cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רשות פיקוח
היסטוריה
במחצית המאה ה-19, עם התפתחות המואצת של הרכבת ומסילות הברזל בארצות הברית ניצלו בעלי הון את הפיתוח המהיר, רכשו זיכיונות מונופוליים מן הממשל להפעלת קווים וקיבלו קרקעות בחינם, ללא כל פיקוח. בתוך כך צברו כוח וממון רב, תוך כשל באספקת שירות חיוני לציבור, בעלי הון אלה כונו "הברונים השודדים". תופעה זו גרמה להיווצרות רשויות הפיקוח הראשונות בכמה מדינות בארצות הברית שאוגדו לוועדת המסחר בין-מדינתי (ה-ICC-Interstate Commerce Commission), שמקורה בחוק הפיקוח על הרכבות מ-1887. עד היום, המנגנון המפותח והוותיק ביותר של רשויות פיקוח הוא ארצות הברית, בה מתקיימת רשת רשויות פיקוח מדינתיות. קיימות גם מספר רשויות פיקוח פדרליות: לתקשורת (ה-FCC-Federal Communications Commission), לפיקוח על הבנקים וניירות הערך (Securities and Exchange Commission – SEC הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית)) שנוצרה לאחר השפל הגדול, לאנרגיה (חשמל וגז, The Federal Energy Regulatory Commission) ולבטיחות מוצרי צריכה (The Consumer Product Safety Commission).
מראשית הקמת רשויות הפיקוח הן נדרשו להיות עצמאיות תפקודית ומשפטית, על מנת שלא יערבו בפעילותן שיקולים זרים לאינטרס הציבורי והמקצועי. חברי הרשות נדרשים להיות חופשיים מאינטרס ועם זאת בעלי הבנה מקצועית ויושרה.
עם התפתחות הקפיטליזם וההפרטה נדרשו ממשלות ברחבי העולם ליצור רשויות פיקוח על מנת לפקח על שירותים ציבוריים הניתנים על ידי תאגידים מוכווני-רווח.
אפיוני רשות פיקוח
סמכויות רשות פיקוח מעוגנות בחקיקה ראשית והן פרי מאזן כוחות משתנה בחברה בה היא פועלת וקשורות למצב הפוליטי, הכלכלי, המשפטי והחברתי באותה חברה. הסמכות הבסיסית לרשות פיקוח היא הזכות לדרוש ולקבל מספקי השירות שבתחום אחריותה כל מידע רלוונטי לצורך מילוי תפקידה. בדרך כלל יש לרשות סמכות להטיל סנקציות על ספקים שאינם נענים להכתבותיה.
הרשות, כגוף רגולטורי קובעת תקנים בתחומי איכות השירות, אמינותו, בטיחותו, חוקיותו ועוד. גם אם אינה מעניקה בעצמה זיכיונות ורישיונות (תפקיד השמור לעיתים לגוף שלטוני), היא מפקחת על עמידה בתנאי הרישיון שניתן לספק ורשאית לעכב אותו, להתלות אותו ואף לפסול ספק ממתן שירות ציבורי.
בדרך כלל קובעת הרשות כללים בתחום תמחור השירות כגון קביעת תעריפים או מסגרות תמחור לספקים ומבצעת בקרה חשבונאית, בדיקות כלכליות וכדומה.
סמכויות נוספות יכולות להיות סמכויות מעין-שיפוטיות ואף סמכויות חקיקה וסמכויות חקירה.
תחומי הפעילות המקובלים בהם פועלות רשויות פיקוח כמעט בכל מדינות העולם הן תחומי התשתית: תקשורת, חשמל, מים וביוב, אנרגיה ותחבורה ציבורית.
בנק מרכזי של מדינה כולל בחובו אלמנט של פיקוח עצמאי (לא ממשלתי) על המערכת הבנקית במדינה ומהווה לפיכך רשות פיקוח על השירות הבנקאי הניתן לציבור. בישראל ממלא תפקיד זה המפקח על הבנקים בבנק ישראל.
מימון פעילות הרשות הוא על ידי אגרות אותן משלמים הספקים למדינה ומימון ישיר מאוצר המדינה. קיימת חשיבות עליונה לניתוק בין מקורות המימון של הרשות לבין כל מרכיב שעלול להטות את שיקול דעתם המקצועי והאובייקטיבי של חברי הרשות.
Alone (אלבום)
Alone (בעברית: לְבַד) הוא אלבום האולפן השמיני של הצמד הגרמני מודרן טוקינג, שיצא לאור ב-19 בפברואר 1999, בהוצאת הנסה רקורדס. מתוך האלבום הופצו שני סינגלים, "You Are Not Alone" ו-"Sexy, Sexy Lover", שהגיעו למקום השביעי ולמקום ה-15 בגרמניה, בהתאמה. האלבום הופיע לראשונה בראש מצעד האלבומים הגרמני ב-8 במרץ 1999, ושהה ארבעה שבועות רצופים בראש ו-27 שבועות בסך הכול במצעד. האלבום קיבל בסופו של דבר את תואר הפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הגרמני (BVMI), על מכירות של יותר מ-500,000 עותקים במדינה. איגוד תעשיית ההקלטות הפולני (ZPAV) העניק לו את תואר הפלטינה על מכירות של למעלה מ-100,000 עותקים במדינה.
ביקורת
ב-AllMusic העניקו לאלבום ציון של שניים וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
איוואן מסלניקוב
איוואן איוואנוביץ' מסלניקוב (16 בספטמבר 1900 - 16 באפריל 1954) היה מפקד בכיר בצבא האדום אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה.
תחילת דרכו
מסלניקוב נולד ב-16 בספטמבר 1900 במחוז אוז'ינסקי שבאימפריה הרוסית. ב-1918 הוא התגייס לצבא האדום ולחם בשורותיו במלחמת האזרחים ברוסיה. ב-1921 הוא קיבל פיקוד על בריגדת פרשים, וב-1928 הועבר למרכז אסיה, והשתתף בדיכוי המרד הבסמאצ'י - מרד מוסלמי כנגד הרוסים שהחל עוד ב-1916. ב-1935 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית פרונזה, והוצב בשמר הגבול באזרבייג'ן, ולאחר מכן הועבר לפקד על כוחות גבול בבלארוס. ב-13 בדצמבר 1937 הוא הועלה לדרגת פודפולקובניק, ובפברואר 1939 הצטרף לנ.ק.ו.ד.. הדעות חלוקות באשר לתפקיד שאותו מילא בארגון זה. יש הסוברים שהיה חייל פשוט, אם כי יש עדויות שהוא היה חלק מהמעגל הפנימי של לברנטי בריה. כך או כך, מרבית מקורביו תיארו אותו כאדם קשה ואכזרי. ב-9 במרץ של אותה שנה הועלה לדרגת פולקובניק בספטמבר 1939 השתתפו כוחות גבול שתחת פיקודו בפלישת ברית המועצות לפולין ומאוחר יותר בכיבוש המדינות הבלטיות. הוא היה חבר בוועדה סובייטית-גרמנית שמטרתה הייתה לדון על יישוב פליטים מפולין ומהמדינות הבלטיות. ב-14 במרץ 1940 הועלה לדרגת גנרל מיור, ב-4 ביוני של אותה שנה לדרגת גנרל לייטננט.
מלחמת העולם השנייה
ב-8 בספטמבר 1942 מונה מסלניקוב למפקד קבוצת הכוחות הצפונית, ולחם עמה כנגד הגרמנים במהלך הקרב על קווקז. בהדרגה נבלמה התנופה הגרמנית בקווקז, והסובייטים עברו למתקפת נגד. הפיקוד הגרמני זיהה את הסכנה והחליט לפנות מהאזור את ארמיית הפאנצר הראשונה ולהתחיל בנסיגה מאורגת של יתר הכוחות. הצבא האדום החל במרדף בחזית שרוחבו היה 320 ק"מ. בעיות ניהול הכוחות הביאו לכך שהמרדף היה לא מוצלח ואיטי מהדרוש. כתוצאה מכך, הגרמנים הצליחו להתארגן ולהתבצר לאורך נהר קורה. ב-24 בינואר 1943 שונה שם הקבוצה לחזית צפון הקווקז. הגרמנים הצליחו בסופו של דבר לסגת בצורה מסודרת. ב-30 בינואר 1943 הועלה מסלניקוב לדרגת גנרל-פולקובניק, ובמאי של אותה שנה מונה לסגן מפקד חזית וולחוב. באוגוסט הועבר למלא את אותו תפקיד בחזית הדרום מערבית ובאוקטובר בחזית האוקראינית השלישית. במקביל מונה באוקטובר למפקד ארמיית המשמר השמינית עד 15 בנובמבר. ב-23 בדצמבר מונה למפקד הארמייה ה-42 אשר הייתה חלק מחזית לנינגרד. במרץ 1944 הוא מונה לסגן מפקד החזית למשך חודש אחד. ב-18 באפריל של אותה שנה פוצלו חלק מיחידות החזית להקמת חזית חדשה בשם החזית הבלטית השלישית, ומסלניקוב מונה כמפקדה. תחת פיקודו החזית השתתפה בקיץ 1944 במתקפה הבלטית ובמבצע ריגה לשחרור אסטוניה ולטביה, ולאחר מכן מילאו כוחות החזית חלק חשוב במצור על קבוצת ארמיות קורלנד הגרמנית. ב-16 באוקטובר 1944 פורקה החזית, ויחידותיה פוזרו. ב-28 באוגוסט של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל ארמייה. ביולי 1945 מונה מסלניקוב למפקד המחוז הצבאי באקו, ובמקביל מונה באוגוסט לסגן המפקד העליון במזרח הרחוק. במסגרת תפקידו זה הוא השתתף במבצע סערת אוגוסט כנגד האימפריה היפנית ועוטר בעיטור גיבור ברית המועצות.
אחריתו
מסלניקוב המשיך להיות מפקד המחוז הצבאי באקו עד 6 במאי 1946 עת מונה למפקד המחוז הצבאי עבר הקווקז. ביוני 1953 נעצר לברנטי בריה, ובעקבותיו רבים מתומכים ומהחוג הפנימי שלו. נגד מסלניקוב מעולם לא הוגש כתב אישום, אך ב-16 באפריל 1954 הוא התאבד, ככל הנראה מחשש לחקירה.
התקופה הפלאוליתית העליונה
התקופה הפלאוליתית העליונה (באנגלית: Upper Paleolithic) היא התת-חלוקה השלישית והאחרונה בתקופת הפלאוליתית או תקופת האבן העתיקה. באופן רחב מאוד, תחילת התקופה מתוארכת לפני כ-50,000 שנים וסיומה לפני כ-12,000 שנים (תחילת ההולוקן), על פי כמה תיאוריות שחפפו להופעת המודרניות ההתנהגותית בבני האדם המודרניים המוקדמים, עד להופעת המהפכה הנאוליתית והחקלאות.
מאמינים שבני אדם מודרניים מבחינה אנטומית (כלומר הומו סאפיינס) הופיעו באפריקה לפני כ-300,000 שנה. נטען על ידי אחדים שאורחות חייהם השתנו מעט יחסית מזו של בני אדם ארכאיים מהתקופה הפלאוליתית התיכונה, עד לפני כ-50,000 שנה, אז חלה עלייה ניכרת במגוון הממצאים שנמצאו וקשורים לשרידים אנושיים מודרניים. תקופה זו עולה בקנה אחד עם התאריך הנפוץ ביותר שהוקצה להתפשטות בני האדם המודרניים מאפריקה ברחבי אסיה ואירוסיה, אשר תרם להכחדת הניאנדרטלים.
לתקופה הפלאוליתית העליונה יש את העדויות הקדומות ביותר הידועות על יישובים מאורגנים, בצורת אתרי קמפינג, חלקם עם בורות אחסון. יצירה אמנותית פרחה, עם ציור מערות, פטרוגליפים, גילופים וחריטות על עצם או שנהב. נמצאה גם העדות הראשונה לדיג אנושי וחפצי אמנות במקומות כמו במערת בלומבוס (Blombos Cave) בדרום אפריקה. הוקמו קבוצות חברתיות מורכבות יותר, הנתמכות על ידי מקורות מזון מגוונים ואמינים יותר וסוגי כלים מיוחדים. זה כנראה תרם להגברת ההזדהות הקבוצתית או האתניות.
יישוב אוסטרליה התרחש ככל הנראה לפני כ-60,000 שנים. אירופה הייתה מאוכלסת לאחר כ-45,000 שנים. בני אדם מודרניים מבחינה אנטומית התפשטו צפונה לתוך סיביר עד לקו רוחב 58 לפני כ-45,000 שנים (Ust'-Ishim man). התקופה הפלאוליתית העליונה מחולקת לפי המקסימום של עידן הקרח האחרון (LGM), מלפני כ-25,000 לכ-15,000 שנים. אכלוס של יבשת אמריקה התרחש בתקופה זו, כאשר אוכלוסיות מזרח ומרכז אסיה הגיעו לגשר היבשתי ברינג לאחר כ-35,000 שנים, והתפשטו לתוך אמריקה לפני כ-15,000 שנים. במערב אירואסיה, התקופה הפאליאוליתית הוחלפה במה שנקרא התקופה האפיפלאוליתית או התקופה המזוליתית מסוף המקסימום של עידן הקרח האחרון, לפני כ-15,000 שנים. הנסיגה הקרחונית של ההולוקן התחילה לפני כ-11,700 שנים (האלף ה-10 לפנה"ס), נופלת היטב לתוך האפיפלאוליתית של העולם הישן, ומסמנת את תחילתן של צורות החקלאות המוקדמות ביותר בסהר הפורה.
סגנון חיים וטכנולוגיה
ראשית, בין חפצי האמנות של אפריקה, ארכיאולוגים גילו שהם יכולים להבדיל ולסווג את אלה של פחות מ-50,000 שנה לקטגוריות רבות ושונות, כגון נקודות קליעה, כלי חריטה, להבי סכינים וכלי קידוח וניקוב. סוגי כלי אבן חדשים אלה תוארו כמובדלים זה מזה באופן מובהק; לכל כלי הייתה מטרה מסוימת. בני האדם המודרניים המוקדמים שהתרחבו לאירופה, המכונה בדרך כלל קרו-מגנונים, השאירו כלי אבן מתוחכמים רבים, חתיכות מגולפות וחרוטות על עצמות, שנהב וקרניים, ציורי מערות ופסלוני ונוס.
לעיתים קרובות נמצאו התיישבויות בתוך עמקים צרים, הקשורות אולי לציד של עדרי בעלי חיים חולפים. ייתכן שחלקם היו מיושבים כל השנה, אם כי נראה שהתיישבות עונתית הייתה נפוצה יותר. אנשים עברו בין האתרים כדי לנצל מקורות מזון שונים בתקופות שונות של השנה. ציד היה חשוב, ואיילי קריבו/בר "עשויים להיות המין בעל החשיבות הגדולה ביותר בכל הספרות האנתרופולוגית על ציד".
השינויים בהתנהגות האדם לאורך התקופה יוחסו לשינויים באקלים, הכוללים מספר ירידות טמפרטורה גלובליות. אלה הובילו להחמרה של הקור העז ממילא של עידן הקרח האחרון. ייתכן ששינויים מעין אלו הפחיתו את היצע העצים לשימוש ואילצו אנשים לחפש חלופות עם חומרים אחרים. בנוסף, הצור הופך שביר בטמפרטורות נמוכות ואולי לא תפקד ככלי.
גיאוגרפיה ושינויי אקלים
בתקופה הפלאוליתית העליונה חלו שינויים דרמטיים באקלים באירופה, וכללו את "המקסימום של עידן הקרח האחרון" - השלב הקר ביותר בעידן הקרח האחרון - שנמשך בערך בין 26.5 ל-19 אלף שנים לפני זמננו, בהיותו הקר ביותר בסופו, לפני התחממות מהירה יחסית (כל התאריכים משתנים). קצת לתחומים שונים, ובמחקרים שונים). בתקופת המקסימום, רוב צפון אירופה היה מכוסה בשכבת קרח, מה שהכריח אוכלוסיות אנושיות להתכנס לאזורים המכונים Last Glacial Maximum refugia, כולל איטליה המודרנית וחבל הבלקן, חלקים מחצי האי האיברי ואזורים סביב הים השחור.
אחרי המקסימום הקרחוני האחרון הגיעה תנודת Allerød, אינטרסטדיאל עולמי חם ולח שהתרחש בסביבות 13.5 עד 13.8 אלף שנים לפני זמננו. לאחר מכן החלה עלייה מהירה מאוד, אולי בתוך עשור בלבד, מתקופת האקלים הקרה והיבשה של הדרייס הצעיר, שיצרה תנאים תת-ארקטיים בחלקים גדולים בצפון אירופה. העלייה הקדם-בוריאלית בטמפרטורות החלה גם היא בחדות בסביבות 10,300 שנים, ובסופה בסביבות 9,000 שנים הביאה את הטמפרטורות כמעט לרמות היום, אם כי האקלים היה רטוב יותר. התקופה התרבותית המזוליתית הבאה.
ככל שהקרחונים נסוגו פני הים עלו; התעלה האנגלית, הים האירי והים הצפוני היו יבשתיים בתקופה זו, והים השחור אגם מים מתוקים. במיוחד קו החוף האטלנטי היה בתחילה רחוק מהים במונחים מודרניים ברוב האזורים, אם כי קו החוף של הים התיכון נסוג בצורה פחות משמעותית, למעט בצפון הים האדריאטי והאגאי. העלייה בגובה פני הים נמשכה עד לפחות 7,500 שנים לפני זמננו (5,500 לפני הספירה), כך שעדויות לפעילות אנושית לאורך חופי אירופה בפאליאוליתית העליונה אבדו בעיקרן, אם כי כמה עקבות נמצאו על ידי סירות דיג וארכאולוגיה ימית, במיוחד מדוגרלנד, אזור אבוד מתחת לים הצפוני.
מחאת החקלאים בהודו (2020–2021)
המחאה החלה במדינת פנג'אב, ומשם התפשטה למדינות ראג'סטאן והריאנה ולמדינות נוספות בהודו. בחודש נובמבר הוחלט לערוך מצעד מחאה מפנג'אב לדלהי. משטרת הודו ניסתה למנוע מהמפגינים להגיע לדלהי באמצעות התזת סילוני מים וגז מדמיע, אך הם לא הצליחו לעצור את המצעד ולקראת סוף נובמבר הגיעו החקלאים לדלהי, ומאז בין 200,000 ל-300,000 חקלאים מפגינים בעיר באופן קבוע.
ב-26 בנובמבר 2020 נערכה שביתת הזדהות כלל-ארצית של איגודי העובדים בהודו, בהם איגוד נהגי המשאיות, שבה השתתפו כ-250 מיליון איש. ב-8 בדצמבר נערכה שביתת הזדהות דומה.
שיחות בין איגודי החקלאים לבין ממשלת הודו החלו ב-4 בדצמבר. נציגי הממשלה הציעו מספר תיקונים בחוקים שנחקקו, אך האיגודים מבקשים לבטל את החוקים כליל.
ב-19 בנובמבר 2021 הכריז ראש ממשלת הודו, נרנדרה מודי, בנאום בטלוויזיה על כוונתו לבטל את שלושת החוקים שנחקקו. הדיון אמור להתקיים במושב הפרלמנט החורפי בדצמבר. ב-11 בדצמבר, לאחר 15 חודשים, הסתיימה המחאה.
רקע
במשך עשרות שנים התנהלה החקלאות בהודו, ובעיקר בפנג'אב, בשיטה שכונתה "מנדי" (Mandi system). שיטה זו הגדירה מספר שווקים חקלאיים שבהם חקלאים יכולים למכור את תוצרתם, ותאגידים ממשלתיים מחויבים לרכוש אחוז מסוים מהתוצרת החקלאית במחיר בסיס, המכונה (Minimum Support Price, MSP). עסקאות אלה היו מקור הכנסה עיקרי עבור רבים מהחקלאים בפנג'אב.
בשנת 2017 החליטה ממשלת הודו לבצע רפורמה בשיווק התוצרת החקלאית, והגדירה הנחיות חדשות לגידול תוצרת חקלאית, שיווק, אחסון והתקשרות חוזית עם מפיצים סיטונאים. הממשלה הפיצה את ההנחיות לכל מדינות הודו, אבל רובן לא יישמו אותן. ועדת שרים שדנה בנושא החליטה להחליף את ההמלצות בסדרה של חוקים מחייבים. החוקים אושרו על ידי מועצת המדינות במהלך חודש ספטמבר 2020, וב-28 בספטמבר חתם עליהם נשיא הודו, והם נכנסו לתוקף.
בדצמבר 2019 החלה המחאה נגד חוק האזרחות בהודו. מחאה זו נקטעה עקב התפרצות מגפת הקורונה במדינה, אך התסיסה בקרב האוכלוסייה לא גוועה, וחוקי החקלאות עוררו אותה מחדש.
חוקי הרפורמה בחקלאות
חוקי הרפורמה בחקלאות שנכנסו לתוקף הם:
לדברי האיגודים החקלאיים, החוקים החדשים מעודדים סחר אלקטרוני וסחר באזורי סחר חיצוניים, ואלו יסיימו בהדרגה את שיטת ה"מנדי" ויפגעו בחקלאים. דרישתם המרכזית היא שהממשלה תמשיך לרכוש מהם תוצרת חקלאית במחיר תמיכה מינימלי.
התאבדויות חקלאים
במשך שנים רבות חקלאי הודו חיו במצוקה וחוו תחושת ניצול, ובכל שנה נרשמו מקרי התאבדות רבים של חקלאים שנקלעו לקשיים כלכליים ושקעו בחובות. שיעור ההתאבדויות במגזר החקלאי עולה משנה לשנה, ובשנת 2019 התאבדו 42,563 חקלאים ופועלים.
מחאת החקלאים
במהלך המחאה התארגנו מספר משלחות של חקלאים ממדינות שונות שצעדו לדלהי כדי למחות נגד הרפורמה. החקלאים מתחו ביקורת על כך שכלי התקשורת מיעטו לדווח על המחאה.
המצעד לדלהי
בין 28 בנובמבר ל-3 בדצמבר נאמד מספר החקלאים שהפגינו בדלהי בין 150 ל-300 אלף.
ב-13 בדצמבר ניסתה משטרת דלהי למנוע מקבוצת מפגינים להגיע לדלהי, ובמחאה החקלאים התיישבו על הכביש המהיר מדלהי לג'איפור וחסמו את התנועה.
מצעד המחאה לדלהי קיבל תמיכה רחבה. תושבים העניקו לצועדים מזון, טיפול רפואי ועיסויי רגליים, והקימו עבורם אוהלי שינה ונקודות טעינה לטלפונים סלולריים.
מאות חקלאים נפצעו במהלך המחאות, ולפחות 41 חקלאים נהרגו, בהם שניים שהתאבדו, 4 הרוגים בתאונות דרכים, 10 חקלאים שלקו בהתקף לב, וחקלאי שמת עקב מזג האוויר הקר.
הזדהות עם המוחים
ב-26 בנובמבר נערכה שביתת הזדהות כלל-ארצית של איגודי העובדים בהודו, בהם איגוד נהגי המשאיות, שבה השתתפו כ-250 מיליון איש.
ב-8 בדצמבר נערכה שביתת הזדהות דומה, אך היא צומצמה לשעות 11 בבוקר עד 3 אחר הצהריים, כי למנוע אי-נוחות לציבור.
תגובת ממשלת הודו
ב-30 בנובמבר התייחס ראש ממשלת הודו, נרנדרה מודי, למחאת החקלאים, ואמר כי ההפגנות מבוססות על מידע מוטעה: "אותם אנשים שרימו את החקלאים במשך עשרות שנים מוליכים אותם שולל בקשר לחוקי הרפורמה." הוא הוסיף כי אין כוונה להחליף את השיטה הקיימת, אלא להרחיב אותה ולפתוח אפשרויות חדשות לחקלאים.
ב-3 בדצמבר הודיעה ממשלת הודו כי היא מוכנה לשאת ולתת עם איגודי החקלאים ולבצע שינויים בחוקים, אך הציבה לחקלאים תנאים מגבילים. השיחות עלו על שרטון, והמחאה נמשכה.
מספר פוליטיקאים ממפלגת העם ההודית גינו את המחאה וטענו שחלק מהמפגינים קראו קריאות הזדהות עם פקיסטן או עם, תנועה סיקית בדלנית. אתרי בדיקת עובדות הזימו טענות אלה. פוליטיקאים נוספים ממפלגת העם ההודית כינו את המפגינים "אנטי-לאומיים", "שמאלנים ומאואיסטים", וכן טענו שהמחאה היא קנוניה בינלאומית במימון הרפובליקה העממית של סין ופקיסטן.
תגובות בינלאומיות
מספר פוליטיקאים מאוסטרליה, איטליה, ניו זילנד, פקיסטן וקנדה הביעו תמיכה במחאה והתנגדות לרפורמה בחקלאות שמקדמת ממשלת הודו.
מספר חברי פרלמנט בבריטניה הביעו תמיכה בהפגנות וביקשו ממזכיר המדינה דומיניק ראב להתערב במצב. גם בארצות הברית כתבו שבעה חברי קונגרס מכתב למזכיר המדינה של ארצות הברית וביקשו ממנו להעלות את סוגיית מחאת החקלאים מול ממשלת הודו.
המזכיר הכללי של האומות המאוחדות, אנטוניו גוטרש, אמר כי זכותם של המפגינים להתנגד למדיניות הממשלה, וקרא לממשלת הודו לאפשר את המחאה.
זיוית אברמסון
ביוגרפיה
לאחר הגיעה לגיל 30 למדה באוניברסיטת תל אביב לתואר ראשון בפסיכולוגיה ופילוסופיה, ותואר שני בפסיכולוגיה. עבודת הגמר שלה לסיום התואר השני עסקה בחינוך מיני קהילתי.
בין השנים 1986 ו-1991 הייתה בין המשתתפים הראשיים בתוכנית הטלוויזיה "קשר משפחתי".
אברמסון שייכת לאסכולת אלפרד אדלר בפסיכולוגיה, והיא מטפלת ומדריכה במסגרת מכון אדלר, שבו שימשה מנהלת בית הספר להורים ולזוגיות. כתבה מספר ספרים בנושאי הורות, זוגיות ומיניות. השלימה ב-2012 דוקטורט בפילוסופיה ב, בהנחית פרופ' מנחם ברינקר. נושא העבודה הוא "אלפרד אדלר וז'אן פול סארטר: אפשרות של אתיקה ופסיכותרפיה אקזיסטנציאלית".
חיים אישיים
אברמסון הייתה נשואה פעמיים, לשחקן נחום שליט, ולפרופסור רן שחורי, שניהל את בצלאל. בהמשך חייתה בזוגיות עם הפסל מתניה אברמסון, אבי בנה, עד מותו ב-2004.
אברמסון אם לבן. מתגוררת בתל אביב. היא פעילה פוליטית במרצ ובגוש שלום ומבטאת התנגדות לשליטת ישראל בשטחים. בבחירות לכנסת השש עשרה הוצבה במקום ה-83 ברשימת מרצ.
טבח טומאן
טבח טומאן היה פשע מלחמה שהתרחש ב-16 ביולי 1950, במהלך מלחמת קוריאה, על פסגת הר בכפר טומאן שבקוריאה הדרומית. בטבח נרצחו שלושים חיילי צבא ארצות הברית, פצועים ולא-חמושים, וכן כומר קתולי, בידי חיילי הכוחות המזוינים העממיים של קוריאה הצפונית במהלך קרב טג'אן.
רלף לאו
רלף פיליפס לאו (באנגלית: Ralph Phillips Lowe; ) היה פוליטיקאי ושופט אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איווה הרביעי בשנים 1858–1860 ולאחר מכן ועד 1867 כשופט בבית המשפט העליון של איווה.
ראשית חייו
רלף לאו נולד במחוז וורן שבאוהיו כבנם החמישי של ג'ייקוב דריק לאו ומריה (לבית פרלי) לאו. בעת שגדל הוא עבד בחווה המשפחתית, שהייתה גם תחנת עצירה לכרכרות ופונדק לנוסעים. כשהיה בן חמש מתה אמו. אביו נישא שוב פעמיים נוספות, והמשפחה עברה למחוז מיאמי שבאוהיו, לאחר מכן לסינסינטי, ולבסוף לדייטון, שם מת האב ב-1839. מתוך חמשת בני המשפחה, שלושה, כולל רלף לאו עצמו, היו לעורכי דין.
לאו למד ב שבאוקספורד, אוהיו, שם סיים את לימודיו כשהיה בן 24, ב-1829. אביו הציע לו לקבל חווה בפאתי שיקגו, אך ללאו היו תוכניות אחרות. יחד עם שני ידידים הוא יצא ברכיבה דרומה לאלבמה, בתקווה למצוא משרת הוראה תוך כדי לימוד משפטים. כשהיה בדרכו, השליך עליו פושע שתוי סלע, וכמעט גרם לפגיעה בראשו. לאו הכה אותו במקל עד שהאיש התחנן על חייו. אביו טען שתקרית הייתה סימן שהוא לא היה צריך לצאת דרומה, אך לאו השיב לו שהוא תהה בשאלה אם האל היה בוחר ברשע לפעול בשמו. בעקבות התנסות זו, הוא אימץ לעצמו את המוטו "אל יאוש" (בלטינית: nil desperandum).
לאחר שעבר את בחינות לשכת עורכי הדין של אלבמה, היה לאו לעורך דין מצליח. ב-1834 הוא שב לאוהיו ופתח שותפות בדייטון עם אחיו פיטר. הוא גם הכיר את פיבי קרלטון, שלמדה בקולג' בדייטון, וב-1837 השניים נישאו.
ב-1840 עברו לאו, רעייתו ובנם התינוק, קרלטון, מערבה לאיווה, במסע של שישה שבועות בפרריה. ברשותם היו שני סוסים, מיטת קפיצים בתוך עגלה מכוסה וארגז לחפציהם. בתחילה הם התיישבו בעיר מסקטין, ניכשו חלקת אדמה, ובנו בקתה קטנה. תוך שנה החל לאו לעסוק בעריכת דין תוך כדי עיסוק בחוואות. לו ולרעייתו נולדו עוד שבעה בנים ושתי בנות. לימים דיבר לאו על התקופה של עשר השנים במסקטין כמאושרת ביותר בחייו.
קריירה פוליטית ושיפוטית
בערך ב-1850 הוא עבר לעיר קיאקק והיה לשופט של המחוז השיפוטי הראשון. ב-1857 זכה לאו במועמדות המפלגה הרפובליקנית למשרת מושל איווה ונבחר כמושל המדינה הרביעי, תפקיד בו הוא כיהן בשנים 1858–1860. טרם בחירתו של לאו, בוצע שינוי בחוקת איווה, כך שתקופת כהונתו של המושל קוצרה לשנתיים. כמו כן הוגדר אז בחוקת המדינה לראשונה תפקיד סגן מושל, וכסגנו של לאו נבחר אוראן פאביל. שנתו הראשונה של לאו כמושל הייתה גם השנה הראשונה בה התכנס בית המחוקקים של איווה בבניין הקפיטול הישן הבנוי לבנים בדה מוין, לאחר שעיר זו הייתה לבירת המדינה במקום איווה סיטי בסתיו הקודם.
לאחר תום כהונתו כמושל, נבחר לאו כאחד משלושת שופטי בית המשפט העליון של איווה, תפקיד בו הוא כיהן בשנים 1860–1867, שמתוכן שנתיים הוא כיהן כנשיא בית המשפט. כשופט, אמרו עליו עמיתיו שהוא ראה בכל אדם ישר מיסודו ואומר אמת כל עוד לא הוכח אחרת. מתוך יושרו ותחושת הצדק שלו, הוא הולך לעיתים שולל בעקבות טיעונים סבירים לכאורה. הוא מעולם לא הקדיש זמן רב מדי לשמוע את המקרה, החליט במהירות על השאלה שבנדון, ורק לעיתים רחוקות ירד לעומקם של פרטים. הוא חש שהשכל הישר היה בסיס ראוי יותר לשיפוט מאשר התייחסות לתקדימים ולספרים. היה לו חוש חד למה נכון והיה נכון להתעלם מכל השיקולים הטכניים.
שנותיו האחרונות
ב-1868 עזב לאו את כס השיפוט ועבר לעסוק בעריכת דין בוושינגטון הבירה, בה הוא ייצג את האינטרסים של איווה. הוא הקדיש את זמנו לניהול תביעה של איווה נגד הממשלה פדרלית על חוב בסכום של 800,000 דולר, שהצטבר במהלך תקופת כהונתו כמושל. הממשלה הפדרלית הבטיחה לפצות את המדינות על אי גביית מיסים על רכישות קרקע בחמש השנים הראשונות לאחר מכירתן. המדינות שמרו על הבטחותיהן, אך הממשל הפדרלית הפרה את הבטחתה. לאו התגורר בוושינגטון במשך כמעט 15 שנים, ופעל להשפיע על הקונגרס לשלם את חובה של הממשלה, אך הדבר לא עלה בידו.
רלף לאו נפטר בוושינגטון ב-22 בדצמבר 1883. הוא נטמן בבית הקברות גלנווד שבעיר.
לאסלו הלר
לאסלו הלר (בהונגרית: Heller László; אוראדיה, 6 באוגוסט 1907 – בודפשט, 8 בנובמבר 1980) היה מהנדס מכונות הונגרי-יהודי, פרופסור באוניברסיטה. הוא היה חבר מהמניין של האקדמיה ההונגרית למדעים, ממציא בעל שם עולמי (בשותפות) של מערכת קירור הלר-פורגו המפורסמת.
ביוגרפיה
את לימודיו בבית הספר התיכון סיים בבודפשט, ואז בשנת 1931 קיבל תואר בהנדסת מכונות במכון הטכנולוגי של ציריך. (Eidgenössische Technische Hochschule Zürich) לאחר מכן התמחה במשך שנתיים באחד השטחים של מדעי החוזק כחוקר באחת הקתדרות באוניברסיטה.
כשחזר להונגריה עסק כעצמאי בתכנון וייעוץ הנדסי. בשנות הארבעים פיתח תהליך לקירור המים של תחנות כוח באמצעות אוויר יבש וללא אובדן מים. התהליך התפרסם מאז בעולם כ"מערכת הלר". בתהליך משמש מחליף חום קטן בממדיו, מצולע ועשוי מאלומיניום, פרי פיתוחו של חברו ועמיתו ללימודים בציריך, לאסלו פורגו, שהיה מסוגל להעביר את אנרגיית החום של המים החמים לקירור באוויר. (זו הסיבה שלעיתים מכנים את המערכת כהלר-פורגו).
עבודתו
הוא היה חלוץ בהחדרת התפיסה (שנשא קודם אופי של פיזיקה) של האנטרופיה לפרקטיקה-עיצובית טכנית, ופיתח הצעות משמעותיות למחזורי תחנות הכוח הגרעיניות באמצעות עקרונות חדשים. יוזמות מחקר ופיתוח אחרות שלו השפיעו על פיתוח טכני ברחבי העולם וכוללות: טורבינת הגז כמקור חום תעשייתי; השימוש המשולב באנרגיה גרעינית ובדלק מאובנים; יישום של השימוש המשולב בשני חומרי הדלק שעובדים במחזור התרמודינמי של תחנות כוח.
בשנת 1951 קיבל את פרס קושוט. במהלך המרד ההונגרי בשנת 1956 נבחר לחבר הוועד המהפכני של האוניברסיטה הטכנולוגית.
גל אמיתי
גל יעקב אמיתי (נולד ב-13 ביוני 1986) הוא שחקן, מורה למשחק ומנחה טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה
הוא בוגר סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. במהלך לימודיו שיחק במחזות "הצ'ק בדרך", "חלומות" ו"מופע האימים של רוקי". הוא למד משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס.
בתיאטרון
אמיתי שיחק במספר מחזות. בשנת 2012 שיחק במחזה "2012The Parade" שהוצג בתיאטרון הקאמרי והוצג בפסטיבל ישראל. בשנת 2013 שיחק בתיאטרון המדיטק במחזה "הכיתה המעופפת". באותה שנה שיחק בתיאטרון באר שבע במחזה "הגיבן מנוטרדם". ב-2014 שיחק במחזות "משחקים בחצר האחורית" (תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער), "מחוברים" (תיאטרון מופע) ו"וניה, סוניה, מאשה ושפיץ" (תיאטרון חיפה ותיאטרון הקאמרי), על תפקידו במחזה זה הוא היה מועמד לפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית השחקן המבטיח.
יחסי בוטסואנה–שווייץ
היסטוריה
רפובליקת בוטסואנה והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ בוטסואנה היא "פרטנרית מכובדת בארגונים בינלאומיים שונים". משרדיה של הקרן לפיתוח אפריקה הדרומית יושבים בבירת בוטסואנה, גאבורון והארגון מצליח להשפיע לטובה על הצמיחה הכלכלית של המדינה.
גל אמיתי
בתיאטרון
בשנת 2015 שיחק במחזות "ביבר הזכוכית", "אלה גרוסמן" ו"המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה" שהוצגו בתיאטרון בית לסין. בשנת 2016 החל לשחק באותו תיאטרון במחזה "הוא הלך בשדות" לצדה של אגם רודברג. בחנוכה 2016 השתתף במחזמר "בת הים הקטנה" בתפקיד הנסיך לצד עדי הימלבלוי וחובי סטאר, אשר הוצג ברחבי הארץ.
יחסי בוטסואנה–שווייץ
היסטוריה
המועצה הפדרלית השווייצרית הכירה בעצמאותה של בוטסואנה, פרוטקטורט בריטי לשעבר בשם "בצ'ואלנד", בשנת 1966. המגעים הדיפלומטיים הלא רשמיים בין שתי המדינות ערכו שנה עד שכוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-1967, עם מינוי השגריר השווייצרי בפרטוריה לתפקיד שגריר המדינה גם בבוטסואנה. בוטסואנה מן הצד השני מיוצגת בשווייץ באמצעות שגרירותה שבז'נבה לארגונים בינלאומיים.
גל אמיתי
בטלוויזיה ובקולנוע
במהלך השנים השתתף במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. בשנת 2012 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "הומלנד". באותה שנה לוהק לגלם את דמותו של רועי בעונה הראשונה של סדרת הנעורים "גאליס" לצד תמר עמית יוסף, גיא זוארץ ואחרים בשנת 2014 שיחק בסרט "מקום בגן עדן" ובסדרה "משפחה טובה".
בשנים 2015–2016 שב לגלם את דמותו של רועי בשתי העונות האחרונות (6–7) של הסדרה "גאליס".
יחסי בוטסואנה–שווייץ
היסטוריה
פגישות של בכירים רמי דרג משתי המדינות הן נדירות. הפעולות השווייצריות בבוטסואנה מתמקדות בקידום שיתוף הפעולה בין שתי המדינות ובהבטחת השלום והדמוקרטיה במדינה. שווייץ מספקת לבוטסואנה המתפתחת גם סיוע הומניטרי דרך הקרן לפיתוח אפריקה הדרומית (SADC).
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו בבוטסואנה 64 אזרחים שווייצרים. בנוסף לכך, מחזיקה שווייץ קונסוליית כבוד ובראשה קונסול כבוד בגאבורון.
גל אמיתי
בטלוויזיה ובקולנוע
ב-2016 הנחה את תוכנית המציאות "המשימה: אמזונס" של קשת בערוץ 2. באותה שנה החל לשחק בקומדיה "נפלת חזק" שיצר מיקי גבע ומשודרת בערוץ עשר.
משנת 2018 עד 2019 הנחה את השאלון באפליקציית "קוויקס", יחד עם גל סרי ומירב פלדמן.
משנת 2020, מגלם את דמותו של יצחק רבין בסדרת הנוער "פלמ"ח".
בשנת 2021 השתתף בתפקיד הראשי בקליפ לשיר "זה בא אליי" של רוני דלומי. בהמשך השנה עלה לאקרנים הסרט "פול ספיד", בו גילם את חליבה.
חיים אישיים
במרץ 2016 התארס לשחקנית והדוגמנית אגם רודברג לאחר ארבע וחצי שנים של זוגיות. ב-14 בדצמבר 2016 נפרדו השניים.
ב-12 במאי 2021 התחתן עם השחקנית שיר לוינסון. ביולי 2023 הם התגרשו.
ז'אן-אטיין ליוטאר
ז'אן-אטיין ליוטאר (Jean-Étienne Liotard; 22 בדצמבר 1702, ז'נבה, הרפובליקה של ז'נבה – 12 ביוני 1789, ז'נבה) היה צייר וסוחר ביצירות אמנות. נודע בדיוקנאות הפסטל שלו.
קורות חייו ופועלו
ז'אן-אטיין ליוטאר נולד למשפחה הוגנוטית. אביו, צורף בעיסוקו, גלה מצרפת ב-1685 עם פרסום הקודקס השחור שאסר על בני דתות שאינן קאתוליות להתגורר בה. ליוטאר למד ציור בעיר הולדתו ז'נבה וכן בפריז. כל חייו נדד מבירה לבירה בארצות אירופה. ציורי הדיוקנאות שלו היו מבוקשים מאוד בחצרות מלכים, נסיכים ובני אצולה. ב-1736 הגיע לרומא, שם צייר את דיוקנאות האפיפיור קלמנס השנים עשר וכמה מהקרדינלים. בשנים 1738–1742 התגורר בקונסטנטינופול ושם צייר דיוקנאות של נכבדים עות'מאנים ושל אירופים, שגרירים וכן נוסעים ששהו בה, רובם ככולם בלבוש מזרחי, ומשום כך כונה בשם "הצייר הטורקי". ליוטאר עצמו המשיך לעטות תלבושת טורקית גם בשהותו באירופה.
בשנים 1743–1745 שהה בווינה כצייר החצר ההבסבורגית, ושם צייר את דיוקנאות הקיסרית מריה תרזה ובני משפחתה, בהם מרי אנטואנט בת השמונה. ב-1746–1756 עבד בפריז, וממנה נסע להולנד וללונדון, שבה צייר בין היתר את דיוקנאות הנסיך מוויילז ואוגוסטה אשתו וכובד בתצוגת ציוריו באקדמיה המלכותית לאמנויות. ליוטאר יצר לא מעט דיוקנאות עצמיים. בערוב ימיו חזר והשתקע בעיר הולדתו והִרבה בציורי טבע דומם ונופים. ב-1784, בגיל 82, נבחר למועצת המאתיים של ז'נבה.
ליוטאר היה אמן רב-צדדי, מלבד ציורי הפסטל המעודנים קנה לו שם בעבודות אמייל, בתחריטי נחושת ובציורי זכוכית. מלבד זאת עסק באספנות של יצירות אמנות. ב-1781 פרסם חיבור על אמנות הציור.
דאגלס סירק
דגלאס סירק (בגרמנית: Douglas Sirk; 26 באפריל 1897 – 14 בינואר 1987) היה במאי קולנוע גרמני, הידוע בעיקר בבימוי מלודרמות הוליוודיות של שנות ה-50.
קריירה
סירק החל את דרכו בגרמניה כבמאי תיאטרון חתרני. בשנת 1937 היגר להוליווד עם אשתו היהודית כדי לחמוק מאימת הנאצים.
ממשלת קיריינקו
ממשלת קיריינקו הייתה ממשלה קצרת יומין ברוסיה, הראשונה בגל של ממשלות קצרות שבאו בעקבותיה. הממשלה כיהנה במשך כארבעה חודשים (23 במרץ - 23 באוגוסט 1998) ופוזרה עקב פרוץ המשבר הכלכלי בשנת 1998.
סרגיי קיריינקו מונה לתפקיד ממלא מקום ראש הממשלה, לאחר פיטורי ויקטור צ'רנומירדין. הדומה הממלכתית שנשלטה אז על ידי הקומוניסטים סירבה לאשרר את מועמדותו לתפקיד (בהצבעות שנערכו ב-10 באפריל וב-17 באפריל), אך הנשיא בוריס ילצין התעקש להגיש את מועמדותו שוב והוא הושבע לראשות הממשלה לבסוף (ב-24 באפריל). בהצבעה השלישית שנערכה הוא זכה לרוב של 251 קולות בעד. בעת מינויו, סרגיי קיריינקו היה ראש הממשלה הצעיר ביותר בתולדות רוסיה, לאחר שמונה לתפקיד והוא בן 35.
השינוי העיקרי בממשלת קיריינקו היה קיצוץ מספרם של סגני ראש הממשלה וביטול תפקידי סגן ראשון לראש הממשלה. לתפקידי סגני ראש הממשלה מונו בוריס נמצוב, אולג סיסוייב ו-ויקטור כריסטנקו.
ב-22 ביולי 1998 מונה יורי מסליוקוב, מהמפלגה הקומוניסטית, לתפקיד שר המסחר והתעשייה, בצעד שנועד לערב בממשלה גם את נציגי הרוב בפרלמנט.
יחד עם סגניו, בוריס נמצוב ואנטולי צ'ובייס, קיריינקו נודע כאחד מן "הרפורמטורים הצעירים". יחד הם ניסו לפתח את הכלכלה הרוסית תוך שימוש בכספי קרן המטבע הבינלאומית, מה שהוביל להגדלת החוב הלאומי עד לכדי 22.6 מיליארד דולרים ולמעשה להידרדרות חריפה יותר במצבה הכלכלי של המדינה.
ממשלת קיריינקו הייתה "ממשלת חובה קצרת טווח" שהייתה מהאחראיות למשבר הכלכלי הרוסי של 1998, משבר שהוביל לפיטוריו של קיריינקו באוגוסט 1998.
ב-23 באוגוסט 1998 מונה ויקטור צ'רנומירדין לממלא מקום זמני עד למינויו של יבגני פרימקוב לממלא מקום ראש הממשלה לפני שמועמדותו אושררה בפרלמנט בספטמבר 1998 והוא מונה להוביל את הממשלה הבאה.
מפרשניים
מִפְרְשָׂנִיִּים (שם מדעי: Istiophoridae; מכונה גם מרלין) הם משפחת דגים פלגיים הנמצאים בימים חמים וממוזגים בכל העולם, הם מהשחיינים המהירים ביותר בדגי הים ומהגדולים שבדגי הגרם.
חברי המשפחה מתאפיינים בסנפיר גב מאורך המתמתח לפנים כמו מפרש ומכאן שם המשפחה. גופם מוארך והידרודינמי, הלסת העליונה מאורכת ודמוית חנית, בדומה לדג-חרב, כשלדג-החרב החרטום שטוח ואילו אצל המפרשניים הוא מעוגל. בצעירותם הם מכוסים בקשקשים עגולים, אולם כשהדג מתבגר הם מתדלדלים ומתארכים והקצה מתחדד. משפחת המפרשניים קרובה גנטית למשפחות דגי-החרב והקולייסיים.
המפרשניים הם שחיינים יוצאים מן הכלל המגיעים למהירויות גבוהות. מפרשניים ניזונים בעיקר מדגים ודיונונים, אותם הם מהממים ביעילות באמצעות הלסת העליונה דמוית החנית. הריכוזים הצפופים ביותר ממשפחה זו נמצאים בין היתר במפרץ מקסיקו, באיים הקריביים ובחופי פלורידה.
המינים הגדולים כוללים את המקאירה הכחולה (מפרשן הכחול האטלנטי) (Makaira nigricans) המסוגל להגיע לכ- אורך ולמשקל של, ומפרשן שחור (Makaira indica) המסוגל להגיע לכ-5 מטר אורך ולמשקל של כ-670 ק"ג. הם דגים פופולריים ביותר בספורט הדיג באזורים טרופיים. דייגי ספורט רבים מנסים תדיר את מזלם בתפיסת מפרשן גדול.
באנגלית דגים אלו מכונים Marlin, Sailfish ו-Spearfish. ככל הנראה, מקור השם האנגלי הנפוץ, מרלין - Marlin, נבע מהדמיון של הלסת העליונה לדוקרן-מלחים המכונה מרלין. ביחד עם דג-החרב קבוצת דגים זו מכונה באנגלית Billfish, בתרגום חופשי "דגי-מקור", כאשר "מקור" מתייחס ללסת המאורכת שלהם דמוית החנית או החרב.
מהירות
המפרשניים הם שחיינים מהירים. בעבר הוערכה המהירות שלהם ב- אך מספר מחקרים מודרניים טענו שמהירות כזאת לייצור ימי איננה אפשרית והעריכו שמהירותם לא עולה על וכנראה עומדת רק על.
רבייה וקצב גדילה
הנקבה מגיעה לבגרות מינית במשקל של כ-33 ק"ג, אז תהיה מסוגלת להטיל כ-4.5 מיליון ביצים ב-3 הטלות במהלך עונת הרבייה. היא תשחה באטיות על פני המים כשזכר או יותר ילווה אותה, ויפרה את הביצים המשוחררות למים, בהפריה חיצונית. הרבייה מתרחשת בחודשי הקיץ, למעט מזרח האוקיינוס האטלנטי בו היא עשויה להתקיים כל השנה. הרבייה עשויה להיות במים עמוקים או לאורך חופי מערב אפריקה וצפון אמריקה.
הפגיות בוקעות באורך של כ-3 מ"מ, כשהם חסרים את מאפיין הלסת המוארכת, רק באורך של כ-20 ס"מ יתקבל מראה המאפיין את המשפחה. מפרשנים גדלים בקצב מהיר ביותר כאשר הם מסוגלים להגיע לאורך של כ 1.5 מטר כבר בשנה הראשונה לחייהם.
דיג ושימור
מפרשניים אינם פריט נפוץ בתפריט, וימצאו רק במסעדות יוקרה. חובבי הדגים אינם אוהבים את טעמו בשל בשרו הקשה. ארגון גרינפיס הכניס ב-2010 לרשימה האדומה של פירות ים 5 מינים של מפרשניים, מאחר שעל פי ממצאיו ענף הדיג של מינים אלו אינו בר קיימא. בארצות הברית אסור להחזיק, לשווק בכמות גדולה או לקנות את הדג ללא אישור מאיגוד הדיג ואישור NOAA, החוק תקף גם לגבי המים הטריטוריאליים של ארצות הברית. הגודל המינימלי המותר לשמירת הדג לאחר לכידתו הוא 1.7 מטר.
רוב דייגי הספורט של ימינו ישחררו את הדג מיד לאחר לכידתו. מפרשניים גדולים מאוד, שעשויים להגיע למשקלי שיא, נלקחים לחוף ונשקלים. שיאים נכתבים לרוב ב"ספר השיאים העולמי של דגי ענף הספורט" IGFA. השיא הנוכחי נותר על כנו מזה 20 שנה.
בספרות
בספרו הנודע "הזקן והים" מ-1952, מספר ארנסט המינגוויי את סיפורו של דייג קובני זקן, סנטיאגו, שבמשך 84 ימים אינו מצליח להעלות שלל, ויוצא לים בפעם האחרונה כדי לשבור את מזלו הרע. ביום ה-85 מצליח הדייג הזקן לתפוס מפרשן גדול, ונאבק כדי שהדג לא יברח מחכתו. המאבק מגלם במשמעותו את המאבק בין המין האנושי לבין איתני הטבע.
מיון
מפרשניים הם מסדרת הדקראים, קרובים ביותר למשפחות דגי חרב וקולייסיים
M21
M21 (מ-Messier 21, או NGC 6531) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים קשת הנמצא במרחק של כ-4,250 שנות אור ממערכת השמש ומכיל בין 50 ל-60 כוכבים.
היסטוריה
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-5 ביוני 1764 ותואר על ידיו כ"צביר כוכבים מדרגת בהירות נראית 8-9, סמוך ל-M20 ומוקף בערפול קל". ויליאם הרשל ציין בשנת 1786 כי הצביר עשיר ובהיר יחסית וג'ון הרשל הוסיף מאוחר יותר כי זהו צביר דחוס.
לצביר דרגת בהירות 6.5 וניתן לזהותו באמצעות משקפת פחות ממעלה מצפון-מזרח לערפילית הטריפיד וכש-2.5 מעלות מדרום מזרח לכוכב μ (מו) בקשת. כוכבי הצביר הבהירים ביותר הם מדרגת בהירות 8, ובאמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בעשרות כוכבים נוספים בדרגות בהירות 9-12.
מאפייני הצביר
קוטרו של הצביר כ-16 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-4,250 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-13 דקות קשת. הצביר דחוס למדי במרכזו ורוב כוכביו הם כוכבים צעירים וחמים מסוג ספקטרלי B. הבהירים ביותר הם ענקים כחולים מסוג ספקטרלי B0 שאורך חייהם הוא קצר למדי, כך שגילו של הצביר מוערך בכ-4.6 מיליוני שנים בלבד.
Ryzen
Ryzen (בעברית: רייזן) היא סדרת מעבדים המיוצרת על ידי AMD. הסדרה הוכרזה רשמית לראשונה בדצמבר 2016 בפסגת "New Horizon" שעורכת AMD. מעבדי הסדרה משתמשים בתושבות AM4, פרט למעבדי Threadripper, המשתמשים בתושבות TR4 ו-STRX4.
Raven Ridge- דור המעבדים השני בסדרה
מנכ"לית AMD, ליסה סו, אישרה במהלך חודש מרץ 2017 ב-Reddit שגם יחידות APU ימותגו כ-Ryzen. באופן מסורתי, יחידות APU של AMD מותגו בנפרד מיחידות ה-CPU. המיתוג עודכן מאוחר יותר ל-Ryzen Mobile ו-AMD הצהירה שהמוצרים יהיו בעלי ביצועים גבוהים יותר וצריכת חשמל נמוכה יותר מאשר הדור הקודם של APU. כמו כן, המעבדים מסדרה זו התבססו על ארכיטקטורת "Zen+".
מעבדי רייזן-Pinnacle Ridge
הדור השלישי של סדרת המעבדים מבוססים בשיטת ייצור של 7 ננומטר ו(רובם) על הארכיטקטורה "Zen 2" (לצד מספר מעבדי "Zen+" דוגמת רייזן 3 3200G). המעבדים מסדרה זו הם אף המוצרים הראשונים אי פעם שיוצאים לאור לצרכנים כשהם מבוססים על שיטת הייצור של 7 ננומטר. כמו כן, בדור זה נוספו לראשונה גם מעבדי רייזן 9, עבור מחשבים נייחים בלבד, הכוללים 12 ליבות לכל הפחות.
מעבדי Threadripper מהדור השלישי- Colfax
מעבדי ה-Threadripper בדור זה כוללים תמיכה ב-PCIe 4, ומשתמשים בתושבת חדשה- sTRX4. מעבדים מסוג זה הוכרזו לראשונה ב-7 בנובמבר 2019.
דור המעבדים הרביעי- Renoir
מעבדי הסדרה למחשבים ניידים בדור זה (בעלי שם הקוד Renoir) הוכרזו בתערוכת CES 2020. הם המעבדים הראשונים המיוצרים על ידי AMD בטכנולוגיית 7 ננומטר. כמו כן, בין המעבדים הניידים של דור זה ישנם גם, לראשונה בסדרה, מעבדים ניידים בעלי 6 ו-8 ליבות.
V1000
בשנת 2018 הוכרזה סדרת המעבדים V1000, המשתמשת בארכיטקטורת "Zen".
R1000
בשנת 2019 הכריזה AMD על סדרת מעבדים בשם Ryzen Embedded R1000 שנועדה עבור מערכות בהן המעבד מולחם אל תוך לוח האם, כגון קונסולת משחקים (קונסולת Atari VCS שעתידה לצאת בשנת 2020 אמורה להשתמש במעבד מסוג זה, לדוגמה). מעבדים מסוג זה משתמשים בארכיטקטורת "Zen+" וברכיב גרפי מסוג Vega 3.
תקלות
לאחר שאנשים שרכשו מעבדי רייזן דור 3 דיווחו כי הוא אינו מגיע למהירויות המקסימליות שדיווחה AMD, ובדיקות בנושא הראו תמונה בעייתית יותר ואכן הראו כי המעבדים לא מגיעים למהירויות שדווחו במידה מסוימת (ובמקום זה, למשל, רק חלק מהליבות מגיעות למהירות המואצת שפרסמה AMD), ובפרט לאחר בדיקה של היוטיובר der8auer את הנושא, הודיעה AMD כי תפעל לשחרור עדכון BIOS שיטפל בנושא.
עדכון שכזה אכן שוחרר ונראה כי הוא גרם להאצה מסוימת במהירות המעבדים, אך עדיין נראה ש"חלונות" נוטה להעדיף לעיתים ליבות מסוימות במעבד על אחרות.
לינוקס
מעבדי רייזן נתמכים בהפצות הלינוקס השונות החל מגרסת הליבה 4.10.
חלונות
למרות שמעבדי הדור הראשון נבדקו הן על חלונות 7 והן על חלונות 10, מעבדי רייזן המשווקים נתמכים רשמית בחלונות 10 בלבד, כחלק ממה ש-AMD טענו שבוצע כדי "להשיג את הביטחון הגבוה ביותר בביצועי מעבדי הרייזן".
למרות זאת, נוצר טלאי תוכנה לא רשמי הפותר זאת ועוקף את אי התמיכה במעבדים חדשים בגרסאות של חלונות הישנות יותר מחלונות 10 ב-Windows Update, אשר באופן עקרוני לא מאפשר שימוש בחלונות 7 ו-8.1 על מחשבים עם החומרה החדישה ביותר, כולל מעבדי רייזן.
אלונסו דה ארייאנו
אלונסו דה ארייאנו (בספרדית: Alonso de Arellano) היה מגלה ארצות ממוצא ספרדי שפעל במאה ה-16, ופיקד על אחת מארבע הספינות שהוביל מיגל לופס דה לגאספי להקמת מושבה בפיליפינים ב-1565. היסטוריונים ספרדים ופיליפינים טוענים, כי למעשה הגיע דה ארייאנו לפיליפינים לפני דה לגאספי. כמו כן, היה דה ארייאנו הראשון שהצליח לשוב לספרד החדשה ממערב האוקיינוס השקט, אם כי לא זכה להכרה רבה על הישג זה.
רקע
מיגל לופס דה לגאספי התמנה לעמוד בראש המשלחת לחקר וליישוב אזור איי הפיליפינים על ידי המשנה למלך במלכות המשנה של ספרד החדשה לואיס דה ולאסקו ב-1564. לאזור הפיליפינים כבר הגיעו בשנים עברו פרדיננד מגלן ורוי לופס דה וייאלובוס ב-1521 וב-1542, בהתאמה. ב-21 בנובמבר 1564 הפליגה המשלחת מנמל בארה דה נבידאד במקסיקו בארבע ספינות ועליהן 380 אנשי צוות, מתוכם 200 חיילים.
ב-30 בנובמבר 1564 אבד הקשר בין הצי העיקרי של המשלחת לבין ספינתו של דה ארייאנו, הסן לוקאס, ספינה מדגם פאטצ'ה בעלת שוקע נמוך אשר נועדה לשמש לסיור קרוב לחופים. יתר הספינות המשיכו בדרכן, הגיעו לאיי מריאנה, לגואם ולפיליפינים והקימו ב-8 במאי 1565 על האי סבו את העיירה סן מיגל (כיום סבו סיטי). בהתאם לתוכנית המשלחת, הפליג הנווט אנדרס דה אורדאנטה מסבו ב-1 ביוני ופנה צפונה ואז מזרחה במטרה לשוב לספרד החדשה. במהלך התקופה שבין הגעת המשלחת לפיליפינים לחזרתו של דה אורדאנטה לא חודש הקשר עם דה ארייאנו וההנחה הייתה, כי ערק עם צוותו.
מסעו של דה ארייאנו
לאחר שהופרדה הסן לוקאס מהצי העיקרי, הפליג ארייאנו בסיוע הנווט שלו, לופה מרטין (Lope Martín), באזור הפיליפינים ולאחר שגילה מספר איים שב בחזרה לספרד החדשה. בכך הפך דה ארייאנו להיות הראשון שמצא את הנתיב שהביא אותו בהצלחה ממערב האוקיינוס השקט למזרחו, כאשר עגנה הסן לוקאס בבארה דה נבידאד ב-9 באוגוסט 1565. עם הגיעם הגישו דה ארייאנו ומרטין דיווח על מסעם באיי הפיליפינים ועל כך שדה לגאספי ומשלחתו נספו. דה ארייאנו הופיע בפני מועצת האאודיינסיה במקסיקו סיטי ותבע את ההכרה בו כמגלה נתיב החזרה וכן תבע את הפרס הכספי שהובטח למגלה. על פי דיווחו, גילה דה ארייאנו במהלך מסעו שמונה איים השייכים לאיי מרשל ולאיי קרוליין, ביניהם לגונת טרוק. על פי אותו דיווח, טען דה ארייאנו כי סייר באזור הפיליפינים במשך כשלושה חודשים, בין ה-29 בינואר ל-22 באפריל, תקופה שחפפה את שהייתו של דה לגאספי באיים בכתשעה שבועות, והעובדה שלא הצליח לחבור אל האחרון עוררה לאחר מכן שאלות וחשדות. מצד שני, היה דיווחו מפורט ובר-אימות. דה ארייאנו טען כי הפליג עד לקו הרוחב 43 צפון שם מצא רוחות מערביות שנשאו את ספינתו מזרחה. חלק זה של דיווחו היה מלא בתיאורים מוזרים, שהטילו ספק במהימנותו: צפייה בפוקנות שהגיעו לגודלן של פרות עוד התקבלה כסבירה, אך היה זה בלתי מתקבל על הדעת ששמן בישול יקפא באמצע הקיץ.
אחרית דבר
לאחר סיום חקירתו באאודיינסיה, לא צוין דה ארייאנו לשבח על הישגו ולא זכה בפרס כלשהו, אך גם לא נשפט על עריקה. הגעתו של דה אורדאנטה לאקפולקו ב-8 באוקטובר 1565, המכתבים שהביא מדה לגאספי והדיווח שמסר על מסעו התקבל כמהימן יותר והנתיב אותו התווה התפרסם והפך לחוליה המקשרת הבלעדית בין הפיליפינים לספרד החדשה. בנוסף, עמדו לזכות דה אורנדאטה קשריו הטובים עם המשנה למלך במקסיקו, מושל הפיליפינים וחברותו במסדר האוגוסטינים, אשר סייעו במתן ההכרה כמגלה הנתיב, שכונה "נתיב אורדאנטה" ובו הפליגו ספינות הגליאון של מנילה במשך כ-250 השנים הבאות. הופעתו של דה אורדאנטה בפני האאודיינסיה הביאה גם למעצרם של דה ארייאנו ומרטין, על שהפיצו שמועות כוזבות על סופה של המשלחת, והוחלט לשלוח אותם בחזרה אל הפיליפינים על מנת שדה לגאספי יחליט על עונשם. לופה מרטין נשלח על גבי הסן חרונימו לפיליפינים ב-1566, השתתף במרד בספינה וסיים את חייו נטוש על אחד מאיי מרשל.
ארבע הליגות המקצועניות בצפון אמריקה
ארבע ליגות הספורט המקצועיות הגדולות בצפון אמריקה הן התחרויות המקצועיות הגבוהות ביותר של ספורט קבוצתי בארצות הברית ובקנדה. ארבע הליגות הכלולות בהגדרה זו הן ליגת ה-MLB (בייסבול), ליגת ה-NBA (כדורסל), ליגת ה-NFL (פוטבול) וליגת ה-NHL (הוקי קרח). ליגות בולטות נוספות הן MLS (כדורגל, ארצות הברית) וליגת ה-CSL (כדורגל, קנדה).
ארבעת הליגות מכונות בדרך כלל "ארבעת הגדולות". בארבעתן משתתפות קבוצות הן מארצות הברית והן מקנדה, אך רוב הקבוצות מגיעות מארצות הברית. בכל אחת מהן משתתפים המועדונים המקצועיים העשירים ביותר בענף הספורט שלה ברחבי העולם, ויחד עם הפרמייר ליג הם מהווים את חמש ליגות הספורט עם הכי הרבה הכנסות בעולם. בנוסף, ענפי הספורט של ארבע הליגות הללו פותחו כולם בצורתם המודרנית בצפון אמריקה, וכולם למעט הפוטבול הפכו פופולריים בכל רחבי העולם. מכיוון שהליגות נהנות ממקום משמעותי בתרבות הפופולרית בארצות הברית ובקנדה, השחקנים הטובים ביותר מהליגות האלה הופכים לעיתים קרובות לאייקונים תרבותיים בשתי המדינות, לדוגמה - בייב רות' (MLB) לברון ג'יימס (NBA), טום בריידי (NFL) ו-ויין גרצקי (NHL).
פורמטים
ארבע הליגות הגדולות כוללות כיום 30 או 32 קבוצות כל אחת, ורובן מרוכזות במטרופולינים המאוכלסים ביותר של ארצות הברית וקנדה. הליגות מחולקות לשני אזורים: האזור המערבי והאזור המזרחי (או ה-AFC וה-NFC ב-NFL), המחולקים גם הם לבתים. העונה מתחילה במשחקי הליגה הסדירה בתוך האזורים ובינם. בסוף העונה עולות מספר קבוצות בשיטות שונות לפלייאוף. משחקי הפלייאוף מפגישים ראשית את הקבוצות מכל אזור עד לקביעת אלופה אזורית, ואז שתי האלופות נפגשות לקרב על הזכייה בליגה. בניגוד לשיטות העלייה והירידה הנהוגות בליגות ספורט ברחבי העולם, בליגות הספורט בצפון אמריקה משתתפות אותן קבוצות מעונה לעונה. הרחבת הליגה מתרחשת בדרך כלל על ידי הוספת קבוצות שהוקמו לאחרונה, או במיזוגים עם ליגות מתחרות. קבוצות לא עוזבות את הליגה אלא אם הן מתפרקות (מה שלא קרה מאז 1954) או מתמזגות עם קבוצה אחרת (מה שלא קרה מאז 1978). שינוי מיקום יכול לשנות את שם הקבוצה, אך בדרך כלל היא עדיין נחשבת לאותה ישות. למשל, פילדלפיה ווריורס זכתה ב-2 אליפויות BAA, שעדיין נחשבות לזכות גולדן סטייט ווריורס.
קהל
בכל אחת מארבע הליגות הגדולות, כמו גם ה-MLS וה-CSL, ממוצעים של לפחות 15,000 צופים למשחק החל משנת 2018. שתי הליגות המשחקות באולמות, NHL וה-NBA, משחקות באולמות שבהם מתחת ל-19,000 מקומות ישיבה בממוצע, וכתוצאה מכך ה-CFL מחזיקה בממוצע השלישי בגובה הצופים מבין שש הליגות, קרוב ל-24,000 למשחק, אחרי ה-NFL וה-MLB.
הייצוג לקנדה
בסך הכל, מתוך 124 הקבוצות ב-4 הליגות, יש לקנדה 9 נציגות ב-3 ליגות (חוץ מב-NFL). בסך הכל כל הקבוצות זכו ב-47 אליפויות, 44 מהן בענף ההוקי קרח, בו יש לה 7 נציגות.
השימוש בביטוי "אלופי העולם" לזוכי הליגות
חוסר התחרות עם קבוצות משאר העולם וההכרה הכלל-עולמית בעליונות ארבע הליגות של צפון אמריקה מבחינת הרמה תרם לפרקטיקה ארוכת השנים אך שנויה במחלוקת של התקשורת בצפון אמריקה בהתייחס לאלופת ליגות הספורט הגדולות כאלופת העולם. כיום הביטוי פופולרי יותר בארצות הברית אך הוא שומר על קבלה מסוימת בקנדה. עם זאת, מנהג זה נלעג בדרך כלל על ידי לא-אמריקאים, מכיוון שאין תחרות אמיתית הקובעת מיהי אלופת העולם באף ספורט למעט כדורגל (ר' אליפות העולם לקבוצות).
השימוש בביטוי בבייסבול החל בארגון של סדרות אליפות בין אלופת הנשיונל ליג לבין האמריקן ליג, שלימים נקראה וורלד סיריס. ה-MLB הקימה מאוחר יותר את ה-World Baseball Classic, תחרות בינלאומית ארבע-שנתית, במטרה להכתיר אלופת עולם אמיתית. בשנות החמישים, הביטוי אלופי העולם היה בשימוש גם ב-NBA, והוא משמש עד היום. הסופרבול, גמר ליגת ה-NFL, נקרא במפורש "משחק אליפות העולם" בגרסה הראשונה שלו.
בהוקי קרח
בהוקי, גביע סטנלי היה פתוח בתחילה רק לקבוצות קנדיות, אך בשנת 1914 אפשרו נאמני הגביע לקבוצות אמריקאיות להתחרות, בתנאי שהזוכים בגביע סטנלי יוכרו כאלופי העולם. הביטוי נחקק שוב ושוב בגביע, והמשיך גם כאשר ה-NHL קיבלה שליטה רשמית בגביע בשנת 1947. ההסכם שהתקבל דרש "שהזוכים בגביע זה יהיו אלופי העולם בהוקי המקצועיים המוכרים" (בניגוד לאליפות העולם בהוקי קרח של IIHF, שנערך אז רק לחובבנים). כאשר איגוד ההוקי העולמי החל לפעול בשנות השבעים, ה-NHL הפסיקה לקרוא לאלופה לאלופת העולם, שכן בשלב זה, ליגת האליפות הסובייטית ניצחה באופן קבוע את ה-NHL בתחרויות בין הליגות ואליפות העולם של ה-IIHF נפתחה רשמית למקצוענים בשנת 1976. מאז קראה ה-NHL לאלופים שלהם אלופי גביע סטנלי.
סולנצבו
סולנצבו (ברוסית: райо́н Со́лнцево) הוא נפה של המחוז המערבי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטחה הוא 11.287 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 122,400 תושבים (2016).
היסטוריה
מקורו בשנת 1938 כיישוב דאצ'ה ושמה נקרא על שם המילה הרוסית לשמש ("солнце", "סולנצה"). פעם הייתה זו עיר נפרדת משנת 1971. במאי 1984 האזור נכלל בתחום השיפוט של העיר מוסקבה. ראש הממשלה לשעבר מיכאיל קסיאנוב ומועמד הבחירות לנשיאות ב-2008, אנדריי בוגדנוב, הם ילידי סולנצבו.
קבוצת הפשע המאורגן אחוות סולנצבו ביססה את שמה על נפת סולנצבו ממנה באה.
ניקולאס מיקלסון
לוק סאה ניקולאס קנגקטקיד מיקלסון (בדנית: Look Saa Nicholas Kengkhetkid Mickelson, בתאית: ลูกโซ่ นิโคลัส เก่งเขตกิจ มิคเคลสัน; נולד ב-24 ביולי 1999 בסקיין שבנורווגיה) הוא כדורגלן נורווגי-תאילנדי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת אודנסה בולקלוב מליגת העל הדנית ובנבחרת תאילנד.
קריירת מועדונים
מיקלסון גדל במחלקות הנוער של אוטסטאד והאמקאם. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו במדי הקבוצה הבוגרת של האמקאם במסגרת הליגות הנמוכות בנורווגיה, וערך 55 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-12 בינואר 2019 חתם מיקלסון בסטרומסגודסט מליגת העל הנורווגית. הוא ערך 29 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-31 באוגוסט 2021 חתם מיקלסון באודנסה בולקלוב מליגת העל הדנית.
קריירה בינלאומית
מיקלסון שיחק בנבחרות הצעירות של נורווגיה.
Year of the Dragon
Year of the Dragon (בעברית: שנת הדרקון) הוא אלבום האולפן התשיעי של הצמד הגרמני מודרן טוקינג, שיצא לאור ב-28 בפברואר 2000, בהוצאת הנסה רקורדס. האלבום דורג במצעד האלבומים הגרמני במקום השלישי ב-13 במרץ 2000 ושהה שבועיים בחמישייה הפותחת. האלבום קיבל בסופו של דבר את תואר הפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הגרמני (BVMI), על מכירות של יותר מ-300,000 עותקים במדינה. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "China in Her Eyes" ו-"Don't Take Away My Heart".
סוניה, מלכת נורווגיה
סוניה, מלכת נורווגיה (בנורווגית: Sonja av Norge; נולדה ב-4 ביולי 1937), היא מלכת נורווגיה, רעייתו של האראלד החמישי, מלך נורווגיה.
ביוגרפיה
סוניה הרלדסן נולדה ב-4 ביולי 1937 באוסלו כאחת מארבעה ילדים של קרל אוגוסט הרלדסן, סוחר ביגוד, ואשתו דניי אולריכסן. היא הוסמכה וקיבלה דיפלומה כתופרת שמלות וחייטת בבית הספר המקצועי של אוסלו. היא למדה בבית ספר בלוזאן המלמד נערות צעירות נימוסים והליכות והתנהגות של בת אצולה ממעמד גבוה. היא למדה שם גם הנהלת חשבונות, עיצוב אופנה ומדעי החברה. לאחר מכן חזרה לנורווגיה והחלה ללמוד לתואר ראשון באנגלית, צרפתית ותולדות האמנות באוניברסיטת אוסלו.
היא התארסה להאראלד, יורש העצר הנורווגי, בשנת 1968, לאחר שניהלו מערכת יחסים תשע שנים, והזוגיות ביניהם נשמרה בסוד עקב כך שסוניה איננה בת מלוכה; הנסיך האראלד אמר לאביו אולף החמישי, מלך נורווגיה שאם לא יינשא לסוניה אז לא יינשא לאף אחת אחרת ואף פעם לא יתחתן. הם נישאו באוגוסט באותה שנה בארמון המלכותי הנורווגי.
איגוד השיט הבין-לאומי
איגוד השיט הבין-לאומי (באנגלית: International Sailing Federation או בראשי תיבות, ISAF) הוא ארגון הגג והאחראי על כל תחרויות השיט בעולם והוא חלק מהוועד האולימפי הבין-לאומי.
האיגוד אחראי בין היתר על תחרויות סירות קטנות, יאכטות, גלשני רוח, גלישת קיט וסירות בשלט רחוק.
היסטוריה
"איגוד מרוצי היאכטות הבין-לאומי" (IYRU) הוקם ב-1904, כשמזכיר "איגוד מרוצי היאכטות" כתב למועדון שיט צרפתי על הצורך לכנס ועידה שתחליט על חוקים למרוצי היאכטות שיהיו מקובלים על כל מדינות אירופה. הוועידה התכנסה ב-14 באוקטובר 1907 במועדון היאכטות של פריז ומאז הפכה לסמכות של תחרויות השיט בעולם. ב-5 באוגוסט 1996 שינה IYRU את שמו לאיגוד השיט הבין-לאומי (ISAF).
חוקים
החוקים החשובים הם:
תחרויות
ISAF אחראית על תחרויות השיט באולימפיאדה ולכן הן נחשבות כתחרות בפיקוח ותוצאותיהן נכללות בדירוג השייטים. בנוסף, מארגנת ISAF את אליפות העולם בשיט שמתקיימת כל 4 שנים ומתחרים בה בדגמים האולימפיים.
אליפות העולם בדגמים
בנוסף לאליפות העולם בשיט הארבע שנתית, מתקיימת לכל דגם אולימפי תחרות אליפות עולם נפרדת בתדירות של שנה.
איש השנה של ISAF
כל שנה מחלקת ISAF את תואר איש השנה לשייט אחד ושייטת אחת (במקרה של צוות מוענק התואר לכולם). התואר מוענק בחסות רולקס. עד כה אף ישראלי לא זכה בתואר אך גל פרידמן ולי קורזיץ היו מועמדים.
היכל התהילה של ISAF
בשנת 2007 הכריזה ISAF על רשימה של 6 שיטים שמהווים את היכל התהילה. הכוונה של ISAF היא לעדכן את הרשימה כל 4 שנים. השיטים הנוכחיים: