cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פיגוע כביש החוף
מהלך הפיגוע
כל ניסיונות המשטרה לעצור את האוטובוס עלו בתוהו עד שלבסוף, מעט צפונית מצומת גלילות בפאתי תל אביב (מול המקום שבו שוכן כיום סינמה סיטי גלילות), ירו השוטרים בגלגלי האוטובוס והוא נעצר. בין המחבלים לבין כוחות משטרה שהיו במקום התפתח קרב יריות ארוך. חלק מהמחבלים פרץ החוצה מהאוטובוס, השאר החלו לירות לעבר הנוסעים, שניסו להימלט. לבסוף פוצצו המחבלים את האוטובוס על כל נוסעיו והוא הפך למלכודת אש גדולה. רוב נוסעי האוטובוס נהרגו, בנוסף לחייל צה"ל שהיה במקרה במקום והסתער באופן עצמאי על האוטובוס החטוף. אסף חפץ, מפקד הימ"מ, שהגיע למקום לפני הכוחות מיחידתו, ניהל קרב פנים אל פנים כנגד שישה-שבעה מחבלים, במהלכו הרג שני מחבלים ושבה אחד. חפץ נפצע במהלך הקרב ואיבד את השמיעה באוזן אחת. בזכות גילוי אומץ לב בעת הקרב, הוענק לו עיטור האומץ מטעם משטרת ישראל.
בטבח נרצחו 35 איש ונפצעו 71.
בישראל
עקב חוסר ודאות באשר לגורל המחבלים שהיו באוטובוס, הוטל עוצר על יישובים באזור גוש דן ודרום השרון, ונערכו סריקות אחר המחבלים (שלא נמצאו, וכנראה נהרגו, מלבד שניים שנותרו בחיים).
בתגובה לפיגוע זה, ולפיגועים אחרים, יצאה מדינת ישראל למבצע ליטני בדרום לבנון.
הרמטכ"ל מוטה גור מינה ועדת חקירה לאירועים בראשות האלוף יונה אפרת ומפכ"ל המשטרה חיים תבורי מינה ועדת בדיקה בראשות ניצב שמואל איתן.
במקום שבו הגיע האוטובוס לסוף דרכו הוקמה ב-1982 אנדרטה לזכר הנספים, שעוצבה על ידי הפסל יצחק שמואלי, ונמצאת מערבית לכביש החוף.
שלדת האוטובוס שנהרס בפיגוע זה, ניצבת כיום במוזיאון הרכב ההיסטורי של "אגד" בחולון.
שני המחבלים שנותרו בחיים, ח'אלד חוסיין (אבו עוסבה) וחוסיין פואד, הועמדו לדין בבית המשפט הצבאי בלוד. ח'אלד אבו עוסבה שוחרר בעסקת ג'יבריל.
ברשות הפלסטינית
הרשות הפלסטינית מנציחה את זכרה של דלאל מוגרבי, ממובילי הכוח המפַגֵע, בשמם של בתי-ספר לבנות בעזה ובחברון. בלבנון קיוו כי גופתה תוחזר במסגרת עסקת חילופי השבויים של אלדד רגב ואודי גולדווסר ב-16 ביולי 2008. אולם, עם סיום בדיקות הדנ"א של שרידי הגופות שהגיעו מישראל בעקבות העסקה, התברר כי היא אינה ביניהן.
וולאס וגרומיט והארנב הקטלני
וולאס וגרומיט והארנב הקטלני (באנגלית: Wallace & Gromit: The Curse of the Were-Rabbit, בתרגום חופשי: "וולאס וגרומיט: קללת האדם-ארנב") הוא סרט פלסטלינה זוכה פרס אוסקר באורך מלא, שגיבוריו הם וולאס וגרומיט. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2005 בהפקת דרימוורקס הנפשה ואולפני ארדמן, ובוים על ידי ניק פארק וסטיב בוקס. לפני הקרנת הסרט בקולנוע שודר הסרט הקצר "הפינגווינים של מדגסקר בהרפתקת חג מולד".
הסרט הוא מעין פרודיה על ז'אנר סרטי האימה, וכולל אזכורים רבים לסרטים מהז'אנר. בין מדבבי הסרט נמצאים פיטר סאליס (קולו הקבוע של וולאס), רייף פיינס, הלנה בונהם קרטר, פיטר קיי, ניקולאס סמית' וליז סמית'. גרומיט לא מדבר גם בסרט זה, ומתקשר רק באמצעות מחוות גופניות.
הסרט נחל הצלחה ברחבי העולם, וזכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר של שנת 2005. רווחיו בבתי הקולנוע בארצות הברית נאמדים בכ-56 מיליון דולרים, וביתר המדינות בכ-192 מיליון דולרים.
תקציר העלילה
בעיר ויגאן שבלנקשייר, מתקרבת תחרות הירקות השנתית. כולם נחושים להגן על ירקות הענק שלהם מהרס וגנבה על ידי ארנבי העיר, ווולאס וגרומיט מרוויחים מהעסק שלהם, "אנטי-מזיקון", המגן על גינות התושבים מפני הארנבים. על מנת לפתור את בעיית אחסון הארנבים, וולאס מציע להשתמש ב"אוטומט מניפולציית המחשבה", על מנת להעביר שטיפת מוח לארנבים, כך שלא יאהבו ירקות יותר. אך בזמן שטיפת המוח, וולאס לוחץ בטעות על הכפתור הלא נכון, מה שגורם ליצירת ארנב אשר מתחיל להתנהג כמוהו. תוך זמן קצר, העיירה מאוימת על ידי "הארנב הקטלני"- מפלצת מסתורית התוקפת את גינות השכונה, והורסת כל דבר העומד בדרכה. וולאס וגרומיט נכנסים לתחרות עם ויקטור קווטרמיין בתפיסת הארנב, ובשביית ליבה של קמפניולה טוטינגטון.
לאחר מרדף לילי אחר הארנב הקטלני, גרומיט מגלה כי למעשה מדובר בוולאס, אשר נהפך למפלצת לאחר שקיעת החמה, בעקבות התקלה עם המכונה. לאחר שוויקטור מגלה את הזהות האמיתית של המפלצת, הוא הולך לכומר הדג'ס, אשר נותן לו כדורי זהב 24-קראט, לכאורה הדרך היחידה להרוג ארנב קטלני. ויקטור וכלבו פיליפ לוכדים את גרומיט, אשר לאחר מכן מצליח לברוח, ומחליט להשתמש בקישוא הענק שלו כפתיון ללכידת וולאס. וולאס, אשר הפך שוב לארנב, מתפרץ לתחרות הירקות, וחוטף את הגברת טוטינגטון. לאחר שהיא מגלה כי מדובר בוולאס, היא אומרת לו לברוח. וולאס מגיע לגג הבניין, משם ויקטור יורה בו כדור. אך רגע לפני שהכדור פוגע בוולאס, מגיע גרומיט על גבי מטוס צעצוע, וחוסם את הכדור. בדיוק אז נגמר הכסף במטוס של גרומיט, והוא מתרסק. וולאס קופץ להציל אותו, ואכן מצליח, אך מת מן הנפילה. שניות לאחר מכן הוא חוזר לגופו המקורי, וגרומיט מצליח להחזירו לחיים, בעזרת ניחוח פרוסת גבינה (המאכל האהוב על וולאס).
הונג נאן-פה
חייו
הונג נאן-פה נולד בכפר הואלצ'ו במחוז הוואנגסאונג של ימינו, הבן שני במשפחה של ארבעה ילדים. נאן-פה הוא שם העט שלו, אבל השם שניתן לו בלידתו הוא הונג יאונג-הו. בילדותו עברה משפחתו לסיאול. בשכנות למקום מגוריו הייתה כנסייה מתודיסטית והונג התוודע למוזיקה הכנסייתית המערבית.
הונג למד לימודים קונפוציאניים בסיסיים בבית הספר היסודי בשכונת מגוריו ובשנת 1910 נכנס לבית ספר שהיה קשור לאגודת הצעירים הנוצרים של הואנגסאונג ((황성기독교청년회, י.מ.ק.א. הקוריאנית). הוא החל ללמוד נגינה בכינור ובגיל חמש-עשרה התקבל למחלקת המוזיקה המערבית של המכון הקוריאני ללימודי מוזיקה, בית הספר היחיד למוזיקה בקוריאה בשנים ההן. הוא למד מוזיקה ווקאלית וכינור אצל קים אין-סיק (김인식). לאחר סיום לימודיו התקבל כמורה עוזר בבית הספר.
בשנת 1918 נסע הונג ליפן ללמוד בבית הספר למוזיקה של טוקיו. הוא הפסיק את לימודיו לשנה וחזר לקוריאה לפעילות פוליטית, אך בשובו ליפן לא אושרה חזרתו ללימודים בגלל מעורבותו בתנועת העצמאות הקוריאנית והוא שב במפח נפש לקוריאה. במהלך שהותו ביפן, הוציא לאור את כתב העת הקוריאני הראשון למוזיקה בשם "סאמגוואנג" (삼광, מילולית "שלושה אורות"). לאחר שובו, עבד ככתב חדשות בעיתון ולמד בבית הספר לרפואה, שהיה בהמשך למחלקה הרפואית באוניברסיטת יונסאי.
פארק המסילה (תל אביב)
פארק המסילה הוא פארק ציבורי בדרום תל אביב על תוואי מסילת הברזל העות'מאנית בסביבת נווה צדק, בין רחוב נחלת בנימין במזרח ועד למתחם התחנה ורחוב קויפמן במערב. הפארק נפתח בחלקו לציבור באוקטובר 2020. אחת ההשראות המרכזיות לפארק היא פארק המסילה הירושלמי, שנחנך בשנת 2013.
בשטח הפארק ממוקמת תחנת אליפלט של הקו האדום של הדנקל, ובסמוך לקצהו המזרחי ממוקמת תחנת אלנבי. בין תחנות אלה עוברת הרכבת הקלה מתחת למפלס הקרקע, ולפיכך מרבית שטח הפארק הוא למעשה התקרה של אחת ממנהרות הקו ושל פיר הרצל, שבעזרתו נחפרו המנהרות של קו הרכבת.
הפארק הוא באורך של כ-1.3 ק"מ ובשטח של כ-26 דונם. הוא כולל שביל אופניים, שביל הולכי רגל, עצים וצמחייה. בנוסף, משומרים בו מבנים ואלמטים היסטוריים מתוואי המסילה, כמו גשר שלוש, שפורק ושוחזר במסגרת עבודות הרכבת הקלה, אומנות לתמיכת דפנות הערוץ וה"חלקלקה" - מדרון עפר משופע בין גשר נחושתן וגשר שלוש. במהלך אוקטובר 2022 נפתחו לציבור שאר המקטעים של הפארק ובכך הושלמו פתיחת הפארק כולו לאחר שנתיים שבהם רק חלקו היה פתוח.
תכנון ופיתוח הפארק
את תכנון הפארק הוביל משרד האדריכלים קולקר-קולקר-אפשטיין, שתכנן גם את תחנת אליפלט. על אדריכלות הנוף הופקד משרד דן פוקס. משרד מנדל אדריכלים היה אחראי על עבודות השימור לאורך הפארק, שכללו את פירוק ושיחזור גשר שלוש, שימור חומות החפיר, התומכות והחלקלקה, והטבעה משוחזרת של מסילת הרכבת הישנה לאורך שבילי הפארק.
פיתוח הפארק מבוצע וממומן על ידי חברת נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים במסגרת עבודות הרכבת הקלה בעיר.
רקע
במלחמת העצמאות נעצרה תנועת הרכבות בקו, ותחנת יפו הפסיקה לפעול. כשחודשה פעילות הקו לירושלים באוגוסט 1949, הייתה תחנת הרכבת תל אביב (ברחוב הרכבת של היום, ממנה נותר כיום בית המכס) לתחנת הקצה של הקו. קטע המסילה בין תחנת יפו לתחנת תל אביב פורק ב-1950, והרצועה בה עברה המסילה הפכה עם השנים בחלקה לנתיבי תנועה, ובחלקה למגרשי חניה ול"חצר אחורית" של הבניינים שגבלו בה.
תכנון הרכבת הקלה
עם התגבשות התוכניות להקמת הרכבת הקלה במטרופולין תל אביב, הוחלט שהקו האדום יעבור בחלקו (בקטע תחנת אלנבי - תחנת אליפלט) בתוואי הפנוי של מסילת הרכבת הישנה. בתוכנית המקורית נועדה המסילה בקטע זה להיות עילית, אולם בהמשך הוחלט שגם קטע זה יעבור במנהרה, אשר תיחפר מתחת לתוואי המסילה הישנה ולאחר שתקורה תותיר מעליה שצ"פ (שטח ציבורי פתוח).
בהשראת מיזמים מוצלחים של הפיכת מסילת רכבת ישנה ל"ריאה ירוקה" בלב העיר, כגון ההיי ליין בניו יורק ופארק המסילה בירושלים, הוחלט לייעד את השטח הפתוח של תקרת המנהרה בתוואי המסילה הישנה לפארק.
התוואי המערבי (פיר הרצל)
לאורך שנים, עד תחילת ביצוע העבודות של הרכבת הקלה והפארק, שימש קטע זה של תוואי המסילה ההיסטורית כחניון.
בנובמבר 2019 פורסם תיעוד על התקדמות הבנייה באזור הפארק. באוקטובר 2020 הושלמו העבודות על הקמת חלקו הראשון של הפארק, בין רחוב פינס לרחוב קויפמן, לאחר שהואצו בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל. הקטע בין רחוב פינס לרחוב אליפלט נפתח באותו החודש לציבור הרחב ובחודש דצמבר באותה השנה נפתח המעבר המחבר את הפארק למתחם התחנה. שאר חלקו הראשון של הפארק צפוי להפתח בזמן הקרוב.
קטע עתידי חדש של הפארק מתוכנן להמשיך דרך רחוב אליזבת ברגנר עד לטיילת ברחוב נחום גולדמן
משה בן יצחק בונמש
רבי משה בן יצחק בּוּנֶמשׂ (בּוּנִים, בּּנֵמ'ס או בּוּנִימְז - כלומר: של בּוּנִים, 1600 - 15 בנובמבר 1668, בקירוב) מכונה רבי משה מלובמלא או רבי משה מלומבלא, היה רב ומפרש התלמוד בלובומל ובלובלין, חתנו של המהרש"א.
ביוגרפיה
נולד כנראה בפינסק, ללאה - בת רבי בונם מיזלש חתן הרמ"א, ועקב חשיבות משפחתם נקרא על שם אביה, רבי יצחק בונים מפינסק, דודו של הש"ך, ומצאצאי רבי ישראל איסרלן מחבר תרומת הדשן.
הוא נישא לבתו של המהרש"א.
אחותו נישאה למדפיס מנחם נחום מייזלש (מייזלס) מקרקוב. כיהן כרב בלובומל ומשנת תט"ז (1656) ועד לפטירתו שימש כרבה של לובלין, בהחליפו את רבי השיל שעבר לרבנות קראקא.
ספרו המכונה "מהדורא בתרא" על חידושי חותנו המהרש"א וחידושיו שלו, יצא לאור בשנת ה'ת"ל ובתבניתו הייחודית השפיע רבות על לימודי התלמוד.
יש המציינים את תאריך פטירתו בח' בכסלו ה'תכ"ט, אך הוא חתום על הסכמה שניתנה בי"א בתשרי ה'תל"ב, ומכאן שנפטר לאחר מכן. ונקבר בלובלין.
ספרו
הספר 'מהדורא בתרא': רבי משה ערך והגיה וכן הוציא לאור חלק מפירושי חותנו המהרש"א על התלמוד, אשר לא הודפסו בספר חידושי הלכות של המהרש"א וחבורתו, שיצא לאור עוד בחיי המהרש"א, כ-60 שנה קודם לכן. הספר הודפס בשם "חידושי הלכות מהדורא בתרא למהרש"א" וכונה בקיצור "מהדורא בתרא" ספרו של רבי משה, כולל חידושי הלכה מהמהרש"א שלא הודפסו קודם עם הערות של רבי משה, מסומנים ביד מצביעה, וכן חידושי אגדות של רבי משה (שאינם כלל משל המהרש"א).
הפירוש ההלכתי "חידושי הלכות" והפירוש התלמודי "חידושי אגדות" ערוכים לבקשת המהרש"א זה לצד זה לעיתים, דבריו והערותיו הם עיקרו של הכתוב, ובחלק מהמסכתות הן למעשה חידושיו של רבי משה ולא של המהרש"א. הספר הודפס בלובלין בשנת ה'ת"ל.
ייחוסו ומשפחתו
מכיוון שאביו היה ממשפחתו של מחבר תרומת הדשן הרב ישראל איסרלן, וממשפחת הרמ"א, ומכיוון שהיה דוד של אשת הש"ך, וחתן המהרש"א שושלות רבניות ובעקבותיהן משפחות מיוחסות רבות, ראו ב'רב מלומבלא' עוגן לתולדות המשפחה וקשריה עם משפחות חשובות אלו. ביניהן משפחות רוקח, מרגליות, מייזלס ומייזל, אידלס, וכן שושלות אדמורים חסידיים וביניהם נדבורנא ובלז.
אחד מצאצאיו היה בין חשובי עליית החסידים עם הרב מנחם מנדל מוויטבסק וחלק מאגרותיו מהתקופה נשתמרו.
מיזרי (סרט, 1990)
מיזרי (באנגלית: Misery) הוא מותחן פסיכולוגי אמריקאי משנת 1990 אשר בוים על ידי רוב ריינר על בסיס רומן באותו השם מאת סטיבן קינג מ-1987. בסרט מככבים ג'יימס קאן, קתי בייטס, לורן באקול, ריצ'רד פרנסוורת', ופרנסס שטרנהגן.
הסרט עוסק במעריצה פסיכוטית המחזיקה בשבי סופר וכופה עליו לכתוב עבורה ספר.
הסרט יצא לאקרנים ב-30 בנובמבר 1990 בארצות הברית. על גילום הפסיכופתית אנני ווילקס זכתה בייטס בפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1990. הסרט זכה להצלחה מסחרית גדולה (הרוויח פי שלושה מסכום הפקתו, שהיה 20 מיליון דולרים).
נכון לשנת 2020 הסרט "מיזרי" הוא העיבוד הקולנועי היחיד לספריו של סטיבן קינג שזכה באוסקר.
עלילה
פול שלדון, מחבר סדרת הספרים הפופולריים "מיזרי", מסיים לכתוב את הרומן החדש שלו אשר מסמל בעיניו את השינוי שעבר מסופר של רומנים פופולריים לסופר רציני של ספרות איכותית. בעוזבו את המלון בו סיים את כתיבת ספרו החדש פול נקלע לתאונת דרכים בסופת שלגים, כשבידיו העותק היחיד של הספר החדש שכתב, שעדיין לא יצא לאור. אלמונית שגרה בקרבת מקום, מצליחה לחלצו ומטפלת בו במיטתה. היא מציגה את עצמה בשם אנני וילקס, ומספרת לו שהייתה אחות בבית חולים, ושהיא ה"מעריצה מספר אחת" שלו. היא קראה את כל הספרים בסדרת "מיזרי" ואפילו קראה לחזירת המחמד שלה על שם מיזרי, הדמות הראשית.
אנני שמטפלת בפול במסירות, מתרצת את העובדה שפול מטופל בביתה ולא בבית החולים בכך שהדרכים חסומות על ידי השלגים, וטוענת שכל קווי הטלפון מנותקים אף הם. היא מוצאת את העותק של ספרו החדש ומגיבה בכעס מוגזם על השפה הגסה שהדמיות הריאליסטיות משתמשות בה. סמוך להצלתו של פול יוצא לאור ספרו האחרון בסדרת "מיזרי" (שאף סומן כספר האחרון של הסדרה) ואנני ממהרת לקנות את העותק הראשון שמגיע לחנות המקומית. לאחר שמסיימת לקרוא את הספר, אנני מגלה שמיזרי מתה בלידה, ויוצאת מדעתה. בבוקר היא מכריחה את שלדון לשרוף את העותק של ספרו החדש שכתב, ובמקביל לכתוב ספר חדש בסדרת "מיזרי", במטרה להחזיר את מיזרי לתחייה. שלדון מבין במהרה שהיא פסיכופתית, ומנסה למצוא הזדמנות להימלט מביתה. שלדון שוהה אצל אנני שבועות ארוכים. הוא מחלים ומתחזק ומתקדם בכתיבת הספר האחרון בסדרת "מיזרי". הוא מנצל את יציאותיה של אנני לסידורים בעיירה כדי לגשש בביתה, ומגלה שמכשיר הטלפון שנמצא בבית מנותק ומבין שאין לו דרך ליצור קשר עם העולם שבחוץ. בהמשך הוא מגלה שבזמן שהותה בבית החולים כאחות, גרמה אנני לרצח תינוקות בבית היולדות, ונידונה למאסר. הוא מתחיל לחשוש לשלומו וגונב סכין מטבח להגנה.
אנני מגלה ששלדון ברח מחדרו לסלון, והופכת אותו לנכה ברגליו כדי למנוע ממנו לברוח. לאחר מכן הם שומעים שוטר שמגיע לביתה של אנני, והיא מחביאה את שלדון במרתף. לאחר שהשוטר מגלה את שלדון במרתף, היא יורה בו למוות ומחזירה את שלדון למיטה, לא לפני ששלדון מגניב מיכל של חומר בעירה שמצא במרתף. באותו לילה שלדון מסיים לכתוב את הספר האחרון בסדרת מיזרי ומבקש מאנני סיגריה, גפרור וכוס שמפניה כדי לקיים את הטקס שהוא נוהג לקיים בסיום כתיבת ספריו. אנני, בתור "המעריצה מספר אחת" של שלדון לא חושדת בדבר שכן היא יודעת שזה אכן טקס שהוא נוהג לקיים. שלדון שורף את הספר שכתב לנגד עיניה של אנני ומטיח בה שהוא למד ממנה לשרוף ספרים. כאשר אנני מתכופפת על מנת לכבות את האש, שלדון מפיל עליה את מכונת הכתיבה ששימשה לכתיבת הספר, ולאחר קרב מכות ביניהם אנני מתה. לאחר שנה וחצי, שלדון משתקם והופך לסופר מצליח יותר, ועדיין חש רדוף על ידי דמותה ורואה בדמיונו את אנני בשלל מקומות.
אדמונד אלנבי
פילדמרשל אדמונד הנרי היינמן אַלנבִּי, הוויקונט הראשון אלנבי (באנגלית: Edmund Henry Hynman Allenby, 1st Viscount Allenby; 23 באפריל 1861 – 14 במאי 1936) היה איש צבא בריטי, שהתפרסם בשל פעילותו במלחמת העולם הראשונה וכמי שכבש את ארץ ישראל וירושלים שהיו בשליטת האימפריה העות'מאנית. בערים שונות בישראל ישנם רחובות הקרויים על שמו.
השנים הראשונות
אדמונד אלנבי נולד ב-23 באפריל 1861 בברקנהורסט שבאנגליה, שם התחנך במכללת "הייליבורי" ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. ב-1882 הוצב כקצין בגדוד הדראגונים השישי (6th Inniskilling Dragoons) שבחיל הפרשים.
החזית המערבית
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בתחילה בחזית המערבית. בפרוץ המלחמה מונה למפקד דיוויזיית הפרשים ה-1 וזכה לשבחים רבים כשיחידתו חיפתה על הנסיגה האנגלית במהלך קרב מונס. לאות הוקרה על פעילותו מונה למפקד חיל הפרשים של חיל המשלוח הבריטי לצרפת. ב-1915 פיקד על הקורפוס ה-5 בקרב איפר השני (קרב בבלגיה בו השתמשו הגרמנים לראשונה בנשק כימי בקנה מידה גדול בחזית המערבית). באוקטובר של אותה השנה קיבל פיקוד על הארמייה השלישית, אולם בקרב אראס כוחותיו לא השכילו לנצל פריצת-דרך, והוא הוחלף בידי ג'וליאן בינג ב-9 ביוני.
מצרים וארץ ישראל
אלנבי נשלח למצרים וב-27 ביוני 1917 החליף את סר ארצ'יבלד מאריי כמפקד העליון של חיל המשלוח המצרי, שנשלח לפתוח חזית כנגד הטורקים ממזרח למצרים ולהרחיקם מתעלת סואץ, עורק החיים של האימפריה. אחד ממהלכיו הראשונים היה תמיכה במאמציו של לורנס איש ערב בקרב הערבים בתקציב של 200,000 ליש"ט לחודש.
השפעה מורלית
אלנבי שלח לחזית ארץ ישראל את הקצינים מהמפקדות בקהיר. הוא העמיד אותם בפני הברירה בין יציאה לקרב או פיטורין משרות צבאי.
לאחר שארגן מחדש את הכוחות הסדירים זכה אלנבי בקרב עזה השלישי (31 באוקטובר עד 7 בנובמבר 1917) בכך שהפתיע את הכוחות העות'מאנים בהתקפה על באר שבע. לאחר מכן הם המשיכו להתקדם לעבר ירושלים. העות'מאנים הובסו בקרבות במהלך נובמבר, וירושלים נפלה בידי הבריטים ללא קרב ב-9 בדצמבר 1917, ערב חג החנוכה תרע"ח, לאחר שהעות'מאנים פינו אותה בחשאי.
אלנבי חולק כבוד לירושלים
למרות שהיה רב-אמן בלוחמה על סוס, בחר אלנבי לרדת מסוסו לפני שנכנס לירושלים. ב-11 בדצמבר 1917, נכנסו אלנבי וקציניו לעיר ברגל דרך שער יפו, מתוך כבוד לעיר הקדושה ליהדות, לנצרות ולאסלאם (ראו את הכרזת המשטר הצבאי להלן). לאחר מכן ציין בדו"ח הרשמי:
. מיד לאחר שנכנס אלנבי לירושלים הוא קרא הצהרה שנוסחה בלונדון ותורגמה לשש שפות
לכבודו של אלנבי הוקמה בירושלים כיכר אלנבי (בערך זה מצוי תיאור מפורט של כניעת העיר לאלנבי), וכן על-שמו רחוב במערב העיר.
ניצחון במזרח התיכון
בשל ההתקפה הגרמנית על החזית המערבית נותר אלנבי ללא תגבורת, ולאחר שכוחותיו כשלו בניסיונות לכבוש את עמאן במרץ ובאפריל 1918, עצר את המתקפה. קו העצירה של אלנבי היה קו שתי העוג'ות, קו הנמתח בין העוג'א המזרחית (ואדי עוג'א מצפון ליריחו) לבין העוג'א המערבית (נחל הירקון). לאחר שהגיעו כוחות חדשים (בעיקר מאוסטרליה, ניו זילנד, הודו, ודרום אפריקה) חודשה המתקפה באוגוסט 1918. למול אלנבי עמד הגנרל אוטו לימן פון סנדרס שניסה לשחזר את ניצחונו בקרב גליפולי. לאחר סדרה ארוכה של מהלכי הטעייה נשבר הקו העות'מאני בקרב מגידו (19 עד 21 בספטמבר 1918), שנחשב לקרב הפרשים הגדול והאחרון בהיסטוריה, וחיל הפרשים של כוחות הברית עבר וחסם את הנסיגה הטורקית. משלב זה התקדם צבאו של אלנבי בקצב מהיר מאד, ללא התנגדות כמעט. דמשק נכבשה ב-1 באוקטובר, וחלב ב-25 באוקטובר. טורקיה נכנעה ב-30 באוקטובר 1918.
בשנת 1923 הוצבה פרוטומה של אלנבי בגן על שמו בבאר שבע. ב-1934 הוקם בחיפה ברחוב פנורמה (כיום רחוב יפה נוף), מצפור לזכר בנו, ליד גן אלנבי, ורחוב סמוך קרוי על שמו (רחוב מגידו). כמו כן קרוי רחוב אלנבי המחבר בין שכונות ואדי נסנאס וקרית אליעזר שבחיפה על שמו.
קידומים
מ־1925 ועד מותו עסק אלנבי בדיג, מסעות ומחקר של ציפורים. אלנבי הפגין יחס של השתמטות מהמחויבות הבריטית כלפי היהודים והציונות. למרות זאת השתתף בטקס הנחת אבן הפינה לאוניברסיטה העברית בהר הצופים. על שמו נקראו בירושלים מחנה אלנבי וכיכר אלנבי. ב-1933 היה אורח הכבוד בטקס חנוכת בניין ימק"א בירושלים, וב־1936 בא לתל אביב כדי לקבל אזרחות כבוד של העיר.
אלנבי נפטר בלונדון ב-14 במאי 1936 בגיל 75.
הצהרת ירושלים
ההכרזה הרשמית של סר אדמונד אלנבי על משטר צבאי לאחר כיבוש ירושלים ב-9 בדצמבר 1917:
לוחמה אווירית במלחמת העולם השנייה
המערכה באוויר היוותה מרכיב חשוב במערכה הצבאית בכל זירות הלחימה של מלחמת העולם השנייה, וחלק ניכר מהתפוקה התעשייתית של הצדדים היריבים במהלך המלחמה, הופנה לייצור מטוסים ותותחים נגד מטוסים.
גרמניה, יפן וברית המועצות הסתמכו על כוחות אוויר, שפעלו בשיתוף פעולה הדוק עם כוחות הקרקע שלהן (ובמקרה של יפן גם עם הכוחות הימיים); הם המעיטו בחשיבותם של מפציצים אסטרטגיים, ואיחרו בהבנת הצורך בפיתוח אמצעים להגנה מפני הפצצות אסטרטגיות של חיילות האוויר של בעלות הברית (במקרה של גרמניה ויפן). לעומת זאת, בריטניה וארצות הברית העניקו להפצצות האסטרטגיות חשיבות לא פחותה מהשגת עליונות אווירית מעל שדה הקרב, והענקת סיוע אווירי לכוחות הקרקע. שתיהן בנו כוח אסטרטגי של מפציצים ארוכי טווח, שאיפשר להן לנהל מערכת הפצצות אסטרטגיות יעילה נגד מדינות הציר, לפגוע קשה במרכזי האוכלוסייה שלהן, ולגרום נזקים כבדים לתפוקה התעשייתית שלהן. בעלות הברית המערביות אף יצרו שיתוף פעולה בין כוחות ימיים לאוויריים, המבוסס על נושאות מטוסים, כפי שעשתה יפן לפניהן, ונושאות המטוסים מילאו תפקיד מרכזי במערכה בזירה הימית במהלך המלחמה.
חילות האוויר העיקריים טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה
חילות האוויר עברו תהליך ארוך מאז מלחמת העולם הראשונה וכל חילות האוויר הגיעו לשנת 1939 במצבים שונים בתכלית. חיל האוויר הבריטי בשנות ה-1920 וה-1930 היה צריך להצדיק את קיומו מול טיעוניהם של קציני חיל הים והיבשה שגרסו שחיל האוויר קיים לשרת את הצרכים שלהם. מפקד חיל האוויר המלכותי סר היו טרנצ'ארד הצדיק את עצמאותו של חיל האוויר בזה שרק הוא על ידי יכולת ההפצצה האסטרטגית יוכל להגן על האימפריה הבריטית. למעשה ההתרכזות שלו בהפצצה אסטרטגית הייתה כה מוחלטת עד כדי השמטת שאר התפקידים והיכולות שהבריטים היו חלוצים בהם, דוגמת נושאות המטוסים שהבריטים הפעילו לראשונה במהלך מלחמת העולם הראשונה, לקראת מלחמת העולם השנייה הבריטים איבדו את ההובלה בתחום ליפנים והאמריקאיים. אך עם זאת חיל האוויר הבריטי לא הצליח להכין את עצמו למשימה הראשית שהוא ייעד לעצמו, קשיים כלכליים הביאו ממשלות לקיצוץ בתקציב חיל האוויר שלא אפשר לייצר כוח מפציצים משמעותי. בנוסף לכך קציני חיל האוויר לא הצליחו לזהות את הקשיים בהפצצות האסטרטגיות שגרמו לסיכויי פגיעה נמוכים. מספר וועדות מדעיות הוקמו בשביל לנסות להתגבר על חוסר הדיוק של מפציץ מגביה טוס אבל התוכניות בוטלו על ידי קצינים שלא האמינו שקיימת בעיה. בשנת 1939 למפציצים הגרמנים היו עזרי הפצצה ומערכות הפצצה עיוורת, בעוד הבריטים קיבלו מערכות דומות רק ב-1942, עד אז המפציצים נאלצו לטוס ולהפציץ "בעזרת ניחושים ועזרתו של אלוהים", מה שהביא לרמת דיוק ירודה. בהקשר של מטוסי קרב רוב הקצינים ראו בהם כלי מלחמה שלא מתאימים למשימת החיל ולכן הם לא השקיעו בהם עקרונית. היוצא מהכלל היה סר יו דאודינג שהיה אחראי על הפיתוחים המדעיים של חיל האוויר בשנות ה-1930 המוקדמות בו הוא קידם תוכניות פיתוח שהפיקו לבסוף את מטוסי ההוקר הוריקן והספיטפייר, אך תרומתו הגדולה הייתה פיתוח מערכת המכ"ם. עניינו האישי וכן העידוד שהוא נתן לקצינים להתערב ולהציג למדענים והמהנדסים את הדרישות והצרכים, וכן ללמוד ולהבין את המערכת תרמו לייצירת מערכת היירוט היעילה הראשונה בעולם. לאחר תפקיד זה דאודינג כשל בהשגת תפקיד מפקד חיל האוויר ובמקום זה מונה על פיקוד מטוסי הקרב שהיה בעצם זרוע הגנתית של חיל האוויר שהוקם כמענה ללופטוואפה הנאצי המתחזק והמאיים. למרות הקשיים המבצעיים בשנת 1937–1938 שנגרמו עקב קליטת מטוסים חדשים בפרוץ מלחמת העולם השנייה פיקוד מטוסי הקרב היה הזרוע האווירית היחידה שהייתה מוכנה לקרב.
האמריקאיים לא יצרו חיל אוויר עצמאי ולכן הרבה מהשיח המקצועי בנושא כלל ויכוח על נחיצותו של חיל אוויר עצמאי. אחד הדוברים הבולטים בעד הרעיון היה בילי מיטשל, דעותיו כללו כי משימתו העיקרית של חיל האוויר היא השגת עליונות אווירית בשמי המערכה על ידי שיתוק חיל האוויר של האויב טרם תחילת מערכת ההפצצות האסטרטגיות, מה שדרש חיל אוויר עצמאי וחזק. למרות חלק מדעותיו שבחלקן הקדימו את זמנן, מסע ההסברה שלו לטובת חיל האוויר העצמאי היה אגרסיבי מדי, וכלל מספר הצהרות פומביות שהביאו אותו לדין משמעתי ולפרישתו מהשירות. חילות האוויר של צבא ארצות הברית פיתחו תורת לחימה דוגמטית שהתבססה על הערכה מוגזמת של משמעויות ההפצצה האסטרטגית על האויב והתבססה על דעותיו של ג'וליו דואה. כמו כן הם הסתמכו יתר על המידה בכוונת הנורדן שנוסתה רק בתנאים אופטימליים. מול זה חיל הים האמריקאי קידם רבות את ההפעלה של הכוח האווירי שלו, מה שהתבטא בזירה הפסיפית. כמו כן הצי תמך בפיתוח מנועים כוכביים למטוסיו, בניגוד לחיל האוויר הבריטי שתמך בפיתוח מנועים טוריים, וזאת בשל פשטות האחזקה שלהם שבלב הים הייתה לא פחות מקריטית. תמיכה זאת יצרה סדרת מנועים ארוכה שהניעה רבים מהמטוסים החשובים והמתקדמים של כוחות האוויר האמריקאיים השונים.
הלופטוואפה בלט בין חילות האוויר האחרים בפתרון המעשי שלו ללקחי מלחמת העולם הראשונה שבתומה הוקמו לא פחות מ-57 וועדות חקירה לבדיקת כל הלקחים מהמלחמה לגבי כל זרועות הצבא. למרות זאת בשל הסכם ורסאי נמנע מגרמניה אחזקה ורכש של מטוסים למטרות צבאיות. עם עלייתה של המפלגה הנאצית לשלטון וההתעלמותו של היטלר מהגבלות ההסכם החיל החדש החל ללבוש צורה על פי מסקנות הוועדות. בנוסף לכך הנהגה בידי מספר אישים בהם וולטר וויבר שהיה ראש מטות הלופטוואפה וכן ארהרד מילך הולידו חיל מודרני. התרומה הגדולה ביותר לאיכותו של החיל היה הניסיון שנרכש בלגיון הקונדור בספרד שעיצב את תורות הלחימה וצורת ההפעלה של החיל. עם זאת, החיל סבל מגידול מהיר וכן מעניין פוליטי של המפקדים שיצר חיל שיכל להגיב לדרישות ולחצים מיידיים ולא היה יכול לבצע תוכניות רחבות וארוכות טווח.
בית הכנסת הגדול של אמסטרדם
בית הכנסת הגדול של אמסטרדם (הולנדית: Grote Synagoge או Grote Sjoel) שימש כבית כנסת מרכזי לקהילה האשכנזית באמסטרדם מעת הקמתו בשנת 1671 ועד מלחמת העולם השנייה. במהלך מאה השנים הראשונות לאחר הקמתו, נבנו בצמוד למבנה שלושה בתי כנסת נוספים. כיום משמש קומפלקס בתי הכנסת את המוזיאון להיסטוריה יהודית באמסטרדם.
לוחמה אווירית במלחמת העולם השנייה
חילות האוויר העיקריים טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה
חיל האוויר האיטלקי בפרוץ המלחמה היה ארגון מפוזר ובלתי יעיל שלא יכול למנות את מטוסיו, זאת אף על פי שתקציבו היה גבוה משל חיל האוויר הצרפתי והבריטי. מצב זה נגרם עקב שחיקה והרפתקנות ייתר שהביאה לדחיית פיתוח מטוסים חדשים וכן פגעה בארגון ובאיכות מפקדיו. כמו רוב חילות האוויר גם באיטליה דגלו בהפצצה אסטרטגית כחלק מאימוץ דעותיו של ההוגה ג'וליו דואה, אך איטליה עצמה הייתה מדינה בעלת חולשות בולטים בתחום זה, ביניהם מחסור במשאבים ומחצבים, ריכוז מרכזי התעשייה בצפון המדינה במרחק טיסה קצר ממספר מדינות שכנות הנמצאות מעבר להרי האלפים, חוסר בסיס טכנולוגי ותעשייתי למשימה זאת. התעשייה האיטלקית הייתה מסוגלת לייצר מטוסים מודרניים, אך פיתוחם נדחה שוב ושוב כאשר המשאבים המיועדים הופנו להרפתקאות צבאיות ששחקו את כל הצבאות, דוגמת הפלישה לאתיופיה וההתערבות בספרד.
בית הכנסת הגדול של אמסטרדם
היסטוריה
הקהילה האשכנזית באמסטרדם נוסדה בשנת 1635 עם הגירתם של יהודים ממרכז ומזרח אירופה (להבדיל מהקהילות הספרדיות שהיו כבר קיימות מתחילת המאה באמסטרדם). הקהילה גדלה במהירות רבה, ובשנת 1670 נפלה ההחלטה להקים בית כנסת אשכנזי. כאדריכל הוזמן אליאס באומן, שתכנן באותה תקופה גם את בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם, וסגנון הבניה הושפע מהאדריכל המלכותי דניאל סטאלפארט שתכנן מבנים רבים באמסטרדם, בין היתר את הארמון המלכותי בכיכר דאם. מבנה בית הכנסת נבנה בצורת ריבוע, כאשר לצידו נבנו שני מבנים קטנים, האחד שימש כמקוה טהרה והשני כמשרד הנהלת הקהילה ודירת השמש. באולם המרכזי הוצבו 4 עמודי שיש שתמכו בתקרה, גלריה הקיפה את הקירות משלושה צדדים, כאשר שניים מהם שימשו כעזרת נשים והותקנה לפניהם מחיצה, השלישית הייתה ללא מחיצה וככל הנראה שימשה גברים. בבית הכנסת היו כ-400 מקומות ישיבה לגברים וכ-350 מקומות לנשים. הוצאות הבניה בסך 33,000 גילדן הולנדי, מתוכם 16,000 שעיריית אמסטרדם הלוותה לקהילה, הגיעו מתרומות של סוחרים עשירים, וממכירת מקומות ישיבה בבית הכנסת. בית הכנסת נחנך ב-25 במרץ 1671, היום הראשון של פסח בתפילות החג. העובדה שבית כנסת נבנה במבנה מפואר ובולט, שחזיתו פונה אל רחוב ראשי בעיר, הייתה נדירה באותם ימים באירופה, ומהווה עדות לחופש הדת ששרר בהולנד.
חופש הדת הזה הגביר את זרם המהגרים היהודים משאר ארצות אירופה בהן היו מדוכאים, ובתוך זמן קצר בית הכנסת החדש היה צר מלהכיל את כל אנשי הקהילה. בעקבות כך, נבנו בצמוד לבית הכנסת עוד שלושה בתי כנסת: ה"אובנה שול" (Obbene Sjoel, "בית הכנסת העליון"; 1685), ה"דריט שול" (Dritt Sjoel, "בית הכנסת השלישי"; 1700) ו"בית הכנסת החדש" (Nieuwe Synagoge; 1752). כמרכז הקומפלקס שימש המבנה המקורי של בית הכנסת הגדול, למרות השם המטעה, מאחר ש"בית הכנסת החדש" היה גדול ממנו.
לוחמה אווירית במלחמת העולם השנייה
חילות האוויר העיקריים טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה
חיל האוויר הצרפתי עבר את אותם תהליכים שהלופטוואפה עבר בשנים 1936–1937 וחיל האוויר הבריטי בשנים 1937–1938 מאוחר בשנת 1939 כאשר זה היה מאוחר מדי. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה והקיצוץ בתקציבי הביטחון, הצרפתים החליטו לייצר חיל אוויר עצמאי, אך כל המדיניות הביטחונית נוהלה עדיין על ידי כוחות היבשה אשר הסתמכה על קו מאז'ינו והתייחסה בהתחלה בביטול כלפי האיום האווירי הגרמני. כתוצאה מכך תעשיית המטוסים הצרפתית לא קיבלה שום השקעה תקציבית לפיתוח וייצרה מטוסים מיושנים, וכאשר היא כן הצליחה לפתח ולמכור קו של מטוסים חדישים, אלה התקבלו לשירות מאוחר והטייסות סבלו מבעיות טכניות וקשיי מוכנות האופייניים למעבר חד בין דורות מטוסים.
ז'אק לב
ז'אק לב (בצרפתית ובגרמנית: Jacques Loeb; נולד בשם איזק לב - Isaak Loeb; 7 באפריל 1859 – 11 בפברואר 1924) היה רופא בהכשרתו, ביולוג ופיזיולוג יהודי-אמריקאי, יליד גרמניה. עסק בפיזיולוגיה השוואתית ונודע בחקר תופעת הטרופיזם (דינמיקת החומר החי) והפרתנוגנסיס המלאכותי. היה חסיד ההסברים הפיזיים והכימיים לתופעות החיים. נחשב גם אחד מאבות הכימיה הפיזיקלית של החלבונים.
לוחמה אווירית במלחמת העולם השנייה
חילות האוויר העיקריים טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה
הסובייטים ראו בכוח אווירי חזק מטרה ברורה שכן זה אחד הסממנים של התיעוש של רוסיה, אך אלה סבלו מחסרון טכנולוגי מול עמיתיהם במערב ולמרות שיתוף הפעולה עם הגרמנים שארך עד סוף שלטון ויימאר התעשייה וכן המהנדסים הרוסים לא הצליחו לגשר על הפער. עם העובדה שחיל האוויר האדום הטיס מטוסים מיושנים צרתו הגדולה הייתה הטיהורים של סטלין שהחלו בשנת 1938 שהשאירו חיל משותק. בשנת 1941 טייסות החיל החלו לקבל דור חדש של מטוסים אך טייסים לא מיומנים, אחזקה ותמיכה לוגיסטית לקויים, כמו גם אוזלת ידו של הפיקוד המשותק גרמו לאבדות הנוראיות במהלך מבצע ברברוסה וכל המערכה במזרח.
בית הכנסת הגדול של אמסטרדם
היסטוריה
בית הכנסת עבר במרוצת השנים שינויים והרחבות. בשנים 1776–1777 הורחב אחד המבנים בצד בית הכנסת, נבנה שער כניסה, והותקנו חלונות במסגרת מתכת. שער הכניסה הקיים כיום נבנה בשנים 1822–1823 בסגנון נאו קלאסי. בשנים 1855–1856 שופץ בית הכנסת בהרחבה ונצבע בצבע כחול. בשנים 1911–1913 נוצקה רצפת בטון, נבנתה גלריה עבור זמרי המקהלה, והותקנו חלונות ויטראז' בכותל המזרח.
פעילות בבית הכנסת
בבית הכנסת היה מושבו של הרב הראשי. בבית הכנסת התנהלו התפילות בנוסח אשכנז, על פי מנהגי אמסטרדם. את התפילות ניהל חזן אותו ליוותה מקהלה.
ז'אק לב
רקע משפחתי, שנות ילדותו והלימודים
ז'אק לב נולד ב-1859 תחת השם איזק (יצחק) לב, בעיר מאיין, על יד קובלנץ, במדינת ריינלנד-פפאלץ בגרמניה, כבן הבכור מבין שני הבנים של יבואן יהודי בשם בנדיקט (ברוך) לב, אדם משכיל בעל זיקה לתרבות הצרפתית ושל ברברה איזאי לב. שני ההורים היו חילונים בהשקפותיהם וחינכו את הילדים ברוח ההומניזם הצרפתי מהמאה ה-18. נרשם על ידי אביו בבית הספר הריאלי בעיר נויוויד מתוך כוונה שיוכשר למסלול של ניהול עסקים. בגיל 13 התייתם ז'אק מאמו שנפטרה מדלקת ריאות וכעבור שלוש שנים גם מאביו שנפטר משחפת. בגלל נסיבות בשנת 1876 נשלח על ידי הסב מצד אביו לברלין בחסות דוד שעבד שם בבנק. ז'אק התקבל לעבודה באותו הבנק אך התפקיד שיעמם אותו. כעבור שנה החליט לחדש את הלימודים בתיכון היוקרתי "אסקנישה גימנזיום" Askanische Gymnasium בעל הפרופיל ההומניסטי. תחילה בעקבות היכרות עם כתבי שפינוזה, קנט, ניטשה ובמיוחד של ארתור שופנהאואר ז'אק לב נמשך אל תחום הפילוסופיה והחל משנת 1880 למד אצל הפילוסוף פרידריך פאולזן. אחד התחומים שסיקרנו אותו ביותר היה סוגיית האינסטינקטים והבחירה החופשית. לבסוף עזב את הכיוון הזה ובחר ללמוד רפואה באוניברסיטאות ברלין (סמסטר אחד), המשיך במינכן ואחר כך שטרסבורג. את תואר הדוקטור לרפואה סיים בשנת 1885 בשטרסבורג. הוא עבד שם במעבדתו של חוקר המוח פרידריך לאופולד גולץ שהיה באותן השנים איש סגל טרי באותה אוניברסיטה. בעת לימודיו בברלין בשנת 1880 לב שינה את שמו הפרטי מ"איזק" ושם הצרפתי בעל צליל קרוב "ז'אק".
בית הכנסת הגדול של אמסטרדם
המקהלה
לאורך השנים ליוותה מקהלה את התפילות, אך בשנת 1916 התמנה המנצח הצעיר הנרי סמואל אנגלנדר (1896–1943), שהרים את רמתה המקצועית והביא אותה לפרסום עולמי. הרבנות הציבה תנאים לשירה בבית הכנסת, לא לכל אחד התאפשר ללוות את התפילות. לדוגמה, על הטנור מיכל גובץ, שהיה זמר מקצועי, הופיע באופרה ואולמות הקונצרים ברפרטואר קלאסי, נאסר לשיר בבית הכנסת מאחר שהופיע בשבתות. אנגלנדר התלונן על כך, שהתנאים הקפדניים שהרבנות הציבה, יצרו לעיתים מצבים בהם זמר שנעדר השפיע על המקהלה הקטנה. המקהלה של אנגלנדר הייתה אמנם מקהלה קטנה במספר הזמרים, בדרך כלל שמונה במספר, אך דווקא ההרכב המצומצם איפשר לאנגלנדר ליצור צליל הומוגני מיוחד. לאחר הופעה בבית הכנסת הגדול בנוכחות בני משפחת המלוכה ההולנדית, כתבה וילהלמינה, מלכת הולנד כי "רק לעיתים נדירות שמעה זמרה נוצצת כל כך". המקהלה התפרסמה בעולם כאשר בשנת 1928 זכתה במקום הראשון בתחרות בינלאומית למקהלות שהתקיימה בלונדון. בעקבות כך, ביקשה חברת התקליטים האנגלית His Master's Voice להקליט את המקהלה שרה מתוך הרפרטואר שלה, ובשנת 1929 הוקלטו שמונה יצירות ליטורגיות ושירים ביידיש. בשנת 1934 השתתפה המקהלה בשידור מיוחד ברדיו האמריקאי (NBC) לכבוד ראש השנה, ששודר הישר מבית הכנסת הגדול. כמו כן שרדה הקלטה מטקס חופה בו שרה המקהלה וליותה את החזן הראשי. הקלטות אלו יצאו לאור על ידי המוזיאון ההיסטורי היהודי על גבי תקליטור.
לוחמה אווירית במלחמת העולם השנייה
בריטניה: חיל האוויר המלכותי
חיל האוויר המלכותי גדל באופן משמעותי לאורך שנות השלושים, וכלל ב-1939 כ-3,700 מטוסים. חיל האוויר הבריטי היה מאוד מתקדם בתחום ההפצצה האסטרטגית, ונבנו מפציצים ארוכי טווח רבים, שיכלו להגיע עד למרכזי התעשייה בגרמניה. בריטניה בנתה בנוסף כוח אוויר טקטי, שהצליח להשיג שליטה אווירית בשדה הקרב בשלבים המאוחרים של המלחמה, והצטיין בתקיפות מטרות קרקע. מטוסי הקרב הבריטיים אף הגבילו את יכולת הלופטוואפה להפציץ את ערי בריטניה וגרמו לו אבדות כבדות.
ז'אק לב
התחלת הקריירה כחוקר בגרמניה
לאחר מכן עשה השתלמויות פוסט-תואר באוניברסיטאות שטרסבורג וברלין. בבירה הגרמנית היה לעוזרו של הפיזיולוג נתן צונץ בבית הספר הגבוה לחקלאות. היה מעורב אז במחקריו של גולץ על מיקום התפקודים השונים של המוח. בשנת 1886 מונה כמדריך במכון לפיזיולוגיה של אוניברסיטת וירצבורג ועבד שם כשנתיים אצל הפיזיולוג אדולף פיק Fick. הוא יצר שם קשרים טובים עם יוליוס זקס שהקים את תחום הפיזיולוגיה הניסויית של הצומח. זקס השפיע עליו בכיוון הפיסה רדוקציוניסטית שהדגישה את המנגנונים הפיזיים והכימיים של התהליכים החיים. מזקס אימץ את האינטרס לתופעות הטרופיזמים.
לוחמה אווירית במלחמת העולם השנייה
ברית המועצות: חיל האוויר הסובייטי
ב-1931, ג'וזף סטלין אמר כי התעשייה הסובייטית נמצאת בפיגור של 50 עד 100 שנים, אך תוכניות החומש והתיעוש המהיר שעברה ברית המועצות, איפשרו פיתוח מואץ של חיל האוויר הסובייטי. בשלבים הראשונים של הפלישה הגרמנית לברית המועצות, חיל האוויר הסובייטי לא היה ברמת מוכנות מספיקה, חלק גדול מהמטוסים שלו היו מדגמים מיושנים, והטייסים סבלו ממחסור חמור באימונים ובשעות טיסה ומחוסר מקצועיות. לאחר פתיחת המלחמה החלה התעשייה הסובייטית לייצר עשרות אלפי מטוסים מדגמים חדישים בשנה, וב-1944 כבר כלל חיל האוויר הסובייטי כ-40,000 מטוסים. חיל האוויר אורגן מחדש במסגרת ארמיות אוויר, ורמת המקצועיות של הטייסים הסובייטיים שופרה, אם כי הם עדיין התקשו להתמודד כשווים מול שווים מול טייסי הלופטוואפה. החל מ-1943 עברה השליטה באוויר בהדרגה לידי חיל האוויר הסובייטי, שנהנה מעדיפות מספרית גדולה. אולם למרות זאת, חיל האוויר הסובייטי לא הצליח להפעיל את עוצמתו האווירית באותה רמת יעילות, שהפגינו חיל האוויר הגרמני בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה, או חילות האוויר המערביים בשלבים המאוחרים של המלחמה, והשפעתו על ניהול המערכה הצבאית הייתה מוגבלת.
בית הכנסת הגדול של אמסטרדם
חורבן, ושימוש כיום
בספטמבר 1943, בהוראת הכובש הגרמני ננעלו שערי בית הכנסת. בית הכנסת חולל, וברעב ההמוני של חורף 1945, פורקו מתוכו חלקי העץ למטרות הסקה. יהדות הולנד נכחדה ברובה בשואה, ורבים מן הניצולים היגרו מהולנד לארצות אחרות, ואילו הניצולים שאכן חזרו לאמסטרדם התיישבו בחלקים אחרים של העיר. המבנה הועבר בשנת 1954 לרשות עיריית אמסטרדם, שבשנת 1966 שיפצה אותו ביסודיות והחזירה אותו למצב בו היה בשנת 1822. בשנת 1987, שופץ המבנה והותאם לשאר מבני הקומפלקס שהחל לשמש את המוזיאון להיסטוריה יהודית. החל מ-2004, מוצגת בקומת הקרקע של בית הכנסת הגדול תערוכה קבועה בנושא הדת היהודית, ואילו בגלריות מוצגת תערוכה על אישים יהודיים בהולנד בין השנים 1600–1890. לעיתים נערכים במבנה קונצרטים.
ז'אק לב
התחלת הקריירה כחוקר בגרמניה
בווירצבורג הקדיש עניין למחקרים של פסיכולוגיה פיזיולוגית או "פסיכופיזיקה". התעניין למשל בתפיסה המרחבית ובקשרי הגומלין בין מאמץ גופני ונפשי. בהמשך עבר בחזרה לאוניברסיטת שטרסבורג למשרה דומה תחת ניהולו של גולץ. בימי חופשות המשיך במחקרים ביולוגיים בקיל בשנת 1888 ובחורף של שנים 1889 ו-1890 בתחנה הזואולוגית בנאפולי באיטליה.
חייו פעילותו בארצות הברית
באותה תקופה הכיר לב צעירה אמריקאית בשם אן לאונרד והתחתן איתה בשנת 1890. בידיעה שכיהודי סיכוייו להתקדם הייררכיה המדעית באוניברסיטאות הגרמניות הם מועטים ומתוך סלידה לשמרנות הפרוסית ששלטה בשנים ההן בכיפה בכל גרמניה שקל לב ברצינות להגר לארצות הברית. ההזדמנות הופיעה כשבשנת 1891 הוזמן ללמד במכללת ברין מור לנשים שהוקמה על ידי כנסיית הקווייקרים בפנסילבניה. בשנת 1892 הועסק על ידי אוניברסיטת שיקגו שפתחה לא מזמן את שעריה, כמדריך לפיזיולוגיה ולביולוגיה ניסויית. בשנת 1895 קיבל שם מינוי כפרופסור חבר. משנת 1899 היה לפרופסור לפיזיולוגיה בשיקגו, כעבור שנתיים היה לראש החוג. במקביל קיבל משרת פרופסור לפיזיולוגיה גם במכללה הרפואית ראש (Rush Medical College) (1900). לסירוגין עבד גם במעבדה לביולוגיה ימית בוודס חול Woods Hole, במדינת מסצ'וסטס, בשנת 1902 בעקבות הזמנה עבר לאוניברסיטת ברקלי, קליפורניה. בשמונה השנים שעבד שם ביקש לחקור את הפיזיולוגיה של הפאונה הימית שבסביבה, אם כי אג'נדת המחקר שלו הופרעה בעקבות רעידת האדמה הגדולה משנת 1906. החל משנת 1910 עבר למכון רוקפלר למחקרים רפואיים בניו יורק שם ניהל מחלקה לביולוגיה ניסויית שנפתחה במיוחד בשבילו. נשאר לעבוד שם (כיום אוניברסיטת רוקפלר) עד יום מותו.
לוחמה אווירית במלחמת העולם השנייה
ארצות הברית: חילות האוויר של צבא ארצות הברית
חילות האוויר של צבא ארצות הברית התמחו בעיקר בהפצצות אסטרטגיות, ופחות בכוחות אוויר טקטיים. חיל האוויר ספג אבדות רבות בזירת אירופה, אך הן פחתו לאחר כניסתו של מטוס הקרב P-51 מוסטנג – שהביא לניצחונות והפלות רבות של מטוסים גרמניים.
יפן: שירות האוויר הקיסרי
חיל האוויר של יפן התחלק לשניים: השירות האווירי הקיסרי של חיל הים, והשירות האווירי הקיסרי של הצבא. מקור גאוותה העיקרי של יפן היה חיל האוויר שפעל בשילוב עם חיל הים. תפקידו של שירות האוויר הזה היה תפעול כלי הטיס שפעלו מנושאות מטוסים, ומלחמה אווירית בזירה הפסיפית.
ז'אק לב
מחקריו
תחומי מחקריו העיקריים היו:
לוחמה אווירית במלחמת העולם השנייה
איטליה: חיל האוויר המלכותי האיטלקי
בתחילת המלחמה ולפני חיל האוויר האיטלקי קצר הצלחות וצבר השגים מרשימים, בהנדסת מטוסים. אבל ככל שהמלחמה יתקדמה חיל האוויר ובכלל איטליה לא יכלו לעמוד בקצב ובדרישות. אם בגלל בעיות כלכליות ואם תעשייה לא מספיק מפותחת.
ז'אק לב
טרופיזמים בבעלי חיים
סקרן מנעוריו סביב הסוגיה הפילוסופית של בחירה חופשית; בבגרותו, ז'אק לב התחיל לחקור את הטרופיזמים - תנועות בלתי רצוניות המופיעות אצל צמחים אבל גם אצל בעלי חיים בתגובה לגרויים כמו: אור (הליוטרופיזם), מים (הידרוטרופיזם) או כוח המשיכה (גאוטרופיזם).
רביית הבתולין המלאכותית
אחרי שנת 1892 עד שנת 1899 בחופשות הקיץ שבילה לב במעבדה הימית בווסד חול ביצע מספר ניסויים על זנים שונים של חסרי חוליות ימיים, ביניהם מחקרו המפורסם על רביית בתולין מלאכותית. לב הצליח לגרום לביצי קיפודי ים להתחיל התפתחות עוברית ולהפוך לפגיות ללא הפריה על ידי זרע. הוא השיג זאת על ידי שינויים פיזיקליים-כימיים במים שבהם הוחזקו הביציות - קודם חשיפה לתמיסה חומצית ואחר כך לתמיסה היפרטונית. שינויים אלה היוו גירוי להתפצלות הגרעינים בתאים. בהמשך הרחיב לב את ניסוייו ויצר גם צפרדעים פרתנוגנטיים וגידל אותם עד לבגרות. על ידי כך הוכיח לב בקרה כימית של חלוקת התאים בתהליך הפריה ללא קשר לגנים.
בנוסף חקר את הפיזיולוגיה של המוח, את תופעות הטרופיזם, את תהליכי הרגנרציה של הרקמות וסוגיית משך החיים. תחום אחר שחקר הוא תיאורית ההתנהגות הקולואידלית של החלבונים.
לב היה אחד ממייסדיו של כתב-העת "ג'ורנל אוף ג'נרל פיזיולוג'י" Journal of General Physiology.
מורשתו המדעית
הגישה הניסויית של לב במחקר הביולוגי והפסיכולוגי אצל בעלי חיים השפיע על חוקרים לא שגרתיים של מדעי החיים מן הדור שלאחריו, כמו למשל ג'ון ווטסון, מייסד הביהביוריזם, הגנטיקאי הרמן מולר, הפיזיולוג '''וו.ג'. קרוזייה''' שהיה מורו של פרדריק סקינר, וגרגורי פינקוס, ממציא הגלולה למניעת היריון.
השקפותיו הפילוסופיות
לב היה אתאיסט מוצהר ומטריאליסט בהשקפותיו. החל משנת 1878 התכתב עם הפילוסוף הפוזיטיבסטי האוסטרי ארנסט מאך שהשפיע עליו בחיפוש אחרי הסברים מכניסטיים של התופעות הביולוגיות וגם על השקפותיו החברתיות.
עבודותיו
ז'אק לב פרסם כמה ספרים ומעל 400 מאמרים מדעיים. ההליוטורפיזם אצל בעלי חיים והתאמת היתר שלו עם ההליוטרופיזם של הצומח
2: Organbildung und Wachsthum. מחקרים על המורופולוגיה הפיזיולוגית של בעלי החיים -כרך א : על הטרומורפוזיס, כרך ב "בניית האיברים והגדילה".
פיזיולוגיה השוואתית של המוח ופסיכולוגיה השוואתית
טבח ליל כל הקדושים
טבח ליל כל הקדושים (באנגלית: Halloween Massacre) הוא הכינוי לארגון מחדש שעשה נשיא ארצות הברית ג'רלד פורד, ובמסגרתו הדיח אנשים מתפקידים רבים בעקבות פרשת ווטרגייט. השינויים נערכו ב-4 בנובמבר 1975, והם היו:
ז'אק לב
עבודותיו
מחקרים בפיזיולוגיה כללית
טבח ליל כל הקדושים
בהמשך הוחלף גם מזכיר המסחר של ארצות הברית.
עקב לחץ של המפלגה הרפובליקנית, הכריז גם סגנו של פורד, נלסון רוקפלר, שלא יתמודד לקדנציה שנייה תחת פורד בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1976.
בול פגיעה
בול פגיעה (נקרא גם בול קליעה, ובאנגלית: Bulls and Cows או Cows and Bulls או Pigs and Bulls או Bulls and Cleots), הוא משחק לשני שחקנים, המשחק מתנהל באמצעות נייר וכלי כתיבה. המשחק מבוסס על ניחוש ופיצוח. בתחילת המשחק כל שחקן בוחר קוד בן ספרות אחדות, ומטרת המשחק היא לפצח את הקוד של היריב.
ז'אק לב
עבודותיו
דינמיקת החומר החי
בול פגיעה
משחק הלוח הראשון בעולם נוצר בישראל על ידי חברת "אורדע" בשנת 1969.
ז'אק לב
עבודותיו
"ההשקפה המכניציסטית על החיים - מסות ביולוגיות "הוא ספרו הידוע ביותר. הוא כולל תרגומים לאנגלית של פרסומים קודמים בגרמנית.
בול פגיעה
גרסת לוח של משחק דומה, בשם "מאסטר-מיינד" (Mastermind), נוצרה בשנת 1970 על ידי מרדכי מאירוביץ.
ז'אק לב
עבודותיו
רביית בתולים והפריה - תרגום מגרמנית.
בול פגיעה
מהלך המשחק
בתחילת המשחק בוחר כל שחקן מספר בן כמה ספרות, כאשר נהוג לבחור מספר בן ארבע ספרות, אסורות חזרות על ספרות ונהוג שהמספר לא יתחיל ב-0. לדוגמה, 1234 הוא מספר חוקי, 1123 ו-0123 אינם חוקיים.
ז'אק לב
עבודותיו
האורגניזם כ"כוליות", מנקודת מבט פיזיקו-כימית.
חלבונים ותאוריית ההתנהגות הקולואידלית
בול פגיעה
מהלך המשחק
כל שחקן מחלק דף נייר לשלוש עמודות, באחת נרשמים ניחושיו, בשנייה מספר הבולים ובשלישית מספר הפגיעות. את המספרים אותם צריך לנחש רושמים על פיסת נייר נפרדת ומצפינים אותה.
המשחק מתנהל בתורות כאשר כל שחקן בתורו מנחש את מספרו של היריב, לאחר הניחוש על היריב לגלות למנחש מהו טיב ניחושו באמצעות רמזים הנקראים: בולים (B) ופגיעות (A) (אך לא נאמר מיקומם; ראו תמונה).
קרן נדב
היסטוריה
קרן נדב נוסדה בשנת 2003 על ידי איש העסקים לאוניד נבזלין ושותפיו העסקיים מיכאיל ברודנו וולדימיר דובוב.
בול פגיעה
מהם בול ופגיעה?
בול - מצב בו אחת הספרות במספר המנוחש זהה לספרה במספר המקורי, וממוקמת נכון.
קרן נדב
היסטוריה
בשנת 2003 נענתה קרן נדב לפנייתה של ממשלת ישראל וסייעה למוזיאון בית התפוצות לצאת ממשבר פיננסי וארגוני קשה. כיום הקרן ממשיכה לתמוך במוזיאון בתהליך התפתחותו ממוזיאון התפוצה היהודית למוזיאון העם היהודי.
בול פגיעה
מהם בול ופגיעה?
פגיעה - מצב בו אחת הספרות במספר המנוחש זהה לספרה במספר המקורי, אך ממוקמת במיקום שונה.
קרן נדב
היסטוריה
הקרן היא בין הארגונים הראשונים שהחלו לחקור ולדון בנושא העמיות היהודית. המהות של העמיות היהודית היא תחושת השייכות המודעת לעם היהודי, החיבור בין זהויות הפרט לקהילה היהודית העולמית, ולמולדת היהודית הנצחית - מדינת ישראל. הקרן מקדמת את הנושא תוך התבססות על המורשת התרבותית, הדתית וההיסטורית של העם היהודי.
בול פגיעה
מהם בול ופגיעה?
דוגמאות: נניח כי המספר אותו אנו מנסים לנחש הוא 1234.
קרן נדב
היסטוריה
במסגרת ועידת הנשיא 2009 קרן נדב ארגנה פאנל מומחים מיוחד העוסק בחיבור הקולקטיב היהודי לישות אחת לאורך הדורות במרחב הגלובלי כנגד הכוחות המפוררים ומבוללים אותו.
בנובמבר 2009 מייסד קרן נדב לאוניד נבזלין כיהן כיו"ר הבינלאומי של הוועידה הכללית של הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה (GA) בוושינגטון. במסגרת הוועידה קרן נדב ארגנה סדרת דיונים וסדנאות בנושא העמיות היהודית.
בול פגיעה
ניצחון
במקרה ואחד השחקנים נקלע למבוי סתום בניחושיו והוא סבור שייתכן שנפלה טעות בסימון הבולים והפגיעות זכותו לבקש מהשחקן היריב שיבדוק את תשובותיו שנית. אם אכן נפלה טעות, הפסיד השחקן שביצע אותה.
קרן נדב
היסטוריה
עד 2012 קרן נדב הייתה מנוהלת על ידי נשיאתה אירינה נבזלין.
גב' נבזלין בשיתוף פעולה עם מר סאבי מיוניס הקימה גם את המרכז הישראלי לילדות טובה יותר.
בול פגיעה
משחק הלוח מאסטר-מיינד
מאסטר מיינד הוא משחק קופסה לשני שחקנים, בו על כל שחקן בתורו לפצח את הקוד של השחקן היריב. שני השחקנים מחליטים לפני תחילת המשחק כמה משחקונים ישחקו (על המספר להיות זוגי). בתחילת כל משחקון, שחקן אחד בוחר קומבינציה של ארבעה מסמרי משחק בעלי שישה צבעים להיות הקוד שעל יריבו לפצח (בניגוד למשחק בול פגיעה, בבחירת הקוד במאסטר מיינד מותרות חזרות על צבעים). לשחקן היריב יש 12 ניסיונות לפצח את הקוד, כאשר על כל ניחוש הוא מקבל מהשחקן היריב "ניקוד" של מסמר משחק לבן על כל פגיעה ומסמר משחק שחור על כל בול. ישנן וריאציות למשחק בהם יכולים להשתנות אורך הקוד, מספר הצבעים של מסמרי המשחק ומספר הניחושים המותרים.
קרן נדב
פרויקטים מרכזיים
פרויקט הדגל של קרן נדב הוא פיתוח מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות אשר מטרתו היא לספר את סיפורו הייחודי והמתמשך של העם היהודי תוך הדגשת יחסי גומלין דינאמיים בין יהודים החיים בישראל וברחבי העולם המבוססים על עקרון אחדות כל היהודים בלא תלות במיקומם הגאוגרפי. הקמת המוזיאון החדש מתבצעת בשיתוף פעולה עם ממשלת ישראל וועידת התביעות.
בול פגיעה
משחק הלוח מאסטר-מיינד
ב-1977 פיתח דונלד קנות' את האלגוריתם הבא, שמנחש את התוצאה הנכונה תוך חמישה מהלכים לכל היותר:
קרן נדב
פרויקטים מרכזיים
מרכז נבזלין ללימודי עמיות יהודית במסגרת המרכז הבינתחומי הרצליה נחנך ב-2010 ביוזמתה ובתמיכתה של קרן נדב. מטרת היוזמה להעביר את מושג העמיות היהודית אל הדיסציפלינה האקדמית. התוכנית הלימודית של המרכז, המיועדת לסטודנטים ישראלים וזרים, כוללת סדרת קורסים שמטרתה חיזוק הידע וההבנה של ההיסטוריה היהודית והציונית, של שורשי התרבות היהודית הוותיקה והמודרנית ושל התרומה היהודית לתרבות העולמית.
החל משנת 2006 קרן נדב היא שותפה ב-JPPI, המכון לתכנון מדיניות עם יהודי.
קרן נדב יזמה את הקמתו של המרכז לחקר יהדות רוסיה ומזרח אירופה על שם לאוניד נבזלין במסגרת האוניברסיטה העברית בירושלים מתוך הכרה בחשיבות תרומתה והשפעתה של יהדות רוסיה ומזרח אירופה להיסטוריה ולתרבות של העם היהודי בן זמננו. פעילותו של מרכז נבזלין יצרה רשת בינלאומית של חוקרים ותלמידי מחקר, המעודדת מחקר ושיח אקדמי חדש התורמים לכך שההיסטוריה של יהדות רוסיה ומזרח אירופה לא תישכח.
פרס קרן נדב
פרס קרן נדב נוסד על ידי קרן נדב בשנת 2009 כאמצעי למתן הכרה והוקרה לעשייה מצטיינת בתחום העמיות היהודית ולמחויבות המתמשכת לעם היהודי. הפרס מוענק מדי שנה.
הפרס הראשון הוענק לשגריר סטיוארט איזנשטדט, תת-שר החוץ האמריקאי לשעבר במהלך אירוע מיוחד שהתקיים ב-9 בנובמבר 2009 במסגרת כנס הפדרציות היהודיות בצפון אמריקה הנערך בוושינגטון, ארצות הברית. נתן שרנסקי, יו"ר הסוכנות היהודית, העניק את פרס קרן נדב הראשון.
בספטמבר 2010 התקיים טקס מיוחד לרגל הענקת פרס קרן נדב, שנערך בגן מרשל באוניברסיטת תל אביב. הפרס הראשון הוענק לאשת העסקים והפילנתרופית, הגב' אנג'ליקה ברי - על קידום קולות חדשים ומגוונים בתוך המסורת היהודית ויצירת הדיאלוג בין יהודים בעלי רקע שונה באמצעות העשייה הפילנתרופית. הפרס השני הוענק לאנשי אתר האינטרנט לאטמה, יוצרי הקליפ "We Con the World", אשר גרם על פי מעניקי הפרס ליהודים רבים תחושת גאווה בעת עימות ומתח באירועי המשט.
תרכובת אי-אורגנית
תרכובת אי-אורגנית (או אנאורגנית) היא תרכובת שאינה תרכובת אורגנית, כדוגמת מינרלים. הגם שמספר התרכובות האי-אורגניות גדול, מרבית החומרים הידועים הם אורגניים.
בעבר רווחה הדעה כי תרכובות אורגניות יכולות להיווצר רק על ידי אורגניזמים חיים (וכך הן קיבלו את שמן). התרכובות האי-אורגניות אמורות היו לייצג את "ההפך" מהתרכובות האורגניות, אך כיום ידוע כי קריטריון זה שגוי. קיימות תרכובות אורגניות מלאכותיות (סינתטיות), שמקורן אינו ביצור חי כלשהו (רוב הפלסטיקים והתרופות, למשל), ולעומת זאת קיימות תרכובות אי-אורגניות רבות בכל יצור חי: פחמן דו-חמצני, נתרן כלורי (מלח בישול), חומצת מימן כלורי, מימן גופרתי ורבות אחרות.
חומרים אי-אורגניים יכולים להיות יסודות פשוטים, כגון: מולקולת חמצן, פחמן באחת מצורותיו (יהלום, גרפיט או פחם) או ברזל; תרכובות פשוטות, כמו סידן גופרתי (גבס) או פחמן דו-חמצני; או תרכובות-ענק סבוכות דוגמת סיליקטים (מלחי צורן) למיניהם.
כימיה אי-אורגנית היא התחום העוסק בתרכובות אלו. אחד הנושאים העיקריים בהם עוסקת הכימיה האי-אורגנית הוא המבנים המיוחדים הנוצרים בגבישים ובסריגים.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–פינלנד
יחסי איחוד האמירויות הערביות–פינלנד הם היחסים הדיפלומטיים בין איחוד האמירויות הערביות לפינלנד.
היסטוריה
איחוד האמירויות הערביות הוכרה על ידי פינלנד ב-1972, וב-21 בפברואר 1975 ייסדו המדינות יחסים דיפלומטיים רשמיים. פינלנד פתחה את הנציגות הדיפלומטית הראשונה שלה באבו דאבי בשנת 1980. פיתוח קשרי מסחר בפרט דרש נוכחות פעילה באבו דאבי. בשנת 1991 שודרגה הקונסוליה לשגרירות. השגריר המוצב באבו דאבי מוסמך גם בבחריין.
שגריר איחוד האמירויות הערביות בסטוקהולם, שוודיה הוסמך גם בפינלנד עד שהמדינה החליטה להקים שגרירות בהלסינקי ב-2017.
ב-16 בספטמבר 2021 חתמו איחוד האמירויות ופינלנד באבו דאבי על מזכר הבנות בנושא שיפור ההתייעצויות הפוליטיות. משלחת סחר של האמירויות, בראשות עוזר שר הכלכלה והמסחר במשרד החוץ ושיתוף הפעולה הבינלאומי, עבדולנאסר ג'מאל אלשעלי, ערכה ביקור רשמי בפינלנד, אסטוניה, לטביה וליטא בין ה-8 ל-14 במאי 2022.
יחסי סחר
באיחוד האמירויות פועלות כ-70 חברות פיניות. חברות פיניות רבות הרשומות במדינה מטפלות בפעילות האזורית שלהן ממשרד איחוד האמירויות, בנוסף לשוק המקומי. חברות פיניות רבות פועלות במדינה באמצעות סוכנים. ישנה עניין גובר מצד חברות פיניות להיכנס לשוק של איחוד האמירויות הערביות.
שווי הסחר הכולל בשילוב היבוא והיצוא בין שתי המדינות בשנת 2020 היה 482 מיליון אירו. הערך הכולל של היצוא הפיני לאיחוד האמירויות ב-2020 עמד על 283 מיליון אירו והערך הכולל של היבוא מאיחוד האמירויות לפינלנד היה 199 מיליון אירו.
בשנת 2020, איחוד האמירויות הייתה שותפת הייצוא השנייה בגודלה לסחורות פיניות (188 מיליון אירו) מבין מדינות המפרץ אחרי ערב הסעודית, ושותפת היבוא השלישית בגודלה (17 מיליון אירו). הסחר בסחורות היווה 66 אחוז מהיצוא. המוצרים העיקריים שפינלנד ייצאה לאיחוד האמירויות היו מכונות וציוד, עיסת נייר, קרטון, כמו גם ברזל ופלדה. סחר בשירותים היווה 34 אחוז מהיצוא. במונחים של סחר בשירותים, איחוד האמירויות הייתה שותפת היצוא השנייה בגודלה של פינלנד (95 מיליון אירו) ושותפת היבוא הגדולה ביותר (182 מיליון אירו) באזור המפרץ.
מסך הערך של יבוא איחוד האמירויות, הסחר בשירותים היווה 91 אחוזים והסחר בסחורות 9 אחוזים בשנת 2020. היבוא העיקרי של איחוד האמירויות לפינלנד היה שמנים מינרליים ומוצרי שמן מינרליים, מוצרי אלומיניום ואלומיניום, מכונות וציוד, פלסטיק ומוצרי פלסטיק.
הגירה ותיירות
כ-1,400 פינים חיים באיחוד האמירויות הערביות באופן קבוע פחות או יותר. בנוסף, מדי שנה מבקרים במדינה עשרות אלפי תיירים פינים, כעשרת אלפים תיירים מבקרים בפינלנד מאיחוד האמירויות הערביות מדי שנה. מספר התיירים גדל בשנים האחרונות.
השושלת הרביעית
השושלת הרביעית של פרעוני מצרים העתיקה שלטה קרוב ל-120 שנה (2494-2613 לפנה"ס) ונחשבת כתור הזהב של הממלכה העתיקה. תקופה זו הייתה תקופה של שלום ושגשוג. והיא שייכת לתקופת הממלכה הקדומה ביחד עם השושלות השלישית, הרביעית והחמישית. תקופה זו מתוארת גם כעידן הפירמידות. עיר הבירה באותה תקופה הייתה ממפיס.