cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שיטה כלכלית
שיטות כלכליות בסיסיות
השלב הבא בהתפתחות החברה האנושית בא עם היווצרות חברה חקלאית, ככל הנראה בתחילת האלף השלישי לפני הספירה. כאן, לא הסתפקו בני האדם בליקוט מזון שנקרה על דרכם, או בנדודים בעקבות מזון עבור בעלי חיים המספקים את צורכי מזונם, אלא התיישבו במקום אחד ובו זרעו זנים מסוימים של צמחים, גידלו אותם והשתמשו בהם כמזון עבורם ועבור חיות משק בית שסיפקו צרכים נוספים.
המהפכה החקלאית
המשטר הכלכלי החקלאי יצר מהפכה בתולדות האנושות. גידול תוצרת חקלאית אפשר ודרש מבני אדם להישאר לאורך זמן במקום אחד, לתכנן באופן מדוקדק את מעשיהם ואת שלבי העשייה, להמתין לאורך זמן רב עד שההשקעה בעיבוד האדמה תניב פרי, ולהתחשב במספר רחב יחסית של גורמים העשויים להועיל או להזיק לגידולי האדמה כמו סוג האדמה, מיקומה, טורפים, מזיקים, מזג האוויר, שינויי העונות, וכן הלאה. גידול התוצרת החקלאית גם העמיד את בני האדם בפעם הראשונה מול מצב בו הם מסוגלים לייצר מזון ומוצרים נלווים נוספים בכמות שעלתה על זו שהייתה דרושה להם לצורך קיומם הם. לדוגמה, איכר שגידל חיטה, יכול היה ללוש מן הקמח יותר כיכרות לחם משהוא ומשפחתו היו יכולים לאכול.
שינוי דרמטי זה במצב האנושי הוביל לשינויים מרחיקי לכת במשטרים הכלכליים שכוננו בני אדם. הצורך לשהות במקום אחד הוביל בהדרגה ליצירת יישובי קבע; עודף התוצרת על הצריכה המיידית אפשר מידה מסוימת של חלוקת עבודה, בה אנשים מסוימים חדלו מייצור מזון בעצמם והחלו עוסקים בעיבוד חומרי הגלם החקלאיים למוצרים סופיים. לדוגמה, האיכר קצר את התבואה, אך אדם אחר, הטוחן, טחן את הגרגירים לקמח, ואחריו בא אופה שהשתמש בקמח ללוש בצק ולאפות לחם.
בעלי מקצוע, כהנים ולוחמים
בהדרגה נוצרה שורה חדשה של התמחויות, ועל בסיס התוצרת החקלאית החלה להבנות חלוקת עבודה: הטוחן טחן תבואה, האורג ארג בגדים מצמר הכבשים, הבורסקאי עיבד עורות בעלי–חיים, הנפח יצר ותיקן כלים חקלאיים, וכן הלאה.
הכפרים החקלאיים הזעירים שנוצרו היו כמעט חסרי הגנה, והיוו פיתוי עבור הרועים והציידים הלקטים. חלק גדול מהם המשיך לעסוק ברעיית צאן ובציד, אך חבורות שונות החלו מוצאות את מזונן בשוד מזדמן של הכפרים ובמקרים אחרים, בהשתלטות קבועה יותר על האיכרים ושיעבוד חלקי או מלא שלהם לצורך הזנת בעלי כוח הזרוע. חבורות שודדים וגובי דמי חסות אלו התפתחו בהדרגה לחבורות לוחמים.
רונן ברגמן
רונן ברגמן (נולד ב-16 ביוני 1972) הוא עיתונאי ישראלי, העוסק בנושאי ביטחון לאומי בעיתונות המודפסת, בטלוויזיה ובספרי עיון.
ביוגרפיה
רונן ברגמן נולד ב-1972 וגדל בקריית ביאליק. הוא הצעיר מבין שלושה ילדים. אמו מרים הייתה מורה (נפטרה ממחלת הסרטן ב-1993), ואביו שמואל רואה חשבון (נפטר ב-2020). הוריו הם ניצולי שואה ילידי פולין.
שיטה כלכלית
יצירת מסחר
שינוי אחר שחוללה המהפכה החקלאית הייתה צמיחתו של מסחר. בשלב הראשון, ניתן לשער, התבטא המסחר במעבר של בעלי מקצועות מסוימים כמו אורגים או נפחים מכפר לכפר, פשוט משום שלא יכלו למצוא פרנסה מלאה וקבועה בכפר מסוים. ייתכן מאוד כי גם חלק מהרועים או מן הציידים הלקטים החלו משלבים בין הנדודים שהיו אורח חייהם לעיסוק במקצועות שהיו דרושים במידה זו או אחרת לאיכרים, או שבעלי מקצועות מסוימים נספחו אליהם במסעותיהם.
רונן ברגמן
ביוגרפיה
את שנות התיכון עשה באורט קריית ביאליק. בהיותו נער שימש כתב צעיר בתוכנית הטלוויזיה לנוער "שמיניות באוויר", בשבועון העולם הזה, ובמקומון "כלבו" בחיפה.
שירת ביחידת המודיעין של מצ"ח.
שיטה כלכלית
יצירת מסחר
עם הזמן, החלו בעלי המקצוע הנודדים להציע, נוסף על שירותיהם, גם מוצרים שיצרו בעצמם ושהיו עשויים להיות לתועלת או ליהנות את האיכרים. מאוחר יותר, הצטרפו גם מוצרים או חומרי גלם, שנוצרו על–ידי איכרים ובעלי מקצוע אחרים, ובעלי המקצוע הנודדים פשוט העבירו בשמם ומכרו אותם במקום אחר, כשהם משיבים את התמורה בניכוי טרחתם, אל יוצרי המוצרים—כך נוסף לאיכרים, לרועים, לבעלי המקצוע, לכוהנים וללוחמים בעל מקצוע מובחן נוסף: הסוחר.
רונן ברגמן
ביוגרפיה
הוא בוגר אוניברסיטת חיפה במשפטים והוסמך לעריכת דין. הוא בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים, ובשנת 2007 קיבל תואר דוקטור בהיסטוריה מאוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה. עבודת הדוקטורט שלו עסקה ביחסים הביטחוניים והמודיעיניים בין ישראל לאפריקה.
שיטה כלכלית
משטרי סוחרים ולוחמים
בהדרגה, ובמיוחד במהלך האלף השני לפני הספירה, התעצבו שני משטרים כלכליים בולטים: משטר סוחרים, ומשטר לוחמים.
לוקרישיה גרפילד
לוקרישיה רודולף גרפילד (באנגלית: Lucretia Rudolph Garfield; 1832 - 14 במרץ 1918) הייתה אשת נשיא ארצות הברית ג'יימס גרפילד. הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית למשך תקופה קצרת מועד בשנת 1881.
שיטה כלכלית
משטרי מסחר
משטרי הסוחרים הושתתו בדרך כלל על מסחר בתוצרת חקלאית, מוצרים לשימוש חקלאי וביתי, וכן מוצרים מתוחכמים יותר כמו תכשיטים וכלי נוי. היסוד המוסד לכל משטרי המסחר היה בעלות על הקניין וודאות יחסית ביכולת לשמור אותה. סוחרים, כמו איכרים, נשאו את סחורתם למרחק רב, וגם מי שמסר את הסחורה לידם, גם הסוחר וגם מי שקיבל את הסחורה, כולם דרשו מידה של ביטחון בבעלותם על הקניין ובקבלת תמורה הולמת עבורו.
לוקרישיה גרפילד
ביוגרפיה
לוקרישיה הייתה בתו של זב רודולף מהעיר חירם (היירם) שבמדינת אוהיו.
לוקרישיה פגשה את בעלה - "ג'ים" גרפילד כאשר שניהם למדו יחד בבית ספר יסודי. הם שבו ונפגשו בשנת 1851 כאשר שניהם היו סטודנטים במכון האקלקטי וסטרן ריזרב, אולם הם התאהבו רק לאחר היכרות ממושכת, בדצמבר 1853, ונישאו רק בנובמבר 1858 עת עבד ג'יימס גרפילד כמורה בבית ספר. בין השנים 1861–1863 שירת גרפילד בצבא האיחוד, וכמעט לא פגש את אשתו. בתם הבכורה נפטרה בשנת 1863.
שיטה כלכלית
משטרי מסחר
משטרי המסחר, בגלל הדרישה לביטחון יחסי בבעלות על הקניין, דחפו לכינון חוק ומשטר מוכרים ויציבים, דחפו לפיתוח נתיבי סחר קבועים ובטוחים, שיפור אמצעי התעבורה ביבשה ובים, והרחבה מתמדת של הידע האנושי על מקומות ותרבויות שונים וצורכיהם, ועל האופן בו ניתן לנהל מסעות ארוכים בבטחה יחסית באמצעות כלים וניווט משופרים. בנקודות מוצא והגעה נוחות, או בנקודות מפתח על נתיב הסחר, החלו נוצרים בהדרגה יישובים לא חקלאיים, שכל פרנסתם על יצירת מוצרים למסחר ואספקת שירותים לסוחרים. יישובים אלו היו הערים הראשונות.
לוקרישיה גרפילד
ביוגרפיה
לאחר שנבחר לבית המחוקקים המדינתי עברה המשפחה לבירת מדינת אוהיו. בנם הבכור נפטר בשנת 1876 בגיל שנתיים אולם חמשת ילדיהם הנוספים הגיעו לבגרות.
שיטה כלכלית
משטרי מסחר
הדוגמה המובהקת ביותר למשטר מסחר בעולם העתיק הייתה ככל הנראה יוון העתיקה, ובמידה מסוימת גם יורשתה, רומא העתיקה. משטרים אלו אופיינו תמיד בפתיחות יחסית לתרבויות אחרות, קיום חוק, סדר ובעלות על הקניין, מסחר בהיקף גבוה, ושוויון גדול יותר בין האזרחים בערים.
לצד אלו, מאחר שאוכלוסיית האיכרים לא הייתה מסוגלת להזין, גם עם סחר מפותח ושיפורים מסוימים בחקלאות, יותר מעשרה עד עשרים אחוז מהאוכלוסייה שאינה עובדי אדמה, הוגבלו החוק, הבעלות על הקניין, החירות והזכויות למעמדות העירוניים. רוב האיכרים היו איכרים משועבדים או עבדים. מצב זה הביא לכך שלחימה, פשיטות ומאבקים לצורך שימור או הגדלת מאגר העבדים, או להתמודדות עם מצבי מצוקה חקלאיים היו נפוצים למדי בחברות אלו.
רונן ברגמן
ביוגרפיה
ברגמן כתב בשבועון "העולם הזה", במקומוני רשת שוקן ובעיתון "הארץ", ומשנת 2000 הוא כותב במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות", וחבר במערכת העיתון, שם מתפרסמים מאמרים ותחקירים מפרי עטו.
ברגמן מומחה בנושאי מודיעין, ביטחון, טרור והמזרח התיכון. מרצה בפורומים שונים בישראל ובארצות הברית. במהלך הקריירה שלו חשף מספר פרשיות, בהן מחדלים במכון לרפואה משפטית, קשריו של נחום מנבר לתעשיית הנשק האיראנית, חשבון הבנק הסודי של יאסר ערפאת, פרשת חיסוני האבעבועות השחורות המקולקלים שהוכנו לקראת מלחמת המפרץ, וקשריו של טדי קולק עם הביון הבריטי. זכה בפרסים ובציונים לשבח בתחום העיתונות, בהם פרס העיתונות הבינלאומי של ארגון "בני ברית".
ב-2005 החל להנחות את "ערב חדש" בטלוויזיה החינוכית, לצדם של דן מרגלית, טלי ליפקין שחק ומיה בנגל, ב-2011 עזב את התוכנית.
אחד הנושאים שברגמן עסק בו שנים רבות הוא המקור המצרי הבכיר שדיווח על התוכניות למלחמת יום הכיפורים לראש "המוסד" צבי זמיר, וזכה לכינוי "בבל" על ידי ברגמן. בעקבות חשיפותיו של ברגמן ושל עיתונאים אחרים נודע כי האיש הוא אשרף מרואן. ברגמן טען, בדומה לאלי זעירא, ראש אמ"ן באותה עת, כי מרואן היה סוכן כפול. החשיפות הובילו לסכסוך משפטי בין זעירא לזמיר, ובפסק בוררות של שופט בית המשפט העליון בדימוס תאודור אור בסכסוך זה נכתב כי קיים "חשש כבד של תיאום עדויות" בין ברגמן לזעירא. בנובמבר 2013 הגיש ברגמן תביעה נגד הסופר מיכאל בר-זהר והעיתונאי ניסים משעל בגין פגיעה בזכויות יוצרים שלו, לאחר שלטענתו העתיקו השניים קטעים נרחבים מעבודותיו, בספרם "המוסד".
ב-2017 זכה ברגמן בפרס סוקולוב בתקשורת כתובה "על שורה של חשיפות עיתונאיות חשובות ואמיצות החל מהנעשה במכון הפתולוגי ועד לראיון הבלעדי עם תת-אלוף (מיל') יצחק יעקב דרך שערוריית החיסונים המסוכנים נגד אבעבועות שחורות, חשיפת קלטות הקשר של מלחמת יום הכיפורים והשיחות האחרונות עם ראש המוסד לשעבר מאיר דגן". באותה שנה זכה באות פול הריס, מטעם ארגון רוטרי העולמי.
בשנת 2018 שימש ברגמן כפרשן באופן קבוע במהדורת החדשות "שישי עם איילה חסון" ששודרה בערוץ עשר.
ב-17 בפברואר 2018, התעמת עם ראש ממשלת פולין מטאוש מורבייצקי בוועידת מינכן על החוק הפולני, ובעקבות כך עבר מתקפת רשת אנטישמית ופוגענית, שלטענת חברת Cyabra ("סיאברה"), ייתכן ובוצעה על ידי ממשלת פולין.
חיים אישיים
ברגמן נשוי ליאנה.
בין השנים 2009–2010 נודע כי ניהל ברגמן מערכת יחסים עם הזמרת ריטה.
שיטה כלכלית
משטרי לוחמים
משטרי הלוחמים הושתתו על חבורה מצומצמת יחסית של לוחמים, ששיעבדה את האיכרים לצורכי תזונתה ופרנסתה. הארגון הראשוני יותר של החברה הכתיב שגודלה של חבורת הלוחמים לא עלה בדרך כלל על חמישה או עשרה אחוז מהאוכלוסייה, כיוון שאוכלוסיית האיכרים המשועבדת לא יכלה להזין מספר רב יותר של לוחמים. משטרי הלוחמים, מתוך רצון להגן ולשמר את מעמדם המיוחס, פיתחו עקרונות שהדגישו אומץ, עוז רוח, ונאמנות בין הלוחמים ולצידם סגירות, קשיחות, ותביעה לציות ביחס לכל השאר.
לעיתים קרובות, כאשר אוכלוסיית הלוחמים גדלה והאיכרים כבר לא יכלו להזינם, או כאשר התוצרת החקלאית הצטמצמה מסיבות שונות כמו מגיפות, בצורת או סערות, נהגו משטרי הלוחמים לצאת למסעות פשיטה קצרים וארוכים, כדי לחדש את מלאי האיכרים המשועבדים, או כדי להשיג לעצמם מזון. פעמים רבות נשאו מסעות אלו אופי של חלחול הדרגתי של אוכלוסיית רועים וציידים לקטים, אך עם חלוף הזמן, ובמיוחד באלף הראשון לפני הספירה, הם לבשו יותר ויותר אופי של פשיטות של קבוצות לוחמים מאורגנות.
סוג כזה של משטר של פשיטות ופלישות או כיבושים אפיין את רוב הממלכות החשובות של העולם העתיק. בגלל המרווח המועט שהותיר המלאי החקלאי העודף, נשאו רוב הממלכות הללו אופי דומה: התפשטות הדרגתית, או לעיתים מהירה מאוד, עד לנקודת שיא, שאחריה באה התמוטטות, כיבוש הממלכה על ידי כובש חדש, או שקיעה הדרגתית והשתלבות של הכובשים החדשים בתוך המרקם המקומי. בהיעדר סחר או פתיחות לידע שאפיינו רק משטרים מסחריים, לא הותירו אחריהם הפולשים, ברוב המקרים, השפעה מתמשכת על תרבות האזור שנכבש.
משטרי סחר ולוחמים
אחרי נפילת האימפריה הרומית התמוטט משטר הסחר העיקרי של העולם העתיק ואת מקומו תפסו משטרי לוחמים שונים. משטרי סחר, או שילוב של משטרי סחר ולוחמים שררו במקומות אחרים בעולם, כשבולטים בהם אלו של האימפריה המוסלמית והאימפריה הסינית.
משטר הלוחמים במערב אופיין בהיעדר חוק וסדר, היעלמות הסחר והתפוררות הערים, כשהממלכות השונות שיצרו חברות לוחמים כמו הפרנקים, המרובינגים והקרולינגים נוטות להתפורר במהירות יחסית, אם בגלל היעדר יכולת לתמוך בחבורות הלוחמים ואם בגלל רצף של פשיטות של חבורות לוחמים מבחוץ (ובמיוחד הויקינגים). החברה אורגנה בשיטה הפיאודלית בקבוצות קטנות יחסית של איכרים, שהיו נתונים תחת שליטת אדון אחוזה.
לוקרישיה גרפילד
ביוגרפיה
בחודש מאי באותה שנה חלתה במלריה ועברה להחלמה בלונג בראנץ' שבניו ג'רזי, ושם הייתה בעת ההתנקשות בגרפילד ב-2 ביולי. צ'ארלס גיטו, המתנקש, עקב אחר גרפילד לתחנת רכבת כאשר הנשיא ליווה את לוקרישיה בדרכה לנופש בחוף לונג ברנץ' שבניו ג'רזי, אך הוא החליט לא לירות בו אז, שכן לוקרישיה הייתה ידועה בשל בריאותה הלקויה וגיטו לא רצה לפגוע בה.
שיטה כלכלית
משטרי סחר ולוחמים
משטרי לוחמים או לוחמים למחצה שררו באירופה בערך משנת 450 עד 1100, כאשר לקראת שלהי תקופה זו החלו להתפתח שוב מסלולי סחר והמשטר הפך מעורב יותר. בערך במאה הארבע עשרה החל המשטר הפיאודלי להתפורר, כשהוא מפנה את מקומו בהדרגה למשטר סחר מובהק יותר. התרבות האירופית אימצה שכלולים ורעיונות שונים שנוצרו או טופחו בתרבויות אחרות (במיוחד הערבית והסינית) ובזכות כמה שכלולים זוטרים יחסית בחקלאות החל להתפתח בה, לצד מעמד הלוחמים, גם מעמד הולך ומתרחב של בעלי מלאכה וסוחרים עירוניים, הבורגנות.
המהפכה הבורגנית
המשטרים המסחריים-בורגניים החדשים של אירופה התפתחו לצד ולרוב בעימות עם משטרי הלוחמים המשוכללים יותר. משטרי הסחר הבורגניים תבעו סחר חופשי יותר, הבטחה ואבטחה של זכויות הקניין, שיפור דרכי התעבורה, הידע והניווט, התפתחות תעשייה זעירה ביתית, ושוויון רב יותר בין תושבי המדינה. משטרי הלוחמים המשוכללים, לעומתם, תבעו לשמר את זכויות היתר של השליטים ולכונן משטר ריכוזי יותר, שישמר את ההון של המשטר (ה"בוליון") בידיהם של השליטים. ברובם, היו ניסיונות לשמר חלקים מהשיטה הפיאודלית, להגביל את הניעות (מוביליות) החברתית ולמנוע השגת זכויות אזרח עבור חלקים נוספים באוכלוסייה.
לוקרישיה גרפילד
ביוגרפיה
לוקרישיה שבה לוושינגטון ברכבת מיוחדת שנשלחה להביא אותה. הרכבת נסעה במהירות כה גבוהה עד שנשבר המנוע שלה בבווי שבמרילנד. לוקרישיה גרפילד נחבלה בתאונה, אך לא נפצעה. עם הגיעה לוושינגטון הגיעה מיד למיטתו של בעלה, ושהתה לצידו בשלושת החודשים שחלפו עד למותו מפצעיו. במהלך החודשים בהם סעדה את בעלה (שהיה פצוע אנוש) זכתה לאהדה ציבורית רחבה על מסירותה.
דרכמה
דרכמה או דרכמא (ברבים דרכמות וביוונית דרכמֶה או דרכמֶס; ביוונית: δραχμή ביחיד, δραχμές או δραχμαί ברבים) היה הילך חוקי בו נעשה שימוש ביוון העתיקה. ביוון המודרנית בין השנים 1832 ועד 2001, נקרא המטבע בשם זה, עד הנהגתו של מטבע האירו.
שיטה כלכלית
המהפכה הבורגנית
במדינות הקטנות בהן הגיע המשטר המסחרי-בורגני להתפתחות מלאה יותר, ובמיוחד בהולנד ובאנגליה, נוצרה שכבה הולכת ומתרחבת של בורגנות, שקנתה לה עוצמה שלטונית הולכת וגוברת אל מול האצולה השלטת.
דרכמה
הדרכמה בעת העתיקה
מקור שם המטבע במילה "דראטו" (δράττω) שמשמעה "לחפון". במקור הייתה משמעות המילה דרכמה חופן של שישה אובולוס - המטבעות בהם נעשה שימוש ביוון העתיקה (מדובר היה בפיסות מתכת), בשנת 1100 לפנה"ס לערך.
שיטה כלכלית
המהפכה הבורגנית
סכסוכים בן הבורגנות המוקדמת לפועלים יצרו את הניצנים לתנועות העובדים ולמאבק בעבדות ילדים שרווח בהתחלה במפעלים שנשלטו על ידי הבורגנות.
דרכמה
הדרכמה בעת העתיקה
החל מהמאה החמישית לפנה"ס ועד לתקופת אלכסנדר מוקדון, היה מטבע הטטרדרכמה האתונאי - השקול כנגד "ארבע דרכמות" ואשר כונה גלאוקיי (γλαῦκαι - ינשופים) - המטבע העיקרי בו נעשה שימוש ביוון העתיקה ובעולם היווני (מושבותיה של יוון העתיקה). הצד האחורי של המטבע, עליו מופיע הינשוף - סמל החוכמה וסמל האלה אתנה, מופיע כיום על מטבע 1 אירו היווני.
שיטה כלכלית
המהפכה התעשייתית
בשלהי התקופה המסחרית-בורגנית החלה להתפתח בקנה מידה רחב יותר תופעה של השקעת הון. בניגוד למשטרים הריכוזיים, שנקטו מדיניות של צבירת הון רב ככל האפשר ושימוש בו כדי להבטיח את מעמדו ושליטתו של המעמד השליט, נוצרה בחלק מהמדינות המסחריות-בורגניות יותר, ובמיוחד באנגליה, תופעה של השקעה חוזרת של ההון שנצבר מגידול חקלאי, מסחר או תעשייה זעירה לא רק ברכישת בתים ובגדים מפוארים, או סממני עושר אחרים, אלא בשיפור המקורות שמהם נבע ההון: חקלאות, מסחר ותעשייה. משטר זה, שביסודו ההשקעה החוזרת של ההון, זכה לשם "קפיטליזם".
דרכמה
הדרכמה בעת העתיקה
לאחר כיבושי יוון על ידי אלכסנדר מוקדון, התפשט השימוש בדרכמה ברחבי העולם ההלניסטי, וגם במצרים התלמאית נעשה בו שימוש. המטבע הערבי דִרְהַם (درهم) מקורו בדרכמה ההלניסטית, וכן המטבע הארמני דראם (Դրամ, ֏).
שיטה כלכלית
המהפכה התעשייתית
במהלך המאה השמונה עשרה במיוחד, החל תהליך זה של השקעת הון חוזרת להניב שיפורים בייצור החקלאי והתעשייתי, שהגדילו עוד יותר את נתח ההכנסות אותו יכול היה הבורגני המשקיע לשוב ולהשקיע בשיפור נוסף של הייצור. במקביל, התחזקה והלכה התביעה של הבורגני המשקיע לסחר חופשי יותר ללא מכסים ומחסומי סחר, תחת הסיסמה "תנו לנו לעשות, תנו לנו לעבור" (בצרפתית: "לסה פר, לסה פסה"), למשטר דמוקרטי יותר, שאינו נמצא בשליטתו הבלעדית של הריבון ונתון לשרירות ליבו כדי להבטיח את זכות הקניין.
המשטרים הקפיטליסטיים שנוצרו באירופה, תחילה באנגליה ואחר כך במידות כאלו ואחרות במדינות אחרות, הובילו לשינוי שלא היה כדוגמתו גם במשטר הכלכלי וגם בחברה באירופה. החברה האנושית, שאופיינה תמיד בשכבה דקה יחסית של בעלי כוח שחיו על עבודה חקלאית של כתשעים אחוז מהאוכלוסייה, השתחררה בפעם הראשונה: אחוז עובדי האדמה שנדרש כדי להזין את האוכלוסייה בכללה הלך וירד, ובמקביל, האוכלוסייה בכללה שיפרה את תזונתה וצמחה בקצב שלא נודע כמותו קודם לכן. באנגליה החלה מתפתחת תעשייה כבדה ותעשייה לצריכה המונית, שסיפקו לחלק גדל והולך של האוכלוסייה מוצרים ואף מותרות שקודם לכן לא עמדו לרשותו. עם זאת, לאור הצמיחה הכלכלית באירופה התרחב הקולוניאליזם ותופעת העבדות העולמי שעזרו לייבוא מתכות ולהתפתחות המהפכה התעשייתית.
דרכמה
הדרכמה בעת העתיקה
היסטוריונים וכלכלנים מעריכים כי שווי דרכמה אחת ביוון העתיקה, במאה החמישית לפנה"ס היה שקול (מבחינת יכולת קנייה) לשווי של 25 דולרים אמריקאיים בשנת 1990 בארצות הברית. ההיסטוריונים בתקופה היוונית והרומית ציינו כי שכר עבודה ממוצע של פועל יום היה דרכמה אחת ליום.
שיטה כלכלית
המהפכה התעשייתית
העבדות, הקולונאליזם וההתפתחות הטכנולוגית הובילו להתפתחות תרבותית וכלכלית במערב אירופה שהובילה ל שינוי זה במשטר הכלכלי באנגליה הפך אותה בתוך זמן לא רב למעצמה המובילה והחזקה בעולם ודחף משטרים רבים אחרים לנקוט צעדים דומים לכיוון תיעוש והשקעה חוזרת של הון. במקרים אחרים, שהפכו תכופים במאה התשע עשרה, התחוללו מהפכות והפיכות רבות, שיוזמיהן היו בעיקר הבורגנות והבורגנות הזעירה, שביקשה לשנות את תנאי חייה.
דרכמה
הדרכמה בעת העתיקה
חלוקת המטבעות בעת העתיקה:
שיטה כלכלית
המשטרים הריכוזיים החדשים
כנגד השיטפון שחוללה המהפכה התעשייתית במשטרים הכלכליים באירופה, קמו מספר תנועות שתבעו לכונן משטרים כלכליים המנוגדים לקפיטליזם. תנועות לאומיות רבות כמהו לעידן הפאודלי שאבד, וביקשו לכונן מחדש מדינה אוטרקית-מרקנטיליסטית עם סדרי העולם שאבדו. התנועה המרקסיסטית, לעומתה, טענה כי המהפכה התעשייתית שחוללה הבורגנות אין די בה: מדובר בשלב בדרכו של מעמד הפועלים—עובדי התעשייה—לשלטון מלא. תנועות חשובות רבות אחרות חתרו למימוש מיזוג כזה או אחר של רעיונות המרקסיזם עם רעיונות אוטרקיים-מרקנטיליסטיים, כשגישה זו בולטת במיוחד במדינה הגרמנית החדשה, שהתגבשה במרכז אירופה והפכה לכוח הדומיננטי במרכז היבשת האירופית.
דרכמה
הדרכמה בעת החדשה
השימוש המחודש בשם דרכמה, החל בשנת 1832, זמן קצר לאחר הקמתה של יוון המודרנית. שם זה החליף את השם פניקס יווני. בשנת 1868 הצטרפה יוון לאיחוד המונטרי הלטיני והדרכמה הפכה שווה במשקלה ובשוויה לפרנק הצרפתי.
שיטה כלכלית
המשטרים הריכוזיים החדשים
אחרי מלחמת העולם הראשונה, שגרמה להתשת כוחה של אירופה, ובמיוחד אחרי המשבר הכלכלי העולמי של 1929 עלו ברוב מדינות היבשת משטרים אוטרקיים-מרקנטליסטיים ריכוזיים, שהיו נתונים תחת השפעה חזקה של רעיונות מרקסיסטיים. ברוסיה, צמח כבר אחרי מלחמת העולם הראשונה, משטר קומוניסטי שניסה לממש את עקרונות המרקסיזם. במדינות אחרות באירופה שנותרו דמוקרטיות חדרו השפעות ניכרות של רעיונות המרקסיזם והלאומנות, ובמיוחד קנתה לה שביתה התפישה של ניהול המדינה על–ידי מומחים. שיטה זו נחשבה בעיני רבים למוצלחת יותר מאשר שיטת "הניהול העצמי" של הכלכלה הקפיטליסטית.
דרכמה
הדרכמה בעת החדשה
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה יוון על ידי גרמניה הנאצית. בתקופת הכיבוש בשל ההיפר-אינפלציה והביזה שנעשתה על ידי הנאצים, איבדה הדרכמה את שוויה, ועם שחרור יוון בשנת 1944 הונפק מטבע של דרכמה חדשה בשער של 50,000,000,000 דרכמות ישנות לדרכמה חדשה אחת. זמן קצר לאחר מכן נעשה פיחות נוסף במטבע, ובשנת 1953 הצטרפה יוון להסכם ברטון-וודס, על מנת למנוע פיחותים נוספים. בשנת 1954 הוחלפו שטרות הדרכמה בשער של 1,000 ל-1, ושער הדרכמה הוצמד לשער חליפין של 30 דרכמות לדולר אמריקני אחד.
שיטה כלכלית
אחרי מלחמת העולם השנייה
אחרי מלחמת העולם השנייה, עם התמוטטותם של המשטרים הלאומניים-אוטרקיים שכוננו ברוב מדינות אירופה ובראשן גרמניה ואיטליה, הייתה התפכחות כללית מהרעיון של כינון מדינה אוטרקית, המספקת את כל צרכיה בעצמה, וברוב מדינות המערב צמחה ההכרה בצורך החיוני בסחר ובערוצי סחר פתוחים.
דרכמה
הדרכמה בעת החדשה
בשנת 1973 בוטלה שיטת ברטון-וודס, ושער החליפין נחלש בהדרגה במהלך השנים, עד שהגיע לשער של 400 דרכמות לדולר אמריקני אחד.
שיטה כלכלית
אחרי מלחמת העולם השנייה
במקביל, ברוח התפישה כי ניתן לכונן משטר כלכלי שינוהל על–ידי מומחים כונן במרבית מדינות המערב משטר "מדינת הרווחה", משטר כלכלי שאופיין בניסיון להבטיח לרוב האוכלוסייה מגוון זכויות, באמצעות מיסוי כבד של המסחר והתעשייה ובהתאם להדרכתם של מומחים. שני הגורמים הבולטים ביותר תחת משטר זה היו ארצות הברית ומדינות אירופה, שיצרו איחוד מכסים ביניהן.
דרכמה
הדרכמה בעת החדשה
מטבעות יווניים בעת המעבר לאירו (ושער החליפין):
שיטה כלכלית
אחרי מלחמת העולם השנייה
בחלקים רבים אחרים של העולם, התפשט המשטר הקומוניסטי, בווריאציות שונות על הנוסח שנוצר בברית המועצות, כשמשטרים ברוח זו נוצרים באמריקה הדרומית, דרום מזרח אסיה ואפריקה.
דרכמה
הדרכמה בעת החדשה
1 מטבעות שהונפקו אך כמעט ולא נעשה בהם שימוש - בפועל עוגלו הסכומים ל-5 דרכמות.
שטרות בהם נעשה שימוש בעת המעבר לאירו, הדמויות שהיו על השטר, ושער החליפין:
שיטה כלכלית
אחרי מלחמת העולם השנייה
החל באמצע שנות השבעים חל שינוי הדרגתי אך משמעותי באופי המשטרים במערב ובמשטרים הקומוניסטיים. משנת 1976 ועד שנת 1991 פשטו את הרגל והתמוטטו בזה אחר זה כמעט כל המשטרים הקומוניסטיים. במקביל, אף כי בעוצמה פחותה, הגיעו גם מדינות רבות במערב שנקטו מדיניות של מדינת רווחה לשקיעה כלכלית, ורבות מהן החלו מפסיקות להעניק את מגוון השירותים האופייני למדינה כזו.
עמית מחקר
עמית מחקר הוא תפקיד מחקרי אקדמי באוניברסיטה או במוסד מחקר. עמית מחקר פועל כחוקר עצמאי או תחת הנחייתו של חוקר בכיר.
בניגוד לעוזר מחקר, תפקידו של עמית מחקר מחייב בדרך כלל תואר דוקטור, או ניסיון עבודה שווה ערך, למשל במרכזי תעשייה ומחקר. חלק מעמיתי המחקר מבצעים מחקר פוסט-דוקטורט ובדרך כלל אין להם חובות הוראה. הגדרות התפקיד של עמיתי מחקר משתנות בין מדינות, מוסדות אקדמיים ומכוני מחקר. בחלק מהמקרים עמית מחקר מהווה חלק מהסגל הקבוע של המוסד ונהנה מאפשרויות קידום, בעוד שבמקרים אחרים מדובר בתקנים זמניים הנקבעים בהתאם לתקציבי מחקר ייעודיים ואינם מהווים חלק מהסגל הקבוע של המוסד.
בישראל
בישראל עמיתי מחקר מועסקים באוניברסיטאות ובמכוני מחקר פרטיים.
באוניברסיטאות עמית מחקר היא דרגה בקריירה אקדמית במסלול מחקרי שאינה כוללת הוראה. בישראל דרגה זו קיימת בכלל האוניברסיטאות. קיימים הבדלים בין המוסדות השונים, אולם באופן כללי עמיתי מחקר הם בעלי תואר שני או שלישי העוסקים במחקר ומקבלים את שכרם מתקציבי מחקר ייעודיים ולא מתקציבה השוטף של האוניברסיטה, הם אינם מקבלים קביעות ופרק הזמן של העסקתם קצוב. דרגה זאת משמשת בנוסף לקליטה של מדענים עולים ותושבים חוזרים בתפקידי מחקר באוניברסיטאות במסגרת תקציב המתקבל לכך מהמרכז לקליטה במדע.
במכוני מחקר פרטיים מקובל להגדיר עובדים בעלי תואר שני ומעלה העוסקים במחקרים בעלי אופי אקדמי כעמיתי מחקר. זאת גם אם חוקרים אלו מועסקים במקביל בתפקידי הוראה במוסדות אקדמיים ונושאים בהתאם גם בדרגות הוראה.
בממלכה המאוחדת
באוניברסיטאות רבות בממלכה המאוחדת מדובר בדרגה אקדמית כחלק ממסלול של קריירה מחקרית, לרוב לאחר סיום פוסט-דוקטורט. נושא דרגה של עמית מחקר יכול להתקדם, בכפוף לתקנות והפגנת יכולות מחקר, לתפקידים בכירים באקדמיה. בתוך מסלול קריירה כזה, שתי הדרגות הבאות הן בדרך כלל עמית מחקר בכיר ופרופסור עמית. אף כי עמית מחקר אינו עוסק על פי רוב בהוראה בתפקידים הבאים תהייה בדרך כלל דרישה פורמלית לכמות מסוימת של שעות הוראה או פיקוח (לרוב ברמת התואר הראשון).
הגדרות אלו משתנות בין האוניברסיטאות השונות בממלכה המאוחדת ובכמה מוסדות עמית מחקר היא דרגה אקדמית במסלול הוראה בדרגה המקבילה למרצה כאשר הדרגות הבאות תהיינה מרצה בכיר, פרופסור חבר ופרופסור מן המניין.
בעבר המונח עמית מחקר התייחס לרוב לחוקר זוטר, שעבד על פרויקט ייחודי התחום בזמן ובתקציב. התשלום לעמיתים אלו לא נעשה מתוך התקציב השוטף של האוניברסיטה אלא מתוך תקציבים ייחודיים, על ידי ארגונים חיצוניים כגון עמותות או חברות מסחריות, באמצעות גוף המעניק מענק מחקר חיצוני כגון מועצת מחקר או החברה המלכותית. המכללות רשאיות להעניק מלגות מחקר זוטרות כשוות ערך למשרות פוסט-דוקטורט שנמשכות שלוש או ארבע שנים.
בהודו
בהודו, דרגת עמית מחקר ניתנת לחוקרים מתחומי מחקר שונים כמו מדע, אמנויות, ספרות, ניהול ועוד כמלגה. מלגת המחקר ממומנת על ידי מכוני מחקר אקדמיים, מחקריים ממשלתיים, וחברות פרטיות. מחקרי עמיתי מחקר נמצאים תחת פיקוח של סגל בכיר כגון פרופסור, ראש מחלקה, דיקן וכדומה. הדרגה האקדמית מתחלקת לשני תתי דרגות עמית מחקר זוטר (JRF) ועמית מחקר בכיר (SRF). ארגוני מחקר כמו ICAR, CSIR, UGC, ICMR, SERB מגייסים עמיתים למחקר באמצעות מבחן הזכאות הלאומי. לאחר סיום תקופת המינוי המוגדרת מראש של עמית מחקר זוטר, ניתן לשקול מתן מלגה של עמית מחקר בכיר ביצועיו של עמית המחקר וראיון שנערך על ידי ועדה של מכון המחקר בו העמית עובד. ישנם מספר מוסדות אקדמיים המנהלים תוכניות עמיתים מבוססות מחקר בהודו. חלק ממוסדות אלה כוללים את המכון לטכנולוגיית ניהול, Ghaziabad, המכון ההודי לניהול כלכותה, המכון ההודי לניהול שילונג, בית הספר ההודי למינהל עסקים, מוהלי, בית הספר הלאומי למנהיגות בפונה ו- XLRI - Xavier School of Management בג'אמשדפור.
מנהיגות מעצבת
מנהיגות מעצבת היא מנהיגות המחוללת תמורה ערכית חיובית בקרב המונהגים. במנהיגות זו המנהיג מגביר את ההנעה (מוטיבציה), המורל והביצועים של הקבוצה אותה הוא מנהיג.
רקע
מושג המנהיגות המעצבת הוצג לראשונה על ידי חוקר המנהיגות ג'יימס מקרגור ברנס (James MacGregor Burns), בשנת 1978.
ברנס ערך מחקר תיאורי על מנהיגים פוליטיים ותיאר מנהיגות מעצבת כתהליך שבו "מנהיגים ומונהגים גורמים אחד לשני לעלות לרמה גבוהה יותר של מוסר ומוטיבציה" ברנס התייחס לקושי בהבחנה בין ניהול ומנהיגות וטען כי קיים הבדל ביניהם במאפיינים והתנהגויות. הוא טבע שני מושגים: "מנהיגות מתגמלת" ו"מנהיגות מעצבת". לטענתו, מנהיגות מעצבת יוצרת שינוי משמעותי בחיי אנשים וארגונים. היא מעצבת מחדש תפיסות וערכים, משנה ציפיות ושאיפות של עובדים. היא אינה מבוססת על יחסי חליפין אלא על אישיות המנהיג, תכנותיו ויכולתו להביא לשינוי על ידי השראה, בעזרת חזון ומטרות.
התפתחות המושג
חוקר נוסף, ברנרד מ. באס (1985) הציע תאוריה של מנהיגות מעצבת שמוסיפה על הרעיונות הראשונים של ברנס (1978). המידה שבה מנהיג הוא מעצב, נמדדת בראש ובראשונה במונחים של ההשפעה של המנהיג על מונהגיו. המונהגים של מנהיג מעצב חשים אמון, הערצה, נאמנות וכבוד כלפי המנהיג, והם מונעים לעשות יותר משציפו לעשות בתחילה. המנהיג מעצב ומניע מונהגים על ידי כריזמה, עירור אינטלקטואלי והתחשבות בפרט. בנוסף, המנהיג המעצב, מחפש דרכי עבודה חדשות, תוך שהוא מנסה לזהות הזדמנויות חדשות מול סיכונים ומנסה לצאת מהסטטוס קוו ולשנות את הסביבה.
החוקרים (Bass & Avolio, 1993), ערכו מחקר אמפירי שיצר מיפוי של סגנונות המנהיגות השכיחים בקרב מפקדים ומנהלים. הם שמו את שתי הקטגוריות (מנהיגות מעצבת ומנהיגות מתגמלת) על רצף ויצרו עוד שלבים במעבר בין שני סוגי מנהיגות אלה. מודל זה נקרא "מודל הטווח המלא של מנהיגות".
מרכיבי המושג
מודל הטווח המלא מציג את ארבעת המרכיבים של המנהיגות המעצבת:
מחקר בתחום
במחקר במושג זה, נעשה שימוש בשאלון הנקרא שאלון מנהיגות רב גורמי (MLQ) והוא מודד גורמים שונים של מנהיגות מעצבת ומנהיגות מתגמלת (בס, 1985). הסולמות בשאלון שמודדים היבטים נפרדים של מנהיגות מעצבת ומנהיגות מתגמלת מבוססים על ניתוח גורמים של השאלון הראשוני ונוסחים מאוחרים יותר. המחקר הראשוני על המרכיבים של מנהיגות מעצבת היה מוגבל, מכיוון שהידע על הנושא היה עדיין פרימיטיבי מכדי לאתר דוגמאות טובות לשימוש כפריטים בשאלון. חולשה נוספת בנוסחים הראשונים של ה-MLQ קשורה בניסוח הפריטים. רוב הפריטים בסולם הגירויים של הכריזמטי והאינטלקטואלי תיארו את תוצאות המנהיגות, במקום פעולות ספציפיות של המנהיג, שניתנות לצפייה, אשר מביאות לאותן תוצאות. בתגובה למבקרים אשר הצביעו על חולשות אלה, בס ועמיתיו כללו פריטים רבים יותר שמתארים התנהגויות מנהיגים שניתנות לצפייה בנוסח המתוקן של השאלון (1990).
מחקר לדוגמה – השפעה של מנהיגות מעצבת בקרב חיילי צה"ל
בניסוי שנערך על חיילים בקורס קצינים בשנת 2002, התקבלו תוצאות מובהקות סטטיסטית המעידות על השפעתה החיובית של מנהיגות ארגונית של קצינים בטירונות על החיילים המונהגים. בניסוי נבדקו 2 קבוצות של מונהגים, האחת ישירה (מ"כים בטירונות) והשנייה פחות (הטירונים). בקבוצה הראשונה נראה שיפור ברוב המדדים שנבדקו (יעילות בעבודה, מאמץ מעבר לדרוש ועוד), כמו כן בקבוצה השנייה נמדדו שיפורים במידת מה ברוב המדדים. המסקנה היא שמנהיגות מעצבת משפיעה בצורה חיובית על המונהגים ומוציאה מהם יכולות הגבוהות מהיכולות תחת מנהיגות סטנדרטית.
ט' בכסלו
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בט' כסלו היא פרשת וישלח, אם בר המצוה חל בשנה המתחילה ביום חמישי, או פרשת ויצא אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בימים שלישי, שני או שבת.
חגים ומועדים
יום זה הוא היום התשיעי בחודש התשיעי. בנובמבר 2009 פורסם על ידי קופת העיר כי בספר ברית מנוחה נכתב על יום זה כי הוא עת רצון מיוחדת, ובפרט בשעה התשיעית בו. מאז נפוצה הסגולה בציבור החרדי ותפילות רבות נערכות בשעה זו. לשון הספר הוא כך:.
פרסקו
פְרֶסְקוֹ (מאיטלקית: affresco; בעברית גם: תַּמְשִׁיחַ) הוא טכניקת ציור קיר אשר מתבססת על ציור ישירות על טיח סיד לח וטרי. המונח מגיע מהביטוי האיטלקי 'a fresco' שפירושו "טרי" או "באופן טרי". בטכניקה זו הצבעים מתייבשים יחד עם הטיח והופכים לחלק אינטגרלי ממנו (להבדיל מטכניקות ציור אחרות, בהן הצבע והמצע עליו הוא מצויר מהווים שכבות נפרדות).
צורת העבודה בטכניקת הציור
בציור פרסקו האמן מערבב פיגמנטים במים בלבד ומורח אותם על טיח לח אשר נמרח על הקיר באותו היום. בתהליך התייבשות הטיח נוצרת תגובה כימית בינו לבין הפחמן דו-חמצני באוויר ופני השטח כמו גם מבנה הטיח הופכים לקלציום קרבונט. לא ניתן להמשיך את הציור לאחר תחילת תהליך ההתיבשות, על כן על הצייר לסיים את מלאכתו ביום בו החל בה. ציורים המשתרעים על פני משטחים נרחבים אשר לא ניתן לצייר ביום אחד מתבצעים בחלקים: האמן מורח מדי יום שכבת טיח אך ורק על פני האזור שיש בכוונתו לצייר באותו היום ומצייר את אותו מקטע. למחרת הוא מצייר מקטע נוסף תוך הסוואת החיבור בין המקטעים השונים, ותוך שימוש באותם גוונים בהם השתמש במקטע הסמוך, וכן הלאה עד לכיסוי כל השטח המיועד לציור. תפר טיח זה מכונה Giornata. התהליך עלול להיות אטי ביותר - האמן הרנסאנסי מיכלאנג'לו צייר את הפרסקאות על תקרת הקפלה הסיסטינית ברומא (ראו תמונה) במשך ארבע שנים. אמנים היו נעזרים במספר רב של שוליות שסייעו להם בהכנת החומרים או בציור פרטים לא מסובכים בציור.
טכניקת הפרסקו עמידה ביותר לאורך זמן, מאחר שהצבע משתמר כל עוד הטיח עצמו אינו מתפורר. הטכניקה הייתה בשימוש כבר בעת העתיקה, והשתמרו עד היום פרסקאות רבים של תרבויות יוון ורומא החל מהאלף הראשון לפני הספירה. באתר הארכאולוגי ממשית, העיר הנבטית, יש פרסקאות מתקופה קדומה אף יותר. בתקופת ימי הביניים והרנסאנס הטכניקה אומצה במערב אירופה ונחשבה לטכניקה של אמנים גדולים במיוחד, משום שהיא קשה ביותר ליישום, מכמה סיבות:
טכניקת הפרסקו הצריכה מיומנות והשקעה כספית גבוהה, כך שלעיטור אובייקטים פחותי ערך היו משתמשים בטכניקות סקו, למשל טכניקת ה"מצו פרסקו" ("חצי פרסקו") שמכונה גם Kalkmalerei. בטכניקת המצו פרסקו האמן מצייר בפיגמנטים מעורבים בחלב סיד על קיר יבש. בעת התייבשות הצבע נוצרת שכבה של קלציום קרבונט המכילה את הפיגמנט. בניגוד לטכניקת הפרסקו הצבע בציורי סיד מהווה שכבה נפרדת מהקיר ועל כן פחות עמידה.
אאוזין
אֵאוֹזִין (Eosin) הוא תרכובת כימית הנוצרת מתגובה של ברום ופלואורסצאין. קיימים שני סוגים של אאוזין, הקרובים זה לזה כימית: B - בעל גוון מעט יותר כחלחל, ו-Y - בעל גוון מעט יותר צהבהב. בשל צבעם נעשה שימוש בתגובה לשם צביעה. מקור שמו של האאוזין הוא במילה היוונית העתיקה Έως (Éōs, אאוס), אלת השחר במיתולוגיה היוונית.
אאוזין אינו מסיס במים, אך מסיס בכוהל ובתמיסות בסיסיות. התמיסה בעלת פלואורסצנציה ירקרקה ומשמשת לצביעת משי וצמר ולהכנת דיו צבעונית בתעשיית הוורנית. משמש בהיסטולוגיה בהכנת תכשירים מיקרוסקופיים, כחומר צבע בעל זיקה לציטופלזמה של התא. תערובת של אאוזין ומתילן כחול עוזרת להבחין בין סוגי תאי דם לבנים.
פדרו קברל
ביוגרפיה
משערים כי הוא נולד בבלמונטה, בפרובינציית ביירה ביישה (Beira Baixa), אשר בפורטוגל. הוא היה בנם השלישי של פרנאו קברל (1427 לערך – 1492 לערך), מושל הפרובינציה, ואיזבל דה גוֹבֵיָה דה קיירוש (Gouveia de Queirós; 1433 לערך – 1483 לערך (צאצאית של אפונסו הראשון, מלך פורטוגל)). קברל נשא לאישה את איזבל דה קשטרו, בתו של פרנאו דה נורוניה (Noronha, (גם הוא צאצא של אפונסו הראשון)). כפי הנראה זכה להכשרה מעולה בניווט ורכש לו ניסיון רב כיורד ים, שכן מנואל הראשון מלך פורטוגל מצא אותו ראוי להמשיך את מפעלו של וסקו דה גמה.
משימתו של קברל הייתה לייסד קשרי מסחר קבועים ולהפיץ את הנצרות בכל מקום אליו יגיע, גם באמצעות כוח הזרוע במידת הצורך על מנת להשיג את מטרתו. אופייה של המשימה הביא סוחרים פלורנטינים עשירים לתרום לציוד ספינותיו, ולכמרים להצטרף למשלחתו. המשלחת הורכבה מ-13 ספינות אשר נשאו 1,500 איש, ובין רבי החובלים היו גם בארתולומיאו דיאש וכן ניקולאו קואליו (Nicolau Coelho) אשר השתתף במסעו של וסקו דה גמה, ובארתולומיאו דיאש עצמו נתן לקברל את ההוראות הדרושות לניווט המשלחת.
המשלחת הפליגה מליסבון ב-9 במרץ 1500, ובהתאם למסלול שהתווה מראש, הוא שאף להימנע מאזור מפרץ גינאה. לאחר שנפרדו מאחת הספינות אשר נאלצה לסוב לאחור עקב סערה, הפליגה המשלחת מאיי כף ורדה לכיוון דרום מערב, וב-22 באפריל, הבחינה המשלחת בהר, ושמו נקרא הר פסקואל (כלומר "ההר של הפסחא"). למחרת היום, ב-23 באפריל, נחת קברל על חופה של ברזיל וב-25 באפריל עגן הצי כולו ב"פורטו סגורו". קברל הבין כי חבל הארץ אותו גילה נמצא ממזרח לקו האורך ששורטט בחוזה טורדסיאס, ושיגר את אחת מספינותיו חזרה לפורטוגל עם החדשות המסעירות. מתוך אמונה שגויה כי האדמה אותה גילה היא אי, קרא קברל למקום "האי של ורה קרוש" (אי צלב האמת) והשתלט עליו באמצעות הקמת צלב וקיום טקס דתי.
קברל חידש את מסעו ב-3 במאי 1500, ולקראת סוף החודש הגיע הצי לכף התקווה הטובה, שם נקלע לסערה בה איבד ארבע ספינות, בהן ספינתו של בארתולומיאו דיאש, כאשר הצי שלו מונה כמחצית מכוחו המקורי, הפליג קברל לאורך חופיה המזרחיים של אפריקה בנסותו לקשור קשרים עם שליטים מקומיים. ב-10 באוגוסט גילתה אחת מספינותיו אי שלימים נקרא מדגסקר. קברניט ספינה זו היה דיוגו דיאש, אחיו של ברתולומיאו דיאש.
קברל קבור במנזר בסנטרם אשר בפורטוגל. זכרו כובד במספר בולי דואר, דוגמת סדרת בולים ברזילאים שהופקה ב-11 בינואר 1900 לציון 400 שנים לגילויה. בברזיל מתנוסס דיוקנו על מטבע של סנטאבו אחד, ובסדרה מיוחדת של שטר כסף של 10 ריאל.
סנט קיטס ונוויס במשחקים האולימפיים
סנט קיטס ונוויס משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת אטלנטה (1996). עד כה, כל הספורטאים שייצגו אותה היו אתלטים.
עד כה, אף ספורטאי מסנט קיטס ונוויס עוד לא זכה במדליה אולימפית, אך חלקם הגיעו להישגים נאים. הספורטאי הבולט ביותר ממדינה זו הוא קים קולינס. קולינס השתתף לראשונה במשחקים באולימפיאדת סידני (2000). הוא סיים במקום השביעי בריצת 100 מטר, ובריצת 200 מטר העפיל לשלב חצי הגמר וסיים במקום ה-11. באולימפיאדת אתונה (2004) התחרה קולינס רק בריצת 100 מטר, וסיים במקום השישי. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הצליח יותר בריצת 200 מטר, כשסיים במקום השישי, ואילו בריצת 100 מטר הודח בשלב חצי הגמר, לאחר שסיים במקום החמישי במקצה שלו, בהפרש של ארבע מאיות השנייה ממייקל קולינס שסיים במקום הרביעי והעפיל לגמר. באולימפיאדת לונדון (2012) הודח קולינס מהמשלחת לפני שהספיק להיכנס למעגל התחרויות, בנימוק שלא הגיע לאימונים. קולינס טען כי הסיבה להדחה היא שהעדיף לשהות עם אשתו בבית מלון ולא להתגורר בכפר האולימפי. אתלטית בולטת נוספת, טיאנדרה פונטין, העפילה לשלב חצי הגמר בריצת 400 מטר באולימפיאדת אתונה, וסיימה במקום ה-13. קולינס שב להשתתף במשחקים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), והוא בן 40. הוא העפיל לשלב חצי הגמר בריצת 100 מטר, סיים שישי במקצה שלו ובמקום ה-17 בין כלל הרצים.
סנט קיטס ונוויס מעולם לא השתתפה במשחקי החורף.
הפיגוע בסניף שופרסל בירושלים
הפיגוע בסניף שופרסל בירושלים היה פיגוע תופת של ארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין, שהתרחש ב-21 בפברואר 1969 בסניף אגרון של רשת שופרסל. בפיגוע נרצחו שני ישראלים ותשעה אנשים נפצעו.
הפיגוע בסניף שופרסל
ב-21 בפברואר 1969 הופעל מטען חבלה, שהונח בסניף של רשת המרכולים שופרסל ברחוב אגרון בירושלים, מרכול הומה אדם. כתוצאה מכך נרצחו שני אנשים ונפצעו תשעה. בפיגוע זה נרצחו בן ה-21 מנתניה ו בן ה-22, סטודנטים באוניברסיטה העברית, שנכנסו למרכול כדי לקנות מצרכים לטיול. מטען חבלה שני נמצא במרכול ונוטרל.
בחקירה שלאחר הפיגוע נחשף ארסנל של נשק, אשר כלל חומרי נפץ.
אחרי הפיגוע
ב-25 בפברואר 1969, ארבעה ימים אחרי הפיגוע בסניף שופרסל, הטמינו אותם מחבלים של החזית העממית שתי פצצות בחלון של הקונסוליה הבריטית בירושלים. המטען התפוצץ בדירתה של מזכירה בקונסוליה, שלא הייתה בבית באותה עת. לא היו נפגעים, למרות שהחדר ניזוק. ניסיון להניח מטען בקונסוליה ביום שישי קודם לכן נכשל כשהמטען התגלה ונוטרל.
המחבלים
חמישה מחבלים המעורבים בפיגוע הועמדו לדין. שלושה מהם נדונו למאסר עולם, אחד נדון ל-15 שנות מאסר ואחת - לחמש שנות מאסר.
אחת מהנידונים למאסר עולם, רסמיה עודה, נמנתה בשנת 1979 עם 78 אסירים ששוחררו על ידי ישראל במסגרת עסקה לשחרור החייל השבוי אברהם עמרם, וגורשה לירדן. בשנת 1994 היא היגרה לארצות הברית, שם נתגלה שהפרה את חוקי ההגירה האמריקאים, בכך שהשמיטה את העובדה כי הורשעה במעורבות בפיגוע בירושלים ב-1969 וישבה כעשור בכלא הישראלי. עקב כך גורשה מארצות הברית בשנת 2017, לפי החלטת בית המשפט האמריקאי.
יחסי צ'אד–רומניה
יחסי צ'אד-רומניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת צ'אד לבין רומניה.
היסטוריה
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-15 ביולי 1969. באותה השנה נחתם הסכם סחר בין שתי המדינות, ובשנת 1971 נחתם הסכם נוסף בנושא שיתוף פעולה בתחום הטכנולוגיה. למרות ההסכמים שנחתמו הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות הוא מזערי.
בנובמבר 2007 שלחה רומניה משלחת של 120 חיילים לדרום צ'אד ולרפובליקה המרכז אפריקאית במסגרת כוח שמירת השלום של האומות המאוחדות שם. גם לאחר שכוחות הצבא הרומניים נסוגו מצ'אד המשיכה רומניה לגנות את האלימות בצ'אד והאשימה בה את כוחות המורדים במדינה. באמצע 2008 אמר שר ההגנה והביטחון הרומני תיאודור מלסקאנו כי ארצו לא תשלח עוד כוחות לצ'אד וציינה כי המצב במדינה עובר את הקו האדום והיא לא מוכנה לקחת חלק במלחמה באזור.
דמיון בין דגלי המדינות
דגלי רומניה וצ'אד נראים זהים זה לזה במבט ראשוני אך במבט מעמיק ניתן לראות כי הרצועה הכחולה והרצועה האדומה בדגל צ'אד כהים יותר מבדגל רומניה. רומניה השתמשה בדגל החל משנת 1866, וצורתו הוצגה כבר ב-1848, כשעוד נקראה ולאכיה. צ'אד החלה להשתמש בדגל בשנת 1960 לאחר קבלת עצמאותה מצרפת. באותם ימים הדגלים לא היו זהים עקב הטמעת סמל הרפובליקה הסוציאליסטית רומניה בתוך הדגל. עם זאת, הסמל הוסר בכל דגלי המדינה בשנת 1989, לאחר המהפכה הרומנית, בה הופל ניקולאה צ'אושסקו.
שגרירות צ'אד במוסקבה פנתה ב-2004, במחאה רשמית לאומות המאוחדות ותבעה לא להניף את דגל רומניה. התביעה הצ'אדית לא נענתה, כי רומניה בחרה בצבעי הדגל שלה קרוב למאה שנה לפני הקמת צ'אד. הדיווחים לא אושרו, אמנם נשיא רומניה יון איליאסקו מיהר להוציא הצהרה פומבית בה הוא מצהיר כי "הטריקולור הוא שלנו, לא נוותר על הדגל".
חבר הפרלמנט הרומני מטין צ'רקז (Metin Cerchez) הציע ב-2001 להוסיף את סמל רומניה על הצבע הצהוב, כדי להבדיל את הדגל הרומני מדגלים דומים, אך הצעתו לא התקבלה.
לוטוס Mk1
לוטוס Mk1 (באנגלית: Lotus Mk1, קרויה גם: Lotus Mark I) היא מכונית הספורט הראשונה שנבנתה על ידי Colin Chapman בשנת 1948, אשר ייסד את יצרנית מכוניות הספורט לוטוס בשנת 1952.
המייסד "קולין צ'מפן"
צ'מפן (1928–1982) היה מהנדס עיצוב אנגלי, ממציא ובונה בתעשיית הרכב, ומייסד יצרנית מכוניות הספורט "לוטוס".
בשנת 1952 הקים את חברת מכוניות הספורט לוטוס. צ'פמן ניהל בתחילה את לוטוס בזמנו הפנוי, בסיוע קבוצת חובבים. הידע שלו בטכניקות הנדסת אווירונאוטיקה עדכניות יתברר כחיוני להשגת ההתקדמות הטכנית העיקרית של הרכב. הפילוסופיה העיצובית שלו התמקדה במכוניות בעלות משקל קל.
"לוטוס Mk1"
בדגם ה-"לוטוס Mk1" השתתף צ'מפן באירועי מרוץ מכוניות מקומיים באופן פרטי.
צ'פמן בנה את גוף הדגם תוך שימוש במרכיב עשוי אלומיניום דק מלוכד לבוד. צ'מפן שינה את המתלה האחורי כדי לתת טיפול טוב יותר והמנוע כדי לתת יותר כוח. גישתו לבניית רכב תוך שימוש בעקרונות הנדסיים מודרניים היוותה את הדרך לעיצובים מהפכניים רבים נוספים שיבואו בעקבותיהם.
גלגלים וצמיגים גדולים יותר הותקנו וציר הקורה הקדמי פוצל כדי לספק מתלה קדמי עצמאי.
צ'מפן קרא למכונית "לוטוס", הוא מעולם לא אישר את הסיבה, אך אחת מכמה תאוריות סברה שהסיבה הייתה שחברתו דאז (אשתו לימים) הייזל, אותה כינה "פרח הלוטוס".
שפירית הארגמן
גִּיחָנִית אַרְגָּמָן בעבר שפירית הארגמן (שם מדעי: Trithemis annulata) הוא מין של שפירית החיה בישראל ובאפריקה. שפירית הארגמן נפוצה בכל שטחי ארץ ישראל, בעיקר ליד מקווי מים. היא פעילה באביב ובקיץ, במשך שעות היום.
הזכר של שפירית הארגמן בולט בצבע הארגמן האדום שלו, אך בניגוד לשפירית האדומה, גם עורקי כנפיו צבועים בצבע אדום בולט. עיניו אדומות ומכסות את כל הראש, בטנו גלילית בצבעי ארגמן-ורוד-אדום. צבעי הנקבה הם צהוב עם עורקי כנפיים כתומים. מוטת כנפיה של שפירית הארגמן היא 60 מ"מ ואורכה כ-38 מ"מ.
רון שובל
רון שובל (במקור: שובלי; נולד ב-4 בספטמבר 1973) הוא זמר ישראלי בתחום המוזיקה הים-תיכונית והפופ.
ביוגרפיה
רון שובל הוא החמישי מבין שישה אחים. דודו הוא שלום שובלי, סולן להקת השובלים.
שובל נולד וגדל בשכונת נווה עופר בתל אביב למשפחה יוצאת תימן. למד בבית הספר היסודי "ברנר".
קריירה
החל את הקריירה המוזיקלית כבר בגיל 13, כשיצא אלבומו הראשון "נעורים", האלבום נחל הצלחה בקרב חובבי הז'אנר הים תיכוני.
ב-1989 יצא אלבומו השני "מרגיש בדרך". ביצועו לשיר "לפעמים" שכתב מיכה שטרית, ללחנו של ארקדי דוכין, פרסם אותו בתודעת הציבור. עד סוף השנה נמכר האלבום ב-20,000 עותקים.
בהגיעו לגיל 18 לא התגייס לצבא - על כך ספג ביקורות.
לאחר שנפרד מאמרגנו אהוד שמר, הוציא שובל ב-1993 את אלבומו הרביעי "שמש כנען" שלא זכה להצלחה מסחרית.
באמצע שנות ה-90 חזר שובל לאמרגנו שמר. באלבומו החמישי "חלק מגופי" שיצא ב-1998. האלבום הפך להצלחה גדולה מה שהפך את שובל לזמר מועדונים מבוקש. זמן קצר לאחר צאת האלבום נפרדו שוב דרכיהם של שובל ושמר, והזמר חבר לאמרגן אשר ראובני.
ועידת קזבלנקה
ועידת קזבלנקה נערכה בעיר קזבלנקה שבמרוקו ובמסגרתה נועדו נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט וראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל, יחד עם ראשי המטות שלהם ומנהיגי צרפת החופשית, כדי לתכנן ולתאם את האסטרטגיה של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, בעיקר בזירה האירופאית.
הוועידה נערכה בין ה-14 בינואר ל-24 בינואר 1943. שם הקוד שלה היה SYMBOL ולעיתים ANFA, על שם המלון שאירח את הנועדים. הייתה זו הוועידה הראשונה של ראשי בעלי הברית במלחמה והמטרות שלשמן כונסה לא הוגדרו היטב. בפועל דנו בה בצעדים שיש לנקוט לסיום המלחמה, כמו גם בסדרי העולם שלאחריה.
רון שובל
קריירה
ב-1999 יצא האלבום הכפול "עובר בשנים", שרובו כלל גרסאות כיסוי לשירים ישנים.
ועידת קזבלנקה
ועידת קזבלנקה הייתה אמורה להיות ועידת פסגה משולשת, כמו הוועידות שבאו אחריה. אולם מנהיג ברית המועצות סטלין סירב לבוא, משום שלא רצה לעזוב את רוסיה הנאבקת במצור הגרמני המתמשך ובחורף הקשה.
ההחלטות העיקריות שנפלו בקזבלנקה הן:
רון שובל
קריירה
השיר "מסובבת אותי", מתוך האלבום באותו השם, שיצא ב-2001 זכה להצלחה רבה. באלבום של סאבלימינל משנת 2002, "האור והצל", התארח שובל בשיר "אני יכול", השיר זכה להצלחה.
בתחילת 2003 הוציא את אלבום האולפן "מיכאלה" בו ביצע חידוש לשיר "אין עוד יום", והשיר "די מספיק". שני השירים זכו להצלחה.
ועידת קזבלנקה
כמו כן נודעה חשיבות למה שלא הוחלט בוועידה, אף שנידון בה: בעלות הברית החליטו שלא לפתוח חזית שנייה של ממש באירופה ב-1943. צ'רצ'יל ורוזוולט ידעו שסטלין לא יראה בעין יפה את החלטה זו, שכן במתקפה בסיציליה לא היה די כדי ללחוץ על הגרמנים ועל ידי כך להקל על הרוסים את מלאכתם בחזית המזרחית. על מנת לפייס את הרוסים התקבלה ההחלטה על תמיכה וסיוע שיוגש להם. ייתכן שהשתתפות רוסית בוועידה הייתה מביאה להכרעה שונה ולפתיחת חזית שנייה באירופה כבר ב-1943.
מנקודת המבט הפנים-אמריקאית הייתה לוועידת קזבלנקה משמעות סמלית והיסטורית: לראשונה עזב נשיא מכהן את ארצות הברית בעת מלחמה, ולראשונה ביקר נשיא מכהן ביבשת אפריקה. בהציגו לאומה האמריקאית את תוצאות הוועידה בנאום ברדיו ב-12 בפברואר 1943, הסיט רוזוולט את הדגש מהחזית האירופית לזו הפאסיפית, שלא עמדה במרכז הדיונים בוועידה. הוא אמר כי "יש דרכים רבות המובילות ליפן", ככל הנראה כדי לפנות לדעת הקהל האמריקאי, שמטבע הדברים התעניין יותר בחזית שבה נלחמו האמריקאים מול יפן.
רון שובל
קריירה
בדצמבר 2004 הוציא את אלבומו העשירי, "הלב נתפס", שכלל את שיר הנושא, "אני לא אשכח", "שגעי אותי", "ריקוד החתונה", "לפני ואחרי".
ועידת קזבלנקה
הצהרת קזבלנקה
בכנס הופקה הצהרה על כך ש""בעלות הברית נחושות בהחלטתן להילחם עד כניעה ללא תנאי", כלומר שכוחות הברית ילחמו עד ל"כניעה ללא תנאי" של מעצמות הציר בכלל וגרמניה בפרט. את הביטוי שאל רוזוולט מהגנרל יוליסס ס. גרנט שהצהיר הצהרה דומה במלחמת האזרחים האמריקנית.
רון שובל
קריירה
בשנת 2008 יצא אלבומו "בחדרי ליבי", שזכה להצלחה יחסית ובלט בו השיר "אל תדאגי לי אמא".
ועידת קזבלנקה
הצהרת קזבלנקה
נוסח זה בא להחליף ניסוח קודם בו נאמר ש"בעלות הברית נחושות בהחלטתן להילחם עד הסוף".
רון שובל
קריירה
בנובמבר 2009 הוציא את הסינגל "לילה משגע". השיר שימש כשיר הנושא של האלבום שהוציא שובל בדצמבר 2012. האלבום כלל גם חידוש לשיר "גאולה", שהקליט שובל לפרויקט ולאלבום "שני צדדים למטבע".
ב-2009 השתתף בתוכנית "המטבח VIP" בהנחיית השף עזרא קדם ששודרה בערוץ 2.
ב-2010 לפרויקט ולאלבום "שרים עוזי חיטמן" חידש את "מן הקולות", שהתפרסם בביצועו של חיים משה.
בפברואר 2013 הוציא את השיר "תשארי לנצח". עוד באותה שנה הוציא יחד עם טום קשתי את הסינגל "בואי נעשה חיים".
ב-2015 השתתף בתוכנית "הקודחים". בהמשך אותה שנה השתתף בתוכנית "הישרדות", מטעם הזכיינית "רשת", הגיע ל-"שבט המאוחד", אך הפך למודח ה-10.
ב-2016 הוציא את הסינגל "אני חוזר", בעקבות השתתפותו בתוכנית הטלוויזיה "הישרדות".
ב-2021 הוציא את הסינגל "מאמי זה שלך".
חיים אישיים
שובל נשוי לדקלה ולהם בן.
מתגוררים ברמת גן.
ניסנית
ניסנית הייתה ההתנחלות הגדולה ביותר בצפון רצועת עזה (בגוש התוחמת הצפונית). ניסנית הוגדרה כיישוב קהילתי מעורב.
היישוב נקרא כך על שם פרח הניסנית הנפוץ בחולות האזור באביב.
הקמת היישוב
היישוב הוקם כהיאחזות נח"ל, בחודש ניסן תשמ"ב (אפריל 1982). גרעיני הנח"ל שהגיעו למקום, ישבו קודם לכן בנח"ל גדיד. נח"ל גדיד נמסר להתיישבות אזרחית, ולוח הזמנים לפינוי נקבע בהתאם לצורך להכין מקום לתלמידי ישיבת ההסדר שפונו מימית במסגרת הסכם השלום עם מצרים. ביום העצמאות תשמ"ב נערך טקס העלייה לקרקע של נח"ל ניסנית. אוזרח ב-1984 כמחנה הכשרה ל-15 משפחות החלוץ. בשנת 1993 הפך ליישוב קבע קהילתי-עירוני. היישוב מנה כ-300 משפחות.
היישוב
היישוב שימש כמרכז עירוני לשאר היישובים בתוחמת הצפונית: אלי סיני ודוגית. הוא כלל גן ילדים, מרפאה, מעונות יום ובתי כנסת. האזור מתאפיין בדיונות חול ורכסי כורכר. היישוב היה בנוי בצורה מעגלית, בדומה ליישובים רבים בארץ וחולק לשכונות ולרחבות.
קרבת היישוב לעיר אשקלון אפשרה קליטה מהירה של משפחות תוך השענות על מקורות התעסוקה והשירותים העירוניים המקומיים. בנוסף, היו מספר בקתות אירוח (צימרים) בשטחו.
בניגוד ליישובי דרום הרצועה ומרכזה, ניסנית, כמו יתר ההתנחלויות בצפון הרצועה, לא הייתה יישוב יהודי המוקף באוכלוסייה פלסטינית ולא נטען שהטילה מעמסה על כוחות הביטחון. ההתנגדות לפינוי יישובי צפון הרצועה ובהן דוגית הקיפה אף מספר אישים מרכזיים בשמאל כמו עמי אילון ועמרם מצנע. אף על פי כן פונתה ניסנית במסגרת תוכנית ההתנתקות שעליה החליטה ממשלת ישראל בין ה-15 ל-17 באוגוסט 2005
אחרי ההתנתקות
לאחר הפינוי פוזרו 300 המשפחות במספר אתרים. מרבית המשפחות שוכנו באתרי הקרווילות ביישובים: ניצן, אור הנר, מפלסים, כרמיה ובוסתן הגליל.
ב-26 ביולי 2007 הייתה עלייה של פעילי ימין לעבר ניסנית, שבה הגיעו עד לגדר.
ב-9 בספטמבר 2008 עירית אשקלון קראה לארבעה רחובות בשכונת "הנשיא הרצוג" על שם יישובים בגוש קטיף. במסגרת זו נקרא אחד הרחובות על שם ניסנית.
אאול
אָאוּל (ברוסית: аул) הוא סוג של כפר הררי בקווקז, שבו כל בית בכפר נסמך על הבית שלידו, או על מורד ההר שלידו, כשאלו משמשים כאחד מקירותיו. שאר קירות הבית עשויים מאבנים גדולות או מקרשים. הגג מכוסה בעפר או בשיחים ויש בו חור, המשמש כארובה ליציאת עשן המדורה המובערת בבית, לחימום ולבישול. המדורה מוקפת באבנים. הכפר מוקם במקום הקשה לגישה, כדי שיהיה קל לתושביו להתגונן מפני תקיפות שבטים עוינים. בגלל מלחמות הכיבוש, שניהלו הרוסים באזור במאה ה-19, התמעט מאוד מספר האאולים, כי תושביהם אולצו לגלות לטורקיה ולעבור מההרים לעמקים, כדי שלא יוכלו למרוד ברוסים.
המילה "אאול" במובן הרחב מציינת סוג של התיישבות כפרית גם אצל עמים אחרים הדוברים שפות טורקיות, מקרב עמי קזחסטן ואסיה המרכזית, וכמו כן בבשקיריה. בהתחלה היה מדובר בהתיישבות זמנית שעברה באופן מחזורי מאתר מרעה חורפי (קישלאו) אל אתר נוודים קיצי (ז'איליאו). מאוחר יותר, נקראו אאולים גם הכפרים הקבועים שהוקמו עם המעבר של עמים אלה (קזחים, קירגיזים, טורקמנים, בשקירים) במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 לאורח חיים של התיישבויות קבועות.
האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
האקדמיה המלכותית השוודית למדעים (בשוודית: Kungliga Vetenskapsakademien - "KVA"), היא אחת מתשע האקדמיות המלכותיות השוודיות. היא נוסדה ב־2 ביוני 1739, ומקום מושבה בסטוקהולם. האקדמיה היא עצמאית, איננה כפופה לגוף ממשלתי כלשהו, ופועלת לקידום המחקר במדעי הטבע ובמתמטיקה. היא פועלת במתכונת דומה לזו של החברה המלכותית בלונדון ולאקדמיה הצרפתית למדעים בפריז.
המטרה הכוללת של האקדמיה, היא לקדם את המדעים ולחזק את השפעתם בחברה. לאקדמיה יש אחריות מיוחדת למדעי הטבע ולמתמטיקה, אך עבודתה שואפת להגביר את האינטראקציה בין תחומים שונים. פעילות האקדמיה מתמקדת בעיקר בתחומים הבאים:
חברי האקדמיה
האקדמיה מורכבת מכ־460 שוודים ו־175 חברים זרים, המייצגים יחד את המומחיות העיקרית במדינתם במדעים. מאז הקמת האקדמיה בשנת 1739 נבחרו כ־1,700 חברים שוודים. חברי האקדמיה מאורגנים בעשר קטגוריות נושא המכונות כיתות והן: מתמטיקה, אסטרונומיה ומדעי החלל, פיזיקה, כימיה, מדעי הגאוגרפיה, מדעי הביולוגיה, מדעי הרפואה, מדעי ההנדסה, מדעי החברה, מדעי הרוח ולשירותים מצטיינים למדע. הבחירה כחבר באקדמיה מהווה הכרה בלעדית בהישגים מוצלחים. אלה יכולים להיות מחקר בולט במדעים אלו, אך גם שירותים מצטיינים למדע.
מועצת האקדמיה
הגוף המנהל הוא מועצת האקדמיה המורכבת מהוועד המנהל ועשרה חברים, נציגי הכיתות. הדירקטוריון אחראי על תכנון פעילויות ועל שימוש יעיל במשאבים הזמינים.
ועדות
באקדמיה ארבע ועדות קבועות העוסקות בחלק מהפעילויות העיקריות של האקדמיה: ועדת חינוך; ועדת איכות הסביבה ואנרגיה; ועדה בין־לאומית; ועדת מדיניות מחקר.
פעילות
פעילות האקדמיה כוללת קשרים עם ארגונים בין־לאומיים דרך ועדות לאומיות, הענקת פרסים, הוצאת פרסומים והיא פועלת גם באמצעות מכוני המחקר ותוכניות האקדמיה שלה. הוועדה הבין־לאומית הוא גוף האקדמיה להתחייבויות בין־לאומיות. הוא יוזם ומתאם את הפעילות הבין־לאומית של האקדמיה הכוללים בעיקר שיתוף פעולה במסגרת ארגוני אקדמיה ומחקר בין־לאומיים. האקדמיה מייצגת את שוודיה במספר ארגונים בין־לאומיים, לדוגמה: כל האקדמיות האירופיות (ALLEA), מועצת המדע הבין־לאומית (ISC), מועצת המדע המייעצת של האקדמיות האירופיות (EASAC), רשת האקדמיות הבין־לאומיות (IAPׁׂׂ) והקרן הבין־לאומית למדע (IFS).
ועדות לאומיות
האקדמיה הקימה שמונה עשרה ועדות לאומיות בתחומים שונים, שבין היתר אחראיות על קשרים עם האיגודים המדעיים במסגרת מועצת המדע הבינלאומית. ועדות האקדמיה מפיקות בשיתוף פעולה כנסים והרצאות רבות. חברי הוועדות כוללים חוקרים כמו גם נציגי תעשייה, מינהל ציבורי, חינוך ותקשורת. האקדמיה מנהלת ועדות לאומיות עבור התחומים הבאים: אסטרונומיה; ביולוגיה; גאוגרפיה; מדעי הגיאופיזיקה; שינוי סביבתי עולמי; לוגיקה, מתודולוגיה ופילוסופיה של המדע; היסטוריה של טכנולוגיה ומדע; מתמטיקה; מדעים ביו־מולקולריים; מדעי התזונה והמזון; פרמקולוגיה, פיזיולוגיה ומדעי המוח; מדעי הפסיכולוגיה; כימיה תאורטית ויישומית; פיזיקה תאורטית ויישומית; מחקר הגנת קרינה; מדע רדיו; מכניקה תאורטית ויישומית. מטרות הוועדות:
פרסים
האקדמיה השוודית המלכותית למדעים מעניקה פרסים בין־לאומיים ולאומיים כאות להוקרה על הישגים ותרומות שונות לקידום המחקר בתחומי המדע השונים. בנוסף האקדמיה מעניקה מדי שנה סוגים רבים ושונים של מלגות ומענקים לתפקידי עמיתי מחקר ברוב התחומים המדעיים.