cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלרגיה לחלב
הבדלים מול רגישות ללקטוז
אלרגיה לחלב היא אלרגיה לחלבונים שבחלב, כלומר תגובה חיסונית שלילית לחלבונים בחלב בעוד שרגישות ללקטוז היא תסמונת קלינית המאופיינת בחוסר היכולת לעכל לקטוז בצורה מיטבית.
ויליאם קמקוומבה
תהילה
בשנת 2019 "הנער שרתם את הרוח" עובד לסרט בכיכובו של צ'ואיטל אג'יופור, אשר גם כתב וביים את הסרט.
אלרגיה לחלב
סטטיסטיקה
אלרגיה לחלב היא אלרגיה למזון השכיחה ביותר בקרב התינוקות. אלרגיה לחלב קיימת בקרב 2% ל-3% מהתינוקות במדינות המפותחות בעולם, בעוד שבסביבות 85-90% מהילדים אינם אלרגיים יותר לחלב כאשר הם עוברים את גיל 3.
וים קיפט
וילם קורנליס ניקולאס "וים" קיפט (בהולנדית: Willem Cornelis Nicolaas "Wim" Kieft; נולד ב-12 בנובמבר 1962 באמסטרדם) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ.
קיפט רשם קריירה מוצלחת, אישית וקבוצתית, בשתיים מהקבוצות המובילות בכדורגל ההולנדי, אייאקס אמסטרדם ופ.ס.וו. איינדהובן. הוא היה כובש שערים מצטיין, וניחן במשחק ראש מצוין, גם בזכות גובהו. בנוסף, שיחק במהלך הקריירה גם בליגות הבכירות בצרפת ובאיטליה. הוא ייצג את נבחרת הולנד במשך יותר מעשור, ובין היתר היה שותף לזכייה ביורו 1988. לזכותו 43 הופעות בינלאומיות, בהן כבש 11 שערים.
קריירת משחק
קיפט החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של אייאקס אמסטרדם מעיר הולדתו, לצד כוכבי כדורגל כגון מרקו ואן באסטן ופרנק רייקארד. הוא הצטרף לקבוצה הבוגרת בעונת, עוד בטרם מלאו לו 18, ורשם הופעת ליגה אחת באותה עונה, הופעת הבכורה שלו אותה ערך ב-4 במאי 1980, ובכך היה שותף לזכייתה של אייאקס באליפות הולנד באותה עונה.
החל מעונת כבר היה לשחקן הרכב חשוב בהתקפת הקבוצה, והפגין יכולת כיבוש מרשימה כשכבר בעונה זו כבש 17 שערי ליגה ב-33 הופעות. עונה אחר כך הוביל את אייאקס לזכייה באליפות, כשכבש כמות מרשימה של 32 שערים ב-32 משחקים. במקביל לזכייה בתואר מלך השערים של הליגה המקומית, זכה קיפט בזכות ממוצע השערים שלו גם בנעל הזהב האירופית. בעונת שוב היה חלק משמעותי מהתקפת הקבוצה, וכבש 19 שערי ליגה בדרך לזכייה בדאבל המקומי.
עם שלוש אליפויות בארבע עונות, ו-69 שערים ב-94 הופעות ליגה בסך הכול במדי אייאקס, נמכר קיפט בן ה-20 לפיזה מהסרייה א'. החלוץ התקשה להתאקלם בקבוצה מתחתית הליגה הראשונה, וכבר לאחר עונה אחת נשר עם קבוצתו לסרייה ב' כשהוא תורם שלושה שערים בלבד ב-23 הופעות. בליגת המשנה מצא החלוץ את הרשת 15 פעמים, והיה שלישי בטבלת מלך השערים לעונת. בכך, סייע לקבוצתו להעפיל מהמקום הראשון לליגה הבכירה לאחר עונת היעדרות אחת בלבד. החזרה לליגה הבכירה ומאבקי התחתית אליהם נקלעה הקבוצה שוב הקשו על קיפט להפגין את יכולותיו, והוא רשם עם הקבוצה עונת ירידה נוספת, בה כבש שבעה שערי ליגה בלבד.
בתום שלוש עונות במדי פיזה חתם קיפט בטורינו. הוא היה למלך השערים של הקבוצה בליגה, על אף שכבש שמונה שערי ליגה בלבד, וכן היה למלך שערי הקבוצה בכל המסגרות עם 16 כיבושים. באותה עונה הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר גביע אופ"א, וקיפט שכבש חמישה שערים במפעל היה למלך שערי הטורניר (במשותף עם שלושה שחקנים נוספים).
לקראת עונת, בתום שתי עונות נוספות במדי איינדהובן בהן זכה עמה בדאבל ובגביע נוסף, ניסה קיפט פעם נוספת את מזלו מחוץ להולנד, כשחתם בז'ירונדן דה בורדו הצרפתית. פעם נוספת התקשה קיפט להתאקלם בליגה זרה, וכבש רק שלושה שערי ליגה ב-26 הופעות. בתום עונה אחת חזר לקדנציה שנייה באיינדהובן, ושוב זכה עמה באליפות כבר בעונת, עונת החזרה שלו. הייתה זו אליפות שישית ואחרונה של קיפט בקריירה. הוא שיחק בקבוצה במשך שתי עונות נוספות, עד שחתם את הקריירה המרשימה ופרש ממשחק פעיל בתום עונת, בגיל 32.
נבחרת הולנד
קיפט ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הולנד ב-1 בספטמבר 1981, עוד בטרם מלאו לו 19, במסגרת משחק ידידות מול, בו נוצחה הולנד 2-1. את השער הראשון שלו בנבחרת כבש כבר בהופעתו השנייה, בהפסדה של הולנד 2-1 משחק ידידות מול ב-23 במרץ 1982.
שנתיים לאחר ההצלחה בטורניר היורו, זומן קיפט על ידי לאו ביינהאקר לסגל הולנד לקראת מונדיאל 1990. במשחק הפתיחה של הולנד בטורניר מול, שוב עלה קיפט מהספסל, וכבש בדקה ה-58 בבעיטה בנגיעה אחת עם החלק החיצוני של הנעל, והעלה את נבחרתו ליתרון 1-0 בדרך לשוויון 1-1 בסיום. במשחקה הבא של הולנד, שוויון 0-0 מול, עלה קיפט מהספסל בדקה ה-74, ובמשחקה השלישי והאחרון של הולנד בשלב הבתים, שוויון 1-1 מול אירלנד, עלה קיפט בהרכב הפותח לראשונה בטורניר משמעותי, אך הוחלף כבר במחצית. הולנד העפילה לשמינית הגמר, אך גם כניסתו של קיפט במהלך המחצית השנייה לא מנעה את הפסדה של הולנד 2-1 לגרמניה המערבית.
עם חזרתו של מיכלס לאימון הנבחרת חזר קיפט לסגל לקראת טורניר יורו 1992 בשוודיה. קיפט לא שותף כלל במהלך שלב הבתים, ועלה כמחליף במחצית משחק חצי הגמר בו הודחה הולנד לאחר דו-קרב פנדלים על ידי.
משחקו האחרון של קיפט במדי הולנד היה ב-22 בספטמבר 1993, בניצחונה של הולנד 7-0 על במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. בסך הכול רשם קיפט 43 הופעות בינלאומיות, בהן כבש 11 שערים.
לאחר הפרישה
לאחר פרישתו היה קיפט לפרשן ספורט בטלוויזיה ההולנדית. ב-2009 כ-15 שנים לאחר פרישתו, חזר קיפט למגרשים כשקיבל תפקיד מקצועי במחלקת הנוער של פ.ס.וו. איינדהובן.
בביוגרפיה של קיפט שפורסמה ב-2014, הודה כי סבל מהתמכרות ארוכת שנים לקוקאין, שהחלה לאחר פרישתו ממשחק והסתיימה לאחר שעבר תהליך גמילה.
נועם ורדי
נועם ורדי הוא במאי, עורך וידאו ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה
בשנים 2004–2008 עבד ככתב וידאו באתר ynet, ולאחר מכן שימש במשך כשנה ככתב ב-nrg מעריב. בשנת 2007 ביים את הקליפים הראשונים שלו, לשירים "בשורות רעות" ו"עולה ויורד" של המוזיקאי נעם רותם. בהמשך ביים מאות קליפים עבור אמנים ישראלים רבים נוספים, בהם אסף אמדורסקי, הדג נחש, בני בשן, איתי לוקץ', איתמר רוטשילד, נצ׳י נצ׳, איה כורם ועברי לידר.
ביים את סדרת הרשת "סנאי סנאי" בכיכובם של ירון ברלד ודודו ארז.
במרץ 2012 ביים את קליפ השקת עמוד הפייסבוק הרשמי באנגלית של נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס, שגם השתתף בו, לצלילי מוזיקה שיצר נוי אלוש. הקליפ הוצג במשרדי פייסבוק בקליפורניה במעמד הנשיא פרס ומארק צוקרברג, מייסד פייסבוק.
באוגוסט 2013 ביים את תוכנית הלייט נייט "חיות לילה" בערוץ הוט קומדי סנטרל, בהנחיית דודו ארז וירון ברלד.
במהלך 2014 ביים את תוכנית הילדים "המופע של טל.נט" בערוץ 10, בכיכובם של איתי שגב ויובל בינדר.
ביים את הפתיח וקטעים נבחרים כמו סדרת מערכוני הקאלט הכנופיה בכיכובם של טל טירנגל ומיכאל סוויסה בתוכנית הטלוויזיה "לילה טוב עם אסף הראל", ששודרה בערוץ 10 בין השנים 2015 ל-2016.
ביים פרסומות וקמפייני דיגיטל ל"קסטרו", "ויזה כ.א.ל", "WIX", "מגה בעיר", "האגודה הישראלית נגד ניסויים בבעלי חיים", "גולדסטאר", "XL", "אל על" ו"שרוטונים".
ביים מספר קמפיינים פוליטיים במהלך הבחירות המקומיות ב-2013 והבחירות לכנסת ב-2015.
ורדי הוא טבעוני והיה ממייסדי עמותת שב"י לזכויות בעלי חיים. כמו כן פעל גם במסגרת עמותת אנימלס והאגודה הישראלית נגד ניסויים בבעלי חיים.
אנני נוימן
אנה (אנני) נוימן (נכתב גם אַני; על איוריה חתמה: אן נוימן; בגרמנית: Anne (Annie) Neumann; 20 באוגוסט 1906, כ"ט באב תרס"ו, קוֹטְבּוּס, גרמניה – 3 ביולי 1955, י"ג בתמוז תשט"ו, תל אביב) הייתה ציירת ישראלית.
ביוגרפיה
אנני בת שרה (לבית ויינבלום) ומנדל נוימן נולדה בשנת 1906 בעיר קוֹטְבּוּס שבגרמניה, כ-120 קילומטרים מהבירה ברלין. למדה בגימנסיה, ובשנים 1924–29 למדה ציור בבית הספר ריימן בברלין. שני רישומים של ראשי נערות שהציגה בתערוכה השנתית הגדולה בברלין ב-1932 עוררו את תשומת לב המומחים, והיא זכתה בפרס מבקר ה"ברלינר טאגבלאט" אדולף דונת ולביקורות טובות בעיתונות הגרמנית.
נוימן הייתה ציירת ריאליסטית-אקדמית. "היא לא נהתה אחר המודרניזם. היא אהבה לסמוך על גדולים וקדומים שעמדו במבחן הדורות" כתב עליה חיים גמזו. עסקה בעיקר ברישום דיוקנאות אותן רשמה בעיפרון, דיו ופחם. יצירתה הנודעת ביותר הוא רישום דיוקנה של הנרייטה סאלד. עם זאת, ציירה גם במדיומים אחרים ובכללם צבעי מים, פסטל ושמן. "רישומיה וציוריה בצבעי מים נטו לא אחת לליריות חופשית (המהולה תמיד בקמצוץ מלנכוליה)".
בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלתה לארץ ישראל. בראשית ימיה בארץ הכירה את הפסלת בתיה לישנסקי, שהציגה עמה תערוכה משותפת במוזיאון תל אביב ב-1933 והייתה לבת-זוגה. בשנת 1953 נאלצה נוימן לעזוב את הארץ ולנסוע בלוויית לישנסקי להולנד, לשווייץ ולפריז, וכששבה חלתה בסרטן, שבעטיו נפטרה בשנת 1955, בגיל 48. נקברה בבית העלמין נחלת יצחק. בשנה שלאחר מותה (1956) נערכה תערוכת-זיכרון לכבודה במוזיאון תל אביב.
רצועת החוף המרכזית של קליפורניה
רצועת החוף המרכזית של קליפורניה (באנגלית: The Central Coast) הוא אזור במדינת קליפורניה שבארצות הברית, המשתרע בין פוינט מוגו למפרץ מונטריי. אזור רצועת החוף המרכזית של קליפורניה ממוקם צפונית-מערבית למחוז לוס אנג'לס, ונמצא מדרום למחוזות סן מטאו וסנטה קלרה, והוא כולל החלק המחוספס והבלתי מפותח המכונה "ביג סור". אזור רצועת החוף המרכזית נמצא בשישה מחוזות שונים - מחוז ונטורה, מחוז סנטה ברברה, מחוז סן לואיס אוביספו, מחוז מונטריי, מחוז סן בניטו ומחוז סנטה קרוז.
לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2020, ששת המחוזות של אזור רצועת החוף המרכזית של קליפורניה כללו 2,348,601 תושבים.
הערים הגדולות ביותר
הערים הבאות שנמצאות באזור רצועת החוף המרכזית של קליפורניה אוכלוסייתה הכילו מעל ל-20,000 תושבים נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2020:
חרמשון דק-מקור
חֶרְמֵשׁוֹן דַּק-מַקּוֹר (שם מדעי: Numenius tenuirostris) הוא עוף מים ממשפחת החרטומניים. ניתוח איזוטופים מצביע על כך שרוב האוכלוסייה לשעבר גדלה בערבות העשב בצפון קזחסטן למרות תיעוד מביצות סיביר, והוא היה נודד, חרף בבתי גידול של מקוווי מים מתוקים ורדודים באגן הים התיכון. בנוסף, תועדו תצפיות בודדות שלו במערב אירופה, האיים הקנריים, האיים האזוריים, עומאן, קנדה ויפן. החרמשון דק-המקור היה תמיד מין נדיר ביותר ויש חשש שניכחד כבר, כאשר התצפית המאומתת האחרונה הייתה ב-1995.
טקסונומיה ואטימולוגיה
שם הסוג Numenius מגיע מיוונית, ומתייחס למין עוף שהוזכר על-ידי הסיכיוס ממילטוס. באופן מסורתי מקובל לייחסה לחרמשון, בשל צורת הסהר של מקורו; מהמילה noumenia - ירח חדש (neos - חדש; mene - ירח). שם המין הספציפי tenuirostris מגיע מלטינית, מהמילים tenuis דק, צר; ו-rostris - מקור.
זהו מין מונוטיפי, כלומר לא מוכרים תת-מינים שונים.
תיאור
החרמשון דק-המקור הוא חרמשון קטן בגודלו, באורך 36–41 ס"מ ומוטת כנפיים של 77–88 ס"מ. הוא דומה בגודלו לחרמשון קטן, אבל בניצויו הוא דומה יותר לחרמשון גדול. הבוגר בלבוש הקיץ בצבע חום אפרפר מלמעלה, עם גב תחתון ושת לבנים. החלקים התחתונים בהירים ומפוספסים בכבדות בצבע חום כהה. בצדדים יש כתמים עגולים או בצורת לב. הניצוי מחוץ לעונת הקינון דומה, אך עם פחות ניקוד בצד. הזכר והנקבה דומים בניצויים, אך הנקבות ארוכות יותר מהזכרים, תכונה אופיינית במיני החרמשונים המפחיתה תחרות על מזון בין הזוויגים. הצעירים דומים מאוד לבוגרים, אך הצדדים מסומנים בפסים חומים; הכתמים בצורת הלב מופיעים רק לקראת סוף החורף הראשון.
בהשוואה לחרמשון קטן, לחרמשון דק-מקור יש חזה, זנב, וכנפיים לבנים יותר; ומקור דק וקצר יותר ומעט ישר יותר בבסיסו. גם כתמי הצד בצורת ראש חץ של החרמשון הקטן שונים מהכתמים העגולים או בצורת הלב של החרמשון דק-המקור. דגם הראש, עם כיפה כהה ופס-גבה בהיר, מזכיר את זה של החרמשון הגדול, אבל לחרמשון גדול יש גם פס כיפה מרכזי ודוגמה מודגשת יותר בסך הכל; יותר קשה להבחין בדוגמה של חרמשון דק-מקור בשטח.
מין זה מראה יותר צבע לבן מחרמשונים אחרים; עם זאת, תחתית הכנף הלבנה הודגשה יותר מדי כקריטריון זיהוי רלוונטי יחד עם סימוני הצד הייחודיים של בוגרים (סימני זיהוי לא מועילים בפרטים צעירים ובשנה ראשונה לפני החילוף הראשון). מאמר הזיהוי העדכני ביותר מתאר כמאפיינים חותכים את הצד התחתון הכהה באחידות של 4 עד 6 אברות התעופה החיצוניות (קצה הכנף או "היד"), הרגליים השחורות (בוגרים) או לכל הפחות כהות יותר (צעירים), והזנב הלבן עם פחות פסים כהים.
קולות
הקריאות הן "קוּר-ליי", דומה לזו של החרמשון הקטן, אך בעלת צליל גבוה יותר, מלודי יותר וקצר יותר. קריאת האזעקה היא "קוּ-אי" מהיר.
תפוצה
החרמשון דק-המקור נודע כמקנן רק באזור קטן מצפון לאומסק, רוסיה בתקופה שבין 1909 ל-1925. בהיסטוריה האחרונה, הוא נדד בעיקר לאגן ים התיכון כמו גם לדרום חצי האי ערב, עם תצפיות בצפון המפרץ הפרסי, בכווית ובעיראק. היו תיעודים היסטוריים שלו במקומות אחרים, כמו במילון הצפרות של גיברלטר, שנכתב ב-1895, המרמז בעקיפין שהחרמשון דק-המקור תועד כמין חולף במלאגה, ספרד.
התנהגות
מעט ידוע על התנהגות הקינון, אך בממוצע לקנים המעטים שנצפו היו ארבע ביצים. בשנת 2022 נערך מחקר שסקר את הביצים המעטות שהשתמרו באוספים קיימים. עלה כי מתוך שמונה הביצים שנבחנו, 5 בלבד מסתמנות כי הן אכן שייכות לחרמשון דק-מקור. צבען צהבהב, והן מנומרות בניקוד חום כהה. גודלן הממוצע נמדד בכ-63 על 44 מ"מ.
חרמשונים דקי-מקור ניזונים באמצעות מקוריהם, מגששים בבוץ הרך בחיפוש אחר חסרי חוליות קטנים, אך גם ילקטו פריטי מזון קטנים אחרים מעל פני השטח אם תתעורר ההזדמנות. בעבר הוא היה חברותי למדי מחוץ לעונת הקינון, והצטרף למינים קרובים, במיוחד לחרמשונים קטנים.
סטטוס
החרמשון דק-המקור נחשב לנפוץ מאוד בתחילת המאה ה-19, אך הוא כבר היה מין נדיר במאה ה-20, עם תצפיות קבועות שהלכו ודעכו עד סוף המאה, וכיום לכל היותר קיימת אוכלוסייה מזערית בלבד שעודנה בירידה. בין 1980 ל-1990, היו רק 103 תיעודים שכללו 316–326 פרטים, ובין השנים 1990–1999, המספר ירד ל-74 תצפיות שכללו 148–152 חרמשונים. למרות שהיו דיווחים מבולגריה, אוקראינה ומאוזבקיסטן על קבוצות גדולות יותר, התצפיות המאומתות האחרונות היו של אחד עד שלושה פרטים. בשנת 1994 האוכלוסייה נאמדה ב-50–270 פרטים בלבד; אך מיעוט הרישומים שאושרו לאחרונה מצביע על כך שמדובר בפחות מ-50 פרטים בוגרים, כאשר התצפית המאומתת האחרונה הייתה בהונגריה ב-2001. כתוצאה מכך, הוא מסווג כעת בסכנת הכחדה חמורה. עם זאת, עבור רוב המומחים של המין, הוא ככל הנראה נכחד כיום. ואכן, כל התצפיות מאז שנת 1990 ועד היום אינן נחשבות לאמינות ומקובלות תחת קריטריונים מחמירים יותר. משערים כי הגורם העיקרי לירידה הוא ציד מוגזם בשטחי החורף שלו באזור הים התיכון. ייתכן כי גם אובדן בתי הגידול, במיוחד בשטחי החורף, תרם חלק, אך עדיין קיימים בסיביר שטחים עצומים של ביצות מיוערות המתאימות לקינון. לא ידוע באיזו מידה הם עדיין מתרבים בהצלחה, וכמה זרימת גנים עדיין קיימת במה שאולי הייתה פעם אוכלוסייה גדולה ומפוזרת, שעברה טיהור מועט של אללים רצסיביים מזיקים וכתוצאה מכך עם MVP גבוה ("מינימום אוכלוסייה בת קיימא", מדד לגבול התחתון לגודל האוכלוסייה המשמר שונות גנטית מספקת להמשך קיומו של המין). יתרה מזאת, ישנן עדויות לכך שבעבר היו עופות רבים יותר בשטחי החריפה שלו, ובאופן כללי הם לא היו מחזה נדיר במיוחד במערב אירופה במאה התשע-עשרה, אז הם ניצודו בקביעות מסוימת. מאוחר יותר נוספו לאיומים עליהם סכנות מזיהום, כמו למשל דליפות נפט. אין נתונים לגבי האופן בו איומים אלו מסכנים את המין כיום. תאורטית, אולי הם היו נסוגים לכל האזורים שאינם נגישים, אבל אז, צייד או שועל בודד עלולים מבלי משים לחסל מספיק מהפרטים הבודדים שנותרו כדי להכחיד את המין.
הקן המתועד האחרון נמצא ב-1924, ליד טארה במחוז אומסק, סיביר (57°N, 74°W). אזורי הקינון שלו מאז נותרו לא ידועים, למרות מספר חיפושים אינטנסיביים (לא לגמרי מפתיע, שכן יש יותר מ-100,000 קמ"ר לכסות). מידת הירידה שלו באה לידי ביטוי גם בהיעדר ציפורים חורפות באתרים מרוקאים רגילים בעבר.
עשרים פרטים תועדו באיטליה בשנת 1995, אך מאז הוכרע כי התיעוד הבלתי יאומן הזה מתייחס לתת-מין של חרמשון קטן (Numenius arquata orientalis) כפי שנראה הן מהתצלומים והן מההקלטות האודיו. היה תיעוד פוטנציאלי של תת-בוגר (בן שנה) במפרץ דרורידג' בנורת'מברלנד, אנגליה, ב-4–7 במאי 1998. התצפית התקבלה בתחילה לרשימה הבריטית הרשמית, אך הוסרה בשנת 2013 לאחר סקירת הזיהוי.
חרמשונים דקי-מקור דווחו במקומות שונים במערב הפלארקטי במספר הזדמנויות מאז הפרט באנגליה, כולל טענות לתצפיות שלא אומתו, של פרטים בודדים מאיטליה ויוון; אף אחד מהם לא תועד עם תצלומים חד-משמעיים ולפחות תצפית אחת לכאורה, בשמורת מינסמיר סאפוק, אנגליה, בשנת 2004, נחשבת כעת לחרמשון קטן.
דיווחים נוספים על המין פורסמו ב-2007, במגזין British Birds; במאמר נכתב: "'במהלך השנים האחרונות, נמצאו קבוצות קטנות של עופות באזורי החוף הצפוניים [של דלתת הדנובה], פוקדים איים נמוכים, מפרצים ולשונות חול המכוסים בסליקורניה אירופאית [...] ארבעה פרטים נצפו בין ה-25 ביולי ל-21 באוגוסט 2003, שישה נראו ב-11 באוגוסט 2004, ועוד אחד ב-12 באוגוסט 2004.'"תצפית של חרמשון בודד דווחה מאלבניה בשנת 2006 על ידי צוות הכולל חוקרי צפר מארגון הסביבה EuroNatur. מדי פעם ממשיכים להגיע דיווחים על תצפיות מאוקראינה, אך הן לא מתקבלות.
לפיכך, אמנם חסרות הוכחות מוצקות, אך בהתחשב בהיקף בית הגידול האפשרי ועקרון הזהירות המונעת, יש שמאמינים שהוא טרם נכחד לעת עתה. כנראה שלכל הפחות תפוצת החורף התכווצה מאוד; נראה שקומץ הקבוצות המשפחתיות או השכנות שנותרו נסוגות לבית גידול מרוחק בדרום-מזרח אירופה בחורף. ה-IUCN מסווג אותו כעת בסכנת הכחדה חמורה (CR)  (C2a(i,ii);D) . משמעות הדבר היא כי על-פי ההערכות קיימים כ-50 פרטים בוגרים לכל היותר, עם ירידה במספריהם, ושכנראה שרדה תת-אוכלוסייה בודדת בלבד. סביר להניח כי מין זה יהיה מין העוף האירופי הבא להיכחד, אחרי האלקה הגדולה שהוכרזה כנכחדת בשנת 1852.
הרובע הלטיני
הרובע הלטיני (בצרפתית: Quartier latin) הוא אזור בפריז, ברבעים (arrondissements) החמישי והשישי, בגדה השמאלית (והדרומית) של נהר הסן. האזור נפרש משדרות סן ז'רמן ועד גני לוקסמבורג. במרכזו נמצאת אוניברסיטת הסורבון.
מקור השם בלטינית, שהייתה השפה שבה דיברו באוניברסיטאות ובבתי הספר בימי הביניים; כבר אז שימש האזור כמרכז להשכלה גבוהה. ברובע נמצאים גם היום מוסדות השכלה גבוהה שונים, כגון האקול נורמל סופרייר, אקול דה מין (École des Mines), קמפוס אוניברסיטת ז'וסייה (Jussieu university campus, אוניברסיטאות פריז 6 ו-7), האקול פוליטקניק (École Polytechnique), אקול נסיונל סופרייר דה בוזאר (בית הספר הגבוה לאמנות), הקולז' דה פראנס וספריית סנט-ז'נבייב (bibliothèque Sainte-Geneviève), וכמו כן כמה בתי ספר יוקרתיים (לואי לה-גרן, אנרי IV).
ספר הפילפילים
ספר הפִּילְפִּילִים הוא ספר-ילדים שכתבה ואיירה אלונה פרנקל.
עלילה
בסיפור מסופר על משפחת פילים לבנים (אם, אב ובנם) הנוהגת לבלות רבות בנעימים. הפיל הקטן היה חביב במיוחד על הקופים: הם נהגו לשחק עמו בהנאה. הפילה האם, עקב ההריון, הלכה ונהייתה שמנה יותר יותר. היא סיפרה לבנה על אחותו הקטנה שעתידה להיוולד. בנוסף היא סיפרה לו שהוא נולד באופן זהה. לבסוף, כאשר האחות נולדה, הפילים ההורים שמחו עד מאוד. בנם הבכור, לעומתם, לא שמח בכלל על לידת אחותו. האחות, שתוארה כקטנה מאוד ולא יפה בכלל, נזדקקה לעזרה כדי לבצע מטלות יומיומיות, בין-היתר רחצה. הקופים, שנהגו לשחק בחדווה עם הפיל הצעיר, שיחקו, לדאבונו, אך ורק עם אחותו הקטנה. הבן הבכור חש קנאה וכעס, אחרי הכל גם הוא היה צעיר בשנים. הוריו, שהבינו כיצד בנם מרגיש, דיברו אליו כאם ואב לבנם ואמרו לו שלא נעים להם לראות אותו עצוב כל כך.
הבנה חברתית רגשית בגיל הרך
הבנה חברתית רגשית בגיל הרך היא היכולות להבנת רגשות ולהבנת מצבים חברתיים שזורות זו בזו, כאשר השילוב בין שתי יכולות אלו הוא קריטי ליכולתו של האדם לנהל את רגשותיו תוך התייחסות מתאימה לרגשותיהם של אחרים.
הבנה חברתית ורגשית בגיל הרך מתייחסת להבנתם של ילדים בשני מישורים, הראשון; החברתי, מתייחס לתהליך התפיסה הסובייקטיבי של הילד את עולמו החברתי, כפי שבא לידי ביטוי בתהליכי עיבוד המידע החברתי שלו; ואילו השני הרגשי: הבנת רגשות, מתייחס ליכולתם של ילדים להבין רמזים רגשיים מילוליים ולא מילוליים. שני המישורים, פועלים יחד כדי להנחות את קבלת ההחלטות של ילדים בסיטואציות חברתיות.
מודל עיבוד המידע החברתי
Dodge ועמיתיו הציעו מודל זה לעיבוד מידע חברתי בגיל הרך על מנת להמשיג את התהליך הקוגניטיבי המופעל אצל ילד הנתקל בסיטואציה חברתית. על פי מודל זה, ילד מגיע אל סיטואציה חברתית נתונה, אותה הוא נדרש להבין ולמולה הוא נדרש לפעול, עם מצבור של יכולות ונטיות אישיות, וכן של חוויות קודמות, ההופכות אותו לנגיש יותר או נגיש פחות למידע ולרמזים מהסביבה שיכולים להיות רלוונטיים לפענוח הסיטואציה החברתית. התנהגות הילד כתגובה לאותה סיטואציה היא פונקציה של האופן בו הוא עיבד את הרמזים באמצעות מצבור יכולותיו.
מודל הבנת רגשות
לימיריס ועמיתו מציעים שעל המודל לעיבוד מידע חברתי (המוצג כמודל קוגניטיבי של קבלת החלטות חברתיות) להתייחס ליכולות של הבנת רגשות כגון גילוי רמזים רגשיים לא מילוליים על מנת לבנות מודל אינטגרטיבי המכיל הבנה רחבה יותר של קבלת החלטות בקרב ילדים.
להבנה רגשית יש מספר מרכיבים:
התפתחות הבנה רגשית חברתית
יכולת זו אינה נוכחת במלואה ברגע הלידה, אלא נרכשת בהדרגה ובמשולב עם ההתפתחות הכללית של הילד. במהלך ההתפתחות הילד משכלל את יכולת זיהוי המצבים הרגשיים של עצמו ובהבנה וזיהוי הבעות רגשיות של אחרים ומשמעותן. כבר בגיל שבועיים ניתן לראות עדויות לכך שתינוקות מבחינים בין עצמים לבין בני אדם ומעדיפים גירויים אנושיים. הבחנה זו מתפתחת כעבור זמן לזיהוי הבעות פנים שונות והבנת משמעות הרגשות. יחסי הגומלין בין שתי ההבנות, הרגשית והחברתית הופכים משמעותיים  במיוחד סביב המעבר מגיל הינקות לגיל הילדות המוקדמת (גילאי שנתיים-שלוש) ומאפשרים את פיתוחם של רגשות מוקדמים לרגשות מורכבים יותר ובעלי גוון חברתי: אשמה, גאווה ובושה
רגשות חברתיים מוקדמים - אמפתיה
אמפתיה מוגדרת כיכולת להזדהות עם המצוקה של אדם אחר ולהזדהות איתה מתוך התבוננות בה,  מחקרים מראים שאמפתיה באה לידי ביטוי כבר בגילאים צעירים מאוד. Huffman למשל, תיאר כיצד תינוקות בני פחות משלושה חודשים בוכים כתגובה לבכי של תינוק אחר, ושיער כי תגובה זו מעידה על יכולתם של תינוקות לזהות קולות אשר משדרים מצוקה ולהגיב עליהם במצוקה משלהם.
רגשות חברתיים מורכבים - אשמה, גאווה ובושה
בשנה השנייה והשלישית לחייהם, ילדים חווים ומביעים רגשות מגוונים יותר, חוויותיהם מכילות את כל הרגשות הבסיסיים: שמחה, עצב, כעס, פחד ועניין. ומתחילים להראות סימנים של רגשות אשמה, גאווה בושה ומבוכה, סימנים אלה מתפתחים במקביל להתפתחות הקוגניטיבית יחד עם התנסות ולמידה חברתית.
התפתחות רגשית וחברתית מושפעת מחוויית הילד בסביבתו, ובאופן הדדי משפיעה מצידה על חוויות ואירועים שונים בחייו. עם הזמן, העיבוד הרגשי-חברתי של ילדים מתפתח למנגנון יציב יותר אל מול  להשפעות הסביבה ואנשים רבים יותר ויותר משחקים תפקידים חשובים בהתנסות ולמידה חברתית בחיי התינוקות, הפעוטות והילדים. מעבר להורים, גם דמויות טיפוליות, גננות, אחים גדולים, וחברים מהווים גורם משמעותי בהבנת תהליכים חברתיים. מהות ומידע לגבי כל רגש והביטוי שלו מעוגנים בתוך כל סיטואציה, פשוטה ויום-יומית ככל שתהיה, עם האחרים
תאוריית המיינד
אבן דרך משמעותית בהתפתחות הבנה רגשית חברתית היא הבנת תודעת העצמי ותודעת האחר, המדגישה שני היבטים מרכזיים: ההבנה שמניעים פסיכולוגיים עומדים בבסיס התנהגותם של בני אדם ושל האינטראקציות ביניהם, וכן ההבנה כי לכל אדם נקודת ראות משלו
הבנה זו מתייחסת למערכת סיבתית מופשטת אשר מאפשרת להסביר ולחזות התנהגויות דרך יכולות מנטליות תפיסתיות. סביב גיל 3 במעבר מילדות מוקדמת לילדות אמצעית  התפתחותה של תיאורית המיינד מלווה בשינויים התפתחותיים אשר מתרחשים בקוגניציה, שפה, מודעות עצמית, ומערכות יחסים חברתיות.
התפתחות יכולת ויסות רגשי
התפתחות יכולת הוויסות הרגשי אשר מתייחסת לפעולות השונות שילדים (ומבוגרים) עושים במודע ובלא מודע על מנת למתן או להרגיע, להגביר או לעורר את עוצמת החוויה הרגשית או משך החוויה, מתקשרת להבנה חברתית ורגשית בכך שהיא מכוונת את האדם לשלוט את עוררותו הרגשית בתוך כל מצב חברתי או רגשי נתון, לשלוט בה או למתן אותה כדי לתפקד באופן הטוב ביותר בהתאם למטרותיו תוך הבנה להקשר (נסיבות והקשר חברתי בהם הוא נמצא).
התפתחות קוגניטיבית
התפתחות קוגניטיבית סביב גילאי הגן כרוכה בהתפתחות לשונית אשר מקפיצה באופן דרמטי את יכולתם של ילדים לתקשר מילולית, לדבר על רגשותיהם יחד עם הבנתם על עצמם ועל אחרים.
בהקשר של הבנה חברתית ורגשית התפתחות קוגניטיבית מאפשרת לילד יכולות כגון:
ליגת המיזם לכדורגל (טאיוואן)
ליגת המיזם לכדורגל (企業足球聯賽), שכונתה בעבר ליגת הכדורגל הלאומית (全國足球聯賽) הייתה ליגת הכדורגל הבכירה ברפובליקה של סין (טאיוואן). הליגה נוהלה על ידי ההתאחדות לכדורגל של טאיפיי הסינית ונחשבה למקצוענית למחצה והתקיימה משנת 1982 עד 2009, עת הוחלפה על ידי ליגת הכדורגל הבין-עירונית.
היסטוריה
ליגת הכדורגל הלאומית, או הליגה הלאומית לכדורגל הוקמה על ידי התאחדות הכדורגל של טאיפיי הסינית בשנת 1982, לאחר העלייה בפופולרית הענף במדינה, בעקבות מונדיאל 1982. ההתאחדות תכננה לכלול את הליגה כחלק מעונת הכדורגל השנתית יחד עם שלוש תחרויות הגביע האחרות: גביע צ'ונג צ'נג (中正 盃), גביע לי הוי-טאנג (李惠棠 盃) וגביע ההתאחדות (足協盃). עונת הליגה הראשונה כללה 7 קבוצות.
לאחר 2006, ההתאחדות שינתה את שם הליגה לליגת המיזם לכדורגל בניסיון למשוך תשומת לב רבה יותר ותמיכה כלכלית מצד מיזמים ועסקים טאיוואניים מצליחים. מספר הקבוצות שהשתתפו בליגה צומצם משמונה לארבע על ידי אי-הכללת קבוצות המכללות והתיכונים בניסיון להפוך את הליגה למקצוענית יותר.
בנובמבר 2007 הודיעה ההתאחדות כי לא יתקיימו עונות נוספות של ליגת הכדורגל לאחר שנת 2009. ליגת הכדורגל הבין-עירונית החליפה את ליגת הכדורגל כליגת הכדורגל הבכירה בטאיוואן.
אוליביה טרייסי
אוליביה טרייסי (באנגלית: Olivia Tracey; נולדה ב-11 ביולי 1960 בדבלין) היא דוגמנית ושחקנית אירית.
פסיכולוגיה פוליטית
פסיכולוגיה פוליטית היא תחום מחקר רב תחומי המנסה להבין את הפוליטיקה, הפוליטיקאים ואת ההתנהגות הפוליטית מזווית פסיכולוגית. הנחת המוצא היא שהקשר בין פוליטיקה לפסיכולוגיה הוא דו כיווני; הפסיכולוגיה משמשת כעדשה להבנת הפוליטיקה והפוליטיקה משמשת כעדשה להבנת הפסיכולוגיה. כתחום אינטרדיסציפלינרי, פסיכולוגיה פוליטית חולשת על מגוון רחב של תחומים אחרים, כמו אנתרופולוגיה, סוציולוגיה, יחסים בינלאומיים, כלכלה, פילוסופיה, תקשורת, עיתונות והיסטוריה.
היסטוריה
הפסיכולוגיה הפוליטית שואפת להבין את האינטראקציות בין יחידים והקשרים ביניהם המושפעים מאמונות, מניעים, תפיסות, קוגניציה, אסטרטגיות למידה וחיברות. תיאוריות וגישות פסיכולוגיות פוליטיות יושמו בהקשרים רבים, כגון תפקיד המנהיגות; קביעת מדיניות פנים וחוץ; התנהגות בסכסוכים אתניים, מלחמה ורצח עם; דינמיקה קבוצתית וקונפליקט; התנהגות גזענית; הצבעה ועמדות פוליטיות, הצבעה ותפקיד התקשורת, לאומיות וקיצוניות פוליטית. פסיכולוגים פוליטיים חוקרים את היסודות, הדינמיקה והתוצאות של התנהגות פוליטית תוך שימוש בהסברים קוגניטיביים וסוציולוגיים.
טקלובן
העיר של טקלובן או טקלובן סיטי (בפיליפינו Lungsod ng Tacloban, העיר של טקלובן) היא עיר נמל באי לייטה שבפיליפינים, הממוקמת במפרץ סן פדרו בכניסה הדרומית למיצר סן חואניקו. בעיר חיים למעלה מ-200,000 איש על פני שטח של 201.72 קמ"ר.
גאוגרפיה
טקלובן היא בירת פרובינציית לייטה, והעיר הגדולה ביותר בגודל אוכלוסייתה במחוז מזרח ויסאיאס.
בשנת 1901 נפתחה העיר לסחר עם שאר העולם. בנובמבר 1912 הכתה בעיר סופה טרופית שגרמה לאלפי הרוגים. עד מלחמת העולם השנייה שימשה העיר כמרכז חברתי, מסחרי ופוליטי של המחוז. בשנים 1942–1944 העיר הייתה תחת כיבוש האימפריה היפנית. טקלובן שימשה כמושב ממשלת הפיליפינים לתקופה קצרה בין 23 באוקטובר 1944 (שלושה ימים בלבד אחרי כיבוש העיר בידי כוחותיו של דאגלס מקארתור) ל-27 בפברואר 1945.
ב-8 בנובמבר 2013 נפגעה העיר קשות מטייפון האיאן. אלפים מתושביה נהרגו, ורוב הבתים בעיר נפגעו. ב-17 בינואר 2015 ביקר האפיפיור פרנציסקוס בעיר ופגש את ניצולי הטייפון.
מבחינה דתית, מרבית מתושביה של העיר (88.52%) משתייכים לכנסייה הקתולית ו-6.12% הם מוסלמים.
רביעיית קליבלנד
רביעיית קליבלנד (אנגלית: Cleveland Quartet) הייתה אחת מרביעיות המיתרים המובילות בעולם במשך למעלה משני עשורים. בשנת 1969 ייסדו אותה הכנרים דונלד ויילרשטיין ופיטר סאלאף, הצ'לן פול כץ והוויולנית מרתה סטרונגין כץ, במכון קליבלנד למוזיקה. הרביעייה התפרקה בשנת 1995 לאחר 26 שנות פעילות.
פול כץ, מרתה סטרונגין כץ ודונלד ויילדרשטיין נמנים משנת 2007 עם סגל המרצים בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד; פיטר סאלאף חבר בסגל המורים של מכון קליבלנד למוזיקה.
ילדיו של דונלד ויילרשטיין הם, הצ'לנית אליסה ויילרשטיין, והמנצח והכנר ג'ושוע ויילרשטיין.
מפציץ
מפציץ הוא מטוס צבאי שנועד להטיל פצצות על מטרות קרקע. בניגוד למטוסי קרב, מפציצים מתאפיינים בקיבולת גבוהה של חימוש, והחימוש שלהם נמצא לרוב בתוך תא פצצות בתוך גוף המטוס ולא על מתלה חימוש  בכנפיים. המפציצים זכו לעדנה בעיקר בתקופת מלחמת העולם השנייה. כיום המפציץ המסורתי הולך ונדחק הצידה ומחליפים אותו מטוסי קרב רב־משימתיים המסוגלים לשאת חימוש הכולל פצצות, פצצות מונחות וטילי אוויר־קרקע.
מלחמת העולם הראשונה
המפציץ התפתח בתחילת מלחמת העולם הראשונה בעת שהתפתח גם מטוס הקרב. המפציצים הראשונים היו למעשה מטוסים רגילים שהטילו פצצות פשוטות אל הקרקע.
הגרמנים השתמשו בצפלינים בתור מפציצים, בעיקר בגלל הטווח ויכולת ההעמסה הגבוהים שלהם. צפלינים יכלו לשאת פצצות מגרמניה לבריטניה, וכך בנו הגרמנים את היסודות להפצצה אסטרטגית – הפצצה על ערי האויב ועל התשתיות הכלכליות שלו. הפצצות כאלו נעשו בעיקר בלילות. מדינות ההסכמה למדו מהגרמנים והחלו ליצור מפציצים דו־כנפיים בעלי כמה מנועים שנועדו במיוחד להפצצה אסטרטגית.
מלחמת העולם השנייה
בזמן מלחמת העולם השנייה החלו להיווצר קטגוריות שונות של מפציצים. מלבד המפציץ האסטרטגי נבנו מפציצי טורפדו, מפציצי צלילה ומטוסים שנועדו לתמיכה בכוחות קרקע. מלבד זאת המפציץ האסטרטגי החל לשאת תחמושת שנועדה להגנה מפני מטוסי אויב בשל פגיעותם הגבוהה – המפציץ היה גדול ומגושם, ויכולת תמרון שלו הייתה מוגבלת. כל אלה עשו אותו למטרה נוחה ליירוט.
בשלבים מסוימים של המלחמה היו נפוצות גיחות הפצצה, וההתקפות על ערי בריטניה וגרמניה גבו מחירים כבדים מאוד. הבליץ שבוצע בשנים 1940–1941 השאיר את חותמו על לונדון בצורה ניכרת. אך גיחות הפצצה בוצעו גם על בתי חרושת גרמניים ותשתיות מרכזיות. למשל פיצוץ הסכרים הגרמניים ב־16 במאי 1943 באמצעות להק 617 של חיל האוויר המלכותי. בחזית הפסיפית השתמשו האמריקאים במטוסי ה־B-29 להפצצות על ערי יפן.
המלחמה הקרה
המפציצים היו אמצעי שבאמצעותו יכלו המעצמות לשאת נשק גרעיני מארצות הברית לברית המועצות ולהפך. המפציצים שימשו בעיקר להרתעה.
כלי הנשק החדישים שפותחו, ובהם טילי אוויר־אוויר מונחים, סייעו למפציצים להימנע מיירוטם. המפציצים החדשים יכלו לטוס גבוה יותר ובמהירות רבה יותר – ובכך להימנע מגילוי על ידי מכ"ם. כשפותחו טילי קרקע־אוויר שונתה הטקטיקה ומפציצים טסו בגובה נמוך ובמהירות רבה.
מטוסים שנועדו לשאת חימוש גרעיני נצבעו בצבע לבן מיוחד שמצמצם חדירת קרינה הרדיואקטיבית.
פיתוח של מפציצים אסטרטגיים גדולים נוספים בחלקים המאוחרים של המלחמה הקרה הופחת בגלל העלויות העצומות ובשל פיתוחם של טילים בליסטיים בין־יבשתיים שסיפקו עוצמת הרתעה דומה ללא סכנת יירוט. עם זאת פותחו בארצות הברית ובברית המועצות מטוסי הפצצה על־קוליים, כמו B-1, הבקפייר והבלאק ג'ק. בסוף שנות ה־80 הוכנס לשירות ארצות הברית מטוס הביון וההפצצה הכבד B-2, שהוא בעל יכולת חמקנית ויכול להגיע עד לאזור המטרה ולשגר לכיוונה טילי שיוט מדויקים, כמו הטומהוק, או חימוש אחר שיכול להיות בעל ראש נפץ גרעיני. עם זאת העלויות הגבוהות של המפציצים החדשים בעלי תכונת החמקנות גרמו לכך שרק מעטים מהם יוצרו, ולכן המפציצים האסטרטגיים המזדקנים לא הוצאו עדיין משירות ועתידים להמשיך לשרת את צבא ארצות הברית בעשרות השנים הקרובות.
אחרי המלחמה הקרה – הגבולות מטשטשים
בעידן המודרני ירדה קרנו של המפציץ והוא אינו כוח מרתיע כפי שהיה במלחמה הקרה. כיום נבנים מטוסים המעוצבים לקרב אווירי ומסוגלים גם להטיל פצצות בדיוק רב, לדוגמה מטוס F-16, שהשתמשו בו לעיתים קרובות כנושא פצצות, בעיקר במלחמת לבנון השנייה ובמלחמת עיראק. עם זאת ישנה עדיין הבחנה ברורה בין מפציץ למטוס קרב שמסוגל להטיל פצצות - המפציץ הוא מטיל פצצות לטווח ארוך המסוגל להיכנס לתוך שטח האויב ולהפציץ מטרות, ואילו מטוס הקרב מוגבל למשימות באזורים קרובים יחסית.
התוכניות של ארצות הברית ורוסיה למפציץ עתידי מושעות. מפציצי B-52 ו-B-2 של חיל האוויר האמריקני ו-Tu-95 של חיל האוויר הרוסי יישארו כנראה בשירות לפחות עד 2020.
מפציץ צלילה
מטוס מפציץ קטן שמפציץ את מטרותיו באמצעות צלילה כמעט אנכית אל המטרה. ברגע שהוטלו הפצצות, המטוס מטפס חזרה לגובה טיסה. שיטה זו הוכחה כבעלת דיוק גבוה וכמעט שאינה חושפת את הטיס לאש נ"מ. השימוש במטוסים מהסוג הזה היה נפוץ בהפצצת גשרים או ספינות. בקרב מידוויי רוב נושאות המטוסים שטבעו טובעו בגלל פצצות ששוחררו ממפציצי צלילה. השימוש המתועד הראשון בשיטת הצלילה היה במלחמת העולם הראשונה, ובמלחמת העולם השנייה יוצרו מטוסים המיועדים במיוחד למטרה זו. לאחר מלחמת העולם השנייה מפציצי הצלילה נעלמו בעקבות התפתחות כלי הנ"מ ומפני שהצבאות העדיפו את מטוסי הקרב הזריזים על פני מפציצי הצלילה האיטיים והפגיעים. דוגמאות: SBD דונטלס, שטוקה, אאיצ'י D3A.
מפציץ טורפדו
מפציץ שמסוגל הן להטיל פצצות רגילות והן לשחרר טילי טורפדו לשם הטבעת ספינות. הטילים שבהם השתמשו היו קטנים וקלים יותר מאלה שבהם השתמשו הצוללות. הרעיון נעשה מעשי ומבצעי בשנים המאוחרות של מלחמת העולם הראשונה, והשימוש בו המשיך במלחמת העולם השנייה. בסוף מלחמה זו פחת בהדרגה השימוש במפציצי טורפדו, ובשנות ה־80 פסק סופית. כיום ישנם מסוקים ומטוסי קרב המסוגלים לשחרר טילי טורפדו. דוגמאות: TBF אוונג'ר, בריסטול בופייטר, ויקרס וילדביסט, פיירי סורדפיש.
מפציץ חמקן
המפציצים החמקנים הם בשורה חדשה יחסית בתחום התעופה, מדובר במפציצים שבשל עיצובם המיוחד מסוגלים להטות את גלי המכ"ם המגיעים אליהם לכיוון שונה מזה של תחנת המכ"ם ובכך למזער באופן ניכר את הסיכוי לזיהוי וליירוט. מפציצים כאלה מכוסים בחומר בולע מכ"ם בצבע שחור. הרעיון קיבל תמריץ במלחמה הקרה, אף על פי שהמחקר והפיתוח של מפציצים כאלה היו יקרים מאוד. נבנו שני מטוסים מסוג זה: F-117 נייטהוק - מטוס תקיפה עד שהוצא מהשרות ב־2008, והמפציץ B-2 ספיריט שנועד להפצצה. בשנים האחרונות השכילו המהנדסים לבנות למטוסי יירוט ותקיפה בעלי תכונות חמקנות: F-22 ראפטור ו־F-35 לייטנינג II, שרכשה ישראל.
מפציץ אסטרטגי
מפציץ המסוגל להטיל משקל רב של פצצות על מטרות (בדרך כלל מרכזי תעשייה/גשרים/סכרים) באזורים מרוחקים כדי לפגוע במאמץ המלחמה של אויב. מפציץ מסוג זה היה חשוב במלחמה הקרה, שכן היה סוג המפציץ היחיד המסוגל לשאת תחמושת גרעינית למרחקים ארוכים. דוגמאות: B-52, אוורו לנקסטר, B-29, Tu-95.
מטוס לסיוע קרוב
סוג של מפציץ טקטי הפועל בקרבה ישירה לכוחות חי"ר או טנקים וכלי רכב קרביים משוריינים אחרים. מטוסים כאלה תומכים בכוחות הקרקע ואינם תוקפים מטרות גדולות. יש כמה כינויים לסוג זה של מפציצים – מטוס תקיפה, מפציץ־קרב, לוחם טקטי, Tank Buster (בפירוש מילולי – מכסח טנקים), מפציץ טקטי ועוד. דוגמאות: סופווית קאמל, שטוקה, הוקר הוריקן, Il-2 שטורמוביק, A-10 ת'נדרבולט,F/A-18,F-35.
Overdrive
Overdrive הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האמריקאי קונאן גריי, כסינגל שלא מתוך אלבום. את השיר כתבו גריי, יחד עם כריס סטרייסי, ג'רמן, ג'ורדן ק. ג'ונסון, סטפן ג'ונסון וטוביאס ג'סו ג'וניור, והפיקו סטרייסי, ג'רמן, דה מונסטרס & סטריינג'רז וג'סו ג'וניור. השיר יצא לאור ב-19 בפברואר 2021 על ידי חברת ההקלטות ריפבליק רקורדס.
רקע וכתיבה
ב-11 בפברואר 2021, העלה גריי לאתר הרשמי שלו ספירה לאחור לא ידועה, וקישור להזמנה-מראש של מוזיקה. למחרת, פרסם גריי טיזר לשיר חדש בחשבונות המדיה החברתית שלו, שיצא לאור בשבוע הבא.
על השיר אמר גריי:.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-97 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
ב-22 בפברואר 2021, פורסם הוידאו קליפ הרשמי של השיר. נכון ליוני 2021, צבר הקליפ למעלה מ-7.9 מיליון צפיות.
יחסי המלדיביים–ישראל
היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת המלדיביים לבין מדינת ישראל עברו עליות ומורדות. כיום לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים בין שתי המדינות, בין המדינות היו יחסים דיפלומטיים מ-1965 עד 1974. מ-2012 עד 2017 המדינות חתמו ויישמו הסכמי שיתוף פעולה, אך לא החזירו את היחסים הדיפלומטיים במלואם.
מ-1978 עד 2008 לא התקיימו יחסים רשמיים בין ישראל למלדיביים. ב-2008 נשיא הרפובליקה החדש מוחמד נשיד הצהיר בעצרת הכללית של האו"ם כי בכוונת המלדיביים לכונן יחסים דיפלומטיים עם ישראל. ההצהרה נתקלה בהתנגדות מצד גורמי אופוזיציה במדינה. אולם, בסופו של דבר היחסים לא כוננו.
ישראלים יכולים להגיע למדינה, ולקבל אשרת כניסה בשדה התעופה.
טרום הקמת המלדיביים
מגע ראשון בין מדינת ישראל למלדיביים היה ב-21 בדצמבר 1961 (טרום קבלת העצמאות של מדינת האיים) כאשר שלח אבראהים נאצר, ראש ממשלת המלדיביים שפעל מקולומבו שבציילון, מכתב לראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון בו תיאר את מדינתו. הוא סיפר שארצו היא מדינת חסות של הממלכה המאוחדת ושהבריטים תובעים זכויות אֶקְסְטֶרִיטוֹרְיָאלִיות לסגל הצבאי שלהם וכן גם לאזרחים מאנגליה. נאצר הסביר שהוא פונה לממשלות זרות ומצפה לעזרה במאבק בממלכה המאוחדת על כיבוד תנאי ההסכם שנחתם עמם, תנאים אותם מפרים הבריטים. יעקב שמעוני, אז מנהל מחלקת אסיה במשרד החוץ הישראלי, השיב בשמו של בן-גוריון כי בעיות המלדיביים אינן מוכרות לישראל ושהנושא יילמד. הממונה על היחסים בציילון התבקש ללמוד על הסוגיה.
כינון היחסים הדיפלומטיים לראשונה
המשך המגעים עם האיים המלדיביים התנהל בקצב אטי למדי מאחר שישראל נזהרה שלא לעורר את חמת הממלכה המאוחדת. נציגי המלדיביים ניסו לקיים יחסים דיפלומטיים עם ישראל גם באמצעות שגרירות ישראל בלונדון. ואמנם, בנובמבר 1964 הוחלט באורח עקרוני לכונן יחסים דיפלומטיים עם מדינת איים מוסלמית זו. ברם, רק שנה לאחר מכן ב-1965, כאשר האיים עמדו לקבל את עצמאותם מן הבריטים נעשה הצעד הראשוני ושגריר ישראל בתאילנד אברהם דרום מונה לשגריר לא-תושב באיים המלדיביים. ההחלטה לכונן עם מדינה קטנה שכזו יחסים דיפלומטיים היא שישנה חשיבות לקשור קשרים עם כל מדינה מוסלמית, ואפילו קטנה ובלתי חשובה כדוגמת המלדיביים, מחשש שהערבים יקדימו את ישראל ויפריעו לה.
מה גם שנודע לאנשי משרד החוץ כי מצרים כבר החלה לפעול דיפלומטית באיים והעניקה לתושבים שם שלושים וחמש מלגות חינוך לסטודנטים. דרום נסע לבירת האיים, מאלה, והגיש את כתב האמנתו לסולטאן כשגריר לא-תושב ב-29 בדצמבר 1965. בשיחותיו עם ראש הממשלה נאצר הציע השגריר דרום סיוע מצד ישראל ושיגור משלחת סקר ישראלית שמטרתה תהיה לקבוע באילו תחומים יכולה ישראל לסייע למלדיביים. בשיחות אלו דובר בין היתר על ענייני חקלאות ונקבע כי המשך הטיפול יהיה הממונה על היחסים של ישראל בציילון.
פריחה ביחסים
כתגובה לכינון יחסי המלדיביים-ישראל נמנעו ארצות ערב מלכונן יחסים דיפלומטיים עם המלדיביים. אף על פי כן לא נרתעה מדינה קטנה זו וישראל החליטה לפעול לחיזוק הקשרים בין שתי המדינות באמצעות הושטת סיוע וכן להביא להאמנת שגריר המלדיביים בציילון או שגרירה בוושינגטון הבירה או באומות המאוחדות כשגריר לא-תושב בישראל. ב-1968 הודח הסולטאן ואבראהים נאצר נבחר לנשיא הרפובליקה החדשה, תפקיד בו החזיק עד להדחתו מכס הנשיאות עשור לאחר מכן, ב-1978. ב-30 ביוני 1969 קיבל הנשיא נאצר בברכה את השגריר הישראלי החדש צבי ברוש, ששימש כשגריר תושב ברנגון. נאצר כתב לו שהוא זוכר כי ישראל הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו בארצו וקיימו אתה יחסים ידידותיים.
תרומת ישראל להנפקת בולים של האיים המלדיביים
במהלך שנות ה-60 וה-70 עוצבו רבים מן הבולים של האיים המלדיביים על ידי האחים גבריאל ומקסים שמיר. חלק מן הבולים הודפסו בישראל על ידי המדפיס הממשלתי, דוגמת הסדרה שהונפקה ביום 22 במרץ 1967 לציון ניצחונה של בריטניה במשחקי גביע העולם בכדורגל 1966.
לקראת הקפאת היחסים
הפריחה ביחסים לא נמשכה ארוכות. באוגוסט 1971 מונה שגריר ישראלי חדש ברנגון, אריה אילן. בסביבות אמצע חודש פברואר 1972, אחרי שורת ניסיונות התחמקות והצבת קשיים שהציבו בכירי המלדיביים, הגיש אילן את כתב האמנה לנשיא נאצר. עם זאת, נראה כי לשגריר המלדיבי בקולומבו נתקבלה הוראה למנוע את בואו של אילן על מנת להתחמק מקשרים פוליטיים מבלי לנתק את היחסים בין שתי המדינות. במרץ 1972 פגש השגריר אילן את שר החוץ של המלדיביים, והלה אמר לו כי ממשלתו מתכוון לעמוד חזק ויציב נגד לחצן של ארצות ערב ומדינות מוסלמיות אחרות שדורשות ממדינות לנתק את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל. הוא הוסיף ואמר שהנשיא נאצר החליט לפנות למדינת ישראל בבקשה שתבצע עבודות הרחבה ושיפוץ בנמל התעופה של המלדיביים. בספטמבר 1973 הסכימה הממשלה המלדיבית למינוי שגריר לא-תושב חדש לאחר שאילן יסיים את כהונתו, אך לא קרה מאום והיחסים הוקפאו ב-1974.
רגיעה ביחסים
במשך כעשרים שנה, לא נרשמו מגעים בין האיים המלדיביים לישראל. ראשית בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, בעקבות כינון יחסי ישראל–סין והנורמליזציה ביחסי הודו–ישראל והשינוי הדרמטי במעמד ישראל באסיה, חלה תזוזה מה ביחסי המלדיביים-ישראל. בתחילת 1994 החליטה המלדיביים להתיר את כניסתם של אנשי עסקים ותיירים ישראלים לארצם. בראשית חודש אוגוסט של אותה השנה, ביקרה במלדיביים משלחת של פקידים ממשרד החוץ, מומחים חקלאיים וסוכני תיירות ישראלים לבדיקת אפשרות של שיתוף פעולה כלכלי בין שתי המדינות. במהלך ביקור זה נפגשו חברי המשלחת עם שר התיירות של המלדיביים שאמר כי הפשרת היחסים הדיפלומטיים תהיה הדרגתית. התהליך היה להדרגתי מכיוון שלהתקרבות בין ישראל והמלדיביים ישנם מתנגדים, בהם שרי ממשלה מלדיבים. השר הוסיף שאף על פי שהחרם על מסחר עם ישראל לא הוסר, יימצא לכך פתרון בהקדם.
ב-13 בנובמבר 1994 שוגרה אל משרד החוץ בירושלים הודעה ממשרד החוץ של האיים המלדיביים בדבר הסרת החרם המסחרי על ישראל. התקדמות ביחסים נמשכה וכן ב-1996 ביקרו במלדיביים שני מומחי חקלאות מישראל, אך עד שנת 2009 לא חודשו היחסים באורח רשמי.
מתוך שמירת מחויבותה לשמירה על אוניברסליות האו"ם, בשנת 2005 לקחה מדינת המלדיביים חסות משותפת על החלטה שהוגשה על ידי ארצות הברית הקשורה לזיכרון השואה, ובשנת 2007 לקחה חסות משותפת גם על הצעה שהוגשה על ידי ארצות הברית על גינוי הכחשת השואה.
ב-25 בספטמבר 2009, חתמו המלדיביים על הסכמי שיתוף פעולה עם ישראל בנושא תיירות, בריאות, חינוך ותרבות. בשנת 2010 שלחה ממשלת ישראל צוות של רופאי עיניים לטיפול בחולים ולהכשיר אנשי רפואה מקומיים באיים המלדיביים. עם זאת, בין המדינות לא התפתחו יחסים דיפלומטיים מלאים.
שפל ביחסים
במהלך מבצע צוק איתן, הודיעה רפובליקת המלדיביים כי תחרים את ישראל בתחום החינוך, הבריאות ואף התיירות עד להפסקת ההפצצה בעזה. תושבי המלדיביים קיימו הפגנות כנגד הישראלים במדינה. במהלך המבצע תייר ישראלי שביקר במלדיביים קרע שלט שעליו התנוסס צלב קרס לצד הסבר שהשווה את ישראל לגרמניה הנאצית, ובעקבות מעשהו החליטה ממשלת המלדיביים לגרש כ-30 תיירים ישראלים ששהו במדינה. שר בממשלה אמר שהתיירים פונו בשל הדאגה לביטחונם לאחר המתיחות שנוצרה בין תושבי האיים לבין התיירים הישראליים.
מיגל אנחל בוסטייו
מיגל אנחל בוסטייו לפוס (בספרדית: Miguel Ángel Bustillo Lafoz; 9 בספטמבר 1946 – 3 בספטמבר 2016) היה כדורגלן ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ בנבחרת ספרד ובמספר קבוצות בספרד.
קריירת מועדונים
בוסטייו החל את הקריירה המקצוענית שלו בדפורטיבו אראגון, קבוצת המילואים של ריאל סרגוסה. הוא שיחק בריאל סרגוסה, ובילה בבשאלה ב-UD מאהון, לפני שהצטרף לברצלונה בשנת 1969. משחקו הראשון בליגה היה האל קלאסיקו, נגד ריאל מדריד. הוא הבקיע שני שערים במשחק זה, ולאחר מכן נפצע באופן קשה מתיקול של שחקן ריאל מדריד פדרו דה פיליפה. הוא מעולם לא התאושש לגמרי מפציעה זו, וערך שתי הופעות ליגה נוספות בלבד עבור ברצלונה, לפני שעבר למאלגה בשנת 1972.
קריירה בינלאומית
בוסטייו ערך חמש הופעות במדי נבחרת ספרד בין השנים 1968–1969, בהם הבקיע שני שערים.
פתח תקווה (סרט)
אודות הסרט
הסרט, דרמה באורך 25 דקות, הוא פרויקט הגמר של הבמאי והתסריטאי תום שובל, בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, בכיכובו של מכרם ח'ורי. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה במסגרת תחרות וולג'ין לסרטים קצרים בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2007. בנוסף לכך השתתף בעשרות פסטיבלים ברחבי תבל. הסרט יצא באסופת דיוידי שמאגדת את 20 הסרטים המובילים בכל הזמנים של בית הספר סם שפיגל.
עלילה
ג'וליאן (מכרם ח'ורי) בן השישים, הוא פועל שעבד במפעל דפוס ופוטר מעבודתו, אבל ממשיך להגיע לעבודה במשך חודשיים, למרות פיטוריו, כאילו כלום לא קרה.
ג'ניה ברקמן
יבגני (ג'ניה) יהונתן ברקמן (נולד ב-9 בספטמבר 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בהפועל נוף הגליל, בה גם משמש כקפטן הקבוצה.
קריירה
ברקמן התחיל לשחק כדורגל כאשר בגיל 9 הצטרף לקבוצת הילדים של הפועל נוף הגליל, ושיחק בכל קבוצות הגיל של המועדון. ב-1 בנובמבר 2010 ברקמן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 נגד מכבי באר שבע. ב-27 באוגוסט 2012 ברקמן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2-3 נגד בית"ר תל אביב רמלה.
ב-23 ביולי 2020 ברקמן חזר לנוף הגליל ובסיום עונתו הראשונה במועדון רשם עלייה שנייה בקריירה לליגת העל.
סינקלייר
סינקלייר הוא שמו של שבט סקוטי. {{פירושונים|
אישים ששם משפחתם סינקלייר
}}
קאלום הוד
קאלום תומאס הוד (באנגלית: Calum Thomas Hood; נולד ב-25 בינואר 1996) הוא מוזיקאי אוסטרלי, הידוע בתור הבסיסט והסולן של להקת הפופ רוק. מאז 2014, הלהקה מכרה מעל ל-10 מיליון אלבומים ומעל ל-2 מיליון כרטיסים להופעותיה ברחבי העולם, ושיריה הושמעו בפלטפורמות הזרמת המוזיקה השונות מעל ל-7 מיליארד פעמים, מה שמעמיד אותה בין האמנים המוזיקליים האוסטרליים המצליחים ביותר אי פעם.
ראשית חייו
קאלום תומאס הוד נולד ב-25 בינואר 1996 וגדל במאונט דרויט, ניו סאות' ויילס. אביו, דייוויד הוד, הוא עובד לשעבר בחברת קוקה-קולה, בעוד אמו, ג'וי הוד, עבדה בתעשיית הפנסיה. אביו ממוצא סקוטי ואמו ממוצא קוק-איילנדרי. להוד אחות בכורה, מלי-קואה. הוד מתאר את תקופת ילדותו ככזו של "מעמד הפועלים", ו"לא החיים הנוצצים ביותר". הוק למד בבית הספר היסודי נורווסט, שם נפגש בכיתה ז' עם חברו ללהקה לעתיד, לוק המינגס, לאחר ששניהם ביצעו גרסת כיסוי לשיר של להקת הרוק האמריקאית Secondhand Serenade בתחרות כישרונות של בית הספר.
לאורך ילדותו ובראשית שנות נעוריו, הוד התעניין בספורט, ובפרט בכדורגל, ענף בו היה לו "עתיד מבטיח", כאשר הוא ביקר במחנה אימונים בברזיל במטרה לעסוק בספורט כקריירה. עם זאת, בסוף שנת 2012, לאחר הקמת להקת ובשל מעברה ללונדון, הוא החליט בסופו של דבר להפסיק לשחק כדורגל כדי לעסוק במוזיקה במקום. מאוחר יותר הוד סיפר כי לאחר שהחליט לעזוב את תחום הכדורגל, "הייתה תקופה של חודש ובה ההורים שלי חשבו שאני מקבל את ההחלטה הגרועה ביותר בחיי. אמא שלי זרקה את כל הבגדים שהיו לי בארון. ועזבתי [...] רק בגלל שקיבלתי את אחת ההחלטות הגדולות ביותר. אבל עכשיו הדברים הסתדרו". אחרי החלטתו להפסיק לשחק כדורגל, הוא נשר מלימודיו בתיכון בשנת 2012, לאחר שסיים את כיתה י"א (Year 11).
קריירה
בשנת 2011, הוד, קליפורד והמינגס החלו לפרסם גרסאות כיסוי לשירים בערוץ היוטיוב של המינגס. השלושה צירפו לבסוף את חברם אשטון ארווין לסרטונים שלהם, והקימו את. לאחר חודשים שבהם פרסמו גרסאות כיסוי יחד, הלהקה החלה לעורר עניין בקרב חברות תקליטים ומו"ל ים מוזיקליים גדולים, וחתמה על עסקה עם חברת Sony/ATV Music Publishing. מאז הוציאה הלהקה חמישה אלבומי אולפן, שכל אחד מהם זכה להצלחה עולמית:  (2014), Sounds Good Feels Good (2015), Youngblood (2018), Calm (2020) ו-5SOS5 (2022).
בנוסף לחברותו בלהקה, הוד עסק בכתיבת שירים עבור אמנים אחרים, בין היתר עבור Black Veil Brides ו-Makeout.
חיים אישיים
בשנת 2017 דווח כי כי הוד רכש בית, אשר היה בעבר בבעלותו של המוזיקאי ריצ'י קוצן, בשכונת הוליווד הילס שבלוס אנג'לס. נכון לשנת 2020, שוויו הנקי של הוד מוערך בכ־25 מיליון דולר.
איילט דמשק
איילט דמשק (בטורקית עות'מאנית: إيالة شام') או וילאייט דמשק היה איילט של האימפריה העות'מאנית. שטחו המדווח במאה ה-19 היה. הוא הפך לאיילט לאחר שהעות'מאנים כבשו אותו מהממלוכים בשנת 1516. ג'אנבירדי אל-ע'זאלי, בוגד ממלוכי, הפך לביילרביי הראשון של דמשק. איילט דמשק היה אחד הפרובינציות העות'מאניות הראשונות שהפכו לווילאייט לאחר רפורמה מנהלית בשנת 1865, וב-1867 הוא עבר רפורמה לווילאייט סוריה.
שיפוט טריטוריאלי
האימפריה העות'מאנית כבשה את סוריה מהממלוכים בעקבות קרב מרג' דאבק באוגוסט 1516 והתחייבות הנאמנות שלאחר מכן ניתנו לסולטאן העות'מאני, סלים הראשון, בדמשק על ידי משלחות של ידועים מכל רחבי סוריה. העות'מאנים הקימו את דמשק כמרכז של איילט (מחוז עות'מאני) ששטחו מורכב מממלאקת (מחוזות ממלוכים) של דמשק, חמה, טריפולי, צפת וכרכ. הממלאקה של חלב, שכיסתה חלק גדול מצפון סוריה, הפכה לאיילט חלב. במשך כמה חודשים בשנת 1521 הופרדו טריפולי וסביבתה מאיילט דמשק, אך לאחר 1579 הפך איילט טריפולי לצמיתות למחוז עצמאי.
טקס גזירת סרט
לרוב, כחלק מההכנות לאירוע החנוכה נקשר סרט בכניסה למבנה, ובעת האירוע נכבדים גוזרים את הסרט באופן טקסי, ובכך מכריזים על פתיחתו הרשמית של העסק או המוסד. לעיתים גזירת הסרט היא סמלית ולא נעשית בפועל.
איילט דמשק
שיפוט טריטוריאלי
בסיומה של המאה ה-16, איילט דמשק חולקה מנהלית לתוך סנג'קים (מחוזות) של תדמור, צפת, לג'ון, עג'לון, שכם, ירושלים, עזה וכרכ, בנוסף לעיר דמשק והמחוז שלה. היה שם גם הסנג'אק של צידון-ביירות, אם כי לאורך סוף המאה ה-16, לעיתים קרובות הוא החליף ידיים בין האיילט של דמשק וטריפולי. בקצרה בשנת 1614, ולאחר מכן באופן קבוע לאחר 1660, הופרדו הסנג'קים צידון-ביירות וצפת מדמשק והיוו את איילט צידון. חלוקות מינהליות אלה התקיימו ברובן בשינויים קלים יחסית עד אמצע המאה ה-19.
טקס גזירת סרט
כאשר נחנך מבנה ציבור כגון בית חולים או בית ספר מוזמנים לעיתים לגזור את הסרט פוליטיקאים מקומיים או ארציים. בחנוכת עסק נהוג שהבעלים או המנהלים משתתפים בגזירת הסרט. לעיתים מוזמנים ידוענים לגזירת הסרט ונציגי אמצעי התקשורת לתיעוד האירוע.
המספריים המשמשים בטקס עשויים להיות גדולים במיוחד, ולעיתים מוגשים לגוזר באופן טקסי על גבי כרית מהודרת. בחלק מהטקסים הגזירה מתבצעת על ידי מספר אנשים. הסרט הוא לעיתים אך רצועת בד או פלסטיק בצבע אחיד, אך לעיתים הוא מעוטר בכתובות, עיטורים או שילוט, או מעוצב בצבעי הדגל או סמלים אחרים. יש מוסדות השומרים את המספריים ששימשו בטקס גזירת הסרט כמזכרת.
טיל כתף
טיל כתף הוא כינוי לתחמושת, לרוב רקטה או טיל, אשר ממדיה קטנים דיים על מנת לאפשר שיגור על ידי אדם אחד הנושא אותה על כתפו. למעשה, הכינוי המדויק לקבוצה זו של אמצעי לחימה הוא "מטולי כתף", מאחר שקיימת הבחנה בין המושגים "רקטה" ו"טיל" (לאחרון ישנה מערכת הנחיה). הסוג הקטן והנפוץ ביותר של "טיל כתף" הוא רקטה נגד טנקים. קיימים סוגים רבים של טילי כתף כגון טילים מונחים נגד טנקים (ATGM) וטילים זעירים נגד מטוסים.
סיווג
את טילי הכתף ניתן לסווג ל-3 קבוצות:
רקטות כתף ורקטות נ"ט (RPG)
רקטות אלו משוגרות ממטולי כתף רב או חד פעמיים, כדוגמת ה-RPG-7 או הלאו M-72 בהתאמה. רקטות הנ"ט קטנות, קלות וזולות יחסית ולכן משמשות לתקיפת מגוון רב של מטרות קרקעיות - החל בבתים וכלי רכב אזרחיים וכלה ברכב קרבי משוריין.
בשנים האחרונות פותחו רקטות כתף, כגון המטאדור ("מפצח האגוזים"), שייעודו העיקרי הוא פגיעה בביצורים, מבנים ופגיעה במחבלים המסתתרים בתוך מבנים באמצעות ראש קרב כפול במוד "מפתח קיר". למרות שרקטות אלה אינן מיועדות ולרוב אינן מסוגלות לחדור טנקי מערכה מודרניים, בהיעדר מונח טוב יותר, מכונות אף הן "רקטות נגד טנקים", ולעיתים "רקטות כתף".
טילים מונחים נגד טנקים (ATGM)
טילים אלו נורים ממטול כתף וכוללים מערכת הנחיה המאפשרת להם לפגוע בדייקנות במטרות נעות ממרחק רב. הטילים כבדים וגדולים ביחס לרקטות ומכילים על פי רוב ראש קרבי גדול וקטלני יותר. תכונות הטילים הללו הופכות אותם לאידיאליים לפגיעה בטנקים ורכבים הממוגנים בשריון כבד. תחת זאת, טילי הנ"ט יקרים ומורכבים משמעותית מרקטות נ"ט והכשרת מפעיליהם ממושכת ויקרה יותר. מרבית טילי הנ"ט בעולם משוגרים מפלטפורמות קרקעיות או מוטסות ולא ממטול כתף.
דוגמה לטיל נ"ט משוגר כתף: FGM-148 ג'אוולין.
טילים נגד מטוסים
דוגמה לטילי כתף נגד מטוסים: סטינגר, סטרלה SA-18.
מבנה
טילי הכתף מורכבים ממטול בצורת צינור ובתוכו התחמושת עצמה. על מנת למנוע את היפגעות היורה מהרשף, הטיל תחילה מועף מהצינור על ידי מנוע הפלטה הנשרף בעודו במטול ופולט רשף מאחורי גב היורה, ורק לאחר המצאות הטיל במרחק סביר מהמפעיל נדלק המנוע הרקטי המעיף את הטיל אל מטרתו. מערכת ההנעה המודרנית של טיל הכתף פותחה לראשונה עבור הפאנצרפאוסט הגרמני. הצבא האמריקאי השתמש לראשונה במערכת זו ברקטת הבזוקה.
רכיבי המערכת:
טקטיקה
טילי הכתף הם נשק זול, נייד ופשוט יחסית המסוגל להתמודד ולנטרל מערכות מתקדמות ויקרות בהרבה כגון טנקים ומטוסים. לפיכך, הפכו טילי הכתף פופולריים בקרב צבאות נחשלים וארגוני טרור. לעיתים קרובות השימוש בטילי כתף נעשה כחלק מלוחמת גרילה במתווה מארבים או תקיפה ונסיגה מהירה. הטווחים האפקטיביים לשימוש ברקטות כתף נגד טנקים הם מאות מטרים בודדים, בעוד ששימוש בטילי נ"ט עשוי להגיע למספר קילומטרים.
להלן דוגמאות להתמודדות עם תקיפת טילי כתף:
מאהו שוג'ו
מאהו שוג'ו (ביפנית: 魔法 少女, באנגלית: Magical girl, בתרגום לעברית: "ילדה קסומה") היא תת-סוגה פופולרית במאנגה ואנימציה יפנית, אשר עלילתן מתמקדת בנערות בעלות יכולות על-אנושיות וכוחות קסם אשר משתמשות בכוחותיהן על מנת להילחם ברוע ולהציל את העולם.
בין סדרות מאהו שוג'ו ששודרו בישראל בדיבוב עברי, נמצאות סיילור מון, סאקורה לוכדת הקלפים, סופר פיג, בנות הים פיצ'י פיצ'י פיץ' וטוקיו מיו מיו.