cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיץ גזר
סקירה
מיץ גזר מכיל כמות גדולה של קרוטן, מקור חשוב לוויטמין A, וכן הוא עשיר בוויטמין B, חומצה פולית ומינרלים חשובים הזקוקים לגוף כגון סידן, נחושת, מגנזיום, אשלגן, זרחן וברזל. מכחצי קילוגרם של גזרים ניתן להפיק כוס מיץ של כ-250 מיליליטר, כמות זו של מיץ נחשבת לכמות קטנה ביחס למיצים המופקים מפירות כגון תפוחים או תפוזים. הסיבה לכך היא כמות הציפה הרבה של הגזר, ביחס לפירות וירקות אחרים.
כמו מאכלים אחרים העשירים בבטא-קרוטן, צריכה של מיץ גזר בכמויות גדולות עלולה להוביל ל"קרוטנודרמה" - מצב בו העור מקבל גוון כתמתם-כתום. שתיית שלוש כוסות מיץ גזר ביום במשך תקופה קצרה תוביל למצב זה.
טעמו של מיץ הגזר הוא מתוק באופן טבעי, ובניגוד לרוב המיצים הוא אינו שקוף. לרוב, מיץ הגזר נצרך כמשקה בריאות. במשך מאות שנים הכינו מגזרים מרקים ומיצים ברחבי העולם. באמריקה, נעשה שימוש במיץ גזר כדי להעניק לגבינות גוון כתום כהה יותר.
ערכים תזונתיים
כוס אחת של מיץ גזר סחוט מכילה את הערכים הבאים, לפי מחלקת החקלאות של ארצות הברית:
Google Now
Google Now (מילולית: "גוגל עכשיו") הייתה אפליקציה מסוג עוזרת אישית וירטואלית (intelligent personal assistant) אשר פותחה על ידי חברת גוגל. היא הוחלפה על ידי Google Assistant.
היישומון משולב כחלק ממנוע החיפוש של גוגל במכשירים ניידים (סמארטפונים וטאבלטים) בעלי מערכת ההפעלה אנדרואיד או iOS. היישומון זמין גם במחשבים אישיים, כחלק מדפדפן האינטרנט גוגל כרום. היישומון מאפשר ממשק משתמש טבעי, על מנת לספק למשתמש בזמן אמת תשובות והמלצות רלוונטיות לשאלות שונות, בנוסף לשימוש פשוט בשירותי אינטרנט שונים.
היסטוריה
היישומון נכלל לראשונה באנדרואיד 4.1 ("Jelly Bean"), אשר הושק ב-9 ביולי 2012, ונתמך בתחילה בגלקסי נקסוס של סמסונג. השירות הפך זמין ל-iOS ב-29 באפריל 2013, בעקבות עדכון של אפליקציית החיפוש של גוגל, ולאחר מכן עבור הדפדפן גוגל כרום ב-24 במרץ 2014.
תפקוד
היישומון משתמש בחיישנים השונים של המכשיר שעליו הוא מותקן, בהיסטוריה של המשתמש המסוים, בשאילתות שלו, ב-"גרף הידע" שגוגל בונה על בסיס כלל המידע שהיא צוברת ממליוני המשתמשים שלה, בניתוח טקסטים ועוד - כל זאת כדי להציג למשתמש "קלפי ידע נושאיים".
נכון לספטמבר 2014, קלפי הידע הזמינים למשתמשי אנדרואיד בארצות הברית כוללים את (רשימה חלקית):
בנוסף ל"קלפי הידע", גוגל מפיצה גם "תזכורות יזומות" אל המשתמש בדחיפה. "תזכורות יזומות", אלה כוללות למשל, מידע על פקקי תנועה בדרך ממקומו העכשווי של המשתמש אל היעד שלו, תזכורות לגבי אירועים וכדומה.
ב-30 בינואר 2015 נוספו "בבת אחת" "קלפי ידע" הניזונים מאפליקציות של צד שלישי. השירות בינתיים זמין למשתמשי אנדרואיד בלבד והוא כולל את האפליקציות שלהלן:
טכנולוגיה תשתיתית
היישומון מבוסס, בין השאר, על טכנולוגיית מחשוב ענן והוא משתמש במשאבי "ענן המידע" של גוגל. השימוש במשאבי הענן כולל גישה ל"גרף הידע", אך יכול לכלול גם הקצאה רגעית של מעבדים בכמויות גדולות למשתמש ספציפי, לטובת ביצוע מטלה חישובית כלשהי. בדומה למוח האנושי, Google Now מחזיק מודל מוכלל של כלל האינטראקציות עם משתמש מסוים. מכיוון שכך, Google Now יציג מידע "מותאם חברתית" למשתמש המסוים ולאישיותו. ריי קורצוויל, חבר הנהלה בגוגל, העריך במהלך 2014 ש-Google Now תהיה הפלטפורמה לשילוב "המוח המלאכותי" שעל בנייתו הוא שוקד. בהנחה שזו אמנם כוונתה של "גוגל", הרי שלכל משתמש בעולם תהיה גישה ל"עוזר אישי מקוון" שיש לו משאבי מחשוב בלתי מוגבלים (זיכרון רגעי, כמות מעבדים וכדומה, על בסיס הגישה לענן של גוגל) והוא משתמש גם ב"מודל האינטראקציות המוכלל" של המשתמש המסוים, גם בטכנולוגיות של רשת עצבית מלאכותית וגם בעולם הידע והקשרים בין ישויות של "גרף הידע" אותו גוגל בונה על סמך כלל משתמשיה.
Google Now עושה שימוש בבוטים שקוראים את הדואר האלקטרוני של המשתמש, ככל שמדובר בג'ימייל. בוטים אלו "מבינים" את המשמעות של מרכיבים מסוימים בדואר, כמו למשל, פרטים של טיסות והזמנות במלונות ומשתמשים בהם כדי לתת תזכורות אוטומטיות או עדכונים למשתמש. לדוגמה, אם המשתמש קיבל אישור על הזמנת טיסה מחברה שמשתפת מידע עם חברת גוגל והטיסה מתעכבת - המשתמש יקבל "תזכורת יזומה" לגבי הדחייה, כי האלגוריתם של גוגל מבין שזה עשוי להיות מידע בעל ערך עבורו.
Google Now מודע גם לאירועים ביומן והוא עשוי לתת למשתמש תזכורת יזומה כאשר, להערכת האלגוריתם של "גוגל", המשתמש צריך לצאת לפגישתו הבאה "עכשיו", כדי לא לאחר אליה, תוך התחשבות בגודש התנועה בדרך אל אותה פגישה עתידית.
על פי פרסום ממרץ 2014, Google Now יכלול גם יכולת "להקיש" על קיום אירועים על בסיס ניתוח הדואר האלקטרוני Gmail ואם הוא מזהה "אירוע" הוא "יציע באופן יזום" למשתמש להכניס את אותו אירוע ליומן. תכונה זו נקראת Inferred Events.
Google Now במובנים רבים יהיה ואולי אפילו כבר היה, סוג של מוח מלאכותי שעובד לטובת המשתמשים, וצובר ידע רצוף ולומד בהתמדה.
פיקוד קולי
גוגל שילבה יכולת להאזין למגוון גדול של פקודות דיבור. החברה מייחסת תכונה זו ליישומון. מוכרות לפחות 70 פקודות קוליות שונות שהיישומון אמור להכיר. שילוב תכונת הפיקוד הקולי אמורה להוות תשתית לכלל אמצעי "המחשוב הלביש" שבאופן טבעי, לרובם אין מקלדת ומסך גדול. ע"פ פרסומים שונים, גוגל משתמשת בדגימת הקול של המשתמש כאמצעי לזיהוי ביומטרי של זהות המשתמש. כמו מנגנונים רבים אחרים, הזיהוי הקולי לכן, מהווה מרכיב בתהליכי אימות זהות המשתמש של גוגל עם הזהות האמיתית של אותו משתמש. להיבט זה יש משמעויות מרחיקות לכת מכיוון שאחת הסכנות הגדולות באינטרנט היא גנבת זהות. סכנה זו מועצמת עוד יותר כאשר שירותים נוספים וחיצוניים לגוגל עושים אף הם שימוש במנגנוני הזיהוי של גוגל.
חיפוש קולי ו"ניהול שיחה"
כחלק מהעוזר הווירטואלי, גוגל שילבה גם חיפוש קולי. הפעלת התכונה מתבצעת על ידי הקלקה או נגיעה בסמל הקטן של המיקרופון, בצד חלון החיפוש או, בטלפונים ניידים עם גרסת "אנדרואיד" מתאימה, ישירות על ידי הפקודה הקולית: OK Google. כאשר התכונה מופעלת יופיע חיווי מתאים ואז היישומון מאזין לשאלות של המשתמש. בניגוד לחיפוש רגיל, כאשר החיפוש הוא חיפוש קולי, היישומון "שומר את ההקשר של השיחה".
החיפוש הקולי לכן, מאפשר לנהל שיחה "טבעית" וזהו סוג של מימוש "עיבוד שפה טבעית" במסגרת של יישומון. מימוש תכונת החיפוש הקולי מחייבת שכבה של "המרת קול לטקסט" ויכולת הבנת משפטים שלמים ושמירת הקשר בין משפטים.
החיפוש הקולי מאפשר גם לחפש תמונות. כך למשל, אפשר לבקש "הראה לי תמונות של חתולים", או אפילו: "הראה לי תמונות שלי, של חתולים" ובדף התוצאות יוצגו תמונות של חתולים בכלל או - רק תמונות שהמשתמש עצמו צילם וגם מופיע בהן חתול. פרוט הטכנולוגיה שמאפשרת תכונות אלה נמצא בערך: "גוגל תמונות".
תכונה זו אמורה להיות שימושית במיוחד במצבים בהם הידיים תפוסות, כמו למשל בעת בישול במטבח, עבודה עם כלים מכניים או אפילו, בזמן נהיגה. התכונה בלבדית במידה רבה, לחלק ממכשירי ה"מחשוב הלביש" שמתפתחים בימים אלו.
Now On Tap וחיפוש תלוי הקשר
במסגרת כנס המפתחים שנערך במאי 2015, החברה הכריזה על שתי תכונות חדשות הנשענות על היכולת "להבין" מה קורה בתוך אפליקציות צד שלישי. Now on Tap היא התכונה ולפיה לחיצה ארוכה על "כפתור הבית" תגרום למכשיר "לצלם" את מסך האפליקציה המוצג באותו רגע למשתמש, להעביר את התמונה למנוע ה"רשתות נוירונים רבודות" ותוך פחות מחצי שנייה - להציג למשתמש מידע שלדעת "גוגל" רלוונטי עבורו, על בסיס ניתוח ההקשר. לדוגמה: אם המשתמש קורא דוא"ל של חבר על להקת רוק - לחיצה ארוכה על כפתור הבית תגרום ל־Google Now להציג למשתמש את "כרטיס המידע" על אותה להקה - מבלי שיש צורך להקליד משהו או לשאול משהו.
תכונות אלו יהיו זמינות בגרסה M (מרשמלו) של "אנדרואיד (מערכת הפעלה)" שהשתחררה יחד עם השקת צמד מכשירי הנקסוס בסוף שנת 2015.
פרטיות
היישומון מאפשר למשתמש להגדיר, להפעיל או לכבות את הגישה לנושאים שלהלן:
ברירת המחדל בעת ההתקנה - היא גישה מאופשרת וכרטיסים מופעלים.
העצמי הקיברנטי
מכיוון שגוגל מחזיקה "מודל אינטראקציות עבר" של המשתמש, האלגוריתמים שלה יודעים לחזות במידה מסוימת מה המשתמש ירצה לדעת בעתיד הקרוב. זו למעשה התכונה העיקרית שמבדלת את Google Now בהשוואה ליישומים אחרים דומים. מבחינה פילוסופית, גוגל יצרה אלגוריתם שמחקה את האישיות של המשמש על גווניה השונים.
דוקו-דרמה
דּוֹקוּ-דְרָמָה (על פי הצעת האקדמיה ללשון העברית: דְּרָמָה תִּעוּדִית) היא סיפור עלילה מגובש המכיל הן יסודות תיעודיים ברורים והן יסודות בדיוניים ברורים, באופן היוצר גבול לא ברור בין מציאות לבדיה.
הגבול – עד כמה מותר ליוצרי הסדרה לשנות את הסיפור המקורי – מטושטש. המחזאי מוטי לרנר טען כי יש הצדקה לשינוי פרטים בסיפור כאשר אלו יכולים ללמד את הצופים על המציאות טוב יותר מאשר המציאות המקורית.
לצד זאת, לעיתים יש אילוצים לשינוי הפרטים בסיפור המקורי מתוך עצם הפיכתו ליצירה דרמטית. למשל, כתיבת הדמויות בסדרות אלו לעיתים מבוססת על דמויות אמיתיות אשר עליהן ישנו רק מידע חלקי ו"חיצוני" לגבי הופעתה והתנהגותה, אולם כדי לעבד את הדמות ליצירה דרמטית יש לצקת בה את עולמה הפנימי – רצונותיה, כוונותיה ואף חולשותיה – וזה לעיתים יכול להתבסס אך ורק על ההערכות וההחלטות שמביאים היוצרים מפרי דמיונם. תוספת זו של העולם הפנימי חיונית ליצירה הדרמטית, מכיוון שדרכה יכולים הן היוצרים והשחקנים, והן הצופים, להתחבר לדמות – נדבך משמעותי ביותר בדרמה. בנוסף, כחלק מיצירה דרמטית יש להסביר כל פעולה באמצעים דרמטיים, וכך לעיתים על היוצרים להמציא סיבות וגורמים אשר התרחשו לפני פעולה כלשהי, כדי למקם אותה טוב יותר ברצף העלילתי, וכך משתנה בהדרגה הסיפור המקורי.
בית הכנסת בווידין
בית הכנסת בווידי'ן הוא בית כנסת לא פעיל בעיר וידין שבבולגריה. הוא ממוקם ליד מבצר באבא וידה.
בניה
בית הכנסת הישן בעיר נהרס במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). המבנה הנוכחי נבנה בתוך שנה והוא השני בגודלו אחרי בית הכנסת בסופיה, הבנייה נעשתה בעזרת תרומות של יהודי המקום - חלק גדול מאוכלוסיית הרובע הישן "קאלטו" של וידין, וכן יהודים מכל רחבי בולגריה.
בית הכנסת נפתח רשמית ב-28 בספטמבר 1894 על ידי ד"ר מרדכי גרינוולד, הרב הראשי של בולגריה.
מאז 1950, הבניין משמש כמחסן, ההזנחה של עשרות שנים ללא גג גרמה לקירות להתפורר.
אדריכלות
הבניין בחלקו טרפזי (משולש עם זווית חתוכה). בתוכנית הבניין הוא סימטרי לחלוטין, בעל צורה קבועה, בעל שלושה אולמות, ואכסדרה, גלריות וארבעה מגדלים. המידות הפנימיות של אולם התפילה הן x 10 21 מטרים. הוא נבנה על פי המודל של בית הכנסת בבודפשט, ואדריכליו היו פרדיננד ופרנצ'סקו הידועים. בניית הבימה (בצבע כחול, אדום ברונזה) בוצעה על ידי מקס וריץ - פסל צ'כי, מורה בווידין. עץ שסופק מטרנסילבניה הונגריה, והנברשות הן מווינה ובמקומות אחרים באוסטריה.
הפנים ססגוני, עם אלמנטים של צורות אדריכליות יהודיות קלאסיות עתיקות. האכסדרה מכוסה בקמרונות מצולבים, על הקיר שני לוחות שיש ו -2 תבליטים עם כתובות ברונזה בעברית. הרצפה מכוסה פסיפס ולוחות. המרכז של אולם התפילה, בעל תכונות אקוסטיות. פנים האולם יוצר תחושה של קלות וחלל.
מצב
מאז 1950, הבניין איבד את השימוש העיקרי שלו והוא שימש לאחסון. בשנות ה-70 החל שיפוץ גדול כדי להתאימו (בשל האקוסטיקה הטובה) לקונצרטים סימפוניים.
ב-9 במרס 2017 החליטו בעלי בית הכנסת שלום - הארגון היהודי בבולגריה - באספה כללית לתרום את הבניין לעיריית וידין.
ארמון טרוקדרו הישן
ארמון טרוקדרו הישן (בצרפתית: L'ancien Palais du Trocadéro) היה מבנה שנבנה במחצית השנייה של המאה ה -19, הארמון היה אקלקטי במיוחד מבחינה אדריכלית, ושאף השראה מהאדריכלות המורית והנאו-ביזנטית. הארמון היה ממוקם ברובע ה -16 של פריז, על גבעת שאיו, בין כיכר טרוקדרו לגני טרוקודרו, בארמון היה אולם הופעות עם 4,600 מושבים, לארמון היו שני אגפים ובכל אחד מהם היה מוזיאון (מוזיאון האנדרטאות הצרפתיות ומוזיאון האתנוגרפיה), כמו גם היו בארמון חדרי ישיבות.
הארמון נבנה להתערוכה העולמית של פריז לשנת 1878, הארמון יועד להריסה אחרי האירוע; אולם הבניין נשמר לבסוף במשך כשישים שנה, הארמון היה מושא לביקורת רבה הנוגעות לסגנון האדריכלי שלו ולאקוסטיקה הירודה של האולם הגדול שלו, שגרם לתזמורות להימנע מלהופיע בו. הארמון פורק בשנת 1935 לכבוד ארמון שאיו שנחנך בתערוכה העולמית של פריז לשנת 1937.
סטיבן סודרברג
סטיבן אנדרו סודרברג (באנגלית: Steven Andrew Soderbergh; נולד ב-14 בינואר 1963), הוא במאי, תסריטאי, צלם, עורך ומפיק קולנוע אמריקאי, זוכה פרס האוסקר.
ארמון טרוקדרו הישן
פרויקטים
בפברואר 1811 החליט הקיסר נפוליאון הראשון לבנות באתר את "ארמון מלך רומא", בניין שנועד להיות מקום מגוריו של בנו נפוליאון השני (חודש לפני לידתו). ארמון זה חייב היה להיות במרכז עיר אימפריאלית מינהלית וצבאית. האדריכלים שפיקחו על הפרויקט היו צ'ארלס פרסייר ופייר-פרנסואה-לאונרד פונטיין.
סטיבן סודרברג
השנים הראשונות
סודרברג נולד באטלנטה, ג'ורג'יה שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא שוודי, אירי ואיטלקי. בהיותו ילד, משפחתו עברה מאטלנטה לבאטון רוז', לואיזיאנה, בעקבות מינויו של אביו לדיקן לענייני לימודים של אוניברסיטת לואיזיאנה. כבר בנעוריו החל ליצור ולביים סרטי 8 מ"מ קצרים, בעזרת ציוד שלווה מסטודנטים שלמדו באוניברסיטה בה עבד אביו. במקביל ללימודיו בבית הספר התיכון שליד אוניברסיטת לואיזיאנה, החל בגיל 15 לקחת קורסים באוניברסיטה שעסקו בסרטי אנימציה, וליצור סרטי 16 מ"מ קצרים.
ארמון טרוקדרו הישן
פרויקטים
פרויקט אחר, שתוכנן על ידי אנטואן-פרנסואה פייר בשנת 1824, "הווילה טרוקדרו" הוא פרויקט תכנון עירוני שבמרכזו כיכר חצי עגולה, המשאיר את רוכשי המגרשים לבחור את הארכיטקטורה של הכיכר. בשנת 1839 תכנן קמיל מורט את קברו של נפוליאון הראשון באתר, ובשנת 1841 הציע הקטור הורו להציב שם פסל ענק של הקיסר בגובה 30 מטר.
סטיבן סודרברג
השנים הראשונות
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, העדיף סודרברג לנסות את מזלו בהוליווד, מאשר ללמוד באוניברסיטה. בתחילה עבד לפרנסתו בתפקידי הפקה זוטרים, עד שמצא עבודה כעורך סרטים פרילנסר. הפריצה הגדולה שלו הגיעה לאחר שביים את "9012Live" - תיעוד ההופעה החיה של להקת יס בשנת 1985, שהיה מועמד לפרס גראמי.
ארמון טרוקדרו הישן
פרויקטים
הפסל אנטואן אטקס, הציע בשנת 1848 אנדרטה לחירות. כבר בשנת 1858 תכננו שיוקם "מגדלור או מזרקה מונומנטלית" במרכז הכיכר החצי מעגלית המקבלת את פני הארמון האימפריאלי ומלונות השרים. בשנת 1868, הקטור תכנן להקים פסל ענק של "צרפת החכמה המאירה את העולם". אבל כול הפרויקטים האלה מעולם לא יצאו לפועל.
סטיבן סודרברג
קריירה
סרטו הראשון של סודרברג היה "סקס, שקרים ווידאוטייפ" (1989), שאותו כתב, ביים וערך. את התסריט לסרט כתב בשמונה ימים. הסרט העצמאי זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן, וסודרברג הפך בגיל 26 לבמאי הצעיר ביותר שזכה בפרס זה. הסרט זכה להצלחה מסחרית עולמית, והוא נחשב לחלק חשוב במהפכת "הקולנוע העצמאי" של סוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90, שהביאה אל המסכים מגוון של יצירה אמריקאית מקורית ועצמאית, של יוצרים כגון האל הרטלי וקוונטין טרנטינו. הסרט גם זיכה את סודרברג במועמדות ראשונה לפרס האוסקר, עבור התסריט המקורי הטוב ביותר.
ארמון טרוקדרו הישן
מקור השם "טרוקדרו"
השם "טרוקדרו" מקורו בשמו של המבצר פורט לואיס (טרוקדרו), שממנו הגנו על הנמל הספרדי בעיר קדיס. למעשה, ב־31 באוגוסט 1823 טרוקדרו נכבש על ידי כוח המשלחת הצרפתי בפיקודו של דוכס אנגולם, שנשלח על ידי דודו מלך צרפת לואי ה-16 להחזיר את המלך פרדיננד השביעי לכס מלכות ספרד. אתר טרוקדרו בפריז מתייחס אפוא לניצחון הצבאי הצרפתי. בשנת 1826, במהלך שחזור של הישג צבאי זה במפגן צבאי מול מלך צרפת שארל העשירי, נבחרו גבעת שאיו לייצוג קרב זה: גבעת השיאו מייצגות את "פורט דו טרוקדרו" וחובה "לכבוש" אותם משאן דה מארס שממנו יצאו "הכוחות" הצרפתיים (על הגבעת נבנה מבצר קרטון).
במקום קשת ניצחון זמנית והאבן הראשונה הונחה לצריף צבאי שבסופו של דבר מעולם לא נבנה. האובליסק, שהיה אמור להופיע גם במרכז הגבעה, לא חרג משלב התכנון. הבונפארטיסטים אפילו הציעו למקם את קבר הקיסר במקום זה, לפני שהאפר ימצא את באינווליד.
עם זאת, ראש הגבעה נותרה בשממה עד לעיבודה וליישורה וליצירת כיכר מלך רומא (כיכר טרוקדרו) בשנת 1869 גם האדמה שמתחת לגבעת נותרה בשממה עד לפיתוח גני טרוקדרו בשנת 1876.
התערוכה העולמית בפריז לשנת 1878
מידע נוסף: התערוכה העולמית של פריז (1878) מאמצע שנת 1860 מוצהת על גבעת השיאו שלט "עבודות עפר ופילוס", עבודות אלה ייצרו נוף פנורמי אל מתקני התערוכה העולמית של פריז משנת 1867 שמוקמו על הגדה השמאלית ולהוות את פארק שאן דה מארס. הכיכר שנקראה אז עדיין "כיכר מלך רומא" נקשרה לגשר ינה באמצעות גרם מדרגות מגרניט.
משנת 1876 דובר על התאמת השטח לתערוכה העולמית של שנת 1878. אז תוכנן בתחרות על המייצגים לתערוכה העולמית לשנת 1878 "אולם אדיר לישיבות ציבוריות וחגיגיות". הארמון תוכנן על ידי האדריכלים גבריאל דוויוד וז'ול בורדייס, בהשראת חירלדה בסביליה, פאלאצו וקיו בפירנצה, ובמיוחד בהשראת תוכנית אוסמן להתחדשות פריז של הברון אוסמן משנת 1864. הדרישות להתמודדות היו אולם אירועים בעל 10,000 מושבים וגלריות תצוגה. לתחרות ניגשו 94 צוותים, אך הפרויקט של דוויוד ו-בורדייס למעשה כבר נבחר. לארמון יש שני אגפים, בצורת חצי עיגול, המחוברים בחלק מרכזי ומעגלי ולצדו שני צריחים, בסגנון מורי או נאו-ביזנטי; בצד הכיכר, הגמלון הוא מעוצב בסגנון פלמי, גם אם פרשנים מעררים על האוריינטליזם של הפרויקט פחות מאשר על סגנונו הדמיוני הספציפי לכל התערוכות העולמיות מאז ארמון הקריסטל בלונדון משנת 1851. עבודות הבנייה של ארמון טרוקדרו התרחשו בין נובמבר 1876 ליוני 1878; בשנת 1877 שונה שמה של הכיכר ל"כיכר דו טרוקאדרו" וביולי של אותה שנה הושלמה "האכסדרה הדו-קומתית של המבנה המרכזי, בזמן שהקמת הקירות התוחמים את החלונות הגבוהים הסתיימה". אילוצי הזמן דרשו מהעובדים בארמון לתמרן על "פיגומי עץ שהורכבו על מסגרת". באוקטובר התקינו את הגג וחפרו את בריכות המפל (מפל זה יורד מהבניין המרכזי לגנים בצורת מזרקה). ארמון טרוקדרו לא נועד לשרוד מעבר לתערוכה, אך בסופו של דבר הוא נותר במקומו בגלל עלותו הרבה יותר מהתחזיות הראשוניות; שתים עשרה מיליון פרנק זהב במקום שבעה וחצי מיליון, דבר שהוביל את עיריית פריז לסגת מרעיון הפירוק לטובת המדינה. הארמון לרח חלג גם בתערוכות העולמיות של 1889 ו- 1900, שהמתקנים שלהם פוזרו בעיקר על פני שאן דה מארס (הבולט יותר הוא מגדל אייפל, שנבנה בתחילה גם כמועמד לפירוק). ב-15 באפריל 1889 מציין מוסף לה פיגארו: "אם ניקח בחשבון את כל התערוכה העולמית, הדרך הטובה ביותר היא לעמוד בנקודה המרכזית של ארמון טרוקדרו, באמצע הגלריה המעגלית. החולשת על פסלי הזהב של חמשת חלקי העולם. משם, הפנורמה מרהיבה". במהלך התערוכה של 1900 הותקנו ביתני המושבות ומדינות החסות של האימפריה הצרפתית בגני הארמון.
הארמון והמוזיאונים
הארמון אירח את מוזיאון המונומנטים הצרפתי, שהוקם בשנת 1879 על ידי אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק, כמו גם את המוזיאון הפריזאי הראשון לאתנוגרפיה, שהוקם על ידי ארנסט האמי, מייסדו של מוזיאון האדם. הגנים של הטרוקדרו עוצבו על ידי אדולף אפנד. משנת 1880 הותקן שם מצפה כוכבים פופולרי, שהוקם על ידי ליאון ג'וברט. בין השנים 1878–1925, מוזיאון הודו-סין, המורכב מתגליותיו של החוקר לואי דלפורט, המוזיאון מילא כשליש מאגף הפאסי של הארמון; לאחר מכן הועברו החפצים שהוצגו למוזיאון גימה, למעט 624 תחבושות ממקדש אנגקור שנותרו בטרוקדרו, התחבושוץ שנתרמו בשנת 1936 למוזיאון המונומנטים הצרפתי, שנמצא בארמון שיאו.
סטיבן סודרברג
קריירה
בשנת 1997 כתב את התסריט למותחן האימה "משמרת לילה" בכיכובם של יואן מקגרגור ולורן גרהאם, אשר מהווה רימייק לסרט דני באותו שם מ-1994.
בשנת 1998 ביים את הסרט "רומן לא חוקי", בכיכובם של ג'ורג' קלוני וג'ניפר לופז. הסרט זכה לשבחים, אך הצלחתו המסחרית הייתה בינונית. הוא היה מועמד לשני פרסי אוסקר, וסימן את תחילת שיתוף הפעולה האומנותי והעסקי בין קלוני וסודרברג.
ארמון טרוקדרו הישן
הריסתו של הארמון
מידע נוסף: ארמון שיאו הארמון נהרס לבסוף והוחלף על ידי ארמון דה שיאו שנבנה עבור התערוכה העולמית לשנת 1937, הארמון החדש תפס את מרבית השטח של הבניין הישן (רק החלק המרכזי של ארמון טרוקדרו פינה את מקומו לטיילת). כמו כן נשמרו "קורות מתכת מפותלות ופלדה חתוכה מהמסגרת" כול אלה נראים בגלריה של יציקות המוזיאון. השמדת שני המגדלים התעכבה בגלל הקושי למצוא עובדים שאין להם פחד גבהים וגם הקושי להיענות לדרישות האיגוד המבקשות כי 80 העובדים בגובה "יקבלו תשלום נוסף לכול שעה של עבודה מסוכנת. ושמירה קפדנית על שמונה שעות של עבודה יומית”. במהלך השביתה הכללית של החזית העממית בשנת 1936, עובדי האתר כולו שבו רק ב-8 ביוני; לה פטי ג'ורנל מציין: ''"אלף העובדים והעובדות באתר התערוכה, כמו חבריהם במפעלים ובחנויות, שילבו את זרועותיהם. אבל, מאושרים יותר מהשובתים האחרים, הם באוויר הצח ויש להם את הגנים הנעימים והירוקים המקיפים את הטרוקדרו להימתח. הבניין ההרוס למחצה הזה הוא מעין חורבה לא קוהרנטית. בראש הקירות והמסגרות שנותרו עומדים, העובדים, שצלליתם בולטת על רקע השמיים, שרים ומחווים. אלה, המרובים ביותר, שנותרו למטה, מנסים להרוג את הזמן. יושבים על ערימות של חומרים, רובם משוחחים באנימציה. אחרים, מתחת לעצים, מנמנמים. עוד אחרים, סביב מנצח מאולתר, מנסים את כוחם במקהלות. יש כאלה שמחזיקים עוברי אורח תא מטען מפח”''.
סטיבן סודרברג
קריירה
בשנת 2000 ביים שני סרטים מצליחים: "ארין ברוקוביץ'", שזיכה את ג'וליה רוברטס בפרס האוסקר עבור השחקנית הטובה ביותר ואת סודרברג במועמדות לפרס האוסקר עבור הבמאי הטוב ביותר, ו"טראפיק", שעבורו זכה בפרס האוסקר על הבימוי. סודרברג הוא הבמאי היחיד שהיה מועמד באותה שנה לפרס הבמאי הטוב ביותר עבור שני סרטים שונים מטעם פרסי האקדמיה (האוסקר), גלובוס הזהב ואיגוד הבמאים של אמריקה. המועמדות הכפולה לפרס האוסקר על הבימוי הייתה הראשונה מאז שנת 1938.
ארמון טרוקדרו הישן
הריסתו של הארמון
האדריכלים ז'אק קרלו, לואי-היפולטה בוילו ולאון אזמה היו אחראים על הפרויקט. בחרנו "לעגן" את אגפי הארמון הישן על ידי "הכפלת גודלם והוספת בגלריה חדשה בצד שפונה אל הסן", עוד הם תכננו להרוס את אולם ההופעות ואת שני המגדלים כדי להחליפם בטיילת פשוטה, בציר "מגדל אייפל- בית ספר צבאי" ואילו "אולם תיאטרון חדש יוצב מתחת לחזית זו". סגנון הארמון החדש הוא "מונומנטליסט נאו-קלאסי". שטח הפנים של הארמון החדש גדל ל -41.000 מ"ר, לעומת 17 אלף בעבר.
סטיבן סודרברג
קריירה
עיקר הצלחתו בעשור הראשון של המאה ה-21 הייתה עם סדרת הסרטים "אושן 11" (2001), "אושן 12" (2004) ו-"אושן 13" (2007), אותם ביים וגם צילם. בסרטים עתירי התקציב הופיעו כוכבי קולנוע רבים, והם זכו להצלחה מסחרית גדולה ברחבי העולם. "אושן 11" היה לסרטו המרוויח ביותר של סודרברג עד היום, עם הכנסות של מעל 183 מיליון דולר בארצות הברית ומעל 450 מיליון דולר בעולם כולו.
ארמון טרוקדרו הישן
הארמון
ארמון טרוקדרו הוא מבנה שהשימוש בו אינו בהכרח תואם את שמו (ארמון), שכן הוא כולל אולם הופעות. חדר זה "מוקף בשני מגדלים מרובעים בגובה של יותר מ 80 מטר [82.50 מטר]. משני הצדדים, שני אגפים ארוכות שמתעקלים ויוצרים חזית באורך 430 מטר" ; שני ביתנים מהווים את הצומת בין האולם המרכזי לאגפים אלה, הביטנים קיימים על מנת לבצע מעבר חזותי מעודן בין האולם הגדול לאגפים הדקים. אורכם של שני האגפים (אגף פאסי ואגף פריז) הוא 200 מטר, ובשניהם שתי גלריות שהכניסה אליהם התאפשרה על ידי שני ביתני ביניים והיציאה מהם דרך ביתן מוביל: האדריכל גבריאל דוויוד אומר עליהם ששני ביתני הראש הללו צופו בצפחה. "כיפה עם קצוות זהובים חייבת להיות מסיבית מספיק בכדי לעצור את העין כראוי בקצוות, ואולם, לא להיאבק במסה המרכזית הרוטונדה] המהווה את הסיבה ה"מחברת בין הכול". באגפים ישנם חדרי ישיבות, אשר בצד הגן יש אכסדרה הנתמכת על ידי עמודי שיש לכל אורכו - כולל לאורך האולם המרכזי - הפתוחים באופן חופשי לציבור; בגלריות אלה ישנה תאורה ועבור האולם המרכזי, ונסגרות אחר כך על ידי נגרות מזוגגות. "בצד של כיכר טרוקדרו, קיר גמלונים מדורגים בהשראה פלמית מעל קיר הבמה של אולם הקונצרטים הראשי של הארמון. בתכנון המקורי הוצבו מעלית וגרם מדרגות סלילי אשר אפשרו לציבור לגשת לחלק העליון של כל אחד מהמגדלים", תוכננה מערכת מעליות מבלי אך מערכת זו מעולם לא נבנתה. שני המגדלים האלה שהתנשאו לגובה של 82.5 מטר עם כיפות הזהב היו אז המגדלים הגבוהים ביותר בצרפת (אלה של קתדרלת נוטרדאם דה פרי הגיעו רק לשיא 66 מטר). פרשנים רבים מקשרים אותם מבחינה אדריכלית למינרטים.
האדריכלים בחרו בערכת צבעים פוליכרומית, למשל ציפוי אדום פומפיאני מתחת למרפסות עם שיש הג'ורה של עמודי הפרוזדור בגובה ביתני הראש. חלק מהקומות מורכבות מפסיפסים המיוצרים על ידי אותה חברה שהייתה אחראית לאלו של האופרה גרנייה. מצוינת גם נוכחות של אלמנטים יוצאי דופן אחרים, כמו מרצפות זכוכית או חלונות ויטראז.
סטיבן סודרברג
קריירה
ב-2002 נבחר לכהן כסגן נשיא איגוד הבמאים של אמריקה.
ארמון טרוקדרו הישן
האולם המרכזי
האולם העצום של ארמון טרוקדרו הכיל 4,600 מקומות ( 10,000 מקומות תוכננו במקור) אירח קונצרטים וכנסים; אולם זה היה אז הגדול ביותר בפריז (כפול מהאופרה גרנייה). ניתן להגיע אל האולם מכיכר טרוקדרו, האולם המוביל לאולם המרכזי היה מואר על ידי גג זכוכית. קישוט החדר הופקד בידי צ'ארלס למייר, שצייר את האפריז הגדול המשקיף על הבמה: "צרפת תחת תכונות הרמוניה מקדמת בברכה את האומות". החדר מנוקב על ידי תשעה חלונות מפרץ (טכניקה אדריכלית מודרנית באותה תקופה) המאירים ישירות את הבמה הגדולה, המוכתרת על ידי כיפה, ומשקיפה כלפי חוץ על ידי פסל של אנטונין מרסי, "לה רנום", ואילו מתחת לגלריה פסלים מעטרים את החזית.
סטיבן סודרברג
קריירה
בשנת 2003 יצר את סדרת הטלוויזיה "רחוב קיי" אותה גם גם ביים ועוסקת בלוביסטים ופוליטיקאים.
ארמון טרוקדרו הישן
האולם המרכזי
ב-8 ביוני 1878 כתב עיתונאי של השבועון "לה מונד" על הקונצרט הרשמי הראשון שהוצג באולם: "(הוא היה) גרנדיוזי באמת [...],(קונצרט המציג) עושר הגובל במפוארות. מלא כמו שהיה ביום חמישי, החדר הזה הציע מראה קסום. כמעט כל האדונים בלבוש רשמי, הנשים מסתערות בחן, פרחים ויהלומים [...] טוב לנו בחדר הזה [...]. אני רק חושב שצריך ללמוד עוד את השאלה הרצינית של האקוסטיקה, ואני לא היחידי שחושב כך”. גג האולם נתמך על ידי מסגרת מתכת בקוטר 50 מטר; גבריאל דוויוד מתאר זאת באופן הבא: "12 עמודי קשת מאוחדים לרגליהם על ידי חגורת יריעות וסורגים זוויתיים המתנגדים לריווח שלהם. בראשם הצטרפה טבעת בקוטר 15 מטר שנועדה לתמוך בפנס הגדול. גובהם הכולל של מסגרות אלה היה 25 מטר, מה שהביא את גובה החלק העליון של העששית מעל קרקעית קומת הקרקע ל -57 מטר".
סטיבן סודרברג
קריירה
ב-2001 הקימו סודרברג וג'ורג' קלוני את חברת ההפקות העצמאית "Section Eight", שהפיקה בין היתר את "הרחק מגן עדן", "אינסומניה" ואת סרטו הראשון של קלוני כבמאי "וידויים של מוח מסוכן". ב-2006 החליטו השניים לסגור את חברת ההפקה. באותה שנה כיכב קלוני לצדה של קייט בלאנשט בסרטו של סודרברג "הגרמני הטוב", דרמה רומנטית המתרחשת בברלין שלאחר מלחמת העולם השנייה.
ארמון טרוקדרו הישן
האולם המרכזי
באולם המרכזי ישנו עוגב שנבנה על ידי יוצר העוגבים אריסטיד קאווילה-קול. העוגב נחנך ב־8 באוגוסט 1878 על ידי אלכסנדר גילמנט, במקור הוא נועד לכנסיית נוטרדאם-ד'אוטואיל. למרות 66 תחנותיה, 72 רושמים, 1470 צינורות ו -32 מטר, הוא אינו העוגב הגדול ביותר בצרפת, אלא רק עוגב הקונצרט הראשון שהותקן במדינה. מכשיר זה יועבר תחילה לפאלה דה שיאו, לפני שיעזוב סופית לליון, שם יהפוך לעוגב של אודיטוריום מוריס-ראוול. באולם ניגנו את הסימפוניה לעוגב של קאמי סן-סנס לראשונה. האולם התפרסם בזכות אירוח קונצרטים של עוגבים ורסיטלים, גם אם האקוסטיקה הגרועה של האולם והמוניטין הטכני שלו (שטח עוגב גדול מדי, היעדר חלקים מהעוגב, כמעט בלתי אפשרי לווסת את הפסקול תאורה, פינוי קשה באירוע של אסון וכו ') בסופו של דבר הפחידו תזמורות יוקרתיות ופופולריות, מה שהקשה על מילוי אולם בסדר גודל כזה. במהלך התערוכה העולמית בשנת 1878, הקהל הממוצע היה 3,000 איש, עבור חדר שיכול להכיל 4,600. בשנת 1920 הכריז הבמאי אורליאן לינייה-פו: "חדר טרוקדרו מחריד. זהו אולם ועידות ולא אולם תיאטרון [...]: הדרך הבטוחה ביותר להרוג שחקנים צעירים היא לתת להם לשחק באולם זה, שרק זמרים בודדים יכולים לעמוד בפניו ". לאחר 1878, מלבד קונצרטים לעוגבים, האולם אירח בעיקר קונגרסים פוליטיים ועמותות רפובליקניות, כמו עימוץ דה אקולס ב־13 ביולי 1880.
סטיבן סודרברג
קריירה
ב-2008 יצא לאקרנים סרטו "צ'ה", בו גילם בניסיו דל טורו את דמותו של המהפכן הארגנטינאי צ'ה גווארה. הסרט השתתף בתחרות הרשמית של פסטיבל קאן ב-2008. בשל אורכו, מעל ארבע שעות, הוא הוקרן בחלק מהמדינות בשני חלקים.
ארמון טרוקדרו הישן
האולם המרכזי
באפריל 1920 הכריז פייר רמיל על הפיכתו של הטרוקדרו לתיאטרון העממי הלאומי שיבוים על ידי פירמין גמייר. מיקומו, הרחק משכונות מעמד הפועלים, ואופי המקום, שאינו תורם במיוחד לתיאטרון, הביא לצמצום השאיפות הללו למרות הצלחות מסוימות, לפני שהפך ל"קליפה ריקה": "כשגמייר נפטר, בשנת 1933, התיאטרון הפופולרי הלאומי היה לא יותר מכותרת ריקה ממשמעות, מוסד רע עם מחזות ללא יוקרה".
סטיבן סודרברג
קריירה
ב-2009 חזר סודרברג לביים סרט עצמאי דל-תקציב, "The Girlfriend Experience" (חברה בתשלום), שגרסה ראשונית שלו הוקרנה לראשונה בפסטיבל סאנדנס. הסרט, שעלות הפקתו הייתה 1.3 מיליון דולר בלבד, צולם בניו יורק, והוא בנוי כמעין סרט דוקומנטרי (על אף שאינו כזה) העוקב אחר חמישה ימים בחייה של זונה. בתפקיד הראשי מופיעה שחקנית הפורנוגרפיה סשה גריי. בסרטו "!The Informant" (המודיע!), חזר סודרברג לעבוד עם אולפני האחים וורנר. הסרט, בכיכובו של מאט דיימון, יצא לאקרנים בארצות הברית בספטמבר 2009.
ארמון טרוקדרו הישן
גנים ועיטורים
מידע נוסף: גני טרוקדרו
סטיבן סודרברג
קריירה
סודרברג נוהג לשמש בחלק מסרטיו גם כצלם הראשי וגם כעורך. בסרטים שהוא מצלם הוא מקבל קרדיט כצלם תחת הפסבדונים פיטר אנדרוז, שבחר לעצמו תוך שימוש בשמו הפרטי והאמצעי של אביו. בסרטים שהוא עורך הוא נוהג לקבל קרדיט כעורך תחת הפסבדונים מרי אן ברנרד.
ארמון טרוקדרו הישן
גנים ועיטורים
המהנדס אדולף אלפנד, מומחה בגנים פריזאים ובבניית מפלים, אחראי על מרחבים חיצוניים הגנים מסודרים סביב מזרקה מדורגת. ישנם כעשרה פסלים, כולל ארבעה בעלי חיים, השור מאת אוגוסט קין, הסוס עם הרועה מאת פייר לואי רוילארד, הפיל הצעיר שנלכד על ידי עמנואל פרמייט וקרנף מאת הנרי-אלפרד ז'קמארט, הפונה לסן ולשאן דה מארס. ארמון דה-מארס שנבנה ממול על ידי ליאופולד הרדי לתערוכה של 1878.
סטיבן סודרברג
קריירה
בינואר 2011 הצהיר סודרברג בראיון טלוויזיוני על כוונתו להפסיק וליצור סרטים, אולם בספטמבר אותה שנה הבהיר כי מדובר על פרישה זמנית בלבד ובשנת 2017 ביים את קומדיית הפשע "לוגאן לאקי".
ארמון טרוקדרו הישן
גנים ועיטורים
פסלים רבים מעטרים את ארמון טרוקדרו, במיוחד בצד הגן, על הבניין, כמו גם בפארק. סדרת פסלים המייצגת ערים מרכזיות בצרפת (סו, נאנט וכו ') מקיפה את האולם המרכזי בעוד שש אלגוריות של היבשות קו על המרפסת הצופה לגנים (צפון אמריקה, דרום אמריקה, אוקיאניה, אפריקה, אסיה ואירופה). הבריכה ממוסגרת בארבעה פסלי ברונזה של בעלי חיים מברזל יצוק מכוסה בשכבה זהובה (פיל, קרנף, שור וסוס). בצד הפלאס דו טרוקדרו תוכננה סדרת פסלים על קיר הגמלון, אך היעדרם מצילומי הארמון מעיד על כך שהם לא צולמו. הפסל הפרסום שנוצר על ידי מרסייה הוא פסל של "אישה מכונפת, עטופה ומצלצלת", המעטר את הכיפה הגדולה של האולם המרכזי.
סטיבן סודרברג
חייו האישיים
בשנת 1989 נשא לאישה את השחקנית בטסי ברנטלי. ב-1990 נולדה להם בת. השניים התגרשו ב-1994.
ארמון טרוקדרו הישן
השקפות עכשוויות
מאז הקמת ארמון טרוקדרו והרבה אחרי כן, בני הדור העירו על סגנון הבניין, בין אם היו מופעמים או ממורמרים, כמה עיתונאים בחרו לשבח או לקטול אותו בכתבותיהם:
סטיבן סודרברג
חייו האישיים
ב-10 במאי 2003 התחתן עם ג'ולס אסנר - עיתונאית, מגישת תוכניות טלוויזיה ודוגמנית לשעבר. סודרברג מרבה לציין כי אשתו מהווה השראה לדמויות הנשיות המופיעות בסרטיו.
ארמון טרוקדרו הישן
בתרבות הפופולרית
ארמון טרוקדרו הישן מוזכר בכמה וכמה סרטים כגון: לרקוד (2016), יום ראשון ארוך של אירוסין (2004), הרפתקאותיה יוצאות הדופן של אדל בלאן-סק (2010), יומן של חדרנית (2015) והחבלן (2009)
הערות שוליים
Trocadéro
מצר ים
מצר ים הוא מעבר ימי טבעי צר יחסית, המחבר בין שני גופי ים גדולים, ובכך שוכן בין שני גופי יבשה גדולים.
מְצרי ים שוכנים לעיתים בנתיבי ספנות חשובים, ובשל כך מהווים מקומות אסטרטגיים, שהשליטה בהם חיונית למעבר כלי שיט. מסיבה זו התחוללו לא אחת מלחמות שליטה על מְצרים. בנוסף, מיקומם האסטרטגי הביא להתפתחות ערים וערי נמל חשובות, כמו סינגפור במצר מלאקה, גיברלטר במצר גיברלטר, איסטנבול במצר בוספורוס ואחרות.
מצרים חשובים בעולם כוללים את:
תעלת למאנש המפרידה בין צרפת לבין האיים הבריטיים (תעלת למאנש היא מצר);
מצר גיברלטר המחבר את הים התיכון והאוקיינוס האטלנטי ושוכן בין ספרד למרוקו;
הבוספורוס והדרדנלים המחברים את הים התיכון ואת הים השחור;
מצר מלאקה המחבר בין ים סין הדרומי לאוקיינוס ההודי.
על פי החוק הבינלאומי, כמנוסח באמנת האו"ם, מצרי ים הם נתיבי שיט בינלאומיים, והשיט בהם פתוח לכל כלי שיט מכל מדינה. בהקשר זה ידועה חסימתם של מצרי טיראן על ידי מצרים בימים שלפני מלחמת ששת הימים, שהייתה אחת הסיבות המרכזיות לפרוץ המלחמה, וחסימתם של מצרי באב אל-מנדב לשיט ישראלי על ידי מצרים במלחמת יום הכיפורים.
התייחסות למצרי ים במשפט הבינלאומי
בחוק הים מוגדר מחלף בין ימים כרצועת מים צרה המחברת בין שני ימים. זהו מעבר טבעי, להבדיל מתעלה. בעבר הרחוק, לא היו קיימים עקרונות כלליים לגבי מצרים, אלא היו קיימות אמנות לגבי המצרים החשובים ביותר. העקרונות הכלליים התפתחו רק במחצית השנייה של המאה ה-20.
נקודת הציון הראשונה היא בפסק הדין של בית הדין הבינלאומי בהאג משנת 1949 בעניין מצר קורפו. מדובר היה בספינות מלחמה של הצי הבריטי שעברו בין אלבניה ויוון לאי קורפו. בדרך כלל, אם המצר רחב יותר מאשר המים הטריטוריאליים של שתי המדינות החופיות, לא מתעוררת בעיה שכן כלי השיט עובר במים שהם ים פתוח. אך כאשר המצר צר יותר, חייב כלי השיט לעבור בשטח הטריטוריאלי של מדינה חופית כלשהי. האוניות הבריטיות רצו לעבור במים הטריטוריאליים של אלבניה, והיה זה בתקופה בה שרר מתח רב בין יוון לאלבניה. האוניות הבריטיות עלו על מוקשים ימיים ואנגליה הגישה תביעה נגד אלבניה לבית הדין הבינלאומי בהאג. השאלה שעמדה הייתה: "האם הייתה לאוניות הבריטיות זכות על פי המשפט הבינלאומי לעבור דרך הים הטריטוריאלי של אלבניה במקום שהים מהווה מצר שמחבר שני חלקים של הים הפתוח". בית הדין קבע שהייתה קיימת זכות כזו והיה זה פסק דין ראשון שהכיר בזכויות מעבר במצר בינלאומי גם אם המצר נמצא במים הטריטוריאליים של מדינה חופית.
ב-1958 קיים האו"ם את הכינוס הראשון על חוק הים. בכינוס שנערך בז'נבה הוחלט על ארבע אמנות הים:
סעיף 16 פסקה 4 של אמנת הים הטריטוריאלי עוסק במצרים בינלאומיים. סעיף זה קובע, כי אין להשעות מעבר בתום לב של אוניות במצר בינלאומי המשמש לשייט בינלאומי, אשר:
אחרי 1958, החלו המדינות להרחיב את תחום הים הטריטוריאלי שלהן. עד אז תחום המים הטריטוריאליים היה כשלושה מייל מקו החוף ותחום זה התרחב לכדי 12 מייל. כך הפכו מצרים רבים, שבעבר הכילו רצועה של ים פתוח, להיות כלולים לחלוטין בים הטריטוריאלי של המדינות החופיות. לפיכך, התעורר הצורך להסדיר את נושא דיני הים ככלל והמצרים בפרט. אמנת האו"ם בדבר דיני הים שהתקבלה ב-1982 ונכנסה לתוקף ב-1994, מהווה עד היום (נכון לספטמבר 2017) את ההסדר העיקרי בנושא הים. היא מטפלת במרבית ההיבטים של דיני הים וכוללת פרק שלם העוסק במצרים בינלאומיים.
המשטר שנקבע באמנה מ-1982, מבדיל בין שני סוגים של משטר במצרי ים:
המשטר החדש, שנקבע באמנת הים, רחב ממשטר המעבר בתום לב מכמה בחינות:
כמו כן, נקבע באמנה, שאם יש מצר שלגביו קיימת אמנה ותיקה, ימשיך לחול בו המשטר הנהוג באותה אמנה.
ששון עבדו
ששון עבדו (1922 – 25 במרץ 1994) היה כנר ומלחין ישראלי.
חייו
עבדו גדל בבגדאד שבעיראק. סבל מילדותו מראייה לקויה, ונשלח לבית ספר לעיוורים. הוא למד לנגן בכינור והחל להופיע באירועים מגיל צעיר. עבדו זומן לרדיו הממלכתי העיראקי, שם החליף את סלאח אל-כוויתי בתזמורת הרדיו הממלכתית וניגן בה באופן קבוע והיה הכנר המוביל בתזמורת, עד לעלייתו לארץ ישראל. בשנת 1951 הוא עלה לישראל. תחילה הוא הופיע בארץ באירועים פרטיים וכעבור מספר שנים הוא הצטרף לתזמורת רשות השידור, שהחלה לפעול בשנות החמישים. בתחילת שנות ה-60 קיבל קביעות ברשות השידור, בהמלצת הכנר הנודע יהודי מנוחין.
הוא נחשב לבר-סמכא בכל הנוגע למוזיקה העיראקית והיה המוביל בתחום זה בתזמורת. במסגרת תפקידו כאחראי על המוזיקה העיראקית הוא דאג לקדם זמרים רבים ביניהם פלפל גורג'י, סברי כלף ועוד.
עבדו הלחין ועיבד שירים רבים וכן לימד שירה זמרים רבים. הוא ניגן בתזמורת רשות השידור עד ליציאתו לגמלאות.
עבדו נפטר בתל אביב בשנת 1994, פחות משנה לאחר פטירת רעייתו, סביחה. הוא הותיר אחריו חמישה ילדים.
רכס סיבולה
רכס סִיבּוֹלָה (באנגלית:  Sibola Range) הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי טאהצה, בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שטחו של הרכס 546 קמ"ר, גובהו 1,777 מטרים מעל פני הים, והוא ממוקם צפונית לאגם טאהצה.
מקור השם
שם הרכס אומץ רשמי ב-15 ביולי 1936. הרכס נקרא על שם סיבולה, אחת משבע ערי הזהב האגדיות.
עוצמה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
EOS (חברה)
EOS GmbH (Electro Optical Systems) היא יצרנית לייזר סלקטיבי (SLS) ומערכות DMLS שנוסדה בגרמניה בשנת 1989 על ידי ד"ר הנס לנגר. מערכותיה נמכרות ב-32 מדינות, והכנסותיה בשנת 2010 עלו על 60 מיליון יורו. החברה מעסיקה למעלה מ-300 עובדים ברחבי העולם, מתוכם 250 במטה החברה ליד מינכן.
EOS נחשבת לפורצת דרך בתחום המטלורגיה. מערכות EOS מאפשרות בין היתר יצור מוצרים על ידי הדפסה תלת־ממדית תעשייתית בחומרים שונים הכוללים הן חומרים פלסטיים (הזרקת פלסטיק) והן חומרים מתכתיים.
מוצרי החברה נמכרים לחברות בתחומים שונים כגון: אווירונאוטיקה, רפואה, אלקטרוניקה והנדסת מערכות תקשורת.
בישראל מופצים מוצרי EOS על ידי חברת L.R.P.S.
מחלקות החברה
החברה מחולקת לשלוש מחלקות עיקריות:
סיאד חלילוביץ'
סיאד חלילוביץ' (בבוסנית: Sejad Halilović; נולד ב-16 במרץ 1969) הוא כדורגלן עבר בוסני אשר שיחק בעמדת הקשר וייצג את נבחרות ו.
קריירה
חלילוביץ' החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הקרואטית ציבאליה, ובמהלך השנתיים בהם שיחק בקבוצה שותף 46 פעמים וכבש 4 שערים. בשנת 1992 חתם בקבוצת קרואטיה זאגרב (כיום דינמו זאגרב) לשלוש עונות, במהלכן זכה באליפות ובגביע. במהלך שלוש העונות בהן שיחק במועדון שותף חלילוביץ' ב-59 משחקים וכבש תשעה שערים.
בקיץ 1997 עבר חלילוביץ' לליגה הטורקית, ושיחק במשך שלוש שנים בשלוש קבוצות שונות. בשנת 2000 חזר לקרואטיה וחתם בקבוצת אוסייק, במדיה ערך שמונה הופעות. בעונת חזר חלילוביץ' שוב לישראל ושיחק בקבוצת עירוני ראשון לציון, וסייע לקבוצה להישאר בליגת העל.
לאחר ששיחק בקבוצות נוספות בקרואטיה, פרש חלילוביץ' ממשחק פעיל בשנת 2004, במדי קבוצת ליובליאנה הסלובנית.
החל משנת 2008 שימש כמאמן במחלקת הנוער של דינמו זאגרב, אך בשנת 2014 עזב את המועדון לאחר שבנו, אלן חלילוביץ', עבר לברצלונה.
נבחרת לאומית
ב-17 באוגוסט 1994 ערך חלילוביץ' את הופעתו היחידה במדי נבחרת קרואטיה, בניצחון 0:4 על נבחרת ישראל באצטדיון רמת גן.
חיים אישיים
סיאד חלילוביץ' הוא אביו של הכדורגלן אלן חלילוביץ'. שני בניו האחרים, דינו ודמיר, משחקים במחלקות הנוער של ברצלונה.
לינקולן אלזוורת'
לינקולן אלזוורת' (באנגלית: Lincoln Ellsworth; 12 במאי 1880 – 26 במאי 1951) היה חוקר ומגלה ארצות אמריקאי.
קורות חייו
אלזוורת' נולד בשיקגו שבאילינוי, בנם של ג'יימס אלזוורת', בעל מכרה פחם ובנקאי, ושל אווה פרנסיס בטלר. במהלך ילדותו חי גם בהדסון שבאוהיו.
ב-1925 השקיע אביו מאה אלף דולרים במימון מסעו האווירי של מגלה הארצות הנודע רואלד אמונדסן מנורווגיה אל הקוטב הצפוני. המסע היה בספינת אוויר בשם "נורגה" (Norge; נורווגיה), שתוכננה על ידי אחד מטייסיה, אומברטו נובילה האיטלקי. לינקולן אלזוורת' שימש במסע זה כטייס אף הוא. במאי 1926 יצא הצוות לטיסה מאיי סבאלברד, שבצפון נורווגיה, לאלסקה. במהלך הטיסה, ב-12 במאי, חצו חברי המסע את הקוטב הצפוני, צפו בו וקבעו בקרח את דגלי נורווגיה, ארצות הברית ואיטליה. מסע זה הוא הביקור הראשון בקוטב הצפוני שאין חילוקי דעות לגבי עובדת התרחשותו.
ב-23 בנובמבר 1935 גילה אלזוורת' את הרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה, הקרויים על שמו, כאשר ערך טיסה מעל היבשת. הוא קרא להרים בשם רכס הזקיף (Sentinel Range), שם שמשמש כיום לתיאור החלק הצפוני של הרכס. הר אלזוורת' ואגם אלזוורת', שניהם באנטארקטיקה, קרויים אף הם על שמו. באותה תקופה הוא גילה גם רכס איטרניטי.
הספר The Boy Scout's Book of True Adventure, Fourteen Honorary Scouts ("ספר הרפתקאות האמת של חניכי הצופים, ארבעה-עשר צופים של כבוד"), שפורסם בניו יורק ב-1931, כולל מאמר בשם "The First Crossing of the Polar Sea" (חציית הקוטב לראשונה) שנכתב על ידי אלזוורת'.
אלזוורת' הוא אחד משני האמריקאים היחידים שעוטרו פעמיים במדליית הזהב של הקונגרס, העיטור הגבוה ביותר לאזרחים אמריקאים באותה עת, ב-1928 וב-1936.
הנצחה
על שמו נקראים ארץ אלזוורת', הרי אלזוורת', והר אלזוורת' - הפסגה הגבוהה ביותר בהרי המלכה מוד, שניהם באנטארקטיקה.
אבץ
אָבָץ (Zincum; לעיתים בעברית גם בשם הלועזי צִינְק) הוא יסוד כימי שסמלו הכימי Zn ומספרו האטומי 30. זהו מינרל קורט חשוב להפעלתם של אנזימים רבים ולתפקודים ביולוגיים רבים נוספים.
מאפיינים
אבץ הוא מתכת המשמשת לגלוון פלדה. יחסית למתכות אחרות, היסוד מגיב במתינות. מתחבר עם חמצן ואל־מתכות אחרות ומגיב עם חומצות מהולות בתהליך המשחרר מימן. עם חומצת מלח מגיב בתגובה אקסותרמית. זהו הרביעי מבין המתכות הנמצאות בשימוש נפוץ, כשלפניו רק ברזל, אלומיניום ונחושת במונחים של כמות המתכת המופקת מדי שנה.
מיקומו של האבץ בטור ה-12 של הטבלה המחזורית גורם לכך שיש לו רצון לאבד 2 אלקטרונים בפוטנציאל גדול ממתכות אחרות, 2 האלקטרונים מהקליפה 4S- לכן יש לו מצב חמצון נפוץ יחיד, +2, והוא מחזר מצוין. הוא דיאמגנטי.
היסטוריה
אופן ייצור הפליז היה מוכר לרומאים מאז שנת 30 לפנה"ס לערך, בשיטה של חימום קלמין ונחושת יחדיו בכור-היתוך. תחמוצות האבץ בקלמין פחתו, והאבץ החופשי נלכד בידי הנחושת ויצר סגסוגת. הפליז שנוצר נוצק או רוקע לצורה הרצויה.
התכה והוצאה של צורות לא טהורות של אבץ בוצעו בהודו ובסין כבר בשנת 1000 לספירה. בסוף המאה ה-14, ההודים כבר ידעו על האבץ כמתכת נפרדת משבע המתכות שהיו מוכרות לקדמונים. במערב, נהוג לציין את הגרמני אנדריאס מרגראף כמי שגילה את האבץ המתכתי הטהור בשנת 1746, אף על פי שהסיפור המלא מורכב למדי.
תאורים של ייצור פליז במערב אירופה מופיעים בכתביו של אלברטוס מגנוס משנת 1248 לערך, ובמאה ה-16, ההבנה והמודעות למתכת חדשה זו התרחבו במידה ניכרת. גאורגיוס אגריקולה ציין ב-1546 כי ניתן לעבות ולגרד מתכת לבנה מדפנות כור ההיתוך כשמתיכים עפרות אבץ. הוא ציין בכתביו כי מתכת דומה המכונה "zincum" הופקה בשלזיה. פאראצלסוס (1541-1493) היה הראשון שטען כי "zincum" היא מתכת חדשה, שיש לה תכונות כימיות שונות מאלה של מתכות אחרות.
מכאן שהאבץ כבר היה מוכר בעת שמרגראף גילה את תגליותיו, ולמעשה אבץ בודד שנתיים קודם לכן בידי כימאי אחר, אנטון פון שוואב. אולם דוחותיו של מרגראף היו מקיפים ושיטתיים, ואיכות המחקר שלו קבעה את המוניטין שלו כמגלה האבץ.
תפקיד ביולוגי
אצל גברים, אבץ הוא מרכיב חשוב בייצור נוזל הזרע. עד 5 מ"ג אבץ אובדים בעת פליטה. מחסור באבץ אצל גברים מוביל לספירת זרע נמוכה ומרץ מיני מופחת.
שימוש רפואי
מזה עשרות שנים ידוע כי לאבץ יכולת לעכב שכפול של Rhinoviruses - הווירוס העיקרי הגורם לצינון - בניסויי מבחנה. סקירות מחקרים ומטה-אנליזה שפורסמו ב-2013 מצאו ראיות באיכות בינונית לכך שנטילת לכסניות של אבץ-אצטט בכמות של 75 מ"ג או יותר אבץ יוני ביום עשויות להפחית את זמן ההצטננות בקרוב לשלושה ימים, וייתכן שאף מפחיתה מחומרת התסמינים. יש לשים לב לכך שמרבית תוספי האבץ המוצעים למכירה בשוק מכילים תרכובות אבץ שאינן אבץ-אצטט ושהמחקרים מעידים על יעילות פחותה/היעדר יעילות שלהן. בנוסף, אפשר שלצורת הנטילה - לכסניות למציצה - חשיבות רבה, מפני שצורת מתן זו עשויה ליצור ריכוז גבוה יחסית של אבץ באזור הזיהום (דרכי הנשימה העליונות). בכל אופן, על-מנת להגיע למסקנות חד-משמעיות בנושא זה דרושים מחקרים נוספים.
שכיחות
אבץ נמצא במיקום ה-23 ברשימת היסודות הנפוצים בקרום כדור הארץ. המחצבים הניכרים ביותר מכילים בקירוב 10% ברזל ו-40 עד 50 אחוז אבץ.
אמצעי זהירות
אף על פי שההשלכות השליליות של מחסור באבץ היו מוכרות שנים רבות, לקח זמן רב עד שעלתה המודעות לסכנות אפשריות של צריכת אבץ מוגזמת. אבץ נחשב לא רעיל יחסית, במיוחד אם הוא נלקח דרך הפה. עם זאת, סימפטומים של רעילות גלויה (בחילה, הקאות, כאבים באזור רום הבטן, ותשישות) עלולים להתרחש במקרה של צריכת כמות אבץ גבוהה במיוחד. גם בצריכה שאינם מוגזמת, אך כזו העולה בהרבה על קצב התזונה המומלץ (למשל, צריכת 100–300 מ"ג ליום, במקום כ-15 מ"ג ליום), ישנן עדויות לעליה בסיכון לתופעת חוסר בנחושת המלווה בתסמינים של אנמיה ונויטרופניה, פגיעה במערכת החיסון ותסמינים נוספים. גם צריכה שהיא רק מעט מעל למומלץ עלולה לגרום לשיבושים בניצול הגוף של נחושת וברזל ולהשפיע לרעה על ריכוזי כולסטרול.
נוריס
נוריס (Norris) הוא שם משפחה שמקורו בצרפתית ומשמעותו צפוני.
הטרוכרומטין
הטרוכרומטין הוא אזור דחוס במולקולת ה-DNA, שהשעתוק שלו מוגבל. בדרך כלל מדובר באזורים שקשורים לבקרה על שעתוק גנים אחרים.
מבנה
כרומטין נמצא בשתי צורות: אאוכרומטין - הצורה הפתוחה, והטרוכרומטין - הצורה הדחוסה. במקור, שתי הצורות הובדלו זו מזו בכמות הצביעה שלהם: אאוכרומטין נצבע חלש והטרוכרומטין נצבע חזק. ההטרוכרומטין בדרך כלל מרוכז בשולי גרעין התא.
תפקיד
מקובל לחשוב כי הטרוכרומטין משמש במגוון תפקידים, מבקרת ביטוי גנים ועד להגנה פיזית של הכרומוזומים. מגוון התפקידים קשור לדחיסות הרבה של ההטרוכרומטין. הדחיסות גורמת לו להיות פחות נגיש עבור גורמי שעתוק חלבוניים שקושרים DNA.
הטרוכרומטין קונסטיטוטיבי
חלקים מסוימים של ה-DNA נמצאים במצב הטרוכרומטין באופן קבוע בכל תא בגוף ובכל בני האדם. אזורים אלו נקראים הטרוכרומטין קונסטיטוטיבי (קבוע) והם כוללים את אזורי הצנטרומר והטלומרים, חלק גדול מכרומוזומים 1,9,16 ו-כרומוזום Y.
הטרוכרומטין פקולטטיבי
חלבונים מקבוצת פוליקמוב וגן RNA בשם Xist הם ממנגוני הבקרה שהתגלו ליצירת הטרוכרומטין פקולטטיבי.
נסיב אבקריוס ביי
נסיב אבקריוס ביי (1 במאי 1878 - 7 בספטמבר 1946) היה עורך דין ערבי נוצרי שפעל בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי ונחשב לאחד מגדולי עורכי הדין הפליליים בארץ ישראל באותה תקופה.
חייו
נסיב אבקריוס נולד בשנת 1878 בקהיר בירת מצרים למשפחה יוונית-אורתודוקסית אמידה. בתחילת המאה העשרים קיבל תואר במשפטים בפריז. תפקידו הציבורי הראשון היה שופט מחוזי בח'רטום בירת סודאן, ולאחר מכן שימש כפקיד בכיר במשרד המשפטים המצרי. בשנת 1919 קיבל מידי פואד הראשון מלך מצרים את תואר הכבוד "ביי".
עם תחילת המנדט הבריטי, בקיץ 1920, הגיע אבקריוס לירושלים לשמש מנהל בתי המשפט וכמורה בבית הספר המנדטורי למשפטים. אחר כך פתח את משרדו הפרטי הפך המשרד לאחד ממשרדי עורכי הדין המצליחים בארץ ישראל באותה עת. במשך שנות השלושים היה נסיב אבקריוס עורך הדין הפלילי הבולט ביותר בארץ ישראל. הוא הכיר את השופטים, היה מקושר למינויים והיה בעל יכולת הופעה מרשימה. אבקריוס נחשב לעורך הדין הנועז והיקרן מבין כל עורכי הדין המקומיים. הוא העז לכתוב בכתבי הטענות דברי ביקורת על השופטים שבפניהם הופיע, אך תמיד בגבולות המותר. אבקריוס ביי היה שותפו של עורך הדין דוד גויטיין, לימים שופט בית המשפט העליון של מדינת ישראל. בשנות הארבעים הפך משרדם להיות המשרד המוביל, בזכות כל הערעורים בהם זכו בדין.
אחד המשפטים הנודעים שבהם הופיע אבקריוס היה משפטו של ראובן שיינצוייט שהואשם ברצח המהנדס יעקב צוואנגר, פרשה הידועה כ"הרצח בחולות תל נוף".
אבקריוס התאהב ביהודיה בשם לאה טננבוים, הצעירה ממנו בכשלושים שנה, והשניים נישאו באלכסנדריה שבמצרים בשנת 1930 ונולדו להם שתי בנות. לכבוד אשתו בנה עורך הדין האמיד בשנת 1934 בית מפואר בשכונת רחביה בירושלים, שנודע בשם "וילה לאה". על פי ההספד שלו בעיתון "הארץ" התגייר למענה.
במרוצת הזמן ירד אבקריוס מנכסיו. לאחר התרוששותו עזבה לאה את אבקריוס ו"וילה לאה" הושכרה בשנת 1936 להיילה סלאסי קיסר אתיופיה, שגלה מארצו לאחר כיבושה בידי האיטלקים. בני הזוג התגרשו בשנת 1945.
נסיב אבקריוס ביי פרש מעריכת דין במהלך מלחמת העולם השנייה ונפטר בשנת 1946 בירושלים בחוסר כל, בבית מלון בעיר העתיקה. הוא נקבר בבית הקברות הקתולי בהר-ציון. עם מותו כתב עליו דוד גויטיין דברי הספד:
לאחר קום מדינת ישראל הפכה "וילה לאה" לרכושו של האפוטרופוס הכללי, ושוכנו בה, בזה אחר זה, אישים בכירים כמשה דיין, אליעזר קפלן ויוסף בורג.
קישורים חיצוניים
מבחר כתבות על משפטים בהם שימש כסניגור
גמביט בודפשט
גמביט בודפשט שייכת לסוג הפתיחות בשחמט ברגלי של המלכה בהן השחור מנסה לערער מידית את אחיזתו של הלבן במרכז.
פיינאפל אקספרס (מטאורולוגיה)
פּיינאפּל אקספרס (באנגלית: Pineapple Express, מילולית "אקפרס האננס") הוא כינוי לא טכני לתופעה מטאורולוגית המאופיינת בזרימה חזקה ומתמשכת בקנה מידה גדול של אוויר לח חם, והמשקעים הכבדים הנלווים, המשתרעים בים מצפון-מזרח לאיי הוואי ועד לצפון-מזרח בכל מקום לאורך חוף האוקיינוס השקט של אמריקה הצפונית. פיינאפל אקספרס הוא דוגמה ל"", שהוא מונח כללי יותר למסדרונות צרים יחסית כאלה של הובלת אדי מים משופרת בקווי הרוחב האמצעיים ברחבי העולם.
גמביט בודפשט
מהלך הפתיחה הוא כך:
ההמשך העיקרי הוא: ואז יכול הלבן לשמור על הרגלי (פ-ו3, ר-ו4 או ו4) או לוותר עליו (ה4).
פיינאפל אקספרס (מטאורולוגיה)
סיבות והשפעות
התנאים נוצרים לעיתים קרובות על ידי, דפוס גשם משווני שמזין את הלחות שלו לדפוס זה. הם גם נוכחים במהלך אפיזודה של אל ניניו.
השילוב של אוויר עתיר לחות, דינמיקה אטמוספירית והאצה של התהליך הנובעת ממעבר אוויר זה מעל רכסי ההרים של החוף המערבי של אמריקה הצפונית גורם לירידה של כמה מהגשמים הכבדים ביותר באזור. מערכות פיינאפל אקספרס גורמות בדרך כלל לשלג כבד בהרים וברמה הפנימית, שלעיתים קרובות נמס במהירות בגלל השפעת ההתחממות של המערכת. לאחר שאיבדו את הלחות שלהם, מגיעות מסות האוויר הטרופיות לערבות היבשתיות כרוח צ'ינוק או פשוט "צ'ינוק", מונח שהוא גם שם נרדף באזור הפסיפיק נורת' וסט לפיינאפל אקספרס.
מקרים קיצוניים
אירועי פיינאפל אקספרס רבים עוקבים אחר או מתרחשים בו-זמנית עם שקעים ארקטיים מרכזיים בצפון-מערב ארצות הברית, ולעיתים קרובות מובילים לשיטפונות גדולים של הפשרת שלגים עם גשמים חמים וטרופיים היורדים על קרקע קפואה ועתירה בשלגים.
דוגמאות לכך הן שיטפון חג המולד של 1964,, שיטפון יום השנה החדשה של 1997, שיטפון ינואר 2006 בצפון קליפורניה ובנבדה, סערת החוף הגדולה של 2007, שיטפון ינואר 2008 בנבדה, שיטפון ינואר 2009 בוושינגטון, שיטפון ינואר 2012 באורגון, שיטפון יום האהבה של 2019 בדרום קליפורניה, והשיטפונות בפברואר 2020 באורגון ובוושינגטון.
להלן כמה דוגמאות בולטות:
החוף המערבי, 1862
בתחילת 1862, סופות קיצוניות שמקורן בפיינאפל אקספרס פגעו בחוף המערבי במשך 45 ימים. בנוסף להמסה פתאומית של שלג, בחלק מהמקומות ירדו גשמים בכמות של 2,600 מילימטרים, מה שהוביל לשיטפון החמור ביותר בהיסטוריה המתועדת של קליפורניה, אורגון ונבדה, המכונה השיטפון הגדול של 1862. העמקים של הנהרות סקרמנטו וסן חואקין הוצפו, והיו שיטפונות נרחבים ומפולות בוץ ברחבי האזור.
צפון קליפורניה, 1952
אזור מפרץ סן פרנסיסקו הוא מקום נוסף לאורך חוף האוקיינוס השקט המושפע מדי פעם מהפיינאפל אקספרס. כאשר הוא מגיע, הגשמים העזים והמתמשכים גורמים בדרך כלל להצפות של נחלים מקומיים כמו גם להצפה של שטחים מיושבים. בעשורים שלפני 1980 לערך, המונח המקומי לפיינאפל אקספרס היה "סערה הוואית" (Hawaiian Storm). במהלך השבוע השני של ינואר 1952, סדרה של סופות "הוואיות" פקדו את צפון קליפורניה, וגרמו להצפות נרחבות סביב אזור המפרץ.
אותן סערות הביאו סופת שלג כבד ורטוב להרי סיירה נבדה, שגרמו לרכבת "סיטי אוף סן פרנסיסקו", רכבת בינעירונית בין שיקגו לסן פרנסיסקו להיתקע בדרך ב-13 בינואר.
צפון קליפורניה, 1955
השיטפון הגדול ביותר בצפון קליפורניה מאז שנות ה-1800 התרחש ב-1955 כתוצאה מסדרה של סופות הוואיות, עם הנזק הגדול ביותר בעמק סקרמנטו סביב.
דרום קליפורניה, 2005
סופה הקשורה לפיינאפל אקספרס הכתה בדרום קליפורניה בין ה-7 ל-11 בינואר 2005. סופה זו הייתה הגדולה ביותר שפגעה בדרום קליפורניה מאז הסופות שפקדו במהלך אירוע אל ניניו בשנים 1997–1998. הסופה גרמה למפולות בוץ ושיטפונות, כאשר אתר מדברי אחד ממש צפונית ליישוב קיבל כ-230 מילימטרים של גשם, וכמה מקומות במדרונות ההרים הפונים לדרום ולדרום-מערב קיבלו כמויות גשמים יוצאות דופן:, במחוז סנטה ברברה, קיבל 624 מילימטרים, ומחנה אופידס (Opids Camp) ב במחוז לוס אנג'לס היה מוצף בעקבות 803 מילימטרים של גשם בתקופה של חמישה ימים. באזורים מסוימים בעקבות הסופה היה למעלה מחודש של גשם כמעט בלתי פוסק.
פרנסואה קסאבייה רות
פרנסואה קְסָאבְיֶיה רוֹת (בצרפתית: François-Xavier Roth, נולד ב-6 בנובמבר 1971 בפריז) הוא מנצח צרפתי. אביו הוא נגן העוגב דניאל רות. אחיו וינסנט רות הוא ויולן. לפני שעבר לניצוח, היה פרנסואה חלילן. רות סיים את לימודיו בקונסרבטואר של פריז, שם היו מוריו אלן מריון לחליל ויאנוש פירסט לניצוח.
בשנת 2000, זכה רות בתחרות דונאטלה פליק לניצוח, ובעקבות הזכייה התמנה בחוזה לשנתיים לעוזר מנצח של התזמורת הסימפונית של לונדון. הוא שימש גם עוזר מנצח לג'ון אליוט גרדינר. ב-2003 ייסד את אנסמבל המאות, תזמורת המבצעת בכלים תואמים לתקופת חיבורה של כל יצירה, מסוף תקופת הבארוק והתקופה הקלאסית עד מוזיקה של המאה ה-20, כגון ראוול.