cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קונסטנטין דייקוביצ'ו
פעילותו המדעית
דייקוביצ'ו ניהל את החפירות הארכאולוגיות בהרי אורשטיה, בהן גילה את המבצרים הדאקיים בגרדישטיה מונצ'לולוי (Grădiştea Muncelului),פיאטרה רושיֶה, בלידארו ואת היישובים הדאקיים ברודלד (Rudele), פצלה אלבה (Feţele Albe) וכו'. בשנים 1936-1924 ערך חפירות נרחבות בסרמיזגטוסה הרומית - "אולפיה טראיאנה", חקר את הלימס בצפון-מערבי של דאקיה וחפר בקסטרה הרומיים במיקיה (Micia) ובפורוליסום (Porolissum) (בימינו מויגרד, על יד זלאו). פרסם ספרים ומאמרים רבים בנוגע להיסטוריה הקדומה של טרנסילבניה, לממצאים הארכאולוגיים בחפירות שערך, על מוצא העם הרומני ושפתו, וכו'.
בגרדישטיה מונצ'לולוי גילה דייקוביצ'ו בשנת 1954 כתובת על קטע כד, שנראתה דאקית: DECEBALUS PER SCORILO פירושה שני במחלוקת. דייקוביצ'ו פרש זאת כ"דקבלוס בן סקורילו", אך חוקרים אחרים סבורים שהכתובת היא לטינית ואז משמעותה היא "דקבלוס דרך (או בעד) סקורילו".
דייקוביצ'ו היה מעורב בפולמוסים של ההיסטוריוגפים הרומנים ובין חוקרים זרים (בעיקר גרמנים והונגרים) בנוגע לעיתוי, למיקום ולאופן היווצרותה של האומה הרומנית ושל לשונה. הפולמוסים בנושא הושפעו מאוד על ידי המדיניות והאידאולוגיות השונות. בהקשר זה בלט גם הוויכוח בינו ובין החוקרים הרומנים יון נסטור ואוג'ניה זכריה בקשר לטבעה של התרבות דרידו, שמוקמה במאות 9–10 ושהם גילו בשנים 1956–1957 במונטניה. נסטור וזכריה טענו בעיקר על בסיס התרבות החומרית שמצאו - ובראש ובראשונה סוג הקרמיקה - שתרבות דרידו הייתה ייצוגית לאוכלוסייה הרומנית בשלהי תהליך התהוותה. דייקוביצ'ו ( 1968, 1971) סבר שמדובר בעיקר בתרבות ממקור סלאבי. הוא תמך במסקנות החוקרת מריה קומשה שקראה לתרבות דרידו "תרבות בלקנית-דנובית" שכללה יסודות רומיים, סלביים ופרוטו-בולגרים.(1968, 1971) כמו כן נסמך על מסקנות חוקרת פולנית זופיה הילצ'רובנה שהמונוגרפיה של אוג'ניה זכריה שוגה על ידי זיהוי אתני על בסיס סוג הקרמיקה. בשנות ה-1970–1980 המשטר תמך בהשקפה של נסטור, יריבו של דייקוביצ'ו והכניס את התאוריה שלו לספרי הלימוד להיסטוריה. דייקוביצ'ו עצמו נאלץ להציג אותה בניגוד לרצונו בספר הלימוד הרשמי של האקדמיה על ההיסטוריה של רומניה.
קונסטנטין דייקוביצ'ו נפטר בשנת 1973 בעת נסיעה ברכבת, בעקבות אוטם שריר הלב. הוא הובא לקבורה בעיר קלוז'. דייקוביצ'ו היה נשוי ללוצ'יה לבית בוגנריו, פקידה. חינך דורות של היסטוריונים רומנים, ביניהם דורו רדוסאב, ניקולאיה בוקשן, ליביו מאיור. גם בנו, הדריאן דייקוביצ'ו (1984-1932) היה היסטוריון ואפיגרפיסט ופרופסור באוניברסיטה. בן אחר, קונסטנטין, הוא רופא אונקולוג.
הנצחה
1973 - אחרי מותו, כפר הולדתו קווראן קיבל את השם "קונסטנטין דייקוביצ'ו".
ספרים ומאמרים
סינתזה מקיפה של ההיסטוריה של אזור דאקיה שבין הקרפטים מהתקופה הנאוליתית ועד תחילה ימי הביניים ָ1963 - La formation du peuple roumain et de sa langue (היווצרות העם הרומני ושפתו)(עבודה משותפת)
על דאקיה במאה השלישית (הפרק "דאקיה ורומא בימי הפרינקיפטום)
מקורות נוספים
* Lucian Boia - Capcanele istoriei - Elita intelectuală românească între 1930 şi 1950 Humanitas, ediţia a II a 2012 ,
קישורים חיצוניים
Ionuţ Ţene Cazul istoricului Constantin Daicoviciu,Napoca News 02.2009 יחד עם בנו, הדריאן דייקוביצ'ו: Ştefan Isac - Academicianul Constantin Daicoviciu,II 7 Zile, 26.7.2012 (לפי הספר של Ciurea ו Falcă על תושבים בלתי נשכחים של אזור קאראש, חלק ד)
אקו"ם
אקו"ם (ראשי תיבות: אגודת קומפוזיטורים, ומחברים ומו"לים) היא אגודה הפועלת לשמירת זכויותיהם של היוצרים הישראלים מתחומי המוזיקה, הספרות והמו"לים הישראליים למוזיקה. מטרת האגודה היא גביית תמלוגים הוגנים וראויים וחלוקתם ליוצרים.
נכון לאוגוסט 2023 חברים באקו"ם מעל 13,000 יוצרים ויוצרות ישראלים, האגודה מייצגת מעל מיליון יוצרים ברחבי העולם, היא הגוף המאגד את מספר היוצרים הרב ביותר בישראל. אקו"ם חברה באיגוד העולמי של אגודות לשמירת זכויות היוצרים (CISAC, סיסא"ק), ופועלת לשמירת הזכויות בישראל עבור חבריה ועבור יוצרים ומו"לים בעלי רפרטואר היצירות הרשומות באגודות מחוץ לישראל. לאקו"ם הסכמי שיתוף פעולה הדדיים עם אגודות אחיות בעולם, בכפוף לכללים המקצועיים של סיסא"ק אשר נקבעו ביוני 2007.
היסטוריה
האגודה נוסדה בשנת 1936 על ידי יוצרים יהודים מתחום המוזיקה והספרות. עם מייסדי אקו"ם נמנו משוררים, סופרים ומלחינים עבריים חשובים, בהם משה וילנסקי, לאה גולדברג, אברהם שלונסקי, אלכסנדר פן, ידידיה אדמון, מרדכי זעירא, עמנואל עמירן ועמנואל הרוסי.
האדם המרכזי ששמו נקשר בהקמת אקו"ם הוא זאב מרקוביץ', אמרגן מצליח מוורשה שעלה ארצה בראשית שנות ה-30 והשתקע בתל אביב. מרקוביץ' זיהה את הבעיה של אמני התקופה, שזכו אמנם להכרה ומוניטין אך לעומת זאת למעט תמורה חומרית, אם בכלל. מרקוביץ' חבר לווילנסקי, גם הוא בן ורשה, שם התוודע אל ה"זאיאקס" (איגוד מקומי של מלחינים ומחברים), ובתל אביב הכיר את קובלסקי, שהיה הסוכן המקומי של PRS, האגודה הבריטית הגובה תמלוגים, שבאותם הזמנים גבתה תמלוגים מהרדיו המנדטורי בארץ. וילנסקי ומרקוביץ' צירפו אליהם אמנים נוספים ויחד הקימו את אקו"ם.
ב-2008 תבע הזמר עמיר בניון ועימו עוד 17 זמרים את אקו"ם, בגין חוסר שקיפות וחלוקה לא הוגנת של כספי התמלוגים. התביעה עוררה סערה. בית המשפט המחוזי קיבל את טענת התובעים, אקו"ם ערערה לבית המשפט העליון, ושם הוחלט לאשר את בקשת התובעים לעיין במסמכים לתקופה של שבע שנים אחורה. אם ימצאו אי סדרים יוחלט בבית המשפט כיצד להמשיך הלאה.
החברות באקו"ם
תחומי היצירה:
דירקטוריון והנהלת אקו"ם
הדירקטוריון נבחר על ידי חברי אקו"ם בעלי מניה מלאה במעמד אספת בחירות רשמי, אחת לארבע שנים. חבר בדירקטוריון אינו יכול לכהן יותר משתי כהונות רצופות בנות 4 שנים כל אחת.
תפקידו של הדירקטוריון הוא להתוות את דרכו של הארגון ולהחליט החלטות מרכזיות בכל הקשור להתנהלות הארגון בתחומים השונים.
חברי הדירקטוריון הנוכחי המכהן מ-2021: עובד אפרת (מלחין) – יו"ר, מיכה שטרית (פזמונאי) מרגלית מתתיהו (סופרת), יוסי מר חיים (מלחין קונצרטי), פטריק סבג (מלחין), יואב גינאי (פזמונאי), רונלד קול (מו"ל), אתי לוי (דח"צ), ראובן לדיאנסקי (דח"צ), קובי וינוקור (דח"צ) ומלי פולישוק בלוך (דח"צ). מנכ"ל אקו"ם הוא אסף נחום.
פרס אקו"ם
הארגון מקיים מדי שנה את טקס מפעל פרסי אקו"ם, ומעניק פרסים ליוצרים בקטגוריות שונות. מפעל פרסי אקו"ם החל את דרכו בשנת 1958 כתחרות קטנה של פרסים ליצירות אשר הוגשו בעילום שם. התחרות התפתחה עם השנים, וכיום היא מציעה מגוון רחב של פרסים בתחומי הספרות, המוזיקה הקלאסית והזמר העברי. התחרות פתוחה לחברי אקו"ם בלבד.
חקיקה בתחום התמלוגים בישראל
ועדת הכלכלה של הכנסת מקדמת הצעת חוק להקמת בית משפט לתמלוגים בישראל. על פי הצעת החוק, יוקם בישראל בית דין לתמלוגים, שתחת החלטותיו יפעל תאגיד אחד שיהיה אמון על גביה קולקטיבית של כל התמלוגים הנגבים עבור תאגידי הזכויות השונים: אקו"ם, אשכולות, עיל"ם, תל"י, הפדרציה לתקליטים והפי"ל.
מעלות דפנה
מעלות דפנה היא שכונה בצפון ירושלים, הוקמה כחלק משכונות הבריח בשנות ה־70; גובלת בשכונת רמת אשכול וסנהדריה מצפון, שכונת שמואל הנביא ממערב, וגבעת התחמושת ממזרח. גבולה הדרומי של השכונה מוגדר על ידי רחוב שמעון הצדיק ושדרות בר-לב.
הקמת השכונה
שכונת מעלות דפנה נבנתה החל משנת 1971 כחלק ממערך שכונות הבריח שנבנו בצפון מזרח העיר מיד לאחר מלחמת ששת הימים, כדי ליצור רצף התיישבות עברי בין ירושלים המערבית לבין הר הצופים. השכונה הוקמה על שטח ההפקר שהיה חלק מהקו העירוני. השם "מעלות דפנה" ניתן לשכונה על שם השיפוע בו היא בנויה ועל שם צמח הער אציל, ובדרך עקיפה זו חוגג השם את איחוד העיר בשנת 1967, מאחר שהיוונים והרומאים נהגו לקשט בעלי ער אציל (עלי דפנה) את ראשיהם של הקיסרים המנצחים כמעשה האל היווני אפולו. בחלקה הדרומי של השכונה ממוקם מתחם הידוע בשם "ארזי הבירה", על שם החברה שבנתה אותה. במתחם הוקמו שיכונים לעולים חדשים, בחלקם על קרקע פרטית שהופקעה בשנת 1968.
תמורות דמוגרפיות
בעשור הראשון של המאה ה-21, במסגרת מגמה הניכרת בשכונות רבות בצפון ירושלים, התרחשה תחלופת אוכלוסייה. במקום התושבים שאכלסו את השכונה עם הקמתה - חילוניים ובעלי מקצועות חופשיים, נכנסה אוכלוסייה חרדית, חלקם משפרי דיור מהשכונות הסמוכות שמואל הנביא, בית ישראל ושכונת הבוכרים וחלקם עולים חדשים מארצות הברית.
גנים בשכונה
גן וי רובינס - ברחוב קרל (יעקב שארל) נטר, הגן גדול ורחב ומשתרע ומתחבר לרחוב ארץ חפץ הסמוך לו. גן מחל - ברחוב מחל פינת רחוב קרל נטר בתחילת רחוב מח"ל.
ספרייה עירונית
בסמוך לבית הספר רנה קסין שוכנת ספרייה עירונית על שם יוסף מאירהוף.
תחבורה
השכונה גובלת בשני קווי רכבת קלה: הקו האדום מצידה הדרום מזרחי, העובר לאורך רחוב בר לב; והקו הירוק, הנמצא בשלבי סלילה והקמה ועובר ברחובות שרגאי ושדרות אשכול.
קרחון אדיסטו (חוף בורכגרווינק)
קרחון אדיסטו (באנגלית: Edisto Glacier) הוא קרחון הזורם לכיוון צפון מזרח בין האי פלסייט לבין רכס רדקאסל, ונשפך לראשו של מפרצון אדיסטו.
גובהו של הקרחון 48 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, על שם אוניית צי ארצות הברית USS אדיסטו, שהייתה כלי השייט הראשון שהגיע לאזור.
חגי דגן
חגי דגן (נולד ב-13 באוגוסט 1964) הוא סופר ישראלי וחוקר יהדות ומחשבת ישראל, מרצה במחלקה לתואר ראשון בלימודים רב תחומיים במכללה האקדמית ספיר.
קורות חיים
חגי דגן נולד וגדל בקיבוץ עין המפרץ. למד במוסד החינוכי נעמן, ושירת בחיל המודיעין. למד פילוסופיה, תאולוגיה ומחשבת ישראל, והשלים דוקטורט בנושא "תפישת הגאולה כפתרון לבעיית הפחד מהמוות אצל פרנץ רוזנצווייג", באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת פרייבורג. לימד מחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במכללה האקדמית תל אביב-יפו ובמכללת ספיר. בשנת 2007 זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.
השתתף בסרטה הדוקומנטרי של גליה עוז "יהודים עכשיו" ששודר בשנת 2011 ברצועה התיעודית - "הסיפור האמיתי" בערוץ 1.
מספריו
פרוזה:
עיון:
ג'וזף פיינדר
ג'וזף פיינדר (באנגלית: Joseph Finder; נולד ב-6 באוקטובר 1958) הוא סופר אמריקאי שנודע בעיקר בזכות כתיבת מותחני עסקים. ספריו המזוהים ביותר עם סגנון הכתיבה שלו הם: "פרנויה", "המנכ"ל", "רצח בעיניים" ו"משחקי כוח". ספרו "זהות שאולה", עובד לסרט קולנוע בכיכובם של מורגן פרימן ואשלי ג'אד.
קורות חייו
פיינדר נולד למשפחה יהודית בעיר שיקגו שבארצות הברית. את רוב ילדותו בילה עם משפחתו שעברה בין ארצות שונות, בהן הפיליפינים ואפגניסטן. לבסוף המשפחה שבה לארצות הברית והתיישבה בניו יורק.
פיינדר למד לתואר ראשון בלימודי רוסיה באוניברסיטת ייל וכן לתואר שני בחקר רוסיה באוניברסיטת הרווארד. ספרו הראשון שראה אור היה הספר העיוני "השטיח האדום: הקשר בין הקרמלין לבין אנשי העסקים החזקים ביותר באמריקה".
ב-2012 החלו צילומי הסרט פרנויה בהתבסס על ספרו של פיינדר, בעל אותו השם.
קאנאלטו
ג'ובאני אנטוניו קאנאלֶה (באיטלקית: Giovanni Antonio Canale; 28 באוקטובר 1697 – 19 באפריל 1768), המוּכּר בכינויו קאנאלטו (Canaletto), היה צייר איטלקי שהתפרסם בציורי הנופים העירוניים של ונציה, לונדון ורומא.
קורות חייו ופועלו
קאנאלטו החל את דרכו כשוליה בסדנה המשפחתית. ב-1717 עבר עם אביו לרומא לציור התפאורות לאופרות של אלסנדרו סקרלטי, ושם התוודע לסוּגת הודוטה והעדיף לצייר נופים עירוניים, בניינים ושרידי מונומנטים היסטוריים. ב-1720 חזר לוונציה והתקבל לגילדת הציירים. קאנאלטו התרכז בתיאורים צבעוניים ומוארים, מפורטים ומדויקים כבמעשה צילום, של מראות העיר ונציה. באותה התקופה הוא היה תלמיד של לוקה קרלוואריס. בשנים הראשונות נהג לצייר ישירות באתר, ממראה עיניים, ולא תמיד בסדנתו על סמך רישומים מכינים. יש סוברים שקאנאלטו נעזר בטכניקת קמרה אובסקורה לצורך עיבוד מדוקדק של פרטים אדריכליים ואחרים בציוריו.
ציוריו נמכרו בעיקר לבני אצולה אנגלים כמזכרות מהטיול הגדול שלהם. אספן האמנות וקונסול אנגליה בוונציה, ג'וזף סמית, היה לקוחו העיקרי, סוכנו ופטרונו. קאנאלטו עבר בשנת 1746 ללונדון בתקווה ליהנות משוק קונים נרחב בחסות מיטיביו האנגלים, והפיק ציורים רחבי יריעה של העיר לונדון ואתרים נוספים באנגליה.
ציוריו של קאנאלטו היו מבוקשים והקנו לו מוניטין ברחבי אירופה. רוב עבודותיו, שמספרן נאמד ב-1,500 ציורים ורישומים, נמצאות באנגליה – באוספי בית המלוכה הבריטי כמו גם ברשות הגלריה הלאומית, באוסף וולאס, במוזיאון סואן בלונדון ובמשכנם של דוכסי בדפורד. כמה וכמה מיצירותיו נמצאות באוספי מוזיאונים מובילים בעולם.
קישורים חיצוניים
הרצאה על קאנאלטו בגלריה הלאומית בלונדון
לא תגורו מפני איש
לא תגורו מפני איש היא מצוות לא תעשה מהתורה האוסרת על הדיינים לנהוג מתוך פחד כלפי האנשים העומדים לדין.
מקור
מקור המצווה בפרשת דברים, בתיאור האירועים שקרו בהר סיני:
האיסור
מצווה זו היא אחת מתרי"ג המצוות. הרמב"ם בספר המצוות מונה מצווה זה כמצווה רע"ו במניין מצוות לא תעשה
ניקולה צ'ירקוביץ'
ניקולה צ'ירקוביץ' (בסרבית: Никола Ћирковић; נולד ב-4 בדצמבר 1991) הוא כדורגלן סרבי, המשחק בעמדת המגן הימני במלאדוסט לוצ'אני.
קריירה
בקיץ חתם צ'ירקוביץ' במינסק מליגת העל הבלארוסית, אך שוחרר ממנה כעבור כחודש, כאשר שותף בשני משחקי גביע בלבד, וחתם בווז'דובאץ מליגת העל הסרבית. ב-27 בספטמבר 2015 הבקיע צ'ירקוביץ' את שער הבכורה שלו בליגה הסרבית, בהפסד 1–2 לפרטיזן בלגרד.
בקיץ סיכם צ'ירקוביץ' בבני סכנין מליגת העל. ב-3 בפברואר 2022 חתם במועדון ספורט כפר קאסם.
ב-26 ביולי 2022 חזר לסרביה וחתם במלאדוסט לוצ'אני.
פרם ז'נרל
פרם ז'נרל (צרפתית: Ferme générale) היה זיכיון לגביית מכסים ומסי מעבר שניתן על ידי המלך בתקופת המשטר הישן בצרפת לתקופה של שש שנים. גובי המס בעלי זיכיון כזה כונו "פרמייֶה ז'נרוֹ" (fermiers généraux).
למסי הפרם ז'נרל שורשים כבר בתקופת השלטון הרומי בצרפת במערכת שכונתה "פורטוריה". קרל הגדול המשיך בשיטה זו של מיסוי אחרי כן. מיסים אלו נגבו גם במהלך ימי הביניים ועד המאה השבע-עשרה. בשנת 1598 "הפריט" סוּלי את המס בהפכו אותו לזיכיון, וכיוון זה זכה לפיתוח נוסף תחת ז'אן-בטיסט קולבר, שר האוצר של לואי הארבעה-עשר. הפרם ז'נרל כשלעצמו כונן תחת שם זה בשנת 1726.
מסי הפרם ז'נרל היו שנואים בצרפת, ועם המהפכה הצרפתית בשנת 1789 הם בוטלו וה"פרמייה", גובי המיסים, נתבעו לדין. הפרמייה לשעבר, המדען אנטואן לבואזיה, הוצא להורג בגיליוטינה.
מריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין
מריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין (בפולנית: Maria Leszczyńska; 23 ביוני 1703 – 24 ביוני 1768) הייתה בתו של סטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין ורעייתו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת. היא הייתה סבתם של שלושה ממלכי צרפת - לואי השישה עשר, לואי השמונה עשר ושארל העשירי.
נישואים
הנסיכה מריה חוזרה על ידי מחזרים צרפתים וגרמנים רבים אולם אביה סירב לכל הצעות הנישואין שקיבלה משום שהאמין כי המחזרים לא היו ממעמד גבוה מספיק, אלא רק נסיכים זוטרים ודוכסים. בשנת 1724 המרקיזה דה פרי, פילגשו של לואי אנרי, דוכס בורבון וראש הממשלה הצרפתי, הציעה אותה כרעייתו השנייה של מאהבה, שכן היא האמינה כי נסיכה צעירה לא תפריע לה להיפגש עם הדוכס. אולם הדוכס, שחיפש בדיוק באותה התקופה רעיה למלך לואי החמישה עשר, שהיה אז בן 14 בלבד, החליט כי מריה תהיה הבחירה המושלמת למלכת צרפת שכן היא לא תגרור את הממלכה לברית פוליטית עם ממלכה גדולה אחרת. בנוסף לכך דוכס בורבון, שהיה שייך לענף קונדה הזוטר של שושלת בורבון, קיווה להרחיק על ידי כך את ענף אורליאן של השושלת, שהיו אויביו, מכס המלוכה.
המלך הצעיר, שהיה מושפע מאוד על ידי דוכס בורבון וכן על ידי מורו, קרדינל פלורי, שתמך גם כן בנישואים, הסכים להינשא למריה לשצ'ינסקה, אף על פי שהוא היה רק בן 15 והיא בת 22, גיל מבוגר יחסית להנשא בו באותם הימים (ארוסתו הראשונה של לואי החמישה עשר, מריאנה ויקטוריה מספרד, הייתה בת ארבע כשהוחלט על נישואיה למלך העתידי). טקס הנישואים נערך ב-15 באוגוסט 1725 בשטרסבורג בין מריה למיופה הכח של המלך, דוכס אורליאן. טקס הנישואים השני, בו היה נוכח גם המלך, נערך בפונטנבלו ב-5 בספטמבר.
מריה כבשה במהרה את לב העם הצרפתי, שחשש מאוד מהנסיכה האלמונית הזו, כשחילקה נדבות בדרכה לפונטנבלו. מריה ולואי, שהתאהבו אחד בשני במהרה, בילו את ירח הדבש שלהם בארמון פונטנבלו עד דצמבר.
ילדים
נישואיהם של לואי החמישה עשר ומריה לשצ'ינסקה היו מאושרים מאוד בתחילתם, ולזוג נולדו עשרה ילדים:
מלכת צרפת
נישואיהם של בני הזוג המלכותי היו מאושרים בתחילה, אולם לאחר לידת בתם העשירית, לואיז מארי, כשהיה המלך בן 27 בלבד, הוא איבד עניין באשתו ה"זקנה" בת ה-34 (גיל שלושים נחשב באותה התקופה כתחילת הזקנה) והחל לקחת מאהבות רבות. המלך היה רודף נשים ידוע והיו לו פילגשים רבות. המלכה מריה הייתה מודעת לרוב הרומנים של בעלה והיא קיבלה אותם בהכנעה, אולם הרומן של המלך עם פילגשו המפורסמת ביותר, מאדאם דה פומפדור, גרם למלכה לאבד את מקומה החברתי בחצר המלוכה. הרומן גם גרם לרוב ילדיהם של בני הזוג, שהיו קשורים מאוד לאימם, להסתכסך עם אביהם בשל סירובו לסלק את מאדאם דה פומפדור מהחצר.
לאחר שהתרחקו בני הזוג המלכותי זה מזה החלה המלכה לבלות את רוב זמנה בדירותיה בארמון כאשר מסביבה אנשי רוח ואנשי חצר רבים, ומשכנה נחשב באותה התקופה כשווה לסלונים המפורסמים ביותר של פריז. בנוסף לכך היא השתתפה באירועים פומביים אליהם המלך לא היה יכול להגיע והייתה אחראית לחוקי האטיקט והטקסים בארמון.
המלכה מריה הייתה חובבת גדולה של מוזיקה וציור, ובנוסף לכך שהייתה מציירת בעצמה בצבעי מים היא הייתה פטרונית חשובה של האמנויות בחצר המלוכה. היא הפכה, יחד עם כלתה מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה, את ארמון ורסאי למקום בו הציגו את יצירותיהם האמנים הגדולים של התקופה, כמו הזמר פארינלי ב-1737 והמלחין מוצרט בשנת 1764. המלכה הייתה גם חובבת הימורים, ופעמים רבות היה על אביה או בעלה לשלם את חובותיה.
מותה
המלכה מריה לשצ'ינסקה מתה ב-24 ביוני 1768 בארמון ורסאי, שש שנים לפני בעלה. גופתה נקברה בבזיליקת סן-דני בעוד שלבה נקבר לצד הוריה בכנסיית נוטרה דאם דה בונסקור שבעיר נאנסי.
אלכס טלס
אלכס ניקולאו טלס (בפורטוגזית: Alex Nicolao Telles; נולד ב-15 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בא-נאסר ובנבחרת ברזיל.
ז'ובנטודה וגרמיו
טלס נולד בקשיאס דו סול, עיר בתוך מדינת ריו גראנדה דו סול. בגיל 8, הוא החל לשחק כדורגל עם שכניו ולאחר מכן נרשם לאקדמיית הנוער של ז'ובנטודה.
ב-24 בינואר 2011, טלס ערך את הופעת הבכורה שלו בז'ובנטודה במשחק נגד סאו ז'וזה. את שערו הראשון בקבוצה כבש ב-20 באוגוסט בתיקו אחת נגד קרוזיירו.
בדצמבר, טלס עבר לגרמיו לאחר שהגיע להסכמה עם ז'ובנטודה. ב-3 בפברואר 2013, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה במשחק נגד אינטרנסיונל. ב-26 במאי, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הברזילאית בניצחון 0–2 על נאוטיקו.
גלאטסראיי
ב-22 בינואר 2014, טלס השלים את מעברו לגלאטסראיי תמורת 6 מיליון אירו. לאחר שבועיים, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון 0–3 על טוקטספור במסגרת הגביע הטורקי. ב-8 בפברואר, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הטורקית בניצחון הבית 0–3 על אסקיסהירספור. את שערו הראשון בקבוצה כבש ב-8 במרץ בניצחון הבית 1–6 על אקהיסאר בלדייספור.
באוגוסט 2015, החלו לצוץ שמועות המזכירות את טלס כמחליף של פיליפה לואיס בצ'לסי. בתגובה לשמועות אלה, מאמן גלאטסראיי באותה התקופה, חמזה חמזוגלו, הודיע שהמועדון ישקול מעבר אפשרי של טלס אם תגיע הצעה מפתה.
השאלה לאינטר
את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-13 בספטמבר במהלך המחזור השלישי נגד היריבה העירונית, מילאן, משחק שטלס שיחק את מלוא 90 הדקות ובו אינטר ניצחה בתוצאה 0–1.
פורטו
ב-12 ביולי 2016, פורטו החתימה את טלס תמורת 6.5 מיליון אירו. ב-12 באוגוסט, טלס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון החוץ 1–3 על ריו אבה, משחק שבו טלס הציג יכולת לא טובה, מה שגרם לו לצאת מההרכב הראשי. למרות ההתחלה הקשה, טלס ייצב את מעמדו בהרכב הפותח, חזר להרכב הראשון ואף הבקיע בניצחון הבית 1–3 על בואבישטה.
מנצ'סטר יונייטד
ב-5 באוקטובר 2020 חתם טלס במנצ'סטר יונייטד. ב-20 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 1–2 על פריז סן-ז'רמן בליגת האלופות.
סביליה
ב-4 באוגוסט 2022 הושאל טלס לסביליה לעונה אחת.
א נאסר
ב23 ביוני 2023 חתם טלס על חוזה לשנתיים במועדון א נאסר מהליגה הסעודית, ובכך חבר לכריסטיאנו רונאלדו - חברו לשעבר ממנצסטר יונייטד.
עתיה זר
עֶתְּיָה זָר (נולדה ב-כ"ג באב ה'תשל"ה, 31 ביולי 1975) היא עיתונאית, פובליציסטית וסופרת ילדים ישראלית, שימשה בעבר כרכזת הקהילה של הר ברכה. בעלת דוקטורט בהיסטוריה.
קורות חיים
נולדה בקריית ארבע לרב משה ולמרים לוינגר. בהיותה בת ארבע עברה משפחתה להתגורר בחברון. היא בוגרת מגמת תקשורת במרכז האוניברסיטאי באריאל. עד לפני מספר שנים היא הייתה מורה לאמנות הקולנוע בבית הספר ממ"ד ברכה בנות וכיום מלמדת במדרשת "תורת חיים" ביישוב.
עבודת הדוקטורט שלה – "מאחורי הקלעים ולפניהם: מעורבות נשים בהקמת היישובים ביהודה ושומרון, 1968–1981, והשפעתן על עיצובה של חברת המתנחלים המתהווה" – נעשתה באוניברסיטת אריאל בשומרון, בהנחיית הפרופסורים יוסי גולדשטיין ומרים ביליג, ואושרה בתחילת שנת 2022.
זר שימשה בעבר כעיתונאית בעיתון "בשבע", וכמו כן פרסמה בו מאמרי דעות.
ספרה, "מבצע משאית - השיבה לחברון", שיצא לאור ב-2004 בהוצאת מכון ספרים הר ברכה, הוא ספר ילדים המתאר את שיבת היהודים לבית הדסה שבחברון, מנקודת מבטה של הסופרת, שהייתה אז ילדה בת ארבע. היו שראו בספרה של זר תחילתה של מגמה חדשה, שבה יתחזק הנרטיב של ההתנחלויות גם בכתב.
חיים אישיים
בשנת 1994 נישאה לרב יונדב זר, בנו של משה זר, שכיהן בעבר כר"מ בישיבת הר ברכה. הם מתגוררים ביישוב הר ברכה ולהם 12 ילדים.
מריה סלבונה
מריה סלבונה (בגרמנית: Maria Slavona; 14 במרץ 1865 – 10 במאי 1931) הייתה ציירת אימפרסיוניסטית גרמנית.
ביוגרפיה
נולדה בשם: מארי דורט קרוליין שורר. אביה היה רוקח ופוליטיקאי שהיה ידוע בקמפיין שלו לשיפור איכות מי השתייה של ליבק. אחותה הבכורה קורנליה שורר הפכה לאחת הרופאות הראשונות בגרמניה. בגיל שבע עשרה, לאחר שיעורים בלתי פורמליים בציור ורישום, נסעה לברלין ללמוד בבית ספר פרטי לאמנויות לפני שעברה למכון ההוראה במוזיאון לאמנות דקורטיבית, בה למדה עד 1886. בשנה שלאחר מכן, היא החלה את לימודיה בבית הספר לאמנות לנשים "וריין דר ברלינר קונסטלינן", שם הורשו ללמוד אנטומיה ולצייר דגמים חיים. האקדמיה הפרוסית לאמנות הייתה עדיין מוסד לגברים בלבד באותה תקופה.
בשנת 1888 היא עברה למינכן, למדה שיעורים פרטיים מצייר הדיוקנאות אלואיס ארדטלט (1851-1911) ואז למדה באקדמיה לנשים של "מינכן קונסטלינרינווארן", שם המורה המשפיע ביותר שלה היה לודוויג פון הרטיש, שהכיר לה את האימפרסיוניזם. מאוחר יותר, בחופשה בבית, היא פגשה כמה אמנים סקנדינבים ונסעה איתם לפריז.
הצלחות ראשונות
אחד מחבריה לנסיעה היה הצייר הדני וילהלם פיטרסן (1868–1923) וכשהתיידדו ביותר, שניהם החליטו לשנות את שמות היוצרים שלהם. הוא בחר בוילי גרטור והיא הפכה למריה סלבונה. נולדה להם גם בת לא חוקית שהפכה מאוחר יותר לשחקנית בשם לילי אקרמן. את שם משפחתה קיבלה הבת מאביה החורג, עמו אמה התחתנה בשנת 1900 - סוחר האמנות השווייצרי אוטו אקרמן (1871–1963).
התערוכה הראשונה של סלבונה הייתה בשנת 1893 בסלון דה שאמפ-דה-מארס של Société Nationale des Beaux-Arts, באופן אירוני תחת שם בדוי גברי "קרל-מריה פלבונה". בשנת 1901 הצטרפה לזצסיון הברלינאי, חזרה לליבק בשנת 1906 וחזרה לברלין בשנת 1909.
לקראת סוף שנות העשרים של המאה העשרים, בריאותה החלה להידרדר. היא לא הצליחה למצוא מזור ברפואה המסורתית, ופנתה לאנתרופוסופיה ונטורופתיה. אולם מצבה הבריאותי מעולם לא השתפר, ואת שנותיה האחרונות בילתה בציור פרחים ונופים בסביבת ביתה ליד מינסינג.
עבודתה נשכחה במשך שנים רבות, לאחר שסומנה כ"אמנות מנוונת" בשנת 1933. במהלך מלחמת העולם השנייה, רבים מציוריה הושמדו, בכוונה או כתוצאה מהמלחמה. רק בשנת 1981 נערכה רטרוספקטיבה משמעותית על ידי מוזיאון ברוהאן בברלין.
מורדוביה
רפובליקת מורדוביה (רוסית: Республика Мордовия, מוקשנית: Мордовскяй Республикась) היא רפובליקה בפדרציה הרוסית, במרכז החלק האירופי של רוסיה. שטח הרפובליקה 26,200 קמ"ר, אוכלוסייתה 790,197 תושבים (נכון ל-2020). בירת הרפובליקה היא סרנסק.
היסטוריה
חבל מורדוביה היה חלק מהנסיכויות הטטריות שהיו באזור עד שנכבש ב-1554 על ידי איוואן האיום, נסיך מוסקבה. המורדובים, שלא הייתה להם מדינה משלהם, לא התנגדו בצורה פעילה לשלטון החדש. הרוסים במאה ה-17 ניסו לנצר בכוח את המורדובים, שהאמינו בשמאניזם, אך הדבר לא עלה בידם בקלות, ורבים מהמורדובים ברחו ליערות.
מ-1918 עד 1920 שלט ברפובליקה רוב הזמן הצבא הלבן, עד שבשנת 1920 כבשו את האזור הכוחות הקומוניסטיים. ביולי 1928 הוקם "אוקרוג" (יחידה מנהלית) מורדוביה. בינואר 1930 הפך האוקרוג למחוז (אובלסט) אוטונומי וב-1934 הפך המחוז האוטונומי לרפובליקה אוטונומית ברפובליקה הסובייטית הפדרטיבית. עם התפרקות ברית המועצות הפכה הרפובליקה האוטונומית לרפובליקה ב. החוקה המודרנית קיימת משנת 1995.
גאוגרפיה
הרפובליקה נמצאת במרכזו של מזרח החלק האירופי של רוסיה. בין שאר הסובייקטים בפדרציה היא במקום ה-71 בשטחה. היא גובלת מצפון ובמערב במחוז ניז'ני נובגורוד, בצפון-מזרח - במחוז פנזה, ממזרח ודרום מזרח - ברפובליקת צ'ובשיה, ממערב ודרום מערב - במחוז אוליאנובסק.
הנהרות החשובים של הרפובליקה הם סרנקה ואינסר, יובליו של הוולגה.
דמוגרפיה
רוב האוכלוסייה הם רוסים, המהווים 53.4% מהאוכלוסייה. המורדבינים (עם פינו-אוגרי) מהווים 40.0% מהאוכלוסייה. עמים נוספים החיים במורדוביה הם הטטרים המהווים 5.2% מהאוכלוסייה, אוקראינים וצ'ובשים. משנות ה-70 של המאה ה-20 ישנה מגמת ירידה באוכלוסייה. בשנים 1970–2010 פחתה האוכלוסייה ב-195,000 תושבים בקירוב.
כ-3-4% מאוכלוסיית הרפובליקה הם אסירים שמורכזים במתקני כליאה רבים ברחבי האזור.
ז'אן מולינה
ז'אן מוֹלִינֵה (בצרפתית: Jean Molinet; 1435 – 23 באוגוסט 1507) היה כרוניקן, משורר ומלחין בחצר שארל האמיץ, דוכס בורגונדיה.
קורות חייו
נולד בעיר דוור (Desvres, כיום בצרפת) ולמד בפריז. בשנת 1463 היה למזכירו של כרוניקן החצר, ז'ורז' שסטלן. ב-1464 כתב את ספרו La complainte de Grèce (קינת יוון), המתאר את הפוליטיקה של זמנו מנקודת המבט של החצר הבורגונדית. עם מותו של שסטלן ב-1475 ירש את משרתו כהיסטוריון החצר. הכרוניקות שלו מכסות את התקופה שבין 1474 ו-1504, והן נערכו והודפסו לראשונה בעריכתו של ז'אן אלכסנדר בּוּשׁוֹן (Buchon) ב-1825. הכרוניקות שלו אינן מצטיינות בערכן ההיסטורי כמו אלו של שסטלן, והן כתובות בשפה מליצית וספרותית יותר.
כמשורר היה מולינה לאחד מראשי זרם ה"רטוריקנים הגדולים" (Grands Rhétoriqueurs), ששירתם הצטיינה במבנים פורמליים ובריבוי לשון נופל על לשון. הוא אחראי על עיבוד היצירה "רומן הוורד" לפרוזה מן המקור השירי.
מולינה היה גם מלחין, בן הדור השני-שלישי של האסכולה הפרנקו-פלמית. למרות שרק יצירה אחת, הרונדו Tart ara mon cueur sa plaisance היא שלו כמעט בוודאות, המלחין ז'וסקן דה פרה, שהיה תלמידו של המלחין יוהנס אוקכם, כתב קינה על מות אוקכם, נימפות היער, למילים מאת מולינה. הרונדו, שיר בארבעה קולות, היה פופולרי ביותר בתקופתו ועדות לכך היא מספר העותקים הרב מיצירה זו, כמו כן מוכר מוטט Salva Regina לחמישה קולות שניתן לייחס לו במידה גבוהה של ודאות.
ב-1501 נבחר לכהן כקאנון (משרת כמורה) בכנסיית נוטרדם בעיר ואלנסיין. כמו כן כיהן כספרן של מרגרטה לבית הבסבורג.
ערוץ דיסני
ערוץ דיסני (באנגלית: Disney Channel) הוא ערוץ טלוויזיה אמריקאי בבעלות חברת וולט דיסני, אשר החל לפעול ב-18 באפריל 1983. בערוץ משודרים תוכני מקור לגילאי 6–18. תוכניות הערוץ משודרות גם בערוץ בגרסתו הישראלית.
היסטוריה
בשנת 1977, ג'ים ג'ימיטרו, אחד מעובדי חברת וולט דיסני הגה את הרעיון של ערוץ טלוויזיה מטעם החברה, משום שמעבר להצלחת הסרטים ופיתוח פארק אפקוט בפארק דיסניוורלד. באותו הזמן, ההצעה נדחתה, אך 5 שנים לאחר מכן, ההצעה חזרה אל שולחן החברה וזאת בעקבות אובדן הזכויות על קבוצת W (שנמכרה לרשת ויאקום שהחזיקה בזכויות עד שנת 1990 ונסגרה 5 שנים לאחר מכן) ומכך, פיתוח הערוץ החל. ב-18 באפריל 1983, הערוץ החל את שידוריו בארצות הברית. תחילה, השידורים החלו בסרטונים של מיקי מאוס, דונלד דאק, גופי ושאר הדמויות הפופולריות של דיסני, אך זמן שידור הערוץ ארך כ-16 שעות שידור. 3 שנים לאחר מכן, הערוץ עבר למתכונת שידור מלאה האורכת כ-24 שעות. מעבר לסרטונים ששודרו, הוקרנו גם סרטי החברה. הסרט הראשון ששודר בערוץ היה אליס בארץ הפלאות ששודר בינואר, 1984. כמו כן, באותה שנה, הערוץ החל לשדר הפקות מקור ומגזינים וכן, גם תוכניות אירוח לילדים, כשהפופולרית מביניהן הייתה מועדון מיקי מאוס, אשר צימחה לדורותיה מפורסמים רבים כמו בריטני ספירס וכריסטינה אגילרה.
החל מסוף שנות ה-80 עד אמצע שנות ה-90, הערוץ החל בתנופת יצירת סדרות אנימציה המבוססות על דמויות החברה כמו אגדות ברווזים, עולם סחרחר, השכונה של גופי לצד הפקות מקוריות כמו גרגולים וייבוא סדרות כמו דובוני אכפת לי והמלך בבר. מגמת יצירת סדרות מקוריות פרי הערוץ עלתה החל משנת 2001, עם סדרות הטלוויזיה המשפחה הגאה, קים פוסיבל ולילו וסטיץ', כלשצדה, מתפתחות הדרמות והסיטקומים כמו אצל סטיבנס, ליזי מקגוויר, כל כך רייבן, שאף מגמה זו הובילה לעידן חדש של כוכבי הערוץ, כמו מיילי סיירוס, סלינה גומז, דמי לובאטו, הילרי דאף ועוד. כמו כן, הערוץ מפיק ומייצר סרטים, אשר המצליח מביניהם היה סדרת סרטי היי סקול מיוזיקל.
כיום, מעבר לשידורו הרגיל, הערוץ מחזיק בשני ערוצי בת: דיסני ג'וניור, המיועד לילדים קטנים יותר מהקהל הרגיל של הערוץ, שכן לערוץ זה יש רצועת שידור בערוץ הרגיל בארצות הברית. ודיסני XD, המשדר ברובו תוכניות ששודרו בעבר בערוץ ג'טיקס וכן, גם תוכניות שהופקו מבית מארוול. הערוץ בעבר החזיק ערוץ בת נוסף בשם Toon Disney, אשר היה אמור לשמש כמתחרה לערוץ בומרנג של קרטון נטוורק וכן, ערוץ זה שידר את רצועת ג'טיקס שבה שודרו מותגים שבעברם היו בבעלות חיים סבן (שמכר את הזכויות לחברה בשנת 2002, אך לאחר תלונות של הורים רבים על שידורה של פאוור ריינג'רס בדיסני על כך שהיא אלימה יותר משאר התוכניות אחרות בערוץ, הזכויות הוחזרו בשנת 2010) וסדרות כמו ויטץ' וכן, ייבוא של סדרות עבר בהזדמנויות נדירות מבית האחים וורנר, כמו פינקי והמוח. הערוץ הוחלף בשנת 2009 בערוץ דיסני XD.
פוקס קידס
ב-8 בספטמבר 1990 הוקם בארצות הברית ערוץ טלוויזיה, כחלק מרשת "פוקס", בשם "פוקס קידס". שידוריו של הערוץ התקיימו בימים שני עד שישי בשעות אחר הצהריים ובימי שבת בבוקר, וכללו תוכניות, רובן מצוירות, המתאימות לילדים ולבני הגיל הרך. מנהל הערוץ אז היה חיים סבן (מאז שאיחד את חברת הפקה שלו "Saban Entertainment" ב-1995) שהפיק סדרות טלוויזיה רבות ומצליחות וביניהם, ה"פאוור ריינג'רס". ב-2002 הערוץ נסגר עקב בעיות כספיות, רייטינג נמוך ובעקבות פרישתו של סבן מהפקת סדרות טלוויזיה. סבן מכר את הערוץ כולל את חברת הפקה שלו לחברת וולט דיסני בסכום של 1.7 מיליארד דולר. חברת דיסני מיתגה את הערוץ מחדש ושנתה את שמו ל"ג'טיקס". הפאוור ריינג'רס הייתה הסדרה היחידה מפוקס קידס שהמשיכה את שידוריה בערוץ ג'טיקס החדש.
בעקבות החזרת הזכויות על פאוור ריינג'רס ושאר הסדרות שהופקו/יובאו על ידי חיים סבן לידיו, החליטה חברת וולט דיסני לשנות את מיתוגו של ג'טיקס ולהביא את "Disney XD" לכל רחבי אירופה, ובמדינות כגון הונגריה, רומניה, סלובקיה, צ'כיה ובולגריה הוחלט לשנות את השם ל"ערוץ דיסני".
הסדרה הפופולרית ביותר בשלושת הערוצים, הייתה וואן פיס "ילד הגומי החזק ביותר". הורי ילדים שצפו באנימה, תבעו את פוקס קידס על הפסקת הסדרה באמצע והפסידו במשפט לאור סעיף המתיר לערוץ להפסיק שידורה של סדרה באמצעה.
כוכבי ערוץ דיסני לאורך השנים
במהלך השנים העסיק הערוץ כוכבים שונים אשר היו משויכים לפרויקטים בלעדיים של הערוץ.
ח'ירבת א-ראעי
תולדות המחקר
האתר בח'ירבת א-ראעי הוא קטן יחסית. שטחו כ-17 דונם והוא נמצא בקצה המערבי של השפלה. הגבעה מאפשרת תצפית טובה למישור החוף במערב, להר חברון ולירושלים במזרח, וליישובים העתיקים מרשה ותל גודד בצפון. מצפון לאתר זורם נחל לכיש, דרכו עברה דרך עתיקה המובילה מאשקלון שבמישור החוף ומתל לכיש שבשפלה ומגיעה עד חברון שבהרי יהודה. הדרך קיימת עוד מתקופת הברונזה הקדומה (האלף השלישי לפנה"ס). תוואי הדרך נמצא בשימוש עד ימינו, ועובר בו כביש 35. כל אלה עושים את ח'ירבת א-ראעי כמקום מצוין להקמת מוצב קדמי ליישובים שחולשים על אזור תל לכיש.
על כל שטח האתר ניטע יער בשנות ה-50 ונסללה דרך עפר, מה שפגע בעתיקות. בשנות ה-80 עלה היער באש, וכאשר ניטע מחדש הותירו את שטח החפירה ריק מעצים.
בשנת 2019 נמצאה באתר כתובת נדירה באלפבית פרוטו-כנעני על פך (כלי חרס קטן), הנושאת את השם "ירבעל" או "עזרבעל", ומתוארכת לסוף המאה ה-12 לפנה"ס. זו הפעם הראשונה שחפץ עם כתובת המוערכת לשם המקראי "ירבעל" נחשף בממצא ארכאולוגי.
שיטת סנגר
שיטת סנגר לריצוף DNA מבוססת על חיבור סלקטיבי של דידאוקסינוקליאוטיד (dideoxynucleotide) המונע את המשך התארכות שרשרת ה-DNA בתהליך שכפול הנעשה על ידי DNA פולימראז במבחנה. השיטה מוסחרה לראשונה על ידי חברת Applied Biosystems בשנת 1986. מאז שהשיטה פותחה על ידי פרדריק סנגר ועמיתיו בשנת 1977 ועד היום (2021), זוהי שיטת הריצוף הנפוצה ביותר, ועליה מתבססות גם חלק משיטות הדור החדש לריצוף בתפוקה גבוהה. על אף פיתוחן של שיטות אלו, שיטת סנגר עודנה נמצאת בשימוש נרחב מכיוון שהטכנולוגיה מאפשרת קריאות ארוכות יותר (1000~ בסיסים) ואמינות גבוהה יותר. לעיתים משתמשים בשיטת סנגר כדי לאמת ריצופים משיטות אחרות.
ג'ק ראסל טרייר
ג'ק ראסל טרייר (באנגלית: Jack Russell Terrier) הוא גזע של כלב הבית. מספר הגזע שלו הוא #345. גזע כלבים קטנים, ידידותיים וקלים לאילוף. לבנים ברובם, בעלי שלושה סוגי פרווה (זיפי, שבורה וחלק), סוג הפרווה משתנה מכלב לכלב. כלב נמרץ, אוהב לשחק, אמיץ וקשוח.
שיטת סנגר
שיטה זו זיכתה את סנגר, יחד עם וולטר גילברט ועם פול ברג, בפרס נובל השני שלו בכימיה בשנת 1980.
ג'ק ראסל טרייר
מקור והיסטוריית הגזע
הג'ק ראסל טרייר נקרא על שם הכומר ג'ון ראסל (1795-1883), מפתח הגזע, שבנוסף לפעילותו בכנסייה, עסק בציד. מטרתו של ג'ון ראסל הייתה ליצור כלב קטן ואסרטיבי, לצורך ציד שועלים. תהליך הפיתוח התרחש בדבונשייר (Devonshire) שבאנגליה במחצית השנייה של המאה ה-19. הכלב הקטן והלוחמני הזה שימש באותה תקופה באמת כעוזר לציד חיות קטנות ובעיקר שועלים, כאשר תפקידו העיקרי היה לחפור בורות מחוץ למערות השועלים ולטמון בהם פיתיונות. מרביעים שונים התלהבו ממוסר העבודה הגבוה של הג'קים והרביעו את הגזע עם כלבים שונים, מה שיצר כיום גזע מגוון ונרחב של טריירים. אף על פי שיש שני גזעים שנקראים לעיתים קרובות "ג'ק ראסל", נהוג להבחין בין שני סוגים של הגזע: פארסון ראסל טרייר וג'ק ראסל טרייר.
נתונים, מאפיינים ויכולות
לג'ק ראסל טרייר רגליים קצרות יחסית ובשילוב חזה צר, והדבר מקנה לו יתרון בציד שועלים ומכרסמים כגון חולדות מתחת לפני השטח. חוש ריח מצוין ורגליים חזקות, מספקים לכלב קצב ריצה כמו של כלבי הציד. בשל כך, לעיתים משמש הג׳ק ראסל טרייר ככלב משטרתי. ג'ק ראסל הוא נועז וחסר פחד, כלב חכם ואינטליגנטי, נמרץ ואוהב. טוב עם ילדים אך חשוב שהילד לא יתגרה בו שכן אם הג'ק לא מרגיש בטוח לגמרי, הוא עלול להתגונן ולהתפרע. מגיע לגובה של כ-25 עד 30 ס"מ ולמשקל ממוצע של כ-7 ק"ג. לכלב אוזניים כפתורים או נפולות, רגליים שלא הסתובבו פנימה ולא החוצה, עיניים שקדיות.
שיטת סנגר
השיטה
שיטת סנגר מבוססת על תהליך שכפול DNA. כדי לשכפל רצף DNA במבחנה, יש לספק DNA חד גדילי, תחל (מקטע DNA קצר המשלים לרצף ה-DNA אותו מרצפים), DNA פולימראז, נוקליאוטידים (ידוע בראשי התיבות dNTP, deoxynucleotide triphosphate) ובנוסף נוקליאוטידים שעברו שינוי כימי המונע חיבור של נוקליאוטידים נוספים לאחריהם – דידאוקסינוקליאוטיד (ידוע בראשי התיבות ddNTP, di-deoxynucleotide triphosphate). השינוי הוא שבעמדה 3' מוחלפת קבוצת ההידרוקסיל הדרוש ליצירת קשר פוספודיאסטרי בין שני נוקליאוטידים במימן, מה שגורם ל-DNA פולימראז לעצור את תהליך השכפול בנקודה זו. ה-ddNTP מסומן בצורה רדיואקטיבית או פלואורסצנטית.
ג'ק ראסל טרייר
אילוף
הג'ק ראסל טרייר ידוע בתור כלב שאם תתנו לו אצבע, הוא ירצה את כל היד, על כן חשוב ביותר שבעלי הכלב יהיו המנהיגים שלו וילמדו אותו את מקומו. לג'קים מוסר עבודה גבוה מאוד והם עובדים על מנת לעבוד. הם גזע כלבים קל, נוח ומתאים לאילוף, צייתן, כל עוד האימונים נוקשים ועקביים. הג'ק ראסל ידוע בכישוריו לבצע פעלולים ועל כן גזע זה מככב בתוכניות טלוויזיה וסרטים. חשוב להיות מנהיג עבור הכלב ולתת לו חוקים ברורים לגבי מה מותר ומה אסור, אחרת הוא עלול להיות לא מחונך, להפגין שליטה, ולפתח בעיות התנהגות כמו התפרעויות, נזק, נביחות בלתי פוסקות ועלול לתקוף כלבים אחרים. על כן חובה להיות נוקשים, עקביים וקשוחים. כלבים אלה חופרים, מטפסים וקופצים ולא רצוי לשחרר אותם מן הרצועה אלא אם כן הם מאולפים מאד.
מחלות נפוצות וטיפול
גזע זה רגיש לבעיית רגליים בה פיקות הברכיים יוצאות ממקומן. כמו כן, הראסלים ידועים במחלות גנטיות בעיניים, חירשות ובעיית ירכיים הנפוצה אצל כלבים קטנים בשם לג-פרתס. תוחלת החיים הממוצעת של גזע זה עומדת על 15 שנים ולעיתים יותר.
גידול
ניתן לגדל את הג'ק ראסל טרייר בדירה או בית, כל עוד הוא מקבל הרבה שעות ריצה והתעמלות. יש להוציאו לטיולים ארוכים ואם יש לו מרחב לרוץ בו משוחרר, הוא יהיה בשיאו. ג'קים אוהבים לחפור ולטפס, מה שאומר שאם משחררים אותו, רצוי לתחום את המקום כנדרש. ללא ספורט וריצה, כלבים אלו יכולים להפוך רעשניים ובעליהם יכולים לצפות לניסיונות רבים להשגת תשומת לב ומשחקי מלחמה כשהם מגיעים הביתה.
שיטת סנגר
שימוש בתיוג על התחל
בתמונה משמאל, הג'ל פותח בצורה רדיוגרפית, והפסים השחורים מסמנים את התחל הנמצא בראש כל אחד ממקטעי DNA באורכים שונים שנוצרו עקב חסימת השכפול שנוצר על ידי ה-ddNTP. מהמיקום היחסי של הפסים בג'ל בארבעת הבאריות ניתן להסיק מהו רצף ה-DNA המקורי.
מגבלות השיטה כוללות מצבים של זיווג התחל למקום לא ספציפי ב-DNA, ויצירה של מבנים שניוניים ב-DNA הפוגע בהפרדה בין המקטעים השונים. אמינות הקריאה יורדת אם ישנן מספר הופעות ברצף עוקב של אותו הבסיס.
שימוש בסמן פלואורסצנטי מאפשר קריאה אופטית מהירה, זולה ופשוטה יותר לניתוח ולאוטומציה. התאמות מסוגים אלו נעשו על ידי לירוי הוד ועמיתים, מה שאפשר את המעבר לשיטות מהדור החדש לריצוף בתפוקה גבוהה. ניתן לרכוש מארזים המכילים את ארבע המבחנות הנדרשות עם החומרים הדרושים לתגובה, והמשתמש צריך להוסיף את גדיל ה-DNA הרצוי יחד עם תחל המתאים לו.
שימוש בצבען מתייג על קצה הדידאוקסינוקליאוטיד
במקום השימוש בתחל מתוייג, ניתן להשתמש בצבען פלואורסצנטי המתייג את קצה ה-3' של ה-ddNTP ומאפשר איחוד של ארבע המבחנות הנפרדות למבחנה אחת בלבד. בשיטה זו, כל אחד מארבעת הדידאוקסינוקליאוטידים מסומן בצבען פלואורסצנטי אחר (ראו תמונה), כך שהם פולטים אור באורכי גל שונים זה מזה. הפלט המתקבל בשיטה זו הוא גרף של פליטות האור של התיוגים, כפי שמוצג בתמונה משמאל.
שיטה זו מאפשרת מהירות גבוהה יותר, והתאמה יותר טובה לאוטומציה, ולכן זוהי השיטה המרכזית לריצוף בשיטת סנגר. מגבלות השיטה כוללות השפעות הנובעות מחיבורים שונים של התיוג הפלואורסצנטי, כך שרמת מדידת האור הנמדדת אינה שוויונית. נעשו שיפורים שונים באמצעות שימוש ב-DNA פולימראזות שונים ובתיוגים שונים, מה שהניח את היסודות לשיטות מהדור החדש לריצוף בתפוקה גבוהה.
אוטומציה
מכונות ריצוף יכולות לרצף במקביל 384 רצפים שונים בהרצה אחת, ועד 24 ריצות ביום אחד. רצפי ה-DNA מופרדים לפי אורכם באמצעות שימוש באלקטרופורזה קפילרית, והפלט המתקבל הוא כרומטוגרפיה.
מגבלות
אחת המגבלות העיקריות של ריצוף לפי שיטת סנגר היא איכות הקריאה הנמוכה בקצוות ה-DNA. קריאת עשרות הנוקליאוטידים הראשונים (15–40~) נפגמת עקב קישור התחל באזור. יעילות ה-DNA פולימראז הולכת ופוחתת, כך שלאחר כמה מאות בסיסים האיכות יורדת. אמינות הקריאה יורדת במידה וישנן מספר הופעות ברצף עוקב של אותו הבסיס.
פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג
פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג (בגרמנית: Friedrich III Herzog von Sachsen-Gotha-Altenburg; 14 באפריל 1699 – 10 במרץ 1772) היה דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג בין השנים 1732–1772.
שלטונו
ב-23 במרץ 1732 מת אביו פרידריך השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. בשנת 1734 פרידריך ניהל מסחר משגשג בלוחמים יחד עם קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לממלכת פרוסיה ולנסיכות ולדק ופירמונט.
במלחמת שבע השנים לחם פרידריך בשכנו אנטון אולריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן. בין השנים 1748–1755 היה פרידריך עוצר בשם ארנסט אוגוסט השני, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך יחד עם פרנץ יוזיאס, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד. ב-10 במרץ 1772 מת פרידריך, ובנו ארנסט השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-17 בספטמבר 1729 התחתן פרידריך עם לואיזה דורותיאה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, בתו של ארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן. ממנה היו לו 9 ילדים:
גדעון כפן
גדעון כפן (נולד ב-1953) הוא זמר, מלחין ומשורר ישראלי.
ילדותו
כפן נולד וגדל בקיבוץ שדה נחמיה שבעמק החולה כגדעון כליפא. החל לעסוק במוזיקה עוד בגיל צעיר, והצטרף לתזמורת הקיבוץ וניגן על גיטרה. הוא החל לימודי הלחנה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ושם גם למד לנגן על קונטרבס. בשנת 1971 הוא התגייס ללהקת הנח"ל.
דרכו המוזיקלית
בשנת 1973 שר קולות רקע באלבומם השני של כוורת "פוגי בפיתה" בשנת 1974. באותה שנה (1974) גם התפרסם שירו המולחן הראשון של כפן בפסטיבל הילדים ("אני אוהב את נוני" למילותיה של רות חשמן). ב-1976 העמיד יחד עם חברו מהלהקה גידי שחם מחזמר רוק בשם "שפנים בחלל", שלימים שונה שמו ל"צמודים בחלל". את השיר הבולט ביותר בו, "כסני בשמיכה אינדיאנית", הלחין כפן למילותיה של רות רבינוביץ', ושרה אותו קורין אלאל. המחזמר נכשל מסחרית, למרות שמבחינת איכותו המוזיקלית הוא דווקא זכה להערכה. הכישלון שבר את כפן שעקר להולנד, שם המשיך ללמוד מוזיקה ולעבוד בתחום עד שחזר לארץ בשנת 1983. בארץ הקליט כפן שני שירים: "ילד השדה" ו"רכבת המחשבות", שזכו להשמעות רבות.
כפן גם שיתף פעולה עם יוצרים נוספים, וכתב עבור קורין אלאל את המילים לשירים "מותק" (יחד עם צרויה להב), "חיה בתוך קופסה" ו"יושב על ענן" (עם אלאל עצמה), ועבור חוה אלברשטיין כתב והלחין את השירים "אבק של כוכבים" ו"שיר עם רחוק". בשנת 1986 שיתוף הפעולה עם אלברשטיין התהדק וכפן הלחין את כל שירי אלבומה "מהגרים". בשנת 1988 יצא אלבומה "הצורך במילה הצורך בשתיקה" שכלל שירים נוספים שהולחנו על ידו.
בין השנים 1988 ל-1989 הקליט כפן אלבום בכורה שכלל שירים שכתב במהלך השנים, למעט שיר אחד שכתבה חוה אלברשטיין. האלבום לווה בהופעות עם להקת "הסניף" בה היו חברים אורי בינשטוק, ערן צור ואורי בלק. האלבום מכר כ-4000 עותקים ולא זכה להצלחה רבה. בתחילת שנות התשעים הקליט את אלבומו השני וביצע הופעות במועדון רוקסן בתל אביב מדי חודש ובמועדונים נוספים בעיר. האלבום שהוקלט נגנז אחרי מלחמת המפרץ וכפן עזב את הארץ.
פרדיננד שרנר
גנרל פלדמרשל פרדיננד שרנר (בגרמנית: Ferdinand Schörner; 12 ביוני 1892 – 2 ביולי 1973) היה המפקד האחרון של צבא גרמניה הנאצית (ה-OKH) במלחמת העולם השנייה. ידוע באכזריותו הרבה כלפי פקודיו.
קריירה מוקדמת
שרנר נולד ב-12 ביוני 1892 במינכן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1911 התגייס שרנר לצבא הגרמני הקיסרי, והתגייס לרגימנט המשמר הבווארי, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה בחזיתות השונות. ב-29 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת לויטננט, ובאביב 1915 הועבר לרגימנט האלפיני הבווארי, שבו מונה ב-15 בספטמבר 1916 למפקד פלוגה. באוקטובר 1917 השתתף בקרב קפורטו שבו הנחיל צבא אוסטרי - גרמני, תבוסה קשה לצבא האיטלקי שנאלץ לסגת 100 ק"מ עם אבדות כבדות בהרוגים ופצועים. על השתתפותו בקרב זה קבל שרנר ב-5 בדצמבר 1917 את העיטור הגבוה ביותר בצבא הגרמני בעת ההיא - פור לה מריט, וב-15 במרץ 1918 הועלה לדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי הפור לה מריט, צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בכסף, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף שרנר לפרייקור, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי הדרכה ומטה. ב-1 במרץ 1937 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד הרגימנט ההררי ה-98. במהלך הגיוס לקראת מלחמת העולם השנייה הועלה שרנר ב-27 באוגוסט 1939 לדרגת אוברסט.
מלחמת העולם השנייה
בפרוץ המלחמה היה שרנר מפקד הרגימנט ההררי ה-98, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין כחלק מקבוצת ארמיות דרום. ב-1 ביוני 1940 מונה שרנר למפקד הדיוויזיה ההררית ה-6, ופיקד עליה במהלך המערכה על צרפת כעתודת הארמייה השביעית. ב-1 באוגוסט 1940 הועלה שרנר לדרגת גנרל מיור, ובמהלך הקרב על יוון לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12. ב-20 באפריל קיבל שרנר את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל על חלקו בפריצת "קו מטאקסס", שאותו לא הצליחו האיטלקים לחדור קודם לכן. במהלך מבצע ברברוסה לחם שרנר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מארמיית נורווגיה, שתקפה את הרוסים מכיוון פינלנד. ב-15 בינואר 1942 מונה למפקד הקורפוס ההררי ה-19 שהיה חלק מארמיית נורווגיה שהפכה בהמשך לארמייה ההררית ה-20, והשתתף עמו בהתקפה הכושלת הגרמנית - פינית על מורמנסק. ב-27 בינואר 1942 הועלה שרנר לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 ביוני 1942 הועלה לדרגת גנרל הכוחות ההרריים. ב-15 בנובמבר 1943 מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-40, שהיה חלק מארמיית הפאנצר הראשונה ולאחר מכן חלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום בחזית המזרחית, וב-17 בפברואר 1944 קיבל על פעולותיו בקרבות תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 במרץ 1944 הועלה שרנר לדרגת גנרל-אוברסט, וב-2 במרץ מונה למפקד הארמייה ה-17 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות A. ב-31 במרץ מונה שרנר למפקד קבוצת ארמיות דרום אוקראינה, וב-23 ביולי מונה למפקד קבוצת ארמיות צפון שלחמה באזור הארצות הבלטיות. ב-28 באוגוסט 1944 קיבל שרנר תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, על הצלחתו במניעת כיתור קבוצת ארמיות צפון. לאחר מכן לחם שרנר עם קבוצת הארמיות בקורלנד, ועל הצלחתו בקרבות קיבל ב-1 בינואר 1945 תוספת יהלומים לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-17 בינואר 1944 מונה שרנר למפקד קבוצת ארמיות A שהפכה ב-25 בינואר לקבוצת ארמיות מרכז שלחמה נגד הצבא האדום בצ'כוסלובקיה ולאורך חלקו העליון של נהר האודר.
שרנר היה נאצי מושבע ומעריץ נלהב של היטלר. הוא הנהיג בכוחותיו משמעת נוקשה. סיסמתו הייתה "עוצמה באמצעות פחד". הוא היה מרוצה רק כאשר פקודיו פחדו מן העונשים שיטיל עליהם יותר מאשר מהאויב. חיילים שנמצאו מחוץ ליחידותיהם ללא מסמך כתוב, נידונו במקום למוות בתלייה. גופותיהם נתלו על עמודי חשמל במקום בולט למען יראו וייראו ולגופותיהם הוצמדו כתובות כמו: "מי שנלחם עלול למות, מי שבוגד במולדתו חייב למות".
כמו שהיה שנוא על פקודיו, היה חביבם של היטלר וגבלס, וב-4 באפריל 1945 הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל. הוא הצליח לשכנע את היטלר שהמתקפה של הרוסים מכוונת כלפי פראג ולא כלפי ברלין. היטלר קבל את דעתו והורה להעביר שלוש דיוויזיות שריון מקבוצת ארמיות ויסלה שנועדו להגן על ברלין, לפיקודו של שרנר. זו הייתה השגיאה החמורה ביותר של היטלר בשלב האחרון של המלחמה.
ב-25 באפריל 1945 הוזמן שרנר לבונקר של היטלר בברלין. היטלר הטיל עליו לארגן את המבצר הלאומי (Alpenfestung) באזור הרי טירול. זאת הייתה תוכנית יומרנית של הנאצים שהייתה יותר מיתוס ממעשי. הוסבר לו כי אזור זה שהוא קשה לכיבוש, יבוצר ויאויש בטובי הלוחמים ומיועד להיות המבצר האחרון לא נגד בעלות הברית אלא נגד הבולשביזם. אזור דומה היה אמור לקום על ידי קרל דניץ באזור תעלת קיל בצפון. כאשר יהיה צורך להיכנע למערב יהיו אזורים אלה מבוצרים ונשלטים חזק ואייזנהאואר יתיר לראשי המטה הגרמנים להוסיף ולקיים בידיהם את הפיקוד עליהם. כאשר ייווכחו בעלות הברית כי ברית המועצות משתלטת על מזרח אירופה הם יבקשו מהכוחות המאומנים האלה לעזור להם במלחמתם נגד הצבא האדום.
היטלר מינה בצוואתו את שרנר למחליפו כמפקד על הוורמאכט (ה-OKH) אך המינוי הזה היה חסר משמעות כי לא היה לו שום מטה לפקד עליו, מינוי זה נבע מחוסר הבנתו של היטלר לגבי מצב המלחמה בחזית ועד כמה קרובה התבוסה הגרמנית מה שחשב.
ב-8 במאי 1945 עזב שרנר את חייליו וטס לאזור טירול לארגן את "המבצר הלאומי". פקודיו האשימו אותו כי נטש אותם באמצע הקרבות. הם היו האחרונים שנכנעו לצבא האדום ב-11 במאי 1945.
לאחר המלחמה
שרנר הוסגר לברית המועצות שם נשפט על פשעי מלחמה ונדון ל-25 שנות מאסר. באפריל 1952 קוצר מאסרו לשתים עשרה וחצי שנים. בדצמבר 1954 הועבר לגרמניה המזרחית וב-1958 הורשה לעבור לגרמניה המערבית.
בגרמניה המערבית נאסר שוב באשמת הוצאות להורג בלתי חוקיות של חיילים שהואשמו בעריקה. הוא נידון לארבע וחצי שנות מאסר. שרנר שוחרר ב-1963 וחי באלמוניות במינכן עד למותו ב-2 ביולי 1973.
דלקת אמתחת רגל האווז
דלקת אמתחת רגל האווז (Pes Anserinus Bursitis) מתארת מצב דלקתי באמתחת המפרידה בין עצם השוקה לבין הגיד המשותף של שריר החייטים, השריר העדין והשריר החצי גידי המכונה "רגל האווז". הופעתה של הדלקת גורמת לכאב בחלק התיכון של הברך ולמגבלות בהנעת הברך המתבטאים בקשיים בהתניידות החולה או בעיסוקו בספורט. דלקת זו מטופלת לרוב על ידי נוגדי דלקת לא סטרואידים ופיזיותרפיה.
פתופיזיולוגיה
מאמצים א-נורמלים המופעלים על האזור, מאמצים חוזרניים או טראומה גופנית עשויים לעורר את הדלקת. נראה שהדלקת עשויה להימצא באמתחת גיד רגל האווז או בגיד עצמו או במחתלת (רקמת חיבור רפה) או אף ברקמת השומן התת-עורי.
אפידמיולוגיה וגורמי סיכון
דלקת אמתחת רגל האווז נפוצה בעיקר בקרב צעירים העוסקים בספורט, בקרב נשים עם משקל יתר ובקרב אנשים עם דלקת מפרקים ניוונית בגילאים שבין 50 ל-80. בנוסף נמצא קשר בין הימצאות ההפרעה לסוכרת ולליקויי יציבה מסוג ברך קלובה ופלטפוס. הדלקת יכולה להתפתח בעקבות פגיעה ישירה ברגל האווז, בעקבות מאמצים חוזרניים המופעלים על הגיד הנפוצים בקרב ספורטאים וכהפרעה משנית להפרעה אחרת בברך כגון דלקת מפרקים ניוונית.
דלקת אמתחת רגל האווז נמצאה כמאובחנת לעיתים בטעות כהפרעה אחרת. כמו למשל כהפרעה תוך מפרקית של הברך.
אבחון
התלונה העיקרית של הסובלים מהדלקת היא כאב ורגישות בחלק הפנימי (התיכון) של הברך. הכאב מופיע או מוחרף בעת עלייה או ירידה במדרגות ובזמן פעילות ספורטיבית הכוללת כיפופים ויישורים חוזרים של הברך. לעיתים נלווית לכאב נפיחות בחלק התחתון של הצד הפנימי של הברך.
בבדיקה פיזיקלית נמצאת רגישות באזור האחז של גיד רגל האווז. מישוש של המקום יכול לגלות חריקות בזמן הנעת הרקמה (קרפטציות) או קפצוץ של הגיד. גם הפעלה סטאטית של שרירי מיתר הברך או בדיקת הפעלת מאמץ על חלקה החיצוני (הצידי) של הברך ("Valgus stress"), המותחת את הרקמות בחלקה הפנימי של הברך, עשויה לעורר כאב.
לרוב לא נדרשות בדיקות נוספות מעבר לאנמנזה ולבדיקה פיזיקלית. בצילום רנטגן לא ניתן לזהות את ההפרעה ובדיקה על-שמעית (US) לא תמיד מדגימה את ההפרעה. מבין בדיקות הדימות, דימות תהודה מגנטית נחשב לבדיקה הרגישה ביותר בעת אבחון של דלקת אמתחת רגל האווז.
טיפול
טיפול הבחירה בדלקת כולל מנוחה מפעילויות מעוררות כאב, פיזיותרפיה ושימוש בנוגדי דלקת לא סטרואידים (למשל במשחה לטיפול מקומי).
במהלך השיקום אפשר ויעשה שימוש בקרח (קריותרפיה) לעיסוי אזור הכאב או במכשיר על-שמעי טיפולי. תרגול יכלול תרגילים למתיחת שרירי רגל האווז ושרירים אחרים המניעים את הברך בנוסף לתרגילים לשם חיזוקם.
במידה וטיפולי הקו הראשון לא הביאו לתוצאות משביעות רצון, זריקה מקומית של משכך כאב או קורטיקוסטרואיד או שילוב של שניהם, עשויה להפחית את הכאבים.
במקרים מסוימים, למשל פגיעה ממושכת בתפקוד של ספורטאים, יש שמציעים להסיר את האמתחת ורקמות עצם פתולוגיות במסגרת ניתוח.
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2014
רשימת פיגועי טרור נגד ישראלים שהתרחשו במדינת ישראל ובשטחים בשנת 2014.
נישואי תערובת
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מפלגת הלייבור (אירלנד)
מפלגת הלייבור (באירית: Páirtí an Lucht Oibre) היא מפלגה סוציאל-דמוקרטית באירלנד. היא נוסדה בשנת 1912 בקלונמל שבמחוז טיפררי על ידי ג'יימס קונולי, ג'יימס לארקין וויליאם אובריאן כזרוע הפוליטית של קונגרס האיחוד המסחרי האירי (ITUC). בניגוד למפלגות מרכזיות אחרות באירלנד, השורשים שלה אינם נעוצים בשין פיין. בבחירות של 2011 השיגה 37 מושבים (מתוך 166) בדאל אירן, כמעט כפול מה-20 שזכתה בבחירות של 2007, ובכך הפכה (לראשונה) למפלגה השנייה בגודלה.
בנק אוטקריטיה
בנק אוטקריטיה (Банк «Открытие») הוא אחד מהבנקים המסחריים הגדולים ברוסיה. יש לו יותר מ-440 משרדים וסניפים ברוסיה. נוסד על ידי איגור פינוגנוב, כיום מנכ"ל בנק הפיתוח האירו-אסייתי.
בנק אוטקריטיה דורג במקום הראשון בקרב בנקים בבעלות פרטית ורביעי לפי נכסים בקבוצות בנקאות ברוסיה. בפברואר 2013 נחתם הסכם בין הבנק לבעלים של ספרטק מוסקבה לפיו האצטדיון הבייתי ייקרא אוטקריטיה ארנה.
באוגוסט 2017, חולץ על ידי הבנק המרכזי של רוסיה בעלות למדינה של מעל 8 מיליארד דולר. בהמשך תיאר הבנק המרכזי את ההון של הבנק כ"פיקטיבי ברובו" והותיר את הבנק בבעלותו המלאה, כחוב להסדרת חובותיו בפני המדינה.
הבנק מפעיל קרן פנסיה בשם אוטקריטיה.
דניאל דור (גיטריסט)
ביוגרפיה
יליד הרצליה. החל לעסוק בנגינה בגיל 12, והושפע מרוק בריטי ואמריקאי של שנות ה-60 וה-70. בתיכון למד במגמת מוזיקה בבית ספר לאומנויות "אלון" ברמת השרון. שירת בצה"ל בחיל האוויר.
בין השנים 2003–2007 למד באוניברסיטת תל אביב והשלים תואר בכלכלה ופסיכולוגיה.