cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פלפטין
עליית סקייווקר
לאחר שהוא נותר בחיים על ידי העברת רוחו לשיבוט על כוכב הלכת הנסתר אקסגול שם נתמך על ידי כת של תומכי מסדר הסית', פלפטין חושף את היותו בחיים לקיילו רן. עיוור, גופו בתהליך ריקבון, חסר יכולת תנועה או עמידה עצמאית, תלוי לחלוטין במכונות ההחייאה שלו ועל סף מוות, פלפטין חושף בפני רן כי הוא זה שיצר את סנוק, שהוא ישות מלאכותית (והמקדש בו שכן פלפטין הכיל גופים רבים הזהים לסנוק בשלבי התפתחות שונים) וכמו כן כי קיילו מעולם לא דיבר לרוחו של דארת' ויידר, זהו פלפטין אשר הונה אותו במשך שנים. נחשף כי למעשה פלפטין יצר את המסדר הראשון (שאפוא התרגום המדויק של שמו הוא כנראה "הצו הראשון") כחלק מתוכנית המגירה שלו וכך, בהחבא, יצר את בנוסף את הצי הגדול ביותר שראתה הגלקסיה מעודה - הצו הסופי, כשברצונו לאחד כוחות עם המסדר הראשון ולהשתלט על הגלקסיה וייתכן ולהוריש לקיילו רן את הכס. קיילו רן לומד כי ריי היא נכדתו של הקיסר הקשיש מבנו שאינו אלא שיבוט כושל של הקיסר שהותר לו לחיות. כשריי נולדה פלפטין ניסה להביא אותה אליו על מנת לאמן אותה בדרכי הסית' אך מאוחר יותר החליט להורגה פן תהווה איום עתידי על כוחו. עושי דברו של פלפטין חקרו את הוריה והרגו אותם, אך ריי הייתה מוסתרת של ג'אקו תחת השגחתו של אנקאר פלאט.
פלפטין דורש מקיילו רן להרוג אותה אך לרן ישנן תוכניות אחרות, הוא רוצה לאחד כוחות עם ריי באמצעות הקשר המיוחד שלהם ב"כוח", להביס את סבה, ולשלוט על הגלקסיה ביחד. על במספר קרבות חרבות אור שריי וקיילו מנהלים, ניכר בריי הזעם (הנובע בין היתר ממוצאה מהסית' דארת' סידיוס) אך מנגד ניכר חוסר רצונו של קיילו רן לפגוע בריי.
בשלב הזה ריי מגיעה להתעמת עם פלפטין שמתגרה בה על מנת לעורר את חמת זעמה, לגרום לה להרוג אותו וכך לאפשר לרוחו לחיות בגופה ולשלוט לעד בגלקסיה. פלפטין מדבר אל ריי ברכות יחסית, מזכיר מספר פעמים את הקשר המשפחתי שלהם. ברגע שנראה כי תוכניתו נושאת פרי, ריי מעבירה את חרבה לבן סולו, שהספיק לחזור לצד המואר לאחר שחש במות אמו, הנסיכה ליאה. שניהם מוכנים להתעמת עם פלפטין אך אינם מהווים יריב ראוי לאדון הסית' על אף שהלה נמצא על סף מוות. פלפטין משליך את נשקם ושואב מהם את הכוח החי (הנמצא בכל יצור חי, יכולת כוח חדשה לקאנון החדש) שנשאר בהם, מה שכמעט מוביל למותם. פלפטין זוכה מחדש במאור עיניו ותוקף עם ברקיו את כל צי ההתנגדות ואת שלו עצמו, בעצמה חסרת תקדים אף עבורו. הג'דיי מן העבר עוזרים לריי לקום ולחזור לעימות לאחר שבן סולו הושלך לתהום על ידי פלפטין. על ידי ה"כוח", ריי זוכה בכל עוצמתם של הג'דיי שאי פעם חיו לפניה במאמץ האחרון להציל את הגלקסיה ולהביס את הסית' אחת ולתמיד. ריי בולמת בחרבות האור של לוק וליאה את ברקיו של סבה, הודפת אותם בחזרה עליו מה שגורם לגופו להתאדות לחלוטין, במותו, מתים אנשי הכת שלו והמקדש נהרס. הפעולה אמנם הורגת את ריי אך בן מקריב את חייו על מנת להחיות אותה, והסית' האחרון בגלקסיה הומת אחת ולתמיד.
כוחות ויכולות
דארת' סידיוס הוא, ככל הנראה, אדון הסית' החזק בהיסטוריה, ודאי שבקאנון החדש. הוא היה תלמידו של דארת' פלייגוס החכם, שלפי האמונה הרווחת אף יצר חיים יש מאין באמצעות הצד האפל של הכוח. פלפטין בגד במורו והרג אותו בשנתו. ממורו למד פלפטין הרבה מיכולותיו, כולל את יכולת יצירת החיים.
כוחותיו של פלפטין כוללים חיזוי עתידות וראיית הנולד, בשילוב עם יכולת תכנון אסטרטגית לטווח רחוק המאפשרת לו לרקום מזימות מסובכות ומורכבות, גרימת שינויים בקנה מידה גלקטי. בנוסף יכול פלפטין להזיז במהירות חפצים כבדים באמצעות ה"כוח".
כמו כן, נחשף כי פלפטין ידע ליצור חיים וכי הוא התנסה עם הצד האפל של הכוח בניסיון ליצור חיים יש מאין, ככל הנראה, אנאקין סקייווקר היה תוצאה עקיפה של אחד הניסויים האלו. כמו ידע להעביר את רוחו אל שיבוט שלו בכוכב הלכת המרוחק אקסגול בחלל הלא נודע, רגעים לפני שגופו פגע בשדה הכוח בכוכב המוות והתפוצץ, יכולת חסרת תקדים.
הוא נודע ביכולתו לירות ברקי חשמל רבי עוצמה מכפות ידיו. עוצמתם הייתה שנייה רק ל"בן" ממורטיס (מלחמת המשובטים). למעשה ברקיו של פלפטין היו כה עצמתיים עד שלא רק היממו את הקורבן או גרמו לעינויו, אלא אף יכלו לגרום למותו, כמו גם להדוף אותו באוויר פיזית. דוגמה לכך היא בקרב מול יודה בנקמת הסית'.
לפלפטין יש 2 חרבות אור בצבע אדום והוא נחשב לסייף המוכשר והקטלני ביותר שקם לסית'.
פלפטין הוא דיפלומט ופוליטיקאי מחונן. הוא תמיד יודע מה הדבר הנכון לומר וכיצד לרכוש את אמונם של אלה שהוא בא איתם בדברים. הוא מצוין בתמרון אנשים ובניצולם למטרותיו שלו. הוא יצר נסיבות ולתמרן את פאדמה אמידאלה לגרום להפלת הקנצלר ולמינויו הוא במקומו, ואילו את ג'אר ג'אר בינקס הוא שכנע להגיש הצעה הנותנת לקנצלר סמכויות מורחבות. פלפטין שכנע את אנאקין סקייווקר שהג'דיי מושחתים ולחבור אליו, אך דבר זה עלה בידו רק אחרי עבודה קשה, שיטתית וארוכת-טווח של פגישות שכנוע ומניפולציות. כישרונותיו הדיפלומטיים של פלפטין היו כה טובים עד שנסתר במשך שנים ממועצת הג'דיי ובראשה יודה ומייס ווינדו, שהוא אדון סית', על אף שנפגש איתם באופן יום יומי ושהה "ממש מתחת לאף שלהם".
סבלנותו של פלפטין הייתה נדירה. הוא חיכה 10 שנים עד אשר החלה מלחמת המשובטים, 13 בסך הכל עד אשר הפך לקיסר, זאת לאחר 23 שנות עיסוק בפוליטיקה. הוא בנה תוכנית מגירה במשך שנים ולאחר מותו הראשון, שב לחיים על אקסגול ובחש מרחוק בנעשה בגלקסיה, בעיקר בראשו של בן סולו הצעיר, שעבר לצד האפל. הוא חיכה 30 שנים עד אשר חשף את עצמו מחדש בפני הגלקסיה.
אוכל, שתייה, ביחד, לבד
אוכל, שתייה, ביחד, לבד היא סדרת טלוויזיה ישראלית דוקומנטרית בת 4 פרקים, המתעדת את יושבי מסעדת "הבראסרי" בתל אביב במהלך יממה אחת.
בלב רחוב אבן גבירול שוכנת מספר שנים מסעדת ה"ברסארי". במקום, הפתוח 24 שעות ביממה, מתקבצים אנשים מכל הסוגים המאפיינים את הכרך: ברמנים צעירים, סטודנטים, קשישות וקשישים, ידוענים ועובדים קשי יום. כולם מנסים לחוות כמה שעות של ביחד בתוך הלבד האורבני החונק. הפרקים, המצולמים כל אחד בשעה אחרת של היממה, מספרים סיפור אחד: את סיפורם של אנשים הרוצים מעט קרבה.
שצ'דרין
שצ'דרין (בבלארוסית: Шчадры́н; ביידיש: שטשעדרין) הוא כפר במחוז הומל שבבלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
היישוב נזכר מהמאה ה-18 ככפר במחוז בוברויסק. בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית.
יהודי שצ'דרין
שצ'דרין נודעה בשל פעילות האדמו"ר מנחם מנדל שניאורסון (הצמח צדק מלובביץ') במקום במחצית הראשונה של המאה ה-19. בשנת 1897 נמנו בכפר 4,022 יהודים, ובשנת 1926 היוו היהודים כ-91% מאוכלוסיית היישוב. בתקופה הסובייטית פעלו ביישוב קולחוז יהודי ובית ספר יידי.
עם פרוץ מבצע ברברוסה לא הספיקו יהודי היישוב להימלט ממנו מזרחה. ב-1 ביולי 1941 נכנסו הגרמנים לכפר, וב-9 בנובמבר 1941 רוכזו כל יהודי היישוב בגטו שהוקם בו.
ב-8 במרץ 1942 רצחו הגרמנים את כל יושבי הגטו שבכפר בסמוך לבית העלמין היהודי המקומי. יהודים בודדים שהצליחו להימלט מהאקציה חברו ליחידות פרטיזנים באזור.
ברט לנקסטר
חייו
לנקסטר נולד בניו יורק לג'יימס הנרי לנקסטר (דוור) ולאליזבת רוברטס, שניהם ילדים של מהגרים נוצרים פרוטסטנטים מאירלנד. הוא גדל במזרח הארלם ובילה חלק ניכר מזמנו ברחובות. במהלך לימודיו בתיכון פיתח עניין ומיומנות בהתעמלות ואקרובטיקה ומאוחר יותר עבד כאקרובט בקרקס יחד עם השחקן ניק קראבאט ("הצמד לאנג וקראבאט"), עד לפציעה שאילצה אותו לוותר על קריירה כאקרובט. את כישוריו כאקרובט הוא הדגים בסרט "טרפז" (1956).
איגואנוקולוסוס
איגואנוקולוסוס (שם מדעי: Iguanacolossus; מילולית: "איגואנה קולוסלית/ענקית") הוא סוג של דינוזאור אורניתופוד קדום שהתקיים באמריקה הצפונית של הקרטיקון התחתון שלפני 139 עד 134.6 מיליון שנה מזמננו. הוא ידוע מממצא יחיד שהשתייך למין Iguanacolossus fortis, שפירושו: "אדיר".
תיאור
המאובנים שלו התגלו בתצורות הרי צידר (Cedar Mountain Formation) שביוטה. הוא התגלה בידי Donald D. DeBlieux ב-2005 לצד מאובניו של ההיפודראקו (Hippodraco) ותואר למדע ב-2010 בידי החוקר Andrew T. McDonald. נמצאו בעיקר שרידי שינים ענקיות (מהם קיבל את שמו, מאחר שדמו מאוד לשיני איגואנה), חוליות, עצמות גפיים וערווה וכן שרידי גולגולות. ממצאים נוספים שלו כללו עצמות גפיים, לסתות ועצם זרוע.
ברט לנקסטר
חייו
בזמן מלחמת העולם השנייה התגייס לנקסטר לצבא ארצות הברית ושירת בענף ההסברה. לאחר שחרורו, התקבל לתפקיד בהצגת תיאטרון בברודוויי. אף-על-פי שההצגה לא זכתה להצלחה, לנקסטר הצליח לעורר את תשומת לבו של סוכן שחקנים הוליוודי ולוהק לתפקיד ראשי בסרט האפל "הרוצחים" (1946). הסרט היה להצלחה וקיבל ארבע מועמדויות לפרס האוסקר. לנקסטר הגבוה והמרשים קיבל ביקורות טובות על תפקידו בסרט, ובאותה שנה כיכב בשתי הפקות נוספות. ב־1948 הקים חברת הפקות משלו, שבין השאר הפיקה את הסרט זוכה פרס האוסקר "מרטי" (1955). לנקסטר כיכב בשורה של מערבונים במהלך שנות החמישים והשישים ובניהם "עמק הנקם", "האיש מקנטקי" ו"באפלו ביל" (שביים רוברט אלטמן). ב-1952 כיכב בסרט שובי שבא הקטנה וב־1952 לוהק לנקסטר לתפקיד הראשי עם השחקן ניק קראבאט בסרט"הפיראט האדום" שצולם באיים הקריביים של שנות ה-50 הסרט זכה אז להצלחה מסחררת. ב-1953 לוהק לנקסטר לתפקיד הראשי בדרמה הצבאית עטורת השבחים "מעתה ועד עולם", שזכתה ב-8 פרסי אוסקר, ושעל תפקידו בה קיבל מועמדות ראשונה לפרס. ב-1954 שיחק בסרט ורה קרוז. ב-1955 שיחק בסרט "השושנה המקועקעת" לצידה של אנה מניאני.
איגואנוקולוסוס
תיאור
לפי החוקרים דינוזאור זה הגיע לאורך 9 עד 10 מטרים ולמשקל של 5 טונות, כך שהיה גדול מאיגואנודון. ייתכן שנע בעדרים בחיפוש אחרי צמחייה רעננה. הוא עצמו נטרף בידי תרופודים מקומיים כמו הדיינוניכוס, היוטרפטור, האקרוקנתוזאורוס והסיאטס.
ברט לנקסטר
חייו
ב-1956 שיחק בסרט מוריד הגשם לצידה של קתרין הפבורן.
ב-1960 זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב על הדרמה "אלמר גנטרי" בבימוי ריצ'רד ברוקס, המבוססת על רומן של סינקלר לואיס, בה גילם איש מכירות המטיף רעיונות אוונגרדיים באמריקה של שנות ה-20 של המאה ה-20. באותה שנה שיחק בסרטו של ג'ון יוסטון בתפקיד ראשי בסרט "הגזע המוחרם" לצידה של אודרי הפבורן.
איגואנוקולוסוס
תיאור
דינוזאור זה היה קרוב רחוק של האיגואנודון ושל הקמפטוזאורוס ובעיקר לדקטודון והלאנג'ואוזאורוס האסייתי. למרות שדמה מעט להדרוזאור לא השתייך למשפחה והיה בעל גפיים קצרות יותר, מבנה אגן מעוגל יותר והיה בעל פנים חזקות יותר.
ברט לנקסטר
חייו
יחד עם ההצלחה המסחרית של סרטיו, בחר לנקסטר להשתתף במיזמים עצמאיים ולטפח במאים צעירים דוגמת סידני פולאק וג'ון פרנקנהיימר, שלנקסטר הופיע בסרטו הראשון "הפראים הצעירים" (1961). שיתוף הפעולה בין לנקסטר ופרנקנהיימר נמשך בארבעה סרטים נוספים, שהבולטים שבהם "איש הציפורים מאלקטרז" (1962), שעליו קיבל מועמדות נוספת לפרס האוסקר, ו"שבעה ימים במאי" (1964). בין סרטיו הידועים האחרים נמנים "שכרון ההצלחה" ו"דו-קרב באו. קיי. קוראל" (1957), "שולחנות נפרדים" (1958), שביים דלברט מאן, ו"משפטי נירנברג" (1961). ב-1963 כיכב בסרט "הברדלס" (1963) שנעשה על פי ספרו של ג'וזפה תומאזי די למפדוזה. לנקסטר שובץ ככוכב הסרט על ידי המפיקים על מנת להבטיח שהסרט יופץ בארצות הברית, וזאת מבלי להיוועץ עם הבמאי, אולם בסופו של דבר זכה הסרט להצלחה רבה. בנוסף כיכב בסרטים "הרכבת" (1964), "השחיין" (1968), שעליו קיבל מועמדות נוספת לאוסקר, "נמל תעופה" (1970), שהחל את ז'אנר סרטי האסונות של שנות השבעים, "1900" (1976), הסאגה שביים ברנרדו ברטולוצ'י, ו"אטלנטיק סיטי" (1980), שהביא לו מועמדות חמישית ואחרונה לפרס האוסקר, על תפקידו כגנגסטר זקן. ב-1983 שיחק בסרט "גיבור מקומי" בתור טייקון נפט אמריקאי הרוצה לקנות כפר סקוטי כדי לבנות על שטחו בית זיקוק.
ב-1986 הופיע לנקסטר בקומדיה "קשוחים שכאלה", פארודיה על סרטי הפשע בהם הירבה לככב, כשלצידו שותפו לרבים מסרטים אלו – קירק דאגלס. בסרט זה שיחקו צמד פושעים קשישים החוזרים לסורם. שלוש שנים אחר כך כיכב לנקסטר בסרט הקולנוע האחרון שלו, "שדה החלומות" (1989), שלאחריו כיכב בכמה סרטי טלוויזיה, טרם מותו מהתקף לב באוקטובר 1994. לנקסטר היה נשוי שלוש פעמים וניהל פרשיות אהבים רבות עם נשים וגברים כאחד.
אדמיר
אדמיר מרקס דה מנזס (פורטוגזית: Ademir Marques de Menezes; 8 בנובמבר 1922 – 11 במאי 1996), שהיה ידוע בקיצור בשם אדמיר, היה כדורגלן ברזילאי הנחשב לאחד החלוצים המרכזיים הטובים ביותר בהיסטוריה של נבחרת ברזיל. בגלל עצמות הלסת הבולטות שלו הוא זכה לכינוי "לסת".
ביוגרפיה
אדמיר החל את קריירת המועדונים שלו בספורט קלוב רסיפה לפני שעבר לשחק עבור ואסקו דה גאמה. הוא שיחק במדי ואסקו בשתי תקופות, בין 1942 ל-1945 ובין 1948 ל-1956, וביניהן שיחק בפלומיננזה. אדמיר הופיע במדי ואסקו ב-429 משחקים וכבש 301 שערים, וזכה עמה בחמש אליפויות ריו דה ז'ניירו (1945, 1949, 1950, 1952, 1956) ואליפות אחת נוספת עם פלומיננזה ב-1946. בשנת 1949 הוא היה המבקיע המצטיין של הליגה עם 30 שערים, וב-1950 עם 25 שערים. אדמיר פרש בשנת 1956, ולאחר פרישתו עסק בפרשנות, אימון ועסקים.
אדמיר התפרסם בעיקר בזכות משחקיו במונדיאל 1950 שנערך בברזיל. הוא שיחק בשלישיית החלוצים הידועה של ברזיל שכללה גם את זיזיניו וז'איר דה רוסה פינטו, וזכה בתואר נעל הזהב (המבקיע המצטיין). ישנה מחלוקת כמה שערים הבקיע, יש הטוענים שהוא הבקיע שבעה שערים ואחרים טוענים כי הוא הבקיע תשעה שערים. אדמיר היה הראשון שהבקיע שער באצטדיון המרקנה. למרות יכולתו הגבוהה הוא היה שותף להפסד לנבחרת אורוגוואי במשחק המכריע על התואר, שנודע בשם מרקנאסו.
אדמיר זכה להצלחות גם בקופה אמריקה. הוא שיחק בטורנירים של 1945, 1946, 1949 ו-1953, ובסך הכל הוא הבקיע 12 שערים ב-18 משחקים, כולל שלושער במשחק הניצחון בגמר נגד נבחרת פרגוואי ב-1949. אדמיר זכה עם ברזיל בטורניר פאן-אמריקה ב-1952.
מעבדת צילום
מעבדת צילום היא מעבדה בה מפתחים סרטי צילום, ומדפיסים תמונות.
בעבר, פיתחו תמונות ידנית בחדר חושך, כשהמפתח טובל את כל אחת מהתמונות באמבטיות כימיקלים שונות.
פיתוח סרטי נגטיב
סרטי צילום רגישים מאוד לאור, ועל מנת להדפיס מהם תמונות ולהחזיק אותם באור ללא חשש, יש לפתחם תחילה. הפיתוח של סרטי נגטיב צבע (סרטים שנראים הפוך מהמציאות - כהה על הסרט הוא בהיר במציאות, אדום הוא תכלת, וכו') נעשה באמצעות העברת הסרט צילום דרך כימיקלים אחדים, והם:
לאחר שהסרטים עוברים תהליך הם מיובשים על מנת למנוע הדבקות הסרט והתקלפות האמולסיה.
הסרט המפותח שקוף בחלקים שנחשפו פחות לאור (כהים יותר במציאות), ואטום בחלקים שנחשפו יותר (בהירים יותר במציאות).
הדפסת תמונות
עד לפני מספר שנים, הדפסת תמונות מסרטי צילום נעשתה בצורה כזו שאור ממנורה חזקה במיוחד הואר על נייר רגיש לאור דרך הסרט המפותח. במקרה של סרטי נגטיב, גם הנייר הוא נגטיבי. האור עובר דרך האזורים הכהים בסרט פחות מאשר בשקופים, ולכן האזורים השקופים בהירים יותר על הנייר.
כיום, רוב המכונות החדשות הן דיגיטליות (נוריצו, חברה יפנית המובילה בייצור ותכנון מינילאבים הפסיקה לייצר מכונות לא דיגיטליות). במקום הארה על נייר דרך הסרט המפותח, הסרט נסרק למחשב, והנייר נחשף על ידי לייזרים.
בשני המקרים, הנייר עובר דרך כימיקלים שפועלים בצורה דומה לכימיקלים של פיתוח הסרטים. השינויים העיקריים הם במרכיבי וריכוזי כל תמיסה ותמיסה.
המערכות הדיגיטליות עדיין בחיתוליהן, ולמרות שיש להן יתרונות רבים על המכונות האנלוגיות, הן עדיין איכותיות מעט פחות, ובדרך כלל גם מהירות מעט פחות (ההבדל במהירות זניח, משום שרוב זמן התהליך נצרך בשהייה בתמיסות הכימיקליות, שבהן הזמן זהה).
מצלמות דיגיטליות
כיום, התרחבה תפוצת המצלמות הדיגיטליות, והצורך בפיתוח של תמונות ירד באופן משמעותי. אף על פי כן, הדפסת תמונות במעבדת צילום היא איכותית יותר מאשר הדפסה במדפסת ביתית. כמו כן, אפילו במצלמות הדיגיטליות המשוכללות ביותר ניכרת ירידה באיכות לעומת סרטי צילום. כמות הפרטים בכל פיקסל במצלמות דיגיטליות קטנה בהרבה מאשר בסרטי צילום, וחברות מקצועיות (כגון עיתונים) עדיין מעסיקות צלמים אנלוגיים.
קטן (הלכה)
קטן הוא ילד שטרם נעשה מבחינה הלכתית כגדול. הקטן פטור מקיום המצוות, והושווה לאדם שאין בו דעת ולכן אינו יכול למכור את רכושו או לקדש אישה, כמו כן פטור הקטן מלשלם עבור נזקים שגרם.
הגדרה
הגדרת קטן תלויה בגיל ובהתפתחות הגופנית. קטן הוא אדם שלא מלאו לו שלוש עשרה שנים. גם אם הגיע לגיל 13, כל עוד לא הביא שתי שערות נחשב לקטן מהתורה, בהלכות מסוימות מסתמכים על חזקה דרבא ומניחים שקטן שהגיע לגיל 13 גם הביא שתי שערות, ומחשיבים אותו לגדול.
אדם שעקב בעיות הורמנליות לא הביא שתי שערות, ייחשב לגדול מבחינה הלכתית כשהגיע לשנתו ה-20 פחות 30 יום, אם יש אינדיקציות נוספות למצבו (סימני סריס, במינוח ההלכתי).
מצוות חינוך
אף שמהתורה הקטן פטור מהמצוות, חכמים חייבו את אביו לחנכו ולהרגילו לקיים מצווה כאשר הוא מסוגל לקיים אותה כפי הבנתו, כך למשל כאשר הוא מבין את משמעותה של השבת יש לחנך אותו שלא לעבור על איסורי שבת, כאשר הוא יכול ללבוש ציצית יש לקנות לו ציצית, וכן בכל המצוות. מצווה זו מוטלת לפי רוב הדעות רק על האב ולא על האם.
חיוב הקטן בשבע מצוות בני נח
חלק ממהאחרונים כתבו שאף שקטן פטור ממצוות, מכל מקום מחויב בשבע מצוות בני נח, טעמם הוא מאחר שישנו כלל תלמודי "ליכא מידי דלישראל שרי ולעכו"ם אסור" הקובע כי לא ייתכן שישראל יהא פטור ממצוה שבן נח מחויב בה, ואם כן, מאחר שגוי קטן מתחייב במצוות משעה שנעשה בר דעת, הוא הדין שיש לחייב קטן ישראל בר דעת במצוות אלו.
מקרי חיוב קטן באיסורים
איסור ספייה הוא איסור הלכתי על אדם לצוות או לגרום לקטן, לעשות פעולה שיש בה איסור.
עונת הפעוטות
חכמים תיקנו כי קטן שהגיע לגיל "עונת הפעוטות", שהוא הגיל בו הילד - כל אחד לפי חריפותו ושכלו - מבין את משמעותו של מקח וממכר, זכאי ויכול להקנות ולמכור לאחרים, תקנה זאת נעשתה כדי שבמקרה ואין מי שיפרנס אותו, הוא יוכל להתפרנס מעצמו.
דיני קטן בקניינים
הקטן יש בכוחו לקנות, כלומר הוא מסוגל לקנות לעצמו חפצים, אך מהתורה אינו מסוגל להקנות לאחרים. יש שהסבירו זאת בכך שמעשה קניין נעשה על ידי גמירות דעת מצד הקונה והמקנה, וגמירות דעתו של קטן אינה רחבה דיה כדי שיקנה ויוותר על הטובין שקנה לטובת אחרים בלב שלם, אך כדי לקנות לעצמו דבר הוא יכול לקנות שכן דעת המקנה גומרת בדעתו להקנות לו ודי בכך.
לפיכך קטן שמצא מציאה מקנה אותה לאביו. חכמי הגמרא הסבירו זאת בעובדה שקטן כאשר הוא מוצא מציאה הוא מריץ אותה לאביו, ומכאן ההוכחה שהוא הגביה אותה כדי להקנות אותה לאביו.
קטן בארבעת המינים
אחת מהבעיות ההלכתיות בכך שקטן אינו יודע להקנות, נידונה בהלכות ארבעת המינים, שכן ההלכה אומרת שניתן להקנות את ארבעת המינים לאדם אחר בקניין של מתנה על מנת להחזיר, כלומר הקניה עם תנאי שהמקח יהיה תקף רק אם המקבל, לאחר שיצא ידי חובתו במצווה, יקנה חזרה את ארבעת המינים, ולא - יהא המקח בטל. במקרה של קטן, הבעיה היא שאינו יכול להקנות חזרה את ארבעת המינים, ולכן הוא לא יוצא ידי חובתו ב"מתנה על מנת להחזיר", שכן מכיוון שאין לו את הכוח להחזיר, בטלה המתנה למפרע.
מסיבה זו יש להקנות לקטן רק לאחר שיצא ידי חובתו ביום הראשון. בימים האחרים של חג הסוכות אפשר לצאת ידי חובה גם בארבעת מינים שאינם של מי שיוצא בהם ידי חובתו, אלא אף בשאולים.
שקופים (אלבום)
שקופים הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת הישראלית קרן פלס. האלבום יצא לאור ב-1 בנובמבר 2020, על ידי חברת התקליטים הד ארצי. מתוך האלבום יצאו שבעה סינגלים.
רקע והפקה
באלבום זה מופיעים, לראשונה מאז אלבום הבכורה של פלס, שירים שלא כתבה והלחינה לבדה, כאשר בין הכותבים והמלחינים השותפים נמצאים אמיר דדון, גלעד שמואלי ואבי אוחיון.
אוסוניוס
דקימוס מגנוס אוסוניוס (בלטינית: Decimius Magnus Ausonius; 310–395) היה משורר רומי.
חייו
נולד בעיר בורדיגלה (כיום בורדו שבצרפת), אביו, יוליוס אוסוניוס, היה רופא ממוצא יווני ואמו, אמילה אאוניה (Aemilia Aeonia) ממוצא גאלו-רומי. קיבל חינוך משובח בלטינית, פילוסופיה ותורת הנאום. אחרי שסיים את חוק לימודיו שימש כפרקליט, אך העדיף להיות מורה. ב-334 הקים בית ספר לפילוסופיה בבורדו שבו שימש כפרופסור וזכה לפרסום רב. אחד מתלמידיו, פאוליניוס מנולה, הפך לבישוף בנולה ומקדושי הנצרות.
אחרי כ-30 שנות הוראה, הוזמן ב-367 על ידי הקיסר ולנטיניאנוס הראשון אל העיר טריר (כיום בגרמניה) כדי לשמש מורה פרטי לבנו גרטיאנוס. ב-368 וב-369 לקח חלק לצדו של הקיסר במערכה נגד האלמנים (שבט שעל שמו נקראת גרמניה). ב-375, אחרי מות הקיסר ולנטיניאנוס, ירש בנו גרטיאנוס את האימפריה הרומית המערבית ומינה את אוסוניוס למושל איליריה, איטליה, אפריקה וגליה בזה אחר זה. ב-379 מינה אותו לקונסול. ב-383 הצבא הבריטי בפיקודו של מגנוס מקסימוס הוביל מרד כנגד גרטיאנוס, שבמהלכו נרצח הקיסר סמוך לליון, ואוסוניוס שב לאחוזתו שליד העיר בורדו, ונשאר שם עד מותו ב-395.
יצירתו
יצירתו המפורסמת של אוסוניוס היא הפואמה "מוזלה", שכתב ב-371 בעת שהיה בדרכו מן העיר בינגן אל העיר טריר. בפואמה זו הוא מתאר את הנוף הכפרי של אזור הנהר מוזל, את הגבעות המכוסות בגפנים, את קריאותיהם של הרועים ואת הדייג המשליך חכתו למימי הנהר. כשפרש לאחוזתו בימי זקנתו המשיך אוסוניוס לכתוב שירה, ובין היתר תיאר את עבודת האדמה, ובמיוחד את גידול הגפנים, באזור מולדתו שבסביבות העיר בורדו, אזור המפורסם גם כיום בתרבות היין שלו.
שירתו של אוסוניוס כתובה בסגנון קל ושוטף, המזכיר את זה של ורגיליוס, ולמרות פרסומו, אוסוניוס לא נחשב מגדולי משוררי הספרות הלטינית. אדוארד גיבון כתב בספרו "שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית", כי "תהילת שירתו של אוסוניוס היא גנאי לטעם דורו" (פרק 27 הערה 1).
אישטוואן באטורי, שליט טרנסילבניה (1529–1530)
אישטוואן באטורי שומיואי שליט טרנסילבניה (בהונגרית: Somlyói Báthory István, 1477–1532 אלבה יוליה) היה אציל הונגרי, שליט טרנסילבניה בשנים 1530-1529, אביו של השליט אישטוואן באטורי שהפך לסטפאן באטורי, מלך פולין.
ביוגרפיה
אישטוואן באטורי שומיואי נולד בשנת 1477 למיקלוש באטורי סאניסלופי (1498-1445) ולז'ופיה באנפי לושונצי. היו לו עוד שני אחים וארבע אחיות.
ב-26 בנובמבר 1519 ניכס לעצמו באמצעות הסכם ובאמצעים צבאיים מידי הענף אצ'די של משפחת באטורי את העיר סינרוואראליה, בימינו סיאן, במרמורש, יחד עם השוק ומחצית האחוזה הנספחת לאותה עיר. באותה תקופה הפך אישטוואן באטורי למקורב של יאנוש סאפויאי. התמנה לאישפאן של המחוז סבולץ' ובשנים 1521-1522 מילא כנראה תפקיד של סגן השליט (וויבוד) של טרנסילבניה. בשנת 1524 מוזכר שמו בתעודות שכתבו קרוביו, בניו של יאנוש באטורי סטניסלופי - פטר ואימרה - כמכהן עדיין בתפקיד אישפאן של סבולץ'. ב-13 בספטמבר 1523 מינתה אותו מלכת הונגריה מריה לבית הבסבורג כאישפאן של מחוז ברג וכמפקד העיר מונקאץ'. כיהן בשני תפקידים אלה עד לקרב מוהאץ'. בשנים 1524-1523 יחד עם אנדראש באטורי. בפברואר 1530 מינה אותו יאנוש סאפויאי, שבינתיים הוכתר למלך הונגריה, לשליט טרנסילבניה (וויבוד או בהונגרית - ואיידה). אחרי שבאותה תקופה שלחו הסקסונים הטרנסילבנים אגרות אמונים למלך פרדיננד הראשון, מלך הונגריה, אישטוואן באטורי אילץ אותם בכוח הזרוע לחזור בהם מהחלטתם. בשנת 1531 הצית באטורי את העיר טורדה מפני שראשיה הכריזו על נאמנות לפרדיננד.
משפחתו
אישטוואן התחתן עם קטלין טלגדי ונולדו להם 8 ילדים: ארבעה בנים וארבע בנות.
עלמת קוסובו
עלמת קוסובו או עלמת שחרור השדה (בסרבית: Косовка девојка) היא הדמות המרכזית בשיר בעל אותו שם, השיר הוא חלק מ"מחוג קוסובו" (שירה העוסקת במיתולוגיה הקוסובואית) אשר הוא בעצמו חלק מהשירה האפית הסרבית. בשיר מסופר על עלמת חן צעירה שמחפשת בשדה הקרב אחר בעלה הארוס ומסייעת ללוחמים סרבים פצועים במים, יין ולחם לאחר קרב קוסובו בשנת 1389 בין סרביה לאימפריה העות'מאנית. לבסוף היא מוצאת את הלוחם הפצוע והגוסס פאבל אורלוביץ' שאומר לה שארוסה מילאנו טופליקה ואחיו לדם מילוש אוביליץ' ואיבן קוסנצ'יץ' מתים. לפני הקרב הם העניקו לה גלימה, טבעת זהב וצעיף לחתונה כהבטחה לחזרה בטוחה, אך הם נהרגו ופאבל הצביע על כיוון הגופות. השיר מסתיים ב:
ג'אקומו אורפיצ'ה
ג'אקומו אוֹרֶפִיצֶ'ה (באיטלקית: Giacomo Orefice; 27 באוגוסט 1865 – 22 בדצמבר 1922) היה מלחין איטלקי.
אורפיצ'ה נולד בויצ'נצה הוא למד אצל אלסנדרו בוזי ולואיג'י מנצ'ינלי בבית הספר למוזיקה של בולוניה, ובהמשך היה למורה להלחנה בקונסרבטוריון של מילאנו.
מוזיקה קאמרית
" ריפלסיוני אד אומברה" (חמישייה)
נועם שמואל
נועם שמואל (נולד ב-12 באפריל 1980) הוא במאי תיאטרון, מתרגם ומחזאי ישראלי. מכהן כמנהל אמנותי בתיאטרון המדיטק, חולון.
ביוגרפיה
יליד אשדוד, בוגר בית הספר התיכון לאמנות "תלמה ילין" (מחזור 1998), שם העלה את המחזה "מכת בכורות" אותו כתב וביים. המחזה בכיכובו של יהודה לוי עסק בהתמודדות של החברה הישראלית עם שכול ועם השהייה בלבנון.
שירת בצה"ל ככתב התרבות של גלי צה"ל, במסגרת חטיבת התרבות והמוזיקה של התחנה בראשותו של מולי שפירא. הגיש את פינת התרבות היומית בחדשות "בוקר טוב ישראל", את מדריך הבילוי היומי "בילוי היום", שימש כ'טרמפיסט' במגזין השבועי "בילוי נעים עם מולי שפירא", שידר הופעות פומביות וערך את "ציפורי לילה" בהגשת גדעון רייכר ודני סנדרסון.
עם סיום השירות (2001) ביים ב"תלמה ילין", שלוש הפקות עם המגמה לתיאטרון (בין היתר את המחזמר "ברנשים וחתיכות") והחל בלימודי תואר בבימוי בבית הספר הבריטי דרמה סנטר לונדון.
בין השנים 2006–2011 היה חבר בהנהלה האמנותית של התיאטרון הקאמרי ושימש כעוזר אמנותי למנהל האמנותי, עמרי ניצן.
ביוני 2006 הוא העלה בתיאטרון הקאמרי את המחזה "גדר" אותו כתב וביים. המחזה העוסק בגדר ההפרדה בהשתתפות צוות שחקנים יהודי-ערבי הועלה כפרויקט זמני בתיאטרון ושימש כקו-פרודוקציה בין "הקאמרי" ל"דרמה סנטר לונדון". בדצמבר 2006 ביים בתיאטרון הספרייה ברמת גן את המחזה "שירת הלויתן" מאת אנתוני מינגלה.
בסוף 2006 הצטרף להנהלה האמנותית של התיאטרון הקאמרי ושימש כעוזרו האמנותי של המנהל האמנותי, עמרי ניצן, וכיועץ אמנותי של פסטיבל התיאטרון הבינלאומי של תל אביב.
באוקטובר 2007 עלה מחזה הביכורים של שמואל כבמאי ב'קאמרי': 'משחקים בחצר האחורית' מאת המחזאית עדנה מזי"א בהשתתפות יפתח אופיר, ארז כהנא, חני פירסטנברג, מורן קל וליאור רוכמן.
בחודש מרץ 2009 עלה בבימויו ב"תיאטרון הקאמרי" המחזה "ע' 17" מאת העיתונאי שי להב והתסריטאי יוני זיכהולץ. שמואל זכה על עבודת בימוי זו בפרס הבמאי המצטיין לעונת תשס"ט של הקאמרי מטעם קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
באוגוסט 2010 העלה בסטודיו של יורם לוינשטיין את המחזה "רווקים ורווקות" מאת חנוך לוין. לאחר מכן ביים במסגרת פסטיבל "פותחים מסך 11" של תיאטרון בית ליסין את המחזה "הנה עולה האור מאחוריי" מאת עודד ליפשיץ שזכה במקום הראשון בפסטיבל, וגרף גם את פרס הבימוי והמוזיקה.
בינואר 2011 ביים בתיאטרון הקאמרי את המחזה רומיאו ויוליה מאת ויליאם שקספיר, הפקת תיאטרון שעשתה שימוש, לראשונה בעולם, באוזניות אלחוטיות שחולקו לקהל ואיפשרו האזנה לשיחות סודיות של הדמויות. בתפקידים הראשיים בהצגה כיכבו השחקנים דן שפירא ונלי תגר. בנובמבר 2011 ביים מחזה רוק ישראלי חדש מאת עינת ברנובסקי - עיבוד בימתי לסרט הישראלי "צומת וולקן" בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
ביוני 2012 ביים בתיאטרון הקיבוץ את המחזה המקורי "ההבטחה" מאת דפנה אנגל שנכתב בהשראת סיפורם של פרופסור יהויכין יוסף ושל האסטרונאוט הישראלי הראשון בחלל אל"ם אילן רמון. בספטמבר 2012 ביים ותרגם את המחזה האמריקני זוכה הפרסים "בן לוקח בת" מאת רבקה גילמן בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
במרץ 2013 ביים את המחזה “האישה מן הים" מאת הנריק איבסן בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. ביוני 2013 ביים את המחזמר "פרח נתתי לנורית" מאת שי להב עם שירי מרים ילן שטקליס ולחנים של שמוליק קראוס בהפקת תיאטרון הקיבוץ ותיאטרון גושן.
במרץ 2014 ביים את המחזמר ״שבלול״ מאת שי להב ודפנה אנגל עם שירי שלום חנוך, המחזמר בהשתתפות מירב פלדמן ודיאנה גולבי עלה בהפקת תיאטרון הקיבוץ. בהמשך השנה ביים את ״הלב של ירושלים״ מאת שי להב ודפנה אנגל בתיאטרון הארצי לנוער, את ״מחוברים״ מאת אורי אוריין בתיאטרון ׳מופע׳, את ׳רודף העפיפונים׳ מאת מטיו ספנגלר ע״פ ספרו של חאלד חוסייני בסטודיו למשחק מיסודו של יורם לוינשטיין, ואת המחזה ״שמונה נשים״ מאת רובר תומא בגודמן בית ספר למשחק בנגב.
בפברואר 2015 העלה את המחזה "הנקה ופיט" מאת ליאור גרטי על פי ספר הילדים מאת רן כהן אהרונוב בתיאטרון המדיטק, ההצגה זכתה בפרס ״הצגת השנה לילדים״ ובפרס ״שחקנית השנה״ שהוענק לשחקנית נעה הר ציון. באפריל 2015 את הבכורה העולמית למחזה "מבויש עד תום" מאת חנוך לוין בסטודיו למשחק יורם לוינשטיין. ביוני תרגם וביים את ״מתויגת״ מאת דייב דויו בתיאטרון הנפש. בספטמבר ביים את ״חוות החיות״ מאת פיטר הול ע״פ ספרו של ג'ורג' אורוול בביצוע קבוצת ״צעירי גשר״ בתיאטרון גשר. ההצגה משלבת בפסקול מוטיבים הלקוחים מהפולקלור הישראלי ומותחת קווים בין המשל המוכר של אורוול, לחזון הציוני והגשמתו בישראל.
בפברואר 2016 ביים ותרגם את המחזה ״מוטרפים מאהבה״ מאת סם שפרד בכיכובם של גיל פרנק, אנחל בונני וליאת אקטע בתיאטרון הלאומי הבימה. באפריל 2016 ביים את ״ילדי בית העץ״ מאת נעה לזר קינן ע״פ ספרו של רן כהן אהרונוב בתיאטרון המדיטק בחולון. ההצגה היא הצלע השלישית בפרויקט הכולל גם אלבום שירי ילדים בהשתתפות להקת הדג נחש, אברהם טל, קרולינה, מוקי ועוד.
באפריל 2017 כתב וביים בתיאטרון אורנה פורת את המחזה ״הניצחון הסופי״ המגולל את סיפורו של המהנדס ד״ר פליקס זנדמן מייסד חברת "ווישיי”, ששהה שבעה עשר חודשים בבור באדמה בתקופת השואה וניצל. ביוני 2017 העלה בסטודיו למשחק יורם לוינשטיין את תרגומו למחזה ״בית ברנרדה אלבה״ מאת המחזאי הספרדי פדריקו גארסיה לורקה. בדצמבר 2017 העלה בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב את עיבודו ל״הנפש הטובה מסצ׳ואן״ מאת ברטולט ברכט.
בחודש פברואר 2018 מונה לתפקיד המנהל האמנותי בתיאטרון המדיטק, חולון.
באפריל 2018 ביים את המחזה ילדים חורגים לאלוהים מאת מארק מדוף במרכז ״נא לגעת״ ביפו בהשתתפות שחקנים שומעים וחרשים. ביולי 2018 כתב וביים בתיאטרון המדיטק את ״המסע המופלא לארץ המילים״ ע״פ ספרו של רוביק רוזנטל. בספטמבר 2018 ביים בתיאטרון גשר את ׳רודף העפיפונים׳ מאת מתיו ספנגלר ע״פ ספרו של חאלד חוסייני. הוא גם עיצב את פסקול המחזה.
באפריל 2019 ביים בתיאטרון המדיטק את 'איינשטיין הילד שלא הפסיק לשאול' מאת יערה רשף נהור, מחזה המבוסס על סיפור ילדותו של אלברט איינשטיין. ההצגה קיבלה 10 מועמדויות בטקס פרסי הבמה לילדים ונוער לשנת 2020 וזכתב החמישה פרסים. פרס הצגת השנה לילדים, פרס המחזה, פרס הבימוי, פרס השחקן הראשי ופרס עיצוב התאורה.
בפברואר 2020 ביים בתיאטרון המדיטק את ההצגה ׳ילדיסקו׳ מאת שי להב, עם מיטב שירי פסטיבלי הילדים במלאת 50 שנה לפסטיבל הילדים הראשון.
בספטמבר 2020 ביים בתיאטרון גשר את ׳אלף שמשות זוהרות׳ מאת אורסולה ראני סארמה ע״פ ספרו של חאלד חוסייני.
באוגוסט 2021 ביים בתיאטרון בית ליסין את המחזה ׳פנתר כפול׳ מאת יואב שוטן-גושן על מחאת הפנתרים השחורים, על הפקה זו זכה בפרס ״הקרן לעידוד מצוינות״ בתיאטרון בית ליסין.
בינואר 2022 ביים בתיאטרון המדיטק את המחזה ׳אני לא גנב׳ מאת אורי אוריין על פי ספרה של תמי שם טוב, מונודרמה בביצוע השחקן יולי סקר על בית היתומים של יאנוש קורצ׳אק.
ביולי 2022 ביים בתיאטרון המדיטק את ההצגה 'אי הילדים' מאת יערה רשף נהור על פי ספרה של מירה לובה. בספטמבר 2022 ביים בתיאטרון גשר את גרסתו לנובלה מאת סטיבן קינג - "חומות של תקווה" בכיכובם של השחקנים אורי יניב ויובל ינאי. בינואר 2023 ביים בתיאטרון המדיטק את ההצגה 'בת הים הקטנה', עיבוד מקורי מאת אורי אוריין בכיכובה של השחקנית מעין רחימה. ביוני 2023 ביים בתיאטרון בית ליסין את 'בבצ'יק' - מחזה הביכורים של המחזאי יהונתן אינדורסקי, מיוצרי סדרת הטלוויזיה המצליחה 'שטיסל'. שמואל חבר בקבוצת המייסדים של בת"י – איגוד במאי התיאטרון בישראל, ושימש מספר שנים כחבר בוועד המנהל של האיגוד.
הדיילי סטורמר
הדיילי סטורמר (באנגלית: The Daily Stormer, בתרגום לעברית: מחולל הסערה היומי) הוא אתר חדשות אמריקאי המזוהה עם הימין הרדיקלי בארצות הברית, ובעיקר עם תנועת האלט רייט. שמו מבוסס על שמו של מגזין התעמולה הנאצי, "דר שטירמר". האתר החל לפעול ב-4 ביולי 2013. מייסדו והעורך הראשי של האתר הוא אנדרו אנגלין, אמריקאי יליד קולומבוס, אוהיו. אנגלין יצר את האתר כתחליף לאתרו הקודם "פאשיזם".
האתר ידוע בין היתר בזכות השימוש שלו בממים אינטרנטיים מהאתר 4chan אשר ידוע כמוקד משיכה של נאו נאצים. האתר מנסה למשוך אליו קוראים צעירים ומגוונים מבחינה אידאולוגית. בעוד כמה סופרים המזוהים כלאומנים לבנים שיבחו את ההישגים של האתר, אחרים התייחסו לתוכן ולנימה, והאשימו את אנגלין בהיותו פרובוקטור, שמנסה להכפיש את הלאומנות הלבנה האמיתית.
בספטמבר 2017 הדיילי סטורמר שיתף פוסט פייסבוק של יאיר נתניהו, בנו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, עם מם אינטרנט שפורסם לפני כן בדף ממים ישראלי עם הכותרת "שרשרת המזון", כאשר בראש השרשרת הוצג ג'ורג' סורוס כשליט העל, תחתיו הופיע איש לטאה, שתחתיו הופיע איש אילומינטי, ובתחתית השרשרת הופיעו אהוד ברק, אלדד יניב ומני נפתלי. המם התבסס על קריקטורה אנטישמית, דבר אשר גרם לסערה תקשורתית בישראל. לאחר מכן פרסם האתר הודעות תמיכה ביאיר נתניהו ולתקופה מסוימת אף שם את תמונתו ברקע דף הבית של האתר
רודולף ווייר
רודולף ווייר (בגרמנית: Rudolf Ritter von Weyr; 1847, ווינה – 1914, ווינה) היה פסל אוסטרי, שפיסל בסגנון ניאו בארוק.
ווייר למד אצל הפסל פרנץ באואר ואצל יוסף סזאר אצלו הוא גם עבד שנים רבות.
וויר סייע לאדריכלים גוטפריד זמפר וקרל פון הסנאואר בהקמת המוזיאון לתולדות האמנות בווינה.
פטר קריקסונוב
פטר קריקסונוב (נולד ב-1954) הוא מתרגם ישראלי מרוסית לעברית ועורך התרגום בכתב העת לשירה "כרמל". תרגם עשרות ספרים וכתב מאמרים בנושאי תרגום ועריכה. חבר מערכת הוצאת הספרים כרמל.
ביוגרפיה
קריקסונוב נולד ב-1954 בקייב שבאוקראינה הסובייטית ועלה לישראל ב-1976, חי בשכונת גילה בירושלים. בשנת 1990 החל במפעל לתרגום הספרות הקלאסית הרוסית ותרגם את "החטא ועונשו" מאת דוסטויבסקי, "האמן ומרגריטה" ,"הביצים הגורליות" ו"לב כלב" של מיכאיל בולגקוב, "הזמנה לגרדום" מאת ולדימיר נאבוקוב, סיפורים של לב טולסטוי, "דוקטור ז'יוואגו" מאת בוריס פסטרנק ועוד. רוב הספרים יצאו בהוצאת ידיעות אחרונות וספרי עליית הגג. כמו כן הוא מתרגם שירה, מאמרים ומסות, בהם רבים מאת מאיה קגנסקיה ואנה אחמטובה.
קריקסונוב מנסה להישאר נאמן ככל האפשר למקור, ועם זאת להשתמש בעברית קריאה, זורמת ויומיומית, אם כי ללא סלנג שיכול להתיישן עד מהרה. הוא מתמודד פעמים רבות עם מסורת תרגום מליצית ומעמיד לפניו מטרה להצליח ליצור יצירה חדשה ורלוונטית. הוא נוהג לשתף את הקוראים בהחלטות תרגומיות בהקדמות לספריו ובהערות שוליים, המכילות גם מידע לגבי המקום והזמן של התרחשות העלילה. עם זאת, דעתם של חלק מן המבקרים אינה נוחה מבחירות של קריקסונוב לקרב את השפה לשפת ימינו. למשל, תרגומו "אתה לא יודע שום כלום על שום דבר" במקום שבו התרגום הישן גרס: "אינך יודע ולא כלום."
מצר קיאי
מצר קיאי או תעלת קיאי (ביפנית: 紀伊水道) הוא מצר ים המפריד בין האי שיקוקו לחצי האי קיאי שבדרום הונשו, ומחבר בין ים הפיליפינים שבאוקיינוס השקט לים הארימה שבים הפנימי סטו.
המצר גובל במערבו בחופי מחוז טוקושימה שבשיקוקו, במזרחו בווקאיאמה שבהונשו, ובצפונו באי אוואג'י שבמחוז היוגו. המצר מחובר למפרץ אוסקה דרך מצר קייטן, ולים הפנימי סטו דרך מצר נארוטו.
רועי משפתי
רועי משפתי (נולד ב-23 בנובמבר 1992) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת השוער במכבי תל אביב.
קריירה
משפתי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון.
בקיץ חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל כשוער שני. ב-5 בנובמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד מכבי נתניה. בתחילת עונת 2015/2016 עת שיחקה אשדוד בליגה הלאומית, משפתי הפך לשוער הראשון בקבוצה.
בעונת 2019/2020 הפך לשוער הראשון באשדוד, וערך עם הקבוצה 36 הופעות בליגה.
ב-30 במאי 2023 חתם לשנתיים במכבי תל אביב.
אחיו הוא הכדורגלן גיא משפתי.
פרדריקה מבאדן
פרדריקה, נסיכת באדן (בגרמנית: Friederike von Baden; 12 במרץ 1781 - 25 בספטמבר 1826), הייתה אשתו של גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה.
ביוגרפיה
פרדריקה נולדה ב-12 במרץ 1781 בקרלסרוהה, לקרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן ולאמליה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתם של לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטדט וקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן. פרדריקה קיבלה חינוך רדוד, ובנוסף היא חלתה בשיגרון בהיותה בת שנתיים, מה שהותיר אותה חלשה וחולנית. בשנת 1792 נסעה פרדריקה עם אחותה לואיזה מבאדן לרוסיה, שם התחתנה לבסוף לואיזה עם אלכסנדר פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
ב-31 באוקטובר 1797 התחתנה פרדריקה עם גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה, לאחר שהוא לא הסכים להתחתן עם לואיזה שרלוטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין ואלכסנדרה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. נראה היה שנישואין אלו יגרמו למלחמה נגד רוסיה, אך השנאה הפנאטית המשותפת של פאבל הראשון, קיסר רוסיה, ושל גוסטב אדולף כלפי הרפובליקה הצרפתית, הובילה לכריתת ברית בין השניים. בתחילה היו הנישואים כושלים, בין השאר בשל חוסר ניסיונם והקושי להיקשר רגשית שהיה לגוסטב אדולף, אולם לאחר לידת בנם הבכור גוסטב, נסיך ואסה בשנת 1799 השתפרו היחסים ביניהם, והם חיו חיי משפחה שקטים והרמוניים. בשנת 1801 ביקר אותה אביה קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן יחד עם אחיה קרל, ובחזרתם לגרמניה נהרג אביה בהתהפכות מרכבתו.
בשנת 1805 יצא גוסטב אדולף לגרמניה, להשתתף במלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית, ופרדריקה לקחה את הפרידה ממנו בצורה קשה. בשנת 1807 הצטרפה פרדריקה לבעלה במלמו, ואף אירחה את אחותה מריה, נסיכת באדן שברחה מדוכסות בראונשווייג מפני נפוליאון.
בשנת 1809 הודח בעלה מתפקידו, לטובת דודו קרל השלושה עשר, מלך שוודיה, וכל המשפחה הושמה במעצר בית. לאחר תקופה קצרה שוחררו בני המשפחה, ולאחר שלא הורשו להגר לבריטניה, הם התיישבו בדוכסות הגדולה של באדן. עד מהרה התדרדרו היחסים בין פרדריקה ובעלה, ובשנת 1812 הם התגרשו, והילדים נשלחו להיות תחת חסותו של דודם אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. פרדריקה בילתה את עיקר זמנה בבאדן ובשווייץ, אולם טיילה רבות בגרמניה, איטליה ושווייץ. בשנת 1819 התחתנה בתה סופיה, נסיכת שוודיה עם לאופולד, נסיך באדן, וב-25 בספטמבר 1826 מתה פרדריקה בלוזאן שבשווייץ.
משפחתה
ב-31 באוקטובר 1797 התחתנה פרדריקה עם גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה, ממנו נולדה לו 5 ילדים:
1964 בספורט
אליפות העולם בהוקי קרח
ברית המועצות זכתה באליפות העולם לאחר ניצחון על שוודיה.
גביע סטנלי
טורונטו מייפל ליפס זכתה בגביע לאחר ניצחון 3:4 על דטרויט רד וינגס.
גביע דייוויס
נבחרת אוסטרליה מנצחת בגמר את נבחרת ארצות הברית  בתוצאה 2:3.
שיאנג-צ'י
שְׂיַאנְג-צִ'י (בסינית: 象棋, בפִּין-יִין: Xiàngqí, ביוטפנג: zoeng6 kei4, פירוש השם: משחק הפילים) או שחמט סיני הוא משחק מחשבה סיני מאותה משפחה אליה משתייך השחמט. מקורו, כמו השחמט, הוא במשחק ההודי צ'טורנגה, אם כי ישנם חוקרים המאמינים שמקורו במשחק אחר המכונה ליוֹבּוֹ. למשפחה זו משתייכים גם השוגי היפני, המאקרוק התאילנדי, ג'אנג-גי הקוריאני ועוד. המשחק קיבל את צורתו הסופית בתקופת שושלת סונג.
הלוח
לוח המשחק נקרא במנדרינית צ'י-פאן (סינית: 棋盘, פין-יין: qí pán), והוא מורכב מעשרה קווים אופקיים ותשעה אנכיים. את הכלים מניחים על הצמתים בהם נפגשים הקוים, ולא במשבצות בדומה לשח המערבי. בין הקו האופקי החמישי והשישי נמצא הנהר (מסינית: 河 פין-יין: hé, יוטפנג: ho4), המכונה גם נהר צ'וּ (סינית: 楚河, פין-יין: chǔ hé, קנטונזית: co2 ho4) או גבול האן (מסינית: 漢界). מקורם של ביטוים אלה במלחמת האן-צ'ו, בה שושלת האן הביסה את שושלת צ'ין. ובתחום בין הקו האופקי הראשון לשלישי ובין שלושת הקווים האנכיים המרכזיים נמצאת הטירה האדומה (סינית: 宮 פין-יין: gōng), ומולה הטירה השחורה. בין הפינות של הטירות האלה ישנם שני קווים אלכסוניים. הערה: מצב בו יש שני כלים על אותה הצטלבות הוא בלתי אפשרי. (עוד על כך למטה.)
הכלים
(אותיות מסורתיות ומופשטות: 棋子, פין-יין: qí zǐ, קנטונזית: kei4 ci4)
סידור הכלים
מרכבה, סוס, פיל, מנדרין, גנרל, מנדרין, פיל, סוס, מרכבה.
על השורה השנייה מדלגים.
על השורה השלישית מניחים את שני התותחים על ההצטלבות השנייה הכי ימנית ועל השנייה הכי שמאלית.
על השורה הרביעית מניחים את החיילים על כל הצטלבות שנייה, החל מהימנית הקיצונית וכלה בשמאלית הקיצונית.
תנועת הכלים
לשחקן מותר להזיז את אחד מכליו פעם אחת בתור, לפי הגבלות אלה:
המנדרינים
המנדרינים זזים צעד אחד אלכסוני בתוך הטירה. אין באפשרותם לצאת ממנה.
הפילים
הפילים זזים בדיוק שני צעדים באלכסון בתור. אין באפשרותם לחצות את הנהר, לכן הם כלים הגנתיים בלבד.
הסוסים
הסוסים זזים צעד אורתוגונלי ואחריו צעד אלכסוני. לא ניתן לוותר על אף אחד מצעדים אלה. בניגוד לשחמט, אין באפשרות הסוסים לדלג במקרה ויש כלי בנקודת הפנייה שלהם.
המרכבות
המרכבות זזות בצעדים אורתוגונאלים בלתי-מוגבלים בכמותם*.
התותחים
לתותחים אין מקביל בשחמט. התותחים זזים כמו המרכבות, אך על-מנת לשבות כלי הם זזים בצורה רגילה, מדלגים מעל כלי אחד, ממשיכים לזוז באותו מסלול ונוחתים על הכלי שברצונם לשבות. הכלי שמעליו מדלגים התותחים לא נשבה. אין באפשרות התותח: הערה חשובה: כאשר כלי אחר שובה כלי אחר, הוא זז להצטלבות בה נמצאת מטרתו (בתנאי שמטרתו נמצאת בטווח התנועה שלו ושהמטרה שלו היא כלי יריב. אם שני הכלים נמצאים בבעלותו של אותו שחקן הכלי שזז יכול להגיע רק עד הצטלבות אחת מאחורי הכלי השני, כאשר, לצורך העניין, כיוון התנועה נקרא "קדימה"). המטרה מורדת מהלוח והכלי שזז לוקח את מקומה. פעולה זו נקראת "שבייה". הכלי שזז לא יכול להמשיך במסלולו, גם אם הוא ריק, והכלי שנשבה לא חוזר יותר למשחק, בניגוד לשוֹגי.
החיילים
פירוש הביטוי "ללא הגבלה" פירושו שהכלי יכול לזוז באותו מסלול (בלי לשנותו באמצע ההליכה), אך לפי הגבלות השבייה.
סיום המשחק
המשחק מסתיים באחת משתי הצורות:
כאשר שחקן מאיים על המלך היריב, הוא אומר 將 (באותיות מסורתיות)\将 (באותיות מופשטות)\jiāng (בפין-יין)\zoeng1 (בקנטונזית), שפירושו "גנרל" במנדרינית. הכרזה זו היא המקבילה להכרזת "שח" בשחמט.
בשחמט, תורו של שחקן שאין ביכולתו להזיז כלי בלי לגרום למלך שלו להיות מאוים, המשחק הוא תיקו. אין זה המקרה בשיאנג-צ'י. במקרה כזה, השחקן שאין ביכולתו להזיז אף כלי מפסיד.
בניגוד לשוגי, כאשר קורה מצב של שח מתמשך, השחקן שגורם לשח חייב להפסיק אחרי השח השני אחרי החזרה השנייה (אסור לו לעשות חזרה שלישית), אחרת הוא מוכרז מיד כמפסיד. אם זוהי חזרה שבה לא המלך הוא הכלי המאוים, המשחק מוכרז כתיקו.
תיעוד המשחק
בספר "השחמט של סין" מופיעה שיטה בה הטורים ממוספרים מ-1 עד 9, מימין לשמאל, והשורות ממוספרות מ-1 עד 10, מהרחוקה לקרובה. ("שמאל", "ימין", "קרוב" ו"רחוק" ביחס לשחקן שמניע את הכלי.) זו התבנית לפיה כותבים את המהלך:
(שם הכלי) (שורה קודמת)(טור קודם)-(שורה חדשה)(טור חדש)
מהלך לדוגמה יכתב כך:
קיצורים
השמות נכתבים בדרך כלל בקיצורים של השמות האנגליים של הכלים כך:
גנרל: G או K מנדרין: M או A פיל: E סוס: H צריח: R (הוא אינו מסומן באות C על-מנת לא לבלבל בינו לבין התותח) תותח: C חייל: S או P
קלוקולאן
קלוקולאן (אנגלית: Clocolan, סות'ו: Hlohlolwane משמעות: קום והילחם) היא עיירה קטנה שהוקמה בשנת 1906 בפרובינציית המדינה החופשית שבדרום אפריקה. קלוקולאן שוכנת באזור עשיר במחצבי אבן חול. אזור זה נכבש בראשית המאה ה-19 מידי ממלכת לסוטו. מחוז קלוקלאן הוא המחוז השני בקוטנו בדרום אפריקה, אך עם זאת הוא המחוז הפורה והמפותח חקלאית במדינה, ובו מגדלים חיטה ותירס, עדרי בקר וכבשים, וכן פירות מיוחדים כגון דובדבנים.
ספר עיון
ספר עיון הוא ספר המשתמש להבעת דעה או כחומר עזר ללמידה, בכך הוא נבדל מסיפורת.
הספרות העיונית כוללת בתוכה ספרות מקצועית, ספרי לימוד, ספרי יעץ כגון לקסיקונים ואנציקלופדיות, ספרים מסוגת עזרה עצמית, וספרים על תיאוריות והגיגים של המחבר.
קהל היעד עבורו מיועד הספר, הוא הקובע את אופי הכתיבה והתוכן. ספר עיון יכול להיות מיועד הן עבור האסכולה האקדמית והן עבור הציבור הכללי. כתיבה אקדמית ומקצועית כרוכה במתן אסמכתאות רבות והפניה לביבליוגרפיות, דיאלקט מקצועי גבוה והיצמדות לעובדות יבשות. לעומתה, כתיבה המיועדת עבור הקהל הרחב מופחתת בהערות והפניות, משתמשת בז'רגון עממי יותר, ומגוונת בדוגמאות קלסיות ואף מעט סיפורת.
הוצאות ספרים רבות מתמקדות בעיקר בספרות העיונית. בישראל ניתן למנות את הוצאת מאגנס, הוצאת האקדמיה הישראלית למדעים, הוצאת שלם, רסלינג, ספרית אופקים של עם עובד והוצאות ספרים של אוניברסיטאות שונות (כמו אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת בר-אילן והאוניברסיטה הפתוחה). הוצאות ספרים אחרות של ספרי עיון פונות אל הקהל הרחב יותר, וביניהן ידיעות ספרים של ידיעות אחרונות, הוצאת מטר, הוצאת אריה ניר והוצאת מודן. לרוב הוצאות הספרים יש תחומים המועדפים עליהם.
ספרי עיון מועטים יוצאים תחת הוצאה עצמית, לרוב גם זאת במימון של קרן פרטית או כללית.
ג'יימס דרזנוק
ג'יימס ג'וזף דרזנוק (אנגלית: James Joseph Dresnok; 24 בנובמבר 1941 - נובמבר 2016) הוא עריק אמריקני לקוריאה הצפונית. הוא היה נושאה של תוכנית המגזין 60 דקות בערוץ CBS ב-28 בינואר 2007, כעריק החי האחרון בקוריאה הצפונית.
משפחה
הוא היה בנו של ג'וזף דרזנוק (1917-1978) ואחיו של ג'וזף דרזנוק השני (נולד ב-1946), ב-1951 כשהיה בן 9 התגרשו הוריו שחיו עד אז בריצ'מונד, וירג'יניה. הוא חי עם אמו ואחיו חי עם אביו באופן זמני. אחיו ואביו עברו לפנסילבניה שם נותק הקשר בין חלקי המשפחה. בשנות נעוריו חי ג'יימס במשפחות אומנה, נשר מבית הספר והצטרף לצבא ארצות הברית יום אחד אחרי יום הולדתו ה-17.
עריקה
דרזנוק היה טוראי ראשון בצבא ארצות הברית ביחידה ששרתה לאורך הגבול המפורז של קוריאה בשנות השישים המוקדמות. בנקודה מסוימת לאחר שאשתו עזבה אותו והלכה עם גבר אחר ולאחר שעמד בפני משפט צבאי על עזיבת בסיסו ללא רשות, הוא נטש את עמדתו ב-15 באוגוסט 1962 בזמן שהחיילים האחרים אכלו ארוחת צהריים חצה את שדה המוקשים אל השטח הצפון קוריאני ונתפס במהרה על ידי חיילי הצד השני. הוא נלקח ברכבת לפיונגיאנג בירת קוריאה הצפונית, שם נחקר.
חייו בקוריאה הצפונית
דרזנוק פגש עריקים אמריקניים נוספים זמן קצר אחרי הגעתו. לאחר זמן הם מנו ארבעה: לארי אלן אבשיר, ג'רי פריש, צ'ארלס רוברט ג'נקינס ודרזנוק עצמו. העריקים חיו ביחד והיו נתונים ל"חינוך-מחדש" על ידי הממשל הצפון קוריאני, הם אולצו לשנן חלקים גדולים של ספריו של קים איל-סונג על פילוסופיית הגוצ'ה שלו בקוריאנית. כשהם מועמדים מול תנאי מחיה גרועים שליטה אינטנסיבית וחוסר חופש, ניסו הארבעה לברוח מקוריאה הצפונית על ידי בקשת מקלט מדיני בשגרירות ברית המועצות בשנת 1966, הם הוסגרו באופן מיידי לרשויות הצפון קוריאניות. לאחר חוויה זו החליט להתיישב בקוריאה הצפונית ולהיטמע. החל מ-1978 לוהק למספר סרטים צפון קוראניים כולל סדרה בת עשרים פרקים בשם "גיבורים נשכחים" בתור נבל אמריקני, והפך למפורסם בארץ כתוצאה מכך. הוא מכונה "ארתור" על ידי חבריו הצפון קוראניים על שם הדמות ששיחק בסדרה. הוא גם תרגם חלק מכתביו של קים איל-סונג לאנגלית. על פי ספרו של ג'נקינס "קומוניסט בעל כורחו", היה דרזנוק מעין בריון שבגד באמונם של האמריקנים האחרים, והכה אותם בהתלהבות לפקודת "מפעיליהם" הצפון קוריאניים. דרזנוק הכחיש את ההאשמות הללו בראיון.
במהלך חיו בקוריאה הצפונית הוא נישא פעמיים. אשתו השנייה הייתה אשה רומנייה בשם דוינה בומבי והיו להם שני בנים (היא מכונה דונה באוטוביוגרפיה של ג'נקינס). לאחר שמתה מסרטן הריאות, נישא דרזנוק לאשתו השלישית בתם של אשה צפון קוריאנית ודיפלומט מטוגו. נולד להם בן בשנת 2001. המשפחה חייתה בדירה קטנה בפיונגיאנג שסופקה להם, יחד עם קצבה חודשית. בסוף ימיו הייתה בריאותו של דרזנוק לקויה, עובדה שהוא ייחס לשתייה ועישון עודפים.
בנו הבכור של דרזנוק, ג'יימס, לומד באוניברסיטת פיונגיאנג ללימודי חוץ, שבה לימד אביו אנגלית, הוא דובר אנגלית במבטא קוריאני. הוא מחשיב עצמו קוריאני.
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2019
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 לשנת 2019 (באנגלית: 2019 FIFA U-20 World Cup, מכונה גם "מונדיאליטו 2019") היה המהדורה ה-22 של גביע העולם בכדורגל עד גיל 20, אשר נערך על-ידי פדרציית הכדורגל הבינלאומית, פיפ"א. הטורניר התקיים בפולין בין התאריכים 23 במאי 2019 עד 15 ביוני 2019.
בטורניר זה זכתה נבחרת אוקראינה בפעם הראשונה.
בחירת המארחת
הליך המכרז לאירוח מונדיאל 2019 עד גיל 20 הושק על ידי פיפ"א ביוני 2017.
מדינות מועמדות: פיפ"א הכריזה על פולין כמארחת לאחר ישיבת מועצת פיפ"א ב-16 במרץ 2018 בבוגוטה, קולומביה.
נבחרות שהעפילו לטורניר
בסך הכל העפילו 24 נבחרות לטורניר הגמר. בנוסף לפולין, שהעפילה אוטומטית כמארחת, העפילו 23 נבחרות נוספות משש תחרויות יבשתיות נפרדות.
אצטדיונים
ביילסקו-ביאלה, בידגושץ', גדיניה, לודז', לובלין וטיכי היו שש הערים שאירחו את התחרות. העיר לובין (אין לבלבל עם לובלין) נסוגה בסופו של דבר מהרשימה בגלל בעיות בקיבולת בתי מלון והוחלפה על ידי ביילסקו-ביאלה.
רובאי
רובאי (באנגלית: Rifleman) הוא סוג של חייל ביחידת חיל רגלים קלות שנקראו יחידות רובאים. סוג זה של יחידות החל להופיע באופנים שונים בצבאות אירופה במהלך המאה ה-18 עם פיתוח הרובה המחורק (Rifle) בעל דיוק וטווח רב יותר, אשר דרש מיומנות רבה יותר לתפעול וזמן טעינתו היה גבוה מרובה המוסקט הנפוץ.
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2019
הגרלה ולוח זמנים
ההגרלה האחרונה נערכה ב-24 בפברואר 2019, בשעה 17:30 CET (UTC+1), באצטדיון הספורט גדיניה בגדיניה. 24 הנבחרות הוגרלו לשישה בתים של ארבע נבחרות. פולין המארחת הוגרלה אוטומטית לדרג 1, בעוד שאר הנבחרות הוגרלו למגרשים שלהן על סמך התוצאות שלהן בחמשת המונדיאלים האחרונים של פיפ"א עד גיל 20 (טורנירים אחרונים יותר משוקללים בכבדות רבה יותר), עם נקודות בונוס שהוענקו לאלופי הקונפדרציה. קבוצות מדרג 1 הוגרלו ראשונות, אחריהן דרג 2, דרג 3 ולבסוף דרג 4, כאשר כל קבוצה (מלבד פולין) הוגרלה גם היא לאחד המקומות בתוך קבוצתה. אף קבוצה לא יכולה להכיל יותר מקבוצה אחת מכל קונפדרציה.
רובאי
עם התפתחות טכנולוגית כלי הנשק הקלים בשדה הקרב במהלך המאה ה-19, התפתחו גם טקטיקות הלחימה ויכולות האש, כך שבהדרגה ייחודיותו של הרובאי דעכה בשדה הקרב. עם זאת כיום השתמרו מספר יחידות בעלות מורשת כיחידות רובאים, בנוסף השימוש במונח רובאי התרחב לתיאור חיל רגלים רגיל ואף סוג דרגה או שלב הכשרה.
בצה"ל רובאי הוא מקצוע בסיסי הכולל את מיומנויות הלוחם הרגלי ואופני השתלבותו במסגרות לוחמות גדולות יותר.
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2019
שלב הבתים
שעות המשחקים לפי שעון ישראל (UTC+3)
רובאי
הכשרת רובאות
רמת הרובאי הנמוכה ביותר היא רובאי 00 הניתן לחיילים מתנדבים, אשר אינם עוברים הכשרה בנשק במהלך טירונותם. בעבר הייתה קיימת הכשרת רובאי 01, שנמשכה כשבועיים וחצי, ויועדה לרוב לחיילות עורפיות וחיילים במעמד של ספורטאי מצטיין, אך היא בוטלה.
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2019
שלב הבתים
שוברי שוויון
דירוג הנבחרות בתוך הבתים ייקבע לפי שוברי השוויון הבאים:
רובאי
הכשרת רובאות
חיילים עורפיים ותומכי לחימה זוכים להכשרת רובאי 02, שנמשכת 3 עד 5 שבועות. באופן עקרוני, מי שהוכשר כ"רובאי 02" אינו יכול להיות לוחם, שכן ההכשרה שעבר אינה מספיקה לכך. קיימת הכשרה ל"רובאי 02" מורחב, אותה עוברים, בין השאר, תצפיתניות של חיל האיסוף הקרבי, חיילים ביחידת משטרה צבאית חוקרת ומאבטחי מתקנים של החיל הכללי.
לוחמי מערך ההגנה האווירית, תותחנים, מא"בים של חיל המשטרה הצבאית, חיל הים והלוחמים הרכובים של חיל האיסוף הקרבי זוכים להכשרת רובאי 03. זמן ההכשרה של "רובאי 03" נע בין חודש וחצי לשלושה חודשים וכולל זריקת רימון ותכנים עיוניים ומעשיים נוספים על רובאי 02 בהתאם לייעוד היחידתי. המ"כים במערך מגל עוברים הכשרה ל"רובאי 03" במשך כשלושה חודשים ולאחריה עוד 3 חודשים של קורס מ"כים. לוחמי שריון מוכשרים ל"רובאי 03" בתום הטירונות ול"רובאי 05" בתום שלב הצמ"פ (צוות, מחלקה, פלוגה).
לוחמי מג"ב, לוחמי יחידת רוכב שמיים של התותחנים וכן נוספים מוכשרים כרובאי 05. לוחמי חיל הרגלים, לוחמים רגליים באיסוף קרבי, ולוחמי חיל ההנדסה הקרבית מוכשרים כרובאי 05 בתום הטירונות, שנמשכת כ-4 חודשים, וכרובאי 07 חי"ר / סייר 07/ פלס 07 בתום האימון המתקדם. לוחמי חי"ר גבולות ולוחמי חטיבת החילוץ וההדרכה של פיקוד העורף מוסמכים תחילה ברמת רובאי 03, ולאחר אימון מתקדם ברמת רובאי 06.
קורס מ"כים בחיל הרגלים, וכן קורס קצינים לוחמים מחילות היבשה מעלה את הרובאי לדרגת רובאי 08. בחיל ההנדסה הקרבית קורס מ"כים מעלה את המ"כ ל"פלס 08" ו"רובאי 07 פיקודי". קורס סמ"בים (סמלים בכירים) מעלה את ההכשרה לרובאי 10 ואילו קורס קצינים מעלה את ההכשרה של הקצינים הלוחמים מחיל הרגלים לרמת רובאי 12.
יחידות מקבילות בעולם
בצבאות רבים בעולם קימות יחידות אשר דומות מבחינה היסטורית ליחידות הרובאי, בנוסף גם יעודם הנוכחי בתור חיל רגלים קל במעמד של יחידת עילית דומה גם הוא. בעיקר בצבאות אירופה נהוג השימוש במונח "ציד" בשפות השונות.
בארצות דוברות גרמנית ושפות דומות לה, ישנן יחידות הנקראות יגר כמו גם יחידות המבוססות על מונח זה, כגון הפַאלְשִירְמְיֶגֶר (יחידות צנחנים) והגבירגסייגר (יחידות הרריות).
בספרד ופורטוגל, כמו גם בארצות אמריקה הלטיניות, המונח המקביל הוא 'קסדור' (Caçador בפורטוגזית ו-cazador בספרדית).
בצרפת ומדינות דוברות צרפתית המונח המקביל הוא 'שאסור' (Chasseur) ובו נעשה שימוש נרחב (בדומה לצבאות דוברי הגרמנית), כך לדוגמה ביחידות פרשים קלים 'שאסור אה שבאל' (Chasseurs à Cheval).
באיטליה הברסליארי מקבילים לרובאים, כאשר משמעות השם הוא "קלע" וייעודם דומה מאוד ליגרים הגרמנים.
קלאוס פישר
קלאוס פישר (בגרמנית: Klaus Fischer, נולד ב-27 בדצמבר 1949 בקרויצשטראסל שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בשאלקה 04 ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדת החלוץ.