cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוגדה 440
היסטוריה
בנוסף כללה האוגדה מסגרת סדירה בגודל של גדוד מוקטן ובהמשך פלוגה שהייתה אחראית על אימוני צוותי המילואים של כל חטיבות האוגדה. האוגדה מוקמה במחנות רפיח. בתחילת שנות ה-80 עברה ממחנה רפיח לבסיס קציעות.
ב-1985 פורקה האוגדה לאחר שאוחדה עם עוצבת סיני.
קורפוס המילואים ה-41 (האימפריה הגרמנית)
קורפוס המילואים ה-41 (בגרמנית: XXXXI. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-24 בדצמבר 1914 כחלק מהגל השני של הגיוס במלחמת העולם הראשונה, כמפקדו הראשון מונה הרמן פון פרנסואה, והוא כלל את דיוויזיות המילואים ה-81 וה-82. לאחר שהות קצרה בחזית המערבית, הועבר הקורפוס לחזית המזרחית והוצב תחת פיקוד הארמייה ה-11. ב-14 במאי 1915 לחם הקורפוס במתקפת גורליצה-טרנוב, ובהמשך כבש את למברג. ב-11 בספטמבר 1915 מונה הנס פון גרונאו למפקד הקורפוס, במקום ארנולד פון וינקלר שהחליפו בפיקוד על קורפוס המילואים ה-4. הקורפוס לחם בחזית המזרחית תחת פיקוד ארמיית הבוג, וב-20 בספטמבר 1915 הפך הקורפוס לפלגת הארמייה גרונאו. ב-27 במרץ 1918 פורקה פלגת הארמייה, אולם הקורפוס המשיך להילחם, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.
Take Care (שיר)
Take Care (בעברית: אדאג) הוא שיר מתוך אלבומו השני בעל אותו שם של הראפר דרייק בשיתוף עם הזמרת הברבדית ריהאנה. השיר יצא כסינגל חמישי מהאלבום ב-21 בפברואר 2012. השיר מדבר על בני זוג במערכת יחסים המודים שהם כבר נפגעו בעברם, אבל ידאגו אחד לשנייה.
וידאו קליפ
דרייק אישר בריאיון עם MTV שבהחלט יהיה קליפ ל-Take Care. הקליפ צולם בפברואר 2012, תוך שלושה ימים. הבמאי, ג'ואן למוין הגדיר את הצילומים של הקליפ כ"מאוד מינימלי" ו"רך". הוא הוסיף: "יש הרבה מקום בקליפ. כשהקשבתי לשיר, ראיתי נוף, שכולל בעלי חיים ונופים מסיביים. אני לא אגלה יותר מדי, אבל זה מאוד מפתיע שיש מעט מאוד אלמנטים בקליפ. הקליפ מאוד פשוט אבל יש תחושה גדולה של ריקנות בתוכו. זה לא סיפור כלל, אבל היא כרוכה בבעלי חיים". תמונות של צילומי הקליפ הועלו לאינטרנט ב-12 במרץ 2012, בה נראו דרייק וריהאנה מנחמים אחד את השנייה ונראים רגשיים. בהתחלה, הקליפ תוכנן לצאת ב-23 במרץ 2012, אך התעכב בשל צורך עריכה. דרייק הודיע שהקליפ ייצא או ב-28 במרץ או ביום הבא, אך הקליפ לא יצא בתאריכים האלה. בסופו של דבר, הקליפ יצא ב-6 באפריל 2012 ב-MTV, והועלה לערוץ ה-VEVO הרשמי של דרייק ב-23 באפריל.
אגם ביוור (אנטארקטיקה)
אגם ביוור (באנגלית: Beaver Lake) הוא אגם קפוא (מכוסה קרח) בהרי הנסיך צ'ארלס, שבאנטארקטיקה.
אורכו של האגם 11 קילומטרים ורוחבו 8 קילומטרים.
מדף הסלע פלגסטון גובל באגם מדרום וחצי האי ג'טי גובל באגם ממזרח.
האגם ממוקם 27 קילומטרים מזרחית - דרומית-מזרחית מרכס אראמיס שבהרי הנסיך צ'ארלס.
גילוי האגם
האגם התגלה על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.
המשלחת הקימה מחנה מחקר בסמוך לאגם בספטמבר 1957, ואגם הקרח שימש כמנחת עבור מטוסי הביוור (de Havilland Canada DHC-2 Beaver) של המשלחת.
מקור השם
האגם נקרא על שם המטוסים ששימשו את המשלחת.
ממותה למרמוראי
ממותה למרמוראי המכונה ממותה סרדינאית (שם מדעי: Mammuthus lamarmorai) היא מין של ממותה ממשפחת הפיליים, שחייה במשך הפליסטוקן באי סרדיניה, לפני 450,000-40,000 שנה. הממותה הוגדרה ב-1883 בידי החוקר השווייצרי צ'ארלס עמנואל פורסיית' מיג'ור. ממותה זו קרויה על שם החייל והזואולוג האיטלקי אלברטו דלה מרמורה.
המאובנים של ממותה זו היו נדירים וחלקיים והם התגלו במערב האי סרדיניה, בעיקר ממחוז Gonnesa ובעמק ריו מורימנטה, שם הממצאים הגיעו מאבני קונגלומרט טירני. ממצאים אלה כללו שרידי גפיים, עמוד שדרה ושרידי חטים. הללו השתייכו כנראה לפרט אחד. נמצאו שרידי שיניים טוחנות ואולי גם זרוע על יד העיר אוריסטאנו, טוחנות נוספות שהתגלו בסאסארי ומספר שיניים רבות מתקופה יותר קדומה התגלו בסמוך לאלגרו במשקעים נמוכים יותר.
הממותה עברה גמדיות איים והייתה קטנה מכל הממותות למעט מממותת כרתים הגמדית מהאי כרתים. נמצאו עצמות וממצאי שיניים רבות אך לא שלד שלם שלה. רוב השיניים הטוחנות הגיעו לאורך 13 ס"מ ורוחב 6.5 ס"מ ועצם הזרוע של ממותה זו הגיע לאורך 45 ס"מ. גובה כתפיה הגיע עד 1.4 מטר ומשקלה הגיע ל-550 ק"ג בלבד.
ככל הנראה היא הייתה קרובה למינים ממותה דרומית או ממותת הערבות, אשר חיו באירואסיה במהלך הפליסטוקן. הקשר לממותה המוכרת - ממותה צמרית אינו קשור מאוד מאחר שהיא התפתחה עד סוף הפליסטוקן. היא הגיעה לאיים כנראה על גשר יבשתי שנעלם ואולי הייתה קשורה לאיים נוספים בים התיכון כמו סיציליה או מלטה ואולי אף לאיטליה.
גימנסיה על שם פרנץ פלדש
גימנסיה על שם פרנץ פלדש (בהונגרית: Földes Ferenc Gimnázium) הוא בית ספר במישקולץ, הונגריה,  שהוקם בשנת 1640.
היסטוריה
בשנת 1560 במישקולץ הוקם בית ספר תיכון פרוטסטנטי. בשנת 1731 הוא עבר לפיקוח של הכנסייה הקתולית ללא שיוני שמו. בשנת 1755 לבית הספר הובטח מימון ממשלתי ובכך היה ניתן להמשיך את פעילותו. לאור המימון הממשלתי ולמרות השתייכות דתית, בבתי ספר למדו גם יהודים דוגמת איגנץ שוגאר. בשנת 1944 לאחר הכיבוש הגרמני הבניין עבר לשליטתם. הוא חזר להיות בית ספר בשנת 1946. כיום בניין בית הספר מהווה החלק של המוזיאון העירוני.
בית ספר קתולי נוסד בשנת 1729 על ידי פרנציסקנים. תחילה הוא פעל בבניין קטן ומפעם לפעם עבר לבניין אחר. בשנת 1886 בית ספר עבר לבעלות המדינה ולשמו התווסף תוספת "מלכותית". בשנת 1878 בעקבות שיטפון נפגעו ספרים רבים של ספריית בית הספר. בשנת 1911 הושלמה בניית בניין חדש. בשנים 1914–1916 הבניין שימש כבית חולים צבאי. בשנת 1936 למדו במוסד 946 תלמידים והוא הפך לבית ספר תיכון הגדול בהונגריה. במהלך מלחמת העולם השנייה שימש הבניין שוב כבית חולים צבאי. בשנת 1945 הבניין הוחזר לבית ספר, אך בשנת 1949 הבניין עבר לאוניברסיטה עירונית שהוקמה באותה שנה.
בשנת 1953 הבניין הוחזר לבית הספר שאוחד עם בית ספר פרוטסטנטי ובית הספר החדש קיבל את השם "גימנסיה על שם פרנץ פלדש" שהיה פילוסוף הונגרי שנהרג בקרבות במהלך מלחמת העולם השנייה. למרות שפרנץ פלדש היה קומוניסט, שם בית הספר לא שונה עד היום.
החל משנת לימודים 1990/91 לימודים בבית ספר עברו למתכונת של שש שנים במקום ארבע שנים שהיה נהוג עד כה. בתחילת המאה ה-21 ליד הבניין הקיים הוקם אגף חדש בו הוקמו כיתות מיוחדות, אולם הספורט וספרייה. שדרוג הבניין הסתיים בשנת 2003.
לוריין דאונס
לוריין אליזבת' דאונס (באנגלית: Lorraine Elizabeth Downes; ) היא דוגמנית ניו זילנדית, מיס תבל לשנת 1983.
ביוגרפיה
דאונס נולדה באוקלנד שבניו זילנד למשפחה בת ארבע בנות. היא החלה לעבוד כדוגמנית מקצועית וב-1983 נבחרה למיס ניו זילנד, ובתחרות מיס תבל זכתה במקום הראשון, כשגברה על שאר המתמודדות בניקוד בתחרות.
ב-1986 הקימה את סוכנות הדוגמנות "Care Of Lorraine Models and Talent".
ב-2006 זכתה בגרסה הניו זילנדית של "רוקדים עם כוכבים".
ב-1986 נישאה לשחקן הרוגבי מוראיי מקסטד ונולדו לה בן ובת. ב-2001 הם התגרשו. ב-2009 נישאה בשנית לשחקן הקריקט מרטין קרואו. הזוג נותר יחד עד למותו של קרואו מלימפומה ב-2016.
עבודה
{{פירושונים|
בפוליטיקה:
בדת:
בתרבות: אחר:
ראו גם
}}
וילהלם החמישי, דוכס בוואריה
וילהלם החמישי, דוכס בוואריה (בגרמנית: Wilhelm V von Bayern; ) היה דוכס בוואריה בין השנים 1579–1597.
ביוגרפיה
וילהלם החמישי נולד ב-29 בספטמבר 1548 לאלברכט החמישי, דוכס בוואריה ואנה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואנה, נסיכת בוהמיה והונגריה. וילהלם התחנך על ידי הישועים, והקדיש את חייו לתפילות, אמונה, ושאר מצוות הדת.
ב-24 באוקטובר 1579 מת אביו אלברכט החמישי, דוכס בוואריה, ווילהלם עלה לשלטון במקומו. כאביו וסבו היה וילהלם קתולי מובהק, והתנגד בחריפות לרפורמציה. לאחר שגבהארד טרוכזס פון ואלדבורג ארכיבישוף קלן המיר את דתו ונשא אשה, פרצה מלחמת קלן, וב-18 החודשים הראשונים פיקד אחיו פרדיננד מבוואריה על הכוחות הקתולים. בסופו של דבר הצטרפו כוחות ספרדים בפיקודו של אלכסנדר פארנזה, דוכס פארמה וגרשו את פון ואלדנבורג, ומסרו את הארכיבישופות לאחיו של וילהלם ארנסט מבוואריה, ובמהלך ה-200 שנים הבאות הייתה הארכיבישופות בשליטת בית ויטלסבאך. במהלך שלטונו גורשו כל הפרוטסטנטים מהדוכסות, והוקמו בתי ספר קתולים חדשים.
ב-15 באוקטובר 1597 התפטר וילהלם מתפקידו, ובנו מקסימיליאן הראשון, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו, וב-7 בפברואר 1626 מת וילהלם במינכן.
משפחתו
ב-22 בפברואר 1568 התחתן וילהלם עם רנאטה מלורן, בתם של פרנץ הראשון, דוכס לורן וכריסטינה מדנמרק, ממנה היו לו 10 ילדים, מהם 6 הגיעו לבגרות:
צ'ארלס סטיוארט
צ'ארלס סטיוארט (באנגלית: Charles Stewart) (28 ביולי 1778 – 6 בנובמבר 1869) היה קצין בצי של ארצות הברית.
קורות שירותו בצי
צ'ארלס סטיוארט נולד בפנסילבניה, עלה לים בגיל שלוש עשרה כנער קבינה, והתקדם עד דרגת רב חובל של אוניות סוחר. ב-9 במרץ 1798, במהלך ההכנות למלחמה הבלתי רשמית עם צרפת, מונה סטיוארט ללוטננט בצי המלחמתי והוצב בפריגטה "יונייטד סטייטס" שנשלחה לסייר באיי הודו המערבית. ב-16 ביולי 1800 קיבל את הפיקוד על הסקונר "אקספרימנט", וזמן קצר אחר כך לכד שני פריבטירים צרפתיים ושחרר משביין כמה ספינות סוחר אמריקניות.
הוא פיקד תקופה קצרה על הפריגטה "צ'סאפיק" ב-1801 ועל הפריגטה "קונסטליישן" ב-1802. ב-1803, במהלך המלחמה הברברית הראשונה, הפליג לים התיכון בפיקוד הבריג "סיירן". הוא השתתף בהשמדת הפריגטה "פילדלפיה" בנמל טריפולי לאחר שנפלה לידי הקורסארים של טריפולי, נטל חלק בהסגר מן הים על העיר, והצטיין בהתקפות על האויב באוגוסט ובספטמבר 1804. עם סיום המלחמה השתתף עם שאר אוניות השייטת בהפגנת כוח מול תוניס, וב-1806 שב הבייתה כשהוא נושא דרגת קפטן.
כשפרצה מלחמת 1812 בין ארצות הברית לבריטניה פיקד סטיוארט על הבריג "ארגוס", ואחר כך על הבריג "הורנט" והפריגטה "קונסטליישן". מאחר שאוניות הצי המלכותי הבריטי הטילו הסגר על נמל נורפוק בו נמצאה אונייתו ולא יכלה להיחלץ ולצאת לים, נשלח סטיוארט ב-1813 לפקד על הפריגטה "קונסטיטושן" בבוסטון. ב-20 בפברואר 1815, במהלך הפלגה מבצעית באיי הודו המערבית, הכניעה אונייתו ותפסה שלל שתי אוניות מלחמה בריטיות, את אה"מ "סייאן" ואה"מ "לבנט". זמן קצר אחר כך נתגלה על ידי שלוש אוניות מלחמה בריטיות בפיקוד קפטן ג'ורג' רלף קולייר שיצאו לחפש אחריו. התנהל מרדף שבמהלכו הצליחו "קונסטיטושן" ואוניית השלל "סייאן" לחמוק בתחבולות מרודפיהן, ורק "לבנט" נתפסה.
לאחר המלחמה פיקד סטיוארט על שייטת הים התיכון מ-1816 עד 1820, ועל שייטת האוקיינוס השקט מ-1820 עד 1824. הוא שירת כקצין מינהלת הצי (naval commissioner) מ-1830 עד 1832, ופיקד על מספנת הצי בפילדלפיה מ-1838 עד 1841, ב-1846 ושוב מ-1854 עד 1861. ב-2 במרץ 1859 נתמנה על ידי הקונגרס ל"קצין דגל בכיר", תפקיד שנוצר במיוחד עבורו כהוקרה על שירותו המצוין. הוא הועלה לדרגת סגן אדמירל ברשימת הקצינים בדימוס ב-16 ביולי 1862, ומת ב-6 בנובמבר 1869 בבורדנטאון, ניו ג'רזי. הוא נטמן בבית הקברות וודלנדס בפילדלפיה.
בשלהי המאה ה-19 הוקם בשטח אחוזתו בית הספר בורדנטאון, תיכון מקצועי פנימייתי לתלמידים אפרו-אמריקאים.
כמה מאחייניו שירתו גם הם בצי האמריקני, וביניהם קומודור צ'ארלס סטיוארט מקולי. נכדו, צ'ארלס סטיוארט פרנל היה מנהיג פוליטי אירי חשוב, שנאבק למען עצמאותה של אירלנד עד מותו ב-1891.
בן האסלמן
בנימין ריכרד פיטר פראנס האסלמן (בהולנדית: Benjamin Richard Pieter Frans Hasselman; 14 במרץ 1898 – 2 במרץ 1984) היה גנרל הולנדי אשר שימש כיושב ראש מטה ההגנה המאוחד (מקביל לרמטכ"ל) בין 1953–1957.
ביוגרפיה
האסלמן נולד ברוטרדם ב-14 במרץ 1898. באוקטובר 1916 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית המלכותית. בשל נטייתו לסדר ולמשמעת הוא נודע בכינוי "הפרוסי". ב-1919 הוא סיים את לימודיו והצטרף לחיל הפרשים בדרגת לוטננט משנה. הוא שירת לראשונה ברגימנט ה-4 בדוונטר, שם הכיר את אשתו הראשונה סוזנה מרגרטה גירטרוידה ואן אוברוולט (1896–1967). ב-1921 הוא נישא לה ונולד להם בן אחד. ב-1923 הוא הועבר לרגימנט ה-1 באמרספורט בדרגת לוטננט. באמרספורט הוא הכיר את אלייד מריה ביקר קארטן (1901–1980), שהייתה נשואה לקצין אחר ברגימנט. ב-1926 התגרשו שניהם מנשותיהם והאסלמן נישא לאלייד. מנישואים אלו נולד להם בן אחד.
ב-1937 נשלח האסלמן לשמש כנספח צבאי בברלין. ב-1939 הוא חזר להולנד והוצב במטה הדיוויזיה ה-2. לאחר הקרב על הולנד בחר האסלמן, שנודע כמעריץ מושבע של הוורמאכט, להישאר בהולנד ולשתף פעולה עם שלטונות הכיבוש הגרמניים. הגרמנים העניקו לו תפקידי ניהול בכירים, והוא בתמורה שכנע את קציני הצבא הולנדי לחתום על הצהרת נאמנות לגרמניה ולהתחייב שלא יילחמו נגד הכיבוש. ב-1942 הוא התפטר מתפקידו במחאה על מעצר המוני של קצינים הולנדים. הגרמנים כלאו אותו והעבירו אותו בין מספר מחנות מעצר בפולין ובגרמניה. לאחר המלחמה הוא חזר להולנד ונאלץ לתת דין וחשבון בפני הוועדה לקציני מלחמה שבויים. הוועדה קבעה כי לא ניתן לאפשר לו לחזור לצבא. עם זאת, שר ההגנה החליט להעניק לו פרישה מכובדת עם פיצויים. האסלמן ערער לבית המשפט, שפסק כי הוא יכול לחזור לצבא. לנוכח מצבו הרעוע של הצבא ההולנדי לאחר המלחמה, והמחסור החמור בקצינים איכותיים, הוא התקבל בזרועות פתוחות וצורף למטה הכללי. ב-1948 הוא מונה לנספח הצבאי בפראג. ב-1950 הוא גורש מצ'כוסלובקיה לאחר שאיש עסקים הולנדי נתפס בריגול במדינה.
עם חזרתו להולנד מונה האסלמן למפקח חיל הפרשים. ב-1951 הוא מונה לראש המטה הכללי של צבא היבשה ההולנדי. ב-1 באוקטובר 1953 מונה ליושב ראש מטה ההגנה המאוחד (מקביל לרמטכ"ל). בתפקידו זה עמל האסלמן לבנות מחדש את הצבא ההולנדי לאחר המלחמה. כמו כן פיקח על פינוי הצבא ההולנדי מאינדונזיה ועל הצטרפותה של הולנד לנאט"ו. ב-1 בנובמבר 1957 סיים את תפקידו ועבר לשמש כיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו במקום ג'וזפה מנצ'ינלי. ב-1958 סיים את תפקידו והוחלף בביארנה און.
הוא נפטר בהאג ב-2 במרץ 1984.
קולון
קוּלוֹן (Coulomb, C או אמפר-שנייה) הוא יחידת מידה במערכת היחידות הבינלאומית שנקבעה למטען חשמלי. יחידה זו קרויה על שם הפיזיקאי הצרפתי שארל-אוגוסטן דה קולון.
הגדרה
החל מתאריך 20 במאי 2019 ההגדרה של הקולון היא יחידת מטען ששווה לזו של  יחידות מטען בסיסיות (מטען האלקטרון בסימן חיובי).
לפני כן ההגדרות הנפוצות היו: (כל ההגדרות שקולות זו לזו)
מתקיים כאשר esu זו יחידת המטען ביחידות cgs.
מקובלת גם יחידת המידה אמפר-שעה. אמפר-שעה אחד שווה ל-3,600 קולון.
הבאנה לאבס
הבאנה לאבס בע"מ (באנגלית: .Habana Labs Ltd) היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח מעבדים ליישומי בינה מלאכותית.
החברה פיתחה שני מעבדים ליישומי בינה מלאכותית:
בדצמבר 2019 נמכרה החברה לחברת אינטל האמריקאית תמורת שני מיליארד דולר במזומן.
לירן קונובלוב
לירן אלכסיי קונובלוב (נולד בשנת 1994) הוא שחיין ישראלי. אלוף ישראל ושיאן ישראל, אלוף המכביה התשע-עשרה בעל 4 מדליות, מהן 3 זהב (2013). ייצג את ישראל באליפות העולם (קאזאן 2015 ובודפשט 2017) ובאליפות אירופה (ברלין 2014 ולונדון 2016).
2012
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה באנטוורפן בלגיה ביולי 2012 סיים קונובלוב, במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם תום קרמר, אור סבטייה וגלב יוניצ'ב בשיא ישראלי לבוגרים חדש של 3:22.03 דקות, שיפור של 3 מאיות השנייה לשיא בן ה-12 שנים שנקבע באולימפיאדת סידני על ידי יואב ברוק, אלכסיי מנג'ולה, אורן אזרד ואיתן אורבך, 7 מאיות השנייה אחרי הרביעייה מפולין שזכתה במדליית הארד (3:21.96 דקות). כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 50.05 שניות.
שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט זכה קונובלוב בשתי מדליית כסף אישיות, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.07 שניות, אחרי נמרוד שפירא בר אור (50.56 שניות) ולפני יורי סמויליץ' מירושלים רבתי (51.32 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:52.44 דקות, אחרי נמרוד שפירא בר אור (1:51.13 דקות) ולפני חברו לאגודה דוד גמבורג (1:52.59 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-4000 מטר חופשי בתוצאה של 4:03.98 דקות.
2013
בתחרויות השחייה של המכביה ה-19 שנערכו בסוף יולי אותה שנה במכון וינגייט זכה קונובלוב ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.34 דקות, לפני עידו הבר (1:52.47 דקות), במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם דוד גמבורג, אלמוג אולשטיין ונמרוד שפירא בר אור בשיא ישראלי חדש של 3:21.44 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:33.07 דקות). מדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.69 שניות, אחרי גארט ובר-גייל (48.99 שניות) ומרקוס שלזינגר (50.48 שניות), שניהם מארצות הברית.
2014
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט בפברואר 2014, זכה קונובלוב ב-2 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי, בשיא אישי חדש של 48.82 שניות, לפני דוד גמבורג שקבע שיא ישראלי חדש של 48.23 שניות ולפני גלב יוניצ'ב מהפועל בת ים (49.35 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:46.90 דקות, אחרי גמבורג (1:46.75 דקות) ולפני יוניצ'ב (1:49.32 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 22.63 שניות ובמקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:53.18 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2014 סיים קונובלוב במקום 34 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.21 דקות, במקום 36 במשחה ל-100 מטר חפשי בתוצאה של 50.34 שניות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, ביחד עם דוד גמבורג, תום קרמר ונמרוד שפירא בר אור בשיא ישראלי חדש של 3:18.43 דקות. כשחיין רביעי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 49.45 שניות. כבר בשלב המוקדמות הנבחרת קבעה שיא ישראלי חדש של 3:19.95 דקות. נוסף לכך הוא סיים במקום 11 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם דוד גמבורג, ירון שגלוב ותום קרמר בתוצאה של 3:40.72 דקות.
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:46.87 דקות, אחרי יעקב טומרקין (1:46.01 דקות) ודוד גמבורג (1:46.42 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 22.58 שניות, ופעמיים במקום חמישי, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.93 שניות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:52.62 דקות
אליפות עולם
באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה בשנת 2015 סיים קונובלוב במקום 36 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.56 דקות ובמקום 17 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם יעקב טומרקין, זיו קלונטרוב ודוד גמבורג בשיא ישראלי חדש של 3:18.31 דקות. כשחיין ראשון הוא שחה בשיא אישי חדש של 50.10 שניות.
שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט הוא זכה בשתי מדליות אישיות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.76 דקות, לפני תום קרמר (1:49.05 דקות) ויורי סמויליץ' (1:52.55 דקות), יום קודם במסגרת המשחה ל-400 מטר חופשי הוא קבע במשחה ל-200 מטר חופשי שיא אישי ושיא ישראלי בינלאומי חדש של 1:48.65 דקות. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 49.97 שניות, אחרי דוד גמבורג (49.62 שניות) ולפני זיו קלונטרוב (50.46 שניות) ובכך ירד לראשונה במשחה זה את גבול ה-50 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 22.93 שניות ובכך ירד לראשונה את גבול ה-23 שניות במשחה זה.
2016
באליפות אירופה שנערכה בלונדון 2016 סיים קונובלוב במשחה שליחים 4X200 מטר חופשי ביחד עם תום קרמר, עידו הבר ודוד גמבורג במקום שמיני בתוצאה של 7:16.82 דקות, בשלב המוקדמות הרביעייה קבעה שיא ישראלי חדש של 7:16.25 דקות ודורגה במקום ה-17 בעולם באותה השנה ופספסה העפלה לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו במקום אחד בלבד. נוסף לכך, הוא סיים במקום 42 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.64 דקות ובמקום 48 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.30 שניות. באותה השנה ניסה מספר פעמים לקבוע את הקריטריון האולימפי במשחה ל-200 מטר חופשי אך פספס את הקריטריון למשחקים האולימפיים בכחצי שנייה.
חייו האישיים
קונובלוב מאמן בקבוצת הפועל כפר סבא בית ברל.
לילך רחמני
לילך רחמני (נולדה ב-3 במאי 1963) היא מפיקת טלוויזיה, עורכת וצלמת ישראלית.
ביוגרפיה
לילך רחמני נולדה בשם לילך ולן. בוגרת החוג לקולנוע וטלוויזיה והחוג לפילוסופיה יהודית באוניברסיטת תל אביב.
רחמני התחילה את דרכה בשנת 1989 כעוזרת במאי ובהמשך כמפיקה בטלוויזיה החינוכית בתוכנית "שבעים פנים" בהנחיית ירון לונדון. לאחר מכן הפיקה את "שיחות ברוח" בהנחיית פרופסור יוסף בן שלמה, שלימד אותה בחוג לפילוספיה יהודית באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1997 הפיקה וערכה את הסדרה "אדום ירוק" שהפכה לחלק מתוכנית הלימודים של משרד החינוך בנושא בטיחות בדרכים. ב-1998 הפיקה את הסרט הדוקומנטרי "לתת בלי לרצות לקחת" על דמותו של ניר פורז שנהרג בניסיון החילוץ של נחשון וקסמן. בין השנים 1998–2008 הפיקה וערכה את התוכנית "בחדר של חני" בהנחיית חני נחמיאס; בשנת 2001 זכתה התוכנית בפרס מסך הזהב בקטגוריית התוכנית הטובה ביותר לילדים ולנוער.
בשנת 2010 הפיקה במסגרת שיתוף פעולה עם האופרה הישראלית את התוכנית "אופרה אחרת", שש אופרות שהותאמו לטלוויזיה. בין השנים 2011–2012 הפיקה וערכה את "חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי" ואת "חידון התנ"ך הבינלאומי למבוגרים" בהנחיית אבשלום קור. בשנת 2011 יצרה את תוכנית הלייף סטייל הערבית-יהודית הראשונה "אחלה יום" בהנחיית מירה עווד ויובל כספין.
בשנת 2012 נבחרה רחמני לכהן כאחת מסגני יושב ראש אגודת העיתונאים בתל אביב.
רחמני מרצה בקורס "תקשורת לנוער יוצאי אתיופיה" מטעם הטלוויזיה החינוכית ומשרד החינוך, במסגרתו לומדים תלמידים מצטיינים מהקהילה האתיופית עיתונות, רדיו וטלוויזיה. בשנת 2016 הצטרפה למשלחת בוגרי הקורס למסע שורשים באתיופיה, שם צילמה ביחד עם הבמאי צביקה גודל את הסרט התיעודי "פה היה הבית".
הספק
הספק בפיזיקה הוא כמות העבודה המושקעת או מתקבלת ביחידת זמן. היחידה הבינלאומית למדידת הספק היא ואט (Joule/sec = Watt).
הגדרה נוספת: הספק הוא קצב הפיכת אנרגיה מצורה לצורה.
ההספק מוגדר על ידי:
כלומר, הנגזרת של העבודה \ W לפי הזמן \ t. העבודה נמדדת ביחידות של אנרגיה \ E - היכולת לבצע עבודה.
הגדרה מקורבת, פשוטה יותר להספק:
כמות האנרגיה המחליפה צורה מחולקת במשך הזמן הלוקח לאותה האנרגיה להחליף צורתה.
יחידות למדידת הספק
הממדים של ההספק הם ממדי אנרגיה מחולקת בזמן. במערכת היחידות הבינלאומית, ההספק נמדד בוואט, שהוא ג'ול לשנייה.
יחידות מקובלות אחרות למדידת הספק הם ארג לשנייה וכוח סוס. כוח סוס אחד שווה לכ־746 ואט.
דוגמאות
במכניקה, כוח שפועל על גוף מעביר לו הספק של, כאשר F הוא הכוח ו-v היא מהירות הגוף.
במעגלים חשמליים, ההספק שמועבר לרכיב מסוים שווה למכפלת המתח שעל הרכיב בזרם שעובר ברכיב: \ P = V I; V מציין מתח, I מציין זרם.
הספק של כלי רכב
הספק משמש למדידת העוצמה של כלי רכב. ככל שהספק המנוע גדול יותר, כך כלי הרכב חזק יותר. הספק המנוע של כלי רכב נמדד בדרך כלל בכוח סוס, יחידה לא תקנית שלה מספר הגדרות שונות. בעשורים האחרונים מתחזק הנוהג להוסיף את ההספק גם ביחידות קילוואט אך כוחות סוס (כ"ס) הן עדיין היחידות הנפוצות ביותר בשימוש בתחום הרכב.
הספק של מכונית משפחתית הוא בסביבות ה-100 כ"ס. הספק של אוטובוס עירוני הוא כ-300 כ"ס. הספק של משאית נע בין 300 ל-600 כ"ס. הספק של טנק מערכה מודרני הוא 1500 כ"ס.
היכל האמנויות היפות (סן פרנסיסקו)
בנוסף לאירוח תצוגות אמנות, האתר נשאר מקום פופולרי עבור תיירים ומקומיים, והוא משמש כאתר אהוב עבור צילומי חתונות ומסיבות חתונה לזוגות מאזור מפרץ סן פרנסיסקו. המבנה מוכר כל כך שקיים העתק מינאטורי שלו בפארק השעשועים ההרפתקה הקליפורנית של דיסני שבאנהיים.
היסטוריה
היכל האמנויות היפות היה אחד מעשרה היכלים בלב התערוכה העולמית פנמה-פסיפיק, שכללה גם את היכלי התצוגות של החינוך, אמנות חופשית, יצרנים, תעשיות שונות, חקלאות, מוצרי מזון, תחבורה, מכרות ומתכות והיכל המכונות. היכל האמנויות היפות תוכנן על ידי ברנרד מייבק, שקיבל את השראתו מאדריכלות רומית ויוונית.
אף על פי שרוב התערוכה הושמדה לאחר סיומה, ההיכל נאהב כל כך, שקרן לשימורו הוקם עוד בזמן התערוכה.
לזמן מה לאחר התערוכה העולמית ההיכל אירח תצוגת אמנות מזדמנת. בין השנים 1934 ל-1942 אולם התערוכות הראשי היה ביתם של 18 מגרשי טניס מוארים. בזמן מלחמת העולם השנייה, ההיכל שימש את צבא ארצות הברית לאחסון משאיות וג'יפים. בסיום המלחמה, כאשר האו"ם הוקם בסן פרנסיסקו, לימוזינות ששימשו את ראשי המדינות הגיעו ממאגר כלי רכב שהיה במקום. מ-1947 והלאה השתמשו בהיכל למגוון דברים: מחסן למחלקת הפארקים, מרכז הפצה לספרי טלפונים, כמחסן דגלים ואוהלים, ואף כמטה מכבי אש זמני.
בזמן שההיכל ניצל מהריסה, המבנה שלו נותר לא יציב. במקור הוא יועד לעמוד רק למשך התערוכה, והחומרים ממנו נבנה לא היו חזקים מספיק לעמוד לאורך זמן. כתוצאה מטיב הבנייה ומונדליזם, עד לשנת 1950, המבנה הלך והתפורר כמעט לחלוטין.
בשנת 1964, ההיכל המקורי נהרס לגמרי, כאשר רק מבנה הפלדה של התערוכה נשאר עומד. המבנה לאחר מכן נבנה מחדש מבטון קבוע וקל משקל ומוטות פלדה נוספו כדי לחזק את מבנה הכיפה. כל הקישוטים והפסלים נבנו מחדש כמו במבנה המקורי.
בשנת 1969, אולם התערוכה הראשי הפך לבית משכנו של האקספלורטוריום, מוזיאון אינטראקטיבי, ובשנת 1970, המבנה גם הפך לביתו של תיאטרון ההיכל לאמנויות יפות בן 966 המושבים. בשנת 2003, העיר סן פרנסיסקו ביחד עם קרן מייבק יצרו שיתוף פרטי-ציבורי לשימור ההיכל ועד לשנת 2010, נעשו עבודות שימור והתאמה לעמידה ברעידות אדמה לכיפה ולשאר המבנים במקום. בינואר 2013, האקספלורטוריום נסגר לצורך הכנות לקראת העברתו למקום משכנו הקבוע.
היום, אקליפטוסים אוסטרליים ניצבים בגדה המזרחית של הלגונה וחיות בר רבות הפכו את המקום לביתם כולל ברבורים, ברווזים, אווזי בר, צבים, צפרדעים ודביבונים.
תכנון
היכל האמנויות נבנה סביב לגונה מלאכותית והוא מורכב מפרגולה באורך 340 מטרים סביב מבנה ראשי ליד המים. הלגונה נועדה לדמות מראה כמו בסצנה מאירופה הקלאסית, היכן שהמים משמשים כמראה לשקף את המבנה ומשמים כתצפית שקטה שניתן להעריך אותה ממרחק.
אננקוס
אננקוס (שם מדעי: Anancus; מיוונית: "an" - רחב, מלטינית: "ancus" - מעוקל. כלומר: "עיקול רחב", שם המתייחס למבנה השיניים) הוא סוג של פילאי נכחד, אשר חי במשך הנאוגן עד הפליסטוקן שלפני 7-1.8 מיליון שנה מהיום. המאובנים שלו התגלו ברחבי אפריקה (בדרום ומזרח היבשת), אירופה (בבולגריה, יוון, ספרד, איטליה, מולדובה, רומניה, סלובקיה, סלובניה, אוקראינה וצרפת) ואסיה (בהודו, טורקיה וקזחסטן). הוא הוגדר לראשונה ב-1855 ובסוג הוגדרו מינים רבים.
במראהו פילאי זה היה קרוב לבני משפחת הגומפותריומיים והשתייך למשפחה ובהמשך הועבר למשפחת הפיליים הקיימים. כיום (החל מ-2009) מקבצים אותו תחת משפחה חדשה בשם אננקידיים, אף שיש המסווגים אותו כחלק מהגומפתריומים עד היום.
האננקוס דמה יחסית לפיל מודרני והגיע לגובה 3 מטרים בכתפיים ולמשקל של 5 טון בממוצע. ואולם הרגליים שלו היו די קצרות ומבנה החטים שלו היו ארוכים מאוד - עד 4 מטרים והיו ישרים בשיפוע כלפי מטה. ייתכן כי שימשו לפיל זה כהגנה.
מבנה שיניו מרמז שהוא ניזון מליחוך עלים של שיחים ועצים ולא ניזון מעשב. הדבר התאים במהלך רוב המיוקן והפליוקן אך נראה שבפליסטוקן הערבות השופעות פינו את מקומם לשטחי עשב יבשים יותר ואולי הדבר הוביל להכחדתו.
ואלה (פירושונים)
{{פירושונים| אישים: מקומות: אמנות, בידור ופנאי:
ראו גם
}}
לגיה ורשה (כדורסל)
מחלקת הכדורסל של לגיה ורשה (בפולנית: Legia Warszawa Sekcja Koszykówki) הוא מועדון כדורסל פולני מוורשה המשחק בליגת העל הפולנית ובליגת האלופות. המועדון הוקם בשנת 1929 כמחלקת הכדורסל של מועדון הספורט הצבאי לגיה ורשה. לגיה הפכה לקבוצה המובילה בכדורסל הפולני בשנות ה-50 וה-60, עם שבע אליפויות ושני גביעים.
היסטוריה
מחלקת הכדורסל של לגיה ורשה נוסדה ב-1929. המשחק הראשון של הקבוצה היה ב-8 בדצמבר 1929, בו ניצחה הקבוצה 31–5 את יוטרזניה.
הקבוצה הוקמה מחדש בשנת 1947, לאחר שלא התקיימה במהלך מלחמת העולם השנייה, על ידי סטודנטים מאוניברסיטת סטפאן באטורי. הקבוצה זכתה באליפות התיכונים, ולאחר מספר עליות ליגה נוספות, היא חזרה לליגה הראשונה ב-1951.
לגיה שיחקה את המשחק הבינלאומי הראשון שלה ב-6 בספטמבר 1953, מול UDA פראג הצ'כית. בשנת 1956 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה בתולדות המועדון לאחר שסיימה במקום הראשון עם מאזן 14–4.
בשנת 2017, עלתה לגיה ל-PLK, הליגה הראשונה, לאחר שנעדרה במשך 14 שנים.
Wattpad
שימוש
האתר מוכר כפלטפורמה לספרות חובבים ("פאן פיקשן"), ספרות הנכתבת על ידי חובביה של יצירה מקורית. השראות פופולריות לספרות חובבים באתר כוללות ספרים, סרטים, סדרות טלוויזיה, אנימה, מאנגה וידוענים. בין היצירות ניתן למצוא גם סיפורים אינטראקטיביים, בהם הקורא מעורב במהלך העלילה.
Cheers (Drink to That)
וידאו קליפ
בזמן סיבוב ההופעות העולמי "Loud Tour" בברבדוס, ב-5 באוגוסט 2011, ריהאנה הודיעה שחלק מהקליפ כבר צולם. ריהאנה אישרה בטוויטר שהקליפ יצא ב-24 אוגוסט 2011, כשהיא ענתה לציוץ של מעריץ. מאוחר יותר, נודע כי הקליפ יצא ביום הבא ב-25 באוגוסט. הקליפ יצא ב-26 באוגוסט 2011 ופורסם בערוץ ה-VEVO של ריהאנה וב-iTunes. הקליפ בוים על ידי אוון רוג'רס וסיארה פרדו. בקליפ מופיעים מספר אמנים כמו סי-לו גרין, ג'יי זי, קניה וסט ואבריל לאבין; שקטע משירה "I'm With You" מ-2002 מופיע בתחילת השיר. הקליפ גרף נכון ל-3 בדצמבר 2016, מעל 130 מיליון צפיות.
קמרון נורי
קמרון איזאיה נורי (באנגלית: Cameron Isaiah Norrie; נולד ב-23 באוגוסט 1995) הוא טניסאי בריטי.
דירוג השיא בקריירה של נורי הוא מקום 10 (ב-4 באפריל 2022) ו-123 בזוגות (ב-23 באוגוסט 2021).
ביוגרפיה
נורי נולד ב-1995 ביוהנסבורג, דרום אפריקה, להורים בריטים: אביו דייוויד מגלאזגו ואמו הלן מקארדיף. ב-1998, כאשר נורי היה בן שלוש, הוא ומשפחתו עברו לאוקלנד, ניו זילנד. ב-2011, בגיל 16, הוא עבר לבדו לבריטניה, שם התגורר בלונדון במשך שלוש שנים לפני שלמד באוניברסיטת טקסס בפורט וורת' בין השנים 2014 ל-2017.
קמרון נורי הוא אוהד של South Sydney Rabbitohs (מועדון ליגת הרוגבי האוסטרלית), נבחרת ניו זילנד ברוגבי, ומועדון הכדורגל ניוקאסל יונייטד.
נוער-2017
נורי ייצג את ניו זילנד בתור נער, ודורג במקום ה-10 בעולם, אבל קיבל רק כמה אלפי דולרים מטניס NZ, לכן הוריו נאלצו לממן את נסיעותיו לתחרויות בחוץ לארץ.
באפריל 2013, בגיל 17, החליט לשנות את המדינה אותה ייצג מניו זילנד לבריטניה, אזרחותם של שני הוריו, בין השאר בשל קבלת מימון. לאחר מכן התגורר שלוש שנים בלונדון, הוא חי והתאמן במרכז הלאומי לטניס, ומאוחר יותר התגורר אצל משפחה מארחת במשך שנתיים בזמן שהמשיך באימוניו. ב-2013 הוא התחרה בכל הגראנד סלאם לנוער. אליפות אוסטרליה הפתוחה עבור ניו זילנד, ולאחר מכן עבור בריטניה באליפות צרפת הפתוחה, וימבלדון וארצות הברית הפתוחה, אך ניצח רק במשחק אחד באליפות אוסטרליה.
נורי למד סוציולוגיה במלגת ספורט באוניברסיטת טקסס הנוצרית (TCU) והצטרף לקבוצת אוניברסיטת Horned Frogs, שם הפך לטניסאי מקצוען.
2018
בשנת 2018 ניצח במשחק הבכורה שלו בגביע דייוויס בספרד את רוברטו באוטיסטה אגוט המדורג 23 בעולם, אף על פי שהפך למקצוען רק שמונה חודשים קודם לכן, ושיחק בפעם האחרונה על חימר ב-2013. נורי היה המדורג באותו הזמן במקום ה-114.
נורי דורג במקום השישי בהגרלת המוקדמות לאליפות אוסטרליה הפתוחה 2018, אך לא הצליח לעלות להגרלה הראשית, לאחר שהפסיד לג'ון-פטריק סמית' שדורג 221 בעולם. נורי נבחר לראשונה לנבחרת גביע דייוויס למשחק הסיבוב הראשון של בריטניה מול ספרד. הוא רשם את הניצחון הגדול בקריירה שלו במשחק הראשון שלו, כשגבר על רוברטו באוטיסטה אגוט המדורג 23 בעולם בחמש מערכות.
באליפות צרפת הפתוחה 2018 נורי השתתף ישירות בפעם הראשונה. הוא הוגרל נגד פטר גויובצ'יק וניצח לאחר שגויובצ'יק פרש בגלל פציעה. בסיבוב השני הוא התמודד מול הצרפתי לוקאס פואי לו הפסיד בחמש מערכות.
2019
הוא הגיע לסיבוב השלישי של מאסטרס 1000 של סבב ה-ATP בפעם הראשונה בקריירה שלו במונטה קרלו מאסטרס 2019, שם ניצח את אדריאן מנארינו ומרטון פוצ'וביץ', בטרם הפסיד לורנצו סונגו. בסיבוב המוקדמות הראשון של אליפות צרפת הפתוחה 2019, הפסיד נורי לאליוט בנשטריט.
2020-2021
בסיבוב הפתיחה של אליפות ארצות הברית הפתוחה 2020, גבר על המדורג החמישי דייגו שוורצמן בחמש מערכות. לאחר מכן הוא ניצח את פדריקו קוריאה לפני שהפסיד בסיבוב השלישי לאלחנדרו דוידוביץ'-פוקינה, וסימן את התוצאה הטובה ביותר שלו בקריירה באליפות. הוא השתווה להישג זה כשהגיע לאותו שלב באליפות אוסטרליה הפתוחה 2021, שם הובס על ידי המדורג 2 בעולם, רפאל נדאל.
נורי הגיע לגמר השני שלו בסיבוב ה-ATP באליפות אסטוריל הפתוחה, כשהוא ניצח את המדורג השני כריסטיאן גארין והמדורג השישי מרין צ'יליץ', לפני שהפסיד לאלברט ראמוס-וינולאס בגמר. במאי 2021, הוא השיג את הניצחון הגדול ביותר שלו בקריירה כשניצח את דומיניק תים המדורג רביעי בעולם באליפות ליון הפתוחה. הוא המשיך בתחרות עד הגמר, שם הפסיד למדורג שני סטפנוס ציציפס. לאחר הצלחה זו, הוא הגיע ל-40 הראשונים בדירוג העולמי בפעם הראשונה, ודורג במקום ה-34 בעולם. בווימבלדון, נורי הגיע שוב לסיבוב השלישי, שם הפסיד למדורג שישי רוג'ר פדרר בארבע מערכות.
נורי זכה בתואר ה-ATP הראשון שלו באליפות לוס קאבוס הפתוחה, כשגבר בגמר על ברנדון נקשימה. כתוצאה מכך, הוא נכנס ל-30 הראשונים בדירוג, ודורג במקום ה-29 בעולם ב-26 ביולי 2021. באליפות אטלנטה הפתוחה, נורי ניצח את ניק קיריוס בסיבוב הראשון לפני שהפסיד לאמיל רוסוברי.
באליפות ארצות הברית הפתוחה 2021, נורי הפסיד בשלוש מערכות לקרלוס אלקרס. באליפות סן דייגו הפתוחה, ניצח את המדורג 13 בעולם, דניס שפובלוב. בחצי הגמר ניצח נורי את המדורג חמישי אנדריי רובליוב, ובמשחק הגמר הפסיק לקספר רוד.
באוקטובר, נורי הגיע לגמר המאסטרס 1000 של סבב ה-ATP הראשון שלו, כשהוא מדורג במקום ה-21 בעולם, כשהוא מנצח במשחק הגמר את ניקולוז בסילשווילי. לאחר מכן נכנס נורי לראשונה בקריירה ל-20 הראשונים. נורי סיים את העונה במקום ה-12 בעולם.
2022
בדלריי ביץ' הפתוחה, נורי איבד רק מערכה אחת בדרך לזכייה השלישית בקריירה שלו ביחידים, כשניצח את ריילי אופלקה בגמר.
נורי זכה בתואר הרביעי שלו בטורניר ליון. באליפות צרפת הפתוחה, הפסיד בסיבוב השלישי לקארן חצ'אנוב בארבע מערכות.
בווימבלדון 2022 הוא הגיע לסיבוב הרביעי בגראנד סלאם בפעם הראשונה בקריירה שלו, כשגבר על סטיב ג'ונסון בשלוש מערכות. ניצחון נוסף בשלוש מערכות, על טומי פול, העלה אותו לרבע הגמר, לאחר מכן הבטיח את המקום בחצי הגמר לאחר שגבר על דויד גופן בחמש מערכות. בחצי הגמר הפסיד לנובאק ג'וקוביץ' בארבע מערכות.
סתיו של פטריארך
סתיו של פטריארך (בספרדית: El otoño del patriarca) הוא רומן שנכתב ב-1975 על ידי הסופר גבריאל גארסיה מארקס. הרומן נסוב סביב חייו הבודדים של רודן נצחי וכל-יכול, השולט ללא מצרים במדינה קאריבית דמיונית. גרסיה מרקס ביסס את הדמות הראשית על מגוון רודנים היסטוריים, כגון גוסטבו רוחס פינייה מקולומביה, פרנסיסקו פרנקו מספרד (יש לציין כי הרומן נכתב בברצלונה), וחואן ויסנטה גומז מוונצואלה. הרומן מהווה סיפור אוניברסלי אודות ההשלכות ההרסניות של ריכוז כוח שלטוני בידי אדם יחיד.
"סתיו של פטריארך" מחולק לשישה חלקים, כאשר כל חלק למעשה מספר מחדש את אותו סיפור על כוחו האינסופי של הרודן. הספר מתאר במשפטים מפותלים וארוכים מאוד את מחשבותיו, המשקפים את ייאושו ובדידותו לצד תיאור מעשיו האכזריים המאפשרים לו להישאר בשלטון. אחד ההיבטים הבולטים ברומן הוא מעמדה הכמו-אלוהי של הדמות הראשית, ויראת הכבוד התהומית כלפיה מצד בני עמו.
כמו ספרים רבים של גרסיה מרקס, הספר שייך לסוגת הריאליזם הקסום, ומשלב אלמנטים פנטסטיים כגון אורך החיים המופלג של הדמות הראשית (מעל 200 שנה, עד כי הוא שוכח את גילו), ושאיבת הים הקריבי בידי ארצות הברית. כמו כן, הספר שייך לסוגת הרומן הדיקטטורי בספרות הלטינו-אמריקאית. "סתיו של פטריארך" היה הספר הנמכר ביותר בספרד בשנת 1975.
מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה
מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה (בגרמנית: Maximilian III. Joseph von Bayern; ), היה הנסיך הבוחר מבוואריה בין השנים 1745–1777.
ביוגרפיה
מקסימיליאן השלישי יוזף נולד ב-28 במרץ 1727 במינכן, לקרל אלברכט, הנסיך הבוחר מבוואריה ומריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ווילהלמינה אמליה מבראונשווייג-לינבורג.
ב-20 בינואר 1745 מת קרל אלברכט במינכן, ומקסימיליאן יוזף עלה לשלטון בבוואריה במקומו. אולם, בעקבות מלחמת הירושה האוסטרית, רוב הנסיכות הייתה כבושה על ידי הצבאות האוסטרים. ב-13 בספטמבר 1745 חתם מקסימיליאן יוזף על הסכם פיסן, ובו תמך בבחירת פרנץ מלורן לקיסר האימפריה הרומית הקדושה.
מקסימיליאן יוזף היה שליט נאור, ועשה הרבה על מנת לפתח את המדינה; הוא ביטל את הצנזורה על העיתונות, פיתח את התעשייה ועודד את החקלאות. כמו כן ייסד את האקדמיה למדעים של בוואריה, ויצא נגד הבזבזנות של הכנסייה בבוואריה.
ב-30 בדצמבר 1777 מת מקסימיליאן השלישי יוזף ללא יורשים, ובמקומו עלה לשלטון קרל תאודור, הנסיך הבוחר מפפאלץ. ב-8 בינואר 1778 חתם קרל תאודור על הסכם עם יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על החלפת בוואריה בארצות השפלה האוסטריות, אולם, מריה אנה סופיה מסקסוניה אלמנתו של מקסימיליאן יוזף ובן דודו קרל השני אוגוסט, דוכס פפאלץ-צווייבריקן התנגדו לכך, בסיוע פרוסיה ורוב המדינות הגרמניות הקטנות, ובעקבות כך פרצה מלחמת הירושה הבווארית. בשנת 1779 נחתם הסכם טשן, שבו קיבלה אוסטריה שטחים מסוימים בבוואריה, אך מלבד זאת לא נעשו שום שינויים טריטוריאליים.
כוכב הבזק
כוכב הבזק (באנגלית: Flare star, נקרא גם משתנה מסוג UV בלווייתן ולפעמים גם כוכב מתפרץ) הוא כוכב משתנה שבהירות נראיתו עולה בפתאומיות לפרק זמן קצר של מספר דקות ואז חוזרת לקדמותה. כוכבים מסוג זה הם כמעט תמיד ננסים אדומים וההשערה המקובלת היא שהסיבה לשינוי החד בבהירות היא התפרצות סולרית שנוצרת כתוצאה מפעילות מגנטית חזקה, שמאיצה את החומר המיונן בשכבות החיצוניות של הכוכב, וגורמת להעפת חומר חם מפני הכוכב ולקרינת בלימה. השינוי בעוצמת ההארה של הכוכב הוא בדרך כלל של דרגת בהירות או שתיים השקולות לעליה של פי 2.5 עד פי 6 בעוצמת ההארה של הכוכב, אך נצפו גם התפרצויות שהעלו את הבהירות ב-5 דרגות. השינוי בבהירות מתרחש בכל הספקטרום מגלי רדיו ועד לקרינת X ומכיוון שרוב הכוכבים מסוג זה הם ננסים אדומים שרוב קרינתם היא בתחום התת-אדום, השינוי באור נראה ובאורכי גל קצרים יותר הוא דרמטי במיוחד.
מנגנון
תנועת הפלזמה בכוכבים יוצרת על פי תאוריית הדינמו שדות מגנטיים חזקים. חוזק השדות תלוי במהירות הסיבוב של הכוכב על צירו ועם הזדקנות הכוכב מהירות הסיבוב יורדת והפעילות המגנטית שלו נחלשת. בכוכבים בעלי פעילות מגנטית חזקה, השדות המגנטיים משתנים במהירות ושינויים אלו יוצרים, כפי שקובע חוק פאראדיי, שדות חשמליים חזקים שמאיצים את האלקטרונים והיונים של הפלזמה למהירויות גבוהות ויוצרים התפרצויות סולריות. בכוכבים קטנים עם מסה נמוכה ומהירות סיבוב גבוהה נוצרות התפרצויות סולריות חזקות במיוחד שעשויות להתפרש על אחוזים גדולים משטח פניו של הכוכב. ההאצה החזקה של החומר הטעון יוצרת קרינת בלימה ומחממת את החומר לטמפרטורות גבוהות שגורמות לפליטת קרינה בטווח רחב מאוד של אורכי גל. בעוד שבכוכבים דמויי שמש ההתפרצויות קטנות ביחס לגודל הכוכב והעלייה בקרינה היא קטנה ביחס לעוצמת ההארה של הכוכב, בכוכבים קטנים וקרים ההתפרצויות גדולות ביחס לגודל הכוכב והשינוי בקרינה ובעוצמת ההארה משמעותי הרבה יותר.
בכוכבים זוגיים שהמרחק בין בני הזוג קטן והשדות המגנטיים של בני הזוג משפיעים זה על זה, נוצרת תופעה דומה של התפרצויות סולריות בכוכבים גדולים יותר ומסיביים יותר. כוכבים משתנים אלה מסווגים כמשתני RS בכלבי ציד, אך בשל גודלם ועוצמת הארתם השינוי הוא קטן בהרבה. ישנם גם כוכבים דמויי שמש שנצפו בהם התפרצויות שמש חזקות פי 1,000 מאשר ההתפרצויות שעל פני השמש. המנגנון שיוצר התפרצויות מסוג זה אינו ידוע והועלתה השערה שבמקום בן זוג יש לכוכבים אלה כוכב לכת דמוי צדק שמקיף אותם במרחק קטן והמגנטוספירה שלו משפיעה על השדות המגנטיים של הכוכב. תצפיות של טלסקופ החלל קפלר בכוכבים אלה לא מצאו ראיות לקיומו של כוכב לכת כזה.
כוכבי הבזק קרובים
חלק מהננסים האדומים הקרובים למערכת השמש הם כוכבי הבזק. ביניהם:
בכר סדקי
בכר סדקי (בערבית: بكر صدقي, תעתיק מדויק: בכר צדקי; 1890 - 12 באוגוסט 1937) היה קצין עיראקי ממוצא כורדי שעמד בשנת 1936 בראש הפיכה צבאית, שהייתה ההפיכה הצבאית הראשונה במדינות ערב. סדקי נרצח בשנת 1937 במוסול שבעיראק, ולאחר רציחתו הושב המשטר שקדם להפיכה.
קריירה מוקדמת
סדקי נולד למשפחה כורדית בעיראק. בצעירותו התגייס לצבא האימפריה העות'מאנית, אך מגיל צעיר פיתח אהדה לשאיפות הלאומיות הערביות. הוא למד במכללה הצבאית באיסטנבול, וקיבל דרגת קצונה ב-1915. עם פרוץ המרד הערבי במלחמת העולם הראשונה הצטרף לצבאו של פייסל בנו של חוסיין בן עלי מחג'אז, שהניף את נס המרד. הוא שירת בסוריה באזור חלב. לאחר המלחמה עמד בקשרים עם הבריטים. ניסיון זה הביא אותו לעיראק, אותה מסרו הבריטים לשלטון בית המלוכה העיראקי, שהקים פייסל ב-1921, לאחר שפייסל איבד את השלטון בסוריה. במהלך שירותו למד בבית הספר לפיקוד ומטה בבריטניה, ונחשב לקצין מוכשר. ב-1928 מונה לדרגת קולונל, וב-1933 לגנרל. ב-1933 היה מעורב בדיכוי מרד האשורים תוך מעשי טבח קשים באוכלוסייה האזרחית. ב-1935 סייע בדיכוי מרד השיעים שדוכא אף הוא ביד קשה.
ההפיכה הצבאית
פייסל הראשון מת במפתיע ב-1933 ואת מקומו ירש בנו ראזי שהיה צעיר ובלתי מנוסה, ונטה לפייס את האלמנטים הלאומניים הקיצוניים שהתרבו בשורות הצבא והפוליטיקה העיראקית. עיראק הייתה להלכה מונרכיה פרלמנטרית, אך נשלטה למעשה על ידי אוליגרכיה של המקורבים אל השושלת ההאשמית, שלא הייתה לרוחם של האלמנטים הלאומיים הקיצוניים.
ב-29 באוקטובר 1936 יזם סדקי את ההפיכה הצבאית הראשונה במדינות ערב בעידן המודרני, אשר כוונה כנגד המשטר הפרלמנטרי העיראקי, בראשות ראש הממשלה יאסין אל-האשמי. ההפיכה התחילה בהטלת כרוזים מן האוויר הקוראים למלך ראזי לפטר את ראש הממשלה אל-האשמי, ולמנות במקומו את הפוליטיקאי חכמת סוליימן, ומאיימים בפעולה כוחנית אם הדבר לא יתבצע. סוליימן היה פוליטיקאי שמרני מן הימין, אשר כרת ברית עם מפלגת אל-אהלי השמאלית שקראה לרפורמות. הקבוצה החדשה יצרה קשר עם קציני צבא, ונראתה כמשקל שכנגד לממשלתו הפרו-בריטית של אל-האשמי, שבה היה חבר גם שר ההגנה ג'עפר אל-עסכרי המקורב לבריטים ולחצר המלוכה ההאשמית.
הפעולה התבצעה בעת שמפקד הצבא, הגנרל טה אל-האשמי היה בביקור באנקרה, וסדקי שימש כמפקד הצבא בפועל. סדקי הורה למפקדו, אל-האשמי, שלא לשוב, במברק ששלח לאנקרה. בלחץ המאורעות התכנסה הממשלה העיראקית, כאשר כוחות צבא זורמים אל הבירה בגדאד, ומשרדי הממשלה מופצצים מן האוויר. יאסין אל-האשמי הודיע למלך ראזי על התפטרותו, ובאותו הערב מינה המלך ממשלה חדשה בראשות סוליימן, כפי שדרשו המורדים. שר ההגנה אל-עסכרי נרצח בידי המורדים.
נפילתו ורציחתו
לאחר ההפיכה היה ניצחונו של סדקי שלם. הוא שלט, למעשה בעיראק, על אף שהמלך נותר על כסאו, ולהלכה שלט המלך באמצעות ראש הממשלה סוליימן. אנשי הממסד הוותיק נרצחו, או יצאו לגלות. הפוליטיקאי נורי סעיד, שהיה מזוהה יותר מכל עם הממסד הוותיק, הפרו-בריטי, יצא לגלות בקהיר.
סדקי ניסה לקדם מדיניות עצמאית ובלתי תלויה בבריטים. הוא הקים מחנות צבא, ובניגוד לחוזה האנגלו עיראקי, רכש נשק מגרמניה הנאצית ואיטליה הפאשיסטית, ואף העביר סיוע לערביי ארץ ישראל ששימש כנגד הבריטים שניסו לדכא את המרד הערבי הגדול.
עם זאת, היה המשטר החדש רעוע מלכתחילה. הברית בין השמאל הקיצוני, הימין הקיצוני, וקציני הצבא, לא עלתה יפה. הרפורמות שהובטחו לתומכים בקשר לא בוצעו, וביוני 1937 פרשו אנשי קבוצת אל-אהלי מן הממשלה, על רקע כישלונה ביישום הרפורמות האגרריות שהובטחו. מעבר לכל, היו רבים מן הקושרים בעלי אידאולוגיה פאן-ערבית. מוצאו הכורדי של סדקי, ומוצאו התורכמני של סוליימן החשידו אותם בעיניהם כמי שאינם חפצים בקידום אידאולוגיה זו. ממשלת סדקי גם הגבירה חששות אלו כאשר חתמה על ברית סעדאבאד קצרת הימים עם אפגניסטן, טורקיה ואיראן, שלושה גורמים לא-ערבים בעלי שאיפות במזרח התיכון.
במקביל, התגבשה בצבא קבוצה של שבעה קצינים, בראשותו של סלאח א-דין א-סבאע', שערערה על מנהיגותו של סדקי, וחתרה תחתיו. ב-12 באוגוסט 1937, בעת שהיה בדרכו לביקור בטורקיה, לצפות בתמרוני הצבא הטורקי, עצר סדקי במוסול לפגישה עם מפקד חיל האוויר, מוחמד עלי ג'אווד. מתנקש חמוש באקדח ממוצא כורדי, ירה בשניהם והרגם.
לאחר הרצח התפטר סוליימן, והצבא החזיר לשלטון את אנשי הממשל הישן, ומינה מחדש את ראש הממשלה ג'מיל אל-מדפעי, פוליטיקאי ותיק, המזוהה עם השושלת ההאשמית. עם זאת, משטעם הצבא את טעמו של השלטון, התערער במידה רבה המשטר המלוכני הפרלמנטרי בעיראק, ולאחר הפיכת סדקי הייתה מעורבות הצבא בחילופי השלטון עניין שגרתי בעיראק. יש המונים חמש הפיכות צבאיות בין 1938 ל-1941. מעורבות זו הגיעה לשיא במהלך מרד רשיד עאלי אל-כילאני שהביא להדחת העוצר ההאשמי עבד אל-אילה, ולעימות חזיתי עם הבריטים, שנאלצו לפלוש לעיראק על מנת למנוע הצטרפותה למלחמה לצד מדינות הציר.
יעקב הלר
יעקב (קובי) הלר (נולד ב-22 בנובמבר 1977) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש מפקד עוצבת המפץ. קודם לכן שימש מפקד חטיבת עוז, מפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה, מפקד יחידת דובדבן ומפקד גדס"ר גולני.
ביוגרפיה
התגייס לצה"ל בשנת 1997, שובץ בחטיבת גולני והתקבל לסיירת גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לסיירת ומונה למפקד צוות. בשנת 2001 מונה לסגן מפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 51. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה רובאית בגדוד 51, והוביל אותה במבצעים רבים ביהודה ושומרון, בין היתר במהלך מבצע חומת מגן, ובלחימה בהר דב כנגד חזבאללה. בהמשך שימש כמפקד פלגת לוחמים ביחידת אגוז. במהלך מלחמת לבנון השנייה קטע את לימודיו, והצטרף ליחידת אגוז בלחימה במרון א-ראס ובינת ג'בייל. בהמשך הלחימה שימש כקצין בחפ"ק של חטיבת גולני. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד 12 בין השנים 2006–2007. בהמשך שירת כסגן מפקד יחידת אגוז בין השנים 2007–2008. לאחר מכן מונה לראש לשכת ראש אג"ת, אמיר אשל בין השנים 2008–2009. בסיום התפקיד יצא ללימודים בפו"ם.
ביוני 2011 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדס"ר גולני, ושימש בתפקיד עד יוני 2013. במהלך תפקידו החלה לחימה משמעותית באזור גדר המערכת, בין המורדים הסורים לצבא סוריה ברמת הגולן הסורית. הגדוד תחת פיקודו, בנוסף לפעילות המבצעית, החל להעביר פצועים מגבול סוריה להענקת טיפול מציל חיים, כאשר חלקם הועברו לטיפול בבתי חולים בישראל. לימים נקרא מבצע הטיפול בפצועים, שכנות טובה. על הלחימה ברמת הגולן ועל פעולת פינוי הנפגעים מסוריה, קיבל הגדוד ב-30 בדצמבר 2013, את פרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות. בהמשך שימש כמפקד גדוד הדס בבה"ד 1 בין השנים 2013–2014. לאחר מכן מונה למפקד יחידת דובדבן, ושימש בתפקיד בין השנים 2014–2016, והוביל את היחידה בין היתר במבצע שובו אחים, במבצע צוק איתן, בו השתתפה היחידה תחת פיקודה של חטיבת גבעתי, בכיבוש ח'ירבת אח'זעה שבמרחב ח'אן יונס, ובמהלך אירועי "גודל השעה" במסגרת גל הטרור הפלסטיני. תחת פיקודו, ביצעה היחידה מאות מבצעים, ורשמה הישגים רבים ומשמעותיים בלחימה בטרור בפיקוד המרכז. ב-13 באוקטובר 2016, קיבלה יחידת דובדבן את צל"ש הרמטכ"ל, על פעילותה המבצעית בשנה השנייה לפיקודו על היחידה (2016-2015), ועל פיתוח והטמעת אמצעי לחימה ייעודיים אשר העצימו את האפקטיביות המבצעית. במהלך תפקידו הוכפפה היחידה לחטיבת עוז.
ב-18 באוגוסט 2016 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה, בתפקיד זה שירת עד 15 באוגוסט 2018. ב-2 בספטמבר 2018 מונה למפקד חטיבת עוז, ושימש בתפקיד עד 22 באוגוסט 2021. ב-9 בספטמבר 2021 הועלה לדרגת תא"ל וב-13 בספטמבר נכנס לתפקידו כמפקד עוצבת המפץ. ב-11 ביולי 2022 הוחלט כי בסיום תפקידו יצא ללימודים במב"ל.
ב-17 ביולי 2023 הוחלט על מינויו למפקד הבא של מל"י.
חיים אישיים
הלר נשוי למיכל ואב לשבעה. בעל תואר ראשון במדעי המדינה ומשאבי אנוש מאוניברסיטת אריאל, תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה ותואר שני נוסף במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו.
הגולם (מחזה)
הגולם הוא מחזה פרי עטו של הסופר היידי ה. לֵיוִיק משנת 1920.
אודות המחזה
המחזה "הגולם" נכתב בשנת 1920 בהשראת מהפכת אוקטובר. לֵיוִיק שאל מהמיתולוגיה היהודית את דמות הגולם מפראג והפך אותו לסמל הכוח הפיזי שנוצר בטרם עת כדי להביא גאולה לעולם. "הגולם" תורגם לשפות רבות והיה לחלק חשוב של התיאטרון היידי. בעברית הוא היה חלק מטרילוגית מחזות המכונה "חזיוני גאולה" והם: "הגולם", "חלום הגולם" ו"כבלי משיח". הסיפור על "הגולם", האדם המלאכותי הנברא מעפר באמצעות השם המפורש, מופיע כבר באגדה התלמודית; לייוויק השתמש בגרסה מאוחרת של הסיפור, המייחסת את בריאת הגולם למהר"ל מפראג. לֵיוִיק מספר על הרקע לכתיבת המחזה:
האי ביוור
{{פירושונים|
בקנדה
}}
פלוריאנוס
רקע
טקיטוס נולד ופעל בתקופה הידוע בהיסטוריה בשם משבר המאה ה-3, שבה היו לפחות עשרים ושישה תובעים לתואר הקיסר, בעיקר גנרלים בולטים בצבא הרומי, שהצליחו להשתלט על תפקיד הקיסר. עשרים ושישה אנשים התקבלו באופן רשמי על ידי הסנאט הרומי כקיסרים במהלך תקופה זו, ובכך הפכו לקיסרים לגיטמיים.
הקיסרות חוותה משברים צבאיים, מדיניים וכלכליים חמורים. בנוסף, בשנת 251 פרצה מגפת קיפריאנוס - ככל הנראה אבעבועות שחורות, שגרמה לתמותה גבוהה ופגעה בכוח האדם שעבד בחקלאות, אך בעיקר ביכולתה של הקיסרות לגייס חיילים לצבאה ולהגן על עצמה. השבטים הגרמניים שחשו את חולשת האימפריה החלו בסדרת פלישות נועזות אל מעבר לגבולות שחייבו את הקיסרים הרומאיים לצאת לסדרת מערכות על מנת להדוף את הפולשים, בתקופה זו החלו הגותים ושבטים ברברים אחרים את סדרת התקפותיהם על האימפריה הרומית, מעימותים שנמשכו לאורך המאות עד לנפילת האימפריה הרומית המערבית. המשבר הביא לשינויים עמוקים במוסדות האימפריה, בחברה, בחיים הכלכליים, ובסופו של דבר, בדת. תקופה זו נתפסת בעיני רוב ההיסטוריונים, כהגדרת המעבר בין התקופות ההיסטוריות של העת העתיקה הקלאסית לבין שלהי העת העתיקה.
בטרם עלייתו לשלטון
פלוריאנוס היה אחיו למחצה של הקיסר טקיטוס, בן לאם משותפת ואבא שונה. בתקופת שלטונו של טקיטוס הוא שימש כמפקד המשמר הפרטוריאני וליווה את טקיטוס בעת הקרבות מול הגותים.
בדרכו של טקיטוס חזרה לרומא כשהוא בשיא תהילתו ובראש גייסות מנצחים הוא פנה ללא דיחוי להתעמת עם פולשים פרנקים ואלמאנים שפלשו אל תוך הפרובינציה של גאליה על פי המקורות הרומאים בני התקופה הוא מת ממחלה בסמוך לעיר טיאנה שבקפדוקיה (טורקיה) בחודש יוני 276. על פי הסיפור הוא החל להתנהג באופן מוזר ובשגיון והצהיר כי הוא ישנה את שמות חודשי השנה ויקרא להם על שמו ואז התמוטט ומת. על פי ההיסטוריון הרומאי זוסימוס, הוא נרצח לאחר שמינה קרובי משפחתו לתפקידי מפתח בסוריה.
תקופת שלטונו
פלוריאנוס הכתיר עצמו לקיסר באוגוסט 276, בתמיכת הלגיונות שהיו תחת פיקוד אחיו הקיסר הקודם טקיטוס ובעיקרם הלגיונות שהיו מוצבים בחלק המערבי של האימפריה, אך לא ביקש ולא זכה לתמיכת הסנאט. הוא לא הספיק להגיע לרומא על מנת לבסס את תביעתו לכס הקיסרות בטרם הכריזו הלגיונות של החלק המזרחי של הקונסוליה על פרובוס כקיסר ופלוריאנוס נאלץ להצעיד את צבאו על מנת להכניע את המרידה. הצבאות נפגשו בסמוך לעיר טרסוס בטורקיה, צבאו של פלוריאנוס היה גדול יותר אך פרובוס היה מפקד מנוסה, נמנע מעימות ישיר והשתמש בטקטיקות התשה שבשילוב עם תנאי מזג האוויר הקייצי הקשים הביאו להתמרדות בצבאו של פלוריאנוס. לא ברור האם פלוריאנוס נרצח על ידי מורדים מתוך צבאו או שמצא את מותו בנסיבות אחרות.
טקיטוס (קיסר רומי)
מַרְקוּס קְלָאוּדִיוּס טַקִיטוּס (בלטינית: Marcus Claudius Tacitus Augustus; חי 198–276) היה קיסר רומא במשך שנה אחת, משנת 275 ועד שנת מותו. נולד בטרני שבאיטליה ומת בטיינה שבקפדוקיה.
רקע
טקיטוס נולד ופעל בתקופה הידוע בהיסטוריה בשם משבר המאה ה-3, שבה היו לפחות עשרים ושישה תובעים לתואר הקיסר, בעיקר גנרלים בולטים בצבא הרומי, שהצליחו להשתלט על תפקיד הקיסר. עשרים ושישה אנשים התקבלו באופן רשמי על ידי הסנאט הרומי כקיסרים במהלך תקופה זו, ובכך הפכו לקיסרים לגיטמיים.
הקיסרות חוותה משברים צבאיים, מדיניים וכלכליים חמורים. בנוסף, בשנת 251 פרצה מגפת קיפריאנוס - ככל הנראה אבעבועות שחורות, שגרמה לתמותה גבוהה ופגעה בכוח האדם שעבד בחקלאות, אך בעיקר ביכולתה של הקיסרות לגייס חיילים לצבאה ולהגן על עצמה. השבטים הגרמניים שחשו את חולשת האימפריה החלו בסדרת פלישות נועזות אל מעבר לגבולות שחייבו את הקיסרים הרומאיים לצאת לסדרת מערכות על מנת להדוף את הפולשים, בתקופה זו החלו הגותים ושבטים ברברים אחרים את סדרת התקפותיהם על האימפריה הרומית, מעימותים שנמשכו לאורך המאות עד לנפילת האימפריה הרומית המערבית. המשבר הביא לשינויים עמוקים במוסדות האימפריה, בחברה, בחיים הכלכליים, ובסופו של דבר, בדת. תקופה זו נתפסת בעיני רוב ההיסטוריונים, כהגדרת המעבר בין התקופות ההיסטוריות של העת העתיקה הקלאסית לבין שלהי העת העתיקה.
עד לעלייתו לשלטון
מעט מאוד ידוע על חייו של טקיטוס שלא זכה להיות באור התיעוד ההיסטורי לפרק זמן מספיק לעורר עניין בקרב בני זמנו והיסטוריונים מאוחרים. ידוע כי נולד בטרני שבאיטליה, בתאריך לא ידוע. ככל הנראה בסמוך לשנת 200 לספירה. אנקדוטה היסטורית היא שככל הנראה טען טקיטוס לקרבת משפחה להיסטוריון הרומאי טקיטוס שפעל במאה הראשונה לספירה ובמאה השלישית כבר היה בגדר דמות שאבדה בערפילי הזמן, טקיטוס מתואר כמי שהחיה את זכרו של ההיסטוריון העתיק ודאג שספריו שנשכחו ייכתבו מחדש ויופצו ברבים. במבט לאחור הישג זה שיש המפקפקים בהיותו מעבר לאנקדוטה, יהיה הישגו הגדול ביותר של טקיטוס. בשנת 273 התמנה טקיטוס לקונסול.