cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אברהם אבן עזרא
קשרים וידידים
אבן עזרא פגש בקורדובה גם את רבי יוסף אבן צדיק, שהיה רב, משורר ופילוסוף. בין שניהם שררה ידידות גדולה, עד כדי כך שרבי יוסף מכנה את אבן עזרא "אחי". נראה שההערכה של אבן עזרא לרבי יוסף לא נפלה מהערכתו של האחרון אליו לפי תשובותיו במכתבים ששלח לו, ובהם ביטויים כגון "אבי בשיר כליל החכמה". נראה שרבי יוסף אף תרם כסף לאבן עזרא. כהנא טען, על סמך שיריו של אבן עזרא, כי יוסף אבן צדיק התרעם על רבי אברהם אבן עזרא בזמן מסוים, אך לא נמצא מקור שטוען כך במפורש ואף השירים שכהנא מביא כראיה לא ברורים כל צורכם בהקשר זה.
גם רבי משה אבן עזרא היה מידידיו של אבן עזרא (אין קרבה משפחתית), ואבן עזרא העריך אותו מאוד כחוקר וכמשורר.
לאבן עזרא כנראה היו חמישה ילדים, רק אחד מהם, יצחק, ידוע לנו בשמו. לא ידוע מה קרה לשאר ילדיו. בנו יצחק היה משורר בעצמו. כאמור לעיל, יש אגדה שהוא היה נשוי לבתו של רבי יהודה הלוי, ואף עלה עמו לארץ ישראל, אך מידת האמת שבאגדה זו קלושה. יצחק כנראה התאסלם בעקבות מורו ומיטיבו נתנאל מבגדד שהתאסלם אך לא ידוע בבירור אם התאסלם באמת או רק למראית עין. נראה שיצחק חזר לדת היהודית לאחר התאסלמותו, אך זמן קצר לאחר אירוע זה נפטר. אסון זה היה מכה קשה לאבן עזרא. הוא אף חיבר קינה על בנו.
פירושיו למקרא
הראב"ע הוא מגדולי מפרשי המקרא בכל הדורות, ופירושיו מצטיינים בנטייה חזקה לפשט. פירושיו מקוריים ומצטיינים בסגנונם הקצר והתמציתי, הקשה לעיתים להבנה. אבן עזרא שם דגש חזק על פירוש לפי כללי הדקדוק. פעמים רבות הוא מפרש על פי עקרונות האסטרולוגיה, בה ראה חכמה אמיתית וחשובה כיתר בני דורו. הוא מרבה לעסוק בשאלות כרונולוגיות ובבירור המציאות הממשית המתוארת במקרא. הראב"ע מרבה להביא מפירושי הקדמונים - רבניים וקראים, פעמים שהוא מסכים עמם ופעמים שהוא חולק עליהם, לעיתים בעוקצנות.
יש בידינו פירושים של אבן עזרא לחמישה חומשי תורה, לחמש מגילות, לישעיהו, לתרי עשר, לתהלים, לאיוב ולדניאל. כנראה הפירושים למשלי ולעזרא ונחמיה, המיוחסים לו, אינם שלו, ומי שכתבם הוא רבי משה קמחי. אבן עזרא מזכיר את פירושיו לנביאים ראשונים ולמשלי, אך אלה לא הגיעו לידינו.
הקדמתו לפירוש התורה
אבן עזרא כתב הקדמה נרחבת לפירוש התורה ובה הוא מפרט חמש שיטות לפירוש התורה. לצורך הדגמה של שיטותיו הוא משתמש במשל מתחום המתמטיקה - נקודה בתוך עיגול, כשהנקודה היא הפירוש האמיתי ושאר הפירושים ממוקמים ביחס אליה.
חמש הגישות לפירוש התורה הן:
פירושו לתורה
שתי מערכות פירושים לחמשת חומשי תורה. אחת מכונה 'הפירוש הארוך', והשנייה 'הפירוש הקצר', וזאת בשל היותם של 'דיבורי המתחיל' בפירוש המכונה 'ארוך' ארוכים יותר, בדרך כלל, מאלה של הפירוש המכונה 'קצר'. הפירושים לפסוקים פעמים רבות דומים מאוד בין שתי מערכות הפירושים, אך לעיתים גם חלוקים.
כאמור, ר' אברהם מגדיר בהקדמתו הארוכה לפירושו לתורה את דרכו הייחודית בפירוש המקרא. חז"ל הבינו שישנם ארבעה רבדים מקבילים בפירוש פסוקי התורה: פשט, דרש, רמז וסוד. פרשנים רבים בני התקופה בללו בפירושיהם את רבדים אלו יחד. לעומתם, ר' אברהם שאף למצוא את הפשט הפשוט של כל פסוק ולהפריד בינו ובין דרשתו של הפסוק. מתוך שאיפה זו - לאורך פירושו לתורה מתעמת עם פירושיהם של פרשנים שונים מכלל קשת פרשני המקרא, החל מחז"ל במדרש ובתלמוד וכלה בפירושיהם של חכמי הקראים. לגבי חלקם טען שהם דרש ולא הפשט של הפסוק, ואילו כנגד חלקם טען שהם לא הפשט האמיתי של הפסוק. למרות זאת, קיבל ר' אברהם שהלכה למעשה נעשית על פי דרשתם של חז"ל.
את פירושו לתורה, כתב ר' אברהם בלשון קצרה, תמציתית ופיוטית, לכן נכתבו ספרים רבים כדי לפרש את כוונתו, כמו שניתן לראות בהרחבה בפרק הבא. הרבה 'דיבורי המתחיל' מכילים מילים בודדות ואף, לפעמים, מילה אחת. עם זאת, במקומות בהם הזכיר עניין עקרוני - הרחיב ר' אברהם אפילו מספר דפים רק על 'דיבור מתחיל' אחד. בנוסף ללשון הפיוטית והתמציתית, ביטא ר' אברהם את כישרונו בשירה בפירושו לתורה גם בדרך נוספת. בחלק מן הפרשות פתח ר' אברהם בכמה שורות של שירה, לדוגמה, את פרשת בשלח, פתח:
דבר נוסף הבולט בפירושו, למעט השאיפה לרובד הפשט, היא בלשנות עברית. רבים מפירושיו של ר' אברהם בן עזרא עוסקים בעניינים לשוניים, בפירוש מילים וכללי דקדוק ייחודים בלשון המקרא. מהיקפם ותוכנם של אלה - משתקפת גאוניותו של ר' אברהם בן עזרא גם בתחום הבלשנות.
פירושים על פירושו
על פירושו לתורה נכתבו עשרות רבות של פירושים בגלל סגנונו הקשה להבנה, כתיבתו המלאה ברמזים ומעמדו החשוב. בין פירושים אלו ניתן למנות:
היחס לכתיבת התורה
אבן עזרא מנה בפירושו לספר דברים שנים עשר פסוקים הנחזים ככאלו שנכתבו לאחר מותו של משה ובכך מהווים קושיה על האמונה שהתורה הוכתבה למשה על ידי הקב"ה. על פסוקים אלו כותב אבן עזרא: . ובפירושו על הפסוק כותב אבן עזרא: . לעומת זאת, בהתייחס לפסוק "ואלה המלכים אשר מלכו בארץ אדום לפני מלֹך מלך לבני ישראל" התייחס בחריפות רבה לפירושו של פרשן בשם יצחקי וכתב: "ויצחקי אמר בספרו כי בימי יהושפט נכתבה זאת הפרשה, ... וחלילה חלילה שהדבר כמו שדבר על ימי יהושפט וספרו ראוי להשרף". מפרשי אבן עזרא נחלקו בשאלה מה הוא אותו סוד. יוסף בן עלם הספרדי טען שהסוד הוא שפסוקים מסוימים הוספו לתורה לאחר מות משה, והתנגדותו של אבן עזרא לפירוש היצחקי נוגעת להוספת פרשה שלמה: "כי המוסיף מילה או פסוק לפרש מה שכתב משה להוסיף בו ביאור אין זה דומה למוסיף פרשה שלמה כי מילה או פסוק הוא פירוש אבל פרשה שלמה היא תוספת". לעומתו, שמואל הספרדי טען שהסוד הוא שהדברים נכתבו בנבואה על ידי משה רבנו.
עיסוקו בדקדוק
תחום עניין מרכזי בכתיבתו של אבן עזרא היה דקדוק ובלשנות. ניתן לחלק עיסוק זה לתרגומים (ספרי הדקדוק הערביים), לחיבורים, ולפירושי המקרא ושירתו. מחיבוריו שרדו את השנים שמונה ספרים: נוסף על אלה יש הסוברים כי ספר הדקדוק המקיף ביותר של אבן עזרא בשם "ספר היסוד" אבד, אחרים מזהים אותו כאחד החיבורים הנ"ל.
את חיבוריו כתב אבן עזרא בעברית, גם עבור בני קהילות שלא דיבר בלשונן. בכך תרם רבות להעברת הדקדוק הספרדי של חיוג' וממשיכי דרכו לבני ארצות אירופה הנוצרית אשר לא קראו ערבית.
בשני השערים הראשונים ב"ספר צחות" עוסק אבן עזרא באופן חדשני ומרחיב במהות התנועות והאותיות, צורתן ותכונותיהן. כך למשל מסביר שם אבן עזרא את שמו של החיריק בכך "שבהוצאתו מן הפה נראה הקורא כחורק שיניו".
דוגמה אופיינית לגישתו העצמאית והביקורתית של אבן עזרא היא התייחסותו המקורית לסוגיית השורש של בעלי ע"ו/י. בעוד חיוג' וממשיכיו התאמצו להחיל את עיקרון שלשיות השורש על הגזרות הנחשלות (חסרים, נחים וכפולים) ללא יוצא מן הכלל, לדעת אבן עזרא שורשי ע"ו/י, דוגמת הפעלים קם, שב, גר וכו', אינם אלא בעלי שתי אותיות שורש בלבד (ק"ם, ש"ב, ג"ר) ומכונים בכתביו "הפעלים השניים".
שלל ידיעות, עקרונות ומונחים מתחום הדקדוק שזורים בפירושיו למקרא ברוב חן, בקיצור נמרץ ובשפת רמזים פיוטית, אלו תורמים ללא ספק עוד לתדמיתם הגאונית והעמוקה של פירושיו ומהווים מן הסתם סיבה נוספת לריבוי המפרשים שקמו לפירושיו.
הגותו הפילוסופית
אבן עזרא מעולם לא כתב ספר פילוסופיה מסודר, אך בספריו הרבים מובאים קטעים פילוסופיים רבים. קטעים אלו מביא אבן עזרא פעמים רבות אגב אמירה פיוטית וכשהם מרומזים בלבד, ונאמרים כסודות. השאלה האם הייתה לאבן עזרא הגות פילוסופית מסודרת עומדת במחלוקת עזה, כאשר מצד אחד עומד רבי נחמן קרוכמל, הרואה באבן עזרא פילוסוף מעמיק בעל משנה סדרה ואף כותב עליו:
מן העבר השני נמצא הרב אורבך שמוקיע מכל וכל את שיטת הרנ"ק וטוען שאבן עזרא היה לא יותר מפילוסוף חובב שלא בכך היה מקצועו:
נראה שאבן עזרא חילק את האדם, בהתאם לגישה הנאופלטונית, לשלושה חלקים:
שאלת המשפיעים על אבן עזרא במשנתו הפילוסופית (אם זו קיימת), נתונה במחלוקת. כאשר אבן עזרא מזכיר רק פילוסופים בודדים בספריו, בהם רבי יהודה הלוי, רבי סעדיה גאון ורבי שלמה אבן גבירול.
ספריו המתמטיים
חיבורו המתמטי המובהק של אבן עזרא הוא "ספר המספר", העוסק באריתמטיקה. הספר עוסק בהרחבה בשיטה העשרונית ובאופן השימוש בה, ובכך קדם אבן עזרא לפיבונאצ'י, התורם העיקרי להפצת שיטה זו בעולם המערבי. במקום הספרות ההודיות השתמש אבן עזרא באותיות העבריות א-ט, ואת האפס סימן בעיגול, וכינה אותו "גלגל". בספר שבעה שערים: שער הכפל, שער החילוק, שער החיבור, שער החיסור, שער השברים, שער הערכים ושער השורשים.
להלן דוגמה לתרגיל חיסור המופיע בספר. בצד ימין, בכתיב של אבן עזרא, ובצד שמאל, בספרות השיטה העשרונית
בגדה 5432 טזגב 2379 גה0ג 3053
בנוסף לאריתמטיקה, עוסק הספר, בשער השורשים, במעגל ובתכונותיו.
ספר מתמטי נוסף של אבן עזרא הוא "ספר האחד"; הספר קצר מספריו האחרים ונחשב לפחות מוכר ומשפיע. הספר עוסק בתכונות המספרים השלמים 1 עד 9, מנקודת מבטן של האריתמטיקה, הגאומטריה, האסטרולוגיה והמיסטיקה.
שירת אברהם אבן עזרא
אבן עזרא הרבה לכתוב שירה והיה מהמשוררים הפורים ביותר בתקופתו. שרדו לנו משיריו למעלה משלוש מאות שירים, ונראה ששירים רבים נוספים חוברו על ידיו ולא הגיעו לידינו.
שיריו הם המקור העיקרי למידע על מהלך חייו ובין היתר מספקים מידע על המקומות בהם עבר ועל דברים שעשה אבן עזרא כתב בעיקר בסגנון השירה הערבי, רבי מאיר אבן עזרא אמר : "הם (ראב"ע וריה"ל) הגיעו למעלות השירה היותר רמה על פי דרך הערבים". שיריו מתפרשים על מגוון רחב של נושאים, חלק עיקרי בשירתו היא שירת קודש והגות ובה גם שירת געגועים לציון, חלק עיקרי לא פחות שירת החול שחיבר, כמקובל בשירת ספרד, מהם מכתבים שנכתבו לידידים, שירת שבח, קינות, שירת יין, אהבה וחשק. בין השירים המיוחדים לו, השירים שחיבר על חוסר המזל שלו בפרנסתו, דוגמת ההלצה. לעיתים שילב ממגוון הסוגות בשיר אחד.
נראה שאבן עזרא החל לחבר את שירתו כבר בזמן שהותו בטודילה ובקורדובה, ושם הרבה לחבר שירת חול. נראה שהשירה בתקופה זו הייתה עיקר עיסוקו. על פי עיסוקו וחיבתו לעיסוק זה כינה את עצמו "אברהם השׁר". באותן שנים חיבר את רוב שירי השבח והידידות שנכללו ב"דיוואן" (ספר שירה) שלו.
שנינותו של אבן עזרא
ביצירותיו ניתן למצוא שנינות רבה והומור חריף. דוגמה לכך מופיעה בפירושו לפסוק "וכי יגוף שור איש את שור רעהו" (שמות כא, לה), שבו כתב: "אמר בן זוטא כי 'רעהו' - תואר לשור, ולא ראה כי 'שור איש' סמוך הוא, וכן הוא 'שור רעהו', ואין לשור רֵעַ רק בן זוטא לבדו" (בן זוטא היה קראי, ולכן זכה לתגובה כה חריפה). פרשן אחר כונה בידי אבן עזרא "היצחקי המהביל".
ראב"ע שלל את השימוש במילה "פתרון" לחידות וכדומה. הסיבה לכך היא כי הוא הקפיד מאוד על כללי העברית המקראית, שעל-פיה המילה פתרון קשורה אך ורק לחלומות: "ולא מצאנו מלת 'פתרון' כי אם על חלום" (פירושו לבר' מ, יב).
אבן עזרא עסק גם בחיבור חידות. על-פי המסופר, ניצלו חייו וחיי תלמידיו בזכות פתרון שמצא לבעיית יוספוס הכללית.
דוגמה אופיינית לאחת מחידותיו, בה מסתתר שם אדם ובה נראית שליטתו בעברית: הפתרון הוא - יעקב. 'עשירית הכף בראש השם' - המילה כף בגימטריה: 100. עשירית הכף: 100/10 שזה 10, שזה י' בגימטריה; 'עשירית הכף באחריתו' - המילה כף מסמלת את האות כ' שהיא בגימטריה: 20. עשירית הכף 20/10 שזה 2, שזה ב' בגימטריה; 'והשנית בחשבון כף בחסרון כף ומחציתו' - הכף הראשון הוא בגימטריה 100 פחות הכף השני שמסמל את האות כ': 100-20 שזה 80, פחות מחציתו שזה מחצית האות כ': 80-10 שזה 70, שזה האות ע' בגימטריה; 'והאות השלישית כף' - כף בגימטריה 100 היא האות ק'.
ראב"ע חיבב מאוד שחמט ואף כתב שיר חידה על משחק זה, שמסתיים במילים:
בנוסף לכל האמור לעיל כתב ראב"ע פלינדרומים מעניינים רבים. מהידועים שבהם:
"פרשנו רעבתן שבדבש נתבער ונשרף" (המשמעות: לדבש יש תכונות שגורמות לו לעכל את מה ששוקע בתוכו (כמו הזבוב הרעבתן)). משפט זה הוא גם ריבוע קסם מסדר 5: פ ר ש נ ו ר ע ב ת נ ש ב ד ב ש נ ת ב ע ר ו נ ש ר פ
ספריו
חוברו ברומא: חוברו בלוקה: במנטובה:
חוברו בוורונה: חוברו בצרפת: חוברו בלונדון:
אזכורים חיצוניים לדמותו וליצירותיו
המשורר והמחזאי הבריטי רוברט בראונינג, פרסם ב-1864 פואמה בשם 'Rabbi Ben Ezra'. הפואמה שואבת השראה מדמותו של רבי בן עזרא, מיצירותיו ומהגותו. יצירה זו של בראונינג זכתה לאזכורים, ושימשה השראה בפני עצמה, ביצירות מאוחרות יותר, ובכך הדהדה את דמותו של רבי אברהם אבן עזרא:
על שמו של אבן עזרא, נקרא על הירח מכתש אבן עזרא.
קישורים חיצוניים
כתביו:
חלקת המעפילים בהר הרצל
חלקת המעפילים בהר הרצל היא חלקת קבורה ממלכתית לכבוד כל המעפילים שניסו להגיע לארץ דרך הים ונספו בעת דרכם אל הארץ. בחלקה נמצאים בשתי חלקות נפרדות לקברי חללי האוניה סלבדור וקברי חללי הספינה אגוז. החלקה כוללת גם אנדרטאות לזכר המעפילים ומלוויהם שנספו ושמקום קבורתם לא נודע עד היום. החלקה מצויה בתחילת שביל הזיכרון היורד מהר הרצל אל הכניסה הראשית של יד ושם בסמוך אל אנדרטת נצר אחרון. בסמוך אל חלקת המעפילים נמצאים חלקת גדולי האומה בה קבורים מנהיגי המדינה ואנדרטת חללי פעולות האיבה לזכר קורבנות הטרור שנרצחו בישראל. חלקת מעפילים נוספת לכבוד חללי אוניית הגירוש פאטריה (221 נספים) מצויה בבית הקברות חוף הכרמל שבחיפה. חלקת המעפילים בחיפה הוקמה לפני קום המדינה ולכן החללים לא נקברו בהר הרצל בירושלים.
חלקת קבר אחים לחללי "סלבדור"
ב-31 באוגוסט 1964 הובאו עצמותיהם של מעפילי האוניה סלבדור למנוחת עולמים בישראל ביוזמת ממשלת ישראל, הסוכנות היהודית ואיחוד עולי בולגריה בישראל, והוטמנו לראשונה בחלקה מיוחדת בהר הרצל בירושלים.
בחלקה נטמנו בקבר אחים 199 חללים שלא זוהו ולא הוקמו להם מצבות אישיות. בסמוך אל החלקה נמצאים שלטי זיכרון ובהם כתובים שמות כל חללי האונייה וסיפורה של האונייה.
חלקת קברי חללי "אגוז"
בחודש דצמבר 1992, בעקבות התחממות היחסים בין ישראל לבין מרוקו, הסכים המלך חסן השני כי עצמות נספי הספינה אגוז יובאו ממרוקו לישראל. לאחר מבצע סודי להעלאת עצמותיהם, שנקרא "איילת השחר", נטמנו הנספים בטקס ממלכתי בהר הרצל.
בחלקה נקברו 22 מחללי אגוז. בסמוך אליהם נמצאים שלטי הנצחה לזכר 22 חלליה האחרים, שטבעו וגופותיהם לא נמצאו מעולם.
שמואל הלפרט
שמואל הלפרט (מכונה: שְׁמֶלְקִי או שמעלקא; נולד בט"ז בשבט תרצ"ט, 5 בפברואר 1939) הוא איש ציבור ופוליטיקאי ישראלי-חרדי, איש חסידות ויז'ניץ, לשעבר חבר הכנסת מטעם אגודת ישראל ויהדות התורה, סגן שר במשרד העבודה והרווחה ובמשרד התחבורה וסגן יושב-ראש הכנסת.
ביוגרפיה
הלפרט נולד בעיר קלוז' ברומניה. אביו, הרב לייבוש בר, היה הרב של העיר ואסלוי בפלך מולדובה. אמו הייתה בתו של רבי שמואל שמעלקא מחוסט, נכדו של רבי מרדכי מנדבורנה.
בשנת 1960 עלה לישראל, ומשפחתו התיישבה בתל אביב. התחנך בישיבת ויז'ניץ, שבה קיבל סמיכה לרבנות. במקצועו הוא מחנך וניהל את בתי הספר הטכנולוגיים "תורה ומלאכה".
הלפרט הוא חבר מרכז אגודת ישראל וחבר הנהלת הוועד הפועל של אגודת ישראל.
הלפרט נבחר לראשונה לכנסת בשנת 1981. בבחירות לכנסת ה-11 לא נבחר, אך שב אליה בכנסת ה-12 ובשנים 1990–1991 כיהן כסגן שר במשרד ראש הממשלה ובמשרד העבודה והרווחה, בממשלתו הצרה של יצחק שמיר. במחצית תקופת כהונתה של הכנסת ה-13, החליף אותו במסגרת הסכם רוטציה משה גפני, ולאחר מכן הוא היה בשתי קדנציות מלאות בכנסת ה-14 ובכנסת ה-15. בכנסת ה-15 כיהן כסגן יו"ר הכנסת, והחליף את אברהם רביץ מסיעתו, שמונה לתפקיד סגן שר. לקראת הבחירות לכנסת ה-16 הוא פינה מקום לנציג חסידות בעלז ישראל אייכלר, במסגרת הסכם רוטציה, ונכנס לכנסת רק במחצית תקופת כהונתה של הכנסת ה-16 בשנת 2005. לאחר כניסתו לכנסת הוא כיהן כסגן שר התחבורה בממשלת שרון. הלפרט חזר לכנסת לקדנציה מלאה בבחירות לכנסת ה-17. במאי 2008 הודיע כי אין בכוונתו להתמודד בבחירות לכנסת ה-18 ובמקומו נבחר מנחם אליעזר מוזס לייצג את החסידות.
הלפרט מונה בין הישגיו את הדאגה להגדלת קצבאות הילדים: החזרת קצבאות הילד הראשון והשני והגדלה ריאלית שלהן בתחילת שנות ה-90, והגדלת הקצבאות מהילד החמישי ומעלה במה שנודע כ"חוק הלפרט" בנובמבר 2000. החוק בוטל בשנת 2003. תחום נוסף בו פעל הלפרט היה דאגה להקמת דירות לחרדים, בין השאר קריות חרדיות באשדוד. הלפרט גם פעל למתן קצבה לילדים אוטיסטים, ומניעת יבוא בשר טרף.
שכל ישר
שכל ישר או הגיון בריא (Common sense) הוא שיקול דעת והחלטה המבוססים על תפיסה פשוטה של מצב או עובדות.
השימוש במונח שכל ישר מכוון בעיקר להיבטים הקשורים בפעילות יום-יומית במהלך החיים השוטף. במשך הזמן וכתוצאה מהתפתחות המדע נוצרו פערים בין "השכל הישר" לבין תוצאות ניסויים או תאוריות מדעיות. כך למשל היה נהוג לחשוב על סמך נסיון יומיומי, כי חפצים כבדים נופלים מהר יותר מגובה, אך תפיסה זו נסתרה בסדרת ניסויים שערך גלילאו גליליי שהדגים באמצעות הטלת שתי משקולות בעלות גודל שווה ומשקל שונה כי הן מגיעות לארץ באותו זמן.
"שכל ישר" או שימוש בהגיון או רציונליזם משמשים מדענים כדי לדון במגוון שאלות רלוונטיות לתחומם באמצעות פסילה של תפיסות מוטעות מהעבר, קבלת תאוריות מדעיות שעברו אישוש והדגימו כושר ניבוי. מצב כזה עשוי ליצור פער בין הקונצנזוס המדעי לבין השכל הישר של כאלה שאינם בקיאים בתחום. דוגמה מובהקת לכך היא הקושי של התפיסה וההבנה של תאוריות מדעיות כגון תורת היחסות או מכניקת הקוונטים
הגדרה
ניתן לראות את השכל הישר כשקלול מורכב של הידע והניסיון הצבור של האדם המתבסס עליו, ובהקשר רחב יותר, של זה האמור להיות בשימוש אצל רוב בני האדם.
מילון קיימברידג' מגדיר שכל ישר כ"הרמה הבסיסית של ידע ושיקול מעשי שנחוצים לכולנו כדי לחיות בצורה סבירה ובטוחה."
הגדרה מילולית מדויקת של השכל הישר היא בעייתית אך הוא מהווה נושא מרכזי בהגות הפילוסופית של תורת ההכרה, ופילוסופים רבים עושים בו שימוש ומתייחסים אליו. השכל הישר הוא חלק מקבוצה של מושגים דומים קשים להגדרה מילולית מדויקת אך נמצאים בשימוש נרחב בכל הרבדים של התקשורת האנושית כגון: אינטואיציה, אמונה, חוכמת ההמון, ודעת הקהל.
סוקרטס ואריסטו
סוקרטס נהג לשאול לדעתם של עוברים ושבים ברחובות אתונה העתיקה אודות טבע העולם, במטרה לגלות מה הם הטוב, היפה, החומר והאדם. הנחתו הסמויה הייתה כי השכל הישר של בני האדם יספיק לצורך מתן התשובה לשאלות אלה.
אריסטו טוען כי השכל הישר הוא למעשה חוש פנימי מובנה, אשר אינו קשור לחמשת החושים הפיזיים האחרים, המשמשים לקביעת מהותו של חומר פיזי. לכן, סוג מסוים של שכל ישר קיים גם אצל בעלי חיים נחותים מבני האדם אשר באמצעות השימוש במידע הנקלט בחושים הפיזיים שלהם, מפעילים שכל ישר הכולל הסקת מסקנות.
לעומת זאת ההקשר רציונלי של שכל ישר קיים רק אצל בני האדם. בניגוד להשקפות מאוחרות יותר, אריסטו מתעלם מהשפעת אמונות או ידע כללי משותף הצבור אצל בני אדם ורואה בו רק מעין גוף מפקח על חמשת החושים הפיזיים.
קיקרו
קיקרו טוען כי משמעות השכל הישר היא הניסיון, הנוהג, ההשקפה, והמוסר המקובלים על הציבור בו הוא נוהג. לדעתו על כל מנהיג להתחשב בשכל הישר של הציבור אם ברצונו להשפיע עליו פעול על פי רצונו. עם זאת שכל ישר הוא למעשה פעולת שיפוט ספונטנית וטבעית המבוצעת על ידי בני האדם במטרה להבחין בין טוב ורע.
ימי הביניים
הפילוסוף הנוצרי בואתיוס התייחס לשכל הישר כאל "רוח משותפת", כלומר חוק אוניברסלי המקובל על הכלל. תפיסה זו הייתה מקובלת גם על הפילוסופים בני ימי הביניים פייר אבלר ותומאס מאקווינס, ואשר על פיה העקרונות עליהם מתבסס השכל הישר הם ברורים לכולם ועקביים עם האמת המוחלטת.
במהלך ימי הביניים המאוחרים (המאות ה-16 עד ה-18) טענו אנשי הזרם הרציונליסטי כי יש באפשרותם של בני האדם להבין את סודות היקום באמצעות השכל הישר שלהם וללא שימוש בתצפיות מדעיות. תומאס הובס טען כי בני האדם הקדמונים ניהלו את חייהם כפרטים בודדים אשר נלחמו אחד בשני כל העת. הובס הסתמך על שכלו הישר מבלי לבסס את השערותיו על ממצאים ארכאולוגיים.
האצ'יסון ויום
על פי הפילוסופים הבריטים משמעות המושג שכל ישר התפתחה מתוך הפרקטיקה של חיי היום יום ובעיקר בהקשר המוסרי שלהם. השכל הישר אינו בהכרח עקבי עם הדעות המקובלות בקרב ההמון. דייוויד יום מדגיש את השפעתם של הניסיון הנצבר וההרגל על השכל הישר.
לוק והאמפיריציסטים
על פי פרשנותו של ג'ון לוק אשר נשענה על עבודתו של התאולוג הצרפתי ז'אק-בנין בוסואה השכל הישר מושפע מן הניסיון הפנומנולוגי. חמשת החושים הפיזיים מעבירים את המידע הנקלט אשר הופך להתרשמות תפיסתית שמשמעותה היא אינטגרציה של המידע המכונה השכל הישר.
על פי הפילוסופים האמפיריציסטים, השכל הישר הוא למעשה עיבוד ואיחוד של המידע הנקלט בחושים הפיזיים של בני האדם. האמפריציסט המפורסם ביותר פרנסיס בייקון, טען כי הניסיון להבין את העולם באמצעות השכל הישר נכשל, מכיוון שלאנשים שונים יש שכל ישר שונה ובעיקר מכיוון שהוא מושפע עמוקות מדעות קדומות ומסורת דתית.
העידן המודרני
הפילוסוף אדוארד מור ידוע כתומך העיקרי באסכולת השכל הישר. לטענתו יש חשיבות רבה לשימוש במושג מכיוון שהוא פונה להגיון הבריא ומשתמש בשפה המדוברת לצורך השפעה. לעומת זאת מבקרי הדוקטרינה של ההגיון הבריא טוענים כי יש בה מרכיב של הכחשה וחוסר התייחסות עניינית לטיעוני הצד השני.
פילוסופים מודרניים רואים בהגיון הבריא ובשכל הישר כסימן להבעת רצון טוב, המראה על נכונות לפעול למען טובת הכלל והאינטרס הציבורי, אשר לעיתים עומד בניגוד לטובת הפרט. ישנם הרואים בקבלת החלטות ציבוריות על פי השכל הישר דרך לחינוך הציבור לפעול כנגד אינטרסים אישיים ולטובת האינטרס הכללי.
ביהדות
השימוש בשכל הישר ככלי שימושי לצורך קבלת החלטות מופיע גם במקורות היהודיים. במסכת יבמות מופיע תיאור של שלושה אירועים בהם היה מעורב משה רבנו,, ואשר בהם העדיף לקבל החלטה בסוגיה ספציפית על סמך הגיון בריא ושכל ישר, על פני בקשת הבהרה מאלוהים, וזאת אף על פי שעל פי המסורת הייתה האפשרות לבצע פניה שכזו פתוחה בפניו.
הרב נחום אליעזר רבינוביץ' מפרש ומסביר את חשיבות השימוש בשכל הישר ככלי לצורך קבלת החלטות וטוען כי במצב שבו נתקל אדם במקרה שבו אין הוראה מפורשת מן התורה מה לעשות, או כאשר אם יפעל על פי ההוראה עלול לגרום נזק לאחרים, עליו לקחת אחריות אישית, ולאחר בחינת הדברים לקבל החלטה על פי ההגיון והשכל הישר. במובן הרחב יותר, יש ללמוד ולהבין את יחס התורה והפוסקים למצבים שונים ולהבין את דרך היישום המעשי שלהם. על כל אחד לפעול באמצעות השכל הישר בקיום התורה.
שיקול דעת
שיקול דעת הוא מונח נלווה ומשלים להגדרות השכל הישר, באשר הוא מתאר את כושר השיפוט של אדם בבואו לקבל החלטה בנושא מסוים. שיקול הדעת כרוך בזיקה ישירה, ויוצר התאמה בין מידע המופיע בפני מקבל ההחלטה ובין אופן ישומו בנסיבות הספציפיות.
שיקול הדעת מקנה את היכולת לקבל החלטה מושכלת ואחראית אשר תהיה כפופה להנחיות החוק, הנהלים וסדרי העבודה המקובלים או המוסכמים, ותשלב אותם ביחד עם השכל הישר, הצדק הטבעי וההגינות הבסיסית.
מושג שיקול הדעת הוא מרכזי מאוד במשפט וזאת בהתייחס לשיקול דעת שיפוטי
צ'ארלס גודייר
צ'ארלס גוּדיִיר (באנגלית: Charles Goodyear; 29 בדצמבר 1800 - 1 ביולי 1860) היה כימאי ומהנדס אמריקאי. ממציא הגיפור, תהליך שאיפשר שימוש בגומי למטרות רבות ושונות; לפני כן היה הגומי משנה את צורתו בהשפעת הטמפרטורה: במזג אוויר קר נעשה שביר ואילו החום היה ממיס אותו.
חייו
גודייר נולד בניו הייבן שבקונטיקט. אביו היה סוחר בכלי-מתכת שאת חלקם תכנן בעצמו. צ'ארלס ביקש להכשיר עצמו לכמורה, אך אביו הפציר בו שילמד את מקצועו. בשנת 1821 הצטרף צ'ארלס לעסק של אביו. מצבו של בית-המסחר התדרדר, ובשנת 1830 פשט רגל.
בשנת 1834 החל גודייר לערוך ניסויים בגומי, על מנת לעשותו עמיד לכל מזג אוויר. הוא ניסה לשפר את תכונותיו של החומר על ידי ערבובו עם חומרים אחרים. אדם בשם נתניאל היוורד (Nathaniel Hayward) גילה כי גומי המעורב בגופרית אינו נעשה עוד דביק. גודייר שכר את היוורד כדי שימשיך לשכלל את התגלית, וכמו כן רכש את זכויותיו. לאחר שגודייר שיפר את ההמצאה, הוא קיבל עליה פטנט בשנת 1839. גודייר ניסה לערבב בצורות שונות גומי חם עם גופרית, ולשיטה המשוכללת ביותר הוא קרא "וולקניזציה" (גיפור) על שמו של אל הנפחות וולקן. לאחר ניסיונות רבים הוא גילה דרך לייצר גומי שהוא קשה, חזק וגמיש.
בשנת 1898 הוקמה חברת הצמיגים גודייר שנקראה על שמו.
דליות
דָּלִיּוּת (או ורידים דליתיים, באנגלית: Varicose veins) היא מצב שבו ורידים הופכים לגדולים ומפותלים. בדרך כלל, המושג מתייחס לוורידים ברגליים, על אף שניתן למצוא דליות גם במקומות אחרים בגוף. מצב זה נובע מכך שהמסתמים (Leaflet valves) בוורידים, שתפקידם למנוע מהדם לזרום נגד כיוונו (Retrograde flow), אינם פועלים כהלכה והוורידים מתנפחים כתוצאה מדם שזרם לאחור. דליות שכיחה בוורידי רגל שטחיים, אשר נתונים ללחץ בזמן עמידה.
מעבר להיותה בעיה קוסמטית, דליוּת עשויה לגרום לכאבים במיוחד בזמן עמידה, הליכה, ריצה וכו'. טיפול ללא ניתוח כולל סקלרותרפיה, גרביים אלסטיים, הרמת רגליים, מנוחה והתעמלות. סיבוכים מסכני חיים הם נדירים. הטיפול המסורתי הוא ניתוח כירורגי שנקרא "ערטול וריד" — להסרת הוורידים המושפעים.
הסיבות למחלה
ניתן לסווג את האטיולוגיה של הדליות ל: רופאים ואנשי מדע עדיין לא מצאו מה הגורם המקורי לדליות ראשוניות. באופן עקרוני, ניתן לייחס את היווצרות הדליות לכמה גורמים:
דליות מהסוג השני מתפתחות אם נוצר מצב של עליית הלחץ במערכת הוורידית השטחית עקב פגמים במערכת העמוקה, כגון: חסימות עקב פקקת ורידים עמוקה (DVT). הוורידים החסומים עוברים רקנליזציה אולם לא ניתן למצוא מסתמים בקטע הנגוע, והזרימה דרך אותו הקטע איטית יותר. הלחץ במערכת הפנימית עולה, כך שזה גורם לזרימת דם מהמערכת הפנימית העמוקה לחיצונית השטחית דרך המערכת המחברת שחלק מהמסתמים לא עובדים כראוי. בעקבות זאת, הלחץ של המערכת החיצונית השטחית עולה, מה שמאפיין אותה היא חוסר תמיכה בדופן הווריד על ידי הרקמה התת-עורית, ולכן זה מה שגורם להרחבתם של הוורידים.
אם החסימה נמצאת או בווריד החלול התחתון (Inferior vena cava) או Iliac veinso, ניתן לראות דליות משניות בגף התחתון כולו. בחסימות של הסגמנט האילאו-פמורלי ניתן לראות אף דליות סופרה אומבליקליות עקב הקשרים בין מערכות הוורידים. כאשר הסיבה לדליות היא דלף עורקי- ורידי, הדליות יכולות להיות גדולות ביותר.
אפידמיולוגיה
ניתן למצוא מחלה זו בקרב שני המינים: נשים וגברים. משערים שאחוז התחלואה בדליות עומד על 60% בשני המינים, אף על פי שנקבע כי הנשים סובלות יותר. עדיין לא קבעו סיבה ברורה וחד משמעית לגמרי, אך מצאו קשרים בין כמה גורמים המעודדים פגמים בוורידים כגון שסתומים ראשוניים של הוורידים חלשים, השינוי ההורמונלי שכל בן אדם עובר במהלך חייו, בנוסף לזמן ההיריון, עמידה ממושכת ועוד.
אמצעי עזר לאבחנה
אחת הבעיות בטיפול בדליות היא להבדיל בין הדליות הראשוניות לבין אלה שמקורן בחסימה גבוהה של המערכת הפנימית. אם קושרים את המערכת החיצונית בחולים שבהם המערכת הפנימית פגומה או חסומה, התוצאה תהיה בצקת גוברת והולכת של הגף וסבל ניכר לחולה שלעיתים קרובות בא להינתח בשל סיבות קוסמטיות. לכן יש להשתמש באמצעי עזר לאבחנה.
טיפול לא ניתוחי
מומלץ לבצע פעילות ספורטיבית מתונה ולהימנע מישיבה או עמידה ממושכת. בנוסף, ניתן להשתמש בתחבושות או גרביים אלסטיים. מטרתן היא להפעיל לחץ חיצוני על כלי הדם שיתווסף ללחץ הרקמות הטבעי על כלי הדם. לחץ זה יעזור במניעת בצקות, תמיכה בוורידים, והגברת זרימת הדם. כמו כן, בעת ישיבה ממושכת (כגון טיסות, נסיעה באוטובוסים ורכבות או עבודה משרדית), כדאי להפעיל את השרירים או להרים את הרגליים כדי לעזור לזרימת דם תקינה.
טיפול בהזרקות לוורידים -סקלרותרפיה
טיפול בהזרקה (סקלרותרפיה -SCLEROTHERAPY) הוא טיפול שבו מזריקים לוורידים החולים חומר מטרש. חומר זה גורם לפגיעה בדפנות כלי הדם, סגירה של חלל כלי הדם והחלפתן ברקמה חדשה (יצירת לייפת, Fibrosis). בכך מוריד החומר את הניראות של הדליות. הטיפול מבוצע על ידי הזרקת החומר דרך מחט דקה אל הוורידים החולים, כאשר כיום מקובל לבצע את הטיפול בהכוונת סונאר או אולטראסאונד במטרה לבצע טיפול מדויק יותר שכן קוטר כלי הדם עשוי להיות קטן ממילימטר אחד. הטיפול אורך מספר דקות ולמעט מקרים מיוחדים (גיל או מחלות נלוות לדוגמה) אין הגבלות על הפעילות. עם זאת, לרוב מבצעים אותו מספר פעמים עד לקבלת התוצאות הרצויות.
לאחרונה מקובל לבצע טיפול זה בעזרת חומר מוקצף. הקצפת החומר המטרש מורידה את ריכוז החומר ונפחו. היא מאפשרת תוצאות טובות יותר, טיפול בוורידים גדולים יותר והורדה של תופעות הלוואי.
נוסף על ההשפעות הקוסמטיות של הטיפול הוא מעלים כאבים, נפיחות והתכווצויות ברגלים. לרוב, טיפול זה מסב כאב מועט למטופל וישנם מספר תופעות לוואי וסיבוכים:
טיפולי לייזר בהעלמת נימים ורידים
בטיפול לייזר מקרינים אור באורך גל שמתאים לחימום מולקולת ההמוגלובין. בכך יחומם הדם ודפנות כלי הדם יהרסו. כתוצאה מכך, הגוף ישקם את כלי הדם שנפגעו וכך הם יחלימו. הטיפול יעיל במיוחד בוורידים שקוטרם מגיע עד 0.4 ס"מ. כחודש עד חודש וחצי לאחר קבלת הטיפול הראשון, מקובל להגיע לרופא לצורך מעקב ולבדוק האם יש צורך בטיפול שני. רובם הגדול של המטופלים משיגים תוצאות טובות עד שלושה טיפולים, כאשר מקובל להגיע לביקורת שנתית כדי לבדוק האם נוצרו דליות חדשות.
טיפול ניתוחי
הפנייה לטיפול ניתוחי מתבצעת במצבים של תסמינים חדים, הרחבת יתר של הדליות, דלקת ורידים שטחית, דימומים, כיבים או בעיות קוסמטיות חריגות. המטרה העיקרית של ניתוח הוורידים היא הקטנת עומס הדם בוורידים השטחיים, על ידי סילוק הוורידים השטחיים המרכזיים. הוורידים המרכזיים המורחבים מלאים בדם, מה שיוצר מצב של עימדון (סטאזיס). נוצר לחץ על דופן הוריד והרקמות הרכות מסביבו, מה שגורם גם להתרחבות הוורידים המשניים והמקשרים. הוצאת הוורידים השטחיים המרכזיים מפסיקה את התהליך ומביאה לשיפור.
הניתוח המקובל והנפוץ ביותר של הוצאת הווריד השטחי המרכזי נקרא "סטריפינג" ("Stripping"). הניתוח מתבצע דרך חתך במפשעה, בו מסירים את הגזע הראשי של וריד הספנה (Saphenous Vein main trunk), וקושרים את ענפי הוורידים היוצאים ממנו. השארת ענף לא קשור עלולה לגרום לחזרת הדליות, וזהו אחד הסיבוכים של הניתוח. בהמשך מוציאים את הענפים הבולטים (הדליות) דרך חתכים קטנים נפרדים, ומבצעים קשירות על מנת למנוע את חזרת הדם מהוורידים העמוקים לשטחיים. בתום הניתוח חובשים את הרגל בתחבושת אלסטית, ומספר שעות לאחר מכן המטופל כבר יכול לעמוד על רגליו.
סיבוכים כוללים פקקת ורידים עמוקה, תסנין ריאתי, שטפי דם והתקשויות לאורך הוורידים שהוצאו. הפעלה מוקדמת של הרגל לאחר הניתוח, לבישת גרב אלסטי והימנעות מפעילות פיזית מוגזמת חשובים למניעת סיבוכים אלו. רוב התופעות אינן מצריכות טיפול מיוחד וחולפות מעצמן תוך חודש עד ארבעה חודשים, אולם ייתכנו נפיחות וכאבים במשך מספר שבועות או חודשים לאחר הניתוח.
שיטות ניתוחיות נוספות כוללות:
טיפול בעזרת לייזר מתבצע בהרדמה מקומית. מתבצע חתך קטן מעל הוריד המורחב, ודרכו מוכנס סיב לייזר המועבר לאורך כל הוריד. האנרגיה התרמית של הלייזר גורמת לסגירת הוריד לאורכו. כל הפרוצדורה נמשכת כשעה, ולאחריה ניתן לחזור לפעילות שגרתית. לאחר הפעולה חשוב ללבוש גרב אלסטי ולהיות בתנועה.
הטיפול בלייזר הוכח להיות יעיל יותר לטווח הקצר, ויעיל לפחות כמו הטיפולים הניתוחיים המקובלים הנ"ל. קיימים סוגים שונים של מכשירי לייזר, הנבדלים בעיקר באורך הקרן. מכשיר הלייזר המועדף לניתוחים מסוג זה הוא המכשיר המייצר קרן שמשפיעה אך ורק על דופן הווריד ולא גורם לחימום ויצירת קרישי דם בתוך הווריד. למרות עלותו הגבוהה של טיפול זה, סיבוכים כגון פקקת ורידית עמוקה, שטפי דם, פגיעה עצבית וזיהומים שלאחר ניתוח נצפו פחות לאחר ניתוח בעזרת לייזר לעומת פרוצדורות פולשניות אחרות. תופעות הלוואי האפשריות הן כוויות עור או דלקת לאורך הוריד, אך הן מופיעות בשכיחות נמוכה.
הכח תל אביב
היסטוריה
ב-1934 קמה התארגנות של יוצאי קבוצת הכח ברלין שהיגרו לארץ ישראל בתקופת המנדט, ביוזמתו של אגון יון (שהיה שופט כדורגל בכיר) וארתור באר. הם אספו חלק מהשחקנים לשעבר שנאלצו לפרוש מהקבוצות האירופאיות בעקבות האנשלוס והתגברות האנטישמיות באירופה. ב-1934, כבר בשנתה הראשונה, נרשמה קבוצת "הכח תל אביב" בהתאחדות לכדורגל ושיחקה בליגה הראשונה בעונת 1934/1935, כשנה לאחר הקמתה, תחת שרביטו של המאמן א. לוינגר, שחקן מקצועי מברטיסלאבה. בעונתה השנייה, 1935/1936 סיימה הכח תל אביב כסגנית האלופה הארץ-ישראלית (הליגה הבכירה בישראל לפני קום המדינה) שנייה רק למכבי תל אביב שזכתה באליפות ההיסטורית הראשונה שלה. בשנים הבאות הצטרפו אליה כוכבים מהליגה הארץ ישראלית כמו וילי ברגר, פרי נויפלד, וליאו גליה. בשנת 1935 סיימה גם כסגנית מחזיקת הגביע הארץ ישראלי (כיום הוא גביע המדינה בכדורגל), לאחר שהפסידה בגמר הגביע 1-0 למכבי פתח תקווה. עונת 1944/1945 הייתה העונה האחרונה של הקבוצה בליגה הראשונה לפני קום המדינה, והיא סיימה כאחרונה בליגה.
ב-1943, מועדון אחר שנקרא "הכח תל אביב 1909" נוסד על ידי יוצאי הכח וינה (נקרא כך על מנת לתת את הבכורה להכח תל אביב שנוסדה ראשונה בארץ), והיא שיחקה בליגות בישראל בשם זה. לאחר 3 שנים, בשנת 1946, התקבלה החלטה על ידי שני המועדונים לאחד כוחות לקבוצה אחת בשם "הכח תל אביב".
אסטרטגיית אוקיינוס כחול
תמצית האסטרטגיה
קים ומאובורן גורסים כי עסקים מסורתיים מתחרים זה בזה על ידי שיפור מאפיינים במוצר או בתהליכי הייצור, במטרה להגדיל את נתח השוק שלהם בפלח שוק מסוים. אסטרטגיה זו מתוארת על־ידם, מטפורית, כאסטרטגיית "אוקיינוס אדום" – אלו הן כל התעשיות הקיימות כיום, זירת השוק הקיימת והידועה. באוקיינוס האדום, גבולות התעשייה מוגדרים ומקובלים וחוקי המשחק התחרותיים ידועים. המתחרים מנסים לגבור האחד על השני על ידי תפיסת נתחי שוק נוספים. כשהשוק נהיה צפוף, התחזיות לרווחים וגידול קטנים. התחרות הזו הופכת את האוקיינוס לאדום מדם המתחרים הנאבקים זה בזה.
לטענתם, אסטרטגיה חלופית אפשרית היא אסטרטגיית האוקיינוס הכחול. אוקיינוס כחול, מוגדר ככזה שאינו קשור לשווקים קיימים, הוא יוצר ביקוש והזדמנויות חדשות בהן פוטנציאל הגידול והרווחיות הם משמעותיים ביותר. המתחרים אינם נאבקים באמצעות תמחור, שיפור מאפייני מוצר או שימוש בתהליכי ייצור דומים, אלא באמצעות יצירת מוצר שלו מאפיינים שונים בתכלית, תוך שימוש במבנה ארגוני ובתהליכי ייצור ייחודיים. אסטרטגיה כזו מקשה על המתחרים לחקות את החדשנות במוצר, משום שחיקוי כזה תובע מהם לשנות מהותית את פעולתם וארגונם. אסטרטגיה של "אוקיינוס כחול" יוצרת, לפיכך, ים נקי מתחרות, בו החברה הנוקטת אסטרטגיה זו פונה לקהל יעד חדש, עם יתרון תחרותי ממשי המתקיים לאורך זמן. באוקיינוס הכחול התחרות אינה רלוונטית משום שחוקי המשחק עדיין אינם מוגדרים ומגובשים. המושג "אוקיינוס כחול" הוא אנלוגיה לתיאור שווקים פוטנציאלים רחבים, עצומים ועמוקים, שטרם התגלו. אסטרטגיה זו מבוססת על ההנחה שגבולות השוק ומבנה התעשייה אינם נתונים וניתן ליצור אותם על ידי פעולות ואמונה בשחקנים בתעשייה.
חדשנותם העיקרית של המחברים הייתה בשני היבטים עיקריים: הראשון הצעה לשינוי המיקוד האסטרטגי והעסקי של הפירמה מהגישה של איך להתחרות יותר טוב בתנאים ובסביבה העסקית הקיימת, אל עבר זיהוי שטחים הפנויים מתחרות, והשני בהטבעת המונח חדשנות ערך שתמציתו הצעה חדשנית המקפידה בה בעת לא רק להיות "חדשנית" כשלעצמה, אלא גם ובעיקר להגדיל את הערך המסופק ללקוח, תוך הקטנה או ביטול של מאפיינים או שירותים שלהם ערך מועט יותר בשוק הנוכחי. בדומה למונח המהפכני מיצוב שטבע אל-ריס בשנות ה-90 ניתן לומר שהמונח אוקיינוס כחול אותו הגו קים ומאובורן, הוביל מהפכת תפיסה במהלך ראשית שנות ה-2000.
מחברי הספר מותחים ביקורת על הרעיון של מייקל פורטר לפיו עסקים מצליחים הם אלו המספקים מוצרים זולים או אלו שהם שחקני נישה. במקום זאת, הם מציעים למצוא ערך שחורג מן החלוקה הקונבנציונלית של השוק, ומביא עמו ערך עצמי יחד עם עלות נמוכה.
דוגמאות לאסטרטגית האוקיינוס הכחול
שתי הקבוצות התמודדו בתוך מסגרת של "אוקיינוס אדום", עד לבואה של חברה חדשה בשם קאסלה (Casella) מאוסטרליה, שהגדירה מחדש את הבעיה של תעשיית היינות. הם התמודדו עם שאלה חדשה: כיצד לשנות את הביקוש, ולגרום לאנשים לשתות יין בהנאה מוגברת, תוך הפיכת שתייתו למנהג יום יומי. היא בדקה את הביקוש בתעשיות אלטרנטיביות כמו בירה וקוקטיילים אלכוהוליים מוכנים, תעשיות אשר תופסות פלח שוק הגדול פי שלושה מזה של היינות. קאסלה מצאה שאמריקאים בגירים לא התלהבו משתיית יין, ושהתעשייה התעלמה למעשה מהאוכלוסייה הבוגרת בארצות הברית. קאסלה למדה שרוב האמריקאים חשו מאוימים משתיית יין המציגה אותם כיומרניים, ומורכבות טעמו איתגרה מדי את האדם הממוצע. עם תובנה זו קאסלה גילתה הזדמנות ליצור משהו חדש, ונקטה תוך כך באסטרטגיית האוקיינוס כחול. החברה ייצרה משקה חדש "ידידותי" יותר ונגיש לכל אחד – לשתייני הבירה, לשותי הקוקטיילים המוכנים, ולכל האחרים שאינם שותים יין. תוך שנתיים, היין החדש ששמו "Yellow Tail" התקבל כמוצר מן המניין והפך לאחד המותגים בעלי הצמיחה המהירה ביותר בהיסטוריה של שוק היינות של אוסטרליה וארצות הברית כאחד. בחלוף שנתיים אלו, קאסלה הייתה ליבואנית היינות הגדולה ביותר אל ארצות הברית, כשהיא עוברת אף את כמות היין המיובא לארצות הברית  מצרפת ומאיטליה.
ביקורת
מבקריה של האסטרטגיה גורסים כי היא אינה ישימה ככלל ושמעטות האפשרויות להוציאה לפועל בלי התייחסות לפלח שוק לסוגת מוצרים מסוימת. כמו כן טוענים המבקרים שהסיבה לכך שהאוקיינוס הכחול אינו מאוכלס נובע משיקולים מעשיים של אלו שאמורים להיפתח אליו: בשוק החדש אורבים סיכונים עסקיים גדולים והפעילות בו אינה כדאית מבחינה עסקית. היו גם שאף תקפו ישירות את עצם היותה של אסטרטגיה זו משום חידוש של המחברים, שכן המתודולוגיה של זיהוי פלחי שוק פנויים כבר ידועה הייתה מאז שנות ה-60 של המאה הקודמת, ואף נידונה בספריו של ריס בנושא מיצוב.
ביקורת נוספת הוצגה בידי פרופ' מיכאל פרי במאמר "גם באוקיינוס כחול יש כרישים", המעלה שני טיעונים למגבלות אסטרטגית האוקיינוס הכחול:
הכח תל אביב
היסטוריה
בסיום עונת 1958/1959, עקב מצוקה כלכלית הקבוצה התאחדה שוב, הפעם עם מכבי רמת גן, אך שמרה על שמה "הכח תל אביב" עד לסוף עונת 1961/1962, בסופה העפילה הקבוצה לליגה הבכירה - הליגה הלאומית. לאחר שהעפילה, בליגה הלאומית שינתה הקבוצה את שמה וכך נקראה הקבוצה מתחילת עונת 1962/1963, ולמעשה הקבוצה המקורית הכח תל אביב חדלה מלהתקיים.
מתתיהו הינדס
ד"ר מתתיהו (מתאוס) הינדס (יוני 1894 - 13 בפברואר 1957) היה עיתונאי, בנקאי, פעיל ציבור ושגריר ישראל באורוגוואי.
קורות חיים
הינדס נולד לד"ר טוביה ורחל (בת יוסף גזונדהייט) הינדס בירושלים. אביו היה רופא שעלה לארץ ישראל מאוקראינה, ניסה להתיישב בטבריה ואחר כך בירושלים בבית החולים ביקור חולים, אך אחרי הולדת בנו מתתיהו החליט לחזור לאירופה.
הינדס למד כלכלה ומשפטים באוניברסיטאות בוורשה, סנקט פטרבורג, היידלברג וברסלאו וקיבל תואר דוקטור למשפטים. היה מזכירם של נחום סוקולוב וליאו מוצקין בוועד המשלחות היהודיות לוועידת ורסאי. ב-1922 היה חבר המערכת של העיתון ראזסוויט שחזר לפעול בברלין עד להתפטרותו ביולי 1923 על רקע אי הסכמות עם דעותיו של ז'בוטינסקי, וב-1924 פרסם קובץ מאמרים "התגשמות" ברוסית. עבד כבנקאי בגרמניה ובפולין שם קודם להיות מנהל בנק בוורשה. הינדס היה ציר לקונגרס הציוני ה-16 ועד ה-24 (למעט אחד), חבר הוועד הפועל הציוני, יו"ר קרן היסוד בפולין, חבר "משלחת סוקולוב" לדרום אפריקה ב-1927, נציג הסוכנות היהודית במשא ומתן כספי עם ממשלת פולין ב-7–1936. בסוף שנות ה-30 נחשב כמועמד להתמנות למנכ"ל "לודז'קי בנק דפוזיטובי", בנק שהיה בבעלות אוצר התיישבות היהודים.
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 עלה לארץ ישראל והשתקע בחיפה. הינדס מונה למנהל סניף אפ"ק בהדר הכרמל במקומו של מתתיהו לונץ שחזר לנהל את סניף הבנק בעיר התחתית. הינדס המשיך בתפקידו זה עד 1954 עת עבר לנהל את הבנק בירושלים.
בארץ ישראל המשיך את פעילותו הציבורית כיו"ר ועד הנאמנים של בית הספר הימי בחיפה, חבר הוועד הפועל של החבל הימי לישראל, חבר הוועד המנהל של הטכניון ועוד. כיו"ר המועדון הימי בחיפה עסק בהוצאתן של ספינות המעפילים מצי הצללים לשימוש מחודש.
אחרי קום מדינת ישראל מונה לשגריר ישראל באורוגוואי. הוא נפטר לאחר מחלה במונטווידאו, בעודו בתפקיד. ארונו הובא ארצה והוא נקבר בבית הקברות בנחלת יצחק לצד אמו.
השאיר אחריו בת יחידה, חנה. על שמו רחוב בחיפה.
הוריו-ג'י
הוריו-ג'י (ביפנית: 法隆寺) הוא מקדש בודהיסטי באיקארוגה שבמחוז נארה, יפן. שמו המלא של המקדש הוא הוריו גאקומונג'י, ומשמעותו היא מקדש הלמידה של החוק המשגשג, הנקרא כך כיוון שהמקדש משמש כמקום לימוד וכמנזר. המקדש הוא אחד ממבני העץ העתיקים ביותר בעולם, ואחד הידועים ביותר ביפן. ב-1993 הוא הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית, וממשלת יפן הכריזה עליו כאוצר לאומי.
היסטוריה
מתחמי המקדשים של הוריו-ג'י ושל צ'וגו-ג'י הוקמו במהלך המאה ה-7 על ידי נסיך מקומי בשם שוטוקו, באמצעות חברת הבנייה קונגו גומי. שמו המקורי של הוריו-ג'י היה איקארוגה דרה, והוא הוקדש לאביו של הנסיך וליאקושי נוראיי, הבודהה של הריפוי. בשנת 670 נפגע המקדש בשרפה, אך חלקים ממנו שרדו מתחת לאזור הידוע כיום בשם ואקאקוסה-גאראן, שבו שוכן המקדש המערבי. השיפוץ של המקדש החל זמן קצר לאחר השרפה, ונמשך בשנים הראשונות של המאה ה-8. המבנה הראשון שהושלם היה המקדש המערבי, ולאחר מכן הושלם המקדש המזרחי באזור שבו שכן הארמון של שוטוקו.
במהלך השנים נוסדו במקדש מספר מנזרים. מגמה זו החלה עם קהילות של נזירים בודהיסטיים שהגיעו ללמוד בחדרי הלמידה המקומיים, ובמאה ה-11 הם החלו להרחיב את המקדש באמצעות בניית מבנים נוספים.
להוריו-ג'י היה מעמד חשוב ביפן החל מהקמתו, והוא זכה להגנתה של המשפחה הקיסרית היפנית. פולחן הנסיך שוטוקו, שהחל במאה ה-12, הוביל להגעתם של עולי רגל רבים כך שהיה צורך לתחזק את הוריו-ג'י באופן קבוע. המקדש הסמוך הוקי-ג'י כמעט ונחרב עד היסוד בשלהי המאה ה-16 בגלל מהומות פוליטיות, והשריד היחיד ממנו הוא פגודה תלת-קומתית.
מעמדו של הוריו-ג'י דעך החל מ-1868 בעקבות מהפכת מייג'י ומתן העדיפות לשינטואיזם. אולם, ב-1897 הועבר חוק הנוגע לשימור מקדשים עתיקים שכתוצאה ממנו זכה המקדש לתשומת לב מחודשת בכל הקשור לשימורו.
בחפירות שנערכו ב-1939 התברר כי ארמונו של שוטוקו השתרע על פני החלק המזרחי של מתחם המקדש. כמו כן, בחפירות התגלו הריסות מתחם מקדש ששכן דרומית-מערבית לארמון הנסיך ולא נמצא בתוך גבולות הוריו-ג'י, קונדו ופגודה.
אדריכלות
המקדש הנוכחי מורכב משני חלקים: סאי-אין במערב וטו-אין במזרח. החלק המערבי של המקדש כולל את הקונדו (ההיכל המוזהב) ואת הפגודה החמש-קומתית. באזור טו-אין, הנמצא במרחק 122 מטרים מסאי-אין, שוכן היכל יומדונו המתומן (היכל החלומות). במתחם יש גם מגורי נזירים, חדרי הרצאות, ספריות וחדרי אוכל.
הבניינים המשוקמים בהוריו-ג'י נבנו לפי מספר סגנונות, בהם זה של שושלת האן המזרחית ושושלת ויי הצפונית מסין, כמו גם משלוש הממלכות של קוריאה ובעיקר פֶּקְצֶ'ה. הבניינים מתוארכים למאה ה-7, ובזכות הבנייה מחדש שולבו בהוריו-ג'י אלמנטים מתקופת אסוקה המוקדמת, בהם אלמנטים ייחודיים שלא הופיעו בתקופת נארה שאירעה לאחר מכן.
ישנם מאפיינים אחדים שלפיהם נטען כי המראה הנוכחי של הוריו-ג'י אינו מייצג רק את סגנון אסוקה. אחד מהם הוא המתאר של המתחם. בעוד שמקדשים יפניים רבים שנבנו בתקופת אסוקה היו מאורגנים בדומה למקדשים קוריאניים וסיניים - השער הראשי (הפגודה), ההיכל הראשי וחדר ההרצאות היו על קו ישר - המתחם החדש של הוריו-ג'י לא נבנה בהתאם לדפוס בכך שהקונדו והפגודה שכנו זה ליד זה באותה חצר. דוגמה נוספת, הנמצאת במקדש יאמאדה-דרה שנבנה במקור ב-643, היא הבדלים בסגנון הבנייה של המסדרון. בעוד שביאמאדה-דרה היו מוטות אופקיים, צפופים ועבים יותר בחלונות, אלו שבהוריו-ג'י היו יותר דקים והושמו במרווחים יותר גדולים.
מנגד, בהוריו-ג'י יש מאפיינים אחדים שייחודיים לתקופת אסוקה, והם דומים לעיצובים שנמצאו במערות יונגאנג בסין. המאפיינים הללו לא נמצאו במקדשים מתקופת נארה. המאפיינים הם עמודי אנטזיס והמעקות מקושטים בתבניות חוזרות ונשנות של סווסטיקה, המונחים מתחת למבנה בצורת V הפוכה שנועד לתמיכה. מאפיין נוסף מתקופת אסוקה שעד כה נמצא רק ביפן ונמצא בצורתו המקורית בהוריו-ג'י הוא מבנה תומך בצורת ענן.
בין המבנים הידועים בהוריו-ג'י ניתן למנות את:
אוצרות
אוצרות המקדש מייצגים את האמנות הבודהיסטית במאה ה-6 ובמאה ה-7. רוב הפרסקאות, פסלים, וחפצי אמנות אחרים שבמקדש, בנוסף לסגנון האדריכלי של חלקי המקדש השונים, מדגימים את ההשפעה של סין, קוריאה והודו. במוזיאון הלאומי של טוקיו יש כ-300 חפצים מהמקדש שנתרמו בשנת 1878. חלקם מוצגים לציבור הרחב, וכולם זמינים למחקר כחלק מהאוסף הדיגיטלי של המוזיאון.
כלצידים
כלצידים (שם מדעי: Chalcidoidea) היא על-משפחה של צרעות בסדרת הדבוראים. זו אחת מהקבוצות הגדולות בסדרה שבה כ-22,000 מינים מוכרים למדע ועוד עשרות אלפי מינים שעדיין אינם מתוארים. ניתן למצוא נציגים של העל-משפחה במרבית חלקי העולם, אך בגלל גודלם הקטן והקושי לחקור אותם מעט ידוע על הביולוגיה שלהם.
תיאור
הצרעות המשתייכות לעל-משפחת הכלצידים קטנות מאוד – אורכן לא עולה לרוב על 3 מילימטר. המין Dicopomorpha echmepterygis, ששייך לעל-משפחת הכלצידים, הוא החרק הקטן ביותר בעולם – אורכו של זכר בוגר הוא כ- 0.11 מילימטר. לצרעות אלו מספר מצומצם של עורקים בכנפיים, למינים רבים צבעים מטאליים ומחוש ברכי.
ביולוגיה
מרבית המינים בעל-המשפחה הם פרזיטואידים – הנקבות מטילות ביצים על גבי או בתוך פרוק-רגליים אחר; הצאצאים הבוקעים מהביצה ניזונים מהפונדקאי וגורמים למותו. ישנו מגוון גדול של פונדקאים השייכים לשלוש-עשרה סדרות של חרקים ושתי סדרות של עכבישנים. חלק מהמינים ספציפיים לפונדקאי ממין מסוים וחלקם יכולים להטיל במגוון פונדקאים. הנקבות יכולות להטיל בתוך או על גבי ביצי הפונדקאי, הזחלים או הנימפות, הגולם או דרגת הבוגר של הפונדקאי. חלק מהמינים משתקים את הפונדקאי ועוצרים את התפתחותו ואילו מינים אחרים מאפשרים לפונדקאי להמשיך בהתפתחות תוך כדי שהם ניזונים ממנו. הבוגרים ניזונים לרוב מצוף פרחים. בחלק מהמינים קיימת הזנה טורפנית – הנקבות הבוגרות יכולות, בנוסף להטלה על הפונדקאי, גם להיזון ממנו. מינים מעטים אוכלי-צמחים, חלקם אוכלי-זרעים וחלקם יוצרי-עפצים. בין המינים אוכלי הצמחים ניתן למצוא את צרעות הפיקוס, ממשפחת הצרפגיתיים (Agaonidae) המאביקות את פרחי הפיקוסים.
הדברה ביולוגית
צרעות כלצידיות הן אחת הקבוצות החשובות ביותר בהדברה ביולוגית של חרקים מזיקים. מאות מינים קשורים בהדברה יישומית נגד פרפרים, עשים, כנימות עלה, כנימות מגן, כנימות עש ועוד. גם בישראל ישנו שימוש בצרעות אלו – לדוגמה: מין של צרעת האנגירוס (Anagyrus) נגד כנימות קמחיות.
מיון
כיום מחולקת על-המשפחה ל-19 משפחות שונות, חלקן פאראפילטיות, עם יותר מ-90 תת-משפחות.
משפחות:
בנדיקט
בֶּנֶדִּיקְט (Benedict, Benedikt) הוא שם פרטי ושם משפחה מקביל במשמעותו לשם העברי ברוך {{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
ערוץ ההיסטוריה
ערוץ ההיסטוריה הוא ערוץ טלוויזיה אמריקאי העוסק בידע ובהעשרה, המתמחה בתוכניות אודות אירועים ותהליכים היסטוריים. בחלק מהתוכניות משולבים ראיונות עם היסטוריונים, עדויות מהשטח וטכנולוגיית מחשב מתקדמת המאפשרת לשחזר אירועים מהעבר.
בישראל משודר הערוץ בזכיינות על ידי חברת "טלעד", ומשדר 18 שעות ביממה תכנים בעברית ובאנגלית (עם תרגום לכתוביות בעברית ורוסית). הערוץ משודר בישראל ללקוחות כל החברות: NEXT TV, HOT, STINGTV, YES, פרטנר TV, ובסלקום tv.
ערוץ ההיסטוריה משדר תכנים שונים במעט מאלו של "ערוץ ההיסטוריה HD". זאת לעומת שאר ערוצי ה-HD בטלוויזיה בהם לרוב השידור תואם ביניהם לבין הערוצים המקבילים באיכות הסטנדרטית.
בשנים האחרונות עיקר שידורי הערוץ מתמקדים בתוכניות מציאות דוגמת Top Shot ופחות בתכנים דוקומנטריים היסטוריים משיקולי מדרוג. התהליך זכה לביקורת בישראל ובארצות הברית.
רקע
ערוץ ההיסטוריה (History Channel) הוא ערוץ אמריקאי דיגיטלי בבעלותה של חברת A&E Television Networks, שעלה לשידור ב-1 בינואר 1995 בארצות הברית. הערוץ משדר תוכניות היסטוריה בכל רחבי העולם, מגיע למעל 130 מדינות ומתורגם ליותר מ-20 שפות.
בראשית דרכו נקרא הערוץ "ערוץ ההיסטוריה" (The History Channel), אך בעקבות מהלכי מיתוג בשנת 2008, הוחלט על רענון של הלוגו שמתבסס כעת על האות H בלבד. כמו כן שונה השם של הערוץ ל-"History" בלבד.
תכנים
במהלך השנים שידר ערוץ ההיסטוריה הפקות רבות שעשו שימוש בטכנולוגיה מתקדמת של אנימציה CGI המשחזרת את הקרבות ההיסטוריים. בנוסף לכך מציג הערוץ גם סדרות העוקבות אחר ההיסטוריה של עולם החי, כמו "אבולוציה: קרב הישרדות" ו"דינוזאורים – הקרב האחרון", לצד סדרות בנושאי דת, פיזיקה, אסטרונומיה ואקולוגיה.
ערוץ ההיסטוריה בישראל
ערוץ ההיסטוריה בישראל מבוסס על מערכת התכנים של ערוץ ההיסטוריה הבינלאומי, כאשר לוח השידורים מותאם לקהל היעד הישראלי, וכולל תוספת של תכנים דוקומנטריים ותוכניות מקור בעברית.
במהלך חודש יוני מקדיש ערוץ ההיסטוריה את כל לוח השידורים לטובת העשרה לתלמידי חטיבות הביניים והכנה לבחינות הבגרות. המשדרים כוללים תוכניות בנושאי הלימוד, דוגמת ההיסטוריה של המאה ה-20, ההיסטוריה של העולם העתיק ואירועים בולטים בהיסטוריה של מדינת ישראל. שידורים אלו כוללים ייעוץ שוטף של מורה אקדמי, התאמה למיקוד משרד החינוך. בנוסף לשידורי ערוץ ההיסטוריה בכבלים ובלוויין, מפעיל הערוץ גם אתר אינטרנט.
בישראל ערוץ ההיסטוריה משדר ב-HOT, וב-yes (וגם ערוץ ההיסטוריה HD) והחל מ-20 ביוני 2019 משודר גם באיכות HD בחברת STINGTV מבית YES.
החל מ-10 בדצמבר 2020 הערוץ משודר גם ללקוחות סלקום tv.
הכלה הסורית
הכלה הסורית הוא סרט קולנוע ישראלי של הבמאי ערן ריקליס. הסרט עוסק במציאות הדרוזית ברמת הגולן. הסרט היה מועמד ל-7 קטגוריות בפרס אופיר. הסרט זכה להצלחה בפסטיבלים בעולם וגם בקרב הקהל הישראלי.
עלילה
הסרט מתרחש על רקע החלפת השלטון בסוריה והנסיגה מלבנון ומתאר את יום חתונתה של מונה.
מונה, כלה דרוזית ממג'דל שמס שברמת הגולן עומדת להינשא לטלאל, שחקן מפורסם מסוריה אותו לא פגשה מעולם. ברגע שמונה תעבור את הגבול לסוריה ותפגוש לראשונה את חתנה לא תוכל לשוב עוד למשפחתה שברמת הגולן.
ביום חתונתה עורכים בני משפחתה של מונה מסיבה, שהיא בעצם מסיבת פרידה לתמיד ולמסיבה מופיע אחיה של מונה, חאתם עם אשתו ובנו לאחר שמונה שנים שבהן שהה ברוסיה.
מאוחר יותר נוסעים בני המשפחה אל מעבר קוניטרה על מנת להעביר את מונה אל הצד הסורי של הגבול ולהפגיש אותה עם חתנה. לאביה של מונה, חאמד, אסור להגיע אל הגבול עקב היותו אסיר ביטחוני משוחרר על תנאי, אך חאמד מגיע בכל זאת ומתעמת עם שוטר כוחני עד שלבסוף זה מאשר לו להיפרד מבתו. בנוסף לקושי בפרידה ממונה, הבירוקרטיה הסורית והישראלית מקשות על הפרידה עוד יותר ומעכבות את המעבר של מונה, עד שלבסוף היא מוצאת עצמה מופקרת בשטח ההפקר בין ישראל לסוריה ללא דרך חזרה.
אדי ג'ונס
אדי צ'ארלס ג'ונס (באנגלית: Eddie Charles Jones; נולד ב-20 באוקטובר 1971) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 14 עונות בליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד. ממוצעיו של ג'ונס לאורך הקריירה עומדים על 14.8 נקודות, 4.0 ריבאונדים, 2.9 אסיסטים ו-1.7 חטיפות למשחק.
לוס אנג'לס לייקרס
ג'ונס נבחר בבחירה העשירית בדראפט ה-NBA לשנת 1994 על ידי לוס אנג'לס לייקרס. מבנה גופו הצנום והאתלטי, יחד עם משחק ההגנה המרשים שלו והקליעה הטובה מעבר לקשת השלוש, גררו השוואות רבות לגארד מייקל קופר שזכה עם הלייקרס ב-5 אליפויות בשנות ה-80. ג'ונס הוצב בעמדת הקלע הפותח כבר בעונת הרוקי שלו, בה קלע 14.0 נקודות וחטף 2.0 כדורים בממוצע למשחק. במהלך סוף שבוע האולסטאר של אותה עונה נבחר להשתתף במשחק הכוכבים העולים ואף זכה בתואר ה-MVP של המשחק לאחר שקלע 25 נקודות. ג'ונס הפך לאחד השחקנים המובילים בקבוצה, יחד עם ניק ואן אקסל וסדריק סבאלוס, ועזר ללייקרס להעפיל לפלייאוף 1995 מהמקום החמישי במערב. בסיבוב הראשון ניצחו הלייקרס את סיאטל סופרסוניקס, אך הודחו בסיבוב השני כשהפסידו 4-2 לסן אנטוניו ספרס של דייוויד רובינסון. בסיום העונה נבחר ג'ונס לחמישיית הרוקיז של העונה וסיים במקום הרביעי בהצבעה לפרס רוקי העונה (גרנט היל וג'ייסון קיד חלקו בפרס).
בעונתו השנייה בלייקרס המשיך ג'ונס לשמש כשחקן פותח, והציג יכולת יציבה כשקלע 12.8 נקודות בממוצע למשחק. במהלך העונה חזר מפרישה מג'יק ג'ונסון, כוכב הקבוצה לשעבר, אך צירופו לא מנע הדחה מפלייאוף 1996 כבר בסיבוב הראשון. בתחילת עונת הצטרפו לקבוצה הכוכב הצעיר שאקיל אוניל שחתם כשחקן חופשי, ונבחר הדראפט המבטיח קובי בראיינט, שהגיע בטרייד בתמורה לסנטר ולאדה דיבאץ. בעונה זו היה ג'ונס הקלע השני בטיבו בקבוצה, עם ממוצע של 17.2 נקודות למשחק, ורביעי בכל הליגה בממוצע חטיפות, עם 2.4 למשחק. שיפורו של ג'ונס התבטא בבחירתו הראשונה למשחק האולסטאר של ה-NBA, בו קלע 10 נקודות. את העונה סיימו הלייקרס במקום הרביעי במערב, והודחו בסיבוב השני של הפלייאוף מול יוטה ג'אז. בעונה הבאה נבחר ג'ונס בשנית להשתתף במשחק האולסטאר, ובסיום העונה נכלל לראשונה בחמישיית ההגנה השנייה של העונה. בפלייאוף 1998 הגיעו הלייקרס עד גמר המערב, בו הובסו בתוצאה 4-0 מול הג'אז, למרות יכולת טובה של ג'ונס שקלע 17.0 נקודות למשחק לאורך הפלייאוף.
שארלוט הורנטס
במהלך עונת המקוצרת נשלח ג'ונס בטרייד לשארלוט הורנטס, יחד עם אלדן קמפבל, בתמורה לגלן רייס, בי. ג'יי. ארמסטרונג וג'יי. אר. ריד. בהורנטס המשיך ג'ונס להציג יכולת מצוינת, כשהוביל את קלעי קבוצתו עם 17.0 נקודות למשחק, אך הקבוצה סיימה במקום התשיעי במזרח ונשארה מחוץ לפלייאוף. בסיום העונה נבחר ג'ונס לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, לאחר שסיים במקום השני בטבלת החוטפים בליגה עם ממוצע של 2.5 חטיפות למשחק. מבחינה סטטיסטית, עונתו הבאה בהורנטס הייתה עונת השיא בקריירה של ג'ונס, כשהעמיד ממוצעים של 20.1 נקודות, 4.8 ריבאונדים, 4.2 אסיסטים ו-2.7 חטיפות למשחק, שהכתירו אותו כ"מלך החטיפות של ה-NBA". כמו כן נבחר ג'ונס להשתתף במשחק האולסטאר השלישי והאחרון שלו, הפעם כשחקן פותח, וקלע במשחק 10 נקודות. יחד עם דריק קולמן, הוביל ג'ונס את ההורנטס לפלייאוף 2000 מהמקום הרביעי במזרח, אך הקבוצה הפסידה לפילדלפיה 76' בתוצאה 3-1 כבר בסיבוב הראשון. בסיום העונה נבחר ג'ונס לראשונה לחמישייה השלישית של העונה ובפעם השלישית לחמישיית ההגנה השנייה.