cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרומוול (טנק)
צה"ל במלחמת העצמאות
הטנק מופיע על סמל חיל השריון המוצמד לכומתות חייליו.
הזרקת זרע ציטופלזמטית
הזרקת זרע ציטופלזמטית (בלועזית: Intracytoplasmic sperm injection או בקיצור: ICSI) היא הליך המבוצע במסגרת הפריה חוץ גופית, בה מוזרק תא זרע יחיד ישירות לציטופלזמה של הביצית. הליך זה מתבצע לאחר שאיבת ביצית וזרע בודדים ולאחר ההליך נשמרים העוברים שנוצרו עד להזרעתם ברחם או להקפאתם. בשיטת הפריה זו מוותרים על הפריה טבעית של הביצית ומבצעים אותה ידנית. ההיריון האנושי הראשון שנוצר בעזרת הזרקת זרע ציטופלזמטית בוצע בשנת 1991 על ידי ג'יאנפיירו פלרמו וצוותו.
הליך הזרקת זרע ציטופלזמטית משמש לרוב בכדי להתגבר על בעיות פוריות של גברים, אם כי ניתן להשתמש בו גם כאשר הביציות אינן נחדרות בקלות על ידי הזרע. הזרקת זרע ציטופלזמטית משמשת גם במצבים בהם הזרע בעל מורפולוגיה לא תקינה, טרטוזוספרמיה, מכיוון שברגע שהביצית מופרית נראה שמורפולוגיית הזרע הלא תקינה לא משפיעה על המשך התפתחות הביצית. בנוסף, במקרי טרטוזוספרמיה קשה, ניתן עדיין לאתר מיקרוסקופית מעט תאי הזרע עם מורפולוגיה "תקינה", מה שמאפשר שיעור הצלחה מיטבי. במקרי אזוספרמיה, כשאין תאי זרע בנוזל הזרע, אך כן ניתן לדגום אותם מהאשך, ניתן גם כן לבצע הפריה בעזרת הזרקת זרע ציטופלזמטית. ישנם מספר הבדלים בין הפריה חוץ גופית קלאסית הכוללת הזרעה "טבעית" לבין הזרקת זרע ציטופלזמטית אך עם זאת, הצעדים שיש לבצע לפני ההזרעה ואחריה זהים. מבחינת ההזרעה, הזרקת זרע ציטופלזמטית זקוקה לתא זרע אחד בלבד, בעוד שהפריה חוץ גופית קלאסית זקוקה ל-50,000 - 100,000 תאי זרע על מנת לאפשר תגובת אקרוזום.
לפני ביצוע הזרקת זרע ציטופלזמטית יש לבצע בחירה של הזרע במבחנה וקפיטציה של הזרע. במקביל, לרוב מבוצעת שאיבת ביצית המבוצעת לרוב דרך הנרתיק. בהפריה חוץ גופית, בן הזוג הגברי או תורם הזרע מספקים דגימת זרע באותו יום בו אוספים את הביציות. אם בדגימת הזרע אין זרע חי, מבוצעת הפקת זרע ישירות מיותרת האשך או מהאשך. ההליך נעשה תחת מיקרוסקופ באמצעות מכשירי מיקרומניפולציה רבים (מיקרומניפולאטור, מיקרו-מזרקים ומיקרו-פיפטות). פיפטה אוחזת מייצבת את הביצית הבוגרת בעזרת יניקה עדינה המופעלת באמצעות מזרק. מהצד הנגדי, מיקרו-פיפטה מזכוכית דקה וחלולה משמשת לאיסוף זרע יחיד, לאחר ששותק בעזרת חיתוך זנבו. קרום תא הביצית מנוקב והזרע מוחדר לחלק הפנימי של הביצית (לציטופלזמה). ישנן מספר ראיות שמדגימות שיעור מעט מוגבר של מומים מולדים בשימוש בהפריה חוץ גופית באופן כללי ובהזרקת זרע ציטופלזמטית באופן ספציפי, אם כי מחקרים שונים מראים תוצאות סותרות. במאמר עמדה מסכם, האגודה האמריקנית לרפואת הרבייה אמרה כי היא רואה בהזרקת זרע ציטופלזמטית טיפול בטוח ויעיל לאי פוריות בגברים, אך היא עשויה לכלול סיכון מוגבר להפרעות גנטיות לצאצאים, עקב ההליך עצמו או עקב הסיכון האינהרנטי המוגבר להפרעות גנטיות בקרב הורים העוברים הליך זה (שכן הסיבה להליך עשויה להיות קשורה להפרעות גנטיות בתאי הזרע שגורמת לקושי בכניסה להריון).
אפרים לניאדו
ביוגרפיה
אביו היה ראש רבני חלב, הרב רפאל שלמה לניאדו, בעל "בית דינו של שלמה". שנת לידתו אינה ידועה לנו וכן אין בידינו מידע על שנות נעוריו, מלבד העובדה שכבר אז היה בעל ידיעות בתורה וחיבר חידושים רבים. נשא לאשה את קרובת משפחתו, בתו של רבי אליהו שלום. בשנת ה'תקמ"ז (1787) העביר אליו אביו את התפקיד, בשל גילו המופלג שהקשה עליו במילויו. מינוי זה עורר מחלוקת בין רבני חלב, ובראש החולקים על רבנותו ניצב הרב אליהו דוויך הכהן. בין השאר, ערערו על סמכותו לדון דיני ממונות יחידי (דבר אשר היה נהוג בחלב שנים רבות). הוא החתים את בני הקהילה על מסמך המורה כי הם מקבלים אותו עליהם כדיין יחידי, אך גם מסמך זה לא שיכך את ההתנגדות. אביו כתב תשובה להגנתו.
נפטר בכ"ח בשבט ה'תקס"ה (1805). ככל הנראה לא הותיר אחריו צאצאים, ובכך תמה שושלת הרבנים לבית לניאדו.
כתביו
השאיר אחריו כמות רבה של כתבי יד, אך במהלך חייו ובמאה השנים שלאחר פטירתו לא יצא לאור אף אחד מהם. מכתביו שיצאו לאור:
הקרע
"הקרע" (בצרפתית: "La Rupture") הוא סרט צרפתי משנת 1970 בבימויו של קלוד שברול. הסרט עוסק בניסיונו של איש עסקים עשיר לעקוב אחר אשת בנו ולטפול עליה אשמות שוא בעזרת אדם ששכר וזאת, במטרה לקבל משמורת על נכדו, לאחר שהאשה מבקשת להתגרש מבנו. הסרט מבוסס על מותחן שכתבה ב-1968 סופרת הספרות הזולה הבריטית שרלוט ארמסטרונג, "The Balloon Man" (מוכר הבלונים).
תקציר העלילה
הלן היא אישה פשוטה שהייתה חשפנית בעברה ועתה היא עובדת כמוזגת ומפרנסת את שארל בעלה, המעורער בנפשו, ואת ילדם. בוקר אחד תוקף אותה שארל ולאחר מכן מטיח את בנם על רהיט בבית. הלן מגנה על עצמה ועל ילדה. היא חובטת בשארל במחבת ומפנה את הילד שנפצע בראשו לבית החולים. שארל שנחבל משוחרר להחלמה בבית הוריו העשירים ואילו הלן שוכרת חדר קטן בפנסיון הסמוך לבית החולים בו מאושפז בנה.
לאחר שהלן מודיעה על כוונתה להתגרש משארל, מחליט אביו העשיר של שארל לעשות כל שניתן כדי להשיג משמורת על נכדו. הוא שוכר את פול, מכר המשפחה הזקוק לכסף, כדי שירגל אחרי הלן ויגלה התנהגות נלוזה שלה שתסייע במשפט על המשמורת. פול שוכר גם הוא חדר בפנסיון ועוקב אחרי הלן, אך כל מאמציו לגלות פגם ולו קטן במעשיה עולים בתוהו. המשפט קרב וברוב יאושו הוא רוקם מזימה להכשיל את הלן ומגייס לכך את חברתו.
ביקורת
שברול עצמו הגדיר סרט זה כמושפע מסרטיו של הבמאי פריץ לנג. הצגת המאבק של הלן האחראית והישרה, בת המעמד הנמוך, מול אביו של בעלה והמרגל ששכר, שניהם חסרי מעצורים מוסריים, נראית לחלק מהמבקרים כהמשך הסתערותו של שברול על הבורגנות הצרפתית, תוך שימוש בתערובת מדויקת של מרכיבים שנועדו לזעזע (סמים, אלימות, פורנוגרפיה). מבקר הקולנוע וינסנט קנבי טוען כי עלילת הסרט היא שרירותית ומאולצת. הוא גם מבקר את שברול על שימוש באלימות מופרזת ובפורנוגרפיה המוגזם לדעתו לנדרש בסרט. למרות זאת, הוא מציין כי בנקודות רבות הסרט הוא כה יפה עד שהתעוררה בו הרגשה כי האכזבה שחש בסיום הסרט נובעת מחולשותיו עצמו ולא מחולשת הסרט. במיוחד הוא מציין את משחקה של סטפאן אודראן, המגלמת את גיבורת הסרט, אותה הוא מגדיר כ"מוכשרת בצורה בלתי רגילה". את המונולוג בו היא מתארת את השתלשלות חייה ונישואיה באוזני עורך דינה בזמן נסיעתם ברכבת הוא מגדיר כ"אחד הדברים המרגשים ביותר בהם חזיתי השנה".
הסרט נפתח בתמונה לא ברורה שניתן לפרשה אולי כמערה. על רקע תמונה זו מופיע ציטוט של ז'אן רסין, מתוך מחזהו, "אנדרומכה": "Mais quelle épaisse nuit tout a coup m'environne" ("איזו עלטה כבדה אופפתני לפתע"). המצלמה מתרחקת והצופים מגלים כי ה"מערה" היא שקע בעץ שמאחוריו נמצא הבית בו חיים הלן ושארל. יש הרואים בתמונת הפתיחה ובמוטו המופיע בה כמשל לכוונת הבמאי להסתכל אל תוך העלטה שבתוך חיי המעמד הבינוני שבפרברים.
פיליפ סימור הופמן
פיליפ סימור הופמן (באנגלית: Philip Seymour Hoffman; 23 ביולי 1967 – 2 בפברואר 2014) היה שחקן אמריקאי. זוכה פרס אוסקר.
מצעד האלבומים הדיגיטליים (בילבורד)
מצעד האלבומים הדיגיטליים (באנגלית: Digital Albums) היה מצעד אלבומים הכולל את האלבומים הדיגיטליים הנמכרים ביותר בארצות הברית בלבד, על סמך נתונים שנאספו על ידי נילסן סאונדסקאן ומפורסמים על ידי בילבורד. המצעד הראשון פורסם בגיליון שהונפק ב-22 בינואר 2005, וכלל את כל הגרסאות של שיר שנמכר ממפיצי מוזיקה דיגיטלית. הנתונים של אותו השיר שולבו בהוט 100 שבועיים לאחר מכן. מאז אוקטובר 2004, המכירות הדיגיטליות שולבו ברבים ממצעד הסינגלים של בילבורד. כמו כן, הוחלט לעשות זאת בעיקר בגלל העלייה הדרמטית בפופולריות של השוק הדיגיטלי בעוד שמכירות סינגל מסחריות הפכו "זניחות". האלבום הראשון בשנת 2014 דורג במקום הראשון היה Beyoncé של ביונסה.
פיליפ סימור הופמן
ביוגרפיה
הופמן נולד בפיירפורט (Fairport), מדינת ניו יורק שבארצות הברית; אביו היה עובד בכיר בחברת "זירוקס", פרוטסטנטי ואימו הייתה שופטת בבית משפט לענייני משפחה, קתולית באמונתה. היו לו שתי אחיות ואח (גורדי הופמן, תסריטאי, שכתב את התסריט ל"באהבה לייזה", בו כיכב אחיו פיליפ). הוריו התגרשו כשהיה בן תשע. ב-1989 סיים את לימודיו באוניברסיטת ניו יורק, שם למד קולנוע ומשחק.
בקולנוע
תפקידו הראשון כשחקן היה כנאשם בפרק בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר" (1991). הפריצה הקולנועית שלו הגיעה כעבור שנה, כשהופיע בארבעה סרטים, הנודע שבהם היה "ניחוח אישה", בו גילם את בן כיתתו הערמומי של צ'ארלי סימס (בגילומו של כריס אודונל). בהמשך ביסס עצמו כשחקן משנה מצליח ומוערך המגלם דמויות מגוונות וייחודיות, כשהוא עובד עם מגוון רחב של במאים בולטים, כדוגמת פול תומאס אנדרסון, ג'ואל ואיתן כהן, קמרון קרואו, ג'יי ג'יי אברהמס, ספייק לי, דייוויד מאמט, רוברט בנטון, ג'ואל שומאכר, טוד סולונדז ואנתוני מינגלה. הוא הופיע בחמישה סרטים אותם ביים פול תומאס אנדרסון ("שמונה בטוח", לילות בוגי", "מגנוליה", "מוכה אהבה" ו"המאסטר"). ב"באהבה לייזה" שיחק לראשונה בתפקיד הראשי. הוא גילם אלמן שאשתו התאבדה, המתמכר לשאיפת אדי בנזין. ב"פרשת מאהוני" גילם פקיד בנק המנהל חיים סודיים כמהמר, ומתחיל לגנוב כספים ממקום עבודתו לאחר שנקלע לחובות. לאחר מכן המשיך לככב בתפקידי משנה בסרטים הוליוודיים מצליחים כדוגמת "ואז הגיעה פולי", "קולד מאונטן" ו"משימה בלתי אפשרית 3". עם תפקידיו האחרים נמנים בחור הומוסקסואל ("לילות בוגי", "אנשים מושלמים" ו"טרומן קפוטה"), מפסידן בודד ("אושר"), פרחח מפונק ועשיר ("ניחוח אישה" ו"הכישרון של מר ריפלי"), דמות מחנכת ("מגנוליה" ו"כמעט מפורסמים"), בריון אכזרי ("שמונה בטוח, "מוכה אהבה" ו"משימה בלתי אפשרית 3"), אומן רגיש ("סטייט פינת מיין" ו"סינקדוכה, ניו יורק"), קברניט משחק ראשי ומורד ("משחקי הרעב") ועוד.
ב-2006 זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ובפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי על משחקו בסרט "טרומן קפוטה", בו גילם את דמות הסופר האקסצנטרי וההומוסקסואל שכתב את הרומן "בדם קר", שהזניק אותו לתודעה, אך גם הרס את חייו.
הוא היה מועמד 3 פעמים נוספות לפרס אוסקר לשחקן משנה, ב-2008, ב-2009 וב-2013 על תפקידיו בסרטים "מלחמתו של צ'ארלי וילסון", "ספק" ו"המאסטר".
בתיאטרון
בנוסף לקריירה הקולנועית המצליחה שלו, הופמן מוכר גם כשחקן תיאטרון. הוא היה מועמד פעמיים לפרס טוני: ב-2000 על "המערב האמיתי" מאת סם שפרד, בו הופיע לצד ג'ון סי. ריילי וב-2003 על העלאה המחודשת של מסע ארוך אל תוך הלילה, מאת יוג'ין או'ניל. בנוסף ביים כמה הצגות אוף ברודוויי.
חיים אישיים
הופמן היה במערכת יחסים ממושכת עם מעצבת התלבושות מימי אודונל. הם נפגשו ב-1999 כשעבדו על המחזה "In Arabia We'd All Be Kings", אותו הפיק הופמן. לזוג שלושה ילדים: בן, השחקן קופר הופמן, שנולד במרץ 2003, ושתי בנות שנולדו ב-2006 וב-2008.
מותו
ב-2 בפברואר 2014 נמצא הופמן מת בדירתו על ידי חברו, התסריטאי והמחזאי דייוויד בר כץ. הוא מת כנראה ממנת יתר של סמים, בהיותו בן 46.
תומאס פרנק
תומאס פרנק (בדנית: Thomas Frank; נולד ב-9 באוקטובר 1973) הוא מאמן כדורגל דני המאמן את ברנטפורד.
קריירה
לאחר ששיחק תקופה קצרה ככדורגלן חובב, החל לאמן הצטרף לצוות המקצועי של מספר מועדונים מקומיים, כשבחלקם אימן את הקבוצות הצעירות. ביולי 2008 מונה למאמן נבחרות דנמרק עד גיל 16 ועד גיל 17. בשנת 2011 הוביל את הנבחרת עד גיל 17 לחצי גמר אליפות אירופה, בו הודחה על ידי גרמניה. ב-2012 מונה למאמן הנבחרת עד גיל 19, כשבמקביל סייע גם לנבחרות הנשים הצעירות.
ב-10 ביוני 2013 מונה למאמן ברונדבי, מליגת העל הדנית. בשתי עונותיו בקבוצה היא סיימה במקומות הרביעי והחמישי, ולא הצליחה להעפיל לשלב הבתים של הליגה האירופית. פרנק התפטר ב-9 במרץ 2016, לאחר שנחשף כי יו"ר המועדון העביר עליו ביקורת חריפה בפורומים של אוהדים תחת שם בדוי.
ב-9 בדצמבר 2016 הצטרף לברנטפורד מהצ'מפיונשיפ כעוזר מאמן, תחת המאמן דין סמית'. ב-16 באוקטובר 2018, לאחר עזיבתו של המאמן הראשי דין סמית', מונה פרנק לתפקיד המאמן הראשי. במשחקיו הראשונים כמאמן השיג רק ניצחון אחד ב-10 משחקים, אך לאחר מכן הצליח לייצב את הקבוצה והיא סיימה את העונה במקום ה-11. בינואר 2020 האריך את חוזהו במועדון בשלוש עונות וחצי. את עונת 2019/2020 בצ'מפיונשיפ סיימה הקבוצה במקום השלישי, אך הפסידה לפולהאם במשחק על העלייה לפרמייר ליג. בסוף אוקטובר 2020 הגיע ל-100 משחקים כמאמן הקבוצה, והחזיק באחוז ההצלחה הגבוה ביותר בהיסטוריה של המועדון למאמן שאימן 100 משחקים לפחות.
את עונת 2020/2021, בה רשמה הקבוצה ריצה של 21 משחקי ליגה ללא הפסד והגיעה לראשונה בהיסטוריה שלה לחצי גמר גביע הפוטבול ליג, סיימה הקבוצה שוב במקום השלישי, אך הפעם ניצחה את סוונסי סיטי במשחק העלייה, והעפילה לליגה הבכירה אחרי 74 שנים. בינואר 2022 האריך את חוזהו במועדון בשלוש עונות וחצי. את עונת 2020/2021 סיימה הקבוצה במקום ה-13. באוקטובר 2022 הגיע ל-200 משחקים כמאמן הקבוצה, ורשם את רקורד הניצחונות הטוב ביותר בהיסטוריית המועדון למאמן שאימן 200 משחקים. בדצמבר 2022 האריך את חוזהו במועדון בארבע עונות וחצי. את עונת 2022/2023 סיימה הקבוצה במקום התשיעי, לאחר שבמהלך העונה רשמה רצף של 12 משחקים והייתה הקבוצה היחידה בליגה שניצחה פעמיים את מנצ'סטר סיטי, אלופת הליגה ואלופת אירופה.
נוסחת אוילר (אנליזה מרוכבת)
נוסחת אוילר היא נוסחה יסודית באנליזה מרוכבת, הקושרת את הפונקציה המעריכית הטבעית לפונקציות הטריגונומטריות סינוס וקוסינוס. הנוסחה נקראת על-שמו של לאונרד אוילר.
הנוסחה קובעת כי: לכל \ \theta ממשי, כאשר e הוא בסיס הלוגריתם הטבעי ו-i הוא היחידה המדומה. את יש הנוהגים לסמן בצורה המקוצרת cis.
זהות אוילר
כאשר מציבים בנוסחה את \ \pi כערכה של הזווית \ \theta, מתקבל: או , תוצאה הקרויה זהות אוילר ומקשרת בצורה פשוטה בין 5 קבועים מתמטיים בסיסיים.
סלמנדריים
סלמנדריים (שם מדעי: Salamandridae) היא משפחה הנקראת גם "סלמנדריים אמיתיים" ושייכת לעל-משפחת סלמנדרות, בסדרת בעלי זנב. במשפחה כ-55 מינים בקירוב ב-15 סוגים, שתפוצתם הגאוגרפית נרחבת ביותר: מרביתם באירופה, חלקם באסיה ושני סוגים אנדמיים לאמריקה הצפונית. בישראל קיימים שני מינים: הסלמנדרה המצויה וטריטון הפסים.
נוסחת אוילר (אנליזה מרוכבת)
הקשר להצגה קוטבית
בהינתן מספר מרוכב z השונה מאפס, ניתן למתוח קטע l במישור המרוכב בין ראשית הצירים לנקודה z. האורך של l, r, מכונה הערך המוחלט של z, ואילו הזווית (ברדיאנים) בין הכיוון החיובי של הציר הממשי ל-l (נגד כיוון השעון), \theta, מכונה הארגומנט של z. הזוג (r,\theta) מכונה ההצגה הקוטבית של z.
אם נציג את z בצורה z = x+iy, אז x ו-y הם אורכי הניצבים במשולש ישר-זווית שיתרו הוא l. לפי הגדרת הפונקציות הטריגונומטריות מתקיים ו-. לכן לפי נוסחת אוילר:
סלמנדריים
מאפיינים
סלמנדריים בוגרים הם קטני גוף, אורך גופם מגיע עד ל-20 ס"מ. עורם מפריש רעלים, והצבעים הבולטים הייחודיים לכל מין משמשים כצבעי אזהרה. הטריטונים רעילים ביותר בכל שלבי חייהם. למרבית המינים במשפחה זו איברי נשימה (מעין ריאות) מפותחים.
נוסחת אוילר (אנליזה מרוכבת)
הקשר להצגה קוטבית
הצגה זו של מספר מרוכב נוחה לשימוש במקרים רבים. למשל כאשר כופלים אותם:.
מסקנה מיידית מהצגה זו היא משפט דה-מואבר הקובע כי ל-n טבעי ו-x ממשי. לפי נוסחת אוילר זהו פשוט השוויון.
סלמנדריים
מאפיינים
הסלמנדריים מוכרים בתצוגות החיזור שלהם, שבמהלכן מקיף הזכר את הנקבה ומחכך את גופו בגופה, ולעיתים אוחז בה לפני שהוא מעניק לה את שק הספרמטופור המכיל מספר גמטות זכריות. ההפריה פנימית. לא נצפתה כל דאגה לצאצאים הנולדים.
נוסחת אוילר (אנליזה מרוכבת)
משמעות אלגברית
מנוסחת אוילר נובע שההעתקה היא הומומורפיזם של חבורות מן הישר הממשי כחבורה ביחס לפעולת החיבור, אל מעגל היחידה במישור המרוכב כחבורה ביחס לפעולת הכפל. זהו אפימורפיזם שאיננו איזומורפיזם שכן.
סלמנדריים
מיון
קיימת חלוקה של המשפחה לשתי תתי-משפחות: סלמנדרות אמיתיות וטריטונים, כאשר הסלמנדרות בהכללה בעלות עור חלק יותר ואילו לטריטונים עור גבשושי יותר.
נוסחת אוילר (אנליזה מרוכבת)
הוכחות
קיימות מספר הוכחות לנוסחה, שמתבססות על ההגדרה של פונקציית האקספוננט המרוכבת לפי טור טיילור של הפונקציה הממשית או כפונקציה המקיימת את התכונות הידועות של הפונקציה הממשית.
באמצעות טור טיילור
זוהי הוכחה של נוסחת אוילר באמצעות פיתוח טור טיילור וכן העובדות הבסיסיות אודות החזקות של \ i:
לכל n שלם. אפשר לבטא את הפונקציות הממשיות \ e^{x}, \ \cos(x) ו-\ \sin(x) באמצעות פיתוח טור טיילור שלהן סביב 0:
לפי הגדרה זאת אפשר לראות ש:
(החלפת סדר האיברים מוצדקת משום שכל הטורים מתכנסים בהחלט).
באמצעות חשבון דיפרנציאלי
נגדיר את הפונקציה \ f(x), במשתנה ממשי \ x, בתור:
הנגזרת של (f(x, לפי חוק המכפלה, היא:
לכן, \ f(x) חייבת להיות פונקציה קבועה ביחס ל-\ x. משום ש-\ f(0) ידוע, הקבוע ש- \ f(x) שווה אליו עבור כל \ x ממשי גם ידוע. כלומר:
על ידי הכפלת שני הצדדים ב-\ e^{ix} ושימוש בשוויון
נקבל כי:
הכללות
ניתן להכליל את נוסחת אוילר מהמספרים המרוכבים אל הקווטרניונים על ידי הנוסחה כאשר r הוא נקודה על כדור היחידה התלת-ממדי במרחב הקווטרניונים ה-4 ממדי הנקרא ורסור.
זה אני (אלבום)
זה אני הוא אלבומו ה-12 של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב-9 במרץ 2009. כעבור חודש וחצי הגיע האלבום למעמד אלבום פלטינה מרובעת על מכירות של למעלה מ-150,000 עותקים בנקודות מכירה בישראל.
מתוך האלבום יצאו הסינגלים "זה אני", "יפיופה", "לנצח בני", "למות מקנאה" ו"מטורף". "לנצח בני" הוא גרסת כיסוי לשירה של אביבה אבידן, שכתבה נורית בת שחר-צפריר והלחין עוזי חיטמן. השיר הושמע רבות בתקופת מבצע עופרת יצוקה. באלבום נכלל גם חידוש לשירו של שימי רון "שעת פרידה". השיר "זה אני" נבחר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' ובעוד שלושה מצעדים שונים.
ההפקה המוזיקלית והעיבודים של שירי האלבום נחלקו בין תמיר צור ודודו קומה.
עמי אפלבום
עמירם (עמי) איסר אפלבום (נולד ב-20 באפריל 1951) הוא ד"ר להנדסת חומרים, מדען, יזם, מרצה, ומנהל עסקי וטכנולוגי בכיר בחברות הייטק בינלאומיות. מכהן כיו"ר רשות החדשנות, כיו"ר מועצת המנהלים של הרשות, ובעבר המדען הראשי במשרד הכלכלה והתעשייה.
בטרם מינויו כמדען הראשי, כיהן כנשיא חברת KLA-Tencor Israel וכסגן-נשיא בכיר בתאגיד KLA העולמי שמרכזו בעמק הסיליקון בקליפורניה ועוסק במחקר, פיתוח וייצור ציוד מתקדם לתעשיית המוליכים למחצה. אפלבום הוא בעל תואר דוקטור בהנדסת חומרים מטעם הטכניון בחיפה.
ביוגרפיה
עמי אפלבום נולד וגדל בקיבוץ סעד.
את שירותו הצבאי עשה ביחידה טכנולוגית.
השלים תואר ראשון בפקולטה להנדסת חומרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ותואר שני בהנדסת חומרים בטכניון בחיפה, בהנחיית פרופ' דן שכטמן, לימים חתן פרס נובל לכימיה. את הדוקטורט עשה במחלקה להנדסת חומרים בטכניון בהנחיית פרופ' משה איזנברג. מחקרו בדוקטורט עסק בתחום המוליכים למחצה. בנוסף, הוא בעל תואר MBA למנהלים בכירים מאוניברסיטת סטנפורד. את הפוסט-דוקטורט השלים במעבדות AT&T Bell במרי היל, ניו ג'רזי, ארה״ב, במסגרת זו עסק במחקר ופיתוח בתחומי מוליכים-למחצה בשנת 1984.
ד״ר אפלבום פרסם יותר מ-25 מאמרים מדעיים ורשם 6 פטנטים.
בתעשיית ההייטק הישראלית
לאחר הפוסט דוקטורט התמנה לחוקר מן המנין במעבדות AT&T במרי היל ניו ג'רזי ובין השנים 1984 עד 1987 עסק במחקר ופיתוח של התקנים אלקטרו-אופטיים בחומרים מוליכים למחצה מרוכבים, כגון גליום ארסניד ואינדיום פוספיד. בהמשך עבר לעבוד בחברת Rockwell International בריצ'רדסון, טקסס כמנהל פיתוח התקנים אלקטרו-אופטיים לתקשורת בסיבים אופטיים. ד״ר אפלבום העביר את המוצרים שפותחו במעבדות בטקסס לייצור ב Thousand Oaks קליפורניה בשנים 1987 עד 1991.
בשנת 1991 חזר לישראל כראש פרויקט בחברת SCD המפתחת ומייצרת רכיבים ומערכות אלקטרו-אופטיות. בהמשך מונה לסמנכ״ל תפעול בחברה.
בשנת 1993 התמנה למנכ״ל הסטרטאפ GAD Semiconductors שעסק בפיתוח דיודות להספקים גבוהים מגליום ארסניד ובניית מערכות שיווק ומכירות ללקוחות בארצות הברית. בתפקיד זה עסק בין היתר גם בגיוס כספים ועבודה מול אנג'לים וקרנות הון.
יו"ר רשות החדשנות
באוקטובר 2017 מונה ליו"ר רשות החדשנות ולתפקיד המדען הראשי במשרד הכלכלה והתעשייה. במסגרת תפקידו הוא משמש כיו"ר מועצת הרשות ויו"ר ועדות המחקר ברשות.
בנוסף לכך, הוא מייעץ לממשלה בכל הקשור ליישום מטרות חוק המו"פ ומדווח לממשלה (בכלל זה לוועדת השרים לענייני מדע, טכנולוגיה וחלל) על ממצאיו והמלצותיו בנוגע לקידום החדשנות הטכנולוגית בתעשייה, והמלצותיו באשר לפעולות הנדרשות כדי להגשים את מטרות חוק המו"פ; עוקב אחר התהליכים והשינויים בחדשנות הטכנולוגית בתעשייה בישראל ומחוצה לה, לרבות השפעתם על יצירת מקומות עבודה וצמצום פערים חברתיים-כלכליים; וממליץ לרשויות ממשלתיות בדבר מתן הטבות העשויות לסייע בהגשמת מטרות החוק.
חיים אישיים
אפלבום נשוי ואב לשניים, ומתגורר בתמרת.
טרי פרנקונה
טרי ג'ון "טיטו" פרנקונה (באנגלית: Terry Jon Francona; נולד ב-22 באפריל 1959 בדקוטה הדרומית) הוא שחקן בייסבול ומנג'ר במייג'ור ליג בייסבול. פרנקונה שימש כמנג'ר של הבוסטון רד סוקס, בשנים 2004 עד 2011 וזכה עימה פעמיים בוורלד סיריס. לאחר שחוזהו לא הוארך נהיה לפרשן ברשת ESPN. ב-2013 מונה למנג'ר של קליבלנד אינדיאנס.
קריירה
בשנת 1980 נבחר פרנקונה בדראפט המכללות על ידי אוניברסיטת אריזונה. פרנקונה התחיל את הקריירה שלו במייג'ור ליג בייסבול במונטריאול אקספוז (כיום וושינגטון נשיונאלס) כאשר נבחר על ידה 22 בדראפט של 1981. פרנקונה שיחק שם עד שנת 1985. בשנת 1986 עבר פרנקונה לשיקגו קאבס שם שיחק עונה אחת ואז עבר לסינסינטי רדס. בשנת 1988 פרנקונה עבר לקליבלנד אינדיאנס שם שיחק עונה אחת ואז עבר למילווקי ברוארס שם הוא שיחק עד שנת 1990 וסיים את הקריירה שלו בתור שחקן.
קריירת מנג'ר
בשנת 1997 טרי פרנקונה הפך להיות המנג'ר של פילדלפיה פיליז עד שנת 2000. בשנת 2004 מונה למנג'ר של בוסטון רד סוקס וזכה איתה בוורלד סיריס באותה שנה, הראשונה של הקבוצה מזה 86 שנים. בשנת 2007 זכה עימה באליפות נוספת. בסוף עונת 2011 לא הוארכה ההתקשרות עמו בעקבות מפלה שנחלה הקבוצה לאחר שלא העפילה לפלייאוף למרות פער של 9 ניצחונות חודש לפני תום העונה.
ב-2013 מונה למנג'ר של קליבלנד אינדיאנס, בעונתו הראשונה זכה בתואר מנג'ר השנה באמריקן ליג לאחר מאזן של 92–70 והעפלה לפלייאוף. ב-2016 נבחר פרנקונה בפעם השנייה למנג'ר העונה, לאחר שקבוצתו זכתה באליפות הבית המרכזי, העפילה לוורלד סיריס בו הפסידה לשיקגו קאבס 3–4. בעונת 2017 השיגה הקבוצה תחת ניהולו רצף של 22 ניצחונות רצופים, שיא ליגה.
מגדל התקשורת של איסטנבול
מגדל התקשורת של איסטנבול (בטורקית: Küçük Çamlıca TV-Radyo Kulesi), הוא מגדל תקשורת עם תצפית ומסעדות ברובע אוסקודר שבאיסטנבול, טורקיה.
גובהו הכולל של המגדל הוא 369 מטר (1,211 רגל). גובה אנטנת הפלדה של המגדל הוא 168 מטר (551 רגל). עם גובה כולל של 587 מטרים מעל פני הים, הוא נושא את תואר המבנה הגבוה ביותר באיסטנבול ובאירופה. בנייתו החלה בסוף 2016 והסתיימה ארבע שנים מאוחר יותר בספטמבר 2020. עם זאת, הפרויקט אמור היה להיות להסתיים עד סוף 2019. הוא נחנך ב־29 במאי 2021.
בהצעה הראשונה שנערכה ב־31 בדצמבר 2014, נאמדה עלות הפרויקט ב־73.1 מיליון דולר. עם זאת, בשל דרישות הבניין המשתנות, הוגשו 3 הצעות חדשות, ועלות הפרויקט הסתכמה בסך של 121.7 מיליון דולר (381.8 מיליון לירות טורקיות).
עיצוב
המגדל תוכנן על ידי חברת Melike Altınışık אדריכלים (MAA), שהוקמה על ידי Melike Altınışık. הבניין עצמו הוא מבנה אחד המעוצב בהשראת פרח הצבעוני, סמל לטורקים בתקופת האימפריה העות'מאנית. הציר המרכזי של המגדל כולל את השורשים ואת גבעול הפרח. מרפסת התצפית ורצפות המסעדה מזכירות ניצן צבעוני שטרם פרח.
מעליות פנורמיות העולות מקומת הקרקע לקומה העליונה, ממוקמות משני צידי הבניין. מעליות אלו מסמלות את הבוספורוס הטורקי, המפריד ומחבר את יבשות אסיה ואירופה.
המופע של שר (מחזמר)
המופע של שר (באנגלית: The Cher Show) הוא מחזמר להיטים עם תסריט מאת ריק אליס המספר את סיפור חייה של שר, ומשתמש בשירים שהיא ביצעה במהלך הקריירה. שלוש שחקניות גילמו את שר: אחת מגלמת את דמותה בשנות ה-50 וה-60 ("בייב"), השנייה מגלמת את דמותה בשנות ה-70 ("ליידי") והשלישית מגלמת את דמותה בשנות ה-80 וה-90 ("סטאר"). השלוש מתקשרות אחת עם השנייה ועוזרות זו לזו בנקודות שונות.
שיקגו
הפקת טרום-ברודוויי של המחזמר התקיימה בתיאטרון האוריינטלי, שיקגו בין ה-12 ביוני ל-15 ביולי 2018. ההפקה הסתיימה יום אחד מוקדם מהצפוי, ב-14 ביולי 2018, בשל בעיות טכניות.
ברודוויי
לאחר ההרצה בשיקגו, המופע של שר החל בהצגות מקדימות בתיאטרון ניל סיימון בברודוויי ב-1 בנובמבר 2018 והפתיחה הרשמית התקיימה ב-3 בדצמבר 2018.
התסריט למחזמר נכתב בידי ריק אליס, ג'ייסון מור ביים, כריסטופר גאטלי יצר את הכוראוגרפיה. פיקוח מוזיקלי, תזמור, עיבודים ועיבודים למוזיקת ריקודים מאת דריל ווטרס. עיצוב תלבושות מאת בוב מקי, עיצוב תפאורה מאת קריסטין ג'ונס וברט ג'יי. בנקיס, עיצוב תאורה מאת קווין אדמס ועיצוב סאונד מאת נווין שטיינברג. מפיקי המחזמר הם פלודי סוארס, ג'פרי סלר ושר.
ההפקה הסתיימה ב-18 באוגוסט 2019 לאחר 34 הצגות מקדימות ו-295 הופעות רגילות.
סיבוב הופעות בממלכה המאוחדת 2022/2023
במאי 2021, הוכרז שהמחזמר יוצג בסיבוב הופעות בבריטניה ובאירלנד מאפריל 2022 עד אפריל 2023 בבימויה של ארלין פיליפס ועם כוריאוגרפיה מאת אוטי מאבוס. צוות השחקנים כולל את מילי אוקונל בתפקיד בייב, דניאל סטירס בתפקיד ליידי ודבי קורופ בתפקיד סטאר.
עלילה
המופע של שר מבוסס על חייה של שרלין סרקיסיאן לה פייר בונו אלמן או כפי שחבריה מכנים אותה, שר! הילדה על התלת אופן, שנשבעה להפוך למפורסמת. תופעת הנעורים שפרצה בגיל עשרים. כוכבת הטלוויזיה הזוהרת שפורשת בשיא. השחקנית שעתידה לזכות באוסקר. אלילת הרוק שמכרה מאה מיליון תקליטים. האגדה שעשתה הכל, ועדיין מפחדת לצעוד על הבמה. האישה, האם, הבת, האחות, החברה. האישה, מחפשת אהבה. השורדת האולטימטיבית, רודפת אחרי החלום שלה. כולם כאן, לבושים כדי להרוג, שרים מכל הנשמה, מספרים את זה כמו שזה. וכולם הכוכבים של המופע של שר.
תפקידים וצוות שחקנים ראשי
* בסיבוב הופעות באירלנד/ הממלכה המאוחדת התפקיד שונה לבוב מקי בלבד.
** בסיבוב הופעות באירלנד/ הממלכה המאוחדת הדמויות גרג אולמן/ רוב קמילטי/ פיל ספקטור/ ג'ון סאות'ול עובדו לתפקיד לשחקן אחד.
*** בסיבוב הופעות באירלנד/ הממלכה המאוחדת התפקיד שונה לג'ורג'יה הולט בלבד.
רסמוס ראסק
רסמוס כריסטיאן ראסק (בדנית: Rasmus Kristian Rask; 22 בנובמבר 1787 – 14 בנובמבר 1832) היה בלשן דני.
קרני אלדד
ביוגרפיה
אלדד, בתם של אליאורה ואריה אלדד ונכדתם של יהושע בן-ציון וישראל אלדד. אבי סב סבה היה מייסד פתח-תקווה יהושע שטמפפר. גדלה באופירה, בירושלים ובכפר אדומים.
קריירה מוזיקלית
בשנת 2005 הקליטה אלדד את אלבומה הראשון, "אדומה", בהוואנה שבקובה. באלבום, מוזיקה אינטימית בעברית ובספרדית. באותה שנה הפיקה גם את האוסף "ימים כתומים", הכולל ביצועים חדשים לשירי גוש קטיף, השירים המסמלים את תקופת המאבק בתוכנית ההתנתקות.
בשנת 2007 הקליטה אלדד את "שלווה בארמנותייך", אלבום סולו שני, בו היא מבצעת משירי הרב שלמה קרליבך בליווי רביעיית כלי מיתר.
אלדד כתבה את המוזיקה לסרט הקולנוע הקצר "מלחמה אחרת" (2004) ול"רגליים קרות" (2006).
בנוסף לפעילותה המוזיקלית, מדריכה אלדד טיולים בקובה ובירושלים.
ב-2013 הוציאה את אלבומה השלישי "שירי ארצי - קרני אלדד שרה ראשית הציונות".
פעילות פוליטית
אלדד פרסמה מאמרים פובליציסטיים בעיתונים "הארץ", "ישראל היום" ו"מעריב סופהשבוע". כאשר נרכש מעריב על ידי הג'רוזלם פוסט ב-2014 והוקם כעיתון חדש בשם "מעריב השבוע" הפכה קרני גם לעיתונאית שמפרסמת גם ידיעות וכתבות, לצד מאמרי פובליציסטיקה וטור שבועי ב"מעריב סופהשבוע".
בשנת 2010 כתבה וערכה את הספר "יש"ע זה פאן" - מדריך תיירותי לאטרקציות, פינות חמד, אתרים היסטוריים, מסעדות וצימרים בשטחי יהודה ושומרון.
חיים פרטיים
אלדד נשואה לשלמה בשן, ואם לשניים. מתגוררת בתקוע.
סקיירביישוב
סקיירביישוב (בפולנית: Skierbieszów) הוא כפר במחוז זמושץ' שבפרובינציית לובלין בפולין, על גדת נהר ווליצה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית קטנה.
תולדות היישוב
הכפר נזכר לראשונה בתחילת המאה ה-15, עת השתייך לבישופים של חלם, ובמשך השנים התפתח לכדי יישוב עירוני. בשנת 1564 נמנו בכפר 409 תושבים.
בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכלל היישוב בתחום אוסטריה, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית.
יהודי היישוב
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא מהמאה ה-16. בשנת 1921 נמנו בכפר 106 יהודים.
בנובמבר 1941, תחת הכיבוש הגרמני, רצחו הגרמנים 82 מיהודי הכפר. ב-14 במאי 1942 רצחו אנשי ס"ס את 14 היהודים האחרונים שעוד נותרו במקום.
טאקע מאמע
טאקע מאמע (בעברית: אכן אמא) הוא סרט נשים חרדי משנת 2011 בכתיבה, הפקה ובימוי של אריאל כהן, עם זוהר כהנוב, חני פרץ, ענבל גלאם והדס קלדרון בתפקידים הראשיים.
סרט נשים חרדי הוא סרט שנוצר במקור עבור קהל של נשים חרדיות. בסרטים אלה מופיעות רק נשים חרדיות צנועות ויש בו מסר יהודי חינוכי. הסרטים מופקים ומופצים באופן עצמאי ומוקרנים בחגי ישראל לנשים חרדיות.
העלילה היא על אישה חרדית עיוורת שבתה נחטפת. מסע החיפושים מפגיש אותה עם עברה המפוקפק. בסרט משתתפות רק נשים. הגבר היחיד נשמע רק בקולו.
הסרט היה הבחירה הרשמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, במסגרת סרטי הפרינג'. (אוקטובר 2011).
בסרט צפו כ-80,000 איש בישראל רובן נשים חרדיות אך הוא הוקרן גם בסינמטקים לקהל מעורב.
תקציר העלילה
נעמי כץ (זוהר כהנוב) היא צעירה חרדית עיוורת שמגדלת את בתה אלישבע בת שבעת החודשים ביחד עם העוזרת המסורה שלה חיה (ענבל גלאם). בעלה הוא אברך בישיבה ומבלה שם את רוב זמנו.
המשטרה פותחת בחקירה, רכב עם כרוז נוסע ברחבי בני ברק עם בקשה לעזור במציאת הילדה. הבעל נמצא כל הזמן בישיבה ומשוחח אתה בטלפון. החקירה והחיפושים לא עוזרים.
רבנית מציעה לנעמי לפנות לחוקרת הפרטית תיקי (חני פרץ) שהיא אמנם אינה חרדית אבל מעולה. תיקי מניחה שאסתי ביקרה בסופרמרקט הסמוך כדי לקנות בקבוק מים לאלישבע. הן מזהות את אסתי במצלמות האבטחה ותיקי עולה על זהותה בעזרת כרטיס האשראי שלה. היא מגלה ששמה האמיתי הוא אפרת קופר (הדס קלדרון) וכי הייתה מאושפזת בבית חולים. הן ממהרות לבית החולים ומגלות כי הייתה מאושפזת שם בגלל מניה דיפרסיה. הן מקבלות את כתובתה וממהרות אל דירתה שנמצאת ריקה. תיקי מוצאת שם הזמנה לכרטיסים לפריז. הן ממהרות לנתב"ג שם מסתבר להן שהטיסה לפריז עם אפרת ואלישבע כבר יצאה.
תיקי ונעמי רוכשות כרטיסים לפריז ומשתכנות במלון מול ביתה של אפרת. תיקי פונה לשלטונות לבצע בדיקת DNA ומסתבר שאפרת היא אכן האמא הביולוגית של הילדה. מסתבר שאפרת הייתה חולה במניה דיפרסיה וויתרה על בתה מחוסר ברירה. האימוץ לא היה רשמי וגם בקהילה החרדית לא ידעו על כך. בישראל סורבה נעמי לאימוץ רשמי בגלל שהיא עיוורת.
תיקי ונעמי מגיעות לדירת אפרת. היא מרשה לנעמי לגעת באלישבע שנקראת כעת חנה. הן נפגשות שוב בבית המשפט בתל אביב ואפרת מרשה לנעמי לשאת את חנה/אלישבע בידיה בפעם האחרונה.
ריקרדו אנטוניו צ'ווירה
ריקרדו אנטוניו צ'ווירה (באנגלית: Ricardo Antonio Chavira; נולד ב-1 בספטמבר 1971) הוא שחקן אמריקאי המוכר בזכות תפקידו כקרלוס סוליס בסדרה "עקרות בית נואשות" (2004–2012).
ביוגרפיה
צ'ווירה נולד באוסטין, טקסס, בנו של שופט מחוז בקסר ג'ואן אנטוניו צ'ווירה. הוא גדל בסן אנטוניו, סיים את לימודיו בבית הספר התיכון "Robert E. Lee High School" ובאוניברסיטה "University of the Incarnate Word". ב-2000 הוא סיים לימודים לתואר שני באמנות הבמה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו בתוכנית "San Diego's Professional Actor Training Program". זמן קצר לאחר מכן עבר ללוס אנג'לס ומאז הוא עובד בקולנוע, טלוויזיה ותיאטרון.
קריירה
מ-2004 עד 2012 צ'ווירה כיכב ב"עקרות בית נואשות". הוא גילם את דמותו של קרלוס סוליס, בעלה של גבריאל סוליס (אווה לונגוריה). בתקופה שקדמה לעקרות בית נואשות הוא שיחק בסדרות הטלוויזיה בThe Grubbsה (תפקיד רגיל), "Six Feet Under and The Division" (תפקידים חוזרים), ותפקידי אורח בסדרות "ג'ואן מארקדיה", "קינגפין", "מונק", "24", "ג'אג", "NYPD Blue", "Philly" ו-"City of Angels". בנוסף הוא התארח אצל ג'ורג' לופז ב-ABC. לאחר ",עקרות בית נואשות" צ'ווירה שיחק בשני פרקים בעונה השביעית של "סוכן מחוק" (2013), בתפקיד רפאל סראנו, מנהיג פשע.
צ'ווירה שיחק בהפקה של "Tracers" בתיאטרון Odyssey בלוס אנג'לס, וכן בהפקה משותפת של "Living Out". בקיץ 2010 הוא שיחק בתפקיד סטנלי קוואלסקי במחזה "חשמלית ושמה תשוקה" של טנסי ויליאמס בהפקה של Guthrie Theater במיניאפוליס. הוא שיחק בקולנוע בסרטים "האלמו" ו"פיראנה 3D". היו לו גם תפקידי דיבוב כמו אלחנדרו בורחס בסרט "Dead Space: Aftermath" וג'ון קארוור במשחק הווידאו "Dead Space 3". ב-2013 צ'ווירה שיחק בקומדיית המצבים "ברוכים הבאים למשפחה". הסדרה בוטלה לאחר שלושה פרקים. צ'ווירה שיחק בתפקיד אורח בסדרה Castle בפרק "At Close Range". הוא גילם את דמותו של אלכס לופז. צ'ווירה חזר ל-ABC בתפקיד חוזר בסקנדל. הוא מגלם את דמותו של המושל וארגאס. בסדרה "ג'יין הבתולה" של The CW גילם צ'ווירה את דמותו של ברוס, ארוסה לשעבר של סיומרה. ב-2017 שיחק צ'ווירה בסדרה "דיאטת סנטה קלריטה" קומדיית האימה של נטפליקס, לצידם של טימותי אוליפנט ודרו ברימור. ב-2018 שיחק בעונה השנייה של הסדרה "קווין יכול לחכות" בכיכוב של קווין ג'יימס. בשנת 2020 החל לשחק בסדרה הטלוויזיה "סלינה: הסדרה" בנטפליקס, את דמותו של הזמר והאמרגן אברהם קווינטנייה ואביה של הזמרת סלינה.
בשנת 2023 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה גלאם.
חיים אישיים
צ'ווירה נשוי למרסה דיסל, ולהם שני ילדים: תומאס אנטוניו צ'ווירה (נולד ב-2003) וביילן אליזבת' צ'ווירה (נולדה ב-28 ביולי 2008). השניים היו יחד כ-18 שנים כשהחליטו להינשא ב-22 בספטמבר 2007 בטקס קטן בביתם בסן אנטוניו, טקסס. צ'ווירה תומך בחקר סרטן השד מאחר שאימו, אליזבת' רייז צ'ווירה, מתה מסרטן השד והשחלות כשהייתה בת 43 בלבד. צ'ווירה משמש כדובר הכבוד של ארגון הצדקה "Susan G. Komen for the Cure" בסן אנטוניו. ביוני 2008 שימש קפטן נבחרת במירוץ "Race for the Cure" בוושינגטון די. סי.
באוקטובר 2019 בשעה שחברתו לעקרות בית נואשות, פליסטי האפמן נידונה ל-14 ימים בכלא ובקנס כספי יחד עם הורים עשירים נוספים במוסדות האקדמיים של ביתה, צייץ בטוויטר שאיננו מתפלא על כך מכיוון שמי שהתנשאה עליו בגלל פריווילגיה לבנה- האדם הלבן- במשך 8 עונות על סט הצילומים ואין משמעות לאנשים הללו.
בתי שימוש ביפן
היסטוריה
באוקינאווה, השירותים היו לעיתים נפוצות קרובים לדיר חזירים, והחזירים הואכלו בתוצרי צואה אנושית. המנהג הופסק אחרי מלחמת העולם השנייה.
במהלך תקופת אזוצ'י-מומויאמה (1568 עד 1600), "ביוב טאיקו" נבנה מסביב לטירת אוסקה, והוא גם כיום קיים ומתפקד. ב-1884 התחיל השימוש במערכות ביוב מודרניות, עם ההתקנה של מערכת ביוב ראשונה מלבנים וקרמיקה בקנדה שבטוקיו. צנרת ומערכות ביוב נוספות הותקנו אחרי רעידת האדמה הגדולה קנטו כדי למנוע מחלות אחרי רעידות אדמה נוספות. אולם, קצב בניית מערכות הביוב גדל רק אחרי מלחמת העולם השנייה, כדי להתמודד עם הצרכים של מרכזי האוכלוסייה הגדלים. עד שנת 2000, 60% מהאוכלוסייה חוברה למערכת ביוב.
בתחילת המאה ה-20 התחילו להופיע ביפן שירותים בסגנון מערבי ומשתנות, אבל רק אחרי מלחמת העולם השנייה הם הפכו לנפוצים יותר כתוצאה מהשפעות הכיבוש האמריקאי. ב-1977, המכירות של שירותים בסגנון מערבי היו גבוהים יותר מהמכירות של שירותי הכריעה המסורתיים ביפן. בהתבסס על השירותים עם בידה מובנה משווייץ ומארצות הברית, החברה הגדולה בעולם לציוד סניטארי, טוטו, השיקה את ה"וואשלט" ב-1980. חברות יפניות מייצרות כיום כמה מהשירותים המודרניים ועתירי הטכנולוגיה ביותר בעולם.
שירותי כריעה
השירותים היפניים המסורתיים (和式, וואשיקי) הם שירותי כריעה, שידועים גם בתור "שירותים אסייתים", מאחר ששירותים בסגנון דומה נפוצים בכל רחבי אסיה. שירותי כריעה שונים מהשירותים המערביים הן בצורתם, והן בדרך השימוש בהם. שירותי כריעה נראים בעיקרם, כמשתנה מוקטנת, מסובבת ב-90 מעלות וקבועה ברצפה. רוב שירותי הכריעה ביפן עשויים מחרסינה, אף על פי, שבמספר מקרים (כמו ברכבות), הם עשויים מפלדת אל חלד. במקום לשבת, המשתמש כורע על השירותים, כשפניו לכיוון הקיר. אבוס רדוד קולט את ההפרשות, במקום הקערה הגדולה המלאה במים בשירותים המערביים. כל שאר המתקנים, כמו מכל המים, הצנרת, ומנגנון ההדחה, עשויים להיות זהים לאלה שבשירותים המערביים. הדחה גורמת למים לדחוף את ההפרשות מהאבוס למאגר איסוף שאז מרוקן למערכת הביוב. רוב הפעמים ההדחה מופעלת באותה צורה כמו שירותים מערביים. אולם, לחלק מהשירותים יש ידיות למשוך, או דוושות רגל, במקום הידיות הרגילות. לרבים מהשירותים היפניים יש שני סוגי הדחה: "קטן" (小) ו"גדול" (大). ההבדל הוא בכמות המים שמנוצלת. הראשון הוא לשתן (ביפנית, מילולית "הפרשה קטנה"), והשני לצואה (מילולית, "הפרשה גדולה"). הידית נמשכת לעיתים קרובות ל"קטן", כדי לספק רעש רקע מתמשך למען הפרטיות, כפי שמפורט מטה.
יתרון אחד של הסוג הזה של השירותים, הוא שהוא קל לנקיון. שירותי כריעה הם זולים, וצורכים פחות מים להדחה משירותים מערביים, ומכיוון שאין מגע ישיר עם המושב, חלק טוענים שהם יותר היגייניים. אולם, מגע עם המושב הוא לא סיכון בריאותי אמיתי, ואילו שירותי הכריעה מאפשרים התזה של ההפרשות על הרגליים של המשתמש. האבוס חסר המים מקטין את הסיכון להתזה של מים על המשתמש, אולם, מכיוון שההפרשות חשופות לאוויר הפתוח עד ההדחה, הם פעמים רבות מייצרות ריחות חזקים יותר מאשר אם היו תחת מים, כמו בשירותים מערביים. ניתן להרגיש תופעה זאת לעיתים בתוך או קרוב לשירותים יפניים.
בנוסף, מספר יתרונות בריאותיים מיוחסים לשירותי כריעה. מאמינים שהכריעה עוזרת לחזק את שרירי אגן הירכיים אצל נשים, וכך מקטינים את האפשרות לאי שליטה בצרכים. בנוסף מאמינים שהשירותים האלה מחזקים את הירכיים, ומשפרים את הנשימה ואת הריכוז, ושתנוחת הכריעה הזקופה מאפשרת ליותר צואה לצאת מהמעי הגס. שימוש בתנוחת הכריעה לטווח הארוך, עשוי לשפר את הגמישות של הירכיים. מספר מחקרים איששו טענות אלה.
חברת הציוד הסניטרי היפנית טוטו מייצרת שירותי כריעה יפניים עם בידה מובנה, עם זרם מים לניקוי פי הטבעת. אולם, המוצר הזה לא זכה לפופולריות רבה, באופן חלקי מפני שזרם המים מתיז את המים. אפשרות שטיפה קדמית לא קיימת כרגע.
ישנו גם דגם מורם, עם כיסא שניתן להוריד אותו, אף על פי שהוא נדיר יחסית. במצב המוגבה, הוא משמש כשירותי כריעה. במצב המונמך, ניתן להשתמש בו כמו בשירותים מערביים רגילים. הדגם הזה נפוץ רק באזורים כפריים לרווחת התיירים הזרים. מתאמים שיושבים על השירותים היפניים כדי להפוך אותם לשירותים עם מושב, נפוצים הרבה יותר.
שירותי הדחה בסגנון מערבי
שירותי ההדחה הרגילים שמשתמשים בהם בכל העולם, נקראים ביפן שירותים ב"סגנון מערבי" (洋式). השירותים בסגנון מערבי, כולל שירותים עתירי טכנולוגיה, נפוצים כיום יותר משירותי כריעה מסורתיים בבתים יפניים, אף על פי שבמספר דירות ישנות יותר יש עדיין מדבקות על השירותים או לידם, שמסבירות איך להשתמש בהם בצורה נכונה לשתן ולצואה. בעוד שרוב המתקנים הציבוריים כמו בית ספר, מקדשים ותחנות רכבת מצוידים בשירותים יפניים, בבתים שלהם היפניים מעדיפים את האפשרות לשבת, במיוחד מבוגרים שלהם כריעה ממושכת היא לא נוחה ודורשת מאמץ פיזי.
סאבה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
דנייפר
דְניֶיפְּר (ברוסית: Днепр; באוקראינית: Дніпро; בבלארוסית: Дняпро) הוא נהר באורך 2,290 קילומטר, הזורם מרוסיה דרך בלארוס ואוקראינה אל הים השחור. בכל המדינות בהן הוא עובר נקרא נהר הדנייפר באותו שם, בשינויי הגייה קלים.
גאוגרפיה
הנהר נזכר בכתבי הרודוטוס מהמאה החמישית לפני הספירה בשם "בוריסתנס". מלומדים יוונים ורומאים מאוחרים יותר כינו אותו "דנפריס" או "דנאפר". שמו הסלאבי הקדום שהיה נהוג בתקופת ממלכת רוס הקייבית היה "סלאבוטיץ'" (הנהר הסלאבי).
הנהר זורם ממקורותיו בגבעות ואלדאי, ברום 225 מטר מעל גובה פני הים, צפונית מערבית למוסקבה וכ-320 קילומטרים מדרום מזרח לסנקט פטרבורג. 115 קילומטר מאפיקו הם גבול טבעי בין בלארוס ואוקראינה.
800 הקילומטר האחרונים של אפיקו הם שרשרת רצופה כמעט של מאגרי מים ואגמים מלאכותיים אשר הסכרים היוצרים אותם משמשים להפקת אנרגיה הידרואלקטרית, כ-10% מצריכת האנרגיה של אוקראינה. סכרים אלו פורסמו לרוב כהישגי התעשייה הסובייטית, והמפורסם מהם היה דנייפרוגס ליד העיר זאפורוז'יה שנבנה ב-1927–1932 וסיפק 558 מגה-ואט. הסכר ותחנת הכוח נהרסו כליל במלחמת העולם השנייה אך נבנו מחדש ב-1948 (בעבודת כפייה של אסירי גולאג) תוך העלאת התפוקה ל-750 מגה-ואט. תחנות כוח הידרואלקטריות נוספות שנבנו על הדנייפר הן : קרמנצ'וק (1954–1960), קייב (1960–1964), דנייפרודז'רז'ינסק (1956–1964) וקאנב (1963–1975).
הנהר היווה נקודת ציון חשובה לצבא האדום בשנת 1943, אחרי הניצחון בקרב קורסק במלחמת העולם השנייה.
הדנייפר מחובר אל נהר הבוג הדרומי באמצעות תעלת דנייפר-בוג. הנהר נשפך אל הים השחור בצורת דלתה באורך עשרים וחמישה קילומטר שמתחילה בעיר האוקראינית חרסון.
הנהר הוא נתיב תחבורה חשוב באוקראינה, ואף מקור כוח הידרואלקטרי. אוניות באורך 270 מטר וברוחב 18 מטר יכולות להגיע עד קייב. גם אוניות קיט מפליגות בנהר. במעלה הנהר מקייב נשפך אל הדנייפר נהר הפריפיאט, אשר גם מתחבר לתעלת דנייפר-בוג ומאפשר שיט לנהר הבוג המערבי (שרובו בפולין).
ערים חשובות רבות שוכנות על הנהר: סמולנסק ברוסיה; מהיליוב (מוגילב) בבלארוס; קייב, דניפרו, זאפורוז'יה, ניקופול וחרסון באוקראינה.
ביוני 2023, במסגרת מלחמת רוסיה-אוקראינה, פוצץ סכר נובה קחובקה שעל נהר הדנייפר. כמות המים האדירה שהחלה בבת אחת לזרום בנהר העלתה את מפלס המים וגרמה לכך שעשרות כפרים על גדות הנהר וכן חלק מהעיר חרסון הוצפו, ואספקת המים לחצי האי קרים שובשה. רוסיה ואוקראינה האשימו זו את זו באחריות לפיצוץ.
אזכורים בתרבות
רומן החניכה המונומנטלי "באמ דניעפער" (על גדות הדנייפר) של סופר היידיש דוד ברגלסון מתרחש בסביבת הדנייפר ומתייחס אליו בשמו.
יחיאלי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
רנה בוסקה
רנה בוסקה (בצרפתית: René Bousquet; 11 במאי 1909 – 8 ביוני 1993) היה מדינאי צרפתי אשר שימש כמזכיר הכללי של המשטרה בממשל וישי. ביצע פשעי מלחמה בגירוש אלפי יהודים ואזרחים נוספים אל מחנות ההשמדה.
קריירה מוקדמת
רנה בוסקה נולד בעיר מונטובן שבחבל טארן וגארון. לאחר לימודי משפטים, החל את הקריירה שלו כראש מועצת המדינה בטארן וגארון. במרץ 1930, בוסקה וחבר נוסף הפכו לגיבורים לאומיים כשהצילו באופן אישי עשרות אנשים מטביעה במהלך הצפות בדרום מערב צרפת. על מעשה זה עוטר באות לגיון הכבוד ובמדליית זהב.
בוסקה הפך לבן חסותו של הסנאטור הסוציאליסטי הרדיקלי מוריס סארו. הוא עבר לתפקיד ראש השירות הטכני, האחראי על השיקום של אזורים מוצפים בדרום המדינה. בגיל 22 בלבד, התמנה למספר שתיים במשרד הפנים. בשנת 1935 התמנה למנהל משרד שר החקלאות. ב-1936 שימש בתפקיד בכיר בביטחון הלאומי. בשנת 1938 שימש כסגן מושל מועצה מקומית במחוז מארן וב-1939 הפך למזכיר הכללי של משטרת אזור שאלון-אן-שמפאן.
פשעיו במלחמת העולם השנייה
לאחר כניעת צרפת ב-1940, התמנה בוסקה למושל אזור שאלון-אן-שמפאן והיה למושל האזורי הצעיר ביותר. הוא הצליח לעזור לשבויי מלחמה להימלט, ולהפחית את המס הכללי של גרמניה על מחוז מארן.
באפריל 1942, כשהאס אס השתלט על ענייני הביטחון באזורי הכיבוש, מינה אותו ראש ממשלת וישי פייר לאוואל למזכיר הכללי של המשטרה. בוסקה הצליח להשיג למשטרה הצרפתית אוטונומיה מהרשות הגרמנית תוך הבטחה לשתף איתם פעולה. הוא ריכז את כל שירותי המשטרה תחת סמכותו האישית, והחל בדיכוי היהודים באמצעות הקומיסריאט הכללי לענייני יהודים, שבראשו עמד הקומיסר דה פלפואה.
בוסקה ניהל את המשא ומתן שהוביל לעסקת "אוברג-בוסקה" באוגוסט 1942, שבה הכירו באוטונומיה של המשטרה והז'נדרמריה הצרפתית, שלא ייאלצו לתת בני ערובה או אסירים לשירות הגרמני. למרות זאת, כעבור שלושה ימים נדרשו הצרפתים לתת 70 בני ערובה כנקמה על רצח גרמנים.
ביולי 1942 הכין בוסקה בשיתוף עם מפקד האס אס והמשטרה בצרפת, קרל אוברג, את "מבצע רוח האביב" (המוכר כמצוד ולודרום ד'איבר), שהיה גל מעצרים המוני בפריז שבוצע על ידי המשטרה, למטרת צמצום האוכלוסייה היהודית, שילוחה למחנה דראנסי ומשם להשמדה באושוויץ. בוסקה ביטל באופן אישי צווי הגנה מפני מעצרים שהיו למספר קבוצות של יהודים, בעיקר לילדים מתחת לגיל 18 ולהורים לילדים מתחת לגיל 5. באמתלה של "לא להפריד משפחות", הורה פייר לאוואל כי ילדים יהודים מתחת לגיל 16 ייכללו בשיירות הגירוש, ובכך התעלה אפילו על דרישתם של הנאצים. בוסקה התחייב באופן אישי כי יגורשו גם ילדים מתחת לגיל שנתיים. כל הילדים גורשו בנפרד מהוריהם. לאחר שכמה קרדינלים מחו על המעצרים, איים בוסקה לבטל את הקלות המס עבור בתי הספר הקתוליים.
בינואר 1943 ארגן בוסקה יחד עם קרל אוברג פשיטה מסיבית במרסיי, הידועה כ"קרב מרסיי", שבמסגרתו גירשו המשטרה הצרפתית והגרמנית 30,000 איש מן הנמל הישן והחריבו את האזור שנחשב על ידי הגרמנים כ"קן טרור" מסוכן. בוסקה הציע את שירותיו במהלך הפעולה והצליח לשלוח 2,000 בני אדם אל מחנות ההשמדה. פעולה זו סימלה את שיתוף הפעולה המכוון של המשטרה הצרפתית עם הנאצים.
באפריל 1943 נפגש בוסקה עם מפקד האס אס היינריך הימלר, שהתרשם ממנו והכריז עליו בתור "משתף פעולה יקר במסגרת שיתוף הפעולה של משטרת צרפת".
ב-2 בדצמבר 1943 נרצח מוריס סארו על ידי אנשי מיליס (המיליציה הצרפתית משתפת הפעולה). בוסקה קבע לעצור את העבריין, והמיליס דרשו מהנאצים לפטר אותו. לאחר שהמיליס שחררו את המבצעֵ והרסו את משרדיו של בוסקה, הוא התפטר מתפקידו ב-31 בדצמבר 1943. הוא הוחלף על ידי מפקד המיליס, ז'וזף דארנן. ב-1944 האשימה אותו העיתונות משתפת הפעולה, שבעת כהונתו בממשל וישי פעל לטובת תנועת ההתנגדות, הרזיסטאנס.
לאחר המלחמה
בוסקה היה בבוואריה בזמן כניעתה של גרמניה. הוא חזר לצרפת ונפגש עם לאוול ועזר לו להתכונן למשפטו.
בוסקה היה הצרפתי האחרון להישפט על ידי בית הדין העליון בצרפת, בשנת 1949. הוא זוכה מהאשמה של "פגיעה באינטרסים של הביטחון הלאומי", אולם הוכרז באופן אוטומטי כאשם בשל תפקידו בממשל וישי. הוא קיבל את העונש המינימלי של חמש שנות מאסר במסגרת משפט "ההשפלה הלאומית" (משפט שנועד להעניש על עבירת השפלת המדינה), "לאור השתתפותו בהתנגדות נגד הכובש".
בוסקה הוצא אל מחוץ לשירות הציבורי, אולם עשה קריירה בבנק גדול ובעיתונים (בין היתר כחבר הנהלת העיתון היומי לה דפש). בשנת 1957 הוחזר לו אות לגיון הכבוד ובינואר 1958 זכה לחנינה. באותה שנה החל בקריירה פוליטית בבחירות למועצה המחוקקת של מחוז מארן, שהוא נתמך על ידי תנועת "האיחוד הסוציאליסטי הדמוקרטי של ההתנגדות".
בוסקה תמך בפרנסואה מיטראן ועזר לו בבחירות בשנת 1974. לאחר בחירתו של מיטראן כנשיא צרפת בשנת 1981, נפגש איתו לשיחות פוליטיות בארמון האליזה. השיחות הופסקו בשנת 1986, כאשר הראיות נגד בוסקה החלו להתגלות. המשטרה סגרה את הפרשה על ידי שליחת התיק לבית משפט שכבר לא היה קיים, דבר שעורר  זעם ציבורי. הפדרציה הבינלאומית לזכויות האדם הצהירה כי זו הייתה "החלטה פוליטית ברמות הגבוהות ביותר כדי למנוע את פתיחת הפרשה". בשנת 1989 הגישו צייד הנאצים סרז' קלרספלד וארגונים שונים תלונה נגד בוסקה על פשעים נגד האנושות בנוגע לגירוש להשמדה של 194 ילדים. הוא הואשם על ידי בית המשפט בשנת 1991. ב-8 ביוני 1993 נורה בוסקה למוות על ידי חולה נפש שחדר לדירתו, מספר שבועות לפני פתיחת משפטו.
בית הכנסת מקווה ישראל
בית הכנסת מקווה ישראל בסוואנה, ג'ורג'יה הוא אחד מבתי הכנסת העתיקים בארצות הברית. הוא הוקם ב-1735 בעיקר בידי מהגרים מיהדות ספרד שהגיעו למושבה החדשה מספרד ופורטוגל דרך לונדון ב-1733. בניין בית הכנסת הנוכחי, שנמצא ברובע ההיסטורי בסוואנה, נחנך ב-1878. הוא משמש דוגמה נדירה לבית כנסת שנבנה בסגנון גותי.
הקמת בית הכנסת
בית הכנסת מקווה ישראל בסוואנה, ג'ורג'יה הוא אחד מבתי הכנסת העתיקים בארצות הברית. הוא הוקם ב-1735 בשם "קהל קדוש מקווה ישראל" בידי 42 יהודים שהפליגו מלונדון על אונייה בשם "ויליאם אנד שרה" והגיעו לסוואנה ב-11 ביולי 1733, חודשים ספורים לאחר שג'יימס אוגלת'ורפ ייסד את המושבה. בניין שכור שימש אותם כבית כנסת. כולם מלבד שמונה מהקבוצה היו ספרדים ופורטוגלים במוצאם, שברחו לאנגליה עשור לפני כן כדי להימלט מהאינקוויזיציה הספרדית. בלונדון רבים מהם השתייכו לבית הכנסת בוויס-מרקס. חברים אמידים בקהילה היהודית בלונדון, שמנתה אז כ-6,000 אנשים, סיפקו סיוע כספי לקבוצה הראשונה וגם לאונייה נוספת, שהביאה מתיישבים יהודים נוספים לסוואנה. מייסדי הקהילה הביאו איתם ספר תורה, שעדיין משמש את בית הכנסת באירועים מיוחדים.
עד 1774 שבו לסוואנה מספיק יהודים כדי להצדיק את פתיחת בית הכנסת מחדש בצורה רשמית.
בזמן מלחמת העצמאות של ארצות הברית, שנערכה בין השנים 1755–1783, לא נערכו בסוואנה תפילות רשמיות או טקסים דתיים. ב-7 ביולי 1786 "ק"ק מקווה ישראל" הוכרה באופן רשמי. הקהילה מנתה כ-70 מתפללים. מושל מדינה ג'ורג'יה אדוארד טלפייר אישר אמנה "לפרנסי מקווה ישראל ואדוניו" ב-20 בנובמבר 1790, תחתיה בית הכנסת פועל גם היום.
בית הכנסת היה הקהילה היהודית הראשונה שקיבלה מכתב מנשיא ארצות הברית. בתגובה למכתב ששלח לוי שפטל, נשיא הקהילה, שבו ברך את ג'ורג' וושינגטון על היבחרו לנשיא הראשון, ענה וושינגטון "לקהילה העברית בעיר סוואנה, ג'ורג'יה":
"... מי ייתן ואותה ישות אלוהית מופלאה, שמקדמת דנא גאלה את העבריים ממדכאיהם המצריים והובילה אותם לארץ המובטחת - שיד ההשגחה העליונה שלה ניכרה לאחרונה ביצירת ארצות מאוחדות אלו כאומה עצמאית - תוסיף להשקותם בטללי השמיים ותגרום לכל בני הדתות להשתתף בברכות הגשמיות והרוחניות לעם אשר אדוני הוא אלוהיו."
מעבר ליהדות רפורמית
מקווה ישראל שמר על המסורת הפורטוגלית מיום היווסדו. מנהג זה נשמר גם במאה ה-19, לנוכח השפעתה הגוברת של התנועה הרפורמית בארצות הברית. השינוי החל כאשר נוספה מקהלה מלווה בכלים מוזיקליים והופסקה חגיגת היום השני בחגים (כנהוג בגולה), החל מפברואר 1868. הרב יצחק פ' מנדז המליץ על שינוי הדרגתי במעבר ליהדות רפורמית במשך 27 השנים בהן הנהיג את הקהילה, החל מ-1877. הדרישה להשתמש בחופה בטקסי חתונה הוסרה ב-1880, והחיוב לחבוש כיסוי ראש הוסר ב-1894.
הקהילה השתמשה בסידור מסורתי פורטוגלי שהותאם לצרכיה עד 1895, אז פורסם ספר התפילה של מקווה ישראל. ב-1902 החל השימוש בסידור התפילה הרשמי של היהדות הרפורמית בארצות הברית. מקווה ישראל הצטרף ל"איחוד הקהילות העבריות האמריקניות" (רפורמי) ב-10 בינואר 1904. שריד מהמסורת הספרדית בבית הכנסת נשאר בשירת "אל נורא עלילה" בזמן תפילת נעילה בסיום יום הכיפורים.
הבניין הנוכחי
אבן הפינה לבניין חדש במיקומו הנוכחי בכיכר מונטריי ברובע ההיסטורי בסוואנה הונחה ב-1 במרץ 1876 והוא נחנך ב-1878. הבניין המפואר שעיצב הנרי ג' הריסון מניו יורק הוא דוגמה נדירה לבניה בסגנון התחייה הגותית ומשקף את הארכיטקטורה מהתקופה הוויקטוריאנית. מבנה בית הכנסת נוסף למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ב-1980. כיום בית הכנסת חבר באיחוד ליהדות רפורמית.
Ego (שיר של וילי ויליאם)
Ego (בעברית: אגו) הוא סינגל של הזמר והמפיק המוזיקלי הצרפתי, וילי ויליאם, שיצא, על ידי סקורפיו מיוזיק, Play On ווורנר מיוזיק גרופ, ב-24 בספטמבר 2015.
נכון לאוקטובר 2021, השיר הושמע למעלה מ-101 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל הועלה לחשבון היוטיוב של וילי ויליאם, ב-2 בנובמבר 2015. נכון לאוקטובר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-781 מיליון פעמים.
הוזה אותך מולי
מתוך האלבום יצאו הסינגלים "הוזה אותך מולי", "הלב שלי", "את שלי אני שלך", "פיצריקה", שהוא דואט עם טריפונס, ו"מצטער". השיר "הוזה אותך מולי" זכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' ובעוד כחמישה מצעדים שונים.
ההפקה המוזיקלית והעיבודים של שירי האלבום נחלקו בין תמיר צור ודודו קומה.
דורון ספיר
דורון ספיר (נולד ב-1959) הוא סגן ראש עיריית תל אביב-יפו וממלא מקומו מאז 1996. יו"ר ועדת המשנה לתכנון ובנייה ויו"ר איגוד ערים דן לתברואה. חבר מפלגת תל אביב אחת בראשות רון חולדאי.
חייו
ספיר השלים תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון ולימודי תעודה בעיתונאות באוניברסיטת תל אביב ולמד משפטים במרכז הבינתחומי הרצליה. הוא עורך דין ומגשר מוסמך.
פעילות ציבורית
ספיר היה יושב הראש הארצי של ארגון הסטודנטים (אסח"ה) ולאחר מכן, במשך ארבע שנים, מנהל מחלקת הסטודנטים בהסתדרות. בשנים 1989–1996 היה מנהל האגף לצעירים וסטודנטים בהסתדרות. ב-1991 ייסד את העמותה לבריאות הילד ושימש כיושב הראש שלה עד 1999. ספיר היה דירקטור מן הציבור בחברת איסתא ליינס. בשנים 1998–2000 היה יושב ראש פעיל של הנהלת הוצאת הספרים "דיונון".
בעיריית תל אביב-יפו
ספיר נבחר למועצת עיריית תל אביב-יפו ב-1989, והיה חבר בהנהלת העירייה ויושב ראש ועדת השימור. מאז 1996 הוא ממלא מקום וסגן ראש העירייה. מאז 2002 הוא יושב ראש ועדת המשנה העירונית לתכנון ובנייה. ספיר פישט את ההליכים לקבלת היתרי בנייה והוביל את ההחלטה לאשר את תוכנית המתאר של העיר תל אביב-יפו ב-2012.
ספיר שימש כדירקטור בהיכל התרבות, החברה לפיתוח כלכלי, היכל הספורט והתיאטרון הלאומי "הבימה".
באיגוד ערים דן לתברואה
בשנת 2003 חתם ספיר על הסכם עם חברת 'חץ אקולוגיה' להקמת מתקן לצורך מיון פסולת עירונית מעורבת והפקת חשמל מביוגז, מים באיכות השקיה לחקלאות ודשן מכ-400 טון פסולת ביתי. המפעל מייצר גז מתאן באיכות גבוהה במיוחד המספק את כל צרכיו של מפעל אופיס טקסטיל באזור. זהו הפרויקט הראשון שקיבל את אישור האו"ם כמורשה לסחור בגזי חממה במסגרת מנגנון הפיתוח הנקי של אמנת קיוטו (CDM).