cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מכניקת הקוונטים
היסטוריה
בשנים שלאחר מכן התגבשו עקרונות שקבעו בוהר ואחרים ונודעו באופן קולקטיבי כפרשנות קופנהגן. לפי פרשנות זו, אם חוקי מכניקת הקוונטים אינם מנבאים תוצאת מדידה של תכונה מסוימת באופן חד משמעי, הרי שהתכונה הזו אינה מוגדרת כלל. למשל, אם החוקים אינם מנבאים מיקום מדויק לחלקיק, אלא רק באופן הסתברותי, הרי שלחלקיק אכן אין מיקום מוגדר. איינשטיין התנגד לפרשנות זו, וראה באי הוודאות של מכניקת הקוונטים עדות להיותה תיאור לא שלם של הטבע, ולא תכונות של הטבע עצמו. בשנת 1926 כתב למקס בורן מכתב, ממנו צוטטה לאחר מכן בפרפרזה האימרה אלוהים לא משחק בקוביות. בעקבות איינשטיין, ניסה גם שרדינגר להראות שפרשנות קופנהגן עלולה להוביל לאבסורד, על ידי ניסוי מחשבתי שנודע כחתול של שרדינגר. בניסוי זה חתול מוחזק בכלוב ליד חומר רדיואקטיבי, ועל פי פרשנות קופנהגן לכאורה החתול ייכנס למצב שהוא תערובת של חי ומת בו זמנית. הניסיונות לערער על מעמדה הפופולרי של פרשנות קופנהגן כשלו, אך ויכוחים סביב המשמעויות והפרשנויות של מכניקת הקוונטים נמשכים עד ימינו.
קוונטיזציה
על פי מכניקת הקוונטים גדלים פיזיקליים מסוימים אינם רציפים אלא כפולות שלמות של קבוע פיזיקלי כלשהו. במקרה זה נאמר עליהם שהם מקוונטטים, כלומר עשוים מקוונטות (מנות). זהו גם מקור שמה של מכניקת הקוונטים.
הקווינטוט של גדלים נובע מכך שהמצבים החוקיים של מערכת, והאופן שבו היא משתנה עם הזמן, מוגדרים על ידי משוואת שרדינגר. כשפותרים אותה תחת אילוצים מסוימים מקבלים תוצאות המאופיינות על ידי מספרים טבעיים ולא ממשיים.
יוזף הרפה
גנרל-אוברסט יוזף הרפה (בגרמנית: Josef Harpe; 21 בספטמבר 1887 – 14 במרץ 1968) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
מכניקת הקוונטים
קוונטיזציה
דוגמה נוספת היא חלקיק הסגור בתוך קופסה, אך חופשי לנוע בה (דוגמה תאורטית נפוצה בספרות הקרויה בור פוטנציאל אינסופי). כשמכניסים למשוואת שרדינגר את האילוץ הנובע מגבולות הקופסה שתוחמות את החלקיק, מתקבל גם כאן שיש לחלקיק רמות אנרגיה בדידות המאופיינות על ידי מספר קוונטי. כמו כן מתקבל שלעולם חלקיק כזה לא יוכל להימצא במנוחה (כלומר אנרגיה אפס איננה מצב אפשרי של המערכת).
יוזף הרפה
קריירה מוקדמת
הרפה נולד ב-21 בספטמבר 1887 בביר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-56 (וסטפאליה ה-7 - פוגל פון פלקנשטיין). במלחמת העולם הראשונה לחם במסגרת הרגימנט בחזית המערבית, וב-18 באפריל 1915 קודם לדרגת אובר לויטננט. במהלך מתקפת האביב נפצע הרפה, וב-18 באפריל 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
מכניקת הקוונטים
דואליות גל-חלקיק
על פי מכניקת הקוונטים כל חלקיק יכול לגלות תכונות של גל, וכל גל יכול לגלות תכונות של חלקיק. כך למשל אלקטרון, שהוא חלקיק, יכול לגלות תכונות של התאבכות. מצד שני, קרינה אלקטרומגנטית, תופעה שנחשבה במשך שנים רבות לתופעה גלית בלבד, עשויה בנסיבות מסוימות לגלות תכונות של שטף חלקיקים הקרויים פוטונים.
דוגמה מפורסמת לכך היא ניסוי שני הסדקים. אם יורים אלומת אלקטרונים לעבר קיר בעל שני סדקים, האלומה מתנהגת כגל. היא עוברת דרך שני הסדקים, ובמסך שמאחור מופיעה תבנית התאבכות. אך אם שמים גלאי ליד אחד הסדקים כדי לנסות ולראות מאין עוברים האלקטרונים, האלומה הופכת לשטף של חלקיקים שכל אחד מהם עובר רק דרך אחד מהסדקים, ותבנית ההתאבכות נעלמת.
יוזף הרפה
קריירה מוקדמת
לאחר המלחמה נשאר הרפה ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1923 מונה למפקד פלוגה 3 ביחידה הממונעת, בשנת 1928 הועבר לתפקיד מטה במשרד המלחמה, וב-1 באפריל 1931 הועלה לדרגת מיור. בסוף אפריל 1931 נשלח לבית הספר לשריון הגרמני-רוסי בקאזאן, שם שהה עד ה-1 בנובמבר 1933. ב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד היחידה הממונעת ה-1 בצוסן, וב-1 במאי 1935 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט. ב-15 באוקטובר 1935 עם ההכרזה הרשמית על הקמת חיל השריון הגרמני, מונה הרפה למפקד רגימנט הפאנצר ה-3, שהיה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-2. ב-1 בינואר 1937 הועלה הרפה לדרגת אוברסט, וב-1 באוגוסט 1939 מונה למפקד חטיבת הפאנצר הראשונה, שהייתה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-1.
מכניקת הקוונטים
דואליות גל-חלקיק
למעשה, העצמים בטבע אינם חלקיקים ואינם גלים, אלא עצם מסוג שלישי הכולל את המאפיינים של שניהם. דרך נפוצה לתאר חלקיק במכניקת הקוונטים היא בעזרת ייצוג מתמטי הקרוי פונקציית גל. לפונקציית הגל תכונות רבות המוכרות מתחום הגלים, כגון אורך גל, אך היא מייצגת מידע אודות חלקיק בדיד, וניתן לגזור ממנה פרטים על אודות המיקום שלו, המהירות שלו ותכונות אחרות. המידע הזה אינו שלם, אלא הסתברותי בלבד, כפי שמתואר להלן.
יוזף הרפה
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה הרפה מפקד חטיבת הפאנצר ה-1, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין. ב-15 בפברואר 1940 מונה הרפה למפקד בית הספר לשריון, וב-1 באוגוסט 1940 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-5 באוקטובר 1940 מונה הרפה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-2, שהפכה תחת פיקודו ב-10 בינואר 1941 לדיוויזיית הפאנצר ה-12. במהלך מבצע ברברוסה פיקד על הדיוויזיה שבפיקודו שהייתה חלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, ולאחר מכן פעלה כחלק מהקורפוס הממונע ה-39. ב-13 באוגוסט 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובספטמבר הועבר יחד עם הקורפוס הממונע ה-39 לארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. בתחילת נובמבר כבש את העיר טיכווין, ועל כך קיבל ב-31 בדצמבר תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-15 בינואר 1942 הועלה הרפה לדרגת גנרל לויטננט, ומונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-41 שהיה חלק מארמיית הפאנצר השלישית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, וב-1 ביוני 1942 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. על פעולותיו בקרבות קיבל הרפה ב-19 בפברואר 1943 את עיטור הצלב הגרמני בזהב. הרפה לחם עם הקורפוס שבפיקודו בקרב קורסק, ועל כך קיבל ב-15 בספטמבר 1943 תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-4 בנובמבר 1943 מונה הרפה למפקד הארמייה התשיעית, וב-20 באפריל 1944 הועלה לדרגת גנרל-אוברסט. ב-1 במאי מונה למפקד ארמיית הפאנצר הרביעית, ונסוג עימה לעבר נהר הויסלה. ב-28 ביוני 1944 מונה לסגן מפקד קבוצת ארמיות צפון אוקראינה, וב-16 באוגוסט מונה למפקד קבוצת הארמיות, ששמה שונה ב-28 בספטמבר לקבוצת ארמיות A. ב-16 בינואר 1945 הודח הרפה מתפקידו על ידי היטלר, בעקבות כישלונו בבלימת הרוסים במבצע ויסלה-אודר. ב-9 במרץ 1945 מונה הרפה למפקד ארמיית הפאנצר החמישית שהייתה חלק מקבוצת ארמיות B, ולחם עימה בכיס הרוהר עד ה-17 באפריל, אז נכנע בראש כוחותיו לאמריקנים.
מכניקת הקוונטים
אינדטרמיניזם
מכניקת הקוונטים אינה מאפשרת לחזות תוצאות של מדידה במדויק, אלא רק באופן הסתברותי. מכיוון שכך, לא ניתן לאשש או להפריך חיזוי של מכניקת הקוונטים בניסוי אחד, אלא רק בסדרה של ניסויים חוזרים, ולאחר ניתוח סטטיסטי של התוצאות.
יוזף הרפה
לאחר המלחמה
הרפה שוחרר מהשבי ב-14 באפריל 1948. לאחר שחרורו התגורר הרפה בנירנברג עד למותו ב-14 במרץ 1968.
מכניקת הקוונטים
אינדטרמיניזם
לדוגמה, נחזור שוב לדוגמת החלקיק הלכוד בתוך קופסה. פונקציית הגל של חלקיק במצב זה תכיל את כל המידע הידוע אודותיו, ובפרט היכן בתוך הקופסה הוא נמצא, אך מידע זה הסתברותי בלבד. היא לא תגדיר נקודה ספציפית שבה החלקיק נמצא, אבל נוכל לגזור ממנה את ההסתברות למצוא את החלקיק בכל נקודה ונקודה במרחב. גזירת ההסתברות נעשית על ידי העלאת פונקציית הגל בריבוע, דבר הידוע כפירוש בורן לפונקציית הגל.
נניח שלפי פונקציית הגל ההסתברות למצוא את החלקיק בחציה השמאלי של הקופסה היא 90% (כדי לקבל נתון זה עלינו להעלות את הפונקציה בריבוע, ולבצע אינטגרציה שלה על המרחב הכלול בחצי זה של הקופסה, פעולה הדומה לסכימה). כמו כן נניח שברשותנו מכשיר גילוי המסוגל לבדוק האם החלקיק נמצא בחציה הימני של הקופסה, או בשמאלי, כלומר כשנפעיל את המכשיר נקבל כפלט "ימין" או "שמאל". על פי מכניקת הקוונטים, בניסוי בודד אין כל דרך לדעת מראש מה תהיה התוצאה, כי היא תבחר באופן אקראי, ולכן גם לא נוכל להסיק ממנה דבר. אך בסדרה ארוכה של ניסויים, למשל אם נחזור על הניסוי מיליון פעם, אז לפי חוק המספרים הגדולים, מספר הפעמים שנקבל כפלט "שמאל" צפוי להיות קרוב מאוד ל-90%, כפי שחישבנו מתוך פונקציית הגל. זוהי תחזית שניתן לאשש או להפריך, ולכן זהו חיזוי בעל משמעות מדעית.
בזמן שאנחנו מפעילים את מכשיר המדידה פונקציית הגל עוברת תהליך הקרוי קריסת פונקציית הגל, שבו היא משתנה בבת אחת. אם מכשיר המדידה החזיר לנו תשובה "שמאל", כלומר אכן החלקיק התגלה בחצי השמאלי, אז פונקציית הגל תשתנה כדי לשקף את המידע החדש הזה, וכעת היא תגדיר שהחלקיק נמצא בוודאות בחצייה השמאלי של הקופסה. ההסתברות למוצאו כעת בחצי הימני תצנח לאפס. וגם להפך: אם מכשיר המדידה החזיר "ימין", אז פונקציית הגל תקרוס כך שכעת ההסתברות למצוא את החלקיק בחצי השמאלי תצנח לאפס.
לכן כדי לבצע סדרה של ניסויים על מנת לאשש חיזוי של מכניקת הקוונטים, כפי שתואר לעיל, צריך להתחיל כל ניסוי בתהליך של הכנה שבו אנחנו מביאים את פונקציית הגל לערך ההתחלתי הרצוי שלה.
מצב בו לחלקיק אין לתכונה מסוימת ערך אחד מוגדר, אלא התפלגות הסתברותית מעל אוסף ערכים אפשריים, קרוי סופרפוזיציה קוונטית. סופרפוזיציה יכולה להיות עבור תכונת המיקום במרחב, או לכל תכונה פיזיקלית אחרת. במחשב קוונטי למשל, יחידת המידע הבסיסית במחשב כזה היא קיוביט, ביט קוונטי היכול לקבל ערך של 0, 1, או להיות בסופרפוזיציה של קומבינציה כלשהי של שניהם.
עקרון האי-ודאות
עקרון האי-ודאות מציב גבול על היכולת לדעת במדויק את כל התכונות של חלקיק.
על פי עקרון האי-ודאות זוגות מסוימים של תכונות הם כאלה שלא ניתן לדעת במדויק את שתיהן בו זמנית. זוג כזה לדוגמה הוא המיקום במרחב והתנע (מכפלת המסה במהירות). לכן ככל שהמידע שיש לנו על אודות מיקום החלקיק מדויק יותר, כך בהכרח המידע שיש לנו על אודות התנע שלו יהיה בלתי מדויק, או בעל אי ודאות גבוהה. וגם להפך: ידע על התנע בהכרח גורר חוסר ידע על המיקום, ולא ניתן לעולם לדעת במדויק את שניהם.
אפקט הצופה
כשמכשיר מדידה פועל, הוא נמצא באינטראקציה כלשהי עם העצם אותו הוא מודד. אינטראקציה זו עשויה להשפיע על העצם הנמדד, לשנות את מצבו, ובמקרים קיצוניים להרוס אותו כליל. לדוגמה, מכשיר מדידה לגילוי פוטונים בולע את הפוטון אגב הגילוי שלו, ומעלים אותו. דוגמה נוספת: כדי לגלות אלקטרון, יורים עליו פוטונים, וכשפוטון פוגע באלקטרון מסלול האלקטרון משתנה. השפעה של המדידה על המערכת הנמדדת קרויה אפקט הצופה.
על פי הפיזיקה הקלאסית אפקט הצופה הוא תוצאת לוואי של המדידה שעקרונית ניתן למזערה ככל שנרצה בעזרת מכשירי מדידה משוכללים יותר. לעיתים קרובות כשדנים בבעיות תאורטיות בפיזיקה קלאסית מניחים את קיומם של מכשירי מדידה אידיאליים שאינם משפיעים כלל על המערכת הנמדדת.
על פי מכניקת הקוונטים, לעומת זאת, אפקט הצופה הוא בעל משמעות רבה, ואין כל דרך למזער אותו ברמה שניתן יהיה להתעלם ממנו. לפני שמתבצעת מדידה, החלקיק יהיה במצב של סופרפוזיציה, כלומר פונקציית הגל שלו תגדיר התפלגות כלשהי של ערכים אפשריים. בזמן המדידה פונקציית הגל קורסת, ואחד הערכים נבחר באקראי. פונקציית הגל כעת מייצגת את המידע החדש שהתקבל על ידי מכשיר המדידה, ולכן שונה מכפי שהייתה קודם לכן. הדבר ישפיע על המשך התפתחות החלקיק מכאן והלאה, וכן ישפיע על מדידות נוספות שיתבצעו עליו.
דוגמה מפורסמת לאפקט הצופה היא ניסוי שני הסדקים, כפי שתואר לעיל. אם לא צופים באלומת האלקטרונים, פונקציית הגל שלה לא מופרעת, עוברת דרך שני סדקים, ותבנית התאבכות מופיעה. אך אם שמים גלאי ליד אחד הסדקים, פונקציית הגל קורסת ותבנית ההתאבכות נעלמת.
חוסר לוקליות
על פי הפרדוקס של איינשטיין-פודולסקי-רוזן, ניתן לתאר במכניקת הקוונטים מצב שבו שני חלקיקים עוברים הכנה כלשהי יחדיו, ולאחר מכן אפשר להפריד ביניהם למרחק שרירותי, ובכל זאת הם יישארו קשורים זה לזה באופן כלשהו. הקשר ביניהם מתבטא בכך שתוצאת מדידה המתבצעת על אחד מהם, תשליך על תוצאת המדידה שתתבצע לאחר מכן על השני, דבר הסותר לכאורה את עקרון המקומיות.
באחד מהניסוחים השונים של הפרדוקס, החלקיקים עוברים הכנה כזו שהספין שלהם ביחס לציר נתון נמצא במצב לא ידוע, אך בהכרח מנוגד זה לזה. כלומר על פי פונקציית הגל שלהם הספין שלהם הוא או כלפי מעלה או כלפי מטה, בהסתברויות שוות, וידוע רק שאם לאחד ספין כלפי מעלה אז לשני ספין כלפי מטה, ולהפך. לאחר מכן מפרידים ביניהם למרחק גדול מאוד, ומודדים את הספין של האחד ביחס לציר הנתון. אם התקבלה תוצאה 'למעלה', אז מתחייב מכך שמדידת החלקיק השני תניב תוצאה 'למטה', ולהפך.
על פי פרשנות קופנהגן, הספין של שני החלקיקים לא היה מוגדר כלל עד ביצוע המדידה הראשונה. אם המדידה של החלקיק הראשון הניבה תוצאה 'למעלה', הרי שבאותו רגע הספין שלו הפך למוגדר, ומופנה כלפי מעלה. המידע הזה לכאורה שודר בזמן אפס למרחק רב לעבר החלקיק השני, כך שהוא 'ידע' להתאים את עצמו ולהגדיר לעצמו את הספין בכיוון ההפוך.
איינשטיין ועמיתיו התכוונו בפרדוקס זה להפריך את פרשנות קופנהגן, מכיוון ששידור מידע מהר יותר ממהירות האור סותר את תורת היחסות הפרטית. הם הציעו פרשנות אלטרנטיבית: הספין של החלקיקים בעצם כבר נקבע מראש, והעובדה שפונקציית הגל שלהם לא כללה מידע זה היא הוכחה שמכניקת הקוונטים עצמה אינה שלמה. הפרשנות הזו היא דוגמה לתאוריות משתנים חבויים, לפיהן העצמים מכילים מידע נוסף, שאינו מתואר על ידי פונקציית הגל שלהם.
לבסוף הופרכה הפרשנות של איינשטיין על ידי תוצאה הידועה כמשפט בל. המשפט הפריך את הפרשנות של איינשטיין כמו גם חלק מתאוריות המשתנים החבויים האחרות. התופעה של קשר בין חלקיקים מרוחקים כונתה לאחר מכן שזירה קוונטית, והוכח שעל אף שהיא קיימת, אין אפשרות להשתמש בה על מנת לשדר מידע מהר יותר ממהירות האור, ולכן אין בה סתירה מהותית לתורת היחסות הפרטית, כפי שחשבו איינשטיין ועמיתיו בתחילה.
קנה מידה ועקרון ההתאמה
מכניקת הקוונטים פותחה על מנת להתמודד עם תופעות הקשורות בעצמים בקנה מידה קטן, אטומים וחלקיקים תת-אטומיים. עם זאת, היא מקיימת את עקרון ההתאמה של בוהר, לפיו אם מציבים בנוסחאות של מכניקת הקוונטים גדלים המתארים עצמים בקנה מידה אנושי רגיל, כגון כדור טניס או מכונית, אזי מקבלים תוצאות זהות בקירוב לאלה של הפיזיקה הקלאסית.
לדוגמה, לפי עקרון האי-ודאות מכפלת האי-וודאויות של מיקום ותנע אינה יכולה להיות נמוכה מ- h/4\pi כאשר h הוא קבוע פלאנק השווה בערך ל-
ביחידות של ג'ול לשנייה. זהו גודל משמעותי רק עבור קנה מידה אטומי או תת-אטומי, ולכן עקרון האי-ודאות לא מורגש בקנה המידה של הפיזיקה הקלאסית.
פורמליזם מתמטי
מקובל להגדיר את הבסיס המתמטי של מכניקת הקוונטים על ידי רשימת פוסטולטים (אקסיומות), אף כי אין דרך אחת אחידה לעשות כן. להלן נציג כמה פוסטולטים בליווי הסברים בסיסיים, תוך שימוש בסימון דיראק, סימון מתמטי מקובל במכניקת הקוונטים.
פוסטולט ראשון: מרחב המצבים
'''מערכת פיזיקלית מאופיינת על ידי מרחב הילברט שמהווה את מרחב המצבים שלה. כל אבר במרחב זה מגדיר באופן מלא מצב אפשרי אחד של המערכת.'''
נסביר פוסטולט זה בתחילה עם דוגמה מהפיזיקה הקלאסית. נניח שיש חלקיק בודד בקופסה. ניתן לאפיין את מצבו של החלקיק בפיזיקה קלאסית בעזרת וקטור מיקום p, ווקטור מהירות v. הזוג (p,v) לכן הוא תיאור מלא של מצב אפשרי אחד של המערכת (נניח לשם פשטות שאין תכונות נוספות מלבד מיקום ומהירות שמשפיעות על המערכת). למשל זוג הווקטורים ((0,0,0),(0,0,0)) מתאר מצב בו החלקיק נמצא בראשית הצירים ומהירותו אפס. מרחב המצבים של המערכת הוא קבוצת כל הזוגות (p,v) האפשריים.
במכניקת הקוונטים מצב של המערכת, המכונה גם מצב קוונטי, מיוצג על ידי וקטור בעל ממד גבוה, בדרך כלל אינסופי, או פונקציית גל (שגם בה אפשר לראות וקטור בעל ממד אינסופי). הפוסטולט לא מגדיר באיזה אופן המצב הקוונטי מתאר תכונות מדידות כגון מיקום ומהירות, והדבר יוגדר בפוסטלט השלישי. בסימון דיראק אבר במרחב המצבים מסומן ומכונה "קֵט" (ket).
הפוסטולט מציין שמרחב המצבים אינו קבוצה סתם אלא מרחב הילברט, וזוהי אמירה משמעותית. למרחב הילברט תכונות מתמטיות מסוימות, ולכן הפוסטולט אומר למעשה שתכונות אלה יתקיימו בכל מערכת פיזיקלית. תכונה אחת כזו למשל היא סגירות לפעולות חיבור וכפל בסקלר. לכן אם ו-  הם מצבים במרחב, אז בהכרח מצב אפשרי של המערכת הוא כל צירוף ליניארי שלהם,, כאשר a ו-b הם מספרים מרוכבים כלשהם. כפי שנראה בהמשך, הפוסטולט השלישי ייתן לכך משמעות של סופרפוזיציה. תכונה נוספת של מרחב הילברט היא קיומה של פעולה הקרויה מכפלה פנימית בין שני איברים, ומסומנת:. תוצאת המכפלה הזו היא מספר מרוכב (משמע סקלר). הפוסטולטים הבאים יעשו שימוש בתכונות אלה.
פוסטולט שני: התפתחות בזמן
ההתפתחות בזמן של מצב קוונטי מוגדרת על ידי משוואת שרדינגר,, כאשר H הוא ההמילטוניאן המייצג את האנרגיה של המערכת.
במכניקה הקלאסית, אם ידוע מצב המערכת בזמן נתון, ניתן לחשב את מצבה בכל זמן בעתיד על ידי חוקי התנועה של ניוטון.
במכניקת הקוונטים האופן שבו משתנה המערכת מוגדר על ידי משוואת שרדינגר. אם מצב המערכת בזמן 0 הוא מצב ידוע, ניתן בעזרת המשוואה לחשב את מצב המערכת בכל זמן t בעתיד. משוואת שרדינגר היא דטרמיניסטית, ולכן חישוב זה הוא ודאי ומדויק. זאת בתנאי שלא מתרחשת בפרק הזמן זה מדידה, שעשויה לשנות את המצב באופן לא דטרמיניסטי, כפי שמוגדר בפוסטולט הבא.
פוסטולט שלישי: מדידה
פוסטולט זה מגדיר מהי מדידה בעזרת כלים מתמטיים מופשטים, וכמה מקביעותיו הן המוזרות והשנויות במחלוקת ביותר במכניקת הקוונטים.
אופרטור הוא אובייקט מתמטי המתאר פעולה, במקרה שלנו פעולה על המצב הקוונטי של המערכת. הפעלה של אופרטור על המצב הקוונטי גורמת לשינוי למצב קוונטי אחר. לדוגמה האופרטור \hat{X}=x משנה את המצב על ידי הכפלתו ב-x. למשל, אם המצב של המערכת מתואר על ידי פונקציית הגל אז לאחר הפעלת האופרטור פונקציית הגל תשתנה ל-x \sin\pi x. האופרטור  משנה את המצב על ידי גזירת פונקציית הגל והכפלתה בקבועים -i \hbar. אם נפעיל אותו על אותה פונקציית גל מהדוגמה הקודמת, נקבל:.
לאופרטורים ייתכנו מצבים מיוחדים הקרויים מצבים עצמיים. כשאופרטור יופעל על אחד המצבים העצמיים שלו, השינוי היחיד שיחול בהם הוא הכפלה בקבוע. נסתכל לדוגמה על פונקציית הגל:. אם נפעיל עליה את האופרטור \hat{P} נקבל: . מכאן ש- \psi(x) היא פונקציית גל המתארת מצב עצמי של \hat{P}. כשמפעילים עליה את האופרטור היא מוכפלת ב-p. הקבוע p שבו היא מוכפלת קרוי ערך עצמי.
לפי הפוסטולט, כל גודל מדיד מיוצג על ידי אופרטור הרמיטי כלשהו. למשל, תנע מיוצג על ידי האופרטור \hat{P} שתואר לעיל. מכאן שלפי הפוסטולט, כשנפעיל מכשיר למדידת תנע, תוצאת המדידה תהיה אחד הערכים העצמיים של האופרטור (למשל, p), ולאחר המדידה מצב המערכת יהיה המצב העצמי המתאים (כלומר אם קיבלנו p, מצב המערכת כעת מתואר על ידי פונקציית הגל \psi(x) שהגדרנו לעיל).
תכונת ההרמיטיות של אופרטור מבטיחה שהערכים העצמיים שלו יהיו תמיד מספרים ממשיים. כך שאף על פי שמכניקת הקוונטים עושה שימוש נרחב במספרים מדומים, היא תמיד תנבא לתוצאות המדידה מספרים ממשיים.
נסתכל כעת על אופרטור כלשהו, \hat{O}, ועל שני מצבים עצמיים שלו ו-. על פי הפוסטולט הראשון, ניתן להרכיב מצב שהוא סופרפוזיציה של שניהם:. מהפוסטולט השלישי נובע כי אם נפעיל את המדידה אותה \hat{O} מייצג כאשר המערכת נמצאת במצב |\psi\rang, אזי הסופרפוזיציה הזו תקרוס לאחד משני המצבים העצמיים, בהסתברות a_1^2 לראשון, ו-a_2^2 לשני, ותוצאת המדידה תהיה הערך העצמי המתאים.
תכונה מתמטית נוספת של אופרטור הרמיטי מבטיחה שאוסף המצבים העצמיים שלו מהווים בסיס למרחב כולו. פירוש הדבר, שעל ידי חיבור המצבים העצמיים עם מקדמים שונים (צירוף ליניארי) ניתן להגיע לכל מצב במרחב המצבים. מכאן שבכל רגע נתון ניתן לראות את מצב המערכת כסופרפוזיציה של המצבים העצמיים של כל אחד מהאופרטורים המייצגים גדלים מדידים.
יצוין כי ניתן להגדיר אופרטורים קוונטים שאינם הרמיטיים, ולהם וקטורים עצמיים ימני ושמאלי וערכים עצמיים מרוכבים. אופרטור ההמילטוניאן, למשל, יהיה בעל ערך עצמי שחלקו המדומה, המסומן כ-Γ/2, מתאר את דעיכתה הגלובלית של פונקציית הגל במרחב הילברט בו היא מתקיימת. פורמליזם המכניקה הקוונטית הלא-הרמיטית נוח לתיאור מצבי רזוננס, להם חלק קשור וחלק חופשי, וכן לפתרון משוואת שרדינגר במערכות פתוחות או במערכות עם דיסיפציה (למשל, חיכוך או הדעכה בסיב אופטי). משוואת שרדינגר התלויה בזמן מקבלת בפורמליזם זה צורה של משוואת פלוקה (Floquet) בה הזמן הוא קואורדינטה, ולא פרמטר. על ידי שימוש בפורמליזם הלא-הרמיטי ניתן לגזור בפשטות יחסית מספר מסקנות חשובות לגבי אפקט שטארק ו"מצבים מולבשים", המשותפים לאלקטרון ולפוטון.
מלאכי רחמים
מלאכי רחמים הוא פיוט מפורסם מסוג סליחה (מהתת-סוג "פזמון") שחובר בשנת ד'תתנ"ו על ידי רבנו שמואל הכהן, פייטן אשכנזי שנרצח באותה השנה, במהלך גזירות תתנ"ו. כיום, נאמר הפיוט בקהילות האשכנזים באחד מימי הסליחות של ימים נוראים (לדוגמה, הוא נאמר ביום שני בנוסח פולין ובנוסח אשכנז הכללי, ובסליחות ליום שלישי בנוסח ליטא), ולפי מנהגי אשכנז המזרחי, הוא נאמר בסליחות לאחד מימי תענית בה"ב.
תוכן הפיוט
הפיוט מתאר את סבלו הגדול של עם ישראל בגלות, כאשר בניו, ו; הגויים כולם - , השליטים הגדולים לצד הדוכסים והרוזנים הקטנים - מענים אותם ורומסים את זכויותיהם, מגדפים אותם תמיד ומשעבדים אותם כרצונם. ואילו ישראל, גם מתוך צערם הגדול, לא שכחו את חוקי התורה, ועודם משבחים תמיד את ה' ומקווים לישועתו; בבואם לבית הכנסת הם מתפללים אליו חרש, כשהם, ו.
על כן, פונה הפייטן למלאכי הרחמים ומבקש שיתחננו לה' שיושיע את עמו העני והאביון, אולי יחוס וירחם עליו ויחלצהו משביו ומסבלותיו (על משקל דברי הנביא עמוס: ).
אולם לצד השפה הגבוהה והעשירה הנשמרת בפיוט, שפתו עדיין קלה ובהירה, תיאוריו חיים, וכאבו וסבלו של הפייטן משתקפים ממנה בגלוי. רדיפותיהם של הצלבנים והנוצרים מוזכרות בפיוט פעמים רבות.
מבנה הפיוט
הפיוט הוא בן שבעה בתים (לאחר הפתיחה - "מלאכי רחמים" - שבה שלוש צלעות, שהאחרונה שבהן משמשת בפיוט כרפרן), שכל אחד מהם פותח ומסתיים בשתי המילים "אולי ירחם" ובתווך מתאר את מצבו העגום של עם ישראל בגלותו. בכל בית ארבע צלעות, שכל אחת מהן בת ארבע מילים בדרך כלל; לאחריהן חוזר הרפרן, "אולי יחוס עם עני ואביון אולי ירחם". בפיוט חתום שם המחבר בחתימה מרובעת, "שמואל כהן יחי".
על המחבר
רבנו שמואל הכהן בן רבי יהודה ממגנצא היה מחכמי לותרינגיה ("לותיר") בשנות ד'ת"ת-ד'תת"ן (1040-1090) בערך, בדורם של רבני מגנצא: רבנו אליעזר הגדול, רבנו יצחק בן יהודה ורבנו יעקב בן יקר. אביו היה מתלמידי רבנו גרשום מאור הגולה ומגדולי חכמי מגנצא, תלמיד חכם ופוסק נודע שחיבר ספר פסיקה בשם "ספר הדינין", ובנו - רבנו שמואל - מוסר הלכות בשמו. אחיו של ר' שמואל היה ר' מאיר הכהן ממגנצא, ובנו רבי אברהם ב"ר מאיר היה מצוי בקשר מכתבים עם רש"י, שכתב אליו:
כשהחלו הרדיפות הקשות ביהודי גרמניה בשנת ד'תתנ"ו עקב מסע הצלב הראשון, חיבר ר' שמואל - בתחילת השנה - כמה קינות על הצרות שבאו על יהודי ארצו (זולת לשבת שלפני שבועות, מאוֹרה לשבת שנייה שאחרי פסח, וכן פיוט זה); בסופה של אותה השנה, בג' בסיוון תתנ"ו, באו הפורעים הנוצרים למגנצא ופרעו ביהודיה ללא רחם. בין ההרוגים היו רבנו שמואל ומשפחתו.
הלכות משמו מובאות במספר מקומות בספרי תלמידי רש"י ("ספרי דבי רש"י"), כמו ספר האורה וספר הפרדס.
פולמוס "מכניסי רחמים"
החל מתקופת הראשונים פרץ פולמוס נרחב סביב השאלה האם ראוי להפנות תפילות ובקשות אל המלאכים, או שמא ראוי להתפלל רק לה' עצמו, בהתאמה לדברי רבי יודן בתלמוד ירושלמי:, וכן לעיקר האמונה החמישי לפי הרמב"ם. בין הפיוטים עליהם דנו הרבנים שעסקו בנידון זה היה גם פיוט "מלאכי רחמים", שהפתיחה שלו פונה אל המלאכים בבקשה שיתפללו לה' בעד עם ישראל.
כדי לפתור את הבעיה גם לדעת האוסרים על אמירת פיוטים כאלו, מובא שרבי חיים מוולוז'ין נהג לומר בפתיחת הסליחה "אֲבוֹת הָעוֹלָם אֲהוּבֵי עֶלְיוֹן", במקום "מלאכי רחמים משרתי עליון", ובכך להפנות את בקשתו אל האבות שיעתירו בתפילה בעד בניהם ולא אל המלאכים. אחרים שינו רק את החרוז "חַלּוּ נָא פְנֵי אֵל" לנוסח: "יְחַלּוּ נָא פְנֵי אֵל", כלומר שאין זו פנייה אל המלאכים, אלא ציון עובדה, כי המלאכים תמיד מחלים את פני ה' בעד עם ישראל. רבי זלמן גייגר (דיין בפרנקפורט, אחיו המבוגר של אברהם גייגר) כתב כי מנהגו לדלג על פתיחת הפיוט.
דברים דומים כתב גם רבי עקיבא איגר, ורש"ר הירש כתב באיגרת לחתנו, שפורסמה על ידי הרב שלמה שפרכר:
גלייבה
גלייבה (בגאלית סקוטית Glayva) הוא ליקר מויסקי סקוטי, תערובת תבלינים, טנג'רין, קינמון ודבש. הסיסמה של המשקה הוא: "הליקר הטוב בעולם".
הגלייבה מיוצר בעיירה לית' שבסקוטלנד הוא מיושן בחביות עץ למשך שנתיים, ומקובל לשתות אותו "נקי", או עם קרח.
אטימולוגיה
מקורו של השם של הליקר הוא מגאלית ומשמעותו הוא טוב מאוד.
פמיניזם שמן
פמיניזם שמן (באנגלית: Fat feminism) הוא זרם בפמיניזם המודרני, המעודד חיוביות גוף לנשים עם השמנת יתר. הרעיון משלב ביו תנועת קבלת ההשמנה (Fat acceptance movement) לבין רעיונות של זכויות האישה. התנועה יוצאת כנגד שמנופוביה סקסיסטית ונגד אפליה על רקע משקל עודף. מכיוון שבאופן מסורתי ערכן של נשים נמדד על פי המראה החיצוני שלהן, הן סובלות משמנופוביה הרבה יותר מגברים. ולכן נשים עם השמנת יתר מתקשות להתקבל לעבודה וסובלות מאפליה על רקע משקלן והן מינן.
הרעיון מקדם דימוי גוף חיובי לנשים ואנשים, אשר סובלים באופן מסורתי מסטראוטיפים סקסיסטיים של עצלנות, גרגרנות וחולי.
ג'ורג' אקרלוף
קורות חיים
ג'ורג' אקרלוף נולד ב-17 ביוני 1940 לאב שוודי ואם יהודייה אמריקאית. סבו ואבי סבו מצד האמא היו יוצאי אוניברסיטת ברקלי.
את התואר הראשון שלו קיבל אקרלוף מאוניברסיטת ייל ב-1962. תואר הדוקטור הוענק לו מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) בשנת 1966. לאחר מכן הוא הרצה בבית הספר לכלכלה של לונדון.
אשתו היא ג'נט ילן, פרופסור אמריטוס לכלכלה באוניברסיטת ברקלי ולשעבר יו"ר הבנק הפדרלי ויו"ר הבנק הפדרלי בסן פרנסיסקו, וכן הייתה חברה בוועד היועצים הכלכלי של נשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון.
עבודתו
עבודתו הידועה ביותר של אקרלוף, שפורסמה ברבעון "Quarterly Journal of Economics" בשנת 1970 "שוק הלימונים: איכות ומנגנון השוק", הדגימה כיצד מידע א-סימטרי בשוק יכול להביא לבחירה השלילית (Adverse Selection) שנגרמת מכשל השוק. "הלימונים" הם כינוי בשוק המכוניות המשומשות למכוניות פגומות. בעיית המידע כאן היא שכאשר אדם קונה מכונית משומשת, אין הוא יודע בוודאות מתקבלת על הדעת מהו מצבה. בעלי "לימונים" יהיו מוכנים להיפטר ממכוניותיהם, גם כאשר מחירי המשומשות נמוכים יחסית. בעלי מכוניות תקינות יחכו למחירים טובים יותר בשוק המשומשות. לפיכך, ככל שמחירי המשומשות נמוכים יותר, כן גדלה ההסתברות שקונה המכונית ירכוש "לימון". המאמר, שכיום הוא בין המצוטטים ביותר, נדחה בשלושת כתבי העת הראשונים אליהם נשלח לפרסום, בתואנה שהוא טריוויאלי מדי או שגוי בהכרח.
בשנות ה-90 רעיונותיו של אקרלוף עמדו במרכז הוויכוח הציבורי בנושא חוקיותן של הפלות.
קפריצ'ו
קפריצ'ו (באיטלקית: capriccio; בצרפתית: caprice; ברבים: קפריצ'י) היא יצירה מוזיקלית, על פי רוב חופשית למדי בצורתה ומלאת חיים באופייה. קפריצ'ו טיפוסי יהיה מהיר, נמרץ ובמקרים רבים וירטואוזי בטבעו.
המונח מתייחס למגוון יצירות: בתקופת הבארוק שימש במקרים רבים יצירות קצרות לכלי מקלדת (לדוגמה, אצל ג'ירולאמו פרסקובלדי, ויוהאן סבסטיאן באך סיים את הפרטיטה שלו בדו מינור, רי"ב 826, בקפריצ'ו, שהוא, על אף שמו, קטע קונטרפונקטי דחוס, העושה שימוש קפדני ושיטתי בנושא התוסס, כמעט הומוריסטי, שלו. כמו כן ידועים הקפריצ'י רי"ב 992 ו-993. את הקפריצ'ו רי"ב 992 כתב באך אולי בפרידתו מאחיו יוהאן יעקוב, שנסע לשרת כנגן אבוב בתזמורת בחצר המלך בשוודיה. הקפריצ'ו רי"ב 993 הוקדש ליוהאן כריסטוף באך.
ניקולו פגניני השתמש בקפריצ'ו לקובץ בן עשרים וארבעה קטעים וירטואוזיים לכינור, אצל לואיג'י לניאני הוא מתנוסס על קובץ של שלושים ושישה קטעים וירטואוזיים לגיטרה וצ'ייקובסקי ורימסקי-קורסקוב השתמשו בו ליצירות תזמורתיות (קפריצ'ו איטלקי וקפריצ'ו ספרדי, בסדר זה). ברהמס כתב מספר רב של קפריצ'י לפסנתר בשנות חייו האחרונות, כולם נחשבים בין היצירות יוצאות הדופן והרציניות ביותר של שלהי התקופה הרומנטית במוזיקה.
קישורים חיצוניים
Capriccio
מיס פיגי
מיס פיגי היא בובה שהייתה לאחת מהדמויות המוכרות בתוכנית "החבובות". את מיס פיגי דיבב פרנק אוז, והחל מ-2001 החליפו באופן לא רשמי אריק ג'יקובסון. בראשית ימי שידור הסדרה בישראל, תורגם שמה של מיס פיגי כחזירונת.
מיס פיגי היא חזירה, המשוכנעת כי נועדה להיות כוכבת, ואשר אינה בוחלת באמצעים כדי להשיג את מטרתה. דמותה הציבורית של מיס פיגי כולה מלאת חן וגינונים נשיים, אך מצבי הרוח שלה משתנים כמעט כהרף עין עד כדי מעבר חד לזעם פרוע כאשר היא חושדת כי מעליבים אותה. קרמיט הצפרדע הפך לאחד מלוכדי הזעם של מיס פיגי ויעד למהלומות קרטה רבות. מיס פיגי רואה בקרמיט את אהוב לבה, ובעת שאינה שולחת אליו נשיקות באוויר היא לעיתים חונקת אותו בנשיקות שבהן אינו חפץ.
מיס פיגי החלה כדמות משנית בתוכנית החבובות, אך דמותה התפתחה עד שהפכה לאחת הדמויות המרכזיות בתוכנית. דמותה הראשונית של מיס פיגי הייתה של חזירה בלונדינית בעלת עיניים בוהקות אשר הופיעה לזמן קצר בפרק הפיילוט המיוחד בשנת 1975. פרק הפיילוט נקרא "מופע החבובות: סַקס ואלימות" (The Muppet Show: Sax and Violence, סקס הוא קיצור של סקסופון) ובו מיס פיגי הופיעה בסקיצה שנקראה "חזרה אל מתחת לפלנטת החזירים" (Return to Beneath the Planet of the Pigs). במופע עדיין לא ניתן לה שם, אך בעת שתוכנית החבובות החלה ב-1976, דמותה כבר קיבלה את מאפייני מיס פיגי המוכרים: עיניים כחולות גדולות, גלימה לבנה וקפיצה על קרמיט, אהבת חייה.
נראה, כי העובדה שנועדה להיות דמות משנית בתחילה השתקפה בשמה שנלווה אליו תואר של מיס (תואר מקובל לאישה שאינה נשואה) ויש שחשבו כי הוא חיקוי של מיס מאוסי (עכברונת), מושא אהבתו של קרמיט בתוכנית הספיישל מ-1974. אחד ממדבבי התוכנית גילה כי ההשראה האמיתית לשמה של מיס פיגי הייתה הזמרת פגי לי, שלעיתים הכריזה על עצמה כ"מיס פגי לי" והיא אף בעלת שיער בלונדיני ארוך. בתוכנית החבובות שבה התארח ג'ים נבורס (Jim Nabors), מי שהיה אורח פעמים רבות בתוכנית, גילה קרמיט כי שמה האמצעי של מיס פיגי הוא "לי", ובכך היוצרים חלקו כבוד לפגי לי. עם זאת, בתוכנית בה התארחה אברי שרייבר (Avery Schreiber) מיס פיגי הרשתה לה לקרוא לה בשמה האמיתי פיגטיוס (Pigathius).
תוך זמן קצר, כאשר יוצרי הסדרה הכירו בכך שהחזירה הכמהה לאהבה יכולה להיות הרבה יותר מאשר דמות משנית המופיעה לרגע, הפכה דמותה של מיס פיגי לדמות ראשית. במהלך ראיון בשנת 1979 בניו יורק טיימס, תיאר פרנק אוז את הביוגרפיה שלה:
בסרט הראשון, החבובות - הסרט שבו השתתפה מיס פיגי, היא בדיוק זכתה בתחרות יופי כאשר פגשה את החבובות והצטרפה לשורותיהן. בסופו של דבר, קרמיט החזיר אהבה למיס פיגי ובלא יודעין התחתן איתה בסרט החבובות כובשות את מנהטן. מאירועים מאוחרים יותר נראה כי היו אלו רק הדמויות בסרט שהתחתנו וכי יחסיהם נותרו בדיוק כבעבר. בסרט החבובות מיס פיגי מגלמת את עורכת ווג פריז. למיס פיגי יש חיית מחמד, פודל בשם פו-פו וקרמיט החליף אותה לתקופה קצרה.
הדמות דובבה בעברית על ידי גני תמיר, יובל סגל ועינת אזולאי.
רובר הראשון, רוזן אסביי
רובר הראשון, רוזן אסביי, רופרט, (697-748), היה רוזן אסביי ודוכס נויסטריה.
ביוגרפיה
רובר נולד בשנת 697, והיה בנו של למברט, רוזן אסביי, וקרותילד, בתו של תאודריק השלישי, מלך נויסטריה ואוסטרזיה, וסן אמלאברגה. הוא כיהן כפלטין תחת כילדריק השלישי, והוא בתמורה העניק לו נחלות נרחבות. עם מותו של רובר בשנת 748, ירש אותו גיסו זיגנראמנוס, רוזן אסביי.
אחד מצאצאיו של רובר היה איג קאפה, מלך צרפת, מייסד שושלת המלוכה הצרפתית אשר שלטה בצרפת ברציפות עד 1848, למעט הפסקה קצרה שנגרמה על ידי המהפכה הצרפתית והאימפריה הצרפתית הראשונה. הקו הצעיר שלט בספרד מאז 1700, והמלך הנוכחי פליפה השישי הוא צאצא ישיר שלו.
משפחתו
רובר התחתן עם ויליסווינדה, בתו של אדלהלם, שליט אזור הריין, והיו להם שלושה ילדים:
גוסטב אדולף, דוכס מקלנבורג-גיסטרו
גוסטב אדולף, דוכס מקלנבורג-גיסטרו (בגרמנית: Gustav Adolf, Herzog zu Mecklenburg-Güstrow; 26 בפברואר 1633 - 6 באוקטובר 1695), היה דוכס מקלנבורג-גיסטרו בין השנים 1636–1695.
ביוגרפיה
גוסטב אדולף נולד ב-26 בפברואר 1633 בגיסטרו, ליוהאן אלברכט השני, דוכס מקלנבורג ולאלאונורה מריה מאנהלט-ברנבורג, בתם של כריסטיאן הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג ואנה מבנטהיים-טקלנבורג. בשנת 1636 מת אביו, וגוסטב אדולף עלה לשלטון במקומו, ואמו ודודו אדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין רבו מי יטול עליו את האפוטרופסות עד לבגרותו. בשנת 1654 הכריז עליו פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כבגיר, וגוסטב אדולף נטל את השלטון בדוכסות לידיו. ב-28 בדצמבר 1654 התחתן גוסטב אדולף עם מגדלנה זיבילה מהולשטיין-גוטורפ, בתם של פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ומריה אליזבת, דוכסית סקסוניה, ממנה נולדו לו 11 ילדים. בשנת 1661 ערך גוסטב אדולף מפקד בדוכסות, ובשנת 1662 הוא הוציא צו לגירוש הזאבים מהדוכסות, ולהפרחת השממה שנותרה ממלחמת שלושים השנים.
ב-6 באוקטובר 1695 מת גוסטב אדולף ללא בנים חיים, ובעקבות כך פרץ סכסוך ירושה בין אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ לאחיינו פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין. לאחר מאבק ירושה למעלה מ-5 שנים, הגיעו השניים בשנת 1701 להסכם: אדולף פרידריך ייסד את דוכסות מקלנבורג-שטרליץ, ואילו פרידריך וילהלם קיבל את דוכסות מקלנבורג-שוורין.
משפחתו
ב-28 בדצמבר 1654 התחתן גוסטב אדולף עם מגדלנה זיבילה מהולשטיין-גוטורפ, בתם של פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ומריה אליזבת, דוכסית סקסוניה, ממנה נולדו לו 11 ילדים:
לזאת שניצחה (שיר)
לזאת שניצחה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, לזאת שניצחה. השיר יצא לאור ב-12 בפברואר 2017, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום החמישי במדיה פורסט, וה-14 ברדיו אמצע הדרך.
רקע וכתיבה
השיר יצא יומיים לאחר שהתארסה. השיר נכתב, הולחן והופק על ידי דולב רם ופן חזות ויעקב למאי. השיר הוא מעין בלדה ים-תיכונית, אשר מספרת בתוכה סיפור על זוגיות בין גבר לאישה שנפגעה בצורה בלתי הפיכה בעקבות בגידה מצידו של הגבר.
בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו כסינגל.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של עדן בן זקן ב-12 בפברואר 2017. בתחילת הקליפ ניתן לראות את בן זקן ואת בן הזוג שלה ישנים במיטה. בסמוך לכך, הטלפון שלה מצלצל וכאשר היא עונה היא מוזעקת לעבודה שלה. היא מתלבשת ויוצאת מתוך הבית תוך שהיא נפרדת מבן זוגה לשלום.
לאחר מכן, היא נכנסת אל תוך המכונית שלה ומגלה כי שכחה את הארנק שלה בבית. היא מסמסת לבן הזוג שלה שהיא חוזרת לקחת את הארנק תוך שהיא מסמלת לנהג לנסוע אל הבית. בן הזוג שלה לא מספיק לקרוא את ההודעה וכאשר נכנסת בן זקן אל תוך הבית, היא מגלה כי הוא מתנשק עם מישהי. השניים מביטים בה, היא מפילה את הטלפון שלה ארצה ויוצאת בסערה מתוך הבית.
נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-26 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לאחד מתוך הסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב.
עולם וירטואלי
עולם וירטואלי הוא עולם לא-מציאותי המתקיים במרחב הקיברנטי בו המשתמש פועל באמצעות אווטאר שמהווה את דמותו בעולם זה.
המשתמש בעולם הווירטואלי מסתובב בעולם גרפי שאינו מציאותי ויכול לצ'וטט עם אווטרים אחרים ולבצע פעולות אחרות שעולם וירטואלי זה מציע לו. המשתמש נכנס לעולם חדש שאינו קשור למציאות. מדי פעם לעולמות וירטואליים יש סיפור המייצג את החיים האמיתיים, ואף רכישה של פריטי פיקסלים או דרגה שמרחיבה את אפשרויות המשחק. עולם וירטואלי יכול להיות תלת-ממדי או מצויר כאנימציה. אחד מהעולמות הווירטואליים הראשונים היה Second Life.
עולמות וירטואליים אינם מוגבלים למשחקים, אבל, בהתאם למידת הדחיפות שהוצגה, עשויים לכלול ועידות ממוחשבות וחדרי צ'אט. לפעמים, סמלי הבעה או 'סמיילים' מאפשרים להראות תחושות או הבעת פנים.
היסטוריה
הרעיון של העולמות הווירטואליים הקדים באופן משמעותי את המחשבים. פליניוס הזקן מרומא הביע עניין באשליה תפיסתית. במאה העשרים, הקולנוען מורטון הייליג חקר את יצירת הסנסורמה (Sensorama), חוויית קולנוע שנועדה לגרות את חושיו של הקהל - ויזואליים, קוליים, איזון, ריח, אפילו מגע (באמצעות רוח) - וכך למשוך אותם בצורה יעילה יותר להפקות.
בין העולמות הווירטואליים הראשונים שיושמו על ידי מחשבים היו סימולטורים של מציאות וירטואלית, כגון עבודתו של איוון סאתרלנד. מכשירים כאלה מתאפיינים מערכות כבדות וסוגים אחרים של סימולציה קלט חושית. עולמות וירטואליים עכשוויים, במיוחד הסביבות המקוונות מרובי משתמשים, יצאו בעיקר באופן עצמאי מהמחקר הזה, ומונע על ידי תעשיית המשחקים. בעוד מציאות חיקוי-חושים וירטואלית קלאסית מסתמכת על הטעיית המערכת התפיסתית לחווה סביבה אמרסיבית (immersive), עולמות וירטואליים בדרך כלל מסתמכים על תוכן מרתק מבחינה נפשית ורגשית מעורר תחושה אמרסיבית (immersive). מבוך המלחמה (Maze War) היה המשחק הראשון בעל סביבה מרובת משתמשים ובנויה ב"מבט ראשון" בתלת מימד. מבוך המלחמה הציג את הרעיון של שחקנים מקוונים ב-1973–1974 כאווטרים במבט ראשון שרודפים זה אחר זה במבוך. את המשחק שחקו בתוך ה-ARPANET.
העולמות הווירטואליים הראשונים הוצגו באינטרנט היו קהילות וחדרי צ'אט, שחלקם הפכו MUD־ים ו- MUSH־ים. ה־MUD הראשון, הידוע בשם MUD1, נוסד בשנת 1978. ראשי התיבות במקור היו בשביל Multi-User Dungeon (צינוק מרובה משתמשים), אך מאוחר יותר התכוון גם לMulti-User Dimension and Multi-User Domain (ממד מרובה משתמשים דומיין מרובה משתמשים). MUD הוא עולם וירטואלי עם שחקנים רבים באינטראקציה בזמן אמת. הגרסאות המוקדמות היו מבוססות טקסט, והציעו רק ייצוג גרפי מוגבל ולעיתים קרובות תוך שימוש בממשק שורת פקודות (Command Line Interface). האינטראקציה של משתמשים במשחק נעשה במשחקים תחרותיים או במשחקי תפקידים על ידי פקודות הקלדה ויכולים לקרוא או לצפות בתיאורים של העולם ושחקנים אחרים. עולמות מוקדמים כאלה החלו את מורשת הMUD שבסופו של דבר הובילה למשחקים מרובי משתתפים במשחק תפקידים מסיביים באינטרנט, הידועים יותר בכינויו MMORPG־ים, ז'אנר של משחקי תפקידים שבהם מספר גדול של שחקנים באינטראקציה בתוך עולם וירטואלי.
כמה עולמות וירטואליים אב הטיפוסיים היו WorldsAway, סביבת צ'אט דו-ממדית שבה משתמשים יצרו אווטאר שלהם; Dreamscape, קהילה אינטראקטיבית הכוללת עולם וירטואלי על ידי CompuServe שנקראה Cityspace, רשתות חינוך ופרויקט גרפיקה ממוחשבת תלת־ממדית עבור ילדים; ו-The Palace, עולם וירטואלי דו-ממדי המונע על ידי קהילה. עם זאת, קרדיטציה לעולם הווירטואלי המקוון הראשון בדרך כלל הולך ל-Habitat, שפותח בשנת 1987 על ידי Lucasfilm Games למחשב קומודור 64.
בשנת 1996, בעיר הלסינקי, פינלנד, ביחד עם חברת הטלפון בשם הלסינקי (מאז קבוצת אליסה) השיקה את מה שנקרא התיאור התלת־ממדי הווירטואלי הראשון באינטרנט שנועד למפות עיר שלמה. לבסוף קראו לפרויקט הלסינקי הווירטואלי ה"Helsinki Arena 2000" ולחלקים מסוימים מהעיר נעשה רינדור תלת־ממדי.
בשנת 1999, Whyville.net השיקו את העולם הווירטואלי הראשון במיוחד עבור ילדים תחום הלמידה בעזרת משחקים ואחת הכלכלות מבוססות המטבע הווירטואליות הראשונות.
מושגי עולם וירטואלי
הגדרות עבור "עולם וירטואלי" כוללות: אין הגדרה מקובלת למושג עולם וירטואלי, אבל נדרש שהעולם יהיה עקבי/קבוע; במילים אחרות, העולם חייב להמשיך להתקיים גם לאחר שמשתמש יוצא מהעולם, ושינויים שנעשו בעולם צריכים להישמר. [22] בזמן שהאינטראקציה עם משתתפים אחרים שנעשה בזמן אמת, לא תמיד שומרים על עקביות זמן בעולמות וירטואליים באינטרנט. לדוגמה, הזמן ב-EverQuest עובר מהר יותר מאשר זמן אמת למרות שימוש באותו לוח שנה ויחידות זמן כדי להציג את הזמן בעולם.
עולם וירטואלי הוא מונח כללי, הסביבה הווירטואלית תומכת בדרגות שונות של משחק ומשחקים. שימושים מסוימים במונח כוללים:
שער הרחמים
שער הרחמים (בערבית: בּאבּ אלרחמה باب الرحمة) הוא אחד משערי ירושלים, הנמצא בצדה המזרחי של חומת ירושלים, בחלק החומה המהווה גם את החומה המזרחית של הר הבית. הוא מורכב למעשה משני פתחים, החסומים כיום בלבנים. שמו של הפתח הצפוני שער התשובה ושל הדרומי שער הרחמים. שער הרחמים היה היחיד מבין שערי החומה שמוביל ישירות להר הבית.
חשוב לציין ששער הרחמים, כפי שאנו מתייחסים אליו כעת, אינו חלק מהבנייה המקורית של בית המקדש הראשון. הקשר שלו לתולדות ימי בית ראשון נותר ספקולטיבי ברובו, ויש מידע מצומצם הקושר אותו ספציפית לבית הראשון או לשעריו.
במסורת היהודית מקובלת האמונה שזהו המקום דרכו ייכנס המשיח לירושלים ויביא את הגאולה הסופית. לשער יש משמעות דתית רבה עבור יהודים, והוא נחשב למקום של תפילה ועלייה לרגל.
בבית השער פועל כיום בית תפילה ולימוד מוסלמי. הכניסה למבנה השער היא דרך הר הבית בלבד. מעל השער ניצבת עמדה של משטרת ישראל.
תקציר
שער הרחמים, מוזכר בספר יחזקאל בהקשר של ימי בית ראשון. ביחזקאל מ"ד, א-ג, מתואר כשער הפונה מזרחה וייסגר, שמור לכניסת אלוהי ישראל. דרכו נכנס כבוד אלוהי ישראל אל בית המקדש ויצא ממנו. על פי התיאור המקראי, שער הרחמים תפס מעמד משמעותי במנהגים ובאמונות הדתיות של אז. השער נחשב כקדוש ושמור לנוכחות האלוהית. סגירתו סימלה את יציאת כבוד ה' מבית המקדש, ופתיחתו העתידית תסמל את שובה של הנוכחות האלוהית.
מבנה שער הרחמים שנמצא כיום בהר הבית, המעוצב בסגנון אומיי, קיים מאז המאה ה-7. מאמינים כי הוא נבנה כקשת ניצחון להנצחת שיקום הצלב על ידי הקיסר הביזנטי הרקליוס בשנת 628. עם זאת, רוב החוקרים מקשרים אותו עם שליטי אומיה ומקשרים אותו למבנים עתיקים אחרים בהר הבית. השער השתלב בחומת המתחם כאשר הח'ליף עבד אל-מלכ ביצר את השטח לבניית כיפת הסלע בשנת 638. ייתכן שהוא נאטם מאוחר יותר מסיבות ביטחוניות ויצא מכלל שימוש עד המאה העשירית. באותה תקופה נערכו תפילות של יהודים קראים מול השער האטום, כפי שתועד בטקסטים של גניזה קהירית.
נאסיר א-חוסרו, מבקר מוסלמי, הזכיר אותו כמסגד בשנת 1047, והוא שימש לתהלוכות ליטורגיות במהלך ממלכת ירושלים. בתקופה הממלוכית נסגר השער בשערי ברזל, והוא המשיך לשמש כמסגד. בתקופה העות'מאנית שולב השער בחומה שבנה הסולטן סולימאן הראשון ונחתם באבנים. ב-1917 הייתה הצעה לפתוח את השער לכניסתו של הגנרל אלנבי לירושלים, אך הוא סירב ודחה כל השלכות משיחיות.
בתקופת המקרא
בהקשר של ספר יחזקאל, אזכור שער הרחמים ביחזקאל מ"ד, א-ג הוא חלק מקטע גדול יותר המתאר את השיקום והטיהור העתידי של בית המקדש וטקסיו. הפסוקים סביב אזכור השער מדגישים את חשיבות הקדושה, הציות והדרת זרים או ערלים מהקודש. פסוקים אלו מתארים את השער סגור ושכך ישאר כי ה' אלוהי ישראל נכנס דרכו. השער מיועד אך ורק לשימושו של הנשיא, שיזכה לפריבילגיה לאכול בנוכחות ה'. ההקשר של פסוקים אלה ביחזקאל הוא בתוך חזון של שיקום וחידושו העתידי של בית המקדש, לרבות כינונה מחדש של פולחן נאות והקפדה על החוקים והתקנות שקבע אלוהים. שער הרחמים מוזכר בחזון זה כדי להדגיש את טבעו הקדוש ואת תפקידו בנוכחות האלוהית בתוך בית המקדש.
התקופה הביזנטית
מבנה השער קיים מאז המאה ה־7, ראש השער וסביבו מעוטרים בעיטורים שעל פי סגנונם שייכים לתקופה האומאית. באזור נמצאו גם שרידי שער כניסה קדום יותר מהתקופה הרומית.
על פי הארכאולוג דן בהט, ההקשר היסטורי של הקמת השער היה בתקופה הביזנטית. בשנת 628, עבר דרכו הקיסר הביזנטי הרקליוס בראש תהלוכה גדולה, בה הושב הצלב של כנסיית הקבר למקומו בירושלים. הצלב, שעל פי המסורת, זוהה בידי הלנה אמו של הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס, כצלב שעליו נצלב ישו, נשדד על ידי הפרסים כאשר כבשו את העיר בשנת 614, והשבתו נחשבה לניצחון גדול לנוצרים. מבנה השער אינו מתאים לשמש כשער הגנה משום שהוא רחב, הכניסה אליו היא חזיתית (ולא בזווית, כבשער מגן) וכיוון שמכה אחת של איל ניגוח בעמוד המרכזי תמוטט את כולו. לפיכך, מדובר ככל הנראה בשער ניצחון שנבנה בשלהי התקופה הביזנטית לציון נס השבת הצלב על ידי הרקליוס. אולם, הגישה המקובלת על רוב החוקרים קושרת בין השער לבין שאר המבנים הקדומים בהר הבית ששרדו, ומייחסת אותו לפעולות הבנייה של שליטי בית אומיה.
התקופה המוסלמית
כעשור לאחר מכן (638) נפל השלטון הביזנטי-נוצרי עקב הכיבוש המוסלמי של ארץ ישראל. כאשר ביקש הח'ליף עבד אל-מלכ לבצר את הר הבית על מנת להקים בו את כיפת הסלע, מבנה השער שקיים היום נבנה אז, והוא שולב בחומת המתחם המשוקמת. ייתכן ונאטם, משום שהשארתו פרוץ היוותה סיכון ביטחוני. חלק מהחוקרים סבורים שהשער נאטם יותר מאוחר במאה העשירית, מסיבות דתיות ויצא מכלל שימוש רק אז. מול השער האטום התקיימו באותה תקופה תפילות של יהודים קראים, כפי שמשתקף במסמכים מן הגניזה הקהירית.
לפי דיווחי עולי הרגל, גם בימי צלאח א־דין היה השער חסום. פתחיה מרגנסבורג שביקר בירושלים במאה ה־12 מתאר את השער הנעול:
נאסיר אי-ח'וסרו שביקר בירושלים בשנת 1047 דיווח, שהאתר שימש בתקופה זו כמסגד: ""מסגד נאה מקושט במיני שטיחים ומוקצים לו משרתים [יעודיים, לא משרתיו של החראם] ובאים אליו אנשים רבים המתפללים בו והוא קיים עוד לפני חזרתו בתשובה של דוד. כל אדם שם מייחל לתשובה ולהסתלקות מהחטאים".
ממלכת ירושלים הצלבנית
גוטפריד מבויון, מנהיג מסע הצלב הראשון, פרץ את השער ונכנס לירושלים דרכו, בדומה להרקליוס. בתקופת ממלכת ירושלים נפתח השער פעמיים בשנה לצורך צעדות ליטורגיות, ביום ראשון של הדקלים באפריל ובחג רוממות הצלב בספטמבר, שבא לאזכר את כניסתו של הרקליוס.
התקופה הממלוכית
בתקופה הממלוכית היה שוב השער סגור, אך לא בחסימת אבן אלא בשערי ברזל. תיאור דומה עולה כמאתיים שנה לאחר מכן מדברי אשתורי הפרחי בספרו 'כפתור ופרח', בו הוא מספר כי.
גם בתקופה הממלוכית שימש המקום כמסגד. אלעמרי (1347) מביא מידע לגבי בית השער: "מסג'ד באב אלרחמה. ארכו ממזרח למערב 30 אמות ורוחבו מדרום לצפון 14 אמות וחצי. רוחב המחראב [כנראה הפתח בקירו הפנימי הדרומי של בית השער] שלוש אמות ורבע ומתפלל בו אימאם משלו. שש כיפות אבן מסותתת, ניצבות על שני עמודי צור לבנים ושני עמודי תמך. מסגד זה משתרע על השטח של פנים שני השערים הנקראים שער הרחמים".
במסורת היהודית
בתקופה הערבית זכה השער להיות אחת הנקודות החשובות ביותר במסורת סיבוב השערים של קהילת הקראים בירושלים (קהילת אבלי ציון) ונערכו מולו תפילות, בקשות וקינות. המתפללים התלוננו על כך שהערבים הפכו את המקום למקום זריקת אשפה ובית קברות. כך למשל בקינת "אבלי ציון" נאמר: "שער הקדים היה מעבר לטמאים ועווילים", תפילת סלמון בן ירוחִם בה נאמר: "והנה היום כל שעריו עזובים נטושים, ועל שערי קדים קברי זדים ארורים" והקדמת סהל בן מצליח ל"ספר המצוות": "ואחינו האבלים לילה ויומם לא יחשו בראותם מטות המתים מובאות אל המקום אשר עמד שם ארון האלוהים, ואחרי יוציאם לקברם סביבות המקדש".
מסורת יהודית נוספת, נפוצה מאוד בימי הביניים, מקשרת את שער הרחמים עם מדרש אגדה המתייחס ל (כל הנכנסין להר הבית, נכנסין דרך ימין ומקיפין ויוצאין דרך שמאל – חוץ ממי שאירעו דבר, שהוא מקיף על השמאל. מה לך מקיף לשמאל? שאני אבל – השוכן בבית הזה ינחמך; שאני מנודה – השוכן בבית הזה, ייתן בליבם ויקרבוך, דברי רבי מאיר) וקושר אותה לימי מקדש שלמה, הקיים במקורות במספר מקבילות :"ראה שלמה כת של גומלי חסדים ובנה להם לישראל שני שערים אחד לחתנים ואח' לאבלים ולמנודים. בשבת היו מתקבצין יושבי ירושלים ועולין להר הבית ויושבין בין שני שערים הללו כדי לגמול חסדים לזה ולזה". ר' אשתורי הפרחי (1322), כתב למשל: "מסתבר שהם אותם שני השערים שעשה שלמה לגמול חסדים אחד לחתנים ואחד לאבלים ומנודים וכמו שנזכר [ב]מסכת סופרים". יצחק חילו (1333) כתב: "לפנים היו שני שערים אחד לחתנים ואחד לאבלים כמו שאמרו בפרקי דר' אליעזר"; מסורת זו שבה ונזכרת גם אצל משולם מוולטרה (1481) ואצל משה באסולה (1522), שציין: "יש לבית המקדש ב' שערים מברזל סגורים... וקורין להם "שערי רחמים" ואומרים שבאחד היו נכנסים החתנים ובאחד האבלים".
בתרבות
משנת 1977 צורף דימוי שער הרחמים בשטר של 500 לירות, ומשנת 1980, בשטר של 50 שקל, שהנפיק בנק ישראל.
בשירו של מאיר בנאי, "שער הרחמים", מוזכר השער מספר פעמים.
קנטלה
הקנטלה או קנל (בפינית: Kantele; באסטונית: Kannel) הוא כלי המיתר המסורתי של פינלנד. הקנטלה מיוחסת למשפחת כלי הפריטה הבלטיים הכוללת את הגוסלי הרוסי, הקוקלה הלטבי והקנקלס הליטאי.
הצורות המוקדמות ביותר של הקנטלה הורכבו מ-5 או 6 מיתרי שערות סוס וגוף אשר גולף מחתיכת עץ אחת. לאחר מכן הוחלפו המיתרים במיתרי מתכת והגוף נבנה ממספר חתיכות עץ. לקנטלה הקונצרטנטי המודרני עד 39 מיתרים וצורתו שונה. כלים בעלי פחות מ-15 מיתרים נקראים כיום קנטלה קטן וצורתם קרובה יותר לצורה הקדומה. אופן החזקת הכלי שונה בין שתי הגרסות: בקנטלה הקטן המיתרים הקצרים והגבוהים קרובים לגוף הנגן ובקנטלה הקונצרטנטי להפך.
לקנטלה צליל ייחודי, דמוי פעמון. הקנטלה הפיני מכוון בדרך כלל דיאטונית אולם הקנטלה הקטן מכוון לסולם חסר בו מושמטת בדרך כלל הדרגה השביעית והמיתרים הנמוכים מכוונים כקוורטה מתחת לטוניקה. לקנל האסטוני מגוון כיוונים מסורתיים. לכלים המודרניים הקונצרטנטים נוספה מערכת מנופים אשר מאפשרת כוונון של המיתר בחצי טון תוך כדי נגינה (בדומה לקאנון או לנבל).
הקנטלה מונח על ברכי הנגן או על גבי שולחן קטן. ישנן מספר טכניקות פריטה על הקנטלה, כאשר יד ימין בדרך כלל משמשת לפריטת מלודיה ויד שמאל מלווה באקורדים.
החל משנות ה-60 של המאה ה-20 זוכה הקנטלה לפריחה בפינלנד. לימוד הנגינה בקנטלה מתחיל בגילאי בית הספר ונמשך גם באקדמיה למוזיקה. קנטלה חשמלי אשר משולבים בו פיקאפים בדומה לגיטרה חשמלית זוכה לפופולריות בעיקר בלהקות הבי מטאל פיניות.
הקנטלה במיתולוגיה הפינית
באפוס הלאומי הפיני - הקלוולה - בנה הקוסם וַאיְנֶמוֹיְנֵן את הקנטלה הראשון מעצם הלסת של דג ענק ומשערות סוסו של הִיסִי. המוזיקה של הקנטלה מושכת אליו את יצורי היער כבמטה קסם. מאוחר יותר, בונה וַאיְנֶמוֹיְנֵן קנטלה מעץ, מותח עליו מיתרים משערותיה של בתולה וקסמו לא פחות מזה של הקנטלה הקודם.
יוסי טרבלוס
יוסי טרבלוס (נולד ב-21 בפברואר 1977) הוא סטנדאפיסט ישראלי.
ביוגרפיה
טרבלוס נולד בהרצליה והוא בעל תואר ראשון בכלכלה ובתקשורת מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל עסקים. הוא מופיע על במות הסטנד-אפ משנת 1998 ובעבר אף הופיע מספר פעמים במועדוני סטנד-אפ בניו יורק. טרבלוס מעולם לא למד משחק או תיאטרון, ואף על פי כן הוא השתתף במספר תוכניות טלוויזיה כגון "אקזיט", "פיני הגדול", "כל לילה עם אסף הראל", "לילה בכיף", "בטריבונה" ו"יום טוב". כמו כן שימש כמחמם הקהל הקבוע בתוכנית הטלוויזיה של רמי ורד בערוץ 10.
טרבלוס כתב עבור מספר תוכניות טלוויזיה כגון "לילה בכיף", "צחוק מעבודה", אברי גלעד, "קצרים", "כל לילה עם אסף הראל" ו"הכל זז עם דודו טופז". כמו כן כתב עבור פינתם של ארז שלם ורותם וענת בתוכניתו של יאיר לפיד, בתוכנית "גומרות הולכות" ו"צופית". כמו כן, כתב טור קבוע במדור הלייף סטייל של וואלה ומגזין "GO" של ידיעות אחרונות.
ב-2008 הוא היה הסטנדאפיסט הישראלי הראשון שייצג את ישראל בתוכנית "Last Comic Standing" ברשת NBC האמריקאית. את הניסיון שלו ברדיו החל טרבלוס לאחר שנטל את שרביט פינת הבוקר של ג'ו משחר חסון ומשם עבר לפינה טלפונית בתוכניתו של יקיר אביב שהובילה לתוכנית שלו עם שחר חסון ולאחר מכן עם אמירם טובים.
כיום טרבלוס מופיע במועדונים ובאולמות בכל רחבי ישראל והעולם בעברית וגם בשפה האנגלית.
בשנת 2018 הוא השתתף בסיבוב הופעות באירופה ואנגליה יחד עם יוחאי ספונדר ושחר חסון.
בשנת 2019 הוא פתח את סדרת המופעים של ג'רמי פיבן בישראל.
יוסי נשוי לאלה ולהם שלושה בנים.
הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס
הוצאת ספרים על-שם י"ל מאגנס (הידועה בקיצור בשם הוצאת מאגנס) היא הוצאת הספרים של האוניברסיטה העברית בירושלים.
היסטוריה
ההוצאה נוסדה בשנת 1929, ארבע שנים לאחר היווסדה של האוניברסיטה העברית, והיא הוצאת הספרים האוניברסיטאית הוותיקה בישראל. ההוצאה קרויה על שמו של יהודה לייב מאגנס, נשיאה הראשון של האוניברסיטה העברית. ייעודה הראשוני של ההוצאה היה להפיק ולהפיץ בארץ ישראל ובעולם ספרות מדעית בכלל וחכמת ישראל בפרט, בעברית ובאנגלית, מקור ותרגום לשימושם של תלמידים וחוקרים בקהילה המדעית ובקרב הציבור הכללי. ההוצאה מקבלת הצעות להוצאה לאור של ספרים מחוקרים מכל המוסדות האקדמיים בישראל.
הוצאת מאגנס מקפידה על הרמה האקדמית של הספרים אותם היא מפרסמת באמצעות תהליך ביקורת עמיתים כנהוג בקרב הוצאות ספרים אוניברסיטאיות. כתבי היד שההוצאה מקבלת מועלים לדיון במועצה האקדמית של ההוצאה המשמשת כמערכת, זאת לאחר שלב ביקורת העמיתים. החלטות המועצה המדעית מובאות בפני הנהלת ההוצאה, אשר משלבת שיקולים מסחריים וכלכליים בהחלטה האם להוציא לאור.
הוצאת מאגנס מפרסמת בכל שנה כ-60 ספרים חדשים וכתבי עת בכל תחומי העשייה האקדמית בישראל. בנוסף היא מדפיסה הדפסות ומהדורות חוזרות של ספרים שנדפסו בעבר.
בשנת 1978 הפכה ההוצאה לחברה בע"מ בשם "הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס האוניברסיטה העברית (1978) בע"מ", במעמד של מלכ"ר ובשנת 2005 שינתה את מעמדה ממלכ"ר לעוסק מורשה והתנהלותה כיום היא כחברה פרטית בבעלותה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
כתבי עת
בין השאר מאגנס מוציא לאור את כתבי עת:
בית הכנסת החייל (סבסטופול)
בית הכנסת החייל בסבסטופול הוא בית כנסת שנבנה על ידי חיילי ניקולאי, ותיקי מלחמת קרים. זהו בית הכנסת הראשון שנבנה בסבסטופול לאחר מלחמת קרים.
היסטוריה
קהילת יהודי סבסטופול חדלה להתקיים עם גירושם הסופי של היהודים מהעיר בשנת 1834 מתוקף הצו שהוציא הצאר ניקולאי הראשון. היא הוקמה מחדש בסיום מלחמת קרים עם הגעתם לעיר של "חיילי ניקולאי".