cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוליביה מאן
משחק
זמן קצר אחרי שעברה ללוס אנג'לס, היא לוהקה לתפקידים קטנים בסרטים ובווידאו קליפים.
בין השנים 2005–2010 ביצעה מספר תפקידים בסדרות טלוויזיה ובסרטים. בשנת 2010 היא השתתפה בסרט הפעולה הקומי "דייט לילי" בכיכובם של סטיב קארל וטינה פיי, ובסרט "איירון מן 2" בכיכובו של רוברט דאוני ג'וניור. הופעת הבכורה של בתוכנית הדיילי שואו של ערוץ קומדי סנטרל הייתה בחודש יוני 2010, היא הופיעה בתוכנית ב-16 פרקים, האחרון שבהם בספטמבר 2011. היא חזרה להופעה קצרה בתוכנית הפרידה מהמנחה ג'ון סטיוארט ששודרה ב 6 באוגוסט 2015.
בשנים שלאחר מכן הופיעה בתפקיד אורח כסוכנת סי-איי-אי בסדרה "צ'אק", והופיעה בסרט הקומי "אין לי מושג איך היא עושה את זה", לצידה של שרה ג'סיקה פרקר. היא הופיעה בשלושה פרקים של הסדרה "הבחורה החדשה". ושיחקה את דמותה של סלואן סבת' בתוכנית "חדר החדשות" של HBO.
בשנת 2019 שיחק במיני-סדרה "הגשר" של רשת Starz, בתור מוניקה ריד, סוכנת של הארגון החשאי "BVA". באותה שנה שיחקה גם בסרט "משחקי חברה" שביים ג'וש דוהאמל.
בשנת 2020 היא שיחקה בסרט "אהבה, חתונה והכל מהתחלה" את דמותה של דינה.
ב-2021 כיכבה בסרט הדרמה "Violet".
דוגמנות
מאן השתתפה בקמפיינים של נייקי, פפסי ונוטרג'ינה. בשנת 2006 היא הופיעה בשער של מגזין "קצף" ובמגזין הגברים "אדג'". בשנת 2007 הופיעה במהדורה האיטלקית של מגזין "וניטי פייר", ובשנים שלאחר מכן הופיעה פעמיים כנערת השער במגזינים האמריקאים לגברים "פלייבוי" ו"מקסים".
כתיבה
ביולי 2010 פרסמה ספר בשם Suck It, Wonder Woman: The Misadventures of a Hollywood Geek.
חיים אישיים
בשנים 2012–2014 הייתה במערכת יחסים עם השחקן השוודי-יהודי ג'ואל קינמן.
בשנים 2014–2017 ניהלה מערכת יחסים עם שחקן הפוטבול האמריקאי ארון רוג'רס.
בנובמבר 2017 האשימה מון את במאי הקולנוע האמריקאי-יהודי ברט ראטנר בהטרדות מיניות ובפגיעה מינית חוזרות ונשנות כלפיה. מאן תמכה בפומבי בארגונים הפמיניסטיים "MeToo" ו-"Time's Up" הן במאמץ אישי והן בהצהרות פומביות.
ממאי 2021 היא בזוגיות עם הקומיקאי האמריקאי ג'ון מולייני, ובאוקטובר 2021 הודיעו השניים שהם מצפים לילד.
נתרן ציאניד
נתרן ציאניד הוא תרכובת אנ-אורגנית שנוסחתה היא NaCN (נתרן ופחמן קשורים בקשר יוני והפחמן קשור בקשר משולש לאטום חנקן). הנתרן ציאניד היא חומר מוצק (בטמפרטורת החדר) ולבן המסיס במים בנוסף לנתרן ציאניד יש זיקה למתכות מה שמוביל לרעילות של חומר זה. כאשר החומר בא במגע עם חומצה נוצר מימן ציאניד לדוגמה:HCl+NaCN→ NaCl+HCN.
אמצעי זהירות
נתרן ציאניד, כמו ציאנידים אחרים, מסוכן לבריאותם של בני האדם וחשיפה אליו עלולה להיות קטלנית - הוא משפיע בעיקר על מערכת העצבים ומערכת ההובלה. מעבר לכך הוא בסיס חזק אשר עלול לגרום לנמק.
מטרופולין בנגקוק
מטרופולין בנגקוק (בתאית: กรุงเทพมหานครและปริมณฑล) ידועה גם כבנגקוק רבתי, היא המטרופולין הגדולה בתאילנד וה-16 בגודלו באסיה. המטרופולין כוללת את עיר הבירה בנגקוק ואת חמשת המחוזות הסמוכים לה: נקון פתום, פתום טאני, נונתאבורי, סמוט פרקן וסמוט סכון.
שטח ואוכלוסייה
המטרופולין משתרעת על שטח שגודלו 7,761.50 קמ"ר, בינואר 2008 הוערכה אוכלוסייתו בכ-11,971,000 תושבים, צפיפות האוכלוסין הוערכה בכ-1,301.42 בני אדם לקמ"ר. התפתחות תעשיית התיירות בבנגקוק, גורמת למהגרי עבודה רבים מקרב האוכלוסייה הכפרית במדינה, ומשאר מדינות דרום-מזרח אסיה. ב-20–30 שנים האחרונות מהגרים לבנגקוק הודים, פקיסטנים, פרסים, בורמזים, קמבודים, נפאלים, פיליפינים, סינים, לאוטים ועוד.
תופעה נפוצה במטרופולין היא היוממות; עובדים רבים מתגוררים מחוץ למטרופולין, והם נוסעים אליה ליום העבודה. במשך היום גדלה אוכלוסיית העיר ל-15–20 מיליון איש. בסופי שבוע ארוכים ובחג הסונגקראן, נראית הבירה כנטושה.
מאחר שהערים הסמוכות לבנגקוק היו בעברם ערים נפרדות, לכל עיר מרכז עירוני משלה. בשל הצמיחה הגבוהה של פרוורים בפאתי בנגקוק, נוצר גיבוב של מרכזים עירוניים.
רבים מבני מעמד הביניים משתמשים ברשת הכבישים המהירים כדי להגיע למקום מגוריהם, בני מעמד הפועלים עובדים לרוב באזור מגוריהם, אלא עם הם מועסקים בחברות המשלמות להם את דמי הנסיעה. רבים מהם עושים שימוש ברשת האוטובוסים העירונית, בשעות הבוקר המוקדמות נפוץ הקארפול.
כיום הצמיחה הגבוהה לא מוגבלת לאזור מסוים. ערך הקרקעות במרכזי הערים מרקיע שחקים, במיוחד במרכז העיר בנגקוק נוצרה מנהטניזציה (Manhattanization); בנייה צפופה של גורדי שחקים. עקב הבנייה הצפופה, גבולות המחוזות אינם ניכרים לעין.
הגדילה המהירה באוכלוסיית המטרופולין, חייבה את מנהלת המטרופולין להתמודד עם הצפיפות הגוברת בכבישים ועם זיהום האוויר הגובר. הפעולות שננקטו בנוגע לזיהום האוויר, היו מוצלחות יחסית, אולם אין במטרופולין רשת הסעת המונים יעילה.
מנהלת המטרופולין
מנהלת מטרופולין בנגקוק (בתאית: กรุงเทพมหานคร) היא המועצה המקומית האחראית על המטרופולין. המועצה מחולקת לשתי זרועות; הרשות המבצעת (או מושל בנגקוק), והרשות המחוקקת (או מועצת המטרופולין).
תפקיד המנהלה לגבש וליישם את מדיניות ניהול המטרופולין, הכוללים את התחבורה, תכנון עירוני, פינוי פסולת, דיור, כבישים וכבישים מהירים, ביטחון, ואיכות הסביבה.
תחבורה
אף על פי שנבנו כמה קווי רכבת עירוניים, המטרופולין ידועה לשמצה בשל העומס הרב בכבישים. באוקטובר 2012 נרשמו באזור המטרופולין 7,384,934 כלי רכב, כרכב אחד לשני בני אדם.
כדי להקל על הגודש, נמשך הפיתוח המסיבי של הרכבת, אך בנייתו גורמת להפרעות רבות ברחובות הראשים. כמות כלי הרכב בבנגקוק גורמת לרמות גבוהות של זיהום אוויר, וליבוא נפט מוגבר.
אלכס טיוס
אלכסנדר טרנט "אלכס" טיוס (באנגלית: Alexander Trent "Alex" Tyus; נולד ב-8 בינואר 1988) הוא כדורסלן אמריקאי-ישראלי שהתגייר, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר באסוול ליון-וילרבאן מליגת העל הצרפתית והיורוליג.
קריירת מכללות
טיוס נולד בסנט לואיס שבמיזורי למשפחה אפרו-אמריקאית נוצרית. בשנת 2007 החל טיוס את קריירת המכללות שלו כשנרשם לאוניברסיטת פלורידה (מכללה בעלת מסורת והישגים בטורניר כדורסל המכללות שהייתה בשיאה בתקופה שקדמה להצטרפותו). טיוס שיחק ארבע שנים בקבוצה והגיע עמה לרבע גמר טורניר המכללות הארצי ולגמר SEC.
בעקבות כך שהוא ואשתו היו שותפים לדירה עם בחור יהודי, נחשף טיוס והתחבר ליהדות והחליט יחד עם אשתו, הספורטאית האמריקאית אלי סצ'יני, בעלת שורשים יהודיים, להתגייר. הוא החל עם אשתו בתהליך גיור בפלורידה באוגוסט 2010, והשלים אותו ב-2011, כשב-2012 התאזרח כישראלי.
מועדונים
בקיץ 2011, לאחר סיום המכללה, חתם במכבי אשדוד ובמקביל החל בתהליך הגיור וקבלת האזרחות הישראלית. בשנת 2017 השלים את תהליכי הגיור. הוא שומר שבת וכשרות.
בעונת 2011–2012 נחשב כזר בליגה במדי אשדוד, נבחר לשחקן השישי של העונה והעמיד ממוצעים של 13.3 נקודות ב-67% מהשדה ו-8.3 ריבאונדים למשחק שעזרו לקבוצתו לסיים את העונה הסדירה במקום השביעי ולהפתיע בהעפלה לגמר הפיינל פור שם הפסידה למכבי תל אביב.
בקיץ 2012, החל במשא ומתן עם מכבי תל אביב, לאחר שכשל המשא ומתן חתם טיוס בפלקנסטרו קאנטו שבאותה עונה שיחקה בליגת העל האיטלקית ובשלב הבתים ביורוליג בהם קלע 7.4 נקודות בממוצע עם 4.8 ריבאונדים למשחק.
בקיץ 2013 חתם טיוס במכבי תל אביב לשנתיים. בעונת 2013–2014 זכה טיוס עם מכבי תל אביב בגביע הליגה, בגביע המדינה, באליפות ישראל וביורוליג.
בסוף עונת 2015, חתם טיוס במדי אנאדולו אפס הטורקית לשנתיים.
לאחר עונה אחת באנאדולו, בקיץ 2016 חתם אלכס טיוס לשנה במדי גלאטסראיי, שהעפילה ליורוליג בעקבות זכייתה ביורוקאפ בעונה החולפת.
ב-22 ביוני 2017 חתם טיוס לשנתיים במכבי תל אביב.
בעונתו הראשונה טיוס הגיע למקום הרביעי במספר החסימות בהיסטוריית היורוליג. בתחילת העונה זכה טיוס בגביע הליגה. ובסופה זכה בתואר השחקן המצטיין של הפלייאוף שבסופו מכבי תל אביב זכתה באליפות המדינה.
ב-13 ביולי 2019 חתם באוניקס קאזאן הרוסית. ב-15 ביוני 2020 שוחרר מהקבוצה.
בנובמבר 2020 חתם לשנה בגלאטסראיי, אך לאחר חודש עזב את הקבוצה וחתם בריאל מדריד.
ב-27 באוקטובר 2022 חתם באסוול ליון-וילרבאן מליגת העל הצרפתית והיורוליג.
קריירת נבחרות
ב-2012 סיים טיוס תהליך גיור וקיבל אזרחות ישראלית, דבר שאפשר לו לשחק במדי נבחרת ישראל.
Zastava Arms
Zastava Arms היא יצרנית סרבית של כלי נשק, שנוסדה ב-1853. החברה מייצרת ומייצאת מגוון רחב ממוצריה ליותר מארבעים מדינות ברחבי העולם. היא היצרנית העיקרית של כלי נשק בסרביה ותורמת גדולה לתעשייה הביטחונית המקומית.
היסטוריה
מקור המפעל הוא בבית יציקת אקדחים פרטי, שהועבר מבלגרד לקראגויבאץ ב-1851. לאחר שנות צמיחה והתפתחות טכנולוגית, בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה התאפיין המפעל בחדשנות וזכה בפרסים בתערוכות העולמיות. בזמן המלחמה הועבר המפעל למבצר בניש, בעוד שהמבנה בקראגויבאץ ניזוק קשות. השנים שבין מלחמות העולם התאפיינו בצמיחה כלכלית ובגידול בכמות ובמבחר הייצור. במלחמת העולם השנייה נכבש האזור על ידי מדינות הציר והמפעל הועבר לשימוש גרמניה הנאצית. עם הקמת יוגוסלביה המפעל הולאם והפך לאחד היצרנים העיקריים של הצבא העממי היוגוסלבי. בעקבות מלחמות יוגוסלביה הוטל אמברגו בינלאומי על המדינה, המפעל נפגע והייצור הוקפא. כיום, המפעל הופרט וחזר לפעולה מלאה.
גאוס (נוזקה)
גאוס (Gauss), נוזקה מטיפוס של סוס טרויאני שנתגלתה על ידי חברת קספרסקי ב-9 באוגוסט 2012, היא כלי ריגול מקוון ומורכב, המכיל יכולות רבות לגנבת מידע בהם: ססמאות, קובצי עוגיות, חיבורי רשת, התקני אחסון ניידים ועוד. הנוזקה מתמקדת בדפדפנים והרשאות לחשבונות בנק, ועיקרה בתחום של מידע פיננסי. הנוזקה אף מאפשרת הזרקת קוד לדפדפנים שונים כדי לעקוב אחרי פעולות המשתמשים. הנוזקה מצפינה מידע שנגנב בהצפנה חזקה שחברת קספרסקי ביקשה את עזרת הציבור בפיצוחה.
על פי חברת קספרסקי רוב העותקים של הנוזקה שפעלה בעשרת החודשים שלפני גילויה, נתגלו במוסדות פיננסים ובנקים בעיקר במזרח התיכון: לבנון (1,660), ישראל (483), והרשות הפלסטינית (261), ומיעוטן במדינות נוספות כמו ארצות הברית, איחוד האמירויות, גרמניה ועוד.
הנוזקה פועלת על מערכות הפעלה חלונות 32 ביט של מיקרוסופט: חלונות XP, חלונות ויסטה, וחלונות 7.
חוקרי קספרסקי סוברים שנוזקה משוכללת זו פותחה על ידי מדינה, והיא יצאה מבית היוצר של נוזקת להבה.
מתי שילון
מתתיהו (מתי) שילון (17 באוגוסט 1920–2015) היה אדריכל ישראלי.
שילון נולד בעיר לבוב, אז בפולין וכיום באוקראינה כמשה (מרצלי) שליין. בהיותו בן 18 היגר לארץ ישראל והתקבל מיד ללימודי אדריכלות בטכניון בחיפה. בתום השנה השנייה ללימודיו פרש מהטכניון והצטרף לצבא הבריטי לתקופה של חמש שנים. עם שחרורו שב לטכניון והשלים את לימודי האדריכלות.
ב-1949 הצליח שילון לסיים את לימודיו והצטרף למשרד העבודה לצוות של "תכנון פיסי לישראל", אותו צוות שערך את תוכנית המתאר הארצית הראשונה למדינת ישראל שזה עתה קמה. בראש הצוות עמד האדריכל אריה שרון. הוא המשיך ועבד במשרד העבודה עד לשנת 1953, אז פתח משרד אדריכלים בתל אביב, העיר שבה קבע את מושבו עד לפטירתו.
עבודתו הראשונה הייתה תכנון בית הספר בקיבוץ כפר בלום ומאוחר יותר תכנן שם גם את בית התרבות. באותה עת קשר קשרים בקריית שמונה ותכנן בה שורה ארוכה של עבודות: מרכז מסחרי, מלון, מעון עולים, בית קולנוע (קולנוע שניר), אולם ספורט ובתי ספר (בהם תיכון אורט דנציגר). הוא תכנן את קריית הנופש לחיילי בגבעת-אולגה ובעכו (נהרס) וכן את בית החייל בטבריה ואת בית יד לבנים באשדוד. פיתח טיפוס מגורים שיושם על ידי משרד השיכון ונקרא על שמו "טיפוס שילון", בדומה לטיפוסים שפיתחו אדריכלים אחרים כמו יצחק פרלשטיין, דוד בסט, דן איתן ויצחק ישר וכן תכנן שכונות מגורים כמו "שכונת מגדים" בכרמיאל ביוזמתו של משרד השיכון. יותר מכל, התמחה שילון בתכנון בתי ספר והוא אף היה יועץ של משרד החינוך וליווה תוכניות שתכננו עמיתים לבתי ספר.
לאורך השנים היה פעיל במיוחד באגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל. במסגרת זו ערך הרצאות, דיונים וקורסים בתחומי האדריכלות השונים. במקביל, היה חבר באגודת הבונים החופשיים.
שילון נפטר ב-2015 בתל אביב. חלקים ששרדו מאוספו המקצועי בעת פינוי דירתו לאחר פטירתו נקלטו בארכיון בארכיון אדריכלות ישראל.
כאמיליה
כאמיליה (בערבית: كاميليا, נולדה בשם: ליליאן ויקטור כהן, בערבית:  ليليان فيكتور كوهين ; 13 בדצמבר 1929 - 31 באוגוסט 1950) הייתה שחקנית יהודייה-מצרית שהתפרסמה בשנות ה-40 של המאה ה-20.
קורות חיים
נולדה באלכסנדריה לאב צרפתי ולאם ממוצא איטלקי, למרות שם משפחתה היהודי, הציגה כאמיליה את עצמה כנוצרייה. למדה בבית ספר אנגלי באלכסנדריה, שם גילה אותה הבמאי אחמד סאלם שהכניס אותה לעולם המשחק ב-1946 בהיותה בת 27 שנים בלבד.
כאמיליה נהרגה בתאונת מטוס של טיסה 903 של טראנס וורלד איירליינס בשנת 1950 והיא בת 31 שנים. התאונה הוסיפה לתהילה ולמסתורין שסביב דמותה. מרבים להשוות את חייה ומותה הטרגי לזה של מרילין מונרו. תאוריות קונספירציה וספקולציות על ריגול, בעיקר בהקשר של ישראל נפוצו גם כן במצרים, אך דבר לא הוכח מעולם. על אף קריירה קצרה, נצרבה בזיכרון הקהל המצרי והשאירה חותם בסרטים שעד היום חביבים לצפייה במצרים. עאטף סאלם, הראשון שגילה אותה, הקדיש לזכרה את סרטו, "יחפה בגשר מזהב", עם רמיזות אוטוביוגרפיות.
מכבי עירוני קריית גת (כדורסל)
מכבי עירוני קריית גת הייתה קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר קריית גת, אשר התקיימה במשך 15 שנה.
הישג השיא של הקבוצה הוא זכייה באליפות הליגה הלאומית בכדורסל בעונת 2015/2014.
הפועל קריית גת
קריית-גת, בגלגוליה השונים (הפועל קריית גת ולאחר מכן מכבי דרום/קריית גת), הייתה קיימת מאז שנות ה-70. ב־25 במרץ 1984 הבטיחה הקבוצה, אז הפועל עירוני קריית־גת, את העפלתה ההיסטורית לליגה הבכירה על חשבון השנייה, הפועל ירושלים, לאחר שהביסה 77:115 את הפועל נען, עם 45 נקודות של יהודה לוי. עונה אחת לאחר מכן, קריית-גת סיימה עם מאזן 21:1 ונשרה שוב לליגת המשנה. הניצחון ההיסטורי בליגה הבכירה הושג לעיני 800 צופים, במחזור התשיעי של העונה, 105:113 (אחרי 54:54 במחצית) על הפועל חיפה של ג'ונתן דלזל וחיים זלוטיקמן. הזר המקומי, בוסטר, סיפק באותו משחק 42 נקודות ו־ 18 ריבאונדים.
בשנת 2000 התפרקה הקבוצה.
הקמת מכבי קריית גת
קבוצת מכבי עירוני קריית גת הוקמה בשנת 2003 על ידי מיקי זוהר, לאחר שהקבוצה המקומית (שהייתה איחוד עם מכבי דרום תל אביב) התפרקה בשנת 2000. בסיום עונה אחת בלבד (2003/04) העפילה הקבוצה לליגה א'. בסיום עונת 2005/06 העפילה הקבוצה לליגה הארצית, אך כעבור שנתיים נשרה בחזרה לליגה א'. בסיום עונת 2009/10 העפילה בחזרה לליגה הארצית. באמצע עונת 2010/11 הוחתם המאמן רוני צוקרמן והקבוצה התמקמה בחלק העליון של הטבלה. בסיום עונת 2011/12 העפילה הקבוצה לליגה הלאומית, במקביל הגיעה הקבוצה עד לגמר גביע האיגוד והפסידה לקבוצת מכבי עירוני רעננה בסיכום שני מפגשים. בתחילת עונת 2012/13 אירחה הקבוצה לראשונה בתולדותיה במסגרת הסיבוב הראשון של גביע המדינה את קבוצת הפועל תל אביב והפסידה בתוצאה 96-89 לאחר הארכה. בחודש ינואר באותה עונה, נקלעה הקבוצה למאבקי תחתית והמאמן רוני צוקרמן הוחלף במאמן עידן פלדה. בסוף העונה ירדה לליגה הארצית. וכעבור עונה אחת סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה הארצית ושבה לליגה הלאומית.
הקבוצה ארחה באולם הספורט "אלון", המכיל 500 מקומות ישיבה. כמו כן, הפעיל המועדון מחלקת נוער ובה חמש קבוצות בליגות השונות.
בתאריך 29 במאי 2015 עלתה הקבוצה לליגת העל בכדורסל לאחר ניצחון 2:3 בסדרת הגמר על אליצור קריית אתא.
בעונת 2016/2015 עברה הקבוצה לארח את משחקי הבית שלה בהיכל הספורט העירוני באשקלון. באותה עונה הצליחה קריית גת להישאר בליגה הראשונה.
בסיום עונת 2017/2016 נשרה לליגה הלאומית בכדורסל לאחר שנתיים בליגת העל בכדורסל. ברם, בעונת 2018/2017 התמקמה בראשות הטבלה בליגה הלאומית ואף סיימה במקום הראשון והעפילה לרבע גמר פלייאוף הליגה.
הפירוק השני
בעונת 2018/2017 העפילה לגמר הליגה לאחר עונה בה לא שולמו חלק ממשכורת השחקנים והצוות המקצועי, לאחר כשלושה חודשים ללא משכורות הודיעו שחקני הקבוצה על סכסוך עבודה ושביתה, אך בסופו של דבר הופיעו השחקנים לסדרת משחקי הפלייאוף תוך הבטחה שיקבלו את משכורתם, בסופו של דבר למרות אי קבלת המשכורות התייצבה הקבוצה למשחקי הפלייאוף בהם כאמור העפילה לגמר שבו הפסידה בסוויפ 3:0 להפועל באר שבע.
ב-16 ביולי 2018, התפרקה הקבוצה באופן רשמי לאחר שלא נרשמה לליגה, עקב קשיים כלכליים ולאחר שלא הצליחה להעמיד תקציב מינימלי לעונת 2019/2018 ולא שילמה את חובות הקבוצה לשחקנים.
תיעוד עושר הדברים
פרקי היצירה
שלוש המגילות הראשונות עוסקות בגאוגרפיה, זואולוגיה ובוטניקה. המגילות הרביעית והחמישית עוסקות ברפואה וכישוף. המגילה השישית סוקרת נושאים שונים, והמגילות השביעית עד העשירית עוסקות בשמועות משונות, תיקונים היסטוריים ושלל נושאים.
נושאי עיסוק ידועים
"תיעוד עושר הדברים" מתאר את העצם הבלתי מזוהה "רפסודה צפה", אשר יש הטוענים כי מדובר בעב"ם.
נושא אחר שמתואר בספר הוא דרכי ההכנה של "אבקת השממית", אשר משמשת לאימות בתולין, אך הדברים הכתובים ביצירה בנושא זה נחשבים לא אמינים.
למאבאטי
למאבאטי היא קבוצת אימפרוביזציה ישראלית המורכבת משילוב של שחקנים מקצועיים ומאלתרים חובבים. הקבוצה נוסדה בשנת 2010 ופועלת ממרכז תל אביב. הקבוצה מופיעה ברחבי הארץ ובפסטיבלים בכל העולם.
היסטוריה
למאבאטי הוקמה בשנת 2010 על ידי קבוצת חברים ללא הכשרה פורמלית במשחק, מתוך רצון ליצור הרכב שיתמקד בלימוד וקידום כישורי אימפרוביזציה. בשנת 2012 למאבאטי זכתה במקום הראשון באליפות ישראל באימפרוביזציה, במקצה החובבים. ושנה לאחר מכן בשנת 2013 הקבוצה הגיעה למקום השני.
כיום
הקבוצה מעלה מופעים דינמיים וקצביים על טהרת האימפרוביזציה. המופע כולל מספר סצינות ארוכות (long form), כמו גם מספר משחקונים או סצינות קצרות יותר (short form) המהווים קטעי מעבר. כל חומרי המופע מאולתרים ללא כל הכנה מראש, על הבמה ומחוצה לה, לפי הצעות מהקהל ואינטראקציות שונות איתו. כמו כן, הקבוצה שוקדת על קידום ופיתוח תחום האימפרוביזציה בארץ והנגשתו לקהלים רחבים ככל האפשר. בנוסף להופעות, חברי הקבוצה מעבירים סדנאות אימפרוביזציה המיועדות לקהלים שונים ומגוונים ומאפשרות להתוודע לתחום האלתור כז'אנר תיאטרוני או ככלי לעבודה אישית המאפשר לרכוש מיומנויות חיים חשובות.
שיתופי פעולה בינלאומיים
הקבוצה הוזמנה להופיע במספר פסטיבלים בינלאומיים ביניהם: FiiF - פסטיבל האימפרוב של פינלנד (2013), Big If - פסטיבל האימפרוב של ברצלונה (2013), פסטיבל הפרינג' של אדינבורו (2014), פסטיבל האימפרוב של איסטנבול (2015), Mount Olimprov - פסטיבל האימפרוב של אתונה (2016), TilT - פסטיבל האימפרוב של אסטוניה (2016), פסטיבל האימפרוב של שוודיה (2018), פסטיבל האימפרוב של ברצלונה (2018) ועוד.
הקבוצה קיימה מספר סדנאות אומן ללימוד אלתור עם מאלתרים מפורסמים בעולם ביניהם ג'יי סטאר אטלנטה (The Basement theater, ארצות הברית), ביל ברבריס (The Ghost Sheep, בלגיה), אן דה גרף (Easy Laughs, הולנד), פלאביאן רפארט (Le Théâtre de l’Oignon, צרפת), לורה דורנוירד (Laura Doorneweerd, הולנד), דאנקן ואלש אטקינס (!Showstoppers, אנגליה) ועוד.
וינסנט פיאצה
וינסנט פיאצה (באנגלית: Vincent Piazza; נולד ב-25 במאי 1976) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי, מוכר בזכות תפקידו בתור לאקי לוצ'יאנו בסדרה "אימפריית הפשע" של רשת HBO.
ביוגרפיה
פיאצה נולד וגדל בשכונת מידל וילג' שברובע קווינס, ניו יורק. אביו, יליד איטליה, היגר לארצות הברית בשנות ה-60 המוקדמות, ואילו אמו ממוצא גרמני. הוא למד בבית הספר התיכון הארכיבישוף מולוי בקווינס. לאחר שסיים בהצטיינות את לימודיו קיבל מספר מלגות לימודים לכמה אוניברסיטאות בעקבות התמחותו בהוקי קרח, ובסופו של דבר בחר ללמוד באוניברסיטת וילאנובה, שם למד ניהול ספורט ומדיה. הוא שיחק בקבוצת ההוקי קרח של האוניברסיטה, עד שנפצע בכתף ונאלץ להפסיק לשחק ואף עזב את האוניברסיטה לאחר שנה בלבד.
קריירה
לאחר שפרש מקריירת ספורט, החל ללמוד משחק אצל המורה למשחק אלן ספיבק בקבוצת תיאטרון בניו יורק סיטי. החל את דרכו כשחקן בסרטים העצמאיים "מדע טילים" של ג'פרי בילטץ בתפקיד ארל אחיו הגדול של גיבור הסרט הנער האל הפנר, "סטפני דיילי" ו"Tie a Yellow Ribbon" לצד זאק רוריג.
ב-2017 שיחק במותחן "Never Here", לצדה של מיריי אינוס, ושיחק בדרמה הרומנטית "The Girl Who Invented Kissing". בשנת 2019 גילם את קלארק ריצ'רדס בסדרת המסתורין "המעבר" ברשת FOX, אך זו בוטלה לאחר עונה אחת.
חיים אישיים
פיאצה היה במערכת יחסים עם הזמרת אשלי סימפסון מיוני 2011 עד נובמבר 2012. ב-21 במאי 2018, הוא התארס לשחקנית ג'נסיס רודריגז אך הקשר הסתיים זמן קצר לאחר שהתארסו.
חפני ופינחס
חָפְנִי וּפִינְחָס היו שני בניו של עלי הכהן, השופט האחרון של בני ישראל בתקופת השופטים, ששימש גם ככהן הגדול. חפני ופינחס שימשו ככהנים במשכן שילה. סיפורם מופיע בספר שמואל א', פרקים -.
חטאם של חפני ופינחס
חפני ופינחס מכונים על ידי המקרא בכינוי החריף "בני בליעל", על חטאם: בכל פעם שבא אדם להקריב קרבן במשכן, הם היו באים לכלי בו התבשל הבשר, ולוקחים לעצמם. בנוסף, לפני שהיו מקטירים את החֵלֶב על המזבח, היו לוקחים בשר חי מאת המקריב, ולא מסכימים כשביקש שיחכו עד שיקריבו את החלב. בנוסף, מוזכר בהמשך שחטאם היה "אֲשֶׁר יִשְׁכְּבוּן אֶת הַנָּשִׁים הַצֹּבְאוֹת פֶּתַח אֹהֶל מוֹעֵד". בגמרא התייחסו לחטא זה והסבירו את הפסוק שלא כפשוטו:, אלא שכאשר הנשים היו באות להקריב את קרבנותיהם, היו מעכבים אותן, וגורמים להן להשתהות, ובכך מנעו אותן מקיום מצוות פרייה ורבייה על בעליהן, ולפיכך.
עלי אביהם שמע על חטאם, וניסה להוכיח אותם, אך הם לא שמעו לו והמשיכו לחטוא. בעקבות זאת, בא איש האלוהים אל עלי, והודיע לו שכעונש על חטא בניו ייענשו כל צאצאיו, ואף אחד מהם לא יזכה להגיע לזקנה. הוא אף נתן לו סימן שהנבואה תתקיים: ששני בניו, חפני ופינחס, ימותו שניהם באותו יום.
באותה תקופה היה שמואל הנביא ילד, והוא גדל במשכן עקב נדרהּ של אמו חנה, שהילד שייוולד לה יוקדש ל-ה' לכל ימיו. באחד הלילות שמע שמואל קול קורא לו, וחשב שזה עלי, אך לאחר שבא אל עלי שלוש פעמים ובכל פעם אמר עלי שלא הוא שקרא לו, הבין עלי שזוהי נבואה, וציווה על שמואל לשכב במקומו. כששמע שוב שמואל את הקול הקורא לו, השיב: "דבר כי שומע עבדך", והתנבא גם הוא נבואת פורענות על בית עלי, לפיה לא יכופר לבית עלי לעולם.
המלחמה בפלשתים
לאחר זמן, יצאו ישראל למלחמה בפלשתים, אך הפסידו במערכה הראשונה, בה נהרגו 4,000 איש מישראל. זקני ישראל הציעו להביא לשדה הקרב את ארון הברית, וכך לגרום ש-ה' יבוא ויסייע בידם. העם שלח שליחים, והביא את הארון, ואתו באו גם חפני ופינחס. אך כאשר פלשתים שמעו שבא הארון, הם נבהלו, כי פחדו שישראל ישעבדו את כולם, ולכן התחזקו מאוד - והביסו את ישראל. 30,000 איש נהרגו מישראל באותו יום, וביניהם חפני ופינחס, וארון הברית נפל בשבי פלשתים. כך התקיימה נבואתו של איש האלוהים.
כאשר הגיע שליח לשילה, להודיע על התבוסה, נפל עלי מכסאו ומפרקתו נשברה. כשאשתו של פינחס, שהייתה בהיריון, שמעה על מות בעלה, אחזוה צירי לידה, וילדה בן שקראה לו 'אי-כבוד'.
פטרסהאגן
פטרסהאגן (בגרמנית: Petershagen) היא עיר במחוז מינדן-ליבקה במדינת נורדריין-וסטפאליה בגרמניה. אוכלוסיית העיר מונה כ-25,000 תושבים. העיר פטרסהאגן מורכבת מהעיירה פטרסהאגן וכ-30 כפרים שאוחדו לכדי ישות מוניציפלית מאוחדת. פטרסהאגן העיר שוכנת לגדות נהר הווזר, כ-11 קילומטרים צפונית למינדן.
היסטוריה
בשנת 784 כשל קרל הגדול בצליחת הווזר במקום בו שוכנת כיום פטרסהאגן, בהקשר זה אוזכר לראשונה שמו הקדום של העיר - Huculvi - בכתובים. בשנת 1306 הקים הבישוף של מינדן גוטפריד פון ולדאק טירה על שם פטר הקדוש, הקדוש הרשמי של העיר מינדן. עם חלוף הזמן נקראה הטירה פטרסהאגן, והשם דבק גם ביישוב שהתפתח סביבה. במאות ה-16 וה-17 שופצה הטירה והוסבה לארמון בסגנון הרנסאנס המקומי (Weserrenaissance). בשנת 1648, כחלק משלום וסטפליה עברה העיר, יחד עם בישופות מינדן כולה, לשלטון ברנדנבורג.
בתקופת השלטון הנאצי הוקמו מפעלי חימוש ומחנות עבודה סמוך לעיר. מתים רבים, רובם שבויי מלחמה ועובדי כפייה ממדינות בנלוקס וברית המועצות ממחנות העבודה נקברו בקבר אחים בבית הקברות היהודי של פטרסהאגן. העיר שוחררה על ידי הצבא הבריטי מהשלטון הנאצי.
קהילה יהודית
בשנת 1548 התיישבו לראשונה תושבים ראשונים בפטרסהאגן, תחת חסותו האישית של הבישוף של מינדן. ב-1680 מנתה הקהילה היהודית העיר 8 משקי בית וקיימה מניין קבוע. בשנת 1714 תפחה האוכלוסייה היהודית בפטרסהאגן בעקבות המעבר הכפוי של יהודים מהכפרים הסמוכים לעיר על פי צוו של מלך פרוסיה פרידריך וילהלם ה-1. ב-1796 הוקם בית כנסת ראשון בעיר, וב-1845 הוקם בית הכנסת אשר קיים עד היום.
ב-1933 מנתה הקהילה היהודית בפטרסהאגן כ-100 חברים, מהם כ-43 בתחומי העיר עצמה. בפרעות ליל הבדולח הושחת בית הכנסת בעיר, אך נותר על כנו בשל סמיכותו למבנים שכנים, שמנעה את העלאתו באש. ב-2–1941 שולחו למזרח כל חברי הקהילה שלא עזבו את גרמניה עד מועד זה. בשנות ה-80 שוקם בית הכנסת ששימש שנים רבות כמחסן על ידי אגודה מקומית שהוקמה למטרה זאת. כיום פועל במקום אתר זיכרון לזכר הקהילה היהודית שהושמדה. בתחומי העיר פטרסהאגן מצויים ארבעה בתי קברות יהודיים.
כרטיסי אשראי בישראל
בישראל מתקיימת הבחנה בין כרטיסי אשראי מקומיים שניתן להשתמש בהם רק בתחומי המדינה, לבין כרטיסים בינלאומיים שבהם ניתן לעשות שימוש במדינות נוספות. שלוש חברות האשראי הישראליות מנפיקות וסולקות כרטיסים מקומיים ובינלאומיים תחת מותגים שונים.
היסטוריה
כרטיסי אשראי הוצעו לתושבי ישראל לראשונה בשנות השבעים על ידי חברת דיינרס קלאב ישראל, ברישיון מדיינרס קלאב העולמית. כיום בישראל ישנן שלוש חברות המנפיקות וסולקות כרטיסי אשראי:
מסיבות היסטוריות, בהן בעלות הבנקים על חברות אשראי, מרבית הכרטיסים בישראל הם בנקאיים: כלומר מוצעים על ידי הבנק ללקוחותיו בצמוד לחשבון בנק מסוים ממנו מתבצע החיוב. במדינות אחרות, נפוצים יותר כרטיסים חוץ-בנקאיים, המונפקים על ידי חברות שאינן קשורות לבנקים שבהם הלקוח מנהל את חשבונותיו. חיוב הלקוח נעשה באמצעות הרשאה לחיוב חשבון עו"ש או המחאה. בישראל, ישראכרט הייתה היחידה שאיפשרה בעבר תשלום באמצעות המחאה עבור כרטיס אשראי, אולם אפשרות זו אינה זמינה יותר.
הרקע לרפורמה
בניגוד למצב ברוב מדינות העולם בהם מספר חברות מספקת שירותי סליקה דוגמת מאסטרקארד, תאגיד ויזה, אמריקן אקספרס, ודיינרס קלאב אינטרנשיונל. ויש הפרדה בין השירות של הבנק הסולק את התשלום לבעל העסק (באנגלית: "Acquiring bank" או "acquirer" ) לבנק המנפיק או חברת האשראי המנפיקה את הכרטיסים ללקוחות (באנגלית: "Card-issuing bank" או "card issuer"). בישראל הוקמה חברה אחת בבעלות משותפת של הבנקים הגדולים, חברת שירותי בנק אוטומטיים (שב"א), שהקימה תשתית סליקה יחידה בישראל. תשתית אחת לכל הבנקים ושלוש חברות כרטיסי האשראי (שהיו כולם בבעלות מלאה של הבנקים). בנוסף חברות כרטיסי האשראי תיפקדו גם כמנפיק וגם כסולק מול בתי העסק. בתי העסק היו צריכים לחתום על הסכם סליקה גם עם חברת "כרטיסי אשראי לישראל" וגם עם "ישראכרט". "אלפא קארד" שנכנסה לשוק ב-1996 תפקדה תחילה רק כמנפיק.
הממונה על הגבלים עסקיים העניק לשב"א פטור מהסדר כובל בשנת 2002, והפטור חודש מדי כמה שנים. מצב זה הביא לכך שלא הייתה תחרות משמעותית בישראל בתחום כרטיסי האשראי, חסם הכניסה לשוק היה גבוה ולא נכנסו לתחום ספקים חדשים. לבנקים לא היה תמריץ לשפר את השירות או להציע שירותים חדשים. כך לדוגמה הבנקים לא הפעילו את כרטיסי הכספומט שהנפיקו גם ככרטיס חיוב מיידי לתשלום ישירות בבתי עסק, משום שהעדיפו שהלקוחות ישתמשו בכרטיסי אשראי מהם נגבית עמלה גם מהלקוח וגם מבית העסק.
יישום הרפורמה (ועדת לוקר)
לאחר שנים רבות של חוסר תחרות בתחום, יישמה מדינת ישראל רפורמה. השינוי הראשון יושם בעקבות מסקנות "הוועדה לבחינת צמצום השימוש במזומן במשק הישראלי", בראשות הראל לוקר, שהמליצה במרץ 2014, לחייב את הבנקים להנפיק כרטיס חיוב מיידי ללא עמלות. ביוני 2016 הודיע הפיקוח על הבנקים שהבנקים יחויבו להציע ללקוחות כרטיסי חיוב מיידי מסוף 2016.
ועדת שטרום
ביוני 2015 הוקמה "הוועדה להגברת התחרותיות בשירותים בנקאיים ופיננסיים נפוצים" - שכונתה ועדת שטרום, ביוזמת שר האוצר משה כחלון. מטרת הוועדה הייתה לבחון דרכים לקידום התחרות באשראי למשקי בית ולעסקים קטנים, ובכלל זה את הפרדת חברות כרטיסי האשראי מהבנקים. בעקבות ועדת שטרום, חויבו שלושה הבנקים הגדולים בישראל לצמצם את אחזקותיהם בחברת שירותי בנק אוטומטיים לשיעור של 10%.
באפריל 2017, העניק בנק ישראל רישיון סליקה לחברה נוספת בישראל - חברת טרנזילה, ובמרץ 2018, העניק רישיון גם לחברת קארדקום.
בנובמבר 2018, מכר בנק לאומי 10% ממניות שב"א לתאגיד ויזה העולמי לפי שווי של 370 מיליון שקל. באפריל 2019, מכר בנק הפועלים 10% ממניות שב"א לתאגיד מאסטרקארד העולמי לפי שווי של 110 מיליון דולר. במאי 2019 מכרו הבנקים 44% ממניות שב"א בהליך של הצעת מכר למשקיעים מוסדיים, לפי שווי של 296 מיליון שקל. מניות החברה החלו להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב ב-12 ביוני 2019.
העברת תשלום מאוחרת
מאז קום מדינת ישראל, שילמו חברות האשראי לעסקים את התשלומים שנסלקו בחודש העוקב (בשונה ממדינות מפותחות אחרות, כדוגמת ארצות הברית ומדינות אירופה), מה שיצר קשיים תזרימיים לעסקים קטנים רבים. עד שבאפריל 2018 דרשה הרשות להגבלים עסקיים מעבר לתשלום יומי לעסקים בתשלום בכרטיס אשראי החל מיולי 2021.
פתרון זה נכנס לשוק הישראלי, אך לא אומץ בהיקפים גדולים על ידי העסקים.
תקן EMV בישראל
במשך שנים רבות לא יושם בישראל תקן EMV אשר שימש ברחבי העולם לאבטחת כרטיסי אשראי וחיוב. אף שהתקן גרם להורדת שיעור ההונאות, הבנקים וחברות האשראי לא ראו כדאיות ביישומו. התקן דורש מהלקוח להקיש את הקוד הסודי שלו במסוף התשלום (במקום לחתום על הקבלה, אשר לא היה מול מה להשוות אותה, וממילא ויתרו על המנהג ברוב בתי העסק). התקן החל לפעול באירופה כבר ב-2006. בעקבות הוראת בנק ישראל, השימוש בתקן בישראל החל בנובמבר 2020, וצפוי בהדרגה לבטל לחלוטין את קריאת השפתיים של הפס המגנטי. אפשרות אחרת שנוספה היא שימוש בטכנולוגיית תשלום ללא מגע (Contactless payment), המאפשרת קריאה אלחוטית של נתוני הכרטיס, בכרטיסים תומכים, ללא מגע במסוף וללא אימות קוד סודי. שתי השיטות באו לתקן את החסרונות האבטחתיים העיקריים של השימוש בכרטיס האשראי: (1) הפס המגנטי חשוף לקריאה, דבר שעלול להוביל לגנבת הנתונים שבכרטיס ולאפשר הונאה באמצעותם (2) שימוש לרעה באמצעות גנבה פיזית של הכרטיס. שתי השיטות מצפינות את נתוני הכרטיס תוך יצירת מזהה חד־פעמי לכל עסקה כך שהנתונים מאובטחים, והשימוש ב־EMV דורש את הקשת הקוד הסודי של הכרטיס כך שהחשש מפני גנבה של הכרטיס קטן. מטעמי אבטחה החליט בנק ישראל להגביל את השימוש בטכנולוגיית Contactless, שאינה דורשת הזדהות באמצעות קוד סודי, לסכום של 200 ש"ח לעסקה, סכום שהועלה בהמשך ל־300 ש"ח. חברת שב"א הייתה אחראית על הטמעת הטכנולוגיה בישראל.
צימצום השימוש בכרטיס
החל מסוף שנת 2019 ולאורך שנת 2020 יותר חברות אשראי מאפשרות לשלם עם האשראי ללא צורך בכרטיס, אלא באמצעות יישומון המותקן על הטלפון הנייד. השינוי הוא כחלק ממגמה טכנולוגית שרוצה לצמצם שימוש בנייר (לאחר תשלום עם נייד מתקבלת קבלה וירטואלית במכשיר הנייד ולא קבלה מודפסת) נוסף על מתן מענה למי שיש ברשותו כרטיס אשראי אך לא מעוניין לשאת אותו או לגעת בו, כחלק מההנחיות לשמירה על היגיינה ואי העברת חפצים מיד ליד להגנה מפני נגיף הקורונה.
אופן הקצאת האשראי בכרטיסי אשראי ישראלים
על פי רוב, משיכת מזומנים בישראל בכרטיס בנקאי מתבצעת על פי הסדר סליקה משותף בין הבנקים (באמצעות חברת שב"א), ולכן מחויבת באופן מיידי ובנפרד ממסגרת האשראי של הכרטיס. היא מאושרת בהתאם ליתרה למשיכה בחשבון העו"ש, וכפופה לתקרת משיכה ליממה - המתאפסת מדי יום בחצות. הדבר תקף גם עבור כרטיסי אשראי מתגלגלים בנקאיים.
חברות כרטיסי אשראי בישראל
שלוש חברות סליקת כרטיסי האשראי בישראל הן: מקס, ישראכרט וויזה כאל, כאשר שתי הראשונות נשלטו היסטורית על ידי בנק לאומי ובנק הפועלים בהתאמה, והאחרונה בבעלות משותפת של בנק דיסקונט (72%) והבנק הבינלאומי (28%).
כל חברות האשראי מנפיקות וסולקות תחת המותגים VISA, מאסטרקארד והמותג המקומי "ישראכרט". המותג ישראכרט סולקת באופן בלעדי את כרטיסי JCB היפניים המשמשים בעיקר תיירים ומעניקה שירותי סליקה לפרימיום אקספרס עבור המותג אמריקן אקספרס. כאל סולקת גם כרטיסי דיינרס קלאב וכרטיסי Discover אמריקאיים.
אליבי (סדרת טלוויזיה)
הסדרה זכתה בפרס המפיק הטוב ביותר בפסטיבל "Pilot".
כרטיסי אשראי בישראל
מקס איט פיננסים (לשעבר: לאומי קארד)
חברה לסליקת אשראי בבעלות ורבורג פינקוס. עד 2019 נקראה "לאומי קארד" והייתה בבעלות בנק לאומי, שהחזיק 80% ממניותיה.
כל העסקאות בכרטיס, מכל הסוגים, בארץ ובעולם כפופות ליתרה הפנויה במסגרת האשראי האחידה של הכרטיס. על פי רוב, ובייחוד בכרטיסים בנקאיים, מסגרת האשראי היא אחידה ומשותפת לכל הכרטיסים המחויבים מאותו חשבון ושהונפקו על ידי אותו מנפיק (סניף הבנק או חברת האשראי עצמה). בעת מועד החיוב נגרע מהיתרה המנוצלת מתוך מסגרת האשראי סכום העסקאות שחויבו (ללא עמלות, ריביות וכולי). משיכת מזומנים בחו"ל מתנהלת כעסקה בחו"ל - כלומר מנצלת את מסגרת האשראי בכרטיס/לכלל הכרטיסים בחשבון, הן בכרטיס בנקאי והן בכרטיס חוץ-בנקאי.
אליבי (סדרת טלוויזיה)
עלילה
הסדרה מספרת על תסריטאי מוכשר הכותב תסריטים שונים הן לקולנוע והן כאליבי הדרוש ללקוחות החברה שלו. אין משימות בלתי פתירות בשבילו עד שאשתו הופכת לאחת מלקוחותיו.
כרטיסי אשראי בישראל
מקס איט פיננסים (לשעבר: לאומי קארד)
בכרטיס חוץ-בנקאי אין לחברת האשראי גישה ליתרה למשיכה בחשבון העו"ש המחויב, ולכן גם משיכת מזומן בארץ מנצלת את מסגרת האשראי בכרטיס. מסגרת האשראי חוזרת לקדמותה בתום כשבוע ממועד המשיכה, גם אם החיוב בגינה נעשה כבר קודם, בדומה לתוקף שמעניקה לאומי קארד לעסקה בבית עסק אשר לא מבשילה לעסקה בסופו של דבר.
כאל (כרטיסי אשראי לישראל בע"מ)
חברה לסליקת אשראי בבעלות משותפת של בנק דיסקונט (72%), והבנק הבינלאומי (28%). כונתה בעבר גם כא"ל, כ.א.ל ובלע"ז Cal, אך נותרה לבסוף עם השם כאל בלבד.
לגבי הרוב המכריע של הכרטיסים בכאל, זהה שיטת האשראי לשיטה בלאומי קארד, קרי: מסגרת אשראי אחידה לכל השימושים ולכלל הכרטיסים שהונפקו בחשבון על ידי אותו מנפיק, בלי קשר למספר הכרטיסים. שיטה זו מאפשרת למעשה להנפיק אינספור כרטיסים (לצרכים שונים, מותגים שונים, מועדוני לקוחות שונים, וכולי), מבלי להגדיל את סיכוני האשראי של המנפיק. בכרטיסים שמנפיקה כאל בעצמה ככרטיסים חוץ-בנקאיים ("כאל מנפיק") היא נוהגת לחלק את מסגרת האשראי שהקצתה לאותו חשבון עו"ש במספר הכרטיסים שהנפיקה לחיוב בו.
בעבר, ובעבור מיעוט הכרטיסים בהווה (במנפיקים בנקאיים בהסדר הנפקה עימה, שהבולט מביניהם הוא בנק מזרחי-טפחות), שיטת הקצאת האשראי של כאל שונה, ומשתנה בהתאם למותג. מסגרת האשראי האחידה לחשבון קיימת אומנם בכרטיסי דיינרס קלאב ומסטרקארד, אולם היא נפרדת עבור כל מותג בפני עצמו ומכונה "תקרת אשראי".
המצב שונה לגבי כרטיסי ויזה, שם גבולות השימוש בכרטיס מתפצלים למספר הקצאות אשראי נפרדות ובכל מקרה נמדדים ברמת הכרטיס הספציפי; כלל השימושים המחויבים לכל היאוחר במועד החיוב החודשי הקרוב מנצלים את "תקרת המשיכה" בכרטיס, המתאפסת מדי חודש. חיובים עתידיים ודחויים בכרטיס מנצלים את "מסגרת האשראי" בכרטיס, שצוברת את יתרת העסקאות שטרם שולמו מחודש לחודש. המשמעות היא שתשלום תורן בעסקת תשלומים למשל, מפנה את מקומו בניצול מסגרת האשראי בכרטיס ומנצל במקומה את תקרת המשיכה בכרטיס.
החלוקה הזו חופפת לעיתים: משיכת מזומן בכרטיס ויזה כאל בנקאי לפי המתכונת הישנה מנצלת את תקרת המשיכה בכרטיס על אף שהיא מאושרת בראש ובראשונה על סמך תקרת המשיכה ליממה שהגדיר מנפיק הכרטיס. בחו"ל מוגדרת תקרת משיכה רבעונית, הגבוהה פי 3 מתקרת המשיכה החודשית בארץ, והיא צוברת לתוכה את העסקאות והמשיכות מחו"ל. אם בכרטיס הוגדרה תוכנית אשראי אוטומטית לעניין חיובים מחו"ל, יתרת האשראי שלה תנצל בנוסף גם את מסגרת האשראי בכרטיס.
ישראכרט
בשלהי 2009 עברה ישראכרט (לרבות הכרטיסים המתופעלים עבור אמריקן אקספרס) למודל דומה ל"תקרת האשראי" של כאל, כלומר כלל העסקאות בכרטיס (ובחו"ל - גם המשיכות) מנצלות מסגרת אשראי יחידה. עם זאת, מסגרת האשראי מוקצית לכל כרטיס בנפרד.
עבור השאר ובעבר, כל העסקאות בכרטיס בארץ (אך לא משיכות מזומנים) כפופות להקצאת אשראי המכונה "מדד אישורים". כפי שהוסבר קודם, לא כל עסקה חייבת באישור, אולם המדד צובר את הסכום החודשי המצטבר של כלל העסקאות שאושרו. אף על פי שהמדד מתאפס מדי חודש, עבור עסקאות בתשלומים, למשל, הוא צובר את סכום העסקה הכולל. המשמעות היא שיתרת ההתחייבויות שטרם נפרעו בכרטיס (ובעיקר יתרת התשלומים העתידיים) יכולה להיות גבוהה משמעותית לאורך זמן מגובה מדד האישורים העדכני.
אף על פי שמדד האישורים צובר אישורים מדי חודש לכל סוגי העסקאות, עסקאות אשראי בריבית והלוואות מנצלות הקצאת אשראי נוספת, המכונה "מסגרת אשראי" או "מסגרת קרדיט". זו אינה מתאפסת, אלא ממשיכה לצבור מחודש לחודש את היתרות שטרם שולמו בעסקאות אלו, למעט ריבית ועמלות. השיטה הזו נובעת מנוהג הרווח בכרטיסי גבייה (Charge Cards), הלא הם כרטיסי האשראי המקוריים, בהם נדרש כברירת-מחדל לשלם את מלוא ההתחייבויות בכרטיס מדי חודש. על פי רוב, מדובר בכרטיסי יוקרה שלא מקצים מראש מגבלה על סכום ההוצאות המרבי בכרטיס (NPSL - No Preset Spending Limit). לאור העובדה שעם השנים כרטיסי אשראי מתגלגל הפכו להיות הנפוצים יותר, חלקם הטמיעו באופן חלקי אפשרות מובנית לקבלת אשראי מעבר לחודש, בדומה לשיטה הנהוגה בישראל. עבור האשראי המתגלגל מוקצית מסגרת נפרדת.
בחו"ל מחליפה את מדד האישורים הקצבת מט"ח לחו"ל, בעבור עסקאות ומשיכות מזומן גם יחד. ההקצבה מנוהלת ברמת חשבון העו"ש המחויב ולא ברמת הכרטיס, וכל ניצול מתוכה מתאפס אוטומטית כעבור שבועיים בדיוק בכרטיס בנקאי או במועד החיוב החודשי בכרטיס חוץ-בנקאי, בלי קשר למועד בפועל בו נפרעו השימושים בחו"ל.
סליקת כרטיסי אשראי ישראליים בעסקים ישראליים
תהליך סליקה הוא התהליך המתחיל ברגע קבלת תשלום בכרטיס אשראי בבית עסק מסוים, ועד לקבלת התשלום בפועל על ידי בית העסק. במהלך סליקת האשראי מועברים נתוני התשלום באופן מאובטח בין בית העסק, דרך חברת הסליקה, לחברת שירותי בנק אוטומטיים (שב"א) ומשם אל חברות האשראי. שב"א היא חברה המקשרת בין חברות האשראי לבין בתי העסק המקבלים אשראי בישראל, ומחזיקה את המידע על כל כרטיסי האשראי הישראליים.
תהליך הסליקה מתחיל כאשר לקוח מבצע עסקה באמצעות כרטיס אשראי מול בית העסק, באמצעות מסירת נתוני האשראי בטלפון, באינטרנט או בקופה באמצעות כרטיס מגנטי. לאחר מכן הנתונים מועברים באופן מאובטח אל חברת שב"א - שם נבדקים נתוני העסקה אל מול מאגר כרטיסי האשראי הארצי, והעסקה מאושרת או מועברת לבדיקה מול חברות האשראי. בשלב זה מקבל בעל העסק אישור או סירוב של העסקה. בסוף כל יום שב"א מעבירה פקודות זיכוי וחיוב חשבונות אל חברות האשראי השונות. חיוב חשבונות הבנק של הלקוחות וזיכוי חשבונות העסקים מתבצעים אחת לחודש על ידי חברות האשראי.
פתיחת שוק הסליקה לתחרות (2011)
באוגוסט 2011 אושרה הצעת תיקון לחוק הבנקאות (רישוי), תשמ"א-1981, הנקראת חוק "ישראכארט", על פיה חברה המחזיקה לפחות ב-10% משוק כרטיסי האשראי תחשב ל"מנפיק גדול" והיא תחויב לאפשר לסולקים אחרים לסלוק עסקאות שבוצעו בכרטיסי האשראי שלה. מטרת החוק הייתה הגברת התחרות בשוק הסליקה והפחתת עלויות הסליקה עבור עסקים קטנים.
כמו כן, מאפשרת הצעת החוק כניסה של מתחרים חדשים לשוק הנפקת כרטיסי האשראי. החוק גם הוריד חסמים לכניסה של שחקנים חדשים לשוק האשראי, בהם חיוב גופים סולקים ברישיון מבנק ישראל, ופתיחת שוק הניכיון כך שעסקים יוכלו לבחור בקלות את גוף הניכיון. החוק אפשר גם לחברות כאל ולאומי-קארד (לימים Max) לסלוק את כרטיסי האשראי של המותג המקומי "ישראכרט", אך כרטיסים אלו עדיין מונפקים בבלעדיות על ידי תשלובת ישראכרט.
טרם החוק, שהביא לחתימת הסכמי סליקה בין כל הגופים בשוק, היה פיצול בין אפשרויות הסליקה בין חברות שונות, ולא כל כרטיס יכול היה להיסלק על ידי כל חברה.
מועד העברת הכספים לבתי העסק
לאורך רוב שנות המדינה, העברת התשלומים מחברת האשראי לעסקים נעשתה ברמה החודשית, כך שבעוד שהעסק סיפק סחורות ו/או שירותים במהלך החודש, הוא יקבל את תשלומי האשראי מכלל לקוחותיו רק בתחילת החודש העוקב. ב-24 באפריל 2018 החליטה הרשות לתחרות לדרוש מחברות כרטיסי האשראי להעביר את כספי הסליקה מדי יום במקום מדי חודש. שינוי זה היה יכול לאפשר לעסקים נזילות גבוהה יותר, כמו גם חיסכון בעלויות מימון לזמן עד לקבלת הכספים. במערכת הבנקאית, השינוי היה צפוי להעביר כספים מוקדם יותר לבנקים מחברות האשראי, ובכך לתרום לנזילותם. מועד כניסת החלטה זו לתוקף נקבע ל-3 שנים לאחר מכן, בשנת 2021. והשינוי אכן נכנס לפעול ב-1 ביולי 2021. עם זאת, כשנה לאחר כניסת הרפורמה לתוקפה, פחות מ-10% מבעלי העסק ביקשו לעבור לסליקה קצרה מחודשית.
עם זאת, בפועל לאחר שנה נצפה אימוץ על ידי פחות מ-10% מבעלי העסק.
שארל דולן
שארל דולן (בצרפתית: Charles Dullin; 8 במאי 1885 – 11 בדצמבר 1949) היה במאי, מנהל תיאטרון ושחקן צרפתי. חבר בולט בלהקת תיאטרון וייה-קולומבייה של ז'אק קופו.
דולן ניהל גם בית ספר לאמנות הדרמה בתיאטרון על שם שרה ברנאר בפריז, שם לימדו ולמדו גדולי הבמאים המחזאים והשחקנים, מכל רחבי העולם. ביניהם היו אטיין דקרו (שהיה מורה שם), מרסל מרסו, ניסן נתיב ועוד רבים אחרים.
יוגורתה
יוגורתה (Jugurtha; סביבות 160 - 104 לפנה"ס) היה המלך הברברי של נומידיה בצפון אפריקה. ידוע בעיקר בשל מלחמתו נגד רומא.
יוגורתה היה בנו של אסטנבעל, אחיו של מיקיפסה מלך נומידיה בשנים 148–118 לפנה"ס. לאחר מותו של אביו ממחלה, אימץ מיקיפסה את יוגורתה אשר הפך בבגרותו למפקד צבאי מוכשר ולחם לצד הצבא הרומאי בהיספניה. אחרי מות מיקיפסה, חולקה ממלכתו בין שני בניו ויוגורתה, וזמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמת ירושה בין שלושת הטוענים לכתר.
יוגורתה דאג לחסל את בני דודיו, 2 בניו של מיקיפסה, במטרה להפוך לשליט יחיד של נומידיה, אך במהלך מלחמתו נגד בן דודו אדהרבעל, הסתבך עם הרפובליקה הרומית, אשר נומידיה הייתה ממלכה קליינטית שלה, ועורר עליו את חמתו של הסנאט הרומאי. בשנת 112 לפנה"ס כבש יוגורתה את העיר קירטה מידיו של אדהרבעל, ערך טבח בתושבי העיר כולל מספר ניכר של סוחרים איטלקים, ורצח את אדהרבעל. כתוצאה מכך הכריזה רומא מלחמה נגדו. יוגורתה השיג מספר ניצחונות נגד צבאות רומיים שנשלחו לנומידיה, וגרם להתמשכות המערכה הצבאית נגדו, באמצעות חלוקת שוחד למפקדי צבא רומיים ולאישים בעלי השפעה בסנאט הרומאי, וניהול מלחמת גרילה נגד הרומאים.
בשנת 105 לפנה"ס, לאחר שבע שנים של לחימה בלתי רציפה, נתפס יוגורתה לבסוף, באמצעות תחבולה, על ידי מפקד הפרשים לוקיוס קורנליוס סולה, ובכך נסתיימה המלחמה בנומידיה. הוא הובל לרומא כדי להשתתף בתהלוכת הניצחון (טריומף) של המצביא הרומאי גאיוס מאריוס, שפיקד על שלבי הסיום של המערכה הצבאית בנומידיה, והושלך לצינוק שם מת מרעב בשנת 104 לפנה"ס.
מילדות לעלייה למלכות
יוגורתה נולד בעיר קירטה (כיום קונסטנטין בצפון אלג'יריה), בירת ממלכת נומידיה. אביו הוא אסטנבעל, אחיו של מיקיפסה מלך נומידיה, ואימו איננה מוזכרת במקורות העתיקים. בגיל צעיר, לאחר שאביו מת ממחלה, הוא אומץ בידי דודו מיקיפסה. יוגורתה מתואר על ידי גאיוס סאלוסטיוס קריספוס כחסון, נדיב וחכם. הוא קיבל חינוך משובח, כיאה למעמדו, ולמד את השפה והפילוסופיה היוונית. כמו כן הצטיין ברכיבה על סוסים והטלת כידונים.
בתחילה מיקיפסה היה מרוצה מאוד מבנו המאומץ המוכשר, אך לאחר שיוגורתה החל לצבור אהדה ותומכים, חשש מיקיפסה מכוחו הגובר, ולכן שלח אותו בראש צבא נומידי אל היספניה, כדי להרחיקו מנומידיה ולמנוע איום אפשרי על כסאו.
בהיספניה פיקד יוגורתה על כוח של רגלים ופרשים נומידיים, שנשלח כדי לסייע לצבא הרומאי להכניע את העיר נומנטיה בשנים 133-134 לפנה"ס, תחת פיקודו של המצביא הרומי פובליוס קורנליוס סקיפיו אמיליאנוס. יוגורתה עורר את תשומת לבו של סקיפיו אמיליאנוס בזכות כישרונו הצבאי ופעולותיו בשדה הקרב, והפך ליועץ מקורב של האחרון. הוא גם ניצל את ההזדמנות ליצור קשרים מועילים עם מספר אצילים רומיים בעלי השפעה, ששירתו בצבאו של סקיפיו. בתום המלחמה שיבח סקיפיו את יוגורתה בפני כל צבאו, ודיווח לסנאט הרומאי על תרומתו הרבה לסיום המוצלח של מלחמת נומנטיה. סקיפיו אף שלח מכתב למיקיפסה, בו שיבח את מעלותיו של יוגורתה, ותיאר את תרומתו למערכה בהיספניה. בעקבות כך החליט מיקיפסה לקרב אליו את יוגורתה ואף הכניס אותו לצוואתו, והפך אותו לאחר מיורשיו.
לפני מותו של מיקיפסה (בשנת 118 לפנה"ס) הוא כינס את בניו, היימפסל ואדהרבעל, ואת בנו המאומץ יוגורתה, והודיע להם על החלטתו לחלק את ממלכתו ביניהם. הוא השביע את יוגורתה לשתף פעולה עם שני בניו הצעירים, ולסייע להם לשלוט בנומידיה, משום שהוא המבוגר והמנוסה מבין יורשיו. אולם זמן קצר לאחר מותו של מיקיפסה החל מאבק בין שלושת יורשיו על השליטה בנומידיה.
המאבק על השליטה בנומידיה (112-118 לפנה"ס)
בסיום טקסי הקבורה והאבל, נפגשו שלושת היורשים לדיון בחלוקת השטחים והאוצרות של נומידיה ביניהם. היימפסל, האח הצעיר, היה יהיר באופיו והפגין בוז כלפי יוגורתה, הבן המאומץ, ובכך פגע בכבודו, וחיזק את שאיפתו להפוך לשליט היחיד של נומידיה. למרות שהיורשים הגיעו לבסוף לפשרה מוסכמת לגבי דרך חלוקת הממלכה ביניהם, היא לא החזיקה מעמד זמן רב. זמן קצר לאחר מות מיקיפסה ניצל יוגורתה הזדמנות שנקרתה בפניו לחסל את היימפסל, בעת שהאחרון שהה בעיירה תירמידה.
כאשר הגיעה המשלחת של הסנאט לנומידיה בשנת 116 לפנה"ס, קיבל אותה יוגורתה בכבוד רב וניסה לשחד את חבריה במתנות. למרות זאת, המשלחת החליטה להעניק לאדהרבעל את השליטה על חלקה המערבי של נומידיה, החלק המאוכלס והעשיר יותר של הממלכה (כולל הבירה, קירטה), ואילו יוגורתה קיבל את החלק המזרחי, הגובל במאוריטניה.
מיד לאחר צאת המשלחת הרומאית מנומידיה, החל יוגורתה לערוך פשיטות על הטריטוריה שהוענקה לאדהרבעל, בניסיון לגרור את האחרון להשיב מלחמה, ובכך לתת ליוגורתה עילה לחדש את המלחמה נגדו. אולם אדהרבעל סירב להיגרר לפעולה צבאית, והעדיף להסתמך על תמיכתה של רומא. בסופו של דבר יוגורתה עייף מלהמתין, ובשנת 113 לפנה"ס חידש את המלחמה הגלויה נגד אדהרבעל, ופלש לשטחו עם צבאו. לאדהרבעל לא נותרה ברירה אלא לגייס את כוחותיו לצאת לקרב נגד יוגורתה. צבאו של אדהרבעל חנה סמוך לקירטה, ויוגורתה הצליח להפתיע ולהשמיד אותו בהתקפת לילה. אולם אדהרבעל הצליח להימלט ומצא מחסה בקירטה. הוא העריך שיוגורתה לא יעז לתקוף את בירת נומידיה, בגלל המספר הרב של סוחרים בעלי אזרחות רומאית, שחיו בעיר.
יוגורתה הטיל מצור על קירטה, ואדהרבעל שלח מסרים דחופים לרומא, ודרש שהרומאים יתערבו במלחמת האזרחים בנומידיה, ויענישו את יוגורתה על שפעל בניגוד להחלטות הסנאט. הסנאט שלח שתי משלחות לאפריקה בתקופת המצור על קירטה, כשבראש המשלחת השנייה עמד הסנאטור הבכיר מרקוס אמיליוס סקאורוס. הם דרשו שיוגורתה יסיר את המצור על קירטה, וששני הטוענים לכתר נומידיה יפתרו את המחלוקות ביניהם בדרכי שלום. יוגורתה נקט בטקטיקת משיכת הזמן הרגילה שלו. הוא הפגין הכנעה וכבוד רב כלפי שליחי הסנאט, הצהיר על נאמנותו לרומא, והאשים את אדהרבעל באחריות לחידוש המלחמה בנומידיה, אך לא הסכים לסגת מהשטח שנמסר לשליטת אדהרבעל. בסופו של דבר שליחי הסנאט שבו לרומא, מבלי שהצליחו להסיר את המצור על קירטה ולכפות הסכם שביתת נשק על הצדדים היריבים בנומידיה. יש מספר חוקרים הסוברים, שאחת הסיבות לכך שהסנאט נמנע מהתערבות במלחמת האזרחים בנומידיה הייתה העובדה, שבאותה תקופה רומא הייתה עסוקה בהתמודדות עם השבטים הגרמניים (הקימברים והטווטונים), שאיימו עליה מצפון, והנחילו מספר תבוסות לצבא הרומאי.
לאחר עזיבת המשלחת של הסנאט נואשו אדהרבעל ותושבי קירטה מהתקווה שרומא תבוא לעזרתם. לפי סלוסטיוס, הסוחרים האיטלקיים תושבי קירטה דרשו מאדהרבעל להיכנע, ולהסגיר את קירטה ואת עצמו לידי יוגורתה, תמורת הבטחה שהאחרון לא יפגע לרעה בו ובתושבי העיר. הם העריכו שיוגורתה לא יעז לפגוע בהם, משום שהיו בעלי אזרחות רומאית, ונהנו מחסותה של רומא. אדהרבעל לא בטח ביוגורתה, אך קבל את דרישת תושבי קירטה. הוא הסגיר את עצמו לידי יוגורתה, והאחרון עינה אותו והוציא אותו להורג במקום. בנוסף לכך, צבאו של יוגורתה ערך טבח המוני בתושבי קירטה לאחר כניעת העיר, ורצח גם מספר ניכר של סוחרים בעלי אזרחות רומאית.
פעולותיו של יוגורתה, ובמיוחד הרצח ההמוני של אזרחים רומיים, הגדישו את הסאה, ועוררו זעם רב בקרב העם הרומאי. הטריבונים של הפלבס ניצלו את המצב בנומידיה כדי לנגח את הסנאט, שאיפשר ליוגורתה לפעול באין מפריע בניגוד להחלטותיו. במצב זה, אפילו מקורביו של יוגורתה בסנאט לא העזו להתייצב לצידו, ולכן הוחלט לשלוח צבא לנומידיה להילחם ביוגורתה ולהענישו על הטבח בקירטה. יוגורתה ניסה לשנות את החלטת הסנאט ושלח שוב משלחת לרומא במטרה לשחד את הסנאטורים, אך הזעם כלפיו ברומא היה גדול כל כך עד שהסנאט סירב לקבל את שליחיו של יוגורתה, וההחלטה לשלוח צבא לנומידיה נותרה בעינה.
מלחמות יוגורתה ברומא
על הכוח הראשון שהגיע לאפריקה פיקד סקאורוס הוא החל בהתקפות על נומידיה, הסתער על מספר ערים ולקח מספר רב של שבויים. יוגורתה שלא רצה מלחמה עם רומא, לא השיב מלחמה אלא ניסה לשחד את סקאורוס וטען כי מלחמה איננה יעילה. יוגורתה נפגש עם סקאורוס והושג הסכם כניעה בו נתן יוגורתה כסף ומתנות לסקאורוס בתמורה התקבלה כניעתו של יוגורתה. סקאורוס שב לרומא וכאשר הסנאט הבין שיוגורתה קנה את סקאורוס הוא החליט לשפוט את סקאורוס על העלבון שנגרם לרומא ועל לקיחת שוחד, הסנאט שלח צבא נוסף לנומידיה הפעם בפיקודו של לוקיוס קסיוס על מנת שיביא את יוגורתה לרומא להעיד במשפט. יוגורתה הגיע למשפט וקמה מחאה שקראה להענישו כיאה לאויב מנוצח של רומא אך זה לא קרה והוא שב לנומידיה.
בשלב זה התחדשה המלחמה בנומידיה והפעם בראש הצבא הרומאי עמד אאולוס פוסטומיוס אלבינוס מגנוס. יוגורתה הסיג את כוחותיו מפני אאולוס כדי לקנות זמן והחל לשחד את אנשי צבאו של אאולוס שרדף אחריו לתוך נומידיה, בפשיטה לילית כיתר יוגורתה את צבאו של אאולוס ולקח אותו בשבי. יוגורתה לא הרג את אאולוס, אלא הציב לו תנאי שאומר כי אם יסכים אאולוס להודות בכניעה ולעזוב את נומידיה תוך עשרה ימים, יוגורתה ישחרר אותו ואת אנשיו ללא פגע. אאולוס קיבל תנאי שלום אלו למרות שהיוו חרפה עבורו ועבור רומא והוא שוחרר. הידיעה הגיעה לסנאט ששלל הסכם השלום זה והחלו ההכנות למלחמה הבאה. לאחר חוזה השלום של אאולוס חולקו הפרובינקיות הרומיות מחדש בין הקונסולים, נומידיה ניתנה למצביא מטלוס.
מטלוס נגד יוגורתה
בומילקר הסכים לתנאים אלו, הלך אל יוגורתה ואמר לו כי הגיע הזמן לסיים את המלחמות בנומידיה. יוגורתה השתכנע והסכים להיכנע. שליחים נשלחו עם הבשורה למטלוס. מטלוס הציב תנאים ליוגורתה ויוגורתה שחשש לגורלו אם יסגיר עצמו למטלוס החליט שוב להקים צבא, ביצר עמדות והצטייד בנשק. הוא ניסה לשחד את עבדי הרומאים ובעקבותיהם את אנשי חיל המשמר של מטלוס אשר נשארו להגן על הערים הכבושות. בעיר וואגה הצעת השוחד שלו התקבלה ומכובדי העיר הזמינו לעיר ביום חג את הקנטוריונים והטריבונים הרומים, כאשר הם מגיעים הם נשחטים. לאחר מכן כוחותיו של יוגורתה תקפו את החילות שנותרו בעיר והחיילים הרומאים גם הם נשחטו על ידי יושבי העיר ואנשיו של יוגורתה.
בומילקר שעדיין היה שליחו של מטלוס, ניסה להרוג את יוגורתה באמצעות קשירת קשר עם אדם בשם נאבדאלסא אך מזימה זו לא יוצאת לפועל מכיוון ששליח של בומילקר גילה ליוגורתה את המזימה. בתגובה יוגורתה רצח את בומילקר עם כל שותפי המזימה. מטלוס ששמע כי המזימה לחיסול יוגורתה נכשלה הכין את כל כוחותיו למלחמה והחל לרדוף שוב אחרי יוגורתה.
יוגורתה הבין כי לא יוכל להתמודד לבדו מול צבאו של מטלוס וכרת ברית עם בוקכוס מלך שכנתה של נומידיה. מטלוס ששמע על הברית שלח שליחים לבוקכוס עם הצעה לכרות ברית עם רומא. בוקכוס ענה כי הוא רוצה בברית עם רומא אך הוא רוצה גם להבטיח את שלומו של יוגורתה ולכן יענה להצעת הרומאים רק אם תוצע ליוגורתה עסקה זהה. התחיל משא-מתן של שליחים ההולכים ושבים בין מטלוס לבוקכס דבר אשר עיכב את המלחמה. מטלוס נקרא חזרה לרומא לאחר שגאיוס מאריוס ממונה כמפקד הפרובינקיה של נומידיה.
גאיוס מאריוס ומלחמתו נגד יוגורתה
מאריוס בנה צבא גדול מהשכבות הנמוכות של רומא ומבנות בריתה, הגיע עם צבאו לנומידיה ונחל הצלחות רבות בשדה הקרב. לאחר נפילת קאפסה וערים נוספות שלח יוגורתה שליחים אל בוקכוס שקראו לו להגיע עם צבאותיו אל נומדיה לקראת מלחמה מול הרומאים. כאשר נודע לו כי בוקכוס מתלבט, שיחד אותו והבטיח לו שליש מנומידיה. בוקכוס נענה להצעה והגיע עם צבאו אל נומידיה ויצא יחד עם יוגורתה למתקפה על מאריוס. למאריוס הגיע בינתיים מפקד צעיר ושמו סולה שזכה מיד לאהבתו של מאריוס ושל חייליו. המתקפה בתחילה הצליחה אך מאריוס וסולה התאוששו במהרה והביסו את יוגורתה ובוקכוס.
סופו של יוגורתה
עקב הכישלון במערכה כנגד גאיוס מאריוס וסולה, בוקכוס עבר צד וכרת ברית עם רומא, והקים מחנה לצבאו ולצבאו של סולה. יוגורתה בתגובה שלח הודעה לסולה כי מעוניין הוא לציית לרומאים. סולה אומר לבוקכוס כי אם הוא רוצה שימחלו לו על שירותו לצד יוגורתה, עליו להסגיר את יוגורתה. למחרת קרא בוקכוס לשליחו של יוגורתה והעביר לו הודעה כי ניתן לסיים את המלחמה. אחרי שמונה ימים שב שליחו של יוגורתה אל בוקכוס והודיע לו כי יוגורתה אכן רוצה בשלום, אך אינו סומך על גאיוס מאריוס, וכי אם בוקכוס אכן רוצה שלום, עליו לזמן את כל הצדדים לוועידה, ולהסגיר לידיו של יוגורתה את סולה בתור קלף מיקוח, אם יהיה סולה בידיו של יוגורתה הוא ידע כי הוא יכול לסמוך על גאיוס מאריוס.