cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קובורג
כלכלה
בשנת 2017, התמ"ג לתושב היה 91,506 אירו בקובורג, מה שהציב אותו במקום החמישי מבין 96 המחוזות העירוניים והכפריים (ממוצע בוואריה: 46,698 אירו).
ערים תאומות
קובורג מחזיקה בברית ערים תאומות עם:
סמל העיר
הסמל של קובורג, המכבד את הפטרון הגרמני של העיר, מאוריציוס הקדוש, הוענק ב-1493. בשנת 1934, הממשלה הנאצית אסרה כל האדרה של הגזע האפריקאי, והם החליפו את הסמל בסמל המתאר חרב אנכית עם צלב קרס נאצי על הניצב. סמל העיר המקורי שוחזר בשנת 1945 בסוף מלחמת העולם השנייה. כיום ניתן למצוא את הצללית של הקדוש הפטרון של העיר קובורג בעיקר על מכסי ביוב ועל סמל העיר.
יוהאן לודוויג לונד
יוהאן לודוויג לונד (בדנית: Johan Ludwig Lund; 16 באוקטובר 1777 – 3 במרץ 1867) היה צייר דני, יליד קיל, דוכסות הולשטיין. הוא היה חסיד הרומנטיקה, ידוע בציורי ההיסטוריה שלו.
הכשרה כאמן
לונד הגיע לקופנהגן כדי להתאמן כאמן, ובשנת 1797, בגיל 22, החל את לימודיו באקדמיה הדנית המלכותית לאמנות בתמיכתו של יוהאן פרדריק קלמנס, חרט מלכותי מוערך ומשפיע.
לימודים באירופה
לונד היה חבר עם קספר דויד פרידריך, סטודנט נוסף באקדמיה ונסע איתו לדרזדן שבגרמניה בשנת 1799 להמשך לימודיו באקדמיה של דרזדן. משם המשיך לפריז, שם למד אצל ז'אק-לואי דויד ב־1800 עד אפריל 1802. במהלך תקופה זו הוא גם יצא לטיולים בשווייץ ולאגם מאג'ורה. הוא המשיך לאיטליה בשנת 1802, תחילה לפירנצה ולאחר מכן לרומא, שם התגורר בשנים 1802–1810. בפירנצה הושפע עמוקות מהאמנות הדתית לפני תקופתו של רפאל. הוא היה חלק מהמושבה הגולה של אמנים ומדענים דנים וגרמנים באיטליה, שכללה את פרידריק ברון, וילהלם פון הומבולדט ואחרים. בהיותו מוכשר וחברותי, הוא הבטיח לעצמו קשרים חשובים רבים כולל אלה בבית המלוכה הדני.
במהלך אותה תקופה וגם שנים לאחר מכן במהלך שהותו ברומא, הוא התיידד עם הציירים הגרמנים המכונים תנועת הנצרתיים, קבוצת ציירים רומנטיים בראשות יוהאן פרידריך אוברבק ופטר קורנליוס. הוא למד איתם את סגנון הציור האיטלקי המוקדם, שנחשב אז לפרימיטיבי.
קריירה אקדמית
בשנת 1809 החל לונד בניסיונות לאבטח את הפרופסורה באקדמיה שהתפנתה עם מותו של מורו לשעבר בשנת 1806. הוא חזר לדנמרק בשנת 1810 יחד עם פרדריק ברון על מנת להמשיך לפעול באופן פעיל יותר בתפקיד ההוראה.
הוא החל להציג בשרלוטבורג בשנת 1812 והציג שם באופן קבוע עד 1861. האקדמיה גם הזמינה אותו להגיש בקשה לחברות והוא התקבל לאקדמיה בשנת 1814. הציור שלו בנושא הנורדי זכה לשבחים, אך הוא לא הוצג בגלריית הציורים הגדולה. אף שקיבל את האישור של האקדמיה להיות חבר, הם עיכבו את המינוי שלו לפרופסורה או לצייר מלכותי. לונד איבד את סבלנותו לעיכובים למינוי מצד האקדמיה, וחזר לרומא שבה התגורר בשנים 1816–1819 והחליט להתבסס כצייר דתי, וכחבר בתנועת הנצרתיים. בשנת 1818, בתמיכתו של הנסיך כריסטיאן פרדריק, הוא נבחר לבסוף לפרופסור באקדמיה יחד עם כריסטופר וילהלם אקרסברג. הוא חזר לקופנהגן בשנת 1819, והתחתן עם אוגוסטה לורנץ, בתו של האורגניסט, יוהאן הנריך לורנץ, ב־24 בדצמבר 1820.
פעולת של שכירת שני עמיתים לבית הספר לציור על ידי האקדמיה, הביאה חיוניות חדשה. אבל בעוד שהריאליזם שייצג אקרסברג היה בעלייה, והוא זכור כאבי תור הזהב של הציור הדני, הרומנטיקה שייצג לונד הייתה בעיקר בירידה.
במהלך 42 שנותיו באקדמיה לונד השפיעה רבות על תלמידיו הרבים. הוא עודד אותם ללמוד אמנות נוף הולנדית מהמאה ה-17, שאפשר היה לראות אותה בקופנהגן. גישתו הרומנטית לאמנות זכתה להערכה רבה על ידי קבוצה של ציירי נוף צעירים שהיו צעירים מתלמידיו של אקרסברג. הם נועדו לצייר נופים מעוררים השראה מתיאורי הטבע המדויקים של אקרסברג. מגמה זו הגיעה לשיאה בנופים רחבי היקף בסגנון הרומנטי הלאומני.
תלמידיו הקרובים ביותר של לונד כוללים את הצייר ההיסטורי דיטלב בלאנק, וציירי הנוף יוהאן תומאס לונדבי, וילהלם קיהן ועוד.
הייתה לו אישיות רעננה ומלאת חיים עד גיל 89. הוא נפטר מסיבות טבעיות ללא כל סימן של מחלה במהלך שנתו. לונד שמר על אוריינטציה הבינלאומית לאורך כל חייו בניגוד ללאומיות הגוברת והאזוריות באמנות. הוא המשיך לשמור על אנשי הקשר שלו בגרמניה ובאיטליה.
יצירה
עבודותיו העיקריות היו ציורים היסטוריים בעלי נושאים היסטוריים, מיתולוגיים ותנכיים, כגון חמשת הציורים הגדולים בארמון כריסטינסבורג בקופנהגן, שתיארו את תקופות הזמן התרבותיות השונות של דנמרק. אלה כוללים "סצנת קורבנות נורדית מתקופת אודין" שצוירה בשנת 1831, "עבודת השמש" שצוירה בשנת 1834, "תהלוכת קורפוס כריסטי מהתקופה הקתולית של דנמרק" שצוירה בשנת 1834 ו" שירות הכנסייה הלותרנית" שצויר בשנת 1843.
הוא ידוע גם בזכות יצירות בנושאים דתיים, שהושפעו מהערצתו לציירי רנסאנס כמו אנג'ליקו, פרוג'ינו ורפאל.
עבודותיו של לונד מופיעות במוזיאונים שונים לאמנות דנית, כולל הגלריה הלאומית הדנית (מוזיאון סטטנס לאמנות). יצירותיו נמצאות גם באוספים של כמה טירות דניות, כמו גם יצירות דתיות שניתן למצוא בכנסיות דניות שונות.
עדת ישורון (ציריך)
עדת ישורון ציריך (בגרמנית: Israelitische Religionsgesellschaft Zürich, או בקיצור IRGZ) היא אחת משתי קהילות יהודיות חרדית-אורתודוקסית בעיר ציריך.
הקהילה
יש כ-350 חברים בקהילה, והיא חבר בפדרציה השווייצרית של קהילות ישראל מאז 1918.
הקהילה נוסדה בשנת 1895 כאגודה בלתי רשמית והשתייכה בתחילה לקהילה הקיימת בציריך, עד שנפרדה שלש שנים לאחר מכן עקב אי הסכמה על הכיוון הפחות דתי של הקהילה הנ"ל. כבר ב-1890 ייסדו ג'וזואה גולדשמידט, יוזף אטלינגר ואיזידור קון מניין משלהם בציריך. בשל השקפת עולמם האורתודוקסית, השלושה לא רצו להשתתף בקהילת ציריך הקיימת. לפולד וייל העמיד לרשותם חדר בדירתו בו התחילה הקהילה החדשה.
הקהילה מחויבת לעקרונות הנאו-אורתודוקסיה כפי שיסדם הרב שמשון רפאל הירש במאה ה-19, והיא הקהילה היחידה דוברת גרמנית שייצגה את הכיוון הזה בתוך היהדות במשך למעלה ממאה שנה ללא הפרעה. התפילות הן לפי סידורי רדלהיים (סידור שפת אמת) ומקפידים על ההגייה הגרמנית-אשכנזית המסורתית של העברית בתפילה (לפחות במנינים המתקיימים בבית כנסת הגדול - במנינים המתקיימים בבית המדרש פחות מקפידים על ההגייה), ואומרים את רוב רובם של הפיוטים שבמנהג אשכנז המערבי. בתחילת המאה ה-20 היה גל הגירה ממזרח אירופה, שחלק ייסדו את קהילת אגודת אחים ב-1912, שגם היא אורתודוקסית-חרדית, אך מתפללים לפי נוסח ספרד. מאז שנות ה-60, מתקיים שיתוף פעולה הדוק בין הקהילות, בעיקר בתחום הכשרות.
מוסדות הקהילה
לקהילה בית כנסת ב-Freigutstrasse, שנבנה ב-1923/24 על פי תוכניות של על ידי האדריכלים הנאואר ווויטשי בסגנון אר דקו, מרכז קהילתי ב-Brandschenkesteig, ובית קברות בעיריית Fällanden. בית הקברות הוקם בשנת 1936 לאחר סגירת בית הקברות שטיינקלופה בציריך ומשתרע על פני 7,090 מ"ר.
בתי ספר לבנים ולבנות קשורים בקשר הדוק לקהילה אך מאורגנים באופן עצמאי.
איפה את, ברנדט
איפה את, ברנדט (באנגלית: Where'd You Go, Bernadette) הוא רומן סאטירי מאת מריה סמפל שיצא לאור בשנת 2012. הרומן מתאר אירועים בחייהם של ברנדט פוקס, בעלה אלגין בראנש ובתם בי בראנש בת ה-14, המתגוררים בסיאטל. המספרת היא הבת, בי בראנש, והסיפור מובא בעיקר כרצף של מסמכים – תכתובות דואר אלקטרוני, פקס, הודעות מסנג'ר, פתקים, דו"חות, תמלילי שיחות, בלוג בזמן אמת מועידת TED ועוד – שנוצרו על ידי שני הוריה של בי והסובבים אותם.
בשנת 2019 עובד הספר לסרט בבימויו של ריצ'רד לינקלייטר, שבו קייט בלאנשט מגלמת את דמותה של ברנדט.
תמצית העלילה
ברנדט פוקס, בעלה אלגין בראנש ובתם בי בראנש מתגוררים בסיאטל. ברנדט ואלגין מתכוננים להגשים את הבטחתם לבי – שיט לאנטארקטיקה. אלגין עסוק מאוד בניהול מיזם "סמנתה 2", מיזם הדגל של מיקרוסופט להפעלת חפצים בכוח המחשבה. ברנדט, אדריכלית מצטיינת, פרשה מהמקצוע 20 שנה קודם לכן, לאחר שאדם עשיר, שקנה ממנה את ביתה שאותו תכננה ועליו זכתה בפרס, הרס אותו. זמן מה לאחר הפרישה, ברנדט חוותה מספר הפלות ונכנסה לשמירת הריון, שבסופו נולדה בי. בי נולדה פגה ועם מום לבבי חמור שבגללו אושפזה מלידתה ועד גיל הגן ונותחה מספר פעמים. ברנדט החלה לשקוע בדיכאון כתוצאה מכך, אך לא נטלה אף תרופה נוגדת דיכאון שקיבלה במרשם. התפקוד של ברנדט כעקרת בית לקוי (מעולם לא ניסתה לתקן את הבית בו המשפחה מתגוררת), והיא סולדת מחברת בני אדם, אך היא מקפידה להביא את בי מדי יום לבית הספר ולהחזירה ממנו. בי עומדת לסיים את לימודיה בבית הספר היסודי, ומתכננת לעבור ללמוד בפנימייה שבה למדה אמה. לניהול ענייני היומיום מסתייעת ברנדט בעוזרת וירטואלית, מאנג'ולה קאפור, המתגוררת בהודו ומקבלת מברנדט הנחיות בדואר אלקטרוני.
שלל אירועים משבשים את חייהם של ברנדט ואלגין וגם את חייה של שכנתם אודרי גריפין, ובשיאם של אירועים אלה מתברר שמאנג'ולה קאפור היא למעשה קבוצת האקרים רוסית, וברנדט נעלמת, זמן קצר לפני הטיול לאנטארקטיקה (היא שלחה מכתב הסבר לבי, אך המכתב לא הגיע עקב תקלה). תחילה, אודרי גריפין, שכנתה של ברנדט המתגוררת מתחת לגבעה עליה שוכן ביתה של ברנדט, התעקשה שתגזום את שיחי האוכמניות בגינתה של ברנדט, שטיפסו לזו של אודרי. כיוון שברנדט הייתה אדריכלית בהשכלתה, היא ידעה שהשיחים סופגים את מי הגשמים ומונעים מהם להגיע לאדמה בחצרה של אודרי. למרות זאת ברנדט הסכימה לבקשה משום ששנאה את אודרי כמו את יתר האמהות, אותן כינתה "יתושים". אודרי לא הסתפקה בכך, והפיצה שמועה שברנדט ניסתה לדרוס אותה. לאחר כמה ימים, גשם סוער סוחף מפולת בוץ לביתה של אודרי, וזו מאשימה את ברנדט. בימים שבין גיזום השיחים לבין המפולת, ברנדט ביקרה בבית המרקחת במטרה לקבל תרופות לטיפול במחלת ים שמנג'ולה הזמינה עבורה. מתברר כי הן הכילו חומר אנטי פסיכיאטרי הקרוי הלדול, וברנדט חששה ליטול תרופות אלו מחשש לתופעות הלוואי. אלגין היה בדרכו לביקור במסעדה יחד עם צוות עובדיו באותו הערב, ומצא את ברנדט ישנה על ספה באותו בית מרקחת. המרשם לתרופה והסכסוך בין ברנדט לאודרי, גרמו לאלגין לשלוח מכתב לפסיכיאטרית מפורסמת בבקשה לאשפז את ברנדט. כעבור זמן מה מתברר שברנדט הפליגה לאנטארקטיקה לבדה, כשאודרי התחרטה על מעשיה והבריחה את ברנדט לביתה. אלגין ובי נוסעים אף הם לאנטארקטיקה – אלגין בתקווה שהטיול ישכיח מבי את הצער על היעלמות אמהּ, ובי על מנת לחפש את אמה החל מהמקום האחרון שבו נראתה.
התקבלות הספר
הספר שהה יותר מ-50 שבועות ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. הספר שהה 72 שבועות ברשימת רבי המכר בכריכה רכה ו-12 שבועות ברשימת רבי המכר בכריכה קשה של רשת הרדיו NPR הספר זכה בפרס אלכס לשנת 2013.
הספר תורגם ליותר מתריסר שפות ועובד לסרט.
בתרגומו לעברית זכה הספר לשבחיה של המבקרת עלית קרפ:
סוגת הספר
אתר "אנשי הספר" עמד על סוגת הספר:
התרגום לעברית
הספר תורגם לעברית בידי יוני רז פורטוגלי, והתרגום נערך בידי שחר סמוחה. הספר נטוע עמוק בחברה האמריקאית של סוף העשור הראשון של המאה ה-21, וכולל שלל מושגים מעולמו של הקורא האמריקאי, ואף כאלה המוכרים בעיקר לתושבי סיאטל. משום כך הוסיפו המתרגם והעורך הערות שוליים המסבירות לקורא העברי מושגים מקומיים כגון מחט החלל (מבנה בולט בסיאטל), סטיב ב' (מנכ"ל מיקרוסופט) ו- Daniel’s Broiler (רשת סטקיות באזור סיאטל).
ציפי גוריון, המבקרת של אתר "mako", לא אהבה שירות זה לקורא:
מיס גרנד אינטרנשיונל
תחרות מיס גרנד אינטרנשיונל (באנגלית: Miss Grand International), היא תחרות יופי בינלאומית שנתית לנשים הנערכת בידי ארגון מיס גרנד אינטרנשיונל, התחרות נוסדה ב-2013 בתאילנד. נשיאת החברה היא נוואט איתאראגריסיל והמטרות העיקריות של התחרות הוא לקדם שלום עולמי, לעצור את המלחמות והאלימות.
תחרות מיס גרנד אינטרנשיונל משודרת בשידור חי ברחבי העולם. בכל שנה משתתפות בתחרות מאות נשים אשר נבחרו למלכות יופי במדינות מהן הגיעו. בדומה לתחרויות מקבילות בעולם, בבחירת הזוכה מושם דגש על מראה חיצוני.
איפה את, ברנדט
התרגום לעברית
עם זאת, כאשר אחד מעובדי מיקרוסופט אומר לברנדט: "הצוות שלי עובד בעצם על ממשק C Sharp למשתמש קצה של HTML 5" לא ניתנו הערות שוליים לפענוח המושגים שבמשפט זה, כנראה משום שמיד לאחריו כותבת ברנדט: "בכל שיחה אתם מגיע רגע שבו אף אחד כבר לא חכם מספיק כדי להבין על מה הם מדברים".
מיס גרנד אינטרנשיונל
התנאים להשתתפות בתחרות הן שהמתמודדות צריכות להיות בין הגילאים 17–26, רווקות וללא ילדים וכמו כן שאף פעם לא הצטלמו או דגמנו בעירום.
איפה את, ברנדט
התרגום לעברית
עטיפת הספר בגרסתו העברית מתבססת על המרכיב הגרפי הבולט של העטיפה המקורית באנגלית, תוך תרגום הטקסט (שם הספר, שם המחברת) לעברית.
מיס גרנד אינטרנשיונל
בשנים 2013–2015 התקיימו כל התחרויות בבנגקוק, תאילנד, אצטדיון מקורה הואמרק או ארנה IMPACT מואנג תונג תאני. החל מ-2016 מתקיימת התחרות בכל שנה במדינה אחרת.
נציגות ישראל בתחרות
שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת מישראל שורה בוורוד מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום שני שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום שלישי שורה בטורקיז מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום רביעי שורה בירוק מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום חמישי שורה בבז' מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום שישי
איפה את, ברנדט
עיבוד לסרט
בינואר 2013 רכשו שתי חברות הפקה את הזכויות לסרט על פי הספר. בשנת 2019 החלה הקרנתו של הסרט "איפה את, ברנדט", בבימויו של ריצ'רד לינקלייטר, שבו קייט בלאנשט מגלמת את דמותה של ברנדט, בילי קרודופ מגלם את דמותו של בעלה, אלגין, אמה נלסון מגלמת את בתם, בי, וקריסטן ויג היא שכנתם אודרי.
הסולידריות האירופית
מפלגת "הסולידריות האירופית" (באוקראינית: Європейська солідарність) היא מפלגה פוליטית באוקראינה שהוקמה במתכונתה הנוכחית ב-28 בפברואר 2014 על ידי איש העסקים פטרו פורושנקו. המפלגה היוותה מפלגת השלטון בכל שנות נשיאותו של פורושנקו והיא אחת המפלגות הגדולות באוקראינה, לאחר שזכתה במרבית המושבים בראדה העליונה בבחירות 2015. המפלגה חברה בקואליציה יחד עם מפלגת החזית העממית (Народний фронт). שורשי המפלגה הם כתנועה סוציאל-דמוקרטית, אך החל מ-2014 היא מזוהה כמפלגת מרכז-ימין.
ב-27 באוגוסט 2014 הפכה לגוש פטרו פורושנקו וב-24 בינואר 2015 שונה שמה לגוש פטרו פורושנקו "סולידריות". במאי 2019 שונה שמה שוב והיא נקראת בשם "הסולידריות האירופית".
היסטוריה
פטרו פורושנקו עזב את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית המאוחדת של אוקראינה בשנת 2000 והקים את סיעת "סולידריות" כתנועה עצמאית בעלת נטייה למרכז-שמאל.
ביולי 2000 הוחלט על איחודן של חמש המפלגות שתמכו בנשיא לאוניד קוצ'מה, תנועת סולידריות בראשות פורושנקו, מפלגת התחייה האזורית, מפלגת העבודה האוקראינית, מפלגת הגמלאים האוקראינית והמפלגה למען אוקראינה יפה (בראשות לאוניד צ'רנובצקי שלימים מונה לראש עיריית קייב). המפלגות התאחדו לתנועה אחת בשם "מפלגת התחייה האזורית - סולידריות העבודה של אוקראינה".
במרץ 2001 שם המפלגה שונה למפלגת האזורים, מאחר שהמפלגה נחשבה ליוזמה מאחדת של פורושנקו רבים שיערו שימונה לעמוד בראש המפלגה אך לבסוף מונה מיקולה אזארוב, מה שגרם להחלטת חברי "סולידריות" לפרוש במחאה מחברות המפלגה בנובמבר 2001, אך פורושנקו נשאר אחד מראשי המפלגה.
סולידריות נפרדה ממפלגת האזורים והוקמה ב-28 בפברואר 2001 כתנועה פוליטית ובראשה מיכאיל אנטוניוק. בנובמבר 2001 עזב פורושנקו את מפלגת האזורים והוא מונה ליושב ראש המפלגה.
בדצמבר 2001 המפלגה התאחדה עם מפלגת אוקראינה שלנו של ויקטור יושנקו. ביוני 2013 מונה יורי סטץ לראש מפלגת סולידריות והמפלגה הייתה לחלק מהאופוזיציה האוקראינית.
בעקבות אירועי יברומאידן הוקמה תנועת גוש פטרו פורושנקו. באוגוסט 2014 שר הפנים לשעבר, יורי לוצנקו, מונה לראש המפלגה. התמיכה במפלגה גדלה ואחוזי התמיכה בה נעו בין 11,1% ל-20,3%.
בבחירות הפרלמנטריות גוש פטרו פורושנקו סיימה במקום השני, אך הסיעה הפכה למפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט עקב הצטרפות מועמדים עצמאיים למפלגה ומספר המנדטים הראשוני עמד על 131. לאחר כניסתה לפרלמנט הוקמה קואליציית "אוקראינה האירופית" (שכללה מפלגות כדוגמת החזית העממית, סמופומוץ', המפלגה הרדיקלית בראשות אולג ליאשקו ותנועת בטקיבשצ'ינה בראשות יוליה טימושנקו)
בינואר 2015 התנועה שינתה שמה לגוש פטרו פורושנקו "סולידריות" והתמודדה יחד עם UDAR בבחירות לרשויות המקומיות. כאשר פטרו פורושנקו מונה לנשיא אוקראינה, ויטלי קליצ'קו מונה לראשות המפלגה.
המפלגה נחשבת למפלגה הגדולה ביותר באוקראינה עם 23,5% תמיכה, כשמיד אחריה בטקיבשצ'ינה עם 22,7% תמיכה. המפלגה ניצחה במרבית המושבים בבחירות לרשויות המקומיות בסתיו 2015 והיא קידמה 19,84% למועצות המקומיות, כשאחריה בטקיבשצ'ינה עם 18,13%.
לקראת הבחירות הפרלמנטריות באוקראינה 2019 המפלגה שינתה את שמה למפלגת "הסולידריות האירופית".
דובאי אינטרנט סיטי
דובאי אינטרנט סיטי ( בערבית: مدينة دبي للإنترنت; באנגלית: Dubai Internet City בקיצור: DIC ), הוא פארק טכנולוגיות מידע, מבוססות אינטרנט ועסקים שהוקם בשנת 1999 ופתח את שעריו בשנת 2000. הפארק נוצר על ידי ממשלת דובאי בהוראת אמיר דובאי מוחמד בן ראשד אאל מכתום, כאזור סחר חופשי ובסיס אסטרטגי לחברות המכוונות לשווקים המתעוררים, בדובאי, איחוד האמירויות הערביות, הודו ומזרח אפריקה.
סקירה כללית
בדובאי אינטרנט סיטי, הוקמו 25 בנייני משרדים, בעלי למעלה מחצי מיליון מטרים רבועים של שטחי משרדים ומסחר, שבהם התבססו נכון לשנת 2019, למעלה מ-1,600 חברות, המעסיקות למעלה מ-5,500 עובדים.
החוקים הכלכליים של DIC מעניקים לחברות שהתבססו בפארק, מספר הטבות: להמשיך להחזיק בבעלות מלאה בחברות, חופש מיסוי ומכס, המובטחים בחוק לתקופה של 50 שנה. מודל פעולה הכולל 100% בעלות זרה, בדומה לאלו הרווחים באזורים כלכליים ייעודיים אחרים באיחוד האמירויות הערביות. חוקים אלו וההטבות הנלוות הובילו חברות טכנולוגיות מידע גלובליות רבות, כגון פייסבוק, לינקדאין, גוגל, דל, אינטל, Huawei, סמסונג, SAP, מיקרוסופט, IBM, Oracle Corporation, Tata Consultancy, 3M, Sun Microsystems, Cisco, HP, NokiaAccenture ועוד כ-200 חברות שקיבלו זיכיונות לפעול בעיר האינטרנט, כולל חברות רוסיות, סיניות וחברות מבוססות מאיחוד האמירויות, כדי שיעבירו את המטות, והבסיס האזורי שלהן ל-DIC. פארק DIC ממוקם בסמוך לאשכולות תעשייתיים אחרים כגון דובאי מדיה סיטי והפארק האקדמי של דובאי Dubai Knowledge Park.
היסטוריה
דובאי אינטרנט סיטי, חברת בת של דובאי אחזקות מקבוצת TECOM השקעות. נוסדה באוקטובר 1999 לאחר הכרזתו של אמיר דובאי מוחמד בן ראשד אאל מכתום, על הקמת פארק הטכנולוגיות מבוססות האינטרנט כאזור סחר חופשי. הפארק פתח את שעריו באוקטובר 2000.
מיקום
דובאי אינטרנט סיטי נמצאת כ-25 קילומטרים דרומית למרכז העיר דובאי, על הכביש המהיר E11, דרך שייח' זאיד שבין דובאי לאבו דאבי. פארק DIC ממוקם בסמוך למרינה של דובאי, מגדלי חוף ג'ומיירה ביץ' רזידנס וסמוך לפאלם ג'ומיירה, אזורים אלה הפכו במהירות לשלושה מאזורי המגורים האקסקלוסיביים והיקרים ביותר של דובאי. פארק DIC נמצא במרחק פחות מ-1 קילומטר מחוף הים ולידו נמצאים מספר מלונות חמישה כוכבים. תחנת המטרו הקרובה ביותר נמצאת בפארק עצמו על הכביש המהיר, שייח זאיד ונקראת תחנת דובאי אינטרנט סיטי שעל הקו האדום של המטרו של דובאי.
הוקרה
דובאי אינטרנט סיטי זכתה בתואר האזור הסחר הטוב ביותר במזרח התיכון בשנים 2006–2007, מטעם המגזין FDI.
תהילים קכ"ב
תהילים קכ"ב הוא המזמור ה-122 בספר תהילים והוא חלק מקובץ שירי המעלות בספר. זהו מזמור תפילה בה מביע משורר תהילים את שמחתו לעלות לרגל לירושלים.
תוכן המזמור ומבנהו
יש המחלקים את המזמור כך: פסוק א' משמש כמבוא וכל צמד פסוקים הבאים אחרי כותרת המזמור משמשים כחלק. מפסוק א' משמש ככותרת מבוא למזמור. לדעת רבי משה הכהן אבן ג'יקטילה, המזמור חובר על ידי דוד כדי שיושר בעת בניית בית המקדש. הקושי העולה מהפסוק הוא התיבה: "לדוד" המופיעה בכותרת המזמור שיש הטוענים כי זה מעיד על כל שהמזמור נכתב לכבוד דוד.
בעל המזמור מתפלל לשלום ירושלים. במזמור פונה המשורר בשם העולים לרגל לבית המקדש, הפנייה אל העיר נעשית בגוף שני ובה הוא מדבר בשבחה. לדעת רבי יעקב פייתוסי מזמור זה נאמר על ידי הגולים ובו מובע הרעיון של יישוב ארץ ישראל
רקע היסטורי לחיבור המזמור
ישנה סתירה בולטת בין כותרת המזמור לבין גופו של המזמור. בכותרת נאמר "שיר המעלות לדוד", ואילו תוכנו של המזמור מתאר את העלייה לבית ה' והגעת השבטים לירושלים. דוד, לא בנה את בית ה', ועל כן, בכל מקרה, לא התקיימה בזמנו עליית השבטים שלוש פעמים בשנה אל בית המקדש. בנוסף: במזמור מתוארת ירושלים כמקום ישיבת "כיסאות לבית דוד", ואם כן, על כיסא המלוכה בירושלים ישבו אז כבר צאצאיו של דוד. פתרונות לסתירה זו ניתנו באופנים שונים והם משמשים גם כהסבר לרקע ההיסטורי לחיבורו של המזמור
בספרות חז"ל
פתרון זה, המבוסס על דרשת הפסוקים מציג את המזמור כתגובתו של דוד על דברים ששמע מפי בני דורו שאמרו: "[מתי] בית ה' נלך?".
בפרשנות המקרא של ימי הביניים
פרשני המקרא בימי הביניים נקטו פירושים שונים, בחלקם על דרך הפשט, שדרכם הסבירו גם את הרקע ההיסטורי לחיבור המזמור.
פירושים אלה, המפרשים את מזמורי ספר תהילים כנבואות שנאמרו לצורך בני הגלות, נפוצים בדברי הראשונים, והם נובעים מן הרצון להפוך את ספר תהילים לכזה שמבטא את רחשי לבם של ישראל בתקופה שבה חיו המפרשים עצמם.
בליטורגיה
פרק זה הוא חלק מהמזמורים הנוספים בפסוקי דזמרא של שבת ויום טוב.
בקצת קהילות אשכנז, נוהגים לומר מזמור זה (יחד עם "ברכי נפשי" (תהלים קד) ושאר מזמורי שיר המעלות) אחרי מנחה בשבתות החורף, כלומר משבת בראשית עד (ולא עד בכלל) שבת הגדול.
המזמור בתרבות
המזמור, באנגלית, הושר בכניסתה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת להכתרתה ב-2 ביוני 1953.
בשירו הידוע של יוסי גמזו 'בשערייך ירושלים' ללחן יחזקאל בראון שזורים פסוקים מספר תהילים וממזמור זה השורה הפותחת את שירו: "עומדות רגלינו בשערייך, ירושלים". השיר זכה למספר ביצועים ביניהם של יהורם גאון, הפרברים, רונית אופיר וגאולה גיל. המזמור זכה ללחן של מרדכי כלפון ולביצוע אורפנד לנד. בשיר "שלווה בארמונותייך", מתוך האלבום "תוך כדי תנועה", הראפר והזמר רביד פלוטניק מבצע חלקים מתוך הפזמון.
ת'ולאני סרארו
ת'ולאני קאלב סרארו (באנגלית: Thulani Caleb Serero; נולד ב-11 באפריל 1990) הוא כדורגלן דרום-אפריקאי המשחק בעמדת הקשר באל-ג'זירה.
קריירת מועדונים
סרארו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של סאנואנה גונרס ובגיל 14 הצטרף לאייאקס קייפטאון. בעונת הצטרף לקבוצה הבוגרת וכבש ארבעה שערים. בעונת סרארו הבקיע 10 שערי ליגה וקבוצתו סיימה במקום השני.
ב-22 במאי 2011 סרארו חתם לארבע שנים באייאקס מליגת העל ההולנדית תמורת 2.5 מיליון אירו. ב-7 באוגוסט 2011 סרארו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד דה חראפסחאפ. בעונתו הראשונה באייאקס, רשם רק 6 הופעות עקב פציעה. ב-25 באוגוסט 2012 סרארו הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד נאק ברדה. שבועיים לאחר מכן הוא כבש שני שערים נגד הירנפיין ואף ספג כרטיס אדום. ב-26 בנובמבר 2013 הבקיע בניצחון 1-2 נגד ברצלונה במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות, שהיה שער הבכורה שלו בזירה אירופית.
ב-14 ביוני 2017, סרארו חתם לשלוש שנים בויטסה ארנהיים.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, סרארו שיחק בנבחרות הצעירות של דרום אפריקה.
ב-9 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת. ב-15 בנובמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד.
סרארו השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2013 וגביע אפריקה לאומות 2019.
שוקי בן-נעים
ביוגרפיה
בן-נעים הוא בוגר ישיבת ההסדר עתניאל ובוגר בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, במגמת תסריטאות. בשנת 2007 שימש יחד עם רונית ויס ברקוביץ ועמית ליאור כתסריטאי הסדרה "מרחק נגיעה", שזכתה להצלחה רבה ומדרוג גבוה. ב-2008 הפכה לסדרה הישראלית השנייה שנרכשה על ידי הרשת האמריקאית HBO, אחרי הסדרה "בטיפול"
בשנת 2008 כתב את תסריט סדרת הדרמה "חמישה גברים וחתונה", ששודרה בערוץ 10. ב-2009 כתב את תסריט הסדרה "מעורב ירושלמי" עבור זכיינית ערוץ 2, קשת. באותה שנה שימש כיועץ תסריט הסרט "עיניים פקוחות". בשנת 2011 יצר ושימש כתסריטאי ראשי של הסדרה "אורים ותומים", ששודרה ב-Yes. בשנים 2014-2012 יצר וכתב את תסריט הסדרה "נויורק".
בשנת 2015 החל לשמש כתסריטאי ראשי של הסדרה "אשתו של גיורא" המשודרת בערוץ 10.
פסגת ביגל (אנטארקטיקה)
פסגת ביגל (באנגלית: Beagle Peak) היא פסגה בחלק המרכזי של רכס הרי לאסוס, באי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 700 מטרים מעל פני הים.
הפסגה ממוקמת 5.55 קילומטרים דרומית-מערבית מפסגת מוריסני.
מקור השם
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שמו של לוטננט קומנדר קלייד א. ביגל (Clyde A. Beagle), מצי ארצות הברית, שהיה מפקד מטוס LC-130 בטייסת VXE-6, במהלך מבצע דיפ פריז (קיפאון עמוק) בשנים 1969 ו-1970.
הברבור
התסריט מבוסס על המחזה "הברבור" (A Hattyú) של פרנץ מולנר משנת 1914 בהשראתו הופקו שני סרטים אילמים בשנים 1925 ו-1930.
הצילומים נערכו באחוזת בילטמור בקרוליינה הצפונית.
תקציר העלילה
שנת 1910 בממלכה במרכז אירופה. הנסיכה אלכסנדרה (גרייס קלי), גרה עם אמה הנסיכה ביאטריקס (ג'סי דויס לנדס), דודה הכומר קרל (בריאן ארנה) דודתה של ביאטריקס סימפורוזה (אסתל וינווד) ושני אחיה הקטנים, אלכסנדר וארסן.
זכויות המלוכה של המשפחה נשללו בשעתו על ידי נפוליאון וכעת מתרגשת ביאטריקס מבואו של יורש העצר הנסיך אלברט (אלק גינס) בתקווה שיכיר ויישא לאשה את אלכסנדרה והמשפחה תחזור לכס המלוכה.
אלברט הוא מבוגר יחסית ופחות נאה ומושך מניקולס. הנסיכה אלכסנדרה מנסה למשוך את תשומת לבו אך הוא אדיש, ישן עד מאוחר, ומבלה יותר עם הבנים במשחק כדורגל.
ביאטריקס מחליטה לגרום לאלברט לקנא ומזמינה את ניקולס לנשף גדול עם אלברט למרות שאינו שייך למעמד האצולה.
אלכסנדרה וניקולס רוקדים בנשף ומתקרבים זה לזו כשהם רוקדים בנשף. לאלברט לא אכפת והוא ניגש לתזמורת ומלווה אותה בקונטרבס.
מאוחר יותר, ניקולס מגלה לאלכסנדרה מה הוא מרגיש כלפיה. היא אומרת לו שהכל היה תכסיס לגרום לאלברט להציע לה נישואין והיא חשדה שהוא מרגיש כך. היא מבינה שיש לה כמה רגשות כלפיו, אבל הוא מסרב לה. אלברט בא לגלות על המצב הזה וקצת נדהם. אלברט וניקולס מחליפים עלבונות. ניקולס מחליט לעזוב למחרת בבוקר.
אלכסנדרה, המומה ממה שקרה, מעדיפה את המורה הצעיר והשרמנטי על הנסיך המבוגר והיבשושי ומנסה לעזוב אתו, אך ניקולס מסרב לה שוב.
אמו של אלברט, המלכה דומיניקה (אגנס מורהד), מופיעה ונדהמת למשמע הסיפור כולו. אלברט נותן את ברכתו לזוג ואומר שכשיהפוך למלך, הוא יאפשר להם לחזור לארץ. עם זאת, ניקולס בסופו של דבר עוזב את האחוזה ללא אלכסנדרה.
אלברט מנסה לנחם את אלכסנדרה בכך שהוא אומר לה שהיא כמו ברבור: על המים היא נראית שלווה, אבל ביבשה היא יותר כמו אווזה. אלכסנדרה מבינה שאין לה ברירה. היא ואלברט משלבים ידיים וצועדים לפגישה עם המלכה.
Revolution (2021)
היה אירוע היאבקות מקצועית בשיטת שלם וצפה של ארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). האירוע נערך ב-7 במרץ 2021 והיה האירוע השני בסדרת אירועי Revolution, ואירוע השלם וצפה הראשון של AEW שנערך ביום ראשון. רוב הקרבות באירוע התקיימו באולם ה-Daily's Place בג'קסונוויל, פלורידה, בעוד שקרב הרחוב, הוקלט בסגנון קולנועי מבעוד מועד במקום בלתי ידוע באטלנטה, ג'ורג'יה.
תשעה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהתקיים במופע המקדים לאירוע. בקרב המרכזי, קני אומגה ניצח את ג'ון מוקסלי בקרב מוות התפוצצות חוטי תיל ושמר על אליפות העולם של AEW. עוד ברשימת הקרבות, דארבי אלין וסטינג ניצחו את טים טאז (בריאן קייג' וריקי סטארקס) בקרב רחוב, שהיה קרב החזרה מפרישה של סטינג והבכורה שלו ב-AEW בנוסף להיותו הקרב הראשון שלו מאז האירוע לילה של אלופים של ארגון ההיאבקות ה-WWE בספטמבר 2015, היאנג באקס (מאט ג'קסון וניק ג'קסון) ניצחו את כריס ג'ריקו ו-MJF ושמרו על אליפות הזוגות של AEW. רגעים בולטים באירוע היו ההופעות המפתיעות של מאקי איטו, אית'ן פייג' וכריסטיאן קייג', כשהשניים האחרונים רשמו את הבכורה שלהם ב-AEW.
רקע
הארגון שיתף פעולה עם תיאטראות סינמארק, הארקינס ומרקוס אשר לקחו חלק בהקרנת המופע. ב-3 במרץ, רשת הטלוויזיה TNT שידרה תוכנית של שעה אשר נקראה Countdown to Revolution, כשתוכנית זו גרפה כ-347 אלף צפיות.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות במהלך התקופה שעד לקיום האירוע.
בספיישל Winter Is Coming, שנערך ב-2 בדצמבר 2020, קני אומגה ניצח את ג'ון מוקסלי וזכה באליפות העולם של AEW לאחר שקיבל עזרה מצד חברו הקרוב וסגן הנשיא של ארגון ההיאבקות Impact Wrestling, דון קאליס. במשך השבועות הבאים, אומגה ערך הופעות בפרקי התוכנית השבועית !Impact והתאחד עם חבריו לקבוצת הבולט קלאב לשעבר, אלופי הזוגות של אימפקט, ה-Good Brothers (דוק גאלוס וקארל אנדרסון), שמצידם ערכו הופעות בפרקי התוכנית השבועית Dynamite על מנת לתקוף את מוקסלי. ב-17 בפברואר בפרק של התוכנית Dynamite, מוקסלי הותקף פעם נוספת על ידי אומגה וה-Good Brothers, כשלאחר מכן מוקסלי הודיע שמוקסלי ישיג את הקרב החוזר שלו באירוע Revolution והוא יהיה מסוג קרב מוות התפוצצות חוטי תיל.
עוד בפרק הספיישל Winter Is Coming, סטינג ערך את הבכורה שלו ב-AEW, כשנחלץ לעזרת קודי רודס, דאסטין רודס ואלוף TNT של AEW, דארבי אלין מתקיפתם על ידי טים טאז (בריאן קייג', ריקי סטארקס ופאוורהאוס הובס). ב-20 בינואר 2021 בפרק של התוכנית Dynamite, המנג'ר של הקבוצה, טאז, הצהיר שהוא רוצה לקחת את המאבק ביניהם לרחוב ואף איתגר את אלין וסטינג. יום לאחר מכן, נודע שאלין וסטינג יתמודדו מול טים טאז (קייג' וסטארקס) בקרב רחוב באירוע Revolution, מה שסימל את הקרב הראשון של סטינג ב-AEW בנוסף לקרב הראשון שלו מזה למעלה מחמש שנים מאז פרישתו בשנת 2016.
ב-20 בינואר בפרק של התוכנית Dynamite, קרב באטל רויאל זוגות הוכרז לפרק הספיישל Beach Break, כשהמנצחים בקרב זה יקבלו הזדמנות להתמודד על אליפות הזוגות של AEW מול אלופי הזוגות, היאנג באקס (מאט ג'קסון וניק ג'קסון) באירוע Revolution. התניה שהוטלה על היאנג באקס, שנכללו בקרב הבאטל רויאל זוגות, הייתה שאם הם היו מנצחים — הם אלו שהיו בוחרים את היריבים שלהם. כריס ג'ריקו ניצח בקרב הבאטל רויאל זוגות לאחר שהדיח אחרון את דאריוס מרטין מהצמד טופ פלייט, מה שזיכה אותו ואת חברו לקבוצת The Inner Circle, MJF בקרב האליפות המיוחל באירוע Revolution.
עוד ב-20 בינואר בפרק של התוכנית Dynamite, הארגון הודיע על קיום טורניר הדחות בן 16 משתתפות על המועמדות לאליפות הנשים של AEW, כשהמנצחת בטורניר תקבל הזדמנות להתמודד על התואר באירוע Revolution. ב-3 במרץ בפרק של התוכנית Dynamite, ריו מיזונאמי ניצחה את ניילה רוז וזכתה בטורניר. בעקבות זאת, מיזונאמי הפכה לטוענת לכתר אשר קיבלה קרב על התואר מול אלופת הנשים, היקארו שידה, באירוע Revolution.
ב-17 בפברואר בפרק של התוכנית Dynamite, קרב סולם משושה הוכרז לאירוע Revolution, כשהמנצח בקרב זה יקבל קרב עתידי על אליפות TNT של AEW. קודי רודס, סקורפיו סקיי ופנטה אל זרו מיידו הוכרזו כשלושת המשתתפים הראשונים בקרב. שבוע לאחר מכן בתוכנית, לאנס ארצ'ר ניצח את ריי פיניקס וב-3 במרץ בתוכנית, מקס קאסטר ניצח את פרסטון ואנס על מנת להשיג את שני המקומות הנוספים בקרב הסולם שכונה בשם "קרב סולם פני המהפכה". המקום השישי והאחרון בקרב נשאר מסתורי והוכרז שהמתאבק מאחורי מקום זה ייחשף רק באירוע עצמו.
לאחר שנזרק מצוות האליט, אדם פייג' מצא את עצמו בעלילה עם צוות הדארק אורדר, שהייתה מעוניינת לצרף אותו לשורותיה, מנגד, פייג' דחה כל פעם את הצעתה. באותו הזמן, פייג' נבחן על ידי "ביג מאני" מאט הארדי. ב-10 בפברואר בפרק של התוכנית Dynamite, הארדי רכש בר על מנת לחגוג את ניצחונם בקרב זוגות שבוע קודם לכן ואף שידל את פייג' להשתכר ולחתום על חוזה שבו הארדי יהפוך למנג'ר שלו, כאשר הארדי יקבל 30% מהרווחים של פייג'. שבוע לאחר מכן בתוכנית, פייג' חשף שהוא החליף בין החוזה שהארדי הציע לו לחוזה שעליו פייג' והארדי חתמו, שלמעשה היה על קרב "כסף גדול" באירוע Revolution. אם הארדי יפסיד, פייג' יקבל את מלוא הרווחים של הרבעון הראשון של הארדי. לעומת זאת, האחרון אמר לפייג' שאם פייג' מחשיב את עצמו לבחור הגון, הוא גם יניח את רווחי הרבעון הראשון שלו על כף המאזניים, הצעה שלה פייג' נענה בחיוב.
ב-26 בפברואר, קרב קזינו באטל רויאל זוגות נקבע לאירוע Revolution. סדר הכניסות נקבע על פי הגרלה. שני צמדים פתחו את הקרב, כשכל 90 שניות, נכנס צמד מתאבקים חדש. בקרב זה התרחשו הדחות של יחידים, כאשר המתאבק נזרק מעל לחבל העליון ושתי רגליו נגו ברצפה; צמד הודח מהקרב כששני המתאבקים הודחו מהקרב. הקרב יסתיים לאחר שנותר בזירה מתאבק אחד או צמד מתאבקים. הצמד המנצח בקרב זה יקבל קרב עתידי על אליפות הזוגות של AEW. מספר כולל של 15 צמדים הוכרז לקרב הקזינו באטל רויאל זוגות.
ב-24 בפברואר, הארגון הודיע על החתמתו של פול וייט, שמוכר בעיקר תחת שם הבמה ביג שואו בארגון ההיאבקות המתחרה, ה-WWE. וייט ערך את הבכורה בארגון ב-3 במרץ בפרק של התוכנית Dynamite במהלך ראיון עם טוני שיבאני. במהלך הראיון וייט הודיע שיש בידו "סקופ גדול" שיקרה באירוע Revolution. הוא הודיע שבאירוע עצמו ייחשף "טלנט ששווה מעמד היכל תהילה".
מופע מקדים
קרב אחד בודד התקיים במהלך המופע המקדים אשר נודע בשם "The Buy In" ובו ד"ר בריט בייקר (שלוותה לקרב על ידי רבל) ומאקי איטו התמודדו בקרב זוגות מול ריהו ות'אנדר רוזה. במקור, רבל הייתה אמורה להיות השותפה של בייקר, אך עקב פציעה היא הוחלפה על ידי מאקי איטו, שערכה הופעה מפתיעה. לאחר שרבל הכתה את רוזה בעזרת קב, בייקר ניצלה זאת כדי להצמיד אותה לניצחון.
קרבות מקדימים
האירוע עצמו נפתח בקרב שבו היאנג באקס (מאט ג'קסון וניק ג'קסון) הגנו על אליפות הזוגות של AEW נגד כריס ג'ריקו ו-MJF (שלוו לקרב על ידי וורדלו). בסיום, היאנג באקס ביצעו על ג'ריקו את מהלך המלצר דרייבר על מנת לנצח בקרב ולשמור על חגורות האליפות.
הקרב השני היה קרב קזינו באטל רויאל אשר קבע את הטוענים הבאים לכתר לאליפות הזוגות של AEW. ריי פיניקס (שייצג את Death Triangle) ניצח בקרב לאחר שהדיח אחרון את ילד הג'ונגל (שייצג את ג'וראסיק אקספרס).
אז, היקארו שידה הגנה על אליפות הנשים של AEW נגד ריו מיזונאמי. שידה הצליחה להגן על תוארה לאחר שביצעה על הטוענת לכתר את מהלך ה-Corkscrew Knee. לאחר הקרב, שידה ומיזונאמי הותקפו על ידי ניילה רוז, בריט בייקר ומאקי איטו, עד שת'אנדר רוזה הגיעה ונחלצה לעזרת השתיים.
בקרב שבא לאחר מכן, מירו וקיפ סביאן (שלוו לקרב על ידי פנלופה פורד) התמודדו בקרב זוגות מול בסט פרנדס (צ'אק טיילור ואורנג' קאסידי). ברגעי הסיום של הקרב, מירו ביצע על טיילור את מהלך ה-Game Over, שלא הותיר לאחרון דבר מלבד להיכנע.
לאחר מכן, אדם פייג' התמודד מול מאט הארדי בקרב כסף גדול, שבו המנצח יקבל את הרווחים של הרבעון הראשון של שנת 2021 של המפסיד. לאחר שקיבל עזרה מקבוצת הדארק אורדר, פייג' ביצע על הארדי את מהלך הסיום שלו, ה-Buckshot Lariat על מנת לנצח בקרב. לאחר הקרב, פייג' חגג ושתה בירה עם חברי קבוצת הדארק אורדר.
לאחר מכן, כריסטיאן קייג' נחשף כ"טלנט ששווה מעמד היכל תהילה", מילים שנאמרו על ידי פול וייט בפרק הקודם של התוכנית Dynamite. קייג' נכנס אל הזירה וחתם על חוזה מבלי לומר מילה. בנוסף, קייג' חשף את משפט המפתח ".Out. Work. Everyone"
בקרב הלפני אחרון, דארבי אלין וסטינג התמודדו מול טים טאז (בריאן קייג' וריקי סטארקס) בקרב רחוב, שהופק בסגנון קולנועי. קרב זה הוקלט מבעוד מועד במקום בלתי ידוע באטלנטה, ג'ורג'יה. שני הצמדים נאבקו זה מול זה בתוך מחסן שבו הייתה נמצאת זירה. לאחר שהשתמשו בחפצים העומדים לרשותם, אלין ביצע על קייג' את מהלך ה-Coffin Drop מהקומה השנייה על לוחות עץ, שגרמו לקריסתם והגעתם לקומה מתחת. מעשה זה הותיר את סטינג וסטארקס להיאבק לבדם בתוך הזירה, שם סטינג זיכה אותו ואת אלין בניצחון לאחר שביצע על סטארקס את מהלך הסקורפיון דת' דרופ.
הקרב המרכזי
בקרב המרכזי, קני אומגה (שלווה לקרב על ידי דון קאליס) הגן על אליפות העולם של AEW נגד ג'ון מוקסלי בקרב מוות התפוצצות חוטי תיל. בקרב זה, שלושה צדדים מתוך הארבעה של חבלי הזירה הוחלפו בחוטי תיל, שהתפוצצו בכל פעם שמתאבק יצר מגע איתם, ובמידה שלא הייתה הכרעה בתום 30 דקות, הזירה תתפוצץ ומי שיישאר עומד בזירה הוא יוכתר למנצח. בסיום, אומגה קיבל עזרה מחבריו, דון קאליס וה-Good Brothers (דוק גאלוס וקארל אנדרסון) במטרה להכות את מוקסלי ולאזוק אותו. אומגה ניצח בקרב לאחר שביצע על מוקסלי את מהלך ה-One Winged Angel על כיסא. לאחר הקרב, אומגה, גאלוס ואנדרסון המשיכו להכות את מוקסלי עד לטיימר שהופעל כדקה לפני התפוצצות הזירה. השלושה עזבו את מתחם הזירה לפני הפיצוץ, אך לפני כן, אדי קינגסטון הגיע כדי לנסות להציל את מוקסלי. קינגסטון לא היה מסוגל להתיר את האזיקים ולכן הוא החליט לכסות את מוקסלי בגופו שלו על מנת להדוף את עוצמת הפיצוץ. צוות רפואי ניגש לשניים ונחלץ לעזרתם עד שהמופע ירד משידור.
ביקורות
האירוע קיבל ביקורות חיוביות בקרב המבקרים והצופים, כשהסיומת של הקרב המרכזי היא זאת שספגה את מירב הביקורות השליליות.
ברנט ברוקהאוס מה-CBS Sports תיאר את האירוע כאירוע "בעל אקשן טוב בזירה והפתעות כיפיות שענה מאוד על הציפיות". כמו כן, הוא שיבח את הקרב על אליפות הזוגות ואת הקרב על אליפות הנשים, תוך כדי שהעניק את הדירוג הגבוה ביותר לקרב הרחוב וטען ש"אף על פי שזה קרב בסגנון קולנועי, הוא הכיל את האיכויות הטובות ביותר של המתאבקים ובו זמנית החביא את המגבלות של סטינג בן ה-61". הוא אהב את הקרב המרכזי, אך "הסיומת הכתימה לגמרי את מה שבא קודם לכן". ג'סטין בראסו מהמגזין ספורטס אילוסטרייטד אהב מאוד את הקרב על אליפות הנשים, קרב הרחוב והקרב המרכזי. הוא תיאר את הקרב בין שידה למיזונאמי כאחד "בעל הצגה פיזית אינטנסיבית מבחינת יכולות היאבקות מקצועית ששיפר באופן משמעותי את המשמעות של חגורת אליפות הנשים". בנוסף, הוא שיבח את המאמצים של מוקסלי ואומגה בקרב כש"אהב את הצגת הסיפור מאחורי היריבות בין השניים" וקיווה ש"חוסר הפיצוץ בסיומת לא תאפיל על הקרב כולו".
הביקורת השלילית הופנתה בעיקר לסיומת של קרב מוות התפוצצות חוטי התיל, שבה הזירה הייתה אמורה להתפוצץ בתום שעון שלושים הדקות, כשאדי קינגסטון וג'ון מוקסלי עדיין בתוכה, אך הסתיים לבסוף עם פיצוץ חלש מאוד שאפילו לא התקרב לסכן את המתאבקים אשר היו בתוך הזירה, דבר שהוביל לזעמם של המבקרים. בנוסף, הקהל הנוכח באירוע הביע את חוסר שביעות רצונו בקריאות בוז.
תוצאה לאורך זמן
בפרק העוקב של התוכנית Dynamite, קני אומגה קטע את כריסטיאן קייג' לפני שהאחרון היה אמור להתראיין, והסביר שהוא תכנן במכוון שהזירה לא תתפוצץ על מנת להביך את ג'ון מוקסלי. אמירה זו הובילה לתיגרה בין אומגה, אדי קינגסטון, מוקסלי וה-Good Brothers, לפני שקייג' הגיע לזירה והיה מעורב גם הוא בעימות עם אומגה.
עוד באותו הפרק, קבוצת The Inner Circle ערכה פגישת "מועצת מלחמה", שבה נחשף ש-MJF חתר באופן חשאי תחת ג'ריקו והקים קבוצה משלו בשם The Pinnacle (בעברית: "הפסגה") אשר כללה את שון ספירס, וורדלו ו-FTR (דקס הרווד וקאש וילר) והמנג'ר שלה היה טולי בלנצ'רד. לאחר החשיפה, קבוצה זו תקפה באופן אכזרי את חברי קבוצת The Inner Circle.
סקורפיו סקיי, שזכה בקרב הסולם פני המהפכה קיבל את הקרב על אליפות TNT של AEW מול דארבי אלין. לעומת זאת, אלין ניצח את סקיי ושמר על תוארו.
מיקה מרמול
מיקה מרמול מדינה (בספרדית: Mika Mármol Medina; נולד ב-1 ביולי 2001 בטראסה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לאס פאלמאס מלה ליגה.
קריירת מועדונים
מרמול גדל במחלקות הנוער של ברצלונה, חבאק טראסה ודאם. בשנת 2019 החל לשחק בברצלונה ב', קבוצת המילואים של ברצלונה. ב-15 במאי 2022 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 0-0 נגד חטאפה במסגרת המחזור ה-37 בלה ליגה לעונת 2021/2022.
ב-30 באוגוסט 2022 חתם מרמול על חוזה לשנתיים באנדורה, העולה החדשה לליגת המשנה הספרדית. הוא ערך 37 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
מוד ויניפרד שרווד
מוד ויניפרד קימבל שרווד (באנגלית: Maud Winifred Kimbell Sherwood; 22 בדצמבר 1880 – 1 בדצמבר 1956) הייתה אמנית ניו זילנדית בולטת, שהציגה באקדמיה לאמנויות יפות של ניו זילנד, באקדמיה המלכותית לאמנויות, בלונדון ובסלון פריז.
ביוגרפיה
קימבל נולדה בדנידין, אוטגו, ניו זילנד ב-1880. בשנות ה-90 עברה משפחתה לולינגטון. היא למדה אמנות במכללה הטכנית של ולינגטון ולמדה אצל ג'יימס נירן, מולי טריפ ומייבל היל.
קימבל נסעה ולמדה באירופה מ-1911 עד 1913. עם עזיבתה את אירופה התיישבה באוסטרליה. בשנת 1917 היא נישאה לאפרד צ'ארלס שרווד ממנו התגרשה בשנת 1922. בשנת 1925 היא חזרה לניו זילנד, וחזרה לאירופה בשנת 1926 שם שהתה והציגה במשך שבע שנים, כולל ותערוכה באקדמיה המלכותית לאמנויות.
שרווד חזרה לאוסטרליה ב-1933, שם זכתה במדליית ההכתרה ב-1937 ובמדליית 150 שנה לתערוכת אוסטרליה ב-1938.
היא הייתה חברה באגודת האמנים בסידני.
אוספים ציבוריים בניו זילנד ובאוסטרליה מחזיקים בציוריה.
אטהר א-טאהר
אטהר א-טאהר באביקיר מוחמד (בערבית: اطهر الطاهر, בתעתיק: אטהר אלטאהר; נולד ב-24 באוקטובר 1996 בח'רטום שבסודאן) הוא כדורגלן סודאני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת סמוחה מליגת העל המצרית ובנבחרת סודאן.
קריירת מועדונים
בין השנים 2014–2020 שיחק א-טאהר באל-הילאל אומדורמאן מליגת העל הסודאנית. בשנת 2020 החל לשחק בסמוחה מליגת העל המצרית. בעונתו הראשונה במועדון ערך 25 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (בערבית: الجهاز المركزي للإحصاء الفلسطيني) היא הגוף האחראי לאיסוף ניתוח והצגה של מידע סטטיסטי מטעם הרשות הפלסטינית. הלשכה הוקמה בשנת 1993 על ידי חסן אבו ליבדה כלשכה סטטיסטית עצמאית. בשנת 2000 חוקק "חוק הסטטיסטיקה הכללי", שאושר על ידי יאסר ערפאת, אשר נתן ללשכה מעמד רשמי. הלשכה מפרסמת מדי שנה נתונים סטטיסטיים עדכניים על האוכלוסייה הפלסטינית.
המשרד הראשי של הלשכה נמצא במרכז רמאללה.
פעילויות
הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה מפרסמת מדי שנה נתונים סטטיסטיים עדכניים על האוכלוסייה הפלסטינית. מפקד האוכלוסין הפלסטיני הראשון נערך בשנת 1997. המפקד גרם למחלוקת עם ישראל עקב הניסיון הפלסטיני לשלב את מזרח ירושלים במפקד, שישראל התנגדה לו. תוצאות המפקד הראו כי בגדה המערבית (כולל מזרח ירושלים) חיו 1.9 מיליון פלסטינים, בעזה כמיליון, ובסך הכל כ-2.9 מיליון פלסטינים בתחומי שטחים אלו. בשנת 2007 נערך מפקד שני, ובו הסוקרים פקדו גם חלק מתושבי מזרח ירושלים. שני מפקדי האוכלוסין נעשו בפיקוח ממשלת נורווגיה.
הלשכה גם עוקבת אחר מדדים שונים בשטחי הרשות: מדד המחירים לצרכן, מדד תשומות הבנייה, מדד עבודות דרך, מדד תשתיות המים ומדד תשתיות הביוב. בנוסף לסטטיסטיקה כללית מבצעת הלשכה פרויקטים מיוחדים. לדוגמה, בשנת 2003 פרסמה הלשכה דו"ח מיוחד בשם "השפעת חומת ההפרדה על המקומות הסמוכים לה". בין הדו"חות שפורסמו בשנת 2014 אפשר למצוא דו"ח על ביטחון תזונתי, דו"ח על רישיונות בניה, דו"ח על תשתית התיירות בשטחי הרשות, דו"ח על מגוון ביולוגי ודו"ח על שילוב הנוער הפלסטיני בשוק העבודה.
חילוקי דעות על נתוני הלשכה
"מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים" כינס בשנת 2005 צוות חוקרים אמריקני-ישראלי בראשות בנט צימרמן שנועד להעריך את מקורותיהם ואמינותם של דיווחי הלשכה המרכזית הפלסטינית לסטטיסטיקה בעניין גודל האוכלוסייה הפלסטינית, בין הירדן לים. על פי מסקנות הצוות:
צוות החוקרים בראשות צימרמן העריך את גודל האוכלוסייה הפלסטינית בין הירדן לים ב-2.49 מיליון נפש בלבד (נכון ל-2004) לעומת 3.83 מיליון נפש על-פי האומדן הפלסטיני, פער של 1.34 מיליון נפש - סלע מחלוקת הידוע בשם "פער המיליון".
הלשכה הפלסטינית לסטטיסטיקה דחתה את טענות הצוות הישראלי וטענה שהמחקר מוטה פוליטית. סרג'ו דלה-פרגולה ביקר גם הוא את צוות החוקרים האמריקאי-ישראלי ואמר שניתן להניח כי מניעיהם של מבצעי המפקד הפלסטיני מקצועיים, אך גם להערכתו גודל האוכלוסייה הפלסטינית נמוך מזה שפרסמה הלשכה הפלסטינית לסטטיסטיקה.
פרופ' ארנון סופר פרסם, עם יניב גמבש, מסמך בשם "תעתועי פער המיליון", שמתייחס לטענות צוות החוקרים האמריקני-ישראלי. על פי סופר, ממצאי הלשכה הפלסטינית לסטטיסטיקה הם מדויקים, ולפיהם בגדה המערבית חיים 2.7-2.6 מיליון פלסטינים, וברצועת עזה כ-1.7 מיליון פלסטינים. תגובתו של יורם אטינגר לארנון סופר וגמבש התפרסמה ב-2008 במסמך "ארנון סופר טועה ומטעה". סופר עדכן את גרסתו בפברואר 2016 במסמך 'עשור להקמת הצוות להכחשת הדמוגרפיה הפלסטינית'.
נאיו מארש
דיים נאיו מארש (באנגלית: Ngaio Marsh; 23 באפריל 1895 - 18 בפברואר 1982), הייתה סופרת מצליחה ואשת תיאטרון ניו זילנדית. מארש מפורסמת ברחבי העולם בעיקר בזכות יצירת דמותו של המפקח רודריק אלין, ג'נטלמן ובלש העובד עבור משטרת לונדון. היא ידועה כאחת מ"מלכות הפשע" יחד עם אגאתה כריסטי, דורותי ל. סיירס ומארג'רי אלינגהם. בניו זילנד היא ידועה בזכות תרומתה לביסוס התיאטרון המקצועי של הארץ.
תולדות חייה
בין השנים 1913 - 1919 למדה מארש ציור באופן חלקי במחלקה לאומנות ב, והשלימה את הכנסתה בעבודה כמורה פרטית. הגישה במחלקה לאומנות הייתה שמרנית, ומארש הצטרפה לקבוצה של סטודנטים שהתעניינו בזרמי האומנות החדשים. בקולג' היא יצרה חברויות עמוקות ומשמעותיות שחלקן נמשכו כל חייה. במהלך לימודיה היא כתבה מאמרים, שירים וסיפורים שהתפרסמו בעיתון הסאן של קרייסטצ'רץ'. היא גם כתבה מחזה והראתה אותו לאלן וילקי שניהל יחד עם אשתו קבוצת שחקנים. וילקי הזמין אותה להצטרף לקבוצה כשחקנית ולצאת איתם למסע הופעות ברחבי ניו זילנד. כשמסע ההופעות נגמר היא קיבלה תפקיד במסע הופעות קצר עם קבוצה אחרת, ובשובה לקרייסטצ'רץ' היא עבדה בבית ספר לדרמה ומחול.
מארש עדיין ראתה עצמה כציירת וב-1927 היא הציגה בתערוכת אמנים שנועדה להתבדל מהמדיניות השמרנית של המחלקה לאומנות של אוניברסיטת קנטרברי. אולם עם הזמן היא ויתרה בהדרגה על השאיפה להפוך לציירת מקצועית, אף על פי שהיא המשיכה לצייר כל חייה.
בשנת 1928 מארש נסעה לאנגליה בעזרת ידידים, אשר אצלם גם התגוררה עם הגיעה. היא פתחה עם חברה עסק לעיצוב פנים. היא ראתה באנגליה בית, ומאז נסיעתה הראשונה חלקה את זמנה בין ניו זילנד לאנגליה. בשנת 1932 היא חזרה לניו זילנד בעקבות מחלתה של אמה, שמתה באותה שנה. בין השנים 1932 ל-1948 חייה של מארש נסובו סביב מחויבויותיה לאביה, אף על פי שהיא הצליחה לנסוע לאנגליה ב-38–1937. אדוארד מארש מת בשנת 1948. במשך שארית חייה מארש חילקה את זמנה בין ביקורים ממושכים באנגליה לבין בית משפחתה בניו זילנד. מאחר שלא אהבה לטוס, היא עשתה את המסע בים, וחלק מספריה נכתבו במהלך השיט.
במהלך מלחמת העולם השנייה היא שירתה ביחידת ההובלה של הצלב האדום של ניו זילנד. היא גם החלה לעבוד עם מחלקת הדרמה של אוניברסיטת קנטרברי ופצחה בשגרת עבודה בה בערך תשעה חודשים הוקדשו לכתיבה ושלושה חודשים לעבודת תיאטרון. היא אהבה במיוחד להפיק ולביים מחזות של שייקספיר.
בשנת 1966 הוענק למארש תואר אבירות DBE (Dame Commander of the Order of the British Empire), במסגרת מסדר האימפריה הבריטית, אחרי שכבר הוענק לה תואר אבירות OBE בשנת 1948, עבור "תרומה נכבדת לאמנות, בייחוד בספרות ובתיאטרון". בשנת 1978 היא זכתה בפרס אדגר למפעל חיים.
קומתה הגבוהה, בגדי המעצבים הדרמטיים והגבריים שאהבה והמנייריזם שלה הפכו אותה לדמות בולטת וזכירה בניו זילנד. הופעתה הגברית, החברויות הממושכות ועמוקות שהיו לה עם נשים והעובדה שמעולם לא נישאה ולא היו לה ילדים, הובילו לשמועות על נטיותיה המיניות, אותן הכחישה. היא הקפידה על פרטיותה, ולפני מותה השמידה מסמכים אישיים.
היא מתה ב-18 בפברואר 1982, בביתה שבקרייסטצ'רץ', שהפך למוזיאון אחרי מותה.
בשנת 2010 נוסד על שמה פרס לסופרי מתח ניו זילנדיים.
קריירת הכתיבה
מארש החלה לעבוד על ספרה הראשון אחרי שביום גשום בו הייתה לבדה בלונדון, היא קראה ספר בלשי, ז'אנר אותו לא הכירה היטב, והחליטה לנסות לכתוב ספר שכזה בעצמה. לפני שמארש עזבה את אנגליה בשל מחלת אמה היא השלימה את טיוטת ספרה הראשון, ועם שובה לניו זילנד קיבלה מכתב שהודיע שהספר התקבל. הוא יצא לאור בשנת 1934. אגאתה כריסטי, דורותי ל. סיירס, מארג'רי אלינגהם והיא כונו: "מלכות הפשע" – הסופרות ששלטו בז'אנר הבלשי בתקופת הזהב של שנות העשרים והשלושים של המאה העשרים.
מארש כתבה 32 ספרי בילוש, שבכולם מופיע רודריק אלין, דמות הבלש שיצרה. שם משפחתו של גיבורה שאוב משמו של מייסד בית הספר בו למד אביה. רודריק אלין הוא בן למשפחה בריטית מיוחסת, שבניגוד לעצת קרוביו, מצטרף למשטרת לונדון אחרי מלחמת העולם הראשונה. מארש שילבה במספר ספרים את אהבתה לתיאטרון ולאומנות. כמה ספרים נסובים סביב הפקות תיאטרון או שחקנים, ובת זוגו של אלין, אגאתה טרוי, היא ציירת (ויש הרואים בה דמות בעלת יסודות אוטוביוגרפיים). מרבית ספריה של מארש מתרחשים באנגליה, אולם ארבעה מתרחשים בניו זילנד, כשגיבורה הבלש רודריק אלין נמצא שם בחופשה או בהצבה זמנית, וספר נוסף נע בין ניו זילנד לאנגליה, פרט לכך יש עוד הקשרים והתייחסויות רבות למולדתה בספריה. ספריה עובדו לתוכניות טלוויזיה בניו זילנד ובאנגליה, ולרדיו באנגליה. האוטוביוגרפיה של מארש Black beech and honeydew, פורסמה בשנת 1965, מהדורה מתוקנת יצאה בשנת 1981.
תיאטרון
התיאטרון היה אהבתה הגדולה של מארש. בשנת 1943 היא הפיקה גרסה מודרנית של המלט עבור אגודת הדרמה של אוניברסיטת קנטרברי, הפקה ראשונה מיני רבות של הצגות שייקספיריאניות שהעלתה עם האגודה עד 1969. ב-1944, הצגות של המלט ואותלו בהפקתה הופיעו ברחבי ניו זילנד המורעבת לתיאטרון וזכו לתגובות נלהבות. בשנת 1949, בסיועו של היזם דן אוקונור, השחקנים הסטודנטים שלה הציגו באוסטרליה גרסה חדשה של אותלו ואת "שש נפשות מחפשות מחבר" של פיראנדלו. בשנות החמישים של המאה העשרים היא עבדה עם שחקני ניו זילנד, קבוצת תיאטרון רפרטוארית נודדת מקצועית שלא האריכה ימים. בשנת 1967 נחנך תיאטרון על שמה של מארש בקנטרברי קולג' (בעקבות נזקים שנגרמו למבנה ברעידת האדמה של 2015, הוא נהרס וכרגע אין תוכנית לבנות אותו מחדש. בהצגה "הלילה השנים עשר" בבימויה. בשנת 1972 היא הוזמנה בידי מועצת העיר של קרייסטצ'רץ' לביים הפקה של הנרי החמישי של שייקספיר, הופעת בכורה שחנכה את תיאטרון ג'יימס היי שהקמתו הושלמה.
קאלום סקוט האוולס
קאלום סקוט האוולס (באנגלית: Callum Scott Howells; נולד בשנת 1999) הוא שחקן, זמר ואישיות טלוויזיה ולשי שהתחיל את הקריירה שלו כשהיה ילד. הוא ידוע בעיקר בשל תפקידו בדרמה הבריטית "החטא" של ערוץ 4.
ראשית חייו והשכלה
האוולס נולד בפונטיפריד להורים אליסון וקית', וגדל בקרבת מקום, בטוניפייל ובפורת'. סבו, ברין האוולס, היה חבר במקהלת הגברים טראורצ'י.
האוולס למד בבית הספר המקיף טראורצ'י, שם היה תלמיד מצטיין. הוא לקח שיעורים בבית הספר למשחק של רונדה ו-"Stars in the Making" בבארי, והיה חבר בתיאטרון המוזיקה הלאומי לנוער. בגיל 16 הוא נבחן על ידי סוכן והלך להכשרה בקולג' הוולשי המלכותי למוזיקה ודרמה, שם סיים את לימודיו בשנת 2020.
קריירה
האוולס ערך את הופעת הבכורה שלו בהפקה של המחזמר "אוליבר!". הוא היה ממייסדי מקהלת הבנים "Only Boys Aloud", והופיע איתם בשנת 2012 בעונה השישית של Britain's Got Talent ובשנת 2018 עבור הנסיך הארי ומייגן. מאז הוא הפך לשגריר נוער.
כשהיה בן 13, הוא הופיע בעונה השנייה של סדרת המציאות התיעודית "Show Me What You're Made Of" של CBBC. בהמשך חזר להשתתף בה בהופעת אורח. הוא עבד ככתב מלכותי בסדרה "Blue Peter" של CBBC.
בשנת 2013, האוולס זכה בתוכנית הכישרונות "Star of the Stage". בשנת 2014 הוא שיחק את גודפרי בהפקה של חברת New Adventures של מת'יו בורן, "Lord of the Flies", ב-Wales Millennium Centre שבקארדיף. הוא הופיע עם מקהלת הגברים טראורצ'י בשנת 2015, מקהלת הגברים פנדירוס בשנת 2017, ומקהלת הגברים דווננט בשנת 2018.
בגיל 17, האוולס נבחן לתוכנית השירה "Let It Shine" עם השיר "You're Be Back" מתוך המחזמר המילטון. הוא היה בקבוצה 4 והגיע לשלב 25 האחרונים. עם זאת, הוא פרש כדי לפנות זמן לגלם את ארפד לאסלו בהפקה המחודשת של וסט אנד למחזה "She Loves Me" בתיאטרון Menier Chocolate Factory שבלונדון.
באוקטובר 2019 פורסם כי האוולס יככב במיני-סדרה של ראסל טי דייוויס "החטא" בתפקיד קולין מוריס-ג'ונס. הדמות מבוססת באופן רופף על בן זוג לשעבר של דייוויס. הסדרה שודרה לראשונה בינואר 2021 בערוץ 4 ובפברואר ב-HBO Max.
האוולס לוהק להפקה עתידית למחזה רומיאו ויוליה.
חיים אישיים
האוולס מזדהה כקוויר. הוא הביע תמיכה בתנועה הפוליטית Welsh independence.
מגי אזרזר
מרגלית "מגי" אזרזר-סבג (נולדה ב-10 בספטמבר 1986) היא שחקנית וזמרת ישראלית, זוכת פרס התיאטרון הישראלי ובשני פרסי האקדמיה לטלוויזיה.
ביוגרפיה
בתום שירותה הצבאי השתתפה בסדנה בת ארבעה חודשים אצל ששי סמוכה, ללוצ'קה ואמיתי מילוא בסטודיו למשחק של יורם לווינשטיין. לאחר מכן, למדה במסלול התלת-שנתי בסטודיו למשחק ניסן נתיב (2010-2007), אותו סיימה בהצטיינות. ב"ניסן נתיב" שיחקה בתפקיד הראשי בהצגה "ז'אק ואדונו" בבימויו של מישה לוריה וכן בהצגות "שוב צלצלו בדלת" בבימויו של אילן תורן, "הרומן שלי עם גאיה" מאת ובבימויו של מיכאל גורביץ' וב"קרום" בבימויו של יובל זמיר.