cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גאולוגיה של ישראל
הגאולוגיה של ישראל עשירה ומורכבת מאירועים גאולוגיים רבי עוצמה שהשאירו את חותמם בסלעים ובגאומורפולוגיה המקומית. אירועים אלה אינם רק נחלת ההיסטוריה - מיקומה של ישראל על הגבול בין שלושה לוחות טקטוניים מותיר אותה חשופה להשפעתם של תהליכים המתקיימים גם כעת.
הקשת הסורית
תוואי גאולוגי שישראל מהווה חלק ממנו הוא הקשת הסורית (או "קשת הקמטים הסורית" - Syrian arc deformation belt), שהיא מערכת של קמטים העוברת ממצרים ומדבר סיני דרך שדרת ההר בישראל ורמת הגולן אל אזור תדמור בסוריה. למעשה מורכבת הקשת הסורית משתי קשתות מתמשכות והפוכות זו לזו היוצרות צורת S: קשת דרומית ממצרים עד צפון ישראל וקשת צפונית בסוריה, מרמת הגולן עד תדמור. תהליכי הקימוט של הקשת החלו בסוף הטורון והמשיכו לאורך הסנון, האאוקן ואף לנאוגן. בקרטיקון עליון חלה התנגשות בין הלוח האפריקאי לבין הלוח של לאוראסיה מצפון, שיצרה אזור הפחתה בשולי ים טתיס – שהתחיל להיסגר - ואת הקימוט האלפיני. אזור הקשת הסורית היה מרוחק מאזור ההתנגשות, והתרחשו בו לחצי קימוט חלשים. במהלך זה התקמטו השכבות ויצרו מערכת קמרים וקערים.
הגולן
בקטע הצפוני של הקשת הסורית נמצא קו התלים הישראלי - רצף של הרי געש רדומים ברמת הגולן, מהר רם בצפון ועד תל סאקי בדרום, בהם תלים מרכזיים כהר פרס - בעל לוע מושלם של הר געש, והר אביטל - שבמורדותיו ניתן להבחין בזרמים פירוקלסטיים. בקו התלים קיימים גם עשרות תלים קטנים יותר כגבעת טליה ליד מושב קשת. ממזרח ובמקביל לקו התלים הישראלי משתרע רצף דומה של הרי געש, המכונה קו התלים הסורי. התלים נבנו מלבה שפרצה מסדקי-משנה שנוצרו בעקבות הבקע הסורי-אפריקני.
הגולן הוא חלקו הצפוני-מערבי של הבשן, מזרחית לנהר הירדן, והוא נחשב לאחד האזורים הגאוגרפיים הגדולים בעולם המכוסים בזלת ברציפות. פני השטח מכוסים בשכבות לבה אשר פרצה אל פני השטח במהלך חמשת מיליוני השנים האחרונות. העובי הממוצע של הלבה הוא 300 עד 400 מטר, והוא הולך ופוחת בשולי האזור. רמת הגולן נראית מישורית. ברם, היא למעשה בקע אשר התמלא מהקילוחים המגוונים של הלבה שהתפרצה מתוך סדקים בקרום כדור הארץ ומילאה בקעות. קילוחים אלה יצרו את מישורי הבזלת המוכרים ברמת בגולן.
הגליל
היסטוריה גאולוגית מעניינת התרחשה בשני אזורי הגליל: הגליל העליון והגליל התחתון. הגליל נוצר בתהליכים סותרים של קימוט ושבירה והוא מתאפיין בשלוש תכונות גאולוגיות עיקריות: שילוב של תכונות אלה אחראי לגאומורפולוגיה המעניינת של הגליל: מצוקים תלולים לצד קניונים ונוף טרשי.
בגליל התחתון קיימות עדויות לפעילות געשית וטקטונית, והדוגמאות הטובות ביותר לכך הן בזלת הכיסוי, הר הגעש הכבוי קרני חיטין והר תבור שהוא הורסט - גוש שהורם מעל סביבתו עקב פעילות טקטונית.
העמקים הצפוניים
שדרת ההר העוברת לאורך מרכזה של ישראל נקטעת בצפון על ידי עמק זבולון, עמק הקישון, עמק יזרעאל, עמק חרוד ועמק בית שאן. עמקים אלה הם העתקים טקטוניים ברובם. קילוחי לבה עתיקים יצרו את שכבת הבזלת התחתונה הנחשפת ליד עפולה, מגדל העמק ובאזור כוכב הירדן, אשר מופיעים בה גבישי אוליבין ירוקים. בכוכב הירדן, נחל תבור ורמות מנשה נותרו שרידיהם של הרי געש כבויים.
הכרמל
פעילות טקטונית וגעשית התרחשה גם באזור הכרמל, שהיה פעיל מאוד בשני התחומים. סימנים לתהליכים אלה ניכרים עד היום בהרי הגעש התת-ימיים הקדומים וסלעי הטוף בכרם מהר"ל, בהר אלון ובשפיה, ובהעתק החוצה את העיר חיפה ועובר בסמוך לאזור התעשייה בעמק זבולון. הכרמל הוא קמר חריג בנוף הישראלי בשל כיוונו – מדרום-מזרח לצפון-מערב, בניגוד לרוב הקמרים בישראל שכיוונם מדרום-מערב לצפון-מזרח או צפון-דרום. הכרמל עשיר גם בנופים קרסטים: מערות שבחלקן הן מערות נטיפים, טרשונים ואף בולענים. ריבוי המערות העניק לכרמל את הכינוי "הר אלף המערות".
מישור החוף
מישור החוף הוא רצועה חופית במערבה של ישראל אשר מתחילה בצוקי ראש הנקרה ומסתיימת ברפיח, ונחלקת לחמישה אזורים: את מישור החוף עיצבו הצפות ונסיגות מחזוריות של מי הים התיכון החל מן הנאוגן, אשר הותירו את חותמן ברכסי הכורכר מן הפליסטוקן שביניהם נוצרו פרוזדורים מישוריים ארוכים, קונגלומרטים ודיונות.
יהודה ושומרון
גוש הררי שנמשך מעמק בית שאן בצפון עד באר שבע בדרום. גוש זה מורכב מקמרים בגדלים שונים בעלי מסלע רך אשר מתאפיינים בתופעות קרסטיות שניתן לראות במערות נטיפים, דוגמת מערת אבשלום. באזור זה מתקיים לרוב מתאם בין הגאולוגיה לגאומורפולוגיה, גם במבני הקימוט וגם במבני השבירה. שני יוצאי הדופן הם הר עיבל והר גריזים שהם היפוך תבליט בעלי מסלע גירי קשה.
הנגב
הנגב הוא אזור מדברי הפרוש על כמחצית משטחה של ישראל. בקעת באר שבע המצויה בצפונו קער חרוטי באורך של 35 ק"מ שקודקודו הצר במזרח והולך ומתרחב לכיוון מערב. בבקעה סלעי משקע (אבן חול, חרסית וקונגלומרט) וקרקע לס, שהיא הקרקע הנפוצה בנגב. בקעה זו היא שריד לקניון באר שבע-עזה שנוצר במיוקן והגיע לשיא עומקו בעת האירוע המסיני – סגירת מצר גיברלטר וייבוש כמעט מוחלט של הים התיכון כתוצאה מהתקרבות בין הלוח האפריקאי אל הלוח האירו-אסיאתי.
בהר הנגב ולאורך הקשת הסורית מצויים המכתשים, הייחודיים באופיים ובדרך היווצרותם. המכתשים נמצאים בראשי קמרים א-סימטריים המתונים בחלקם הצפון-מערבי ותלולים בחלקם הדרום-מזרחי, תהליך היווצרות הקמרים החל בטורון כחלק מקימוט הקשת הסורית. מדרום למכתשים שתי בקעות גדולות: בקעת עובדה ובקעת סיירים. בדרום הנגב נמצאים הרי אילת – חלקו הצפוני של השילד הערבו-נובי, ובהם נחשפים הסלעים הקדומים ביותר בישראל: סלעי יסוד, הבולט בהם הוא סלע גרניט ואבן החול הנובית.
הקרקעות בנגב אופייניות לאזור מדברי – קרקעות מלוחות שאין בהן חומרים אורגניים.
הבקע הסורי-אפריקני
ישראל נמצאת באזור פעיל מבחינה גאולוגית, בעיקר בשל הימצאותה באזור מפגש של שלושה לוחות טקטוניים – הלוח האירואסייתי, לוח ערב והלוח האפריקאי. למעשה נמצאת ישראל בחלק של הלוח האפריקאי - הלוח הלבנטיני, אשר בינו ובין לוח ערב נוצר העתק המוכר יותר כבקע הסורי-אפריקני. בתחומו של העתק זה נמצאים בקעת הירדן, הערבה ובקעת תמנע, העשירה במינרלי נחושת ירוקים ומהווה "חלון גאולוגי" שבו נחשף מגוון של סלעים מתקופות שונות. הבקעה נמצאת בקצה הצפוני של השילד הערבו-נובי, במערבם של הרי אילת. בתחומו של הבקע התקיימו כמה אגמים עתיקים (אגם עובדיה ואגם הלשון) אשר שרידיהם מהווים את הכנרת וים המלח.
תוואי מעניין נוסף הוא מצוק ההעתקים, שחלקו המערבי נמצא בשטח מדינת ישראל וחלקו המזרחי בשטח ירדן, ואשר נוצר מתנועה טקטונית במסגרת הבקע. פעילויות טקטוניות כאלה גרמו לרעידות אדמה רבות, אשר הקשות בהן היו רעש שביעית באמצע המאה השמינית לספירה ורעידת האדמה בצפת (1837) אשר החריבה את העיר צפת ואת סביבותיה והותירה אלפי הרוגים.
סטרטיגרפיה
סטרטיגרפיה עוסקת בתיאור סלעים, סדר היווצרותם, גילם היחסי והיחסים ביניהם. שימוש בעקרונות גאולוגיים ובמאובנים מסייע לחלק את המסלע ליחידות ליתוסטרטיגרפיות:
החלוקה הסטרטיגרפית של ישראל מחלקת את טור הסלעים לשש יחידות עיקריות:
קרקעות
באזורים השונים קיימות קרקעות אופייניות:
אוצרות טבע
גילוי והפקה של אוצרות טבע בישראל החל עוד בתקופות הפרהיסטוריות, ומופיעים גם בספרו של הרצל "אלטנוילנד" כחלק מחזון המדינה היהודית. הוא ראה בהפקת אשלג, ברום ומגנזיום אתגר פוליטי, הנדסי וכלכלי, ואף הגה את רעיון תעלת הימים להפקת אנרגיה הידרו-אלקטרית. חזונו של הרצל התממש במידה רבה והוא מהווה חלק חשוב במחקר הגאולוגי בישראל.
מים
שני מקורות עיקריים הם מים עיליים – מי נחלים, מאגרים ואגמים, ומי תהום – מים הנכלאים בין שכבות סלע. המקור החשוב למים עיליים הוא הכנרת, האוגרת את מי נהר הירדן אשר נשאבים ומוזרמים באמצעות המוביל הארצי לדרום ולמרכז הארץ. נחלים ומי שיטפונות מהווים גם הם מקור למים עיליים, ובכמה מקומות נבנו מאגרים כדי לצבור אותם ולהשתמש בהם להשקיה חקלאית. מי תהום נאגרים באקוויפרים – אגנים תת-קרקעיים שמהם מתבצעת שאיבה של מים והזרמתם, בעיקר לאזורים שהמוביל הארצי אינו מגיע אליהם. חלוץ מחקר מי התהום בארץ היה יהודה ליאו פיקרד, ותוצאות מחקריו הובילו לקידוחים פוריים רבים.
אבנים יקרות
בשנת 1999 הוקמה בישראל חברת "שפע ימים" שקיבלה רישיונות מהממונה על המכרות במשרד האנרגיה והמים לחיפושי יהלומים ואבני חן באזור עמק זבולון, עמק יזרעאל ורכס הכרמל. לפי דיווחיה נמצאו 77 יהלומים וכן מספר רב של אבני ספיר ואודם. כמו כן דווח כי בעזרת חברת דה בירס נמצא סלע המקור של היהלומים - הקימברליט - ברכס הכרמל, עם אלפי מינרלים אינדיקטורים כמו גארנט (פירופ) ספינל ואילמניט, ואף מינרל נדיר בשם מואסניט. עוד אוצרות טבע שקיימים באדמת ישראל:
תעשייה ובניין
מוצרים טבעיים רבים משמשים בתעשייה ובבניין והם נכרים ונחצבים ברחבי הארץ: צור, חול, שיש, גבס, חרסית, אבן גיר ואספלט, וכן זכוכית המופקת מחול העשיר בקוורץ.
גאולוגיה ישראלית בבולאות
בשנת 2002 הנפיק השירות הבולאי גליונית מזכרת בשם "גאולוגיה של ארץ ישראל" שעוצבה על ידי משה פרג. מוצגים בה ממצאים מאוספי המכון הגיאולוגי לישראל והאוניברסיטה העברית שצילם ד"ר דוד דרום. בגליונית מוצגים מפה גאולוגית של ארץ ישראל (במרכז) וסלעי המשקע של נחל ארדון והדייק החוצה אותם (משמאל).
פרטים נוספים המופיעים בבול, מימין לשמאל:
קאדילק אלנטה
קאדילק אלנטה (באנגלית: Cadillac Allanté) היא מכונית רודסטר מפוארת מתוצרת חטיבת הרכב היוקרתי קאדילק, חברת בת של ג'נרל מוטורס האמריקאי, אשר יוצרה בין השנים 1986–1993 (משנת המודל 1987) בארצות הברית.
שבת בשבתו
שבת בשבתו הוא עלון שבת המיועד למגזר הציוני דתי, היוצא לאור על ידי מכון צומת.
ראשיתו של העלון, שהיה הראשון מבין עלוני השבת במתכונת הפופולרית כיום, בשנת תשמ"ד (1994), כאשר הסתדרות הפועל המזרחי קיבלה הקצאת כספים ייחודית עבור נושאי תרבות. הרב ד"ר יצחק אלפסי, שקיבל את ההצעה לפתח יוזמה רעיונית כלשהי לשימוש בכסף, הציע להקים עלון שבועי שיעסוק בנושאי יהדות בפורמט קטן, "ארבעה עמודים שבאמצעות קיפול נוסף ניתן להכניס לכיס". העלון החל להופיע בעריכתו בשבת פרשת וישב, כ"א בכסלו ה'תשמ"ה (14 בדצמבר 1984). (לקראת הוצאת כרך א' של העלון, השלים הרב ד"ר אלפסי את העלונים החסרים לפרשיות בראשית-וישלח). בתחילת שנת ה'תשנ"ד (1993) עבר העלון לרשותו של מכון "צֹמת" (צוותי מדע ותורה) בראשותו של הרב ישראל רוזן. בגיליון ראש השנה ה'תשס"ג (ספטמבר 2002) קיבל העלון את הפורמט הנוכחי.
העלון כולל מאמרים המתייחסים לפרשת השבוע, חסידות, הלכה, סיפור לילדים, סקירה על דמות מן הציונות הדתית, תולדות ההתיישבות בארץ ועוד, מלבד כמה מדורים קבועים. מגוון הכותבים בגיליון הוא רחב, אך בעיקר כותבים בו רבנים המתגוררים בגוש עציון וכן מלמדים בישיבת הר עציון. העלון הוא בעל זיקה לתנועת המפד"ל. בין הכותבים הבולטים: הרב ישראל רוזן. ב-2005 הצטרף אל הכותבים מן הזווית הפוליטית, יו"ר המפד"ל, חבר הכנסת זבולון אורלב. העלון מומן תחילה על ידי הסתדרות הפועל המזרחי בארץ ישראל ולאחר מכן עבר לניהול עסקי של משרד הפרסום 'גל-אורן'.
לאחר גיליון 1678 שיצא בשבת פרשת קרח, ל' בסיוון ה'תשע"ז (24 ביוני 2017), הופסקה הוצאת העלון, 33 שנים לאחר הופעתו הראשונה. זאת בשל אילוצים כלכליים.
כעבור 9 חודשים, לקראת שבת פרשת צו ב-ח' בניסן ה'תשע"ח (24 במרץ 2018) חודשה הוצאת העלון לאור (גיליון 1679), הפעם בעריכת יוסף ארנפלד (הרב רוזן נפטר ב-2 בנובמבר 2017) ובהוצאת משרד הפרסום גל אורן לרנר (איחוד בין משרדי גל אורן והמשרד של אבי לרנר). הפורמט החדש שונה מקודמו בכך שנוספו לו ראיון ומדור ברנז'ה (מעין מדור רכילות) וגדלו שטחי הפרסום.
באלול ה'תשע"ט (ספטמבר 2019) התמזג העלון ישע שלנו לתוך "שבת בשבתו".
יחסי מיאנמר–סן מרינו
יחסי מיאנמר–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של איחוד מיאנמר לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
סקירה כללית
שתי המדינות לא מקיימות יחסים דיפלומטיים ישירים, אולם מקיימות יחסים דיפלומטיים עקיפים, בין השאר באמצעות שגריר סן מרינו לאיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, שבו חברה גם מיאנמר, אשר מונה לראשונה באוקטובר 2017.
רוני בר-און
רוני חיים בר-און (נולד ב-2 ביוני 1948) הוא משפטן ופוליטיקאי ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת ושר בממשלות ישראל.
ביוגרפיה
בר-און נולד בתל אביב בשם אהרון חיים בירנבאום, להורים ניצולי השואה. למד בבתי הספר ביל"ו וצייטלין וסיים לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.
פעילות משפטית
עבד כעשרים שנים כעורך דין במגזר הפרטי. לאחר שירות מילואים בצה"ל כלוחם ומפקד בחיל התותחנים הגיע לדרגת סגן-אלוף ושימש שופט בבית המשפט הצבאי לערעורים באזור יהודה ושומרון כ-15 שנים נוספות לאחר גיל הפרישה משירות מילואים.
בין התפקידים הציבוריים שמילא בתחום המשפטי: חבר הוועד המרכזי והיחידה הארצית של לשכת עורכי הדין בישראל, חבר המועצה לבתי הדין המנהליים וחבר ועדת הסנגוריה הציבורית.
באמצע העשור השני של המאה ה-21, שימש בר-און, בין היתר, כאחד מעורכי דינו של ראש הממשלה לשעבר, אהוד אולמרט.
פעילות פוליטית
כסטודנט הצטרף בר-און לפעילות בסניף ירושלים של תנועת החרות, ונבחר כחבר מרכז הליכוד.
בשנת 1997 היה מושאה של פרשת בר-און חברון, במסגרתה מונה ליועץ המשפטי לממשלה. בעקבות ביקורת חריפה על נסיבות מינויו ועל מידת התאמתו לתפקיד, התפטר מהתפקיד לאחר 48 שעות.
בשנת 2003 נבחר לכנסת ה־16 מטעם הליכוד, וכיהן כיושב ראש ועדת הכנסת (10 במרץ 2003 - 18 בינואר 2006). ב-7 בנובמבר 2005 נכשל מינויו לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה בממשלת ישראל השלושים לאחר שהכנסת דחתה את הודעה הממשלה על צירוף השרים, וזאת בשל הפילוג בליכוד. עם הקמת מפלגת קדימה על ידי אריאל שרון בסוף נובמבר 2005, עבר לצדו של שרון ושימש יו"ר הסיעה החדשה, שנקראה תחילה "אחריות לאומית". ב־18 בינואר 2006 מונה לשר התשתיות הלאומיות ושר המדע והטכנולוגיה.
ב־4 במאי 2006, לאחר הבחירות לכנסת השבע עשרה, עם כינון ממשלת ישראל השלושים ואחת, מונה לשר הפנים ושימש נציג הממשלה בוועדה לבחירת שופטים (יחד עם שר המשפטים). ב־4 ביולי 2007 חדל מלכהן בתפקידים אלה והחל לכהן כשר האוצר, כשלושה חודשים לאחר שהשר הקודם, אברהם הירשזון, השעה עצמו מהתפקיד.
ביוני 2008 הכריז בר-און על תוכנית להמשך הרפורמה במס הכנסה, שמרכיביה: המרכיב האחרון נתקל בהתנגדות חריפה של ההסתדרות החדשה, שהכריזה על כוונתה לצאת לשביתה כללית עקב צעד זה, ובעקבות זאת נסוג בר-און מתוכניתו.
ברבע האחרון של 2008 נדרשו בר-און ומשרדו להתמודד עם השפעותיו של המשבר הכלכלי העולמי, ובפרט השפעתו על יציבותם על עסקים, על שווי החיסכון בקופות הגמל ועל התעסוקה. על אף לחצים אדירים מגורמים בעלי עניין סירב בר-און לספק רשת ביטחון לטייקונים מתוך סברה כי מצב השוק הישראלי יציב וחזק דיו - החלטה שבדיעבד הוסברה על ידי כלכלנים בכזו שאפשרה למשק הישראלי לצלוח את המשבר ביציבות וללא פגיעה מהותית.
בשנת 2008 נחשפו צילומי וידאו המראים כי בהצבעה בכנסת בשנת 2003, הצביע בר-און במקום ח"כ ענבל גבריאלי. צילומים אלה סותרים עדות שמסר ב-2003: "לא ביצעתי הצבעה כפולה במקום ענבל גבריאלי". לאחר שנחשפו הצילומים טען בר-און כי גבריאלי מסרה לו את רשותה להצביע במקומה, אך גבריאלי התראיינה לערוץ 2 והכחישה מכל וכל כי הסכימה להצבעתו של בר-און. אולם בעדותה במשטרה אמרה שייתכן שנתנה לו את הסכמתה להצביע במקומה. לאחר שהיועמ"ש, מני מזוז, ופרקליט המדינה, משה לדור, הורו שלא לפתוח בחקירה, החליטה ועדת האתיקה של הכנסת לנזוף בבר-און נזיפה חמורה: "אין ספק שבר-און עבר עבירות אתיות חמורות, הן בעצם ההצבעה הכפולה, והן בהתנהלותו לאחר הצבעה זו".
לאחר סיום תפקידו כשר אוצר, העיתונאי והכתב הכלכלי נחמיה שטרסלר, כתב בעיתון דה מרקר שהוא רואה בו את "איש השנה בכלכלה" לשנת 2009 כשר אוצר מוצלח.
במסגרת הכנסת ה-18 כיהן בר-און כיושב ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה לאחר שהחליף ב-27 ביולי 2011 את יואל חסון (עד 16 במאי 2012). לאחר הצטרפות מפלגתו לקואליציה שבראשות בנימין נתניהו מונה בר-און ליושב ראש ועדת החוץ והביטחון במקומו של שאול מופז. הוא נשאר בתפקידו זה גם לאחר שקדימה פרשה מהקואליציה. במהלך כהונתו בכנסת ה-18 יזם, יחד עם גדעון עזרא, תיקון לפקודת העיריות הקובע כי הגשת קובלנה פלילית פרטית נגד עובד רשות מקומית בשל מעשה שעשה תוך מילוי תפקידו תהיה טעונה את אישור היועץ המשפטי לממשלה, בדומה להליך המקובל לגבי עובדי המדינה. בנוסף, לאחר התפטרותו מהכנסת של צחי הנגבי, הוביל את חקיקתו של החוק לפינוי שדות מוקשים, שיזם האחרון. ב-16 במאי 2012 מונה לעמוד בוועדת החוץ והביטחון ועמד בראשה עד ה-5 בפברואר 2013. ב-5 בדצמבר 2012 הודיע בר-און על פרישתו מן החיים הפוליטיים
פעילות עסקית
בר און דירקטור במספר חברות ציבוריות בהן בנק משכן, גזית גלוב, אלרוב נדל"ן ומלונאות וקרן הפנסיה "מגן זהב". בדצמבר 2015 מונה לדירקטור בחברת דלק קידוחים. בדצמבר 2021 מונה ליו"ר הדירקטוריון של חברת תמר פטרוליום.
פעילות ציבורית
שימש בתפקידים ציבוריים שונים בהם יושב־ראש המועצה להסדר ההימורים בספורט, יושב־ראש הנהלת אגודת בית"ר ירושלים, ממלא־מקום יושב־ראש מועצת המנהלים של תיאטרון ירושלים. בשנת 2015 החל לשדר עם עירית לינור את התוכנית המילה האחרונה בגלי צה"ל, עד לפרישתו מהתוכנית כעבור כשנה, עקב שינוי שעת שידורה.
נכון ל-2021 משמש בר און כמגיש מחליף בתוכנית "בן כספית ואריה אלדד" המשודרת ב-103fm במקומו של כספית.
פעילות בתחום ההימורים
לאחר שמונה לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה בעת פרשת בר-און חברון, פורסם כי הוא מרבה להמר באלפי דולרים בקזינו בלונדון, וכן כי השתתף בסדנת המודעות העצמית איי אם. בעקבות הפרסומים, שאול יהלום יושב ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט הביע את התנגדותו למינוי.
כאמור, שלש שנים לאחר מכן, בשנת 2000 מונה ליושב-ראש המועצה להסדר ההימורים בספורט. כיושב ראש הרשות נפתחה נגדו ונגד המועצה תביעת דיבה בהיקף עצום, כאשר פיטר חוקר הימורים ופרסם דעה שלילית לגביו. התביעה נדחתה ובית המשפט קבע שלבר-און הייתה הזכות לפטרו עקב ההוצאות הגבוהות למועצה. במהלך משפט אחר נגד המועצה להימורים, לא שיתף פעולה והתובע ביקש להכריז עליו כעד עוין. בסופו של דבר נדחתה התביעה האישית נגדו.
בפברואר 2004 בר-און הציע הצעת תיקון לחוק העונשים, המונעת הפעלה בישראל של אתרי הימורים מקוונים, ואת השימוש בהם.
באוקטובר שנת 2007 אושרה הצעת חוק שהגיש בר-און, ועוד קודם לכן הייתה תקנה שאכף בעת היותו שר אוצר, לפיה נאסר על מפעל הפיס למכור הימורים לקטינים.
בשנת 2008 כשר אוצר התנגד ליוזמת שר הספורט דאז ראלב מג'אדלה להתיר הימורים במרוצי סוסים בישראל.
משרד עורכי הדין "רימון-כהן-שינקמן" שיעץ לבר-און בעת היותו שר האוצר, התמחה בין היתר בהגנה וייעוץ משפטי להשקת אתרי הימורים במרשתת והפעלתם, ולאנשי עסקים שעשו את הונם מכך.
חיים אישיים
בר און מתגורר במוצא עילית. הוא נשוי לבינה, שכיהנה בשנים 2013–2014 כמנכ"לית משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל, ואב לשלושה. אחותו, גילה הרץ, הייתה חברת מועצת עיריית תל אביב-יפו.
ג'רג' דנש
ג'רג' דנש (בהונגרית: Dénes György; אורושהזה, 3 בספטמבר 1923 – 30 באפריל 2015 ) היה עורך דין, היסטוריון, גאוגרף, יועץ מדעי, לשונאי, ספלאולוג יהודי-הונגרי ניצול השואה.
ביוגרפיה
ג'רג' דנש נולד במשפחה יהודית והשלים את לימודיו בבית הספר התיכון טאנצ'יץ' מיהאי בעיר הולדתו בשנת 1942, הוא התקבל לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת פץ', שם קיבל תואר דוקטורט במשפטים רק לאחר המלחמה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נלקח לגטו אורושהזה בגלל מוצאו היהודי ולאחר מכן כמה ימים לפני גירוש תושבי הגטו למחנות ההשמדה נלקח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), תחילה במוהאץ', משם הועבר מאוחר יותר לקבניה עם פלוגת העבודה שלו וכאשר הם גורשו ברגל לגרמניה בנובמבר 1944 באחת מצעדות המוות בודפשט-הדיישהאלום (סתיו 1944), הוא נמלט עם כמה אחרים והסתתר בפשט עם תעודת חסות שווייצרית (שוצפס) מזויפת. עם זאת, אנשי מפלגת צלב החץ תפסו אותו והעלו אותו על רכבת למחנה הריכוז ברגן בלזן בדצמבר. באפריל 1945 העבירו אותו הגרמנים לגטו טרזיינשטט, שם שוחרר לבסוף על ידי הכוחות הסובייטים (הצבא האדום). לאחר המלחמה הקים מחדש בפץ' את קבוצת הצופים היהודים "עמוס" ונבחר לנשיאות הקהילה היהודית של פץ' כנציג הסטודנטים היהודים באוניברסיטה.
הוא לימד היסטוריה באוניברסיטת קרל מרקס לכלכלה (היום אוניברסיטת קורווינוס). דנש היה היועץ המשפטי התאגידי של (OKISZ, ÁFOR), אחר כך לימד הידרו-גאולוגיה באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה. הוא עבד עם הידרולוגית איזוטופים וחקר מים קארסטי ב"מכון המחקר המדעי לניהול מים", ולבסוף לימד גאוגרפיה קארסטית באוניברסיטת פץ'.
יצירתו הספרותית
עבודותיו החשובות ביותר (מדריכי תיירים לאזורים למערות וכדומה:
פרסים והוקרה
מבחר מתוך אותות ההוקרה והפרסים שלו:
הנצחה
ב-21 באפריל 2017 נחנך לוח לכבודו במעונו האחרון, בבודפשט רובע 13. בכניסה לבית מספר 5 ב-Borbély utca.
מגדל קרנגי הול
מגדל קרנגי הול (באנגלית: Carnegie Hall Tower) הוא גורד שחקים ברחוב 57 שברובע מנהטן בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
המבנה עטוי אבן דמוית לבנים, פסיפסים, ומועטר בכרכוב בראשו. מבואת המבנה עשויה אבן שיש וגרניט. צורתו של המבנה ייחודית והוא נראה צר ביותר בחזיתו (רוחב חזיתו - 17 מטרים) אולם דפנותיו רחבות. בסמוך למבנה היה ממוקם חדר התה הרוסי, שאינו פעיל כיום.
דואר רקטי
דואר רקטי הוא דואר אשר נשלח על ידי רקטה או טיל. הרקטה נוחתת באמצעות מצנח פנימי אשר נפתח בעת ההגעה ליעד. השיטה נוסתה על ידי ארגונים שונים ברחבי העולם ונחלה מידה משתנה של הצלחה. השיטה לא נתפסה כשיטה רלוונטית להעברת דואר, בשל מחירה הגבוה ואחוז כישלונותיה הגבוה.
איסוף חומר בולאי הקשור בדואר רקטי נחשב כענף מיוחד של בולאות אוויר המכונה אסטרו בולאות.
גרהרד צוקר
בשנות ה-30 של המאה ה-20 ערך המהנדס הגרמני גרהרד צוקר ניסויי שילוח באמצעות רקטות אבקה הדומות לזיקוקין די-נור. בין 1931 ל-1933, נסע גרהרד ברחבי גרמניה והציג את הרקטה שלו בטענו שביכולתה להעביר דואר.
לאחר שערק לממלכה המאוחדת, ניסה צוקר לשכנע את משרד הדואר הכללי של הממלכה המאוחדת ששיגור דואר באמצעות רקטות הוא בר השגה. ב-31 ביולי 1934 שוגרה רקטה לטווח של יותר מ-1600 מטרים. אורך הרקטה היה 1.07 מטרים וקוטרה היה כ-18 סנטימטרים. הרקטה הועמסה במטען של כ-1,200 מעטפות.
איתרע מזלו של צוקר והרקטה התפוצצה על מטענה.
סטפן סמית
סטפן סמית, מזכיר באגודת דואר האוויר ההודית, שילב את עבודתו בעניינו הרב ברקטות. השיגור הראשון שערך היה ב-30 בספטמבר 1934. הוא הספיק לערוך כ-270 ניסויים נוספים עד ל-4 בדצמבר שנת 1944. ב-80 מהניסויים הכילו הרקטות דואר. הוא זקף לזכותו את שיגור רקטת הדואר הראשונה מעל לנהר ואת שיגור הרקטה הראשונה שהכילה חבילה. חברת זיקוקין די-נור אוריאנטל סיפקה לסמית 16 רקטות בין ה-23 במרץ לבין ה-29 ביוני 1935. בשנת 1992 הוציאה ממשלת הודו בול על שמו של סמית והכריזה עליו כעל "מייסד הדואר הרקטי בהודו".
שירות הדואר של ארצות הברית
השיגור המוצלח הראשון של דואר באמצעות רקטות, בארצות הברית, נערך ב-23 בפברואר 1936, כאשר צמד רקטות אשר שוגרו מניו ג'רזי נחתו בניו יורק, במרחק 300 מטרים מאתר השיגור.
בשנת 1959 סייעה צוללת מדגם USS Barbero (SS-317) של הצי האמריקני, למחלקת הדואר של ארצות הברית (אשר קדמה לשירות הדואר של ארצות הברית), למצוא אמצעי שינוע יעיל יותר באמצעות טילים. מעט לפני הצהריים ב-8 ביוני 1959, שיגרה ברברו טיל רגולוס אשר ראשו הגרעיני הוחלף בשני מיכלי דואר. 22 דקות לאחר מכן פגע הטיל במטרתו.
שירות הדואר של ארצות הברית הקים באופן רשמי סניף על ה"ברברו" והעביר אליו כ-3000 פרטי דואר לפני שהצוללת עזבה את נורפוק שבוירג'יניה. הדואר הכיל מעטפות זיכרון שמוענו לנשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר ולבכירים אחרים. בולי הדואר שלהם היו חתומים בחותמת "USS Barbero Jun 8 9.30am 1959".
בעת נחיתת הטיל, ציין המנהל הכללי של דואר ארצות הברית, ארתור סאמרפילד: "השימוש בטילים בעת שלום לצורך החשוב והמעשי של העברת דואר, הוא השימוש הרשמי הראשון שנעשה אי פעם לצורך זה בעולם." סאמרפילד הכריז על האירוע כעל "אירוע בעל חשיבות היסטורית לאנשים בכל העולם". הוא חזה ש"טרם יגיע האדם לירח, הדואר שלו יצליח להגיע ליעדו בתוך שעות ספורות מניו יורק אל קליפורניה, אל בריטניה, אל הודו או אל אוסטרליה, באמצעות טילים מונחים. אנו ניצבים בפתח תקופה שבה יורחב השימוש בדואר רקטי".
שיגורים רוסיים מצוללות גרעיניות
מאז קץ המלחמה הקרה, רוסיה ערכה מספר שיגורי דואר רקטיים מצוללות גרעיניות בים אוחוצק לעבר מערב רוסיה.
כיסא אדום וכחול
"כיסא אדום וכחול" הוא כיסא בעיצובו של ההולנדי חריט ריטפלד הידוע גם כ"כיסא ריטפלד". ריטפלד עיצב את הכיסא ב-1917 ועיצובו בסגנון הדה סטייל נחשב לאחד הניסיונות הראשונים של עיצוב תלת־ממדי בסגנון זה. מודל הכיסא המקורי נבנה בצבעים שחור, לבן ואפור וכעבור כשנה, לאחר היכרותו של ריטפלד עם פיט מונדריאן שונו הצבעים לסט צבעי היסוד בהם השתמש מונדריאן בציוריו.
העיצוב
כאידאה עיצובית ברוח הדה-סטיל, הכיסא בנוי מקווים ומישורים שאינם חופפים במרחב. כמובן שמכיוון שמדובר בעצם פיזי אמיתי, ואף מוצר פונקציונלי, קיבלו הקווים והמישורים עובי מינימלי מסוים. הכיסא כולו נבנה מעץ צבוע בצבעים אטומים וחלקים כאשר הרכיבים הקוויים צבועים שחור למעט קודקודיהם ה"חתוכים", הצבועים בצהוב ושני מישורים נוספים נשענים על הקווים: מושב כחול ומשענת אדומה. גם הידיות הצדיות הן מעט עבות יותר משאר הרכיבים הקוויים. הגימור והצבע מטשטשים למעשה את החומר ומנסים לדמות צורות גאומטריות טהורות.
גם בחיבורים בין הרכיבים הקפיד ריטפלד לשמור על העיקרון העיצובי של הכיסא. פרטי הנגרות בהם השתמש היו חדשניים גם כן. ריטפלד חיבר בין שלושה רכיבי עץ אורכיים הניצבים כל אחד לשניים האחרים אך אינם חותכים זה את זה באותו המישור. החיבור שזכה לכינוי "מחבר ריטפלד" מבוסס על מחברי עץ נסתרים בקטעים המשיקים של פאות הרכיבים (ראו איור).
בית ריטפלד שרדר שבנה מספר שנים מאוחר יותר באוטרכט הוא במידה רבה גרסה אדריכלית לאותו עיצוב דה-סטיל תלת־ממדי וגם בו קיים משחק תלת־ממדי של קווים ומישורים בצבעי יסוד ובזוויות ישרות.
פסדאלורוס
פסדאלורוס (שם מדעי: Pseudaelurus) הוא סוג פרימיטיבי טורף ממשפחת החתוליים, אשר חי במשך תקופת המיוקן שלפני 20 עד 8 מיליון שנה באירואסיה והיגר גם לאמריקה הצפונית לפני כ-18 מיליון שנה - מה שהפך אותו לראשון החתוליים באמריקה. הסוג הוגדר ב-1850 בידי החוקר הצרפתי פול ז'רווה. בסוג זה נכללו מינים רבים, אך כמה חוקרים רואים מהחוקרים רואים בחלקם סוגים נפרדים כמו היפראילוריקטיס, מיופנתרה, סטיריופליס ו-Schizailurus. הממצאים התגלו באזורים רבים לאורך אירואסיה מסין לאורכה, דרך סיביר ואף בערב הסעודית והתגלו גם בגרמניה, במזרח אירופה ובארצות הברית - שם אולי המאובנים השתייכו לסוג היפראילוריקטיס.
חתול קדום זה היה בעל מאפיינים פרימיטיביים הקרובים לראשון החתוליים - הפרואילורוס ובעלי מכנה משותף עם הגחניים למשל רגליים קצרות מאוד וטפרים לא נשלפים ואולי הוא התאים לחיים על העצים. הוא לא קרוב לאף חתול מודרני וייתכן שהוא התפתח לכל קבוצות החתולים המאוחרות: חתולים גדולים, חתולים קטנים ושנחרבים.
טורף זה היה איטי יחסית והיה צריך לארוב לטרף במחבוא. הוא ניזון מפרסתנים שונים ואולי גם ממכרסמים ברחבי הערבות והסוואנות הקדומות של המיוקן.
מאגר מידע מקוון של הגנום
מאגר מידע מקוון של הגנום (GOLD) הוא בסיס נתונים ביולוגי מבוסס אינטרנט המשמש להשוואת מידע של מיזמי ריצוף גנומי ומטאגנומי, ומטא דאטה הקשור אליהם, ברחבי העולם. כיום מוצגים באתר נתוני גרסה 7 של המאגר. מאז שנת 2011 מאגר המידע GOLD נוהל על ידי DOE Joint Genome Institute.
מאגר המידע GOLD נוצר בשנת 1997; הגרסה הראשונה של מאגר הנתונים הכילה מידע מ-350 מיזמי ריצוף, שמתוכם 48 רוצפו במלואם ופורסמו עם ניתוחי המידע שלהם.
הגרסה החמישית של GOLD פורסמה ב-28 במאי 2014. ב-5 באוגוסט 2015, מאגר GOLD מכיל מידע מ-67,879 מיזמי ריצוף, מתוכם 7,210 הושלמו. מלבד ה-DOE JGI, שלושת התורמים הגדולים למאגר GOLD הם מכון ברוד, J. Craig Venter Institute ובית הספר לרפואה של אוניברסיטת מרילנד.
על מנת להקל על ניתוח השוואתי בין המידע במאגר המידע GOLD לבין מאגרי מידע אחרים (לדוגמה, GenBank, EMBL), מאגר המידע GOLD תומך במפרט minimum information standards metadata המומלץ על ידי Genomic Standards Consortium, ובמיוחד במפרט ה MIxS (Minimum Information about any (x) Sequence). מאגר המידע GOLD מאפשר בנוסף לערוך הגהה לגנום או למטאגנום באמצעות DOE JGI Integrated Microbial Genomes System ומכיל קישורים לכתב העת BioMed Central, Standards in Genomic Sciences, המאפשר למידע מטאגנומי להתפרסם.
אלבום קונספט
אלבום קונספט הוא יצירה מוזיקלית בפורמט אלבום מוזיקה המגובשת רעיונית, לרוב ממקור השראה ספרותי, או מעולם התיאטרון. שירי האלבום מוקדשים לנושא מסוים או תמה מסוימת ולעיתים אף מספרים סיפור עלילה באמצעות מילות השירים. בדרך כלל לאלבומי קונספט יש קשר כרונולוגי בין הרצועות (התחלה, אמצע, סוף) ויש גם זיקה בין רצועה לרצועה מבחינה מוזיקלית, כך שהמאזין מקבל תחושה שמדובר בקטע אחד ארוך.
אלבומי קונספט מעולם התיאטרון
דוגמה לאלבום קונספט מעולם התיאטרון יהיה The Lamb Lies Down on Broadway מ-1974 של ג'נסיס בתקופה הפרוגרסיבית שלה. גבריאל, מנהיג הלהקה באותה תקופה שאב את הסיפור שלו בעיקר ממקורות השראה כמו "סיפור הפרוורים" בפרט ומתעשיית הבידור באמריקה בכלל.
אלבומי קונספט במטאל
אלבומי קונספט נפוצים למדי בז'אנר ההבי מטאל; רבים מהם עוסקים בנושאים היסטוריים, דתיים, מיתיים או פוליטיים:
אלבומי קונספט ברוק מתקדם
אלבומי קונספט רבים קיימים ברוק מתקדם, חלקם מופיעים למעלה בסעיף השראות ספרותיות. להלן מספר דוגמאות נוספות:
פרפרים
הפרפרים (שם מדעי: Rhopalocera) הם קבוצה מונופילטית (ענף (קלייד)) של חרקים בעלי גלגול מלא מסדרת הפרפראים.
שלבי התפתחות
לפרפר ארבעה שלבי התפתחות עיקריים:
מזונם
הפרפרים מתקיימים על-פי רוב מאכילת חלקי צמחים. הבוגרים ניזונים מצוף פרחים ומהפרשות שונות של בעלי חיים.
רבייה
החיזור מתחיל כשנראתה הנקבה. הזכרים נמשכים לנקבות על ידי הצבעים העל-סגולים שבכנפיהן, המהווים איתות מנצנץ לבני זוגם. עם זאת אצל הזכרים הצבעים הם לרוב מגוונים יותר מאשר הנקבות. כנפיהם של זכרי הכחלילים צבען כחול, ירוק-כחול, כחול - סגול או כתום אדמדם. בעוד שכנפי הנקבה הן חומות כהות. יש שהמחושים של הזכרים גדולים ורחבים יותר מאלה של הנקבות. כמו כן מכוסה הבטן של הנקבה בשערות צפופות וצמירות החסרות אצל הזכר. מכך ניתן לדעת ולגלות כי הפרפרים משתמשים בצורת החיזור באמצעות התקשטות. ובכך יש פה גם דו צורתיות מינית - "לבוש כלולות".
אורך חיים
מחזור החיים הייחודי של הפרפרים כולל גלגול מלא של: ביצה, זחל, גולם, בוגר.
ברוב המקרים הפרפר חי כשבועיים וחצי עד שלושה שבועות, אך לעיתים אף חודש. סוגי פרפרים מסוימים מבצעים תרדמת חורף בשלב שהם פרפרים בוגרים, וכך אורך חייהם יכול להגיע אפילו עד חצי שנה.
תפוצת הפרפרים בעולם
בעולם כולו יש כ-20,000 מיני פרפרים. בכל אירופה נמצאים כ-230 מינים של פרפרים; בטורקיה כ-310 מינים, ביוון כ-170, בלבנון כ-140, בישראל כ-140 ובסיני רק 4 מינים.
סכנת הכחדה
מספר מיני פרפרים במדינות המפותחות נמצאים בסכנת הכחדה. הסיבות לכך מגוונות: חקלאות מפותחת ושימוש בכימיקלים, זיהום אוויר, תעשייה ובנייה עירונית, וכן צייד של פרפרים.
פרפרים בישראל
בישראל (כולל בחרמון) יש כ-140 סוגי פרפרי יום וחלקם בסכנת הכחדה בגלל הקטנת השטחים הטבעיים. בשנת 2021 נמנו בישראל 8,451 פרפרים מ-59 סוגים שונים.
בחודש אפריל 2022 נערכה ספירת פרפרים נוספת בשיתוף אגודת חובבי הפרפרים, החברה להגנת הטבע, מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט, רמת הנדיב והציבור בארץ . ב-23 באפריל 2023 כַּחְלִיל הַשַּׁבְרָק (שם מדעי: Polyommatus icarus) נבחר ל"הפרפר של ישראל",  אחד הסמלים הלא-רשמיים של ישראל.
חשיבות הפרפר בהתרעה על סכנות אקולוגיות
על פי דובי בנימיני הפרפר הוא "אינדיקטור אקולוגי מושלם" בשל רגישותו וניידותו, והיעלמותו מאזור מסוים עלול לרמוז על סכנות אקולוגיות בו. כדי לטפח פרפרים יש להימנע מלפגוע בהם וכל אזרח יכול לגדל בגינתו או במרפסת שלו צמחים המתאימים לפרפרים.
דובהה
דובהה (בכתיב לועזי: Dubhe מערבית ظهر الدب الاكبر - ט'הר א-דבּ אל-אכּבר - הגב של הדוב הגדול) או α בדובה הגדולה הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים. ציון באייר α (אלפא) ניתן לו מכיוון שהוא הכוכב הבהיר המערבי ביותר בקבוצה ויוהאן באייר ציין את שבעת כוכבי הקבוצה הבהירים על פי הסדר ממערב למזרח ולא על פי בהירותם. הכוכב נמצא בפינה הצפון מערבית של "העגלה הגדולה" והמשך הקו המחבר אותו עם מראק (β בדובה הגדולה) מצביע אל כוכב הצפון.
תכונות
דובהה הוא למעשה מערכת בת ארבעה כוכבים שונים הנמצאת במרחק של כ-124 שנות אור ומכילה ענק כתום ושלושה כוכבים נוספים עמומים בהרבה מסוג ספקטרלי F. תכונה זו מבדילה אותו מרוב כוכבי העגלה, שכן כל השאר למעט אלקאיד הם כוכבים מסוג ספקטרלי A שנמצאים בערך בחצי המרחק ונעים בערך באותו הכיוון. מסיבה זו צפוי דובהה להפרד משאר כוכבי העגלה בעוד מספר עשרות אלפי שנים.
דובהה A
דובהה A הוא ענק כתום עם מסה של כ-4 מסות שמש ורדיוס של כ-30 רדיוסי שמש. בהירות נראיתו היא מדרגה 1.89 כך שהוא מאיר בערך פי 300 מעוצמת ההארה של השמש. טמפרטורת פני השטח שלו היא כ-4,500 קלווין, מה שגורם לצבעו הכתום, לעומת צבעם הלבן של שאר כוכבי הקבוצה. הכוכב נמצא בשלב של התכת הליום ליסודות כבדים יותר, לאחר שהמימן שבליבתו נגמר. כשיגמר שלב היתוך ההליום, דובהה צפוי להתנפח עוד ולהפוך לענק אדום.
דובהה B
דובהה B הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי F עם מסה של פחות משתי מסות שמש ורדיוס גדול בכ-30% משל השמש. הוא מקיף את דובהה A במרחק של כ-23 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של כ-44 שנים. אף על פי שבהירותו היא מדרגה 4.8, שניתנת לכאורה להבחנה בעין לא מצוידת, קשה להבחין בו גם באמצעות טלסקופ חובבים בשל קרבתו לדובהה A וההבדל הגדול בבהירותם. הטמפרטורה של דובהה B גבוהה בהרבה משל דובהה A - כ-7,400 קלווין כך שצבעו לבן-צהבהב. אם יש לדובהה B כוכב לכת, אז דובהה A יראה ממנו כשמש נוספת שבהירותה כמחצית מהשמש של כדור הארץ.
דובהה C
במרחק של כ-10,000 יחידות אסטרונומיות מדובהה A מקיף אותו זוג נוסף של כוכבים עמומים מסוג ספקטרלי F8 שבהירותם המשותפת היא מדרגה 7. זוג הכוכבים מקיף זה את זה בזמן של כ-6 ימים.
ג'ונתן ליטל
ג'ונתן ליטל (Jonathan Littell; נולד ב-10 באוקטובר 1967 בניו יורק) הוא סופר אמריקני–צרפתי ממוצא יהודי המתגורר בברצלונה.
ידוע בזכות ספרו "נוטות החסד" (Les Bienveillantes), המתאר בגוף ראשון את קורותיו של איש אס אס בדיוני, שנמנה עם מבצעי מעשי הזוועה של הנאצים במהלך השואה. הספר זכה בפרסים ספרותיים חשובים, ועורר פולמוס במקומות בהם פורסם.
חייו
ליטל הוא בנו של כותב ספרי המתח (בצרפתית) רוברט ליטל. הורי הוריו היו יהודים שהיגרו מפולין לארצות הברית, בסוף המאה ה-19. ליטל רואה במוצאו רק "רקע היסטורי". משפחתו של ליטל הגרה לצרפת כאשר היה בן 3. בגיל 13 שב לארצות הברית, אך בגיל 16 שב לצרפת להשלמת לימודי תעודת הבגרות (baccalauréat) שלו. סיים תואר ראשון ב-1989 ובאותה שנה פרסם ספר מדע בדיוני, המתרחש בקטקומבות בפריז בשם "Bad Voltage". הספר יצא לאור באנגלית, ונכשל. בשנת 2006 פרסם ספר עיון העוסק במנגנוני המודיעין של הפדרציה הרוסית.
בין 1994 ל-2001 עבד ליטל בארגונים הומניטריים בינלאומיים כנגד הרעב. בינואר 2001 הוביל צוות של ארגון "הפעולה כנגד הרעב" בצ'צ'ניה, שם נפל צוותו קרבן למארב, במהלכו נפצע ליטל וחברו לצוות, קני גלוק מארגון רופאים ללא גבולות, נחטף.
בשנת 2006 יצא לאור בצרפת, בצרפתית, ספרו נוטות החסד. הספר זכה להצלחה גדולה ומיידית ואף גרם לכך שלליטל תוענק אזרחות צרפתית, בזכות תרומה "לתהילתה של צרפת", אף שליטל עצמו מתגורר רוב הזמן בברצלונה.
נוטות החסד
"נוטות החסד", ספר שאורכו (בגרסת המקור הצרפתית) כ-900 עמודים, מתאר בגוף ראשון את סיפורו של קצין אס אס בדיוני בשם מקס אואה, המשרת בחזית המזרח במלחמת העולם השנייה ומשתתף באופן פעיל בפעולות השמדה והרג שונות, בעיקר של יהודים. ליטל עצמו מעדיף להתייחס לפעולות ההרג בשם "מדיניות ההשמדה הנאציונל-סוציאליסטית" וזאת בשל כך "שהיא כוללת גם את השמדת ההומוסוקסואלים, הצוענים, הנכים ועוד שורה של מיעוטים". חייו הפרטיים של אואה מתוארים בפירוט רב. אואה, הומוסקסואל, המתאר בפירוט רב את יחסיו עם גברים, מעיד על עצמו כי קיים גילוי עריות עם אחותו. במהלך הספר מבצע אואה פשעים רבים, בנוסף להשתתפותו בפעולות ההרג במסגרת האס אס. בין היתר רוצח אואה את אמו ואת אביו החורג, את אחד ממאהביו, ואת ידידו הטוב ביותר.
עם צאתו לאור (2006), זכה הספר להצלחה מסחרית וביקורתית גדולה בצרפת, אך עורר גם פולמוס חריף, שהתעצם כאשר יצא לאור גם בגרמנית. בששת השבועות הראשונים לאחר הוצאתו לאור, נמכר הספר בצרפת ב-280,000 עותקים, ובאותה שנה זכה בפרס גונקור וב"פרס הגדול לרומן של האקדמיה הצרפתית". לצד השבחים הרבים להם זכה, ספג הספר ביקורות חריפות.
הספר תורגם לשפות שונות, בהן אנגלית (הוצאת הרפר וקולינס, 2008). תרגום לעברית יצא בהוצאת כנרת, זמורה ביתן, דביר, בשנת 2008, מלווה בחוברת בת 91 עמודים בשם "הפולמוס" בה מסביר ליטל את כתיבתו, ומנסה להגן על הספר מפני מבקריו.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
רוברט שון לאונרד
רוברט שון לאונרד (באנגלית: Robert Sean Leonard; נולד ב-28 בפברואר 1969) הוא שחקן אמריקאי, זוכה פרס טוני לשנת 2001 על משחקו במחזה "המצאת האהבה". הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו בתור ד"ר ג'יימס וילסון בסדרה "האוס" ובתפקידיו בסרטים "ללכת שבי אחריו" ו"מהומה רבה על לא דבר".
קורות חיים
לאונרד נולד בווסטווד, ניו ג'רזי תחת השם רוברט לורנס לאונרד לג'ויס, אחות ורוברט הווארד לאונרד, מורה לספרדית.
הוא גדל ברידג'ווד ולמד בתיכון רידג'ווד ולאחר מכן למד באוניברסיטת פורדהאם ובאוניברסיטת קולומביה. לאחר הלימודים התקבל לאיגוד שחקני הקולנוע שם התברר לו שהוא חולק את אותו השם עם שחקן אחר ואז שינה את שמו האמצעי לשוֹן, שם אחיו.
קריירה
ב-1989, בהיותו בן 20, שיחק לאונרד בסרט זוכה פרס האוסקר "ללכת שבי אחריו" בתפקיד ראשי של: ניל פרי, הסרט בבימויו של פיטר ויר.
בשנת 1993 גילם את קלאודיו בסרט "מהומה רבה על לא דבר" בבימויו של קנת בראנה, לצידם של דנזל וושינגטון וקיאנו ריבס. בשנת 1996 הוא שיחק בסרט "Killer: A Journal of Murder" על הרוצח קארל פאנזרם שאותו גילם ג'יימס וודס.
הוא זכה לעיקר פרסומו בזכות תפקידו בסדרה "האוס". הוא היה השחקן הראשון שלוהק לסדרה, ונמצא שם מתחילתה בשנת 2004 עד סופה ב-2012. בסדרה הוא מגלם את דמותו של אונקולוג שהוא חברו היחיד של ד"ר האוס.
בשנת 2001 זכה בפרס טוני על משחקו במחזה "המצאת האהבה" על פי הסופר והמחזאי טום סטופארד.
בשנת 2019 שיחק בסדרת הטלוויזיה "האזור החם" בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק בכיכובה של ג'וליאנה מרגוליס, והתארח בעונה השלישית של הדרמה הרפואית "הרופא הטוב" ב־ABC.
חיים אישיים
לאונרד נשוי לגבריאלה סליק. לזוג שתי בנות: אלינור וקלאודיה.
מניין המצוות על פי הרמב"ם
מניין תרי"ג מצוות לפי הרמב"ם הוא מניין כל מצוות התורה (תרי"ג). תרי"ג המצוות מורכב מ'רמ"ח מצוות עשה' ומ'שס"ה מצוות לא תעשה'.
על אף שישנן מצוות נוספות שחיובן מהתורה, הן אינן נמנות כחלק מה'תרי"ג' מסיבות שונות שאותן מונה הרמב"ם בהקדמתו לספר המצוות, שם מונה הרמב"ם ארבעה עשר שורשים ("כללים", "עקרונות מנחים") שעל פיהם קבע אילו מצוות למנות ואילו לא. אמנם אף המצוות שאינן מנויות כחלק מהתרי"ג, חיובן הוא מדאורייתא.
מנייני מצוות נוספים לרמב"ם
הרמב"ם התייחס למניין המצוות במספר מקומות שונים: בספר המצוות שלו, בהקדמה לספרו משנה תורה, וכן בהקדמה לכל קובץ הלכות, שם מונה הרמב"ם את המצוות שקובץ הלכות זה יעסוק בהן.
בהקדמה למשנה תורה מונה הרמב"ם את כל המצוות בכותרת בלבד, וללא הפירוט שנעשה בספר המצוות על כל מצווה ומצווה. עם זאת, במניין זה מקפיד הרמב"ם לציין בכל מצווה ומצווה את הפסוק בתורה אליו ממנה נלמדת המצווה, כחלק ממטרתו במשנה תורה שאדם יוכל ללמוד תורה שבכתב ואת ספרו כדי לדעת את כל ההלכות, בלי עזרת שום ספר נוסף.
באחרונים העירו, שבין ספר המצוות וההקדמה למשנה תורה - לבין המצוות כפי שהן נמנות בהקדמה להלכות ישנם לעיתים שינויי ניסוח ומשמעות. בדרך כלל מתאים נוסח ההקדמה למשנה תורה לחיבורים המוקדמים של הרמב"ם: פירוש המשנה וספר המצוות, ואילו בהקדמה להלכות מתאים ניסוח המצווה לאופן בו היא מוצגת בהלכות.
ישנן אסכולות שונות בהסברת השינויים הללו: יש שנטו להסביר שהרמב"ם חזר בו בין חיבוריו המוקדמים למאוחרים, ויש שטענו שמדובר בשינויי נוסח וסגנון בלבד ואין בהם הבדלים הלכתיים.
הניסוח של המצוות כפי שהוא שמופיע להלן תואם בדרך כלל לדבר הרמב"ם בספר המצוות ובהקדמה למשנה תורה.
ספר המצוות לרמב"ם
הרמב"ם ריכז את כל מניין תרי"ג המצוות בספר המצוות לרמב"ם, אשר נכתב כהכנה לספרו משנה תורה, על בסיס מניין המצוות שבספר הלכות גדולות. בספר המצוות מנה הרמב"ם את תרי"ג מצוות לפי חשבונו, וחילק אותן למצוות עשה ולמצוות לא תעשה.
בתחילת החיבור כתב הרמב"ם כללים (או שורשים, תלוי באיזה תרגום), שבאמצעותם ביאר את שיטתו לקביעת אותן המצוות שיש למנות בכלל תרי"ג מצוות, ואותן המצוות שאין למנותן.
מניין המצוות לרמב"ן
הרמב"ן חולק על הרמב"ם במצוות שונות ומשמיט מצוות מסוימות ממניין המצוות, שבמקומם מוסיף הוא מצוות אחרות, שלדעת הרמב"ם אינם נחשבות כחלק ממניין המצוות.
ספרים שונים נכתבו ליישב את דעת הרמב"ם מהשגותיו של הרמב"ן ועוד ראשונים שלא הסכימו עם מניינו של הרמב"ם, הבולט מביניהם הוא ספר מגילת אסתר, שאף נדפס ברוב המהדורות יחד עם ספר המצוות לרמב"ם.
ספר החינוך
בספר החינוך מנה אף הוא את מניין התרי"ג מצוות והלך בעקבות מנינו של הרמב"ם, מלבד מצוות לא תעשה אחת שהשמיט, שהוא איסור לכהן לאכול מהביכורים מחוץ לירושלים, או אפילו בירושלים קודם שיונחו במקדש. החינוך מכניס במקום לאו זה, לאו אחר של 'איסור הקרבת קרבן פסח בבמות'. ככל הנראה השינוי איננו חידוש של ספר החינוך, אלא מקורו בנוסח מוטעה של ספר המצוות שהיה לפני המחבר. (ראו ספר החינוך)
הבדל נוסף הוא, שבניגוד לרמב"ם שסידר את מניין המצוות לעשה ולא תעשה, ספר החינוך מסודר על פי סדר פרשיות התורה.
מיכאל ו. פוקס
'''מיכאל ו. פוקס (אנגלית: Michael V. Fox'''; ) חוקר מקרא ואגיפטולוג יהודי-אמריקאי. פרופ' אמריטוס במחלקה ללימודי עברית ולימודים שמיים באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
ביוגרפיה
פוקס קיבל הסמכה לרבנות מהיברו יוניון קולג' בסינסינטי. למד לימודי מקרא ואגיפטולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבל תואר דוקטור בשנת 1972. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא "ספר קהלת ויחסו לאסכולת החכמה" בהנחיית פרופ' מנחם הרן.
הוא לימד בישראל מספר שנים ובשנת 1977 עבר למדיסון, שם לימד במחלקה ללימודי עברית ולימודים שמיים. פוקס היה אחד מן העורכים של סדרת פירושי התנ"ך Anchor Bible וכתב את הפירוש לספר משלי. כן חיבר את הפירוש לספר קהלת מסדרת תרגום ופירוש התנ"ך של ה-JPS.
ספריו
שירי דודים מן העת העתיקה, אסף, תרגם ופירש מיכאל פוקס, ירושלים, מאגנס, תשמ"ה.
פאמבל
פאמבל (באנגלית: Fumble) היא הפלת כדור במשחק פוטבול. הפלת כדור תחשב לפאמבל רק במקרה בו השחקן שהפיל את הכדור החזיק בו בשליטה מלאה, או לאחר מסירה לאחור שלא נתפסה.
לאחר הפלת הכדור המשחק לא נעצר וניתנת הזדמנות להתקפה להשתלט עליו בחזרה או להגנה לחטוף את הכדור ולהעביר את השליטה עליו לקבוצתם. השחקן שהשתלט על הכדור רשאי לרוץ איתו עד שהוא נעצר על ידי שחקן מהקבוצה הנגדית, נדחף אל מחוץ לגבולות המגרש או משיג ניקוד על ידי טאצ'דאון.
מאף
מאף (באנגלית: Muff) היא הפלת כדור שמתרחשת לאחר בעיטת הרחקה על ידי השחקן שמחזיר אותה. הפלת הכדור תחשב למאף במקרה ומחזיר הבעיטה נגע בכדור בניסיון לתפוס אותו אך לא השתלט עליו והפיל אותו.
כנפי הרעם
בעקבות הצלחת הסדרה, היא עובדה לשלושה סרטי קולנוע בשנים 1966, 1968 ו-2004 ולפרודיה בשם "צוות אמריקה" בשנת 2004.
בשנת 2015 נוצר אתחול בהנפשה תלת־ממדית שנקרא "כנפי הרעם בפעולה" ושודר בדיבוב לעברית בערוץ הילדים.
עלילה
עלילת הסדרה מתרחשת במהלך המאה ה-21. היא עוקבת אחר עלילותיהם של משפחת טרייסי, אשר כוללת את אב המשפחה האסטרונאוט המיליונר ג'ף טרייסי וחמשת ילדיו: סקוט, וירג'יל, אלן, גורדון וג'ון, יחד עם המדען והמהנדס הגאון "מוח", המשרת של המשפחה פארקר, העוזר של ג'ף קיראנו ובתו היפה טינטינה. בני משפחת טרייסי, המגולמים כולם על ידי בובות, חיים באי מרוחק ונידח באוקיינוס השקט, ועובדים בארגון סודי בינלאומי המסוגל להגיע לכל נקודה ברחבי העולם ואפילו לחלל כדי להציל אנשים בעזרת כלי הרכב העתידניים שלהם.
אייסמן (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מלחמת המחנות
לעיתים מתוארת מלחמת האזרחים כאחת שהתנהלה בין הנוצרים למוסלמים, אולם היא הייתה סכסוך רב עדתי ודתי, בו היו כמעט באותה מידה סכסוכים פנים-דתיים; מלחמת המחנות הייתה אחת ממלחמות קטנות אלו, שנערכה בין מאמיני אותה דת, אם כי מפלגים שונים. ניתן להשוות את מלחמת המחנות למאבק של שנת 1990 בין הכוחות הלבנונים, המיליציה הנוצרית-מרונית, לבין מישל עון מפקד הצבא הלבנוני, המרוני גם הוא.
רקע
במהלך מלחמת העצמאות של ישראל, מאות אלפים מתושביה הערבים נסו לדרום לבנון. פלסטינים בעלי ממון ומקצוע הורשו לגור בערים, ולנהל חיים תקינים; אולם מרביתם, שהיו עניים וחסרי מקצוע, הושמו במחנות פליטים צפופים, ולא זכו לאזרחות לבנונית.
לאחר הקמתו של אש"ף, הפלסטינים בלבנון החלו להקים יחידות חמושות, שגרמו לניכור כלפי הפלסטינים, מצד הלבנונים המקומיים. יחידות אלו נהגו להקים מחסומים, בהן הלבנונים חויבו לשלם "אגרה" לתמיכה במאבק הפלסטיני. בשלהי שנות ה-60 החלו הקבוצות הפלסטיניות להשתלט על דרום לבנון, ולהופכה למעשה למדינה משלהם, ממנה יצאו להתקפות טרור על ישראל.
למרות תמיכתם של השיעים הלבנונים במאבקם של הפלסטינים בישראל, התנהלותם של פלגיי אש"ף הקיצוניים יותר בדרום לבנון, גרמה לשיעים רבים להתרעם על נוכחותם של הפלסטינים.
במהלך מבצע שלום הגליל, ישראל הבריחה את יאסר ערפאת ולוחמים פלסטינים אחרים ב-1982; אולם ערפאת שב ללבנון חצי שנה מאוחר יותר, והתבסס בטריפולי (עיר חוף בצפון). בשלב זה, החליט חאפז אל-אסד, נשיא סוריה לגרש את ערפאת מלבנון.
אסד נכנס למערכה
חאפז אל-אסד היה מעוניין להשתלט על אש"ף בשל התנהלותם הפזיזה של הלוחמים בלבנון, שבמתקפותיהם נגד ישראל עלולים היו לגרור פלישה ישראלית נוספת ללבנון. כמו כן, רצה לזכות בשליטה גדולה יותר על אש"ף, בשל חששו ליציבות משטרו של המיעוט העלווי בסוריה, מצידם של הפלסטינים הסונים שעלולים לעודד את מרידותיהם הנוספות של סונים קיצונים בארצו (ראו למשל טבח חמאת). מלכתחילה עודדה סוריה את ארגוני הפלסטינים משטחה להיכנס ללבנון, ביניהם א-סאעקה, החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית וחברים פרו סוריים של פת"ח בהנהגתו של אבו מוסא, והקימה לצורך זה את "חזית הישע הלאומית הפלסטינית" שאיגדה את התנועות השונות. אולם, בנות בריתה של סוריה היו חזקות רק באזורים בהם סוריה שלטה, כדוגמת הבקאע. באזורים מעבר לשליטתה של דמשק, התברר במהרה כי הארגונים הפלסטיניים העצמאיים, כמו פת"ח, החזית הדמוקרטית" והחזית העממית זכו לתמיכה רבה יותר.
על כן, אסד גייס את אלוף-משנה אבו מוסא, כדי לגרש את ערפאת מלבנון. אבו מוסא היה חבר בפת"ח, שהשתמש בנכונותו של ערפאת לנהל משא ומתן עם ישראל, כתואנה למאבק עמו. בנובמבר 1983, פלגי פת"ח המורדים של אבו מוסא נלחמו בפלגיו של ערפאת במשך חודש בטריפולי, עד שערפאת עזב שוב, הפעם לתוניס.
לאכזבתו של אסד, כוחותיו של ערפאת התגנבו חזרה ללבנון במהלך השנתיים הבאות, והסתתרו במחנות הפליטים הפלסטיניים בדרום. עם חזרתם של לוחמים פלסטינים לדרום, חרדתו של אסד גברה, לאור חששו כי פעולות טרור חדשות של פת"ח יגרמו לפלישה ישראלית נוספת. הפעם, אסד החל לתמוך במיליציה השיעית החזקה אמל, במאבקן נגד הפלסטינים בדרום. מטרת שותפותו עם אמל הייתה להבטיח את שליטתו של המלאה על לבנון, בעזרתם של כוחות מקומיים.
התועלת שהשיגה אמל מהשותפות הייתה נקמה על עשורים של התנהלות חצופה ויהירה של הפלסטינים בדרום לבנון, אזור מחייתם של מרבית השיעים. הפלסטינים הטרידו של התושבים הלבנונים, גבו "מיסים" למאבקם, וביצעו מתקפות טרור, שגרמו לתגובות ישראליות חריפות במקום מחייתם של השיעים. מטרה נוספת הייתה הגברת עוצמתה של המיליציה בסיוע סורי, שתגדיל את השפעתם של השיעים שנחשבו לעדה המקופחת והגדולה ביותר בלבנון. באותה עת המיליציה הייתה זקוקה לתמיכה גם בשל מאבקה עם המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית של הדרוזים באזור השוף, שזכו לתמיכתם של הפלסטינים.
קרב ראשון: מאי 1985
ב-19 במאי 1985, חילופי אש כבדים פרצו בין אמל לפלסטינים על השליטה במחנות הפליטים סברה, שתילה ובורג' אל-ברנג'יה בפאתי ביירות. אמל נתמכה על ידי החטיבה השישית של צבא לבנון שהורכבה מחיילים שיעים, וגם מספר גדודים של החטיבה השמינית שמרבית חייליה היו נוצרים, שהוצבה במזרח ביירות.
ב-30 במאי 1985 סברה נפלה בפני אמל. בשל לחץ סובייטי וערבי על סוריה, הוחלט על כינוס חירום של הליגה הערבית בנושא ב-8 ביוני, שגרם לאמל להכריז על הפסקת אש חד צדדית יום לאחר נפילת המחנה לידיהם. עם זאת, לחימה בעצימות נמוכה נמשכה בשתילה ובבורג' אל-ברנג'יה. הפלסטינים השתלטו מחדש על חלק משתילה סביב המסגד. אל בורג' אל-ברנג'יה לא חדרו כוחות אמל, אולם המחנה נותר תחת מצור של אמל, שמנע הכנסת אספקה למחנה, ויציאת תושבים ממנו. בתום הלחימה, מרבית מחנות הפליטים הפכו לעיי חורבות.
מספר הקורבנות של הלחימה במהלך חודש זה אינו ידוע, אם כי מוערך כגבוה. לחץ בינלאומי גרם לחתימה על הסכם הפסקת אש בין אמל לפלסטינים ב-17 ביוני בדמשק. עימותים לא-סדירים פרצו שוב בין הצדדים בספטמבר 1985 ולמשך שבוע החל מה-29 במרץ 1986. בצידון אמל תקף קבוצות פלסטיניות שניסו להתארגן מחדש בדרום לבנון.
קרב שני: מאי 1986
המצב נותר מתוח ולחימה ספורדית בין אמל לפלסטינים התרחשה שוב בספטמבר 1985 ומרץ 1986. שנה בדיוק לאחר הקרב הראשון, ב-19 במאי 1986, הלחימה הקשה פרצה שוב. על אף החימוש החדש (ובכלל זה טנקים) שסופקו על ידי סוריה, אמל לא הצליחו להשתלט על המחנות סביב ביירות. הפסקות אש רבות הוכרזו, אולם מרביתן לא שרדו יותר מימים ספורים. לאחר פריסתם של מספר חיילים ב-24 ביוני, המצב החל להירגע.
קרב שלישי: ספטמבר 1986
המתח לאור הקרבות סביב ביירות ובצידון הורגש במיוחד בדרום לבנון, בה שהותם של הפלסטינים באזורים בעלי רוב שיעי, גרמו לעימותים תכופים. הקרב המשמעותי השלישי במלחמת המחנות, שגם היה הקטלני ביותר התרחש ב-29 בספטמבר 1986, במחנה הפליטים רשידיה בצור. העימותים התפשטו במהרה גם לביירות וצידון. הכוחות הפלסטיניים בצידון הצליחו לכבוש את העיר הנוצרית מגדוש בהרים המזרחיים לצידון, שהייתה לפני כן בשליטת אמל. בשתילה, עם החלשות אמל, החלו כוחות מיוחדים של הצבא הסורי לסייע לאמל במלחמתם נגד הפלסטינים. בצידון, ישראל ביצעה מספר תקיפות אוויריות נגד עמדות פלסטיניות ברחבי העיר. הליגה הערבית, כבעבר, לחצה על הצדדים להפסיק את הלחימה. לאחר משא ומתן בין אמל לקבוצות הפלסטיניות הפרו-סוריות ("חזית הישע הלאומית הפלסטינית"), הושגה הסכמה להפסקת אש ב-15 בדצמבר 1986, אולם פלגי הפת"ח שתמכו בערפאת דחו את ההסכם. פת"ח ניסו לשכך את הלחימה על ידי נתינת כמה מעמדותיהם לחזבאללה ולאל-מורביטון, בתמורה לאספקה למחנות הפליטים.
על אף הפסקת האש, הפגזת המחנות נמשכה. בביירות, המצור על המחנות גרם לחוסר משמעותי במזון ותרופות. בתחילת 1987, הצטרפו ללחימה גם חזבאללה והמפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית הדרוזית, לצידם של הפלסטינים. לאור השתלטותם המהירה של הדרוזים על מספר עמדות של אמל במערב בירות, סוריה כבשה את מערב הבירה הלבנונית החל מה-21 בפברואר 1987. מספר קרבות פרצו במהלך ההשתלטות, בין הכוחות הסורים לחזבאללה. ב-17 באפריל אמל בסופו של דבר הסירה את המצור מעל מחנות הפליטים, ומסרה את עמדותיה מסביבם לסורים. מאוחר יותר, בקיץ 1988 אבו מוסא ואנשיו תקפו מחדש מספר לוחמי פת"ח מתומכי ערפאת, לחימה זו גבתה את חייהם של 127 אנשים נוספים. לאחר אירוע זה, נחשב כי מלחמת המחנות הסתיימה (יולי 1988).
השפעות
התוצאה החשובה ביותר של מלחמת המחנות, הייתה כיבושה של מערב ביירות בידי סוריה. לחימה בין המוסלמים למחנה הרדיקלי (והתנועה הלבנונית הלאומית לשעבר) התקיימה קודם לכן, אך מעולם לא בהיקף והרסנות רבה כל כך. הלחימה פגעה בדימוין הציבורי של מיליציות מוסלמיות רבות, והרסה את מראית העין של אחדות המוסלמים. הובסה המיליציה הסונית העיקרית, אל-מורביטון, ומנהיגהּ עזב לגלות. מבחינה צבאית, התוצאות היו מעורבות, שכן אש"ף הצליח להשתלט בחזרה על מספר מחנות שכבש אמל קודם לכן. השפעה מכרעת נוספת של הלחימה, הייתה החלשותה של אמל על חשבון חזבאללה בקרב השיעים.
עם תום הלחימה בין המחנות, דיווחה ממשלת לבנון כי באופן רשמי מספר ההרוגים בקרבות עומד על 3,781 ו-6,787 פצועים. מלבד זאת, מספר ההרוגים הפלסטינים בעימותים הפנימיים עם פלגים פרו-סוריים וארגונים עצמאיים עומד על כאלפיים. המספר האמיתי של ההרוגים עשוי עם זאת להיות גבוה הרבה יותר, שכן אלפי פלסטינים חיו בלבנון ללא רישום או אזרחות, והמצור על המחנות מנע מגורמים רשמיים להיכנס למחנות ולספור את הנפגעים טרם קבורתם.
שווה לנסות!
שווה לנסות! היא תוכנית ששודרה בערוץ לוגי לילדי yes שהופקה על ידי הערוץ ונגה תקשורת.
תקציר העלילה
הסדרה מספרת על קורותיהם של ד"ר מולקולה ועוזרתו תאית. בכל פרק עוסקים בנושאים שונים ועורכים ניסויי מעבדה בידי מדענים צעירים לעיני קהל.
פינות התוכנית
שווה לנסות במסיבה: פינה שבה מבצעים תעלולים מדעיים באמצעות כלים שיש בבית.
לא לנסות בבית: פינה שבה מבצעים ד"ר מולקולה ותאית ניסויים במעבדה.
יחסי אוסטריה–ארגנטינה
יחסי אוסטריה–ארגנטינה הם יחסי החוץ בין אוסטריה וארגנטינה.