cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מנחם בנית
לאחר הקמת מדינת ישראל עלה עם רעייתו, רבקה, והתיישב בעין חרוד. בנית עסק בהוראה בבית הספר התיכון של הקיבוץ, עד הפילוג בתנועה הקיבוצית ומעבר המשפחה לירושלים. בשנת 1950 החל לעבוד כמורה במכון למדריכי חו"ל של הסוכנות היהודית ובשנת 1953 היה למפקח הארצי על הוראת השפה הצרפתית מטעם משרד החינוך והתרבות. בשנת 1959 הצטרף לסגל החוג לתרבות צרפת של האוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1965 עבר לייסוד חוג מקביל באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1967 מונה לדקאן הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב.
עבודתו האקדמית כללה את חקר השפה הצרפתית וחקר יהדות צרפת. בין פרסומיו המילון הצרפתי-עברי, ספר אודות רש"י וכתביו בצרפתית עתיקה, והוצאת סדרת "ספרי הפתרונות" שבהם ערך כתבי יד של פרשני מקרא מצרפת בימי הביניים.
בנית זכה בפרס ישראל לחקר לשונות היהודים (1999) ובתואר "איש השנה" של המכון הביוגרפי האמריקאי (2000). הוא נמנה עם האישים הבולטים במאה העשרים מטעם המרכז הביוגרפי הבינלאומי. קיבל את אות לגיון הכבוד של ממשלת צרפת על תרומתו להידוק קשרי התרבות בין המדינות.
נפטר בישראל בשנת 2007, בגיל 93.
אנזים מכסה קצה 5'
היווצרות הכיסוי 5'
כיסוי הוא תהליך בן שלושה שלבים המנצל את האנזימים RNA טריפוספטאז, גואנילילטרנספראז ומתילטרנספראז. באמצעות סדרה של שלושה שלבים, הכיסוי מתווסף לקבוצת ההידרוקסיל 5' של הנוקלאוטיד הראשון של גדיל ה-mRNA הגדל בזמן שהתעתוק עדיין מתרחש. ראשית, RNA 5' triphosphatase מבצע הידרוליזה של קבוצת הטריפוספט 5' לייצור דיפוספט-RNA. לאחר מכן, תוספת של GMP על ידי guanylyltransferase מייצרת את מכסה הגואנוזין. לבסוף, RNA methyltransferase מעביר קבוצת מתיל למכסה הגואנוזין כדי להניב כובע 7-מתילגואנוזין המחובר לקצה 5' של התמליל. שלושת האנזימים הללו, הנקראים ביחד אנזימי המכסה, מסוגלים לזרז את התגובות שלהם רק כאשר הם מחוברים ל-RNA פולימראז II, אנזים הכרחי לתעתוק ה-DNA לקדם-mRNA. כאשר הקומפלקס הזה של RNA פולימראז II ואנזימי המכסה מושג, אנזימי המכסה מסוגלים להוסיף את המכסה ל-mRNA בזמן שהוא מיוצר על ידי RNA פולימראז II.
פוּנקצִיָה
RNA אאוקריוטי חייב לעבור סדרה של שינויים על מנת שיוצא מהגרעין ויתורגם בהצלחה לחלבוני תפקוד, שרבים מהם תלויים ב-mRNA מכסת, שינוי ה-mRNA הראשון שמתרחש. כיסוי 5' חיוני ליציבות mRNA, שיפור עיבוד mRNA, ייצוא ותרגום mRNA. לאחר כיסוי מוצלח, אירוע זרחון נוסף מתחיל גיוס של מכונות הנחוצות לשחבור RNA, תהליך שבאמצעותו מסירים אינטרונים כדי לייצר mRNA בוגר. הוספת הכיסוי על ה-mRNA מעניקה הגנה לתעתיק מפני אקסונוקלאזים המפרקות RNA לא מוגן ומסייעות בתהליך הובלת הייצוא הגרעיני, כך שניתן לתרגם את ה-mRNA ליצירת חלבונים. תפקידו של כובע 5' חיוני לביטוי האולטימטיבי של ה-RNA.
מִבְנֶה
אנזים המכסה הוא חלק ממשפחת העל של נוקלאוטידיל טרנספראזות קוולנטיות, הכוללת גם ליגזות DNA ולגזות RNA. האנזימים של משפחת-על זו חולקים את קווי הדמיון הבאים:
השפעת פעילות האנזים
השחבור תלוי בנוכחות של מכסה 7-methylguanosine. פגם בשחבור יכול להתרחש כתוצאה ממוטציה (ות) ב-guanylytransferase, שיכולה לעכב את פעילות האנזים, ולמנוע את היווצרות המכסה. עם זאת, חומרת ההשפעה תלויה במוטציית ה-guanlyltransferase. יתר על כן, ה-guanylyltransferase מקל על דיכוי תעתיק בתיווך NELF. NELF יחד עם DSIF מונעים התארכות שעתוק. לפיכך, מוטציות באנזים יכולות להשפיע על התארכות התעתוק.
פונקציונליזם (פירושונים)
פונקציונליזם הוא גישה המתייחסת אל דברים דרך התוצאות שביכולתם להביא ולא בהכרח אל הדברים עצמם או אל תכונותיהם.
כשמשתמשים במילה "פונקציונלי" כמילת תיאור, משמעותה היא שהדבר משמש בדיוק למטרותיו, משמע התייחסות לתוצאותיו של הדבר ולא אל גופו. גישה זו באה לידי ביטוי בתחומים שונים:
יחסי אוסטרליה–קניה
היסטוריה
שיתוף הפעולה בין המדינות היה חזק תמיד, בעיקר בשל העובדה ששתי המדינות היו שייכות לחבר העמים הבריטי. שתי המדינות גם משתייכות לאיגוד שפת האוקיינוס ההודי. במאי 2012 נפגשו שר החוץ הקנייתי והנציב העליון האוסטרלי.
ייצוג דיפלומטי
לאוסטרליה יש נציבות עליונה בניירובי.
לקניה יש נציבות עליונה בקנברה.
אטלנטה
אטלנטה (באנגלית: Atlanta) היא בירתה של מדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית והעיר הגדולה ביותר במדינה זו. אוכלוסיית אטלנטה מנתה ביולי 2021 496,461 תושבים, העיר מהווה את המרכז התרבותי והעסקי במטרופולין של אטלנטה שבשטחה מתגוררים כ-6 מיליון תושבים. היא מדורגת במקום ה-38 בדירוג הערים המאוכלסות ביותר בארצות הברית ובמקום השביעי מבחינת תמ"ג. אטלנטה היא מושב מחוז פולטון . היא מכונה "העיר שביער" (The City in a Forest), בשל העובדה שהיא העיר המיוערת ביותר בארצות הברית (36% משטחה מכוסה בעצים).
היסטוריה
אטלנטה, על שם האוקיינוס האטלנטי שלחופו שוכנת ג'ורג'יה, נוסדה בשנת 1836 כצומת מסילות ברזל. בימי מלחמת האזרחים כבר שימשה כעיר מרכזית בדרום, וסבלה פגיעות קשות מצד צבא הצפון המנצח. היא פונתה מתושביה ונחרבה כמעט עד היסוד בשנת 1864. נפילת אטלנטה פגעה קשות במורל הדרום והייתה אחת מנקודות המפנה שהכריעו את גורל המלחמה.
לאחר סיום המלחמה שוקמה העיר בהדרגה, הוכרזה כבירת ג'ורג'יה, והתפתחה להיות מרכז המסחר והתעשייה של הדרום.
ב-1906 פרצו בעיר מהומות גזעיות בעקבות מתקפה של אמריקאים לבנים חמושים על אפרו-אמריקאים. המתקפה תוארה היטב בעיתונות, ביניהם Le Petit Journal, שתיאר את האירוע כ"טבח גזעי בשחורים". ההמון הלבן פרץ לבתים ועסקים של שחורים, גררו אותם מתוך המכוניות לרחוב. חלקם נתלו על מנורות רחוב, נדקרו או הוכו למוות. לפי הערכות המתקפה הובילה לרצח של מעל 25 אמריקאים שחורים.
ב-1913 ליאו פרנק, יהודי אמריקאי, נפל קורבן לעלילה ומעשה לינץ' (הראשון שתועד כנגד יהודים בארצות הברית). הלינץ' הפך לאירוע מכונן בעליית הדור השני של ה-KKK. בעקבות זאת, מחצית מאוכלוסיית היהודים נטשה את מדינת ג'ורג'יה שהייתה שנייה רק למיסיסיפי מבחינת כמות מקרי הלינצ'ים שבוצעו בה.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 העיר הייתה מוקד מפגש חשוב למנהיגים רבים מתנועת זכויות האזרח האמריקאית, בזמן שאלו נאבקו נגד ההפרדה הגזעית שהונהגה בה ובמדינות הדרום. הסלוגן של המוחים בעיר היה "העיר עסוקה מדי בשביל לשנוא" (city too busy to hate). כעשור לאחר מכן בוטלה ההפרדה הגזעית וב-1973 נבחר ראש העיר האפרו-אמריקאי הראשון, מיינארד ג'קסון. בשנים אלו אטלנטה הפכה לעיר מודרנית; נמל התעופה התפתח, הוקמה רכבת תחתית ונבנה מרכז הכנסים השלישי בגודלו בארצות הברית. העיר המשיכה להתפתח במהירות בעשורים שאחרי.
ב-1996 נערכו בעיר המשחקים האולימפיים, דבר שמחק את שאריות תדמיתה כעיר דרומית נחשלת והעמידה בשורה אחת עם החשובות והמבוססות בערי צפון אמריקה.
במרץ 2021 התרחש בעיר פיגוע ירי שבו נהרגו 8 אנשים.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת על רכס בגובה ממוצע של 300 מטרים מעל פני הים, ופני השטח הרריים למדי.
מבחינה אורבנית מתחלקת העיר לשלושה חלקים עיקריים:
דמוגרפיה
באופן טיפוסי לערי הדרום הוותיק של ארצות הברית, האוכלוסייה האפרו-אמריקאית מהווה למעלה ממחצית תושבי העיר. זאת בניגוד לשיעור האפרו-אמריקאים במדינת ג'ורג'יה שאינו מגיע ל-30%. הסיבה לכך היא שמבחינה היסטורית וביחס לערים אחרות שיעור האפרו-אמריקאים שהצליחו באטלנטה מבחינה פוליטית, כלכלית וחברתית גבוה. בהקשר זה, כינוי נפוץ לעיר הוא Black mecca.
אוכלוסיית היהודים בעיר היא כשבעים אלף איש, לפי הערכת הקונסוליה הישראלית בעיר, והיא מרוכזת בעיקר בצפונה של העיר.
חלוקה אתנית:
כלכלה ועסקים
כעיר מרכזית וצומת דרכים ראשי לאזור דרום ארצות הברית, הייתה אטלנטה משחר ימיה עיר סחר חשובה. בעשורים האחרונים זכתה העיר לפריחה כלכלית, וכיום יושבים בה ובפרבריה מטות כמה מענקי הכלכלה האמריקאית והעולמית - ביניהם רשת CNN, קוקה-קולה, דלתא איירליינס, UPS, הום דיפו, בלסאות' ואחרים.
שדה התעופה של אטלנטה הוא מהגדולים בארצות הברית ובעולם כולו, ובעל כמות התנועה (נחיתות והמראות) הרבה ביותר בעולם, עקב כך שנמל זה הוא בסיס האם של חברת התעופה השנייה בגודלה בעולם, דלתא איירליינס. באופן טבעי הנמל מהווה צומת קישור מרכזי לתנועת נוסעים ומטענים בין צפון לדרום ארצות הברית ובין החוף המזרחי לחוף המערבי.
ב-2004 דורגה העיר על ידי מגזין פורבס במקום החמישי ברשימת הערים בעלות איכות החיים הגבוהה ביותר בארצות הברית.
העיר מהווה אחד המרכזים של תעשיית ההיי-טק של ארצות הברית. ממשוקמות בה משרדים ומטות של חברות גדולות אך גם חברות סטארט אפ וחברות קטנות דוגמת אלגוסק.
אקלים
האקלים באטלנטה הוא סובטרופי. החורף קריר עד קר, עם שלג קל בשיאו. הקיץ חם ולח. עונות המעבר נעימות לרוב, אך עשויות להיות הפכפכות. גשם וסופות רעמים הם תופעה שכיחה בכל עונות השנה.
מעבר מונז'נוור
מַעֲבַר מוֹנְזֶ'נֶוְור (בצרפתית: Col de Montgenèvre, באיטלקית: Colle del Monginevro) הוא מעבר הררי מפורסם בגובה 1,854 מטרים בהרי האלפים, בין צרפת לאיטליה, הנחשב למעבר שבו השתמש ככל הנראה חניבעל בפלישתו לאיטליה ושימש אחר–כך בוודאות את יוליוס קיסר ואת שארל השמיני במלחמת 1494.
מעבר הרים זה מיוחד באפשרות המעבר הקלה והנוחה בו. דרך המתאימה למרכבות עולה מבריאנסון בעמק דוראנס עד למעבר. בנקודת המפגש בין צרפת לאיטליה שוכנים הכפרים בורג מון ז'נבר מהעבר הצרפתי וקלוירס מהעבר האיטלקי. שני הכפרים מאוכלסים תמיד, כיוון שהמעבר מוגן מרוח הצפון ולכן ניתן לחיות בו גם בשיא החורף. בתקופה הרומית שימש המעבר חלק מוויה דומיטיה, דרך המעבר מאיטליה לספרד דרך גאליה נארבוננסיס.
אפולו 14
אפולו 14 הייתה המשימה המאוישת התשיעית מתוך 12 בתוכנית אפולו. משימה זו ביצעה את מה שתוכנן למשימת אפולו 13, שלא הצליחה לנחות על הירח. במשך שתי הליכות ירח, שני האסטרונאוטים אספו דגימות קרקע, צילמו תמונות, וחקרו את מכתש הקונוס הסמוך. משימה זו מפורסמת בשתי חבטות הגולף של האסטרונאוט אלן שפרד, בסוף הליכת הירח השנייה.
דוריס לסינג
דוריס לסינג (באנגלית: Doris Lessing; 22 באוקטובר 1919 - 17 בנובמבר 2013) הייתה סופרת בריטית, כלת פרס נובל לספרות לשנת 2007.
ביוגרפיה
דוריס לסינג נולדה בשם דוריס מיי טיילור בעיר כרמאנשאה בפרס (כיום איראן), להורים בריטים. ב-1925 עברה עם משפחתה לגור בקולוניה הבריטית בדרום רודזיה (כיום זימבבואה). היא התחנכה במנזר קתולי בסולסברי, כיום הארארה, בגיל 14 עזבה את בית הספר והתחילה לעבוד כמטפלת, כמרכזנית וכפקידה. על אף שילדותה הייתה קשה ואומללה, יחסה של לסינג בכתביה על אפריקה מלא רגשות חמלה גם על חיי הבריטים הקולוניאליסטים וגם על הילידים האפריקאים.
אפולו 14
המשימה
5 שעות ו־23 דקות לאחר הנחיתה, החלה הפעילות החוץ רכבית הראשונה. מצלמת טלוויזיה צבעונית שהייתה מותקנת על רכב הנחיתה צילמה את שני האסטרונאוטים יורדים אל פני השטח. הצוות הציב את דגל ארצות הברית, מתקן ניסוי לבדיקת הרכב רוח השמש, הקים אנטנת תקשורת, הציב מחזיר אור לייזר, וחבילת ניסויים. הצוות גם פרק מרכב הנחיתה מתקן שכונה "מעביר ציוד מודולרי" (modularized equipment transporter), שהיה בעיקרו עגלה דו־גלגלית שנמשכה עם ידית על ידי אחד האסטרונאוטים, ושימשה להעמסת ציוד ששימש למחקר המדעי.
דוריס לסינג
ביוגרפיה
מגיל 18 עבדה לסינג בפרלמנט הרודזי ועזרה בהקמת מפלגת שמאל אנטי-גזענית. ב-1938 נישאה לפרנק ויזדום, וילדה שני ילדים. נישואיה באו לקיצם ב-1943, אז עזבה את משפחתה והצטרפה לקבוצה של קומוניסטים. זמן קצר אחרי כן התחתנה עם גוטפריד לסינג, משפטן בעל שורשים יהודיים, שהיה פעיל מרכזי בקבוצה, וילדה לו בן.
אפולו 14
המשימה
הליכת הירח השנייה נוצלה לבדיקות גאולוגיות במכתש הקונוס, הסמוך למקום הנחיתה. הציוד הדרוש כבר הועמס על עגלת הציוד. הטיפוס על שולי המכתש סיפק ניסיון בהליכה בשטח הררי, בתנאי כבידה של שישית מכוח הכבידה של כדור הארץ. במהלך פעילות זו נאספו דגימות של קרקע הירח, שהושלכה מתחתית ים הסערות, בעומק 164 ק"מ מתחת לפני הירח. בנוסף, שפרד ומיטשל צילמו את מכתש פרא מאורו מהשוליים שלו. פעילות זו נמשכה 4 שעות ו־20 דקות, ובמהלכה עברו האסטרונאוטים מרחק של כ־3 ק"מ.
דוריס לסינג
ביוגרפיה
בשנים שאחרי מלחמת העולם השנייה חזרה בה לסינג מתמיכתה בתנועה הקומוניסטית. גם נישואיה השניים לא עלו יפה, ובשנת 1949 עברה יחד עם בנה הצעיר לגור באנגליה. שם החלה לכתוב רומנים וסיפורים, ב-1949 פורסם בלונדון הרומן הראשון שלה, "העשב פוזם" (The Grass Is Singing). בשנת 1964 התוודעה לסופיות דרך כתביו של אידריס שאה והיכרותה איתו. התורה הסופית המשיכה לעניין אותה בשנות ה-1960 ובשנות ה-1970 כפי שמצא ביטוי הדבר בכתיבתה.
נפטרה ב-17 בנובמבר 2013 בביתה בלונדון בגיל 94. הורישה את ספרייתה לזימבבואה
גריין (צופן)
שיקולי פיתוח
הצורך ב-Grain נובע מהדרישה לפרימיטיבים קריפטוגרפיים קומפקטיים שניתנים ליישום בחומרה בסיבוכיות נמוכה, במעגלים פשוטים יחסית וזולים לייצור ותחזוקה. לדוגמה לצורך תיוג אלקטרוני באמצעות גלי רדיו כמו RFID. לזיוף תג אלקטרוני יכולות להיות משמעויות הרסניות אם משתמשים בו במערכת חיוב אלקטרונית לכן יש צורך בקריפטוגרפיה. יישום צופן בלוקים כמו AES בחומרה כזו כמעט אינו מעשי ואינו כלכלי בשל הצורך במספר גדול של שערים. צופן זרם שמיישם LFSR ברמה של סיביות, קל וזול ליישום בחומרה ודורש מספר מינימלי של שערים, מלבד העובדה שהוא מכיל תכונות אקראיות סטטיסטיות טובות ומבטיח מחזוריות מינימלית גבוהה.
Grain שייך לקטגורית צופן זרם סינכרוני שבו זרם המפתח מיוצר בנפרד וללא תלות במסר הקריא. בצופן נעשה שימוש בשני סוגי אוגרים, LFSR הליניארי ו-NFSR הלא ליניארי, האחרון משמש לסינון הראשון ומאזן את התוצאה. וכן נעשה שימוש בוקטור אתחול בגודל 64 סיביות. לטענת המפתחים ההתקפה הטובה ביותר כנגד הצופן היא בסיבוכיות של 2^{80}.
Grain v0
צופן גריין הבסיסי כולל מצב פנימי (state) בגודל 160 סיביות המחולק בין שני אוגרים. אוגר ה-LFSR המיוצג על ידי מערך בגודל 80 סיביות; ואוגר NFSR שהוא המערך. הפולינום המשמש להיזון (feedback) הוא פולינום פרימיטיבי ממעלה 80 המוגדר כ:
פונקציית העדכון של אוגר LFSR היא:. פולינום ההיזון של NFSR הוא: מתוך תכולת האוגרים חמישה משתנים מהווים קלט לפונקציה בוליאנית h(x) שהיא פונקציה מאוזנת בעלת אי-ליניאריות גבוהה ועמידה בפני התנגשויות (correlation) המוגדרת:
כאשר המשתנים x_0,...,x_4 נלקחים מפוזיציות s_{t+3}, s_{t+25}, s_{t+46}, s_{t+64} ו-b_{t+63} לפי סדר זה. המשתנה האחרון נלקח מהאוגר NFSR. פלט הפונקציה הבוליאנית אז עובר מיסוך עם הסיבית b_i של אוגר NFSR והתוצאה מהווה חלק מזרם המפתח. בניסוח פורמלי הפונקציה הבוליאנית לעדכון הסיבית הבאה z_t כאשר t הוא הפעימה הנוכחית ניראית כך:
תפוקה
בשל העובדה ששני האוגרים מפיקים פלט בכל פעימה, קצב העבודה של הצופן הוא סיבית אחת לכל פעימת שעון. אפשר להגביר את מהירות הצופן עד כדי פקטור של 16 על חשבון תוספת חומרה. השיפור נעשה פשוט על ידי יישום הפונקציות פעמים מרובות בכל פעימה. הפונקציות עוצבו כך שניתן יהיה לבצע מספר הזזות ברצף, כך מופקות יותר סיביות בו זמנית.
Grain v1
לאחר שהתגלו ליקויים בגרסה הראשונה של גריין פותחה הגרסה המעודכנת v1 בשינויים קלים לעומת הקודמת. הפונקציה f(x) נותרת ללא שינוי. הפונקציה g(x) שונה והיא מוגדרת כך:
הפונקציה h(x) נותרת ללא שינוי אך פלט הצופן שהוא הסיבית הפסאודו-רנדומלית הבאה מתעדכנת לפי פרוצדורה שונה:
כאשר:
Grain 128
לאחר שהתגלו התקפות כנגד הגרסה המשופרת Grain v1 פותחה בשנת 2006 הגרסה Grain 128 על ידי מרטין הל, תומאס ג'ונסון, אלכסנדר מקסימוב ווילי מאייר. ההתקפות הסתמכו על קירוב ליניארי ולכן בשינויים קלים, בין היתר למשל הוספת משתנים לפונקציית הפלט h(x) ההתקפות הללו כבר אינן ישימות. הגרסה Grain-128 תומכת במפתח הצפנה בגודל 128 סיביות ווקטור אתחול בגודל 96 סיביות. האוגרים הוגדלו ל-128 מצבים כל אחד כדלהלן:.
דוריס לסינג
יצירתה
יצירתה של לסינג מתחלקת לשלושה שלבים נפרדים:
אחרי נושא ה"סופיות" עבדה לסינג על שלושת הנושאים גם יחד.
גריין (צופן)
Grain 128
פונקציית העדכון המתאימה של LFSR היא:
דוריס לסינג
יצירתה
הספרים מסדרת "ילדי האלימות" הם אוטוביוגרפיים למחצה, ומספרים על דמות בשם "מרתה קווסט" הגדלה בדרום אפריקה ואחר כך משתקעת באנגליה.
גריין (צופן)
Grain 128
פונקציית ההיזון (feedback) האי-ליניארית של NFSR היא:
העדכון של NFSR מתבצע לפי פוזיציות:
דוריס לסינג
יצירתה
"מחברת הזהב", ספרה הידוע ביותר של לסינג, ראה אור בשנת 1962 ותורגם לשפות רבות. בשנת 1976 זכה בצרפת בפרס מדיסיס לסופר זר. זהו רומן מקיף ורב-רבדים המגולל פרק בחייה של סופרת המתמודדת עם שלל בעיות: בעיות בחייה הפרטיים, ביחסיה עם גברים ונשים, בגיבוש השקפת עולמה המוסרית והפוליטית. הוא מתרחש על רקע המאורעות המסעירים של שנות הארבעים והחמישים.
הרומן נחשב בעיני חוקרים רבים לספר פמיניסטי קלאסי, אבל לא בעיני הסופרת עצמה, שלא רצתה להיות מוגדרת כסופרת פמיניסטית. לאחר פרסום הספר הייתה לסינג מועמדת לפרס נובל לספרות אך ספרי מדע בדיוני שכתבה מאוחר יותר ערערו כנראה את מעמדה, ושמה הוסר מרשימת המועמדים. אף על פי כן, ב-2007 הוענק לה הפרס "על כתיבתה האפית אודות חוויה נשית, אשר בסקפטיות, להט וחזון העמידה חברה משוסעת לבחינה מדוקדקת".
גריין (צופן)
Grain 128
מצב (state) הצופן מיוצג על ידי שני האוגרים, בסך הכול 256 סיביות של זיכרון. מתוכם תשע סיביות מפוזיציות שונות מהוות קלט לפונקציית הסינון הבוליאנית כדי להפיק את סיבית הפלט הפסאודו-אקראית כדלהלן:
הפוזיציות המשמשות למשתנים הם: לפי סדר זה.
דוריס לסינג
יצירתה
כשהתראיינה מחוץ לביתה, לאחר שהודיעו לה העיתונאים שזכתה בפרס נובל, היא אמרה שהיא כבר זכתה בכל פרס ספרותי "ארור" באירופה, וכנראה הגיע העת של פרס נובל. היא הסבירה את חוסר התרגשותה ושמחתה בכך, שהיא תמיד ראתה את הממסד הספרותי כצר אופקים. "אני בת 89, ומאוד זקנה" היא הוסיפה, "והייתי מועמדת מזה שנים לפרס נובל ולא קיבלתי. כנראה שהם החליטו שזמני למות קרב, והחליטו להעניק לי אותו" אמרה לקול צחוקם של העיתונאים.
גריין (צופן)
Grain 128
פונקציית הפלט הסופית מוגדרת כדלהלן:
כאשר.
אפולו 14
המשימה
הצוות עסק גם בפעילות רצינית פחות על הירח. שפרד הביא עמו ראש של מקל גולף אותו חיבר למוט איסוף הסלעים ושני כדורי גולף. שפרד הכה בכדורים ביד אחת עקב מגבלת חליפת החלל, וטען כי הכדור השני עף למרחק של "מיילים על מיילים" תחת כוח המשיכה החלש, אולם מאוחר יותר הודה כי הכדור עבר לא יותר מ-400 מטרים. לאחר מכן זרק מיטשל את המוט בהטלת כידון.
גריין (צופן)
Grain-128a
גרסת גריין 128a מורכבת ממחולל זרם המפתח (key stream generator) ומנגנון אימות (authentication) אופציונלי. המחולל מורכב משלושה רכיבים עיקריים, אוגר זיזה ממושב ליניארי (LFSR), אוגר זיזה ממושב לא ליניארי NFSR ופונקציית סינון בוליאנית. שני האוגרים בנויים מ-128 מצבים ומסומנים בקיצור וכן  בהתאמה. ביחד הם מהווים זיכרון של 256 סיביות המייצגות את המצב הפנימי (internal state) של המחולל בכל פעימה. הפולינום הפרימיטיבי המשמש להזנה (feedback) של האוגר LFSR הנקרא f(x) מוגדר כדלהלן:
פונקציית עדכון המצב (בניגוד לפונקציית ההזנה) של ה-LFSR היא:
פולינום ההזנה האי-ליניארי של האוגר NFSR הנקרא g(x) הוא:
פונקציית העדכון של ה-NFSR היא:
בניגוד לפולינום ההזנה לעיל, כלל העדכון כולל את הסיבית s_i שהיא פלט האוגר LFSR. פונקציית הסינון הבוליאנית h(x) מקבלת תשעה מצבים קודמים כפרמטרים, שנים מהם נלקחים מאוגר ה-NFSR והיתר מ-LFSR. הפונקציה מוגדרת כדלהלן:
אפולו 14
המשימה
בזמן שמפקד המשימה וטייס נחתת הירח היו על פני הירח, טייס תא הפיקוד סטיוארט רוזה ביצע ניסויים במסלול. הוא צילם אתרי נחיתה אפשריים למשימות הבאות; צילם תופעות אסטרונומיות כגון אור הזודיאק; בדק את היכולת של פני הקרקע להחזיר שידורי רדיו בתדרי S ו-VHF; בדק שינויים בשדה הכבידה של הירח; וצילם את פני הירח ממרחק 60 מייל ימי.
גריין (צופן)
Grain-128a
כאשר המשתנים x_0,...,x_8 מקבילים לפי הסדר למצבים. פלט הפונקציה הוא: כאשר.
אתחול
לפני שמייצרים זרם מפתח בר שימוש תחילה יש לאתחל את הצופן באמצעות וקטור האתחול ומפתח ההצפנה הסודי המסופקים על ידי המשתמש. טוענים את סיביות המפתח 128 בסך הכול לאוגר NFSR ווקטור האתחול נטען ל-96 הסיביות הראשונות של אוגר LFSR, וביתר הסיביות שלו למעט האחרונה מציבים '1' והסיבית האחרונה מאופסת. בשלב זה מריצים את הצופן (clocking) בסך הכול 256 פעימות, כאשר במקום להשתמש בזרם המפתח מזינים אותו בחזרה באמצעות XOR עם קלט שני האוגרים בהתאמה.
אפולו 14
המשימה
הצוות עזב את פני הירח ב־6 בפברואר בשעה 18:48 GMT, לאחר 33 שעות על פני הירח. לאחר שהתחברו לתא הפיקוד שהמתין במסלול ועברו אליו, מודול הירח הושלך ופגע בין נקודות הנחיתה של אפולו 12 ואפולו 14. הפגיעה הורגשה על ידי סייסמוגרפים שהיו בשתי הנקודות עד שעה וחצי לאחר הפגיעה.
גריין (צופן)
אופני הפעלה
צופן Grain-128a ניתן להפעלה בשני אופנים, עם או בלי אימות. אימות מחייב ש-IV_0=1, אחרת אסור להשתמש בתג האימות. קיום התנאי האמור באחריות היישום המשתמש ועליו לממש מערכת התראה כלשהי במקרה שהתנאי מופר. כאשר IV_0=1 פלט המחולל נוצר על ידי. דהיינו רק כל סיבית שנייה נכללת בפלט, למעט 64 הסיביות הראשונות (במקרה זה תפוקת המחולל יורדת בחצי). כאשר 64 הסיביות הראשונות משמשות למנגנון האימות להלן. אם IV_0=0 פלט המחולל מתקבל פשוט על ידי z_i=y_i. כלומר כל הסיביות נכללות בפלט המחולל. במקרה זה הצופן דומה לגרסה Grain-128.
אימות
מנגנון האימות של Grain משתמש בחלק מסיביות הפלט כקלט לאוגרים נפרדים בגודל 32 סיביות כל אחד הנקראים 'אוגר הזזה' ו'אקומולטור' (אגרן) והפלט הסופי של האקומולטור משמש כתג אימות. על מנת שתג האימות יהיה בטוח יש לרפד את המסר. אם המסר הוא מחרוזת של L סיביות,, מוסיפים את הסיבית '1' בסוף המסר: m_L=1. ריפוד זה חיוני להבטחת האימות כך שלמסרים m ו-(m\ \| \ 0) יהיה תג שונה. כדי לייצר תג אימות מתאים למסר m מפעילים את שני האוגרים במהלך ההצפנה שלו. תכולת אוגר ההזזה בזמן i מיוצגת על ידי. תכולת האקומולטור בזמן i מיוצגת על ידי. אוגר ההזזה מאותחל על ידי 32 הסיביות הראשונות y_i והאקומולטור על ידי 32 הסיביות הבאות אחריהן עבור. עדכון אוגר ההזזה מתבצע על ידי. האקומולטור מתעדכן על ידי. כאשר 0\le i\le L. התכולה הסופית של האקומולטור היא תג האימות בגודל 32 סיביות.
דוריס לסינג
יצירתה
כשנשאלה איזה מספריה היא מעריכה כחשובים ביותר, בחרה בסדרת "קנופוס מארגוס". ספרים שמבוססים בחלקם על רעיון ה"סופיות", שלסינג למדה מ"חברי ומורי" אידריס שאה. מיצירותיה המוקדמת יותר, הספרים "תדריך ליורד שאול" ו"זיכרונותיו של ניצול" מבוססים אף הם על אותו נושא.
אפולו 14
המשימה
תא הפיקוד נחת באוקיינוס השקט במרחק קילומטר מאזור הנחיתה המיועד, ב־9 בפברואר בשעה 20:24 GMT, וחולץ על ידי ה-USS New Orleans.
גריין (צופן)
תפוקה
שני האוגרים LFSR ו-NFSR של המחולל מעודכנים באופן קבוע בכל שתי פעימות. היתרון בזה הוא בביצועים ובעמידות כנגד התקפת ערוץ צדדי. היתרון של צופן גריין באופן כללי ישים גם כאן, במחיר של תוספת חומרה אפשר להכפיל ביצועים בהתאם. את השיפור משיגים בעיקר על ידי שמקודדים עותקים של שלוש הפונקציות מספר פעמים במעגלים נוספים, כמידת הצורך. מסיבה זו הצופן עוצב כך ש-32 הסיביות האחרונות של האוגרים אינן בשימוש בפונקציות ההזנה או העדכון. בדרך זו ניתן להגיע להאצה בפקטור של עד 32, אם החומרה זמינה. התפוקה במקרה זה תהיה לכל היותר 16 סיביות לפעימת שעון אחת.
דוריס לסינג
יצירתה
לסינג פרסמה שני רומנים בשם העט ג'יין סומרס: "The Diary of a Good Neighbour" ו-"If the Old Could". המבקרים הספרותיים התעלמו מהם עד שלסינג חשפה שהיא המחברת. בנוסף כתבה גם מספר סיפורים קצרים על בעלי החיים החביבים עליה - חתולים.
גריין (צופן)
ביטחון גריין 128a
Grain128a הוא התפתחות שלישית בסדרה בעקבות חולשות שהתגלו באלגוריתמים הקודמים. ובגרסה זו ניתן מענה לכל הבעיות שהתגלו בקודמות. קריפטואנליזה של הגרסאות הקודמות כוללת מספר התקפות חלקן מוצלחות יותר חלקן פחות:
אפולו 14
אלן שפרד
מפקד המשימה. האמריקני הראשון בחלל, במשימת מרקורי 3 (בחללית פרידום 7). שירת בנאס"א בשנים 1959–1974. לפני קבלתו לנאס"א, היה טייס קרב וטייס ניסוי בחיל הים האמריקני. שפרד נבחר לשמש כטייס חלל באפריל 1959, במסגרת תוכנית מרקורי, תוכנית החלל הראשונה של ארצות הברית. ב־5 במאי 1961 הוא הפך לאמריקני הראשון בחלל, בחללית פרידום 7. ב־1963 נבחר לשמש כמפקד המשימה הראשונה של תוכנית ג'מיני, אך בשנת 1964 התגלתה אצלו בעיה רפואית באוזן הפנימית, שפגעה בתפקודו ומנעה ממנו לטוס במהלך שנות השישים. משנת 1963 שימש כחבר בכיר בצוות המעקב והפיתוח של תוכניות החלל המאוישות וראש משרד האסטרונאוטים.
דוריס לסינג
קישורים חיצוניים
בעקבות זכייתה בפרס נובל לאחר מותה
אפולו 14
אלן שפרד
במאי 1969 עבר ניתוח לתיקון הפגם באוזנו, וחזר לטוס. הוא מונה למפקד משימת אפולו 13 - אך עקב צורך באימונים נוספים, הוא וצוותו התחלפו עם אנשי הצוות של משימת אפולו 14. בתום אפולו 14 חזר לתפקידו כראש משרד האסטרונאוטים, והחזיק בתפקיד זה עד שפרש מנאס"א ומהצי ב־1 באוגוסט 1974.
גריין (צופן)
ביטחון וביצועים
Grain הוא למעשה פשרה שנועדה לאפשר יישום מוגבל משאבים ובשל כך ביטחונו וביצועיו מוגבלים בהתאם. ידוע ש-LFSR עם פולינום פרימיטיבי ממעלה n בעל מחזוריות של לפחות 2^{n-1} סיביות. לטענת המפתחים הצופן עוצב כך שהפעלת כוח גס בניסיון לנחש את המצב הפנימי לא יפחת מ-2^{80} או 2^{128} בגרסת 128 ביט, שזה מספק ברמה של חומרה מסוג זה. היות שהצופן פועל ברמת סיביות ולא מילים תפוקתו במצב אופטימלי אינה עולה על 16 סיביות לפעימת שעון אחת שזה נמוך בהשוואה לצפנים שפועלים ברמה של מילים בגודל 32 סיביות למשל שאז בפעימת שעון אחת מופקים לפחות 32 סיביות. לעומת זאת צופן Grain ניתן ליישום במעגל משולב FPGA למשל מסוג אלטרה באמצעות שפת VHDL ביישום רגיל בלא יותר מ-300 שורות קוד כאשר רק 1435 שערים מנוצלים. כמובן שמספר השערים עולה בהתאמה ככל שמאיצים את הצופן כי יישום הזזות מרובות דורש יותר שערים. לטענת המפתחים הצופן עמיד כנגד התקפת קורלציה וכן התקפות אלגבריות על פונקציית הסינון או התקפות קלאסיות אחרות נגד צפני זרם.
אפולו 14
סטיוארט רוזה
(16 באוגוסט 1933 - 12 בדצמבר 1994) טייס תא הפיקוד. בוגר במדעים בהצטיינות בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת קולורדו. התגייס לחיל האוויר ב־1953. בין 1962 ל־1964 היה טייס ניסוי בבסיס חיל האוויר אולמסטד בפנסילבניה. בין 1965 ל־1966 היה טייס ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס. היה גם טייס קרב על מטוסי F-84 ו־F-100 בבסיס לאנגלי בווירג'יניה. היה אחד מ-19 האסטרונאוטים שנבחרו באפריל 1966. לאחר אפולו 14, שימש טייס גיבוי של מודול הפיקוד באפולו 16 ואפולו 17, וצורף לתוכנית מעבורת החלל עד פרישתו מנאס"א ב־1976. לאחר מכן התמנה לסגן נשיא לפעולות בינלאומיות של חברת יו. אס. אינדסטריז ונשיא חברת הפיתוח במזרח התיכון של יו. אס. אינדסטריז, ביוון. בתפקיד זה היה אחראי על ניהול פעולות החברה במזרח התיכון והתאמת המוצרים לאזור. בין 1977 ל־1981 היה סגן נשיא של חברה לפיתוח נדל"ן, ומאז ועד מותו היה נשיא ובעלים של חברה פרטית.
גריין (צופן)
ביטחון וביצועים
גרסת גריין המקורית התגלתה כלא בטוחה במהלך הבחירה לתקן לאחר שפורסמה ב-2006 התקפה מעשית כנגדה בסיבוכיות של 2^{43} ועם 2^{38} סיביות זרם מפתח. שזה טוב בהרבה מכוח גס. גרסת Grain v1 מאפשרת מפתח באורך של עד 128 סיביות והיא נחשבת טובה יותר. בהתקפה שנקראת Dynamic Cube Attacks של איתי דינור ועדי שמיר, הגרסה המלאה של Grain-128 ניתנת לשבירה במאמץ נמוך מכוח גס בפקטור של 2^{15}. לאור זאת פותחה הגרסה Grain 128a הצעירה יחסית (2011). שתי התקפות פורסמו כנגד גרסה זו, האחת נקראת התקפת שיבוש דיפרנציאלית (Diferential Fault Attack) והיא מנצלת את מרכיב האימות MAC של הצופן כדי לחשוף את המפתח בסביבות 2^{12} ניסיונות. ההתקפה שנייה מנצלת קשר או יחס כלשהו בין מפתחות הצפנה ווקטור האתחול, בסיבוכיות נמוכה משמעותית מכוח גס. לא ברור כמה ההתקפה פרקטית משום שהיא תלויה ביכולת התוקף לבצע מניפולציות בזיכרון הפנימי במיקומים ספציפיים באמצעות מיכשור חיצוני, הדבר תלוי בעיקר בסוג החומרה.
אפולו 14
אדגר מיטשל
ד"ר אדגר דין "אד" מיטשל (17 בספטמבר 1930 - 4 בפברואר 2016) טייס נחתת הירח. בוגר במדעים בניהול תעשייתי מהמכון הטכנולוגי של קרנגי, 1952. בוגר במדעים בהנדסת אווירונאוטיקה מבית הספר לבוגרים של הצי, 1961. דוקטור במדעים באווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, 1964. התגייס לצי האמריקאי ב־1952. שנה מאוחר יותר, סיים קורס קצינים. ב־1954 סיים את בית הספר לטיסה והוצב בטייסת הסיור ה־29 באוקינאווה. בין 1957 ל־1958 הטיס מטוסי A3 בטייסת התקיפה הכבדה 2 שהוצבה על נושאות המטוסים USS BON HOMME RICHARD ו־USS TICONGEROGA. עד 1959 היה טייס בפרויקט מחקר בטייסת הפיתוח האווירי 5. בין 1964 ל־1965 היה ראש מחלקת ניהול הפרויקט של משרד השדה של הצי של המעבדה המאוישת הלווינית. ב־1966 נבחר לאסטרונאוט. היה טייס גיבוי של רכב הנחיתה הירחי של אפולו 10. לאחר אפולו 14 הוצב כטייס גיבוי של רכב הנחיתה הירחי של אפולו 16.
גריין (צופן)
ביטחון וביצועים
ב-2008 פורסמה התקפה נגד Grain 128 ו-Grain v1 שנקראת Related-Key Chosen IV Attacks. ההתקפה על Grain v1 מצליחה לשחזר את המפתח הסודי עם 2^{22.59} וקטורי אתחול IV נבחרים, עם 2^{26.29} סיביות זרם מפתח ובסיבוכיות של 2^{22.90}. כנגד הגרסה Grain 128 ההתקפה דורשת 2^{26.59} וקטורי אתחול נבחרים וכן 2^{31.39} סיביות מזרם המפתח בסיבוכיות של 2^{27.01}.
IJ
Ĳ הוא סימן טיפוגרפי המשמש בלשון ההולנדית. יש לו מאפיינים של אות, של דיגרף, ושל ליגטורה, אולם לא ניתן להגדיר אותו כאף אחד מאלו באופן בלעדי. מבחינה פונטית הוא מייצג את הדיפתונג IPA, אשר נשמע לאוזן הישראלית כ-אֶי.
היסטוריה
מקורו של ĳ הוא ב-i כפולה: ii. בהולנדית של ימי הביניים השתמשו בצירוף ii לסמן הגייה ארוכה של i. מכיוון שבזמנים אלו האות i טרם נכתבה עם נקודה עליונה, קשה היה להבחין בין ii לבין u בכתב רהוט. על כן הוסיפו לצירוף ii "זנב" קטן מתחת ל-i השנייה. במאה ה-18 וה-19 לא היה כתיב אחיד לצירוף: יש שכתבו אותו כ-ĳ ויש שכתבו אותו כ-y, ולעיתים אף כ-ÿ.
מעמד טיפוגרפי
לכאורה הצירוף ĳ הוא דיגרף. אולם מספר תכונות של הצירוף מונעות ממנו להשתייך להגדרה זו:
עם זאת, גם לא ניתן להגדיר את הצירוף כאות, משום שבמילונים מופיע הצירוף ĳ בין האותיות ih ל-ik.
ספר הטלפונים ההולנדי מתייחס לצירוף ĳ כחלופה שוות ערך ל-y מבחינת הסדר האלפביתי. כך למשל עשוי להופיע השם Bruĳm בין Bruyl ל-Bruyn.
הגייה
בהולנדית העל-דיאלקטלית נהגה הצירוף ĳ באופן הבא:
הן הדיפתונג הבלתי רגיל והן צורת כתיבתו פותחים פתח לשיבושים רבים אצל זרים הנדרשים להגות את הצירוף. ההולנדים מודעים לכך, ובמקרים מסוימים אף החליפו את הכתיב כדי להקל על הזרים: קבוצת הכדורגל פיינורד שינתה את שמה מ-Feĳenoord ל-Feyenoord לאחר שזכתה להכרה בינלאומית, וחבר הפרלמנט פים פורטאון שינה את איות שמו מ-Fortuĳn ל-Fortuyn.
שם
בהולנדית נקרא הצירוף ĳ בשם "אַי ארוכה" (lange ĳ) וזאת כדי להבדילו מהצירוף ei (הנקרא "אַי קצרה") או מהאות y (הנקראת "i יוונית"). על כל פנים, הגיית הצירוף ei זהה להגיית ĳ ברוב המקרים.
השלום
השלום היא קומדיה יוונית שנכתבה על ידי המחזאי היווני אריסטופאנס. ההצגה הוצגה לראשונה בשנת 421 לפנה"ס באתונה וזכתה בפרס שני בתחרות בה השתתפה.
במחזה זה תוקף אריסטופאנס את בני תקופתו ובהם אוריפידס, ראקינוס, קליאון והיפרבולוס. המחזה נכתב זמן קצר לאחר חוזה השלום של ניקיאס, ותוקף בציניות רבה את החוזה.
תקציר העלילה
גיבור המחזה הוא החקלאי הזקן טריגאאוס. בעוד אתונה וספרטה לוחמות אחת בשנייה במלחמה הפלופונזית, עולה טריגאאוס על חיפושית זבל ענקית, בסגנון רכיבתו של בלרופון על פגסוס, במטרה לעוף אל השמים ולהיפגש שם עם זאוס. חלק של המחזה רצוף בדיחות נמוכות, באשר חיפושית הזבל ניזונה מגללים. משרתיו של טריגאאוס נדרשים לאסוף מספיק גללים על מנת שיהיה לחיפושית מה לאכול במסעה, ואנשי העיר נדרשים שלא לעשות צורכיהם על מנת שלא להסיח את דעתה של החיפושית במעופה.
טריגאאוס מגיע לשמים ומגלה שכל האלים האולימפיים למעט הרמס עזבו את השמים והשאירו אותם בשליטת "מלחמה" ו"אי סדר". כמו כן הוא מגלה כי אלת "השלום" נכלאה בתוך בור עמוק מכוסה באבנים כבדות. "מלחמה" ו"אי סדר" ישבו יחד ותכננו תוכניות להרוס את יוון, אחת התוכניות היא לרמוס את כל ערי יוון עם עלי אולם הם לא מוצאים אף עלי.
אלת השלום מגיעה, מלווית ב"יבול" ו"פסטיבל" אולם היא כועסת על היוונים (מאחר שאלה הפרו הסכמי שלום רבים), והיא מוכנה לדבר עם היוונים רק באמצעות הרמס. לבסוף היא משתכנעת לשוב לאתונה.
טריגאאוס מסכים לשאת את יבול, ופסטיבל נשלח להכין את החגיגה. כבש נבחר כקורבן אולם אלת השלום אינה מוכנה לשפיכות דמים, גם של כבש. אורקל שמגיע ומנבא נגד השלום מגורש מהמקום.
מאחר שהמלחמה נגמרה מגיעים סוחרי הנשק ומנסים למכור את מרכולתם במכירת חיסול - אולם איש לא קונה אותה. טריגאאוס מציע לרכוש מגן בתור כיסא, וחניתות בתור תמוכות לגפן, והסוחרים עוזבים את המקום בכעס. המחזה מסתיים בחתונתם של טריגאאוס ויבול.
תרגומים ועיבודים לעברית
באפריל 1968 עלה "השלום", בעיבוד ובימוי של אריה זקס עם צוות "במת השחקנים", שכלל בין היתר את אמנון מסקין, לבנה פינקלשטיין וטוביה צפיר. את הכוראוגרפיה למחזה יצרה גליה גת, רקדנית להקת בת שבע, ואת התלבושות והמסכות יצרה עדה המאירית. המחזה זכה לביקורות חיוביות, והוא הוצג בתל אביב ובירושלים. לאחר שהוצג פעם אחת באולם "בית העם" בירושלים, פנו גורמים דתיים לעירייה ודרשו שלא יוצג יותר, מאחר שבסצנה אחת לקראת סיום המחזה מופיעה אחת השחקניות בחזה חשוף. עקב כך עבר המחזה מאולם "בית העם", שהיה בבעלות העירייה, לאולם "מיטשל" שהיה שייך להסתדרות.
המחזה תורגם לעברית בשנת 2005 על ידי זיוה כספי ויצא לאור בהוצאת מגנס.
לתפוס את הרגע
לתפוס את הרגע (במקור האנגלי: Peaceful Warrior) הוא סרט קולנוע אמריקני משנת 2006. הסרט מבוסס על ספרו האוטוביוגרפי-בדיוני של דן מילמן, "דרכו של הלוחם השקט", שנכתב בשנת 1980.
את הסרט ביים ויקטור סלבה, ומככבים בו סקוט מקלוביץ וניק נולטה בתפקידים הראשיים. הסרט זכה בקטגוריית הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים שנערך במאווי ב-2006.
עלילה
דן מילמן (סקוט מקלוביץ) הוא סטודנט הלומד באוניברסיטה ומתעמל מצליח שחולם על זכייה באליפות הארצית. באחד מן הימים הוא פוגש בזקן (ניק נולטה), העובד בתחנת דלק למחייתו. מילמן מכנה אותו בשם סוקרטס. סוקרטס מודע לבעיותיו של מילמן. סוקרטס מפגין חוכמה רבה שרק מסקרנת את מילמן, אשר מבקש ללמוד מחוכמתו. בנוסף, דמותו הופיעה בחלומו בנעליה, ליד שברי רגלו המרוסקת, חלום שמילמן אינו יודע את פשרו.
סוקרטס נותן למילמן הצעיר סדרת שיעורים ומטלות. עיקר משנתו הפילוסופית אומרת, כי כל אדם צריך לחיות בזמן ההווה. יש זמן מתאים להילחם וזמן להימנע מאלימות. שיעורים אלה מושגים באמצעות מחשבה מעמיקה לפרטים, ודרך רוחנית יוצאת דופן. מילמן לומד להעריך כל רגע, להכיר בדרך שבהשגת המטרה כחשובה יותר מאשר המטרה עצמה, כמו גם לשים לב למעשיו ביתר דקדקנות. הוא משתמש בידע שרכש כדי לחזק את גופו דרך אימונים ומשמעת עצמית, אם כי עדיין ניחן בו חוסר המנוחה כבעבר. מילמן אינו יודע דבר על סוקרטס מלבד עבודתו, ואמונתו של סוקרטס שמתן שירות לבני אדם הוא המעשה המכובד ביותר.
בחורה צעירה בשם ג'וי (איימי סמארט), למדה ליישם את לימודיו של סוקרטס בחייה, היא חניכה נוספת של סוקרטס. מילמן מנסה לדובב אותה כדי לקבל פרטים נוספים על סוקרטס, אך היא שומרת על צניעותו. נוסף על כך, ג'וי מכבדת אותו כאדם ומתייחסת אליו בשוויון, אם כי שומרת על פרטיותה ואינה מרשה לעצמה להתפתות לחיזוריו.
באחד מן הימים, מילמן רוכב על אופנועו בחוסר זהירות ומתנגש ברכב חולף. הוא מובהל לבית החולים, שם הוא מגלה לחרדתו הרבה כי עצם הירך שלו מרוסקת וכי המקום קובע על ידי מוט מתכת. וכעת הוא מבין את פשר החלום, שבו רגלו התנפצה לרסיסים. אט אט הוא מאבד מתקוותו ואף שוקל להתאבד, אך ניצב בפני בבואתו היהירה, והודות לסוקרטס, הוא מקבל את ההחלטה להתגבר על פציעתו ולהמשיך להתאמן בעזרתו ובהדרכתו. בסופו של דבר, הוא מחזק את גופו ונפשו ומצליח להשתתף באליפות.
בדרך, לפני האליפות, מילמן עובר בתחנת הדלק, ומגלה כי סוקרטס נעלם ללא זכר.
שדה מרס
שדה מרס (בלטינית: Campus Martius - "קמפוס מארטיוס", באיטלקית: קאמפו מארציו), הוא שמו של אזור ששטחו כשני קילומטר רבוע במרכז העיר רומא. המקום המשוער של שדה מארס הוא החל מגבעת קווירינאלה בצפון, בה נמצא כיום הקווירינאלה – מעונו הרשמי של נשיא איטליה, עד לגבעת פינצ'ו שבדרום, אשר בבסיסה מצויה פיאצה דל פופולו, בתוואי של ויה דל קורסו. השדה גובל בנהר הטיבר וסמוך לגבעת הקפיטולין.
רומא העתיקה
שדה מרס הוא מישור נמוך מזרחית לנהר הטיבר, מערבית לגבעת הקווירינאליס, צפונית מערבית לגבעת הקפיטולין וצפונית לאי הטיבר. על פי האמונה הרומית היה האזור שדה שעורים בבעלות לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס, אחרון מלכי רומא. אמונה זו גורסת כי השדה נשרף במהלך המהפכה שהולידה את הרפובליקה הרומית.
לאחר הקמת חומת סרוויוס היה האזור מחוץ לחומות אלה, ושימש כאזור לרעיית צאן וסוסים, וכן כשדה תרגולים צבאיים עבור הצבא הרומי (ומכאן שמו של השדה על שם אל המלחמה מרס). בשל היות האזור מחוץ לתחום הפומריום (שטח העיר המקודש), היה מותר לבנות בשדה מקדשים לאלים שאינם רומיים.
בשנת 221 לפנה"ס נבנה הקירקוס פלאמיניוס - מגרש מרוצי מרכבות על שם גאיוס פלאמיניוס- בחלקו הדרומי של שדה מרס.
בתקופת לוקיוס קורנליוס סולה נבנו באזור שדה מרס בתי דירות (אינסולה) רבים, ופומפיוס בנה בשנת 55 לפנה"ס את תיאטרון פומפיוס - מבנה התיאטרון הראשון שנבנה ברומא, ובתקופת שיפוצי הקוריה הוסטיליה בשנת 52 לפנה"ס שימש תיאטרון זה כמקום מפגש זמני של הסנאט הרומאי, ועל מדרגות מבנה זה נרצח יוליוס קיסר באידו של מרס 44 לפנה"ס. בשנת 33 לפנה"ס נבנה בשדה מרס הפורטיקוס אוקטביה.
בתקופת שלטונו של הקיסר אוגוסטוס הפך שדה מרס באופן רשמי לחלק מהעיר (שחולקה ל-14 רבעים). שדה מרס חולק בין שני רבעים: "ויה לאטה" (הרובע השביעי) במזרח שדה מרס, ו"קירקוס פלאמיניוס" (הרובע התשיעי) במערב שדה מרס. בתקופה זו נבנה הארה פאקיס - מזבח האלה פאקס (אלת השלום הרומאית).
מרקוס ויפסניוס אגריפה בנה בשדה מרס מרחצאות שכונו "מרחצאות אגריפה" וכן את הפורטיקוס אגריפה והפנתאון המקורי (שנהרס ונבנה מחדש על ידי אדריאנוס). בשנת 19 לפנה"ס הושלמה הקמת האקווה וירגו - אקוודוקט שהביא מים למרחצאות.
בצפון שדה מרס נבנה מאוזוליאום אוגוסטוס שיועד להיות מקום קבורתם של בני משפחתו של הקיסר אוגוסטוס. כמו כן במאה הראשונה לספירה נבנו באזור תיאטרון מרקלוס, מקדש לאלה איזיס, וכן הקיסר נרון בנה מרחצאות נוספות.
לאחר שרפה שכילתה את אזור שדה מרס בשנת 80, בנה דומיטיאנוס את האצטדיון שהפך לימים לפיאצה נאבונה. בשנת 270 נבנו חומות אורליאנוס אשר הגנו על אזור שדה מרס.
ימי הביניים
במהלך ימי הביניים, ובעקבות התקפות ופלישות השבטים הברבריים, נהרסו אמות המים שהביאו מים לעיר רומא. אוכלוסיית העיר הצטמצמה, ותושבי העיר התרכזו באזור שדה מרס בשל קרבתו לנהר הטיבר שסיפק מי שתייה (על אף הצפות האזור על ידי הנהר בחודשי החורף). בימי הביניים הפכו אזור שדה מרס ואזור הוותיקן לאזורים המאוכלסים ביותר ברומא.
הדרכים הראשיות שהוליכו מרומא לצפון איטליה ולמזרחה – ויה קאסיה וויה פלמיניה – יצאו דרך פורטה דל פופולו ("שער העם")  בקצהו הצפוני של שדה מרס. במקורו היה השער, שנקרא בשם "שער פלמיניה", חלק מחומת אורליאנוס. בין השנים 1513–1521 בנה האפיפיור ליאו העשירי דרך המקשרת את הפורטה דל פופולו עם הוותיקן.
בשלהי ימי הביניים פותח האזור, ושוקמו חלק מאמות המים הקדומות. שיפור התשתיות הביא לגידול באוכלוסיית האזור. בשנת 1555 הוקם בחלקו הדרומי של שדה מרס הגטו הרומאי וכל תושבי העיר היהודים נצטוו להתגורר רק בו.
לבנתן
לִבְנָתָן (שם מדעי: Delphinapterus leucas) הוא מין של לווייתן בעל שיניים החי באזור הארקטי והסוב-ארקטי. הוא אחד משני המינים במשפחת החדשיניים, לצד חדשן חדקרן. זהו יונק ימי שאורכו מגיע לחמישה מטרים, הבולט בצבעו הלבן ובמבנה ראשו הייחודי. שם נוסף של הלבנתן הוא בלוגה (Beluga). מקור שם זה נעוץ במילה הרוסית "белуга" ("בלוגה") או "белуха" ("בלוחה"), שנגזרות מהמילה "белый", שמשמעותה "לבן".
מיון ואבולוציה
הלבנתן תואר לראשונה על ידי פיטר סימון פאלאס ב-1776. הוא חבר במשפחת החדשיניים שבתת-הסדרה לווייתני שיניים. האב הקדמון הקדום ביותר של הלבנתן הוא ה-Denebola brachycephala שחי בתקופת המיוקן. מאובן אחד נמצא בחצי האי באחה קליפורניה, ולכן מרמז כי מיני המשפחה חיו בעבר באקלימים חמים יותר. יתר על כן, רשומות המאובנים מלמדות כי מרחבי תפוצתו של הלבנתן השתנו בהתאם לקרחונים בעולם - היא גדלה בתקופות קרות כמו עידני קרח והצטמצמה כשהקרחונים נסוגו.
תיאור
הלבנתן הוא לווייתן קטן יחסית. אורכו מגיע עד חמישה מטרים, ובכך הוא גדול יותר ממרבית הדולפינים, אך קטן יותר מרוב לווייתני השיניים האחרים. הזכרים גדולים יותר מהנקבות - משקלם של הראשונים בבגרותם הוא כ-1,360 קילוגרמים, ושל האחרונות - כ-900 קילוגרמים בלבד. אורכם של לווייתנים לבנים בלידתם הוא כמטר ומחצית, ומשקלם כ-80 קילוגרמים. הגורים נולדים אפורים בדרך-כלל. בבגרותם הם לבנים לחלוטין, מה שמקל מאוד על זיהוים בים. צורת ראשם גם היא ייחודית בקרב הלווייתנים - המלון שבראשם גמיש ודמוי פקעת. בנוסף, הוא ייחודי ביכולת לשנות את צורת ראשו, באמצעות נשיפת אוויר סביב הסינוסים. גופו של הלבנתן מעוגל, במיוחד בתקופות שבהן לא חסר מזון. הגוף צר באזורי הראש והזנב. הסנפירים רחבים וקצרים, ולכן צורתם כמעט כצורת ריבוע.
החוליות בצווארו אינן מאוחות, בשונה מדולפינים רבים, מה שמאפשר לו להפנות את ראשו אחורנית. בפיהם בין שמונה לעשר שיניים בכל צד של הלסת. היעדרו של סנפיר על גבו של הלבנתן משתקפת בשם הסוג שלו, המכיל את המילה היוונית "apterus" שמשמעותה "חסר כנפיים". במקום סנפיר גבי, על גבו של הלווייתן מצויה מעין בליטה "מרוחה". לפי ההשערות בדבר ההעדפה האבולוציונית בנושא, הבליטה התפתחה כהתאמה לתנאי מחיה מתחת לקרח, או כאמצעי לשימור חום. בדומה ללווייתנים אחרים, בלוטת התריס גדולה יחסית בהשוואה ליונקים יבשתיים.
הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל שמונה שנים, והנקבות - בגיל חמש שנים. הנקבות ממליטות גור יחיד באביב, לאחר היריון ממושך בן כ-15 חודשים. צבע הגורים - אפור כהה, הופך בהיר יותר עם התבגרותם. צבעם לבן לחלוטין בגיל שבע אצל הנקבות ותשע אצל הזכרים. משך תקופת ההנקה הוא כשנתיים. משך חייהם של הלבנתנים נע בין 35 ל-50 שנים.
התנהגות ותזונה
הלבנתנים הלבנים הם בעלי חיים חברותיים מאוד. קבוצות של זכרים עשויות למנות מאות פרטים. קבוצות הנקבות עם הגורים קטנות יותר לרוב. להקות שונות עשויות להצטרף זו אל זו ב"צמתים מרכזיים", ואז ימנו יחדיו אפילו אלפי פרטים. להקות הלבנתנים אינן יציבות או קשיחות, כלומר הם נוהגים לעבור מלהקה אחת לחברתה. הקשר החברתי החזק ביותר הוא בין אם לגור. לעיתים הגורים בבגרותם חוזרים לשפכי הנהרות שבהן אימהותיהם נהגו לבקר בצעירותן, וכך לפגוש אותן. הלבנתנים הלבנים ידועים באהבתם למשחקים ובשובבותם. לעיתים הם "יורקים" על לווייתנים אחרים או על בני אדם. כך, המטפלים בלבנתנים מרוססים לעיתים קרובות על-ידם. אחת ההשערות היא כי יכולת זו התפתחה על מנת לחשוף סרטנים המתחבאים בקרקעית הים.
הלבנתנים הם שחיינים די איטיים, והם ניזונים בעיקר מדגים. חלק קטן יותר מתזונתם מורכב מדיונונים, תמנונים וסרטנים. את מזונם הם מחפשים פעמים רבות בסמוך לקרקעית הים, בעומק של כ-300 מטרים, אף שעומק הצלילה המרבי שלהם עשוי להיות כפול מכך. משך הצלילה הממוצע נע בין שלוש לחמש דקות.
סטירקוזאורוס
סטירקוזאורוס (שם מדעי: Styracosaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים, שחי בתקופת הקרטיקון. פירוש השם סטירקוזאורוס הוא "לטאה קוצנית" ביוונית עתיקה. הוא נתגלה וסווג על ידי לורנס לם (נכתב גם כלורנס למבה). הגולגולת שלו, בעלת העטרה עטורת הדוקרנים הארוכים, נחשבת לאחת הגולגולות המרשימות שהיו בעולם החי, אם כי היא לא הגדולה שבהן.
הסטירקוזאורוס חי בעדרים גדולים בצפון אמריקה 76.5 עד 75 מיליון שנה לפני זמננו (זה טווח גילאי המאובנים). מסיבה זו נהוג לעיתים לכנותו "באפלו דינוזאורי", אף כי במראהו וגודלו דמה יותר לקרנף.
כמו יתר הצרטופסיים, הסטירקוזאורוס היה דינוזאור צמחוני הולך על ארבע. הסטירקוזאורוס היה קטן מהטריצרטופס: אורכו היה כ- והוא שקל כ-3 טונות. הסטירקוזאורוס מפורסם בעיקר בזכות הגולגולת שלו שהייתה מצוידת בקרן אף גדולה ועטרה (frill), מעין "מניפה" גרמית עטורת דוקרנים ארוכים דמויי קרניים, שהגנה על הצוואר ושימשה ככלי מרשים במפגני ראווה. מעל האף הזדקרה קרן ארוכה, כ-50–60 סנטימטר אורכה, ששימשה כנשקו העיקרי להגנה בפני טורפים. הסטירקוזאורוס שייך לתת-המשפחה צנטרוזאורים שהתאפיינה בקרן אף ארוכה, עטרה קצרה וחוטם קצר אך עמוק.
הסטירקוזאורוס חי לצד טורפים כמו הדספלטוזאורוס שהיה צד וניזון ממנו, דבר שמבליט את הקשר שבין הטירנוזאוריים לצרטופסיים. בהרבה מקרים לצד דינוזאורים ממשפחת הצרטופסיים חי טורף ממשפחת הטירנוזאוריים; עוד דוגמאות לכך הן הטריצרטופס שחי לצד הטירנוזאורוס רקס ופכיריינוזאורוס שחיי לצד הגורגוזאורוס. הטורף מותאם לצוד את הטרף והטרף מותאם להתגונן מפניו, דבר שנפוץ מאוד בהרבה מקרים בממלכת בעלי החיים ונקרא קו-אבולוציה.
גודל
סטריקוזאורוס היה דינוזאור בינוני בגודלו: אורכו היה כ- ומשקלו, הוא התנשא לגובה של באגן הירכיים, אך כשהרים את ראשו התנשא מעל גובה של שחקן כדורסל ממוצע. לשם השוואה, גודלו היה כגודל קרנף מודרני, ואילו גודל הצרטופסיים הגדולים ביותר (כגון טריצרטופס) היה כשל פיל סוואנה אפריקני (אורך של 8–9 מטרים ומשקל של למעלה מ-6 טונות).
הקרניים והעטרה
לסטירקוזאורוס הייתה קרן בודדת על האף. קרן זו הייתה ישרה ועבה. אורכה היה. לם עצמו העריך על סמך קרן אף שבורה שאורכה המרבי היה, אך ייתכן שהקרן התעגלה בגובה נמוך יותר. קרן האף של סטריקוזאורוס הייתה אחת הגדולות והמרשימות בקרב הצרטופסיים. אם אכן היא הייתה ישרה ומחודדת בקצה (ולא מעוקלת כמו אצל אייניוזאורוס ומינים מסוימים של צנטרוזאורוס) היא כנראה היוותה נשק מרתיע וקטלני נגד טורפים.
החלק המרשים ביותר של הגולגולת היה העטרה עטורת הדוקרנים. הרכב הדוקרנים והבליטות החדות השתנה בין הפרטים (שונות ביולוגית תוך-מינית) אך בדרך כלל היה בתצורה הבאה: מראש ה-parietal, החלק האמצעי של העטרה, בלטו שני דוקרנים ארוכים, שאורכם היה כ-, ושני דוקרנים קצרים שהתעקלו קדימה אל כיוון העטרה. בכל צד של העטרה, מעצם ה-squamosal, בלטו 2–3 דוקרנים מעוקלים במקצת שפנו החוצה. בחלק התחתון של העטרה בלטו בליטות עטרה קצרות ומשולשיות.
כמו כמעט כל הצרטופסיים, בעטרה של הסטריקוזאורוס היו שני חללים גדולים בעצם, המכונים "חלונות", fenestrae. חורים אלו נועדו להקל את משקל העטרה אך בכך מנעו ממנה לתפקד כמגן יעיל לצוואר. העטרה הייתה מכוסה בעור וקשקשים, שהיו ככל הנראה בעלי תבניות צבעוניות, וביחד עם מופע הדוקרנים המרשים, שימשה בעיקר לתצוגה. כנראה היה לה שימוש מרכזי בחיזור וייתכן שגם בהרתעת טורפים.
הפה
חלקו הקדמי של הראש היה צר ועמוק. פיו של סטריקוזאורוס היה מצויד במקור דמויי-תוכי שהורכב מכיסוי קרני על עצם ה-rostral, שהייתה ייחודית לצרטופסים. בירכתי פיו נמצאו סוללות שיניים שחתכו את המזון שקטף לחתיכות קטנות, לפני העיכול בקיבה.
הגוף
כמו כל הצרטופסיים, הסטירקוזאורוס הלך על ארבע רגליים. ברגליו האחוריות היו 4 אצבעות מכוסות במעין פרסות וברגליו הקדמיות היו 5 אצבעות, מהן רק 3 מכוסות בפרסות והשאר מנוונות. היציבה שלו הייתה יחסית זקופה, כאשר רגליו האחוריות היו זקופות ואילו רגליו הקדמיות היו מכופפות במקצת, בעמדת ביניים בין זקיפות מוחלטת לפיסוק לצדדים כמו בלטאות. מבחינה זו, סטריקוזאורוס הלך כמו קרנף.
הזנב היה קצר יחסית. העור היה מכוסה בקשקשים, כמו של תנין. הפלאונטולוגים הסיקו זאת על סמך טביעות עור מאובנות של צנטרוזאורוס וטריצרטופס, מינים הקרובים לסטריקוזאורוס.
גילוי ומינים
המאובנים הראשונים של סטירקוזאורוס נתגלו באלברטה שבקנדה על ידי צ'ארלס מורטרם שטרנברג באזור שכיום ידוע כהפארק הפרובינציאלי דינוזאור, ותואר מדעית על ידי לורנס לם (, נכתב לעיתים קרובות כלמבה או למב) ב-1913. הוא טבע את שם הסוג והמין: Styracosaurus albertensis, "לטאה קוצנית מאלברטה". צוות של מוזיאון אונטריו המלכותי שב למחצבה בה נמצאו השרידים המקומיים ומצאו את הלסת התחתונה ואת רוב השלד. לפי מאובנים אלו העריך הצוות את אורכו ב- והתנשא לגובה של באגן הירכיים. מאפיין לא רגיל של הגולגולת שנמצאה הוא חפיפה בין שני הדוקרנים בצד השמאלי של העטרה, ככל הנראה כתוצאה משבר. החלק הסימטרי מצד ימין לא נמצא, ולכן הצורה התקינה של חלק זה איננה ידועה בוודאות.
ב-1915, ברנום בראון וצוותו, שעבדו בעבור המוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע בניו יורק, גילו ואספו שלד כמעט שלם וגולגולת חלקית מהפארק הפרובינציאלי דינוזאור ליד סטיבוויל שבאלברטה. בראון ואריך מארן שלייקייר בחנו את המאובנים והשוו אותם לאלו של סטריקוזאורוס אלברטאנסיס עקב דמיונם וקרבתם במקום ובשכבה הגאולוגית. הם קבעו שהם דומים מספיק להיות שייכים לאותו סוג אך שונים מספיק כדי להיות מוגדר כמין חדש. הוא פרסם מאמר מדעי ובו הגדיר מין חדש Styracosaurus parksi. בין ההבדלים שציינו בראון ושלייקייר היו עצם לחי שונה וחוליות זנב קטנות יותר. לסטירקוזאורוס פרקסי הייתה לסת חסונה יותר, עצם שיניים קצרה יותר והעטרה הייתה שונה בצורתה. עם זאת, הגולגולת שעליה הסתמכו עברה שחזור שכלל את הוספת החלקים החסרים בגבס ובמאמר המקורי לא הופיע איור של הגולגולת. בחינה מאוחרת של הממצאים קבעה שאין מדובר במין חדש, המין סטירקוזאורוס פרקסי בוטל ושויך לסטירקוזאורוס אלברטאנסיס וכיום נחשב לסינונים של האחרון. בקיץ 2006 דארן טנקה ממוזיאון טירל המלכותי איתר את האתר בו נחפר סטירקוזאורוס פרקסי, ומצא בשטח חלק מהגולגולת שהחופרים שכחו בטעות. גם כעת מתבצעות חפירות באתר בתקווה למצוא מאובנים נוספים שיעזרו להכריע סופית האם סטירקוזאורוס פרקסי הוא בעצם סטירקוזאורוס אלברטאנסיס או שמדובר במין נפרד. בסמוך לשם נמצא מצע מאובנים, שזכה לשם "מצע 42", ובו מאובנים רבים של עצמות צרטופסיים, כולל שברי גולגולות רבים.
ב-1930 תיאר צ'ארלס גילמור מין נוסף: Styracosaurus ovatus, מתצורת שתי התרופות במונטנה. חומר המאובנים היה חלקי למדי והחלק שנשתמר באופן הטוב ביותר היה חלק מעצם ה-parietal של העטרה. אך חלק זה היה חשוב מאוד שכן בניגוד לשני הדוקרנים הגדולים שבולטים מאמצע העטרה ומתרחקים זה מזה כפי שהיה בסטירקוזאורוס אלברטאנסיס, כאן הדוקרנים דווקא נטו זה אל זה, פנימה, ונפגשו בקצותיהם. ייתכן שגם היו שני זוגות של דוקרנים צדדיים במקום שלושה. הדוקרנים קצרים יותר מאלה של סטירקוזאורוס אלברטאנסיס, כאשר הדוקרן ארוך ביותר מגיע לאורך של. ב-2010 צוות פלאונטולוגים בראשות ריאן, הולמס וראסל, בחן מאובן זה ואשרר שמדובר במין נפרד. מאוחר יותר באותה שנה, מקדונלנד וג'ון ר. הורנר הרחיקו לכת אף יותר וקבעו שמדובר גם בסוג נפרד, לו הם קראו רובאוזאורוס - Robeosaurus ovatus. עם זאת, ממצאים שנתגלו לאחרונה ומחקרים עליהם העלו תיגר על כך וייתכן שמין זה יוחזר אל הסוג סטירקוזאורוס.
במרוצת השנים חוקרים "נתגלו" עוד מינים של סטירקוזאורוס, אך בחינה של הממצאים שייכה אותם לסוגים אחרים.
בתרבות הפופולרית
הסטירקוזאורוס מופיע במספר סרטים והוא בולט עם עטרתו הגדולה והקוצנית. ישנם גם ציורים חשובים המראים את הסטירקוזאורוס בקרב נגד דספלטוזאורוס או טורפים אחרים ממשפחת הטירנוזאוריים.
בסרט הדינוזאור הטוב מופיע סטירקוזאורוס מוזר האוסף על קרניו אוסף של יצורים כדי שיגנו עליו.
סטירקוזאורוס מופיע גם בספר "פארק היורה" עם זאת הוא לא נראה בסרטים אך מופיע על איורים וספרים בעולם היורה: מחנה הקרטיקון.
דינוזאור זה הופיע בסדרות פלאווורלד והדינוזאורים!.
פאן באניה
פאן באניה (Pan-bagnat; באוקסיטנית: pan banhat שמשמעותו לחם לח) הוא סנדוויץ' שנפוץ באזור ניס בצרפת. הסנדוויץ' מורכב מלחם לבן עגול שבתוכו סלט ניסואז, סלט המורכב מירקות טריים, ביצים קשות, אנשובי ו/או טונה ושמן זית.
שמו של הסנדוויץ' מקורו בניב הפרובנסאלי של Niçard, שלפיו משמעו של פן בנייה הוא "לחם לח". לעיתים הוגים אותו בטעות כ-pain bagnat, שהוא אמנם נכון בצרפתית, אבל לא משתמשים בו ב-Niçard.
פאן באניה הוא מאכל צהריים פופולרי באזור ניס, שם הוא נמכר ברוב המאפיות ורוב השווקים. פאן באניה וסלט ניסואז (Salade Nissardo), ביחד עם רטטוי (La Ratatouia Nissardo בפרובנסאלית) אופייניים לאזור העיר ניס, שם הם התפתחו במשך הזמן מהמרכיבים המקומיים.
תובל קין
תּוּבַל קַיִן הוא בנם של למך בן מתושאל וצלה, שמוזכר ב, כאבי מקצוע הנפחות. אחיו הם יָבָל, יוּבָל ונַעֲמָה. לפי האגדה, תובל קין נכח בעת הריגתו בשוגג של קין על ידי למך (הריגתו של קין על ידי למך קרתה בגלל תובל קין. בשל היות למך כבד ראייה, תובל קין עזר לו לצוד, וכאשר כיוון למך את קשתו הוא ירה לכיוונו של קין. לאחר שלמך גילה זאת הוא הרג את תובל קין בשל טעותו).
כיום, קיבוץ תובל וכן מספר רחובות בישראל קרויים על שמו. כמו כן, תובל קין הוא דמות חשובה במסורת הבונים החופשיים ומוזכר במספר טקסים של המסדר.
Three Cheers for Sweet Revenge
Three Cheers for Sweet Revenge (לעיתים קרובות מקוצר ל- Three Cheers או ל-Revenge; בעברית: שלוש קריאות הידד לנקמה מתוקה) הוא אלבום האולפן השני של להקת הרוק האמריקאית My Chemical Romance. האלבום יצא לאור ב-8 ביוני 2004 על ידי חברת התקליטים רפרייז רקורדס. אלבום זה של הלהקה התאפיין בצליל נקי יותר ביחס לקודמו, אלבום הבכורה I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love. היה זה אלבומה הראשון של הלהקה בו הגיטריסט פרנק איירו מנגן בכל הרצועות, וכן גם אלבומו האחרון של המתופף מאט פליסייר, שלימים יוחלף בבוב בראייר.
האלבום זכה להצלחה הן מבחינת הלהקה והן מבחינת חברת התקליטים. מתוך האלבום יצאו לאור ארבעה סינגלים, "I'm Not Okay (I Promise)", "Helena", "The Ghost of You" ו-"Thank You for the Venom" (בבריטניה). הוא הגיע למעמד פלטינה פחות משנה לאחר יציאתו, כאשר נמכר במעל לשלושה מיליון עותקים בארצות הברית.
רקע וסגנון מוזיקלי
סולן הלהקה ג'רארד ויי אמר על הסינגל הראשון מתוך האלבום, "I'm Not Okay (I Promise)" כי הוא "שיר פופ העוסק בעזרה עצמית". בנוסף, הוא תואר כ"יצירת אימו-פופ גועשת עם הוק קליט עד כדי גיחוך, כפי שהוא היה מגוחך". וכ"המנון מרגש לצעירים ולמדוכאים", על ידי AllMusic ורולינג סטון, בהתאמה. בהמשך היה הסינגל מועמד לפרס בקטגוריית הסינגל הטוב ביותר, ואף הגיע למקום ה-86 במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית.
השיר הפותח של האלבום "Helena", שגם יצא לאור כסינגל, תואר כ"גולת הכותרת של האלבום ולהיט אדיר". ג'רארד אמר כי השיר "עיצב את הנושא שהאלבום עוסק בו" ו"חשף את הצד האפל שלהם" בהשוואה לסינגל הראשון. מילות השיר מתארות אבל על מות סבתם של ג'רארד ומייקי, אלנה לי ראש, והוא היה השיר הראשון של הלהקה שנכנס ל-40 המובילים במצעד הבילבורד הוט 100.
לדברי ויי, ניתן לפרש את האלבום כ"סיפור אימה פסאודו-קונספטואלי". הוא פירט: