cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית נתיף
ממצאים ארכאולוגיים
בחפירות ארכאולוגיות שנערכו במקום בשנים 1933–1934 נמצאו פסיפסים, פסלים וצלמיות שזוהו לראשונה כקבוצה באתר זה. הקבוצה כונתה "צלמיות בית נטיף". צלמיות אלה מתאפיינות בעיצוב פנים סכמטי וחסר הבעה. כן נמצאו בורות מים. הממצאים מתוארכים למאה ה־3 עוד נתגלה כי הכפר היה עיר מחוז בתקופת בית שני, אשר הוחרבה על ידי אספסיאנוס, אז הוקם במקום היישוב הרומי בית לתפא.
מקום החפירות אבד, ונתגלה מחדש ב־2020.
No Angel
No Angel (בעברית: לא מלאכית) הוא אלבומה הרשמי הראשון של דיידו, לאחר אלבום הדמו Odds & Ends. האלבום יצא באופן רשמי ב-1 ביוני 1999 וכבר ב-2001 נרכש על ידי מיליוני מאזינים ברחבי העולם. נכון ל-2005, האלבום מכר יותר מ-21 מיליון עותקים ברחבי העולם.
כבר ב-1999 מכר האלבום בארצות הברית יותר ממיליון עותקים. בשנת 2000. האלבום יצא בגרסה שנייה בשנת 2001, וכלל גרסאות מיקס לשירים "Here with Me", "Hunter", "Thank You" ו-"Take My Hand". גרסת האלבום השני כללה גם את השיר "Christmas Day".
האלבום זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר הפך לנמכר ביותר בבריטניה בשנת 2001.
בישול האלבום
כמה משירי האלבום הוקלטו בגרסאות דמו שונות, שנים רבות לפני צאת האלבום. השיר "Take My Hand" הוקלט בשנת 1987 ועליו דיידו מספרת בהופעתה משנת 2005 בבריקסטון, אנגליה ששימש אותה ל"התחיל עם בנים". השיר הוקלט בפעם השנייה כ-"Believe" בשנת 1995 בגרסה שונה לחלוטין מן הגרסה האחרונה שהופיע ב-1999 כ-Take My Hand. גרסת Believe נכללה באלבום הדמו. השיר "Don't Think of Me" הוקלט בשנת 1995 ונכלל באלבום הדמו Odds & Ends תחת השם "Sweet Eyed Baby". השיר הופק מחדש עבור No Angel. השיר "My Life" הוקלט בשנת 1994 עבור פיית'לס.
בין השנים 1995–1999 דיידו נהגה לבחון את שיריה בפורום שנקרא "Ask dido" וכמו כן בהופעות קטנות בלונדון וכך יצא ששירים כגון "Afraid to sleep" ו-"Paris" לא מצאו את מקומם באלבום. לימים הפורום נגנז ועבר לגרסה פחות אינטראקטיבית באתר הבית הרשמי של דיידו.
קליפים וגרסאותיהם המצונזרות
הזמר אמינם סימפל את השיר "תודה" ("Thank You") לאלבומו The Marshall Mathers LP בשיר "Stan" וזה הפך ללהיט ענק שהזניק את מכירות האלבום ברחבי העולם. הקליפ ל-Stan צולם בסמוך לצאת הסינגל ובו מופיעה דיידו כבת זוגו של סטן. הקליפ מגולל סיפור הערצה אובססיבי שבסופו דיידו נחטפת, ננעלת בתא-מטען ונרצחת בטביעה. הקליפ נגנז לשידור בגרסתו המלאה בערוצי טלוויזיה בעולם אולם תרם להזנקת האלבום לראש מצעדי המכירות העולמיות. הקליפ הראשון בו הופיעה דיידו, צולם לשיר "Here With Me". גרסת הקליפ הראשונה צולמה על ידי החברה האמריקאית BigTV בשנת-1999 בשחור לבן. הגרסה כללה רמיזות הומוסקסואליות במהלך חציו האחרון של הקליפ בו נראית דיידו מחליפה את בן-זוגה באישה בדמותה. הקליפ נגנז על ידי דיידו ובשנת 2000 צולמה גרסה שנייה לשיר על ידי הבמאית ליז פרידלנדר. דיידו טענה שהגרסה השנייה צולמה בעקבות האיכות הירודה של הקליפ הראשון. רמיזות הומוסקסואליות נוספות נצפו גם בקליפ שצולם ב-2001 ל-"Hunter" ובתכני השיר "Isobel". הקליפ השלישי והאחרון לאלבום זה צולם לשיר "Thank You" ובו ביקורת סמויה על גורדי שחקים ועל החיים בעיר מודרנית.
חצי האי פשה
חצי האי פשה (באנגלית: Pesce Peninsula) הוא חצי אי מכוסה שלג, בין מפרצון ראמו ומפרצון ורדי, בצידו הצפוני של חצי האי בטהובן בדרום מערב האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
בחצי האי לשון יבשה אחת - נקודת דייקמן.
סרוגייט (סרט)
סרוגייט הוא סרט ישראלי עלילתי בן 57 דקות, בהפקת אלעד גביש ו"מרקר הפקות" ובבימויה של טלי שלום עזר. הסרט זכה בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות 2009 והוצג בפסטיבל ירושלים 2008. "סרוגייט" נבחר להשתתף בפסטיבל אדינבורו 2009 בתחרות הרשמית, בחירה שסביבה נוצרה סערה תקשורתית, בעקבות קריאתו של הבמאי קן לואץ' לחרם על הפסטיבל. יצא להקרנות מסחריות במאי 2009 בסינמטק תל אביב ובסינמטקים השונים ברחבי הארץ.
חצי האי פשה
גילוי ומיפוי חצי האי
חצי האי צולם מן האוויר על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, בין השנים 1947–1948.
סרוגייט (סרט)
תקציר
הסרט מגולל את סיפורו של איליי (אמיר וולף), גבר בן 32 המתקשה ביצירת קשרים עם נשים ופונה לטיפול סרוגייט (הגר, בגילומה של לנה אטינגר). הסרט מלווה את המפגשים האינטימיים והחושפניים של אילי והגר, ובמקביל, מאפשר לצופים להתבונן בהשלכות הטיפול על חייו האישיים של איליי. הצופה מתוודע ליחסים משפחתיים מורכבים עם אחותו (אדווה- ליאת גליק) ובנה (ירדן- יונתן סבירסקי) ובעיקר עם אמו (רוזינה קמבוס) ולתמורות החלות בהם.
חצי האי פשה
גילוי ומיפוי חצי האי
חצי האי מופה בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle), מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי אוויר אלה.
סרוגייט (סרט)
הפקה
"סרוגייט" הוא סרט עצמאי בהפקת "מרקר הפקות" בבעלותו של המפיק אלעד גביש, שהפיק גם את סרטה הקודם של טלי שלום עזר - "ליבינג רום". הסרט הופק בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב - פרויקט קולנוע, החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב ובמסגרת שיתוף פעולה ישראלי-פולני בסיוע המכון הפולני לתרבות. הסרט צולם על ידי הצלם הפולני ראדק לאדצ'וק (Radek Ladczuk).
חצי האי פשה
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
סרוגייט (סרט)
הפקה
בנוסף קיבל הסרט את תמיכתם של גרוויטי בית פוסט, המועצה לתרבות ולאמנות של מפעל הפיס, מכון אדם מיצקביץ, ורשה, וקרן אנה הבאס.
חצי האי פשה
מקור השם
חצי האי נקרא על שמו של קומנדר ויקטור ל. פשה (Victor L. Pesce) מצי ארצות הברית, שהיה המפקד של טייסת VXE-6 בין מאי 1980 - מאי 1981.
לקריאה נוספת
• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers,  Coastal-Change and Glaciological Map of the Palmer Land Area, Antarctica: 1947–2009 , U.S. Geological Survey Geologic Investigations Series Map I–2600–C, 1 map sheet, 28-p
סרוגייט (סרט)
הסערה התקשורתית סביב הקרנת הסרט בפסטיבל אדינבורו
סביב נסיעתה של שלום עזר לפסטיבל אדינבורו התחוללה דרמה תקשורתית, שהחלה בקריאתו של הבמאי הבריטי הנודע קן לואץ' להחרים את הפסטיבל בשל מענק (בסך 300 לירה שטרלינג), שקיבלה הנהלתו משגרירות ישראל, לצורך מימון הגעתה של שלום עזר. לואץ' פנה להנהלת הפסטיבל וביקש להסיר את דגל ישראל מהתוכניה, ולהשיב לשגרירות ישראל בלונדון את הכסף שתרמה לפסטיבל. בפנייתו, ייצג לואץ' גורמים פרו-פלסטינים בסקוטלנד, וטען שמעשיה של מדינת ישראל בעזה (במהלך מבצע עופרת יצוקה) הופכים את כספה לבלתי רצוי. הנהלת הפסטיבל, שעד אותו הרגע עמדה בסירובה להיכנע ללחצים פוליטיים, נכנעה ודחתה את המימון הישראלי, בטענה שעליה להתחשב בתחושותיה של קהילת הקולנוע.
הנושא גרר מאות תגובות באמצעי התקשורת השונים, בעיקר בבריטניה. מאמרים פורסמו בעיתונות הבריטית ובהם תגובות של קן לואץ' ושל טלי שלום עזר בנושא. קבוצת התנגדות לגזענות בפסטיבל אדינבורו נפתחה מיד בפייסבוק ובבלוגים רבים התנהל דיון סוער בנושא בין התומכים בגינוי לבין המתנגדים לו. חילופי מכתבים פתוחים בין לואץ' ושלום עזר פורסמו בכלי התקשורת, וכן פורסם מכתבו של הבמאי הבריטי גארי סיניור, שהביע מחאה על החרם וביקש להסיר את שמו מרשימת זוכי הפסטיבל.
נשר המדבר
נשר המדבר (באנגלית: Desert Eagle) הוא אקדח חצי אוטומטי המופעל על ידי מנגנון גז. האקדח יוצר בישראל על ידי התעשייה הצבאית עבור חברת מגנום ריסרץ', שכיום מייצרת את האקדח בעצמה. החברה, שמקום מושבה בארצות הברית, פיתחה את נשר המדבר הראשון והוא נרשם כפטנט על שמה (האב טיפוס אינו דומה כלל לנשר המדבר הישראלי), אך הייצור נעשה על ידי תע"ש.
מגנום ריסרץ' משווקת גרסאות שונות של האקדח הקצר, יריחו 941, תחת השם "בייבי איגל" ו"נשר המדבר"; כלי נשק אלה אינם קשורים ישירות לנשר המדבר, אך הם חולקים עיצוב ויזואלי דומה.
בניגוד לרוב האקדחים החצי-אוטומטיים המבוססים על מנגנונים מכניים, ייחודו של נשר המדבר הוא מנגנון הגז שלו. מנגנון זה מצוי בדרך כלל ברובי סער ודומה מאוד לזה של רובה ה-M16. היתרון במנגנון זה הוא שימוש בקליעים חזקים יותר מבאקדחים רגילים. האקדח משווק בתור האקדח החצי-אוטומטי החזק בעולם.
פרט נוסף המייחד אקדח זה הוא טבעת אש בקוטר של כ-20 ס"מ שעשויה להיווצר כאשר יורים תחמושת 0.5 AE. טבעת זו נעה למרחק של כחצי מטר ואז נעלמת.
גרסאות
לנשר המדבר שלוש גרסאות שונות: סימן I, סימן VII וסימן XIX. סימן I וסימן VII אינם מיוצרים יותר, אך את מסגרות הפלדה או האלומיניום שלהם ניתן להשיג בדגמי ה-357 מגנום, 41 מגנום ו-44 מגנום.
Vue.js
סקירה כללית
Vue.js כולל ארכיטקטורה הניתנת להתאמה הדרגתית ומתמקדת בעיבוד הצהרתי והרכבת רכיבים. ספריית הליבה מתמקדת בשכבת התצוגה בלבד. תכונות מתקדמות הנדרשות ליישומים מורכבים כגון ניתוב, ניהול מצב וכלי בנייה מוצעים באמצעות ספריות וחבילות תומכות שמתוחזקות באופן רשמי.
Vue.js מאפשר הרחבת HTML עם תכונות HTML הנקראות הנחיות. ההנחיות מציעות פונקציונליות ליישומי HTML ומגיעות כהנחיות מובנות או בהגדרת משתמש.
נשר המדבר
שימושיות
נשר המדבר נוצר במקור לתחרויות ירי למרחק בהן יש להפיל מטרות מתכת כבדות ( Metallic silhouette shooting). בניגוד למה שמוצג בתרבות הפופולרית, הוא אינו אקדח המיועד לנשיאה יומיומית. האקדח גדול וכבד באופן יחסי, וקשה לשאת אותו בצורה מוסתרת. בנוסף, מחיר התחמושת שלו גבוה באופן יחסי. הרתע שמפיק נשר המדבר הוא רב, ודורש מיומנות בירי. עם זאת, משקלו של הנשק מפחית את הרתע לעומת אקדח תופי קל יותר בעל אותו קליבר.
Vue.js
היסטוריה
Vue נוצר על ידי אוון יו לאחר שעבד עבור Google באמצעות AngularJS במספר פרויקטים. מאוחר יותר הוא סיכם את תהליך החשיבה שלו: "חשבתי, מה אם אני יכול פשוט לחלץ את החלק שמאוד אהבתי ב-Angular ולבנות משהו ממש קליל". תרומת קוד המקור הראשונה לפרויקט הייתה מתוארכת ליולי 2013, ו-Vue שוחרר לראשונה בפברואר הבא, ב-2014.
גרסאות
כאשר משוחררת גרסה עיקרית חדשה, כלומר v3.yz, הגרסה המשנית האחרונה, כלומר 2.xy הופכת לגרסת LTS (תמיכה ארוכת טווח) למשך 18 חודשים (תיקוני באגים ותיקוני אבטחה) ובמשך 18 החודשים הבאים יהיה במצב תחזוקה (תיקוני אבטחה בלבד).
רכיבים
רכיבי Vue מרחיבים רכיבי HTML בסיסיים כדי להכיל קוד לשימוש חוזר. ברמה גבוהה, רכיבים הם אלמנטים מותאמים אישית שאליהם מצרף המהדר של ה-Vue התנהגות. ב-Vue, רכיב הוא בעצם מופע Vue עם אפשרויות מוגדרות מראש. קטע הקוד שלהלן מכיל דוגמה של רכיב Vue. הרכיב מציג כפתור ומדפיס את מספר הפעמים שהלחצן נלחץ:
תגובתיות
Vue כולל מערכת תגובתיות המשתמשת באובייקטי JavaScript פשוטים ובעיבוד מחדש מאופטם. כל רכיב עוקב אחר התלות התגובתית שלו במהלך העיבוד שלו, כך שהמערכת יודעת בדיוק מתי לעבד מחדש, ואילו רכיבים לעבד מחדש.
מעברים
Vue מספקת מגוון דרכים להחיל אפקטי מעבר כאשר פריטים מוכנסים, מתעדכנים או מוסרים מה-DOM. זה כולל כלים ל:
כאשר אלמנט עטוף ברכיב מעבר מוכנס או מוסר, זה מה שקורה:
ניתוב
חיסרון מסורתי של יישומי דף יחיד (SPA) הוא חוסר היכולת לשתף קישורים לדף ה"משנה" המדויק בתוך דף אינטרנט ספציפי. מכיוון שיישומים מסוג זה מספקים למשתמשים שלהם רק תגובה אחת המבוססת על כתובת אתר מהשרת (הוא משרת בדרך כלל index.html או index.vue), שמירה כסימניה של מסכים מסוימים או שיתוף קישורים לקטעים ספציפיים היא בדרך כלל קשה עד בלתי אפשרית. כדי לפתור בעיה זו, נתבים רבים בצד הלקוח מגדירים את כתובות האתרים הדינמיות שלהם ב-" hashbang " (#!), למשל page.com/#! /. עם זאת, עם HTML5 רוב הדפדפנים המודרניים תומכים בניתוב ללא hashbangs.
Vue מספקת ממשק לשינוי מה שמוצג בדף בהתבסס על נתיב ה-URL הנוכחי - ללא קשר לאופן שבו הוא שונה (בין אם באמצעות קישור שנשלח בדוא"ל, רענון או קישורים בתוך הדף). בנוסף, שימוש בנתב בפרונטאנד מאפשר מעבר מכוון של נתיב הדפדפן כאשר אירועי דפדפן מסוימים (כלומר קליקים) מתרחשים על כפתורים או קישורים. Vue עצמו אינו מגיע עם ניתוב, אבל חבילת הקוד הפתוח "vue-router" מספקת API לעדכון כתובת ה-URL של האפליקציה, תומכת בלחצן 'הקודם' (היסטוריית ניווט), ואיפוסי סיסמה בדוא"ל או קישורי אימות בדוא"ל עם פרמטרים של כתובת URL לאימות. הוא תומך במיפוי מסלולים מקוננים לרכיבים מקוננים ומציע בקרת מעבר מדויקת. עם Vue, מפתחים כבר מחברים יישומים עם אבני בניין קטנות הבונות רכיבים גדולים יותר. עם ה-vue-router שנכנס לתמונה, יש למפות רכיבים רק למסלולים שאליהם הם שייכים, ומסלולי הורה/שורש חייבים לציין היכן אלמנטים צאצאים צריכים להופיע.
רולינג סטון טופ 200 (2019)
זוהי רשימה של האלבומים שדורגו במקום הראשון ברולינג סטון טופ 200 במהלך שנת 2019. האלבומים המובילים והנמכרים ביותר בארצות הברית (ללא רדיו) מדורגים במצעד רולינג סטון טופ 200, שמפורסם על ידי מגזין רולינג סטון. הנתונים נאספים על ידי נתוני אלפא, בהתבסס על צריכה רב-מטרית כפי שהיא נמדדת במכירות המתבססות על כמה פרמטרים: עותקים פיזיים ודיגיטליים ונתוני סטרימינג שנאספים מרשתות הזרמות מדיה שונות. בנוסף לכך, מתפרסם המצעד באופן קבוע כבר ביום שישי של כל שבוע, באתר רולינג סטון הרשמי.
אלגברת הרכבה
באלגברה מופשטת, אלגברת הרכבה היא מבנה אלגברי הכולל אלגברה, שאינה בהכרח אסוציאטיבית מעל שדה F, עם תבנית ריבועית לא מנוונת N, המקיימת את תנאי ההרכבה. בגלל תכונת הכפל, התבנית N נקראת גם נורמה.
הדוגמה המוכרת ביותר לאלגברה כזו היא שדה המספרים המרוכבים, כאלגברה מעל הממשיים, שם התבנית היא.
ידוע שהממדים האפשריים לאלגברת הרכב, בין אם יש לה איבר יחידה ובין אם אין איבר כזה, הם 1, 2, 4 או 8. (זוהי תוצאה של משפט הורוויץ על תבניות ריבועיות כפליות). יתרה מזו, ידוע שכל אלגברת הרכבה עם איבר יחידה היא אחד מן הבאים: שדה הבסיס, סכום ישר של שני עותקים שלו, הרחבה ריבועית של שדה הבסיס, אלגברת קווטרניונים, או אלגברת קיילי. בפרט, אלגברת הרכבה עם יחידה היא אלטרנטיבית וריבועית.
מן התבנית הריבועית N אפשר לחשב תבנית בי-ליניארית סימטרית, הנקראת התבנית הפולרית של N. במאפיין שונה מ-2 אפשר לשחזר את N מתוך B, באמצעות הנוסחה.
אלגברות הרכבה עם יחידה
התנאים הבאים שקולים זה לזה, עבור אלגברה עם יחידה:
אם C אלגברת הרכבה עם יחידה, אפשר להגדיר את האינוולוציה האמורה לפי הנוסחה, כאשר B התבנית הפולרית של N.
מיון
אלגברות הרכבה עם יחידה מתקבלות מן הצעדים הראשונים בתהליך קיילי-דיקסון. כל אלגברת הרכבה עם יחידה מעל שדה F היא אחת מן האלגברות הבאות: אלגברות אלו נקראות אלגברות הורוויץ.
תבנית הנורמה
אלגברת הרכבה היא אלגברת חילוק אם ורק אם תבנית הנורמה שלה אנאיזוטרופית. תבנית הנורמה של אלגברת הורוויץ היא תבנית פיסטר, כלומר, תבנית ריבועית עם מקדמים \ <1,a> בממד 2, מקדמים בממד 4, ומקדמים  בממד 8. אם תבנית כזו היא איזוטרופית (היינו, מייצגת את 0 באופן לא טריוויאלי), אז היא תבנית ריבועית היפרבולית. שתי אלגברות הורוויץ הן איזומורפיות אם ורק אם יש איזומטריה בין תבניות הנורמה שלהן. מכאן נובע שיש בדיוק אלגברת קווטרניונים אחת שאינה אלגברת חילוק - הלוא היא אלגברת המטריצות \ M_2(F); כמו כן, יש בדיוק אלגברת אוקטוניונים אחת שאינה אלגברת חילוק - אלגברת האוקטוניונים המפוצלת.
אלגברות הרכבה בלי יחידה
כרגיל בתורת החוגים, "אלגברה הרכבה בלי יחידה" היא מערכת המקיימת את כל האקסיומות שהוזכרו במבוא, למעט הדרישה לקיום איבר יחידה. בסעיף זה נכתוב "אלגברת הרכבה", ונתכוון לכאלו שבהן אין מניחים קיומו של איבר יחידה.
איזוטופית לאלגברה עם יחידה
כל אלגברת הרכבה מממד סופי איזוטופית לאלגברת הרכבה עם יחידה, במובן הבא: אם M אלגברת הרכבה עם תבנית ריבועית N, אז קיים איבר \ u\in M כך ש- \ N(u)=1; אז פעולות הכפל מימין ומשמאל \ L_u(x)=ux ו- \ R_u(x)=xu הפיכות, והפעולה הופכת את M לאלגברת הרכבה עם יחידה (ביחס לאותה נורמה N). מכאן נובע שהממד של אלגברת הרכבה מממד סופי (גם ללא איבר יחידה) הוא 1, 2, 4 או 8. כל איזומורפיזם בין אלגברות הרכבה עם יחידה הוא גם איזומטריה של תבניות הנורמה, ומכאן נובע שכל אלגברות ההרכבה עם יחידה הדומות ל-M, איזומורפיות זו לזו. עם זאת, יש אלגברות הרכבה בלי יחידה מממד אינסופי.
אלגברות הרכבה סימטריות
אלגברת הרכבה (בלי יחידה) היא סימטרית, אם התבנית היא אסוציאטיבית, כלומר,. תכונה זו מתקיימת אם ורק אם האלגברה מקיימת את האקסיומה (השוויון באגף שמאל הוא הזהות הגמישה).
כל אלגברת הרכבה המקיימת את הזהות הגמישה היא סימטרית או בעלת איבר יחידה. מעל שדה בן יותר מ-2 איברים, אפילו האקסיומה מספיקה לשם כך. אלגברות הרכבה סימטריות כמעט לעולם אינן בעלות חזקה אסוציאטיבית (פרט לשדה F עצמו, הדוגמה היחידה היא מממד 2 מעל השדה הסופי ). למעשה, באלגברת הרכבה סימטרית מממד 2 ומעלה אין איבר יחידה.
אלגברות פרה-הורוויץ ואלגברות Petersson
אם C אלגברת הורוויץ עם אינוולוציה, אפשר להגדיר עליה פעולת כפל חדשה. ביחס לפעולה זו, C הופכת להיות אלגברת הרכבה סימטרית (ומאבדת את איבר היחידה שלה). האלגברה המתקבלת באופן זה נקראת אלגברת פָּרה-הורוויץ (וכך מוגדרות, בפרט, אלגברות פרה-קווטרניונים ואלגברות פרה-קיילי). אלגברת הרכבה סימטרית היא אלגברת פרה-הורוויץ אם ורק אם יש בה אידמפוטנט e המקיים \ ex=xe=-x לכל איבר x כך ש- \ B(x,e)=0.
כהכללה של הבניה הקודמת, אם \ \varphi הוא אוטומורפיזם של אלגברת הורוויץ C המקיים, אז אפשר להגדיר פעולת כפל חדשה לפי (אם \ \varphi=1, מתקבלת אלגברת פרה-הורוויץ). גם אלו אלגברות הרכבה סימטריות, הנקראות אלגברות Petersson. אלגברת הרכבה סימטרית היא אלגברת Petersson אם ורק אם יש בה אידמפוטנט. בכל אלגברת הרכבה סימטרית אפשר למצוא אידמפוטנט לאחר הרחבת סקלרים מממד 3.
מיון
תהי R אלגברה אלטרנטיבית ספרבילית (עם יחידה), ונניח ש- הוא הפולינום המינימלי הגנרי של R. בפרט, R היא אלגברה מדרגה 3. אם יש בשדה הבסיס F שורשי יחידה מסדר 3, אפשר להגדיר על האוסף \ R^0 של איברים בעלי עקבה 0 ב- R, פעולת כפל חדשה,. האלגברה המתקבלת היא אלגברת הרכבה סימטרית, עם תבנית הנורמה. אם אין ב- F שורשי יחידה מסדר 3, מחליפים את R באוסף האיברים הסימטריים באלגברה אלטרנטיבית ספרבילית מעל ההרחבה הריבועית \ F[\rho], ביחס לאינוולוציה אוניטרית. מתברר שבניות אלה מכסות את כל אלגברות ההרכבה הסימטריות:
מעל שדה ממאפיין שונה מ-3, כל אלגברת הרכבה סימטרית שייכת לאחת המחלקות הבאות: מאלה, האלגברות בקבוצה הראשונה הן מממד 2, האלגברות בקבוצה השנייה מממד 4, והאחרונות מממד 8.
כריסטה לודוויג
כריסטה לודוויג (בגרמנית: Christa Ludwig; 16 במרץ 1928 – 24 באפריל 2021) הייתה זמרת מצו-סופרן גרמנייה, שנודעה בהופעותיה באופרה ובשירת לידר. הקריירה שלה החלה בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 ונמשכה עד תחילת שנות ה-90.
ביוגרפיה
כריסטה לודוויג נולדה בברלין למשפחה מוזיקלית: אביה, אנטון לודוויג, היה טנור ומנהל אופראי, ואמה הייתה זמרת המצו-סופרן אז'ני בסאלה-לודוויג, ששרה בבית האופרה של אאכן כשהרברט פון קאראיין ניצח שם. מורתה הראשונה של כריסטה לודוויג לשירה הייתה אמה.
לודוויג הופיעה לראשונה בשנת 1946, בגיל 18, בתפקיד אורלובסקי ב"העטלף" של יוהאן שטראוס, בפרנקפורט, שם שרה עד 1952. היא הייתה חברה באופרה של דרמשטאדט משנת 1952 עד 1954, אחר שרה בעונת 5–1954 באופרה הממלכתית של הנובר. היא הצטרפה לאופרה של וינה בשנת 1955, הייתה אחת הזמרות הראשיות שם, התמנתה ל-Kammersängerin בשנת 1962 והופיעה עם הלהקה במשך יותר משלושים שנה. בשנת 1954 הופיעה לראשונה בפסטיבל זלצבורג בתפקיד כרובינו ב"נישואי פיגארו". היא המשיכה להופיע שם בקביעות עד 1981. לודוויג הופיעה לראשונה בתפקיד בראנגנה ב"טריסטן ואיזולדה" בפסטיבל ביירוית בשנת 1966.
קולה של לודוויג בגר והוסיף בשלות, והיא הרחיבה את הרפרטואר שלה מתפקידי מצו ליריים לתפקידים דרמטיים. הרפרטואר העצום שלה התרחב והלך עד שהקיף את כרמן, את המרשלין ("אביר הוורד"), את אולריקה ("נשף המסכות"), את ליאונורה של בטהובן ("פידליו"), אוטאביה של מונטוורדי ("הכתרת פופיאה"), דידו (הטרויאנים), קונדרי ("פרסיפאל"), קליטמנסטרה ("אלקטרה") ותפקידים מודרניים משל גוטפריד פון איינם וקרל אורף. היא ניסתה את כוחה לזמן קצר גם ברפרטואר לסופרן, בביצועי ליידי מקבת של ורדי ("מקבת") ואשת צבע הבדים ("האישה ללא צל") של ריכרד שטראוס.
משנת 1957 עד 1970 הייתה לודוויג נשואה לזמר הבס-בריטון ואלטר ברי; הזוג הרבה להופיע בצוותא. בשנת 1972 נישאה למנהל הבמה הצרפתי פול-אמיל דאיבר.
בעונת 4–2003 הגישה לודוויג סדרה של רסיטלי פרידה בערים רבות והופיעה בהופעת פרידה במטרופוליטן, בתפקיד פריקה ב"ואלקירות".
נפטרה ב-24 באפריל 2021.
יוחנן השמיני (אפיפיור)
יוחנן השמיני (בלטינית: Ioannes VIII; נפטר ב-16 בדצמבר 882) היה האפיפיור ה-107 משנת 872 ועד למותו בשנת 882.
ביוגרפיה
נולד ברומא.
הוא הקדיש חלק ניכר מכהונתו למלחמה בסרצנים אשר לחמו בדרום איטליה (ובמיוחד באזור קמפניה). לשם מלחמה זו, ניסה יוחנן לגייס ללא הצלחה את הפרנקים (אשר נשלטו על ידי קרל הקירח) ואת האימפריה הביזנטית, מה שאילץ אותו לבצר את חומות רומא. יוחנן האמין כי הסרצנים הם העונש על "נוצרים רעים" למיניהם. מנהיגים רבים סירבו לכרות ברית עם יוחנן, מתוך חשש שכך יכפה יוחנן את סמכותו באזור. בשנת 876 הצליח יוחנן לגבש ברית בין הערים סלרנו, קפואה, נאפולי ואמאלפי. יוחנן תמך רבות באחים קירילוס ומתודיוס אשר הפיצו את המיסיון הנוצרי באזורים סלאבים. לאחר שחרורם של האחים ממאסר, יוחנן הרחיב את סמכויותיו הדתיות גם לעבר אזור סרביה, והורה למתודיוס לתרגם את התנ"ך לסרבית וניסה להנגיש את הנצרות גם לעבר קרואטיה.
יוחנן נרצח בשנת 882, ככל הנראה על ידי מישהו מאנשיו. זהו האפיפיור הראשון בתולדות ההיסטוריה שנרצח על ידי אחד מאנשי הכנסייה.
לוגן סנטורי סנטר 1
לוגן סנטורי סנטר 1 הוא גורד שחקים אשר נמצא בעיר נאן-נינג שבמחוז גואנגשי שבסין. המגדל מתנשא לגובה של 386 מטרים (1266.4 רגל) וכולל כ-82 קומות. בניית המגדל החלה בשנת 2013 והושלמה בשנת 2018. הוא כולל משרדים ובית מלון.
המגדל כולל כ-32 מעליות.
איגוד הקהילות היהודיות בהולנד
איגוד הקהילות היהודיות בהולנד (בהולנדית: Nederlands-Israëlitisch Kerkgenootschap, ובקיצור NIK) הוא ארגון גג של קהילות יהודיות בהולנד, והוא מייצג את האינטרסים של כל קהילותיה.
היסטוריה
ה-NIK קם בשנת 1814 תחת שלטונו של וילם הראשון, אם כי הצעדים הראשונים לקראת הקמתו של ארגון שירכז את כל הקהילות היהודיות נעשו כבר ב-1808, תחת שלטונו של נפוליאון. תפקיד האיגוד היה להיות ארגון גג מעל הקהילות היהודיות הקיימות. גישתם של האיגוד ושל הקהילות החברות בו כלפי היהדות הייתה אז מסורתית, והיא נשארה כזו עד היום. נכללו בו גם הקהילות האשכנזיות וגם הקהילות הספרדיות. היה לו מבנה היררכי ברור: לשתים-עשרה הקהילות הגדולות, שנקראו hoofdsynagogen (מילולית: בית כנסת ראשי), הייתה סמכות על הקהילות הבינוניות, ולאלה הייתה סמכות על הקהילות הקטנות באזורים הכפריים, שנקראו ijkerken. שניים מבין שנים עשר ה-hoofdsynagogen היו באמסטרדם (אשכנזי וספרדי), שניים בהאג (אשכנזי וספרדי) והשאר ברוטרדם, באמרספורט, במידלבורך, בדן בוס, בניימכן, בזבולה, בלייוורדן, ובחרונינגן (כולם אשכנזיים, והם נקראו אז Hoogduits, שזה "גרמנית גבוהה" בתרגום מילולי). שנתיים אחר כך נוספו עוד שניים: אחד במאסטריכט ואחד בבריסל (בלגיה הייתה שייכת אז לממלכה המאוחדת של ארצות השפלה).
מבנה זה אפשר לרבנים הראשיים לשלוט בקהילה היהודית כולה ונתן בידיהם כוח רב. אבל הדברים השתנו עם קבלת החוקה החדשה ב-1848. כצעד ראשון לקראת חילון מוחלט של המדינה, החליטה הממשלה על הפרדה של הדת מהמדינה. לרבנים אסור היה לקבל על עצמם כל תפקיד מנהלי.
האיגוד הגיע לשיא בשנת 1877, עם 176 קהילות יהודיות בכל רחבי הארץ. ירידה עקבית בשנים הבאות הביאה אותו עד ל-139 קהילות ערב מלחמת העולם השנייה. בשואה חרבו רוב הקהילות, ולפחות 105,000 מתוך 140,000 יהודי הולנד נרצחו בידי הנאצים ועוזריהם בין השנים 1940 ל-1945.
היום
הרב רפאל אייפרס משמש כרב הראשי של האיגוד. ה-NIK עוסק בהשגחת כשרות, והוא אחראי על מקוואות, על תחזוקתם של כמאתיים בתי קברות (מתוך כמאתיים וחמישים בתי הקברות היהודיים שיש בהולנד) ועל גיור (אורתודוקסי). האיגוד מתפקד גם כהוצאה לאור יהודית, ומביא לקהל קורא ההולנדית, שהוא קהל קטן יחסית, מגוון ספרים בעלי תוכן יהודי, כגון תרגום התורה, סידורים ומחזורים לחגים, חלקים מהמשנה, קיצור שולחן ערוך, ספרי הדרכה לחיי היומיום היהודיים, וכן תוכנית מובנית לחינוך יהודי לילדים מגיל ארבע ועד גיל שלוש עשרה ויותר. ה-NIK כולל גם סמינר יהודי, ה-Nederlands Israëlietisch Seminarium, שהוא מוסד חינוכי מוכר על ידי המדינה המכשיר מורים ורבנים. האיגוד מוציא לאור את הרבעון "קהילות" וגם מפיץ פרסומים באימייל ומעדכן אתר אינטרנט על בסיס שבועי. הוא משדר תוכניות טלוויזיה ורדיו בשם De Joodse Omroep .
קהילות
בהולנדית נקראות הקהילות Nederlands Israëlietische Gemeente (בקיצור NIG) או Joodse Gemeente. הן נמצאות במקומות הבאים:
זכויות האדם ברשות הפלסטינית
זכויות האדם ברשות הפלסטינית מעוגנות בחקיקה ובהסכמים, אך ישנם ארגוני זכויות אדם מדווחים על מקרים רבים של הפרות של זכויות אדם. למשל עינויים ורצח ללא משפט של להט"בים ומשתפי פעולה עם ישראל, הגבלות על חופש הביטוי, חופש העיתונות וזכויות בסיסיות אחרות.
חופש הביטוי
הרשות הפלסטינית טוענת כי היא מבטיחה לשמור על חופש הביטוי לאוכלוסייה הפלסטינית, וחוקיה מחייבים זאת. אף על פי כן, הזכות להפגין על ידי מתנגדי משטר הרשות הפלסטינית או מדיניות הרשות הפלסטינית נעשתה יותר ויותר כפופה להגבלות שמטילה המשטרה הפלסטינית, והיא מהווה מקור לדאגה למספר רב של ארגוני זכויות האדם.
פעילים טוענים כי ישנה התערבות שמתגברת עם השנים, כנגד סופרים, שמבקרים את הממשלה הפלסטינית. על פי מנכ"ל ארגון זכויות האדם האמריקאי, דייוויד קיז, ב-2013, אנאס עוואווד שהיה פעיל פלסטיני בן 26 נשפט שלא בפניו על ידי בית משפט פלסטיני בשכם, והורשע על בסיס סעיף בחוק הירדני שאוסר על גידוף המלך, וזאת לאחר שהצעיר פרסם תמונה של מנהיג הרשות הפסלטינית, אבו מאזן בועט בכדורגל, ותחתיה הכיתוב: "חלוץ חדש לריאל מדריד" . בנוסף לכך, טען קיז כי ב-2012 נעצר בלוגר פלסטני בשם ג'מאל אבו ריחן, על כך שפתח קמפיין בפייסבוק בשם "העם רוצה סוף לשחיתות".
באפריל 2012 נעצר מרצה באחת מהאוניברסיטאות, איסמת עבדול-חאלק על כך שביקר את עבאס בפייסבוק. לאחר מכן, אנשי מנגנוני הביטחון הפלסטיניים עצרו את טארק חמיס, שעבד בסוכנות ידיעות פלסטינית והעביר ביקורת על היחס של הרשויות הפלסטיניות כלפי עבדול-חאלק ועל כך שביקר את "התכווצות" העיתונאים ברשות הפסלסטינית. דייוויד קיז טען כי היו אנשי תקשורת רבים אחרים שנעצרו בעקבות פרסום ביקורת על אנשי הרשות הפלסטינית בחשבון הפייסבוק שלהם.
בפברואר 2016 פרסם נציב זכויות אדם האירו-ים תיכוני דו"ח המתעד את הפרות חופש הביטוי ברשות הפלסטינית (כולל רצועת עזה). על פי הדו"ח היו כ-1,274 מעצרים שרירותיים וכ-1,089 זימונים של אנשים, שנאלצו להופיע בפני המשטרה הפלסטינית, מרבית האנשים שנעצרו או נחקרו, היו מזוהים עם חמאס או אנשים שהתנגדו למדיניות הרשות הפלסטינית. בשנה שלפני פרסום הדו"ח, נעצרו על ידי החמאס ברצועת עזה כ-117 אנשים ונשלחו כ-98 זימונים לחקירה. כמו עמיתיהם ברשות הפלסטינית, כוחות הביטחון של החמאס עצרו ותחקרו בעיקר מתנגדים פוליטיים. הנציב טען כי מספר הפרות זכויות האדם שבוצעו על ידי הרשויות ברשות הפלסטינית גדול משמעותית על ידי הפרות הזכויות שבוצעו ברצועה על ידי החאמס. עם זאת, הנציב טוען כי שני הארגונים, הן אש"ף והן חמאס אשמים בצנזורה ובדיכוי. הנציב קרא לחמאס ולרשויות הרשות הפלסטינית להחליט החלטה ברורה שבזכותה ישמר חופש הביטוי, ויאסר כל סוג של מעצר פוגעני.
באוגוסט 2016 פרסם ארגון Human Rights Watch דו"ח על חופש הביטוי ברשות הפלסטינית, הארגון הציג מקרה בו פלסטיני בן 22, בשם מג'ד חווג'אה נעצר על ידי אנשי מטה המודיעין של כוחות הביטחון הפלסטינים. חאווג'ה הואשם בכך שצייר את המילה אינתיפאדה על קיר, ותכנן להבריח אנשים לירדן. במהלך חקירתו עבר חוואג'ה עינויים פיזיים. בנוסף לכך, הוא פרסם ביוטיוב מספר שירים על השחיתות ברשות הפלסטינית, מעשה שנחשב עבירה פלילית. לבסוף, השירים הוסרו מיוטיוב.
ביוני 2021 נעצר ונרצח על ידי מנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית ניזאר בנאת, פעיל זכויות אדם פלסטיני.
חופש העיתונות
החל מ-2006, כ-16 עיתונאים פלסטינים נהרגו או נפצעו על ידי אנשי כוחות הביטחון הפלסטיניים או על ידי קבוצות חמושות אחרות.
עבדאללה עיסא, המו"ל הפלסטיני ועורך המגזין המקוון "דוניה אל ווטאן" עוכב ביולי 2006 על ידי אנשי הרשות הפלסטינית לאחר שפרסם על גניבה של כ-400,000 דולרים על ידי שר החוץ הפלסטיני, מחמוד א-זהאר בעת ביקורו בכווית. עיסא האשים את א-זהאר בהתערבות בחופש העיתונות ואף הביע אכזבה מכישלונו של ארגון החמאס לטפל בשחיתות כפי שהבטיחו במצע הבחירות שלהם. משרדי העיתון המקוון התוקפו על ידי רעולי פנים והיו איומים כנגד חייהם של עיסא ואנשי הצוות של העיתון.
בספטמבר 2001, התנזים חטף צלם פלסטיני שצילם סרט המציג אזרחים פלסטינים ומשטרה ברמאללה שחגגו ב-11 בספטמבר 2001., כשהוא מאיים על הצלם כי אם יקרין את הסרט, הם יהרגו אותו.
חופש דת
אתרים קדושים רבים לדת הנוצרית וליהדות נותרו באזורים הנשלטים על ידי הרשות הפלסטינית במסגרת הסכמי אוסלו. על פי ההסכמים, ישראל והפלסטינים התחייבו לכבד ולהגן על זכויותיהם הדתיות של יהודים, נוצרים, מוסלמים ושומרונים והבטיחו להגן על האתרים הקדושים, לאפשר את חופש הפולחן ולאפשר גישה חופשית לאותם אתרים קדושים.
מנהיג נוצרי ברשות הפלסטינית טען כי יש דיווחים על התעללות ורדיפות באזורים המנוהלים על ידי הרשות הפלסטינית, הוא הזכיר פרעות אנטי-נוצריות ברמאללה וכפרי הסביבה וכן בערים ברצועת עזה. בנוסף לטענות של המנהיג הנוצרי, היו דיווחים על הפרות זכויות אדם של נוצרים באזורים המנוהלים על ידי הרשות הפלסטינית.
באפריל 2006 ביקשו ארגונים מוסלמים, בהם המופתי של קלקיליה ואנשי העירייה משר הפנים של הרשות הפלסטינית לסגור את משרדי ימק"א, שפועל בעיר מאז 2000 וזאת לאחר שאותם גורמים טענו כי הארגון מבצע פעילות מיסיונרית. מנכ"ל יקמ"א הכחיש את הטענות ואף אמר כי הארגוון מעסיק מוסלמים רבים ושימק"א לקח חלק במימון מועדון כדורגל מוסלמי. שלושה ימים לפני העתירות הרשמיות לסגירת הארגון, אימאמים רבים דיברו על הנושא לקראת תפילות יום שישי. בשלב מסוים, נזרקו בקבוקי תבערה על משרד התנועה. בספטמבר 2006 נפרץ ונשרף מבנה הארגון על ידי תוקפים זוהו כאנשי חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני שהיו מוכרים היטב לכוחות הביטחון המקומיים.
במהלך שנת 2007 הותקפו מטרות מערביות ונוצריות ביהודה ושומרון וברצועת עזה. חברי כנופיות ותאי טרור מקומיים פוצצו והשמידו מוסדות המקושרים לתרבות מערבית כמו בתי ספר אמריקאים, ספריות של כנסיות ועשרות בתי קפה אינטרנט.
בשנת 2010 בלוגר ואליד חוסיין נעצר בעקבות הפצת דעות אנטי-אסלאמיות באינטרנט. הוא שוחחר לאחר מספר חודשים בלחץ בינלאומי וללא הגשת כתב אישום. בשנת 2013 הוא עבר לצרפת.
הזכות לחינוך
מהלכים של משרד החינוך המופעל על ידי חמאס להטיך אידיאלים איסלאמיסטים על מערכת החינוך בתחומים שנוגעים לפלסטינים רבים. במרץ 2007 הוצאו מתוכנית הלימודים סיפורי עם המסופרים על נשים פלסטיניות ועל פי דיווחים הושמדו כ-1,500 עותקים של סיפורי העם האלו. שר החינוך, נאצר שאער טען כי הספר היא "מלא בביטויים מיניים ברורים" והזכיר ספר בשם "הציפור הקטנה" כגושפנקה לסמל שמסמל נשיות ונושאים מיניים.
אכיפת חוק
על פי הדו"ח השנתי של הקבוצה למעקב אחר זכויות האדם בשנת 2005, בשנה זו כ-113 פלסטינים נהרגו על ידי פלסטינים וכ-50 פלסטינים נהרגו בנסיבות לא ברורות. בנוסף לכך, פלסטינים הרגו כ-10 פלסטינים שהחשדו בכך שיתפו פעולה עם ישראל.
ב-2012 פרסם הארגון הערבי לזכויות אדם דו"ח שמאשים את הרשות הפלסטינית ב"פרקטיקות לא אנושוות והפרת זכויות אדם נגד אזרחים פלסטיניים". הארגון טען כי בין השנים 2007 ל-2011 הרשות עיכבה כ-13,271 פלסטינים ועינתה כ-96% מהם, ובתוצאה מאותם עינויים נהרגו שישה פלסטיניים.
עונש מוות
עונש מוות חוקי ברשות הפלסטינית. הרשות הפלסטינית הוציאה להורג 5 אנשים ב-2005.
חשיפת יעדים אזרחיים לפעולה צבאית
בנובמבר 2006, כ-50 פלסטיניות נאלצו להיות מגן אנושי לחמושים פלסטיניים שתקפו ישראליים. מקרה נוסף שקרה באותו חודש היה כאשר אזרחים פלסטינים נקראו להגן על אתרים שצבא הגנה לישראל תכנן לתקוף, בנוסף לכך הרשות הפלסטינית הואשמה בשימוש באזרחים כמגן אנושי במהלך מבצעים בהם ניסו כוחות צבאיים לאתר ולתפוס בתים ששימשו אתרים להברחת נשק לשטחים הפלסטיניים.
שימוש באזרחים כמגן אנושי נעשה על ידי חמאס גם בעת מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן. חמאס החביא רקטות גם בבתי ספר ומתקנים של אונר"א. כמו כן ביצע חמאס שיגורי רקטות ופצמ"רים מחצרות בתי ספר, כולל ירי הפצמ"רים ממנו נהרג ילד ישראלי בן 4. ב-22 ביולי 2014 פרסם דובר צה"ל סרט המתעד פעילי טרור נמלטים מאתר שיגור באמצעות אמבולנס. חמאס השתמש בבית החולים וופא שבשכונת שג'אעיה להפעלת חדרי מלחמה וכמפקדה, ואף אוחסנו בו אמצעי לחימה ובפרט רקטות. במשך ימים נורתה ממנו אש נק"ל ונ"ט לכיוון כוחות צה"ל. אחרי שצה"ל וידא שבית החולים פונה הוא תקף אותו, התקיפה גרמה לפיצוצי משנה של האמל"ח שאוחסן שם. עיתונאית פינית דיווחה שראתה מחבלים משגרים רקטות מבית החולים שיפא שבמרכז עזה. הארכיבישוף האורתודוקסי היווני אמר שחמאס ירה רקטות ממתחם הכנסייה שלו שבו חסו 2,000 מוסלמים. מספר עיתונאים דיווחו שחמאס איים עליהם שלא ידווחו על שימוש במגן אנושי וב-11 באוגוסט הוציא ארגון העיתונאים הזרים בישראל הודעת גינוי רשמית לחמאס על כך.
בתחילת יוני 2017 חשפה אונר"א מנהרת טרור שחפר חמאס מתחת לבית ספר של הארגון בעזה. אונר"א גינתה את החפירה ואמרה שחמאס הבטיח לאטום אותה.
הפרת זכויות אדם בשטחים הפלסטינים על ידי הרשויות הישראליות
ברצועת עזה נהרסו מבנים רבים ברפיח סביב ציר פילדלפי תוך כדי הלחימה שהתנהלה שם באופן יומיומי, בעיקר סביב מנהרות ההברחה של רצועת עזה. צה"ל הרס בתים רבים שנשקו לציר וששימשו כעמדות ירי לצלפים ורקטות נגד טנקים על כוחות צה"ל, וכן מבנים שהסתירו פתחי מנהרות תת-קרקעיות. לפי ארגוני זכויות אדם בשנים 2000–2005 הרס צה"ל אלפי בתים ברצועת עזה, רבים מהם ברפיח. ארגוני זכויות האדם גינו את ההרס הרב וטענו שהוא לא מידתי ומהווה עונש קולקטיבי נגד הפלסטינים.
מעמד האישה
לנשים יש זכות בחירה מלאה ברשות הפלסטינית, בבחירות הפרלמנטריות שנערכו ב-2006 כ-47% מהמצביעים היו נשים. לפני הבחירות, תוקן חוק הבחירות כדי שתהיה מכסה שתחייב מפלגות להכניס נשים למפלגות שנרשמו. כתוצאה מחוק זה, כ-22% מהמועמדים של הרשימות שרצו בבחירות היו נשים.
עם זאת, ברצועת עזה מצבם של הנשים היה קשה יותר. ברצועת עזה החמאס אוכף כללי צניעות כלפי נשים מוסלמיות ברצועה. נשים נאלצו ללבוש כיסוי ראש כאשר נכנסים לבניינים של משרדי ממשלת החמאס. ביולי 2010 אסר חמאס על נשים לעשן נרגילה בציבור, בטענה כי הדבר יצמצם את תופעת הגירושים שהולכת וגוברת ברצועה.
רצח על חילול כבוד המשפחה היא תופעה בעייתית ברשות הפלסטינית, ממשלת חמאס אינה פועלת כדי להפסיק את המעשים. על פי דו"ח של המרכז הפלסטיני לזכויות האדם מ-2005, כ-11 נשים פלסטינות נרצחו בעקבות חילול כבוד המשפחה. גם דוח של ארגון Human Rights Watch הצביע על אלימות ביטחונית כנגד נשים ונערות פלסטיניות.
על אף היקף התופעה ושכיחותה, ב-2011 חתם מחמוד עבאס, יושב ראש הרשות הפלסטינית על צו המורה כי רצח על רקע חילול כבוד המשפחה ייחשב כפשע לכל דבר ומבצעיו לא יזכו להקלה בעונשם.
זכויות להט"ב
חוק היסוד של הרשות הפלסטינית כולל סעיפי הגנה מפני אפליה על רקע גזע, מין, צבע, דת, דעות פוליטיות או נכות, וכן הגנה על זכויות האדם, חופש הביטוי ועוד. עם זאת, לא קיימת ברשות הפלסטינית חקיקה מוגדרת לשמירת זכויות הלהט"בים מפני אפליה או הטרדה. לפי אוגדן החוקים נגד הומוסקסואליות שהופץ על ידי האיגוד הבינלאומי ללסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנס ואינטרסקס (ILGA) בשנת 2010, הפיכת הומוסקסואליות לחוקית ברשות הפלסטינית היא מעשה טלאים ואינה אחודה. מחד, בגדה המערבית הוצאת ההומוסקסואליות מחוץ לחוק בוטלה בשנת 1951, ומאידך ברצועת עזה, סעיף מספר 84 בהחוק המנדטורי משנת 1936 האוסר על קיום יחסי מין בין גברים (אך לא בין נשים) עדיין בתוקפו.
מקרה ידוע של הוצאה להורג של מחמוד אשתיווי, מנהיג חמאס באשמת הומוסקסואליות וגנבה התרחש ב-2016. אשתיווי השאיר במותו שתי נשים ושלושה ילדים.
באוגוסט 2019 פורסם כי התקיים בשכם אירוע גאווה שאורגן על ידי הארגון אלקאוס, לאחר סיום האירוע איימה המשטרה הפלסטינית לרדוף ואף לעצור כל מי שהשתתף באירועים של הקהילה בשטחי הרשות בטענה כי האירוע עודד לפעול בצורה שמתנגדת לערכים ולמסורת הפלסטינית. בעקבות הודעת האיום של המשטרה נאלץ הארגון לבטל אירוע נוסף מסוג זה ברמאללה. בעקבות האירוע פורסמו ברשתות החברתיות מספר פוסטים של צעירים פלסטיניים שתמכו בקהילה ובארגון ומחו על רדיפתם על ידי המשטרה.
בשנת 2022 פרסם ארגון UN WATCH כי קיימות עדויות רבות של הפרת זכויות אדם והפעלת עינויים כלפי להט"בים ברשות הפלסטינית וברצועת עזה שמפעילים הרשות הפלסטינית ושלטון החמאס, וכי פעמים רבות להט"בים ניצבים בפני סכנת מוות ונאלצים לברוח מהמדינה. בעקבות הדו"ח נקבע דיון בוועדת האו"ם בשאלה האם להוציא את הרשות הפלסטינית מחברות באמנה לזכויות אדם בשל ההפרות החמורות.
אומברטו אקו
אומברטו אקו (באיטלקית: Umberto Eco; 5 בינואר 1932 – 19 בפברואר 2016) היה חוקר סמיוטיקה, פילוסופיה ותרבות ימי הביניים, סופר ומתרגם איטלקי.
ביוגרפיה
אקו נולד בעיר אלסנדריה במחוז פיימונטה שבצפון איטליה. ילדותו עברה עליו בערי צפון איטליה, בימי המאבקים הרצופים בין הקומוניסטים ובין אנשי "החולצות השחורות", תומכי הפשיזם האיטלקי. עבודת הדוקטורט שהגיש לאוניברסיטת טורינו התמקדה באסתטיקה של תומאס אקווינס. בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 היה מעורב בארגונים אמנותיים וספרותיים שונים, ועבד בערוצי תקשורת המונים. בתקופה זו היה ממחברי השאלות לתוכניות הטריוויה של הטלוויזיה האיטלקית, והחל לפרסם את הטור "היומן הקטן" ביומון "Il Verri".
אחד מפרסומיו הראשונים, "היצירה הפתוחה" (Opera Aperta ,The Open Work) מ-1962, דן בהבחנות שבין מרחבי משמעות שנוצרים בטקסטים: אקו הבחין בין טקסטים "פתוחים" שמעודדים קיום פרשנויות רבות (כגון "יוליסס" של ג'יימס ג'ויס), לבין טקסטים "סגורים" שמכוונים את הקורא לעבר טווח מצומצם של משמעויות (כגון "הקומדיה האלוהית" של דנטה אליגיירי). עבודה זו קירבה את אקו אל קבוצת היוצרים האיטלקיים "Gruppo '63", שהתעניינה ביכולת ליצור מרחב קומבינטורי של הבעות ביצירה ספרותית ופלסטית (בדומה לחבורת אוליפו הצרפתית).
עיסוקיו של אקו בתחומי התקשורת מסמנים את המעבר שחל בכתיבתו האקדמית. עבודותיו הבאות, ובעיקר "תפקידו של הקורא" (The Role of the Reader) ו"תאוריה של הסמיוטיקה" (Theory of Semiotics) הן ניסיון ליצירתן של מתודות כלליות לניתוח טקסטים, ללא הבחנה בין "תרבות גבוהה" ו"נמוכה". מתקופה זו זכו למעמד מיוחד בעיקר שני חיבורים: הניתוח הסטרוקטורלי של סרטי ג'יימס בונד וההקדמה שחיבר אקו עבור הוצאתו האיטלקית של הקומיקס "פינאטס".
גישתו הטקסטואלית של אקו יוצרת דו-שיח עם התאוריה האסתטית מבית מדרשו של בנדטו קרוצ'ה (Croce) ועם השתלשלויותיה ההיסטוריות, בעיקר אלו שבאו לביטוי בתנועת הביקורת החדשה. עבור אקו, משמעותו של טקסט אינה נקבעת על ידי הטקסט "כפי שהוא לעצמו". עם זאת, הדגש שהושם על ידי התאורטיקנים של הביקורת החדשה על מרחב משמעויות ופרשנויות מקבילות הוא רכיב חשוב בתאוריות של אקו: עבורו הקורא מייצר פרשנות, או פרשנויות, מתוך המרחב האופייני שהטקסט מכונן.
בספרו "בחיפוש אחר השפה המושלמת" הביע תמיכה בשפה הבינלאומית אספרנטו, אם כי לא דיבר אותה.
הדים לעבודותיו התאורטיות מצויים גם בסוגת הכתיבה הבאה שבה התנסה - הרומן הספרותי. הרומן הראשון של אקו, "שם הוורד" (1980; Il Nome della Rosa). על ספר זה זכה בפרס הספרותי האיטלקי הבכיר פרס סטרגה, המקביל לפרס מאן בוקר בשפה האנגלית וגם בפרס מדיסיס לסופר זר לשנת 1982. רומן זה הוא המשך אינטגרלי לכתיבתו האקדמית של אקו: הנושאים העיקריים ברומן מתמקדים בהקבלה בין הבלש ובין הקורא, ובדרכם של השניים לכפות על המציאות, או על הטקסט, נרטיבים "מוגזמים". הספר תורגם לכ-30 שפות ומכר למעלה מ-10 מיליון עותקים. הוא גם עובד לסרט מצליח בכיכובו של שון קונרי ב-1987.
בשנת 1988 יצאה לאור ספרו השני, "המטוטלת של פוקו". הנושא העיקרי בספר הוא הפופולריות של תאוריות הקונספירציה לאורך השנים, ושכיחותן של דעות פסבדו־דתיות ופסבדו־מדעיות.
ספריו הבאים "האי של יום האתמול" ו"באודולינו" ביססו את מעמדו כאחד הסופרים העולמיים המובילים לקראת סוף המאה ה-20.
אקו כיהן כראש החוג לתקשורת של אוניברסיטת בולוניה ושימש יושב ראש איגוד הסמיוטיקנים העולמי.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
יאן סלוט
רומק יאן ברנרד סלוט (27 באוגוסט 1945 - 11 ביולי 1999) היה מהנדס אלקטרוניקה הולנדי. בשנת 1995 הוא טען כי גילה שיטה מהפכנית לדחיסת נתונים אותה כינה בשם "שיטת הקידוד הדיגיטלי של סלוט". לטענתו, הוא יכול לדחוס מידע של סרט שלם לתוך 8 קילובייטים בלבד - שיטת דחיסת נתונים ואחסון שאינה בת השגה אפילו בימינו. הוא מת ב-11 ביולי 1999 בפתאומיות מהתקף לב, ימים ספורים לפני שעמד לחתום על חוזה למכירת המצאתו. האופן בו עבדה שיטת הדחיסה שלו לא התגלה מעולם, ומאז מותו לא קם ממציא עם הצהרה על תגלית דומה או קרובה לה.
ביוגרפיה
סלוט היה הבן האחרון מבין שלושה ילדים. אביו של סלוט, שהיה מנהל בית ספר, עזב את המשפחה זמן קצר לאחר לידתו. סלוט נרשם לבית ספר הולנדי טכני אך נשר במהרה מהלימודים והחל לעבוד בתחנת רדיו. לאחר שהשלים שירות חובה בשורות הצבא ההולנדי, השתקע סלוט באוטרכט יחד עם אשתו. הוא עבד עבור פיליפס אלקטרוניקה בעיר איינדהובן, אך פרש מן העבודה בשנת 1978 לאחר שנה וחצי, עבר לצפון הולנד לעיר חרונינגן והחל לעבוד בחנות וידאו ואודיו בעיר. לאחר מכן שוב העתיק את מקום מגוריו, הפעם לניווחיין, שם פתח עסק עצמאי והתפרנס מתיקון טלוויזיות ומכשירי סטריאו.
בשנת 1984 החל סלוט להתעניין בעולם המחשוב ולמד לתכנת על דגמי המחשבים האישיים הראשונים בזמנו, דוגמת הקומודור 64 ומקביליו. באותה תקופה עלה בראשו הרעיון לפתח שירות תיקונים ארצי שיכלול מאגר מידע המכיל את כל נתוני התיקונים. רעיון זה הוא שהוביל לצורך למצוא שיטה לאחסן נתונים רבים בצורה יעילה וחסכונית יותר.
שיטת הקידוד של סלוט
בשנת 1995, סלוט טען כי פיתח שיטה לאחסן מידע של סרט באורך שלם (כשעה וחצי) על גבי התקן בעל קיבולת של 8 קילובייט בלבד. לצורך השוואה, בשיטה המתקדמת ביותר בימינו, סרט באיכות נמוכה דורש פי 10,000 יותר שטח אחסון, ואילו סרט באיכות גבוהה דורש לערך פי 175,000 יותר שטח אחסון מהערך בו נקב סלוט.
בשנת 1996 מצא סלוט משקיע ליזם שלו, הולנדי בשם ג'וס ון רוסום (Rossum) שעבד בתחום הסיגריות. באותה שנה, הם רשמו פטנט על המצאתו של סלוט למשך 6 שנים בהולנד, סלוט נרשם כממציא הפטנט ואילו ון רוסום כבעל הפטנט.
למרות הפנטסטיות המוגזמת לכאורה שבמיזם, היו משקיעים שראו בו פוטנציאל. בשנת 1999 משקיע בשם מרסל בואקהורן (Boekhoorn) הצטרף לצוות. במרץ 1999 הוצגה שיטת הקידוד בפני רואל פייפר (Pieper), מבכירי המנהלים בפיליפס. פייפר עזב את תפקידו בחברת פיליפס ובחודש מאי 1999 הצטרף לצוותו של סלוט בתור מנכ"ל, שם החברה נקרא The Fifth Force ("הכוח החמישי") כפרפרזה על ארבעת כוחות היסוד בטבע ועל הכוח ה"חמישי"- המידע.
מותו
ב-11 ביולי 1999 יאן סלוט נמצא מת בחצר ביתו, כפי הנראה הוא מת מהתקף לב. הוא מת יום אחד בלבד, לפני שיכל לחתום על חוזה משמעותי עם רואל פייפר, מבכירי המנהלים בחברת פיליפס.
משפחתו נתנה את הסכמתה לבצע בו נתיחה שלאחר המוות, אך נתיחה שכזו לא בוצעה בפועל. הוא הותיר אחריו אישה ושלושה ילדים.
טום פרקינס (Perkins), יזם ומשקיע אמריקאי, הסכים להשקיע בטכנולוגיה לאחר מותו של סלוט. פרקינס ופייפר היו עתידים לעשות הון רב ולהמשיך לפתח את הטכנולוגיה שסלוט הגה, אלא שרכיב חשוב בטכנולוגיית הקידוד, מהדר שהיה מותקן על דיסקט, אבד ועל אף מאמצים רבים מעולם לא נמצא.
הרבנות הראשית לרוסיה
הרבנות הראשית לרוסיה (ברוסית: Главный раввинат России) היא מוסד רבני בשטחי הפדרציה הרוסית, המפעילה מערכת כשרות ומעניקה סיוע לקהילות היהודיות החברים בפדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה ברחבי המדינה. בראש הרבנות הראשית עומד הרב ברל לזר. משרדי הרבנות הראשית שוכנים ב.
מחלקת הכשרות
במסגרת מוסד הרבנות פועלת מחלקת כשרות תחת השם וועד הכשרות. וועד הכשרות של הרבנות הראשית ברוסיה, מעניק כשרות לעשרות מפעלי מזון ברחבי רוסיה, כמו גם למספר מסעדות במוסקבה. סמל הכשרות של הוועד נושא את האותיות KR, "כשרות רוסיה", כשחותמת הכשרות היא "בד"ץ אגודת הרבנים - רוסיא"
הרב הראשי הצבאי
הרב הראשי הצבאי של רוסיה (ברוסית: Военный Главный раввин России) הוא תפקיד שהוקם על ידי מוסד הרבנות הראשית, שמינה לכך את הרב אהרון גורביץ', שהוכר על ידי משרד ההגנה הרוסי והוענקה לו דרגת סגן-אלוף (פולקובניק). הוא מונה בדצמבר 2007 והיה לרב הראשי הצבאי הראשון ברוסיה מאז מהפכת אוקטובר 1917. תוארו הרשמי הוא הרב הראשי של שירות בתי הסוהר הפדרלי והכוחות המזוינים.
הרב הראשי
בשנת 2000 בעקבות מתחים בין קונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה לאיגוד הקהילות היהודיות ברוסיה בחרו האחרונים ברב ברל לזר לתפקיד רבה הראשי של רוסיה מטעמם במקביל לרב אדולף שייביץ'. אך הם אינם מוכרים כרבנים ראשיים רשמיים על ידי הממשל הרוסי.
ז'יל טראין
ז'יל טראין (בצרפתית: Gilles Tréhin; נולד ב-1972) הוא אמן וסופר צרפתי, יוצר העיר הדמיונית "אורוויל" (Urville). ספרו, הנקרא אף הוא "אורוויל", מבוסס על מאמריו המתארים את ההיסטוריה, הגאוגרפיה, התרבות והכלכלה של העיר הדמיונית. הספר כולל למעלה מ-300 איורים של מקומות שונים בעיר הדמיונית, שאת כולם צייר טראין עצמו.
טראין הוא אוטיסט בתפקוד גבוה. הוא מתגורר בקרבת העיר ניס, בדרום צרפת.
רבי יהודה נשיאה
רבי יהודה נשיאה (הראשון), דור ראשון לאמוראי ארץ ישראל, נשיא הסנהדרין בציפורי ונכדו של חותם המשנה, רבי יהודה הנשיא. היה בנו ותלמידו של רבן גמליאל ברבי.
כינוייו
התוספת "נְשִׂיאָה" לשמו משמעותה, בארמית, "הנשיא". מקובל לכנותו "נשיאה" בארמית, כדי להבדילו מאבי אביו, רבי יהודה הנשיא. השם הזהה יוצר בלבול לא אחת, מה גם שלפעמים גם הוא נקרא "הנשיא". בעלי התוספות כתבו: "בלשון משנה וברייתא קורא אותו הנשיא, ובלשון אמורא קורא אותו נשיאה".
כינוייו של סבו מתייחסים לפעמים אליו. נקרא גם רבי סתם, ב - "רבי ובית דינו התירו בשמן" (ראו להלן). כך היא הנוסחה שלפנינו, אבל רש"י מוחק משפט זה מן המשנה. בשו"ת התשב"ץ כתב שאכן רבי יהודה הנשיא ("רבי", ולא הנכד) ניסה גם הוא להתיר את השמן, אך לא הסכימו עמו חכמי דורו.
גם בירושלמי נקרא לפעמים "רבי", שכן הירושלמי משתמש בשם "רבי" ככינוי לכל משפחת הנשיאים, ולרוב מכנה הירושלמי את ר' יהודה הנכד בשם "רבי יודן נְשִׂייָּה".
רבי יהודה נשיאה מוזכר, כסבו, גם כ"רבי יהודה הנשיא", וכ"רבותינו": "בשלושה מקומות נקרא רבי יהודה הנשיא רבותינו".
גם נכדו נקרא בשם זה, רבי יהודה נשיאה, ללא שום שינוי בשם, דבר הגורם גם הוא לא אחת לבלבול.
בספרות המחקרית יש שמכנים אותו "רבי יהודה השני" ויש שהוא מכונה "רבי יהודה נשיאה הראשון".
רבותיו ותלמידיו
למד תורה מאביו, רבן גמליאל ברבי ומרבי חייא. נודע בקרבתו לרבי אושעיא רבה, ומסופר על רבי יהודה נשיאה ששלח לו משלוח מנות בפורים.
גדולי הדור הראשון של האמוראים, תלמידיהם של רבי יהודה הנשיא ושל רבי חייא, היו חבריו, והתארח לא אחת בחצרו של רבי זכאי דכבול.
תקנותיו
בית דינו של רבי יהודה נשיאה התפרסם בעיקר בשל שני היתרים הלכתיים שיצאו ממנו.
"בי דינא דשרו משחא"
בית דינו מוזכר כ"בי דינא דשרו משחא" - כלומר, "בית הדין שהתיר את השמן". שמן של גויים, שהיה אסור כמאכלי הגויים ובישוליהם, הותר באכילה בבית דינו של רבי יהודה נשיאה.
על איסור אכילת שמן של גויים החליט דניאל, והאיסור היה תקף רק בתוך העיר. מטרתו הייתה ליצור הרחקה בין יהודים לגויים, כדי שלא ייגררו היהודים לסעודות אצל הגויים ומתוך כך יתחתנו בנישואי תערובת, ונישואי תערובת אסורים לפי התורה - "לא תתחתן בם".
תוקפו של איסור השמן הורחב גם מחוץ לעיר, בתקופתם של הלל ושמאי.
רבי יהודה נשיאה בדק ומצא שזו גזירה שאין הציבור יכול לעמוד בה, וראוי לבטלה; וכיוון שהאיסור לא הונהג כראוי בכל ישראל, היה לבית דינו תוקף לבטל את הגזירה.
תקנת הגט
המשנה במסכת גיטין שונה הלכה, במקרה של אדם שנתן גט לאשתו אבל הטיל בו תנאי: כלומר, הבעל התנה שהגט יחול והאישה תהיה מגורשת רק אם לא יחזור למקום מסוים בשנה שמתחילה עם נתינת הגט. הבעל מת בתוך אותה שנה, והבעיה ההלכתית שקיימת ביחס לגט היא, ש"אין גט לאחר מיתה", כלומר אי אפשר לתת גט ולהתנות שיחול אחרי מות הבעל, ולמעשה כך אירע כאן. במקרה שלבעל לא נולדו ילדים, האישה תצטרך להיות כפופה לדיני ייבום וחליצה, ולא תוכל להינשא למישהו אחר ללא חליצת סנדל לאחיו של בעלה. זו ההשלכה של הדין "אינו גט".
רבי יהודה ובית דינו תיקנו תקנה בגט, שאם אמר 'הרי זה גיטך אם לא באתי מכאן עד 12 חודש', ומת בתוך 12 חודש - הגט חל למפרע משעת נתינתו והאישה פטורה מדיני ייבום וחליצה, שכן במות האיש הייתה כבר מגורשת. סברת ההיתר היא, כדעתו של התנא רבי יוסי, שכיוון שבגט כתוב תאריך - שעת חלותו היא מן התאריך הכתוב בו, אמנם התנאי התקיים מאוחר יותר, אך עם קיום התנאי חל הגט למפרע מן התאריך שכתוב בו.
בניגוד להיתר השמן, היתר זה לא זכה לגיבוי מצד חכמי הדור.
"בי דינא שריא"
רבי שמלאי, שמשו של רבי יהודה נשיאה, ביקש להתיר אף פת של אופה גוי, אבל לאחר היתר השמן ותקנת הגט חשש רבי יהודה שאם יתיר בפעם השלישית, יצא על בית דינו שם כאילו הוא מקל מדי אף במקום שאין צריך, ולכן סירב להתיר אף את הפת, באומרו "אם כן יקראו לנו 'בי דינא שריא' ", כאשר הכוונה לבית דין הנוטה להקל תמיד.
מפעולותיו ומאמרותיו
רבי יהודה נשיאה הוזכר כמי שהתנהג בענווה ובפשטות.
בתלמוד מסופר, שרבי יהודה נשיאה גזר תענית בגלל עצירת גשמים, ולא ירד גשם. אמר: כמה הבדל יש משמואל הרמתי, שביקש גשם בקיץ וירד, ועד יהודה בן גמליאל, שמתפלל לגשמים בזמנם ולא נענה! אוי לו לדור שכך נתקע, אוי לו למי שעלתה בימיו כך! הצטער, וירדו גשמים.
רבי יהודה נשיאה העריך מאוד את לימודם של "תינוקות של בית רבן" - כלומר ילדים הלומדים בבית רבם, ומפורסמת האמרה הבאה שאמר בשמו תלמידו, ריש לקיש: באותו עניין נמסרה בשמו ההלכה הבאה:
מקום קבורתו במערת הקבורה ביבנית. לאחר פטירתו, מילא בנו, רבן גמליאל הרביעי, את מקומו בנשיאות.
מהומות אלכסנדריה (66)
מהומות נרחבות פרצו באלכסנדריה, שבמצרים הרומית, בשנת 66, במקביל לפרוץ המרד הגדול ביהודה הרומית השכנה.
עם התגברות המתח בין היוונים ליהודים, ארגנו תושבי אלכסנדריה אספה ציבורית, כדי לדון בארגון משלחת לנירון קיסר, ומספר רב של יהודי אלכסנדריה הגיע לאמפיתיאטרון. כאשר ראו התושבים את היהודים הם תקפו אותם. הם הרגו את רוב היהודים, ואלו שנתפסו נשרפו חיים. היהודים חיפשו תגמול על מה שעשו היוונים ואיימו להגיב באלימות.
הנציב הרומי של מצרים, גאיוס קאיקינה טוסקוס, לא הצליח להתמודד עם המהומות. במאי 66, טוסקוס הוחלף בטיבריוס יוליוס אלכסנדר, בעצמו ממשפחה יהודית, שהצליח לרסן את הפורעים. טיבריוס הזמין לפגישה ביחידות את ראשי היהודים ושכנע אותם לשתוק, ולא להתגרות ולהקים נגדם את הצבא הרומי. אבל המסיתים לא התייחסו לאיום ברצינות, ונזפו בו על כך שאיים עליהם. המושל הבין שהמתמרדים ביותר לא יירגעו אלא אם כן אסון גדול יפול עליהם. הוא שלח את שני הלגיונות הרומיים שהיו בעיר (הלגיון השלישי קירנאיקה והלגיון ה-22 דיוטריאנה), יחד עם 5,000 חיילים נוספים, להעניש את היהודים. הם הורשו לא רק להרוג אותם, אלא גם לבזוז את רכושם ולהצית את בתיהם. הרומאים לא גילו רחמים כלפי התינוקות, לא התייחסו לזקנים, והמשיכו בשחיטה של אנשים בכל גיל. יותר מ-50,000 יהודים שכבו מתים ברחובות. טיבריוס יוליוס אלכסנדר ריחם בסופו של דבר על היהודים ועצר את ההתקפות.
פרספקטיבה היסטורית
המתיחות בין היהודים ליוונים-רומים באלכסנדריה החלה לאחר מהומות שנת 38 לספירה, עם אירוע אלים נוסף שבא לאחר מכן בשנת 55 לספירה. מאוחר יותר, למלחמות היהודים-רומאים הייתה השפעה רבה על אלכסנדריה, כאשר הקהילה היהודית הגדולה בעיר ערכה מהומות נרחבות בשנת 66 לספירה. אלימות גדולה בהרבה התרחשה 50 שנה מאוחר יותר, כאשר בשנת 117 לספירה, השתתפו יהודי אלכסנדריה בהתפרעויות הגדולות של מרד התפוצות, והצליחו להרוס חלק גדול מהעיר היוונית לפני שהצבא הרומי ירד לעיר כדי לדכא את המרד.
היביסקוס
הִיבִּיסְקוּס (שם מדעי: Hibiscus) הוא סוג המונה 426 עד 433 מינים ו-190 תת-מינים ממשפחת החלמיתיים שנפוצים בעולם באזורים חמימים בעלי אקלים ממוזג, טרופי או סובטרופי. בישראל גדלים בבר שני מינים בסוג היביסקוס: עשב חד-שנתי נמוך - היביסקוס סגלגל (Hibiscus micranthus) ושיח היביסקוס משולש (Hibiscus trionum). ומינים תרבותיים שונים כמו היביסקוס טלייתי (Hibiscus tiliaceus), היביסקוס סורי והיביסקוס סיני.
מאפיינים
הסוג היביסקוס מקיף עשבים חד-שנתיים ורב-שנתיים, בני שיח, שיחים או עצים. העלים בעלי פטוטרת, מסורגים (עלה אחד בכל מפרק), פשוטים, או מורכבים מאוצבעים (דמוי אצבעות היד, בעל מספר עלעלים שיוצאים מנקודה אחת) או מורכבים בעלי אונות. העלה עם שלושה עורקים או יותר היוצאים מבסיס הטרף. שפת העלה משוננת או חרוקה (בעלת אונות קטנות ומעוגלות).
הפרחים בינוניים-גדולים, בולטים, צורתם על פי רוב רוב דמוית-פעמון שטוח פתוח לרווחה. הם צומחים בודדים מחיק העלים, לעיתים יוצרים מעין אשכול, כאשר הפרח העליון מבוגר מהפרח שמתחתיו והקטנה של מספר העלים בראש הענף.