cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אריות הים (סדרת טלוויזיה)
עונה שנייה - 22 פרקים
בתחילת העונה מתמודד הצוות עם מספר אסונות המשפיעים ישירות על הלך הרוח בצוות המצומצם. בהמשך הצוות יוצא למקסיקו על מנת לחסל ראש קרטל סמים בכיר. הצוות יוצא למשימה מתמשכת בפיליפינים, שם קליי נפצע ועוזב את הצוות לתקופה. ליסה דייוויס נמצאת בקורס קצינים.
עונה שלישית - 20 פרקים
העונה נפתחת בפעילות בבלגרד עם קצינת מודיעין חדשה בדמות ליסה, אחראית הלוגיסטיקה בצוות לשעבר, ליסה וסאני מתחילים לצאת בחשאי והם מנסים לתמרן בין הזוגיות לעבודה. ג׳ייסון מתמודד עם זיכרונות על חבריו שנפלו במלחמה, ובמהלך העונה הוא נפצע ומנסה לעשות שינוי בחייו. ריי מתקדם בחייו האישיים והמקצועיים, קליי מנסה להמשיך הלאה אחרי הזוגיות עם סטלה ומתחבט היכן יוכל להשפיע יותר על שדה המלחמה, סאני מסתבך בפאב ומוצא עצמו חוזר לשורשים וצוות בראבו מקבל חבר צוות חדש, ומסלק אותו אחרי שכמעט גרם לריי להתפטר מהצי.
צילומי העונה נעצרו בגלל וירוס הקורונה ולכן שודרו 20 פרקים במקום 22.
עונה רביעית - 16 פרקים
בעונה זו ג'ייסון מתמודד עם האשמות של הפיקוד על כך שהוא עשה פשע מלחמה, הוא נאלץ להתמודד עם מערכת המשפט הצבאית ללא חבריו, שנאסר עליהם לדבר איתו. קליי מסולק לתקופה קצרה וריי יוצא לקורס קצינים.
עונה חמישית - 14 פרקים
בתחילת העונה הצוות יוצא לקוריאה תוך התמודדויות שונות של חברי הצוות: ריי מתמודד עם פוסט טראומה, קליי מודאג מג׳ייסון שיש לו בעיות זיכרון וסאני מבלה קצת זמן עם ליאן התינוקת.
עונה שישית - 10 פרקים
העונה השישית עלתה ב-18 בספטמבר 2022 והסתיימה ב-20 בנובמבר 2022
תגובה ביקורתית
אתר הביקורות Rotten Tomatoes דיווח על דירוג של 83% על סמך 275 ביקורות של משתמשים לעומת זאות המבקרים נתנו ציון 71% על סמך 24 ביקורות. אתר הביקורות Metacritic, קבע ציון של 57 מתוך 100 על סמך 16 מבקרים.
ג'ורג' ניאנג
ג'ורג' ניאנג (בצרפתית: Georges Niang; נולד ב-17 ביוני 1993) הוא כדורסלן אמריקאי-סנגלי, שמשחק בקבוצת פילדלפיה 76' מליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד.
קריירת מכללות
ניאנג נולד בעיר לורנס שבמסצ'וסטס, לאב סנגלי ואם אמריקאית. בשנת 2012 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של איווה, ולאורך 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה היה אחד משחקניה המובילים, לצדם של ויל קלייבורן, מונטיי מוריס, דיאנדרה קיין ועבדל נאדר. בעונתו האחרונה בקבוצה, 2015/2016, נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American) לאחר שרשם ממוצעים של 20.5 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק.
אינדיאנה פייסרס
בדראפט ה-NBA 2016 נבחר ניאנג על ידי אינדיאנה פייסרס, בבחירה ה-50. בעונתו היחידה בקבוצה שותף ב-23 משחקים, וקלע 21 נקודות בסך הכול.
סנטה קרוז ווריורס
בקיץ 2017 שוחרר מהפייסרס, והצטרף לקבוצת סנטה קרוז ווריורס מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-26 משחקיו בקבוצה הצטיין עם ממוצעים של 18.4 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-4.8 אסיסטים למשחק.
יוטה ג'אז
בינואר 2018 חתם ביוטה ג'אז על חוזה כפול, במסגרתו שיחק לסירוגין גם בקבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח – סולט לייק סיטי סטארס. לקראת עונת הומר חוזהו עם הג'אז לחוזה NBA סטנדרטי. במשחק האחרון של אותה עונה, ב-10 באפריל 2019, קלע שיא קריירה של 24 נקודות בהפסד קבוצתו מול לוס אנג'לס קליפרס. במהלך תקופתו ביוטה ביסס את מעמדו כשחקן רוטצייה קבוע, עד שבעונת שותף בכל 72 משחקי קבוצתו, וקלע 6.9 נקודות בממוצע למשחק.
פילדלפיה 76'
באוגוסט 2021 חתם ניאנג על חוזה לשתי עונות בפילדלפיה 76'.
ראמה השני, מלך תאילנד
שנותיו הראשונות
לידתו של ראמה השנייה קשורה קשר הדוק להיסטוריה של שושלת צ'אקרי. הוא נולד בשנת 1767, בזמן שלטון ממלכת איוטהאיה, לאב טונדואנג ואם אמרינדרה, אצילים בדרג החברתי של הממלכה הסיאמית אשר הייתה על סף הכחדה.
בשנת 1782 נרצח טקסין הגדול וטונדואנג אשר היה מפקד בצבאו ירש את הכס בשמו כראמה הראשון והשליט את ממלכת סיאם החדשה על סדר היום. מאותו הרגע מונה הבן שלו, פרה בודהה הצעיר לנסיך איסאראסונטון מסיאם, כיורש הממלכה החדשה. בשנת 1807 הוא הפך לאדון הארמון, לאחר שהחליף את דודו אשר נפטר בשנת 1803. היו לו מספר אחים בוגרים שרובם נפטרו לפני אביהם.
שלטון
בנו של טקסין טען לירושת אביו ולאחר סכסוך שהתלקח עם נאנגלאקו, בנו של ראמה השני, החלה מרידה אשר ראמה השתיק לאחר זמן מה. בכל תקופת שלטונו של ראמה השני נראה סדר כוחות שקט במערכה. מצב זה של יציבות צבאית נבע בעיקר משקט הכוחות הבורמזים הסמוכים, המקורות העיקריים לסכסוך בשנים הקודמות והבאות.
יחסי חוץ
המאה ה-19 הייתה המאה של הקולוניאליזם האירופאי בשיאו, מושבות כסינגפור הבריטית וחברת הודו המזרחית ההולנדית הוקמו להאדרת השפעת המעצמות האירופאיות במזרח אסיה ודרום מזרח אסיה למען הגברת המגעים עם סין ואותן מעצמות ראו במפרץ תאילנד אפשרות להאדיר את השפעתם. ראמה השני דאג לייצוב מערכת בריתות עם שכניו ועל כן לא דאג מהאירופאים אשר באותה העת רק החלו בסחר מוגבל באזור ולא פעלו באופן נרחב.
ירושה
ראמה השני נפטר ביולי 1824. ירושתו כוונה לעבר מונגקוט, בנו ממלכתו הראשית, אך חוסר הניסיון של הראשון לעומת אחיו למחצה נאנגלאקו גרם לכך שהאחרון הכריז על עצמו כמלך באותו יום שאביו נפטר. אף על פי שהוא היה רק בן של פילגש הוא עדיין הצליח לשמור על כס המלוכה מכיוון שהיה מבוגר ומאומן יותר מאחיו למחצה הצעיר. יתר על כן, במותו של ראמה השלישי היה זה הנסיך מונגקוט שהחליף אותו תחת שמו של ראמה הרביעי, המשך השושלת יתרכז בבניו של ראמה הרביעי, ראמה החמישי, מלך תאילנד ובניו שלו.
אריה ביזם
אריה ביזם הוא ספורטאי ספורט נכים ישראלי. שחקן בולט בנבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים.
בנעוריו החל להתאמן במרכז הספורט לנכים ברמת גן. למעלה משני עשורים היה חבר בנבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים והיה שחקן מצטיין. השתתף במשחקי סטוק מנדוויל וזכה להישגים בשחייה. באליפות ישראל לנכים 1966 קבע שיא חדש במשחה 50 מטר בסגנון חתירה וזכה במדליית זהב עם הישג של 37.5 שניות. ב-1967 זכה במדליית כסף במשחה חתירה בסטוק מנדוויל.
באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) זכה עם נבחרת הכדורסל במדליית זהב. בנוסף התחרה במשחה 50 מטר בסגנון חופשי (מקום חמישי), במרוץ מאה מטר (מקום שישי) ובנבחרת מרוץ שליחים ל-160 מטר (מקום חמישי). באולימפיאדת הנכים היידלברג (1972) זכה עם נבחרת הכדורסל במדליית כסף והשתתף בתחרות סללום שבה דורג במקום ה-21. באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) היה שותף לזכייה במדליית כסף בכדורסל.
רודה ענתר
רודה עבד אל-חסן ענתר (בערבית: رضا عبد الحسن عنتر, תעתיק מדויק: רד'א עבד אלחסן ענתר; נולד ב-12 בספטמבר 1980) הוא כדורגלן עבר לבנוני ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים
ענתר נולד בפריטאון בירת סיירה לאון למשפחה ממוצא לבנוני ובגיל צעיר חזר עם משפחתו ללבנון. התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הכדורגל של טדאמון צור. בעונת ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ואף הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק זה במשחק בו ניצחה טדאמון 1-3 את צפאא ביירות.
בקיץ ענתר הושאל להמבורג מהבונדסליגה, לאחר שמאמן נבחרת לבנון תיאו בקר המליץ עליו לראשי המועדון. ב-11 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד 1860 מינכן. ב-2 במרץ 2002 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-3 נגד נירנברג.
בהמבורג שיחק שנתיים כשחקן מושאל בסיומן חתם בפרייבורג אליה הגיע כשחקן חופשי. בתחילת העונה נפצע לכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה רק בדצמבר בה כבש שלושער בניצחון 2-4 נגד בוכום.
בשנת ענתר חתם לשנתיים בפ.צ. קלן ביחד עם עמיתו לנבחרת יוסף מוחמד. ב-10 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד זנקט פאולי. ב-23 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בבעיטת מספריים בניצחון 1-2 נגד ווהן ויסבאדן, שנבחר כשער החודש בבונדסליגה השנייה. במחזור הלפני אחרון של העונה, ענתר כבש צמד בניצחון 0-2 נגד מיינץ 05 שהבטיח לקבוצתו עלייה לבונדסליגה. בפברואר שוחחר מהמועדון.
ב-16 במרץ 2009 הצטרף לשאנדונג לוננג מליגת העל הסינית תמורת 700 אלף אירו. במחזור הראשון של עונת הבקיע את בהפסד 2-1 נגד גוויג'ואו רנה.
בדצמבר חתם בג'יאנגסו סיינטי והצטרף אליה חודש לאחר מכן. ב-8 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד גוויג'ואו רנה. ב-16 בינואר 2015 הצטרף להאנגג'ו גרינטאון.
בשנת, ענתר חזר ללבנון וחתם בטדאמון צור מועדון נעוריו ולקראת סיום העונה הודיע על פרישה מכדורגל.
קריירה בינלאומית
ענתר זומן לראשונה לסגל הנבחרת הצעירה של לבנון בשנת ובאותה שנה זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-18 באוגוסט 1998 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1-0 ל. ב-25 במאי 2000 הבקיע את כבש את שערו הראשון בנבחרת בניצחון 2–0 נגד. בשנת ענתר הבקיע ששה שערים בנבחרת דבר שהוביל את מאמן הנבחרת תיאו בקר הגרמני להמליץ עליו להמבורג מהבונדסליגה. ב-24 בדצמבר 2022 כבש שלושער בניצחון 2-4 נגד.
ב-25 במרץ 2013 הודיע על פרישה מהנבחרת בגלל עומס שהרגיש, אולם כחצי שעה לאחר מכן הודיע על חזרה לנבחרת. ב-5 במרץ 2014 רשם את משחקו האחרון בנבחרת בניצחון 2-5 נגד ואף כבש בו שערו האחרון בנבחרת.
חיים אישיים
אחיו הבכור פייסל הוא גם כדורגלן עבר. בנוסף להיותו דובר ערבית הוא דובר גם אנגלית, גרמנית ומנדרינית.
הנחיה אופטימלית
חוקי הנחיה אופטימליים או חוקי הנחיה מודרניים הוא מונח בטילאות מודרנית המתייחס בדרך כלל לחוקים שמתבססים על תורת הבקרה (control theory) והאמידה (estimation theory) וטכנולוגיה מודרנית. הדיסצפלינה המדעית הענפה הזאת משלבת מגוון טכנולוגיות הקשורות קשר הדוק זו בזו - הבולטת ביותר שבהם, למטרת הנחית טילים - היא תורת הבקרה האופטימלית. זה מתבטא בכך שהעיקרון המנחה בבחירת חוקי הנחיה אופטימליים הוא חלוקה מיטבית ויעילה של האנרגיה של הטיל (האנרגיה הנדרשת לביצוע תמרונים), דהיינו בחירת חוקי הנחיה הנגזרים מתורת הבקרה האופטימלית. תאוריה זו התחילה להתפתח בסביבות השנים 1959 - 1961 ועוררה עניין רב בקרב מהנדסי בקרה ותאורטיקנים, ועניין זה לא פסח על אלו שמתעניינים בהנחיה. הרעיון היסודי בתכנון בקרה אופטימלית למערכת הנחיה, הוא להצמיד אינדקס ביצועים (performance index), או פונקציונל מחיר (cost functional) מסוים לכל תרחיש רדיפה - התחמקות אפשרי, באופן שמשקלל את מרחק ההחטאה והאנרגיה ש-"נשחקת" ממקור האנרגיה של הטיל במהלך הוצאה לפועל של תהליך ההנחיה (לצורך מניעת בלבול, אין הכוונה לדלק של הטיל, אלא למקור אנרגיה הפנימי שמייצר את הכח הנדרש להסיט את משטחי הניהוג). המהות של בקרה אופטימלית היא לנסות ולהביא למינימום את פונקציונל המחיר. על פניו היעד נראה ברור ופשוט להבנה; יישום של כלל זה, הוא בעיה מורכבת.
רקע היסטורי
הפרסומים הראשונים על יישום תורת הבקרה לבעיות של הנחיה מתוארכים לשנים 1965 ו-1966, ומאז ועד היום פורסמו מאות מאמרים ומחקרים בנושא, שכעת נקרא "הנחיה אופטימלית". כפי שלעיתים קרובות קורה בהתפתחויות מודרניות, התאוריה הקדימה את האמצעים הטכניים הנחוצים כדי ליישם אותה; בעיקר אלקטרוניקה מיניאטורית וטכניקות נומריות מסוימות. למעשה, בשנות ה-60 המאוחרות ושנות ה-70 המוקדמות, נתקבלה המסקנה שמיכון חוקי הנחיה מתקדמים המתבססים על תורת הבקרה האופטימלית אינו ישים לכלי נשק טקטיים קטנים. יתרה מכך, ההצלחה של כלי נשק מסורתיים, מבוססי אלקטרוניקה אנלוגית המיישמים את חוק הניווט היחסי במספר עימותים צבאיים הייתה גורם מעכב בהתפתחות היישום של חוקי הנחיה מתקדמים למערכות חדשות.
שינוי ביחס לנושא אירע בשנות ה-70 המאוחרות, כאשר הוערך שכלי הנשק המונחים שפותחו באותה תקופה עשויים להיות לא אפקטיביים נגד מטרות מוטסות של שנות ה-90 - מטוסים הפכו בהדרגה למהירים יותר ולעתירי כושר תמרון, ומערכות המכ"ם שלהם התפתחו למערכות מתוחכמות ביותר. בנוסף, על מרבית הקשיים הטכניים שהוזכרו לעיל התגברה הטכנולוגיה; טכניקות נומריות מתוחכמות פותחו כדי לפתור את המשוואות המורכבות המקושרות לתהליך ההנחיה, והמיקרו-מעבד המודרני כבר היה בשימוש. עם זאת ראוי לסייג את הדברים, החוק הסטנדרטי של ניווט יחסי, עם הפילוסופיה הבסיסית שהטיל צריך "להתאים" את תאוצתו לרוטציית קו הראייה, עדיין נותר בעל מעמד של חוק "מצוין" ואבן פינה בפיתוח חוקי הנחיה מיטביים.
היישום הטבעי לחוקי הנחיה מודרניים הוא, כפי שנראה אז, וכפי שנראה בבירור עוד יותר היום, בטילי אוויר אוויר ובמערכות הגנה אקטיביות מפני טילים. ההתפתחויות של מערכות טילים נגד טילים בליסטיים הגבירו גם הן את העניין ביישום תאוריות מתורת הבקרה לטילאות מודרנית.
אינטואיציה
כדי לקבל אינטואיציה מהי בעצם הנחיה אופטימלית יש להתמקד בהבנת מושג מאמץ הבקרה. כל מנגנון שמפיק כוח, בין אם מכני, הידראולי או חשמלי, מתבסס בסופו של דבר על טעינה ופריקה של רכיבים האוגרים אנרגיה. אנרגיה זאת יחסית בדרך כלל לכוח בריבוע. למשל, כדי לגרום לקבל חשמלי להפעיל כוח חשמלי מסוים בתוכו (כלומר ליצור מתח חשמלי מסוים בין לוחותיו) יש לטעון אותו בכמות אנרגיה אלקטרוסטטית שיחסית לכוח בריבוע. זהו ההיגיון מאחורי הגדרת מאמץ הבקרה כאינטגרל של קבוע כפול הבקרה בריבוע, ובכך הוא ישים גם לאקטואטורים של משטחי הניהוג של טיל. התאוצות העצומות שטיל מתמרן חווה (בדרך כלל עד 10g) בצירוף מסתו הגבוהה, גורמת למאמץ הבקרה לתפוח לממדים גדולים מאוד (שכן הוא יחסי לריבוע התאוצה).
כאן נכנסת לתמונה ההנחיה האופטימלית. ההנחיה האופטימלית מנסה למצוא מסלולי יירוט יעילים אנרגטית עבור הטיל, כלומר מסלולים שלא ידרשו תמרונים עודפים או מיותרים.
תוצאות אחדות מתחום ההנחיה האופטימלית
.
והבקרות האופטימליות של הרודף והנרדף הן:
כש-m הוא מרחק ההחטאה בקירוב של סמיכות למסלול התנגשות, t הוא הזמן ו-T - t הוא הזמן שנותר עד ליירוט (ששווה למרחק חלקי מהירות הסגירה). כשמעניקים משקל אינסופי באינדקס הביצועים למרחק ההחטאה (כלומר, דורשים שיתקבל יירוט בכל מחיר), הבקרה האופטימלית של הרודף לקראת סיום המסלול (תחת הקירוב של סמיכות למסלול התנגשות) היא:
, כאשר \lambda היא זווית קו הראייה. זהו למעשה ניווט יחסי עם קבוע ניווט "אפקטיבי". מניסיון נמצא שהערך ה-"טוב ביותר" של N נע בין 3 ל-5. הערך 3 מתאים למקרה בו המטרה אינה בעלת יכולת תמרון (C_e = 0 - הגודל C_e הוא כמות האנרגיה לביצוע תמרונים העומדת העומדת לרשות הנרדף), בעוד הערך 5 מתאים למקרה בו.
ארנסט
ארנסט (Ernst) הוא שם פרטי ושם משפחה ממקור גרמני והולנדי. {{פירושונים|
ראו גם
}}
אמה פרי קאר
אמה פרי קאר (באנגלית: ; 1880–1972) הייתה פרופסור ומרצה אמריקאית לכימיה, שהתמחתה בספקטרוסקופיה. היא ידועה בעיקר בשל פעילותה בקולג' Mount Holyoke ותוכנית הלימודים שהקימה בו שהפכה להיות אחת הנחשבות בתקופתה, וכן בזכות המחקר פורץ הדרך שלה בחקר התרכובות האורגניות, ובפרט חקר פחמימנים בלתי רוויים. ב-1937 זכתה במדליית גרוון-אולין על ידי האגודה האמריקנית לכימיה.
קורות חיים והשכלה
קאר נולדה ב-1880 באולמסביל, אוהיו, לאדמונד קון קאר - רופא וצאצא למשפחת מתיישבים אנגליים מהמאה ה-17, ולאנה מארי קאר - עקרת בית. קאר הייתה השלישית מבין חמישה ילדים. אביה וסבה, שניהם רופאים מכובדים בזמנם, היו ידועים בכך שעודדו את ילדיהם לחינוך והשכלה מגיל צעיר.
לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים באוהיו, קאר למדה באוניברסיטה של מדינת אוהיו למשך שנה (1898-1899) כאחת הנשים הבודדות שם, ולאחר מכן עוד שנתיים ב-Mount Holyoke College שבמסצ'וסטס. בשלוש השנים שלאחר מכן עבדה כעוזרת במחלקת הכימיה בקולג'. בסיום שלוש השנים הללו החלה קאר ללמוד באוניברסיטת שיקגו, שם סיימה את התואר הראשון שלה במדעים ב-1905. לאחר מכן, חזרה קאר ל-Mount Holyoke College למשך שנתיים, בהן לימדה והרצתה. ב-1910 סיימה את תואר הדוקטור שלה בכימיה פיזיקלית באוניברסיטת שיקגו. קאר הייתה האישה השביעית בלבד שקיבלה דוקטורט בכימיה באוניברסיטת שיקגו.
קריירה
לאחר שקיבלה את תואר הדוקטור שלה, חזרה קאר פעם נוספת ללמד ב-Mount Holyoke College. הקולג' היה ידוע בתוכנית להכשרת נשים לעיסוק בכימיה, וקאר לקחה על עצמה לפתח את התוכנית. קאר עצמה לימדה מבוא לכימיה, זאת בכדי לחשוף את הסטודנטים והסטודנטיות הצעירים למקצוע בצורה אופטימלית.
בשנת 1913, לאחר שלוש שנים בהן לימדה כימיה בקולג', קיבלה קאר תואר פרופסור ומונתה לראש מחלקת הכימיה. למען קידום המחלקה שכעת הייתה ברשותה, הביאה קאר מקבץ מהמרצים הנחשבים ביותר בזמנם, ביניהם דורותי האן ולואיז סטפנסון, והכתיבה תוכנית לימודים תובענית ומאתגרת. קאר ראתה בחשיפת הסטודנטים הצעירים לנפלאות המקצוע חשיבות עליונה, ועל כן הייתה מעורבת מאוד בלימודם, והאמינה כי על המרצים הגדולים והנחשבים ללמד דווקא את קורסי המבוא בכדי למשוך תלמידים ולהרשים אותם. כמו כן, קאר שילבה את תלמידיה במגוון מחקרים פעילים כחלק מתוכנית הלימודים.
תחילת דרכה בתחום המחקר
במקביל לתפקידה כמרצה בקולג', קאר הייתה ספקטרוסקופית ועסקה בחקר התחום. ספקטרוסקופיה הוא תחום מחקר המשמש בפיזיקה, כימיה וביולוגיה, והוא חוקר את יחסי הגומלין בין חומר לבין קרינה אלקטרומגנטית, על ידי מדידת אורכי הגלים לפני ואחרי פגישה עם חומרים שונים. כך, ניתן למדוד את ספיגת הקרינה האלקטרומגנטית של כל חומר. בכימיה, ניתן להשתמש בספקטרוסקופיה בכדי לבחון הבדלים בספיגת הקרינה האלקטרומגנטית של תרכובות שונות, וכן לנתח את הבליעה/הפליטה של אור, האנרגיה האטומית, מבנה החומר ועוד תכונות של כל תרכובת. קאר השתמשה בשיטות ספקטרוסקופיות בכדי לחקור את המבנה האלקטרוני של מולקולות אורגניות, שכן בזמנה נערך מעט מאוד מחקר בנושא בצפון אמריקה.
קאר החלה לעבוד על מחקרה בשנת 1913, בשיתוף פעולה עם דורותי האן. כמו כן, נעזרה קאר בסטודנטים שלימדה, כחלק מההכשרה שלהם. במחקרן עבדו קאר והאן על סינתזה של פחמימנים, ולאחר מכן ניתחו אותם באמצעות ספקטרוגרף. את תוצאות המחקר פרסמה קאר ב-1918, תחת הכותרת "The Absorption Spectra of Some Derivatives of Cyclopropane" (ספקטרום הקליטה של נגזרות מסוימות של ציקלופרופאן). המחקר משך תשומת לב רבה לקולג' והעניק לו מוניטין של אחד ממוסדות החינוך המובילים בתחום הכימיה.
הכרה בינלאומית
התמחותה והידע הרב שצברה קאר בתחום הספקטרוסקופיה מיקמו אותה כאחת החוקרות המבוקשות והנחשבות בעולם, והובילו למגוון שיתופי פעולה בין לאומיים עם חוקרים אחרים בתחום. כך, ב-1925, נסעה קאר לאירופה כדי לסיים את המחקר שלה יחד עם שני פיזיקאים מפורסמים - ז'אן בקרל בפריז וויקטור הנרי באוניברסיטת ציריך. קאר חזרה לציריך 4 שנים לאחר מכן, ב-1929, לאחר שקיבלה מלגת לימודים ללימודי ספקטרוסקופית וואקום עם הנרי. ספקטרוסקופיה בוואקום מאפשרת תנאים סטריליים לניסויים ומרחב תנועה חופשי לגלים שמוחזרים מהתרכובות. ב-1930, כחלק ממחקרה, גייסה קאר קבוצת סטודנטים צעירים, איתם טיהרה פחמימנים בעלי קשר פחמן כפול (פחמימנים בלתי רווים), וביצעה עליהם בדיקות ספקטרוסקופיות בוואקום במצב צבירה נוזלי וגזי. בעזרת שיטות אלו ניסו קאר ותלמידה להבין את הגורמים לספיגת הגלים הסלקטיבית של הפחמימנים.
מחקרה של קאר היה משמעותי מאוד ותרם להבנה טובה יותר של קשרי הפחמן הכפולים ושיטות העבודה עם ספקטרוסקופיה בוואקום. כמו כן, ממצאי הניסוי תרמו לתעשיות הנפט שמשתמשות בפחמימנים.
בשנת 1937 הייתה אמה קאר הראשונה לזכות במדליית גרוון-אולין להוקרת נשים בולטות בתחום הכימיה באמריקה. קאר המשיכה לחקור את תחום הספקטרוסקופיה עד לפרישתה מ-Mount Holyoke בשנת 1946. גם לאחר פרישתה, המשיכה לעסוק בחינוך ובמדע, זאת עד לפטירתה ב-1972.
יחסי צרפת–קיריבטי
היסטוריה
בשנת 1995 קיריבטי השעתה את יחסיה עם צרפת כמחאה על ניסוי גרעיני שנעשה בפולינזיה הצרפתית.
צרפת מסייעת לקיריבטי בדרכים שונות, סיוע צרפתי אפשר את הקמת בית הספר הראשון בקיריבטי בתחילת שנות ה-2000 ואת מציאת הפוספט בקיריבטי.
הייצוא הצרפתי לקיריבטי בשנת 2002 היה בשווי 24 מיליון אירו.
קיריבטי מאפשרת לדייגים צרפתיים לדוג בטריטוריה שלה.
בלו אדוארדס
תיאודור "בלו" אדוארדס (באנגלית: Theodore "Blue" Edwards; נולד ב-31 באוקטובר 1965) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1989–2001. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגת ה-NBA הם 10.8 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות
אדוארדס נולד בוושינגטון די. סי., ובשנת 1984 החל ללמוד ב"מכללת לואיסבורג" אשר בקרוליינה הצפונית. לאחר שנתיים עבר ללמוד באוניברסיטת מזרח קרוליינה, על מנת לשחק בקבוצת הכדורסל שלה (ה"פיירטס") מליגת המכללות הבכירה. בעונתו האחרונה בקבוצה, 1988/1989, רשם ממוצעים של 26.7 נקודות, 6.9 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים למשחק, ובסיומה זכה בתואר השחקן המצטיין של מחוז ACC.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 1989 נבחר אדוארדס על ידי יוטה ג'אז, בבחירה ה-21. בעונתו הראשונה ביוטה פתח ב-49 משחקים, קלע 8.9 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בעונת קלע 12.6 נקודות למשחק כשחקן חמישייה קבוע, לצדם של קארל מלון, ג'ון סטוקטון, מארק איטון וג'ף מלון, וסייע לג'אז להעפיל לגמר האזור המערבי, לראשונה בתולדות המועדון.
ביוני 1992 הועבר עם אריק מרדוק בטרייד למילווקי באקס, תמורת ג'יי האמפריז ולארי קריסקוויאק. בעונתו הראשונה עם האקס הוביל את קלעי הקבוצה עם שיא קריירה של 16.9 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת הועבר עם דרק סטרונג בטרייד לבוסטון סלטיקס, בתמורה לאד פינקני, ולאחר 31 משחקים בבוסטון נשלח בטרייד נוסף ליוטה ג'אז, תמורת ג'יי האמפריז ובחירת דראפט עתידית.
בדראפט ההרחבה של שנת 1995 נבחר אדוארדס על ידי ונקובר גריזליס, לקראת עונת הבכורה של המועדון. ב-1 במרץ 1996 השיג את הטריפל דאבל הראשון בתולדות הקבוצה, כאשר קלע 15 נקודות, אסף 13 ריבאונדים ומסר 11 אסיסטים בהפסד הגריזליס מול דאלאס מאבריקס. ב-3 עונותיו בקבוצה קלע 10.7 נקודות בממוצע למשחק, בעוד הגריזליס רשמו מאזן כולל של 48 ניצחונות ו-198 הפסדים (19.5%).
בפברואר 1999 חתם על חוזה במיאמי היט, ובעונתו היחידה במדיה קלע 3.2 נקודות למשחק בלבד.
בין השנים 1999–2001 שיחק עבור הקבוצות אולימפיאקוס ו"דאפניס" מליגת העל היוונית, בטרם פרש ממשחק.
ג'פרי דאונס
ג'פרי דאונס (באנגלית: Geoffrey Downes; נולד ב-25 באוגוסט 1952) הוא קלידן, פזמונאי ומפיק מוזיקלי בריטי, שידוע כקלידן בלהקת הגל החדש הבאגלז, בלהקת הרוק יס ובלהקת אסיה.
ביוגרפיה
יליד סטוקפורט. דאונס עבר ללונדון כדי להמשיך בקריירה מוזיקלית. בשנת 1977 הקים עם טרבור הורן את להקת הבאגלז וזכה להצלחה עם אלבומם הראשון The Age of Plastic (1980) שכלל את הלהיט העולמי "Video Killed the Radio Star". במאי 1980 הצטרף דאונס ליס ביחד עם הורן, והוציאו את האלבום "Drama". לאחר שהתפרקותה של יס בשנת 1981, דאונס עזר לטרבור הורן להפיק אלבום שני של הבאגלז, "Adventures in Modern Recording" אם כי הוא היה מעורב בעיקר במחציתו, והקים את אסיה יחד עם המוזיקאי לשעבר של יס, סטיב האו. הוא עזב את אסיה בשנת 1986, הצטרף שוב בשנת 1990 ומאז הוא חלק מההרכב. הוא הוציא כמה אלבומי סולו והפיק עבור כמה אמנים, כולל מייק אולדפילד ו-"Thompson Twins".
בשנת 2006 דאונס התאחד מחדש עם ההרכב המקורי של אסיה והצטרף מחדש ליס בשנת 2011, וכיום הוא פעיל בשתי הלהקות. מאז 1998 הוא התאחד עם טרבור הורן בהופעות לביצוע שירים של הבאגלז.
אחמד אל-חשאני
אחמד אל-חשאני (בערבית: أحمد الحشاني; נולד ב-4 באוקטובר 1956) הוא ראש ממשלת תוניסיה.
ביוגרפיה
חשאני למד בפקולטה למשפטים ומדעי המדינה של אוניברסיטת תוניס. הוא הועסק כמנהל משאבי אנוש בבנק המרכזי של תוניסיה.
קריירה פוליטית
ב-1 באוגוסט 2023, חשאני מונה על ידי הנשיא קייס סעיד להקים את הממשלה. הוא החליף את נג'לא בודן רמדאן שהודחה באותו יום.
דעותיו
הוא תומך בחילוניות ובשוויון בין נשים לגברים, והוא עויין למפלגות איסלמיסטיות.
Cherry Pop
Cherry Pop הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הרומניה אלכסנדרה סטאן, מתוך אלבומה השני, Unlocked. השיר יצא לאור ב-28 במאי 2014, כסינגל השני מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים רוטון רקורדס.
השיר הגיע למקום השני במצעד הרשמי שבטורקיה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אלכסנדרה סטאן, לוקאס הלגרן ואריק לידבום והופק על ידי הלגרן ולידבום. השיר הוא שיר בסגנון הג'יי-פופ. בשנת 2018, הוציאה סטאן את אלבום הלהיטים שלה The Best, בו השיר נכלל.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו כסינגל.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של אלכסנדרה סטאן ב-28 במאי 2014. הקליפ זכה להצלחה נאה והצליח לצבור 6.5 מיליון צפיות. מאוחר יותר, ביוני 2014, הועלה הקליפ מחדש ליוטיוב.
בין היתר, פורסמו סצנות מאחורי הקלעים של הקליפ.
רדומיר אנטיץ'
רדומיר אנטיץ' (בסרבית: Радомир Антић; 22 בנובמבר 1948 – 6 באפריל 2020) היה כדורגלן ומאמן כדורגל סרבי.
קריירת משחק
אנטיץ' החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת סלובודה יוזישצ'ה, ממנה עבר אל פרטיזן בלגרד בה בילה את מרבית הקריירה שלו. בקיץ 1976 חתם בקבוצת פנרבחצ'ה הטורקית. לאחר שנתיים באיסטנבול עבר אנטיץ' לקבוצת ריאל סרגוסה מהליגה הספרדית.
בשנת 1980 עבר לקבוצת לוטון טאון, שם שיחק עד שנת 1984. במאי 1983, כבש אנטיץ' שער במחזור הסיום בפרמייר ליג נגד קבוצת מנצ'סטר סיטי אשר השאיר את לוטון בליגה, אך הוריד את הסיטי.
קריירת אימון
קבוצתו הראשונה של אנטיץ' כמאמן הייתה ריאל סרגוסה, אשר בשורותיה גם שיחק כשנתיים.
במרץ 1991 מונה אנטיץ' למאמנה של ריאל מדריד במקומו של אלפרדו די סטפנו, וב-12 המשחקים אשר אימן באותה העונה הצליח להעלות את הקבוצה מהמקום השביעי אל המקום השלישי אשר מוביל לגביע אופ"א. בינואר 1992 פוטר אנטיץ' מריאל מדריד, והוחלף על ידי לאו ביינהאקר, אף על פי שהוביל את הקבוצה למקום הראשון בליגה בפער של 7 נקודות מהמקום השני, ולרבע-גמר גביע אופ"א. בסיום אותה העונה הפסיד בינהקר את האליפות לברצלונה במחזור האחרון.
באמצע עונת 1992/1993 מונה למאמנה של ריאל אוביידו בדרך להישארות בליגה. בעונה שלאחר מכן הוביל את הקבוצה עד למקום התשיעי בליגה.
בעקבות הצלחתו עם אוביידו, מונה אנטיץ' למאמן קבוצת אתלטיקו מדריד, איתה זכה בדאבל היסטורי כבר בעונתו הראשונה. בעונה שלאחר מכן סיים עם הקבוצה במקום החמישי בליגה, והודח מליגת האלופות בשלב רבע הגמר מול אייאקס אמסטרדם. לקראת עונת 1997/1998 רכשה הקבוצה את כרטיסו של כריסטיאן ויירי אשר זכה עם קבוצת יובנטוס בסרייה א'. הקבוצה רכשה בנוסף את כרטיסו של ז'וניניו מקבוצת מידלסברו תמורת 18 מיליון ליש"ט. באותה העונה סיימה אתלטיקו במקום השביעי בליגה, והודחה בשלב חצי גמר גביע אופ"א מול קבוצת לאציו האיטלקית. בסיום אותה העונה פוטר אנטיץ', ואריגו סאקי החליפו.
לאחר פיטוריו של סאקי מהקבוצה באמצע עונת 1998/1999, חזר אנטיץ' לאמן את הקבוצה ל-11 המשחקים האחרונים של העונה. הוא הצליח להעפיל עם הקבוצה עד לגמר גביע המלך הספרדי, אך הובס 0–3 מול ולנסיה. בסיום העונה הוא פוטר שנית מן הקבוצה, והוחלף על ידי קלאודיו ראניירי.
בפברואר 2000, מונה אנטיץ' למאמן אתלטיקו מדריד בשלישית, לאחר שגם ראניירי פוטר. באתה העונה הודחה הקבוצה מגביע אופ"א בשלב שמינית הגמר על ידי לאנס, ואף נשרה לליגת המשנה. אנטיץ' הצליח גם בעונה זו להעפיל לגמר גביע המלך, אך הפסיד שנית, הפעם לאספניול. במחזור ה-37, משחק אחד לפני שהסתיימה העונה פוטר אנטיץ' מהקבוצה.
לאחר שנה וחצי בהן לא אימן אף קבוצה, חתם אנטיץ' בברצלונה בינואר 2003 בעקבות פיטוריו של לואי ואן חאל, ובכך הפך למאמן היחיד בהיסטוריה שאימן את שלוש הקבוצות הגדולות בכדורגל הספרדי - ברצלונה, ריאל מדריד ואתלטיקו מדריד. הקבוצה הייתה ממוקמת במקום ה-15 בליגה כאשר צברה רק 23 נקודות ב-20 משחקים, והמשימה אשר לשמה הוא הובא הייתה להשאיר את הקבוצה בליגה. מחויב לסגל שחקנים אשר ירש מקודמו, חיפש אנטיץ' לרענן את השורות. לצורך כך הביא בהשאלה את חואן פאבלו סורין מלאציו ונתן דקות משחק רבות לשני שחקנים צעירים, ויקטור ואלדס ואנדרס אינייסטה.
ברצלונה סיימה את העונה במקום השישי בליגה, אשר הבטיח לה מקום בגביע אופ"א בעונה שלאחר מכן, ובליגת האלופות הודחה ברצלונה בשלב רבע הגמר על ידי יובנטוס האיטלקית של מרצ'לו ליפי בהארכה.
על אף ההצלחה בברצלונה הוחלף אנטיץ' בסיום העונה על ידי פרנק רייקארד.
לאחר בעונה המוצלחת בברצלונה, יצר לעצמו אנטיץ' מוניטין כמאמן למצבי משבר. באמצע עונת 2003/2004 מונה אנטיץ' למאמן סלטה ויגו בנסיבות דומות לאלו אשר הובילו למינויו בברצלונה. לאחר מינויו הקבוצה אמנם הופיעה בצורה מכובדת בליגת האלופות, כאשר הודחה בשלב שמינית הגמר נגד ארסנל, אך נשרה לליגה השנייה, דבר אשר הוביל לפיטוריו של אנטיץ'.
ב-19 באוגוסט 2008 פורסם כי אנטיץ' מונה למאמן נבחרת סרביה. משחק הבכורה שלו על הקווים היה נגד איי פארו. אנטיץ' הצליח להעפיל עם נבחרתו למונדיאל 2010, אשר זו לה ההעפלה הראשונה למונדיאל בשמה הנוכחי.
בדצמבר 2012 חתם לשנתיים בשאנדונג לואנג הסינית. לאחר כשנה פוטר מתפקידו.
בינואר 2015 מונה למאמנה של צ'אינה פורטון מהליגה הראשונה בסין.
באפריל 2020 אנטיץ' נפטר נסיבות המוות עדין לא ברורות.
מפת רענן
מפת רענן היא מפת קוד לביטחון שוטף אשר שימשה את צה"ל ברמת הגולן בתקופה שלפני מלחמת יום הכיפורים. בזמן מלחמה היה צריך להחליף את המפות.
המפה (למעשה סדרת מפות) הייתה מפה טופוגרפית של רמת הגולן בקנה מידה 1:50,000, שעליה סומנו מכשולים לרק"ם, שמות קוד של צירים, מוצבים, ואזורים שולטים שעשויים להיתפס על ידי כוחות ישראל וסוריה במקרה מלחמה. המפה המקבילה ששימשה בחזית הדרום נקראה מפת סיריוס. בעת מלחמה היה צריך להחליף את מפת הקוד, אולם בשל ההפתעה עם פרוץ המלחמה המפה לא הוחלפה. בזמן כיבוש המובלעת הסורית על ידי צה"ל חולקה לכוחות מפת רענן מזרחית של שטחי סוריה עד דמשק.
בעקבות המלחמה הורד סיווג המפה מ"סודי" ל"בלתי מסווג" וקטעים ממנה הופיעו בספרים על המלחמה כמו גם במאמרים ובאתרי הנצחה. השמות בהם השתמשה המפה נצרבו בזיכרון הציבורי והם משמשים עד היום לתיאור מהלכי המלחמה. צירים כגון "אמריקה", "יבשה", "פלא", ו"מחזה" זכורים היום בעיקר בשמותיהם במפת רענן.
Akon Lighting Africa
Akon Lighting Africa (בתרגום חופשי: אייקון מאיר את אפריקה) הוא פרויקט שהחל ב-2014 על ידי זמר ההיפ-הופ אייקון עם סמבה בת'ילי ות'יון ניאנג, השואף לספק חשמל באמצעות אנרגיה סולארית באפריקה.
מדינות
מאז השקת הפרויקט ב-2014, הצוות של אייקון פועל ב-11 אומות, וביניהן: גינאה, סנגל, מאלי, ניז'ר, בנין, ו-סיירה לאון.
האקדמיה הסולארית
צוות הפרויקט הודיע על השקת האקדמיה הסולארית בבמקו, מאלי ב"פורום אנרגיה בת קיימא" השני של האומות המאוחדות, בעיר ניו יורק. האקדמיה הסולארית תלמד תלמידים על שימוש בלוחות סולארים שבעזרתם הם יוכלו להאיר את אפריקה. סמבה בת'ילי אמר בראיון: "יש לנו את השמש ואת הטכנולוגיות החדשניות כדי להביא חשמל לבתים ולקהילות. כעת עלינו לגבש מומחיות אפריקאית, וזאת המטרה שלנו."
ג'וני ארנסט
ג'וני ארנסט (באנגלית: Joni Ernst; נולדה ב-1 ביולי 1970) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הרפובליקנית, המכהנת מאז 2015 כסנאטורית מטעם מדינת איווה.
קורות חיים
ארנסט, בתם של ריצ'רד ומרלין קולבר, נולדה וגדלה בחווה חקלאית במחוז מונטגומרי שבאיווה. ב-1993 סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת המדינה של איווה. ב-1995 סיימה תואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת המדינה קולומבוס.
במהלך לימודי התואר הראשון הצטרפה לתוכנית קצונת המילואים של צבא ארצות הברית והיא משרתת מ-1992 בכוחות המילואים של הצבא. תחילה שובצה כקצינה בחיל ההנדסה של הצבא וב-2001 הצטרפה למשמר הלאומי. במלחמת עיראק גויסה ושירתה בכווית ובעיראק מפברואר 2003 ועד אפריל 2004, תקופה בה פיקדה על פלוגת המשמר הלאומי מאיווה שעסקה במשימות הובלה ותמיכה לכוחות הלוחמים. היא המשיכה להתקדם בשירות הצבאי וב-2011 הוענקה לה דרגת לוטננט קולונל. היא פיקדה על גדוד 185 במשמר הלאומי של הצבא, בתקופת קמפיין הבחירות שלה לסנאט הוצבה כקצינת לוגיסטיקה במטה המשמר הלאומי של הצבא באיווה ולאחר היבחרה שובצה כסגנית ראש המטה.
לאחר לימודי התואר השני עבדה כאחראית משאבי אנוש בחברת ביטוח בריאות ובמוסד השכלה גבוהה. ב-2001 מונתה למתאמת שירותי החירום במחוז מונטגומרי. ב-2005 נבחרה למבקרת מחוז מונטגומרי ונבחרה שוב לתפקיד ב-2009. ב-2011 נבחרה לסנאט של איווה בבחירות מיוחדות שנערכו בעקבות מינויה של קודמתה לסגנית המושל. ב-2012 נבחרה לכהונה נוספת.
ב-2014 התמודדה בבחירות לסנאט של ארצות הברית. במהלך קמפיין הבחירות זכתה לתשומת לב לאומית כשבסרטון תעמולה ציינה כי לאור ניסיונה במשק חי כמסרסת חזירים, היא תדע לקצץ בשומנים בממשל. ההשוואה עוררה גל של לעג מצד תומכי המפלגה הדמוקרטית, אנשי תקשורת וקומיקאים. היא ניצחה בבחירות לסנאט ברוב של 52.2%. בכך הייתה לאישה הראשונה שכיהנה בקונגרס מטעם מדינת איווה. לאחר השבעתה נבחרה על ידי המפלגה הרפובליקנית לשאת את נאום התגובה לנאום מצב האומה של הנשיא ברק אובמה.
היא חברה בסנאט בוועדת הביטחון, בועדת החקלאות, התזונה והיערנות, בוועדת העסקים הקטנים והיזמות, בוועדת הסביבה והעבודות הציבוריות, ובוועדת המשפט. היא חברה במועצת המבקרים של וסט פוינט.
ארנסט נשואה ואם לילדה. היא אוונגליסטית באמונתה.
אפודי סהרוני
אפודי סהרוני (שם מדעי: Chrysolophus amherstiae) הוא מין של עוף בינוני ממשפחת הפסיוניים שבסדרת התרנגולאים, והוא קרובו של הפסיון הזהוב, החי באותו אזור. שמו המדעי קרוי על שם המושל הכללי של בנגל ויליאם אמהרסט (William Amherst), ששלח ב-1828 ללונדון את הדוגמה הראשונה של העוף.
מין זה חי בעיקר בסין הדרומית מערבית ובבורמה, אך הופץ על ידי האדם לאזורים אחרים בעולם כגון לבריטניה, שם חלק מהאוכלוסיות חיות בטבע.
אורכו של הפסיון 100-120 ס"מ והזנב 80 ס"מ. הוא מזכיר מאוד במראהו את הפסיון הזהוב: הנוצות ירוקות, עם רשת שחורה של נוצות, בחזה והקצה הקדמי של הכנפיים וכן תחילת הראש, הבטן והעורף לבנים והכנפיים כחולות. הזנב ארוך מאוד ולבן עם נוצות צדדיות אדומות ואדומים גם החלק התחתון של הבטן וקצה הראש. על הצוואר מניפה לבנה היכולה להתנפח.
כמו רוב הפסיונים האחרים, גם לנקבת האפודי הסהרוני צבעי הסוואה חומים עמומים והיא הרבה יותר קטנה מהזכר. הם נמצאים רוב הזמן על הקרקע וניזונים מתבואה, עלים, זרעים וחרקים.
תפוצתם רחבה והם אינם בסכנה כלשהי.
לורידיה פיניקסי
לורידיה פיניקסי (שם מדעי: Loureedia phoenixi) הוא מין של עכביש בסוג לורידיה ממשפחת הסרבולניים, הידועים גם כעכבישי קטיפה. המין התגלה בשנת 2020 באיראן.
שמו המדעי של הסוג, Loureedia ניתן לו על שם המוזיקאי לו ריד, סולן להקת מחתרת הקטיפה, מאחר שמדובר בעכביש ממשפחת עכבישי הקטיפה החי במחילות מתחת לאדמה (משמעותה של המילה "מחתרת" באנגלית, Underground, היא גם "מתחת לאדמה"). שמו של המין ניתן לו על שמו של השחקן חואקין פיניקס לאחר שהחוקרים שגילו את המין שמו לב לדמיון בין הדוגמה שעל גבו של העכביש לבין דמותו של פיניקס בסרט ג'וקר.
Home (פסקול)
Home: Original Motion Picture Soundtrack הוא אלבום הפסקול של הסרט האנימציה "בית" משנת 2015 שמבוסס על ספר הילדים "The True Meaning of Smekday" משנת 2007 מאת אדם רקס. האלבום יצא ב-23 במרץ 2015 דרך חברות התקליטים Westbury Road ו-Roc Nation. בפסקול שיתפו פעולה זמרים ביניהם: ריהאנה, צ'ארלי XCX, ג'ניפר לופז, ג'ייקוב פלנט, קייזה וקלרנס קופי ג'וניור.
רקע
ביוני 2012, נודע כי ריהאנה תככב בתפקיד ראשי בסרט האנימציה "בית" לצד השחקן האמריקאי ג'ים פרסונס. בספטמבר 2012, פוקס המאה ה-20 ואולפני ההנפשה של דרימוורקס הודיעו כי הסרט ייצא לאקרנים ב-26 בנובמבר 2014. ב-2014, דיווח מגזין וראייטי כי בנוסף לדיבוב, יצרה ריהאנה אלבום קונספט לסרט שייצא ב-17 במרץ 2015. מאוחר יותר התברר כי הפסקול של הסרט יכלול גם שירים של הזמרות צ'רלי XCX, ג'ניפר לופז וקייזה. בהצהרה לחדשות MTV ריהאנה אמרה:
"אני חושבת שמוזיקה חשובה לכל סרט. אני חושבת שזה נותן את הטון, באותו הרגע. זה יוצר את הרגישות, את המתח, לא משנה איזה סרט זה, במיוחד סרט אנימציה. נהניתי מאוד ליצור שירים לסרט הזה. עבדתי בשיתוף פעולה הדוק עם טים ג'ונסון, הבמאי, רק כדי לוודא כי מבחינת הלחן, ומבחינה מוזיקלית השירים תואמו בדיוק למה שהוא היה צריך שהקהל ירגיש באותו רגע."
פסיון קוקלאס
פסיון קוקלאס (שם מדעי: Pucrasia macrolopha) הוא מין יחיד בסוג Pucrasia ממשפחת הפסיוניים. קרובם של התרנגול והחוגלה, החי ביערות הרריים במזרח אסיה.
מאפיינים
הפסיון הוא עוף חום בגודל בינוני המוגבל ליערות הרריים מאפגניסטן ועד נפאל ומצפון מזרח טיבט לסין הצפונית והמזרחית. מין זה נוטה לא לעבור את קו העצים. נוצות הזכר אפורות-כסופות ומפוספסות בשחור. ראשו שחור וחזהו בצבע חום-ערמוני עם נקודות לבנות על הצוואר. מאחורי הראש יש לזכר ציצה שחורה גדולה עם קצה צהוב. גוף הנקבה חום לגמרי והיא מוסווית יותר מהזכר. לשני המינים זנב לבן וארוך. אורכו של הזכר 58-64 ס"מ ומשקלו 1135-1415 גרם. אורך הנקבה 18-22 ס"מ ומשקלה 1025-1135 גרם.
זה אחד הפסיונים היותר מוסווים אבל הוא קורא בשירה מורכבת לנקבות, בעיקר בשעות השחר, אותה הם עושים בין השיחים. הם מקננים על הקרקע אבל ישנים על עצים בלילה כי להקטין סיכון מטורפים.
מיון
תת-מיני הפסיון הם:
האיש ההולך
"האיש ההולך" הוא פרויקט מחאתי, שהחל בסוף שנות ה־1980, ויושם על ידי איתן ברטל ואילן גולדשטיין. מחאת השניים קראה תיגר על שליטתו של הממסד במרחב העירוני וסללה את הדרך לאקטיביזם האורבני. פעילותם ברחבי העיר תל אביב הגבירה משמעותית את המודעות הציבורית לבעיות אקולוגיות עירוניות והעלתה לסדר היום נושאים שנחשבו זניחים ואף אזוטריים.
הקמת הפרויקט
את המיזם ייסדו שני יוצרים ילידי תל אביב לקראת סוף שנות ה־1980, במחאה על התנהלות הממסד בעיר. הם ביקשו להביע בדרך יצירתית את התעלמות הממסד מהבעיות האורבניות הקשות שמהן סובלים תושבי העיר ומבקריה, ובין היתר, הזבל שמצטבר ברחובות, המחסור במדרכות המיועדות להליכת התושבים, והמחסור בשבילי אופניים ובברזיות. שמה של התנועה הגיע מהרצון להקנות לפרויקט סמל לתנועה נחושה לצעוד קדימה ועשייה שאינה תלויה בהישג או במטרה.
הקמפיין היה חתרני ואגרסיבי באופיו, והתאפשר בזכות היכרות של יוזמיו עם עולם הפרסום, העיצוב, העיתונות והמוזיקה. הרעיון של "האיש ההולך" נתמך בכלים מעולם תרבות ההמונים, האומנות והעיצוב, והצליח להגיע למודעות הציבור בתוך זמן קצר.
פעילות הפרויקט ברחבי העיר תל אביב
המחאה העירונית החלה בסוף שנות ה־1980 והגיעה לשיאה ב־1993. הפעילות הראשונה במסגרת הפרויקט הייתה ריסוס גרפיטי על קירות העיר: "בקרוב אגיע רחוק", אליו צורפה דמותו של האיש מהרמזור (הולך ולעולם אינו מגיע). מקירות העיר עבר הגרפיטי למדור קבוע במקומון "העיר" ובמקביל הוצבו מיצבים ברחבי העיר בשיטת "חומה ומגדל". מקימי המחאה יצרו שפה גרפית חתרנית ברוח העיצוב המודרניסטי של תחילת המאה ה־20. הם השתמשו בסלוגנים בוטים ונחרצים, פיזרו פסלים ברחבי העיר והפיקו מסע פרסום אגרסיבי שיצר דיאלוג ציבורי סביב נושאים אזרחיים ויום־יומיים.
שיאו של הפרויקט צוין במסע בחירות – "האיש ההולך" לראשות העיר. פעילות הרחוב האגרסיבית והמתוקשרת של "האיש ההולך" (צללית של אדם הולך שאותו "הריצו" וירטואלית לראשות העיר תל אביב), הפכה לנושא מרכזי של מערכת הבחירות בשנת 1993. את מסע הבחירות של "האיש ההולך" לראשות העיר אפיינו פעולות תעמולתיות בעלות אופי חתרני ודאדאיסטי, והורצו קמפיינים אגרסיביים בשפה בוטה ונחרצת. חלק מהקמפיין התקיים במרחב הציבורי בעצרות בעלות אופי דאדאיסטי ובמודעות שפורסמו בעיתון "העיר". סקרים שנערכו הראו שאילו היה "האיש ההולך" דמות ממשית, הוא היה זוכה לשלושה מושבים במועצת העיר תל אביב ב־1993. אנשים האמינו כי "האיש ההולך" קיים והזדהו עם האג'נדות שהציג.
תערוכה על האיש ההולך – "בקרוב אגיע רחוק"
"האיש ההולך", שהחל כפעולה אנטי־ממסדית, הפך לפרויקט אומנותי ולאייקון תרבותי. בשנת 1994 הוצגה תערוכה מקיפה, שהציגה את הפרויקט בגלריה "אסכולה". אוצרת התערוכה הייתה גלית גאון. התערוכה זכתה לחשיפה נרחבת בעיתוני התקופה – "הארץ", "חדשות", מקומונים – וב"ערוץ 1".
בשנת 2013 הוצגה תערוכת "האיש ההולך" במכון הטכנולוגי בחולון. התערוכה הייתה חלק מסדרת תערוכות אשר סורקות תהליכים, פעילויות ותוצרים של מעצבי דור הביניים בישראל. את התערוכה הציגו בהתאם לסדר הכרונולוגי של מחאת "האיש ההולך" ובין המיצגים הוצגו כרזות מהתעמולה, קטלוגים, איורים שהודפסו בעיתונות, אובייקטים ומיצגים של "האיש ההולך" לראשות העיר. בד בבד עסקה התערוכה בעיצוב הגרפי והטופוגרפי שליווה את המחאה ובבניית התדמית והמותג שיצרו ברטל וגולדשטיין.
בשנת 2016 הוצגה תערוכה רטרוספקטיבית ב"בית העיר" בתל אביב ושמה "בקרוב אגיע רחוק – אות האיש ההולך לאקטיביזם אורבני". בתערוכה נתן "האיש ההולך" 11 פרסים לאקטיביסטים הפועלים בעיר.
ספר
הספר "בקרוב אגיע רחוק" יצא לאור בשנת 2016 בהוצאת Public School. הספר מקבץ את עשיית הפרויקט "האיש ההולך: בקרוב אגיע רחוק" שהתקיימה בשנים 1989–1995 ומשקף את רוח התקופה.
צבי לבון
צבי לבון (לוּבּיַאנִיקֶר) (16 ביוני 1895 – 13 במרץ 1979) היה פעיל ציבור מאנשי העלייה השלישית, יזם בתחום רכש הקרקעות והבניה הציבורית, תורם ומתנדב בולט בתחומי החינוך והרווחה.
תולדות חייו
צבי לוביאניקר נולד בעיירה קופיצ'ינצה (Kopyczyńce) בגליציה המזרחית (אז בשלטון אוסטריה-הונגריה, כיום בשטח אוקראינה) כבנו השני של הרב יוסף לוביאניקר, מחבר ספר ההלכות "חוט המשולש ברכי יוסף". אחיו הצעיר היה פנחס לוביאניקר (לבון) – שר הביטחון השני של מדינת ישראל. בנעוריו התרחק מהעולם הדתי-חסידי ונעשה פעיל ציוני.
בשנת 1913 היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק. עבד כפועל בתעשיית הטקסטיל שמרבית פועליה באותה עת היו מהגרים יהודים ממזרח אירופה, והפך לראש האיגוד המקצועי של "פועלי המחט" באזור מגוריו. בניו יורק היה גם לפעיל בתנועת "פועלי ציון". עם הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה התנדב לגדוד ה-39 ("האמריקאי") של קלעי המלך שהוקם ביוזמת יצחק בן-צבי ודוד בן-גוריון. עם הגדוד הגיע לעבר הירדן ולארץ ישראל. לאחר שחרורו מהצבא הבריטי בינואר 1920 התיישב בתל אביב.
בשנת 1927 נישא לאסתר חצקל ונולדו להם שלושה ילדים. לאחר קום המדינה, כמרבית בני משפחתו, עיברת את שמו ללבון. ב-1976 היה בין 17 האישים שקיבלו לראשונה את אות "יקיר תל אביב".
צבי לבון נפטר בתל אביב לאחר מחלה בשנת 1979. על שמו נקרא בית הספר היסודי בשכונת נופי ים בעיר.
פעילות ציבורית
לאחר עלייתו לארץ פעל צבי לבון, כהמשך טבעי לפעילותו בחו"ל, לאגד את הפועלים השכירים מאנשי העלייה השלישית. באותה עת היו רבים מהם כמעט חסרי כל ושכרם הדל היה על בסיס עבודות יומיות מזדמנות. בשנת 1920 נמנה עם מייסדי ההסתדרות הכללית ולאחר מכן הקים והנהיג את "מועצת פועלי יפו" (תל אביב נחשבה אז לפרבר של יפו). בין השאר יזם את הקמת מטבחי הפועלים שסיפקו ארוחה חמה במחיר סמלי, והקמת מאהלים וצריפים שהעניקו קורת גג ראשונית לחסרי בית. במאורעות תרפ"א שימשו מטבחי הפועלים מקום מחסה לפליטים יהודים רבים שנמלטו מיפו.
לאחר מאורעות תרפ"א הורחבה תל אביב כך שנכללו בה שכונות הספר היהודיות של יפו ורבים מפליטי הפרעות עברו להשתכן בה. מועצת פועלי יפו הפכה להיות מועצת פועלי תל אביב וצבי לבון המשיך לעמוד בראשה. אחד ממפעליה הבולטים של מועצת הפועלים היה הקמת רשת הצרכניות השיתופית קו-אופ.
תל אביב של ראשית שנות העשרים הייתה קהילה סגורה של בעלי בתים: רק חברי האגודה, כמה מאות במספר, יכלו להשתתף בבחירות. לצידם התיישבו פועלים רבים בצריפים ובאוהלים. לפועלים אלו לא הייתה זכות בחירה, והם לא נהנו משירותים מינימליים. צבי לבון נבחר לייצג את דיירי הצריפים, והוביל את המאבק לשינוי דמותה של תל אביב משכונת גנים לאמידים בלבד לעיר של כלל תושביה. בעקבות מאבקו נערכו בשנת 1923 הבחירות הראשונות למועצת עיריית תל אביב, וצבי לבון נבחר אליה כראש סיעת הפועלים. הוא התמיד בשירותו במועצה עד לשנת 1955.
כחבר מועצת עיריית תל אביב התפרסם במדיניות "הדלת הפתוחה" שלו, באפשרו קבלת קהל בביתו הפרטי מחוץ לשעות העבודה המקובלות: תושבים מכל שכבות הציבור היו צובאים על פתחו עד שעות הלילה כדי שיסייע להם בנושאי פרנסה, דיור וחינוך. בניגוד למקובל אז, הוא לא היפלה על רקע שיוך מפלגתי, וסיפק לאנשים קשי יום ועולים חדשים כתובת עוקפת בירוקרטיה. בפרט היה קשוב לתושבי שכונות המצוקה בדרום תל אביב. פינה חמה הייתה שמורה בליבו לבני העדה התימנית, למודת העוני והמחסור אשר סבלה מקיפוח קשה, והוא פעל לבניית שיכונים ולהשגת תמיכות כספיות עבור בני העדה.
פעילות עסקית
בשנת 1933 הוקמה חברת "שיכון עובדים", אשר שמה לה למטרה להקים שיכונים לחברי ההסתדרות. צבי לבון נמנה עם הגרעין המייסד של שיכון עובדים, אולם עד מהרה נוכח כי מחירי הדיור המאמירים מותירים ציבור רחב ללא פתרונות דיור מתקבלים על הדעת. לצורך זה הוא הקים בשנת 1935 את "החברה לשיכון עממי" שהפכה לאחת מחברות הבניה הגדולות בא"י המנדטורית. יעודה של "שיכון עממי" היה לספק קורת גג במחיר סביר למעמד הביניים ולבני השכבות החלשות. לאחר מלחמת העולם השנייה הקים את חברת "שיכון עולים" שנועדה לסייע בקליטת שארית הפליטה מהשואה וגלי העלייה מארצות המזרח. תחת ניהולו של לבון פעלו שתי החברות ללא כוונת רווח ובנו אלפי דירות שיכון שנמכרו או הושכרו ברמת מחירים שווה לכל נפש. לחלופין, שווקו קרקעות שנרכשו על ידיהן לבניה עצמית של משתכנים. "שיכון עממי" ו"שיכון עולים" בנו שכונות מגורים בתל אביב, חולון, נתניה, רמת גן, גבעתיים, ראשון לציון ועוד. חברת "שיכון עממי" הקימה למעשה את היישוב גבעת שמואל כאשר בנתה בו בשנת 1944 את 1,000 יחידות הדיור הראשונות.
צבי לבון היה פעיל מאוד בשנות המנדט בתחום גאולת הקרקעות. הוא טווה רשת ענפה של קשרים באמצעותם נרכשו מערבים וגרמנים טמפלרים קרקעות רבות בשירות המפעל הציוני. בולטת במיוחד הייתה רכישת האדמות שהשתרעו מדרום לירקון וממזרח לרחוב אבן גבירול בתל אביב - רכישה שאיפשרה את התרחבות העיר לשטחים אלו.
במקביל לפעילותו ב"חברה לשיכון עממי" וב"שיכון עולים" פעל צבי לבון בתחום הקרקעות גם באופן פרטי, בעיקר במקרים בהם נדרשה "נשימה ארוכה" מרגע התשלום עבור הקרקע ועד הנגשתה לבניה לציבור הרחב. כך, למשל, רכש את קרקעות הכפר עג'ור יחד עם מייסד המכביה, יוסף יקותיאלי. כן פעל בשותפות עם יהודה מוזס, בעליו של העיתון "ידיעות אחרונות", בחברת "יסודות".
פעילות התנדבותית
לאורך שנות פעילותו נודע צבי לבון כמי שתורם בעין יפה לנזקקים ולמטרות ציבוריות שונות. יוצאת דופן לתקופתה הייתה התמיכה הכספית המתמשכת שהעניק בשנות ה-30 וה-40, בהשפעת רעייתו אסתר, לציירים ואמנים בראשית דרכם. בין האמנים שנתמכו על ידו היו יוסף זריצקי, אביגדור סטימצקי, יחזקאל שטרייכמן, אריה ארוך ואחרים, אשר לולא תמיכתו היו חלקם מגיעים עד פת לחם. חברת "שיכון עממי" אף בנתה בצפון תל אביב שיכון במיוחד עבור אמנים.
בזמן מלחמת העולם השנייה נמנה עם מקימי "הועד הארצי למען החייל היהודי" אשר דאג לחיילים המגויסים לצבא הבריטי ולבני משפחותיהם. לאחר קום המדינה שינה הוועד את שמו והפך ל"ועד למען החייל" שייעודו תרומה לרווחתם של חיילי צה"ל. צבי לבון החל להקדיש את מירב זמנו לפעילות ההתנדבותית במסגרת הוועד, בו כיהן מספר שנים כסגן היו"ר וראש מחוז תל אביב. הוא יזם את הקמת בית החייל בת"א (המודל על פיו קמו אחר כך בתי חייל נוספים ברחבי הארץ) ואת הקמת בית השריון בשכונת יד אליהו.
פראנסס ספנס
פְֿרַנְסֵס סְפֶּנְס (באנגלית: Frances Spence;2 במרץ 1922 – 18 ביולי 2012 ) הייתה אחת המתכנתות המקוריות של האניאק (המחשב הדיגיטלי האלקטרוני הראשון). היא נחשבת לאחת ממתכנתות המחשבים הראשונות בהיסטוריה.
חמש המתכנתות האחרות של אניאק היו בטי הולברטון, רות טייטלבאום, קתלין אנטונלי, מארלין מלצר וג'ין ברטיק.
צבי לבון
פעילות התנדבותית
בשנת 1962 תרם את מרבית הונו להקמת קרן מלגות הנושאת את שמו ויעודה מתן תמיכה לתלמידים ממשפחות מצוקה. "הקרן ע"ש צבי לבון" פועלת במסגרת האגף לחינוך של עיריית תל אביב והיא הגדולה בקרנות בתחום החינוך הפועלות בעיר. בעשרות שנות קיומה העניקה הקרן אלפי מלגות לתלמידי בתי ספר וסטודנטים בסכום כולל של למעלה מ-10 מיליון ש"ח.
הנצחה
על שמו, בית הספר היסודי "נופי ים" בשכונת "נופי ים" בתל אביב.
פראנסס ספנס
קורות חייה
בילאס למדה בבית הספר התיכון לבנות בדרום פילדלפיה וסיימה את לימודיה ב־1938. היא החלה ללמוד באוניברסיטת טמפל, אך עברה למכללת צ'סטנאט היל לאחר שקיבלה ממנה מלגה. היא למדה מתמטיקה ופיזיקה וסיימה תואר ראשון ב־1942. במהלך לימודיה פגשה את קתלין אנטונלי, שלימים הפכה גם היא למתכנתת אניאק. ב־1947 נישאה בילאס להוֹמֶר וו. סְפֶּנְס, מהנדס חשמל צבאי שעבד במתקן הניסויים באברדין. הומר ספנס הוקצה למיזם האניאק, ולימים הפך לראש ענף מחקר המחשבים. פרנסס ספנס המשיכה לעבוד באניאק בשנים שלאחר המלחמה, אבל זמן קצר לאחר נישואיה, התפטרה כדי להקים משפחה. היו לה שלושה בנים, בשם ג'וזף, ריצ'רד, וויליאם.
עבודה עם אניאק
המיזם אניאק (ENIAC) היה פרויקט מסווג של צבא ארצות הברית לבניית המחשב הדיגיטלי האלקטרוני הראשון. בעוד שאת החומרה שלו בנה צוות מורכב בעיקר מגברים, את הפיתוח החישובי שלו הוביל צוות של שש מתכנתות (שנקראו " מְחַשְבות"), כולן נשים מרקע דומה לזה של ספנס. למרות חשיבותה כאחת המתכנתות המקוריות של האניאק, במשך שנים ארוכות לא ייחסו חשיבות לתפקיד שהיא והמתכנתות האחרות מילאו. לעיתים קרובות הופיעו תמונות של נשים אלו לצד המחשב שאותו תכנתו בלי שיצוין שמן בעיתוני התקופה, וכאשר האניאק הושלם ונחשף לציבור ב־15 בפברואר 1946, צבא ארצות הברית לא הזכיר את שמות המתכנתות שתכנתו אותו להריץ חישובים כה מתוחכמים. זה תרם לתפיסה הנפוצה כאילו נשים אינן עוסקות במחשבים.
ספנס ועמיתותיה נשכרו במקור על ידי בית הספר להנדסה על שם מור של אוניברסיטת פנסילבניה כדי ליצור את האניאק, שנועד לחישוב מסלולים בליסטיים כחלק מצוות בן שמונים נשים. בית הספר להנדסה על שם מור מומן על ידי צבא ארצות הברית, ובאותה תקופה החליט הצבא לגייס נשים לתפקיד מתכנתות, בנימוק שגברים אמריקאים רבים נלחמו מעבר לים במלחמת העולם השנייה. בילאס וחברתה לכיתה בצ'סטנאט היל קולג' קתלין אנטונלי היו חלק מצוות פרטני בתוך סגל אניאק: בנוסף לתפקידי התכנות הכלליים יותר שלהן, הוטל עליהן גם לתפעל מכונת חישוב אנלוגית שנקרא "מנתחת דיפרנציאלית" (Differential Analyzer), אשר שימשה לחישוב משוואות בליסטיות (דבר שכל הנשים בצוות אניאק ידעו היטב לחשב בעצמן, על נייר). כשהמלחמה הסתיימה, הן ספנס והן אנטונלי המשיכו לעבוד עם האניאק, ושיתפו פעולה עם מתמטיקאים מובילים אחרים.
מורשת
בשנת 1997 הוכנסה ספנס להיכל התהילה של הארגון הבינלאומי לנשים בטכנולוגיה, יחד עם שאר המתכנתות המקוריות של אניאק. עבודתן סללה את הדרך למחשבים האלקטרוניים של העתיד, והחדשנות שלהן הזניקה את עליית המחשוב האלקטרוני ותכנות המחשב בעידן שלאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 2010 יצא לאקרנים סרט תעודה בשם Top Secret Rosies: The Female "Computers" of WWII. הסרט התמקד בראיונות עומק עם שלוש מתוך שש המתכנתות, ובתרומות שתרמו במהלך מלחמת העולם השנייה. צוות מתכנתות אניאק היה ההשראה לסרט התעודה עטור הפרסים The Computers משנת 2013. הסרט, שאותו יצרה קאת'י קליימן בשיתוף "מיזם מתכנתות האניאק", משלב צילומים ממשיים של צוות אניאק משנות ה־40 עם ראיונות מאוחרים של חברות הצוות על התקופה ההיא.
ויליאם וורד (אמן)
ויליאם וורד (באנגלית: William Ward; 1766 – 1826) היה חרט אנגלי.
ביוגרפיה
הוא היה בנם של ג'יימס וריישל וורד, ואח הבכור של ג'יימס וורד.
ויליאם וורד מונה לחרט של הדוכס מיורק, הנסיך מוויילס, ולהתקבל כעמית חרט באקדמיה המלכותית לאמנויות.
אחיו של ויליאם וורד, ג'יימס, היה אחד האמנים המצטיינים של אותה תקופה, סגנונו הייחודי ומיומנותו הרבה הציבו אותו מעל רוב בני דורו, והשפיעו באופן ניכר על התפתחות האמנות הבריטית. ג'יימס נחשב לאחד מציירי החיות הגדולים בתקופתו. ג'יימס ייצר ציורי היסטוריה, דיוקנאות, נופים וז'אנר. הוא התחיל בתור כחרט שהוכשר על ידי ויליאם.
הוא היה נשוי למריה מורלנד, אחותו של הצייר ג'ורג' מורלנד, ונולדו להם שני ילדים - מרטין תיאודור וורד, נפטר ב־1874 ויליאם ג'יימס וורד, נפטר ב־1840.
נילס הלוויי פיטרסן
נילס לולק הלוויי פיטרסן (בדנית: Niels Lolk Helveg Petersen; 17 בינואר 1939 – 3 ביוני 2017) היה פוליטיקאי דני, שכיהן כשר החוץ של דנמרק בין השנים 1993–2000 וכשר הכלכלה בין השנים 1988–1990. הוא היה חבר הפולקטינג מטעם המפלגה הליברלית-חברתית הדנית בשנים 1966–1974, 1977–1993, ושוב משנת 1994 ועד 2011.
ביוגרפיה
פיטרסן נולד בשנת 1939 בעיר אודנסה. הוא למד משפטים באוניברסיטת קופנהגן וסיים שם את לימודיו בשנת 1965. בשנים 1961–1962 למד באוניברסיטת סטנפורד במסגרת תוכנית חילופי סטודנטים. במהלך שנותיו באוניברסיטת קופנהגן היה חבר פעיל באגף הנוער של המפלגה הליברלית-חברתית הדנית ואף ערך את עיתונם.
פיטרסן התמודד לראשונה בבחירות לפרלמנט הדני בשנת 1964 מטעם מפלגתו. בשנת 1966 נבחר לראשונה כחבר פרלמנט והיה חבר בוועדת מדיניות החוץ. בשנת 1974 עזב את דנמרק כדי לעבוד ב. הוא חזר לפוליטיקה הדנית בשנת 1977. בשנת 1978 הפך לראש המפלגה הליברלית-חברתית הדנית, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1990.
ב-3 ביוני 1988 מונה לשר הכלכלה של דנמרק, בממשלתו של פול שליטר. ב-18 בדצמבר 1990 פרשה מפלגתו מהממשלה עקב תוצאות גרועות בבחירות. עקב כך, הוא פרש מראשות המפלגה.
הוא מונה לשר החוץ בממשלותיו של פול נירופ ראסמוסן ב-25 בינואר 1993 והתפטר ב-21 בדצמבר 2000.
פיטרסן מת בשנת 2017, בגיל 78, מסרטן הוושט, בביתו שבלנגלנד.
חיים אישיים
פיטרסן נשוי לקירסטן לי, חברת הפרלמנט הדני לשעבר. בנו הבכור, מורטן, היה חבר הפולקטינג מ-11 במרץ 1998 ועד אוגוסט 2009. בנו השני, רסמוס, היה חבר הפולקטינג בין השנים 2011–2015 ושוב בשנת 2019, ושר בין השנים 2013–2015.