cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בולי מדינת ישראל - שנת 1954
בולים מן המניין
בשנת 1954 לא הונפקו בישראל בולים מן המניין בעיצוב חדש. הדואר המשיך להשתמש בבולי סדרת מטבע שהונפקו לראשונה בשנת 1949, תוך שהוא מוסיף לה ארבעה ערכים נקובים חדשים. הבולים עוצבו בידי אוטה וליש. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
בולי דואר אוויר
בשנת 1954 לא הונפקו בישראל בולי דואר אוויר בעיצוב חדש. הדואר המשיך להשתמש בבולים מסדרת נוף הארץ שהונפקו לראשונה בשנת 1953, תוך שהוא מוסיף לה, בשני מועדים שונים במהלך השנה, שישה ערכים נקובים חדשים. הבולים עוצבו בידי ג'ורג' המורי. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
בולי דמי דואר
בשנת 1954 לא הונפקו בישראל בולי דמי דואר בעיצוב חדש. הדואר המשיך להשתמש בבולי דמי דואר מן הסדרה השנייה שהונפקו בשנת 1952.
יום העצמאות
הבולים עוצבו בידי אוטה וליש. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
מועדים לשמחה
הבול עוצב בידי ג'ורג' המורי. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
הרצל
הבול עוצב בידי ר. אראל. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
רוטשילד
הבול עוצב בידי ג'ורג' המורי. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
תבים
הבול עוצב בידי אוטה וליש. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
מיהאי ורשמארטי
מִיהָאי וֶרֶשְמָארְטִי (בהונגרית: Vörösmarty Mihály; 1 בדצמבר 1800 – 19 בנובמבר 1855) היה משורר לירי ומחזאי הונגרי, מאבות התחייה התרבותית ההונגרית באמצע המאה ה-19. היה חבר באגודת קישפלודי.
תולדות חייו
ורשמארטי נולד בכפר פוסטאנייק (Pusztanyék) (כיום קאפולנאנייק Kápolnanyék) ליד סקשפהרוואר, מעברו המערבי של נהר הדנובה באמצע הדרך בין בודפשט הבירה לאגם בלטון. משפחתו הייתה קתולית והוא יועד ללימודי כמורה במסדר הציסטרציאני. אולם לאחר שעבר לבודפשט החל ללמוד באוניברסיטה ולכתוב שירי חול (רובם שירי אהבה).
ב-1824 קיבלו שיריו תפנית פטריוטית-לאומית, בעקבות התסיסה נגד שלטון האימפריה האוסטרית, שהטילה הגבלות וצנזורה על השפה והתרבות העממית ההונגרית. באותה עת כתב את האפוס הרומנטי "Zalán futása" ("מאבקו של זאלאן").
עם ייסודה של האקדמיה ההונגרית למדעים ב-1830, נבחר כחבר המחלקה הלשונית. בין 1830 ו-1843 כתב בעיקר מחזות דרמטיים. וב-1848 חבר ליאנוש אראן ולשנדור פטפי לתרגום יצירותיו של ויליאם שייקספיר להונגרית.
בתקופת המהפכה ההונגרית של 1848 נבחר על ידי לאיוש קושוט לכהן כחבר בית המשפט העליון של השלטון המהפכני. עקב דיכוי המרד ב-1849 נאלץ לצאת לגלות. כשחזר לבודפשט ב-1850, היה במצב בריאותי קשה. בשנת 1854 כתב את שירו האחרון "A vén cigány" ("הצועני הזקן"). הוא נפטר ב-1855 והלווייתו צוינה באבל לאומי.
בתו, אילונה (1846–1910), חיה לאחר מותו בביתו של המדינאי פרנץ דיאק, ב-1867 התחתנה עם קלמן סל, ראש ממשלת הונגריה (1899-1903).
1971 בברית המועצות
1971 בברית המועצות הייתה שנה בה נחגגה השנה ה-54 למהפכת אוקטובר.
הצוללות מסדרת ואנגארד
צוללות מסדרת ואנגארד הן צוללות טילים בליסטיים המונעות בעזרת אנרגיה גרעינית בשירות הצי המלכותי הבריטי. הסדרה הוצגה בשנת 1994 כחלק מתוכנית הגרעין הבריטית, והיא וכוללת 4 צוללות: Vanguard, Victorious, Vigilant ו- Vengeance, שנבנו בין 1986 ל-1999 על ידי Vickers Shipbuilding and Engineering, בבעלות BAE סיסטמס. בסיסן של כל 4 הצוללות הוא בסיס חיל הים המלכותי נפטון, כ-40 קילומטרים ממערב לגלאזגו, סקוטלנד.
כלי נשק ומערכות
הצוללות מצוידות ב-16 צינורות לטילים בליסטיים. עם זאת, על פי סקירת הביטחון משנת 2010 של ממשלת בריטניה, הצי המלכותי טוען רק 8 מצינורות הטילים בטילים בליסטיים מסוג טריידנט, כשכל אחד חמוש בעד 8 ראשי נפץ גרעיניים. בנוסף לצינורות הטילים, הצוללות מצוידות ב4 צינורות טורפדו 533 מ"מ, המאפשר להם לפגוע במטרות שקועות או על פני השטח בטווחים של עד 60 קילומטרים (35 מייל ימי).
הנעה
בסדרת הצוללות קיים כור בלחץ מים מדגם PWR 2 מתוצרת רולס רויס, אשר תוכנן במיוחד עבור סדרת ואנגארד. ל-PWR 2 משך שירות כפול מדגמים קודמים, וההערכה היא שצוללת מסדרה זו יכולה להקיף את העולם 40 פעמים מבלי לתדלק. הכור מניע שתי טורבינות קיטור של חברת ג'נרל אלקטריק, מה שמעניק לצוללות מהירות מקסימלית של למעלה מ-25 קשר (46 קמ"ש). כוח עזר מסופק על ידי זוג גנרטורים בעלי טורבינות קיטור בהספק של 6 מגה וואט, ושני דיזל גנרטורים בהספק 905 קילוואט לאספקת חשמל לגיבוי.
ראשי נפץ גרעיניים
ב-16 במרץ 2021 חשף ראש הממשלה בוריס ג'ונסון את תוכנית 10 השנים של ממשלתו להגביר את הסחר הבינלאומי ולפרוס כוח רך ברחבי העולם מתוך שאיפה ליצור "בריטניה גלובלית". במסגרת תוכנית שהופיעה במסמך בשם בריטניה גלובלית בעידן תחרותי, כללה את העלאת המכסה על מספר ראשי הנפץ הגרעיניים על סיפון צוללות הצי המלכותי מ-180 ל-260. המסמך גם נשבע לשמור על צי של 4 צוללות גרעיניות כך שלבריטניה תהיה תמיד אחת בים.
בתרבות הפופולרית
סדרת הטלוויזיה חקירה במצולות של ה-BBC משנת 2021 ממוקמת על סיפון צוללת בדיונית מסוג ואנגארד בשם Vigil. בסדרה מוזכרות צוללות נוספות מסוג ואנגארד: Virtue ,Vanquish יחד עם Vanguard האמיתית.
יחסי דנמרק–טורקיה
יחסי דנמרק–טורקיה הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לטורקיה. דנמרק מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה, וטורקיה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן. שתי המדינות חברות בנאט"ו. היחסים הדיפלומטיים בין דנמרק וטורקיה היו מתוחים בגלל פרשת קריקטורות מוחמד ופרשת טלביזית Roj.
היסטוריה
היחסים בין המדינות התחילו למעשה בתחום הסחר במאה ה-18. ב-14 באוקטובר 1756 נחתם הסכם ידידות ויחסי סחר על ידי הסולטאן עות'מאן השלישי והמלך פרדריק החמישי. בשנת 1758 מינתה דנמרק נציג דיפלומטי לאימפריה העות'מאנית.
מלחמת שלושים השנים
משנת 1618 עד 1629, דנמרק והאימפריה העות'מאנית נלחמו יחד נגד האימפריה הרומית הקדושה כבעלות ברית. בשנת 1643 התאחדה דנמרק עם המעצמות הקתוליות נגד האימפריה העות'מאנית ושוודיה.
מלחמת הצפון הגדולה
במלחמת הצפון הגדולה דנמרק והאימפריה העות'מאנית לחמו זו בזו.
מלחמות המהפכה הצרפתית
במלחמת הקואליציה השנייה דנמרק והאימפריה העות'מאנית לחמו שוב זו בזו.
מלחמות נפוליאון
דנמרק, צרפת וגם האימפריה העות'מאנית היו בעלות ברית במהלך מלחמות נפוליאון בין השנים 1803–1815, נגד בריטניה, אוסטריה, רוסיה ושוודיה.
המאה ה-20
במהלך מלחמת טורקיה–ארמניה בשנת 1920, דנמרק שימשה כמתווכת במלחמה בין ארמניה לטורקיה. הסכם מסחרי נחתם באנקרה בשנת 1926. הסכם ידידות, מסחר וניווט נחתם בין דנמרק לטורקיה בשנת 1930. בשנת 1932 חתמו שתי המדינות על הסכם פיוס בז'נבה שבשווייץ. בשנת 1948 נחתם הסכם תשלומים בין המדינות.
ב-26 בנובמבר 1999, נחתמה "תוכנית פעולה משותפת" בפוליטיקה, ביטחון והגנה כששר החוץ הטורקי איסמעיל ג'ם ביקר בדנמרק.
משבר הקריקטורות
היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לטורקיה הדרדרו, כאשר העיתון הדני Jyllandsposten פרסם קריקטורות של הנביא מוחמד. ראש ממשלת טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, גינה את הפרסום וביקר את דנמרק. ארדואן צוטט בעיתונות הטורקית ואמר: "קריקטורות של הנביא מוחמד הן התקפה נגד ערכינו הרוחניים. צריך להיות גבול לחופש העיתונות."
פרשת הטלוויזיה Roj
טורקיה טוענת כי הערוץ מהווה שופר עבור מפלגת הפועלים של כורדיסטן, שהיא רואה בהם ארגון טרור, ודרשה מממשלת דנמרק לביטול רישיון השידור של הערוץ. בכיר במשרד החוץ הטורקי הצהיר: "אנו יודעים בוודאות כי Roj TV הוא חלק מארגון טרור. . . ה-PKK מוכר כארגון טרור על ידי האיחוד האירופי. דנמרק חברה באיחוד האירופי, והיינו מצפים כי לארגון השידור של קבוצת טרור לא יינתן מעבר חופשי." בעוד שמנכ"ל התחנה, מנוח טהסילי זונוזי, כורדי איראני, מכיר בכך שהתחנה שומרת על קשר עם PKK, הוא מאפיין אותה כשדרן כורדי עצמאי, שאינו בשליטת PKK. הרשויות בטורקיה הגישו שוב ושוב תלונות רשמיות בפני מועצת הרדיו והטלוויזיה הדנית בנוגע לטלוויזיה Roj, אולם עד היום לא אושרה אף אחת מהתלונות על ידי הדירקטוריון, שקבע כי ערוץ הטלוויזיה לא הפר כל חוק.
במסגרת פרשת קייבלגייט בארצות הברית בנובמבר 2010, צצה הודעה דיפלומטית שהתייחסה לטענתו של נציג טורקיה כי "כחלק מהעסקה המתווכת ב-POTUS ב-2009 שהתגברה על התנגדויות טורקיות למינויו של אנדרס פוג ראסמוסן למזכ"ל נאט"ו, דנמרק הבטיחה לברר את דרישותיה החוקיות בטרם הצטרפה לבקשת טורקיה לסגירת הטלוויזיה של Roj.
רישיון השידור של Roj TV הושעה על ידי בית המשפט העליון בדנמרק ב-27 בפברואר 2014.
יחסים כלכליים
היחסים הכלכליים תומכים ביצוא הטורקי. בשנת 2004 עלה היצוא הטורקי לדנמרק בכ-40%. שווי הסחר הנוכחי עומד על 979.6 מיליון דולר.
מל רוזנברג
מל רוזנברג (נולד ב-12 בנובמבר 1951) הוא פרופסור למיקרוביולוגיה החוקר את תחום הריחות בכלל והבאשת בפרט באוניברסיטת תל אביב וב-HIT מכון טכנולוגי חולון.
ביוגרפיה
מלווין רוזנברג נולד בויניפג שבקנדה וגדל באוטווה. עלה לישראל ב-1969 וקיבל את תואר הבוגר מן האוניברסיטה העברית ב-1973. את תואר המוסמך (1975) והדוקטור (1982) שלו בנושא מיקרוביולוגיה של הנפט תחת הנחייתו של יוג'ין רוזנברג ודוד גוטניק הוא קיבל באוניברסיטת תל אביב. המאמר שלו מ-1980 בנושא הידבקות של חיידקים לטיפות הנפט נהיה למצוטט ביותר בשנת 1991 בעקבות מלחמת המפרץ.
Get the Party Started
Get the Party Started (בתרגום לעברית: התחילו את המסיבה) הוא הסינגל הראשון של פינק מאלבומה השני M!ssundaztood. השיר הפך ללהיט והוא נכנס בעשר מדינות לעשרת הגדולים במצעדים.
רקע וביקורת
השיר נכתב על ידי לינדה פרי והוא שיר הדאנס הראשון שנכתב על ידה. השיר נכנס למצעד הבילבורד בדצמבר, 2001 והגיע למקום הרביעי מה שהפך אותו לאחד השירים הכי מצליחים של פינק במצעד אחרי "So What" שיצא ב-2008. בבריטניה, הלהיט הגיע למקום שני. השיר הגיע למקום ראשון באוסטרליה ולמקומות גבוהים באיטליה, שווייץ, גרמניה ואוסטריה. בשנים 2005 ו-2008 השיר חזר למצעדים בעקבות גרסת כיסוי ורמיקס. ב-2003, השיר היה מועמד לפרס הגראמי על "ההופעה הווקאלית הטובה ביותר", אך הפסיד לשירה של נורה ג'ונס, "Don't Know Why". ב-2002, השיר היה מועמד לשורה של פרסים בטקס ה-MTV וזכה בפרס "הקליפ הנשי הטוב ביותר" ובפרס "קליפ הדאנס הטוב ביותר".
מל רוזנברג
ביוגרפיה
המשך עבודתו נערך גם כן באוניברסיטת תל אביב בפקולטה לרפואה ורפואת שיניים יחד עם השיתופים באוניברסיטאות בחו"ל כמו אוניברסיטת רוצ'סטר, אוניברסיטת פנסילבניה, הקולג' האוניברסיטאי של לונדון ואוניברסיטת טורונטו.
בעקבות התעניינותו בתחום הבאשת מאז אמצע שנות ה-80 פותחו במעבדתו תכשירים דו-שלביים לשטיפת פה והוא אחראי גם על פטנט התכשיר שמטפל בריח מן הנעליים, דאודורנט הניתן לשימוש במקלחת ותשלובת נגד ריח חיידקי. בעקבות מחקרו פותח מד באשת על סמך תרכובות גופרית הקשורות למחלה.
תחומי עיסוק נוספים
ב-1996 יצא הספר "חיידקים מיליון עד יום ראשון" בהוצאת רמות-אוניברסיטת תל אביב.
ב-2011 יצא הספר "בנצי הקיפוד" בהוצאת צבעונים.
משפחתו
נשוי לשולמית ספיר-נבו, משוררת וסופרת. לזוג שני ילדים, אסיף והדר.
פרסומיו
במהלך עבודתו פרסם מספר מאמרים, כמו כן יחד עם החוקר אנטון אמאן היה עורך מגזין לחקר מערכת הנשימה עד לפרישתו מן התפקיד ב-2013 ספרו:
עשה לילות כימים
עָשָׂה לֵילוֹת כַּיָּמִים הוא ביטוי המתאר עבודה אינטנסיבית, כזו הנעשית בימים ובלילות, ללא שינה - כשם שנהוג לעבוד ביום, כך עבד אף בלילה.
הביטוי לקוח מן התלמוד הבבלי, "מֵשים לילות כימים" (מסכת מועד קטן כה ע"ב) ושולב בספרות העברית החדשה בכתבי אחד העם ועגנון.
ביטויים נוספים המתארים לילה ללא שינה הם לילה לבן וליל שימורים.
עלי סייבאו
עלי סייבאו (בצרפתית: Ali Saibou; 17 ביוני 1940 – 31 באוקטובר 2011) היה הנשיא השלישי של ניז'ר, משנת 1987 עד שנת 1993. הוא המשיך את הנשיא הקודם סייני קונצ'ה, שנפטר מגידול במוח.
ילדות וחינוך
עלי סייבאו הוא אחד מבני הזרמה. הוא נולד בכפר דינגז'יבנדה. אף על פי שגם הנשיא הקודם, סייני קונצ'ה, נולד באותו הכפר, הם לא קרובי משפחה. הוא למד במכינה קדם צבאית בעיר סן-לואי בסנגל משנת 1950 (כשהיה בן 10).
קריירה צבאית
מאוחר יותר, הוא הצטרף לקלעים הסנגלים. הוא נפצע בקמרון בשנת 1960 עם הגדוד החמישי של צרפת. לאחר העצמאות של ניז'ר בשנת 1960, סייבאו הצטרף אל צבא ניז'ר בתור סמל. הוא עבר קורס מפקדים, ובשנת 1969 פיקד בנז'וויגמי . לאחר שעבר ליחידה אחרת באגדז בשנת 1973, הוא קיבל דרגת קפטן. לאחר שעזר בהפיכה ב-1974, עבר עם חייליו לעיר ניאמיי, ובתור פרס קיבל דרגת מייג'ור, מונה לשר החברה הכפרית והסביבה, ונהיה הרמטכ"ל.
עם זאת, קונצ'ה חשד בנאמנותו של סייבאו. ביוני 1975 הוא פיטר את סייבאו מהקבינט וביקש ממנו לעזוב את תפקידו כרמטכ"ל. סייבאו הגיב בכך שפרש מהצבא לגמרי, מה שכנראה הרגיע את קונצ'ה. סייבאו נשאר נאמן לקונצ'ה עד מותו, ב-10 בנובמבר 1987.
בתור הנשיא
לאחר מותו של קונצ'ה, הבטיח סייבאו את מועמדותו לממשיך של קונצ'ה בתפקיד הנשיא, בעזרת שליחת יריביו הצבאיים למדינות אחרות עם משימות דיפלומטיות. בשנת 1989, סייבאו היה המועמד היחיד, מכיוון שהקים את המפלגה החוקית היחידה, NMSD. כך הוא זכה בכל 93 המושבים של האספה הלאומית.
בתחילת שנת 1990, לאחר עלייה במתיחות בעקבות מתקפת הטוארג בצ'ינטאברדן, התקיימה ועידה לאומית שפירקה את שלטון המפלגה האחת, והותירה את סייבאו במצב לא טוב. במרץ 1991 סייבאו הצליח לשחזר על מעמדו כמנהיג MNSD, בעזרת תמיכה מהצבא. עם זאת, בהמשך השנה אסרה הועידה הלאומית על סייבאולהשתתף בבחירות הבאות לנשיאות, ובנובמבר 1991 הוחלף כמנהיג המפלגה על ידי טנדג'ה ממדאו (מאוחר יותר הנשיא השביעי של ניז'ר). לאחר בחירתו של מהאמנה אוסומנה לנשיא בשנת 1993, סייבאו פרש אל הכפר שבו נולד. עלי סייבאו נפטר ב-31 באוקטובר 2011.
Quizlet
Quizlet (קוויזלט, בתרגום לעברית "בוחן קטן") הוא אתר אינטרנט המשמש ככלי עזר ללמידה. הוקם על ידי האמריקאי אנדרו סאת'רלנד באולבני, קליפורניה.
בשנת 2017, האתר מנה מעל 140 מיליון סטים (ערכי למידה) וכ-20 מיליון משתמשים פעילים.
אודות
האתר החל כרעיון של אנדרו סאת'רלנד בשנת 2005, בעודו בן 15, כאשר נדרש על ידי מורתו לצרפתית לזכור בעל פה שמות של כ-110 חיות. לאחר השלמת המשימה, החל סאת'רלנד לעבוד על תוכנה פרטית אשר תוכל לסייע לו בעתיד לזכור דברים בעל פה. לאחר מספר שינויים, בינואר 2007 הושק האתר והפך לנגיש לקהל הרחב, וב-2009 דייב מרגוליוס, אשר עבד עם סאת'רלנד כמשקיע ויועץ משנת 2007, הפך למנכ"ל. סאת'רלנד נשאר נשיא החברה והודיע על פתיחת משרדה הראשון בסן פרנסיסקו.
בשנת 2010 הודיע סאת'רלנד על תוכניותיו להרחיב את פעילות החברה כדי להגיע לכמה שיותר תלמידים, ושנה לאחר מכן החליט לנשור מלימודיו באוניברסיטת MIT כדי לעבוד בקוויזלט במשרה מלאה.
קוויזלט מאפשר למשתמשים ליצור סטים ללמידה באמצעות כמה דרכים: מצב היכרות, מצב למידה, מצב בחינה ומצב פיזור. נוסף על כך, ניתן להוסיף תמונה, קיימת אפשרות של דיבור-כתיבה-אוטומטי (text-to-speech) בשפות רבות, למידה בעזרת משחקים וחיבור בין מורים לתלמידים לצורכי למידה.
האתר חינמי, אך מציע למשתמשים לרכוש חבילה המאפשרת הסרת פרסומות ויצירת מספר בלתי מוגבל של קבוצות וסטים ללמידה. נגיש באייפון ובמכשירים סלולריים נוספים.
לינדה הווארד
לינדה הווארד (באנגלית: Linda Howard; לשעבר לינדה ס. הווינגטון; נולדה ב-3 באוגוסט 1950 באלבמה) היא סופרת אמריקאית.
ביוגרפיה
הווארד נולדה ומתגוררת באלבמה. החלה לכתוב בגיל 9, ובמשך 20 שנה כתבה להנאתה הפרטית. עבדה בחברת משאיות תובלה, שם פגשה את בעלה. ב-1980 החליטה לנסות להוציא לאור את יצירותיה הספרותיות. את ספרה הראשון מכרה ל-Silhouette והוא יצא לאור ב-1982.
לינדה הווארד כותבת בעיקר רומנים רומנטיים, היסטוריים וספרי מתח, בין השאר בנושא מסע בזמן.
בסך הכול כתבה למעלה מ-41 רומנים ל-Silhouette, ל-Pocket Books ול-Ballantine.
לינדה היא חברת כבוד בארגון RWA - ROMANCE WRITERS OF AMERICA, אליו הצטרפה ב-1981, זמן קצר לאחר היווסדו. בשנות חברותה בארגון שירתה כגזברית, סגנית נשיאה ונשיאה. פעמיים הגיעה לשלב הגמר של ה-RWA.
בעלה הוא דייג, המשתתף בתחרויות דייגי אוקונוס מקצועיים. הווארד מתלווה אליו בנסיעותיו למקומות נידחים, הרחק מאורות הזרקורים והחברה הנוצצת, ושם כותבת במחשב הנישא שלה. לינדה ובעלה גרים בבית גדול באלבמה, שם הם מגדלים בקר ושני כלבים.
And Winter Came...
(בעברית: וחורף הגיע...) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת והמוזיקאית האירית אניה. האלבום יצא לאור ב-10 בנובמבר 2008 על ידי חברת התקליטים האחים וורנר ברחבי העולם. לאחר צאת המיני-אלבום הקודם, Sounds of the Season: The Enya Collection (2006), אניה החלה לעבוד על אלבום שלם, שהורכב ממזמורים מסורתיים ושירים מקוריים, אך הרעיון שונה לבסוף לאלבום חג המולד. הוא הוקלט עם עמיתיה הוותיקים, המעבד והמפיק ניקי ריאן ואשתו, הפזמונאית רומא ראיין.
האלבום זכה לביקורות מעורבות עד חיוביות מטעם ממבקרי המוזיקה וזכה להצלחה עולמית כאשר הגיע בשלושת השבועות הראשונים לצאתו לעשיריות הפותחות ב-21 מדינות; כולל המקום השמיני במצעד הבילבורד 200 והמקום השישי במצעד האלבומים הבריטי. הרצועה "Trains and Winter Rains" הייתה הסינגל הפיזי היחיד מהאלבום. לאחר מכן, יצאו "Dreams Are More Precious", "White Is in the Winter Night" ו-"", כסינגלים שיווקיים. כדי לקדם את האלבום ערכה אניה כמה ראיונות, הופעות והופעות חיות. האלבום נמכר ביותר מ-3 מיליון עותקים ברחבי העולם, תוך שאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) העניק לו את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מחצי מיליון עותקים במדינה.
רקע והקלטה
ניקי ראיין הוסיף כי האלבום התפתח בהשראת "הנוף החורפי שחג המולד מביא עימו, אם כי שגוי יהיה לכנות אותו כ'אלבום חג מולד' של אניה". האלבום הוקלט בין 2006 ל-2008 על ידי אניה ועמיתיה הוותיקים, המעבד והמפיק ניקי ריאן ואשתו, הפזמונאית רומא ראיין. הוא כולל עשר רצועות מקוריות עם מילים המושרות באנגלית. בדומה לאלבומים הקודמים שלה, את  הקליטו באולפן אייגל; האולפן הביתי של ניקי ורומא ראיין, בקיליני, מחוז דבלין שבאירלנד.
מוזיקה ומילים
"Last Time by Moonlight" הוא שיר רומנטי שנוצר סביב הרעיון של שני אנשים שאהבו זה את זה ונפרדו. לאחר הפרידה, הם מדברים על השקפות החיים שלהם עם דגש עיקרי לחג המולד. אניה ורומא יצרו את "One Toy Soldier" כשיר ילדים על חייל צעצוע ישן עם תוף שבור שעובר בירושה במשפחה ובעל ערך סנטימנטלי. את השיר סיימה רומא בנימה פסימית, שהסתיימה בכך שאותו החייל נעלם במהלך חג המולד; היא ידעה שאניה לא תאהב את הסיום ולבסוף החליטה לשנות אותו. "" הייתה הרצועה האחרונה שהוקלטה לאלבום. זהו שיר בעל קצב בינוני המוקדש לגיטריסט האירי ג'ימי פוקנר, שנפטר במרץ 2008. מילותיו נכתבו בהתבסס על שיחה שאניה ובני הזוג ראיין קיימו על פוקנר ביום פטירתו, תוך דיבור על המוזיקה האהובה עליו. הרצועה נחשבת לסטייה מהסגנון המוזיקלי של אניה, בכך שלאורכה יש קצב קבוע של תופים. מעבר לכך, היא נחשבת לרצועה השנייה שלה שכללה סולו גיטרה בולט, שבוצע על ידי פט פארל; הרצועה הראשונה היא "I Want Tomorrow" מ-Enya (1987). "Oíche Chiúin (Chrorale)" הוא השיר המסורתי השני באלבום, והראשון של אניה מאז A Day Without Rain שמושר באירית, שפתה העיקרית. השיר הוא מעין גרסה אירית לשיר חג המולד "Silent Night". אניה הביעה את חיבתה כלפיו עוד כשלמדה לשיר אותו עם מקהלת בית הספר שלה. אניה הקליטה בעבר את השיר כבי-סייד לסינגל "", שנכלל ב-Watermark (1988). ההחלטה להקליט גרסה חדשה הגיעה מניקי, שהציע לעבד אותו מחדש וראה בו הזדמנות טובה להציג את קולה של אניה כחלק ממקהלה; אחת מכמיהותיו העזות ביותר. לאחר שהקליטה את השיר, הוא טען ש"גרסתה של אניה לשיר בהחלט מצאה חן בעיניי".
הוצאה וקבלה
מסיבת השקתו של האלבום נערכה ב-8 באוקטובר 2008 בטו טמפל פלייס, לונדון. המבנה עוטר וקושט לכבוד המאורע. לאחר מכן התקיימה מסיבת עיתונאים שערכה אניה למחרת במלון דורצ'סטר. מסיבת השקה שנייה התקיימה ב-3 בנובמבר 2008 בבניין גרוס אורנג'רי שרלוטנבורג בברלין, ובה הופיעו רקדני בלט מברלין לצד כוראוגרפיה שהותאמה לשיריה של אניה.
יצא לאור ב-10 בנובמבר 2008 על ידי וורנר רקורדס ברחבי העולם; בארצות הברית, יצא לאור ב-11 בנובמבר 2008 על ידי רפרייז רקורדס. האלבום הופיע לראשונה במקום השישי במצעד האלבומים הבריטי, עם מכירות של 35,812 עותקים בשבוע בכורתו. ב-28 בנובמבר 2008 הוענק לאלבום תואר הזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI) עבור 100,000 עותקים שנמכרו ממנו במדינה. האלבום הגיע בשיאו למקום השישי במצעד הבילבורד 200, עם מכירות של 92,000 עותקים. בשבוע השני לצאתו נמכר האלבום בלמעלה מ-83,000 עותקים. הוא המשיך לזכות להצלחה מסחרית, וקיבל את תואר הזהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) ב-12 בדצמבר 2008 על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים בארצות הברית. עד אוקטובר 2015 מספר זה זינק ל-920,000. האלבום דורג בעשרים העליונים במצעדי האלבומים של 21 מדינות שונות.
מכירותיו של  נכון לסוף שנת 2011 עומדות על למעלה משלושה מיליון עותקים בכלל העולם. אניה הוציאה את "Trains and Winter Rains" כסינגל המוביל והיחיד מתוכו, בנובמבר 2008. לאחר מכן, הופצו שלושה סינגלים שיווקיים: "White Is in the Winter Night" ב-4 בנובמבר 2008, "" ב-4 בפברואר 2009, ו-"Dreams Are More Precious" ב-10 באוקטובר 2009. האלבום הופץ כתקליט ב-20 באוקטובר 2017.
רשימת רצועות
כל הליריקה נכתבה על ידי רומא ראיין, כל המוזיקה הולחנה על ידי אניה וכל השירים הופקו על ידי ניקי ראיין (למעט הלחן והליריקה של "O Come, O Come, Emmanuel" ו-"" שנחשבים לשירים מסורתיים).
קרדיטים
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מ-Discogs.
ידרוליניה
ידרוליניה (בקרואטית Jadrolinija: "הקו האדריאטי") היא חברת ספנות קרואטית גדולה, שנוסדה בעיר רייקה ב-20 בינואר 1947 כתוצאה מהתאחדות של מספר חברות ספנות קטנות יותר, שהוותיקה שבהן, "אדריה", נוסדה בשנת 1872. הנהלת החברה שוכנת ב"ארמון הים האדריאטי" (Palača Jadran) ברייקה. הבעלות על החברה נמצאת בידי המדינה ולכן מסובסדת על ידי התקציב הממשלתי.
ברשות החברה 54 כלי שיט, מהם 40 מעבורות לכלי רכב, 8 ספינות קטמרן, אוטובוס ימי אחד ו-5 ספינות רגילות. בשנת 2014 עמד היקף תעבורת הנוסעים השנתי של החברה על כ-10 מיליון וכן הובלו כ-2.5 מיליון כלי רכב.
יחסי איראן–דנמרק
יחסי איראן–דנמרק הם היחסים הבילטרליים בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין דנמרק. השליח הפרסי הראשון לדנמרק הגיע בשנת 1691 במטרה לנהל משא ומתן על שחרור מטען בבעלות איראנית של ספינה בנגלית שנתפסה על ידי הצי הדני. הדיפלומט הפרסי הגיע עם תעודות דיפלומטיות משאה סולימאן ופתח במשא ומתן עם כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק, אך לא הצליח להשיג את שחרור המטען.
היסטוריה
בשנת 1933 הוקמה בטהראן קונסוליה דנית ששודרגה אחר כך לשגרירות.
בנוסף בשנת 1933, עם הגעתם של מהנדסים דנים לאיראן, החל שיתוף פעולה טכני. באותה שנה נחתם חוזה עם חברת ההנדסה הדנית קמפקסקס A / S להקמת קו הרכבת הטרנס-איראני. חמש שנים אחר כך, ב-25 באוגוסט 1938, עם פתיחת קו הרכבת צפון-דרום, התגשם החלום האיראני לחבר את הצפון לדרום באמצעות רכבת.
בעקבות ביקור ממלכתי בשנת 1958 הקימה איראן שגרירות בקופנהגן.
בפרשת קריקטורות מוחמד ב-2006 הותקפה השגרירות הדנית באיראן על ידי מפגינים ושגריר איראן בדנמרק נקרא לטהראן. בשנת 2010 דיברו מנכ"ל משרד החוץ האיראני לצפון-מזרח אירופה בהנאם בארוז וסגנית שר החוץ הדנית אן שטפנסן על קשרים מסחריים מורחבים. שטפנסן אמר כי "חברות דניות יעודדו להגביר את פעילותן בשוק האיראני, ואנחנו מקווים כי ההסכם של איראן עם מדינות המערב לגבי תוכנית הגרעין תסלול את הדרך להרחבת הקשרים בכל התחומים." היא גם אמרה כי לסנקציות הנתמכות על ידי ארצות הברית על איראן אין כל קשר ליחסים הכלכליים הדו-צדדיים.
יום בשורה
יום בְּשׂוֹרָה הוא שיר עברי מאת רחל המשוררת, שנכתב ב-1927 ונכלל בספר שיריה הראשון, "ספיח", שראה אור באותה שנה. השיר מתייחס לסיפור ב על אודות ארבעה מצורעים שבישרו לעיר שומרון על סיומו המפתיע של המצור של צבא ארם דמשק על העיר, שגרם לרעב כבד.
בשירהּ מצהירה המשוררת כי תסרב לשמוע בשורת גאולה אם זו לא תגיע מאיש טהור; כלומר רק מי שמעשיו טהורים ראוי לגאול את העם, לא "מצורע" – מי שמנודה מהחברה עקב מעשיו.
פירוש השיר
ככל הנראה, רחל התייחסה בשירה למחלוקת ביישוב כנגד התנועה הרוויזיוניסטית של זאב ז'בוטינסקי. הרוויזיוניסטים נחשבו למוקצים ביישוב, שזיהה בהם סממנים פשיסטיים, ולפיכך היו "מצורעים". בדיעבד אומצה פרשנות זו על ידי עיתון "הארץ", שהדפיס את השיר לאחר מותה כמאמר מערכת בגיליון של 23 ביולי 1946, למחרת פיצוץ מלון המלך דוד על ידי תנועות המרי ובתוכם האצ"ל.
אורי הייטנר ואחרים הציעו לקרוא את השיר קריאה שונה, אירונית, ולפיה המצורעת היא רחל בעצמה, שחלתה והודרה עקב כך מקבוצת כנרת. השיר, לפי קריאה זו, מציג באופן ביקורתי את הקוראים הטהרנים אשר אינם מוכנים לקבל את בשורתה של המשוררת בשל היותה "מצורעת" ומבודדת (או את בשורתם של דוברים משולי החברה בכלל).
תשובתו של חיים גורי
המשורר חיים גורי העיד על עצמו כי התמודד עם השיר כל ימיו. הטרידה אותו הגישה הטהרנית שלפיה עדיף לא להיגאל כלל מאשר שאת הגאולה יביאו "טמאים". דן מירון כתב כי גורי "מאשים את המשוררת רחל על שבשירה 'יום בשורה' סירבה לקבל את הבשורה מפי ארבעת מצורעי שומרון, שנותרו מחוץ לעיר בעת המצור הנורא, והיו הראשונים שהבחינו בהיעלמות הניסית של הצבא הצר. המשוררת התייחסה אליהם לא כאל בני אדם נגועים, אך בעלי שמות פרטיים, אלא כאל 'אליגוריה', שבאמצעותה דחתה – כנאמנת בית 'דבר' – את הגאולה הציונית כפי שניסחוה ז'בוטינסקי ותלמידיו, כאילו היום הם מצורעים."
גורי התייחס לשיר בהרחבה במסגרת מאמר מ-1977 וכן במסגרת מחזור השירים "שאריות אריג", שהופיע בספרו "מחברות אלול" (הקיבוץ המאוחד, 1985), שם כתב: "והעיר שומרון סגורה ומסוגרת / ורעב גדול מאין כמוהו / רחל, רצוי היה שגם אותי תוסיפי, חמישי / לאלה שבישרוה. / פחות דפוק, אך לא טהור מהם בְּטַעֲרִיפֶה!" – כלומר גם ידיו של גורי, לוחם הפלמ"ח ולפיכך מבשר הגאולה הציונית ותקומת מדינת ישראל שאיננו מ"מחנה המצורעים" כביכול, אינן נקיות ואינן טהורות בהרבה.
תרגום
השיר תורגם לאנגלית על ידי מרי סירקין (התפרסם בשבועון Jewish Frontier, 1935).
ליידיש תורגם מספר פעמים: על ידי אברהם ליֶסין (בכתב העת "די צוקונפט", 1927); על ידי ידידה הקרוב של המשוררת, זלמן שזר (רובשוב) (בקובץ שיריה המתורגמים "רחל'ס לידער", 1932); ועל ידי שמואל זארומב (באנתולוגיית שירי ארץ-ישראל שבעריכת משה בסוק "דאָס בוך פֿון דער ניַי-ארץ-ישראלדיקער פּאָעזיע", 1936).
19 באפריל
19 באפריל הוא היום ה-109 בשנה (110 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה, נשארו עוד 256 ימים.
יחסי החוץ של פפואה גינאה החדשה
מדיניות החוץ של פפואה גינאה החדשה משקפת קשרים הדוקים עם אוסטרליה ובעלות ברית אחרות עם מסורת של ברית ושיתוף פעולה, ויחסים עם מדינות שכנות. דעותיה הפוליטיות הבינלאומיות וכן דעותיה בנושאים כלכליים הם בדרך כלל מתונים. לפפואה בגינאה החדשה יש יחסים דיפלומטיים עם 56 מדינות.
פפואה גינאה החדשה שייכת למגוון רחב של ארגונים אזוריים, כולל הפורום לשיתוף פעולה כלכלי אסיה - האוקיינוס השקט (APEC) פורום; איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (פפואה גינאה החדשה היא משקיפה חברה של ASEAN); פורום דרום האוקיינוס השקט הוועדה; פורום איי האוקיינוס השקט; תוכנית אזורית סביבתיתי של קבוצת מלנזיה ודרום האוקיינוס השקט (SPREP).
פפואה גינאה החדשה היא מדינה חברה בחבר העמים מאז 1975, כאשר קיבלה את עצמאותה מאוסטרליה.
ניב מג'ר
ביוגרפיה
מג'ר נולד ב-1984 בעיר הרצליה לזוג הורים פסיכולוגים.
בתיכון למד במגמת קולנוע. מג׳ר שירת באפסנאות בצבא.
משמש כמתופף בלהקת קרמל אפל פופ.
בשנת 2007 התחיל להעלות סרטונים לאתר Flix, יחד עם חבריו, תחת השם "חבורת ניתוח קיסרי". באותה שנה החל לעבוד באתר כעורך וידאו. בעבודתו הכיר את רועי כפרי ויחד החלו השניים ליצור את "ניצה ולחם", סדרת מערכוני נונסנס שזכתה להצלחה רבה. בשנת 2012 הופיעו השניים בתפקיד "ניצה ולחם" בתוכנית "קאמבק" בערוץ הוט קומדי סנטרל.
בשנת 2015 החל להנחות בשלישייה את התוכנית "נדחפים" בערוץ הילדים. בשנה זו גם השתתף ב"סרט אפס" בתפקיד יחזקאל, ובסדרה "חלם בהלם" בחינוכית. באותה שנה כתב וביים פרסומת לחברת פפסי, בכיכובו של לארי תומאס (Soup Nazi מהסדרה "סיינפלד"). שנה לאחר מכן כתב, ערך, ביים והשתתף בפרסומת לקטלוג החדש של איקאה בכיכובו של ויין נייט (ניומן מ"סיינפלד"). ב-2017 נמנה עם צוות הכותבים והמגישים של התוכנית "טלוויזיה מהעתיד" המשודרת ברשת (תחילה בערוץ 2 ולאחר בכן ברשת 13), ומשמש גם כבמאי התוכנית.
בשנת 2022 ניב מג'ר נישא למור שטרן.
בוראן (להקה)
להקת בוראן היא להקה ישראלית, המשלבת בנגינתה מוזיקה אירית וסקוטית עם מוזיקה ים תיכונית.
הלהקה נוסדה בשנת 2000. בין חבריה שלושה בני משפחת קורנברג - האב ישראל המנגן על כלי הקשה ובהם על תוף הבוראן האירי (שעל שמו נקראת הלהקה) והבנים טל, המנגן בחליליות איריות ובחמת חלילים אירית וחמת חלילים סקוטית ואסף, המנגן בתופים. חברים נוספים בלהקה (נכון לשנת 2007): מעיין כרמלי - כינור, יעקב חוטר - גיטרה אקוסטית וחשמלית, דתו שלום - גיטרה בס ומרסי שראייר - חליל צד ושירה.
בהופעות הלהקה משתתף גם הרקדן יאיר ורדיגר מלהקת טריקוטרה הרוקד בסגנון אירי מסורתי ועכשווי. במופע אש קלטית משנת 2007 משולבים גם אלמנטים ים-תיכוניים, הן במוזיקה והן בריקודי הבטן של הרקדנית אביגיל קליין.
הלהקה אירחה במסגרת הופעותיה את הרקדן האירי, קולין ראיין, מריוורדאנס.
תרפיה בלייזר רך
היסטוריה
בשנת 1967 ערך הרופא ההונגרי אנדרה מסטר מאוניברסיטת זמלווייס סדרה של ניסויים כדי לבחון את השפעת הלייזר על סרטן העור. הוא מצא שקבוצה של עכברים שגבם גולח וטופלו בלייזר, צימחו שיער מהר יותר מקבוצה מקבילה שלא עברה טיפול.
שימושים
אנשי מקצוע מתחום הרפואה כדוגמת רופאי כאב, מטפלים ורופאי שיניים משתמשים בתרפיית לייזר קר במגוון של דרכים. טיפול בלייזר קר יכול לגרות את כל סוגי התאים כולל שרירים, רצועות, סחוס, עצבים וכדומה. חלק מהמצבים שעשויים להיות מטופלים על ידי לייזר קר כוללים:כאבי מפרקים, כאב גב, תסמונת מנהרת שורש כף היד, כאבי פיברומיאלגיה, כאבי ברכיים, כאבי צוואר ודלקות גידים.
שתישרף האהבה
שתישרף האהבה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי איתי לוי. השיר יצא לאור ב-4 בדצמבר 2017, כסינגל הראשון מתוך אלבומו הרביעי של לוי הנושא את אותו שם, על ידי חברת התקליטים ליאם הפקות.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי נוי פדלון, עדן חסון ואיתי דרמון והופק על ידי יעקב למאי. השיר הוא בסגנון הפופ אשר משלב בתוכו את סגנונות הים-תיכוני והסווינג.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר מעל למיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי עוזי ג'ורג' והועלה לערוץ היוטיוב של לוי ב-4 בדצמבר 2017, בסמוך לצאת הסינגל.
נכון לינואר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-39 מיליון צפיות.
שאנדור מזאי
שאנדור מזאי (בהונגרית: Mezey Sándor; נאדאודבר, 14 בפברואר 1884 – בואנוס איירס, 5 בפברואר 1968) היה עורך דין, סופר, משורר, פובליציסט יהודי-הונגרי. מזאי היה חלק מצוות המהדורה ההונגרית של התרגום והכתיבה של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים (הונגריה 1906).
ביוגרפיה
שאנדור מזאי נולד במשפחה יהודית כבנם של אדה מזאי ושל לאורה מזאי. הוא למד משפטים באוניברסיטת בודפשט, ולאחר עמידה בבחינות הלישכה קיבל רישיון לעריכת דין. משנת 1909 עסק בעריכת דין בבודפשט. הוא פרסם את כרך שיריו הראשון בשנת 1903 תחת הכותרת "שירים". לאחר מכן יצאו שני כרכי שירה נוספים שלו בשם "שריפות" ו"לוהנגרין". שיריו, שהיו וידוייו חמים של אידיאליסט אצילי, מאופיינים לעיתים בשפה צבעונית ובמוזיקליות חזקה. מזאי כתב הרבה שירים בנושאי יהדות ויהודים. ככותב גם פרוזה משך תשומת לב בסיפוריו הקצרים והמעניינים שפורסמו בעיתוני הקהילה היהודית של פשט ושלחמו נגד הריאקציה הפוליטית והתרבותית שאיימה על יהדות הונגריה. הוא ניסה את כוחו גם בכתיבת דרמה ("סנט ג'נובה", וטרגדיה על בטהובן בשם "סונטת קרן ירח"). כעמיתו לעבודה של דודו, פרנץ מזאי, הוא השתתף בחיי הקהילה היהודית וזכה להצטיינות סביב פיתוחם של כמה מוסדות רווחה יהודיים. הוא הצליח לשרוד את השואה ובשנת 1948 היגר והתגורר בארגנטינה. משנת 1951 היה הבעלים של "משרד המידע ההונגרי", היה העורך של אנואריו מולנר (Anuario Molnar) והיה ראש מדור המוזיקה של "העיתון ההונגרי של ארגנטינה" (Argentínai Magyar Újság) ושל ו"העיתון ההונגרי של דרום אמריקה" (Délamerikai Magyar Újság).
RTSP
RTSP (ראשי תיבות של Real Time Streaming Protocol) ובעברית- "פרוטוקול הזרמת מדיה (או, למעשה, שידור, או כל סיטואציה בה מועבר מידע למשתמש)- בזמן אמת" הוא פרוטוקול בקרת רשת למערכות תקשורת ובידור המספק בקרה לשרתי מדיה זורמת. הפרוטוקול משמש להקמה ובקרת הקשר בין נקודות הקצה. לקוחות שרתי מדיה שולחים פקודות דמויות וידאו, כמו "הפעל" (Play) ו"השהה" (Pause), לתפעול בזמן אמת של צפייה בקובצי מדיה מהשרת.
שידור הנתונים הזורמים עצמו אינו בפרוטוקול RTSP. רוב שרתי ה-RTSP משתמשים בפרוטוקול RTP (Real-time Transport Protocol) להעברת מדיה זורמת.
הפרוטוקול פותח על ידי קבוצת " Multiparty Multimedia Session Control Working Group" (MMUSIC WG) בארגון ה-Internet Engineering Task Force (IETF) ופורסם כ-RFC מספר 2326 בשנת 1998.
מנגנוני הפרוטוקול
הפרוטוקול דומה לפרוטוקול HTTP, ומוסיף גם בקשות נוספות. ההבדל המשמעותי בין הפרוטוקולים קשור לאופן פעולתם. פרוטוקול HTTP הוא "חסר מצב" ופרוטוקול RTSP הוא "בעל מצב". נעשה שימוש במזהה חיבור למעקב אחר חיבורים בעת הצורך. ולכן חיבורי TCP קבועים אינם נדרשים. הודעות RTSP נשלחות מהלקוח לשרת, ורק במקרים חריגים נשלחות הודעות בכיוון ההפוך.
בקשת SETUP מפרטת איך זרם מדיה בודד צריך לעבור. בקשה זו חייבת להישלח לפני שליחת בקשת PLAY. הבקשה מכילה את URL זרם המדיה ומפרט תעבורה. המפרט בדרך כלל כולל פורט מקומי לקבלת נתוני RTP (קול ווידאו), ונתוני RTSP נוספים. השרת משיב בדרך כלל באישור לפרמטרים שנבחרו, והשלמת החלקים החסרים, כמו פורטים בשרת.
בקשת PLAY תגרום לזרם מדיה אחד או יותר לפעול. בקשות הפעלה יכולות להיערם על ידי שליחת בקשות PLAY רבות. ה-URL יכול להיות ה-URL המצורף (להפעלת כל זרמי המדיה), או URL זרם מדיה בודד (להפעלת רק זרם המדיה). טווח יכול להישלח. אם טווח אינו נשלח, הזרם מופעל מההתחלה ועד הסוף, או, אם הזרם מופסק, הוא חוזר מנקודת ההפסקה.
בקשת ה-RECORD משמשת לשליחת הזרם אל השרת לאחסון.
בקשת TEARDOWN משמשת לסיום החיבור. הבקשה מפסיקה את כל זרמי המדיה ומשחררת את כל החיבורים הפתוחים מול השרת.
קיר (קוקטייל)
קיר (בצרפתית: Kir) הוא קוקטייל יין המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ 90 מ"ל יין לבן ו-10 מ"ל קרם דה קסיס.
בצרפת נהוג לשתות משקה זה כאפריטיף. מקורו של המשקה בבורגונדי והוא קרוי על שם פליקס קיר, ראש העיר של דיז'ון שבבורגונדי, אשר הגיש את המשקה לאורחים רשמיים שביקרו בעירו והפך את המשקה לפופולרי. המשקה שילב את שני התוצרים העיקריים של האזור - היין וליקר קרם דה קסיס העשוי מענבי שועל שחורים.
את הקוקטייל נהוג להגיש בכוס שמפניה.
סוגי הקוקטייל
ישנן מספר וריאציות ידועות של קוקטייל זה:
שמואל אלעזר היילפרין
הרב שמואל אלעזר היילפרין (ט"ו בתשרי תרצ"ג, אוקטובר 1932 - י"ג באדר תשס"ט, מרץ 2009) היה רב שכונת בית ישראל בירושלים וראש ישיבת תורת אמת. חסיד חב"ד, דור שביעי לבעל התניא ומייסד ויו"ר איגוד צאצאי רבנו הזקן.
ביוגרפיה
נולד בירושלים לבריינא ולהרב חנניה יוסף, בן לשושלת רבנים שמוצאה בעיר ברז'ן שבגליציה. למד בישיבת חיי עולם בירושלים, אצל הרב שלמה שרייבר, ראב"ד בד"ץ של אגודת ישראל בירושלים, ובישיבת סלבודקה בבני ברק בראשות הרב יצחק אייזיק שר. בחודש אייר תשי"א החל ללמוד בישיבת תורת אמת חב"ד בירושלים, שם נעשה לתלמידו המובהק של ראש הישיבה, רבי משה אריה לייב שפירא, רבה של שכונת בית ישראל. היה גם תלמידו של הרב שלמה יוסף זוין, שהסמיכו לרבנות ולדיינות וצירפו למערכת האנציקלופדיה התלמודית (בכרכים יב-טז). הוא החשיב לרבותיו את המשפיע החב"די הרב נחום שמריהו ששונקין ואת הרב חיים שאול ברוק, ראש ישיבת אחי תמימים בראשון לציון.
בין השנים תשי"ב-תשי"ז ניהל את סניף צעירי אגודת חב"ד בירושלים.
בשנת תשי"ז, 1957, נישא לחסא יוכבד הגר, בתו של רבי יהודה זונדל הגר מסטנוויץ סאווראן, נכדת הרב שמואל אהרון שזורי.
בין השנים תשכ"ד-תשל"ו כיהן כראש ישיבת תורת אמת חב"ד בירושלים. בשנת תשל"ו מונה לרב שכונת בית ישראל בירושלים. בשנת תשמ"ח החל לכהן כרבו של בית הכנסת חב"ד "בית יוסף" בשכונה (כממלא-מקום אביו). היה ממונה וחבר הנהלת כולל חבת ירושלים של יוצאי גליציה.
נפטר בי"ג באדר תענית אסתר תשס"ט, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
בשנת תשל"ב (1972) הקים את איגוד צאצאי רבנו הזקן, במטרה לחזק את קשר צאצאי הרב שניאור זלמן מלאדי עם מורשת סבם. האיגוד מקיים כנסים שנתיים, אירועים אזוריים ומפגשי ענפים. בעבר הפיק האיגוד את ביטאון "מחצבת", והוא ממשיך להוציא לאור מנשרים ועלונים. האיגוד הוציא את "ספר הצאצאים" - ספר המרכז את אילן היוחסין לצאצאי רבי שניאור זלמן מלאדי. בספר מופיעים רוב אלו שנולדו עד לשנת הדפסתו בתש"מ (1980).
כתביו
פרסם מאמרי הגות ומחשבה בשבועון כפר חב"ד, ביומון המודיע ועוד. פלפולים תורניים וסוגיות הלכתיות פרסם בירחון "קול תורה" (שראה אור בעריכת סבו הרב שזורי) ובקבצים תורניים.
יחסי דנמרק–ירדן
סקירה כללית
היחסים הדו-צדדיים של ירדן עם דנמרק החלו בינואר 1961, אז שתי המדינות ערכו הסכם לשיתוף פעולה להקמת שירותי אוויר, וב-7 בדצמבר אותה שנה הם כוננו יחסים דיפלומטיים באופן רשמי. מאז, שתי הממלכות ערכו מספר הסכמי שיתוף פעולה בתחומי עניין הדדי. דנמרק גם הקימה רשמית שגרירות בעמאן בשנת 2007, במטרה לחזק את היחסים הדו-צדדיים.
מדיניות דנמרק כלפי ירדן ואזור המזרח התיכון נשלטת באופן כללי על ידי תוכנית השותפות הדנית-ערבית. תוכנית זו שמה לה למטרה ליצור בסיס לשיפור הדיאלוג, ההבנה ושיתוף הפעולה בין דנמרק לאזור המזרח התיכון ולתמוך בתהליכי הרפורמה המקומיים.
סיוע פיננסי וטכני
הסכם ממון נחתם בשנת 1997 בין ירדן לדנמרק, אך הוא הוחלף בהסכם מסגרת בשנת 1999, בו הוכנסו תנאי מימון חדשים. המטרה הכוללת של ההסכם הכספי היא לסבסד את תשלומי הריבית על קרדיטי הייצוא הדניים עבור משלוחי מוצרי הון דניים ושירותים נלווים לפרויקטים של פיתוח בירדן.
במסגרת תוכנית השותפות הדנית-ערבית, התומכת בפעילות למענק שנתי כולל של כ-14 מיליון אירו, חתמו ירדן ודמרק על הסכם מסגרת לתוכנית השותפות הירדנית-דנית בשנת 2005. הסכם מסגרת זה סלל את הדרך לפיתוח תוכניות ופרויקטים ספציפיים בתחומי מפתח בעלי אינטרס הדדי שעליו סיכמו שני הצדדים.
נציגויות דיפלומטיות
דנמרק מחזיקה בירדן קונסוליה כללית בעמאן וקונסוליה בעקבה, ואילו ירדן מחזיקה בדנמרק קונסוליה כללית בקופנהגן.
אנדרטת הלוחמים השחורים במלחמת האזרחים
אנדרטת הלוחמים השחורים במלחמת האזרחים (באנגלית: African American Civil War Memorial) היא אנדרטה הממוקמת בפינת שדרת ורמונט ורחוב U בעיר וושינגטון בירת ארצות הברית. האנדרטה הוקמה להנצחת 209,145 אפרו-אמריקאים אשר לחמו בצבא ארצות הברית או צי ארצות הברית כחיילים ומלחים במלחמת האזרחים האמריקנית.
האנדרטה הוקמה ביוזמת "הקרן האפריקאית - אמריקאית להנצחת לוחמי מלחמת האזרחים" (African American Civil War Memorial Freedom Foundation and Museum) והאחריות לתחזוקתה הועברה ב-27 באוקטובר 2004 לידי רשות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. בסמוך לאנדרטה הוקם בשנת 1999 מוזיאון הנצחה.
יחסי יוון–קניה
יחסי יוון–קניה הם יחסים דו-צדדיים בין יוון לקניה. ליוון יש שגרירות בניירובי וקונסוליה מכובדת במומבסה. קניה מיוצגת ביוון דרך שגרירותה ברומא, איטליה.
אמנות
ביוון ובקניה יש את האמנות הבילטרליות הבאות: מסגרת האמנות הנוכחית מורכבת מהסכמים הבאים:
הסכם תיירות בין יוון וקניה שהוסכם עליו ב -2003 תלוי גם הוא בחתימה.
יחסים פוליטיים וכלכליים
בנובמבר 1998 ביקר בקניה, שר החוץ היווני תיאודורוס פאנגאלוס.
בפרשת אוקלן ב -1999, הקונסול היווני בקניה, ג'ורג' קוסטולאס, הגן על מנהיג PKK, עבדאללה אוכלן. אוקלאן עבר מסוריה לאיטליה לרוסיה ליוון ולבסוף לשגרירות היוונית בניירובי, קניה, ב -2 בפברואר 1999. קומנדואים טורקים כבשו את אוקלן בסיוע כוחות הביטחון הקנייתים. בעקבות המעצר דחתה ממשלת קניה את הקבינט שלה על הסערה הציבורית על "תפקידו העכור" בפרשה. שר האוצר הקנייתי, סימאון ניאצ'ה, התפטר במקום לקבל את ההנהגה לעמוד בראש המשרד לפיתוח התעשייה. פרנק קווינגה, שעמד בראש תיק ההגירה, ודנקן ואצ'ירה, שהיה מפכ"ל המשטרה, פוטרו מתפקידם. נח קטאנאנגלה, שר התיישבות הקרקע, הועבר גם הוא לתפקיד אחר בממשלה. שלושה פרקים יוונים הוסרו מתפקידם על הפרשה.
במחצית הראשונה של 2003 התקיימה יוון כנשיאות האיחוד האירופי ונבחרה לאחר מכן כחברה בלתי קבועה במועצת הביטחון של האו"ם. זה יצר מסגרת חיובית לקידום יחסי יוון עם אפריקה, במיוחד קניה, הממלאת תפקיד פעיל במרכז אפריקה, כפי שנראה בהתערבותה במסגרת IGAD, בנושא דרום סודאן.
לשכת המסחר והתעשייה באתונה התחייבה לביקור ביקורתי ב -2001 כדי לזהות תחומים לקידום יחסי הסחר עם קניה, בעיקר בתחום המזון, התרופות והקוסמטיקה. צפוי כי המשא ומתן בין האיחוד האירופי למדינות ACP להקמת משטר סחר חדש עד סוף שנת 2007 יתרום באופן משמעותי להתפתחות נוספת של הסחר עם קניה. זרם התיירים היוונים לקניה גדל בשנים האחרונות, במיוחד בצורה של חגי החבילה.
שוט מכונן
שוט מכונן (באנגלית: Establishing Shot), בהפקת קולנוע וטלוויזיה, נועד על מנת לבסס את ההקשר של הסצנה על ידי הצגת היחסים בין הדמויות החשובות שבסצנה או חפצים. בדרך כלל, שוט זה הוא לונג שוט או אקסטרים לונג שוט בתחילת הסצנה, המציין את המקום, ולעיתים גם את הזמן, שבו מתרחשת הסצנה.
שוטים מכוננים היו נפוצים מאוד בעידן הזהב של הוליווד, יותר ממה שהם כיום. יוצרי הסרטים של היום נוטים לדלג על שוטים מכוננים, כדי להעביר את הסצנה מהר יותר. בנוסף, האופי האקספוזיציאלי של השוט (כמתואר לעיל) עלול להיות לא מתאים לסצנות בסרטי תעלומות, שבהן באופן מכוון פרטים מסוימים מטושטשים או נשארים בחוץ.
מערכת יחסים
שוט מכונן עשוי להיות לונג שוט של חדר, המציג בו-זמנית את כל הדמויות בסצנה מסוימת. לדוגמה, סצנה על רצח באולם הרצאות במכללה - עשוי להתחיל עם שוט שמראה את החדר כולו, לרבות המרצה, וכל תלמידיו אשר רושמים הערות. גם בצילום תקריב ניתן להשתמש בתחילת סצנה, על מנת לבסס את הרקע להתרחשויות שיקרו (כגון, בסצנת הרצאה באולם, שוט של עיפרון במהלך כתיבת הערות).
קונספט
שוט מכונן עשוי גם לבסס קונספט, ולא מיקום במרחב או בזמן. לדוגמה, פתיחה עם שוט של אימון באמנות לחימה מבסס את הנושא של אמנויות לחימה. גם שוט של גשם מטפטף יכול להיות שוט מכונן. יוצרי הקולנוע מתכתבים עם קהל הצופים שלהם, באמצעות שימוש ברקע התרבותי-הקולנועי המשותף להם.
כלי ירייה
כלי ירייה הוא אמצעי לחימה הפועל באמצעות שיגור קליעים או חצים קינטיים, אם על ידי חומר נפץ הודף (כמו אבק שרפה) ואם על ידי אמצעים מכניים (כגון לחץ אוויר או מיתר). לקליעים הנורים באמצעות כלי ירייה מסלול בליסטי.
המושג נשק קל מתאר בדרך כלל כלי ירייה קטנים, הניתנים לנשיאה על ידי אדם אחד. קיימים גם כלי ירייה גדולים כמו תותחים ומרגמות.
רקטות וטילים אינם כלי ירייה, שכן הם מונעים בכוח מנוע ולא נהדפים מתוך קנה; על אף שהם עשויים להיות משוגרים ממשגר, הוא איננו יורה אותם אלא רק מכוון אותם בהאצתם הראשונית.
כיוון
השימוש בכלי ירייה נועד לפגוע במטרות. על מנת לאפשר זאת, קיימים אמצעים שונים הנלווים לכלי הירייה. האמצעי הנפוץ ביותר לשם כך הוא כוונת, שלרוב מחוברת ישירות לכלי הירייה.
הירי אל המטרות מבוצע באחת משתי דרכים:
גיומרי
גיומרי (בארמנית: Գյումրի) היא העיר השנייה בגודלה בארמניה ובירת מחוז שירק בצפון-מערב המדינה. גיומרי נמצאת במרחק 126 ק"מ צפונית לבירה ירוואן.
שמה של העיר השתנה מספר פעמים מאז שנוסדה במאה ה-5 לפנה"ס. תחילה נקראה "קומירי", לאחר מכן השתנה שמה ל"גיומרי". לאחר שיוסדה מחדש על ידי הצאר ניקולאי הראשון בשנת 1837, נקראה "אלכסנדרופול" (רוסית: Александрополь; ארמנית: Ալեքսանդրապոլ). עם סיפוח ארמניה לברית המועצות, הוחלף שמה של העיר בשנת 1924 ל"לנינקאן" (רוסית: Ленинакан; ארמנית: Լենինական). בשנת 1990 חזרה העיר לאחד משמותיה הראשונים "גיומרי".
היסטוריה
אזור גיומרי מוזכר בשם קומירי כבר במאה ה-8 לפנה"ס בכתבים מממלכת אוררטו. ההתיישבות הראשונה במקומה של גיומרי המודרנית מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס. לפי סברה אחת העיר הוקמה על ידי הכובשים היוונים בשנת 401 לפנה"ס. סברה אחרת מיחסת את הקמת העיר לקימרים שכבשו את האזור בשנת 720 לפנה"ס. על פי סברה זו מקור שמה העתיק של העיר, קומירי, מגיע משמם של הקימרים בשפה ארמנית עתיקה.
בראשית ימי הביניים גיומרי הייתה ידועה כעיר גדולה וחשובה באזור. בהמשך ירדה קרנה עד לימי הכיבוש הרוסי בתחילת המאה ה-19.
המאה ה-19
גיומרי סופחה לאימפריה הרוסית לאחר שנכבשה במלחמת רוסיה–פרס (1804–1813). הרוסים פיתחו את העיר והפכוה לעיר מרכזית בעבר הקווקז. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1828–1829) היגרו לגיומרי וסביבתה כ-3,000 משפחות ארמניות מהאימפריה העות'מאנית, רובן מארזורום וקארס. המשורר אלכסנדר פושקין ביקר בעיר במהלך מסעו לארזורום בשנת 1929.
בשנת 1837 הגיע לגיומרי הצאר ניקולאי הראשון ושינה את שמה לאלכסנדרופול, במחווה לאשתו שרלוטה, נסיכת פרוסיה שהחליפה את שמה לאלכסנדרה פיודורובנה לאחר שהמרה את דתה לנצרות אורתודוקסית. באותה שנה בנה ניקולאי הראשון מבצר גדול בסגנון רוסי בעיר והפך אותה למוקד אסטרטגי חשוב. בעשור הבא העיר גדלה במהירות ושימשה מוקד צבאי לרוסים בחזית עבר הקווקז.
אלכסנדרופול שימשה רבות את החיילים הרוסים במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) כעיר קרובה לחזית. לאחר שמסילת רכבת הגיעה לעיר בשנת 1899 האיצה הצמיחה הדמוגרפית והעיר הפכה לגדולה ביותר במזרח ארמניה. בסוף המאה ה-19 היו בעיר 430 חנויות וכן עשרות סדנאות ומרכזי תרבות. העיר התפרסמה בשל כנסיותיה הייחודיות ואמני הרחוב שלה.
המאה ה-20
ב-10 במאי 1920 קבוצת ארמנים בולשביקים בסיועם של מוסלמים ניסו לבצע הפיכה נגד ממשלת הרפובליקה הראשונה של ארמניה. ההתקוממות דוכאה על ידי צבא הרפובליקה הראשונה של ארמניה ב-14 במאי ומוביליה הוצאו להורג. ב-24 בספטמבר 1920 פרצה מלחמת טורקיה–ארמניה במהלכה נכבשה העיר על ידי הטורקים ב-7 בנובמבר. הטורקים הקימו מטה צבאי באלכסנדרופול ואיימו לתקוף ממנו את ירוואן. ארמניה נאלצה להיכנע וחתמה על הסכם אלכסנדרופול. ההסכם היה אמור לזכות באשרור הפרלמנט הארמני בתוך חודש לכל היותר ממועד חתימתו, אך דבר זה לא נעשה מעולם שכן הצבא האדום שהחל את פלישתו לארמניה מכיוון אזרבייג'ן כשבוע לפני כן, כבש את ירוואן ב-4 בדצמבר 1920, ובכך באה עצמאותה של הרפובליקה הראשונה של ארמניה אל קיצה.
תחת הכיבוש הסובייטי אלכסנדרופול הייתה חלק מהרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז. בשנת 1924 שונה שמה ללנינקאן על שמו של ולדימיר לנין. בשנת 1926 הייתה רעידת אדמה גדולה בעיר אשר החריבה מספר בניינים משמעותיים כמו כנסיית סנט ג'ורג' היוונית. לנינקאן נבנתה כעיר תעשייתית חשובה וכבירה מחוזית. ב-7 בדצמבר 1988 נפגעה העיר קשות מרעידת האדמה בספיטק. אלפי בתים בעיר קרסו, חלקם לא שוקמו עד היום. לפי הממשלה הארמנית 3,500 אזרחים נותרו חסרי בית בעקבות רעידת האדמה.
לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 1990 שונה שמה של העיר חזרה לשמה הראשון קומירי ובשנת 1992 שונה שוב, בפעם השישית מאז נוסדה, לשמה הנוכחי גיומרי.
גאוגרפיה
גיומרי נמצאת 126 ק"מ צפונית לבירה ירוואן במרכזה של רמת שירק. גובהה הממוצע הוא 1550 מטרים מעל פני הים. נהר אכוריאן עובר בפרבריה המערביים. רמת שירק מוקפת בהרי פמבק ממזרח והר ארגאץ מדרום. גיומרי נמצאת 196 ק"מ מהים השחור. הקרקע באזור העיר עשירה בחרסית, טוף ובזלת.
Live My Life
Live My Life (בעברית: לחיות את חיי) הוא שיר שבוצע על ידי הלהקה האמריקאית פאר איסט מובמנט מתוך אלבום האולפן הרביעי שלהם, Dirty Bass. השיר שוחרר ב-25 בפברואר 2012 בתור הסינגל המוביל של האלבום. בשיר משתתף זמר הפופ הקנדי ג'סטין ביבר. השיר הופק על ידי רד וואן ודה-פריז.
הרמיקס הרשמי של השיר, בשם "(Live My Life (Party Rock Remix", כולל את הזמר Redfoo מתוך הצמד LMFAO. הרצועה פורסמה ב-6 במרץ 2016 להורדה דיגיטלית. כמו כן, היא נכללה כרצועה האחרונה של המהדורה הסטנדרטית של Dirty Bass.
Next Level
Next Level הוא אלבום האולפן העשירי של הזמרת היפנית איומי האמאסאקי. האלבום יצא לאור ב-25 במרץ 2009 בארבע גרסאות, כולל גרסאות הכוללות די-וי-די. האלבום זכה להצלחה רבה עם צאתו, ומכר כמעט מאה אלף עותקים ביום צאתו. האלבום כולל ארבעה עשר שירים.
בילוקציה
בילוקציה היא יכולת (מיתית או ניסית) של אדם או חפץ להופיע כביכול ביותר ממקום אחד באותו זמן. קיימות התייחסויות למונח במגוון מערכות אמונה, ובכללן פילוסופיה יוונית, שאמאניזם, פגניזם, פולקלור, תורת הנסתר וכישוף, העל טבעי, הינדואיזם (כיכולת של סידהא), בודהיזם, ספיריטואליזם ותיאוסופיה כמו גם במיסטיקה היהודית והנוצרית.
בנצרות יש למושג הבילוקציה חשיבות להסברת העובדה שישו היה נוכח פעמיים בסעודה האחרונה: פעם אחת כלחם הקודש שעבר טרנסובסטנציאציה ופעם אחת כאדם, ישו הנוצרי. ההכרה ביכולתו של ישו להופיע פעמיים חיונית לליטורגיה הקדושה.
קיימים מספר קדושים נוצרים אחרים, שההגיוגרפיה מתארת אירועים בהם היו בשני מקומות בו בזמן, ביניהם: אנטוניוס מפאדובה, יוסף מקופרטינו, פיו מפייטרלצ'ינה, מרטין דה פורס, מריה דה לאון ודרוגו הקדוש.
מחקר שנעשה באקול פוליטכניק פדרל בלוזאן העלה אפשרות שלפחות חלק מן המקרים המתוארים של תחושת "כפיל" נובעים משינויים בצומת הטמפרופריאטלית השמאלית במוח.
מדיאש
מדיאש (רומנית: Mediaş; הונגרית: Medgyes; גרמנית: Mediasch) היא עיר במחוז סיביו, חבל טרנסילבניה, רומניה. מדיאש היא העיר השנייה בגודלה במחוז סיביו ומספר תושביה, נכון למרץ 2002, הוא 55,153. לפי אותם נתונים חיים בעיר 45,376 רומנים, 6,554 הונגרים, 1,959 צוענים, 1,150 גרמנים ועוד 114 אחרים. העיר שוכנת באגם האמצעי של הנחל טרנבה הגדולה, במרחק של 39 ק"מ מסיגישוארה ו־41 ק"מ מבלאז'. המרחק עד לבירת המחוז, סיביו, הוא 55 ק"מ. במרחק 18 ק"מ ממדיאש נמצא אתר מרפא תיירותי בשם באזנה. האזור מפורסם ביינותיו שהוזכרו גם בספר דרקולה.
מלכי הונגריה הושיבו במקום, במהלך המאה ה-12 והמאה ה-13 מתנחלים גרמנים הקרויים סאשים. העיר מוזכרת לראשונה במסמך משנת 1267. ולאד המשפד נכלא במקום בעקבות סכסוך עם מלך הונגריה ונסיך טרנסילבני, שטפן בטורי, נבחר במקום זה למלך פולין.
אסתר קרייטמן
הינדה אסתר זינגר קרֶייטמן (בפולנית: Ester Kreitman; ביידיש: קרייטמאַן; 31 במרץ 1891 – 13 ביוני 1954) הייתה סופרת יידיש, אחותם הבכורה של הסופרים יצחק בשביס-זינגר (חתן פרס נובל לספרות) וישראל יהושע זינגר.
קורות חייה
קרייטמן נולדה לרב פינחס מנחם זינגר בבילגוריי שבפולין, בת בכורה מבין ארבעה אחים. בנה מספר כי בינקותה נמסרה למינקת שטיפלה בה ללא חום ואהבה במהלך שלוש השנים הראשונות לחייה. אמה, אשר ביקרה אותה פעם בשבוע, לא נגעה בה. בילדותה לא זכתה להשכלה מקפת כאחיה הצעירים, איש לא עודד אותה לפנות לכתיבה והיא הופנתה למלאכות אחזקת הבית. ברומן הראשון של קרייטמן מופיעות תמונות רבות המתארות את תשוקות הדמות הנשית העיקרית להשכלה, דוגמת הציפייה להגעת מוכר הספרים לעיירה, חלומות על הפיכה למלומדת והסתרת ספר לימוד ברוסית מגברי המשפחה, על מנת שלא ידעו שהיא לומדת בסתר. על אף שהחוקרים את בשביס-זינגר מתייחסים לספרה זה כמקור לאפיזודות בתולדות המשפחה, קרייטמן עצמה כתבה את הספר כרומן בדיוני ומעולם לא הצהירה כי הוא אוטוביוגרפי. בשנת 1910 עברה המשפחה לוורשה שם השלימה קרייטמן את השכלתה העצמית בשיעורי ערב חופשיים. בוורשה גם השתייכה לזמן מה לחוג הבית הסוציאליסטי "krayz".
בשנת 1912 הסכימה אסתר לנישואין בשידוך לאברהם קרייטמן, מלטש יהלומים, ועברה להתגורר איתו באנטוורפן שבבלגיה. האירועים הסובבים את החתונה מתוארים ברומן השני שפרסמה, וכן באוסף האוטוביוגרפי "בית הדין של אבא" של אחיה הצעיר, יצחק בשביס-זינגר. באנטוורפן ילדה את בנה היחיד, העיתונאי מוריס קרייטמן (שנודע מאוחר יותר בשם העט מוריס קאר (Maurice Carr), ובשם העט הספרותי שלו מרטין לאה (Martin Lea)). במהלך מלחמת העולם הראשונה ברחה עם משפחתה ללונדון, שם חייה את שארית חייה, להוציא שתי נסיעות ארוכות לפולין. נישואיה של קרייטמן לא היו מאושרים ביותר, והיא ובעלה היו שניהם קשי יום. בעבור הכנסה נוספת תרגמה קרייטמן יצירות קלאסיות באנגלית ליידיש. קרייטמן נפטרה בלונדון בשנת 1954.
יצירתה
על אף שהייתה הראשונה במשפחתה לכתוב, פרסמה קרייטמן בשלב מאוחר יחסית בחייה. הרומן הראשון שלה, דער שדים־טאנץ (מחול השדים), ראה אור בוורשה בשנת 1936, עת קרייטמן הייתה בת 45, ותורגם בשנת 1946 לאנגלית בידי בנה תחת הכותרת "דבורה" (Deborah). הרומן השני שלה, בריליאנטן (יהלומים), ראה אור בלונדון בשנת 1944, ואוסף סיפורים קצרים שלה התפרסם בשנת 1949. רבות מיצירותיה עוסקות במעמד האישה, במיוחד זו המשכילה, בקרב יהדות אשכנז. יצירות אחרות עוסקות ביחסים בין-מעמדיים ואחדים מסיפוריה הקצרים מתרחשים בלונדון תחת הבליץ, במהלך מלחמת העולם השנייה, אותה חוותה. בנוסף פרסמה מספר סיפורים קצרים נוספים, שלא נאספו בספר.
ספריה לא זכו לחשיפה גדולה ובמידה מסוימת היא נשכחה עד להדפסה מחודשת של ספרה "דבורה" באנגלית בשנת 1983 (הספר זכה להדפסות נוספות בהוצאות שונות בשנים 1983 ו- 2004). כתוצאה מהתעניינות מחודשת זו תורגם גם אוסף הסיפורים שלה בשנת 2004 תחת הכותרת "Blitz and Other Stories", והרומן הראשון שלה עתיד אף הוא להתפרסם בתרגום לאנגלית במהלך שנת 2007. בנוסף תורגמו יצירותיה לצרפתית, גרמנית, הולנדית וספרדית.
בין תרגומיה מאנגלית ליידיש ניתן למנות את "מזמור לחג המולד מאת צ'ארלס דיקנס ואת המדריך לסוציאליזם וקפיטליזם לאישה האינטליגנטית (The Intelligent Woman's Guide to Socialism and Capitalism) מאת ג'ורג' ברנרד שו.
יצירתה די נײַע וועלט (העולם החדש) תורגמה לעברית ע"י דורי פרנס בשנת 2022