cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ספר המידות (ברסלב)
הספר מתחלק לשני חלקים, כשהאחד נקרא "אלף בית ישן", ואילו השני נקרא "אלף בית חדש". את חלקו הראשון של הספר כתב רבי נחמן עוד בימי ילדותו, ואילו את החלק השני כתב בתקופה מאוחרת יותר. במהדורה הראשונה נדפסו שני החלקים נפרדים זה מזה, ואולם במהדורה השנייה תיקן זאת רבי נתן, ושני החלקים נדפסו יחדיו, כשבכל ערך יש חלק ראשון וחלק שני.
על פי עדותו של רבי נתן, הספר שהודפס הוא רק אחוז מזערי מתוך כתב היד של רבי נחמן. על ערך רפואה בלבד, מספר רבי נתן, היו לרבי נחמן מאתיים דפים כתובים.
מהדורות הספר
הספר נדפס לראשונה בשנת 1810 (תקע"א), שנת פטירתו של רבי נחמן, ולאחר מכן, בשנת 1822 (תקפ"ג), הודפס מחדש בצירוף מראי מקומות שכתב רבי נתן שטרנהרץ. בשנים מאוחרות יותר נוספו מראי מקומות נוספים, חלקם נכתבו על ידי רבי צדוק הכהן מלובלין, וחלקם על ידי רבי נחמן מטשעהרין, תלמידו של רבי נתן.
איוואן וינוגרדוב
איוואן וינוגרדוב (ברוסית: Ива́н Матве́евич Виногра́дов; 14 בספטמבר 1891 – 20 במרץ 1983) היה מתמטיקאי סובייטי ונמנה עם המתמטיקאים הסובייטים הבולטים. במשך 45 שנים הוא כיהן בתפקיד מנהל מכון למתמטיקה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. על תרומתו המדעית והציבורית וינוגרדוב קיבל פרס סטלין, פרס ברית המועצות, פרס לנין, 6 פעמים עיטור לנין, פעמיים תואר גיבור העמל הסוציאליסטי ועיטורים נוספים.
ביוגרפיה
איוואן וינוגרדוב נולד בכפר במחוז פסקוב למשפחת כומר. לאחר סיום בית הספר בשנת 1910 הוא התחיל את לימודיו באוניברסיטת סנקט פטרבורג אותה סיים בשנת 1914. לאחר הלימודים הוא נשאר באוניברסיטה כהכנות לקריירה מדעית. בשנים 1918–1920 וינוגרדוב היה מלמד באוניברסיטת פרם ואוניברסיטת טומסק. בשנת 1920 חזר ללנינגרד והחל ללמד באוניברסיטה.
בשנת 1929 וינוגרדוב נבחר כחבר באקדמיה למדעים הסובייטית. בשנת 1934 כאשר הוקם מכון למתמטיקה ליד אקדמיה למדעים של ברית המועצות וינוגרדוב מונה למנהלו. בשנת 1940, בעקבות העברת המכון למוסקבה גם וינוגרדוב עבר לבירה. הוא כיהן בתפקיד זה עד מותו (למעט שנים 1941–1944).
וינוגרדוב התמחה בתורת המספרים, והוכיח גרסה מעט חלשה יותר של השערת גולדבך החלשה, (באופן מדויק יותר: הוא הוכיח שכל מספר אי זוגי גדול מספיק ניתן להצגה כסכום של שלושה מספרים ראשוניים, השערת גולדבך החלשה היא שכל מספר אי זוגי גדול מחמש ניתן להצגה בצורה זו. והיא הוכחה ב-2013 על ידי הרלד הלפגוט תוך שימוש בשיטות דומות לשל וינוגרדוב). בנוסף לכך הוא פרסם ספר לימוד בתורת המספרים שהודפס במספר רב של מהדורות. וינוגרדוב היה עורך ראשי של ירחון בתחום המתמטיקה. בסך הכל הוא פרסם כ-140 עבודות מדעיות.
בהיותו מנהל מכון למתמטיקה וינוגרדוב היה נחשב למנהיג הלא פורמלי של המתמטיקאים הסובייטיים. למרות שהוא כיהן בתפקיד ציבורי רם, וינוגרדוב לא היה חבר של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, דבר שהיה חריג מאוד בתקופתו. בשנת 1955 הוא חתם על עצומה נגד טרופים ליסנקו. לעומת זאת, הוא היה בעל דעות אנטישמיות. בתקופתו כמעט ולא היו מתמטיקאים יהודים בין עובדי המכון והוא גם הקשה בקידום יהודים באקדמיה למדעים. בשנות ה-70 הביקורת נגדו התחזקה. היו טענות שמאז צעירותו וינוגרדוב לא פרסם מחקרים מדעים משמעותיים ועוסק בתחום הניהול בלבד. למרות זאת, ובעקבות תמיכה חזקה של ראשי האקדמיה בשנת 1977 (כאשר הוא היה כבר בן 86) כהונתו בראש המכון למתמטיקה אושררה פעם נוספת.
וינוגרדוב לא היה נשוי והתגורר עם אחותו. במשך שנים הוא היה ביחסי ידידות עם מסטיסלב קלדיש ומיכאיל לברנטייב שאיתם התחיל את הקריירה המדעית.
וינוגרדוב נפטר בגיל 91 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
האיש מן הבקעה
האיש מן הבקעה הוא שיר עברי שכתב חיים חפר ללחן של מוני אמריליו ושבוצע על ידי להקת פיקוד המרכז עם הסולנית דורית ראובני, בעיבודו של המלחין.
השיר בוצע בשנת 1972 על ידי להקת פיקוד המרכז עם הסולנית דורית ראובני ובעיבודו של המלחין ונכלל בתוכניתה ה-19 של הלהקה "שר מי ששר אחרון". הלהקה כללה באותה עת גם את הזמרים אלי גורנשטיין, עוזי חיטמן, נאוה ברוכין, רונית אופיר, יעקב מנדל ואסתי אבני (לימים נשיאת ביהמ"ש העליון אסתר חיות). השיר הגיע למקום השביעי במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת תשל"ג, ובמקום ה-23 באותה שנה בגלי צה"ל.
הגמד
הגמד (בשוודית Dvärgen) הוא רומן אלגורי מ-1944 מאת הסופר השוודי זוכה פרס נובל, פר לגרקוויסט. הספר כתוב בצורת יומן, שמתאר את נקודת המבט של גמד, יד ימינו של נסיך מקיאוויליסטי בעיר-מדינה איטלקית בימי הרנסאנס. הגמד שותף לכלל התככים וההרג שהנסיך מבצע, ופרשנותו האוהדת למעשי שליטו, מציגים את הרוע האנושי והמניעים האנוכיים של בני אדם כערכים חיוביים. הגמד מהלל את המלחמה והרצח, ובז לחמלה ואמפתיה כל אימת שאלו מוצגים בפניו. עם יציאתו של הספר, הוא נתפס בהקשר התקופתי, כביקורת על הנאציזם. במרוצת השנים, ההקשר של גרמניה הנאצית התרופף, והיצירה נלמדת ונחקרת בעיקר על האופן שבו לאגרקוויסט מבקר את האופי האנושי. בזכות ספר זה, והספר הבא של לגרקוויסט, "בר-אבא", זכה לגרקוויסט בפרס נובל לספרות ב-1951. "הגמד", נחשב לספרו הראשון של לגרקוויסט שהקנה לו הכרה בינלאומית, והטביע את שמו כאחד מהסופרים השוודים המודרניים הנחשבים של תקופתו.
רקע
הסיפור מתרחש בחצר המלוכה של נסיך השולט בעיר-מדינה באיטליה של תקופת הרנסאנס. המיקום והזמן המדויק אינם ברורים, אולם נוכחותו של דמות האמן "ברנארדו", שהוא ללא ספק ייצוג של לאונרדו דה וינצ'י, יכול לרמוז שהסיפור מתרחש בגרסה בדיונית של מילאנו, בסביבות התקופה שבה דה וינצ'י התגורר בחצר הדוכס של מילאנו לודוביקו ספורצה מ-1482 ועד ל-1499. בנוסף, ברנארדו/דה וינצ'י, עוזר לנסיך, בדומה לעזרה האמיתית של דה וינצ'י לצ'זרה בורג'ה, הנסיך שהיווה את ההשראה העיקרית של מקיאוולי לכתוב את ספרו המפורסם "הנסיך". כמו כן, במהלך הספר יש התייחסויות ליצירות של ברנארדו, שמתארות בדיוק את היצרות הנודעות של דה וינצ'י הסעודה האחרונה והמונה ליזה. ההתייחסויות הרבות לדמויות ומקומות אמיתיים בהיסטוריה עם שמות שונים, נותנות לקורא תחושה אותנטית של קריאה על התקופה והלך המחשבה של אנשי התקופה, אף על פי שהיצירה היא בבירור כולה בדיונית.
אימורטל
אימורטל (בנורווגית: Immortal, תרגום לעברית: "בן-אלמוות") היא להקת בלאק מטאל נורווגית שפעלה בשנים 1990–2003, וחזרה לפעול ב-2006. הלהקה ידועה כמי שהרחיבה את גבולות הבלאק מטאל שלה בשלושת האלבומים האחרונים ובעיקר ב־Sons Of Northern Darkness.
ביוגרפיה
הלהקה הוקמה ב-1989 על ידי הגיטריסט "דמונאז", הבסיסט, סולן וגיטריסט "אבאת'", המתופף "ארמגדה" והגיטריסט יורן תונסברג, שהקליטו שני דמואים תחת השם "אמפיוטיישן". הלהקה שינתה את שמה בסביבות 1991 לאימורטל. הדמו השלישי של הלהקה, "Unholy Forces of Evil" היווה שינוי בבלאק מטאל המסורתי מאוד שניגנו עד כה.
אימורטל צברה פופולריות רבה בסצנה המחתרתית, והוציאה לאור מספר אלבומים דרך חברת התקליטים הצרפתית "Osmose".
ב-1995 הלהקה הפיקה שני קליפים בשם "Masters of Nebula Frost" שבוימו על ידי האומן הבריטי דייוויד פאלסר והיוו בסיס ומודל להרבה להקות אחרות אשר הפיקו קליפים בסגנון דומה הכלל צילומים ביזאריים של נופים שונים כגון יערות, אזורים מושלגים וקרחונים.
בשנת 2000 חתמה הלהקה חוזה עם חברת התקליטים Nuclear Blast. המעבר כביכול לחברה גדולה וממסחרת לא השפיע על המוזיקה של אימורטל, דבר אשר הם הוכיחו באלבומם האחרון "Sons Of Northern Darkness".
אימורטל החליטו להתפרק בקיץ 2003 מסיבות אישיות של חברי הלהקה. אימורטל ניגנו בהופעות ופסטיבלים של מטאל למיניהם (כגון פסטיבל ואקן) לאחר מכן הם התאחדו שוב בקיץ 2006.
בשנת 2009 הלהקה הוציאה לאור את האלבום All Shall Fall, וב-2018 את האלבום Northern Chaos Gods.
תוכן
תוכן השירים של אימורטל מבוסס על ממלכה הנקראת "Blashyrkh", שנאמר עליה שהיא "מלאת שדים וקרב" ו"מיזוג של נושאים גותיים, נורדיים והירואיים". הרעיון של Blashyrkh הגיע מרגשות הבדידות של דמונאז ואבאת' שחיו בברגן. הם יצרו את Blashyrkh כדי לשקף את הרגשות הללו, תוך שהם מבססים את הממלכה על נורווגיה, כולל "נופי חורף", "היערות, ההרים, החושך, הערפל" ו"עמקים קפואים". בעת כתיבת מילים, כותב המילים של הלהקה, דמונאז, מרבה לטייל ארוכות באזור הכפרי הנורווגי ליד עיר הולדתו בברגן כדי לקבל השראה. השירים של אימורטל מתמקדים בפנטזיה אפלה, טבע, עגמומיות, חורף ומיסטיקה.
Absurd Minds
Absurd Minds הם הרכב מוזיקלי מהעיר דרזדן שבגרמניה היוצר מוזיקה המשלבת פיוצ'רפופ ו-אינדסטריאל.
ביוגרפיה
ההרכב הוקם בשנת 1995 על ידי סטפן גרוסמן וטילו לודוויג. באותו זמן הם היו מושפעים מוזיקלית מסצנת האלקטרו של שנות ה-90.
מ-1995 עד 1999 הוציא ההרכב עצמאית 3 אלבומים שונים בכמות מצומצמת של עותקים.
בשנת 1999 הופיעו לראשונה על במה במועדון שבעיר דרזדן, חברת התקליטים "SCANNER" שמעה אותם והחליטה להחתים אותם.
בשנת 2000 הם הוציאו את הסינגל "Brainwash" ובעקבותיו יצא האלבום "Deception" הראשון החתום תחת חברת תקליטים שיצר תנועה לא קטנה בתוך סצנת האלקטרו. באותה שנה הופעתם הראשונה הייתה ב-"Wave Gotik Treffen" שבלייפציג ובהמשך הופיעו ברחבי גרמניה.
בתחילת שנת 2001 התכוננו להפיק את תקליטם השני "Damn The Lie" ובמהלך ההפקה שילבו את טימו פישר כחבר רשמי של ההרכב. האלבום יצא לאור וזכה להתלהבות של המעריצים והלהקה כתגובה הרחיבה את סיבוב ההופעות שלהם לשווייץ, בלגיה, דנמרק וכמובן גרמניה.
באוקטובר 2003 הוציאו את אלבומם השלישי "The Focus", בנוסף לאלבום הרגיל יצאה מהדורה מוגבלת כפולה ב-2000 עותקים בלבד. הסינגל "Masterbuilder" שהקדים את יציאת האלבום הגיע למקום שני במצעד האלטרנטיבי הגרמני.
בנובמבר 2004 יצא אלבומם הרביעי "Noumenon". בנוסף יצא מהדורה של אלבום כפול ובו דיסק בונוס בשם "PhaenomenoN" עם 5 מיקסים בלעדיים.
אופניים (מגזין)
בדצמבר 2012 נמכר המותג מגזין אופניים לקבוצת מוטו מדיה שמיזגה את המגזין עם מגזין MBA ישראל (מאונטין בייק אקשן) שנקרא מאז MBA בשיתוף אופניים. את המגזין ממשיך לערוך אבי גנאור. המגזין המשותף עוסק בכל תחומי רכיבת האופנים בישראל ובין היתר מכסה את תחום אופני ההרים, אופני הכביש, אופניים עירוניים וחשמליים ומסקר אירועים ותחרויות.
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 1984
האירוויזיון למוזיקאים צעירים 1984 הייתה המהדורה השנייה של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. מהדורה זו של התחרות התקיימה ב-22 במאי 1984, באולם "ויקטוריה" בעיר ז'נבה, שווייץ. בדומה לשאר מהדורות האירוויזיון, את התחחרות הפיק איגוד השידור האירופי בשיתוף עם רשות השידור השווייצרית. מהדורה זו הונחתה על ידי ז'ורז' קליימן ונוצחה על ידי הורסט שטיין. תזמורת התחרות היא "תזמורת שווייץ המערבית". שוודיה, דנמרק, נורווגיה ופינלנד שלחו נציג אחד בשם ארבעתם אשר נושא את הדגל הפיני. הולנד זכתה בתחרות, כאשר הממלכה המאוחדת ופינלנד הגיעו למקום השני והשלישי בהתאמה.
תוצאות
פרסים הוענקו לשלוש המדינות המובילות. הטבלה שלהלן מדגישה את אלה בעזרת סימוני זהב, כסף וברונזה. תוצאות המשתתפים שנותרו (מקומות 4–6) אינן ידועות ומעולם לא פורסמו על ידי איחוד השידור האירופי.
חבר המושבעים
להלן חבר המושבעים של האירוויזיון למוזיקאים צעירים 1984:
ספירו שרלרואה
ספירו באסקט שרלרואה (בצרפתית: Spirou Charleroi) היא קבוצת כדורסל בלגית מהעיר שרלרואה, המתמודדת בליגת העל הבלגית.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1989, על חורבותיו של מועדון הכדורסל "מונסו שרלרואה".
הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז שנת 1992. בין היתר השתתפה ב: גביע קוראץ', גביע ספורטה, גביע יול"ב (רבע גמר 2005), יורוצ'לנג', יורוקאפ והיורוליג (טופ-16).
אולם הבית של המועדון הוא הספירודום המכיל 6,300 מקומות ישיבה.
אבי הורביץ
אָבִי הוּרְבִיץ (נולד ב-30 באוגוסט 1936 ברמת גן) הוא פרופסור אמריטוס בחוגים ללשון עברית ולמקרא באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה
למד בחוגים ללשון עברית ולמקרא באוניברסיטה העברית בירושלים, והגיש את עבודת הדוקטור שלו בנושא "בחנים לשוניים לזיהוי מזמורים מאוחרים בספר תהילים" בשנת 1966.
בשנת 1967 הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית, בחוגים ללשון עברית ולמקרא. בשנת 1971 עלה לדרגת מרצה בכיר, בשנת 1978 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1990 מונה לפרופסור מן המניין. בשנת 2005 פרש לגמלאות. כן שימש פרופסור אורח באוניברסיטאות בארצות הברית ובבריטניה, והוא חבר במועצת המערכת של כתב העת Vetus Testamentum. חבר האקדמיה ללשון העברית משנת 2001.
עיקר התמחותו של הורביץ היא בלשון המקרא ובהבחנה בין רבדיה המוקדמים למאוחרים. כמו כן, הוא מתמחה גם בארמית, באפיגרפיה שמית צפונית-מערבית, וביחס בין ספרות המקרא לכתבי אוגרית ולמגילות קומראן. במחקריו שלל הורביץ באופן נחרץ את "האסכולה הניהיליסטית" בחקר המקרא, הגורסת שכל המקרא נכתב ב"משיכת קולמוס" אחת בתקופת בית שני, והוא עמד על כך שהבחנים הלשוניים של ספרי המקרא השונים מצביעים באופן ברור על שני רבדים עיקריים של לשון המקרא, דהיינו שחלק מהספרים מתוארכים על פי בחנים אלה לתקופת בית ראשון לכל המאוחר.
הורביץ התגורר שנים רבות בשכונת רסקו בירושלים. הוא נשוי לגילה, ואב לשלוש בנות. בתו הבכורה היא נעמה ברנר, פרופסור בפקולטה להנדסה כימית בטכניון, המכהנת כמשנה לנשיא הטכניון לעניינים אקדמיים.
חנא נקארה
חנא נקארה (בערבית: حنّا نقاره; 18 בינואר 1912 – 1984), היה עורך דין ופעיל ציבור ערבי, מראשי המפלגה הקומוניסטית בישראל.
ביוגרפיה
נולד באראמה שליד עכו למשפחה נוצרית, שעברה לחיפה ב-1919. הוא למד בבית הספר הנוצרי בעיר; ב-1928 החל ללמוד הנדסה כתלמיד האוניברסיטה האמריקנית בביירות. ב-1930 החל לימודי משפטים באוניברסיטת דמשק, אותם סיים ב-1933. מ-1936 עסק בעריכת דין בחיפה, והתמחה בדיני מקרקעין. בשנות הארבעים הזדהה פוליטית עם המרקסיזם ופעל כחבר המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה. הוא היה ממייסדי הליגה לשחרור לאומי בשנות הארבעים, וכן ממייסדי העיתון "אל-מיחאז". ב-1946 שימש כעורך המדור הפוליטי בעיתון זה. בתקופת מלחמת העצמאות שהה בעכו ולא הורשה לחזור לחיפה. הוא עבר ללבנון, משם ניסה לחזור לחיפה אך נעצר בידי כוחות הביטחון והוחזק במאסר כשלושה חודשים.
לאחר שחרורו החל לעסוק בזכויות אדם, ופעילותו בתיקים הקשורים להפקעת קרקעות זיכתה אותו בכינוי: "עורך דין האדמה והעם". בין השאר ייצג את אנשי כפר עין מאהל כנגד הפקעת אדמותיהם, לצורך הקמת נצרת עלית. הוא היה ממייסדי "הוועד הארצי להגנה על האדמות" ביחד עם שחאדה שחאדה. היה פעיל למען דו-קיום ערבי-יהודי ויזם את הכנס היהודי-ערבי שהתקיים בשנים 1954–1956.
חיים אישיים
אחייניתו היא השחקנית סלווה נקארה.
הנצחתו
על שמו נקרא רחוב בחיפה. ב-1985 יצאו לאור זיכרונותיו בספר "חנא נקארה, פרקליט האדמה והעם".
ג'ורג' אלן תומאס
סר ג'ורג' אלן תומאס (באנגלית: Sir George Alan Thomas) (14 ביוני 1881 - 23 ביולי 1972), שחמטאי אנגלי, שחקן טניס ובדמינטון. היה פעמיים אלוף אנגליה בשחמט ושבע פעמים אלוף אנגליה בבדמינטון. בשנת 1911 העפיל לחצי גמר זוגות גברים במשחקי הטניס באליפות וימבלדון. בשיאו היה במקום ה-15 בעולם, בסוף 1922 ותחילת 1923 עם מד כושר של 2610 . בתחרות המוצלחת ביותר שלו, ניצה 1930 השיג מד כושר מוערך של 2648.
שחמט
תומאס למד את משחק השחמט מאמו, שזכתה בתחרות הנשים לשחמט שהתקיימה בהייסטינגס בשנת 1895. תומאס היה אלוף אנגליה בשחמט בשנים 1923 ו-1934. הוא חלק מקום ראשון בתחרות הייסטינגס 1934/5 ביחד עם אלוף העולם מקס אויבה ושחקן הצמרת סאלו פלור לפני אלוף העולם לשעבר חוסה ראול קפבלנקה ואלוף העולם לעתיד מיכאל בוטביניק שאת שניהם הוא ניצח במהלך התחרות. בתחרות מרגייט 1935 הגיע למקום השלישי. תומאס השתתף גם בתחרות השחמט בנוטינגהאם 1936, אחת החזקות שהתקיימו עד אז.
! !! !!01!!02!!03!!04!!05!!06!!07!!08!!09!!10!!תוצאה
תומאס זכה במדליית זהב אישית באולימפיאדת 1927, כאשר הביא לנבחרת אנגליה 9 ניצחונות ושש תוצאות תיקו ללא הפסד. באותו אירוע גם זכה עם נבחרת אנגליה במדליית ארד קבוצתית. תומאס זכה גם במדליית כסף אישית באולימפיאדת 1931.  תומאס ניצח את אלופי העולם קפבלנקה, אויבה ובוטביניק, והצליח להשיג תוצאת תיקו עם אלוף העולם אלכסנדר אלכין שש פעמים, אך בסיכום תוצאותיו מול דרג אלופי העולם היו שליליות.
מול עמנואל לסקר הפסד אחד במשחק תחרותי (וניצחון מולו בשנת 1896, בהיותו בן 15, במשחק סימולטני). מול קפבלנקה +1 -5 =3 (ניצחון אחד, חמישה הפסדים, שלוש תוצאות תיקו), אלכין -7 =6,  יפים בוגוליובוב -5 =3, אויבה +1 -9 =2, פלור +2 -9 =4, סבלי גריגורייביץ' טרטקובר +3 -9 =10.
תוצאת שוויון מול בוטביניק +1 -1, מול ריכרד רטי  +3 -3 =1 ומול זיגברט טאראש +1 -1 =3 ותוצאה חיובית מול גזה מארוצי +3 -1 =5. לתומאס הייתה תוצאה חיובית גם מול יריבו האנגלי הגדול פרדריק ייטס +13 -11 =13, תוצאה שלילית קטנה מול אלופת העולם לנשים ורה מנצ'יק +7 -8 =7 אך הפסד משמעותי מול אדגר קול +1 -9 =8.
בשנת 1950 העניקה לו פיד"ה דרגת אמן בינלאומי לשחמט, ובשנת 1952 דרגת שופט בינלאומי.
השתתפות באולימפיאדות השחמט
ג'ורג' אלן תומאס שיחק בנבחרתה האולימפית של אנגליה בשבע אולימפיאדות:
בדמינטון
תומאס היה שחקן הבדמינטון המצליח ביותר אי פעם באנגליה. הוא זכה ב-21 תוארי אליפות אנגליה הפתוחה בין השנים 1906 ו-1928. ארבעה מהתארים הם בתחרות לגברים יחידים, תשעה בזוגות גברים ושמונה בזוגות מעורבים. תומאס נבחר להיות האדם הראשון בהיכל התהילה העולמי של הבדמינטון.
The World Needs a Hero
The World Needs a Hero ("העולם צריך גיבור") הוא אלבום האולפן התשיעי של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת'.
הפקה
האלבום יצא ב-2001 וסימן את חזרתה של הלהקה לשורשי הת'ראש מטאל, לאחר מספר ניסיונות מסחריים קודמים (Risk, Cryptic Writings). אולם, האלבום עדיין ניכר בהשפעתו המסחרית, ואף מאסטיין קרא לו "ספינה שאבודה בים ומנסה לחזור למסלולה". האלבום נכלל במקום ה-16 ברשימת הבילבורד האמריקני לאלבומי המטאל הטובים ביותר, כאשר הסינגל Moto Psycho הופיע במקום ה-22.
הסינגל "Return to Hanger" הוא שיר המשך לסינגל "Hanger 18" שהופיע באלבום Rust in Peace.
הסינגל "When" מוקדש לכל אותם מעריצים שחשו כי זמנה של מגאדת' עבר, וכי הם התמסחרו. ריף הסולו בפתיחת השיר דומה לסינגל "The Call of Ktulu" שבאלבום Ride the Lightning של מטאליקה, שמאסטיין היה שותף לכתיבתו בימים בהם עדיין היה בלהקה. כמו כן, מבנה השיר והריף המרכזי דומים לסינגל "?Am I Evil" של להקת ההבי מטאל הבריטית דאיימונד הד, כמחווה מכוונת של מאסטיין ללהקה ולסגנון הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי (למרבה האירוניה, מטאליקה ביצעה גרסת כיסוי משלה לסינגל "?Am I Evil").
רשימת שירים
כל השירים נכתבו על ידי דייב מאסטיין, אלא אם צוין אחרת:
שיר בונוס שנכלל באלבום בהוצאה היפנית:
ז'ואקים מירא
ז'ואקים מירא (בצרפתית: Joachim Murat; באיטלקית: Gioacchino Murat; 25 במרץ 1767 – 13 באוקטובר 1815), הידוע גם כ"ז'ואקים נפוליאון מירא" וכ"נסיך מירא", היה הדוכס הגדול מברג וקליווא (קליווס) מרשל של צרפת, מלך נאפולי ומלך שתי הסיציליות. מירא היה מבכירי חייליו של נפוליאון בונפרטה שלאחותו הצעירה קרולין בונפרטה נישא. כמפקד פרשים מצטיין, הגיע ממוצא דל אל כיסאות המלוכה באירופה. הוא היה הדור בלבושו, וכונה "המלך הגנדרן". לאחר נפילת נפוליאון, לא הצליח לשוב לשלטון בממלכת נאפולי, וניסיונותיו לכבוש מחדש את הכס הביאו להוצאתו להורג.
מוצא, ילדות ונעורים, קריירה מוקדמת
לאחר סיום שלטון הטרור של המהפכה הצרפתית, בשנת 1795 שלט "משטר הדירקטוריון", בו הורכבה הרשות המבצעת מחמישה "דירקטורים", שניסו לשמור על שלטונם מפני אויבים מבית ומחוץ, ולמנוע הידרדרות לרודנות אישית, לאחר הטלטלה החברתית שעברה צרפת באותו עשור. שלטון זה נשען יותר ויותר על אנשי צבא. במאי 1795 גירש מירא, בהוראת מפקדה הצבאי של פריז, הברון דה מנו, מורדים יעקובינים שהשתלטו על אולם האספה הלאומית. אך יומו הגדול הגיע באוקטובר, כאשר מורדים מלוכנים עלו על העיר. נפוליאון בונפרטה מונה למפקד כוחות האספה הלאומית, והטיל על מירא לאסוף ארטילריה על מנת לפזר את המורדים. מנו מסר לנפוליאון כי במקום הקרוי סבלון, מחוץ לטווח כוחה והשפעתה של האספה, מצויים 40 תותחים. מירא, אז עדיין קצין בדרגה נמוכה, הצליח להגיע בזמן עם התותחים ולהציבם בנקודות אסטרטגיות בפריז. הצלחה זו הייתה מכרעת בהצלחתו של נפוליאון לדכא את הקשר.
אירועים אלו, המכונים "אירועי 13 בוונדמיר" (על שם התאריך בו התרחשו על פי לוח השנה המהפכני בצרפת), היוו את ראשית עלייתו של נפוליאון, וכן את ראשית עלייתו של מירא, שמונה לאחריהם לדרגת "chef de brigade" (המקבילה לדרגת אלוף-משנה בצה"ל), והקשר בינו ובין נפוליאון הלך והתהדק.
המערכות באיטליה ובמצרים, ה-18 בברימאר
ב-1796 החלה הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה להתפורר. נפוליאון נשלח להילחם נגד החזקה שביריבות שנותרו לצרפת ביבשה, היא אוסטריה, ששלטה בשטחים ניכרים מאיטליה. מירא נשלח עמו, בתחילה כשליש ולאחר מכן כמפקד פרשים. במערכה זו ניצח נפוליאון כוחות אוסטריים ניכרים, והביא את האוסטרים לחתימת הסכם קמפו פורמיו שסיים את מלחמות הקואליציה הראשונה בתנאים נוחים לצרפת. נפוליאון, שהשתמש פעמים רבות במהירות התמרון כגורם מכריע במערכה, מצא במירא מפקד ראוי ומתאים, והעלה אותו לדרגת גנרל. המערכה האיטלקית הביאה לנפוליאון תהילה ומעמד, שבהם חלק אף מירא.
המלחמות הנפוליאוניות
מירא הצטרף אל נפוליאון במסעו ההרסני לרוסיה, במסגרת קרבות הקואליציה האנטי צרפתית השישית. אך על אף הצטיינותו האישית במערכות 1812 ו-1813, ובמיוחד בקרב לייפציג, הובילה תבוסת צרפת בקרב לנפילת משטרו של נפוליאון. מירא נאלץ להגיע להסכמה עם אוסטריה על מנת לשמור על כסאו בנאפולי.
נפילתו ומותו
מקורסיקה המשיך בנסיונותיו לקבל את כתר נאפולי. הוא עודד מהפכנים בקלבריה, אך שם נעצר בידי כוחותיו של יריבו הבורבוני, פרננדו הראשון. הוא הועמד אל מול כיתת יורים בעיירה קסטלו די פיצו. כשהגיעה שעתו, צעד בצעד בטוח אל מול החיילים, סירב ללבוש כיסוי עיניים, והורה לחיילים את פקודת האש במילים אלו - "Soldats ! Faites votre devoir ! Droit au cœur mais épargnez le visage. Feu !" ("חיילים! עשו חובתכם! כוונו ישירות אל הלב, והימנעו מפגיעה בפנים. אש!").
אחד הקברים בבית הקברות פר לשז בפריז נושא את שמו של מירא, אך אין לדעת אם הוא קבור שם. יש הסבורים כי גופתו אבדה לאחר הוצאתו להורג, או כי נקבר בקבר אלמוני בכנסיית פיצו.
מנישואיו לקרולינה נולדו לו ארבעה ילדים. בנו, נפוליאון לוסיין שארל מירא, ניסה בתקופת הקיסר נפוליאון השלישי לקבל את מלכות נאפולי בחזרה, אך לא זכה לשיתוף פעולה מהקיסר, שהיה בן דודו. חלק מצאצאיו היגרו לארצות הברית ושם ישנם רבים המונים את ייחוסם עד אליו, ביניהם שחקן הטלוויזיה הידוע רנה אוברז'ונואה, המוכר כ"אודו" מסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
תשובת הקוזקים הזאפורוז'יאנים
תשובת הקוזאקים הזפוריז'יאנים לסולטן מהמט הרביעי (ברוסית: Запорóжцы пи́шут письмó турéцкому султáну) הוא ציור מאת הצייר הרוסי איליה רפין.
רפין צייר את הציור בין השנים 1880–1891. אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה רכש את הציור תמורת 35,000 רובלים, מה שהיה אז הסכום הגבוה ביותר בו נרכשה יצירת אמנות רוסית. מאז הציור מוצב במוזיאון הרוסי בסנט פטרסבורג.
רקע היסטורי
"תשובת הקוזאקים הזפוריז'יאנים לסולטן מהמט הרביעי" מתאר תמונה היסטורית משוערת, שהתרחשה בשנת 1676, המבוססת על סיפור העם העוסק בתשובת הקוזאקים לאולטימטום שהציב להם סולטאן האימפריה העות'מאנית, מהמט הרביעי.
לפי הסיפור, הקוזאקים, שחיו מעבר לאשדי הדנייפר, הביסו בקרב את כוחות האימפריה העות'מאנית. אף על פי כן, דרש הסולטאן מהמט הרביעי מהקוזאקים להכפיף עצמם לשלטון העות'מאני. האולטימטום שהציב הסולטן הוא כדלהלן:
הקוזאקים, בהובלת איוואן סירקו, הגיבו במכתב מלא גסויות, ניבולי פה ועלבונות. להלן המכתב:
התמונה נחשבת לקלאסיקה מוכרת בקרב תלמידים רוסים ואוקראינים.
מחלקה לשירותים חברתיים
העובדים העיקריים במחלקות לשירותים חברתיים הם עובדים סוציאליים בעלי תואר אקדמי בתחום העבודה הסוציאלית. הם נותנים מענה לצרכים המועלים על ידי יחידים, משפחות וקבוצות, הנמצאים מסיבות שונות במצב קושי, זמני או קבוע, על רקע עוני, קשיים במערכת המשפחתית, נכות, פיגור, או מסיבות אחרות, וזקוקים לסיוע חיצוני.
הפנייה למחלקה לשירותים חברתיים היא ברוב המקרים וולנטרית. האדם פונה ופותח תיק מרצונו החופשי, ואינו נדרש לעשות זאת על פי חוק.
במקרים מסוימים, בהם האוכלוסייה מקבלת השירות נחשבת על פי חוק כחסרת ישע, כדוגמת קטינים, אנשים הלוקים בפיגור, ואחרים, ישנה אפשרות לפתיחת התיק במחלקה לשירותים חברתיים על ידי בעלי תפקידים ייחודיים, כדוגמת פקיד סעד לחוק הנוער, פקיד סעד להגנה על אנשים עם פיגור שכלי או פקיד סעד בשירות הזקן.
בניגוד לקיים בארצות הברית, שם קיימת מחלקת שירותי בריאות ורווחה ברמה הארצית הפדרלית; הרי שבמדינת ישראל בנויות המחלקות לשירותים חברתיים על פי המודל האירופי של מדינת הרווחה; והן כפופות לשלטון המקומי ותלויות בתקציביו. לכן, ייתכנו הבדלים משמעותיים במתן השירותים החברתיים הניתנים בערים וברשויות שונות, בהתאם ליכולתה הכלכלית של אותה רשות.
עבודת המחלקה
לשכת הרווחה משמשת כסוכן שינוי חברתי וכגוף תומך באוכלוסייה הנזקקת לשירותיה. חלק גדול מהעובדים הסוציאליים בה הם עובדים סוציאליים פרטניים, העובדים כעובדי משפחה. בנוסף נמצאים במחלקה עובדים סוציאליים לפי חוק (פקידי סעד), ורכזי נושא. חלק חשוב נוסף בעבודת המחלקה הוא בעבודה סוציאלית קהילתית. במחלקות לשירותים חברתיים הממוקמות במועצות אזוריות מרובות יישובים קטנים, קיים גם תפקיד של עבודה סוציאלית מרחבית, בו משמש העובד במספר רב של תפקידים ומיומנויות ביישובים.
נזקקות וזכאות
לצורך מתן סיוע, על הפונה למחלקה לשירותים חברתיים לעמוד בשני קריטריונים:
עם זאת, אוכלוסיות שהוגדרו על ידי המדינה כחסרות ישע, לדוגמה קטינים (ילדים ובני נוער), אנשים הלוקים במוגבלות שכלית התפתחותית,, ועוד, או אוכלוסיות שהוגדרו על פי חוק, עשויות להיות זכאיות לקבלת סיוע ללא התחשבות במבחני הכנסה, במקרים מסוימים.
ליגת העל פוצ'יוולי ישראל
הליגה נערכת בסיבוב אחד של 11 מחזורים אשר בסיומם נערך טורניר הפיינל פור של ליגת קורונה פוצ'יוולי אליו מעפילות 4 הקבוצות שסיימו ראשונות בליגה. הליגה השנייה בדומה לליגה הראשונה כוללת 14 קבוצות המשחקות סיבוב אחד של 11 משחקי ליגה. אלופת הליגה מייצגת את ישראל בסבב האירופאי של ליגות הפוצ'יוולי באירופה (EFL).
פוצ'יוולי הוא משחק דמוי כדורעף חופים המשוחק עם איסור על שימוש בידיים, כאשר שאר חלקי הגוף מותרים לשימוש, הידוע גם בשם כדורעף רגל חופים. שני שחקנים בכל קבוצה צריכים לגרום לכדור לפגוע בקרקע של הקבוצה השנייה.
ליגת הפוצ'יוולי היא הליגה היחידה בעולם בתחום הפוצ'יוולי שמתקיימת באופן סדיר מידי עונה. ככזו, מושכת הליגה עניין רב מצד מעריצים וכפועל יוצא גם מצד מדורי הספורט בכל אמצעי התקשורת המכסים באופן סדיר את תוצאות משחקי המחזורים והתקדמות הקבוצות בטבלת הליגה הישראלית. כיום האלופים הם רון בן ישי ומאור הס
שורשי ליגת קורונה פוצ'וולי
כמו בשאר העולם, מי שהביא את משחק הפוצ'יוולי לישראל היו ברזילאים, כאשר שחקני הרכש הברזילאים של קבוצות כדורגל ישראליות ששיחקו בליגת העל בשנת 2003 - ברונו רייס וגבריאל לימה, לימדו קבוצה של חובבי כדורגל שאהבו להיות בחוף הים, ביניהם יוסי גולן, אושרי כהן, שלום מיכאלשווילי, אמיר זוהר ועוד, את חוקי ענף הפוצ'יוולי (שהיה פופולרי בארץ הולדתם והומצא שם), בחוף גורדון שבתל אביב. אלה התאהבו במשחק והמשיכו להיפגש ולשחק גם אחרי שרייס ולימה שבו למולדתם כשהם מכנים את המשחק בשמות שונים – פוטוולי, פוטיוולי, פוסוולי ועוד.
בקיץ 2007 יזמה תימקו בירה, יבואנית קורונה לישראל, את טורנירי קורונה פוצ'יוולי כאשר הם ממציאים תעתיק עברי בלעדי למשחק המשוחק בטורנירים ושם עברי למשחק. הגרעין הקטן של "קבוצת חוף גורדון" גדל וצבר תאוצה עד כדי יוזמה חברתית, והפך לרוח החיה של חמשת טורנירי הפוצ'יוולי שנערכו באותה שנה בחופי המדינה: ניצנים, פלאיה – ראשון לציון, גורדון – תל אביב, סירונית – נתניה והילטון – תל אביב.
ליגת קורונה פוצ'יוולי
הצלחת הטורנירים הראשונים בשנת 2007 הביאו את יבואנית קורונה בישראל, תימקו בירה, לגייס את דור המייסדים לענף ולהקים את "ליגת קורונה פוצ'יוולי" באופן רשמי בשנת 2008, כאשר היא משתמשת בשם העברי שהמציאה למען פעילויות: Corona FootVolley – "קורונה פוצ'יוולי". 12 קבוצות שיחקו באחד עשר מחזורי העונה הראשונה של הליגה, שהתקיימו לסירוגין בחוף גורדון בתל אביב ובחוף סירונית בנתניה. שלב הפיינל פור נערך החל משנה זו ובמשך מספר שנים במתחם "ארגז החול" בנמל תל אביב. בגמר הפיינל פור הדרמטי של ליגת קורונה פוצ'יוולי 2008, גברה קבוצת "סאן אנד ניקה" על קבוצת "ואטוס לוקוס" והניפה את גביע האליפות הראשון.
ליגת קורונה פוצ'יוולי המשיכה להתרחב בשנת 2010 והשיקה את ליגת המאסטרס, הליגה השנייה של קורונה פוצ'יוולי, עם שתים עשרה קבוצות חדשות לצד ליגת הפרימיום, שהייתה בעצם הליגת קורונה פוצ'יוולי הבכירה, עם ארבע עשרה קבוצות. שתי הליגות שוחקו זו לצד זו מדי יום שישי בחודשי הקיץ והיו פופולארים מאוד בחוף גורדון.
בשנת 2010 שיחקו שלושה שחקני רכש ברזילאים בקבוצות הליגה ובהם הרמס פרנסיסקו ברבוסה ג'וניור המכונה פר'ה אשר קבוצתו ביחד עם אושרי כהן, "אפריליה פגאסוס", הניפה את הגביע. את המקום השני תפסה קבוצת "סאן אנד ניקה" של אמיר זוהר וליאור באום, את המקום השלישי, "נגב אילת" של אדר זינו ומתי פול ואל המקום הרביעי הגיעה "מועדון הריץ'" של דודו טובי וסנדרו אלמינו.
בטורניר הקיץ של שנת 2011 זכו הצמד "נגב אילת". בשנת 2012 עברה ליגת הפרימיום לשחק במתחם נמל תל אביב מדי שבת, בעוד ליגת המאסטרס המשיכה להתקיים בחוף גורדון בימי שישי. בעונה זו זכו "נגב אילת" בפעם השנייה ברציפות.
בשנת 2013 זכו לראשונה הצמד "יהלומי ביצ'אצ'י", וב-2014 החזירו את התואר "סאן אנד ניקה", בפעם השלישית בהיסטוריית הליגה.
בשנת 2015 נערכו שתי הליגות (המאסטרס והפרימיום) במתחם נמל ת"א בימי שבת וזכו בו הצמד "שמש דגים", וב-2016 התקיים הטורניר בחוף אכדיה בהרצליה וזכתה קבוצת "קאזה דו ברזיל".
בשנת 2017 התקיימו משחקי הליגה בחוף הגולשים בראשון לציון. שם הליגה שונה ל"אורבן פוצ'יוואלי" ע"ש נותנת החסות החדשה חברת אורבן נדל"ן, בעונה זו זכה צמד "הגראז'".
בשנת 2019 התקיימו משחקי הליגה כמו בעונה שעברה בחוף פרישמן בתל אביב. הליגה נקראה "ליגת העל - פוצ'יוולי ישראל", ובמקביל המשיכה להתקיים גם ליגת הנשים. בעונה זו זכו הצמד "המחסן למקצוען" שכלל את מתי פול ופאוליניו סאלס. בשנת 2020 התקיימו רק מספר מקצי דירוג ללא ליגת על שבוטלה בשל מגבלות נגיף הקורונה. בעונת 2021 זכה הצמד "FTV Escola" (מאור האס ועומר הלוי).
סמלי הליגה וספונסרים לאורך השנים
לאורך השנים הספונסר השתנה מספר פעמים, כאשר בתחילה הליגה נקראה "ליגת קורונה פוצ'יוולי". בשנת 2016 שונה שם הליגה ל"אורבן פוצ'יוואלי", ונותנת החסות הייתה אורבן נדל"ן. ב-2018 שונה שם הליגה ל"פינלנדיה פוצ'יוואלי" ונותנת החסות הייתה מותג הוודקה פינלנדיה. בשנת 2019 הליגה החלה להתקיים בחסות התאחדות הפוצ'יוולי הישראלית ללא חסות ראשית, והליגה נקראת מאז "ליגת העל של פוצ'יוואלי ישראל" כאשר מתחתיה מתקיימת ליגה נוספת בשם "הליגה השנייה של פוצ'יוולי ישראל".
היסטורית המשחק
שורשיו של משחק ה-Footvolley (Futevôlei בפורטוגזית) בחוף קופקבנה שבריו דה ז'ניירו, ברזיל, בשנות השישים של המאה הקודמת. שם התפתח כמשחק אימון לשחקני כדורגל. על מנת לא להפר את החוק אשר אסר בזמנו לשחק כדורגל על חוף הים, העבירו השחקנים את כדור הרגל ביניהם מעל רשת כדורעף החופים כדי לשפר את טכניקת המשחק ובה בשעה להימנע מהחרמת הכדור על ידי פקחי החוף. במקור שוחק חמישה שחקנים בכל קבוצה. רמתם הגבוהה של השחקנים – טובי הכדורגלנים בברזיל – הקשתה מאוד על השגת נקודה והמשחקונים התארכו מאוד. לאט, לאט פחת מספר השחקנים בקבוצה עד שהגיע לנהוג כיום – שני שחקנים בכל קבוצה. בברזיל ניתן עדיין למצוא קבוצות עם חמישה שחקנים בכל קבוצה.
בשנות השבעים של המאה הקודמת התפתח המשחק בברזיל וכבש למעשה את כל ערי החוף ובניהן סנטוס, רסיפה, סלבדור ועוד. בשנות השמונים של המאה הקודמת, כשקבוצות כדורגל בעולם החלו רוכשות שחקנים זרים, הביאו איתם שחקני הרכש הברזילאים את ה Footvolley לארצות בהן שיחקו. FootVolley נפוץ לכל העולם: ארצות הברית, אסיה, אירופה ועוד.
ססאר גוויריה
ססאר אוגוסטו גוויריה טרוחיו (בספרדית: César Augusto Gaviria Trujillo; נולד ב-31 במרץ 1947) הוא כלכלן ופוליטיקאי קולומביאני, היה נשיא קולומביה בין 1990 ל-1994. בשנים 1994–2004 כיהן כמזכיר כללי של ארגון מדינות אמריקה ובשנים 2009-2005 היה מנהל לאומי של המפלגה הליברלית בארצו. בעת כהונתו כנשיא קולומביה כונסה אספה לאומית מכוננת שהנהיגה בשנת 1991 חוקה חדשה של המדינה.
ליגת העל פוצ'יוולי ישראל
היסטורית המשחק
המשחק נקלט היטב וצבר פופולריות בכל העולם. הטורניר הבינלאומי הראשון מחוץ לברזיל נערך במיאמי, ארצות הברית, בשנת 2003. כיום, נערכים טורנירים בינלאומיים בכל העולם. הבולטים שבהם נערכים במיאמי, ארצות הברית, בפורטוגל, בהולנד, בתאילנד ועוד. הספורט צפוי להפוך לספורט אולימפי בשנים הקרובות.
ססאר גוויריה
ביוגרפיה
ססאר אוגוסטו גוויריה טרוחיו נולד בשנת 1947 כבן הבכור בין ששת ילדיהם של ביירון טרוחיו, חוואי מגדל קפה, ושל אשתו, מלידה. משפחת גוויריה שיחקה תפקיד חשוב החיי העסקים והפוליטיקה של קולומביה למעלה מ-30 שנה. בן דוד רחוק של גוויריה, חוסה נארסס גוויריה, כיהן בשנים 1988–1997 כיושב ראש "בנקולומביה".
אחרי לימודים בעיר הולדתו, פריירה, ובעיר פרסנו בקליפורניה, למד גוויריה כלכלה באוניברסיטת האנדים בבוגוטה. הוא סיים כראשון במחזור הלימודים. בשנים 1982–1986 ניהל את היומון "לה טארדה" (הערב) בעיר פריירה וכתב מאמרים גם בעיתון הקולומביאני הידוע "אל טיימפו".
ליגת העל פוצ'יוולי ישראל
היסטורית המשחק
ישראל היא המדינה הראשונה בעולם בה נערכת ליגת Footvolley סדירה הליגה נערכת ומתקיימת מטעם העמותה לקידום משחק הפוצ'יוולי בישראל.
ססאר גוויריה
קריירה פוליטית
בשנת 1970 נכנס גוויריה לחיים הפוליטיים ונבחר למועצת העיר פריירה, בה כיהן עד 1974. בו זמנית, עד 1971, היה יועץ במועצה הלאומית לתכנון של קולומביה. בשנים 1974–1990 פעל כחבר בבית הנבחרים הקולומביאני מטעם המפלגה הליברלית. בשנים 1975–1976 כיהן כראש עיר הולדתו, פריירה.
שר ומנהיג במפלגה הליברלית
בימי הנשיא חוליו ססאר טורבאי איילה (1982-1978) כיהן גוויריה כסגן שר לפיתוח. בשנת 1986 נבחר כיושב ראש המפלגה הליברלית וניהל את מערכת הבחירות של מועמד מפלגתו לנשיאות, וירחיליו ברקו. אחרי ניצחונו של ברקו היה שר האוצר של קולומביה בשנים 1986–1987. בתוקף תפקיד זה הנהיג רפורמה בתחום המיסים ורפורמה אגררית.
בשנת 1987 התמנה לשר הפנים והכין רפורמה חוקתית. הוא ניהל משא ומתן עם תנועת הגרילה העירונית Movimiento 19 de Abril (תנועת 19 באפריל) שנודעה בקיצור כ-M-19. הושג הסכם שהביא להתפרקות התנועה מנשק ולהפיכתה למפלגה חוקית ("הברית הדמוקרטית M-19").
בפברואר 1989 התפטר גוויריה מהממשלה כדי לנהל את מערכת הבחירות של המועמד החדש והפופולרי של מפלגתו לנשיאות, לואיס קרלוס גאלאן. אחרי רציחתו של גאלאן, בעקבות מאבקו נגד השחיתות וקרטלי הסמים, ב-18 באוגוסט 1989 הפך גוויריה ליורשו של גלאן כמועמד לנשיאות וניצח בבחירות. ב-27 בנובמבר 1989 מטוס של חברת אוויאנקה, שכנראה גוויריה עמד לנסוע בו אך ביטל את טיסתו ברגע האחרון, הופל מעל היישוב סואצ'ה במחוז קונדינמרקה, מה שגרם למותם של 107 הנוסעים ואנשי הצוות.
נשיא הרפובליקה
גוויריה נבחר לנשיא קולומביה ב-1990 כמועמד המפלגה הליברלית, לאחר שקיבל 47% מהקולות. מערכת הבחירות התאפיינה באלימות שהופעלה על ידי סוחרי הסמים, שאנשיהם רצחו, פרט לגלאן, עוד שני מנהיגים של השמאל: קרלוס פיסארו לאונגומס, מראשי M-19 לשעבר, וברנרדו חרמיו אוסה. יש אומרים כי גוויריה עצמו אוים ברצח על ידי אחד מסוחרי הסמים, ממוצא ונצואלני.
זמן קצר לאחר שנבחר, ב-1991, אימצה קולומביה חוקה חדשה, מה שנדרש, בין השאר גם בהסכם עם הגרילה M-19. במהלך כהונתו נקט גוויריה יד קשה נגד קרטלי הסמים וארגוני הגרילה במדינה. בעת כהונתו כנשיא, אחרי כישלון מו"ם עם קרטלי הסמים, נורה למוות טייקון הסמים פבלו אסקובר בשנת 1993 תוך כדי מרדף וקרב יריות.
פעילותו בהמשך
לאחר סיום כהונתו, ב-1994, נבחר גוויריה למזכ"ל ארגון מדינות אמריקה. הוא נבחר בתפקיד זה לכהונה נוספת ב-1999, וכיהן עד 2004.
גוויריה הוא חבר ב"מועדון של מדריד".
ססאר גוויריה נשוי לאנה מילנה מוניוס גומס. בערב 28 באפריל 2006 אחותו ליליאנה גוויריה נרצחה על ידי יורים אלמונים, בהיותה בת 52. ההתנקשות אירעה במחוז ריסרלדה, 175 ק"מ מערבית מבוגוטה.
מדליית הזהב הצבאית
מדליית הזהב הצבאית (באנגלית: Army Gold Medal) הייתה מדליית מערכה אשר הוענקה לקצינים ומפקדים בצבא הבריטי, עבור שירות יוצא דופן במערכות השונות בין השנים 1808–1814. המדליה ניתנה בשלוש צורות; מדליה גדולה (גנרלים), מדליה קטנה (קצינים נמוכים יותר) וצלב (השתתפות בארבע ומעלה מערכות). בשנת 1847 נוסדה מדליית השירות הצבאי הכללי אשר החליפה רטרוספקטיבית את מדליית הזהב הצבאית והוענקה לכל המעוטרים החיים של המדליה.
העיטור נוסד בשנת 1810 ונועד כאמור לציון שירות מיוחד ויצא דופן של קצינים ומפקדים. מדליה ניתנה עבור שירות במהפכה הצרפתית, במערכות הנפוליאוניות ובמלחמת העצמאות של ארצות הברית כל אלו עד לשנה 1814. מדליית ווטרלו נוסדה כדי לכלול את 'מלחמת מאה הימים' ביניהם קרב קאטר ברה וקרב ווטרלו, מערכות אשר לא נכללו במדליית הזהב הצבאית.
זכאות לעיטור
כללי הענקת העיטור היו מחמירים והוענקו לקצינים אשר פיקדו בפועל על יחידות אשר השתתפו בלחימה באופן פעיל, בקו האש עצמו בלחימת מוסקטים. במערכות מסוימות כגון מערכות מצור (לדוגמה המצור על בדחוס (1812), חיילים רבים אשר לא היו בקו המסאסקטים הפגינו גבורה תחת אש, כמו קציני תותחנים אשר ניהלו את המצור במשך ימים ארוכים, אך אלו לרוב לא היו זכאים לעיטור. ארתור ולסלי כתב במכתבו ללוטננט-גנרל סטפלטון קוטון ב-16 בנובמבר 1813, לאחר קרב פוארטס דה-אונרו, כך:
סך הכל אושרו 28 מערכות לציון על גבי העיטור, כך שעד ארבע מערכות אוזכרו על גבי מדליה ומעל ארבע מערכות היה ניתן העיטור הצורת צלב וכל מערכה נוספת הייתה מתווספת בתור אבזם עם שם המערכה (כלומר, ארבע המערכות הראשונות רשומות על גבי הצלב וכל אחד נוסף על אבזם לאורך סרט העיטור). המעוטר בעל המספר הרב היותר של אבזמים הוא ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון אשר עוטר עבור 13 מערכות (4 על הצלב ו-9 בצורת אבזמים).
תיאור
העיטור כאמור התחלק לשני סוגים אשר הוענקו בהתאם לדרגת המקבל; המדליה הגדולה שקוטרה היה כ-5.3 ס"מ הוענקה לקצינים מדרגת גנרל ומעלה; והמדליה הקטנה שקוטרה היה כ-3.3 ס"מ הוענקה לקצינים נמוכים יותר, בדרך כלל החל ממפקדי גדודים וחטיבות. המדליה הגדולה והקטנה נבדלו בגודלן בלבד והורכבו ממדליה בצורת דיסק, התלויה מסרט העיטור על ידי אבזם וטבעת. בצד הקדמי של המדליה הוצגה דמותה של בריטניה ישובה ואוחזת בידה האחת ענף דקל ומגן בצורת היוניון ג'ק ובידה השנייה זר עלי דפנה. מאחורי הדמות שוכבת דמותו של האריה הבריטי. בצד ההפוך של המדליה נכתבה המערכה עליה עוטר המקבל (המערכה הראשונה, האחרות צוינו כאבזמים), כאשר מקיפה את המילה טבעת עלי דפנה.
העיטור בצורת הצלב, עוצב בצורת צלב פאטה אשר במרכזו דמותו של האריה הבריטי ובארבע הדפנות של הצלב נרשמו ארבע המערכות אליהן קיבל המעוטר את הצלב (החל מהמערכה החמישית צורפו אבזמים). הצד ההפוך של הצלב היה זהה לצד הקידמי. צורת הצלב של העיטור העניקה יותר מאוחר השראה לעיצוב צלב ויקטוריה.
אגודת חובבי הפרפרים בישראל
"האני מאמין" של האגודה לחובבי פרפרים עומד על שלוש רגליים: הרגל המדעית מחקרית, הרגל של שימור והגנה על פרפרי ישראל ובתי-הגידול שלהם, ועל הרגל החינוכית. שלוש הרגליים נשזרות יחד בפעילויות האגודה המייחדות מקום מרכזי למדע אזרחי דרך מיזמים דוגמת ספירת הפרפרים הגדולה והתוכנית הלאומית לניטור פרפרים.
היסטוריה
האגודה הוקמה בראשית שנות השמונים על ידי דובי בנימיני שקיבץ סביבו קבוצה קטנה של חובבי פרפרים אשר חלקו יחד את אהבתם ואת תחומי עניינם המיוחד בחקר ולימוד של עולם הפרפרים בכלל, ופרפרי ארץ ישראל בפרט. כמה חודשים קודם לכן יצאה חבורת המייסדים לסיור בהרי ירושלים לתור אחר נימפית הקטלב (Charaxes jasius) שנחשב באותה עת לפרפר נדיר. הסיור בהרי ירושלים ביסס את הצורך להקים גוף שיאגם את תחום הלימוד, החקר וההגנה על פרפרי ארץ ישראל. כנס היסוד של אגודת חובבי הפרפרים נערך זמן קצר לאחר מכן בשנת 1983 באוניברסיטת תל אביב. דבר כנס היסוד הועבר בעלונים של החברה להגנת הטבע והתפוצה הרחבה הובילה להצטרפותם של חובבי פרפרים נוספים. לאחר כנס היסוד, חברי האגודה יזמו כנסים וערבי עיון מרוכזים בבתי-ספר שדה ברחבי הארץ, המידע אודות פרפרי ארץ ישראל והארצות השכנות שהוצג במפגשים הללו, תועד ונשלח לחברי האגודה, מה שלימים היווה בסיס ליצירת הביטאון הדו-שנתי של האגודה.
חברי האגודה החלו במסעות גם מחוץ לשטחי המדינה, בכנס חובבי הפרפרים באילת בחודש מאי 1991, המשיכו החברים אל עבר מדבר סיני שם סיירו ותרו אחר פרפרים באזור סנטה קתרינה, בעיקר אחר כחליל סיני (Pseudophilotes sinaicus) מין אנדמי הנחשב לאחד ממיני פרפרי-היום הקטנים בעולם. כחליל סיני מעופף בקרבת הצמח הפונדקאי בת-קורנית סיני אשר צומח מרום 1800 מטרים ומעלה. השיא היה בטיפוס של שנים עשר מהחברים אל פסגת הר קתרינה (ג'בל קתרינה) בחיפוש אחר פרפרים ברום של כ–2600 מטרים. בשלושים השנים האחרונות נערכו סיורי ניטור רבים על ידי חברי האגודה בארץ ובמדינות השכנות כדי לקבל תמונה מדויקת של מגוון מיני הפרפרים בארץ ובמזרח התיכון, אודות בתי גידולם ועל הביולוגיה הייחודית שלהם.
סמליל האגודה
הפרפר המופיע בסמליל אגודת חובבי הפרפרים בישראל הוא "כחליל ההרנוג". הוא נבחר בשל יופיו ומכיוון שהוא אחד מהמינים הראשונים שנחקרו על ידי ישראל אהרוני, חלוץ מדעי החי בארץ ישראל. אהרוני נתן לכחליל ההרנוג את השם הפיוטי "תכלתן הירדן". כחליל ההרנוג נחשב בעבר כמין ייחודי אנדמי לישראל. אהרוני סבר שכחליל ההרנוג נכחד מהעולם כפי שניתן לקרוא בציטוט הבא מתוך ספרו של אהרוני "זכרונות זואלוג עברי"
שישים שנים מאוחר יותר, בתחילת שנות השבעים, כחליל ההרנוג התגלה שנית בידי חוקר-אורח שהגיע למכון ויצמן, ד"ר אישירו נקמורה, חוקר פרפרים מקצועי. הוא ידע שהרנוג השיטים הוא הצמח הפונדקאי של הפרפר. ד"ר נקמורה נסע באוטובוס לאילת ובאזור יוטבתה כשראה את הפריחה האדומה של הרנוג השיטים, ירד ומיד מצא במקום את כחליל ההרנוג. גם בימנו ניתן לראות את הפרפר מעופף בקרבת הרנוג השיטים בנחלי הערבה. הסמליל הנוכחי של האגודה עוצב על ידי אופיר תומר.
פעילויות ויוזמות האגודה
האגודה היא עמותה רשומה והיא מקדישה את פעולותיה בציבור הרחב ללמידה, לחקירה ולשמירה על פרפרים. היא מדגישה את חקר פרפרי ארץ ישראל ופועלת להנחלת הידע הרב שנצבר בתחומי המחקר לקהל הרחב על ידי פעולות יזומות: פרסומים, הרצאות, סיורים וכנסים.
האגודה פועלת כגוף ציבורי אזרחי המגן בפועל על פרפרי ישראל מפני הכחדה ופגיעה בבתי-גידולם. במסגרת פעולותיה המרכזיות בתחום, ניתן לזקוף את יוזמת החקיקה שעברה בכנסת בתמיכת השר להגנת הסביבה דאז, גדעון עזרא, להגנה ולשמירה על 14 מיני פרפרים אשר הוכרזו כערכי טבע מוגנים על-פי החוק.
האגודה מונה (נכון לשנת 2014) כארבעים חברים. ביניהם אנשי מחקר מתחומי הביולוגיה וחקר הסביבה, אנשי חינוך וחובבי טבע. הכנסים והסיורים פתוחים לקהל הרחב ומהווים אבן שואבת להצטרפותם של חובבי פרפרים נוספים לשורות האגודה.
בחירת הפרפר הלאומי – כחליל השברק
במסגרת חגיגות שנת ה-75 למדינת ישראל, אגודת חובבי הפרפרים בישראל יזמו את בחירת הפרפר הלאומי בשיתוף עם החברה להגנת הטבע, קק"ל, רט"ג ומשרד החינוךועוד. השרה להגנת הסביבה עידית סילמן, העניקה את חסות המשרד. פרפר כחליל השברק נבחר בין היתר בשל צבעי הדגל (כחול ולבן) שכיחותו בכל הארץ ושניתן לראותו במרבית חודשי השנה.
לאחר הצבעה פתוחה לכלל הציבור, כולל במערכת החינוך ובצה"ל, מתוך מספר מצומצם של פרפרים שהועמדו לבחירה. ב-23 באפריל 2023 הוכרז הפרפר הלאומי במרכז לחקר ציפורי ירושלים הסמוך למשכן הכנסת.
כנסים וימי עיון
מדי שנה נערך כנס ביזמת האגודה ובו סדרת הרצאות על ידי חוקרים בתחומי מחקר הפרפרים בישראל ובתחומים המשיקים לתחום זה. מדי חמש שנים האגודה יוזמת גם כנסים בינלאומיים אליהם מוזמנים חוקרים מחו"ל.
בשנת 2013 נערך ביוזמה ובניהול של האגודה כנס בינלאומי במכון ויצמן וברמת הנדיב אודות פרפרי המזרח התיכון ובין האורחים שהרצו בכנס נמנו חוקרים מובילים בתחומי חקר הפרפרים מצרפת, בריטניה, גרמניה, טורקיה, יוון וקפריסין.
סיורי האגודה
חברי האגודה יוצאים מדי שנה לאתרים שונים ברחבי הארץ לשם מעקב ותצפית אחר אוכלוסיות פרפרים. הסיורים מתקיימים בשמורות טבע, גנים לאומיים ובאזורי טבע שונים שאינם תחת פיקוח. מדריכי הסיורים הם לרוב חבריי האגודה עצמם. הסיורים פתוחים לקהל הרחב ואינם בתשלום לשם הרחבת קבוצת המתעניינים בלימוד ובשמירה על פרפרי א"י. הנתונים הנאספים בסיורים אלה מדווחים למרכז הנתונים הארצי ומפורסמים בביטאון האגודה. חברי האגודה גם יזמו סיורים בעקבות הפרפרים בארצות שכנות ורחוקות: בחצי-האי סיני, ירדן, קפריסין, טורקיה, אתיופיה, סרי לנקה ואלבניה. ביוני 2014 קיימה האגודה כנס וסיור בעקבות פרפרי חבל האטיי שבדרום טורקיה.
בביקורים אלה נפגשו חברי האגודה עם חוקרי פרפרים מקומיים וחיזקו בכך את קשרי המחקר עם חוקרים עמיתים מארצות שכנות וקרובות.
הסיור השנתי לחרמון
הר החרמון מהווה מעין "מובלעת" בה ניתן לצפות במיני פרפרים ייחודיים אשר לא ניתן לראותם באזורים אחרים של א"י דוגמת, לבנין הלבנון, שילגן חרמוני, כחליל החרמון, כחליל שעיר, כחליל ניקול ועוד. מינים נדירים דוגמת זנב סנונית הורדניים, נימפית החרמון, הספרית אפלולית, נימפית מגוונת וכחליל זהוב. בשנים האחרונות נאסף מידע רב במסגרת ניטורי פרפרים בחרמון והתברר שמגוון המינים הרב ביותר נראה ביום הארוך ביותר בשנה. מועד זה נראה הנכון ביותר לשם ניטור ומעקב אחר פרפרי החרמון.
מדי שנה בסמוך ל-21 ביוני היום הארוך ביותר בשנה יוצאים חברי האגודה לניטור פרפרים מקיף בהר החרמון. בשיא הניטור בהר החרמון ניתן לצפות בלמעלה מחמישים מיני פרפרים שונים ובנציגים ממשפחות פרפרי-היום: נימפתיים, סטירתיים, כחליליים, הספרתיים, לבניניים וצבעוניים.
פארק אגם הפרפרים
אגודת חובבי הפרפרים בישראל, שותפה להקמת פארק ״אגם הפרפרים״ במפעל קליל בכרמיאל, פארק אקולוגי טבעי פתוח לשימור והתרבות מגוון הפרפרים השוהים באזור כרמיאל. במאי 2022 נחנך פארק ״אגם הפרפרים״ בשטח פתוח של כ-15 דונם במפעל קליל, הפארק הוא מיזם משולב של עידוד אוכלוסיית הפרפרים שנמצאת בדעיכה עולמית, מיזם למען הקהילה וחיבור שיווקי לסמל הפרפר שנמצא בלוגו קליל.
תכנון הפארק החל עוד ב-2013 על ידי החברה להגנת הטבע, בשותפות עיריית כרמיאל, דובי בנימיני הוא המדען הראשי של הפארק, עד היום הגיעו בהדרגה לפארק באופן טבעי 48 מיני פרפרים שונים מתוך 62 הקיימים באזור
מאבק להכרזה על מיני פרפרים בסכנת הכחדה כמינים מוגנים
14 מיני פרפרים הוכרזו כפרפרים מוגנים בישראל. החקיקה נעשתה בכנסת בשנת 2009 לאחר עבודה אינטנסיבית של חברי האגודה שהצליחו לשכנע את השר להגנת הסביבה דאז, גדעון עזרא, בחשיבות השמירה וההגנה על מיני פרפרים שמספרם נמצא בירידה מתמדת וסכנת הכחדה צפויה להם עקב הרס של בתי גידולם.
מיני הפרפרים הם: הספרית ערבתית, הספרית החמשן, זנב סנונית המכבים, כחליל הביקיה, כחליל הגליל, כחליל הקדד, כחליל קלאופטרה, כחליל הקרקש, כתום-כנף הדופורית, לבנין המרואה, נימפית הביקיה, נימפית פרסית, נימפית צפונית, נימפית הקוציץ.
השמירה על כחליל הקדד
כחליל הקדד (Tomares nesimachus) הוא מין של כחליל שזחליו ניזונים מפירותיו של קדד גדול פרי. בשנים האחרונות נצפתה נסיגה מתמדת בכמות כחלילי הקדד שנצפו בבתי-גידולם. כדי לתת הערכה מחקרית נכונה של המצב, יצאו בחודשים פברואר-מרץ בשנת 2014 כמה קבוצות של חובבים בחיפוש אחר כחלילי הקדד במופעם כבוגרים באזורים שונים ברחבי הארץ אשר בעבר נצפו בהם כחלילי קדד ושישנם באתרים קדדים גדולי פרי. החיפוש נערך בעיקר באזור עמק יזרעאל ורמות מנשה. הנתונים שנאספו יהוו בסיס נתונים למחקר אודות כחליל הקדד ומצבו באזורינו.
הגנה על כחליל הגליל ועל נימפית הקוציץ
בית הגידול הידוע של כחליל הגליל (Apharitis cilissa) כשמו, נמצא באזור הגליל, ברם, בעשור האחרון התגלה בית גידול נוסף של כחליל הגליל באזור המיועד לבנייה בחדרה. פעולות האגודה בגיבוי המחקר שנעשה על כחליל הגליל על ידי ד"ר גיא פאר עיכב את הרס בית הגידול והביא למודעות הציבור את הצורך בשימור ובהגנה על אחד הכחלילים היפים בארצנו.
נימפית הקוציץ הוא מין נדיר ממשפחת הנימפיתיים, מושבה של הפרפר נמצאת באזור צפת. אזור זה צפוי להיבנות ותהליך הרס בית הגידול עלול להוביל להכחדתו של המין. הצמח הפונדקאי של נימפית הקוציץ הוא הדרדר הגלדני - החיוני למאכל זחליי הפרפר, הידרדר הגלדני הוא מין הנאכל על ידי פרות הרועות בשדות הטרשים. רעיית יתר והרס בתי הגידול מהווים סכנה ממשית להמשך קיומם של נימפיות קוציץ באזורינו. פעולות האגודה להצלת נימפית הקוציץ כללו העברת מידע לכתבים ועיתונאים העוסקים בתחומי ההגנה על הסביבה, השתתפות בתוכניות טלוויזיה והצגת המידע בכנסים ובימי עיון, במטרה לעורר את מודעות הציבור לעיכוב בנייה באתרים בהם צפויה פגיעה קשה בבתי-גידולם של מיני פרפרים בסכנת הכחדה.
פרפרי ארץ ישראל
ארץ ישראל מהווה פרוזדור צר המחבר בין שלוש יבשות: אסיה, אירופה ואפריקה. ישראל, על אף שטחה הקטן יחסית, מרובה בבתי-גידול: ערבה, מדבר, ספר מדבר, ים תיכון, הררי, הררי אלפיני. עובדות אלה באות לידי ביטוי במגוון גדול יחסית של מיני הפרפרים שניתן למצוא בארץ ישראל, כך שניתן לראות את כחליל השיטה האפריקאי או את לימונית האשחר האירופאית.
ברחבי ארץ ישראל הוגדרו כמאה וארבעים פרפרי יום. חלקם שכיחים למדי ונראים בכל רחבי הארץ כנימפית החורשף, ואחרים נדירים למדי דוגמת הכחליל החיוור - עד עתה נתפסו בהר חרמון שני פרטים בלבד ממין זה. חובב פרפרים שיצא למסע לגילוי פרפרי ארץ ישראל יוכל לחזות בשנה אחת בכמאה מינים שונים בקירוב של פרפרי היום של א"י. זהו מספר מינים גדול למדי בהתחשב בכך שחובב פרפרים בריטי יכול לצפות בשנה אחת רק בשישים מיני פרפרים.
ניטור פרפרים בישראל
הניטור מהווה כלי מחקרי בעל יתרונות בולטים. באמצעות הנתונים שנאספים על ידי המנטרים במסלולים הקבועים ניתן ליצור עקומות רוויה ומדדי מגוון שונים. כאשר המסלולים הקבועים מאפשרים למעשה מאמץ דיגום שווה להשוואה בין המסלולים בבתי הגידול ובאזורים גאוגרפיים השונים וכן ולהשוואה בין שנות הדיגום השונות. כיום, היות ששיטת ניטור זו אומצה במדינות כה רבות, ניתן להשוות גם בין המדינות שונות.
שיטת פולארד
"שיטת פולארד" היא תקן בינלאומי לדגימה לצורך ניטור פרפרים, המבוסס על רישום מלא של כל הפרפרים הנצפים, בטווח נתון, תוך כדי הליכה בקצב איטי, לאורך מסלול קבוע, במרווחי זמן קבועים (בישראל פעמיים בחודש), לאורך כל השנה. רושמים את כל הפרפרים הנצפים בתוך מעין קובייה דמיונית (2.5 מטר לכל כיוון). המסלול מחולק למקטעים רצופים בני 50 מטר ובכל מקטע סופרים את כמות הבוגרים מכל מין אשר נצפו בטווח הקובייה הדמיונית. הנתונים מועברים למערכת המידע של תוכנית הניטור בעזרת אפליקציה ייעודית או בהקלדה בפורטל תצפיות הפרפרים של תוכנית הניטור. מסלולי הניטור הם קבועים ואיכות המידע משתפרת ככל שיתמיד המנטר לבקר בו לאורך השנים. הקמת מסלול חדש מתואמת עם רכז-הניטור הארצי של תוכנית הניטור וכל מקטעי מסלולי-הניטור ממופים במדויק אל מערכת-המידע של מאגר-נתוני הניטור.
אתר ומאגר תצפיות הפרפרים - התכנית הלאומית לניטור פרפרים בישראל
החל משנת 2012 הושק אתר ומאגר מידע אינטרנטי לתיעוד של כל תצפיות הפרפרים בישראל (תרומת חבר האגודה ישראל פאר מחברת GlueCAD) ואל מאגר זה זורמים כל נתוני תצפיות הניטור-השיטתי (אשר החל בשנת 2010), נתוני סקרי-פרפרים נדירים ונתוני התצפיות הספורדיות (אקראיות) אשר נאגרים במשך שנים רבות על ידי חובבי טבע וחברי האגודה ברחבי ישראל. נתוני תצפיות אקראיות (שתועדו בכתב על ידי דובי בנימיני) משנים אשר קדמו להקמת המאגר ופורסמו בביטאוני האגודה, הועברו למדיה דיגיטלית ואל המאגר בתמיכת רשות הטבע והגנים והוטמעו גם ב-BioGIS - אתר המגוון הביולוגי בישראל. מאות דיווחי תצפיות פרפרים ממשיכים וזורמים כל חודש אל מאגר תצפיות הפרפרים בישראל על ידי קהל גדול של חובבי פרפרים וטבע מכל הארץ.
נתונים אלו משרתים כיום מחקרים שונים, תומכים בסקרי טבע וסביבה, ומהווים מקור ליצירת מפות תפוצת מינים ומסד נתונים מרכזי עבור חוקרים ומומחים המייעצים לקובעי מדיניות בתחומי ההגנה על הטבע והסביבה.