cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
החברה הרוסית-אמריקאית
דגל
ב-1803, המשלחת הרוסית הראשונה שיצאה לים הייתה זו שבפיקוד איוואן קרוזנשטרן (אדם יוהאן פון קרוזנשטרן) שהגיעה לקרונשטדט מומנה על ידי שר המסחר, ניקולאי רומיאנצב שהיה לאחר מכן לאחד מיוזמי הקמת החברה הרוסית-אמריקאית. אחד ממנהלי החברה ניקולאי רזאנוב היה בהמשך לשגריר הראשון של רוסיה ביפן. כל ספינות החברה הרוסית-אמריקאית באותו זמן שטו בדגלי הסחר הרוסי ובדגל הצי הרוסי הקיסרי, שימוש שאושר על ידי הצאר לאחר שמרבית בני המשלחת היו אנשי הצי הרוסי הקיסרי.
בספרות ובקולנוע
החברה שיחקה תפקיד מרכזי בסרט ההרפתקאות "פורט רוס: בחיפוש הרפתקה" (Форт Росс: В поисках приключений) משנת 2014 ובכיכובם של מקסים מאטבייב ואנה סטרשנבאום.
גימנסיית קרלובץ
גימנסיית קרלובץ (בקרואטית: Gimnazija Karlovac, בגרמנית: Gymnasium Karlovac) היא בית ספר תיכון בעיר קרלובץ בקרואטיה. היא נודעה בעבר כ"גימנסיה הריאלית הגבוהה" (Velika Realka). היא שוכנת ברחוב רקובץ 4 בקרלובץ.
התחלתה בניהול הפיאריסטים והפרנציסקנים
ב־1766 הקימו הפיאריסטים שתי כיתות ללטינית. עד שנת 1780 נפתחו עוד כיתות, בסך הכל עם 42 תלמידים. תוכנית הלימודים כללה את המקצועות: לטינית, יוונית, דת, "כללי בית הספר" (praecepta scholae), גרמנית, אריתמטיקה, סיפורי הביבליה, היסטוריה פוליטית (סיפור המלכים והקיסרים מרומא העתיקה ועד להבסבורגים), הגאוגרפיה של קרואטיה והונגריה, טבע ומינרלוגיה, יסודות פיזיקה ולוגיקה, מיתולוגיה ויסודות משפט הטבע.
בימי הקיסר יוזף השני שהנהיג את הגרמנית כשפת הוראה ברחבי האימפריה, בדצמבר 1783 עבר ניהול בית הספר לידי הנזירים הפרנציסקנים. בשנת 1800 פעלו בגימנסיה שש כיתות.
תחת השלטון הצרפתי בקרואטיה בשנים 1809–1813 הלימודים היו נגישים יותר לעשירי העיר וחולקו בין חטיבת ביניים בת שנתיים (גימנסיה) ובית ספר תיכון בן שש שנים, לפי דגם צרפתי. שפות ההוראה היו לטינית וגרמנית ושאר המקצועות כללו: לטינית, צרפתית ואיטלקית, אריתמטיקה, תורת המשקולות והמדידות, מדעי טבע ופילוסופיה. עדיין ההוראה נשארה בידי הפרנציסקנים. אחרי נסיגת הצרפתים, הוחזרה הגימנסיה בת שש הכיתות והוצאו מתוכנית הלימודים מדעי הטבע והפילוסופיה.
מוסד ציבורי בימי האימפריה האוסטרית והאוסטרו־הונגרית
אחרי 27 באוקטובר 1820 עברה הגימנסיה לרשות העירייה. בשנת 1834 כפו שלטונות ממלכת הונגריה, שקרואטיה הייתה בת חסותה, את לימוד השפה ההונגרית כמקצוע חובה. ב־1841 אושר השימוש בשפה הקרואטית בשיחות עם התלמידים. רק ב־1848 הודפס בקרואטית הדו"ח הראשון של בית הספר. בתקופת המשטר הנאו־אבסולוטיסטי של באך (1859-1851) ואחר כך עד שנת 1861 שלטו עדיין השפה הגרמנית והלטינית כשפות הוראה. בשל חוסר במשאבים מספיקים כולל חומר לימודי וספרים, מחסור במורים ושיטות הוראה מפגרות, צומצמה רמת הלימודים ומתכונתה לארבע כיתות.
בשנת הלימודים 1852/1853 למדו בו בסך הכל 36 תלמידים. אחרי 1859 הרשויות המקומיות סילקו את המורים שלא דיברו קרואטית וערכו ארגון וציוד מחדש של בית הספר. הפרנציסקנים נאלצו לעזוב ולפנות את המקום למורים חדשים. המורה החילוני הראשון בגימנסיה היה יוסיפ קוסטיץ' בשנת 1865. בשנת 1863 עברה הגימנסיה לבניין המשמש אותה עד היום. בשנת 1878 הוכרזה הגימנסיה הממלכתית של קרלובץ לתיכון "גבוה" בעל שמונה כיתות לימוד. החל משנת 1882–1883 היא התאחדה עם בית הספר הריאלי של ראקובץ, שבעיירה הקרובה, תחת השם הגימנסיה הריאלית הגבוהה של קרלובץ, תיכון יחיד במינו באימפריה האוסטרו־הונגרית. עד שנת 1868 נלמדו כל המקצועות, פרט לדת והיסטוריה, בשפה הגרמנית. בתחילת המאה ה־20 הלימודים התקיימו בשתי מגמות - קלאסית (עם דגש על לימוד לטינית ויוונית) וריאלית (עם דגש על לימוד מדעי הטבע). עד שנת 1918 למדו בגימנסיה בעיקר בנים, כשבנות ספורות יכלו לקבל שיעורים בנפרד במתכונת פרטית.
בימי המדינה היוגוסלבית
החל משנת 1918 התקבלו תלמידים משני המינים. עקב ריבוי התלמידים והתלמידות פוצלה הגימנסיה בסופו של דבר לשתי גימנסיות ממלכתיות ריאליות - לבנים ולבנות.
גימנסיות אלה המשיכו לפעול נפרד עד לשנת 1952–1953 כשהמוסד התפצל מחדש לתיכון מעורב ולחטיבות ביניים לבנים ולבנות. החל משנת 1962/1961 קמו במקום שני בתי ספר תיכון - אחד על שם ד"ר איבן ריבר, בעל מגמה חברתית ולמדעי הטבע ומתמטיקה, ותיכון עיוני, עם מגמה פדגוגית.
בהמשך שני בתי הספר מוזגו מחדש בתוך מרכז לחינוך ולהשכלה ע"ש ד"ר איבן ריבר, שבו פעלו גם בית ספר למוזיקה, תיכון למבוגרים, בית ספר לשפות זרות, ובית ספר לאחיות, כמו כן מגמות פדגוגית, למתמטיקה ומחשבים, ותוכניות בתחום התרבות ופילולוגיה.
בקרואטיה העצמאית
בשנים 1991–1992 אורגן המרכז לחינוך "ד"ר איבאן ריבר" מחדש והוא כלל גימנסיה בעלת מגמה עיונית כללית וחברתית־פילולוגית וגימנסיה בעלת מגמה מתמטית. שתי הגימנסיות אוחדו החל מ־1992–1993 ל"גימנסיית קרלובץ" הפועלת עד לימינו.
מסימו פריקולו
אלסנדרו ואנטי (באיטלקית: Alessandro Vanetti; נולד ב-30 בנובמבר 1992), ידוע בשם הבמה מסימו פריקולו (Massimo Pericolo), הוא ראפר איטלקי.
ביוגרפיה
מסימו פריקולו נולד בגלראטה שבאיטליה. נחשף למוזיקת היפ הופ בגיל 10, תוך שהושפע מסרטו של הראפר אמינם, "8 מייל". במהלך גיל ההתבגרות, שיתף פעולה עם כמה מחבריו, תוך שיצרו אלבום דמו הכולל בתוכו שבעה שירים, אך הם לא יצאו מעולם.
ואנטי גדל בעיר קטניה שבאיטליה, שם התגורר עם אימו. בגיל 17 עבר להתגורר בברביה.
בשנת 2020 הוציא יחד עם הזמר מחמוד את השיר "Moonlight popolare".
קבוצת הקרב הנורדית
קבוצת הקרב הנורדית היא קבוצת קרב של האיחוד האירופי. קבוצת הקרב כוללת חיילים משבע מדינות בהובלת שוודיה.
היסטוריה
קבוצת הקרב הוקמה ב-2008, על בסיס הגדוד ה-41 של צבא שוודיה. בהמשך הצטרפו לקבוצה חיילים ממדינות נוספות, אולם שוודיה נותרה המדינה המובילה בקבוצה, ובהתאם לכך מפקדי הקבוצה נבחרים מקרב הצבא השוודי ומפקדת הקבוצה נמצאת באנשפינג שבשוודיה. הקבוצה כוללת 2,500 חיילים, אשר מתוכם 1,900 שוודים. שאר המדינות המשתפות בקבוצה הן:
סטיבן וילסון (קצין)
'''סטיבן וו. "סיב" וילסון (באנגלית: Stephen W. "Seve" Wilson''') הוא קצין בדרגת גנרל המשרת כסגן ראש מטה חיל האוויר של ארצות הברית.
ביוגרפיה
וילסון סיים ב-1981 לימודי תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת טקסס A&M. התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית ושירת כמדריך טיסה וטייס B-1 לנסר.
בשנים 2002–2004 פיקד על להק 608 בחיל האוויר השמיני, בשנים 2004–2006 שימש מפקד כנף האימונים 14 בבסיס קולומבוס שבמיסיסיפי. שימש קצין מטה בפיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר ובפיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה. בשנים 2009–2010 מונה למפקד כוח המשלוח האווירי 379 המוצב בקטר. לאחר תפקיד מטה במפקדת חיל האוויר מונה ביוני 2011 למפקד חיל האוויר השמיני וקודם לדרגת מייג'ור גנרל. באוקטובר 2013 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד פיקוד התקיפה הגלובלית של חיל האוויר. ביולי 2015 מונה לסגן מפקד הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית.
ביולי 2016 קודם לדרגת גנרל ומונה לסגן ראש מטה חיל האוויר.
במהלך שירותו צבר מעל 4,700 שעות טיסה על מטוסי T-38 טאלון, ססנה T-37 טוויט, B-1 לנסר ו-B-52 סטרטופורטרס. מתוכם מעל 680 שעות טיסה מבצעיות.
סמירנוב
{{פירושונים|
ראו גם
}}
קרשויפלו
קרשויפלו (בהונגרית: Tarhos) הוא כפר בנפת סגהאלום שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בקרשויפלו נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 668 תושבים, ובשנת 2021 רק 377 תושבים.
האזור מיושב לסירוגין מאז המחצית הראשונה של המאה ה-13, ושמו של הכפר הוזכר בפנקסים ומסמכים מהשנים 1235 ו-1241. היישוב היה שייך מוניציפלית לבקש עד שנת 1955 אז הפך לכפר עצמאי לחלוטין.
הרשות לפיתוח כלכלי-חברתי של המגזר החרדי
הרשות לפיתוח כלכלי-חברתי של המגזר החרדי היא יחידה של משרד ראש הממשלה האמונה על הפיתוח הכלכלי, החברתי וצמצום הפערים בחברה הישראלית בין האוכלוסייה החרדית לציבור הכללי במדינת ישראל, הרשות הוקמה מכוח החלטה 182 של הממשלה ראש הרשות הוא רועי אסף.
היסטוריה
את הרשות הקים סגן שרת התחבורה, אורי מקלב כיחידה במשרד ראש הממשלה כחלק מההסכמים הקואליציוניים שנחתמו לקראת השבעתה של ממשלת ישראל השלושים וחמש, בדצמבר של אותה שנה החליטה הממשלה על הקמת מוקד ארצי לפניות ציבור שתפקידו לתת מענה לפניות ציבור מהמגזר החרדי תוך הנגשת השירותים הממשלתיים הרלוונטיים, המוקד יסייע במתן מענה לפניות ציבור מהמגזר החרדי בעניינים הנוגעים לשירותים ממשלתיים, ויתמחה בהעברת המידע בצורה מותאמת לאוכלוסייה החרדית.
במאי 2021, לאחר האסון בהילולת רבי שמעון בר יוחאי במירון יצאו בקמפיין רחב ומשותף עם משרד הבריאות לעידוד טיפול בנפגעי חרדה בעקבות מותם של ארבעים וחמישה חוגגים בהילולת ל"ג בעומר במירון.
ביוני 2021 לאחר הקמת הממשלה ה-36 העוברה הרשות כחלק מההסכמים הקואליציוניים למשרד לשוויון חברתי.
בינואר 2023 לאחר הקמת הקמת הממשלה ה-37 היחידה חזרה למשרד ראש הממשלה.
סמכות הרשות
בכוח סמכותה מגבשת הרשות החלטות ממשלה לקידום חברתי כלכלי של המגזר החרדי ותוכניות וכלים מבוססי פתרונות ייחודיים המותאמים למאפייני האוכלוסייה החרדית. בנוסף אמונה על יצירת מסד נתונים עדכני אודות היבטים כלכליים, תעסוקתיים וחברתיים של האוכלוסייה החרדית שיהווה בסיס תומך לקבלת החלטות וגיבוש מדיניות ממשלתית.
הרשות מנהלת מעקב אחרי יישום החלטות ממשלה ותוכניות עבודה שעניינן פיתוח כלכלי-חברתי של המגזר החרדי וכן ניהול החלטות ייעודיות. אחת לשנה מציגה הרשות לממשלה תמונת מצב כלכלית וחברתית כוללת בתחום המגזר החרדי בישראל. בכוח סמכותו של יו"ר ועדת ההיגוי לזמן מנהלים כלליים של משרדי ממשלה וכן אנשי מקצוע שמתמחים בתחומים הרלוונטיים לנושאים הנדונים. על פי החלטת הממשלה - בנושאים הנוגעים לשילוב חרדים בשירות המדינה, יוזמן נציב שירות המדינה או נציגו.
מבנה
לרשות לפיתוח כלכלי חברתי במגזר החרדי ועדת ההיגוי המאשרת את תוכניות העבודה, מקבלת דיווחים שוטפים על פעילותה ועוקבת אחר ביצוע תפקידיה. בראש ועדת ההיגוי עומדת השרה לשוויון חברתי מירב כהן, חברי הוועדה הם: המנהלים הכלליים של משרד ראש הממשלה, מנהלי משרד ראש הממשלה החלופי, מנהלי משרד הכלכלה והתעשייה, מנהלי משרד התחבורה והבטיחות בדרכים ומנהלי משרד האוצר וכן נציגים מטעם היועץ המשפטי לממשלה ולעיתים אף הוא עצמו.
בינואר 2021, הוקם ברשות לפיתוח כלכלי חברתי במגזר החרדי אגף מחקר ואסטרטגיה ואגף קשרי ציבור. בראש האגף למחקר ואסטרטגיה עומד הרב הלל וואזנר, את קשרי הציבור מנהלת אלישבע ליברמן.
ספר חשבונות
ספר חשבונות הוא ספר או אוסף רשומות שבהן נרשמות תנועות בחשבון. לכל חשבון יש יתרת פתיחה או העברה והוא ירשום עסקאות כחיוב או כזיכוי בעמודות נפרדות וביתרת הסיום או הסגירה.
ספר החשבונות הוא סכום כולל של כל תתי הסכומים שהוכנסו ביומנים תומכים, המפרטים תנועות בודדות לפי תאריך. כל עסקה זורמת מיומן לפנקס חשבונות אחד או יותר. הדוחות הכספיים של חברה מופקים מסיכומים מסכם בפנקסי החשבונות.
ספרי חשבונות כוללים:
פלסאון תעשיות
אודות החברה
החברה נוסדה ב-1964 בקיבוץ מעגן מיכאל ובו ממוקם עד היום מפעל הייצור העיקרי של החברה. אתרי ייצור אחרים הם בקיבוץ כברי על ידי חברת הבת ריאון, וחברות בת הפועלות באיטליה, הודו, גרמניה, ברזיל ובארצות הברית. החברה רשמה הכנסות של כ-979 מיליון ש"ח ב-2013 והציגה רווח תפעולי של כ-103 מיליון ש"ח ורווח נקי של כ-100 מיליון ש"ח.
מרבית מכירות החברה הן לייצוא (833 מיליון ש"ח ב-2012), בעיקר לאירופה. חומרי הגלם העיקריים הם פוליפרופילן ופוליאתילן שמיובאים ברובם.
מפעל פלסאון הוקם במעגן מיכאל כמפעל הזרקת פלסטיק. ההחלטה על הקמת מפעל בתחום הפלסטיק נבעה מרצון הקיבוץ להקים מפעל בו יוכלו לעבוד חברי הקיבוץ המבוגרים או אלו שאינם כשירים לעבודה פיזית מאומצת, מבלי שיצטרכו לעבור הכשרה ארוכה ולהפעילו עם כוח אדם קטן יחסית. מנהל המפעל הראשון היה יצחק (איציק) קנטור, והמוצרים העיקריים היו מכלי הדחה, פחי אשפה וארגזים מפלסטיק. בדצמבר 1997 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ונכון לשנת 2016 כ-69% מהמניות מוחזקות בידי קיבוץ מעגן מיכאל והשאר בידי הציבור ובידי גופים מוסדיים. החברה היא אחת מחמש החברות הקיבוציות הגדולות ביותר.
רוברט רודמוז-בראון
רוברט ניל רודמוז-בראון (באנגלית: Robert Neal Rudmose-Brown; 13 בספטמבר 1879 - 27 בינואר 1957) היה בוטנאי ומגלה ארצות מן העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה.
חקר אנטארקטיקה
בדאנדי פגש את ויליאם ספירס ברוס, שהזמין אותו להצטרף למשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה. כחלק מעבודתו במשלחת קיטלג את החי והצומח באיי אורקני הדרומיים. בשובו הביתה היה לעוזרו של ברוס במעבדה הסקוטית לאוקיינוגרפיה, יועץ לסינדיקט הסקוטי של שפיצברגן וסגן-נשיא של קונגרס הקוטב הבינלאומי.
קריירה אקדמית
רודמוז-בראון כיהן כנשיא המכון לגאוגרפים בריטים בשנים 1937–1938 ובזמנים שונים היה נשיאם של מועדונים ארקטיים ואנטארקטיים. הוא מת בשפילד ב-27 בינואר 1957 והוריש את ספריית הקטבים שלו למכון סקוט לחקר הקוטב באוניברסיטת קיימברידג'.
נפקור
נפקור (בהונגרית: Napkor) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון־מזרח הונגריה. נכון לשנת 2021, בכפר מתגוררים 3,664 תושבים.
יהודי נפקור
משפחה יהודית ראשונה התיישבה בנפקור במחצית הראשונה של המאה ה-18. אחריה החלו יהודים נוספים להתיישב בעיירה. הם עסקו במסחר, במלאכה ובחקלאות, ולשני יהודים היו אחוזות.
הקהילה היהודית התארגנה במחצית השנייה של המאה ה-18 ונסתפחה לקהילת נאג'קאלו. במקום היו בית כנסת, בית מדרש, "תלמוד תורה", חברה קדישא ובית קברות יהודי.
בשנת 1941 גויסו 30 יהודים מנפקור לעבודות כפייה. הם נשלחו לחזית אוקראינה לפינוי שדות מוקשים ורובם נספו. באפריל 1944, כמה שבועות לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו יהודי נפקור לנירג'האזה, שם שהו כמה שבועות בתנאים קשים ולאחר מכן הועברו בקרונות רכבת למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לעיירה 15 ניצולים, אך חיי הקהילה כבר לא נתחדשו.
דיקסי ד'אמליו
דיקסי ד'אמליו (באנגלית: Dixie D'Amelio; נולדה ב-12 באוגוסט 2001) היא זמרת ואושיית רשת אמריקאית ומוכרת בזכות סרטוניה בפלטפורמת המדיה החברתית טיקטוק. בשנת 2020 היא כיכבה בסדרת האינטרנט של יוטיוב "Attaway General".
קריירה
הקריירה של דיקסי החלה לאחר שאחותה, צ'ארלי ד'אמליו, צברה פופולריות בפלטפורמת טיקטוק. דיקסי החלה לפרסם גם בטיקטוק, שם צברה למעלה מ-39 מיליון עוקבים וחשבונה נמצא במקום ב-9 ברשימת הידוענים בעלי מספר העוקבים הגדול ביותר בטיקטוק. בנוסף, לדיקסי מעל 19 מיליון עוקבים באינסטגרם ויותר מ-2.1 מיליון עוקבים בטוויטר. היא ממוקמת במקום ה-13 ברשימת הידוענים בעלי מספר העוקבים הגדול ביותר בטיקטוק.
בינואר 2020, חתמה על חוזה בסוכנות "United Talent". קריירת המשחק של ד'אמליו כוללת הופעה ביוטיוב בתוכנית "Attaway General" של ערוץ BratTv.
ב-26 ביוני 2020, ד'אמליו הוציאה את הסינגל הראשון שלה, "Be Happy".
באוגוסט 2020, חתמה על חוזה בחברה של אנטוניו רייד. באותו החודש, פרסם המגזין פורבס כי ד'אמליו הרוויחה בשנה החולפת 2.9 מיליון דולר מחסויות ומכירת מזכרות, מה שהפך אותה לכוכבת הטיקטוק השלישית המרוויחה ביותר.
ב-4 בדצמבר 2020, הוציאה את "One Whole Day", בהשתתפות ויז קאליפה. באותו חודש, יצא הסינגל "Roomates".
בשנת 2022 דורגה במקום ה־20 ברשימת יוצרי התוכן המרוויחים ביותר של פורבס, עם רווחים של כ־10 מיליון דולר בשנת 2021.
חיים אישיים
בנובמבר 2020 החלה במערכת יחסים עם אושיית הרשת נואה בק.
אל-מחלה אל-כוברא
אל-מחלה אל-כוברא (בערבית: المحلة الكبرى, תעתיק מדויק: אלמחלה אלכברא; בקופטית: ϯϣ ⲁⲓⲣⲓ) היא עיר הממוקמת במרכז הדלתא של הנילוס על גדתו המערבית של נחל דמיאט במחוז אל-ע'רביה שבצפון מצרים. העיר בולטת בחקלאות ובתעשייה הענפות שבה. העיר ידועה גם בתעשיית הטקסטיל שלה, ובה נמצאת חברת Misr Spinning and Weaving המעסיקה כ-27,000 עובדים. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2021 אוכלוסיית העיר מנתה 592,573 בני אדם, מה שהופך אותה לעיר הגדולה ביותר במחוז אל-ע'רביה ולאחת מהגדולות במצרים כולה.
מסמכים מגניזת קהיר מלמדים כי בעיר התקיימה קהילה יהודית במאה ה-12, ומתואר בהם כי הרמב"ם וחברו הרופא היהודי אבן ג'ומיע היו מעורבים ביישוב סכסוכים ובמינוי בעלי תפקידים בקהילה.
אטימולוגיה
השם אל-מחלה אל-כוברא מורכב משתי מילים: אל-מחלה שפירושו בערבית הוא "מחוז" או "מחנה", ואל-כוברא שפירושו "גדול". מכאן ניתן להסיק כי שמה של העיר מתייחס לגודלה היוצא דופן ביחס ליישובי סביבתה. ייתכן כי הצירוף "אל-מחלה" הוא תרגום גס של המילה הקופטית "ϯϣ ⲁⲓⲣⲓ" שפירושה "מגורים", ואילו הצירוף "אל כוברא" מגיע דווקא מהמילה ההלניסטית "תאודוסיו ניקסיס" (בקופטית: "ⲑⲉⲟⲇⲱⲥⲓⲟⲩ ⲛⲓⲝⲓⲥ"). המילה "ⲛⲓⲝⲓⲥ" היא ככל הנראה תעתיק של המילה היוונית "גדול").
עונת 2005/2006 בליגה הלאומית
עונת 2005/2006 בליגה הלאומית הייתה העונה השביעית של הליגה הלאומית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל. הליגה החלה ב-26 באוגוסט 2005 והסתיימה ב-13 במאי 2006.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 12 קבוצות. העונה הסתיימה בניצחון של מכבי הרצליה שעלתה לעונת 2006/2007 לליגת העל לצד הכח רמת גן.
הפועל עירוני ראשון לציון ומכבי באר שבע ירדו לליגה השלישית.
אסי טובי מהפועל ירושלים היה מלך השערים של העונה עם 16 כיבושים.
קבוצת קרב (האיחוד האירופי)
קבוצת קרב סטנדרטית היא גדוד בן 1,500 חיילים מתוגבר בתומכי לחימה, אולם ישנן קבוצות קרב גדולות יותר. חלק מקבוצות הקרב מורכבות מחיילים מצבא אחד בלבד, בעוד חלקן מורכבות מחיילים מצבאות רבים.
היסטוריה
הרעיון הראשוני ליצור יחידות רב-לאומיות בגודל גדוד אשר יהיו כפופות ישירות למועצת האיחוד ויהיו זמינות לתגובה מהירה בכל מקום, הועלה לראשונה בפומבי בפסגת המועצה האירופית ב-10–11 בדצמבר 1999 בהלסינקי. הרעיון קיבל חיזוק לאחר מבצע ארטמיס ב-2003, אז הצליחו מדינות האיחוד האירופי להרכיב במהירות כוח רב-לאומי שסייע במשימת השכנת שלום בקונגו. בעקבות המבצע, ב-10 בפברואר 2004 פרסמו צרפת, גרמניה ובריטניה תוכנית מפורטת להקמת קבוצות קרב. בנובמבר של אותה שנה הוקמו כבר 13 קבוצות כאלה.
בשנת 2007 הוקמה קבוצת הקרב הבלקנית בהשתתפות שש מדינות. בשנת 2009 הוקמה קבוצת הקרב הצ'כית-סלובקית. בשנת 2010 הוקמה קבוצת הקרב הבריטית-הולנדית. בשנת 2013 הוקמה קבוצת הקרב ויימאר בהשתתפות פולין, גרמניה וצרפת.
אסטרטגיה
מטרתן העיקרית של קבוצות הקרב היא לשמש ככוח שמירת שלום במקומות שונים ברחבי העולם, אולם נכון ל-2021 מעולם לא הופעלה קבוצת קרב מחוץ לגבולות האיחוד האירופי. קבוצות הקרב אמורות להיות מופעלות רק באישור מועצת האיחוד האירופי, והן צריכות להיות מוכנות לפעולה תוך חמישה עד עשרה ימים מהרגע שהתקבלה ההכרעה במועצה לצאת לפעולה. פעולה של קבוצת קרב אמורה להימשך 30 יום. קבוצת קרב סטנדרטית היא יחידה בגודל של גדוד מתוגבר בתומכי לחימה, בן 1,500 חיילים. עם זאת, ישנן קבוצות קרב גדולות יותר.
בסך הכל לאיחוד האירופי ישנן 18 קבוצות קרב, ובכל רגע נתון אמורות שתיים מהן להיות בכוננות. קבוצות הקרב מתחלפות בתפקיד זה מדי חצי שנה.
השתתפות
הצבאות הגדולים באיחוד האירופי (צרפת, גרמניה ואיטליה) מפעילים קבוצות קרב משלהם. הצבאות הקטנים יותר משתתפים בדרך כלל בקבוצות קרב רב-לאומיות. עם זאת, בכל קבוצה כזו ישנה "מדינה מובילה" אשר אחראית על הפיקוד. כל מדינות האיחוד האירופי שולחות חיילים לקבוצת הקרב למעט מלטה ודנמרק. כמו כן, בקבוצות הקרב משתתפות גם ארבע מדינות שאינן חברות באיחוד: מקדוניה הצפונית, טורקיה, נורווגיה ואוקראינה.
קח אותה, היא שלי
התסריט מבוסס על מחזה בשם זה מאת הנרי ופיבי אפרון משנת 1961.
את התפקיד הראשי של מולי שיחקה בברודוויי אליזבת אשלי וזה זיכה אותה בפרס טוני לשחקנית הראשית הטובה ביותר. הנרי ופיבי אפרון ביססו את הדמות של מולי על בתם הבכורה נורה אפרון.
העלילה מתוארת בסרט בפלשבק ועיקרה הוא אב הסובל מדאגת יתר לבתו המתבגרת מחשש שתצא לתרבות רעה ומסתבך עקב כך בשערוריות שבגללן הוא מועמד לפיטורים.
סנדרה די שרה מספר שירים בסרט ובהם "הבה נגילה" ביחד עם חברותיה בקולג'.
תקציר העלילה
ישיבת הוועד המנהל של אגף החינוך בלוס אנג'לס מתכנסת בראשות סגן הנשיא הקטור איבור (ג'ון מקגיוור) כדי לדון בפיטוריו של הנשיא עו"ד פרנק מייכלסון (ג'יימס סטיוארט) בגלל שערוריות הקשורות אליו שפורסמו בעיתונים. לפני ההחלטה מקבל פרנק הזדמנות להציג את מה שקרה.
לפרנק ואשתו אן (אודרי מדוס) יש שתי בנות - מולי (סנדרה די) וליז (צ'רלה דוהרטי). מולי מתעניינת בעיקר בציור ובגמר בית הספר התיכון, שולחים אותה הוריה לקולג' יוקרתי לבנות בבוסטון שם יש מחלקת אמנות מפותחת.
פרט ללימודים עוסקות מולי וחברותיה בהפגנות שונות נגד נגד חומת ברלין ועוולות חברתיות שונות. פרנק הדואג למולי, טס לשם באמצע הפגנת ישיבה נגד החלטת הקולג' לא להכניס לספריה את ספריו של הנרי מילר. פרנק השמרן קורא את הספר ומזדעזע מהתיאורים המיניים שבו אבל מצטרף לשביתת השבת של הסטודנטים נגד ההחלטה. לבסוף הם מתפנים בכוח על ידי השוטרים וצילום של פרנק נאבק בשוטרים מתפרסם ברחבי ארצות הברית.
לאחר סיום הקולג' מקבלת מולי מלגה ללמוד ציור באקדמיה בפריז. פרנק נמצא בלחץ ודואג לשלומה. הוא טס לפריז ומגיע לחדרה של מולי אך לא מוצא אותה. הוא מנסה לעצור מונית למלון אך לא מצליח. לבסוף הוא נכנס למקום מואר ומבקש לטלפן. בחורה סינית מובילה אותו לטלפון אך באותו זמן פושטים שוטרים על המקום ועוצרים את כל היצאניות כולל את פרנק שנאבק בהם ותמונתו שוב מופיעה בעיתונים ביחד עם היצאנית הסינית...
במלון פוגש פרנק את פופ-ג'ונס (רוברט מורלי) שגם לו יש בת שמבלה עם חבר בפריז אבל זה לא אכפת לו.
מולי יוצאת עם הצרפתי הנרי בונה (פיליפ פורקט) והקשר ביניהם מתהדק. אמו של הנרי מתנגדת לקשר הזה. פיליפ מסדר פגישה בנשף תחפושות על אנייה בסן ופרנק מגיע לשם אך הוא מזוהה על ידי עיתונאים כג'יימס סטיוארט)... הוא נמלט מהעיתונאים, מכנסיו נשמטים והוא קופץ למים בתחתונים. למחרת מתפרסמת הקפיצה שלו בתחתונים ונכתב כי היה זה נשף של נודיסטים.
לבסוף חוזר פרנק לבדו ופיליפ ומולי מתחתנים. חברי הוועד משתכנעים מדבריו ולא מפטרים אותו. כעת הוא מתחיל להשגיח ולדאוג לבת המתבגרת ליז.
קווין מק אליסטר
קווין מק אליסטר (בספרדית: Kevin Mac Allister; נולד ב-7 בנובמבר 1997 בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת רויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית.
קריירת מועדונים
מק אליסטר גדל במחלקת הנוער של ארחנטינוס ג'וניורס. הוא ערך 136 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הארגנטינאית וליגת המשנה הארגנטינאית, בהן הבקיע 12 שערים.
ב-28 בינואר 2019 הושאל מק אליסטר לבוקה ג'וניורס מליגת העל הארגנטינאית, במדיה ערך שתי הופעות.
חיים אישיים
מק אליסטר הוא ממוצא סקוטי ואירי. אחיו אלכסיס מק אליסטר ופרנסיס מק אליסטר הם כדורגלנים מקצוענים, וכך היו גם אביו קרלוס מק אליסטר  ודודו פטריסיו מק אליסטר.
ג'ורג' קלינטון (זמר)
ג'ורג' קלינטון (באנגלית: George Clinton; נולד ב-22 ביולי 1941) הוא זמר, כותב שירים ומפיק מוזיקלי אמריקאי. אחד ממייסדי הסגנון המוזיקלי P-פאנק, מוביל ההרכבים פאנקדליק ופרלמנט בשנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80. לאחר מכן החל בקריירת סולו, בשנת 1981. נחשב לאחד ממייסדי ז'אנר הפאנק (Funk), יחד עם ג'יימס בראון וסליי סטון. נבחר להיכל התהילה של הרוק אנד רול ב-1997, יחד עם 15 חברי פרלמנט-פאנקדליק.
ביוגרפיה
נולד בקאנאפוליס בקרוליינה הצפונית שבארצות הברית, וגדל בפליינפילד שבניו ג'רזי. כיום מתגורר בטאלאהאסי שבפלורידה. בגילאי העשרה הקים להקת דו-וופ שהושפעה מההטינאייג'רס ונקראה "הפרלמנטס". בשל הקשיים הכלכליים שהטילה עליו בעלות על להקה היה במשך שנים בעל מספרה בפליינפילד.
שנות השישים והשבעים
למשך תקופה בשנות ה-60 של המאה ה-20 היה כותב שירים בסגל מוטאון, אך עד מהרה פוטר. לאחר מכן היו ללהקתו "הפרלמנטס" כישלונות מסחריים ולהיט אחד ("(I Wanna) Testify" ב-1967), וכן ערך והפיק סינגלים רבים עבור חברות תקליטים עצמאיות של מוזיקת נשמה. "הפרלמנטס" החלו להצליח בשנות ה-70 בגילגולים מאוחרים יותר, כ"פרלמנט", שעסקו במוזיקת סול מסחרית יותר מאשר הרכביו הקודמים, וכ"פאנקדליק", שניגנו ג'אם סשנים ארוכים והתקרבו בסגנונם למוזיקת רוק. להקות אלו יצרו סגנון המזוהה איתן, ה"P-פאנק". הן שילבו צלילים של מוזקאים דוגמת ג'ימי הנדריקס, סליי אנד דה פמילי סטון, קרים וג'יימס בראון תוך התנסות בצלילים, טכניקות הפקה וליריקה שונים. קלינטון ולהקותיו השתלטו על המוזיקה במהלך שנות ה-70 עם מעל 40 להיטים שנכנסו למצעדים ושלושה אלבומי פלטינה. באותו זמן צירף ללהקה את הקריקטוריסט פדרו בל, שצייר עבור האלבומים של להקותיו עטיפות בסגנון קומיקסאי.
שנות השמונים
היה מפיק מוזיקלי מוכשר, והפיק כמעט כל אלבום שבו הופיע, עבור בוטסי קולינס ועבור רד הוט צ'ילי פפרז בין השאר. החל מתחילת שנות ה-80 הקליט מספר אלבומי סולו, בהשתתפות אמני P-פאנק מרכזיים. בשנת 1982 חתם על חוזה בקפיטול רקורדס, והוציא באותה שנה את אלבום הבכורה שלו, "Computer Games". הסינגל "Loopzilla" מהאלבום הגיע למקום ה-19 במצעד להיטי ה-R&B, והסינגל "Atomic Dog" למקום הראשון במצעד ה-R&B ולמקום ה-101 במצעד שירי הפופ. בארבע השנים שלאחר מכן הוציא שלושה אלבומי אולפן נוספים (You Shouldn't-Nuf Bit Fish, Some of My Best Jokes Are Friends, ו-R&B Skeletons in the Closet), וכן אלבום הופעה, Mothership Connection (Live from the Summit, Houston, Texas). כן שלושה סינגלים שלו הגיעו לשלושים המקומות הראשונים במצעד שירי ה-R&B, "Nubian Nut", "Last Dance", ו-"Do Fries Go with That Shake?".
תקופה זו של הקריירה של קלינטון נפגמה על ידי בעיות משפטיות מרובות (וכתוצאה מכך קשיים כלכליים) עקב בעיות תמלוגים וזכויות יוצרים מורכבות, בעיקר עם ברידג'פורט מיוזיק, שקלינטון טען שהשיגו במרמה את זכויות היוצרים לרבות מהקלטותיו.
בשנת 1985 הפיק את אלבומם של רד הוט צ'ילי פפרז "Freaky Styley". לאחר שהשוו על ידי מעריצים לפרלמנט-פאנקדליק, הלהקה העבירה לחברת ההקלטות שלה את רצונה לעבוד עם הסולן, קלינטון. קלינטון, למעשה, כתב את מילות שיר הנושא שנועד במקור להיוותר כקטע אינסטרומנטלי שולי.
במהלך אמצע וסוף שנות ה-80 אמני ראפ והיפ-הופ רבים ציינו את קלינטון וסגנונו המוזיקלי כמקור השפעה. לצד ג'יימס בראון, שיריו סומפלו הפעמים הרבות ביותר.
ב-1989 פרסם את אלבומו החמישי, "The Cinderella Theory", ב-Paisley Park, חברת ההקלטות של פרינס. ב-1993 הוציא את אלבומו השני בפייסלי פארק, "Hey, Man, Smell My Finger", בהשתתפות אמנים דוגמת פרינס, הרבי הנקוק, אייס קיוב וד"ר דרה. אלבום זה מסמל את התקרבותו לז'אנר ההיפ הופ, והוא כולל קטעי ראפ מפי קלינטון, וסימפולים של קטעי P-פאנק מוקדמים. לאחר מכן עבר ל-550 Music והוציא את אלבומו "T.A.P.O.A.F.O.M." ב-1996, שבו איחד את חברי פרלמנט-פאנקדליק.
שנות התשעים והאלפיים
ב-1994 תרם לאלבומם של הפריימל סקרים "Give Out But Don't Give Up". ב-1995 שר את השיר "Mind Games" במיזם ההוקרה לג'ון לנון "Working Class Hero" (כשם שירו מהאלבום "John Lennon/Plastic Ono Band"). במהלך שנות התשעים השתתף במספר סרטי קולנוע, רובם מז'אנר הקומדיה: Graffiti Bridge (1990), House Party (1990), PCU (1994), Good Burger (1997), ו-The Breaks (1999). ב-1997 הופיע בתפקיד עצמו בתוכנית האירוח של רשת Cartoon Network, "Space Ghost Coast to Coast". תרם את קולו למשחק הווידאו משנת 2004, "Grand Theft Auto: San Andreas", שם דיבב את "The Funktipus", די ג'יי בתחנת רדיו. במשחק מושמע גם שירו "Loopzilla".
הראפר ד"ר דרה סימפל רבות מהקלטותיו של קלינטון ביוצרו את סגנון ההיפ הופ ג'י-פאנק.
בשנת 2003 הקים לייבל בשם "The C Kunspyruhzy". הופיע בהופעת קמע באחד מפרקי הסיטקום "איך פגשתי את אמא" ב-18 בספטמבר 2006. כתב את "You're Thinking Right", שיר הנושא של תוכניתה של טרייסי אולמן, "המופע של טרייסי אולמן".
השתתף בהקדמה לאלבומו של סנופ דוג, "Tha Blue Carpet Treatment", שיצא ב-2007. באותה שנה היה שופט בתחרות פרסי המוזיקה העצמאית. ב-16 בספטמבר 2008 הוציא אלבום סולו, "George Clinton and His Gangsters of Love", בחברת התקליטים שאנצ'י רקורדס. זהו ברובו אלבום קאברים, והוא מארח אמנים דוגמת סליי סטון, ריזה, קרלוס סנטנה ואת אמן הגוספל קים בארל.
ב-2009 נבחר להיכל התהילה של מוזיקת צפון קרוליינה, מדינת הולדתו.
הופיע בשירו של קנדריק לאמאר "Wesley's Theory" מהאלבום "To Pimp a Butterfly".
נישא לסטפני לין קלינטון ב-1990. בשנת 2013, לאחר 23 שנות נישואים, הגיש תביעת גירושין.
דיסקוגרפיה
1976 - The Mothership Connection – Live from Houston 1988 - Atomic Clinton! (EP)
אורומו (עם)
בני האורומו (באורומו: Oromoo) הם קבוצה אתנית המצויה ברובה באתיופיה, בקניה ובסומליה, וחלק קטן בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה. אנשי האורומו מהווים את הקבוצה האתנית הגדולה ביותר באתיופיה ובחלק נרחב מחצי האי סומליה. נכון לשנת 2007, בני האורומו מונים כ-34% מאזרחי אתיופיה. אוכלוסיית אתיופיה מונה מעל 102 מיליון אנשים, כאשר מתוכה בני האורומו מונים למעלה מ-35 מיליון. בני האורומו מדברים אורומו (נקראת גם Afaan oromo, Oromiffa), שפה כושית, חלק ממשפחת השפות האפרו-אסיאתיות. במשך ההיסטוריה בני השבט כונו "גאלה", אולם כינוי זה כיום נחשב פוגעני ומזלזל. המילה אורומו הופיעה בפעם הראשונה בשנת 1893 והפכה נפוצה במחצית השנייה של המאה ה-20.
בני שבט האורומו לוקחים חלק במסורת הדתית אשר כוללת את מערכת הגאדה הממשלתית. מערכת הגאדה היא מערכת ריבוד חברתית מסורתית של בני האורומו באתיופיה ובצפון קניה, אשר שימשה אותם בימי הביניים לבחירת מנהיגיהם. המנהיג הנבחר על ידי מערכת הגאדה, יכול להישאר בשלטון למשך 8 שנים בלבד שבסופן ייערכו בחירות חדשות.
דמוגרפיה
בני האורומו מהווים את הקבוצה האתנית הגדולה ביותר באתיופיה ומונים כ-35 מיליון איש נכון לשנת 2016. האוכלוסייה מפוזרת על פני ארצות רבות וביניהן אתיופיה, קניה, סומליה ואוסטרליה והריכוז הגדול ביותר מצוי באתיופיה. 95% מבני האורומו הם עובדי אדמה ומעטים גרים במרכזים העירוניים. בני האורומו מרוכזים במיוחד במרכז אתיופיה וישנן קבוצות בולטות גם בצפון קניה, במחוז מרסביט (Marsabit), ובאזור וולו (Welo) וטיגרה (Tigre).
תתי קבוצות
בני האורומו מחולקים לשני ענפים מרכזיים אשר מתפצלים למגוון שבטים ומפוזרים בין מערב למזרח אתיופיה. הענף הראשון הוא שבט הבוראנה (Borana), שבט רועים הממוקם בדרום אתיופיה ובצפון קניה. השבט מאכלס את המחוזות הקדומים של שווה (Shewa), וולאגה (Welega), אילובאבור (Illubabor), כאפה (Kafa), ג'ימא (Jimma) וסידאמו,(Sidamo) צפון וצפון מזרח קניה וקבוצה קטנה של פליטים בסומליה. הענף השני הוא שבט הברטומה (Baraytuma), אנשי שבט זה מתגוררים בעיקר בחלקים המזרחיים באזור אורומיה: מארב (מערב) האררגיה (Mirab Haraghe), אזור הארסי (Arsi), אזור באלה ((Bala, אזור דבוב מארב שאווה (Debub mirab Shewa), אזור דירה דאווה (Dire dawa), אזור ג'יג'יגה (Jijiga).
שפה
בני האורומו מדברים בשפת האורומו כשפת אמם, שפה זו ידועה גם כ Afaan oromoo(אפאן אורומו- הפה של אורומו) ו-Oromiffa(אורומיפה) ומהווה חלק מענף השפות הכושיות השייך למשפחה האפרו-אסיאתית. לפי האתנולוגיה קיימים כ-17,465,900 דוברי שפת אורומו ברחבי העולם. שפת האורומו מחולקת לארבעה סוגים לשוניים עיקריים: 1. בוראנה-ארסי-גוג'י אורומו (Borana arsi guji oromo) אשר מדוברת בעיקר בדרום אתיופיה וצפון קניה על ידי אנשי הבוראנה 2. מזרח אורומו אשר מדוברת באזור מערב חג'אג', אזור מסראק הרארגיה (Misraq hararghe) וצפון באלה המצויים באתיופיה. 3. אורומה המדוברת בקניה 4. מרכז מערב אורומו המדוברת על ידי רבים מבני הארומו ובנוסף על ידי מהגרים בדרום אפריקה, לוב, מצרים וסודאן. מערכות כתיבה מודרניות משמשות לתמלול שפת אורומו אשר כוללות את הכתב הלטיני. קהילות אורומו במרכז מערב אתיופיה עשו שימוש בכתב האתיופי עד שנות ה-90. כמו כן, עשו שימוש בכתב הסאפלו שהומצא על ידי השייח באקרי סאפלו במהלך שנות ה-50 והיווה מערכת כתיבה מרכזית לשימוש בני האורומו.
מלחמת האזרחים באתיופיה
בשנת 1973, חוסר שביעות רצונם של בני האורומו באשר למעמדם הוביל להיווצרות החזית לשחרור אורומו (OLF), שהובילה לתסיסה פוליטית במחוז אורומו. באותה השנה שרר רעב כבד שגרם למותם של מעל רבע מיליון בני אדם, לפני שהממשלה הספיקה לנקוט צעדים כנגד האסון. מרבית הקורבנות היו בני האורומו, אמהריים מאזורי וולו, בני עפאר ותגרים, וכתוצאה מכך, התקיימו שביתות והפגנות רבות באדיס אבבה. בפברואר 1974 ממשלת היילה סלאסי הוחלפה בחונטה צבאית (קבוצת קצינים שהגיעה לשלטון כתוצאה מהפיכה צבאית) בשם דרג שהונהגה על ידי מנגיסטו היילה מריאם. מאוחר יותר, בשנת 1975 הכריזה הממשלה על הלאמת האדמות הכפריות, זו נתקלה בהתנגדות מצד הארגונים הקולקטיביסטיים.
בשנת 1991, חונטת הדרג הוחלפה בחזית העממית הדמוקרטית המהפכנית האתיופית (EPRDF) אשר עמדה לצד "החזית לשחרור אורומו" בשלטון. אולם "החזית העממית לשחרור תיגראי" (TPLF) שהיוותה ענף ב- EPRDFיצרה את תנועת ה-OPDO כדי לדחוק את תנועת "החזית לשחרור אורומו" מהשלטון ולבסוף לגרשה מהארץ. על אף ההרס שנגרם לבני האורומו כתוצאה מחיכוכים אלו, תנועת ה-OPDO קידמה את השפה והתרבות של האורומו במהלך שני העשורים האחרונים. כמו כן, תנועת ה-TPLF הביאה להישגים לשוניים ותרבותיים בעם. עם זאת, רוב בני האורומו עדיין אינם מאמינים כי הם בעלי זכויות פוליטיות ורבים תומכים ב"חזית לשחרור אורומו" ובקבוצות אופוזיציה נוספות.
בני האורומו וזכויות האדם
בדצמבר 2009 התפרסם דו"ח בנוגע לזכויות האדם בשם "זכויות האדם באתיופיה: דרך עיניהם של תפוצות אורומו". הדו"ח גובש על ידי פעילי זכויות האדם אשר תיעדו הפרות זכויות באתיופיה במשך שלושה משטרים רציפים: האימפריה האתיופית תחת היילה סלאסי, ממשלת דרג המרקסיסטית וממשלת אתיופיה הנוכחית של החזית העממית-הדמוקרטית-המהפכנית-האתיופית הנשלטת על ידי אנשי החזית לשחרור תיגראי. כראייה לכך, לדברי משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם, קבוצת התמיכה האורומית (OSG) רשמה 594 הוצאות להורג ללא משפט ו-43 היעלמויות במעצר בין השנים 2005–2008. בנוסף, החל מנובמבר 2015 במהלך גל מחאות המוניות על ידי בני אורומו בנוגע להרחבת הגבול של הבירה אדיס אבבה, יותר מ-500 בני אדם נהרגו ורבים אחרים נפצעו. המחאות התפשטו על ידי קבוצות אתניות נוספות בנוגע לעוולות חברתיות רחבות יותר. עקב כך, אתיופיה הכריזה על מצב חירום בתגובה למחאות של בני אורומו באוקטובר 2016.
דת
הנצרות אומצה באתיופיה בשנת 340 לספירה על ידי ממלכת אקסום. אתיופיה הייתה ממלכה נוצרית מוקדמת אשר נשארה בשלטון גם בעידן המודרני. כמו כן, האסלאם הגיע מאזור החוף בתקופת ימי הביניים מעבר למפרץ עדן, והוביל ליצירת המלחמות האסלאמיות והסולטניות בין הממלכות האדיה (Hadiya), באלי (Bali), פאתאגר (Fatagar), דוארו (Dawaro) ואדל (Adal). ממלכות אלו שלטו והשפיעו על ההיסטוריה של בני האורומו. השפעת מלחמת 30 השנים בין 1529–1559 שנערכה בין בני האורומו, הנוצרים והמוסלמים, פגעה בחוזק הפוליטי של הצדדים. על כן, האמונות הדתיות של אורומו התפתחו בסביבה סוציו-פוליטית זו. במאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20, הן המוסלמים ששלטו על אזורים רבים והן האתיופים האורתודוקסים שהחזיקו באזורים אחרים לא אפשרו לפרוטסטנטיים או לקתולים להמיר את דתם.
היסטוריה
המסמך הקדום ביותר שתועד בהיסטוריה של אורומו היה על ידי נזיר אתיופי בשנת 1593. רישומים אלו מראים כי בני האורומו היו אנשים פסטורליים בתולדותיהם אשר נהגו לשהות יחד. עדריהם החלו להתרחב במהירות והם היו זקוקים ליותר שטחי מרעה, על כן החלו לנדוד בקבוצות קטנות. בתקופה זו לא היו מלכים ובני האורומו בחרו את מנהיגיהם בהתבסס על שיטת גאדה של הממשלה. עד המאה ה-16, הופיעו שתי קונפדרציות אורומיות גדולות: אפרה (Afre) וסאדאקה (Sadaqa). אלו התבססו במקור בחלקים הדרומיים של אתיופיה והחלו לנוע צפונה במאה ה-16, מה שכונה "הגירת אורומה הגדולה" לדברי ההיסטוריון ריצ'רד פנקהרסט, הגירה זו הייתה קשורה לפשיטות הראשונות בתוך היבשה בקרן אפריקה על ידי אימאם אחמד אבן איברהים. כמו כן, הגירה זו הייתה לאחת התוצאות המשמעותיות של מלחמת ההתשה בין צבאות נוצרים ומוסלמים באזור קרן אפריקה במאה ה-15 וה-16, בה נהרגו אנשים רבים.
בני האורומו ושכיניהם האתניים כמו אמהרה, סידאמה (Sidama), אדל וסומלי (Somali) נעו בין שלווה לתחרותיות אלימה לאורך השנים. השנים 1500–1800 התאפיינו בגלים של מלחמות ומאבקים בין נוצרים, מוסלמים ואוכלוסיות פוליתאיסטיות בקרן אפריקה. מאבקים אלו הובילו לפיצול מחדש של האוכלוסיות הגדולות. זאת ועוד, פעילותה של התנועה הצפונית, מזרחית ומערבית של אורומו בשנת 1535 שיקפה את ההרחבה של השטחים הסומאליים. הרחבת סומאליה משטחי אוגדן מערבה לכיוון נהר יובה הוביל לעימות עם אורומו. הרחבה זו הייתה חלק מהג'יהאד הסומלי כאמצעי לשלוט באדמה הפורייה הטובה ביותר ולהרחיב את האסלאם. כתוצאה מכך, הסומליים הצליחו לשלוט בשטחים שבהמשך עברו לחזקת אתיופיה לרבות חופי הים האדום. התפתחויות גאו-פוליטיות אלו יצרו ניגוד תחרותי בין אורומו לסומלים בתחרות על משאבי טריטוריה ומים.
על פי רודולף וור, פרופסור להיסטוריה אפריקאית, עבדות הפכה לדבר כה מרכזי בכלכלה הפוליטית בקרן אפריקה כך שלבני אורומה לא הייתה ברירה אלא להישאב אליה. עבדות הייתה ליסוד מרכזי בסדר החברתי, הפוליטי והכלכלי של הסוואנה הצפונית, אתיופיה והחוף האפריקאי המזרחי במשך כמה מאות שנים. העבדים סווגו לקבוצות על ידי אנשי אמהרה: "האדומים" שהיו בהירי עור ודוברי השפה הכושית ו"השחורים" שהיו כהי עור. העבדים ה"אדומים" היו יקרים יותר וניתן היה לייצא אותם, בעוד שה"שחורים" הוחזקו במקומם ולא נשלחו אל מעבר לים. כמו כן, על פי עדויות נוספות בני האורומו שיעבדו קבוצות אתניות אחרות במאה ה-16 אשר ישבו באזורים שכבשו במהלך מלחמות אכזריות.
בעשורים הראשונים של המאה ה-19, התפתחו שלוש מונרכיות של אורומו: אנריה (Enarya), גומה (Goma) וגומא (Guma) (Degu, 2002: 142). האזור המכונה גאלה (Galla-land) שכולל את רוב מרכז ודרום אתיופיה היה שייך באותה תקופה לקבוצות אתניות אחרות. מנהיג אורומו בשם ראס גובאנה הוביל להתפתחות אתיופיה המודרנית ובזכות השילוב המדיני והצבאי שהביא עמו תרם לכיבוש אדמות נוספות והרחיב את גבולות אתיופיה. כמו כן, היחסים הבין שבטיים בקרב בני האורומו כמו גם מערכת היחסים שלהם עם בני אמהרה שמהווים את הקבוצה האתנית השנייה בגודלה, היו מסובכים מאז ומתמיד.
ריבוד חברתי
כמו קבוצות אתניות אחרות בקרן אפריקה ומזרח אפריקה, לבני האורומו ריבוד חברתי המורכב מארבע שכבות היררכיות. השכבות הגבוהות כללו את האצילים שנקראו בוראנה (Borana) ו- גאבארו (Gabbaro). השכבות התחתונות הכילו אמנים למיניהם והשכבה התחתונה ביותר כללה עבדים. כל שכבה התמחתה בעיסוק מסוים כגון: נפחות, נגרות, נשק, קדרות, אריגה, עיבוד עורות וצייד.
לוח שנה
בני האורומו פיתחו לוח שנה סולארי שהתחיל ככל הנראה מתקופת המאה ה-16 ולפני הגירת אורומה הגדולה. לוח שנה זה היה ליומן מתוחכם הדומה לאלה שנמצאו בקרב הסינים, ההודים ובני המאיה. זה שימש עבורם לתזמון מועדים מיוחדים כמו יום הבחירות הממשלתי למערכת הגאדה. כמו כן, על פי לוח זה, השנה החדשה של בני האורומו מתחילה בחודש אוקטובר. בלוח אינם מצוינים שבועות, אך קיים שם ייחודי עבור כל יום בחודש.
מטבח
המזונות העיקריים של בני האורומו כוללים מוצרים מן החי כגון: פון (סוג של בשר), ענאן (חלב) באדו (גבינה) דהאבא (חמאה) ודגנים בצורת לחם או דייסה. הם נוהגים לשתות בירה, יין דבש וקפה וחלקם אף נוהגים ללעוס צ'את (גת), שהוא עלה ממריץ. המנה המיוחדת של בני האורומו נקראת איטו (Itoo) הכוללת תבשיל בשר או עוף, פלפל חריף ותבלינים נוספים. בנוסף, ישנו לחם ייחודי לשבט העשוי מדוחן. ככלל, בני האורומו נוהגים לאכול 2 ארוחות מסודרות יחדיו על מגשים מעץ וישיבה על שרפרפים.
בני אורומו מפורסמים
במהלך ההיסטוריה, התפרסמו מספר אישיים מבני האורומו הראויים לציון בתחומים שונים. הראשון מביניהם הוא אבבה ביקילה (Abebe Bikila), האתיופי הראשון שזכה במדליית זהב, ועשה זאת במשחקים האולימפיים ברומא בקיץ 1960, בענף ריצת המרתון. ספורטאית נוספת היא פאטומה רובה (Fatuma Roba) שהייתה האישה האפריקאית הראשונה שזכתה במדליית זהב בריצת מרתון באולימפיאדת אטלנטה (1996). אישיות נוספת ראויה לציון היא מולטו טשומה (Mulatu Teshome), ונשיא אתיופיה שכיהן בשנים 2013–2018.
לקריאה נוספת
horn of Africa: the cases of Ethiopia Sudan and Somalia. Amsterdam Thela Thesis. 2016. Encyclopedia Britannica.
הולוהאזה
הולוהאזה (בהונגרית: Hollóháza) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-1,188 תושבים בשנת 1990 עד ל-726 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-38%).
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובמקום קיימות מצבות יהודיות.
אולי עוד פעם
אולי עוד פעם הוא אלבום האולפן ה-17 של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה בשנת 1983 לאור חברת התקליטים הד ארצי בקטלוג BAN-15012. האלבום הניב מספר להיטים, שדורגו בעשרת השירים הפותחים במצעדי הפזמונים של רשת ג' ושל גלי צה"ל. בין אלו נמנים "תצלום ישן", "שיר על נחלים", "אולי עוד פעם", "בואו בואו" ו"אם ובנה".
קבוצת הקרב הבלקנית
קבוצת הקרב הבלקנית היא קבוצת קרב של האיחוד האירופי. קבוצת הקרב כוללת חיילים משש מדינות בהובלת יוון.
היסטוריה
קבוצת הקרב הוקמה ב-2007, עם חיילים מיוון, קפריסין, רומניה ובולגריה. בשל כך, קבוצת הקרב נודעה בשנותיה הראשונות בכינוי "HELBROC" - ראשי התיבות של המדינות החברות בה. יוון היא המדינה המובילה בקבוצה. מטה הקבוצה ממוקם בלאריסה. ב-2011 שלחה אוקראינה לקבוצה 10 קציני מטה, יחידת נחתים, כלי רכב משוריינים ומטוס איליושין Il-76. בהצהרת ריגה מ-22 במאי 2015, שיבחו מדינות מזרח אירופה החברות באיחוד האירופי, את החלטתה של אוקראינה לסייע לאיחוד אף על פי שהיא איננה חברה בו, ולמרות המלחמה בדונבאס. החל מ-2016 שולחת סרביה חיילים לקבוצה.
איסור אכילת דם
איסור אכילת דם הוא מצוות לא תעשה מהתורה האוסרת על אכילת דם חיה, בהמה או עוף. העונש על העובר על האיסור הוא כרת.
מקור המצווה
בארבעה מקומות בתורה נזכר איסור אכילת דם:
סוג הדם האסור
מן התורה איסור אכילת דם לא קיים אלא בדם בהמה, חיה ועוף, אך לא בדם דגים או בדם האדם. עם זאת, חכמים אסרו באכילה גם דמים אלו מחשש מראית העין. בהתאם לכך נקבע שדם האדם שמצוי בתוך פיו (דהיינו דם שיצא מהשיניים) אין איסור באכילתו כל עוד לא נפלט מהפה, שכן במקרה כזה חשש מראית העין לא קיים. כמו כן התירו חכמים לאכול דם דגים אם מניח לידו בעת האכילה קשקשי דגים, שכן במצב כזה ניכר שהוא אוכל דם דגים ולא דם אסור.
איסור אכילת דם קיים רק בדם הנפלט מן הבשר (למשל על ידי חיתוך או בישול), אך דם הבלוע באיברים אינו אסור.
דם הנשאר לאחר צליית הבשר, או לאחר הכשרתו, לא נחשב דם מבחינה הלכתית, אלא "חמר בשר" (=יין הבשר).
לדעת רבים מהפוסקים אם בישלו את הדם איסורו אינו מן התורה אלא מדברי חכמים.
דם ביצים
ביצה שנמצא בה דם במקום ריקום האפרוח (על הקשר המחבר בין החלבון לחלמון), נחשב דם הקשור לבשר והוא אסור מדרבנן. חלק מהאחרונים (הפרנס והרמ"א ס' סג) נהגו לאסור כל דם הנמצא בביצה, אלא שיש להבחין בין מצב שבו הדם הוא מריקום של אפרוח (תחילת התהוות האפרוח) שאז הביצה כולה אסורה, למצב שזהו דם אחר שאז יש לזרוק רק את הדם ושאר הביצה מותרת. יש מחלוקת בין הפוסקים מתי הדם נחשב כדם של ריקום אפרוח ומתי לא. כאשר אין מבשלים את הביצה בשלמותה יש לפתוח את הביצה לכלי נפרד כדי לראות שאין בה דם ואז להוסיפה לאוכל. בימינו רוב הביצים המשווקות תחת פיקוח אינן מופרות, לכן אם נמצא בהן דם אין הוא אוסר את הביצה אלא ניתן להוציא את הדם ולאכול את הביצה.
טעם האיסור
התורה עצמה מנמקת את איסור אכילת דם בכך שהדם, שבו נמצאת הנפש והחיות של בעלי החיים, נועד לכפר על נפש האדם, ולא למאכלו:
עוד נאמר בתורה במקום אחר:
בטעם איסור אכילת דם מבאר הרמב"ם בספרו מורה נבוכים שהוא להוציא מדעת עובדי עבודה זרה (כת הצאבאים) שהיו נוהגים לאוכלו משום שהאמינו כי הדם הוא מזון השדים, וסברו שבכך הם משתתפים עימם ויבואו השדים לספר להם את העתידות. במטרה להרחיק את עם ישראל מדעתם אסרה התורה באופן מוחלט כל אכילת דם בעלי חיים. הרמב"ם מבסס את דבריו על הלשון הנאמר באיסור אכילת דם (ויקרא יז, י) "וְנָתַתִּי פָנַי, בַּנֶּפֶשׁ הָאֹכֶלֶת אֶת-הַדָּם", לשון הדומה לנאמר באיסור עבודה זרה (לגבי הנותן מזרעו למולך) "וְנָתַתִּי פָנַי בָּאִישׁ הַהוּא" (יחזקאל יד, ח).
טעם נוסף שמזכיר הרמב"ם שם הוא שאכילת הדם מזיקה לבריאות הגוף:.
הרמב"ן לעומתו מבאר את טעם האיסור על סמך הפסוקים המורים שנפש בעלי החיים מתבטאת בדמם ("כי הדם הוא הנפש"), ולפיכך, אף על פי שהתירה התורה (לאחר דור המבול) לבני האדם ליהנות מבשר בעלי החיים, לא התירה אלא את אכילת בשר הבהמה בעת הקרבת קורבן, אך לא את הדם שהותר רק לצורך כפרה על האדם בזריקתו על המזבח, "כי אין לבעל נפש שיאכל נפש, כי הנפשות כולן לאל".
ספר החינוך סובר שאיסור אכילת דם נובע מרצון התורה לעדן את נפשו של האדם. שאכילת דמו של בעל חיים, שבו תלויה נפשו וחיותו, היא מידת אכזריות.
ברוח דומה מבאר הראי"ה קוק בחיבורו חזון הצמחונות והשלום. לדבריו באמצעות איסור זה ניסתה התורה לעורר את האדם להכרה "שאין שפיכת דמים מדה מוסרית הוגנת לאדם", ובכך להביאו למצב של התחשבות מלאה בבעלי החיים שתתרחש באחרית הימים.
שירה העליון
שירה העליון (נולדה ב-16 בינואר 1980) היא כדורסלנית עבר ישראלית, עוזרת מאמן נבחרת ישראל בכדורסל נשים.
קורות חיים
העליון החלה לשחק בקבוצת הילדות של בני יהודה, תחת המאמן אלי רבי, בהיותה תלמידה בבית הספר גיבורי ישראל. שיחקה במשך חמש עונות בליגת העל בכדורסל נשים, ובלטה במיוחד בקבוצת הפועל תל אביב בה העמידה ממוצע של 11.3 נקודות למשחק בעונת 2006/07.
את קריירת האימון החלה העליון דווקא בקבוצת הגברים של הפועל תל אביב, אשר הייתה אז בליגה הארצית, טרם פירוקה והתמזגותה עם קבוצת האוהדים הפועל אוסישקין. בכך הפכה העליון לאשה הראשונה לאמן קבוצת גברים בוגרת, תוך שהיא ממשיכה לשחק בליגת העל בכדורסל נשים. בשנת 2010/11 פרשה העליון ממשחק פעיל ועברה לראשונה לאימון קבוצת נשים. בעונה זו אימנה את הפועל ראשון לציון, עולה טרייה מהליגה הלאומית וסיימה איתה את העונה במקום ה-5. העליון המשיכה באימון הקבוצה עד לעונת 2015/16 בה עברה לאמן את אחת הקבוצות המובילות בליגה, מכבי רמת חן/בליך, אותה אימנה במשך חמש עונות למעט חופשת לידה של כחצי שנה. במהלך תקופה זו הוליכה העליון את הקבוצה פעמיים למקום הראשון בליגה הסדירה (אך ללא זכייה באליפות הנקבעת בפלייאוף) ולזכייה בגביע המדינה בכדורסל לנשים בעונת 2016/17 לראשונה מאז עונת 2008/09. נוסף על הקריירה כמאמנת קבוצות שימשה העליון כמאמנת נבחרת העתודה לנשים, וכעוזרת מאמן נבחרת ישראל בכדורסל נשים, אלי רבי. לאחר משבר הקורונה, מונתה העליון למאמנת של אליצור רמלה, מהקבוצות המובילות בכדורסל הנשים בישראל וזוכת גביע המדינה והאליפות בעונה הקודמת.
העליון הובילה את אליצור רמלה לזכייה בשתי אליפויות מדינה והעפלה לרבע גמר היורוקאפ, ועזבה את הקבוצה בתום עונת 2022/2023, לאחר שזכתה באליפות שנייה ברציפות.
פעילות נוספת
לבד מפעילותה המקצוענית כשחקנית ומאמנת, הקימה העליון פרויקט המכונה S-H Project. הפרויקט פועל כמסגרת משלימה לאימון קבוצתי של שחקניות כדורסל נשים, בדגש על ישראליות צעירות. בנוסף העליון היא עורכת דין מוסמכת לענייני מקרקעין וירושה.
פרס פוליצר למוזיקה
פרס פוליצר למוזיקה (באנגלית: Pulitzer Prize for Music) הוא אחד משבעת פרסי פוליצר המוענקים מדי שנה בספרות, דרמה ומוזיקה אשר הוענק לראשונה בשנת 1943. ג'וזף פוליצר דאג להענקת מלגות למוזיקאים מדי שנה, וזו הוסבה בסופו של דבר לפרס "על יצירה מוזיקלית מכובדת בעלת מימד משמעותי מאת יוצר אמריקאי שהופיעה לראשונה בארצות הברית במהלך השנה".
היסטוריה
בצוואתו מ-16 באפריל 1904, ג'וזף פוליצר ביקש הענקת פרסים שנתיים למספר הישגים יצירתיים של אמריקאים חיים ובהם פרסים לעיתונות, כתיבת רומנים, מחזות, היסטוריה וביוגרפיות, אך הוא לא ציין פרס במוזיקה. במקום זאת הוא בחר לייסד מלגה שנתית למוזיקאים אמריקאים. הפרס עצמו החל להינתן ב-1943.
בשנת 1965 שופטי הפרס לא מצאו לטענתם זוכה ראוי, ולכן לראשונה לא הוענק פרס. הוועדה המליצה להעניק ציון לשבח למוזיקאי דיוק אלינגטון, אך מועצת פרס פוליצר סירבה. אלינגטון עצמו הגיב לסערה וטען כי "הגורל נחמד אליי. הגורל לא רוצה שאהיה מפורסם כצעיר מדי". (הוא היה אז בן 67). למרות ההתייחסות ההומוריסטית, נאט הנטוף דיווח כי אלינגטון היה עצבני מאוד על החלטת המועצה, וביקר את האופי האירופאי של הפרס.
ב-1996, לאחר שנים של ויכוחים פנימיים, הודיעה מועצת פוליצר על ביטול האופי האירופאי של הפרס ולגוון את אופי היצירות הזוכות. התוצאה הייתה שבשנה שלאחר מכן, וינטון מרסליס הפך לאמן הג'אז הראשון שזכה בפרס פוליצר. למרות הזכייה בפרס, היצירה "Blood on the Fields" למעשה הייתה פסולה מכיוון שהקלטתה פורסמה על ידי קולומביה רקורדס, רק ב-1995. עם זאת, היצירה זכתה בסופו של דבר ב-1997.
תשע נשים קיבלו את פרס פוליצר: אלן טאפה זוויליך ב-1983; שולמית רן ב-1991; מלינדה וגנר ב-1999; ג'ניפר היגדון ב-2010; קרוליין שו ב-2013; ג'וליה וולף ב-2015; דו יון ב-2017; אלן ריד בשנת 2019; וטניה לאון ב-2021. בנוסף להיותה האישה הראשונה שקיבלה את הפרס, זוויליך הייתה גם האישה הראשונה שקיבלה תואר דוקטור בקומפוזיציה בבית הספר ג'וליארד למוזיקה. דו היא האישה הלא-לבנה הראשונה שקיבלה את הפרס. ג'ורג' ווקר היה המלחין האפרו-אמריקאי הראשון שזכה בפרס, על יצירתו "לילך" ב-1996.
בשנת 2018, הראפר קנדריק למאר זכה בפרס על אלבום ההיפ הופ שלו משנת 2017, Damn. זהו האלבום הראשון שאינו קלאסי או ג'אז אשר זכה בפרס
לאחר הזכייה בפוליצר ב-2003, ג'ון אדמס ביקר את הפרס על כך שהמון מוזיקאים שהפרס הגיע להם לא קיבלוהו.
זוכים
נכון ליולי 2023, הוענק פוליצר המוזיקה 67 פעמים. הפרס מעולם לא פוצל לאמנם שונים, ולא ניתן פרס בשנים 1953, 1964, 1965 ו-1981.
קבוצת הקרב ויימאר
קבוצת הקרב ויימאר הייתה קבוצת קרב של האיחוד האירופי. קבוצת הקרב כללה חיילים ממשולש ויימאר בהובלת פולין.
היסטוריה
ב-2006 הודיעו מנהיגי גרמניה, צרפת ופולין על רצונם בהקמת קבוצת קרב משותפת לשלוש המדינות. עם זאת, המשא ומתן על הקמת הקבוצה החל רק ב-2009 והסתיים רק ב-2011. סוכם שפולין תהיה המדינה המובילה בקבוצה, ולפיכך היא זו שתמנה את המפקדים. תחם הלוגיסטיקה יהיה באחריותה של גרמניה, ותחום הרפואה באחריותה של צרפת. סוכם שהקבוצה תתקיים במהלך חצי השנה הראשונה של 2013, אולם היא הורכבה ועברה אימונים במהלך 2012. ב-1 בינואר 2013 הוקמה הקבוצה באופן רשמי ונכנסה לכוננות עד 30 ביוני של אותה שנה.
להקת הפלטינה
להקת הפלטינה הייתה להקת ג'אז-פיוז'ן, אחד מהרכבי הג'אז הראשונים במדינת ישראל (לצד "הברנשים של אלברט פיאמנטה"). הלהקה הוקמה על ידי אהרלה קמינסקי ורומן קונסמן ב-1971 לפי בקשתו של אריק איינשטיין (שאף טבע את שמה) ופעלה עד 1976. במהלך שנות פעילותה התחלפו בה מלבד קמינסקי וקונסמן, מספר רב של נגנים.
תולדות הלהקה
בשנת 1971 ביקש אריק איינשטיין מאהרלה קמינסקי (מתופף וחבר בולט בסצנת הג'אז הקטנה שהתקיימה אז בישראל, בעיקר במסגרת הרכבי ג'אז מקוריים שניגנו בבתים פרטיים ובמועדון "בר-ברים") שירכיב עבורו להקת ליווי להופעות. במקרה שמע קמינסקי את הסקסופוניסט רומן קונסמן במועדון סורמלו בירושלים והחליט להקים את הלהקה יחד עמו. קונסמן, שהיה אז עולה חדש מברית המועצות, היה כבר בעל קריירה כמוזיקאי. קונסמן הביא עמו גוף ידע וניסיון שלא היה קיים עד אז בארץ. קמינסקי וקונסמן צירפו אליהם ללהקה את יצחק קלפטר ואת נגן הבס האמריקאי פול סילבר והופיעו כלהקת הליווי של איינשטיין, שנתן ללהקה את שמה. להקת הפלטינה ליוותה את סיבוב ההופעות שליווה את תקליטו של איינשטיין, "בדשא אצל אביגדור". במקביל החלה לעבוד עצמאית, בניהולו האמנותי של קונסמן, שכתב את רוב החומרים המקוריים ואת כל העיבודים. לאחר שקלפטר עזב ל"אחרית הימים" וסילבר חזר לארצות הברית, הצטרפו להרכב הפסנתרן יעקב נגר בפסנתר חשמלי ואלון אולארצ'יק בבס. כשנגר עזב הצטרפו להרכב אלונה טוראל, פסנתרנית ומעבדת ששבה מלימודים בניו-יורק ונחום פרפקוביץ', שהיה אף הוא עולה חדש.
להקת הפלטינה ליוותה אמנים רבים והשתתפה, בין השאר, בהקלטות אלבומיהם של תיקי דיין, חוה אלברשטיין, אסתר עופרים ועדנה גורן. ב-1976 הקליטה את האלבום השלישי שלה, "הנערה עם שיער הפשתן", שהקלטותיו אבדו ונמצאו רק בשנת 2001, ואז גם יצא לאור כשנה לאחר מותו של קונסמן (2003). הפלטינה ליוותה את דני ליטני בהקלטות האלבום "דני ליטני עם להקת שמיים". בסך הכל הקליטה שלושה אלבומים בין השנים 1973–1976 והשפיעה על המוזיקה הישראלית גם מחוץ לחוגי הג'אז. אחד מהישגיה המקצועיים המשמעותיים של הלהקה היה בשנת 1974, כשקיבלה הזמנה להופיע באחד מאירועי המוזיקה החשובים בתחום הג'אז, פסטיבל הג'אז של ניופורט, בארצות הברית.
חברים בגילגולי הלהקה הנוספים
קלידים גיטרה בס קולות
ויולה פטרסון
ביוגרפיה
פטרסון נולדה בהלסבורג שבסקוטלנד למשפחה אמנותית, אביה היה האדריכל אלכסנדר ניסבט פטרסון ואילו אמה, מרגרט המילטון, הייתה ציירת ורוקמת. האמן ג'יימס פטרסון, אחד מ"נערי גלאזגו", היה דודה של ויולה פטרסון וכך גם ויליאם פטרסון שניהל גלריה לאמנות ברחוב בונד. היא הייתה הנושא של ציור מאת ויליאם ראסל פלינט.