cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיץ' דניאלס
רישום הבוחרים
במושב האספה הכללית של אינדיאנה של 2005, העבירו דניאלס והרפובליקנים, בסיועם של כמה מהדמוקרטים, את חוק רישום הבוחרים, שבו נדרשו הבוחרים להציג תעודה מזהה ממשלתית עם תמונה לפני שהורשו להצביע. החוק היה הראשון מסוגו בכל ארצות הברית, וארגוני זכויות אדם רבים, כולל האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות, התנגדו לו, באומרם שהוא ישפיע באופן בלתי הוגן על מיעוטים, עניים וקשישים, שעלולים לא להיות מסוגלים להרשות לעצמם הוצאת תעודה מזהה או שלא יהיו מסוגלים מבחינה פיזית להגיש את הבקשה להנפקת התעודה. כדי לענות על חששות אלו, העביר המדינה חוק נוסף שהסמיך את הרשויות מנפיקות אמצעי הזיהוי להציע הנפקת כרטיסי זיהוי עם תמונה בחינם לאנשים שלא החזיקו עדיין בשום תעודה מזהה אחרת מטעם המדינה.
בחירות 2008
לשנת הבחירות 2008 נכנס דניאלס עם 51 אחוזים של שביעות רצון, ו-28 אחוזים של אי שביעות רצון. מסע הבחירות שלו לתקופת הכהונה השנייה התמקד בשיעור האבטלה באינדיאנה, שירד במהלך תקופת כהונתו בתפקיד, התיקון המוצע בחוקה לרפורמה במס הרכוש, והאיזון המוצלח של תקציב המדינה במהלך תקופת כהונתו הראשונה של דניאלס כמושל.
תקופת כהונתו השנייה
במערכות הבחירות של 2006 ו-2008 זכו הדמוקרטים ברוב בבית הנבחרים של אינדיאנה, וכתוצאה מכך נוצר בית מחוקקים לעומתי, כאשר הדמוקרטים שלטו בבית הנבחרים, והרפובליקנים בסנאט המדינתי ובלשכת המושל. מצב זה הוביל למבוי סתום בדיונים על התקציב, שגרם לדניאלס לקרוא למושב מיוחד של האספה הכללית של אינדיאנה. בשל המשבר הפיננסי הלאומי, ניצבה אינדיאנה מול מחסור בהכנסות של 1.4 מיליארד דולר בשנות התקציב 2009–2011. דניאלס הגיש מגוון של קיצוצים בסעיפי ההוצאות וצעדים לחיסכון בהוצאות בהצעות התקציב שלו. האספה הכללית אישרה חלק מההצעות, אך הסתמכה באופן נרחב על כספי הרזרבה המדינתית כדי לכסות את הגרעון. בסופו של דבר חתם דניאלס על חוק תקציב דו-שנתי של 27 מיליארד דולר.
נטישת המחאה של 2011
בבחירות אמצע הכהונה של 2010 השיגו הרפובליקנים רוב גם בסנאט של אינדיאנה, ובכך זכו לשליטה מוחלטת באספה הכללית בפעם הראשון מאז השבעתו של דניאלס כמושל. המושב הסדיר של 2011 של האספה החל בינואר והרוב של הרפובליקנים ניסה ליישם סדר יום שמרני בקנה מידה רחב שברובו נתמך על ידי דניאלס. רוב סעיפי סדר יום זה לא טופלו מאז בחירתו של דניאלס בשל חלוקת השליטה בבית המחוקקים קודם לכן. בפברואר, ניסו הרפובליקנים להעביר את חוק "הזכות לעבוד" בבית הנבחרים. על פי הצעת החוק, הדרישה מעובדים להצטרף לאיגודים מקצועיים הפכה לבלתי חוקית. הרפובליקנים טענו שכך יסתייע למדינה למשוך אליה מעסיקים חדשים. בשל אי יכולתם למנוע את קבלת החוק, יצאו מחוקקים דמוקרטים מגבולות המדינה כדי למנוע את קיומו של קוורום, ובמקביל מאות מפגינים התקבצו בבירת המדינה. נטישה כזאת של סיעת המיעוט בבית המחוקקים היא תופעה נפוצה באינדיאנה.
בעוד שדניאלס תמך בחקיקה, הוא האמין שהמחוקקים הרפובליקנים צריכים היו לגנוז את הצעת החוק בשל העובדה שהיא לא הייתה חלק ממצע הבחירות שלהם וראוי היה לקיים עליה דיון. בסופו של דבר גנזו הרפובליקנים את הצעת החוק, אך הדמוקרטים עדיין סירבו לשוב לבירה, ודרשו שיונחו על שולחן בית המחוקקים הצעות חוק נוספות, כולל חוק ליצירת תוכנית מדינתית לשוברים בחינוך. סירובם לשוב לאינדיאנה הותירה את האספה הכללית במצב של אי יכולת להעביר שום חקיקה, עד ש-3 מתוך 12 הצעות החוק שהם התנגדו להם הוסרו מעל סדר היום ב-28 במרץ. בסופו של דבר שבו הדמוקרטים לאינדיאנה.
חינוך
לאחר סיום משבר הנטישה העבירה האספה הכללת את רוב סעיפי החקיקה שהיו על סדר היום ודניאלס חתם עליהם. בשיתוף פעולה עם המפקח הראשי של החינוך הציבורי באינדיאנה, טוני בנט, נחקקה סדרה של חוקי רפורמה בחינוך שהובילה לשינויים מרכזיים במוסדות החינוך באינדיאנה. תוכנית השוברים בחינוך הופעלה. ילדים למשפחות בעלות הכנסה שנתית של פחות מ-41,000 דולר קיבלו שוברים שווי ערך ל-90 אחוזים של עלות חינוכם בבתי ספר ציבוריים ועשו בהם שימוש כדי ללמוד בבתי ספר פרטיים. במסגרת התוכנית ההטבה הזאת הייתה בשיעור נמוך יותר למשפחות בעלות הכנסה גבוהה יותר מסף זה. התוכנית יושמה בהדרגה במשך שלוש שנים וב-2014 כבר הפכה לזמינה עבור כל תושבי המדינה.
תקציבים נוספים הופנו להקמת והרחבת בתי ספר עצמאיים ולהרחבת תוכניות המלגות בקולג'ים. החוק גם יצר מערכת לתשלום תמריצים כדי להעלות את שכר המורים, העניק למנהלי בתי הספר סמכויות רחבות יותר לסיים את עבודת המורים, והגביל את זכות המשא והמתן הקולקטיבי של המורים.
באמצעות צו מושל שדניאלס חתם עליו ב-14 ביוני 2010, הוקמה השלוחה של אוניברסיטת המושלים המערביים באינדיאנה כשותפות בין המדינה לבין האוניברסיטה מתוך מאמץ להרחיב את גישתם לחינוך גבוה של תושבי אינדיאנה וכדי להעלות את אחוז האוכלוסייה המבוגרת במדינה שתזכה לחינוך על-תיכוני.
הניסיון לאסור את לימוד ספרו של הווארד זין
ביולי 2013 השיגה סוכנות הידיעות Associated Press הודעות דואר אלקטרוני על פי חוק שקיפות המידע של אינדיאנה, שבהם ביקש דניאלס לקבל בטוחות שהספר פרי עטו של ההיסטוריון הווארד זין "היסטוריה עממית של ארצות הברית: מ-1492 ועד ימינו" "לא נמצא בשימוש בשום מקום באינדיאנה. ב-2010 כתב דניאלס, "שטויות אלו לא צריכות לקבל שום יחס במדינה". תכתובות הדואר האלקטרוני של דניאלס הופנו לסקוט ג'נקינס, יועצו לענייני חינוך, ולדייוויד שיין, מגייס כספים בכיר וחבר במועצת החינוך המדינתית. דניאלס ועוזריו הגיעו להסכם והוא כתב להם "לכו על זה. פיסלו את התעמולה". חלק מהדברים שנכתבו על ידי שיין היו שסקירה ברחבי המדינה "תאלץ לחשוף לאור היום הרבה פסולת". אף על פי שתרזה לוברס, נציבת המדינה לחינוך גבוה, הוזכרה בתכתובות בנוגע לסקירה מדינתית של קורסי הלימוד, היא אמרה מאוחר יותר שהיא "מעולם לא ביקשה לנהל סקר של הקורסים שהוזכרו בתכתובות, ושמשרדה לא ניהל סיקרה כזאת".
באחת מהודעות הדואר האלקטרוני הביע דניאלס בוז כלפי זין כאשר זה נפטר:
שלוש שנים לאחר מכן, בעקבות חשיפת התכתובות, 90 מתוך כ-1,800 הפרופסורים של אוניברסיטת פרדו הוציאו מכתב פתוח שבו הם הביעו את דאגתם בנוגע למחויבותו של דניאלס לחופש האקדמי. דניאלס הגיב לדבריהם באומרו שאם זין היה בחיים והיה חבר בסגל האוניברסיטה, הוא היה מגן על חופש הדיבור ועל חופש הפרסום שלו. במכתב התגובה לפרופסורים, כתב דניאלס, "למען האמת, הודעות המייל שלי לא הפרו את החופש האקדמי של אף אחד ולא כפו שום צנזורה על אף אדם או השקפת עולם".
בסבב תכתובות נפרד שלא היה קשור לעניין שהתנהל ב-2009, שיתפו בעלי תפקידים במערכת החינוך של אינדיאנה את דאגותיהם עם דניאלס בנוגע למשאבים ופעילויות שתדלניים באגודת בתי הספר העירוניים של אינדיאנה. דניאלס ביקש שהממשל "יבחן את האפשרות לסלק אותם, לפחות במסגרת המימון שאנו מתכננים לשנתיים הקרובות". המנהל הכללי של האגודה, צ'ארלס ליטל, פרופסור לחינוך באוניברסיטת פרדו, מתח עליו ביקורת. לא היה ברור מיד אם הבדיקה תעבור. דניאלס אמר שהוא מעולם לא שמע על צ'ארלס ליטל.
בתגובה למחלוקת, הוציאה לשכתו של דניאלס הצהרה שכללה כמה ציטוטים שהופיעו גם במאמר של העיתונאי מייקל מויניהן שפורסם במגזין ריזן, וכן ציטוט מההודעה לעיתונות של אוניברסיטת סטנפורד שהובילו להאשמות בגניבה ספרותית.
מאוחר יותר תיקן דניאלס את דבריו וציין שהוא "ביטל את דבריו של פרופסור מאוניברסיטת סטנפורד שהביע רוגז על שנכלל בהערות המקוריות" בעוד שהוא הסיר את הציטוטים שהופיעו במאמר בריזן.
הפלות
ב-27 באפריל 2011, העביר בית המחוקקים של אינדיאנה חוק שנוסח על ידי חבר בית הנבחרים המדינתי אריק טרנר, ושאסר על מימון מכספי משלמי המיסים של ארגונים שביצעו הפלות. החוק גם אסר על הפלות מעבר לשבוע ה-20 להיריון, ארבעה שבועות מוקדם יותר בהשוואה לחוק הקודם. אף על פי שמאוחר יותר אמר דניאלס שהוא תמך בחוק מראשית תהליך חקיקתו, הוא לא היה חלק מסדר היום החקיקתי שלו הדבר לא רמז על כך שהוא יחתום על החוק או יטיל עליו וטו לאחר קבלתו באספה הכללית של אינדיאנה. ב-10 במאי אותה שנה חתם דניאלס על החוק. מבקריו טענו שהוא חתם על החוק בידיעה מלאה שהוא יוביל לדיון משפטי ארוך ויקר ויסכן כספים פדרליים, במיוחד אובדן של 4 מיליארד דולר שמימנו את תוכנית מדיקאייד. המרכזים לשירותי מדיקייר ומדיקאייד כתבו בתגובה ש"אינידאנה יכולה לחשוב מחדש על החוק החדש שלה, או להפר את חוק מדיקאייד. היא לא יכולה לעשות את שני הדברים".
הגירה
ב-10 במאי 2011 חתם דניאלס על שני חוקי הגירה: הראשון שלל ממהגרים בלתי חוקיים את הזכות ללמוד על פי התעריפים הנהוגים במדינה, והשני קבע הטלת קנסות על מעבידים שהעסיקו מהגרים בלתי חוקיים. כמה מפגינים, שלפחות חמישה מהם היו מהגרים בלתי חוקיים, נעצרו בעת שמחו נגד החוק בבית המחוקקים כאשר הם התפרצו ללשכתו של דניאלס לאחר שנמנעה מהם פגישה איתו. מנהיגי הסטודנטים קראו לשחרורם, בעוד שכמה מהמחוקקים קראו לגירושם.
מנהיגי המפלגה הדמוקרטית באינדיאנה האשימו את דניאלס ואת הרפובליקנים בהעברת חוק שנוי במחלוקת רק כדי לרומם את תדמיתו של דניאלס כדי שהוא יוכל להתמודד לנשיאות. דניאלס מצידו דחה את ההאשמות, באומרו שהוא היה מיישם את אותו סדר יום כמה שנים קודם לכן אם הרוב הדמוקרטים בבית הנבחרים היה מאשר לו אז לעשות זאת.
קיצוצים בתקציב
אינידיאנה חזתה את המשך הירידה בהכנסותיה ב-2010, שתגרום לגירעון בתקציב של 1.7 מיליארד דולר, אם התקציב ימשיך בקצב הרגיל שלו. דניאלס הגיש לאספה הכללית תוכנית הוצאות דו-שנתית של 27.5 מיליארד דולר שיוביל לעודף תקציבי של 500 מיליון דולר, שבהם יעשה שימוש להחזרת יתרת קרן הרזרבה של המדינה למיליארד דולר. הוא הציע מגוון רחב של צעדי צנע תקציביים, כולל הוצאת עובדים לגמלאות, הטלת מגבלות על ההוצאות, הקפאת קבלת עובדי מדינה, הקפאת שכר עובדי המדינה, ושינויים מנהליים רבים בסוכנויות הממשלתיות. המדינה כבר צמצמה בהדרגה את כוח האדם שלה באמצעות צעדי הקפאה דומים, וב-2011 כבר הייתה אינדיאנה בתחתית רשימת מספר העובדים למספר התושבים של כל מדינות ארצות הברית, נתון שדניאלס השתמש בו כדי להוכיח שממשלת אינדיאנה היא הקטנה ביותר בארצות הברית.
נטישת חברי בית הנבחרים הדמוקרטים עיכבה את התקדמות תהליך חקיקת התקציב במשך כמעט חודשיים, אך בית הנבחרים הצליח להתחיל את עבודתו בוועדה באפריל. הבית ביצע כמה שינויים בהצעת החוק, כולל הקצאה מחדש של המימון לחינוך בהתבסס על מספר גדול יותר של תלמידים בבתי הספר, וביטול כמה אמצעי מימון ציבוריים לבתי ספר כדי לממן את שיטת השוברים בחינוך ובתי ספר בזיכיון.
אנרגיה
באוקטובר 2006 הכריז דניאלס שחברת גז טבעי מתכננת לבנות מתקן בדרום אינדיאנה שיפיק גז. המשקיעה המובילה הייתה חברת לוקדיה נשיונל, שהציעה הקמת מפעל בשווי של 2.6 מיליארד דולר ברוקפורט. על פי תנאי העסקה, שקיבלו תמיכה מדניאלס, המדינה הייתה אמורה לרכוש כמעט את כל הגז מרוקפורט ולמכור אותו בשוק החופשי ברחבי ארצות הברית. אם המפעל ירוויח מהמכירה, הרווחים העודפים יחולקו בין לוקידה לבין המדינה. במקרה של הפסד, 100 אחוזים מהם יושתו על הצרכנים. לוקידה הסכימה לפצות את המדינה על כל הפסד, עד ל-150 מיליון דולר במשך 30 שנה. עסקה זו ספגה ביקורת בנוגע למעורבות המדינה בשוקי האנרגיה. הועלו גם שאלות על כך שלוקדיה שכרה את שירותיו של מארק לוברס, עוזרו לשעבר של דניאלס וידידו הקרוב, כדי לקדם את העסקה. ממשל דניאלס טען שהמפעל ייצור משרות בחלק של המדינה שהיה ירוד ביותר מבחינה כלכלית ויספק יתרונות סביביתיים באמצעות מקור אנרגיה פנים-מדינתי. בסופו של דבר דחה בית המחוקקים את המיזם ב-2013.
קשתית
קשתית היא איבר בעין המקיף את האישון. האישון מתרחב ומתכווץ על ידי התרחבות והתכווצות של הקשתית.
מיץ' דניאלס
ההשערות בנוגע למועמדותו לנשיאות ארצות הברית בבחירות 2012
אף על פי שנטען שדניאלס סירב לקבל על עצמו משרה בכירה יותר מזו של המושל, אמצעי תקשורת רבים, כולל פוליטיקו, ויקלי סטנדרד, פורבס, וושינגטון פוסט, CNN, האקונומיסט והאינדיאנפוליס סטאר, החלו להעלות השערות שדניאלס התכוון להתמודד על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות בבחירות של 2012 לאחר שהוא הצטרף לדיון הלאומי על חקיקה סביבתית כאשר כתב מאמר תגובה בוול סטריט ג'ורנל לצעדי מדיניות שהתקבלו על ידי הרוב הדמוקרטי בקונגרס ועל ידי הבית הלבן באוגוסט 2010. ההשערות הסתמכו בין השאר על עברו של דניאלס בביצוע רפורמות ממשלתיות, הפחתת מיסים, איזון התקציב, וקשריו עם ציבור הבוחרים באינדיאנה. על אף שחתם על חוקים שהקשיחו את אכיפת החוק על סמים, הטילו פיקוח על הפלות, והסדירו נישואים, הוא ספג את זעמם של כמה שמרנים בשל קריאתו להפוגה בדיון על סוגיות חברתיות כדי שהמפלגה תוכל להתמקד בסוגיות כלכליות. רצונו לשקול העלאות מיסים כדי להסדיר את הגרעון התקציבי, היה מקור נוסף למחלוקת.
קשתית
צבע הקשתית עשוי להשתנות מאדם לאדם בטווח הנע בין חום ושחור לירוק, כחול, תכלת, אפור, ענבר וחום בהיר. קשתית בצבע סגול היא נדירה ביותר (סמלה המסחרי של אליזבת טיילור). את צבע הקשתית המדויק קובעת רמת הפיגמנט מלנין.
תופעת ההטרוכרומיה, בה לקשתית יש צבע שונה בכל עין או שחלקים מהקשתית צבועים בצבע שונה באותה העין, נדירה בבני אדם. תופעה זו יכולה להיות מולדת או להוות תסמין לפגיעה או מחלה.
מיץ' דניאלס
ההשערות בנוגע למועמדותו לנשיאות ארצות הברית בבחירות 2012
באוגוסט 2010 שיבח האקונומיסט את "הכבוד לאיפוק וליעילות" של דניאלס והגיע למסקנה ש"הוא, בקצרה, האיש מהסוג שנהנה לתקן מדינה במשבר - או ארץ". ניק גילספי מריזן כינה את דניאלס "מנהיג פיקח ויעיל שחושב ברצינות על היסטוריה, פוליטיקה ומדיניות, וכתב ש"דניאלס, כמו מושל ניו מקסיקו לשעבר, גארי ג'ונסון, הוא רפובליקני שיודע כיצד למשול ויכול לעשות זאת היטב". בפברואר 2011 תיאר דייוויד ברוקס מהניו יורק טיימס את דניאלס כ"מועמד [ששואף להיות] החזק ביותר של המפלגה", וחזה שהוא "לא יוכל להשתוות לאובמה בחן ובאלגנטיות, אך יכול להוות לו תחליף".
קשתית
שמה של הקשתית ניתן לה משום שהיא צבעונית כמו הקשת בענן. שמה באנגלית הוא איריס (iris) אשר הייתה אלת הקשת בענן.
מיץ' דניאלס
ההשערות בנוגע למועמדותו לנשיאות ארצות הברית בבחירות 2012
ב-12 בדצמבר 2010, רמז דניאלס בראיון מקומי שהוא יחליט אם הוא יתמודד לנשיאות עד מאי 2011.
קבוצות ויחידים רבים לחצו על דניאלס להתמודד לנשיאות. בתגובה להשערות מוקדמות, דחה דניאלס ביוני 2009 את האפשרות שיתמודד, באומרו, "התמודדתי על משרה אחת בלבד והחזקתי בה, וזוהי המשרה האחרונה שבה אחזיק". עם זאת, בפברואר 2010 הוא אמר לכתב הוושינגטון פוסט שהוא פתוח לרעיון של התמודדות ב-2012.
ב-6 במרץ 2011, זכה דניאלס במקום הראשון מבין המועמדים הרפובליקנים בסקר בדיקה שהתקיים באורגון. הוא קיבל 29.33 אחוזים מקולות הנסקרים, לאחר מיט רומני שהגיע למקום הראשון עם 22.66 אחוזים, ושרה פיילין שהגיעה למקום השלישי עם 18.22 אחוזים. הוא גם הגיע למקום הראשון בסקר דומה שנערך במדינת וושינגטון. ב-5 במאי אותה שנה הוא אמר שהוא חש שהוא לא מוכן לנהל ויכוחים על כל הסוגיות שעל סדר היום הלאומי, כמו מדיניות החוץ, ושהוא זקוק ליותר זמן להבין יותר טוב את הסוגיות ולגבש עמדות רשמיות עליהן. מאוחר יותר באותו חודש, כאשר בזירה הרפובליקנית החלו להתפרסם הכרזות על כניסה למועמדות או פרישה ממועמדות של מועמדים אחרים, נאמר במגזין טיים, "גם אם נשים בצד את מצבו המשפחתי הבלתי רגיל, דניאלס יצטרך למהר ולגבש סביבו מנגנון" ולגייס מספיק כספים אם הוא מתכוון להתמודד".
קשתית
שינוי צבע הקשתית
ישנן שתי שיטות עיקריות לשינוי צבע העין. הראשונה היא השתלת קשתית סינתטית. ניתוח זה כרוך בסיכונים ובוצע רק על מאות בודדות של מטופלים ברחבי העולם. השנייה היא קילוף בלייזר של שכבות הפיגמנט בקשתית וחשיפת הצבע הבהיר יותר. כיום ניתוחים קוסמטיים אלו לא מומלצים על ידי רופאי עיניים לאנשים עם ראייה בריאה היות שיש סיכונים לראייה.
מיץ' דניאלס
ההשערות בנוגע למועמדותו לנשיאות ארצות הברית בבחירות 2012
בליל 21 במאי 2011 הכריז דניאלס שהוא לא יתמודד על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות, כאשר הוא שלח הודעת דואר אלקטרוני לעיתונות, בציינו אילוצים משפחתיים ואובדן הפרטיות שמשפחתו תחווה אם הוא יהפוך למועמד. ב-2021 הועלתה השערה על ידי מקס אידן, שהוביל את קבוצת הסטודנטים שהפעילה לחץ על דניאלס להתמודד, שמידע שהיה עלול להזיק לדניאלס הוחזק על כמה מאנשי מטה הבחירות של ג'ון האנטסמן, בעיקר ג'ון ויבר, היועץ הפוליטי של מטה האנטסמן, שהיה אז מועמד רפובליקני בעל פוטנציאל גבוה, ובעצמו לא היה מודע לצעדיו של ויבר. אידן ציין שהרתיעה מהמידע שהיה מצוי לכאורה היה הגורם המרכזי להחלטתו של דניאלס שלא להתמודד על מועמדות המפלגה, לצד שיקולים פרטיים אחרים.
המחלוקת על בחירתו
לקראת תום תקופת כהונתו השנייה של דניאלס כמושל, המליצה ועדת איתור עליו למועצת הנאמנים של אוניברסיטת פרדו כמועמד להיות נשיא האוניברסיטה ה-12. בוועדה היו 14 חברים: 5 אנשי סגל אקדמי, 3 חברי סגל מנהלי, 4 חברי מועצת הנאמנים, ראש מועצת הסטודנטים, וויליאם פנק, מנהל כללי של חברת איתור שסייעה בגיוס מאות נשיאי אוניברסיטאות. בחירותו של דניאלס זכתה למלוא התמיכה של ועדת האיתור, כאשר ב-21 ביוני 2012 בחרה מועצת הנאמנים פה אחד בדניאל לתפקיד. כמושל, מינה דניאלס שמונה מתוך עשרת חבר המועצה ומינה מחדש את השניים האחרים, ובשל כך נמתחה ביקורת על בחירתו בשל ניגוד עניינים. בחקירה מדינתית שפורסמה באוקטובר אותה שנה נמצא שעל פי הנסיבות, לא הופר הקוד האתי של אינדיאנה. אחרים שמתחו ביקורת על בחירתו של דניאלס ציינו, שלא כמו נשיאים קודמים של האוניברסיטה, לדניאלס לא היה ניסיון בתחום האקדמיה. כהונתו כנשיא האוניברסיטה החלה מיד עם סיום כהונתו כמושל בינואר 2013. במסגרת ההכנות לכניסתו לתפקיד, הפסיק דניאלס את השתתפותו בפעילות פוליטית מפלגתית במהלך מערכת הבחירות של 2012 ותחת זאת התמקד בסוגיות שקשורות לחינוך גבוה ולסוגיות פיסקליות.
מתוך רצון להימנע מעלויות כספיות גבוהות שהיו כרוכות בטקס כניסה רשמי לתפקיד, כתב דניאלס "מכתב פתוח לאנשי פרדו", שבו הוא פירט את האתגרים העומדים בפני החינוך הגבוה והתווה את סדרי העדיפות הראשונים שלו כמו סבירות העלויות, הצטיינות אקדמית וחופש אקדמי. דניאלס המשיך בנוהגו זה, ובחר לשלוח מכתבים פתוחים לקהילת פרדו במקום לשאת נאום רשמי על מצב האוניברסיטה, כפי שנהוג במערכת החינוך הגבוה.
יחסיו עם הסטודנטים
דניאלס חזר ואמר תמיד שהנושא שבראש סדרי העדיפות שלו הוא הסטודנטים, כמו שב-2020 הוא אמר: "כולנו נמצאים כאן, בזכות הסטודנטים, ולחשוב שהם לא העדיפות שמניעה אותנו זה בלבול רציני...".
דניאלס התאמן ברוב הימים במתקני הספורט של הסטודנטים באוניברסיטה, ואכל איתם במתקני ההסעדה ובאחוות. במרץ 2013 הוא איחד כוחות עם קבוצה של סטודנטים להנדסה כדי להפיק סרטון מוזיקה ויראלי לקידום תחום ההנדסה בפרדו. תוך 24 שעות צבר הסרטון יותר מ-50,000 צפיות.
בפתיחת עונת הפוטבול של אביב 2021 רכב דניאלס על ספה על גלגלים אל תוך אצטדיון הפוטבול של פרדו שעוצבה על ידי סטודנטים של האוניברסיטה.
בית הספר התיכון הפוליטכני של פרדו באינדיאנפוליס
ב-2015 הכריז דניאלס על תוכניות לפתיחת בית הספר התיכון הפוליטכני של פרדו באינדיאנפוליס, שנועד להוות גשר לתלמידי העיר אל פרדו באמצעות קבלתם הישירה לאוניברסיטה. דניאלס תיאר את בית הספר כניסיון להגדיל את מספר הסטודנטים שהוכנו לקבלה לאוניברסיטה מקרב בעלי הכנסות נמוכות, בני דור ראשון למהגרים, ובני מיעוטים.
כיום מפעילה אוניברסיטת פרדו שלושה בתי ספר מסוג זה. ב-2021 התקבלו 40 סטודנטים בוגרי בתי ספר אלו, יותר מהמוצע של 15 שמתקבלים מבין בוגרי בתי הספר הציבוריים של אינדיאנפוליס.
שוויון גזעי והטיפול בתקריות גזעניות
דניאלס ספג ביקורת מסטודנטים ומאנשי סגל על אי רצונו לנקוט בעמדה תקיפה כלפי מצגים ציבוריים של עליונות לבנה בקמפוס. בנובמבר 2016, הופיעו כרזות בקמפוס עם ציורים של אנשים לבנים שבהם נאמר "זכותנו להתקיים" ו"ההגנה על אנשיך היא חובה חברתית, ולא פשע אנטי-חברתי". דניאלס כינה את הכרזות, שנתלו על ידי ארגון גזעני, "מאמץ שקוף להרגיז אנשים כדי שיגזימו בתגובותיהם, וכך לתת לקבוצת שולים זעירה את תשומת הלב שהיא לא ראויה לו, ואת זה אנו מסרב לעשות". הוא גם ציין שההשקפות של הארגון שמאחורי הכרזות "בבירור לא עולות בקנה אחד עם הערכים והעקרונות שאנו מאמינים בהם בפרדו". בינואר 2017, ערכו סטודנטים שביתת שבת בבניין הובדה, שבו שכנה לשכתו של דניאלס. השביתה נמשכה 91 ימים. במהלך זמן זה סירב דניאלס להיפגש עם הסטודנטים.
ב-2019 נפגש דנילאס עם מנהיגי אגודת הסטודנטים של פרדו כדי לדון במחלוקת שנגעה לסטודנט באוניברסיטה שלא היה יכול לרכוש תרופה נגד הצטננות כאשר בית מרקחת מחוץ לקמפוס לא היה מוכן לקבל את רישיון הנהיגה הפוארטוריקני שלו כאמצעי זיהוי תקף. לאחר הפגישה, קיים דניאלס פגישה בלתי מתוכננת של 30 דקות עם פעילי הסטודנטים שחשו דאגה בנוגע לגיוון האתני בפרדו. בנקודת זמן אחת בשיחה, תיאר דניאלס את מאמציו המתמשכים לגייס איש סגל אקדמי ממוצא אפרו-אמריקאי ולקרוא לו "אחד מהאנשים הנדירים ביותר באמריקה - חוקר אפרו-אמריקאי מוביל, ואני מתכוון מוביל באמת". ועדת השוויון והגיוון של סנאט האוניברסיטה פרסמה הצהרה שהגדירה את ההתנסחות של דניאלס "בעייתית". "הרעיון שקיים חוקר אפרו-אמריקאי מוביל נדיר הוא פשוט לא נכון". במאמר דעה שפורסם בניו יורק טיימס על ידי ג. גבריאלה סטאר, נשיאת פומונה קולג', נכתב, "בכמה משפטים בודדים, נראה היה שמר דניאלס פקפק באפשרות של מצוינות שחורה מתמשכת". כתגובה לביקורות, פרסם דניאלס התנצלות. "אני חוזר בי ומתנצל על צורת הדיבור שבה השתמשתי בשיחה אקראית שנערכה לאחרונה עם הסטודנטים... המילים שבנדון נבחרו באופן גרוע ובלתי מדויק".
ביוני 2020, כאשר צברה תנועת Black Lives Matter תנופה לאומית, תמך דניאלס ביצירת כוח משימה רב-מערכתי של האוניברסיטה כדי לבחון את השוויון הגזעי בתגובה לרצח ג'ורג' פלויד ולתקריות נוספות של אי-צדק על רקע גזעי. פעילותו של כוח המשימה הובילה להכללת השוויון הגזעי כאחד מחמש המטרות של עדכון התוכנית האסטרטגית של פרדו בהיקף של 260 מיליון דולר. עד למאי 2021, סייע דניאלס לאוניברסיטה לגייס 27 מיליון דולר עבור מלגות לקבוצות מיעוטים ולצירופם לאוניברסיטה במהלך אותה שנה, עליה של כ-15 אחוזים בהשוואה לנתוני השנה הקודמת".
מדי סתיו, שלח דניאל מסר לכלל הקמפוס בה הוא הכריז ש"גזענות, אנטישמיות, קנאות, ואלימות... הם הניגוד של הערכים [שלנו] ואין להם מקום בקמפוס שלנו". במסר גם צוין שהאוניברסיטה "תגן על הזכות לביקורת חופשית ופתוחה ותקדם אותה". כנשיא האוניברסיטה, הגן דניאלס על חופש הביטוי בכך שפרדו הייתה למוסד הציבורי הראשון שאימץ את "עקרונות שיקגו" לחופש הדיבור וחופש הביקורת ואחת מכעשרים אוניברסיטאות שקיבלו את הדירוג הגבוה של "המוסד לזכויות הפרט בחינוך".
הקפאת שכר הלימוד והוזלת עלויות
דניאלס גם הפחית את עלות תוכנית הארוחות לסטודנטים ב-10 אחוזים, הקפיא את עלויות הדיור, וקיצץ באגרות החינוך המשותפות שקודם לכן עלו כל שנה. בזכות שינויים אלו, העלות של חדרי המעונות ירדה מהמקום השני בעלות מבין עשר האוניברסיטאות הגדולות במערב התיכון לתחתית הרשימה.
בסתיו 2014 הכריז דניאלס על עסקה עם אמזון שתחסוך לסטודנטים בהוצאות רכישת ספרי הלימוד ותספק לסטודנטים, לסגל האקדמי ולסגל המנהלי משלוחים בחינם תוך יום אחד בתחומי הקמפוס. השותפות עם אמזון הסתיימה ב-2018, אך החנויות בתחומי הקמפוס המשיכו לפעול.
התגובה למגפת הקורונה
באפריל 2020, עם תום הגל הראשון של מגפת הקורונה בארצות הברית, הודיע דניאלס שבכוונת אוניברסיטת פרדו לקדם בברכה את שובם של סטודנטים בסתיו, ובכך הייתה פרדו אחת מהאוניברסיטאות הראשונות לעשות כן, באומרו שזו תהיה "הפרת חובה בלתי מתקבלת על הדעת" לא לפתוח מחדש את האוניברסיטה. דניאלס הוציא תוכנית שנקראה "להגן על פרדו" שתוכננה להגן על רוב החלקים הפגיעים של הקמפוס מהמגפה באמצעות הסתמכות על מסיכות, התאמות של מתקני האוניברסיטה וצעדים נוספים.
כמה מחברי הסגל האקדמי של האוניברסיטה התנגדו למאמציו של דניאלס לפתוח מחדש את המוסד, בעוד שאחרים פעלו בשיתוף פעולה ותרמו ממומחיותם לעיצוב התוכנית. במאי 2020, בראיון ל-CNN, דחה דניאלס את הביקורת של אחת הפרופסוריות באוניברסיטה, באומרו שהיא ייצגה את "השקפתו של מיעוט קטן מאוד" ..."בכנות, לא מהזווית האמינה ביותר מבחינה מדעית של הקמפוס שלנו המבוסס מבחינה מדעית". החברה האמריקאית לחינוך הנדסי הגיבה להערות ושאלה את דניאלס אם הוא "התכוון להטיל ספק ביושרה האקדמית של ד"ר פאולי", "להטיל ספק בערך של בית הספר לחינוך הנדסי, המחלקה הראשונה מסוגה בארצות הברית, שזכתה להכרה בינלאומית" או "להטיח האשמות על כל הקולג' להנדסה והמחקר בעל ההכרה העולמית שלו, ההוראה החדשנית שלו, ואנשי הסגל והבוגרים המכובדים שלו".
במשך כל השנה האקדמית של 2020–2021, טענו דניאלס ואוניברסיטת פרדו שהאוניברסיטה אפשרה קיום שיעורים פרונטליים ככל הניתן כמו כל אוניברסיטה בסדר הגודל שלה. באוניברסיטה בוצעו 212,456 בדיקות קורונה ונמצאו 6,158 תוצאות חיוביות בקרב עובדי ותלמידי האוניברסיטה, כש-99 אחוזים מהם סבלו מלא יותר מתסמינים מתונים, ורק 14 אושפזו.
רכישת אוניברסיטת קפלן ופתיחת אוניברסיטת פרדו גלובל
ב-2017 הודיעו דניאלס ומועצת הנאמנים של אוניברסיטת פרדו על כוונתם לרכוש את במטרה להפוך אותה לתאגיד און ליין, המקיים את עצמו, לתועלת הציבור, שכיום ממותג מחדש כ"אוניברסיטת פרדו גלובל". לרכישה היו תגובות חיוביות ושליליות. בין אלו שלימדו זכות על העסקה לפני סגירתה היו ארני דאנקן, מזכיר החינוך בממשלו של ברק אובמה, וטד מיצ'ל, שהוביל את ההגבלה של אובמה על אוניברסיטאות שלא למטרת רווח. מבקרי הרכישה כללו את חברי הסגל האקדמי של פרדו. באותה עת כינה הסנאט של האוניברסיטה את העסקה "הפרה של נוהגי השכל הישר החינוכיים". במהלך תהליך הרכישה הקים הסנאט ועדה נבחרת כדי לספק זווית ראייה לישות החדשה. זמן קצר לאחר ההכרזה על הכוונה לרכוש את אוניברסיטת קפלן, חתמו 319 חברי סגל על עצומת התנגדות לעסקה בציינם מספר רב של חששות, כולל ש"אוניברסיטת פרדו לא יוצרת גישה לחינוך גבוה יותר, אלא רק נעשית הבעלים של תאגיד שהתקיים קודם לכן, עם סכנה כלשהי למוניטין הנוכחי של פרדו ולפעילותה" ו"המודל העסקי של אוניברסיטת קפלן מבוסס על לומדים מבוגרים והוא תלוי לחלוטין בהלוואות פדרליות שרובן נדרשות כדי לממן את לימודיהם".
האגודה האמריקאית של הפרופסורים באוניברסיטאות מתחה ביקורת על תרומתה של פרדו גלובל לסטודנטים וכינתה את המדיניות "חומר של קולג'ים דורסניים למטרות רווח, לא מוסד מחקר ציבורי מוביל". בספטמבר 2018, קראו הסנאטורים דרבין ובראון לפרדו להיפטר ממדיניות זו, שמקורה הוא מספר הכללים של קפלן. רוברט שירמן, לשעבר סגן תת-המזכיר במחלקת החינוך של ארצות הברית, מתח גם הוא ביקורת על הרכישה באומרו שהקולג'ים רק טענו למעמד של מוסדות ללא רווח בעוד שהם המשיכו להעשיר את ראשי חברת קפלן.
אוניברסיטת פרדו גלובל
ב-2019 רשמה אוניברסיטת פרדו גלובל הפסדים תפעוליים של 61 מיליון דולר. בפברואר 2020 דיווחה חברת "גרהאם אחזקות" שאוניברסיטת פרדו גלובל חייבת לחברת קפלן 68.4 מיליון דולר על שירותים ועל תשלומים דחויים, ו-18.6 מיליון דולר על מקדמה על עסקת אוניברסיטת קפלן.
בשנים הראשונות לפעולתה, השקיעה פרדו גלובל סכומים משמעותיים בשיווק, שהובילו להפסדים פיננסיים משמעותיים. כוונת פרטי הסכם הרכישה היו שפרדו גלובל תופרד מההפסדים, ואף תרוויח בשעה שהפסדים יועברו לחברת קפלן. המאזן הפיננסי של 2021 הראה שההכנסות התפעוליות של פרדו גלובל עלו על ההוצאות התפעוליות בפעם הראשונה באותה שנה, אך מהפרספקטיבה המצטברת, צברה פרדו גלובל 43 מיליון דולר בהפסדים בשל פעילותה בשנים הקודמות. היקף ההרשמה לפרדו גלובל גדל מאז 2018, בעוד שמוסדות חינוך בעלי אופי דומה נותרו במצב יציב או הצטמצמו.
סיום נשיאותו
עם עזיבתו את פרדו, הוא בדק בגלוי את האפשרות להתמודד על מושב בסנאט של ארצות הברית, אך בסופו של דבר דחה את האפשרות, באומרו, "...זה פשוט לא התפקיד המתאים לי, לא העיר המתאימה לי, ולא החיים שאני רוצה לחיות בנקודת זמן זו... יש אנשים ששואפים למשרה ציבורית כדי להיות מישהו, אחרים כדי לעשות משהו. תקופת כהונתי האחת במשרה נבחרת כללה, כמו המשרות שלי בעולם העסקים קודם לכן ובאקדמיה לאחר מכן, עבודה פעילה, כשלפחות היה הסיכוי לעשות דברים מועילים מדי יום. מעולם לא דמיינתי שאהיה מתאים למשרת מחוקק, במיוחד במקום בו הוותק נותר הגורם המשמעותי ליעילות שלך, ולא ראיתי דבר בגישושים האחרונים שלי ששינה את דעתי על כך".
חודש לאחר סים כהותנו בפרדו, החליטה מועצת הנאמנים לקרוא לבית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה על שמו של דניאלס. קודם לכן הוכרז שהרחוב הראשי של הקמפוס, ששופץ על ידי דניאלס, ייקרא "שדרות מיץ' דניאלס".
יוליוס לבלנק סטיוארט
יוליוס לבלנק סטיוארט ( באנגלית: Julius LeBlanc Stewart; 6 בספטמבר 1855 – 4 בינואר 1919) היה אמן אמריקאי, שבילה את הקריירה שלו בפריז. בן זמנו של הצייר ג'ון סינגר סרג'נט, סטיוארט זכה לכינוי "הפריזאי מפילדלפיה".
אביו, היה מיליונר הסוכר ויליאם הוד סטיוארט, העביר את המשפחה מפילדלפיה, פנסילבניה לפריז בשנת 1865, והפך לאספן אמנות מכובד ולפטרון מוקדם של מאריה פורטוני ואמני ברביזון. יוליוס למד אצל ז'אן-לאון ז'רום באקול דה ביו-ארטס, ומאוחר יותר היה תלמידו של ריימונדו דה מדרזו.
העושר המשפחתי של סטיוארט איפשר לו לחיות חיי שפע ולצייר את מה שמצא חן בעיניו, לעיתים קרובות דיוקנאות קבוצתיים גדולים. הראשון שבהם, ל"אחר החתונה" (אוסף 1880), הראה את אחיו של האמן צ'ארלס וכלתו מיי, בתו של איש הכספים אנתוני ג'יי דרקסל, עוזבים לירח הדבש שלהם. דיוקנאות קבוצתיים שלאחר מכן תיארו את חבריו - כולל שחקניות, ידוענים ואריסטוקרטים - לעיתים קרובות עם דיוקן עצמי שלו אי שם בקהל.
הוא הציג באופן קבוע בסלון פריז משנת 1878 עד תחילת המאה ה -20, ועזר בארגון החלק "האמריקאים בפריז" בסלון 1894. "הטבילה" (1892), המתארת, כינוס דמיוני של משפחת ואנדרבילט, הוצגה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשיקגו בשנת 1893, וזכתה לשבחים בתערוכה הבינלאומית בברלין בשנת 1895.
הוא צייר סדרה של תמונות שייט על סיפונה של היאכטה "ג'יימס גורדון בנט", וכן ציור על היאכטה "נמונה", ונציה (1890), הראה מסיבת שייט על הסיפון וכלל דיוקן של השחקנית לילי לנגטרי. הציור שלו "יאכטות על הים התיכון "(1896), קבע מחיר שיא עבור האמן, ונמכר בשנת 2005 תמורת 2.3 מיליון דולר. בסוף חייו הוא פנה לנושאים דתיים, אך סטיוארט זכור בעיקר בזכות דיוקנאותיו של תקופת "בל אפוק" עד מלחמת העולם הראשונה, וכן דימוי עירום חושניים.
מבחן Z
בהסקה סטטיסטית, מבחן Z הוא כל מבחן לבדיקת השערות שבו סטטיסטי המבחן מתפלגת נורמלית תחת השערת האפס, בקירוב או במדויק. בזכות משפט הגבול המרכזי הרבה מבחנים סטטיסטיים הם בקירוב בעלי התפלגות נורמלית, עבור גודלי מדגם גדולים. לכן, כאשר שונות האוכלוסייה ידועה או שגודל המדגם גדול מספיק, ניתן לחשב מבחנים סטטיסטיים רבים כמבחני-Z בקירוב. אם, לעומת זאת, שונות האוכלוסייה איננה ידועה (וצריך לאמוד אותה מהמדגם עצמו), גודל המדגם איננו גדול (n\le30), והנתונים מהם מחושב הממוצע מגיעים מהתפלגות נורמלית, אזי מבחן t יתאים יותר.
ביצוע מבחן Z
אם T הוא סטטיסטי אשר מתפלג בקירוב נורמלי תחת השערת האפס, השלב הבא בביצוע מבחן Z הוא לחשב את התוחלת μ ואת סטיית התקן σ של T תחת השערת האפס. לאחר מכן מחושב ציון התקן, ממנו ניתן לחשב את ערך-p, אשר מחושב אחרת עבור מבחן חד-צדדי או דו-צדדי: כאשר \Phi היא פונקציית ההסתברות המצטברת של ההתפלגות הנורמלית הסטנדרטית.
שימוש עבור בדיקת השערות פשוטות
שימוש נפוץ במבחן Z מצוי בבדיקת השערות פשוטות, כלומר, כאשר ההשערות קובעות במפורש את התוחלת של התפלגות מסוימת לקבוע כלשהו. אם אוסף התצפיות X1,...,Xn הן (i) בלתי תלויות, (ii) בעלות תוחלת זהה \mu ו-(iii) בעלות שונות זהה \sigma^2, אזי ממוצע המדגם X מתפלג נורמלית (בקירוב או במדויק, כתלות בהתפלגות הנתונים) עם תוחלת \mu ושונות \sigma^2/n. על מנת לחשב את הסטטיסטי המתוקנן, צריך לדעת את השונות. אם השונות איננה ידועה, וגודל המדגם מספיק גדול, ניתן להחליף את השונות בשונות המדגם. המבחן לא יהיה בדיוק מבחן Z, מאחר שאנו לא מתחשבים באי-הוודאות כתוצאה משונות המדגם, אך הוא יהיה קירוב טוב, אלא אם כן גודל המדגם הוא קטן.
דוגמה
נניח שבמדינה מסוימת התוחלת של ציוני מבחנים בלשון היא 90 נקודות, וסטיית התקן שלהם היא 12 נקודות. המדגם שלנו מורכב מ-55 תלמידים בבית ספר מסוים שקיבלו ציון ממוצע של 86. האם ממוצע זה נמוך משמעותית מממוצע הציונים במדינה? השערת האפס שלנו היא כי 55 התלמידים ניתנים להשוואה לאוכלוסיית כל תלמידי המדינה (כלומר, ממוצע זה אינו נמוך משמעותית מממוצע הציונים במדינה). נתחיל על ידי חישוב שגיאת התקן של הממוצע: כאשר \sigma היא סטיית התקן של האוכלוסייה. לאחר מכן נחשב את ציון התקן Z: בדוגמה זו, אנו מתייחסים לתוחלת ושונות האוכלוסייה כאל ידועים, דבר שהיה יכול להתרחש אם כל התלמידים במדינה היו נבדקים. כאשר פרמטרי האוכלוסייה אינם ידועים, ניתן לבצע מבחן t במקום. כאשר בודקים את התוצאה של ציון התקן Z בטבלה של ההתפלגות הנורמלית הסטנדרטית, אנו מוצאים כי ההסתברות למצוא ערך מתחת ל-2.47- היא בערך 0.0068=0.5-0.4932. זוהי תוצאה עבור ערך-p חד-צדדי. ערך-p דו-צדדי הוא בערך 0.014 (פי שניים מהערך החד-צדדי).
אדמת הפקר
"אדמת הפקר" היא סדרת דרמת-מתח ופעולה המשודרת בערוץ AMC החל ב-15 בנובמבר 2015. הסדרה עוסקת בסיפורם של סאני, הלוחם הגדול ביותר באדמת הפקר, ואם-קיי, ילד בעל כוחות מיוחדים. הסדרה מציגה ארץ ששרויה במלחמת אזרחים עמוקה ועקובה מדם. אדמת הפקר היא ארץ אשר מונהגת על ידי שבעה ברונים אשר שולטים בשטח ויש להם צבא. הברונים מרבים להילחם אחד עם השני בניגוד למטרתם האמיתית לסדר בארץ. לברונים יש עוזרים אישיים שהם גם מנהיגי הצבא או הלוחמים המצטיינים. מחוץ לאדמת ההפקר ישנה ארץ בשם אזרה, שלא ידוע מה יש בה בשלב זה של הסדרה. הבן אדם היחידי שיכול להוציא מאדמת ההפקר הוא סוחר שנקרא מלך הנהר, אשר מאוד קשה להגיע אליו ולעשות איתו עסקאות. העונה הראשונה של הסדרה הסתיימה ב-20 בדצמבר 2015, והיא חודשה לעונה שנייה בת עשרה פרקים שהחלה בשידור ב-19 במרץ 2017.
עלילת העונה הראשונה
קווין, אחד מהברונים, מחזיק בצבא קליפרים (לוחמים) ובראשם סאני - הקליפר החזק ביותר. לאחר שהביס קבוצה של נוודים שגנבה סחורה מהברון שלו, הוא פוגש ילד בשם אם-קיי, ומגלה שהברונית הידועה בתור "האלמנה" ניסתה להשיג אותו בגלל כוחו המיוחד.
סאני הביא את אם-קיי למבצר של הברון קווין, ושם הם גילו את כוחו המיוחד.
סאני גילה שאם-קיי בא מהארץ השכנה, אזרה, בגלל תליון עם סמל כמו הסמל שעל המצפן שהיה לסאני מהילדות, ואם-קיי הסביר לסאני מה המקום הזה.
באותו זמן לסאני הייתה חברה (וייל) שנכנסה להריון ממנו, וסאני ניסה לעשות הכל על מנת לצאת מאדמת הפקר ולחיות חיים טובים יותר.
סאני החליט לאמץ את אם-קיי בתור הקולט (תלמיד) שלו ולעזור לו לשלוט על כוחו, ועל מנת להיעזר בו כדי לברוח מאדמת הפקר.
הפקה
AMC המפיקה, הורתה לבמאים אלפרד גוף ומיילס מילר לצלם רק 6 פרקים ארוכים באורך של כשעה. ובסוף שנת 2015, יצאה AMC עם פרק הבכורה של הסדרה.
Fight for the Fallen (2020)
(2020) Fight for the Fallen היה פרק ספיישל היאבקות מקצועית של ארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). האירוע היה השני בסדרת אירועי Fight for the Fallen. האירוע נערך ב-15 ביולי 2020 ושודר ברשת הטלוויזיה TNT כספיישל של תוכנית הטלוויזיה השבועית של הארגון, Dynamite.
חמישה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, ג'ון מוקסלי ניצח את בריאן קייג' ושמר על אליפות העולם של AEW לאחר שאיש הפינה של קייג', טאז), זרק מגבת לתוך הזירה במהלך ניסיון ההכנעה של מוקסלי, מה שהוביל לניצחונו של מוקסלי כתוצאה מהכנעה טכנית. עוד ברשימת הקרבות, The Elite (קני אומגה, מאט ג'קסון וניק ג'קסון) ניצחו את ג'וראסיק אקספרס (ילד הג'ונגל ולוצ'סאורוס ומרקו סטאנט), וקודי ניצח את סוני קיס ושמר על אליפות TNT של AEW.
רקע
ביוני 2019, ארגון ה-AEW הודיע שמנה מסוימת מהכנסות האירוע תיתרם לקורבנות שמתו כתוצאה מאלימות באקדח. סכום של למעלה מ-150 אלף דולר גויס לידי המועצה המייעצת לקורבנות ג'קסונוויל.
במהלך הלילה הראשון של הספיישל Fyter Fest, דווח שבמקום שישודר אירוע שלם וצפה, האירוע השני בסדרת אירועי Fight for the Fallen יהיה פרק ספיישל אשר ישודר ברשת הטלוויזיה TNT ב-15 ביולי 2020 כחלק מתוכנית הטלוויזיה השבועית של הארגון, Dynamite. הכסף שיגויס מהאירוע ייתרם למאבק בנגיף הקורונה, בנוסף למיליון הדולר שנתרם כבר על ידי שאהיד חאן וטוני חאן. הארגון השיק ליין הלבשה חדש מוגבל של חולצות במהדורת האירוע באתר האינטרנט של Pro Wrestling Tees והודיע שכל הרווחים מהמכירות ילכו לארגוני רווחה ובריאות באזור פלורידה אשר מתמודדים בנגיף הקורונה.
ב-13 ביולי, כריס ג'ריקו הוכרז כמי שישתתף באירוע בתפקיד שאינו בעל מעורבות אקטיבית בזירה.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות במהלך התקופה שעד לקיום האירוע. העלילות הופקו דרך סדרת היוטיוב, Being The Elite דרך הערוץ של AEW ובתוכניות השבועיות Dynamite ו-Dark.
יחזקאל רוזנבלום
יחזקאל רוזנבלום (נולד בי"ג בסיוון ה'תשכ"ח, 9 ביוני 1968) הוא עורך דין ופעיל חברתי חרדי, פעיל בתחום השתלבות צעירים חרדים בשוק העבודה, בלימודים אקדמיים ובצה"ל.
רוזנבלום נמנה עם מקימי קרן קמח, תנועת טוב, וקהילת חרדים ישראלים.
ביוגרפיה
רוזנבלום למד בישיבת מאור התלמוד ברחובות, ובמכון הרי פישל בירושלים. הוסמך לרבנות בשנת 1993, על ידי הרבנות הראשית לישראל, והרב יצחק קוליץ. לאחר מכן שירת בצה"ל שירות מקוצר כמש"ק דת בחטיבת הצנחנים. בשנת 1999 סיים לימודי תואר ראשון בתלמוד באוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 2004 סיים בהצטיינות לימודי משפטים בקריה האקדמית אונו. מייד לאחר מכן מונה למנהל מינהל קהילתי גאולה-בוכרים בירושלים, שמשמש בעיקר אוכלוסייה חרדית. בשנת 2005 נרשם כחבר לשכת עורכי הדין בישראל.
לנוכח הקשיים בהם נתקל במימון לימודיו האקדמיים, יזם בשנת 2006 את הקמת קרן קמח, קרן פילנתרופית העוסקת בקידום ושילוב הציבור החרדי בתעסוקה מפרנסת באמצעות מגוון תוכניות ופרויקטים ייעודיים, ומכהן מאז בהנהלתה. הקרן נותנת ייעוץ והכוון ללימודים מקצועיים ואקדמיים בהתאמה אישית, מעניקה מלגות ללימודים בשילוב ליווי מקצועי לאורך הלימודים ובתהליך ההשמה. הקרן נחשבת לגוף הגדול מסוגו בציבור החרדי, ועד היום נתנה שירותי תעסוקה שונים לכ-35,000 גברים ונשים מהציבור החרדי.
בשנת 2007 נמנה בין מייסדי תנועת טוב, תנועה פוליטית שנועדה לייצג את קבוצת החרדים העובדים. נציגי התנועה התמודדו מטעמה בבחירות המקומיות במספר ערים חרדיות, ואף הצליחו להכניס נציגים לעיריות של ביתר עילית ובית שמש. יזם את הקמת סמינר "דרכי שרה", המוסד התיכוני החרדי הראשון לבנות שהציע לימודים מלאים לתעודת בגרות ולימודים לקראת תואר אקדמי, שנפתח בשנת 2010. בשנת 2011 הקים את רשימת "טוב ללשכה", שייצגה את קבוצת החרדים העובדים בבחירות ללשכת עורכי הדין.
בשנת 2012 התמנה כחבר מועצת המוסד לביטוח לאומי, ובשנת 2013 כדירקטור בחברה הממשלתית למתנ"סים ושנה לאחר מכן כחבר הוועד המנהל הארצי בהתאגדות המרכזים הקהילתיים בישראל. בשנת 2015 הקים את קהילת "חרדים ישראלים", קהילה בת אלפי חברים שמוקדשת לבירור וקידום זהות חרדית ישראלית ושילוב חרדים במדינת ישראל , אותה הוא מנהל עד היום (נכון ל-2023).
רוזנבלום פרסם לאורך השנים מספר מאמרים העוסקים באתגרי השתלבות החברה החרדית במדינת ישראל.
חיים אישיים
נשוי לעורכת הדין והטוענת הרבנית ורדית רוזנבלום, חברת סגל במכון מנדל, ומנהלת מדרשת אותות. לזוג ארבעה ילדים והם מתגוררים בביתר עילית.
אילנה ברגר
אילנה ברגר (נולדה ב-31 בדצמבר 1965) היא טניסאית עבר ישראלית, 5 פעמים אלופת ישראל בטניס (1985, 1989-1987 ו-1991), שחקנית נבחרת טניס הנשים של ישראל ובעלת 2 מדליות זהב מהמכביה. ברגר דורגה בשיאה (בשנת 1992) במקום ה-149 בדירוג ה-WTA. היא פרשה בשיאה מטניס מקצועני בשנת 1992, בעקבות פציעה בכתף, לאחר 6 שנות פעילות בלבד כטניסאית מקצוענית. לאחר מכן הייתה מאמנת טניס והחלה לעסוק בעיתונאות ספורט.
נעורים
אילנה ברגר נולדה במקסיקו סיטי, מקסיקו, אליה היגרו סביה בשנים 1924–1925, הורי אביה ואם אמה מפולין ואבי אמה מרוסיה. אביה יצחק (רופא ילדים) ואמה זלטה (מורה לשפות), שנולדו במקסיקו, החליטו מתוך ציונות לעשות עלייה בשנת 1977 ואילנה עלתה לישראל יחד עם משפחתה – הוריה וארבע אחיותיה.
ברגר החלה לשחק טניס בגיל 7 עוד במקסיקו, אך התחביב הפך לרציני יותר רק עם הגעתה לישראל בגיל 11, אז נקלטה על ידי המאמן רון סטיל במרכז הטניס ברמת השרון שנפתח באותה שנה. מאמנה של ברגר בתקופה זו (1980-1977) היה נואל טברסקי.
בשנת 1978 הגיעה ברגר לשלב רבע גמר אליפות הנוער לגילאי 14, אז הודחה על ידי אורלי ביאלוסטוצקי. בשנת 1979 זכתה באליפות בתי הספר בגוש דן בכיתות ז'-ח'. בשנת 1980 הייתה ברגר בין 4 שחקניות שייצגו את ישראל במסגרת אליפות אירופה לנערות עד גיל 16. באותה שנה הגיעה לגמר אליפות הנוער והפסידה בגמר עד גיל 18 לרלה וינקלר, אבל ניצחה אותה בגמר לבנות 16. באליפות הטניס של ישראל בשנה זו, הפתיעו אילנה ברגר ושרית שלו (בנות ה-14) בחצי הגמר זוגות כשניצחו את הוותיקות טובה אפשטיין ואסתר רוזנגרטן, אך הן הפסידו בגמר לחגית צוברי ותמר לוין. ברגר הגיעה גם לגמר עד גיל 18 אך הפסידה בו לרקפת בנימיני.
בשנים 1981–1984 התאמנה ברגר במרכז הטניס ברמת השרון בהדרכתו של רוני סנדר.
בשנת 1982 הפתיעה ברגר כשהעפילה לגמר אליפות ישראל לנשים. למרות שהפסידה לה בגמר אליפות הנוער עד גיל 18, ניצחה ברגר את שגית דורון בחצי הגמר לנשים ואף עמדה על סף ניצחון בגמר, אך הפסידה בו בסופו של דבר לרות סברדלוב. בטקס חלוקת הפרסים הוענקה לברגר מלגת הצטיינות על שם הילד אורון ירדן. לאחר מכן ציינה סברדלוב כי היא "חברה טובה מאוד של אילנה" ועל כך שהייתה על סף הפסד לברגר סיפרה: "כל כך התרגשתי, שלא הצלחתי להגיב כלל לכדורים שלה".
אילנה ברגר היא בוגרת בית הספר אליאנס ברמת אביב. בשנת 1984 התגייסה לצה"ל במעמד של ספורטאי מצטיין, שירתה ביחידה 8200 של חיל המודיעין והחליטה להפוך לטניסאית מקצוענית מיד עם סיום השירות הצבאי.
בשנת 1984 קבע איגוד הטניס שבתחרויות גביע הפדרציה בסאו פאולו תורכב נבחרת ישראל משלוש טניסאיות בלבד. נקבע ששני משחקי מבחן ייערכו בין אילנה ברגר לרקפת בנימיני, אלופת ישראל לשעבר, כדי לקבוע מי תהיה הטניסאית השלישית. ברגר ניצחה במשחק הראשון ולאחר שבנימיני לא הופיעה למשחק השני - זכתה בניצחון טכני. אולם בניגוד לקביעתו הקודמת, תוך התעלמות מתוצאות משחקי המבחן, החליט איגוד הטניס לשלוח ארבע טניסאיות, כדי לכלול את בנימיני בכל זאת. בתגובה להחלטה הפתאומית של האיגוד, החליטה ברגר להחרים את יציאת נבחרת הנשים לתחרויות ותקפה את התנהלותו התמוהה: "נעשה לי עוול גדול. יכולים לומר שאני מענישה את עצמי ובאה לתקן את העולם, אבל אני בחורה עם עקרונות... פתאום היו לראשי האיגוד בעיות עם המצפון, מפני שכל העניין לא טופל כמו שצריך מלכתחילה. לי יש כבוד עצמי, ולכן כשמודיעים לי יומיים לפני נסיעה לחו"ל שכל הארבע נוסעות, זה לא מריח טוב".
באותה שנה הפסידה ברגר בחצי הגמר באליפות ישראל לנשים ובגמר לזוגות. לאחר הכישלון באליפות זו, עברה ברגר להתאמן במועדון הפועל תל אביב אצל אלוף ישראל לשעבר יהושע (שוקה) שלם (עד 1988), ורק אז חלה אצלה התקדמות משמעותית. באימונים בקבוצה של 3–4 בנות, קיבלה ברגר לראשונה הדרכה באופן פרטני, לא רק על הטכניקה ושיפור המשחק עצמו, אלא גם על נושאים מנטליים שאף מאמן לא שם עליהם דגש לפני כן בעבודה איתה. התוצאות לא אחרו לבוא וב-1985 זכתה ברגר לראשונה באליפות ישראל לבוגרות. היא ניצחה בגמר את דליה קוריאט וניצחה גם בגמר הזוגות יחד עם שגית דורון.
קריירה מקצוענית
אילנה ברגר היא הטניסאית המקצוענית השנייה שקמה בישראל (אחרי פאולינה פלד באמצע שנות ה-70). לאחר שחרורה מצה"ל באמצע שנת 1986, החלה להתאמן עם מאמנה, שוקה שלם, להכנת קריירה מקצוענית. עיקר אימונים אלה היו שיחות ארוכות שהחדירו בברגר ביטחון עצמי וידע טקטי.
ברגר שיחקה כמקצוענית בין השנים 1986–1992 וזכתה באליפות ישראל לנשים 5 פעמים, בשנים: 1985, 1987, 1988, 1989, 1991.
ברגר הייתה חברת משלחת ישראל באולימפיאדת סיאול (1988), והייתה האישה הראשונה שייצגה את ישראל בטניס במשחקים האולימפיים. היא הפסידה בסיבוב הראשון לקנדית ג'יל הת'רינגטון (שדורגה בהמשך אותה שנה במקום ה-6 בעולם בזוגות).
בשנים 1988–1989 התאמנה ברגר במרכז הטניס בהדר יוסף אצל המאמן רון סטיל. אולם בשנים 1990–1992, תחת הדרכתו של המאמן ההולנדי האנס פליוס (במרכז הטניס ברמת השרון) שהובא לישראל כדי לעבוד ספציפית עם השחקניות ובעיקר עם ברגר ועם אנה סמשנובה הצעירה, הגיעה ברגר לתוצאות הבינלאומיות הטובות ביותר שלה וב-10 באוגוסט 1992 הגיעה לדירוג השיא שלה ליחידים בסבב העולמי לנשים (WTA), 149 בעולם.
במהלך הקריירה המקצוענית שלה, זכתה ברגר ב-7 תוארי יחידים וב-15 תוארי זוגות בסבב הנשים של הפדרציה הבינלאומית לטניס (ITF). המאזן בקריירה שלה עומד על 145 ניצחונות לעומת 86 הפסדים ביחידים, ו-125 ניצחונות לעומת 62 הפסדים בזוגות.
טורנירי גראנד סלאם
בקטגוריית הזוגות השתתפה ברגר פעמיים בהגרלה הראשית - בגראנד סלאם הראשון של העונה, אליפות אוסטרליה הפתוחה: ב-1988 עם פאם קאסאל טלפורד מארצות הברית, וב-1992 עם סמנתה סמית'  מבריטניה. בשתי הפעמים הפסידה בסיבוב הראשון.
בקטגוריית היחידות השתתפה 4 פעמים במשחקי המוקדמות: באליפות אוסטרליה הפתוחה ב-1988 הפסידה בסיבוב השני וב-1992 הפסידה בסיבוב הראשון, באליפות וימבלדון ב-1991 הפסידה בסיבוב הראשון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה ב-1992 הפסידה בסיבוב ראשון.
נבחרת ישראל
אילנה ברגר ייצגה את ישראל במשך 7 שנים (1993-1986) במסגרת נבחרת ישראל במשחקי "גביע הפדרציה". היא הייתה חברה בנבחרת ב-25 מפגשים, כאשר המאזן שלה עומד על 19 ניצחונות לעומת 21 הפסדים: 10 ניצחונות לעומת 10 הפסדים במשחקי היחידים, ו-9 ניצחונות לעומת 11 הפסדים בזוגות.
המכביה
5 מדליות הזהב במכביה:
פרישה
אילנה ברגר בלטה בסגנונה ההתקפי, שכלל חבטת הגשה חזקה, משחק רשת איכותי וחבטת גב יד מצוינת. אולם במהלך שנת 1992, כשהייתה בת 26 ובשיא הצלחתה, נפצעה בכתפה. לאחר שטיפולים רבים לא פתרו את הבעיה, החליטה לאחר התלבטויות רבות לא לעשות ניתוח ולפרוש מטניס מקצועני. ברגר פרשה כאלופת ישראל וכמדורגת הישראלית הגבוהה ביותר בעולם באותו זמן.
למרות פרישתה, כעבור שנה בשנת 1993, קיבלה פנייה מאיגוד הטניס להצטרף לשורות הנבחרת לעוד מספר מפגשים כדי לשחק במשחקי הזוגות, קטגוריה בה הצטיינה במיוחד.
אימון
מיד עם פרישתה ב-1992 החלה ללמוד באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1994 סיימה תואר ראשון בלימודים כלליים ובספרות עברית. לקראת סוף התואר הראשון החלה לאמן במועדון הספורט של האוניברסיטה (2002-1994), שם לימדה טניס במסגרת שיעורי "ספורט חובה" של סטודנטים לתואר ראשון.
בתום לימודיה ב-1994, מונתה למאמנת וקפטן נבחרת ישראל למשחקי "גביע הפדרציה" וכיהנה בתפקיד שנה אחת.
בשנת 1997 יזמה והקימה את קבוצת הטניס נשים של אס"א תל אביב. היא אימנה את הקבוצה ושימשה בה כקפטן ובהתחלה הייתה גם שחקנית פעילה, אך מאוחר יותר הפסיקה לשחק והתרכזה רק בניהול הקבוצה. הקבוצה זכתה מאז הקמתה 13 פעמים באליפות המדינה לנשים (1997–2005, 2007, 2009–2011) ו-12 פעמים ברציפות בגביע המדינה לנשים (1997–2008).
בשנים 1999–2001 עברה קורס מאמני טניס בבית הספר למאמנים ומדריכים ע"ש נט הולמן במכון וינגייט.
בשנת 2012 הפסיקה ברגר לאמן בעקבות שחיקה שהביאה עמה פציעות רבות, ובהן קרע בגיד המרפק ופציעה חמורה בקרסול שמאל.
עיתונאות
בין השנים 1995–1997, למדה ברגר לימודי תעודה בעיתונאות באוניברסיטת תל אביב. באותן שנים הייתה הדוברת ואשת יחסי הציבור של "התאחדות הספורט לבתי הספר".
בין השנים 1996–2001 שימשה ככתבת הטניס במדור הספורט של עיתון "הארץ". עם עזיבתה את עיתון "הארץ", הייתה במשך חצי שנה כתבת הדסק האולימפי בתוכנית הטלוויזיה "חדשות הספורט" בערוץ הספורט. לאחר מכן עבדה כעיתונאית פרילנסרית וכתבה וערכה בין השאר באמצעי תקשורת כגון מגזין "מנטה", השבועון "מקור ראשון", מגזין "את" ואתר "ONE".
בשנים 2008–2009 כתבה את הטור "פרשנות טניס" באתר mako. בשנים 2008–2013 כתבה טורי פרשנות טניס בעיתון "ישראל היום" ומשנת 2009 משמשת פרשנית טניס בערוצי הטלוויזיה "ספורט 1" ו"ספורט 2" של חברת "צ'רלטון".
בשנת 2017 החלה לעבוד כמנהלת ועורכת התוכן של אתר האינטרנט של "הוועד האולימפי בישראל".
חיים אישיים
בשנת 2012 נישאה אילנה ברגר למוזיקאי, הזמר והגיטריסט חבר בצמד הפרברים, אורי הרפז. היא משמשת כעוזרת ההפקה שלו ועוסקת בניהול הקריירה המוזיקלית שלו, בעיקר בצד השיווקי.
מין מחוץ לנישואים
מין מחוץ לנישואים מתרחש כאשר אדם נשוי מקיים יחסי מין עם אדם שאינו בן זוגו או בת זוגו.
תרבויות רבות רואות בצעד זה בגידה או ניאוף שנתפסים כלא-מוסריים, ואף כפשע המחייב ענישה, לעיתים חמורה עד כדי עונש מוות, או כעילה לפירוק הנישואים. כאשר אחד מבני זוג נשואים מקיים יחסי מין מחוץ לנישואים בהסכמת בן הזוג האחר, צעד זה קרוי פוליאמוריה.
התורה קובעת עונש מוות על ניאוף. הביטוי "ניאוף" מתייחס לאישה נשואה המקיימת יחסי מין עם גבר שאינו בעלה. עונש המוות חל על האישה הבוגדת וגם על הגבר הנואף איתה. ככתוב בתורה:. על פי מסכת סנהדרין, עבירת ניאוף היא אחת מהעבירות עליהן חייבים ארבע מיתות בית דין; דין הנואף והנואפת באותה תקופה היה חנק. חטאו של גבר נשוי המקיים יחסי מין עם אישה (לא נשואה) שאינה אשתו חמור פחות.
רמת הנשיא (חיפה)
רמת הנשיא היא שכונת מגורים במערב חיפה. השכונה ממוקמת במורדות המערביים של רכס הכרמל, על רמה המשקיפה לים. השכונה שוכנת במבואה של נחל עמיק, ולמורדות רחוב דרך הים המחבר בין הכניסה לחיפה לבין מרכז הכרמל ובסמוך לשכונת נווה דוד הוותיקה.
שם השכונה
בעבר נקראה השכונה "רמת חביב", על שמו של חביב כיאט, בן משפחת כיאט (שהייתה במקור בעלי הקרקע), אך לאחר קבלת ההחלטה להקים את השכונה שונה שמה ל"רמת הנשיא" על ידי היזמים, ובכך נתקבע שם זה כשם השכונה. על אף שוועדת השמות העירונית לא קבעה כי זהו שמה של השכונה, שם זה משמש אותה בפועל גם על ידי הרשויות עצמן. כיום (2016) ממתינה מועצת העיר חיפה להמלצתה הסופית של ועדת השמות העירונית בעניינה של השכונה.
היסטוריה
את הקמת השכונה יזם חביב כיאט, בן משפחת כיאט שהיגר לארצות הברית סיים דוקטורט במשפטים, והיה מרצה באוניברסיטה שם. כיאט חזר לישראל ב-1968, הצטרף לעסקי המשפחה ועסק ביזום פרויקטים לבנייה על קרקעות המשפחה בחיפה. כיאט נפטר בשנת 1979, בגיל 45, שהפרויקט היה רק בתחילת דרכו. המשפחה המשיכה לקדם את הפרויקט וקיבלה היתר ראשון לבנייה במקום בשנת 1981, אך היא מעולם לא מימשה את ההיתר.
בשנת 1995 מכרה משפחת כיאט את הקרקע תמורת כ-18 מיליון דולר לאחים מאיר ואברהם רייס, אנשי עסקים מניו-יורק, שהקימו חברה בשם "רמת חביב בע"מ" לצורך בנייה במקום. החברה יזמה תוכנית להגדלת זכויות הבנייה, ושינוי התב"ע (תוכנית בניין עיר), כך שהיא שילשה את היקפי הבנייה של קודמתה להיקף של 145 אלף מ"ר ב-500 יחידות דיור. התוכנית הופקדה בוועדה המקומית לתכנון ולבנייה ביולי 2000, והביא לשלוש שנות התדיינויות בהתנגדות תושבי הסביבה, הערות של הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה ומינוי אדריכל-חוקר מטעמה, אשר הביאו לבסוף להנמכת הגובה המקסימלי של המבנים מ-22 ל-20 קומות. בשנת 2003 פורסמה התוכנית למתן תוקף, אך הבנייה בשטח לא החלה בפועל. האחים רייס, גייסו לטובת ביצוע העבודות את הקבלן יעקב אנג'ל, שהחל בהקמת השכונה. אנג'ל התחייב גם לפעול להגדלת זכויות הבנייה. שני הבניינים הראשונים (הממוקמים בתחילת רחוב שונית), בהם 17 קומות ו-204 יחידות דיור, הושלמו ב-2005. באותה שנה האחים רייס ביטלו את ההסכם עם אנג'ל בטענה שקידום תב"ע חדשה לשכונה, והגדלת זכויות הבנייה, מתעכב. במקום זאת חתמו על הסכם חדש עם חברת אפריקה ישראל להשקעות לבניית 1,050 יחידות דיור, אך גם הסכם זה בוטל. בפברואר 2006 רכשה חברת אוסיף השקעות ופיתוח את 60 הדונם הזמינים לבנייה תמורת כ-108 מיליון שקל. במרץ 2006 רכשה חברת גב ים (מקבוצת נכסים ובניין של איי די בי) מחברת "אוסיף" 50% מהפרויקט. במאי 2006 הגישו לאישור תוכנית לבניית 1,060 יחידות דיור. התוכנית החדשה לשכונה אושרה בוועדה המקומית לתכנון ולבנייה חיפה במרץ 2007. אך למרות אישורה, היא נתקעה בשל הליכי התכנון המפורט וכן בשל מחלוקת בין העירייה והיזמים בנושא היטל ההשבחה. בנובמבר 2010, השלימו לבסוף את התכנון המפורט וקיבלו את היתרי הבנייה לבניינים הראשונים שבנו.
בינואר 2011 החל שיווק דירות המגורים בשכונה, ובחודש יוני 2013 החל אכלוס הדירות, ובאותה השנה החלה בנייתם של מרכזי החינוך ושל המרכז המסחרי בשכונה אשר נפתח לקהל בחודש ספטמבר 2014.
בסוף 2019 מכרה חברת רסקו מקבוצת ישרס את חלקה בפרויקט לחברת "גב ים" (ישרס רכשה את חברת אוסיף בשנת 2008 ומיזגה אותה עם רסקו). "גב ים" תשלים את הקמת הבניינים במגרשים הפנויים שנותרו בשכונה.
מבנה השכונה
השכונה משתרעת על פני כ-200 דונם, שמתוכם כ-60 דונם מיועדים להקמתם של כ-18 מגדלי מגורים בגבהים שונים ובסך הכל כ-1,200 יחידות דיור, פארק מרכזי ומרכז מסחרי. בשכונה שני רחובות, רחוב אלמוג אשר פונה לצד הדרומי של השכונה, ורחוב שונית אשר פונה לצד הצפוני-מזרחי של השכונה, בסך הכל עתידים להיות ברחוב שונית כעשרה בניינים רבי קומות, חלקם כבר נבנו.
מבני החינוך בשכונה ומבנים קהילתיים
בשכונה קיימים שמונה מבנים המיועדים לגני ילדים, כאשר ארבעה מהם מיועדים למעונות ילדים בגיל הרך, וארבעה מבנים המיועדים לגנים בגילאי הטרום חובה וגן החובה. החל משנת 2016, פועלים במבנים אלו שני מעונות, של ארגון נעמ"ת ומעון נוסף, שני גני טרום-חובה ושני גני חובה..
באוקטובר 2017, פרסמה "החברה העירונית לתשתיות יפה נוף" מכרז להקמת בית הספר היסודי בשכונה, בו 20 כיתות לימוד. בית הספר, כיום בית הספר משמש חטיבת ביינים. בית הספר הושלם בספטמבר 2021.
פארק "הפרפר"
בפארק מתקן ענק בצורת ספינה, והוא המתקן הציבורי הגדול ביותר בעיר חיפה. בפארק ישנו אמפיתיאטרון המכיל כ-200 מקומות.
הפארק נבנה בצורת פרפר בהיותו ממוקם בנתיב נדידת פרפרים, כך שמרחוק נראה הפארק כפרפר פרוש כנפיים.
על עיצוב הפארק הופקד משרד האדריכלים מילר בלום, הוא מאופיין בצמחייה ים תיכונית, עצי זית, עצי דקל ועצים נוספים אשר מהווים את "גן הנשיא" הנמצא בפארק.