cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ודי ג'טסון - רוק בחלל
עלילה
כאשר כוכב הרוק האינטרגלקטי סקיי רוקר מנגן בהופעה בקוסמיק קולוסיאום, ג'ודי ג'טסון וחברותיה הלכו אל האורביט. ג'ודי רצתה לפגוש את הגיבור שלה ולתת לו את השיר שהיא כתבה בשבילו, "רוק מעבר לגלקסיה". אולם בהופעה העוזרים של פלוניה המרשעת ושונאת המוזיקה הופיעו. הם לקחו את הקוד הסודי אשר ישחרר את הכוח של המנקה הנפשי ויגרום לפלוניה לשלוט ביקום ולבטל את כל המוזיקה לנצח!
הקוד הסודי הוחלף בטעות עם השיר של ג'ודי, וסקיי לא שם לב ללהיט הרוק החדש. ג'ודי הנואשת מוצאת מקלט במועדון המכתש, שם אביה ג'ורג' ג'טסון, מחופש לנער-רוק, מנסה "להציל" אותה מסקיי. אולם סקיי נחטף בידי פלוניה, ואז ג'ודי נעלמה. החוטפים שלה, אולם, הם הזומים, חיות מסיבות מהחלל החיצון שאוהבים מוזיקה וחגיגות ומקווים להביס את פלוניה.
פלוניה מצאה את ג'ודי ומתכוננת להמשיך הלאה איתה ועם סקיי. הם ברחו, אולם זה היה מאוחר מדי, פלוניה הפעילה את המנקה הנפשי. אז ג'ודי וסקי הבינו איך לעצור את פלוניה - מוזיקה! הם נגנו את השיר של ג'ודי ושלחו את הקצב לכל הגלקסיה. הצליל עלה על כוחו של המנקה הנפשי והביס את פלוניה. כשהיקום ניצל, סקיי המשיך את סיבוב ההופעות, אך בשמו האמיתי בילי בוסטר, עם ג'ודי באירוע הפתיחה החדש.
את (סדרת טלוויזיה)
את (באנגלית: You) היא סדרת דרמת פשע אמריקאית, המבוססת על רומנים מאת קרוליין קפנס אשר פותחה על ידי גרג ברלנטי וסרה גמבל  והופקה על ידי "האחים וורנר", בשיתוף עם "Alloy Entertainment"  ואולפני "A&E".
ב־9 בספטמבר 2018 הסדרה עלתה לראשונה בארצות הברית ב-"Lifetime", ב־26 בדצמבר 2018 הסדרה עלתה לשידור בנטפליקס וצברה קהל רחב עם למעלה מ-40 מיליון צפיות. ב-26 ביולי 2018 "Lifetime" הודיעו כי הסדרה חודשה לעונה שנייה ותבוסס על רומן ההמשך "Hidden Bodies" ("גופות מוסתרות"). ב-3 בדצמבר 2018, הוכרז כי הסדרה תעבור לנטפליקס ותהפוך לסדרה רשמית שלה. ב-26 בדצמבר 2019 עלתה העונה השנייה לשידור בנטפליקס.
בינואר 2020 חודשה הסדרה לעונה שלישית, אשר עלתה לשידור ב-15 באוקטובר 2021. באוקטובר 2021 נודע כי הסדרה חודשה לעונה רביעית, אשר עלתה לשידור ב-9 בפברואר 2023. במרץ 2023 פורסם כי הסדרה חודשה לעונה חמישית ואחרונה.
עונה 2
העונה השנייה עוקבת אחר עזיבתו של ג'ו ללוס אנג'לס לאחר מפגש עם קנדס (האקסית) שמאיימת עליו. הוא מחליף את זהותו לוויל בטלהם אשר האובססיה שלו נושאת את עיניו אל לאב קווין, צעירה מבית עם כסף ואחותו של פורטי. ג'ו נשאב אל הרצון הפנימי שלו לאהוב ולהיות נאהב אף על פי שהוא בא במטרה אחת ויחידה: לפתוח "דף חדש". למרות רצונותיו של ג'ו לדף חדש, עברו והמצפון שלו רודפים אותו בצורה מתמשכת ומנסים למנוע ממנו להשיג את מטרותיו.
עונה 3
העונה השלישית עוקבת אחר זוג הנשואים ג'ו ולאב שמגדלים את בנם הנולד, הנרי, בפרבר מדרה לינדה שבקליפורניה. כשהדינמיקה ביחסים שלהם לוקחת תפנית חדשה, ג'ו ממשיך לחזור על מעגל האובססיה עם עניין הולך וגדל בנטלי, השכנה הסמוכה. הפעם, לאב תעשה הכל כדי להבטיח שחלומה להקים את המשפחה המושלמת לא ייקרע כל כך בקלות על ידי פעולותיו הכפייתיות של ג'ו.
אמבר (מכון תערובת)
אמבר הוא מכון התערובת הגדול בישראל ואף במזרח התיכון כולו. המכון מייצר תערובות מזון לכל ענפי המשק החי כגון: ענפי הלול לסוגיהם השונים, פרות החלב, דגים ועוד.
אמבר פועל בשני מפעלי ייצור מרכזיים:
המכון הוקם ב-1961 על ידי קיבוצי גרנות ומושבים שיתופיים ממרכז הארץ והתרחב במשך השנים, ותוכן בידי האדריכל יעקב (קובה) גבר. כיום נמצא המכון בבעלותם של כ-148 קיבוצים ומושבים מכל רחבי הארץ.
במפעל נמצאת שלוחה של המסילה המזרחית, אשר יוצאת מתחנת הרכבת חדרה מזרח. לאחר פירוקה של המסילה המזרחית בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 שירות רכבות הנוסעים במסילה נפסק ועד לחידושה של המסילה המזרחית השימוש היחיד למקטע זה של המסילה היה עבור המפעל.
העשור הראשון של המאה ה-20
העשור הראשון של המאה העשרים החל ב־1 בינואר 1900 והסתיים ב־31 בדצמבר 1909.
מלחמת רוסיה-יפן, שפרצה ב-1905, הייתה מלחמה גדולה שהתקיימה בין רוסיה ליפן על השליטה באזור הצפון-מזרחי של האימפריה הסינית המתפוררת, כמו חבל מנצ'וריה וחצי האי קוריאה. תבוסתה של רוסיה במלחמה הכתה בהלם את העולם כולו, בשל העובדה שמעצמה לא מערבית הצליחה להביס מעצמה גדולה כרוסיה בשדה הקרב. הישג זה הפיח רוח חיים בתנועות אנטי-קולוניאליות בעולם כולו, בעוד שברוסיה, הוא זירז את מהפכת 1905, אשר במסגרתה סוציאליסטים וליברלים ניסו ללא הצלחה להפיל את שלטון הצאר הרוסי. מהפכה זו שימשה השראה למהפכת 1917,שתוביל להפלת שלטון הצאר הרוסי ולהקמת ברית המועצות הקומוניסטית.
ב-1902 מלחמת הבורים השנייה הסתיימה עם ניצחון אנגלי, בעוד שמלחמת ארצות הברית–הפיליפינים הסתיימה בניצחון אמריקאי. עם זאת, מלחמת ארצות הברית–הפיליפינים הביא לאובדן משמעותי עבור האוכלוסייה הפיליפינית, שכן כ-10% מאוכלוסיית הפיליפינים נספו בעקבות המלחמה (רובם מרעב ומחלות).
בשנת 1905 גיבש המדען הגרמני אלברט איינשטיין את תורת היחסות, אשר שינתה את תפיסת העולם האנושית בכל הנוגע למושגי היסוד של הפיזיקה, כגון זמן, מרחב, מסה ואנרגיה. תורת היחסות ערערה ושינתה את השקפות העולם הקיימות ופתחה אפיקים חדשים לחקירה מדעית נוספת.
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות
ההתנקשויות, החיסולים, וניסיונות ההתנקשות הבולטים ביותר במהלך העשור (לא בהכרח רק רציחות פוליטיות):
רסיסים (סרט)
רסיסים הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1989 בבימויו של יוסי זומר, עם דני רוט ופולי רשף בתפקידים הראשיים.
תחילה נקרא הסרט "הלם קרב", אך אם יציאתו לאקרנים סרטו של יואל שרון, "בצילו של הלם קרב" שנה קודם, והופץ בשמו המקוצר "הלם קרב", החליט זומר לשנות את שם הסרט ל"רסיסים".
את המוזיקה לסרט הלחין המוזיקאי יאן גרברק, ובמהלך אחת מהסצינות בסרט מופיעה הזמרת קרן ברק בשיר "In Beirut" (בביירות החיים נמשכים), בלחנו של דני גרנות.
תקציר העלילה
גרי מנור (דני רוט) הוא סרן בן 31 הלום קרב לאחר שלוחמיו בהם חברו הקרוב נהרגו בהתקלות עם מחבלים בלבנון. גרי נשוי לרותי (אתי אנקרי) שחברה הקודם נהרג בקרב. צה"ל מאמץ מדיניות של טיפול קצר של שלושה שבועות בהלומי קרב כדי להחזירם במהירות לכשירות.
הפסיכולוג במתקן האשפוז הוא סרן אלכס גבאי (פולי רשף) ומפקד המתקן הוא סגן אלוף משה (שלמה פלד). גרי נמצא בקטטוניה, אינו מדבר ואינו מגיב לכל דיבור או בקשה מהמטפל. לעיתים הוא נתקף בהתקפי רעד קשים שנפסקים לאחר הזרקה של תרופה מרגיעה. רותי מגיעה לבקרו אבל הוא מנותק ולא מגיב לקראתה.
המטופלים מקבלים אימון כושר על ידי מדריך מיוחד (דוד שווייצר).
בחדר נמצאים עוד הלומי קרב:
רותי מגלה לאלכס שלדני היה חבר קרוב בשם הלל (ז'יל בן דוד) שנפגע בפעולה הזאת. אלכס חוקר ומתברר לו שהלל הוטס אז לרמב"ם ונפטר לאחר ניתוח. גדי רואה כל הזמן בחזיונות את הלל הפצוע אנוש. הוא בורח מהמתקן, נכנס למועדון לילה בו שרה קרן ברק את השיר "בביירות החיים נמשכים" משוטט בלילה וחושב לקפוץ ממקום גבוה עד שאלכס מוצא אותו ומספר לו כי הלל מת. גרי נשבר ומספר על על הקרב הקשה בו נפגע הלל וכי הוא היה בהלם ולא יכול היה להגן על חברו וזה מציק לו מאד.
לאחר זאת משתפר מצבו של גרי ואלכס מסיע אותו לדירתו שם מחכה לו רותי.
נחל סלוודורה
נחל סלוודורה (במפות סימון שבילים הנחל מכונה נחל סלבדורה) במדבר יהודה, הוא ערוץ קצר, היורד מבמת השוליים המזרחיים, ונשפך לים המלח כקילומטר אחד מצפון לנחל קדם. אורכו של הנחל כ-3 ק"מ.
גאולוגיה ומורפולוגיה
נחל סלוודורה מתחתר בחלקו המזרחי של מצוק ההעתקים, והוא משתייך לסדרה של נחלים קצרים מסדר ראשון. בדומה לנחלים אחרים באזור כגון: נחל אוריון, מצפה ארנון, נחל קדם, נחל המלט ונחל ישי. הערוץ יורד במצוק ההעתקים מרום של כ-400 מ' מעל פני הים אל שפכו בים המלח בסדרת מפלים: גובה הראשון הוא כ-55 מטר, גובה השני - כ-35, ולאחר מכן צונח הנחל במפל ענק (כ-190 מטר). מפל זה מתחלק לכמה חלקים על ידי מדרגות ודרגשי סלע: החלק הראשון הוא מרזב מדורג, אשר אורכו כ-20, לאחר מכן קיר של 60 מטר עד למדרגה הראשונה (רוחבה כ-2 מטר), עוד קיר של 60 מטר עד למדרגה השנייה (רוחבה דומה), ירידה 10 מטר דרומה עד למדרגה השלישית (הצרה במדרגות המפל), ולבסוף מפל של כ-40 מטר. כ-150 מטר מזרחה מכאן מצוי המפל המשמעותי האחרון בנחל, וגובהו כ-75 מטרים. המפל יצר פרסת מצוקים גדולה לרוחב המצוק, פרסה זו נראית היטב מכביש ים המלח. למרגלות המפל האחרון, בתוך כוך במצוק הצפוני של הנחל, נובע מעיין שכבה קטן. מי המעיין ראויים לשתייה, אך ספיקתו דלה - כ-10 ליטר לשעה בלבד, ומימיו מרירים. מימיו של מעיין זה נובעים מתוך שכבת דולומיט מהשכבה הגאולוגית 5-CE ("תמר") מעל האקוויקלוד החרסיתי של שכבה 4-CE ("אבנון"), בשונה משאר המעיינות של מצוק ההעתקים, הנובעים משכבה 3-CE ("צפית").
מעל מפל זה, צומח שיח סלוודורה פרסית גדול, על שמו נקראים הנחל והמעיין. כמו כן צומחים במקום אשל, סמר וצלף.
קרקסון
גאוגרפיה
קרקסון ממוקמת על הדרך הקדומה המחברת בין הים התיכון ובין האוקיינוס האטלנטי, במרחק כ-80 קילומטרים מטולוז. ב-1999 התגוררו בעיר 43,950 תושבים.
ב-1997 הוכרזה העיר ההיסטורית המבוצרת של קרקסון כאתר מורשת עולמית.
קיימות עדויות על נוכחות יהודים בעיר עוד במהלך המאה ה-9. בהמשך הם גורשו מהעיר מספר פעמים וקיבלו אישור לחזור. בתקופת מלחמת העולם השנייה, האזור היה תחת שליטה של משטר וישי ופליטים יהודים רבים הגיעו לעיר. המצב החמיר לאחר שהאזור נכבש על ידי הנאצים. אלבר גו, כומר מקומי פעל להצלת יהודים ועל פעילתו הוכר כחסיד אומות העולם.
לילית (מיתולוגיה)
לילית באגדות חז"ל ובספר הזוהר היא שדה, ובמיתולוגיה היהודית המאוחרת היא אשתו הראשונה של אדם, ולאחר מכן אשתו של המלאך סמאל. במקורות מסופוטמים היא מכונה ליליתו ומקורה באלות למשתו ואישתר. 'לילית' מסמלת מרדנות, רוע לב וחוסר צניעות. בפולקלור היהודי היא מזוהה עם רצח תינוקות והליכותיה מוצגות כאנטיתזה לדמותה של האישה היהודייה. בימינו יש הרואים בה דמות פמיניסטית. לפי המיתוס, לילית מסכנת את היולדות והיילודים, ולהרחקתה משמשים קמעות ייעודיים. לילית מוזכרת פעם אחת בתנ"ך ב:. יש המפרשים שמדובר במין ציפור, בעוד שלדעת אחרים המדובר בשדה מכונפת (רש"י) או באם השדים (מצודת ציון).
לילית בתרבות היהודית המסורתית
לילית פעפעה ליהדות כשדה בעלת אופי הדומה לזה של למשתו ואישתר - אלת האהבה, הפריון והמלחמה של אשור-אכד. דמות שתיהן מתלכדת לישות אחת ממנה בוקעת לילית היהודית, דמות בעלת מהות שדית, העסוקה בשיטוט אין סופי ובחיפוש נצחי אחרי תינוקות אותם היא חונקת, ואחרי גברים בהם היא פוגעת ונוטשת או מתעללת והורגת.
מההמאה ה-4 החלו היהודים להשתמש באמצעי ייחודי ששימש כהגנה בפני שדים בכלל ולילית בפרט - קערות השבעה. מדובר בקערות חרס המשתמשות כקמע, אשר לאחר שמוטבע בהם כתב מסוים והטקס הנלווה לכך, נקברות מתחת לרצפת הבית הפרטי או הבניינים הציבוריים. מתוך הנוסחאות המאגיות של ההשבעות עולה כי השדה לילית מהווה איום מחריד יותר מאשר המתואר בתלמוד. היא אינה "רק" איום לפיתוי גברים אלא היא מחרידה את בני האנוש ומרתיעה אותם בכך שהיא מאיימת על חיי תינוקות בני יומם, מפחידה נשים הרות, ומפתה ומחטיאה רבנים ותלמידי חכמים. באחת מקערות ההשבעה, YBC 2364, מסופר כי לילית הורסת את הבית, גוזלת את זרעו של הבעל, מקיימת יחסי מין עם האישה והורגת את ילדיהם. פגיעתה של לילית בבני אנוש היא פיזית ונפשית כאחד. מגוון ההתעללויות שלה בבני האדם הוא רב ומשקף את הפחדים והחרדות ולמעשה את השדים הפרטיים של כל איש ואישה בתקופה העתיקה.
בימי הביניים היו נפוצים קמעות יהודיים נגד לילית עם שמות המלאכים סנוי, סנסנוי וסמנגלף. מקרים רבים של מיתת תינוקות בכלל ומקרים של מוות בעריסה בפרט יוחסו ללילית, הנוקמת את דם בניה. תינוקות בני פחות משמונה ימים, שטרם עברו טקס ברית מילה, נחשבו פגיעים במיוחד למעשיה של לילית. להגנה על היולדות והיילודים מפני לילית, יש השמים בחדרה של היולדת קמעות ובהם שמות המלאכים השומרים מפני לילית, סנוי, סנסנוי וסמנגלף, יחד עם ציור דמותם. נוסח עברי ראשון של קמעות אלה מופיע באלפא ביתא דבן סירא, וקדם לו נוסח בארמית. לפי ספר שימוש תהלים, לאישה שמתים ילדיה כתבו קמע ובו מזמור קכ״ו מתהילים ושמות שלושת המלאכים. בקמעות מופיעה לעיתים לילית כשידיה כבולות.
בספרות התורנית
בתלמוד הבבלי מופיעה לילית כסוג של שֵׁדה, שזהותה אינה ברורה ("מגדלת שער כלילית"; "אמר רב יהודה אמר שמואל: המפלת דמות לילית, אמו טמאה לידה. ולד הוא, אלא שיש לו כנפים. תניא נמי הכי, אמר רבי יוסי: מעשה בסימוני באחת שהפילה דמות לילית, ובא מעשה לפני חכמים ואמרו ולד הוא אלא שיש לו כנפים"; "אמר רבי חנינא: אסור לישן בבית יחידי, וכל הישן בבית יחידי אחזתו לילית"; "אמר רבה: לדידי חזי לי הורמין בר לילית").
במדרשים מסוימים, בעיקר אזוטריים, מופיעה לילית כאשתו הראשונה של אדם הראשון, לפני חוה. המדרשים מנסים להסביר מדוע לאחר שכבר נכתב "זכר ונקבה ברא אותם", מסופר כיצד היה האדם בודד, והאישה נבראה מצלעו כדי להיות עזר כנגדו. המדרשים מציעים בעצם שהיו שתי נשים. לילית נבראה ראשונה מן האדמה, ואילו חוה נבראה מן הצלע. על פי סיפור אחד, לילית התעקשה שברצונה להיות למעלה (כאשר הסיפור מרמז כנראה ליחסי מין אך ייתכן ומדובר במטאפורה) ואילו אדם התעקש שהוא זה שצריך להיות למעלה. הנוסח המופיע באוצר המדרשים הוא: "כשברא הקב"ה אדם הראשון יחיד, אמר לא טוב היות האדם לבדו, ברא לו אישה מן האדמה כמוהו וקראה לילית, מיד התחילו מתגרין זה בזה, אמרה היא איני שוכבת למטה, והוא אומר איני שוכב למטה אלא למעלה שאת ראויה למטה ואני למעלה, אמרה לו שנינו שוין לפי ששנינו מאדמה, ולא היו שומעין זה לזה. כיוון שראתה לילית אמרה שם המפורש ופרחה באוויר העולם, עמד אדם בתפלה לפני קונו ואמר, רבש"ע אשה שנתת לי ברחה ממני". על פי אגדה אחרת, אדם ראה אותה כשנולדה מתוך ריר ודם, נגעל ממנה, ולא רצה בה. גרסה שלישית מספרת כי לילית לא נבראה מעפר נקי, אלא מפסולת וזוהמה, ולכן לא עלה יפה זיווגה עם אדם. בזרם המרכזי של דברי חז"ל אין זכר ללילית כאשתו של אדם הראשון, אולם רבי אברהם אבן עזרא בפירושו לתורה דוחה את המסורת הזו ומכאן שהכיר אותה: "דבר לילית - דרש"(בראשית, ב, כג), גם בספר "עץ חיים" מאת רבי חיים ויטאל מסופר: "ובזה יובן עניין אדם הראשון שהיה לו ב' נשים, א' נקרא לילית וב' היא חוה".
בספרות הקבלה מתוארת לילית כשדה החונקת תינוקות והמחטיאה גברים בהוצאת זרע לבטלה. בספר הזוהר ובספרי קבלה אחרים היא קרויה לילית הזונה, לילית הרשעה, לילית האיוולת ולילית השחורה. בספרות הקבלה היא מוזכרת לראשונה כבת זוגו הקבועה של סמאל, מלכת ממלכת הסטרא אחרא. על-פי דברי האר"י לתלמידו רבי חיים ויטל, האיסור "ושם אלהים אחרים לא ישמע על פיך" מתייחס אף להזכרת שמות שדים כמו סמאל, ולכן יש הנוהגים לכנותה בשם 'פלונית'.
יש המזהים את לילית עם מלכת שבא. לדברי רבי יוסף אנג'לינו בספר לבנת הספיר, מלכת שבא בחידותיה לשלמה חזרה על פיתויי לילית כלפי האדם הראשון.
מיתוסים מפורסמים
על פי אגדה תלמודית אחרת, הביא אלוהים בפני האדם את כל בעלי החיים כדי שיקרא להם בשמות. אדם ניסה להזדווג עם כל נקבה מאותם בעלי חיים, אך לא מצא באף אחת מהן את מי שתשלים אותו. הוא התפלל שיברא לו בת זוג מתאימה. אלוהים שמע לתפילתו וברא עבורו את לילית, לא מעפר אלא מזוהמה ופסולת. אדם הזדווג איתה וכתוצאה מכך נולדו להם שדים רבים. מן היהדות נדדה לילית לשתי הדתות המונותאיסטיות האחרות.
לילית בתרבויות אחרות
החוקרים סבורים שהדמות לילית שואבת השראה ממיתוסים מוקדמים בהרבה מהתרבויות המסופוטמיות, בהם השם ליליתו ששייך לשדה או לקטגוריה של שדות.
האכדים האמינו שלילית תוקפת גברים ישנים, מפתה אותם, מקימת יחסי מין עמם, ויולדת להם שדים כצאצאים. לילית מופיעה כשדה המפתה גברים ברבות מהתרבויות שהיו בקשר עם המזרח התיכון באותה תקופה. לדוגמה, השדה למיה היוונית היא ככל הנראה וריאציה שלה. דמותה מופיעה בתרבויות פרס, אסיה הקטנה, גרמניה, אנגליה ורומא. כמו גם בשתי הדתות המונותאיסטיות האחרות.
היהודים שאבו סיפורים, אגדות ומנהגים מן התרבויות השכנות. גם הנוצרים אימצו את דמותה של לילית, כשדה תאוותנית, המסמלת מיניות אפלה שהתאימה מאוד לתאוריות הדמונולוגיות הנוצריות של ימי הביניים, לפיהן מכשפות מקיימות יחסי מין עם השטן ועם שדים בחגיגות ליליות. לכן הפכה לילית מהר מאוד ל"מלכת המכשפות". בנוסף לילית מופיעה במספר סדרות וסרטים ברחבי העולם, כמו הסדרה "דם אמיתי" שהיא מופיעה כדמות רעה, קשוחה ומפתה. עטופה בדם ושולטת בהמון אנשים.
פוקימון (אנימה)
פוקימון (ביפנית: ポケットモンスター; באנגלית: Pokémon) היא סדרת אנימה יפנית לילדים ונוער מסוג פעולה/הרפתקאות מזיכיון פוקימון, ולה 25 עונות, סדרת ספין-אוף, 23 סרטי אנימה (ובנוסף גם סרט לייב-אקשן), והיא משודרת בטלוויזיה משנת 1997 ועד היום. הסדרה הופקה במקור ככלי שיווק לקידום סדרת משחקי הווידאו של "פוקימון" לגיימבוי. שם הסדרה, "פוקימון", הוא צירוף של שתי המילים הלועזיות Pocket (כיס) ו-Monsters (מפלצות), כלומר "מפלצות כיס"; השם נגזר מהאפשרות להכניס את המפלצות לתוך כדורים קטנים הנקראים פוכדור לשם אכסונן.
האנימה מתרחשת בעולם בו קיימים פוקימונים מסוגים שונים. הפוקימונים מאומנים על ידי מאמנים שמשתמשים בהם למגוון שימושים: נלחמים בעזרתם בדו-קרב, בין היתר גם במסגרות תחרותיות, מציגים אותם בתחרויות יופי ל"מתאמי פוקימונים", ואף משתמשים בהם להגנת הסביבה כשומרי יערות (ריינג'רים).
נכון ל-16 בדצמבר 2022, הסדרה כוללת 1,223 פרקים שמחולקים ל-25 עונות, וביפן, ל-8 סאגות. הסדרה הצליחה מאוד ביפן ובעקבות הצלחתה נמכרה למדינות רבות ברחבי העולם, ביניהן ארצות הברית, מדינות רבות באירופה וכן בישראל (שודרה בערוץ הילדים ובערוץ דיסני ישראל). גם ארבעת סרטי האנימה הראשונים בשנים 1999– 2003 ("פוקימון - הסרט הראשון: מיוטו מכה שנית", "פוקימון 2000: כוחו של האחד", "פוקימון 3: סודו של האנון" , ו"פוקימון 4: לנצח" ) דובבו לעברית ויצאו לאקרנים בארץ.
את שיר הפתיחה של חמש העונות הראשונות בגרסה העברית של הסדרה מבצע הזמר עוזי פוקס; את שיר הפתיחה של 6,7,9,23,10 מבצע הזמר והשחקן לירון לב, של עונה 8 - יואב קורן; עונות 11–12 - טליה ברקאי; עונות 17,18,19 - גילן שחף; עונה 20 - עדי בר לב; ועונות 21–22 - שירלי לילו ודדי זוהר.
עלילה ודמויות
עלילת הסדרה מתמקדת בילד בן 10 בשם אַש קַטְצָ'אם ועוקבת אחר הרפתקאותיו בדרכו להגשים את חלום חייו להפוך למאמן הפוקימונים הגדול בכל הזמנים - פוקימון מאסטר.
בדרכו הוא פוגש בחברים חדשים, ביניהם מיסטי, ברוק, טרייסי, מיי, מקס, דון, אייריס, סיילן, קלמונט, בוני, סרינה, לילי, קיאווה, סופוקליז, מאלו, לאנה, גו וקלואי וגם באויבים כמו ג'סי וג'יימס.
לאורך הסדרה אש מבקר במקומות רבים, נלחם בקרבות הנקראים "קרבות מכון", ומנסה לזכות בתגים (פרס המוענק לו אם ניצח בקרב מכון). איסוף התגים מקנה לאש את הזכות להשתתף בליגת הפוקימונים.
פוקימון אופקים - Pokemon Horizons
ב-3 במרץ 2023 חברת פוקימון הכריזה שסדרת אנימה חדשה עתידה לעלות ב-14 באפריל באותה השנה. דמותו של אש קטצ'אם תסיים את תפקידה וגיבורי הסדרה החדשה יהיו שני ילדים בשם ליקו ורוי, המקבלים את הפוקימון הראשון שלהם: ספריגאטיטו ופיוקוקו בהתאמה. הסדרה תתקיים במחוז פלדאה, שהוצג לראשונה במשחקים פוקימון שני וארגמן. ב-24 במרץ נחשף טריילר ראשון לסדרה.
סרטים
לאורך השנים יצאו לאקרנים סרטי קולנוע רבים בסדרת פוקימון במשך כל אחת מעונות הסדרה, בהם כיכבו הדמויות הראשיות בסדרת האנימה. נכון להיום יצאו לאקרנים 24 סרטי אנימציה, 10 מהם דובבו לעברית.
ספיישלים טלוויזיוניים
במהלך שנות השידור של פוקימון בטלוויזיה, הופקו מספר ספיישלים טלוויזיוניים שהבולטים ביניהם היו "מיוטו חוזר", המציג את הניסיון של צוות רוקט לתפוס מחדש את מיוטו, ו"אגדת הרעם" המציג את הניסיון של צוות רוקט לתפוס את ראיקו.
סדרות בת וסדרות אינטרנט
הסדרה "Pokemon Chronicles" (ובשמה העברי: "פוקימון דברי הימים") היא מעין סדרת המשך של סדרת האנימה "פוקימון". הסדרה שודרה לראשונה ביפן בין השנים 2002 עד 2004. הסדרה כוללת 22 פרקי ספיישל חדשים של פוקימון המספרים על אירועים שמתרחשים מחוץ לעלילת הסדרה המקורית, ומתמקדים בדמויות משניות בסדרה ובצוות רוקט. הסדרה עצמה נפתחה בספיישל "אגדת הרעם", שדובב לאנגלית וחולק לשלושה פרקים.
הסדרה "Pokemon Learning Lesgue" הייתה סדרה לימודית שהתרחשה במקביל לעונות של יהלום ופנינה בסדרת האנימה. בסדרה אש, דון וברוק פנו לארבע דמויות באמצעות מכשיר קשר מיוחד על מנת לפתור כל מיני בעיות. לדמויות קראו עדה (שעזרה בנושאים שקשורים למתמטיקה), לקס (שעזר בנושאים שקשורים לשפת האומנות), קְּווין (שעזר בנושאים של כישורי חיים) וסיארה (שעזרה בנושאים שקשורים למדע). הפרקים בסדרה התחלקו לצפייה, ניסיון ויישום.
הסדרה "Pokemon Origins" (ובשמה העברי: "פוקימון מקורות") סיפרה את סיפורו של רד, שבחר בצ'ארמנדר כפוקימון שלו ויצא למסע קצת לפני אש. המטרה של רד הייתה להשלים את הפוקדקס של קאנטו ולהפוך למאסטר פוקימון, ויריבותו עם בלו שהפך לאלוף קנטו מניעה אותו במהלך הסדרה. רד מנצח את רביעיית העילית של קאנטו ואת בלו, והופך לאלוף קנטו. בפרק האחרון של הסדרה, מצליח רד לפתח את צ'אריזרד שלו במגה התפתחות למגה צ'אריזארד X, וללכוד את הפוקימון ה-150 בפוקדקס, מיוטו, כך שנשאר לו רק פוקימון אחד על מנת להשלים את הפוקדקס, מיו הפוקימון האגדי, והוא יוצא למסע בעקבותיו.
הסדרה "Pokemon Generations" עלתה בספטמבר 2016 לערוץ היוטיוב של פוקימון. הסדרה מספרת בפרקים בני שלוש עד חמש דקות על התרחשויות בעולם של פוקימון, ועל פוקימונים.
הסדרה "פוקימון התפתחות מגה" מספרת על סיפורם של אלאן ומאירין. הסדרה מתרחשת במקביל לסדרה המקורית. הפרק הראשון שודר בתחילת עונה 17. הפרק השני שודר באמצע עונה 17. הפרק השלישי שודר באמצע עונה 18. הפרק האחרון שודר בין עונה 18 לעונה 19.
הסדרה "Pokemon: Twilight Wings" עלתה בינואר 2020 לערוץ היוטיוב של פוקימון ומספרת על אזור גאלאר ומתמקדת בכל פרק על אחד מתושביו. מוטיב חוזר שם הוא הפוקימון קורבינייט שמשמש כמונית מעופפת כשהוא מוביל קרון מיוחד ברגליו. תחילה עלה הפרק בשפת המקור (יפנית) ואחר כך הגרסה המדובבת לאנגלית.
הסדרה "Pokemon: Hisuian Snow" עלתה בשנת 2022 לערוץ היוטיוב של פוקימון ומספרת על ילד בשם אלכּ שמגיע לאזור היסואי ומתיידד עם הגרסה ההיסויאנית של זורואה.
הסדרה "Pokemon: Path to the Peak" עלתה באוגוסט 2023 לערוץ היוטיוב של פוקימון ומספרת על ילדה בשם אווה שעוברת עם משפחתה לעיר חדשה ומתקבלת למועדון של שחקני משחק הקלפים של פוקימון בבית ספרה החדש.
פרקים שלא שודרו
לאורך השנים, נכתבו לסדרה מספר פרקים לא שודרו או צונזרו באופן בולט לקראת שידורם - אם בשל בעיות מול הצנזורה, אם בשל אסונות טבע או בשל סיבות אחרות. להלן רשימה חלקית של הפרקים שפורסמו בשל אי-שידורם:
בישראל
הסדרה זכתה לפופולריות רבה בישראל בקרב ילדים ובני נוער רבים ואף מבוגרים. ההצלחה הרבה של הסדרה בישראל הובילה להגעה של סרטי הסדרה לארץ, למכירת מוצרים רבים של הסדרה כגון, בובות, קלפים, סרטי DVD ומשחקי וידאו.
במשך 12 שנים, משנת 2000 ועד לשנת 2011, דובבה הסדרה פוקימון לעברית באולפני נ.ל.ס (N.L.S Recording Studios). כמו כן, גם חמשת הסרטים שהגיעו לבתי הקולנוע בארץ (סרט מספר 12 שודר בערוץ דיסני ישראל) וסרט הספיישל "מיוטו חוזר" - דובבו באולפנים אלו לאורך שנות ה-2000 והופצו ב-DVD על ידי גלובוס גרופ ויונייטד קינג וידאו. במאית הגרסה העברית של הסדרה בישראל למשך עשר העונות הראשונות היא יפה גבאי (עונות אלה שודרו בערוץ הילדים). עם זאת, במאית הסדרה "פוקימון דברי הימים" הייתה מאיה בר שלום. בשנת 2009 בימוי הגרסה העברית לעונה ה - 11 של הסדרה (פוקימון מימד הקרב) הועבר לשרון בורגאוקר. ובשנת 2010 בימוי הגרסה העברית לעונה ה-12 של הסדרה (פוקימון קרבות גלקטיק) הועבר לטליה ברקאי. בתחילת שנות ה-2000, הסדרה באנגלית (עם כתוביות בעברית) שודרה גם לסירוגין ברצועת הערב של ערוץ הילדים.
בשנת 2011, הסדרה הפסיקה להיות משודרת בארץ עקב החלטת ערוץ דיסני ישראל שלא לשדר את הסדרה, העונה ה-13 טרם שודרה בישראל (אף על פי שדיבובה לעברית הושלם), עונות 14–16 (שחור ולבן) לא דובבו לעברית ולא שודרו בישראל. בשנת 2011 בימוי הגרסה העברית לעונה ה-13 של הסדרה (פוקימון מנצחי ליגת סינו) הועבר לעמי מנדלמן. ובשנת 2016 טליה ברקאי חזרה לביים את הסדרה לעונות 17–19. בחודש ספטמבר 2017 העונה ה-20 של פוקימון (פוקימון שמש וירח) עלתה לשידור בערוץ הילדים בבימויה של טליה ברקאי. הסרט ה-20 של פוקימון (אני בוחר בך) שודר בישראל בערוץ הילדים ב-1 ביולי 2018.
צוות המדבבים:
לעיתים הצטרפו מדבבים וזמרים אורחים לסרטי פוקימון. בין האורחים ניתן למצוא, למשל, את אפי בן ישראל, שגילמה שני תפקידי משנה בדיבוב הסרט הראשון, "פוקימון: הסרט הראשון", (לצד בתה עדי, שדיבבה את מיסטי) ואף ביימה את הקולות בו, מומי לוי, ששר את שלושת שירי הפתיח של "פוקימון" בגרסאות הסרטים במקום עוזי פוקס, ניר רון, ששיחק את הנבל הראשי ב"פוקימון 2000: כוחו של האחד", דדי זהר, שדיבב דמות משנית בסרט "פוקימון: ארקאוס ותכשיט החיים" (דובב לעברית ב-2010), והזמרת שרי, ששרה את אחד משירי הסיום באותו הסרט. בנוסף, מלבד עוזי פוקס ששר את הפתיח לסדרה אפשר למצוא גם את לירון לב.
במשך השנים סרטי קולנוע שונים של פוקימון הוקרנו בישראל בדיבוב מקורי לעברית. סרטי פוקימון 1 עד 4 הוקרנו בבתי הקולנוע ברחבי הארץ בתחילת שנות האלפיים. בנוסף, שודרו חלק מהספיישלים בערוץ הילדים (הנחשבים גם למעין "סרטים"). ואילו, בשנת 2010 הסרט ה-12 של הסדרה (פוקימון - ארכיאוס ותכשיט החיים) דובב גם הוא לעברית ושודר בערוץ דיסני ישראל יחד עם העונה ה-12. בשנת 2011 סרט מספר 13 של הסדרה (פוקימון - זורוארק מאסטר האשליות) דובב גם הוא לעברית והיה אומר לעלות בערוץ דיסני ישראל כמו קודמו, אך הוא לא שודר עד היום עקב החלטת ערוץ דיסני ישראל להפסיק לשדר את פוקימון אצלם בערוץ, אולם לבסוף הסרט הוקרן ב-6 בנובמבר 2020 בערוץ הילדים.. בחודש מרץ 2017 סרט מספר 19 של פוקימון (פוקימון וולקינון והפלא המכני) דובב לעברית ושודר בערוץ הילדים ביחד עם העונה ה-19. בחודש יולי 2018 הסרט ה-20 של פוקימון (פוקימון הסרט ה-20 אני בוחר בך) שודר גם כן בערוץ הילדים בדיבוב לעברית לפני תחילת השידורים של העונה-21 - שמש וירח הרפתקאות אולטרה. החל מ-1 בספטמבר 2019 משודרת העונה ה-22 - שמש וירח אגדות אולטרה. בסוף חודש ספטמבר 2019 סרט מספר 21 של פוקימון (פוקימון - הכוח שלנו) שודר בערוץ הילדים בדיבוב לעברית. זהו הסרט השלישי ברציפות שדובב בדיבוב לעברית בערוץ הילדים והערוץ כל הנראה ימשיך במתכונת זו ויציג גם את הסרטים הבאים בדיבוב לעברית.
ברכיה בן נטרונאי הנקדן
ר' ברכיה בן נטרונאי הנקדן (המכונה גם ר' קְרֶשְׂבּיהו הנקדן), חי ופעל בחציה השני של המאה ה-12, ואולי אף אל תוך המאה ה-13. היה מדקדק ונקדן, מחבר ספרים ומתרגם ספרים אחרים, בעיקר מצרפתית לעברית. חי ופעל בצרפת, באנגליה או ב נורמנדיה. ספרו הנודע ביותר הוא "משלי שועלים", ספר משלים ומליצות בעלי מוסר השכל הכתוב בחרוזים.
ביוגרפיה
רבי ברכיה בן נטרונאי הנקדן, ברכיה היה אחד הסופרים המגוונים ביותר של ימי הביניים. הוא היה אספן של משלים ועורכם, פרשן, סופר אתי, עוסק בדקדוק ומתרגם. רבי ברכיה חי כנראה בסביבות סוף המאה השתים עשרה. אולם פרטים רבים אודותיו עדיין נשארו עלומים. מקור לידתו, שנת לידתו ושנת פטירתו אינם ידועים. גם היקף יצירתו והשפות אותם הכיר אינם ידועים. חוקרים מסוימים ניסו לזהות אותו עם בנדיקטוס לה-פונקטור, יהודי אנגלי שהוזכר כמי שתרם דונם באוקספורד למלך ריצ'רד הראשון, בשנת 1194. דיונים רבים התקיימו, בנוגע לתאריך הלידה ולארץ הולדתו של סופר זה. צונץ ממקום אותו בסביבות 1260 בפרובאנס. ישנם חוקרים נוספים אשר הסכימו עם מסקנה זו של צונץ. אולם נראה כי מסקנה זו נבעה מקריאה שגויה של הקולופון של בנו אליהו, שהוכח כי הוא מתוארך ליום רביעי, 22 באוקטובר 1233.
אולם ג'וזף ג'ייקובס, במהלך מחקרים שקיים על תולדותיה של האגדה בימי הביניים, הגיע למסקנה כי יש למקם את ברכיה באנגליה לקראת סוף המאה השתים עשרה. מסקנה זו מצאה אישור על ידי גילויו של נויבואר כי בהקדמה לאגדותיו מתייחס ברכיה לסיבוב גלגלי הגורל לאי הים, היינו אנגליה, כדי שאחד ימות והשני יחיה. ניתן לראות בכך בבירור התייחסות לטבח האנגלים בשנת 1190. אולם יש כאלו אשר עדיין מטילים ספק באשר לזיהוי זה. נקודה זו היא בעלת חשיבות מסוימת בגלל הקשר של ברכיה עם תולדות האגדות של ימי הביניים.
רקע התקופה שבה חי ברכיה בן נטרונאי
על בסיס השערות המחקר, ברכיה בן נטרונאי, חי בחציה השני של המאה השתים עשרה, ואולי אף אל תוך תחילת המאה השלוש עשרה. ברכיה, כנראה חי באזורי אנגליה ופרובנס. ייתכן, שאף עבר במקומות נוספים באירופה. באותה העת בעולם הכללי באירופה, החלו לפרוח האוניברסיטאות הראשונות.
משלי שועלים
ברכיה ידוע בעיקר בתור מחברו של קובץ משלים, הנקרא "משלי שועלים". שם זה כנראה שואב מהביטוי התלמודי "משלות שועלים". ישנם כתבי יד שקיימים ב-Bodleian ובמינכן. חלק מכתבי יד אלו נכתבו לפני שנת 1268. המהדורה המודפסת הראשונה הופיעה במנטובה, ב-1557. ישנה גרסה נוספת מאוחרת יותר אשר הופיעה בלטינית בפראג, ב-1661; מהדורות אחרות בברלין, 1706, למברג, 1809, גרודנה, 1818, ורשה, 1874.
ספר המצרף, פירושים לתנ"ך וספרי תרגום
ברכיה היה גם מחברו של חיבור אתי בשם ספר-מצרף. ספר זה מחולק לשלושה עשר פרקים. בספר זה הוא מצטט את רבי אברהם בן דאוד (ראב"ד), אשר נפטר בערך בשנת 1198, ללא נוסחת המת שמופיעה אצל שמות חכמים שכבר נפטרו, כגון זצ"ל, כך שסביר מאוד שספר זה חובר לפני 1180. בספר זה הוא לא מצטט את מורה הנבוכים של הרמב"ם. חיבור המורה נבוכים הסתיים בשנת 1191 וזמן קצר לאחר מכן כבר היה ידוע בפרובנס. בצפון צרפת הוא היה ידוע בערך בשנת 1204.
בנוסף לאלה כתב ברכיה פרשנות על איוב וגם חיבר פירושים לכל התנ"ך. ברכיה הכיר את רוב המדקדקים של המאות האחת עשרה והשתים עשרה, ודודו בנימין, אותו הוא מצטט, זוהה עם בנימין מקנטרברי, תלמידו של רבינו תם.
כוחו ביצירה וספרות
כמה אמרות בשמו, בכינוי ר' קְרֶשְׂבּיהו הנקדן, הובאו בספרי הראשונים, מדפיס "ספר התרומה" מצטט מהגהותיו בגיליון ספר הסמ"ג, וכן מובא בספר "מנחת יהודה". אמרות אלו עוסקות בעיקר בתחום צורת כתיבת האותיות בספר התורה, ובפרשנות המקרא.
דעות החוקרים חלוקות בדבר מידת כישרונותיו. שלמה יהודה רפפורט סבור שהיה למדן בעל ידיעות מופלגות, ומייחס לו גם את חיבור שיר הייחוד, שני סימנים מתוך ספר חסידים (תריב-תריג), ותשובות שנדפסו בסוף "מדרש שמואל", דפוס קושטא. לעומתו, יש המשערים שתוך כדי עיסוקו במלאכתו כמעתיק ספרים ומנקדם, היה מוסיף בשוליהם מהערותיו שלו, והערות אלו הן שהובאו בספרים בשמו. כך גם תרגומי ספרים שהעתיק יוחסו לו בטעות, ועיקר כישרונו בא לידי ביטוי בתחום השירה והדקדוק, ולא בענייני הלכה או תרגום (חיים מיכל, אור החיים ערך 650).
מבאייה ניאנג
מבאייה ניאנג (בצרפתית: M'Baye Niang; נולד ב-19 בדצמבר 1994) הוא כדורגלן צרפתי-סנגלי המשחק באסר בעמדת החלוץ.
ראשית הקריירה
ניאנג התחיל לשחק כדורגל בגיל 7 בקבוצת באסה-סיין לה מורו, וכעבור שנתיים הצטרף לפויסי. בגיל 13 הצטרף לקבוצת הנוער של קאן, אף על פי שעורר עניין גם בליל ופריז סן-ז'רמן. בקיץ הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון במשחק הליגה נגד אוורן. במשחק שלאחר מכן נגד מולן, ניאנג הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה. שמו של ניאנג נקשר גם ליובנטוס, טוטנהאם הוטספר ומנצ'סטר סיטי שהציעה עבורו 8 מיליון אירו.
ב-18 בפברואר 2011 ניאנג חתם לשלוש עונות בקאן. ב-24 באפריל 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד טולוז. ניאנג היה בן 16 שנים ו-114 ימים, ובכך הפך לכדורגלן הצעיר בתולדות המועדון. ב-7 במאי ניאנג הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד לאנס. שער זה הפך אותו לשחקן השני הכי צעיר שכובש בליגה הצרפתית אחרי לורן רוסי.
בקיץ התפוצצה פרשה בה דווח כי ניאנג חתם על החוזה ללא אישור הוריו, ובשל היותו קטין החוק הצרפתי מחייב אישור הורים ואביו אף איים לתבוע את המועדון. למרות הפרשה, ניאנג התחיל את העונה בקאן כרגיל.
ארתור רוס
ארתור רוס (באנגלית: Arthur Ross; 4 בפברואר 1920–11 בנובמבר 2008) היה תסריטאי יהודי-אמריקאי.
קריירה
רוס שירת בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, ולאחריה נכנס לרשימה השחורה של הוליווד בתקופת המקארתיזם.
חיים אישיים
בנו של רוס הוא היוצר, הבמאי והמפיק גארי רוס, ובתו סטפני היא עורכת דין לזכויות ילידים.
מבאייה ניאנג
מילאן
בינואר ניאנג הושאל למונפלייה עד לסיום העונה. במונפלייה הוא רשם 19 הופעות והבקיע 4 שערים. בינואר הושאל לגנואה.
במשחקי טרום העונה של עונת, ניאנג נפצע בעצמות המסרק ונעדר כשלושה חודשים. ב-7 בנובמבר 2015 ניאנג ערך את הופעת הבכורה שלו לעונה בתיקו 0-0 נגד אטאלנטה. ב-28 בנובמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו עבור מילאן בניצחון 1–4 נגד סמפדוריה.
בינואר הציעה לסטר סיטי האנגלית 16 מיליון אירו עבורו, אך מילאן דחה את ההצעה. במרץ נפצע בתאונת דרכים ונעדר מהמגרשים לחודשיים. ב-27 באוגוסט 2016 הורחק בהפסד 2–4 לנאפולי.
בעונת, ניאנג סבל מירידה ביכולת ובינואר הושאל לווטפורד. ב-31 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד ארסנל. ב-4 בפברואר 2017 ניאנג הבקיע שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד ברנלי.
טורינו וראן
ב-31 באוגוסט 2017 הושאל לטורינו עד לסיום העונה. ב-10 בספטמבר 2017 ניאנג ערך את הופעת הבכורה שלו בטורינו בניצחון 0–1 נגד בנוונטו. ב-1 באוקטובר 2017 ניאנג הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד הלאס ורונה.
בסיום העונה, טורינו רכשה את כרטיס השחקן של ניאנג תמורת 12 מיליון אירו. ב-31 באוגוסט 2018 הושאל ניאנג לסטאד רן עד לסוף העונה. ב-2 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–2 על בורדו. ב-30 בספטמבר כבש את שערו הראשון בתיקו 1-1 נגד טולוז. בעונתו הראשונה בקבוצה זכה בגביע הצרפתי, ב-30 במאי 2019 חתם באופן קבוע בראן.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, ניאנג שיחק בנבחרות הצעירות של צרפת. בנובמבר ניאנג נתפס במועדון לילה, בזמן ששהה עם הנבחרת הצעירה והושהה מהנבחרת לשנה.
ב-7 באוקטובר 2017 ניאנג ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל בניצחון 0–2 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. במאי נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018. ב-19 ביוני 2018 ניאנג כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד.
קשת (כף רגל)
קשת כף הרגל היא הצורה הנפוצה והבריאה של סוליית כף הרגל האנושית, שנראית כקשת. הסוליה מקבלת את צורה זו על ידי עצמות המסרק ועצמות שורש הרגל, נתמכת ברצועות ובגידים, ומאפשרת לכף הרגל להחזיק את משקל הגוף בתנוחה זקופה בצורה אופטימלית.
מבנה
ניתן לחלק את אורך כף הרגל לשני סוגי קשתות: קשת מדיאלית וקשת לטראלית.
הקשת המדיאלית
הקשת המדיאלית, או הקשת הפנימית, מורכבת מעצם הקלקנאוס, מעצם הטאלוס ומעצם הנביקולר. היא נחשבת לקשת רכה וגמישה, בעלת יכולת התאמה למשטחים. לקשת המדיאלית תפקיד חשוב בשלב הבלימה במהלך השלב הראשון של הדריכה, וגמישותה מאפשרת לכף הרגל לשמש כבולם זעזועים בשלב זה.
הקשת המדיאלית המשמשת כבולם זעזועים בשלב הדריכה הראשון, סופגת את האנרגיה, נמתחת, ובשלב הדריכה הסופי (שלב ההאצה) מנצלת אנרגיה זו ליצירת תאוצה, ולניצול אנרגטי יעיל של כף הרגל במחזור ההליכה. לקשת המדיאלית גם תפקיד חשוב בהתאמה למשטחים, גמישותה הרבה בעיקר בסוף שלב של הדריכה הראשונית, מאפשרת לכף הרגל התאמה למגוון רחב של משטחי דריכה ואחיזה בהם.
הקשת הלטראלית
הקשת הלטראלית או הקשת החיצונית, מורכבת מהעצמות: קלקנאוס, טאלוס, קובואיד ושתי עצמות המטטרסוס החיצוניות. היא נחשבת לקשת קשיחה מאוד ויציבה. לקשת החיצונית, בשל קשיחותה, תפקיד חשוב בהעברת הכח לקדמת הקרסול, בשלב הדריכה הסופי, משמשת כמנוף ארוך, המעביר את המומנטים לקדמת כף הרגל.
ליובשיבקה
ליובשיבקה (באוקראינית: Любашівка; ברוסית: Любашёвка, ליובשיובקה) היא עיירה במחוז אודסה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב
היישוב נוסד במאה ה-18, ובתחילת המאה ה-20 נבנתה בו תחנת רכבת. בשנת 1957 הוענקו ליישוב זכויות עירוניות.
יהודי ליובשיבקה
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-670 יהודים. בתקופה הסובייטית פעל ביישוב בית ספר יידי.
ב-4 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, וב-1 בספטמבר נכלל בנפת טרנסניסטריה הרומנית. בסוף נובמבר 1941 רוכזו יהודי היישוב במחנה שהוקם בכפר הסמוך גבוזדווקה, אליו הובאו יהודים נוספים מהסביבה. בשל הרעב והמחלות במחנה, מתו רבים מיושביו. בסוף 1941 נרצחו במחנה זה 395 יהודים.
ששבצר
שֵׁשְׁבַּצַּר הוא דמות מקראית, המופיע בספר עזרא, ומתואר כנשיא (פחה) שבט יהודה. על פי הכתוב העלה ששבצר את כלי בית המקדש הראשון, מבבל לירושלים למטרת בניית בית המקדש השני, ואף התעסק בבניתו. קיימות מספר דעות לגבי זהות האיש.
התיאור המקראי
במקרא מוקדש פירוט מיוחד למספר וסוג הכלים. הטבלה הבאה מכילה את נתונים אלו.
זיהוי האיש
מעבר להיתכנות היות ששבצר דמות בפני עצמה, יש פרשנים שקשרו את זהות האיש עם אנשים אחרים, ובהם דניאל, זְרֻבָּבֶל, ושנאצר.
מריה מרומניה, מלכת יוגוסלביה
מריה, נסיכת רומניה (בגרמנית: Marie, ברומנית: Maria; 6 בינואר 1900 - 22 ביוני 1961), נסיכת רומניה ומלכת יוגוסלביה, הייתה בתו של פרדיננד הראשון, מלך רומניה, ואשתו של אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה.
ביוגרפיה
מריה נולדה ב-6 בינואר 1900 בגותה, לפרדיננד הראשון, מלך רומניה ומריה מאדינבורו, מלכת רומניה, בתם של אלפרד, דוכס אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה, בנה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ומריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. על מנת להבדילה מאימה נקראה מריה על ידי בני משפחתה בשם "מיניון". במהלך מלחמת העולם הראשונה שירתה מריה כאחות צבאית יחד עם אמה ושתי אחיותיה.
מריה חיה חיים שקטים בחווה באנגליה, ללא גינוני מלכות. היא דברה כמה שפות, ואף נהגה ברכב. ב-22 ביוני 1961 מתה מריה בלונדון, ובשנת 2013 הועברו עצמותיה לקבורה מחדש בסרביה.
משפחתה
ב-8 ביוני 1922 מריה נישאה לאלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה, ולזוג היו שלושה בנים
גלגל ענק (שיר של חלב ודבש)
גלגל ענק הוא שיר הבכורה של להקת הפופ הישראלית חלב ודבש משנת 1979. הוא נכלל באלבום הבכורה שלהם וזכה בתואר "שיר השנה" במצעד השנתי ה'תש"ם-1980 של רשת ג'.
השיר
השיר נכתב על ידי הפזמונאית שמרית אור והולחן ועובד על ידי קובי אשרת. שם השיר מרמז על גלגל החיים ומתאר כיצד דברים רעים יכולים להשתנות לטובה:
ב-1 במאי 1979 נכלל באלבום הבכורה של הלהקה אשר הופץ בתור גלי עטרי וחלב ודבש.
בשנת 2010 הופיע השיר בספרה של שמרית אור "ציפור האש", בו נאספו מאה הבולטים בשיריה בספר בפורמט חצי-אלבומי.
הצלחה
ב-2 באוקטובר 1979 נכנס למצעד הפזמונים השבועיים של רשת ג' והגיע למקום הראשון במצעד. השיר שהה בפסגת המצעד 19 שבועות ומתוכם 7 שבועות רצופים.
במצעד השנתי תש"ם (1980) של רשת ג' זכה השיר בתואר "שיר השנה". בכך השלימה הלהקה זכייה שנייה ברציפות בתואר זה, אחרי זכייתו של "הללויה" בשנה הקודמת. הלהקה עצמה זכתה בתואר "להקת השנה" במצעד זה.
בסוכות תשס"ט (אוקטובר 2009) ב"מצעד משיריה של גלי עטרי" דורג השיר גלגל ענק במקום 15.
דגל אוקראינה
דגל אוקראינה (באוקראינית: Державний Прапор України, בעברית: דגלה הממלכתי של אוקראינה) הוא דגלה הלאומי של אוקראינה. מורכב משני פסים אופקיים בצבעים תכלת (למעלה) וצהוב. הצבעים הם הצבעים הלאומיים והם צבעי סמל גליציה, שתוארו לראשונה בקרב גרונוולד.
השורשים ההיסטוריים של הצבעים מגיעים מהמאה ה-13, כאשר העיר לבוב נוסדה. העיר קיבלה במתנה שלט הרלדי עם איור של אריה זהב על רקע כחול. במהלך מלחמות ומאבקים קשים, הדגל הוחלף ועבר שינויים רבים עד שבשנת 1848 קיבל את צורתו המודרנית.
לפי גרסה אחרת מקור הצבעים בצבעי שלט אצולה של אחת הממלכות האוקראיניות מתקופת ימי הביניים, הצבעים שימשו גם בדגלים שהונפו בקרב נגד המונגולים במאה ה-13, ובשנת 1848 כחלק מגל הלאומיות שסחף את אירופה באביב העמים.
תחת השלטון הסובייטי נאסרה הצגת הדגל, כסימן ללאומנות, ולרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אוקראינה היה דגל אחר שהיה וריאציה של הדגל הקומוניסטי. לאחר החזרת העצמאות האוקראינית היו שזיהו את הדגל בעיקר עם קבוצות ששיתפו פעולה עם הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה, אולם הרוב הכיר במסורת העתיקה יותר. הפרלמנט האוקראיני החל להניפו שוב בשנת 1991, והדגל הוחזר באופן רשמי להיות הדגל הלאומי בשנת 1992.
יום הדגל הלאומי של אוקראינה חל מדי שנה ב-23 באוגוסט, יום לפני יום העצמאות האוקראיני.
במהלך ההפגנות של האוקראינים בשנת 2014 במטרה לשמור על זכותם לעתיד דמוקרטי ואירופאי, היה ניתן לראות בכל מקום את הדגל מתנוסס. בנוסף במהלך המלחמה מול רוסיה, ניתן לראות את דגל אוקראינה מתנופף ומייצג סמל של העם האוקראיני יחד עם תחושת הזדהות חזקה של כל מנהיגי העולם המגנים את המלחמה.
רכס ריצ'רדסון
רכס ריצ'רדסון (באנגלית: Richardson Range) הוא רכס הרים ששטחו 85 קמ"ר, המהווה חלק מרכסי קיטימט.
הרכס ממוקם בקצהו הדרומי מערבי של אי פרינסס רויאל, מזרחית למפרצון קנט, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס מגיע לגובה של 296 מטרים.
טעות דפוס
טעות דפוס היא טעות הנוצרת בעת הכנתו של טקסט לדפוס. בניגוד לשגיאת כתיב, הנובעת מחוסר שליטה של הכותב בכללי הכתיב, ומביאה להחלפה של אות בדומה לה, טעות דפוס נובעת מתקלה בתפעול האמצעי המשמש לסידור האותיות בדפוס, בעיקר בחירת אות שגויה במקלדת (בדרך כלל אות סמוכה לאות הנכונה), אך גם שיבוש בבחירת הגופן, שיבוש סדר המילים במהלך הסידור לדפוס וכדומה.
למניעת הופעתן של טעויות דפוס בטקסט המודפס משמשת ההגהה, אך גם זו אינה מושלמת. מארק טוויין אמר על כך: "הישמר והיזהר כאשר אתה מעלעל בספר העוסק בנושאי בריאות - אתה עלול למות מטעות דפוס".
עד למעבר לסדר דפוס ממוחשב, מלאכת סידור הטקסט לדפוס נעשתה על ידי בעל מקצוע נפרד, סדר, שהשתמש במכונות מיוחדות למטרה זו, כגון מכונת ליינוטייפ. את עבודתו עשה הסדר על-פי טקסט בכתב יד או שנוצר במכונת כתיבה. האחריות לקיומן של טעויות הדפוס נפלה לפיכך על הסדר, שמשום מה נהוג היה לכנותו בקרב דוברי עברית דווקא ביידיש, "הבחור הזעצער".
בעבודה בסדר דפוס ממוחשב, סידור הטקסט נעשה ישירות מקובץ המקור שסיפק יוצרו של הטקסט, קובץ שנוצר באמצעות מעבד תמלילים. האחריות ליצירתן של טעויות דפוס עברה לפיכך בעיקר אל יוצרי המקור של הטקסט. לרשותם של כל המעורבים בהכנה לדפוס עומדים כלים ממוחשבים לבדיקת איות, המתריעים על רבות משגיאות הדפוס.
בעידן הממוחשב טעויות דפוס נובעות בעיקר מבעיות בהקלדה. טעויות רווחות הן הקלדה שגויה של אות סמוכה לאות הרצויה במקלדת שהוקלדה בטעות, והקלדה בשִׂיכּוּל אותיות, כאשר אות אחת מתחלפת עם רעותה בשל הקלדה בשתי ידיים. ישנן סטטיסטיקות לגבי מספר טעויות ההקלדה האמורות ליפול אצל קלדנים מיומנים, וזו אחת מהדרכים ללמוד את מיומנותם, בנוסף למספר התווים שהם מקלידים בשעה.
לעיתים מצורפת לספר רשימת תיקוני טעויות (אראטה), המנחה את הקורא בעניין טעויות (חלקן טעויות דפוס) שראוי לתקן קודם קריאת הספר.
בוריס פולק
בוריס פולק (ברוסית: Бори́с И́горевич По́ляк; נולד ב-15 ביולי 1954) הוא קלע ישראלי, שיאן ואלוף עולם, אלוף אירופה וקלע אולימפי לשעבר.
ביוגרפיה
פולק נולד וגדל בקישינב בברית המועצות (כיום, במולדובה). בשנת 1992 עלה לישראל מאלמטי שבקזחסטן.
בשנת 1994 הוכתר כאלוף עולם, לאחר שסיים ראשון במקצוע רובה האוויר באליפות העולם שהתקיימה במילאנו, איטליה, תוך שהוא קובע שיא עולם חדש (694.1 בסיום הפיינל).
באותה שנה זכה גם באליפות אירופה בקליעה, וכן זכה בגביע העולם שהתקיים גם הוא במילאנו, שם קבע תוצאה של 695.2, תוך שהוא קובע שיא עולם נוסף.
נוסף על כך, ניצח פולק באליפות ברית המועצות 12 פעמים, זכה בפעמיים נוספות בגביע העולם וכן היה אלוף ישראל שבע פעמים (בפעם האחרונה בשנת 2016, במקצוע 60 שכיבה).
ייצג את ישראל באולימפיאדת אטלנטה (1996), שם התחרה בשלושה מקצועות: רובה אוויר, רובה 60 שכיבה וכן רובה קליבר זעיר בשלושה מצבים.
כיום מאמן פולק במועדון הקליעה אשקלון.
פולק מתגורר באשקלון. אב לשתי בנות.
יהדות בבל
יהדות בבל, או יהדות עיראק, היא קהילה היהודית באזור מסופוטמיה (עיראק המודרנית). נהוג לקבוע את יסודה במאה ה-6 לפנה"ס בעקבות חורבן בית המקדש הראשון. היא נחשבת אחת מבין הקהילות היהודיות העתיקות ביותר. קהילה זו הייתה הקהילה היהודית הראשונה שפיתחה חיים קהילתיים אוטונומיים ורבי היקף בגלות, ונחשבה למרכז היהודי הגדול והחשוב ביותר בגולה - מעיד על כך הכינוי שהוענק לה בתקופות מסוימות כ"הגולה" (ה' הידיעה) והעומדים בראשה כונו "ראשי הגולה" (בארמית ריש גלותא). ליהדות בבל היו הווי וצביון תרבותי מיוחדים, אשר הדריכו את העם היהודי כולו במשך מאות שנים, בכל רחבי תבל.
גלות בבל
תחת שליטתו של נבוכדנצר השני, כבשה האימפריה הבבלית את ממלכת יהודה, ובשנת 586 לפנה"ס החריבה את בית המקדש הראשון. בעקבות זאת הוגלו רבים מיהודי הארץ לבבל, באירוע הקרוי גלות בבל. מספר עשורים לאחר מכן, בשנת 539 לפנה"ס, הורשו יהודי בבל תחת האימפריה הפרסית לחזור לארץ ישראל (שיבת ציון), וזאת הודות להכרזת כורש. עם זאת העדיפו יהודים רבים להישאר בבבל מסיבות כלכליות, ורק חלק מועט עלה לארץ ישראל. בשנים שלאחר מכן הגיעו עליות נוספות מבבל לארץ ישראל, בראשותם של זרובבל, עזרא ונחמיה, אולם רוב הקהילה היהודית נשארה בבבל.
בתקופת בית שני, המשנה והתלמוד
ישנן עדויות מעטות בלבד לגורל הקהילה היהודית במאות השנים הראשונות שלאחר גלות בבל. בעקבות מחסור במידע בשנים אלו, שהטריד גם אנשי רוח בעת העתיקה, חלק מהמידע המקובל במסורת על ההיסטוריה של יהדות בבל נכתב בדיעבד וחלקו מאופיין באנכרוניזם. עם זאת, ממה שידוע במחקר על התנהלותה של האימפריה הפרתית, שהחלה את התפשטותה באזור מסופוטמיה מאמצע המאה ה-3 לפנה"ס, נראה שבתקופה זו נהנו היהודים המקומיים מהעדרה של מדיניות פולחן סדורה, שאיפשרה להם לשגשג כקהילה דתית-תרבותית אוטונומית, ששיתפה פעולה עם השלטון כחלק מבריתות הכוח האזוריות שרווחו באימפריה הפרתית.
מחורבן בית שני בשנת 70 לספירה, גדל היישוב היהודי בבבל וקלט אלפי פליטים מיהודה. בשיאה הייתה הקהילה הבבלית לקהילה היהודית הגדולה ביותר מחוץ לאימפריה הרומית, ועל פי התיעודים בני התקופה נראה שמרבית היהודים התיישבו בעיקר במספר מצומצם של ריכוזי אוכלוסייה. עדויות שונות מצביעות גם על מיזמי גיור נרחבים שסייעו להרחיב את גודל האוכלוסייה מעבר לגרעין המקורי שהגיע מישראל.
בראשית המאה הראשונה הוקמה לזמן קצר ממלכה יהודית מקומית בנהרדעא. בשנים הללו, בתנאי מחיה נוחים בבבל, שגשגו חיי הרוח של האומה ופרח בה הלימוד התורני. בתקופת האמוראים (מחתימת המשנה במאה השלישית ועד לסוף המאה החמישית לספירה) נכתבה בה אחת היצירות המרכזיות של העם היהודי - התלמוד הבבלי, המסכם דיונים בהלכה ואגדה, שנערכו בישיבות הגדולות בבבל: ישיבת סורא, ישיבת פומפדיתא, ישיבת נהרדעא ועוד.
לקראת סוף התקופה הפרתית, שנמשכה עד תחילת המאה ה-3 לספירה, התחזק בהדרגה מעמדה הרוחני של יהדות בבל אל מול מעמדה של הקהילה הישראלית. בתקופה זו החלו להתגבר בהדרגה גם הממצאים ההיסטוריים המאפשרים לנו ללמוד על חייהם של הקהילות המקומיות.
אחד הגורמים ליציבות של הקהילה היהודית בבבל, הייתה העובדה שהאזור נשלט מהמאה ה-3 ואילך על ידי האימפריה הסאסאנית הפרסית, שמנעה את ניסיונות הפלישה של הביזנטים והערבים, ושמרה במידה מסוימת על מוסדותיה האוטונומים של הקהילה היהודים תחת שלטונה, ובכך יצרה מקום מבטחים עבור יהודי ארץ ישראל הנרדפים, ובעיקר לאחר שהשלטונות הביזנטים ציוו על סגירת הסנהדרין בשנת 363, ורבים מיהודי ארץ ישראל נמלטו ממנה.
עם זאת, עליית השושלת הסאסאנית לשלטון שינתה מהותית את הסדר הפוליטי הפנימי באימפריה, כאשר האוטונומיות המקומיות של התקופה הפרתית התערערו במידה מסוימת על ידי מדיניות ריכוזית יותר של פולחן של דת הזורואסטריות, שהפכה לדת המרכזית של האימפריה במהלך שגרם לעליות ומורדות ביחס השלטון או ההמון כלפי דתות מיעוט, ובמיוחד סבלו היהודים בהקשר זה החל מאמצע המאה ה-5. הזורואסטריות תיארה את העולם כמאבק מתמיד בין כוחות "טוב" וכוחות "רע". מכיוון שבאותה תקופה ישבה בגבולות האימפריה הסאסאנית אוכלוסייה יהודית משכילה ודומיננטית, תפיסה הקיימת במחקר מציעה שבמאות השנים הללו חדרו בהדרגה אל המיינסטרים של הדת היהודית העדכנית מוטיבים שכמעט ואינם מצויים בתנ"ך עצמו, ומושפעים מרעיונות זרתוסטרים, דוגמת קיומו של השטן, מלאכים ושדים, גן עדן וגיהנום, מלחמת גוג ומגוג ועוד.
בימי הביניים
במאה ה-7 סייעו היהודים בידי הכובשים הערבים וזכו בשל כך ליחס הוגן ולאישור זכויותיהם. ישיבות סורא ופומפדיתא נפתחו מחדש. ראשיהן, הגאונים, משכו תלמידים מכל תפוצות ישראל, שכן התפשטות האסלאם הקלה על הקשרים בין היהודים, שהיו עתה תחת שלטון אחד. היו מקרים בהם השליטה הועברה לסירוגין בין ה"ריש גלותא", אשר ייצג את הסמכות השלטונית, לבין הגאונים, אשר ייצגו את הסמכות הדתית. במאה ה-8 עלה בבגדאד פלג דתי, המוכר בשם יהדות קראית, בראשות ענן בן דוד הנשיא.
מצבם של היהודים היה תלוי ביחס של השליט. לרוב נהנו מביטחון, אך היו נתונים תחת איום של גזירות - כגון איסורו של הח'ליף עומר השני בראשית המאה ה-8 להתלבש בהידור או לחיות חיי מותרות, או גזרתו של החליף אל-מתוכל במאה ה-9, שחייב אותם לענוד אות קלון צהוב. בתקופת הח'ליף אל-מאמון, צו בשם הח'ליף הגדיר את היהודים כ"אומה הגרועה ביותר" והורה על הריסת בתי כנסת בבגדאד. כמו כן יש דיווחים על גירוש יהודים מהעיר.
באמצע המאה ה-11 חלו תמורות רבות באזור שהשפיעו עמוקות על יהדות בבל. כתוצאה מגל קור קיצוני שנמשך משנת 1027 ועד 1060, והשפיע באופן עקבי בגידולי החקלאות, כבר בשנים 1031-1027 תיעדו תושבי המקום בכתביהם רעב גדול, מגפות ותופעות של נוודים אלימים, אשר מחפשים מזון וכרי מרעה פוריים ומבצעים פשיטות ביזה על יישובים קטנים כגדולים. בשנת 1038 נסגרו הישיבות הגדולות סורא ופומפדיתא, ובשנים הבאות נסגרות גם ישיבות נוספות באזור.
בסוף שנות ה-30 של המאה ה-11 החלו אירועי תסיסה ואלימות שונים בבגדאד בפרט ובשטחה של השושלת הבויהית בכלל. נמצאה קורלציה בין אירועים אלימים אלו לבין שינויי האקלים (שגרמו לעליית מחירי המזון). בעיצומן של אחת מנקודות השיא של אירועי אלימות אלו, נעלמות גם הישיבות של בגדאד. עד תקופה זו עמדות הכוח בבגדאד הבויהית חולקו באופן מסורתי בין סונים ושיעים, אולם החל מסוף שנות ה-30 החלו ביניהם חיכוכים ואירועים אלימים, בעקבות חוסר היכולת של ההנהגה הבויהית השיעית להחזיק בשלטון יציב, ועלייתם של גורמי אופוזיציה סונים שהובילו ניסיונות הפיכה אלימים כנגד הממשל. בעקבות חוסר יכולתו של השלטון הבויהי לשלם לחיילים באופן סדיר נוצר מרד גם בקרב הצבא, במהלכו חיילים הציתו מבני ציבור ובזזו בתים בעיר. כחלק מההתנגשויות האלימות בין השיעים לסונים בתקופה זו, בשנת 1045/1046 (שנת 437 לספירה המוסלמית) פשטו שני הצדדים הלוחמים על בתי היהודים בעיר ובזזו אותם, והרסו בתי כנסת עתיקים.
בשנת 1121, תחת הח'ליף אל-מסתרשד, יצא בבגדאד צו שחייב את היהודים ללבוש שני טלאים צהובים, שרשרת סביב הצוואר עליה כתוב "ד'ימי", ושאר סממנים מזהים. על פי מכתבים מהגניזה הקהירית, הצו נאכף על ידי "גברים ונשים מוסלמים אכזריים" שתפקידם היה להשפיל ולהכות יהודים שהפרו את הצו, וקבוצות של צעירים שהכו יהודים ברחובות ברחבי העיר בגדאד. במהלך תקופות אחרות יצאו המונים בבגדאד להפגנות בעד הטלת מגבלות חמורות יותר על הלא-מוסלמים, והח'ליפים נענו להם.
עם שקיעת הח'ליפוּת בבגדאד, ירידת כוחה הכלכלי של יהדות בבל וגזירות של השלטונות בבבל, עזבו אותה יהודים רבים אל עבר חלקים אחרים של העולם שנכבשו על ידי המוסלמים, ובמיוחד ספרד, וכן לשטחים שהיו תחת שלטון האימפריה הביזנטית ולעבר האימפריה הפרנקית שבה ישבה יהדות אשכנז. כל אלה הביאו לסוף מוסד הגאונות, ולירידת כוחה המכריע של יהדות בבל. בימי הכיבוש המונגולי במאה ה-13 היה מצב היהודים תקין, ואחדים מהם שירתו במשרות חשובות בחצר הסולטאן. בתקופת השלטון הפרסי הורע מצב היהודים.
התקופה העות'מאנית
בין המאה ה-15 למאה ה-16 התפתחה הקהילה ובראשה עמדו למשך כמאה וחמישים שנה רבנים בני משפחת ברזאני. הראשון שבהם היה הרב שמואל מזרחי (ברזאני). במהלך שנת 1743 התחוללה בבגדד מגפה שבה נספו יהודים רבים, כולל מנהיגות הרבנית, בשל כך פנתה הקהילה לקהילה היהודית בחלב בבקשה לקבל רבנים שינהיגו אותם במקום אלה שמתו. רבה הראשי של חלב - הרב שמואל לניאדו, החליט לשלוח את תלמידו הרב צדקה חוצין (הראשון) לכהן ברבנות העיר, ובעקבותיו החליטו להגר אף 50 משפחות של מגורשי ספרד מחלב לעיראק. חלק מבני משפחות אלו הפכו לבית הדין של בגדד ובצרה, והנחילו בקרב יהודי בבל בפרט ויהודי עיראק כולה את הנוסח היהודי ספרדי, היהודים הספרדים הללו הביאו עמם מקורות רבניים ופיוטיים מחלב, מליבורנו, מסלוניקי ואף חיבורים עתיקים שנטען כי נכתבו עוד בספרד לפני גירוש ספרד. לפני המהלך הזה בשלהי המאה ה-18, יהודי בגדד היו מושפעים מיהדות פרס שתמכה בהם כלכלית ואילו מעתה ואילך היו משפיעים עליה.
גם גברים בני הקהילה היהודית גויסו לצבא העות'מאני במלחמת העולם הראשונה ונשלחו לחזיתות שונות, אחת מהן בארץ ישראל.
תהליך החילון והתפתחות ההשכלה
במאה ה-19 עד המאה ה-20, חלו תמורות חברתיות מהותיות בקרב הקהילה היהודית בעיראק צד בצד לתמורות במצב הפוליטי, הכלכלי והחינוכי באזור. תמורות אלה באו לידי ביטוי בשינויים במעמדות החברתיים, בתעסוקה, באורח החיים, ביחס אל הדת, במבנה המשפחתי ובמעמד האישה. התנאים המדיניים והסוציאליים, הבעיות הכלכליות, צורות הארגון ולבסוף אימוץ דרכי החינוך החדשות, חברו יחדיו והביאו לשינויים אלה. ההשכלה המודרנית, בהיותה תולדה של התהליכים החברתיים והכלכליים באזור, לקחה חלק בהאצת התמורות השונות. כתוצאה מכך, עד תחילת שנות ה-50 מצבם הכלכלי–חברתי של יהודי עיראק היה הגבוה ביותר בחברה הכללית.