cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דב חנין
פעילות ציבורית ופוליטית
פרש מתפקידו כיו"ר כאשר הציג מועמדותו לכנסת ברשימת חד"ש.
מלחמת אוזנו של ג'נקינס
משא ומתן בליסבון
מאוגוסט 1746 החל משא ומתן בעיר ליסבון, בפורטוגל הנייטרלית, כדי לנסות לארגן הסדר שלום. מותו של פליפה החמישי, מלך ספרד העלה את בנו פרננדו השישי לכס המלכות, והוא היה מוכן יותר להתפייס בסוגיות הסחר. עם זאת, בגלל התחייבויותיהם לבעלי בריתם האוסטריים, הבריטים לא הצליחו להסכים לדרישות ספרד לשטחים באיטליה והשיחות הסתיימו ללא תוצאה.
דב חנין
פעילות ציבורית ופוליטית
פרסם מאמרים רבים בנושא סביבה וחברה ואף ערך את סדרת הספרים "סימני חיים" העוסקת בנושאים אלו. בסוף שנת 2005 הגיש סדרת הרצאות בנושא "משבר הגלובליזציה" במסגרת "אוניברסיטה משודרת" של גלי צה"ל. בשנים 2004–2006 היה המנהל האקדמי של התכנית לצדק סביבתי שהיא חלק מהתוכניות הקליניות בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
מלחמת אוזנו של ג'נקינס
תוצאות המלחמה
הבריטים המעיטו בכח ההתנגדות הספרדית ולכן לא הצליחו לכבוש שטחים ניכרים. התקפות הנגד של ספרד לא צלחו אף הן. אובדן כח אדם רב היה מנת חלקה של בריטניה. בסיכום ספירת ההרוגים נמנו כ-20,000 חיילים בריטיים הרוגים ו-407 ספינות, מרביתן ספינות סחר. חלק ניכר מהאבדות נזקף להתפרצויות של מחלות שונות בצבא.
בריטניה חתמה בסופו של דבר על הסכם שביתת נשק כי מצאה את עצמה מתגוננת במערכה גדולה וממושכת יותר עם ספרד וצרפת בהגנה על אוסטריה במסגרת מלחמת הירושה האוסטרית.
דב חנין
פעילות ציבורית ופוליטית
מאז 1990 חנין הוא חבר הנהגת המפלגה הקומוניסטית הישראלית. בבחירות לכנסת השש עשרה היה מועמד במקום הרביעי ברשימת חד"ש-תע"ל. למפלגה חסרו כ-500 קולות כדי שתיכנס לכנסת. כיוון שזו הייתה מערכת הבחירות הראשונה שבה לא נכנס לכנסת נציג יהודי מטעם חד"ש, על מוחמד ברכה הופעל לחץ לוותר על מקומו לחנין, אך הוא סירב. ב-14 בינואר 2006 נבחר למקום השלישי ברשימת חד"ש בבחירות לכנסת השבע עשרה ובעקבות כך נבחר לכנסת.
מלחמת אוזנו של ג'נקינס
לאחר מכן
ההחלטה הדיפלומטית בסופו של דבר היוותה חלק מההסדר הרחב יותר של מלחמת הירושה האוסטרית על ידי הסכם אקס-לה-שאפל שהחזיר את המצב לקדמותו. השאיפות הטריטוריאליות והכלכליות של הבריטים באיים הקריביים נהדפו, בעוד ספרד, למרות שלא הייתה מוכנה בתחילת המלחמה, הוכיחה את עצמה מצליחה בהגנה על נחלותיה האמריקאיות. יתרה מכך, המלחמה שמה קץ להברחות הבריטיות, והצי הספרדי הצליח לשלוח שלוש שיירות אוצר לאירופה במהלך המלחמה ולהדוף את השייטת הבריטית בג'מייקה. סוגיית האסיאנטו לא הוזכרה בהסכם, מכיוון שחשיבותו פחתה עבור שתי האומות. הסוגיה הוסדרה לבסוף על ידי הסכם מדריד משנת 1750, שבו הסכימה בריטניה לוותר על תביעתה לאסינטו בתמורה לתשלום של 100,000 פאונד. חברת הים הדרומי הפסיקה את פעילותה, אם כי האמנה אפשרה גם תנאים נוחים לסחר הבריטי עם אמריקה הספרדית.
משלחתו של ג'ורג' אנסון לדרום מזרח האוקיינוס השקט הובילה את שלטונות ספרד בלימה ובסנטיאגו לקדם את מעמדה של האימפריה הספרדית באזור. כך נבנו מבצרים באיי חואן פרננדס ובארכיפלג צ'ונוס בשנים 1749 ו-1750.
דב חנין
פעילות ציבורית ופוליטית
חנין היה חבר בוועדת הפנים ואיכות הסביבה ועמד בראש הוועדה המשותפת של הכנסת לענייני סביבה ובריאות. היה יו"ר השדולה הסביבתית-חברתית, השדולה הגדולה בכנסת ה-17, יחד עם חבר הכנסת הרב מיכאל מלכיאור.
מלחמת אוזנו של ג'נקינס
לאחר מכן
היחסים בין בריטניה וספרד השתפרו באופן זמני, בשנים שלאחר מכן, עקב מאמץ משותף של הדוכס מניוקאסל לטפח את ספרד כבעלת ברית. מספר שרים אנגלופילים מונו בספרד, כולל חוסה דה קרבחאל וריקרדו וול, שכולם היו ביחסים טובים עם השגריר הבריטי בנג'מין קין, במאמץ למנוע חזרה על פעולות האיבה. כתוצאה מכך, במהלך החלק המוקדם של מלחמת שבע השנים בין בריטניה לצרפת, ספרד נותרה נייטרלית. עם זאת, מאוחר יותר היא הצטרפה לצד הצרפתי ואיבדה את הוואנה ומנילה לבריטים ב-1762; למרות ששניהם הוחזרו כחלק מהסדר השלום, בתמורה ויתרו הספרדים על פלורידה לבריטים.
מלחמת אוזנו של ג'נקינס מונצחת מדי שנה בשבת האחרונה בחודש מאי במטע וורמסלו בסוואנה, ג'ורג'יה.
דב חנין
פעילות ציבורית ופוליטית
בכנסת ה-18 עמד בראש השדולה הסביבתית-חברתית יחד עם חבר הכנסת ניצן הורוביץ, השדולה למען העסקה ישירה יחד עם חברי הכנסת זבולון אורלב ומשה גפני, והשדולה למען הדיור הציבורי יחד עם חברות הכנסת אורלי לוי-אבוקסיס ומירי רגב.
חנין היה ממובילי המאבקים נגד שילוט חוצות בנתיבי איילון ונגד הריסת בתים בכפר שלם. בראשית 2008 נמנה עם מייסדי תנועת "עיר לכולנו", הפועלת לקידום רפורמה סביבתית-חברתית במטרופולין תל אביב, והתמודד על ראשות עיריית תל אביב-יפו מטעם התנועה בבחירות המוניציפליות שנערכו בנובמבר 2008. הוא זכה בכשליש מקולות הבוחרים, אך לא גבר על ראש העיר המכהן, רון חולדאי. בבחירות למועצת העיר תל אביב בשנת 2013, הוצב במקום 21 הסמלי מטעם התנועה.
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום השלישי ברשימת חד"ש לכנסת ונבחר לכנסת לאחר שהסיעה זכתה ב-4 מנדטים. בכנסת זו שימש כיו"ר הוועדה המשותפת לנושאי סביבה ובריאות, כחבר בוועדת הפנים והגנת הסביבה וכחבר בוועדת המשנה לנושא ביטחון פנים.
חנין התנגד למלחמת לבנון הראשונה מיומה הראשון, וגם למבצע עופרת יצוקה שאותו תיאר כך: "זו הייתה התקפה דרמטית וברוטלית על מקום מסכן. מקום אומלל ומוכה גורל שבנוסף לכל הצרות הנחיתו עליו גם תמרות אש איומות מהשמים".
בריאיון לארי שביט הציג חנין אחדות מעמדותיו:
בשנת 2010 קיבל חנין את אות אביר איכות השלטון בקטגוריית הרשות המחוקקת, מטעם התנועה למען איכות השלטון. באתר התנועה נכתב כי האות ניתן "בהוקרה על תרומה חשובה לחיזוק שלטון החוק ואיכות השלטון בישראל". עוד נכתב כי "חבר הכנסת ד"ר דב חנין הוא דוגמה ומופת לפעילות ענפה של שליח הציבור ונאמנו בבית המחוקקים. תרומתו לרווחתם של תושבי המדינה ולבריאותם ראויה לכל שבח".
בשנת 2012 דורג חנין במקום הראשון במדד החברתי של חברי הכנסת עבור מושב החורף – המדד החברתי הוא כלי של המשמר החברתי למדידת תרומתם של חברי הכנסת לחקיקה כלכלית-חברתית צודקת. כמו כן קיבל חנין את אות הפרלמנטר של המכון הישראלי לדמוקרטיה על פעילותו כחבר כנסת במושב השלישי של הכנסת ה–18, ואת אות הגלובוס הירוק בקטגוריית אישיות ציבורית.
יהודה גרשוני (רוכב אופניים)
יהודה גרשוני (נולד ב-14 ביולי 1960) הוא רוכב אופניים ישראלי בעבר, 6 פעמים ברציפות אלוף ישראל במרוץ אופני כביש (1978 - 1983), והרוכב הישראלי הראשון שקיבל חוזה בקבוצה מקצוענית.
דב חנין
פעילות ציבורית ופוליטית
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, הוא מוקם בשנית במקום השלישי ברשימת חד"ש לכנסת ונבחר לקדנציה שלישית. בכנסת זו כיהן כחבר בוועדת הפנים והגנת הסביבה וכחבר בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי. כן כמו כן שימש כיו"ר השדולה הסביבתית-חברתית, כיו"ר השדולה למען ניצולי השואה, כיו"ר שדולת הדיור החברתי. כיהן כראש משלחת הכנסת לאספה הפרלמנטרית של הים התיכון.
יהודה גרשוני (רוכב אופניים)
ביוגרפיה
גרשוני נולד וגדל בנוף הגליל (נצרת עילית דאז), והתאמן בקבוצת האופניים הפועל נצרת עילית, לצידם של האחים ירון ויואל גיגי ועמוס גרי, אלופי ישראל במרוץ אופני כביש, בהדרכתו של עקיבא רזניק שהקים את הקבוצה מספר שנים קודם כשעלה מברית המועצות. במסגרת הקבוצה ניצח בתחרויות רבות ביניהם שישה ניצחונות רצופים באליפות ישראל במרוץ אופני כביש.
בשנת 1982 יצא לחו"ל כדי להשתלב בקבוצה אירופאית. הוא התחיל בקבוצת City Neuwied ממערב גרמניה, ולאחר שנה עבר לקבוצת Assos השווייצרית.
דב חנין
פעילות ציבורית ופוליטית
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2013, שובץ במקום האחרון ברשימת סיעת "עיר לכולנו" שייסד למועצת עיריית תל אביב-יפו.
יהודה גרשוני (רוכב אופניים)
ביוגרפיה
בשנת 1985 עבר גרשוני לקבוצת Foriche בה רכב שנתיים. בשנת 1987 עבר גרשוני לקבוצת Mondia השווייצרית, בשנה זו ניצח במרוץ השלבים שהתקיים במסגרת כינוס הפועל במדי נבחרת ישראל. בסוף שנת 1987 סיים את קריירת הרכיבה, שבה ניצח בשישה מרוצים בינלאומיים.
כיום מתגורר גרשוני בשווייץ עם משפחתו.
דב חנין
פעילות ציבורית ופוליטית
חנין נבחר לכנסת העשרים מטעם הרשימה המשותפת בה מוקם במקום השמיני. בבחירות לכנסת ה-20.
במהלך הכנסת ה-20 חנין לקח חלק כחבר וחוקר מרכזי ב"וועדת החקירה הפרלמנטרית להתנהלות המערכת הפיננסית בהסדרי אשראי ללווים עסקיים גדולים" אשר הוקמה בעקבות קריסתו הכלכלית של פישמן שנודעה כפשיטת הרגל הגדולה ביותר בתולדות מדינת ישראל (בסכום של כ-4 מיליארד ₪). הוועדה הוקמה כדי לחשוף את ההתנהלות של המוסדות הפיננסיים והרגולטורים שנועדו לפקח עליהם ואת הצעדים שננקטו או לא ננקטו כדי למנוע הישנות של מקרים דומים, ובכך לשמור על האינטרס הציבורי ועל כספי הציבור. הוועדה בחנה לעומק את ההתנהלות ואת מערכת קבלת ההחלטות בהענקת אשראי לטייקונים מאז שנת 2003.
ב-1 בינואר 2019 הודיע כי לא יתמודד בבחירות לכנסת העשרים ואחת. בארבע הקדנציות שלו בכנסת התבלט בהעברת חוקים, בליווי מאבקים חברתיים וסביבתיים, ובהובלת ועדות: ועדה משותפת לסביבה ובריאות, ועדה בענייני הזיהום במפרץ חיפה, ובכנסת הנוכחית – ועדת המשנה לתחבורה ציבורית. חנין עמד בראש השדולות הפעילות ביותר בכנסת במסגרתן נערכו ימים מיוחדים וכנסים וקודמה חקיקה: שדולת הדיור, השדולה הסביבתית-חברתית, שדולת הבריאות הציבורית, שדולת העסקה ישירה ושדולת ניצולי שואה.
באוקטובר 2021 לקראת ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים, מינה נשיא המדינה יצחק הרצוג את דב חנין להיות יו"ר ה"פורום האקלים הישראלי" שהוקם בחסות הנשיא, שיפעל בשיתוף ארגון "חיים וסביבה" ונציגים מענפים שונים: ממשלה, כנסת, אקדמיה, שלטון מקומי, המגזר העסקי והתעשייתי לקיום דיונים על תפקידה של מדינת ישראל בהתמודדות עם משבר האקלים. בדצמבר 2021 בחגיגת 25 שנים להיווסדו של מכון הערבה זכה באות הוקרה הנקרא "אות הערבה" על פעילותו כאיש חזון, משפטן ופעיל למען שלום, שוויון וצדק חברתי וסביבתי.
כנסים וימים מיוחדים
במהלך כהונתו כח"כ הוביל ח"כ חנין כנסים וימים מיוחדים שנתנו קול לאוכלוסיות רבות שקולן אינו נשמע בכנסת ועוררו עניין ציבורי רב:
השקפת עולמו
חנין תיאר את השקפת עולמו כמבוססת על שלושה ערכים מרכזיים:
סוציאליזם
חנין תומך בסוציאליזם, אותו הוא מגדיר בתור "שינוי גדול במערכת הכלכלית-חברתית הבלתי-שוויונית, שבה מעטים טובעים בשפע חסר תקדים אבל רבים נותרים מאחור: עוני מסוגים חדשים מתרחב, שכבות הביניים נשחקות ורשתות ביטחון חברתיות, שהושגו בעבר, מתפוררות". כפוליטיקאי המזדהה כמחויב לערכים סוציאליסטיים, חנין הוביל חקיקת עשרות חוקים חברתיים, וגם התייצב פעמים רבות בתמיכה במאבקי עובדים. עם זאת, הוא הבהיר לא אחת כי תמיכתו בסוציאליזם אין פירושה תמיכה בלתי-ביקורתית במודל שהיה קיים בברית המועצות. במאמר שפרסם בשבועון של מק"י ב-1991, עם קריסת ברית המועצות וגוש הארצות הסוציאליסטיות במזרח-אירופה, כתב חנין כי מה שנחוץ הוא "לא סוציאל-דמוקרטיה ולא סטליניזם, אלא שמאל מהפכני ומודרני, שיוכל באמת לקדם את האתגר הסוציאליסטי".
שלום
חנין היה פעיל בתנועת השלום כבר בצעירותו, והיה מראשוני המפגינים נגד מלחמת לבנון הראשונה. עם בחירתו לכנסת, המשיך להפגין ולבטא ביקורת כלפי מלחמת לבנון השנייה ב-2006 וכלפי המלחמות בעזה. להשקפתו, "בעבור ישראל השגת השלום היא הכרח קיומי. אם ישראל לא תדע למצוא דרך לחיות עם השכנים במרחב הערבי והמוסלמי הגדול שבתוכו אנחנו נמצאים, אין לנו עתיד כאן. שלום ישראלי-פלסטיני אמיתי צריך להבטיח לשני העמים צדק ועצמאות, צריך לתת גם לעם הפלסטיני את מה שיש לעם בישראל: מדינה עצמאית".
שותפות יהודית-ערבית
חנין היה חניך בתנועת נוער יהודית-ערבית משותפת, וגם כסטודנט היה חבר בתא יהודי-ערבי משותף בשם קמפו"ס. עם היבחרו לכנסת ברשימת חד"ש, ובהמשך ברשימה המשותפת, הדגיש כי השותפות היהודית-ערבית היא יסוד בהשקת עולמו. לדבריו: "המציאות בישראל מפרידה כל הזמן יהודים מערבים, אבל האינטרס של שני העמים שלנו הוא ליצור שותפות שתהפוך את הארץ הזו למקום צודק ובטוח לכולם. ברור ששותפות יהודית-ערבית היא בבחינת שחייה נגד הזרם, גם בציבור היהודי וגם בציבור הערבי, אבל נגד הזרם העכור של שנאת האחר והגזענות חייבים לשחות, ואני משוכנע גם שבסופו של דבר, אם נפעל נכון, נוכל גם לשנות את כיוונו של הזרם".
מרקסיזם וקומוניזם
בתור נער, דב חנין היה חניך בברית הנוער הקומוניסטי הישראלי (בנק"י) ולאחר מכן הצטרף למפלגה הקומוניסטית הישראלית (מק"י), ונבחר למוסדות הנהגתה. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 ביקר בחריפות את ה"עיוותים במשטר בברית המועצות שהם תולדה של הסטליניזם", אותו הגדיר כעיוות נורא של הרעיון הקומוניסטי. בראיון שהעניק ב-2009 אמר כי "אני חושב שסטלין היה האסון הגדול ביותר של הסוציאליזם במאה העשרים. אבל אני עדיין מאמין ברעיון של שינוי עולם ותיקון עולם" והוסיף, כי "קומוניזם הוא מבחינתי סוג של אופק: חברה אחרת, חלוקה אחרת, שוויון בין בני אדם... הקפיטליזם רוצה להשליט את משטר הרווח על כל תחומי החיים: כלכלה, חינוך, בריאות, סביבה. סוציאליזם זה בדיוק להפך: לנסות לשחרר כמה שאפשר מהתחומים האלה מעקרונות הרווח. הסוציאליזם שאני מדבר עליו הוא לשחרר את הפוליטיקה מבעלי ההון ולהשליט דמוקרטיה על תחומי חיים רבים ככל הניתן".
חוקים שיזם
יוזמות החקיקה שלו עסקו בנושאי זכויות האישה, זכויות העובד, זכויות הילד, זכויות אסירים, שקיפות ואיכות הסביבה. להלן החוקים שיזם:
בתרבות
במאי 2019 יצא לאקרנים הסרט "החבר דב" בבימויו של ברק הימן. הסרט עוקב אחר פעילותו הפרלמנטרית של דב חנין. הקרנת הבכורה הייתה בפסטיבל דוקאביב.
קישורים חיצוניים
מאמריו
על הבחירות לראשות עיריית תל אביב-יפו
חודץ'
יהודי חודץ'
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, שרפו אלו את בית הכנסת המקומי, והחלו בחטיפת יהודים לעבודות כפייה ובשוד רכושם. מספר יהודים שניסו להימלט מהעיירה נרצחו בדרכים.
בהמשך, חויבו יהודי העיירה לענוד טלאי צהוב, ובשנת 1940 שולחו הגברים היהודים מהעיירה למחנות עבודה באזור פוזנן, שם רובם נספו. בסוף ספטמבר 1941 הועברו הנשים והילדים היהודים שנותרו בעיירה לגטו לודז', מבלי שהותר להם לקחת רכוש כלשהו, ושם רובם נספו מרעב וממחלות.
להק מבצעי אוויר
להק מבצעי אוויר הוא יחידה ראשית במטה חיל האוויר הישראלי.
סמלי המחלקות
הסמלים של יחידת השליטה והמבצעים, מחלקת התקפה ומחלקת הגנה אווירית ואיסוף עוצבו על ידי יגאל גבאי.
מקום אחר
מקום אחר (באנגלית: Another Place) הוא קובץ פסלים מעשה ידי הפסל האנגלי אנטוני גורמלי.
תיאור היצירה
היצירה מוצבת בחוף קרוסבי שבאנגליה, אולם ייתכן שתועבר בעתיד למקום אחר. היצירה כוללת 100 פסלים עשויים ברזל, המפוזרים על חוף הים, לאורך כ-3.2 ק"מ. גובהו של כל אחד מהפסלים 189 ס"מ, ומשקלו של כל אחד מהם 650 ק"ג. הפסלים עשויים בדמותו של האמן. הדמויות נוצקו במפעל סידונס (Joseph and Jesse Siddons Foundry) שבמערב ברומוויץ'.
בטרם הוצבו הפסלים במיקומם הנוכחי הם הוצגו על חוף ים בקוקסהבן שבגרמניה בשנת 1997 ולאחר מכן בחוף ים בסטוונגר שבנורווגיה ובדה פאנה שבבלגיה.
חלק מהדמויות מוצבות בתוך הים, ומתגלות רק בשלבי השפל.
פלקון ביץ'
פלקון ביץ' (באנגלית: Falcon Beach) היא סדרת טלוויזיה קנדית שצולמה והופקה במניטובה שבקנדה. הסדרה היא דרמת נעורים שדומה בסגנונה לסדרה האמריקאית The O.C..
העונה הראשונה החלה את שידוריה ב-5 בינואר 2006 והסתיימה ב-8 באפריל 2006. העונה השנייה החלה ב-5 בינואר 2007 והסתיימה ב-30 במרץ 2007. כל עונה כללה 13 פרקים. ב-20 באפריל 2007 הודיעה חברת השידור "Global TV" שהסדרה לא תחזור לעונה שלישית.
עונה 1
פרקים 1–13 (13 פרקים). החלה את שידוריה ב-5 בינואר 2006 והסתיימה ב-8 באפריל 2006.
הסדרה מתרחשת בעיירה ויניפג ביץ' שלגדות אגם ויניפג, מצפון לעיר ויניפג. בתחילת הקיץ טניה שוהה אצל אימו של ג'ייסון והסוכן שלה מגיע לחפש אותה. אביו של דני נקלע לקשיים כלכליים ועומד לאבד את אולם המשחקים. ג'יני שמתגרשת מבעלה טרבור בראדשו עוברת לבקתת החוף שברשותם יחד עם ביתה פייג' שלא מאושרת מהמעבר. ליין חוזר לעיירה. פייג' מתחילה לעבוד בארקייד שם היא פוגשת את ג'ייסון. רופא חדש בשם אדריאן מגיע לעיירה. דני וארין מתחילים לצאת. אחותה של ג'יני מגיעה במפתיע. ג'ייסון נרשם לתחרות סקי מים שבמהלכה הוא נפצע. אנשי העיירה מחליטים לשפץ את אולם הריקודים. ליין מסתבך עם סוחר סמים בשם מוק. טניה מפוטרת מעבודתה ונקלעת לתאונה. בסוף העונה הקיץ מגיע לסיומו וג'ייסון מגלה את האמת על אביו. פייג' מתכוננת לעזוב ללמוד בהארוורד. ג'יני מגלה שאחותה מכרה את בקתת הנופש לבעלה לשעבר, טרבור. רין מגלה שהיא בהריון ועוזבת עם משפחתה את פלקון ביץ'.
עונה 2
פרקים 14–26 (13 פרקים). החלה את שידוריה ב-5 בינואר 2007 והסתיימה ב-30 במרץ 2007.
העונה נפתחת כשפייג' חוזרת לפלקון. דני וארין מנסים להתמודד את אובדן התינוק. ג'ייסון ואימו מקבלים הצעה חדשה על המרינה. פייג' מתחילה לעבוד ביחסי ציבור. ליין הורג בטעות את מוק. יחסיה של פייג' עם נייתן נקלעים למשבר במיוחד לאחר חשיפת המקרה של מוק מה שמקשה עליה בקידום עבודתה החדשה. טניה מבקרת את אדריאן שחושק בה למורת רוחו של ליין. ארין יוצאת מכליה. פייג' וג'ייסון עוזרים לדני לגבי עתידו. טרבור מנסה לגרום לפייג' לא לעזוב לבוסטון ומנסה להתקרב לאשתו. בסוף העונה ג'ייסון חוזרת לבצע סקי מים. ארין רוצה הזדמנות נוספת עם דני. פייג' מתכננת לעזוב לטקסס יחד עם ג'ייסון.
הגשר הגדול דאן-יאנג–קונשאן
הגשר הגדול דאן-יאנג–קוּנְשָׁאן (בסינית: 丹昆特大桥) הוא הגשר הארוך ביותר בעולם, באורך 164.8 קילומטר.
הגשר
הגשר ממוקם בין שאנגחאי לבין נאנג'ינג במחוז ג'יאנגסו. זהו גשר רכבת הבנוי על הדלתא של נהר יאנגצה, המורכבת גם מאגמים, תעלות ושדות אורז.
בניית הגשר הושלמה בשנת 2010 והוא נפתח בשנת 2011. את הגשר בנו כ-10,000 איש במשך 4 שנים, ועלות הקמתו עומדת על 8.5 מיליארד דולר.
הגשר הגדול דאן-יאנג–קונשאן מחזיק בשיא גינס לגשר הארוך ביותר בעולם בכל הקטגוריות, החל מ-30 ביוני 2011.
חברה בונה
חברת China Road and Bridge Corporation תכננה ובנתה את הגשר החברה במימון ממשלת סין חברה זו בונה פרייקטים ענקים כמו מסילות ברזל,נמלים,גשרי ענק,מנהרות ענק
Ei filtterii
Ei filtterii (בעברית: ללא עיצוב) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הפינית אוולינה. הסינגל יצא לאור ב-27 בספטמבר 2016, תחת חסותן של חברות התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ ואם-אייזי מיוזיק, כסינגל החמישי מן אלבום הבכורה שלה, 24K. בדומה לרוב הסינגלים שיצאו מן האלבום, גם לסינגל הזה לא צילמה אוולינה ווידאו קליפ.
בפינלנד הפך השיר לשלישי המצליח ביותר שלה, כאשר בשיאו הגיע השיר למקום השני במצעד הרשמי של המדינה.
רקע וכתיבה
את השיר כתבה אוולינה ללא עזרה נוספת של כותבים אחרים, והוא ו-"Vuoristorataa", היחידים שהיא כתבה לבדה. את השיר הפיק אנרי לאנץ, שהפיק את כל הסינגלים מן האלבום, ואת האלבום עצמו.
הופעות
כיוון שהוחלט שלסינגל לא יצולם ווידאו קליפ, אוולינה הופיעה איתו במקומות רבים והעלתה לערוץ המוזיקה הרשמי של פינלנד הצצה לשיר, כדי שתהיה דרך לשמוע את השיר גם ללא קליפ.
מיקומי שיא
עם יציאתו נכנס השיר היישר אל המקום השני במצעד הפיני, ובכך הפך לשלישי המצליח ביותר של אוולינה באותו מצעד.
ריאליזם מדעי
ריאליזם מדעי (אנגלית: Scientific Realism) הוא זרם בפילוסופיה של המדע הגורס כי יש ביכולתן של תאוריות מדעיות נכונות לתאר את העולם האמיתי כפי שהוא. מחזיקי השקפה זו מאמינים שישויות בלתי ניתנות לצפייה כמו אלקטרונים או שדות חשמליים ואפילו משוואות, באמת קיימות במציאות.
יש מגוון רחב של השקפות ריאליסטיות, אולם על פי רוב משותפות להן שלוש תזות:
הריאליזם המדעי החל כפילוסופיה של השכל הישר וכתגובה לפוזיטיביזם הלוגי. הפוזיטיביסטים חשבו שלמשפטים מטאפיזיים, כלומר משפטים על מה שלא ניתן לתפוס ישירות בחושים, אין ערך אמת, כי לא ניתן לוודא אותם. למשפטים במדע על ישויות לא נראות כגון אלקטרונים יש ערך אמת רק אם אפשר לעשות להם רדוקציה למשפטים על ישויות נראות (למשל "שבילים" בתא ערפל). הריאליסטים התקוממו נגד ההשקפה זו וטענו לעומתם שלמשפטים "מטאפיזיים" יש ערך אמת בלי קשר לפרוצדורת אימות או ליכולת לעשות להם רדוקציה למשהו אחר. אם לדוגמה מדען אומר: "לאלקטרון יש מטען 1-" הוא מתכוון לדבריו כפשוטם, זהו משפט על ישות בעולם שיש לה תכונה מסוימת - לטענה זו יש ערך אמת או שקר בלי קשר ליכולת שלו לדעת את ערך האמת הזה.
נקודת המוצא של זרם מחשבה זה מתבססת על הקביעה הלוגית שאמיתותה של תאוריה מדעית אינה עניין פרגמטי אלא מוחלט: מתוקף חוק השלישי הנמנע תאוריה מדעית יכולה להיות או אמיתית או שקרית ("או מוציא", XOR). כך, אם תאוריה מדעית היא אמיתית הרי שמושאיה קיימים במציאות: מושאי המדע החומריים אכן קיימים בחלל ובזמן. מונחי המדע אינם רק כלים להבנת הטבע אלא מצביעים על ישויות ממשיות. בנוסף, הריאליסטים מאמינים שכשמדובר בתאוריות מדעיות מצליחות, הטענות שהן טוענות על העולם הן אכן אמיתיות, לפחות בקירוב.
גרסאות של ריאליזם מדעי
ישנן מספר גרסאות של ריאליזם מדעי, השונות זו מזו בהתחייבויותיהן המטאפיזיות. ריאליזם נאיבי מניח שכל הישויות המתוארות בתאוריות מדעיות אכן קיימות. גרסאות מתוחכמות יותר של ריאליזם בוחרות להאמין באופן סלקטיבי בקיומם של ישויות מסוג מסוים, אך לא באחרים.
ריאליזם חלקיקים (entity realism) הוא ההשקפה שחלקיקים בלתי נראים, כגון אלקטרונים ופוטונים, המאכלסים תאוריות מדעיות, אכן קיימים וההוכחה לכך היא שמדענים מצליחים לשלוט בתופעות שהם מזהים עם חלקיקים אלה ולבצע עליהן מניפולציות באופן שיטתי. ריאליזם חלקיקים מזוהה בעיקר עם הפילוסופים איאן האקינג וננסי קרטרייט.
ריאליזם מבני (structural realism) מזהה את המציאות עם מבנים מתמטיים המאכלסים תאוריות שונות. ריאליזם מבני מזוהה עם הפילוסוף ג'ון וורל.
טיעונים בעד ונגד ריאליזם מדעי
ישנם מספר טיעונים בעד ונגד ריאליזם על גרסאותיו השונות. טיעון מפורסם בעד ריאליזם הוא "טיעון הנס", על פיו אלמלא ההנחה שהישויות התאורטיות אכן קיימות - ההצלחה הכבירה של המדע לתת חיזויים מדויקים היא בבחינת נס. טיעון זה מזוהה עם הפילוסופים ריצ'רד בויד והילרי פטנאם (פטנאם חזר בו מטיעון זה וכיום הוא מחזיק בעמדה של ריאליזם פנימי, שהיא, למרות שמה, עמדה אנטי-ריאליסטית).
טיעון מרכזי נגד ריאליזם מדעי הוא טיעון "האינדוקציה הפסימית", המזוהה עם הפילוסוף לארי לאודן, על פיו ההיסטוריה של המדע מכילה מספר רב של תאוריות שגויות, כגון תורת הקלוריק של החום ותורת הפלוגיסטון בכימיה, שזכו להצלחה אמפירית ונתנו חיזויים מדויקים למרות שהישויות שאליהן התייחסו כמו קלוריק ופלוגיסטון, אינן קיימות כלל. מכאן, בניגוד לטיעון הנס, לא ניתן להסיק את קיומם של ישויות בלתי נראות המאכלסות תאוריה מדעית מהצלחתה האמפירית.
זרמים מנוגדים לריאליזם מדעי
יש המכנים את כל הזרמים המנוגדים לריאליזם המדעי בפילוסופיה של המדע בשם אינסטרומנטליזם, אם כי מדויק יותר לכנות בשם זה רק את ההשקפה השוללת את ההשקפה הסמנטית שתוארה בהקדמה לערך זה.
השקפה אנטי-ריאליסטית מובילה היא אמפיריציזם קונסטרוקטיבי המזוהה עם הפילוסוף באס ואן פראסן. על פי האמפיריציזם הקונסטרוקטיבי, קיים עולם בנפרד מהתודעה האנושית, ויש להבין היגדים מדעיים המתייחסים לישויות בלתי ניתנות לצפייה בעין אנושית כמו "אלקטרונים", כפשוטם ולא כקיצורים של היגדים על ישויות הניתנות לצפייה, כפי שסברו, למשל, האמפיריציסטים הלוגיים. אף על פי כן, המדע אינו נותן לנו ראיות מספיקות להאמין בקיומם של ישויות בלתי ניתנות לצפייה, ומטרת המדע אינה אמת, אלא נאותות אמפירית, שהיא התאמה בין התאוריה לבין התופעות הניתנות לצפייה. כלומר, האמפיריציזם הקונסטרוקטיבי מקבל את התזה האונטולוגית ואת התזה הסמנטית, אבל שולל את התזה האפיסטמית.
הפילוסוף קרל פופר ניסה בספרו "ידע והבעיה הפסיכופיזית" (Knowledge and the Body-Mind Problem) ליישב את הוויכוח בין שני זרמים אלה בתאוריית "שלושת העולמות".
מיניקליפ
מיניקליפ (באנגלית: Miniclip) היא חברה המנהלת אתר אינטרנט שידוע בעיקר בזכות משחקי הדפדפן שבו, המיוצרים חלקם בשיתוף עם חברת נייטרום. האתר הוקם ב-2001 על ידי רוברט סמול בטקסס, שבארצות הברית.
פורומים
למיניקליפ פורומים רבים ותת-פורומים אשר בהם שחקנים יכולים לתת עצות על משחקים מסוימים, לשאול שאלות ועוד. בחלק מהמקרים ממציאי המשחק עונים בפורום על שאלות ומסייעים לשחקנים. בדומה לפורומים אחרים ברשת, גולשי מיניקליפ יכולים לדבר גם על מוזיקה, סרטים, משחקי וידאו, וגם להעלות קבצים אישיים וכדומה.
עשרת המשחקים הכי פופולריים
מיניקליפ מציעה רשימה של משחקים בהם שיחקו גולשי האתר הכי הרבה פעמים. הרשימה דינאמית ומתעדכנת בהינתן נתונים חדשים ועם יציאת משחקים חדשים. המשחק "קלאב פינגווין" שמר על המקום הראשון ברשימה זו יותר משנה. המקום הראשון נלקח מ"קלאב פינגווין" על ידי המשחק "קומנדו 2" בספטמבר 2008.
בשנת 2009 המשחק הפופולרי ביותר היה Sketch Star (תכנה פשוטה להכנת אנימציות), וב-2010 נלקח התואר בידי "8 ball pool multiplayer " ששיחקו בו מעל 280 מיליון משחקים כיום ball pool multiplayer8 פותח גם לאייפון ולאנדרואיד
אסטריקס והוויקינגים
אסטריקס והוויקינגים (בצרפתית: Astérix et les Vikings) הוא סרט אנימציה דני-צרפתי המבוסס על הספר "אסטריקס והנורמונים", התשיעי בסדרת ספרי הקומיקס "אסטריקס". הסרט יצא לאקרנים בשנת 2006. שיר הנושא של הסרט בוצע על ידי הזמרת סלין דיון.
עלילה
חבורת ויקינגים שומעים מהמכשף של השבט כי יש אמרה הטוענת כי הפחד מעניק כנפיים. הוויקינגים עושים הגרלה על מנת למצוא את המקום בו נמצא האיש הכי "פחדן" בעולם, בוחרים בכפר של אסטריקס ויוצאים לכיוונו. במקביל, אל הכפר מגיע גודוריקס (באנגלית: justforkiks), אחיינו של ראש הכפר, המתגלה במהרה בתור מפונק, עצלן ופחדן. הוויקינגים שמים לב אליו וחושבים שהוא האיש הפחדן בעולם. הם חוטפים את גודוריקס לארצם ואסטריקס ואובליקס יוצאים בעקבותם על מנת להצילו.
A Contract with God
A Contract with God (בעברית: חוזה עם אלוהים, שם מלא: A Contract with God and Other Tenement Stories) הוא רומן גרפי מאת הקומיקסאי היהודי-אמריקני ויל אייזנר, שפורסם בשנת 1978. הספר מאגד ארבעה סיפורים קצרים שעוסקים בחייהן של דמויות יהודיות עניות המתגוררות בבית דירות בניו יורק, בהשראת זיכרונותיו האישיים של אייזנר, שגדל בבית דירות בברונקס. הספר היה יוצא דופן לזמנו בכך שהשתמש במדיום הקומיקס ככלי להבעת פרשנות חברתית רצינית; הוא מוגדר לעיתים כרומן הגרפי הראשון, אף שהתואר שנוי במחלוקת.
תוכן
הספר מכיל ארבעה סיפורים קצרים: "A Contract with God", "The Street Singer", "The Super" ו-"Cookalein".
A Contract with God
ברוסיה, החסיד האדוק פרימה הירש חקק על לוח אבן חוזה עם אלוהים, בו הבטיח לחיות חיים של מעשים טובים. הוא נמלט מרדיפות אנטישמיות ברוסיה ועבר לגור בניו יורק, בבית הדירות בשדרות דרופסי 55, שם חי חיים פשוטים המוקדשים לדת. על סף דלתו ננטשה תינוקת, רחל, והוא אימץ אותה לבת. כשהיא מתה ממחלה פתאומית, הירש האשים את אלוהים בהפרת החוזה. הוא זרק מהחלון את האבן עליה חרוט החוזה, גילח את זקנו, השתמש שלא כדין באיגרות חוב של בית כנסת שהופקדו בידיו כדי לקנות את בית הדירות שבו גר והחל לחיות כאיש עסקים עשיר עם בת זוג שאינה יהודיה.
שנים לאחר מכן, הירש חש ריקנות ואי שביעות רצון מאורח חייו החדש. הוא החזיר בריבית את הכסף שגנב מבית הכנסת ואף העניק לבית הכנסת את בית הדירות שלו, ובתמורה ביקש מרבני בית הכנסת לכתוב לו חוזה חדש עם אלוהים. כשחזר עם החוזה החדש הביתה, הוא חש כאב בליבו ומת. שלוימה, ילד חסידי צעיר, מצא את לוח האבן הישן של הירש, חתם עליו את שמו וכך הציב חוזה חדש עם אלוהים.
למהדורת 2005 הוסיף אייזנר עמוד המתאר את שלוימה עולה במדרגות לבית הדירות.
The Street Singer
הגבר הצעיר אדי שר אריות אופרה בסמטאות כדי לזכות במטבעות שהתושבים נהגו להשליך אליו מחלונות הבתים. הוא היה מכור לאלכוהול והתנהג באלימות כלפי אשתו ההרה. מרתה מריה, זמרת אופרה מזדקנת, פגשה אותו וניסתה לפתות אותו ולקחת אותו תחת חסותה, מתוך תקווה שתוכל לחזור לתחום האופרה כמנטורית שלו. היא העניקה לו כסף לקניית בגדים, אך אדי בזבז אותו על ויסקי. לאחר שהשתכר והכה קשות את אשתו, הוא לא הצליח למצוא שוב את ביתה של מרתה מריה.
The Super
מר סקרוגס, אב הבית הגרמני הבריוני של בית הדירות בשדרות דרופסי 55, הילך אימים על הדיירים. רוזי פרפל, אחייניתו של אחד הדיירים, החליטה לשים לכך קץ. היא פיתתה את סקרוגס, פגעה בו ולבסוף גרמה לו להתאבד.
למהדורת 2005 הוסיף אייזנר איור המציג שלט "מבוקש" עם דמותו של סקרוגס.
Cookalein
"Cookalein" מתאר את קורותיהם של דיירי בניין הדירות בשדרות דרופסי 55 כשהם נופשים בהרי קטסקיל.
כדי להיות לבד עם בת זוגו, גבר בשם סם שולח את אשתו ואת ילדיו להרי קטסקיל. במקביל, חייט בשם בני ומזכירה בשם גולדי שוהים במלון באותו אזור, ושניהם מקווים להשתדך עם מישהו עשיר. כל אחד מהם טועה וחושב שהשני עשיר, וכשהם מגלים את הטעות, בני פוגע מינית בגולדי. הֶרבי, רופא מתמחה שגולדי דחתה לפני כן, מטפל בה. אישה מבוגרת מפתה את בנו בן החמש עשרה של סם, וילי, אך הם מתגלים על ידי בעלה. בסוף הקיץ חוזרים הדיירים לבית הדירות. גולדי והרבי מאורסים, ומשפחתו של וילי מתכננת לעזוב את הבניין.
למהדורת 2005 הוסיף אייזנר עמוד המתאר את וילי משקיף אל הרחוב ממרפסת ביתו.
כתיבה ופרסום
אייזנר עבד על הקומיקס במשך שנתיים. את תיאור חיי היהודים בבית הדירות הוא ביסס על חוויות ילדותו בבית דירות בברונקס. את "A Contract with God" כתב כגילום של חוויית האבל שלו לאחר מותה של בתו בת השש עשרה, אליס, מלוקמיה. הסיפור "Cookalein", בשונה משאר הסיפורים המאוגדים בספר, הוא אוטוביוגרפי במוצהר - אייזנר אמר שנוצר כ"שילוב של המצאות וזכרונות" - וכולל את שמותיהם האמיתיים של בני משפחתו של אייזנר.
ביקורת וניתוח
הספר זכה להערכה אמנותית רבה, אך ספג ביקורת על העלילה והמסר שהעביר.
בביקורת על מהדורת הטרילוגיה של 2005, שפורסמה ב-"Library Journal", כתב סטיב רייטרי כי "הספרים נותנים מבט נוקב, רחב ולא סנטימנטלי על תהפוכות החיים - התקוות שנהרסו באופן טרגי על ידי אסון, מלחמה ומוות; התקוות החדשות שנולדו מאהבה; והמאבק הנצחי לשרוד - משולבים היטב בקרטון האמיץ של אייזנר."
תאורטיקן הקומיקס סקוט מקלאוד כתב בהקדמתו למהדורת 2018 של הספר כי "סגנון הסיפור החזותי של אייזנר ב-'A Contract with God' דמה רק במעט לכל דבר אחר על המדף באותה תקופה. עבודת הקו שלו, שהייתה תמיד חוזקה, התבגרה מאוד.... הסגנון היה קרטוני, שפת הגוף והבעות הפנים כמעט אופראיות בעוצמתן, אבל היו גם תפניות מוזרות ועמימות מוסרית בסיפור."
הפרופסור לאנגלית סטפן טבצ'ינק טוען שמותה של התינוקת רחל ללא סיבה נראית לעין ומותו של הירש דווקא לאחר שחזר לדרך הישר מייצגים את תפיסתו החילונית של אייזנר, לפיה "אין אלוהים - רק מאבק אנושי בעולם חסר משמעות שבו רעיונות דתיים הם מפלט לטיפשים".
עיבודים
בכנס קומיק-קון, סן דייגו שנערך ביולי 2010 הכריזו המפיקים דארן דין, טומי אוליבר, בוב שרק, מייק רוגריו ומארק רבינוביץ' על עיבוד קולנועי מתוכנן ל-"A Contract with God" על פי תסריט של דארן דין, כשכל אחד מהאחרים יביים אחד מארבעת הסיפורים.
בספטמבר 2022 רכשה חברת TEG+ את זכויות הבמה של "A Contract with God", והחלה לעבד אותו למחזמר בהובלת הסופר והמפיק ויווק טיווארי, במטרה להעלות אותו בברודוויי.
נהר רובירונזה
נהר הרובירונצה (או לוויורנצה) הוא נהר באפריקה, שנחשב בעיני חלק מהחוקרים למקור הרחוק ביותר של הנילוס, אחד משני הנהרות הארוכים בעולם (לצד נהר האמזונאס). הוא נובע מהר קיקיזי בבורונדי, וזורם דרך נהר הרורובו אל נהר קאגרה בטנזניה, ומשם אל אגם ויקטוריה.
מקום נביעת הנהר מסומן בפירמידה.
1911 במדע
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1911.
גרהרד שמידט
גרהרד מרטין יוליוס שמידט (בגרמנית: Gerhard Martin Julius Schmidt; 21 באוגוסט 1919 - 12 ביולי 1971) היה כימאי אורגני וקריסטלוגרף כימי ישראלי, מנהל מכון ויצמן למדע בסוף שנות ה-50 ובקדנציה נוספת בסוף שנות ה-60, מייסד המחקר בקריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן במכון ויצמן למדע ובישראל (התחום בו זכתה פרופ' עדה יונת מהמכון בפרס נובל לכימיה בשנת 2009).
ראשית דרכו
גרהרד שמידט נולד בשנת 1919 בברלין בירת ויימאר. סבו יוליוס שמידט ואביו אריך שמידט היו שניהם פרופסורים לכימיה. שמידט למד בבית ספר תיכון במינכן, שם עבד אביו כפרופסור לכימיה. מכיוון שאמו הייתה יהודייה, נאלץ שמידט לעזוב את גרמניה בגיל 16, לאחר עליית הנאצים לשלטון. אחרי שנה בשווייץ היגר לאנגליה, שם סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1938. לאחר מכן זכה במלגת לימודים לאוריאל קולג' (Oriel College) שבאוניברסיטת אוקספורד. הוא קיבל תואר שני בכימיה אורגנית בשנת 1942 בהדרכת רוברט רוברטסון, ותואר דוקטור בקריסטלוגרפיה בשנת 1948 בהדרכת דורותי הודג'קין (לימים זכו שני המנחים שלו בפרסי נובל לכימיה).
במהלך הדוקטורט השתתף שמידט במחקרים על מבנים של מולקולות ביולוגיות, והתמקד בחקר המבנה של גרמיצידין-S (Gramicidin S), פפטיד אנטי-בקטריאלי טבעי, בשיטות של קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן. בזמן לימודיו הדריך סטודנטית נוספת של הודג'קין, מרגרט רוברטס, לימים מרגרט תאצ'ר.
קריירה אקדמית
שמידט הגיע לישראל בסוף 1948 והצטרף למכון ויצמן למדע, זמן קצר לפני חנוכת המכון. הוא נענה להזמנתו של ארנסט ברגמן, אז מנהלו המדעי של המכון, להקים קבוצת מחקר בקריסטלוגרפיה כימית. מאוחר יותר הרחיב את פעילותה לכימיה של מצב מוצק ולספקטרוסקופיית גבישים.
במכון ויצמן למדע שילב שמידט מחקר מדעי עם ניהול בדרג גבוה. משנת 1959 עד 1961 כיהן כראש הוועדה המדעית של המכון וכמנהלו האדמיניסטרטיבי. בשנת 1967 מונה לראש המחלקה לכימיה, ועם הקמתה של הפקולטה לכימיה בשנת 1970, היה לדקאן הראשון שלה (הוא כיהן כראש המחלקה לכימיה והפקולטה לכימיה עד מותו ביולי 1971). משנת 1969 עד 1971 היה מנהל מכון ויצמן למדע.
בסוף שנות ה-50, כאשר כיהן כמנהל האדמיניסטרטיבי של המכון, היה שמידט מחלוצי שיתוף הפעולה המדעי בין ישראל לגרמניה, שהחל עם הקשרים בין מכון ויצמן למדע לבין חברת מקס פלאנק. יוזמה זו הובילה להקמתה של קרן "מינרבה" בשנת 1964, וסללה את הדרך לכינון יחסים דיפלומטיים בין ישראל לגרמניה בשנת 1965.
שמידט הקדיש זמן רב למדע יישומי. משנת 1954 עד 1960 עמד בראש הוועד המנהל של חברת "ידע", העוסקת בהעברת טכנולוגיות ממכון ויצמן לתעשייה.
שמידט היה פעיל בקידום התפתחותה המדעית וטכנולוגית של מדינת ישראל. משנת 1960 עד 1968 כיהן בחבר המנהלים של מפעלי ים המלח. בשנת 1967 הצטרף לוועד הפועל של מרכז חדש למחקר תעשייתי בחיפה. בנוסף, משנת 1967 עד 1969 עמד בראשן של שתי וועדות שהוקמו על ידי המועצה הלאומית למחקר ופיתוח: אחת ליישומים טכניים של פוטוכימיה, והשנייה בנושא כימיה של תרכובות ברום.
הוא הקים את החברה הישראלית לקריסטלוגרפיה, שימש כנשיאה הראשון (1958–1960) ופעל למען צירופה לאיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה.
בשנת 1963 זכה בפרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים (מטעם עיריית תל אביב) על מחקריו בנושא מבנה והתנהגות כימית של גבישים.
גרהרד שמידט נפטר מסרטן במהלך סיור הרצאות בציריך ביולי 1971, בגיל 52. נקבר ברחובות.
שמו מונצח במכון ויצמן למדע באולם הרצאות הנושא את שמו, בהרצאה שנתית המתקיימת לזכרו, ובמרכז מינרבה לחקר ארכיטקטורה בין-מולקולרית הנושא את שמו, אשר תומך בשיתופי פעולה בין מדעני המכון לבין מדענים גרמניים.
מחקריו
פרופ' שמידט מוכר כאחד ממייסדי הכימיה האורגנית המודרנית של חומר מוצק. קבוצת המחקר שלו במכון ויצמן למדע התמקדה בפיתוח שיטות בקריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן, וביישומן לצורך קביעת המבנה המולקולרי וההתנהגות הכימית והפיזיקלית של חומרים אורגניים מעובים.
במחקריו ניסה שמידט להבין את הקשר בין המבנה המולקולרי לבין המבנה הגבישי של חומרים אורגניים. בחקירת אינטראקציות בין-מולקולריות בגביש גילה את קיומם של קשרי הלוגן-הלוגן. בהמשך טבע את המונח "הנדסת גבישים", והציע כי מתוך הבנת האינטראקציות הבין-מולקולריות ניתן לתכנן גבישים בעלי אריזה מולקולרית (molecular packing) מיוחדת, שתאפשר ביצוע של תגובות כימיות מתוכננות. גישה זו יושמה בהצלחה בתכנון ובביצוע של הסינתזה האסימטרית ה"אבסולוטית" הראשונה במצב המוצק.
מחקרים אלה נבעו מהכרה בחשיבות השילוב שבין כימיה לבין גאומטריה מולקולרית. שמידט גם צפה כי התארגנות מסודרת של יחידות תגובתיות במרחב היא חיונית להבנת תהליכים ביולוגיים, כגון פוטוסינתזה ופעילות אנזימטית.
חנקן
תפקידו החשוב בהרכבם של חלבונים הופך אותו לאחד ממספר יסודות המהותיים בעבור החיים.
תכונות
החנקן הוא יסוד שכיח יחסית, גז חסר טעם, ריח וצבע בטמפרטורת החדר, המהווה כ-78 אחוזים מאטמוספירת כדור הארץ. לחנקן ישנה האלקטרושליליות הרביעית בעצמתה בטבלה המחזורית - 3.0 (לפלואור הגבוהה ביותר, ואחריו חמצן וכלור). חנקן גזי דו-אטומי (N2) הוא גז אדיש מבחינה כימית.
צורה בטבע
חנקן הוא הגז הנפוץ ביותר באטמוספירת כדור-הארץ (78.082% מהנפח, 75.3% מהמשקל באוויר יבש), הוא המקור היחיד לתעשייה לחנקן נוזלי, שמעובה מהאוויר. בחלל התגלו מגוון תרכובות חנקן. הוא נוצר בתהליכי היתוך גרעיני בכוכבים. מהווה חלק גדול מפסולת בעלי חיים, בדרך-כלל בצורת שתנן, חומצת שתן ותוצרים אחרים של אורגניזמים שונים. N2 קיים באטמוספירת טיטאן (אחד מירחי שבתאי) והתגלה בחלל הבין-כוכבי על ידי David Knauth ושותפיו בעזרת טלסקופ על-סגול.
אמצעי זהירות
דשנים וזבל כימי המכילים חנקן הם מקור חמור לזיהום נהרות ומקווי מים. תרכובות שמכילות קבוצת ציאנו (CN) רעילות ביותר ויכולות לגרום למוות בכמויות קטנות אצל יונקים.
תפקיד ביולוגי
חנקן הוא רכיב חיוני לכל בעלי החיים, נמצא בבסיסים חנקניים המרכיבים את ה-DNA ו-RNA ובחומצות האמיניות שמהן מורכבים חלבונים. חנקן יכול גם לשמש כמקור אנרגיה לחיידקים אנארוביים, למשל בתהליך האנמוקס. תפקיד החנקן בצמח דומה לזה שבבעלי החיים. מחסור בחנקן הוא גורם שכיח לכלורוזה, תופעה בה נפגע ייצור הכלורופיל, העלה מצהיב, מת ונושר. בנוסף, עלולים להצטבר על הצמח פיגמנטים סגולים, הצמח מפסיק לגדול וישנם עלים מעטים בלבד. כמו כן ייתכן מצב של עודף חנקן המתבטא בצימוח מוגבר, דילול שורשים ועלים כהים עקב עודף כלורופיל. בחקלאות ובגננות מוכרות שיטות דישון טבעיות דוגמת שתילת צמחים המלקטים חנקן מהאדמה בסמוך לשורשיהם ("קשירת חנקן") דוגמת קטניות ובפרט תלתן הצומח בר.
הטמעה תרבותית
הטמעה תרבותית היא תהליך בו קבוצת מיעוט כדוגמת מהגרים או מיעוטים, עוברים תהליך הידמות לקבוצה הדומיננטית ומבקשים לקבל על עצמם את הערכים, ההתנהגויות והאמונות של קבוצה אחרת. לעיתים הגורם שמוביל לקיום תהליך ההיטמעות התרבותית הוא הנחה לפיה אימוץ אלמנטים מהתרבות הדומיננטית הם ערובה להשתלבות של המהגרים או קבוצות המיעוט בתחום המדינה או הטריטוריה בה הם מעוניינים להשתלב ולהתקדם.
לרוב מצפים מקבוצות המיעוט להסתגל למנהגים היומיומיים של התרבות הדומיננטית באמצעות שפה ומראה כמו גם באמצעות גורמים סוציו-אקונומיים אחרים, כגון קליטה בקהילה התרבותית והתעסוקתית המקומית.
לעיתים רבות, הגירה בקנה מידה גדול גורמת לתסיסה פוליטית בקרב החברה ולהתנגדות או סלידה מפני מהגרים בני תרבויות זרות.
כמו כן, כתוצאה מתהליך 'הטמעה תרבותית' נעלמים לעיתים רבות חלק או כל המאפיינים הייחודיים למהגרים החדשים או לקבוצות המיעוט. הדבר נכון במיוחד במקרים בהם מוסדות התרבות השלטת יוזמים תוכניות להטמעת התרבות השלטת בקרב אוכלוסיות המיעוט. אזור בו ישנה הטמעה תרבותית מכונה לעיתים "כור היתוך".
הטמעה תרבותית יכולה להיכפות על ידי השלטונות על מיעוטים אתניים. מדיניות האחדה מטעם השלטון הייתה מקובלת במאה ה-19 ובמאה ה-20 בארצות רבות. דוגמאות ידועות הן הפרנקיזציה בצרפת, ששורשיה עוד ב-1539 אך הפכה למדיניות רשמית בהדרגה אחרי המהפכה הצרפתית, והתבטאה באיסור על ברטונית וניבים מקומיים אחרים; הגרמניזציה, שהופעלה לראשונה על ידי פרוסיה על הסלאבים בשטחיה המזרחיים; הרוסיפיקציה שהנהיגה האימפריה הרוסית בעיקר אחרי 1863, שנמשכה גם בברית המועצות; והמגיאריזציה בשטחי ממלכת הונגריה רבתי לאחר 1867 ועד למלחמת העולם הראשונה.
התבוללות הוא תהליך היטמעות של יהודים בקרב חברה של גויים הסובבת אותם. התבוללות יכולה להיות השפעה של תרבויות הגויים ועד אובדן מוחלט של הזהות הלאומית והמרת הדת.
ניתן לראות בתהליכי הטמעה תרבותית כמקרה פרטי של תהליכי סוציאליזציה. סוציאליזציה הוא תהליך המתחיל מלידה, וכולל למידה של נורמות חברתיות וערכים חברתיים, למידה המתרחשת מטבע האינטראקציה הבין-אישית בקבוצה. לעומת זאת, הטמעה תרבותית היא תהליך בו ישנו מעבר של הפרט מתרבות אחת בעלת תפיסות ונורמות חברתיות ייחודיות, וויתור עליהן לטובת השתלבות בתרבות השלטת. זהו תהליך סוציאליזציה מחדש שבסופו הפרט נמנה עם קבוצה חדשה בעלת ערכים, התנהגויות ואמונות של קבוצה שונה מזו שנולד לתוכה. הדוגמאות המרכזיות להטמעה תרבותית כוללות מהגרים במדינה חדשה או השתלבות מיעוטים בתרבות הדומיננטית. ואולם, הטמעה תרבותית עשויה להיות רלוונטית בתיאור מגוון רב של קשרים חברתיים שמתקיימים בין קבוצות אנשים. למשל, בבתי כלא, בכניסה למערכת צבאית, במעבר בין מעמדות חברתיים, בהמרות דת ואף בנישואים. כל דוגמה שכזו היא ייחודית ונבדלת מאחרות מבחינת הכוחות הפוליטיים וחברתיים הפועלים על כל קבוצה, שמרנותן ונטייתן להיטמעות חברתית. לכוחות אלה השפעה לא מבוטלת גם על הפרטים המרכיבים את הקבוצות הללו. תהליך ההטמעה התרבותית מדגים קונפליקט פנימי של ממש: רצון טבעי להשתלב בחברה לעומת רצון לשמור על הזהות התרבותית הייחודית, כשלאלמנטים פוליטיים וחברתיים מהווים כוח מכריע ביישוב קונפליקט פנימי זה.
הטמעה תרבותית בישראל
בשנות ה-50 התבצע ניסיון להטמעה תרבותית במדינת ישראל, המכונה "כור היתוך" או "סיר לחץ". בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל הונהגה מדיניות "כור ההיתוך" בכל הנוגע לעלייה ההמונית בשנות ה-50 מארצות האסלאם. מטרת המדיניות הייתה לנתק את קבוצות העולים שהגיעו לארץ מהאלמנטים הייחודיים של מסורותיהם העדתיות לשם יצירת מערכת תרבותית אחת, לה מרכיב תרבותי אירופאי דומיננטי. מדיניות זו הונהגה על ידי משרד הקליטה ונציגיו בשטח, אשר ניהלו את המעברות, מחנות העולים ועיירות הפיתוח אליהם הובאו העולים. מסגרות אלו ניסו לעצב זהות לאומית אחידה ורצויה על פי העדפות האוכלוסייה הדומיננטית הוותיקה. לשם השגת מטרה זו, נעשה שימוש בסוכני חיברות, ביניהם החינוך, תנועות הנוער, הצבא, מוסדות התעסוקה ותרבות הפנאי. בקרב קבוצות העולים שומרות המסורת התעוררה התרסה כנגד החינוך האחיד הממלכתי שהנהיגה המדינה, בטענה של כפייה חילונית. ב-25 בינואר 1950, כאשר עלה הוויכוח בסוגיית חינוך ילדי העולים לסדר היום הציבורי, הוקמה ועדת חקירה פרלמנטרית בראשותו של השופט גד פרומקין. תפקידה היה לברר אם יש אמת בהאשמות אלו, וב-9 במאי באותה שנה הועידה פרסמה מסקנותיה וחשפה הליכים שגרתיים של כפייה. בחודשים שלאחר הועידה, החל שינוי הדרגתי בחינוך שניתן לילדי יוצאי מדינות האסלאם. בעשורים הבאים בהדרגה החלה רווחת יותר מדיניות על פי גישה של פלורליזם ורב-תרבותיות, אשר כיום מקובלת יותר בחברה הישראלית.
אייזק טוסי
אייזק טוסי (באנגלית: Isaac Toucey; 15 בנובמבר 1792 - 30 ביולי 1869) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כסנאטור, מזכיר הצי, התובע הכללי ומושל קונטיקט.
קיבוע חנקן ימי
קיבוע חנקן הוא תגובה כימית שבה חנקן גזי מן האטמוספירה (N2) מומר לתרכובות חנקן מקובע (fixed) כגון אמוניה (NH3) וניטראט (NO3). התהליך מתייחס גם להמרה של חנקן גזי לצורות אחרות, כגון NO2. החנקן האטמוספירי מהווה כשמונים אחוזים מן האוויר, ואחוז גבוה מאוד מהחנקן באוקיינוס, אך הוא אינו זמין לצמחים כגז, אלא לאחר קיבועו בלבד. החנקן המקובע (בעיקר בצורת אמוניה NH3), דרוש ליצירת הנוקלאוטידים וחומצות האמינו. מכאן שהחנקן המקובע הוא נוטריינט בסיסי לכל צורות החיים ועל כן תהליך הקיבוע משמעותי לחיים בים וביבשה.
אייזק טוסי
ראשית חייו
אייזק טוסי נולד ב-15 בנובמבר 1792 בניוטאון קונטיקט. הוא למד לימודים קלאסיים ולאחר מכן משפטים וב-1818 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בהרטפורד. בין השנים 1825–1835 הוא עסק בעריכת דין בהרטפורד. ב-28 באוקטובר 1827 הוא נשא לאישה את קתרין ניקולס. הזוג לא הביא ילדים לעולם.
קיבוע חנקן ימי
מחזור החנקן ופרופיל החנקן באוקיינוס
מחזור החנקן בטבע הוא תהליך בו נעשים חילופים מתמידים בין חנקן אטמוספירי לחנקן הספוח בקרקע. מחזור החנקן מושפע באופן משמעותי מתהליכים ביולוגיים. חנקן מן האוויר מקובע על ידי אורגניזמים שונים, העיקרי שבהם הוא כחוליות, בשכבות נמוכות של האוקיינוס ובמים חמים בלבד. המולקולות שנוצרו (ניטריט ואמוניום) נקלטות לתוך חומר אורגני בתהליך שנקרא אסימילציה. בתהליך הפוך, ניטריפיקציה, מפורק החומר האורגני ל-NO3. המחזור נשלם בחזרת החנקן לאטמוספירה בצורת גז, בתהליך שנקרא דניטריפיקציה, תוצאה של נשימה אנאירובית של חיידקים במעמקי האוקיינוס. עקב תהליכים אלו, פרופיל החנקן המקובע הוא כשל נוטריינטים רבים – חסר בפני השטח ומצטבר בעומק. זאת לעומת חנקן גזי שרמתו קבועה בעומקים שונים. לא ברור האם קיים איזון בין תהליך הדניטריפיקציה לתהליך הקיבוע, וקיימים מחקרים הטוענים כי הדניטריפיקציה גוברת והאוקיינוס מאבד חנקן זמין.
קיבוע חנקן בתהליכים א-ביוטים
חנקן נקשר באטמוספירה על ידי סערות ברקים. תרכובות חנקן נוצרות גם תוך כדי תהליכי שרפת דלק, במנועי רכב ובתחנות הכוח. בתחילת המאה העשרים, החלו בייצור דשנים חנקניים בתהליך אשר נקרא הבר בוש (Haber-Bosch) על שם ממציאיו. עקב תהליכים תעשייתיים אלו, ניתן לראות עלייה בכמות החנקן המקובע באוקיינוס. מאמצים גדולים נעשים במשך העשורים האחרונים על מנת להבין כיצד הברזל מבצע את משימתו, וכיצד ניתן לקבע חנקן לשימוש מסחרי, בעיקר לצורכי חקלאות.
אייזק טוסי
קריירה
ב-1845 התמודד טוסי בבחירות למשרת מושל קונטיקט והפסיד, אך שנה לאחר מכן בחרה בו המועצה המחוקקת של המדינה לתפקיד זה. במהלך תקופת כהונתו כמושל נשקלה חקיקתה של הצעת חוק למניעת שוחד בחירות במדינה. בבחירות למשרת המושל ב-1847 הוא נוצח וסיים את תפקידו.
קיבוע חנקן ימי
קיבוע חנקן ביולוגי
למולקולת החנקן שמונה מצבי חמצון-חיזור שונים, ועל כן היא יכולה לשמש כקולט אלקטרונים בתהליכים ביולוגיים. קיבוע נעשה על ידי חיידקים שונים, באמצעות האנזים ניטרוגנאז, המחזר חנקן לאמוניה, בתהליך שניתן לסכמו במשוואה:
אייזק טוסי
קריירה
ב-1848 מינה נשיא ארצות הברית ג'יימס פולק את טוסי לתפקיד התובע הכללי של ארצות הברית ובמשרה זו הוא החזיק עד 1849. לאחר מכן הוא שב לקונטיקט וב-1850 הוא נבחר למושב בסנאט של המדינה וב-1852 כחבר בבית הנבחרים של המדינה.
קיבוע חנקן ימי
קיבוע חנקן ביולוגי
N2 + 8H+ + 8e− → 2NH3 + H2.
מיקרואורגניזמים אלו יכולים להיות אירוביים (הקיבוע נעשה באמצעות חמצן), או אנאירוביים. במקרה של החיידקים האירוביים, יש צורך בהגנה על פעילות האנזים מפני החמצן. בים התהליך נעשה בעיקר באמצעות ציאנובקטריות, אשר חלקן נמצאות בסימביוזה עם שרכים. תהליך זה מוגבל על ידי כמות הזרחן והברזל הזמין באוקיינוס. הברזל מגביל עקב תפקידו הקריטי במערכת הפוטוסינתטית, הוא מאפשר הגנה על האנזים ניטרוגנאז מחמצון וחשוב להפקת אנרגיה. בנוסף, הברזל חשוב לפעולה יעילה של האנזים ניטרוגנאז עצמו.
אייזק טוסי
קריירה
טוסי נבחר לסנאט של ארצות הברית וכיהן כסנאטור מה-12 במאי 1852 עד ה-3 במרץ 1857 לאחר שלא עלה בידו להיבחר מחדש. באותה תקופה הוא היה אחד מראשי תומכיו של הנשיא פרנקלין פירס בקונגרס.
ב-1857, כשנבחר לנשיאות ג'יימס ביוקנן, שעמו שירת טוסי בקבינט של הנשיא ג'יימס פולק, הוא מינה את טוסי לתפקיד מזכיר הצי, כאמצעי להיטיב עם אנשי סיעתו של פירס במפלגה הדמוקרטית ואמצעי למתן ייצוג לאנשי ניו אינגלנד בקבינט. כאיש צפון מתון שיישר קו עם דעותיו של ביוקנן, החזיק טוסי בתפקיד זה עד לכניסתו לנשיאות של אברהם לינקולן ב-1861. לאחר מכן הוחלף טוסי באחד מגדולי יריביו בקונטיקט, גדעון ולס. הוא שב לעיסוקו בעריכת דין בקונטיקט.
מותו והנצחתו
אייזק טוסי נפטר בהרטפורד ב-30 ביולי 1869 ונטמן בבית הקברות סדר היל שבעיר. צי ארצות הברית הנציח אותו בקריאת משחתת על שמו שהייתה בשירות במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20.
סוזן סולומון
סוזן סולומון (באנגלית: Susan Solomon; נולדה ב-19 בינואר 1956) היא כימאית של האטמוספירה יהודיה אמריקאית. נודעה בעבודותיה על ה"חור באוזון" מעל אנטארקטיקה. בספטמבר 2021 הופיעה ברשימת 50 היהודים המשפיעים ביותר בעולם של הג'רוזלם פוסט.
השכלה ומסלול מדעי
סולומון נולדה בשיקגו ב-1956, בתם של לאונרד סולומון, סוכן ביטוח יהודי ואליס רוטמן סולומון, מורה בבית ספר יסודי. כבר בילדותה התעניינה במדעים: בבית הספר התיכון זכתה בפרס בתחרות מדעית על פרויקט בו מדדה את אחוז החמצן בתערובת של גזים. סיימה תואר ראשון בכימיה במכון הטכנולוגי של אילינוי, בשנת 1977. סיימה דוקטורט בכימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ב-1981, עבודת התזה שלה הייתה בנושא כימיה של האטמוספירה.
רוב שנותיה עבדה במנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי (NOAA). עד 2011 הייתה ראש קבוצת הכימיה ומזג האוויר של הארגון. באותה שנה עברה למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס שם היא משמשת כפרופסור בקתדרה לכימיה של האטמוספירה ומדעי מזג האוויר.
סולומון היא חברה בפנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים (IPCC ). השתתפה בכתיבת דוח ההערכה השלישי (TAR). הייתה יושב ראש משותף של קבוצת העבודה הראשונה של דוח ההערכה הרביעי (AR4). בתור שכזו הייתה שותפה לפרס נובל לשלום לשנת 2007 שניתן ל-IPCC.
סולומון נישאה בשנת 1988 לבארי סיידבל.
פעילותה המדעית
סולומון הייתה הראשונה שהציעה את ההשערה כי ריאקציית הרדיקליים חופשיים של Chlorofluorocarbon היא הגורם ל"חור באוזון" מעל אנטארקטיקה. בשנים 1986 ו-1987 עמדה בראש משלחת האוזון הלאומית למצר מקמרדו שבאנטארקטיקה. משלחת שערכה מדידות לאישוש ההשערה. מחקריה של סולומון היוו את הבסיס לפרוטוקול מונטריאול להגנה על שכבת האוזון מפני פגיעה, באמצעות הטלת הגבלות על ייצור חומרים המסכנים אותה.
תפקידים ואותות הוקרה
על שמה נקראים:
גוסוקו
גוסוקו (יפנית: グスク, Gusuku) היא המילה האוקינאווית עבור טירה או מבצר. ביפנית רגילה הקנג'י מבוטאת "שירו" (shiro).
הקהילות החקלאיות (גוסוקו) בריוקיו החלו לשגשג בין המאה ה-10 למאה ה-12, ולהקיף את הכפרים שלהן בחומת אבן. קבוצות בשם אג'י החלו להתפתח החל מהמאה ה-12, והן הקיפו את יישוביהן במערכות הגנה יותר מתקדמות, והפכו אותם בסופו של דבר למבצרים ששימשו גם למגורים. קבוצות האג'י נאבקו ביניהן לאורך השנים, ובמאה ה-15 הן התמזגו לתוך שלוש הממלכות העיקריות ששלטו באוקינאווה באותה תקופה: הוקוזאן, צ'וזאן ונאנזאן. בתקופת סאנזאן התרחשו מספר שינויים בחברה ובכלכלה של ריוקיו. כמות התוצרת החקלאית גדלה כתוצאה משיפור בשיטות ובכלי העיבוד של התבואה, וריוקיו החלה לפתח את המסחר עם שושלת סונג הסינית, יפן היבשתית, חצי האי קוריאה, דרום-מזרח אסיה. רמת המסחר הגיעה לשיאה בין שלהי המאה ה-14 לאמצע המאה ה-16. בשנים שלאחר מכן האזור היה נתון לשלטונם של מספר גורמים, עד שלבסוף הסתפח ליפן המודרנית ב-1879.
מספר גוסוקואים ושרידים תרבותיים קשורים באיי ריוקיו הוכרזו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 2000. קבוצת הגוסוקואים מייצגת את התקופה שבין המאה ה-12 למאה ה-17 בהיסטוריה של ריוקיו. הריסות המבצרים הן עדות למבנה החברתי לאורך תקופה זו, ואילו האתרים המקודשים הם עדות לשרידתה של הדת המקומית גם בתקופה המודרנית בהיסטוריה של יפן.
המאוזוליאום המלכותי טאמאודון
טאמאודון (Tamaudun) הוא מאוזוליאום השוכן ברובע שורי שבנהה, שנבנה ב-1501 על ידי המלך שו שין משושלת שו השנייה עבור אצולת ריוקיו. המאוזוליאום שוכן במרחק קצר מטירת שורי.
האתר משתרע על פני שטח של 2,442 מ"ר, והוא מורכב משני מתחמים המוקפים בקיר אבן, כאשר שלושת החדרים של המאוזוליאום פונים לכיוון צפון ומאחוריהם (בכיוון דרום) נמצא צוק טבעי. החדר המזרחי שימש לקבורתם של מלכים ומלכות, החדר המערבי שימש לקבורתם של נסיכים ושאר בני משפחת המלוכה, והחדר המרכזי שימש לקיום מסורת הסנקוטסו הריוקיואנית; השרידים היו נשמרים בחדר זה לזמן קצר בלבד, ולאחר מכן העצמות היו נשטפות ונקברות. השישה (shisha, אריות אבן) השומרים על הקבר הם אחת הדוגמאות לפסלי אבן ריוקיואניים. במתחם החיצוני נמצאת אנדרטה שנבנתה כדי להנציח את בניית המאוזוליאום, ובה רשומים השמות של שו שין ושמונה אנשים נוספים שהיו מעורבים בבנייה. הסגנון האדריכלי הוא חיקוי למבנה המקובל של ארמון מלכותי באותה תקופה (מבנה אבן עם גג עץ).
בטאמאודון נקברו 18 מלכים, ביחד עם מלכותיהם וילדיהם. המלך הראשון שנקבר במקום היה שו אן, אביו של שו שין. ב-26 בספטמבר 1920 נקבר במאוזוליאום יורש העצר שו טן, בנו של מלך ריוקיו האחרון שו טאי, והוא היה האחרון שזכה לכך. המבנה ספג נזקים רבים בקרב אוקינאווה שהתרחש ב-1945, ולאחר מכן הוא נבזז ללא פגיעה בקברים או בשרידים עצמם. רוב המבנה שוקם בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה.
טירת נאקיג'ין
טירת נאקיג'ין שוכנת במחוז אוקינאווה, והיא הרוסה באופן חלקי. בניית הטירה נמשכה בין שלהי המאה ה-13 לתחילת המאה ה-15. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו באתר נחשפו כמויות גדולות של קרמיקה סינית, המעידות על מסחר מפותח באזור. המבצר כולל מספר חורשות אוטאקי קדושות, המייצגות את תפקידו של גוסוקו זה כמרכז לפעילות דתית.
הטירה שוכנת על גבעה מבודדת, ומוגנת על ידי נהר, צוקים ועמק עמוק. חומת המגן של הטירה היא באורך של כ-1,500 מטרים, והיא נבנתה בהתאם לטופוגרפיה המקומית. החומה בנויה מגושים של אבן גיר, גובהה הוא בין שישה לעשרה מטרים, ועובי החלק העליון הוא כשלושה מטרים. שער הטירה הנוכחי (היירומון) שוחזר בשנת 1962, ויסודותיו מופרדים מהעדויות הארכאולוגיות התת-קרקעיות באמצעות שכבה של אדמה סטרילית.
בתוך הטירה היו ארבעה מתחמים סגורים:
טירת זאקימי
טירת זאקימי נבנתה בין 1416 ל-1422 בסמוך לכפר יומיטאן על ידי גוסמארו, שהיה מנהיג ריוקיואני ידוע, וניתן היה להשקיף ממנה על החלק הצפוני של אוקינאווה ועל טירת שורי. שרידיה כוללים קירות ויסודות בניין גדול ששוקמו בשנים שלאחר חורבנה. בטירה יש שתי חצרות פנימיות, ובכל אחת מהן ניצב שער קשתי בכניסה. שערים אלה הם בין הקדומים ביותר באיי ריוקיו שנבנו מלבנים. בטירה נמצא אזור קדוש המוקדש לאלילים המגנים עליה, והוא עדיין פעיל.
טירת קאטסורן
טירת קאטסורן נבנתה במהלך המאה ה-12 והמאה ה-13, ושימשה כמקום מגוריו של השליט אמאווארי. הטירה שוכנת בראש גבעה, והיא מורכבת מארבע חצרות המוקפות בקירות מאבן גיר אלמוגית. שנים מצדדיה של הטירה מוקפים על ידי האוקיינוס השקט.