cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית פארנסוורת'
סיפור בנייתו של הבית גם כולל את יחסיהם המורכבים של מיס ון דר רוהה ואדית' פארנסוורת'. ממערכת היחסים המקצועית הפכה ליחסים אישיים עם התקדמות הפרויקט. מששאיפותיה הרומנטיות של פארנסוורת' לא התגשמו נוצר קרע במערכת היחסים אשר הוביל בסופו של דבר גם לתביעה משפטית אשר הגישה כנגד מיס, על ליקויים כביכול בבנייה ורשלנות מקצועית. מיס זכה במשפט שהתנהל נגדו אך אירוע זה לווה בביקורות מעורבות כלפיו וכלפי יצירתו האדריכלית. על אף שרבים ראו במבנה יצירת מופת עם בנייתו היו מי שביקרו אותה ובהם האדריכל האמריקאי החשוב פרנק לויד רייט שניצל את ההמולה כדי לבקר אותו. רייט טען כי המבנה, כמו גם מבנים נוספים בסגנון הבינלאומי שהחלו להיבנות בצפון אמריקה בתקופה זו, הוא תוצר של חשיבה מכניסטית של צורכי האדם וכי האדריכלים המודרניסטים ומיס ון דר רוהה ביניהם הם קומוניסטים במסווה.
בשנת 1949 בנה גם האדריכל פיליפ ג'ונסון את בית הזכוכית שלו בסביבה בעלת אופי דומה בקונטיקט. רבים משווים בין שני בתי הזכוכית אשר מהווים מקרי מבחן חשובים בתולדות האדריכלות המודרנית בארצות הברית. לשני בתי הזכוכית הייתה השפעה רבה על עיצובים מינימליסטיים נוספים ועל רעיונות אדריכליים-פילוסופיים שונים בנוגע למגורים, בנייה בטבע ומשמעותו של חומר.
אסטריקס ושיקוי הקסמים
אסטריקס ושיקוי הקסמים (בצרפתית: Astérix: Le Secret de la Potion Magique) הוא סרט הנפשה ממוחשבת קומי צרפתי-בלגי לכל המשפחה מסוגת הרפתקאות שנעשה בטכנולוגיית CGI. הסרט מבוסס על סדרת ספרי הקומיקס אסטריקס שכתב רנה גוסיני ואייר אלבר אודרזו. הסרט בוים על ידי אלכסנדר אסטייה ולואי קלישי, ותסריטו של הסרט נכתב על ידי אלכסנדר אסטייה. הסרט הופץ על ידי חברת "פילמהאוס" בישראל החל מ-10 באוקטובר 2019.
הסרט הקודם הוא אסטריקס באחוזת האלים.
עלילת הסרט
בתחילת הסרט אשפיקס הכהן הזקן כמעט מת לאחר שנפל מעץ, אך למזלו הוא רק שבר את רגלו. אשפיקס מגיע למסקנה שהוא מסכן את עתיד הכפר בכך שהוא שומר את סוד שיקוי הפלא לעצמו בלבד, ולאחר התלבטויות רבות הוא מחליט - בניגוד לדעתם של אסטריקס ולוחמאמיקס - לחפש כהן-עץ צעיר שאותו ילמד את סוד שיקוי הפלא. בתגובה להתנגדותו של אסטריקס, אשפיקס עומד על דעתו, ומנחם את אסטריקס בכך שהוא יוכל להצטרף לחיפושים וכך יוכל לדאוג שהכהן שייבחר יהיה ראוי לכך. אל שניהם מצטרף כרגיל גם אובליקס.
בתחילה פנו ליער הקרנותים - מקום מפגש קבוע של כהני-עץ - כדי להתייעץ איתם במי לבחור. לפני כניסתם ליער הם גילו שפקטין, ילדה מהכפר, הסתתרה בתוך הקדרה שלקחו עימם למסע כדי להצטרף אליהם. הכניסה מותרת רק לכהנים, אך יש צורך במישהו שיסיע את כיסא הגלגלים של אשפיקס, ולכן פקטין מתחזה לתלמיד של אשפיקס, ואסטריקס ואובליקס נשארים בחוץ. לאחר שפקטין ואשפיקס נכנסו למקום המפגש, הכהנים האחרים הראו לאשפיקס מלאי גדול של דפים בכתב יד המכילים רשימות של קוסמים ברחבי גאליה, הממוינים לפי רמת הכשרון שלהם, ופתחו בדיון לבחירת הראוי מביניהם לרשת את אשפיקס.
לפתע התפרץ למקום שדוניקס - קוסם נבל שהיה בעברו חבר קרוב של אשפיקס. שדוניקס תמיד בלט בקסמיו המיוחדים, ואף זכה בצעירותו בתחרות הקסמים על כך שהציג כישוף של הבערת אש מתוך כף היד, כישוף הגובר על הקסם שהציג מולו אשפיקס - קסם המעמיד גל של אבנים לערמה. קסמו של אשפיקס היה מרשים מאוד, אך השופטים פסקו שהוא לא מספיק שימושי ונתנו לשדוניקס את הפרס. למרות זאת אשפיקס זכה להערכה רבה יותר בקרב הציבור, בעיקר בזכות שיקוי הפלא המפורסם שלו, מה שזיכה אותו בקנאה רבה משדוניקס שהפך ליריבו המושבע.
שדוניקס מתפרץ בפגישה ומעורר מהומות על ידי כשפי האש שלו. תוך הפנוט חלק מן הקוסמים ואיום על אשפיקס, דורש ממנו שדוניקס את סודו של השיקוי פלא בטענה שברצונו להפיצו בעולם לשם שלום.
פקטין יוצאת מהיער וקוראת לאסטריקס ואובליקס. הם פורצים פנימה ומנסים לתפוס את שדוניקס, אך הוא בורח ובידיו הפתק שבו שם הקוסם המוצלח ביותר.
ביער, הקוסמים שמים לב ששדוניקס פיזר את הפתקים, ולכן אשפיקס יצטרך לבחון את כל הקוסמים בגאליה ולא רק את הטובים ביותר. אך אשפיקס לא מוותר, ויוצא לדרך עם אסטריקס ואובליקס. בהמשך מסעם הם מופתעים לפגוש חלק רב מתושבי הכפר שלהם בראשות לוחמאמיקס, שמסבירים שהם מצטרפים למסע כדי לוודא ש"לא תחזרו עם איזה פסיכי (יש לנו מספיק"). בכפר נשארו המשורר חמשיריקס, הנשים והילדים, שנאלצים להילחם שוב ושוב ברומאים, מאחר שמפקד גדוד הרומאים מחליט לתקוף את כפר הגאלים מספר פעמים ברצף עד שיגמר להם השיקוי וכך יוכלו להכניעם בקלות. דבר זה עולה לרומאים ביוקר מכיוון שלאחר כל פעם, הם חוזרים פצועים יותר ויותר.
בינתיים, מסע החיפושים של אשפיקס לא נושא פרי. כל הקוסמים שאשפקיס בוחן מתגלים כלא יוצלחים, בעוד ששדוניקס עושה את פעמיו אל הקוסם הצעיר והמוצלח - מלופיס, כדי לעזור לו להצליח ודרכו להשיג את סוד השיקוי. בהגיעו אליו הוא מגלה שהשמועה על כך שאשפיקס מחפש יורש הגיעה אף אל מלופיס, והוא מתאמן על כישוף מיוחד שאותו יציג בפני אשפיקס. שדוניקס גורם למלופיס לבטוח בו, הוא מראה לו קסם מופלא, ומנסה לשכנע אותו להציג דווקא את הכישוף הזה מול אשפיקס. מלופיס מסרב משום שזו רמאות, עליו להציג קסם משלו. שדוניקס בתגובה מבהיר לו שהוא מכיר את אשפיקס והוא יודע שזה הקסם ש'יקנה' אותו, אך מלופיס עדיין לא מסכים ושדוניקס יוצא בחמת זעם לעבר יוליוס קיסר, קיסר רומא, ומבטיח לו שתמורת עזרתו הוא יקבל את סוד השיקוי. קיסר מסכים.
לאחר שבחנו את הקוסם האחרון שהופיע בפתקים וגם הוא לא הצליח להרשים את אשפיקס, בני החבורה מתכוננים לחזור. אך על ידי תכסיס של הרומאים המנוהל על ידי שדוניקס, הם מבינים שיש עוד קוסם בכפר סמוך - מלופיס, שהגאלים לא יודעים עליו כי הפתק שלו נלקח על ידי שדוניקס. אשפיקס מעוניין ללכת אל הכפר הסמוך ולבחון את הקוסם, אך אסטריקס מתרגז על אשפיקס ואובליקס, ולא מוכן להמשיך הלאה. הוא עוזב את החרב, הקסדה והשיקוי שלו וחוזר לכפר. בדרכו גילה אסטריקס את מזימתו של שדוניקס, אך נתפס על ידי הרומאים ובלי השיקוי לא היה יכול לעשות דבר.
בינתיים בכפר הגאלי, שיקוי הפלא אזל. התושבים הנותרים אובדי עצות. בתוך כך הרומאים מתכוננים למתקפה נוספת - אחרונה.
אשפיקס והשאר מגיעים לכפרו של מלופיס. בהחלטה של רגע, מלופיס מחליט לעשות את הקסם שהראה לו שדוניקס. אשפיקס מתרשם מהכישוף ומחליט למנות את מלופיס ליורש תחתיו. הם הולכים ליער הקרנותים לשם ההכתרה, שם אשפיקס מתחיל להסביר למלופיס כיצד מכינים את שיקוי הפלא. באמצע השיחה מלופיס נתקל בערימת אבנים שאשפיקס יצר על ידי כישוף כמו זה שהציג בתחרות. אשפיקס ביקש ממנו לסדר זאת בחזרה, וכשראה שלא סידר זאת על ידי כישוף, הוא התחיל לחשוד בו.
לפתע החבורה מקבלת מסר מהכפר שיש צרות. אובליקס מעלה את אשפיקס, מלופיס ופקטין על הכתפיים ורץ במהירות לכפר. שאר בני הכפר רוצים לשתות משיקוי הפלא כדי להצטרף אליהם, אבל הם נגררים לקטטה והשיקוי נשפך על האדמה. תרנגולות שהיו בסביבה שותות את השיקוי, ובני הכפר נעזרים בהן כדי להגיע במהירות אל הכפר. בינתיים, בדרך לכפר אשפיקס מלקט על ידי עזרת מלופיס ופקטין את החומרים הדרושים לשיקוי במטרה להכין אותו מחוץ לכפר וכך להדוף את הרומאים. במקביל, אסטריקס מצליח לברוח מהחיילים הרומאים ונמצא גם הוא בדרכו לכפר. גם חבריו הקוסמים של אשפיקס שמעו על הקרב והגיעו לכפר כדי לנסות לעזור.
בכפר, הרומאים כרגיל מתחילים לזרוק בליסטראות על הכפר, אף אחד לא יוצא להילחם בהם וכך הם מבינים שנגמר השיקוי בכפר, ומתחילים במתקפה. באותו הרגע מגיעים אשפיקס, מלופיס, פקטין ואובליקס לראש הר המשקיף על הכפר, ונדהמים למראה ההתקפה. לפתע הם שומעים מאחוריהם קול חבטה ורואים את אובליקס נופל, מהופנט. כמו כן הם מבחינים שסלי רכיבי השיקוי נעלמו. אשפיקס מבין שזה שדוניקס, וממהר לכפר כדי להכין במהירות את השיקוי מהמרכיבים שבביתו, בעוד מלופיס ופקטין נשארים מאחור. לפתע מגיח לעומתם שדוניקס ופוקד על מלופיס להכין את השיקוי. בתחילה מלופיס מסרב, אך לבסוף הוא נכנע ומכין את השיקוי. כשהוא מסיים, שדוניקס בוחן את השיקוי ומבין שחסר עוד מרכיב אחרון. שדוניקס מבין שאשפיקס לא סמך על מלופיס ולא גילה לו את הסוד בשלמות. מתוך כעס שדוניקס מכניס מרכיבים שונים לתערובת, שותה את השיקוי שנוצר ומקבל כוחות להגדלת כוח כישופי האש שלו. הוא מתחיל לזרוק כדורי אש על הכפר וגם על הליגיונרים הרומאים, ואלו החלו לברוח לעבר הים. בינתיים הגיעו שאר אנשי הכפר בעזרת התרנגולים ששתו מהשיקוי, ויחד עם תושבי הכפר הם ברחו לכיוון הים. פקטין המבוהלת לוקחת את הסלים עם מרכיבי השיקוי ורצה מן ההר אל הכפר.
סימפוניה מס' 49 (הפסיון) של היידן
רקע
על-אף מספורה ברשימתו של הובוקן כסימפוניה ה-49, היא קדמה ל-10-15 סימפוניות אשר נמצאות לפניה ברשימה מבחינת זמן חיבורהּ (שבמקרה זה הוא ודאי על פי כתב יד מתוארך). היא ככל הנראה אחת הסימפוניות הראשונות בסולם מינורי שכתב היידן.
אסטריקס ושיקוי הקסמים
עלילת הסרט
בינתיים, אסטריקס מגלה את אובליקס המהופנט ביער ומצליח להעיר אותו. בביתו שבכפר אשפיקס מגלה שבביתו אין את המרכיבים הדרושים להכנת השיקוי. לפתע פקטין מגיעה, מביאה לו את הסלים שבהם המרכיבים ומספרת לו על מה שקרה עם מלופיס ושדוניקס. אשפיקס משבח אותה וביחד הם בורחים מהכפר הבוער לכיוון הים, אך בדרך אשפיקס רואה את שדוניקס ומבין ששדוניקס ינסה לתקוף אותו על מנת להוציא ממנו את סוד השיקוי. לכן הוא מורה לפקטין להכין את השיקוי בדיוק כפי שראתה את מלופיס מכין אותו, ולבסוף להוסיף טיפה אחת מהנוזל שטמון בתוך מגל הזהב שלו. פקטין בורחת אל החוף ועושה כדבריו. בינתיים שדוניקס מכניע את אשפיקס ודורש ממנו את השיקוי, אך אשפיקס מסרב. שדוניקס מתכונן להורגו אך בדיוק בזמן מגיעים אובליקס ואסטריקס ומצילים את אשפיקס. הם פונים לעזור בכיבוי השריפה ומשאירים את שדוניקס שוכב על הקרקע.
סימפוניה מס' 49 (הפסיון) של היידן
רקע
שיוכן של חלק מן הסימפוניות של היידן לזרם "הסער והפרץ" אינו ברור כל כך, מכיוון שבאופן רשמי, הסער והפרץ כתנועה אומנותית בספרות החל רק באמצע שנות ה-70 של המאה ה-18. מכל מקום, ניתן להבחין ברצף של יצירות שכתב היידן בין השנים 3\1768-1772 אשר חורגות מכל מה שהלחין היידן לפניהן ואחריהן. חריגות סגנוניות אלה, פרט לרושם הכללי שמשאירות הסימפוניות, מתבטאות בהבדלי דינמיקה קיצוניים, פולס חזק ומהיר בפרקים המהירים, הרחבת טווח ההרמוניה והרגיסטר ועוד. כמו כן, הנטייה לשימוש בסולמות מינוריים נעשית מובהקת יותר, בהתחשב בכך שמרבית יצירותיו של היידן כתובות בסולם מז'ורי; 6 מתוך עשר הסימפוניות המינוריות של היידן נכתבו בפרק זמן זה. אפשר גם למצוא סימפוניות אשר כתובות בסולמות אשר נחשבו אז ל"מרוחקים", לדוגמה סי מז'ור (סימפוניה מס' 46) פה מינור (סימפוניה זו) ופה דיאז מינור (מס' 45, "הפרידה"). השפעה דומה ניכרת גם בקובץ רביעיות כלי הקשת אופוס 20, שנכתב באותה תקופה, אשר מתוכן שתיים הן בסולם מינורי, ולרוב מסתיימות בפרקים פוגאליים אשר גם הם מהווים אפיון לסגנון זה. לא נהוג לקבוע "אופנה מוזיקלית" רק על סמך מלחין אחד, ואכן, גם אצל מוצארט ניתן למצוא יצירות בעלות מאפיינים זהים מאותה תקופה, כמו הסימפוניה מס' 25 בסול מינור ורביעיית כלי הקשת ברה מינור 173 קכל. לא ידוע על התפתחות כלשהי בחייו האישיים של היידן שהובילה לרצף יצירות בסגנון הזה, אך יש המייחסים אותו לכך שאחרי מינויו של היידן כקאפלמייסטר אצל משפחת אסטרהאזי, הוא עבר להתמקד בכתיבת אופרות ומוזיקה דתית, דבר שייתכן וגרם לסגנונו להשתנות.
אסטריקס ושיקוי הקסמים
עלילת הסרט
הם מצליחים לכבות את השריפה ובטוחים שהכל הסתדר, אך לפתע שדוניקס מופיע שוב בממדים ענקיים ומפלצתיים, משום ששתה משיקוי מגדיל שנפל לאחד מהקוסמים. פקטין נותנת לכולם (כולל הליגיונרים הרומאים) מהשיקוי כדי שיילחמו בו, אך הם נכשלים.
סימפוניה מס' 49 (הפסיון) של היידן
רקע
כינויה של הסימפוניה לא ניתן לה על ידי היידן ואינו קשור לפולחן דתי; מתן כינויים לסימפוניות לא היה שכיח באותה עת. ייתכן מאוד, שהסימפוניה בוצעה כחלק מיצירה בימתית כלשהי.
הרכב ומאפיינים מוזיקליים
הסימפוניה כתובה להרכב תזמורתי קטן אך תקני המונה שני אבובים, שתי קרנות, בסון (המכפיל את תפקיד הבס) וכלי קשת. ההרכב אשר עמד אז לרשותו של היידן היה בעל ממדים קאמריים של ממש, ומנה לא יותר מ-6-8 כנרים, ויולן, צ'לן ונגן קונטרבס, וכמו כן נגני כלי נשיפה מועטים, ללא חצוצרנים או נגני טימפני.
אסטריקס ושיקוי הקסמים
עלילת הסרט
לאחר הניצחון, אשפיקס נוזף במלופיס על כך שהכין לשדוניקס את השיקוי, אך נפרד ממנו ברוח טובה. מלופיס חוזר לכפרו, ואז, כמו בכל ספרי הקומיקס של הסדרה, ההרפתקאה מסתיימת בסעודת ניצחון שעורכים הגאלים. בזמן הסעודה פקטין מספרת לאשפיקס שהיא מודאגת מכך שהיא עדיין זוכרת את המתכון לשיקוי הקסמים. אשפיקס מבטיח לה שעם הזמן היא תשכח, אך כשהיא מתרחקת הוא לוחש "או שלא", ובכך רומז במי בחר לבסוף.
סימפוניה מס' 49 (הפסיון) של היידן
הרכב ומאפיינים מוזיקליים
הסולם בו בחר היידן, פה מינור, לא היה נפוץ באותה בתקופה. הוא מקנה לסימפוניה נימה מלנכולית ועמומה. היידן חוזר לסולם זה באחת מיצירותיו הידועות והקודרות יותר, הווריאציות לפסנתר בפה מינור, אשר נכתבו בנסיבות טרגיות. מאפיין נוסף של הסימפוניה הוא שהסולם פה מינור הוא סולם הטוניקה בכל הפרקים, למעט בטריו, שם מתחלף הסולם לפה מז'ור. מה שעוד תורם לאווירה הקודרת השורה על הימפוניה הוא המודולציה בה בוחר היידן; הפיתוח נוטה להתמקד בסולם הדומיננטה המינורי (דו מינור) במקום בזה המז'ורי. באופן כללי, היידן מדגיש את צליל הדומיננטה באופן בולט; כל אחד מן הפרקים פותח בו, ובמעין מוטיב של הצלילים השכנים לו: דו-רהb-סיb-דו.
הפרקים, כמובן למעט המינואט, כתובים בצורת סונטה.
ניקולאי קריוצ'קוב
ניקולאי קריוצ'קוב (ברוסית: Николай Афанасьевич Крючков; 6 בינואר 1911 - 13 באפריל 1994) הוא שחקן קולנוע סובייטי. הוא זכה בפרס סטלין (1941) והוענק לו התואר האמן העממי של ברית המועצות (1965). על הפעילות בתחום הקולנוע הוענקו לו מספר עיטורים ותואר גיבור העמל הסוציאליסטי.
חייו
ניקולאי קריוצ'קוב נולד במוסקבה. בגיל 14 הוא התחיל ללמוד בבית הספר המקצועי ליד מפעל טקסטיל ולאחר סיומו עבד במפעל. במקביל, שיחק בתיאטרון ליד המפעל. בשנים 1928-1930 קריוצ'קוב למד משחק במקביל לעבודה במפעל. בתחילת שנות ה-30 הוא שיחק בתיאטרון של הנוער העובד במוסקבה. בשנת 1933 קריוצ'קוב לראשונה הצטלם בסרט קולנוע. בשנת 1939 קריוצ'קוב השתתף בסרט של איוואן פירייב "הטרקטוריסטים" לצד בוריס אנדרייב ופיוטר אלייניקוב. הסרט זכה להצלחה גדולה. על השתתפות בסרט זה קריוצ'קוב קיבל בשנת 1941 פרס סטלין.
במהלך שנות ה-30 וה-40 קריוצ'קוב השתתף במספר רב של סרטים בהם גילם נער צעיר שפועל נמרצות לטובת המולדת הקומוניסטית. בשנת 1949 הצטלם בסרט "הכוכב" לפי רומן של עמנואל קזקביץ'. יוסיף סטלין לא אהב את הסרט והקרנתו נאסרה עד לשנת 1953.
בסך הכול השתתף בכ-120 סרטים, האחרון צולם בשנת 1993. על פעילותו בתחום הקולנוע הוענקו לו מספר עיטורי ברית המועצות כולל עיטור לנין, עיטור הדגל האדום, עיטור מהפכת אוקטובר ועוד. בשנת 1980 הוענק לו תואר גיבור העמל הסוציאליסטי.
קריוצ'קוב היה נשוי 4 פעמים. אשתו השלישית נהרגה בשנת 1959 בתאונת דרכים לנגד עיניו. עם אשתו הרביעית הוא התחתן בשנת 1961, היא הייתה צעירה ממנו בכ-20 שנים והם היו נישואים מעל 30 שנים עד למותו.
ספורט הדמים
ספורט הדמים (באנגלית: Bloodsport) הוא סרט אמנויות לחימה בכיכובו של ז'אן-קלוד ואן דאם, שיצא לאקרנים בשנת 1988. על אף שהסרט לא הצליח בקופות בשעתו, הוא מוכר בקרב חובבי אמנויות לחימה גם בראשית המאה ה-21.
עלילת הסרט
עלילת הסרט מבוססת על האוטוביוגרפיה השנויה במחלוקת ולא אמינה של פרנק דוקס שטען שהתחרה בתחרות עלית לאמנויות לחימה שנשמרה בסוד המכונה קומיטה. לפי הסרט, תחרות זו התרחשה בהונג קונג פעם בחמש שנים ולה שמונה שלבים.
לפי הסרט, דוקס אומן עוד מנעוריו באומנת הלחימה עתיקה על ידי מומחה לאמנויות לחימה יפני בשם סנסו טנקה אשר בחר להנחיל את הידע הרב שלו באמנויות הלחימה לדוקס לאחר שבנו היחיד נהרג.
בתחילת הסרט דוקס משרת כחייל בצבא האמריקני. לאחר שדוקס פוגש בסנסיי שלו אשר גוסס למוות, הוא נשבע בפניו שיביא לו כבוד רב בכך שיתחרה וינצח בטורניר הקומיטה בהונג קונג. בעקבות כך דוקס מחליט להשתמט מהצבא על מנת לנסוע להונג קונג ולהשתתף בטורניר.
לאחר שהוא מגיע להונג קונג דוקס מתיידד עם מתחרה אמריקאי נוסף בתחרות בשם ריי ג'קסון. דוקס גם פוגש בעיתונאית אמריקאנית בשם ג'ניס קנט אשר מנסה לדלות מידע על הטורניר החשאי. כמו כן דוקס נאלץ להערים על שני סוכני ממשל אמריקאים אשר נשלחו במיוחד להונג קונג במטרה להחזיר את דוקס לארצות הברית. ככל שהטורניר מתקדם דוקס מצליח לגבור על כל יריביו, כולל לוחם סורי בשם חוסיין שהטריד את ג'ניס, שמומחה באיגרוף תאילנדי. ברבע הגמר הוא מנצח מתאבק סומו על ידי אגרופים במפשעה. ריי נפצע קשה ברבע הגמר על ידי צ'ונג לי המתחרה הדרום-קוריאני (מגולם על ידי בולו יאנג), לוחם אכזרי אשר נוטה להטיל מומים ואף להרוג את יריביו בקרב.
ביום השלישי של התחרות בה נערכים חצי הגמר והגמר של טורניר, דוקס מנצח בחצי הגמר את פאקו, הנציג הספרדי. בחצי הגמר השני צ'ונג-לי הורג לוחם סיני במו ידיו לזעזועם של השופטים. הם מפנים לו את הגב כאות מחאה. בגמר דוקס וצ'ונג נפגשים ולאחר קרב צמוד למדי, צ'ונג-לי מבין לבסוף כי דוקס הוא לוחם חזק יותר ומשום כך הוא מעיף סיד בפניו של דוקס על מנת לעוור אותו כדי שיוכל לנצחו. אף על פי כן, דוקס מצליח להתגבר על מכשול זה באמצעות טכניקה אותה למד באימוניו והוא זוכה לבסוף בתחרות הקומיטה- כשהוא מכריח את צ'ונג להכריז על כניעה- יותר משפיל מאיבוד הכרה.
אספרגינאז
אספרגינאז (בלועזית: asparaginase) הוא אנזים המשמש כתרופה וכן בתעשיית המזון. כתרופה הוא משמש לטיפול בלוקמיה מיאלואידית חריפה (AML), לוקמיה לימפוציטית חריפה (ALL) ולימפומה שאינה הודג'קין. התרופה יכולה להינתן דרך הוריד, השריר או מתחת לעור. קיימת גם גרסת pegylated של התרופה. בתעשיית המזון אספרגינז משמש להפחתת אקרילאמיד.
תופעות לוואי נפוצות במתן אספרגינז כוללות תגובות אלרגיות, פנקראטיטיס, הפרעות קרישה, רמות סוכר גבוהות בדם, בעיות בכליות וכשל כבדי. שימוש בתרופה זו בזמן היריון עשוי לפגוע בעובר. אספרגינז פועל על ידי שבירת חומצת אמינו בשם אספרגין שבלעדיה תאי הסרטן אינם יכולים לייצר DNA.
אספרגינאז אושר לשימוש רפואי בארצות הברית בשנת 1978. הוא נמצא ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.
אספרגינאז מופק בדרך כלל מ-Escherichia coli או Erwinia chrysanthemi.
פרשת בשלח
פָּרָשַׁת בְּשַׁלַּח היא פרשת השבוע הרביעית בספר שמות. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת ב. בפרשה מסופר על התחלת נדודי עם ישראל במדבר הכוללים גם את קריעת ים סוף ושירת הים.
את פרשת בשלח קוראים בין התאריכים י' בשבט-י"ז בשבט.
מכיוון שקוראים בה את שירת הים, היא מכונה גם "שבת שירה", ובקהילות שונות קיימים לגביה מנהגים מיוחדים כמו קריאת שירת הים בקריאת התורה וכן בפסוקי דזמרא במנגינה מיוחדת, וכן פיזור אוכל לציפורים. השירה גם כתובה בספר התורה באופן מיוחד, הנקרא בלשון חז"ל "אריח על גבי לבנה", עם רווח אחד או שנים בכל שורה.
יש שאמרו בשמו של רבי מנחם מנדל מרימנוב כי קריאת פרשת המן בסדר שנים מקרא ואחד תרגום ביום שלישי באותו השבוע של פרשת בשלח, שבת שירה, היא סגולה לפרנסה.
קריעת ים סוף
בני ישראל יוצאים ממצרים לכיוון מדבר סין. פרעה וצבאו רודפים אחריהם ומתקרבים אליהם סמוך לים סוף. בני ישראל המבוהלים צועקים אל משה שיציל אותם. אלוהים עונה לעם, באמצעות משה, תשובה חד משמעית: "דבר אל בני ישראל וייסעו". משה נוטה את ידו והים נבקע, ובני ישראל עוברים בו. כשצבא מצרים נכנס אל הים ובני ישראל יוצאים ממנו, המים שבים למקומם והמצרים טובעים בים.
לאחר המעבר בים, שרים משה ובני ישראל את שירת הים, שיר הלל המפרט את הישועה שעשה ה', את כוחו, את המורא שנפל על העמים מסביב ואת התקווה להגיע לארץ ישראל. גם הנשים שרות בהנהגת מרים הנביאה.
מים מן ומים
בני ישראל נוסעים למדבר שור ושם מוצאים מים מרים. אלוהים מראה למשה עץ ומשליך אותו למים והמים ממותקים. שם מקבלים בני ישראל חוק ומשפט. בני ישראל נוסעים לאילים ומשם למדבר סיני. כשנגמר האוכל שהביאו עמם ממצרים הם מתלוננים למשה, ואז מוריד ה' את המן מן השמים. בעקבות כך מקבלים בני ישראל גם את הציווי הראשון על שמירת השבת, שבה לא ירד המן. אחר כך נוסעים בני ישראל לרפידים, ושם מתלוננים העם על מחסור במים, ומשה מכה, בהוראת ה', בסלע, ומן הסלע יוצאים מים לשתייה.
מלחמת עמלק
עמלק בא ופותח במלחמה עם בני ישראל. יהושע בן נון מוביל את בני ישראל לניצחון על עמלק, ומשה עומד על הגבעה עם מטה האלוהים ומסייע בהנפת ידו לניצחון. לאחר המלחמה מורה ה' למשה לכתוב לזיכרון שיש לו מלחמה נצחית בעמלק, ומשה בונה מזבח.
תאריכי הקריאה
השבת בה קוראים את פרשת בשלח יכולה לחול בשישה תאריכים שונים:
הפטרה
מפטירים בשירת דבורה שבספר שופטים, אולם יש מנהגים שונים בנקודות ההתחלה של ההפטרה. האשכנזים מתחילים ב, התימנים ב, והספרדים ב. כולם מסיימים בסוף. האיטלקים מתחילים ב כאשכנזים, ומסיימים, כך שקוראים רק את תחילת השירה.
המוזיאון המרכזי של חיל האוויר (רוסיה)
המוזיאון נוצר ב-28 בנובמבר 1958, ונפתח לקבלת מבקרים ב-23 בפברואר 1960. במוזיאון תערוכה עשירה של מסוקים ומטוסים למטרות אזרחיות וצבאיות, כמו גם כלי נשק, כלים שונים, מדים ועוד. בשנת 2020, אוסף המוזיאון כלל יותר מ-54 אלף מוצגים, ביניהם: 194 מטוסים, 118 דגמים של מנועי מטוסים, ו-5,152 יחידות ציוד, כגון: מדחפים, ציוד מטוסים וכלי נשק ו-71 פריטי מוזיאון שונים. התערוכות ממוקמות באוויר הפתוח, כמו גם בשלושה אולמות האנגר ושני אולמות נוספים במתחם המוזיאון.
היסטוריה
בשנת 1956 פורק אגף התעופה מונינו. שטחי האגף הועברו לארגון המוזיאון. מטוסים ומסוקים, פעילים וניסיוניים, הועברו בהדרגה למוזיאון. ראש המוזיאון הראשון היה רס"ן ק. פ. דנילין. במשך שנה וחצי הכינו המארגנים את התערוכה לקראת הפתיחה, וב-23 בפברואר 1960 היא התקיימה וקיבצה מספר רב של צופים: אזרחיים וצבאיים כאחד. בזמן הפתיחה, המוזיאון הכיל מטוסים ומסוקים מבצעיים וניסיוניים.
באמצע שנות התשעים, מוזיאון חיל האוויר במונינו שינה את הנהגתו לעיתים קרובות. המוזיאון המשיך לשפר את המבנה הארגוני שלו, ונכון לשנת 2017 היו לו 3 מחלקות מוזיאון עיקריות: עבודה מדעית וקרנות, עבודות אקספוזיציה מדעיות ועבודה מדעית וחינוכית. מספר המבקרים במוזיאון גדל ללא הרף, כולל אנשי צבא, עובדים ותלמידי בית הספר. מדי יום מקיים המוזיאון סיורים לכולם; תיירים זרים הם משתתפים תכופים. לדברי הנהלת המוזיאון, מאז פתיחת התערוכה ביקרו במונינו יותר משלושה מיליון איש.
ג'רג' מולדובה
ג'רג' מולדובה (במקור רייף, בהונגרית: Moldova György; 12 במרץ 1934 – 4 ביוני 2022) היה סופר, עיתונאי ומחזאי הונגרי-יהודי, מחברם של למעלה מ-70 ספרים שנמכרו במצטבר ביותר מ-13 מיליון עותקים, יותר מכל סופר הונגרי אחר. ממקימי האקדמיה לספרות דיגיטלית בהונגריה. התמחה בז'אנרים של רפורטז'ה וסאטירה, זכה בפרסים ספרותיים רבים ובהם פרס קושוט, פרס טבעת קארינתי, פרס פרימה פרימיסימה , פרס אטילה יוז'ף פעמיים. הוא היה בן דורו של סופר הונגרי-יהודי בולט אחר, ג'רג' קונרד, אך השניים היו בעלי דעות פוליטיות שונות ואף מנוגדות.
ביוגרפיה
ג'רג' מולדובה נולד בבודפשט להורים יהודים, שאנדור רייף ומריה ברקוביץ'. בשנת 1955, עם פרסום כתבתו הראשונה, בחר את השם "מולדובה". תחת שלטון צלב החץ הורה שר הפנים של הונגריה גאבור ויינה ב-29 בנובמבר 1944 על הקמת גטו בבודפשט, ומשפחת רייף גורשה לגטו, שם הוא שרד עם הוריו עד סוף מלחמת העולם השנייה. הוא למד במשך ארבע שנים באקדמיה לתיאטרון ולקולנוע, והתפרנס באותה תקופה מעבודת כפיים (מתקין דוודים). הוא קטע את לימודיו למשך מספר חודשים ועבד במכרות הפחם בקומלו.
הרומנים שלו הופיעו בכתבי עת ספרותיים ובאנתולוגיות מאז 1955. הוא כתב יותר מ-70 ספרים, וטען שפסגות יצירתו הם שני הרומנים "ארבעים מטיפים" (1973) ו"לו המלאך היה מגיע ..." (1998).
משנת 1990 במשך שלוש שנים היה עמית חיצוני בעיתון "מאדיאר הירלאפ" (חדשות הונגריות – Magyar Hírlap), ומאמריו פורסמו בעיתון מדי שבוע. כתביו אופיינו בהצגת הבעיות המרכזיות של חיי היומיום, העלאת שאלות, ושרטוט דמויות בודדות של "גיבורי יום-יום". הוא מילא תפקיד חשוב ביצירת הסוציוגרפיה ההונגרית שלאחר המלחמה. כמו כן הוא היה בין הכותבים החיצוניים של השבועון הסאטירי "לודאש מתי".
מולדובה נפטר בבודפשט ב-4 ביוני 2022, והובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
עמדותיו הפוליטיות
ג'רג' מולדובה היה הראשון שכתב על "הפשיעה הצוענית" ברפורטז'ה שלו שפורסמה ב-1989. הנושא יצר כבר אז דיון ציבורי רציני, אף על פי שהביטוי "פשיעה צוענית" היה אז מונח קרימינולוגי ולא ביטוי לתופעה חברתית. הוא נשאר חסידו של יאנוש קאדאר כל ימי חייו (קאדאר היה ראש הממשלה והמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית במשך שלושה עשורים) גם לאחר חילופי השלטון בשנת 1989. הוא כתב עליו ספר ביוגרפי וכינה אותו ייחודי, גאון. הוא ראה בעידן יאנוש קאדאר את התקופה הטובה ביותר של הונגריה במאה העשרים. כאיש שמאל, ג'רג' מולדובה היה ביקורתי כלפי מפלגות המיינסטרים, אך טען שהוא מזדהה עם מפלגת השמאל האירופית ההונגרית: "אף פעם בחיי לא הייתי חבר מפלגה, הייתי קומוניסט, ואני עדיין".
המוח הכחול
המוח הכחול הוא פרויקט שהחל במאי 2005, במהלכו מנסים מדענים לייצר סימולציה ממוחשבת של מוחות יונקים, בהם המוח האנושי. מטרת הפרויקט היא להבין את מבנה המוח ואת דרכי פעולתו. את הפרויקט יסד הנרי מרקרם, ממכון המוח והתודעה במכון הטכנולוגי בלוזאן, שווייץ.
הפרויקט משתמש במחשב-על מסוג Blue Gene, מתוצרת חברת IBM.
בפרויקט לוקח חלק צוות ישראלי מהאוניברסיטה העברית המתמחה בחישוביות עצבית, ובראשם פרופסור עידן שגב. בעקבות הפרויקט נולד פרויקט המוח האנושי.
קשת זווית
קשת זווית או סקווינץ' (אנגלית: Squinch) היא רכיב מבני המבוסס על קשת המשמש על מנת למלא את הזוויות העליונות של חלל מרובע כך שניתן יהיה ליצור בסיס תקין על מנת להניח עליו כיפה מצולעת או עגולה. השימוש בקשת הזוויתית הוא לרוב בחללים ריבועיים הנקטמים בפינותיהם על ידי ארבע קשתות זוויתיות היוצרות למעשה מתומן משוכלל שצורתו מספיק קרובה לעיגול כדי לבנות מעליו כיפה. לרוב, המשולש ישר הזווית שנוצר במישור האופקי בין הקשת הזוויתית ממולא ברצף קשתות בעלות רדיוס ומפתח הולך וקטן עד הפינה של החלל ויוצרות מעין קמרון פינתי קטן בצורת חצי חרוט שכוּב.
היה זה פתרון פרימיטיבי לבעיה, כאשר פתרון יותר טוב סופק עם פיתוח הפנדנטיבה באדריכלות הביזנטית. ניתן להכין קשת זווית באמצעות בנייה החוצה מהזווית על זיזים, או באמצעות מילוי הפינה עם לבנים המונחות בתנועת מלקחיים, או באמצעות בניית קשת או מספר קשתות זיזים במבנה דיאגונלי לאורך הפינה.
באדריכלות אסלאמית, ובייחוד בממלכת פרס שהיא המקום המשוער שבו היא הומצאה, קשת הזווית החליפה את המבנים הנטיפיים-זיזיים הידועים כמוקרנאס. כמו כן, קשת הזווית הייתה נפוצה מאוד בכנסיות הנצרות המוקדמת של אירופה עד המאה ה-6 לערך.
דויטשה באן
דויטשה באן (בגרמנית: Deutsche Bahn AG; ר"ת DB) היא חברת הרכבת הלאומית של גרמניה. מאוגדת כתאגיד שכולו בשליטת ממשלת גרמניה. מטה החברה נמצא בעיר ברלין. החברה נוסדה ב-1 בינואר 1994 כממשיכת דרכן של חברות הרכבות הממשלתיות של גרמניה: דויטשה בונדסבאן (Deutsche Bundesbahn) מגרמניה המערבית, ודויטשה רייכסבאן (Deutsche Reichsbahn) מגרמניה המזרחית. החברה אף מחזיקה בנכסיה של חברת הרכבות של ברלין המערבית.
דויטשה באן מאורגנת כתאגיד עסקי שלו יותר מחמש מאות חברות בנות. על פי פרסומי החברה, זוהי חברת התעבורה השנייה בגודלה בעולם, לאחר דויטשה פוסט, והיא מפעילת הרכבות ותשתיות רכבת הגדולה ביותר באירופה. הדויטשה באן מובילה ברכבותיה כשני מיליארד נוסעים מדי שנה.
לחברה יש רשת קווים בגרמניה ולרחבי אירופה (אוסטריה, בלגיה, קרואטיה, צ'כיה, דנמרק, צרפת, הונגריה, איטליה, לונדון, לוקסמבורג, הולנד, פולין, סלובקיה, סלובניה, שוודיה ושווייץ).
במסגרת הצעד השני בארגון מחדש של חברת הרכבות בגרמניה בשנת 1999, כל הציוד הנייד, העובדים והנדל"ן חולקו בין חמש חברות החזקות בבעלות מלאה של הדויטשה באן: מבנה ארגוני חדש זה נועד בין השאר כדי ליישם את דרישות החקיקה של הקהילה האירופית (EU Directive 91/440) לנגישות ללא אפליה למערכת הרכבות בגרמניה. בחודש דצמבר 2007 עברה דויטשה באן עוד ארגון מחדש וכל שירות הנוסעים אוחד תחת זרוע DB Bahn, הלוגיסטיקה תחת DB Schenker והתשתיות והתפעול תחת DB Netze.
חברת באנבאו גרואופ (DB Bahnbau Gruppe) היא חברת בת של דויטשה באן מ-2016, והיא במסגרת שותפות עם סולל בונה ולסיכו בנתה פרויקטים מסילת עכו-כרמיאל, מסילת השרון ומסילת העמק.
המשרד לביטחון חברתי של קוריאה הצפונית
המשרד לביטחון חברתי (בקוריאנית: 인민 보안부; בעבר היה ידוע כסוכנות לביטחון העם) הוא הארגון הממשלתי בקוריאה הצפונית המופקד על כל זרועות השיטור ואחראי על כוח המשטרה הלאומית. הוא מבצע תפקידי אכיפה וחקירת פשעים כלכליים, ומפעיל לשכות חקירה בתחומי פשיעה שונים, יחידות אבטח אישים ואת שירות בתי הסוהר.
הארגון הוא חלק מקהילת המודיעין של קוריאה הצפונית ואחראי גם על משמר הגבול של קוריאה הצפונית ובמסגרתו גם מפעיל את משמר החופים הצפון קוריאני ואחראי לאבטחת גבולותיה של המדינה.
היסטוריה
הארגון הוקם ב-1950 כמחלקת ביטחון הציבור והיה מופקד על כל תפקידי ביטחון פנים במדינה, החל מאכיפת חוק ושמירה על הסדר וכלה במבצעי מודיעין פנימיים וביצוע מעקב אחר מתנגדי המשטר.
בדצמבר 1972, עם שינוי החזון בחוקת קוריאה הצפונית, הארגון נקרא מחלקת ביטחון הציבור עד ספטמבר 1998 כאשר החל לשאת את השם המשרד לביטחון הציבור. בכל מקרה, עד מהרה ספג הארגון שינוי שם נוסף והוא נקרא בשמו הנוכחי "סוכנות ביטחון העם".
עד שנת 1973, הארגון היה אחראי לכל פעילויות החקירה במדינה וביצע חקירות על כל פעיל שהתנגד למפלגת השלטון - מפלגת הפועלים וכל מי שנחשד בפעילות "אנטי-ממסדית", או בעלת אידאולוגיה השונה מזו של המשטר בקוריאה הצפונית, עבר תחקורים ותשאולים, כחלק מן החובה לביטחון הציבור.
במאי 1973, הוקם המשרד לביטחון המדינה של קוריאה הצפונית, כארגון ביטחון פנים ומודיעין נפרד, וכל מבצעי החקירות האמורים הועברו לידי הארגון החדש, כאשר תפקידי הסוכנות צומצמו לתפקידי שיטור בלבד, מבלי להתערב בענייני ביטחון המדינה.
במאי 2020, שונה שמו למשרד לביטחון חברתי.
ווהו מאנה
ווהו מאנה (באווסטית: 𐬬𐬊𐬵𐬎 𐬨𐬀𐬥𐬀𐬵 vohu manah; בפרסית אמצעית: 𐭥𐭤𐭥𐭬𐭭 Wahman; בפרסית: بهمن בהמן) הוא מונח זורואסטרי בשפה האווסטית, שמתורגם בדרך כלל כ"מטרה טובה" או "מחשבה טובה", המתייחס להלך הרוח המוסרי הטוב שמאפשר לאדם למלא את תפקידו וחובותיו בעולם. המונח המקביל בפרסית אמצעית, ככתוב בכתבי פהלווי, הוא ווהמן, מילה בעלת אותה משמעות, בפרסית חדשה בהמן וגרסאות נוספות. המילה "מאנה" מהאווסטה דומה מאוד למילה "מאנאס" מהריג ודה, מה שמצביע על דמיון מסוים בין שני כתבי הקודש. ההפך של ווהו מאנה הוא אקה מאנה, כלומר "מטרה רעה" או "מחשבה רעה".
המונח מורכב משתי מילים: "ווהו" - "טוב", ו"מאנה" - "מטרה, מחשבה". זאת בדומה למונח המופיע בריג ודה "ואסו מאנאס". מילים אלו נובעות מפרוטו הינדו-איראנית.
בגאתות, הטקסטים העתיקים ביותר באווסטה, שזרתוסטרה עצמו נחשב המחבר שלהן, השימוש במונח "ווהו מאנה" הוא לא חד משמעי, ובפעמים מופיע רק כ"מאנה" (ללא המילה "ווהו" - כלומר "טוב" באווסטית).
בטקסטים הפוסט-גאתיים הממחישים את עקרונות הקוסמוגוניה הזורואסטרית, ווהו מאנה הוא אמשה ספנטה, אחד משש הישויות שמסייעות לאהורא מזדא, ואשר כל אחת מהן מייצגת צד אחד של הבריאה. ווהו מאנה מייצג את כל בריאת החיות, תוך שימת דגש מיוחד על הבקר. המונח "ווהו מאנה" באווסטית הוא ממין סתמי באווסטית, אך במסורת הזורואסטרית ווהו מאנה נחשב זכר.
בלוח השנה הזורואסטרי, היום השני בכל חודש, והחודש האחד עשר, מוקדשים לווהו מאנה, ונקראים על שמו. בלוח השנה האזרחי האיראני, אשר ירש את שמות החודשים מהלוח הזורואסטרי, החודש ה11 נקרא "בהמן", על שם ווהו מאנה.
החלק השני בשמו הרשמי של הקיסר האחמני ארתחששתא השני היה "ווהו מאנה".
אמבריולוגיה
אמבריולוגיה (Embryology, מיוונית :ἔμβρυον; 'זה שעוד לא נולד') היא המדע העוסק בהתפתחות העובר, מרגע הפריית הביצית ועד ללידה. תהליך ההפריה מציין את האיחוד שבין תא זרע לבין ביצית, ובסיומו מתקבלת זיגוטה. לאורך תקופת ההיריון משתנה הזיגוטה מאורגניזם חד-תאי לאורגניזם רב-תאי.
התפתחות העובר מחולקת באופן קטגורי לשתי תקופות:
אף על פי שהמונח "עובר" מתייחס להתפתחות הזיגוטה לאורך כל תקופת ההריון, ישנו פער התפתחותי גדול בין האמבריו (Embryo) לבין הפיטוס (Fetus).
ספרמטוזואון
הזרעון (בלעז; Spermatozoon) הוא תא הפלואידי, מאורך, ובעל כושר תנועה. לזרעון שלושה אזורים אנטומיים מרכזיים:
האקרוזום הוא שקיק ממולא באנזימים פרוטאוליטיים, אנזימים בעלי כושר חיתוך חלבונים. במהלך ההפריה, הזרעון מפריש את תוכן האקרוזום, ובכך פוגע במעטפת החלבונית של הביצית - Zona pellucida.
התפתחותו של תא הזרע מתחילה באשכים. תנועתיות הזרעון היא תכונה נרכשת, אשר מופיעה לראשונה רק מחוץ לאשך, כאשר הזרעון מועבר לאפידידימיס. התהליך בו הזרעון מקבל את כושר תנועתו נקרא מטורציה (Maturation). לאחר השפיכה, תאים אלו עוברים תהליך התבגרות נוסף שנקרא קפסיטציה (Capacitation), אשר בסופו מתקבלת תכונה נוספת - הפריה. במהלך הקפסיטציה הזרעונים הופכים להיפרמוטיליים (בעלי כושר תנועה מוגבר) ויציבות מעטפת האקרוזום פוחתת. מאפיינים אלו מסייעים לזרעון לנוע אל עבר הביצית, ולהפריש את תוכן האקרוזום על ה-Zona Pellucida.
יצירת תאי הזרע מתחילה במהלך גיל הבגרות הזכרית. מסלול החיים של הזרעון הוא כשלושה שבועות.
תאי תמך זכריים
תאי התמך הזכריים המרכזיים הם תאי סרטולי ותאי ליידיג.
תאי סרטולי הם מולטי-מורפולוגיים אשר תומכים תהליך ההתפתחות של תאי הזרע - ספרמטוגנזה. כמו כן, תאים אלו מחוברים זה לזה ב-tight junctions וב-gap junctions, כך שהם יוצרים הפרדה מוחלטת ורציפה בין המתחם בו תאי הזרע מתפתחים, לבין שאר תאי הגוף. היצמדות זו מכונה בשם מחסום דם-אשך (Blood-Testis Barrier). באופן עקרוני, מחסום זה דומה למחסום דם-מוח (Blood-Brain Barrier).
תאי ליידיג הם תאים גדולים הממוקמים מחוץ למחסום דם-אשך. תאים אלו אחראיים על ייצור והפרשת הורמון המין הזכרי טסטוסטרון.
ביצית - Ovum
הביצית היא תא סימטרי, עגול וגדול למדי. הביצית נוצרת בשחלה. בניגוד לתאי הזרע, הביצית נוצרת כבר במהלך ההתפתחות העוברית. יתרה מכך, היווצרות הביציות פוסקת גם היא במהלך התקופה העוברית, ולא נוצרות ביציות חדשות במהלך החיים. בעת הלידה, לאישה ממוצעת ישנן כ-2 מיליון ביציות. אף על פי כן, רק כ-40,000 ביציות ישרדו עד גיל הבגרות, ובמהלך החיים רק כ-400 ישלימו ביוץ.
ניגוד בולט בין תא זרע לבין תא ביצית הוא הפלואידיות. בעוד שתא זרע מתפתח באופן רציף ועוזב את האשך כתא הפלואידי מושלם, אין זה כך עבור הביציות. במשך כל תקופת החיים הביציות תקועות במהלך חלוקה מיוטית. בלידה, כלל הביציות הן בשלב פרופאזה 1. במהלך גיל הבגרות, כאשר המחזור הנשי מתחיל, בכל חודש ביצית אחת משלימה את החלוקה המיוטית הראשונה, פורצת מתוך השחלה לחלל הבטן, ומתחילה את החלוקה המיוטית השנייה. תהליך זה נקרא ביוץ (Ovulation). לאחר מכן הביצית נקלטת על ידי החצוצרות, וחודרת לתוכן. החלוקה המיוטית איננה מגיעה לסיומה במהלך הביוץ, אלא נעצרת במטפאזה 2.
כאשר ישנו תא זרע שעבר קפסיטציה בסביבה, עשויה להתרחש הפריה. רק לאחר ההפריה מסתיימת החלוקה המיוטית השנייה, ומתקבלת ביצית הפלואידית. החלוקה המיוטית מושלמת תוך כדי חדירת הפרו-נוקלאוס הזכרי, ולכן הביצית איננה נחה באינטרפאזה לעולם. כל עוד אין זרעון זמין בסביבה, הביצית תמות והמחזור החודשי יתחדש.
הזקיק ותאי תמך נקביים
בדומה לזרעונים, אשר נתמכים על ידי שני סוגי תאים; סרטולי וליידיג, גם הביצית נתמכת על ידי שני סוגי תאים מרכזיים; תאי גרנולוזה ותאי טקה (Theca cells). זקיק שחלתי (Ovarian Follicle) הוא מבנה אנטומי מורכב הכולל גם את הביצית, וגם את תאי התמך האישיים שלה.
תאי גרנולוזה מקיפים את הביצית במהלך התפתחותה. תאים אלו קשורים זה לזה ב-Tight junctions וב-Gap junctions, והם מוקפים במעטפת חלבונית קשיחה שנקראת 'השכבה הבזאלית' (Basal Lamina). צמתים אלו מבודדים באופן הרמטי את סביבת הביצית משאר תאי הגוף. בידוד תאי זה נקרא מחסום דם-זקיק (Blood-Follicle Barrier). השכבה הבזאלית מפרידה בין הזקיק לבין תאי הסטרומה השחלתיים.
ככל שהזקיק גדל ומתבגר, מספר שכבות תאי הגרנולוזה גדל גם הוא. התאים אשר ממוקמים בשכבה הפנימית ביותר, זו הצמודה לביצית עצמה, נקראים תאי קומולוס (Cumulus cells). בין תאי הקומולוס לבין הביצית מצטברת מעטפת חלבונית אשר מגנה על הביצית. מעטפת זו נקראת Zona Pellucida.
תאי טקה מתפתחים מתאי סטרומה אשר מקיפים זקיקים בוגרים. בהמשך תאי הטקה מתרבים, ומתפצלים לשתי שכבות נפרדות - פנימית וחיצונית. השכבה הפנימית (Theca Interna) מקבילה בתפקודה לתאי הליידיג. תאים אלו מפרישים אסטרוגן, הורמון מין נשי.
התפתחות הזקיקים אורכת זמן רב (כמספר שבועות, עד כדי חודשים) והיא תלויה בעיקרה בוויסות אנדוקריני. ההורמונים המרכזיים אשר משפיעים על התבגרות הזקיקים הם FSH ו-LH. בכל חודש, הזקיק הגדול ביותר נבחר לעבור ביוץ, והביצית אותה הוא מכיל תחרוג מן השחלה אל עבר החצוצרות.
הפריה
הפריה היא מאורע מרכזי בתחום האמבריולוגיה. תהליך זה אחראי באופן ישיר ליצירה של יצור חי חדש. במהלך ההפריה מתרחשים שינויים מרחיקי לכת בביצית, כאשר ניתן למנות ביניהם:
לאחר הביוץ, הביצית נחה בחצוצרות במטפאזה 2, עטופה ב-zona pellucida. זרעון אשר השלים קפסיטציה נצמד ל-zona pellucida, חודר דרך ממברנת הביצית, וגורם להפריה. היצמדות הזרעון ל-zona pellucida מובילה לשחרור האנזימים הפרוטאוליטיים אשר מאוחסנים באקרוזום. שחרור זה נקרא תגובה אקרוזומלית (Acrosome Reaction). אנזימים אלו מעכלים את חלבוני ה-zona pellucida (בבני אדם אתר המטרה הוא ככל הנראה ZP-2), ומערערים את יציבותה. לאחר חדירת מעטפת חלבונית זו, הזרעון נצמד לממברנת הביצית. זיהוי הקולטנים האחראיים להפריית הביצית הוא נושא אשר עומד בחזית המחקר מזה שנים רבות. אף על פי שנותר ערפל רב בתחום זה, מסתמן כיום כי צמד הליגנד-קולטן המרכזי אשר מקיים הפריה הואJuno-Izumo, כאשר Izumo ממוקם על גבי הזרעון, ואילו הקולטן Juno על גבי הביצית. זיהוי המולקולות אשר אחראיות להפריה עשוי לשנות בצורה דרמטית את תחום הפוריות מחד, ואת מניעת ההריון מאידך.
צימוד הזרעון לביצית גורם להשלמת החלוקה המיוטית. פעולה זו מתאפשרת באמצעות עלייה חדה בריכוז הסידן, אשר מתפקד כמוסרן שניוני. ריכוז הסידן משתנה בעקבות החדרת אנזים זכרי - PLCζ.
כמו כן, האוסילציות בריכוז הסידן מובילות לשינויים מהותיים ב-zona pellucida. שקיקים מוכנים מבעוד מועד מופרשים מעבר לממברנת התא, ותוכנם מתאחד עם ה-zona pellucida, מחזק ומעבה אותה. שקיקים אלו נקראים גם גרנולות קורטיקליות, ולכן לתהליך הפרשה השקיקים נקבע הכינוי תגובה קורטיקלית (Cortical Reaction). מטרת התגובה הקורטיקלית היא מניעת פוליספרמיה (הפריות מרובות).
מנגנוני התמיינות תאיים
כלל התאים באורגניזם מולטי-סלולרי (רב-תאי) מכילים בגרעינם מטען גנטי זהה (מלבד במקרה של מוטציות או מקרים מיוחדים נוספים). עם זאת, ישנו פער מהותי בין תא עצם, לבין תא שריר או תא עור. פער זה נובע מכך שהתאים הללו מבטאים גנים שונים. התהליך בו תא מסוים משתנה, ומבטא גנים שונים, נקרא התמיינות תאית (Cellular Differentiation). מטרה בולטת הן באמבריולוגיה, והן בביולוגיה התפתחותית, היא חקר הגורמים להתמיינות תאית באורגניזמים שונים. מקורם של כל תאי הגוף, בכל יצור חי, הוא הזיגוטה. תא זה הוא תא טוטיפוטנטי, כלומר, תא בעל יכולת התמיינות אין-סופית. לאחר היווצרותה, הזיגוטה מתחילה בחלוקה מיטוטית נרחבת. ריבוי התאים טומן בחובו את פוטנציאל ההתמיינות. כאשר העובר העתידי ייחשף לחומר מסוים, ייווצר גרדיאנט ריכוזים לאורך העובר עצמו. התאים הקרובים למקור יושפעו אחרת מתאים אשר ייחשפו לריכוז נמוך, הרחק ממקור ההפרשה.
ישנו מספר מצומצם של ווסתי התמיינות מולקולריים. כל ווסת מולקולרי נקשר לקולטן מתאים, ומהווה טריגר למסלול מעבר אותות, תהליך שנקרא Signal transduction. לכל מסלול תוצאה ייחודית לו, שיכולה להתבטא הן ברמה הגנטית, הן ברמה הטרנסקריפטומית, והן ברמת החלבונים.
ריכוז החומרים, תזמון הפרשתם, וסוג החומרים קובע בסופו של דבר לאיזה תא ספציפי יתמיין תא האב. באמצעות עקרונות אלה ניתן כיום למיין באופן מלאכותי תאים בתרבית.
להלן החומרים המרכזיים אשר אחראיים לדיפרנציאציה תאית:
תקופות התפתחותיות
נהוג לחלק התפתחות אמבריולוגית למספר תקופות מרכזיות.
בראש ובראשונה, החלוקה מתייחסת למאורע הלידה:
השלב האמבריוני (Embryonic Period)
בבני אדם, השלב האמבריוני כולל את 8 השבועות הראשונים. תקופה זו מתאפיינת בשינויים רבים ובהתפתחות מהירה.
השלב הפיטאלי (Fetal Period)
מן השבוע ה-9 ואילך, העובר מקבל צורה דומה לאדם בוגר. בשלב זה העובר נקרא פיטוס (Fetus). ב-31 השבועות שלאחר מכן איברי הגוף גדלים ומתחזקים. תהליך התפתחות האיברים נקרא הבשלה.
יילוד (Neonate)
במהלך החודש הראשון לאחר הלידה, הוולד נקרא יילוד. במהלך תקופה זו ישנם שינויים מרחיקי לכת מבחינת מערכת הלב ומערכת הנשימה. כאשר ההתאמות הפיזיולוגיות מושלמות כהלכה, סיכויי השרידות להמשך ההתפתחות נחשבים לטובים. עם זאת, התקופה הנאונטאלית נחשבת לרגישה מבחינת הסכנה לחיים, בייחוד מפני מחלות נשימתיות ומחלות זיהומיות.
תינוק (Infant)
לאחר גיל חודש ועד לגיל שנה, היילוד נקרא תינוק. תקופה זו מתבטאת בגדילה מהירה. לרוב עד גיל שנה, משקל התינוק מוכפל פי 3 ממשקל הלידה, אורכו מתארך בכ-50% ומופיעות 6–8 שיני חלב.
ילד (Child)
מגיל שנה ועד להופעת סימני בגרות, התינוק נקרא ילד. תקופת הילדות מתבטאת בהתארכות העצמות, תהליך שנקרא אוסיפיקציה אקטיבית (active ossification).
תקופה ההתבגרות (Puberty)
תקופה המתבטאת בהשלמת כושר הפיריון. ביטויים להשלמת הבשלת הפוריות כוללים שיער ערווה, ניצני חזה, הרחבת האגן, שינוי קול ועוד. תקופת ההתבגרות מסתיימת עם התגרמות העצמות ועצירת התארכותן. ההתפתחות המוחית ממשיכה גם לתוך תקופת הבגרות.
שבועות היריון
ישנו פער בין שבוע היריון (נקרא גם 'שבוע קליני') לבין שבוע ההתפתחות העוברית. פער זה נובע מכיוון שלא ניתן לדעת בוודאות מהו רגע ההפריה והיווצרות הזיגוטה. לעומת זאת, כן ניתן לתארך את הדימום הוסתי התקין האחרון. מסיבה זו נהוג למדוד את משך ההריון בשבועות קליניים ביחס לדימום הווסתי האחרון. במחזור סדיר סטנדרטי, האורך 28 ימים, הביוץ מתרחש ביום ה-14, כשבועיים לאחר הוסת. לכן כאשר תיווצר הזיגוטה, אף על פי שזהו השבוע הראשון לחיים, האישה תחשב כבר בשבוע השלישי להריון.
מחזור נשי תקין איננו בהכרח אורך 28 ימים. למען האמת, מחזור תקין נע בין 21 ל-35 ימים. הביוץ מתרחש לרוב 14 יום לפני הדימום, ולא לאחריו. במילים אחרות, אישה בעלת מחזור סדיר האורך 35 ימים, ברגע ההפריה תחשב בשבוע קליני 4. אישה בעלת מחזור סדיר האורך 21 ימים, ברגע ההפריה תהיה בשבוע הקליני השני.
היסטוריה
העיסוק בהבנת התפתחות הילוד האנושי ברחם אמו קסם לרבים מאנשי המדע, הפילוסופיה והרוח בתקופות שונות בהיסטוריה האנושית, החל מהתקופה שבה פרחה הפילוסופיה היוונית. רבים פיתחו תאוריות, סברות ואגדות שונות אודות המתרחש ברחם האם ושלבי התפתחות היילוד.
תקופת היוונים
האסכולה הפיתאגורית, אותה הנהיגו פיתגורס ופילולאוס, גרסה כי זרע העובר עבר מעין דגירה ברחם אמו במהלך שלבי התפתחותו. על סמך אסכולה זו, לעובר שלושה מקורות:
האסכולה הרפואית של קוס (עירו של הרופא הנודע היפוקרטס), גרסה כי התפתחות העובר זהה לתהליך אפיית הלחם בתנור. לפי אסכולה זו כלל האיברים מתפתחים בעת ובעונה אחת.
בנוסף, סבר היפוקרטס כי ישנם שלבים מסוימים בהתפתחות העובר:
עיקר ההתפתחות העיונית והשיטתית לגבי האמבריולוגיה, בתקופה זו, נזקפת לזכותו של אריסטו, שתיאר את צינורות הטבור והגה את הרעיון כי איברי העובר עוברים תהליך התהוות ולאחר מכן תהליך התפתחות, וזאת בניגוד מוחלט לדעה הגורסת כי העובר מתחיל להתפתח כשמצויים בו כבר כל איבריו.
מרבית המידע בנוגע לאמבריולוגיה אותה חקרו הקדמונים נמסר לחוקרים המודרניים על ידי כתביו של פלוטרכוס.
תקופת ימי הביניים
על פי אבן סינא, פילוסוף ורופא ממוצא פרסי, שהושפע מגלנוס, העובר מתהווה משלוש שלפוחיות שונות שמהן מתפתחים הכבד, הלב והמוח.
על פי האנטומיה ההודית, כל האיברים מתפתחים בו זמנית משבעה קרומים שונים, כאשר לכל חודש בהיריון שלבים מיוחדים משלו בהתרקמות האיברים.
בימי הביניים הידיעות בדבר האמבריולוגיה היו מעורפלות מאוד, אך לאונרדו דה וינצ'י צייר לראשונה את העובר ברחם אמו, בדיוק רב ומרשים למדי ביחס לידיעות במאה ה-21.
המאה ה-17 עד המאה ה-19
במאה ה-17 חלה התקדמות רבה במדע האמבריולוגיה. האנטומיסט והמדען הרונימוס פבריציוס החל בהשוואת האמבריולוגיה של האדם להתפתחות בעלי חיים אחרים. החוקר ויליאם הארווי - מגלה מחזור הדם, העלה הנחה יסודית לפיה התפתחותם של יונקים ברחם אמם איננה שונה מהתפתחות בעלי חיים אחרים בביציהם. במחצית השנייה של המאה ה-17, עם המצאת המיקרוסקופ ושילובו במחקר הרפואי על ידי מרצ'לו מלפיגי, חלה קפיצת דרך משמעותית במחקר האמבריולוגי. נתגלו שלפוחיות בשחלה וכן נעשו מחקרים בהתפתחות הביצית בשחלה ובחצוצרת הרחם של הפרה ובשלבים התפתחותיים מתקדמים יותר. בנוסף, נתגלו תאים בשכבת הזרע האנושי בידי אנטוני ואן לוונהוק ותלמידו.
במאה ה-18 פרצה מחלוקת בין המחנה שצידד בגישה האבולוציונית (פרפורמציונית) שעימה נמנו ספלנצני והאלר ובין המחנה שצידד בתורת האפיגנזה שייסד ר. פ. וולף, שהושפע ממרצ'לו מלפיגי. המחלוקת השפיעה רבות על התפתחות האמבריולוגיה ונתנה דחיפה למדע זה.
המאה ה-19 היוותה המשך להתפתחותה של האמבריולוגיה. בתקופה זו הונח היסוד לאמבריולוגיה המשווה בידי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר שהבחין בקווים משותפים בהתפתחות קבוצות בעלי החיים השונות. במחצית השנייה של המאה ה-19 נפתח פתח להבנת התפתחות החולייתנים עם החידושים הטכנולוגיים בתחום ההיסטולוגי.
זו הייתה גם התקופה שארנסט הקל פיתח בה את החוק הביוגנטי האומר שההתפתחות האורגנית של יצור חי מהווה מעין תקציר של תולדות המין הטקסונומי שלו. אף על פי שהחוק חל באופן מסוים במקרים רבים, הוא אינו מקובל על הביולוגים בני ימינו. זו הייתה גם התקופה שקרל ארנסט פון באר פיתח את חוקיו שטוענים בכל אחד משלבי ההתפתחות של עובר, הוא יהיה דומה לעוברים של בעלי חיים דומים ולא לפרט בוגר של אותו בעל חיים.
תחומי מחקר מרכזיים
תחומי המחקר באמבריולוגיה רבים ומגוונים. בדומה למקצועות ביורפואיים נוספים, חזית המחקר כוללת הן מחקרי יסוד והן מחקרים קליניים. בין היתר ניתן למנות:
1989 באסטרונאוטיקה
אירועים בולטים
במהלך השנה בוצעו 101 שיגורים מהם 75 (75%) בוצעו על ידי ברית המועצות.
שיגורי לוויינים
שיגורים שנכשלו מסומנים ב אדום. שיגורים מאוישים מסומנים ב ירוק.
אליעזר פריגת
אליעזר (לייזיק) פריגת (נולד ב-1937) הוא אלוף-משנה במילואים, שירת כטייס קרב ומפקד טייסות בחיל האוויר. פיקד על טייסת 119 והטביע ספינת טילים מצרית במלחמת יום הכיפורים. לאחר שחרורו מצה"ל עבד כטייס בחברת אל-על.
משפחה וילדות
פריגת נולד בהרצליה, ליעקב פרומקר מנהל חברה לקידוחי מים, וגיטה מבית פוסטוויטניינסקי. האב עלה לארץ ישראל מאודסה בשנת 1921. האם עלתה לארץ בשנת 1923 מעיירה נייבל מרוסיה הלבנה. שניהם מראשוני הרצליה בה נפגשו. במשפחה נולדו שתי בנות והבן הצעיר אליעזר. למד בבית ספר יסודי בהרצליה ובית ספר תיכון בגימנסיה הרצליה בתל אביב.
שירות בחיל האוויר
בנובמבר 1955 התגייס לצה"ל והתנדב לקורס טיס מס' 24 אותו סיים ב-20 בפברואר 1958. שירת בטייסת 117 מטאור כחניך בקורס טיס מתקדם. במרץ 1959 עבר לקורס אימונים מתקדם למטוס אוראגן בטייסת 113 בבסיס חצור ולאחר ארבעה חודשים עבר לטייסת 109 בבסיס רמת דוד, וטס במטוס מיסטר 4.
ב-11 במרץ 1959 בעת אימון קרב אוויר זוגות במטוסי מיסטר התנגש מטוסו של שי אגוזי במטוסו של פריגת. שניהם נטשו לים מול נהריה. הגיעו למים התיישבו בסירת ההצלה. החילוץ היה בשלושה שלבים: דייג ערבי מעכו העלה את פריגת לסירתו. ממנה עבר לטרפדת חיל הים שהגיעה ואספה גם את שי אגוזי. הגיע מסוק עם הטייס אליעזר כהן "צ'יטה" שהעלה את השניים מהטרפדת והעבירם לבית החולים בחיפה. לאחר שנמצאו בריאים ושלמים בבדיקות הועברו באותו מסוק לטייסת.
ב-10 באוגוסט 1960, בחזרה מתרגול אוויר/אוויר, לא ירדו גלגלי המטוס. פריגת ביצע נחיתה בהחלקה על מכלי הדלק.
ב-1962 עבר לטייסת 101 ועשה הסבה למטוסי מיראז' 3.
במרץ 1965 המשיך לטוס במטוסי מיראז' בטייסת 101 שימש קצין מבצעים של בסיס חצור, מפקד טייסת תעופה ואחר כך מפקד קורס מכין. ביוני 1966 נעשה פריגת למפקד טייסת ראשוני בבית הספר לטיסה של חיל האוויר. היה טייס הקרב הראשון שפיקד על טייסת מכין בבית הספר לטיסה.
מלחמת ששת הימים
במלחמת ששת הימים השתתף במבצע מוקד כמוביל בכיר בטייסת 119 תחת פיקודו של רן פקר. ב-15 ביולי 1967 הפיל מטוס מיג 21 מצרי בגזרת תעלת סואץ.
מלחמת ההתשה
ב-15 ביולי 1967 בעת ששרת כטייס בטייסת 119, הפיל פריגת בקרב אווירי, בירי תותחים, מיג 21 מצרי באזור סואץ.
ב-1969 הקים פריגת את טייסת 115 כטייסת חדשה של מטוסי סקייהוק בבסיס תל נוף, כחודש לאחר הקמתה כבר השתתפה הטייסת בגיחות תקיפה ראשונות, ובמהלך מלחמת ההתשה תחת פיקודו של פריגת ביצעה הטייסת מעל 1,000 גיחות תקיפה, ללא שספגה אבדות.
בנובמבר 1971 מונה למפקד טייסת 119, מטוסי F-4E II פנטום - "קורנס".
מלחמת יום הכיפורים
פריגת פיקד על טייסת 119 במהלך מלחמת יום הכיפורים, שבה השתתף בעשרות גיחות מבצעיות. בלילה הראשון 6–7 באוקטובר, השתתף בקרב פורט סעיד. היה זה הקרב הימי הראשון בין חיל הים הישראלי לחיל הים המצרי במלחמת יום הכיפורים. פריגת הביא הישג ייחודי בין טייסי חיל האוויר כשהצליח להטביע ספינת טילים מצרית מדגם אוסה. עשה זאת תוך שימוש בפצצה האחרונה לאור הנור האחרון שבחימוש המטוס.
יחידת שליטה מרחבית ושירות מילואים
ב-1974 עבר למפקדת חיל האוויר והקים את יש"מ קרב 333 ופיקד עלייה במשך ארבע שנים.
באפריל 1977 יצא לחופשת פרישה ובחודש יוני 1978 השתחרר מצה"ל.
בשירות המילואים נעשה מפקד בפיקוד המרכז. הקים את מרכז סיוע אוויר במוצב הפיקוד של חיל הים. בשנת 1986 פרש ממילואים בגיל 59.
הצטיינות והערכה
ביום העצמאות 1961 ניבחר סגן אליעזר פריגת לקצין מצטיין מחיל האוויר ונשלח לנשיא יצחק בן צבי. על ההנחתה המוצלחת שביצע והצלת המטוס זכה למכתב הערכה אישי ממפקד חיל האוויר עזר ויצמן.
תפקידים אזרחיים
לאחר שחרורו מצה"ל עבד פריגת כטייס באל על. בשנת 1980 פתח חברה עצמאית.
קווייק וורס
Multiplayer Game - משחק מרובה משתתפים
כמו סדרת באטלפילד, הדגש בקווייק וורס הוא על המשחק מרובה המשתתפים ולא על המערכה לשחקן יחיד. במשחק מרובה המשתתפים משתתפים עד כ-32 שחקנים בשרת אחד ונלחמים אחד כנגד השני בשתי קבוצות (בכל קבוצה ישנם 16 שחקנים). לכל קבוצה ניתנות מספר משימות שעליה להשלים או לעמוד בהם כדי להיות מוכרזת כמנצחת. לדוגמה: ל-GDF ניתנת משימה להשמיד גנרטור מסוים בעוד שהמשימה של ה-Strogg היא להגן על הגנרטור. בזכות משימות אלו ישנו דגש רב על עבודת צוות.
עלילת המשחק
השנה היא 2065, את כדור הארץ תוקפים חייזרים מגזע הסטרוג, שמחפשים דלק בשם Stroyent ברחבי הגלקסיה. השחקן יכול לבחור האם הוא רוצה להיות סטרוג או חבר בכוחות הגנה הגלובליים. לכל אחד מהצבאות יש חמישה סוגי חיילים. סוג החייל מכתיב את הנשק איתו משחק השחקן. השחקן מקבל תדרוך קצר על המשימה אותה הוא צריך להשלים במהלך הלחימה. עם הגעתך לבסיס תוכל לבחור כלי רכב שונים, שנוסעים גם במים ובאוויר ובאדמה. בכל נקודה שונה בעולם הרקע הפסטורלי משתנה בין איים עם הרי געש לשדות עם גבעות ועצים. המערכת שמתגמלת אותך לפי מספר משימות שהשלמת וכמה אויבים הרגת עובדת בשיטת ה-XP. כמה שיותר XP יש לך כך תתוגמל ביותר נשק ומפות חדשות.
כלי-רכב
מאפיין נוסף בקווייק וורס הוא היכולת להשתמש במגוון כלי-רכב עתידניים. בעוד שה-GDF משתמשים בכלי-רכב מודרניים עם מקצת שיפורים, ל-Strogg מגוון כלי-רכב עתידניים, בהם טנקים מרחפים, ציקלופים שמהלכים על שניים וחלליות תקיפה מהירות בצורה חיפושיות מכניות.
סוגי חיילים
המשחק מאופיין גם בסוגי חיילים שונים (קלאסים - Classes או ערכות - Kits). לכל צבא יש 5 ערכות קבועות: חייל רגיל, מהנדס, צלף, סייר ומפקד שדה. לכל אחד מהסוגים הללו יכולות שונות שיעזרו לכל אחד מהצדדים במשימתו. לדוגמה: מהנדסים יכולים לבנות גשרים ומגדלי שמירה בעוד שצלפים יכולים לפרוץ למחשבי האויב ולמכ"ם.
מנוע המשחק
קווייק וורס עובד על מנוע Doom 3 עם שיפורים קלים בגרפיקה. למרות היותו מנוע כבד, הצורה שבה הוכנסה הטקסטורה (Texture) למפות השונות השתנתה ולכן המשחק לא דורש מערכות מחשב חזקות מדי.
יערות האשור העתיקים והבראשיתיים של הרי הקרפטים ושל אזורים אחרים באירופה
היערות הבראשיתיים של עצי האשור בהרי הקרפטים הוא השם הקיבוצי שניתן לקבוצה של עשרה אתרים בהרי הקרפטים במחוז זקרפטיה מדרום לעיר לבוב במערב אוקראינה, ובמחוז פרשוב מזרחית לעיר פרשוב במזרח סלובקיה, עת הוכרזו בשנת 2007 כאתר מורשת עולמית מטעם ארגון אונסק"ו. בשנת 2011 הורחבה ההכרזה כך שהיא חלה על חמישה אתרים נוספים ברחבי גרמניה, ושמה שונה ליערות הבראשיתיים של עצי האשור בהרי הקרפטים ויערות האשור העתיקים בגרמניה. קיים שוני בין היערות שנכללו בהכרזה המקורית לבין אלה שנוספו לה בשנת 2011, שוני האמור לייצג את מגוון יערות האשור ברחבי אירופה. האתר הורחב פעם נוספת ב-2017 ונוספו יערות אשור באוסטריה, באיטליה, באלבניה, בבולגריה, בבלגיה, בסלובניה, בספרד, בקרואטיה וברומניה. כמו כן שמו שונה ליערות האשור העתיקים והבראשיתיים של הרי הקרפטים ושל אזורים אחרים באירופה. האתר הורחב פעם שלישית ב-2021, שטח האתר הורחב באיטליה ובסלובקיה ונוספו יערות אשור בבוסניה והרצגובינה, במקדוניה הצפונית, בפולין, בצ'כיה, בצרפת ובשווייץ.