cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סרדיניה
במלחמת העולם השנייה
בניגוד לציפיות לא טרחו בעלות הברית לפלוש לסרדיניה. לאחר הסכם שביתת הנשק עם איטליה, ב-8 בספטמבר 1943, השתלט הצבא הגרמני על האי, אך כבר ב-20 בספטמבר 1943 נמסר שהגרמנים פינו את כוחותיהם ממנו, לטענת בעלות הברית בלחץ של חיילים איטלקיים ושל כוחות מקומיים, וכוחות של ארצות הברית ובריטניה כבשו את האי.
צבא ארצות הברית השתלט על בירת האי, קליארי, עקב חשיבותה האסטרטגית בים התיכון ובאזור קליארי, ובאיי מדלנה נבנו בסיסים צבאיים רבים. בסיסים אלה עברו לאחר מכן לנאט"ו. כיום חלקם נמצא בתהליך סגירה, אך הנוכחות הצבאית של הצי האיטלקי עדיין מורגשת היטב בסרדיניה.
אחרי המלחמה
לאחר הקמת הרפובליקה האיטלקית ב-1948, היא החליטה להעניק לאי מעמד אוטונומי מיוחד. בשנים 1983–1985 פעלה באי תנועה בדלנית בשם התנועה המזוינת הסרדינית. ברפורמה משנת 2001, הוכפל מספר הנפות באי מארבע לשמונה. באי מתרחש תהליך פיתוח כלכלי נרחב המבוסס בעיקר על עידוד התיירות.
בשנת 1974 נמצאו על קרקע חקלאית בסרדיניה, בסמוך למונטה פראמה פסלי אבן עתיקים שנוצרו בתקופת התרבות הנוראגית וכונו הענקים של מונטה פראמה, מכיוון שגובה הפסלים נע בין 2 ל-2.5 מטרים.
מינהל ופוליטיקה
סרדיניה היא אחד מחמשת האזורים האוטונומיים באיטליה. עד 2006 היו בה ארבע נפות: אוריסטנו, נואורו, סאסארי וקליארי. באותה שנה הן פוצלו, והוקמו ארבע נפות חדשות: אוליאסטרה, אולביה טמפיו, מדיו קאמפידנו וקרבוניה-איגלסיאס.
כמה מהמפלגות הפועלות בסרדיניה הן בעלות נטייה בדלנית, והן קוראות לעצמאות מלאה. עם מפלגות אלה נמנות אינדיפינדנציה רפובליקה דה סרדיניה ("הרפובליקה העצמאית של סרדיניה") וסרדיניה נציונה ("אומת סרדיניה").
כלכלה
כלכלת סרדיניה היא מהכלכלות המפותחות ביותר באיטליה שמדרום לרומא. החברות הפעילות באי עוסקות בעיקר במסחר (26%), חקלאות (24%) ושירותים (20%). חקלאות היא סקטור חשוב בכלכלת סרדיניה, ועד אמצע שנות השבעים היא הביאה את עיקר ההכנסות לאי.
התמ"ג לנפש הוא 21,700 אירו נכון ל-2021.
יהדות סרדיניה
נוכחותם של יהודים באי החלה בשנת 19 לספירה, כאשר הקיסר טיבריוס החליט להגלות לאי 4,000 צעירים מרומא. הם הובאו במטרה לדכא מרידות ולעבוד במכרות להפקת עפרות כסף, ונטמעו באוכלוסייה המקומית. עדויות ארכאולוגיות לנוכחות זו בתקופה הרומית נמצאו בקטקומבות בסנט'אנטיוכו. במוזיאונים לארכאולוגיה בקליארי ובסאסרי מוצגים מנורות שמן עם סמלים יהודיים.
לאחר הכיבוש הספרדי של האי במאה ה-12, גדלה הקהילה בקליארי והוקמה קהילה באלגרו. בשתי הערים ישנם רחובות בשם "רחוב היהודים", המעידים על קהילות אלה. בשנת 1492, עם גירוש ספרד, גורשו היהודים גם מסרדיניה, ומאז חיה בה קהילה יהודית קטנה בלבד.
סויוז TMA-5
סויוז TMA-5 (ברוסית: Союз ТМА-5) היא חללית סויוז ששוגרה ב-14 באוקטובר 2004 בשעה 03:06 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - האסטרונאוט האמריקאי לירוי צ'יאו ושני הקוסמונאוטים הרוסים סליז'אן שריפוב ויורי שראגין. אחרי קצת יותר מחצי שנה בה שהתה בתחנת החלל הבינלאומית, חזרה "סויוז TMA-5" לכדור הארץ ב-24 באפריל 2005.
הצוות
צוות המראה:
צוות נחיתה:
מהלך המשימה
לאחר אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני חברי הצוות בלבד בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז".
חללית "סויוז TMA-5" שוגרה ב-14 באוקטובר 2004 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. ב-16 באוקטובר בוצע עגינה בתחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת קבועה מס' 9 בפיקוד גנאדי פדאלקה. החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת קבועה מס' 9 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל לצוות קבוע מס' 10. על הטיסה היה נציג רוסיה יורי שארגין שהחל בביצוע תוכנית ניסויים שהוכנה עבורו. ב-20 באוקטובר צוות קבוע מס' 9 ויורי שארגין עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-4" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.
חללית "סויוז TMA-5" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום צוות קבוע מס' 10 בפיקוד לירוי צ'יאו החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו 17 ניסויים מדעיים וביצעו פעמיים פעילות חוץ רכבית.
ב-17 באפריל 2005 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-6 עם צוות קבוע מס' 11 בפיקוד סרגיי קריקאליוב. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות קבוע מס' 10 ורוברטו ויטורי מאיטליה שהגיע עם "סויוז TMA-6" נכנסו לחללית "סויוז TMA-5" ונחתו בכדור הארץ ב-24 באפריל 2005 אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות מיוחדות.
בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת קבועה מס' 11 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-6.
מגפת הקורונה בתאילנד
מגפת הקורונה בתאילנד היא חלק מהמגפה העולמית של מחלת נגיף קורונה 2019 (COVID-19), הנגרמת כתוצאה מהנגיף SARS-CoV-2. תאילנד הייתה למדינה הראשונה שדיווחה על מקרה של המחלה מחוץ לסין, ב-13 בינואר 2020. עד 27 בספטמבר 2021, המדינה דיווחה על 1,571,926 מקרים מאושרים, לרבות 16,368 מקרי מוות מהמחלה, ומדורגת כרגע במקום הרביעי במספר מקרי ההידבקות בדרום מזרח אסיה, לאחר אינדונזיה, הפיליפינים ומלזיה.
יחסית לרוב מדינות המערב, תאילנד הצליחה להכיל את המגפה לאורך רוב שנת 2020, אך היא חווה התפרצות מחודשת בלתי מבוקרת מאז אפריל 2021. גל ראשוני של זיהומים, בעיקר עקב שהייה באתרי בילוי ליליים, כמו גם זירות איגרוף בבנגקוק, הגיע לשיאו ב-22 במרץ 2020 עם 188 מקרים שאושרו ביום. עם יישום אמצעי המניעה, ההתפרצות שככה עד מאי, והמדינה כמעט ולא דיווחה על מקרי הדבקה חדשים בקהילה עד לדצמבר, אז חלה עלייה במספר המאומתים, שהתרכזו בעיקר סביב קהילות במחוז סאמוט סאחון. ההתפרצות החדשה התפשטה למחוזות רבים, עם מספר מקסימלי של 959 מקרים שדווחו ב-26 בינואר 2021, לפני שהתפוגגה חלקית בפברואר. בחודש אפריל, לעומת זאת, גל חדש של הדבקויות, שמקורם באזור של Lo Thong בבנגקוק, הביא להתפשטות רחבה של המחלה בבנגקוק, כמו גם ברחבי הארץ. הוא זוהה כנגרם על ידי וריאנט אלפא של הנגיף, וריאנט שזוהה לראשונה בבריטניה, והוא מדבק יותר מהזן המקורי. עד 14 באפריל זוהו למעלה מאלף מקרים ביום, מה שגרם למחסור במיטות בבתי חולים, עקב מדיניות הממשלה שחייבה כל נדבק להתאשפז בבית חולים, בלא תלות בחומרת מחלתו.
תגובת ממשלת תאילנד להתפרצות התבססה בתחילה על פיקוח ומעקב אחר מגעים, אם כי היא איחרה ביישום אמצעי הסגר ברורים. בתגובה להתפרצות הראשונה, הכריז ראש הממשלה, פריות צ'אן-אוצ'ה, על מצב חירום, שנכנס לתוקף ב-26 במרץ. הוקם מרכז למינהל מצב של המחלה (CCSA) עבור הממשלה. המרכז כלל עבודה בשיתוף עם המחלקה לבקרת מחלות, והוציא ההודעות לתקשורת באמצעות הדובר Taweesin Visanuyothin. אמצעי הסגר יושמו בדרגות שונות בכל רחבי הארץ, כאשר מקומות ציבוריים ועסקים נצטוו להיסגר. עוצר נכנס לתוקף ב-3 באפריל, וכל הטיסות הבינלאומיות המסחריות הושעו החל מ-4 באפריל. הציבור שיתף פעולה טוב יחסית עם הוראות הבריאות, ומערכת הבריאות הציבורית, החזקה במדינה, נחשבת כאחד מהגורמים שתרמו לתגובה הראשונית המוצלחת יחסית. הקלת ההגבלות יושמה בהדרגה מאמצע מאי. העוצר הוסר ביולי, והאקדמיה נפתחה מחדש באוגוסט. עם זאת, מצב החירום נשאר בתוקף.
עם ההתפרצויות שלאחר מכן, בדצמבר 2020 ובאפריל 2021, הממשלה סירבה ליישם צעדים מגבילים באותם היקפים, מחשש לפגיעה נוספת בכלכלה. בדצמבר היא התמקדה דווקא בבדיקות המוניות של מהגרי עבודה, והגבלות על נסיעות ממחוזות שנפגעו, בעוד שבאפריל היא אפשרה לקיים את חגיגות הסונגקראן (ראש השנה התאילנדי,, אם כי ללא חגיגות התזת מים, למרות שהחגיגות בוטלו בשנה שלפני כן, עת התחלואה הייתה נמוכה יותר. מבצע חיסונים החל בסוף פברואר 2021. עם זאת, הוא היה מוגבל, והתמקד בעיקר בחיסון עובדי מערכת הבריאות, לרוב באמצעות CoronaVac , חיסון של חברת סינובאק, שיובא מסין. רוב החיסונים במדינה מתוכננים להיות חיסוני אוקספורד – אסטרה-זנקה, אותם מתוכנן לספק באמצעות עסקת ייצור, שהובטחה על ידי חברת סיאם ביוססינס  שבבעלות המלך, כאשר המנות הראשונות צפויות היו להינתן ביוני 2021.
כלכלת המדינה, נפגעה מאוד כתוצאה מהמגפה, בין היתר עקב ההסתמכות המשמעותי על תיירות. קרן המטבע הבינלאומית חזתה שהתוצר של תאילנד יצטמצם ב-6.7 אחוזים בשנת 2020, שינוי שמבטא עלייה של 2.5% ביחס לעבר. הממשלה הכריזה על מספר אמצעי סיוע, כולל חלוקת מזומנים לנפגעים, ויצירת חבילת תמריצים על סך 1.9 טריליון באט (60 מיליארד דולרים אמריקאיים), למרות שמעטים האנשים שקיבלו אותה. חוסר שביעות רצון מההשפעה הכלכלית, כמו גם מתגובת הממשלה למגפה, תרמו לגל השני של המחאות בתאילנד (2020–2021), החל מ-18 ביולי 2020.
רקע כללי
ב-12 בינואר, אישר ארגון הבריאות העולמי (WHO) כי נגיף הקורונה החדש (Novel coronavirus,, הוא הגורם למחלה נשימתית שהתגלתה באשכול אנשים בווהאן, מחוז חוביי, סין, עליה דווח לארגון הבריאות העולמי ב-31 בדצמבר 2019.
בניגוד לסארס, מחלה שגרמה מנגיף קורונה אחר, ועיקר התפרצותה אירעה בשנת 2003, שיעור הקטלניות של מחלה זאת נמוך בהרבה, אך במקרה זה המחלה מועברת בצורה יעילה בהרבה, כך שנדבקו בה הרבה יותר אנשים, וכנגזרת מכך היא גבתה מספר רב יותר של קורבנות.
ציר זמן
ב-13 בינואר 2020, משרד הבריאות התאילנדי, הכריז על אישורו של מקרה ראשון במדינה, אישה סינית בת 61 תושבת ווהאן. היא הגיעה לשדה התעופה סוברנבהומי בבנגקוק ב-8 בינואר, שם זוהתה באמצעות מעקב תרמי, ולאחר מכן אושפזה. המקרה השני תועד אצל אישה סינית אחרת, בת 74, שהגיעה לבנגקוק בטיסה מווהאן ב-13 בינואר 2020. מספר מקרים נוספים התגלו בקרב נכנסים מסין לאורך חודש ינואר.
ב-31 בינואר 2020 דווח על חמישה מקרים נוספים, מה שהביא את מספר המקרים המצטברים ל-19. האחד היה נהג מונית מקומי, שלא שהה בשבועות טרם הידבקותו בסין. על כן נחשד כי הוא נדבק על ידי תייר סיני אותו הסיע במוניתו, מה שהופך את המקרה לראשון בו התרחשה העברה של הנגיף בין אדם לאדם בתוך המדינה. שאר המקרים היו אצל אזרחים סינים. מספר המקרים נותר נמוך לאורך כל פברואר, והסתכם ב-40 מקרים מאושרים עד סוף החודש. ב-1 במרץ 2020 דיווח משרד הבריאות המקומי על מקרה המוות הראשון שאושר במדינה. מספר המקרים זינק בסביבות אמצע מרץ, כאשר 89 מקרים חדשים דווחו ב-21 במרץ, העלייה הגדולה ביותר ביום אחד מאז הגעת הנגיף למדינה. ההתפרצות התגלתה בכמה קבוצות אנשים, הגדולות שבהם התרחשו בקרב צופים בקרב איגרוף תאילנדי באצטדיון האיגרוף Lumpinee, ב-6 במרץ. המקרים שאושרו עלו ליותר ממאה ביום בשבוע שלאחר מכן, ומקומות ציבוריים ועסקים נצטוו להיסגר בבנגקוק, ובכמה מחוזות נוספים. הסגירה הפתאומית של עסקים בבנגקוק גרמה לעשרות אלפי עובדים לנסוע לעיר הולדתם. ראש הממשלה, פריות צ'אן-אוצ'ה, הכריז על מצב חירום, שנכנס לתוקפו ב-26 במרץ, וסגר נכנס לתוקף ב-3 באפריל. כל הטיסות הבינלאומיות המסחריות הושעו החל מ-4 באפריל, ואמצעי הסגר בוצעו בדרגות שונות ברחבי הארץ.
שיעור המקרים החדשים ירד בהדרגה לאורך אפריל 2020, ובאמצע מאי ירדו שיעורי ההדבקה המקומיים כמעט לאפס, ובהדרגה יושמו הקלות בהגבלות. העוצר הוסר ביולי 2020, והאקדמיה החלה להיפתח מחדש באוגוסט.
ב-15 ביולי 2020 הכריז המרכז הלאומי להתמודדות עם המגפה על שני מקרים חדשים נגועים; חייל מצרי במחוז ראיונג, ובת של דיפלומט סודאני בשכונת אסוק , בבנגקוק. שניהם נחשבו ל"אורחי VIP" של הממשלה, לכן הם היו פטורים מציות לכללים שנקבעו לצורך התמודדות עם הנגיף. רבים מתחו ביקורת על כישלונה של הממשלה להכיל את המחלה בקרב אותם "אנשי VIP".
דני דה ויטו
דניאל מייקל "דני" דה ויטו ג'וניור (באנגלית: .Daniel Michael DeVito, Jr; נולד ב-17 בנובמבר 1944) הוא שחקן, מפיק ובמאי קולנוע אמריקאי. זוכה פרס גלובוס הזהב ופרס אמי על תפקידו בסדרת הטלוויזיה הקומית "טקסי".
מגפת הקורונה בתאילנד
ציר זמן
למרות שלא היו מקרים מקומיים חדשים מאז אמצע מאי, ב-21 באוגוסט 2020 ה-CCSA הודיע כי החליט להאריך את מצב החירום עד 30 בספטמבר, בטענה כי יש צורך להשתמש בכוח על מנת למנוע כניסה של זרים מחוץ למדינה. כמו כן, נטען כי חיי היומיום של התאילנדים לא יושפעו, מכיוון ש-CCSI כבר שחרר הגבלות שהוטלו על פעילויות מסוימות, דוגמת הפעילות האקדמית שחודשה. ארגוני זכויות בינלאומיים מתחו ביקורת על צו החירום שהופעל לדיכוי חופש הביטוי.
דני דה ויטו
ביוגרפיה
דה ויטו נולד בעיירה נפטון, ניו ג'רזי שבארצות הברית, למשפחה קתולית ממוצא איטלקי.
מגפת הקורונה בתאילנד
ציר זמן
בספטמבר 2020, אסיר באחד מבתי הכלא במדינה, שלא שהה בחו"ל בתקופת הזמן הסמוכה, אומת כחיובי לנגיף, ובכך היה למקרה ההדבקה הראשון בתאילנד מזה 100 ימים. מקרה מקומי נוסף זוהה ב-7 בנובמבר, אם כי אף אחד מהמקרים לא גרם להתפרצויות נוספות.
דני דה ויטו
קריירה
בשנת 1975 החל דה ויטו את הקריירה הקולנועית שלו בסרט הדרמה זוכה חמישה פרסי אוסקר "קן הקוקייה" בבימויו של מילוש פורמן. עד מהרה הפך לשחקן מצליח והשתתף בסרטים רבים.
מגפת הקורונה בתאילנד
ציר זמן
באוקטובר, תיירים זרים נכנסו לתאילנד לראשונה מזה שבעה חודשים, במסגרת תוכנית מיוחדת. בסך הכל הגיעו 1,201 מבקרים בחודש, לעומת 3.07 מיליון בחודש המקביל שנה קודם לכן. תייר צרפתי, ששהה בקו סמוי שבמחוז סוראט תאני, נדבק במחלה לאחר שהשלים בידוד בן 14 ימים, אותו החל עם כניסתו למדינה. היא פיתח חום 17 ימים לאחר שהגיע לארץ. בנובמבר האריכה הממשלה את צו חירום הקורונה בפעם השמינית, ואישרה הארכה של 45 ימים נוספים, עד 15 בינואר 2021.
דני דה ויטו
קריירה
בשנים 1978–1983 כיכב דה ויטו במשך חמש עונות של הסיטקום המצליח "טקסי" שיצרו ג'יימס ל. ברוקס, סטן דניאלס ואד ויינברגר לרשת הטלוויזיה ABC (שאת עונתה החמישית שידרה ברשת NBC). בסדרה, הוא גילם את לואי דה פלמה, סדרן תחנת המוניות. עבור עבודתו בסדרה הוא זכה לשבחים ובין היתר לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה (מתוך שלוש מועמדויות) וזכה גם בפרס אמי (מתוך ארבע מועמדויות).
מגפת הקורונה בתאילנד
ציר זמן
החל מסוף נובמבר 2020, התגלו לפחות עשרה מקרים בקרב נשים שחצו את גבול מטחיליק, שבמיאנמר באופן לא חוקי, למחוז מיי סאי. הן ביצעו נסיעות למרחקים ארוכים, כולל באוטובוסים ובאוויר, וחלקן השתתפו בהתכנסויות גדולות, מה שגרם לרשויות להטיל הסגר על אנשים שנחשדו כמי שאולי באו איתם במגע הדוק.
דני דה ויטו
קריירה
בשנת 1984 כיכב בסרט "בעקבות האוצר הרומנטי ושנה לאחר מכן בסרט ההמשך "בעקבות אוצר הנילוס".
מגפת הקורונה בתאילנד
ציר זמן
באמצע דצמבר אירעה התפרצות בסמוט סאחון, שמדרום מערב לבנגקוק, והגדילה את מספר המקרים שאושרו במדינה בכ-20% לפחות. המקרים במחוז, המהווים את מרכז תעשיית הדיג במדינה, השפיעו בעיקר על מהגרי עבודה ממיאנמר, שמהווים כוח עבודה מרכזי בתעשיית פירות הים. למעלה מ-1,300 מקרים התגלו בשוק מאכלי ים בסמוט סאחון, ומקרים נוספים התגלו ב-27 מחוזות. לפני הזינוק, תאילנד רשמה כ-4,300 מקרי הדבקות במחלה, ורק 60 מקרי מוות, בעוד ששכנתה מיאנמר רשמה כ-117,000 מקרי הידבקות. 576 המקרים שדווחו ב-20 בדצמבר היוו את הגידול היומי הגדול ביותר בתאילנד, וגרמו לסך המקרים במדינה לעלות ב-13%. אשכול הדבקות חדש הופיע בריאונג, והוא קושר לחדר הימורים. ב-28 בדצמבר מת עובד במקום, מקרה מוות ראשון של תאילנד מהמחלה מזה כמעט חודשיים. כשאשכולות ההדבקה החלו להתפשט לבנגקוק, הודיע ממשל המטרופוליטן בבנגקוק, כי העיר תסגור בתי ספר ומעונות יום בין התאריכים 4–17 בינואר 2021. זמן קצר לאחר מכן הורה משרד החינוך על סגירת כל בתי הספר לאורך שאר חודש ינואר.
דני דה ויטו
קריירה
בשנת 1986 ביים את סרטו הראשון "לזרוק את אמא מהרכבת" שבו גם כיכב לצדו של בילי קריסטל.
מגפת הקורונה בתאילנד
ציר זמן
גל שלישי וחמור יותר התרחש באפריל 2021, בעקבות הופעתם של אשכולות הדבקה בבנגקוק וסביבותיה בתחילת החודש. הגל, שנחשב לחריף עקב התפשטותו של וריאנט אלפא של הנגיף, הוביל לזינוק הגדול ביותר במקרים במדינה עד כה, עם עלייה חדה במקרים היומיים במהלך החודש. ב-14 באפריל התגלו בתאילנד 1,335 מקרים חדשים, הפעם הראשונה בה המדינה דיווחה על מספר מקרים בן ארבע ספרות; עד 24 באפריל, מספר המקרים החדשים הגיע לשיא של 2,839.
דני דה ויטו
קריירה
בשנת 1988 כיכב בסרט הקומדיה "תאומים" לצדו של ארנולד שוורצנגר. בשנת 1989 ביים את סרטו השני "מלחמת רוז ברוז"; קומדיה שחורה בם כיכב דה ויטו לצד מייקל דאגלס וקת'לין טרנר. הסרט מבוסס על ספר באותו השם מאת וורן אדלר משנת 1981.
מגפת הקורונה בתאילנד
ציר זמן
תאילנד דרשה ממי שקיבל תוצאה חיובית בבדיקה להתאשפז, אפילו אם אינם סימפטומטיים. זה הוביל למחסור במיטות בבתי חולים. בתי חולים שדה הוקמו במספר ערים. עד מאי, כמעט 30,000 חולים שהו בבתי החולים הרגילים, וכן בבתי החולים שהוקמו בשטח.
הגבלות נסיעה בינלאומיות
מיון הנוסעים המגיעים מסין נמשך בשישה נמלי תעופה, החל ב-3 בינואר 2020, ימים ספורים לאחר הדיווחים הרשמיים הראשונים על התפרצות של נגיף מסתורי בסין. שדות התעופה בהם בוצע המיון הם: נמל התעופה סוברנבהומי, נמל התעופה הבינלאומי דון מואנג, נמל התעופה הבין-לאומי פוקט, נמל התעופה הבינלאומי של צ'יאנג מאי ונמל התעופה הבינלאומי קראבי, כמו גם נמל התעופה הבינלאומי של צ'יאנג ראי מאז 24 בינואר. התגלו מספר מקרים החשודים כסובלים ממחלות נשימה נפוצות אחרות.
דני דה ויטו
קריירה
ב-1992 הוא גילם את אחד תפקידיו הבולטים בתור הנבל המכונה הפינגווין בסרט "באטמן חוזר" לצד מייקל קיטון, אשר הפך להצלחה באקרנים.
מגפת הקורונה בתאילנד
הגבלות נסיעה בינלאומיות
ב-11 בפברואר, ספינת התענוגות MS Westerdam, שהופעלה על ידי קו הולנד אמריקה , לא קיבלה אישור לעגון בנמל לאם צ'אבנג , על ידי המחלקה הימית במדינה. מהספינה נמנע בעבר להיכנס לפיליפינים, יפן, דרום קוריאה וגואם, וזאת בשל חששות דומים.
דני דה ויטו
קריירה
ב-1996 לקח חלק בהפקת הסרט "להרגיש את מינסוטה" בכיכובם של קיאנו ריבס וקמרון דיאז. בנוסף ב-1996, ביים את הסרט "מטילדה" בו גם כיכב דה ויטו לצד אשתו, השחקנית ריאה פרלמן.
מגפת הקורונה בתאילנד
הגבלות נסיעה בינלאומיות
ב-17 בפברואר, במפגש שנערך בין נציגים של משרד החוץ, משרד הבריאות, AOT (חברת נמלי התעופה של תאילנד), ולשכת ההגירה, הוחלט שלא לאפשר את כניסתם למדינה של כל הזרים מהאונייה MS Westerdam , וזאת לאחר שאישה אמריקאית נדבקה בנגיף במלזיה. מספר הנוסעים שנכנסו לתאילנד לפני האיסור עמד על 95, 91 מהם הועברו לטיסות המשך, וכבר עזבו את המדינה.
דני דה ויטו
קריירה
אף שדה ויטו מגלם בדרך כלל דמויות קומיות, הוא השתתף גם בתפקידים דרמטיים כגון תפקידו בסרט "מוריד הגשם" ב-1997.
מגפת הקורונה בתאילנד
הגבלות נסיעה בינלאומיות
ב-18 בפברואר הרחיבו רשויות הבריאות את הסריקות שנערכו בנמלי התעופה על מבקרים שהגיעו מיפן ומסינגפור. נוסעים ממדינות אלה טופלו באותה שיטה ששימשה לטיפול בנוסעים שהגיעו מסין היבשתית. נקבע על ידי משרד הבריאות כי בכל מחוז חייב להיות לפחות בית חולים אחד המסוגל לבצע בדיקות לאיתור הנגיף. המחלקה למדעי הרפואה פיתחה באותם ימים ערכת בדיקות וירוסים, שתספק תוצאה תוך חמש דקות, ותוכננה להיות זמינה תוך חודשיים.
דני דה ויטו
קריירה
מאז 2006 משחק בסדרה הקומית "פילדלפיה זורחת" כשהצטרף בתחילת עונתה השנייה, ומגלם בה את אביהם של התאומים, פרנק ריינולדס. ב-2006 שיחק בדרמה הרומנטית "עד 10 פריטים" לצידו של מורגן פרימן. שנה אחר כך, יצאה לאקרנים הקומדיה "רינו 911!: מיאמי", בה שיחק בתפקיד התובע המחוזי.
מגפת הקורונה בתאילנד
הגבלות נסיעה בינלאומיות
ב-21 בפברואר הודיע משרד הבריאות על קריטריונים חדשים לסינון, עם מעקב נוסף על מבקרים המגיעים מהונג קונג, מקאו, דרום קוריאה וטייוואן. נקבע כי אנשים המתפתחים דלקת ריאות מסיבות לא ידועות, ומתגוררים בשמונה ממחוזות המדינה שהביקור בהם היה פופולרי בקרב תיירים סינים (לרבות בנגקוק, צ'יאנג מאי, צ'יאנג ראי, צ'ון בורי, קראבי, פוקט, פרצ'ואפ כירי חאן וסאמוט פראקאן), יחשבו אוטומטית כחשודים בהידבקות לנגיף.
הוכרזו הגבלות נוספות ב-19 במרץ, הדורשות אישור רפואי לנוסעים בינלאומיים, וכן זרים שהגיעו למדינה נדרשו להיות בעלי ביטוח בריאות.
דני דה ויטו
קריירה
בשנת 2011, קיבל דה ויטו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד על עבודתו בטלוויזיה.
מגפת הקורונה בתאילנד
הגבלות נסיעה בינלאומיות
ב-3 באפריל רשות התעופה האזרחית במדינה הטילה איסור על כל טיסות הנוסעים לנחות בתאילנד, החל מהבוקר של 4 באפריל, ועד ערב 6 באפריל. בערב 6 באפריל הוארך איסור הטיסת עד ל-18 באפריל, ובהמשך ל-30 באפריל.
דני דה ויטו
קריירה
בשנת 2017 שיחק דה ויטו בחידוש של ברודוויי למחזה "המחיר" מאת המחזאי ארתור מילר. דה ויטו גילם את גרגורי סולומון - סוחר עתיקות ערמומי ממוצא רוסי-יהודי; ועל תפקידו קיבל דה ויטון מועמדות לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר.
מגפת הקורונה בתאילנד
הגבלות נסיעה בינלאומיות
ב-15 ביולי התאפשר לנופשים מחוסנים מחוץ למדינה לבקר בשלושה איים במחוז סוראט תאני; קו סמוי, קו טאו, וקו פה נגאן. ההחלטה באה בעקבות פתיחתו המחודשת של פוקט, האי הגדול ביותר בתאילנד, ביום חמישי 1 ביולי. עם זאת, ביקורים אלה היו כרוכים במספר מגבלות. לדוגמה, טרם ההגעה, התיירים הזרים נדרשו לקבל תעודת כניסה. כמו כן, הם נדרשו להחיזק ביטוח נסיעות בסך 100,000 דולרים לפחות עבור הוצאות רפואיות, ולהזמין בתשלום מראש חדר במלון שאושר על ידי הממשלה. לאחר הנחיתה, הנוסעים נדרשו לעבור מספר בדיקות PCR על חשבונם, כן הם חויבו להתקין אפליקציית מעקב, ונדרשו לשהות בבידוד של 7 עד 14 ימים לפני שהם הורשו לנסוע ליעד הבא בתאילנד.
הגבלות על מטיילים מאזורי סיכון
החל מ-22 במרץ, משרד הבריאות התאילנדי הגדיר שני סוגים של אזורי סיכון:
דני דה ויטו
קריירה
בשנת 2020 הצטלם לסרטו של בארי לוינסון, "השורד" המתאר את סיפורו של ניצול השואה הארי האפט, שאולץ להתאגרף כדי לחיות. בן פוסטר, אשר גילם את האפט, שיחק סרט לצד דה ויטו ולצד בילי מגנוסן, ויקי קרייפס, פיטר סארסגארד, דר זוזובסקי וג'ון לגוויזאמו. הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-21 בספטמבר 2021 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
מגפת הקורונה בתאילנד
הגבלות על מטיילים מאזורי סיכון
אזורים נגועים במחלות מסוכנות רשות התעופה האזרחית בתאילנד דרשה ממטיילים מכל המדינות להציג תעודות רפואיות טרם עלייתם לטיסה לתאילנד, וכן לאחר ההגעה למדינה. כמו כן, על הנוסע לשהות בהסגר, במקומות בניהול ממשלתי, למשך 14 יום ללא יוצא מן הכלל.
דני דה ויטו
עיסוקים אחרים
הוא ואשתו גם הבעלים של מתחם מגורים בסגנון בונגלו, במאליבו.
מגפת הקורונה בתאילנד
תקנות אספקה רפואית
ב-4 בפברואר 2020 הכריזה הממשלה כי ארבעה מוצרים – מסכות כירורגיות, פוליפרופילן, חומרי חיטוי ידיים המבוססים על אלכוהול, ונייר טואלט, אמורים להיות סחורה מבוקרת על פי חוק מחיר טובין ושירותים, BE 2542 (1999) בעקבות החלטת הממשלה בנושא.
דני דה ויטו
חיים אישיים
מאז 1982 נשוי לשחקנית האמריקאית-יהודייה ריאה פרלמן, ולהם שלושה ילדים (ביניהם השחקנית לוסי דה ויטו). דה ויטו ופרלמן נפרדו ב-2012, אחרי 30 שנות נישואים, אך ב-2013 חזרו אחד לשני, והתגוררו בבוורלי הילס, קליפורניה.
מגפת הקורונה בתאילנד
תקנות אספקה רפואית
ב-6 בפברואר 2020 הזהיר ראש הממשלה, פריות צ'אן-אוצ'ה, כי אגירה של מסכות כירורגיות וחומרים לחיטוי ידיים, כמו גם הפקעת מחירים במכירתם, עלולות להביא להשלכות משפטיות.
דני דה ויטו
חיים אישיים
דה ויטו הוא דמוקרט נלהב ותומך של תנועת קול אחד. הוא גם חבר בוועדת ההיגוי של אגודת הידידים של תיאטרון אפולו, יחד עם אשתו.
מגפת הקורונה בתאילנד
תקנות אספקה רפואית
ב-12 במרץ 2020 גורמי בריאות עודדו אנשים להכין מסכות פנים ביתיות מבד, וקבעו כי מסכות בד יכולות למנוע התפשטות של טיפות הגדולות ממיקרון אחד (עליהן נישא הנגיף).
דני דה ויטו
חיים אישיים
ב-17 באוגוסט 2006 במהלך מלחמת לבנון השנייה, הופיעה מודעה על עמוד שלם בעיתון ה"לוס אנג'לס טיימס" בה הוא היה חתום על גינוי מפורט נגד הטרור שגורמים ארגוני החמאס והחזבאללה, והובעה בה תמיכה גם באזרחים התמימים שנפגעו בישראל ובלבנון. על מודעה זו היו חתומים גם ניקול קידמן, מייקל דאגלס, סילבסטר סטאלון, ברוס ויליס, ג'יימס וודס, סם ריימי, רידלי סקוט ועוד רבים.
מגפת הקורונה בתאילנד
נעילה, עוצר ואיסור נסיעות בין מחוזות
הממשלה הטילה עוצר שנכנס לתוקף ב-3 באפריל 2020, בין השעות 22:00 ל-4:00 ביום המחרת, וזאת בכדי להגביל את התפשטות הנגיף. הממשלה פרסמה בנוסף איסור נסיעות לכל הזרים המעוניינים להיכנס לתאילנד. כמה ממבקרי הממשלה נעצרו על בסיס החשד שהפיצו מידע כוזב על המגפה.
הוחלט כי העוצר יתחיל ב-23:00 במקום ב-22:00, לאחר מכן נקבע כי הוא יסתיים כשעה מוקדם יותר, והוא הסתיים רשמית ב־15 ביוני 2020.
בתחילת אפריל 2021 הורו לסגור את מקומות הבילוי של בנגקוק לשבועיים. באמצע אפריל 2021, הורו לסגור בתי ספר למשך שבועיים, תוך התחשבות בכך שנמנו מעל ל-2,000 מקרים יומיים. מאז 26 באפריל, עסקים נוספים, לרבות חדרי כושר, נסגרו למשך שבועיים.
יישום מעקב
מאז מאי, הרשויות ביקשו מהתושבים להתקין אפליקציית מעקב בשם "צ'אנה תאילנדית" (מנצחים תאילנדים, תאית), כדי לעקוב אחר אנשים. המטרה הייתה ליידע אנשים ששהו בבניין סגור עם חולה מאומת על המגע עם החולה. עם זאת, המבקרים הטילו ספק ביתרונות היישום, והיו דיווחים על קבלת דואר זבל.
מעקב אחר שפכים
מחקר מהפקולטה לרפואה של אוניברסיטת צ'ולאלונגקורן, דיווח כי RNA של הנגיף נמצא בשפכים שנאספו הן ממרכז העיר, והן מהפרוורים, עם ריכוזים גוברים מאוקטובר עד דצמבר. זהו מערך הנתונים הראשון הקשור ל-RNA של הנגיף בשפכים של בנגקוק. למעט יולי, אוגוסט ודצמבר, לא היו הבדלים מובהקים סטטיסטית במספרי העותקים של ה-RNA ממרכז העיר או מפרווריה. בין אוקטובר לנובמבר נצפתה עלייה חדה במספר העותקים בשני המקומות, ואחריה עלייה של פעמיים עד שלוש בדצמבר, הקשורים למקרי ההידבקות שדווחו באותו חודש. מעניין לציין כי בדצמבר עלה מספר העתקי ה-RNA של הנגיף שנמצאו במערכת הביוב (הן ממרכז העיר והן מהפרוורים), המשקף את הגידול במספר החולים במחלה. תוצאות המחקר מצביעות על כך שמספר עותקים גבוה יותר של הגנום הנגיפי יכול להיות מתואם עם העלייה בתחלואה, ושיעור המקרים החיוביים אף עשוי להיות גבוהה בהרבה מהמדווח.
חינוך לבריאות
החינוך הציבורי התמקד בניטור עצמי לקבוצות בסיכון, תרגול היגיינה (בדגש על שטיפת ידיים), והימנעות מהתקהלויות המוניות (או חבישת מסכות באם לא הייתה אפשרות להימנע מהתקהלות).
תקשורת
ראש הממשלה הורה להוריד פוסטים ברשתות החברתיות שהממשלה רואה בהם "חדשות מזויפות", ולהאשים את האנשים שרשמו אותם בפגיעה במאמץ של הרשויות נגד המגפה. המשטרה גם הדגישה כי העבריינים עשויים לעמוד בפני שנתיים מאסר לכל היותר, על פי צו החירום. ביולי 2021, לאחר דיווחים רבים על הומלסים שמתו ברחובות בנגקוק, כמה גורמים רשמיים האשימו כי מדובר בניסיונות להכפיש את הרשויות.
חיסונים
בנובמבר 2020 הזמינו הרשויות 26 מיליון מנות חיסון מחברת אסטרהזניקה, שדיווחה על 70% יעילות כוללת. חיסון זה דורש שתי מנות של חיסון לאדם, כך שהכמות שהוזמנה תכסה רק 13 מיליון איש מאוחר יותר אישר הקבינט של ראש הממשלה תקציב להזמנת 35 מיליון מנות נוספות בינואר 2021. חברת Siam Bioscience, חברה בבעלות המלך ראמה העשירי, תהיה מעורבת בתהליך. הרשויות ייבאו גם שתי מיליון מנות חיסון של סינובאק, חברה סינית שהקבוצה התאילנדית Charoen Pokphand השקיעה בה, בין החודשים פברואר ואפריל 2021.
בנוסף, ממשלת תאילנד אף הגבירה את ניסיונה לייצור מקומי של חיסונים, עם התחלת הניסויים בחיסון המקומי "ChulaCov19", ניסויים שבהחלו במאי 2021. בדיקות שלב א' של החיסון NDV-HXP-S, החלו באוניברסיטת מאהידול במרץ 2021.
1.5 מיליון מנות חיסון של פייזר, שנתרמו על ידי ממשלת ארצות הברית, הגיעו לתאילנד בתחילת אוגוסט 2021. מחצית מהכמות הוקצתה לעובדי בריאות, למרות שמשרד הבריאות אמר קודם לכן כי כל המשלוח יוקצה להם. כמה בתי חולים דיווחו על קיצוץ בהקצאות.
כלכלה
חברת התעופה בנגקוק איירווייז הודיעה על תוכנית קיצוץ בשכר הבכירים, צמצום מספר הטיסות, וביטול מספר קווי תעופה; הצוות ישהה בחופשה ללא תשלום למשך 10–30 ימים, החל מ-1 במרץ 2020 עקב ההאטה הכלכלית, והתפרצות המחלה.
ארגון האו"ם לפיתוח תעשייתי פרסם דו"ח ביוני 2020, בו דווח כי 90% או יותר מהחברות במדינה צופות אובדן הכנסות של יותר מ-50% בהשוואה לשנה שעברה. דווח כי ענפי הרכב רשמו ירידה במדד ביצועי הייצור (MPI) באפריל 2020, בשיעור של 82% משנה לשנה, והציגו את היקף הייצור הנמוך ביותר מאז 1987. ארבעה מגזרים מובילים נוספים שנפגעו לרעה כוללים חברות העוסקות בנפט ומוצריו, מאלט ומשקה מאלט, מערכות מיזוג אוויר וסוכר. מאידך גיסא, מגזרים בהם נרשמה עלייה במדד ביצועי הייצור כוללים בטון ומלט, תרופות, מעגלים אלקטרוניים, פירות ים קפואים, ומזון בעלי חיים, מתוכם המדד עלה בין 10% לכמעט 40% ביחס לשנה שעברה.
ב-29 בפברואר בוטלו יריד הספרים הלאומי ה-38 בתאילנד, ויריד הספרים הבינלאומי ה-18 ב-Impact, Muang Thong Thani. במקום זאת, הוא התקיים באינטרנט, מה שהופך אותו ל"יריד הספרים הלאומי המקוון" הראשון של תאילנד. האוניברסיטאות צ'ולאלונגקורן ומחידול, החליטו על השעיית הלימודים בהן ב-16 במרץ, לאחר אישור מקרי הדבקות בקרב עובדיה, וכן בקרב סטודנטים, בעוד שאוניברסיטת קסטסארט , נקטה בפעולה זהה כאמצעי זהירות.
ספורט
טורניר האיגרוף "THAI FIGHT" בצ'אנג ראי נדחה ללא הגבלת זמן עקב התפשטות המגפה.
תחרות הגרנד פרי המקומית (Thailand motorcycle Grand Prix, MotoGP תאילנד 2020, נדחה בשל התפשטות הנגיף. האירוע נדחה עד להתפוגגות ההתפרצות.
תערוכת הרכב הבינלאומית (Bangkok International Motor Show ה-41 בבנגקוק, שתוכננה להתקיים במקור בין 7 במרץ ל-5 באפריל, נדחתה. נמסר כי לוח הזמנים החדש יפורסם בהמשך. ערוץ 7, הודיע כי ימשיך לשדר קרבות איגרוף, מאחורי דלתות סגורות, כאשר הקהל יוכל לצפות בשידורים מרחוק בלבד.
תיירות
ענף התיירות של תאילנד, שהיה אחראי על חמישית מהתוצר טרם המגפה, נפגע קשות; רשות התיירות של תאילנד, צפתה כי כמות התיירים שיגיעו בשנת 2020 תרד בכ-65%. בתקופה ינואר–מרץ ירדו כניסות התיירים הזרים ב-38% ל-6.69 מיליון; כניסות של תיירים מסין, המקור הגדול ביותר לתיירות נכנסת, צנחו ב-60% ל-1.25 מיליון. עם סגירת הגבולות, רוב הטיסות הבינלאומיות בוטלו, כך שהגעת התיירים (וכנגזרת מכך ההוצאות שלהם) ירדו לאפס באפריל, לעומת 3.2 מיליון כניסות, וקבלות בשווי 4.6 מיליארד דולר באותו החודש אשתקד.
נודע כי אגדת סיאם, פארק שעשועים בפאטאיה, ייסגר זמנית החל מ-3 במרץ, וזאת עקב היעדר תיירים, נוכח התפשטות הנגיף. הנהלת הפארק הבטיחה לשכור את כל אנשי הצוות כשהיא תיפתח מחדש.
ב-16 במרץ, משרד הבריאות הודיע כי החגים והחגיגות של סונגקראן יידחו עד להודעה חדשה, מכיוון שמספר המקרים המשיך לעלות ב-33, ל-147. פסטיבל סונגקראן, שהתקיים בין השאר ברחוב קאו-סאן, מחוז חון קאן , פאטאיה, חוף באנג סאן , ופאטונג, לא יתקיים, על פי הודעת כל אחת מהעיירות הרלוונטיות. המשרד גם דרש לדחות את מועד החג. ראש מחוז קו פה-נגאן החליט להשעות את המסיבה המתוכננת בחוף רין, כדי להימנע מהתקהלות של תיירים, אשר עלולה הייתה להוות כר פורה להתפרצות הנגיף. המסיבה נקבעה במקור בליל הירח המלא של 8 במרץ.
שנאת זרים וגזענות
מסעדה בצ'יאנג מאי הציגה שלט עם הכיתוב "אנו מתנצלים שאיננו מקבלים לקוחות סינים. תודה", וזאת עקב מקרה בו לקוח עזב את המסעדה לאחר שהבחין בקבוצת סינים בפנים. המשטרה דרשה להוריד את השלט, אך הציעה שייכתב במקום זאת בסינית "נגמר לנו האוכל". שלט דומה נראה מחוץ למסעדה בחוף או סאנה בפוקט.
שר הבריאות, אנוטין צ'רנווירקול פרסם הערות שליליות בטוויטר בנוגע למערביים "מלוכלכים", ואמר כי "הם אף פעם לא מתקלחים" וסביר יותר כי הם יפיצו את הנגיף מאשר האסיאתים. הפוסט זכה לתגובה שלילית בתאילנד ובבריטניה, והוסר במהירות. מר צ'ארנווירקול ציין כי הציוץ פורסם על ידי הצוות שלו, ולא על ידו באופן אישי.
נאומי שנאה מקוונים נגד מיאנמר עלו לאחר ההתפרצות בדצמבר, שכן זאת נרשמה תחילה בקרב מהגרי עבודה בסמוט סאחון. רה"מ פריות האשים את ההתפרצות המחודשת של המחלה בהגירה בלתי חוקית למדינה.
ביקורת על תגובת הממשלה
הממשלה זכתה לביקורת על היבטים שונים של תגובתה למשבר, במיוחד בשל הטיפול המוקדם שלה במגפה, רכש איטי של חיסונים, ותגובתה לתפרצות של אפריל 2021.
בתחילת פברואר 2020, בתגובה לחששות בנוגע לאגירה והפקעת מחירים של מסכות פנים, הממשלה החליטה לקיים בקרת מחירים, והתערבה בחלוקתם. המהלך לא הצליח למנוע מחסור בקרב בתי חולים, והפך לשערורייה בגלל שחיתות ו"שאיבה" של חלק מהאספקה. הביקורת הייתה מכוונת גם למדיניות חסרת העקביות של הממשלה בנוגע לנסיעות בינלאומיות ודרישות הסגר, חוסר החלטיות ואיטיות ביישום פעולות נדרשות, ותקשורת לקויה – הודעות רשמיות רבות נמסרו לציבור, רק כדי שיסוגו מהן במהירות, או שיחידות ממשלתיות אחרות יסתרו אותן. הסגירה הפתאומית של עסקים בבנגקוק גרמה לעשרות אלפי עובדים לנסוע לעיר הולדתם, מה שמשקף את הכישלון של הסוכנויות לפעול בתיאום, תחת תגובה אחידה. לאחר הגל השלישי של הנגיף באפריל 2021, הממשלה ספגה ביקורת על כך שלא הצליחה להשיג מלאי חיסונים מספיק.
דרום קוריאה
ב-4 בפברואר, אישה דרום קוריאנית, שביקרה לאחרונה בבנגקוק בחופשה, נבדקה, וקיבלה תשובה חיובית לגבי הדבקות בנגיף, ואושרה בתור המקרה ה-16 במדינה.
גרמניה
ב-4 במרץ הכריזה עיריית קלן על חמישה מקרים של הדבקות בנגיף, לרבות אישה שהייתה בעבר בחופשה בתאילנד, ולפי ההערכות נדבקה במהלך החופשה.
אוסטרליה
ב-5 במרץ אישרה ממשלת קווינסלנד כי גבר בן 81, שחזר לאחרונה מתאילנד, קיבל תשובה חיובית בבדיקה לגילוי הידבקות בנגיף, ואושפז בבית החולים האוניברסיטאי סאנשיין קוסט.
הודו
ב-6 במרץ דיווחה הודו על המקרה ה-31 שאושר בשטחה. החולה הוא אזרח הודי, בעל היסטוריית נסיעות מתאילנד וממלזיה.
מצרים
במאי 2021 דיווחו הרשויות בבריטניה כי מצאו גרסה של המחלה, שהתגלתה לראשונה בתאילנד, בקרב מהגרים ממצרים.
פלוטון (טיל)
פלוטון היא מערכת טילים בליסטים ניידת שפותחה על ידי צרפת, ומסוגלת לשאת ראש נפץ גרעיני. הטיל מיועד לטווחים קצרים של בין 10–119 קילומטר. הטיל משוגר ממתקן שיגור המורכב על מרכב טנק AMX-30 הצרפתי. הטיל נועד לתת מענה כנשק גרעיני טקטי של צרפת במלחמה הקרה. יש לו מעגל דיוק בפגיעה בקוטר של 150 מטר.
הפלוטון הוכנס לשירות בשנת 1974, אז החליף את הטיל האמריקאי Honest John. מערכת הפלוטון, הייתה קלה יחסית, ונהנתה מרמת עבירות גבוהה. יחידות הפלוטון הפעילו מזל"ט מסוג CT-20 אשר סיפק מודיעין בזמן אמת על המטרה, מה שהפך את מערכת פלוטון ליעילה בקרב. מנגד, בתנאי האיומים על צרפת, טווח של עד 120 קילומטר לא היה יעיל והוכנו תוכניות לייצר גרסה משופרת של הפלוטון שם Super-Pluton. אולם בסופו של דבר, הפלוטון נזנח לגמרי עד שנת 1993, לטובת מערכת ההאדס.
דייכס
דייכס הוא שם משפחה יהודי.
הר אבי
הר אֶבִּי או הר אֶבֶּה (באנגלית: Mount Abbe) הוא הר בעל פסגה כפולה, ברכס פיירווד'ר שבהרי סנט אליאס בדרום מזרח מדינת אלסקה שבארצות הברית.
ההר ממוקם בשטח הפארק הלאומי גליישר בי.
ההר ממוקם 13 קילומטרים צפונית-מזרחית להר אורוויל, בסמוך לקצהו של קרחון ג'ונס הופקינס.
גובהו של ההר 2,420 מטרים מעל פני הים; הר אבי הוא ההר ה-232 בגובהו באלסקה, וההר ה-12,939 בגובהו בארצות הברית.
ההר מתנשא לגובה של 286 מטרים מעל סביבתו.
בשל מיקומו, בסמוך לחוף הים (2 קילומטרים מקו החוף של האוקיינוס השקט), ובשל התנשאותו מעל קרחון ג'ונס הופקינס המגיע לקו החוף, ההר מצולם לעיתים קרובות מספינות שייט התענוגות העוברות בסמוך לחוף.
על מורדות ההר ממוקמים קרחון גילמן, וקרחון קלארק.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1936 על ידי ויליאם אוסגוד פילד (William Osgood Field), ו-ויליאם סקינר קופר (William Skinner Cooper), שניהם חברי החברה הגאוגרפית האמריקאית (American Geographical Society).
ההר נקרא על שמו של הגאוגרף האמריקאי קליבלנד אבי ג'וניור (Cleveland Abbe Jr.), אשר קיבל תואר דוקטור בשנת 1898 מאוניברסיטת ג'ונס הופקניס.
קרחון גילמן נקרא על שמו של דניאל קויט גילמאן (Daniel Coit Gilman), שהיה הנשיא הראשון של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
הטיפוס לפסגת ההר
הטיפוס הראשון המתועד לפסגה הדרומית של ההר נערך ה-11 ביוני 1977, על ידי ג'ים ויקווייר (Jim Wickwire) ועל ידי דוזאן ג'אגרסקי (Dusan Jagersky), אשר טיפסו לפסגה דרך המדרון הדרום-מזרחית של ההר.
שלושה ימים לאחר מכן ג'אגרסקי מצא את מותו, בעת הירידה מהפסגה.
הטיפוס הראשון המתועד לפסגה הצפונית של ההר נערך ב-14 ביולי 1991, על ידי וולטור גוב (Walter Gove) ו-ויליאם פנילינג (William Pilling).
שרטוט בסת"ם
שרטוט בסת"ם הוא חריצת קווים ישרים ליצירת שורות בקלף. הכתב נכתב מתחת לשורה. זוהי חובה הלכתית בכתיבת סת"ם, וספר שנכתב ללא שרטוט פסול אפילו אם הכתב ישר.
המקור בתלמוד
בתלמוד קיימות שתי סוגיות המראות את מקור ההלכה:
במסכת גיטין, במהלך דיון שהתקיים אודות סמכותו של רב יוסף פקפק בסמכותו של רבי אביתר, ואף הביא ראיה לכך ממעשה שהיה: רבי אביתר שלח לרב יהודה איגרת ובה כתב:. למרות שבאיגרת זו הוא כתב שבע מילים שהם ציטוט מפסוק, שעל פי ההלכה יש לכותבו עם שרטוט, הוא כתב את הפסוק ללא שרטוט, הלכה המנוגדת לדעת רבי יצחק הפוסק, שאסור לכתוב שלוש מילים מפסוק ללא שרטוט שורות על גבי הקלף. מסוגיא זו נראה כי זו היא מסקנת ההלכה, שכל שלוש מילים הנכתבות מתוך פסוק, צריכות להכתב על שרטוט. במסכת מגילה מובא:. פשטות הגמרא היא שספר תורה ופסוקי תורה נכתבים על שרטוט מלא. אם כי קיימת דעה שהכוונה היא למזוזה הנקראת "אמיתה של תורה" מכיוון שיש בה יחוד מלכות שמים.
במסכת סוטה נקבע כי מגילת סוטה צריכה להכתב בשרטוט, ונקבע כי קיימת מחלוקת תנאים אם תפילין צריכים שרטוט.
מחלוקת הראשונים
נחלקו הראשונים בהלכה זו. לפי דעת רבינו תם ורבינו חננאל, הפסוק הקובע כי מגילת אסתר צריכה שרטוט מלא "כאמיתה של תורה" משווה את מגילת אסתר למזוזה. לעומת זאת, בספר תורה ובפסוקים אחרים די בשרטוט אחד בראש הדף, ושני שרטוטים בצידי הטור, ניתן לסמוך על כך השורות יכתבו בצורה ישרה פחות או יותר, על סמך העובדה שהשורה הראשונה נכתבה בצורה ישרה, ובכך יוצאים ידי חובת. רבינו תם אף מביא על כך את דברי הירושלמי, שאומר כי מכיוון שאין צורך לשרטט ספרי תורה ותפילין, שגם עליה נאמר כי אין צריך בה שרטוט, אין לבצע בהם שרטוט מיותר יותר מהשרטוטים היחידים מארבעת הצדדים, שכן קיים כלל ש"כל הפטור מן הדבר ועושהו נקרא הדיוט".
לעומת זאת, ראשונים אחרים, ביניהם בעל הערכי תנאים ואמוראים מוכיחים ממקומות רבים בתלמוד שבהם למדו את המילה "אמת" ככינוי לתורה: במסכת עבודה זרה. במסכת ברכות:.
נס החלב ההינדי (1995)
נס החלב ההינדי הוא שמה של תופעה שהתרחשה בהודו, ונחשבת על ידי הינדים רבים כנס. האירוע החל ב-21 בספטמבר 1995, אז פסל של האל ההינדי גנש "שתה" לכאורה חלב שהוגש לו כקורבן. התופעה משכה תשומת לב רבה מן הציבור ומהתקשורת בעיקר בהודו. ההסבר המדעי לאירוע, שסופק על ידי אנשי אקדמיה הודיים, היה שהחומר נשאב מקערות ההגשה בזכות עיקרון הנימיות.
התופעה
הכל החל כאשר בליל ה-21 בספטמבר 1995, חלם מאמין הינדי שהאל גנש, בעל ראש הפיל והאחראי על החוכמה, "משתוקק" למעט חלב. כשהתעורר הוא מיהר בחושך למקדש קרוב בדרום העיר ניו דלהי, שם כוהן ספקן אפשר לו להציע כפית של חלב לפסל אבן קטן של גנש. כשכפית חלב מן הקערה קורבה עד לפיו של הפסל, הנוזל נעלם כאילו אל תוך פיו, במה שנראה כאילו נלקח על ידי האליל. דבר האירוע התפשט במהירות, ועד אמצע הבוקר נמצא כי פסלים של כל פנתיאון האלים ההינדי במקדשים בכל רחבי הודו "שותים" חלב.
עד הצהריים התפשטו החדשות המוזרות אל מעבר להודו, ואנשים נוספים במקדשים הינדים בבריטניה, קנדה, איחוד האמירויות הערביות, ונפאל, ניסו והצליחו לשכפל את התופעה. חלקם אף דיווחו ששמעו קולות מוחשיים של "זלילת" החלב על ידי האליל. ארגון הינדי הודי בשם Vishva Hindu Parishad הודיע כי מתרחש נס. בארצות הברית, נצפתה התופעה גם כן במקדש הינדי בצפון אמריקה.
לדיווחים על הנס הייתה השפעה משמעותית במיוחד באזורים שהיו בקרבת מקדשים גדולים, מספרים עצומים של כלי רכב והולכי רגל בניו דלהי שרצו להגיע למקדשים על מנת לחזות בפלא, יצרו פקקי תנועה ארוכים שנמשכו עד שעות הערב המאוחרות. נערים, מבוגרים וקשישים עמדו בתורים ארוכים עם זרי פרחים וקערות חלב כדי להשקות את הפסלים של האל שיווה, האל קרישנה והאל גנש בעל ראש הפיל. בחנויות רבות בתוך קהילות הינדיות גדולות הייתה עלייה דרמטית במכירות החלב, רשת הסופרמרקטים הגדולה 'סומרפילד' בבריטניה מכרה מעל 25,000 ליטרים של חלב, ומכירות החלב הכוללות בניו דלהי קפצו במעל ל-30%. מקדשים קטנים רבים נאלצו להתמודד לפתע עם הגידול העצום שחל במספר המבקרים, והתורים - שגלשו לרחוב - הגיעו למרחק של כק"מ וחצי. באחד המקרים, הוזעקו כוחות משטרה וצבא למקדש בצפון ניו דלהי לאחר שקהל של כ-500 אנשים ניסו להסתער פנימה.
הסבר מדעי
בניסיון להסביר את התופעה, נסעו מדענים ממשרד המדע והטכנולוגיה של הודו למקדש בניו דלהי, וערכו ניסויים שונים על פסל במקום באמצעות הקרבת סוגים שונים של נוזלים משקאות. בסופו של דבר הבינו החוקרים כי החלב שנעלם מהכפית, פשוט נשאב לתוך החומר ממנו עשוי הפסל, בדרך כלל אבן או קרמיקה. אפשרות זו מוסברת באמצעות עיקרון הנימיות (קפילריות), לפיה במקרים מסוימים נוזל עשוי לזרום במקום צר ודק, אף נגד כוח המשיכה (בזכות האינטראקציה שהוא מקיים עם החומר הקשיח).
עבור אלה שהאמינו בנס, הוכחה נוספת סופקה כשנדמה היה שהתופעה נפסקת במהלך היום, כשלפתע פסלים רבים "סירבו" לשתות יותר חלב. מספר קטן של מקדשים מחוץ להודו דיווח על הימשכות התופעה למשך כמה ימים נוספים, אך עד תחילת אוקטובר כבר לא דווח על אף מקרה כזה. למרות כל זאת, ספקנים רבים לא ייחסו כל משמעות לאירוע, כמו גם להיפסקות התופעה, והתייחסו אליו כדוגמה נוספת להיסטריה המונית, מצב פסיכולוגי בו אדם אחד או יותר מגיב בפאניקה ביחס לאירוע חסר משמעות אמיתית, וכתוצאה מכך ציבור גדול "נדבק" בסימפטומים. האירוע דווח, בעיקר כסיפור מוזר, על ידי שירותי חדשות ועיתונים ברחבי העולם, כולל בבי-בי-סי, סי-אן-אן, הניו יורק טיימס והגרדיאן.
התייחסות לאירוע קיימת בסרט ההודי 'הו, אלוהים' (OMG - 2012) בכיכובו של השחקן אקשאיי קומאר.
אירועים דומים
התופעה חזרה על עצמה ב-20–21 באוגוסט 2006 כמעט באותו אופן בדיוק, אם כי מדיווחים ראשוניים של האירוע נראה שהצביעו על כך שהפעם התרחשה התופעה רק עם פסלים של האלים גנש, שיווה, ודורגה. ההתרחשות הראשונה דווחה בערב ה-20 בעיר בארילי שבמדינת אוטר פרדש שבהודו, ומשם התפשטה במהירות בכל רחבי הודו. מדענים שחקרו את העניין הסבירו שוב את פשר האירוע באמצעות פעולת הנימיות. התופעה הופיעה ימים ספורים לאחר תקרית מי הים המתוקים במומבאי (בו טענו תושבים שמים של נחל במומבאי הפכו לפתע מתוקים), אירוע שהוביל אף הוא להיסטריה המונית במומבאי.
לשני האירועים קיימים תיעודים רבים של סרטונים שצולמו על ידי מגישי המנחה.
תותח נ"מ 88
תותח נ"מ 88 הוא תותח נגד מטוסים נגרר בקוטר 88 מ"מ מתוצרת גרמניה. זה היה אחד התותחים הכבדים ביותר - רק תותחי ה-105 מ"מ ו-128 מ"מ היו כבדים יותר - שהופעלו כנגד מטוסים על ידי הצבא הגרמני בתקופת מלחמת העולם השנייה. התותח היה רב תכליתי, והופעל בידי הצבא הגרמני גם כנגד מטרות קרקע ובעיקר כנגד טנקים בהצלחה מרובה. התותח יוצר בכמויות גדולות וניתן היה למצוא אותו בכל עימות ובכל החזיתות בתקופת מלחמת העולם השנייה.
רקע
עם סיומה של המלחמה, הוטלו על גרמניה מגבלות מחמירות בעקבות הסכם ורסאי, שאסרו בין היתר על פיתוח ובניית נשק ארטילרי נגד מטוסים. בעוד וחברות גרמניות רבות שהתמחו בייצור כלי נשק פשטו רגל, פנה תאגיד הפלדה קרופ לשיתוף פעולה עם יצרני נשק שונים באירופה, במטרה לעקוף את הפיקוח על הנשק. צוות מחטיבת הארטילריה של קרופ נשלח לחברה השוודית בופורס, והם החלו לעבוד על פיתוח תותח נ"מ. המהנדסים של קרופ עבדו תחילה על תותח נ"מ בקוטר 75 מ"מ, אולם הצבא הגרמני דרש תותח כבד יותר, וב-1928 החלו בקרופ בתכנון תותח חדש בקוטר 88 מ"מ.
פיתוח דגמים ומבנה התותח
ב-1932 השלימה קרופ בחשאיות דגם אבטיפוס של התותח החדש, ובתום סדרת מבחני שדה מוצלחים אושר התותח לשירות בצבא הגרמני ב-1933 בשם הרשמי 8.8cm Flak 18 (מגרמנית: תותח נגד מטוסים 8.8 ס"מ, דגם 18). בגרמנית, המונח 'Flak' הוא קיצור של Fliegerabwehrkanone או Flugzeugabwehrkanone - תותח נגד מטוסים. במהלך מלחמת העולם השנייה, השתרשה המילה Flak בשפה האנגלית כשם כללי למערכות קרקע להגנה אווירית, ונמצאת בשימוש עד היום. בפי החיילים הגרמנים נתכנה התותח 'אכט-אכט', שפירושו 8-8.
Flak 18
ה-18 Flak הותקן על כן בן ארבע זרועות שניתנו לפתיחה מהירה. תושבת בבסיס הכן אפשרה לתותח צידוד ללא מגבלה בזווית בת 360 מעלות, בניגוד לרוב התותחים מאותה תקופה, שהופעלו מעל גבי מרכב מתפצל שהכתיב צידוד זווית ירי מוגבל. זווית העלרוד עמדה על 3- עד 85+. שינוע התותח בוצע באמצעות חיבורו למרכב בן שני צירים - קדמי ואחורי, כל ציר בעל צמד גלגלים פנאומטיים בצורה פשוטה וקלה יחסית, שאפשרו לאחר חיבורם גרירה בידי זחל"מים ייעודיים דוגמת ה-Sd.Kfz. 11. משקל התותח בעת שינועו עמד על 6.6 טונות.
אורך הקנה של ה-Flak 18 עמד על 56 קליבר. לתותח היו מספר סוגי תחמושת: פגז נפיץ (Sprenggranaten) לשימוש נגד מטוסים וירי ארטילרי, פגז חודר שריון (Panzergranate), פגז חודר שריון עם כיפה בליסטית וכן פגז מטען חלול. מהירות הלוע ההתחלתית עמדה על 840 מטרים לשנייה. הטווח האנכי המרבי היה מעט מעל 10,000 מטרים, ואילו הרום האפקטיבי היה 8,000 מטרים, והטווח המרבי כנגד מטרות קרקע היה 14,800 מטרים. טעינה פשוטה חצי אוטומטית גרמה לפליטת התרמילים הריקים בזמן תנועת הקנה לאחור לאחר הירי. עם חזרתו של הקנה לפנים למצבו הראשוני, ניתן היה בצורה פשוטה להניח פגז חדש על הסדן ולירות שוב. טכניקה יעילה ופשוטה זו, בצירוף פגז קבוע המורכב מחלק אחד הביאו צוות מיומן לקצב אש של בין 15 ל-20 פגזים בדקה.
הייצור התעשייתי החל עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933.
Flak 36
הניסיון המבצעי שנרכש במלחמת האזרחים בספרד, אליה שיגרה גרמניה יחידת מתנדבים של הלופטוואפה (לגיון הקונדור) עם תותחי ה-Flak 18, הוכיח אמנם את ערכו של התותח בשדה הקרב, אך יחד עם זאת גם הדגיש מספר ליקויים קלים בתכנון. עקב כך הוכנסו מספר שיפורים אשר הביאו לייצור דגם משופר, ה-Flak 36. שינויים אלה כללו קנה המורכב משני חלקים, כך שניתן היה להחליף רק החלק של הקנה לו נגרם בלאי ירי במקום את כל הקנה. מלבד זה, הקנה עצמו היה זהה לחלוטין לדגם הקודם. מרכב התותח הותאם גם הוא במטרה לפשט את תהליך הייצור ולשפר את יעילותו בתנאי הקרב. שני הצירים של המרכב היו זהים (בניגוד לדגם הקודם), ושניהם כללו סוגר לתמיכת הקנה בעת שינועו של התותח, כך שניתן היה לגרור אותו כשהקנה מופנה לשני הכיוונים. שיפור זה אפשר פריסה לקראת ירי וקיפול פשוט ומהיר יותר, שהתאים במיוחד לתפישת הקרב הגרמנית החדשה: הבליצקריג. לרוב התותחים (וכך גם לתותחי ה-Flak 18) נוסף מגן שריון קדמי שסיפק הגנה לצוות מפני אש נק"ל ורסיסי ארטילריה.
השימוש המבצעי בתותח נעשה בשתי צורות: 1) כתותח נ"מ כבד נייד. 2) כנשק סטטי להגנת בסיסים ואזורים מסוימים. בתפקיד השני אורגנו התותחים בסוללות כאשר כל סוללה כללה 4 קנים ופעלה בצורה עצמאית לחלוטין.
בדגם הבא,Flak 37, נעשו שיפורים במערכות הכוונון.
בניגוד לתותח ה- "3.7 הבריטי או ה-90 מ"מ האמריקאי, ה-88 נבנה בכמויות גדולות מאד.
סך הכל יוצרו במשך שש השנים (1939-1945) עבור כוחות הנ"מ הגרמנים למעלה מ-17,000 תותחים, מתוכם כ- 1,170 תותחים עבור כוחות הצבא (הורמאכט). באוגוסט 1944 היו כ- 10,704 תותחים בשימוש הוורמאכט וחיל האוויר הגרמני. בעקבות התגברות תקיפות ההפצצה של המטוסים הבריטים והאמריקאים, שמשו רוב התותחים למטרה המקורית שלהם: כנשק נגד מטוסים. הם פעלו בשנה זו והבאה במקביל לתותחים החדישים יותר הגרמניים מסוג Flak 39 (בקוטר 10.5 ס"מ) וכן Flak 40 (בקוטר 12.8 ס"מ). התותחים שהופעלו על ידי יחידות הנ"מ פעלו במסגרת חיל האוויר הגרמני (הלווטאפה).
למרות היכולות הטובות, היה התותח נחות לעומת התותחים המקבילים של בעלות הברית. התותח הבריטי "3.7 סימן 3 ירה לאותו גובה פגז כבד יותר במשקל 13 ק"ג ואילו התותח האמריקני בקוטר 90 מ"מ ירה פגז לטווח גדול יותר עד 12,000 מטר. גם קצב האש שלהם עלה עליו והגיע ל-20 פגזים לדקה לעומת 15 של ה-88 הגרמני. התותח האמריקאי 90 מ"מ סימן 1 ירה גם הוא פגז כבד יותר לאותו גובה.
ביצועי ה-Flak 18/36/37 כנגד שריון בזווית 30 מעלות מהאנכי:
שימוש מבצעי
מספר לא גדול של תותחים מסוג Flak 18 נשלחו לחזית הספרדית כתגבור לכוחותיו של גנרל פרנסיסקו פרנקו בתקופת מלחמת האזרחים.
שימוש מבצעי ראשון בקנה מידה רחב כנגד טנקים היה בחזית הצרפתית. לאחריו בקרבות המערכה במדבר המערבי ובחזית הרוסית במזרח. פרט לכך שמשו רוב התותחים להגנת הנ"מ של גרמניה ולהגנת נ"מ ברחבי ארצות הכיבוש. הארמייה האמריקנית השביעית עשתה בו שימוש כנשק שלל.
יעילותו של התותח כנשק נגד טנקי הובילה לפיתוח של גרסה המוסבת לטנק, שהותקנה בטנק הטיגר. כמו כן, פותח תותח נגד טנקים נגרר מסוג PaK 43, על בסיס ה-Flak 37, שהיה בעל קנה ארוך יותר הביצועים משופרים, ושימש כנשק עיקרי של טנק הטיגר II הגרמני, וכן הותקן במשחיתי הטנקים מסוג אלפנט, יאגדפנתר ונאזהורן.
מלחמת העולם השנייה
השימוש המבצעי בקנה מידה גדול נעשה בתותח בצרפת כנגד מתקפת הנגד של הכוחות הצרפתיים שעשו שימוש בטנקים מסוג סומואה וכנגד הבריטים שתקפו בסיוע טנקים מסוג מטילדה סימן 2. עד להופעת תותח ה-88 לא היה תותח נגד טנקים שהצליח לחדור את השריון הקדמי של טנקים אלה. הופעה זו שינתה את פני המערכה. ארווין רומל עשה כאן שימוש לראשונה בתותח כנשק נגד טנקים.
שימוש נרחב ביותר נעשה בחזית המזרחית הרוסית. הופעת הטנקים הרוסים מסוג T-34 ו-KV בתחילת הפלישה הגרמנית לברית המועצות, זעזעה את צוותי הטנקים הגרמניים שהיו מצוידים בתותחים בקוטר 37 מ"מ וכן 50 מ"מ, שיכלו לחדור את שריון הטנקים הרוסיים הללו רק מטווח קצר ביותר. באותה עת, ה-88 היה אחד הנשקים הבודדים שיכלו לחדור אותם ממרחק.
פני השטח ההרריים באיטליה וצפון צרפת התאימו פחות להפעלת תותח ה-88.
באוגוסט 1944 היו בשימוש חיל האוויר והורמאכט כ- 10,704 תותחים מסוג 18, 36 וכן 37. בעקבות התגברות הפצצות האוויר האמריקניות והבריטיות, שמשו רוב התותחים למטרה המקורית עבורה יוצרו: כנשק נגד מטוסים. התותחים שהופעלו על ידי יחידות הנ"מ, פעלו תחת פיקוד חיל האוויר הגרמני, הלופטוואפה.
רכבים
8.8cm Flak 37 Selbstfahrlafette auf Zugkraftwagen 18t (מגרמנית: תותח נ"מ 88 מתנייע על זחל"ם 18 טון): ב-1943 הוסבו 14 זחל"מים מדגם Sd.Kfz.9 בני 18 טון לנשיאת תותח Flak 37 למטרה דו תכליתית של נ"מ ונשק נגד-טנקי.
מלחמת העצמאות
אין ידיעות רשמיות על הפעלת תותח מסוג זה על ידי צבאות ערב. אולם על פי העיתון "אל-אהראם" שהיה העיתון הרשמי של השלטון מיום 28.5.1948, גיליון שהוקדש ברובו לכיבוש קיבוץ יד מרדכי שאירע ארבעה ימים קודם לכן, הפעילו המצרים סוללה שכללה לפחות שני תותחים מסוג זה על הקיבוץ. (ראו תמונה משמאל למטה).
תרגום הכיתוב מתחת לתמונה המצרית: "תותחים של ההגנה הגדולה המצרית, אשר כוחות הצבא המצרי השתמשו בהם לכיבוש מבצר דיר סניד. לאחר כיבושו הונף עליו הדגל המצרי".
מזווית קני התותחים נראה בבירור שהסוללה ירתה בכינון ישיר בצורה אפקית ולא ממש שמשה כהגנה נגד מטוסים. גם הכיתוב שנמסר לעיתונאי ומתואר בתחתית התמונה מחזק את הסברה שהתותחים ירו בכינון ישיר אופקי על הקיבוץ.
אם זיהוי סוג התותח בתמונת העיתון "אל-אהראם" אינו ודאי עקב איכותה הירודה של התמונה, הרי ניתן לקבל זיהוי מוחלט באמצעות תמונה של תותח אחד מאותה סוללה שהושאר במקום על ידי הצבא המצרי שנסוג מהאזור בעקבות מבצע יואב בתחילת נובמבר 1948. התותח הושאר בשטח כ- 4 ק"מ מדרום לקיבוץ.
זוהי עדות יחידה לשימוש מצרי בתותח 88 גרמני בחזית ארץ ישראל בתש"ח.
תצוגה מוזיאלית
התותח שהושאר נלקח על ידי יחידה צה"לית ונעלם. אין כיום דגם נגרר כזה בשום מוזיאון בארץ.
יער שווייץ
יער שווייץ הוא יער המצוי במדרון היורד מרכס פוריה לעבר הכנרת (ממערב למזרח). היער נמצא ממערב ומדרום לעיר טבריה ואף בשטחי העיר עצמה. היער ניטע על ידי מחלקת הייעור של ממשלת המנדט הבריטי החל משנת 1927. ההחלטה על שתילת היער התקבלה לאור העובדה שכמות שברי הענן באזור רבה, ובמטרה שהיער ימנע את הישחקות המדרון ומפולות הבוץ, וימתן את נזקי השיטפונות באזור (כפי שאכן קרה בשיטפון בטבריה בשנת 1934, בו 32 תושבים מצאו את מותם מהיסחפות במים, ומספר תושבים נוסף מתו בשל מפולות הבתים). ביער סוגים מגוונים של עצים: עצי שיטה, ברושים, אקליפטוסים, טטרקליניסים, עצי אלה וחרובים. מתכנני היער החליטו לא לטעת ביער עצי אורן.
באזור היער בנתה הקרן הקיימת דרכי מעבר למטיילים, חניונים לעשיית פיקניקים וכן מצפורים. באזור שרידים ארכאולוגיים שנחפרים על ידי רשות העתיקות.
בקרבת יער שווייץ בהמשך הדרך נובע עין פוריה ששוקם ושופר על ידי הקרן הקיימת לישראל.
מנפרד גרסטנפלד
מנפרד גרסטנפלד (בגרמנית: Manfred Gerstenfeld; 1937 – 24 בפברואר 2021) היה סופר, פובליציסט, היסטוריון, חוקר השואה והאנטישמיות, כלכלן ואקולוג ישראלי. היה יו"ר הנהלת המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה במשך 12 שנים (2000–2012) וחבר ההנהלה. מייסד ומנהל התוכנית של מרכז זה לחקר האנטישמיות. לשעבר ראש בני עקיבא בהולנד ויו"ר ארגון הסטודנטים היהודים העולמי WUJS.
קורות חיים
נולד ב-1937 בווינה, אוסטריה, להורים יהודים אורתודוקסים ציונים. המשפחה ברחה מאוסטריה הנאצית, להולנד, לאחר הולדתו. בתקופת מלחמת העולם השנייה, משנכבשה הולנד על ידי הנאצים הסתתרו הוא והוריו במשך כשנה, באמסטרדם, סמוך למקום המסתור של אנה פרנק וכך ניצלו.
ב-1964, זמן קצר לאחר סיום לימודיו היגר מהולנד לצרפת, פריס, לאחר שקיבל עבודה בקונסורציום פיננסי גדול, כאנליסט של מניות חברות התרופות הנסחרות בבורסה. עבד בתפקיד זה במשך ארבע שנים, וב-1968 עלה לישראל עם משפחתו והמשיך בעבודתו הכלכלית.
פרופסור (אוניברסיטת בר-אילן ואוניברסיטת טמפל) דניאל אלעזר, המייסד, הנשיא ויו"ר מועצת המנהלים של מכון המחקר, המרכז הירושלמי JCPA, שהיה ידידו, צירף אותו בשלב מסוים לדירקטוריון של מכון המחקר שלו, יותר בתור תחביב מאשר כמקצוע. ב-1999 הלך פרופסור אלעזר לעולמו, ובראשית שנת 2000 נבחר גרסטנפלד כאחד משני יורשיו, ובכך הפך התחביב למקצוע.