cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משל ארכנה (ולאסקס)
תיאור היצירה
המישור השלישי הוא הטפטין עצמו, שאותו ארגה ארכנה. זהו הציור חטיפת אירופה של טיציאן ונושאו מהווה התרסה מיוחדת כנגד אתנה, שכן הוא מתאר כיצד אביה זאוס הונה את אירופה כאשר התחפש לשור בר כדי לחטוף ולאנוס אותה.
במאה ה-18 נוספה למעלה רצועה רחבה (עם הקשת והאוקולוס), לצד רצועות צרות יותר משמאל, מימין ובתחתית. תוספות אלה הוסתרו והן לא נראות במצגת הנוכחית.
ג'רמי טולאלאן
ג'רמי טולאלאן (בצרפתית: Jérémy Toulalan; נולד ב-10 בספטמבר 1983 בנאנט) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדות הקשר ההגנתי והקשר המרכזי והיה חלק מנבחרת צרפת. טולאלאן נחשב לאחד משחקני הקישור הטובים בכדורגל הצרפתי, וידוע במיוחד בשל ראיית המשחק הטובה שלו ויכולתו ההגנתית היעילה המתבטאת בתיקולים בעלי השפעה על המשחק.
קריירת המועדונים
כבר בקיץ 2005 הביעה אלופת צרפת, אולימפיק ליון, עניין בצירופו של טולאלאן לשורותיה, אך נתקלה בסירוב מצידה של נאנט. ב-2006 הגבירה ליון את מאמציה להחתמת טולאלן מאחר שרצתה בו כמחליף למחמדו דיארה שעבר לריאל מדריד. לבסוף עבר טולאלאן לליון במאי 2006 תמורת סכום של שבעה מיליון אירו, וחתם על חוזה לארבע שנים במועדון.
את הופעת הבכורה שלו בליון ערך טולאלאן נגד קבוצתו הקודמת, נאנט, ושיחק במשך כל המשחק בניצחון 1-3. כבר בעונתו הראשונה בליון,, היה טולאלאן שחקן מפתח בקבוצה שזכתה באליפות צרפת השישית שלה. הוא שיתף פעולה בהצלחה בחוליית הקישור של הקבוצה יחד עם שחקנים כז'וניניו הברזילאי, קים שלסטרם השוודי וטיאגו מדנס הפורטוגלי.
בעקבות הצטיינותו בעונת נבחר טולאלאן לנבחרת העונה בליגה הצרפתית ואף נכלל בין ארבעת המועמדים לפרס כדורגלן השנה בצרפת, בו זכה לבסוף חברו לקבוצה בליון, קארים בנזמה. הישג זה נחשב היה לנדיר מאחר שטולאלאן שיחק בתפקיד הגנתי. הוא סייע לליון ב"" באותה עונה. יכולתו הטובה של טולאלאן גררה עניין מצד מועדונים בכירים מאנגליה בדמותם של צ'לסי וארסנל. מאמן ארסנל, ארסן ונגר, שלח סקאוט של המועדון לעקוב אחרי השחקן, אך טולאלאן העדיף להישאר בליון. בעונת היה שותף טולאלאן להעפלה הראשונה בתולדותיה של ליון לחצי גמר ליגת האלופות.
בקיץ 2011 חתם במאלגה מליגת העל הספרדית ל-4 שנים תמורת 10 מיליון אירו.
ב-6 ביולי 2013 חתם טולאלן לשנתיים במונקו הצרפתית. ב-29 ביוני 2016 חתם לשנתיים בבורדו.
נבחרת לאומית
טולאלאן החל לשחק בנבחרות הנוער של צרפת בשנת 2000, עת זומן לסגל הנבחרת עד גיל 17. הוא שיחק גם בנבחרת הנוער של צרפת עד גיל 18. ב-2006 היה טולאלאן חבר בסגל הנבחרת הצרפתית באליפות אירופה עד גיל 21, וסייע לה להעפיל לחצי גמר הטורניר בטרם הפסידה להולנד. הוא נכלל בנבחרת המצטיינים של הטורניר בתור קיצוני שמאלי על מנת לכלול בנבחרת את הקשרים המרכזיים איסמאיל אסיאטי וריו מאבובה שנבחרו גם הם לתואר.
טולאלאן זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של צרפת ב-2006, למשחק נגד נבחרת איי פארו במסגרת מוקדמות יורו 2008. הוא פתח בהרכב ושיחק במשך כל המשחק בניצחון 0-5. טולאלאן סייע לנבחרת להעפיל לטורניר היורו, ובזכות הופעותיו הטובות במדיה ובמדי ליון נכלל בסגל הנבחרת לטורניר. הוא פתח בהרכב בכל משחקיה של צרפת בשלב הבתים, מול נבחרות, ו, אך הודח עמה כבר בשלב הראשון.
מאז הפך טולאלאן לשחקן קבוע בסגל הנבחרת של ריימונד דומאנק ונחשב לממשיך דרכו של קלוד מקאללה בנבחרת. הוא מועדף בהרכב הפותח על פני שחקנים כמו ריו מאבובה, אלו דיארה ולסאנה דיארה. דומינק אף אמר על טולאלאן במספר מקרים כי הוא תחליף מתאים לפטריק ויירה בעת שזה יפרוש מהנבחרת.
קבוצות מזון
קבוצות מזון הן אוסף של מזונות בעלי מאפיינים תזונתיים דומים או סיווג ביולוגי דומה. מדריכי תזונה בדרך כלל מחלקים את פריטי המזון לקבוצות שונות, וממליצים להקפיד לאכול מדי יום מנות שכוללות כל קבוצה ורכיבי תזונה חיוניים על מנת לצרוך תזונה בריאה.
אינגה השני, מלך נורווגיה
אינגה בורדסון (בנורדית עתיקה: Ingi Bárðarson, בנורווגית: Inge Bårdsson; 1185 – 23 באפריל 1217) היה מלך נורווגיה במהלך השלבים המאוחרים של התקופה הידועה בהיסטוריה של נורווגיה כמלחמת האזרחים הנורווגית. הוא מלך משנת 1204 ועד מותו. אינגה היה המלך מטעמה של סיעת ה"בירקביינר" (Birkebeiner). התוצאה של הסדר קביטסוי, שהושג ב-1208 בין סיעת הבירקביינר לבין סיעת ה"בגלר" (Bagler), הייתה תקופת שלום שנמשכה בתשע שנות מלכותו האחרונות של אינגה, במחיר ההכרה של אינגה והבירקביינרים בשליטתם של הבגלרים במחוז ויקן (אזור הפיורד של אוסלו של ימינו).
רקע
אביו של אינגה, ברוד, היה אציל נכבד מאזור טרונדלג וצאצא של טוסטיג גודווינסון. הוא היה מוותיקי תומכיו של המלך סבר, שהעלה את כוחה של סיעת הבירקביינר בסוף המאה ה-12 לאחר שנים של מלחמה כנגד מגנוס החמישי. אמו של אינגה, ססיליה, הייתה בתו של זיגורד השני. היא נישאה לפולקביד "שומר החוק", אציל שוודי. לאחר שאחיה החורג, סבר, זכה בכס המלוכה הנורווגי, היא עזבה את בעלה ויצאה לנורווגיה בטענה שהיא אולצה להינשא לפולקביד. נישואיה בוטלו על ידי הארכיבישוף וסבר שידך אותה לתומכו הנאמן, ברוד גוטורמסון. אינגה היה בנם היחיד של ברוד וססיליה.
מלך
ארבע השנים הבאות עמדו בסימן של לחימה אינטנסיבית בין הבירקביינר לבין הבגלר. הטוען לכתר מטעם הבגלר, ארלינג, מת ב-1206, אך סיעתו המשיכה להילחם גם תחת מנהיגותו של הטוען לכתר החדש, פיליפ סימונסון. הבגלרים שלטו על אזור ויקן, כולל הערים טונסברג ואוסלו, אינגה שלט על טרונדלג ונידארוס ומערב נורווגיה, כולל ברגן, עברה מיד ליד מספר פעמים. ב-22 באפריל 1206 תקפו הבגלרים את נידארוס במהלך חגיגות הנישואים של זיגריד, אחותו של אינגה, ואינגה עצמו נמלט בקושי בעור שיניו כאשר הוא שחה במימיו הקפואים של נהר נידלבה. בשנה שלאחר מכן תקפו הבירקביינרים בהצלחה את המעוז של הבגלרים בטונסברג, אך המלחמה התמשכה מבלי שאף אחד מהצדדים מצליח להשיג ניצחון החלטי. בסתיו 1207 פתחו הארכיבישוף תור מנידארוס והבישוף ניקולס מאוסלו, מהבולטים שבמנהיגי סיעת הבגלר, במשא ומתן על יישוב הסכסוך. בסתיו 1208 הם הצליחו לכנס פגישה בעיר קביטסוי בה השתתפו אינגה, פיליפ והרוזן הוקון. בהסדר שהושג, הסכים פיליפ לוותר על תואר המלוכה ובידו הושארה השליטה על מזרח נורווגיה, כולל ויקן ולא כולל בוהוסלן. כמו כן הוענק לו התואר של רוזן הכפוף למלך אינגה. לרוזן הוקון ניתנה השליטה על מערב נורווגיה, כולל ברגן. אינגה היה המלך היחיד, האדון של פיליפ והוקון והשליט הישיר של טרונדלג ונידארוס. כדי להעניק תוקף להסכם, נשא פיליפ לאישה את בתו של המלך סבר ודודניתו של אינגה, כריסטינה.
הסכם השלום החזיק מעמד עד לסוף תקופת מלכותו של אינגה. אף על פי כן, פיליפ לא כיבד את התחייבויותיו והמשיך לעשות שימוש בתואר מלך. מערכת היחסים בין אינגה לבין אחיו הוקון נותרה מתוחה. כאשר היה ברור שפיליפ ממשיך לכנות את עצמו מלך, עשה הוקון ניסיונות להכריז גם על עצמו כמלך, אך אינגה סירב להכיר בכך. תחת זאת, נוסח הסכם שעל פיו האח שיאריך ימים על פני אחיו יירש את אדמותיו של השני, בעוד שבן בלתי חוקי של כל אחד מהם יירש את שניהם. להוקון היה בן חוקי, בעוד שלאינגה היה בן בלתי חוקי, גוטורם, שנולד ב-1206 מפילגש ושמה גיריד. ב-1214 דיכא אינגה מרידת איכרים בטרונדלג. הוקון נחשד במעורבות בעידוד המרידה. בכל מקרה עימות גלוי לא פרץ מעולם בין שני האחים והוקון מת בנסיבות טבעיות בברגן זמן קצר לאחר חג המולד של 1214. אינגה קיבל את השליטה בחלקו בממלכה.
ב-1217 נפל אינגה למשכב בנידארוס. במהלך תקופת מחלתו הוא מינה את אחיו למחצה הצעיר, סקול ברודסון, כרוזן וכמפקד הצבא. ב-23 באפריל 1217 מת אינגה השני. הוא נקבר בקתדרלת נידארוס. לאחר מותו ירש אותו הוקון הוקונסון בן ה-13, נכדו הבלתי חוקי של המלך סבר. הוקון גודל בחצרם של אינגה ושל הרוזן הוקון לאחר שהם היו מודעים לקיומו החל מ-1206. סקול המשיך להיות הרוזן והשליט למעשה של נורווגיה במשך כמה שנים נוספות.
הערכת דמותו
היסטוריונים רבים ראו באינגה כמלך חלש. הוא מעולם לא הצליח להשיג את השליטה על כל שטחי נורווגיה והוא הסכים לחלוקת השליטה עם הבגלרים, עקרון שבו הוא דבק למרות הפרת ההסכם על ידי פיליפ שכינה את עצמו מלך. כמשקל נגד לדעות אלו טוענים היסטוריונים אחרים שאינגה היה שליט חזק בשל העובדה שהוא הצליח לעמוד בלחצם של הקיצוניים ומחרחרי המלחמה בקרב חברי סיעת הבירקביינר והביא לקיצן של מלחמות האזרחים ההרסניות.
הסאגות של הבגלר, מקור בן התקופה, מתארות את אינגה כאדם שקט ורגוע, שנרתע מהשתתפות בחגיגות והעדיף לבלות את זמנו באגפי המגורים שלו יחד עם חבריו הקרובים, תכונת אופי שחלק מאנשיו עשו בהן שימוש נגדו. לאחר ההתקפה על נידארוס ב-1206 נעשתה בריאותו רופפת מאוד.
אויקיגיוש
אויקיגיוש (בהונגרית: Újkígyós) היא עיר בנפת בקשצ'בה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם באויקיגיוש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 5,716 תושבים ובשנת 2021 רק 4,844 תושבים.
האזור מיושב מסביבות המאה ה-7 והעיר הוזכרה לראשונה בשנת 1398. ברבות השנים העיר נהרסה מספר פעמים והוקמה מחדש בשנת 1814 וקיבלה הכרה כעיר רשמית משנת 2009.
יהודי אויקיגיוש
יהודים חיו באויקיגיוש במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
עופרי ארד
קריירת מועדונים
ארד נולד וגדל בקיבוץ החותרים, כבן הזקונים מתוך שבעה אחים שגם שיחקו כדורגל, ואחיו הגדול הוא כדורגלן העבר דורי ארד. אביו, עודד ארד נפטר בספטמבר 2021.
נוער
החל את דרכו בכדורגל ב-2008 בקבוצת הילדים טרום א' של מכבי חיפה. לאחר מכן התקדם לקבוצת ילדים ג' של מכבי חיפה שם זכה עם הקבוצה באליפות ושנה לאחר מכן גם זכה עמה בגביע המדינה.
לאחר מכן עלה ארד לקבוצת נערים ג' של מכבי חיפה בשנת 2012. בעונתו הראשונה הקבוצה לא הפסידה אף משחק וגרפה ארבעה תארים (אליפות מחוז השרון, גביע המדינה, תואר "אלוף האלופים" וטורניר נייקי). במהלך אותה עונה הבקיע ארבעה שערים.
בשנת 2013, כאשר הוא בן 15, הוזמן ארד להתרשמות בקבוצת לסטר האנגלית, לאחר שהתרשמו ממנו הוא אף זכה לזימון נוסף למבחנים אך לבסוף בחר להישאר במכבי חיפה.
בשנת 2016 בעת טורניר נוער בארצות הברית קיבל הצעות למלגה מארבע אוניברסיטאות (קונטיקט, וויק פורסט, פלורידה, סטנפורד ולואיוויל) אך בחר להישאר בישראל. באותה שנה אף זכה למעקב נוסף על ידי קבוצת לסטר אך גם אז נשאר לבסוף במכבי חיפה.
בוגרים
בתחילת עונת 2017/18 עלה ארד לקבוצת הבוגרים אך מאמן מכבי חיפה באותה שנה, גיא לוזון, לא בנה עליו והוא עבר בהשאלה להפועל רמת גן מהליגה הלאומית תחת הדרכתו של אריק בנאדו. בינואר באותה עונה ניסתה מכבי חיפה להחזירו מהשאלה אך לאחר תביעת בוררות הוא נשאר ברמת גן עד סוף העונה, הוא שיחק ברוב המשחקים ואף הבקיע 4 שערים.
בתחילת עונת 2018/19 עם חזרתו למכבי חיפה ישב תחילה על הספסל אך עם הגעתו של המאמן מרקו בלבול באמצע העונה החל ארד לשחק באופן קבוע והפך לשחקן מרכזי בקבוצה, הוא סיים את העונה עם 21 הופעות, בישול אחד, 8 משחקים בהם שמר על שער נקי ושער אחד בגביע הטוטו.
באוקטובר 2019 האריך את חוזהו כאשר חתם על חוזה ל-5 שנים בקבוצה. ב-4 בדצמבר 2019 כבש את שער הבכורה בליגת העל בקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה: שער שוויון בתוספת הזמן בתיקו 3–3 מול מ.ס. אשדוד.
באוגוסט 2021 האריך את חוזהו במכבי חיפה עד 2024.
ב-21 בפברואר 2023 הושאל לעונה אחת לקאיראט אלמטי מליגת העל בקזחסטן.
נבחרות ישראל
בעבר, שיחק בשתי נבחרות הנוער של ישראל ובנבחרת הצעירה עד גיל 21.
חיים אישיים
ב-27 בנובמבר 2022 נישא לשני ברגר. עורכת דין במקצועה.
מחוץ לחוק (תוכנית טלוויזיה ישראלית)
מחוץ לחוק היא תוכנית סטנדאפ בהנחייתם של רועי לוי ולוסי אהריש, אשר שודרה בחברת HOT החל מ-21 במאי 2012 ועד לסיומה בדצמבר 2013 במשך 3 עונות ו-62 פרקים. בהמשך שודרו חלק מפרקי התוכנית בערוץ 10.
התוכנית
התוכנית מצולמת מול קהל על במה ובה תפאורה דמוית בית משפט. בכל פרק מובא נושא אחר לדיון בשאלה האם יש להוציאו אל מחוץ לחוק או שמא להשאיר אותו חוקי (למשל מוזיקה מזרחית, צבא הגנה לישראל, מיסטיקה וכו'). רועי לוי משמש כשופט בבית המשפט ואילו לוסי אהריש משמשת כקלדנית. בכל תוכנית מובאים 2 סטנדאפיסטים אשר משמשים הן כסנגור והן כקטגור לאותו נושא נבחר. כל עונה הסתיימה בפרק מיוחד בו השתנה מעט מבנה התוכנית וכלל כמות גדולה יותר של קומיקאים או נושאים.
מייקל קנינגהם
מייקל קנינגהם (באנגלית: Michael Cunningham; נולד ב-6 בנובמבר 1952) הוא סופר אמריקאי, נודע במיוחד בשל ספרו "השעות" משנת 1998, שזכה בפרס פוליצר לספרות בדויה, ובפרס PEN פוקנר לשנת 1999.
מחוץ לחוק (תוכנית טלוויזיה ישראלית)
מבנה התוכנית
בשלב הראשון, מוצג הנושא בפני השופט רועי לוי ואז הקטגור והסנגור מביאים בפניו את הטיעונים מדוע להוציא את הנושא הנידון מחוץ לחוק, ומאידך מדוע להשאיר אותו חוקי. בשלב השני מובאות ראיות בפני רועי לוי בעד ונגד הנושא הנידון (לרוב ראיות מצולמות ככתבות שטח). בשלב השלישי מוזמן אל דוכן העדים "עד מומחה", ידוען הקשור לנושא הפרק (למשל נדב יעקבי ואורי פינק). ברוב המקרים, הקטגור והסנגור מפנים אליו שאלות הומוריסטיות, עליהן בהרבה מהמקרים העד כלל לא עונה. לעיתים רק השופט שואל שאלות את העד המומחה.
מייקל קנינגהם
חיים וקריירה
מייקל קנינגהם נולד בסינסינטי שבאוהיו, וגדל בפסדינה שבקליפורניה. למד ספרות אנגלית באוניברסיטת סטנפורד, שם סיים תואר ראשון. אחרי כן למד באוניברסיטת איווה, קיבל את מלגת מיכנר וסיים תואר שני באמנויות יפות מסדנת הכתיבה של איווה. בזמן שלמד באיווה, הוא פרסם סיפורים קצרים באטלנטיק וב-Paris Review. סיפורו "White Angel", מתוך הרומן פרי עטו A Home at the End of the World נכלל בקובץ "הסיפורים הקצרים האמריקאיים הטובים ביותר, 1989" שראה אור בידי Houghton Mifflin.
הוא זכה במלגת גוגנהיים ב-1993 וזכה במענק הלאומי לאמנויות ב-1998. הוא זכה בפרס הכתיבה על שם ויטינג Whiting Writers' Award לשנת 1995. קנינגהם לימד בסדנה לאמנויות נאות בפרובינסטאון שבמסצ'וסטס ובתוכנית לכתיבה יוצרת לתואר שני בברוקלין קולג'. כעת הוא מרצה בכיר לכתיבה יוצרת באוניברסיטת ייל.
מחוץ לחוק (תוכנית טלוויזיה ישראלית)
מבנה התוכנית
בעונה השנייה נוספה לתוכנית "צנצנת הערבים", בה כל מי שמספר בדיחה על חשבון ערבים מחויב בקנס בסך 20 שקלים, אשר מוקדש למגזר הערבי. לוסי הקצרנית פטורה מהקנס עקב היותה ערביה. לעונה השנייה נוסף גם ראיון קצרצר עם הסנגור והקטגור בסוף התוכנית (על רקע כתוביות הסיום) ובו תגובתם לפסיקת השופט. מנהג זה המשיך גם בעונה השלישית.
סטנדאפיסטים
הסטנדאפיסטים משמשים בתור עורכי דין - לפעמים קטגור, ולפעמים סנגור
מייקל קנינגהם
חיים וקריירה
הרומן "השעות" ביסס את קנינגהם כדמות דומיננטית בעולם הספרות האמריקאי, והרומן האחרון פרי עטו, Specimen Days, זכה גם הוא לתשבחות מהמבקרים האמריקאים. קנינגהם ערך ספר שירה ופרוזה של וולט ויטמן, Laws for Creations, וכתב במשותף עם סוזן מינו תסריט שהוא עיבוד של רומנה של מינו Evening. הוא גם הפיק את הסרט Evening, שיצא לאקרנים בשנת 2007 וכיכבו בו גלן קלוז, טוני קולט ומריל סטריפ.
פרסים
עבור השעות הוא זכה בפרסים
חבילה (תוכנה)
חבילה במערכת ניהול חבילות, ובפרט בכאלו הקיימות בהפצות לינוקס, היא יחידת מידע היכולה להיות מותקנת או מוסרת במחשב. חבילה עשויה לכלול קבצים שונים, ובהם תמונות, גופנים, משחקים, תוכנות ועוד. בנוסף קיימת בכל חבילה יחידת מטא-נתונים הכוללת את תיאור תוכן החבילה גרסתה ותאימותיה. מרכז ניהול החבילות מתקין את התוכנה תוך כדי התייחסות למטה המידע המופיע בה.
מדזב
מדזב (Medzev) היא עיר השוכנת במזרח סלובקיה במחוז קושיצה.
היסטוריה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נוצר קונפליט גדול בין תושבי העיר עם הצאצאים הגרמניים לבין הסלובקים וחלקם גורשו לגרמניה.
מערכת ניהול חבילות
מערכת ניהול חבילות (מכונה גם מנהל חבילות) היא תוכנה המאפשרת לבצע אוטומטית התקנת והסרת חבילות תוכנה, וכן עדכונן והגדרתן. מנהל החבילות מהווה יתרון בעת התקנת תוכנה בשל טיפולו בתחומי תאימות התוכנה לפלטפורמה עליה היא מותקנת, גרסתה, ומניעת בעיות נוספות. המערכת מתכתבת על-פי-רוב עם בסיס נתונים תוכנתי העשוי להכיל מאות ואף אלפי חבילות תוכנה.
המערכת קיימת לרוב במערכות הפעלה מבוססות לינוקס או דמויות יוניקס (כגון הומברו ב-macOS) ומהווה חלק אינטגרלי מהן. המערכת קיימת בדרך-כלל במערכות הפעלה התומכות כברירת מחדל בתפעול המחשב בצורה זו, ללא התקנה עצמאית של תוכנות, אך חלקן אינו חיוני ורק תורם לנוחות המשתמש.
מנהלי חבילות נפוצים בסביבת יוניקס:
Destiny (אלבום של גלוריה אסטפן)
Destiny (בעברית: גורל) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת גלוריה אסטפן, אשר יצא ב-4 ביוני 1996, על ידי אפיק רקורדס.
רקע והצלחה
מתוך האלבום יצאו 4 סינגלים כאשר הסינגל הראשון היה השיר "Reach". השיר הפך לבין השירים הבולטים בקריירה של אסטפן ואף הפך לשיר הנושא של אולימפיאדת אטלנטה. בנוסף מתוך האלבום יצאו עוד שני סינגלים באנגלית והשיר "No Pretendo", גרסה ספרדית לשיר "Steal Your Heart" אשר היה לסינגל הרביעי והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הלטיני.
האלבום הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית עם מכירות של מיליון עותקים ולמעמד פלטינה כפולה בספרד.
מהדורות
בשנת 1997 יצאה לאלבום מהדורה מחודשת באירופה אשר כללה את כל שירי האלבום ביחד עם "No Pretendo". מהדורה זו יצאה כמהדורה מחודשת שוב אבל רק בספרד בשנת 2000.
שירו שיר לשמש (שיר)
"שירו שיר לשמש" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. את השיר הוציאה לאור ב-1974 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה הראשונה והמובילה באלבום בעל אותו שם.
הערות שוליים
קט:שירי 1974 קט:סינגלים מ-1974 קט:שירי אילנית קט:שירים בעברית קט:שירים שנכתבו על ידי דודו ברק קט:שירים שהולחנו על ידי נורית הירש קט:שירים על השמש קט:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בישראל
לודוויג השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ
לודוויג השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Ludwig III. von der Pfalz; 23 בינואר 1378 - 30 בדצמבר 1436), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1410–1436.
ביוגרפיה
לודוויג נולד ב-23 בינואר 1378, לרופרכט מפפאלץ ול, בתם של פרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג ו. בעת מסעו של אביו באיטליה בשנת 1401, ניהל לודוויג את ענייני הנסיכות.
בשנת 1410 מת אביו רופרכט, מלך גרמניה, ולפני מותו חילק את נחלותיו בין בניו: לודוויג קיבל את נסיכות הבוחר מפפאלץ, קיבל את, שטפן קיבל את רוזנות פפאלץ-זימרן ו קיבל את.
לודוויג היה דתי מאוד, והיה הפטרון של אוניברסיטת היידלברג. לודוויג היה מחברי האגודה התוכית נגד לודוויג השביעי, דוכס בוואריה, ואף היה ממקימי ליגת קונסטנץ. לודוויג כיהן כמשנה לזיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואף סייע לארגן את מועצת קונסטנץ. במהלך המועצה ארגן לודוויג את המשפטים של יאן הוס ו, ואף היה אחראי על הריגתו של יאן הוס, וכן היה ממונה על הדחת האנטי-אפיפיור יוחנן העשרים ושלושה.
לאחר מות בנו הבכור רופרכט בשנת 1426, עלה לודוויג לארץ הקודש, משם חזר חולה מאוד. בשנת 1435 התעוור לודוויג, והשלטון עבר לידי אשתו והמועצה המלכותית. ב-30 בדצמבר 1436 מת לודוויג בהיידלברג, ובנו לודוויג הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-6 ביולי 1402 התחתן לודוויג עם בלאנש מאנגליה, בתם של הנרי הרביעי, מלך אנגליה ואליזבת ממייסן, ממנה נולד לו בן אחד:
ב-30 בנובמבר 1417 התחתן לודוויג עם מתילדה מסבויה, בתם של אמדאו, נסיך אכאיה וקתרין מז'נבה, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
הכתרת הבתולה (ולאסקס)
הכתרת הבתולה (בספרדית: Coronación de la Virgen) הוא ציור שמן של הצייר דייגו ולאסקס, שצויר בין השנים 1635–1644. היצירה מוצגת במוזיאון הפראדו במדריד.
רקע והיסטוריה
הכתרת הבתולה הוא נושא באמנות הנוצרית שהפך פופולרי במיוחד באיטליה במאות ה-13 עד ה-15, אך המשיך בפופולריות רבה עד המאה ה-18. הוא מתאר את ישו בגן העדן, לעיתים בליווי האל האב ורוח הקודש בצורת יונה, מניח כתר על ראשה של אמו מרים הבתולה כ"מלכת השמים". בגרסאות מוקדמות גן העדן נראה כחצר ארצית המאוישת על ידי קדושים ומלאכים. בגרסאות מאוחרות רואים את גן העדן בשמיים, כאשר הדמויות יושבות על עננים.
ולאסקס צייר את "הכתרת הבתולה" עבור קפלת התפילה החדשה של המלכה אליזבת מצרפת במצודה בה שוכן הארמון המלכותי של מדריד, שם נועד להשלים סדרה בת תשעה ציורים דתיים שהקרדינל גספר דה בורחה שלח למדריד מרומא בשנת 1635. זה היה הציור הדתי האחרון של ולאסקס. האיקונוגרפיה של הציור היא מסורתית ודומה לעלייתה של הבתולה השמיימה של טיציאן ולציור "עליית הבתולה " של רובנס. מידות הבד והדמויות הקטנות מהחיים הן לא שגרתיות עבור ולאסקס ועשויות לשקף את הצורך שלו להסתגל לסדרת הציורים הקיימת.
היצירה מתוארכת לעיתים קרובות לתחילת שנות הארבעים של המאה ה-17, אך ישנן אינדיקציות לכך שהיא צוירה בשנת 1636. חוקר האמנות אנטוניו פלומינו, שהכרונולוגיה שלו בדרך כלל מדויקת, העריך שנוצרה בו זמנית עם כניעת ברדה אשר הושלמה באפריל 1635. מותה של המלכה בשנת 1644 תוחם לשנה זו את טווח התאריכים. בשנת 1819 היצירה הועברה למוזיאון הפראדו.
לדעתו של חוקר תולדות האמנות הספרדי חוסה לופס-ריי, הדוגמנית בציור זה שימשה גם עבור ונוס מול המראה ומשל ארכנה של ולאסקס.
תיאור היצירה
הקומפוזיציה היא של משולש הפוך ומעניקה תחושה של איזון רב והרמוניה. המוקד הוא דמותה של מרים המביטה מטה כאשר פניה מביעות צניעות, יראת כבוד ורגש. הרכב הציור בכללותו, הן בצורתו והן בצבעו, מזכיר לב. הבתולה, המצביעה עם ידה הימנית על לבה, מחזקת את הרעיון הזה. צורת לב זו, שהיא הדבר המקורי ביותר בציור יחד עם הטבעיות של הדמויות, יכולה לדעתו של היסטוריון האמנות חוליאן גייגו, להיות קשורה לתמת "הלב הקדוש של מריה" בכנסייה הקתולית.
מימין צופה האל האב, המיוצג בכבוד רב כאדם זקן ואדיב. משמאל ישו עם שיער ארוך, שניהם מכתירים את הבתולה עם זר פרחים. במרכז רוח הקודש בדמות יונה לבנה. שלוש הישויות הללו מסודרות באותו הגובה, לאורך קו היפותטי המגדיר את בסיס המשולש, ובכך מייצגות את אותה דרגת אלוהות של מרכיבי השילוש הקדוש.
הצבעים המשמשים הם כחול, בעיקר לפיס לזולי בגוונים עזים של מעיל הבתולה, אדום, סגול ולבן. לצורך הצבע האדום הועדף פיגמנט כרמין מיובא מדרום אמריקה על פני הפיגמנטים האיטלקיים המסורתיים.
ששת הדמויות המלאכיות בתחתית הציור הן כרובים, או פוטי (המסמלים אהבה).
רייבן
{{פירושונים|
ראו גם
}} __ללא_תוכן__
מלונות הרצליה
מלונות הרצליה בחיפה היו שלושה מלונות ששמם היה "מלון הרצליה" שהוקמו במחצית הראשונה של המאה ה-20 בעיר חיפה על ידי דוד משה הלוי-אפשטיין. המלון הראשון הוקם בשנת 1910 והיה מראשוני בתי המלון העברים בחיפה. מלונות הרצליה פעלו בחיפה במשך 29 שנים בין השנים 1939-1910 בארבעה מבנים שונים. השם הרצליה ניתן על שם הרצל.
רוב אורחי המלונות היו יהודים. בניו של הלוי-אפשטיין נהגו להתייצב מדי יום בנמל או בתחנת הרכבת כדי לקבל את הנוסעים ולהפנותם למלונות. המלון שימש גם אורחים שעברו בחיפה בדרכם מביירות ומדמשק למקומות אחרים..
משפחת הלוי-אפשטיין
מייסד המלונות דוד משה נולד בחברון בשנת 1874 למשפחת הלוי שמקורה בספרד ועזבה לאחר גירוש ספרד. הם היגרו לעיר אפשטיין בגרמניה והוסיפו את שם העיר לשם משפחתם. המשפחה היגרה לרוסיה והקימה שם עם משפחות נוספות קהילה של חסידי חב"ד. בשנת 1848 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בחברון. בשנת 1887 עברה המשפחה לירושלים. דוד משה התחתן עם רחל לבית רוזין. בשנת 1908 עבר עם משפחתו ליפו שם פתח מלון בשם "יפה נוף". בשנת 1910 עברה המשפחה לחיפה והקימה בו את מלון הרצליה הראשון. רחל נפטרה בשנת 1924 ונקברה בבית העלמין היהודי הישן של חיפה. דוד משה נפטר בשנת 1954 ונקבר בבית הקברות שבכפר סמיר.
מלון הרצליה ברחוב הגפן
המלון הראשון הוקם במבנה שנבנה בסוף המאה ה-19 ששכן על גבול שכונת ואדי ניסנאס והמושבה הגרמנית (בבית הגפן של היום) פינת דרך ההר ורחוב הגפן. מלון זה פעל ביו השנים 1915-1910.
הקומה השנייה של המבנה שימשה למגורי אורחי המלון, חדר הסבה וחדר אוכל. בקומה הראשונה התגוררו בני המשפחה וכן שימשה לשירותי המלון. בחצר המבנה היו עצי פרי גן ירק ובור מים לאגירת מי גשמים. מלון זה היה המלון הראשון בבעלות יהודית שהיה ברמה אירופאית שהוקם בחיפה. בכל חדר הוצבו קערת רחצה, קנקן מים וסיר לילה בארונית. החלפת המצעים והמגבות נעשתה מדי יום. המזון שהוגש בו היה כשר.
כבר מתחילת הפעלתו היה המלון למקום שהיה מקובל על הקהילה היהודית כמקום המתאים לקבלות פנים חשובות, כגון קבלת הפנים של ועד הספרדים והאשכנזים לרבי נחום החכם באשי ביולי 1910.
בשנת 1913 בעת מתקפת כולרה שארעה בחיפה, התגייס דוד משה שהיה בעל ניסיון רפואי לסייע לרופא שטיפל בחולים. חלק גדול מהאוכלוסייה היהודית האשכנזית של חיפה סעד בעת המגפה במלון שהניקיון הרב ששרר בו עזר במניעת ההתדבקות במחלה.
בשנת 1915, בעת מלחמת העולם הראשונה, המלון הוחרם על ידי השלטון העות'מאני כדי לשכן בו את קציני המטה העות'מאני-גרמני. משפחת לוי-אפשטיין נדרשה לפנות את המלון תוך 48 שעות תוך השארת כל רכושה במלון.
בשנת 1917 גויס דוד משה לצבא הטורקי ובני המשפחה סבלו מרעב. ביום שחרור חיפה על ידי הצבא הבריטי שהו ילדי המשפחה במרתף המבנה.
מלון הרצליה ברחוב אלנבי
המלון השני נפתח בשנת 1917 בעיר התחתית ברחוב אלנבי 7 (בצומת הרחובות אלנבי המגינים ושיבת ציון), במבנה מרובע דו קומתי שנשכר לצורך זה. המלון פעל עד שנת 1939. הקומה הראשונה של המבנה שימשה לדלפק קבלה, חדר אוכל, חדרי המגורים של המשפחה ושל עובדי המלון. הקומה השנייה שימשה לאולם הסבה וחדרי אורחי המלון, חדר אמבטיה ושירותים. המטבח שכן בקומת המרתף. המזון הועלה לחדר האוכל באמצעות מעלית המופעלת ידנית. מרתף נוסף שהיה מקורר שימש לאחסון יין ומוצרים נוספים. בחזית המבנה הייתה מרפסת גדולה ששימשה את בני הבית והאורחים במיוחד בקיץ.
המלון שכן באזור שהיה מרכז חברתי פעיל באותה תקופה, ליד בית העירייה, קרוב לכיכר חמרה (כיכר פריז של היום). עם אורחי המלון נמנו אהרון אהרונסון, חיים נחמן ביאליק, חיים ויצמן, לורד בלפור התגורר במקום כשבא לטקס פתיחת האוניברסיטה העברית ועוד. מיכאל פולק היה דייר של קבע במלון.
בעקבות מאורעות 1939-1936 פחתה תנועת התיירות לארץ והשפיעה על מצבו הכלכלי של המלון. המלון נסגר סופית לאחר שנזרקה פצצה על ידי פורעים ערבים למטבח המלון. פצצה זו הבריחה את אחרוני האורחים.
הומומורפיזם (שפות פורמליות)
בתורת השפות הפורמליות, הומומורפיזם הוא פונקציה המעבירה אותיות מא"ב אחד למילים מעל א"ב אחר. באופן פורמלי, בהינתן שני א"ב, הומומורפיזם הוא פונקציה.
הרחבות
נוכל להרחיב את מושג ההומומורפיזם למילים ואף לשפות. יהיו שני א"ב ויהי הומומורפיזם.
נעיר שפעמים רבות, כשההקשר ברור משמיטים את סימני הכובעים.
דוגמה
ניתן דוגמה להומומורפיזם ולהרחבותיו. יהיו הא"ב . נגדיר הומומורפיזם באופן הבא:
.
לכן, מתקיים למשל כי
נעיין בשפה. אז
סגירות משפחות של שפות תחת הומומורפיזם
משפחת השפות הרגולריות סגורה תחת הומומורפיזם. כלומר, בהינתן רגולריות ו- הומומורפיזם, השפה  גם רגולרית.
למעשה ניתן להראות משפט חזק יותר, והוא סגירות שפות רגולריות תחת הצבה רגולרית.
באופן דומה, גם משפחת השפות החסרות-הקשר סגורה תחת הומומורפיזם, וניתן להראות שהיא אף סגורה תחת הצבה חסרת-הקשר.
הומומורפיזם הפוך
לכל. אם כן, h^{-1} מעבירה כל מילה מעל \Delta לשפה מעל \Sigma.
ניתן לבצע הרחבה לשפות (כלומר ונשתמש באותו הסימון למען הנוחות) על ידי ההגדרה:
לכל. כלומר כעת, h^{-1} מעבירה כל שפה מעל \Delta לשפה מעל \Sigma. נעיר שבאופן שקול יכולנו גם להגדיר.
משפחת השפות הרגולריות סגורה תחת הומומורפיזם הפוך, וכן משפחת השפות החסרות-הקשר סגורה תחת הומומורפיזם הפוך.
סגירות משפחת השפות הרגולריות תחת הומומורפיזם הפוך
משפט: יהיו הומומורפיזם ו- שפה רגולרית. אז גם h^{-1}(L) רגולרית.
הוכחה: מכיוון ש-L רגולרית, לפי ההגדרה קיים אוטומט סופי דטרמיניסטי שמקבל אותה (משמע L(A) = L). נבנה אוטומט סופי A' שמקבל את h^{-1}(L), ומכאן שהיא רגולרית.
רעיון הבניה הוא כדלהלן: בהינתן, על מנת לקבוע את שייכותה ל-h^{-1}(L), נרצה להפעיל סימולציה של A על h(w) כדי לקבוע את שייכותה ל-L (וזה יהיה אופן פעילות A'). אז אם, נרצה לבדוק האם. נרצה אם כן, שכאשר האוטומט A' נמצא במצב q \in Q ומקבל אות קלט, הוא "יפעיל" סימולציה של A מהמצב q עם מילת הקלט h(\sigma).
טענת עזר: מתקיים לכל.
הוכחת טענת העזר: באינדוקציה על מבנה w.
בסיס: אם נקבל כי
מהגדרת פונקציית המעברים המורחבת וכן מהגדרת ההומומורפיזם. למילים באורך 1 הטענה מתקיימת ישירות מהגדרתנו ל-\delta'.
צעד: נניח נכונות למילים באורך n ונראה נכונות למילים באורך n+1. תהי כאשר |w| = n. אז
(הסבר למעברים: מעבר (2) הוא מהגדרת פונקציית המעברים המורחבת; מעבר (3) הוא מהנחת האינדוקציה על u; מעבר (4) הוא מהגדרת \delta'; מעבר (5) הוא מהטענה ; מעבר (6) הוא מהגדרת ההומומורפיזם).
כנדרש (הסבר למעברים: (1) הגדרת קבלה על ידי אוטומט סופי דטרמיניסטי; (2) טענת העזר; (3) כמו (1); (4) הגדרת הומומורפיזם הפוך).
סגירות משפחת השפות החסרות-הקשר תחת הומומורפיזם הפוך
משפט: יהיו הומומורפיזם ו- שפה חסרת-הקשר. אז גם h^{-1}(L) חסרת-הקשר.
נגדיר את מצבי M' להיות כאשר \Delta' הוא אוסף כל המילים מעל \Delta באורך לכל היותר, כלומר האורך המקסימלי שייתכן לתת מילת קלט כלשהו ש-M' יצטרך לסמלץ. כלומר, זוג מייצג מצב q בו M נמצא, ויתרת מילה w שעליו לקרוא. המצב ההתחלתי יהיה (כי תחילה אין מילת קלט שעל M לקרוא). המצבים המקבלים יהיו כי על M להגיע למצב מקבל, ואין עוד יתרת מילה שעליו לקרוא. אם כן,.
נותרה הגדרת פונקציית המעברים. נגדיר אותה בהתאם למוטיבציה שלעיל:
1. קריאת אות קלט על ידי M': לכל.
2. סימולציית M - מסעי-\varepsilon: לכל (אם  מסמלצים מעבר "רגיל" של M, ואם  מסמלצים מסע-\varepsilon של M).
כעת, כל שנותר להראות הוא ש-.
פורד 7Y
פורד 7Y היא מכונית משפחתית קטנה שיוצרה על ידי חברת פורד הבריטית בין השנים 1938–1939. יוצרו 65,069 יחידות.
קארין ז'אן-פייר
קארין ז'אן-פייר (בצרפתית: Karine Jean-Pierre; נולדה ב-13 באוגוסט 1977 ) היא דוברת הבית הלבן בממשלו של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן מאז מאי 2022. לפני כן שימשה כסגנית הדוברת. במקצועה היא מנהלת קמפיינים פוליטיים, פעילה חברתית ופרשנית פוליטית אמריקאית.
ביוגרפיה
ז'אן פייר נולדה בפור-דה-פראנס, עיר הבירה של האי הצרפתי מרטיניק, והיא בת להורים שהיגרו מהאיטי. היא גדלה ברובע קווינס שבניו יורק.
את התואר השני שלה קיבלה מבית הספר ליחסים בינלאומיים של אוניברסיטת קולומביה ב-2003. ב-2014 הצטרפה ז'אן-פייר לצוות המרצים באותה פקולטה שבה היא למדה.
ז'אן-פייר הייתה מנהלת הקמפיין באזורי דרום-מזרח ארצות הברית במהלך קמפיין הבחירות של המועמד הדמוקרטי ברק אובמה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008. לאחר ניצחונו של אובמה בבחירות וכניסתו לתפקיד נשיא ארצות הברית עבדה ז'אן פייר במשרד הבית הלבן.
בינואר 2019 הייתה לפרשנית פוליטית של ערוצי החדשות NBC ו-MSNBC.
באוגוסט 2020 הוכרז כי ז'אן-פייר תכהן כראש הסגל של קמלה האריס, המועמדת הדמוקרטית לתפקיד סגנית הנשיא תחת המועמד ג'ו ביידן, במהלך קמפיין הבחירות שערכו השתיים לקראת הבחירות לנשיאות שנערכו באותה שנה.
ב-5 במאי 2022 נמסר שז'אן-פייר מונתה לתפקיד דוברת הבית הלבן, והיא תיכנס לתפקיד עם פרישתה של ג'ן סאקי, שתשמש כפרשנית-מומחית בערוץ MSNBC.
חיים אישיים
ז'אן-פייר היא לסבית. בריאיון שקיימה לאחר שקיבלה משרה בממשלו של הנשיא אובמה היא אמרה כי. באותו ריאיון אמרה גם כי.
החל מ-2020 ז'אן-פייר מתגוררת באזור וושינגטון די. סי. עם בת זוגה, סוזן מלבו, כתבת ב-CNN. לשתיים יש בת מאומצת.
סובורוב (סרט)
סובורוב: ההרפתקה הגדולה (ברוסית: Суворов. Великое путешествие, בעבר נקרא בפשטות "סובורוב", Суворовъ) הוא סרט אנימציה רוסי משנת 2022 בדיבובם של קונסטנטין חבנסקי ופיליפ קירקורוב המגולל את קורות חייו של המצביא אלכסנדר סובורוב. הופק על ידי סויוזמולטפילם בסיוע קרן הקולנוע הרוסי.
עיר אחרת
"עיר אחרת" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. את השיר הוציאה לאור ב-1974 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה השנייה באלבום שירו שיר לשמש.
על השיר
"עיר אחרת" נכתב, הולחן ועובד על ידי חיים קינן, שייקה פייקוב ואלדד שרים בהתאמה. הוא מחולק לשלושה בתים, כאשר בין כל אחד מבוצע הפזמון, שאורכו עומד על שתי שורות זהות. כל בית מספר על צד אחר של העיר בה מתגוררת: הצד החדש, הישן וה"ללא תכלית". ב-22 במאי 1975 נכנס לראשונה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-14. ב-10 ביולי עלה למקום הראשון, שם שהה שבועיים רצופים. לבסוף, ב-7 באוגוסט יצא מהדירוג לאחר אחד-עשר שבועות צעידה רצופה.
הערות שוליים
קט:שירי 1974 קט:סינגלים מ-1975 קט:שירי אילנית קט:שירים בעברית קט:שירים שהולחנו על ידי שייקה פייקוב קט:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בישראל
אלפרץ
אַלְפֶרָץ (נקרא גם סִירָה, α באנדרומדה ובעבר גם δ בפגסוס) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים אנדרומדה (אם כי β באנדרומדה הוא כוכב משתנה שבהירותו עולה לעיתים על זו של אלפרץ) ומהווה את הפינה הצפון מערבית של האסטריזם הריבוע הגדול שבקבוצת הכוכבים פגסוס. בעבר הוא היה חלק מקבוצת פגסוס וקיבל את ציון באייר δ, אך כיום הוא נחשב לחלק מקבוצת אנדרומדה עם ציון באייר α. השמות אלפרץ וסירה הם שיבוש של השם בערבית سرة الفرس "סורת אל-פַרַס" או "הטבור של הסוסה", מה שמצביע גם כן שבעבר היה הכוכב שייך לפגסוס. זהו כוכב כפול ספקרוסקופי שמרחקו ממערכת השמש הוא כ-97 שנות אור.
תכונות
אלפרץ הוא כוכב כפול ספקטרוסקופי שלא ניתן להפרדה באמצעות תצפית ישירה. זוג הכוכבים מקיף זה את זה במסלול אליפטי למדי עם זמן הקפה של 96.7 ימים ומרחק שמשתנה בין 0.4 ל-1.1 יחידות אסטרונומיות. הבהירות נראית הכוללת של בני הזוג היא מדרגה 2.06 ועוצמת ההארה המשותפת שלהם היא פי 114 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ופי יותר מ-200 בתוספת הקרינה העל-סגולה.
אלפרץ A
אלפרץ A הוא הכוכב המסיבי, הגדול, החם והבהיר יותר מבין שני בני הזוג. מסתו מוערכת בכ-3.8 מסות שמש, רדיוסו כ-2.7 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-13,800 קלווין והוא מאיר בעוצמה של כמעט פי 100 מעוצמת ההארה של השמש וכפול מכך בתוספת הקרינה בתחום העל סגול. נראה שהוא נמצא בתהליך של יציאה מהסדרה הראשית והוא מוגדר כתת-ענק כחול עם סיווג ספקטרלי B8 IV. בנוסף הוא מראה ספקטרום בליעה לא רגיל עם קווים חזקים של יסודות כימיים שנדיר למצוא בכוכבים, כמו כספית, מנגן, גליום, זרחן וקסנון. תופעה זו נצפתה בכוכבים כפולים נוספים שבהם הכוכב הבהיר יותר הוא מסוג ספקטרלי דומה לשל אלפרץ והם נקראים "כוכבי כספית-מנגן".
אלפרץ B
אלפרץ B הוא הכוכב הקטן, הקר והעמום יותר מבין השניים, מסתו מוערכת בכ-1.85 מסות שמש, רדיוסו כ-1.65 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-8,500 קלווין והוא מאיר בעוצמה של כמעט פי 16 מעוצמת ההארה של השמש. זהו כוכב הסדרה הראשית לבן עם סיווג ספקטרלי A3 V. בניגוד לבן הזוג שלו הוא לא מראה פסי בליעה חריגים, למעט שכיחות קצת נמוכה מהרגיל של סידן.
חגורה שחורה (כתב עת)
חגורה שחורה (באנגלית: Black Belt) הוא כתב עת אמריקני העוסק באמנויות לחימה וענפי ספורט של לחימה combat sports, הוא נוסד ב-1961 בידי מיטושי אויהארה. במהלך שנותיו הראשונות אוהרה היה בעלים ומוציא לאור שלקח חלק פעיל גם בעריכה. בלאק בלט הוא אחד מהפרסומים הוותיקים ביותר העוסקים בהגנה עצמית ובאמנויות לחימה בארצות הברית.
כתב העת מכסה את כל סוגי אמנויות הלחימה וסגנונות הקרבות שיש להם קהל מתעניינים בארצות הברית ובעולם, בכלל זה ג'ודו, טאקוונדו, הפקידו, קראטה, קונג פו, ג'ו ג'וטסו, אייקידו, ג'יט קון דו, פנקרטיון ואמנויות נוספות. המאמרים מתמקדים בטכניקות קרב ובדמויות מעולם אמנויות הלחימה, צעירים וזקנים כאחד. בלאק בלט מדגיש שיטות להגנה עצמית, בכללן טכניקות להגנה עצמית צבאית ומשטרית. הוא מסקר בצמצום אתלטים ברמה אולימפית או תחרויות אולימפיות בג'ודו, טאקוונדו, היאבקות, ואגרוף, אבל מדגיש תחרויות אמנויות לחימה מעורבות הזוכות לחסות מפרסמים ואת המתמודדים הראשיים שלהן.
ברוס לי תרם מאמרים רבים לכתב העת במהלך שנות השישים והוא היה חברו של המוציא לאור אויהארה, אמן לחימה בזכות עצמו.
כיום המגזין הוא בבעלות Active Interest Media. נכון לשנת 2009 המוציאה לאור היא שריל איינג'להארט והעורך הוא רוברט יאנג.
רוב גיליונות בלאק בלט שמצויים בארכיון ניתן לקריאה במלואם בגוגל ספרים.
פרנקו נרו
שנותיו הראשונות
פרנקו נרו נולד כפרנצ'סקו ספאראנרו (Francesco Sparanero) בסן פרוספרו, אמיליה-רומאניה, וגדל בבדוניה ובמילאנו. הוא למד זמן קצר בחוג לכלכלה ומסחר באוניברסיטה המקומית, לפני שעבר ללמוד בתיאטרון פיקולו במילאנו. הוא מתגורר כיום במונטנה ליד בילינגס במחוז ילוסטון ובבעלותו חוות סוסים ביחד עם אשתו ונסה רדגרייב.
קריירת המשחק
הופעתו הראשונה בסרטים הייתה בתפקיד קטן ב- La ragazza in prestito (1964), והיה לו תפקיד ראשי במערבון הספגטי Django (1966) של סרג'יו קורבוצ'י, הראשון בסדרת סרטי ג'נגו שהיה ללהיט קולנועי והפך לדמות המזוהה עם פרנקו נרו (למרות שבהמשך הדמות שוחקה על ידי שחקנים נוספים רבים). באותה שנה הוא הופיע בתשעה סרטים בכללם Texas, addio (1967) ו-Tempo di massacre.
ב-1967 הוא הופיע בסרטו הראשון דובר האנגלית, בסרט קמלוט בתפקיד לנסלוט, שם הוא פגש את זוגתו ואחרי כן אשתו, ונסה רדגרייב. בעקבות זאת הוא הופיע בסרט המאפיה Il giorno della civetta (1968) לצידה של קלאודיה קרדינלה.
מכיוון שהאנגלית שלו הייתה בינונית הוא קיבל תפקידים מוגבלים יחסית, אם כי הוא שיחק בסרטים דוברי אנגלית אחרים בכללם The Virgin and the Gypsy (1970),  Force 10 from Navarone  (1978), הנינג'ה (1981) ומת לחיות 2 (1990).
בשנת 1972 שיחק בסרט האפיפיורית יוהנה.
ברוב הפעמים הוא לוהק לתפקידי פעולה כמו בסרטים Los amigos (1972) או Keoma  (1976), אבל בנוסף לכך הוא גילם מנעד רחב של דמויות, כמו הבל באפוס של ג'ון יוסטון epic The Bible: In The Beginning  (1966), המהנדס המושפל שיוצא לנקום ב- Street Law, וסגן הומוסקסואל ב-Querelle  (1982). הוא גם הופיע ביותר מ-150 סרטים וכתב, הפיק וכיכב בסרט Jonathan degli orsi (1993).
בשנת 1991 הצטלם בסרט על יקטרינה הגדולה בתפקיד של מיכאיל וורונצוב (אנה קנאקיס גילמה את אשתו).
נרו שיחק בסרט הישראלי "האיטלקים באים", בבימויו של איל חלפון (1996).
לאחרונה הוא כיכב בהונגריה בסרט Honfoglalás, (1996) של הבמאי גאבור קולטאי, בסרט הטלוויזיה "נשות המאפיה" (1997) לצד ונסה רדגרייב ונסטסיה קינסקי, בסרטו של קולטיי Sacra Corona (2001), ובסרט "מגידו: קוד אומגה 2" (2001).
בשנת 2008 שיחק בדרמה ההיסטורית "באת'ורי" לצדה של אנה פריל, ובשנת 2010 הוא שיחק בסרט "מכתבים לג'ולייט" לצד אשתו ונסה רדגרייב. בשנת 2017 הופיע בסרט "העיר האבודה Z".
בשנת 2019 שיחק בסרט הדרמה הגרמני "תיק קוליני" בדמותו של פבריציו קוליני. בשנת 2020 שיחק בסרט המלחמה האמריקאי "Recon" לצד אלכסנדר לודוויג.
בשנת 2023 גילם את האפיפיור בסרט האימה האמריקאי "מגרש השדים בשירות האפיפיור" לצדו של ראסל קרואו.
חייו האישיים
יחסים הרומנטיים עם השחקנית הבריטית ונסה רדגרייב החלו ב-1967 כשהם נפגשו בצילומי הסרט קמלוט. ב-1969 הם הביאו ביחד ילד קרלו גבריאל ספאראנרו (שידוע בשמו קרלו נרו), תסריטאי ובמאי. אחרי שהם נפרדו למספר שנים, במהלכן היו להם מערכות יחסים עם אחרים, הם נישאו באופן פורמלי ב-31 בדצמבר 2006.
קרלו נרו ביים את ונסה רדגרייב בעיבוד הקולנועי של מחזהו של וולאס שון, The Fever.
ב-1987, כשהוא צילם בקרטחנה, קולומביה, הוא ניהל רומן עם מאוריסיה מנה, ממנו נולד בנם פרנקיטו.
הבחירות הכלליות בבריטניה 1997
בבחירות הכלליות בבריטניה שנערכו ב-1 במאי 1997 הועמדו לבחירה כל 659 המושבים בבית הנבחרים הבריטי, הבית התחתון של הפרלמנט. בהנהגתו של טוני בלייר הביאה מפלגת הלייבור לקיצן 18 שנים שבהן ישבה באופוזיציה, כאשר נחלה ניצחון סוחף וזכתה ב-418 מושבים, מספר המושבים הגדול ביותר שבו החזיקה מאז ומעולם.
בעקבות הניצחון היה בלייר לראש ממשלת בריטניה במקומו של מנהיג המפלגה השמרנית ג'ון מייג'ור, והיה לראש הממשלה הצעיר ביותר מאז 1812. מפלגתו של בלייר החזיקה בשלטון ברציפות במשך 13 שנים (לאחר ניצחון בבחירות 2001 ובחירות 2005), עד לבחירות הכלליות ב-2010. בלייר שימש כראש הממשלה עד להתפטרותו בשנת 2007.
בעקבות תבוסת מפלגתו בבחירות התפטר ג'ון מייג'ור מתפקידו כמנהיג המפלגה ופרש מן החיים הפוליטיים. במקומו נבחר כמנהיג ויליאם הייג.
רקע
ראש הממשלה ג'ון מייג'ור (שירש את מרגרט תאצ'ר ב-1990) הוביל את המפלגה השמרנית בבחירות הקודמות שנערכו ב-9 באפריל 1992. בבחירות אלו שמרה המפלגה על כוחה בבית הנבחרים ואף הגדילה אותו קלות (מ-336 מושבים ל-343) וכך שמרה על אחיזתה בממשלה. הלייבור בהנהגתו של ניל קינוק לא הצליח לכבוש את השלטון (מספר מושביו בבית הנבחרים נותר למעשה בעינו, 273 לעומת 271 לפני כן). בעקבות זאת פרש קינוק מהנהגת הלייבור ובמקומו נבחר ג'ון סמית. לאחר מותו הפתאומי של סמית' במאי 1994 נבחר במקומו טוני בלייר.
בשנים שלאחר הבחירות נמצאה הפופולריות של השמרנים בירידה, בעוד שזו של הלייבור עלתה. אף על פי שהמיתון הכלכלי ששרר ב-1992 חלף בתוך שנה, גרמו אירועים אחרים להכתמת המוניטין של השמרנים בניהול ענייני הכלכלה, כמו למשל יום רביעי השחור, ב-16 בספטמבר 1992, שבו הושעתה השתתפות הלירה הבריטית במנגנון שער החליפין האירופי לאחר ששערה צלל מעבר לתחום המותר. פגעו בהם גם טענות שונות לאי סדרים בהתנהלות אישי המפלגה כמו גם המחלוקת בקרבם בסוגיות שונות שנגעו לחברות בקהילה האירופית.
הלייבור מצדו זכה לפופולריות גוברת מאז 1992 וביתר שאת לאחר שבלייר היה למנהיגו. בלייר קירב את עמדות המפלגה למרכז הפוליטי תחת השם "הלייבור החדש" (New Labour). הוא הביא לביטול הסעיף בחוקת המפלגה שחייב אותה לפעול למען הלאמה מסיבית של התעשייה כמו גם את מדיניותה לפעול למען פירוק חד-צדדי של החימוש הגרעיני של בריטניה. הוא גם החליש את קשרי המפלגה עם האיגודים המקצועיים. ב-1996 פרסמה המפלגה מנשר ובו התחייבות למספר צעדים בתחום הכלכלה והחברה במסגרת שינויי עדיפויות תקציביים, לרבות הקטנת מספר התלמידים בכיתות הנמוכות, קיצור תורים בשירותי הבריאות הלאומיים על ידי הוספת תקציבים, הקטנת האבטלה בקרב בני פחות מ-25 וכל זאת מבלי להעלות את שיעורי המסים ותוך ריסון האינפלציה ושיעור הריבית. המשמעת הפנימית במפלגה בשונה מאצל השמרנים הייתה גבוהה.
עקב כל זאת הראו סקרי דעת הקהל בשנים שבין 1992 ל-1997 תמיכה גבוהה ויציבה בלייבור על חשבונם של השמרנים, עד לשיא של 59 אחוזי תמיכה בדצמבר 1996 (בבחירות עצמן הגיע שיעור התמיכה הארצי ל-43.2%). התמיכה בשמרנים ירדה לפי הסקרים עד לשפל של 22 אחוזים (בבחירות עצמן היה שיעור התמיכה הארצי 30.7%).
מערכת הבחירות
הפרלמנט שנבחר בבחירות 1992 השלים את מלוא תקופת כהונתו בהתאם לחוק - חמש שנים. ראש הממשלה מייג'ור הכריז על הבחירות ומועדן ב-17 במרץ והפרלמנט התפזר ב-8 באפריל. הבחירות נקבעו ל-1 במאי, המועד שבו עמדו להיערך בחירות לרשויות המקומיות בבריטניה. מערכת הבחירות נמשכה לפיכך שישה שבועות - זמן ארוך ביחס למקובל בבריטניה.
נקודת המוצא של מערכת בחירות מבחינת השמרנים מבחינת התמיכה בציבור הייתה חלשה. מייג'ור העדיף מערכת בחירות ארוכה כדי "לחשוף את ריקנותו" של הלייבור. הקמפיין השמרני התבסס על השיפור במצב הכלכלי וברמת האבטלה ועל הדגשת היציבות שבשלטון המפלגה וסיסמתו הייתה "תוכלו להיות בטוחים רק עם השמרנים" (You can only be sure with the Conservatives). אולם מייג'ור התלבט במשך כל הקמפיין בין שני מסרים שמרניים שלא התיישבו זה עם זה - האחד כי הלייבור העתיק את מצעו מהשמרנים והאחר כי הלייבור החדש איננו חדש וכי עמדותיו הן מסוכנות. אי ההכרעה ביניהם חיבלה בקמפיין השמרני, כמו גם חילוקי דעות פומביים שהתגלעו בין אישים במפלגה. בין השאר, כמאתיים מועמדים שמרנים לא צייתו למדיניות המפלגה להתנגד לאימוץ המטבע האירופי האחיד על ידי בריטניה ומייג'ור ביקר אותם בטענה שהם כובלים את ידיו בעת שהוא נושא ונותן בעניין עם האיחוד האירופי. לבסוף, עלייתה של מפלגת משאל העם, שערערה על חברות בריטניה באיחוד האירופי - והשיגה לבסוף את מספר הקולות הרביעי בגובהו בבחירות - נגסה בחלק מקהל המצביעים של המפלגה. השמרנים ספגו מכה נוספת כאשר העיתון רב התפוצה סאן החליט לעביר את תמיכתו מהם ללייבור.
הקמפיין של הלייבור היה אפקטיבי יותר. הוא הדגיש את הפילוג בצמרת השמרנים ובזכות אימוץ עמדות מרכזיות יותר מבעבר הצליח למשוך לכיוונו קהל רחב יותר מקהל המצביעים המסורתי של המפלגה והעביר לצד הלייבור מצביעים מאוכזבים של השמרנים, בעיקר בעלי עמדות מתונות. בלייר היה פופולרי מאוד וניצב במרכז הקמפיין בהצלחה. הלייבור ניצל היטב את הרצון בשינוי לאחר 18 שנים של שלטון השמרנים. הלייבור השמיע מספר הבטחות בחירות ובהן קביעת שכר מינימום ארצי ועריכת משאלי עם בסקוטלנד ובויילס בנוגע להקמת פרלמנטים מקומיים.
תוצאות
בבחירות השתתפו 31,286,284 מצביעים - 71.3% מכלל בעלי זכות הבחירה.
ניתוח התוצאות
שיטת הבחירות האזורית הרובנית הנוהגת בבריטניה הביאה כרגיל לחוסר מתאם בין מספר הקולות שקיבלו מועמדי כל מפלגה במדינה כולה לבין מספר המושבים שבהם זכו בבית הנבחרים. בבחירות אלו פעלה שיטה זו באופן בולט לטובת הלייבור (שקיבל 43.2% מהקולות ו-63.4% מהמושבים בבית הנבחרים) ולרעת המפלגה השמרנית והמפלגה הליברל-דמוקרטית. כמו כן, מפלגת משאל העם קיבלה 811,849 קולות - ההישג הרביעי בגובהו בבחירות - אך לא זכתה באף מושב בבית הנבחרים.
התבוסה השמרנית הייתה הגדולה ביותר מאז הבחירות ב-1906 ושיעור התמיכה הארצי בהם היה הנמוך ביותר מאז 1832. המפלגה איבדה את כל מושביה בסקוטלנד ובויילס, ושורה של שרים מכהנים ושרים לשעבר משורותיה איבדו את מושביהם בפרלמנט. המפלגה נקלעה לתקופת השהייה באופוזיציה הממושכת ביותר שלה מאז המאה ה-18, שתמה עם בחירתו של דייוויד קמרון ב-2010.
המפלגה הליברל-דמוקרטית יותר מאשר הכפילה את ייצוגה בבית הנבחרים וזכתה ביותר מושבים מכל מפלגה שלישית מאז 1929, כל זאת אף על פי שהמספר המוחלט של הקולות שקיבלה היה נמוך מב-1992. המפלגה הלאומית הסקוטית הכפילה את מספר מושביה בפרלמנט משלושה לשישה.
מספר שיא של נשים היו לחברות בבית הנבחרים - 120, מהן 101 מועמדות של הלייבור, שנקט במדיניות של העדפה מתקנת לנשים.
מירב שירום
מירב שירום (נולדה ב-6 באוקטובר 1981) היא שחקנית, רקדנית וזמרת ישראלית. זוכת פרס התיאטרון הישראלי.
ביוגרפיה
שירום נולדה, גדלה והתחנכה בפתח תקווה. כשהייתה בת שש התחילה ללמוד סטפס אצל יענק'לה קלוסקי, נשיא אגודת הסטפס הישראלית בסטודיו למחול של סיגי ניסן בפתח תקווה. היא רקדה במסגרת הסטודיו עד שהייתה בת שמונה עשרה ולמדה גם בלט קלאסי ומודרני, ג'אז, פלמנקו והיפ הופ. במסגרת הלהקה של סיגי ניסן, הייתה רקדנית קבועה בתוכניותיה של מיכל ינאי "הקרנבל של מיכל" ו"קצפת" בערוץ הילדים.
בגיל שמונה השתתפה מירב שירום בקלטת הילדים "כמו גדולים" של אריק איינשטיין, בקטע של ריקוד סטפס. בגיל 12 הופיעה בפסטיבל ג'אזאומניה לצדו של הרקדן הלונדוני חוזה מרטין.
בצה"ל שירתה בבסיס מחו"ה אלון כמש"קית הוראה ומפקדת בטירונות של חיילי מקא"ם. עם שחרורה מהצבא, טסה לניו יורק, שם רקדה ב"ברודוויי דאנס סנטר".
בשנים 2001–2006 הייתה רקדנית בלהקת "שקטק", להקת קצב בתנועה, בהנהלת צחי פטיש ודני רחום. כחלק מ"שקטק" השתתפה בסיבובי הופעות בגרמניה, איטליה, ארצות הברית ובדרום אמריקה. דרך להקת "שקטק" הגיעה למחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" בתיאטרון הבימה, שביים אילן רונן. היא החלה את חלק בהצגה כרקדנית וזמרת ובהמשך, אילן רונן בחר בה להחליף את שני כהן בתפקיד ברוריה.
למדה בסטודיו של יורם לווינשטיין בשנים 2006–2009 וזכתה במלגות חנוך לוין ושוש אביגל. במהלך לימודיה שיחקה בתפקיד "גאסי" בהצגה "מתגלגלים" של סטיבן סונדהיים, בבימויו של רפי ניב, המנהל האמנותי של תיאטרון באר שבע. במהלך השנה השנייה ללימודיה (2007) הצטלמה שירום לסרט "אוסטרליה שלי", מאת ובבימויו של עמי דרוזד. הסרט זכה בפרס ון ליר לסרט חביב הקהל בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2011. בשנתה השלישית ללימודים שיחקה בהצגה "פיטר פן" בתיאטרון אורנה פורת, בה שיחקה בשני תפקידים: טייגר לילי האינדיאנית וגברת דארלינג, אמא של וונדי.
תפקידה הראשון של מירב שירום בתיאטרון באר-שבע היה ב-2010 כקנדי סטאר בהצגה "קן הקוקייה". במקביל שיחקה כאביבית הקבלנית, בהצגה "הקסם של אורנה" בתיאטרון אורנה פורת, בבימויו של רפי ניב. ההצגה זכתה בתשעה פרסים בטקס פרסי התיאטרון לילדים ונוער 2011, כששירום זכתה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר. אחר-כך שיחקה בתיאטרון באר-שבע בהצגה "המון רעש על לא כלום" ובמחזמר "קומפני" (2011).
מ-2013 ועד 2018 שיחקה בתפקיד הראשי בתיאטרון במחזה "רק אתמול נולדה", מאת נארסון קאנין. לצידה משחקים, בין השאר, ירון ברובינסקי, מולי שולמן ודוד קיגלר. היא זוכת פרס התיאטרון הישראלי לשחקנית הראשית לשנת 2013 על תפקידה.
מ-2014 ועד 2015 הופיעה בעונה השנייה והשלישית של סדרת הטלוויזיה "אחת אפס אפס" בערוץ 10, בתפקיד מפקח משנה ליטל בן-ציון.
ב-2015 שיחקה בתיאטרון הקאמרי במחזה "אופרה בגרוש" מאת ברטולט ברכט.
בשנת 2017 התארחה בסדרת הילדים "בית הכלבים" בניקלודיאון. החל מ-31 בדצמבר 2017 משתתפת בסדרת המתח "פאודה", בה היא מגלמת את דנה, חוקרת שב"כ.
מ-2019 ועד 2020, גילמה בתיאטרון בית ליסין את סגנה, במחזה "שיעור ריקוד" מאת מארק סנט ג'רמן. שירום מגלמת רקדנית שעברה תאונת דרכים שעוזרת לשכן שלה (תום חגי) שעל הספקטרום האוטיסטי להתגבר על הפחדים שלו.
החל מ-2020 ועד 2021 שיחקה את אדל סימון בסדרה "ספיידרז".
החל מ-2020 ועד 2021 שיחקה בסדרה "בלקספייס" ברשת 13.
בשנת 2021 גילמה את קרן, אימו של דותן, בסדרה "שקשוקה" המשודרת בכאן חינוכית.
שירום היא בת זוגו של מגיש הטלוויזיה ירון ברובינסקי, ולהם בן.
מלקולם הונליין
מלקולם הונליין (באנגלית: Malcolm I. Hoenlein) הוא בתוארו הרשמי סגן יושב ראש ביצועי של ועידת הנשיאים של הארגונים היהודיים העיקריים בארצות הברית מאז יוני 1986. בפועל הוא עומד בראש ועידת הנשיאים. רשמית ודרך קבע הוא בתואר "סגן-יו"ר ביצועי" (Executive Vice Chairman), כשלצידו יושב-ראש נבחר לקדנציה תחומה בזמן, הפועל בהתנדבות. הוא משמש כמנהל ועידת ניו יורק רבתי על יהדות ברית המועצות ומועצת יחסי הקהילה היהודית של ניו יורק.
תולדות חייו
נולד בעיר פילדלפיה, הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת טמפל וסיים לימודי תואר שני ודוקטורט במחלקה ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת פנסילבניה. הוא לימד יחסים בינלאומיים באותה אוניברסיטה והיה עמית מחקר במכון המחקר למדיניות חוץ. הוא היה חבר מערכת בירחון Orbis בנושא יחסים בינלאומיים.
להונליין הוענק תואר דוקטור לשם כבוד מישיבה יוניברסיטי ומטורו קולג'. עיריית ירושלים העניקה לו בשנת 2007 את תואר "נאמן ירושלים".
ב-3 בינואר 2011 פורסם כי הונליין נסע בשליחות ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לדמשק ונועד עם נשיא סוריה בשאר אל-אסד.
ב-9 בינואר 2014 הגיע הונליין לביקור אצל המנהיג החרדי הרב אהרן לייב שטיינמן בתקופה בה נידון בכנסת החוק לשוויון בנטל, הרב שטיינמן ביקש מהונליין שיעשה הכל על מנת שלא יתבטל ההסדר של תורתו אומנותו ושיבהיר לראשי השלטון כי הציבור החרדי לא יתפשר בנושא.
ב-2018 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.
אדולף, רוזן הפלטינט שעל הריין
אדולף, רוזן הפלטינט שעל הריין (בגרמנית: Adolf, von der Pfalz; 27 בספטמבר 1300 - 29 בינואר 1327), היה רוזן הפלטינט שעל הריין בין השנים 1319–1327.
ביוגרפיה
אדולף נולד בוולפראטסהאוזן, לרודולף הראשון, דוכס בוואריה ולמכטילד מנסאו, בתם של אדולף, מלך גרמניה ואימאגינה מאיזנבורג-לימבורג.