cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פסיקתא
סוגי ה'פסיקתא'
הפסיקתא הקדומה ביותר שבידינו היא "פסיקתא דרב כהנא" אשר סבורים שהיא מהמאה ה-5. חלק מן החומר המצוי בה נמצא גם ב"פסיקתא רבתי" (=הגדולה) שהיא מאוחרת יותר. הדרשה הראשונה ב"פסיקתא רבתי" מתייחסת לשנת 846, וכן כלולות בה גם דרשות מסוג חדש המובאות כתשובה לשאלה בענייני הלכה או אגדה ופותחות במילים "ילמדנו רבינו" (בדומה למדרש תנחומא). התשובות בענייני הלכה כוללות בה תמיד חומר רב מן האגדה.
"פסיקתא זוטרתא" (=הקטנה) הוא כינוי למדרש לקח טוב על התורה ועל חמש מגילות, שלפי אופיו אינו פסיקתא.
זכויות להט"ב באיי הבתולה של ארצות הברית
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בשטח החסות של ארצות הברית באיי הבתולה של ארצות הברית מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כחוקית מאז 1985 בשטח האיים, אף על פי שלא קיימת חקיקת הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית במתן סחורות ושירותים, דברי שטנה, תעסוקה ועוד בסעיפי חוקים נגד אפליה. עם זאת, כשטח חסות של ארצות הברית, אזרחי להט"ב ברחבי השטח מוגנים מאז 2009 על ידי חוק מתיו שפרד וג'יימס בירד ג'וניור למניעת פשעי שנאה שכולל נטייה מינית וזהות מגדרית כעילות מוגנות מפני פשעי שנאה בפריסה פדרלית ומאז 2020 גם בתעסוקה בעקבות פסק הדין בוסטוק נגד מחוז קלייטון.
בעקבות פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק דין אוברגפל נגד הודג'ס ב-26 ביוני 2015 שקבע כי האיסור על הכרה בנישואים חד-מיניים ברמה הפדרלית במדינה איננו חוקתי, נישואים חד-מיניים הפכו לחוקיים ברחבי השטח.
מעמד בחוק
החוק הפלילי הראשון נגד קיום "מעשה סדום" שכוון בין היתר נגד פעילות הומוסקסואלית בהסכמה ברחבי האיים הוטל על ידי דנמרק. כל החוקים הדנים נשארו בתוקף לאחר רכישת האיים על ידי ארצות הברית ב-1917 עד ששונו באופן ספציפי. בשנת 1921 התקבל חוק חדש הקובע עונש מרבי של 10 שנות מאסר בגין ביצוע "מעשה סדום". בשנת 1957 הורחבה תחולת החוק כך שתכלול מין אוראלי, בין אם נעשה על ידי זוגות הטרוסקסואלים או הומוסקסואלים. בשנת 1978, החוק עבר הליך ערעור בתיק "הממשלה נגד ג'ון" שבו נטען כמעורפל מדי, אך בית המשפט המחוזי של איי הבתולה דחה את הטענה.
בשנת 1984 ביטל בית המחוקקים של איי הבתולה את חוק איסור מעשי הסדום. תיקון זה נכנס לתוקף רשמי שנה לאחר מכן. פעילות הומוסקסואלית בהסכמה הפכה לחוקית באיים מאז 1985. גיל ההסכמה נקבע ל-16 שנים בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד, והועלה ל-18 ב-2017.
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות
החוקים של איי הבתולה הכירו בנישואים הטרוסקסואלים בלבד עד שנת 2015 באומרם, "נישואים מוכרזים כחוזה אזרחי שניתן לקשור בין זכר לנקבה בהתאם לחוק". אולם, ב-30 ביוני 2015, המושל קנת מאפ הודיע שהשטח יציית לפסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית בנושא פסק הדין אוברגפל נגד הודג'ס, שקבע כי האיסור על הכרה בנישואים חד-מיניים ברמה הפדרלית במדינה איננו חוקתי ובכך, קבע כי לזוגות חד-מיניים ישנה זכות חוקתית להינשא תחת התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית המכירה בזכות להינשא כזכות יסוד.
לפני מתן פסק הדין, נעשו מספר ניסיונות להכשיר נישואים חד-מיניים באיים. במאי 2014, הסנאטורית ג'ודי באקלי הציגה טיוטת חקיקה בבית המחוקקים של איי הבתולה להכרה בנישואים חד-מיניים. הטיוטה נקראה "חוק השוויון בנישואים אזרחיים" שהייתה מחליפה את הקוד ההטרוסקסואלי בלבד בחוק הנישואים הנוכחי של "בין זכר לנקבה" ל-"בין שני אנשים" ללא ציון מגדרם. באקלי הודיעה שהיא ציפתה שיעברו מספר חודשים עד שתוכן הטיוטה יבדק, והודיעה שרוב הסיכויים שהיא והמושל ג'ון דה יונג ג'וניור שלדבריה יחתום על החקיקה, יעזבו את תפקידם בינואר 2015 לפני שהחקיקה תגיע להצבעה. ארגון זכויות הלהט"ב המקומי "Liberty Place" שיבח את יוזמת החקיקה. בתגובה, קבוצה של מנהיגים דתיים ייסדו את הארגון "One Voice Virgin Islands" כדי להתנגד לחקיקה ולתכנן עצומה שמטרתה לאסוף 50,000 חתימות נגד העברתה. באקלי הביעה בתגובה את "אכזבתה" מיוזמת המנהיגים, והצהירה שהם "מזכירים את כתבי הקודש שלהם רק כאשר מדובר בהתנגדויות לחקיקת זכויות להט"ב, אך לא כאשר רצח, אונס או התעללות הם הנושא". בסופו של דבר, הצעת החוק לא התקדמה להצבעה לפני שבאקלי עזבה את תפקידה בינואר 2015 כפי שציפתה.
הורות ואימוץ
בעקבות מתן פסק הדין אוברגפל נגד הודג'ס, זוגות חד-מיניים החלו להיות רשאים לאמץ באיי הבתולה באופן משותף או חורג. בנוסף, זוגות לסביות החלו להיות רשאיות לגשת להליכי הפריה חוץ-גופית ולשירותי רבייה מסייעים (טיפולי פוריות) אחרים. החוק בשטח מכיר באם שאיננה בהריון כאם הביולוגית של הילד שנולד באמצעות הזרעה מלאכותית, בתנאי שזוג ההורים נמצאים במערכת יחסים מוכרת על פי חוק.
הגנה מפני אפליה
החוק באיי הבתולה אינו מתייחס לאיסור אפליה בתעסוקה, דיור והתאמות ציבוריות על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית אלא רק על בסיס "גזע, צבע, דת, מין, מוצא לאומי, גיל או מוגבלות". אפליה על רקע נטייה מינית אסורה על ידי ספקי שירות ראשיים, שמחויבים "לספק שירותי תקשורת עקביים ושווים לכל בעלי הרישיונות ללא אפליה" על סמך מגוון סיבות. כמו כן, למשרד הבריאות ישנה מדיניות אי-אפליה כלפי עובדים, האוסרת אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית.
רפואה וטרינרית
רפואה וטרינרית עוסקת באבחון, בטיפול ובריפוי בעלי חיים. רפואה וטרינרית חיונית לגידול בעלי חיים בתחום החקלאות, לשמירה על בריאות בעלי חיים ומניעת תפוצת מחלות בבעלי חיים על ידי חיסון ותרופות שונות. למשל, נהוג לטיפול כנגד תולעי מעיים לכלבים ולחתולים כדי שלא יחלו בתולעי מעיים. רפואה וטרינרית ותיקה כמו רפואת האדם, אך נותרה מאחור בכל הקשור להתפתחות טכנולוגית. בזמן האחרון היא גדלה במהירות הודות לגילוי שיטות הטיפול לרוב המינים. כיום בעלי החיים מקבלים טיפול מתקדם, הכולל שירותי רפואת שיניים וכירורגיה לצד טיפול הורמונלי ואנטיביוטי.
זכויות להט"ב באיי הבתולה של ארצות הברית
הגנה מפני אפליה
בספטמבר 2022, הוגשה הצעת חוק לכלול במפורש "נטייה מינית" כעילה מוגנת לקוד איי הבתולה של ארצות הברית לגבי עילות מוגנות מפני אפליה בתעסוקה. על רקע הגשת הצעת החוק התעורר ויכוח על חשיבותה מכיוון שעל פי החוק הפדרלי של ארצות הברית, אפליה על בסיס מין אסורה, שכוללת אוטומטית נטייה מינית גם כן בתוכנה מאז פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית בשנת 2020 בפסק הדין בוסטוק נגד מחוז קלייטון שקבע כי חוק זכויות האזרח (1964) מגן על עובדים מפני אפליה על רקע נטייתם המינית או זהותם המגדרית. הצעת החוק עתידה לעמוד בפני דיון בוועדה לפני העברתה להצבעה.
פשעי שנאה
חוק פשעי השנאה, שהתקבל ב-2014, קובע עונשים מוגברים על פשעים שבוצעו על בסיס "גזעו, צבעו, דתו, מוצאו הלאומי, מינו, גילו, מוגבלותו, נטייתו המינית או זהותו המגדרית של הקורבן". בנוסף, אזרחי להט"ב ברחבי השטח מוגנים מאז 2009 על ידי חוק מתיו שפרד וג'יימס בירד ג'וניור למניעת פשעי שנאה שכולל נטייה מינית וזהות מגדרית כעילות מוגנות מפני פשעי שנאה בפריסה פדרלית בארצות הברית.
רפואה וטרינרית
יסודותיה של הרפואה הווטרינרית עתיקים מאוד. ניתן למצוא רישומים מסין העתיקה העוסקים ברפואת סוסים ועדויות על קיומם של "מרפאי סוסים" כבר במאה ה-18 לפני הספירה. נתגלו כתבים סיניים עתיקים רבים העוסקים ברפואת סוסים החל משנת 221 לפני הספירה. בכתבי רפואת הסוסים הסינית הופיעו שרטוטים מדויקים של אנטומית סוסים וכן הוראות לאקופונקטורה לסוסים. יש הטוענים כי הסינים ביצעו אקופונקטורה לסוסים אף בטרם החלו לבצע טיפולים אלה על בני אדם, עובדה המדגישה את חשיבותו של הסוס בסין העתיקה.
זכויות להט"ב באיי הבתולה של ארצות הברית
בריונות ואפליה בבתי ספר
החוק באיי הבתולה מחייב כל בית ספר "ליצור הוראות מתאימות למניעת בריונות ואימונים להתנגדות לכנופיות". מניעת בריונות מוגדרת כ-"מניעה ואסטרטגיות לפתרון בעיות הממוקדות בתלמיד: (1) הפחדה; (2) העמדת התלמיד כקורבן; (3) הטרדה מינית; (4) אלימות מינית; (5) מיניות, אפליה עקב נטייה מינית; (6) הטרדה".
במרץ 2017, התובע הכללי של איי הבתולה קלוד ווקר פירש את המונח "מין" כפי שהוא משמש בחוק זכויות האזרח (1964) עבור כיסוי זהות מגדרית כעילה מוגנת מפני אפליה בקרב סטודנטים טרנסג'נדרים. מכיוון שהמונח אינו מוגדר בחוק איי הבתולה, ווקר הסתמך על מתן הפרשנות שלו למשמעות המונח בעקבות פסקי הדין פרייס ווטרהאוס נגד הופקינס (1989) וגלן נגד ברמבי (2011)  שקבעו כי אפליית טרנסג'נדרים מהווה אפליה על רקע מין. ווקר הצהיר באומרו כי:"'בהינתן החלטות בתי המשפט והסוכנות... נראה ברור שהמונח 'מין', כפי שהוא משמש ב... קוד איי הבתולה, צריך להתפרש גם כך שבאיי הבתולה של ארצות הברית, אפליית אדם טרנסג'נדר על סמך מעמדו הטרנסג'נדרי היא אפליה על פי חוק זכויות האזרח של איי הבתולה'."ווקר הורה למשרד החינוך להתיר לסטודנטים טרנסג'נדרים להשתמש בשירותים ובחדרי הלבשה שתואמים את זהותם המגדרית.
רפואה וטרינרית
רופא העובד בריפוי בעלי חיים וטיפול בהם, נקרא וטרינר. הוטרינרים לומדים על מגוון בעלי חיים ובניגוד לרופאים שמטפלים בבני אדם, מורשים לטפל בסוגים שונים של בעלי חיים. רוב בעלי החיים שמקבלים טיפול רפואי בימנו משתייכים לחוליתנים. ישנם וטרינרים שמתמחים בדגים, בעופות, זוחלים ויונקים. הרפואה הוטרינרית עוסקת גם בהתמחויות שונות כנו רפואת בריאות הציבור, התמחות בנאורולוגיה, רפואה פנימית, כירורגיה ועוד. יש וטרינרים שמתמחים בחיה מסוימת כמו בסוסים או פרות או כלבים ויש שמתמחים לפי מערכות בגוף רופא וטרינר מומחה לקרדיולוגיה נקרא קרדיולוג, רופא מומחה שמתמחה במוח ועצבים נקרא נאורולוג
זכויות להט"ב באיי הבתולה של ארצות הברית
זהות מגדרית
לא קיים איסור על שינוי סמן המגדר בתעודות לידה באיי הבתולה, ולא ידוע על תקנות חוקיות המאפשרות לטרנסג'נדרים לבצע שינוי מגדר גם כן. המרכז הלאומי לשוויון טרנסג'נדרים, ארגון זכויות להט"ב אמריקאי, דיווח כי "מספר רב של נציגים של בית המשפט העליון של איי הבתולה של ארצות הברית הצהירו כי הם אינם מודעים למקרה של עתירה שהתקבלה עבור שינוי סמן מגדרי" במסמכי זהות רשמיים בקרב טרנסג'נדרים בשטח, אך הצהיר בו זמנית כי טרנסג'נדרים "רשאים לשנות את שמם כדי לשקף את זהותם המגדרית במסמכים רשמיים, לרבות רישיונות נהיגה ותעודות לידה" בעקבות עתירה לבית המשפט.
תרומת דם
כחלק מהיותם שטח חסות של ארצות הברית, מדיניות תרומות הדם של מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) בארצות הברית חלה גם על שטח איי הבתולה של ארצות הברית. מאז 2020, גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) רשאים לתרום דם לאחר תקופת דחייה של 3 חודשים. מדיניות זו החליפה תקופת דחייה של שנה קודמת שאושרה על ידי המנהל ב-21 בדצמבר 2015, שהחליפה את האיסור ללא הגבלת הזמן הקודם על תרומות דם מאת "MSM" מאז 1983.
רפואה וטרינרית
בתקופת הרפובליקה הרומית המליץ קאטו על תרופה למחלת שחין הצאן. הסופר הרומי קולומלה אשר חי במאה ה-1 לספירה, טען כי מוטב לרפא פצעים מוגלתיים בחיות בניתוח ולא בתרופות ואז לרחוץ את הפצע בשתן שוורים ולחבוש אותו בתחבושת.
לימודי הרפואה הווטרינרית בישראל מתקיימים בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. ההכשרה הפרקטית במהלך הלימודים והסטאז' מתקיימים בבית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי בראשון לציון, שהוא חלק מפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית של האוניברסיטה העברית בירושלים.
זכויות להט"ב באיי הבתולה של ארצות הברית
תנאי מחיה
לאיי הבתולה של ארצות הברית ברחבי האי סנט תומאס במיוחד, הייתה סצנת להט"ב משמעותית מאמצע שנות ה-60 עד שנות ה-80 של המאה ה-20 שכללה מועדונים וגיי ברים רבים שפנו באופן גלוי לקהל חברי קהילת הלהט"ב. עם זאת, במשך השנים בשל פגיעות מסיביות בעקבות התרחשות הוריקן הוגו בשנת 1989 והוריקן מרילין בשנת 1995, שהובילו להשפעות כלכליות כבדות על האיים, רבים מהעסקים הללו נסגרו. כיום, הומוסקסואליות דווחה לעיתים כ-"דבר שקט מאוד באיי הבתולה" בעוד הזדהות בתור להט"ב באופן גלוי היא "טאבו גדול".
רפואה וטרינרית
על מנת להתקבל ללימודי רפואה וטרינרית, שהם לימודי תואר שני עם קבלת תעודת התמחות ברפואה וטרינרית (דוקטור לרפואה וטרינרית), נדרש תואר ראשון באחד מהמקצועות המדעיים הביולוגים: ביולוגיה, ביוכימיה, מדעי בעלי החיים, ביולוגיה ימית, רוקחות וכדומה.
יחסי מלטה–פנמה
יחסים כלכליים
בשנת 2016 ייצאה מלטה לפנמה סחורה בשווי 328 אלף דולר אמריקאי. הסחורה כללה בעיקר אוכל, כאשר חלק ארי ממנו היה מים בטעמים, אורז, ודגנים אחרים. חלק ארי אחר של הסחורה היה ציוד מדעי ותרופות, שמלטה ייצאה למדינה המתפתחת שבאמריקה הצפונית. החלק השלישי הגדול ביותר בסחורה היה הנפט.
באותה השנה ייצאה פנמה למלטה סחורה בשווי 17 אלף דולר אמריקאי בלבד, חלק הארי שלה היה מחשבים ואלקטרוניקה, החלק השני בגודלו היה טבק מגולגל (סיגריות). יוצאה גם חליפה אחת לנשים וחלקי פלסטיק ממוחזר.
מוזיאון ואן לון
מוזיאון ואן לון (בהולנדית: Museum Van Loon) הוא בית תעלות משנת 1672 באזור גרכטנגורדל שבאמסטרדם, הולנד. הדייר הראשון בו היה הצייר פרדיננד בול, תלמידו של רמברנדט, ורק במאה ה-19 עברה אליו משפחת ואן לון. בני המשפחה מילאו תפקידים נכבדים בהולנד ובאמסטרדם, כגון ראשי עיר, גבירות המלכה והנהלת חברת הודו המזרחית ההולנדית.
המוזיאון מארח תערוכות מתחלפות.
דורותיאה קרוק
ביוגרפיה
דורותיאה נולדה ב-1920 בעיר ריגה שבלטביה. אמה רחל ברגמן (גרינברג) הייתה משוררת יידית. ב-1928 היגרה המשפחה לקייפטאון שבדרום אפריקה, שם גדלה והתחנכה. היא למדה פילוסופיה וספרות באוניברסיטת קייפטאון, וקיבלה תואר ראשון (1939), שני (1940) ותואר בוגר בחינוך (1941). בשנת 1943 נישאה למקס קרוק, וב-1954 התגרשה ממנו.
בשנת 1960 עלתה לישראל. בעת עלייתה כבר נודעה קרוק כחוקרת ספריו של הנרי ג'יימס ומבקרת המתעניינת בממד המוסר ביצירות ספרותיות. בשנת 1960 הצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית כמרצה אורחת, ומ-1962 כמרצה. נבחרה לראש המחלקה לספרות אנגלית. ב-1971 הועלתה לדרגת פרופסור מן המניין. באוקטובר 1973 עברה לשמש פרופסור לספרות באוניברסיטת תל אביב.
בין כתביה הידועים מצויים "שלוש מסורות והגות מוסרית" (1959) ו"יסודות הטרגדיה" (שפורסם במקור באנגלית ב-1969 ותורגם ב-1972), שעליו זכתה בפרס ישראל למדעי הרוח בשנת תשל"ג (1973). כעבור שנה מזכייתה נבחרה לחברת האקדמיה הישראלית למדעים.
ב-1968 נישאה בשנית, למשורר זרובבל גלעד (גם הוא בנישואים שניים), ועברה לקיבוץ עין חרוד מאוחד. ב-1988 התאלמנה ממנו. היא נפטרה ב-13 בנובמבר 1989 (ט"ו בחשוון תש"ן), בגיל 69.
ארכיונה שמור בארכיון הציוני המרכזי.
בשכונת רמות שבבאר שבע נקרא רחוב על שמה.
קישורים חיצוניים
מפרי עטה:
גרעין הברך הצדי
גרעין הברך הצדי או LGN (באנגלית: Lateral geniculate nucleus) הוא אזור בתלמוס, אשר נמצא במוח הביניים. שמו של הגרעין ניתן לו על שום דמיונו לברך כפופה (genu, פירושו "ברך").
גרעין הברך הצדי הוא מבנה דו-צדדי (הוא נמצא על שתי המיספרות במוח), ומורכב משש שכבות של תאי עצב בכל המיספרה.
הגרעין מעורב בתהליך התפיסה החזותית. הוא מקבל מידע חזותי מהרשתית באמצעות עצב הראייה ומעביר את המידע הלאה, בעיקר אל האזור הראשוני בקליפת המוח הראייתית (V1), כאשר כל שכבה בו מקבלת קלט מעין אחת בלבד. כ-90% מהסיבים העצביים שבעצב הראייה מגיעים לגרעין הברך הצדי.
השכבות של גרעין הברך הצדי
בפרימטים, גופי התאים בשתי השכבות הפנימיות ביותר גדולים יותר מגופי התא שבארבע השכבות החיצוניות. מטעם זה נקראות שתי השכבות הפנימיות “השכבות המאגנו-תאיות” (magnocellular layers, מאגנום פירושו “גדול” בלטינית), ואילו ארבע השכבות החיצוניות נקראות “השכבות הפארוו-תאיות” (parvocellular layers פרבוס פירושו “קטן”).
שני סוגי השכבות משתייכים לשתי מערכות נבדלות, המופקדות על ניתוח סוגים שונים של מידע חזותי. כל אחת מן המערכות מקבלת קלט מאחד הסוגים של תאי הגנגליון ברשתית - מתאי M או מתאי P. שדות הקלט של התאים בגרעין הברך הצדי שומרים על אותו ארגון של מרכז והיקף, הקיים בתאי הגנגליון המתקשרים אליהם.
שכבות מאגנו-תאיות (Magnocellular Layers)
שכבות 1 ו- 2 מורכבות מתאי המערכת המאגנו-תאית. מערכת זו קיימת בכל היונקים, בעוד שהמערכת הפארוו-תאית קיימת בפרימטים בלבד. תאי העצב של המערכת המאגנו-תאית ניחנים במאפיינים של תאי M (בשכבת תאי הגנגליון). כלומר, הם אינם מקבלים מידע על צבע, אינם מאפשרים הבחנה בפרטים דקים ותגובתם לגירוי חזותי קצרה ומהירה. תאים אלה מעורבים כפי הנראה בעיבוד חזותי שרמת דיוקו פחותה, אך הם מסוגלים להבחין בהבדלי בהירות דקים וגם רגישים במיוחד לתנועה.
שכבות פארוו-תאיות (Parvocellular Layers)
בפרימטים שכבות 3 עד 6 מורכבות מתאי המערכת הפארוו-תאית. תאי העצב של מערכת זו ניחנים במאפיינים של תאי P (בשכבת תאי הגנגליון), כלומר הם מנתחים מידע על צבע ומצטיינים בכושר גבוה של הפרדה מרחבית, ומכאן - בעיבוד חזותי שרמת דיוקו גבוהה. מנגד, תגובותיהם איטיות ומתמשכות ואין הם רגישים לתנועה.
ישראל בר-יהודה
ישראל בר-יהודה (אִידֶלסון) (15 בנובמבר 1895 – 4 במאי 1965) היה פעיל ציוני, חבר הכנסת ושר בממשלת ישראל.
ביוגרפיה
בר-יהודה נולד בשם ישראל אִידֶלסון בעיר קונוטופ שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). אביו, ברוך, היה מנהל חשבונות ונצר לחסידי חב"ד, ואמו, בלומה מיכלה, ניהלה את משק הבית. בביתם לא התקיים אורח חיים מסורתי, אלא מתוך הרגל, ושפתם הייתה רוסית. עם קרובי משפחתו נמנו בן-דוד אביו, המנהיג הציוני אברהם אידלסון, ובן-דודו הוא, המוזיקולוג אברהם צבי אידלסון.
בילדותו עברה משפחתו ליקטרינוסלב (כיום דניפרופטרובסק), שבה למד בר-יהודה בבית ספר תיכון ריאלי. בגיל 14 הצטרף לארגון הציוני "נכדי ציון", וכעבור שנתיים לארגון "צעירי ציון". מטעמי ציונות הוא החל בלימודים במכון האוניברסיטאי למהנדסי מכרות, במטרה לעסוק בקידוח נפט לאחר עלייתו לארץ ישראל. ערב מלחמת העולם הראשונה נבחר אידלסון לחבר ועד בסניף יקטרינוסלב של אגודת "צעירי ציון". מתוקף תפקידו זה הוא בחר לקיים קשר ישיר עם הפליטים שהגיעו בימי המלחמה לעיר, ולמד למטרה זו את השפה היידית.
ב-1917 היה לחבר מרכז התנועה, ובאותה שנה השתתף בוועידת צעירי ציון ובלט בה כאחד ממנהיגי הצירים הסוציאליסטים. באותה עת סיים בר-יהודה את לימודיו, אך החלטתו להשתתף בוועידה הובילה להיעדרותו מבחינות ההסמכה. בהיעדר פרנסה, נותר בר-יהודה לחיות בבית הוריו והתמסר לפעילות תנועתית. הוא היה לאיש מפתח בארגון המפלגה הציונית-סוציאליסטית (צ"ס). בתקופה זו שימש כמורה פרטי בשכר למנחם מנדל שניאורסון (לימים הרבי מליובאוויטש). באותה עת נישא לבבה לבית טרכטנברג ונולדה לזוג בתם היחידה. המשפחה עברה לחיות בעיר חרקוב. בוועידת חרקוב (1920) של התנועה היא הפכה רשמית למפלגה הציונית-סוציאליסטית, ובר-יהודה היה לדמות המרכזית של המפלגה בברית המועצות, שהייתה התנועה הציונית הגדולה במדינה, ובתנאי המחתרת שבהן פעלה שימש למעשה כמזכיר המפלגה. פעילותו העיקרית נגעה להקמת קואופרטיבים וקופות גמל.
בשנת 1922 נעצר בקייב על ידי הג.פ.או. בשל פעילותו הציונית (במהלך כינוס מועצת הצ"ס) ונידון לשלוש שנות גלות בגליל זיראניה שעל חוף הים הלבן. בשנת 1923, ממקום מעצרו, יצאה לפועל יוזמתו לחילופי עצירים בין האסירים הפוליטיים בברית המועצות לבין קומוניסטים יהודים שנידונו בארץ ישראל לגירוש. בר-יהודה עצמו שוחרר באחת מעסקאות אלו, ולאחר שחרורו המשיך לעמוד בראשות המפלגה, פעל לחיזוק ערכי הציונות בקרב חבריה, הנהיג את תנועת הנוער "יוּגֶנט-צ"ס" ופעל לחיזוק חברי התנועה המצויים בגלות ובמעצר.
לאחר שחרורו יצא לליטא, ומשם לעיר גדנסק שבפולין, ולבסוף הגיע לברלין. לאחר מכן פעל להקמת "ברית הפועלים העברית הסוציאליסטית פועלי ציון - צ"ס", מפלגי פועלי ציון - ימין ושרידי צ"ס מברית המועצות, והיה מזכירה בין השנים 1923–1926. ב-1926 עלה לארץ ישראל ושימש מזכיר מועצת פועלי פתח תקווה עד 1928, אז עקר לתל אביב. ב-1930 הצטרף לקיבוץ יגור. מילא שורת תפקידים בקיבוץ המאוחד, בהם מזכיר התנועה ומרכז ועדת הביטחון. היה ציר אספת הנבחרים, חבר הוועד הלאומי, מראשי סיעה ב' ואחדות העבודה לאחר הפילוג ב-1944.
בר-יהודה נבחר לכנסת הראשונה מטעם מפ"ם, ולאחר מכן, החל מהכנסת השנייה ועד מותו בתקופת כהונת הכנסת החמישית, מטעם אחדות העבודה - פועלי ציון. שימש גם כמזכ"ל "אחדות העבודה-פועלי ציון" בין השנים 1960–1962. בשנים 1955–1959 כיהן כשר הפנים, ובשנים 1965-1962 כיהן כשר התחבורה. במסגרת תפקידו כשר הפנים הוציא הנחיות למרשם האוכלוסין לרשום כיהודי "כל אדם המצהיר בתום לב שהוא יהודי – יש לרשום אותו כיהודי. ואין לדרוש ממנו כל הוכחות אחרות" מה שגרם למשבר קואליציוני עם שרי המפד"ל ולפרישתה מהממשלה ב-יולי 1958.
בר-יהודה כיהן כחבר הכנסת לצד גרושתו בבה אידלסון, שכיהנה כחברת כנסת מטעם מפא"י.
נפטר בשנת 1965, בגיל 69, בעת היותו שר בממשלה ונקבר בהלוויה ממלכתית ביגור.
גאוגרפיה ואקלים בקוויבק
קוויבק היא הגדולה בפרובינציות קנדה מבחינת שטחה, ממוקמת במזרח המדינה וגובלת באוקיינוס האטלנטי. בניגוד לגודלה העצום, מתגוררים בה כשמונה מיליון תושבים. יותר מ-90% מהאוכלוסייה מתגוררים באזור מצומצם סביב נהר סנט לורנס בו נמצאת גם הבירה - קוויבק סיטי וגם העיר הגדולה בפרובינציה - מונטריאול.
גאוגרפיה
קוויבק ממוקמת בלב החלק המזרחי של קנדה, ומהווה חלק מרכזי בקנדה. קוויבק משתרעת על שטח של 1,542,056 קמ"ר. היא גדולה פי 77 מישראל, ופי שלושה מצרפת. אוכלוסייתה, המונה כשמונה מיליון תושבים בלבד, מאכלסת אותה בדלילות רבה. בשל גודלה העצום, קיים מגוון בטופוגרפיה שלה מאזור אחד למשנהו. האקלים ברובה תת-ארקטי קיצוני, ורק בדרומה נוטה להיות ממוזג יותר.
גבולותיה
מדרום גובלת קוויבק בפרובינציה אי הנסיך אדוארד ובפרובינציה ניו ברנזוויק. במזרח מפרץ סנט לורנס שהוא המשכו של האוקיינוס האטלנטי. בצפון מזרח היא גובלת בפרובינציית ניופאונדלנד ולברדור. בצפון היא גובלת במפרץ אונגבה ומיצר הדסן, ובגבולה המזרחי הגדול היא גובלת במפרץ הדסן, שלושתם קפואים בחודשי החורף ומהווים אגן קרח נרחב. בדרום ובדרום מזרח היא גובלת בפרובינציית אונטריו.
הידרוגרפיה - משק המים
בקוויבק נמצאות העתודות הגדולות ביותר בעולם של מים מתוקים . עתודות מים אלה מהוות 12% של פני השטח שלה. למעשה, 3% אחוז מהמים המתוקים על כדור הארץ ממוקמים בקוויבק, בעוד אוכלוסייתה מהווה רק כ־0.1% מאוכלוסיית העולם. יש בה יותר מחצי מיליון אגמים, ששלושים מתוכם הם עם שטח גדול מ-250 קמ"ר. 4,500 נהרות נמצאים בחבל קוויבק. חלקם זורמים לאוקיינוס האטלנטי דרך מפרץ סנט לורנס, וחלקם לאוקיינוס הארקטי, דרך מפרץ ג'יימס (James Bay), מפרץ הדסון, ומפרץ אונגגבה (Ungava Bay). מאגר קניאספיקו (Caniapiscau Reservoir) הוא מאגר מים מלאכותי ענק שנוצר על מנת להכיל את המים המשמשים את מיזם מפרץ ג'יימס כדי להפיק חשמל הידרואלקטרי. לעומת זאת, ימת מיסטסיני (Lake Mistassini) היא הימה הטבעית של מים מתוקים הגדולה ביותר בקוויבק.
בנהר סנט לורנס קיימת כמות גדולה של מפרצים טבעיים. באזור הדלתה של הנהר הנשפך לאוקיינוס האטלנטי נמצאות עריה הגדולות של קוויבק, ביניהן מונטריאול וקוויבק סיטי. הגישה של הנהר מהאזור הפנימי הנרחב של צפון אמריקה אל האוקיינוס האטלנטי איפשר הגעה באמצעותו למרחבים גדולים בצפון אמריקה ואיפשר את המחקר הצרפתי של האזור במאה ה-17. במאות ה -17 וה -18. מאז 1959, מספק נתיב המים סנט לורנס, קשר רציף בין האוקיינוס האטלנטי בין הימות הגדולות, ומאפשר הגעה אליהם בדרך הים ומסחר. שפך הנהר של סנט לורנס, צפון-מזרחית לקוויבק סיטי, מהווה מקור תזונה לכמות רבה של לווייתנים, מאחר שהוא מלא בדגה ועופות ים רבים ומגוונים בכמות ניכרת. עשרות נהרות מתנקזים לנהר סנט לורנס לפני השפך לאוקיינוס, מה שהופך את האזור לעשיר באופן מיוחד בדגה, עופות מים וצמחייה, בתקופה שבה מזג האוויר מאפשר זאת.
טופוגרפיה
הנקודה הגבוהה ביותר בקוויבק, בגובה 1,652 מטרים היא הר קוביק (Mount Caubvick). הממוקם על הגבול עם ניופאונדלנד, לברדור, בחלקו הצפוני-מזרחי של המחוז, Torngat ההרים. האזור המאוכלס ביותר בקוויבק הוא שפלת סנט לורנס, בחלקו הצפון מערבי של חבל קוויבק, לאורך חופי נהר סנט לורנס. באזור זה נמצאות הערים מונטריאול וקוויבק סיטי באזור מוגבל בצפון - לוראן הרים ובדרום על ידי Appalachians. זה בעיקר מכסה את השטחים של מרכז-du-קוויבק, Laval, Montérégie ו מונטריאול, האזורים הדרומיים של Capitale-Nationale, Lanaudière, Laurentides, Mauricie וכולל Anticosti האי, Mingan הארכיפלג, ושאר האיים הקטנים של מפרץ סנט לורנס בשפלה יערות ecoregion. הנוף הוא נמוך ושטוח, מלבד סלע יסוד געשי מחשופי ליד מונטריאול אשר נקרא גבעות מונטרג'ן, אשר כוסה בעבר במימי אגם שמפליין. גם גבעות אוקה מיתמרות באזור. מבחינה גאולוגית, השפלה נוצרה כבקע לפני כ-100 מיליון שנים. האזור מועד לרעידות אדמה נדירות אך חזקות. השכבות האחרונות של סלע משקע נוצרו, כקרקעית הים העתיק שמפליין בסוף עידן הקרח הקודם, לפני 14,000 שנים. השילוב של קרקע עשירה ונוחה לעיבוד עם אקלים קוויבק הופך את המקום לאזור החקלאי הפורה ביותר של מחוז קוויבק. יערות מעורבים מספקים את מרבית יבול האביב של סירופ המייפל בקנדה. החלק הכפרי של הנוף מחולק למלבנים צרים ונרחבים של ארץ שמשתרעים מן הנהר ומתוארכים לדפוסי ההתיישבות בצרפת החדשה, במאה ה-17.
אקלים
ברוב שטחה של קוויבק יש אקלים תת-ארקטי. החורף ארוך, קר ומושלג. הקיץ חמים אך קצר מאוד, כחודשיים. כמות המשקעים גבוהה. באזורים הצפוניים ביותר של קוויבק יש אקלים ארקטי, עם חורפים בעלי קור קיצוני, לעיתים אף מינוס שלושים מעלות צלזיוס.
בדרום קוויבק, בשפלה של ערבות נהר סנט לורנס ולחופי מפרץ סנט לורנס, מתגוררים יותר מ-90% מאוכלוסיית קוויבק. שתי הערים הגדולות, בהן ריכוז האוכלוסין המאסיבי הן מונטריאול וסביבתה, וקוויבק סיטי. מזג האוויר באזור זה הוא אקלים יבשתי והוא הקל ביותר למחיה, ביחס לקוויבק. הקרבה לאגני מים ולחוף הדרומי של האוקיינוס האטלנטי על זרמיו, מאפשרים, מזג אוויר מעט יותר ממוזג, אם כי המיקום הצפוני עדיין מוריד את הטמפרטורות. הקיץ קצר (כשלושה חודשים), חמים יחסית וגשום. עונות המעבר מובחנות בבירור, אך קצרות עקב מישכו של החורף. החורף מושלג וקר מאוד, אך לא באופן הקיצוני של צפון ומרכז המדינה. הטמפרטורה בחורף עשויה להגיע עד מינוס 15 מעלות צלזיוס.
מבחינת גאוגרפיה אורבנית, חייב אקלימה של מונטריאול את בנייתה באופן מותאם לאקלים. הקור בה עז, והעיר מכוסה בשלג במשך כל חודשי החורף (כשישה חודשים בשנה), מאחר שהשלג שירד לרוב אינו מפשיר כולו עד ירידת השלגים הבאים. תכנון העיר נעשה בהתאם, כאשר לחלק גדול מהחנויות קיים מפלס תחתון גדול, הפעיל בחודשי החורף הקרים. בין החנויות ומרכזי הקניות ישנם מעברים, בתוך המפלס התת-קרקעי, בהם ניתן לעבור, מבלי לעלות למפלס הרחוב. אורך המעברים במפלס שמתחת לפני הקרקע במונטריאול הוא 24 ק"מ.
תעלת אירי
תעלת אירי (באנגלית: Erie Canal) היא תעלה במדינת ניו-יורק שבארצות הברית המחברת בין נהר ההדסון לבין ימת אירי ובכך מחברת בין הימות הגדולות לאוקיינוס האטלנטי. בעבר שונה שמה לתעלת בארג אך לאחר מכן הושב לקדמותו. אורכה של התעלה היא 584 ק"מ והיא התעלה השנייה באורכה בעולם (אחרי התעלה הגדולה בסין).
ההצעה לחפור תעלה הועלתה כבר ב-1699 אך רק ב-1798 החלה חברת ניאגרה קאנאל בעבודות. החלק הראשון הושלם ב-1819 והתעלה נחנכה ב-26 בדצמבר 1825. פתיחת התעלה איפשרה תחבורה מהירה וזולה אל תוך היבשת של צפון-אמריקה, אזור אשר עד אז נחשב לנידח. בעקבות פתיחת התעלה גדלה אוכלוסיית מערב ניו-יורק בצורה קיצונית, והואץ תהליך היישוב של פנים היבשת. התעלה שיפרה מאוד את ההתפתחות והכלכלה של הערים ניו יורק, אולבני, סירקוזה, רוצ'סטר, ובאפלו, כמו גם ארצות הברית בכללותה.
בורוג'רד
בורוג'רד (בפרסית: بروجرد) היא עיר בפרובינציית לורסתאן במערב איראן ומרכז מנהלי של מחוז בורוג'רד (شهرستان بروجرد).
גאוגרפיה
בורוג'רד נמצאת כ-1,700 מטרים מעל פני הים. הנקודה הגבוהה ביותר במחוז היא הר גארין שמתנשא לגובה 3,623 מטרים, האזור הנמוך ביותר הוא נהר גלרוד בדרום שנמצא בגובה 1,400 מטרים. שטח השיפוט של המחוז, הכולל יותר מ-180 כפרים, הוא 2,600 קילומטרים רבועים בהם חיים כ-400,000 תושבים.
הרי הזגרוס סובבים את העיר מדרום-מזרח עד לצפון מערב, פסגות ההרים מכוסות שלג רוב השנה. הכפריים עובדים בחוות או ברעיית צאן. אחרים עובדים במשרדים ממשלתיים, בצבא, במפעלים או בעסקים מקומיים. האזור שלמרגלות הרי זגרוס מתאים לתנאי המחיה של נוודים. רבים מהנוודים הלורים והבח'תיארים עוברים לשם בקיץ.
בבורוג'רד כבישים מהירים רבים מכיוון שהיא מהווה נקודת מעבר מטהראן לפרובינציות ח'וזסתאן, אספהאן וכרמאנשאה. תושבי האזור מדברים בעיקר בניב הבורוג'רדי שהוא מעין שילוב בין פרסית ללורית.
העיר
העיר בורוג'רד היא אחת הערים העתיקות באיראן. מאז הכיבוש האיסלאמי של פרס (637–651), נחשבה בורוג'רד לאזור אסטרטגי, במיוחד בתקופה הסלג'וקית ובתקופה הקאג'ארית. בתקופות אלו קיבלה העיר תשומת לב מיוחדת מהשלטונות ונבנו בה מסגדים, בתי ספר, גשרים וטירות.
נכון ל-2006, מונה אוכלוסיית בורוג'רד 256,962 תושבים. היא העיר ה-31 בגודלה באיראן והשנייה בגודלה בלורסטן, ונחשבת גם למרכז התעשייתי של המחוז. הרקע ההיסטורי והתרבותי בה, כמו גם הטבע יוצא הדופן באזור, הפכו את העיר למוקד משיכה לתיירים. בנוסף לרוב המוסלמי בעיר, חיים בה גם מיעוטים יהודים, סופים ובהאים. הקהילה היהודית הייתה גדולה בעבר, אך לאחר קום המדינה עלו רוב היהודים לישראל.
העיר כונתה בעבר "דאר אל-סורור" (בית האושר). כיום מכונה העיר "פריז קוצ'ולו" (פריז הקטנה).
היסטוריה
אזור בורוג'רד היה מיושב לפחות משנת 3000 לפנה"ס. המדים ניצלו את שדות המרעה להרבעה ואימון של אלפי סוסים מדי שנה. הסלאוקים הפכו את טירת רומיאן למוצב צבאי אסטרטגי. האימפריה הסאסאנית העניקה לבורוג'רד זכויות עיר ובנתה בה מקדש. בזמן הכיבוש האיסלאמי של פרס, צבא פרסי השתמש בטירת בורוג'רד לתמיכה בכוחות בקרב שהתרחש 55 ק"מ צפון-מערבית לעיר. יאזדגרד השלישי ברח לטירה וחבר אל צבאו שם. המושל המוסלמי, אבודולף איבן חמולה, בנה את מסגד העיר על שרידי מקדש זורואסטרי.
השליטים הסלג'וקים ערכו מסעות רבים אל העיר, וקרבות רבים התנהלו בה. בארכייארוק, הסולטאן הסלג'וקי הגדול, מת בעיר. מקורות שונים טוענים כי קברו נמצא כ-5 קילומטרים צפונה מהעיר, אך על פי ההיסטוריונים, הועברה גופתו לאספהאן. ג'ינג'ס חאן והמונגולים תקפו והרסו את בורוג'רד וח'ורמאבאד, בירת לורסטן. בנוסף, פעמיים הרס את העיר טימור לנג האוזבקי.
בזמן האימפריה הספווית הפכה בורוג'רד למדינה נפרדת. מלכי שושלת זאנד היו לורים ומקורם מהאזור. עקב כך, הפנו תשומת לב רבה לבורוג'רד ולחייליה האמיצים. מספר קרבות התרחשו באזור בעת ההיא.
בתקופה הקאג'ארית הייתה בורוג'רד בתחילה מדינה קטנה אך היא הפכה למרכז המדינות בורוג'רד, לורסטן וח'וזסטן והעיר התפתחה במהרה. המסגד הסולטאני של העיר, הבזאר, בתי ספר וגנים רבים נבנו בתקופה זו. בנוסף, נבנתה הטירה מחדש.
רזה שאה פהלווי בנה בעיר מסילות רכבת, כבישים, בתי חולים ובתי ספר מודרניים. בתקופתו חדלה בורוג'רד להיות מדינה ועל פי החלוקה הפוליטית החדשה, סופחה למחוז לורסטן.
לאחר המהפכה האיראנית ב-1979, ובמהלך מלחמת איראן–עיראק, קלטה בורוג'רד פצועים ופליטים רבים ממחוז ח'וזסטן והופצצה רבות. שישים ושבעה ילדים נהרגו מהפצצת בית ספר בעיר. בשנים האחרונות גדלה אוכלוסיית בורוג'רד וכעת מתמודדת העיר עם בעיות סוציאליות כגון אבטלה ושימוש בסמים.
במרץ 2006 התרחשה בעיר רעידת אדמה עזה שגרמה למותם של 66 אנשים ולפציעתם של כ-1,400 אנשים.
סופרבוק
סופרבוק (ביפנית: アニメ 親子劇場, באנגלית: Superbook) היא סדרת אנימה יפנית בת 52 פרקים שנוצרה בשיתוף בין רשת הטלוויזיה CBN בארצות הברית וחברת ההפקות היפנית טאצונוקו לטלוויזיה בין השנים 1981 ל-1983. הסדרה שודרה בערוץ המזרח התיכון בשנות השמונים ובשנות התשעים.
הסדרה מספרת את סיפורם של שני ילדים, כפיר ונוי, והרובוט שלהם גיזמו. ביחד הם חוזרים בזמן באמצעות התקן הסופרבוק לתקופות שונות מהתנ"ך והברית החדשה. שם הם פוגשים את גיבורי התנ"ך המוכרים, חווים את סיפורי התנ"ך באופן כרונולוגי וחוזרים לתקופתם כדי ליישם את שלמדו.
בעונה הראשונה הילדים רק חולמים שהם נכנסים לתוך הספר וחוו את חוויות התנ"ך.
בעונה השנייה נוסף להם בן דוד קטן ורובוט הסופרבוק הופך למוחשי. הספר הוכנס בשוגג לתוך מחשב ואיתם הכלבה שלהם, ראפלז. בן הדוד והרובוט זינקו אחריה כדי למצוא אותה, וחווים שוב את מאורעות התנ"ך. פרקים אלו מפורטים יותר מהקודמים.
הסדרה המחודשת של סופרבוק הושקה ב-2010, הסדרה הופקה בארצות הברית עם אנימציית CGI באיכות HD, מאת רשת הטלוויזיה CBN בארצות הברית. בסדרה דובבו מספר פרקים מכל העונות ומשודרות ברשת השידור HOT, בערוץ HOT VOD Young.
הדמויות הראשיות
הדמויות הראשיות של הסדרה המחודשת הן:
הוועדה הממלכתית לפיקוח על ביטחון טיסות כלי טיס
הוועדה הממלכתית לפיקוח על ביטחון טיסות כלי טיס שתחת ממשלת ברית המועצות (ברוסית: Государственная комиссия по надзору за безопасностью полётов воздушных судов при правительстве СССР, בראשי התיבות "גוסאוויאנאדזור", Госавианадзор) הייתה גוף של ממשלת ברית המועצות שהיה אחראי להסדרת חוקי התעופה האזרחית והגוף הבכיר במדינה בתחום חקירת אסונות תעופה ותאונות אוויריות בברית המועצות.
היסטוריה
הוועדה הוקמה בשנת 1986 והייתה כפופה לממשלת ברית המועצות וביצעה משימות פיקוח על בטיחות הטיסות, לרבות פיקוח על חוקי הטיס, ניהול התעופה האווירית, פיקוח על שלבי הייצור ושיפוץ מטוסים, הדרכת צוותי אוויר ומתן רישיונות לכלי טיס והפעלת שדות תעופה.
הוועדה הייתה אחראית גם על חקירת תאונות אוויריות בכל שטחי ברית המועצות, של כל סוגי כלי הטיס, במדינה, החל ממטוסי משא וכלה במסוקים. אף שהוועדה התמקדה בחקירות בפנים המדינה, היא הייתה מעורבת גם בחקירת התרסקות כלי טיס סובייטים מחוץ למדינה.
הוועדה הפעילה מעבדת מחקר מדעית לשיטות ואמצעי חקירת תאונות אוויריות (Научно-исследовательская лаборатория методов и средств расследования авиационных происшествий) שעסקה בניתוח כלי טיס ופיצוח קופסאות שחורות.
בשנת 1991 הוועדה פורקה והוחלפה על ידי ועדת התעופה הבין-מדינתית, שהוקמה בכפיפות לחבר המדינות. לאורך כל שנות קיומה עמד בראשה איוואן מאשקיבסקי, שמעמדו כראש הוועדה הושווה לזה של שר ממשלתי.
עצם הגומד
עצם הגֹּמֶד (TA: Ulna, בלטינית: אולנה - מרפק), או עצם הזֶנֶד, היא עצם ארוכה הממוקמת בין עצם הזרוע לשורש כף היד, מרכיבה את שלד האמה ביחד עם עצם החישור.
חלק עליון
לחלקה העליון של העצם צורה המזכירה מפתח צינורות. לוע המפתח מורכב מזיז המרפק (Olecranon) הבולט (זיז המרפק אינו מכוסה ברקמה למעט עור, לכן הוא ניתן למישוש בקלות) ומהזיז הַוָּוִי (Processus coronoideus ulnae). חלקו הפנימי של הלוע, החריץ הסהרוני (Trochlear notch), מופרק עם הסליל (Trochlea humeri) של עצם הזרוע. מפרק החישור והגומד המקורב נמצא בחלק הצידי של עצם הגומד, בין חריץ מתאים לראש החישור.
בזיז המרפק נאחז פושט המרפק - שריר הזרוע התלת ראשי. שרירים נוספים, בהם שריר הזרוע והשריר כופף האצבעות העמוק, נאחזים בזיז הווי ובגבששת הגומד (Tuberositas ulnae), המרוחקת ממנו קמעה.
גוף העצם
לחלקו העליון של גוף העצם צורת מנסרה. שלושה קווים מחלקים את הגוף לשלושה משטחים. הקו הבולט ביותר הוא הרכס הבין גרמי (Margo interosseus ulnae), אזור האחיזה של הקרום הבין גרמי (Membrana interossea) המחבר בין העצם לעצם החישור.
השרירים כופפי האצבעות נאחזים באזור הקדמי והתיכון של גוף העצם. בנוסף לאחרים, נאחזים בגוף העצם גם השרירים המסובבים את האמה פנימה והחוצה.
חלק תחתון
חלקה התחתון של עצם הגומד קטן וכולל שתי בליטות. הבליטה הצידית יותר, הראש (Caput ulnae) המעוגל, מופרקת עם עצם החישור. הבליטה השנייה, צרה יותר מהראש ותיכונה לו, היא זיז החרט (Processus styloideus ulnae).
בחריץ שבין הבליטות, עובר גיד הפושט את שורש כף היד.
הסיפור המופלא של בנג'מין באטן
עלילה
דייזי (קייט בלאנשט), היא אישה זקנה שגוססת בבית חולים בניו אורלינס כשסופת ההוריקן קתרינה מתקרבת. דייזי מספרת לבתה קרוליין (ג'וליה אורמונד) סיפור על שען עיוור בשם מר גאטו שיצר שעון לתחנת הרכבת של ניו אורלינס. לאחר קבלת הידיעה על מות בנו היחיד במלחמת העולם הראשונה, הוא המשיך לעבוד על השעון, אך עיצב אותו כך שינוע לאחור, בתקווה שזה יחזיר את אלו שמתו במלחמה וביניהם בנו. לאחר הסיפור, דייזי מבקשת מקרוליין לקרוא לה מתוך יומן המכיל תמונות וגלויות שנכתב על ידי בנג'מין באטן (בראד פיט).
בגיל 7 בנג'מין מצליח לראשונה לקום מכיסא הגלגלים שלו. בשנת 1930 בנג'מין פוגש את דייזי בת השש, אשר סבתה גרה בבית האבות. בהמשך בנג'מין מתחיל לעבוד על גוררת תחת פיקודו של קפטן מייק (ג'ארד האריס). בנג'מין נפגש גם עם תומאס באטן, אשר אינו חושף כי הוא אביו. בשנת 1936 בנג'מין עוזב את ניו אורלינס עם צוות ספינת הגרר. תקופה מסוימת הוא שוהה בעיר הנמל סובייטית מורמנסק, ומנהל רומן עם אישה נשואה מבוגרת, אליזבת אבוט (טילדה סווינטון).
בשנת 1945 בנג'מין חוזר לניו אורלינס ומגלה שדייזי בת העשרים ואחת הפכה לרקדנית מצליחה בניו יורק ומר וית'רס מת. דרכיהם של בנג'מין ותומאס באטן מצטלבות שוב. תומאס הגוסס מגלה לבנג'מין שהוא אביו ומוריש לו את ביתו, מפעל הכפתורים שלו ושאר רכושו לפני מותו.
בנג'מין נוסע מאוחר יותר לניו יורק כדי לפגוש את דייזי בהופעה, ומגלה שהיא התאהבה ברקדן. קריירת המחול של דייזי מסתיימת בשנת 1957 בפריז, כאשר היא נפגעת בתאונת דרכים שמרסקת את רגלה. כאשר בנג'מין מבקר אותה בבית החולים, דייזי נדהמת ממראהו הצעיר. דייזי מתוסכלת מהפציעות שלה ומבקשת מבנג'מין להישאר מחוץ לחייה. בשנת 1962 דייזי חוזרת לניו אורלינס ומתאחדת עם בנג'מין. כעת, כששניהם פיזית בגיל דומה, הם מתאהבים ועוברים לגור יחד.
קוויני מתה ודייזי נכנסת להריון. בנג'מין מאמין שאינו יכול להיות דמות אב לבתו קרוליין, בשל הצפוי לו. משום כך, בעודה תינוקת, הוא משאיר את כל רכושו לדייזי וקרוליין ונוסע להודו. כעת מבינה קרוליין הסועדת את אמה בסיפור המסגרת, כי אביה האמיתי הוא בעצם בנג'מין.
בשנת 1991 דייזי מקבלת שיחת טלפון מעובדים סוציאליים המודיעים לה שמצאו את בנג'מין, שכעת נראה כבן שתים עשרה. העובדים הסוציאליים מאמינים כי הוא סובל משיטיון ולא זוכר את עברו. דייזי עוברת לגור בבית האבות בו בנג'מין גדל ומטפלת בו כשהוא הופך להיות יותר ויותר צעיר.
בשנת 2002 מוחלף השעון הישן של מר גאטו בתחנת הרכבת בשעון חדש. זמן קצר לאחר מכן, באביב של שנת 2003 בנג'מין שכעת הפך לתינוק, מת בזרועותיה של דייזי. סיפורו המופלא של בנג'מין באטן סופר ודייזי מתה במיטתה בבית החולים.
יואל אלון
יואל אלון (במקור קארוי בריכטה, בהונגרית: Brichta Károly; אויפשט, 5 בינואר 1935) הוא דיפלומט ישראלי יהודי-הונגרי, ניצול שואה אחד מהילדים של ניסויי מנגלה בתאומים שהיה בין השנים 1990–1994 שגריר ישראל בנורווגיה ולאחר מכן בהונגריה.
ביוגרפיה
קארוי בריכטה נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר לאסלו בריכטה ושל מרגיט בלאשה. כשהחלה רדיפת היהודים המוגברת בהונגריה ב-1938 עם פרסום החוק היהודי הראשון, הוא ואחיו אנדראש היו רק בני שלוש. לאחר מכן פורסמו החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי וב-1944 נכנס הוורמכט לממלכת הונגריה משתפת הפעולה עם הנאצים (מבצע מרגרטה). הוא ומשפחתו גורשו לאושוויץ-בירקנאו (עם אחיו התאום ואמו). עם הגעתם לבירקנאו, אנדראש (לימים מוטי אלון) וקארוי (יואל) הופרדו מאמם ונשלחו אל בלוק 15 שבו יוזף מנגלה היה מבצע את הניסויים הרפואיים שלו בתאומים. נחסך מהם המוות הוודאי שחיכה לכל ילד אחר בגילם שהגיע למחנה ההשמדה. לאנדראש ולקארוי היה מזל יחסית. הניסויים שבוצעו בהם לא היו חמורים כמו אלה שבוצעו על תאומים אחרים. כך הפכו חייהם לשגרה מוגנת יחסית של משחקים שהופרעו מפעם על ידי בדיקות דם ומדידות. התאומים בניסויים אצל מנגלה הוזנו טוב יותר כדי לשמור יחסית על רווחתם הפיזית. כך עשו גם לאנדראש ולקארוי והם הצליחו לשרוד.
בתחילת מאי 1945 יכלה המשפחה לחזור להונגריה. גם אביו שרד את השואה, לאחר שברח משירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) והסתתר עד תום המלחמה. באוגוסט 1945 עזבה המשפחה את הונגריה באופן בלתי חוקי, ובשנת 1949 הפליגו לישראל מהעיר בארי באיטליה.
באוניברסיטה למד יואל היסטוריה, ספרות אנגלית ומדע המדינה. הוא עבד זמן מה גם כעיתונאי. בשנת 1961 הגיש בקשה לבחינה במשרד החוץ, אותו עבר בהצלחה. בין 1961 לבין 1963 היה צוער. יואל אלון היה בין 1990 ל-1994 שגריר ישראל בנורווגיה (בתקופת כהונתו נחתמו הסכמי אוסלו), ולאחר מכן הפך מ-1994 לשגריר ישראל בהונגריה.
שגרירי ישראל בנורווגיה
רומיין ברוקס
רומיין ברוקס (באנגלית: Romaine Brooks; 1 במאי 1874 – 7 בדצמבר 1970) הייתה ציירת אמריקאית אשר התמחתה בציור דיוקנאות שהתאפיינו במלנכוליה ובצבעים אפורים.
ביוגרפיה
נולדה ברומא בשם ביאטריס רומיין גודארד (Beatrice Romaine Goddard). לברוקס הייתה ילדות אומללה, והיא חיה עם אמהּ אשר התעללה בה נפשית ועם אחיה שהיה לוקה בנפשו. היא בלתה מספר שנים באיטליה ובצרפת כסטודנטית ענייה לאמנות, ולאחר מות אמה קיבלה ממנה הון בירושה. החופש הכלכלי נתן לה את האפשרות לבחור לעצמה את המודלים לציורים, והיא לרוב ציירה אנשים אשר היו קרובים אליה, כגון הפוליטיקאי והמשורר האיטלקי גבריאלה ד'אנונציו, הרקדנית הרוסייה אידה רובינשטיין, או מי שהייתה בת-זוגהּ במשך יותר מחמישים שנה - הסופרת והמשוררת נטאלי קליפורד בארני. ברוקס התעלמה מזרמים באמנות שהיו דומיננטיים באותה התקופה כגון קוביזם ופוביזם, ותחת זאת ציירה במסגרת תנועות הסימבוליזם והאסתטיציזם של המאה ה-19, תוך שהיא מושפעת במיוחד מעבודותיו של ג'יימס מקניל ויסלר. המודלים שלה היו מגוונים, ונעו בין אנשים אנונימיים לאריסטוקרטים ידועים. היא ידועה במיוחד בשל ציוריה האנדרוגיניים של נשים בחליפות גברים או שילובים אחרים של קרוס-דרסריות, וככל הנראה יצירתה המוכרת ביותר היא הדיוקן העצמי שלה משנת 1928 (ראו משמאל).
ברוקס ציירה מעט מאוד לאחר 1925. היא הכינה סדרה של ציורים בתחילת שנות ה-30, שבהם השתמשה בטכניקת ציור "ספונטנית" המדמה ציור אוטומטי. היא ציירה רק דיוקן אחד לאחר מלחמת העולם השנייה.
ברוקס הלכה לעולמה בניס ב-1970.
פלגה 915
בנוסף למשימות מיוחדות ומבצעים ימיים ללוחמה בטרור, הפלגה אחראית על הביטחון השוטף של חופי מדינת ישראל בזירת ים סוף, היחידה מהווה ציר מרכזי במאמצי המערכת הביטחונית לסכל חדירת גורמי טרור הפועלים דרך הים.
מיום הקמתה אמונה הפלגה על אבטחתן של אוניות הסוחר המפליגות לנמל אילת. מכיוון שרוב הסחורות המיובאות לארץ מובלות דרך הים, שמירת נתיבי הסחר העוברים במימיה הטריטוריאליים של ישראל הוגדרה על ידי מפקדי החיל לאורך השנים כמשימה שלא נופלת מהגנת החופים ובלימת הטרור הימי.
במהלך העשור הראשון של המאה הנוכחית עברה היחידה סדרת שינויים תפיסתיים מהותיים שהפכו אותה מיחידת סיור ימי ליחידת לוחמה רב-תכליתית הפועלת בים ובעומק החוף, ובשל כך תפסה חלק מרכזי בפעילות הביטחונית בזירה הימית במהלך מבצעים צבאיים רבים.
תהליך הכשרת לוחמים
הלוחמים בפלגה מתחלקים לשניים, לוחמי כלי בט"ש, המהווים את עיקר הכוח ולוחמי סנפיר. לוחמי כלי בט"ש מגיעים לספינות לאחר מיוני טרום גיוס. בגמר הטירונות הימית, הלוחם עובר קורס בבה"ד חיל הים בהתאם למקצוע הנבחר לו, ימאי או מכונאי, קורס זה מקנה את הכלים הבסיסיים לצורך קליטה יעילה ומהירה בספינות. בסוף מסלול ההכשרה נערך טקס הענקת דרגת רב-טוראי. לאחר הגעת החיילים לפלגה מתבצעת החלוקה על פי הסיירות השונות ובהתאם לכך הצבה בספינות שיהוו גם בית וגם פלטפורמת הלחימה שעליה ישרתו, הכשרת הלוחמים לקרב מתחילה למעשה רק עם הגעת החיילים לספינות אליהן צוותו, מסלול ההכשרה הבסיסי אורך כ-שנה ושלושה חודשים ומסתיים עם קבלת סיכת הלוחם, לאחר מכן הלוחם מוסמך על העמדות השונות בספינה תחילה בתחום הנשק ולאחר מכן בתחום גילוי ניווט וקשר או בתחום המכונה.
על תהליך ההכשרה אמונים הלוחמים הוותיקים שמעבירים את הידע שלהם ללוחמים הצעירים, ומבחני ההסמכה מבוצעים לרוב על ידי הצוות הפיקודי של הספינה ( מפקד הספינה, סגן מפקד הספינה והצ'יף). הלוחמים הבולטים יוכשרו לתפקידים פיקודיים על כלי הבט"ש. מכונאים יצטרפו לסגל הספינות לתפקיד המנוען הראשי (צ'יף), ואילו ימאים ישמשו כסגני מפקדי כלי בט"ש. כמו כן, בכול ספינה יוכשר אחד מאנשי הצוות הזוטר כחובש ימי. הכשרות מתקדמות אלו מתבצעות, לכול המוקדם, לאחר צבירת ניסיון ימי של שנה בכלי הבט"ש, וביצוען מוטל על בה"ד חיל הים. משך ההכשרה לכל אחד מן התפקידים הוא ארבעה חודשים ולאחר מכן ישנו זמן חפיפה נוסף של כחודש.
יחידת סנפיר משלימה את ספינות הפלגה במשימות מיוחדות הדורשות הפעלת כלי שיט במתארים אחרים. על כן הכשרת לוחמיה שונה במקצת: במסגרת "הכשרת הלוחם" עוברים חיילי היחידה קורסי הכשרה ייעודיים: קורס טכנאי קשר אלקטרוני תת-ימי, קורסי גילוי, זיהוי ושליית מוקשים, קורס לוט"ר וקורסי לחימה אחרים. המסלול כולו משולב בנים ובנות. תהליך "הכשרת הלוחם" ביחידה כולל בנוסף לעיל, תפעול אמצעי לחימה של היחידה, מטווחים ימיים בתרחישי פח"ע, התמחות בצלילה הגנתית ותפעול סירות הכולל - סירות גומי והסמכות בסירות הליבה של היחידה, ה"צרעות". בסוף מסלול ההכשרה, מקבלים הלוחמים את סיכת "לוחם סנפיר". למתאימים/ות, לאחר פרק זמן של שנה וחצי ביחידה ניתנת האפשרות להתחיל במיונים והכשרות לקראת קורס מתקדם בבה"ד חיל הים המסמיך לוחמים לתפקיד מפקדי "צרעות".
על אף שקיימת תלות מסוימת בבה"ד חיל הים (בעיקר כיוון שהקורסים הבסיסיים והמתקדמים מועברים שם), אופן ההכשרה של הלוחמים מוטל על מפקדי הכלים והכשרות מורכבות יותר, מוטלות על פונקציות הדרכתיות ביחידה, כל זאת בעיקר בגלל אופי השירות האינטנסיבי של לוחמי הפלגה שלא מאפשר לבצע עצירת פעילות והחלפת כוחות היחידה בכוח אחר לצורך מנוחה והדרכה.
מבנה ארגוני
בפלגה קיימת סיירת אחת: סיירת ברק  ובנוסף קיימת יחידת סנפיר העוסקת בעבודות תחזוקה תת-ימיות וביטחון הספינות החוזרות מהסיור. אלו הן למעשה שתי היחידות הימיות בבסיס אילת. סיירת ברק היא בפיקוד קצין בדרגת סרן, לשעבר מפקד כלי שיט, בוגר בית הספר לפיקוד ימי (פי"מ) ובוגר קורס חובלים. מפקד הפלגה הוא קצין ים בדרגת רב-סרן שעבר מסלול פיקוד על כלי בט"ש או פיקוד על סטי"ל בשייטת ספינות הטילים, הלכה למעשה המבנה הארגוני של הפלגה דומה במקצת למבנהו של גדוד צה"לי, עם כמה הבדלים, שהבולט בהם הוא, שהיחידה אינה נמצאת תחת כפיפות ארגונית ליחידה גדולה יותר כגון חטיבה, אלא מהווה יחידה אוטונומית עם משימות ייחודיות לגזרה בה היא פועלת.
אופיין הייחודי של פעילות פלגות הבט"ש אינו מאפשר עצירת הפעילות של הפלגות והחלפתן בכוחות אחרים, לכן שגרת האימונים נערכת במסגרת סיירתית ומוטלת על כתפיו של מפקד הסיירת, כל זאת בתקופות אינטנסיביות וקצרות כאשר הסיירות שלא מתאמנות מעמיסות על עצמן את נטל ביצוע המשימות המבצעיות.
מפקדי פלגה 915
מפקד הפלגה הוא קצין ים בדרגת רב-סרן שעבר מסלול פיקוד על כלי בט"ש או פיקוד על סטי"ל
מיקרוסופט בישראל
חברת מיקרוסופט פועלת בישראל בשתי שלוחות:
פעילות השיווק ומכירות
סניף "מיקרוסופט ישראל" נוסד בשנת 1989. מיום היווסדו ועד סוף שנת 2004 עמד בראש הסניף אריה סקופ, שעבר בסוף 2004 מתפקיד מנכ"ל לתפקיד יו"ר החברה, ולאחר שנה סיים עבודתו בחברה. למחליפו מונה דני ימין, שקודם בשנת 2015 לתפקיד במטה העולמי של החברה. באוקטובר 2019 מונתה רונית אטד למנכ"לית הסניף הישראלי, וביולי 2022 צפוי אלון חיימוביץ להחליפה. פעילות השיווק והתמיכה הטכנית מתקיימת במשרדי החברה בהרצליה וכוללת כ-200 עובדים.
אחת התרומות הבולטות של "מיקרוסופט ישראל" בתחום המחשוב הייתה הגיור (עברות) המקיף שביצעה לתוכנות החברה, כולל התיעוד הנלווה. גיור זה, וכן התמיכה המשופרת בעברית, היו מן הסיבות העיקריות להפיכתם של מוצרי החברה לסטנדרט ברובן הגדול של החברות בישראל ולהיעלמות רוב מתחריה המקומיים של מיקרוסופט במהלך השנים. יחס זה לעברית הוא חלק מההסבר להישג של הסניף הישראלי: הצלחתם בישראל של אחדים ממוצרי מיקרוסופט (כגון SQL Server ו-Exchange) עולה במידה ניכרת על הצלחתם בשוק העולמי.
תרומה חשובה נוספת שהעלתה "מיקרוסופט ישראל" הייתה בפיתוח ופופולריזציה של תקן "עברית לוגית" לתצוגת עברית באינטרנט. קודם לכן, משלו בכיפה אלתורים שאפשרו הצגת עברית באמצעות היפוך סדר התווים והמלים. התקן הלוגי שמיקרוסופט ישראל קידמה ודחפה באמצעות "אינטרנט אקספלורר" שיפר במידה ניכרת את המצב, איזרח את העברית כשפה לגיטימית באינטרנט, וביטל את הצורך בהטמעת התאמות מיוחדות בדפדפנים.
כחלק מפעילות השיווק וההטמעה של מוצרי מיקרוסופט בישראל קיימה החברה שבעה כנסי TechEd באילת, משנת 2000 ועד 2010. בכל אחד מהכנסים השתתפו יותר מאלף אנשי תוכנה, ובמרצים, מישראל ומחוצה לה, נכלל גם מנכ"ל מיקרוסופט, סטיב באלמר.
ב-2001 הכריז הממונה על ההגבלים העסקיים על מיקרוסופט ישראל כמונופול.
עד יולי 2008 הפעילה במשותף עם חברת "אינטרנט זהב" את אתרי האינטרנט msn ישראל, hotmail ישראל, ואף את אתר האינטרנט של גלי צה"ל.
פעילות המחקר והפיתוח
מיקרוסופט מקיימת בישראל פעילות פיתוח ענפה במסגרת חברה נפרדת בשם "מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח". חברה זו היא אחת משלושה מרכזי פיתוח אסטרטגיים של מיקרוסופט מחוץ לארצות הברית.
פעילות הפיתוח התבצעה עד לשנת 2008 בארבעה מרכזים. מרכז הפיתוח הראשון בישראל הוקם בחיפה בשנת 1991 על ידי ירון שמיר, והיה מרכז הפיתוח הראשון של מיקרוסופט מחוץ לארצות הברית. מרכז פיתוח נוסף היה בראש העין ובו פותחה טכנולוגיית IAG המבוססת על טכנולוגיה שפיתחה חברת ההזנק הישראלית Whale Communications שנרכשה על ידי מיקרוסופט בשנת 2006. שני מרכזי פיתוח אלה עוסקים בפיתוח מוצרים וטכנולוגיות בתחום אבטחת מידע, ומוצר הדגל של החברה בתחום הוא שרת I.S.A. הנמצא בגרסתו החמישית ששמה ISA 2006.
בתחום הפיתוח הפעילה החברה מרכז נוסף ברעננה, שנמצא סמוך למרכז השיווק והמכירות אך פעל בנפרד ממנו. המרכז ברעננה היה מבוסס על חברת Gteko שנקנתה על ידי מיקרוסופט בספטמבר 2006. בשנת 2007 הוקם בהרצליה מרכז פיתוח נוסף על ידי משה ליכטמן, ישראלי בכיר במיקרוסופט העולמית שחזר ארצה לאחר שהות של 15 שנה בארצות הברית. במהלך 2008 הועברה למשרדים חדשים במרכז הפיתוח בהרצליה פעילות הפיתוח של אזור המרכז מרעננה וראש העין.
בשנת 2011 מונה יורם יעקבי למנכ"ל הפיתוח של מיקרוסופט בישראל, ושימש בתפקיד זה עד סוף 2017.
בשנת 2015 רכשה מיקרוסופט את חברת ההזנק הישראלית "אדאלום", שעסקה באבטחת מידע, ושילבה אותה בפעילות הפיתוח בישראל. מנכ"ל "אדאלום", אסף רפפורט, השתלב במיקרוסופט, ובשנת 2018 מונה למנכ"ל הפיתוח של מיקרוסופט בישראל. במרץ 2020 מונתה מיכל ברוורמן-בלומנשטיק למחליפתו.
תרומה חברתית
התרומה החברתית של חברת מיקרוסופט ניכרת בעולם וגם בישראל. במסגרת הסכם עם משרד החינוך מספקת מיקרוסופט למורים ולבתי ספר רישיונות לשימוש במוצריה במחיר מוזל.
מיקרוסופט מעבירה כספים למען צמצום הפער הטכנולוגי, במסגרת פרויקט "מחשב לכל ילד", ובמסגרת הוספת מחשבים למתנ"סים ולמרכזים קהילתיים, וחלוקת רישיונות חינם לשם צמצום הפער הטכנולוגי בישראל. מיקרוסופט זכתה באות הנשיא למתנדב על פעולתה למען הקהילה.
החברה גם מעודדת פעילות התנדבותית בקרב עובדיה, הזכאים לבצע פעילות כזו במסגרת שעות העבודה ובתמיכה כלכלית של החברה. עובדי החברה המבצעים תרומה כספית משתתפים בתוכנית "תרומה תואמת" (Donation Matching) בה תורמת החברה סכום זהה לזה שתרם העובד.
תרומה חברתית חשובה שמבצעת החברה מזה מספר שנים הוא קיום "יום האינטרנט הבטוח", במסגרתו מבצעים עובדי החברה הדרכות לכלל הציבור בנושאי שימוש בטוח באינטרנט. ההדרכות מתבצעות במסגרת יום שנתי המתקיים בסביבות חודש מרץ-אפריל מדי שנה, ובו מרצים העובדים בשיתוף עם משטרת ישראל ומשרד החינוך במתנ"סים, בתי ספר ומרכזים קהילתיים אחרים ברחבי הארץ. יום האינטרנט הבטוח מלווה גם בפעילות יחצ"נית ענפה הכוללת משדרי פרסומת, כתבות בעיתונות ובטלוויזיה והפעלת אתר אינטרנט מיוחד.
רכישת חברות ישראליות
מיקרוסופט רכשה בישראל מספר חברות הזנק:
אוגוסטין הירשפוגל
אוגוסטין הירשפוגל (בגרמנית: Augustin Hirschvogel; 1503 – פברואר 1553) היה אמן, מתמטיקאי וקרטוגרף גרמני שנודע בעיקר בזכות תחריטיו. שלושים וחמישה תחריטי הנוף הקטנים שלו, שנעשו בין 1545 ל-1549, הבטיחו לו מקום באסכולת הדנובה, בקבוצת האמנים בבוואריה ובאוסטריה מהמאה השש-עשרה.
קורות חיים
הירשפוגל החל לעבוד בעיר הולדתו, נירנברג, שם הוכשר בציור זכוכית על ידי אביו, וייט הירשפוגל (1461–1525), שהיה אמן ויטראז'ים בעיר. בשנת 1525 קיבלה נירנברג את הרפורמציה הפרוטסטנטית, ושמה קץ לעיצוב ויטראז'ים מפוארים. את סדנתו של אביו ניהל אז אחיו הבכור של אוגוסטין וייט; אביהם נפטר באותה שנה. הירשפוגל הצעיר היה בעל בית מלאכה משלו ב-1530, ועד מהרה יצר שותפות עם הקדרים אוסוולד ריינהרט והנס ניקל.
הירשפוגל עזב בשנת 1536 ללייבך (השם הגרמני לליובליאנה בסלובניה), וחזר לנירנברג בשנת 1543. בתקופה זו ייצר את עבודתו המוקדמת ביותר כקרטוגרף: מפות גבולות טורקיה (1539) ואוסטריה (1542) האחרונה, שפורסמה עבור פרדיננד הראשון. המפות שביצע (לפרנץ איגלשופר וכריסטוף צ'וונהולר) מראים שהוא היה בקשר עם החצר הקיסרית בווינה ב-1543.
יצירתו
הירשפוגל החל לצרוב מאוחר בקריירה שלו, וכמעט כל הדפסיו מתוארכים לעשור האחרון בחייו, עת התגורר בווינה. תחריטיו, המונים כ-300, "משקפים את קרבתו לעיצוב איטלקי של חלל, צורה וקישוט", וכוללים דיוקנאות, קרטוגרפיה ועיטור ספרים. הירשפוגל היה בין התחריטאים הראשונים שהשתמשו בנחושת ולא בלוחות ברזל. הוא תרם 23 תחריטים למהדורת זיגיסמונד פון הרברשטיין משנת 1549 של "Rerum Moscoviticarum Commentarii" (״הערות על ענייני מוסקוביה״), ולמעלה ממאה איורים של הברית הישנה והחדשה לפסוקיו של הרפורמטור ההונגרי פטר פרני. קיימת סדרה של 53 סצנות צייד על זכוכיות שמחברן לא ברור. פיטרס טוען כי הם מאת הירשפוגל.