cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
היסטוריה של מועדון הכדורגל ברצלונה
עידן קרויף: קבוצת החלומות (1988–1996)
ב-1991 הצטרפו לקבוצה הבלם מיגל אנחל נדאל והמגן השמאלי חואן קרלוס. עונת 1991/92 הייתה מן המוצלחות בתולדות המועדון. בנובמבר זכתה ברצלונה בסופר קאפ הספרדי לאחר ניצחון 2–1 על אתלטיקו מדריד. בגביע אירופה לאלופות העפילה ברצלונה לגמר בפעם השלישית בלבד בתולדותיה (לאחר 1961 ו-1986 שבשניהם הפסידה). הגמר התקיים ב-20 במאי 1992 ובו ניצחה ברצלונה בהארכה את סמפדוריה האיטלקית מבעיטה חופשית של קומאן בדקה ה-112 וזכתה בגביע לראשונה בתולדותיה. בסוף העונה זכתה בליגה בפעם השנייה ברציפות לאחר מאבק קשה על האליפות עם ריאל מדריד (למעשה, ברצלונה הייתה במקום השני עד המחזור האחרון וזכתה באליפות רק בזכות הפסד של ריאל מדריד לטנריפה במחזור האחרון, וניצחון מקביל על אתלטיק בילבאו 2–0 מצמד של סטויצ'קוב). סטויצ'קוב הבקיע גם בעונה זו 22 שערים והגיע למקום השני בטקס כדור הזהב של 1992. לאודרופ היה בשיאו ותרם 13 שערים ו-16 בישולים, וזכה בסוף העונה בפרס דון בלון לזר המצטיין. גוארדיולה הפך לשחקן הרכב קבוע וזכה בפרס בראבו לכדורגלן הצעיר המצטיין באירופה.
בסופר קאפ הספרדי שנערך בנובמבר 1992 זכתה ברצלונה לאחר ניצחון 5–2 על אתלטיקו מדריד. בדצמבר הפסידה ברצלונה את הגביע הביניבשתי לסאו פאולו. במרץ 1993 זכתה ברצלונה בפעם הראשונה בתולדותיה בסופר קאפ האירופי לאחר ניצחון 2–1 על ורדר ברמן. ב-עונת 1992/93 הובילה ברצלונה את טבלת הליגה למשך רוב העונה, אך הפסידה את ההובלה לריאל מדריד ארבעה מחזורים לפני סיום העונה בשל הפסד 2–3 לסלטה ויגו. למרות זאת, בצירוף מקרים מוזר, ריאל מדריד הפסידה שוב במחזור האחרון לטנריפה, וברצלונה זכתה באליפות עם יתרון של נקודה אחת בזכות ניצחון מקביל על ריאל סוסיאדד (1–0 משער של סטויצ'קוב). הייתה זו אליפות שלישית ברציפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון. סטויצ'קוב היה שוב מלך השערים של הקבוצה, עם 23 שערים.
בקיץ 1993 חתם בברצלונה החלוץ הברזילאי רומאריו. באותו קיץ פרש הקפטן הוותיק חוסה רמון אלכסנקו ששיחק בקבוצה במשך 13 עונות. בדצמבר 1993 הפסידה ברצלונה את הסופר קאפ הספרדי לאחר הפסד 2–4 לריאל מדריד. בינואר 1994 ניצחה ברצלונה את ריאל מדריד בקלאסיקו שנערך בקאמפ נואו בתוצאה 5–0 (כולל שלושער של רומאריו). במאי 1994 זכתה ברצלונה באליפות רביעית ברציפות (לאחר שהמובילה, דפורטיבו לה קורוניה, מעדה במחזור הסיום), שיא מועדון שלא נשבר עד היום. ב-18 במאי, ארבעה ימים לאחר האליפות, הופיעה ברצלונה לגמר ליגת האלופות (הפורמט החדש של גביע אירופה לאלופות) כפייבוריטית מול מילאן, איך למרות זאת הובסה ברצלונה 0–4. רומאריו כבש בעונתו הראשונה 30 שערי ליגה וזכה בפרס הפיצ'יצ'י למלך השערים בליגה. כמו כן נבחר רומאריו לכדורגלן השנה בעולם לאחר זכייתו עם במונדיאל אותו סיים כשחקן המצטיין. סטויצ'קוב זכה בכדור הזהב של 1994 לאחר שהצעיד את לחצי גמר המונדיאל והיה מלך השערים בו.
לאחר התבוסה למילאן חוותה הקבוצה הידרדרות בביצועיה. ברצלונה זכתה בסופר קאפ הספרדי באוגוסט 1994 והיה זה התואר האחרון של קרויף. בקיץ 1994 עבר לאודרופ באופן מתוקשר לירבתה הגדולה של ברצלונה, ריאל מדריד, עימה לקח את האליפות בעונת 1994/95. בינואר 1995 עזב רומאריו את ברצלונה באופן בלתי צפוי בשל הסתכסכות עם קרויף. ברצלונה סיימה רביעית בליגה והפסידה בקלאסיקו שנערך במדריד 0–5. בליגת האלופות הודחה ברצלונה ברבע הגמר על ידי פריס סן-ז'רמן.
בקיץ 1995 עזבו גם סטויצ'קוב, קומאן ובגיריסטיין ובמקביל הוחתם הקשר הפורטוגלי לואיש פיגו בן ה-23. קרויף תכנן להסתמך על הצעירים בוגרי הלה-מאסיה איוואן דה לה פנייה, אוסקר גארסיה, רוג'ר גארסיה, טוני ולמסאן ואלברט סלאדס שכונו "La Quinta de Lo Pelat" (החמישייה של לו פלט, על שמו של דה לה פנייה שכונה "Lo Pelat", הקירח). הקבוצה שיחקה היטב ושמרה בעקביות על המקום השני בליגה תוך מאבק עם המוליכה, אתלטיקו מדריד. בגביע המלך הגיעה ברצלונה לגמר, ובגביע אופ"א העפילה לחצי הגמר. עם זאת, בתוך עשרה ימים הפסידה ברצלונה את שלושת הגביעים. ב-10 באפריל 1996 הובסה ברצלונה 0–1 על ידי אתלטיקו מדריד בגמר גביע המלך. שישה ימים לאחר מכן, בחצי הגמר השני של גביע אופ"א שנערך בברצלונה, הפסידה ברצלונה 1–2 לבאיירן מינכן והודחה מהטורניר. ולבסוף, ב-20 באפריל, הפסידה ברצלונה 1–3 לאתלטיקו מדריד בקאמפ נואו, הפסד שמשמעותו הייתה אבדן האליפות עבור ברצלונה. קרויף פוטר ב-19 במאי 1996 ובמקומו הוחתם המאמן האנגלי בובי רובסון.
קרויף זכה עם הקבוצה ב-11 תארים (4 אליפויות, ליגת האלופות, 2 גביעי מלך, 2 סופר קאפ ספרדי, גביע המחזיקות וסופר קאפ אירופי), והוא המאמן השני המצליח ביותר בברצלונה מבחינת תארים, לאחר חניכו פפ גוארדיולה. כמו כן, קרויף הוא המאמן שאימן את ברצלונה למשך הזמן הארוך ביותר בהיסטוריה של הקבוצה, 8 שנים.
הקבוצה שאימן קרויף שזכתה בארבע אליפויות רצופות וכללה אגדות כסטויצ'וב, לאודרופ, רומאריו, קומאן, בגיריסטיין וגוארדיולה, זכתה לכינוי the Dream Team (קבוצת החלומות), בשל סגנון המשחק ההתקפי מרהיב העין, שתורגם גם להצלחה ספורטיבית וזכייה בתארים רבים. אולם השפעתו של קרויף חרגה הרבה מעבר לשנים בהן אימן, ופילוסופיית המשחק אותה הטמיע בברצלונה, הטוטאל פוטבול, עדיין משמשת כ-DNA של ברצלונה והיא יושמה בהצלחה חסרת תקדים בברצלונה ונבחרת ספרד של שנות ה-2000.
רובסון ו-ואן חאל: השנים האחרונות של נונייז (1996–2000)
בתגובה לפיטוריו של קרויף הוקמה קבוצת מחאה בשם L'Elefant Blau (הפיל הכחול) על ידי עורך דין קטלאני צעיר בשם ז'ואן לאפורטה. הקבוצה ראתה בקרויף ובמורשתו את ערכיה המסורתיים של ברצלונה והאשימו את נונייז בהשחתת המועדון. לאפורטה יהפוך לנשיא ברצלונה 7 שנים מאוחר יותר.
רובסון אימן את הקבוצה למשך עונה אחת, 1996/97. בעונה זו נרכש החלוץ הברזילאי רונאלדו בן ה-20 מפ.ס.וו. איינדהובן תמורת 19.5 מיליון דולר. למרות גילו הצעיר, כבר היה רונאלדו לאחד השחקנים הטובים בעולם ואף זכה בינואר 1997 בפרס כדורגלן השנה בעולם בגיל 20 בלבד, שיא שטרם נשבר. בעונתו היחידה במועדון כבש רונאלדו 47 שערים ב-49 משחקים והוביל את ברצלונה לזכייה בגביע המחזיקות (ניצחון 1–0 על פריס סן-ז'רמן בגמר), גביע המלך (3–2 על ריאל בטיס) והסופר קאפ הספרדי (6–5 על אתלטיקו מדריד בסיכום שני המשחקים). בליגה הבקיעה ברצלונה 104 שערים, שיא שיישבר רק בעונת 2008/09, אך למרות זאת סיימה שנייה בליגה, 2 נקודות מתחת האלופה ריאל מדריד. רובסון ספג ביקורת על שגיאות טקטיות ועל הסתמכותו הרבה על רונאלדו ופוטר בסוף העונה. רונאלדו זכה על עונה מדהימה זו בכדור הזהב (והיה לזוכה הצעיר ביותר בפרס, שיא שעדיין לא נשבר), כדורגלן השנה בעולם (בפעם השנייה ברציפות), נעל הזהב האירופית, פרס בראבו ופרס הפיצ'יצ'י, כל זאת בגיל 21 בלבד. אך למרות זאת נמכר לאינטר האיטלקית תמורת 27 מיליון דולר, לאחר שהמשא ומתן עם הנהלת ברצלונה על הארכת חוזהו כשל.
לקראת עונת 1997/98 מונה המאמן ההולנדי לואי ואן חאל למאמן הקבוצה במקום רובסון. ואן חאל מינה את רונאלד קומאן לעוזרו וגיבש קבוצה חזקה שנשענה על ז'וזפ גוארדיולה (שהתמנה לקפטן לאחר עזיבתו של גאורגה פופסקו), לואיש פיגו, לואיס אנריקה (שהגיע עונה לפני כן מריאל מדריד), אבלרדו והחלוץ הברזילאי ריבאלדו, שנרכש תמורת 26 מיליון דולר מדפורטיבו לה קורוניה. אליהם צירף ואן חאל מספר שחקנים הולנדים, כמו מיכאל רייזיחר ורוד הספ. ואן חאל זכה להצלחה מיידית, כאשר זכה בדאבל בעונתו הראשונה. בליגה, זכתה ברצלונה בפער של 9 נקודות מסגניתה (כולל שני ניצחונות בקלאסיקו, לראשונה מאז עונת 1993/94). בגמר גביע המלך ניצחה ברצלונה 5–4 בדו-קרב פנדלים את מיורקה וזכתה בגביע בפעם השנייה ברציפות. כמו כן זכתה ברצלונה בסופר קאפ האירופי לאחר ניצחון 3–1 על בורוסיה דורטמונד, מחזיקת הגביע בליגת האלופות, משעריהם של ריבאלדו ולואיס אנריקה. בליגת האלופות הודחה ברצלונה כבר בשלב הבתים, ואת הסופר קאפ הספרדי הפסידה לריאל מדריד לאחר הפסד 3–5 בסיכום שני משחקים.
לקראת עונת 1998/99 החתים ואן חאל בברצלונה מספר גדול של שחקנים הולנדים, בהם פטריק קלייברט (ממילאן תמורת 8.75 מיליון אירו), האחים רונאלד ופרנק דה בור (מאייאקס תמורת 22 מיליון אירו), פיליפ קוקו ובודווין זנדן. כמו כן עלה מהנוער הקשר הספרדי בן ה-18 צ'אבי, שעתיד להיות שיאן ההופעות של ברצלונה בכל הזמנים ואחד מהשחקנים הגדולים בתולדותיה. צ'אבי שיחק באותה עונה כמחצית מהמשחקים והפך במהרה לשחקן הרכב קבוע עד לפרישתו, 17 עונות לאחר מכן. לאחר פתיחת עונה מהוססת (19 נקודות בלבד ב-14 המחזורים הראשונים), התאוששה ברצלונה וזכתה באליפות הליגה בפעם השנייה ברציפות, עם פער של 11 נקודות מסגניתה, ריאל מדריד. בליגת האלופות, הודחה ברצלונה שוב בשלב הבתים, לאחר שהוגרלה ל"בית המוות" יחד עם באיירן מינכן ומנצ'סטר יונייטד. את הסופר קאפ הספרדי הפסידה למיורקה, ומגביע המלך הודחה על ידי ולנסיה ברבע הגמר.
בקיץ 1999 עזב הבלם הוותיק מיגל אנחל נדאל. בעונת 1999/2000 הפסידה ברצלונה את הליגה לדפורטיבו לה קורוניה. לעומת זאת, בליגת האלופות לראשונה קצר ואן חאל הצלחות כשסיים את שני שלבי הבתים בראשות הבית עם 9 ניצחונות מתוך 12 משחקים. ברצלונה ניצחה 6–4 את צ'לסי ברבע הגמר, אך הפסידה 3–5 לולנסיה בחצי הגמר, והודחה מהמפעל. ריבאלדו סיים עונה זאת כמלך השערים של ליגת האלופות, עם 10 שערים. ב-20 במאי 2000, ימים ספורים לאחר אובדן האליפות, התפטר ואן חאל ממשרת המאמן. במקומו מונה לורנס סרה פרר, מאמן קבוצת הנוער. יחד עם ואן חאל עזבו גם מספר שחקנים הולנדים, רונאלד דה בור, וינסטון בוחארדה ורוד הספ. בעונה זו קידם ואן חאל את קרלס פויול בן ה-21 מהנוער כמגן ימני, במקומו של רייזיחר ממנו לא היה ואן חאל מרוצה. פויול עתיד להופיע במדי ברצלונה למעלה מ-600 פעמים והוא יהיה הקפטן בתור הזהב הגדול בתולדותיה.
ב-1 ביולי 2000 עבר כוכב הקבוצה, לואיש פיגו, באופן מתוקשר ליריבה המרה ריאל מדריד, לאחר שזו שילמה את סעיף השחרור המלא שלו, 37 מיליון אירו, מה ששבר את כל שיאי ההעברות באותם ימים. הבאתו של פיגו הייתה הבטחת בחירות של נשיא ריאל מדריד הנבחר פלורנטינו פרס כחלק מתוכנית ה'גלקטיקוס' שקידם, אך פיגו, שהיה השחקן האהוב ביותר על אוהדי ברצלונה וסגן הקפטן, שלל בפומבי מעבר לריאל מדריד, וכשהתגלתה האמת הפך פיגו לשנוא במיוחד על אוהדי ברצלונה, עד כדי כך שכשהופיע בקאמפ נואו במדי ריאל מדריד במסגרת הקלאסיקו בנובמבר 2002, הוא זכה לקריאות 'יודאס' (רמז ליהודה איש קריות) ואף נזרק עליו ראש חזיר.
ב-23 ביולי 2000 התפטר נונייס מנשיאות המועדון לאחר 22 שנה. בתקופתו כנשיא הפכה ברצלונה לאחד ממועדוני הכדורגל הגדולים, העשירים והמצליחים בעולם. מספר חברי המועדון גדל מ-77,905 ל-106,000, מספר מועדוני האוהדים גדל מ-96 המרוכזים בעיקר בספרד ל-1,300 ברחבי העולם כולו. נונייס הקים את אקדמיית הנוער של המועדון, "לה מאסיה", הרחיב את הקאמפ נואו לתכולה של 115,000 צופים, בנה את המיני אסטדי ב-1982, את "מוזאון בארסה" ב-1984, והרחיב את הפלאו בלאוגרנה ב-1994. למרות הצלחתו הרבה, נונייס ספג ביקורת בשל מדיניותו הקשוחה כלפי דרישות שכר מצד השחקנים, מה שהוביל לעזיבתם של שחקנים חשובים רבים, כמו מראדונה, רונאלדו, שוסטר ורומאריו.
עידן גספארט
לאחר התפטרותו של נונייס, מונה ז'ואן גספארט, סגן הנשיא במשך 22 שנים, לנשיא. התפטרותם של נונייס וואן חאל גרמה לתקופה של חוסר יציבות ממושכת ותקופת נשיאותו של גספארט היא מן הגרועות בתולדות המועדון.
עונת 2000/01
גספארט בזבז את הכסף שנכנס לקופת המועדון ממכירתו של פיגו על שחקנים שלא הביאו תועלת לקבוצה, כמו מארק אוברמארס (25 מיליון אירו מארסנל), עמנואל פטי (14 מיליון אירו מארסנל), ג'רארד לופס (בוגר ה'לה מאסיה', 22 מיליון אירו מולנסיה) ואלפונסו (16.5 מיליון אירו מריאל בטיס). המאמן החדש, לורנס סרה פרר, כשל, ברצלונה הודחה מליגת האלופות כבר בשלב הבתים הראשון, ונשרה לגביע אופ"א, שם הודחה על ידי ליברפול בחצי הגמר. סרה פוטר באפריל 2001, לאחר הפסד 1–3 לאוסאסונה, שגרם לברצלונה לרדת למקום החמישי בטבלה ובמרחק של 17 נקודות מהמוליכה, ריאל מדריד. במקומו מונה שחקן העבר קרלס רשאק, תחתיו הפסידה הקבוצה בחצי גמר הגביע, אך הצליחה לסיים במקום הרביעי בטבלה על חשבון ולנסיה (לאחר ניצחון 3–2 במחזור האחרון על ולנסיה, משלושער מרהיב של ריבאלדו), ובכך שמרה על מקומה בליגת האלופות בעונה הבאה.
עונת 2001/02
בקיץ עזב גוארדיולה לאיטליה. החלוץ הארגנטינאי הצעיר חבייר סביולה נרכש מריבר פלייט תמורת 35 מיליון אירו. בליגת האלופות הציג רשאק הצלחה יחסית כשסיים בראשות הבית בשני השלבים, אך ברצלונה הודחה בחצי הגמר לאחר הפסד 1–3 ליריבתה המקומית ריאל מדריד (שגם זכתה בתואר). בליגה סיימה ברצלונה שוב במקום הרביעי, ובגביע המלך הודחה ברצלונה באופן משפיל כבר בשלב הראשון על ידי UE Figueres ששיחקה בליגה השלישית.
עונת 2002/03
במאי 2002 מונה ואן חאל בשנית למאמן. ביוני החליטה ההנהלה לשחרר את ריבאלדו מחוזהו, שנה לפני מועד סיומו המקורי, והוא עזב את הקבוצה למילאן. ריבאלדו הבקיע 130 שערים ב-235 הופעות במדי ברצלונה והוא ממוקם במקום השמיני בטבלת מלכי השערים בכל הזמנים של ברצלונה. ביולי נרכש השחקן הארגנטינאי חואן רומן ריקלמה תמורת 10 מיליון אירו ששולמו לבוקה ג'וניורס. באותה עונה קיבל לואיס אנריקה את סרט הקפטן, לאחר עזיבתו של סרג'י ברז'ואן. ואן חאל נחל הצלחה בליגת האלופות עם מאזן של 11 ניצחונות מ-12 משחקים בשני השלבים הראשונים. אולם בגביע המלך הודחה ברצלונה שוב בשלב הראשון, הפעם על ידי Novelda CF, גם היא מהליגה השלישית, ובליגה הייתה ברצלונה במאזן איום, עם 23 נקודות לאחר 19 מחזורים. ואן חאל פוטר ב-27 בינואר 2003 לאחר הפסד 0–2 לסלטה ויגו שגרם לברצלונה לרדת למקום ה-12. במקומו הוחתם המאמן הסרבי רדומיר אנטיץ'. אנטיץ' אימן את הקבוצה עד סוף העונה, ותחתיו ברצלונה הודחה מליגת האלופות ברבע הגמר על ידי יובנטוס בתוצאה 2–3, את הליגה סיימה במקום השישי המוביל לגביע אופ"א. מכיוון שהגיע בעיצומה של העונה, היה אנטיץ' מוגבל מבחינת כוח אדם, והוא העניק הזדמנויות למספר שחקני נוער, ובמיוחד השוער בן ה-20 ויקטור ואלדס והקשר בן ה-18 אנדרס אינייסטה, שניהם יהיו מגדולי השחקנים של ברצלונה בכל הזמנים.
ב-12 בפברואר 2003 התפטר הנשיא גספארט, לאחר שהוביל את המועדון לשפל ספורטיבי וכלכלי. סגנו אנריק ריינה, מילא את מקומו עד מאי. ב-15 ביוני התקיימו הבחירות לנשיאות המועדון, ובהן ניצח ז'ואן לאפורטה הצעיר והכריזמטי, מנהיג תנועת הפיל הכחול, ברוב של 52.57% מהקולות. גספארט היה ועודנו הנשיא היחיד מאז שנות הארבעים שבתקופת כהונתו לא זכה המועדון באף גביע.
עונת 2003/04
בעונה זו, ב-16 באוקטובר 2003, בעת משחק ידידות מול פורטו של ז'וזה מוריניו, הכניס רייקארד שחקן ארגנטינאי צעיר בשם ליונל מסי. מסי, שהיה אז בן 16 וארבעה חודשים, נולד ב-1987 ברוסאריו, ארגנטינה. הוא סבל ממחלת גדילה, ובשנת 2000 הוא הצטרף לאקדמיית הנוער של ברצלונה תוך הסכמה שהמועדון יממן את טיפולי הגדילה. מסי התקדם במהירות בין שבעת קבוצות הנוער של המועדון וכבש 105 שערים ב-107 משחקים. באותו יום, ערך מסי את הבכורה הלא רשמית שלו בקבוצת הבוגרים, והוא הרשים את צוות האימון שהחל לזמן אותו לאימוני הקבוצה הבוגרת אחת לשבוע. מסי עתיד להיות מלך השערים והבישולים ושיאן ההופעות של המועדון בכל הזמנים, לצד היותו אחד השחקנים הגדולים בהיסטוריה.
אחת ההחלטות הראשונות שקיבל לאפורטה, הייתה הרחקתם של חברי קבוצת האוהדים האלימה Boixos Nois לצמיתות מן המגרשים. חברי הקבוצה היו אחראים לזריקת ראש החזיר על פיגו, ולהטרדות אנטישמיות שספג מועמד יהודי שהתמודד מול לאפורטה בבחירות האחרונות לנשיאות המועדון. לאפורטה ספג איומים על חייו והמשטרה אף חשפה שהוא היה יעד לחטיפה מצד חברי Boixos Nois, אך תכנון זה מעולם לא יצא לפועל.
עונת 2004/05
בקיץ 2004 עמד לרשות לאפורטה תקציב גדול יותר לרכישת שחקנים. בין היתר הוא רכש את החלוץ הקמרוני בן ה-23 סמואל אטו ממיורקה תמורת 24 מיליון אירו ואת הקשר הפורטוגלי בן ה-26 דקו מפורטו תמורת 21 מיליון אירו. כמו כן, ליונל מסי בן ה-16 נרשם לקבוצה הבוגרת וקיבל את החולצה מס' 30. לצד זאת, לאפורטה המשיך בשחרור שחקנים, ושחרר בעונה זו לא פחות מ-13 שחקנים, ביניהם פטריק קלייברט שכבש 122 שערים בשש שנותיו במועדון, פיליפ קוקו, מיכאל רייזיחר, לואיס גרסיה ומארק אוברמארס. גם הקפטן לואיס אנריקה פרש בגיל 34, לאחר 8 עונות במדי ברצלונה בהן הבקיע 109 שערים. במקומו מונה לקפטן הקבוצה הבלם קרלס פויול. אינייסטה הפך לשחקן קבוע בהרכב הפותח ויחד עם צ'אבי הנהיג את הקישור. בעונה זו הפסידה ברצלונה רק 4 משחקים (הנתון הנמוך ביותר מאז עונת 1986/87) וזכתה באליפות עם 84 נקודות, תואר ראשון לאחר חמש שנות בצורת. למרות זאת, הודחה ברצלונה מגביע המלך כבר בסיבוב הראשון (נגד לבאנטה) בפעם השלישית בתוך ארבע שנים. בליגת האלופות הודחה הקבוצה בשמינית הגמר מול צ'לסי.
באוקטובר 2005 זכה רונאלדיניו בפרס כדור הזהב, ובדצמבר זכה בפעם השנייה ברציפות בפרס כדורגלן השנה בעולם. רייקארד מיעט לשתף את מסי בעונה זו, והוא שיחק תשעה משחקים בלבד בהם כבש שער בודד. הופעת הבכורה שלו בליגה הייתה ב-16 באוקטובר 2004 נגד אספניול. שער הבכורה היה כשנכנס כמחליף נגד אלבסטה וכבש מבישול של רונאלדיניו, והפך לכובש הצעיר ביותר בתולדות המועדון (שיא שנשבר מאז כמה פעמים). בעונה זו שיחק מסי בעיקר בברצלונה אתלטיק בה הבקיע 6 שערים ב-17 משחקים.
עונת 2005/06
לקראת עונת 2005/06 לא בוצעו שינויים משמעותיים בסגל, שני שחקנים הובאו בהעברה חופשית (סנטיאגו אסקרו ומארק ואן בומל), מספר שחקנים שוחררו, ביניהם ג'רארד לופס שעזב לאור הדומיננטיות של צ'אבי ואינייסטה, ריקלמה שנמכר לויאריאל תמורת 7 מיליון אירו, וסביולה שהושאל לסביליה. ב-24 ביוני 2005, ביום הולדתו ה-18, חתם מסי על החוזה המקצועני הראשון שלו, חוזה עד 2014 עם סעיף שחרור של 150 מיליון יורו. מסי הפך לשחקן הרכב ויצר שלישייה התקפית יעילה ביותר יחד עם רונאלדיניו ואטו. אך ב-7 במרץ 2006 נפצע מסי בשריר הירך האחורי במשחק שמינית גמר ליגת האלופות נגד צ'לסי, וסיים את העונה. הוא הספיק לכבוש עד אז 8 שערים ב-25 הופעות.
עונה זו הייתה המוצלחת בתולדות המועדון מאז 1992. באוגוסט זכתה ברצלונה בסופר קאפ ספרדי לאחר ניצחון 4–2 על בטיס. בליגה, הובילה ברצלונה לאורך רוב העונה וזכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות. בקלאסיקו שאירחה ריאל מדריד, ניצחה ברצלונה 3–0 את קבוצת הגלקטיקוס של ריאל מדריד (שכללה אגדות כמו רונאלדו, זידאן, רוברטו קרלוס, ראול, בקהאם, סרחיו ראמוס, איקר קסיאס) משער של אטו וצמד של רונאלדיניו, ורייקארד הפך למאמן הראשון של ברצלונה שמנצח פעמיים בסנטיאגו ברנבאו. הופעתו של רונאלדיניו הייתה כה מרשימה, שאוהדי ריאל מדריד מחאו לו כפיים לאחר שערו השני, מחווה לה זכו רק מראדונה לפניו ואינייסטה אחריו. אטו סיים עונה זו עם 26 שערי ליגה וזכה בפרס הפיצ'יצ'י.
בליגת האלופות, העפילה ברצלונה לגמר לאחר שסיימה ראשונה בשלב הבתים וניצחה את צ'לסי, בנפיקה ליסבון ומילאן בשלבי הנוקאאוט. בגמר שנערך ב-17 במאי 2006, התמודדה ברצלונה נגד ארסנל שנחשבה לאחת הקבוצות הטובות באירופה. ארסנל עלתה ליתרון למרות מיעוט מספרי (השוער ינס להמן הורחק לאחר שהכשיל את אטו בתוך הרחבה), ו-15 דקות לפני סיום המשחק, הנריק לארסון שעלה כמחליף, בהופעתו האחרונה במועדון, בישל שערים לאטו (שנבחר לשחקן המצטיין בגמר) ובלטי (שעלה גם הוא מהספסל), וברצלונה ניצחה 2–1 וזכתה בגביע בפעם השנייה בתולדותיה.
עונת 2006/07
אף על פי שברצלונה התחילה את העונה כפייבוריטית בכל המסגרות, היא כשלה ולא זכתה באף גביע מלבד הסופר קאפ הספרדי בו זכתה באוגוסט 2006. שבוע לאחר הזכייה, הפסידה ברצלונה את הסופר קאפ האירופי לסביליה. בדצמבר הפסידה ברצלונה 0–1 לאינטרנסיונל בגמר גביע העולם למועדונים 2006. בליגה, הובילה ברצלונה את הטבלה לאחר שני משחקי ה'קלאסיקו', אך מעדה במחזורי הסיום וסיימה עם מספר נקודות זהה לריאל מדריד (76) ועם יחס שערים עדיף בהרבה (26:45), אך ריאל מדריד זכתה באליפות בשל יחס השערים העדיף במפגשים הישירים ביניהן (5:3 לריאל מדריד). אחד המשחקים הזכורים ביותר בעונה זו היה הקלאסיקו שנערך בקאמפ נואו ב-10 במרץ 2007, ובו עלתה ריאל מדריד שלוש פעמים ליתרון (משעריהם של רוד ואן ניסטלרוי וסרחיו ראמוס) אך מסי, שקיבל בעונה זו את החולצה מס' 19, השווה את התוצאה שלוש פעמים בשלושער מרהיב.
בגביע המלך, הגיעה ברצלונה לחצי הגמר ובסיבוב הראשון ניצחה את חטאפה 5–2 (כולל שער מדהים של מסי, שהעלה השוואות לשער המאה של מראדונה במונדיאל 1986), אך בגומלין הובסה 0–4 והודחה מהמפעל. בליגת האלופות הודחה ברצלונה בשמינית הגמר על ידי ליברפול בשל חוק שערי חוץ.
עונת 2007/08
למרות החיזוקים המשמעותיים בסגל, עונה זו המשיכה את קודמתה והייתה לעונה הגרועה ביותר בעידן רייקארד. ברצלונה הפסידה את שני משחקי הקלאסיקו של הליגה לריאל מדריד בפעם הראשונה מאז עונת 1983/84, וניצחה רק בחמש משחקי חוץ. ברצלונה שמרה לאורך רוב העונה על המקום השני, אך במחזורים האחרונים היא ספגה רצף של הפסדים וסיימה את הליגה במקום השלישי, 18 נקודות מתחת האלופה, ריאל מדריד. בליגת האלופות ובגביע הודחה ברצלונה בחצאי הגמר, על ידי מנצ'סטר יונייטד (שגם זכתה בגביע) וולנסיה (שגם היא הניפה את הגביע) בהתאמה.
בעונה זו המשיך מסי לבסס את עצמו כשחקן מפתח, ותרם 16 שערים ו-13 בישולים ב-40 משחקים. למרות חוסר ההצלחה, הגיע מסי למקום השני בפרס כדור הזהב לשנת 2008 לאחר הזוכה, כריסטיאנו רונאלדו. רונאלדיניו המשיך בדעיכתו, סבל מפציעות, וכבש תשעה שערים בלבד ב-26 הופעות. עונה זו עמדה גם בסימן פריצתו של הכוכב העולה בויאן קרקיץ', שכבש 12 שערים בעונתו הראשונה בבוגרים בגיל 17 בלבד.
ב-8 במאי 2008, למחרת ההפסד 1–4 לריאל מדריד בליגה, הודיע לאפורטה כי חוזהו של רייקארד לא יוארך והוא יעזוב את הקבוצה בסיום העונה. לתפקיד המאמן היו מועמדים שניים: מאמן צ'לסי המוערך ז'וזה מוריניו, ששימש עוזר מאמן ללואי ואן חאל בברצלונה בשנים 1997–2000, והיה באותה תקופה בעל מוניטין כשזכה להצלחות עם פורטו וצ'לסי (כולל זכייה מפתיעה בליגת האלופות ושני אליפויות אנגליה רצופות), הצלחות שהדביקו לו את הכינוי "המיוחד" ("The Special One"). המועמד השני היה קפטן הקבוצה לשעבר ז'וזפ גוארדיולה, שאימן את קבוצת המילואים של המועדון והעלה אותה מהליגה הרביעית לשלישית, אך היה חסר ניסיון ברמות הגבוהות. בהמלצתו של יוהאן קרויף, אביו הרוחני של גוארדיולה, הודיע לאפורטה כי מחליפו של רייקארד יהיה גוארדיולה.
עונת 2008/09: טרבל
גוארדיולה התחיל לאמן את ברצלונה ביוני 2008, עם סיום חוזהו של רייקארד. מיד עם כניסתו לתפקיד, בגיל 37 בלבד, הפגין מנהיגות ושליטה וקיבל שורה של החלטות. כוכב הקבוצה, רונאלדיניו, נמכר למילאן ב-25 מיליון אירו וחוזהו של דקו לא חודש והוא עבר לצ'לסי. מלבדם הועזבו שחקנים נוספים, כג'אנלוקה זמברוטה וליליאן תוראם. לצד זאת ערך גוארדיולה מסע רכש מדוקדק שכלל את המגן הימני דני אלבס (סביליה, 36 מיליון אירו), הבלם ג'רארד פיקה שגדל ב'לה מאסיה' (מנצ'סטר יונייטד, 5 מיליון אירו), אלכסנדר חלב (ארסנל, 11.8 מיליון אירו), הקשר סיידו קייטה (סביליה, 14 מיליון אירו), מרטין קאסרס (ויאריאל, 16.5 מיליון אירו). בנוסף, העלה גוארדיולה מהנוער קשר אחורי צנום בשם סרחיו בוסקטס שהיה בן 20 באותה עת. שחקן נוער נוסף שקיבל הזדמנויות היה פדרו רודריגז בן ה-21. בסך הכל הוציאה ברצלונה 88 מיליון אירו על רכש באותה עונה. במקביל, ביורו 2008 שנערך ביוני, זכתה, כאשר הצמד צ'אבי ואינייסטה שלטו בקישור והיו חלק משמעותי בזכייה, לצד קרלס פויול. צ'אבי אף זכה בפרס השחקן המצטיין של הטורניר.
במהלך הקדם־עונה, הועלתה הצעת אי אמון כלפי לאפורטה לאחר שתי עונות השפל ובעקבות חוסר האמון בהחלטתו למנות את גוארדיולה חסר הניסיון. ההצעה זכתה ל-60.6 אחוזי תמיכה, פחות מ-66% הנדרשים להצעת אי אמון. בעקבות הבעת חוסר האמון מצד רוב חברי המועדון, התפטרו 8 דירקטורים מנשיאות המועדון. גוארדיולה יישם מערך 4-3-3 קרויפיסטי קלאסי, תוך שימת דגש על משחק הלחץ הקבוצתי וסגנון משחק שכלל מסירות קצרות מרגל לרגל ומשחק בשטח צפוף. בנוסף יישם גוארדיולה כללי משמעת קפדניים, הנהיג פיקוח הדוק על הרגלי התזונה של השחקנים ואסר כניסה של אנשי תקשורת לחדר ההלבשה. העונה החלה ברגל שמאל, עם הפסד ותיקו בשני המשחקים הראשונים. אולם מיד לאחר מכן התחילה ברצלונה ברצף ניצחונות שהביאו אותה למקום הראשון בסיומו של המחזור התשיעי. ב-13 בדצמבר 2008, אירחה ברצלונה את ריאל מדריד למשחק הקלאסיקו הראשון של העונה, וניצחה 2–0 בדקות הסיום משעריהם של אטו ומסי. עם סיומה של המחצית הראשונה של העונה, עמדה ברצלונה על 50 נקודות מ-57 אפשריות, ובפער של 12 נקודות מריאל מדריד, הבאה אחריה בטבלה. ב-2 במאי 2009 אירחה ריאל מדריד את הקלאסיקו השני לעונה, בעת שהפער בין שתי הקבוצות הצטמצם ל-6 נקודות בלבד. גוארדיולה יישם במשחק זה לראשונה את שיטת ה-9 המדומה. מסי, שנהג לשחק בכנף ימין, הוסט למרכז, מאחורי שני החלוצים, אטו והנרי. מסי תפקד כחלוץ מזויף שחופשי לנוע בין עמדות הקישור וההתקפה, במערך שהתגלה כטקטיקה גאונית של גוארדיולה. ריאל מדריד עלתה ראשונה ליתרון אך ברצלונה חזרה במהירות וניצחה בתוצאה 6–2 אל מול 80,000 צופים בסנטיאגו ברנבאו מצמדים של מסי והנרי ושערים של פיקה ופויול. היה זה הניצחון הגדול ביותר של ברצלונה בקלאסיקו מאז ה-5–0 ב-1974 בעידן יוהאן קרויף. ב-13 במאי ניצחה ברצלונה בגמר גביע המלך 4–1 את אתלטיק בילבאו, לאחר שניצחה בשלבים המוקדמים את אתלטיקו מדריד, אספניול ומיורקה, וזכתה בגביע בפעם ה-25 בתולדותיה. ב-16 במאי הפסידה ריאל מדריד 2–3 לויאריאל, וברצלונה הוכתרה לאלופת ספרד. ברצלונה סיימה את העונה עם יחס שערים מדהים (35:135) ובפער 9 נקודות מסגניתה, ריאל מדריד, לאחר שהוליכה את הטבלה מהמחזור התשיעי ברציפות. במקביל, בליגת האלופות ניצחה ברצלונה את ויסלה קרקוב 4–1 בשלב המוקדמות (אותו נאלצה לעבור משום שסיימה שלישית בליגה בעונה הקודמת) וסיימה את שלב הבתים במקום הראשון עם יחס שערים 8:18. בשמינית הגמר ניצחה ברצלונה את ליון בתוצאה המצטברת 6–3, ברבע הגמר ניצחה את באיירן מינכן 5–1 בסיכום שני המשחקים, ובחצי הגמר התמודדה מול צ'לסי. לאחר שהמשחק הראשון הסתיים בתיקו מאופס, הובילה צ'לסי במשחק הגומלין אותו אירחה בסטמפורד ברידג' 1–0 כבר בדקה התשיעית, ובנוסף הורחק אריק אבידל בכרטיס אדום בדקה ה-66. בדקה ה-93 בתוך תוספת הזמן, כבש אינייסטה שער שוויון מבישול של מסי, שער שהעלה את ברצלונה לגמר בשל חוק שערי חוץ. בגמר ליגת האלופות התמודדה ברצלונה מול מנצ'סטר יונייטד, מחזיקת הגביע מהעונה הקודמת ואלופת אנגליה. הגמר נערך ב-27 במאי 2009 ברומא, וברצלונה, שעלתה בהרכב שרובו שחקני בית (7/11), ניצחה 2–0 משערים של אטו ומסי (את השערים בישלו אינייסטה וצ'אבי, איש המשחק, בהתאמה), ופויול הניף את גביע ליגת האלופות בפעם השנייה. זכייתה של ברצלונה בליגת האלופות השלימה טרבל (זכייה בליגה, בגביע ובגביע אירופה) ראשון מסוגו בכדורגל הספרדי.
גוארדיולה יישם בצורה מבריקה את שיטת הטוטאל פוטבול אותה הנחיל קרויף בתקופתו בברצלונה, ויצר סגנון משחק התקפי ומרהיב עין שזכה לכינוי הפופולרי 'טיקי טאקה'. ברצלונה כבשה 154 שערים וספגה 54 בלבד בכל המסגרות. השלישייה ההתקפית של ברצלונה, מסי-אטו-הנרי, כבשה לבדה 100 שערים. צ'אבי היה מלך הבישולים של הליגה, עם 20 בישולים. ויקטור ואלדס זכה בפרס זאמורה לאחר שספג 31 שערים בלבד ב-35 משחקי ליגה. מסי היה מלך השערים של הקבוצה בכל המסגרות, עם 38 שערים ו-17 בישולים ב-51 משחקים. מסי סיים את העונה כמלך השערים בליגת האלופות (9 שערים), ונבחר לשחקן הטוב ביותר בליגה הספרדית.
עונת 2009/10: שנת ששת התארים
בקיץ 2009 רכשה ברצלונה את החלוץ השוודי זלאטן איברהימוביץ' מאינטר תמורת 46 מיליון אירו, בנוסף לסמואל אטו, שהועבר לאינטר. כמו כן נרכשו המגן השמאלי מקסוול והבלם דמיטרו צ'יגרינסקי. בעונה זו המשיך גוארדיולה לסמוך על שחקני בית, והעניק לבוסקטס מקום קבוע בהרכב על חשבונו של יאיא טורה, שם הוא יצר שלישיית קישור דומיננטית ביותר יחד עם צ'אבי ואינייסטה. גם פדרו הפך לשחקן מרכזי בהתקפה במקומו של הנרי. שחקנים צעירים נוספים, כמו טיאגו אלקנטרה וז'פרן, קיבלו הופעות ראשונות בקבוצה הבוגרת.
ב-1 בדצמבר הוכרז מסי כזוכה פרס כדור הזהב לשנת 2009. בכך היה לשחקן ברצלונה התשיעי שזוכה בפרס, לצד היותו בוגר ה'לה מאסיה' הראשון והיחיד עד כה. צ'אבי, אינייסטה ואטו הגיעו למקומות השלישי, הרביעי והחמישי בהתאמה. ב-21 בדצמבר נבחר מסי לכדורגלן השנה בעולם מטעם פיפ"א, בפער הנקודות הגדול ביותר בתולדות הפרס. צ'אבי הגיע למקום השלישי, ואינייסטה למקום החמישי.
בליגה הפסידה ברצלונה פעם אחת בלבד (1–2 לאתלטיקו מדריד) ואיבדה רק 2 נקודות במשחקי הבית. ריאל מדריד התחזקה בקיץ באופן ניכר (לאחר שפלורנטינו פרס חזר להנהלת המועדון) עם שחקנים כמו כריסטיאנו רונאלדו, קאקה, צ'אבי אלונסו וכרים בנזמה, ולכן אף על פי שברצלונה רשמה עונה טובה יותר מהעונה הקודמת, היא נאבקה עם ריאל מדריד על האליפות במשך כל העונה. אך למרות ההתחזקות המשמעותית, ברצלונה ניצחה שוב בשני הקלאסיקוס במסגרת הליגה, 1–0 בבית ו-2–0 בחוץ, משערים של איברהימוביץ', מסי ופדרו. ברצלונה זכתה באליפות שנייה ברציפות כשניצחה במחזור האחרון את ריאל ואיאדוליד בתוצאה 4–0, עם שיא חדש של 99 נקודות, 3 נקודות בלבד מעל ריאל מדריד. יחס השערים היה אף גבוה מהעונה הקודמת, ועמד על 24:98. ברצלונה וריאל מדריד ניצחו בעונה 18 ממשחקי הבית שלהן, מה שמהווה שיא משותף שלא נשבר מאז. מסי, שבעונה זו המשיך לשחק על פי רוב בעמדת החלוץ הנסוג, זכה לראשונה בפרס הפיצ'יצ'י עם 34 שערי ליגה, מה שזיכה אותו גם לראשונה בנעל הזהב האירופית, ובנוסף הוא נבחר שוב לשחקן המצטיין בליגה. צ'אבי היה שוב מלך הבישולים (14 בישולים), מסי ודני אלבס היו סגניו (10 בישולים כל אחד). ואלדס זכה שוב בפרס זאמורה כשספג 24 שערים בלבד ב-38 משחקים.
בגביע המלך הודחה ברצלונה בשמינית הגמר על ידי סביליה בזכות שערי חוץ. בליגת האלופות, סיימה ברצלונה ראשונה בבית שכלל את אינטר של מוריניו ואטו. ברצלונה ניצחה את שטוטגרט בשמינית ואת צ'לסי ברבע (כולל רביעייה של מסי במשחק הגומלין), ובחצי הגמר נפגשה עם אינטר בשנית. מוריניו השכיל להעמיד התקפה מרשימה ביותר במשחק הראשון אותו אירחה אינטר, וניצח את ברצלונה 1–3, ואילו במשחק הגומלין נתן מוריניו תצוגת הגנה קשוחה שזכתה לביקורות רבות, ובו ניצחה ברצלונה 1–0, אך הפסידה 2–3 בסיכום שני המשחקים והודחה מהמפעל. אינטר זכתה בטרבל בסיומה של העונה. מסי היה בפעם השנייה למלך השערים בליגת האלופות עם 8 שערים. הוא סיים את העונה עם 47 שערים ו-11 בישולים ב-53 משחקים.
לאפורטה (בתקופת נשיאותו הראשונה) נחשב לאחד הנשיאים המוצלחים שידע המועדון. הוא הוציא את המועדון ממשבר כלכלי והפך אותו לאחד המועדונים העשירים והאהודים בעולם. הסגל שהשאיר מאחוריו עם סיום כהונתו ב-2010, אחראי לעשור המוצלח ביותר בתולדות המועדון. לאפורטה עדיין הנשיא היחיד שזכה בשני גביעי ליגת האלופות, בנוסף לארבע אליפויות, גביע אחד, ארבעה גביעי סופר קאפ, וגביע העולם למועדונים.
עונת 2010/11: עונת השיא של ברצלונה
ב-13 ביוני 2010 נבחר סנדרו רוסיי, סגנו לשעבר של לאפורטה ויריבו הפוליטי בהווה, לנשיא ברצלונה עם 61.35% מקולות הבוחרים, והוא נכנס לתפקידו ב-1 ביולי. ביומו האחרון של לאפורטה בתפקיד, דיווח חאבייר סאלה, גזבר המועדון, על רווחים של 445.5 מיליון אירו בעונה החולפת. בקיץ התבצעו עזיבות רבות, תיירי הנרי התיר חוזהו בהסכמה הדדית ועבר לשחק בארצות הברית, זלאטן איברהימוביץ' הושאל למילאן ונמכר בהמשך תמורת 24 מיליון אירו, לאחר עונה בה כבש 24 שערים אך הסתכסך עם מאמנו ועם הנהלת ברצלונה. גם דמיטרו צ'יגרינסקי ויאיא טורה עזבו באותה עונה. לצד זאת בוצעו שתי רכישות משמעותיות: במאי נרכש החלוץ הספרדי דויד וייה ב-40 מיליון יורו מולנסיה, באוגוסט הודיעה ברצלונה על צירופו של הארגנטינאי בן ה-26 חאבייר מסצ'ראנו מליברפול ב-19 מיליון יורו.
הטבח ביהודי פאס (1033)
הטבח ביהודי פאס בשנת 1033 היה מקרה הרג המוני של כ-6,000 יהודים בני העיר פאס לאחר כיבוש העיר על ידי שבט מקומי קנאי לאסלאם.
רקע
בעקבות דעיכתה של השושלת האידריסית ששלטה במרוקו בשנים 788–974 התערערה היציבות האזורית בשטח שמהווה את מרוקו המודרנית, והחלו מלחמות במגרב בין שבטים שנלחמו מטעם השושלת הפאטמית ממצרים לבין שבטים שנלחמו מטעם אמירות קורדובה מאל-אנדלוס. אי היציבות האזורית פגעה בביטחון יהודי פאס, קהילה שהייתה מרכז אינטלקטואלי חשוב של היהדות בתחילת המאה ה-10 והוציאה ממנה מלומדים חשובים כגון ר' דונש בן לברט ור' יהודה חיוג'.
היסטוריה של מועדון הכדורגל ברצלונה
עונת 2010/11: עונת השיא של ברצלונה
במקביל, ביולי 2010, זכתה במונדיאל, זכייה בה לקחו שחקני ברצלונה חלק משמעותי במיוחד. בגמר המונדיאל, שישה שחקנים בוגרי לה מאסיה פתחו בהרכב נבחרת ספרד: צ'אבי, אינייסטה, פדרו, בוסקטס, פיקה ופויול, זאת מלבד דויד וייה וססק פברגאס (שעלה מהספסל). בנוסף, אינייסטה היה זה שכבש את שער הניצחון בדקה ה-116 בגמר מול, ובכך הביא לספרד את גביע העולם הראשון בתולדותיה.
ב-21 באוגוסט 2010 זכתה ברצלונה בסופר קאפ הספרדי, שלושער של מסי הביא לה ניצחון 4–0 על סביליה במשחק הגומלין, לאחר הפסד 1–3 במשחק הראשון. ב-29 בנובמבר 2010 נערך אחד ממשחקי הקלאסיקו המסקרנים ביותר. במשחק הופיעו 13 שחקנים שזכו עם ספרד במונדיאל, והוא הפגיש בין מי שנחשבו למאמנים הטובים בעולם (גוארדיולה מול מוריניו) והשחקנים הטובים בעולם (מסי מול רונאלדו). ריאל מדריד גם היא התחזקה בקיץ, ומלבד המאמן החדש, ז'וזה מוריניו שהדיח את ברצלונה בשנה שעברה מליגת האלופות, היא רכשה שחקנים כמו אנחל די מריה ומסוט אוזיל. למרות זאת, המשחק שנערך בקאמפ נואו היה חד צדדי לחלוטין, וברצלונה הביסה את ריאל מדריד 5–0 (צמד של וייה ושערים של צ'אבי, פדרו וז'פרן). הניצחון גרם לברצלונה לעלות לראשונה לראשות הטבלה, ובו נשארה עד לסיום העונה. ב-10 בינואר זכה מסי בכדור הזהב של פיפ"א (איחוד של כדור הזהב וכדורגלן השנה בעולם), לאחר שנה מרשימה בה רשם 60 שערים ב-64 משחקים. חבריו לקבוצה אינייסטה וצ'אבי, סיימו במקום השני והשלישי בהתאמה. היה זה הפעם הראשונה בהיסטוריה בה כל שלושת השחקנים במקומות הראשונים מגיעים מאקדמיית נוער אחת. הייתה זו הזכייה השנייה ברציפות של מסי בפרס (בפעם הראשונה מאז מרקו ואן באסטן ב-1989) בגיל 22 בלבד, שיא שטרם נשבר.
באפריל, באופן חסר תקדים, התחיל רצף של ארבעה משחקי קלאסיקו בתוך 18 ימים בלבד. הראשון היה ב-16 באפריל 2011 במדריד והסתיים בתיקו (שתי בעיטות עונשין של מסי ורונאלדו). התיקו סיים רצף של חמישה משחקי קלאסיקו אותם ניצחה ברצלונה. ב-20 באפריל נערך גמר גביע המלך בין שתי היריבות, ובו ניצחה ריאל מדריד 0–1 בהארכה משער של כריסטיאנו רונאלדו, מה שהיה לניצחון הראשון של ריאל על ברצלונה של גוארדיולה וההפסד הראשון של גוארדיולה במשחק גמר. ב-27 באפריל נפגשו שוב בחצי גמר ליגת האלופות. ברצלונה חלפה על פני ארסנל ושחטאר דונצק, והמשחק הראשון נקבע להיות בסנטיאגו ברנבאו. עוד לפני המשחק, שיגרו שני המאמנים עקיצות ועלבונות אישיים זה כלפי זה והמשחק עצמו היה רווי באירועים מכוערים. מגנה של ריאל, פפה, הורחק בדקה ה-61 לאחר עבירה גסה על דני אלבס, מה שסייע לברצלונה לנצח 2–0 מצמד שערים של מסי. ב-3 במאי הסתיים משחק הגומלין בברצלונה בתיקו 1–1 שהעלה את ברצלונה לגמר ליגת האלופות. ב-11 במאי הניף גוארדיולה את האליפות השלישית ברציפות שלו, מחזור אחד לפני סיום העונה. ברצלונה סיימה את העונה עם 96 נקודות, 4 נקודות מעל הסגנית ריאל מדריד, ועם יחס שערים 21:95. ברצלונה קבעה שיא חדש לניצחונות רצופים בליגה (16, השיא החזיק מאז עונת 1960/61), משחקים ללא הפסד (32, נשבר כמה פעמים), ניצחונות חוץ בעונה (14, נשבר על ידי ריאל מדריד בעונה הבאה) ומשחקי חוץ ללא הפסד (23). מסי הפסיד את פרס הפיצ'יצ'י לכריסטיאנו רונאלדו, אך סיים לראשונה כמלך הבישולים (18 בישולים, בצוותא עם מסוט אוזיל).
ב-28 במאי, בגמר ליגת האלופות שנערך באצטדיון ומבלי בלונדון, ניצחה ברצלונה 3–1 את מנצ'סטר יונייטד, משערים אותם כבשו שלושת החלוצים (פדרו, מסי, וייה) ובישלו שלושת הקשרים (צ'אבי, אינייסטה ובוסקטס, בהתאמה). פויול העניק את סרט הקפטן לאריק אבידל שנלחם אז בגידול סרטני בכבד, וקיבל את הכבוד להניף את גביע ליגת האלופות הרביעי בתולדות המועדון. מסי נבחר לשחקן המצטיין בגמר, ובנוסף סיים כמלך השערים של הטורניר בפעם השלישית ברציפות, עם 12 שערים. בסך הכל כבש מסי 53 שערים ובישל 23 בישולים ב-55 משחקים, והפך לשחקן הספרדי הראשון שמגיע לרף 50 שערים בעונה. ויקטור ואלדס זכה בפעם השלישית בפרס זאמורה, כשספג 16 שערים בלבד ב-32 משחקים, הנתון הנמוך ביותר מאז 1994, והשלישי בכל הזמנים.
הטבח ביהודי פאס (1033)
הטבח
בשנת 1033 העיר פאס נכבשה על ידי כוחות מוסלמיים בני שבט הבנו-איפרן (המשתייכים לשבטי הזנאטה), בהובלת המנהיג אבו כמאל תמים, שהנהיג מדיניות אנטי-יהודית בשם האסלאם ברחבי הטריטוריה של השבט. זאת לאחר מלחמה ממושכת בינם לבין שליטי העיר הקודמים, בני שבט המע'רווה. בני שבט הבנו-איפרן, בראשות אבו כמאל תמים, הרגו למעלה מ-6000 יהודים תושבי העיר, הפקיעו את הרכוש היהודי, ולקחו לעצמם נשים יהודיות רבות. הטבח התרחש בחודש ג'ומאדא אל-ת'אניה של שנת 424 ללוח השנה המוסלמי (במאי-יוני של שנת 1033 לספירה הנוצרית). הטבח בפאס והאירועים שנלוו לו נחשבים לפוגרום על ידי היסטוריונים בני זמננו. בתאריך לא ידוע בין השנים 1038-1040 שבט המע'רווה כבש מחדש את העיר פאס ואילץ את תמים להימלט לעיר סלא.
היסטוריה של מועדון הכדורגל ברצלונה
עונת 2010/11: עונת השיא של ברצלונה
קבוצה זאת, ברצלונה של 2010/11, נחשבת לאחת הקבוצות הטובות ביותר בכל הזמנים. אלכס פרגוסון, מאמן מנצ'סטר יונייטד, טען שהייתה זאת הקבוצה הטובה ביותר מולה התמודד.
עונת 2011/12: עונתו האחרונה של גוארדיולה
בעונה זו, לראשונה הופיעו על חולצות השחקנים סמלים מסחריים. הנשיא רוסיי חתם בדצמבר 2010 על הסכם עם קרן קטר, במסגרתו יופיע הלוגו של הארגון על מדי המועדון למשך חמש וחצי שנים, תמורת 170 מיליון אירו, העסקה הגדולה ביותר מסוגה עד לאותה את. ההסכם עם יוניסף בוטל, אך סמל הארגון המשיך להופיע בגב החולצה.
בעונה זו נרכשו רק שני שחקנים. ססק פברגאס, שגדל במחלקות הנוער של בארסה ונמכר לארסנל, חזר למועדון תמורת 34 מיליון אירו, לאחר שהפך לאחד הקשרים הטובים ביותר בפרמייר ליג, ואלכסיס סאנצ'ס נרכש מאודינזה תמורת 26 מיליון אירו. לצד זאת נמכרו מספר שחקנים, כולל בויאן קרקיץ' שכוכבו דעך. הצעירים טיאגו אלקנטרה ואנדראו פונטאס קודמו לקבוצה הראשונה.
ברצלונה פתחה את העונה בזכייה בשלושה תארים. באוגוסט היא התמודדה מול ריאל מדריד, מחזיקת גביע המלך, על הסופר קאפ הספרדי. המשחק הראשון שנערך במדריד, הסתיים בתיקו 2–2, ובמשחק השני כבש מסי צמד שהעלה את ברצלונה פעמיים ליתרון ועזר לה לנצח 3–2 בדקה ה-88 (5–4 בסיכום שני המשחקים) ולהניף את הגביע בפעם השלישית ברציפות. המשחק היה רווי בתקריות אלימות, ושלושה שחקנים הורחקו בכרטיס אדום בדקות הסיום (דויד וייה, מרסלו ומסוט אוזיל). מוריניו אף תועד תוקע את אצבעו בעיניו של טיטו וילאנובה, עוזר המאמן של גוארדיולה, תקרית עליה התחרט מוריניו בפומבי שנים לאחר מכן. ב-26 באוגוסט, ניצחה ברצלונה 2–0 את פורטו משעריהם של מסי ופברגאס וזכתה בסופר קאפ האירופי. ב-18 בדצמבר התמודדה מול סנטוס הברזילאית, מחזיקת הקופה ליברטדורס, בגמר גביע העולם למועדונים וניצחה 4–0 (צמד של מסי ושערים של צ'אבי ופברגאס), מה שהשלים זכייה ב-5 תארים בשנת 2011.
ב-9 בינואר 2012, זכה מסי בכדור הזהב בפעם השלישית ברציפות. שמונה שחקני ברצלונה היו בין 23 המועמדים לפרס, צ'אבי ואינייסטה הגיעו למקום השלישי והרביעי בהתאמה. גוארדיולה נבחר למאמן השנה. חמישה שחקני ברצלונה נכללו בנבחרת השנה (מסי, צ'אבי, אינייסטה, פיקה ודני אלבס).
בליגה איבדה ברצלונה את ההובלה במחזור השמיני, וריאל מדריד השתלטה על ראשות הטבלה במחזור העשירי. בקלאסיקו הראשון של העונה, אותו אירחה ריאל מדריד שהייתה ביתרון 6 נקודות, נכנסה ברצלונה לפיגור 24 שניות מתחילת המשחק, לאחר שגיאה קשה של ואלדס אותה ניצל כרים בנזמה. למרות זאת, חזרה ברצלונה וניצחה 3–1 משערים של סאנצ'ז, צ'אבי ופברגאס, וצמצמה את הפער ל-3 נקודות. בהמשך העונה איבדה ברצלונה נקודות נוספות, ובקלאסיקו השני שנערך ב-21 באפריל 2012 ניצחה ריאל מדריד 1–2 לעיני כמעט 100,000 צופים בקאמפ נואו, ובכך הבטיחה לעצמה את האליפות. ברצלונה סיימה את העונה עם שיא מועדון של 114 שערי זכות לעומת 29 שערי חובה, אך ריאל מדריד התעלתה עליה וכבשה 121 שערים (שיא שטרם נשבר) וזכתה באליפות עם 100 נקודות, הישג נדיר ביותר בכדורגל האירופי, לעומת 91 בלבד של ברצלונה. למרות אובדן האליפות, מסי היה מלך השערים (50) וסגן מלך הבישולים (16), זכה בפרס הפיצ'יצ'י ונעל הזהב האירופית, ונבחר לשחקן הטוב ביותר בליגה, לצד גוארדיולה שנבחר למאמן הטוב ביותר בליגה, שניהם בפעם הרביעית ברציפות. אינייסטה זכה בפרס הקשר המצטיין בפעם השלישית.
בליגת האלופות סיימה ברצלונה את שלב הבתים עם 20 שערי זכות, וניצחה את באייר לברקוזן ומילאן בדרכה אל חצי הגמר שם התמודדה מול צ'לסי. ברצלונה הפסידה 0–1 במשחק הראשון, ושמטה יתרון 2–0 במשחק הגומלין (בוסקטס ואינייסטה) במשחק שנגמר בתיקו 2–2, שהספיק כדי להדיח את ברצלונה מהמפעל. ב-27 באפריל, מספר ימים לאחר אובדן הליגה וליגת האלופות, הודיע גוארדיולה כי לא ימשיך לעונה נוספת וכי יפרוש בתום העונה. יום לאחר מכן נודע כי עוזרו, טיטו וילאנובה, יהיה מחליפו. במשחק הבית האחרון של העונה ניצחה ברצלונה 4–0 את אספניול בדרבי של ברצלונה מרביעיית שערים של מסי, אותם הקדיש לגוארדיולה.
בגביע המלך, ניצחה ברצלונה את ריאל מדריד, ולנסיה ואוסאסונה בדרכה לגמר, שם התמודדה עם אתלטיק בילבאו. משחק הגמר ב-29 במאי היה משחקו האחרון של גוארדיולה כמאמן ברצלונה, וחניכיו ניצחו 3–0 (צמד של פדרו ושער של מסי) וזכו בגביע. היה זה התואר ה-14 של גוארדיולה בארבע שנותיו כמאמן.
בעונה זו הפך מסי למלך השערים של ברצלונה בכל הזמנים בגיל 24 בלבד, לאחר שעקף את 232 השערים של ססאר שהחזיק בתואר במשך 57 שנים. מסי סיים את העונה עם מספר מדהים של 50 שערי ליגה, שיא אירופי שטרם נשבר. בליגת האלופות היה מסי מלך השערים בפעם הרביעית ברציפות (היחיד לעשות זאת מלבד גרד מילר) עם 14 שערים, מספר שיא שהושג רק פעם אחת לפני כן (ז'וזה אלטפיני בעונת 1962/63) אך עתיד להישבר מספר פעמים על ידי כריסטיאנו רונאלדו. בכל המסגרות כבש מסי 73 שערים ובישל 29 נוספים ב-60 משחקים, שיא של כל הזמנים. בשנת 2011 לבדה בישל מסי 36 שערים, הכי הרבה בהיסטוריה. בנוסף, היה מסי לשחקן הראשון והיחיד עד כה לכבוש חמישייה במשחק ליגת האלופות (בניצחון 7–1 על באייר לברקוזן בשמינית הגמר). בסך הכל כבש מסי שלושער או יותר 10 פעמים, 8 מתוכן במסגרת הליגה (שיא משותף עם כריסטיאנו רונאלדו). כמו כן, היה מסי לשחקן השני שכובש בששת המפעלים האפשריים (ליגה, גביע, גביע אירופה, סופר קאפ מקומי, סופר קאפ אירופי וגביע העולם למועדונים) בעונה אחת. בעונה זו כבשה ברצלונה 190 שערים ב-64 משחקים בכל המסגרות, ממוצע של כמעט שלושה שערים למשחק, הכי הרבה למועדון ספרדי בכל הזמנים.
בסך הכל זכה גוארדיולה עם ברצלונה ב-14 תארים בארבע שנים בלבד, והוא המאמן המצליח ביותר של ברצלונה בכל הזמנים והיחיד שזכה פעמיים בליגת האלופות. הקבוצה שיצר גוארדיולה הייתה אחת הקבוצות הטובות ביותר בכל הזמנים, ששיחקה כדורגל התקפי מרהיב עין וייחודי בסגנונו עד שזכה לכינוי משלו. בנוסף, הורכבה הקבוצה ברובה משחקני בית בוגרי האקדמיה. בארבע שנותיו הוכר גוארדיולה גם כאסטרטג דגול שהגה מערכים נועזים בהם השתמש כדי להביס את יריביו. על ברצלונה של גוארדיולה יצא בשנת 2018 סרט תיעודי בשם Take the Ball Pass the Ball: The Making of the Greatest Team in the World.
תקופת וילאנובה (2012/13): עונת 100 הנקודות
ביולי זכתה ביורו 2012 עם ניצחון 4–0 על  בגמר, ובכך השלימה זכייה בשלושה תארים רצופים (יורו-מונדיאל-יורו), הישג חסר תקדים בכדורגל הנבחרות. פויול ודויד וייה היו פצועים, אך צ'אבי, אינייסטה, בוסקטס, פברגאס, פיקה ואלבה, היו בהרכב הפותח של ספרד ואינייסטה אף נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר ואיש המשחק בגמר.
העונה החלה באופן מאכזב, עם הפסד הסופר קאפ לריאל מדריד. ברצלונה ניצחה במשחק הראשון 3–2, אך במשחק השני נקלעה לפיגור 0–2 בעשרה שחקנים, לאחר שאדריאנו הורחק בכרטיס אדום. מסי צימק באחד משעריו היפים ביותר, אך ריאל מדריד זכתה בגביע בזכות שערי חוץ. למרות זאת, בליגה ביצעה ברצלונה את פתיחת העונה הטובה בתולדותיה, כשהובילה את ראשות הטבלה החל מיומה הראשון באופן רציף. בקלאסיקו שנערך ב-7 באוקטובר 2012 בקאמפ נואו, הבקיעו מסי ורונאלדו צמד שערים כל אחד והמשחק הסתיים בתיקו 2–2. תיקו זה היה איבוד הנקודות היחידי של ברצלונה במחצית הראשונה של העונה, והיא סיימה את המחזור ה-19 עם 55 נקודות מתוך 57 אפשריות, שיא של כל הזמנים.
בליגה, ברצלונה המשיכה את ההובלה ונשארה במקום הראשון עד ליומה האחרון של העונה. אף על פי שהפסידה את הקלאסיקו השני 1–2, זכתה ברצלונה ב-11 במאי 2013, ארבעה מחזורים לפני סיום העונה, באליפות עם שיא חדש של 100 נקודות ובמרחק 15 נקודות מריאל מדריד השנייה בטבלה. ברצלונה סיימה את הליגה עם יחס שערים 30:115, מסי כבש 46 שערי ליגה וזכה בפעם השלישית בפרס הפיצ'יצ'י ונעל הזהב האירופית (שיאן הזכיות), ובנוסף זכה לפרס השחקן המצטיין והחלוץ המצטיין בליגה בפעם החמישית ברציפות. אינייסטה זכה בפרס הקשר המצטיין בפעם הרביעית.
בינואר פרש וילאנובה זמנית מתפקידו, בשל גרורות שנמצאו אצלו בבלוטות הרוק. מינואר ועד אפריל נעדר וילאנובה, ועוזרו ז'ורדי ראורה מילא את מקומו. היעדרותו פגעה ביכולתה של ברצלונה לנצח בטורנירים בהם השתתפה. בגביע המלך נפגשה ברצלונה עם ריאל מדריד בשנה השלישית ברציפות, והפעם בחצי הגמר אך הפעם ידה של ברצלונה הייתה על התחתונה. ריאל מדריד ניצחה את ברצלונה בביתה 1–3 (לאחר שהמשחק הראשון הסתיים בתיקו) ועלתה לגמר על חשבונה (שם הפסידה לאתלטיקו מדריד). בליגת האלופות, סיימה ברצלונה ראשונה בבית, וניצחה 4–2 את מילאן בשמינית הגמר, 3–3 בשערי חוץ את פריז סן-ז'רמן ברבע הגמר, ואז הודחה באופן משפיל על ידי באיירן מינכן, שגם זכתה בתואר, בתוצאה המצטברת 0–7 (0–4 בחוץ, 0–3 בבית).
ב-19 ביולי 2013 הודיעה ברצלונה כי וילאנובה לא ימשיך לעונה נוספת בשל מחלתו, וכי מחליפו יהיה חרארדו מרטינו הארגנטינאי. וילאנובה נפטר ב-25 באפריל 2014 בגיל 45 בלבד ממחלת הסרטן.
תקופת מרטינו (2013/14)
בקיץ אירעו שינויים משמעותיים בסגל. חוזהו של אריק אבידאל לא חודש והוא עזב למונקו, דויד וייה נמכר לאתלטיקו מדריד תמורת 5 מיליון אירו, והקשר הצעיר טיאגו אלקנטרה נמכר לבאיירן מינכן ב-20 מיליון יורו. במקביל, רכשה ברצלונה את הכוכב הברזילאי ניימאר בן ה-21 מסנטוס, תמורת 57.1 מיליון אירו. ניימאר הוצג בקאמפ נואו לעיני 56,500 צופים ועתיד להיות אחד מחשובי השחקנים של ברצלונה בארבע השנים הבאות, אך רכישה זו עתידה לעלות לרוסיי בכיסאו. מיד עם חתימת העסקה צצו דיווחים שסנטוס קיבלה רק 17.1 מיליון אירו, ולצידם גם האשמות שברצלונה שילמה למעשה הרבה יותר מ-57.1 מיליון אירו על ניימאר. ב-22 בינואר פתח משרד המשפטים במדריד בחקירה נגד רוסיי, שהתפטר למחרת. יממה לאחר התפטרותו נחשפו מסמכים שהעידו שברצלונה שילמה על ניימאר סכום כולל 86.2 מיליון אירו, כש-40 מתוכם שולמו להוריו של ניימאר. מי שמילא את מקומו של רוסיי היה סגנו, ז'וזפ מריה ברתומאו, שהגיע להסכם עם משרד התובע הכללי על סגירת האישומים בדבר הונאת מס, בתמורה לקנס של 13.6 מיליון אירו. בעונה זו לראשונה התחיל להופיע הלוגו של קטר איירווייז על חולצות השחקנים, לאחר שרוסיי חתם על חוזה פרסום עם החברה במרץ 2013, בתמורה ל-46 מיליון אירו לכל עונה.
ב-28 באוגוסט 2013 זכתה ברצלונה בסופר קאפ הספרדי לאחר תיקו 1–1 עם אתלטיקו מדריד בסיכום שני המשחקים ויתרון שער חוץ (אותו כבש ניימאר). ברצלונה פתחה העונה בצורה נהדרת והובילה את הטבלה מיומה הראשון. ברצלונה ניצחה את ריאל מדריד 2–1 (ניימאר וסאנצ'ס כבשו לזכות ברצלונה) והובילה את הליגה עד למחזור ה-25 בו הפסידה לריאל סוסיאדד, ואיבדה את ההובלה לריאל מדריד. למרות זאת, במחזור ה-29, הפסידה ריאל מדריד לברצלונה בתוצאה 4–3 (צמד של בנזמה ושער של רונאלדו לא הספיקו כדי לנצח שער של אינייסטה ושלושער של מסי, שעקף את אלפרדו די סטפנו והפך למלך שערי הקלאסיקו בכל הזמנים), ואתלטיקו מדריד, בעלת ההגנה הקשוחה, השתלטה על הפסגה. במשחק האחרון של העונה, התמודדה ברצלונה מול המוליכה אתלטיקו מדריד, שחודש לפני כן הדיחה את ברצלונה מליגת האלופות, כאשר ניצחון היה הופך אותה לאלופה. ברצלונה אמנם עלתה ליתרון מרגליו של סאנצ'ס, אך דייגו גודין השווה את התוצאה, ואתלטיקו מדריד זכתה בליגה, כשהיא שוברת את הדואופול בן 12 השנים של ברצלונה וריאל מדריד.
במקביל, חוותה ברצלונה כישלונות גם בשאר המסגרות. ברצלונה העפילה לגמר גביע המלך לאחר ניצחונות על חטאפה, לבאנטה וריאל סוסיאדד, אך הפסידה 1–2 בגמר לריאל מדריד. בליגת האלופות, סיימה ברצלונה ראשונה בבית שכלל את מילאן ואייאקס וניצחה את מנצ'סטר סיטי 4–1 בשמינית הגמר, אך הודחה ברבע הגמר על ידי אתלטיקו מדריד בתוצאה המצטברת 1–2 (אתלטיקו מדריד תפסיד בגמר ליריבתה העירונית, ריאל מדריד).
מרטינו התפטר מתפקידו ביולי 2014, ימים ספורים לאחר אובדן האליפות. הוא זכה בתואר אחד בלבד (הסופר קאפ הספרדי) ובכך היה למאמן הכושל ביותר מאז 2003. במקביל לעונה המאכזבת, גם מסי רשם מספרים נמוכים יותר אליהם הורגל ב-5 השנים לפני כן, אך בעונה זו הוא עקף 369 השערים של פאולינו אלקנטרה והפך למלך השערים בכל הזמנים של ברצלונה כולל משחקי ידידות.
עונת 2014/15: טרבל שני
בעונה זו, בוצעו שינויים משמעותיים בסגל. ב-19 במאי 2015 חתם קפטן הקבוצה לשעבר לואיס אנריקה, שאימן אז את סלטה ויגו, על חוזה לשתי עונות. ב-2 באפריל הטילה פיפ"א סנקציה על ברצלונה שאסרה עליה לרכוש שחקנים למשך שנתיים בשל העברות קטינים שבוצעו בניגוד לתקנות פיפ"א בין השנים 2009–2013. למרות זאת, האיסור הושהה עד לפסק הדין הסופי בערעור שהגישה ברצלונה, וכך התאפשר לה לפעול בחלון ההעברות של קיץ 2014. באותו קיץ פרש הקפטן הוותיק קרלס פויול בן ה-36, לאחר 15 עונות ו-593 הופעות במדי הקבוצה. בעשור בו הנהיג את הקבוצה, זכתה ברצלונה ב-21 תארים, כולל 6 אליפויות, 2 גביעים ו-3 אליפויות אירופה והוא הקפטן המצליח ביותר ובעל הכהונה הארוכה ביותר בתולדות המועדון. יחד עימו פרש גם ויקטור ואלדס לאחר 535 משחקים במדי ברצלונה. בנוסף נמכרו ססק פברגאס (צ'לסי, 33 מיליון אירו), אלכסיס סאנצ'ס (ארסנל, 42.5 מיליון אירו) ובויאן קרקיץ' שנמכר באופן סופי לסטוק סיטי תמורת 1.5 מיליון אירו, לאחר השאלות חוזרות ונשנות. גם השוער השני חוסה מנואל פינטו פרש לאחר שבע שנים בקבוצה.
במקביל פעלה ברצלונה באופן נמרץ בשוק ההעברות והוציאה יותר מ-165 מיליון אירו על שחקנים חדשים. היא רכשה שני שוער)ים חדשים, מארק-אנדרה טר שטגן הגרמני בן ה-22, וקלאודיו בראבו הצ'יליאני בן ה-31. בעונה זו, הופיע בראבו במשחקי הליגה, וטר שטגן בכל השאר. בנוסף רכשה ברצלונה ב-18 מיליון אירו את הקשר הקרואטי איוואן ראקיטיץ', על מנת שיהווה שחקן רוטציה לצ'אבי בן ה-35, ואת הבלם הצרפתי ז'רמי מתייה ב-20 מיליון אירו, במקום פויול שפרש. אך הרכישה המשמעותית ביותר הגיעה ב-11 ביולי, כשברצלונה החתימה את החלוץ האורוגוואי לואיס סוארס, שזכה בנעל הזהב האירופית בעונה החולפת, תמורת 81.25 מיליון אירו ששולמו לליברפול. הרכישה הייתה הימור, כיוון שסוארס היה בעל אופי בעייתי והיה מורחק על ידי פיפ"א בכל עיסוק ספורטיבי לארבעה חודשים, לאחר שנשך את בלם נבחרת איטליה ג'ורג'יו קייליני במונדיאל 2014.
במקביל זכתה ברצלונה בהצלחות מסחררות בשאר המפעלים. בגביע המלך, ניצחה ברצלונה את וסקה, אלצ'ה, אתלטיקו מדריד וויאריאל וזכתה בגביע לאחר ניצחון 3–1 על אתלטיק בילבאו בגמר שנערך ב-31 במאי 2015. בליגת האלופות, סיימה ברצלונה במקום הראשון בבית שכלל גם את פריס סן-ז'רמן ואייאקס, וניצחה את מנצ'סטר סיטי ופריס סן-ז'רמן בשמינית וברבע הגמר בהתאמה. בחצי הגמר, נפגשה ברצלונה עם באיירן מינכן, אותה אימן באותה עת פפ גוארדיולה. במשחק הראשון שנערך בקאמפ נואו, ניצחה ברצלונה 3–0 בדקות הסיום, לאחר צמד של מסי (ששערו השני היה מן היפים בקריירה שלו ונבחר לשער העונה על ידי אופ"א) ושער של ניימאר, ובמשחק השני הפסידה 2–3 שהספיק כדי לעלות לגמר. בגמר שנערך ב-6 ביוני 2015 התמודדה ברצלונה מול יובנטוס ובו ניצחה ברצלונה 3–1 משעריהם של ראקיטיץ', סוארס וניימאר, וזכתה בגביע בפעם החמישית והשלימה טרבל שני, הישג ראשון מסוגו בכדורגל האירופי ששוחזר פעם אחת בלבד לאחר מכן (באיירן מינכן ב-2020). מסי וניימאר סיימו כמלכי השערים (10, בצוותא עם כריסטיאנו רונאלדו), ומסי אף סיים כמלך הבישולים (6). בדרכה אל הגביע, ניצחה ברצלונה את אלופות אנגליה, גרמניה, איטליה, צרפת והולנד, הישג חסר תקדים, בנוסף לניצחונות במסגרת הליגה והגביע על אלופת אירופה ואלופת ספרד.