cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי אוקראינה–קרואטיה
היסטוריה
למדינות קשרים הדוקים זו עם זו, המיוחסים בחלקם לתרבויות דומות ולשיתופי פעולה לאורך ההיסטוריה. קרואטים רבים התנדבו במלחמה בדונייצק. אוקראינה יצרה גם גרסה אוקראינית לשיר הקרואטי Bojna Čavoglave שנוצר במלחמת העצמאות של קרואטיה.
בקרואטיה יש רחוב על שם אוקראינה: רחוב אוקראיני. נשתל שם עץ לאות ידידות עם המדינה. העץ הובא גם מאוקראינה.
במונדיאל 2018 צולם שחקן כדורגל קרואטי כשהוא צועק "תהילה לאוקראינה" לאחר שקבוצתו הביסה את רוסיה.
אנומליות בנרתיק
אנומליות בנרתיק הן מבנים חריגים שנוצרים (או מבנים נורמליים שלא נוצרים) במהלך ההתפתחות הטרום-לידתית של מערכת הרבייה הנשית והן פגמים מולדים נדירים הגורמים לנרתיק לא תקין או נעדר. כאשר הם נמצאים, הם נמצאים לעיתים קרובות עם הפרעות ברחם, בשלד ובשלפוחית השתן. הסיבה לכך היא שמבנים אלה, כמו הנרתיק, רגישים ביותר להפרעות בתקופות קריטיות של יצירת האיברים ולכן הסיכוי לאנומליות מסוג מסוים עולה.
אנומליות מבודדות
ישנן אנומליות המתגלות בבדיקה זמן קצר לאחר הלידה או במקרים בהם התפתחות מאפייני מערכת המין אינה מתקדמת כצפוי. מומים אשר מונעים דימום ווסתי בעת המחזור החודשי מתגלים במקרים של אל-וסת.
תסמונות
זיהוי של תסמונות עשוי לקחת זמן רב מכיוון שהן נדירות ולעיתים קרובות כרוכות בבעיות בחילוף החומרים. קושי נוסף בזיהוי נובע מהעובדה שתסמונות רבות חולקות את אותם הסימנים והתסמינים עם תסמונות אחרות.
מומים ברחם
מומים ברחם עשויים להיות מלווים באנומליות בנרתיק:
לחולות בעלות רחם לא תקין עלולות להיות הפרעות בכליות, כולל התפתחות לקויה של כליות חד-צדדיות.
סיבות לשינויים
לא תמיד ניתן לזהות את הגורם למקרים של אנומליות בנרתיק, ככל הנראה שיבוש בהתפתחות העוברית של הנרתיק כנראה משחק תפקיד משמעותי ואחראי על רוב המקרים של התפתחות האנומליות.
דרכי זיהוי
במרבית המקרים, אמצעי דימות הם הכלי היעיל ביותר לאבחון אנומליות בנרתיק. סריקת אנומליה (סריקת אולטרא-סאונד) עשויה להיות מועילה באבחון אנומליות בנרתיק, במיוחד על-מנת לזהות נוכחות של הפרעות אורוגניטליות, המערבות את מערכת השתן ואיברי המין. פגמים גנטיים או מטבוליים (חילוף חומרים) דורשים בדיקה נוספת כדי לתמוך באבחנה.
טיפול
אנומליות בנרתיק מטופלות בניתוח. ניתן לבנות 'נאו-וגינה' עבור אותן נשים שאין להן נרתיק. מחיצות הנרתיק מטופלות בניתוח.
האנומליה הנרתיקית הנפוצה ביותר היא קרום בתולים לא מחורר. אנומליות זו מתרחשת לעיתים קרובות מספיק שישנם רופאי ילדים המסוגלים לזהות את האנומליות זמן קצר לאחר הלידה. תיקון קרום בתולין לא מחורר עשוי להתעכב עד לגיל ההתבגרות. קרום הבתולים יכול להיות עבה בצורה יוצאת דופן או חסום חלקית על ידי נוכחות של רצועות רקמה סיביות. קרום בתולין לא מחורר יכול להופיע גם עם חריגות אחרות כגון ספטה. קרום בתולין לא מחורר יכול להיעקר ממקומו וייתכן שמיקומו אינו במקום בו הוא צפוי. עלולות להתקיים חריגות אחרות של קרום הבתולים כולל ספטה, שינוי מיקום וקרום בתולים המורכב ממיקרו-פירפורציות. באופן נדיר יכול לקרוא מצב שבו קרום בתולין כפול קיים. קרום הבתולים הלא מחורר מטופל על ידי כריתה וניקוז. לפעמים נותר גבול קטן של רקמת בתולית סביב פתח הנרתיק.
היפרפלזיה מולדת של יותרת הכליה עלולה לגרום להתפתחות לא תקינה של הנרתיק. אדנוזה נרתיקית היא נוכחות חריגה של רקמת צוואר הרחם והרחם בתוך דופן הנרתיק. עשרה אחוז מהנשים סובלות ממצב זה ונשארות ללא סימפטומים. לעיתים רחוקות זה מתפתח לממאירות. אקסטרופיה Cloacal היא מצב שבו קיימים שני נרתיקים. אגנזיס בנרתיק או היעדר מוחלט של הנרתיק משפיע על 1 מתוך 5,000 נשים. ההמיוואגינה היא נוכחות חריגה של נרתיק חלקי המחובר לדופן הנרתיק המתפקד. ההמיוואגינה אינה נפתחת לנרתיק הרגיל והיא מחוברת לרחם שני לא תקין. היפופלזיה נרתיקית היא תת-התפתחות של הנרתיק ונמצאת במקרים של תסמונת חוסר רגישות לאנדרוגנית מלאה. מחיצות נרתיקיות הן מבנים המורכבים מרקמה סיבית החוסמת את הנרתיק. הרקמה משתרעת אופקית, חוסמת או חוסמת חלקית את תעלת הנרתיק או באופן רוחבי בעצם יוצרת שני נרתיקים המתחברים לרחם תקין. מחיצות יכולות למנוע לזרימת הדם במחזור ולגרום לקיום יחסי מין כואבים, אם כי לחלק מהנשים אין תסמינים. חריגות נרתיקיות רבות אינן מתגלות בלידה מכיוון שאברי המין החיצוניים יכולים להיראות תקינים.
אנומליות הקשורות בתסמונות אחרות
ישנן תסמונות מולדות העשויות להופיע עם אנומליות בנרתיק לצד תסמינים חמורים אחרים. תסמונות מולדות אלו כוללות בין היתר את תסמונת פרייזר, מחסור בWNT4 ותסמונת ברדט-בידל. במקרים בודדים, האנומליות עשויות להתרחש ללא סיבה נראית לעין, ובמקרים אחרים יכולות להופיע כחלק מתסמונת אחרת או מקבץ אנומליות אחרות.
מקורן של אנומליות נרתיקיות רבות נובע מהפרעה בשלב מוקדם של ההתפתחות העוברית של מערכת איברי המין והשתן, כחלק מהשלב האמבריוני (Embryonic Stage). תורשה עשויה אף היא להוות גורם לאנומליות אלו, כמו גם חשיפה להורמונים וטרטוגנים טרום הלידה.
אנומליות מגבירות את הסיכון להפלה, על אף שהימצאות אנומליה בנרתיק אינה מונעת בהכרח התעברות או היריון מוצלח כל זמן שהשחלות והרחם בעלי תפקוד תקין.
אפידמיולוגיה
היארעות הופעתם של מומים בנרתיק משתנה מאוד וחלקם ידועים רק ממקרים בודדים שתועדו. שכיחות הופעתו של קרום בתולין אטום (imperforate hymen) היא 1 ל-1000 מקרים.
היסטוריה
האזכור של חריגות בנרתיק וצניחת איברי האגן בתרבויות ובמקומות ישנים יותר. בשנת 1500 לפני הספירה המצרים כתבו על "נפילת הרחם". וגם בשנת 400 לפני הספירה ישנם תיעודים של רופאים יוונים לגבי אנומליות בנרתיק.
היפוקרטס תיאר גם את צניחת איברים אחרים החוצה דרך הנרתיק.בשנת 1521 ביצע ברנגריו דה כרפי את הטיפול הכירורגי הראשון לצניחת איברים. הטיפול שבוצע היה לקשור חבל סביב האיבר שצנח, להדק אותו במשך יומיים עד שהוא כבר לא היה שמיש ולנתק אותו. לאחר מכן הוחלו יין, אלוורה ודבש על הגדם.
הפניות לגבי קיומן של אנומליות נרתיקיות הקשורות למומים מולריאניים נעוצו עד 300 לפני הספירה כאשר היסטוריון תיאר מקרה של אגנזיס נרתיקית.
בשנת 1955 החלו להשתמש ברשת כירורגית לחיזוק רקמת האגן. ב-1970 החלו להשתמש ברקמות מחזירים לחיזוק דופן הנרתיק הקדמי בניתוח. החל משנת 1976 החל שיפור בתפירה יחד עם הסרה כירורגית של הנרתיק המשמש לטיפול בצניחת שלפוחית השתן. בשנת 1991 החלו להטיל ספק בהנחות לגבי האנטומיה המפורטת של מבני התמיכה באגן לגבי קיומם של כמה מבני אגן ואי-קיומם של אחרים. לאחרונה, השימוש בתאי גזע, ניתוחים לפרוסקופיים בעזרת רובוט נמצאים בשימוש במהלך כריתת נרתיק וניתוח נרתיק.
אלפא דיונקו
אלפא רישאר דיונקו (בצרפתית: Alpha Richard Dionkou; נולד ב-10 באוקטובר 2001 בסינדונה שבסנגל) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת סן פרננדו מהפרימרה דיויסיון RFEF, בהשאלה מגרנדה.
קריירת מועדונים
דיונקו גדל במחלקות הנוער של מיורקה ושל מנצ'סטר סיטי, ובשנת 2021 עבר לגרנדה, והושאל ישירות לסן פרננדו מהפרימרה דיויסיון RFEF למשך עונה אחת.
ב-31 בינואר 2022 הסתיימה השאלתו לסן פרננדו, והוא הושאל לברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה.
קריירה בינלאומית
דיונקו היה חלק מסגל נבחרת סנגל עד גיל 20 בטורניר גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת.
פטריץ'
פטריץ' (בבולגרית: Петрич) היא עיר בדרום-מערב בולגריה, בשטח מחוז בלגואבגרד, השנייה בגודלה במחוז מבחינת כמות האוכלוסין. העיר שוכנת למורדות הרי בלאסיצה וסמוכה לגבולות יוון ומקדוניה הצפונית.
היסטוריה
בעידן הממלכה התראקית במאה ה-5 לפנה"ס, נוסד במקום יישוב בשם פטרה. במאה ה-1 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי צבאות האימפריה הרומית ובהמשך עברה לחזקת האימפריה הביזנטית. במאה ה-6 פלשו לאזור שבטים סלאבים ופרוטו בולגארים, החריבו את היישוב ושרפו אותו עד הייסוד. במקום נותרה היאחזות קטנה והיישוב גדל והתעצם שוב, עת נכבש ב-837 על ידי פרסיאן הראשון שליט האימפריה הבולגרית הראשונה. 18 קילומטרים מערבית לעיר נערך ב-1014 קרב בלאסיצה בו הכו הביזנטים את צבאות האימפריה הבולגרית, שבו ועיוורו 14,000 לוחמים והביאו בפועל לקץ העצמאות הבולגרית. קרב זה נחשב לאסון הצבאי הגדול ביותר בהיסטוריה הבולגרית.
בין המאות ה-13 וה-14 שכנה במקום מצודה, כחלק משרשרת מצודות אשר הגנו על דרום האימפריה הבולגרית השנייה. בסוף המאה ה-14 נכבשה העיר על ידי צבאות האימפריה העות'מאנית ונותרה בחזקתה גם לאחר תבוסתם במלחמה העות'מאנית-רוסית. ב-1912, בעת מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה העיר על ידי צבא ממלכת בולגריה ונותרה בחזקתה גם לאחר תבוסת הבולגרים במלחמת הבלקן השנייה, מתוקף הסכם בוקרשט. ב-1920 זכה היישוב למעמד של עיר. ב-22 באוקטובר 1925 פלש במפתיע כוח יווני וכבש את העיר. בהתערבות חבר הלאומים נסוג ב-29 באוקטובר הצבא היווני מהעיר ויוון חויבה בתשלום פיצויים לבולגריה על הנזקים החומריים שנגרמו לעיר וסביבתה.
ב-27 ביולי 1955 הופל מעל צפונה של העיר פטריץ' מטוס לוקהיד קונסטליישן של חברת אל על, שנכנס בטעות למרחב האווירי הבולגרי, בידי שני מטוסי יאק 23 של חיל האוויר הבולגרי. כל 58 הנוסעים ואנשי הצוות מצאו את מותם באירוע. הבולגרים חשדו שמדובר במטוס ריגול אמריקני, מאחר שדגם דומה הופעל על ידיהם, ולפיכך, באישור הפיקוד הסובייטי, מיהרו ליירט את המטוס ולהפילו.
כלכלה ודמוגרפיה
הרוב המוחלט של התושבים הוא ממוצא בולגרי בני הדת הנוצרית אורתודוקסית. העיר היא מרכז אזורי של תעשיית עיבוד טבק, ירקות ופירות. כמו כן עשיר האזור במעיינות מרפא, המושכים אליהם תיירות פנים וחוץ.
אקלים
בעיר שורר אקלים ממוזג עם השפעה ממתנת מכוון רכס הבלאסיצה, החוסם רוחות צפוניות קרות. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 13.7oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ 1.6oc בחודש ינואר ועד 25.6oc בחודש יולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 693 מילימטרים גשם.
הקהילה היהודית
בעיר פטריץ' חיה קהילה יהודית קטנה בת כמה עשרות נפשות, מרביתם סוחרים בתחום הטבק והטקסטיל. העיר לא נכללה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בבולגריה וידוע כי במהלך מלחמת העולם השנייה, נשלחו הגברים בגילאי 20 עד 40 לעבודות כפייה, כפי שאירע בכל רחבי בולגריה. ב-10 במרץ 1943 יועדו לגירוש למחנות ההשמדה 6,365 מיהודי "בולגריה הישנה". הגירוש נמנע בזכות מאבק עיקש שניהלו פוליטיקאים, אישי ציבור וראשי הכנסייה. ברישומי משרד הפנים הבולגרי הופיעו 184 יהודים מבלגואבגרד ופטריץ, כמיועדים לגירוש במכסה זו. ניתן להניח שמרבית היהודים עלו לישראל בגל העלייה בין השנים 1947 – 1949.
קיר נושא עומס
קיר נושא עומס או קיר נושא הוא קיר המהווה רכיב מבני פעיל במבנה, התומך את משקל הרכיבים שמעליו, ומעביר דרכו את משקלם בתוספת משקלו לרכיב התומך אותו עד יסודות המבנה מתחתיו ומשם אל הקרקע.
תיאור
קיר נושא עומס או קיר נושא הוא קיר המהווה רכיב מבני פעיל של בניין - כלומר, הוא נושא את משקלם של האלמנטים הנסמכים עליו על ידי העברת משקלם ליסודות המבנה. החומרים המשמשים לרוב לבניית קירות נושאי עומס בבניינים גדולים הם בטון, בלוקים או לבנים. לעומת זאת, קיר מסך אינו מספק תמיכה מבנית משמעותית מעבר למה שדרוש כדי לשאת את משקלו העצמי או להעביר עומסי רוח לקיר נושא או רכיב מבני אחר.
Vessel
Vessel הוא האלבום השלישי של הלהקה האמריקנית Twenty One Pilots אשר יצא לאור בתאריך ה-8 בינואר 2013. זה האלבום הראשון של הלהקה עם חברת התקליטים Fueled by Ramen.
רקע
חברי התיכון טיילר ג'וסף, ניק תומאס וכריס סליח הקימו את הלהקה Twenty One Pilots בשנת 2009. הם הוציאו לאור את אלבום האולפן 'Twenty One Pilots'. גם ניק תומאס וגם כריס סליח עזבו את הלהקה בשנת 2011. לאחר מכן ג'וש דאן הצטרף ללהקה, שעוד ג'וש ודאן הכירו כמה זמן לפני כן. ג'וסף כבר ראה את דאן מנגן בהופעה של House of Heroes, ומאוד התרשם מביצועיו של דאן. הלהקה הוציאה את אלבום האולפן השני שנה 'Regional at Best' מאוחר יותר באותה השנה. ביוני 2011, הלהקה הופיעה בפעם הראשונה מחוץ לארצות הברית בהופעה מול קהל של 12 אנשים. הצמד לאט לאט התפרסם דרך סדרת קליפים שנעשו על ידי חברם מארק אשלמן. הלהקה ניגנה את הופעתה האחרונה כלהקה ללא חברת תקליטים בניופורט מיוזיק הול, בקולומבוס, אוהיו מול קהל של 1,800 אנשים. הלהקה חתמה על חוזה עם חברת התקליטים Fueled by Ramen בשנת 2012.
הפקה
טיילר ג'וסף הלחין את האלבום, ואמר כי "לא יודע אם אנשים ישמעו את האלבום או לא".
ההקלטות לאלבום 'Vessel' לקחו חלק באולפן "Rocket Carousel Studio", הממוקם בלוס אנג'לס, קליפורניה, ביחד עם ההפקה של גרג וולס. וולס סיפק סינתיסייזרים וכלי מקלדת נוספים ותכנות. יאן מקגרגור עזר בהקלטות והאווי ויינברג יחד עם דן גרברג דאגו למאסטרינג באולפן "Howie Weinberg Mastering" שגם הוא ממוקם בלוס אנג'לס.
גרסאות שונות של "Ode to Sleep", "Holding on to You", "Car Radio", "Guns for Hands" ו-"Trees" הוקלטו באלבום השני של הלהקה, 'Regional at Best'. "House of Gold" שוחרר כסינגל בונוס באלבום 'Regional at Best'. הגרסאות המקוריות שונות במקצת מהגרסאות המחודשות הנמצאות באלבום 'Vessel'.
הוצאה לאור
בקיץ 2012, Twenty One Pilots שחררו את המיני אלבום 'Three Songs EP'. ב-11 בספטמבר, "Holding on to You" שוחרר כסינגל. ב-18 בדצמבר, האלבום נעשה זמין לסטרימינג באמצעות אנטרטיינמנט ויקלי. Vessel שוחרר דרך Fueled by Ramen ב-8 בינואר 2013. שני הגברים המצולמים בעטיפת האלבום, הם הסבים של טיילר ג'וסף וג'וש דאן. ג'וסף דיבר על משמעות שם האלבום, ואמר שה-Vessel (הגוף שלנו) הוא בסך הכל כלי שסוחב משהו רחוק וחשוב הרבה יותר מאשר המעטפת החיצונית, ואז אנו מתים, והנשמה נעשית לחופשית.
כדי לעזור בתמיכת האלבום, הלהקה עשתה סיורים בינלאומיים במשך השנה. ב-4 באוקטובר 2012, הועלה הקליפ לשיר "House of Gold". הקליפ בוים על ידי ווארן קומרס וצולם בחווה של וויל סמית' הממוקמת מחוץ ללוס אנג'לס, קליפורניה.
ביקורות
במאי 2015, נודע שהאלבום מכר כ-265,000 עותקים בארצות הברית. האלבום מכר כיותר מ-1,000 עותקים לשבוע. בדצמבר 2015, מספר המכירות שהאלבום הגיע אליו עמד על כ-375,000 עותקים.
נוע תנוע
נוע תנוע הוא ארגון ללא כוונת רווח הפועל כאגודה שיתופית שהוקם בשנת 2015 הפועל להפעלת קווי אוטובוס בשבת ברחבי הארץ המופעל על ידי אגודת "אף על פי כן בע"מ".
האגודה הוקמה על מנת לאפשר התניידות ברחבי הארץ גם בשבת, ללא תלות ברכב פרטי. מטרת האגודה המוצהרת היא לשנות את הסטטוס קוו בנוגע לתחבורה הציבורית בשבת.
מקור השם
שמותיהם של האגודה ושל השירות לקוחים מהאמרה המפורסמת ואף על פי כן נוע תנוע המיוחסת לגלילאו גליליי. על פי המסופר, מלמל גלילאו את האמרה לאחר שנאלץ לוותר בפני האינקוויזיציה, במהלך משפטו, על חלק מתפיסותיו המדעיות, ובכללן אמונתו כי כדור הארץ סובב את השמש (המודל ההליוצנטרי).
באופן דומה העמותה מאמינה כי למרות כל החסמים הקיימים היום במדינת ישראל, יש להפעיל תחבורה ציבורית ולאפשר חופש תנועה גם ביום המנוחה – שבת.
האגודה
החל משנת 2018 מרכז פעילותו של הארגון הוא מול רשויות מקומיות במסגרתה רתם 7 רשויות מקומיות למימון קווים אותם ניהל ובתוך כך יזם את מיזם נעים בסופ"ש.
מודל הפעילות
נוע תנוע מפעילה אוטובוסים פרטיים, עבור 9,000 חברי האגודה (יוני 2019) וקרוביהם.
הנסיעה באוטובוסים אפשרית רק לחברי האגודה "ואף על פי כן" (המפעילה את קווי נוע תנוע). ההרשמה היא באתר האינטרנט של האגודה ללא עלות. עבור נסיעה באוטובוס נדרשת השתתפות בסך 9 שקלים דרך אפליקציית HopOn, באמצעות כרטיס אשראי. חבר אגודה יכול לשלם דרך האפליקציה גם על חבריו ומכריו.
ככלל, האגודה מתבססת על פעילות התנדבותית של מתנדבים שונים, כאשר החל מסוף 2017 לאגודה עובד בשכר במשרה חלקית.
מקורות מימון
המקור הבסיסי להכנסות האגודה הוא ההשתתפות בהוצאות הנסיעה של חבריה. המימון הראשוני להקמת האגודה הגיע כתרומה והלוואה ממייסד הארגון. וגם תרמו לאגודה תורמים פרטיים וארגונים ביניהם Natan Fund.
ימבוס
פרויקט שהוקם בקיץ 2016 על ידי סטודנטים באוניברסיטת בן-גוריון במסגרת קורס תשתית של ישראל חופשית. פרויקט זה נכנס תחת פעילות נוע תנוע בסוף 2016 ומאז פעל בקיץ 2017 ו-2018.
בשנת 2018 יצא הקו פעמיים ביום מבאר שבע לאשקלון.
הקו החמישי של העמותה
האגודה אספה כסף באמצעות קמפיין מימון המונים לקו חמישי, ונקבע בדעת התורמים קו המקשר את חיפה לתל אביב (שעיקר מסלולו דומה לקו האקספרס של אגד 900). הקו למספר חודשים בקיץ 2017. בקו זה המסלולים הנוספים היו ירושלים-תל אביב, חולון-תל אביב, כפר סבא-רעננה-הרצליה (על בסיס קו 29 של דן) וקריית אונו-רמת גן-גבעתיים-תל אביב (על בסיס קו 55 של דן).
פעילות מול הרשויות המקומיות
הארגון בקשר עם נציגי השלטון המקומי מהקמתו, והחל מ-2018 העביר את ליבת פעילותו לתחום, ובמהלך הבחירות לרשויות המקומיות פעל על מנת לגרום למתמודדים להתבטא בנושאי תחבורה בשבת, ועודד הצבעה למועמדים שיקדמו אותה.
לאחר הבחירות לרשויות המקומיות הארגון החל ליזום הפעלת תחבורה בשבת עם רשויות רבות עבורן הוא הפעיל את הקווים – טבריה, רמת השרון, מודיעין, קריית אונו, גני תקווה, אריאל ומערך הסבבוס ברמת גן. במקביל הארגון המשיך לרתום ולתכנן רשת תחבורה מטרופולינית בהובלת עיריית תל אביב, רשת שיצאה לדרך במיזם נעים בסופ"ש.
בפברואר 2019 ביצעה עיריית טבריה בראשות רון קובי שיתוף פעולה להפעלת פיילוט של נסיעת אוטובוס של העמותה, במטרה להנגיש את האזורים השונים בעיר עבור תושבי העיר בשבת, ונעצר.
בחודש יוני 2019 הופעלו לראשונה קווים ממודיעין לחוף פלמחים ולסינמה סיטי בראשון לציון, בשיתוף עיריית מודיעין.
ביולי 2019 החל לפעול לראשונה קו מרמת השרון לתל אביב בערבי שישי ובשבתות בשיתוף עם עיריית רמת השרון. הקו פועל ברמת השרון על בסיס קו 24 עם שינויים בתל אביב ומתוכנן בשלב זה לפעול עד סוף 2019.
באוגוסט 2019 נוספו קווי אוטובוס מרמת גן שפעלו בשישי ושבת (אשר מותגו כ"סבבוס") מגני תקווה, קריית אונו ואריאל לתל אביב.
קווי הסבבוס פעלו במהלך אוגוסט-ספטמבר 2019 כפיילוט וחזרו לפעול החל מינואר 2020 במתכונת בה העירייה מממנת את הקווים והעמותה מנהלת, מתכננת ומתפעלת אותם בשטח ואל מול חברת האוטובוסים.
בנובמבר החל לפעול מיזם תחבורה מטרופוליני בגוש דן אותו נוע תנוע יזמה וקידמה מאז 2017 אשר קיבל את השם נעים בסופ"ש למיזם שותפות תל אביב, גבעתיים, רמת השרון וקריית אונו והחל מינואר 2020 גם שהם ויהוד-מונסון. במיזם זה נוע תנוע היא הכח המוביל ביוזמה וברתימת העיריות אך לא לוקחת חלק פעיל בתפעולו.
קידום תחבורה ציבורית בשבת
במקביל להפעלת קווים האגודה מקדמת תחבורה בשבת במגוון דרכים נוספות – בוועדות בכנסת, בפרסום נתונים ובהשפעה על דעת הקהל. אחד מערוצי הפעילות העיקריים של האגודה הוא עמוד הפייסבוק שלה לו 36,000 עוקבים נכון לאוקטובר 2018.
גיוס המונים
באביב 2017 גייסה האגודה בגיוס המונים באתר הדסטארט מעל 300,000 ש"ח מכ-3,000 תורמים שונים לצורך פתיחת קו 18 והרחבת פעילות ימבוס. לאחר שהאגודה עמדה ביעד הגיוס הראשוני (180,000 ש"ח) היא המשיכה לגייס כסף לצורך נסיעות חינם לחיילים בשנת 2017, חלוקת 20,000 כרטיסים לאוכלוסיות חלשות, פתיחת קו לבחירת הציבור ופתיחת קו 61, כאשר שני הקווים האחרונים נועדו לפעול במהלך קיץ 2017, בניגוד לקו 18 שנועד לפעול באופן מתמשך.
מותו של יוסיף סטלין
יוסיף סטלין, המנהיג השני של ברית המועצות, מת ב-5 במרץ 1953 במעונו האישי לאחר שלקה בשבץ מוחי בגיל 74. לאחר מותו, הוכרזו בברית המועצות כ-4 ימי אבל והעיתונות הישראלית דיווחה על כך בהרחבה.
גופתו של סטלין נחנטה ונקברה במאוזוליאום של לנין, סטלין היה קבור במקום עד 1961, אז הועבר לבית הקברות של חומת הקרמלין (לשם הועבר כחלק מקמפיין הדה-סטליניזציה של יורשו, ניקיטה חרושצ'וב).על ארגון הלווייתו של סטלין היו אחראים ראש סניף מוסקבה של המפלגה הקומניסטית, ניקיטה חרושצ'וב, ראש הנ.ק.ו.ד., לברנטי בריה, יו"ר הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית, גאורגי מלנקוב ושר החוץ, ויאצ'סלב מולוטוב.
מחלתו ומותו
עשרות שנים לאחר מותו, ההיסטוריון הצבאי, דמיטרי וולקוגונוב תיאר כיצד ב-28 בפברואר 1953 סטלין, לברנטי בריה, ניקיטה חרושצ'וב, גאורגי מלנקוב, ויאצ'סלב מולוטוב נפגשו ונהנו בערב של בידור ושתיה. לאחר שהאורחים התפזרו ב04:00 בלילה (ב-1 במרץ), פרש סטלין למגוריו והורה לאנשיו באופן מפורש לא להפריע לו לישון. בנוסף לכך, סטלין אמר לשומרי ראשו שהם חופשיים לפני שהלך לישון (פעולה חריגה ביותר שכן ידוע שהיה בודק את שומרי ראשו בלילות ומוודא שהם ערניים). סטלין היה נוהג להתעורר בשעות הבוקר המאוחרות, אך באותו יום הוא לא קם ומשרתיו חשבו שהוא ישן יותר מהרגיל. מספר שעות לאחר מכן, החלו אנשי ביתו לשמוע קולות מחדרו של סטלין המעידים על כך שכנראה התעורר אך הזמן עבר וסטלין עדיין לא יצא מחדרו. בסופו של דבר, בשעה 23:00 נכנסה בזהירות לחדרו עוזרת ביתו של סטלין, שם היא מצאה אותו שכוב על הרצפה בפיג'מה שרוי בשתן של עצמו, הוא היה מחוסר הכרה ולא הגיב לניסיונות להעיר אותו.
ב-2 במרץ, בשעה 07:00, זומנו בריה וקבוצת רופאים כדי לבדוק את סטלין. לאחר בדיקה, מצאו רופאיו של סטלין כי לחץ דמו עומד על 190/110 והגיעו למסקנה שסטלין, שסבל לאורך השנים מבעיות יתר לחץ דם סובל כרגע גם משבץ מוחי שפוגע בעורק השמאלי של המוח. ביומיים הבאים, סטלין קיבל מגוון טיפולים להורדת לחץ הדם, שכבר עלה ל-210/120. הרופאים ניסו פעמיים למרוח שמונה עלוקות על צווארו ופניו במהלך היומיים הבאים ללא הצלחה. מצבו של סטלין הידרדר במהרה וב-5 במרץ, בשעה 21:50 מת סטלין. מיד לאחר מותו, נלקחה גופתו של סטלין למקום לא ידוע, שם בוצעה בגופתו נתיחה שלאחר המוות. מיד לאחר הניתוח, הגופה עברה חניטה, ניסיונות לאתר ולגשת לדוח הנתיחה המקורי לא צלחו ונכון להיום טרם נמצא דו"ח הנתיחה המקורי.
הלווייתו
ב-6 במרץ, ארון המתים של סטלין הוצג בהיכל העמודים בבית האיגודים, שם הוצב במשך שלושה ימים לעיניי העוברים והשבים. ב-9 במרץ הגופה הועברה לכיכר אדומה, במאוזוליאום של לנין. מולטוב, מלנקוב, חרושצ'וב ובריה נשאו הספדים לזכרו. בזמן קבורת הגופה התקיימה דקת דומייה ברחבי ברית המועצות כשפעמוני הקרמלין צלצלו נערכה הצעדה ובו 21 רובאים ירו מהקרמלין. מיד לאחר מכן, להקה צבאית ניגנה את המנון ברית המועצות ולאחר מכן נערך מצעד צבאי של פיקוד מוסקבה לכבודו של סטלין.
במאמציהם לחלוק כבוד אחרון לסטלין, מספר אזרחים מרחבי ברית המועצות שהגיעו ללוויה, נמחצו ונרמסו למוות לאחר שנמעכו ונחנקו כתוצאה מתדחוקת קהל. מספר ההרוגים המדויק לא ידוע והסובייטים תחילה הסתירו את האירוע מהתקשורת הסובייטית אך חרושצ'וב העריך כי כ-109 אנשים מתו באסון, אם כי ייתכן שמספר ההרוגים האמיתי הגיע למאות או אלפי אנשים.
תאוריית קונספירציה לגבי נסיבות מותו של סטלין
יש הטוענים כי סטלין נרצח, והמוציא לפועל העיקרי של תוכנית זו היה לברנטי בריה בשיתוף עם כרוסטלב, אחד משלושת הקצינים השומרים של סטלין. לפי גרסה זו, מה שגרם למות סטלין היה נוזל מדלל דם שקוף וחסר טעם בשם וארפין שלברנטי בריה מזג ליינו של סטלין. כרוסטלב סייע בכך שאמר לשומרי הראש כי אין להפריע לסטלין במהלך הבוקר ובכך מנע טיפול רפואי בזמן. אך גרסה זו נשללה על ידי מרבית חוקרי התקופה, הרופאים ואנשי המפלגה.
אחרית דבר
מותו של סטלין גרם לזעזוע רב בעולם הקומוניסטי. פולחן האישיות הסתיים רק שנים לאחר מותו, בוועידה ה-20 של המפלגה הקומוניסטית, בה הוקעו פשעיו בידי חרושצ'וב ב"נאום הסודי". הפצת תוכן הנאום חוללה שבר וזעזוע בקרב הקומוניסטים בעולם.
בשנים הראשונות שלאחר מותו הייתה גופתו החנוטה של סטלין מוצבת לצד גופתו של לנין במאוזוליאום של לנין במוסקבה. לאחר שמחליפו, ניקיטה חרושצ'וב, צבר כוח פוליטי די הצורך, וכחלק מקמפיין הדה-סטליניזציה שלו, בצעד סמלי הוצאה גופתו של סטלין ב-31 באוקטובר 1961 בלילה ונקברה בקבר רגיל בבית הקברות של חומת הקרמלין, שמעליו הונחה מצבה עם פסל בדמותו. במהלך המבצע הקיפו אנשי משטרה את הכיכר האדומה כדי למנוע זעקה ציבורית. יושב ראש הק.ג.ב. באותה עת, אלכסנדר שלפין שעמד בראש המבצע, אמר בראיון כי הוא ממש פחד שסטלין יתעורר ויצעק "מה אתם עושים לי ארורים שכמותכם!". בנוסף הוא אמר כי חרושצ'וב היה חייב לעשות זאת על מנת לבסס את שלטונו שכן מיליונים עדיין העריצו את הרודן המנוח.
שגרירות ישראל באסטנה
שגרירות ישראל באסטנה היא נציגות דיפלומטית של מדינת ישראל לרפובליקת קזחסטן. השגריר המכהן כיום הוא אדווין נתן יאבו גלוסמן.
השגרירות שכנה בעבר באלמטי, שהייתה בירת קזחסטן בעת הקמתה ב-1992, ונותרה בה גם לאחר הפיכת אסטנה לעיר בירה ב-1997.
היסטוריה
ב-13 באפריל 1992 כוננו ישראל וקזחסטן יחסים דיפלומטיים. שגרירות ישראל בקזחסטן הוקמה באלמטי, בירת קזחסטן באוגוסט 1992.
השגרירות הואמנה ב-1993 גם על קירגיזסטן.
באוגוסט 2004 נפגש מזכיר המדינה של קזחסטן עם השגריר משה קמחי, כדי לדון בקשרים חברתיים וכלכליים בין המדינות ובהעברת שגרירות ישראל לבירה החדשה אסטנה.
ב-2007 הועברה השגרירות מאלמאטי לאסטנה, בירת קזחסטן מ-1997. השגרירות נחשבת כיום לשגרירות הישראלית הקרה ביותר בעולם (החליפה בכך את אוטווה). לרגל המעבר פרסמה השגרירות ספר מאת השגריר רן ישי בשם שחר בחצות ליל.
אנה ים
אנה ים (נולדה ב-4 בפברואר 1980) היא צלמת ישראלית.
ביוגרפיה
אנה ים נולדה בעיר יקטרינבורג שבברית המועצות (כיום רוסיה) בשם אנה ויקטורוֹבְנה ימשיקובה (ב-1992 משפחתה עִברתה את שם משפחתה לים). ב-29 בינואר שנת 1992, בגיל 12, עלתה לישראל עם משפחתה שהתיישבה בחיפה. היא גדלה בחיפה וביוקנעם עילית. כעבור שמונה שנים בארץ הוריה התגרשו ואביה חזר לרוסיה, לאותה העיר. ים מבקרת שם לא מעט ורוסיה נוכחת בחלק ניכר מהעבודות שלה.
בצה"ל שירתה כתצפיתנית בגבול לבנון. ב-2005 סיימה בהצטיינות תואר ראשון (B.E.D) במדרשה לאמנות וב-2008 סיימה בהצטיינות תואר שני (M.F.A) בבצלאל. מתגוררת ויוצרת בתל אביב.
ב-2007 הציגה את תערוכת היחיד הראשונה שלה בגלריית המדרשה לאמנות באוצרות דורון רבינא. ב-2009 שנה אחרי סיום לימודיה בבצלאל, הציגה אנה את תערוכת היחיד "22:22" בגלריה ברוורמן בתל אביב. ב-2012 הציגה תערוכת יחיד נוספת בגלריה ברוורמן-"הביטאט", באוצרות של עדי גורה. ב-2014 הציגה את תערוכת היחיד "חלב ציפור" במוזיאון תל אביב באוצרות נילי גורן. ים זכתה במלגות ופרסים רבים וביניהם מלגת השהייה בקריית האומנים הבינלאומית - "הסיטה" בפריז. לימדה ומלמדת צילום במוסדות אקדמיים רבים (אוניברסיטת חיפה, האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, בית הספר לאמנות וחברה מוסררה ועוד).
היא מצלמת בתקופות מרוכזות, באתרים הקשורים לביוגרפיה הפרטית והמשפחתית שלה, שהיא חוזרת אליהם לעיתים קרובות, ובמסעות למקומות זרים הרחק מהבית. היא בוחרת בימים "רעים לצילום", באור בעייתי ובראות לקויה. גם כאשר היא מצלמת באתרים שקשורים לביוגרפיה הפרטית שלה, היא והמבקרים בהם נראים זרים או תלושים ממקומם.
ים יוצרת עולם של מקומות ביניים ושל פערים. מולדתה ברוסיה וביתה בישראל משתקפים היטב בעבודתה המציגה דימויים שצולמו בישראל, דימויים שייבאה מהעיר יקטרינבורג וניכוסים של צילומים משפחתיים המכונים "רדי-מייד".
ההישג הגדול של ים הוא שהיא עושה צילום בעל תכונות של יצור חי - תכונת ההשתנות -תכונת התגובה. הקושי לזכור, ומשם הקושי לתעד, מולידים את תמונת הגעגוע הדינמי, המשתנה תדיר. געגוע לא במובנו הסנטימנטלי, אלא במובנו התנועתי, בחוסר היכולת להטיל עוגן. כל תמונה שלה היא תוצאה של נוודות אסתטית.
זרות והגירה
אנה ים, שעלתה לארץ בגיל 12, רצתה כמו כל עולה חדש להפוך לישראלית. באופן אירוני, העובדה שהיא אחת מהאמניות הישראליות הבולטות נובעת דווקא מנקודת המבט החיצונית שלה על שני המיקומים הגאוגרפיים שאליהם היא משתייכת - ישראל ורוסיה.
חוויית ההגירה שלה יכולה להסביר, אולי, את ה"אין מקום" בתצלומיה. בעבודותיה משתקפות תחושות של התקה, חרדה וקרע, תחושות הקשורות לחוויית ההגירה בכלל ולחוויותיהם של המהגרים הרוסים החיים כיום בישראל בפרט, אך היא עושה זאת בהומור ובשנינה.
אמנם ים מוכנה להודות שחוויית הזרות היא נקודת המוצא שלה, אבל מסרבת לראות את הזרות כעיסוק המרכזי שלה. המקומות, האנשים והחפצים המרכיבים את המרחב התרבותי השונה מתפקדים עבודה כמסגרת לתוכה היא יוצקת תכנים נוספים.
בכתבתו של יובל אביבי ("גם הים נסוג", טיים אאוט תל אביב, 2014) אומרת ים: "אני ישראלית ואני כאן ואין לי תוכניות לנסוע למקום אחר. אבל המשפחה שלי ואני באנו מרוסיה וזה חלק גדול ממי שאנחנו, מהזהות שלנו. זו לא החלטה, אלא פשוט התרבות והשפה שלנו. המשפחה שלי מאוד ציונית, עד לרמה שיש להם הרבה פחות עניין לנסוע לשם ממני. הדור של אמא שלי חווה את הקומוניזם על בשרו והם לא מתגעגעים לזה. אני עזבתי כילדה, ויש לי סקרנות. זה לא חיפוש שורשים - זה ההווה שלי".
טכניקה ואופן עבודה
ים אינה מתחילה פרויקט כשבראשה סיפור מחייב. היא מרשה לדימויים לתַקשר איתה ולהעביר אליה מצב רוח כלשהו המתפתח בעודה עוברת על שלל צילומי המסע שאספה. היא נודדת בין פורמטים, סגנונות, מצלמות וסרטים ועומדת לסירוגין בעמדת "הצלם-החובב" ובעמדת "הצלם-האמן" לצילום תמונות מבוימות. מבין מאות התמונות שהיא מצלמת, רק מעטות מגיעות לקו הגמר של ההדפסה. תהליך העריכה שלה מוקפד ומתוכנן מראש - מגודל התדפיסים, דרך צבע המסגרות ועד ליחסים בין הדימויים בחלל. הניסוח של התצלום חשוב מבחינתה יותר ממה שמופיע בו- ההקשרים שיוצרים כל התצלומים והפערים שביניהם המאחדים אותם לכדי ישות.
ים אמנם מכירה היטב את מלאכת הצילום, אך שואפת בכל זאת לחוויית "הרגיל". "הצילום שלה "לא מסובך", גם מבחינת הביצוע. היא מצלמת במצלמה פשוטה בתהליך שהוא לכאורה "קל". נראה שים יוצאת לצלם את הפריים שליד ובשנייה שאחרי. אל העיתוי המכריע הזה היא מתזמנת שיבושים טכניים והפרעות בשדה הראייה ומחלצת מתוך אוסף המכשולים דימוי מדויק ומבוקר. כדי ללכוד ברגישות את השנייה שאחרי צריך, כמובן, לארוב לה בחכמה וכדי להעניק לה מעמד של שנייה מכרעת נדרשת תבונה מעמיקה במסורת מפוארת של רגעים מכריעים בצילום. שימוש אפקטיבי בתקלות טכניות, בבחינת כלי עבודה, דורש מיומנות טכנית גבוהה ושעות רבות של ניסויים, טעייה ותהייה.
לפעמים נדמה שאנה ים לא בוחרת את מה שהיא מצלמת אלא בוחרת כמעט, רק מתוך מה שהיא מצלמת. מתוך מה שהיא בוחרת היא שואלת, בדיעבד, מה צילמתי? ובמידת האפשר - למה?. במאמרו של בעז נוימן ("אלה התצלומים של אנה ים") ים מעידה שלא ממש משנה לה מה מופיע בתצלום. היא אינה רואה משהו ראוי לצילום ואז מצלמת אותו. היא מצלמת קודם כול כי היא רוצה לצלם. פעמים רבות, לדבריה, היא מצלמת אפילו בלי להסתכל- "לא תמיד המבט שלי אחראי על מה שאני מצלמת. לפעמים כן ולפעמים לא. אני מצלמת דברים שנקרים בדרכי, דרך פילטר פיזי מאוד. הייתי אומרת שאני לא תמיד יודעת מי אחראי על הפריים של מה שמופיע בתצלומים שלי. אולי זו אני. אולי זו המצלמה. אולי זה הרגע עצמו שאני, כמובן, בוחרת את ההקשר שלו. אבל בכל מקרה, מנקודה מסוימת והלאה הדברים קורים מעצמם".
22:22
תערוכת יחיד, גלריה ברוורמן, תל אביב, 2009.
כותרת התערוכה מבוססת על הסכם בין ים - שעלתה מרוסיה, ובין אביה - שנשאר שם, כי בכל יום בשעה 22:22 הם יחשבו האחד על השני. הסיפור האישי והאינטימי הזה, שרק מי ששואל לפירוש שם התערוכה שומע אותו, הוא נרטיב שהתאים לתערוכה כיוון ששילבה בין האינטימי למנותק. כל עבודות התערוכה, למעט אחת, צולמו ברוסיה, במהלך טיול שערכה ים עם אביה. יש בהן התרחשות נעדרת דרמה, סצנות שלכאורה נראות בנאליות, לא מבוימות, אך החוויה מתפתחת באיטיות- תוך שיטוט מתמונה לתמונה, יוצר עולם שהוא זר לצופים, ובו מלהטטת האמנית בין זיכרונות ילדות להתפעמות מחודשת.
הביטאט
תערוכת יחיד, גלריה ברוורמן, תל אביב, 2012, אוצרת: עדי גורה.
שֵם התערוכה לקוח מעולם האקולוגיה ומשמעו בֵּית גידוּל, מקום פיזי שהוא סך כל תנאי הסביבה המשפיעים על תפוצתו של אורגניזם במקום חיותו הטבעי, תיאור המייצג סביבת חיים.
בתערוכה הוצג תהליך עבודה בן שנתיים, שבמהלכו יצאה ים לחקור את יחסי הגומלין בין טכניקת הצילום לבין הדימוי המצולם. מטרת הניסוי היא שליטה בתנאים לעומת חוסר שליטה בתוצאה. התנאים שנבחרו לצילום היו לא אופטימליים- חושך, ערפל, שלג וכדומה. זהו צילום בתוך הבלתי אפשרי, בו התוצאה אינה ידועה.
בכל העבודות באים לידי ביטוי אלמנטים בסיסיים מעולם הציור כמו: קו, צבע, כתם ועוד. אובייקטים קונקרטיים כגון עצים, בריסטולים, פתיתי שלג ואבק נשרפים על ידי הפלאש ונהפכים במלאכת הצילום לצורות מופשטות.
התצלומים בתערוכה צולמו בשתי זירות גאוגרפיות-ביוגרפיות, רוסיה וישראל, אבל אין אלה תצלומי מסע במובן של התרחקות מן הבית, מן הידוע –התצלומים הם תצלומי תנודה – תנודה בין המוכר למוכר; בין הבית (ישראל) לבית (רוסיה).
חלב ציפור
תערוכת יחיד, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2014, אוצרת: נילי גורן.
חלב ציפור הוא שם של ממתק מזרח אירופי. בזיכרון של אנה ים זהו מעדן מתוק ומנחם שהיה מצרך נדיר בנסיבות ילדותה ובסביבה שבה גדלה. בנוסף, שמו של הממתק מתייחס לאגדה סלאבית המתארת מתנה בלתי מושגת. הבחירה של ים בביטוי דואלי כזה לכותרת תערוכתה התיישבה היטב עם מקבץ התצלומים המוצגים בה- ממבט ראשון הם מסרבים להתחבר לרצף בעל פשר, אך עם זאת מעידים על עריכה שקולה ומוקפדת שמתוכה מתבהרת משמעות. הערעור על המכנה המשותף בין העבודות הוא חלק מהותי ממבנה העומק של התערוכה.
התצלומים בתערוכה צולמו במשך שנתיים באתרים שונים באיטליה, בצרפת, בארצות הברית, ברוסיה ובישראל. רובם צולמו בחושך חלקי או בתאורה עמומה, לעיתים בתוספת אור מלאכותי שעל פי רוב אינו מקצועי. בעבודות התערוכה אפשר להבחין בכמה סוגי שיבוש, חלקם נגרמים בפעולת הצילום, מתוך הטכניקה, וחלקם מתוך המציאות המצולמת. אחת מרמות השיבוש היא בצילום הרגע הלא מכריע, זה שבו המצולמים ממצמצים או שהסיטואציה אינה מובהקת, הדיבר הראשון של מעשה הצילום אינו מתחולל בהם – מתן מענה לשאלה מה קרה שם. זהו כוחה של ים.
השכלה
2005-2001 תואר B.E.D בהצטיינות, המדרשה לאמנות, מכללת בית ברל
תערוכות יחיד
2019 Olympus, מוזיאון אשדוד לאמנות, אוצרת: רוני כהן - בנימיני
2017 43 207 02, לקסוס גלרי, תל אביב
2014 חלב ציפור, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, אוצרת: נילי גורן
2014 מבחר עבודות, המכללה האקדמית ספיר, אוצר: שי איגנץ
2012 הביטאט, גלריה ברוורמן, תל אביב, אוצרת: עדי גורה
2011 הגלריה לצילום על שם דרפלר, המרכז האקדמי ויצו חיפה
2009 22:22, גלריה ברוורמן, תל אביב
2007 אנה ים עבודות חדשות, גלריה המדרשה לאמנות, תל אביב, אוצר: דורון רבינא
2005 תערוכת בוגרי המדרשה לאמנות, המכללה האקדמית בית ברל
מבחר תערוכות קבוצתיות
2018 גרטה וולף קרקאור, מוינה לירושלים, מוזיאון עין חרוד, אוצרת ד׳׳ר סמדר שפי
2018 חיצוני ומוכר עד זָרָא, מכללת דוד ילין, אוצרת: נוה ברזני
2017 אנו מכריזים בזאת, מוזיאון בת ים, אוצר: יהושע סימון
2017 חיצוני ומוכר עד זרא, מכללת דויד ילין, אוצרת: נוה ברזני
2017 50 שנה, סלון יפו לאמנות, אוצרת: מעין שלף
2016 החשכה ברורה כשמש, מקום לאמנות, אוצר: שמחה שירמן
2016 בת שיר אילמת, פסטיבל פוטופואטיקה, בית ספר לאמנות מוסררה, אוצר: אבי סבג
2014 היעלמות האור/שקיעה, בית האמנים תל אביב, אוצרת : ענת גורל-רורברגר
2012 זוכי פרס משרד התרבות, מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית
2011 עבודות חדשות, יריד צבע טרי, תל אביב
2010 חלונות, מוזיאון ישראל, ירושלים
2009 קיץ לשעבר, פסטיבל הצילום הבינלאומי, אוצרת: איה לוריא
2009 אבטיחים, בית ראובן- מוזיאון ראובן רובין
2008 אמנות ישראלית, ברמן, גרמניה, אוצר: ליאב מזרחי
2008 ריאליזם מאגי, תיאטרון תמונע, אוצרת: מעין אמיר
2008 תערוכת בוגרי M.F.A בצלאל
2008 קליק, גרר... מחווה למקרן שקופיות, הגלריה לאמנות אוניברסיטת חיפה, אוצרים: רותי דירקטור ודני יהב בראון
2007 Some were better than this palce, גלריה ברוורמן, תל אביב, אוצרת: סאלי הפטל נווה
2007 אמנות ישראלית צעירה, זוכי פרס קרן מורשה, מוזיאון תל אביב לאמנות
2007 חדשות 2007- רכישות חדשות, מוזיאון חיפה לאמנות, אוצרת: תמי כץ פרימן
2006 מלנכוליה, גלריה זומר, תל אביב, אוצר: רועי ברנד
2005 אמנות הארץ, תוכנת כוח רדינג, תל אביב, אוצר: דורון רבינא
מלגות ופרסים
2015 מלגת Artist Career Development Program, Asylum Arts, ניו-יורק, ארצות-הברית
2011 מלגת שהייה, קריית האומנים הבינלאומית - "הסיטה", פריז, צרפת
2010 פרס אמן צעיר, משרד התרבות והספורט
2011-2010 פרס אמן-מורה, משרד התרבות והספורט
2009-2010 פרס אמן-מורה, משרד התרבות והספורט
2007 פרס קרן מורשה לאמן צעיר, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2007 מלגת הצטיינות, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב
2006 פרס קרן יהושע רבינוביץ' לאמן צעיר
2005 פרס הצטיינות על יצירה אמנותית והישגים אקדמיים, המדרשה לאמנות בית ברל
2004 מלגת קרן תרבות אמריקה-ישראל ע'ש שרת
תפקידי הוראה
2015-2013 מרצה לצילום במחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל האקדמיה לאמנות ועיצוב
2015-2012 מרצה לצילום בבית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה- מוסררה
החל מ-2014 מרצה לצילום באוניברסיטת חיפה
2013-2012 מרצה לצילום במחלקה לצילום בבצלאל האקדמיה לאמנות ועיצוב
2012-2006 מרצה לצילום במכון אבני לאמנות
אלנה קוזה
אלנה קוזה (ברומנית: Elena Cuza, שמה בלידה: אלנה רוסטי - Elena Rosetti 17 ביוני 1825 – 2 באפריל 1909) הייתה אצילה רומנייה,כאשתו של השליט אלכסנדרו יואן קוזה נסיכה רעיה  של הנסיכויות הרומניות המאוחדות. נודעה גם בתואר החצי רשמי "אלנה הגבירה" Elena Doamna.
ביוגרפיה
אלנה רוסטי נולדה בשנת 1825 ביאס כבת למשפחת האצולה רוסטי (ממוצא יווני-איטלקי), בתו של הפוסטלניק יורדאקה רוסטי. היא נישאה ב-1844 לאלכסנדרו יואן קוזה, מערכת היחסים בין בני הזוג נכנסה למשבר זמן קצר לאחר מכן עקב כך שהיא לא יכלה להביא ילדים לעולם. עם זאת, מאוחר יותר, כרעיית הנסיך קוזה, היא גידלה כילדיה את שני בניו של בעלה מהפילגשו ,אלנה מריה קטרג'יו-אוברנוביץ'. אלנה קוזה הייתה מסורה לבעלה בחייו הציבוריים, לאחר שהשליט מיכאיל סטורדזה החל לעצור משתתפים בתנועת המהפכה המולדובנית היא ארגנה יחד עם הקונסול הבריטי בעיר בראילה את בריחת בעלה ושלה מהמדינה. הם חזרו אחרי עלייתו לשלטון של גריגורה אלכסנדרו גיקה. אולם אחרי שובם היא שקעה בדיכאון עקב בגידתו של בעלה עם האישה האחרת ועזבה לפריז. שבה ב-1853 ונותרה ביחסים מנוכרים עם בעלה. לאחר שהפך בעלה לשליט ולאכיה נודעה קוזה בפעולות הצדקה שלה, שכללו בין היתר סיוע ליתומים.
פאוזיה
פאוזיה אויחיה (, ; נולדה ב-5 ביולי 2000), ידועה בשמה הפרטי פאוזיה, היא זמרת-יוצרת קנדית-מרוקאית. פאוזיה נולדה בעיר קזבלנקה שבמרוקו ועברה יחד עם משפחתה בגיל חמש לעיר נוטרדאם דה לורד שבמניטובה, קנדה. פאוזיה דוברת אנגלית, צרפתית וערבית.
קריירה
בשנת 2015, פאוזיה זכתה בשיר השנה ובפרס הקהל בפסטיבל הצרפתי "שיקאן החשמלי". באותה השנה היא החלה לפרסם את שיריה באתר היוטיוב שלה, ובכך קיבלה חשיפה גדולה מסוכנויות וחברות תקליטים שונות. באותה השנה, חתמה פאוזיה אצל סוכנות הכישרונות פרדיגמה.
בשנת 2017, פאוזיה זכתה במקום הראשון בתחרות כתיבת השירים הבינלאומית, התחרות הגדולה ביותר בעולם בתחום כתיבת השירים, עם הסינגל שלה "The Sound". במהלך התחרות פאוזיה גברה על 16,000 כותבי שירים מ-137 מדינות שונות. באותה השנה פאוזיה זכתה במקום הראשון במועדון המוזיקה "Unsigned Only". בחגיגות 150 שנה לעצמאותה של קנדה הופיעה פאוזיה ביחד עם התזמורת הסימפונית של העיר ויניפג בקנדה.
ב-24 באוגוסט 2018 פאוזיה והדי ג'יי דייוויד גטה פרסמו את שירם המשותף "Battle" כחלק מאלבומו השביעי של גטה. בריאיון למגזין בשווייצרי "Le Matin" ציין גטה כי "קולה הנהדר" של פאוזיה גרם לו לבחור אותה כמבצעת של השיר המשותף שלהם. ב-16 באפריל 2020 פאוזיה והזמרת האמריקאית קלי קלרקסון ביצעו גרסה נוספת לשיר "I Dare You" של קלרקסון בשפה הערבית.
המסע המופלא (ספר)
המסע המופלא (באנגלית: The Incredible Journey) הוא ספר ילדים מאת הסופרת הסקוטית שילה ברנפורד. הספר יצא לראשונה בהוצאת הודר בשנת 1961 וזכה לפרסום צנוע, אך ב-1963 נוצר על פיו סרט של וולט דיסני, שהגביר את פרסומו פי כמה וכמה. בשנת 1993 נוצר סרט חדש על פי הספר.
"המסע המופלא" הוא סיפורן של שלוש חיות מחמד, שעשו בצוותא דרך של 480 ק"מ דרך חבלי ארץ לא נושבים בקנדה, בחיפוש אחר בעליהם האהובים. הוא מתאר את התלאות, הסכנות והסבל שעברו על השלושה במסעם המפרך, תוך גילויי נאמנות, אומץ לב והתמדה. האזור בו מוקם סיפור המעשה הוא חלקה הצפוני-מערבי של נפת אונטריו, המשופע באגמים ובנהרות, עם קומץ חוות קטנות ועיירות נידחות ומרוחקות זו מזו.
מקובל לראות את "המסע המופלא" כספר ילדים, אם כי הסופרת הצהירה, שבכתיבתו לא ייעדה אותו לילדים דווקא. ברנפורד ביססה את הסיפור הבדיוני על חיות המחמד שהיו לה ולבעלה כשהתגוררו בקנדה: בול טרייר שהביאו עמם מאנגליה; חתול סיאמי, שאת קשרי החיבה ההדדיים שלו עם הטרייר תיארה כ"קרובים מכל קשר בין חתול לכלב שראיתי מעודי"; וכלב לברדור רטריבר צעיר, שפיתח גם הוא יחסי קרבה וחיבה עם הכלב הזקן.
עלילה
שלוש החיות היו שייכות למשפחת האנטר - הבול טרייר הקשיש, בודג'ר, היה כלבו של הבן, פיטר בן האחת-עשרה, מאז הגיע כגור קטן ביום הולדתו הראשון של הילד. פיטר לא זכר יום בחייו ללא בודג'ר והיה קשור אליו בכל לבו. החתול הסיאמי, טאו, היה בן-טיפוחיה של אליזבת בת התשע, ואילו לואת', הלברדור הזהוב, היה כלבו הנאמן ועמיתו לצייד של ג'ים. כשנודע למשפחת האנטר שיהיה עליהם לנסוע לאנגליה לחודשים אחדים, משום שאבי המשפחה, ג'ים, הוזמן לקיים סדרת הרצאות באוניברסיטה בריטית, הייתה דאגתם הראשונה לחיות המחמד האהובות שלהם, וג'ון לונגרידג', ידיד משפחה והסנדק של בתם, אליזבת, קיבל על עצמו לארחן בביתו ולדאוג להן עד שובם לקנדה.
כשג'ון לונגרידג' יוצא למסע ציד עם ידידים, הוא משאיר את החיות להשגחתה של סוכנת הבית, מרת אוקס, ובעלה, שאמורים להגיע אל הבית זמן קצר אחר צאתו לדרך, אך לואת' סבור אחרת. הוא מחליט לנצל את ההזדמנות לצאת למסע משלו ולקחת את ידידיו הטובים לחפש ולמצוא את אדוניהם, שנעלמו זה מכבר. בודג'ר וטאו אינם מודעים לתוכניתו, אך הם מקבלים את הנהגתו ללא ערעור ויוצאים בעקבותיו למסע, שאת אורכו וקשייו אינם יכולים להעלות בדעתם. כשגברת אוקס מגיעה אל הבית ומוצאת אותו ריק, היא מניחה שלונגרידג' שינה את דעתו והחליט לקחתם עמו, הנחה שגויה שמתחזקת כשהיא מוצאת רק את החלק הראשון של הודעתו אליה, לאחר שהפתק השני התעופף אל האח ועלה באש. וכך, בלי שיהיה איש מודע להיעדרה, יוצאת השלישייה המוזרה בעקבות חושיהם, המנחים אותם מערבה, למרחק 480 ק"מ.
במהלך מסעם נתקלים השלושה בקשיים ובסכנות. נאמנותם עומדת לא פעם למבחן, אך קשר הידידות והמחויבות ביניהם איננו ניתק לעולם. טאו, הצייד הזריז והמיומן, מכלכל את בודג'ר הזקן והעיוור למחצה, ואף מציל את חייו בהיתקלות עם דובה וגורה. לאורך הדרך פוגשות החיות בני אדם - פגישות שונות ומגוונות, שאחת או שתיים מהחיות בתורן מתנסות בהן בעוד האחרות אינן לוקחות בהן חלק, כך שגם כאשר מתחילים להגיע דיווחים אל משפחת האנטר וג'ון לונגרידג' בחיפושיהם הנואשים אחרי השלושה, לא ברור מה גורל החבורה כולה. שבט אינדיאני מארח ליד מדורתו את בודג'ר, המותש והפצוע ושש על חברת בני אדם. אלה מאכילים אותו, מלטפים ומשתעשעים עמו ואף מטפלים בפצעיו, וכאשר מצטרף אליו טאו החתול, מתחזקת בהם האמונה, כי זכו לביקור של רוח מביאת-מזל ואות לכך - הופעתו של חתול כבן לוויה לכלב, דבר שלא נשמע כדוגמתו.
טאו ניצל ממוות הודות למשפחה פינית שבתה הצעירה מוצאת אותו טבוע למחצה וחסר הכרה על שפת הנהר ומביאה אותו הביתה. זמן מה הוא נשאר בבית מציליו, משום שהמים גרמו לו לחירשות, אבל כשהשמיעה חוזרת אליו, הוא מסתלק ורץ לחפש את חבריו, שהתרחקו בינתיים מן הנהר.
לואת' נפגע בהיתקלות עם דרבן, וקרוב למוות ברעב בגלל הקוצים התקועים בלחיו, כשעקשנותו של בודג'ר מביאה את הכלבים אל ביתם מכניס האורחים ואוהב החיות של בני הזוג מקנזי. מקנזי שולף את הקוצים מפני הלברדור ואשתו מאכילה את שני הכלבים המורעבים. את טאו אין הם רואים כלל, אך הוא מסתנן מדי לילה אל מרבץ הכלבים הסגורים באורווה ומשחרר אותם, להפתעתו של מקנזי הפוגש אותם בחצר מדי בוקר.
הספר יצא לאור בעברית בהוצאת מסדה בשנת 1970, בתרגומו של גדעון טורי ובלוויית איורים של קרל ברג'ר.
ONT (ערוץ)
ONT (ברוסית: ОНТ, Общенациональное телевидение או בבלארוסית: Агульнанацыянальнае тэлебачанне) היא תחנת הטלוויזיה השנייה בבעלות המדינה בבלארוס. הרשת הוקמה ב-15 בפברואר 2002 על פי צו של נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו. היא החליפה את ממסרי הערוץ הראשון הרוסי ששידר במדינה וכיום משדרת את מרבית תוכני הערוץ הרוסי לצופים בבלארוס.
היסטוריה
ONT הוקם על פי צו הנשיא ב-15 בפברואר 2002. הערוץ השתמש בתדרים ששימשו בעבר את ממסרי הערוץ הראשון הרוסי. הוועד המנהל של מינסק (שמה הרשמי של העירייה במינסק) רשם רשמית את רשת ONT ב-19 במרץ 2002.
השידורים החלו ב-25 ביוני 2002, בשעה 20:35. התוכנית הראשונה בערוץ החדש הייתה נשה נובוסטי (החדשות שלנו), מהדורת החדשות הראשית של ONT. את המהדורה הראשונה העביר אלכסנדר אוורקוב. בתחילה מרבית התוכניות של הרשת היו תוכניות של רשת ORT לרוב עם הבדלים משמעותיים בהפסקות הפרסום ובהגשת החדשות, הרשת גם שידרה תוכניות מכמה ערוצים רוסיים פדרליים אחרים (NTV, THT, RTR). GO השנים, הערוץ התחיל להוסיף תוכן מקורי משלו. מהדורת הבוקר נשה אוטרו (הבוקר שלנו) עלתה לראשונה ב-3 בפברואר 2004.
בין פברואר 2007 לנובמבר 2008, הערוץ ניסה לשדר 24 שעות ביממה, תוך שימוש בשעות הלילה לשידור סרטים ובמהדורה קצרה של נשה נובוסטי בשעה 3 לפנות בוקר. בסוף 2009 ONT הייתה צפויה לקבל את הזכויות לשידור קדם האירוויזיון 2010 לאחר החלטת הנשיא אלכסנדר לוקשנקו וב-1 באוגוסט 2009 אכן קיבלה ONT את הזכויות לשידור קדם האירוויזיון הבלארוסי לשנת 2010.
ב-9 באוקטובר 2013, ONT השיקה ערוץ שני המשדר באופן בלעדי לאינטרנט, ONT.BY, המשדר את הפקות המקור של ONT. ב-21 במרץ 2016, ONT הפך לאחד הערוצים הראשיים בבלארוס שעבר למסך רחב.
שידורים
ONT מעבירה בין היתר את רוב התוכניות של הערוץ הראשון, כמו ורמיה, שדה המזל, סמאק, חכה לי וישנה כמות משמעותית של הפקות מקומיות כמו מהדורת החדשות הלילית נאשה נובוסטי (החדשות שלנו), אשר משודר מיד אחרי ורמיה, תוכנית הבוקר נאשה אוטרו (הבוקר שלנו), גרסה מקומית של השעשועון מה? היכן? מתי?, בין היתר.
כאשר משודרים תוכניות של הערוץ הראשון, משתמשים בלוגו כפול, המורכב מלוגו של הערוץ הראשון הרוסי על גבי ONT.
תעמולה ודיכוי פוליטי
כערוץ טלוויזיה ממלכתי ארצי גדול, ONT היה אחד המכשירים המרכזיים של תעמולת המדינה מטעם המשטר האוטוריטרי של אלכסנדר לוקשנקו והציג תוכניות טלוויזיה פוליטיות של פרשני תעמולה כמו איהר טור ואחרים.
בשנת 2020, לאחר מאבק אלים בהפגנות שלוות ארציות נגד זיוף הבחירות לנשיאות בלארוס 2020, התפטרו כרבע מעובדי ONT כמחאה נגד הצנזורה ותפקיד התעמולה של הערוצים, שהיה יותר מכל ערוץ טלוויזיה ממלכתי אחר. על פי דיווחים, ראש ONT, מאראט מרקוב, איים על העובדים המתפטרים בהעמדה לדין פלילי או אפילו בחטיפה אלימה.
ב-3 ביוני 2021 שידרה ONT תוכנית טלוויזיה שהוצגה כריאיון של האסיר הפוליטי רומן פרוטסביץ' עם ראש ONT, מאראט מרקוב. התכנית עוררה ביקורת רחבה ונחשבת על ידי פרשנים כמרכיב העינויים שעבר פרוטסביץ'.
פעילים
פעילים ניהול תיקי השקעות בע"מ, המוכרת בשמה המקוצר פעילים, היא חברת בת של בנק הפועלים שנוסדה בשנת 1987 ועוסקת בניהול תיקי השקעות.
מנכ"ל החברה מאז 2018 הוא אבישי קרואני. יו"ר החברה מאז 2020 הוא רונן שטיין.
לפי אתר האינטרנט של החברה, היא מנהלת תיקי השקעות בהיקף של כ-20 מיליארד ש"ח עבור כ-6,800 לקוחות. החברה מטפלת בתיקי השקעות שגובהם 450 אלף ש"ח ומעלה, ומגדירה כ"לקוחות פלטינום" את מי שתיק ההשקעות שלו הוא של 4 מיליון ש"ח ומעלה. במסלול קרנות סל מתקבלים לקוחות עם השקעה של 180 אלף ש"ח.
בוריס שצ'רבינה
בוריס יבדוקימוביץ' שצ'רבינה (באוקראינית: Борис Євдокимович Щербина; 5 באוקטובר 1919 – 22 באוגוסט 1990) היה פוליטיקאי סובייטי-אוקראיני, ששימש כסגן יו"ר מועצת השרים של ברית המועצות בשנים 1984 עד 1989. במהלך תקופה זו הוא פיקח על ניהול משברים סובייטיים בשני אסונות גדולים: אסון צ'רנוביל בשנת 1986 ורעידת האדמה בארמניה בשנת 1988. הוא עוטר בעיטור גיבור העמל הסוציאליסטי.
ביוגרפיה
שצ'רבינה נולד בדבלצבה, אוקראינה (כיום דבלצבה, מחוז דונייצק, אוקראינה) ב-5 באוקטובר 1919 למשפחתו של עובד רכבת אוקראיני. הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית בשנת 1939 והתנדב לשירות צבאי במהלך מלחמת החורף נגד פינלנד. הוא היה נשוי לראיסה פאבלובנה ולשניים היה בן אחד, יורי בוריסוביץ'.
שצ'רבינה ייסד את תעשיית הנפט והגז במערב סיביר בעת ששימש כמזכיר הראשון של המפלגה במחוז טיומן (תפקיד המקביל למשרת מושל מחוז טיומן כיום) ולאחר מכן במסגרת תפקידו כשר לבינוי תעשיית הנפט והגז (1973–1984). בשנת 1976, מונה לחבר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
בשנת 1984, הוא הפך לסגן יו"ר מועצת השרים וככזה היה אחראי על ההתמודדות עם התוצאה של אסון צ'רנוביל בשנת 1986. שצ'רבינה שימש בתפקיד דומה לאחר רעידת האדמה בארמניה ב-1988. הוא הציע להזמין כוחות הצלה בינלאומיים – מאוסטריה וצ'כוסלובקיה, שעמדו לרשותם אמצעים תרמיים וכלבים מאומנים במיוחד לחיפוש אנשים חיים.
בשנת 1990 התנגד לבחירתו של בוריס ילצין לראשות הסובייט העליון, והגדיר אותו כ"איש בעל תכונות מוסריות נמוכות", שבחירתו "תסלול את הדרך לתקופה האפלה ביותר בתולדות ארצנו". עם זאת, ילצין נבחר והפך לנשיא הראשון של הפדרציה הרוסית לאחר קריסת ברית המועצות שנה לאחר מכן.
מותו
שצ'רבינה מת במוסקבה בשנת 1990, בגיל 70. לא ברור אם מותו קשור לקרינה מאחר שצו שעליו חתם בשנת 1988, מנע מרופאים לציין קרינה כסיבת מוות או מחלה.
בתרבות הפופולרית
שצ'רבינה גולם על ידי ורנון דובטצ'ף בדוקודרמה "אסון הישרדות" בהפקת ה-BBC משנת 2006 ועל ידי סטלאן סקושגורד במיני-סדרה מבית Sky/HBO צ'רנוביל משנת 2019.
ברוך ושרוך
ברוך ושרוך היא סדרת אנימציה ושעשועון טלוויזיה קומי ישראלי ששודרה בערוץ הילדים, שמבוססת על סדרת האנימציה הדנית KatjaKaj og BenteBent. זוהי תוכנית אנימציה ששודרה משנת 2001 עד שנת 2004 והיא הונחתה על ידי שתי דמויות מונפשות בשם ברוך הנמוך (בדיבובו של מיכאל הנגבי) ושרוך הגבוה (בדיבובו של עמוס שוב ומאוחר יותר בדיבובו של איתי שגב).
רקע
התוכנית הונחתה על ידי הדמויות המונפשות ברוך ושרוך שהם אחים, שרוך הוא גבוה וברוך הוא נמוך. התכנית שודרה בשידור חי, וילדים שיחקו במשחק דרך הטלפון כשהם משחקים דרך דמויות אנימציה שונות כגון: פרה, גזר, נעל וכו'. רוב מנחי הערוץ באותה התקופה השתתפו בתפקיד אורח, בתור עצמם בתוכנית ביניהם: ליאת אחירון בתור מוכרת בקיוסק, טל מוסרי בחדר אמבטיה מונפש, קובי מחט בחוף הים, עדי עזרוני בתור דייגת ועודד מנשה שמופיע בטלוויזיה מונפשת. בעונות האחרונות נוספו דמויותיהם של תום אבני ומיקי גבע. דמויות נוספות שהופיעו בסדרה היו יושי הפיראט, חבר טוב של ברוך ושרוך ושולה המפלצת. כמו כן נוספה בעונות האחרונות דמותה של זהבית, חברה טובה מונפשת של ברוך ושרוך אשר דובבה במקור על ידי סופי צדקה.
מנחי הערוץ
מנחי ערוץ הילדים בזמנו הופיעו בתוכנית בגרסה מונפשת של עצמם:
שיר הפתיחה
שיר הפתיחה בוצע על ידי ליאת אחירון, מיכאל הנגבי ועמוס שוב והולחן על ידי דני רייכנטל.
נחל שפמנון
נחל שפמנון (שם בערבית: "ואדי ברבוטיה" – שפמנון בערבית) הוא נחל אכזב, אשר עובר במרכז רמת הגולן ונשפך לכנרת באזור ביצות בקעת בית צידא.
תוואי הנחל
תחילתו של הנחל כשלושה קילומטרים צפונית־מזרחית למושב כנף. מאזור זה זורם הנחל לכיוון מערב. ערוצו של הנחל רדוד בשטחו ומישורו עשוי בזלת. דרומית־מערבית לשרידי הכפר הסורי הנטוש עיון חמוד, נובע מעיין קטן ללא שם ומסביבו עצי צפצפה. והסביבה משופעת בצמחייה אופיינית לאזור כנענע משובלת ופטל קדוש. מערבית למעיין חוצה תוואי תעלת ההטיה הסורית את הנחל. בצד הנחל באזור זה מוטל טרקטור סורי שנפגע מירי של טנק ישראלי במהלך פעילות צה"ל ב בין ישראל לסוריה בשנות ה-60 של המאה ה-20. הנחל ממשיך וזורם מערבית למושב כנף ולאחריו הוא זורם לעמק רחב ידיים. הוא ממשיך וזורם דרומית לצומת גמלא. מכאן זורם הנחל מהגולן אל בקעת בית צידא והוא ממשיך לרוחבה לכיוון דרום-מערב, בין המטעים של מושבי האזור. לאחר מכן הנחל נשפך לכנרת דרומית־מזרחית לביצות בית צידא.
ינה הלטאי
יֶנה הֶלְטַאִי, (במקור אֶאוּגֶן הֶרְצל; בהונגרית: Heltai Jenő; פשט, 11 באוגוסט 1871 – בודפשט, 3 בספטמבר 1957) היה סופר, משורר, עיתונאי יהודי-הונגרי, זוכה פרס קושוט, בן דודו של בנימין זאב הרצל.
ביוגרפיה
הלטאי היה בנם הבכור של קארוי הרצל, סוחר בגדים ותבואה (1918), ושל יוספה רייך. כבר בגיל 14 פרסם את שיריו הראשונים. לאחר שעזב את לימודי המשפטים עבד כעיתונאי בעיתונים יומיים שונים, התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי והפך לסגן במילואים בשנת 1892. התקופה שלאחר מכן התאפיינה בנסיעותיו הרבות: הוא חי בפריז, בלונדון, בווינה, בברלין, באיסטנבול. את שם משפחתו הרצל שינה להלטאי בשנת 1913.
כבר בשנת 1900 עבד כמזכיר של תיאטרון הקומדיה של בודפשט ולאחר מכן כבמאי ודרמטורג בתיאטרון זה בשנים 1914–1918. משנת 1918 ניהל את ההוצאה לאור הגדולה אתנאום ופרסם כתבות בעיתון הנפוץ אשט (Az Est). בשנים 1932–1934 היה מנהל התיאטרון ההונגרי.
באוגוסט 1903 נשא לאישה את ולריה האוס (הנס). נישואיהם פורקו ב 1917 ובמאי 1923 התחתן עם לילה גאַץ' (אילונה פרוליך), בתם של וילמוש פרוליך ופרידריקה קליין.