חלק מהפארק הלאומי ז'ריקואקוארה.
החוף נבחר בשנת 1994 על ידי הוושינגטון פוסט לאחד מעשרת החופים היפים ביותר בעולם, ובשנת 2014 נבחר על ידי ההפינגטון פוסט לחוף הרביעי היפה ביותר בעולם. החוף גם נחשב לאחד מהחופים הטובים בעולם לגלישת רוח.
אטימולוגיה
שמה של העיירה מורכב משני החלקים המרכיבים אותה. מקור השם ז'ריקואקוארה הוא בטופי-גוארני. יורוקו (Yuruco) פירושו "בור" וקוארה ("cuara") פירושו צב. חיבור השניים, "יוּרוּקוּקוּאַרַה", במשמעות "בור הצבים", מתייחס לכך שצבי הים נהגו לחפור בורות בחוף הים באזור זה, לשם הטלת ביציהם. לפי פירוש מקובל אחר, מקור השם נגזר מגבעה סמוכה, שנראית מהים כאליגטור (בטופי-גוארני: Jacarequara (זַ'קַארֵקוּאַרַה)). מקור השם ז'יז'וקה הוא ככל הנראה בצירוף Ji ("צפרדע") ו-Oca ("בית"), היוצר את המילים "בית הצפרדעים".
היסטוריה
החוף נחשף ונרשם לראשונה בשנת 1629 על ידי הקרטוגרף ז'ואאו טיקסיירה אלברנאז הזקן.
עד שנת 1985 חיו באזור רק מספר קטן של דייגים, אך משנה זו הפך החוף לאתר פופולרי, ומבקר בו מדי שנה מספר גדול של תיירים. משנת 2002 הפך החוף לחלק מהפארק הלאומי ז'ריקואקוארה.
בשל יופיו, צולמו בו מספר סרטים וסדרות טלוויזיה.
ואלראם השני, רוזן נסאו
ואלראם השני, רוזן נסאו (בגרמנית: Walram II. von Nassau; בערך 1220 – 24 בינואר 1276), היה רוזן נסאו והוא האב הקדמון של הענף הוולרמיאני של בית נסאו.
ביוגרפיה
ואלראם היה בנם השני של היינריך השני, רוזן נסאו ומטילדה מחלרה וזוטפן, בתם הצעירה של אוטו הראשון, רוזן חלרה וריכרדיס מבוואריה (בעצמה בתו של אוטו הראשון, דוכס בוואריה מבית ויטלסבאך). ואלראם מוזכר לראשונה באמנה מיום 20 ביולי 1245.
ואלראם ואוטו חילקו את הרוזנות שלהם ב-16 בדצמבר 1255 עם נהר לאהן כגבול. הסכם החלוקה ידוע כיום בשם Prima divisio. האזור שמדרום ללאהן: הלורדויות ויסבאדן, אידשטיין, האמטר ויילבורג (עם הוורהולץ) ובליידנשטט, הוקצו לוואלראם. טירת נסאו ותלויות (Dreiherrische), ה-Ämter Miehlen ו-Schönau (מנזר Schönau ליד Strüth über Nastätten) וכן ה-Vierherrengericht, טירת לורנבורג, אסטראו (שהייתה בבעלות משותפת עם הרוזנים של דיאץ) והפייף בהסן נותרו בבעלות משותפת. מאוחר יותר, אולי זמן קצר לאחר סיום הסכם החלוקה, הביע ואלראם חוסר שביעות רצון מחלק מהוראות האמנה וקרא עליהם תיגר. לא ידוע אם כבר פעל בהשפעת מחלת הנפש ממנה סבל. מה שבטוח הוא שבהתקפת אי שפיות הוא שרף את העותק שלו של חוזה החלוקה.
ואלראם היה הופמרשל וגהיימראט של רודולף הראשון, מלך גרמניה.
ואלראם איבד כמה ערים, כולל נידרלהנשטיין, פפנהופן וואלנדר, לארכיבישוף של טריר. הוא גם המשיך את פיוד דרנבאכר נגד הסן. הוא מת - לכאורה מהפרעה נפשית - ב-24 בינואר 1276. ירש אותו בנו אדולף.
Hurricane (שיר של בוב דילן)
Hurricane (הוריקן) הוא שיר מחאה של בוב דילן, שעוסק בסיפורו של המתאגרף רובין "הוריקן" קרטר, שהרשעתו בשוגג ברצח משולש הפכה לסמל בינלאומי של המאבק ברדיפות משפטיות על רקע גזעני. השיר שנכתב יחד עם ז'אק לוי, מתאר את הגזענות כלפי קרטר, אשר לפי מילות השיר היא שהובילה להרשעה הכוזבת.
רקע
קרטר וחברו ג'ון ארטיס הואשמו בשלושה מעשי רצח בפאב בשם "לאפייט גריל" בפטרסון, ניו ג'רזי, בשנת 1966. קרטר וארטיס הורשעו ברצח משולש בשנת 1967.
עמק סנטה קלרה
עמק סנטה קלרה (באנגלית: Santa Clara Valley) הוא עמק בחלק הצפוני של מדינת קליפורניה המשתרע על פני 145 קילומטרים לכיוון דרום מזרח, מסן פרנסיסקו להוליסטר. עמק סנטה קלרה נתחם, ממערב בהרי סנטה קרוז וממזרח ברכס דיאבלו, ומצפון במפרץ סן פרנסיסקו.
Hurricane (שיר של בוב דילן)
רקע
אף על פי ששנה לאחר מכן הועמדו קרטר וארטיס למשפט חוזר, הם נמצאו שוב אשמים ונידונו לתקופות מאסר ממושכות, כאשר התביעה טענה שהם ביצעו את הרצח המשולש כנקמה על הריגתו של בעל בית מרזח אפרו-אמריקני מוקדם יותר באותו לילה. דילן ותומכי השחרור האחרים לא הגיעו למשפט.
עמק סנטה קלרה
העמק נקרא על שם המיסיון הספרדי סנטה קלרה. עמק סנטה קלרה נודע במקור במיוחד בשל הריכוז הגבוה של הבוסתנים שבו. עד שנות ה-60 של המאה ה-20 היה אזור עמק סנטה קלרה נודע בשל היותו אזור אריזת הפירות הגדול בעולם. בעקבות ההצלחה העצומה של תעשיית ההיי-טק באזור, אשר החלה עוד בשנות ה-60, הפכו מרבית השטחים החקלאיים הנרחבים של האזור לנוף אורבני. החלק הצפוני של עמק סנטה קלרה מופתח באופן ניכר ומאוכלס בהרבה יותר מהחלק הדרומי של עמק סנטה קלרה.
אריאל היימן
אריאל היימן (נולד ב-1953) הוא גאולוג, בעלים משותפים של חברת הייעוץ "אור", וחוקר במכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS). בעבר, מנכ"ל מכון דוידסון לחינוך מדעי, הזרוע החינוכית של מכון ויצמן למדע וקצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, אשר כיהן כקצין המילואים הראשי הראשון. בנוסף, היימן חוקר במכון הגאולוגי ומרצה באוניברסיטה העברית, ואחד ממגישי התוכנית "רצועת הביטחון" בגלי צה"ל.
Hurricane (שיר של בוב דילן)
רקע
בשנים שלאחר מכן התעוררו מחלוקות רבות בנוגע לתיק והופנו טענות קשות נגד הרשויות: טענות בנוגע לדיני הראיות, עדויות מפוקפקות של עדי ראייה ומשפט בלתי הוגן. נגד קרטר לא היו ראיות פיזיות של ממש, והמשטרה לא לקחה טביעות אצבע מזירת האירוע.
עמק סנטה קלרה
אורכו של עמק סנטה קלרה הוא כ-145 קילומטרים. בסך הכל חיים באזור עמק סנטה קלרה כ-1.8 מיליון בני אדם.
אריאל היימן
קורות חייו
אריאל נולד ב-1953 בירושלים וגדל בשכונת רחביה. למד בבית הספר היסודי והתיכון בגימנסיה העברית (סיים בשנת 1971). היה פעיל בשבט מצדה של תנועת הצופים. נשוי לרויטל, אב לארבעה בנים.
Hurricane (שיר של בוב דילן)
רקע
ארטיס ריצה עונש מאסר של כחמש שנים וקרטר ישב כ־19 שנים בבית סוהר ובסופו של דבר שוחרר ב-1985 כשזכה בערעור והתביעה החליטה שלא ללכת למשפט נוסף, אחרי שנים של ערעורים וקמפיין ציבורי.
עמק סנטה קלרה
ערים ועיירות
הערים והעיירות בעמק סנטה קלרה הם:
אריאל היימן
שירות צבאי
התגייס לצה"ל ב-1971 והתנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים השלים את מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וכן הכשרה כמפקד כיתה. בהמשך יצא לקורס קצינים וכצוער לחם במלחמת יום הכיפורים. לאחר קורס קצינים עשה הסבה לשריון, שם שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בחטיבה 7. השתחרר בדרגת סגן ב-1975. שירת במילואים במגוון תפקידים פיקודיים בחיל השריון ממפקד פלוגה ועד למפקד חטיבה. בשנת 2002 מונה לקצין המילואים הראשי הראשון. במסגרת זו יזם והוביל את שינוי התפיסה לגבי מודל המילואים. ועדה בראשות היימן הציגה בפני המטה הכללי מודל מילואים חדש. לאחר אישור המטה הכללי ואישור שר הביטחון שאול מופז, ועדת השרים למערך המילואים, והממשלה, הוקמה הוועדה לחוק המילואים בראשותו של פרופ' אבישי ברוורמן. היימן ריכז את עבודת הוועדה ולאחר אישור הממשלה הביא את חוק המילואים לאישור הכנסת. החוק עבר בקריאה ראשונה במאי 2005 טרם פיזורה של הכנסת. לאחר מלחמת לבנון השנייה הובא החוק עם שינויים מסוימים ואושר על ידי הכנסת באפריל 2008. בנוסף לפעילותו זו יזם היימן גם את אמנת הסטודנטים בין האוניברסיטאות לסטודנטים המשרתים במילואים, ואת אמנת המעסיקים בין המעסיקים לעובדיהם המשרתים במילואים. הוא יזם והביא בפני ממשלת ישראל את ההצעה ליום ההוקרה למערך המילואים אשר מצוין מאז מדי שנה בל"ג בעומר. יום זה כולל בין השאר טקסי הוקרה לחיילי המילואים וטקס במשכן הנשיא להוקרת יחידות המילואים המצטיינות. היימן השתחרר בסוף שנת 2005 ומאז ממשיך בשירותו במילואים במגוון תפקידים.
Hurricane (שיר של בוב דילן)
יצירת השיר הוריקן
דילן ביקר את קרטר בכלא ראווי בוודברידג', ניו ג'רזי, לאחר שקרא את האוטוביוגרפיה שלו בה טען קרטר לחפותו.
לאחר שנפגש עם קרטר בכלא ובהמשך גם עם תומכיו, החל דילן לכתוב את השיר. Hurricane היה אחד מ"שירי המחאה" המפורסמים של דילן במהלך שנות ה-70, הסינגל הרביעי המצליח ביותר שלו בעשור זה, והגיע למקום מספר 33 בבילבורד הוט 100.
אריאל היימן
חינוך - מכון דוידסון לחינוך מדעי
בין השנים 2008–2017 שימש אריאל היימן כמנכ"ל מכון דוידסון לחינוך מדעי, הזרוע החינוכית של מכון ויצמן למדע. בתחילת תפקידו איגד את כל הפעילויות החינוכיות של מכון ויצמן למדע שהחלו כבר בשנות ה-60 של המאה ה-20, תחת קורת הגג של מכון דוידסון. במסגרת תפקידו, התרחבה הפעילות באופן משמעותי והיא כוללת כיום למעלה מ-70 תוכניות שמטרתן טיפוח החינוך המדעי-טכנולוגי בישראל, המורים, התלמידים והקהל הרחב. היימן ייצר בין השאר שיתופי פעולה עם משרד החינוך ועם גופים חינוכיים נוספים בארץ ובעולם.
Hurricane (שיר של בוב דילן)
יצירת השיר הוריקן
דילן הקליט את השיר לראשונה בסוף יולי 1975. השיר נכלל באלבום Desire בינואר 1976 וחשף את פרשת קרטר לקהל הרחב.
אריאל היימן
פעילות נוכחית
עם סיום תפקידו במכון דוידסון הקים אריאל עם רויטל (רעייתו) את חברת "אור", העוסקת בין היתר בייעוץ לארגונים, ובהערכת האפקטיביות של פעילותם. בנוסף, אריאל משמש כחוקר במכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS), וחזר להוראה באוניברסיטה העברית ולמחקר בתחום הגאולוגיה. אריאל משרת פעיל במילואים בתפקידי מטה, ומגיש בימי שני בשבוע את התוכנית "רצועת הביטחון" בגלי צה"ל.
Hurricane (שיר של בוב דילן)
יצירת השיר הוריקן
במהלך סיבוב ההופעות שקדם להוצאת האלבום Desire, דילן וה- Rolling Thunder Revue יזמו קונצרט למען קרטר באצטדיון מדיסון סקוור גארדן בניו יורק, וגייסו 100,000 דולר. בשנה שלאחר מכן הם יזמו קונצרט נוסף ביוסטון. דילן נפגש עם אמרגנים שהביאו את סטיבי וונדר ורינגו סטאר להופעה. עם זאת, לאחר ששולמו ההוצאות, גיוס הכספים מקונצרט יוסטון לא צלח.
אריאל היימן
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
יום הולדת (שיר של עדן)
יום הולדת הוא שירה של להקת עדן הישראלית, שנכלל באלבומה בעל אותו השם, אשר יצא לאור בשנת 1999.
מילות השיר ולחנו נכתבו על ידי ג'קי עובד, גבריאל בטלר, יעקב למאי ומשה דץ. המילים משלבות עברית ואנגלית, ואת השורות באנגלית שרו שני הזמרים דוברי האנגלית בלהקה, האחים אדי וגבריאל בטלר.