cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארון קודש
בארץ ישראל
יוצא דופן הוא ארון הקודש בשילה הבא לבטא את הזיכרון למשכן שילה. משני צדי הארון מעין טבעות, כדוגמת אלה אשר בהן נשאו בני ישראל את הארון כאשר נדדו עם המשכן ממדבר סיני עד ארץ ישראל ליעדו הסופי אליו הגיע בימי שלמה המלך - לבית המקדש. הארון נבנה כמרחף, ורק רגל אחת מייצבת אותו אל הקרקע כיוון שעל ארון הברית נאמר כי הוא ריחף ו"נשא את נושאיו". האדריכלים נמנעו מלעצב כרובים בדמות מלאכים והסתפקו בעיטור הנראה ככנפיהם הפרוסות של הכרובים.
הפרוכת
מנהג הפרוכת, כחפץ המפריד בין ארון הקודש לבין אולם התפילה, התגבש כחפץ קבוע בבית הכנסת במהלך ימי הביניים. כיום, הפרוכת היא חפץ מקובל ברוב קהילות ישראל. במקרים של ארונות קודש מפוארים במיוחד, נמנעו יהודי איטליה מלשים פרוכת חיצונית, והסתפקו בפרוכת פנימית. הפרוכת עשויה בדרך כלל מאריג יוקרתי שעליו אורגים עיטורים שונים. בין העיטורים הנפוצים ניתן למצוא כתרים המכוני "כתר תורה", ספרי תורה, אריות וסמלים יהודיים שונים. במאה ה-17 ובמאה ה-18 תפיסת ארון הקודש כמעין "שער השמים" חדרה גם לעיצוב הפרוכת, ונהגו לעצב בה מוטיבים של שער.
בקצת קהילות אשכנז, נוהגים להחליף את הפרוכת בימים מיוחדים; יש לפעמים פרוכות שונות לחול, שבת, ימים טובים, ראש חדש, חנוכה, וכדומה. לאמתו של דבר, הרמ"א מניח כדבר פשוט שיש פרוכת מיוחדת לשבת, ואם כן, סביר להניח שנוהג זה היה יותר נפוץ בעבר.
הלכות ומנהגים הקשורים לארון הקודש
קדושתו של הארון גדולה מקדושת בית הכנסת, ועל כן אין למכור אותו ולבנות בדמיו בית כנסת. גם ארון שהתיישן ואינו ראוי לשימוש עוד, אינו נזרק אלא מושם בגניזה. פתיחת הארון היא אחד מהכיבודים המוענקים למתפללים בבית הכנסת בידי הגבאי.
בתפילת נעילה ביום כיפור נותר ארון הקודש פתוח החל מתחילת חזרת שליח הציבור ועד סוף התפילה, דבר המסמל את האמונה שבשעה זו שערי הרקיע עודם פתוחים לקבלת התפילות.
יש תפילות שלפניהן נהוג לפתוח את הארון, זאת בנוסף על פתיחת הארון לשם הוצאת ספר התורה מתוכו וקריאה בו (אז מזמרים "ויהי בנסוע הארון"). למשל, בתפילות רבות בימים הנוראים. בקהילות אשכנז נהוג לפתוח את ארון הקודש באמירת: אבינו מלכנו, אנעים זמירות וקטעים מסוימים בסליחות. בזמן שארון הקודש פתוח, נוהגים לעמוד מפני קדושתו וקדושת ספרי התורה שבו.
בתלמוד בבלי נאמר: על פי זה יש מקפידים לומר "ארון הקודש" ולא סתם "ארון" למשל "פתיחת ארון הקודש". עם זאת פרשנים רבים סבורים כי כאשר המשמעות ברורה כי הכוונה לארון קודש, ניתן לומר גם "ארון" בסתם.
ישראל באולימפיאדת פריז (2024)
אולימפיאדת פריז תהיה האולימפיאדה ה-18 שבה תשתתף משלחת ישראלית מאז החלה ישראל את השתתפותה במשחקים האולימפיים בהלסינקי בשנת 1952.
הרכב המשלחת הישראלית
נכון לאוגוסט 2023 הבטיחו 40 ספורטאים מ-6 ענפי ספורט את השתתפותם באולימפיאדה.
ביטול הקריטריון הישראלי
הנהלת הוועד האולימפי בישראל החליטה לאמץ את המלצת הוועדה המקצועית בראשותה של עדי ביכמן יחד עם היחידה לספורט הישגי לבטל את הקריטריון הישראלי, שהיה נהוג עד כה. כמו כן, הוחלט להגדיר את הקריטריון הבינלאומי כקריטריון המכריע. בנוסף, ספורטאי המשלחת ידרשו בנוסף להשגת הקריטריון הבינלאומי לבצע הוכחת יכולת במהלך השנה האולימפית.
התעמלות אמנותית
נבחרת ישראל זכתה במכסה למשחקים בתחרות הקרב רב לנבחרות לאחר שסיימה במקום השני עם ציון של 64.650 נקודות באליפות העולם בהתעמלות אמנותית לשנת 2022. המכסות בענף ניתנות לוועד האולימפי ולא לספורטאים.
כדורגל
נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 21 הבטיחה את מקומה במשחקים האולימפים לאחר שהעפילה עד לשלב חצי הגמר באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 לשנת 2023. זו הפעם השלישית שישראל משתתפת בטורניר הכדורגל באולימפיאדה. הפעמים הקודמות היו במקסיקו סיטי 1968 ובמונטריאול 1976.
רכיבה על סוסים
נבחרת ישראל בקפיצות ראווה ברכיבת סוסים השיגה את הכרטיס למשחקים האולימפיים לאחר שסיימה במקום הראשון בתחרות גביע האומות בפראג שהיווה תחרות העפלה ייעודית לנבחרות ממרכז ומזרח אירופה ומרכז אסיה. זאת הפעם השנייה ברציפות שהנבחרת מעפילה למשחקים האולימפיים.
שיט
צמד שייטי מפרשית 470 מעורב, ניתאי חסון ונועה לסרי הבטיחו באליפות העולם בשיט לשנת 2023 את השתתפותם במשחקים לאחר שסיימו במקום השביעי. ישראל הבטיחה באליפות העולם לשנת 2023 גם את השתתפות נציגיה במשחקים האולימפיים בגלישת רוח נשים, גלישת רוח גברים, וגלישת קייט נשים. המכסות ניתנת למדינה וזהות הנציגים בכל דגם תקבע בהמשך.
בעיית פשיטת רגל
בתורת המשחקים, בעיית פשיטת רגל היא סוג של משחק שיתופי, בו נדרש לחלק אובייקט או סכום כספי כלשהו בין קבוצת נושים, כאשר הדגש הוא על מצבים בהם סך החובות לנושים גדול מהסכום אותו מנסים לחלק. הבעיה היא לחלק את הרכוש בין הנושים בצורה הוגנת כלשהי.
דוגמאות למצבים מסוג זה הן חברה שפושטת רגל ויש לחלק את נכסיה בין הנושים, או חלוקת רכושו של אדם שנפטר בין כמה יורשים.
הגדרה פורמלית
בעיית פשיטת רגל נתונה על ידי: מסמנים את הבעיה כ או באופן מקוצר  \ [E;d]
מגדירים וקטור תשלומים להיות וקטור ב אשר מקיים. וקטור זה הוא הצעה כיצד לחלק את הרכוש בין הנושים. פרט למקרה בו E=0 וקטור זה אינו יחיד.
משחק בצורה קואליציונית
ניתן להגדיר הצגה קואליציונית של בעיית פשיטת הרגל: מגדירים משחק \ (N;v) בו קבוצת השחקנים היא קבוצת הנושים והפונקציה הקואליציונית מוגדרת באופן הבא:.
כלומר כשקואליציה \ S רוצה לקבוע מה תוכל להבטיח לעצמה היא מחשבת את המקרה הגרוע ביותר, שבו כל השחקנים שאינם ב \ S מקבלים את חובם במלואו, אם הרכוש \ E מאפשר זאת.
חלוקה פרופורציונלית לחוב
כל נושה מקבל את אותו אחוז מתביעתו. זוהי הגישה הנהוגה במשפט המודרני. בדוגמה לעיל כאשר גודל העיזבון הוא 100 החלוקה תהיה לאישה הראשונה,  לשנייה ו-50 לשלישית.
חלוקת הרכוש שווה בשווה
חלוקה של הרכוש שווה בשווה אך לא יותר מאשר מגיע לכל נושה. בדוגמה לעיל אם גודל העיזבון הוא 400 החלוקה תהיה 100 לאישה הראשונה, 150 לשנייה ו-150 לשלישית.
עקרון שניים אוחזין בטלית
עקרון שניים אוחזין בטלית הוא כלל הלקוח מהמשנה הראשונה במסכת בבא מציעא, וקובע חלוקה שווה של הסכום השנוי במחלוקת. הוא מוגדר לחלוקה בין שני נושים. אם החובות לשני נושים הם \ d_1 ו-\ d_2 בהתאמה וללא הגבלת הכלליות, אז פונקציית החלוקה של הרכוש \ f מוגדרת כך:
פתרון \ \phi לבעיית פשיטת רגל עבור \ n נושים נקרא עקבי עם כלל "שניים אוחזין בטלית" אם לכל בעיית פשיטת רגל וקטור התשלומים מקיים כי לכל שני שחקנים \ i\ne j   הווקטור \ (x_i,x_j) הוא פתרון על פי שניים אוחזין בטלית לבעיה.
ישראל אומן ומיכאל משלר הראו כי פתרון כזה תמיד קיים, יחיד והוא מתלכד עם הגרעינון עבור המשחק הקואליציוני שהוצג קודם. הפתרון מתאים להצעתו של רבי נתן לחלוקה בסוגיה של מי שהיה נשוי שלוש נשים.
מימוש פיזיקלי עבור n שחקנים
ניתן לחשב את הפתרון \ \phi המקיים עקביות עם כלל "שניים אוחזין בטלית" בדרך פיזיקלית המבוססת על חוק הכלים השלובים.
בתרשים הבא הדרישות של הנושים מתוארות על ידי מכלים בעלי שטח בסיס של יחידה. כאשר דרישה של \ d_i מתוארת על ידי שני מכלים בגובה \ d_i/2, האחד מונח על הקרקע והשני תלוי על התקרה. שני מכלים אלה מחוברים בצינור חסר נפח ושני המכלים מונחים על הקרקע ואף הם מחוברים בצינורות חסרי נפח. נסדר את המכלים מהקטן לגדול:
כדי לחשב את  נזרים לתוך מערכת הצינורות מים בנפח E (בגודל רכושו של פושט הרגל) ולפי חוק הכלים השלובים גובה המים בכל המכלים ישתווה.
נסמן ב-\ x_i את כמות הנוזל \ i (על שני חלקיו) והוא יסמן את התשלום לנושה \ i (שהוא לכל היותר \ d_i).
נקבל ש ולכן הווקטור  יגדיר לנו פתרון לבעיית פשיטת הרגל.
תיאטרון הספרייה
תיאטרון הספרייה הוא תיאטרון הפועל ברמת גן משנת 1984.
היסטוריה
התיאטרון הוקם על ידי גרי בילו בעת שהיה מנהל בית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי", במסגרת עמותת בית צבי, ובתמיכתם של האגף לאמנות ולתרבות בעירית רמת-גן ומשרד התרבות. היה זה במטרה לשמש, בין היתר, במה מקצועית ראשונה לבוגרי בית הספר. שמו של התיאטרון נקבע מכיוון שהוא צמוד לספרייה העירונית של רמת גן.
בראשיתו, התיאטרון הציג באולם הספרייה ברחוב חיבת ציון, אשר בשנת 2007 הוחלף שמו ל"אולם על שם אהוד מנור". כחלק מהסכם שירותים עם עמותת בית צבי, התיאטרון פועל מאז בכל האולמות העומדים לרשות בית צבי, וכן מקבל שירותי מנהלה ומכירת כרטיסים מעובדי בית הספר. רוב מחזות הזמר מוצגים באולם תיאטרון רמת גן ע"ש אולף החמישי מלך נורווגיה.
משנת 2002 זוכה התיאטרון להכרה ממשרד התרבות כתיאטרון רפרטוארי ובהתאם, לתמיכה ציבורית נפרדת מהמשרד (בתור עמותה נפרדת מ"בית צבי"). הוא נהנה גם מתמיכתה של עיריית רמת-גן.
התיאטרון מעלה מדי שנה כשמונה הפקות הזוכות לביקורות של העיתונות המקצועית ומושכות אליהן קהל רב. השחקנים והיוצרים מתארגנים, במסגרת התיאטרון, על בסיס רצון לעבודה משותפת, ניצול זמן פנוי וחלוקת רווחים מההפקה ביניהם, במקרה וישנם. בדרך זאת, עד אמצע העשור השני של המאה ה-21, הועלו בתיאטרון הספרייה למעלה מ-200 הצגות שונות.
מתחם התרבות שבו פועל תיאטרון הספרייה מכיל גם את בית יד לבנים, בית צבי (בית ספר לדרמה), בית עמנואל (מרכז קהילתי), הספרייה העירונית, מוזיאון רמת גן לאומנות רוסית ואומנות המזרח הרחוק ואולם התיאטרון רמת גן.
מנכ"ל התיאטרון הוא דוד בנימין ומנהלו האומנותי הוא ארתור קוגן.
מחזות
ההצגה הראשונה שהוצגה בתיאטרון הייתה "שבועת אמונים", עיבוד של הבמאי יורם פאלק לנובלה של ש"י עגנון באוקטובר 1984.
בין ההצגות שהועלו על בימת התיאטרון ברבות השנים ניתן למנות את:
מחזות זמר
בנוסף למחזות, תיאטרון הספרייה הוא אחד הבולטים בארץ בתחום מחזות הזמר. לרוב משולבים במחזות הזמר גם תלמידי בית צבי ככוח עזר, וניתנת במה למחזות זמר שלא עלו מעולם בארץ. מבין מחזות הזמר שהוצגו במהלך השנים ניתן למנות את:
ג'ון יום
ג'ון יום (באנגלית: John Hume; 18 בינואר 1937 – 3 באוגוסט 2020) היה פוליטיקאי מצפון אירלנד. זכה בפרס נובל לשלום ופרס גנדי לשלום ביחד עם דייוויד טרימבל, על חלקם בהשגת הסכם יום שישי הטוב.
ביוגרפיה
יום נולד בעיר דרי (לונדונדרי) בצפון אירלנד. התחנך בקולג' מינות', הסמינר המוביל לכמרים קתולים באירלנד, והתעתד להיות כומר קתולי. הוא לא השלים את הסמכתו לכמורה וחזר לעיר מולדתו על מנת לשמש שם כמורה. הוא הפך לדמות מובילה בתנועת זכויות האזרח בדרי, בסוף שנות ה-60. הוא נבחר כחבר עצמאי לפרלמנט האירי בשנת 1969. פרלמנט זה פוזר בשנת 1972. הוא נבחר כחבר הפרלמנט הבריטי בשנת 1983. יום היה ממייסדי מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית של צפון אירלנד (SDLP), והפך למנהיגה בשנת 1979. כן שימש כאחד מנציגי צפון אירלנד בפרלמנט האירופי.
ב-4 בפברואר 2004 הכריז יום על פרישתו המוחלטת מן הפוליטיקה.
נפטר ב-3 באוגוסט 2020.
תחרות העל טאטא סטיל
תחרות העל טאטא סטיל היא תחרות על בשחמט שנערכת ב שבהולנד. התחרות הראשונה נערכה בשנת 1938. החל מהקמתה התחרות נקראה "הוגוונס". בשנת 1999 ספונסר של התחרות הקים "כורוס גרוף" ובהתאם לכך שונה שם התחרות. בשנת 2007 כורוס גרוף נרכשה על ידי קבוצת טאטא ההודית ושם התחרות שונה בהתאם. למרות השינויים בשם התחרות, מיספור התחרות הוא רציף החל משנת 1938.
חמאית
חמאית (שם מדעי: Pinguicula), צמח טורף ממשפחת הנאדידיים שמונה כ-80 מינים. המינים נפוצים ברובם בחצי הכדור הצפוני ומרביתם מצויים במקסיקו ובאירופה.
תחרות העל טאטא סטיל
בנוסף לתחרות הראשית, נערכות תחרויות משנה ופעילויות נוספות.
חמאית
מאפיינים
החמאית, בדומה לטללית, משתמשת במלכודת דבק כדי ללכוד את טרפה, המורכב בעיקר מיתושים, זבובים וחרקים קטנים נוספים. פני העלה של החמאית מכוסים בבלוטות המפרישות דבק לכידה ובכאלה המפרישות אנזמי עיכול המעכלים את הטרף הנדבק לעלים.
המין חמאית האלפים גדל באזורים שונים על פני כדור הארץ; מהרי האלפים והפירנאים שבאירופה ועד להרי ההימאלאיה שבמזרח אסיה (צפון הודו, נפאל והרי טיבט). בתקופת הקרח האחרונה לפני כ-10000 שנה, חמאית האלפים (pinguicula alpina), הייתה נפוצה לאורך כל יבשות אירופה ואסיה מהפירנאים ועד להרי ההימאליה ונפאל. אולם עקב התחממות האקלים נכחד הצמח מכל אזור הביניים שבין מערב אירופה לצפון הודו ונפאל.
תחרות העל טאטא סטיל
נכון ל-2020, מגנוס קרלסן מחזיק בשיא הזכיות (7 תארים) ווישוואנתן אנאנד, שזכה 5 פעמים, מחזיק בשיא של רצף משחקים ללא הפסד - 70 משחקים בין השנים 1998–2004.
כ"ד בתשרי
בר מצווה
פרשת הבר מצווה של ילד שנולד בכ"ד תשרי היא תמיד פרשת בראשית.
אינגריד ברגמן
אינגריד ברגמן (בשוודית: Ingrid Bergman,, 29 באוגוסט 1915 – 29 באוגוסט 1982) הייתה שחקנית קולנוע שוודית. זכתה בשלושה פרסי אוסקר, ארבעה פרסי גלובוס הזהב, שני פרסי אמי ופרס טוני.
ביוגרפיה
לאחר שהשלימה מספר סרטים בהפקתם החלה בשוודיה, והופיעה בשלושה סרטים הוליוודיים נוספים ביניהם ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד, הופיעה ברגמן בסרט קזבלנקה אשר קיבע את מעמדה כמיתוס הוליוודי. תפקיד אילזה, הנקרעת בין אהובה ריק (המפרי בוגרט), הציניקן המריר המנהל בית קפה בקזבלנקה בימי שלטון צרפת של וישי, ובין בעלה, לוחם המחתרת הנועז ויקטור לאזלו (פאול הנרייד), הוא אחד מתפקידיה הזכורים ביותר. בשנת 1943 הייתה מועמדת לפרס האוסקר עבור תפקידה בסרט "למי צלצלו הפעמונים", ובשנת 1944 קיבלה את הפרס כשחקנית הטובה ביותר עבור הופעתה בסרט הפילם נואר "אורות הגז". מועמדות שלישית רצופה לפרס הגיעה בשנת 1945 עבור תפקידה בסרט "פעמוני סנט מרי". היא הייתה מועמדת שוב לפרס עבור הסרט "ז'אן ד'ארק" משנת 1948.
ברגמן הייתה בין השחקניות המועדפות על הבמאי הנודע אלפרד היצ'קוק ושיחקה בשלושה מסרטיו "בכבלי השכחה" (1945), "הנודעת" (1946) ו"מתחת לחוג הגדי" (1949). היצ'קוק היה ידוע במשיכתו העזה לטיפוס "הבלונדינית הקרירה" שעליו נמנו שחקניות כברגמן וגרייס קלי, ופיתח משיכה אובססיבית אל ברגמן. ב-1948 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט שער הניצחון לפי ספרו של אריך מריה רמרק.
בשנת 1948 פגשה ברגמן בבמאי האיטלקי הנודע רוברטו רוסליני. היא התרשמה מסרטיו "רומא עיר פרזות" ו"פאיסן", וכתבה לו מכתב בו הציעה לככב בסרטו הבא אם דרושה לו "שחקנית שוודית הדוברת אנגלית היטב, לא שכחה את הגרמנית שלה, אינה מובנת בצרפתית, ויודעת באיטלקית רק את המילים 'טי אמו' (אני אוהבת אותך)". נראה שמפרט זה השביע את דרישותיו של רוסליני, הוא קיבל אותה לשחק בסרטו "סטרומבולי", והשניים התאהבו. בשנת 1950 עזבה ברגמן את בעלה השוודי ד"ר ארון פטר לינדסטרום, ואת בתה פיא לינדסטרום, ונישאה לרוסליני. לרוסליני ילדה שלושה ילדים, ביניהם השחקנית איזבלה רוסליני. הוליווד השמרנית של שנות החמישים לא יכלה לשאת התנהגות "בלתי מוסרית" מעין זו, ובמיוחד צרמה העובדה שברגמן הייתה בהריון מתקדם בעת החתונה. כוכבה של ברגמן דעך בארצות הברית, והיא הפכה למוקצית מחמת מיאוס.
מתה מסרטן השד ביום הולדתה ה־67 בלונדון, גופתה נשרפה במולדתה שוודיה, ואפרה פוזר בסטוקהולם.
בני יהודה תל אביב
בני יהודה תל אביב הוא מועדון כדורגל ישראלי מהעיר תל אביב-יפו שהוקם בשנת 1936 בדרום תל אביב, וממוקם בשכונת התקווה, וכיום משחק בליגה הלאומית. צבעי הקבוצה הם כתום-שחור ואצטדיונה הביתי הוא אצטדיון בלומפילד. עד שנת 2004 שיחקה הקבוצה באצטדיון שכונת התקווה, בו ממוקמים מגרשי האימון של הקבוצה ומשרדי המועדון. הקבוצה זכתה באליפות אחת בעונת 1989/1990, ארבע פעמים בגביע המדינה (1968, 1981, 2017 ו-2019) ופעמיים בגביע הטוטו (1992 ו-1997). כמו כן השתתפה הקבוצה במפעלים האירופיים גביע האינטרטוטו, גביע אופ"א והליגה האירופית מספר פעמים. המועדון חבר נוסף בארגון המועדונים האירופיים.
הקמת הקבוצה והשנים הראשונות
ילדי שכונת התקווה ומשפחת סולמי הקימו קבוצת כדורגל בשם "תל חי" בשנת 1935. חבריה העיקריים היו: נתן סולמי, יהודה יעקובי, יצחק חמו, נתן משה שרעבי, יעקב דוידי, רצון פנחס ברדה, שמעון בן-אברהם שרעבי יששכר לוי ושמעון יעקובי. נערים אלו היו חברים בתנועות נוער שונות, והקבוצה שיחקה בעיקר בשכונות צ'לנוב, שיבת ציון וגבעת נוה שאנן שבדרום תל אביב, והתחרתה מול קבוצות משכונות אחרות. כאשר הוקמה קבוצת בוגרים שונה שמה של הקבוצה ל"בני ציון" ומאוחר יותר הוחלט על הקמת "ארגון הנוער התימני בני יהודה". הקבוצה נקראה "בני יהודה" משום שההחלטה על הקמתה התקבלה על ידי מייסדיה הדתיים בשבוע בו נקראת פרשת ויגש המתחילה במילים "ויגש אליו יהודה", ויהודי תימן מיוחסים להיות צאצאים משבט יהודה על שם יהודה בן יעקב.
רק עם סיום המרד ב-1939 חזרה הקבוצה לפעילות ספורטיבית. הקבוצה התקבלה רק ב-1940 כחברה בהתאחדות הארץ-ישראלית לכדורגל, והתחילה את דרכה בליגה ב', אז הליגה השנייה. משחקה הראשון נערך נגד קבוצת הצבא הבריטי בחולצות לבנות והרכבה כלל בין היתר את משה עדיני, משה שרעבי, נתן סולמי, יעקב מנשה, נתן שמואלי, דוד סולמי, דוד מעודד וחיים חמו. לאחר מכן, בגלל סכסוך בין אגודות הפועל למכבי, הוקמו ליגות נפרדות ובני יהודה הצטרפה לליגה של קבוצות מכבי ובית"ר. ב-1942 קיימה בני יהודה את משחקה הראשון בגביע המדינה מול מכבי ראשון לציון ונוצחה 1–4.
כשהחלה פעילות המחתרות נגד המנדט הבריטי, האגודה שימשה מקום שדרכו גויסו מאות רבות של בחורים ובחורות לשירות במחתרות – ההגנה, אצ"ל ולח"י. בשנים אלו פעילות המועדון הופסקה כמעט לגמרי, וגם כשמקימיה שאפו לחזור למגרשם בשכונת התקווה, ב-1945 נוכחו לדעת שבעל השטח עליו נבנה המגרש החליט לבנות עליו בתי מגורים והקבוצה נותרה גם ללא מגרש. אולם האחים דוד ונתן סולמי הצליחו למצוא מקום בצידו השני של נחל מוסררה והקימו מגרש זמני חדש. נתן סולמי שימש כמנהל המועדון כאשר דוד סולמי הפך למאמן הקבוצה בשנים אלו, ומשה שרעבי משמש כאיש המשק כאשר שלושתם שימשו גם שחקנים בקבוצה באותה עת. בשנים אלו שובצה בני יהודה במחוז הדרומי של ליגה ב'. באמצע עונת 1947/1948 פרצה מלחמת העצמאות ופעילות המועדון הופסקה כליל.
לאחר קום המדינה
בעונה הראשונה לאחר הקמת המדינה, עונת 1949/1950 בליגה המיוחדת בכדורגל שובצה בני יהודה בבית תל אביב, בליגה המיוחדת שהייתה הליגה השנייה אז, וסיימה במקום הראשון בליגה המיוחדת במחוז תל אביב, אך הליגה פורקה שוב בסוף העונה והקבוצה נאלצה לשחק בליגה ב' דרום לאחר מכן. בשנת 1951 נדדה הקבוצה פעם נוספת לשטח שהיה שדה תירס ובעלותו הייתה מפוקפקת, ובן לילה נהפך בעזרת מאות מתנדבים תושבי השכונה למגרשה הביתי הראשון של בני יהודה, מגרש "שכונת התקווה" שקיים עד היום באותו השטח.
בעונת 1951/1952 השיגה בני יהודה את ניצחונה הראשון במסגרת גביע המדינה, 2-3 נגד בית"ר ירושלים. בשנים אלו הייתה בני יהודה קבוצת אמצע טבלה בליגה ב' מחוז דרום, אשר מנסה ללא הצלחה להתברג לליגה הראשונה.
ב-1954 הוחלט על ידי ההתאחדות להפוך את ליגה א' לליגה הלאומית ולבנות ליגה א' חדשה מהקבוצות שסיימו בששת המקומות הראשונים בליגה א' מחוז צפון ודרום. בסיום העונה סיימה בני יהודה רק במקום השמיני ומצאה את עצמה בליגה השלישית (ליגה ב') ממנה עלתה רק בעונת 1956/1957. בעונת 1958/1959 שבה בני יהודה לליגה הראשונה (אז: הליגה הלאומית) בישראל לאחר שסיימה במקום הראשון בליגה א', כאשר בסגל הקבוצה כיכבו מרקו עבוד, שלום אזולאי, דוד טסה, מאיר שירזי, יעקב גרונדמן, דני לוי, יעקב עובדיה, יוסף מהלל, שלום סינוואני, יצחק ("זכי") מזרחי ודוד יפת.
בשנה זו, תוך הכנת המועדון לליגה הראשונה, חודש המגרש בשכונת התקווה, הוכשר וניטע מחדש וכל זאת על ידי תושבי השכונה ומתנדבים. ב-19 בספטמבר 1959 ערכה בני יהודה את משחקה הראשון בליגה הראשונה אי פעם, נגד מכבי פתח תקווה, והפסידה 1–2.
בשנות ה-60 נאבקה הקבוצה על הישרדותה בליגה הראשונה והצליחה לשרוד בליגה בתנאים קשים ובתקציב נמוך מאוד. הקבוצה הצליחה לזכות בגביע הראשון שלה בעונת 1967/1968, כשניצחה בגמר 0–1 את הפועל פתח תקווה.
בשנות ה-70 המשיכה הקבוצה להיות קבוצת אמצע טבלה ומטה שבעיקר מנסה לשרוד בליגה העליונה, וכשלה פעמיים בעונות 1971/1972 ו1975/1976, בסופן ירדה לליגה השנייה. מצב הקבוצה השתפר בשנים בעונת 1977/1978, אז חזרה הקבוצה לליגה הראשונה.
שיא המועדון הגיע בתחילת שנות ה-90, ובעונת 1989/1990 זכתה בני יהודה, תחת הדרכתו של שפיגל, באליפות המדינה לראשונה בתולדותיה. בעונת זו כיכבו בשורותיה יעקב אסייג, רוני מאיר, ניר מנחם, חררדו גונזלס, חזי שירזי, רואי חדד ומשה סיני שהגיע בהשאלה מהפועל תל אביב ונבחר לכדורגלן העונה בישראל לאחר שכבש 14 שערים והוסיף שישה בישולים.
בעונה שאחרי האליפות התדרדרה הקבוצה לפלייאוף התחתון, וסיימה את העונה במקום השמיני בטבלה. לאחר מכן חזרה לצמרת כאשר בקבוצה כיכבו חיים רביבו, אלון מזרחי וניקולאי קודריצקי. בעונת 1991/1992 סיימה הקבוצה כסגנית האלופה מכבי תל אביב, ובעונה שלאחר מכן סיימה במקום השלישי בטבלה, אך בהמשך שנות ה-90 הפכה לקבוצת תחתית, ובעונת 1997/1998 נשארה בליגה במחזור האחרון, לאחר שסיימה את העונה עם נקודה אחת יותר מהפועל באר שבע שירדה לליגת המשנה.
ראשית המאה ה-21
בתחילת שנות ה-2000 מונה למאמן הקבוצה אלי אוחנה והקבוצה ירדה פעם נוספת לליגה השנייה לראשונה לאחר 17 שנה, תוך השגת שיא מועדון שלילי של 20 הפסדים בעונה אחת. המאמן נשאר והקבוצה שבה לליגה הבכירה בסוף העונה שלאחר מכן, לאחר ניצחון של הפועל רמת גן באצטדיון המכתש.
בשנים הבאות הפכה בני יהודה לקבוצת מרכז טבלה, המסיימת את עונת הליגה הסדירה במקומות העליונים. החל מעונת 2004/2005 החלה הקבוצה לשחק באצטדיון בלומפילד.
עונת 2005/2006 הייתה עונתה המוצלחת של בני יהודה מזה שנים, והקבוצה סיימה במקום הרביעי, אשר העניק לה את הזכות להשתתף בגביע אופ"א. בני יהודה פגשה את לוקומוטיב סופיה הבולגרית ונוצחה פעמיים 0–2 ו-0–4. בני יהודה רשמה באותה עונה הישג נוסף בכך שעלתה לגמר גביע המדינה בפעם החמישית בהיסטוריה של המועדון, לאחר שבמשחק חצי הגמר ניצחה את מכבי חיפה 0-2 בהארכה. במשחק הגמר הפסידה בני יהודה 0–1 להפועל תל אביב משער בדקות הסיום.
בעונת 2008/2009, תחת הדרכתו של המאמן גיא לוזון, התחילה בני יהודה את העונה בצורה לא טובה, אך מהסיבוב השני יכולת הקבוצה השתפרה והיא סיימה את העונה במקום החמישי. היא אף קיבלה את מקומה של בית"ר ירושלים בליגה האירופית, לאחר שזו הייתה נתונה בקשיים כלכליים. הקבוצה הצליחה להעפיל לראשונה מהיווסדה עד לסיבוב הרביעי, בו הוגרלה והודחה מול PSV איינדהובן ההולנדית כאשר הפסידה 0–1 בשני המשחקים.
בעונת 2009/2010 העפילה הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו הפסידה להפועל תל אביב בתוצאה 1–3. כמו כן, סיימה הקבוצה במקום הרביעי שהקנה לה כרטיס לליגה האירופית.
בעונת 2010/2011 בני יהודה תל אביב הייתה תחת הדרכתו של המאמן דרור קשטן הקבוצה הצליחה לעבור את הסיבוב המוקדם הראשון בליגה האירופית כאשר הדיחה את אוליסס ירבאן מארמניה לאחר תיקו 0-0 במשחק החוץ וניצחון 0–1 במשחק הבית באצטדיון בלומפילד משער של שלו מנשה. בסיבוב המוקדם השני הוגרלה בני יהודה נגד קבוצת שמרוק רוברס מאירלנד. המשחק הראשון באירלנד הסתיים בתיקו 1-1 ואילו משחק הגומלין באצטדיון בלומפילד הסתיים בניצחון האורחים 0–1, בכך סיימה בני יהודה את דרכה בליגה האירופית לעונה זו, באותה עונה סיימה בני יהודה בפלייאוף העליון בליגה במקום הרביעי.
ביוני 2011 מונה יוסי אבוקסיס לתפקיד מאמן הקבוצה. במהלך תפקידו הביא את הקבוצה למקום השלישי בטבלה ובכך העפילה הקבוצה שנה נוספת למפעל הליגה האירופית. אבוקסיס החליט לעזוב לאחר עונה אחת בעקבות מינויו לעוזר מאמן נבחרת ישראל.
ביוני 2012 חזר דרור קשטן לקדנציה נוספת במועדון כאשר חתם על חוזה לשנתיים. באוגוסט 2012 נעצרה הקבוצה בסיבוב השלישי של מוקדמות הליגה האירופית אחרי הפסד כפול לפאוק סלוניקי, ובתום העונה סיימה במקום הרביעי בליגה. בדצמבר 2013 החליט קשטן להתפטר לאחר רצף כישלונות של הקבוצה. במקומו מונה בחזרה יוסי אבוקסיס לתפקיד המאמן, אך על אף שיפור ביכולת הקבוצה היא ירדה ליגה במחזור האחרון לאחר 12 שנים רצופות בליגת העל. שנה לאחר מכן יוסי אבוקסיס הצעיד את הקבוצה בחזרה לליגת העל כמוליכת הליגה הלאומית לעונת 2014/2015. בחזרתה לליגת העל עמד יוסי אבוקסיס על הקווים אך בעקבות חילוקי דעות עם ההנהלה עבר באמצע העונה לבני סכנין בעוד הקבוצה מינתה למאמנה את יוסי מזרחי עד תום העונה.
עידן ברק אברמוב (2016-2022)
הקבוצה הצליחה להתייצב במסגרת הליגה ואף הצליחה להגיע לגמר הגביע במסגרת הגביע, אך באפריל 2017 התפטר יחזקאל מאימון הקבוצה כיוון שחש לטענתו בפגיעה בסמכויותיו על ידי שום, שמצידו התפטר אף הוא לאחר שלושה ימים. במקום יחזקאל מונה שחקן העבר ומנכ"ל המועדון כפיר אדרי ביחד עם אסייג שמונה פעם נוספת באותה עונה למאמנים ביחד בעלי אותה סמכות מקצועית עד לסוף העונה כולל גמר הגביע שבו הייתה צפויה הקבוצה להשתתף.
ב-25 במאי 2017 זכתה בני יהודה בגביע המדינה השלישי של המועדון, לאחר ניצחון 4–3 על מכבי תל אביב בדו-קרב בעיטות עונשין במשחק הגמר.
בסיום העונה חתם יוסי אבוקסיס לשנתיים לאחר שחזר לאמן במועדון בפעם השלישית בקריירה, ובמקביל סיים אלון מזרחי את תפקידו כנציג הבעלים.
ב-3 באוגוסט 2017 ניצחה הקבוצה 1–0 את זניט סנקט פטרבורג באצטדיון קרסטובסקי ברוסיה במשחק הגומלין של שלב השלישי של מוקדמות הליגה האירופית, אך תוצאה זו לא הספיקה לה על מנת להעפיל לשלב הבא לאחר שהפסידה 0–2 במשחק הראשון שנערך בישראל.
בעונת 2017/2018 הוביל אבוקסיס את בני יהודה לפלייאוף העליון, ובתום העונה חתם על חוזה חדש לחמש שנים נוספות במועדון.
ב-15 במאי 2019 זכתה בני יהודה בגביע המדינה הרביעי של המועדון והשני בשלוש שנים, לאחר ניצחון 5–4 על מכבי נתניה בדו-קרב פנדלים במשחק הגמר (זוהי הפעם השלישית מתוך ארבע שהיא ניצחה בגמר בבעיטות הכרעה). הזכייה בגביע המדינה העניקה לה השתתפות בסיבוב השלישי במוקדמות הליגה האירופית אותו בו הוגרלה מול נפטצ׳י באקו האזרית. הקבוצה גברה על יריבתה בתוצאה 4:3 בסיכום צמד המשחקים ובכך הצליחה לשחזר את הישג השיא שלה באירופה והעפילה בפעם השנייה בתולדותיה לשלב הפלייאוף.
ב-28 ביוני 2019 השיק המועדון סמל חדש, המבוסס על הישן, אשר עבר חידושים וליטושים.
ב-7 בינואר 2020 עבר אבוקסיס לאמן את הפועל באר שבע, וב-8 בינואר מונה אלישע לוי למאמן הקבוצה. תחת שרביטו של לוי הקבוצה סיימה במקום השביעי כאשר היא מוליכה את הפלייאוף התחתון וכן הגיעה לשלב חצי גמר גביע המדינה. בעונה שלאחר מכן, פוטר לוי מפאת חוסר הצלחה של הקבוצה והסתבכות בתחתית הטבלה, ויוסי אבוקסיס חזר לקבוצה על מנת לנסות ולהצילה מירידה לליגה השנייה, כאשר עונה שנייה ברצף סיימה בפלייאוף התחתון. ניסיון זה לא צלח, ובסיום עונת 2020/2021 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית, לאחר שבע שנים בליגה הבכירה.
את עונת 2021/2022 פתח יוסי אבוקסיס, שעזב את הקבוצה ב-3 בפברואר, ובמקומו מונה ניסו אביטן למאמן הקבוצה. ב-12 במאי מונה עוזר המאמן לשעבר אורי גוטמן למאמן הקבוצה. ב-18 במאי מינה הבעלים ברק אברמוב את דורון אוסידון לתפקיד נציג הבעלים במקומו של יוסי כהן. ב-29 ביולי רכש משה דמאיו בחזרה את הקבוצה וב-4 באוגוסט אשרה הוועדה להעברת זכויות את הרכישה.
אצטדיון
משרדי המועדון ומתחם האימונים של הקבוצה ממוקמים באצטדיון שכונת התקווה, אצטדיונה הביתי של הקבוצה בעבר, אך החל מעונת 2004/2005 עברה הקבוצה לשחק באצטדיון בלומפילד.
בשנים 2016–2019 עברה הקבוצה לארח באצטדיון המושבה בפתח תקווה, בעקבות הרחבת אצטדיון בלומפילד. בעונת 2019/2020 חזרה הקבוצה לארח באצטדיון בלומפילד.
אוהדים
אוהדי הקבוצה משתמשים בתרנגול בתור הקמע הקבוצתי. ארגון האוהדים של בני יהודה התחלף מספר פעמים, האחרון שבהם היה "Gate 9" שהתפרק בעקבות סכסוך עם הבעלים. בשנת 2008 קם הארגון "Lions Army" שהוקם מחברי הארגון לשעבר "השדים הזהובים", וכיום הוא מונה כ-1,800 חברי ארגון רשומים. הארגון הוא האחראי העיקרי על ארגון תצוגות ומפגני עידוד לקבוצה.
תארים
ליגת העל
גביע הטוטו
גביע ליליאן
בני יהודה במפעלים האירופים
עד תחילת שנות ה-90 הקבוצות הישראליות השתתפו בגביע האינטרטוטו בלבד ולא קיבלו כרטיס למפעלים האירופיים. בני יהודה השתתפה לראשונה במסגרת אירופית בעונת 1987/1988 בגביע האינטרטוטו אז הוגרלה ביחד עם בית"ר ירושלים באותו הבית וסיימה במקום הרביעי והאחרון עם נקודה בלבד. פעם נוספת השתתפה בגביע האינטרטוטו בעונת 1990/1991 והוגרלה ביחד עם מכבי חיפה, גם אז סיימה במקום הרביעי עם נקודה בלבד.
מאז 1992/1993 אז הצטרפה ישראל לגביעי אירופה רשמית, שיחקה בני יהודה שבע עונות במוקדמות גביע אופ"א והליגה האירופית מתוכם הגיעה פעמיים לשלב הפלייאוף. תוצאותיה מפורטות בטבלה להלן:
מאמנים
הערות:
היטל הוורת'
בכימיה, היטל הוורת' הוא שיטה לייצוג המבנה הטבעתי של חד-סוכרים תוך שמירה על מידע תלת־ממדי פשוט. ההיטל קרוי על שם הכימאי האנגלי וולטר הוורת'.
להיטל הוורת' התכונות הבאות:
Répondez-moi
Répondez-moi (בעברית: ענה לי) הוא שיר בצרפתית, שנכתב והולחן על ידי אליז אוסוולד, קסבייה מישל, גיון מוהארמיי, ז'רון סווינן, ובוצע על ידי גיונס טירס. ב-4 במרץ 2020 נחשף כי השיר זכה בהליך הבחירה הלאומי השווייצרי, ונבחר לייצג את המדינה באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד. ב-18 במרץ 2020, תחרות האירוויזיון לשנת 2020 בוטלה עקב מגפת הקורונה. ב-2021, רשות השידור השווייצרית אישרה כי גיונס טירס ימשיך וייצג את שווייץ באירוויזיון 2021, עם השיר "Tout l'univers".
דאון גימלי
דאון גימלי (באנגלית: The Gimli Glider) הוא השם שניתן לתקרית תעופה חמורה שאירעה ב-23 ביולי 1983. במהלך טיסת אייר קנדה 143, אזל הדלק למטוס נוסעים מסוג בואינג 767, בשל חישוב שגוי, בעקבות מעבר לשיטה המטרית. המטוס, שהיה בגובה של 41,000 רגל (כ-12 קילומטר) מעל קנדה, גלש לנחיתה בשדה תעופה נטוש סמוך לעיירה גימלי במניטובה שבקנדה.
ההכנות לטיסה
במטוסי בואינג 767 יש מערכת אוטומטית המפקחת על תדלוק המטוס ומספקת לטייס נתונים על כמות הדלק במטוס (Fuel Quantity Indication System, ובקיצור: FQIS). במטוס שבאירוע הייתה תקלה במערכת ה-FQIS שהייתה ידועה לצוות הקרקע בעת ההכנות לטיסה. על כן, אנשי האחזקה של חברת התעופה מדדו את כמות הדלק באופן ידני, בעזרת מוט טבילה מיוחד (בדומה למדידת כמות שמן המנוע במכונית) ומצאו שיש במטוס 11,525 ליטר דלק.
את נתוני הדלק של בואינג 767 היה צריך להזין למחשב המטוס ביחידות של קילוגרמים, בניגוד לשאר המטוסים של אייר קנדה באותה תקופה, אליהם הוזנו נתוני הדלק בפאונדים. אנשי צוות האחזקה הזינו למחשב המטוס את הערך השגוי 20,400 קילוגרם, אליו הגיעו לאחר שבנוסף להכפלה בצפיפות הדלק (0.803 קילוגרם/ליטר), הכפילו שלא לצורך ב-2.205 כדי להמיר מקילוגרמים לפאונדים. כך, אף על פי שבמטוס היו רק 9,255 ק"ג של דלק, כמות שלא הספיקה עבור הטיסה בנתיב המתוכנן שבין מונטריאול לאדמונטון שבקנדה, מחשב המטוס נתן חיווי שיש במטוס די דלק לשם ביצוע הטיסה.
הן הטייסים והן צוות התדלוק פקפקו בנתונים, אך לאחר שביצעו את החישוב שלוש פעמים וקיבלו בכל פעם אותה תוצאה, החליט הקברניט פירסון לצאת לדרך. טיסה 143 המריאה לקטע הראשון, ממונטריאול לאוטווה. כשנחתה נמדדה כמות הדלק שוב, ליתר ביטחון, וגם הפעם הוזנו הנתונים בפאונדים. מכיוון שקטע הטיסה ממונטריאול לאוטווה הוא קצר יחסית, הטעות לא נתגלתה, והמטוס המריא לחלק השני של הטיסה, מאוטווה לאדמונטון.
המנועים כבים באוויר
בגובה 41,000 רגל מעל אגם רד שבאונטריו (בערך באמצע הטיסה), צלצלה מערכת האזהרה ארבע פעמים, וחיוותה כי ישנה בעיית לחץ דלק בצד שמאל. הטייסים חשבו שמשאבת דלק כשלה, וכיבו אותה. המחשב חיווה כי נותר עוד דלק רב, אבל כאמור הנתון היה שגוי. לאחר מספר דקות נשמעה אזהרה שנייה, והטייסים החליטו לסטות מהמסלול לכיוון ויניפג שבמניטובה. תוך מספר שניות כבה המנוע השמאלי, והם התכוננו לנחיתה חד-מנועית.
במהלך ניסיונותיהם להצית מחדש את המנוע, לתקשר עם פקחי הטיסה בוויניפג ולהודיע על נחיתת חירום, נשמעה מערכת האזהרה, הפעם בצליל "בונג" מתמשך. את הצליל הזה אנשי הצוות לא שמעו מעולם, גם לא באימונים. זו הייתה התרעה שפירושה "כל המנועים כבו". לאחר מספר שניות כבה גם המנוע הימני.
נחיתת האונס
מערכת האוויוניקה בבואינג 767 מבוססת על עקרון "קוקפיט הזכוכית", שבו מסכי תצוגה דיגיטליים מחליפים את התצוגות האנלוגיות. רוב המכשור הפסיק לפעול כיוון שאת הזרם החשמלי סיפקו מנועי המטוס. אחד המכשירים שכבו היה מחוון הטיפוס האנכי, שהיה יכול לסייע לטייסים לדעת מהי מהירות השקיעה ועל כן כמה רחוק יוכלו לגלוש.
המנועים גם סיפקו זרם למערכות ההידראוליות, שבלעדיהן מטוס בגודל של בואינג 767 לא יכול לתמרן. אולם מתברר שמהנדסי בואינג תכננו פתרון למצב שכזה והוסיפו למטוס טורבינת מגח שקופצת החוצה באופן אוטומטי בצד המטוס, ומשתמשת במהירות השיורית של המטוס כדי לסובב מדחף המניע גנרטור שמספק למערכות ההידראוליות די חשמל כדי שאפשר יהיה לשלוט עליהן.
פירסון גרם למטוס לדאות במהירות של 220 קשר - הניחוש הטוב ביותר שלו לגבי המהירות האופטימלית. טייס-המשנה קווינטל החל לבצע חישובים כדי לראות אם יצליחו להגיע לוויניפג. לצורך החישוב השתמש בנתונים מאחד ממכשירי הגיבוי המכניים ובנתוני המרחק שסיפקו פקחי הטיסה בוויניפג, באמצעות מדידת המרחק שעבר הד המטוס על מסכי המכ"ם שלהם. המטוס איבד 15,000 רגל לאורך 10 מייל ימי (18.5 ק"מ), מה שנתן יחס גלישה של בערך 11:1, ולאור נתון זה הגיעו פקחי הטיסה וקווינטל למסקנה שטיסה 143 לא תצליח להגיע לוויניפג.
בנקודה זו בחר קווינטל את גימלי, הבסיס שבו שירת בחיל האוויר הקנדי, כנקודת הנחיתה. קווינטל לא ידע שמאז שירותו הצבאי הפך גימלי לאתר אזרחי. באותו יום נערך על המסלול מרוץ מכוניות. בנוסף, האזור היה מלא במכוניות ובמבקרים לרגל יום משפחות.
במהלך ההתקרבות פתח קווינטל את כן הנסע הראשי בעזרת "הפלת כבידה" (כלומר, פתיחה ללא מנוע חשמלי אלא בעזרת משקל כן הנסע והתנגדות הרוח), אך גלגל החרטום לא ננעל. מהירות המטוס הלכה ופחתה מה שהפחית את הזרם שסיפקה טורבינת המגח, והפך את השליטה במטוס קשה יותר ויותר. ככל שהתקרבו התברר שהיו גבוהים מדי, ופירסון ביצע תמרון המכונה "החלקה הצידה", כדי להגביר את הגרר שלהם ולהנמיכם. ברגע שגלגלי המטוס נגעו במסלול, הטייסים דרכו בכוח על הבלמים, מה שגרם להתפוצצותם של חלק מהצמיגים. המטוס נחת כשהוא מחליק על גחונו הקדמי, ששפשף את המסלול. הוא נעצר כשחרטומו מושפל מטה במרחק של כמה עשרות מטרים מאירועי "יום המשפחה" שבקצה המסלול.
אף אחד לא נפצע במהלך הנחיתה, אבל מספר אנשים נפצעו קל במהלך היציאה מהמגלשה האחורית, שהייתה קצרה וכמעט אנכית בגלל זנב המטוס המוגבה. שרפה קטנה פרצה באזור החרטום, אבל נהגי מרוץ שמיהרו להגיע עם מטפים הצליחו לכבותה. הפצועים טופלו על ידי רופא שעמד להמריא מהמסלול השני של גימלי, שעדיין היה בשימוש מועדון תעופה וצנחנים. בחקירת המקרה חישבו ומצאו שאם המטוס לא היה נוחת כשגחונו הקדמי משפשף את המסלול ובולם אותו, המטוס היה נעצר רחוק יותר וגורם לפגיעה חמורה באנשים שהיו על המסלול, ובכך למעשה אי נעילת גלגל החרטום הצילה אנשים רבים.
חזרה לשירות
מכונאים שנשלחו למקום תיקנו את הנזק הקל תוך זמן קצר, והמטוס המריא מגימלי לאחר יומיים (באופן אירוני, אחת מקבוצות המכונאים, שנסעה לגימלי ברכב עמוס ציוד, נתקעה באמצע הדרך מחוסר דלק). המטוס תוקן באופן מלא תוך מספר שבועות וחזר לשירות. "דאון גימלי", שמספר הרישוי שלו היה C-GAUN, המשיך לטוס עד שהוצא משירות בצי המטוסים של אייר קנדה בינואר 2008. נכון לשנת 2020 הוא נמצא באחסנה בבית הקברות למטוסים "מוהבי" בארצות הברית, כשהוא מפורק כמעט לחלוטין. שני הטייסים מהטיסה המקורית כיבדו בנוכחותם את הטיסה האחרונה של המטוס.
בתרבות הפופולרית
מקרה זה סוקר בעונה החמישית של סדרת הדוקו הקנדית "תעופה בחקירה".
יש לך חלב?
יש לך חלב? (באנגלית: Got Milk?) הוא הסיסמה של קמפיין פרסומי מטעם ועדת יצרני החלב של קליפורניה (California Milk Processor Board). הקמפיין מתקיים מאז 24 באוקטובר 1993, והוא נועד לעודד צריכת חלב. בהמשך הותר השימוש בסיסמה גם ליצרני חלב אחרים ולחקלאים. הסלוגן מהווה את אחת מסיסמאות הפרסום המוכרות בארצות הברית.
יצרני החלב בקליפורניה החליטו לממן את הקמפיין הפרסומי, לאחר תקופה ארוכת-שנים שהתאפיינה בירידת מכירות החלב. הקמפיין הפך לאחד הבולטים בתקופתו, והסיסמה "יש לך חלב?" הפכה לסיסמה מוכרת. נעשו עליה פרפרזות רבות, בצורת פרסומים עם סיסמה דומה, בהם הוחלפה המילה "חלב" במוצרים אחרים. הקמפיין הוביל לעלייה במכירות החלב בקליפורניה, אך לא בשאר ארצות הברית. עם זאת, הקמפיין בלם את הירידה העקבית במכירות החלב.
ב-1995 הותר השימוש בסיסמה לפרסומות של ועדת יצרני החלב הלאומית (National Milk Processor Board, או MilkPEP), שהפיקה מאז פרסומות רבות בכיכובם של ידוענים מתחומי הספורט והבידור, וכן דמויות מצוירות. בפרסומים אלו פניהם של הידוענים עוטרו ב"שפם" לבן של חלב, כאשר סיסמת הפרסום "Where's Your Mustache?" (היכן השפם שלך?) הפכה אף היא לסיסמה ידועה.
פאוור סטיישן
(באנגלית: Power Station at BerkleeNYC), הידוע בעבר בשם אולפני אווטאר (1996–2017) ופאוור סטיישן, הוא אולפן הקלטות במנהטן, ניו יורק סיטי, ארצות הברית. בניין האולפנים מכיל חמישה חללים בסך הכול: A, B, C, G, ו-E, וכן תיאטרון בלאק בוקס.
היסטוריה
הבניין היה במקור תחנת כוח של Consolidated Edison. ב-1977 הוא נבנה מחדש כאולפן הקלטות על ידי המפיק טוני בונג'ובי ושותפו בוב וולטרס.
המתחם שונה לאולפני אווטאר (תחת תאגיד הבידור אווטאר) במאי 1996. בשנת 2017, שם האולפנים שונה לפאוור סטיישן בתיאום מיוחד עם Berklee NYC. האולפנים נפתחו מחדש לשימוש בשנת 2020 לאחר שיפוץ מלא, תוך שמירה על חללי האולפנים המקוריים.
מוזיקאים ולהקות
במרוצת השנים, הקליטו מאות להקות ואמנים אלבומים ושירים באולפנים, ביניהם: וולטר בקר, הקינקס, בוב דילן, ארקטיק מאנקיז, אירוסמית', בלטימורה, Counting Crows, הקלאש, קינגס אוף ליאון, מארק אנתוני, The B-52's, טוני בנט, מייקל ברקר, Devo, אריק קלפטון, בון ג'ובי, דייר סטרייטס, דוראן דוראן, Dream Theater, ברוס ספרינגסטין, ג'ון לנון, בילי ג'ואל, סרז' גינסבורג, הסטרוקס, בריאן אדמס, ברנדט פיטרס, פט מתיני, קית' ג'ארט, ניל יאנג, ג'אקו פסטוריוס, הארי קוניק ג'וניור, איגי פופ, מדונה, Journey, מיוז, ג'ורג' מייקל, בטי קרטר, סם 41, ג'ון מאייר, מובי, ונסה ויליאמס, בלונדי, פורקיופיין טרי, ג'ואן ג'ט, דייוויד בואי, לאסט שאדו פאפטס, גאנג סטאר, סטיבי ריי וון, Weather Report, ג'ון באטיסט, ומפייר ויקנד, ליידי גאגא, קארלי סימון ורוקסי מיוזיק.
The Beatles 1967-1970
1967-1970 (נקרא גם האלבום הכחול) הוא אלבום אוסף של להיטיה הגדולים של להקת הביטלס מהשנים 1967 ועד 1970. האלבום יצא לאור יחד עם האלבום The Beatles 1962-1966 (או האלבום האדום), שכלל את הלהיטים מהשנים 1962 ועד 1966.
עטיפת האלבום מראה את חברי הביטלס ב-1970, בהשוואה לתמונתם מ-1962 שמופיעה על האלבומים Please Please Me ו-1962–1966. צילום זה היה אמור להיות על עטיפת האלבום Let It Be אבל בסופו של דבר הוא הופיע על אלבום זה.
לודוויג השלישי, רוזן וירטמברג
לודוויג השלישי, רוזן וירטמברג (1166–1241) היה רוזן וירטמברג. כנראה היה נשוי לבתו של הרוזן אדלברט השלישי פון דילנבורג, ששמה אינו ידוע. לודוויג השלישי והרטמן היו ידועים שניהם כ'רוזן וירטמברג' במסמכים של המלך אוטו הרביעי בארמונות הריין, השוואבי והפרנקוני שלו בו-זמנית, כך שנראה שהם ניהלו יחד את הרוזנות, כשהאחד נשאר בבית והשני מלווה את הקיסר במסעותיו בגרמניה ובאיטליה. ב-1194 השתתף לודוויג בכיבוש סיציליה על ידי הקיסר היינריך השישי והרטמן ליווה את אוטו הרביעי להכתרתו ברומא ב-4 באוקטובר 1209.
נשיא רוסיה
נשיא הפדרציה הרוסית (ברוסית: Президент Российской Федерации) הוא ראש המדינה הרוסית והמשרה העליונה בממשל הרוסי.
הכוח של הרשות המבצעת מתחלק בין נשיא רוסיה לבין ראש ממשלת רוסיה, כאשר הנשיא הוא בעל ההשפעה הרבה ביותר. על-פי חוקת רוסיה, שנחקקה ב-1993, הנשיא נבחר בבחירות כלליות, חשאיות וישירות אחת ל-4 שנים. משרת הנשיא מוגבלת לשתי קדנציות רצופות לכל היותר. ב-2009 הדומה קיבלה את הצעתו של הנשיא להארכת כהונת הנשיא, ונוסף תיקון לחוקה לפיו הנשיא נבחר ל-6 שנים (משרתו נותרה מוגבלת לשתי קדנציות בלבד) - התיקון נכנס לתוקף החל מהבחירות הנשיאותיות בשנת 2012.
על פי סעיף 92 בחוקה הרוסית, אם נבצר מהנשיא למלא את תפקידו, מכהן ראש ממשלת רוסיה כממלא מקום הנשיא; בסך הכול כיהנו בתפקיד שלושה נשיאים, אולם בין 5 ל-6 בנובמבר 1996 ראש הממשלה ויקטור צ'רנומירדין כיהן כממלא מקום הנשיא ילצין, בעקבות ניתוח מעקפים שעבר באותו היום. ראש הממשלה צ'רנומירדין סיפר בתקשורת כי הנשיא ילצין העביר אליו את סמכויות הנשיא לפני שנכנס לניתוח. עם החלמתו מהניתוח המשיך ילצין למלא את סמכויותיו כנשיא המדינה, עד תום המאה, ב-31 בדצמבר 1999.
דרישות התפקיד
על פי החוקה הרוסית, מתמודד לנשיאות רוסיה חייב להיות אזרח המדינה, בן 35 לפחות, אשר גר ברוסיה בקביעות בעשר השנים שלפני קיום הבחירות לנשיאות רוסיה. על מנת להשתתף בבחירות לנשיאות, על המועמד לקבל תמיכה מסיעה בדומה, הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי (אם כי אינו מחויב להיות חבר במפלגה). אם הוא אינו נהנה מתמיכת מפלגה כלשהי בפרלמנט, עליו להגיש לוועדת הבחירות המרכזית, הגוף המארגן את הבחירות ברוסיה, שני מיליון חתימות לפחות.
כוח וסמכות
החוקה הרוסית מעניקה לנשיא סמכויות עצומות, אף על פי שהיא גם מרסנת את כוחו. בתיקונים שהוצעו בשנת 2020, אף הוגבלה מעורבותו בפיזור הקבינט ומינוי ראש הממשלה. על פי החוקה, הנשיא:
השתייכות פוליטית
אף על פי שטכנית הנשיא יכול להיות חבר במפלגה פוליטית, באופן מסורתי נמנעו נשיאי הפדרציה הרוסית מלהיות חברים במפלגה. באופן מסורתי הנשיא תומך במפלגה כלשהי או יותר במהלך הבחירות לדומה ולאחר מכן, אך זה על מנת לשרת את האינטרסים שלו ולסייע לו בקידום המדיניות ולשמש לו כבסיס כוח בפרלמנט. הנשיא נוטה להיות מעל לספקטרום הפוליטי, ולשמש כמדינאי המגשר ומאזן בין הקבוצות הפוליטיות השונות בזמן שהוא לא משתייך לאף אחת מהן באופן ממשי.
השבעת נשיא רוסיה
השבעת נשיא רוסיה (Инаугурация президента России) היא האירוע הרשמי לציון תחילת כהונה חדשה בת שש שנים (בעבר ארבע שנים) של נשיא הפדרציה הרוסית. ההשבעה מתקיימת עבור כל תקופת כהונה, גם כשהנשיא ממשיך בתפקיד לתקופת כהונה שנייה. את ההשבעה מנהל נשיא בית המשפט לחוקה בהתאם לחוקת רוסיה, הקובעת כי על הנשיא להישבע אמונים לפני שיוכל להתחיל בתפקידו. טקס ההשבעה הוא אירוע חגיגי. מאז 1999 יום השבעתו לתפקיד של הנשיא הוא 7 במאי. ההשבעה האחרונה שהתקיימה היא השבעתו של ולדימיר פוטין, ביום שני, 7 במאי 2018, שציינה את תחילת הכהונה שלו כנשיא, לאחר שנבחר לתפקיד בפעם הרביעית.
לפני כניסתו לתפקיד באופן רשמי, על הנשיא הנבחר לשאת שבועה מיוחדת. שבועה זו, הכתובה בחוקה, היא:
נשיא רשאי להצהיר אמונים, במקום לשאת שבועה, אך מעולם לא היה נשיא שעשה כן. את ההשבעה עורך נשיא בית המשפט החוקתי והיא נעשית כאשר יד אחת של הנשבע, הנשיא הנבחר, מונחת על חוקת הפדרציה הרוסית.
מאז 2000 יום השבעתו לתפקיד של הנשיא הוא 7 במאי והיא נעשית בתחילת היום, בארמון הקרמלין הגדול.
לאחר ההשבעה, נערך בחצר הקרמלין מצעד של משמר הקרמלין. במצעד משתתפות תזמורות צעידה, העוברות בסך לפני הנשיא הנכנס והנשיא היוצא, שמביטים בצועדים ומנופפים להם לשלום. המצעד משודר בשידור חי ברשתות טלוויזיה המסקרות את אירועי אותו יום. לאחר המצעד החגיגי, נערך במוסקבה נשף לרגל היום המיוחד.
מעונות נשיאותיים ותחבורה
שירותי תחבורת הקרקע של הנשיא מסופקים על ידי גוף הנקרא "המוסך למטרה מיוחדת" שכפוף לשירות האבטחה הפדרלי.
שירותי תחבורת האוויר של הנשיא מסופקים על ידי חברת התעופה רוסייה. המטוס הנשיאותי של רוסיה הוא מטוס איליושין IL-96 המשרת את נשיא רוסיה והכולל 2 גרסאות האחת - Ил-96-300ПУ - נכנסה לשירות ב-1995. המטוס השני - Ил-96, б/н 96016 - המריא לראשונה ב-21 באפריל 2003. בנוסף לכך לרשות הנשיא קיימים מטוסים נוספים ומסוקים. כלי הטיס הנשיאותי של רוסיה נושא את צבעי הטריקולור הרוסי כחול-אדום-לבן. על מטוס הנשיא מתווסף סמל המדינה וסמל הנשיא כאשר כלי הטיס בשימוש.
הנשיא ובני משפחתו נשמרים בכל עת על ידי אנשי שירות האבטחה הפדרלי.
המעונות הנשיאותיים כוללים את:
המפקד העליון של הכוחות המזוינים הרוסיים
התפקיד נוצר ב-7 במאי 1992 עם הקמת משרד ההגנה הרוסי, כיורש משרד ההגנה הסובייטי. ארבעה אנשים נשאו את התפקיד הזה, שלושה מהם נשיאים מכהנים והאחד ממלא מקום הנשיא. בוריס ילצין כיהן כמפקד עליון מ-1991 ועד 1995 ולאחר מכן ברציפות עד להתפטרותו ב-1999. במשך יומיים (מ-5 בנובמבר ועד 6 בנובמבר 1995) את תפקיד ממלא מקום נשיא רוסיה והמפקד העליון מילא ויקטור צ'רנומירדין, ראש הממשלה, שהחליף את הנשיא בשל אשפוזו הבהול. מ-1999 המפקד העליון הוא נשיא המדינה.
ב-2009 התקבל סמל רשמי למפקד העליון של הכוחות המזוינים.
זכויות סוציאליות של נשיאים לשעבר
באוגוסט 1995, נשיא רוסיה דאז, בוריס ילצין חתם על צו לפיו יחולו זכויות סוציאליות מסוימות למי שכיהנו כנשיאי רוסיה. ב-1999 הוכנסו שינויים בצו הנשיאותי ובינואר 2001 אושר הצו על ידי האספה הפדרלית של רוסיה כחוק פדרלי.
על פי החוק, נשיא רוסיה זכאי לשכר חודשי של 75% מהשכר הממוצע לנשיא מכהן, אם מת הנשיא בזמן כהונתו זכאית משפחתו לקבלת סיוע כספי. כל החלטה על הפסקת סיוע לנשיאים לשעבר מתקבלת על ידי משרד העבודה והרווחה הרוסי, בהתאם להנחיות ולגודל הפנסיה הממלכתית המגיעה לנשיאים לשעבר. אם הנשיא אינו מכהן עוד בשירות המדינה, הוא זכאי לאבטחה מטעם שירות האבטחה הפדרלי למשך תקופה של 5 שנים.
Kremlin.ru
האתר נפתח לראשונה בשנת 2000, זמן קצר לאחר שממשלת רוסיה חנכה את אתר האינטרנט שלה ב-1999, ומאז עבר מספר שינויים ושדרוגים. גרסתו הנוכחית של האתר עלתה ב-2009, וכיום הוא נגיש גם לטלפונים סלולריים וכן באמצעות הקלדת אותיות קיריליות, עם הדומיין рф.
האתר מכיל את כל פגישות הנשיא וישיבותיו עם חברי הממשלה הפדרלית, וכן את מפת רוסיה והעולם. הקלדה על כל מחוז ומדינה מציגה את היסטוריית ביקוריו של הנשיא במקום.
היטל נטה
בכימיה, היטל נטה הוא שיטה לרישום מולקולות עם סטריאוכימיה מלאה, בתמונה דו-ממדית. השיטה קרויה על שם הכימאי האיטלקי ג'וליו נטה, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1963.
במולקולה פחמימנית, בה עמוד השדרה המולקולרי מורכב מאטומי פחמן בגאומטריה מולקולרית טטרהדרלית, עמוד השדרה הוא במישור הדף (או המסך). עבור מתמירים הפונים החוצה מהדף, לכיוון הצופה, הקשר הכימי מתואר על ידי משולש שחור; עבור מתמירים הפונים לתוך הדף, הרחק מן הצופה, הקשר הכימי מתואר על ידי משולש מקווקו. היטל נטה שימושי לייצוג הטקטיסיות (Tacticity) של פולימרים.
מדליית גרוון-אולין
מדליית גרוון - אוֹלין (באנגלית: Garvan–Olin Medal) היא מדליה המוענקת מדי שנה על ידי האגודה האמריקנית לכימיה, לכימאית אזרחית ארצות הברית, עבור "תרומה בולטת לכימיה". בנוסף למדליה ניתן לזוכה מענק כספי בסך של 5000 דולר.
הפרס נוסד בשנת 1936 על ידי הזוג פרנסיס ומייבל אולין, לזכר בתם גרוון. הפרס הוענק לראשונה בשנת 1937, הוא מחולק ברציפות מאז שנת 1946.
צבי הנינג'ה (IDW Publishing)
צבי הנינג'ה (באנגלית: Teenage Mutant Ninja Turtles, ובקיצור TMNT) היא סדרת קומיקס אמריקנית המתפרסמת על ידי חברת ההוצאה לאור IDW Publishing העוסקת בצבי הנינג'ה. מאז תחילת הרצת סדרת הקומיקס באוגוסט 2011 הייתה זו סדרת הקומיקס הראשונה של צבי הנינג'ה לאחר מכירת כל זכויות המדיה לויאקום באוקטובר 2009. הצוות היצירת של הקומיקס מונה את קווין איסטמן (יוצר-שותף של הקומיקס המקורי), טום וולץ (תסריט) והדן דנקן (מאייר).
הסדרה משכתבת מעט את מקורם של הצבים, אפריל או'ניל, ספלינטר וקייסי ג'ונס. הסדרה כוללת בה דמויות אשר הופיעו בזיכיונות המדיה הקשורים בצבי הנינג'ה ולא בסדרות הקומיס כגון קראנג, חיילי האבן, ביבופ ורוקסטדי וראש מתכת מסדרת הטלוויזיה המצוירת מ-1987. כמו כן, הסדרה מציגה מספר דמויות חדשות כמו הוב הזקן, חתול שעבר מוטציה, ואלופקס, שועל שלג מוטאנטי שמתחיל בחיים חדשים כמתנקש עבור שבט הרגל.
כמו בהרצתה של מיראז' סטודיו במהלך הגיליונות הראשונים מוענקות לארבעת הצבים בנדנות עיניים אדומות. בהרצה זו קיבל כל צב בנדנה עם צבע שונה כמו בסדרות הטלוויזיה ובסרטים, בחוברת Teenage Mutant Ninja Turtles #5 העניק ספלינטר לצבים את בנדנות הצבעים המוכרות שלהם.
עלילה
המאטו יושי הוא חבר בשבט הרגל בהנהגתו של אורוקו סאקי בתקופה הפיאודלית של יפן. לאחר שהוא רואה את התנהגותו חסרת הרחמים של סאקי, יושי עוזב את השבט ומוכרז כבוגד. סאקי פוקד על הריגתם של אשתו וארבעת ילדיו של יושי. אשתו של יושי מותקפת ונפצעת באורח אנוש. בנשימתה האחרונה היא מפצירה ביושי להגן על עצמו ועל ארבעת ילדיהם. יושי נמלט עם ילדיו ונותר במחבוא למשך הרבה שנים. סאקי מוצא אותם ורוצח אותם בחוסר רחמים.
יושי וילדיו מוחזרים לחיים בגלגול נשמות כעכבר וארבעה צבים במעבדת המחקר "סטוקג'ן" של בקסטר סטוקמן. סטוקמן הוא מדען אשר כרת ברית סודית עם קראנג. חברי שבט הרגל פורצים למעבדה וגונבים מוטגן חייזרי. העכבר והצבים נלקחים בטעות ונשפכים לביוב, שם הם מכוסים במוטגן, שהופך אותם לדמויי אנוש אינטליגנטיים.
יושי - שכעת נקרא ספלינטר - נזכר בחייו הקודמים ומתחיל לאמן את ארבעת הצבים באמנות הנין ג'וטסו. אפריל או'ניל, עוזרת מחקר בסטוקג'ן, קוראת לצבים לפני אמני רנסאנס ידועים: לאונרדו דה וינצ'י, מיכלאנג'לו, דונטלו ורפאל. אולם, האירוע הגורלי שהביא להיווצרותם של הצבים ושל ספלינטר הוא חלק מעימות מתמשך בין שני כוחות המנסים להשיג שליטה על כדור הארץ - שבט הרגל בהנהגת שרדר ושר המלחמה החייזרי קראנג.
ז' בחשוון
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בז' חשוון היא תמיד פרשת לך לך.
לודוויג השני, רוזן וירטמברג
לודוויג השני, רוזן וירטמברג (בערך 1137–1181) היה רוזן וירטמברג בשנים 1158 עד 1181.
הוא היה נשוי לוויליבירג (1142–1179), בתו של הרטמן השלישי, רוזן קירכברג ונולדו להם שני בנים:
מקדש העמק
מקדש העמק הוא מקדש שבנה פרעה חאפרו.
המקדש היה חלק ממכלול הקבורה של פרעה חאפרו, המופיע לעיתים בשם חפרן. בתוכו היו אזור חניטה, אזור פולחן לאוסיריס ולקיום טקס פתיחת הפה. בחזית מקדש העמק ניצבו ספינקסים קטנים, בחלל היו 23 פסלי פרעה, מקדש מוות (בו נערך טקס האשכבה), דלת מדומה המובילה אל הפירמידה, ומחסנים לחפצי לוואי.
מקדש העמק שימש מאוחר יותר כתחנה הראשונה של מלכי מצרים במסלול שעברה גופתם אל עבר הפירמידה שהיא התחנה האחרונה במסלול. במקדש העמק נערכה החניטה של הגופה, ולאחר מכן עברה אל מקדש המוות, שם נערכו ההספדים.
מקדש זה הוא היחיד ששרד מתקופת הממלכה הקדומה.
הנרי (יחידת מידה)
הנרי (מסומלת באות H) היא יחידת מידה של השראות.
אם סך השטף המגנטי במעגל שזורם בו זרם של 1 אמפר הוא 1 ובר, אז ההשראות של המעגל שווה 1 הנרי.
ביחידות SI בסיסיות:
היחידה נקראת על שמו של הפיזיקאי האמריקני ג'וזף הנרי.
פיטר סלרס
ריצ'רד הנרי (פיטר) סלרס (באנגלית: Richard Henry Sellers; 8 בספטמבר 1925 – 24 ביולי 1980) היה קומיקאי, שחקן קולנוע, ובדרן בריטי.
קורות חיים
סלרס נולד בסאות'סי, מחוז המפשייר, אנגליה, למשפחה של שחקני וודוויל. אביו היה פרוטסטנטי ואמו יהודייה.
בעקבות משפחתו, למד סלרס את אומנות הוודוויל, אמנות משחק פופולרית אך קשה. הוא הוכיח עצמו כשחקן רב-תחומי במידה מרשימה: רקדן מצוין, נגן מוכשר ביוקולילי ובבנג'ו, ומתופף מוכשר שהצטרף למספר להקות ג'אז בסיבובי הופעות.
במהלך מלחמת העולם השנייה, סלרס שירת בחיל האוויר המלכותי. הוא השתחרר בסוף המלחמה בדרגת רב-טוראי (רב"ט). במהלך שירותו הצבאי נהג להציג חיקויים של מפקדיו, דבר שעזר לו מאוחר יותר לבנות את שורת התפקידים בסרט "דוקטור סטריינג'לאב".
הצלחתו לא הייתה מהירה. הוא ניסה את מזלו ברדיו ובטלוויזיה המוקדמת של שנות ה-50.
הצלחותיו הראשונות בקולנוע היו בשנת 1959 בקומדיות בריטיות שונות (The Ladykillers, I'm All Right Jack והעכבר ששאג). אולם, פרסומו העולמי הגיע בעקבות תפקידו כמפקח קלוזו (Inspector Clouseau) בסדרת הסרטים המצליחה "הפנתר הוורוד" (1964).
סלרס הנציח את מעמדו כשחקן-גאון, ותואר פעמים רבות כפרפקציוניסט-אובססיבי, כטיפוס מוזר וביזארי, מיזנתרופ ואף בעל הפרעות נפשיות. שחקן שקשה לעבוד איתו.
סלרס מצא בבמאי בלייק אדוארדס פרטנר ובמאי מסור שידע לעבוד איתו וידע להשתמש ולנצל את יכולותיו הקומיות של סלרס. אדוארדס תיאר את סלרס כ"ליצן הפכפך" שידע להפוך קומדיה לדרמה ולהפך בן-רגע. בסרט "חייו ומותו של פיטר סלרס" מוצגת מערכת היחסים של השניים באור מעט שונה.
במאים אחרים איתם עבד סלרס היו: רומן פולנסקי, פול מזורסקי ובילי ויילדר (כולם, אגב, יהודים, מהגרים ממרכז אירופה).
סלרס אף הופיע לצד כוכבים רבים כשירלי מקלין, סופיה לורן, מגי סמית', גולדי הון, שלי וינטרס, אלקה זומר ואפילו רינגו סטאר, מתופף להקת "הביטלס".
סלרס היה מועמד פעמיים לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. בראשונה, בשנת 1964 עבור תפקידיו ב"דוקטור סטריינג'לאב". בשנייה, בשנת 1979, עבור תפקידו הדרמטי בסרט "להיות שם". אולם בשתי הפעמים הוא לא זכה.
סלרס זכה בפרס האקדמיה הבריטית (BAFTA) עבור משחקו בסרט "I'm Alright Jack".
סלרס היה נשוי ארבע פעמים. נישואיו השניים היו לשחקנית השוודית בריט אקלנד. אשתו הרביעית, בעת מותו, הייתה לין פרדריק, שמאוחר יותר נישאה למנחה הטלוויזיה סר דייוויד פרוסט.
ראויה לציון תשוקתו האובססיבית של סלרס למכוניות. במהלך שנות השישים הוא רכש ומכר עשרות רבות של מכוניות, והיה בעליו של צי מכוניות מרשים.