cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרחון ג'ונס הופקינס
אורכו של הקרחון 19 קילומטרים.
מוצאו של הקרחון במורדות המזרחיים של הר ליטויה ושל הר סולסברי.
הקרחון זורם לכיוון מזרח, ונשפך אל ראשו של מפרצון ג'ון הופקינס, 1.6 קילומטרים דרומית-מערבית לקצה של קרחון קלארק, בהר אבי.
מיפוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה בשנת 1869.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1893 על ידי הגאופיזיקאי והסיסמולוג הארי פילדינג רייד (Harry Fielding Reid).
הקרחון נקרא על שם אוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבעיר בולטימור שבמדינת מרילנד שבארצות הברית.
לקריאה נוספת
• American Geographical Society of New York. Department of Exploration and Field Research, Alaska and adjacent Canada, Arctic Canada, North Atlantic Islands, P 176
• Daniel R. Engstrom, Ed., Proceedings of the Third Glacier Bay Science Symposium, 1993: September 15, PP 15 - 22
חוסה פבלו פיינמן
חוסה פבלו פיינמן (בספרדית: José Pablo Feinmann; 29 במרץ 1943 – 17 בדצמבר 2021) היה סופר, פילוסוף ומסאי מארגנטינה.
פיינמן נולד בבואנוס איירס. הוא למד פילוסופיה באוניברסיטת בואנוס איירס, שם לימד עד שנת 1974. בשנת 1973 ייסד את מרכז הפילוסופיה של אמריקה הלטינית. הוא שיתף פעולה עם מספר מגזינים ולימד קורסים של פילוסופיה בטלוויזיה.
פיינמן כתב כמה מסות, בהן "פילוסופיה ואומה" (1982), "מהי פילוסופיה?" (2006) ו"הפילוסופיה והבוץ של ההיסטוריה" (2008). כמו כן כתב מספר רומנים, בהם "ימים אחרונים של הקורבן" (1978), "הפשעים של ואן גוך" (1994), "הביקורת של הנשק" (2003) ו"הצל של היידגר" (2005). בנוסף לכך כתב פיינמן תסריטים. אחדים מספריו תורגמו לאיטלקית, לצרפתית ולגרמנית.
הוא נפטר ב-17 בדצמבר 2021.
פיטר מדסן
פיטר לאנגהר מדסן המוכר גם בשם ראקט מדסן (בדנית: Peter Langkjær Madsen או Raket Madsen; (נולד ב-12 בינואר 1971 ) הוא רוצח דני שבעברו היה יזם, מהנדס, וממציא אשר הורשע ברצח העיתונאית קים ואל ב-2017 על גבי הצוללת הפרטית שלו ונידון למאסר עולם.
ביוגרפיה
מדסן נולד ב-12 בינואר 1971 לקארל ואנני מדסן ובילה את שנותיו המוקדמות בקלונדבורג שבמחוז זילנד. אמו הייתה צעירה מאביו בשלושים שנה, והיו לה שלושה ילדים מקשרים קודמים. מספר דיווחים טענו כי קארל היה נוהג להתעלל באחיו החורגים של מדסן. כאשר הגיע לגיל שש, לקחה אותו אמו יחד עם שאר ילדיה ועזבה. כעבור מספר שנים חזר לגור עם אביו, ונודע כי השניים חלקו עניין משותף בטילים.
בהיותו תלמיד תיכון בהונג החל להפגין התעניינות בדלק טילים בעידודו של המורה לפיזיקה שלו, יוהאנס פישר. מיד לאחר מכן בנה את הטיל הגדול הראשון שלו בבית המלאכה של אביו, אותו שיגר לאוויר ב-3 במרץ 1986. אורכו היה כמטר ומבנהו תוכנן לחקות את הטיל האמריקאי LGM-118 Peacekeeper. הטיל המריא לגובה של מאה מטרים לפני שהתרסק על האדמה מבלי לפגוע באיש. ב-1987 התקבל מדסן לגימנסיה בקלונדבורג ועבר להתגורר בדירה קרובה. אביו נפטר ב-1990.
בהצלחת השיגורים הראשונים המשיך בניסוייו בעזרתם של מהנדסים שונים, ואף התיידד עם משפחה האחראית על מופעי הזיקוקים הנערכים בגני טיבולי. כמו כן הצטרף למועדון חובבי הרקטות הדני בקופנהגן, אולם עזב מאוחר יותר בשל מחלוקות שהתעוררו בינו לבין שאר החברים.
מדסן לא רכש חינוך רשמי מעולם, אולם לקח מספר קורסים ברתכות ובהנדסה לצורך השגת הידע הנחוץ לבניית צוללות. הוא נודע בהתלהבות הרבה שנהג להפגין כלפי תחומי העניין שמשכו אותו, אשר לעיתים קרובות הובילה אותו לתוצאות מרחיקות לכת, אך גם לקונפליקטים עם עמיתיו. את אורח חייו היקר הצליח לממן בזכות קבלת תמיכה כלכלית מידי משקיעים וארגונים אשר ראו בו פוטנציאל.
אשתו הראשונה של מדסן עבדה בתעשיית הקולנוע הדני, והשניים הכירו כשעזרה לו בעבודותיו מעת לעת בבית המלאכה שלו ברפסהיילואן, קופנהגן. בפברואר 2018 פורסם כי עזבה אותו, שבעה חודשים לאחר התקרית עם קים ואל; מאוחר יותר אמר מדסן כי במהלך זוגיותם ניהל מערכת יחסים פתוחה, ולפי מספר דיווחים ממגזין Wired, נהג להשתתף במסיבות פטיש. אשתו בחרה לשמור על אנונימיות וזהותה מעולם לא נחשפה לתקשורת.
מדסן נישא בשנית מתוך כותלי בית הסוהר לג'ני קורפן, אקטיביסטית ומתנגדת-שלטון ממוצא מאוריטני-רוסי אשר שהתה בפינלנד לאחר שקיבלה מקלט מדיני בשל רדיפתה בידי המשטר הרוסי. בעת נישואיהם הייתה קורפן בת 39. בפוסט שפרסמה בחשבון הפייסבוק שלה כתבה כי קיבלה איומי רצח רבים לאחר שהתפרסמו נישואיה עם מדסן.
צוללות
כחלק מעבודתו בנה מדסן שלוש צוללות שונות; פרייה UC1, קראקה UC2 ונאוטילוס UC3. הנאוטילוס היא צוללת מדגם גמדי (כלומר משקלה קטן מ-150 טון) אשר נבנתה במסגרת פרטית בעלות של כ-200 אלף דולר. בנייתה נמשכה שלוש שנים וב-3 במאי 2008 יצאה להפלגתה הראשונה. על צוללת זו מצאה קים ואל את מותה כאשר ביקשה לראיין את מדסן.
המשגר התת-מסלולי בקופנהגן
המשגר התת-מסלולי בקופנהגן נוסד ב-1 במאי 2008 על ידי פיטר מדסן והאדריכל כריסטיאן פון בנגסטון כמתקן לשיגור טילים וקפסולות-חלל. מדסן היה אחראי על בניית מערכת השיגור וכן מספר מנועי האצה לטילים, אולם עזב את הפרויקט ביוני 2014.
מעבדת החלל על שם ראקט מדסן
מעבדת החלל ראקט מדסן הוקמה ב-16 ביולי 2014 על ידי מדסן עצמו במטרה לפתח ולבנות חללית מאוישת. החל מ-2016 החלה המעבדה לעבוד על פיתוח לוויין זעיר באמצעות כספי השקעות שגייסה.
פרסים והוקרה
מדסן קיבל יחד עם כריסטיאן פון בנגסטון את פרס היינריך ב-23 בספטמבר 2010. כעבור שנה הועמד פרויקט "מעבדות החלל" שלו לקבלת פרס הטכנולוגיה העולמי של 2011, וב-2012 זכה בפרס חזון השנה של העיתון הפוליטי iByen. ב-2013 קיבלו הוא ובנגסטון את פרס ברייטלינג וכעבור שנה את פרס אלהמר, שניהם עבור עבודתם במסגרת פרויקט החלל.
הרצח של קים ואל
מדסן נעצר ב-11 באוגוסט 2017 לאחר שהתקבלו מספר דיווחים במשטרת קופנהגן על היעלמותה של העיתונאית קים ואל, אשר נראתה לאחרונה על גבי הצוללת הפרטית שלו, הנאוטילוס UC3, שטבעה בים. למחרת האריך בית המשפט את מעצרו ב-24 ימים באשמת הריגה ברשלנות. תחילה טען מדסן להגנתו כי נפרד מואל לאחר שירדה מהצוללת שלו ברפסהיילואן בלילה שקדם לטביעתה, אולם מאוחר יותר שינה את גרסתו וטען כי השליך את גופתה לים לאחר שנהרגה כתוצאה מתאונה בה נפגעה בראשה. המשטרה הדנית סתרה את טענותיו של מדסן בנוגע לטביעת הצוללת בשל כשל טכני, ומסרה כי הוטבעה בכוונת תחילה.
גופה אנושית חסרת ראש וגפיים נשטפה לחופי האי אמאגר ב-21 באוגוסט וכעבור מספר ימים זוהתה באמצעות בדיקות DNA כגופתה של קים ואל. החוקר המשטרתי ג'נס מולר מסר כי הגופה נדקרה פעמים רבות במטרה לאפשר פליטת גזים אשר היו עלולים לגרום לה לצוף לאחר שהושלכה לים, בנוסף לכך שהודקה אליה בחוזקה חתיכת מתכת כבדה במטרה לוודא את הישארותה במצולות. ב-25 באוגוסט הואשם מדסן בסעיף נוסף של פגיעה בכבוד המת.
במהלך שימוע שנערך ב-5 בספטמבר הצהיר מדסן כי ואל נהרגה לאחר שאיבד את אחיזתו בפתח הצוללת בזמן שניסתה לצאת, אשר פגע בראשה וריסק את גולגולתה. ב-7 באוקטובר מצאו צוללני הצי המלכותי הדני את ראשה, ידיה ורגליה של ואל, בזמן שסייעו למשטרה בחיפושיה, יחד עם סכין ופריטי לבוש אחדים אשר זוהו כשייכים לואל, בתוך מספר שקיות מלאות חתיכות מתכת כבדות על קרקעית הים.
הנתיחה שלאחר המוות של הגוף שנסחף לחוף הים העריכה כי דקירות סכין באזור איבר המין וכלוב הצלעות נעשו מעט לפני או מעט אחרי מותה של ואל. התביעה מסרה כי במחשבו של מדסן נמצאו סרטוני סנאף בהם נראו רציחתן של מספר נשים, וכי מספר עדים ראו את מדסן צופה בסרטונים שונים בהם נראו עריפות ראשים או חניקה תוך כדי קיום יחסי מין. ב-30 באוקטובר שינה מדסן את גרסתו שוב והודה כי ביתר את גופתה של ואל מאחר שלא הצליח להעביר אותה בשלמותה מבעד לפתח הצוללת.
מספר דיווחים מסרו כי מדסן שינה את גרסתו פעם נוספת, וטען שואל מתה כתוצאה מהרעלת פחמן חד-חמצני אשר נפלט בעקבות התחממות הצוללת. עורכי דינו הכחישו בתגובה את השמועות ומסרו כי מדסן אינו יודע כיצד מתה ואל. מאוחר יותר אישרה המשטרה שהנאשם לא מסר הצהרה ברורה בנוגע לנסיבות מותה של ואל, אולם הסביר ששהתה בתוך הצוללת בזמן שחרורם של גזי פליטה רעילים.
האישומים הסופיים הוגשו על ידי התביעה בינואר 2018, וכללו סעיפי רצח, פגיעה בכבוד המת, ותקיפה מינית. מדסן הואשם בכך שקשר, הכה, חתך ודקר את ואל בטרם רצח אותה על ידי שיסוע גרונה או על ידי חניקתה. משפטו החל ב-8 במרץ אותה שנה. הוא טען לחפותו אך נמצא אשם בגין כל הסעיפים לעיל ונידון למאסר עולם. ההערכה הפסיכיאטרית שעבר איבחנה אותו כפסיכופת ונרקיסיסט אשר אינו מסוגל להרגיש אמפתיה, אך לא מצאה אותו כנתון תחת פסיכוזה או מחשבות שווא. עם קבלת גזר הדין הגיש מדסן ערעור על עונשו אך לא על אשמתו, אשר נדחה על ידי בית המשפט העליון של דנמרק ב-26 בספטמבר.
מאסר
סוהרת בשנות הארבעים לחייה ואם לשני ילדים, עזבה את תפקידה בבית הסוהר וסטרה לאחר שנודע כי ניהלה מערכת יחסים רומנטית עם מדסן, אותה סירבה להפסיק. הפוליטיקאית טריין בראמסן הביעה את כעסה על התקרית ואמרה כי "זו בושה לזכרה של קים ואל ומשפחתה כי האדם שרצח אותה רשאי לבוא במגע עם נשים בצורה הזו".
יומיים לפני יום השנה למותה של קים ואל, תקף אסיר בן 18 את מדסן, אשר אושפז למשך תקופה קצרה בבית החולים, ולאחר מכן הועבר מבית הסוהר סטורסטרום לבית הסוהר הרסטדווסטר, בו הותקף בשנית.
מדסן הצליח לברוח מבית הסוהר ב-20 באוקטובר 2020, אולם נעצר כעבור מספר שעות באזורי מגורים בהדמרקן ומולנדלספרקן. המשטרה לא עצרה אותו באופן מיידי אלא הקיפה אותו לאחר שהבחינה כי החזיק בידו חפץ דמוי אקדח ועטה על עצמו חגורה אשר עלולה הייתה להכיל חומרי נפץ, אולם לבסוף זיהו החבלנים כי מדובר בחפצי דמה. ב-9 בפברואר 2021 גזר עליו בית המשפט בקופנהגן 21 חודשי מאסר נוספים בגין ניסיון הבריחה, אשר לא יצורפו לעונשו המקורי אלא ישמשו כחוות דעת על אופיו ועברו במקרה של בקשות עתידיות לשחרור מוקדם.
סטארשיפ
סטארשיפ (באנגלית: Starship) היא סדרת חלליות רב־שימושיות כבדות מאוד בפיתוח על ידי חברת SpaceX. חללית סטארשיפ היא הגדולה ביותר שנבנתה אי פעם (נכון לאפריל 2023), והמשגר הראשון שניתן לשימוש חוזר באופן מלא. החללית מיועדת להעלות מטען של מעל 100 טון למסלול סביב כדור הארץ, ולשגר לוויינים וצוותי חלל לירח, למאדים, ואף מעבר, יכולת שבמשגרים אחרים טרם הגיעה לשלב של ניסויי שיגור. המשגר כולל יכולת תדלוק תוך כדי מעוף, ובטיסות ארוכות הוא יתודלק על ידי חלליות סטארשיפ שישוגרו לשם כך.
סטארשיפ גם ישמש כמשגר הכלכלי ביותר מאז ומעולם למשימות הסדירות והשגרתיות של שיגור לוויינים, כבדים וגדולים יותר מאי פעם ונשיאת אסטרונאוטים אספקה וציוד לתחנת החלל.
משגר הסטארשיפ הוא דו־שלבי ומורכב מרקטת האצה בשם סופר־הווי (Super Heavy) כשלב הראשון, ומחללית (טיל) סטארשיפ כשלב השני. שני השלבים יחד מכונים "סטארשיפ". שני השלבים מונעים במנועי הרַפְּטוֹר החדשניים, ושניהם רב־שימושיים וינחתו בחזרה לאחר כל שיגור. חללית סטארשיפ גדולה בהרבה מכל חללית קיימת ותוכל להכיל אסטרונאוטים וציוד בהיקפים חסרי תקדים. הסופר־הווי הוא רקטת האצה המיועדת לשגר את חללית הסטארשיפ למסלול ולאחר מכן לנחות בחזרה.
תכנונים ראשונים של סטארשיפ פורסמו בשנת 2012. בשנים שלאחר מכן פותחו מנועי הרפטור אשר יניעו את המשגר ובשנת 2019 החלו לבצע בדיקות באב טיפוס של סטארשיפ עצמו. SpaceX התחילה לבצע שיגורי ניסיון של השלב השני (חללית סטארשיפ) בסוף דצמבר 2020.
באפריל 2021 בחרה נאס"א ב־SpaceX, לפתח גרסה ייעודית של סטארשיפ עבור משימות מאוישות אל הירח כחלק מתוכנית ארטמיס. גרסה זו תשמש כרכב נחיתה ותסייע להנחית אסטרונאוטים ממסלול סביב הירח לפני השטח.
שלב ראשון
השלב הראשון של המשגר הדו־שלבי הוא מאיץ בשם סופר־הווי (Super Heavy, כבד מאוד) ותפקידו לשגר ולשאת את השלב השני לחלל ולנחות בחזרה. על פי הגרסה העדכנית, אורכו של שלב זה יהיה 70 מטרים וקוטרו יהיה 9 מטרים. הסופר־הווי ומכלי הדלק שלו ייבנו מפלדת אל־חלד ויכילו דלקים מסוג מתאן נוזלי וחמצן נוזלי. 33 מנועי ראפטור בבסיס השלב הראשון ישתמשו בדלקים אלו ויספקו דחף של 65,000 קילו־ניוטון בעת המראה. מסתו בעת המראה תהיה 3,680,000 ק"ג. נאמר כי ייתכן ובעתיד יוחלפו מנועיו, מלבד הפנימיים אשר משמשים גם לנחיתה, לגרסה מותאמת שלא תכלול ניהוג ווקטורי או יכולת שינוי עוצמה, וייעלו את ההמראה . בחלקו העליון של הסופר־הווי יהיו ארבעה מייצבים (Grid Fins) אשר ינווטו אותו בעת חזרתו לקרקע, בדומה לשלב המאיץ בטיל הפאלקון 9 של החברה, אבל בניגוד לפאלקון 9 לא יהיו למאיץ רגלי נחיתה (במטרה לחסוך במשקל), ובנחיתה הוא יילכד על ידי זרועות הידראוליות היוצאות ממגדל מיוחד, שהוכן הן למטרה זו והן כמנוף להעלאת המאיץ על כן השיגור.
שלב שני (סטארשיפ)
השלב השני של המשגר הדו־שלבי הוא החללית סטארשיפ, וכמו השלב הראשון, גם שלב זה יהיה רב שימושי. החללית ומכלי הדלק שלה ייבנו מפלדת אל־חלד ויכילו דלקים מסוג מתאן נוזלי וחמצן נוזלי. על פי הגרסה העדכנית, החללית צפויה להתנשא לגובה של 50 מטרים וקוטרה יהיה 9 מטרים. בבסיסה יהיו שישה מנועי ראפטור; שלושה עבור שימוש בגובה פני הים ושלושה עבור שימוש בוואקום החלל. כוח הדחף הכולל של חללית יהיה 11,500 קילו־ניוטון. באופן יוצא דופן ובניגוד למשגרים וחלליות בעבר, שלב שני זה ישמש גם כשלב המיועד להיכנס למסלול וגם כחללית בפני עצמה. הסטארשיפ מתוכננת באופן שבו תהיה מסוגלת לחדור דרך אטמוספירת כדור הארץ במהירות מסלולית ולנחות במאונך. המטרה היא לאפשר שימוש חוזר מהיר בחללית. בראש סטארשיפ מותקנים מכלי דלק ייעודיים לנחיתה. מטרת ההפרדה בין דלק הנחיתה לשאר הדלק היא למנוע שכשוך של הדלק במיכל כמעט־ריק. בשניות האחרונות לפני נחיתה סטארשיפ עוברת למנח זקוף, ומנועי הראפטור מופעלים לביטול מהירות הנפילה עד לנחיתה רכה. SpaceX מצליחה להנחית בשיטה זו את משגרי הפאלקון, אך סטארשיפ מבוססת על מנועים שונים לגמרי ודלק שונה ואירעו מספר כישלונות לפני ההצלחה הראשונה במאי 2021.
הסטארשיפ מתוכננת בסופו של דבר להיבנות לפחות בגרסאות מבצעיות אלו;
רעיון ותכנונים מוקדמים
לדברי מייסד חברת SpaceX אילון מאסק, הוא הקים את החברה כדי להוריד את מחירי תעבורת החלל ומתוך חזון לאפשר יישוב של כוכב לכת אחר. כבר בשנים הראשונות של SpaceX, ציינה החברה כי היא מתכננת לפתח משגר כבד ובשנת 2005 הציגה רעיון למשגר כבד המסוגל לשאת מטען של למעלה מ־100 טון למסלול לווייני נמוך. בשנת 2012 חשפה החברה לראשונה כי היא עובדת על קונספטים למערכת תחבורה למאדים, אז בשם "Mars Colonial Transporter".
החידוש הגדול ביותר שהוצג היה אופן השימוש החוזר. גם השלב הראשון וגם השלב השני היו אמורים לנחות ממש ליד אתר השיגור ובכך לחסוך את עלויות הספינה הרובוטית שבה החברה משתמשת להנחתת טיל הפאלקון 9.
משקל המשגר על פי גרסה זו היה אמור להיות 10,500 טון והיו נדרשים 5 או 6 שיגורי תדלוק כדי למלא את מיכלי החללית כך שתוכל לשאת את מלוא 300 הטון אל מאדים, ולנחות שם בבטחה.
בקונגרס האסטרונאוטיקה הבינלאומי לשנת 2017 שהתקיים באוסטרליה, אילון מאסק נשא נאום נוסף אודות המשגר ששמו שונה ל־BFR והציג מספר שינויים בתוכנית שנועדו ברובם לפשט ולהוזיל את הפיתוח והבנייה של המשגר. להבדיל מגרסת 2016, על פי גרסה זו, המשגר תוכנן להיות בקוטר של 9 מטרים במקום 12, הגובה הכולל צומצם ל־106 מטרים (רקטת ההאצה 58 מטרים והחללית 48 מטרים) ומספר המנועים בבסיס המשגר ירד מ־42 ל־33. על פי גרסה זו, יכולת נשיאת מטען למסלול לווייני נמוך תהיה 250 טון בתצורה מתכלה ו־150 טון עם נחיתה ושימוש חוזר. בעת המראה, המשגר ישקול 4,400 טון. הנפח המדוחס בחללית יעמוד על 825 מטר מעוקב, לשם השוואה, הנפח המדוחס בתחנת החלל הבינלאומית הוא 915 מטר מעוקב. על פי גרסה זו, החללית תשמש בתצורות שונות למספר מטרות ובהם שיגור לוויינים ואסטרונאוטים למסלול (בין היתר אל תחנת החלל הבינלאומית), נחיתה על הירח, מאדים ומקומות אחרים ואף טיסות נוסעים מנקודה לנקודה על פני כדור הארץ, דבר שיוריד את משך הטיסה מנקודה אחת לכל נקודה אחרת על פני הגלובוס לפחות מ־40 דקות.
שנה לאחר מכן, צורתו של משגר ה-BFR וגדל לגודל של 116 מטרים.
בספטמבר 2018, במהלך כנס הודיעה חברת SpaceX כי המיליארדר היפני יוסאקו מאזאווה יטוס בסביבות 2023 יחד עם מספר אמנים על גבי החללית למסע בן כמה ימים שיקיף את הירח וישוב ארצה כחלק מפרויקט הנקרא "dearMoon". באותו כנס הודיעה SpaceX על מספר שינויים במבנה המשגר. על פי גרסה זו מערכת השיגור תתנשא לגובה של 118 מטרים (רקטת ההאצה 63 מטרים והחללית 55 מטרים), ולחללית יהיו 3 כנפיים במקום 1 בגרסה הקודמת, הכנפיים תהיינה גדולות וארוכות יותר, הן תהיינה משוכות לאחור ובקצוות שלהן יהיו 3 רגלי נחיתה נשלפות (לאחר מכן שונה התכנון כך שבמקום רגלים זרועות הידראוליות יתפסו את החללית בעת הנחיתה). משקל המטען שהחללית תהיה מסוגלת לשאת למסלול לווייני נמוך יהיה 100 טון במקום 150 ומאידך הנפח המדוחס יגדל לכ־1,000 מ"ק.
פיתוח ובדיקות ראשוניות
בנובמבר 2018 שונה שמה של מערכת השיגור ל"סטארשיפ" כאשר החללית עצמה תיקרא גם היא סטארשיפ ורקטת ההאצה תיקרא סופר־הווי (Super Heavy). בינואר 2019 הכריזה החברה כי הסטארשיפ ייבנה מפלדת אל־חלד במקום סיבי פחמן, מאחר שאף על פי שפלדת אל־חלד כבדה יותר מסיבי פחמן, היא עמידה יותר בטמפרטורות גבוהות ונמוכות מאוד, ייצורה פשוט יותר ומחירה זול פי כמה עשרות. במהלך שנת 2019, בוצעו מספר ניסויים באב טיפוס ראשוני קטן בשם "סטארהופר" (Starhopper) אשר בחן את תפקוד ויעילות מנוע הראפטור ואת מודל החללית. הבדיקה הראשונה נעשתה ב־5 באפריל 2019 כאשר הסטארהופר הפעיל את מנועיו למספר שניות ונחת מיד ארצה. ב־25 ביולי הסטארהופר ריחף לגובה 20 מטרים ב־27 באוגוסט ריחף אל גובה של 150 מטרים ונחת חזרה.
בספטמבר 2019, במהלך כנס באתר השיגור של SpaceX בדרום טקסס, נשא אילון מאסק נאום והציג את העדכונים בגרסת מערכת השיגור. על פי גרסה זו של המשגר, הסטארשיפ ייתנשא לגובה כולל של 118 מטרים (רקטת ההאצה 68 מטרים והחללית 50 מטרים), קוטרו יישאר 9 מטרים והוא ויוכל לשאת 100 טון אל מסלול לווייני נמוך. החללית תיבנה מפלדת אל־חלד, יותקנו בה אריחי זכוכית להגנה מחום בעת חדירה לאטמוספירה, וארבע כנפיים (שתיים מכל צד) ויהיו לה 6 רגלי נחיתה.
בסוף שנת 2019 החלה SpaceX לייצר אבות טיפוס ראשונים של הסטארשיפ בגודל מלא ובחנה אותן. בדיקות רבות של אבות טיפוס ראשונים אלו כשלו והתפוצצו, חלקן אף במכוון על מנת לבחון עמידותה של החללית. באוגוסט 2020, אב טיפוס (של החללית) SN5 היה הראשון בגודל מקורי שהמריא כאשר טס לגובה של 150 מטרים ונחת בחזרה. חודש לאחר מכן טס הדגם SN6 גם הוא לגובה של 150 מטרים ונחת בהצלחה. SN5 ו-SN6 היו גרסה ראשונית של חללית הסטארשיפ. הם כללו רק את אזור המכלים ומנוע ראפטור אחד. הן המריאו בלי כל החלק העליון של החללית אשר בו יהיה מטען וללא הלוחות האווירודינמיים.
בדצמבר 2020 ביצעה SpcaeX ניסוי חשוב כאשר דגם החללית SN8 בגודל כמעט מלא שוגר לגובה רב בהצלחה, הדגם נסק לגובה המתוכנן של 12.5 ק"מ באמצעות שלושה מנועי 'רפטור', אז החל ליפול באופן מבוקר בתנוחה מאוזנת כאשר הוא "שוכב" על גחונו ומנווט באמצעות דשי הצד, בגובה של מספר מאות מטרים הוצתו המנועים ויישרו אותו למצב מאונך, יחד עם דשי הצד, והדגימו את היכולת הייחודית לבצע את התמרון הקריטי הזה, אך בשל נפילה בלחץ הדלק הניסוי הסתיים בנחיתה קשה והתפוצצות על נקודת הנחיתה המיועדת. למרות זאת הכתיר אילון מאסק את הניסוי כהצלחה כיוון שבמהלכו נאסף כל המידע הדרוש להמשך הפיתוח, ובנוסף הפיצוץ התרחש בסיומם של 7 דקות תעופה מוצלחת, בהן הודגמה יכולת הטיסה האטמוספירית, והדיוק של החללית, אשר התרסקה על אזור הנחיתה המיועד. ב־2 בפברואר 2021 נעשה ניסוי נוסף, בו שוגרה SN9 לגובה של 10 ק"מ, אך הצתה־מחדש של אחד ממנועי הראפטור נכשלה ושוב התפוצצה החללית עם הנחיתה וזווית חדה מאוד.
ב־3 במרץ שוגרה החללית SN10, ביצע את הדילוג לגובה וגישה לנחיתה. על מנת להימנע מהכשל בהצתה שאירע בחללית SN9 הציתו את 3 המנועים בתחילת תמרון ההזדקפות. שלושת המנועים הוצתו בהצלחה, ושניים מהם כובו לקראת נחיתה בעזרת מנוע אחד. SN10 היה הנחיתה המוצלחת הראשונה מגובה רב של הסטארשיפ. אבל הנחיתה הייתה קשה מדי ומעכה את רגלי הנחיתה. מה שגרם לטיל לשבת כולו ישירות על הרצפה. הנחיתה הקשה גרמה גם לטיל לנטות בזווית קטנה הצידה. השילוב של נחיתה קשה, ישיבה על גוף החללית במקום על רגלי הנחיתה והזווית הקלה, גרמו לדליפה ממכלי הדלק של הסטארשיפ. הדליפה ממכלי הדלק גרמה לפיצוץ 8 דקות לאחר הנחיתה. עוד טרם הטיסה אמר מאסק כי אינו מרוצה מרגלי הנחיתה והן בכל מקרה יתוכננו מחדש. התכנון הוחלף ברגלי נחיתה חד פעמיות אשר מתוכננות לקריסה מבוקרת כפתרון זמני.
ב־30 במרץ 2021 שוגרה SN11, תחת ערפל כבד. הספינה שוגרה בהצלחה לגובה של 10 ק"מ, ביצעה נפילה מבוקרת, ובגובה נמוך התפוצצה באוויר בעת שהתחילה את תמרון הנחיתה בשל דליפת מתאן "קטנה יחסית".
סדרת אבות הטיפוס 8–11 המחישה שסוגיית השליטה באספקת המתאן קריטית ומחייבת שינויים נרחבים במשאבות ומערך הצנרת.
ב־6 במאי שוגרה SN15. החללית כללה "מאות שדרוגים ושיפורים" ש"בתקווה יתקנו את הכשלים". השינויים כללו שינוי במבנה אספקת הדלק והחמצן למכלול המנועים, תכנון קומפקטי יותר של מכלול המנועים, תכנון משופר של משאבות ההצתה־בשלבים, תכנון חדש של רגלי הנחיתה, מערך בקרה חדש לכנפוני ההיגוי ועוד. SN15 השלימה את ניסוי הדילוג ל־10 ק"מ בהצלחה מלאה, כולל נחיתה רכה (אם כי סמוך לקצה משטח הנחיתה). השינויים שנעשו אפשרות להאריך את משך הזמן של תמרון ההיפוך פי 3, מה שככל הנראה תרם רבות להצלחת תמרון הנחיתה. רגלי הנחיתה אכן עברו קריסה מבוקרת. מאז לא בוצעו ניסויים חדשים, אך עם זאת לא הופסק המחקר והפיתוח, ובשלבי יצור שונים נמצאות כרגע שלוש חלליות (SN25, SN24 ו- SN26) ושני מאיצים (BN7 ו-BN8).
הכנות לשיגור ראשון
ביולי 2021, אילון מאסק הודיע שסטארשיפ מס' 20 (SN20) תהיה החללית הראשונה שתבצע טיסה מסלולית, ביחד עם הבוסטר מס' 4 (BN4). מאסק מעריך שהעלייה למסלול תתבצע בקלות יחסית, אך החזרה במהירות פי 35 ממהירות הקול עם ההתלהטות באטמוספירה תלווה בכשלים רבים לפני ההצלחה.
הנחיתה הרכה של שני השלבים הוחלפה בלכידה של שתי זרועות הנקראות "צ'ופסטיקס" אשר יתפסו את שני השלבים בעודם באוויר. היתרון של זרועות אילו הוא שלא צריך בכלל רגלי נחיתה ואת כל המערכות התומכות בה, אשר מוסיפות משקל עלולות להיכשל ברגע האמת. השלב הראשון ינחת בעזרת מייצבים כמו של הפלקון 9 (רק יותר גדולים). הסטארשיפ תבצע את תמרון הנחיתה האופייני לה, אבל במקום לנחות נחיתה רכה ליד השלב הראשון שכבר מחכה לה, היא תיתפס על ידי שתי זרועות ה"צופסטיקס" ותונח ישר על השלב הראשון.
בתחילת אוגוסט 2021 הורכבה סטארשיפ בפעם הראשונה על גבי Super Heavy ויצרה את הטיל הגדול ביותר שאי פעם נבנה. מטרת ההרכבה של שני השלבים הייתה הוכחת יכולת, לא התבצעו שום מבחנים. מכיוון ששום דבר לא היה עדיין מוכן, סטארשיפ מס' 20 הורדה לקרקע לאחר שעה אחת.
שתי הזרועות נבחנו בפעם הראשונה בינואר 2022 כשעלו מתחתית מגדל השיגור לראשו כשלא נסעו עליהם כלום. שבוע מאוחר יותר הוצמדו להן בלונים מלאים מים. מטרת הבדיקה הזאת הייתה לראות האם הזרועות מסוגלות להעלות משקל לגובה רב ובצורה יעילה. בתחילת פברואר של אותה שנה, הזרועות העלו את סטארשיפ מעל Super Heavy. זאת הייתה הפעם השנייה שסטארשיפ הורכבה במלואה. הפעם, שני השלבים היו אחד על השני מספר ימים וביצעו מספר ניסויים. באמצע מרץ 2022 הורכבה הסטארשיפ במלואה בפעם השלישית. בפעם הזאת בוצעו מספר ניסויים אשר בחנו את השלב הראשון שבמהלכם הוכנסו לתוכו גזים קרים במצב נוזלי.
ב-23 במרץ 2022 אילון מאסק הודיע שסטארשיפ מס' 20 ובוסטר מס' 4 שהיו אמורים להיות הראשונים אשר יבצעו טיסה מסלולית, לא יטוסו בכלל. את מקומם של שני השלבים יחליפו בוסטר מס' 7 (BN7) וסטארשיפ מס' 24 (SN24). להחלטה הזאת מספר סיבות, אבל העיקרית שבהן היא מנועי הראפטור. כל טיסות הניסוי והדלקות הסטטיות של כל חלליות סטארשיפ נעשו על ידי מנועי הראפטור בגרסתם הראשונה (v1). הגרסה השנייה (v2) היא פשוטה יותר, עמידה יותר, מפיקה יותר דחף ואמינה יותר. על SN20 ו-BN4 מותקנים 35 מנועי ראפטור בסך הכל. כל אחד מהם הוא מהגרסה הראשונה החלשה יותר. B7 הוא הבוסטר הראשון אשר הותקנו עליו 33 מנועים במקום 29, כולם מנועי ראפטור v2 אשר מייצרים הרבה יותר כוח עבור הסטארשיפ שלמעלה. גם ב-S24 המנועים יהיו מנועים v2, ועיצוב האף שלה יהיה שונה. מסיבות אלה, הוחלט להוציא את BN4 ואת סטארשיפ מס' 20 מאזור אתר השיגור. ב-24 במרץ, הורד BN4 מאתר השיגור.
בפברואר לאחר הרכבת החללית (SN20) על גבי מאיץ (BN4), אילון מאסק הציג את פיתוח סטארשיפ בסטארבייס. הוא הבהיר הרבה מהמידע שסופק בעבר. מאוחר יותר ביוני 2022, מינהל התעופה האמרקאי קבע שסטארבייס עדיין אינו יכול לשמש כאתר שיגור עד שהחברה תטפל בבעיות המתוארות.
בפברואר 2023 SpaceX קיבלה רישיון שיגור עבור בוקה צ'יקה החברה הסבירה את המסלול המתוכנן בדו"ח שנשלח לרשות התקשורת הפדרלית.
שיגור הסטארשיפ והתרסקותה
ב-20 באפריל 2023 שוגרה החללית סטארשיפ לניסוי ראשון בחלל. החללית התרוממה לגובה של 39 קילומטרים לאחר שעברה בהצלחה את הנקודה של הלחץ האטמוספרי הגדול ביותר (MaxQ). אולם נכשל הניסיון לבצע ניתוק בין השלבים, הטיל נכנס לסחרור ומערכת סיום הטיסה הופעלה ארבע דקות לאחר ההמראה. שרידי הטיל והחללית צנחו לים. השיגור, שלא השתמש במתקנים המקובלים באתרי שיגור טילים (כמו "מסיט להבה" (flame diverter), ו"מערכת הצפה" (deluge system)), גרם לנזק רציני לבסיס כן השיגור, ולנזקים למתקנים בסביבה (מגדל השיגור ומיכלי הדלק הסמוכים). ה-FAA פתח בחקירה (כמקובל בכל כישלון של טיל) והשעה את רישיון השיגור עד לקבלת התוצאות.
שימושים מיועדים
הסטארשיפ מיועד להיות המשגר העיקרי של Spacex ובסופו של דבר להחליף את צי המשגרים והחלליות בחברה הכולל את הפאלקון 9, פאלקון כבד והדרגון 2. הסטארשיפ יהיה מסוגל לבצע מגוון רחב של משימות כגון:
המטומטרה
המטומטרה או המומטרה (באנגלית: Hematometra) היא מצב רפואי בו מצטבר דם בחלל הרחם. המטומטרה בדרך כלל נגרמת מחסימה של הרחם על ידי קרום הבתולים או על ידי מחיצה רוחבית בנרתיק.
סימנים וסימפטומים
המטומטרה בדרך כלל מופיעה ככאב באזור אמצע האגן או הבטן התחתונה, הכאב הוא כאב מחזורי של התכווצות הרחם. אשה הסובלת מהמטומטרה עשויה גם לדווח על השתנה תדירה או אצירת שתן. נשים לפני גיל המעבר הסובלות מהמטומטרה לעיתים קרובות יחוו דימום חריג מהנרתיק, כולל כאבי מחזור או אמנוריאה (חוסר וסת), בעוד נשים לאחר גיל המעבר נוטות יותר להיות א-תסמיניות. בשל הצטברות של דם ברחם, מטופלות עלולות לסבול מלחץ דם נמוך או תגובה ואזו-ואגאלית. במישוש הרחם ניתן לחוש שהוא מוגדל ונוקשה.
פתופיזיולוגיה
המטומטרה מתפתחת כאשר הרחם מתמלא בדם ומתנפח. זה קורה כתוצאה מחסימה או חוסר התפתחות של מערכת הרבייה התחתונה—הרחם, צוואר הרחם או הנרתיק—שאמורים לספק מוצא לדם הווסת. הסיבה העיקרית להתפתחות המטומטרה היא מומים מולדים, הכוללים קרום בתולים חסום, מחיצה רוחבית בנרתיק או גדילה לא תקינה של הנרתיק. סיבות אחרות הן נרכשות, כגון היצרות של צוואר הרחם, הדבקויות תוך רחמיות, סרטן רירית הרחם או סרטן צוואר הרחם. בנוסף, המטומטרה עלולה להתפתח כסיבוך של ניתוח הרחם או צוואר הרחם, כגון אבלציה של רירית הרחם, שם רקמה של צלקת ברירית עלולה לחסום אזורים של בלוטות וכתוצאה מכך נגרמת הצטברות דם בתוך חלל הרחם. בנוסף, היא עלולה להתפתח גם לאחר הפלה, או לידה, וכן לאחר "ברית" לנשים (כריתת הדגדגן).
טיפול
הטיפול בדרך כלל מתחיל בהרחבה כירורגית של צוואר הרחם כדי לנקז את הדם. שאר הטיפול ממוקד בפתרון הגורם הבסיסי להמטומטרה; לדוגמה, אם מדובר בחסימה על ידי קרום הבתולים, או חסימה של מחיצה רוחבית בנרתיק, יתבצע ביתוק של קרום הבתולים או המחיצה. במקרים מסובכים יותר, כדוגמת סיבוך במהלך ניתוח, ייתכן שתידרש היסטרוסקופיה לפתיחת הידבקויות שהתפתחו. אם הסיבה של המטומטרה אינה ברורה, ויש חשש לגידול סרטני, ניתן לקחת ביופסיה של רירית הרחם לשלילת גידול סרטני. מקובל בכל מקרה לתת אנטיביוטיקה למניעת זיהום.
אישטנמזיה
כמו יישובים רבים באירופה גם באישטנמזיה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 2,015 תושבים ובשנת 2021 רק 1,416 תושבים.
האזור מיושב מסביבות תקופת הברונזה, והוא מוזכר לראשונה בכתבים משנת 1311.
יהודי אישטנמזיה
יהודים חיו באישטנמזיה במאה ה-18 ובמאה ה-19 החל משנת 1885 הייתה הקהילה כפופה לקהילת יהודי פטרוואשארה. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
מזל מאזניים
מזל מאזניים הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל מאזניים" הוא מי שנולד בין 23 בספטמבר לבין 23 באוקטובר. במסורת היהודית מאזניים הוא מזלו של חודש תשרי. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל מאזניים לחודש אלול. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה השמש ממוקמת באזור כוכבי השמיים של מזל מאזניים האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קבוצת הכוכבים מאזניים לבין אזור השמיים של מזל מאזניים בגלל נקיפת ציר כדור הארץ.
המאזניים במיתולוגיה
היות שמזל מאזניים הוא חדש יחסית, ישנה התייחסות אליו רק במיתולוגיה היוונית המאוחרת. נאמר כי אלת המאזניים היא אלת הצדק אסטראה.
שיוך אסטרולוגי
מזל מאזניים הוא אחד משלושת מזלות יסוד האוויר, יחד עם מזל תאומים ומזל דלי. הוא משתייך לקבוצת המזלות הקרדינליים, יחד עם מזל טלה, מזל סרטן ומזל גדי. הכוכב השליט של מזל מאזניים הוא נוגה (ונוס). המזלות המתאימים למזל מאזניים הם מזל דלי, מזל תאומים, מזל אריה, מזל קשת ומזל טלה שזהו המזל המשלים למזל זה.
Often
Often הוא סינגל של הזמר-יוצר הקנדי דה ויקנד, מתוך אלבום האולפן השני שלו, Beauty Behind the Madness. השיר יצא לאור ב-31 ביולי 2014, על ידי חברות התקליטים XO וריפבליק רקורדס, כסינגל המוביל מתוך האלבום. השיר הגיע בשיאו למקום ה-59 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום ה-69 במצעד הקנדה הוט 100. השיר מסמפל את השיר "Ben Sana Vurgunum" של הזמרת הטורקית נוכט דורו.
פרסים ודירוגים
השיר זכה בשני פרסים בטקס פרסי הווידאו קליפים של Much לשנת 2015, "קליפ השנה" ו"הבימוי הטוב ביותר".
הצלחה מסחרית
בארצות הברית, "Often" הגיע לראשונה למקום ה-97 במצעד הבילבורד הוט 100, בשבוע של 1 בנובמבר 2014. בשבוע של 7 בפברואר 2015, הגיע השיר למקום ה-59. השיר צעד סך הכל 20 שבועות במצעד. ב-7 בדצמבר 2016 הוענק לסינגל תואר הפלטינה המשולשת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על יחידות משולבות של מכירות והזרמת מדיה שווי ערך של למעלה משלושה מיליון.
בקנדה, השיר הגיע למקום ה-95 במצעד הקנדה הוט 100 בשבוע הראשון בנובמבר 2014. בשבוע של 28 בפברואר 2015, הגיע בשיאו למקום ה-69 במצעד. השיר בילה בסך הכל 20 שבועות במצעד. הסינגל זכה בתואר הזהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי על מכירות של למעלה מ-40,000 עותקים במדינה.
וידאו קליפ
וידאו קליפ עבור "Often" יצא לאור ב-21 באוגוסט 2014.
רמיקס
הרמיקס הרשמי של השיר מכיל בתים נוספים של ריק רוס וסקולבוי קיו.
ג'ו ג'ונס
ג'ונתן דייוויד סמואל ג'ונס, ידוע כג'ו ג'ונס (באנגלית: Jo Jones; 7 באוקטובר 1911 - 3 בספטמבר 1985) היה מתופף ג'אז אמריקאי שהשפיע רבות על צורת הנגינה בתופים ועל הג'אז בכלל. נחשב לאחד מגדולי המתופפים בכל הזמנים.
חייו
ג'ונס נולד בשיקגו, ובצעירותו עבר עם משפחתו לאלבמה שם למד לנגן על מספר כלים, כולל סקסופון, פסנתר ותופים. הוא עבר בין הרכבים בשנות העשרים המאוחרות ובראשית שנות השלושים עד שהשתקע בביג בנד של קאונט בייסי בשנת 1933.
הוא המשיך עם בייסי עד 1948 אז החל לפתח קריירה כמוביל. סגנונו היה מהמשפיעים ביותר בתקופת הסווינג, אך כמו רבים מנגני הסווינג ג'ונס התקשה במעבר למוזיקת הבי בופ.
כינויו בערוב חייו היה "פאפא" ג'ונס (Papa Jones). ב-3 בספטמבר 1985 נפטר ג'ונס בשנתו ה-74.
סגנונו והשפעתו
סגנונו של ג'ונס היה ייחודי ומהפכני. בין השאר הוא העביר את שמירת הקצב מתוף הבס למצילת הרייד, ועשה שימוש שונה בהיי האט. רבים רואים אותו אחראי לשימוש במברשות בנגינה.
ג'ונס השפיע מאוד על מתופפים רבים. בין המתופפים שציינו אותו כהשפעה משמעותית ניתן למנות את מקס רואץ', באדי ריץ' וקני קלארק.
קבלה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שיאנפנג, קיסר סין
הקיסר שיאנפנג (17 ביולי 1830 – 22 באוגוסט 1861), או בשם הארמון שלו הקיסר ווזונג של צ'ינג, שמו המולד יזהו (奕詝), היה הקיסר התשיעי של שושלת צ'ינג, אשר שלט בסין משנת 1850 עד לפטירתו בשנת 1861. שלטונו של הקיסר שיאנפנג עבר מספר מרידות ומלחמות קשות שפגעו מאוד באימפריה, כולל מרד טאיפינג, מרד ניאן ומלחמת האופיום השנייה (מלחמת החץ). שלטונו ושלטון אביו היו נקודת המפנה של סין ותחילתה של נפילת השושלת ו"מאה שנות ההשפלה".
משפחה וצעירותו
יזהו נולד בשנת 1831 בארמון הקיץ הקיסרי הישן, שמונה קילומטרים צפונית-מערבית לבייג'ינג. הוא היה בן שבט המנצ'ו אייסין גיורו, והיה בנו הרביעי של קיסר דאוגואנג. אמו הייתה קוואן הקיסרית הגדולה, משבט בני המנצ'ו ניוהורו, שהפכה למעשה לקיסרית רק בשנת 1834, והיא ידועה משם והלאה כקיסרית שיאוקוונצ'נג. היה ידוע כי יזהו היה בעל יכולת בספרות ובמינהל מכבר גיל צעיר, יכולותיו, אשר עלו על אלה של מרבית אחיו, הרשימו את אביו, ולכן למרות היותו בן רביעי החליט אביו למנות אותו ליורשו.
שלטונו המוקדם
יזהו ירש את כס המלוכה בגיל 19, עם מות אביו בשנת 1850, והיה קיסר צעיר יחסית. הוא ירש שושלת שהתמודדה לא רק עם אתגרים פנימיים אלא גם חיצוניים. כותרת שלטונו של יזהו, שיאנפנג, שפירושה "שגשוג אוניברסלי", לא שיקפה את המצב בקיסרות. בשנת 1850 החלה הראשונה מתוך סדרת מרידות פופולריות, שכמעט והרסו את שושלת צ'ינג. מרד טאיפינג החל בדצמבר 1850, כאשר הונג שיצ'יואן, מנהיג האקה של כת נוצרית סינקרטית, ניצח כוחות מקומיים שנשלחו לפיזור חסידיו. הונג הכריז על הקמת הממלכה השמיימית טאיפינג, והמרד התפשט למספר מחוזות במהירות מדהימה. בשנה שלאחר מכן החל מרד ניאן בצפון סין. בניגוד למורדי טאיפינג שהושפעו מהנוצרים, לתנועת ניאן לא הייתה תוכנית פוליטית ברורה, אך הם הפכו לאיום רציני על בירת צ'ינג, בייג'ינג, עם הניידות של צבאותיהם הפרוסים. הכוחות הקיסריים בצ'ינג ספגו תבוסות חוזרות ונשנות בידי שתי תנועות המורדים.
מרידות ומלחמות
בשנת 1853, המורדים בטאיפינג כבשו את נאנג'ינג ולמשך זמן מה נראה היה שבייג'ינג תיפול בהמשך; אך המשלחת הצפונית בטאיפינג הובסה והמצב התייצב. הקיסר שיאנפנג שיגר כמה כוחות גנרלים בולטים, כמו זנג גופאן והגנרל המונגולי סנג 'רינצ'ן, כדי לדכא את המרידות, אך הם רק זכו להצלחה מוגבלת. המרד הגדול ביותר של אנשי מיאו נגד השלטון הסיני בהיסטוריה החל בשנת 1854, והחריב את האזור עד שדוכא לבסוף בשנת 1873. בשנת 1856סוכל ניסיון להשיב את נאנג'ינג ומרד פנתאי פרץ ביונאן. בינתיים, אירוע קל ראשוני בחופים עורר את מלחמת האופיום השנייה. כוחות אנגלו-צרפתים, לאחר שהציתו כמה קרבות (הם לא ניצחו בכולם) בחוף שליד טיינג'ין, ניסו לנהל "משא ומתן" עם ממשלת צ'ינג. קיסר שיאנפנג האמין בעליונותו הסינית ולא הסכים לדרישות הקולוניאליות. הוא העניק לנסיך גונג סמכות לנהל משא ומתן מספר פעמים, אולם היחסים הידרדרו לחלוטין כאשר דיפלומט בריטי, סר הארי פארקס, נעצר במהלך המשא ומתן ב-18 בספטמבר. הפלישה האנגלו-צרפתית התנגשה בפרשים המונגולים של סנג 'רינצ'ן ב-18 בספטמבר בסמוך לז'נג'יואן לפני שהמשיכה לעבר פרברי בייג'ינג לקרב מכריע במחוז טונגז'ו, בייג'ינג. ב-21 בספטמבר, בקרב על פליקאו, הושמדו כליל 10,000 אנשי צבאו של סנג 'רינצ'ן, כולל פרשי העלית המונגולים שלו, לאחר כמה התנגשויות חזיתיות מול כוח האש המרוכז של הכוחות האנגלו-צרפתים, שנכנסו לבייג'ינג ב־6 באוקטובר.
ב-18 באוקטובר 1860 המשיכו הכוחות הבריטים והצרפתים לבזוז ולשרוף את ארמון הקיץ הישן ואת ארמון הקיץ החדש. לאחר שנודע לו על חדשות אלה, הידרדרה בריאותו של הקיסר שיאנפנג במהירות. במהלך שלטונו איבדה סין חלק ממנצ'וריה לאימפריה הרוסית. בשנת 1858, על פי הסכם אייגון, השטח בין הרי סטנובוי לנהר אמור הוענק לרוסיה, ובשנת 1860, על פי הסכם בייג'ינג, גם האזור שממזרח לנהר אוסורי. לאחר אותה אמנה, הקימו הרוסים את העיר ולדיווסטוק באזור שסיפחו. במהלך המשא ומתן עם המעצמות האירופיות ברח הקיסר שיאנפנג ופמלייתו הקיסרית למחוז ג'הול בתואנה של עריכת משלחת הציד הקיסרית השנתית. כשמצבו הבריאותי החמיר, הידרדרה גם יכולתו של הקיסר לשלוט, ואידאולוגיות מתחרות הביאו להיווצרותם של שני פלגים נבדלים - האחד בראשותו של הגורם הבכיר סושון והנסיכים זייאיואן ודואנהואה, והשני בראשות אשת הקיסרות, שנתמכה על ידי הגנרל רונגלו והבריננים של שבט יהא נארה.
מותו
קיסר סין שיאנפנג נפטר ב-22 באוגוסט 1861 באתר הנופש צ'נגדה, 230 ק"מ צפונית-מזרחית לבייג'ינג. ממשיך דרכו היה בנו בן השש שנשאר בחיים, זאיצ'ון. יום לפני מותו זימן קיסר שיאנפנג את שושון ותומכיו למיטתו ומסר להם צו אימפריאלי שהכתיב את מבנה הכוח במהלך שלטונו של בנו הצעיר עד לבגרותו. ההוראה מינתה שמונה גברים - זייאיואן, דואנאהו, ג'ינג'שו, סושון, מוין, קואנגיואן, דו האן וג'יאו יויינג - כמועצת עוצרי שלטון של שמונה חברים כדי לסייע לזייצ'ון, שלימים הוחתם כקיסר טונגזי. שיאנפנג נתן לשמונת הגברים את תפקיד עוצרי השלטון, אך על החלטותיהם היה צורך לקבל את אישורם של אשתו האצילית והקיסרית השותפה ג'ן. על פי המסורת, לאחר מותו של קיסר היו נציגי השלטון אמורים ללוות את גופתו לבירה. הקיסרית האצילית והקיסרית השותפה ג'ן, שהיו ידועות כעת בשמן הקיסרית האלמנה צה שי והקיסרית האלמנה שיאן, הקדימו לנסוע לבייג'ינג ותכננו הפיכה עם הנסיך גונג, שהדיח את שמונת העוצרים. לאחר מכן שלטה למעשה הקיסרית האלמנה צה שי בסין במשך 47 שנים כעוצרת הכס. הקיסר שיאנפנג הובא למנוחות בקברי צ'ינג המזרחיים, 125 ק"מ 75 מזרחית לבייג'ינג, במתחם המאוזוליאום של דינג (定; מואר "שקטה").
עונת 2011/2012 בליגה האירופית
עונת בליגה האירופית הייתה העונה ה-41 בה מתקיים טורניר הכדורגל האירופאי השני בחשיבותו של אופ"א, והעונה השלישית שהתקיימה במתכונת הנוכחית.
גמר הליגה האירופית 2012 התקיים ב-9 במאי 2012 בארנה נציונאלה בבוקרשט, רומניה. במשחק גברה אתלטיקו מדריד הספרדית על בת ארצה, אתלטיק בילבאו, בתוצאה 0–3, וזכתה בתואר בפעם השנייה בתולדותיה.
האלופה המכהנת, פורטו, הודחה כבר בשלב הנוקאאוט הראשון על ידי מנצ'סטר סיטי.
ארבע קבוצות ישראליות לקחו חלק בטורניר, מתוכן שלוש קבוצות העפילו לשלב הבתים והודחו בסיומו:
לוח זמנים
כל ההגרלות התקיימו במשרדי אופ"א בניון, שווייץ, למעט אם נאמר אחרת
שלב המוקדמות הראשון
ההגרלה נערכה ב-20 ביוני 2011. הסיבוב הראשון נערך ב-30 ביוני, והסיבוב השני נערך ב-7 ביולי 2011.
שלב המוקדמות השני
הסיבוב הראשון נערך ב-14 ביולי, והסיבוב השני נערך ב-21 ביולי 2011.
שלב המוקדמות השלישי
ההגרלה נערכה ב-15 ביולי 2011. הסיבוב הראשון נערך ב-26 וב-28 ביולי, והסיבוב השני נערך ב-4 באוגוסט 2011.
שלב הפלייאוף
ההגרלה נערכה ב-5 באוגוסט 2011. הסיבוב הראשון נערך ב-18 באוגוסט והסיבוב השני נערך ב-25 באוגוסט 2011.
שלב הבתים
הגרלת שלב הבתים נערכה במונקו ב-26 באוגוסט 2011. 48 קבוצות חולקו ל-4 דרגים, לפי מיקומם בדירוג אופ"א לקבוצות. הקבוצות הוגרלו ל-12 בתים כאשר בכל בית 4 קבוצות, אחת מכל דרג, כאשר שתי קבוצות מאותה מדינה לא יכולות לשחק באותו בית. בכל בית נפגשו הקבוצות פעמיים (בית וחוץ).
24 מדינות זכו לייצוג בשלב הבתים של המפעל, כאשר אנגליה שלחה את מספר הנציגות הגבוה ביותר, ארבע בסך הכול.
32 האחרונות
לשלב 32 האחרונות מגיעות שתי הקבוצות הראשונות מכל בית (בסך הכול 24 קבוצות), אליהן מצטרפות שמונה הקבוצות שסיימו במקום השלישי בביתן בשלב הבתים של ליגת האלופות.
32 הקבוצות שהעפילו לשלב זה יחולקו לשני דרגים על פי ניקוד של קבוצות מדורגות (12 הקבוצות שסיימו במקום הראשון משלב הבתים וארבע הקבוצות הטובות מהמקום שלישי בליגת האלופות) ולא מדורגות (12 הקבוצות שסיימו במקום השני משלב הבתים וארבע הקבוצות הנוספות מהמקום השלישי בליגת האלופות). הקבוצות המדורגות בהגרלה אירחו את משחק הגומלין. קבוצות שנפגשו בשלב הבתים, או קבוצות מאותה המדינה, לא יכולות להיפגש ביניהן בשלב זה.
הגרלת הסיבוב נערכה ב-16 בדצמבר 2011. הסיבוב הראשון נערך ב-14 וב-16 בפברואר, והסיבוב השני ב-22 וב-23 בפברואר 2012.
שמינית הגמר
הסיבוב הראשון נערך ב-8 במרץ, והסיבוב השני ב-15 במרץ 2012.
רבע הגמר
הסיבוב הראשון נערך ב-29 במרץ, הסיבוב השני ב-5 באפריל 2012.
חצי הגמר
הסיבוב הראשון נערך ב-19 באפריל, והסיבוב שני נערך ב-26 באפריל 2012.
גמר
משחק הגמר נערך ב-9 במאי 2012 בארנה נציונאלה, בוקרשט, רומניה.
אוניברסיטת אקס-מרסיי
אוניברסיטת אקס-מרסיי (צרפתית: Université d'Aix-Marseille) היא אוניברסיטה צרפתית שהוקמה ב-1 בינואר 2012 מאיחוד של שלוש אוניברסיטאות במחוז פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: אוניברסיטת פרובאנס, אוניברסיטת הים התיכון ואוניברסיטת פול סזאן. לאחר האיחוד זוהי האוניברסיטה בעלת מספר התלמידים הרב ביותר בצרפת.
לאוניברסיטה חמישה קמפוסים, שנמצאים בערים מרסיי ואקס-אן-פרובאנס. מושב הנשיאות ממוקם בהיכל פארו (Palais du Pharo) שבמרסיי.
היסטוריה
ההיסטוריה של האוניברסיטה מתחילה באוניברסיטת אקס שנוסדה בשנת 1409 על ידי לואי השני מאנז'ו דוכס פרובאנס. האוניברסיטה הפסיקה לפעול בשנת 1793 וחזרה לפעול לאחר המהפכה הצרפתית בשנת 1806. בשנת 1896 האוניברסיטה נפתחה מחדש בשם אוניברסיטת אקס-מרסיי. לאחר אירועים מאי 1968 התפצלה האוניברסיטה לשתי אוניברסיטאות ובשנת 1973 לשלוש אוניברסיטאות. בשנת 2007 החל תהליך איחוד האוניברסיטאות, תהליך שהסתיים בתחילת שנת 2012.
מבנה
בחמשת הקמפוסים קיימים חמישה תחומים אקדמיים:
על חמשת התחומים האלה נוספים שלושה בתי ספר גבוהים לטכנולוגיה ומכון להכשרת מורים.
Statements
"Statements" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת השוודית לורן. הוא יצא לאור ב-26 בפברואר 2017, על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. הוא נכתב על ידי לורן, סאנתון הרד, ג'ו דב ולינאה דב. בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-10.8 מיליון השמעות. לשיר הופק קליפ מילים רשמי, שהועלה ב-4 במרץ לערוץ היוטיוב הרשמי. נכון ליוני 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-1.7 מיליון צפיות.
ב-30 בנובמבר אותה שנה חשפה SVT כי לורן עתידה להשתתף במלודיפסטיבלן 2017 עם השיר על הזכות לייצג פעם נוספת את שוודיה באירוויזיון 2017. ב-25 בפברואר עלתה לשלב גלגל ההצלה, אך בסופו הודחה מהתחרות.
ג'לו
ג'לו (לפי ההיגוי הרומני; בלטינית Gelou גלואו, ברומנית: Gelu או Gelou, בהונגרית "גיאלו" או "גיילו" - Gyalú, או Gyeló; המאה ה-10) היה מנהיג רומני ("ולאכי") בטרנסילבניה (קרויה גם terra Ultrasilvana), המוזכר בכרוניקת "גסטה הונגרורום" (Gesta Hungarorum, "מעשי ההונגרים") של הכרוניקון ההונגרי האלמוני "אנונימוס", כמתנגד לכיבוש חבל ארץ זה על ידי ההונגרים בהנהגתו של טוהוטום (Tuhutum; ידוע גם כטֶהֶטֶם Töhötöm או טֵטֵן Tétény).
ג'לו בכרוניקה של אנונימוס
הקטע על כיבוש ארצו של ג'לואו על ידי ההונגרים מדווח במילים אלה (בתרגום חופשי):
הכרוניקון ההונגרי קורא לו "ג'לואו, ולאך אחד" (Gelou quidam blachus), ומציין כי שלט בארץ מאוכלסת בוולאכים (רומנים) ובסלבים (blasii et sclaui). לפי הכרוניקה יוצא כי ג'לו הנהיג ישות מדינית עם אוכלוסייה רומנית-סלבית. ישות זו השתרעה ככל הנראה באגני הנהרות סומשול מיק (הסומש הקטן) והאלמש, עד ל"פוארטה מֶסֶשולוי". היו בחבל ארץ זה מכרות זהב ומלח אך תושביו היו עניים וחמושים בקשתות וחצים בלבד. לדברי הכרוניקה כוחם נחלש עקב התקפות של הקומנים והפצ'נגים. ג'לו עצמו נהרג עת ניסה להימלט למבצרו שעל הנהר סומש. מיקום מבצר זה אינו ידוע. יכול היה להיות איפשהו באזור קלוז': או באזור ג'ילאו (Gilǎu), ישוב ששמו מזכיר את זה של המנהיג, או בקלוז' או בקלוז'-מנשטור (Cluj-Mǎnǎştur), מקום שנקרא מאוחר יותר קלוואריה (Calvaria). אחרי נפילתו של ג'לו על יד נחל קפוס (ככל הנראה Căpuş) ביישוב Esculeu (אולי Aşchileu), ראשי הרומנים חתמו על הסכם עם המנהיג ההונגרי המנצח טוהוטום.
המחלוקת סביב דמותו
אזכורו של ג'לו ושל עוד כמה מנהיגים ולאכים או בלשון המקור "בלאסים" בכרוניקה של הסופר האלמוני של מלך הונגריה, הקרויה "גסטה הונגרורום", הפך לסלע מחלוקת בין היסטוריונים רומנים והונגרים. היסטוריונים רומנים הסתמכו בסיפור בכרוניקה על מנת לאשש את הטענות שעוד לפני פלישת ההונגרים לטרנסילבניה הייתה קיימת בחבל ארץ זה אוכלוסייה רומנית משמעותית. היסטוריונים הונגרים השוללים את הטענה הרומנית ותומכים בראשוניות ההונגרים באזור לעומת הרומנים (שלדעתם באו מאוחר יותר מדרום), גורסים שאולי הכרוניקון לא היה הונגרי, חי כמאתיים שנים מאוחר יותר, הושפע מהמציאות בת זמנו ובדה חלק מהדמויות והאירועים. לדבריהם, פרט ל"גסטה הונגרורום" אין אזכור של המנהיג הרומני ג'לו באף מסמך או מקור אחר. כמו כן לדעתם הנרטיב של אנונימוס בא להסביר שמות מקומות (טופונימים) שונים ולכן דיבר על גיבורים ששמם דומה לשמות גאוגרפיים (למשל זובור, Zobor). נקודה נוספת שמביאים לחובת אנונימוס היא אי-אזכור מנהיגים חשובים אחרים מהתקופה - כמו סבאטופלוק, מלך מורביה הגדולה, והצאר סימאון הראשון מבולגריה.
יוסיף קובזון
יוסיף דווידוביץ' קובזון (ברוסית Иосиф Давыдович Кобзон; 11 בספטמבר 1937 — 30 באוגוסט 2018) היה זמר אסטרדה יהודי רוסי, פוליטיקאי ודמות ציבורית. תואר כ"קול הרשמי של ברית המועצות". בשנת 1987 הוענק לו תואר אמן העם של ברית המועצות, ובשנת 2016 תואר גיבור העמל של הפדרציה הרוסית, חתן פרס ברית המועצות (1984).
חבר הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית של הכינוסים (VII-II). יו"ר ועדת התרבות של הדומה הממלכתית (2011-2003), סגן ראשון ליו"ר ועדת התרבות (2018-2012), חבר במפלגת רוסיה המאוחדת (2018-2007). אזרח כבוד של 28 ערים.
קורות חיים
קובזון נולד בעיר המכרות צ'אסיב יאר באוקראינה. במהלך מלחמת העולם השנייה אביו התגייס לצבא, נפצע ושוחרר - למרות זאת הוא לא חזר למשפחה והתחתן שנית. לאחר מספר שנים, גם אימו של קובזון התחתנה. כילד הפגין כישרון יוצא דופן לשירה, זכה בתחרויות שירה רבות, והופיע פעמיים בפני יוסיף סטלין. הוא למד גאולוגיה וכריה בבית ספר טכני, אולם בעקבות קשרים שיצר עם מוזיקאים בצבא האדום ב-1956, החליט קובזון לעסוק במוזיקה. ב-1958 החל בקריירה המוזיקלית שלו במוסקבה, ובחר ללמוד במכון גנסין. ב-1962 הוא הקליט את אריך הנגן הראשון שלו. ב-1964 דרך כוכבו בפסטיבל הזמר הבינלאומי בסופוט שבפולין. הפופולריות שלו עלתה במהירות, ועקב הביקוש הרב, הוא ערך שניים עד שלושה קונצרטים ביום.
בתקופת כהונתו של ליאוניד ברז'נייב, השתתף קובזון ברוב הקונצרטים הרשמיים, וב-1987 זכה בתואר הכבוד "אמן העם של ברית המועצות". ב-1983 קובזון סולק משורות המפלגה הקומוניסטית בשל תמיכתו בישראל, וגונה משום ששר שירים יהודים בהופעתו. יחד עם זאת, שנה לאחר מכן הוא זכה בפרס ברית המועצות.
קובזון נישא שלוש פעמים: ב-1965 לזמרת ורוניקה קרוגלובה, ב-1969 ללודמילה גורצ'נקו, אחת השחקניות המפורסמות ביותר בקולנוע הסובייטי, וב-1971 הוא נשא את אשתו הנוכחית נינל דריזינה. לבני הזוג שני ילדים.
מבחינת הקריירה שלו וסגנון שירתו, רואים בו רבים את התשובה הרוסית לפרנק סינטרה. שיריו הידועים ביותר הם "רגעים" (Мгновения), "איפשהו רחוק" (Где-то далеко) מתוך סדרת הטלוויזיה הסובייטית המפורסמת שבעה עשר רגעים של אביב (1973).
קובזון הופיע בקונצרטים ברוב ערי ברית המועצות, וכנציג ברית המועצות ערך מסעות הופעה בארצות הברית, דרום-אמריקה, אפריקה, אירופה, וישראל. במהלך הקריירה הארוכה שלו חלק את הבימה עם גדולי הזמרים והשחקנים בעולם, בהם לייזה מינלי וחוליו איגלסיאס.
ב-1986 היה האמן הראשון שביקר והופיע בעיר צ'רנוביל כדי לרומם את רוחם של אנשי כוחות ההצלה באסון הכור. מאז הופיע קובזון באזורי אסון למיניהם, ובמוקדי קרבות כגון אפגניסטן במהלך המלחמה הסובייטית שם, ובצ'צ'ניה.
למרות שסיים באופן רשמי את קריירת הזמר הבינלאומית שלו ב-1997, הוא המשיך להופיע בפני קהלים ברחבי תבל, והוא נראה תדיר בטלוויזיה הרוסית.
ב-2007 הוגדר קובזון בספר השיאים הרוסי כאמן בעל הפרסים הרבים ביותר בהיסטוריה הרוסית.
פעילות הפוליטית והעסקית
מאז 1989 קובזון היה פעיל בפוליטיקה הרוסית. היה אחד מחברי הפרלמנט הידועים ביותר והאהודים ביותר, שנבחר פעם אחר פעם ברוב גורף. בשנים 2005-2007 שימש כראש ועדת התרבות של הדומה.
ב-2002 הוא סיכן את חייו כשהציל חמישה בני אדם במהלך משבר בני הערובה בתיאטרון "נורד אוסט" במוסקבה, עליו השתלטו טרוריסטים צ'צ'נים.
קובזון תמך במדיניות רוסיה בהקשר לאוקראינה לרבות סיפוח קרים. בעקבות כך הוא לא יכול היה לבקר יותר באוקראינה ובמדינות של הקהילה האירופית.
אי קבלת ויזה לארצות הברית
ב-1995 סירבה ארצות הברית להעניק לקובזון ויזת כניסה עקב חשדות לקשריו עם המאפיה הרוסית. זמן קצר לאחר מכן ניסה קובזון לתבוע את ממשלת ארצות הברית וטען שסמכות השירות הקונסולרי של ארצות הברית לשלול ויזות ללא מתן זכות למבקש לערער או לפנות לערכאה משפטית, מנוגד לעקרון הפרדת הרשויות, והוא פתח לניצול ושחיתות מצד זרועות הממשל. קובזון אף טען כי הסירוב היה מבוסס על שמועות בלבד ועל טענות מתוך חומר מזויף שנמסר לאמריקאים על ידי אנשי בוריס ילצין, במטרה לפגוע בשמו הטוב. בפרשה זו מעולם לא הציגו השלטונות האמריקאיים אישומים רשמיים או כל מידע אחר בעניין שלילת הוויזה. מלבד ארצות הברית, קובזון חופשי לבקר בכל מדינות העולם.
קובזון עצמו טען כי פרשת הוויזה אינה אלא תרגיל פוליטי.
מותו
קובזון היה חולה במשך שנים, בעיקר מאז 2002 כשאובחן אצלו ספסיס. ב-2005 אובחן אצלו סרטן.
בסוף יולי 2018 אושפז בעקבות סיבוכי מחלה וב-30 באוגוסט 2018 הלך לעולמו פחות משבועיים לפני יום הולדתו ה-81.
אליוט גולד
אליוט גולד (באנגלית: Elliott Gould; נולד ב-29 באוגוסט 1938), הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון יהודי-אמריקאי, שהתפרסם במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, לאחר שכיכב במספר סרטי קולנוע מצליחים. בעשורים שלאחר מכן הופיע בעיקר בתפקידי משנה בקולנוע ובטלוויזיה. היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
השנים הראשונות
גולד נולד בשם אליוט גולדשטיין בברוקלין, ניו יורק, נכדם של מהגרים יהודים ממזרח אירופה. אמו, לוסיל, מכרה פרחים מלאכותיים לחנויות, ואביו, ברנרד גולדשטיין, עבד בתחום הביגוד וההלבשה.
קריירה
גולד היה אחד משחקני הקולנוע האמריקאים הבולטים במחצית הראשונה של שנות השבעים. תפקידו המשמעותי הראשון בקולנוע היה בסרטו של פול מזורסקי "בוב וקרול וטד ואליס" (1969), לצדם של נטלי ווד, רוברט קאלפ ודיאן קנון. משחקו בסרט זיכה אותו במועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-1970 שיחק גולד באחד התפקידים הראשיים בסרטו של רוברט אלטמן "מ.א.ש". הסרט זכה להצלחה רבה, הפך עם השנים לסרט פולחן, והוליד בעקבותיו סדרת טלוויזיה מצליחה בעלת אותו שם. גולד גילם בסרט את דמותו של "טראפר ג'ון" מקנטייר, ועל תפקיד זה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א. גולד המשיך לשתף פעולה עם אלטמן, והופיע בארבעה סרטים נוספים של הבמאי: "שלום לנצח" (1973) בו גילם את דמותו של הבלש פיליפ מרלו, "המהמרים" (1974), נאשוויל (1975) ו"השחקן" (1992) בו הופיע בתפקיד עצמו.
ב-1971 כיכב בסרט "המגע", סרטו דובר האנגלית הראשון של הבמאי אינגמר ברגמן. הסרט נחשב לאחד מסרטיו הפחות מוצלחים של ברגמן, שתיאר את גולד כשחקן שהיה קשה לעבוד איתו.
גולד הנחה את התוכנית "סאטרדיי נייט לייב" שש פעמים בין השנים 1980–1975.
הופיע במספר מחזות ומחזות זמר על במות ברודוויי ואוף ברודוויי, בהם "אירמה לה דוס", "I Can Get It for You Wholesale" (שם פגש את ברברה סטרייסנד, שהפכה לאחר מכן לאשתו הראשונה) ו"רציחות קטנות".
בתחילת שנות ה-80 חלה האטה בקריירה שלו, לאחר כמה סרטים בהם השתתף בסוף שנות השבעים, שזכו לביקורות שליליות ונכשלו מסחרית. בעשורים שלאחר מכן הופיע בעיקר בתפקידי משנה בקולנוע ובתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה. בשנים 1985–1984 כיכב בקומדיית המצבים "E/R" (לא סדרת הדרמה המצליחה בעלת אותו השם). הסדרה זכתה לרייטינג נמוך וירדה מהמרקע לאחר עונה אחת בלבד. הוא הופיע בתפקיד אורח בעשרים פרקים בסדרה המצליחה "חברים", בה גילם את דמותו של ג'ק גלר, אביהם של רוס ומוניקה גלר. בקולנוע, גולד זכה לשבחים מצד מבקרי הקולנוע על תפקידו כמאפיונר מזדקן בסרטו של וורן בייטי "באגסי" (1991). כמו כן הופיע בתפקיד משנה בסרט המוערך "אמריקה X" (1998), ובתפקיד רובן טישקוף בסדרת סרטיו של סטיבן סודרברג "אושן 11" (2001), "אושן 12" (2004) ו"אושן 13" (2007). בנוסף שיחק בסדרה לאס ווגאס כרמאי במשחקי פוקר.
הוא גם תרם את קולו לדיבוב מספר סדרות אנימציה, המפורסמת שבהן היא הסדרה זוכת פרס אמי של ערוץ דיסני "קים פוסיבול".
בשנים האחרונות הוא מכהן במועצת המנהלים של גילדת שחקני המסך.
באוקטובר 2009 ביקר בישראל, כאורח כבוד של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה, שם שימש כיו"ר חבר השופטים בתחרות הקולנוע הישראלי העלילתי, וכן הוענק לו פרס הפסטיבל על מצוינות בקולנוע. בנוסף, נערכה לכבודו רטרוספקטיבה, בשם "שנות השבעים של גולד", במסגרתה הוקרנו מספר סרטים בהם השתתף.
הופיע כשחקן אורח בפרק החמישי של העונה הראשונה בסדרה 'שיטת קומינסקי' אשר הועלתה לשידור ב-16 בנובמבר 2018 בנטפליקס.
חייו האישיים
גולד היה נשוי שלוש פעמים, פעמיים מהן לאותה אישה: בשנים 1971–1963 היה נשוי לברברה סטרייסנד, ונולד להם ילד אחד, השחקן ג'ייסון גולד. בשנים 1976–1973 היה נשוי לג'ניפר בוגרט, ונולדו להם שני ילדים, בן ובת. השניים נישאו שוב ב-1979, אך נפרדו ב-1989.
גולד מצהיר על עצמו כבעל "זהות יהודית עמוקה מאוד".
אליפות אירופה בכדורסל 1953
אליפות אירופה בכדורסל 1953 הידועה גם בשם יורובאסקט 1953 היא האליפות השמינית שנערכה על ידי פיב"א אירופה.
17 נבחרות השתתפו בטורניר.
הטורניר נערך במוסקבה,ברית המועצות, בעקבות זכייתה באליפות אירופה בכדורסל 1951.
הופעת הבכורה של ישראל הייתה מוצלחת ביותר. עם זאת, נבחרות ו סירבו לשחק מולה במהלך הטורניר ועל כן נענשו בהפסדים טכניים ובהרחקה מאליפויות עתידיות.