cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טים נחום גידל
קורות חיים
טים גידל התגורר לאורך השנים בארץ ישראל לסירוגין וכאשר נישא לפיאה (רעייתו השנייה) ב-1970 חזר והשתקע סופית בישראל. החל מתערוכתו הראשונה בגלריית סטימצקי בירושלים ב-1936, הציג גידל בתערוכות רבות בישראל ובעולם, ביניהן שתי תערוכות יחיד במוזיאון ישראל. צילומיו נכללים באוספים ציבוריים רבים והוא זכה במספר פרסים חשובים כאמן יוצר, כמחנך וכהיסטוריון של צילום.
הערות
הערות • נחום טים גידל צילומים 1929–1991, Nachum Tim Gidal. Photographs 1929-1991, The Open Museum, Industrial Park Tefen, Israel.1992(catalogue) • • בדרך משלי, My Way, The Israel Museum ,Jerusalem,1995 (catalogue in English and Hebrew)
לקריאה נוספת
מבין ספריו המוכרים:
עמנואל פרחי
עמנואל פרחי (בצרפתית: Emmanuel Farhi; 8 בספטמבר 1978 – 23 ביולי 2020) היה כלכלן צרפתי ממוצא יהודי ופרופסור בחוג לכלכלה באוניברסיטת הרווארד. תחום התמחותו היה מקרו-כלכלה.
השכלה
פרחי נולד ב-1978, בן לכלכלן יהודי ממוצא מצרי. גדל בפריז ולמד בתיכון לואי הגדול. במסגרת התיכון זכה בתחרות החשובה בצרפת בתחום הפיזיקה, ולאחר מכן למד מתמטיקה בתוכנית מכינה קדם-אקדמית לאחד ממוסדות גרנד אקול. הוא הגיע למקום הראשון במבחני הקבלה לאקול פוליטקניק, אך בחר ללמוד באקול נורמל סופרייר בחוג למתמטיקה. בשנת 2001 התגייס לשירות המדינה במסגרת תוכנית קור דה מין (Corps des Mines). בשנת 2006 קיבל תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).
קריירה
פרחי שימש כיועץ כלכלי לראש ממשלת צרפת בשנים 2010–2012, וכיהן כפרופסור לכלכלה באוניברסיטת הרווארד מאז 2006 (בשנת 2010 קיבל קביעות). מחקריו עסקו במקרו-כלכלה, הבנה ומניעה של משברים פיננסיים, הבנת ההשלכות של מדיניות פיסקלית ועוד.
זכה בפרסים רבים בתחום הכלכלה, לרבות פרס ז'ראר ברנאסה לכלכלן האירופאי הטוב ביותר מתחת לגיל 40 (2009), פרס מלינבו (Malinvaud, 2011), פרס הכלכלן הצעיר הטוב ביותר בצרפת (2013), ואחרים.
לצד פרסומים אקדמיים רבים, בשנת 2011 פרחי פרסם ספר בשם "משנים את המערכת המוניטרית הבינלאומית" (Reforming the International Monetary System).
טענתו המרכזית לגבי המשבר הכלכלי העולמי של 2008 הייתה שהמחסור ארוך הטווח בנכסים בטוחים להשקעה, כגון איגרות חוב של מדינות מפותחות, הוא זה שהוביל למשבר.
פרחי נפטר ב-23 ביולי 2020.
מייקל טינסלי
מייקל טינסלי (באנגלית: Michael Tinsley; נולד ב-21 באפריל 1984) הוא אתלט אמריקאי, סגן אלוף אולימפי (לונדון 2012) וסגן אלוף עולם (מוסקבה 2013) בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה
טינסלי נולד בליטל רוק שבארקנסו. למד באוניברסיטת המדינה בג'קסון שבמיסיסיפי והתחרה בנבחרת האוניברסיטה. הוא סיים שלישי בריצת 400 מטר משוכות באליפות ה-NCAA ב-2005 בזמן של 48.55 שניות וזכה באליפות ב-2006 עם שיא אישי של 48.25 שניות. במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת בייג'ינג ב-2008 סיים במקום הרביעי. ב-2010 סיים שלישי באליפות ארצות הברית באתלטיקה.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה במדליית כסף בשיא אישי של 47.91 שניות, לאחר המנצח פליקס סאנצ'ס (47.63 שניות). באליפות העולם באתלטיקה 2013 קבע שיא אישי של 47.70 שניות וסיים שני לאחר ג'הו גורדון שקבע 47.69 שניות.
טינסלי הוא אב לבן משותף עם האתלטית ניה אלי.
ניר דובדבני
ניר דובדבני (נולד ב-8 ביולי 1973) הוא איש עסקים, מנטור ומרצה ישראלי, בעלים של קבוצת דובדבני - חברה למתן שירותי ייעוץ וליווי עסקי. בעבר היה שחקן כדוריד, קפטן קבוצת מכבי קריית מוצקין ושחקן נבחרת ישראל בכדוריד בעבר. כיהן כחבר מועצה בקריית מוצקין (2003 - 2013).
ביוגרפיה
דובדבני נולד וגדל בקריית מוצקין. בנעוריו התחנך בפנימיית בית הספר לקציני ים בעכו. בשנת 1991 התגייס לחטיבת הצנחנים. לאחר שירותו הצבאי, סיים בהצטיינות תואר ראשון ותואר שני בביקורת פנים באוניברסיטת חיפה.
קריירה ספורטיבית
בשנת 1982 החל לשחק כדוריד בקבוצת הנוער של מכבי קריית מוצקין. בשנת 1990 עבר לשחק בקבוצה הבוגרת ובהמשך מונה לקפטן הקבוצה. בשנת 1995 החל לשחק בנבחרת ישראל בכדוריד. בעונת 1999/2000 הוביל את קבוצתו למקום השני בליגת העל בכדוריד. בעונת 2000/2001 הוביל את קבוצתו לראשונה לשחק בטורניר, גביע אירופה לקבוצות. הקבוצה הפסידה בסיכום שני משחקיה לקבוצת "דניס טורקו" מפינלנד והודחה מהמשך הטורניר.
קריירה עסקית
לאחר פרישתו מכדוריד, החל בשנת 2000 לעבוד ברשת הולמס פלייס בתפקיד ניהולי, ובשנת 2007 מונה למנהל המועדונים של הרשת בישראל, בספטמבר 2008 סיים את תפקידו כמנהל הסניפים ומונה למנהל פיתוח עסקי של הרשת.
בשנת 2010 הקים את חברת RND, המספקת שירותי ייעוץ עסקי, ליווי ואימון, וכוללת כ-300 עובדים ופרילאנסרים - אנשי מכירות, מוקדנים ואנשי שיווק. במסגרת החברה, הוא מעביר סדנאות והרצאות לעובדי חברות הגדולות במשק ובהן בנק דיסקונט לישראל, בזק בינלאומי, פלאפון תקשורת, סופר-פארם, שופרסל, מכון וינגייט ועוד. בבעלות הקבוצה סניפים של רשת Re:bar, חברת מיתוג עסקים, חברה לאוטומציות והפקת סרטונים לעסקים.
בינואר 2022 מכר 50% מקבוצת דובדבני RND ליזם ואיש העסקים אבי פרץ. באוגוסט 2022 רכשה הקבוצה 50% מקבוצת אלון אולמן.
כתב את שלושת רבי-המכר "פשוט למכור הרבה יותר", "להיות alpha בעסקים", ו"המחיר למשתפן", אשר בהם הוא פורס את שיטת ״אלפא לניהול אפקטיבי בעסקים״ ואת מודל ״הכוכב״ להגדלת מכירות.
חיים אישיים
דובדבני מתגורר ברמת השרון. נשוי לקרן, ולזוג שתי בנות משותפות. אב לשני ילדים נוספים מנישואים קודמים.
הקטטה בפיישטיאני
בעקבות הקטטה, פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית (IIHF) השעתה את השחקנים המעורבים למשך 18 חודשים ואת המאמנים לשלוש שנים. ההשעיות של השחקנים הופחתו מאוחר יותר לשישה חודשים בערעור, מה שאיפשר למספר שחקנים משתי הנבחרות לחזור לטורניר 1988 במוסקבה. שתי המדינות זכו במדליות בשנת 1988; קנדה זכתה במדליית הזהב ואילו הסובייטים זכו בכסף.
הקטטה העלתה באופן דרמטי את יוקרתה של אליפות העולם בהוקי לנוער בקנדה, שם צוין בתור אחד האירועים המובילים בלוח השנה הספורטיבי השנתי. הפטריוטיזם הלוהט שהפגין אנליסט תאגיד השידור הקנדי דון שרי לאחר מכן הוביל לעלייה חדה בפופולריות שלו בקרב הקנדים. מספר שחקנים באותו משחק המשיכו לשחק בליגת NHL, ביניהם ברנדן שנאהן, תאורן פלורי, מייק קין, גלן ווסלי, פייר טרג'ון, סרגיי פיודורוב, אלכסנדר מוגילני, ולדימיר קונסטנטינוב, ולדימיר מלאחוב.
"המלחמה הקרה" של ההוקי
קנדה וברית המועצות היו ביריבות הולכת וגוברת מאז שהסובייטים העפילו לראשונה לזירה הבינלאומית בזכייה באליפות העולם בהוקי קרח בשנת 1954. משנת 1963 עד 1983 זכו הסובייטים ב-17 תארים באליפות העולם בתוך האשמות חוזרות ונשנות מקנדה שהנבחרות שלהם מורכבות מאנשי מקצוע שהתחפשו לחובבנים. ההאשמות הובילו בסופו של דבר להחרמת קנדה מכל אליפויות העולם וטורנירי ההוקי האולימפיים בין 1970 ל-1976. לבסוף, אורגנה סדרת הפסגה של 1972, תוך שהיא מציגה את כל הכוכבים הסובייטים כנגד כל הכוכבים של NHL בקנדה. את סדרת שמונה המשחקים ניצחה קנדה 4–3-1 כאשר פול הנדרסון כבש את שער הניצחון באיחור בתחרות ההכרעה. הסובייטים זכו ברצון בסדרת הפסגה השנייה נגד כל הכוכבים של WHA בשנת 1974. הסדרה הובילה ליצירת גביע קנדה, טורניר שנערך חמש פעמים בין 1976 ל-1991. קנדה זכתה בארבעה תארים, והפסידה לברית המועצות בשנת 1981. כמו כן, משנת 1976 ועד 1991, הקבוצות הבכירות בברית המועצות סיירו בארצות הברית במסגרת משחקים נגד קבוצות NHL במה שנודע כ"סדרת העל".
אליפות העולם לנוער נוצרה רשמית בשנת 1977, ועד אז שלטה ברית המועצות עם שבע אליפויות. עד שנת 1982 שלחה קנדה את הרכב הנבחרת שזכתה בגביע ממוריאל או נבחרת אולסטאר. ב-1982 הייתה הפעם הראשונה שקנדה שלחה נבחרת נוער לאומית, בחסות תוכנית הצטיינות. הקנדים זכו בטורניר ההואושוב בשנת 1985.
"המלחמה הקרה" הגיעה לשיאה בשנת 1987 עם טורניר רנד-וו 87, כאשר הנבחרת הסובייטית שיחקה בסדרה דו-משחקית נגד כל הכוכבים של NHL במקום משחק האולסטאר של NHL. הסדרה חולקה, כאשר נבחרת ה-NHL ניצחה את המשחק הראשון 4–3, והסובייטים את השני, 5–3. בגביע קנדה ב-1987 שבא בעקבותיו, ניצחה קנדה בשני משחקים, כאשר המשחק השלישי תואר כגדול ביותר בתולדות ההוקי. את שער הניצחון כבש מריו למיה מבישול של ווין גרצקי.
סיכום המשחק
בשנת 1987, אליפות העולם בהוקי לנוער הייתה טורניר בתים. הנבחרות עם שלושת השיאים הראשונים זכו במדליות הזהב, הכסף והארד. פינלנד סיימה את עם שיא 1–5 כדי להוביל את הטורניר. קנדה נכנסה למשחק עם שיא 4–1-1 וכבר הובטחה לה מדליית הארד. ניצחון נגד הסובייטים היה מבטיח לקנדה את הכסף, וניצחון של 5 שערים ומעלה היה מכה אותה במדליית הזהב. ברית המועצות, שנכנסה למשחק עם מאזן 2–3-1, כבר הודחה מחלוקת המדליות וסיימה ששית. המשחק בין שתי הנבחרות תוכנן במכוון להיות המשחק האחרון בטורניר מכיוון שהמארגנים ציפו שלפחות אחת הקבוצות תזכה במדליית הזהב.
ה-IIHF מינה את הנס רוננינג מנורווגיה כשופט למשחק זה. המינוי נעשה על סמך הנייטרליות שלו למרות חוסר הניסיון שלו ברמה הבינלאומית. לאחר ששמע על מינויו של רוננינג, הנציג הקנדי דניס מקדונלד חיפש את המפקח על פקידים IIHF, רנה פאסל, בתקווה לשכנע אותו לבחור שופט אחר. פרט לשאלת יכולתו לערוך משחק בסדר גודל כזה, הקנדים היו מודאגים מרונינג בעקבות משחק קודם בטורניר בין קנדה לארצות הברית. קטטה פרועה פרצה במהלך ההתחממות לפני המשחק נגד האמריקנים שלושה ימים קודם לכן. הפקידים לא היו על הקרח כאשר התרחשה תגרה; עם זאת, רוננינג הרחיק שחקן אחד מכל קבוצה באקראי בטענה שהם התחילו את הקטטה. הקפטן הקנדי סטיב צ'יאסון נפסל אפוא מהמשחק נגד האמריקנים, כמו גם מהמשחק הבא. מקדונלד לא הצליח לשכנע את גורמי IIHF לשנות את המינוי, אך דאג לאופן בו ייערך המשחק. חוסר הניסיון של רוננינג ברמה זו זוהה מאוחר יותר כגורם משמעותי לקטטה, מכיוון שמספר הפרות על ידי שני הצדדים לא נענו מצדו וגרמו לכעס בין שתי הנבחרות.
מחוץ לחבטת פתיחה, סרגיי שסטריקוב מירפק את דייב מקלוויין הקנדי, שהגיב בהצלבה של השחקן הסובייטי. אף אחד מהשחקנים לא נענש בפנדל. חמש דקות לאחר מכן, תיאורן פלורי כבש שער לקנדה. כשחגג את ההבקעה, פלרי החליק על ברכיו על מרכז השדה כשהוא מציג תנועת ירי מקלע ומעמיד פנים שהוא "פותח באש" על הספסל הסובייטי. נשיא התאחדות ההוקי החובבני הקנדי, מוריי קוסטלו, כינה זאת לימים "מעשה דלקתי, מיותר לחלוטין, חסר כל סוג של כבוד." המחצית הראשונה המשיכה בצורה דומה כששתי הנבחרות חתכו שוב ושוב את יריבותיהן וקנדה עלתה ליתרון 1–3. בריאיון ל-CBC במהלך ההפסקה, תיאר פלורי את האווירה על הקרח: "הבנים עומדים במדליית הזהב. כולם כל כך מתוחים. הרגליים עפים. באמת קשה שם בחוץ... אני לא מאמין. זה כל כך מתוח. זה כל כך מתוח. "
בתחילת המחצית השנייה, המשחק הושהה לרגע של דממה לזכר ארבעה שחקני סוויפט אקטואלי ברונקוס שנהרגו כאשר האוטובוס של הנבחרת שלהם התרסק בססקצ'ואן חמישה ימים קודם לכן. הייתה ירידה בעוצמה בחמש דקות המשחק שלאחר מכן. עם זאת, מעט אחרי תום שש הדקות, בעקבות התערערות קלה ששלחה שני שחקנים מכל קבוצה לתיבת העונשין, הנבחרות חזרו לדחוף ולחתוך זה את זה. כל נבחרת כבשה גם שער, אך קנדה שמרה על יתרון 2–4 באמצע המשחק.
הקטטה
הקטטה החלה לאחר שסטסטריקוב התנגש עם אוורט סניפאס כאשר נותרו 6:07 במחצית השנייה, והתוצאה הייתה קטטה בין השניים. השחקן הסובייטי פאבל קוסטיצ'קין נכנס לעימות עם פלרי במה שהוביל לעימות נוסף. הקרב הסלים במהירות לקטטה שכללה את כל השחקנים על הקרח משתי הנבחרות. כשחזר מהפסקת פרסומות, הפרשן הקנדי דון ויטמן הבין את חומרת העימות באומרו "טוב, הייתה לנו התערבות ממש לפני רגעים ספורים בעקבות התנגשות." יבגני דוידוב היה השחקן הראשון שעזב את הספסל שלו להצטרף לתגרה, מה שהניע את כל השחקנים משתי הנבחרות לעזוב את הספסלים שלהם.
לאחר מכן
ארגון ה-IIHF קיים פגישת חירום במשרד של האולם כדי להחליט כיצד לטפל באירוע. כל נבחרת הייתה מיוצגת על ידי נציג, והפגישה נוהלה על ידי נשיא IIHF גינטר סאבצקי. הנציגים הצביעו 7–1 בעד הוצאת שתי הנבחרות מהטורניר, והצבעת הנגד הבודדת היחידה היא זו של דניס מקדונלד הקנדי. מקדונלד נרתע מההצבעה: פינלנד, צ'כוסלובקיה ושוודיה עמדו כולם כדי להשיג מדליה על ידי הצבעה בין שתי הנבחרות, האמריקנים הבטיחו תמיכה אם מדינות אחרות תומכות בקנדה, וסבצקי בקושי יכול היה לשלוט בזלזול שלו בקנדים.
לאחר ההצבעה, אסרו אנשי ה-IIHF את הסובייטים מהשתתפות בטקס חלוקת המדליה בטורניר, אך עדיין הזמינו את קנדה. מקדונלד הצהיר כי הקנדים אינם מעוניינים, וסבצקי ופקידי צ'כוסלובקיה הורו לנבחרת הקנדית לצאת מהזירה תוך חצי שעה. הם פגשו בחיילים חמושים אשר ליוו אותם מעבר לגבול מחוץ לצ'כוסלובקיה. ה-IIHF ביטל את מיקום הנבחרות. במילים של מקדונלד, "זה היה כאילו שמעולם לא היינו כאן." עם זאת, הנבחרות האחרות שמרו על הנקודות שהשיגו במשחקים נגד שתי הנבחרות.
שתי הנבחרות ניסו להאשים את האחר בכך שאיפשרו לאלימות לצאת מכלל שליטה. נציג ברית המועצות, אנטולי קסטריוקוב, האשים מאמן קנדי בהצתת העימות בכך שהכה באגרוף את אחד מעוזרי המאמנים הסובייטים בבטן. הקנדים, בינתיים, הצביעו על כך שדוידוב היה הראשון מהספסל כניצוץ שהוביל לקטטה. פרשן ה-CBC, דון שרי, היה מהראשונים שצפו תאוריית קונספירציה לפיה הסובייטים עשו זאת כניסיון מכוון להדיח את קנדה, ולכן הם איבדו מדליה. אלן איגלסון הציע שהחלטת ה-IIHF הייתה אחרת אילו היו הסובייטים בטקס חלוקת המדליה, ולא הקנדים. המנהל הסובייטי יורי קורוליוב הביע צער כי האירוע התרחש אך לא הודה באשמה. הוא הרגיש שהיה צריך לסיים את המשחק במקום ששתי הנבחרות נפסלות מהטורניר.
ה-IIHF הצביע להשהות את כל השחקנים המעורבים מלהתמודד באירועים בינלאומיים למשך 18 חודשים, ואת כל המאמנים למשך שלוש שנים. השעיית השחקנים קוצצה מאוחר יותר לשישה חודשים, מה שאיפשר לחלק מה שחקנים להשתתף בטורניר 1988, ואלכסנדר מוגילני לשחק באולימפיאדת החורף של 1988. ה-IIHF שקל גם אם להוריד את שתי הנבחרות לבית B או לאסור עליהן את טורניר 1988 כעונש נוסף, אך נסוג כאשר הטורניר של השנה הבאה נקבע להתקיים בברית המועצות.
בקרב הקנדים, רק שני שחקנים לא הושעו: השוער ג'ימי ווייט והחלוץ פייר תורג'ון. סטיב נמת היה על הקרח יחד עם ווייט, אך איש מהם לא התעמת. ווייט הרגיש שהוא לא יכול להסתכן שייפסל בגלל התגרה תחת האמונה שהמשחק יתחדש. בהמשך, נמת יגיש בקשה להחזרה מוקדמת בטענה שהוא לא התעמת, אלא ניסה לעזור לפרק את העימות. תורג'ון היה הקנדי היחיד שלא עזב את הספסל עד שהמאמן הראשי הקנדי ברט טמפלטון שכנע אותו לעלות על הקרח. בהתייחס לכך, תורג'ון הצהיר בשנת 2017: "זה לא היה התפקיד שלי. לא הייתי צריך להילחם. " רבים מחבריהם לנבחרת מעולם לא סלחו לטורג'ון על כך שלא הצליח להגן על חבריו. במילותיו של אוורט סניפס : "אני מחפש מישהו שיעזור ל (סטפן)רוי לצאת ואני מסתכל על הספסל. יש את הכלב הזה תורג'ון, פשוט יושב שם, עם הראש כלפי מטה. הוא לא היה מוריד את התחת שלו מהספסל... פשוט יושב שם כשכולם מהספסל הסובייטי ולפחות אחד החבר'ה שלנו מתקשה באמת. "
מורשת
באליפות העולם בהוקי קרח לנוער ב-1988 במוסקבה, קנדה וברית המועצות זכו במדליות הזהב והכסף, בהתאמה, שכן בסגל של שתי הנבחרות היו כמה שחקנים מטורניר 1987. מאז טורניר 1987, שתי המדינות שמרו על הדומיננטיות שלהן בטורניר. קנדה זכתה ב-15 מדליות זהב בשנים 1988–2020, ואילו ברית המועצות, ויורשתה, רוסיה, זכתה בשש.
התנהלותו של הנס רוננינג במשחק נתפסה על ידי גורמים רשמיים אחרים על הקרח כניד ראש למארגנים מלילהאמר, נורווגיה, שבדיוק זכו בזכות לארח את אולימפיאדת החורף 1994 והקפידו על המשחק. בגיל 38, רוננינג ציפה שטורניר 1987 יהיה בין המשימות הבינלאומיות האחרונות שלו. רוננינג מעולם לא צורף למשחק בינלאומי נוסף, אם כי שפט שתי עונות נוספות בנורווגיה לפני שפרש.
בקנדה, הציבור תמך באופן נרחב בשחקנים. סקרי דעת קהל שנערכו בעקבות הקטטה הראו כי 87-92% מהנשאלים תומכים במעשיהם. ההגנה הנלהבת של דון שרי מהנבחרת הקנדית הביאה לעלייה חדה בפופולריות שלו. הבעלים של הטורונטו מייפל ליפס, הרולד באלארד, הכין מדליית זהב מיוחת עבור הנבחרת הקנדית. בלארד הצהיר כי "אני מאמין שהנערים הקנדיים ראויים למדליית הזהב ואני הולך לדאוג שהם משיגים אותה. תיאר לעצמך איך הרוסים האלה הנדסו את כל העסק הזה רק מפני שיש להם נבחרת גרועה ופחדו לחזור הביתה וסיימו במקום השישי. "
גורמים רשמיים בהוקי קנדה מתחו ביקורת על השחקנים בגלל הקטטה. בשנת 2005, ההצעה למפגש חוזר עם נבחרת 1987 נתקלה בשתיקה לא נוחה ו"אני לא חושב כך" מצד גורמים בהוקי קנדה. מיד לאחר הטורניר, נראו גורמים קנדיים כמי שמנסים להתרחק מהנבחרת: "ה-CAHA (איגוד ההוקי החובבני של קנדה) לא עשה דבר למען הילדים האלה", אמר הכתב ג'ים קרסמן. "הילדים האלה היו מספיק טובים כדי ליצור את הנבחרת הזו. הם ויתרו על חופשות, עשו כמיטב יכולתם, הסתכנו להיפגע ובסופו של דבר לא היו החלטות גרועות - וה-CAHA בעצם מסר להם את הכרטיסים שלהם." עוזר המנכ"ל של קבוצת וויניפג ג'טס, מייק סמית', היה בשדה התעופה של וינה בזמן שנערי הנבחרת המתינו לטיסתם, וניצל את ההזדמנות לבקר אותם על משחקם בטורניר כמו גם על הקטטה. לפני התגרה, טורניר הנוער לא זכה לפופולריות בקנדה. רק כתב קנדי אחד טס מעבר לים כדי לסקר את טורניר 1987. זה השתנה בשנת 1988, מכיוון שכלי התקשורת הגדולים בקנדה שלחו כולם כתבים למוסקבה. יוקרתו של הטורניר בקנדה המשיכה לצמוח. עד לטורניר 2005, למעלה מ-100 כתבים קנדים סיקרו את הטורניר בגרנד פורקס, צפון דקוטה.
הקטטה נתפסה כמבוכה מצד גורמים סובייטים שהתגאו במשמעת של שחקני הנבחרת. גורם בכיר, אנטולי קוסטריוקוב, אמר כי "מחלקת הוקי הקרח והפדרציה להוקי קרח של ברית המועצות ינתחו בקרוב את ביצועי הנבחרת הסובייטית באליפות, והאשמים באירוע ייענשו בקפידה". סוכנות התקשורת הסובייטית, טא"ס, הייתה ביקורתית מאוד כלפי חוסר יכולתם של צוות האימון לשלוט בשחקנים. המאמן הראשי ולדימיר וסילייב פוטר כמאמן נבחרת הנוער הסובייטית כתוצאה מהתגרה.
מבין 20 השחקנים שייצגו את קנדה באותו משחק, 19 המשיכו לשחק ב-NHL. (שון סימפסון גויס על ידי הוושינגטון קפיטלס, וייצג את מדינתו בשני משחקים, אך בסופו של דבר לא שיחק בנבחרת הבוגרת) בשנת 1987, רק סובייטי אחד שיחק ב-NHL, ויקטור נצ'אייב. השחקנים בנבחרת הסובייטית יהיו בין הגל הראשון של שחקני הגוש המזרחי שיגיעו ל-NHL עם נפילת מסך הברזל. חמישה מהם יזכו בסופו של דבר בגביע סטנלי.
קרין אהרון
קרין אהרון (נולדה ב-9 בנובמבר 1976) היא סופרת ומרצה ישראלית.
ביוגרפיה
אהרון נולדה וגדלה בצפת. אימה עלתה מרומניה ואביה הגיע מאחת המשפחות הוותיקות בעיר בצפת.
היא למדה עריכת דין ועסקה בתחום תקופה מסוימת לפני שעברה לעבוד בשירות המדינה.
בגיל 36 גילתה אהרון שחלתה בטרשת נפוצה ובהמשך לאור התדרדרת במצבה הרפואי עזבה את מקום עבודתה ופנתה לקריירה בתחום הכתיבה.
בשנת 2019 הוציאה לאור את ספרה הראשון "גנים טובים" שעוסק לראשונה בספרות הישראלית בהתמודדות עם נשאות המוטציה בגן BRCA. הסיפור מבוסס על סיפורה האישי והמשפחתי של קרין אהרון. הספר תורגם לאנגלית ונמכר באמזון בשם "A part of Me".
בשנת 2020 ראה אור ספרה השני "הדשא של השכנה". בשנת 2022 ראה אור ספרה השלישי, "עד הכוכבים", ובשנת 2023 ראה אור ספר הנוער שכתבה: "שומרי המחברת 1 תעלומת השבט האבוד".
אהרון מייסדת מנהלת קהילת ״גנים טובים - קהילת נשאיות brca בישראל״ ובנוסף מרצה לצוותים רפואיים בתחום במרפאות ובתי חולים ברחבי הארץ ועוד.
רג'י קאנון
רג'ינלד ג'ייקוב קאנון (באנגלית: Reginald Jacob Cannon; נולד ב-11 ביוני 1998 בשיקגו שבאילינוי, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת בואבישטה מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת ארצות הברית.
קריירת מועדונים
קאנון גדל במחלקת הנוער של דאלאס. הוא ערך 69 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
קריירה בינלאומית
ב-16 באוקטובר 2018 ערך קאנון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, בתיקו 1-1 נגד נבחרת פרו במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל נבחרת ארצות הברית בגביע הזהב 2019, בו הפסידה נבחרתו בגמר לנבחרת מקסיקו. ב-9 ביוני 2021 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-0 על נבחרת קוסטה ריקה במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל נבחרת ארצות הברית שזכה בגביע הזהב 2021, ואף שיחק בניצחון 1-0 על נבחרת מקסיקו בגמר.
טריברג אים שוורצוואלד
טריברג אים שוורצוואלד (בגרמנית: Triberg im Schwarzwald, מכונה לעיתים בקיצור טריברג) היא עיירה במדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה, הממוקמת באזור היער השחור. בשנת 2020 מנתה אוכלוסיית העיירה 4,656 תושבים. העיירה ממוקמת בלב אזור היער השחור בין 500 ל-1,038 מטרים מעל פני הים.
העיירה היא אתר תיירות פופולרי בשל מפלי טריברג הנמצאים בתחומה, אשר הם המפלים הגבוהים ביותר בגרמניה, ובשל שעוני הקוקייה הנודעים המיוצרים בעיירה.
הסופר האמריקני המפורסם ארנסט המינגוויי הזכיר את העיירה בסיפורו הקצר "שלגי הקילימנג'רו".
אתרים בולטים
מוקדי עניין בולטים בתחום העיירה:
אימת המתים המהלכים
אימת המתים המהלכים (באנגלית: Fear the Walking Dead) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמת-אימה שנוצרה על ידי רוברט קירקמן ודייב אריקסון ועלתה לשידור ב-23 באוגוסט 2015, ברשת AMC. הסדרה היא ספין אוף לסדרת האימה "המתים המהלכים", שנוצרה על ידי רוברט קירקמן, טוני מור וצ'רלי אדלרד, אשר המבוססת על קומיקס בעל אותו השם. רשת AMC נתנה אישור לפיילוט ב-9 במרץ 2015, עם התחייבות לשתי עונות. העונה הראשונה מכילה 6 פרקים, בעוד העונה השנייה מכילה 15 פרקים ועלתה לשידור באפריל 2016. העונה השלישית עלתה ב-4 ביוני 2017 ונמשכה כ-16 פרקים עד ל-5 באוקטובר 2017. ב-15 באפריל 2018 החל חלקה הראשון של העונה הרביעית בצמוד לסיומה של העונה השמינית של סדרת האם, וחלקה השני עלה לשידור ב-12 באוגוסט 2018. בחודש דצמבר 2020 חודשה הסדרה לעונתה השביעית, שעלתה לשידור ב-17 באוקטובר 2021.
עלילה
עלילת העונה הראשונה מתחילה בלוס אנג'לס, קליפורניה, ועוקבת אחר מורה גרוש, יועצת חינוכית ושני ילדיה, אשר עומדים בתחילתה של אפוקליפסת זומבים ועדים לתחילת התמוטטות הציוויליזציה. במהלך העונה נמלטת המשפחה למקסיקו על יאכטה, בסיוע אדם שמטרותיו מפוקפקות.
העונות השנייה והשלישית מתרחשות במקסיקו ובקרבת הגבול עם ארצות הברית, שם מוצאת החבורה מחסה בקהילות שורדים שמצליחות להתבצר מפני הזומבים.
בין העונה השלישית והרביעית מתרחשת קפיצת זמן של כשנתיים, על מנת ליישר קו עם עלילת המתים המהלכים. זאת, משום שאחת הדמויות של המתים המהלכים, הנמצאת כבר בעונתה השמינית, כשנתיים לאחר פרוץ האפוקליפסה, חוצה את ארצות הברית מוירג'יניה לטקסס ופוגשת שם את גיבורי אימת המתים המהלכים.
העונה הרביעית מתרחשת בטקסס, לאחר שגיבורי הסדרה נאלצים לנטוש אצטדיון בו התבצרו ומתחילים לנדוד באזורים הכפריים של המדינה.
פיתוח
בספטמבר 2013, AMC הכריזו כי הם מפתחים סדרה מקבילה למתים המהלכים, אשר עוקבת אחר סט אחר של דמויות. בספטמבר 2014, AMC הזמינו פרק פיילוט. בדצמבר 2014 אושר כי הסדרה תעסוק באותה אפוקליפסת זומבים של המתים המהלכים, אך במיקום אחר, מאוחר יותר נודע כי המקום הוא לוס אנג'לס. במרץ 2015 נחשף כי שם הסדרה הוא "Fear the Walking Dead", וכי AMC הזמינו את הסדרה עם התחייבות לשתי עונות. העונה הראשונה שעלתה ב-23 באוגוסט 2015, מכילה 6 פרקים, בעוד העונה השנייה מכילה 15 פרקים שעלו לשידור ב-2016.
ליהוק
בדצמבר 2014 לוהקו ארבעת התפקידים הראשיים המובילים – קים דיקנס כננסי טומקינס (בהמשך שונה שם הדמות למדיסון קלארק); קליף קרטיס כשון קבררה (בהמשך שונה לטראוויס); פרנק דיליין כניק; ואלישה דבנם-קארי כאלישה.
צילומים
הפקת פרק הפיילוט החלה בתחילת 2015 והסתיימה ב-6 בפברואר של אותה שנה. פרק הפיילוט צולם בלוס אנג'לס ושאר הפרקים של העונה הראשונה צולמו בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה. הצילומים של חמשת הפרקים הנותרים של העונה הראשונה החלו ב-11 במאי 2015.
סדרת רשת
סדרת רשת בת 16 חלקים בשם "הפחד מהמתים המהלכים: טיסה 462", עלתה לאתר AMC ב-4 באוקטובר 2015. כל חלק (פרק) של הסדרה נע בין דקה לשתי דקות, הסדרה עוסקת בהשפעות התפרצות המגפה במהלך טיסה מסחרית. אחת הדמויות מסדרת הרשת מופיעה בעונה השנייה של "הפחד מהמתים המהלכים".
שידור ורייטינג
פרק הבכורה של הסדרה שאורכו 60 דקות, שודר ב-23 באוגוסט 2015 בארצות הברית והוא הופץ תוך 24 שעות לאחר מכן, בערוצים הבין-לאומיים של AMC.
לפרק הבכורה של העונה הראשונה, היו מעל ל-10 מיליון צופים אמריקאים. מדובר בשיא רייטינג להקרנת הפרק הראשון בסדרות טלוויזיה בכבלים.
ביקורות
בניו יורק פוסט נתנו לסדרה 3 מתוך 5 כוכבים, וכתבו: "שני הפרקים הראשונים מותחים ומצמררים – הם דוגמה טובה עד כמה אפקטיבי יכול להיות קצב איטי ואווירה אפלה". ב-Hollywood Reporter נתנו לסדרה סקירה ממוצעת וציינו כי הסדרה לא ממש משעממת, אך פחות מושכת מהסדרה המקורית. ב-HitFix ציינו כי הסדרה "פשוט נוראית וגרועה כמו המתים המהלכים".
הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות בדרך כלל. ב-Rotten Tomatoes הסדרה קיבלה דירוג של 72%, בהתבסס על 39 ביקורות. ב-Metacritic הסדרה קיבלה ציון של 65 מתוך 100, בהתבסס על 30 ביקורות.
הרמן פון רייכנאו
הרמן פון רייכנאו (לטינית: Herimanus Augiensis; ) המכונה גם הרמנוס קונטרקטוס (Hermannus Contractus), או הרמן החיגר, היה נזיר בנדקטיני ומלומד חשוב בן המאה ה-11. נודע ככרוניקאי, משורר ומתמטיקאי ועסק גם בתחומים רבים נוספים. על דמותו המעניינת וסיפור חייו המיוחד על רקע הנזירות הימי ביניימית, אנו יודעים בעיקר מביוגרפיה שכתב אחד מתלמידיו.
חייו
הרמן היה בן למשפחת אצילים גרמנית מהאי רייכנאו אשר באגם קונסטאנץ בדרום גרמניה. האי היווה מרכז האומנות והספרות של התקופה ובו שכן מנזר בנדיקטי ידוע שנוסד בשנת 724. הרמן נולד עם נכות שפגעה ביכולת התנועה והדיבור שלו ועם עוות ממחלת השיגדון. אבחון נוירולוגי מודרני המסתמך על הביוגרפיה שכתב תלמידו, מציע שסבל ממחלת הנוירון המוטורי (טרשת אמיוטרופית צידית או ניוון שרירים), מחלה שככל הנראה לא פגעה בכושרו השיכלי. מכל מקום הרמן לא התנייד ברגליו והיה מובל בכיסא מיוחד שנעשה עבורו. גם לקרוא ולכתוב יכול היה רק לאחר מאמצים גדולים, אך עם זאת ניחן בכישרון אינטלקטואלי, ובהיותו בן 7 בלבד הובא על ידי הוריו למנזר הידוע באי רייכנאו, והחל ללמוד בבית הספר של המנזר. בהיותו בן 30 נדר את נדר הנזירות וחמש שנים לאחר מכן נעשה לאב המנזר עם פטירת ברנו, אב המנזר הקודם. על אף מגבלותיו, הצליח הרמן להגיע להישגים מרשימים, נעשה לאחד האנשים המלומדים של זמנו, והשפיע רבות, אישית ואינטלקטואלית, על המלומדים סביבו. בין השאר היה לדמות מפתח בהעברת רעיונות במתמטיקה ובאסטרונומיה ממקורות ערביים לאירופה המרכזית ופרסם עבודות מדעיות בלטינית, שעד אז היו נגישים רק בשפה הערבית. כמו כן הביא למרכז אירופה שלושה כלים חשובים שהידע עליהם בא מספרד הערבית: האצטרולב, שעון שמש נייד, ומד גובה עם סמן. בנוסף לזאת עסק בתחומי ידע רבים של זמנו כגון תאולוגיה ומוזיקה (שאז נחשבה לחלק מהמתמטיקה) ולשונות הלטינית, היוונית והערבית. תלמידים שנהרו אליו נמשכו לא רק ללמדנותו אלא גם לאישיותו החביבה. בזכות אחד מתלמידיו הנאמנים, ברתולד מרייכנאו, נשתמרו הרבה מעבודותיו של הרמן, וגם על פרטי חייו אנו יודעים בעיקר ממה שכתב עליו תלמידו.
מעבודותיו
הרמן ביקש מברתולד תלמידו שימשיך בכתיבת הכרוניקה. ברתולד אכן המשיך, אך לא בטוח עד מתי (ברתולד עצמו מת ב-1088). ממזמוריו הידועים: Salve Regina (שלום המלכה), וכנראה גם Veni Sancte spiritus (בואי רוח הקודש) וAlma Redemptoris mater (האמא האוהבת של מושיענו), אם כי יצוין שקשה לדעת אם הייחוסים האלה נכונים ואם הם הועברו בצורה המקורית בה נכתבו. בין השירים שכתב, "De octo vitiis principalibus" (על שמונה הרעות העיקריות) שיועד לנזירות, ובו הוא מראה יכולת לטפל בסוגים שונים של מקצבים. זהו שיר דידקטי שנכתב כחילופי דברים בין שלוש דמויות: הכותב, דמות נשית של מוזה וקהל נזירות. ניתן דרך שיר זה להתחקות אחר גישתו של הרמן לדרך הלימוד הנזירית ובכלל להשקפתו על היחס הנכון בין הדרישות הנובעות מהלמדנות ובין המחויבות למשמעת הנזירית.
חמישיית גלבוע
חמישיית גלבוע הייתה הרכב מוזיקלי פופולרי שהורכב מבני הקיבוצים בית אלפא וחפציבה ופעלה בין השנים 1960 -1967. החמישייה נוסדה ונוהלה מוזיקלית על ידי נחום היימן הופיעה והקליטה בתוכניות רדיו רבות, ליוותה להקות זמר וזמרים ידועי שם והוציאה שורה של אלבומים.
תולדות הלהקה
להקה חמישיית הגלבוע הוקמה בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי נחום היימן שהיה באותן שנים, מורה למוזיקה במוסד החינוכי בית אלפא וריכז את הפעילות המוזיקלית בקיבוץ. הרכב "החמישייה" כלל את: נחום היימן שניגן באקורדיון וגם ניהל מוזיקלית את החמישייה, יהודה גולני מבית אלפא שניגן בקלרינט, עמוס אלוני מבית אלפא - בחליל צד, אלי בן רעי מבית אלפא - בגיטרה, אברי וייס מקיבוץ חפציבה שניגן בקונטרה בס. נגנית נוספת שהרבתה לנגן בהרכב "החמישייה" הייתה מיכל לנס בת גן שמואל שעברה לבית אלפא בעקבות נישואיה לבן הקיבוץ וניגנה בחליל צד. את השם "חמישיית גלבוע" נתן הסופר נתן שחם, חבר בית אלפא. תחילה הופיעה הלהקה בחגי ובאירועי הקיבוץ,לא חלף זמן רב מהקמתה והיא צברה רפרטואר עשיר ומגוון שכלל מנגינות ונעימות- עם, שירי רועים, ריקודי עם ודבקות, ניגונים חסידיים וגם מנגינות שחיברו מייסד הלהקה נחום היימן ומלחינים נוספים מהתנועה הקיבוצית, כמו ינון נאמן ויעקב שגיא. המוזיקאי ואיש קול ישראל מאיר הרניק שחיפש כישרונות צעירים, שמע על החמישייה מהגלבוע והזמינה להשתתף בתוכנית הרדיו שערך "תשואות ראשונות". בעקבות הופעתה המוצלחת של החמישייה בתוכנית רדיו פופולרית זו היא הוזמנה לתוכניות רדיו נוספות זכתה לפרסום רב והוזמנה להופעות באירועים שונים ברחבי הארץ. הלהקה הביאה משהו חדש והתאייפיינה בצלילים ועיבודים עממיים ייחודיים וחמים שלא היה רגיל לשמוע אותם בארץ. אחד מלהיטיה של חמישיית גלבוע היה השיר "לאן נושבת הרוח". שהלחין נחום היימן. השיר נכתב במיוחד לכבוד אירועי פתיחת גני התערוכה בתל אביב. באירוע זה הופיעה החמישייה לראשונה ביחד עם הגבעטרון. לא חלף זמן רב מיום הקמתה של החמישייה והיא הוציאה תקליט ובו מנגינותיה. לאורך שנות פעילותה הוציאה החמישייה שורה של אלבומים ובהם שלל ומגוון נגינות.
עם התמנותו של נחום היימן מיסדה ומנהלה המוזיקלי של חמישיית גלבוע למנהל המוזיקלי של הגבעטרון התקיים שיתוף פעולה פורה בן שתי הלהקות. הן הופיעו והקליטו יחד והוציאו מספר אלבומים משותפים. במאי 1963 ייצגה חמישיית גלבוע את ישראל ביריד בינלאומי בעיר טור שבצרפת.
מבין השירים הבולטים והידועים יותר שניגנה חמישיית הגלבוע ניתן לציין את: "שיר בחמישה אקורדים", "מגדים" ("הדודאים נתנו ריחם"), "ניצנים נראו בארץ" "לאן נושבת הרוח".
בשנת 1967 עם נסיעתו של נחום היימן לפריז ואחר כך לאנגליה הגיעה "החמישייה" לסוף דרכה. ביוני 2005 ערכה החמישייה מעין "קאמבק" כאשר הופיעה וניגנה כמה מעיבודיה המקוריים בערב הענקת פרס הוקרה לנחום הימן על תרומתו לזמר העברי מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
מיכה ינון
מיכה יוסף ינון (נולד ב-29 ביולי 1942) כיהן כיו"ר רשות השידור, כראש מנהל תרבות במשרד החינוך, התרבות והספורט, וכמנכ"ל לשכת עורכי הדין.
קורות חיים
מיכה ינון נולד בירושלים לדבורה (לבית מובשוביץ) וליעקב אברהם (בלומברג) ינון שעלו לארץ מפולין.
אביו כיהן כמזכיר מחלקת הכספים בסוכנות היהודית לפני קום המדינה, כמזכ"ל משרד העלייה, כשגריר בקולומביה ובאורוגוואי, כמנכ"ל משרד הדתות (תחת השר ד"ר זרח ורהפטיג), וכשופט בבית הדין הארצי לעבודה ובבית המשפט המחוזי בתל אביב.
בצעירותו למד בבית הספר היסודי הדתי ביל"ו בתל אביב. הוא בוגר מקהלת הילדים ביל"ו בניצוחו של החזן שלמה רביץ. בתיכון למד בבית הספר הדתי צייטלין בתל אביב, ולאחר גיוסו שירת בצבא כמדריך בגדנ"ע. בתום מלחמת יום הכיפורים שירת כקצין חקירות נעדרים במילואים.
ינון בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית (1964). התמחה במשרד עו"ד מיכאל כספי (1964–1966), וכיהן בתפקידים ציבוריים רבים לאורך השנים.
מיכה ינון נשוי לנילי ולהם שלושה בנים: איל, זהר ודרור, ועשרה נכדים.
עשייה ציבורית
במהלך חייו המקצועיים פעל ינון בארבעה מעגלים מרכזיים: הציונות הדתית, המשפט, התקשורת, והתרבות.
הציונות הדתית
ינון נמנה עם הפעילים המרכזיים בחוגי הצעירים במפד״ל בראשותו של זבולון המר, לצידם של יהודה בן מאיר, דני ורמוס, שאול יהלום וזבולון אורלב. מטרתם הייתה להרחיב את מעגלי השפעתם של דור הכיפות הסרוגות אל מעבר לתחומי העניין המסורתיים של יחסי דת ומדינה והחינוך הדתי, ולשלבם בכל תחומי הפעילות הציבורית והפוליטית.
הוא שימש כשליח בני עקיבא בלוס אנג'לס (1966–1968), כראש המחלקה לדור הצעיר במפד"ל (1970–1974), וכן היה נציג המחלקה לחינוך ותרבות תורניים של ההסתדרות הציונית העולמית בארצות הברית (1974–1977). בתפקידו זה היה אחראי, בין היתר, על המורים השליחים ברחבי צפון אמריקה.
בעקבות יוזמתו של ראש המחלקה לחינוך ותרבות תורניים בגולה דאז, משה קרונה, חתם ינון מטעם ההסתדרות הציונית העולמית על הסכם עם הרב יוסף דוב הלוי סולוביצ׳יק, שאיפשר לראשונה את פרסום ספריו של הרב בעברית. כמו כן, ראיין ינון את הרב סולובייצ׳יק בריאיון מקיף שהתפרסם בעיתון 'הצופה'.
בשנת 1971 נמנה עם מייסדי 'האגודה להתנדבות בעם', העמותה שייסדה את השירות הלאומי בישראל.
משפט
ינון כיהן כמנכ"ל לשכת עורכי הדין (1977–1992), בתקופות כהונתם של ראשי הלשכה יצחק טוניק, מנחם ברגר, אמנון גולדנברג, דוד ליבאי, יעקב רובין ודרור חוטר־ישי.
בתקופת כהונתו כמנכ"ל לשכת עורכי הדין, ייסד ינון את שמ"ע – שירות משפט עברי, המאפשר לכל משפטן להיעזר במקורות מן המשפט העברי בדיוניו. המערכת פותחה באוניברסיטת בר-אילן. ינון היה מיוזמי הקמת המכון להשתלמות עורכי דין ביחד עם פרופ׳ דוד ליבאי, וכן היה מיוזמי הקמת בית הלשכה בירושלים, וייסד את ביטאון הלשכה 'עורך הדין'. במהלך הכנסת התשיעית יזם את ייצוגה הקבוע של הלשכה בדיוני ועדת חוקה, חוק ומשפט. ינון הוא יקיר הלשכה לשנת 2009.
בשנת 2013 מונה ינון כחבר בוועדה הציבורית לבחינת חוק לשכת עורכי הדין, בראשות השופטת אילה פרוקצ'יה. הוועדה מונתה על ידי שר המשפטים הפרופ' יעקב נאמן.
תקשורת
ינון היה המשנה ליו"ר רשות השידור פרופ' ראובן ירון (1981–1984), ובהמשך התמנה ליו"ר רשות השידור (שתי קדנציות), 1984–1987; 1992–1995, בעת כהונתם של השרים זבולון המר, יצחק נבון ושולמית אלוני. בעת כהונתו, מנכ״לי הרשות היו: טומי לפיד, אורי פורת, אריה מקל, מוטי קירשנבאום. ינון נאבק על פתיחת עולם התקשורת לעיתונאים דתיים, ועל שידורים בעלי אופי יהודי כגון - שידור חידון התנ"ך, זמני כניסת שבת, פרקי חזנות ושידורים ביום ירושלים.
בשנת 1985 מנע ינון את הניסיון הראשון לסגור את חטיבת החדשות בגל"צ.
ינון עמד בראש פרויקט שימור בית החולים שערי צדק בירושלים והעברת משרדי רשות השידור למבנה המשומר והמשופץ. הוא טיפח את קול המוזיקה, ועמד בראש הוועדה לשיתופי פעולה עם הקולנוע הישראלי.
בעת כהונתו היה בין היוזמים להקמת היחידה לעיתונאות ותקשורת באוניברסיטת בר-אילן, בשנת 1987 והרצה בה בתחום תקשורת ציבורית ומשפט. כמו כן הוא כיהן כיושב ראש עמותת 'נהורה' - מכון ישראלי לסרטים בנושאים יהודיים.
בנוסף, ינון היה חבר מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו בהקמתה, בשנת 1991.
לאחר פרישתו מרשות השידור ינון הגיש תוכנית תרבות ברשת ב' ברדיו יחד עם ענת דולב בשנים 1996–1998.
בג"ץ הרב כהנא
בתקופת כהונתו של ינון כיו"ר רשות השידור, ולאחר הבחירות לכנסת ה-11, התכנס פורום החדשות של רשות השידור במטרה להבטיח שכלי התקשורת הממלכתיים לא ישמשו במה לדברי הסתה נגד אזרחים ולהצהרות הפוגעות במדינת ישראל והמנוגדות לעקרונות מגילת העצמאות - בין השאר, הצהרותיו ודעותיו הפוליטיות של הרב מאיר כהנא, מנהיג תנועת כ"ך. בג"ץ חבר הכנסת הרב מאיר כהנא נגד הוועד המנהל של רשות השידור שניתן ב-5 בפברואר 1987, הוא אבן דרך מרכזית בפסיקת בית המשפט העליון באשר להיקף הזכות לחופש הביטוי הפוליטי בכלי התקשורת במדינה דמוקרטית. אל מול האינטרס הציבורי של גזענות ופגיעה בשלום הציבור, קבע בג"ץ כי רשות השידור חייבת לתת זמן שווה לכל הדעות ואסור לה להפלות בין דעות והשקפות ולמעשה קיבל את עתירתו של הרב כהנא.
בג"ץ תשדירי חסות ברשות השידור
עניין נוסף שהגיע בזמן כהונתו של ינון להכרעת בג״ץ עסק בשאלת זכותה של רשות השידור לשדר תשדירי שירות וחסות, שם פסק בג״ץ שבסמכותה של רשות השידור לשדר תשדירים אלה, בניגוד לעתירת איגוד העיתונים היומיים בישראל, ובניגוד לדעת היועץ המשפטי לממשלה.
תרבות
בשנים 1998–2009 כיהן ינון כראש מנהל תרבות במשרד החינוך, התרבות והספורט, בעת כהונתם של השרים: זבולון המר, יצחק לוי, מתן וילנאי, אופיר פינס-פז, מאיר שטרית, ראלב מג'דלה ולימור לבנת. כחלק מתפקידו זה היה חבר מועצת רשות העתיקות.
בזמן כהונתו נאבק ינון להרחיב את עולם התרבות ולכלול בו יצירות ומיזמים שעד אז לא ניתנה להם במה ותמיכה. הוא תמך וקידם מפעלי תרבות בפריפריה ופיתח פרויקטים כמו סינמטק שדרות, פסטיבל עכו, פסטיבל המשוררים במטולה. ינון שם דגש מיוחד על עולם המוזיקה לכל גווניו, ממוזיקה קלאסית ועד מוזיקה יהודית ואתנית, מחזנות ועד פייטנות וממוזיקה ערבית ועד זמר עברי. באשר למוזיקה קלאסית, ינון עודד ותגמל תזמורות שיזמינו ויבצעו יצירות מקוריות של מוזיקה קלאסית מודרנית ישראלית ; באשר למוזיקה יהודית, ינון פיתח את פסטיבל הכליזמרים בצפת, ייסד את כתות האמן הבינלאומיות לכליזמר בגליל ובירושלים וקידם את התזמורת האנדלוסית. פעל לחידוש עולם החזנות באמצעות קונצרטים של יובל חזנות בניהולו המוזיקלי של ד״ר מרדכי סובול, בשיתוף עם התזמורת הפילהרמונית. היה מהיוזמים לשימור ושיפוץ בית ביאליק בתל אביב ובית עגנון בירושלים, ויזם את פרס יהודה עמיחי לשירה בשנת 2000.
מאז צאתו לגמלאות (2010) מכהן ינון כיו"ר וכחבר הנהלה בגופי התרבות הבאים: יו"ר שמורת הטבע נאות קדומים ליד מודיעין; יו"ר תרבות לישראל – פעילות תרבות בפריפריה; יו"ר בית הקונפדרציה ע"ש חיים גורי, מרכז תרבות בירושלים; יו"ר המכון הישראלי לתרגום ספרות עברית; חבר מועצת המוזיאונים; חבר בנאמנות אוהל שם בתל אביב; חבר בהנהלת מרכז הבמה בגני תקווה; חבר בהנהלת יובל האנסמבל הישראלי לחזנות ומוזיקה יהודית; חבר בהנהלת הסינמטק בשדרות; חבר בהנהלת תיאטרון קליפה.
ינון חבר הוועדה המייעצת במספר פסטיבלים: פסטיבל עכו לתיאטרון אחר; פסטיבל 'לא בשמיים' בגליל העליון; כיתות האמן הבינלאומי לכלייזמר; פסטיבל מטולה למשוררים ופסטיבל העוד הבינלאומי; כמו כן, בשנים 2010–2022 היה חבר הנהלת פסטיבל ישראל; חבר הוועד המנהל של האקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים; וחבר בהנהלת בית אבי חי (2007-2019).
טל חיים סמנון
טל חיים סמנון (Tal-Haim Samnon, נולד בשנת 1986) הוא פסנתרן ישראלי.
לימודים
סמנון נולד בתל אביב. מגיל שש היה תלמידה של חנה שלגי בקונסרבטוריון גבעתיים. הוא בוגר בית הספר התיכון לאמנויות תלמה ילין ובשירותו הצבאי היה מוזיקאי מצטיין. בהמשך למד לתואר ראשון בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שליד אוניברסיטת תל אביב, אצל אריה ורדי והשתלם לתעודת אמן אצל פרופסור איבלין ברנקאר בבית הספר ע"ש ג'ייקובס באוניברסיטת אינדיאנה, ארצות הברית.
קריירה
סמנון מופיע מגיל תשע בקונצרטים בישראל, באירופה, בארצות הברית ובאפריקה. הוא מנגן בקביעות בסדרות הקונצרטים של בית עיריית טמפלהוף-שנברג בברלין.
סמנון מנגן מוזיקה קאמרית ומופיע כסולן עם תזמורות רבות, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, בניצוח זובין מהטה. הוא מנגן בקביעות בקונצרטים של איגוד הקומפוזיטורים בישראל, בסדרות של מוזיאון תל אביב, בסדרת הקאמריות של הפילהרמונית, בפסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון ועם הקאמרטה הישראלית ירושלים.
תחרויות ופרסים
סמנון זכה בפרסים בתחרויות שונות:
ארנבת השלג
ארנבת השלג (שם מדעי: Lepus americanus), הוא מין בסוג ארנבת ממשפחת הארנביים שתחום תפוצתו בצפון אמריקה הצפונית. בתחום תפוצתה מכונה הארנבת בשם העממי "ארנבת נעל השלג" (snowshoe hare), בשל רגליה הקדמיות הגדולות והסימנים שזנבה משאיר. רגליו של בעל החיים מונעות את שקיעתו בשלג בעת שהוא הולך או קופץ. על כפות רגליו יש פרווה שמגינה עליהן מהטמפרטורות הנמוכות מאוד.
לשם הסוואה הופכת פרוותו ללבן במהלך החורף ולגוון חום-חלודה במהלך הקיץ. בטנו לבנה בכל עונות השנה. מאפיינים מזהים של ארנבת השלג כוללים ציצית פרווה שחורה בקצה אוזניו, ואוזניים קצרות מאלו של מיני הארנבת האחרים.
בקיץ הארנבת ניזונה מצמחים כדוגמת דשא, שרכים ועלים. בחורף היא אוכלת זלזלים, קליפת עצים, ניצנים של פרחים וצמחים, ובדומה לארנבת הקוטב, ידוע כי היא גונבת בשר ממלכודות שבהן יש פיתיון. ארנבות הן אוכלי בשר כתלות בזמינות של חיות מתות, וידוע כי הן אוכלות מכרסמים מתים כדוגמת עכברים, עקב הזמינות הנמוכה של חלבון בתזונה הצמחונית. לעיתים נצפות ארנבות כשהן ניזונות בקבוצות קטנות. ארנבת השלג פעילה בעיקר בלילה ולא נכנסת לתרדמת חורף.
ארנבת השלג מסוגלת להמליט עד ארבע פעמים בשנה כשבכל שגר יש בין שלושה לשמונה גורים. הזכרים מתחרים על הזכות להזדווג, והנקבות יכולות להזדווג עם כמה זכרים.
תפוצה וטקסונומיה
תחום תפוצת ארנבת השלג הוא בצפון אמריקה הצפונית. ארנבות השלג שוכנות בעיקר בטייגה ובחלקם העליון של יערות הרריים. בתוך יערות אלו הם מעדיפים בתי גידול שבהם יש שכבת שיחים צפופה. גבול התפוצה הצפוני הוא מהאי ניופאונדלנד במזרח קנדה ועד מערב מדינת אלסקה בארצות הברית. גבול התפוצה הדרומי בהרי סיירה נבדה עד מרכז קליפורניה, בהרי הרוקי עד דרום יוטה וצפון ניו מקסיקו, ובהרי האפלצ'ים עד קרוליינה הצפונית וטנסי.
תת-המינים המוכרים של ארנבת השלג (בסוגריים שמות המדענים שזיהו את תת-המין) הם:
תיאור ואורח חיים
אורכה של הארנבת הבוגרת בין 41 ל-52 סנטימטרים כשאורך הזנב בין 3 ל-5 סנטימטרים, ומשקלה כקילוגרם וחצי, אחת הארנבות הקטנות בסוג. בדומה למין ארנבת ההרים (Lepus timidus) מחליפה הארנבת את כסותה מחום בקיץ ללבן בחורף במטרה להסתוות בשלג ולהתחמק מטורפים (אם כי שינוי זה לא מתרחש בכל המקומות המשמשים לה בית גידול). אורך אוזניה בין שישה לשבעה סנטימטרים ובקצותיהן ציצת שער שחורה. רגליה מכוסות בפרווה צפופה, בייחוד על רגליה הקדמיות. עובדה שהביאה לכינוייה באנגלית ובשפות נוספות כ"ארנבת נעל השלג".
ארנבות שלג פעילות בין ערביים ובלילה. אלו בעלי חיים ביישנים, נוהגים להתחבא ומבלים את מרבית היום בשקעים אותם חפרו מתחת למצבור של שרכים, סבך שיחים וגזעי עצים כרותים. לעיתים הם משתמשים במחילות גדולות נטושות של אפולודון (Aplodontia rufa). רמת הפעילות היומית גוברת בעונת הרבייה. ארנבות צעירות הן בדרך כלל פעילות יותר ונזהרות יותר מארנבות בוגרות.
ארנבות השלג פעילות כל השנה. עונת הרבייה עבור הארנבות מתחילה כתגובה לתחילת צמיחה חדשה ומשתנה בהתאם לקו הרוחב, המיקום, ומאורעות שנתיים (כדוגמת תנאי מזג האוויר והשלב במחזור האוכלוסייה של ארנבת השלג, ראו בהמשך). הרבייה מתחילה בשלהי דצמבר עד ינואר ונמשכת עד יולי או אוגוסט. בצפון מערב אורגון, שיא הפעילות המינית אצל הזכרים (כפי שנמדד על פי משקל האשכים) הוא בעיקר במאי והשפל הוא בנובמבר. באונטריו השיא הוא במאי ובניופאונדלנד ביוני. הייחום אצל הנקבות מתחיל במרץ בניופאונדלנד, אלברטה ומיין, ובתחילת אפריל במישיגן ובקולורדו. השגרים הראשונים בשנה נולדים מאמצע אפריל עד מאי.
ההיריון נמשך בין 35 ל-40 ימים. מרבית המחקרים מדווחים על היריון ממוצע של 37 ימים. גודל שגר ממוצע נע בין שלושה לחמישה ולדות כתלות בקו הרוחב, הגובה והשלב במחזור האוכלוסייה, ונע בין אחד לשבעה. שלג כבד בחורף מקרב לארנבות את הענפים העליונים יותר של העצים שניתן ללחך ויש לו השפעה חיובית על מצבם התזונתי של הבוגרים בגיל הרבייה. השגרים קטנים יותר בקטעים הדרומיים של תחום התפוצה של הארנבות כיוון ששם כמות השלג קטנה יותר. הגורים נולדים כשהם מכוסים לחלוטין בפרווה, עיניהם פקוחות והם מסוגלים לנוע. הם עוזבים את המחילה שבה נולדו זמן קצר לאחר ההמלטה, לעיתים קרובות תוך 24 שעות. אחרי שעזבו את מקום הלידה, הצאצאים נשארים קרובים זה לזה במהלך היום ומתכנסים בערב על מנת לינוק. הגמילה מחלב האם מתרחשת בין 25 ל-28 יום אחרי ההמלטה למעט השגר האחרון של העונה, שעשוי לינוק במשך חודשיים ואף יותר מכך.
נקבות ארנבת השלג יכולות להרות שוב ביום ה-35 לאחר תחילת ההיריון. מכאן יוצא שהארנבת יכולה להתעבר עם שגר שני לפני שהשגר הראשון נולד (לארנבות השלג יש שני רחמים). אחוז הנקבות ההרות נע בין 78% ל-100% במהלך תקופת השגר הראשון, 82% עד 100% בתקופת השגר השני. ועבור תקופות השגר השלישי והרביעי משתנה אחוז ההיריון עם מחזור האוכלוסייה. בניופאונדלנד נע מספר השגרים הממוצע לנקבה לשנה בין 2.9 ל-3.5, ובאלברטה היה הממוצע בין 2.7 ל-3.3. מספר השגרים לשנה משתנה על פי השלב במחזור האוכלוסייה (ראו בהמשך). באלברטה המספר הממוצע של שגרים לשנה היה כמעט 3 לאחר שיא האוכלוסייה ו-4 מיד לאחר השפל באוכלוסייה. נקבות מתעברות לראשונה לאחר גיל שנה. התעברות קודם לגיל זה נדירה ונצפתה רק בנקבות מהשגר הראשון של השנה, ורק בשנים מיד לאחר שפל במחזור האוכלוסייה.
ביוקון היה קצב ההישרדות של ולדות לאחר 30 ימים 46%, 15%, ו-43% מהשגר הראשון, השני והשלישי של השנה בהתאמה. לא היה שינוי בקצב התמותה בחלקות שבהם הוסף מזון בצורה מלאכותית. הגורם העיקרי לתמותה הוא טריפה על ידי יונקים קטנים, כולל סנאי אדום אמריקני (Tamiasciurus hudsonicus) וסנאי קרקע ארקטי (Spermophilus parryii). חברים בשגר נוטים לחיות או למות ביחד לעיתים קרובות מאשר במקרה. סיכויי ההישרדות של פרטים קטנים ככל שכמות הוולדות בשגר גדולה יותר, וגדלים ככל שמשקל הוולד בהמלטה היה גדול יותר.
אוכלוסיות צפוניות של ארנבות שלג עוברות מחזורים הנעים בין שבע לשבע עשרה שנים בין שיא האוכלוסייה. הזמן הממוצע בין שיאים הוא בערך עשר שנים. תקופת השפע נמשכת בין שנתיים לחמש שנים, ובעקבותיה מגיעה ירידה חדה בגודל האוכלוסייה למספרים נמוכים או אף לנדירות מקומית. האוכלוסיות לא מגיעות לשיא בעת ובעונה אחת בכל האזורים, אם כי קיימת מידה רבה של סינכרוניות בקווי הרוחב הצפוניים. בין 1931 ל-1948 היה המחזור מסונכרן בתוך שנה או שנתיים על פני מרבית קנדה ואלסקה, למרות השוני בכמות ובמיני הטורפים ובזמינות המזון. במרכז אלברטה, נוצר שפל במספר ארנבות השלג ב-1965, כשהצפיפות הייתה בין 42 ל-74 ארנבות ל-400 דונם. שיא האוכלוסייה הגיע בנובמבר 1970 כשהצפיפות של האוכלוסייה הגיעה בין 2,830 ל-5,660 ארנבות שלג ל-400 דונם. בחלקים הדרומיים של תחום התפוצה של הארנבות התנודה בגודל האוכלוסיות אינה כה קיצונית.
ניסיונות באזור מגודר באלברטה הוכיחו שלליחוך ענפים ועשבים בתקופה של שיא האוכלוסייה של ארנבות השלג יש את ההשפעה הגדולה על מיני הצמחים האכילים, ובכך מצמצם את כמות המזון הזמין. במחקר זה היה זמין מזון בלתי מספיק תזונתית על מנת לשמר את מספר ארנבות השלג של שנות השיא.
בתי גידול מועדפים
המשתנים העיקריים הקובעים את איכות בית הגידול כוללים מחסומי ראייה ממוצעים והביומסה הראויה לליחוך. ארנבות שלג מעדיפות יערות צעירים שבהם קיים תת-יער סבוך. נוכחות המחסה היא הגורם הקובע העיקרי באיכות בית הגידול, והוא חשוב יותר מזמינות מזון או הרכב המינים בבית הגידול. עם זאת, הרכב המינים משפיע על צפיפות האוכלוסייה. תת-יער עבות ביערות מחטניים מאפשרים צפיפות אוכלוסייה גדולה יותר של ארנבות שלג מאשר יערות עצים רחבי עלים בשל איכות המחסה. תצפיות במיין הוכיחו שנקבות של ארנבות שלג היו נפוצות יותר באתרים עם פחות מחסה, אבל עם יותר מזון זמין.
ליחוך ענפים בחורף תלוי בגובה סבך השיחים של תת-היער ובעומק השלג. ליחוך ענפים בחורף בשלג עמוק מתבסס על עצים צעירים בעלי גזע דק בגובה שבין 1.8 ל-2.4 מטרים.
במערב וושינגטון מתיישבות ארנבות שלג במרבית השטחים שנוקו מצמחייה בין אם על ידי שרפה או בלא שרפה בתוך ארבע או חמש שנים שכשהצמחייה בשטח הופכת סבוכה מספיק. בחורשות שבהן העצים מבוגרים יותר (מעל 25 שנים), מתחילה צפיפות הגזעים לקטון והמחסה לארנבות השלג מצטמצם. לעומת זאת, בצפון-מרכז וושינגטון לא מתיישבות ארנבות השלג בשטחים שנוקו מצמחייה לפני שעברו שש או שבע שנים, ועוברות בין 20 ל-25 שנים כדי שצפיפות האוכלוסייה תגיע לשיא. ספירת גללים של ארנבות שלג בחורף הייתה הגבוהה ביותר בחורשות של עצי אורן מהמין אורן מפותל בני 20 שנים, נמוכה יותר בחורשות של אורנים מבוגרים יותר מאותו מין, והנמוכה ביותר בחורשות של אשוחיות. במערב אורגון, היו ארנבות שלג מצויות בשפע רק בשלבי הסוקצסיה הראשוניים, כולל שדות שיחים יציבים. במערב-מרכז אורגון נכרת יער של עצים בוגרים של אשוח דאגלס ונוטר במשך עשר שנים של סוקצסיה. מעט ארנבות שלג נצפו ביערות הבראשיתיים הסמוכים. הן ייצגו אוכלוסיות דלילות מפוזרות. ארנבת שלג בודדה נצפתה בחלקה המופרעת שנתיים וחצי אחרי שהעצים נכרתו ונשרפו. בשלב זה הייתה תכסית הקרקע דומה לזו של יער שלא עבר כריתה. 9 שנים אחרי ההפרעה גדלה צפיפות האוכלוסייה של ארנבות השלג בצורה ניכרת.
במערב וושינגטון השתמשו ארנבות השלג בצורה שגרתית במדרונות התלולים שבהם המחסה היה מספק. עם זאת מרבית המחקרים הראו כי הן מעדיפות מדרונות מתונים. אור הירח מגדיל את מידת הפגיעות של ארנבות השלג לטריפה, בייחוד בחורף. הן מעדיפות להימנע משטחים פתוחים במהלך המצבים שבהם הירח בהיר ובמהלך השלבים בלילה מסוים שבהם הלילה בהיר. פעילותן זזה מתת-היער של יערות מחטניים בחורף לתת-יער של עצים רחבי עלים בקיץ.
מבנה הצמחייה משחק תפקיד חשוב בגודל הטריטוריה של ארנבת השלג. ארנבות השלג נודדות למרחק של עד 8 קילומטרים כאשר יש מחסור במזון. במונטנה הטריטוריה של הארנבת קטנה יותר ביערות שיחים מאשר ביערות פתוחים. בקולורדו וביוטה, היה גודל הטריטוריה הממוצע של שני הזוויגים כ-81 דונם. על האי מונטריאול בקוויבק הייתה הטריטוריה היומית הממוצעת של שני הזוויגים כ-16 דונם ביערות מעורבים מבוגרים. במונטנה היה גודל הטריטוריה הממוצע כ-100 דונם לזכרים וכ-76 דונם לנקבות. באורגון היה גודל הטריטוריה הממוצע כ-59 דונם.
גונסאלו מונטייל
גונסאלו אריאל מונטייל (בספרדית: Gonzalo Ariel Montiel; נולד ב-1 בינואר 1997 בגונסאלס קטאן שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן ימני בקבוצת סביליה מהלה ליגה ובנבחרת ארגנטינה.
ארנבת השלג
טורפים
ארנבת השלג היא הטרף העיקרי עבור כמה טורפים. הטורפים העיקריים הם: שונר קנדי (Lynx canadensis), שונר מצוי (L. rufus), דלק דייג (Martes pennanti), דלק אמריקני (M. americana), סמור ארך-זנב (Mustela frenata), חורפן אמריקאי (M. vison), שועלים (מהמינים Vulpes ו-Urocyon), זאב ערבות (Canis latrans), כלב הבית (C. familiaris), חתול בית (Felis catus), זאב מצוי (C. lupus), פומת ההרים (Felis concolor), אוח וירג'יניה (Bubo virginianus), לילית מהמין לילית אמריקנית (Strix varia), לילית מנוקדת (S. occidentalis) וליליות נוספות, עקב אדום-זנב (Buteo jamaicensis), נץ גדול (Accipiter gentilis) וניצים אחרים, עיט זהוב (Aquila chryseatos) ועורבים. טורפים נוספים כוללים את הדוב השחור האמריקני (Ursus americanus). בפארק הלאומי גליישר ארנבות השלג הם טרף לזאב הרי הרוקי צפוני (Canis lupus irremotus).
גונסאלו מונטייל
קריירת מועדונים
ב-13 באוגוסט 2021 חתם מונטייל על חוזה לשלוש עונות בסביליה מהלה ליגה. ב-14 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד רד בול זלצבורג במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות לעונת 2021/2022. ב-22 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 1–3 על ולנסיה במסגרת המחזור השישי לעונת 2021/2022. בעונתו הראשונה במועדון ערך 18 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-31 במאי 2023, כבש את הפנדל האחרון בשלב הפנדלים בגמר הליגה האירופית, מה שהביא לניצחונה של סביליה ולזכייתה בגביע.
קריירה בינלאומית
ב-22 במרץ 2019 ערך מונטייל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה, בהפסד 1–3 לנבחרת ונצואלה במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה שזכה בקופה אמריקה 2021, ואף שיחק בניצחון 0–1 על נבחרת ברזיל בגמר.
נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר מונדיאל 2022. כבש את הפנדל האחרון בשלב הפנדלים בגמר גביע העולם, מה שהביא לניצחונה של ארגנטינה ולזכייתה השלישית בגביע העולם.
אליהו קליין
רבי אליהו קליין (תרי"ב 1852 - תרפ"ח 1928) היה רבה של האלמין ומגדולי הרבנים בטרנסילבניה.
קורות חייו
נולד בשנת תרי"ב (1852) בעיר חוסט לאביו רבי שמואל שמעלקא, ששימש שם כרב ולאמו דבורה קליין (לבית כ"ץ). נישא לביתו של רבי שלמה זלמן אולמן בעל היריעות שלמה. בשנת תרל"ד (1874) נתמנה לכהן כרבה של האלמין במקום אחיו ר' שלום קליין שנפטר אז, בהאלמין החזיק ישיבה, בתפקיד רבה של האלמין כיהן עד פטירתו. נפטר בראש חודש שבט תרפ"ח (1928).
בניו, רבי שלמה זלמן קליין אב"ד נאווע, רבי יעקב שלום קליין, רבה של האלמין אחרי פטירת אביו מייסד וראש הישיבה בעיר, רבי משה קליין, דיין ור"מ בגראסוורדיין, הרב מאיר קליין ממארגארעטן מרגיטה. חתניו, רבי יצחק אייזיק האברפעלד אב"ד סאכאטישט, רבי יוסף לעוויא מו"צ בהאלמין.
חידושי תורה ממנו נדפסו בקונטרס "תורת אליהו ויוסף" בתוך הספר "עיר חנוך", חלק ב, ירושלים תשמ"ב מעמ' שכה.
האוון גו-האן
האוון גו־האן (בקוריאנית: 황교안, בהנג'ה: 黃敎安, באנגלית: Hwang Kyo-ahn; נולד ב־15 באפריל 1957) הוא ראש הממשלה הארבעים וארבעה של קוריאה הדרומית, שכיהן גם כנשיאהּ בפועל של המדינה.
ביוגרפיה
מ־11 במרץ 2013 עד 18 ביוני 2015 כיהן כשר המשפטים. מכהן כראש ממשלה מ־18 ביוני 2015.
מ־9 בדצמבר 2016, אז הושעתה הנשיאה פאק גון־הייה על ידי האספה הלאומית, כיהן האוון כנשיאהּ בפועל של המדינה. האוון הוסיף לכהן כנשיא בפועל גם לאחר שפאק הודחה מתפקידה ב־10 במרץ 2017. כהונתו של האוון כנשיא בפועל הסתיימה ב־10 במאי 2017 עם השבעתו של מון ג'יאה־אין לנשיא. למחרת הסתיימה גם כהונתו כראש ממשלה.
האוון הוא עורך דין בהכשרתו. נשוי ואב לשניים.
האח הגדול (תוכנית טלוויזיה ארגנטינאית)
האח הגדול ארגנטינה (בספרדית: Gran Hermano) היא תוכנית ריאליטי המופקת על ידי Endemol בהגשת חורחה ריאל, לאחר שסולדד סילביירה הגיש לפני במשך שלוש עונות. זו הגרסה של ארגנטינה לאח הגדול המשודרת ב-Telefe. היא שודרה לראשונה ב-10 במרץ 2001. היו לה שבע עונות ואחת של VIP, כאשר העונה השמינית התחילה ב-22 באפריל 2015 לאחר שלוש שנים של הפסקה, בבית החדש שלה América TV.
רשב"ם
רבי שמואל בן מאיר (רשב"ם) (1080 לערך – 1160 לערך) היה פרשן המקרא, פרשן התלמוד ומבעלי התוספות, נכדו של רש"י ותלמידו. חי במחצית הראשונה של המאה ה-12. נודע במיוחד בנטייתו להיצמד לפשט הכתוב בפרשנותו למקרא.