cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תבליט לכיש
התבליט נוצר בין השנים 681–700 לפנה"ס כקישוט בארמון הדרום־מערבי של המלך סנחריב בנינוה הבירה. הוא נמצא כיום במוזיאון הבריטי בלונדון. חדר הארמון שבו התגלה התבליט בשנים 1845–1847, שממדיו 12×5.1 מטרים, היה מכוסה במלואו בתבליט לכיש.
גילוי וזיהוי
התבליט התגלה על ידי הארכאולוג וההיסטוריון הבריטי אוסטן הנרי לייארד בחפירות בשנים 1845–1847. בהתייחסו לכיתוב מעל דמותו היושבת של סנחריב, ניתח לייארד את הסצנה המתוארת בתבליט והגיע למסקנה שהוא מתאר את כיבוש העיר לכיש בידי סנחריב. לדבריו, "סדרת תבליטים מעניינת מאוד זו הכילה, יתר על כן, ייצוג ללא ספק של מלך, עיר ועם, שאת שמותיהם אנחנו מכירים, ואירוע המתואר בכתובי הקודש".
הכתובות
מעל סצנה אחת בתבליט מופיעה כתובת; בסצנה המלך יושב על כס, רגליו על הדום, ומפקדי צבא עומדים לפניו, כנראה מתארים את השלל מלכיש. תוכן הכתובת הוא (בתעתיק לאותיות לטיניות, כולל שומרוגרמות באותיות גדולות):
משמעות הכתובת היא:.
פרשנות
האירועים סביב כיבוש לכיש מתועדים במספר מקורות מהמאה ה-8 לפנה"ס; בתנ"ך, במנסרות אשוריות בכתב יתדות ובחפירות הארכאולוגיות בתל לכיש. כיבוש ערי ממלכת יהודה בידי סנחריב, ללא בירתה ירושלים, מוזכרים במקרא, בספר מלכים, בספר דברי הימים ובספר ישעיהו.
במנסרת סנחריב נטען כי סנחריב השמיד 46 ערים מבוצרות ועיירות ביהודה ולקח שבויים. הוא גם טען שהוא שם מצור על המלך חזקיהו בירושלים "כמו ציפור בכלוב". ההיסטוריון לסטר גראב וחוקרים אחרים רואים כיום את העיר המוצגת בתבליט לכיש כירושלים. הם מציינים כי מכיוון שירושלים לא נכבשה על ידי האשורים, האמן מנינוה שגילף את התבליט "הוסיף פשוט את שם העיר לקיטסו [=לכיש] במקומה". חוקרים אחרים סבורים כי המצור על ירושלים אינו מתואר בתבליט לכיש מכיוון שירושלים לבסוף לא נכבשה. גודל התבליט ומיקומו בחדר המרכזי בארמון, מעיד על החשיבות שנתן לקרב זה והניצחון על יהודה.
ריינהרדט
{{פירושונים| אישים: אחר:
אברהם אלנדאף
מארי אברהם אלנדאף (ה'תרכ"ו – י"ב באדר א' ה'ת"ש; 1866 – 21 בפברואר 1940) היה ממנהיגי קהילת יהודי תימן בארץ ישראל, ראש ישיבה, דיין, שד"ר ומראשוני חוקרי ספרות יהודי תימן מבין יוצאי תימן.
קורות חיים
בהגיעו לירושלים התגורר בעיר העתיקה והיה ממקימי כפר התימנים בשילוח בסמוך לעיר דוד. שימש מנהיג קהילת התימנים בירושלים ועמד בראשה במשך 35 שנים. הקים בית עלמין בהר הזיתים ואת ועד קהילת התימנים. ייסד תלמודי תורה, ישיבות, בתי כנסיות, בתי מדרשות ועמד בראש ישיבת תורת משה. נלחם במיסיון שניסה להשפיע על בני קהילתו. יחד עם מארי יחיא יצחק הלוי ואחרים התנגד לתנועת הדרדעים. שימש כאב"ד בבית הדין של הקהילה שאותו הקים והעמיד בראשו את הרב שלום אלשיך הלוי.
בשנת ה'תרס"ג (1903) השתתף באספת ציוני ציון שכונתה "הכנסייה הארצישראלית" בזכרון יעקב.
בשנת ה'תרס"ד (1904) הקים את חברת "שיבת ציון", במטרה לרכוש קרקעות לצורך התיישבות חקלאית כפתרון לבעיות הדיור והפרנסה של עולי תימן. ניסיון זה לא הניב פירות בסופו של דבר.
בתמיכת רוב אנשי הקהילה, ובהתנגדות חוג מצומצם יחסית בראשות הרב יחיא צארום, פעל הרב אלנדאף להשגת "פרמאן", רישיון מממשלת טורקיה, על כך שיהודי תימן נחשבים לקהילה נפרדת. אנשי הכוללים הספרדיים התנגדו לכך בתוקף, ובמשך תקופה ארוכה נאלץ להסתתר מהם. הוא יצא בחשאי לאיסטנבול ופגש שם את הרב הראשי של הקהילות היהודיות באימפריה, הרב משה הלוי. הפרמאן הגיע בסופו של דבר כעבור חצי שנה, בערב ראש השנה בניסן ה'תרס"ח. בעקבותיו הוקמו מערכות חדשות, ללא תלות בכולל הספרדים.
כתב את קורות חייו, ואת קורות יהודי תימן, בספר "זכור לאברהם". כתב קונטרס בשם "מבשר טוב" בשבחה של ארץ ישראל בו הוא מעודד את יהודי תימן לעלות לארץ ישראל וליישב אותה. טרח להביא לדפוס ראשון ספרי קודש של יהדות תימן, עריכת התאג' הראשון שיצא בדפוס של יהדות תימן (כתר תורה) וסידור התפילה נוסח יהודי תימן בלדי אשר מיוסד על פי כתב יד של מהרי"ץ אשר היה תחת ידו. הוציא לאור חיבורים של חכמי תימן.
נחלת הרפובליקה
נחלת הרפובליקה (ברוסית: Достояние республики) היא תוכנית טלוויזיה מוזיקלית רוסית ששודרה בערוץ הראשון מ-6 בספטמבר 2009 עד 25 בספטמבר 2016. התוכנית נבנתה סביב כמה שירים רוסיים וסובייטיים פופולריים, מתוכם התבקשו משתתפי התוכנית וצופי הטלוויזיה לבחור את אלה שהם הכי אוהבים. מנחי התוכנית – יורי ניקולייב ודמיטרי שפלב.
לפי מפיק התוכנית יורי אקסיוטה התוכנית נסגרה מסיבה הבאה: ...ראשית, כבר הזמנו את כל האורחים שרצינו להזמין בתקופה זו, ועכשיו רק אמנים צעירים יכולים להפוך לנחלת הרפובליקה. יש פורמטים אחרים עבור זה".
Alice in Chains (אלבום)
Alice in Chains (מכונה לעיתים גם "The Dog Album", "The Dog Records" (בתרגום מילולי: "תקליט הכלב") ו"Tripod" (ה"חצובה")) הוא האלבום השלישי של להקת הגראנג' אליס אין צ'יינס.
האלבום מכונה לפעמים "The Dog Album" "Tripod" או "Three" בגלל תמונת העטיפה שלו, שמציגה כלב עזוב בעל שלוש רגליים, שלטענת חברי הלהקה מנציח את הכלב שרדף אחרי שון קיני בילדותו. האלבום הגיע מיידית אל המקום הראשון במצעדי המכירות ועם הזמן הגיע למעמד של פלטינה כפולה. השיר "Frogs" כולל הקלטה של קרקורי צפרדעים שחברי הלהקה הקליטו בעצמם, כאשר הם נאלצים לשלם 10,000 דולר עבור שבוע של הקלטות על גדות הנחל.
גם הפעם התקשתה הלהקה להשלים את כל ההופעות שתוכננו לשם קידום האלבום בגלל בעיות ההתמכרות של ליין סטאלי. השורה הפותחת של האלבום (מתוך השיר "Grind") נחשבת בעיני רבים לתגובתו של ג'רי קאנטרל על השמועות על התפרקותה של הלהקה ומותו של סטאלי ("הייתי מכניס אתכם לבור האפל ביותר ומייעץ לכם בחוכמה שלא לתכנן את הלווייתי לפני שהגוף מת"). דרך השיר "Head Creaps" מעביר סטאלי את תגובתו למבקרים את דרך חייו, וכמו כן מתאר את היצורים הדמיוניים ("קריפס") שהתנחלו בראשו ומשכנעים אותו להמשיך ולחיות. זהו השיר היחיד שהלחין סטאלי באלבום ("יום יבוא ואמצא דרך להמריא מכאן, יום יבוא וראשי יהיה זה שיוביל אותי, יום יבוא, אדוני הנרצעים"). הבלדה "Heaven Beside You" מהווה לכל הדעות פנייה ישירה של קאנטרל לסטאלי בנוגע למצבו של האחרון ("היֵה מה שתהיה, ראה את מה שבאת לראות, הייתי מה שאתה רוצה להיות, אני לא אוהב מה שאני רואה. כמו הקור החורפי המקפיא ביותר, גן עדן לצדך... בפנים גיהנום").
יהודה אלחריזי
יהודה בן שלמה אלחריזי (נקרא גם יהודה חריזי, בערבית: يهودا بن سليمان الحريزي ابن شاؤول ابو زكريا; בספרדית: Yehudá al-Harizí; 1165, טולדו, ממלכת קסטיליה - ה-3 בדצמבר 1225, כ"ד בכסלו ד'תתקפ"ה, חלב, הסולטנות האיובית) היה משורר, יוצר ומתרגם יהודי-ספרדי.
קורות חייו
יהודה חריזי נולד בספרד, כפי הנראה בטולדו הנוצרית, שנותרו בה כיסי השכלה ערבית רחבה. הוא נפטר בסוריה אור ליום רביעי, בשעות הערב, בליל היממה האחרונה של חודש ד'ו אלקעדה בעיר חלב. שם משפחתו מתקשר אל העיר חרז באנדלוסיה.
נתן פיאט
ביוגרפיה
נתן פיאט נולד ב-1894 כנתן פייטלביץ' בעיירה פרוז'אנה שבפלך גרודנו שברוסיה, בן ליהודה (אידל) ולרבקה. בבגרותו למד בגימנסיה העברית בווילנה.
ב-1913 נסע לארצות הברית והחל ללמוד אנטומולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, בלימודיו התמחה פיאט בתחום הלול והמכוורת. בהיותו בארצות הברית נשא לאישה אישה יהודיה מקומית בשם אן (חנה) קול (כהן) (ילידת 1902).
עם סיום לימודיו וקבלת תואר "מוסמך" בחקלאות הגיע אליו שליח עלייה על מנת לשכנעו לעלות וללמד במקווה ישראל. בנובמבר 1928 עלה לארץ והצטרף לצוות ההוראה במקווה ישראל. בנוסף לתפקודו כמורה, עסק פיאט בהנחלת ידיעותיו הרבות לחקלאים בארץ ובשיפור ענפי החקלאות שבהם התמחה.
יהודה אלחריזי
קורות חייו
אלחריזי ערך מספר מסעות, שהחלו לפי דבריו בעקבות צרות באזור מגוריו. האחרונה שבהם הייתה לארץ ישראל ולמזרח, אך לדעת יוסף סדן במסע זה היה מדובר בהגירה וניסיון התיישבות בארץ חדשה. יצירותיו ספוגות ברשמים ממסעותיו, ובעיקר בתיאורו את חכמי הקהילות היהודיות שתמכו בו כלכלית וכאלה שנמנעו מכך.
נתן פיאט
ביוגרפיה
ב-1936 התפטר מתפקידו שלמה צמח, מנהל "בית הספר החקלאי כדורי", לאור היותו נתון בקונפליקטים עקב מחויבותו לשלטונות הבריטים שמינו אותו. שנה אחר כך, קיבל פיאט פניה אישית ממשה שרת לקבל עליו את ניהול בית הספר. פיאט לקח עליו את התפקיד ובמסגרת זו, עסק לא רק בהיבטים הפדגוגים של הלימודים, אלא גם סייע להנהגת ארגון ההגנה לרכוש נשק ולאמן את תלמידי המוסד החינוכי.
בנוסף לתפקידו כמנהל המוסד, שימש פיאט גם כמורה במקצועות הלול והכוורת. פיאט שימש בתפקידו עד שנת 1957 כשבתקופת המעבר לשלוחה בעכו החליפו סגנו שמואל גזית ואחר כך מונה לתפקיד ד"ר נסים משיח.
יהודה אלחריזי
יצירתו
ספרו מחברות איתיאל הוא תרגום קובץ המקאמות של אבו אחמד אלקאסִם אל-חרירי, איש בצרה, משורר נערץ על בני דורו, שחי כמאה שנים קודם, וששיריו נחשבו ליצירת מופת. חריזי החליף את הסיפור הערבי על החג' - העלייה המוסלמית למכה, בעליה לרגל לירושלים, ולמקומות בשירים נתן שמות מקראיים הרומזים על מקומות יישוב יהודי חרבים ברחבי ספרד הנוצרית.
אלחריזי עסק גם בתרגום כתבי הקודש היהודיים, וביניהם לטענתו על פי הזמנת יהודי פרובנס, תרגום יצירותיו של הרמב"ם: פירוש המשניות - כולל הקדמות הרמב"ם הנחשבות ספר נפרד, ואת הספר מורה נבוכים. בשני תרגומים אלו היה בתחרות מול שמואל אבן תיבון שאף הוא נתבקש לתרגם את הדברים בידי יהודי פרובנס, כפי שעולה ממכתבו לרמב"ם.
פרט ליצירתו בעברית, עיבד וכתב גם שירה בערבית (ובאותיות ערביות), שחלקה נתגלתה רק לאחרונה.
מתוך רצונו להחיות את השפה העברית, חזר לעסוק בתרגום ספרות הקודש. על התרגום של שירת חרירי ולעומתו תרגומים אלו כתב:
על אלה הוסיף את יצירותיו המקוריות (ולפעמים לא מקוריות) בערבית יהודית (באותיות עבריות). במקרים אחדים העתיק מן הערבית בלי הזכרת שם המשורר המקורי. רבים משיריו אסף בספרו "תחכמוני", יצירה אשר מורכבת ממקאמות. את הספר הקדיש לאנשים שונים תוך תיקונים והתאמות קלות.
קובץ שירים אחר שלו מוקדש לדברי מוסר ויראת שמים.
הוא נחשב בין גדולי משוררי ספרד, אף שחי בדורות שלאחר שלמה אבן גבירול או רבי יהודה הלוי ומשוררי ספרד האחרים ואף שלא היה הראשון לכתוב מקאמות.
כִּתאבּ אלדרַרה (בעברית: פניני המוסרים ושבחי הקהלים) הוא ספר על מסעותיו, אשר אלחריזי חיבר בערבית (ובאותיות ערביות). ספר זה הוא האחרון שכתב, לפני מותו בעיר חלב.
מסעותיו של אלחריזי
החל בשנת 1215, יצא אלחריזי למסעות הרחק מביתו. לדעת סדן, לעיתים ביקר קצרות באירופה וחזר לביתו בטולדו אך בכלל מסעותיו עבר לכל הפחות חמישים מקומות יישוב שהוזכרו או הוטמעו אחר כך בשיריו: הוא כתב את קורותיו במסעות אלה ואת רשמיו מקהילות ישראל הרבות בהן ביקר בספרו תחכמוני.
בספרו תחכמוני תיאר את מסעותיו ופגישותיו עם מאתיים אישים יהודים שונים, בעיקר מהעילית: רבנים ועשירים, אשר פגש בדרכו, ואשר להם הקדיש שירי שבח או גנאי. לדעת חוקרים, ייתכן שהמניע למסעות היה התעוררות דתית בדומה לצלבנים שבאותה התקופה, מניע כלכלי, או רדיפות בארץ הולדתו ובחלק מהמקומות אליהם הגיע.
שירתו
שירתו ייחודית עקב השילוב הערבי והעברי והשימוש באמרות ופסוקים מחוץ למקורות היהודיים. מבנה שיריו ייחודי אף הוא: את צורת החריזה המקובלת של הקצידה, שנחלקו בתיהם ל"דלתות" ול"סוגרים", חילק כך שהדלתות נכתבו בעברית והסוגרים בערבית או להפך. בשער י"א בספרו תחכמוני חיבר שיר תלת-לשוני, עברי-ערבי-ארמי, תחת הכותרת "דבר אל יאמן". בהקדמה לספרו כתב ששיריו כולם מקוריים למרות טענות נגדו בדבר חיקוי.
שירתו של אלחריזי כוללת תיאורים משדה הקרב, סערות ים ותיאורי טבע בעברית. בספרו תחכמוני תיאר פגישה עם שני גיבורים דמיוניים המספרים על מעשי קונדס מבדחים. מסעותיו עברו בצרפת ומצרים, ארץ ישראל, סוריה ובבל, והוא תיעד תוך כך את מנהגי הקהילות היהודיות בארצות אלו וגם את ביקורתו עליהם.
בין שיריו:
בשירתו משובצים אמרות ממקורות יהודיים ומהתנ"ך, כמו: . וכן מהקוראן: לא נמלטו מן המוות האבירים השוכנים בחדרים (מקאמה 36:2), בקוראן:.
במקאמה אלרוצ'ה אלאניקה (בעברית: התו ההדור) אלחריזי לועג לקהילת יהודי בגדד שלדעתו לא כיבדוהו כראוי. בכתאב אלדרר כתב על מסעו לבגדד: "וחיברתי עליהם מקאמה בלשון ערב/וגיליתי בה מקצת מעשיהם הנסתרים..)"
שִׁבְעַת הַתְּנָאִים שֶׁבָּהֶם יֶעֱרַב הַשִּיר
מתוך מחברת יב - "מחברת המשוררים": הימן האזרחי נמצא בחבורה בירושלים אשר משוחחת
תרגומיו
אלחריזי בחר לרוב חומר לתרגום שהופיע באופן סאטירי, וגם את התרגום עצמו עיבד לאופן הצגה דומה. היו שהסיקו מכך שאלחריזי אחז בתפיסה הנאו-אפלטונית של הספרות.
אלחריזי התמודד עם מבנים לשוניים שאין להן אח ורע בשפה העברית. לדעת רוב החוקרים, תרגומיו היו עממיים יותר ופחות מדויקים מאלו של שמואל אבן תיבון ואחרים.
בין תרגומיו מערבית לעברית:
מידע ביוגרפי - ספר המשוררים של אלמוצלי
מקור לידע משלים רב על יהודה חריזי מגיע מהסופר הערבי אלמובארכ אבן א-שאער אל-מוסולי (או: אלמוצלי, ובערבית: المبارك ابن الشاعر الموصلي, איש מוסול בן זמנו של אלחריזי), ולקסיקון המשוררים שלו, המכיל את תקציר קורותיהם של משוררים בני זמנו. בין היתר הזכיר את אל-חריזי בתקציר בן 8 עמודים, ומכאן פרטים רבים נוספים על חיי משורר זה. בספרו כתב: "יהודה אלחריזי היה גבר גבה קומה בעל שער שיבה ופנים שלא הצמיחו חתימת זקן: יחיא אבן סלימאן אבן שאאול אבו זכריא אלחריזי אליהודי מן אהל טוליטלה [טולידו]... שלא הצליח להסתיר את מבטאו הברברי.
הספר קובע את יום מותו המדויק ומקום קבורתו בחלב שבסוריה, וכן את שנת הולדתו. לדעת יוסף סדן, ניתן להסיק שלא היה זה "מסע למזרח" אלא הגירה לארץ ישראל ולמזרח.
אלמוצלי טען בספרו על אופי הפכפך, בלתי נאמן, מתנכל ו'נבזי' מצד יהודה אלחריזי. לדעת סדן, אין לדעת אם מדובר בהשמצה המקובלת בספרות נגד משוררים בעלי עט מושחז, לפי התרשמותו של אלמוצלי, או שאכן חלק מן התשלום שקיבל חריזי היה לצורכי מניעת השמצות, כפי שעולה מדברי אלחריזי בחלק משיריו הוא. .
נתן פיאט
ביוגרפיה
בשנת 1955 יזם פיאט הקמת שלוחה של כדורי בעכו. הקמת השלוחה אושרה במשרד החקלאות ב-11 באוקטובר 1955 לצד תחנת ניסיונות חקלאית ולשכת הדרכה חקלאית. בשנת 1956 נפתח בית הספר ופיאט ניהל אותו. ב-1960, לאחר מותו, שונה שם המתחם ל"יד נתן" על שמו של פיאט. בראשית שנות ה-70 הוקמה במקום מכללה אזורית. לאחר שבסוף שנות השמונים של המאה ה-20 נסגרו תחנת הניסיונות ולשכת ההדרכה, חולק המתחם בין המכללה, שהפכה מאז ל"מכללה האקדמית גליל מערבי", וכפר הנוער "מנוף", בו לומדים בני נוער שנשרו ממסגרות הלימודים הפורמליות.
ליסה קולמן (שחקנית)
ליסה ג'קלין קולמן (באנגלית: Lisa Jacqueline Coleman; נולדה ב-10 ביולי 1970) היא שחקנית אנגלייה ועוסקת בהתנדבות בריפוי בעיסוק. קולמן ידועה מהופעתה בתפקיד ג'וד קורקניק בסדרה "חדר מיון" בשנים 1994 עד 1997, ובדמות קאם לוסון בסדרות "The Story of Tracy Beaker" ו-"Tracy Beaker Returns".
ביוגרפיה
קולמן נולדה בהאמרסמית' שבלונדון. היא למדה בבית הספר לתיאטרון אנה שר החל מגיל שש, והמשיכה ללמוד בבית ספר תיכון להשלמת בחינות A-levels. היא עבדה בטלוויזיה בתקופות שונות החל משנות השמונים של המאה העשרים. באמצע שנות התשעים התחילה ללמוד לתואר בוגר אוניברסיטה בפסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה בבריטניה. ב-1997 עזבה את הסדרה "חדר מיון" כדי להתמקד בלימודים. הדמות שגילמה בסדרה ניצלה מניסיון רצח ואחר כך נסעה לגור בכרתים.
ברדיו הופיעה קולמן ב-1999 בסדרה בת שישה חלקים של ה-BBC בשם "Old Dog and Partridge".
חיים אישיים
ליסה קולמן היא אחותה של שחקנית הקולנוע והטלוויזיה שארלוט קולמן שנפטרה ב-2001. היא הבת הצעירה של השחקנית אן ביץ' (1938–2017) ושל המפיק והבמאי פרנסיס קולמן (1924–2008).
נתן פיאט
ביוגרפיה
בתקופת מלחמת העצמאות עקב אחר גורל תלמידיו, שהיו מעורבים בלחימה בחזיתות השונות, ופעל למול מוסדות המדינה כדי לקבל סיוע לצפון המדינה. במיוחד זכורה מעורבותו בניסיונות התווך מול הבריטים להחזרת גופות שבעת החללים מקרב בית קשת ששניים מהם היו תלמידיו. לאחר המלחמה פעל פיאט להקמת אנדרטה לחללים בשטח בית הספר. הפסלת בתיה לישנסקי נבחרה לתכנן את האנדרטה. פיאט לא זכה לראות את סיום הקמתה והסרת הלוט נעשתה במלאת 30 לפטירתו.
פיאט נפטר ב-1959 ונקבר, לבקשתו, בבית-הקברות של קיבוץ בית קשת, לצד תלמידיו שנפלו במקום בקרבות מלחמת העצמאות. בוגרי כדורי פוקדים את קברו מדי שנה.
משנתו החינוכית
נתן פיאט היה מחנך בעל שיעור קומה- מחנך מכוח אישיותו. פיאט ביסס את הלימודים במוסד על אהבת הארץ האדם והאדמה והם התמקדו בנושאי חקלאות לצד הלימודים איפשר פיאט את הכשרת התלמידים במסגרת ההגנה ובהמשך תמך בגיוסם לשורות הפלמ"ח. הוא עודד את התלמידים למחשבה עצמית וידע לנתב את דרכם ומעשיהם למטרות החינוכיות של בית הספר. הוא ראה בעיצוב אופיים של התלמידים מטרה חינוכית, דאג לחשל אותם ונמנע מפינוק יתר. השקפת עולמו דגלה באמון וכיבוד כל אדם גם אם הוא תלמיד צעיר, יהודי או ערבי ובמתן אחריות אישית וקבוצתית. פיאט חינך את תלמידיו ליושרה ואחריות תוך שהוא מבסס את מסורת "בחינות כבוד" אותה יזם קודמו שלמה צמח, מסורת זו בה נבחנו התלמידים ללא נוכחות המורים הוכיחה את עצמה שעה שצימח דור של מנהיגים בעלי יושרה כדוגמת יגאל אלון ויצחק רבין. הבוגרים השתלבו בהקמת יישובים חקלאיים, במחקר חקלאי ובפיקוד הגבוה בצה"ל. תלמידיו ראו בו דמות אב-מחנך, שידע חינוך מהו והוא זכה להערכה רבה.
הרוח הסוציאליסטית ליברלית שאפיינה את המוסד הייתה לצנינים בעיני מפלגות הימין שטענו שפיאט הוכרח לעזוב את המוסד עקב אי סדרים במוסד ולאור התנהגות לא תקינה בין תלמידים.
הקמת קיבוץ בית קשת
פיאט היה בין השושבינים הראשיים להקמת קיבוץ בית קשת השכן לכדורי. כבר ממחזורי המסיימים הראשונים ניסה פיאט לשכנע את הבוגרים להקים ישוב ליד בית הספר אך הבוגרים שאפו להקים ישוב באזור יותר חלוצי. גם את בוגרי מחזור ו' ניסה פיאט לשכנע להתיישב ליד כדורי אך הם רצו להתיישב בחורן על אדמות פיק"א שנרכשו על ידי הברון רוטשילד (ואף הקימו לשם כך את "גרעין חורן"). בסופו של דבר שכנע פיאט את יגאל אלון שקבע שהגרעין יתישב בסמוך לכדורי. פיאט השתמש במשאבי בית הספר לסייע לקיבוץ הצעיר ככל יכולתו בציוד, בבעלי חיים ובעזרה בעבודה.
לורנס קדלו
לורנס אלן "לרי" קודלו (באנגלית: Lawrence Alan "Larry" Kudlow; נולד ב-20 באוגוסט 1947) הוא פרשן שמרני, אנליסט כלכלי, אושיית טלוויזיה ופובליציסט אמריקאי ממוצא יהודי, שכיהן כיועץ הכלכלי הבכיר של הנשיא דונלד טראמפ ועמד בראש המועצה הלאומית לכלכלה, בהחליפו את גארי כהן שעזב במרץ 2018.
הוא נולד וגדל בניו ג'רזי, בנם של רות (לבית גרודניק) ואירבינג הווארד קודלו. משפחתו ממוצא יהודי, ובהמשך המיר קודלו את דתו לקתוליות.
קודלו התחתן 3 פעמים.
חידת גפרורים
חידת גפרורים היא חידה גרפית המוצגת בעזרת גפרורים או רישומים המייצגים גפרורים.
לצורך פתרון חידות אלו ניתן להשתמש גם בחפצים אחרים בעלי צורה דומה לגפרורים כמו למשל קיסמי שיניים.
סוגים של חידות גפרורים
חידות הגפרורים מחולקות לפי תחומן והן:
מקס בלכר
מקס בלכר (ברומנית: Max Blecher; 8 בספטמבר 1909 – 31 במאי 1938) היה סופר ומשורר יהודי-רומני.
ביוגרפיה
מקס (קראו לו גם "מרצ'ל" Marcel) נולד בבוטושאן, רומניה לאב, לאזאר בלכר, שהיה בעליו האמיד של בית חרושת לזכוכית. הוא למד רפואה בפריז, אך הפסיק בגלל מחלתו, שחפת של חוט השדרה. הוא אושפז בכמה מקומות מרפא, בצרפת, בשווייץ וברומניה, אך מחלתו באותה תקופה הייתה חשוכת מרפא והוא נפטר ברומן.
כתיבתו של בלכר הייתה אוטוביוגרפית במידה רבה.
בנוסף להיותו סופר הוא היה גם לדמות ספרותית, כי מיכאיל סבסטיאן נתן ביטוי רב לדמותו בספרו "יומן".
גלדיאטור (סרט)
גלדיאטור (באנגלית: Gladiator) הוא סרט דרמה אמריקני משנת 2000 בבימוי רידלי סקוט, ובכיכובם של ראסל קרואו וחואקין פיניקס. הסרט זכה בחמישה פרסי אוסקר, כולל לסרט הטוב ביותר, ולשחקן הטוב ביותר (קרואו) ובשני פרסי גלובוס הזהב.
עלילה
העלילה מתרחשת ברומא, במהלך המאה ה-2. לאחר ניצחון בקרב נגד הברברים בגרמאניה בפיקודו של הגנרל מקסימוס מרידיוס, מחליט הקיסר מרקוס אורליוס (ריצ'רד האריס) למנות את מקסימוס לקיסר לאחר מותו, מקסימוס מסרב אך הקיסר אומר לו לחשוב על שוב ולהודיע לו בערב את החלטתו. בינתיים הקיסר קורא לבנו קומודוס (חואקין פיניקס) ומודיע לו שהחליט למנות את מקסימוס לקיסר, קומודוס בתגובה חונק אותו ומתמנה לקיסר. קומודוס מורה לקחת את מקסימוס ולרצוח אותו ואת משפחתו. במהלך ההוצאה להורג, מקסימוס מצליח לפגוע באלה שניסו להרוג אותו ולברוח עם 2 סוסים. מקסימוס מתחיל לדהור אל ביתו על מנת להציל את משפחתו. כאשר הוא מגיע אל ביתו הוא מגלה שאיחר ורואה את הריסות ביתו ואת גופות אשתו ובנו תלויות, הוא קובר אותם ומתעלף. כעבור כמה זמן הוא מתעורר ומגלה שנלקח בשבי על ידי סוחרי עבדים. הוא נקנה בידי פרוקסימו, סוחר גלדיאטורים.
בינתיים, ברומא, הקיסר החדש קומודוס חוזר לעיר ומתקבל בקריאות גנאי מהעם ובזלזול מצד הסאנט, קומודוס, במטרה לזכות באהדת העם מכריז על 150 ימי חגיגות לזכרו של אביו. במשך 5 שנים, הגנרל מקסימוס מצליח מאוד בתור גלדיאטור וזוכה באהדת הקהל המחליט לכנות אותו "הספרדי". לאחר מכן פרוקסימו מקבל הודעה לשלוח גלדיאטורים להילחם בחגיגות של הקיסר בקולוסאום ברומא, הוא מחליט לשלוח קבוצה לוחמים, ביניהם מקסימוס. בקרב הראשון מקסימוס וחבורת הגלדיאטורים משחזרים את טבח קרתגו בתפקיד הברברים שנהרגו בקרב האמיתי, אך מקסימוס (שלא כמו בקרב האמיתי) מצליח לנצח את הרומאים וזוכה באהדת הקהל. קומודוס מבקש לראות את הגלדיאטור ומורה למקסימוס להוריד את הקסדה, מקסימוס מוריד ומגלה לו שהוא לא מת כפי שתכנן. הקיסר זועם ומנסה למצוא תוכנית להרוג את מקסימוס מבלי לעורר את זעם העם, הוא מחליט לערוך קרב בין מקסימוס לאחד הגלדיאטורים הטובים ביותר ברומא המכונה ה"גאלי". במהלך הקרב הוצאו מ-4 כיוונים שונים 4 טיגריסים קשורים מכלובים מתחת לאדמה לכיוונו של מקסימוס כאשר הקרב מוטה לרעתו, מקסימוס מצליח להביס את יריבו, והקיסר קומודוס מצווה עליו להרוג את ה"גאלי". מקסימוס מחליט להפר את דבר הקיסר, לרחם על אויבו ולא להורגו. כתוצאה מכך הקהל מעריץ את מקסימוס עוד יותר ומכנה אותו "מקסימוס הרחום", מה שמגביר את קנאתו של קומודוס ואת שנאתו למקסימוס.
הוא פוגש את משרתו המודיע לו שהצבא ממתין באוסטיה, ומציע לו לברוח ולחזור עם הצבא לעיר. הגנרל מבקש ממנו למסור הודעה ללוסילה, אחותו של קומודוס, להפגיש אותו עם הסאנטור גראיקוס המתכנן הפיכה ומנסה להדיח את הקיסר (שם זה אגב, אירוני, שכן גריאקוס בלטינית פירושו בוגד). ביחד הם מחליטים שבעוד יומיים מקסימוס יברח לשער העיר, שם יחכה לו משרתו שיוביל אותו לצבא ולאחר מכן הם יחזרו לעיר ויכבשו אותה, ידיחו את הקיסר ויחזירו את השלטון לסאנט. בינתיים קומודוס שומע את בנה של לוסילה, לוציוס אומר שהוא יהיה כמו מקסימוס "מושיע רומא", קומודוס כועס כאשר מגלה שלוציוס שמע זאת מלוסילה. קומודוס מאיים על לוסילה שאם היא לא תגלה לו מה היא מתכננת הוא יהרוג את בנה לוציוס. לוסילה בוכה ולבסוף מגלה לו הכול, קומודוס שולח חיילים לאסור את מקסימוס אך הגלדיאטורים האחרים נלחמים בהם ומאפשרים למקסימוס לברוח. מקסימוס בורח ומגיע לשער העיר, אך מגלה שנכנס למלכודת ונלכד בידי חיילי הקיסר.
מקסימוס נלקח לקומודוס שמודיע לו שילחם נגדו בקרב האחרון. קומודוס דוקר אותו ומורה לשומרים להלביש אותו בשריון כדי שהקהל לא יראה את הדקירה. על אף פציעתו מצליח מקסימוס להעיף את חרבו של קומודוס במהלך הקרב, והמשמר הפרטוריאני מסרב לסייע לקיסר. קומודוס שולף סכין נסתרת אך מקסימוס נועץ אותה בגרונו של קומודוס והורגו. לאחר מכן מת מקסימוס מפצעיו כתוצאה מהדקירה של קומודוס מלפני הקרב.
הסרט מתבסס באופן רופף ביותר על דמויות ואירועים אמיתיים באימפריה הרומית מסוף המאה השנייה.
הפקה
הסרט הופק על ידי דאגלס ויק, דייוויד פרנזוני וברנקו לוסטיג, וצולם באנגליה וברזאזאת – "עיר הסרטים" של מרוקו ומלטה – בתקציב של 103 מיליון דולר.
הכנסות
הסרט הוקרן לראשונה ב-5 במאי 2000, והכנסותיו בכל העולם עד פברואר 2007 הן מעל 458 מיליון דולר.
מקסימיליאן אנטון, נסיך הכתר של טורן וטקסיס
מקסימיליאן אנטון, נסיך הכתר של טורן וטקסיס בגרמנית: Maximilian Anton von Thurn und Taxis; 28 בספטמבר 1831- 26 ביוני 1867) היה נסיך הכתר של טורן וטקסיס עד מותו בשנת 1867.
ביוגרפיה
ב-24 באוגוסט 1858 התחתן מקסימיליאן בטירת פוסנהופן עם הלנה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ולודוביקה, נסיכת בוואריה, ואחותה הבכורה של אליזבת, נסיכת בוואריה (לימים קיסרית אוסטריה), והיו להם ארבעה ילדים.
מקסימיליאן נפטר מאי ספיקת כליות או שיתוק ריאות ב-26 ביוני 1867, בגיל 35, ברגנסבורג, והוא נקבר בקפלת הקבורה במנזר סנט אמראם. בשל מותו המוקדם, בנו מקסימיליאן מריה הפך לנסיך הכתר של טורן וטקסיס, ולאחר מכן ירש את התואר והנחלות.
לודוויג השני, מלך בוואריה כתב במכתב אישי של תנחומים לאביו של מקסימיליאן, מקסימיליאן קרל: "אני מזדהה עם האובדן שלך והכאב העמוק שאתה חש, יחד עם כל משפחת טורן וטקסיס, בעקבות אובדן החיים מלאי התקוות".
משפחתו
ב-24 באוגוסט 1858 התחתן מקסימיליאן בטירת פוסנהופן עם הלנה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ולודוביקה, נסיכת בוואריה, ואחותה הבכורה של אליזבת, נסיכת בוואריה (לימים קיסרית אוסטריה), והיו להם ארבעה ילדים:
פאולס
{{פירושונים|
ראו גם
}}
479
אירועים
המלך תיאודריך הגדול מתחיל במערכה של ארבע שנים נגד האימפריה הביזנטית. האוסטרוגות כובשים את המחוזות הרומאים (מוזיה ותרקיה), ומאיימים על בירת קונסטנטינופול עצמה.
יוליוס נפוס, הקיסר לשעבר של האימפריה הרומית המערבית, זומם תוכניות צבאיות בדלמטיה נגד אודואקר, בתקווה להחזיר את השליטה באיטליה.
נפטרו
הקיסר שון של (ליו) סונג {נולד ב-467}
וואנג ז'נפנג הקיסרית של ליו סונג {נולדה ב-436}
הקיסר יוריאקו. קיסר יפן {נולד ב-418}
יחסי יפן–סורינאם
יחסי יפן–סורינאם הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין רפובליקת סורינאם.
סקירה כללית
בין יפן לבין רפובליקת סורינאם מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים. יפן כוננה לראשונה את יחסיה עם סורינאם ב-1975. בין שתי המדינות התקיימו מספר ביקורים רמי דרג ובעקבותיהם שיתופי פעולה אחדים.
ווסטוק (אגם)
אגם ווסטוק (באנגלית: Lake Vostok ברוסית: восток) הוא האגם התת-קרחוני הגדול ביותר. האגם נמצא ביבשת אנטארקטיקה, מתחת לתחנת המחקר ווסטוק. שטחו של האגם 15,690 קמ"ר. אורכו של האגם 250 ק"מ ורוחבו 50 ק"מ בנקודה הרחבה ביותר, עומקו הממוצע הוא 344 מטרים. האגם נחשב לאגם העתיק והטהור ביותר בכדור הארץ מכיוון שהוא מבודד כ-420,000 שנה. האגם שוכן כ-4,000 מטר מתחת לפני השטח של מדף הקרח המרכז-אנטארקטי.
האגם התגלה בשנת 1996 על ידי צוות מחקר של מדענים רוסים ובריטים. במאי 2005 התגלה אי קטן במרכז האגם. בדיקות בחלקו העליון של האגם העלו שגילו כ-420,000 שנים.
טמפרטורת המים עומדת על 3°C-. המים אינם קופאים בגלל הלחץ שמפעילות שכבות הקרח שמכסות את האגם.
קידוח לתוך הקרח
בשנות ה-70, קדחה ברית המועצות לעומקים של בין 500 ל-952 מטר אל תוך הקרח, כדי ללמוד על התרכבות איזוטופ החמצן עם הקרח, מחקר שהראה, כי הקרח מתקופת הקרח האחרונה נמצא בעומק של כ-400 מטר. לאחר מכן נקדחו עוד שלושה חורים: ב-1984, חור 3G הגיע לעומק סופי של 2,202 מטרים, ב-1990, חור 4G הגיע לעומק סופי של 2,546 מטרים וחור 5G הגיע לעומק של 2,755 מטר. לאחר חידוש הפעילות בתחנה, המשיך הקידוח בחורף 1995. ב-1996 הפסיק הקידוח בעומק של 3,623 מטר, בעקבות בקשה של הוועדה למחקר אנטארקטיקה, שהביעה דאגה לזיהום אפשרי של אגם ווסטוק. הקידוח לעומק הקרח חדר דרך ארבע תקופות קרח לאורך תקופה של 420,000 שנים.
ב-5 בפברואר 2012, לאחר עשרים שנות קידוח, צוות של מדענים רוסים מסר כי השלים את הקידוח העמוק ביותר אי פעם בליבת הקרח, כשקדח לעומק של 3,768 מטר.
לודוויג הולברג
לודוויג הולברג (בנורווגית: Ludvig Holberg; 3 בדצמבר 1684 – 28 בינואר 1754) היה סופר, מסאי, פילוסוף, היסטוריון ומחזאי יליד ברגן, נורווגיה, בתקופת המלוכה הדנו-נורווגית. הוא הושפע מההומניזם, הנאורות והבארוק. הולברג נחשב למייסד הספרות הדנית והנורווגית והוא ידוע בעיקר בזכות הקומדיות שכתב בשנים 1722–1723 עבור תיאטרון  Lille Grønnegade בקופנהגן. מאמריו בנושאי משפט וחוקי טבע שימשו סטודנטים למשפטים במשך יותר מ-200 שנה, מ-1736 עד 1936.
השכלתו
הולברג היה הצעיר מבין שישה אחים. אביו, כריסטיאן נילסן הולברג, מת לפני מלאות שנה לבנו. לודוויג הולברג למד בקופנהגן ולימד באוניברסיטת קופנהגן במשך שנים רבות. בו בזמן הוא החל קריירה מוצלחת כסופר וכתב את סדרת הקומדיות הראשונה שלו.
תחילה למד הולברג תאולוגיה באוניברסיטת קופנהגן, אולם הוא לא התעניין במיוחד בקריירה בתאולוגיה ולימד את עצמו משפטים, היסטוריה ובלשנות. בשנת 1736 התמסד באוניברסיטת קופנהגן התואר האקדמי במשפטים וכתביו של הולברג הפכו לחומר הקריאה לתואר זה. תחילה לימד הולברג באוניברסיטה מטפיזיקה, ומאוחר יותר התמנה לפרופסור ולימד רטוריקה ולטינית. לבסוף קיבל פרופסורה בנושא אשר היה קרוב ביותר ללבו ובו היה פורה ביותר – היסטוריה.
הולברג היה משכיל מאוד ואיש העולם הגדול. בנעוריו, הוא ביקר בערים הגדולות בהולנד וצרפת, וחי במשך תקופה קצרה ברומא ובמשך תקופה ארוכה יותר באוקספורד, אנגליה (1706–1708), מעשה לא שכיח מאחר שבאותה עת התרכזו החיים האינטלקטואליים ביבשת אירופה. הוא לא התקבל באופן רשמי לאוניברסיטת אוקספורד, אלא בילה את זמנו שם בספריות ובדיונים בלטינית עם הסטודנטים האנגליים.
יצירתו
מסעותיו של הולברג היו מקור ההשראה העיקרי לכתביו המאוחרים יותר, ובעקבות חוויות אלה התבגר הן מבחינה אמנותית והן מבחינה מוסרית. הולברג שאב השראה מקומדיות לטיניות עתיקות, כמו גם מקומדיות צרפתיות חדשות יותר שראה בפריס, ומתיאטרוני רחוב ברומא.
ניתן לחלק את כתביו של הולברג לשלוש תקופות: הראשונה, בין 1711–1718 עוסקת בעיקר בהיסטוריה. השנייה, בין השנים 1719–1731, עוסקת בעיקר בשירה סאטירית ובקומדיות לתיאטרון. והתקופה השלישית, בין 1731–1750, עוסקת בעיקר בפילוסופיה. הקומדיות הרבות שלו בתקופת הביניים נכתבו בעת ששימש מחזאי הבית בתיאטרון הציבורי הראשון בדנמרק, שנוסד בקופנהגן ב-1721. אלה הקומדיות שזיכו אותו בתהילה עד לימינו אלה, והן זכו להצלחה עצומה בין לילה.
אולם, המחסור שנגרם כתוצאה מהשריפה הגדולה של קופנהגן ב-1728 הוליד גל של דיכאון ושל פוריטניות, שלא עלו בקנה אחד עם הסאטירות של הולברג, וכתוצאה מכך הוא חדל לכתוב קומדיות ועבר ב-1731 לכתיבה פילוסופית והיסטורית. הרומן היחידי של הולברג, הפנטזיה הסאטירית-בדיונית "מסעותיו התת-קרקעיים של נילס קלים", פורסם במקור בלטינית תחת השם Nicolai Klimii Iter Subterraneum.
הולברג מציג את היהודים כדמויות קומיות במרבית ממחזותיו, ובשנת 1742 הוא כתב את Den jødiske Historie fra Verdens Begyndelse, fortsat til disse Tider (ההיסטוריה היהודית מתחילת העולם ועד ימינו). המאמר מציג את היהודים תוך שימוש בסטריאוטיפים השליליים אך גם דן ביחס השלילי ליהודים באירופה.
הר בורג'ו
הר בורג'ו (באנגלית: Mount Bourgeau) הוא הר ברכס מאסיב בהרי הרוקי הקנדיים בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
ההר נמצא בשטח הפארק הלאומי באנף.
גובהו של ההר 2,931 מטרים מעל פני הים והוא מתנשא לגובה של 462 מטרים מעל סביבתו.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי ג'יימס הקטור בשנת 1860.
ההר נקרא על שם יוג'ין בורג'ו, בוטנאי שהיה חלק ממשלחת פאליסר.
הטיפוס על ההר
הראשונים שהעפילו לפסגת ההר היו ג'י. ג'י. מקארתור (J.J. McArthur) וטום וילסון (Tom Wilson) בשנת 1890.
ג'פרי ברודווטר
ג'פרי ברודווטר (באנגלית: Jeffery D. Broadwater) הוא קצין בדרגת מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית המשרת כסגן מפקד הקורפוס החמישי.
ביוגרפיה
ברודווטר נולד בפורט בנינג וגדל ברדקליף שבקנטקי. הוא דור שלישי למשרתים בצבא ארצות הברית. ב-1989 סיים תואר ראשון במתמטיקה ולימודים צבאיים באוניברסיטת קנטקי והתגייס לצבא כקצין שריון. הוא הוצב במערב גרמניה ושירת ברגימנט הפרשים המשורין ה-11. במלחמת המפרץ לחם כמפקד מחלקת סיור. לאחר קורס קציני שריון מתקדם בפורט נוקס שירת כקצין מבצעים ומפקד פלוגה בגדוד השלישי של הרגימנט המשורין ה-73 בדיוויזיה המוטסת ה-82. בתקופה זו השתתף במבצע אכיפת הדמוקרטיה והסדר בהאיטי. הוא יצא ללימודים וב-2003 הוצב בדייוויזית החי"ר הראשונה. לחם במלחמת עיראק בגזרת העיר רמאדי כקצין מבצעים של החטיבה הראשונה.
ב-2005 מונה למפקד הגדוד השלישי ברגימנט הפרשים השביעי, כמפקד הגדוד הוביל את היחידה במהלך תגבור הכוחות האמריקאיים בעיראק ולחם בגזרת שכונת אל-עזמיה בבגדאד. בתפקידו הבא שירת במרכז האימונים הלאומי בפורט אירווין.
ביוני 2012 מונה למפקד צוות הקרב החטיבתי בדיוויזיה הראשונה. ביולי 2014 חזר לשרת במרכז האימונים הלאומי. באוגוסט 2015 מונה לסגן מפקד דיוויזיית השריון הראשונה וכן שימש קצין התכנון של כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. בדצמבר 2016 מונה למפקד מרכז האימונים הלאומי בפורט אירווין.
באוקטובר 2019 מונה למפקד דיווזיית הפרשים הראשונה. במהלך כהונתו הושעה למשך שבעה חודשים בהן נבדקה אחריותו הפיקודית לפרשת הטרדתה המינית ורציחתה של חיילת בדיוויזיה. שמו נוקה בתום החקירה. באוגוסט 2021 מונה לסגן מפקד הקורפוס החמישי.
ברודווטר בוגר המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית, בעל תואר שני במתמטיקה שימושית מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים, תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.
קווין דאקוורת'
קווין ג'יימס דאקוורת' (באנגלית: Kevin James Duckworth; 1 באפריל 1964 – 25 באוגוסט 2008) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1986–1997. לאורך הקריירה השתתף פעמיים במשחק האולסטאר של ה-NBA, והעמיד ממוצעים כוללים של 11.8 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק.
נפטר באוגוסט 2008, בגיל 44, בשל אי-ספיקת לב.
קריירה מקצועית
בדראפט ה-NBA 1986 נלקח דאקוורת' בבחירה ה-33 על ידי סן אנטוניו ספרס, אך לאחר 14 משחקים בלבד במדיה נשלח בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, בתמורה לוולטר ברי. לאורך עונת הרוקי שלו קלע דאקוורת' 5.4 נקודות למשחק, כמחליפו מהספסל של סטיב ג'ונסון. במהלך העונה העוקבת נפצע ג'ונסון, ודאקוורת' אשר הוצב במקומו בחמישייה הפותחת הציג יכולת מצוינת עם ממוצעים של 15.8 נקודות ו-7.4 ריבאונדים למשחק. בסיום העונה זכה בפרס השחקן המשתפר של העונה.
בעונתו השלישית בליגה,, רשם שיאי קריירה של 18.1 נקודות ו-8.0 ריבאונדים למשחק ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. בעונת, תחת המאמן הנכנס ריק אדלמן, רשמה פורטלנד את מאזן הניצחונות הטוב בתולדותיה (59–23) והעפילה לגמר ה-NBA, בו הפסידה לדטרויט פיסטונס בתוצאה 1–4. בעונה הבאה השתתף דאקוורת' בשנית במשחק האולסטאר, לצד חבריו לקבוצה קלייד דרקסלר וטרי פורטר. בפלייאוף שבה פורטלנד למעמד גמר ה-NBA, אך הפסידה לשיקגו בולס בתוצאה 2–4.
לקראת עונת, לאחר 6 וחצי עונות בפורטלנד, נשלח דאקוורת' בטרייד לוושינגטון בולטס בתמורה להארווי גרנט. במהלך עונתו השנייה עם הבולטס הושעה על ידי הקבוצה בשל כושרו הגופני הלקוי שכלל עלייה חדה במשקל. בשתי עונותיו בקבוצה רשמה וושינגטון מאזן כולל של 45 ניצחונות לעומת 119 הפסדים (27.4%), בעוד דאקוורת' עצמו קלע 6.8 נקודות בממוצע למשחק.
בעונות ו- שיחק עבור מילווקי באקס ולוס אנג'לס קליפרס, בהתאמה, בטרם פרש ממשחק בגיל 32.
9M123 כריזנטמה
9M123 כריזנטמה (ברוסית: Хризантема (חרצית), קוד דיווח נאט"ו: AT-15) הוא טיל נגד טנקים דור ב' מונחה מכ"ם מילימטרי או רוכב קרן לייזר מתוצרת רוסיה. הטיל נועד לפגוע בטנקים, כולל טנקי מערכה מערביים חדישים, כגון ה-M1 אברהמס, המרכבה סימן 4 והלאופרד 2.
פיתוח
פיתוח הטיל החל בשנת 1980 ותוכנן כטיל נגד טנקים מודרניים בעלי שריון עם מיגון ריאקטיבי. ביולי 1996 הוצג הטיל לראשונה.
הנחיה
הטיל מצויד בראש ביות חצי-אקטיבי למכ"מ באורך גל מילימטרי. משדר אלומת המכ"ם מצוי בקרבת משגר הטיל, וראש הביות קולט את החזרי המכ"ם מהמטרה. בדומה לטיל הרוסי קורנט, גם לכריזנטמה גלאי לייזר בזנבו, המאפשר להנחותו למטרה ללא שימוש במכ"ם. בתצורה זו נעשה שימוש במשדר לייזר המותקן בקרבת המשגר. הטיל מתקן את מסלולו בהתאם לאותות הנקלטים בגלאי שבזנבו וכך "רוכב" על אלומת הלייזר עד הגעתו למטרה.
GN
GN היא דגם של מכונית בריטית מסוג סייקלקאר, אשר יוצרה על ידי מהנדס ומעצב המכוניות הבריטי הנדי גודפרי ושותפו, מהנדס ומעצב מכוניות הבריטי ארצ'יבלד פרייזר נאש, בין השנים 1910 -1925 בתצורות: קבריולה ומכונית מרוץ. הדגמים יוצרו בלונדון.
סך הכול יוצרו כ-200 יחידות.
דגמי מכוניות "Cyclecar"
דגמי "GN" הוגדרו מכוניות "Cyclecar" שפירושו: מכוניות קלות, ספורטיביות שיוצרו בין השנים 1910 - 1925 כדי למלא את החלל שנוצר בייצור, בין אופנוע ומכונית. מועדון "Clubs Moto Cycliste" פרסם ב-14 בדצמבר 1912 תקנון לגבי מכוניות ה-"Cyclecar". הדגמים בקטגוריה של המכוניות הגדולות הוגבלו למשקל מקסימלי של 350 ק"ג ולמנוע בעל נפח עד 1,100 סמ"ק. הדגמים בקטגוריה של המכוניות הקטנות הוגבלו למשקל בין 150-300 ק"ג ולמנוע עד נפח 750 סמ"ק.
- (אלבום של אד שירן)
- (נהגה: Subtract, בעברית: מינוס) הוא אלבום האולפן השישי של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן. האלבום יצא לאור ב-5 במאי 2023, על ידי חברת התקליטים אסילום רקורדס ואטלנטיק רקורדס.
רקע והכרזה
ב-29 באפריל 2023, הכריז שירן על סדרה של מופעים אינטימיים בצפון אמריקה כחלק מסיבוב הופעות מיני לאלבום.
רשות חירום לאומית
רשות חירום לאומית (רח"ל) היא רשות ממשלתית ישראלית המופקדת על תאום בין הגורמים השונים המטפלים באזרחים בשעת חירום. שעת חירום מוגדרת על ידי הממשלה כאחת מאלו: מלחמה, אסון טבע, מגפה, תקלה תפעולית - אסון פתע רב נפגעים, או פיגוע טרור רחב היקף (כגון פיגוע אב"כ).
היסטוריה
ב-2012 הרשות הועברה למשרד להגנת העורף החדש. בראש המשרד עמדו השרים מתן וילנאי, אבי דיכטר וגלעד ארדן, ובהתאמה מנכ"לי המשרד - אלון רוזן, גבי אופיר ודן רונן. ביוני 2014, בעקבות סגירתו של המשרד, הועברו תחומי הפעולה של הרשות למשרד הביטחון, והסמנכ"ל בצלאל טרייבר מונה לעמוד בראשה.
בתחילת 2018 מינה שר הביטחון, אביגדור ליברמן, ועדת מומחים, ברשות האלוף במיל' אבי מזרחי, שתבחן את יחסי הגומלין ותחומי האחריות והסמכות בין הרשות לבין פיקוד העורף. דוח הוועדה, שהוגש לשר במאי של אותה השנה, מצא חפיפה בפעילות רח"ל ופיקוד העורף והמליץ לעשות הבחנה ברורה בין תפקיד וייעוד שני הגופים – הרשות תשמש כגוף המטה הלאומי הפועל מטעם שר הביטחון ועבורו בתווך הלאומי-אסטרטגי ותרכז את התווית המדיניות, תכנון, הנחיה, תקצוב, קשרים בין לאומיים, תיאום, פיקוח, בקרה ורגולציה; ואילו פיקוד העורף יהיה גוף הביצוע האופרטיבי, שירכז את הכנת הרשויות המקומיות ואת גופי החירום. למפקד פיקוד העורף ימונה סגן אזרחי, שאליו יוכפפו מחוזות פיקוד העורף והרשות שיאוחדו. במחוזות החדשים יפעלו יחד קציני הפיקוד ועובדי הרשות בשגרה ובחירום. שני הגופים יפעלו תחת מפקדה אחת, ישתמשו במערכת שליטה ובקרה אחת ויפעלו בהתאם לתוכנית עבודה רב-שנתית מוגדרת על מנת להתאים את מוכנות העורף לתרחישי הייחוס הקיימים. עם סיום עבודת הוועדה, השר קיבל את המלצותיה.
עוד ב-2018, מונה תא"ל במיל' זאב צוק-רם לתפקיד ראש הוועדה הבין-משרדית להיערכות לקראת רעידות אדמה ולראש הרשות, לאחר שכבר כיהן בתפקיד בין 2007 ל-2011 עם הקמתה. צוק-רם פרש מתפקידו בסוף 2019 בעקבות חילוקי דעות בנוגע לביזור סמוכויות הרשות, ו"סירוסה" לטענתו, בפברואר 2020, במקביל להתפרצות מגפת הקורונה בישראל, השר נפתלי בנט מינה את אל"ם במיל' נוחי מנדל למחליפו הזמני. ב-9 ביוני, ראש הממשלה החלופי ושר הביטחון בני גנץ הנחה את מנכ"ל משרד הביטחון, אמיר אשל, להתחיל בהליך מינוי לתפקיד ראש הרשות, זאת לאחר כ-7 חודשים שבהם התפקיד לא אויש באופן קבוע, אלא באמצעות ממלאי מקום. באוקטובר, נכנס לתפקיד תא"ל יורם לרדו.
מבנה הרשות
רשות החירום הלאומית בנויה מחטיבות ומאגפים.
פיודור אייכמנס
פיודור איוואנוביץ' אייכמנס (25 באפריל 1897 – 3 בספטמבר 1938) היה עובד נ.ק.ו.ד. של ברית המועצות, לטבי במוצאו. איש הרובאים הלטבים לשעבר. המפקד הראשון של מחנה סולובצקי. ראש אגף הגולאג באפריל-יוני 1930, ממארגני הדיכוי הסטליניסטי וממייסדי מערך מחנות העבודה הסובייטיים.
ביוגרפיה
נולד בחווה במחוז קורלנד שבלטביה.
הוא עבד בבית דפוס כנער משלוחים (1909), לאחר מכן עבד בחנות מור ומריליז במוסקבה. בשנת 1916 סיים את לימודיו במכון הפוליטכני בריגה שפונה למוסקבה. כחלק מחטיבת הרובאים הלטביים, הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה, לאחר שנפצע באביב 1917, הוא שוחרר מהשירות הצבאי. הוא עבד כמנעולן באחד ממפעלי פטרוגרד. בשנת 1917 הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאליסטית. מאז שנת 1918 - עבד בצ'קה של פטרוגרד, אז ב"רכבת טרוצקי" המפורסמת, שימש כמפקד הרכבת.
בספטמבר 1920, עם העברת הפעולות הצבאיות של הצבא האדום למרכז אסיה, מונה למחלקה המיוחדת של החזית הטורקסטנית כראש היחידה הפעילה, ואז - ראש סניף קזאלין של הצ'קה.
השתתף במלחמת האזרחים בטורקסטן, ואז עבד בצ'קה של טורקסטאן כעוזרו של גלב בוקיי. מאז 1922 - ראש המחלקה השנייה במחלקה המזרחית של הגפא"ו, האחראי למאבק בפעילות נגד מתנגדי המהפכה במרכז אסיה ובמזרח התיכון.
מאז שנת 1924 היה ראש מחנה המטרה המיוחדת סולובצקי. במאי 1926, לבקשת אייכמנס, הופחת מספר שנות המאסר של נפתלי פרנקל, ושנה לאחר מכן הוא שוחרר. פרנקל הפך לימים לסגן אלוף במשרד הפנים הסובייטי.
החל מיולי 1926, אייכמנס היה עורך המגזין החודשי "איי סולובצקי" ששימש כשופר של מחנות סולובצקי למטרה מיוחדת.
מאז 20 במאי 1929 היה ראש המחלקה השלישית במחלקה המיוחדת המשטרה החשאית (שעסקה בסיכול ריגול).
מ-25 באפריל ועד 16 ביוני 1930 - ראש אגף המחנות, שהפך באוקטובר אותה שנה לגולאג. אייכמנס היה אחראי על ניהול כל המחנות של המשטרה החשאית.
בשנת 1930 ארגן את המשלחת לוייגאץ' ועד שנת 1932 עמד בראשה, רשמית, המשלחת עסקה בחקירה ופיתוח של עפרות מתכת לא ברזליות באי ויגאץ' ובחוף ים קארה.
בשנים 1932–1937 - היה סגן ראש המחלקה ה-9 (ראש המחלקה היה גלב בוקיי), ראש המחלקה השלישית במחלקה 9 של המינהל הראשי לביטחון המדינה במשרד הפנים של ברית המועצות. מחלקה של שלושה אנשים שערכה עבודות צופן וניהלה קריפטוגרפיה, ארגנה תקשורת מוצפנת עם משימות חוץ של ברית המועצות.
ב-22 ביולי 1937 נעצר במהלך חיסול כוח אדם ותיק בשירותי הביטחון (הואשם בטרוצקיזם). נורה למוות ב-3 בספטמבר 1938.
שמו טוהר ב-25 ביולי 1956 במסגרת הדה-סטליניזציה.
המשפחה
האישה הראשונה נפטרה בלילה 8–9 ביולי 1921 במהלך מפולת הבוץ הרסנית של אלמא-אטא. אייכמנס עצמו נפצע.
האישה השנייה גלינה ניקולאייבה ילדה לו בת, אלווירה פיודורובנה שהתגוררה בארצות הברית.
יהודה זרחיה סגל
הרב יהודה זרחיה מרדכי לייב חיים הלוי סגל (תרפ"ד, 1924 – ט' באדר תשס"א, 4 במרץ 2001) היה רב ומקובל, כיהן כרבה של שכונת קריית שלום בתל אביב במשך כחמישים שנה.
תולדותיו
נולד בירושלים לרב שפטיה (שעפטל) סגל, מצאצאי השל"ה ותלמיד הרב מאיר שמחה כהן, ולחנה-עלקא, בת הרב יעקב מנדלבוים. אבי סבתו הוא הרב בכור חיים יוסף דוד אזולאי, מצאצאי החיד"א. בינקותו עברו הוריו לגור בנווה שלום שביפו. למד בתלמוד תורה שערי תורה ביפו. בהיותו כבן שמונה נפטר סבו הרב יעקב מנדלבוים בירושלים, והוא היה בין שלושת מספידיו. בבחרותו למד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה, שם היה מתלמידי הרב שך ובמשך תקופה אף לן עמו בחדרו. באותה תקופה היה בקשר עם החזון איש, אשר כינהו "ארי בין אריות". זכה בפרס משרד הדתות (תשי"ב, 1952) שחולק ל-18 "עילויי הישיבות".
בשנת תשי"ג (1953), בהיותו בן 29, התמנה לרבה של שכונת קריית שלום בדרום תל אביב. היה פעיל בתחומי הדת בשכונתו והרבה במסירת שיעורים תורניים בבתי הכנסת באזור. כמו כן עסק בקבלה ובספרי חסידות. נחשב בעל כוח ברכה ויוחסו לו מופתים. היה מקורב לרבנים מכל החוגים. במשך עשרות שנים פרסם מאמרים תורניים והגותיים בבמות רבות, ובהם בעיתון "שערים".
תולדות חייו תוארו בספר "הצדיק פלא".
קייבטאון
רובין דניאל סקינר (באנגלית: Robin Daniel Skinner; נולד ב-15 בדצמבר 1998), המוכר בשם הבמה קייבטאון (Cavetown; לעיתים cavetown, באותיות קטנות), הוא זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי ויוטיובר אנגלי. סגנונו המוזיקלי משלב אלמנטים של אינדי רוק, אינדי פופ ובדרום פופ יחד עם בלדות יוקולילי עדינות ורגועות.
נכון ליוני 2022, הוא צבר מעל ל-8.1 מיליון השמעות מדי חודש בספוטיפיי. ערוץ היוטיוב שלו, אשר פתח בנובמבר 2012, מונה 2.09 מיליון מנויים וסך כולל של 398 מיליון צפיות בסרטונים, נכון ליוני 2022.
ראשית חייו
סקינר נולד ב-15 בדצמבר 1998, באוקספורד שבאנגליה. התעניינותו במוזיקה הושפעה מאביו, דייוויד סקינר, מיוזיקולוג ומנצח מקהלה, שלימד אותו לנגן על גיטרה אקוסטית כשהיה בגיל 8. אמו היא חלילנית בארוק ומורה למוזיקה. הוא גדל בעיר קיימברידג', ולמד בקולג' הקהילתי של פארקסייד בין השנים 2010 ל-2015, ובקולג' הילס רוד  עד 2017.
2016–2018: 16/04/16 ו-Lemon Boy
בשנת 2016 סקינר הוציא לאור את אלבום האולפן השני שלו, 16/04/16. האלבום כולל שילוב של "בדרום פופ חמים ומלודי" ו"אינדי רוק בסגנון לו-פיי". את האלבום הוא הקדיש לחבר ילדות שלו, ג'ק גרהאם, שמת מלוקמיה בתאריך שבשם האלבום (16 באפריל 2016). 60% מהכנסות האלבום נתרמו לעמותת Cancer Research UK.
באפריל 2017, בעודו לומד לבחינות הגמר בבית הספר התיכון (Sixth Form), העפיל סקינר לגמר תחרות הלהקות של קיימברידג', וזכה בפרס המופע האקוסטי הטוב ביותר ובפרס קימברלי רו לפזמונאות, וביוני באותה שנה ניגן ביריד סטרוברי. בשנת 2018 הוא הוציא לאור את אלבומו השלישי, Lemon Boy. נכון לאוגוסט 2020, השיר "Lemon Boy" מהאלבום צבר כ-54 מיליון השמעות בספוטיפיי ו-15 מיליון צפיות ביוטיוב.
2019–הווה: Animal Kingdom, Sleepyhead ו-Man's Best Friend
בשנת 2019, סקינר הוציא לאור חמישה סינגלים בנפרד, שבהמשך צורפו ל-Animal Kingdom, מיקסטייפ של עשרה שירים, ביניהם גרסאות כיסוי ושירים מקוריים, בהשתתפות אמנים כדוגמת סידני גיש, סימי, קלואי מוריונדו ו-Spookyghostboy. בנוסף באותה שנה הוא הפיק את הסינגל "Prom Dress" של הזמר Mxmtoon, שצבר מעל ל-152 מיליון השמעות בספוטיפיי, ונעשה בו שימוש במעל ל-100,000 סרטונים ברשת החברתית טיקטוק. הסינגל נכלל באלבום הבכורה של Mxmtoon, The Masquerade, אשר גם הופק במלואו על ידי סקינר. באוגוסט 2019 סקינר הופיע בבמה האקוסטית בפסטיבל ויקטוריוס. בשנת 2019 חתם בחברת התקליטים האמריקאית סייר רקורדס, ובאותו זמן הוציא את הסינגל "Telescope" לקראת יציאת אלבומו הקרוב, שנודע בהמשך כי שמו יהיה Sleepyhead. באוקטובר 2019 סקינר יצא לסדרה של סיבובי הופעות בהובלתו ברחבי העולם, כאשר כל הכרטיסים אליהם נמכרו מראש. במשך ארבעה חודשים הוא הופיע בסיבוב ההופעות ב-31 אולמות בארצות הברית וב-15 אולמות בבריטניה. הצטרפו אליו האני ו-Mxmtoon בכמה מופעים בסיבוב ההופעות בבריטניה,  וכן פילד מדיק  וקלואי מוריונדו בכמה מופעים בסיבוב ההופעות בארצות הברית. באוקטובר 2019 הודיע סקינר על סיבוב הופעות בהובלתו לאורך החוף המזרחי של אוסטרליה, אשר התקיים בינואר 2020, ובו ליווה אותו Spookyghostboy.
ביוני 2021, הוא הוציא לאור את המיני-אלבום Man's Best Friend.
סינגלים
כאמן מוביל כאמן משתתף
בנדקמפ
בשם קייבטאון
ברנדה לי
ברנדה לי (באנגלית: Brenda Lee, או בשמה המלא: ברנדה מיי טרפלי (Brenda Mae Tarpley); נולדה ב-11 בדצמבר 1944) היא זמרת אמריקאית השרה בסגנונות רוקבילי, פופ וקאנטרי. לברנדה לי היו 37 להיטים במצעד הפזמונים האמריקאי במהלך שנות ה-60, הישג שמעטים אחרים השיגו. להיטיה הידועים ביותר, הם I'm Sorry, משנת 1960, ו-Rockin' Around the Christmas Tree, משנת 1958, המנוגן עדיין תכופות בארצות הברית, מדי עונת חג המולד.
לי, אשר גובהה בשנת 1957 היה רק 1.45 מטר, קיבלה את הכינוי "עלמת דינמיט הקטנה" (Little Miss Dynamite), לאחר שהקליטה להיט בשם דינמיט, והייתה לאחת מכוכבות הפופ הראשונות שלה קהל אוהדים בינלאומי.
בשלהי שנות ה-60 דעכה הצלחתה של לי, כאשר קולה התבגר, אולם היא המשיכה להקליט שירי קאנטרי, ובתחום זה היו לה מספר להיטים במהלך שנות ה-70 וה-80. ברנדה לי היא חברה בהיכלי התהילה של הרוק אנד רול, קאנטרי ורוקבילי, ומתגוררת בנשוויל, טנסי.
שנותיה הראשונות
לי נולדה בשם ברנדה מיי טרפלי באטלנטה, ג'ורג'יה. בלידתה שקלה רק כשני קילוגרם. משפחתה נדדה לאותם מקומות בהם מצא אביה עבודה, בעיקר בין הערים אטלנטה ואוגוסטה. משפחתה הייתה עניה והיא חלקה מיטתה עם שתי אחיותיה, לרוב בבתים שבהם לא היו מים זורמים. את אופיין של שנות ילדותה המוקדמות הכתיבו חיפושי העבודה של הוריה וביקוריה בכנסייה הבפטיסטית (שם זמרה מדי יום ראשון).
כשרונה המוזיקלי יוצא הדופן של לי התגלה כבר בשנות ילדותה המוקדמות. אף שהתגוררו בבתים חסרי צנרת מים, למשפחתה היה מקלט רדיו המופעל בסוללות, ולי נהגה להאזין לשידורים כבר מגיל מוקדם. כבר בגיל שנתיים הצליחה לשרוק מנגינות ששמעה ברדיו. אמה ואחותה זכרו כיצד היו לוקחות אותה לחנות ממתקים, שם היו מעמידות אותה על הדוכן כדי שתשיר ותקבל סוכרייה במתנה.
זמרת ילדה
קולה של לי, פניה הנעימות ונוכחותה של הבמה, משכו תשומת לב מעת שהגיעה לגיל 5. בגיל 6 היא זכתה בתחרות זמרה מקומית שנערכה מטעם בתי הספר היסודיים. הפרס בתחרות היה הופעה בתוכנית רדיו באטלנטה, שם הופיעה בגיל 7.
בשנת 1953, נפטר אביה, והחל מגיל 10 היא הפכה למפרנסת העיקרית במשפחתה, מתוך הכנסותיה במופעים ובתוכניות רדיו וטלוויזיה. בשנת 1955 נישאה אמה בשנית, והמשפחה עקרה לעיר סינסינטי. אף שם המשיכה להופיע בתחנות רדיו מקומיות. לאחר זמן קצר שבה המשפחה לג'ורג'יה, הפעם לעיר אוגוסטה. בעת שהופיעה בתחנת רדיו מקומית, הציע מפיק התוכנית לקצר את שמה לברנדה לי.
חשיפה לאומית
פריצת הדרך של ברנדה לי לתודעה הלאומית בארצות הברית באה בחודש פברואר 1955, כאשר סירבה לשכר של 30 דולר להופעה בתחנת רדיו מקומית, כדי לפגוש את הזמר רד פולי שהופיע בעיר בתוכנית של רשת הטלוויזיה ABC. תקליטן מקומי שכנע את פולי להאזין לשירתה של לי טרם תחילת הופעתו. פולי נדהם משירתה האדירה, הבאה מגוף ילדותי קטן כל כך ומיד נתן לה להופיע באותו הערב עם השיר "ג'מבליה", זאת ללא כל חזרות.
הקהל בהופעה פרץ עם סיום שירתה בתשואות רמות וסירב להתיר לה לעזוב את הבמה בטרם שרה שלושה שירים נוספים. ב-31 במרץ 1955, בהיותה בת 11, היא הופיעה בתוכנית טלוויזיה ששודרה מחוף לחוף, מהעיר ספרינגפילד במיזורי. היא חתמה על חוזה הופעות בן חמש שנים בתוכנית הטלוויזיה, חוזה שבוטל למעשה בתביעה שהגישו אמה ומנהלה בשנת 1957, אולם היא המשיכה להופיע בתוכנית זו.
לי הופיעה בתחילה בעיקר במופעי מוזיקת קאנטרי, אולם הנהלת חברת התקליטים עימה עבדה החליטה כי מוטב לשווקה כאמנית פופ. כתוצאה מכך, כל להיטיה הידועים משנות ה-60 לא שודרו בתחנות רדיו אמריקאיות המשדרות בסגנון הקאנטרי, ולא היה לה להיט נוסף במצעד פזמוני הקאנטרי עד לשנת 1969.
להיטיה הגדולים: 1958-1965
הצלחתה הגדולה ביותר של לי במצעדי הפופ הייתה החל מסוף שנות ה-50 ועד למחצית שנות ה-60, עם שירים בסגנון רוקבילי ורוק אנד רול. בין להיטיה הגדולים מצויים השירים Jambalaya, Sweet Nothin's (שהגיע למקום הראשון במצעד), I Want to Be Wanted (מקום ראשון), All Alone Am I (מקום ראשון), ו- Fool #1 (מקום שלישי). היו לה להיטים נוספים בסגנון הפופ, ובהם: That's All You Gotta Do (מקום שישי), Emotions (מקום שביעי), You Can Depend on Me (מקום שישי), Dum Dum (מקום רביעי), Break it To Me Gnetly (מקום שני), Everybody Loves Me But You (מקום שישי), ו-As Usual (מקום 12).
התקליט הנמכר ביותר של ברנדה לי היה שיר חג מולד. בשנת 1958, המפיק אוון ברדלי בקשה להקליט שיר חדש שכתב ג'וני מרקס, אשר הצליח בעבר בכתיבת להיטי חג מולד. לי הקליטה את השיר Rockin' Around the Christmas Tree, בחודש יולי. התקליט יצא לאור לחנויות בחודש נובמבר, אולם נקנו רק 5,000 עותקים ממנו. אף כאשר נעשה ניסיון לשווקו שנה אחר כך, בשנת 1959, נכשל. למרות כל זאת, התקליט ידע הצלחה אדירה בתחילת שנות ה-60, יותר מחמישה מיליון עותקים ממנו נמכרו, ועד היום הוא בין השירים המושמעים מדי חג מולד בארצות הברית.
בשנת 1960 היא הקליטה את השיר בזכותו היא ידועה יותר מכל, I'm Sorry, אשר הגיע למקום הראשון במצעד להיטי הפופ. היה זה תקליט הזהב הראשון של לי, אשר זיכה אותה במועמדות לפרס גראמי. אף שהשיר לא שווק בתחום מוזיקת הקאנטרי, היה זה בין הלהיטים הראשונים שעשה שימוש במה שנודע מאוחר יותר כ"צליל של נשוויל" - תזמורת כלי מיתר וקולות רקע בלגאטו (Legato).
להיטה האחרון במצעד פזמוני הפופ, אשר הגיע לעשרת הגדולים בשנת 1963, היה Losing You (מקום 6), יחד עם זאת לי המשיכה להקליט להיטים שנכנסו למצעד והגיעו למקומות נמוכים יותר, אף בשנת 1966, ובהם: Coming On Strong, ו- Is It True (בשנת 1964).
בשנת 1959 יצאה ברנדה לי למסע הופעות בבריטניה וזכתה שם להצלחה רבה. שירה בסגנון רוקבילי Let's Jump the Broomstick, משנת 1961, לא נכנס למצעד בארצות הברית ואילו בבריטניה הגיע למקום 12 במצעד. לאחר להיט זה היו לברנדה לי שני להיטים נוספים שהגיעו לעשרת הגדולים במצעד בבריטניה. בעת הופעותיה של ברנדה לי בבריטניה, בתחילת שנות ה-60, זכתה שלהקת החימום בטרם עלתה לבמה הייתה להקת רוק בריטית אלמונית מליברפול, בשם הביטלס. כך סיפרה לא אחת בראיונות עיתונאיים.
קריירה מאוחרת
בתחילת שנות ה-70 שבה לי לסגנון מוזיקת קאנטרי, שם היו שורשיה, והצליחה ליצור סדרת להיטים במצעד פזמוני הקאנטרי בארצות הברית. להיטה הראשון בסגנון זה היה בשנת 1973, Nobody Wins, אשר הגיע לחמשת המקומות הראשונים במצעד, ואף הצליח להיכנס ל-100 הראשונים במצעד פזמוני הפופ, כשהוא מטפס עד למקום ה-70. שירה Sunday Sunrise הגיע למקום השישי במצעד הקאנטרי בחודש אוקטובר 1973. בכל אחת מן השנים 1974–1975 נכנסו שניים משיריה למצעד.
לאחר מספר שנים ללא להיטים, בשנת 1979 הצליח שירה Tell Me What It's Like להיכנס לעשרת הגדולים במצעד הקאנטרי, ואף בשנת 1980 נכנסו שניים משיריה לעשרת המקומות הראשונים (The Cowboy and the Dandy, Broken Trust) בשנת 1982 התפרסם האלבום The Winning Hand, אשר הצליח מאוד, ובו הופיעה לצד דולי פרטון, כריס כריסטופרסון ווילי נלסון. להיטה האחרון היה בשנת 1985: Hallelujah, I Love Her So.