cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מחלת דווידסון
ביופסיה
ישנם אנשים עם סימנים ותסמינים של מחלת דווידסון אבל אין להם את המוטציה בגן MYO5B.
המקרים האלה יכולים להיות עוד סוגים של מחלת דווידסון.
החוקרים חושבים שמוטציות בגנים אחרים עלולה לגרום למחלה.
שכיחות גנטית
מחלת דווידסון היא מחלה נדירה מאוד. אובחנו רק כ- 200 מקרים באירופה.
מחלה זה עוברת גנטית בדפוס אוטוזומלית רצסיבית, זאת אומרת ששני העותקים של הגן בכל תא יש להם מוטציה. כל אחד מההורים של החולה המאובחן במחלת דווידסון נשא לעותק אחד של הגן הפגום.
מחלת דווידסון אובחנה לראשונה בשנת 1978.
קישורים חיצוניים
http://www.webmd.com/children/microvillus-inclusion-disease
גרזן (כלי רכב)
הגרזן (AXE) הוא כלי רכב צבאי (רכב סער), שפותח בישראל. הרכב מאפשר מעבר דרך תנאי שטח קשים, ותפקידו העברת אנשי הסיירות במהירות ובבטיחות אל מוקדי הלחימה. טרם הוחלט אם להכניסו לייצור סדרתי.
פירוט
אם וכאשר יגיע לפס הייצור, יהיה הגרזן מסוגל לשאת בין תשעה ל-11 לוחמים, על ציודם המלא. בהגדרת יעודו הצבאי נאמר כי "עליו להגיע לאתרים קשים לעבירות בקצב תנועה מהיר".
הרכב פותח על ידי עידו כהן בשיתוף עם ענף רכב בחט"ל שליווה אותו משלב השרטוט עד לשלב הניסויים.
רכב השטח המיוחד תוכנן מראש באופן מודולרי המאפשר שינויים לפי הצורך. המנוע, תיבת ההילוכים ותיבת ההעברה, הושאלו משברולט טרייל בלייזר. מערכות הדיפרנציאלים והציריות תוכננו על בסיס פריטים המצויים במיצובישי פאג'רו. מערכות החשמל מיועדות כבר עתה לעמוד בתקנים צבאיים מחמירים.
עלות הרכישה המוערכת לכל רכב עומדת על כ-100,000 דולר.
IKMF
היסטוריה
האיגוד הבינלאומי, הוקם לאחר התפשטות הוראת קרב המגע ברחבי העולם. מאז הוקם האיגוד ועד היום, הוא מיוצג בכ-90 מדינות ביניהם: ישראל, אוסטרליה, צפון אמריקה, דרום ומזרח אסיה, המזרח הרחוק, ברוב מדינות האיחוד האירופי ובמדינות קומוניסטיות לשעבר (פולין, רוסיה והונגריה).
בשנת 2014 פיתח האיגוד (IKMF), שיטת אימון קרב מגע המיועדת למתאמנים נכים.
בשנת 2012 פותחה על ידי שלומי מויאל (מומחה ברמה 4) התוכנית "Stay Away" המיועדת לילדים ונשים	.
בשנת 2016 החלו לקיים הדרכות מקוונות (אונליין), באמצעות מערכות מולטימדיה מתקדמות (אפליקציה ייחודית המאפשרת למדריכים מכל העולם לבחון סטודנטים בכל העולם).
פעילות האיגוד כיום
היקף פעילות האיגוד הבינלאומי הוא הגדול בארגוני הקרב-מגע הפועלים כיום בעולם. היקף הפעילות רחב וגלובלי וכולל מרכזים רבים בישראל (במודיעין, ירושלים וראשון לציון) ובלמעלה מ-70 מדינות בחמש יבשות, וחברים בו למעלה מ-95,000 חניכים. באיגוד חברים נשים גברים וילדים מכל שכבות האוכלוסייה - סטודנטים, אנשי צבא ומדריכים, קציני אכיפת חוק ומדריכים, קציני ביטחון, מדריכים אזרחיים ואנשים פרטיים שלומדים קרב-מגע לצורך הגנה עצמית.
IKMF פועל במגוון סקטורים; בסקטור הצבאי הכללי כמו גם יחידות מיוחדות ברחבי העולם, בסקטור אכיפת החוק, ובסקטור הפרטי כמו הגנה על מנהלים או אחמ"ים.
האיגוד מעניק תמיכה מקצועית למדריכי קרב מגע בשיטת אימי ההולכים במסלול המקצועי המותווה על ידו בארץ ובעולם ומשמש כארגון-גג לפעילויותיהם.
פעילות הארגון
מבנה האיגוד, זהה בכל מדינה וכולל מנהל ארגון מקומי אשר מפקח על הארגון ועל המדריכים המקומיים הפועלים בהתאם לסטנדרטים הבינלאומיים אותם קבע האיגוד. מערכת הדירוג של IKMF מחולקת לארבע קבוצות עיקריות: מתלמד - רמות 1 עד 5 (צהוב עם פסים שחורים), בוגר - רמות 1 עד 5 (כחול עם פסים שחורים), מומחה - רמות 1 עד 5 דרגות (זהב ופסים אדומים), ואומן - רמות 1–2. הדרגות מוצגות על תלבושת המאמנים והמתאמנים בצבעים שונים ובהתאם לרמה. כל תעודה שהונפקה על ידי IKMF אושרה על ידי המאסטר ומייסד האיגוד ליכטנפלד וכך גם תוכנית העבודה על פיה נוהגים ברחבי העולם.
נברתא
אזכורים
ר' שמואל בר' שמשון (1211) מונה את נברתא בין המקומות שהיו בהם יותר מח' מניינים בישראל.
ראו גם
האוכלוסייה היהודית בממלכה הצלבנית של ירושלים
לקריאה נוספת
אריה גראבויס, הגליל בתקופת מסעי-הצלב, בתוך ארצות הגליל, חלק א', בעריכת ארנון סופר, אבשלום שמואלי, נורית קליאוט, הוצאת חברה למחקר מדעי שימושי אוניברסיטת חיפה בע"מ ומשרד הביטחון, 1983, עמ' 298
כוי
כּוֹי (או כְּוִי), הוא מונח המוזכר במשנה שמתאר בעל חיים שמבחינה הלכתית הוא ספק חיה ספק בהמה, לעניין הגדרותיהם ההלכתיות הנוגעות למגוון הלכות שבהן יש שוני בין חיה לבהמה. הכוי הוא בעל חיים כשר.
זהותו ההלכתית
התנאים והאמוראים בתלמוד הבבלי חלוקים מהו "כוי". לפי דעה אחת, הוא סוג של אייל הנקרא "אייל הבר" והוא חיה. לעומת שיטה זו סבור רבן שמעון בן גמליאל שה"כוי" הוא בהמה, והוא עצמו מעיד שראה אחד שגידל ממנו עדרים רבים. יש הסבורים שכוי הוא בעל חיים שחז"ל לא ידעו להכריע אם הוא נחשב לחיה או בהמה. התוספות הסבירו לגישה זו, שעל אף שבהלכה יש סימנים מיוחדים לבדיקה אם מדובר בחיה או בהמה; הרי שבדיקה זו לא התאפשרה ב"כוי". דעה נוספת המקובלת על הרמב"ם, לפי שיטת רב חסדא בגמרא, גורסת ש"כוי" הוא יצור כלאיים, שנולד מתיש וצביה, ומאחר שאביו (התיש) נחשב לבהמה ואמו (הצביה) נחשבת לחיה, נוצר ספק למה הוא נחשב, ועל כן הוא ספק בהמה ספק חיה.
זהותו כיום
יש המזהים את הכוי עם התאו, ויש המזהים אותו (על פי הדעה שהוא "אייל הבר") ככבש הבר. יש הסבורים שהכוי הוא "cow" - הפרה של השבטים הגרמאניים בתקופת האימפריה הרומית, שהייתה חצי מבויתת.
הגישה ההלכתית
עמדת המשנה לגבי כוי היא שמכיוון וספק אם הוא חיה או בהמה, על כן יש להחמיר בו בכל ההשלכות הנובעות מכך:
אופן הגיית השם
הגיית השם "כוי" מתחלקת לפי ארצות המוצא; האשכנזים, היו רגילים להגותו: כְּוִי (kvi). לעומתם, אצל התימנים, וכן אצל רוב הספרדים, הוא נהגה: כּוֹי (koy). כיום, גם חלק מן האשכנזים התחילו לכנותו כּוֹי, בעיקר מחמת הוצאות הספרים השונות המהדירות את התלמוד בבלי במהדורה מנוקדת, ומנקדות "כּוֹי", ובעקבות מסקנות אנשי המחקר, כדלקמן.
בקרב החוקרים, נוטים להכריע את קריאת השם: כּוֹי (koy) (על משקל "גוי" ו"נוי") בהסתמך בעיקר על כתבי היד העתיקים (בפירוט: בכתב יד פריז, כתב יד וותיקן וכמה פעמים בכתב יד ליוורנו: כּוֹי. באופן דומה: כּוֹיִ, מופיע בכתב יד קאופמן ובנוסח הבבלי. בכתב יד פרמה א מנקד בשני מקומות: כּוּיִ, על משקל פּוּל. ובכתב יד ליוורנו הוזכר לרוב: כָּוִי).
בתרבות
בשפה העברית נותר הכוי באימרה "כוי פורח על הגג", שפירושה "אירוע שלא היה ולא נברא" (או, בגרסה המלאה: "כוי פורח על הגג ומטיל ביצה").
Total Annihilation
Total Annihilation (נכתב בקיצור TA) הוא משחק אסטרטגיה בזמן-אמת עטור שבחים שפותח על ידי Cavedog Entertainment ויצא ב-30 בספטמבר 1997. המשחק יצא למערכות ההפעלה חלונות ול-Mac OS. המשחק היה משחק האסטרטגיה הראשון שהוצגו בו יחידות ומשטחים תלת-ממדיים. למשחק יצאו שתי חבילות הרחבה: "The Core Contingency" באפריל 1998 ו-"Battle Tactics" ביוני אותה שנה.
המעצב הראשי של Total Annihilation, כריס טיילור, עיצב את Supreme Commander הנחשב בעיני רבים כ"ממשיכו הרוחני" של המשחק. כמו כן, פותח משחק בשם "Spring", חידוש של Total Annihilation מבחינה גרפית.
המשחק זכה לשבחים ולפרסים רבים, בהם תואר "משחק השנה" לפי מספר רב של אתרי אינטרנט ומגזינים.
תיאור המשחק
תכונה בולטת במשחק היא האפשרות "להעמיד בתור" פקודות רבות ליחידה או קבוצה של יחידות. בין סוגי הפקודות ניתן למנות פטרול במסלול, התארגנות במערכים שונים ותקיפת האויב. בהינתן הפקודות, תנוע היחידה למטרתה באופן אוטומטי, ובכך תקטין את הצורך ביחס השחקן למסלולן.
התנאי לניצחון ברוב המשחקים הוא השמדת כל יחידות האויב, אם כי המטרה במשחקי הקמפיין לשחקן היחיד עשויים להיות ייחודיים לעיתים קרובות.
קרב
היחידות ממוינות לפי אזור תנועתן: אדמה, אוויר או ים. בהינתן האופי הרובוטי שלהן, הן לא מוגבלות על ידי גורמים כגון עייפות או מוראל. היחידות מגוונות בגודלן ובמהירותן ובכמות הנזק שהן יכולות לגרום או לספוג. בדרך כלל, הפרמטרים הללו נמצאים ביחס ישר עם רמת הטכנולוגיה שלהם. אחד המאפיינים שזכו לציון לשבח במשחק הוא העובדה שכל היחידות פרופורציוניות מבחינה היררכית - יחידות מתקדמות יותר יהיו שוות מבחינת חוזק לכמות גדולה של יחידות קטנות וחלשות, אך זמן ייצור היחידות המתקדמות גדול בהתאם. במשחק יש שני צבאות שעומדים לרשותם יחידות דומות באופיין אך שונות מבחינה אסתטית.
ממשק המשחק כולל כפתורי פקודות ובנייה (בהתאם ליחידה הנבחרת), מידע על מצב היחידה, מידע על משאבי השחקן ועל קצב הפקתם ומיני-מפה שנותנת מבט כללי על שדה הקרב במשחק.
לכל יחידה יתרונות וחסרונות, סגנונות אופטימליים לשימוש ויחידות תואמות שלהן הן רגישות יותר או בעלי עליונות מסוימת. משחק יעיל בדרך כלל מאופיין בהתחשבות בפרמטרים הללו, בנוסף לניהול טוב של המשאבים והכרת אסטרטגיית היריב.
כאשר יחידה הורגת חמש יחידות יריבות, היא זוכה למעמד "יחידה מנוסה", שמתבטא בשריון ובנשק חזקים יותר, וכמו כן ביכולת להוביל מטרות נעות.
יחסי בורקינה פאסו–רוסיה
יחסי בורקינה פאסו–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין בורקינה פאסו לבין רוסיה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים שבין בורקינה פאסו לברית המועצות החלו לראשונה ב-18 בפברואר 1967. לאחר התפרקותה של ברית המועצות, הכירה בורקינה פאסו ברוסיה כיורשת של ברית המועצות. עם זאת, עקב סיבות כלכליות, נסגרו השגרירויות בין שתי המדינות. בשנת 1992, נסגרה שגרירות רוסיה בואגאדוגו ובשנת 1996, נסגרה שגרירות בורקינה פאסו במוסקבה.
בשנת 2000, שתי הממשלות חתמו על הסכם בין ממשלתי לגבי אשרות הכניסה והדרכונים. יחסי הסחר והכלכלה בין שתי המדינות מוגבלים ליחסים עסקיים בלבד. סך כל היצוא של שתי המדינות עמד בשנת 2008 ב-3.2 מיליון דולר (בעיקר הייצוא הרוסי). מדינת רוסיה קיבלה כ-3,500 תלמידים מבורקינה פאסו.
ב-26 ביולי 2007, שגריר בורקינה פאסו במוסקבה, חאווייר נוגדגו, מסר עותק של אישורים לסגן שר החוץ של רוסיה, אלכסנדר וי. במהלך הדיון דנו השניים במספר בעיות בינלאומיות, כולל באפריקה, והתפתחות של היחסים בין שתי המדינות. נוגדגו שיבח את הגישה הרצינית של רוסיה כדי לסייע למדינות אפריקה, במיוחד בהקלת חובם ובהתמודדות עם הבעיות החברתיות והכלליות של המדינות.
ב-18 בפברואר 2017, שתי המדינות ציינו את יום השנה לכבוד ה-50 השנים שבהן המדינות קיימו יחסים דיפלומטיים. ביום זה החליפו שרי החוץ של שתי המדינות מסרי ברכה.
התפרצות הר הגעש הונגה טונגה (2022)
התפרצות הר הגעש הונגה טונגה אירעה ב-15 בינואר 2022. ההתפרצות יצרה ענן אפר, גז וקיטור שהגיע לגובה 20 קילומטרים. הסקר הגאולוגי של ארצות הברית העריך שההתפרצות גרמה לרעידת אדמה בעוצמה של 5.8 שבעקבותיה נוצרו גלי צונאמי בטונגה, בפיג'י, ונואטו ובסמואה האמריקנית. הגלים הגיעו בשיאם לגובה של 1.5-1 מטרים. גלים גבוהים נצפו גם בקליפורניה ובחופי דרום אמריקה ומספר יישובים פונו בדרום יפן.
רקע
הונגה טונגה הוא הר געש תת-ימי הממוקם כ-30 ק"מ דרומית לאי פונואפו המשתייך לטונגה.
הוא חלק מקבוצת הרי געש פעילה מאוד הנקראת "רכס טונגה" ומתנשאת מניו זילנד עד מזרחית לפיג'י. הר הגעש נמצא 100 ק"מ מעל אזור סייסמי פעיל. גובהו של ההונגה טונגה 149 מטר ושטחו 390 דונם.
ב-20 בדצמבר 2021 נרשמה התפרצות ראשונה.
ההתפרצות
ב-15 בינואר, בשבת בבוקר, אירעה התפרצות חזקה יותר בהר שהובילה לרעידת אדמה ולגלי צונאמי בגובה של יותר ממטר ששטפו את חופי האי טונגה, הממוקם ממזרח לאוסטרליה ומצפון לניו זילנד. גלי צונאמי הכו גם בפאגו פאגו. לפי הערכות הפיצוץ הוולקני הגיע לגובה של כ-5 ק"מ. מדיווחים נוספים שהגיעו נודע כי עננות האבק והגזים שהשתחררו בעת הפיצוץ הגיעו אף לגובה של כ-20 ק"מ. הסקר הגאולוגי של ארצות הברית העריך שההתפרצות גרמה לרעידת אדמה בעוצמה של 5.8 שבעקבותיה נוצרו גלי צונאמי בטונגה, בפיג'י, ונואטו ובסמואה האמריקנית.
התפרצות הר הגעש התת-ימי גרמה לגלי ענק. בשל ניתוק התקשורת בארכיפלג טונגה, ממדי הנזקים טרם התבהרו בימים הראשונים, וארגוני סיוע התקשו להגיע.
ההתפרצות הייתה כל כך עוצמתית, עד שניתן היה לשמוע אותה בניו זילנד, השוכנת 2,383 ק"מ ממדינת האיים שבה חיים כ-105 אלף תושבים.
אזורים רבים באיי טונגה כוסו באפר וולקני. לפי דיווחים, האפר זיהם את אספקת המים והצורך במים נקיים הפך לחיוני. על פי ארגוני סיוע, הרשויות קראו לתושבים לשתות מים מבקבוקים ולכסות את פניהם במסיכות בשל זיהום האוויר. הצלב האדום הבינלאומי העריך כי עד 80 אלף תושבים הושפעו מאסון הטבע.
מספר יישובים פונו בדרום יפן. גלים גבוהים שהגיעו בשיאם ל-1.5 מטרים והצפות נצפו גם בחופי קליפורניה ודרום אמריקה. בטונגה, טופו השישי, פונה מהארמון המלכותי בבירה והתקשורת מהממלכה נותקה כליל. בתים רבים באיים החיצוניים של טונגה ובחוף נהרסו. שלושה אנשים מתו בטונגה כתוצאה מהצונאמי ובהם אישה בריטית אחת. בנוסף, שניים טבעו למוות בעקבות גל גדול שפגע בהם בצפון פרו, מרחק של כ-10,000 ק"מ משם . ההתפרצות גם הותירה את מרבית האי הוולקני שנוצר מההתפרצות הקודמת של הונגה טונגה מתחת למים.
קסידי
קסידי (באנגלית: Cassidy) הוא שם משפחה.
מעצר בית (סדרת טלוויזיה)
מעצר בית (ברוסית: Домашний арест) היא סדרת דרמה קומית-סאטירית רוסית. הסדרה עוקבת אחר ראש עיר מושחת שנאלץ להסתדר בדירה משותפת בעקבות מעצר בית שהוטל עליו.
הסדרה שודרה בשירות הסטרימינג "Premier", באמצעות אתר האינטרנט מבית ערוץ THT, החל מה-16 באוגוסט 2018.
תקציר עלילת הסדרה
ארקדי אניקייב, ראש עיר של העיר סינאוזיורסק, עיר קטנה בתוככי רוסיה, נעצר על ידי שירותי החקירה הפדרליים בעוון שוחד. עד לתחילת משפטו בית המשפט העירוני גוזר עליו מאסר בית אך לא באחוזתו המפוארת אלא בבית ילדותו עד לתחילת ההליכים המשפטיים. אלא, שבדירת ילדותו מתגורר שותפו לדירה מהילדות שהיה מתעלל בו כשהיה קטן. עכשיו הוא כבר לא הדמות הבכירה ומוצא עצמו מתמודד עם מגורים בדירה משותפת.
הפקה
לתפקיד ראש העיר נבחנו פאבל דרביאנקו ופיודור בונדרצ'וק, כשלבסוף לוהק דרביאנקו לתפקיד, שנועד להיות קומי בעיקרו.
צילומי הסדרה החלו בסוף 2016 ונמשכו 205 יום. צילומי חוץ נערכו בירוסלבל, כאשר את צילומי הדירה המשותפת ביצעו בעיר פודולסק ובמוסקבה.
בתיה פרוסט
בתיה (ברברה) פרוסט (נולדה ב-10 בנובמבר 1938) היא מתורגמנית ישראלית, ממייסדי המחלקה לתרגום וחקר התרגום באוניברסיטת בר-אילן ששימשה כמתורגמנית ברבים מהאירועים הבינלאומיים המרכזיים בתולדות ישראל בתחומי הפוליטיקה, הכלכלה התרבות והמשפט.
ראשית חיים והשכלה
נולדה ב-1938 בבודפשט שבהונגריה, ללוטה ועקיבא שלזינגר. פרוסט היא נצר למשפחת רבנים ידועה ששורשיה ברב עקיבא איגר והחת"ם סופר ובעלת הוצאת ספרי קודש, כמו גם ספרי ילדים וספרי אמנות "סיני", לה היו טרם מלחמת העולם השנייה סניפים בווינה ובבודפשט. בשנת 1939, נוכח עליית האיום הנאצי עלו פרוסט והוריה לפלשתינה. פרוסט למדה בגימנסיה גאולה בתל אביב ושירתה בחיל המודיעין.
בשנת 1958 עם תום שירותה הצבאי, יצאה פרוסט ללימודים בתחום המתורגמנות ב-School of Translation and Interpretation בז'נבה שבשווייץ.
קריירה כמתורגמנית
במקביל לעיסוקה האקדמאי, עוסקת פרוסט במתורגמנות ובארגון צוותי מתורגמנים בישראל ומחוצה לה וקולה נשמע מעל גלי האתר באירועים מרכזיים רבים בהיסטוריה של מדינת ישראל, כשלתהודה הרבה ביותר זכה קולה בתרגום המשפט ששודר ברדיו ובטלוויזיה נגד ג'ו איוון דמיאניוק.
החל משנת 1973 פרוסט חברה בארגון הבינלאומי למתורגמני ועידות AIIC.
פרוסט שימשה כמתורגמנית לנשיאי ישראל ולראשי ממשלתה וכן שימשה כמתורגמנית במשרד החוץ באין ספור ביקורים בינלאומיים. פרוסט משמשת כראש צוות המתורגמנים בכנסת ישראל ושימשה מתורגמנית, בין היתר, בביקורה בכנסת של ביאטריס מלכת הולנד, בביקוריהם הנשיאותיים של ביל קלינטון וג'ורג' בוש, הקאנצלרים של גרמניה קוהל, שרודר ומרקל, הנשיאים מיטראן ושיראק מצרפת, כמו גם נשיאי ניגריה, בולגריה וקניה, ראש ממשלת אנגליה בלייר וראשי ממשלות יוון, קרואטיה ורומניה.
במסגרת עבודתה, פרוסט שימשה מתורגמנית ברפרטואר נרחב של נושאים שונים ומגוונים – בין אם כמתורגמנית באיחוד האירופאי, בין אם בכנסים יהודיים (הקונגרס הציוני, מכבי עולמי, ויצו, הדסה, הקונגרס היהודי העולמי, הסוכנות היהודית ועוד) בין אם בנושאי ספורט - בכנסים בנושאים רפואיים (Periodontics, Nephrology, Ophthalmology, Psychiatry, Optometry, MSD Reflexology ,Dermatology ,Geriatrics), באירועי תרבות (כפרס וולף ופרס דן דוד, הקונגרס הבינלאומי של מבקרי תיאטרון, האקדמיה למוסיקה, פסטיבל השירה ועוד) בתחומי התעשייה, הכלכלה והטכנולוגיה (בתחום האנרגיה הסולארית, קונגרס הבנקאות הבינלאומי, הקונגרס הבינלאומי במיסים וחשבונאות, כנס "כלכלה פיתוח ושלום", "כנס העסקים של ישראל" ועוד) ובתחומי המשפט, ראש וראשונה, כאמור, במשפט דמיאניוק, בו שימשה כמתורגמנית בית המשפט, כמו גם במשפט פושע המלחמה ההונגרי שנערך בטורונטו קנדה.
פרסומים
בשנת 1984 פרוסט תרגמה וערכה את ספרו של פרנסואה מיטראן "כאן ועכשיו-שיחות עם מיטראן"
חיים אישיים
נשואה ליוסי פרוסט, המזוהה עם רבים ממפעלות התרבות והאמנות בישראל, ואם לשלושה.
חידושי הרמב"ן לתלמוד
חידושי הרמב"ן הוא ספר יסוד בלימוד הגמרא ומספריו החשובים של רבי משה בן נחמן.
הספר
בתחילת תקופת הראשונים, נחלקו מרכזי התורה לשניים ואיתם גם סגנונות הלימוד, יהדות ספרד וצפון אפריקה, ויהדות מערב אירופה הנוצרית, שכללה בעיקר את איטליה, אשכנז וצרפת.
בעוד ביהדות ספרד התמקדו בעיקר בספרות ההלכתית וחיברו חיבורים דוגמת הלכות הרי"ף ומשנה תורה לרמב"ם, בצרפת ושלוחותיה התעסקו בעיקר בפרשנות לתלמוד, דוגמת רש"י בפירוש הקצר, והמשכה בדרך הפלפול מבית מדרשם של בעלי התוספות.
במדינות כגון ארגון וקסטיליה אשר היו קרובות לצרפת נוצרה שיטת לימוד חדשה אשר עירבה את בית המדרש החדשני של בעלי התוספות הצרפתים מחד, ומאידך פירושי הרי"ף והגאונים נחשבים בהם לסמכות עליונה.
הרמב"ן פיתח סוגה ספרותית חדשה והיא ספרות החידושים לתלמוד אשר החלה אצלו והסתיימה אצל הר"ן, בסוגה זו אין המחבר מפרש אלא מעלה את הנקודות המחודשות בלבד, בשונה מן התוספות אשר עוסקים בפרשנות שוטפת, ומהרי"ף שהביא רק סיכום הלכתי, וזהו יחודו של הספר - השילוב הרבגוני בין כל השיטות, וכלשון פרופסור יצחק טברסקי:.
יוצאות מן הכלל הן "לקוטות הרמב"ן" אשר הם חיבור המסכם את מהלך הגמרא עד לפסיקת ההלכה, ייתכן שלקוטות אלו הן שלב מוקדם בחיבורי הרמב"ן או אולי שיטת חיבור אחרת הנוספת לחידושים.
ישראל תא שמע טען שבחידושיו לסוגיות לתלמוד למד בדרך הצרפתית ומיזג לתוכה מתלמוד ספרד אולם בפסיקותיו ההלכתיות פסק בדרך הספרדית ומיזג לתוכה את שיטת הפסיקה הצרפתית.
מחידושי הרמב"ן ניכרים באופן בולט עוצמה תלמודית ובקיאות חובקת עולם, דבר שלא נעדר מעיניהם של ראשונים ואחרונים. לחידושיו ישנה השפעה עמוקה על עולמה של תורת ישראל ולימודה.
רמב"ן לא כתב את החיבור לפי סדר מסוים ולא לכל מסכת בנפרד אלא עסק בחידושים של כמה מסכתות יחד, את כתיבת החיבור החל בשנות העשרים שלו, ולא יאוחר מ־1223.
לשון הרמב"ן בחידושיו ידועה כמיוחדת בדקדוקה. כך כותב הרב יצחק קנפנטון, שחי בסמוך לתקופת הראשונים בקאשטיליא, בספרו "דרכי התלמוד":.
למן זמנו ולמשך שנים רבות, נהגו יהודי ספרד ללמוד את חידושי הרמב"ן באופן רציף, לאחר לימוד הגמרא ופירוש רש"י, כשם שבאשכנז נהגו ללמוד את פירושי התוספות.
חידושיו שוקעים במידה ניכרת בכתבי תלמידיו ובית מדרשו, הרשב"א, הריטב"א, רבי דוד בונפיד, בנו רבי נחמן, וכן בספרו של רבי יצחק בן אברהם "חידושי תלמיד הרמב"ן".
דינא דגרמי ומשפט החרם
אל חידושי הרמב"ן נהוג לצרף שני חיבורים, דינא דגרמי ומשפט החרם.
הנקודה העיקרית של הספר היא לחלוק על ריצב"א שטען שדין גרמי הוא קנס, וכלשון רמב"ן:
הקונטרס יצא עם מספר פירושים, פירוש שושנת יעקב מאת רי"ש שטיינר פרמישלא תרמ"ב, פירוש מאת הרב יוסף אינגבר ליקווד תשע"א, פירוש ביאור המשפט וציון במשפט מאת הרב אברהם ישעיהו ברזל, בני ברק תשנ"ז, פרוש מאת הרב חים יעקובזון והרב אביגדור שור, קרית ספר תשס"ה, פירוש "דרכי ברוך" מאת הרב ברוך קמפה, בני ברק תשע"ו, פרוש "אמרי מרדכי" מאת הרב מרדכי שמואלביץ ירושלים תשנ"ד, פרוש מאת הרב יחזקאל סרנא, הרב אהרון ליכטנשטיין מסר שעורים על קונטרס זה ועמד על יסוד שיטותיו של החיבור, השעורים נדפסו תחת השם "שעורי הרב אהרון ליכטנשטיין על דינא דגרמי", אלון שבות תשס"ב.
שלם יהלום העלה סיבה אפשרית לכתיבת החיבור, אבנר מבורגוס כתב חיבור המלגלג על ההלכה היהודית ובין טענותיו טען שההלכה המציאה תחבולה להיפטר מנזק והיא גרמא, ייתכן שרמב"ן כתב את הקונטרס נגדו.
במהדורות שונות הוסיפו גם ליקוטים מספר תורת האדם, דרשה לראש השנה, השגות לספר הצבא ועוד.
המקורות לחיבור
מקורותיו של רמב"ן רבים, המקורות הבסייסים הם רש"י ותוספות, ועליהם הוסיף את רבינו חננאל, הרי"ף, והרמב"ם, כמו כן בפירושו שוקעו פירושים פרובסנליים רבים כמו הראב"י וחתנו הראב"ד אשר נשתמרו בעיקר בזכות פירושו, במידה מועטה יותר מובאים רשב"ם, בעל ספר התרומה, רבינו אפרים שמכונה על ידי רמב"ן תלמיד הרי"ף, רבי יהודה אלברצלוני מספר העתים, רבי יצחק בן גאות, רבי יצחק בן ראובן הברצלוני, הרז"ה, ספר העיטור, רבי אליעזר ממיץ, רבי יוסף אבן מיגאש רבי משה ברבי יוסף מנרבונה, רבי ברוך ברבי שמואל מארץ יוון, רבי יצחק הלבן רבי שמשון משאנץ, רבי משה מתקו והערוך, וכן רבותיו רבי יהודה בר יקר ורבי נתן ברבי מאיר.
החידושים ותורת הקבלה
בכל כתבי הרמב"ן נזכרת תורת הקבלה עשרות פעמים, חריגים הם כתביו ההלכתיים של רמב"ן שלא מובאת בהם הקבלה אלא פעמיים בלבד, והסיבה לכך תמוהה, סברות שונות לכך הועלו ונדחו: אין לטעון שאת הקבלה גילה בבגרותו ואת כתביו אלה כתב בצעירותו, מכיוון שבהקדמה להשלמות לרי"ף נזכרים מושגים כמו עשר הספירות ועוד, מה שמוכיח שהיה מקובל כבר בצעירותו, כמו כן אין לטעון שהסתיר את תורת הקבלה ולא חפץ לפרסמה ברבים – וזאת מפני שפירושו לתורה רווי בסודות, עודד ישראלי הראה שמקומה של ההלכה והקבלה שונה אצל רמב"ן ממקובלים דורו, רבי עזרא מגירונה למשל, טען שכל תורת הקבלה היא עצם ידיעת האל וממנה נובעות כל המצוות ואף ההלכה, אולם רמב"ן גרס שתורת הקבלה היא עוד ענף מענפי התורה וממילא אין כל קשר בינו לבין ההלכה ואין צורך לשלבם זה בזה.
נוסחאות וגרסאות
בשונה מרש"י ובעלי התוספות אשר בעשרות מקומות תיקנו ושינו גרסאות, רמב"ן לא תיקן ניסוחים מסברתו כלל, וכלשונו: שונות הם נוסחאות ספרד אשר במידת הצורך רמב"ן קיבלם ותיקן על פי נוסחם.
כללי הרמב"ן
אחת משיטות הפרשנויות לתלמוד היא שיטת הכללים, למשל "כל מקום שאמר רבי יהודה אימתי אינו אלא לפרש", רמב"ן הרחיב את השיטה וכלל בה כללים סגנוניים וספרותיים, כללים אלה אינם נוקשים ומחייבים אלא הם מציינים טכניקות לימודיות ודרכי הבעה שהאמוראים נוקטים בדרך כלל, דרך זו נוטה יותר לשיטת הלימוד הספרדית ולא כבעלי התוספות שבמקרה של שאלה מעדיפים ליישבה במשא ומתן קלאסי ולא בהבאת כלל כלשהו, שרגא אברמסון ליקט עשרות כללים כאלה והדפיסם בספר "כללים בדברי הרמב"ן".
החידושים והירושלמי
מתקופת רבינו חננאל ואילך נמצאו חכמים רבים שציטטו מהתלמוד ירושלמי אך לא במידה רבה, ואף אם השתמשו בו זה היה לעזר בלבד ולא כספר בפני עצמו. יוצא דופן הוא רמב"ן שמביאו ומזכירו במאות מקומות בכתביו (בערך אלף וחמש מאות פעמים), בהם מפרשו ומבארו, ומשתמש בו כמפרש את סוגיות הבבלי, כמכריע במחלוקת, ולפסיקת הלכה. רמב"ן ציטט את הירושלמי מתוך כתב יד ולא מכלי שני, כך מעידים לשונות כמו "מצאתי בירושלמי" או "ולא מצאתי לא בתוספתא ולא בירושלמי כמה היא" לשון מורה על בקיאות בירושלמי, בשל כך יש חשיבות לגרסאותיו, לצורך הגהת הירושלמי.
ככל הנראה רמב"ן המשיך את המסורת מרבו יהודה בר יקר שהרשב"א מעיד עליו שחיבר פירוש לירושלמי.
בעקבות רמב"ן נכנס התלמוד הירושלמי לסדר הלימוד ונהפך לספר קאנוני בקרב בית מדרשו של רמב"ן, ותלמידיו הרשב"א הריטב"א והלאה כבר מזכירים אותו על הסדר.
יואל פלורסהיים ליקט את כל פירושיו לירושלמי ופרסמם בשישה כרכים בשם פירושי הרמב"ן לירושלמי כולל כרך מבוא, על ידי מוסד הרב קוק ירושלים תשע"ג.
בדפוס
הספר נדפס במשך הדורות בעשרות מהדורות, לראשונה בשנת ה'רפ"ג ולאחריה רק בשנת ה'ת"ק, הדפוסים הראשונים של כל מסכת הם: שבת פרשבורג תקצ"ז, יבמות המבורג ת"ק, כתובות מץ תקכ"ה, בשנת תרפ"ח, גיטין ונדה בתוך ספר חמשה שיטות זולצבאך תקכ"ב, קידושין בתוך ספר אוריין תליתאי סלוניקי תקי"ט, בבא מציעא בתוך מהדורת אור עולם ירושלים תרפ"ט, בבא בתרא ונציה רפ"ג, מכות בתוך ספר שבע עיניים ליוורנו תק"ה, עבודה זרה בתוך ספר מעשי צדיקים ליוורנו תק"מ, חולין בתוך ספר מזבח כפרה ליוורנו תק"ע, מן הלקוטות נמצא בידינו: ברכות עירובין - סוכה (למעט ביצה ושקלים), בין השנים תרפ"ח – תרפ"ט נדפסו לראשונה כל חידושיו לתלמוד על ידי הוצאת אור עולם בהגהת הרב איסר זלמן מלצר, במהדורה זו והבאות לא חילקו בין חידושיו ללקוטותיו.
המהדורות הנפוצות הם מהדורת מכון מערבא ומהדורת הרב משה הרשלר, מוסד הרב קוק החלו בהדפסת הספר ולעת עתה הוציאו כרך אחד על מסכת כתובות.
הרב נפתלי נבנצל מראשי ישיבת פוניבז' לצעירים ליקט מפירושיו לתורה והדפיסם על סדר הש"ס תחת השם "תורת הרמב"ן", בני ברק תשע"ז.
קישורים חיצוניים
החידושים:
על החידושים:
סיסקו (פירושונים)
{{פירושונים|* סיסקו מערכות – אחת מחברות טכנולוגיית המידע המצליחות בעידן האינטרנט
ראו גם
}}
חשיש
חַשִׁישׁ (מערבית: حشيش) הוא תוצר של צמח הקנאביס.
חשיש מופק מטריכומות (שערות קטנות העשויות בלוטות ומכילות את שרף הצמח המופיע על העלים והגבעולים של הצמח) הנאספים בעיקר מפרחיה של הנקבה הפורחת והבוגרת של צמח הקנאביס. זנים מסוימים של קנאביס מגודלים במיוחד בשל היכולת שלהם לייצר כמות גדולה של טריכומות ולכן נקראים "צמחי חשיש".
החוק בישראל, מגדיר את החשיש כ"סם מסוכן" האסור בשימוש, והוא כלול בפקודת הסמים המסוכנים.
היסטוריה
מקובל להאמין שמקורו של החשיש הוא במרכז אסיה, בין האזורים הראשונים שנפוץ בהם צמח הקנאביס, שככל הנראה נולד בהרי ההימלאיה (ראו היסטוריה של הקנאביס). חשיש נפוץ במהרה מסביב לעולם לאחר שהערבים החלו לאסוף אותו ולסחור בו. בהמשך התפשט ייצור של חשיש לארצות צפון אפריקה (בולטת מהן היא מרוקו), מזרח התיכון (בעיקר לבנון), ואז לדרום אסיה (בעיקר הודו ופקיסטן).
צמח החשיש ותכונותיו נזכרים כבר בספרות היוונית והרומית וכן בחיבורים רפואיים מוסלמים קדומים. רק מאז מימי הביניים המאוחרים החל השימוש בו לעישון ולהנאה. היה ניסיון לא מוצלח של מנהיגי דת מוסלמים לאסור על שימוש בחשיש ואף השוו אותו לאיסור שתיית היין. במרחב הארץ ישראלי בימי הביניים הייתה כת שנקראת 'כת החשישיים' שיש הסבורים שעשו שימוש בחשיש.
במאה ה-20 עלתה הפופולריות של השימוש בחשיש ושאר תכשירי קנאביס בצפון אמריקה, בעיקר בשנות ה-60 כחלק מתופעת דור ילדי הפרחים. לקראת סוף המאה ה-20 ירדה הפופולריות של החשיש בארצות הברית והוא הפך קשה יותר ליבוא, הפצה והשגה, וכיום נפוץ בה יותר שימוש במריחואנה שמקורה על פי רוב במדינות אמריקה הלטינית.
מסורתית, הפקת חשיש מתרכזת ברצועת שטח הנמתחת מצפון אפריקה להודו. חשיש מיוצר לרוב בשטחים בעלי תנאי אקלים מדבריים, והפקתו נדירה מאוד בארצות טרופיות. שימוש בחשיש נפוץ באירופה הרבה יותר מאשר בארצות הברית, וזאת בשל קרבתה של אירופה לנתיבי התחבורה והסחר של האזורים בהם מתרכז ייצור החשיש.
ייצור
חשיש מיוצר מהטריכומות וכן מתערובת של פרח הקנאביס וחלקי עלים. מאגרי השרף של הטריכומות (המכונים בטעות "אבקנים") מופרדים מהצמח בשיטות ניפוי שונות - "הפרדת מי קרח" (קירור הפרחים במי קרח עד שהשרף בטריכומות הופך לשביר), או "מיצוי כימי". אצבע חשיש מיוצרת על ידי גלגול פרחים מפותחים בין האצבעות, תהליך עתיר עבודה הנותן כדורים של שרף, כשאלה נלחצים לתוך גושים של חשיש, שמאחסנים ומובילים אותם בקלות ללא סיכון להירקבות של ה-THC על ידי חמצון. מנקודה זו חתיכות נשברות לחתיכות קטנות יותר, מחוממות, ונצרכות בדרכים שונות.
במרוקו, כ-800,000 מתוך 32 מיליון תושבי המדינה מעורבים בגידול וייצור קנאביס הנמכר בעיקר באירופה, באלג'יריה, בתוניסיה ובישראל. חלק קטן מהתוצרת המרוקנית מגיע לארצות הברית. ג'אראס, חומר המשופשף ידנית ישירות מצמח הקנאביס, מיוצר בנפאל ובהודו. משתמשים טוענים ששימוש בג'אראס גורם להשפעה חזקה יותר, ככל הנראה משום שהצמחים מהם הוא מיוצר משתייכים לתת הזן "סאטיבה".
"גארדה", או "חשיש בלונדיני", המגיע לרוב ממרוקו, מאפגניסטן ומהולנד, נוטה ליצור השפעה שהיא הן קוגניטיבית והן גופנית ("בודי היי"), תלוי בזן הקנאביס ממנו הופק. ישנו גם חשיש בגוונים ירקרקים או אדמדמים. צבע ירוק מהווה לעיתים עדות לכך שהחשיש אינו טהור ודולל עם עלים מאיכות נמוכה, או מכיל כמויות גבוהות של כלורופיל.
חשיש מאיכות גבוהה עובר לרוב ניפוי דרך נפה דקה, כדי לאפשר לטריכומות להיפרד. במרוקו ואפגניסטן עובר רוב החשיש ניפוי, אך באפגניסטן שיטת ייצור החשיש דומה לשל ג'אראס. בשלב הראשון, שמים שרף קנאביס במכתש גדול ומחומם, ואז השרף נמעך בעזרת חפץ כבד. התוצר הוא חשיש שחור דביק מאוד.
חשיש קשה
צבעו של החשיש הקשה נע בין חום כהה לבהיר, ולרוב מפורר לחתיכות מזעריות כדי להשיג שטח פנים מקסימלי בעת השריפה. לאחר שפורר, לעיתים מעורבב החשיש עם טבק (למרות שאלטרנטיבות לטבק כמו למשל אורגנו גם נמצאות בשימוש). את השילוב הזה ניתן לגלגל לסיגריה (ג'וינט) בעזרת ניירות גלגול ולעשן כמו סיגריה רגילה. יש המעשנים את חתיכות החשיש הקטנות בבאנג או במאדה.
חשיש רך
צבעו של החשיש הרך לרוב נע בין חום כהה לשחור. חשיש רך מתגמש לרוב על ידי חום כף היד, והוא ניתן לעיצוב כרצועה ארוכה ודקה לצורך העישון בג'וינט.
חשיש לא טהור
צורות פחות איכותיות של חשיש מכילות לרוב מדללים ומזהמים, או חומרים פסיכואקטיביים אחרים. צורות כאלה יכולות להיות קשות מאוד או רכות מאוד, ולרוב נושאות פוטנציה נמוכה (אם בכלל), טעם חזק, סכנת רעילות ולפעמים הרגשה שמנונית למגע.
המדללים של חשיש נעים בין חומר צמח לא פעיל למוצרים כמו: אקמול, סבון, וזלין, דונג, משחת נעליים, טרפנטין, חינה, קפה טחון, אבקת חלב, שרף אורן, מתאדון (אדולן), ברביטורטים, קטמין, אספירין, דבקים וצבעים, וכמו כן ממיסים מסרטנים כמו טולואן ובנזן. המדללים הנ"ל מוספים כדי להעלות את השווי היחסי של החשיש ולהגדיל רווחים.
האיכות הנמוכה גורמת לאדם לעשן יותר על מנת להגיע להשפעה הרצויה. העלייה בכמות הנצרכת, ביחד עם נוכחות המזהמים, עלולה לגרום לנזקים בריאותיים משמעותיים. ההשפעות הללו משתנות בהתאם למזהמים שהחשיש דולל בהם.
בחשיש טהור לא אמורים להימצא חומרים קושרים, שכן אין צורך בהם על מנת להדביק את הטריכומות. השרף יעוצב בקלות למטילים ללא צורך בתוספים כימיים.
היבטים חוקיים
בדומה לקנאביס ממנו מיוצר החשיש, קיים איסור חוקי על הייצור, האחזקה, הסחר והשימוש בחשיש ברוב מדינות העולם.
החוק הישראלי אינו מבחין בין הצורות השונות של קנאביס, בנוגע לאיסור הפלילי החל על ייצור, החזקה, סחר ושימוש. על פי סעיף 1 לפקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל"ג - 1973, "סם מסוכן" הוא כל חומר מן המפורטים בתוספת הראשונה. התוספת הראשונה מפרטת כי הקנביס (Cannabis) וכן השרף של הקנבוס הידוע גם בשם: חשיש (Cannabis Resina Syn: Hashish) נכללים בהגדרה זו. החוק מטיל עונשים כבדים על ייצור, החזקה ושימוש, מסחר ומעבר והדחת קטינים לשימוש בסם מסוכן, אם כי הקלה מסוימת בעונש ניתנת לאחזקה של כמות של פחות מ-15 גרם המוגדרת כ"שימוש עצמי".
הארמייה הרביעית (האימפריה היפנית)
היסטוריה
הארמייה הרביעית הוקמה לראשונה ב-24 ביוני 1904, במהלך מלחמת רוסיה–יפן, בפיקוד גנרל נוזו מיכאצורה, על בסיס כוחות מילואים שונים שנועדו לתגבר את הכוח היפני בשן-יאנג. ב-24 באוגוסט, לקחה הארמייה חלק בקרב ליאויאנג. ב-19 בפברואר 1905 בקרב מוקדן. לאחר שהמלחמה הסתיימה בניצחון יפני מוחץ, פורקה הארמייה ב-17 בינואר 1906.
ב-9 באוגוסט 1945 פתחה ברית המועצות במבצע סערת אוגוסט, במהלכו פלש הצבא האדום למנצ'וריה, מונגוליה, סחלין, איי קוריל וקוריאה. הכוח היפני באזור כלל 1,217,000 חיילים, אך מרבית החיילים היו מגויסים חדשים, שחסרו ניסיון וציוד, והיו מאומנים בעיקר בלחימת אנטי-גרילה והגנה על הגבול, ולא עמדו בפני הפלישה המסיבית של כוחות השריון וחיל רגלים ממוכן של הסובייטים, שריכזו 1,577,225 לוחמים. הצבא היפני המאולתר התפרק תוך 3 שבועות מול הכוח הרוסי העדיף, הארמייה הרביעית נאלצה לסגת מעמדותיה במחוז באיאן אל חרבין. ב-16 באוגוסט 1945, יום לאחר הודעתו של הקיסר הירוהיטו על כניעת יפן, הורה מפקד הכוחות היפניים באזור אוטוזו יאמאדה לחייליו להיכנע. הצבא היפני הקיסרי פורק בידי בעלות הברית, ובכלל זה הארמייה הרביעית. מרבית חיילי הארמייה נלקחו לברית המועצות כשבויי מלחמה, ונוצלו לעבודת פרך.
יועץ עסקי
היועץ העסקי הוא בעל ידע והשכלה רחבה בתחומי הניהול והעסקים, כשמקובלות התמחויות רבות ושונות כגון: שיווק, מימון, עסקים משפחתיים, לוגיסטיקה, מערכות מידע, אסטרטגיה, שיקום והבראת עסקים, קמעונאות, עסקים קטנים ובינוניים ועוד. בנוסף קיימות התמחויות לפי תעשייה כגון: מלאכה זעירה, תעשייה מסורתית והיי-טק.
כחלק מהתהליך היועץ ראשית יבחן את המצב הקיים בחברה או בארגון (בתחום הכלכלי, בדרכי העבודה של החברה ובפוטנציאל הגלום בעסק). לאחר מכן היעדים אליהם שואף הארגון להגיע ויחד יבנו תוכנית עבודה שתוביל להשגת היעדים באמצעות כלים ניהוליים, נקודות הסתכלות חדשות על בעיות קיימות ועוד. תהליך הייעוץ נעשה בדרך כלל בשלבים, באמצעות פגישות עבודה בתדירות קבועה.
מקצוע הייעוץ העסקי בישראל
תחום הייעוץ הניהולי כולל מגוון רחב של דיסציפלינות הרלוונטיות לניהולם של ארגונים עסקיים ו\או ציבוריים, ובהן ייעוץ אסטרטגי, ייעוץ עסקי, ייעוץ כלכלי, ייעוץ ארגוני, ייעוץ בתחומים כמערכות מידע, ניהול לאיכות כוללת, שירות וניהול קשרי לקוחות - וכיוצא בזה. בישראל קיימת פעילות ענפה בתחומים אלו לאורך עשרות שנים הן על ידי המט"ים (מרכזי טיפוח יזמות) והן על ידי יועצים עצמאים וחברות ייעוץ פרטיות. לשכת היועצים העסקיים והניהוליים בישראל - מהווה את הגוף היציג של היועצים העסקיים והניהוליים בישראל והיא חברה מן המניין בארגון הגג ל.ה.ב (לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל).
חוקיות
נכון ל-2018, תחום הייעוץ העסקי אינו מוסדר בחוק בישראל, אלא נמצא בשלבי חקיקה ומפורט בהגדרת מקצוע הייעוץ העסקי בישראל (מתוך הצעת חוק הסדרת הייעוץ בייעוץ עסקי, התשס"ז-2007) איסור ייעוץ בלא רישיון.
תנאי הסף ליועץ עסקי החבר בלשכת היועצים העסקיים והניהוליים בישראל כוללים:
ראוטוב
ראוטוב (ברוסית: Ре́утов) היא עיירה במחוז מוסקבה, רוסיה, הממוקמת מזרחית למוסקבה. בשנת 2010 התגוררו בעיר כ-87,314 תושבים. העיר מופרדת ממוסקבה באמצעות כביש הטבעת של מוסקבה. לראוטוב מעמד של עיירת מדע (נאוקוגרד) והיא חוגגת את יום השנה שלה בשבת האחרונה של ספטמבר.
היסטוריה
יש עדויות לקיומו של הכפר ראוטוב עוד מהמאה ה-17.
בשנת 1955 הוקמו בעיר משרדי חברת הטילים והלווינים משינוסטרויניה, בהובלת ולדימיר צ'לומיי.
ג'ואנה קסידי
ג'ואנה קסידי (באנגלית:  Joanna Cassidy ; נולדה ב-2 באוגוסט 1945) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. התפרסמה בזכות הופעותייה בסרטים "בלייד ראנר", "מי הפליל את רוג'ר ראביט" ובסדרת הדרמה "עמוק באדמה". קסידי היא זוכת פרס גלובוס הזהב לשנת 1983 על הופעתה בקומדיית המצבים "באפלו ביל".
ביוגרפיה
נולדה בשם ג'ואנה וירג'יניה קאסקי בהאדונפילד, ניו ג'רזי. בתם של וירג'יניה וג'ו קאסקי. למדה אמנות ב"אוניברסיטת סירקיוז" שבניו יורק, שם היא עבדה גם כדוגמנית.
קולנוע
קסידי החלה את דרכה בתור שחקנית קולנוע משנית בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 וזכורה בעיקר בזכות תפקידה בדרמה של רוברט בנטון "מופע הלילה" בתור לאורה בירדוול.
ב-1991 שיחקה קסידי בקומדיה "סוף סוף השאירו אותנו לבד" בתפקיד מנהלת בחברת האופנה בה עובדת הצעירה סו אלן קרנדל (כריסטינה אפלגייט). ב-1996 השתתפה קסידי בסרט הפעולה "תגובת שרשרת" לצידו של קיאנו ריבס.
ב-2001 השתתפה קסידי בסרט האימה "הרוחות של מארס".
טלוויזיה
קסידי החלה את דרכה בטלוויזיה בשנת 1979 בסדרת המשטרה "240- רוברט" בתפקיד טייסת המסוק המשטרתי מורגן ויינרייט.
בשנת 1983 שיחקה קסידי בקומדיית המצבים "באפלו ביל" בתור ג'ו ג'ו וייט המפיקה של תוכנית הטוק שואו של באפלו ביל ביטינגר (דבני קולמן). קסידי הופיעה בסדרה לאורך שתי עונותיה וזכתה על משחקה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית. ב-1993 שיחקה קסידי בסרט הטלוויזיה המצליח של רשת HBO בבימויו של גלן ג'ורדן "ברבריים בשער".
בשנת 2001 הופיעה קסידי בסדרת הדרמה המצליחה "עמוק באדמה" בתפקיד הפסיכולוגית מרגרט צ'נווית', על תפקידה בסדרה הועמדה קסידי לפרס אמי.
ב-2011 השתתפה קסידי בסדרת הדרמה הרפואית "גוף ההוכחה" בתפקיד ג'ואן, שופטת בדימוס ואמה של הרופאה המנתחת מייגן האנט (דיינה דלייני).
חיים אישיים
קסידי היא אם לשני ילדים מגירושייה לפסיכיאטר ד"ר קנרד קוברין.
אנדרס פרארי
אנדרס מרטין פרארי מאלביירה (בספרדית: Andrés Martín Ferrari Malviera; נולד ב-3 בינואר 2003) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת החלוץ בוויאריאל.
קריירה
פרארי החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנוער של פניארול, ממנה עבר לקבוצת הנוער של דפנסור ספורטינג, וב-29 במאי 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, בתיקו 1–1 של קבוצתו עם דפורטיבו מלדונדו. ב-6 באפריל 2023 נרכש ב-2.5 מיליון אירו וחתם על חוזה לחמש עונות בוויאריאל.
קריירת נבחרות
ביוני 2023 שיחק עם נבחרת אורוגוואי בכדורגל עד גיל 20 בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023, כבש שער אחד בשלב הבתים, בניצחון נבחרתו 4–0 על עיראק, וסייע לנבחרתו לזכות בגביע.
אקס-מן: התריסר
רקע
סיפור "התריסר" מתחיל עם מוטאנטית צעירה בשם טניה טראסק, בתו של שונא המוטאנטים בוליבר טראסק, שתהפוך ברבות הימים למאדאם סנקטיטי, חברת שבט אסקאני ובת בריתם של קייבל ושל רייצ'ל סאמרס בעתיד. היא הולכת לאיבוד בזרם הזמן וניצלת בידי רייצ'ל, המחופשת לאמא אסקאני. היא לוקחת אותה לעתיד ומרפאה את מוחה. עתיד זה, שנשלט בידי אפוקליפס, הוא קודר ועגמומי, וטניה בחרה לשנות זאת. היא נסעה בזמן שלוש שנים לפני הקמת האקס-מן, חרף אזהרותיה של אמא אסקאני, וניסתה ליצור קשר עם אביה. רייצ'ל עקבה אחריה ועצרה בעדה מלהתגלות בפניו, לא לפני שטניה שיחקה עם התכנות של מאסטר מולד, זקיף-העל אותו בנה טראסק. היא העלתה בו תוכנה הנקראת "התריסר".
שנים לאחר מכן, בעוד סייקלופס תוהה על מערכת יחסיו עם מדלין פריור באלסקה, הוא הותקף בידי מאסטר מולד, שטען כי סייקלופס הוא אחד מהתריסר והיה צורך להרוג אותו. מאסטר מולד נעצר, לא לפני שהסגיר זהויות אפשריות לחברי התריסר, ביניהם צ'ארלס אקסבייר, אפוקליפס, סטורם, ג'ין גריי ופרנקלין ריצ'רדס, בנם של מיסטר פנטסטיק והאישה הבלתי-נראית מארבעת המופלאים.
מאסטר מולד שרד את המתקפה והתעמת לאחר מכן עם קבוצת פאוור פאק, בניסיון להרוג את ריצ'רדס הצעיר. כשקבוצת הצעירים לחמה ברובוט המעוות, הוא גילה להם את טבעם של חברי התריסר - "שנים עשר מוטאנטים אשר בבו הימים יעלו לכוח ויובילו את גזע המוטאנטים במלחמה על בני האדם בעלות השחר על כדור הארץ". הוא נעצר בשנית, לא לפני שהוסיף מועמדים אפשריים לרשימה - דניאל מונסטאר, קאנונבול ופסיילוק.
התיאור הבא של התריסר הגיע מפי אפוקליפס עצמו, שלא רק שהוא עצמו חבר בתריסר המכובדים אלא גם חמשת האקס-מן המקוריים, אקסבייר, סטורם, קאנונבול וקייבל.
עם הגעתו של המילניום החדש, סדרת אירועים הובילה לחזרתו של אפוקליפס. קייבל היה עד לאותם אירועים - החשכת העיר ניו יורק, הגעת מבשרו של אפוקליפס, וכן סימנים אחרים. צורתה האסטראלית של אמא אסקאני הופיעה בפני קייבל, וטמעה בו את הידע אודות זהותם האמיתית של חברי התריסר. למרבה הצער, לא הייתה לו כל הזדמנות לאתר אותם.
עלילה
אפוקליפס החל את מתקפתו בכך ששתל מתחזה של וולברין בקרב האקס-מן. הדבר הוביל את אקסבייר, שחשד בהסתננות לקבוצה, לפרק את האקס-מן. מעט לאחר מכן, רוג ושאדוקאט מוצאות את עצמן כשהן מגנות על נבלת-העל מיסטיק מפני צבא יפן. בעוד רוג לחמה בסאנפייר ואנשיו, קיטי שמרה על מיסטיק ומצאה ללא רצונה את יומנה של דסטיני, מוטאנטית בעלת כוחות ראיית הנולד. היומן כלל תיאור מעורפל מאוד של "החבר השלושה-עשר", וכי התריסר יהיו מעורבים בהשמדת העולם.
פרשי אפוקליפס חוטפים את קייבל, מיקאיל רספוטין, אייסמן, סאנפייר והמונולית האנושי. האקס-מן, בעזרתו של מגנטו, ממהרים למאורתו של אפוקליפס במצרים. הם מותקפים בידי חיילי הסקרול ומאמיניו של אפוקליפס. באמצעו של הקרב, בישופ מופיע לפתע מתוך האוויר, לאחר שהיה כלוא במרחבי העתיד החלופי. באמצעות תכסיסים ואשליות, מאמיניו של אפוקליפס חוטפים את שאר חברי התריסר, שתפקידם האמיתי מתגלה לבסוף. אפוקליפס מכניס את התריסר לתאי הכלה - חלק ממכונה שמיימית עתיקת-יומין - וחושף את תוכניתו לשאוב את כוחותיהם של "האחד-עשר", בעוד החבר האחרון מפעיל את המכונה, כדי להעניק לו כוח אומניפוטנטי. אפוקליפס מסביר את תפקידם של חברי התריסר: פולאריס ומגנטו היו שני קטבים מגנטיים מנוגדים; סטורם, אייסמן וסאנפייר היו כוחות טבע קיצוניים; סייקלופס, ג'ין וקייבל היו לאחדות משפחה; בישופ ומיקאיל סיפקו שליטה על המרחב והזמן; ואקסבייר סיפק את כוחה של המחשבה הטהורה. אולם, אפוקליפס ידע כי גופו העתיק והחלוש לא יוכל לאכלס את הכוח האדיר. אי לכך, הוא חושף את קיומו של מוטאנט שלוש-עשרה במספר, איש אקס. הוא מתעתד להעביר את תודעתו לתוך גופו של המוטאנט הצעיר ולהשתמש באנרגיות התריסר כדי להוסיף ולהתפתח.
אפוקליפס החל בתהליך, אולם אובדן כוחותיו של מגנטו לאחרונה היה משהו שהוא לא ציפה לו. עד מהרה, רמת האנרגיה התרוקנה ויצרה קרע בשרשרת הכוחות. אפוקליפס העלה את זרימת האנרגיה וניסה לעקוף את הקרע, אך הדבר דחף את המונולית האנושי לכדי שיגעון, והוא השתחרר מתא ההכלה שלו ובטירופו שחרר את חברי האקס-מן מכלאם. בזמן שמחצית מהקבוצה לחמה במונולית חסר הרסן, השאר ניסו לעצור את אפוקליפס. ג'ין גריי חשפה את טיבו האמיתי - גופו מעלה הריקבון מתחת לשריון שלו. כאשר הוא ניסה להיכנס לגופו של נייט גריי, סייקלופס לקח את מקומו והקריב את חייו כדי להציל את נייט. ג'ין ניסתה ליצור קשר עם מוחו של בעלה, אך אקסבייר טען כי לא נותר דבר מסייקלופס בתוך אפוקליפס.
הסיפור ממשיך בקשת הסיפור "עידני אפוקליפס" ממרץ 2000. אפוקליפס משתמש באנרגיות אותן אסף, ויוצר מחדש שתי מציאויות בניסיון להשלים את התהליך ואת הטרנספורמציה הסופית שלו. הוא לא יכל לעשות זאת, משום שהאקס-מן לחמו בו בשתי המציאויות - בעבר ובהווה. האנרגיה שלו אוזלת, והוא והמונולית האנושי נמלטים. האקס-מן מנעו מאפוקליפס להפוך לאל חי וקיים, במחיר חייו של סייקלופס. ג'ין שבורת לב ממותו של בעלה, ולוקחת היעדרות ממושכת מהקבוצה.
ביבליוגרפיה
{{ltr|
The Twelve
}}
הפארק הלאומי מיגואשה
הפארק הלאומי מיגואשה (אנגלית: Miguasha National Park; צרפתית: Parc national de Miguasha) הוא אתר מורשת עולמית שממוקם בחופו הדרומי של חצי האי גספה שבקוויבק, קנדה. הפארק הוכרז כשמורת טבע מוגנת על ידי ממשלת קוויבק בשנת 1985, והוכר כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו ב-1999 בזכות המגוון הגדול של המאובנים שבו, שמייצגים היטב תקופה מכרעת באבולוציה של החיים על פני כדור הארץ.
בעבר נקרא המקום על ידי שבטי המיקמאק בשם "Megouasag" שמשמעותו היא צוקים אדומים, מכיוון שבזמן שקיעת השמש, מקבלים הצוקים גוון אדום. בהמשך, השתבש השם האינדיאני המקורי לשם הנוכחי.
תיאור פיזי
צוקי החוף בפארק עשויים מרובדי סלע משקע מתקופת דבון השלישית. הם מורכבים משכבות מתחלפות של אבן חול וצפחה שגילם מוערך ב-350 עד 375 מיליון שנים. כיום מכוסה רוב השטח ביערות עצי תרזה, אשוח וצפצפה.
חשיבות פלאונטולגית
כמה ממאובני הדגים, בעלי החיים והצמחים שנמצאו במיגואשה הם זנים עתיקים ונדירים. לדוגמה, מאובן של הצמח Spermasposita נחשב על ידי הפלאונטולגים לאחד מזני בעלי הפרחים הקדומים ביותר.
מיגואשה נחשב לאתר המכיל את הכמות הגדולה ביותר בעולם של מאובנים מתור הדבון שאופיין בין השאר בריבוי מיני הדגים שבו. חמשת מתוך שש קבוצות מאובני הדגים מתור זה, נמצאים בפארק מיגואשה. כמו כן, נמצא במקום מספר גדול של דגימות מאובנים שמורות היטב של פרטים מקבוצת בעלי סנפירים בשרניים המהווים אב קדמון של קבוצת בעלי ארבע רגליים שהיו כנראה בעלי החוליות היבשתיים הראשונים שנשמו אוויר.
היסטוריה
האתר התגלה לראשונה ב-1842 על ידי הגאולוג והרופא אברהם גסנר (אנגלית: Abraham Gesner) שמצא במקום מגוון עצום של מאובנים שהועברו מאוחר יותר למוזיאון הבריטי ולמוזיאון המלכותי של סקוטלנד. גילויים אלו עוררו התרגשות גדולה בקרב מדענים מכל העולם ומאז זוהו וקוטלגו מעל ל-5,000 ממצאים מאובנים.
Privilegium de non tolerandis Judaeis
Privilegium de non tolerandis Judaeis (מלטינית: הזכות שלא לסבול יהודים, קרי: פְּרִיבִילֵגְיוּם דֵה נוֹן טוֹלֵרַנְדִיס יוּדֵאִיס) היא פריווילגיה שהוענקה לכמה ערים ב ובמלוכת הבסבורג החל מהמאה ה-16. במסגרת הפריווילגיה, נמנע מיהודים להתגורר בחלקים מסוימים בעיר או להחזיק בה מקרקעין. יתר על כן, נאסר עליהם להיכנס לעיר, פרט לימים שבהם היה מסחר ופעלו בהם השווקים. בלובלין, למשל, הוחלה הפריווילגיה ב-1535.
פחמן-12
פחמן-12 או 12C הוא האיזוטופ הנפוץ ביותר של פחמן. הוא השכיח מבין שני האיזוטופים היציבים של פחמן (12C ו-13C). פחמן-12 מהווה 98.89% מהפחמן המצוי בטבע. אטום של פחמן-12 מכיל 6 פרוטונים, 6 נייטרונים ו-6 אלקטרונים.
פחמן-12 הוא בעל חשיבות מיוחדת, משום שעל בסיסו מוגדר הערך של יחידת מסה אטומית מאוחדת, המשמשת למדידת המסה של כל האטומים האחרים. המסה של אטום פחמן-12 היא בדיוק 12 יחידות מסה אטומית מאוחדת, או.
היסטוריה
לפני 1959, הארגונים IUPAP ו-IUPAC נטו להשתמש בחמצן כדי להגדיר את המול. בעוד כימאים הגדירו את המול כמספר האטומים של חמצן אשר מסתם היא 16 גרם, פיזיקאים השתמשו בהגדרה דומה אך עם האיזוטופ חמצן-16 בלבד. שני הארגונים הסכימו ב-1959-1960 להגדיר את המול כ"כמות החומר במערכת שמכילה מספר חלקיקים (אטומים או מולקולות) השווה למספר האטומים ב-0.012 קילוגרם של פחמן-12.
הגדרה זו התקבלה על ידי ה-CIPM ב-1967. ב-1971, הגדרה זו התקבלה על ידי ה-CGPM הארבע עשרה.
ב-1980, הבהירו ה-CIPM את ההגדרה שלעיל, תוך שהגדירו כי היא נוגעת לאטומי פחמן-12 פזורים במצב היסוד (ground state) שלהם, להבדיל ממצב מעורר.
דרדוויל
דרדוויל (באנגלית: Daredevil, בתרגום מילולי לעברית: "מתגרה בשטן", המונח המקובל הוא "מתגרה במוות" או "שד משחת" הפרוזאי יותר) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Daredevil #1 מאפריל 1964 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ביל אברט. הרצתו המשפיעה של הכותב פרנק מילר בתחילת שנות ה-80 - לרבות קשת הסיפור "דרדוויל: נולד מחדש" מפברואר 1986 - ביססה את הדמות כחלק פופולרי ואינטגרלי ביקום מארוול. דמותו של דרדוויל ידועה בכינויים האדם ללא פחד והשטן מהלס קיצ'ן.
דמותו של דרדוויל מדורגת במקום העשירי ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN, וכן במקום ה-37 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר. הדמות זכתה לעיבודים רבים במדיות אחרות, ביניהם בסדרות האנימציה ספיידרמן וחבריו המופלאים וספיידרמן: סדרת האנימציה. בסרט הלייב אקשן "דרדוויל" גילם את הדמות השחקן בן אפלק, ששב לגלם את הדמות בהופעת קמע בסרט "אלקטרה". בסדרת היקום הקולנועי של מארוול "דרדוויל" של שירות הסטרימינג נטפליקס, מגלם את דמותו השחקן צ'ארלי קוקס, ששב לגלם אותו בהופעת אורח בסרט "ספיידרמן: אין דרך הביתה" ובסדרה "שי-האלק: עורכת דין בשירות החוק" וישוב לגלם אותו בסדרה "דרדוויל: נולד מחדש" כחלק מהשלב החמישי של היקום הקולנועי.
שנות ה-60
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Daredevil #1 מאפריל 1964 בכתיבתו של סטן לי ובאיורו של ביל אברט, עם עיצוב ראשוני של ג'ק קירבי הכולל את נשק האלה של דרדוויל ותלבושת בצבעי אדום-צהוב-שחור כבתלבושת אקרובט. החוברת הראשונה גוללה את סיפור המקור של הדמות ואת רצונה במציאת צדק אחר רוצחו של אביו - המתאגרף ג'ק מורדוק, שגידל את מאט הצעיר בשכונת הלס קיצ'ן שבמנהטן, ניו יורק. ג'ק מחזק בו את חשיבותו של החינוך וחיים ללא אלימות מתוך מטרה שמאט יגדול להפוך לאדם טוב יותר ממנו. בשעה שהציל אדם עיוור מדרכה של משאית, מאט התעוור מהחומר הרדיואקטיבי שנפל ממנה. החשיפה לחומר הרדיואקטיבי חידדה את חושיו הנותרים של מאט מעל לגבולות האנושיים והקנתה לו "חוש רדאר" לזהות את הצורה ואת המיקום של הדברים שמסביבו. כדי לעזור לבנו, ג'ק מורדוק חזר לאיגרוף תחת גנגסטר ידוע בשם הפיקסר - היחיד שמוכן להעסיק מתאגרף מזדקן. כאשר ג'ק סירב למכור קרב מאחר שבנו נמצא בקהל, הוא נהרג בידי אחד מאנשיו של פיקסר. מאחר שמאט נשבע בפני אביו שלא ינקוט בדרכים אלימות כדי להתמודד עם בעיותיו, הוא מצא דרך עקיפה לכך על ידי אימוץ זהות חדשה שמשתמשת בכוח פיזי. הוא עטה תלבושת בצבעי צהוב-שחור העשויה מחלוק הקרב של אביו, ובעזרת יכולותיו המחודדות התעמת עם רוצחיו של אביו כגיבור-העל דרדוויל. אולם, הוא גרם לא מרצונו לכך שפיקסר חטף התקף לב ומת.
הכותב והאמן וולי ווד הציג לראשונה את תלבושתו האדומה המודרנית של דרדוויל בחוברת מספר 7, שתיארה את הקרב בין דרדוויל לדמות חזקה בהרבה ממנו, נאמור. הדמות יצאה למספר הרפתקאות הכוללות נבלים כמו הינשוף, האיש הסגול, סטילט-מן, השור, גלדיאטור וקבוצת האוכפים. בחוברת מספר 16 (מאי 1966) הוא פוגש לראשונה את ספיידרמן, דמות שתהפוך ברבות הימים לחברו הטוב ביותר. מכתב מספיידרמן חושף שלא במתכוון את זהותו הסודית של דרדוויל, מה שמאלץ אותו לחשוב על זהות שלישית כאחיו התאום מייק מורדוק, שאישיותו חסרת הדאגות והשחצנית דומה יותר לזו של דרדוויל מאשר לאישיותו הנוקשה, השקדנית והמופנמת של מאט מורדוק. קו העלילה על "מייק מורדוק" נועד להדגיש את הפרעת הזהות הדיסוציאטיבית של הדמות (שאף תוהה האם מאט הוא האני האמיתי שלו או שאולי מייק/דרדוויל). אולם, קו עלילה זה לא המשיך משום שקהל הקוראים חשב שזה מבלבל מדי, כאשר דרדוויל ביים את מותו של מייק מורדוק וטען שהוא מאמן מחליף לדרדוויל. שיתוף הפעולה בין סטן לי לג'ין קולן החל בחוברת מספר 20 ונמשך עד לחוברת מספר 49 וכלל סיפור שבו מאט מורדוק מגן על יוצא צבא עיוור ממלחמת וייטנאם מפני הפללת שווא.
מאט מגלה את זהותו הסודית לחברתו דאז, קארן פייג'. אולם, חשיפה זו היא יותר מדי עבורה, והיא מנתקת את הקשר ביניהם. הייתה זו רק אחת מבין הפרידות הארוכות בין מאט לקארן, שהפכה להיות מושא אהבתו היקרה ביותר.
שנות ה-70
הכותב גרי קונוויי נטל את מושכות הכתיבה החל מחוברת מספר 72, והפך את פני הסדרה על פיה כדי להידמות לספרות זולה מדע בדיונית עם קשת סיפור על אנדרואיד בשם MK-9 שהיסווה את עצמו כדמות בשם מר קליין והיה ידוע בכינוי "המתנקש", שמגיע אלפי שנים מתוך העתיד כדי לשנות את ההיסטוריה. אפילו הארכי-נבל הוותיק הינשוף צויד בכלי נשק וכלי תחבורה עתידניים. קונוויי גם העביר את דרדוויל לסן פרנסיסקו החל מחוברת מספר 86, ובאותה עת גם הוסיף את האלמנה השחורה לככב לצד דרדוויל בסדרת החוברות. היא שימשה בתור בת ברית בלחימתו בפשע וכן כמושא אהבתו בין חוברות מספר 124-81 (נובמבר 1971-אוגוסט 1975), כאשר מתוכם חוברות 93–108 נקראו "דרדוויל והאלמנה השחורה".
יאן ונר, המייסד והמוציא לאור של מגזין המוזיקה רולינג סטון הופיע בחוברת מספר 100 מאת ג'ין קולן והכותב סטיב גרבר.
עבודות הכתיבה והעריכה עברו למארב וולפמן החל מחוברת מספר 124, והוא הוציא את דמותה של האלמנה השחורה מחוץ לסיפורים והחזיר את דרדוויל לשכונת הלס קיצ'ן. הוא הציג את דמותה השברירית אך מלאת חיים של הת'ר גלן, שהחליפה את האלמנה השחורה בתור מושא אהבתו של מאט מורדוק. הרצתו של וולפמן, שנמשכה עד לחוברת מספר 143 (מרץ 1977) כללה את הצגתו לראשונה של נבל-העל המוכר ביותר של דרדוויל, בולזאיי. וכן קשת סיפור שבה נבל בשם הבדחן השתמש בתמונות מחשב כדי לתמרן את אמצעי התקשורת.
בקשת סיפור אשר חופפת בין הכותבים וולפמן, שוטר ומקנזי, דרדוויל מגלה את זהותו הסודית להת'ר גלן, ונהיה אחראי בחלקו להתאבדותו של אביה. מערכת היחסים ביניהם ממשיכה, אך עם הזמן ניזוקה. האלמנה השחורה חוזרת בחוברות 155–166 (נובמבר 1978-ספטמבר 1980) ומנסה להצית מחדש את הרומן ביניהם, אך דרדוויל בוחר בהת'ר על פניה.
שנות ה-80
מילר לא אהב את תסריטיו של מקנזי, והעורך החדש דניס אוניל פיטר את מקנזי כדי שמילר ימשיך לכתוב את סדרת החוברות. מילר המשיך במלאכת הכתיבה באותו אופן כמו מקנזי, ושמר על המטמורפוזה הדרסטית של הדמות שהכותב הקודם התחיל, אך למעשה התעלם מכל ההמשכיות של דרדוויל שהתבססה לפני תקופת הרצתו. במקרה שנעשה שימוש בנבלים ותיקים ובדמויות משנה ישנות, האפיון וההיסטוריה שלהם עם הגיבור הראשי שוכתבו מחדש. כך למשל, אביו המסור והאוהב של מאט נכתב מחדש כשתיין שיכור שמתעלל בבנו, מה שמשנה לחלוטין את הסיבה מדוע מאט הפך בסופו של דבר לעורך דין. קינגפין, אויבו העיקרי של ספיידרמן באותה תקופה, הוצג בתור יריבו החדש של דרדוויל - דבר ששינה מקצה לקצה את גלריית הנבלים של הדמות עד כה. דרדוויל עצמו השתנה בהדרגה לסוג של אנטי-גיבור. בחוברת מספר 181 (אפריל 1982), הוא מנסה לרצוח את בולזאיי על ידי כך שהוא זורק אותו מבניין גבוה. כאשר הנבל נותר משותק גפיים, דרדוויל פורץ לחדר בית החולים בו הוא מטופל ומפחיד אותו כמעט עד מוות תוך שימוש ברולטה רוסית על שניהם בעזרת אקדח לא טעון.
בעקבות הצעה מאוניל לתת לדרדוויל סגנון לחימה מציאותי יותר, מילר הציג נינג'ות לתוך הקאנון של דרדוויל, והוסיף אספקט של אמנויות לחימה לכישורי הלחימה של דרדוויל. הוא גם הציג מחדש דמויות ישנות שהשפיעו על חייו בילדותו, כמו סטיק מנהיג שבט הנינג'ות, שהיה מדריכו של מורדוק אחרי שהתעוור; ארגון יריב של מתנקשים בשם "היד"; וכן את אלקטרה, חברה לשעבר של מורדוק המשתייכת לארגון "היד". הדבר היה שינוי דרסטי לדמות שעד כה נודעה בתור "ההרפתקן חסר הראייה". אלקטרה נהרגה בידי בולזאיי בחוברת מספר 181 (אפריל 1982).