cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רצח לארי קינג
הליכים קדם-משפטיים
ב-8 בדצמבר 2008 קבע בית המשפט העליון של מחוז ונטורה כי מקאינרני, לאחר הערכה של פסיכיאטר ופסיכולוג, כשיר לעמוד לדין. באותו היום, סקוט ס' וויפרט, מקבוצת ההגנה המאוחדת, מילא בקשה משפטית, בה הוא מבקש מבית המשפט להורות לתובע המחוזי למסור מסמכים כדי להבין האם התובעים פעלו בשיקול דעת כאשר שלחו את מקאינרני להישפט כמבוגר. ב-29 בדצמבר, השופטת רבקה ריילה דחתה את הבקשה, בטענה שאין כל ראיות להפעלת שיקול דעת שגוי בהעברת מקאינרני מדין כקטין לדין כמבוגר.
ב-26 בינואר 2009, נדחה השימוע המקדים ל-17 במרץ כדי לתת לעורכי הדין של מקאינרני זמן לערער על החלטתה של השופטת רבקה ריילי ועל דחיית הבקשה שהוגשה בדצמבר. ב-18 במרץ 2009, נדחה הדיון שוב, כאשר ויליאם מקאינרני, אביו של ברנדון, נמצא מת בסלון ביתו באזור אוקסנארד לאחר שנפל וספג פגיעה בראש. השופטת ריילי העניקה לברנדון אישור לעזוב את בית המעצר לנוער ולהשתתף בהלווית אביו.
ב-1 בספטמבר 2009, שופט בית המשפט העליון של מחוז ונטורה, קווין דינוס, קיבל את הוספת הטענה שמקאינרני המתין וציפה ליום בו יהרוג את לארי לרשימת ההאשמות. הוספת הטענה הזאת לרשימת ההאשמות מעבירה באופן אוטומטי את מקאינרני למשפט כבגיר. בנובמבר, בית המשפט לערעורים של ונטורה דחה את הבקשה לבטל את פסק הדין הקודם, ומצא כי פרקליטות מחוז לא פעלה באופן נקמני בהוספת הטענה השקרית להאשמה.
לאחר עיכובים מרובים, שבאו עקב בקשות לשינוי הזמן וזמן נוסף לזיהוי הראיות, המשפט החל ב-5 ביולי 2011, עם שינוי מקום המשפט ל-Chatsworth, לוס אנג'לס. מספר רב של מועדים מתוכננים בוטלו מסיבות שונות, ותוכניות או בקשות להעביר את המקום או להשתמש מושבעים ממקומות אחרים בקליפורניה לא התממשו.
המשפט הראשון
ביום הראשון למשפט, ג'יימס בינג, אחיו למחצה של מקאינרני, הלך אל חבר המושבעים מחוץ לאולם ואמר להם "גורלו של אחי נמצא בידיים שלכם." בינג הורחק מבית המשפט, ויכל לחזור רק כדי להעיד. התובעת תארה את מקאינרני כנער פופולרי שהיה מיומן באמנויות לחימה וירייה באקדחים. היא טענה כי הוא גם דוגל בעמדות של גזענות ועליונות לבנה. לעומת זאת, היא תיארה את לארי כנער קטן שחווה בריונות באופן סדיר. היא הוסיפה כי לארי לבש נעלי עקב, איפור ותכשיטים בנוסף לתלבושת בית הספר שלו. סקוט ויפרט, עורך דינו של מקאינרני, תיאר את לארי כתוקפני, ואמר שלעיתים קרובות היה מטריד ותוקף מינית את מקאינרני ולעיתים קרובות הכעיס את מקאינרני.
העדים שהיו תלמידים וחברים לכיתה של מקאינרני העידו ב-7 ביולי 2011. אחת העדים אמרה כי לארי אמר לה שהוא שינה את שמו ל"לטישה". עד נוסף סיפר כי תלמידים רבים צחקו על לארי וקראו לו בשמות פוגעניים מאחורי גבו כאשר הגיע לבית הספר עם איפור ותכשיטים. כמה מהעדים אמרו שהם מעולם לא ראו את לארי יוזם התקדמות מינית כלפי תלמידים אחרים, ושהערות המיניות שאמר היו "סתם כדי להתעסק" עם מקאינרני.
סגנית המנהל לשעבר של בית הספר E.O. Green School ג'וי אפשטיין, העידה ב-11 ביולי 2011. היא סיפרה כי היא שוחחה עם אנשי צוות אחרים במחוז לגבי התנהגותו של לארי, והם החליטו כי על פי הזכויות החוקתיות של קליפורניה, לארי יכול ללבוש מה שהוא רוצה כל עוד איננו מפר את קוד הלבוש בבית הספר. ג'וי אפשטיין אמרה כי נעלי עקב, איפור, ותכשיטים כולם מותרים בהתאם למדיניות הלבוש של בית הספר של אוקסנארד. היא אמרה כי בית הספר חייב להגן על זכויות האזרח של התלמידים. מורה אחרת העידה שתלמידים אמרו לה שלארי מחפש אותם ועוקב אחריהם לשירותים, התנהגות שנחשבת להטרדה מינית, אך שאפשטיין אמרה שבית הספר לא יכול לעשות כלום בנוגע לכך.
ב-22 ביולי 2011, חבר המושבעים הוצג לסרט וידאו שמראה את מקאינרני נקלע לקטטה במתקן הקטינים של מחוז ונטורה, איפה שהתגורר. אחד מקציני המתקן העיד כי הנאשם היה "ילד טוב" בתוכנית הצטיינות להתנהגות טובה, ושהיו לו קשרים עם אנשים בעלי רקע ומוצא שונה. הוא אמר כי בתוך המתקן לנוער קטטות הן התרחשות שגרתית וכי מקאינרני לא נוטה לאלימות כמו שהתובעת טוענת.
דון בולדרין, מורה לאנגלית, העידה ואמרה שהיא יעצה ללארי ואמרה לו שהוא לא צריך ללבוש בגדים שמושכים תשומת לב אם הוא לא רוצה לקבל תשומת לב שלילית. היא גם נתנה לנער, שחקר את זהותו המינית והמגדרית, שמלת סטרפלס ירוקה כמתנה. היא אמרה שהתכוונה שהוא ילבש את השמלה רק מחוץ לבית הספר. תמונה של לארי קינג מחזיק את השמלה הוצגה בבית המשפט. גרג קינג, אביו של לארי, התעצבן ואמר למשפחתו לעזוב, אבל לפני כן, דואן קינג, אמו של לארי, קיללה את בתו בת ה-13 של בולדרן וקרוב משפחתו. מאוחר יותר אסר השופט על דואן קינג להישאר בשארית המשפט. מאחר שמנהלי בתי הספר נתנו ללארי ללבוש כל שרצה כל עוד לא הפר את קוד הלבוש, ההגנה טענה כי זה אפשר ללארי להטריד מינית את מקאינרני.
המשפט הסתיים ללא פסק דין והוכרז כמשפט שווא על ידי שופט בית המשפט המחוזי ונטורה, צ'ארלס קמפבל, ביום חמישי, 1 בספטמבר 2011, לאחר שחברי המושבעים דיווחו כי לא יצליחו להגיע לפסק דין בפה אחד. היו שמונה שבועות של עדויות עם כמעט 100 עדים מאז 26 אוגוסט 2011. חבר המושבעים קיבל ארבעה קולות והקול האחרון נחלק בין שבעה מושבעים שהצביעו בעד הריגה מרצון וחמישה מושבעים שהצביעו בעד רצח מדרגה ראשונה או מדרגה שנייה.
המשפט השני
ב-2 בספטמבר 2011, הודיע משרד התובע המחוזי כי בכוונתו לנסות להעמיד שוב את מקאינרני לדין, ושימוע נקבע ל-5 באוקטובר 2011. במשפט השני הסירו התובעים את האישום של פשע שנאה.
ב-21 בנובמבר 2011, הודה מקאינרני באשמה לרצח מדרגה שנייה, הריגה מרצון, ושימוש בנשק חם. הוא נידון ל-21 שנים בכלא, תחילה במתקן לקטינים ולאחר מכן בכלא רגיל עם הגעתו לגיל 18, ללא יחס לזמן לפני המשפט או להתנהגות טובה. הוא נידון ב-19 בדצמבר 2011.
סרט תיעודי
ב-2013 צולם הסרט התיעודי, "ולנטיין רוד: הרצח של לורנס קינג" המתאר את סיפור הרצח.
שבת (כתב עת)
שבת (בהונגרית: Szombat) הוא כתב העת של איגוד התרבות היהודי-הונגרי. העורך הראשי שלה הוא הסופר היהודי-הונגרי גאבור ט. סאנטו. אתר אינטרנט של כתב העת: szombat.org.
מהות כתב העת
מאז הקמתו, רצה כתב העת למלא תפקיד אינטגרטיבי ובונה קהילה והוא פתוח לכל הזרמים ביהדות. כתב העת מנסה לפנות גם לקהלים שאינם יהודים ומנסה לספק תמונה מאוזנת של חיי הציבור ההונגריים, כולל חיי הציבור היהודיים, ישראל והמזרח התיכון, להפיג דעות קדומות אנטישמיות וליצור פורום לקהילה היהודית, לסופרים ולאמנים שיש להם עניין בנושא היהודי.
כבר מההתחלה עסק כתב העת בהפצת ידע ובטיפוח מסורת. לציבור ההונגרי ואפילו לא לרוב הציבור היהודי בהונגריה, יאין ידע מעמיק על הדת והתרבות היהודית. ישנן תפיסות מוטעות וסטריאוטיפים ארוכי שנים לגבי היהדות שקמו מחדש בעקבות הרמת הראש של האנטישמיות אחרי חילופי המשטר בשנת 1990. מטרת כתב העת ליצור מרכז מידע יהודי ייחודי ולספק פורום לדיאלוג בין חברי הקהילה היהודית והחברה הרחבה באמצעות אתר szombat.org ודף הפייסבוק של כתב העת. המטרה היא להציג לא רק את הקהילה והתרבות היהודית בפני הקוראים, אלא גם כיצד כתב העת רואה אירועים מסוימים בהונגריה ובעולם בעין יהודית. ושואף כל הזמן להודיע לציבור על ההתפתחויות בעולם היהודי.
נושאים שהוצגו בהרחבה
בשלושה או ארבעה גיליונות נושאיים של כתב העת מדי שנה, מנסה כתב העת להעמיק בנושא מסוים למשל:
כיוון שיש התעניינות הולכת וגוברת בנושא היהודי, מדי פעם מארגן כתב העת כנסים. למשל בשנת 1998 אורגן כנס בשם "גורלות יהודים בסרטים הונגריים", בליווי הקרנת סרטים במשך בת שלושה ימים.
ועדת המערכת
ועדת המערכת מורכבת משישה:
נמל התעופה הבין-לאומי המלכה ביאטריקס
נמל התעופה הבין-לאומי המלכה ביאטריקס הוא נמל התעופה של האי ארובה באיים הקריביים. בשנת 2012 עברו בו 2,120,578 נוסעים במסגרת 20,542 תנועות מטוסים.
היסטוריה
הנמל נפתח בשנת 1935 בקרבת העיר אורנייסטאד, בירת האי, בסמוך לחופו הדרום-מערבי.
במהלך מלחמת העולם השנייה פעלו מהנמל מטוסים צבאיים אמריקאים מחיל האוויר השישי, אשר הגנו על תנועת האוניות בים הקריבי ועל אזור תעלת פנמה מפני התקפות של צוללות גרמניות.
בשנות השבעים נקרא הנמל על שם הנסיכה ביאטריקס והוא קיבל את שמו הנוכחי לאחר הכתרתה כמלכת הולנד בשנת 1980.
פילון איש גבל
חייו
פילון נולד במאה הראשונה לספירה בגבל בפיניקיה, כיום ג'בייל שמצפון לביירות בלבנון. על פי הסודא (המאה ה-10), פילון נולד בזמן עלייתו של נירון קיסר לשלטון וחי שנים רבות, מאחר שהוא אומר שהיה בן 78 בזמן שהרניוס סוורוס היה קונסול באולימפיאדה ה-220.
הוא חי ופעל בתקופת שלטונו של הקיסר הרומי אדריאנוס. שמו "הרניוס" מרמז על כך שהיה תחת חסותו של הקנסול הרומי הרמבוס סוורוס, שחסותו העניקה לפילון מעמד של אזרח רומי. חלק מעבודתו ידועה לנו בשמות בלבד; וחלק מכתביו שרדו רק בציטוטים מקוטעים אצל סופרים נוצריים.
המיתולוגיה הפיניקית
הספר של פילון על המיתולוגיה הפינקית כלל שמונה כרכים. והוא התייחס לתיאור בריאת העולם, האלים והמיתולוגיה, שמו הוא "ההיסטוריה הפיניקית" (Φοινικικη ιατοαρια או Φοινικικια). המידע על ספריו של פילון על ההיסטוריה הפיניקית ידוע לנו בעיקר מהקטעים המצוטטים אצל אוסביוס בספרו "הכנה לבשורה" נמצאו 35 השוואות של הקטע המצוטט באוסביוס עם ציטוטים של אותם קטעים במקומות אחרים, ומתוך בדיקות אלו עולה כי אוסביוס ציטט במדויק את פילון. עם זאת, מספר הקטעים המצוטטים אצל אוסביוס אינו גדול, ואנו יודעים כי הרבה הושמט, לדוגמה, שתי האטימולוגיות שצוינו בלידוס אינן נמצאות בקטעים של אוסביוס, ואלה נראים לפחות שונים במקצת ממה שניתן למצוא בציטטות של אוסביוס. אוסביוס מצטט את פילון רק במקום שבו הוא מאמין שפילון יעזור לו להצביע על הנצרות כעדיפה על פני הפגאניות.
חוקר המקרא הגרמני אוטו אייספלדט, שהתמחה בחקר תרבות הפיניקים (שקרבתה לחלקים מהמקרא הוכחה בעבר), על פי ממצאי האוגריתית. אייספלדט מסתמך בפירושו על שני קטעים מכתבי פילון מגְבַל, העוסקים בתיאור דומה למה שאנו מוצאים במקרא. על פי כתביו של סנכוניאתון, סיפור הבריאה הפיניקי מתחיל באֵלָה בשֵם בָּאאוּ (Baau). באאו ה'אם הראשונית' האלה האם מתוארת על ידיו בתור - לילה. האלה מופיעה במיתוסים: האכדי, הבבלי, הפיניקי והשומרי, בשמות האלה בָּאאוּ (Baau), האלה באהו (Bahu) או האלה בוהו (Bohu). חוקרים מוצאים קשר בין המיתולוגיה הפיניקית לבין הביטוי "תֹהוּ וָבֹהוּ" המופיע ב ומקשרים את תהו אל האלה תיאמת המופיעה באפוס אנומה אליש הבבלי ואת בהו אל האלה הפיניקית באאו. בקטע אחד המובא שם, מוצגת "סצנת־בראשית" ובה שני האלמנטים הקדומים, הרוח והכאוס, כשהרוח נושבת על פני הכאוס האפֵל. לאחר מכן בא תיאור של רוח זו כאחוזת תאווה־מינית.
פילון מתאר בכתביו את התהוות העולם במסורת הפיניקית, ראשית הפולחן וייסודה של התרבות החומרית. לעומת התיאור הקצר בבראשית, הבא כהערות לוואי לשמות המייסדים, הרי בכתביו של פילון מגבל מתואר נושא זה בהרחבה. לאחר סיפור בריאת העולם הוא מספר על המצאת המזון, המצאת התפילה לאל בעת בצורת, המצאת האש, המצאת הבית והמחסה, המצאת מגן לגוף מעורות חיות, קביעת המועדים ולאחר מכן המצאת הציד והדיג, המצאת הברזל המצאת לחשים והגדת עתידות, המצאת החקלאות ועוד.
פילון מרבה לתאר בכתביו את האל הכנעני אל, ומזהה אותו עם קרונוס היווני.
מיתוס פיניקי שנמסר מפי פילון מגבל מספר שאיש בשם אוסוס שנלכד ביער בוער, כרת עץ, דחף אותו לים וכך ניצל מן האש, וזה היה הפיניקי הראשון שהפליג בים.
הרניוס פילון על היהודים
בחיבורו על ההיסטוריה הפיניקית, פילון נוגע גם בענייני היהודים. על פי לידוס, שמו של האל היהודי "יאו" (Iao), משמעותו בשפה הפיניקית על פי הרניוס, "אור מובן". על פי הרניוס, השם הפרטי הרומאי "וארו" (Varro) משמעותו בקרב הפיניקים, "היהודי" (Lydus, De Magistratibus, I, 12, p. 17). הסבר זה נראה על פניו שנובע מהדמיון בצליל של השמות "וארו" ו"עברי" (ביוונית: Ἑβραἴος). על פי אוריגנס, הרניוס פילון כתב חיבור על היהודים, בו הטיל ספק באותנטיות של הספר על היהודים המיוחס להקטאיוס איש אבדרה וטען כי אם הספר אכן אותנטי, הקטאיוס ככל הנראה נסחף על ידי כוחות השכנוע של היהודים וקיבל את תורתם. יש להניח שפילון מתכוון כאן לאותו חיבור של הקטאיוס על היהודים שיוספוס מצטט מתוכו בספרו נגד אפיון ומיוחס לפסאודו-הקטאיוס. גם אצל אוסביוס נאמר שפילון כתב חיבור על ההיסטוריה של היהודים. על פי סטפנוס מביזנטיון, פילון הזכיר בכתביו את העיר יפו וכתב שהיא נמצאת בפיניקיה בסביבתה של יבנה. אזכור זה לקוח מתוך חיבורו "על ערים ואנשיהן המפורסמים". הכללתה של יפו בפיניקיה היא ביטוי לפטריוטיות הפיניקית של פילון, מאחר שמאז כיבושיו של שמעון התרסי, הפכה העיר לחלק מיהודה. פוטיוס (המאה ה-9) ציין בביבליותקה שלו שהמדקדק המצרי הלאדיוס (המאה ה-4 לספירה) כתב "דברי שטות" על כך שמשה נקרא "אלפא" משום שבגופו דבקה צרעת ושבדבר "השקר הזה" הלאדיוס מסתמך על פילון (Helladius, Chrestomathia, apud: Photius, Bibliotheca, Cod. 279, p. 529b).
אריאל ששה-הלוי
אריאל שִׁשָּׁה-הלוי (נולד ב-1945) הוא פרופסור אמריטוס לשפות ובלשנות בפקולטה למדעי הרוח של האוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה
נולד בחיפה ב-1945. ב-1966 סיים תואר בוגר בשפות מצריות והודו-אירופיות באוניברסיטה העברית בירושלים (בהצטיינות יתרה), וב-1968 סיים תואר מוסמך בתחום זה. ב-1972 סיים דוקטורט באוניברסיטה העברית בנושא השפה הקופטית. מרצה בחוג לשפות מצריות והודו-אירופיות החל מ-1968.
ב-1973-1974 ערך פוסט-דוקטורט בקיימברידג' ואוקספורד, ולאחר מכן היה מרצה אורח על מצרית וקופטית באוניברסיטת תל אביב. ב-1978 חזר להרצות ולחקור באוניברסיטה העברית כמרצה בכיר, ב-1984 מונה לפרופסור חבר בחוג לשפות מצריות וב-1990 לפרופסור מן המניין. בשנים 1986-1990 היה ראש המחלקה לשפות, והוא חזר לכהן בתפקיד זה ב-1998. הרצה לאורך השנים כמרצה אורח ועמית מחקר במספר מוסדות מחקר ברחבי העולם, בהן המכון לחקר מצרים בקופנהגן, האקדמיה הבריטית, קולג' וולף והמכון האוריינטלי באוקספורד, אוניברסיטת גטינגן, קולג' דה פראנס ועוד. משנת 2000 הוא חבר האקדמיה הישראלית למדעים.
ב-2013 פרש לגמלאות מעבודתו באוניברסיטה העברית כפרופסור אמריטוס.
Hush (שיר)
Hush (בעברית: שקט) הוא שיר שהוקלט על ידי להקת בנות הקיי-פופ הדרום קוריאנית אוורגלו, מתוך אלבום הסינגל השני שלה, Hush. השיר יצא לאור ב-19 באוגוסט 2019, על ידי חברת התקליטים יואואה אנטרטיינמנט, ביחד עם שאר שירי אלבום הסינגל.
השיר הגיע למקום השמיני במצעד שירי העולם הדיגיטליים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי לי בו-רה ו-72 והולחן על ידי מלאני פונטנה, לנה ליאון, מישל "לינדגרן" שולץ ו-72. לפי אתר המוזיקה Genius המפיק המוזיקלי ארשטריט לינדגרן הוא זה שהפיק את השיר. השיר בדומה לשאר שירי אלבום הסינגל, מכיל את סוגת הקיי-פופ.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-7.8 מיליון השמעות.
הצלחה
למרות שלא יצא כסינגל, זכה השיר להצלחה רבה ברחבי העולם. השיר הצליח להתברג במקום השמיני במצעד שירי העולם הדיגיטליים של מגזין הבילבורד והיה לשיר היחיד מאלבום הסינגל (פרט לסינגל "Adios"), שהצליח להגיע למיקום כזה במצעד הזה. השיר "You Don't Know Me" מאלבום הסינגל, הגיע בשיאו למקום העשירי בלבד.
האודיו של השיר הועלה ליוטיוב ב-20 באוגוסט 2019, יום לאחר יציאתו, תוך שהצליח לצבור למעלה מ-1.5 מיליון צפיות.
ליאו רוזנבליט
ליאו (אליעזר) רוזנבליט (בגרמנית: Leo Rosenblüth; ה' באלול תרנ"ג, 18 באוגוסט 1893 – ז' באייר תשכ"ו, 27 באפריל 1966) היה רופא יהודי-גרמני ישראלי. נודע כ"רופא הילדים של ראשון לציון".
ביוגרפיה
נולד בעיירה מסינגוורק שבגרמניה, בנם של שלום שמואל (סמואל) ופניה (פני) רוזנבליט, יהודים אמידים ושומרי מצוות מנאמני תורה עם דרך ארץ, ואחיהם של פנחס רוזן ושל מלכה (מלי), אשת ד"ר פליקס דנציגר, מייסד ומנהל בית החולים דנציגר (הוריו של הפסל יצחק דנציגר).
למד באוניברסיטאות גרמניה, ולאחר שקיבל תואר דוקטור לרפואה באוניברסיטת היידלברג, התמחה ברפואת ילדים. עבד כרופא בברלין ובמקביל היה פעיל ציוני. היה חבר הנשיאות של אגודת הסטודנטים הציונים בגרמניה, קרטל יידישר פרבינדונג (Kartell jüdischer Verbindungen), ובשנת 1913 השתתף בקונגרס הציוני האחד עשר שהתכנס בווינה.
בשנת 1923 עלה לארץ ישראל. עם בואו עבד כרופא בקליניקה של גיסו ד"ר דנציגר בירושלים. במהלך עבודתו אושפזה שם אנה שטרן, צעירה ילידת גרמניה וחברה בתנועת הנוער הציונית גרמנית "בלאו וייס" שעלתה לארץ בראשית שנות ה-20. בשנת 1924 נישאו השניים. לאחר נישואיו נדדו במספר מקומות בארץ ישראל שבהם שימש כרופא: בבית החולים דנציגר בתל אביב, בעתלית ובנס ציונה. בשנת 1928 התיישב עם משפחתו בראשון לציון ושימש כרופא הילדים של ראשון לציון וסביבתה. אשתו עבדה לצדו במרפאה.
בשנות ה-30 היה פעיל בהתאחדות עולי גרמניה וכיהן כיו"ר הארגון בראשון לציון. היה איש המפלגה הפרוגרסיבית והיו"ר שלה בראשון לציון. בין השנים 1937–1939 היה חבר מועצת המועצה המקומית ראשון לציון.
הניח את אשתו ושני בניו: החידונאי ואיש הרדיו שמואל רוזן ואיש תורת הביואורגונומי רפי רוזן. נקבר בעירו - ראשון לציון.
מדינת שלטון מאוחד
מדינת שלטון מאוחד או מדינה אוניטרית היא מדינה ריבונית הנשלטת כישות אחת שבה השלטון המרכזי הוא הסמכות העליונה. השלטון המרכזי רשאי ליצור (או לבטל) חלוקות מנהליות, שמפעילות רק את הסמכויות שהשלטון המרכזי בוחר להאציל עליהן. אף על פי שניתן להאציל כוח פוליטי באמצעות האצלה לרשויות מקומיות על פי חוק, הממשל המרכזי רשאי לבטל את פעולותיהן או לצמצם (או להרחיב) את סמכויותיהן.
בעז רודקין
בעז רודקין (נולד ב-6 באוקטובר 1962) הוא דיפלומט בשירות החוץ הישראלי. בשנים 2019-2015 כיהן כשגריר ישראל באלבניה וכשגריר לא-תושב בבוסניה והרצגובינה.
מדינת שלטון מאוחד
מדינה אוניטרית היא למעשה ההפך מפדרציה. לרוב גדול של מדינות העולם (166 מתוך 193 המדינות החברות באומות המאוחדות) יש שיטת ממשל אוניטרית.
האצלה לעומת פדרליזם
שיטת ממשל אוניטרית עשויה להיחשב כניגוד של פדרליזם. בפדרציות הממשלות המחוזיות/אזוריות חולקות סמכויות עם השלטון המרכזי כשחקנים שווים באמצעות חוקה, ונדרשת הסכמה של הישות המרכזית והישויות המשניות כדי לבצע תיקונים. המשמעות היא שבפדרציות, בניגוד למדינות שלטון מאוחד, ליחידות התת-לאומיות יש זכות קיום וסמכויות שאינן ניתנות לשינוי חד-צדדי על ידי השלטון המרכזי.
בעז רודקין
ביוגרפיה
רודקין נולד וגדל בחיפה ושירת בצה"ל כחייל וקצין בחטיבת גולני. הוא רכש את השכלתו הגבוהה בחוג ליחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית.
מדינת שלטון מאוחד
האצלה לעומת פדרליזם
עם זאת, ישנם קווי דמיון בין פדרליזם להאצלה. כמו בפדרליזם, האצלה בתוך מדינה אוניטרית עשויה להיות סימטרית, כאשר כל היחידות התת-לאומיות בעלות אותן סמכויות ומעמד, או א-סימטרית, כאשר היחידות התת-לאומיות משתנות בסמכויותיהן ובמעמדן. למדינות אוניטריות רבות אין אזורים בעלי אוטונומיה, כמו מחוזות ישראל, רומניה, אירלנד ונורווגיה.
בעז רודקין
ביוגרפיה
ב-1990 הצטרף לקורס הצוערים של משרד החוץ. בין השנים 1991–1996 שירת בשגרירות ישראל במקסיקו ובשנים 2000–2003 שירת כסגן השגריר בשגרירות ישראל בדבלין. ב-2007 סיים לימודי מוסמך אוניברסיטה במדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב.
מדינת שלטון מאוחד
רשימת מדינות שלטון מאוחדת
בכתב נטוי: מדינות שההכרה בהן מוגבלת.
בעז רודקין
ביוגרפיה
ב-2010 מונה למנהל מחלקת אמריקה הדרומית במשרד החוץ, תפקיד בו כיהן עד 2015. בחודש ינואר של אותה השנה מונה לשגריר ישראל באלבניה ובאפריל 2016 מונה בנוסף לשגריר לא-תושב בבוסניה והרצגובינה. בתקופת כהונתו סייע לפתיחת קו טיסות ישיר בין נמל התעופה בן-גוריון לנמל התעופה האם תרזה, עניין שתרם משמעותית לקידום יחסי הכלכלה והמסחר בין ישראל לאלבניה.
מדינת שלטון מאוחד
מונרכיות אוניטריות
הממלכה המאוחדת היא דוגמה למונרכיה אוניטרית. לסקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד יש מידה מסוימת של כוח אוטונומי, אך כוח זה ניתן על ידי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת אשר עשוי לחוקק חוקים באופן חד צדדי המשנים או מבטלים את ההאצלה. באופן דומה, בספרד הסמכויות מואצלות לקהילות האוטונומיות באמצעות השלטון המרכזי.
אפריל היינריקס
אפריל דואן היינריקס (אנגלית: April Dawn Heinrichs; נולדה ב-27 בפברואר 1964) היא כדורגלנית עבר אמריקאית ששיחקה בעמדת החלוצה. קפטנית נבחרת ארצות הברית כשזו זכתה בגביע העולם הראשון שנערך ב-1991 בסין, ומאמנת ראשית של נבחרת ארצות הברית (2005-2000).
כשחקנית
אפריל היינריקס נולדה ב-1964 בעיר דנוור שבקולורדו. ב-1986 היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת צפון קרוליינה בצ'אפל היל, כשבמהלך שנותיה באוניברסיטה היא זכתה פעמיים בפרס שחקנית השנה ושלוש פעמים נבחרה להרכב הראשון של ה"אול-אמריקן". באותה שנה היא אף ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת, השתתפה עימה במונדיאליטו שנערך באיטליה ונבחרה לכדורגלנית השנה בארצות הברית.
בעקבות המחסור בליגת כדורגל מקצוענית בארצות הברית באותן שנים, עברה היינריקס ב-1987 לסרייה א' האיטלקית - אחת מליגות כדורגל הנשים היחידות שפעלו אז באופן מקצועני. היא שיחקה במשך שלוש שנים ביובנטוס ובפראטו וונדר, ולאחר מכן חזרה לארצות הברית.
בנובמבר 1991 שיחקה היינריקס בטורניר הבינלאומי הגדול היחיד בקריירה שלה - גביע העולם שנערך באותה שנה בפעם הראשונה אי פעם. היינריקס יצרה ביחד עם חברותיה לנבחרת - מישל אקרס וקארין ג'נינגס, את שלישיית ההתקפה האמריקאית שכונתה "החרב בעלת שלושת הלהבים", ושכבשה בטורניר 20 שערים ביחד. את שלב הבתים סיימו האמריקאיות במאזן מושלם, וברבע הגמר הביסו את נבחרת טאיוואן 0-7. בחצי הגמר פגשה ארצות הברית את גרמניה, ניצחה אותה 2-5 (היינריקס כבשה צמד), והעפילה לגמר הטורניר נגד נורווגיה. במשחק הגמר ההיסטורי, שנערך אל מול קהל של 63,000 צופים בגואנגג'ואו, ניצחה ארצות הברית 1-2 וזכתה בטורניר. היינריקס זכתה להיות הקפטנית הראשונה בהיסטוריה שמניפה את גביע העולם בכדורגל נשים.
באותה שנה הודיעה היינריקס על פרישתה ממשחק פעיל. ב-47 משחקים בנבחרת ארצות הברית היא כבשה 37 שערים.
כמאמנת
ב-1990 החלה היינריקס את קריירת האימון שלה, כשמונתה למאמנת קבוצת הנשים של אוניברסיטת פרינסטון. שנה לאחר מכן היא עזבה את פרינסטון והחלה לאמן באוניברסיטת מרילנד. במרילנד אימנה היינריקס במשך חמש שנים והשיגה מאזן של 56 ניצחונות, 40 תוצאות תיקו ו-7 הפסדים בלבד. ב-1995 זכתה היינריקס בפרס מאמנת השנה בחוף המזרחי, לאחר שהובילה את האוניברסיטה לזכייה באליפות ה-NCAA בפעם הראשונה בתולדותיה. באותה שנה, אף החלה לשמש כעוזרת-מאמן בנבחרת ארצות הברית.
ב-1996 התמנתה היינריקס למאמנת אוניברסיטת וירג'יניה, תפקיד בו שירתה כארבע שנים. במהלך שנותיה באוניברסיטה, הובילה היינריקס את הקבוצה לארבע הופעות רצופות בטורניר האליפות של ה-NCAA, וסיימה את תפקידה במאזן של 52 ניצחונות, 27 תוצאות תיקו ו-7 הפסדים.
בשנת 2000, לאחר ששימשה חמש שנים כעוזרת-מאמן, מונתה היינריקס למאמנת הראשית של נבחרת ארצות הברית. במהלך שנותיה כמאמנת הנבחרת, לא הצליחה ארצות הברית לזכות בגביע העולמי, אך קטפה שלל תארים אחרים כמו גביע אלגארבה וגביע הזהב. השיא הגיע בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת אתונה 2004, בו זכתה ארצות הברית במדליית הזהב לאחר ניצחון 1-2 בגמר על ברזיל.
ב-15 בפברואר 2005 פרשה היינריקס מאימון הנבחרת, ומספר חודשים לאחר מכן החלה לאמן את אוניברסיטת קליפורניה באירוויין. היא אימנה בקליפורניה זמן קצר בלבד, בשל קבלתה למשרה בוועד האולימפי הלאומי של ארצות הברית. בינואר 2011 מונתה היינריקס על ידי פדרציית הכדורגל של ארצות הברית לתפקיד טכני בפיתוח כדורגל הנשים במדינה.
ג'ורג' בנג'מין לוקס
ג'ורג' בנימין לוקס (באנגלית: George Benjamin Luks; 1867-1933) היה אמן ריאליסטי אמריקאי, צייר, אמן קומיקס ומאייר. ציורי הז'אנר שלו מתמקדים בנושאים עירוניים.
ראשית חייו וקריירה
לוקס נולד בוויליאמספורט בפנסילבניה, ב-13 באוגוסט 1867 למהגרים ממרכז אירופה.
אביו היה רופא ואמו הייתה ציירת ומוזיקאית חובבת. משפחת לוקס עברה בסופו של דבר לפוטסוויל, בדרום פנסילבניה, בסמוך לשדות הפחם. במסגרת זו הוא למד בגיל צעיר על עוני וחמלה כאשר צפה בהוריו עוזרים למשפחות הכורים.
לוקס החל את חיי העבודה בוודוויל. הוא ואחיו הצעיר שיחקו בחוג הוודוויל בפנסילבניה ובניו ג'רזי בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19 כשהם עדיין בשנות העשרה לחייהם. הוא הפסיק להופיע כשהחליט להמשיך בקריירה כאמן. לוקס ידע מגיל קטן שהוא רוצה להיות אמן ולמד באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה לפני שנסע לאירופה, שם למד במספר בתי ספר לאמנות אהב את האמנים הישנים. הוא הפך למעריץ של הציור הספרדי וההולנדי, במיוחד עבודותיהם של ולזאקס ופרנס אלס.
בשנת 1896 עבר לוקס לניו יורק והחל לעבוד כאמן עבור המגזין "ניו יורק וולד" של ג'וזף פוליצר, שם אחת המשימות שלו הייתה לצייר את סדרת הקומיקס "Alley Alley" הפופולרית. לוקס החל לצייר את הילד הצהוב לאחר שיוצרו, עזב את המגזין לטובת "ניו יורק ג'ורנל" של ר. הרסט. בתקופתו כמאייר שם, התגורר עם ויליאם גלקנס ועם אברט שין ורוברט אנרי. גלקנס עודד את לוקס להקדיש זמן רב יותר לציור רציני.
"השמונה"
התערוכה שלהם בגלריית מקבת בניו יורק, הייתה אירוע משמעותי בקידום האמנות האמריקאית במאה העשרים. אף על פי שהסגנונות של "השמונה" היו שונים מאוד (דייוויס, לוסון ופרנדרגאסט לא היו ריאליסטים עירוניים), מה שאיחד את הקבוצה היה ניצול ההזדמנויות לתערוכה חופשית ממערכת שיפוט, בטכניקות ותכנים שהיו מקובלים באקדמיה לעיצוב. ג'ון סלואן, ארגן המשך של התערוכה והיא נדדה מניו יורק לשיקגו, אינדיאנפוליס, טולדו, סינסינטי, פיטסבורג, ברידג'פורט וניוארק וסייעה לקדם דיון לאומי על הריאליזם החדש שאותו ייצגה האסכולה האשקאנית.
אסכולת אשקאן
לוקס צייר נושאים וסצינות של חיים עירוניים, סימני ההיכר של הריאליזם של אסכולת אשקאן. הציור "רחוב הסטר" (1905), לוכד את חיי המהגרים היהודים באמצעות דמויות של קונים, רוכלים ועגלות דחיפה, עגלות ילדים, וצופים סקרנים שאפיינו את תחילת המאה ה-20. עבודתו של לוק מאפיינת את הסצנות שציירו אמני אסכולת אשקאן. "רחוב הסטר" מדגים גם את יכולתו של לוקס לצייר היטב קומפוזיציות צפופות ולתפוס ביטויים ומחוות כמו גם פרטי רקע קטנים. הציורים הנוספים - "רחוב אלן" (1905) ו"רחוב יוסטון" (1917) מצליחים באותה מידה. הלואר איסט סייד היה מקור עשיר לחומרים חזותיים עבור ג'ורג' לוקאס.
אסכולת אשקאן קראה בהצלחה תגר על מוסדות האמנות האקדמיים, ועל סמכותה של האקדמיה הלאומית לעיצוב, וגרמה להקטין את חשיבותה במהלך שנות העשרים של המאה העשרים. בתקופה בה הבדיון הריאליסטי של תאודור דרייזר ופרנק נוריס צבר קהל רחב יותר, וכאשר עיתונאים הפנו את תשומת ליבם לתנאי שכונות העוני בערים אמריקאיות, ציירי האשקאן מילאו תפקיד בהפניית תשומת הלב לנושאים חברתיים אלה. אולם ההבדל בין הסופרים הריאליסטים לעיתונאים בעלי אופי חברתי, מצד אחד, לבין הציירים, מצד שני, היה בכך שהאמנים לא ראו את עבודתם רק בעיניים של ביקורת חברתית או פוליטית. השימוש הידוע הראשון במונח אשקאן="פחית אפר" לתיאור התנועה היה על ידי ארט יאנג, בשנת 1916, אך המונח הוחל בהמשך לא רק על החוג של רוברט אנרי, אלא גם על ציירים כמו ג'ורג' בלוז, ג'רום מאיירס, גפורד ביאל, גלן קולמן, קרל שפרינצ'ורן ומייבל דווייט ואפילו צלמים כמו ג'ייקוב רייס ולואיס היינה, אשר הציגו את שכונות מעמד הפועלים בניו יורק בצורה ריאליסטית.
בשנת 1905, צייר לוקס שתיים מיצירותיו המפורסמות ביותר, אייקונים של אסכולת אשקאן: ה"רקדניות", מצוי באוסף גלריית אדיסון לאמנות אמריקאית, ו"המתאבקים", כיום באוסף המוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון.
שני ציורים אלה ממחישים היבטים שונים במזגו של לוקס - ברקדניות, שתי נערות צעירות רוקדות בטירוף, ופניהן השמחות מהוות ניגוד גמור לידיים המלוכלכות. לוקס הציג את יכולתם של ילדים ממעמד הפועלים לחוות הנאה למרות נסיבות חייהם. הוא צייר את האמת, כפי שראה אותה, כפי שכתב חברו אברט שין.
בציור "המתאבקים", לעומת זאת, הם עדות למבט גברי נוקשה ומצויר להפליא. בציור אדם גדל גוף הוצמד למזרן על ידי אדם אחר. פניו של המתאבק שהובס, בוהים היישר אלינו. התנוחה המעוותת, כל שריר מתנפח והצבע משקף את הזיעה והעומס. אף על פי שלוקס ידוע בעיקר בזכות תיאוריו מחיי העיר ניו יורק, הוא גם צייר נופים ודיוקנאות אחרים בצבעי מים. הסגנון שלו לא היה אחיד לאורך הקריירה שלו. "בית הקפה פרנסיס" (1906) מכיל נגיעות אימפרסיוניסטיות יותר מציוריו האפלים הרגילים של החיים האורבניים של המעמד הנמוך, העניין שלו ברמת הדיוק התיעודית היה מגוון.
כמו אנרי וסלואן, גם לוקס היה מורה, תחילה בליגת הסטודנטים לאמנויות ברחוב מערב 57 במנהטן, ואחר כך מעבר לרחוב בבית ספר שהקים בעצמו, שנותר פתוח עד למותו. תלמיד אחד, הצייר אלסי דריגס, זכר אותו ככוח כריזמטי בכיתה. הוא נהנה מההערצה של תלמידיו והיה מפורסם. הוא לא היה מעוניין להטיף את עקרונות המודרניזם, המחויבות שלו הייתה לריאליזם ולהסתכלות ישירה.
אישיות
לוקס היה מורד מלידה ואחד האישים המיוחדים ביותר באמנות האמריקאית. הוא התגאה בכך שהוא נודע כ"ילד הרע" של האמנות האמריקאית. אהב לאפיין את עצמו כיצור עצמאי לחלוטין, והמעיט בהשפעתו של רוברט אנרי על התפתחותו האמנותית. הוא היה מעורפל במכוון לגבי פרטים אוטוביוגרפיים, והעדיף לשמור על הילה של תעלומה של מיתולוגיות עצמית. לוקס היה תמיד שתיין כבד, וחבריו נאלצו לעיתים קרובות להפשיט אותו ולהוביל אותו למיטה אחרי לילה של הוללות שיכורים. אף על פי שמקורות רבים מאשרים נטייה זו, הם גם מאפיינים אותו כאדם טוב לב שהתיידד עם אנשים החיים בשוליים שהפכו לנושאים ביצירות האמנות שלו. למשל, "האלמנה מקגי" (1902) או "הדוכסית הזקנה" (1905), בהם לוקס מתאר ברגישות נשים קשישות, שהכירו את המציאות הקשה של הרחוב. בלוקס היה פרדוקס - אדם בעל אגואיזם עצום ונדיבות רוח גדולה.
מוות
לוקס נמצא ללא רוח חיים על ידי שוטר בשעות הבוקר המוקדמות של 29 באוקטובר 1933, בעקבות קטטה בבית מרזח. אירה גלקנס, בנו של ויליאם גלקנס, כתב על מותו של לוקס, שבניגוד לדיווח בעיתון בו צוין כי הצייר נכנע בדרכו לצבוע את שמי השחר, הוא הוכה למוות בקטטה עם אחד הלקוחות האחרים בבר הסמוך. בהלוויה הגדולה שלו הגיעו בני משפחה, סטודנטים לשעבר, וחברים בעבר ובהווה. הוא נקבר בז'קט רקום מהמאה ה-18, אחד מחפציו המוערכים ביותר.
לוקס היה נשוי פעמיים אך לא היו לו ילדים. הוא קבור בבית העלמין פרנווד ברוירספורד, פנסילבניה.
אייאפיאטלאייקוטל
אֶיְיַאפְיָאטְלָאיֶיקוּטְל (באיסלנדית: Eyjafjallajökull; הגייה: ;, מילולית 'קרחון הר האי') הוא קרחון בדרום איסלנד, שבמרכזו הר געש פעיל באותו שם המתפרץ באופן תדיר יחסית מאז סוף עידן הקרח. פסגתו מגיעה לגובה של כ-1,666 מטר, קוטר הקלדרה בראש הר הגעש: כ-3–4 ק"מ והקרחון שבמרכז ההר מכסה שטח של כ-100 קמ"ר. שוליו הדרומיים של הקרחון היוו בעבר את קו החוף של איסלנד, אך כתוצאה מנסיגת קו המים נחשף שטח קרקעי נוסף וקו החוף התרחק בכ-5 ק"מ דרומה.
מאז החלה ההתיישבות באיסלנד במחצית השנייה של המאה ה-9 נרשמו בהר הגעש ארבע התפרצויות בשנים 920, 1612, בשנים 1823-1821 ובשנת 2010. ההתפרצות האחרונה של הר הגעש, באפריל 2010, העלתה לאטמוספירה ענן אפר געשי שגרם להפרעות קשות בתנועה האווירית מעל צפון-מערב אירופה.
גאולוגיה
הימצאותה של איסלנד מעל נקודה חמה בצפון הרכס המרכז-אטלנטי הפעיל אחראית לגעשיות הערה ברחבי האי המלווה ברעידות אדמה. אייאפיאטלאייקוטל – אחד מן הפעילים פחות בין 22 הרי הגעש של איסלנד – נמצא בדרום האי, והוא הר געש תת-קרחוני במבנה שכבתי שנוצר משכבות של לבה בזלתית ואנדזיטית.
התפרצות ב-1823-1821
ההתפרצות הממושכת לא גרמה לנזק ישיר רב, אך ענן האפר הגעשי שהכיל כמות גבוהה של פלואוריד גרם נזק למבנה בעצמות של בני אדם ובעלי חיים שנחשפו אליו. דווח על תמותה של בעלי חיים עקב חשיפה לאפר ההתפרצות, ככל הנראה עקב הרעלת פלואוריד. כתוצאה מן ההתפרצות חלה הפשרה בקרחונים קטנים ובינוניים הסמוכים להר הגעש והצפה של הנהרות הסמוכים (מרוצת קרחון).
התפרצות ב-2010
בסוף 2009 החלה להירשם פעילות סייסמית באזור הר הגעש, עם מאות רעידות אדמה בעוצמות נמוכות (עד 2.0 בסולם ריכטר). הפעילות התגברה בתחילת 2010, ובשלושה ימים במרץ 2010 נמדדו כ-3,000 רעידות אדמה. ההתפרצות עצמה החלה ב-20 במרץ, באזור שסביב לוע הר הגעש. עם ההתפרצות פונו מסביבת ההר חקלאים שהתגוררו באזור מחשש לנזק ישיר עקב ההתפרצות או פגיעה משיטפונות עקב זרימת הלבה וחסימת נחלים ואגמים. בעקבות ההתפרצות נסגר לזמן קצר שדה התעופה רייקיאוויק. לאחר ההתפרצות הראשונית אירעו מספר התפרצויות נוספות בהפרשי זמן קצרים.
ב-14 באפריל התפרץ הר הגעש עצמו בעוצמה 3 במדד VEI. האירוע לווה בשיטפון שנבע מהמסת הקרחון, וזה בתורו גרם ללבה להתקרר במהירות ולהישבר לרסיסי זכוכית געשית. רסיסים אלה נישאו לתוך עמוד ההתפרצות ויצרו אפר געשי המזיק לכלי טיס. האפר הגעשי התפשט מזרחה לעבר צפון-מערב אירופה, וגרר סגירה נרחבת של נמלי תעופה בבריטניה, באירלנד, בנורווגיה, בשוודיה, בדנמרק, בהולנד, בבלגיה, בצרפת, בספרד, באוסטריה, בשווייץ, באיטליה ובמדינות נוספות.
במהלך חודש אפריל המשיך הר הגעש להתפרץ. כמות האפר הגעשי הנפלט פחתה בהדרגה, אך במשך מספר ימים התפשט עד לדרום צרפת ואיטליה ולפולין במזרח אירופה. במשך שישה ימים היו שמי אירופה סגורים לטיסות (פרט לאזורים דרומיים כדוגמת רומא), דבר ששיתק את תעבורת הנוסעים, את העברת סחורות ומוצרים, שיבש את חייהם של מיליונים ופגע קשות בכלכלה. ב-19 באפריל הגיע חלק מענן האפר הגעשי לחופי ארצות הברית במערב ולקזחסטן במזרח. נמסר כי חברות התעופה נושאות בהפסדים של למעלה מ-200 מיליון דולר ביום בגין השבתת הטיסות. ב-21 באפריל 2010, לאחר שישה ימים בהם היו שמי אירופה סגורים, חודשו הטיסות בהדרגה. העלות המוערכת של המשבר הייתה כמיליארד ושבע מאות מיליון דולר.
בתחילת מאי, לאחר הפוגה קצרה וחידוש הטיסות באירופה, חזרו ההתראות לגבי הענן, וב-10 במאי פרסם השירות המטאורולוגי הישראלי הודעה כי הענן עלול להגיע לשמי ישראל אולם לבסוף לא השפיע הענן על ישראל.
אייאפיאטלאייקוטל וקטלה
אייאפיאטלאייקוטל נמצא כ-16 ק"מ מערבית לקטלה (Katla), הר געש פעיל הידוע בהתפרצויות תת-קרחוניות עזות ובתא מאגמה גדול. התפרצויות העבר של אייאפיאטלאייקוטל גרמו לפעילות געשית גם בקטלה, וגאולוגים הביעו חשש כי גם ההתפרצות של 2010 תעורר תגובה שכזו, שתגרום למרוצת קרחון, הצפה נרחבת בשל המסת קרחונים ולנפח גדול בהרבה של אפר געשי.
גז חרדל
חרדלים גופריתיים היא משפחת כימיקלים, שגז חרדל (1,5-דיכלורו-3-תיפאטן), נשק כימי נפוץ, מסווג תחתיה. החומר הטהור הוא נוזל צמיגי וחסר צבע בטמפרטורת החדר. בשימוש צבאי הוא מעורבב עם חומרים נוספים ומקבל גוון צהוב-חום וריח דומה לשל חרדל (מכאן שמו), שום או חזרת.
בשימושו הצבאי, כנשק כימי, הוא מפוזר בריסוס ממטוסים, באמצעות פצצות אוויר או פגזי ארטילריה והשפעתו הפיזית על הקורבנות הרסנית.
השימוש בגז חרדל מוסדר תחת אמנת הנשק הכימי משנת 1993. הגז מסווג בדרגה החמורה ביותר, זו של חומר אשר אין לו שימוש אחר פרט ללוחמה כימית. (אם כי זה לא לגמרי מדויק – לעיתים נעשה שימוש בחרדל-חנקני בטיפולי כימותרפיה של סרטן הריאה ולימפומת הודג'קין. החומר משמש לעיתים גם במחקר על תהליך הכווייה, מכיוון שהתגובה של הגוף לכווייה מגז חרדל איטית יחסית לסוגי כוויות אחרים).
טיפול
אפשר להפחית או אף להימנע מנזק לעור על ידי מריחה של פובידון-יודי PVP-I מיד לאחר החשיפה לגז החרדל. הטיפול יעיל רק לפני הופעת השלפוחיות, אך מאחר שלרוב אין סימפטומים בזמן זה, יש לזהות את החשיפה לפני הופעת הסימפטומים. אפשר לנטרל את גז החרדל על ידי חמצון או הכלרה. לכן לאחר שנוצרו שלפוחיות, יש לחטא אותן.
שיקום והשפעות ארוכות טווח
בחשיפה לא קטלנית הקורבנות יידרשו לתקופות שיקום ארוכות וטיפול רפואי ממושך עד שיחלימו. במקרים של כוויות חמורות (יותר מ-50% מגופו של הקורבן), הכוויות הן קטלניות ומוות יגיע בתוך ימים עד שבועות אחדים. גז חרדל הוא גם מוטגן וקרצינוגן ולכן גם קורבנות ששרדו התקפת גז, יהיו בסיכון גבוה לחלות בסרטן במשך שארית חייהם.
שימוש כנשק כימי
שימוש צבאי ראשון בגז חרדל נעשה במלחמת העולם הראשונה על ידי צבא גרמניה נגד מדינות ההסכמה, ובהמשך על ידי שני הצדדים במלחמה. קטלניותו הייתה קטנה, כ-1%, אך השפעתו העיקרית הייתה בהשבתת חיילים מפעולה וזיהום אזורים שלמים שאליהם כוחות לא יכלו להיכנס (גז החרדל נשאר פעיל בשטח ימים רבים לאחר ההתקפה). מסכות גז הועילו רק במעט, כיוון שעורם של החיילים עדיין נחשף. חייל שמדיו וציודו זוהמו בגז חרדל, העביר את החומר במגע לחיילים אחרים.
Safari Ltd
חברת Safari Ltd, בעברית: ספארי בע"מ, היא חברת צעצועים אמריקנית המתמקדת בייצור דגמי ובובות בעלי חיים, לרבות מיניאטורות דינוזאורים, במטרה מוצהרת לקדם את ידיעת הטבע ושימור בעלי החיים באמצעות משחק חינוכי. החברה - שנוסדה ב-1982 - היא חברה פרטית בערבון מוגבל, בבעלות משפחת רובל ופריינטה.
היסטוריה
חברת ספארי נוסדה ב-1982 בידי ברנרד ורוזמרין רובל, בעל ואשה ממוצא גרמני. מטרתם הייתה לעזור בקידום שימור חיות בר ובעלי חיים בסכנת הכחדה על ידי עירור המודעות למינים בסכנת הכחדה. את ההשראה הם קיבלו מחבילת קלפי משחק שעליהם צילומים של בעלי חיים, ובתחילת דרכם צילמו חיות בר בפלורידה ומכרו את הצילומים לגני חיות ומקומות בילוי נוספים.
אחרי שחזרו לגרמניה, הם נתקלו בבובות חינוכיות, דבר שגרם להם לשנות את פעילות החברה ליצירת בובות ודגמי בעלי חיים באיכות מוזיאונית, שנועדו למשחק חינוכי. בנוסף לחיות בר הם תכננו וייצרו גם בובות של בעלי חיים פרה-היסטוריים ובפרט מיניאטורות דינוזאורים. כדי לייצר מיניאטורות דינוזאורים מדויקות מדעית ואמינות הם נעזרו בפלאונטולוגים מוסמכים, שסייעו להם בתכנון הדגמים. בנוסף, החברה חתמה ב-1986 על שיתוף פעולה עם מוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע לייצור קו מוזיאונים של דגמי דינוזאורים איכותיים.
כיום חברת ספארי נמצאת בבעלות נכדם של בני הזוג רובל, אלכסנדר פריינטה. הוא גם ראש החברה ביחד עם אשתו, כריסטינה פריינטה.
קו מוצרים
חברת ספארי מייצרת למעלה מ-1000 סוגים של בובות ודגמים בדמות בעלי חיים, בהם:
הבובות עשויות מ-PVC נטול פתלייט ועופרת, ועומדים בתקני בטיחות בינלאומיים.
השאיפה היא ליצור דגמי בעלי חיים כמה שיותר מציאותיים ומדויקים מדעית, ולפני יצירת התפסיל של בעל חיים מסוים, אמנים וחוקרים מטעם החברה חוקרים אותו ואת האנטומיה שלו, כדי ליצור תפסיל כמה שיותר מציאותי ומדויק מדעית. אחרי אישורו הוא נשלח לייצור המוני. ככלל, רוב הדגמים נצבעים ידנית, כדי לשקף שונות ביולוגית ולהבטיח צביעה איכותית. שם החיה כתוב על גחונה כדי לאפשר זיהוי קל שלה.
החברה זכתה בפרסים רבים על דגמיה.
בנוסף מפעילה החברה את SafariPedia, אנציקלופדיה מקוונת דמוית ויקיפדיה שבה אפשר ללמוד עוד על בעלי החיים שאותם היא מייצרת.
באתר החברה, מוכרת ספארי צעצועים (כגון בובות פרווה) ומשחקים חינוכיים נוספים (כגון פאזלים) בנושא בעלי חיים ודינוזאורים. היא מוכרת מוצרים נוספים בנושא כגון ספרי ילדים, תיקי גב ועוד.
הקמע של החברה הוא ברני האליגטור הידידותי, הקרוי על שם מייסד החברה ברנרד רובל.
בובות ודגמים של החברה נמכרים במספר חנויות בישראל ובהן חנות מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט של אוניברסיטת תל אביב.
מג'יק קס
מג'יק קס הוא פארק שעשועים הנמצא בבעלות חברת קס גרופ במישור אדומים, על יד מעלה אדומים, והוא פארק השעשועים המקורה הגדול בישראל. הפארק נבנה כקונספט של מותג לילדים בדומה לדיסניוורלד.
הפארק
הפארק משתרע על שטח של 13 דונם ועוצב בתכנונו של האדריכל אנריקו סגרה בהשראת חללית עם כיפת זכוכית בקוטר של 70 מטר ומשקיף על נוף ים המלח. הפארק סגור בשבתות וחגים.
אטרקציות ומתקנים
בין האטרקציות והמתקנים בפארק נמנים:
הופעות
בנוסף, בתוך הפארק יש אולם הופעות מקורה אשר בתוכו יש הופעות שונות שמתקיימות 3 פעמים ביום, וכוללות קרקס, קסמים, להטוטים והצגות. בעת רכישת כרטיס כניסה לפארק ניתן לבחור האם לכלול במחיר גם הופעה או לרכוש כרטיס למתקנים בלבד.
הפארק נתן חסות לתוכנית הריאלטי "כוכב המג'יק קאס". שלב חצי-הגמר והגמר צולמו באולם.
זרם צפון קו המשווה
זרם צפון קו המשווה (או זרם קו המשווה הצפוני) הוא זרם אוקיינוס משמעותי, הזורם גם באוקיינוס השקט וגם באוקיינוס האטלנטי בכיוון ממזרח למערב בין קווי הרוחב 10° צפון ל-20° צפון.
בשני האוקיינוסים הוא מופרד מהזרם המשווני על ידי זרם הנגד המשווני (הידוע גם בשם זרם הנגד המשווני הצפוני), הזורם מזרחה. זרימת פני השטח מערבה בקו המשווה בשני האוקיינוסים היא חלק מהזרם המשווני הדרומי (זרם דרום קו המשווה).
סטנלי מוט
מייג'ור גנרל סטנלי מוט (באנגלית: Stanley Fielder Mott; 12 בינואר 1873 - 4 בפברואר 1959) היה קצין בכיר בצבא בריטניה. השתתף במלחמת הבורים ובמלחמת העולם הראשונה במהלכה לחם, כמפקד בריגדה ובהמשך כמפקד דיוויזיה, במערכת גליפולי ובמערכה על סיני וארץ ישראל.
ביוגרפיה
מוט נולד באנגליה ב-1873 לאלברט מוט (1909-1822) ואמה לבית פילדר (1901-1839). לזוג נולדו 5 ילדים וסטנלי היה הרביעי.
בנעוריו למד בבית הספר התיכון איטון קולג' ובהמשך למד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט.
השנים המוקדמות
ב-1893, לאחר סיום לימודיו, התגייס וצורף לרגימנט הרובאים המלכותי של צבא בריטניה שם הוצב בבטליון ה-60. בתקופה זו שירת כלכותה שבהודו, במלטה ובגיברלטר וב-1896 הועלה לדרגת לוטננט.
דרום אפריקה
ב-1897 עבר מוט לשרת בבטליון השני של הבריגדה ה-60 בדרום אפריקה ובהמשך חזר עם יחידתו להודו. עם פרוץ מלחמת הבורים ב-1899 חזר עם יחידתו לדרום אפריקה השתתף במערכה לשחרור העיר ליידיסמית וכן בקרבות בנאטאל, טרנסוואל ומדינת אורנג' החופשית. במהלך מערכה זו הצטיין, קודם לדרגת קפטן ואף הומלץ לקידום לדרגת מייג'ור.
ב-1902, לאחר סיום המלחמה, נשאר בדרום אפריקה והצטרף למשטרה הבריטית של המדינה בה שירת עד חזרתו לאנגליה שם הוצב בבטליון הרובאים הרביעי.
טרום מלחמה
ב-1907 מונה מוט למדריך במכללה צבאית לסגל קצונה שם שהה שנתיים ובסיום התקופה הועלה לדרגת מייג'ור. עקב רוחות השלום עזב ב-1909 את הצבא לטובת עיסוק בחקלאות אולם במסגרת ההכנות למלחמה הקרבה חזר לצבא.
מלחמת העולם הראשונה
בתחילת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוצב כקצין מטה בדיוויזיית הרגלים הרכובה הראשונה באנגליה. באוגוסט אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד בריגדת הרגלים ה-158 ונלחם איתה במערכת גליפולי. בדצמבר אותה שנה התפנה עם הבריגדה למצרים לאחר שהבריגדה (והדיוויזיה אליה השתייכה) סבלה מנפגעים רבים במערכה בגליפולי.
תקופת השהות במצרים נוצלה לתיגבור ההבריגדה ובאוגוסט 1916 השתתף איתה בקרב רומני ובהמשך, במרץ 1917, השתתף בקרב עזה הראשון.
באפריל 1917 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-53. לאחר המינוי היה שותף בהתארגנות הצבא הבריטי לאחר המפלה בקרב עזה השני. באוקטובר 1917 לחם עם הדיוויזיה בקרב באר שבע ובקרב עזה השלישי. בהמשך אותה שנה הוביל את הדיוויזיה בקרב תל חווילפה וקרב תל א-שריעה ותל הוריירה.
בדצמבר 1917 השתתף מוט עם הדיוויזיה בכיבוש ירושלים ובתחילת 1918 השתתף בקרבות להרחבת אחיזת הצבא הבריטי ברכס ההר מצפון לירושלים (קרב בעל חצור).
ביולי 1919, לאחר סיום המלחמה, פרש מהצבא.
משפחתו
ב-1905 נישא מוט לאתל רובינסון (Ethel H Robinson) והתגרש ממנה ב-1906. ב-1909 נישא בשנית לסופי תרזה גיינור מבית שטרן (Sophie T Gaynor). לזוג נולד בן (תום). לאחר פרישתו גר מוט עם משפחתו בעיר לימינגטון שבמחוז ווריקשייר שם המשיך לעסוק בחקלאות. בשנות ה-50 התמנה לנשיא איגוד הקצינים של הדיוויזיה הוולשית ה-53. נפטר ה-1959.
יוסף הקר
יוסף הקר (Hacker; נולד ב-1940) הוא פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה
יוסף הקר נולד באראד שברומניה לנח ולפרימט–תמימה בשנת 1940, ועלה לישראל ב-1950. למד במדרשית נעם בפרדס חנה, שירת בצה"ל ככתב צבאי (1960-1958), למד באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים: היסטוריה של עם ישראל וספרות עברית. סיים לימודי ב"א ומ"א בהצטיינות יתרה וקיבל תואר שני ב-1968. קיבל תואר ד"ר בהיסטוריה של עם ישראל, בשנת 1979 בציון מעולה, נושא עבודת הדוקטור היה: "החברה היהודית בשאלוניקי ואגפיה במאות הט"ו והט"ז" והיא נעשתה בהדרכת פרופ' חיים הלל בן-ששון. החל ללמד בחוגים לספרות עברית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית ב-1967, ולימד בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטת תל אביב בשנים 1972–1973. שימש פרופסור מן המניין בחוג לתולדות עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים משנת 1992, עד פרישתו בדצמבר 2008.
שימש פרופסור אורח במוסדות הבאים:
שימש עורך כתבי-עת מדעיים: עורך "שלם": 2008-1974, עורך "ספונות: ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח": 1985-1979, עורך "ציון" (עם עורכים נוספים): 1997-1989, עורך "תרביץ" (עם עורכים נוספים): 2010-2007.
בין התלמידים שכתבו בהדרכתו עבודת דוקטור – פרופ' ירון בן-נאה (האוניברסיטה העברית בירושלים), ד"ר דב הכהן (אוניברסיטת בר-אילן), פרופ' אלחנן ריינר (אוניברסיטת תל אביב), ד"ר דותן ארד (אוניברסיטת בר-אילן), ד"ר יואל מרציאנו (אוניברסיטת אריאל בשומרון), ד"ר אייל דוידסון (מכון לנדר).
מחקריו
מחקריו של יוסף הקר עוסקים בהיסטוריה התרבותית, החברתית והאינטלקטואלית של היהודים במוצאי ימי הביניים ובראשית העת החדשה במאות ה-14–18: בספרד, בארצות האסלאם (בעיקר באימפריה העות'מאנית ובארץ-ישראל), ובאיטליה.
מחקריו מקיפים את הארגון קהילתי, המוסדות, החקיקה, הריבוד החברתי, ההשקפות החברתיות (החברה, התגובה למציאות), המחשבה, ההגות והיצירה. בשנים האחרונות הרבה לחקור את הפעילות האינטלקטואלית, את תולדות הדפוס והספר העבריים ואת דרכי התקשורת. כמו כן חקר את הקשרים והזיקות בין מלומדים ומשכילים נוצרים מאירופה ומאנגליה לבין משכילים יהודים באימפריה העות'מאנית במאות ה-16–17.
יהדות ספרד
הקר עסק בהיסטוריה המאוחרת של יהדות ספרד (המאות ה-14–15), ביוצאי ספרד המגורשים והמהגרים. הוא כתב על נושאים כמו עלייתם של יהודי ספרד לארץ-ישראל, המניעים לעלייה ותהליכי העלייה במאות ה-14–15; ודן בשאלת ההשפעה שהייתה לאונס, להמרות בכפייה ולהמרות מרצון על החברה היהודית וכיצד הדבר השפיע על עיצוב התודעה העצמית של היהודים. בדק את גלגולי הפרשנות אצל יהודי ספרד בימי הביניים ובירר כיצד מציאות חייהם שינתה את הבנתם את המקרא. כמו כן פרסם מחקרים אחדים על הדור האחרון של חכמי ספרד ויוצאי ספרד ויצא נגד תפישתו של יעקב כ"ץ שסבר שביהדות של המאות ה-15–16, בראשית העת החדשה, פג הרצון למרטירולוגיה, ובדק את המשמעות שייחסו לה בספרד במאות ה-16-14 הקר ניתח את הדרשה הספרדית וטען שבספרד יש אופי מוגדר למבנה הדרשה), וזו סוגה ספרותית מוגדרת בעלת חוקיות קבועה (בניגוד לאשכנז בה אין חוקיות כזאת).
כמו כן התחקה אחר תגובתם של יהודי ספרד לאירועי תקופתם וכתב על הפסיכולוגיה, התחושות הרגשות, ומצבי הרוח של האנשים בני הזמן כפי שהתגלו בכתביהם. הוא תיאר את הדיכאון ממנו סבלו עקב תמותת ילדיהם ברדיפות, בגירושים ובמגיפות ואת תסכולם ממציאות ללא המשכיות. מצד שני, ניתח את הגאווה העצומה שהייתה להם בעצמם ובמורשתם ובתחושת העליונות שלהם על קבוצות יהודים אחרות. במחקרים אחרים ניתח כתבים של חכמי ספרד מן המאה החמש-עשרה ובירר את עמדותיהם הדתיות והציבוריות, את מהלכי יצירתם, את דרכי הלימוד ומוסדות הלימוד, את מעמד החכמים ואת תוכני הלימוד בישיבה בסוף המאה החמש-עשרה. ובדק את מערכות היחסים בין חכמים בולטים באותה תקופה.
מחקר אחר הקדיש לניתוח התופעה של קיום "ספריות ציבוריות" יהודיות בספרד הנוצרית בתקופה די קדומה, החל מהמאה ה-14. ספריות אלה פעלו במתכונת שהייתה מקובלת בארצות האסלאם, לפיה השליט העשיר הוא מצנט שהקים מדרסה, מקום לימוד עם ספרייה גדולה. תופעה דומה קיימת אצל יהודי ספרד הנוצרית ואצל המגורשים ממנה, והם מכנים את המוסד: "מדרש".
האימפריה העות'מאנית
הקר עסק בתולדות יהודי האימפריה העות'מאנית כבר בעבודת הגמר שלו ובקרוב עתידים להתפרסם שני כרכים שכתב על משפחת בית הלוי הפורטוגלית המבוססים על עבודה זו. משפחה זו היגרה מאבורא לשאלוניקי וחלק מבניה היו אנשי עסקים מוצלחים וחלק אחר אישים בולטים בממסד הרבני, ובראשם רבי שלמה לבית הלוי (הזקן), בנו רבי יצחק ונכדו רבי שלמה לבתי הלוי השני. בלשון ימינו אין זו משפחה, כי אם חמולה. ספרו על יהודי האימפריה העות'מאנית במאה השש-עשרה המבוסס בחלקו על פרקים שנדפסו במאמרים ובחלקו על פרקים חדשים עתיד להתפרסם בשנה זו. חיבור אחר שלו ושל פרופ' י' בן-נאה המצוי בהכנה הוא אוסף התקנות של קהילות האימפריה העות'מאנית המבוסס על כל המקורות הנדפסים.
הפעילות האינטלקטואלית, הרוחנית והדתית באימפריה העות'מאנית
הקר בדק מה פשר פטור תלמידי חכמים ממיסים ומה היקפו והוכיח שלא היו פטורים מכל המיסים, ולא כל החכמים זכו לפטור. על רקע זה פרצו סכסוכים חברתיים בין שכבת החכמים לשאר הציבור. תחום מרכזי אחר במחקרו הוא הפעילות האינטלקטואלית: טיב הפעילות, היקפה וגורמיה, תשומת לב מיוחדת הקדיש לעיסוק בפילוסופיה ובמדעים. במחקר אחר עסק במאבק נגד הפילוסופיה באיסטנבול. התזה של הקר היא שבאימפריה העות'מאנית הייתה צפת מקום יוצא דופן, שבה ובעיקר בה התקיימה פעילות קבלית אינטנסיבית, מה שאין כן במקומות אחרים. הוא בדק את החברה והתרבות של יוצאי ספרד באימפריה העות'מאנית, שבה האוכלוסייה היהודית הייתה עירונית ברובה, היה בה שילוב של תרבות כללית ומדע עם הלכה, ולא של מיסטיקה במאה השש-עשרה, ועמד על התסיסה הרוחנית בקרב המשכילים ועל סיבותיה.
הקר עסק לרוב בנושאים בעלי זיקה אינטלקטואלית וחקר את תחומי הידע, אך עסק גם בשאלה ממתי, וכיצד מתעמעמת הזיקה הנפשית לספרד כמקום של מולדת תרבותית וזיקה אינטלקטואלית ונוצרת זיקה למקום החדש. כן עסק בתולדות לימוד הקבלה בסלוניקי, ונתן דעתו גם למידת ההתעניינות בהיסטוריה והידע ההיסטורי של החכמים ביוון. עד מחקרו של הקר סברו כל החוקרים שהשיפוט העצמי של היהודים באימפריה העות'מאנית היה נרחב ואוטונומי לגמרי, אולם הוא הוכיח שהיו מגבלות קשות על השיפוט והעצמאות של החכמים באימפריה. במאמרים אחרים סיכם 220 שנה של מבנה הארגון העצמי היהודי באימפריה על סוגיו ועל השינויים שחלו בו.
מצרים, צפון אפריקה וארץ-ישראל
בסדרת מאמרים תיאר ובירר הקר את העליות לארץ-ישראל והזיקות והקשרים הנפשיים, הרוחניים והכלכליים בין יהודי הגולה ליהודי ארץ-ישראל (ספרד, איטליה, האימפריה העות'מאנית: קושטא, סלוניקי, מצרים ועוד).
הוא בחן את הנגידות בצפון אפריקה. ואת מקומם ומעמדם של יהודי צפון-אפריקה במצרים ובארץ-ישראל. והקדיש מחקר מיוחד להנהגה המוסתערבית בקהיר הוא גם פרסם מספר מאמרים על יהודי איטליה.
תולדות הספר, הדפוס, האוספים והספרייה היהודית במאות י"ד-י"ז
הקר חקר בסדרת מאמרים את תולדות הספר העברי ותולדות הדפוס, המדפיסים, העורכים והקוראים והיחסים ביניהם באימפריה העות'מאנית. הוא הקדיש מחקרים לתולדות הספרות והפצת הידע בדפוס. כמו כן הקדיש מחקרים אחדים לתולדות התהוות האוספים העבריים בספריות הלאומיות והציבוריות הגדולות באירופה ובאנגליה, כמו הביבליותק נסיונל בפריז וספריית הבודליאנה באוקספורד. הוא בדק איך נוצרו האוספים היהודיים שם, מי היו הקניינים, מי היו המוכרים, מהיכן נרכשו כתבי היד והספרים הנדפסים, מה הייתה מטרת הקונים ומה הניע את הבעלים היהודים למכור את היצירות.
With A. Shear, 'Introduction: Book History and the Jewish Book in Italy', in: J. R. Hacker, A. Shear (eds.), Philadelphia 2011, pp. I - XXX (in print)
ספרים וכתבי עת שערך
1. מחניים (רבעון. י"ל על ידי הרבנות הצבאית הראשית), כרכים לז – מט (תשי"ט – תשכ"א); ק (תשכ"ו) [עורך שותף וחבר המערכת].
10-3. שלם (קובץ לחקר תולדות ארץ-ישראל ויישובה היהודי), א (תשל"ד) - ח (תשס"ט).
11. א' גוטליב, מחקרים בספרות הקבלה, תל אביב תשל"ו, 600 עמ' (מבוא; חלק מן המחקרים נוסחו על ידי העורך על-פי רשימות מן העזבון).
12. ש"ד גויטיין, היישוב בארץ-ישראל בראשית האסלאם ובתקופת הצלבנים לאור כתבי הגניזה, ירושלים תש"מ, 360 + 16 + 8 עמ', (כולל פתח-דבר, עמ' ז-י).
15-13. ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח, סדרה חדשה, א (טז) – ג (יח) ו, ירושלים תש"מ-תשמ"ה (כרך א, יחד עם ש' שקד).
16. רצף ותמורה – מבחר כתבים היסטוריים ופובליציסטיים של ח"ה בן – ששון, תל אביב תשמ"ד, 508 + 30 עמ'.
17. ספר היובל לישעיה תשבי, ירושלים תשמ"ו, 779 עמ' (יחד עם י' דן); מחקרי ירושלים במחשבת ישראל, ג, חוב' א-ב (תשמ"ד), 311 + 14 עמ' [=ספר היובל לתשבי, חלק א] (יחד עם י' דן).
18 . תרבות וחברה בתולדות ישראל בימי הביניים (ספר הזיכרון לחיים הלל בן-ששון), ירושלים תשמ"ט, 734 עמ' (יחד עם ר' בונפיל; מ' בן-ששון).
28-19. ציון, (רבעון לחקר תולדות ישראל), כרכים נד-סג (תשמ"ט – תשנ"ז). יחד עם י' אפעל, ש' אלמוג, י' גוטמן [נד-ס]; ועם א' אופנהיימר, י' כהן [ס-סג]).
29. א' תלמג', פירושים לספר משלי לבית קמחי, ירושלים תשנ"א, צב + 472 עמ' (כולל מבוא).
34-30. תרביץ (רבעון למדעי היהדות), כרכים עו-עט (תשס"ז –תשע"א). (יחד עם: י' אלבוים, ש' נאה).
35. ראשונים ואחרונים, ספר יובל לכבוד אברהם גרוסמן, ירושלים תש"ע (יחד עם ב"ז קדר; י' קפלן).
36. תא שמע, מחקרים לזכרו של ישראל מ' תא-שמע.
37. לא יסור שבט מיהודה. הנהגה, רבנות וקהילה בהיסטוריה היהודית. מחקרים מוגשים לשמעון שוורצפוקס, ירושלים תשע"א (יחד עם י' הראל).
ראצ'יד צ'ירינו
ראצ'יד אנריקה צ'ירינו סראנו (בספרדית: Rachid Enrique Chirino Serrano; נולד ב-21 באוקטובר 2000 בקסאדה שבקוסטה ריקה) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת מכבי נתניה מליגת העל הישראלית ובנבחרת קוסטה ריקה.
קריירת מועדונים
צ'ירינו גדל במחלקת הנוער של סן קרלוס. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל של קוסטה ריקה. בסך הכל ערך 134 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-31 ביולי 2023 חתם צ'ירינו על חוזה לשלוש שנים במכבי נתניה מליגת העל הישראלית.
קריירה בינלאומית
ב-21 באוגוסט 2021 ערך צ'ירינו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסטה ריקה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת אל סלוודור במשחק ידידות.