cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עוזיהו
חיזוק הצבא וביצור ירושלים ויהודה
מידע נוסף על פעולות עוזיהו המובאות בדה"ב כו, קיים בדה"ב כז בתיאורים על פעולות יותם: "וְעָרִים בָּנָה (=יותם) בְּהַר יְהוּדָה וּבֶחֳרָשִׁים בָּנָה בִּירָנִיּוֹת וּמִגְדָּלִים" (דה"ב כז,ד). אזור החורשים הוא שטח הגבעות המיוערות שבמערב ארץ יהודה; ביצורים אלו היוו קו ביצורים שלישי, ואליו נוסף גם ביצורה של ירושלים העיר.
התייחסויות דתיות: הדרישה באל, הסכסוך בשאלת הקטרת הקטורת, ועונש הצרעת
ספר מלכים וספר דברי הימים שותפים בהתייחסותם הבסיסית להיבט הדתי של מלכות עוזיהו:
המלך ובני ביתו היו אמנם נאמנים למצוות האל - לפחות בכל הנוגע לפולחן הרשמי במקדש, אך לצד הפולחן הרשמי רווחו גם פולחנים עממיים ברחבי הארץ.
לעומת זאת ספר דברי הימים מוסיף את המידע הבא: "וַיְהִי לִדְרֹשׁ אֱלֹהִים בִּימֵי זְכַרְיָהוּ הַמֵּבִין בִּרְאֹת הָאֱלֹהִים וּבִימֵי דָּרְשׁוֹ אֶת ה' הִצְלִיחוֹ הָאֱלֹהִים" (דה"ב כו,ה). זהו ציון חריג לנושא בתפקיד מנהלי מלכותי: משרת מומחה לאותות, אליו אמור לפנות המלך בחזיון העתיד ורצון האל - מוסד הידוע היטב מתרבויות המזרח הקדום. בעל ספר דברי הימים מייחס את הצלחותיו המדיניות של עוזיהו בכך שבטרם נקט צעד כלשהו שאל באותות לעצת האל ורצונו, ובכך נמנע משגיאות. תוספת משמעותית יותר מוסר ספר דברי הימים בהקשר למחלתו של עוזיהו: בעוד שספר מלכים מציג את עניין מחלתו של עוזיהו כעובדה ללא פירושים דתיים, ספר דברי הימים מוסיף לכך את הפרטים הבאים:
הרעש בימי עוזיהו
ככל הנראה, מתוך ההצלחות הכלכליות והמדיניות של עוזיהו הוא תבע לעצמו זכויות גם בפולחן המקדש, זכויות שהותרו לכוהנים בלבד. המקרא קישר את חטאו זה של עוזיהו לצרעת שדבקה בו. ייתכן שיש כאן הד כלשהו לעוצמתה של הכהונה שהיוותה ללא ספק מוסד חזק מבחינה פוליטית, ולמאבקו של בית המלוכה במוסד זה, מאבק שאת הדיו ניתן למצוא עוד קודם לכן בתקופת יהואש. על כך מספר גם יוסף בן מתתיהו (קדמוניות היהודים ט, י, ד), ברגע שעוזיהו עמד להקטיר קטורת על מזבח הזהב בעזרה "רעש גדול הרעיש את האדמה, והמקדש התבקע, ונוגה שמש מבריק הבהיק ונפל על פני המלך, שהוכה מיד בצרעת". ביטוי ל"רעש הגדול" מופיע אף במסורת היהודית ב: "כַּאֲשֶׁר נַסְתֶּם מִפְּנֵי הָרַעַשׁ בִּימֵי עֻזִּיָּה מֶלֶךְ יְהוּדָה", בספר עמוס אֲשֶׁר חָזָה עַל-יִשְׂרָאֵל בִּימֵי עֻזִּיָּה מֶלֶךְ-יְהוּדָה, וּבִימֵי יָרָבְעָם בֶּן-יוֹאָשׁ מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל--שְׁנָתַיִם, לִפְנֵי הָרָעַשׁ, וכן בתחילת פרק ו בספר ישעיהו. 'הרעש' מתייחס לרעידת האדמה שהתרחשה ביהודה בשנת 760 לפני הספירה, לערך. בנו יותם יתקן אחרי כן את החלקים שנפגעו באזור בית המקדש (מלכים ב, טו לה; דברי הימים ב כז, ג).
מחקר מדעי כמותי, ארכיאוסייסמי ומאקרוסייסמי שפורסם בשנת 2000, מתארך את הרעש לשנת 750 לספירה עם טווח שגיאה של 30 שנה. על פי ממצאי המחקר גודל רעידת האדמה היה כ-8 בסולם ריכטר. הם סבורים שהרעש היה בימי מלכותו של יותם, דבר שיכול להתקבל על הדעת, מכיוון שיותם שימש כמלך בפועל שנים רבות לפני מותו של אביו עוזיה. על פי הניתוח שלהם מוקד הרעש סביר שהיה בבקעת הלבנון. הם מציינים שלפי בן מנחם ממכון ויצמן למדע המוקד היה באזור תל חצור, אך הם מראים שרעידת האדמה הזו גדולה מידי מכדי שמוקדה יהיה ממוקם שם, וזאת לנוכח ניתוח ממדי ההרס ומסקנותיהם בדבר התפרושת המרחבית של העוצמה הסייסמית ברעידה זו.
גישת חז"ל להקטרת עוזיהו
חז"ל מקשרים את מעשה עוזיה לחטא קורח ועדתו, בהדגישם את שייכות עבודת המקדש והקודש לצאצאי אהרון כפי שנקבע על ידי הבורא בתקופת הנדודים במדבר:
במדרש נוסף הם אף מדגישים שהעונש לעוזיה היה צריך להיות זהה לעונשו של קרח ועדתו:
בכך רצו חז"ל להדגיש שהבורא קבע תפקידים שונים בעם ישראל, והמנסה לפלוש לתחום חברו הרי הוא כופר בסמכות ובחכמה האלוהית.
נבואת ישעיהו על עוזיהו
בספר דברי הימים מצוין כי את יתר דברי עוזיהו, הראשונים והאחרונים, כתב ישעיהו בן אמוץ הנביא (דה"ב כו, כב), אולם אין קטע מוכר בספר ישעיהו שנראה כניסיון ליצור תיאור היסטורי של ימי עוזיהו. הקטע היחיד בספר ישעיהו שנראה קשור לפרשת עוזיהו ומחלתו הוא הקטע המוכר בישעיהו נ"ג, שלרוב מפורש על ידי הנוצרים כנבואה המדברת על ישו:
אם אמנם מתייחס קטע זה של ישעיהו אל המלך עוזיהו בעת שישב ב"בית החופשית" (באוגריתית הביטוי משמש ככינוי לשאול - עולם המתים - ומכאן אולי הפסוקית "כִּי נִגְזַר מֵאֶרֶץ חַיִּים, מִפֶּשַׁע עַמִּי נֶגַע לָמוֹ"), נראה כי הנביא לא קיבל את הפרשנות של בני דורו אשר גרסו כי מחלתו של עוזיהו הייתה עונש על חטאיו שלו, אלא חשב כי הנגע בא לו בגלל מעשי בני עמו שנעשו בימיו - ולפי הפסוקים האחרונים אולי אף סבר כי בבוא היום יחלים עוזיהו באורח נס ממחלתו, ירש מחדש את כס המלוכה, ואף יעניש את הפושעים.
שאול שאשא
שאול שאשא (19 באוקטובר 1939 – 12 בנובמבר 2021) היה רופא נפרולוג, פרופסור לרפואה בפקולטה לרפואה של הטכניון ומנהל בית החולים לגליל המערבי – נהריה במשך כ 20 שנים (1987-2006). תחת ניהולו בית החולים הכפיל את נפח פעילותו והפך להיות בית חולים מודרני, אוניברסיטאי והראשון בארץ שהוסמך לתקן איכות ISO. פרופסור שאשא יזם והקים בנהריה את בית חולים התת קרקעי הראשון בארץ, אשר שרת את האוכלוסייה במהלך מלחמת לבנון השנייה.
עוזיהו
סופו של עוזיהו
בשל הצרעת שפגעה בו נאלץ עוזיהו לשכון בבידוד ב"בית החופשית" עד סוף ימיו. מובנו של השם "חופשית" מתבאר מן השפה האוגריתית, בה ח'פת'ת הוא אחד מכינויי השאול. ונראה ש"בית החופשית" היה כינוי לבית אשר שוכניו משולים למתים. מפרשים שונים מסבירים כי בית החופשית הוא מבנה מבודד בסמוך לבית קברות, מקום מבודד למצורעים.חופשית משמעותו חופשי,לבד,מבודד מן האנשים החיים כפי שכתוב בתהלים פח 'במתים חפשי'.מקומו של מבנה זה אינו ידוע כיום, אך המסורת העממית זיהתה אותו עם קבר בני חזיר. את מקומו של עוזיה מילא יותם בנו, שעל פי המקרא היה שופט את עם הארץ בזמן שעוזיה היה מצורע, ככל הנראה, עוזיה הדריך את יותם בחלק מפעולותיו ויותם היה נציגו של עוזיה שלא היה יכול לתפקד כמלך. הדים לכך יש בדברי חז"ל שאמרו שבזמן צרעת עוזיה - כל דין שהיה יותם דן היה אומר בשם עוזיה אביו.
מקום קבורתו של עוזיהו - מקום הקבורה של מלכי יהודה - טרם זוהה בוודאות. אך אין זה מן הנמנע ששרידי הקברים החצובים בסלע שנתגלו בדרום גבעת העופל יש להם שייכות לקברי בית דוד. הללו הצטיינו בייחודם ובהידורם וזכו ליחס כבוד רב מצד תושבי ירושלים. לעומת זאת יחזקאל הנביא התריע על כך שקבורות אלו מטמאות את עיר הקודש, ותבע להרחיק את "פגרי מלכיהם" מן המקום אשר אלוהי ישראל ישכון בו בתוך עמו לעולם:
שאול שאשא
פורץ דרך בתחום האיכות במנהל הציבורי ובעל תרומה רבה לפיתוח הגליל. עסק בחקר הרפואה והתחלואה בשואה, יזם כנס שנתי בנושא, וניהל אותו עד מותו.
שנים ראשונות
שאול שאשא נולד בשנת 1939 בבגדד, עיראק. בן בכור למשפחה בת 5 ילדים. אביו מנשה היה מנהל תחנת רכבת ואימו ויקטוריה לבית רג'ואן היתה עקרת בית. בסוף שנות הארבעים, בעקבות גזירות על יהודי עיראק, אביו פוטר מעבודתו ועל הילדים נאסר ללכת לבית הספר.
עוזיהו
סופו של עוזיהו
היינו, עצמות עוזיהו הוצאו מקברו והועברו למקום קבורה אחר. הכתובת תוארכה למאה הראשונה לספירה, ומשערים שהסיבה לכך היא מפני שהרחבת העיר הצריכה פינוי הקברים למקום אחר.
שאול שאשא
שנים ראשונות
בשנת 1951 המשפחה עלתה לארץ במסגרת מבצע עזרא ונחמיה, והשתקעה במעברה במחנה דויד אשר בחיפה. שאול גדל לצד עולים חדשים מארצות שונות וכך נחשף למגוון תרבותי עשיר.
שאול בוגר המחזור הראשון של בית הספר התיכון החקלאי בכפר גלים.
שירות צבאי
שאול התגייס עם חבריו מכפר גלים, לשירות סדיר בגרעין נחל אשר הקים את מושב רם און שבחבל התענך.
בשירות מילואים בצה"ל היה מפקד פלוגה רפואית בדרגת סרן. בהמשך פיקד על פלוגה כירורגית פיקודית בדרגת רס"ן, השתתף בקרבות רמת הגולן במלחמת יום כיפור ונלחם בלבנון במלחמת של"ג. היה קצין מטה רפואה ביחידת הממשל הצבאי ושוחרר בדרגת סגן אלוף.
שאול שאשא בוגר המכללה לבטחון לאומי, בה למד בזמן היותו מנהל בית חולים (1994-1995), ובכך היה אחד האזרחים היחידים שהשתתפו בקורס שלא במדים.
רופא וחוקר בתחום הנפרולוגיה ויתר לחץ דם
לאחר השירות הצבאי הסדיר פנה ללימודי רפואה באוניברסיטה העברית הדסה בירושלים. למד במלגה של משרד הבריאות ולכן היה מחויב להתמחות בבית חולים פריפרי לפי דרישת המשרד. כך הגיע לנהריה בשנת  1969.
התמחה ברפואה פנימית בנהריה, לאחר מכן התמחה בנפרולוגיה בבית חולים רמב"ם, בהנחייתו של פרופסור אורי בתר. עם סיום ההתמחות הקים בבית החולים נהריה את המחלקה הנפרולוגית, הכוללת יחידת דיאליזה ועמד בראשה. מאז ועד פרישתו לגימלאות, לא עזב את בית החולים בנהריה.
המחלקה הנפרולוגית בראשותו היתה מהמובילות בעולם במחקר ופיתוח בתחום מחלות הכליה. הוא עסק במחקר מעשי שמטרתו לשפר את הסיוע הרפואי הניתן לחולים. פירסם עשרות מאמרים וביצע מחקרים קליניים ומעבדתיים רבים בתחום.
במהלך מלחמת לבנון הראשונה, המחלקה בראשותו היתה פעילה למען חולים בלבנון. אזרחים לבנונים אשר לא יכלו לקבל טיפול עקב הלחימה הובאו למחלקה בבית חולים נהריה לקבלת הטיפול. בהמשך, צוות של המחלקה בראשותו נסע ללבנון לבצע דיאליזה לחולים לבנונים. על כך קיבלה בשנת 1982 המחלקה הנפרולוגית בראשותו את פרס מנכ"ל משרד הבריאות.
בשנת  1992 קיבל תואר פרופסור מהטכניון.
בשנת 1998 קיבל את המדליה הבינלאומית של ה-"National kidney foundation" האמריקאי, על תרומה מיוחדת לנפרולוגיה בעולם.
שאול פרסם כ- 30 מאמרים בעיתונות מקצועית מקומית, כ- 50 מאמרים בעיתונות מקצועית בינלאומית, ועשרות מאמרים בעיתונות מקומית בנושאי מינהל ובנושאי איכות.
מנהל בית החולים לגליל המערבי בנהריה
בשנת 1987 מונה למנהל בית החולים בנהריה, בית החולים קטן יחסית (300 מיטות אישפוז) עם מגוון מצומצם של שירותים לאוכלוסיה.
"ביה"ח לגליל המערבי בנהריה שואף להוות מרכז רפואי אוניברסיטאי כוללני שיספק שירותים רפואיים לתושבי הגליל המערבי ושירותי על לתושבי הגליל כולו במקצוענות, באיכות , בזמינות ובנגישות הגבוהים ביותר , לצד היותו מוסד להוראה ולמחקר המעורב בקהילה אותה הוא משרת ופועל לטובתה ולרווחתה."
בית החולים גדל והתפתח בקצב מהיר. מבית חולים קטן הפרוש בצריפים, הפך לבית חולים גדול, מודרני עם מבני אשפוז וציוד משוכללים. השינוי ניכר מהר מאוד והאוכלוסייה באזור "הצביעה  ברגליים"  - מספר האשפוזים והביקורים בבית החולים עלה מכ-60,000 בשנה בשנת 1990 ל-120,000 בשנה בשנת 2000. כך ניתן מענה לתושבי הגליל המערבי שהיו צריכים לפני כן להרחיק לכת בחיפוש אחר שירותים רפואיים.
שאול התייחס למלאכת הניהול כמטרה בפני עצמה שיש לבצע על הצד הטוב ביותר. לשם כך למד עקרונות ניהול בצורה יסודית ומעמיקה ונהיה בעצמו למומחה בניהול, מוביל בתחום הניהול במגזר הציבורי.
ב -1991 למד בתוכנית לקביעת מדיניות ומינהל בשירות הציבורי, אלכ"א ירושלים . כיהן כיו"ר עמותת בוגרי אלכ"א (עמותת הסגל הבכיר בשירות הציבורי) בשנים 1997-1995.
כהוקרה על פעילותו בשירות הציבורי קיבל בשנת 2001 את אות "יקיר שירות המדינה"
אחד היעדים  שהציב היה הפיכת בית החולים לארגון עם "תרבות עסקית". הוא חידש בכך שגרס כי גם השירות הציבורי צריך לעבוד לפי עקרונות ניהול עיסקי מדיד ויעיל, כולל התאמות חוקיות ותקנוניות.
פרופסור שאשא פעל להנחלת הרגלי עבודה על פי עיקרון "הלקוח תחילה". מתוך ראיה זו הביא לשינויים גדולים, גם בפרטים הקטנים.
למשל, שינוי גובה מיטת האישפוז כך שהחולה יוכל לרדת בנוחיות, למרות שלרופא קל יותר לבדוק חולה במיטה גבוהה. או, שינוי השירות במחלקת יולדות- בעבר היה נהוג להעיר את כל היולדות בארבע בבוקר לקראת החלפת משמרת של האחיות. הנוהל היה שגור עשרות שנים בבתי חולים. פרופ' שאשא שינה את שעת ההשכמה מבלי לפגוע בשירות הרפואי.
דוגמה נוספת לעיקרון "הלקוח תחילה" הוא שינוי המושג "כאן לא מודיעין" והחלפתו בסיסמה "כולנו מודיעין"- אנשי הצוות נדרשו לענות לשאלות המבקרים גם אם אין זה תפקידם הרשמי, כחלק ממתן שירות ללקוחות.
השינוי החל בבית החולים בנהריה ולאט לאט חלחל לבתי חולים אחרים.
חלוץ האיכות במגזר הציבורי
לגרסתו, ניתן לעשות איכות בכל מקום ובכל תחום, והעובדה שבית החולים נבנה בצריפים רעועים ונמצא בפריפריה לא ריפתה את ידיו.
כך היה המנהל הראשון שאימץ ניהול איכותי כולל (TQM) בבית חולים ובמגזר הציבורי, והפעיל את השיטה בביה"ח נהריה מאז 1993.
על כך זכה, בשנת 1995, בית החולים בראשותו בפרס הלאומי לאיכות ע"ש רבין.
פרופסור שאשא הטמיע את עיקרונות האיכות לכל שדירת עובדי בית החולים והביא לתחושה שלכל עובד השפעה משמעותית והוא יכול להוביל לשינוי. רבים חשו כך בכניסתם לבית החולים, החל מברכת השלום האדיבה של השומר בכניסה ועד השירות הרפואי במחלקות.
בשנת 1996 הוסמך ביה"ח ע"י מכון התקנים (מת"י) לניהול איכות עפ"י תקן 9002 ISO והיה לביה"ח הראשון בארץ ומבין עשרות בודדות בעולם, שזכה להיות מוסמך ISO.
בכך פרופסור שאשא היה חלוץ בעצם הרעיון של השמת תו תקן איכות למוסד ציבורי. יישם את השיטה בבית החולים בנהריה ולאחר מכן הוביל את תהליך הטמעת השיטה במשרד הבריאות ובמגזר הציבורי בכלל.
היה חבר פעיל בתנועת "איכות כדרך חיים" ושימש כיו"ר הפורום הצפוני שלה ויו"ר הצוות לפיתוח מצוינות במגזר הציבורי. חבר הועדה המייעצת של האגף לאיכות ומצוינות בנציבות שירות  המדינה. כיהן כיו"ר פורום מנהלים מיישמי איכות בשירות המדינה, יועץ לפיתוח איכות במשרדים ממשלתיים שונים. חבר בועדות שונות של נציב שירות המדינה ומשרד הבריאות בנושאי איכות.
קיבל חברות כבוד באיגוד הישראלי לאיכות (2005).
בית החולים התת קרקעי
עקבותיהן של מלחמות ישראל ניכרות בסיפור חייו. פרופ' שאשא, פעל ללא לאות כקצין, רופא ומנהל להגנת המדינה ובטחון הציבור. כמנהל בית חולים אזרחי בקרבת גבול לבנון, וכבוגר קורס מב"ל של המכללה לביטחון לאומי, היה בקשרים הדוקים עם כוחות הצבא.
פרופסור שאשא פעל רבות להקמת בית החולים התת קרקעי בבית חולים נהרייה. כבר בשנת 1998 התריע על סכנת בית החולים בעורף תחת אש והחל בפעילות למיגון בית החולים לעיתות מלחמה (ראה: לאור, שאשא. בית חולים תחת אש. ערוכים 1998, כרך 2, 24-29). זאת במטרה לתת מענה לתושבים ולעובדי בית החולים אם חלילה העורף יופגז. רבים חשבו כי אין צורך במיגון שכזה, היו שכינו אותו "שאשא המשוגע" אך פרופ' שאשא היה נחוש בדעתו שההגנה על האזרחים קודמת.
בשנת 2002 הוזמנו כל ראשי מערכת הבריאות והצבא לגזור את הסרט. בית חולים נהריה היה הראשון בו הוקם בית חולים תת קרקעי המאפשר ניהול פעילות מלאה בהיקף של בית חולים שלם, כולל חדרי ניתוח, יולדות ואישפוז בסביבה מוגנת גם קונבנציונלית וגם נגד אב"כ. ההיערכות לשעת המלחמה היתה גם ברמה האנושית והתפקודית של צוות בית החולים. נערכו עשרות תרגילים חלקם מתוכננים וחלקם פתע להכנת הצוותים לתרחישים השונים. על דלת הכניסה לקומת המרתף היה תלוי שלט: "לשימוש בשעת הצורך, והלוואי שלא".
והצורך עלה כמה שנים לאחר מכן, במלחמת לבנון השניה. כשהחלה המלחמה בצפון, בית החולים הועבר למבנה התת קרקעי תוך שעה וחצי מרגע ההחלטה. בית החולים תפקד באופן מלא ומוגן. במהלך המלחמה בית החולים סיפק תנאי עבודה מוגנים, עם מערך הסעות מוגן ומעון לילדי העובדים שפעל לאורך כל היממה. בית החולים ספג פגיעה ישירה למבנה אך המחלקות שנפגעו היו ריקות מאדם, שכן כל הצוות והחולים שהו בבית החולים התת קרקעי לאורך כל המלחמה.
מתוך דו"ח מבקר המדינה על מלחמת לבנון השניה:
"להלן מצב המיגון של בתי החולים בצפון במועד המלחמה: במרכז הרפואי ע"ש רבקה זיו בצפת (להלן - ביה"ח זיו) יש חדר מיון חדש שבנוי כמקלט וממוגן כנגד חומרי לחימה כימיים (להלן - חל"כ), וניתן לטפל בו בכ-50 חולים, וכן חדר טיפול נמרץ לב ממוגן, שניתן לטפל בו בשישה חולים; בביה"ח נהריה יש מבנה תת-קרקעי, שניתן לאשפז בו 400-500 חולים. חלקו של המבנה ממוגן נגד מתאר קונוונציונלי ונגד חל"כ וחלקו - נגד מתאר קונוונציונלי בלבד; בשאר בתי החולים בצפון כמעט שאין מיגון... במהלך המלחמה נפגעו מוסדות רפואיים אחדים: ..ביה"ח נהריה נפגע מרקטה שפגעה בקומה עליונה;.... רק לאחר המלחמה החלו להכשיר בבתי החולים שטחים תת-קרקעיים.... סוגיית המיגון מחייבת בחינה מחדש של סדרי הקדימויות בצריכה הציבורית בטווח הקצר, הביניים והארוך"
במאמר שכתב לאחר המלחמה "בית חולים תחת אש" סיכם פרופסור שאשא:
"..על בתי החולים להכין עצמם למצב בו יצטרכו לתפקד תחת אש, ולספק את מכלול השירותים הרפואיים, הן השגרתיים והן שירותי החירום. האחריות לכך מוטלת על כתפו של מנהל ביה"ח..."
חקר הרפואה והתחלואה בשואה
בסוף שנות התשעים החל פרופסור שאשא לחקור את תולדות הרפואה והתחלואה בשואה מהיבטים שונים.
בשנת 2001  ייסד את "כנס נהריה לתחלואה ורפואה בשואה" בשיתוף עם בית לוחמי הגטאות ובכך הביא את הנושא לדיון ציבורי בין-תחומי. הכנס נערך מאז פעם בשנה, ומפגיש בין מומחים בתחומים שונים- רופאים, היסטוריונים, פילוסופים, ואחרים. זהו הכנס הראשון שדן  בתחלואה והרפואה בשואה בהיבטם המקצועי (היו כנסים שדנו בהיבטים פילוסופיים ואתיים אך לא בסוגיות הרפואיות עצמן).
בתחילת הדרך מטרת הכנס היתה לספר את סיפורה המופלא של הרפואה היהודית בימיה הרעים ביותר של האנושות, ללמוד ולהפיק לקחים. אז גם פירסם פרופסור שאשא מאמר בנושא מחקר מחלת הרעב שבוצע ע"י הרופאים היהודיים בגטו ורשה, בתנאי המלחמה והרעב.
בהמשך המחקר פנה לחקר התחלואה המאוחרת, תחלואה שמתרחשת בגיל מבוגר ,עשרות שנים לאחר השואה, אך מקורה בתנאי החיים הקשים בשואה.ממחקרים אלה נובע כי  קיימת תחלואה מאוחרת רב מערכתית בקרב ניצולי השואה. בעוד שבעבר התמקדו החוקרים בתחלואה הנפשית של הניצולים, המחקרים החדשים הראו שקיימת תחלואה פיזית אורגנית (לא רק נפשית) הקשורה לרעב ולתנאים הפיזיים הקשים שבהם היו נתונים הניצולים. בנוסף, ואף קיימת השפעה על הדורות הבאים.
המחקרים שערך והנושאים שעלו בכנסי נהריה שימשו את בתי המשפט בדונם בתביעות הניצולים, הוצגו בפני ועדת דורנר ובפני גופים רבים ושונים העוסקים בבריאותם של הניצולים ובפני משרד הבריאות, והיוו קטליזטור בהקמת הועדות המיוחדות שהכירו בקשר שבין השואה ל"תחלואה המאוחרת". הישג מעשי של המחקרים היה ההחלטה הממשלתית להרחיב את זכאות  ניצולי השואה לטיפולים רפואיים והחזרים כספיים שונים בעבור תחלואה מאוחרת.
פרופ' שאשא ישב בועדת שני שדנה בנושא חלוקת כספים לפרויקטים לסיוע לניצולי שואה, העיד בפני ועדת דורנר שדנה בסיוע ממשלות ישראל לניצולי השואה וכיהן כיו"ר הועדה הרפואית שלצד  "עמותת ילדות עשוקה" – עמותה שמטרתה להשיג ממשלת גרמניה פיצוי הולם עבור ילדי השואה בגין ילדותם שנעשקה.
בהשראת פעילותו בנושא הוקמו המרכז  לחקר הרפואה בתקופה השואה בפקולטה לרפואה בטכניון ומרכזים דומים במוסדות אקדמאים אחרים. הנושא נכנס לתוכנית הלימודים בביה"ס לרפואה.
פרופסור שאשא ניהל את כנסי הרפואה ושואה והיה הרוח החיה מאחורי כנסים אלה במשך 21 שנים, עד סמוך למותו. ביתו, ד"ר הדס לבסקי שאשא ממשיכה את דרכו בניהול הכנסים.
קידום הגליל
שאול שאשא היה איש הגליל, תושב נהריה מאז שהגיע כרופא צעיר בשנת 1969. היה ממייסדי תנועת הגליל וחבר בגופים שונים הפועלים למען פיתוח הגליל כמו הרשות לפיתוח הגליל, צוות גליל ונגב של הסוכנות היהודית, יו"ר צוות גליל במועדוני רוטרי צפון ועוד.
פרופ' שאשא פעל לקידום הגליל על ידי הובלה לאיכות ומצוינות בתחומים השונים  ולא מתוך השענות על הקשיים או על היות האיזור "נזקק" לתמיכה. המטרה היא  לגרום לתנופת פיתוח כך שהגליל יהיה מקום  איכותי מבחינת חינוך ואקדמיה, תעסוקה ומגורים ועל רקע זה ימשוך אנשים להתיישבות.
פרופ' שאשא חלם על הקמת אוניברסיטה בגליל וראה בהקמת בי"ס לרפואה שלב ראשון במימוש חלום זה. הוא סבר שעצם קיומה של  אוניברסיטה ברמה גבוהה יביא לתנופת פיתוח באיזור. המאמצים הרבים נשאו פרי ובשנת הלימודים 2011-2012 החלה לפעול בצפת הפקולטה לרפואה, במסגרת אוניברסיטת בר אילן.
על כל אלה קיבל את אות יקיר הגליל בועידת הגליל 2007.
ביום העצמאות ה-58 למדינת ישראל נמנה בין מדליקי המשואות בהר הרצל, כהוקרה על תרומתו לגליל, על טיפול בתושבי קו העימות והפיכת בית החולים הפריפרי לבית חולים מרכזי בעל שם.
פעילות קהילתית בנהריה
שאול היה חבר במועדון רוטרי בנהריה ושימש מזכיר ונשיא המועדון.
פעל רבות במסגרת פורום המתנדבים "השולחן העגול" בנהריה. במסגרת זו הוביל סדרת אירועי תרבות בשם "סיפורי נהריינים", בה שיתפו ותיקי נהריה מחוויותיהם בשנים הראשונות של העיר. המפגשים הפגישו את ותיקי היישוב עם הקהל הרחב ובו גם צעירים רבים, והציגו תחומים שונים בהתפתחות העיר, באופן חוויתי, ובלתי אמצעי. בין הנושאים שהועלו: העליה וההעפלה, הימיה, מלחמת השחרור, התפתחות החקלאות והתעשיה בעיר ועוד.
בשנת 2022, לאחר מותו, קיבל את אות יקיר העיר נהריה.
חיים אישיים
לאחר סיום לימודי הרפואה, שאול שאשא השתקע בנהריה. היה נשוי עד מותו לדפנה, ד"ר למתמטיקה, ולהם ארבעה ילדים ו-11 נכדים. במשפחתו רופאים שני אחיו ד"ר אורי שאשא וד"ר משה שאשא, ובתו ד"ר הדס לבסקי - שאשא.
נפטר ב-12 בנובמבר 2021, נטמן בבית העלמין החדש של נהריה.
הייאשי
הייאשי הוא שם משפחה שמקורו ביפנית ומשמעותו יער.
הנדריקוס קוליין
הנדריקוס "הנדריק" קוליין (בהולנדית: Hendrikus "Hendrik" Colijn; 22 ביוני 1869 – 18 בספטמבר 1944) היה חייל, איש עסקים ופוליטיקאי הולנדי, שכיהן כראש ממשלת הולנד בשנים 1925–1926 ובשנים 1933–1939.
ביוגרפיה
קוליין נולד ב-22 ביוני 1869 לזוג מהגרים אשר היגרו להולנד מסיבות דתיות. קוליין היה הבכור מבין שישה ילדים. בגיל 16 עזב את הבית על מנת ללמוד באקדמיה צבאית בקמפן. בשנת 1892 הוא סיים את לימודיו כקצין בדרגת לוטננט שני (סגן). בשנת 1893 התחתן ונשלח לאיי הודו המזרחיים ההולנדיים, שם עבד כקצין בצבא הקולוניאלי במשך 16 שנים. בתקופה זו, העיד על עצמו קוליין כי השתתף במעשים אכזריים כנגד האוכלוסייה המקומית. הוא כתב ביומנו כי הרג אישה שהחזיקה את תינוקה, ולאחר מכן הרג עוד כ-9 נשים ו-3 ילדים אשר התחננו על חייהם. הוא העיד כי "העבודה לא הייתה נעימה, אך לא היה פתרון אחר".
עם שובו להולנד בשנת 1909, נבחר קוליין לפרלמנט מטעם המפלגה האנטי-מהפכנית. בשנת 1911 התמנה לשר המלחמה וביצע רפורמות באופי השירות הצבאי. לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה, במאי 1918 פעל קוליין כמתווך בין הממלכה המאוחדת לבין וילהלם השני, קיסר גרמניה על מנת לארגן שביתת נשק ולסיים את המלחמה. כתוצאה מהמשא ומתן, וילהלם יצא לגלות בהולנד. בשנים שלאחר מכן פעל קוליין גם בתחום העסקים ואף היה המנכ"ל של חברת של.
לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה הנאצית קרא קוליין לקבל את שלטון הנאצים באירופה. השקפתו הושפעה מהפגנת הכוח האדירה שהפגין הבליץ הגרמני וחולשתם היחסית של כוחות בעלות-הברית. זמן קצר לאחר מכן הוא ניסה לארגן התנגדות פוליטית, אך נעצר ביוני 1941 והועבר לחקירה בברלין. בשנת 1943 הועבר קוליין למעצר במלון הררי נידח בתורינגיה. לפי נכדו של קוליין, הוא יועד על ידי היינריך הימלר לשמש בשלהי המלחמה כמתווך בין גרמניה הנאצית לממלכה המאוחדת, כפי שעשה בסוף מלחמת העולם הראשונה. קוליין נפטר במעצר בשנת 1944.
רגל לשנייה
רגל לשנייה (באנגלית: feet per second, ובקיצור fps) היא יחידה לא-תקנית אך נפוצה למדידת מהירות. משתמשים בה בעיקר בארצות הברית ובמדינות חבר העמים הבריטי. גוף שנע במהירות קבועה של 1 רגל לשנייה עובר במשך שנייה אחת מרחק של רגל (foot) אחת.
אילן מלכא
אילן מלכא (נולד ב-21 בדצמבר 1967 בגני תקווה) הוא תת-אלוף במילואים, המשמש ראש אגף המטה בשירות בתי הסוהר בדרגת גונדר. בעברו שימש ראש מטה פיקוד המרכז ומפקד חטיבת גבעתי בתקופת מבצע עופרת יצוקה.
קורות חייו
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1986 בחר לשרת בחטיבת גבעתי. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה בגדוד רותם. ב-1990 מונה למפקד פלוגת מסלול ולאחר מכן כמפקד פלוגת החוד בגדוד. בשנת 1993 מונה למפקד האימון המתקדם בבסיס האימונים החטיבתי וב-1994 לסגן מפקד גדוד רותם.
בשנים 1995 עד 1997 למד במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה והשלים תואר ראשון במדע המדינה ולימודי המזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר הלימודים מונה לקצין אג"ם של גבעתי וב-1998 לקצין אג"ם של אוגדת עזה. בשנת 2000 מונה למפקד גדוד רותם, תפקיד בו שירת עם פרוץ האינתיפאדה השנייה. בשנים 2002–2004 שירת כמפקד בסיס האימונים החטיבתי. בספטמבר 2004 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד עוצבת שועלי מרום, חטיבת צנחנים במילואים, שירת בתפקיד עד יולי 2006 ובמקביל כיהן כמפקד המרכז לאימונים טקטיים במרכז הלאומי לאימונים ביבשה. יצא ללימודי תואר שני באסטרטגיה וביטחון לאומי באוניברסיטה לביטחון לאומי שבוושינגטון.
ביולי 2007 מונה למפקד חטיבת גבעתי. הוא הוביל את החטיבה במהלך מבצע חורף חם בו נכנסו כוחות גבעתי, שריון והנדסה לרצועת עזה. במהלך הלחימה נהרגו שני חיילים מהחטיבה ושמונה נוספים נפצעו. בתחילת 2009 השתתפה החטיבה בפיקודו במבצע עופרת יצוקה, עם תחילת המבצע השתלטה החטיבה על שכונת זייתון בדרום מזרח העיר עזה וניהלה לוחמה בשטח בנוי. לאחר המלחמה הועמד מלכא לדין משמעתי בפני האלוף יואב גלנט וקיבל הערה פיקודית, בעקבות ממצאי צוות חקירה מטכ"לי, שהעלו כי באירועים שהתרחשו ב-15 בינואר בגזרת הלחימה בשכונת תל אל-הווא, "חרג מסמכותו באופן שסיכן חיי אחרים". זאת כיוון שאישר ירי ארטילרי בסמוך למתחם מיושב. יחד עמו הועמד לדין גם מפקד אוגדת עזה, תת-אלוף איל איזנברג. בתדרוך לעיתונאים שערך בתום הלחימה טען כי לא הייתה הגזמה בהפעלת אש. באוקטובר 2010 נחקר במצ"ח בהוראת הפרקליט הצבאי הראשי, בעקבות אישור שנתן במהלך המבצע, להפציץ מבנה, בתקרית שבה נהרגו 21 פלסטינים. ב-2012, בתום הבדיקה של הפרקליטות הופרכו החשדות נגדו ונקבע שלא נהג ברשלנות בנסיבות העניין. למרות סגירת התיק קבע הרמטכ"ל בני גנץ שאין לקדם את מלכא לתפקיד פיקודי.
ביולי 2009 מונה לקצין אג"ם של פיקוד המרכז עד שנת 2012. באוגוסט 2013 הועלה לדרגת תא"ל ונכנס לתפקידו כראש מטה פיקוד המרכז, בתפקידו שימש עד יולי 2016. ב-22 בספטמבר 2016 הועלה לדרגת גונדר ומונה לסגן נציב בתי הסוהר.
מלכא נשוי ואב לשני בנים ובת.
יהב גורפינקל
יהב גורפינקל (נולד ב-27 ביוני 1998) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי בהפועל תל אביב.
קריירה
גורפינקל נולד במושב עמיקם. החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי חיפה. בעונת שותף בחמישה משחקים במסגרת ליגת האלופות לנוער, בה הגיע מכבי חיפה עד לשלב הפלייאוף. ב-21 בינואר 2017 רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–3 לעירוני קריית שמונה. עד לסיום העונה, רשם שלוש הופעות בליגת העל.
ב-4 ביולי 2017 הושאל גורפינקל להפועל נצרת עילית עד לסיום העונה. ב-11 בספטמבר 2017 כבש צמד בניצחון 2–3 נגד הפועל רמת גן.
ב-22 באוגוסט 2018 חתם עד לסיום העונה בהפועל חדרה, העולה החדשה. בתחילת עונת 2019/2020 שב לחיפה ואף שיחק בגביע הטוטו נגד הפועל באר שבע, אך ב-12 בספטמבר 2019 חזר לחדרה.
ב-4 בנובמבר 2020 הושאל להפועל חיפה.
ב-7 ביולי 2021 חתם לשלוש שנים בנורשפין מליגת העל השוודית. ב-31 במאי 2022 שוחרר מהמועדון.
ב-27 ביולי 2022 חתם לעונה אחת בהפועל תל אביב.
גורפינקל שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ישראל ורשם 34 הופעות בסך הכול, תשע מהם בנבחרת הצעירה.
שוטר בגן ילדים
שוטר בגן ילדים (באנגלית: Kindergarten Cop) הוא סרט קולנוע קומי אשר בוים על ידי איוון רייטמן ונכתב על ידי מורי סיילם והרשל ווינגרוד. בסרט מככב ארנולד שוורצנגר בתפקיד ג'ון קימבל. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1990.
עלילה
אחרי שנים של מרדף אחר סוחר הסמים קאלן קריספ (ריצ'רד טייסון), בלש משטרת לוס אנג'לס ג'ון קימבל (ארנולד שוורצנגר) עוצר אותו על רצח; נרקומנית בשם סינדי רואה אותו רוצח את החבר שלה, מודיע שהשיג לו מידע בנוגע להימצאותם של אשתו לשעבר, רייצ'ל וייט קריספ, שלכאורה גנבה ממנו מיליוני דולרים לפני שברחה עם בנם המשותף, קאלן ג'וניור. בניגוד לרצונו הוא משובץ כשותף לפיבי אוהרה (פמלה ריד), מורה לשעבר שהפכה לשוטרת, על מנת שיגיעו לאסטוריה, אורגון, במסווה של זוג נשוי במטרה למצוא את רייצ'ל ולהציע לה חסינות בתמורה לעדות נגד קאלן בבית המשפט. על פי התוכנית, פיבי אמורה לשמש כמורה מחליפה של קאלן ג'וניור בבית הספר היסודי של אסטוריה. בפועל, פיבי מקבלת במטוס הרעלת קיבה חמורה וברגע האחרון נופלת למשכב, וקימבל נאלץ לתפוס את מקומה. מנהלת בית הספר החשדנית, גברת שלוסקי (לינדה האנט), משוכנעת שקימבל לא יחזיק מעמד ויפרוש. לאחר מספר ימים קשים קימבל מצליח להסתגל למעמדו החדש כמורה ומשתמש באימון שעבר כשוטר ובניסיונו כאבא על מנת לחנך את הילדים בכיתה שלו. הוא הופך לדמות נערצת ואהובה על ידי הילדים, הוריהם וצוות המורים וההנהלה ומתחיל ליהנות מעבודתו כמורה.
במסגרת עבודתו הוא חושף מקרה של התעללות באחד מהילדים בכיתתו ותוקף את האב המתעלל ומצליח סופית להשיג את אהדתה של מיס שלוסקי, שמציינת בפניו שלמרות שהיא אינה אוהבת את השיטות שלו שנלמדו באקדמיה למשטרה, היא חושבת שהוא מורה טוב. הוא מתחיל לחבב את אחד מהמורות בבית הספר, ג'ויס פאלמיירי (פנלופה אן מילר), אימו של דומיניק, אחד מהילדים בכיתתו, שחיה בנפרד מבעלה וסיפרה לדומיניק שהוא חי בצרפת. קימבל מתחיל לחשוב שג'ויס היא אשתו לשעבר של קאלן ושדומיניק הוא קאלן ג'וניור. בקליפורניה, קריספ משוחרר ממעצר לאחר שסינדי מתה ממנה של קוקאין מקולקל, שניתנה לה על ידי אימו של קאלן, אלינור (קרול בייקר). מיד לאחר שהוא משוחרר, קריספ ואימו נוסעים לאסטוריה על מנת לחפש אחר קאלן ג'וניור. כשקימבל ואוהרה מקבלים את ההודעה על שחרורו של קאלן, הם מתעמתים עם ג'ויס בנוגע לזהותה האמיתית ומציעים לה הגנה בתמורה לעדותה בבית המשפט. ג'ויס, נסערת על כך שקימבל הונה אותה ופוחדת מבואו האפשרי של קריספ, מספרת לקימבל שקריספ שיקר כשאמר שהיא גנבה ממנו כסף במטרה לשכנע סוחרי סמים אחרים לעזור לו למצוא אותה, וכי הסיבה האמיתית לבואו היא לקחת את קאלן ג'וניור, מכיוון שהוא כועס עליה על כך שנעלמה עימו.
ביום למחרת, במהלך יום הלימודים, קריספ מגיע לבית הספר ויוצר שרפה בספריה על מנת ליצור פעולת הסחה וכשבית הספר מתפנה מהתלמידים הוא חוטף את דומיניק ומנסה לצאת מבניית בית הספר דרך המלתחות. קימבל רודף אחריו. כשאוהרה מנסה להיכנס לסייע לו, אלינור דורסת אותה במכוניתה ולוקחת את אקדחה. קימבל מתעמת עם קריספ אך קריספ מאיים באקדח על דומיניק ומאלץ את קימבל להניח את אקדחו. החמוס של קימבל, שהיה ברשותו של דומיניק ושימש כקמיע של הכיתה, נושך את קריספ ומאפשר לקימבל לקחת את אקדחו בחזרה ולירות בו למוות. אלינור נכנסת ויורה בקימבל בכתף ולאחר שרואה את גופתו של בנה מתכוננת להרוג את קימבל אך אוהרה מגיחה מאחוריה ומהממת אותה עם אלת בייסבול. אלינור נעצרת וקימבל נלקח לבית החולים. בסופו של דבר אוהרה חוזרת למשטרת לוס אנג'לס בעוד שקימבל מחליט לפרוש מעבודתו כשוטר ולחזור לאסטוריה ולהפוך למורה בגן הילדים כמשרה קבועה. הילדים מקבלים אותו בברכה בעוד ג'ויס והוא מתנשקים.
צילומי הסרט
בשלב הליהוק נשקלו השחקנים דני דה ויטו וביל מארי לתפקיד קימבל, אולם לבסוף נבחר שוורצנגר לתפקיד.
צילומי החוץ צולמו בעיר אסטוריה שבמדינת אורגון, בבית הספר היסודי ג'ון ג'ייקוב אסטור (Jacob Astor Elementary School). תוכו של בית הספר צולם באולפני יוניברסל בהוליווד שבקליפורניה. הצילומים בוצעו בחופשת הקיץ אולם השתתפו בהם תלמידים רבים של בית הספר ומורי בית הספר כניצבים.
Necessary Evil
האלבום הוקדש לזכרו של ז'אן ז'אק גולדברג.
סקירה אמנותית
אלבום זה, שנחשב לאחד הכבדים של סיילם, מהיר בהרבה מקודמיו, דבר המתבטא בין השאר בתיפוף מהיר בקצב של מכונת ירייה. בנוסף לצווחות הצרודות של זאב טננבוים, יש באלבום גם שאגות וגרואלינג של דת' מטאל. בשיר האחרון יש גם שירה נשית מלודית. על עטיפת השער, המראה את מגדלי עזריאלי בלב עיר חרבה, מצולמת יובל טננבוים, בתו של הסולן זאב טננבוים. בתוך חוברת הלהקה השירים כתובים בכתב יד על גבי כתמי דם אדומים ושחורים. עטיפת האלבום עוצבה על ידי ניר גוטריימן, גיטריסט הלהקה.
השירים הבולטים באלבום הם:
שרפשטיין
שרפשטיין הוא שם משפחה יהודי שפירושו אבן משחזת.
סונג דה-נאם
סונג דה-נאם (בקוריאנית: 송대남; באנגלית: Song Dae-nam; נולד ב-5 באפריל 1979) הוא ג'ודוקא עבר דרום קוריאני אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג, אלוף אולימפי מלונדון 2012.
ביוגרפיה
בדצמבר 2005, זכה דה-נאם במדליית כסף בטורניר הבינלאומי 'Kracup Korea Open Jeju' בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג. בשנת 2006 הוא זכה במדליית כסף בטורניר 'Jigoro Kano Cup Tokyo' היוקרתי ובמדליית כסף נוספת בטורניר 'Super World Cup Tournoi de Paris'. בשנת 2007 הוא זכה במדליית הזהב בטורניר טוקיו לאחר שניצח בגמר את טקאשי אונו היפני. בפברואר 2009 דה-נאם זכה במדליית הזהב בגראנד סלאם פריז לאחר שניצח בגמר את סגן האלוף האולימפי קים ג'ה-בום, חברו בנבחרת הדרום-קוריאנית.
במשחקים האולימפיים בלונדון 2012, דה-נאם זכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. בסיבוב הראשון הוא ניצח באיפון את חואן רומרו האורוגוואי לאחר תרגיל טטה-שיהו-גטאמה. בשמינית הגמר הוא ניצח בניקוד ווזארי את אלחן ממאדוב האזרי וברבע הגמר גבר שוב בווזארי על מסאשי נישיאמה היפני. בחצי הגמר דה-נאם ניצח בווזארי את טיאגו קמילו הברזילאי לאחר תרגיל סיאו-נגי. בגמר דה-נאם התמודד מול אשלי גונזלס הקובני ולאחר 5 דקות ללא ניקוד הקרב נכנס לניקוד זהב. 11 שניות בתוך זמן ניקוד הזהב דה-נאם ביצע תרגיל בשם קואוצ'י-גארי שהעניק לו ווזארי וניצחון.
גרובר
גרובר הוא שם פרטי ושם משפחה (Grover), ממקור אנגלו-סקסיושמם של יישובים שונים בארצות הברית. כמו כן, בתעתיק Gruber הוא שם משפחה ממקור גרמני שפירושו, עמק או קניון. זהו שם המשפחה הנפוץ ביותר באוסטריה.
ניאון
נֵיאוֹן (באנגלית: Neon) הוא יסוד כימי מסדרת הגזים האציליים, שסמלו הכימי Ne ומספרו האטומי 10.
תכונות
הניאון הוא הגז האציל השני במשקלו, הוא חסר צבע וכמעט לא פעיל. ניאון יוצר ספקטרום פליטה בצבע כתום-אדמדם כאשר הוא מיונן. לניאון יכולת קירור גדולה פי 40 מהליום נוזלי ופי 3 ממימן נוזלי (ההשוואה מתבססת על נפח). ברוב המקרים קירור ניאון יותר זול מקירור הליום.
היסטוריה
ב-1898, זוהה הניאון (מהמילה היוונית Neos שפירושה "חדש") על ידי ויליאם רמזי ומוריס טרברס (Morris Travers) בעיר לונדון שבאנגליה. ניאון התגלה כאשר רמזי צינן דגימת אוויר עד שהפך לנוזל, ואז חימם את הנוזל וכבש את הגזים כשהם רותחים. את גז הניאון מצאו שני הכימאים הבריטיים ויליאם רמזי ומוריס טראוורס, ביוני 1898. הם עשו זאת כאשר הם עדיין חגגו את גילוי גז הקריפטון במאי 1898, כאשר הם גילו עוד אחד - ניאון. רמזי האמין שהוא גילה דפוס של מיקום היסודות בטבלה המחזורית, וכאשר יש שיטה, יש מה לחפש. כאשר המדען יודע מה הוא מחפש יש לו סיכוי טוב יותר גם למצוא. החוקרים חיפשו גז כבד לא פעיל, בתערובת הקרה של גזים ונוזלים שנשארו במכונת ההקפאה לאחר שהוציאו מהאוויר הנוזלי את ההליום והארגון. הם מצאו קריפטון. מה שהם לא ידעו שהם קיבלו יחד עם ההליום והארגון גם נאון. לאחר שמצאו את היסוד הכבד הבא, ולאחר שראו דפוס במשקלים האטומיים, הם היו בטוחים שקיים גז חדש בין הליום וארגון. לכן הם פנו שוב למכונת האוויר הנוזלי שלהם, שיפרו את שיטת ההפרדה ומצאו גז חדש, כאשר העבירו דרך הגז זרם חשמלי הם גילו אור אדום בהיר שאנו מזהים היום עם שלטי הניאון.
תרכובות
הניאון יכול ליצור תרכובת עם פלואור במעבדה. לא בטוח כי הניאון יוצר תרכובות בטבע, אך כמה עדויות רומזות כי הדבר יכול להיות נכון. היונים נצפו במחקר עם ספקטרוגרף מסות.
צורה בטבע
הניאון נמצא לרוב בצורת גז אטומרי. הניאון נדיר באטמוספירת כדור הארץ והוא מהווה חלקיק אחד מתוך 65,000.
שילוט ניאון
נורת ניאון היא צינור מלא בגז האציל, אשר בשני קצותיו אלקטרודות. כאשר מושרה בין שתי האלקטרודות מתח גבוה מספיק, הגז מתחיל לזהור בצבע האופייני לו. המתח ההתחלתי הדרוש הוא גבוה יחסית, אך בזמן פעולתה, נורת ניאון צורכת כמות אנרגיה נמוכה, יחסית לנורת להט רגילה.
כדי לייצר נורות ניאון, משתמשים בצינורות זכוכית בקטרים שונים ומעוצבים לצורות שונות.
הצבע שמאפיין את הניאון עצמו הוא אדום-כתום. ניתן להשפיע על צבע הנורה וליצור גוונים שונים (ביניהם כחול, ירוק ולבן), על ידי שימוש בארגון ואדי כספית (שהפליטה הראשונית היא באולטרה סגול) במקום בניאון, יחד עם ציפויים פלאורסצנטים שפולטים אור בצבעים שונים.
דניאל בוטייל
דניאל בוטייל (נולד ב-4 ביוני 1994) הוא אתלט ישראלי, אלוף ישראל בקפיצה לרוחק (2014).
ביוגרפיה
בוטייל מתאמן בהדרכת רוגל נחום.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2011 סיים בוטייל במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.67 מטר ובמקום שישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.85 מטר.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 2012 זכה בוטייל במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.87 מטר, אחרי יוחאי הלוי חבור לאגודה (16.86 מטר) ולפני תום יעקובוב ממכבי חיפה כרמל (11.55 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.10 מטר.
באליפות ישראל באתלטיקה לנוער שנערכה ביוני 2013 זכה בוטייל במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא ישראלי חדש לנוער של 15.61 מטר, שיפור של 19 ס"מ לשיא הנוער בן ה-21 של אבי טיירי, ו-58 ס"מ לשיאו האישי. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה הוא זכה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.52 מטר, אחרי יוחאי הלוי חברו לאגודה (16.45 מטר) ולפני תום יעקובוב ממכבי חיפה כרמל (15.31 מטר). שלושה שבועות לאחר מכן, במסגרת תחרויות האתלטיקה של המכביה התשע-עשרה, הוא סיים במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.49 מטר.
אלוף ישראל
באליפות ישראל באתלטיקה יולי 2014 זכה בוטייל במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 7.34 מטר, לפני תום יעקובוב (7.32 מטר) וגדי אוחיון מעמק חפר (7.26 מטר).
מתקפת ברנוביץ'
מתקפת ברנוביץ' הייתה מתקפה שנערך בחזית המזרחית במהלך מלחמת העולם הראשונה בין צבא רוסיה לכוחות גרמניה ואוסטריה-הונגריה ביולי 1916.
רקע כללי
במקביל למתקפה של החזית הדרום-מערבית הרוסית, הייתה אמורה החזית המערבית הרוסית לפתוח במתקפה לכיוון וילנה. עם זאת, תוכנית ההתקפה שונתה - במקום התקפה על וילנה, המתקפה הייתה לכיוון אזור ברנוביץ'. שינוי כיוון זה בא בעקבות פקודות מלמעלה, שתווך בחזון לגריגורי רספוטין, והתקבל על ידי הצאר כמפקד העליון. בתחילת יוני 1916 החלו חיילי החזית הדרום-מערבית במתקפה, תוך שהם השיגו פריצות דרך נגד הצבא האוסטרו-הונגרי והתקדמו לגליציה. עם זאת, גנרל אלכסיי אברט, מפקד החזית המערבית הרוסית, דחה פעמיים את המתקפה המתוכננת לעבר ברנוביץ', תחילה ב-31 במאי, אחר כך ב-4 ביוני, ולאחר מכן ניסה לבטל את המבצע לחלוטין. בפקודת המפקדה העליונה הרוסית, גנרל אוברט נאלץ "לתקוף את האויב בחזית - נובוגרודק - ברנוביץ'" ב-3 ביוני.
תוצאות
למרות חודשים של היערכות ויתרון של פי שישה בכוח אדם ובתותחים, הרוסים לא הצליחו לפרוץ את העמדות הגרמניות המבוצרות, ותפסו רק את הקו המבוצר הראשון באזורים מסוימים של המתקפה שאבדו לאחר מכן להתקפות נגד גרמניות.
מיכאל שרפשטיין
מיכאל (מיכה) שרפשטיין (22 בדצמבר 1947 – 27 באוגוסט 2022) היה מפיק קולנוע וטלוויזיה ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה
מיכה שרפשטיין נולד לאברהם ולטובה, במחנה עקורים בעיר נוי-אולם שבגרמניה אחרי מלחמת העולם השנייה. למיכה היו אח ואחות גדולים ממנו ואח ואחות קטנים ממנו. הוריו עלו לישראל ב-1949 והתגוררו ביפו, שם פתח אביו בית מלאכה לחריטת עץ. אמו הייתה עקרת בית ועזרה לאביו. בהמשך רכשו הוריו קיוסק בקולנוע גלרון ביפו. בהיותו בן 11 עבר עם משפחתו לרמת גן, בה גדל עד גיוסו לצה"ל. למד בבית הספר העממי ביפו ובתיכון אהל שם ברמת גן. בגיל 16 עזב את בית הספר והחל לעבוד כחשמלאי. בצבא היה חבר בגרעין נח"ל משאבי שדה ובהיאחזות קציעות במשך חצי שנה. כעבור שנה וחצי שירת כסמל, על תקן קצין תחמושת בצאלים.
בחופשת השחרור שלו מהצבא עבר מיכה שרפשטיין לתל אביב, התרועע עם יושבי בית הקפה כסית ודרכם נכנס לתעשיית הקולנוע. עבודתו הראשונה הייתה כשחקן. הוא הכיר את סוכנת השחקנים לביאה הון שהציעה לו לשחק בסרט הטלוויזיה "קרלוס" שצילמו באילת (1971) בו שיחק קאובוי. בסרט שיחקה גם ג'רלדין צ'פלין. שיחק גם בסרטו של מנחם גולן "שוד הטלפונים הגדול" (1972) ובסרטו של אורי זוהר "עיניים גדולות" (1974). אחר-כך עבד במספר סרטים כעוזר תאורן. הוא עבד עם אורי זוהר וצבי שיסל כעוזר הפקה בתוכניות שונות שביימו לערוץ הראשון. אחר-כך היה מפיק בפועל בסרטים "הצילו את המציל" בבימויו של אורי זוהר ו"פנטסיה על נושא רומנטי" בבימויו של ויטק טרץ' על פי תסריט של חנוך לוין (שניהם ב-1977). "מסע אלונקות" שביים ג'אד נאמן היה הסרט הראשון בו שימש כמנהל הפקה (1977). הוא עבד כמפיק בפועל, מנהל הפקה ועוזר במאי ראשון ב"יוצאים קבוע", השני בסדרת סרטי אסקימו לימון, בבימויו של בועז דוידזון (1979). עבד גם בסרטו של דניאל וקסמן "חמסין" (1982) ובסרטו של רפאל רביבו "עדות מאונס" (1984). לאחר צילומי הסרט נעצר בטענה שסיפק חשיש למשתתפי הסרט בזמן הצילומים.
שימש כמפיק בפועל בשניים מסרטיו של ג'ורג' עובדיה – "הדודה מארגנטינה" ו"נורית 2" (שניהם ב-1984).
הסרט הראשון בו כיהן שרפשטיין כמפיק היה "לנה" בבימויו של איתן גרין (1982). שותפו בהפקה היה נסים דיין. אחר-כך הפיק את סרטו של גרין "עד סוף הלילה" (1985), הפעם הפיק לבד. באותה שנה הפיק את הסרט "גשר צר מאוד", בבימויו של נסים דיין, על פי סיפור מאת חיים חפר. לקח חלק בהפקת שניים מהסרטים שביים זאב רווח – "שרגא קטן" (1978) ו"ספר נשים" (1984). הפיק את הסרט ללקק ת'תות שביים אורי ברבש (1992). הפיק את הסרט "נישואים פיקטיביים" (1988) שביים חיים בוזגלו. ב-1990 הפיק את סרטו של ערן ריקליס "גמר גביע" וכעבור שנה הפיק את סרטו של ריקליס "זהר", אודות סיפור חייו של זהר ארגוב.
סדרת הטלוויזיה הראשונה ששרפשטיין הפיק הייתה "סטרייט ולעניין" (1994-1993). הייתה זו קומדיית מצבים והסיטקום הישראלי הראשון אשר הציג דמות של הומוסקסואל בפריים טיים. הוא הפיק גם את סדרת הטלוויזיה "תמונות יפואיות" עם אריק לובצקי ומתי הררי (1996).
שרפשטיין יצר ביחד עם עמיתן מנלזון את "כחול עמוק", הגרסה הישראלית של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "משמר המפרץ", בבימויה של איילת דקל, שהוקרנה בכבלים (1998).
ב-2003 שרפשטיין הקים עם האחים משה ולאון אדרי את חברת ההפקה "טופיה". רבים מהסרטים והסדרות הפיק ביחד עם עמיתן מנלזון. הפיק את הסרט "פלייאוף" (2011) בבימויו של ערן ריקליס (2011), שמתבסס על סיפור חייו של רלף קליין. הפיק את הסדרה "כתב פלילי" שביים חיים בוזגלו (2005-2004). הפיק את סדרת הטלוויזיה "טירונות" שביים אורי ברבש (1998) בתקציב של 3 מיליון שקל.
הפיק שני סרטים עם אריק לובצקי – "הפנטסיה הגדולה של סימיקו הקטן", (2011) ו"תפוחים מן המדבר" (ביים ביחד עם מתי הררי).
שרפשטיין נפטר ב-27 באוגוסט 2022. היה גרוש ובשנותיו האחרונות היה בזוגיות עם ענת ברק. היה נשוי לעיתונאית שרית ישי לוי ולאשת העסקים נילי תן-עמי, ממנה בנו הבכור, תום שרפשטיין, מוזיקאי, שהלחין את המוזיקה לחמישה מהסרטים והסדרות שהפיק. היה אב לשני ילדים צעירים יותר ממערכת יחסים שהייתה לו עם שלי גיל, המפיקה הראשית ב־ynet.
Gangsta's Paradise
Gangsta's Paradise (מילולית: "גן עדן של כנופיות", שכן "גנגסטה" היא מילת סלנג לכנופיות רחוב עם נטייה לאלימות, סמים ופשע) הוא שיר ראפ של הזמר קוליו בהשתתפות זמר ה-R&B .L.V. השיר הושמע לראשונה בפסקול הסרט "סיכון מחושב" בכיכובה של מישל פייפר (1995), ומאוחר יותר יצא גם במסגרת אלבומו של קוליו שנשא את אותו השם. השיר זיכה את קוליו בפרס גראמי לשנת 1996.
במהלך השנים זכה השיר לגרסאות כיסוי ולפרודיות, נכלל במצעדים שונים והופיע במסגרת יצירות קולנוע וטלוויזיה שונות.
על השיר
השיר הוא עיבוד מחדש לשירו של סטיבי וונדר משנת 1976, "Pastime Paradise", שהופיע במקור באלבומו "Songs in the Key of Life". השיר משתמש בלחן זהה עם תזמור שונה של הליווי מוזיקלי. מילות השיר שונו על ידי קוליו והותאמו לתיאור "חיי הרחוב" של חברי כנופיות רחוב (גנגסטה) הנוטות לאלימות, סמים ופשע. מילות השיר קודרות ומבטאות את הטרגדיה שבחייהם.
השיר מתחיל בשורה מתוך מזמור תהילים: (במקור:  ששונה ל"בעודי הולך בגיא צַלְמָוֶת"), ונמשך במילים  (בתרגום חופשי: אני מביט על חיי / ומבין כי דבר לא נותר). צביונו הדתי של השיר בא לידי ביטוי גם בקולות המקהלה ברקע, כנהוג בשירת מזמורים בכנסיות.
שורות הפזמון החוזר בשיר מבוצעות בידי .L.V (בתרגום חופשי: "תגיד לי, למה אנו כה עיוורים ולא רואים / שאלו שבהם אנו פוגעים הם אתה ואני") מביעות ביקורת עצמית נוגה.
זהו אחד משיריו הבודדים של קוליו שבהם הוא נמנע מניבול פה ומגסויות, זאת עקב בקשתו של סטיבי וונדר, אחרת, הוא לא היה נותן לו אישור להשתמש ביצירתו.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ צולם בבימויו של אנטויין פוקוואה. בקליפ משתתפת שחקנית הקולנוע מישל פייפר כשהיא מגלמת את תפקידה בסרט "סיכון מחושב". הקליפ נפתח כשפייפר שואלת את קוליו האם ברצונו לספר לה במה העניין? וקוליו עונה בשיר. הסיטואציה מתקיימת במה שנראה כבית נטוש וחשוך שעל קירותיו נראות כתובות גרפיטי שונות, ולאורך הקליפ שזורים קטעים מהסרט "סיכון מחושב".
הקליפ זכה בתארים "קליפ הראפ הטוב ביותר" ו"הקליפ שמקורו בסרט הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה של MTV לשנת 1996.
השיר במצעדים ונתוני מכירות
הסינגל של השיר הגיע למקום ראשון בארצות הברית, הממלכה המאוחדת, אירלנד, צרפת, גרמניה, איטליה, שוודיה, אוסטריה, הולנד, נורווגיה, שווייץ, אוסטרליה, ניו זילנד וישראל, ובכך היה לשירו המצליח ביותר של קוליו.
השיר זיכה את קוליו גם בזכייה בפרס גראמי בקטגוריית הראפ לשנת 1996, ובמועמדות לפרס אלבום השנה.
גרסאות מאוחרות והופעה בתרבות ההמונים
הוציא גרסת סולו לשיר באלבום הבכורה שלו. גרסה זו לא כללה את קוליו והופיעו בה מילים נוספות שאותן כתב. הסינגל לא שחזר את ההצלחה של הגרסה המקורית עם קוליו.
לשיר יצאו ברבות השנים מספר פרודיות. המפורסמת שבהן היא ככל הנראה זו שביצע וירד אל ינקוביק, שנקראה "Amish Paradise" (מילולית: "גן עדן של אמיש"), ושהגיעה למקום ה-53 במצעד האמריקאי. בעקבות הפרודיה ניטשה מחלוקת בין קוליו לינקוביק, באשר לשאלת היתר השימוש בשיר המקורי. קוליו טען כי זה לא ניתן, בעוד ינקוביק טען כי חברת התקליטים שלו הודיעה לו על מתן היתר שכזה מקוליו. פרודיות נוספות בוצעו על ידי להקת הרוק הנוצרי ApologetiX; על ידי פול שנקלין, שנקראה "Algore Pardise" ובה חוקו קולותיהם של אל גור וביל קלינטון שלועג לראשון.
גרסה אחרת לשיר בוצעה בידי להקת הדת' מטאל הבריטית "Ten Masked Men", המתמחה בביצוע גרסאות כיסוי ופרודיות לשירי פופ. גם להקת המטאלקור האמריקאית In Fear and Faith ביצעה גרסת כיסוי לשיר.
בנובמבר 1995 הופיע השיר בפרק בסדרת הדרמה המשטרתית של רשת פוקס "New York Undercover". באמצע שנות ה-2000 הופיע השיר באחד מפרקי סדרת התעודה הבריטית "Ross Kemp on Gangs". בשנת 2011 הופיע השיר בסרטים "הצרעה הירוקה" ו"מורה רעה", ובשנת 2019 הופיע השיר בטריילר של הסרט "סוניק הקיפוד".
עמק הבכא
עֵמֶק הַבָּכָא הוא עמק שניזכר בספר תהילים. יש המזהים את המקום עם בכאים בה נלחם דוד עם פלשתים, שכנראה נקרא כך על שם עצי בכאים שצמחו בו. עמק הבכא הפך לאתר סמלי של סבל יהודי וכלל אנושי.
המשמעות המקראית
השם נגזר מלשון "בכא", כנראה מין עץ. השם נזכר לראשונה בתנ"ך, ב: המושג "עֵמֶק הַבָּכָא" מוזכר במפורש ב: משתמע מההקשר של הפסוק במזמור, שכשעולי הרגל לירושלים עוברים בעמק העצוב הוא נעשה למבורך. יש המפרשים שמדובר בעמק מצפון לגיא בן הנום, שבו היו צומחים עצי "הַבָּכָא", שהעלים שלהם היו מרשרשים במעין קול דמוי בכי. בתרגום התנ"ך לאנגלית של המסורה, מופיעה המילה Mulberry Tree ובתרגום לעברית - עץ תות. ייתכן והכוונה היא לתות שחור בכותי שהוא זן ממשפחת תות עץ אשר נראה כעץ בוכה ועל כן שמו.
פירוש אחר אומר שהמלה "בכא" נגזרת מ"פיכה" - נזל, ירד. והכוונה לשרף של העצים, כנראה עצי מיש דרומי, שהיה מפכה ונוזל מן העצים.
חוקר הצמחים יהודה פליקס מזהה את הבכא עם אלת המסטיק, כיוון שצמח זה משמיע קול בעת שבירת זרדיו ועליו (בשל קשיותם ושברירותם), ומכיוון שלאחר שבירתם נוזל צרי בצורת דמעות, הרי הוא תבלין המסטיקא המפורסם הנמכר עד ימינו בצורת "דמעות" (ושהיה מוכר מאוד בעת העתיקה כמסטיק ללעיסה - מקור שמו כנראה פיניקי-עברי, כיוון שהיה "משתיק" את לועסו).
המשמעות הסמלית
חז"ל ראו בשם "עמק הבכא" כינוי סמלי לגיהנום, היינו למקום אליו נשלחים עוברי עברה, כאשר המילה "בכא" מפורשת כבכי.
בשלב יותר מאוחר קיבל "עמק הבכא" משמעות סמלית חדשה, יהודית ואחר כך גם כלל אנושית, כשהפך לכינוי למקום עינויים וסבל אנושי, וסמל של גלות עם ישראל המתמשכת. פירוש זה נזכר לראשונה בתפילה, ובפיוט "לכה דודי". ביטוי זה הוא גם כינוי לעולם הזה ותלאותיו. במאה ה-16 כתב ההיסטוריון היהודי ר' יוסף הכהן הרופא ספר היסטוריה בשם "עמק הבכא", ובמאה ה-19 חיבר הסופר מנדלי מוכר ספרים ספר בשם "בעמק הבכא".
מלחמת יום הכיפורים
בהיסטוריה של מדינת ישראל, "עמק הבכא" הוא כינוי של עמק נרחב בצפון רמת הגולן, בין הר חרמונית לבין רכס הבוסטר, שדרכו ניסו לפרוץ הדיוויזיות הסוריות במלחמת יום הכיפורים. טנקים של חטיבה 7 ושל חטיבה 188 בעזרת סיוע של גדוד 405 בלמו שם את כוחות השריון הסורים, בקרב דמים קשה שנמשך כארבע יממות. הכוח הישראלי מנה 150 טנקים ומולו התייצבו כ-450 טנקים סוריים. הודות לקרב בלימה שנוהל על ידי מפקד גדוד 77 של חטיבה 7, אביגדור קהלני, נכשלה המתקפה של הצבא הסורי בגזרה הצפונית והושמדו כ-300 טנקים סוריים. צה"ל איבד 76 לוחמים ולזכרם הוקמה במקום אנדרטה.
לקרב ניתן הכינוי "קרב עמק הבכא" בסדרת כתבות של רנן שור בעיתון "במחנה" בנובמבר 1973.
קירוב ליניארי
קירוב ליניארי או קירוב מסדר ראשון הוא מושג במתמטיקה המתאר קירוב של פונקציה מתמטית כלשהי באמצעות פונקציה ליניארית (ליתר דיוק, פונקציה אפינית). לקירובים ליניארים יש שימוש נרחב במדעים ובמתמטיקה כדי לקבל קירוב לערך הפונקציה בסביבה של ערך קבוע מראש. היות שפונקציות ליניאריות הן קלות לחישוב ולפתרון, קירובים ליניארים מועדפים כמעט תמיד בניתוחים אנליטיים ונומריים אם הם מספקים את הדיוק הנדרש.
בורון ניטריד
בורון ניטריד הוא תרכובת כימית שנוסחתה BN. זהו סריג אטומרי המורכב ממספר שווה של אטומי בור וחנקן. כיוון שהבור והחנקן שכנים לפחמן (הבור בטור 3, הפחמן בטור 4 והחנקן בטור 5) הרי שהחומר איזו-אלקטרוני לפחמן, ובהתאם מופיע בשתי צורות המזכירות את הצורות האלוטרופיות של הפחמן: יהלום וגרפיט. הצורה ההקסגונלית דומה לגרפיט, בנויה גם היא ממישורים של אטומים קשורים קוולנטית במבנה דמוי חלת דבש של משושים צמודים שביניהם פועלים כוחות ואן דר ואלס חלשים. עם זאת, בניגוד לגרפיט, בורון ניטריד הקסגונלי מבודד חשמלית כיוון שלא נוצר אל-איתור של האלקטרונים בין המישורים. בשונה מגרפיט הלוחות בבורון ניטריד אינם מוסטים אלא מסודרים כך שאטום חנקן נמצא מעל אטום בור בלוח השכן בשל קוטביות הקשר B-N. הצורה הקובית של בורון ניטריד מזכירה יהלום: כל אטום במרכז טטראדר וקשור בקשר קוולנטי יחיד ל-4 אטומים שכנים (כל אטום בור ל-4 אטומי חנקן וכל חנקן ל-4 אטומי בור). בהתאם, הצורה הקובית קשה כמעט כיהלום ומשמשת כחומר שחיקה לליטוש.
קירוב ליניארי
כאשר לפונקציה קיים קירוב ליניארי, נאמר שהפונקציה דיפרנציאבילית.
בורון ניטריד
ייצור
בורון ניטריד נדיר מאוד בטבע ונמצא רק בגרגרים בגודל מיקרוני בסלעים עשירים בכרום בטיבט. מייצרים בורון ניטריד בתגובה של חומצה בורית או בורון טריאוקסיד עם אמוניה בטמפרטורה של 900°C באווירה של חנקן:
קירוב ליניארי
הגדרה
בהינתן פונקציה \ f על מרחב הממשיים שהיא רציפה וגזירה ושנגזרתה רציפה גם היא בסביבה של \ a, מתקבל מטור טיילור עבור \ n=1 כי:
בורון ניטריד
ייצור
או עם שתנן בטמפרטורה שמעל 1000°C:
קירוב ליניארי
הגדרה
כאשר \ R_2 הוא איבר השארית המייצג את סכום האיברים מסדר גבוה יותר. קירוב ליניארי, או קירוב מסדר ראשון, מתקבל על ידי השמטת השארית, כך שמתקבלת הנוסחה:
בורון ניטריד
ייצור
התוצר הראשוני הוא בורון ניטריד אמורפי אותו הופכים לבורון ניטריד הקסגונלי על ידי חימום בזרם חנקן בטמפרטורה של 1500°C. בורון ניטריד קובי מיוצר על ידי חימום לטמפרטורות גבוהות יותר בלחץ גבוה - 5 ג'יגה פסקל.
קירוב ליניארי
הגדרה
ככל ש-\ x יהא קרוב יותר ל-\ a כך שגיאת הקירוב תהא קטנה יותר שכן האיברים של החזקות הגבוהות יותר של \ x-a ישאפו מהר יותר לאפס ויהיו זניחים ביחס לאיבר הליניארי ב-\ x-a והאיבר הקבוע.
למעשה הנוסחה שלעיל היא בדיוק משוואת המשיק לגרף של הפונקציה \ f בנקודה \ (a, f(a)).
בורון ניטריד
שימושים
בשל העמידות התרמית והכימית הגבוהה, משתמשים בבורון ניטריד לייצור מכשור המיועד לטמפרטורות גבוהות.
כחומר סיכה
בורון ניטריד הקסגונלי הוא חומר סיכה טוב לטמפרטורות גבוהות (עד 900°C) ונמוכות והוא שימושי במיוחד כאשר נדרש חומר סיכה מבודד ויציב מבחינה כימית (כך שלא ניתן להשתמש בגרפיט). יכולת הסיכה של בורון ניטריד, בניגוד לזו של גרפיט, אינה דורשת הימצאות מולקולות מים או גז בין השכבות, כך שניתן להשתמש בו גם בריק, למשל בחלל. משתמשים בבורון ניטריד כמסכך במוצרי קוסמטיקה, צבעים, חומרים דנטליים ובעפרונות.
קירוב ליניארי
הגדרה
ניתן לבצע קירוב ליניארי לפונקציות וקטוריות דיפרנציאביליות באופן דומה. לדוגמה, בהינתן פונקציה דיפרנציאבילית \ f(x, y) על המספרים הממשיים, הקירוב הליניארי של \ f(x, y) עבור \ (x, y) קרובים ל-\ (a, b) נתון על ידי הנוסחה: