cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האישה בלבן (סדרה, 1997)
תקציר עלילה
מר הרטרייט מלמד את הבנות, והוא מתחיל להתאהב בלורה. עם זאת, מריאן מבהירה לו שאחותה מאורסת לסר פרסיבל גלייד. על אף שהיא חשה שמשהו לא תקין, היא אינה יכולה למצוא כל פגם בסר פרסיבל, בהיותו אדיב, קשוב ועשיר. לורה ומר הרטרייט מגלים את אהבתם זה לזו, אבל הם אינם יכולים להיות יחד. מריאן מבקשת מהרטרייט להתחקות על עקבותיה של האישה בלבן. הרטרייט מסכים ומתכנן להישאר בלילה מחוץ לבית כדי לפתות את האישה בלבן להתראות איתו. באחד הלילות מריאן רואה את אחת המשרתות יוצאת בריצה מהיער וצועקת לעזרה. אחריה מופיע מר הרטרייט, שאותו היא מאשימה בניסיון לאונס. אחר כך מתברר שגלייד שיחד את המשרתת כדי להפליל את הרטרייט. הרטרייט מגורש בחרפה מהבית, אבל לפני כן הוא מזהיר את לורה מפני סכנה גדולה הצפויה לה. לורה מתעלמת מדבריו ומתחתנת עם גלייד.
כאשר לורה חוזרת מירח הדבש, מריאן באה לבקר אותה ומתכוונת להישאר איתה זמן מה. אבל לורה מסרבת לדבר איתה ואפילו לראות אותה במשך ימים אחדים. אחרי שמריאן מאיימת שהיא תעזוב את המקום, לורה מבקשת מאחותה להישאר ועד מהרה היא מגלה לה את האמת המרה. למרות שסר פרסיבל נראה חביב, הוא מתעלל באשתו כשהם נמצאים ביחידות. לורה מגלה לבסוף שהיא פוחדת שבעלה יהרוג אותה כדי לגנוב את רכושה. מריאן מאמינה לה ואומרת ללורה לנעול את חדרה מפני סר פרסיבל.
הרוזן פוסקו, חברו הנוכרי של גלייד, מגיע אף הוא לאחוזה. לפני הארוחה מאלץ גלייד את לורה לחתום על מסמך, שאותו הוא לא מאפשר לה לקרוא. פוסקו, שמבין שצריך להיראות שהוא לצדה, אומר לגלייד להפסיק להכריח אותה לחתום על המסמך. בזעמו על ההתנגדות שבה נתקל, גלייד שורף את המסמך ויוצא בסערה מהחדר. בינתיים האישה בלבן מופיעה שוב, שמה הוא אן קתרין, והיא ברחה מבית מחסה לחולי נפש. מריאן בוטחת ברוזן פוסקו, ומגלה לו על פגישה סודית עם אן קתריק. האחיות מנסות לעזור לאן, ולתת לה אוכל ובגדים. אן מספרת להן שלסר פרסיבל יש סוד נורא, שיכול להרוס אותו. אבל לפני שהיא מספיקה לגלות להן מהו הסוד, מופיעים גלייד ופוסקו ולוכדים את אן. היא חושבת שמריאן ולורה בגדו בה.
בהמשך מריאן יוצאת מחלון חדרה ונעמדת על אדן החלון כדי לבלוש אחר הרוזן פוסקו וגלייד. היא מצליחה לשמוע שהם מתכננים להפריד בינה לבין לורה לפני ארוחת הבוקר. היא מפילה משהו שנשבר לרסיסים במרפסת. הם מסתכלים לראות מי שם, ומריאן קופצת לקרקע ושוברת את הקרסול. היא מסתתרת בגשם שוטף עד שהם נכנסים לתוך הבית. כשהיא חוזרת לחדרה היא נועלת את הדלת ושוכבת מתחת למטה, בעודה ממלמלת לעצמה להתעורר לפני ארוחת הבוקר כדי להזהיר את לורה. אבל היא לוקה בקדחת ומתחילה להזות. המשרתים שוברים את הדלת ומישהו נותן לה לשתות משקה כלשהו. במחלתה היא חולמת שאחותה נגררת ונזרקת מהמגדל. כשהיא מתעוררת היא רואה את מר גילמור. הוא מודיע לה שאן הוחזרה לבית המחסה, ושאחותה לורה התאבדה בקפיצה מהמגדל.
מריאן, שאינה רוצה להאמין שאחותה התאבדה, נשבעת לנקום את מותה. הרוזן פוסקו מוצא אותה מחטטת בין החפצים שלו, והוא דואג להשליך אותה מהבית בחרפה. הדוד שלה, מר פיירלי, מבטיח לה קצבה קטנה בתנאי שהיא לא תחזור לעולם ללימרידג'. היא מוצאת את מר הרטרייט שיכור, ומתפרנס בציור דיקנאות זולים, אחרי שכבודו נהרס בעקבות האשמות השווא באונס של המשרתת מרגרט. מריאן והרטרייט מרגישים אשמים בכך שלא הצליחו להציל את לורה, והם נחושים בדעתם לא לאכזב את אן קתריק.
מריאן מתחזה לחולה והולכת להיבדק את הרופא שמטפל באן. כשהוא מסרב לגלות לה את מקום המצאה של אן, מריאן מאיימת עליו שהיא תספר למטופלים המחכים בחדר ההמתנה, שהוא נטפל אליה. הוא מספר לה שאמה של אן הייתה משרתת אצל אביה של מריאן. אן נולדה מחוץ לנישואים. שתיהן, אן ואמה, נשלחו לגור אצל הוריו של גלייד. בגיל 12 הגיעה לראשונה לטיפול אצל הרופא. הוא מגלה למריאן את מקום בית המחסה, ומספר לה גם שאן הטמינה קווצה משערה בקברו של אביה של מריאן.
בבית המחסה נמסר למריאן והרטרייט שאן שקטה וצייתנית, אבל עדיין מקבלת תרופות נגד הזיות. הם מגיעים לחדרה ורואים אישה לבושה לבן ובוהה בקיר שמולה. מריאן מתקרבת אליה ומבינה שהאישה אינה אן, אלא אחותה לורה. הם מוציאים את לורה מבית המחסה, אבל בתחילה היא במצב קטטוני.
בקסטר מבחין במריאן והרטרייט הולכים לקברו של אביה של מריאן. הרטרייט חופר ומוצא את ארון הקבורה ובתוכו קופסה שבה קווצת השיער של אן, צוואה ויומנה של אן. הם קוראים את המסמכים בכנסייה הסמוכה לבית הקברות. הם מגלים שאן היא גם אחות למחצה של מריאן (מיחסיו של אביה של מריאן עם אמה של אן). עוד הם מגלים שסר פרסיבל אנס את אן כשהיא הייתה בת 12 בלבד, וזו הסיבה שאביו נישל אותו מהירושה. לפתע מופיע גלייד ממקום המסתור שלו, הוא מכה ומפיל את הרטרייט, ושורף את המסמכים. מריאן מפילה בטעות מנורה שמאירה את הכנסייה, וגורמת לשריפה. היא חוששת שגלייד רוצה להרוג אותה, ולכן היא בורחת ונועלת את דלתות הכנסייה כשהוא נשאר נעול בפנים. היא מצליחה לגרור את הרטרייט מהלהבות. אחר כך היא מנסה לעזור לסר פרסיבל, אבל הלהבות מקיפות אותו. הרטרייט מושך את מריאן הרחק מהכנסייה שעולה באש.
בחזרה בלימרידג' הדוד של האחיות, מר פיירלי, מודיע רשמית שההאשמות שבהן הואשם מר הארטרייט היו שקריות. התגלתה הקנוניה שהובילה לכך ששמה של לורה יופיע על המצבה של אן, ולכליאתה של לורה. הרטרייט מכריז על אירוסיו ללורה שהחלימה בינתיים. לורה והרטרייט מתחתנים ונולדים להם שני ילדים. בסצנת הסיום מריאן מהרהרת בכך שההתעללות של אביה באמה של אן, החלה מחזור של התעללויות. היא מרימה את אחייניתה הקטנה, ומתפללת שהתעללויות הסתיימו.
טריוויה
סיימון קאלו חזר וגילם את דמותו של הרוזן פוסקו ב-2004 בגרסת המחזמר מאת אנדרו לויד ובר.
איאן ריצ'רדסון שגילם את מר פיירלי בעיבוד זה, שיחק באותו תפקיד (בשם פרדרקי פיירלי) בעיבוד של ה-BBC משנת 1982.
פורמולה 2 עונת 2018
עונת 2018 בפורמולה 2 היא העונה השנייה בה התקיימה אליפות הפורמולה 2 המאורגנת על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). קטגוריית הפורמולה 2 מדורגת כרמה השנייה של מרוצי מכוניות גלגל-פתוח אחרי הפורמולה 1. אירועי האליפות מתנהלים במקביל לאירועי הקטגוריה הבכירה.
שארל לקלר, שזכה באליפות בעונה שעברה, עבר להתחרות עבור קבוצת סאובר בפורמולה 1. ג'ורג' ראסל, בעונתו הראשונה באליפות, זכה בתואר לאחר שניצח שבעה מרוצים. במהלך העונה הוחתם ראסל כנהג בקבוצת ויליאמס והוא צפוי להתחרות בשורותיה החל מעונת 2019. נהגים נוספים שעברו להתחרות באליפות הבכירה הוא לנדו נוריס שהוחתם על ידי קבוצת מקלארן ואלכסנדר אלבון שהוחתם בקבוצת טורו רוסו.
רוי ניסני, נהג המרוצים הישראלי, חתם בקבוצת קמפוס הספרדית ויהיה הנהג הישראלי המתחרה בקטגוריה הבכירה ביותר בכל הזמנים. במהלך העונה צבר רק נקודה אחת והוחלף על ידי רוברט מהרי בשני האירועים האחרונים של העונה.
שינויים בקבוצות
10 קבוצות ייקחו חלק באליפות, כאשר 2 קבוצות חדשות הצטרפו לאליפות לקראת העונה הנוכחית: קבוצת קארלין (Carlin) הבריטית וקבוצת שארוז רייסינג סיסטם הצ'כית. שארוז עזבה את סבב אליפות הפורמולה V8 3.5 ליטר, לאחר שזאת סיימה את דרכה בסיום עונת 2017. קבוצת Racing Engineering, שהשתתפה באליפות בעונה שעברה, החליטה לפרוש ולהתמקד בסבב הלה-מאן האירופאי בו היא לוקחת חלק. קבוצת פורטק מוטורספורט הייתה אמורה להצטרף בעונה במקומה של קבוצת Rapax שפרשה, אך נאלצה לוותר על המקום עקב מחסור בספונסר. בסופו של דבר קיבלה פורטק אישור לדחות בשנה את כניסתה לסבב והיא צפויה להצטרף בעונת 2019.
שיטת הניקוד
הנקודות ניתנות לעשרת הנהגים המהירים במרוץ הפתיחה ולשמונת הנהגים המהירים במרוץ הספרינט. 4 נקודות נוספות ניתנות לנהג המזנק מהפול פוזישן במרוץ הפתיחה. 2 נקודות נוספות מוענקות לנהג שקובע את זמן ההקפה המהירה בכל אחד משני המרוצים, בתנאי שסיים באחד מעשרת המקומות הראשונים.
הזינוק למרוץ הספרינט נקבע בהתאם לסדר הסיום של מרוץ הפתיחה, כאשר שמונה המקומות הראשונים נקבעים בסדר הפוך לתוצאות שמונה הנהגים הראשונים במרוץ הפתיחה, כך שנהג שהגיע למקום שמיני במרוץ הפתיחה יזנק מהמקום הראשון במרוץ הספרינט. לא מוענקות נקודות נוספות על זינוק מהפול פוזישן במרוץ זה.
Don't Bother
Don't Bother (בעברית: אל תטריד) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך אלבומה השביעי, Oral Fixation, Vol. 2. השיר יצא לאור ב-4 באוקטובר 2005, כסינגל הראשון מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-42 במצעד הבילבורד הוט 100, ה-6 במצעד ההונגרי, ה-4 במצעד הפיני, וה-8 במצעד השווייצרי.
רקע וכתיבה
את השיר כתבה והפיקה שאקירה לבדה, והוא הולחן על ידי וייקליף ז'אן, ופזמונאים אחדים נוספים. השיר קיבל ביקורות מעורבות בשל הפקתו ואופן כתיבתו, והוא בסגנון הפופ רוק, בדומה לשירים נוספים מתוך האלבום.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם ובוים על ידי ז'אומה דה לאיגואנה. הקליפ יצא לאור ב-15 בנובמבר 2005. בקליפ נראית שאקירה כשהיא ישנה במיטתה, ולאחר מכן בן זוגה נכנס גם כן למיטה, ומפה מתחיל המסר שעליו מדברת שאקירה. המסר הוא כשמו של השיר; הבנת האחר ולדעת מתי צריך להפסיק להטריד אחד את השני. בקליפ נראה בן זוגה של שאקירה כשהוא מנסה ליצור סיטואציה אשר פוגעת בשאקירה, והיא בתגובה אומרת - "אל תטריד, תפסיק כאן ועכשיו".
הקליפ הועלה לערוץ ה-Vevo של שאקירה בשנת 2009, ומונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-45 מיליון צפיות. ב-21 בספטמבר 2019, זכה הקליפ של השיר להצלחה מחודשת כאשר צבר ביממה אחת למעלה מארבעה מיליון צפיות ביוטיוב. ביממה שלמחרת, הצליח לצבור קרוב ל-5 מיליון צפיות, דבר אשר עורר סיקורים תקשורתיים נוספים כלפי השיר. בנוסף לכך, נכנס הקליפ לרשימת עשרת הקליפים הנצפים ביותר בעולם באותה היממה.
מיקומי שיא
השיר זכה להצלחה נאה במצעדים, כאשר הצליח להיכנס לעשיריות פותחות מרובות.
מנהיגות עסקית
למנהיגות העסקית של מנהלי ארגונים תפקיד מרכזי בעיצובה של התרבות הארגונית בארגון בו הם נושאים בתפקיד, וביכולתו של הארגון להשיג את יעדיו העסקיים. מנהיגות עסקית דורשת מספר תכונות חשובות, כגון כריזמה, עקביות, אנושיות, עמידה במצבי לחץ, יכולת קבלת החלטות לא פופולריות ועוד. תכונות אלו לא חייבות להתקבץ אצל אדם יחיד אלא יכולות להתקיים גם בקרב קבוצת המנהיגות (הנהלה).
יש הטוענים כי על מנת להביא את המונהגים לרמות ביצוע מעבר למינימום הנדרש, על המנהיג בארגון עסקי להניע את העובדים על בסיס מחויבות פנימית ולא מתוך שיקולי כדאיות, על בסיס מנהיגות מעצבת.
סוגי מנהיגים במנהיגות עסקית
על פי "מודל הטווח המלא" של זכאי וגונן, קיימים ארבעה סוגי מנהיגים העונים לדרישות קטגוריית מנהיגים עסקיים:
מנהיגות של תגמול בונה
מנהיג אשר עושה שימוש רב במנהיגות על בסיס תגמול בונה, מדגיש בהתנהגותו את היבטי החליפין של המנהיגות. מנהיג כזה קובע באופן ברור מטרות ויעדים והתגמול המוגדר על השגתם. עצם קביעת היעדים יכול להיות חד צדדי מצד המנהיג אך יכול להיעשות גם באמצעות "משא ומתן" בין המנהיג לאנשיו. המנהיג מהווה דמות פעילה בהשגת המשימה ומספק משוב בונה כאשר עובדיו ראויים לכך.
המניע המרכזי העומד מאחורי נכונותם של המונהגים לפעול הוא כדאיות או אינטרס אישי. מונהגים של מנהיגים אלו מפגינים בדרך כלל רמת ביצוע סבירה, ולמעשה הם מונעים על בסיס של אינטרס עצמי, המחושב בגדר כדאיות כלומר האטרקטיביות של התגמול הצפוי או לחלופין מידת הרתיעה מהעונש.
מנהיגות בסגנון "שב ואל תעשה"
המאפיין הבולט ביותר בהתנהגותו של מנהיג זה היא פאסיביות והימנעות מנקיטת עמדה, מקבלת החלטות, ולמעשה מכל פעולה שהיא.
המונהגים של מנהיג זה אינם זוכים להכוונה או לתמיכה, בדרך כלל יפגינו אדישות וחוסר אכפתיות ויטו להתמקד בהשגת יעדיהם האישיים גם אם הם נמצאים בסתירה ליעדי הארגון או הקבוצה.
מנהיגות מתקנת פסיבית
מנהיגות זו בנויה, למעשה, על איתור טעויות ותיקונן. הם מאמינים גדולים במשפט "אם זה לא שבור - אל תתקן". מנהיגים אלו מתמקדים בשיטת ניהול של "כיבוי שריפות" בלבד ואינם עושים כל מאמץ ליצור תקנים חדשים ומשופרים.
מונהגים של מנהיג מתקן – פאסיבי, יונעו בעיקר על ידי החשש מתגובתו החריפה של המנהיג בכל מקרה של כישלון. כתוצאה מכך הם מצליחים, במקרה הטוב, לשמור על הרמה הקיימת, אך אינם מתקדמים מעבר לה.
מנהיגות מתגמלת אקטיבית
סגנון מנהיגות זה מתמקד באיתור חריגים, סטיות וכישלונות ובשמירת הרמה הקיימת. מנהיג הפועל בסגנון זה עוקב באופן פעיל אחר תחומים מועדים לפורענות אשר צצו בהם בעיות, או עומדים לצוץ בהם בעיות כאלו ומנסה לאתרן ולתקנן מבעוד מועד.
מונהגים של מנהיגים אלו אינם מפגינים בדרך כלל רמת ביצוע גבוהה, וגרוע מכך, בשל המדיניות המוכתבת המתנגדת לשינויים על מנת להימנע מתקלות, למעשה הם מסתכנים בכך שעובדיהם ימנעו מלקיחת סיכונים בסיסיים ויהיו "ראש קטן" בעבודתם.
קוניטרה (מחוז)
המחוז נוסד בשנת 1964 על ידי סיפוח נפת קוניטרה (שהשתייכה למחוז דמשק) ונפת פיק (שהשתייכה למחוז דרעא) לכדי יחידה ניהולית אחת. הסיבה ליצירת המחוז היא ככל הנראה הצורך בניהול הגולן כיחידה אחת משום חשיבותו הצבאית אל מול הלחימה כנגד מדינת ישראל בשנות ה-60.
נפות
המחוז מחולק לשתי נפות ושש תתי-נפות: נפת קוניטרה - בצפון המחוז.
דמוגרפיה
נכון לדצמבר 2021, חיים בחלק הישראלי של הרמה כ-53 אלף איש: כ-27 אלף יהודים, כ-24 אלף דרוזים והשאר עלווים. בחלק הסורי, במחוז קוניטרה, מתגוררים כ-105 אלף תושבים שמורכבים מדרוזים, סונים, צ'רקסים, טורקמנים ופליטים פלסטינים.
לפני 1967 אוכלוסיית מחוז קוניטרה (רמת הגולן) הייתה 147,613, שכלל גם 17,000 פליטים פלסטינים , שהתגוררו בשתי עיירות, 163 כפרים ו-108 חוות. במהלך מלחמת ששת הימים נמלטו או גורשו בין 80 ל-131 אלף מתושבי רמת הגולן, כולל תושבי העיירה הגדולה ביותר של המחוז, קוניטרה, שאוכלוסייתה מנתה 27 אלף תושבים, ותושבי ב-139 כפרים וב-61 חוות.
יהודה בן שמואל גאון
רב יהודה בן רב שמואל גאון היה גאון ישיבת פומבדיתא בין השנים 917-905.
חייו ומשפחתו
אביו רב שמואל היה ראש כלה בישיבת פומבדיתא, ממשפחה המיוחסת לבית דוד. סבו נשא בתפקיד "סופר שער הישיבה" בימי הגאון רב יוסף ב"ר אבא. נשא את בתו של רב צמח בן פלטוי.
רב יהודה שימש, כסבו, בתפקיד "סופר שער הישיבה" בתקופת כהונת חותנו רב צמח. עלה על כס הגאונות בשנת 905/906 לאחר מותו של רב קימוי בן אחאי.
כיהן בתפקידו עד מותו בשנת 917. לאחר מותו חל קרע בישיבה, והיא נתפצלה זמנית לשתי סיעות תחת הגאונים מבשר בן קימוי וכהן צדק בן יוסף.
שניים מבניו ידועים לנו כחכמים. בנו רב נתן היה אמור להתמנות לגאון ישיבת סורא בתקופת השפל שלה, אלא שנפטר לפני שהמינוי יצא לפועל ותחתיו התמנה רב סעדיה גאון. בנו רב חנניה שימש כגאון פומבדיתא, וכן נכדו רב שרירא גאון ונינו רב האיי גאון.
מעט מתורתו הגיע לידינו, בעיקר בדברים שמסר משמו נכדו רב שרירא שלמד מפיו.
לואיק רמי
לואיק רמי (בצרפתית: Loïc Rémy; נולד ב-2 בינואר 1987), הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירה
רמי נולד בריליאו-לה-פאפ שבמחוז רון להורים ממוצא מרטיניקי. את שנות הנוער הוא התחיל בקבוצת ASPTT ליון וב-1999 עבר לאולימפיק ליון שם גם חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו בשנת 2006. בינואר 2008 הוא הושאל ללאנס לחצי עונה שבסיומה הוא שם לליון. באותו קיץ הוא נמכר לניס תמורת 8 מיליון אירו, הסכום הגבוה ביותר בו ניס רוכשת שחקן. ב-2010 הוא הצטרף לקבוצת מרסיי. בעונתו הראשונה הוא הבקיעה 18 שערים ב-41 משחקים, בכל המסגרות. ובעונתו השנייה 22 ב-47 משחקים, כאשר יחד עם מתייה ולבואנה הם אחראיים על מעל 50% משערי הקבוצה. במחזור האחרון הוא נפצע, פציעה שבעקבותיה הוא לא שותף ביורו 2012 ומפסיד את אימוני טרום עונה 2012/13. בעקבות הפציעה הוא איבד את מקומו בהרכב הפותח ומשחק פחות. בינואר 2013, מפני שהוא לא שיחק הרבה, הוא מעדיף לעבור לאתגר הבא ומצטרף לקווינס פארק ריינג'רס מהפרמייר ליג. הוא מבקיע 6 שערים ב-14 משחקים אך זה לא מנע מקווינס פארק ריינג'רס לרדת ליגה. בעקבות זאת הוא עבר לניוקאסל יונייטד בהשאלה לעונת 2013/14.
ב-31 באוגוסט 2014, הושלמה עסקת העברתו של רמי לצ'לסי. ב-13 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה נגד סוונסי סיטי כאשר נכנס כמחליף, והבקיע את שער הבכורה בקבוצה בניצחון 2–4.
ב-30 באוגוסט 2016 הושאל רמי לקריסטל פאלאס עד לסיום העונה. ב-1 בספטמבר 2017 חתם רמי בלאס פאלמס לשנתיים.
ב-28 בינואר 2018 הושאל רמי לחטאפה. ב-13 ביולי 2018 חתם רמי בליל. ב-28 באוגוסט 2020 חתם רמי בריזספור הטורקית.
נבחרת צרפת
בנובמבר 2007 שיחק לראשונה בנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 21. הוא שיחק בה במשך שנתיים בהן שותף ב-11 משחקים והבקיע 3 שערים. במרץ 2008 הוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של צרפת כמחליף של תיירי הנרי. הוא השתתף במוקדמות יורו 2012 ואף כבש 2 שערים. נכלל בסגל נבחרת צרפת ליורו 2012 אולם בעקבות פציעה לא נסע לטורניר. הפציעה שיבשה לו את הקריירה, ומנעה ממנו גם לשחק בנבחרת הלאומית ורק במאי 2013, שנה לאחר הפציעה, הוא שב לנבחרת למשחקי מוקדמות מונדיאל 2014. תחילה נכלל בסגל המורחב של צרפת למונדיאל 2014 אך בעקבות מספר פציעות של שחקנים בסגל הצרפתי, הוא נסע להשתתף בטורניר שנערך בברזיל.
תארים
ליון מרסיי
אלפונסו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה
אלפונסו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה (באיטלקית: Alfonso III d'Este; 22 באוקטובר 1591 – 26 במאי 1644), היה דוכס מודנה בין השנים 1628–1629.
ביוגרפיה
אלפונסו נולד ב-22 באוקטובר 1591 בפרארה, והוא היה הבן הראשון של צ'זארה ד'אסטה, דוכס מודנה ווירג'יניה דה מדיצ'י. בשנת 1613 הוא לקח חלק במלחמה נגד לוקה, והיה לו תפקיד עיקרי ברצח הרוזן ארקולה פפולי, אשר נחלק על הדוכסות עם צ'זארה, בפרארה (1617).
אלפונסו הפך למטיף, וסייע בקבורת המתים במהלך מגפה שפגעה בדוכסות בשנים 1630–1631. בשנה שלאחר מכן הוא חזר למודנה, אולם הביקורת שלו נגד התחפושות של חצר הדוכסות הפכה אותו ללא רצוי, ומשום כך הוא פרש למנזר קסטלנואובו די גארפאניינה, אשר נבנה על ידי בנו, פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה, שם הוא נפטר ב-26 במאי 1644.
אלפרד קורז'יבסקי
חייו
קורז'יבסקי נולד בעיר ורשה שבאימפריה הרוסית (כיום בירת פולין) למשפחה פולנית מיוחסת שהצמיחה מדענים, מתמטיקאים ומהנדסים במשך מספר דורות. מילדותו שלט בארבע שפות: פולנית, רוסית, צרפתית וגרמנית.
קורז'יבסקי למד לימודי הנדסה באוניברסיטה הטכנולוגית של ורשה. במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין מודיעין בצבא הרוסי. לאחר שנפצע ברגלו עבר ב-1916 לארצות הברית לתאם העברת משלוחי נשק לחזית המלחמה. עקב המלחמה החליט להישאר בארצות הברית, וקיבל אזרחות אמריקאית ב-1940.
הסמנטיקה הכללית
קרוז'יבסקי פיתח את שיטת הסמנטיקה הכללית, כתחום נפרד מסמנטיקה. העקרונות הבסיסיים של הסמנטיקה הכללית פורסמו בספרו Science and Sanity ("מדע ושפיות-דעת") שהתפרסם ב-1933. בשנת 1938 הקים את המכון לסמנטיקה כללית בקונטיקט, ארצות הברית, שאותו ניהל עד מותו ב-1950.
המסקנות שהסיק קורז'יבסקי ממחקריו היו שהאדם מוגבל בתפיסה של המציאות עקב מבנה מערכת העצבים האנושית ומבנה השפות האנושיות. האדם אינו מסוגל לחוות את העולם בצורה ישירה אלא רק דרך "ייצוגים", הנוצרים מחוויות עצביות ומסמנים מהשפה המדוברת. לעיתים תפיסות האדם מטעות אותו בנוגע לעובדות ה"אמיתיות" בשל המגבלות האנושיות. לפיכך הדגיש קורז'יבסקי אימון במודעות באמצעות שיטות שפיתח מלימודי מתמטיקה ומדעים. המטרה הייתה ליצור מצב שבו האדם בוחן את העולם מתוך עמדה של חוסר ידיעה ראשונית וניסיון ללמוד - "אינני יודע דבר, אני מנסה ללמוד". העיקרון הבסיסי בסמנטיקה הכללית הוא ש"המפה אינה הטריטורייה". זה אומר שהקליטה שלנו של העולם שמתבצעת דרך החושים שלנו, אינה מייצגת את העולם כפי שהוא, אלה כפי שהחושים שלנו קלטו אותו (העולם הוא השטח, והקליטה של החושים שלנו היא המפה). בנוסף כאשר אנחנו משתמשים במילים על מנת להעביר את מה שהחושים שלנו קלטו, אנחנו גם מוגבלים כי המילים - הם לא החוויות (המילים הם מפה, למפה שקיבלנו מהחושים על השטח - העולם). כאשר אנחנו אומרים לאדם משהו, המילים מזכירות לו חוויות שהוא בעצמו עבר בחייו עם אותם המילים, ולא מה שאנחנו עברנו. אם החוויות של שני אנשים דומות אחת לשנייה - הם יצליחו לתקשר באופן אפקטיבי יותר.
סיפור לדוגמה
להמחשת שיטותיו, להלן סיפור מדרך לימודו את שיטתו. קוז'יבסקי, שהרצה בפני תלמידיו, ניגש לתיקו ושלף מדי פעם ביסקוויט שאותו אכל תוך כדי הרצאתו. לאחר מספר דקות שאל את תלמידיו אם מישהו מהם מעוניין בביסקוויט. שני תלמידים שביקשו קיבלו ביסקוויט והחלו לאכול אותו. תוך כדי כך הוציא קוז'יבסקי מתיקו את העטיפה של הביסקוויטים, שעליה היה רשום "מזון לכלבים" עם ציור של כלב. התלמידים שאכלו מהביסקוויט רצו מהכיתה וירקו את מה שבפיהם. קוז'יבסקי הסביר: "כרגע הדגמתי שהאדם אינו אוכל רק מזון אלא גם מילים, וטעמו של המזון מושפע מאוד מטעמה של המילה".
השפעה
עבודתו של קורז'יבסקי השפיעה על תאוריית הגשטלט, תרפיות התנהגותיות ותוכנות נוירו-לינגויסטיות. במלחמת העולם השנייה נוסו שיטותיו של קורז'יבסקי על ידי הצבא האמריקאי לטיפול בעייפות של החיילים. אישים שהושפעו מעבודתו הם קנת בורק, ויליאם ס. בורוז, פרנק הרברט, רוברט אנטון וילסון, באקמינסטר פולר, אלווין טופלר, א. א. ואן ווגט, להקת 13th Floor Elevators סטיוארט צ'ייס ורבים אחרים.
ה-NLP לקחה הרבה מהסמנטיקה הכללית, למטרות פיתוח טכניקות לשימוש בשפה בשביל לתכנת ולהבין את ההתנהגות שלנו ושל אחרים.
השומר החדש
ארגון השומר החדש הוא עמותה ישראלית העוסקת בשמירה בשטחי מרעה פתוחים, סיוע לחקלאים וחינוך לציונות וחקלאות.
הקמת הארגון
בעקבות פרשת שי דרומי בינואר 2007, און ריפמן הוביל מחאה ציבורית שהובילה לחקיקת שינוי בחוק העונשין המכונה "חוק דרומי". לאחר מספר חודשים החליט יואל זילברמן מציפורי לעבור להתגורר בשטח המרעה של משפחתו (נקודה הקרויה "מצפה סנדו"), על מנת לשמור על המרעה והשטח מפני ההתנכלויות. בעקבות אירוע תקיפה אלים שחווה מידי עבריינים, התגבשה קבוצה גדולה של מכריו שהצטרפו לשמירה על השטח. פעולות השמירה הצליחו להוריד באופן משמעותי את מספר ההתנכלויות במקום. אירוע זה היה הגורם המניע ליסוד ארגון "השומר החדש" (השם מרמז לארגון השמירה "השומר" שפעל ביישוב העברי בארץ ישראל בשנים 1909–1920). בין התומכים בהתארגנות החדשה היו אישים וגופים רבים, כגון אברי גלעד שברך על הפעילות וקרא להצטרף אליה, וגם עמותת "אם תרצו".
הארגון הוקם בשנת 2007 על ידי קבוצת פעילים לפי תפיסה לפיה אין שמירה יעילה ללא נוכחות פעילה בשטח. מטרת הארגון היא לסייע לחקלאים ובוקרים להתמודד עם איומים על ביטחונם, רכושם וזכויותיהם. כמו כן מראשיתו עוסק הארגון גם בפעילות חינוכית על מנת לחבר צעירים לאדמה למען עתיד החקלאות והחברה.
בשנת 2019 לארגון הצטרפה התנועה החדשה כיחידה נפרדת, תנועת נוער שהוקמה על ידי חניכי הנוער העובד והלומד, מסניפי בני המושבים, שפרשו והקימו תנועה חדשה.
פעילות
בשנת 2020 היו בארגון 57,729 מתנדבים, והוא הארגון עם מספר המתנדבים הגדול בישראל.
התנועה החדשה- תנועת הנוער
התנועה החדשה היא תנועת הנוער של ארגון השומר החדש. הוקמה ב-2019, התנועה קמה לחיבור בני נוער לקהילה, לחברה ולאדמה. הפדגוגיה החינוכית בתנועה פועלת בשיטת חינוך דיאלוגי וחינוך חברתי.
כיום, התנועה מונה מעל ל-25,000 חניכות וחניכים מכיתה ד’-יב’ הפעילים ומתחנכים בתנועה. הקיני”ם הסניפים והחוות, פועלים במעל ל-250 יישובים, 23 מועצות אזוריות, מקומיות ובערים.
במסגרת התנועה ניתן לעשות שנת שירות טרום הגיוס לצה"ל, כאשר ישנם שלושה מסלולים :
שיתופי פעולה
הארגון משתף פעולה במגוון תחומים, עם ארגונים רבים, בהם:
מימון
נכון לשנת 2017, הכנסות העמותה היו כ-41 מיליון ש"ח. מתוך הכנסותיה, 18.7 מיליון הן מתרומות, 14 מיליון ממשרדי הממשלה ו-3.8 מיליון ש"ח מקק"ל. ב-2017 פורסם כי המינהלת לזהות יהודית במשרד לשירותי דת תשתף פעולה עם "ארגון השומר החדש", ותחלוק עימו באופן שווה תקציב של 37.5 מיליון שקלים לשנה.
במאי 2022 פורסם תחקיר נוסף בעיתון "הארץ" החושף כי בשנים הראשונות לפעילותו נסמך הארגון רבות על תרומותיו של ארווינג מוסקוביץ' וכי לאורך השנים הארגון ניזון גם מהקרן המרכזית לישראל. תורמים נוספים של הארגון שנחשפו בתחקיר הם שלו חוליו, המייסד ובעל השליטה בחברת NSO המכהן גם כחבר ועד העמותה, ואיש העסקים נעם לניר.
הוקרה
העמותה זכתה בפרס בגין לשנת תשע"ב (2011) "עבור פעילותה הציונית לשמירה על אדמות המדינה וביטחון אזרחיה ועל היותה מודל מוביל לערבות הדדית ולאומץ אזרחי בחברה הישראלית".
הספר ה-54 בסדרת ספרי "מנהרת הזמן" נקרא "השומר החדש" ועוסק בארגון. בספר, דן ושרון, גיבורי הסדרה, מועברים לגליל ליישוב שמוגן על ידי השומר החדש. בניגוד לשאר הספרים, הם אינם חוזרים בזמן אלא שבסוף הספר "הזמן רץ לאחור" והם חוזרים לביתם.
באפריל 2023 הודיעה שרת התחבורה מירי רגב לרעות עמיחי, נערה בת 17 המתנדבת הארגון, כי נבחרה להשיא משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל ביום העצמאות ה-75 למדינת ישראל, כנציגת המתנדבים בארגון.
סדרה מדויקת
במתמטיקה, ובמיוחד באלגברה הומולוגית, סדרה מדויקת היא סדרה מהצורה, שבה כל הרכבה שווה לאפס באופן "מדויק", כלומר, התמונה של כל הומומורפיזם שווה לגרעין של ההומומורפיזם שבא אחריו.
המבנים A_i יכולים להיות מודולים, חבורות, או כל אובייקט אחר בקטגוריה אבלית.
סדרות מדויקות מאפשרות ללמוד על מבנים בסדרה, מתוך תכונות של מבנים אחרים באותה סדרה.
הגדרה
נניח שנתונה סדרה (סופית או אינסופית) של מבנים אלגבריים G_i ביחד עם אוסף של הומומורפיזמים של חבורות. נאמר שסדרה כזו היא מדויקת ב-G_i אם מתקיים השוויון. הסדרה כולה תיקרא מדויקת אם היא מדויקת ב-G_i לכל i.
סדרה מדויקת קצרה
כאמור לעיל, הסדרות הקצרות ביותר מספקות מידע טריוויאלי. הסדרה הראשונה שמספקת מידע מהותי היא מהצורה סדרה כזו, הקרויה סדרה מדויקת קצרה, כוללת שני חצים לא טריוויאליים: שיכון של H ב-G, והטלה מ-G על N, שהגרעין שלה הוא H. לפי משפט האיזומורפיזם הראשון, אם הסדרה מדויקת ב-G, בהכרח G/H \cong N - כלומר, הסדרה הזו מתארת מקרה של מנת חבורות. נציין גם ש-N איזומורפי לקו-גרעין של, שהוא.
סדרה מדויקת מתפצלת
הסדרה המדויקת הקצרה נקראת מתפצלת, אם מתקיים אחד התנאים השקולים הבאים:
המקרה הזה ודאי חזק יותר מסדרה מדויקת רגילה. בעוד שהמקרה הקודם תיאר מנה, המקרה הזה מתאר סכום ישר. כלומר, מסדרה כזו ניתן להסיק.
כאשר האובייקט N הוא חופשי (כמו חבורה חופשית או מודול חופשי), הסדרה המדויקת גם מתפצלת. אותה טענה על כל אחת משתי החבורות האחרות (וגם על שתיהן) לא נכונה.
דוגמה
נתבונן בסדרה הבאה של חבורות אבליות:
כאשר ההעתקה מ-\mathbb{Z} ל-\mathbb{Z} היא הכפלה ב-2 וההעתקה מ-\mathbb{Z} ל- היא העתקת המנה. התמונה של ההעתקה הראשונה היא תת-החבורה של המספרים הזוגיים, וזהו בדיוק הגרעין של ההעתקה השנייה. לפיכך הסדרה הנ"ל היא סדרה מדויקת של חבורות אבליות. סדרה זו איננה מתפצלת, שכן התמונה איננה מחובר ישר של אף תת-חבורה. דוגמה זו שימושית במיוחד בהוכחה שהשפה של טבעת מביוס איננה נסג שלה.
פונקטור מדויק
פונקטור (קו-וריאנטי) אדיטיבי בין שתי קטגוריות אבליות הוא מדויק אם הוא מעביר סדרות מדויקות לסדרות מדויקות. במילים אחרות, F הוא מדויק אם בהינתן סדרה מדויקת הסדרה  המתקבלת לאחר הפעלת F גם היא מדויקת. כאשר פונקטור אינו מדויק אפשר למדוד עד כמה הוא רחוק מלהיות מדויק באמצעות פונקטורים נגזרים.
סינדרלה (רוסיני)
סינדרלה (באיטלקית: La Cenerentola בעברית: לכלוכית), היא אופרה בת שתי מערכות מאת ג'ואקינו רוסיני. הלברית של האופרה נכתבה על ידי יאקופו פרטי (Jacopo Ferretti) על סמך הסיפור בעל אותו השם. הבכורה של האופרה התקיימה ב-25 בינואר 1817 בתיאטרון ואלה (Teatro Valle) ברומא. אף על פי שרוסיני "השאיל" הרבה מהאופרה הקודמת שלו, "העיתון" (La gazzetta), בשל בשלות הקומפוזיציה, סינדרלה היא אחת מיצירותיו הידועות והפופולריות ביותר של רוסיני מייד אחרי הספר מסביליה.
היסטוריה
ג'ואקינו רוסיני הבטיח כבר באביב 1816 לפייטרו קרטוני, מנהל תיאטרון ואלה ברומא, שיכתוב אופרה חדשה בשבילו לעונה שתחל בסוף דצמבר 1816. האופרה החדשה, סינדרלה, הושלמה באיחור של חודש, אף על פי שרוסיני כתב את היצירה בקצב המדהים הרגיל שלו. הלברית נכתבה על ידי יאקופו פרטי כאמור, תוך הסתמכות על עיבודים של אותה העת בנוסף לסיפור הידוע (לדוגמה: Agatina, o la virtù premiata של סטפנו פאווזי וה-Cendrillon של ניקולא איזואר). רוסיני קבע שיש להתעלם מכל האלמנטים הפנטסטיים בעלילה. בהצגת הבכורה ב-25 בינואר 1817 היצירה נכשלה, אך רוסיני חזה וניבא את הצלחתה המאוחרת של היצירה: "עוד לפני סוף העונה תהיה האופרה הפופולרית ברומא, שנה לאחר מכן ברחבי איטליה, ובתוך שנתיים בצרפת. ואנגליה. סוכני אופרות, ואפילו יותר מכך, זמרות אופרה תתחרינה על התפקיד הזה." האופרה הפכה לפופולרית באמת, בתקופה מסוימת עלתה תהילתה אפילו על "הספר מסביליה". מאוחר יותר היא נעלמה מהרפרטואר של בתי האופרה (לפי האמירה של חלקם עקב קשיי ליהוק), אך הרנסאנס שלה הגיעה בסוף המאה ה-20 : מספר הקלטות שלה הוכנו וכיום היא האופרה מספר ה-11 המושמעת ביותר בארצות הברית.
מערכה ראשונה
לדון מניפיקו יש שתי בנות, קלורינדה וטיסבה ובת חורגת, אנג'לינה, שזוכה ללעג ולשם סינדרלה (לכלוכית) כי היא מוחזקת בתור משרתת. מניפיקו, שהתרושש לחלוטין, חולם על חתנים עשירים עבור בנותיו. הנסיך רמירו מחפש רעייה ושולח את המחנך שלו, אלידורו, לחפש לו כלה (למעשה לביקור הנערות אצל משפחתן לבחירתן ככלה. בביקור שעשויה הייתה לקחת בה גם הנערה עצמה, על מנת לברר את מצבה הכלכלי ותנאי חייה). אלירודו, לבוש כמו קבצן, מעמיד את בנותיו של מניפיקו במבחן, אבל מוצא חן בעיניו רק סינדרלה. כמחופש מבקר גם הנסיך בביתו של מניפיקו, שם הוא מתאהב מיד באנג'לינה, בעוד שתי האחיות מקיפות בהערצה את דנדיני, משרת הנסיך, שהולבש בבגדי הנסיך. רמירו שולח הזמנה לנשף, אבל מניפיקו אוסר על סינדרלה ללכת לחגיגה. לאחר שהמשפחה עוזבת את הבית לנשף, אלידורו מגיע ומעניק במתנה שמלה מדהימה לנערה שנשארה בבית ולוקח אותה לנשף.
מערכה שנייה
בנותיו של דון מניפיקו צוהלות על כך שהצליחו לכבוש את ליבו של הנסיך, אך דנדיני הופך בחזרה למשרת. בינתיים, הנסיך רמירו מביע את אהבתו לסינדרלה שהגיעה בינתיים לנשף. הנערה נותנת לנסיך צמיד: "אם אתה באמת אוהב אותי, מצא את בן הזוג של הצמיד". דנדיני מגלה את האמת למניפיקו ולבנותיו, שחוזרים הביתה בתסכול וברוגז. רמירו, כעת בתלבושת נסיך, מבקר בביתו של מניפיקו, שם הוא מוצא את בן הזוג השני של צמיד סינדרלה ומתחתן עם הנערה. הבנות המתוסכלות ואביהן מקללים את הנסיך ואת אנג'לינה. הנסיך רוצה להעניש אותם, אך סינדרלה מבקשת רחמים עבורם.
אריות מפורסמות
קוואטינה הוא מונח מוזיקלי, שפירושו במקור שיר קצר בעל אופי פשוט.
נאדה (סרט)
"נאדה" (צרפתית: "Nada") הוא מותחן קולנוע צרפתי משנת 1974 בבימויו של קלוד שברול. הסרט עוסק ביחסי הגומלין של המדינה (במקרה זה צרפת) מול טרוריסטים מהפכניים החוטפים את שגריר ארצות הברית. הסרט התבסס על מותחן ספרותי בעל אותו שם, מאת ז'אן-פטריק מאנשט שיצא לאור ב-1972. זהו אחד מסרטיו הבודדים של שברול העוסקים בסוגיות פוליטיות ועיסוקו בסוגיות האידאולוגיות והפוליטיות בסרט זה, בניגוד לסרטיו שקדמו ל"נאדה" ועסקו בבורגנות הצרפתית, זכה בדרך כלל לביקורות צוננות.
תקציר העלילה
נאדה (בספרדית "לא כלום") הוא שמו של תא אנרכיסטי מהפכני הפועל בפריז בשנות ה-60. את התא מנהיג בואן דיאז הספרדי והוא מנסה לגייס את ויקטור אפולה, מהפכן ותיק שאיבד את אמונתו במהפכה, לצורך מבצע מיוחד של חטיפת שגריר ארצות הברית בצרפת. אפולה מסרב בתחילה אך נעתר בסופו של דבר. טרפה, אחד מחברי התא, מסרב להשתתף במבצע החטיפה האלים. החבורה חוטפת את השגריר בבית בושת יוקרתי בו הוא מבקר בקביעות, אולם ביציאתם הם נתקלים בשוטרים ובחילופי האש נהרגים שוטרים והחוטפים מצליחים לחמוק עם בן הערובה למקום מסתור שהוכן מראש, חווה כפרית נטושה. בחווה מחכה להם קאש, החברה אף היא בתא המהפכני ומתפתח קשר בינה ובין אפולה.
החבורה דורשת כופר נפש תמורת שחרור בן הערובה ובינתיים, מנסה המשטרה לעלות על עקבותיהם. היא משחררת פעיל פוליטי כלוא תמורת תמונות החוטפים שצולמו במקרה על ידי תומכי הפעיל, מזהה את החוטפים ומגיעה אל טרפה, היחיד מהחבורה שאינו נמצא בחווה. הוא נחקר באלימות אך איננו מסגיר את חבריו. המשטרה מצליחה לאתר את חוות המסתור מקיפה אותה ומסתערת עליה בגלוי ללא שום ניסיון למשא ומתן ומתוך כוונה להרוג את כל החוטפים, גם במחיר מותו של השגריר החטוף. לאחר קרב עקוב מדם מודח המפקח גומון, מפקד המשטרה האחראי, בשל להיטותו חסרת הפשרות להרוג את כל החוטפים. אך גומון אינו נכון לוויתור ומנסה להרוג גם את החוטף האחרון שנותר בחיים.
ביקורת
חלק מהמבקרים רואים את שברול כמי שמזדהה יותר עם הצד של החוטפים ובעצם מבקר את המדינה. מבקרת הניו יורק טיימס, נורה סייר, רואה במשפט שאומר גיבור הסרט, דיאז: "המדינה מעדיפה את הטרור על המהפכה" את תמצית עמדתו של הבמאי. אולם, היא גם מציינת ששברול מצייר את החוטפים כשוטים, למשל כשהם דורשים כופר כספי, דבר שאינו נתפס בדיוק כמשרת את מטרותיהם המהפכניות. היא פוסקת כי שברול נכנס לתחום הזר לו וכי היה עדיף לו היה נצמד לתיאור הבורגנות הצרפתית אותה הוא מיטיב להכיר.
ביקורת אחרת טוענת כי הבמאי לועג לשני הצדדים בסרט, הן לחוטפים והן לממשלה ולמשטרה ועל כן חלק מהסצינות הן אבסורדיות וגרוטסקיות במכוון. גם כאן נטען כי שברול מביע את עמדתו במשפט אותו אומר דיאז: "הטרור השמאלני והטרור של המדינה הן שתי זרועות מלכודת הפתאים".
ביקורת נוספת רואה בסרט כמבטא את רוח התקופה בה נוצר, שבה עלו וגברו החששות בקרב חלקים בציבור האירופאי, הן מהתנועות השמאלניות האלימות והן מצעדי הדיכוי של המשטרים השולטים כלפי אותם גילויים מהפכניים. אותם חלקים בציבור חששו כי המשטרים הדמוקרטיים לכאורה, נשלטים למעשה על ידי בעלי ההון והמחוקקים, ואלו, החוששים מן המהפכה המאיימת, מוכנים לאמץ כל דרך כדי לשמר את שליטתם.
תהילים ק"ד
ברכי נפשי הוא מזמור ק"ד בתהילים העוסק בגדולת האל בורא העולם בכך שהוא נותן מזון לכל הבריות, כמו כן מפרט המזמור מקצת משבחי האל במעשה הבריאה כולה. אחד מפסוקיו של המזמור שנתפרסמו הוא פסוק כ"ד 'מה רבו מעשיך ה' כולם בחכמה עשית'.
ראש חודש
בהרבה מהקהילות נאמר מזמור 'ברכי נפשי' בימי ראש חודש, לאחר סיום תפילת מוסף, ברוב קהילות של נוסח אשכנז בארץ ובכמה קהילות ספרדיות, שיר זה נאמר במקום השיר של היום בשבוע; ביתר הקהילות הספרדיות וכן בנוסח ספרד ובנוסח אשכנז בחו"ל ובקצת קהילות בארץ הוא נאמר בנוסף לשיר הקבוע. בקצת קהילות אשכנז המערבי, לא נוהגים להוסיף מזמור זה בכלל.
בטעם אמירת מזמור זה בראש חודש הובא בטור:
לדעת הגר"א מזמור 'ברכי נפשי' נאמר בראש חודש במסגרת 'שיר של יום' - מאחר שהוא היה השיר שהיה נאמר בבית המקדש בראש חודש כחלק משירת הלווים שהייתה משוררים על המזבח בעת הקרבת הקורבנות, וכך הובא בספר מעשה רב בשמו:
הרב יחיאל מיכל אפשטיין בספרו ערוך השולחן תמה שאם אכן 'ברכי נפשי' הוא השיר שהיו שרים בבית המקדש בראש חודש, מדוע הוא אינו מוזכר במסכת סופרים בפירוט כל שאר השירים שמנו שם לשאר הימים והמועדים. לדעתו אכן ישנה טעות סופר בפרק י"ט וכתב שיש לגרוס שם אחרת:
בקשת תפילה ייחודית לאחר אמירת "ברכי נפשי"
בספר קב הישר וכן בספר דרך ישרה כתב שמן הראוי לאומרו בכל יום וזו לשונו; ועל זה כתוב בזוהר: בר נש צריך לצלאה תדיר ולומר בכל יום:"ברכי נפשי את ה' וכו'-ואחר כך יאמר: "יהי רצון מלפניך, ה' אלוקי ואלוקי אבותי, שתסלח ותמחל לי על כל פשעים וחטאים מה שעשיתי, הן בראות עיני, הן מה שחטאתי בידי ורגלי ובגופי. ובאם שהגיע עת וזמן פטירתי, ומוכרח אני לפוק מן עלמא דין-אזי באותו זמן לא אוכל לברכא יתך ולאתבא בתיובתא, על כן היום הזה אני מבקש שלא תיסרני אחר מותי, ולאתבא נשמתי בגן עדן בלי שום מורא ופחד'''" וכמו שנאמר, ברכי נפשי את ה' הללוי-ה.
מנחה בשבת
מזמור זה נאמר בקצת קהילות אשכנז (עם פרקי שיר המעלות) אחרי מנחה בשבת בשבתות החורף, כלומר משבת בראשית עד (ולא עד בכלל) שבת הגדול.
ג'קוזי
ג'קוזי (בעברית: אַמְבַּט עִיסּוּי) הוא בריכה קטנה, מחוממת לטמפרטורות שבין 30 ל-40 מעלות צלזיוס, ובה משאבות משני סוגים: משאבות מים המפעילות פיות ("ג'טים - Jets") המותקנות בדופן הבריכה, ומפוח אוויר ("Blower") המזרים אוויר דרך חרירים בקרקעית הבריכה.
כאשר מופעלות משאבות המים, המים נדחסים בלחץ גבוה דרך הפיות ומתערבבים בהן עם אוויר באמצעות מנגנון מיוחד. סילון המים והאוויר המוזרק מן הפיות מערבל את המים בבריכה, ומאפשר עיסוי השרירים המופנים אליו. בבריכות ג'קוזי גדולות מותקנות הפיות בגבהים שונים כדי לאפשר עיסוי לכל שרירי הגוף.
כאשר מופעל מפוח האוויר, הוא מזרים אוויר דחוס לקרקעית הבריכה. האוויר משתחרר אל המים מחרירים הנמצאים בקרקעית הבריכה, ויוצר אפקט נוסף של עיסוי.
בריכות אלה מיועדות לשחרור והרפיית שרירים ולהנאה. מספר המשתמשים בג'קוזי משתנה לפי גודלו, ממשתמש בודד במתקן ביתי ועד כעשרה משתמשים במתקן ציבורי. בשל גודלה הקטן של בריכה זו, לא ניתן לשחות בה, והמשתמשים לרוב יושבים על מושבים המותקנים בדפנות הבריכה.
הג'קוזי מצוי לרוב כחלק ממתקני הספא, בבריכת שחייה, ולעיתים כמתקן עצמאי.
מערכות ג'קוזי ציבוריות משתמשות בכלור או בברום לחיטוי המים. הכלור והברום עלולים להחמיר בעיות עור שאופייניות לסובלים מדלקות פרקים ואף לבעיות נשימתיות. בחלק מהמערכות הביתיות משמש לחיטוי גז אוזון המיוצר בג'קוזי בעזרת מכשיר הנקרא אוזונטור, כתחליף הולם לכלור ולברום.
היסטוריה
ג'קוזי הוא למעשה שמה של החברה ג'קוזי העוסקת בייצור מתקני ג'קוזי - השם הפך באופן לא רשמי ממותג למעין שם גנרי כללי למוצר זה. מקור השם ג'קוזי הוא בשמם של האחים Jacuzzi (יש לקרוא: "יאקוצי") האיטלקיים, אשר היגרו מאיטליה לארצות הברית בתחילת המאה ה-20 והקימו את חברת "ג'קוזי" למשאבות. המצאת בריכת העיסוי מיוחסת לאחד האחים אשר בנו נפצע בתאונת דרכים ונזקק לפיזיותרפיה ממושכת. האב החליט לפתח מערכת עיסוי מבוססת מים בלחץ גבוה, והמציא את המערכת הנקראת עד היום על שם משפחתו.
בתחילת שנות ה-60, זיהה אחד מבני דור השלישי ממשפחת הג'קוזי את הצורך הצרכני במוצר הבריאותי והחוויתי באותה מידה, לקראת אמצע שנות ה-70 כבר החלו לייצר את בריכות הג'קוזי בצורה שמתאימה לכמות אנשים גדולה יותר ברחצה אחת ומשם נולדה לה מערכת הספא מבין הראשונות בשנות ה-70, משנות ה-80 וה-90 ואילך, מערכות הג'קוזי הפכו להיות מעוצבות ויוקרתיות יותר.
שואת יהודי תוניסיה
בתקופת השואה בין השנים 1940–1943 סבלו יהודי תוניסיה מהשלטון הנאצי באופן ישיר ועקיף. חוקי הגזע של גרמניה הנאצית חלו גם עליהם, אולם יישומם של חוקים אלו היה תלוי ברצונו של המושל הכללי, ובשיתוף פעולה של פקידי הממשל שסרו למרותו. אף על פי כן, הם נאלצו לענוד את הטלאי הצהוב, ורבים מהם אף גורשו למחנות כפייה ועבודה.
יהודי תוניסיה ערב מלחמת העולם השנייה
בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה ישבו בתוניסיה כ-85,000 יהודים שהיוו 2.7% מכלל התושבים. לפי ההגדרה של השלטון הצרפתי, (צרפת כבשה את תוניסיה ב-1881), היהודים חולקו לשתי קבוצות חברתיות: ה"ליוורנזים" (גראנה) שהיו בעלי זיקה תרבותית לאיטליה ונחשבו כבני חסותה וה"תואנסה" שהיוו את מרבית היהודים. אלה היו בגדר נתיני הביי, שליט תוניסיה. הם עבדו בעיקר במשי ובצמר, והיו כאלו שמונו על ידי הביי לפקידים גבוהים, לחוכרי מיסים ואפילו לרופאי החצר.
אף על פי שיהודי תוניסיה הפעילו לחצים רבים על השלטונות הצרפתיים במטרה להשיג אזרחות צרפתית ולזכות בזכויות שוות כמו שהוענקה ליהודי אלג'יריה, בקשתם לא נענתה. עם הזמן השלטונות ריככו את עמדתם בעניין והחלו לתת באופן סלקטיבי אזרחות צרפתית לאלפי יהודי תוניסיה ששירתו בצבא או במנהל הצרפתי.
בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה, יהודי תוניסיה היו מרוכזים במספר מועט של יישובים. רובם התגוררו בתוניס הבירה. ריכוז היהודים במקומות מעטים היה אחד מן הגורמים לכך שהמודרניזציה של יהדות תוניסיה הייתה יותר מקיפה ועמוקה מהמודרניזציה של שאר יהודי המגרב, המדינות המערביות של צפון אפריקה: מרוקו, תוניסיה, מאוריטניה ואלג'יריה. כ-600 יהודים נספו בתוניסיה במהלך השואה.
יהודי תוניסיה תחת שלטון וישי
בשנת 1940 נכבשה צרפת על ידי גרמניה. התושבים בצפונה ובמרכזה של צרפת ניסו להתנגד לשלטון הגרמני אך ללא הצלחה, ולכן נשלטו על ידי שלטון צבאי. בצרפת הוחלט לשתף פעולה עם השלטון הגרמני, וכך עלה לשלטון המרשל פיליפ פטן, שהשתכן בעיר וישי, ולכן נקרא השלטון - "שלטון וישי". מכיוון ששלטון זה היה נאמן לגרמנים, השלטון בתוניסיה נשאר בידי צרפת.
ב-3 באוקטובר 1940, ממשלת וישי חוקקה את החוק האנטי יהודי הראשון שלה. חוק זה הוחל על תוניסיה ב-30 באוקטובר 1940. הפקודה כללה 12 סעיפים, שפירטו את התקנות בשם שליט תוניסיה, הביי. תקנות אלו הגבילו את הייצוג היהודי בעיתונות, בשירות הציבורי ובמוסדות החינוך. הן קבעו כי יהודים יוכלו למלא רק תפקידים בודדים. התנאי לכך היה שיוכיחו שלושה תנאים: כי הוענק להם עיטור מטעם צרפת על שירות צבאי במלחמת העולם הראשונה, כי קיבלו אות הצטיינות במלחמת 1940 או כי הם צאצאיהם של חיילים שהקריבו את חייהם למען צרפת.
באוקטובר 1941 תוקנו תקנות בנוגע לעורכי דין יהודים, ונקבע תאריך שלאחריו הם לא יוכלו עוד לספק שירותים. אמצעים ננקטו גם כנגד רופאים יהודים, אף על פי שלפי צו מנובמבר 1941 הם הורשו לתת טיפול רפואי לאוכלוסייה היהודית. חלק מן התקנות נותרו "על הנייר בלבד", ללא מימוש. אחדות לא הוחלו כלל, ואחרות הונהגו באטיות רבה באופן חלקי בלבד הודות לגנרל אסטווה, שמדיניותו הייתה יותר ליברלית. לכן יהדות תוניסיה לא נפגעה במיוחד מן המלחמה. רק מעט מבעלי התפקידים ניזוקו בעקבות החקיקה הצרפתית החדשה ומעמדם ירד.
הגעת הגרמנים לתוניסיה
ב-9 בנובמבר 1942 נכנסו כוחות גרמנים ואיטלקיים לתוניסיה בתגובה למבצע לפיד, פלישת בעלות הברית לאלג'יריה ולמרוקו. מדינות הציר נקטו בצעד זה הואיל ולא סמכו על נאמנותו של אדמירל אסטווה, המושל הצרפתי של תוניסיה, שלא התנגד נמרצות לפלישה של בעלות הברית. לאחר ההשתלטות הגרמנית הועבר הטיפול בענייני היהודים לידי הפיקוד הצבאי הגרמני. בתחילת שהייתם במדינה לא נקטו הגרמנים בפעולות נגד הקהילה היהודית המקומית, הואיל והיו עסוקים בהדיפת ההתקפות של בעלות הברית, שכמעט הצליחו לגרשם מתוניסיה. רק בסוף חודש נובמבר 1942 החלו פעולות נגד הקהילה היהודית. תחילה, הגרמנים עצרו ארבעה מראשי הקהילה, בניהם משה בורג'ל, נשיא הקהילה. הנכבדים שוחררו לאחר שבוע בעקבות התערבותם של אנשים חשובים נוספים כמו ראש עיריית תוניס והקונסול האיטלקי.
פעולותיו של השלטון הגרמני
ב-6 בדצמבר שנת 1942 החליטו הגרמנים על פירוק ועד הקהילה היהודית והטילו על משה בורג'ל להקים ועד שמנה תשעה חברים. מטרתו הייתה לגייס תוך יממה אחת בלבד 2000 יהודים שיעבדו בעבודות כפייה. לאחר שהשלטונות הצרפתיים התערבו, הוועד השיג דחייה של 24 שעות על מנת לבצע את משימתם, אך למרות המאמצים הרבים הוועד הצליח לגייס רק 120 איש. כעונש על כך נכלאו עשרות יהודים מכובדים כבני ערובה. חלק מהיהודים הואשמו בפעילות קומוניסטית או בתמיכה בגנרל דה-גול, מנהיגה של צרפת החופשית במלחמת העולם השנייה, ולכן נשלחו למחנות הריכוז בגרמניה
היהודים, בני המעמד הנמוך התלוננו על כך שהבורגנים בעלי ההון, בני המעמד הגבוה, הצליחו להתחמק מן העבודה הקשה. לטענתם הבורגנים לא עבדו במחנות הגרמניים, בשדות התעופה ובביצורים, שנחשבו כמקומות מסוכנים ובעלי חשיבות אסטרטגית וסבלו מהפצצות רבות מצד בעלות הברית. לכן, נטען, היו הבורגנים חשופים פחות להפצצותיהן של בעלות הברית.
הגרמנים רצו לאלץ את כל יהודי תוניסיה לענוד טלאי צהוב, אך בסופו של דבר חובה זו חלה רק בשתי ערים, בספקס (Sfax) ובאופן חלקי גם בתוניס, מכיוון שבערים אחרות האכיפה לא הייתה קפדנית. במשך ששת חודשי הכיבוש הגרמני, היהודים שילמו חובות כבדים על מנת לממן את אחזקת כוח העבודה היהודי במחנות. הגרמנים השתמשו בהאשמות אנטישמיות כתירוץ לגביית כספים מן היהודים. לדוגמה, בשנת 1943, האשימו את היהודים שהיו ידועים בכך שפוזרו ברחבי העולם, בסיוע לבעלות הברית בהכנה למלחמה מול גרמניה. האשמה זו שימשה תירוץ להטלת קנסות כבדים על יהודי תוניס. בנוסף לפגיעות הכספיות היהודים סבלו מאלימות רבה כמו התפרצויות של גרמנים לבתי כנסת, פגיעות ברבנים ואיום על יהודים.
מחנות העבודה בתוניסיה
בסה"כ נלקחו קרוב ל־5,000 יהודים לעבודת כפייה. הם פוזרו בכ-30 אתרים ובמחנות. המחנה העיקרי והקשה ביותר היה בביזרתה, עיר הנמצאת בחופה הצפוני של תוניסיה. ככל שהתערער המצב הצבאי של הגרמנים, התרבו הבריחות מן המחנות. בספקס, עיר מרכזית וגדולה בתוניסיה, נדרשו 100 עובדים יהודים באופן קבוע לפרוק כלי רכב צבאיים ולבנות מקלטים. עובדי הכפייה קיבלו את שכרם מהקהילה. מספר היהודים שמתו במהלך עבודות הכפייה היה קטן, אך רבים נהרגו מהפצצותיהן של בעלות הברית במקומות שבהם עבדו.
יחס האוכלוסייה המקומית ליהודים במהלך הכיבוש הנאצי
בכל שלב של רדיפת יהודים בארצות ערב על ידי הנאצים, על ידי שלטונות וישי ועל ידי איטליה הפשיסטית, סייעו הערבים לרודפים. במקרים אחרים מילאו הערבים תפקיד פסיבי, שהיה בכל זאת מכריע.
סי עלי סקעט
סי עלי סקעט היה עובד לשעבר של הממשלה התוניסאית. באמצע קרב, בקרבת מחנה ריכוז הייתה ליהודים הכלואים הזדמנות לברוח, 60 יהודים ברחו והחווה הראשונה אליה הגיעו הייתה זו של סי עלי סקעט. הוא לא ציפה לבוא היהודים אבל הסכים להגן ולהחביא אותם מפני הנאצים.
נכדו של סי עלי סקעט ידע על כך שעזר ליהודים בשואה, ואפילו גאה במה שסבו עשה. עם זאת, עדיין נערך במשפחתו ויכוח האם לשים לוחית זיכרון על קירות החווה לזכר מעשיו. יש כאלה שבעד וכאלה שנגד.
שחרור יהודי תוניסיה
סביר להניח שאם הצבא הגרמני היה נשאר בתוניסיה, מצבם של היהודים היה מחמיר. אך צבא זה, שהיה מורכב מחיילים חלשים בודדים, היה צבא שניכרו בו חוסר משמעת וביטחון עצמי, היה מוקף על ידי בעלות הברית מכל הכיוונים ללא אפשרות לסגת והשקיע את כל כוחותיו בהישרדות. ביום ו', 7 במאי 1943, שחררו בעלות הברית את תוניסיה מידי הגרמנים. לאחר שישה ימים. המערכה בתוניסיה הגיעה לסופה.
יהודי תוניסיה לאחר המלחמה
לאחר שחרור תוניסיה, הפעילות החברתית, הכלכלית והתרבותית של היהודים התחדשה. בשנת 1946 הקהילה היהודית בעיר הבירה תוניס מנתה כ־34,200 נפש. בשנת 1945 החל גל העלייה לארץ ישראל, תחילה כעלייה לא חוקית ואחרי הקמת מדינת ישראל, עליה חוקית במסגרת הסוכנות ועליית הנוער. עד שנת 1953 עלו מתוניסיה כ־15,000 יהודים לארץ ישראל. חלקם עלו לארץ מטעמי דת, וחלקם היו פעילים ציונים. בשנות ה-60 חל על תוניס משבר כלכלי חמור שגרם להגירת יהודים רבים. בנוסף, ב-1967, לאחר מלחמת ששת הימים, נשדדו חנויות רבות של יהודים ובית הכנסת הגדול הוצת.
האוכלוסייה היהודית בתוניס הלכה והתמעטה משנה לשנה. ב־1979 מנתה הקהילה היהודית 3,000 איש. רובם היו זקנים שעברו לעיר מקהילות אחרות, אשר התרוקנו מיהודים לאור העליות הרבות לארץ וההגירה, ומיעוטם משפחות עשירות בעלות נכסים.
אליעזר יערי
אליעזר יערי (נולד ב-25 ביולי 1949) הוא עיתונאי וסופר ישראלי. היה טייס קרב וכיהן כמנכ"ל הסניף הישראלי של "הקרן החדשה לישראל".
ביוגרפיה
יערי נולד וגדל בירושלים. הוא בוגר הגימנסיה העברית רחביה (סיים ב-1967), בוגר שבט מצדה של תנועת הצופים, והתגייס לצה"ל ב-1967. סיים קורס טיס בשנת 1969, ושירת כטייס קרב, שירת בטייסת 101 וטס במטוסי "נשר". ב-8 בינואר 1973 רשם הפלת מטוס מיג 21 סורי בקרב אוויר, ובמלחמת יום הכיפורים רשם שתי הפלות נוספות. בין השנים 1974–1975 שימש כקצין החינוך של בית הספר לטיסה. השתחרר מהצבא בשנת 1976. לאחר השחרור שרת במילואים בטייסת 253, ומשזו הוסבה ל F16 עבר לשרת בטייסת 254 עד לסגירתה בשנת 1985.
ב-1982 סיים תואר ראשון בהיסטוריה כללית ופילוסופיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 1983–1986 שימש שליח קהילתי מטעם מחלקת הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית העולמית בבוסטון ארצות הברית. לאחר חזרתו לישראל המשיך לעבוד בערוץ הראשון כעורך ומגיש חדשות.
כעיתונאי טלוויזיה, יערי הגיש כתבות רבות בערוץ הראשון, שימש עורך ומגיש של "יומן השבוע" בערוץ בין השנים 1988–1992, וכן כיהן כמנהל חטיבת התוכניות של הערוץ בשנים 1992–1995. פרש מהטלוויזיה ונסע ללמוד באוניברסיטת הרווארד, שם קיבל ב-1996 תואר שני במינהל ציבורי. חזר לישראל ובין השנים 1996–1997 שימש עורך "מבט שני". בשנת 1997 התמנה למנהל הסניף הישראלי של "הקרן החדשה לישראל", בה היה חבר. שימש כמנהל עד שנת 2010. במסגרת הקרן, מחולק גם פרס יפה לונדון יערי, על שם אמו. מאז שנת 2010 משמש יו"ר פעיל של חברת ההזנק give2gether.
במרץ 2008 היה שותף להקמת עמותת "הכל חינוך" שיזם דב לאוטמן. עמותה שביקשה להביא לשיפור והתחדשות מערכת החינוך בישראל.
ביולי 2008 חזר להגיש בערוץ הראשון, בסדרת תוכניות הארוח "מפגש יוצרים", העוסקות בסרטי תעודה שהופקו במהלך השנים על ידי רשות השידור.
יערי כתב שלושה ספרים: "בחזרה לטיטאניק" (1989), אוסף סיפורים קצרים; "הצטלבויות" (2004), רומן על נזירה בירושלים; ו"מעבר להרי החושך" (2015), סיפור מסע בירושלים. סיפור אחד מתוך ספרו "בחזרה לטיטניק", "טיסה 016", זכה לעיבוד טלוויזיוני, בדרמה שביים יצחק חלוצי למחלקת הדרמה של הערוץ הראשון ב-1990.
זעמן אלמוגי אדום
זעמן אלמוגי אדום (שם מדעי: Lampropeltis elapsoides) הוא מין של נחש מהסוג זעמן אלמוגי שבמשפחת הזעמניים החי באמריקה הצפונית.
נחש זה מגיע לרוב לאורך של 40–50 ס"מ, כאשר הארוך ביותר הגיע לאורך 68.4 ס"מ. צבע הנחש אדום עם רצועות צהובות מוקפות רצועות שחורות משני צידיהם והראש אדום. צבעי הנחש מזכירים את צבעי המין הארסי הקטלני פתן אלמוגי מזרחי. חיקוי זה נותן לו הגנה מטורפים החוששים מנחשים ארסיים, דבר המכונה חקיינות בטסיאנית. ואולם יש הבדל בצבעי הרצועות של שני המינים: לזעמן יש רצועה אדומה בין שתי רצועות שחורות ולפתן יש רצועה אדומה בין שתי רצועות צהובות.
הנחש חי בדרום-מזרח ארצות הברית ביערות אורנים, שדות, פרריות, יערות נשירים וכן ליד פרברים. לעיתים יימצאו זעמנים בבריכות טבעיות שונות. הנחש הוא פעיל לילה המחפש בעזרת לשונו המפוצלת נחשים אחרות ולטאות ובעיקר מיני חומטיים קטנים וצעירים.
בנה-הפעל-העבר
בנה-הפעל-העבר (BOT) (באנגלית: Build-Operate-Transfer) היא שיטה של שותפות ציבורית-פרטית למימון פרויקט, שבה גוף פרטי מקבל זיכיון מגוף ציבורי כדי לממן, לתכנן, לבנות ולהפעיל מתקן ציבורי לתקופה קצובה. בישראל משך ההסכם הוא לרוב 25–35 שנים (כולל תקופת ההקמה), ואילו במדינות אחרות משך ההסכם הוא בין 10 ל-99 שנים. בתום תקופת ההסכם נמסר המתקן לידי הגוף הציבורי. הבעלות על המתקן נמצאת בידי הגוף הציבורי, אך במשך תקופת הזיכיון מקבל המפעיל זכות לגבות תשלום ממשתמשי המתקן, בהתאם לתנאים האמורים בחוזה, וזאת כדי להשיב לעצמו את ההשקעה בבניית המתקן ובאחזקתו וכן רווח (וזאת בשונה מחוזה BOOT - Build-Own-Operate-Transfer לפיו הבעלות בתקופת הזיכיון נמצאת בידי היזם).
בעשורים האחרונים נעשות עסקאות BOT אף בין חברות פרטיות. במקרים אלה חברות מערביות גדולות, מצפון אמריקה ואירופה, חותמות על חוזה עם גוף מסחרי בדרך כלל בהודו או בסין, לפיו החברה מאסיה תבנה ותפעיל מרכז שירות לקוחות עבור החברה המערבית, או שירות אחר, לתקופת זמן קצובה, אולם החברה המערבית מחזיקה בזכות להעביר לבעלותה את המפעל שהוקם, בתנאים ובמחיר הנקובים בחוזה.
לעלייה במספר עסקאות BOT הנעשות בעולם קיימים מספר גורמים, בהם: שילוב יתרונות המגזר הפרטי והציבורי, ביקוש העולה על ההיצע לתשתיות ציבוריות, וכן מגבלות תקציביות ציבוריות כפועל יוצא מסדרי עדיפויות.
הפרויקטים הבולטים בשיטת BOT בישראל הם:
עלי חסן אל-מג'יד
עלי חסן אל-מג'יד (בערבית: علي حسن المجيد; 1941 – 25 בינואר 2010) היה שר ההגנה העיראקי ומפקד צבא עיראק. בדומה לרבים מבכירי משטר הבעת', גם עלי הוא בן משפחתו של נשיא עיראק לשעבר סדאם חוסיין.
ב-23 ביוני 2007 נידון עלי חסן אל-מג'יד, יחד עם שני בכירים אחרים במשטר הבעת' לתלייה על ידי בית משפט עיראקי בשל מעורבותם בטבח בכורדים בסוף שנות ה-80. ב-25 בינואר 2010 בוצע גזר הדין והוא הוצא להורג.
פעילותו זיכתה אותו בכינוי עלי הכימי או עלי כימיקלי (בערבית: علي كيمياوي – עלי כִּימְיַא֫וִי).
נעוריו
עלי חסן אל-מג'יד נולד בתכרית, והיה בן לשבט הסוני אַלְבּוּ נאצר בחמולת אל-ביג'את, שאליה השתייך גם בן דודו הגדול, סדאם חוסיין. בשנות שלטון הבעת', רבים מבני שבט זה מונו לתפקידים בכירים במשטר ובכוחות הביטחון. עלי חסן גדל במשפחה ענייה, וזכה להשכלה מעוטה. הוא עבד כשליח על אופנוע בצבא עיראק עד הפיכת הבעת' (השנייה) ב-1968.
קריירה במשטר
קידומו בתוך המערכת הפוליטית-צבאית לאחר ההפיכה היה מהיר, בחסות בן דודו סדאם. בראשית הוא שימש כעוזר לשר ההגנה חמאדי שאהב בשנות ה-70 המוקדמות. לאחר מכן הוא הפך לראש הביטחון הכללי העיראקי, בו עסק ביישום הוראותיו של סדאם, שהפך בהדרגה לקובע מדיניות החוץ, הפנים והכלכלה במשטר. ביולי 1979 כשסדאם תפס את השלטון באופן רשמי מהנשיא אחמד חסן אל-בכר, הוא החל במסע טיהורים. ימים ספורים לאחר כניסתו לתפקיד, חוסיין חשף בשידור טלוויזיה לאומה העיראקית על קנוניה להפלת המשטר. בקנוניה, לטענת סדאם השתתפו מאות בכירים במשטר, שישבו בחדר בעת הקראת רשימת שמות ה"בוגדים" ונאסרו בו במקום. בשידור ניתן היה לראות כי אל-מג'יד אמר לחוסיין כי הוא היה רחמני מדי בעבר.
עלי חסן הפך ליועצו הצבאי הקרוב של סדאם וראש שירות המודיעין, המוח'בראת. לאחר ניסיון התנקשות כושל בסדאם ב-1983 בעת שביקר בעיירה דוג'ייל, הורה אל-מג'יד על ענישה קולקטיבית. עשרות גברי מתושבי המקום הוצאו להורג, אלפים גורשו והעיירה שוטחה.
הטבח בכורדים
בין מרץ 1987 עד אפריל 1989, בשנות מלחמת איראן–עיראק האחרונות, מונה אל-מג'יד לתפקיד ראש משרד הביטחון של מפלגת הבעת' במחוז הצפוני. בתפקיד זה שימש אל-מג'יד כמעין מושל של אזור הצפון והאחראי על תיאום המאבק הבין-סוכנותי במרידות הכורדים. במסגרת מבצע אל-אנפאל, אל-מג'יד הורה באפריל 1987 על שימוש בנשק כימי, דוגמת גז חרדל, סארין, טאבון ו-VX ללא הבחנה נגד ריכוזי אוכלוסייה כורדית. התקפות אלו כללו את הטבח בחלבג'ה הידוע לשמצה שגרם למותם של כ-5,000 כורדים. על מעשים אלו "זכה" אל-מג'יד לכינויים "עלי כימיקלי" ו"הטובח של כורדיסטן".