cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קמפיין סרט לבן
אסל"י
בנובמבר 2013 התארגנה בישראל קבוצה של פעילים ופעילות לשינוי חברתי המאמינים בחזונה ורעיונותיה של תנועת 'סרט לבן' והחליטו להביא את המסר לארץ ולהקים את אסל"י  - ארגון 'סרט לבן' ישראל. אסל"י פועל להפצת מסריו באמצעות דף פייסבוק של הארגון, וכן באמצעות חלוקת חומרי הסברה, הפצת מסרים בכלי התקשורת וקיום סדנאות והרצאות לקהלים מגוונים. חברי הארגון משתתפים בהפגנות ואירועים של ארגונים פמיניסטיים שקשורים למאבק בתופעת האלימות כלפי נשים על ביטוייה השונים. בשנת 2016 הפך אסל"י לעמותה רשומה.
אלכסנדר פון לינסינגן
תחילת הקריירה
פון לינסינגן נולד בהילדסהיים שהשתייכה לממלכת הנובר ב-10 בפברואר 1850 במשפחת אצולה, אביו וילהלם פרידריך קלאוס פון לינסינגן היה פקיד בכיר בממשל, אמו מריה קרולינה דורותיאה הייתה מבית פון ברלפש, וסבו היה גנרל פרשים בצבא הנובר. ב-1868 התגייס לצבא הפרוסי ולחם בשורותיו במלחמת פרוסיה צרפת. לאחר מכן מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1905 מונה למפקד הדיוויזיה ה-27 (דיוויזיית וירטמברג ה-2), ובשנת 1909 מונה למפקד הקורפוס ה-2.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון לינסינגן מפקד הקורפוס ה-2 שהיה חלק מהארמייה הראשונה ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו ובקרב על המארן. ב-8 בינואר 1915 הועבר פון לינסינגן לחזית המזרחית והקורפוס ה-2 שבפיקודו הפך לארמיית הדרום, עימה השתתף במתקפת גורליצה-טרנוב. על הצלחתו בקרב סטריי שבו לקח בשבי 60,000 שבויים, קיבל פון לינסינגן ב-14 במאי את העיטור פור לה מריט, וב-3 ביולי קיבל על הצלחתו בקרבות תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט. ב-8 ביולי 1915 במהלך כיבוש פולין הרוסית הפכה ארמיית הדרום לארמיית הבוג, ובמקביל פיקד פון לינסינגן החל מה-9 בספטמבר גם על קבוצת הארמיות לינסינגן.
ב-24 ביולי 1916 פיקד פון לינסינגן על כוחותיו בקרב קובל, שבו נבלמה מתקפת ברוסילוב. בתחילת 1918 פיקד פון לינסינגן על כיבוש אוקראינה בידי מעצמות המרכז.
לאחר חתימת חוזה ברסט-ליטובסק וסיום המלחמה עם הרוסים, מונה פון לינסינגן למושל ברלין. במהלך מהפכת נובמבר אסר על חייליו להשתמש בנשק כנגד המפגינים, וב-17 בנובמבר 1918 פרש לביתו.
פון לינסינגן נפטר בהנובר ב-5 ביוני 1935 והוא בן 85 שנים.
פדרציית האיגודים המקצועיים האוסטרית
פדרציית האיגודים המקצועיים האוסטרית (גרמנית: Österreichischer Gewerkschaftsbund; ראשי תיבות: ÖGB) היא ארגון העובדים הוולנטרי הגדול באוסטריה, המאגד תחתיו 1.2 מיליון עובדים (להבדיל מ"לשכת העבודה" בה חייבים העובדים באוסטריה להיות חברים על פי חוק). הארגון הוקם בשנת 1945. לארגון כ-850 הסכמים קיבוציים ענפיים, המקיפים כ-95% מהעובדים באוסטריה. מדי שנה מקיים הארגון משא ומתן לעדכונם של כ-450 הסכמים.
זהו ארגון פוליטי וא-מפלגתי. יש בו ייצוג לחברי המפלגות השונות באוסטריה, בייחוד הסוציאל-דמוקרטית והנוצרית, אך גם קומוניסטים, ירוקים והשקפות אחרות. הארגון הוא בעל השפעה בקרב חברי פרלמנט, שחלקם אף חברים בו, ומקדם שינויי חקיקה ומדיניות. אחד האופנים לפעילותו הפוליטית של הארגון הוא "הברית החברתית" - שולחן עגול בו יושב הארגון יחד עם לשכות המעסיקים, החקלאים והעבודה. ההסכמים הקיבוציים הנחתמים בשולחן העגול, מחייבים את כלל המשק, היות שכלל המעסיקים חברים בלשכות המעסיקים או החקלאים על פי חוק.
עד מלחמת העולם השנייה
איגודים מקצועיים מקומיים החלו להופיע באוסטריה בשנות הארבעים של המאה ה-19, ובשנות ה-70 של אותה מאה הצליחו לקבל הכרה חוקית. רק בסוף המאה ה-19 החלו האיגודים להפוך מארגונים מקומיים לארגונים ארציים, ונאבקו עבור חופשה בימי ראשון, יום עבודה בן עשר שעות, ושיפור תנאי הבטיחות וביטוח הפועלים מפני פציעות. התחזקות האיגודים העלתה את השכר וצמצמה את יום העבודה. במהלך תקופת הרפובליקה הראשונה נחקקו חוקים כחוק מועצות העבודה (1918), חוק ההסכמים הקיבוציים (1919), והקמת לשכת העובדים (1920). האיגודים המקצועיים באותה התקופה היו מאוגדים תחת מסגרות פוליטיות מפלגתיות ולאומיות - איגוד סוציאל-דמוקרטי, איגוד נוצרי ואיגוד לאומי-גרמני, אשר פעלו זו כנגד זו כשהן מחלישות את תנועת הפועלים האוסטרית. בנוסף לכך הוקמו ארגוני עובדים שכונו "צהובים", אשר אורגנו על ידי המעסיקים ושימשו בעיקר לשבירת שביתות.
החל משנות ה-20 של המאה ה-20, כוחות שמרניים ואריסטוקרטיים ניסו לפגוע בזכות ההתאגדות של העובדים. ב-1934 השתמשה הממשלה בצבא כנגד פועלים מפגינים, במה שהיה מלחמת אזרחים קצרה, שבסופה אסרה הממשלה על קיום איגודי עובדים חופשיים ועל זכות השביתה, והקימה ארגון עובדים יחיד שנציגיו נבחרו על ידיה. ב-1938 עם סיפוח אוסטריה על ידי הנאצים אולצו העובדים האוסטרים להיות מיוצגים על ידי "חזית העבודה" הנאצית. פעילי איגוד מקצועי אוסטרים רבים נרדפו על ידי המשטר הנאצי והושמו במחנות ריכוז. עוד במהלך המלחמה תכננו פעילי האיגוד המקצועי את הקמתו של איגוד מקצועי כללי ומאוחד, לכשתתבע אוסטריה את עצמאותה מחדש, וזאת לאור הניסיון הרע של החלשת תנועת הפועלים האוסטרית באמצעות שיסוי האיגודים השונים זה בזה. חולשה אשר החלישה את התנועה נוכח התגברות הפאשיזם אשר שטף אותה, וכמעט וחיסלה כליל. באפריל 1945, התכנסו פעילי איגוד מקצועי סוציאל-דמוקרטים, נוצרים וקומוניסטים והקימו באופן רשמי את הפדרציה הפועלת עד היום. מדינות מעטות בלבד באירופה הצליחו לכונן ארגון עובדים מאוחד, בדומה לפדרציה האוסטרית.
מבנה
אחת לארבע שנים מתכנס הקונגרס הלאומי של הפדרציה, המוסד העליון מבין מוסדותיה הדמוקרטיים הבוחר את יו"ר הארגון ואת סגניתו המהווה גם את יו"ר חטיבת הנשים של הארגון. כמו כן בוחר הקונגרס את הנהגת הארגון ואת ועדת הביקורת. ההנהגה מונה את נציגי כלל הארגונים החברים בארגון, יחד עם נציגות מחלקות הנשים, הצעירים והפנסיונרים.
בעבר היו חברים בארגון 16 איגודים אך כיום הארגון מחולק לשבעה איגודים ענפיים. בדומה להסתדרות הכללית, ובשונה מרוב האיגודים בעולם - העובדים החברים בארגון חברים ומשלמים לארגון הגג, ולא לאיגוד המקצועי הסקטוריאלי בו הם עובדים. האיגודים המקצועיים החברים בארגון הם:
וולסלי (פנחס) אהרון
וולסלי (פנחס) אהרון (באנגלית: Wellesley Aron; 1901 – 1988) היה פעיל ציוני, איש צבא, מייסד תנועת הנוער היהודית הבונים דרור, פעיל שלום וממקימי "בית הספר לשלום" ביישוב נווה שלום.
ביוגרפיה
אהרון נולד בלונדון והיה בנה היחיד של אגנס גרכטר, ובנו החמישי של מוריס אהרון, שניהם יהודיים-גרמנים. אחיו למחצה גדלו כולם באמונתם הנוצרית של אמם (אשתו הראשונה של אביו) מרים סמיון. קיום הדת היהודית כמעט ולא היה קיים גם בבית אמו. במהלך מלחמת העולם הראשונה התגוררה המשפחה תקופה מסוימת בגרמניה לפני שעברה לשווייץ. אחיו למחצה ובן דודו נפטרו במהלך המלחמה, שלדעתו הביאה למותו של אביו זמן קצר לאחר מכן. בתום המלחמה חזרו אהרון ואמו ללונדון. בשנת 1919 אהרון נרשם ללימודים באוניברסיטת קיימברידג', שם למד היסטוריה צרפתית עתיקה ומודרנית. עם זאת, בהתעקשות אמו הוא חזר ללונדון והיה מעורב בעולם העסקים.
בשנת 1921, על פי הצעתו של בזיל הנריקס, אהרון החל לעבוד עם נוער בסיכון מאזור האיסט אנד של לונדון. לאחר שהיה פעיל בתנועת הצופים במהלך שנות הלימודים בבית הספר, ראה בצופים את הפתרון שייתן לצעירים תחושת מטרה. הוא ייסד גדוד צופים יהודי בשכונת סטפני, שהתפרסם בלונדון בזכות יכולת הצופיות שלו. המפגש הראשון הזה עם יהודים עניים השפיע על אהרון כל ימי חייו - "השנתיים שביליתי עם הצופים הצעירים האלה הותירו סיפוק אמיתי ובר קיימא כמו שמעולם לא חוויתי". הוא חזר לקיימברידג' בגלל התנגדות אמו. על מנת לפרנס את עצמו, הוא עבד כעוזר מנהל "בית הלל". באותה תקופה נתקל אהרון לראשונה באנטישמיות. הוא בילה בחופשה עם אחותו למחצה הנוצרית בדבון. שם הוא נפגש והתאהב באישה צעירה. הם רצו להתחתן, אך אביה סירב להתיר זאת מכיוון שארון היה יהודי. כשחזר לקיימברידג' הוא היה בהלם בגלל הדחייה הזו, רק על סמך העובדה שהיה יהודי. לראשונה הוא נאלץ לשאול את עצמו, מה, אם בכלל, פירושו להיות יהודי. בסופו של דבר הגיע למסקנה שהוא צריך לנסוע לארץ ישראל. אהרון כבר היה דובר שלוש שפות ועכשיו הוא למד גם עברית. במקביל, הוא היה פעיל במועדון הסטודנטים הציוני. שם פגש לראשונה את ד"ר חיים ויצמן, הכימאי והמנהיג הציוני שלימים הפך לנשיא הראשון של ישראל.
לאחר שסיים את לימודיו בקיימברידג' בשנת 1926, עבר לגור בארץ ישראל. את השנים הבאות העביר בחיפה ובתל אביב בהוראת ספורט ואנגלית, תחילה בבית הספר הריאלי ואחר כך בגימנסיה העברית "הרצליה". הוא פגש ונישא לאשתו רוז, שמוצאה אוסטרליה, ונולדה להם בתם הראשונה, שרונה אהרון.
הקמת תנועת הבונים
בשנת 1927 התבקש ידי חיים ויצמן לסייע באגף המדיני של המשרד הציוני בלונדון. שנה לאחר מכן חזר עם משפחתו הצעירה ללונדון והחל לעבודה במשרדי הפדרציה הציונית. המנהל שלו, לאונרד שטיין לא שיתף את נטל העבודה שלו בקלות, הוא מצא את עצמו עם מעט יחסית לעשות. לפיכך הוא החליט לראות בעצמו עד כמה נלמדת ההיסטוריה היהודית במועדוני הנוער היהודיים באזור האיסט אנד העני של לונדון. הוא מצא שהמועדונים הם יהודים רק בגלל חברותם ולא נלמד דבר על ההיסטוריה היהודית או על ארץ ישראל. הפתרון של אהרון היה להקים "תנועת נוער יהודית תרבותית" לא-ציונית, שתשלב את עקרונות הצופים של באדן פאוול עם אהבת המורשת היהודית. תנועה שתלמד לא רק היסטוריה יהודית אלא גם עברית מודרנית, שירים וריקודים, בנוסף לפעילויות חוץ מעשיות, הכוללות מחנאות, עמלנות, ספורט וטיולים, כמו תנועת הצופים. אהרון הפיק ספר לימוד עם הוראות כיצד להדריך קבוצות של בני נוער, תוך שימוש באלמנטים מההיסטוריה והסמליות היהודית, מבחנים וטקסים שאינם שונים מהנהוג בצופיות. מאמציו של אהרון להשיג מימון לקידום הקמת הבונים הביאו אותו להיות גם ממייסדי ארגון הספורט היהודי "בר-כוכבא" באנגליה. "היה קל יותר להשיג כספי ספורט מאשר תרבות יהודית", נזכר אחר כך. "בר-כוכבא" הוביל בתורו להקמתה של תנועת הספורט "מכבי" האנגלית.
בשנת 1931, עם סיום תפקידו שב לארץ ישראל. הבונים, שהחלה כ"תנועת נוער יהודית תרבותית", התפתחה לאחר מכן לתנועת נוער ציונית שהשפעתה עצומה הן על ישראל והן על קהילות יהודיות ברחבי העולם. תנועת הבונים פרחה וגדלה בפעילותה ברחבי העולם. היא התמזגה מאז עם תנועת דרור, תנועה ציונית-ציונית-למחצה, אשר שורשיה בפולין ליצירת תנועת הנוער היהודית הבינלאומית "הבונים דרור".
קצין בצבא הבריטי
עם חזרתו לארץ-ישראל הקים משרד פרסום מצליח והיה בין מייסדי המשמר האזרחי בתל אביב.
בשנת 1938, מודע לאפשרות של מלחמה עם גרמניה, עשה אהרון מאמצים גדולים לעניין את הפיקוד העליון הבריטי ברעיון לאגור עתודות של אספקה, תחמושת ומזון בארץ ישראל. הוא צפה אפשרות שגרמניה תתקוף בצפון אפריקה. כשמאמצים אלה נכשלו והמלחמה פרצה בשנת 1939, הוא התגייס לצבא הבריטי כמתנדב מהיישוב, והיה לקצין היהודי הבכיר שהתגייס מארץ ישראל, תחילה שימש כקצין הגיוס בתל אביב ואחר כך היה הקצין הארצישראלי הראשון שפיקד על יחידה. היחידה שלו, יחידת תובלה והספקה 178 הייתה מורכבת בעיקר ממתנדבים ארצישראליים. יחד עם ארבע יחידות ארצישראליות נוספות בחיל התובלה וההספקה הם שירתו עם הארמייה השמינית בצפון אפריקה. בטוברוק הם היו במצור במשך כמה חודשים עד שחולצו ופונו בדרך הים למצרים. בהמשך עברה היחידה למצרים העילית. היחידה צורפה אל המחנה השמיני אשר בסוף 1942 ובתחילת 1943 הדף את כוחות הציר מצפון אפריקה. בקיץ 1943, עברה היחידה שבפיקודו למלטה ולאחר כמה חודשים באי, לאיטליה.
מאוחר יותר, באיטליה בשנת 1944, תוך שהוא מסתכן בהעמדה למשפט צבאי, הוא הוביל את יחידתו לסייע לחילוץ פליטים יהודים רבים שברחו ממחנות הריכוז. היחידה של ארון, יחד עם שאר היחידות הארצישראליית, הפכו לבריגדה היהודית שנוסדה בשנת 1944. בשנת 1945 היה אחד מארבעה קצינים ארצישראליים שקיבלו פרסים מממשלת בריטניה. בדבר הפרס נאמר:.
ב-1946 העיד בפני ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל, ועדה שהוטל עליה להציע פתרון לבעיית ארץ ישראל ובעיית היהודים העקורים באירופה.
פעיל במח"ל
בסוף 1946 נסע לארצות הברית בשליחות מוסדות היישוב. עם פרוץ מלחמת העצמאות הוצב לנהל את מערך הגיוס למח"ל (מתנדבי חוץ לארץ), יחד עם טדי קולק. הם פתחו משרד במסווה של ארגון יהודי "אדמה ועבודה למען ארץ־ישראל", ואהרון מונה ליושב ראש הארגון. השליחות שתוכננה לשלושה חדשים, נמשכה לבסוף כמעט שלוש שנים. אהרון הקים את המטה שלו במלון, שם ראיינו את המתנדבים, ונתנו להם הוראות לנסיעה לארץ ישראל. מתנדבים שנאלצו לחכות לתחבורה נשלחו למעין מחנה אימונים שהסתתר בחורשה מחוץ לניו יורק. בריאיון עיתונאי בשנת 1968 סיפר אהרון שה-FBI ידע על הפעילות שלהם אבל כמעט לא התערב.
לאחר הקמת המדינה
ב-1960 מונה לנגיד רוטרי ישראל. אחר כך שימש כיושב ראש מועדון הגולף קיסריה. בשנת 1966 כתב את ספרו האוטוביוגרפי "גלגלים בסופה", על תקופת שירותו בצבא הבריטי.
בשנות ה-70 החל להיות פעיל למען השלום ולקדם את הדו-קיום בישראל בין יהודים לערבים. לאחר שמצא שבשום בית ספר, מכללה או אוניברסיטה אין בתוכנית הלימודים שום תוכן או מקצוע לימוד למען "השלום", הוא ביקש ללמד את השלום כנושא. הוא עשה זאת באופן ניסיוני בשנת 1977, בתיכון בתל אביב, בהסכמת משרד החינוך. אחרי שנתיים של עבודה אינטנסיבית עם קבוצת תלמידים פיתח תוכנית לימודים להוראת השלום כמקצוע. הרעיון הוביל להקמת "בית ספר לשלום" ביישוב נווה שלום, יישוב יהודי-ערבי שהוקם על ידי הנזיר הדומיניקני ברונו הוסאר. משנת 1979 ועד מותו ב-1988 התגורר במקום.
משפחתו
אהרון היה אביה של הזמרת שרונה אהרון, וסבו של הזמר והמלחין דויד ברוזה.
קישורים חיצוניים
הביוגרפיה של וולסלי אהרון (באנגלית)
גביע העולם בכדורגל
גביע העולם בכדורגל (באנגלית: FIFA World Cup; באיטלקית: Campionato mondiale di calcio; בספרדית: Copa Mundial de Fútbol), הידוע גם בשמות מוּנדיאל (בספרדית) או מוֹנדיאלֶה (באיטלקית) או גביע העולם של פיפ"א, הוא טורניר הכדורגל החשוב ביותר בעולם, שבו מתמודדות 48 מתוך כלל הנבחרות הלאומיות לגברים, ובסופו מוענק הגביע לנבחרת המנצחת בטורניר. פיפ"א הוא הגוף הבין-לאומי המנהל את תחרויות הכדורגל הרשמיות המקדימות לטורניר, ואת הטורניר עצמו. הטורניר נערך לראשונה ב-1930, ומאז הוא נערך אחת לארבע שנים, למעט ביטולו ב-1942 וב-1946 בשל מלחמת העולם השנייה.
צלופחוליים
צלופחוליים (שם מדעי: Ammodytidae) היא משפחת דגים דקי גזרה המתחפרים בבוץ ובחול הימי. למרות שמם הם אינם קשורים כלל לצלופחים אלא שייכים לסדרת הדקראים. הם נפוצים בעיקר בצפון האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט.
לדגים אלה חוטם מחודד וגוף צר וארוך. הם בעלי סנפירים קטנים, עיניים גדולות וקשקשים אפורים וכסופים. הם מגיעים לאורך 18-35 ס"מ והמין Hyperoplus lanceolatus יכול להגיע לאורך 40 ס"מ. הם חסרי שלפוחית שחייה ושוחים בצורה גרועה ועל כן מרבים להיצמד לחול הים. הצעירים וגם הבוגרים אוכלים בעיקר שטרגליים וניזונים מהם בלהקות. חלק מהמינים חיים במים עמוקים והם התגלו לאחרונה למדע. אחרים קרובים דווקא לשפת הים והחופים החוליים.
גביע העולם בכדורגל
במתכונתו הנוכחית משתתפות בטורניר 48 נבחרות המתחרות במספר אצטדיונים במדינה שנבחרת מראש, ומשכו כחודש אחד. שלב המוקדמות, הנמשך כשנתיים, משמש לקביעת 47 הנבחרות שיעפילו לטורניר ביחד עם הנבחרת המייצגת את המדינה המארחת. בטורניר המוקדמות משתתפות כ-200 נבחרות, המחולקות לשישה אזורים שונים לפי שיוכן היבשתי וקונפדרציית הכדורגל שאליה הן משתייכות. בעבר היה נהוג כי הנבחרת שזוכה בטורניר מעפילה אוטומטית לטורניר הבא, אך מנהג זה בוטל בתחילת שנות ה-2000, כך שנבחרת ברזיל, שזכתה במונדיאל 2002, הייתה צריכה להתמודד במוקדמות מונדיאל 2006.
ב-22 המונדיאלים שנערכו עד כה זכו שמונה נבחרות. נבחרת ברזיל זכתה במונדיאל חמש פעמים, והיא גם הנבחרת היחידה שהשתתפה בכל המונדיאלים. נבחרת איטליה ונבחרת גרמניה זכו בארבעה מונדיאלים כל אחת. נבחרת ארגנטינה עם שלוש זכיות. האלופות האחרות הן נבחרת אורוגוואי (מנצחת המונדיאל הראשון) ונבחרת צרפת עם שתי זכיות, ונבחרת אנגליה ונבחרת ספרד עם זכייה אחת כל אחת.
צלופחוליים
דגים אלה הם דגי מאכל חשובים הן לאדם ולפתיונות ציד והן לחיות ימיות אחרות לרבות דגים טורפים כמו הבקלה והסלמון, לווייתנים שונים, כלבי ים ועופות ים רבות כמו ממשפחת האלקיים (בעיקר מהסוג תוכי ים), עופות הריסה, שחפיתיים, סולתיים וקורמורנים.
בעת סכנה הם נוהגים להסתחרר במעגלים שמבלבלים את הטורף או אם הם קרובים לקרקע, שוקעים לתוך החול.
גביע העולם בכדורגל
המונדיאל הוא אחד מאירועי הספורט הנצפים ביותר בעולם: במשחק גמר מונדיאל 2006, שנערך בברלין, בו איטליה ניצחה את צרפת בגמר, צפו כ-715 מיליון אנשים.
אטימולוגיה
שמו הרשמי של הטורניר הוא "גביע העולם של פיפ"א", ובעבר הוא היה ידוע בעברית כ"גביע העולם בכדורגל", "גביע העולם" או "הגביע העולמי". בסביבות אמצע שנות השמונים החל השימוש במילה מוֹנדיאל, שמקורה במילה בספרדית Mundial ופירושה הוא "עולמי", וכן במילה הצרפתית monde שמשמעותה העולם. החל ממונדיאל 1994, שנערך בארצות הברית, הפך השם "מונדיאל" לגרסה הנפוצה בעברית של שם הטורניר.
התהוות המונדיאל
משחק הכדורגל הבין-לאומי הראשון נערך בגלאזגו שבסקוטלנד ב-1872, ובו התמודדו נבחרת סקוטלנד ונבחרת אנגליה. הטורניר הבין-לאומי הראשון בהיסטוריה היה אליפות הבית הבריטית, שנערכה לראשונה ב-1884. בתקופה זו הכדורגל היה נפוץ בעיקר בממלכה המאוחדת. בשלהי המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 הפך הכדורגל לספורט נפוץ ופופולרי ברחבי העולם, ובאולימפיאדת פריז (1900) ואולימפיאדת סנט לואיס (1904) התקיימו טורנירי ראווה ללא הענקת מדליות, שהוענקו מאוחר יותר באופן רטרואקטיבי על ידי הוועד האולימפי הבין-לאומי.
ב-1904 הוקמה פיפ"א, וזמן קצר לאחר הקמתה היא ניסתה לארגן טורניר כדורגל בין-לאומי בין המדינות השונות מחוץ למסגרת האולימפית, שהיה אמור להיערך בשווייץ ב-1906. תקופה זו הייתה ראשיתו של הכדורגל הבין-לאומי, ובהיסטוריה הרשמית של פיפ"א הוא מתואר ככישלון. באולימפיאדת לונדון ב-1908 הפך הכדורגל לתחרות רשמית. הטורניר אוּרגן על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית, המנהלת את הכדורגל באנגליה, והיה מיועד עבור שחקנים חובבנים בלבד. הממלכה המאוחדת, שיוצגה על ידי נבחרת החובבים של אנגליה בכדורגל, זכתה במדליות הזהב. הישג זה חזר על עצמו גם בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת סטוקהולם ב-1912, שאורגן על ידי התאחדות הכדורגל של שוודיה.
גם הטורנירים האולימפיים הבאים היו מיועדים עבור קבוצות חובבניות, וכתוצאה מכך נוסד גביע סר תומאס ליפטון בטורינו ב-1909. טורניר ליפטון היה אליפות בין מועדוני כדורגל (ולא נבחרות לאומיות) ממדינות שונות, שייצגו כל אחד מדינה שלמה. תחרות זאת נחשבת לעיתים כמונדיאל הראשון, והתחרו בה מועדונים בכירים מאיטליה, גרמניה ושווייץ, אך ללא קבוצות מאנגליה לאור סירובה של ההתאחדות המקומית. ליפטון הזמין לטורניר קבוצה אנגלית חובבנית בשם וסט אוקלנד. היא זכתה בטורניר ב-1911 והגנה על תוארה בפעם הבאה שנערך הטורניר, ולפיכך קיבלה את הגביע לחזקתה לצמיתות לפי כללי הטורניר.
ב-1914 הסכימה פיפ"א להכיר בטורניר הכדורגל האולימפי כ"אליפות כדורגל בין-לאומית לחובבנים", ונטלה את האחריות על ניהולו. דבר זה הוביל לתחרות הכדורגל הבין-לאומי הראשונה בהיסטוריה, שנערכה באולימפיאדת אנטוורפן ב-1920, ובה התמודדו ו-13 נבחרות אירופיות, כש זוכה בטורניר.  זכתה בטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (1924) ובאולימפיאדת אמסטרדם (1928).
עד מלחמת העולם השנייה
התאחדויות הכדורגל של מספר מדינות נבחרות הוזמנו לשלוח נבחרת לטורניר, אך משמעות בחירתה של אורוגוואי הייתה מסע ארוך ויקר לרוחב האוקיינוס האטלנטי עבור נבחרות אירופיות. למעשה, עד חודשיים לפני הטורניר לא הסכימה אף מדינה אירופית לשלוח נבחרת לטורניר. רימה הצליח לשכנע את בלגיה, צרפת, רומניה, ויוגוסלביה לשלוח נבחרות. בסך הכל השתתפו בטורניר 13 נבחרות: שבע מדרום אמריקה, ארבע מאירופה ושתיים מצפון אמריקה. שני המשחקים הראשונים בטורניר נערכו במקביל ב-13 ביולי 1930, ובהם ניצחו נבחרת צרפת (4 - 1 על נבחרת מקסיקו) ונבחרת ארצות הברית (3 - 0 על נבחרת בלגיה). השער הראשון בתולדות המונדיאל הובקע על ידי הצרפתי לוסיאן לורן. במשחק הגמר גברה אורוגוואי על נבחרת ארגנטינה בתוצאה 4 - 2 לעיני קהל במונטווידאו שמנה 68,346 צופים (או 93,000 צופים לפי גרסה אחרת), ובכך הפכה למדינה הראשונה שזוכה במונדיאל.
בעקבות ייסוד המונדיאל נשקלה האפשרות לא לערוך טורניר כדורגל באולימפיאדת לוס אנג'לס ב-1932, בעקבות הפופולריות הנמוכה של הכדורגל בארצות הברית ועליית קרנו של הפוטבול. פיפ"א והוועד האולימפי הבין-לאומי לא הסכימו גם על מעמדם החובבני של השחקנים, ולפיכך הוצא הכדורגל מהאולימפיאדה. הטורניר האולימפי התחדש באולימפיאדת ברלין ב-1936, אך חשיבותו הייתה נמוכה בהשוואה למונדיאל. הבעיות העיקריות שהיו במונדיאלים הראשונים היו קשיי המסע הבין-יבשתי והמלחמה. נבחרות דרום אמריקניות בודדות היו מוכנות להגיע למונדיאל 1934 ולמונדיאל 1938 באירופה, בהם הייתה נבחרת ברזיל הנציגה היחידה של היבשת. המונדיאלים הללו היו היחידים בהיסטוריה של הטורניר שנערכו בלי שלב בתים בכלל, והחלו ישירות משמינית הגמר. האלופה המכהנת אורוגוואי סירבה להשתתף במונדיאל 1934 בעקבות סירובן של הנבחרות האירופיות לבוא לאורוגוואי במונדיאל הקודם, ובכך הייתה לאלופה היחידה אי פעם שלא משתתפת בטורניר העוקב. הטורניר, שנערך באיטליה, הסתיים בניצחונה של הנבחרת המארחת. מונדיאל 1938, שנערך בצרפת, היה אמור לכלול גם כן 16 נבחרות, אך בסופו של דבר פרשה בעקבות האנשלוס (הסיפוח לגרמניה הנאצית). איטליה הוכתרה כאלופת העולם, והשלימה שתי זכיות רצופות. המונדיאלים ב-1942 וב-1946 בוטלו בעקבות מלחמת העולם השנייה והשלכותיה.
ברזיל 1950
במונדיאל 1950, שנערך בברזיל, השתתפו לראשונה נבחרות בריטיות. הנבחרות הבריטיות פרשו מפיפ"א ב-1920, בין השאר בגלל סירובן לשחק נגד מדינות עמן בריטניה הייתה במלחמה וכמחאה על השפעות זרות על כדורגל, אך חזרו ב-1946 בעקבות הזמנה של פיפ"א. בטורניר זה השתתפה גם האלופה הראשונה אורוגוואי, שהחרימה את שני הטורנירים הקודמים. היא גם זכתה בטורניר לאחר שגברה על המארחת ברזיל במשחק המכריע, שבו נערך שלב בתים שני במקום שלב נוקאאוט כמקובל. במונדיאל זה השתתפו 13 נבחרות במקום 16, לאחר פרישתן של, ו. סיפורה של הודו נחשב עד היום ליוצא דופן, מאחר שהיא פרשה בעקבות סירובה של פיפ"א להתיר לשחקניה לשחק יחפים. בכך הייתה הודו לנבחרת היחידה אי פעם שמעפילה למונדיאל ומעולם לא שיחקה בו בפועל.
שווייץ 1954
מונדיאל 1954 נערך בשווייץ, והתאפיין במספר השערים הגבוה שהובקע בו. ב-26 משחקי המונדיאל הובקע ממוצע שיא של 5.4 שערים למשחק, ומאז חלה ירידה הדרגתית בממוצע השערים למשחק בכל מונדיאל. טורניר זה היה הראשון שבו נקבעה הארכה במקרה שהמשחק הסתיים בתיקו, ובאופן חריג למונדיאלים נקבע גם כי בשלב הבתים, תשחק כל נבחרת נגד שתיים מתוך שלוש יריבותיה, וכי במקרה של שוויון נקודות ייערך משחק פלייאוף. , בראשותו של פרנץ פושקש, נחשבה למועמדת הבכירה לזכות בטורניר. היא אף גברה על 8 - 3 בשלב הבתים, אך הפסידה לה במשחק הגמר אף על פי שהובילה 2 - 0.
שוודיה 1958
מונדיאל 1958 בשוודיה היה המונדיאל האחרון שנערך בפעם השנייה ברציפות באותה יבשת. מונדיאל זה זכור בעיקר בזכות הופעתו של הכדורגלן הברזילאי פלה, שבגיל 17 הוביל את לזכייה הראשונה בתולדותיה במונדיאל, כשניצחה בגמר את  בתוצאה 2 - 5.
צ'ילה 1962
במונדיאל 1962, שנערך בצ'ילה, זכתה ברזיל לאחר ניצחון על במשחק הגמר, והייתה לנבחרת השנייה מלבד איטליה, עד אז, שהצליחה להגן על תוארה. פלה המשיך לככב בשורותיה, אך נפצע בשלב הבתים והוחלף על ידי גארינצ'ה, שהצליח להצטיין למרות הנכות ברגלו.
אנגליה 1966
מונדיאל 1966 נערך באנגליה, הנחשבת למקום הולדתו של הכדורגל. במהלך ההכנות לטורניר נגנב גביע ז'יל רימה, ולבסוף נמצא על ידי כלב בלונדון. הנבחרת המפתיעה של הטורניר הייתה, שהעפילה עד רבע הגמר. בשלב זה היא התמודדה מול, ועל אף שהובילה 3 - 0 הסתיים המשחק בתוצאה 3 - 5 לרעתה, בעיקר בזכות רביעייה של אאוזביו, שסיים כמלך השערים של הטורניר עם 9 שערים. במשחק הגמר בין ל הבקיע ג'ף הרסט האנגלי שלושער לזכות נבחרתו, והוביל את אנגליה לזכייתה הראשונה בטורניר. עם זאת, השער השלישי של אנגליה (והשני של הרסט) הובקע בזמן ההארכה, ועד היום קיים ספק האם הכדור אכן עבר את קו השער.
מקסיקו 1970
מונדיאל 1970 נערך במקסיקו והיה למונדיאל הראשון שנערך באמריקה הצפונית. במונדיאל זכתה, בפעם השלישית, נבחרת ברזיל לאחר שגברה על נבחרת איטליה בגמר בתוצאה 4 - 1 ועל כן היא קיבלה את גביע ז'יל רימה לצמיתות (אולם זה נגנב לאחר מכן ממשרדי התאחדות הכדורגל הברזילאית ומאז נעלמו עקבותיו). במונדיאל הזה הוכנסו שני חידושים: השופטים השתמשו בכרטיסים אדומים וצהובים והותר לקבוצות לבצע חילופים במהלך המשחק. מלך השערים היה גרד מילר הגרמני שהבקיע 10 שערים עבור נבחרתו ובכדור הזהב זכה פלה, קפטן נבחרת ברזיל. משחק כדורגל שנערך במוקדמות המונדיאל בין אל סלוודור להונדורס גרם לפריצתה של מלחמה קטנה בין המדינות העוינות אשר זכתה לכינוי מלחמת הכדורגל. מונדיאל זה היה הראשון והיחיד (נכון ל-2022) בו השתתפה נבחרת ישראל בכדורגל.
1974 - 1990
במונדיאל 1974, שנערך בגרמניה המערבית, נוסף שלב בתים שני לפני שלב הנוקאאוט. המונדיאל זכור במיוחד בזכות סגנון הטוטאל פוטבול של בהנהגתם של יוהאן קרויף ויוהאן ניסקנס, שהעפילה עד שלב הגמר והפסידה בו למארחת גרמניה המערבית. מונדיאל 1978 נערך בארגנטינה, ובסיומו זכתה הנבחרת המארחת בתואר הראשון בתולדותיה כשניצחה במשחק הגמר את הולנד 3 - 1 בתום הארכה. בעקבות מחלוקות על טוהר המשחק המכריע בשלב הבתים בין ארגנטינה ל, ומשחק נוסף במונדיאל הבא, החליטה פיפ"א כי כל המשחקים המכריעים בשלב זה יתחילו באותה שעה בדיוק. מונדיאל 1982, שנערך בספרד, היה האחרון שבו נכלל שלב הבתים הנוסף לפני שלב הנוקאאוט. בחצי הגמר הדיחה גרמניה המערבית את צרפת לאחר דו-קרב פנדלים, שהיה הראשון בתולדות המונדיאלים. במשחק הגמר היא הפסידה לאיטליה, שזכתה בתואר בפעם השלישית והשתוותה לברזיל מבחינת מספר הזכיות.
איטליה 1990
מונדיאל 1990, שנערך באיטליה, נחשב עד היום כאחד המונדיאלים הכושלים ביותר. הנבחרות שיחקו בסגנון הגנתי נוקשה, וממוצע השערים למשחק בטורניר (2.21) היה הנמוך ביותר אי פעם. בטורניר זה נשלף גם מספר שיא של 16 כרטיסים אדומים. במשחק בבית ו' בין ל החזיק השוער האירי בכדור במשך שש דקות, ובעקבות כך קבעה פיפ"א כי אסור לשוער לגעת בכדור בידו אם נמסר לו על ידי כף הרגל של אחד משחקני קבוצתו. חידוש נוסף שהונהג לאחר מונדיאל 1990, היה הענקת שלוש נקודות לניצחון במקום שתי נקודות.
במשחק הגמר התמודדו גרמניה המערבית וארגנטינה. המשחק התנהל כששתי הנבחרות מנסות בכל כוחן להימנע מספיגת שער, ורק בעקבות פנדל שנבעט שש דקות לפני סיום המשחק ניצחה גרמניה. בעקבות ניצחון זה טבע גארי לינקר האנגלי את האמרה הידועה "כדורגל משחקים 90 דקות ובסוף גרמניה מנצחת".
צרפת 1998
ברזיל העפילה גם לגמר מונדיאל 1998 בצרפת, והובסה בו 0 - 3 על ידי נבחרת צרפת בעיקר בזכות שני שערים של זינדין זידאן, שהיקנו לו את עיקר פרסומו כאחד מגדולי הכדורגלנים הצרפתים בהיסטוריה.
אסיה 2002
מונדיאל 2002 היה הראשון שנערך באסיה, וגם הראשון שנערך בשתי מדינות במקביל: יפן וקוריאה הדרומית. הברזילאי רונאלדו סיים את הטורניר כמלך השערים עם שמונה הבקעות (המספר הגבוה ביותר למלך השערים מאז מונדיאל 1970), והוביל את נבחרתו לניצחון בגמר על גרמניה עם צמד שערים. המונדיאל הזה ידוע גם בזכות הקמפיין המפתיע של וקוריאה הדרומית, שזכו במקום השלישי והמקום הרביעי בהתאמה.
גרמניה 2006
גרמניה אירחה את מונדיאל 2006, שהסתיים בניצחון של איטליה על צרפת לאחר דו-קרב פנדלים. בטורניר זה הבקיע רונאלדו הברזילאי 3 שערים, שהביאו אותו לסך של 15 שערים ולשבירת שיאו של הגרמני גרד מילר (14 שערים).
דרום אפריקה 2010
מונדיאל 2010 היה הראשון שנערך באפריקה, ובסיומו זכתה בתואר הראשון בתולדותיה לאחר שגברה 1 - 0 על  משער של אנדרס אינייסטה בדקה ה-117'. היה זה הניצחון 1 - 0 הרביעי ברציפות של ספרד במונדיאל זה. מנגד, היה זה הפסדה השלישי של הולנד במשחק הגמר של המונדיאל.
ברזיל 2014
מונדיאל 2014 התקיים בברזיל, שהיא המדינה החמישית המארחת את הטורניר פעמיים (האחרות הן איטליה, צרפת, מקסיקו וגרמניה). הביסה את 7 - 1 במשחק חצי הגמר, ובמשחק הגמר של הטורניר ניצחה את  בתוצאה 1 - 0 (בדיוק כמו בגמר הקודם ביניהן), וזכתה בתואר בפעם הרביעית בתולדותיה. במונדיאל זה נשבר גם שיא ההבקעות של רונאלדו על ידי מירוסלב קלוזה הגרמני, והניצחון הגרמני היה הפעם הראשונה שבה נבחרת אירופית זוכה בתואר על אדמת אמריקה.
רוסיה 2018
מונדיאל 2018 נערך ברוסיה. במשחק הגמר ניצחה נבחרת צרפת את נבחרת קרואטיה 2–4. בטורניר זה הוכנסה לראשונה לשימוש טכנולוגיית השיפוט בעזרת וידאו (VAR).
קטאר 2022
מונדיאל 2022 נערך בקטר. במשחק הגמר ניצחה נבחרת ארגנטינה את נבחרת צרפת בדו-קרב פנדלים 2-4, לאחר שהמשחק בתום הארכה הסתיים בתוצאה 3-3.
טורנירים נוספים
במשך השנים נוסדו טורנירים בין-לאומיים שונים בעקבות המונדיאל. הטורניר המקביל בכדורגל נשים, מונדיאל הנשים, נערך לראשונה בסין ב-1991. טורניר הנשים קטן יותר בהשוואה לטורניר הגברים, אך חשיבותו גדלה במשך השנים; מספר הנרשמות למוקדמות הטורניר ב-2007 היה 120, יותר מפי שניים בהשוואה לטורניר הראשון. גביע הקונפדרציות של פיפ"א הוא טורניר הנערך שנה אחת לפני המונדיאל במדינה (או המדינות) המארחת כחזרה גנרלית לקראת המונדיאל הקרוב. בטורניר זה משתתפות הנבחרות שזכו באליפות שש הקונפדרציות של פיפ"א (כגון אליפות אירופה בכדורגל), הנבחרת שזכתה במונדיאל הקודם והמדינה שאמורה לארח את המונדיאל. פיפ"א מארגנת גם אליפויות עולם לקבוצות גיל נמוכות יותר, כגון המונדיאל עד גיל 20 ומונדיאל עד גיל 17, מונדיאל הנערות, מונדיאל הנערות עד גיל 17, אליפות העולם לקבוצות (עבור מועדונים), וכן אליפויות עבור וריאנטים של כדורגל.
תוצאות הטורנירים
בסך הכל השתתפו 85 נבחרות במונדיאל אחד לכל הפחות. שמונה מתוכן זכו במונדיאל, והן הוסיפו למדים שלהן כוכב אחד עבור כל זכייה. אורוגוואי היא היחידה שהוסיפה ארבעה כוכבים אף על פי שלרשותה רק שתי זכיות במונדיאלים, והם אמורים לייצג גם את שתי זכיותיה בטורנירי הכדורגל של אולימפיאדת פריז ב-1924 ואולימפיאדת אמסטרדם ב-1928. ברזיל היא הנבחרת המעוטרת ביותר עם חמש זכיות במונדיאל, והיחידה שהשתתפה בכל המונדיאלים עד כה. איטליה (1934 ו-1938) וברזיל (1958 ו-1962) הן גם הנבחרות היחידות שזכו בשני מונדיאלים רצופים. גרמניה ניצבת במקום הראשון במספר ההופעות בגמרים (8), והיא גם הנבחרת שסיימה הכי הרבה פעמים בין ארבע הראשונות (13).
שש מתוך שמונה המדינות שזכו במונדיאל זכו בתואר אחד לפחות במדינה שלהן, למעט ברזיל שסיימה במקום השני בביתה לאחר הפסד במשחק המכריע במונדיאל 1950 וכן סיימה רביעית במונדיאל 2014 וספרד שהודחה בסיבוב השני במונדיאל 1982. (1930), (1934),  (1978) ו (1998) זכו בתואר הראשון שלהן כמארחות ולאחר מכן גם במדינות אחרות, ואילו  (1974) זכתה כמארחת בתואר השני שלה. (1966) זכתה בתואר היחידי שלה כשאירחה את המונדיאל. מדינות נוספות זכו להצלחה כשאירחו את המונדיאל. (מקום שני ב-1958), (מקום שלישי ב-1962),  (מקום רביעי ב-2002),  (רבע גמר ב-1970 וב-1986),  (שמינית הגמר ב-2002) ו (רבע הגמר ב-2018) השיגו את התוצאות הטובות ביותר בתולדותיהן כשאירחו את הטורניר. נבחרת דרום אפריקה, מארחת מונדיאל 2010, ונבחרת קטר, מארחת מונדיאל 2022, הן הנבחרות המארחות היחידות עד כה שלא עברו את הסיבוב הראשון.
נכון למונדיאל 2022 השתתפו במשחק הגמר רק נבחרות מאירופה ומדרום אמריקה, כשמאזן הניצחונות עומד על 12 - 10 לטובת אירופה. רק שלוש נבחרות מחוץ ליבשות אלה העפילו לחצי גמר המונדיאל: ב-1930,  ב-2002 ו ב-2022. רק נבחרת אחת מאוקיאניה –, ב-2006 וב-2022 – העפילה לסיבוב השני של הטורניר. הנבחרות האירופיות, למעט ו, זכו רק במונדיאלים שנערכו באירופה, ונבחרות דרום אמריקאיות, למעט ברזיל וארגנטינה, זכו רק במונדיאלים שנערכו באמריקה. ברזיל היא אחת החריגות לכלל זה, בזכיותיה ב-1958 באירופה וב-2002 באסיה. הנבחרות הנוספות שעשו זאת הן ספרד ב-2010, גרמניה ב-2014 וארגנטינה ב-2022.
הזכיות במונדיאל מתחלקות באופן הבא: מלבד אורוגוואי, כל הנבחרות שהשתתפו בשני גמרים ומעלה הפסידו במשחק אחד לכל הפחות.
ארבע הנבחרות הראשונות לפי טורנירים
להלן טבלה המסכמת את ארבע הנבחרות הראשונות בכל מונדיאל, וכן את מיקומו והשנה בה נערך.
בחירת המדינה המארחת
מארחות המונדיאלים הראשונים נקבעו בפגישות של קונגרס פיפ"א. בחירת המיקום גררה מחלוקות, בין השאר בגלל מסע השיט הממושך בין דרום אמריקה ואירופה, שני מרכזי הכוח הראשיים בכדורגל. לדוגמה, ההחלטה על עריכת המונדיאל הראשון באורוגוואי הובילה לכך שרק ארבע מדינות אירופיות הסכימו להשתתף. שני המונדיאלים הבאים נערכו באירופה. ההחלטה לערוך את מונדיאל 1938 בצרפת הייתה שנויה במחלוקת, מאחר שהמדינות מאמריקה האמינו שאירוח המונדיאל יהיה ברוטציה בין שתי היבשות. כתוצאה מכך החליטו ארגנטינה ואורוגוואי להחרים את הטורניר.
על האירוח של מונדיאל 1934 התמודדו איטליה ושוודיה, שפרשה מההתמודדות והותירה את איטליה כמועמדת היחידה. הבחירה אושררה על ידי קונגרס פיפ"א שנערך ב-14 במאי 1932, והתאחדות הכדורגל האיטלקית קיבלה את האירוח באופן רשמי ב-9 באוקטובר. צרפת, ארגנטינה וגרמניה הנאצית התמודדו על האירוח של מונדיאל 1938. קונגרס פיפ"א התכנס בברלין ב-13 באוגוסט 1936, ובחר את צרפת לאחר סבב הצבעות אחד מאחר שקיבלה את רוב הקולות. שני המונדיאלים הבאים בוטלו בעקבות מלחמת העולם השנייה, ולא נערכו דיונים בסוגיית המארחת.
ברזיל הגישה הצעה רשמית לאירוח מונדיאל 1942 שבוטל. מונדיאל 1950 היה אמור להיערך ב-1949, אך לאחר בחירת ברזיל (שהתמודדה לבד) בקונגרס פיפ"א שנערך בלוקסמבורג סיטי ב-26 ביולי 1946 הוא הועבר ל-1950. ההחלטה על מארחת מונדיאל 1954 התקבלה באותו יום, ובו נבחרה שווייץ שהייתה המתמודדת היחידה. ב-27 ביולי הוחלט להזיז גם את המונדיאל הזה בשנה אחת, מ-1953 ל-1954. שוודיה, שוויתרה על אירוח המונדיאל הראשון, הייתה המתמודדת היחידה על אירוח מונדיאל 1958, בדומה למונדיאלים הקודמים. ההחלטה אושררה בקונגרס שנערך בריו דה ז'ניירו ב-23 ביוני 1950.
המועמדות של קולומביה, המתמודדת היחידה על אירוח מונדיאל 1986, אושררה ב-9 ביוני 1974. אולם, קולומביה ביטלה את החלטה ב-5 בנובמבר 1982 בעקבות בעיות כלכליות. קנדה, מקסיקו וארצות הברית נענו לקריאת פיפ"א להגשת הצעות חוזרות, ובקונגרס שנערך בציריך ב-20 במאי 1983 נבחרה מקסיקו פה אחד, לראשונה בתולדות המונדיאל (למעט במקרים של מתמודדת יחידה). על האירוח של מונדיאל 1990 התמודדו ברית המועצות, איטליה, אנגליה ויוון, כשהשתיים האחרונות פרשו לפני הקונגרס שנערך בציריך ב-19 במאי 1984. גם הפעם נדרש סיבוב הצבעה אחד, ובו ניצחה איטליה. על אירוח מונדיאל 1994 התמודדו ברזיל, מרוקו וארצות הברית, ובהצבעה שנערכה בקונגרס פיפ"א בציריך ב-4 ביולי 1988 ניצחה ארצות הברית לאחר סיבוב אחד. בהצבעה שנערכה בציריך ב-1 ביולי 1992 גברה צרפת לאחר סיבוב אחד על מרוקו ושווייץ. בקונגרס שנערך בציריך ב-7 ביולי 1996 גברה ההצעה המשותפת של קוריאה הדרומית ויפן על זו של מקסיקו.
על האירוח של מונדיאל 2006 התמודדו דרום אפריקה, מרוקו, גרמניה, אנגליה וברזיל, שפרשה שלושה ימים לפני ההצבעה. ב-7 ביולי 2000 נערך הקונגרס, ובו נדרשו שלושה סבבי הצבעה שבסיומם גברה גרמניה על דרום אפריקה ברוב של קול יחיד, בהחלטה שגרמה למחלוקת. צ'ארלס דאמפסי, נציג ניו זילנד בקונגרס, היה אמור להצביע עבור דרום אפריקה, אך נעדר מההצבעה ברגע האחרון. לו היה מצביע לדרום אפריקה היה נוצר תיקו, ובמצב זה ההכרעה הייתה עוברת לנשיא פיפ"א ספ בלאטר, שנחשב כתומך של דרום אפריקה. היעדרותו של דאמפסי גררה ביקורת נוקבת בקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה, והוא אף הואשם בקבלת שוחד. לקראת מונדיאל 2010 ומונדיאל 2014 הוחלט להגביל את הבחירה באופן רוטציוני בין אפריקה לדרום אמריקה. מדיניות זו נקבעה לאחר המחלוקת שהתעוררה בסוגיית הבחירה בגרמניה על פני דרום אפריקה כמארחת מונדיאל 2006. עם זאת, מדיניות הרוטציה היבשתית תתבטל לאחר מונדיאל 2014, כך שכל מדינה, למעט כזו שמשתייכת לקונפדרציה שאירחה את שני המונדיאלים הקודמים הרלוונטיים, יכולה להתמודד על אירוח הטורניר החל מ-2018. דבר זה נועד למניעת האירועים שקדמו למונדיאל 2014, כאשר ברזיל נותרה המתמודדת הרשמית היחידה.
על האירוח של מונדיאל 2010 התמודדו מצרים, לוב ותוניסיה (הצעה משותפת), מרוקו, ניגריה ודרום אפריקה. לוב ותוניסיה פרשו ב-8 במאי 2004, לאחר שפיפ"א הודיעה כי לא תתיר יותר מועמדות משותפת. בהצבעה שנערכה בציריך ב-15 במאי 2004 גברה דרום אפריקה על מרוקו ברוב של 14 - 10, כשמצרים לא קיבלה ולו קול אחד. ברזיל הייתה המתמודדות היחידה על אירוח מונדיאל 2014, לראשונה מאז ההתמודדות על מונדיאל 1986, ומועמדותה אושררה פה אחד בהצבעה שנערכה ב-30 באוקטובר 2007 בציריך, בפעם השמינית ברציפות.
מאז מונדיאל 1958, על מנת להימנע מחרמות או מחלוקות, החלה פיפ"א במדיניות אירוח רוטציוני של המונדיאל בין האמריקות לאירופה, שנמשכה עד מונדיאל 1998. מונדיאל 2002, שנערך במשותף בקוריאה הדרומית וביפן, היה הראשון שנערך באסיה, והיחיד שנערך ביותר ממדינה אחת. מונדיאל 2014 שהתקיים בברזיל הוא הראשון בדרום אמריקה מאז 1978, והפעם הראשונה שבה שני מונדיאלים רצופים נערכו מחוץ לאירופה. המדיניות הנוכחית של פיפ"א היא לבחור את המדינה המארחת באמצעות הוועדה המבצעת של הארגון, דבר המבוצע על ידי שיטת הקול היחיד הנייד (Single transferable vote). התאחדות הכדורגל של המדינה המעוניינת לארח מקבלת "הסכם אירוח" מפיפ"א, בו מפורטים הצעדים והדרישות המצופים מהצעה טובה. לאחר הגשת המועמדות ממנה פיפ"א קבוצת משקיפים, ושולחת אותה למדינה הרלוונטית על מנת לבדוק האם היא עומדת בדרישות ולקבל ממנה דו"ח מצב. ההחלטה על זהות מארחת המונדיאל מתקבלת כשש או שבע שנים לפני הטורניר. עם זאת, ב-2 בדצמבר 2010 החליטה פיפ"א כי רוסיה תארח את מונדיאל 2018 וקטר תארח את מונדיאל 2022. ארצות הברית, קנדה ומקסיקו תארחנה את מונדיאל 2026 במשותף.
מקסיקו, איטליה, צרפת, גרמניה וברזיל הן היחידות שאירחו את המונדיאל פעמיים. אצטדיון האצטקה שבמקסיקו סיטי הוא היחיד שבו נערכו שני משחקי גמר של המונדיאל.
שלב המוקדמות
מאז מונדיאל 1934 נערכו טורנירי מוקדמות על מנת לצמצם את מספר הנבחרות בטורניר הגמר. הטורנירים נערכים לפי ששת האזורים היבשתיים של פיפ"א, בפיקוחן של הקונפדרציות האזוריות המתאימות: אופ"א (אירופה), קונפדרציית הכדורגל של אפריקה, קונפדרציית הכדורגל של אסיה, CONCACAF (צפון אמריקה, מרכז אמריקה והאיים הקאריביים), CONMEBOL (דרום אמריקה), ואוקיאניה. לקראת כל טורניר מחליטה פיפ"א על מספר המקומות שיוקצה לכל קונפדרציה אזורית, בדרך כלל לפי הצלחת הנבחרות החברות בה.
להלן טבלה המסכמת את מספר המקומות שהוענקו לכל אזור בטורנירי המוקדמות השונים. המקומות בפלייאוף הבין-יבשתי מחושבים כחצי מקום. המספרים המודגשים מציינים את המנצחת בפלייאוף. האות א מציינת שאחד מהמקומות נשמר לנבחרת שזכתה באליפות במונדיאל הקודם, והאות מ מציינת שאחד המקומות שמור לנבחרת המארחת.
טורניר הגמר
במבנהו הנוכחי מתחרות במונדיאל 32 נבחרות במשך חודש אחד בקירוב במדינה או המדינות המארחות. בהחלטה שקיבלה פיפ"א ב-10 בינואר 2017 החל משנת 2026 הטורניר יתרחב מ-32 ל-48 נבחרות. המונדיאל מחולק לשני שלבים, שלב הבתים ושלב הנוקאאוט.
בשלב הבתים מחולקות הנבחרות לשמונה בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. הנבחרות מחולקות לארבע קבוצות דירוג לפי שיטה המבוססת על נוסחה הקשורה לדירוג העולמי של פיפ"א או על הישגים במונדיאלים הקודמים, כך ששתי נבחרות מאותה קבוצת דירוג לא יוגרלו לאותו בית. שמונה הנבחרות הטובות ביותר מוגדרות כראש בית, ואחת מהן, גם אם אינה מתאימה מבחינת הישגיה, היא תמיד הנבחרת של המדינה המארחת. מאז מונדיאל 1998 נקבע כלל ולפיו לא יהיה בית שבו למעלה משתי נבחרות אירופיות או יותר מנבחרת אחת מכל קונפדרציה אחרת. הרעיון העומד בבסיס השיטה הוא למנוע את האפשרות ששתי נבחרות בכירות ייפגשו כבר בשלב הבתים של הטורניר, ולצמצם במידת האפשר את המקרים שבהם שתי נבחרות מאותה קונפדרציית יבשת משובצות לבית אחד. במונדיאלים קודמים היו פחות מקומות וכן היה יחס גדול יותר לטובת הנבחרות האירופיות, כך שלעיתים אירע ששלוש נבחרות מאירופה שובצו באותו בית. דבר זה קרה, למשל, ב-1986 (, ו), 1990 (,  ו) וב-1994 (איטליה,  ו).
כל אחד מהבתים מתנהל לפי שיטת "כולם נגד כולם", כך שכל נבחרת משחקת לפחות שלוש פעמים. סיבוב המשחקים האחרון של כל בית נערך באותה שעה בדיוק על מנת לשמור על ההגינות הספורטיבית בין כל ארבע הנבחרות. שתי הנבחרות הראשונות בכל בית, מבחינת מספר הנקודות, מתקדמות לשלב הנוקאאוט. מאז מונדיאל 1994 מוענקות שלוש נקודות עבור ניצחון, נקודה עבור תיקו ואפס עבור הפסד, כאשר קודם לכן ניתנו שתי נקודות לניצחון. דירוג הנבחרות בכל בית נקבע לפי הפרמטרים הבאים:
בשלב הנוקאאוט מתמודדת כל נבחרת מול יריבתה פעם אחת בלבד, כאשר המפסידה מודחת מהטורניר. במקרה שהמשחק מסתיים בתיקו הוא מוארך בחצי שעה, ואם התוצאה נותרת בעינה ההכרעה תבוצע באמצעות דו-קרב פנדלים. שלב הנוקאאוט מתחיל בשמינית הגמר (המכונה גם הסיבוב השני), בה מתמודדות מנצחות הבתים עם הסגניות. לאחר מכן נערך רבע הגמר, חצי הגמר, המשחק על המקום השלישי (בו מתמודדות מפסידות חצי הגמר), והגמר. המנצחת במשחק זה מוכתרת כאלופת העולם בכדורגל.
מבנה המונדיאל השתנה רבות במשך השנים. בטבלה שלהלן מפורט המבנה של כל אחד מהטורנירים.
הגביע
בין השנים 1930–1970 הוענק לנבחרת הזוכה במונדיאל גביע ז'יל רימה. שמו הראשון היה ויקטורי, אך הוא היה ידוע גם כגביע העולם. ב-1946 שונה שמו של הגביע, והוא כונה מאז גביע ז'יל רימה לכבוד נשיא פיפ"א ז'יל רימה. הגביע עוצב על ידי אבל לפלר. במהלך מלחמת העולם השנייה אוטוריו באראזי, איטלקי שכיהן כסגן-נשיא פיפ"א ונשיא התאחדות הכדורגל האיטלקית, לקח את הגביע בחשאי מבנק ברומא והחביא אותו בקופסת נעליים מתחת למיטה שלו על מנת למנוע מהנאצים לגנוב אותו.
ב-20 במרץ 1966, ארבעה חודשים לפני פתיחת מונדיאל 1966 באנגליה, נגנב הגביע במהלך תערוכה ציבורית בכנסייה בווסטמינסטר ונמצא שבוע לאחר מכן. התאחדות הכדורגל האנגלית החליטה לנקוט באמצעי ביטחון והורתה להכין העתק מדויק של הגביע עבור החגיגות שלאחר הזכייה. ההעתק שימש גם בשנים שלאחר המונדיאל, עד 1970.
זכתה בטורניר בפעם השלישית ב-1970, וקיבלה את הגביע המקורי לצמיתות. אולם, הגביע נגנב ב-19 בדצמבר 1983, כאשר נלקח מתצוגה במטה התאחדות הכדורגל הברזילאית בריו דה ז'ניירו. הגביע נשמר בארון עם חזית מזכוכית משוריינת, אך חלקו האחורי, שהיה עשוי מעץ, חורר על ידי מוט ברזל. הגביע מעולם לא נמצא.
לקראת מונדיאל 1974 הזמינה פיפ"א גביע חדש. אורכו של הגביע החדש 36.5 סנטימטרים, והוא עשוי מ-5 קילוגרמים של זהב 18 קרט עם בסיס בקוטר 13 סנטימטרים המכיל שתי שכבות של מלכיט, משקלו הכולל הוא 6.175 קילוגרמים, ותוארו בו שתי דמויות אנושיות המחזיקות את כדור הארץ. הגביע הוענק לראשונה במונדיאל 1974.
פרסים
בכל מונדיאל מוענקים פרסים אחדים. להלן העיקריים שבהם:
שיאים
אנטוניו קרבחאל ורפאל מארקס המקסיקנים, לותר מתאוס הגרמני, כריסטיאנו רונאלדו הפורטוגלי וליונל מסי הארגנטינאי הם השחקנים שהשתתפו ושיחקו בהכי הרבה מונדיאלים, עם חמישה מונדיאלים כל אחד. ג'אנלואיג'י בופון האיטלקי השתתף בחמישה מונדיאלים ושיחק בארבעה. ליונל מסי הוא גם השחקן עם הכי הרבה הופעות, ולזכותו 26 משחקים במונדיאלים. השחקן שזכה להכי הרבה דקות משחק הוא פאולו מלדיני האיטלקי, שהיה על המגרשים במשך כ-2,200 דקות. פלה הברזילאי הוא היחיד שזכה בשלושה מונדיאלים, ובנוסף לו יש 20 שחקנים שזכו בשני מונדיאלים. עם זאת, קאפו הברזילאי הוא היחיד שהשתתף בשלושה משחקי גמר בפועל. עיסאם אל-חדרי המצרי הוא השחקן המבוגר ביותר ששיחק במסגרת גביע העולם, במונדיאל 2018 כשהוא בן 45 שנים ו-161 יום. לעומת זאת, השחקן הצעיר ביותר שעשה זאת היה נורמן וייטסייד הצפון אירי אשר הופיע במדי נבחרתו במונדיאל 1982 בגיל 17 וחודש.
הטבלה שלהלן מציגה את מלך שערי גביע העולם בכדורגל (שחקנים ששיחקו במונדיאל 2022 האחרון מודגשים):
הטבלה שלהלן מציגה את רשימת השחקנים בעלי מספר ההופעות הגבוה ביותר בטורניר:
השערים המהירים ביותר בתולדות המונדיאלים הם:
מאריו זגאלו הברזילאי, פרנץ בקנבאואר הגרמני ודידייה דשאן הצרפתי הם היחידים עד כה שזכו במונדיאל כשחקן וכמאמן. זגאלו זכה ב-1958 וב-1962 כשחקן, וב-1970 כמאמן ראשי, והוא גם השתתף בהכי הרבה גמרים (4) כמאמן או כשחקן. בקנבאואר זכה ב-1974 כקפטן וב-1990 כמאמן ראשי. דשאן זכה ב-1998 כקפטן וב-2018 כמאמן ראשי. האיטלקי ויטוריו פוצו הוא היחיד עד כה שזכה בשני מונדיאלים כמאמן. כל המאמנים הראשיים של הנבחרות הזוכות במונדיאל היו תושבי המדינה שאת נבחרתה הובילו לניצחון. קיליאן אמבפה הוא השחקן שכבש הכי הרבה שערים בגמרים עם 4 שערים בסך הכל, אחד בגמר 2018, ושלושער בגמר 2022. לאחריו ניצבים השחקנים פלה, ג'ף הרסט, ואוה וזינדין זידאן עם 3 שערים בגמרים לכל אחד.
פיטר שילטון (1982 - 1990) האנגלי ופביאן בארטז הצרפתי קבעו כל אחד שיא כששמרו על שער נקי ב-10 משחקים. וולטר זנגה האיטלקי הצליח לא לספוג שער במשך 517 דקות במונדיאל 1990, שהיה גם המונדיאל עם ממוצע השערים הנמוך ביותר בהיסטוריה. אנטוניו קרבחאל המקסיקני ומוחמד א-דעיע הסעודי קבעו שיא שלילי כשספגו 25 שערים במשחקיהם במונדיאלים. הונג דוק-יונג הדרום קוריאני קבע שיא שלילי למונדיאל יחיד, לאחר שספג 16 שערים במונדיאל 1954. לואיס חואבארה מורה מאל סלוודור קבע שיא שלילי למשחק יחיד לאחר שספג 10 שערים בהפסד להונגריה במונדיאל 1982. פסקל צוברבולר משווייץ הוא היחיד שלא ספג ולו שער אחד במהלכו של משחק במונדיאל, כאשר העפיל עם נבחרתו עד שמינית הגמר במונדיאל 2006 והודח עמה בדו-קרב פנדלים.
אין בנמצא תיעודים רשמיים הנוגעים לאזהרות שניתנו על ידי שופטים במונדיאלים לפני תחילת השימוש בכרטיס צהוב במונדיאל 1970. באותו מונדיאל הונהג גם הכרטיס האדום, אלא שהוא לא נשלף כלל. כך, מונדיאל 1974 היה הראשון בו נעשה שימוש בכרטיס האדום. זה נשלף כבר במשחק הפתיחה, בו הורחק קרלוס קאסלי הצ'ילאני. ההרחקה המהירה ביותר הייתה של חוסה בטיסטה מאורוגוואי, בדקה הראשונה של המשחק מול ב-1986, וההרחקה המאוחרת ביותר הייתה של ליאנדרו קופרה הארגנטינאי במשחק מול גרמניה ב-2006. קלאודיו קאניג'ה, גם כן מארגנטינה, הורחק בעודו יושב על ספסל המחליפים במשחק מול שוודיה ב-2002, והוא היחיד שהורחק באופן זה. שני השחקנים עם הכי הרבה כרטיסים הם זינדין זידאן הצרפתי וקאפו הברזילאי, עם שישה כרטיסים כל אחד. המונדיאל האלים ביותר היה מונדיאל 2006, וב-64 המשחקים שנערכו בו נשלפו על ידי השופטים 28 כרטיסים אדומים ו-326 כרטיסים צהובים (מתוכם 19 כרטיסים צהובים בפעם השנייה הגוררים הרחקה), ובמשחק בין ו נשלפו בסך הכל 12 כרטיסים צהובים לשתי הנבחרות.
נכון לסיום מונדיאל 2014 גרמניה היא הנבחרת שהשתתפה בהכי הרבה משחקים (106), וכן הנבחרת שכבשה הכי הרבה שערים (224). נבחרת ברזיל היא הנבחרת בעלת מספר ההופעות הגבוה ביותר בטורניר (20). שתי הנבחרות נפגשו פעמיים, פעם אחת כאשר ברזיל גברה על גרמניה בגמר מונדיאל 2002 מצמד של רונאלדו, ובפעם השנייה בחצי גמר מונדיאל 2014 כאשר גרמניה הביסה את ברזיל המארחת 1:7, ההפרש הגבוה ביותר אי פעם בשלבי הנוק-אאוט. הנבחרת שהבקיעה הכי הרבה שערים במונדיאל אחד היא, לזכותה רשומים 27 שערים במונדיאל 1954.
השפעה תרבותית וטכנולוגית
מונדיאל 1954 היה הראשון ששודר בטלוויזיה, ומאז אותה שנה הוא היה לאחד מאירועי הספורט הנצפים ביותר בעולם, ולעיתים זכה גם ליותר צופים בהשוואה למשחקים האולימפיים. לדוגמה, במונדיאל 2002 נרשמו למעלה מ-28.8 מיליארד צפיות ברחבי העולם, מתוכם כ-1.35 מיליארד צפיות של צופים ברזילאים. במונדיאל הבא צפו בברזיל 1.72 מיליארד צפיות בסך הכל (עלייה של כ-28%), וזאת על אף שהנבחרת הודחה ברבע הגמר.
המונדיאל הוא אחד מאירועי הספורט המשפיעים ביותר בעולם כיום. במדינות רבות, ובעיקר במדינה המארחת והמדינות המשתתפות, הוא נחשב לציון דרך ספורטיבי ומשמעותי. לדוגמה, הניצחון של נבחרת גרמניה המערבית בגמר מונדיאל 1954 היה אחד מסממני היציאה מהמשברים שפקדו את המדינה לאחר תבוסת גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. המונדיאל נוצל גם לצורכי תעמולה, דבר שבא לידי ביטוי בעיקר על ידי בניטו מוסוליני ב-1934, תקופת איטליה הפשיסטית, וכן במונדיאל 1978 שנוצל על ידי הדיקטטורה הצבאית ששלטה בארגנטינה. משחקים על ההעפלה למונדיאל היו זרז לעימותים בין מדינות. ב-1970 נערך משחק בין ל, שהיה אחד האירועים הראשונים בסדרת מאורעות שהובילו למלחמה הידועה כ"מלחמת הכדורגל".
למונדיאל יש הדים בין-לאומיים רבים, ששימשו בעבר כמקפצה לפרסום תרבות מקומית ואירועים אמנותיים של המדינות המארחות. לדוגמה, Walk of Ideas הוא השם שניתן לתערוכה של שישה פסלים שהוצבו בברלין, ממרץ 2006 למשך תקופה של כשבעה חודשים. הפסלים תוכננו כחלק מההכנות של גרמניה למונדיאל 2006 שאותו אירחה, והם היו חלק מרכזי באירועי Welcome To Germany - Land of Ideas ("ברוכים הבאים לגרמניה, ארץ הרעיונות"), כאשר טקסי הסרת הלוט מעליהם סוקרו בהרחבה בכלי התקשורת הבין-לאומיים. מטרת התערוכה הייתה להציג בפני התיירים שהגיעו לגרמניה לרגל משחקי גביע העולם בכדורגל באותה שנה את נכסי התרבות ההיסטוריים של גרמניה, ואת החדשנות והמקוריות ברעיונות של האנשים שחיו בה. המוזיקה היא ענף תרבות נוסף בעל חשיבות במונדיאל. הזמר הדרום-אמריקני ריקי מרטין זכה לפרסום רב מחוץ לעולם הלטיני לאחר ששר את השיר La Copa De La Vida (גביע החיים), שהיה אחד משני השירים הרשמיים של מונדיאל 1998 שנערך בצרפת. המסורת של קביעת שיר רשמי למונדיאל החלה במונדיאל 1986, שנערך במקסיקו.
חשיבותו של המונדיאל הושפעה רבות גם מההתפתחות הטכנולוגית, ובעיקר על ידי הטלוויזיה שהייתה בעלת השפעה מכרעת על פריסת השידור שלו והפכה אותו לאירוע כלל עולמי. המשחקים הראשונים ששודרו היו במסגרת מונדיאל 1954. שנים אחדות קודם לכן הוקם איגוד השידור האירופי, ובזכותו שודרו משחקי אותו מונדיאל בשידור ישיר לשבע מדינות באירופה (צרפת, איטליה, בלגיה, הולנד, דנמרק, הממלכה המאוחדת, גרמניה ושווייץ שאירחה את המונדיאל). 4 שנים לאחר מכן שודר המונדיאל ל-63 מדינות בשחור-לבן. משחק הגמר של מונדיאל 1966, בו גברה על, היה הגמר הראשון ששודר בשידור צבעוני. עם תחילת השימוש בלווייני תקשורת שודרו המשחקים בצורה ישירה ליותר מדינות, ובהדרגה החליפה הטכנולוגיה הזו את הטכנולוגיה המיושנת יותר שהייתה נפוצה במדינות רבות. איכות השידור השתפרה במהלך השנים, ובמונדיאל 2002 נעשה לראשונה שימוש בקנה מידה גדול באינטרנט לצורך שידור המשחקים, דבר שנמשך גם במונדיאל 2006 באיכות טובה יותר. לכל אחד ממשחקי המונדיאל הוכן כדור שונה, עליו הודפסו תאריך המשחק, האצטדיון והנבחרות היריבות.
גם כדור המשחק עצמו הושפע מההתפתחות הטכנולוגית. במונדיאלים הראשונים השתמשו בכדורי עור שחוזקו בחומר שנלקח ממעיים של בעלי חיים, ששופרו במשך השנים. במונדיאל 1970 שנערך במקסיקו היו הכדורים בצבע כתום, ולאחר מכן שונה צבעם לשחור-לבן כשהחלקים השחורים מעוצבים בצורת מצולע. הכדור הראשון מסוג זה נקרא טלסטאר, לכבוד לוויין התקשורת ששידר את התחרות לרחבי העולם. במונדיאל 1986 החל השימוש בחומרים סינתטיים שנועדו להגביר את הבידוד של הכדור מהמים, ולהפוך אותו ליותר קל ומהיר בזכות הצורה שלו. הכדור ששימש במונדיאל זה, אצטקה אדידס, היה הראשון שהוכן במלואו בתפירה ידנית. הכדור של מונדיאל 2006, שנקרא טימגייסט, הורכב ממצולע בעל 14 צלעות כך שצורתו הספרית תהיה כמעט מושלמת.
מונדיאל 2018 הוא המונדיאל הראשון שבו החלו להשתמש בטכנולוגית "עוזר שופט וידאו" (VAR), כדי לעזור לשופטים בהחלטותיהם השיפוטיות.
ישראל והמונדיאל
במוקדמות מונדיאל 1970 שובצה ישראל לראשונה לאזור אוקיאניה, ובעקבות כך פרשה שהייתה אמורה להתמודד מולה. ישראל העפילה אוטומטית לסיבוב השני, בו הדיחה את. בסיבוב השלישי והמכריע התמודדה ישראל מול, ולאחר ניצחון ברמת גן סיימה בתיקו 1 - 1 באוסטרליה בזכות שער של מרדכי שפיגלר, ולראשונה בתולדותיה העפילה למונדיאל. בטורניר עצמו שובצה ישראל לבית ב' ביחד עם איטליה, ו. במשחק מול אורוגוואי הפסידה ישראל 0 - 2, אך במשחק מול שוודיה הצליח שפיגלר להבקיע שער שוויון, והמשחק הסתיים בתוצאה 1 - 1. במשחק האחרון מול איטליה, שהעפילה עד הגמר, סיימה ישראל בתיקו 0 - 0. בסיכום משחקי שלב הבתים דורגה ישראל במקום האחרון עם 2 נקודות.
במוקדמות מונדיאל 1974 ניצחה ישראל ברוב משחקי הדירוג ומשחקי הבית המוקדם, אך הפסידה במשחק המכריע מול ולא העפילה למונדיאל. במוקדמות מונדיאל 1978 שובצה הנבחרת לבית אחד עם קוריאה הדרומית ויפן. לאחר שני ניצחונות על יפן ותיקו מול הקוריאנים ברמת גן הפסידה הנבחרת לקוריאנים במשחק המכריע בסיאול, ולא העפילה בגלל מאזן נחות יותר. במוקדמות מונדיאל 1982 התמודדה ישראל מול נבחרות מאירופה, וסיימה במקום החמישי והאחרון. במוקדמות מונדיאל 1986 חזרה ישראל לשחק באזור אוקיאניה, וסיימה במקום השני אחרי אוסטרליה בבית של ארבע נבחרות. במוקדמות מונדיאל 1990 שיחקה ישראל בבית אחד עם אוסטרליה וניו זילנד, ולאחר שסיימה במקום הראשון העפילה לפלייאוף מכריע מול, בו הודחה בסיכום שני המשחקים. במוקדמות מונדיאל 1994, לראשונה מזה עשר שנים, חזרה ישראל לשחק בקביעות תחת אופ"א. הנבחרת שובצה לבית מספר 6 ביחד עם, , , ו, וסיימה במקום החמישי עם שישה הפסדים מתוך עשרה משחקים. הניצחון היחיד של ישראל הושג מול צרפת בפריז, והוא נחשב עד היום לאחד מהישגיה הטובים ביותר של הנבחרת. במוקדמות מונדיאל 1998 הציגה ישראל יכולת יותר טובה, וסיימה במקום השלישי מתחת לבולגריה ורוסיה ומעל  ו. במוקדמות מונדיאל 2002 הייתה ישראל על סף העפלה לפלייאוף ההכרעה, אך דורגה במקום השלישי והודחה לאחר שסיימה בתיקו 1 - 1 מול אוסטריה במחזור האחרון. במוקדמות מונדיאל 2006 סיימה ישראל במקום השלישי מתחת לצרפת ושווייץ בגלל הפרש שערים נחות וללא הפסד. במוקדמות מונדיאל 2010 סיימה ישראל במקום הרביעי אחרי שווייץ, יוון ו. במוקדמות מונדיאל 2014 סיימה ישראל במקום השלישי, אחרי רוסיה ופורטוגל. במוקדמות מונדיאל 2018 סיימה ישראל במקום הרביעי, אחרי ספרד, איטליה ואלבניה. במוקדמות מונדיאל 2022 סיימה ישראל במקום השלישי, אחרי סקוטלנד ודנמרק.