cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מחאת הנשים (2018)
אירועי יום השביתה
יוזמות השביתה קראו לכלל הציבור לשבות מעבודתו בשעה 10 בבוקר למשך 24 דקות בהן הם יצאו לרחוב ויעמדו לזכר 24 הנרצחות. חברות רבות במשק הישראלי וכן עשרות רשויות מקומיות, בהן עיריית תל אביב, עיריית ירושלים, עיריית חיפה, עיריית באר שבע, ועשרות רשויות מקומיות במגזר הערבי, הודיעו כי יאפשרו לעובדיהן ועובדיהם לשבות כדי להשתתף במחאה, מבלי שהדבר יסכן את העסקתם או יפגע בשכרם, חברות רבות שעובדיהם בחרו שלא לשבות נענו לקריאה לצאת בשעה 10:00 וקיימו מפגנים מחוץ למשרדים.
בשדרות רוטשילד בתל אביב הוקם אולפן שידור חי והוצגו מיצגי אמנות ומוזיקה, ארגון ויצו הוביל מצעד ארונות קבורה בשדרות שאול המלך בתל אביב וכן מגינת לווינסקי בדרום תל אביב יצאה הפגנה נגד אלימות מגדרית ורצח נשים אריתראיות. שדולת הנשים בישראל הוציאה "זכותון לשובתת" ופתחה את הקו החם לייעוץ משפטי למי שבוחרת לשבות. המפגינות נקראו ללבוש בבגדים בצבע שחור. לאורך כל השבוע שלפני השביתה התקיימו עשרות פעולות שטח ומיצגים, ביניהם צביעה של מזרקות מרכזיות באדום, תליית מודעות אבל לזכר הנרצחות והפגנות.
חברת האופנה comme il faut אף היא הצטרפה למאבק ועזרה לקדם יוזמה ספונטנית של קואליציית דגל אדום ועמותת לילה טוב להקמת מיצב ציבורי להעלאת מודעות והמשך המאבק באלימות נגד נשים בהשראת יצירה של האמנית המקסיקנית אלינה צ'ובט Elina Chauvet. במשך 5 ימים נאספו מאות נעליים שהועברו אל אותן הנשים שיצרו את המיצב ביום השיא של המחאה - 4.12.18 בכיכר הבימה. המיצג שכונה על ידי התקשורת "הנעליים המדממות" משך תשומת לב רבה והווה מוקד התעניינות תקשורתית.
נועה לוי, אחת מיוזמות הפרויקט, סיפרה בריאיון ל"חדשות הבוקר" על האמירה מאחורי הצבת הנעליים: "אנחנו קבוצה של פעילות חברתיות שהחליטו לעשות מעשה. יום השביתה מרגש, האמירה היא שאנחנו לא מקבלים יותר את ההתעלמות וההזנחה מצד הממשלה. האלימות כלפיי הנשים היא לא תופעת טבע אלא גל טרור של ממש. לסוג אחד של טרור מתייחסים אבל מתעלמים מסוג אחר של טרור, זו עובדה שתשתנה החל מהיום".
עצרת המחאה בכיכר רבין
יום השביתה הגיע לשיאו בהפגנת המונית בכיכר רבין בו השתתפו למעלה מ-30 אלף בני אדם. העצרת הונחתה בעברית ובערבית על ידי נסלי ברדה וסמאח סליימה. בין הנואמות על הבמה היו קרובות של נרצחות: בתה של עליזה שפק שנרצחה בנתניה חודשים ספורים לפני המחאה, שיימא אבו שרך, אחותה של דועאא אבו שרך שנרצחה בלוד ואיילה יטמר, אחותה של אנקייאוש ימהרן שנרצחה על ידי בעלה בשנת 2003. כמו כן דיברו על הבמה יוזמות השביתה ופעילות פמיניסטיות ונשות ציבור, בהן: מלכה פיטרקובסקי, ענת ניר, מייסם ג'לג'ולי ומיכל גרא מרגליות. הופיעו יעל דקלבאום, קרולינה, קרן פלס ותאמר נפאר. רשתות הטלוויזיה המרכזיות בישראל הקדישו חלק ניכר משידוריהן למחאה, ושידרו שידורים ישירים במהלך היום ממוקדים שונים בארץ ומהעצרת בכיכר רבין.
תוצאות והישגים
ועדת השרים לטיפול באלימות במשפחה, בראשות ראש הממשלה, התכנסה מספר פעמים לאחר המחאה וב-19 בדצמבר אישרה את העברת התקציב לתוכנית למניעת אלימות במשפחה והגדלתו מ-30 ל-50 מיליון שקלים לשנת 2019. בנוסף, בעקבות המחאה נרשמה עליה עלייה בתלונות על תקריות אלימות למשרד הרווחה וכן פניות של גברים שמעוניינים לצאת ממעגל האלימות למוקדי סיוע.
העיתון ידיעות אחרונות, בחר ביוזמות ומארגנות מחאת הנשים לרשימת "50 הגיבורים החברתיים של 2018".
סיגמואידוסקופיה
סיגמואידוסקופיה (מכונה לעיתים רקטוסקופיה) היא בדיקת קולונוסקופיה קצרה בה נבדק רק חלקו הסופי של המעי הגס, הסיגמואיד.
סיגמואידוסקופיה היא בדיקה המאפשרת הסתכלות ישירה אל הקטע הסופי של חלל המעי הגס. בדומה לבדיקות הפולשניות, גם במהלכה מוחדר אנדוסקופ – צינור דק וגמיש שמצלם את החלק הרלוונטי ומאפשר צפייה בו. הבדיקה מבוצעת, כאשר ישנן תלונות חוזרות ונשנות על כאבי בטן, דימום ממערכת העיכול, שלשולים, עצירות ועוד.
הבדיקה והזמן שאחריה
ביום הבדיקה יש לעשות באופן עצמאי שני ניקויים של המעי הגס על ידי חוקן, שעתיים לפני הבדיקה.​
משך הבדיקה הוא כ-10 דקות בלבד, במהלכה מוחדר הצינור דרך פי הטבעת, כשהנבדק שוכב על צידו השמאלי בברכיים מכופפות. במהלך הבדיקה, ייתכן והנבדק יחוש תחושת אי נוחות, עקב כניסת אוויר שמרחיבה את המעי הגס.​
לאחר הבדיקה יש להישאר להשגחה של חצי שעה. בשלב זה ניתן לאכול ולשתות כרגיל, אך ללא הגזמה. תיתכן תחושת לחץ, עקב גזים.
סיבוכים אפשריים: אם נערך גם טיפול כמו כריתת גידול או נטילת ביופסיה, קרוב לוודאי שיהיה דימום קל שייעצר תוך זמן קצר. הסיבוכים נחשבים לנדירים ביותר.
יונה ירוקה מנוקדת
יונה ירוקה מנוקדת או יונת ליברפול (שם מדעי: Caloenas maculata) היא מין יונה שנכחדה אשר ידועה מדגימה אחת בלבד, המוצגת באוסף של מוזיאון העולם בליברפול. החוקרים מניחים כי הדגימה הובאה מפולינזיה הצרפתית (אולי מטהיטי) בין השנים 1783–1823.
היונה הירוקה המנוקדת הוזכרה לראשונה בספר הנקרא "תקציר כללי על ציפורים" (A General Synopsis of Birds) שנכתב בשנת 1873 על ידי ג'ון לאת'אם (John Latham). שמה המדעי ניתן לה על ידי גמלין (Johann Friedrich Gmelin) בשנת 1789.
טקסונומיה
בהתבסס על נוצות הצוואר הארוכות של היונה הירוקה המנוקדת, הניח לאטמן כי יש קשר משפחתי בינה לבין יונת ניקובר ואילו וולטר רוטשילד, שבבעלותו היה האוסף הזואולוגי הגדול ביותר שבו החזיק אדם יחיד באותה עת, התייחס אליה כאל יונה חריגה.
Heavy
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אן מארי, טאש פיליפס, איין ג'יימס, ג'ורג אסטסיו, ג'ייסון פבוורת' וג'ון שייב והופק על ידי ננה רוגס, ווייט סאלוט וג'ונתן. איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לשיר את תואר הכסף על מכירות של למעלה מ-200,000 עותקים במדינה.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בדומה לשאר שירי האלבום.
אלייט אבקסיס
אלייט אבקסיס (בצרפתית: Eliette Abécassis; נולדה ב-27 בינואר 1969) היא סופרת יהודייה-צרפתייה. ספריה תורגמו ל-18 שפות, בהן עברית.
ביוגרפיה
אלייט אבקסיס נולדה בשטרסבורג בשנת 1969 כבת למשפחה יהודית-מרוקאית במוצאה. אביה הוא פרופ' ארמן אבקסיס, סופר ידוע וחוקר מדעי היהדות באוניברסיטת בורדו יליד קזבלנקה. אבקסיס למדה בצעירותה פילוסופיה במוסד היוקרתי אקול נורמל סופרייר בפריז ושימשה כמרצה לפילוסופיה באוניברסיטת קאן למספר שנים. בהמשך עזבה את העולם האקדמי כדי להקדיש את כל זמנה לספרות.
ספר אחר שלה, La Répudiée ("המגורשת"), זכה בפרס הספרות "Prix des écrivains croyants" והגיע לגמר ה-"Grand Prix du roman de l'Académie française" (הפרס לרומאנים של האקדמיה הצרפתית). אבקסיס חיה שישה חודשים בשכונת מאה שערים בירושלים כחלק מתהליך הלמידה לקראת כתיבת הספר. ספר זה היה הבסיס לתסריט של הסרט "קדוש" (1999) של הבמאי עמוס גיתאי. ספר נוסף של אבקסיס שעובד לסרט הוא Un heureux événement ("אירוע משמח"), שהיה הבסיס לסרט באותו שם של הבמאי הצרפתי רמי בזנסון (Rémi Bezançon). הספר תורגם לעברית ויצא לאור בשנת 2009 בהוצאת כנרת.
ספרה "ספרדים" (Sépharade, 2009), המהווה בחלקו אוטוביוגרפיה שמתכתבת עם הסיפור ההיסטורי של יהדות ספרד, אף הוא תורגם לעברית. הספר זכה בפרס על שם אלברטו בנבניסט.
בשנת 2015 התפרסם ספרה "באין לי מולדת" (Aliyah), המתכתב עם האקטואליה באמצעות סיפורה האישי של הגיבורה, מורה בבית ספר תיכון, אם לשניים, המתמודדת עם סיפור אהבה חדש לגבר ובמקביל עם תחושות מצוקה וחרדה השוררות בקרב רבים מיהודי צרפת.
מחלקה
מחלקה היא חלק מוגדר בארגון מסוים.
חברות וארגונים
בחברות העוסקות בייצור קיימת בדרך-כלל מחלקת פיתוח, המהווה את החלק הגדול והחשוב בחברה. רוב החברות כוללות גם מחלקת שיווק ומחלקת מכירות. מאז סוף שנות ה-80 החל מחשוב מסיבי של רוב התהליכים בארגונים השונים; בחברות בהן נעשה שימוש נרחב במחשבים קיימת מחלקת מערכות מידע או מחשוב, האחראית, בנוסף על תחזוקת המחשבים ועל פתירת תקלות ובעיות, גם על תחזוקת רשתות פנימיות ועל רכש ותחזוקה של ציוד היקפי בארגון (מדפסות, סורקים וכדומה).
צבא
הצבא גם הוא ארגון, וחלוקתו מורכבת ובעלת כללים נוקשים. בצה"ל שני פירושים למושג מחלקה:
ביג אי
אטורה איוון (באנגלית: Ettore Ewen; נולד ב-1 במרץ 1986), הידוע יותר בשם הבמה שלו, ביג אי הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE בתוכנית הדגל Raw. כמו כן, איוון הוא מרים כוח ושחקן פוטבול לשעבר.
ביוגרפיה
אטורה איוון נולד בטמפה, פלורידה להורים בשם אלטורה ומרגרט. הוא נכח בתיכון וורטון של טמפה, שם זכה במספר תחרויות אתלטיקה, שאחת מהם הייתה תחרות היאבקות תיכונית. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, אטורה למד באוניברסיטת איווה, שם שיחק פוטבול בעבור הקבוצה המקומית. לאחר מכן החל להתעניין בענף הרמות הכוח, שבו התחרה כמה שנים מאוחר יותר.
FCW (2009–2012)
בשנת 2009 איוון חתם על חוזה פיתוח עם ה-WWE ונשלח לארגון הפיתוח, השייך להם ונקרא FCW, ובו ערך את הופעת הבכורה שלו ב-17 בדצמבר 2009 תחת השם ביג אי לנגסטון. ב-12 במאי 2011 לנגסטון וקלווין ריינס ניצחו את ריצ'י סטימבוט וסת' רולינס והפכו לאלופי הזוגות של FCW, אך הפסידו את התואר חודשיים לאחר מכן ל-CJ פרקר ודוני מרלו. במהלך מופע האקסס לרסלמניה 28, לנגסטון ניצח את אנטוניו סזארו.
NXT ותקופתו כאלוף (2012–2013)
כשה-WWE שינו את שמה של ליגת הפיתוח FCW לשם NXT, לנגסטון ערך את הופעת הבכורה המחודשת שלו ב-1 באוגוסט 2012 וניצח את אדם מרסר. ניצחון זה קידם את לנגסטון וגרם לו לפתח רצף ניצחונות מחודש ספטמבר, כמו כן, דרש מהשופטים לאחר שביצע את מהלך הסיום על יריביו לספור בקרבות שלו עד חמש (במקום עד שלוש). לאחר מכן, לנגסטון החל בפיוד נגד קבוצת המגן (Shield) וב-9 בינואר 2013 לנגסטון ניצח את חבר קבוצת המגן, סת' רולינס, בקרב ללא פסילות ולמעשה הפך לאלוף העולם של NXT. לאחר סדרה של קרבות שבהן הצליח לשמור על התואר נגד קונור אובריאן, קורי גרייבס, בראד מדוקס ודמיאן סנדאו, לנגסטון הפסיד את האליפות לבו דאלאס ב-12 ביוני.
הרוסטר הראשי והציוות עם AJ לי (2012–2013)
לנגסטון ערך את הופעת הבכורה שלו ברוסטר הראשי ב-17 בדצמבר 2012 בתוכנית Raw, כשתקף את ג'ון סינה, וחבר לשורותיה של AJ לי, תקיפה זו הפכה את דמותו לאחת בעלת אופי רע ושנוא על ידי הקהל. לנגסטון שימש כמאבטח של AJ לי במהלך העלילה שלה ביחד עם דולף זיגלר. ברסלמניה 29 לנגסטון וזיגלר אתגרו לקרב אליפות את אלופי הזוגות דניאל בריאן וקיין (שהיו ידועים בשם Team Hell No), אך ללא הצלחה. לנגסטון ערך את קרב היחידים הראשון שלו לילה לאחר מכן, כשהוא רושם ניצחון על דניאל בריאן.
לאחר שזיגלר ספג זעזוע מוח בחודש מאי, הוא התחרה בסדרה של הטוב מחמש קרבות נגד אלוף העולם במשקל כבד דאז, אלברטו דל ריו, סדרה שנגמרה בתוצאה 2–3 לזכות אלברטו. ב-10 ביוני לנגסטון התגלה כמעריץ הסודי של אלופת הדיוות, קייטלין. כל זה היה חלק מהתוכנית של AJ לי, כי הייתה המועמדת לתואר של קייטלין. לנגסטון ולי המשיכו ללעוג לקייטלין במשך השבועות, כשבאירוע פייבאק לי מצליחה לנצח את קייטלין ולזכות באליפות. ב-15 ביולי זיגלר סיים את מערכת היחסים שלו עם לי, מה שהוביל את לנגסטון לתקוף את זיגלר מאוחר יותר באותו הערב. שבועיים לאחר מכן לנגסטון נוצח על ידי זיגלר בפסילה לאחר שלי הסיחה את דעתו של זיגלר ואף תקפה אותו. בקרב חוזר בין השניים לנגסטון ניצח את זיגלר לאחר הסחת דעת מצידן של לי וקייטלין. באירוע סאמרסלאם שהתקיים באמצע חודש אוגוסט, לנגסטון ולי נוצחו על ידי זיגלר וקייטלין בקרב זוגות מעורב. לאחר ההפסד, לנגסטון החל בקריירת יחידים.
אלוף בין יבשתי (2013–2014)
ב-18 באוקטובר בתוכנית סמאקדאון, לנגסטון הפסיד ל-סי. אם. פאנק והפך לדמות הטובה לאחר שעזר לפאנק נגד רייבאק וקורטיס אקסל. שלושה ימים לאחר מכן בתוכנית Raw לנגסטון חבר לפאנק בניצחון שלהם על רייבאק ואקסל, לאחר שלנגסטון מצמיד את אקסל. לנגסטון היה אמור לקבל הזדמנות על תואר האליפות הבין יבשתית באירוע "גיהנום בכלוב", שהייתה שייכת לאקסל, אך הקרב התבטל עקב פציעה במפרק הירך של אקסל. הפציעה של יריבו לא מנעה מלנגסטון מלחדש את היריבות שלו מול חבר קבוצת המגן, דין אמברוז, ולאתגר אותו לקרב על אליפות ארצות הברית, קרב שבו לנגסטון ניצח כתוצאה מספירת חוץ. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, הובטח לו קרב חוזר על האליפות, שבו ניצח שוב הפעם כתוצאה מפסילה לאחר הפרעה מצידם של חברי קבוצת המגן, רומן ריינס וסת' רולינס.
ב-18 בנובמבר לנגסטון קיבל את הקרב שהובטח לו על האליפות נגד קורטיס אקסל, ובו ניצח והפך לאלוף הבין יבשתי החדש. שישה ימים לאחר מכן באירוע סדרת ההישרדות, הוא ניצח בקרב החוזר את אקסל והצליח לשמור בהצלחה על התואר. לנגסטון לאחר מכן שמר בהצלחה על התואר נגד דמיאן סנדאו באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות. באירוע "תא ההדחות" (לאחר ששם הבמה שלו קוצר לביג אי) הוא הצליח לשמור על האליפות שלו נגד ג'ק סוואגר. ביג אי השתתף בקרב הבאטל רויאל לזכרו של אנדרה הענק ברסלמניה 30, שבו ניצח סזארו. באירוע "חוקי אקסטרים" ב-4 במאי, ביג אי הפסיד את האליפות למתאבק באד ניוז בארט, וכשל בניסיונו להשיב לעצמו את האליפות לילה לאחר מכן. ביג אי פתח בפיוד נגד רוסב, מה שהוביל לסדרת קרבות ביניהם באירועים פייבאק וכסף בבנק, שבשניהן ביג אי הפסיד. ביג אי לקח חלק בקרב הבאטל רויאל על האליפות הבין יבשתית באירוע באטלגראונד, שבו המיז ניצח.
הניו דיי (2014–2020)
ב-21 ביולי בתוכנית Raw, לאחר שביג אי וקופי קינגסטון ספגו הפסד נוסף בקרב זוגות לאחר סדרה של הפסדים, המתאבק אקסבייר וודס הגיע לזירה כדי להעביר להם מסר, ובו אמר שהם לא יכולים יותר להיות המתאבקים הטובים שאהובים על הקהל והצהיר שעכשיו זה הזמן שלהם. השניים הצטרפו לאקסבייר ותחת הדרכתו לילה לאחר מכן ניצחו בקרב זוגות נגד הית' סלייטר וטייטוס אוניל. כמה שנראה היה שהשלושה יצעדו אל דרך מבטיחה ואל מסע ניצחונות, הקבוצה התפרקה די מהר וב-8 באוגוסט בסמאקדאון, ביג אי וקינגסטון חזרו לקרבות יחידים כשאקסבייר בכלל לא מוזכר. למרות פירוק הקבוצה בטלוויזיה, השלושה שמרו על הקשר ביניהם באירועים שאינם מועברים לטלוויזיה.
מ-3 בנובמבר, ה-WWE החלו להעלות סרטונים על זהות הקבוצה שכללה את ביג אי, קינגסטון ווודס ונקראה בשם The New Day (בתרגום לעברית: "היום החדש"), דמותם הוצגה כדמויות אהובות וחיוביות. הניו דיי ערכו את הפועת הבכורה שלהם בסוף חודש נובמבר בתוכנית סמאקדאון בניצחון על טייטוס אוניל, הית' סלייטר וקורטיס אקסל. באירוע רסלמניה 31, ביג אי לצד קופי היו בקרב במופע המקדים לאירוע, ובו הפסידו בקרב זוגות מרובע שנערך על אליפות הזוגות של Raw, שבאותה העת הייתה בידיהם של טייסון קיד וסזארו. בנוסף לכך, באותו הערב השלושה נכנסו לקרב הבאטל רויאל לזכרו של אנדרה הענק, קרב שנוצח על ידי ביג שואו. לאחר תגובות שליליות מהקהל, הקבוצה הפכה לקבוצה הילית (קבוצה בעלת דמויות השנואות על הקהל). באירוע חוקי אקסטרים, ביג אי וקופי זכו באליפות הזוגות בפעם הראשונה מידי טייסון קיד וסזארו.
הניו דיי הגנו בהצלחה על תואר הזוגות תחת "חוק פריברד", שהוא חוק המאפשר לכל שני מתאבקים מהקבוצה להתחרות על האליפות, אך לרוב חגורות האליפות היו מוגנות על ידי ביג אי וקופי כשוודס משמש כמנג'ר שלהם. ביג אי וקופי ניצחו בקרבות חוזרים על התואר את האלופים לשעבר, קיד וסזארו, גם בסמאקדאון וגם באירוע פייבאק, כשבשני הקרבות וודס עוזר להם לנצח. באירוע "תא ההדחות", כל שלושת חברי הקבוצה התחרו בקרב תא ההדחות הראשון בתולדות מחלקת הזוגות, כשהם מצליחים להדיח את הפריים טיים פליירס (דארן יאנג וטייטוס אוניל) ולהגן בהצלחה על האליפויות. באירוע "כסף בבנק", ביג אי ווודס הפסידו את התואר לפריים טיים פליירס, אך השיבו לעצמם את תוארי הזוגות באירוע סאמרסלאם בקרב זוגות מרובע נגד הפריים טיים פליירס, לוס מטאדורס והלוצ'ה דרגונס (קאליסטו וסין קארה). לילה לאחר מכן, לאחר הניצחון של הניו דיי על הלוצ'ה דרגונס, הדאדלי בויז שבו לזירת ה-WWE לאחר עשור שלא היו בארגון ותקפו את הניו דיי. באירוע "לילה של אלופים" הפסידו הניו דיי לדאדלי בויז בפסילה, אך שמרו על תואר הזוגות בדרך זו. ב-5 באוקטובר בתוכנית Raw ביג אי נענה לאתגר הפתוח של ג'ון סינה על אליפות ארצות הברית, אך לא הצליח לגבור עליו. הניו דיי סיימו את הפיוד נגד הדאדלי בויז לאחר שניצחו אותם באירוע "גיהנום בכלוב".
ב-1 באוגוסט ביג אי ספג פציעה במפשעה (כחלק מהעלילה) עקב מהלך של גאלוס ואנדרסון. בסאמרסלאם ביג אי חזר מהפציעה, כשתקף את אותם שניים במהלך הקרב שלהם נגד קופי ואקסבייר, מה שגרם לקרב להפסל ולזכות את גאלוס ואנדרסון בניצחון. באירוע התנגשות של אלופים, הניו דיי שמרו על התארים. באירוע "גיהנום בכלוב" הניו דיי הפסידו בפסילה לסזארו ושיימוס, אך שמרו על האליפויות. ב-31 באוקטובר התגלה שהניו דיי נבחרו לקפטנים של קבוצת Raw לקרב ההדחות המסורתי של מחלקת הזוגות שהתקיים באירוע סדרת ההישרדות, שבו קבוצתן ניצחה את קבוצת סמאקדאון. הניו דיי שמרו על התארים שוב בשני מקרים: האחד ב-21 בנובמבר נגד סזארו ושיימוס והאחר שבוע לאחר מכן נגד גאלוס ואנדרסון. ב-12 בדצמבר הניו דיי הגנו בהצלחה על התארים בשני קרבות זוגות משולשים: האחד נגד גאלוס ואנדרסון, וסזארו ושיימוס והאחר נגד כריס ג'ריקו וקווין אואנס, ורומן ריינס וסת' רולינס.
הראל סקעת
הראל סְקָעת (נולד ב-8 באוגוסט 1981) הוא זמר ושחקן ישראלי. בשנת 2004 התפרסם בעקבות השתתפותו בעונה השנייה של "כוכב נולד" והגעתו למקום השני בגמר. זמר השנה לשנים 2006 ו-2012. נציג ישראל באירוויזיון 2010.
ג'יי פי מורגן צ'ייס
ג'יי פי מורגן צ'ייס (באנגלית: JPMorgan Chase) הוא תאגיד בנקאי אמריקאי רב-לאומי הפעיל בתחום ניירות ערך, השקעות ובנקאות קמעונאית. זהו הבנק הגדול בארצות הברית לפי שווי נכסיו.
הראל סקעת
ביוגרפיה
סקעת נולד וגדל בכפר סבא לאבנר ואהובה. בשנת 1987, כשהיה בן 6 החל את דרכו האמנותית כשהשתתף וזכה בפסטיבל שירי הילדים בכפר סבא, "כוכבים לערב - כוכב נולד", בביצוע השיר "אמא הביני". בשנת 1989 השתתף בתפקיד אורח בתוכנית הילדים "פרפר נחמד". בעת לימודיו בתיכון "גלילי" השתתף בלהקת בית הספר. אחיו, דניאל סקעת, אף הוא זמר והשתתף באירוויזיון 2013 כזמר ליווי של הזמרת מורן מזור.
ג'יי פי מורגן צ'ייס
החברה היא ספק עיקרי של שירותים פיננסיים, עם נכסים של כ-2 טריליון דולר. קרן הגידור של החברה היא אחת מקרנות הגידור הגדולות בארצות הברית. ג'יי פי מורגן צ'ייס הוקמה בשנת 2000, כאשר בנק צ'ייס מנהטן התמזג עם בית ההשקעות והבנק המסחרי JP Morgan & Co שהוקם על ידי ג'יי. פי. מורגן במאה ה-19.
הראל סקעת
ביוגרפיה
את שירותו בצה"ל עשה בלהקה הצבאית של חיל הקשר.
ג'יי פי מורגן צ'ייס
החברה ג'יי פי מורגן צ'ייס פועלת בתחום בנקאות ההשקעות כמו גם ניהול נכסים, בנקאות פרטית, ניהול העושר הפרטי וכן בחטיבת השירותים לניירות ערך.
הראל סקעת
ביוגרפיה
לאחר שחרורו, החל ללמוד בבית הספר הגבוה למשחק "בית צבי", אך לא השלים את לימודיו. במהלך הלימודים הוציא סינגל עצמאי בשם "אין עוד סיכוי", שלא זכה להצלחה רבה.
בשנת 2002 זכה במקום השישי בתחרות שירה בשם "המלך הבא", ששודרה בערוץ "בריזה" שהפעילה חברת yes. במקום הראשון באותה תחרות זכה רפאל מירילא, ואילו במקום השלישי זכתה נינט טייב. לימים יהיו שלושתם משתתפי הגמר בעונות שונות של "כוכב נולד".
ג'יי פי מורגן צ'ייס
תחת המותג צ'ייס החברה מפעילה בנקאות קמעונאית בארצות הברית וכן שירותי כרטיסי אשראי בארצות הברית ובקנדה, ובנקאות מסחרית.
הראל סקעת
כוכב נולד
בשנת 2004 השתתף באודישנים בחיפה לעונה השנייה של תוכנית הבידור המוזיקלית של ערוץ 2, "כוכב נולד". לאחר שהתקבל, עזב את לימודיו והפך במהרה לאחד מהמתמודדים המובילים והאהובים, הן על ידי השופטים והן על ידי הקהל בבית. בשלבים השונים ביצע את השירים "בתוך" (שכתבה יעל טבת והלחין יאיר רוזנבלום), "בדידות" (שביצע במקור יזהר כהן) ו"עודני ילד" (של להקת "הכל עובר חביבי"). כל ביצועיו זכו לפופולריות, וסקעת הגיע לשלב הגמר. ב-15 באוגוסט התמודד בגמר "כוכב נולד 2" בחוף ניצנים, לצד הראל מויאל ועדי כהן. בגמר ביצע סקעת את שירו של יהורם גאון "הנני כאן". למרות ההערכות המוקדמות בכלי התקשורת ואצל צופי התוכנית, הגיע סקעת למקום השני, והפסיד להראל מויאל. לאחר הגמר הופצו שמועות כי התוצאות זויפו על ידי ההפקה או על ידי גולשי אינטרנט, ואף התקיימו מספר הפגנות של מעריציו, בדרישה לבירור התוצאות.
ג'יי פי מורגן צ'ייס
מטה החברה הכללי שוכן בבניין צ'ייס מנהטן פלאזה 1 בפארק אווניו 270 ברובע מנהטן שבניו יורק, כאשר הנהלת הבנקאות הקמעונית והמסחרית יושבת במגדל צ'ייס, באזור הלופ שבשיקגו.
הראל סקעת
לאחר "כוכב נולד"
על אף שלא זכה בתחרות "כוכב נולד 2", זכה סקעת לפופולריות גדולה בקרב הקהל הצעיר, לקבוצות מעריצים רבות ואף לאהדת מבקרי העיתונות. באותה שנה השתתף בפסטיגל, שם ביצע את השיר "לעוף" שכתבו לירון לב ודורון מדלי והלחין אוהד חיטמן. גם בפסטיגל הגיע סקעת למקום השני, אחרי הראל מויאל.
ג'יי פי מורגן צ'ייס
ג'יי פי מורגן צ'ייס הוא הגדול מבין ארבעת הבנקים הגדולים של ארצות הברית מבחינת שווי שוק ואחריו בנק אוף אמריקה, סיטיגרופ ווולס פארגו.
הראל סקעת
לאחר "כוכב נולד"
במרץ 2005 זכה סקעת לשיר את "התקווה" במשחק נבחרת ישראל בכדורגל מול נבחרת צרפת. במאי באותה שנה הוחתם לחוזה הקלטות על ידי חברת התקליטים "הד ארצי", והחל ליצור את אלבום הבכורה שלו. באותה שנה שר, יחד עם מויאל ועדי כהן, את השיר "חלומות מתגשמים", ששימש כשיר האודישנים של עונתה השלישית של "כוכב נולד". באוגוסט 2005 שיחק סקעת במחזמר "מי שחלם" לצידם של עודד תאומי, גילה אלמגור וחני נחמיאס. במחזמר גילם שתי דמויות, את אורי עילם, חברו הטוב של יצחק רבין מהפלמ"ח, ואת בנו של עילם. בדצמבר של אותה שנה השתתף בפעם השנייה בפסטיגל כאומן אורח, שם שר מחרוזת של קווין, שתורגמה במיוחד עבורו.
השתתף במופעי הפסטיגל בשנים 2004, 2005, 2007 ו-2020.
ג'יי פי מורגן צ'ייס
היסטוריה
ג'יי פי מורגן צ'ייס, במבנה הנוכחי שלה היא תוצאה של שילוב מספר גופים בנקאיים גדולים בארצות הברית בעשור האחרון, כולל בנק צ'ייס מנהטן, JP Morgan ושות', בנק ONE, בית ההשקעות בר סטרנס ובנק וושינגטון מיוצ'ואל.
למעשה, הבנק מורכב ממיזוג גופים פיננסים קדומים יותר, כגון בנק הכימיכלים, האנובר יצרנים, First Chicago Bank, הבנק הלאומי של דטרויט, הבנק המסחרי של טקסס, Providian Financial וכן Great Western Bank.
הראל סקעת
אלבום ראשון- הראל סקעת
במרץ 2006 יצא הסינגל הראשון של אלבום הבכורה, "ואת". את השיר כתבה והלחינה קרן פלס והפיק יזהר אשדות, שגם עיבד אותו עם אודי הרפז. השיר זכה להצלחה גדולה, וטיפס במהירות למקום הראשון של מצעדי הפזמונים של גלגלצ ושל רשת ג'. באותה תקופה עלתה סדרה דוקומנטרית על תהליך ההקלטות של סקעת בחברת "סלקום". לאחר שני סינגלים נוספים, "כמה עוד אפשר" ו"משהו ממני", יצא ביולי 2006 אלבומו הראשון, "הראל סקעת", שהגיע בתוך חודש למעמד אלבום זהב. לאחר צאת האלבום יצאו הסינגלים "כל הציפורים" ו"אם הוא ילך". באלבום הלחין סקעת שיר אחד, "אפילו ששריפות", אותו כתבה יעל טבת. שיר נוסף שבלט מהאלבום הוא "הרוח תשנה את כיוונה", אותו כתבה אסתר שמיר. הדיסק יצא גם במהדורה מיוחדת הכוללת בונוס - גרסאות כיסוי לשירים אותם ביצע ב"כוכב נולד", כולל דואט עם נורית גלרון לשיר "נפרדנו כך", אותו שר באודישנים.
ג'יי פי מורגן צ'ייס
בנק הכימיקלים של ניו יורק
חברת "ניו יורק כימיקלים" נוסדה בשנת 1823 כיצרנית של כימיקלים שונים. בשנת 1824, החברה עדכנה את עיסוק החברה לפעילויות בנקאית בכך יצרה את בנק הכימיקלים של ניו יורק.
הראל סקעת
אלבום ראשון- הראל סקעת
באותה שנה זכה סקעת בתואר "איש השנה במוזיקה" בטקס "אנשי השנה" של "שידורי קשת", ובתואר "זמר השנה" במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ ושל רשת ג'. שירו "ואת" נבחר ל"שיר השנה" בשתי התחנות, ובמצעד של אתר האינטרנט ynet. כמו כן, זכה בפרס זמר השנה ובפרס שיר השנה ("ואת"), בטקס פרסי עמ"י של ערוץ 24.
ג'יי פי מורגן צ'ייס
בנק הכימיקלים של ניו יורק
אחרי 1851, הבנק הופרד מחברת האם שלו וגדל באופן אורגני, וכן באמצעות סדרה של מיזוגים, ובעיקר עם Corn Exchange Bank בשנת 1954, Texas Commerce Bank (אחד הבנקים הגדולים בטקסס) בשנת 1986, וManufacturer's Hanover Trust Company ב-1991. בין שנות השמונים והתשעים של המאה ה-20 פרץ בנק הכימיקלים של ניו יורק כאחד המובילים במימון עסקאות רכישה ממונפות. בשנת 1984, השיקה בנק הכימיקלים של ניו יורק שותפות השקעות להשקעה בעסקאות פרייבט אקויטי לצד המממנים פיננסיים שונים. עד סוף שנות השמונים, פיתח בנק הכימיקלים של ניו יורק את המוניטין שלו עבור מימון השתלטויות על חברות, בניית קבוצות מימון ממונף וייעוץ עסקי.
הראל סקעת
אלבום ראשון- הראל סקעת
ב-28 בספטמבר 2006 החל סקעת באופן רשמי את סיבוב ההופעות של הדיסק הראשון. הופעת הבכורה התקיימה בתיאטרון נגה ביפו, ומשם המשיך סקעת להופיע בכל חלקי הארץ. הופעת ה-100 החגיגית התקיימה באמפי וואהל ב-29 ביולי 2007, בהשתתפות סימפונט רעננה.
ג'יי פי מורגן צ'ייס
בנק הכימיקלים של ניו יורק
בנקודות רבות לאורך ההיסטוריה, היה בנק הכימיקלים של ניו יורק הבנק הגדול בארצות הברית (גם במונחים של נכסים או נתח שוק הפקדונות).
הראל סקעת
לאחר האלבום הראשון
בדצמבר 2007 השתתף בפעם השלישית בפסטיגל כאמן אורח, שם שר מחרוזת של שיריו.
ג'יי פי מורגן צ'ייס
בנק הכימיקלים של ניו יורק
בשנת 1996 רכש בנק הכימיקלים של ניו יורק את בנק צ'ייס מנהטן והחליף את שמו לשם המוכר יותר צ'ייס.
הראל סקעת
לאחר האלבום הראשון
במאי 2008 הגישה חברת התקליטים הד ארצי תביעה משפטית נגד סקעת. החברה דרשה את הזכויות על כל החומרים שנאספו והוקלטו בתקופת החוזה בין הצדדים, לתקופה של חצי שנה מיום צאת האלבום. "הד ארצי" טענו שסקעת הקליט אלבום שלם או את רובו בסתר מאחורי גבם ובניגוד להסכם. הוצא נגדו צו מניעה שאסר עליו להפיץ או להפיק כל פעולה או הקלטה הקשורה לאלבומו הבא. בין השאר נאלץ סקעת כתוצאה מכך לדחות את תוכניתו להשקת סיבוב חדש בהופעה חגיגית בתיאטרון קיסריה, ולוותר על האפשרות להיות נציג ישראל לתחרות אירוויזיון 2009 במוסקבה. הסכסוך הסתיים במאי 2009, בעקבות פשרה שהושגה בין סקעת לבין הד ארצי.
ג'יי פי מורגן צ'ייס
בנק הכימיקלים של ניו יורק
בשנת 2000, החברה המאוחדת רכשה JP Morgan & Co ושלבה את שני השמות כדי ליצור מה שמכונה כיום ג'יי פי מורגן צ'ייס.
בסוף אוגוסט 2014 סוכנות הידיעות בלומברג פרסמה כי שרתי חברת הבנק jp morgan נפרצו. בהמשך התברר כי במהלך הפריצה נגנבו פרטיהם של 80 מיליון לקוחות המחזיקים חשבון בבנק. הנהלת הבנק האשימה את ממשלת רוסיה כאחראית לפריצה. החברה שומרת על מטה הבנק ההיסטורי של בנק הכימיקלים של ניו יורק ב-270 פארק אווניו בניו יורק וכן על היסטוריית מחיר המניה המקורית.
הראל סקעת
אלבום שני ותחרות האירוויזיון
באלבום זה גדל חלקו של סקעת בכתיבת השירים. פרט ל"סוף", הוא כתב גם את מילות השיר "דמויות", והשתתף בכתיבת השירים "ציפור" (עם מאיר גולדברג) ו"עוד יאיר עלי" (עם עפר בשן ובני בשן). סקעת גם עיבד את השיר "תמימותי" (מילים ולחן של כפיר אפשטיין), הפותח את האלבום. ההפקה המוזיקלית של שאר השירים התחלקה בין פיטר רוט, יזהר אשדות וזיו קוז'וקרו.
במקביל לסיבוב ההופעות החדש שהחל בנובמבר 2009, העלה סקעת ערב שנסונים עם תזמורת סימפונט רעננה בניהולו המוזיקלי ובניצוחו של זיו קוז'וקרו (אשר חלק את מלאכת כתיבת העיבודים עם מיכאל וולפה). קונצרט זה עלה בהפקת פסטיבל "צלילים במדבר" בדצמבר 2009.
בסוף 2009 בחרה רשות השידור בסקעת לייצג את ישראל באירוויזיון 2010. ב-15 במרץ 2010 נערך קדם האירוויזיון בערוץ 2 (רשת) שבו ביצע סקעת ארבעה שירים המועמדים לתחרות. מתוכם נבחר השיר "מילים", שכתב נועם חורב והלחין תומר הדדי. סקעת היה מועמד רציני לזכייה ובתחרות עצמה עלה לשלב הגמר, אבל הוא הגיע למקום ה-14 (מתוך 25). למרות זאת הגיע השיר להישג חסר תקדים כשזכה בכל שלושת הפרסים על-שם מרסל בזנסון: "פרס התקשורת", הניתן על ידי העיתונות ואמצעי התקשורת הרשמיים המסקרים את האירוע, "הפרס האמנותי", הניתן למבצע הטוב ביותר שנבחר על ידי השופטים, ו"פרס המלחין", הניתן עבור הלחן המקורי ביותר והטוב ביותר שנבחר על ידי המלחינים המשתתפים.
האלבום השלישי
בשנת 2011 החל סקעת בשיתוף פעולה עם המוזיקאי רן שם טוב, סולן להקת איזבו, שהפיק את אלבומו השלישי. ביוני 2011 יצא סינגל ראשון לקראת האלבום, "תהיה לי אהבה", שכתבו סקעת ונועם חורב והלחינו יהל דורון וגיא מנטש. בספטמבר של אותה שנה יצא הסינגל השני מהאלבום, "המאה ה-21", שכתב דורון מדלי והלחין לורן בנג'מין. שני השירים זכו להצלחה, והגיעו לראש מצעדי הפזמונים השבועיים. בדצמבר הוציא סינגל שלישי, "כמה עוד דרכים" (חורב/בנג'מין), ובינואר 2012 סינגל נוסף, "שוב מאושר" (חורב/דורון ומנטש). האלבום המלא, "שוב מאושר", יצא ב-29 בינואר 2012, גם הוא בארומה מיוזיק. בעקבות האלבום זכה סקעת בתואר "זמר השנה" במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' לשנת תשע"ב.
ב-28 באוקטובר 2013 הראל סקעת הוציא את השיר "עכשיו" יחד עם המלחינים Jason Reevesו Rune Westberg.
באותה תקופה הקליט סקעת מספר שירים במסגרות שונות: עבור האלבום "2 צדדים למטבע", שיצא בשנת 2011, הקליט גרסה מחודשת לשירה של שרית חדד "הכאב הזה"; עבור הפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" בשנת 2012 הקליט את השיר "אני" למילותיו של הרן פרנס, שנהרג באסון המסוקים.
החל ממרץ 2012 השתתף באופרת הרוק "כמעט נורמלי" בבימויו של חנן שניר, בתיאטרון הבימה, לצידה של איילת רובינסון. כמו כן, בחנוכה אותה שנה גילם את דמותו של פיטר פן במחזמר "פיטר פן" לצידן של רוני דלומי ורוני דואני.
בשנת 2013 גילם את אלאדין במחזמר "אלאדין" לצד שירי מימון ואלי יצפאן.
בשנת 2014 הראל הוציא קליפ שנקרא "שיבואו עלינו" יחד עם נתן גושן שיצר את השיר והלחין.
האלבום הרביעי ואחריו
ב-2017 יצא לאור אלבומו הרביעי, שנקרא "אהבה מסובבת הכל", כשם השיר האחרון שהוציא לקראת סדרת מופעים בשם "מופע עשור". כמו כן פרסם ארבעה שירים באנגלית. באותה שנה, גם הופיע בתפקיד "פיליאס פוג" במחזמר המבוסס על הסיפור "מסביב לעולם בשמונים יום". באותה שנה, הוציא עוד שני סינגלים: "אהבה זו אהבה" ו"בין השמיכות" שזכו להצלחה רבה.
הראל נבחר להיות מופע החימום של להקת "טייק ד'את", כשהופיעו בישראל.
בשנים 2004–2010 זכה הראל בתואר זמר השנה בטקס נבחרי ערוץ הילדים.
ב-2020 הוציא את אלבום ההופעה "ההופעה - היכל התרבות תל אביב", הכולל הקלטות של שירים שביצע בהופעתו בהיכל התרבות. האלבום כולל גרסאות כיסוי לשירים "עטוף ברחמים" ו"אני חיה לי מיום ליום" של ריטה בשיתופה, וגרסת כיסוי לשיר "הללויה" בשיתוף להקת שלוה.
ב-25 ביוני 2020 זכה בפרס במסגרת טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE", בו גם הופיע עם השיר "כולם אותו דבר".
בשנת 2020 סקעת הצטרף כמורה לעונה הרביעית של בית ספר למוסיקה. באותה שנה חזר להפקת הפסטיגל במסגרת מופע לציון 40 שנה לקיומו של הפסטיגל, סקעת חידש במופע את להיטו "לעוף" וביצע את השיר "לנצח נשאר" של הזמר והשחקן אמיר פיי גוטמן להנצחת משתתפי הפסטיגל לשעבר שהלכו לעולם, ביניהם עפרה חזה, ספי ריבלין, עוזי חיטמן, יגאל בשן, מאיר בנאי, ענת אלימלך ופיי גוטמן עצמו. בשנה זו הוציא את הסינגל "כל היום" בשיתוף עם אניה בוקשטיין, וב-2021 הוציא את הסינגל "חזק על הרצפה". באוקטובר של אותה השנה, הוציא הראל את השיר "בא לי", שכתבה שחר הדר, הלחינו עמרי קסטן ולירון בן שמעון, והפיק ינון יהל. ב-2022 הוציא הראל את השירים "עד שהשקט יעזוב", שכתב והלחין עם אבי אוחיון, "סלחי לי", שכתבה והלחינה קרן פלס, "החיים רצים קדימה", שכתב יחד עם רון ביטון וסתיו בגר, "להרגיש בבית", שנכתב והולחן על-ידי ניצן קייקוב וסהר חגי, ואת הדואט "בלאגן" עם נורוז, אותו כתב והלחין יחד עם נורוז ודולי ופן.
בשנת 2023 יופיע בפעם החמישית בפסטיגל.
חיים אישיים
סקעת מתגורר בתל אביב. נשוי לחבר הכנסת מטעם יש עתיד, עידן רול. השניים הורים לבן ולבת, שנולדו בהליכי פונדקאות בארצות הברית.
סקעת יצא מהארון בסרט תעודה בשם "הראל סקעת שובר שתיקה" (בהפקה של טלי אשכולי), ששודר בערוץ 2 ב-25 באוקטובר 2010, ואמר, כפי שהוזכר גם בפרסומים מקדימים: "כשיהיה לי בן זוג, לא אסתיר אותו בבית". בסרט אישר סקעת כי מורת הרוח שהופגנה בעקבות הופעתו בעצרת שציינה שנה לפיגוע בברנוער הקהילה הגאה בתל אביב, בלי לחשוף את נטיותיו המיניות, מילאה תפקיד בהחלטתו לצאת מהארון, אך הוא ביקש לבחור לו את המועד המתאים. בעקבות הסרט הוטחה בסקעת ביקורת על התחמקותו מחשיפה ישירה, לצד ביטויי תמיכה מצד מעריצים.
סקעת פעיל בארגוני צדקה המעניקים תמיכה לילדים עם מוגבלויות. אמו של הראל פעילה בעמותת תהל"ה התומכת בהורים ובני משפחות הקהילה הלהט"בית.
בשנת 2017 קרא סקעת לנוער מהקהילה הגאה לא להתגייס לצה"ל ולא לשלם מיסים בעקבות סירוב משרד הרווחה לאפשר אימוץ ילדים לזוגות חד-מיניים. בהמשך, הסביר את עצמו ואמר שלא הייתה בו שום כוונה להמריד כנגד המדינה. אלא שכאשר כתב את הפוסט הוא היה בלהט הרגע וכעס מאוד. סקעת גם התנצל על כך באופן פומבי.
ססקיה ואן אוילנבורך
קורות חיים
ססקיה ואן אוילנבורך נולדה בלייוורדן כבת הזקונים מתוך שמונה ילדיו של רומברטוס ואן אוילנבורך (Rombertus van Uylenburgh), עורך דין מצליח, ראש עירייה ואחד ממייסדי אוניברסיטת פרנקר (Franeker). בגיל שבע מתה אמה, שָאוּקְיה אוזינגה (Sjoukje Ozinga), ובגיל 12 התייתמה ססקיה גם מאביה.
ססקיה עברה להתגורר בחבל הט בילט (Het Bildt) אצל אחותה היסקיה (Hiskje) ובעלה, חרארד ואן לו (Gerard van Loo). שם גם התגוררה אחות נוספת של ססקיה, אנצ'ה (Antje), שהייתה נשואה לפרופסור יוהנס מקוביוס, מהגר מפולין (שמו המקורי יאן מקוביץ) שהיה מרצה לתאולוגיה באוניברסיטת פרנקר. אנצ'ה מתה בגיל צעיר וססקיה עזרה לגיסה.
ססקיה פגשה את רמברנדט דרך בן דודה, הנדריק ואן אוילנבורך (Hendrick van Uylenburgh), צייר וסוחר אמנות. משפחתו היגרה לקרקוב בפולין כשהיה ילד והוא חזר להולנד ב-1625 והתיישב באמסטרדם. מ-1631 ואילך יצר רמברנדט ציורים עבור לקוחותיו של אוילנבורך שרובם היו תושבי אמסטרדם או מנוניטים. במשך ארבע שנים לימד רמברנדט ציור לתלמידים באקדמיה שהקים בביתו של אוילנברוך, הבולטים בהם היו חוברט פלינק (Govert Flinck), חרברנדט ואן דן אקהאוט (Gerbrandt van den Eeckhout) ופרדיננד בול (Ferdinand Bol).
הזוג נישא ב-22 ביוני 1634 בעיירה סינט-אנה-פרוכי שבחבל הט בילט. רמברנדט זכה בעזרת אמנותו להצלחה כלכלית וב-1639 הוא וססקיה עברו להתגורר בבית מפואר ברחוב יודנבריסטראט (Jodenbreestraat - רחוב היהודים הרחב) באמסטרדם. בית זה היה קרוב לגלריה של בן דודה של ססקיה ברובע היהודי של אמסטרדם וכיום הוא מוזיאון בית רמברנדט. שלושה מארבעת ילדיהם מתו סמוך מאוד ללידה. ב-22 בספטמבר 1641 הם הטבילו את בנם היחיד ששרד, טיטוס ואן ריין, על שמה של אחותה של ססקיה, טיצ'ה (Tietje) ואן אוילנבורך. ססקיה מתה שנה אחר כך, כתוצאה ממחלת השחפת, ונקברה בכנסיית "אָאוּדֶה קֶרְק" (Oude Kerk – הכנסייה הישנה) באמסטרדם.
לאחר מותה
בשלב מסוים נתן רמברנדט במתנה את התכשיטים והטבעות שהיו שייכים לססקיה למי שהייתה המינקת של בנם טיטוס, חירטיה דירקס, מחווה שמשפחת אוילנבורך ראתה בעין רעה. כמה שנים אחר-כך ציפתה חירטיה כי רמברנדט ישא אותה לאישה, אך ככל הנראה זה לא קרה מאחר שצעד זה היה גורם לרמברנדט לאבד את הירושה של ססקיה.
האסטרואיד שהתגלה על ידי מקס וולף, נקרא על שמה.
אפרים דיינרד
אפרים גרשון דיינרד (נכתב גם דיינארד; שם עטו: אדיר; תר"ו, 1846, שוסמאקן, לטביה – כ"ח בסיוון ה'תר"ץ, 24 ביוני 1930, ניו יורק), היה ביבליוגרף וסופר עברי ואידי (כתב גם באנגלית), אספן ספרים וסוחר ספרים; מגדולי הביבליוגרפים העבריים של העת החדשה. לחם נגד החסידות, הקבלה, הקומוניזם והנצרות.
דיינרד היה דמות צבעונית ומרתקת, תייר ומו"ל בתחום הספר העברי. עוד בהיותו איש צעיר החל במסעות, שבהם חיפש, גילה, רכש ואסף ספרים עבריים עתיקים, כתבי יד ודפוסים ראשונים. חלק מהספרים שהדפיס בערוב ימיו בארצות הברית נשאו חותמות של דפוס ישן באירופה, לעיתים באופן אירוני.
תולדותיו
מסעו המפורסם הראשון היה לחצי האי קרים, אל חכמי הקראים האחרונים. הוא פגש שם את החכם הקראי הידוע אברהם פירקוביץ', ובשנת ה'תרל"ג (סביבות 1873) התפלמס איתו ורכש אצלו ספרים. את התגליות שלו מספרות הקראים החכם אברהם פירקוביץ' מכר לספרייה הרוסית הלאומית המלכותית בסנקט פטרבורג, ואלה הגיעו לספריות ברחבי העולם, בהן ספריית אוקספורד וספריית הקונגרס בארצות הברית. הוא גם ערך מסעות גילוי ורכישה באסיה ובצפון אפריקה.
בשנת ה'תרל"ה (1875) הדפיס את ספרו של צבי ליפשיץ מקובנה "תולדות אבן רשף".
בשנת ה'תרל"ט (1879) היה מעורב בפולמוס בעיר קובנה בין הרץ, מו"ל המליץ ובין מיכאל לוי פרומקין רודקינסון, מו"ל כתב העת המשכילי "קול", וצידד בראשון. לאחר משפט מתוקשר, פרומקין שינה את שמו לרודקינסון בניסיון לחמוק מהשלטונות ונתפס. סמוך לתפיסתו דיינרד עזב את העיר והואשם בידי המשכילים בכך שהוא תומך בחרדים (שאינם חסידים), והיה בין המוסרים את פרומקין.
לפי עדותו, בשנת ה'תר"ם (1880) עלה דיינרד בפעם הראשונה לארץ ישראל. הוא עסק בפעילות ציונית, וניסה לשלב בין אספנות ספרים וציונות. בארץ שהה כמה שנים לשם הכרת הארץ ובדיקת האפשרויות לעליית יהודי רוסיה והתיישבותם. בהמשך לעדותו, הוא מספר ששב לאודסה והקים שם בית מסחר לספרים, והפכו למרכז תרבות ומדעי היהדות בעיר. לצד בית המסחר הקים בית דפוס שעסק בהדפסת ספריו וספרי התנגדות לתנועת החסידות.
בשנת 1883 הוציא לאור את ספרו "מסע בארץ הקדם ומורה דרך לכל הנוסעים לארץ הקדושה ומצרים" אשר מהווה שילוב בין יומן מסע, מדריך טיולים ותיאור של מצב הארץ באותה התקופה תוך התייחסות לתמורות בארץ (בעיקר ביחס ליישוב היהודי) ולאישים הבולטים של אותה התקופה.
לאחר מכן, במשך שתים-עשרה שנה ועד מותו, עסק בניו אורלינס בעיקר בהתנצחות עם הנצרות.
אפרים דיינרד נפטר בניו יורק בכ"ח בסיוון ה'תר"ץ (1930), בגיל 84.
פעולתו הביבליוגרפית וכתביו
אוספיו העבריים העשירים שימשו אותו למחקר הביבליוגרפי, וכן להקמת מחלקות לספרים עבריים בספריות הגדולות והחשובות של אמריקה: ספריית הקונגרס, ספריית אוניברסיטת קולומביה בניו יורק, ספריית בית המדרש לרבנים ע"ש שניאור זלמן שכטר אף היא בניו יורק, והספרייה הציבורית של ניו יורק. הספרים נקנו ממנו על ידי נדבנים יהודים עשירים, שתרמו אותם לספריות הללו.
בצד פעילותו הביבליוגרפית כתב דיינרד ספרי מסעות, מדריכי תיירים, ספרי תעמולה ציוניים, ביוגרפיות, ספרי זכרונות, וספרי פולמוס חריפים נגד הנצרות, נגד החסידות ועוד. הספקיו היו עצומים, והוא היה סופר שופע ופולמוסן פורה מאוד. רוב יצירותיו הללו נשכחו עם השנים, אך תרומתו החשובה לביבליוגרפיה העברית היא נכס צאן ברזל של תולדות הספר העברי. רשימותיו והקטלוגים שלו, הן מאירופה והן מארצות הברית, משמשות יסוד חשוב בחקר התרבות העברית בדורות האחרונים.
ספרו על בתי דפוס עבריים באמריקה עבור יהדות אירופה עמד ביסוד ספרו של הסופר האמריקני יוסף גולדמן "דפוס עברי בארצות הברית". כמו כן היה מחלוצי הז'אנר הפרודי, בספרות היידיש שהודפסה בארצות הברית סביב סוף מלחמת העולם הראשונה.
כתביו נותרו פזורים ברחבי העולם, כשאין מקום המרכז את כולם. רבים מספריו שהודפסו בארצות הברית היוו קוריוז בין ההוצאות לאור. הוא הדפיס ספר על משה מונטיפיורי בדפים מוזהבים גדולים, בתבנית שלא הייתה מוכרת באותה תקופה, וכן הדפיס על גבי ניירות צבעוניים ועבים, ואחד מספריו אף הודפס בדיו אדום. כמו כן הדפיס מהדורות שונות ואפילו גרסאות בודדות עבור מקבלי ספריו השונים, לעיתים כשהמהדורה האחת שונה באופן ניכר מהמהדורה עבור קהל או יחיד אחר.
בערוב ימיו עסק בהתנצחות מול הנצרות. הוא הדפיס את ספרי רבי חסדאי קרשקש מחדש, וכתב ספרים שונים המתפלמסים עם הנצרות (בהם גם ספר "באין דב ביער" המתפלמס גם עם פרופסור יוסף קלאוזנר וטוען שישו לא היה ולא נברא). כמו כן הוציא ספר העוסק במומר משה שפירא ובניסיונות הזיופים של כתבים עתיקים.
מספריו
דיינרד פרסם עשרות רבות של כותרים: ספרים, מחקרים, קטלוגים, רשימות ביבליוגרפיות, כתבי פולמוס ועוד. מאלה יצוינו הכותרים הבאים:
ספריו הודפסו באחת עשרה ערים באירופה, בישראל ובאמריקה: אודסה, פרשבורג, ורשה, וינה, ניו יורק, ניוארק, קירני, ירושלים, יפו, סנט לואיס וארלינגטון (טקסס).
גורביי אילרי
גורביי אילרי (בטורקית: Gürbey İleri; נולד ב-13 בפברואר 1988) הוא שחקן טורקי. ידוע בעיקר בזכות תפקידו בתור שחזאדה מהמט בסדרה "הסולטאן".
ביוגרפיה
גורביי אילרי נולד ב-1988 באיסטנבול בטורקיה. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת Beykent, הוא החל לשחק בסדרת הנעורים "Arka Sıradakiler". ב-2008 החל לשחק בסדרה "Ayakta Kal". בין השנים 2012–2013 גילם את שחזאדה מהמט בסדרה ההיסטורית המצליחה "הסולטאן". ב-2014 החל לשחק בסדרה "Yasak" לצד דניז צ'קיר, איתה שיחק גם בסדרה "הסולטאן", ומשחק בסדרה "חלק ממני".
כיכר מרדקה
כיכר מרדקה (באינדונזית: Medan Merdeka או Lapangan Merdeka) היא מרחב ציבורי פתוח המהווה את מרכזה הטקסי של העיר ג'קרטה, בירת אינדונזיה. במרכזה של הכיכר ניצבת האנדרטה הלאומית של המדינה, וסביבה מבני ציבור רבים. שטחה קילומטר רבוע, וככזו היא אחת הכיכרות הגדולות בעולם.
משמעות המילה "מרדקה" באינדונזית היא "עצמאות" או "חופש".
תולדות הכיכר
מרחב הכיכר החל להתהוות בשלהי המאה ה-18. אז העביר ממשל איי הודו המזרחית ההולנדית את מרכזו מעיירת החוף בטאוויה אל האזור המהווה כיום את מרכז ג'קרטה. היה זה מרחב פתוח שבו רעו תואי מים, ובהתאם לכך הוא נקרא "בופלספלד" (Buffelsveld). בראשית המאה ה-19 קיבל המרחב את השם "שאן דה מארס", בהשפעה צרפתית, ושימש כשטח לאימונים צבאיים.
ב-1818, מעט לאחר הקמת הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, שונה שם הכיכר ל"קונינגספליין" (Koningsplein, "כיכר המלך"). באותה עת הועבר משכן מושל איי הודו המערבית למבנה בשולי הכיכר (כיום ארמון מרדקה). בהמשך נבנו בכיכר מתקני ספורט, והיא שימשה ליריד (הנערך בקביעות מאז 1921 ומוכר כיום כיריד ג'קרטה) ובהמשך לפסטיבל לציון יום הולדת המלכה וילהלמינה ב-1906. בימי הכיבוש היפני של איי אינדונזיה נקראה הכיכר "לפנגאן איקדה" ( Lapangan Ikada, קיצור של Ikatan Atletik Djakarta (Jakarta Athletic Bond)).
ב-1949, לאחר תום המאבק האינדונזי לעצמאות, נתן נשיא אינדונזיה סוקרנו לכיכר את שמה הנוכחי. באותה עת הייתה הכיכר מתוחמת מכל צדדיה במבנים. סוקרנו יזם את הקמת האנדרטה הלאומית במרכז הכיכר, ולצורך כך נהרסו מספר מבנים שניצבו בה. בניית האנדרטה (המכונה מונאס (Monas)) החלה בשנת 1961 והסתיימה ב-1975. בעקבות הקמתה התבסס כינוי נוסף לכיכר - לפנגאן מונאס (Lapangan Monas).
ב-1993 הוכנה תוכנית-אב לכיכר, שנועדה להשיב אותה לשימוש של מרחב ציבורי פתוח וירוק. מימוש התוכנית הקנה לכיכר את המראה הנוכחי שלה. בשנת 2002 הוקמה גדר סביב מתחם הכיכר כדי להרחיק ממנה רוכלים וקבצנים, אך היא נותרה פתוחה לציבור הרחב. היא מהווה יעד פופולרי לתושבי העיר לפעילות נופש וספורט.
הכיכר וסביבותיה
צורת הכיכר היא כשל טרפז שבסיסו פונה למערב. במרכזו ניצב המרחב המתומן המקיף את מבנה האנדרטה הלאומית, שבחלקו הוא מרוצף ובחלקו נטוע בצמחייה וכולל בריכות נוי ומזרקות. שני צירים אלכסוניים הנפגשים במרחב שסביב האנדרטה מחלקים את שטח הכיכר הנותר לארבעה מתחמים. במתחם הדרומי ניבנו עם השנים מבנים שונים, אך בהתאם לתוכנית האב כולם נהרסו. רוב השטח שסביב מתחם האנדרטה הוא שטח פתוח וירוק המיועד להולכי רגל, ותנועת כלי רכב בתוך הכיכר נאסרה. בשטח הפתוח ניצבים מספר פסלי אישים אינדונזים. במתחם הכיכר הדרומי מצויה מכלאת צבאים.
סביב הכיכר ניצבים מבנים המשמשים מספר רב של משרדי ממשלה ומוסדות ציבור שונים, ובהם:
בקעת בית כרם
בקעת בית כרם (בקעת שגוֹר, בערבית אל־שאע׳וּר) היא הבקעה החוצצת בין הגליל העליון לגליל התחתון. מקור שמה הוא בכרמי הזיתים הרבים המעטרים אותה.
גאוגרפיה וגבולות
התוואי של הבקעה נקבע בעיקר על ידי מתלול צורים. שיפועיו מתמנים ממערב לשגור ונחף, שם עולות הדרכים צפונה, לגליל העליון. נחל שגור ונחל שזור מתנקזים מדרום לה, לעבר נחל חילזון, בעוד שנחל צלמון מנקז את בקעת חנניה, השלוחה המזרחית של הבקעה.
בקרבת הכפר מג'ד אל-כרום נושקת בקעת בית כרם לבקעת מגד, הנמצאת דרומית לה, בין הר כרמי להר גילון. ניקוזה הלקוי של בקעת מגד משפיע על בקעת בית כרם, שחלקה המערבי נעשה בוצי בחורפים.
סביבת שגור/בית־כרם יחד עם בקעת סכנין ורכס יטבת מדרום מהווים מבחינה טופוגרפית את החצי הצפוני של הגליל התחתון המרכזי הנקרא לב הגליל, בוֹ העיר כרמיאל (השוכנת בבקעה ועל רכס שגור) היא העיר הגדולה והמרכזית, ולפעמים אזור זה משתייך גבולית לאזור הגליל המערבי.
אקלים ומים
האקלים בבקעה מתאים לגידולי עצי זית, וגידולי שדה מצויים בקרבת מג'ד אל כרום בלבד.
זיהום נחל שגור
נחל שגור המנקז את הבקעה לנחל חלזון מזוהם בשנים האחרונות באופן רציף כתוצאה מהביוב הזורם מהכפרים דיר אל-אסד, בענה ומג'ד אל-כרום. משנת 1995 זורם הביוב אל השטח הפתוח ומשם מתנקז אל הנחל. זרימת הביוב הופכת את הנחל למפגע תברואתי. כמו כן היא מפגע סביבתי, משום שהביוב מחלחל לאדמה ומזהם את מי האקוויפר. הזיהום גם מונע ממטיילים לטייל בקניון נחל שגור, שהוא אחת משמורות הטבע היפות בגליל.
חשיבותה האסטרטגית של הבקעה
הבקעה מהווה את הדרך הקצרה ביותר בין הים התיכון לבקעת הירדן ולכן ככל הנראה שימשה כהסתעפות מזרחית של דרך הים העתיקה. בשל קשיי מעבר במערב הבקעה, בשל קניון נחל שגור ובוצניות האדמה בחורף, היו תקופות בהן עברה הדרך מצפון לבקעה.
בימי בית שני, הועדף הנתיב מדרום לבקעת בית הכרם, דרך שפרעם, ציפורי, ומשם לבקעת חנניה. ניתן לראות זאת על ידי שרידי היישובים מתקופה זו המרוכזים בבקעת חנניה ולא בבקעת בית הכרם.
מהתקופה הממלוכית, ועד תום השלטון העות'מאני התחרה הנתיב העובר בבקעת בית הכרם בנתיב עכו-שפרעם-ציפורי-נצרת.
הבקעה נעשתה עבירה בכל ימות השנה בשלהי שנות ה-20 של המאה ה-20 כתוצאה מעבודות ניקוז והכשרה, ובשנות ה-30 נסלל בה כביש מודרני.
התיישבות בבקעה
בתקופת בית ראשון היו מספר יישובים בבקעה, ביניהם רמה (רמת נפתלי) ובית הכרם. לא ניתן לזהות את מקומם הוודאי של יישובים מתקופה זו, מלבד רמה, המזוהה עם ח'רבת ג'ול, בקרבת ראמה.
השרידים הנוצריים מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל מעידים על התיישבות משמעותית בבקעה בתקופה זו, בין היתר בנחף, דיר אל-אסד, מג'ד אל-כרום וראמה. נראה שהתיישבות זו נפגעה קשות עם תום השלטון הביזנטי בארץ, והבקעה סבלה מעזובה. לאחר גירוש אחרוני הצלבנים מהארץ על ידי המוסלמים ב-1291, נושבו היישובים שבצפון הבקעה, דוגמת מג'ד אל-כרום ודיר אל-אסד, ששכנו בקרבת אם הדרך.
במאה ה-11, לפי המסורת שלהם, החלה ההתיישבות הדרוזית בגליל. מקורות אחרים טוענים כי הדרוזים החלו להתיישב בבקעה במאה ה-13. בתקופות מאוחרות יותר אירעו שני גלי התיישבות משמעותיים, במאה ה-16 ובראשית המאה ה-18. עדות מושל צפת מ-1732 מוסרת כי רוב תושבי הבקעה דאז היו דרוזים. בימי שלטונו של דאהר אל עומר בשנות ה-40 של המאה ה-18, נושלו הדרוזים מכפריהם, והיישובים הדרוזים היחידים שנותרו כיום בבקעה הם סאג'ור, עין אל-אסד והכפר ראמה שרבע מתושביו דרוזים.
הבקעה כיום
בשל מיקומה הגאוגרפי, גם כיום משמשת בקעת בית הכרם כעורק תחבורה ראשי, ועובר בה כביש 85, מעכו לצפת. כמו כן, עולה ממנה כביש לאזור חבל תפן מצפון, ונמתח כביש אחר לעבר מועצה אזורית משגב שבדרומה.
לכפרים הערביים השוכנים בבקעה, מג'ד אל-כרום, דיר אל-אסד, בענה, נחף, סאג'ור, וראמה, הצטרפה ב-1964 כרמיאל, הקרויה על-שם הבקעה, שנהייתה לעיר המרכזית בה. עם הזמן נבנה ממזרח לעיר, ממערב למושב שזור, אזור תעשייה גדול המספק תעסוקה לתושבי האזור. בנוסף, הוקמו סביב הבקעה בשנות ה-70 וה-80 מצפים לחיזוק היישוב היהודי בה, כגון כמון, גילון ולבון.
אבי
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
האופרה של סן פרנסיסקו
המייסד והמנהל הכללי גטאנו מרולה (1923 - 1953)
מרולה השיק את הלהקה בשנת 1922, משוכנע כי העיר יכולה להחזיק מוסד אופראי במשרה מלאה ולא להישען על להקות אורחות, שנהגו לבוא לסן פרנסיסקו מאז ימי הבהלה לזהב. למעשה, בביקוריו הראשונים בעיר הגיע מרולה כמנצח על כמה מן הלהקות הללו, בפעם הראשונה בשנת 1909 עם להקת האופרה הבינלאומית של מונטריאול. ביקורים נוספים במהלך העשור הבא שכנעו אותו, כי יש זכות קיום ללהקה שתקום בסן פרנסיסקו, ובשנת 1921 בא לחיות בעיר בחסותה של מרת סטיין.
בסתיו 1921 תכנן מרולה את העונה הראשונה שלו, שהוצגה באצטדיון הכדורגל של אוניברסיטת סטנפורד ב-3 ביוני 1922, עם קבוצה משובצת כוכבים כמו ג'ובאני מארטינלי בליצנים ואחר כרמן ופאוסט. העונה בת חמשת הימים קצרה הצלחה הן מצד הקהל והן מצד הביקורת, אך לא במובן הכספי. מרולה ראה את ההכרח בבסיס פיננסי יציב יותר ועל כן יצא במסע גיוס כספים לעונת אופרה, שתעלה באולם העירוני בסתיו 1923. מרולה פנה לא רק אל שמנה וסלתה של העיר אלא גם אל שאר תושביה, וגייס 2441 תרומות של $50 דולר האחת ממספר רב של "חברים מייסדים".
אחרי פתיחה בלה בוהם, כללה עונת 1923-24 הפקות של "אנדראה שנייה" של ג'ורדאנו (עם בנימינו ג'ילי), "מפיסטופלה" של בויטו (שוב עם ג'ילי), "טוסקה" של פוצ'יני (עם ג'וזפה דה לוקה ומארטינלי, וריגולטו של ורדי (עם קווינה מריו, דה לוקה וג'ילי). עונת אופרה בינלאומית יצאה לדרך והבאות אחריה הקיפו קשת רחבה של אופרות, רובן איטלקיות, שרבות מהן הוצגו לא יותר מפעם או פעמיים בעונות, שנמשכו לא יותר מחודשיים, לעיתים רק במשך ספטמבר.
במהלך תשע השנים שלאחר עונת הפתיחה, תוכנן ונבנה בית האופרה - יד זיכרון לנופלים. האדריכל שתכנן אותו, ארתור בראון הבן, יצא גם את מגדל קויט ואת בית העירייה של סן פרנסיסקו.
הלהקה חנכה את בית האופרה החדש בהצגת "טוסקה", ב-15 באוקטובר 1932, עם קלודיה מוציו בתפקיד הראשי. את שלושים השנים הבאות של מרולה כמנהל כללי אפיינה העובדה (כפי שציין צ'טפילד-טיילור), ש"גדולי הזמרים של העולם פקדו את סן פרנסיסקו דרל קבע ולא פעם הופיעו בתפקידים אחרים, מתוך התחשבות בקוצר העונה ובזמן הרב, שנדרש לחצות את אמריקה מקצה אל קצה."
בנוסף, אפיינו את תקופת כהונתו ההזדמנויות שניתנו לזמרים אמריקאים צעירים, אף כי באותה תקופה לא הייתה עדיין תוכנית הכשרה רשמית, וכן הסיורים הקבועים של להקת האופרה ללוס אנג'לס בין השנים 1937 ל-1965, שהאריכו את העונה עד לנובמבר. מכל מקום, עד זמן ניכר לאחר מותו של מרולה נדיר היה שהעונה העיקרית בסן פרנסיסקו תימשך מעבר לשלהי אוקטובר. מרולה מת בשעת ניצוח על קונצרט תחת כיפת השמיים בסטרן גרוב, ב-30 באוגוסט 1953.
אדווין מקארתור ניצח על תזמורת האופרה של סן פרנסיסקו בכמה הקלטות על תקליטי 78 ל-RCA ויקטור בסוף שנות ה-30', ביניהן ביצועים של הסופרן קירסטן פלגסטד. RCA הוציאה מחדש כמה מהקלטות אלה לאחר זמן, בתקליטים אריכי-נגן ובתקליטורים.
המנהל הכללי קורט הרברט אדלר (1953 - 1981)
קורט הרברט אדלר (1905 - 1988) הגיע לארצות הברית בשנת 1938, אחרי התנסות קודמת והכשרה בהיבטים רבים של מוזיקה ותיאטרון באוסטריה, גרמניה ואיטליה. במשך שנים עסק בבניית המקהלה של להקת האופרה של שיקגו. מרולה שמע עליו והזמינו, ב-1943, בשיחת טלפון לאופרה של סן פרנסיסקו כמנצח המקהלה.
אדלר לקח על עצמו עוד ועוד מחובות הניהול ככל שבריאותו של מרולה לקתה ומרצו פחת, אבל מועצת המנהלים לא ראתה בו את הבחירה הטבעית להחלפת מרולה במותו של זה בשנת 1953. אחרי שלושה חודשים של שבהם כיהן כמנהל אמנותי בפועל, בעזרת נשיא מועצת המנהלים, רוברט ואט מילר, אושרה משרתו של אדלר כמנהל כללי.
אדלר הציב לו כמה מטרות כשקיבל עליו את ניהול הלהקה. אחת מהן הייתה הרחבת העונה, שגם בראשית שנות ה-60' עוד הייתה מוגבלת כמו בשנותיו של מרולה, מיום העבודה, בראשית ספטמבר, עד פתיחת המטרופוליטן אופרה, כדי להפיק תועלת מזמינותם של זמרים בהצגת עד ארבע-עשרה אופרות, כל אחת מהן בשתיים או שלוש הצגות. לבסוף, כפי שמלמדת עונת 1969 של סן פרנסיסקו, ניתנו אחת-עשרה אופרות, כל אחת מהן בחמש או שש הצגות בממוצע, והעונה נמשכה עד סוף נובמבר.
מטרה אחרת הייתה להציג כישרונות חדשים ולהגשמתה טרח ללא ליאות בחיפוש זמרים חדשים ומבטיחים בראשית דרכם, אם אמריקאים ואם אירופאים. לשם כך התמיד לבקר בהצגות בבתי אופרה גדולים וקטנים. הוא שמע את לאונטין פרייס ברדיו והציע לה תפקיד ב"דיאלוגים של הכרמליטיות" של פולנק בשנת 1957, הופעתה הראשונה על בימת אופרה חשובה. זמן מה אחר כך, באותה עונה, החליפה בהתראה קצרה את אנטונייטה סטלה כאאידה, תפקיד שהקנה לה מוניטין בינלאומיים לשנים רבות.
שלישית, בתקופת כהונתו גילה אדלר עניין ער בפיתוח קשרים איתנים יותר עם במאי אופרה, בניסיון לחזק את היסודות הדרמטיים והתיאטרליים של האופרות. בכך סייעה לו רבות היכרותו הממושכת עם ז'אן-פייר פונל, הבמאי השנוי במחלוקת, שהחל את קשריו עם האופרה של סן פרנסיסקו בשנת 1957.
בין חידושיו של אדלר הייתה "תוכנית האופרה של מרולה", על שם המנהל הכללי הראשון, שהחלה בעונת 1954-55 וקיבלה את שמה הנוכחי בשנת 1957. התוכנית מציעה מדי שנה לכ-23 זמרים מחוננים, ארבעה מדריכים מתלמדים ובמאי מתלמד הזדמנות נדירה ללמוד, להדריך ולקחת חלק בכיתות אמן עם אנשי מקצוע ידועי-שם במשך אחד-עשר שבועות בחודשי הקיץ. רבים מן המשתלמים בתוכנית זו יצאו לקריירות בינלאומיות, ביניהם קרול ואנס ותומס המפסון.
עוד חידוש היה "אופרה בפארק", קונצרט שנתי פתוח, המתקיים מאז 1972 בפארק גולדן גייט ביום א' שלאחר ליל הפתיחה בעונת הסתיו. מסורתית, משתתפים בו אמנים מסוף השבוע של פתיחת העונה עם תזמורת האופרה של סן פרנסיסקו. הקונצרט פתוח לקהל ללא דמי כניסה ומושך בסביבות 30,000 מאזינים. הוא מוצג בשיתוף עם קרן הפארקים של סן פרנסיסקו, קרן נאמנות שלא למטרות רווח, ואגודת צדקה מטעם הכרוניקל של סן פרנסיסקו.