cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ההיכל בהמבורג
כבית כנסת
שותפיו הבכירים של קליי מנו את המשכילים שלמה זלמן (גוטהולד) סלומון, נפתלי פרנקפורטר, זעקיל יצחק פרנקל ומאיר ישראל ברסלאו. שני האחרונים אף ערכו את סידור התפילה החדש, שנדפס לראשונה עם הפתיחה ובמהדורה חוזרת בקיץ 1819. הנוסח הכיל שינויים רבים, והיווה למעשה הליטורגיה הרפורמית הראשונה; קטעים שהזכירו את התקווה לשוב לציון כדי לחדש את עבודת הקרבנות בבית המקדש הושמטו במידה ניכרת. כדי לקצר את משך התפילה, נערך חידוש אחר שהיה ייחודי למקום ואומץ אחר כך בבתי-כנסת רפורמיים רבים: קריאת התורה נערכה במחזור תלת-שנתי, לפי מנהג ארץ ישראל הקדום, וההפטרה בוטלה. ההיכל נחנך ביום 18 באוקטובר 1818, היום הראשון של חול המועד סוכות, במבנה שכור שהיו בו 142 מושבים לגברים ו-107 מושבים בעזרת הנשים. על-אף שמקימי בית הכנסת הקפידו על כך שאינם סותרים יסודות הלכתיים אלא מנהגים בלבד, עורר ה"טמפל" מיד התנגדות עזה, בעיקר בשל נוסח התפילה שלו. דייני העיר אסרו על כניסה אליו וגייסו רבנים מכל אירופה לעזרתם. למרות הפניות לרשויות ומכתבי החרם, עמד בית-הכנסת על מקומו. הוא משך קהל גדול של צעירים, בעיקר מקרב הנשים שאך מעט מהן ידעו די עברית כדי להבין את התפילות הישנות. קליי וסלומון שימשו כדרשנים, ויהודי ספרדי מאמסטרדם בשם דוד מלדולה מילא את תפקיד הש"ץ והבעל קורא. הסנאט העירוני מיאן להתערב בסכסוך הפנימי וניסה להלך בין הטיפות: ב-19 בספטמבר 1819 הוא הכיר ב'קהל בית חדש' כ"מוסד" (Einrichtung) ולא כבית כנסת או בית-תפילה, וקבע כי חברות בו אינה פוטרת מתשלום מיסים לקהילה הישנה. ב-9 ביולי 1820 נערכה אמנה בינה למתפללים, וסוכם כי יוותרו כפופים לה וכי מעמד בהיכל אינו מקנה זכויות בוועד העדה. המחלוקת שככה בהדרגה; בשלהי 1821 פיטרו פרנסי העיר את הראב"ד הקשיש ברוך בן מאיר עוזרש ושכרו את יצחק ברנייס כרב הקבוע הראשון מזה עשרים ושתיים שנה – מאז התפטרותו של רפאל הכהן כ"ץ ב-1799. החוזה שנחתם עם ברנייס אסר עליו להתערב בענייני ההיכל.
דניאל מגון
קריירת דיבוב בבגרותו
בשנת 2014 דיבב בסרטי האנימציה "הרוח העולה", "ארצ'י והאדם הקדמון" ו"זורו המדהים". באותה שנה הוא דיבב את גן (gen) מאבירי הטנקאיי בעונה 1 והוחלף על ידי דן קיזלר בעונה 2.
ההיכל בהמבורג
כבית כנסת
תוכניות להרחיב את בית-הכנסת, שהיה צר מלהכיל את המתפללים, נערכו עוד ב-1829. בחורף 1840 פנו ראשיו לוועד הקהילה המרכזי בבקשה לאשר מעבר לבניין קבע. במקביל לעתירה הוזמן סידור תפילה חדש, שיצא ב-1841 ונועד להיות מאומץ בכל רחבי גרמניה. השמרנים בין יהודי המבורג חששו מכך, והרב ברנייס יצא במסע גינוי ואסר להתפלל מהנוסח החדש. הודעתו עוררה את 'ריב ההיכל' השני, שהסתיים במפלתו. ניסיונו להכשיל את ההרחבה נכשל, וב-5 בספטמבר 1844 נחנך מבנה הקבע ברחוב פול, שהיה גדול בהרבה והכיל 340 מקומות ישיבה לגברים ו-280 לנשים בעזרה.
דניאל מגון
קריירת דיבוב בבגרותו
בשנת 2015 דיבב ב"וואקפו", "רובוטריקים בהסוואה", "בובספוג מכנס מרובע: הסרט", "וולטרון המגן האגדי", "סטאר נגד כוחות הרשע" ו"קוסמות קטנות".
ההיכל בהמבורג
כבית כנסת
ב-1931 עבר בית-הכנסת שוב למשכן חדש וגדול יותר, עם 1,200 מושבים, ברחוב אובר. זה הושחת בליל הבדולח. קהילתו הוסיפה לערוך תפילות במבנה שכור עד 1940. ב-28 בנובמבר 1940 נאלצה הקהילה למכור את הבניין תמורת סכום מגוחך של 120 אלף מארקים למשרד המושבות, אשר, עם זאת, לא הכיר את תוכניותיו לשיקום מטרותיו. מבנה ההיכל הקודם, ששימש מ-1844, הושמד בהפצצה של חיל האוויר המלכותי ב-29 ביולי 1944. הבניין החדש באוברשטראסה ומרכזו הקהילתי הסמוך שרדו את מוראות המלחמה ומשרד המושבות שכר שניהם למחלקת העריכה המופצצת של העיתון המבורגר פְרֶמְדֶנְבְּלאט באוגוסט 1943.
ב-1946 שכרה העיר את בית ההיכל לשעבר לתחנת הרדיו נורדווסטדויטשר רונדפונק (NWDR, Nordwestdeutscher Rundfunk), שרכשה את הבניין ב-1948. ב-1952 החזירו בית המשפט את הבניין ל"קרן נאמנות יהודית" (JTC, Jewish Trust Corporation), אשר מכר אותו ל-NWDR ב-1953. ותחנת הרדיו והטלוויזיה נורדדויטשר רונדפונק (NDR ,מאז 1955 הוא נקרא כך), משמש מאז להקלטות קונצרטים. ב-6 במרץ 2000 נתנה תחנת הרדיו לבניין את השם החדש "סטודיו רולף ליברמן" לכבוד המלחין והמנצח השווייצרי רולף ליברמן (1999-1910), שהוביל את מחלקת המוזיקה של NDR בין השנים 1957 ל-1959. הבניין משמש כמקום קונצרטים, הרצאות ומופעים אמנותיים אחרים.
דניאל מגון
קריירת דיבוב בבגרותו
בשנת 2016 ו-2017 דיבב בסדרת ההמשך של פוקימון: " פוקימון XY ", "מסע קאלוס" ו-"XYZ", את אש קטצ'אם, מאמן הפוקימונים הגדול ממחוז קאנטו.
בשנת 2017 דיבב את דמותו של רובין בסרט "סרט לגו באטמן".
הפרובינציה של פנסילבניה
הפרובינציה של פנסילבניה, הידועה גם בשם מושבת פנסילבניה, הייתה מושבת קניין צפון-אמריקנית שניתנה לוויליאם פן ב-1681 על ידי צ'ארלס השני מלך אנגליה. המושבה הוקמה כמושבת קווייקרים ונמנית עם שלוש עשרה המושבות האמריקניות שמרדו בכתר הבריטי. כאשר הוקמה ארצות הברית, המושבה הפכה למדינת פנסילבניה.
דניאל מגון
קריירת דיבוב בבגרותו
בשנת 2018 דיבב בסרטים "הדבורה מאיה - גביע הדבש", "מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה" ו"טבאלוגה". בנוסף, הוא החל לדבב את קאלום בסדרה "הנסיך הדרקון" ואת האק נ. שטיין בסדרה "מפלצת של מלון: הסדרה".
הפרובינציה של פנסילבניה
המושבה הייתה "ללא מצודות, ללא חיילים, ללא מיליציה ואפילו ללא נשק". במהלך המלחמות והטבח של המתיישבים הלבנים אלה באלה ובאינדיאנים, הקווייקרים לא נפגעו, הנשים לא הוטרדו, הגברים לא עונו ואיש לא נטבח למוות.
כאשר פרצה מלחמת העצמאות נהרגו מספר מתיישבים לבנים, אך רק שלושה קווייקרים, שבניגוד לאמונתם בחרו להחזיק בנשק לשם הגנה.
דניאל מגון
קריירת דיבוב בבגרותו
בשנת 2020 דיבב בסרט "סוניק - הסרט" ובסדרת הטלוויזיה "מירה, בלשית מלכותית". בשנת 2021 דיבב בסדרה "בוא, כלב, בוא!" שעלתה בנטפליקס. בשנת 2022 דיבב את בריאן בסדרה "קלאופטרה בחלל", כמו כן, דיבב את דמותו של ניק נלסון בסדרת הנעורים הלהט"בית "עוצר נשימה" של נטפליקס.
הפרובינציה של פנסילבניה
מקור השם
השם פנסילבניה מורכב משם המשפחה של המייסד ויליאם פן ומהמילה הלטינית silva. באותה תקופה היו הבדלים בין המלך הבריטי צ'ארלס השני לוויליאם פן בכל הנוגע למתן שמות. פן רצה לקרוא למושבה רק סילבניה בגלל עושרה ביערות, אבל המלך צ'ארלס השני שם את פן לפני סילבניה לזכרו של אביו של ויליאם פן, האדמירל סר ויליאם פן, שכבש את ג'מייקה מטעם הכתר הבריטי.
חוקה
על פי חוקת פן, שהתקבלה ב-1682, המחוז נשלט על ידי מושל, הבעלים (פן), מועצת מחוז בת 72 חברים ואספה כללית. לאסיפה הכללית, שתורגמה גם כאספה המחוזית של פנסילבניה, הייתה השפעה מועטה למרות גודלה. חוקת המושבה תוקנה ב-1683, 1696 ו-1701. הגרסה האחרונה ידועה גם בשם אמנת הזכויות והייתה בתוקף עד המהפכה האמריקאית. פרובינציית פנסילבניה היה אחת משלוש עשרה המושבות בצפון אמריקה שהכריזו על עצמאות ב-1776 ונפרדו מממלכת בריטניה הגדולה. המהפכנים כתבו חוקה חדשה המבוססת על עקרונות מגילת העצמאות, ולאחר מכן הוקמה אסיפה כללית חדשה עם יותר זכויות. מדינת פנסילבניה האמריקאית של היום נוצרה על פי החוקה.
מערכת יחסים עם אינדיאנים
חוקת 1682 חייבה יחס הוגן לאינדיאנים. זה הביא ליחסים טובים משמעותית עם השבטים לני לנאפ וסוסקהאנוק שנכחו שם מאשר למושבות אחרות. ויליאם פן ויורשיו התייחסו לתושבים בכבוד ושילמו להם כסף ברצון עבור אדמותיהם שהוחרמו. בנוסף, שליטי פנסילבניה לא שלחו חיילים למלחמות האינדיאנים של הממלכה האנגלית.
בשנת 1737, היחסים קיבלו תפנית שלילית כאשר ממשלת המחוז הפעילה התחייבות אמנה לכאורה מצד הילידים שכללה מכירה או שחרור של קרקע למושבה, שהחלה בנהר דלאוור ולפי אמנה מזויפת הייתה אמורה להסתיים "כמה מערבה שיכול אדם ללכת ביום וחצי". ממשלת המחוז דאז בחרה את שלושת הרצים המהירים ביותר במושבה ונתנה להם לרוץ בשביל שתוכנן מראש ונחקר בעבר על מנת להשיג כמה שיותר אדמה. השביל התחיל בהתפצלות נהר דלאוור ונהר ליהי והיה כל כך מתיש שרק אחד הרצים הגיע לקו הסיום במרחק 110 ק"מ. הצ'יפים האינדיאנים האמינו ש-60 ק"מ זה הכי רחוק שאדם יכול ללכת בזמן הזה. אולם המרחק שעבר חילק את אזורי שני השבטים, ונציגי המושבה ביקשו מהילידים לפנות מיד את השטח הנמכר, שהיה בגודל של רוד איילנד (כ-4900 קמ"ר). בני לנאפה ביקשו תמיכה משבט האירוקוי, משום שכנראה הולכו שולל על ידי השליטים הקולוניאליים. עם זאת, הם כרתו בעבר הסכם עם ג'יימס לוגאן, נשיא המועצה, שבו הבטיחו האירוקוי תמיכה בקולוניאליסטים. בני לנאפ ניסו לשווא במשך 19 שנים להחזיר את אדמתם. אירועים אלו ידועים כיום בשם הרכישה בהליכה.
בעלי שפיר עוברי
בעלי שפיר עוברי (שם מדעי: Amniota) הם בעלי חוליות המשתייכים לקבוצת בעלי ארבע רגליים וכוללים בימינו:
ההתפתחות העוברית של בעלי השפיר
בכל בעלי החיים האמניוטים (בעלי שפיר) מתפתחים העוברים בשלבים המוקדמים באותה צורה, עד שלב מסוים שבו כל מין מתחיל להתפתח בצורה שונה. חלק מתהליכי ההתפתחות מתרחשים באמצעות קיפולים. בתחילת ההתפתחות מתרחש שלב הגסטרולציה שבו נוצרות שלוש שכבות הנבט: שכבה שמכסה את העובר מבחוץ הנקראת אקטודרם, השכבה הפנימית שתיצור את המעי הקדמון הנקראת אנדודרם, והשכבה שביניהם הנקראת מזודרם. שכבת האנדודרם עוברת סדרה של קיפולים שתוביל ליצירת צינור המעי ממנו ינצו בלוטת התריס, הריאות, הלבלב, כיס המרה והכבד. השלב הראשון בתהליך המורפוגנזה היוצר את המעי הוא הופעת "קפל הראש" בצורת סהר, בחלק שעתיד להפוך להיות האזור הקדמי של הגוף.
קפל הראש מופיע קצת מעל ה -Prechordal Plate) PrCP), אשר לו תפקיד בהכוונת היווצרות המעי הקדמי והאיברים הנגזרים ממנו. קפל הראש הוא מופע שמור בקרב כל האמניוטים. בעקבות הופעתו נוצר ה-Anterior Intestinal Portal) AIP) בשכבת האנדודרם הממוקמת בצד הונטרלי של העובר (בצד הבטני), בכך נגלה לעין השינוי הראשוני הקשור ליצירת המעי. באפרוח ניתן לראות שינוי זה 24 שעות מתחילת ההתפתחות בשלב עוברי 6.
התקדמות ה-AIP נמשכת מהחלק הקדמי של העובר לחלק האחורי וגוררת איתה התקפלות נוספת של אזורים צדדיים אנדודרמליים. אזורים אלה מחוברים גם לחלק לשכבת המזודרם ונקראים Splanchnic Mesoderm) SplM). תהליך ההתפתחות מתקדם מהחלק הקדמי לכיוון החלק האחורי בצורת גל. שני צדדי העובר נפגשים בקו האמצע הוונטרלי ומתאחים ליצירת המעי הקדמי הנמשך מהפה ועד למעי האמצעי. באותה נקודת מפגש, בקו האמצע הוונטרלי של המעי הקדמי, מנצים האיברים הנגזרים מהמעי.
בהתפתחות האיברים מה Foregut באפרוחים בשלב 6 ו-7 של ההתפתחות העוברית מתבצעת התמיינות התאים של איברי ה-Foregut כמו הכבד, הלבלב והריאות.
תחנת הכוח דליה
דליה היא תחנת כוח פרטית לייצור חשמל שהוקמה בצמוד לתחנת הכוח צפית של חברת החשמל (ליד כפר מנחם), שפועלת בטכנולוגיית מחזור משולב. התחנה בעלת הספק מקסימלי של כ-900 מגה-ואט, ומופעלת בגז טבעי (ובסולר בשימוש משני).
היסטוריה
הקמת התחנה החלה בסוף 2010 על ידי תאגיד אלסטום, לאחר שזכה במכרז להקמתו.
התחנה שהוקמה על שטח של 64 דונם, החלה לספק חשמל ביוני 2015. התחנה כוללת שתי יחידות ייצור בטכנולוגיית טורבינות גז במחזור משולב, בהספק של כ-450 מגה-ואט כל אחת, ובסך הכל 912 מגה-ואט. היעילות האנרגטית של התחנה הוא כ-58%. התחנה היא תחנת הכוח הפרטית הגדולה בישראל וסיפקה ב-2019 8.4% מתצרוכת החשמל בישראל.
בעלות
התחנה היא בבעלות של חברת "דליה-אנרגיות כח בע"מ" וחברת אלסטום סיפקה לדליה שירותי EPC (קבלנות תכנון והקמה) מלאים, וכן שירותי תפעול ותחזוקה (O&M). במסגרת זו תוכנן הפרויקט, סופקו טורבינת הגז, בוצעו פעולות הקמה והחל תפעול למשך 20 שנה. היקף הפרויקט למעלה ממיליארד דולר.
הפלישות הטימוריות לגאורגיה
הפלישות הטימוריות לגאורגיה (בגאורגית: თემურლენგის ლაშქრობანი საქართველოში) היו סדרת פלישות הרסניות שנערכו על ידי הכובש הטורקו-מונגולי, טימור לנג, לממלכה הגאורגית המאוחדת, ממלכה נוצרית, בין השנים 1386-1404. ממלכתו של טימור לנג השתרעה בשיאה ממרכז אסיה לאנטוליה. לפלישות אלה היה קשר הדוק למלחמת טוחטאמיש-טימור, כנגד טוחטאמיש החאן האחרון של אורדת הזהב. מאבק שהביא בסופו של דבר לירידת כוחם של הטוקרו-מונגולים בדרום רוסיה.
הממלכה הגאורגית הייתה אחת מהממלכות הלא-מוסלמיות הראשונות שסבלה מידי הטימורים. בפלישה הראשונה מבין שבע פלישות שהיו, בנובמבר 1386, בזז טימור את הבירה הגאורגית טביליסי ושבה את המלך בגרט החמישי הגדול. תוך זמן קצר השיבו הגאורגים מלחמה והתארגנו לקראת הפלישה הבאה של הכוחות הטורקו-מונגולים, ובפלישתם שבאה לאחר מכן הצליח בנו של בגרט ויורשו, גיאורגי השביעי לשחרר את אביו והוא מינה אותו לשליט משותף על ממלכתו. גיאורגי עצמו העביר את רוב שנות שלטונו (1395-1404) במלחמה בטימור לנג. טימור עצמו הוביל באופן אישי את רוב הפלישות במטרה לדכא את ההתנגדות העקשנית של הממלכה הגאורגית. למרות שטימור לא הצליח לבסס שליטה יציבה ורציפה על גאורגיה, הונחתה על הממלכה מהלומה שממנה לא התאוששה. בזמן בו נאלץ גאורגי השביעי לקבל את תנאי הסכם השלום שבו הוכרח להעביר לטימור מס שנתי, הייתה ממלכתו הרוסה, הערים והכפרים נבזזו.
היסטוריה
הופעתו הראשונה של האמיר טימור בקווקז הייתה בשנת 1385 כתגובה לפלישות טוחטאמיש לתוך צפון איראן, שהגיע לשם מהקווקז. הפלישות הביאו להתפרצות של עוינות בין המונרכיות. טימור הגיב בפלישה מלאה למדינות ששכנו בחזית המזרחית של האימפריה המתהווה שלו לחאנתה של טוחטאמיש. לאחר שפלש לאזרבייג'ן וקארס פנה טימור לכיוון גאורגיה. בהיסטוריה הרשמית על שלטונו, ה"זאפרנאמה" (ظفرنامه), תואר מסעו כג'יהאד.
בשנת 1386, פנה טימור מקארס והסתער לעבר סאמצחה, הנסיכות הדרומית ביותר של הממלכה הגאורגית המאוחדת. משם פנה לכיוון טביליסי, מקום מושבו של המלך הגאורגי בגרט החמישי וסגר עליו מכל הכיוונים. ב-21 בנובמבר 1386 נכבשה העיר טביליסי. בגרט נשבה והוכרח להמיר את דתו לאסלאם. המקורות ברשומות הגאורגיות וברשומות של תומאס מצופ (Թովմա Մեծոփեցի), מציינים את הבגידה של המלך הגאורגי, אולם מסיקים כי בגרט ביצע תחבולה חכמה שנתנה לו מידה רבה של אמון מצד טימור. טימור נתן לבגרט 12,000 חיילים כדי שיוכל להחזיר על כנו את שלטונו בגאורגיה, שהונהגה, בהיעדרו של בגרט מחצר המלוכה, על ידי בנו גיאורגי השביעי, שהוכרז כשליט משותף עם אביו. המלך הזקן יצר קשר עם בנו וערך עמו משא ומתן סודי, שבסופו ארב גיאורגי לכוח הטורקי-מונגולי ושחרר את אביו.
באביב 1387 חזר טימור לגאורגיה כדי לנקום על אובדן חייליו. בגרט וגיאורגי הצליחו לפנות את האוכלוסייה במחוזות שבחזית הטימורית להרים המיוערים ונלחמו בטימורים. הופעתו המחודשת של טוחטאמיש באיראן אילצה את טימור לסגת. אולם לאחר שאורדת הזהב הובסה, תקף טימור שוב את גאורגיה, בשנת 1394. הוא שלח ארבעה גנרלים לסאמצחה כדי לקיים את חוקי הע'אזו (غزو). באותה שנה העניש באופן אישי את הקהילות הגאורגיות ההרריות בעמק האראגווי הנקראים בזאפרנמא "קארא-קאלקלאנליק" ("בעלי השריון השחור") ומתכוונים להרריים הגאורגיים הפשאבים והחבסורים. לאחר מכן הוא חזר לשאקי (Şəki, אזרבייג'ן) דרך טביליסי בעקבות מתקפה נוספת של טוחטאמיש.
בשנת 1395 קשרו הגאורגים ברית עם סידי עלי משאקי וגרמו למפלה ניצחת לחייליו של מיראן שאה מהשושלת הטימורית. מיראן שאה עצמו היה בעיצומו של מצור על אלינג'אק (ליד נחיצ'יבאן סיטי, רפובליקת נחיצ'יבאן). הם שיחררו את הנסיך טהיר מהשושלת הג'אלאירידית (آل جلایر), שהיה כלוא במקום. אירוע זה גרם לכך שטימור כבש, בשנת 1399, את שאקי והחריב את המחוז הגאורגי השכן, קאחתי. באביב 1400, חזר טימור לגאורגיה והחריב אותה, הפעם לגמרי. גיאורגי השביעי הובס קשות בקרב שנערך על נהר סרגים (כארתלי תחתית) ונסוג עמוק לתוך ממלכתו, כשטימור רודף אחריו. האמיר בזז שוב את טביליסי והותיר בה חיל מצב. הוא פנה לאחר מכן ושם מצור על גורי, בה התבצר גיאורגי. גיאורגי תקף בהפתעה את הכוח המכתר ונמלט מערבה. אולם כוחות של טימור התקדמו ממצודות סוואנאתי (სავანეთის ციხე) ודזאמי (ძამის ციხე) מכארתלי הפנימית. בסופו של דבר נמלט גיאורגי ליער בלתי נגיש במערב גאורגיה שטימור נמנע מלהיכנס אליו. טימור פנה אחורה בזעם ובזז את יתר גאורגיה. המערכה עקובת הדם נמשכה מספר חודשים, כשהשבטים הנודדים של טימור נעים ממחוז למחוז. בעיקרו של דבר נחרבו כל הערים הראשיות, מספר כפרים נשרפו לאפר; מספר מנזרים וכנסיות נחרבו לאפר; כרמים ופרדסים נשרפו. אלפים רבים נהרגו או שמתו מרעב ומחלות ומעל ל-60,000 איש שועבדו ונלקחו על ידי חייליו של טימור. בשנת 1401, חזר טימור לקווקז. גיאורגי השביעי התחנן להסכם שלום, ושלח את אחיו עם תרומות לטימור. טימור היה עסוק בהכנות לקרב גדול מול השושלת העות'מאנית, ונראה כי רצה להקפיא את המצב הקיים בגאורגיה עד שיוכל לחזור ולקבל החלטות פסקניות. לכן הסכים טימור לחתום על הסכם שלום בתנאי שהמלך הגאורגי ייספק לו ולחייליו ציוד ואספקה וייתן לנתינים המוסלמים פריבילגיות מיוחדות בגאורגיה. ליתר ביטחון תקף טימור את חיל המצב הגאורגי בטורטומי (Tortum, באותה תקופה בטאו-קלארג'תי כיום נפת ארזורום), החריב את מבצרה ובזז את האזור מסביב.
לאחר שהביס את העות'מאנים, חזר טימור ב-1402 והחליט להעניש את המלך הגאורגי על כך שלא ברך אותו על ניצחונו. אחיו של גיאורגי השביעי, קונסטנטין הראשון, שיחסיו עם אחיו היו רעועים, הגיע לטימור עם מתנות כמו שהביא הנסיך הווסאל, איוון ג'אקלי, נסיך סאמצחה. שייח' איברהים הראשון (בעל התואר שירוואנשאח) נשלח לגאורגיה לאמוד את ההכנסות וההוצאות של הממלכה הגאורגית כדי לקבוע כמה מס יהא עליו לשלם. גיאורגי שלח מתנות חדשות אולם טימור סירב לקבל אותם ודרש את הופעתו המיידית של גיאורגי בפניו. בינתיים שם טימור מצור על המבצר בירטוויסי האיתן שנשמר בעוז על ידי חיל מצב גאורגי קטן. בשנת 1403 כבש טימור את המצודה ושלח את חייליו לבזוז את מחוזות הספר של גאורגיה ופתח במרדף כנגד המלך הגאורגי שנמלט לאבחזיה. ההיסטוריונים העוסקים בטימור מדווחים כי 700 ערים וכפרים נחרבו בידם ותושביהם נטבחו.
טימור עצר את צבאו רק כאשר העולמא והמופתי פסקו כי ניתן להבטיח רחמים למלך הגאורגי. גיאורגי נאלץ לשלם מס עצום שכלל 1,000 טנקאות זהב על שמו של טימור, 1,000 סוסים, אבן אודם במשקל 18 מיחקל ועוד. לאחר מכן עבר טימור דרך טביליסי, החריב בדרכו את המנזרים והכנסיות, וב-1404, הוא המשיך לביילאגאן (Beyləqan, אזרבייג'ן). כל האזור מביילאגאן עד טרפזונטס ניתנו באופן רשמי כרכוש לנכדו של טימור, ח'ליל סולטאן (خلیل سلطان). בסופו של דבר עזב טימור את הקווקז ופנה לכיוון מרכז אסיה, שם נפטר ב-15 בפברואר 1405.
פאנאתנאיה
הפאנאתנאיה (ביוונית: Παναθήναια, בלטינית: Panathenaica) היה הפסטיבל העתיק והחשוב ביותר באתונה העתיקה ואחד החגים החשובים ביותר ביוון כולה. הוא היה החג שבו הפגינה אתונה, ומאוחר יותר האימפריה האתונאית, את עוצמתה מול יוון כולה.
הפסטיבל התקיים כל שנה בחודש הראשון של השנה האטית אשר נקרא הקטומאיון (Ἑκατομβαιών). אחת לארבע שנים הפסטיבל נחוג בצורה מפוארת יותר ונקרא הפאנאתנאיה הגדולה.
הפסטיבל נחוג בין ה-24 ל-29 בחודש הקטומביון (יוני-יולי). הוא נוסד לפי המסורת, על ידי ארכתאוס (Erechtheus), מלכה הקדום של אתונה, כחגיגות דתיות מלוות במרוץ מרכבות ותחרויות רכיבה, לכבודה של האלה אתנה פוליאס מגינת העיר. לפי פלוטרכוס, תסאוס שינה את שם הפסטיבל מאתנאיה לפאנאתנאיה, לאחר שאיחד את אתונה והיישובים סביב לה לפוליס אחת, וקבע את הפסטיבל כחג משותף לכולם.
הפסטיבל עבר שינוי משמעותי בתקופת שלטונו של פייסיסטראטוס (566 לפנה"ס). למרוץ המרכבות ותחרויות הרכיבה התווספו תחרויות ספורט - המשחקים הפאן-אתנאיים, כנראה בגלל רצונו של פיסיסטרטוס לייצר מקבילה איונית שתתחרה במשחקים האולימפיים הדורים.
הפאנאתנאיה במתכונתה הישנה נחגגה מדי שנה כפאנאתנאיה הקטנה והמקומית, ואחת לארבע שנים נחוגה הפאנאתנאיה הגדולה - ברוב עם והדר.
פריקלס הוסיף לפאנאתנאיה תחרויות מוזיקה והקים את האודיאון - מבנה קונצרטים, במיוחד למטרה זו. מתקופתו ואילך, כללו התחרויות בפאנאתנאיה תחרויות מוזיקה, תחרויות ספורט ותחרויות רכיבה לסוגיהן (שלא היו במשחקים האולימפיים). המנצח בתחרויות המוזיקה במקום הראשון זכה בכתר מזהב, והמנצחים בתחרויות הספורט עוטרו בזרים מעלי זית מהעצים המקודשים באתונה וכדי שמן מאותם עצים. כדים רבים כאלה נמצאו בחפירות, על צידם האחד תמונת אתנה ובצידם השני תמונת הספורט שבו זכו בפרס.
הטקס הדתי נחגג בפאר רב. האימפריה האתונאית כולה תרמה את חלקה לקורבן הגדול - הֶקָטוֹמְבֶּה (hekatómbē) קורבן מסורתי בטקס דתי חגיגי במיוחד, שבו זובחים לאלים 100 בני בקר. כל מושבה וכל עיר חסות שלחה משלחת ובהמות לקורבן. ביום הגדול של המשתה (ה-28 להקטומביון), התקיימה תהלוכה גדולה ובה השתתפו הכוהנים ועוזריהם, פרשים, נציגים מכל רחבי האימפריה, ותושבים מאתיקה כולה לרבות נשים (חריג בנוף האירועים הציבוריים ביוון העתיקה).
בתהלוכה נישא הפֶּפְּלוֹס (peplos), גלימת השרד החדשה של האלה, הגלימה המפוארת הייתה בצבע הזעפרן (כתום זהוב), והייתה מעוטרת בריקמת יד המתארת תמונות מהקרב בין האלים לענקים, בהשתתפות אתנה. היא נישאה על מתקן דמוי מפרש מתוח ברחובות העיר, אל מקדש הפרתנון באקרופוליס. הטקס הסתיים בהגשת הגלימה והקרבת הקורבן הגדול.
בפרתנון, מקדשה של אתנה, אשר נבנה מחדש בתקופת פריקלס אחרי שנהרס על ידי הפרסים, הוצגה באפריז הפנימי, תמונה מרהיבה וצבעונית של תהלוכת הפאנאתנאיה ומשתתפיה השונים - תהלוכת החגיגה לאחר הניצחון של אתונה מנהיגת האימפריה היוונית החדשה.
חיל הים של צבא השחרור העממי
חיל הים של צבא השחרור העממי (בסינית: 中国人民解放军海军; באנגלית: People's Liberation Army Navy או PLA Navy ובקיצור נפוץ PLAN) הוא הענף האחראי על לוחמה ימית של צבא השחרור העממי. שורשיו של PLAN מגיעים עד מלחמת האזרחים הסינית והוא נוסד בשנת 1950. בעשר השנים הראשונות שלו הוא קיבל סיוע מברית המועצות בהדרכה, ייעוץ, טכנולוגיה וציוד.
עד שנות ה-80 היה PLAN נחשב לחיל ים דל אמצעים, של מים רדודים בלבד, אולם בשנות ה-90, לאחר נפילתה של ברית המועצות פחתה ההתמקדות של צמרת השלטון הסיני בחששות טריטוריאליים יבשתיים ועברה במידה לא מבוטלת אל עבר הגבולות הימיים. לאור זאת התקבלה החלטה אסטרטגית לחזק משמעותית את חיל הים הסיני ולהביאו לידי כח משמעותי הרתעתי באזור ובעולם בכלל, עד 2009.
עד שנות ה-90 היה חיל הים תחת חיל הרגלים של צבא השחרור העממי ומעמדו עלה להשתוות לזה האחרון עם השינוי בגישה כלפיו. כיום הצי הסיני הוא הגדול בעולם עם 350 ספינות
הרחבת הפעילות למים בינלאומיים
לקראת המאה ה-21, עבר PLAN תהליך מעבר לחיל ים של "מים-ירוקים" עם תחומי פעילות שמשתרעים הרחק מהמים הטריטוריאליים המסורתיים של סין.
במרץ 1997 החלו לראשונה משחתות מסוג LUDA ו LUHU, יחד עם מכלית תדלוק מסוג Type 908, לערוך מסע ניווט (של 98 יום) הכולל את כל האוקיינוס הפסיפי.
בספטמבר 2012 נכנסה לשירות מבצעי נושאת המטוסים הראשונה של חיל הים - הליאונינג. בשנת 2017 הסתיימה בניית נושאת מטוסים נוספת - נושאת מטוסים 001A.
ציים
לחיל הים שלושה ציים:
ענפים
לחיל הים מספר ענפים מרכזיים:
לבל
{{פירושונים|
משחק 100 הנקודות של וילט צ'מברלין
משחק הכדורסל בו קלע וילט צ'מברלין 100 הנקודות נחשב לאחד ממשחקי הכדורסל הגדולים בתולדות ליגת ה-NBA. המשחק נערך בין פילדלפיה ווריורס לניו יורק ניקס ב-2 במרץ 1962. הווריורס ניצחו במשחק בתוצאה 169-147 ובכך קבעו שיא נקודות למשחק אחד על ידי שתי הקבוצות, אולם מה שזכור יותר מהמשחק הזה היה 100 הנקודות שקלע צ'מברלין – שיא הנקודות לשחקן במשחק יחיד ב-NBA, שלא נשבר עד היום.
המשחק ההיסטורי התקיים לעיני 4,124 צופים בלבד בהיכל הספורט הרשי ולא שודר באף ערוץ טלוויזיה, אלא סוקר על ידי קומץ כתבי ספורט מקומיים בלבד. אף על פי כן, בשל חשיבותו ההיסטורית של המשחק טענו רבים שהם ראו את המשחק והיו עדים להישג של צ'מברלין.
צ'מברלין קלע 23 נקודות ברבע הראשון. הוא סיים את המחצית עם 41 נקודות ובסיום הרבע השלישי היו במאזנו 69 נקודות. הוא שבר את השיא הקודם שלו (שעמד על 78 נקודות) 7:51 דקות לסיום המשחק. מרגע זה ואילך שחקני הווריורס שיחקו בשבילו ומסרו לו את הכדור בכל התקפה. צ'מברלין קלע 89 נקודות כשנשארו 5:12 לסיום המשחק ואת הנקודה ה-98 כאשר נשארו 79 שניות לסיום המשחק.
לפי אתר ה-NBA, את הנקודה ה-100 צ'מברלין קלע מטווח קצר לאחר שקיבל מסירה מג'ו ראקליק, 46 שניות לסיום המשחק. הקהל פרץ למגרש בתשואות, והמשחק הופסק לתשע דקות. עד היום לא ידוע בוודאות האם המשחק חודש לאחר ההפסקה או הסתיים 46 שניות טרם מועדו החוקי.
צ'מברלין היה ידוע כקלע עונשין לא טוב אך במשחק הזה הוא קלע 28 מתוך 32 זריקות עונשין.
סטטיסטיקה
פילדלפיה ווריורס
ניו יורק ניקס
חדר רחצה
חדר רחצה או חדר אמבטיה הוא חדר במבנה המשמש לרחצה. החדר כולל לרוב כיור ואמבטיה או מקלחת כתלות בגודל החדר, ולפעמים גם אסלה (אף שלרוב האסלה נמצאת בחדר שירותים - חדר נפרד סמוך). במערב אירופה חדר הרחצה כולל לעיתים בידה.
היסטוריה
חדרי האמבטיה הראשונים נבנו כבר באלף השלישי לפנה"ס. באותה עת מטרת חדרי האמבטיה היה בעיקר טהרה דתית ולא סיבות היגיינה. במואנג'ודארו נבנו בשנת 2,800 לפנה"ס לערך חדרי אמבטיה אשר כללו חדרי שירותים, וכן חדרי רחצה.
במצרים העתיקה לא היו נפוצים חדרי הרחצה.
האמבטיה הקדומה ביותר שהתגלתה מקורה משנת 1,700 לפנה"ס והיא נמצאה בארמון קנוסוס בכרתים. צורתה של האמבטיה זהה לצורת האמבטיה המודרנית. ביוון העתיקה עשו שימוש באמבטיות עשויות בהט, ובאקרוטירי שבסנטוריני התגלו מערכות אינסטלציה לניקוז מי אמבטיה מתקופה זו, וכן מערכות להבאת מים חמים וקרים ממעיינות באי.
חדרי אמבטיה כגון אלה התגלו בארמונות החשמונאים ביריחו וכן בארמונות הורדוס במצדה, הרודיון ויריחו.
לאחר נפילת האימפריה הרומית פחת השימוש במרחצאות ציבוריים, ואף בתקופת הרנסאנס לא נהגו אנשים להתרחץ מחשש שהרחצה מביאה מחלות. השימוש בבתי מרחץ ציבוריים פחת ופחת עם השנים. החל מראשית המאה ה-20 החל הנוהג לבנות חדרי אמבטיה בדירות מגורים (אף שבבתי אצילים ועשירים היו חדרי אמבטיה גם קודם לתקופה זו).
בישראל
בבתי המגורים שנבנו בישראל החל משנות ה-80 מקובל שחדר האמבטיה כולל אסלה, אולם בסמוך לו חדר שירותים נפרד המשמש את האורחים.
בארצות הברית
בארצות הברית נהוג לחלק חדרי רחצה לפי קטגוריות:
תיאור חדר הרחצה
מאחר שבחדר הרחצה נעשה שימוש במים לרחצה, ומים מותזים על קירות החדר, לרוב קירות חדר הרחצה מכוסים אריחים (שיש, קרמיקה, אבן או חרסינה), בדגמים שונים או צבעים שונים בהתאם לאופנה הנפוצה), וזאת על מנת למנוע הצטברות רטיבות ונזקי לחות לקירות המכוסים סיד או צבע.
בנוסף, בשל הרטיבות בחדר נהוג להתקין בחדר הרחצה חלון אוורור או מתקן אוורור.
מתקני החימום בחדר מותקנים הרחק מהברזים, וזאת על מנת למנוע התחשמלות.
חשיבה מסתעפת
חשיבה מסתעפת היא חשיבה המסוגלת להוביל לכיוונים שונים ומגוונים. החשיבה המסתעפת מייצגת סגנון מחשבתי, אשר מאפשר יצירה של רעיונות במצבים שבהם הקריטריונים לבחירה מעורפלים יחסית וקיימת יותר מאפשרות נכונה אחת.
חשיבה מסתעפת כוללת המצאה של פתרונות מרובים ובלתי שגרתיים עבור בעיה או מטלה מסוימת. על כן היא משמשת כמדד להערכת יצירתיות.
מאפיינים
המונח חשיבה מסתעפת מתייחס לתהליכים המנטליים ומבני החשיבה הנלווים להם עבור מטלות שיש להן יותר מפתרון אפשרי אחד. היא מורכבת משלושה ממדים עיקריים - שטף היצירה, גמישות ומקוריות ומערבת יצירה של תשובות מרובות או אלטרנטיביות מתוך המידע הקיים. זאת להבדיל מחשיבה מתכנסת המערבת פתרון בעיה המוביל לפתרון בודד אחד, שהוא נכון ומכריע.
נמצא קשר בין השטף של החשיבה המסתעפת למנת המשכל של האדם. בנוסף, נמצא קשר חזק אף יותר בין השטף של החשיבה המסתעפת לאינטליגנציה זורמת. כמו כן, היכולת להעלות פתרונות מרובים עבור בעיה מסוימת קשורה לניסיון ולידע הכללי של האדם.
חשיבה מסתעפת ומתכנסת כתהליכים חיוניים ליצירתיות
שני תהליכים הוגדרו כחיוניים ליכולת היצירתית של האדם: חשיבה מסתעפת וחשיבה מתכנסת.
התהליך של חשיבה מסתעפת מכוון להעלאת רעיונות ודעות רבות ככל הניתן, באופן פתוח ויצירתי ללא שיפוט והערכה. באופן זה החשיבה המסתעפת תורמת רבות לתהליך היצירתיות. עם זאת, היצירתיות מוגדרת כיכולת ההפקה של תגובות חדשות תואמות הקשר ולכן לא כל פעולה המפיקה חדשנות ושונות היא פעולה יצירתית. החשיבה המתכנסת משלימה את החשיבה המסתעפת בכך שהיא מאפשרת לאדם לוודא שהחידושים הרבים שהופקו תואמים את המציאות ולא רק יוצרים מראית עין כוזבת של תהליך יצירתי.
חשיבות
החשיבה המסתעפת מאפשרת לאדם לצאת מתוך התנסויות מוגבלות ולהביט מעבר לניסיונו האישי.
לחשיבה המסתעפת יש חשיבות רבה עבור תהליכי פתרון בעיות. בדרך זו ניתן לאפשר ריבוי של רעיונות. בהתאם לכך, נדידת מחשבות יכולה לתרום ליצירתיות בפתרון בעיות, על ידי הגברת התועלת היצירתית של מרווחי האינקובציה.
פיתוח חשיבה מסתעפת
אחת הדרכים לעשות זאת היא על ידי תרגול של יכולת האלתור. זאת משום שהעיסוק באלתור כולל התרחקות מדפוסי חשיבה קיימים, המעורר את המערכות המוחיות המעורבות בחשיבה מסתעפת ומשפעל את הפעולה שלהן.
היבטים חינוכיים
בתחום החינוך ניתן ליישם זאת על ידי שימוש בשמש אסוציאציות, דיון פתוח ועוד.
מנגנונים פיזיולוגיים, עצביים וקוגניטיביים
חשיבה מסתעפת מקושרת להנמכה באינהיביציה ובעכבה סמויה בקליפת המוח הקדם-מצחית. הסבר אפשרי לכך הוא שאינהיביציה נמוכה מאפשרת לרעיונות ומושגים להישאר זמן ארוך יותר בזיכרון עבודה ומעודדת זרימה חופשית של רעיונות. ההנמכה בעכבה הסמויה יכולה להגביר את החשיבה המסתעפת על ידי הרחבה והגמשה של הרשת האסוציאטיבית, אשר מובילה להגברת היצירתיות.
המוליך העצבי דופמין חיוני לשליטה על הפעילות הקוגניטיבית בקליפת המוח הקדם-מצחית. בהתאם לכך, יכולת החשיבה המסתעפת קשורה גם לפעילות של המוליך העצבי דופמין. באופן כללי, לדופמין יש תפקיד מרכזי באפנון של יחס אות לרעש במערכת העצבים, המשפיע על רמת התנודתיות והקיבולת של המערכת הנוירו-קוגניטיבית. יש לו תפקיד מרכזי בתפקודים קוגניטיביים, בפעילות של זיכרון העבודה ובתפקודים ניהוליים.
למעשה, באוכלוסיות בעלות ליקויים בפעילות הדופמינרגית של המוח נמצאו פגיעות בחשיבה המסתעפת, אשר יכולות להוביל לחוסר או לעודף של חשיבה מסתעפת. למשל, הפרעת קשב שהמוליך העצבי העיקרי המעורב בה הוא דופמין. בהתאם לכך, אנשים עם הפרעת קשב יכולים להצטיין במטלות או מצבים המצריכים חשיבה מסתעפת בלתי מרוסנת.
מגדל הרדיו והטלוויזיה של טיינג'ין
מגדל הרדיו והטלוויזיה טיאנג'ין (בסינית: 天津广播电视塔) הוא מגדל בטיינג'ין, סין, בגובה, שמשמש בעיקר לתקשורת. נכון ל-2020, זהו המגדל השמיני בגובהו בעולם. המגדל נבנה בשנת 1991 בעלות של 45 מיליון דולר. בגובה של כשני שלישים במעלה המגדל, נמצאת מרפסת תצפית בשטח רצפה של, המשמשת בעיקר לציוד תקשורת.
טומאסו מוצ'ניגו
טומאסו מוצ'ניגו (באיטלקית: Tommaso Mocenigo; 1343–1423) היה הדוכס ה-64 של ונציה. מוצ'ניגו כיהן כדוג'ה מאז מינויו, בשנת 1414 ועד פטירתו.
קודם למינויו פיקד מוצ'ניגו על הצי הצלבני בקרב ניקופוליס בשנת 1396. לאחר קרב זה המשיך מוצ'ניגו לפקד על הצי הוונציאני ונצח במספר קרבות כנגד הצי של ג'נובה. מוצ'ניגו שירת את לה סרניסימה כשגריר בקרמונה, ובעת כהונה זו, בשנת 1414, נפטר קודמו, מיקלה סטנו, ומוצ'ניגו נבחר לתפקיד הדוג'ה. מוצ'ניגו נמלט מהעיר קרמונה בחשאי, מחשש שיאסר על ידי שליט העיר בשל מינויו.
במהלך כהונתו חתם מוצ'ניגו על הסכם שלום עם האימפריה העות'מאנית, אולם לאחר זמן קצר שבה הלחימה בין ונציה לאימפריה, בעקבות הניצחון על העות'מאנים בקרב גאליפולי.
מצ'ניגו אילץ את הפטריארך של אקוויליה לוותר על טריטוריות לטובת הרפובליקה בשנת 1420, ושב וכבש את פריולי ואת דלמטיה. בתקופת כהונתו פרח המסחר בעיר, ומצ'ניגו שיפץ ובנה מחדש את ארמון הדוג'ה, וייסד את הספרייה של הארמון.
What's My Name?
(בעברית: מהו שמי?) הוא שיר של הזמרת הברבדית ריהאנה אשר יצא כסינגל השני מאלבומה Loud ב-26 באוקטובר 2010 על ידי דאף ג'אם ובו מתארח הראפר הקנדי דרייק. הוא נכתב על ידי מייקל אריקסן, טור אריק הרמנסן, אסתר דין, טראסי הייל ודרייק והופק על ידי הצמד הנורווגי סטארגייט. מבחינה לירית השיר מדבר על רומנטיקה וסקס.
השיר הגיע למקום הראשון בארצות הברית ובכך הפך לשיר השלישי שלה לשנת 2010 לעשות זאת ולשיר השמיני שלה לעשות זאת בכללי. בנוסף הוא הגיע למקום הראשון בהונגריה ובריטניה ולחמישייה הפותחת בקנדה, אירלנד, ניו זילנד, נורווגיה וסלובקיה. בנוסף השיר קיבל מועמדות לפרס גראמי לשיתוף הפעולה הטוב ביותר בשיר ראפ.
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי פיליפ אנדלמן ומציג סצנות רומנטיות שונות בין דרייק לריהאנה לאחר שהשניים נפגשו באופן אקראי בחנות מכולת. השיר זכה לקידום רב ולהופעות רבות בין היתר בעונה השביעית של אקס פקטור בריטניה ובתוכנית SNL.
פיתוח ושחרור
בנובמבר 2009 שיבח דרייק אלבומה של ריהאנה ואף שחשף כי השניים הקליטו שיר ביחד אשר לא נכנס בסוף לאלבום. "השיר שהקלטנו מצוין, זה שיר מיוחד ואני חושב שהפרויקט הזה יהיה טוב לא משנה מה" אמר דרייק בהתייחס ל-"What's My Name?" אותו השניים הקליטו גם ביחד והוא נכנס לאלבומה החמישי Loud. בהמשך לאותו ריאיון טור אריק הרמנסן מצמד המפיקים הנורווגי סטארגייט סיפר כי הוא נזכר בפגישה של דרייק וריהאנה מאחורי הקלעים בו ריהאנה ביקשה מדרייק לשתף איתה פעולה "זה דבר שאתה לא שומע מאמנים ברמה שלה לעיתים קרובות" סיפר הרמנסן. השיר נכתב על ידי מייקל אס. אריקסון, טור אריק הרמנסן, אסתר דין, טראסי הייל ודרייק עצמו והופק על ידי סטארגייט. בריאיון ל-HitQuarters הסבירה הייל כי היא נכנסה לפרויקט לאחר שיחת טלפון שקיבלה מדין. היא גם פירטה כי עבודתה על השיר היא בעיקר לירית, ואילו דין וסטארגייט עשו את רוב המוזיקה. שנשאלה מה ההשראה מאחורי השיר היא אמרה, "אהבה, אהבה, אהבה!" וזה סקסי- זה התחיל כמו שיר סקסית אמיתי."
שיתוף הפעולה עם דרייק תוכנן להיות במקור בגרסת הרמיקס של השיר שתיכלל במהדורה המורחבת של האלבום אך לבסוף השיר נכלל במהדורה הרגילה של האלבום כגרסה רשמית. על הכללה של דרייק באלבום ריהאנה סיפרה ב-MTV News: "דרייק הוא הראפר הכי חם כרגע ותמיד ניסינו לעבוד ביחד". לדבריה הוא שמע את השיר ואהב אותו ואחרי 3 ימים כתב את הבית שלו בשיר. ריהאנה תיארה את השיר כשיר נעורים שובב ומלודי מאוד ולדבריה דרייק הייתה הבחירה המושלמת לזה "כי הוא ראפר צעיר שיש לו מנגינות מדהימות". השיר שוחרר כסינגל השני מהאלבום. הוא נשלח לרדיו העכשווי והקצבי בארצות הברית ב-26 באוקטובר 2010 והיה זמין להורדה דיגיטלית ב-iTunes ב-12 בנובמבר 2010. ב-21 בינואר 2011 השיר יצא כדיסק עם רמיקס בגרמניה.
הפקה
השיר הוקלט באולפני Roc the Mic Studios בניו יורק ובאולפני Westlake Recording Studios בלוס אנג'לס על ידי מייקל אריקסן ומיילס ווקר. ריהאנה הקליטה את השיר בהנחייתם של קוק הארל, ג'וש גודווין ומרקוס טובאר ובובי קמפבל ששימש כעוזר. הקטעים של דרייק הוקלטו באולפני Noah "40" Shebib ו-The Hit Factory Studios במיאמי בהנחייתם של נואל קדסטרה וברנדון ג'ונר. המיקיסינג לשיר נעשה על ידי פיל טאן במועדון הנינג'ה ביט באטלנטה בעוד דמיאן לואיס שימש כמהנדס. המכשור להקלטת שיר סופק על ידי אריק הרמנסן ומייקל אריקסן בעוד אסתר דין שימשה כזמרת רקע.
הרכב מוזיקלי
השיר הוא שיר אלקטרו-R&B שהופק על ידי הצמד סטארגייט. השיר מושפע מהשורשים המוזיקליים של ריהאנה: מוזיקת הרגאיי ומוזיקת סקא וסינת'פופ. השיר נכתב על ידי מייקל אריקסן, טור אריק הרמנסן, אסתר דין, טראסי הייל ודרייק ועוסק בסקס ורומנטיקה. ריהאנה כינתה את שיתוף הפעולה בינה לבין דרייק כ"צעיר ומשעשע"
הצלחה במצעדים ומכירות
בבריטניה השיר הגיע בבכורה למקום ה-18 במצעד ולאחר שבוע טיפס למקום ה-8. באותו שבוע לריהאנה היו עוד שני שירים במקום בעשירייה הפותחת במצעד הבריטי מה שהופך אותה לאמנית הרביעית בהיסטוריה לעשות זאת. ב-19 בדצמבר 2010 השיר הגיע למקום השני שם נשאר 3 שבועות ולאחר מכן טיפס למקום הראשון ובכך ריהאנה הפכה לאמן הנשי הראשון בהיסטוריית המדינה שהכניס שיר למקום הראשון במצעד 5 שנים ברציפות ולאמן השני בסך הכל לעשות זאת. בסך הכל היה זה לשיר הרביעי שלה במדינה שהצליח להגיע למקום הראשון. בנוסף זו גם הייתה הפעם השנייה בקריירה שלה בה הצליחה להכניס אלבום ושיר בו זמנית למקום הראשון במדינה. אצל דרייק השיר היה השיר הראשון שלו שהגיע למקום הראשון במדינה. נכון לינואר 2016 מכירות השיר עומדות על 847 אלף עותקים בבריטניה. נכון להיום מכירות השיר עומדות על 6.3 מיליון עותקים בכל העולם מה שהופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר אי פעם.
קליפ
הקליפ צולם ב-26 בספטמבר 2010 בלואר איסט סייד בניו יורק ובמומבאי על ידי ראם קפור ובוים על ידי פיליפ אנדלמן ולאחר מכן הצילומים נמשכו ב-27 באוקטובר עם דרייק. ב-12 בנובמבר הקליפ הועלה באופן רשמי לערוץ ה-VEVO הרשמי של ריהאנה ביוטיוב.
הקליפ נפתח בו רואים את דרייק במכולת שם הוא מדבר עם הקופאית, לאחר מכן ריהאנה נכנסת לחנות ותופסת מייד את תשומת לבו היא מחייכת אליו וניגשת למקרר להוציא קרטון חלב לאחר מכן בא דרייק מאחוריה, ריהאנה מסתובבת אליו ובלי לשים לב קרטון החלב מידה נשמט אך היא לא שמה לב וממשיכה לבהות בדרייק ולאחר מכן ריהאנה דוחפת אותו ומחייכת אליו והשניים יוצאים מהמכולת. בהמשך הקליפ נראים השניים בסצנות רומנטיות אחד עם השני בהם הם מפלרטטים ומתחבקים אחד עם השני. בין לבין נראים סצינות של ריהאנה מתהלכת ברחוב ובסצנת הסיום של הקליפ במסיבת רגאיי ביחד עם דרייק.
הופעות חיות
השיר בוצע לראשונה (ללא דרייק) ב-30 באוקטובר בתוכנית SNL. כשבועיים וחצי לאחר מכן ביצעה את השיר שוב לרגל יציאת האלבום מטעם MTV בטיים סקוואר בניו יורק. יום למחרת היא ביצעה את השיר שוב ב"תוכנית הארוח המאוחרת של דייוויד לטרמן" ויום למחרת ההופעה הזו ביצעה שוב את השיר בתוכנית "בוקר טוב אמריקה" שם גם התראיינה. כמה ימים לאחר מכן נערך טקס ה-AMA שם ביצעה שוב את השיר הפעם כחלק ממחרוזת ביחד עם השירים "Only Girl (In the World)" ו-"Love the Way You Lie (Part II)".
ריהאנה המשיכה לקדם את השיר גם מחוץ לארצות הברית כאשר ביצעה את השיר בעונה השביעית של התוכנית אקס פקטור בבריטניה לאחר שהוזמנה לבצע את השיר "Unfaithful" עם אחד ממתמודדי התוכנית ב-11 בדצמבר 2010, הופעה אשר זכתה ל-15 מיליון צופים אך גם גררה 4,000 תלונות על הלבוש של ריהאנה ועל התנועות המיניות שביצעה. את השיר עם דרייק ביצעה בפעם הראשונה בטקס פרסי הגראמי שהתרחש בפברואר 2011. יומיים לאחר מכן ריהאנה הופיעה עם השיר בטקס הפרסים הבריטי כחלק ממחרוזת של השירים "Only Girl (In the World)" ו-S&M. שלושה ימים לאחר מכן ריהאנה חזרה להופיע עם השיר ביחד עם דרייק והפעם השניים הופיעו עם השיר ב-NBA All Star ביחד עם מספר שירים נוספים. מבחינת סיבובי הופעות ריהאנה נהגה לבצע את השיר ב-3 מסיבובי ההופעות שלה: Last Girl on Earth Tour שם ביצעה את השיר בלג האחרון של סיבוב ההופעות ובסיבובי ההופעות Loud Tour ו-Diamonds World Tour בכל התאריכים שלהם. במאי 2011 חזרה שוב לבצע את השיר הפעם ב-NBC's Today ביחד עם מספר שירים נוספים ובנוסף גם בפסטיבל Radio 1's Hackney Weekend שהתקיים שנה לאחר מכן כחלק מרשימת השירים של ההופעה. בשנת 2016 ריהאנה ביצעה את השיר לראשונה מזה מספר שנים כחלק מההופעה שלה בטקס פרסי ה-VMA בה ביצעה את מירב להיטיה.
ביקורות
תומאס קונר שיקגו סאן-טיימס לא שיבח את השיר אך לא מתח עליו ביקורת וכתב: "ריהאנה והפרטנר שלה לשיר הוציאו קיטור מהחלונות של אולפן ההקלטות על מנת לגרום לשיר תוך כגיש הוא עושה את קטע הראפ חסר האונים שלו "ניגון אחר ניגון". ביל לאמב מ-About.com נתן לשיר סקירה חיובית "השיר נפתח בפזמון ולאחר מכן שאר הבתים מצליחים להשתלב היטב בשיר לא הרבה לפני שדרייק פותח בקטע ראפ בועט, סקסי ורומנטי. השיר ללא ספק להיט והוא שיר טוב להוסיף לפלייליסט של ערב רומנטי". ג'וסלין וון מ-MTV שיבח את הפזמון והבית של דרייק. מולי למברט מ"פיצ'פורק" שיבחה את הופעתה של ריהאנה "היא לא צריכה להוכיח לנו כמה היא רצויה ונאהבת, ללא שום ספק ריהאנה יכולה להכריז כי היא באמת הבחורה היחידה בעולם".
ניק לוין מ"דיגיטל ספיי" תיאר את השיר כ"מפגש אהבה ארוך ששואב השראה משירה Rude Boy ומצליח להישאר קלאסי גם שדרייק עושה צחוק מהתרגיל "השורש הריבועי של 69" וריהאנה שרה אליו ברמיזות מיניות." מייגן ויק מ"בילבורד" אמרה: "למרות שמדובר במאמץ משותף ריהאנה מחזיקה את השיר על ידי גרסה מלוטשת יותר של אישיות הפופ שלה." ג'ון דולן כינתה את השיר כ"סערה טרופית קטנה מושלמת". הוא המשיך וכתב: "עם סנתיסיזרים אפלים היא נמצאת במצב מלכותי של מלכות הקאריביים, מחייכת את המבטא הקאריבי שלה ומציינת רשימת מטלות לכל זכר בוגר המבקש להיכנס אליה בפנים". אם כי הוא מתח ביקורת על השימוש של דרייק במשוואה המתמטית "שורש ריבועי של 69" וטען שהוא נשמע "חנון" בקטע ראפ שאמור להיות סקסי.
מרינוס
{{פירושונים|
ראו גם
}}
רצח קנדי
רצח נשיא ארצות הברית, ג'ון פ' קנדי, אירע בדאלאס שבטקסס, ב-22 בנובמבר 1963. הרצח אירע במהלך נסיעתו של הנשיא קנדי במכונית פתוחה ברחובות דאלאס לאחר ביקור בעיר פורט וורת', בדרכו לפגישה במרכז המסחרי של דאלאס. במכונית נסעו גם ג'ון קונלי, מושל טקסס, שנפגע אף הוא בהתנקשות, והגברת הראשונה, ג'קלין קנדי.
ארבע חקירות ממשלתיות ואחת מוניציפלית קבעו כי הרצח בוצע על ידי לי הארווי אוסוואלד. לאחר הרצח עלו תאוריות קשר שונות באשר לזהות המתנקש או המתנקשים. הרצח מהווה אירוע מכונן בתודעה ובתרבות האמריקנית, ועד היום נחשב בידי רבים לנושא בלתי פתור, שיוצרים וחוקרים שבים ודשים בו שוב ושוב.
הרקע לרצח – מסעו של קנדי בדרום
נשיא ארצות הברית, ג'ון פ' קנדי, נבחר בבחירות שנערכו בחודש נובמבר 1960, ולאחר תקופת כהונה סוערת, החליט לרוץ שוב לתפקיד, בבחירות שעתידות היו להיערך בנובמבר 1964.
כשנה לפני הבחירות החל הנשיא להתארגן לקראתן. ניצחונו על ריצ'רד ניקסון בבחירות בשנת 1960 היה דחוק. קנדי סימן את מדינות דרום ארצות הברית כנקודת החולשה שלו. קנדי היה ליברל, צפוני, עירוני והנשיא הקתולי הראשון. הדרום היה בדרך כלל שמרני, כפרי ופרוטסטנטי. בבחירות הקודמות בחר קנדי בלינדון ג'ונסון הטקסני כסגנו על מנת לחזק את מעמדו. בינתיים נקלע ג'ונסון למאבק פוליטי בתוך טקסס, כאשר במפלגה הדמוקרטית בטקסס נוצרו שני מחנות. האחד, מחנה שמרני יותר של ג'ונסון ושל מושל טקסס ג'ון קונלי, ואילו השני, הליברלי יותר, בראשות הסנטור מטקסס ראלף יארבורו, וציר בית הנבחרים, הנרי גונזלס. מסע מתוקשר בטקסס היה בו כדי לפתור שתי בעיות - קנדי יוכל לרכוש אהדה במדינות הדרום, ובה בעת לאחד את שתי הסיעות, ולמנוע סכסוכים במחנהו.
השיירה יצאה משדה התעופה לכיוון רחובות העיר התחתית, שהיא הרובע המסחרי של דאלאס. בצדי הרחובות עמד קהל צופים גדול והריע לנשיא, שנופף בידו להמונים. רבים מהם הביאו עמם מצלמות ומסרטות.
קנדי ישב בלימוזינה במושב הימני האחורי, כשאשתו לשמאלו, והמושל קונלי לפניו. במרכז העיר התחתית האטה השיירה את מהירותה בפיתולי הדרך. השיירה נכנסה לרח' אלם (Elm Street) הגובל בדילי פלאזה (Dealey Plaza), כיכר מעוצבת, שמימינה בניין משרדים בן 7 קומות, ששימש כמחסן ספרי הלימוד של עיריית דאלאס, ממנו חולקו ספרי הלימוד לבתי הספר בעיר, ובינה לבין הכביש של רח' אלם גדר מעץ, וגבעת דשא (Grassy Knoll).
המכונית פנתה מרח' יוסטון לרח' אלם, פניה חדה של כ-60 מעלות, במהלכה נאלצה להאט את מהירותה כמעט עד לעצירה מוחלטת. כשחלפה המכונית על פני מחסן הספרים, בדרכה לתוך רחוב אלם, פנתה נלי קונלי אל הנשיא, והעירה לו, "אדוני הנשיא, אינך יכול לומר שדאלאס אינה אוהבת אותך". "זה בהחלט נראה כך" (That's Obvious) השיב הנשיא. היו אלו מילותיו האחרונות.
פעולותיו של אוסוואלד
לי הארווי אוסוואלד האדם שלדעת רבים הוא המתנקש בחיי קנדי, עבד מזה כמה ימים במחסן הספרים של עיריית דאלאס.
על פי דו"ח ועדת וורן, בילה אוסוואלד את הלילה בבית ידידים, משפחת פיין, אצלם גר עם משפחתו (אשתו ושני ילדיו), לאחר שבחודשים האחרונים גר בכתובות שונות בדאלאס וניו אורלינס. בבוקר 22 בנובמבר התעורר אוסוואלד מוקדם, לקח את רובהו מן המקום בו הסתיר אותו בחנייה של משפחת פיין, עטף אותו בשקית חומה והגיע למקום עבודתו, כשהוא נעזר בידיד בשם פרייזר, שהיה מסיע אותו לעבודה. פרייזר, ואחותו לילי מיי רנדל, שמו לב לכך שאוסוואלד נושא חפץ כבד וארוך המונח בשקית חומה. לשאלתם הסביר להם אוסוואלד כי בשקית נמצאים מוטות לווילונות.
אוסוואלד עלה אל הקומה השישית של מחסן הספרים. בצדה הדרומי של הקומה היו חלונות גדולים שפנו אל רח' אלם ודילי פלאזה, המקומות בהם הייתה אמורה השיירה הנשיאותית לעבור. הוא נצפה בקומה השישית על ידי מספר עובדים, בהם פועלים אשר הניחו בקומה רצפה מעץ. בשעת הפסקת הצהריים נשאר אוסוואלד לבדו בקומה. רבים ניסו להוכיח כי בעת הרצח היה אוסוואלד במקום אחר, הוא עצמו טען כי בעת הרצח היה עם עובד אחר בשם "ג'וניור" ג'רמן ושתה קוקה-קולה ממכונה שהוצבה בקומה הראשונה של הבניין. ג'רמן מכחיש עדות זו, ולעדותם של עדים נוספים אשר ראו אותו במקומות שונים בבניין, כמו גם לעדות עובדת, אשר טוענת כי שהתה בקומה השישית בסמוך לרצח, והקומה הייתה ריקה, לא נמצא סיוע ראייתי. מספר עדים ששהו למטה, ראו אדם בחלון הקומה השישית.
בשעה 12:30 עברה השיירה הנשיאותית בסמוך לבניין. על פי הגרסה הרשמית של ועדת וורן, ירה אוסוואלד שלוש יריות לעבר השיירה. היריה הראשונה כפי הנראה החטיאה את מטרתה. היריה השנייה מכונה "כדור הקסם". לטענת דו"ח ועדת וורן הצליח אוסוואלד בירי כדור אחד לפגוע בקנדי בגבו. הכדור חדר דרך גופו של קנדי ויצא דרך צווארו, ומשם פגע בגבו של מושל טקסס ג'ון קונלי, שישב לפני קנדי במושב הקדמי של הלימוזינה, יצא מצידו הקדמי של קונלי, וננעץ בזרועו. כדור זה נמצא לאחר מכן על אלונקה בבית החולים כשהוא שלם, כמעט כאילו לא נורה. היריה השלישית פגעה בראשו של קנדי, ולמעשה הרגה אותו.
על פי תומכי תאוריות הקשר, נורו יריות נוספות, ממקומות שונים. חלק ניכר מהחוקרים הסבורים כי קנדי נפל קורבן לקשר, ממקמים את היריות בגבעת דשא (Grassy Knoll) שהייתה בעת הרצח מלפנים ללימוזינה הנשיאותית ומימינה.
דילי פלאזה ובית החולים פארקלנד ממוריאל
הלימוזינה הנשיאותית מיהרה, מבלי לעצור, לבית החולים פארקלנד ממוריאל הסמוך, שם נקבע מותו של הנשיא, 30 דקות לאחר שנורה.
ההימלטות ורצח השוטר ג'יי. די. טיפיט
על פי גרסת דו"ח ועדת וורן, נמלט אוסוואלד מיד ממקום האירוע דרך חדר מדרגות אחורי, כשהוא מסתיר את הרובה מאחורי קופסאות שהיו במקום. בדרכו למטה נפגש בשוטר מריון בייקר, אשר הניח כי היריות באו ממקום כלשהו בקומות הגבוהות של מחסן הספרים, ורץ כדי למצוא את הרוצח. יחד עם בייקר היה מנהל מחסן הספרים, רוי טרודי, אשר זיהה את אוסוואלד כעובד מחסן הספרים ואישר לו להמשיך בדרכו. אוסוואלד קנה קולה בקפיטריה שבקומה השנייה ויצא מהבניין.
הוא עלה על אוטובוס בדרכו הביתה, אך האוטובוס לא יכול היה להמשיך בדרכו בשל המחסומים שהציבה המשטרה עקב הרצח. אוסוואלד עלה על מונית לעבר האכסניה שבה גר עם שובו לדאלאס, והלך לשם על מנת להוציא משם את מעילו ואקדחו שנותרו שם. לא ידוע לאן התכוון להגיע משם, אך יש המשערים כי מטרתו הייתה לעלות על אוטובוס הנוסע למקסיקו.
השוטר ג'פרסון דייוויס טיפיט קיבל תיאור כללי של הרוצח שפורסם ברדיו המשטרתי, ונבע מתיאורים של עדי ראייה שראו את אוסוואלד בחלון הקומה השישית. טיפיט חשד באוסוואלד וביקש לעצור אותו, כשהוא מסמן לו מחלון הניידת בה נהג. אוסוואלד ירה בו למוות. רבים רואים במותו של טיפיט משום הוכחה לתאוריית הקשר, וסבורים כי טיפיט נרצח בשל חלקו בקשר, או כי אוסוואלד לא היה זה שרצח אותו. עדויות חזקות של עדי ראייה קושרות את אוסוואלד לרצח, אך נסיבותיו נותרו עלומות ומעלות חשד בעיני הסבורים כי הוא לא פעל לבדו.
אוסוואלד הסתובב חסר מעש באזור במשך דקות רבות, ולבסוף נכנס לקולנוע מבלי לשלם. אזרחים ערניים קראו למשטרה לעצור את הדמות החשודה. כמה דקות לאחר תחילת הסרט, נעצר אוסוואלד כמעט ללא התנגדות.
סרט זפרודר
בעת הרצח שהו בדילי פלאזה עשרות אנשים בעלי מצלמות ומסרטות. ידועים במיוחד מרי מרמן (אשר צילמה את גבעת הדשא בשעת ההתנקשות, והצללים המופיעים בתמונה זכו לפירושים רבים, ויש מי שראו בהם את צלליותיהם של שלושה מתנקשים, אחד מהם לבוש במדי משטרה), אורוויל ניקס, וכן רבים אחרים. למעשה הרצח צולם מזוויות רבות. איש לא הצליח להנציח באמצעות מצלמה את מעשה הרצח עצמו, פגיעת הכדורים בלימוזינה והשפעתם, כפי שעשה זאת סוחר הבגדים אברהם זפרודר, באמצעות מצלמת 8 מילימטר ביתית.
מיקומו של זפרודר היה אידיאלי לצילום הרצח, ועל אף שבמקום היו עשרות אנשים עם מצלמות ומסרטות, סרטו של זפרודר נותן את ההמחשה האידיאלית לאירועים. זפרודר עמד על משטח מוגבה מבטון, שהיה בדיוק בין מחסן הספרים ובין גבעת הדשא. בעת שהלימוזינה הנשיאותית חלפה לידו ונפגעה מהיריות צילם זפרודר את הלימוזינה ואת המתרחש בה מקרוב, ומלמעלה.
הצופה בסרטו בן 26.6 השניות של זפרודר, רואה את השיירה הנשיאותית מתקרבת דרך רח' אלם, כאשר הנשיא, אשתו ג'קלין, מושל טקסס ג'ון קונלי ואשתו יושבים בלימוזינה בניחותא, ומנפנפים אל הקהל. לרגע מוסתרת הלימוזינה על ידי תמרור, וכשהיא נראית שוב, מעווה הנשיא את פניו בכאב, שולח את ידיו אל פניו, אולי כדי להגן על ראשו, וכל גופו נוטה קדימה ושמאלה, אל עבר אשתו. ואז נע ראשו של קנדי בתנועה אלימה אחורה ושמאלה, ולמעשה מתפוצץ בכתם של דם. קנדי קורס במושב הלימוזינה, בעוד שג'קלין קנדי ההמומה מנסה להימלט כשהיא מטפסת על אחורי הרכב, בעודו בנסיעה, ונעצרת על ידי סוכן השירות החשאי המזנק אליה על מנת לסייע לה. אורך הקטע המציג את ההתנקשות הוא 19.3 שניות.
מהירות המצלמה של זפרודר הייתה 18 תמונות בשנייה. הסרט הוא למעשה סדרה של תמונות סטילס, המהווה את "השעון" לפיו נבדק הרצח. ישנה חשיבות רבה מאוד לסדר האירועים בשאלה "כמה יריות נורו" ו"מאיזה כיוון נורו". בעשרים ושתיים השניות של סרטו של זפרודר, ניתן בצורה מדויקת לוח הזמנים. ניתן לראות מתי החלה תגובת כל אדם שהיה בלימוזינה אל היריות, ולערוך חישוב מסתבר של כמות היריות ואף של כיוונן. שאלות רבות נענות, אך רבות מהן נותרות פתוחות. הסרט צולם ללא קול.
על פי אנשי הגרסה הרשמית, מוכיח הסרט בוודאות כי היריות מגיעות ממקור אחד. למעשה, החוקר מטעם ועדת וורן, ארלן ספקטר, אשר ביסס את תיאורית "הכדור הבודד", הסתמך על הסרט, כאשר קבע כי משום שלפי תגובות הנשיא והמושל המופיעות בסרט, לא חלף פרק זמן מספיק בין הזמן שבו נפגע המושל ובין הזמן שבו נפגע הנשיא (על פי המהירות המקסימלית לטעינת רובהו של אוסוואלד וליריית ירייה נוספת), ולפיכך הם נפגעו מאותו הכדור. תאוריה זו, תיאורית "כדור הקסם" היא אבן הבסיס לגרסה הרשמית, ואחת התאוריות המותקפות והמושמצות ביותר על ידי המבקרים, הסבורים כי הסרט מהווה הוכחה לכך שישנו יותר מיורה אחד, ומסיבה זו בדיוק.
ועדת וורן
מיד לאחר הרצח עמד הנשיא החדש, לינדון ג'ונסון, במצב עדין. השמועות שרווחו קישרו את הרצח לגורמים רבים מארצות הברית ומחוצה לה. היה ברור שאם יימצא כי פידל קסטרו שליט קובה, או כי ברית המועצות היו מעורבים ברצח, מדובר בעילה למלחמה. מצד שני, עקבות הרוצחים יכולים להוביל לגורמים בתוך ממשל ג'ונסון גופא - אנשי ה-CIA אשר להם "חשבון פתוח" עם הנשיא מאז הפלישה הכושלת למפרץ החזירים, אנשי ה-FBI, שחברו לגורמי ימין קיצוניים במטרה להרוג את הנשיא הליברל, ואף אנשי הממסד הצבאי-תעשייתי שרצו להעמיק את מעורבות ארצות הברית במלחמת וייטנאם. חששו של ג'ונסון היה כי חקירה לא מוסמכת של גורמים מקומיים עלולה להוביל, בצורה שגויה או במכוון, לעבר אחד ממקורות אלו, וכי חקירה של גורם פדרלי עלולה להיראות כטיוח. ה-FBI ערך כבר, מהרגע שבו נודע על הרצח, חקירה משלו. כן בחשו בקלחת גורמים נוספים של אכיפת החוק בדאלאס, שבה אירעה ההתנקשות. לדעת המבקרים, היה צורך לקטוע את כל אלו באיבם, ולהכריז על חקירה בלתי תלויה, כאשר בצוות החוקרים יהיו גורמים שאין להטיל ספק ביושרם ובהגינותם, ואשר יקבעו את התוצאה שאותה ראה ג'ונסון כרצויה - כי לי הארווי אוסוואלד הוא המתנקש, וכי פעל לבדו.
ב-29 בנובמבר 1963, שבוע לאחר הרצח, הורה ג'ונסון בצו נשיאותי מיוחד על הקמת ועדה למציאת העובדות הקשורות ברצח, והעמדת שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית ארל וורן בראשה. שמה הרשמי של הוועדה היה "ועדת הנשיא לחקר ההתנקשות בנשיא ג'ון פ' קנדי". עד מהרה נקראה הוועדה בפי כל "ועדת וורן".
ביקורת על ועדת וורן
כאשר פרסמה ועדת וורן את מסקנותיה, בשנת 1964, נראה היה כי התיק נסגר, אך רבים לא הסכימו עם מסקנותיה.
כמה מההסתייגויות הבולטות:
ג'ים גאריסון
בין הראשונים אשר מתחו ביקורת על ועדת וורן, ואף ניסו לפעול על מנת להביא את האשמים ברצח לדין, היה התובע המחוזי בניו אורלינס, ג'ים גאריסון. חקירתו בעניין רצח קנדי הביאה להעמדה לדין של קליי שאו, האדם היחיד שהועמד אי פעם לדין כנאשם בקשר לרצח קנדי.
משפטו המתוקשר של קליי שאו, ראש לשכת המסחר בניו אורלינס, וחבר מרכזי בקשר לו טען גאריסון, הסתיים בזיכויו של שאו, בשנת 1969, אך בחשיפה תקשורתית נרחבת לתאוריות הקשר, ובהצגה מיומנת, על ידי התובע גאריסון, של כל הפגמים והחולשות שניתן למצוא בדו"ח ועדת וורן.
סרטו של אוליבר סטון - JFK תיק פתוח
בתחילת שנות התשעים יצר הבמאי המפורסם אוליבר סטון את סרטו "JFK תיק פתוח". סטון תכנן מראש את הסרט כסרט הסותר את קביעת ועדת וורן כי לי הארווי אוסוואלד היה היורה היחיד, וחיפש מקור לבסס עליו את עלילת הסרט. מבין האפשרויות שעמדו לפניו בחר לבסוף את ספרו של ג'ים גאריסון "בעקבות המתנקשים" ("In the trail of the assassins") כמקור לעלילת הסרט. הסרט יצא לאור בשנת 1991.
ועדת בית הנבחרים בנוגע להתנקשויות
בשנת 1968 נרצח גם רוברט פ' קנדי, אחיו של הנשיא קנדי, בעת מסע הבחירות שלו, על ידי לאומן פלסטיני בשם סירחאן סירחאן. כן נרצח לוחם זכויות האדם מרטין לותר קינג. הציבור האמריקאי היה נתון להרגשה כי אישי ציבור חשופים להתנקשויות, ולפחות בעניינם של קינג ושל הנשיא קנדי, חברו גורמים בעלי עניין לקשר לרציחת דמויות נערצות אלו. לאווירה זו הוסיפה חשיפתו של הסרט שצילם אברהם זפרודר, אשר הוקרן לראשונה בטלוויזיה האמריקאית בזמן צפיית שיא בתוכניתו הפופולרית של הרלדו ריברה "לילה טוב אמריקה". הייתה זו המחשה ויזואלית למה שהרגישו אמריקנים רבים בצורה אינטואיטיבית. משהו לא היה בסדר. מישהו עומד מאחורי הדברים.