cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וילה
וילה או חווילה היא בית פרטי, רחב ידיים, בדרך כלל צמוד-קרקע, המוקף שטח אדמה פרטי. מקור הווילה בתקופה הרומאית, שם היה זה המבנה העיקרי בלטיפונדיה, הווילה הרומאית שימשה כמגורים לבני המעמד הגבוה, (להבדיל ממעבדי הקרקע ה"קולונים" שהתגוררו בבקתות) והביטוי הושאל לכל בית פרטי של בני המעמד הגבוה, במיוחד בפרוורים אך גם באזורים כפריים ובתוך ערים.
בתקופה הרומאית
פליניוס הזקן מתאר מספר סוגים של וילות. villa urbana ו-vila suburbana (מילולית: וילה עירונית/פרוורית), היא בית שנמצא בשטח הכפרי הסמוך לעיר רומא העתיקה ושימשה בעיקר בכירי ממשל. villa rustica (מילולית: וילה כפרית) היא בית-חווה באזור כפרי מובהק. הווילה הכפרית הוחזקה במהלך כל השנה על ידי צוות משרתים, כאשר משפחת בעל הבית ביקרה בה מספר פעמים בשנה לנופש או עברה אליה עונתית. לבכירים בממשל הרומאי היו לעיתים מספר רב של וילות. קיקרו היה בעל שבע וילות ולפליניוס הצעיר היו ארבע.
סנדהיל רממורת'י
סנדהיל רממורת'י (באנגלית: Sendhil Ramamurthy; נולד ב-17 במאי 1974) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי.
וילה
בתקופה הרומאית
הווילה הרומאית הייתה בנויה סביב אטריום (לטינית: "Atrium"), חלל גדול ומרכזי במבנה אשר סביבו מעבר מקורה שאיפשר גישה לחדרים ולחלקים השונים של הבית ומרכזו היה פתוח לשמים. האטריום שימש להחדרת אור אל מרכז המבנה, כחצר פנימית, ובאטריומים רבים גם ניקז את מי הגשמים אל בריכה מרכזית המכונה "אימפלוויום" (Impluvium).
באזור מפרץ נאפולי היה ריכוז גדול של וילות מפוארות ביותר. הפאר הראוותני שהוצג בווילות התבטא במזרקות מים, בריכות בהם שטו דגים מיוחדים, פסלים, גנים ועוד, עד כי הווילות הפכו לארמונות פרטיים של בני מעמד "המתעשרים החדשים". כמו כן נודעו הווילות באירוח משתתפים רבים לסעודות ונשפים שנמשכו על פני מספר ימים, ברובם נישאו נאומים, הוצגו הצגות וניגנו מוזיקאים. פטרוניוס מציג הווי זה בספרו סטיריקון.
אחת הווילות המפורסמות שהתגלו במפרץ נאפולי היא וילת הפפירוסים ששרידיה מצויים בהרקולנאום. וילה זו השתרעה על פני 2800 מטר רבוע, לאורך רצועת חוף ארוכה. הייתה זו כפי הנראה אחת הווילות המפוארות במפרץ, והיא שוחזרה על ידי המיליונר פול גטי בקליפורניה.
סנדהיל רממורת'י
קריירה
רממורת'י השתתף בהצגות התיאטרון "מזרח הוא מזרח", "משרתם של שני אדונים" ו"דיו הודי". הוא השתתף בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "אלן", "נפטר", "אור מנחה", "יחידת קומנדו", "האנטומיה של גריי" ,"מספ7ים" ו"היפה והחיה".
וילה
בתקופה הרומאית
גם באזורי השליטה וההשפעה של האימפריה הרומית נבנו וילות, רובן בסמוך למעיינות חמים ואתרי נוף יפה. הווילות שימשו הן בכירים רומאיים בשלטון הצבאי והן מקומיים בני המעמד הגבוה המקורבים לשלטון הרומאי.
סנדהיל רממורת'י
קריירה
תפקידו החשוב ביותר עד כה הוא בסדרת הטלוויזיה "גיבורים", בה הוא גילם את מוהינדר סורש למשך 4 עונות מ-2006 עד 2010.
וילה
וילה בימי הביניים
הווילה הרומית התפתחה לאחוזה. בימי הביניים נקראה אחוזה זו בשם וילה.
סנדהיל רממורת'י
קריירה
בשנת 2016 התארח בסדרות הטלוויזיה "אלמנטרי" ו-"איש משפחה" בתור איש הודי.
בשנת 2018 התארח בעונה השלישית של הסדרה "מקגייוור" בתפקיד של סמיר. בשנת 2018 כיכב בתור פול האמונד בדרמת המדע הבדיוני של NBC "חלום בהקיץ", שבוטלה לאחר עונה אחת. בנוסף, התארח בסדרת הדרמה הרפואית "ניו אמסטרדם" ב-NBC. ב-2019 החל לגלם את דמותו של ראמזי רוסו בעונה השישית של הסדרה "הפלאש".
וילה
וילות בתרבות הספרדית
וילות כארמונות ואחוזות פרטיות נפוצו גם לאחר התמוטטות האימפריה הרומית בכל רחבי העולם המערבי ואף התחבבו על הערבים. סינתזה בין הווילה הרומאית והתרבות הערבית יצרה דגם של וילה ספרדית, הבנויה בדרך כלל סביב גן עצי פרי ובלבו מזרקה. הווילות הספרדיות נבנו גם בתוך הערים. דגם של הווילה הספרדית נדד לדרום אמריקה והוא נפוץ מאוד מקליפורניה ומקסיקו ועד ארגנטינה.
המילה "וילה" באזור כפרי משמשת לעיתים לתיאור חווה פרטית של בעל מעמד גבוה החי בעיר ומגיע כדי לבדוק את רכושו מספר פעמים בשנה.
סנדהיל רממורת'י
קריירה
בשנת 2020 דיבב בסדרות האנימציה "סופר הירו גירלס" את דמותו של ראס-אל-גול ובסדרה "קלאופטרה בחלל" את דמותו של ק'נסו וגם שיחק בסדרת הטלוויזיה הקומית "אמת או חובה" בנטפליקס
וילה
וילות ברנסאנס
בתקופת הרנסאנס ניסו שליטים ובכירים בכנסייה הקתולית להדמות לדוגמה הרומאית ונבנו וילות מפוארות ביותר במיוחד באיטליה, שנקראו Belvedere "בלוודרה" (מילולית: יפה-נוף), אחת המפוארות שבהן היא וילה ד'אסטה בטיבולי (איטליה) כן ניתן לציין את וילה בורגזה, וילה מדיצ'י ווילה ג'וליה ואת הווילות הפלדיאניות בוונטו. הווילות נועדו בעיקר לאירוח והכילו גנים רחבי ידיים ואוצרות אמנות.
סנדהיל רממורת'י
קריירה
בשנת 2022 החל לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "Good Sam" ברשת CBS, את דמותו של אשר פיין, בעלה של ויויאן, קצינת האבטחה של בית החולים בו מתרחשת עלילת הסדרה. באותה שנה החל לשחק בעונה הרביעית של סדרת גיבורי העל "סיירת האבדון" מבית DC קומיקס המשודרת ברשת HBO Max.
וילה
וילות ברנסאנס
אמן אדריכלות הווילות של המאה ה-16 הוא אנדראה פלדיו שיצר במקבץ וילות בוונטו סגנון אדריכלי לווילות בשם אדריכלות פלדיאנית. בניגוד לראוותנות הפרועה המאפיינת וילות רבות, סגנונו אלגנטי ומושפע מהאדריכל הרומאי ויטרוביוס.
אנגליה
באנגליה של המאה ה-17 והמאה ה-18 היו וילות בפרוורי ערים כלונדון, ברייטון ובאת' ובאזורים חקלאיים תשובת המעמד הבורגני הגבוה לארמונות של משפחת המלוכה והאצילים. האדם שהביא את אדריכלות הווילות לאנגליה הוא האדריכל איניגו ג'ונס שביקר באיטליה והושפע מפלדיו.
הבריטים בנו וילות בסגנון אנגלי מאופק באזורי האימפריה הבריטית. הדוגמה המובהקת ביותר לווילה אנגלית-פלדיאנית בארצות הברית היא אחוזתו של תומאס ג'פרסון, מונטיצ'לו. וילות אנגליות מותאמות לאקלים נבנו במזרח אפריקה (וילות שם נקראו גם "לודג'"), הודו והמזרח התיכון, במיוחד במצרים. בישראל קיימת דוגמה יחידה לווילה אנגלית קולוניאליסטית כזו לחוף הכנרת מול המושבה מגדל, היא וילה מלצ'ט.
במזרח התיכון
החל מן המאה ה-19 החלו בעלי אדמות עשירים מקרב ערביי המזרח התיכון (בעיקר באזורי מצרים, עיראק, לבנון וארץ ישראל), לבנות וילות (בערבית: קסר, מילולית "טירה" או "מבצר"), בשטחים החקלאיים שמחוץ לערים, במרחק של פחות מיום הליכה מחומות העיר, למטרות שמירה על נחלות חקלאיות, על מנת לשפר את תנאי הדיור ועל מנת להרשים את שכניהם. רוב הווילות הללו נבנו בפאר המשלב אמצעי הגנה (כגון בנייה מסיבית וחומות גבוהות) ולרוב כללו חווה חקלאית לסיפוק צורכיהם.
רוסיה
ברוסיה מתקיימת מזה יותר מ-200 שנה תרבות של בתי נופש הנמצאים בשימוש עונתי. וילת-נופש נקראת דאצ'ה.
מינוח מודרני
וילות מודרניות מסוימות מהוות הצהרה אדריכלית ונותנות דרור להמצאות שלא ניתן ליישם בבנייה עירונית. האדריכל פרנק לויד רייט למשל תכנן בתים פרטיים בארצות הברית, ביניהם הווילה המודרנית יוצאת הדופן, הבית על האשד, המתכתבת עם הפאר והראוותנות של בריכות מים ומזרקות על ידי פרשנות "טבעית" (נטורליסטית) אמריקאית מודרנית. גם האדריכל מיס ון דר רוהה תכנן מספר וילות מיוחדות.
בישראל
כבר בשנות היישוב נבנו בארץ בתים פרטיים שניתן לכנות וילות, במושבות כגון רחובות ופתח תקווה. גם לא-יהודים בנו וילות בשטחים פתוחים כגון הטמפלרים ונציגי מעצמות המערב, בעיקר מחוץ לחומות ירושלים וביפו ואף חלק מבתי אחוזת בית (ראשית תל אביב) יכולים להקרא וילות. מדובר בבתים בעלי יותר משישה חדרים, לעיתים דו-קומתיים, עם חצר גדולה ולרוב גג רעפים. וילות נבנו לאורך כל השנים על ידי בעלי ממון. חומרי הבנייה היו בדרך כלל משובחים וסגנון הבנייה מאופק ואלגנטי (רבות מהווילות הוותיקות נבנו בסגנון הבינלאומי) צבע הוילה הוותיקה היה לרוב לבן. כחלק מן האווירה הישראלית רוב הווילות לא היו מגודרות.
החל משנות השבעים, עם העלייה ברמת החיים והלגיטימציה לאינדיבידואליזם, נבנו וילות בשיטת "בנה ביתך" במושבים וכפרים ותיקים, בעיקר באזור השרון ופרברי גוש דן. מחקר מציין את המפנה בהקמת שכונות וילות בישראל: "בסוף שנות השבעים יזמה החברה הקבלנית 'קלרין' הקמתה של שכונה קטנה של וילות וקוטג'ים ליד חולות ראשון לציון. היא זכתה לשם 'פואבלו אספניול', שפירושו כפר ספרדי ועוררה עניין רב. במבט לאחור 'פואבלו אספניול' הייתה סנונית שבישרה מגמה חדשה בבנייה הישראלית שעיקריה: התנתקות מהממסד ומארכיטקטורה המרובעת (תרתי משמע), שבירת המונופול של העשירים על המגורים בוילה והידוק הזיקה בין סגנון המגורים לסמלי תדמית מעמדיים".
נוצרו גם יישובים שכל כולם וילות המיועדות לישראלים, לתושבי חוץ ולסגל דיפלומטי השוכר אותן בשהותו בישראל. ניתן לציין יישובי וילות כסביון, קיסריה, כפר שמריהו, אירוס וארסוף. וילות נבנות גם ב"הרחבות" של מושבים ותיקים ששטחי קרקע חקלאית לשעבר בהם הופשרה לבנייה. מחקרים מציינים את הווילות הישראליות כנגועות בגיבוב עיצובי של מרכיבים וסגנונות בנייה, הן עשירות בסמלי סטטוס אופנתיים כגופי תאורה, מעקות ורעפים. אופייני שימוש בטיח חלק, לרוב צבעוני, מרצפות גדולות, דלת כניסה מפוארת וגדולה במיוחד, שימוש בלבני זכוכית ועוד. חצר הווילה מגודרת, לעיתים תוך שילוב ברושים ודקלים בחומה גבוהה.
גם הציבור הערבי במדינת ישראל נוטה לבניית וילות, כשיכון משפחתי ובבנייה עצמאית על חלקת אדמה השייכת למשפחה.
סוציולוגים רואים ב"בנה ביתך" פרויקט שקידם את ה"פופולריזציה של המותרות", בית פרטי מוקף גינה איננו עוד סממן של אליטה ותיקה ושל מעמד זעיר של מיליונרים אלא סממן של הצלחה קפיטליסטית של מעמד בינוני המודדת את איכות החיים במדדים של רמת חיים, ראווה והישגים חומריים נראים-לעין. ההשקעה המרכזית היא בבניית תדמית ולא בהשקעה לצורך נוחיות אישית.
שכונות "בנה ביתך" העלו את קרנן של העיירות אך נותרו מבודדות וזרות. השכונה הפכה למובלעת המספקת את צרכיה ולא לחלק ממרקם עירוני חי. חלק מהשכונות מנותקות פיזית מהעיר או העיירה הוותיקה על ידי כבישים רחבים, קניונים או שטחים חקלאיים, דבר שלא מאפשר הגעה רגלית למרכז העיר הוותיק. כתוצאה מכך נוצרה זהות שכונתית "סטרילית". רבים מהמשתכנים היו בני אותה שכבת-גיל והשכונות "הזדקנו" בתוך עשרים שנה מבלי תחלופת תושבים טבעית הקיימת בעיר (כיוון שצעירים לא מבקשים לחיות בשכונה "זקנה").
מערב יוון
מערב יוון הוא אחד ממחוזות יוון.
המחוז מורכב משלוש יחידות אזוריות: איטולה-אקארנאניה, הממוקמת במערב יוון התיכונה, בין מפרץ קורינתוס ומפרץ ארטה; אכאיה ואליס, שנמצאות בצפונו של חצי האי פלופונסוס.
מייקל סטוארט בראון
מייקל סטוארט בראון (באנגלית: Michael Stuart Brown; נולד ב-13 באפריל 1941 בברוקלין, ניו יורק) הוא גנטיקאי וביוכימאי יהודי-אמריקאי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1985, יחד עם ג'וזף גולדשטיין על תיאור מנגנון ויסות מטבוליזם הכולסטרול.
קורות חיים
מייקל בראון סיים בשנת 1962 תואר בוגר באוניברסיטת פנסילבניה ובשנת 1966 קיבל תואר דוקטור לרפואה מבית הספר לרפואה באותו המוסד. הוא עבר לעבוד במרכז למדעי הבריאות של אוניברסיטת טקסס יחד עם עמיתו, ג'וזף גולדשטיין. יחד חקרו את מטבוליזם הכולסטרול בגוף האדם וגילו כי בתאי אדם קיימים קולטנים לליפופרוטאין בעל צפיפות נמוכה (LDL) הקולטים כולסטרול מתוך זרם הדם. חוסר בקולטנים ל-LDL הוא הגורם למחלה הגנטית היפרכולסטרולמיה משפחית, החושפת את הלוקים בה לשורת מחלות הנגרמות מרמת כולסטרול גבוהה. בנוסף להסברים שסיפקו גולשטיין ובראון באשר לגורם העומד מאחורי התחלואה הקיימת באוכלוסיית אנשים להם רמות גבוהות של כולסטרול, כמו למשל מחלת לב כלילית, מחקריהם חשפו את חשיבותו של היבט יסודי בביולוגיה של התא ספיגת מולקולות לתוך התא בתיווך קולטנים.
בנוסף לתרומתם הגדולה להבנתו את אופן פעולת התאים בגוף, תגליותיהם של גולדשטיין ובראון הובילו לפיתוח תרופות סטטיניות, תרופות המורידות את רמת הכולסטרול שבהן משתמשים היום מיליוני בני אדם בעולם והמשפרת את איכות חייהם. תרופות אלה עשויות להוריד באופן משמעותי את מספר מקרי המוות כתוצאה ממחלות הלב הכליליות ושבץ מוחי, בעתיד הקרוב.
כהערכה לתגליותיו פורצות הדרך הוענקה לבראון, בשנת 1988, יחד עם עמיתו גולדשטיין, המדליה הלאומית למדעים של ארצות הברית. בשנות התשעים פרסמו בראון וגולדשטיין יחד עם עמיתי מחקר נוספים תיאור מורכב ביותר שבאמצעותו תאי הגוף מווסתים את רמות השומן והכולסטרול לנוכח תנאים סביבתיים משתנים.
אף ששמו של בראון מוזכר לעיתים קרובות כמועמד למשרות ניהוליות בכירות ברמה הלאומית בארצות הברית, הוא מעדיף להמשיך ולעסוק במחקר יחד עם עמיתו גולדשטיין. יחד הם מובילים צוות מחקר ובו כ-12 דוקטורנטים ופוסט-דוקטורנטים. בראון וגולדשטיין הם מן החוקרים המאוזכרים ביותר בספרות המקצועית בתחומם.
רינה סופר
רינה שיראל סופר (באנגלית: Rena Sherel Sofer; נולדה ב-2 בדצמבר 1968) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית-יהודייה.
ביוגרפיה
סופר נולדה בארקדיה, קליפורניה שבארצות הברית. בתם של סוזן (לבית פרנצבלאו) פרופסורית לפסיכולוגיה, ושל מרטין סופר רב יהודי-קונסרבטיבי שלמד לדוקטורט בישיבה יוניברסיטי שבניו יורק, ובצעירותו שירת במלחמת העצמאות בישראל ב-1948. לאחר גירושי הוריה, היא ואחיה דייוויד גדלו אצל אביהם. למדה בבית ספר תיכון יהודי-אורתודוקסי-מודרני בפרמוס שבניו ג'רזי, שם אביה היה רב בית הכנסת "בית אל".
קריירה
ידועה בעיקר עבור השתתפותה באופרות סבון ובסרטי טלוויזיה. ב-1988 החלה לגלם את אמיליה מקנזי דומק באופרת הסבון "אהבות" ששודרה ב-ABC. את תפקידה זה גילמה עד 1991. ב-1992 הופיעה בסרט "זרה בתוכנן".
בשנת 1993 לוהקה לשחק את הדמות לויס סרילו באופרת הסבון "ג'נרל הוספיטל" ברשת CBS, עד לעזיבתה ב-1997. בשנת 1995 זכתה בפרס אמי עבור תפקידה.
בשנת 2001 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה "הכרוניקה" בתפקיד של גרייס האל, למשך עונה 1 עד שירדה מהמרקע. בשנת 2002 הצטרפה לקאסט העונה השביעית של סדרת הסיטקום "תהרוג אותי וזהו" ברשת NBC, בדמותה של ויקי קוסטה. בשנת 2003 שיחקה בסיטקום "זיווגים" של רשת NBC, התכנית אשר מבוסס על סדרת טלוויזיה בריטית באותו שם ירדה מן המרקע לאחר עונה אחת. ב-2005 שיחקה בסדרת הדרמה "צדק עיוור" בתפקיד קריסטי דאנבר. בשנת 2007 השתתפה בעונה השישית של הסדרה "24", בה גילמה את מרילין באואר, אשת אחיו של הדמות הראשית ג'ק באואר.
בשנת 2010 שיחקה סופר בסדרת המשטרה "NCIS" כפרקליטה בשם מרגרט אליסון הארט.
מאז 2013, משחקת את הדמות של קווין פולר באופרת הסבון הפופולרית "היפים והאמיצים" המשודרת ברשת CBS.
חיים אישיים
בשנת 1995 נישאה לשחקן וולי קארת', ששיחק לצדה ב"ג'נרל הוספיטל". נולדה להם ילדה, רוזאבל רוזלינד קארת'. ב-1997 התגרשו סופר וקארת'.
בשנת 2003 נישאה למפיק סנפורד בוקסטאבר. ב-5 באוגוסט 2005 ילדה בלוס אנג'לס את בתם המשותפת. סופר ובוקסטאבר התגרשו מאוחר יותר. בשנת 2019 הודיעה סופר כי השניים התפייסו ובאפריל הודיעו על אירוסיהם.
בלט האופרה של פריז
בלט האופרה של פריז (בצרפתית: Ballet de l'Opéra national de Paris) היא להקת בלט צרפתית, שהיא חלק בלתי נפרד מן האופרה הלאומית של פריז. זו היא להקת הבלט הלאומית הוותיקה ביותר, והרבה להקות בלט אירופאיות ובינלאומיות יכולות להתחקות אחר מוצאן ממנה. היא נחשבת גם כיום לאחת מארבע להקת הבלט הראשונות במעלה בעולם, לצד הבלט המלכותי בלונדון, בלט בולשוי במוסקבה ובלט מריאינסקי בסנקט פטרבורג. אם מצרפים לרשימה את ניו יורק סיטי בלט, מקבלים את חמש הלהקות שבצמרת עולם הבלט העולמי.
מאז אוגוסט 2016, מנהלת את הלהקה אוֹרֶלי דוּפּוֹן, ה"Directrice de la Danse". להקת הבלט מונה 154 רקדנים, בהם 17 Danseurs Étoiles, רקדנים כוכבים, הדרגה הגבוהה ביותר לרקדן או רקדנית בלט. הרקדנים הראשיים רוקדים ב-180 מופעי מחול בשנה, בעיקר באופרה גרנייה.
בית הספר למחול של בלט האופרה של פריז נהנה מאותה יוקרה כמו הלהקה עצמה ונחשב לאחד מבתי הספר לבלט המעולים בעולם. בוגרי בית הספר זכו בשיא של 20 פרסי בנואה למחול. בית הספר חגג את יובל השלוש-מאות לקיומו בשנת 2013.
קביעת שם
בלט האופרה של פריז היה מאז ומתמיד חלק בלתי נפרד מן האופרה של פריז, שנוסדה בשנת 1669 בשם "האקדמיה לאופרה" (Académie d'Opéra ), אף כי מחול תיאטרלי לא התקבל כמרכיב חשוב באופרה של פריז עד 1673, אחרי ששמה שונה ל"האקדמיה המלכותית למוזיקה" (Académie Royale de Musique (Royal Academy of Music וז'אן באטיסט לולי התמנה לעמוד בראשה. האופרה של פריז נשאה הרבה שמות רשמיים שונים במרוצת ההיסטוריה הארוכה שלה, אבל מאז 1994 היא נקראת "האופרה הלאומית של פריז" (Paris National Opera).
רקע
ב-1661 גם ייסד לואי ה-14 את האקדמיה המלכותית למחול, בניסיון "לשפר את איכות הוראת המחול לאירועים בחצר המלכותית". חברי האקדמיה, כמו גם המורים למחול שהוסמכו על ידה ותלמידיהם, השתתפו ביצירת הבלטים לחצר, ללהקתו של מולייר, ובהמשך, לאופרה. ב-1680 התמנה בושאן למנהל האקדמיה המלכותית למחול. אף על פי שהאקדמיה המלכותית למחול והאופרה עמדו בקשר הדוק, שני המוסדות נשארו נפרדים, והראשונה נעלמה עם נפילת המלוכה בשנת 1789.
היפורתודוס ארגסטולריוס
היפורתודוס ארגסטולריוס (שם מדעי: Hyporthodus ergastularius) הוא מין של דג גרם ממשפחת הדקריים ותת-משפחת הדקרים, המצוי בדרום-מערב האוקיינוס השקט סביב חופי אוסטרליה בין שונית המחסום הגדולה שממזרח לקווינסלנד עד לניו סאות' ויילס.
בלט האופרה של פריז
הקדמה וראשית ההיסטוריה
בשנת 1672 רכש לולי את הזכויות של פרין ואף השיג כתב הרשאה חדש, שהגביל את השימוש בנגנים ורקדנים על ידי להקות צרפתיות אחרות. הלהקה של לולי, שנקראה עכשיו "האקדמיה המלכותית למוזיקה", עם אנטואן דה ברוסה ולולי ככוריאוגרפים וקרלו ויגאראנמח כמעצב תפאורה, העלתה את האופרה הראשונה של לולי, Les fêtes de l'Amour et de Bacchus (פסטורלה) בנובמבר 1672 ב-Jeu de Paume de Béquet.
היפורתודוס ארגסטולריוס
מין זה הוא קרוב של המין היפורתודוס אוקטופסכיאטוס, המבלבל איתו לעיתים ובעבר היה שייך לסוג דקר. הוא יכול להגיע לאורך מרבי של 157 ס"מ ומשקל של 66 ק"ג, אף שנטען שהוא יכול להגיע לאורך של 180 ס"מ ומשקל של מעל 100 ק"ג. דג זה הוא גדול ושרירי בעל ראש גדול עם לסתות נוקשות מותאמות לבליעת מזון במהירות והוא בעל סנפיר גבי פרוק וזקור, סנפירי שת זקורים וקוצניים וזנב עגלגל. צבעו חום-אפרפר עד ורוד-אפור והסנפירים כהים יותר. לאורך הלסת העליונה עובר פס שחור דק דמוי שפם.
בלט האופרה של פריז
הקדמה וראשית ההיסטוריה
ההפקה הבאה של לולי, "|קדמוס וארמיון" (27 באפריל 1673), הטרגדיה הלירית הראשונה, עם לברית מאת פיליפ קינו, עלתה גם היא ב-Jeu de Paume de Béquet, עם כוריאוגרפיה של אנטואן דה ברוסה. לולי וקינו המשיכו לעבוד בצוותא על שורה של הפקות מצליחות, ובמהלך עבודתם יצרו סוגה חדשה של אופרה צרפתית, שלקטעי הביניים של המחולות ניתן בה מקום חשוב בדרמה המוזיקלית. את קטעי המחול ליצירות אלה יצרו בושאן, דה ברוסה וד'אוליבט. לדברי ז'אן-בטיסט דובו, בושאן ודה ברוסה היו אחראים על ה"בלט אורדינר" ואילו ד'אוליבט התמחה ב"בלט פנטומימה".
בראשית הדברים, כל רקדני בלט האופרה של פריז היו גברים. מדמואזל דה לה פונטן (1738-1665) הייתה לבלרינה המקצועית הראשונה כשרקדב בבכורת הבלט של לולי, "ניצחון האהבה" ב-21 בינואר 1681. פייר בושאן המשיך לעבוד עם לולי באופרה של פריז עד מותו של לולי ב-1687.
היפורתודוס ארגסטולריוס
זהו דג טורף השוכן בשוניות אלמוגים בעומק 35 עד 350 מטרים מתחת פני הים. הוא ניזון ממארב מוסווה של דגים אחרים וסרטנים אותם הוא בולע במהירות בעזרת פיו הגדול. הוא נידוג באופן מסחרי כדג מאכל לאורך החופים בהם הוא חי אך לא ידוע על קרבתו לסיכון עקב כך.
בלט האופרה של פריז
השנים הבאות
המאה ה-18 הביאה עמה את יצירתו של בית ספר נספח, שנקרא מעתה "בית הספר לבלט שליד האופרה של פריז" (בצרפתית: École de Danse de l’Opéra de Paris), שנפתח בשנת 1713. האופרות של ראמו ובהמשך של גלוק, העלו את הרף לרקדנים. ז'אן-ז'ורז' נובר כיהן כמנהל בלט רב-השפעה בשנים 1776 עד 1781. הוא יצר את הבלט "Les petits riens" בשנת 1778 למוזיקה מאת מוצרט. מקסימיליאן גארדל היה מנהל בלט מ-1781, ואחיו פייר גארדל החליף אותו לאחר מות מקסימיליאן ב-1787. פייר גארדל שרד את המהפכה ביצירת בלטים כגון "המרסייז" ו-"Offrande à la Liberté". הוא נשאר בתפקידו כמנהל בלט עד 1820 והמשיך לעבוד עד 1829.
ב-1829 החליף ז'אן-לואי אומר את פייר גארדל כמנהל בלט, אך הוא נתקל בביקורת רבה על שימוש רב מדי בפנטומימה והימנעות משימוש בכוריאוגרפיה, המקדמת עלילה או אופי. ב-1821 עקרה הלהקה למשכן חדש, הסאל לה פלטייה, שם נולד הבלט הרומנטי. ב-1875 עברה הלהקה לארמון גרנייה, שם היא ממשיכה להופיע.
סרז' ליפר כמנהל להקת הבלט
בשנת 1929 הזמין ז'אק רושה את סרז' ליפר, רקדן בן 24, לקבל עליו את הנהלת בלט האופרה של פריז, שהידרדר בשלהי המאה ה-19.
כמנהל בלט מ-1930 עד 1944, ומ-1947 עד 1958, שם לו ליפר למטרה את שיקום הרמה הטכנית של בלט האופרה, בהשבת הלהקה למקום הכבוד שתפסה כאחת הלהקות הטובות ביותר בעולם.
ליפר העניק ללהקה חוזק ומטרה חדשים, להשיב לקדמותו את הבלט בצרפת, והחל ליצור את הראשון בבלטים רבים ללהקה שבניהולו. במהלך שלושים שנותיו כמנהל בלט האופרה של פריז, הנהיג ליפר את הלהקה בימים הסוערים של מלחמת העולם השנייה והכיבוש הגרמני של צרפת. ליפר הביא את בלט האופרה של פריז לאמריקה והופיע מול אולמות מלאים בניו יורק סיטי סנטר. הקהל היה נלהב וגילה התפעלות והערכה כלפי להקת הרקדנים.
התקופה של רודולף נורייב
בעולם הבלט, נחשב רודולף נורייב לגדול הרקדנים הקלאסיים מאז ומעולם ולאחד הכוריאוגרפים הבולטים ביותר. בשנת 1983 התמנה רודולף נורייב למנהל בלט האופרה של פריז, שם המשיך, לצד פעילותו כמנהל, גם לרקוד ולקדם רקדנים צעירים.
הבלרינה הראשונה במעלה אותו זמן הייתה סילבי גיים, שרודולף נורייב מינה לרקדנית ראשית בשנת 1984, בהיותה בת 19. הם היו צמד רקדנים אגדי. שנות ניהולו של נורייב ציינו תור זהב בבלט האופרה של פריז.
בריז'יט לפבר
בריז'יט לפבר הייתה מנהלת הבלט משנת 1995 עד 2014, עם פטריס בארט כמנהל בלט מ-1990 עד 2011, הצליחה לקיים את הרמה הגבוהה שהציב נורייב.
לֶפֶבְר הזמינה כמה מחשובי הכוריאוגרפים, כגון ויליאם פורסיית, אנג'לין פרליוקאיי, סאבורו טשינאווארה וג'ון נימאייר.
מעבר
זמנים קשים עברו על הלהקה עם בנז'מין מילפייה, שניהל את בלט האופרה של פריז מנובמבר 2014 עד לפרישתו ב-15 ביולי 2016. שתי אבני נגף עמדו בדרכו של מילפייה, רקדן וכוריאוגרף צרפתי, שעזב את צרפת בגיל 16, בשנת 1993, רכש את עיקר הכשרתו המקצועית כרקדן וכוריאוגרף בארצות הברית וחזר לצרפת ב-2014 כמנהל החדש של בלט האופרה של פריז. המכשלה הראשונה התגלתה כש מילפייה דרש, שרקדני בלט האופרה של פריז יפרשו את "הבייאדרה", בלט קלאסי בכוריאוגרפיה שיצר רודולף נורייב ב-1992, כבלט מודרני. להשגת מטרה זו, שכר רקדנים ראשיים אורחים להציג את "הבייאדרה".
סטפן ליסנר, מנהל האופרה של פריז, ששכר את בנז'מין מילפייה בינואר 2013 - ושבידו הייתה הסמכות העליונה בכל הנוגע להחלטות בנושאי תקציב, קבלת עובדים וקידום - אמר במסיבת עיתונאים בארמון גרנייה ביום חמישי, 4 בפברואר 2016, שאיננו מתחרט על בחירה זו. "הוא פורש מוקדם מדי, אבל אחרים פורשים מאוחר מדי." עוד אמר ליסנר, "אני חושב ששני התפקידים, מנהל מחול וכוריאוגרף, שהביקוש לו עולה יותר ויותר, לא רק באופרה, העלו לא מעט בעיות."
אורלי דופון
אורלי דופון נכנסה לתפקידה כמנהלת להקת הבלט ב-1 באוגוסט 2016. היא הייתה "רקדנית כוכבת" מ-1994 עד 2016.
דופון הייתה ההשראה לסרטו של סדריק קלאפיש על הכוכבת, שנחשבה ל"גברת הראשונה" של בלט האופרה של פריז.
היררכיה
ההיררכיה בבלט האופרה של פריז מחמירה מאוד. לרקדן או רקדנית, הכרחי למעשה להתקבל תחילה לבית הספר לבלט של האופרה. כפי שניסחה זאת מתילד פרוסטי בריאיון בינואר 2014: "אינך יכולה להתקבל ללהקה אם לא עברת קודם את בית הספר". התחרות על הקבלה לשני המוסדות אכזרית ביותר, וכמוה גם התחרות על הדרגות הגבוהות ביותר בלהקת הבלט.
יותר מ-90 אחוז מן המועמדים אינם עומדין בבחינת הכניסה לבית הספר לבלט, ו-20 אחוז מתלמידיו נאלצים לעזוב בסוף השנה אחרי שנכשלו בבחינות השנתיות התחרותיות ("les concours annuels") בחודש מאי. רק בין 5 ל-20 אחוזים מבוגרי ובוגרות בית הספר לבלט מתקבלים לבלט האופרה של פריז, תחילה כרקדנים בניסיון (ה"stagiaires").
כדי להיעשות לחברה מן המניין בבלט האופרה של פריז כ"קדריל" (הדרגה החמישית והנמוכה ביותר בהיררכיה), עלייך לעבור את הבחינה השנתית התחרותית בנובמבר. קיחדום לדרגה הבאה תלוי אך ורק בהצלחה בבחינות השנתיות הבאות ( ("les concours internes de promotion") לפני חבר שופטים. כדי להשיג את הדרגה הגבוהה ביותר כ"כוכב/ת" (רק במינוי), נדרשים הרקדן או הרקדנית לבצע תפקידים ראשיים כ"רקדנים ראשיים" לאורך שנים רבות, לפני שיזכו למינוי הנכסף הודות למצוינות ולכישרון יוצאי-דופן.
שערוריות קטנות ו"הדור האבוד"
המספר הרב מאוד של רקדנים ורקדניות צרפתים מן המעלה הראשונה בבלט האופרה של פריז מקשה על חייהם של אותם רקדנים ורקדניות, שאינם זוכים לקידום לדרגות העליונות בייעודם או למינוי בהמשך הקריירה למשרות, שלהן היו ראויים ביותר בהתאם לכישוריהם המקצועיים.
מתילד פרוסטי, סולנית בלהקה מ-2005 עד 2013, עזבה את בלט האופרה של פריז ביולי 2013 והצטרפה לבלט סן פרנסיסקו כרקדנית ראשית, משום שלא היה לה שום סיכוי להגיע במשך הזמן לתואר רקדנית כוכבת בלהקה זו. בנובמבר 2014 התמנה בנז'מין מילפייה, צרפתי, לשעבר רקדן ראשי בניו יורק סיטי בלט, למנהל הלהקה והבטיח שינוי: "הם ביקשו שינוי והם יקבלו שינוי." כשמילפייה מינה בפעם הראשונה (והיחידה) "רקדנית כוכבת", הייתה זו לורה הקט שנבחרה. לורה הקט ומתילד פרוסטי תוארו בעיתונות כ"דור האבוד" של רקדניות בסולם הדרגות, שהיו לסולניות (Sujet) אך מזלן לא שיחק להן במשך שנים בטיפוס אל השלב האחרון בסולם הקריירה.
בית הספר של בלט האופרה של פריז הוציא משורותיו כמה מן הרקדניות המפורסמות ביותר בכל הזמנים, כגון סילבי גיים ולורן הילר. עם זאת, סילבי גיים, שהייתה רקדנית ראשית מאז 1984, עזבה את הלהקה ב-1989 בגיל 24 משום ששאפה ליתר חופש בחירה בזכות להופיע עם להקות אחרות, אפשרות שהנהלת בלט האופרה של פריז שללה.
בית הספר של בלט האופרה של פריז
בית הספר של בלט האופרה של פריז (École de danse de l'Opéra national de Paris) הוא מבתי הספר למחול החשובים ביותר בעולם. יש בו שש כיתות לבנים ולבנות בנפרד, החל ב"sixième division" עד "première division".
בשנת 1987 עקר בית הספר של בלט האופרה מארמון גרנייה (שם מעלה האופרה של פריז את רוב הבלטים שלה) אל בניין חדש, במרחק כ-10 ק"מ מערבית למרכז פריז, בננטר. את הבניין החדש תכנן כריסטיאן דה פורצמפארק. מאז 1995, בית הספר לבלט מתנהל כפנימייה, ומאז 1995, כל התלמידים חייבים בלימודים כלליים להשגת תעודת בגרות צרפתית, ההסמכה הכללית לקבלה לאוניברסיטה בצרפת.
95 אחוז מרקדני בלט האופרה של פריז למדו בבית הספר לבלט של האופרה.
כוריאוגרפים
כוריאוגרפים הקשורים בבלט האופרה של פריז ויצירות שנוצרו ללהקת בלט זו:
רקדנים/רקדניות
בבלט האופרה של פריז קיימות חמש דרגות של רקדנים, ואלה הן, מגבוהה ביותר אל הנמוכה ביותר: "רקדן כוכב/רקדנית כוכבת", "רקדן ראשי/רקדנית ראשית", "סולנית", "קורפה" ו"קדריל". קידום לדרגה גבוהה יותר תלוי בהצלחה בבחינות התחרות השנתיות, מלבד ל"רקדנים כוכבים", שממנה מנהל האופרה, לפי המלצה ממנהל הבלט.
ניוואה
ניוואה (בגרמנית: Nivea) היא חברת מוצרי טיפוח גרמנית המתמחה בטיפוח עור, פנים וגוף.
היסטוריה
ניוואה שייכת לחברה גרמנית מהמבורג בשם Beiersdorf Global AG.
החברה נוסדה בשנת 1882 על ידי Paul Carl Beiersdorf, ובשנת 1890 נמכרה לאוסקר טרופלוביץ (אנ'), רוקח יהודי מהעיר גליביצה.
החברה מפתחת מוצרים לטיפוח פנים, שיזוף, הגנה מפני השמש, שמפו, קרם גוף, דאורדורנטים ועוד.
הסימן המסחרי "Nivea" הופקע במדינות רבות בגלל מלחמת העולם השנייה, זכויות הסימן המסחרי שהוחרמו נרכשו על ידי Beiersdorf.
במהלך 1980, המותג Nivea התרחב לשוק גלובלי רחב יותר.
בבעלות ניוואה בין היתר המותגים המוכרים הבאים:
Eucerin, La Prairie, Labello וHansaplast/Elastoplast.
ניוואה נתנה חסות למספר מותגי ספורט ביניהם: ריאל מדריד בספרד, מילאן באיטליה ופריז סן-ז'רמן בצרפת ובישראל למכבי תל אביב.
ביקורת
באוגוסט 2010 פרסמה ניוואה פרסומת בה מוצג גבר שחור ממוצא אפריקאי כחסר תרבותי והוראת ציווי אליו כאילו מדובר בעבד אשר מתייחסת לעבדות האפרו אמריקאית בארצות הברית.
בעקבות הביקורת ניוואה הסירה אותו ופרסמה מודעת התנצלות.
וולוו סדרה 300
הפירוש הקלאסי של "וולוו" ל"סדרה 300": 4 צילינדרים, 3 דלתות.
"סדרה 300" כוללת את "סדרת 340" ("סדרה 343" (3 דלתות), את "סדרה 345" (5 דלתות) ואת "סדרת 360" (מנועי 2 ליטר).
יוצרו 1,086,405 יחידות.
גנון בעל כתר
גנון בעל כתר (שם מדעי: Cercopithecus pogonias) הוא מין של פרימט מהסוג גנון החי באפריקה המשוונית.
מאפיינים
אורך הראש והגוף של הגנון 44 עד 54 סנטימטרים בתוספת הזנב שאורכו 73 עד 81 סנטימטרים. משקלו של הזכר הוא עד 4.3 קילוגרמים ואילו הנקבה שוקלת עד 2.9 קילוגרמים. הפרווה בצבע חום עד אפור וסביב הראש והרגליים יש פסים בצבע שחור. הגנון חי ביערות הגשם ויערות ביצה של אפריקה המשוונית במדינות הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, גבון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, קמרון, גינאה המשוונית כולל האי ביוקו וניגריה. הגנון חי בקבוצות הכוללות זכר יחיד, מספר נקבות והצאצאים שלהן. עונת הרבייה היא בכול השנה ובסיומה נולד צאצא יחיד לאחר חמישה חודשי היריון. הגנון חי בקבוצות עם קופים אחרים כמו קופי קולובוס וגנונים ממינים אחרים כמו גנון לבן-אף גדול (Cercopithecus nictitans) וגנון לבן שפה (Cercopithecus cephus). הטורפים של הגנון הם עיט כתר, פיתון סלעים אפריקני, חתול זהוב אפריקני, שימפנזות ונמרים. הגנון ניזון בעיקר מפירות ואגוזים כמו אגוזי דקל השמן אך גם מעלים, תולעים וחרקים. הגנון נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון עקב ציד ובירוא יערות.
אוגסבורג איירווייז
אוגסבורג איירווייז (בגרמנית: Augsburg Airways) הייתה חברת תעופה גרמנית אשר חדלה מפעילות ב-26 באוקטובר 2013. בסיסה היה בנמל התעופה מינכן פרנץ יוזף שטראוס, חברה לשעבר בלופטהנזה רגיונל, אשר הפעילה טיסות פנימיות בגרמניה וטיסות בינלאומית במרחב האירופי.
תולדות החברה
חברת התעופה הוקמה בשנת 1980 תחת השם אינטרוט אירוויז (Interot Airways), והחלה בפעילות סדירה בטיסות בין אוגסבורג לדיסלדורף בשנת 1986. בשנת 1993 החלה להפעיל טיסות שכר ליעדים באירופה.
בשנת 1996 החל שיתוף הפעולה עם לופטהנזה, המהלך לווה בשינוי שם החברה לשמה הנוכחי. בשנת 2003 הצטרפה ללופטהנזה רגיונל.
בשנת 2013 נכנסה החברה לקשיים כספיים וארגוניים, ובעקבות זאת, ב-26 באוקטובר באותה שנה, ביצעה החברה את טיסתה האחרונה והיא פשטה רגל.
מדידה אקוסטית
ביצוע מדידות אקוסטיות וניתוחן ממלא תפקיד חשוב במשימות הנדסיות שונות, כמו תכנון מוצר, בדיקת ייצור, ביצועי מכונה ובקרת תהליכים. ובנוסף, במשרדים, בקלינקות, בבתים פרטיים, במפעלים, באולפני הקלטות, בחדרי חזרות ועוד.
מדידות אקוסטיות מספקות מידע חשוב ורב ערך לגבי: מידת ההד וזמן ההדהוד המתמשך הקיים בחדר, רמת לחץ הקול בכל התדרים, אחוז עיוות כללי של גלי הקול, גלים עומדים, פזה ועוד. במהלך מדידה זו יבדקו את כל הנתונים האקוסטיים של החלל לצורכי בקרת איכות ותכנון.
במדידת רעש לעומת זאת מודדים, בין השאר, את עצמת הרעש הזולג אל החלל או מחוצה לו, מקורות זליגת הרעש, האם מדובר על רעש הולם או רעש נישא באוויר.
מדידות מדויקות אלו, מאפשרות לתכנן פתרון אידיאלי, לבחור חומרים מתאימים בהתאם לעוצמות הרעש ומקור הזליגה, גודל ומבנה החלל, ובהתאם לנתונים האקוסטיים שנמדדו.
לדוגמה, עיצוב מוצר יכול לדרוש שינוי ברמת הקול או הרעש לצורך עמידה בתקנים של ANSI, IEC ו-ISO. לצורך הדוגמה, מעצבי מטוסים משתמשים במכשירים אקוסטיים וטכנולוגיות שונות להפחתת הרעש שנוצר בהמראה ונחיתה. או אולפני הקלטות וחדרי חזרות אשר נעזרים במדידות אקוסטיות לצורכי תכנון, ביצוע ובקרה של הקמת האולפן על מנת להשיג את אופי הסאונד הרצוי בסטודיו ההקלטה ובחדר הבקרה.
קיימות עוד דוגמאות נוספות ושונות ומועילות לביצוע מדידות אקוסטיות בתחומים שונים. דוגמה נוספת תהיה בדיקת רעש לדירה לפני קנייה, בידוד אקוסטי במרפאות הדורשות חיסיון רפואי, רעשים בין שכנים ועוד רבים אחרים.
המיכשור איתו מתבצעות המדידות נע ממד רעש ידני, ועד לרמקולים, מיקרופונים ייחודיים, ממירי קול ותוכנות שונות.
מכשור
ניתן לחלק את רוב מערכות המדידה והמכשור האקוסטיות לשלושה רכיבים: חיישנים, רכישת נתונים וניתוח הנתונים.
חיישנים
החיישן הנפוץ ביותר המשמש למדידה אקוסטית הוא המיקרופון. מיקרופון למדידה אקוסטית הוא מיקרופון ייעודי וכל-כיווני (omnidirectional).
חיישנים אחרים כוללים הידרופונים למדידת צליל במים או מדי תאוצה למדידת רעידות הגורמות לקול.
רכישת נתונים
חומרת רכישת נתונים למדידות אקוסטיות משתמשת בדרך כלל בממירים אנלוגיים לדיגיטליים של 24 סיביות (ADC), מסננים, ומעבדי קול נוספים. שיקול נוסף הוא טווח התדרים של המכשור. טווח זה צריך להיות רחב מספיק כדי לכסות את טווח התדרים של מקור הרעש, תוך התחשבות בטווח התדרים של החיישן.
טווח דינמי הוא דרך נפוצה להשוות ביצועים ממכשיר למכשיר אחר. טווח דינמי הוא מדד לכמה קטן ניתן למדוד אות ביחס לאות הקלט המרבי שהמכשיר יכול למדוד.
בנוסף, בקטגוריה זאת יכנס גם המחשב, התוכנות והמחשבונים איתם מבצעים את המדידות האקוסטיות.
על מנת לרכוש את הנתונים בצורה שקופה ומדויקת יש לדאוג לסינכרון מושלם בין כל המערכות לרכישת רכישת הנתונים.
ניתוח
יועץ האקוסטיקה מקבל את פלט הנתונים, מנתח, ומספק המלצות בהתאם לדרישות.
ניתוח הנתונים כולל: ניתוח שברי-אוקטבה, זמני תהודה, טווח היענות התדרים, גלים עומדים, פאזה, ספקטרום כוח, רמת דיסטורשיין, כושר בידוד של חומרים שונים, מעברי רעש ממקום למקום ועוד.
התוצאות מוצגות בגרפים שונים, תצוגות מפלים, גרפי אוקטבה ועוד.
Talk a Good Game
Talk a Good Game הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית קלי רולנד. האלבום יצא לאור ב-14 ביוני 2013 על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד 200.
יחסי בליז–יפן
יחסי בליז–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בליז לבין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בנובמבר 1982.
סחר
בשנת 2018, שוויו של הייצוא היפני לבליז עמד על 2.25 מיליארד ין וכלל בעיקר ספינות. באותה השנה, שוויו של הייבוא היפני מבליז עמד על 1.03 מ ליארד יין וכלל בעיקר דגים ופירות ים.
אוכלוסייה משותפת
על פי הלשכה היפנית המרכזית לסטטיסטיקה, באוקטובר 2017 התגוררו בבליז ארבעים וחמישה אזרחים יפניים. לעומת זאת, ביוני 2018 התגוררו ביפן תשעה אזרחי בליז.
כריסטין רוז
כריסטין סו רוז (באנגלית: Cristine Sue Rose; נולדה ב-31 בינואר 1951) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה
רוז נולדה בלינווד, קליפורניה. היא למדה באוניברסיטת סטנפורד. רוז היא שחקנית תיאטרון ששיחקה בניו יורק, שיקגו ועוד. ב-2004 היא נבחרה לנהל פרויקט גדול בתיאטרון בקליפורניה.
רוז שיחקה במספר רב של סדרות בתפקידי אורח: "פריס ביולר", הרקיע השביעי, מלקולם באמצע, מכושפות, CSI, מסע בין כוכבים: הדור הבא, בנות גילמור, איך פגשתי את אמא, סברינה, חברים, נני, מלך השכונה, שני גברים וחצי, אהבה גדולה ועמוק באדמה. ב-1992 שיחקה בתפקיד ראשי בסיטקום "עיוורים מעופפים" בFOX. היא שיחקה גם בסרט "לשבור את הקרח" בתפקיד ראשי.
בסדרה גיבורים, גילמה רוז את אנג'לה פטרלי, אמם של פיטר וניית'ן פטרלי ואשתו של ארתור. היא שיחקה בשתי העונות הראשונות בתפקיד אורח. ובעונה השלישית היא הצטרפה לצוות השחקנים הקבוע.
בשנת 2007 שיחקה בסרט "מבשלים!" בכיכובה של מליסה מקארתי. בשנת 2008 שיחקה בסרט "גלגל הצלה", ובסרט "גוונים של ריי" בכיכובו של זאקרי לוי. בשנת 2009 הופיעה בתפקיד קצר בסרט "הוא פשוט לא בקטע שלך", שם גילמה אישה מבוגרת המביאה את פרשנותה על גברים. בשנת 2017 גילמה את ג'וזי דייוויס בסדרת הטלוויזיה הקומית "משפט ושגיאה" של רשת ABC. בשנת 2018 התארחה במיני סדרה חפצים חדים.
חמוצית
חמוצית (שם מדעי: Vaccinium Oxycoccos, שם נוסף בעברית: קַפְטָה) היא מין צמח ממשפחת האברשיים, קרוב משפחה לאוכמנית, הצומח בטבע בביצות כבול חומציות באזורים הקרירים בחצי הכדור הצפוני. הכינוי חמוציות מתייחס בדרך כלל לפרי הצמח, המופק ברובו בגידול מסחרי.
מאפיינים
צמח החמוצית הוא בן-שיח ירוק עד נמוך (בדרך כלל פחות מ-10 ס"מ), בעל גבעולים דקים וקשיחים ועלים קטנים. הפרחים בצבע ורוד כהה עם עלי כותרת קטנים, שעמודי העלי והאבקנים חשופים ובולטים מתוכם. הפרי ענבה מדומה, גדול מהעלים וצבעו לבן עד להבשלה, אז הוא הופך אדום.
היסטוריה
חמוציות נאכלו על ידי תושבי ארצות הצפון ועדיין נחשבות לפרי בר פופולרי בסקנדינביה ורוסיה. בסקוטלנד היה נפוץ איסופן מהבר, אך עם צמצום אזורי הצמיחה הטבעיים שלהן הן הפכו נדירות. הילידים באמריקה הצפונית אכלו את החמוציות, וייתכן שהם שהכירו אותן למתיישבים האנגלים במסצ'וסטס בראשית המאה ה-17, שהפכו אותם לאחד המרכיבים בסעודת חג ההודיה.
גידול ושימושים
כיום נעשה רוב גידול החמוציות באמריקה הצפונית בשדות חפורים ומוקפים סוללה המאפשרת את הצפתם במים. עם הבשלת הפרי מציפים את השדות, מנערים את השיחים ואוספים את הפירות הצפים על פני המים.
חמוציות נאכלות בדרך כלל כלפתן פירות או רוטב חמוציות. הן משמשות גם באפיית מאפינס ועוגיות, אך לא מקובל לאכול אותן בנפרד כמו אוכמניות, פטל או תותים. חריג לכך הן החמוציות המיובשות, ששמן המקובל בארצות הברית נגזר משם המותג "קרייזינס" (craisins; הלחם של cranberry ו-raisin), שמרקמן דומה לזה של צימוקים אך טעמן חמוץ יותר ונאכלות כפי שהן. מרבית החמוציות המיובשות מומתקות בתהליך הייצור כדי לטשטש את חמיצותן הטבעית.
בישראל נמכרים שני מיני חמוציות מיובשות: חמוציות זרש (Berberis vulgaris), קטנות, חמוצות ובעלות חיי מדף קצרים יותר; וחמוציות גדולות ומתוקות יותר.
ניתן להשיג גם מיץ חמוציות, שהוא בדרך כלל מומתק ומעורב במיצי פירות אחרים כמו מיץ תפוחים. למיץ מיוחסות תכונות רפואיות הקשורות בהפחתת סיכוי לדלקת בדרכי השתן ומניעת התפשטותה של קנדידה מערכתית. כמו כן יש המשתמשים בחמוציות במקרים של שיתוק עמוד השדרה.
מיץ חמוציות הוא מרכיב בקוקטיילים כגון סי בריז, סקס על החוף, קוסמופוליטן.
פואטו-שראנט
פואטו-שראנט היה אחד מ-26 חבלי הארץ (régions) של צרפת על פי החלוקה המנהלית שנהגה בה עד לסוף שנת 2015. משנת 2016 החבל הוא חלק מהחבל אקיטן החדשה. החבל היה מורכב מארבעה מחוזות: שראנט, השראנט הימי, דה-סוור וויין. נשיאת החבל לשעבר, סגולן רויאל, נבחרה בבחירות ב-2007. החבל דורג 15 מבחינת אוכלוסייה ו-12 מבחינת שטח יחסית לשאר חבלי המדינה.
תיקים באפלה
תיקים באפלה (באנגלית: The X-Files) היא סדרת מדע בדיוני אמריקאית/קנדית פופולרית, שנוצרה על ידי המפיק והתסריטאי האמריקאי כריס קרטר. תשע עונות הסדרה שודרו ברשת FOX בשנים 1993–2002, ולאחר 14 שנים, בשנת 2015, הכריזה רשת פוקס על חידוש הסדרה כמיני-סדרה בת שישה פרקים, והם שודרו ב-2016. בשנת 2017 הכריזה פוקס כי הסדרה תחזור לעונה 11 בת עשרה פרקים. עונה זו שודרה בין החודשים ינואר-מרץ 2018. לאחר עונה זו ג'יליאן אנדרסון הצהירה כי זו העונה האחרונה שלה בסדרה, ובעקבות זאת רשת פוקס הודיעה כי הסדרה לא צפויה לשוב לעונה נוספת.
תשע העונות הראשונות של הסדרה שודרה לראשונה בישראל בערוץ 2 במסגרת שידורי הזכיינית טלעד, ושלוש העונות הראשונות שודרו בשידורים חוזרים בערוץ AXN. עונות 10–11 שודרו ב-Yes.
בתפקידים הראשיים מככבים דייוויד דוכובני וג'יליאן אנדרסון בתפקיד שני סוכני FBI שנשלחו לחקור תופעות על טבעיות.
לסדרה יצאו שני סרטי קולנוע ("תיקים באפלה: הסרט" ו"תיקים באפלה: רוצים להאמין"). כמו כן, שודרה סדרת בת בשם "האקדוחנים הבודדים" (The Lone Gunmen), ובה הופיע הצוות שעזר למאלדר וסקאלי בסדרה המקורית. הסדרה שודרה למשך עונה אחת בת 13 פרקים, ולאחר ביטולה שודר בעונה התשיעית של תיקים באפלה פרק מיוחד ששילב בין העלילה של הסדרה "האקדוחנים הבודדים" ובין העלילה בתיקים באפלה.
הסדרה הייתה מועמדת ל-141 פרסים טלוויזיוניים, בהם זכתה בחמישה פרסי גלובוס הזהב, 16 פרסי אמי וחמישה פרסי סאטורן. הצלחת הסדרה הובילה ליציאתם של מוצרים נלווים רבים כדוגמת חולצות, ספרים, קומיקס, פוסטרים, צעצועים ומשחקי מחשב.
הכנת הסדרה בוצעה בנוסף בעזרת ספרו של הסופר האמריקאי הפרופסור ג'ון מאק משנת 1994 "חטיפה" (Abduction), שעורר עניין והפך לרב-מכר ידוע.
סקירה
עם תסריטים הסובבים סביב תאוריות קונספירציה על חייזרים ורמה גבוהה של מעורבות ממשלתית, הסדרה "תיקים באפלה" השתמשה באלמנטים שהיו בסדרות קודמות כמו "אזור הדמדומים" וסדרת הפולחן "טווין פיקס", ושילבה בין מספר עלילות מרכזיות שנמשכו יותר מפרק אחד.
תיקים באפלה שילבה המשכיות ואלמנטים של סדרות דרמה המשכיות (כאלה הנמצאים לעיתים קרובות במיני סדרות או באופרות סבון), עם סיפורים עצמאיים שלא דרשו את ידיעת והבנת הצופה בנבכי העלילה הכללית. מעריצי הסדרה ומפיקיה חילקו את סיפורי תיקים באפלה לשתי קטגוריות: "פרקי מיתולוגיה" העוסקים בעלילה המתמשכת בעניין תאוריית הקשר הממשלתית על חיים מחוץ לכדור הארץ, וכן פרקים העומדים בפני עצמם הנקראים לעיתים "פרקי מפלצות" שעסקו ביצורים משונים ובתופעות על טבעיות, שלא בהכרח קשורים ל"פרקי המיתולוגיה".
בתום פתיח הפרקים, הופיע בדרך כלל הכיתוב "The truth is out there" (האמת נמצאת אי-שם), ולפעמים "Trust no one" (אל תאמין לאף אחד / סמוך על אף אחד) ו-"I Want to Believe" (אני רוצה להאמין).
פרקי מיתולוגיה
פרקי המיתולוגיה הם הפרקים המרכזיים בעלילה של הסדרה, ואשר בדרך כלל כוללים את פרקי תחילת העונה ואת סופה. פרקים אלה עוסקים בחייזרים וברצונם להתיישב בכדור הארץ וכן בקונספירציה של ארגון "הסינדיקט" אשר נושא ונותן עם החייזרים בסתר. לפי הסדרה, תחל ההתנחלות/ההתיישבות החייזרית ב-22 בדצמבר 2012.
פרקי המיתולוגיה הם:
פרקים עצמאיים
מספר פרקים לאורך העונות אינם עוסקים בעל טבעי אלא בפיתוח היחסים בין הדמויות וכן בחקירות שונות של מאלדר וסקאלי בתחום העל טבעי, באירועים מוזרים המוסברים בצורה מעורפלת, בהצגת שלושת 'האקדוחנים הבודדים' ושל וולטר סקינר, סגן מנהל ה-FBI. גם הפרקים העומדים בפני עצמם עסקו בקנוניות הממשלתיות וחטיפות חייזרים (בעיקר בעונה הראשונה והשישית), וכמה מפלצות שהיו חיוניות ל"פרקי המיתולוגיה" (בעיקר בתחילת עונות השנייה והרביעית).
חידוש הסדרה
עונות 10–11 של הסדרה, בישראל מוכרים גם בשם תיקים באפלה: התחייה, הן עונות המשך לסדרת המקורית, שהסתיימה בשנת 2002. על העונה העשירית הכריזה רשת FOX ב-24 במרץ 2015 והיא כללה שישה פרקים, והעונה ה-11 כוללת עשרה פרקים. העונה העשירית שודרה בארצות הברית ב-24 בינואר 2016 והעונה ה-11 החלה ב-3 בינואר 2018.
סטודיבייקר Light Six
סטודיבייקר Light Six, (באנגלית:  Studebaker Light Six) היא מכונית משפחתית, 4 דלתות, 5 מושבים, אשר יוצרה על ידי חברת "סטודיבייקר" האמריקאית בין השנים 1918–1927. בנוסף, הדגם יוצר גם בתצורת קופה, 2 דלתות.
דקר רחב-פס
דקר רחב-פס (שם מדעי: Epinephelus latifasciatus) הוא מין דג גדול ממשפחת הדקריים, החי במימי האזור האינדו-פסיפי. הוא תואר לראשונה ב-1843 בידי הזואולוג הגרמני קונרד יאקוב טמינק ותלמידו הרמן שלגל.
סטודיבייקר Light Six
הסטודיבייקר Light Six שווקה בצבעי שחור וכחול.
דקר רחב-פס
תיאור
דקר זה מצוי לאורך האוקיינוס ההודישבין הים האדום, המפרץ הפרסי ומפרץ עומאן דרך הודו וסרי לנקה ועד לאוסטרליה המערבית וכן באוקיינוס השקט שלחופי יפן וטאיוואן. לרוב הוא מצוי לאורך מדפים יבשתיים ולא לאורך איים מבודדים והוא מצוי בעומק 20 עד 230 מטרים סביב קרקעית חולית או בשוניות אלמוגים.
הדקר מגיע לאורך ממוצע של 70 ס"מ אך יכול להגיע גם לאורך 137 ס"מ ולמשקל מתועד של 58 ק"ג. הוא בעל גוף גדול בצבע חום אפרפר ועליו פסים בהירים אופקיים בעלי שוליים שחורים ועליהם נקודות בהירות. הצעירים בעלי גוני אפור-לבנדר או חום בהיר עם פסים בהירים דומים והסנפירי כהים. סנפיר הגב גדול ופרוק והוא יוצר רעמה עד לסנפירי השת והזנב. הזנב בעל אונות מעוגלות והראש גדול עם לסתות חזקות.
מין זה נתפס למאכל לאורך שווקים במזרח אסיה ונפוץ גם לאורך חופי הודו והמפרץ הפרסי, אך שם הוא לא נידוג באופן מסחרי אלא כנראה נתפס כשלל לוואי של רשתות. הוא לא מצוי בסכנת הכחדה בטבע.
סטודיבייקר Light Six
משנת 1924 שונה שם הדגם ל- "Studebaker Standard Six", ומשנת 1927, שומבשם הדגם פעם נוספת ל-"Standard Six Dictator".
המיקיוניים
המיקיוניים (שם מדעי: Hemicyonidae; משמעות השם מלטינית: "חצי כלבים") היא משפחה של טורפים נכחדים מתת-סדרה דמויי כלב. הם נחשבים לאבותיהם של הדוביים וכמה מהחוקרים סוברים שהם תת-משפחה (Hemicyoninae) במשפחת הדוביים (Ursidae). המאובנים שלהם התגלו ברחבי אירופה, אסיה, אפריקה ואמריקה הצפונית בין תקופת האוליגוקן לסוף המיוקן.
יצורים אלה דמו לשילוב של כלב ושל דוב, והם היו בעלי גפיים חזקות בעלות טפרים, זנב ארוך ושעיר ולסתות חזקות שעוצבו בעיקר לאכילת בשר, הרבה יותר מהדובים החיים (למעט דוב קוטב). לעיתים מבלבלים ביניהם למשפחה כלבי דב, אשר בניגוד לשמה נחשבת לפרימיטיבית יותר הן מהדובים והן מהכלביים.
ייתכן מאוד שעקב גודלם וחוזקם הם היו טורפי-על מאיימים או שמא אוכלי נבלות שהתבססו על פגרים.
נוגדנים חד-שבטיים
נוגדנים חד-שבטיים או נוגדנים מונוקלונלים (בלועזית: MoAb או monoclonal antibodies, mAb) הם נוגדנים זהים כיוון שיוצרו על ידי אותו סוג של תאי מערכת החיסון שמקורם בתא יחיד שיצר שיבוט (קלון). ניתן ליצור באופן מלאכותי נוגדנים חד שבטיים בעלי אפיניות (זיקה) לכל חומר כמעט. נוגדנים חד שבטיים משמשים לזיהוי וניקוי חומרים, בנוסף משמשים נוגדנים מסוימים כתרופות, בכך מהווים נוגדנים אלו כלי חיוני למחקר בתחומי הביוכימיה, האימונולוגיה והביולוגיה המולקולרית. ברפואה משמשים נוגדנים חד שבטיים למטרות אבחנה וריפוי.
היסטוריה
בשנות השבעים של המאה ה-20 הוגדרה לראשונה מחלת המיאלומה הנפוצה- סוג של סרטן דם בו תאי פלזמה- תאי B מפרישי נוגדן, מתרבים בצורה לא מבוקרת. תכונה המאפיינת את המיאלומה הנפוצה לעומת סוגים אחרים של סרטן הדם הוא הפרשת כמויות גדולות של נוגדנים, בניגוד לאוכלוסיית הנוגדנים המגוונת המופרשת מאוכלוסייה נורמלית של תאי פלזמה, מחלת המיאלומה נגרמת מתא אב (תא גזע סרטני) יחיד לכן הנוגדנים המופרשים מכל תאי הפלזמה הסרטניים זהים או חד שבטיים. בשנת 1975 פרסמו ז'ורז' קלר ועמיתיו שיטה לייצור נוגדנים חד שבטיים נגד אנטיגן מוגדר, תגלית שזיכתה את קלר ועמיתיו בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1984.
אוולוקומב מהווה דוגמה נוספת של נוגדן חד-שבטי שמהווה תרופה נגד היפרליפידמיה. שימוש בתרופה אובליטוקסימאב אושר בארצות הברית בדצמבר 2022.
ייצור נוגדנים חד-שבטיים
התהליך שהמציאו קוהלר ועמיתיו ליצור נוגדנים חד-שבטיים מבוסס על התכה בין תא B המייצר נוגדן נגד אנטיגן ספציפי לבין תא מיאלומה שאינו מייצר נוגדנים. התא שנוצר – ההיברידומה, הוא המייצר את הנוגדן הרצוי, וכמו תא סרטני ביכולתו להתחלק ללא הגבלה וליצור כמות בלתי מוגבלת של נוגדן.
ייצור הנוגדן החד-שבטי
ניתן לייצר נוגדנים באחת משתי שיטות: אין ויטרו - בכלי מלאכותי, או אין ויוו - בבעל חיים.
קלאב פינגווין
קלאב פינגווין (באנגלית: Club Penguin) היה משחק רשת מרובה משתתפים שבמרכזו עמד עולם וירטואלי שהכיל שלל משחקים ופעילויות רשתיות. שחקנים השתמשו באווטארים בדמויות פינגווין מצוירות שאיתם ניתן היה לשחק ברחבי אי אנטארקטי. המשחק נוצר על ידי חברת RocketSnail ונוסד על ידי ליין מרפילד, דייב קריסקו ולאנס פריאב ופותח על ידי חברת ניו הורייזון אינטראקטיב (New Horizon Interactive) הקנדית; פיתוח המשחק החל בשנת 1999. בשנת 2000 יצאה גרסתו הראשונה, ב-2005 יצא רשמית וב-2007 נרכש על ידי חברת וולט דיסני.
ב-31 בינואר 2017 אישרה חברת וולט דיסני את סגירת "קלאב פינגווין" לצורך התמקדות בפיתוח המשחק "קלאב פינגווין איילנד". המשחק נפתח בתאריך ה-29 במרץ 2017, ונסגר שנה לאחר מכן.
לפני היציאה לאור
לפני שקלאב פינגווין נוסד ב-24 באוקטובר, היו מספר משחקים ברשת, שעליהם קלאב פינגווין התבסס: אחת הגרסאות המוכרות יותר היא ה-penguin chat 3 של RocketSnail Games. משחק זה יצא בתחילת 2005, כ"גרסת בטא" של קלאב פינגווין. רוב החדרים במשחק, כמו "בית הקפה" ו"העיר" הוספו לקלאב פינגווין. גרסה ישנה יותר, "Experimental Penguins", יצאה בשנת 2000, והורדה מהרשת כעבור שנה. לנס פרייב שיצר את שתי גרסאות אלה, יצר בסוף את קלאב פינגווין.
Experimental Penguins
הייתה הגרסה הראשונה: הגרסה, שהופצה בשנת 2000, כללה ארבעה חדרים בסך-הכל, ובמסגרת המשחק היה ניתן לבחור פינגווין, להחליף חדרים, ללכת, ולהתכתב. המשחק הורד מהרשת כעבור שנה עקב עלויות תחזוק השרת.
Penguin Chat
(ידוע גם כ-"PC") הייתה הגרסה הבאה: היא הועלתה לרשת לציבור בשנת 2002, ובאופן מסוים הייתה דומה ל Expirimental Penguins, אבל השחקנים יכלו להשתמש בריגשונים ולהשליך כדורי שלג, לרקוד, לשבת, ועוד.
Penguin Football Chat
(נודע גם כ-"Penguin Chat 2") היו בה רק ארבעה חדרים, ובכל אחד היה מגרש כדורגל, בו השחקנים יכלו להבקיע שערים על ידי הליכה לכיוון הכדור. המשחק פותח בשיתוף פעולה עם RocketSnail Games.
Penguin Chat 3
הייתה גרסה משופרת של PC, והדומה ביותר לקלאב פינגווין: נוספו ליישומים איגלו שלבו להקת הפינגווינים הופיעה לראשונה, וניגנו את השיר "I've Been Delayed" של TAS 1000. הגרסה נוצרה בתחילת 2005, והייתה הראשונה בה יכלו לבחור צבעים, ומוזיקה. הגרסה פותחה על מנת לבדוק את השרתים של קלאב פינגווין.
הסוכנות החשאית
בשנת 2005 נוסדה בקלאב פינגווין הסוכנות החשאית, ה-PSA (ראשי תיבות של Penguin Secret Agency), סוכנות הפינגווינים החשאית. במסגרת הסוכנות, פינגווינים יכלו לבצע משימות מיוחדות, שבסופה של כל אחת הסוכן מקבל גביע/פרס שחלקם עבור שירותים סודיים במשימה. לאחר פיצוץ הפופקורן במפקדת ה-PSA בשנת 2010, נסגרה הסוכנות והוחלפה ב-EPF (ראשי תיבות של Elite Penguin Force).
קלאב פינגווין: עלית חיל הפינגווין: נקמתו של הרברט
קלאב פינגווין: עלית חיל הפינגווין: נקמתו של הרברט (באנגלית: Club Penguin: Elite Penguin Force: Herbert's Revenge) הוא משחק DS שפותח על ידי 1st Playable Productions ומופץ על ידי נינטנדו DS Game Card ו-EA Distribution. המשחק מבוסס על עלית חיל הפינגווין של משחק המחשב המצליח קלאב פינגווין.
למשחק הבדלים רבים מקודמו, לדוגמה במשחק זה לא ניתן לרכוש בגדים. המשחק זכה לביקורות חיוביות רבות.
עלילה
אתה סוכן בצוות ה-PSA ואתה צריך לעזור לעצור את הרברט מלהרוס את ה-PSA ולהשתלט על קלאב פינגווין. אתה צריך לפתור משימות לשחק במיני-משחקים. חבריך למשימה הם דוט, רוקי, PH, ג'אט איש מנועי הסילון, גארי והמנהל (כמו המשחק הקודם). האויבים שלך הם הרברט דב הקוטב ועוזרו קלאטזי הסרטן
מסיבות
אחת לחודש (לפעמים פעמיים בתאריכים שונים), הצוות של קלאב פינגווין יצר מסיבה. רוב המסיבות קבועות (באותו חודש, כל שנה). המסיבות כוללות פריטים בחינם (לרוב בגדים). בחלק מהמסיבות הופיעו גם חדרים נוספים שחלקם לחברים בתשלום בלבד ורוב האי מקושט. בחלקן ניתן לראות דמויות מפורסמות (שלא ניתן לפגוש תמיד, כמו רוקהופר, גארי, קיידנס והלהקה).
פאפלים
פאפלים (באנגלית: Puffles) הם חיות המחמד של קלאב פינגווין. הפאפלים הם חיות קטנות ופרוותיות, לכל פאפל תכונות אחרות אשר מייחדות אותו. ממש כמו חיות אמיתיות יש להאכיל ולטפח את הפאפל ואם לא מבצעים זאת הפאפל בורח ליער ולא ניתן להחזירו. ניתן גם להלביש את הפאפל ולקנות עבורו עמדות משחק וצעצועים באיגלו. את הפאפלים ניתן להשאיר באיגלו, בחצר האחורית של האיגלו וישנה אפשרות לקחת אחד מהם עם השחקן עצמו. כמעט בכל שנה במסיבת הפאפלים נחשף פאפל חדש.
Club Penguin Island
Club Penguin Island (בתרגום לעברית: אי קלאב פינגווין; היה ידוע בעבר בשם קוד הפיתוח שלו Project Super Secret) הייתה גרסה מחודשת של קלאב פינגווין. בגרסה זו היה ניתן לעצב בגדים, לצאת לחקור בקרקעית הים, לבצע משימות יומיות ועוד. משחק זה יצא ב־29 במרץ 2017 והוא החליף את קלאב פינגווין. תחילה המשחק היה זמין למובייל בלבד, אך בדצמבר 2017 יצאה גם גרסה למחשבי Microsoft Windows ו-MacOS. ב-27 בספטמבר 2018 הודיעו דיסני שהמשחק ייסגר בסוף השנה; בנובמבר של אותה שנה דיסני הוציאו עדכון אחרון למשחק שבו נוסף מצב של שחקן יחיד. המשחק נסגר ב-20 בדצמבר 2018, והמצב היחיד הופעל יום אחרי הסגירה.
שרתים פרטיים
שרתים פרטיים (באנגלית: Club Penguin Private Server, או בקיצור CPPS) הם אתרים שאינם חלק מקלאב פינגווין, אך משתמשים בקובצי מערכת של קלאב פינגווין על מנת ליצור סביבה זהה לזו של קלאב פינגווין המקורי. מה שמיחד אתרים אלה הוא שברובם קיימת אפשרות של שליחת פקודה מיוחדת, על מנת לבצע פעולה כלשהי, כדוגמת הוספת פרטי לבוש מיוחדים או סכומי כסף גדולים. אף על פי שפעולות בשרתים הפרטיים אינן משפיעות על שרתי קלאב פינגווין, השימוש באותם קובצי מערכת ללא רשות עלול להוות עבירה על החוק.
במהלך שנת 2012 נסגר לראשונה אתר של CPPS בשם CPYS, ב-16 ביוני 2013 נסגר אתר CPPS מוכר וגדול בשם CPPS V4 והאתר נתבע בסכום של 200 אלף דולר. ב-3 בינואר 2015 נסגר אתר CPPS בשם Free Penguin. באותה שנה נסגר אתר בשם UplayEve והאתר Free Penguin חזר לפעול. בסוף חודש אוגוסט 2015 נסגר אתר CPPS בשם Flippr.
הסגירה של קלאב פינגווין גרמה לאתרים אלו להצליח יותר משהצליחו בעבר והוקמו שרתים נוספים שמטרתם להחליף את קלאב פינגווין המקורי. אחד מהאתרים האלה הוא Club Penguin Rewritten, שהפך לפופולרי לאחר סגירת המשחק המקורי, ונחשב לשרת הפרטי הקרוב ביותר למשחק המקורי. ב-13 באפריל 2022 נסגר האתר בעקבות תביעה של דיסני על הפרת זכויות יוצרים.
גדי בחלב אמו (מיצב)
"גדי בחלב אמו" היא מיצב וסדרת ציורים מאת הציירת הישראלית מיכל נאמן. המיצב, משנת 1974, כלל כתיבה של הטקסט "גדי בחלב אמו" על גבי קיר ב"גלריית הקיבוץ" בתל אביב. העבודות מתייחסת אל האיסור המקראי על אכילת בשר בחלב ואל יחסים בין בן לאמו. במהלך השנים יצרה נאמן מספר עבודות נוספות בעלות איקונוגרפיה דומה, אשר זכו לפרשנויות רבות.