cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מתחם נבי שועייב
עלייה לרגל
במקור לדרוזים לא היה תאריך קבוע לעלייה לרגל. כאשר הכירה ממשלת ישראל בחגים הדרוזיים באופן רשמי, תאריכי החג נקבעו כימים שבין ה-24 באפריל ל-28 באפריל. במהלך החג נערכות חגיגות המוניות במתחם ומנהיגי העדה נאספים לדון בסוגיות דתיות.
היסטופלסמוזיס
מחלת ההיסטופלסמוזיס (Histoplasmosis) (ידועה גם בשם "מחלת המערות", "מחלת דרלינג", "מחלת עמק אוהיו", רטיקולואנדותליוזיס ("reticuloendotheliosis"), ו-"מחלת חוקרי המערות"). המחלה הנגרמת על ידי פטרייה בשם היסטופלסמה קפסולטום (Histoplasma capsulatum). תסמיני זיהום אלה עשויים להשתנות במידה רבה, אך המחלה משפיעה בעיקר על הריאות. לעיתים, מושפעים גם איברים אחרים, במקרה זה היא קרויה המחלה היסטופלסמוזיס מפושטת, שיכולה להפוך לקטלנית בהיעדר טיפול.
היסטופלסמוזיס נפוצה בחולי איידס בהיותם מדוכאי חיסון. בני אדם בעלי מערכת חיסונית תקינה, אשר נדבקו במחלה, יהיו מוגנים באופן חלקי כנגד המחלה אם ידבקו מחדש.
הפטרייה היסטופלסמוזה קפסולטום (Histoplasma capsulatum) מצויה בקרקע, קשורה לעיתים קרובות למציאותם של גללי עטלפים בשלבי ריקבון או ללשלשת עופות. בעת ביצוע חפירות בקרקע, למשל בעת חפירה ארכאולוגיות או בזמן ביצוע עבודת עפר לצורכי בנייה, עלולים להשתחרר עם האבק מרכיבים זיהומיים הנשאפים ומתיישבים בריאה.
סימנים וסממנים
סממני זיהום של היסטופלסמוזיס יחלו להופיע החל מ 3 עד 17 ימים לאחר החשיפה; הממוצע הוא 12 עד 14 ימים. ברוב האנשים שנדבקו לא מוצאים ביטויים קליניים בולטים. שלב ההדבקה החריף של היסטופלסמוזיס מאופיין בסימפטומים נשימתיים שאינם ספציפיים, המתבטאים לעיתים קרובות בשיעול או בסממנים דמויי שפעת. בצילום חזה הממצאים יהיו תקינים ב 70-40% מהמקרים. מקרים של מחלת היסטופלסמוזיס כרונית עשויים להידמות לשחפת. היסטופלסמוזיס מפושטת עלולה להשפיע באופן רב מערכתי באיברים שונים, ובהיעדר טיפול היא עלולה להיות קטלנית.
בעוד שהיסטופלסמוזיס הוא הגורם הנפוץ ביותר לדלקת המדיאסטינום (בֵּינָה או מֵצַר) (mediastinitis), היא עדיין נחשבת כמחלה נדירה. זיהומים חמורים עלולים לגרום לכבד מוגדל (hepatomegaly), וטחול מוגדל (splenomegaly), או לשניהם בו זמנית (hepatosplenomegaly), לימפדנופתיה, הגדלת בלוטת יותרת הכליה. לנגעים יש נטייה לעבור הסתיידות ככל שתהליך הריפוי מתקדם.
תסמונת היסטופלסמוזיס משוערת של העין (Presumed ocular histoplasmosis syndrome (POHS) גורמת לכוריורטיניטיס (chorioretinitis - דלקת דמית העין) שבו דמית העין ורשתית מצולקות, וכתוצאה מכך אובדן ראייה בדומה לניוון מקולרי. למרות שמה, מקורה בהיסטופלסמה שנוי במחלוקת. בשונה מ POHS, היסטופלסמוזיס חריף של העין עלול להתרחש לעיתים רחוקות בכשל חיסוני.
סיבוכים
בהיעדר טיפול מתאים ובמיוחד במטופלים מדוכאי חיסון, מידת הסיבוכים עלולה להתגבר. זה כולל דלקת ריאות חוזרת ונשנית, כשל נשימתי, דלקת מדיאסטינום (mediastinitis) פיברוטית, תסמונת הוריד הנבוב העליון, פיברוזיס מתקדם של בלוטות לימפה, חסימת כלי דם ריאתיים. דלקת מדיאסטינום פיברוטית הנה סיבוך חמור העלול להיות קטלני. למעשנים עם מחלת ריאות סטרוקטורלית קיים סיכוי גבוה יותר לפתח היסטופלסמוזיס כרוני.
לאחר החלמתם של הנגעים, בלוטות לימפה שהסתיידו עלולות לגרום לשחיקה של קירות דרכי הנשימה ולגרום לגניחת דם (hemoptysis).
מנגנונים
הפטריה היסטופלסמה קפסולטום צומחת בקרקע, נמצאה בבתי גידול או מקומות קינון של עופות, במערות, באזורים המאכלסים עטלפים, ומקומות קינון לציפורים (במיוחד אלה של זרזירים). הפטריה היא דימורפית תרמלית: בסביבה היא מתפתחת כתפטיר, חום, ובטמפרטורת הגוף (37 מעלות צלזיוס בבני אדם) היא משתנה לצורת שמרים. לא ידוע על מקרי הדבקה של היסטופלסמוזיס מאדם לאדם, אך ידוע שנדבקים בה על ידי שאיפת נבגים מאדמה שנחשפה או נחפרה או מהפרשות כנאמר לעיל. מנת ההדבקה מיוצגת בעיקר על ידי נבגים. אלה מגיעים בשאיפה לנאדיות הריאה (alveoli).
בנאדית הריאה המקרופאגים בולעים את הנבגים. אלה שורדים בתוך הפָֿגוֹזוֹם (phagosome - שהוא מבנה תת-תאי הנוצר כתוצאה מתהליך פאגוציטוזה בפגוציט). הפטרייה היא תרמית דימורפית (מסוגלת ליצר תפטיר או להתקיים במצב הדומה לשמרים), הנבגים משנים צורה לשמרים. הם גדלים ומתרבים בפאגוזום. המקרופאגים נודדים בכיוון זרימת הלימפה וגורמים להתפשטות המחלה לאיברים שונים.
גאוגרפיה פיזית
גאוגרפיה פיזית היא תחום מחקר בגאוגרפיה העוסקת בחקירת תופעות הטבע והנוף בכדור הארץ – משכבות האטמוספירה דרך פני כדור הארץ ועד לגרעין כדור הארץ. כל זאת, מבלי לעסוק בפעילות האדם והשפעתו אך לתחום זה השפעה נרחבת על הגאוגרפיה האנושית מחיי הפרט ועד לחברה כולה. הגאוגרפיה הפיזית היא נגזרת של מדע של הטבע ושל כדור הארץ. ענף מחקרי זה עושה שימוש במתמטיקה, בכימיה, בפיזיקה על מנת להבין את תנועת כדור הארץ, את מערכת היחסים שלו עם גופים אחרים במערכת השמש, את מרכיבי הנוף הטבעיים, את דרך עיצובו של הנוף הקרקעות והמסלע (גאומורפולוגיה), פני השטח (הטופוגרפיה), מחקר גופי המים (הידרולוגיה) והאקלים (קלימטולוגיה).
היסטופלסמוזיס
מנגנונים
בתוך הפאגוזום יש לפטרייה תלות מוחלטת בוויטמין התיאמין (ויטמין B1). חסינות תאית להיסטופלסמוזיס מתפתחת תוך שבועיים. כאשר לחולה יש חסינות תאית חזקה, מקרופאגים, תאי אפיתל, ולימפוציטים מקיפים את האורגניזמים ובולעים אותם, ובסופו של דבר מסתיידים. בבני אדם מדוכאי חיסון, האורגניזמים מתפשטים ומגיעים לאיברים שונים כגון לעצם, לטחול, לכבד, לבלוטת יותרת הכליה ולממברנות ריריות, וכתוצאה מכך מתקבל היסטופלסמוזיס מפושט מתקדם. כביטוי לכך עלולה להתקבל מחלת ריאות כרונית.
גאוגרפיה פיזית
ענף זה הוא אחד משני תת־הענפים העיקריים של המחקר הגאוגרפי; הענף האחר הקרוי גאוגרפיה אנושית, והוא מתמקד בחקר הממדים המרחביים של פעילות האדם, השפעות הסביבה על האדם והשפעותיו של האדם על הסביבה.
היסטופלסמוזיס
אבחון
מבחינה קלינית, קיים מגוון נרחב של ביטויים למחלה, מה שהופך את האבחנה למסובכת במידה רבה. הצורות החמורות יותר כוללות:
גאוגרפיה פיזית
תחומים
ענף הגאוגרפיה הפיזית כוללת מגוון תחומים, ביניהם:
היסטופלסמוזיס
אבחון
(1) צורה ריאתית כרונית, המתרחשת לעיתים קרובות על רקע של מחלת ריאות;
גאוגרפיה פיזית
טופוגרפיה
התחום העוסק בחקר תצורות פני השטח של כדור הארץ, תיאורן ומיפויים;
היסטופלסמוזיס
אבחון
(2) צורה מפושטת, המאופיינת על ידי התפשטות הזיהום לאתרים נוספים מחוץ לריאה.
גאוגרפיה פיזית
גאומורפולוגיה
מדע העוסק בחקר היווצרות צורות הנוף;
היסטופלסמוזיס
אבחון
ביטויים אורליים דווחו כתלונה העיקרית של הצורה המפושטת, שמובילה את המטופל לבקש טיפול, בעוד שהתסמינים הריאתיים של הצורה המפושטת של המחלה יכולים להיות קלים או ככאלה המתפרשים בטעות כתסמיני שפעת. היסטופלסמוזיס ניתן לאבחן על ידי דגימות רוק המכילה את הפטרייה על ידי איסוף נוזל ריאה באמצעות ברונכוסקופיה ( bronchoalveolar lavage), דם או איברים נגועים. ניתן גם לאבחן את המחלה על ידי זיהוי של אנטיגנים בדגימות דם או שתן במבחן ELISA או PCR.
גאוגרפיה פיזית
הידרולוגיה
מדע הבוחן את התפלגות והתנהגות זרמי וגופי מים;
אוקיינוגרפיה
מדע האוקיינוסים והימים;
היסטופלסמוזיס
אבחון
ניתן לאבחן היסטופלסמוזיס גם על ידי בדיקת נוגדנים נגד היסטופלזמה בדם. בדיקות עור להיסטופלסמה עשויים לתת מושג האם הנבדק נחשף, אך לא האם הוא חלה במחלה. אבחון רשמי של היסטופלסמוזיס ניתן לבצע בדרך כלל רק על ידי אישור באמצעות תרבית ישירה של הפטריות. אגר סבוראו (Sabouraud) הוא אחד מסוגי האגר, שעליו ניתן לגדל את הפטרייה בתרבית.
הביטויים העוריים של המחלה המפושטת מגוונים, לעיתים קרובות מדובר בפריחה עם תלונות סיסטמיות. האבחון הטוב ביותר שפותח עד כה, הוא על ידי אבחון של אנטיגן בשתן, מאחר שבדיקת תרביות דם, עלולה להימשך עד 6 שבועות עד לאבחון הצמיחה בתרבית. באבחון באמצעות אנטיגן בסרום, עלולה לעיתים קרובות להתקבל תוצאה כוזבת שלילית, לאחר 4 שבועות מהזיהום המפושט.
גאוגרפיה פיזית
קלימטולוגיה
מדע החוקר את האקלים המקומי והעולמי הבוחן מגמות לטווח הקצר והארוך;
היסטופלסמוזיס
סוגים
ניתן לחלק את ההיסטופלסמוזיס לסוגים הבאים:
גאוגרפיה פיזית
גלציולוגיה
מדע המנתח את דינמיקת הקרחונים;
היסטופלסמוזיס
מניעה
זה לא מעשי לבדוק או לבצע טיהור נרחב של מרבית האתרים החשודים כמזוהמים בפטרייה H. capsulatum, אך התייחסות לרשימת המקומות בהן קיים זיהום תדיר חשובה. יש לנקוט באמצעי בטיחות כדי לצמצם את סיכוני החשיפה האפשריים באותם מקומות.
גאוגרפיה פיזית
פדולוגיה
מדע העוסק בלימוד קרקעות בסביבתן הטבעית;
היסטופלסמוזיס
מניעה
מדובר בשלושה אזורים בעולם שבהם המחלה שכיחה. נקיטה באמצעי בטיחות וזהירות משותפים לכל האזורים הגאוגרפיים הללו יכללו מניעת הצטברויות של לשלשת עופות או גללי עטלפים.
גאוגרפיה פיזית
ביוגאוגרפיה
תחום העוסק בלימוד הפיזור הגאוגרפי של מינים ביולוגיים במרחב ובזמן;
היסטופלסמוזיס
מניעה
המכון הלאומי לבטיחות ובריאות תעסוקתיות בארצות הברית (NIOSH) מספק מידע על אודות שיטות עבודה וציוד מגן אישי העשוי לצמצם את הסיכון לזיהום. מסמך זה זמין באנגלית ובספרדית.
גאוגרפיה פיזית
פלאוגאוגרפיה
המדע העוסק בחקר הגאוגרפיה הפיזית של העבר.
היסטופלסמוזיס
מניעה
חוקרים מאוניברסיטת ניגריה פרסמו מאמר סקירה הכולל מידע על מקומות שבהם נמצא היסטופלסמוזיס באפריקה (בלולי תרנגולות, על עטלפים, במערות המאכלסות עטלפים ובקרקע), ובאמצעות רשימת פרסומים בשפות אנגלית, צרפתית וספרדית.
טיפול
ברובם המכריע של בני אדם בעלי מערכת חיסונית תקינה, היסטופלסמוזיס נפתר ללא כל טיפול. תרופות אנטי פטרייתיות משמשות לטיפול במקרים חמורים של דלקת היסטופלסמוזיס חריפה ובכל המקרים של צורת מחלת ההיסטופלסמוזיס הכרונית, והמפושטת. הטיפול המקובל למחלות החמורות כולל קודם כל טיפול עם אמפותריצין Amphotericin B) B) ואחריו טיפול אוראלי באיתרקונזול (Itraconazole).
השימוש בתתקינים ליפוזומליים של אמפוטריצין B יעילים יותר מאשר התתקינים של דאוקסיכולט (Deoxycholate). התתקין הליפוזומלי מועדף בחולים בסיכון לנפרוטוקסיות (nephrotoxicity), על אף שלכל התתקינים של אמפוטריצין B קיים הסיכון של נפרוטוקסיות. חולים הנוטלים אמפותריצין B מנוטרים לתפקודי כליות.
טיפול עם איתרקונזול חייב להמשך לפחות שנה במקרים חמורים, בעוד שבמחלת היסטופלסמוזיס ריאות חריפה, מספיקים 6 עד 12 שבועות טיפול. תרופות אלטרנטיביות לאיתרקונזול הן פוסקונזול, ווריקונזול, ופלוקונזול (Fluconazole, Posaconazole, Voriconazole). חולים המשתמשים באיתרקונזול מנוטרים לתפקודי כבד.
אפידמיולוגיה
היסטופלסמוזיס קפסולטום (Histoplasmosis capsulatum) נפוצה ברחבי העולם. זו היא מחלה אנדמית באזורים מסוימים של ארצות הברית, במיוחד במדינות הגובלות עם עמק נהר אוהיו ונהר המיסיסיפי התחתון. דפוסי הלחות והחומציות של הקרקע שם קשורים לאנדמיות. הפרשות של עופות ועטלפים בקרקע מעודדים את צמיחת ההיסטופלסמה (Histoplasma). המגע עם קרקע כזו הופכת את נבגים, לרסס אירוסולי אשר עלול להדביק בני אדם. הוא גם נפוץ במערות בדרום ובמזרח אפריקה. תוצאות חיוביות לבדיקה עורית להיסטופלסמין (histoplasmin) מתקבלות בכ 90% מהאוכלוסייה המתגוררת באזורים שבהם נפוצה נוכחות היסטופלסמה קפסולטום, כמו במזרח ומרכז ארצות הברית.
בקנדה, בעמק הנהר סנט לורנס מצוי האתר שבו מתרחשים הזיהומים התכופים ביותר, כאשר ב-20–30 אחוז מהאוכלוסייה מתקבלות תוצאות בדיקה חיוביות.
בהודו, מערב בנגל של הגנגס, מצוי האתר בו קיימת תכיפות מרבית של זיהומים, כאשר ל 9.4 אחוזים מהאוכלוסייה מתקבלות תוצאות בדיקה חיוביות. היסטופלסמה קפסולטום בודדה מן הקרקע המקומית כהוכחה לאנדמיות של ההיסטופלמוזיס במערב בנגל.
היסטוריה
היסטופלזמה התגלתה בשנת 1905 על ידי סמואל טי. דרלינג, אך כזיהום נפוץ התגלה רק בשנות ה-1930. לפני כן, במקרים רבים של היסטופלסמוזיס יוחסו בטעות לשחפת, וחולים היו מועברים בטעות לסנטוריומים של חולי שחפת. חלק מחולים אלה נדבקו בעקבות זאת בשחפת בסנטוריומים אלה.
קונראד היידקאמפ
קונראד "קוני" היידקאמפ (בגרמנית: Konrad Conny Heidkamp, 27 בספטמבר 1905 - 6 במרץ 1994) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעמדת המגן.
קריירה
היידקאמפ נולד בדיסלדורף. הוא ערך 9 הופעות בנבחרת גרמניה בכדורגל בין השנים 1927–1930, והשתתף עמה באולימפיאדת אמסטרדם בשנת 1928. לזכותו של היידקאמפ שער אחד במדים הלאומיים. בנוסף, שיחק היידקאמפ בפורטונה דיסלדורף ובבאיירן מינכן. עם באיירן מינכן זכה באליפות בשנת 1932 לאחר ניצחון על איינטרכט פרנקפורט, ומונה לקפטן. בין השנים 1943 - 1945 שימש היידקאמפ כמנג'ר של באיירן מינכן.
היידקאמפ חבר בהיכל התהילה של באיירן מינכן. נפטר במינכן.
נוול
נוול (ברוסית: Не́вель) היא עיירה ומרכז מנהלי של אחד האזורים במחוז פסקוב ברוסיה. העיירה נמצאת לחופי אגם נוול, כ-240 קילומטרים מדרום-מזרח לפסקוב, ובמפגש מסילות הברזל בין סנקט פטרבורג לנובוסוקולניקי (Novosokolniki) ובין וליקייה לוקי (Velikiye Luki) ופולאצק. מדרום לנוול עוברות שתי מסילות הרכבת בבלארוס. כלכלתה של העיר מבוססת על תוצרת מזון, טקסטיל, נעליים ועץ. בעיר מספר אתרי מורשת היסטורית ותרבותית, בהם כנסיית השילוש הקדוש שנבנתה בשנות ה-50 של המאה ה-19, מוזיאון היסטורי, ובית קברות צבאי ממלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
נוול מוזכרת לראשונה בצוואתו של איוואן הרביעי במאה ה-16, בתור אחת הערים שייסד בתקופת שלטונו. בתום מלחמת ליבוניה, במאה ה-16, נמסרה העיר לאיחוד הפולני-ליטאי. לאחר חלוקת פולין הראשונה, ב-1772, הושבה העיר לשלטון רוסיה.
בשנת 1927 נוסד מחוז נוול, והעיר נוול נקבעה כמרכזו.
ב-6 באוקטובר 1943 שוחררה נוול על ידי הצבא האדום.
יהודים
נוול הייתה מרכז חסידי חשוב. לאחר המהפכה הבולשביקית חיו בעיר כ-6,000 יהודים, אך כמחציתם היגרו מהעיר לפני מלחמת העולם השנייה, ומבין היתר ברחו הרוב מזרחה עם פלישת הגרמנים ביוני 1941. באוגוסט 1941 הוקם גטו בעיר, ובו 1,000-800 יהודים מהמקום ופליטים מהסביבה. בספטמבר 1941 חוסל הגטו. היהודים שחיו בו נשלחו לחפור בורות מחוץ לעיר, ולאחר מכן נורו למוות בבורות אלה.
רבי יהודה בן בתירא
רבי יהודה בן בתירא (לעיתים נכתב 'בתירה') היה תנא מסוף תקופת בית שני וכנראה מבני בניהם של בני בתירא שוויתרו על הנשיאות לטובת הלל הזקן. מעט מאוד ידוע לנו עליו, מגוריו היו בעיר נציבין שבבבל, וכנראה שהוא חי עד לזקנה מופלגת.
לדעת ר' שלמה אלגאזי הוא מי שמכונה "בן בתירא" סתם.
ציון קברו של ר' יהודה בן בתירא בנציבין מוזכר ברשימת מקומות קדושים בסביבות בבל בקטע גניזה.
סיפור העלייה לרגל
מסופר בתלמוד שפעם בא אל רבי יהודה בן בתירא גוי שהיה גר בנציבין וצחק באמרו כי למרות שאסור לגוי לאכול מקרבן הפסח אני עליתי לירושלים כיהודי, שחטתי קרבן ואף נתנו לי לאכול ממנו! רבי יהודה בן בתירא שלא עלה בעצמו לרגל, מאחר שתושב חו"ל פטור מעלייה לרגל כמו שכותב תוספות מסכת פסחים ג: התחכם אליו ושאלו "וכי נתנו לך לאכול מהאליה שהיא החלק המשובח ביותר?"
ענה הגוי כי אמנם הפעם לא נתנו לו מהאליה, אך בפעם הבאה שיעלה לירושלים ידרוש לקבל חלק משובח זה. ואכן כשעלה לירושלים בשנה הבאה ביקש הגוי לקבל את האליה של הכבש כמו שאמר רבי יהודה בן בתירא, תמהו הכהנים בבית המקדש שהלא הלכה ידועה היא כי אין האליה נאכלת כלל אלא מוקרבת שלמה. בדקו אחריו הכהנים, מצאו שהוא גוי והרגוהו. שלחו לו לרבי יהודה בן בתירא "שלום לך רבי יהודה בן בתירא. שאתה בנציבין ומצודתך פרוסה בירושלים."
אחד מהדברים שניתן ללמוד מסיפור זה הוא שבשלהי הבית השני היו גם בין החכמים מי שלא עלה לרגל לירושלים לקרבן פסח.
תורתו
כיסוד גדול בתורתו שימש הקל וחומר. הוא סבר מדין קל וחומר, שאדם שנשבע לקיים מצווה ולא קיים חייב (בניגוד לדעת שאר החכמים). את פסקו נימק "ומה אם הרשות שאינו מושבע עליה מהר סיני הרי הוא חייב עליה מצווה שמושבע עליה מהר סיני אינו דין שיהא חייב עליה?". עוד מסופר על חליפת מכתבים בינו לבין התנא יוחנן בן בג בג שבו הוא מחזיר לו תשובה "מוחזקני בך שאתה בקי בחדרי תורה, לדרוש בקל וחומר אי אתה יודע?!"
במשנה במסכת מקוואות מובאת עדות שלו על "שוקת יהוא".
חשיבות התורה וישראל
בניגוד לרבי עקיבא הסבור כי לעדת קורח אין חלק לעולם הבא," שנאמר - בעולם הזה,  - לעולם הבא" אומר רבי יהודה בן בתירא אומר: "הרי הן כאבידה המתבקשת שנאמר: 'תעיתי כשה אובד בַּקש עבדך כי מצותיך לא שכחתי.
הוא התנגד לפרסום חטאים שכוסו במקרא וסבר שמי שעושה כן עתיד ליתן את הדין.
יחסו לעבודה זרה ואביזריה
לעומת זאת, הוא החמיר מאוד בהלכות טומאת עבודה זרה. הוא אמר: "מנין לתקרובת עבודת כוכבים שמטמאה באהל שנאמר מה מת מטמא באהל אף תקרובת עבודת כוכבים מטמא באהל". רבי יוחנן מסר משמו כי "שלשה יינות הן: יין נסך (=יין שניסכו אותו לעבודה זרה ונחשב תקרובת עבודה זרה) אסור בהנאה ומטמא טומאה חמורה (=טומאת משא וטומאת אוהל) בכזית, סתם יינם (=יין שנגע בו גוי אך לא ידוע שניסכו לעבודה זרה) אסור בהנאה ומטמא טומאת משקין (שאינו מטמא אדם וכלים אלא רק אוכלים ומשקין) ברביעית, המפקיד יינו אצל עובד כוכבים (וקיים חשש שמא נגע בו) אסור בשתייה ומותר בהנאה". עם זאת, הוא סבר שיין נסך נחשב לכזה רק אם נוסך בפני עבודת כוכבים.
ייתכן שההסבר לגישתו המחמירה קשורה בשיטתו כי קשה לפרוש מעבודה זרה: הוא פירש את האמור בפרשת שמות "ולא שמעו אל משה מקוצר רוח", בתמיהה: "וכי יש לך אדם שהוא מתבשר בשורה טובה ואינו שמח? נולד לך בן זכר, רבך מוציאך לחירות, ואינו שמח? אם כן למה נאמר "ולא שמעו אל משה"?". וענה: "אלא שהיה קשה בעיניהם לפרוש מעבודה זרה, שנ' . ואומר וגו'  ההוא הוא דכתיב, ציוום לפרוש מעבודה זרה".
דיני נפשות
רבי יהודה בן בתירא החמיר בדיני נפשות, וקבע כי עשרה שהכו אדם במקלות ומת, האחרון חייב מפני שקירב את מיתתו (בניגוד לדעת תנא קמא הפוטר את כולם).
קן (עיר)
קן (בצרפתית: Caen) היא עיר הבירה של מחוז קלבדוס והייתה בירת חבל נורמנדי תחתית עד סוף שנת 2015. העיר שוכנת 150 ק"מ מערבית לפריז בסמוך לתעלת למאנש.
זוהי העיר השלישית בגודלה בנורמנדי. חשיבותה נבעה מהיותה מקום מושבו של ויליאם הכובש כדוכס נורמנדי. העיר שמרה על מעמדה וחשיבותה מעל 900 שנה עד שנהרסה כמעט לחלוטין במלחמת העולם השנייה בשל הקרבות שנערכו בה במהלך הפלישה לנורמנדי ב-1944. העיר שוקמה לאחר המלחמה, אך מעמדה לא חזר להיות כבעבר, ואת מקומה תפסה העיר רואן.
מהעת העתיקה עד לסוף ימי הביניים
ההיסטוריה של ההתיישבות באזור מתחילה כבר בסוף תקופת הברזל, וקיימות עדויות להתיישבות הן על גדות הנהר אורן והן על הגבעות שבעיר.
במאה השביעית הגיעו לאזור מיסיונרים שנעו בדרכים הרומיות העתיקות, הביאו לאזור את הנצרות הקתולית, והחלו לבנות את המקום. רק הפלישה הוויקינגית לאזור הפסיקה את התהליך העיור.
תקופת דוכסות נורמנדיה
הצמיחה העירונית חזרה לפרוח במאה העשירית תחת הדוכסות הנורמית. שיא הפריחה הגיע בתקופתו של ויליאם הראשון, שהיה מלך אנגליה ודוכס נורמנדיה, ואשתו מתילדה מפלנדריה שהעבירו כוחות פוליטיים רבים לנורמנדיה ובכך הגדילו את השפעת קן ורואן. בשנת 1047 ניצח ויליאם הראשון בקרב ואל-אס-דון את הברונים המורדים בראשות גי מבורגונדי, קרב שהביא אותו לשליטה מוחלטת על נורמנדיה. הניצחון בקרב הביא לפיתוח האזור על ידי בניית בנין הוועידה של שביתת הנשק של אלוהים. אך הבנייה הנרחבת הגיע בסוף המאה האחת עשרה כאשר ויליאם ומתילדה הורו על ביצור הערים, בניית ארמון קן, מנזר הגברים ומנזר הנשים בהם הם נקברו בסוף ימיהם. הבנה הנרחבת הפכה את קן לבירה השנייה של נורמנדי במקום העיר באייה (Bayeux). לאחר מותו של ויליאם הראשון הוא חילק את נחלותיו בין שני בניו. לבנו ויליאם הוא הוריש את אנגליה ולבנו רוברט הוא הוריש את נורמנדיה. פיצול נחלותיו גררה מלחמה עזה בין שני בניו על האדמות. מלחמה זו הסתיימה בהסכם קן שנחתם ב-1091. תחת רוברט המשיך הפיתוח של העיר, בין השאר יצר רוברט תעלה בין נהר האורן לבין אודו. ב-1106 כבר ויליאם השני, מלך אנגליה את דוכסות נורמנדיה מידי אחיו ואיחד מחדש את הדוכסות עם מלכות אנגליה.
ב-1203 ג'ון, מלך אנגליה, הפסיד את נורמנדיה לפיליפ השני, מלך צרפת כאשר קן נכבשה ב-21 במאי. פיליפ השני, השאיר את הכוח הפוליטי שהיה לעיר לאחר הסיפוח של נורמנדיה לצרפת.
מלחמת מאה השנים
בגלל קרבת העיר קן לתעלת למאנש, קן נכבשה ביולי 1346 בפלישת האנגלים הראשונה לצרפת בראשות אדוארד השלישי, מלך אנגליה. בפלישה זו נכבשה נורמנדי כולה ושטחים נרחבים בכיוון פריז, כאשר במקביל צבא צרפת נוחל את אחת התבוסות הגדולות שלו.
העיר קן נשארה תחת שלטון אנגלי במשך רוב מלחמת מאה השנים. כאשר במשך כל התקופה הייתה התנגדות לשלטון האנגלי מצד התושבים. בשנת 1417, הכובש האנגלי הורג 2000 איכרים פעולה שהחלה תקופה של התנגדות פעילה. תושבי העיר קן בחלו בהתנגדות פעילה לכיבוש האנגלי שכלל מעשי הרג והוצאות להורג רבים בין השנים 1418 ל-1450. ב-1 ביולי 1450, נכבשת צרפת בחזרה על ידי הצרפתים לאחר מעל 100 שנות שלטון אנגלי. ב-1458 מאושררים זכויות חבל נורמנדי על ידי מלך צרפת ובכך חבל נורמנדי חוזר רשמית להיות תחת השלטון הצרפתי.
מלחמת העולם השנייה
במהלך הפלישה לנורמנדי בתחילת יוני 1944, קן ניצבה אל מול חוף גולד וחוף סורד, היכן שנחתו הכוחות הבריטיים והקנדיים. קן הייתה מתוכננת להיכבש על ידי כוחות הקורפוס הבריטי הראשון מיד לאחר הלחימה בחופי הנחיתה, אך הכוחות התעכבו בלחימה קשה מצפון לעיר. העיר שוחררה רק ב-9 ביולי, כחודש לאחר הנחיתה, לאחר הפצצה מהאוויר שהרסה כ-70% מהעיר וגרמה למותם של כ-2,000 אזרחים צרפתים. במהלך חודש יוני הייתה קן זירה לקרבות קשים בין הכוחות הבריטיים והקנדיים לבין המגנים הנאציים. בין היתר הושמדו לחלוטין הקתדרלה והאוניברסיטה בעיר, לצד חלקים ומבנים היסטוריים רבים.
גאוגרפיה
כמו כל החלק המזרחי של נורמנדי תחתית, העיר קן שוכנת באגן הפריזאי. העיר נבנתה בעמק שנמצא בין נהר האורן ובין יובלו של האורן, נהר האודון.
ערים תאומות
עיריית קן חתמה על ברית ערים תאומות עם:
הנציגות הארצית של יהודי גרמניה
הנציגות הארצית של יהודי גרמניה (בגרמנית: Reichsvertretung der Deutschen Juden), בשמה הרשמי: נציגות הרייך של יהודי גרמניה בתקופת המשטר הנאצי, הייתה ארגון גג שהוקם ב-17 בספטמבר 1933 בעקבות עליית הנאצים לשלטון, במטרה להקיף את כל תחומי החיים הפנימיים של יהודי גרמניה ולייצגם כלפי השלטונות. הארגון פורק ב-1939 על ידי המשרד הראשי לביטחון הרייך. לכל אורך תקופת קיומה של הנציגות עמד בראשה הרב ליאו בק.
רקע
יהדות גרמניה הנאצית מנתה בתחילה כ-550,000 יהודים, שרובם עסקו במסחר והתגוררו בערים הגדולות. יהודי גרמניה הוותיקים היו מעורים באופן עמוק בתרבות, בחיי האקדמיה, האמנות, הכלכלה, והפוליטיקה של גרמניה ומרביתם זיהו את עצמם כבני הלאום הגרמני.
הקהילה היהודית בגרמניה הורכבה מקבוצות רבות ושונות שלעיתים אף לא היה להן שום דבר משותף (מה שהקשה גם על יצירת תגובה אחידה למדיניות האנטישמית של הנאצים): ליברלים חילוניים ששאפו להיטמע בחברה הגרמנית, דתיים אורתודוקסים שחיו באורח חיים נבדל וציונים ששאפו לטפח את יהדותם ולעלות לארץ ישראל בבוא היום.
היסטוריה
עם עלייתו של אדולף היטלר לשלטון ב-1933, לא היה ליהודים ארגון כולל שיתמודד עם הבעיות החמורות שחוו תחת המשטר הנאצי החדש ורבים בקהילה היהודית טענו שיש להתלכד ולחזק את המסגרת הקהילתית, כך שתוכל לייצג היטב את היהודים בפני השלטון.
ב-17 בספטמבר 1933 התלכדו ארגונים יהודים שונים ברחבי גרמניה לנציגות ארצית אחת, על מנת לחזק את הארגון הפנימי וליצור הערכה מחודשת של יהדות גרמניה ותגובתה אל מול המדיניות האנטישמית של הנאצים. הנציגות המרכזית של יהודי גרמניה נוסדה ב-17 בספטמבר 1933 כשברלין נקבעה כמטה הארגון. הארגון פעל כשדולה ייצוגית של היהודים בגרמניה ופעלה בשתדלנות מול השלטונות, היא יוצגה על ידי נשיא האגודה הרב ליאו בק שהיה רבהּ של ברלין ואישיות מוערכת מאוד בקרב היהודים בגרמניה, כאשר ליושב ראש ההנהלה שלה נבחר אוטו הירש. כמה קבוצות של יהודים אורתודוקסים, אנשי האיגוד הארצי של יהודי גרמניה ופלג של הציונות רוויזיוניסטית, לא הצטרפו לאגודה. עם זאת, הנציגות הקיפה כמעט את כל הארגונים היהודיים הגדולים שייצגו את כל הקהילות הדתיות הגדולות. משימות המפתח כללו תמיכה ביהודים קשיי יום תוך הענקת עזרה סוציאלית והכשרה חקלאית עבור אלה שהתכוונו להגר אל ארץ ישראל. כמו מחוקי הגזע של נירנברג שנחקק ב-1935, פגעו בשתדלנות היהודית אל מול שלטונות הרייך והמטרות השתנו - הארגון החל לחפש אחר פתרונות פנימיים, אלטרנטיביים, למצבם הנואש של היהודים. הנציבות ארגנה מחאה נגד חוקי נירנברג ונגד הפרסומים האנטשמיים ומעשי הטרור נגד היהודים. אך הגרמנים התעלמו לחלוטין מנציגות זו.
היום המועצה המרכזית של יהודי גרמניה והלשכה המרכזית לרווחה של יהודי גרמניה (Zentralwohlfahrtsstelle der Juden in Deutschland) פועלים כארגון הגג וארגון הסיוע בהתאמה, של יהודי גרמניה.
תגובת הנציגות לפעולות הנאצים
תגובותיה של הנציגות הארצית של יהודי גרמניה התבטאה במספר תחומים:
תרבות
בשל נידוי אמנים יהודים ממסגרות התרבות של גרמניה וסילוק יהודים ממוסדות חברה ותרבות, נוצר צורך להקים מסגרת תרבותית יהודית ועצמאית. כך הוקם כבר ב-1933 האגודה לתרבות יהודית שבמסגרתה אמנים יהודים יצרו והופיעו בפני הקהל היהודי (משפחתה של חנה מרון הייתה דווקא מהאמנים היהודים הראשונים שהריחו את הסכנה ונמלטו). הוקמו תיאטרון, אופרה ותזמורות סימפוניות. הנציגות אף סייעה גם בהוצאה לאור של עיתונים יהודיים וספרות יהודית.
רווחה
מצבם הכלכלי העגום של יהודי גרמניה, עורר צורך לספק להם עזרה סוציאלית במסגרת הקהילה היהודית. הוקמו לשכות תעסוקה והסבה מקצועית ליהודים שפוטרו ממשרותיהם במסגרת חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי. הוקם גם פרויקט תמיכה לנזקקים שכלל הקמת בתי תמחוי ועוד. הוענק סיוע לקשישים וחולים ותמיכה ליתומים, אלמנות ויהודים אחרים. התרומות למען מטרות אלה גויסו מבעלי אמצעים בקרב הקהילה היהודית בגרמניה.
הגירה
כמה מיהודי גרמניה שהבינו את גודל הסכנה החליטו לעזוב את גרמניה. חלק מההגירה הייתה מכוונת למדינות אחרות במערב (כמו צרפת וארצות הברית) וחלקה הייתה מכוונת על ידי נציגי התאחדות ציוני גרמניה - שראו בעלייה לארץ ישראל את הפתרון הנכון. ההכשרה לעלייה נעשתה במסגרת עליית הנוער.
ההגירה נעשתה בשלושה שלבים: ארגונים יהודיים דוגמת עליית הנוער בגרמניה פעלו להכשיר יהודים לקראת עלייתם ארצה. עליית הנוער פעל במסגרת התנועה הציונית והתאחדות ציוני גרמניה ודאג להעלאתם של ילדים ונוער מגרמניה לארץ ישראל ללא הוריהם, כאשר אלה התנגדו לעלות לארץ ישראל. הארגון אג ללימודיהם ולהכשרתם בקיבוצים ובמושבים בארץ ועד שנת סוף 1939 עלו באמצעות "עליית הנוער" כ-500 ילדים ונוער מגרמניה ואוסטריה.
הבנק האירופאי לשיקום ולפיתוח
הבנק האירופי לשיקום ולפיתוח (באנגלית: European Bank for Reconstruction and Development או בראשי תיבות: EBRD) הוא מוסד פיננסי בינלאומי שנוסד בשנת 1991 והנהלתו יושבת בלונדון. הבנק נמצא בבעלות משותפת של 67 מדינות, ושני ארגונים: בנק ההשקעות האירופי (EIB) והאיחוד האירופאי. הבנק שייך לקטגוריה של בנקים אזוריים לפיתוח ומטרתו הראשונית של הבנק הייתה להעניק סיוע לשיקום כלכלי ופיתוח במדינות מרכז ומזרח אירופה ולסייע להן לעבור לכלכלות שוק. עם השנים הרחיב הבנק את אזורי פעילותו למדינות בצפון אפריקה ובמזרח התיכון, וכיום הסיוע מוגדר עבור מדינות אשר "מחויבות לעקרונות הדמוקרטיה" ונועד לעודד אותן לעבור לכלכלת שוק פתוח ולסייע בקידום התחרותיות והיזמה הפרטית.
הבנק האירופאי לשיקום ופיתוח הוא מוסד נפרד מבנק ההשקעות האירופי (EIB) שמקדם את מדיניות מדינות האיחוד האירופאי ונמצא בבעלותן, והוא מוסד נפרד מהבנק לפיתוח של מועצת אירופה (CEB – Council of Europe Development Bank) המקדם את סוגיית הפליטים באירופה.
פעילות הבנק
הבנק הוקם על רקע התפרקותה של ברית המועצות ובעת שהקומוניזם התערער במדינות מזרח אירופה ונועד לסייע למדינות מזרח אירופה בהליך אימוץ עקרונות הדמוקרטיה וכלכלת שוק פתוח. עם השנים הרחיב הבנק את גזרת פעילותו והתמודד עם אתגרים נוספים כמו המשבר הכלכלי העולמי והאביב הערבי. אזורי הפעילות של הבנק כיום חורגים מאלו של התוכנית המקורית, וכיום הוא פועל גם בצפון אפריקה (תוניסיה, מרוקו ומצרים) ובמזרח התיכון (ירדן, לבנון והרשות הפלסטינית). לאורך השנים תמך הבנק ב-36 מדינות כאשר צ'כיה היא המדינה היחידה שסיימה בהצלחה את שלב ההתפתחות וכבר אינה נזקקת לשירותי הבנק.
פעילות הבנק מוכוונת בעיקר לחיזוק הסקטור הפרטי כאשר 80% מפעילותו היא מול סקטור זה, כאשר גם ה-20% שניתנים למגזר הציבורי נועדו בעיקר לקדם את השוק הפרטי. במסגרת ההשקעות בסקטור הציבורי שמבצע הבנק ניתן למצוא קידום שינויים מבניים וסקטוריאליים כדוגמת ביזור סמכויות (בדמות מתן אוטונומיה לתת-יחידות בתוך הממשלה), הפרטת חברות ציבוריות ופירוק מונופולים. במסגרת השגת יעדיו, מבצע הבנק את פעולותיו באופן הבא:
אחת לשנה בוחנת מועצת הנגידים את ביצועי הבנק כנגד האסטרטגיה בכל אחת מהמדינות הזוכות לתמיכה. הבחינה כוללת בחינת יחס חלוקת ההלוואות בין הסקטור הפרטי והציבורי, וניתוח מידת התקדמות  בהיבטי ביזור, פירוק מונופולים וקצב הפרטה.
בעת משבר החוב היווני, מועצת המנהלים החליטה להפוך את יוון למדינת פעילות לתקופה מוגבלת של 4 שנים, והבנק השקיע רבע מיליארד יורו בארבעת הבנקים הגדולים במדינה תמורת מינוי נציגיו לדירקטוריונים.
מקורות מימון
המדינות הבאות תורמות למימון פעילותו של הבנק: אוסטריה, אוסטרליה, איטליה, איסלנד, אירלנד, ארצות הברית, בלגיה, בריטניה, גרמניה, דנמרק, דרום קוריאה, האיחוד האירופי, בנק ההשקעות האירופי, הולנד, טורקיה, יוון, יפן, ישראל, לוקסמבורג, מלטה, מצרים, מקסיקו, מרוקו, נורווגיה, ניו זילנד, סין, ספרד, פורטוגל, פינלנד, צ'כיה, צרפת, קנדה, קפריסין, שוודיה, שווייץ.
הרווח הממוצע של ה-EBRD עומד על 5-6% מהון המניות, כאשר בשנת 2015 הרווח עמד על 780 מיליון יורו. מדיניות הבנק אוסרת על חלוקת דיבידנדים לבעלי המניות, והרווחים משמשים ברובם למענקים ופרויקטים העומדים בראש סדר עדיפויות הבנק.
מדינות חברות
בבנק ישנם 69 מדינות וארגונים בעלי מניות, אולם הבנק מבצע השקעות רק ב-36 מהמדינות.
מבנה ארגוני
הבנק האירופי לשיקום ופיתוח מנוהל בשלוש רמות. ברמה העליונה נמצאת מועצת הנגידים (Board of Governors) אשר מתכנסת אחת לשנה ומורכבת מנציגי כל המדינות והארגונים החברים בארגון. כל מדינה מיוצגת על ידי נגיד (Governor) או ממלא מקומו (Alternate Governor).
ברמה השנייה נמצאת מועצת המנהלים (Board of Directors) המורכבת מ-23 חברי דירקטוריון, שישה מתוך חברי הדירקטוריון מייצגים מדינות בודדות והיתר מייצגים קבוצות של מדינות (Constituencies). מועצת המנהלים פועלת בבנק באופן שוטף ותפקידה לקבוע את מדיניותו (תכנון אסטרטגי, מדיניות פיננסית ופיקוח על סיכונים) ולקבל החלטות באשר למתן הלוואות.
ברמה השלישית ישנם נשיא הבנק וההנהלה. נשיא ה-EBRD נבחר על ידי המדינות החברות לתקופת כהונה של 4 שנים והוא מנהל את ישיבות מועצת המנהלים ואחראי על הניהול הכולל של הבנק. החל משנת 2012 הנשיא הוא Suma Chakrabarti הבריטי. נשיאי הארגון הקודמים:
הבנק וישראל
מדינת ישראל היא אחת מהמדינות המייסדות של ה-EBRD והיא מוגדרת כמדינה תורמת שאינה זכאית להלוואות.
כיום אגף הכלכלן הראשי במשרד האוצר הוא האמון על הקשר השוטף מול הנהלת הבנק. זאת בעקבות החלטת ממשלה שהתקבלה בשנת 2017 להעביר את הנציגות בבנקים מבנק ישראל למשרד האוצר. נכון לשנת 2017, נציגה של ישראל במועצת הנגידים הוא שר האוצר משה כחלון. בנוסף לזאת, יעל מבורך היא הנציגה של מדינת ישראל בדירקטוריון הבנק (Board of Directors). החברות בדירקטוריון הבנק מסייעת בהתקשרות מול הבנק ומאפשרת לישראל לקחת חלק משמעותי בהחלטות ההנהלה הקשורות בעיצוב פני הבנק ומדיניותו.
ישראל מחזיקה ב-195,080 מניות (המהוות 0.66% מכוח ההצבעה הכללי) והיא חברה בקבוצה (Constituencies) ביחד עם אוסטריה, קפריסין, קזחסטן, מלטה ובוסניה והרצגובינה. יעל מבורך משמשת בתור Alternate Director של הקבוצה במועצת המנהלים, ובתור הנציגה הישראלית בבנק.
בחלוקה אזורית השקעות הבנק הישראליות התחלקו כך ש-43% היו בפרויקטים ברומניה, 31% בפרויקטים בפולין ו26% בהשקעות בקזחסטן. בחלוקה נושאית, 58% מההשקעות היו במוסדות פיננסיים, 25% בתעשייה וחקלאות ו-17% באנרגיה.
צמח טפיל
צמחים טפילים הם צמחים שאינם אוטוטרופיים (צמחים שאין ביכולתם לייצר בעצמם את החומר האורגני הנחוץ לקיומם). בניגוד לצמחים טורפים האוכלים חרקים ומנצלים חומר אורגני מבעלי חיים, הרי שצמחים טפילים מנצלים חומר אורגני שמקורו מן הצומח. לכל הצמחים הטפילים יש מצוצה - חיבור קבוע לצמח הפונדקאי. דרך המצוצות עוברים מים, מינרלים וסוכרים מן הצמח הפונדקאי לצמח הטפיל. רבים מן הצמחים הטפילים מסוגלים לבצע פוטוסינתזה בכוחות עצמם, אך אינם יכולים לקיים עצמם ובלעדי צמח פונדקאי לא יוכלו להתפתח ואף לשרוד.
סוקולנטים
סוּקוּלֶנטים (על פי האקדמיה ללשון: עָסוּסִים, בלטינית: Succulentus) הם צמחים אשר לרוב הם בעלי עלים וגבעולים עבים ובשרניים המכילים תאים אוגרי מים, ולכן לא דרושה להם השקיה רבה. משמעות המילה "סוקולנט" בלטינית היא "עסיס", ומכאן שמם העברי "עָסוּס".
צמח טפיל
שתי גישות עיקריות מקובלות כיום על החוקרים את אבולוציית הצמחים הטפילים:
סוקולנטים
אף על פי שכל הצמחים אוגרים מים, סוקולנטים מותאמים במיוחד לאגור מים למשך תקופה ארוכה. מאפיין זה מאפשר להם להתקיים בסביבה צחיחה, בה אין צמחים רבים ואוכלי עשב רבים. לעיתים, הטל עוזר לצמחים אלו להתקיים, שכן למינים רבים יש שערות המאפשרות לספוג את הטל.
למינים רבים יש ציפוי דמוי שעווה על גזעיהם ועליהם המאפשר להם לשמור על הלחות. נפח מקסימלי ופני שטח מינימליים עוזרים גם הם למניעת אובדן של מים.
הנפוצים שבצמחים בעלי מאפיין זה הם צמח האלווי וצמח האגבה. סוגים נפוצים פחות הם ההוורתיה (Haworthia), החלבלוב (Euphorbia), וכל משפחת החיעדיים (Azoaceae) הכוללת בתוכה את ה-Conophytum ועוד מינים רבים אחרים. גם הקקטוס, ממשפחת הצבריים (Cactaceae), הוא סוקולנט אך בעל מאפיינים בוטניים שונים.
סוקולנטים רבים נהוגים כצמחי נוי, בין אם בבית או בגינה. צורותיהם המיוחדות ועמידותם להזנחה הפכו את הצמחים היובשניים לא אחת למושאי אספנות. סוקולנטים הם מרכיב מפתח בגינון יובשני, אשר לעיתים קרובות עוסק בהם כמוטיב מרכזי ("גני קקטוסים").
תכונות
עם הסוקולנטים נמנים צמחים ממשפחות רבות, ולכולם תכונות משותפות:
בזכות תכונותיהם, הסוקולנטים יכולים להמשיך לחיות באזורים יבשים במיוחד ואינם מתים מחוסר מים.
אזורים
הסוקולנטים מרוכזים בשלושה אזורים עיקריים בעולם:
המשותף לכל שלושת האזורים הוא אקלים ערבתי חמים של גשמים מועטים בעונה החמה ויובש בעונה הקרה. גם בישראל, בזכות האקלים המדברי בנגב, הסוקולנטים נקלטים ומתפתחים יפה.
הסוקולנטים חביבים במיוחד על בעלי גינות פרטיות וציבוריות, בזכות צריכת המים המזערית שלהם והשרידות הגבוהה שלהם. הסוקולנטים לסוגיהם מגוונים מאוד. הם נפוצים בכל העולם, מכיוון שבאזורים השונים "אימצו" אותם, ודאגו לאקלומם. חלקם נראים במיטבם בחורף, וחלקם בקיץ. יש שמתאימים לגידול בחוץ (בקרקע או בכלים/ עציצים/ מיכלים), ויש שאוקלמו להיות בתוך בתים ללא שמש, אך רצוי שיראו אור. הסוקולנטים הגדלים בבית מתאקלמים יפה בכלים זעירים בקוטר של כ־3 ס"מ ועד לעציצים גדולים.
צורה, צבע ותנאי סביבה
בתורת הפנג שואי צורה וצבע של אובייקט מהווים חלק מעקרונות היסוד שלה. לפי מדריך הפאנג שווי לעיצוב הבית, רצוי לעצב חללים בבית עם סוקולנטים בעלי עלים בשרניים ומעוגלים בצבע ירוק, כי הצבע הירוק תורם לרגיעה ואווירת התחדשות. לפי "פפירוס - הפורטל הישראלי לגינון", ניתן להשתמש בסוקולנטים בעלי צורה וצבע שונים ליצירת מרבדים "אומנותיים" על הקרקע וגם בצורה אנכית על קירות.
העוקץ (אתר אינטרנט)
העוקץ הוא אתר אינטרנט ישראלי המפרסם טורי דעה אקטואליים של אנשי אקדמיה ופעילים חברתיים במגוון נושאים. האתר בוחן מגמות חברתיות וכלכליות בישראל, ומבקר עוולות הנעשות לטענת כותביו כלפי שכבות שאותן הם תופסים כמוחלשות מבחינות שונות וקבוצות מיעוטים בישראל. מבחינה פוליטית מזוהים המאמרים באתר עם תפיסות סוציאל-דמוקרטיות ועם עמדות השמאל בישראל.
היסטוריה
האתר הוקם בשנת 2003 כפרויקט של מרכז אדוה בפורמט של בלוג אישי בו כתבו בעיקר פרופ' יוסי דהאן וד"ר יצחק ספורטא שחשו, לדבריהם, כי נושאים כלכליים וחברתיים מסוקרים בישראל באופן שטחי. בהמשך מתוך רצון "להוות אלטרנטיבה לתקשורת הממוסדת המונעת בעיקרה משיקולי רייטינג ושבויה בידי בעלי הון ופוליטיקאים" שינה האתר את הפורמט שלו והפך לבמה מרכזית עבור עשרות אנשי אקדמיה, פובליציסטים ואישי ציבור שפרסמו בו את מאמריהם.
האתר מנוהל במשותף על ידי ספורטא ודהאן ומתעדכן על בסיס יומי. האתר מאפשר פרסום תגובות ולעיתים קרובות מתרחשים בו דיונים מקיפים בהם מעורבים אנשים מהשורה יחד עם אנשי אקדמיה על נושאי השעה. נכון ל-10 באוגוסט 2007, התפרסמו באתר 2,204 מאמרים, מתוכם 1,347 פרי עטם של ספורטא ודהאן.
בשנת 2009 שודרג האתר בעזרת תרומתה של הקרן החדשה לישראל. האתר קיבל תמיכות לאורך מספר שנים מהקרן החדשה לישראל וכן קרן רוזה לוקסמבורג המזוהה עם מפלגת די לינקה הגרמנית.
עם הכותבים באתר במשך השנים נמנו בין השאר: שלי יחימוביץ', חררדו לייבנר, גדי אלגזי, יוסי יונה, יהודה שנהב, יצחק ג'קי אדרי, יחיעם שורק, שלמה סבירסקי, עמי וטורי, אילנה שזור, אורלי בנימין, איאת אבו שמיס ואחרים.
בנובמבר 2021 הכריזו עורכי האתר כי הוא ייסגר בסוף השנה, עקב בעיות תקציב, אך לאחר שכ-100 איש התגייסו לתרום לאתר באופן קבוע, הודיעו שהוא ימשיך לפועל.
אריה רפפורט
אריה רפפורט (1937 - 18 בינואר 2017) היה עיתונאי והיסטוריון ישראלי, שתיעד בספרים ובבלוג את תולדות קבוצת הכדורגל של הפועל באר שבע.
ביוגרפיה
נולד ברעננה בשנת 1937 לפרידה (לבית שוגאל), חלוצה שעלתה ארצה ב-1935 לאחר מחנה הכשרה במולדתה, לטביה, וליצחק, דוור בתקופת המנדט הבריטי, מנהל במרכזיית הטלפונים ברעננה עם קום המדינה וכתב בעיתוני הספורט של התקופה. בסמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה, אמור היה לצאת עם אימו לביקור היכרות עם משפחת האם בלטביה, אך רוחות המלחמה שכבר החלו לנשב, גרמו לביטול דרכוני היציאה על ידי השלטונות הבריטים ובדיעבד למניעת הפיכת המסע המשפחתי לסוג של "כרטיס בכיוון אחד", שכן משפחת האם הושמדה בבור הריגה ב-1941. היה חבר בתנועת הנוער המחנות העולים. ב-1955, כחלוץ בקבוצת הכדורגל של הפועל רעננה, היה שותף לעלייתה הראשונה לליגת המשנה. את מרבית שירותו הצבאי עשה בפלוגת הקשר המוצנחת הראשונה, בין השנים 1955–1957, רובן תחת פיקודו של אורי גורן. בין השאר השתתף רפפורט בפעולות התגמול של הצנחנים במבצעי כנרת, (דצמבר 1955), ג'ראנדל, אל-ראווה וקלקיליה. בשלהי 1956 השתתף במבצע סיני. על אובדן ההזדמנות לזכות ברקע אדום, בשלהי מבצע זה, הוא מספר בסיפרו "בין רעננה לבאר שבע": " צניחה קרבית היא חלומו של כל צנחן... בעודנו במחנה בית ליד התבקשו כמה חיילים ממחלקת הקשר של יחידת הצנחנים 202 ואני בתוכם, להכין את עצמנו כדי להצטרף לכח שאמור היה לצנוח בשארם-אל-שייך. ... הספקנו כבר לארוז ציוד, ולצעוד לעבר כבש המטוס, אלא שאז התבשרנו ששארם אל-שייך נכבשה על ידי חטיבה 9 של השריון, בליווי אווירי צמוד, בסיומו של מסע חתחתים ארוך ומלא  תעוזה, בדרך לא דרך, כשהם נעזרים בסיום על ידי הצנחנים. ההודעה הייתה משמחת כשלעצמה במישור הלאומי, אבל לא כל כך מבחינתנו באופן אישי, כי בגלל הכניעה החמצנו הזדמנות שלא תחזור, לזכות ברקע הנכסף". ב־1960 נישא לסימה (לבית אטיאס) והזוג עבר להתגורר בבאר שבע. לזוג שלושה ילדים. בתם היא (סגן-אלוף בדי') ורד לזר, ששימשה בין השאר כמפקדת מרכז הכשרה לטירוניות של בה"ד 12. בנם הצעיר, עמיר רפפורט, היה הכתב הצבאי של ידיעות אחרונות ועוד. אחיו הצעיר של אריה, אבינועם פורת, הוא כתב בכיר במדור הספורט של ידיעות אחרונות.
כתיבה ופרסום
בין השנים 1957–1977 שימש רפפורט כאלחוטן במשטרה, כשבחלק מהתקופה (1966–1987) שימש במקביל ככתב לענייני ספורט של מעריב בדרום. בתוך כך סיקר את שתי האליפויות הרצופות של הפועל באר שבע של 1975, 1976. באמצע 1977 שימש כתב של המקומון שבע, ובשלהי אותה שנה נמנה עם צוות ההקמה של השבועון כל-בי באר שבע והנגב. ב-1979 שימש במקביל גם ככתב לעניינים כלליים של מעריב, כולל סיקור ביקורו של הנשיא סאדאת בבאר שבע, בחודש מאי, לצידו של ירון אנוש. בספטמבר אותה שנה "העביר את הפיקוד" בתחום לעיתונאי צעיר, בוקי נאה. בעונת 1978/79 של הפועל באר שבע בליגה הבכירה, סיקר אותה בכתבות גם בגלי צה"ל.
ב-1988 הצטרף לצוות כתבי הספורט של ידיעות אחרונות. בשנת 2001 זכה רפפורט באות יקיר באר שבע, בזכות תרומתו לחברה ולקהילה, כולל ספרו הראשון, "ארבעים שנות ספורט בנגב". בתחילת שנות התשעים, עם תחילת גל העלייה מברית המועצות לשעבר, הוא למד רוסית והשתמש בה כדי לסייע בהתנדבות לעולים חדשים. הוא הוביל להפיכתו של בי"ס נטוש בצפון שכונת ד' לאולם ספורט משופץ המשמש מאות ילדים בענף ההיאבקות החופשית.
ביוני 2013 פתח רפפורט בלוג בשם "אריה רפפורט ההיסטוריון", שעסק בתחום הספורט ובעניינים אחרים.
נפטר בבאר שבע ב-18 בינואר 2017.
ספורטינג חיחון
ריאל ספורטינג דה חיחון (בספרדית: Real Sporting de Gijón) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר חיחון, שבחבל אסטוריאס. המועדון נוסד ב-1 ביוני 1905, והוא משחק כיום בסגונדה דיוויסיון. הוא ידוע בכינוי "רוחיבלאנקוס" בגלל צבעי המדים שלו, רצועות פסים לבנים-אדומים. אצטדיונה הביתי של ספורטינג חיחון הוא אל מולינון, שהוא גם מגרש הכדורגל העתיק ביותר בכל ספרד. הוא מתפקד מאז שנת 1908, והוא ממוקם באתר של טחנת רוח ישנה, ומכאן בא שמו של האצטדיון, שפירושו בספרדית "טחנת הרוח הגדולה".
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1905 תחת השם ספורטינג חיחונס, כאשר נשיאה הראשון של הקבוצה היה אנסלמו לופז. המלך אלפונסו השלושה עשר קיבל לידיו את פטרונה של המלוכה הספרדית על המועדון בשנת 1912, ואישר להוסיף לשמו של המועדון את השם "ריאל" (המילה הספרדית למלוכה), ומאז נקראה הקבוצה ריאל ספורטינג קלאב חיחונס. בשנת 1916, שונה שם הקבוצה שוב לשמה הנוכחי היום, ריאל ספורטינג דה חיחון. משנת 1941 עד שנות ה-70, עקב חוק זמני שנחקק בספרד שאסר על שימוש במילים זרות בשמות מועדוני הכדורגל במדינה, שמה הרשמי של הקבוצה שונה לריאל חיחון.
בעקבות עונה לא מוצלחת בשנת 1998, ירד המועדון לליגה השנייה בספרד, בו שיחק במשך 10 שנים רצופות. ב-15 ביוני 2008, הוא הבטיח את שובו לליגה הבכירה לקראת עונת 2008–2009.
בעונתה המחודשת בליגה הבכירה הגיעה לרבע גמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצת אתלטיק בילבאו. בעונה זו הצליחה ספורטינג חיחון להינצל מירידה במחזור הסיום והבטיחה לעצמה עונה נוספת בליגה הספרדית הראשונה. בסוף עונת 2011/2012 ירדה לליגה הספרדית השנייה. הקבוצה שיחקה בליגה השנייה ברציפות מעונת 2012/2013 ועד עונת 2014/15 בה חזרה לליגה הספרדית הראשונה אחרי 3 שנים של היעדרות.
היריבה ההיסטורית של המועדון היא קבוצת ריאל אוביידו. כאשר שתי הקבוצות משחקות באותה הליגה, הן משתתפות בדרבי האסטורי.
יס (להקה)
יס (באנגלית: Yes) היא להקת רוק מתקדם פופולרית שנוסדה בלונדון ב-1968. הלהקה עברה שינויים רבים בהרכבה, והתפרקה באופן זמני מספר פעמים. הלהקה פועלת לסירוגין במשך יותר מ-50 שנה ולה מעריצים רבים. להקת יס נחשבת לאחת מחלוצות ז'אנר הרוק מתקדם והשפיעה על להקות רבות שהלכו בעקבותיה.
סיתות
סיתות - עיבוד שבבים של חומרים קשים מאוד, בעיקר של אבן אבל גם של בטון. בדרך כלל נעשה הסיתות לצרכים אדריכליים, על מנת להקנות לחומר מרקם מסוים, אבל לעיתים, מתבצע הסיתות כדי לשנות את מידות גוש החומר על מנת להביא את הגוש לממדים המבוקשים.
יס (להקה)
השנים הראשונות (1969–1970)
ב-1970 יצא אלבומם השני – Time and a Word שכלל 30 קטעי תזמורת סימפונית. האלבום זכה אמנם להצלחה, אך נשמעו טענות, בעיקר של הגיטריסט – פטר בנקס, על השימוש המוגזם בתזמורת שלא אפשר ביטוי הולם לכישרון של שאר חברי הלהקה. בנקס פוטר עוד לפני פרסום האלבום.
סיתות
סוגי סיתות אבן
ישנם מספר סוגי סיתות אבן המקובלים בישראל והם גם מפורטים בתקן.
יס (להקה)
התקופה הקלאסית (1971–1980)
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 אופיינו אלבומי "יס" ביצירות בעלות סידור קלאסי מורכב, משקלים ומקצבים מורכבים, וירטואוזיה מוזיקלית, שינויים דרמטיים ומילים שנכתבו בהשפעת זרם התודעה, ללא סדר כרונולוגי או תחבירי. היצירות נמשכו מעבר למבנה הסטנדרטי של שירי פופ והגיעו לעיתים לקטעים בני 20 דקות ויותר. קטעי השירה התחלפו לסירוגין בנעימות אינסטרומנטליות ואלתורי גיטרה, בס וקלידים. המאפיינים הווקאליים המזוהים ביותר עם 'התקופה הקלאסית' של "יס" הם הקול הגבוה והמיוחד של אנדרסון, צלילי ההרמוניה החזקים, סולו הגיטרה והקלידים השקטים יחסית של ריק וייקמן וסטיב האו, התיפוף הפוליריתמי (שימוש בשני משקלים, או יותר, בו זמנית) של ביל ברופורד והסאונד המיוחד של הבאס (Rickenbacker מודל 4001) שהפיק כריס סקווייר.
סקווייר היה אחד מאמני הבס הראשונים שעיבד את האפקטים של הגיטרה החשמלית, כמו טרמולו, פסינג (שלב אחר שלב) ועוד, לכדי ביצוע אינסטרומנטלי. החיתוך הריתמי של חטיבת הקצב של הלהקה (סקווייר וברופורד על הבאס והתופים) נחשב, לדעת רבים, לטוב ביותר במוזיקת הרוק באותה תקופה.
שני התקליטים הראשונים שהוציאה "יס" היו מעורבים בחומרים מקוריים של הלהקה יחד עם חומרים של אמנים משפיעים מפורסמים באותה תקופה, כמו: הביטלס, הבירדס וסימון וגרפונקל. עזיבתו של פטר בנקס ב-1970 והחלפתו בגיטריסט להקת תומורוו (Tomorrow) לשעבר – סטיב האו הביאו את "יס" לעידן חדש. האלבום השלישי של "יס", The Yes Album, זכה לביקורות נלהבות. חלק מן ההצלחה של אלבום זה ניתן לזקוף לעובדה שלאלבום זה הוכנסו רק יצירות מקוריות של הלהקה וכן לזכותו של אדי אופורד, טכנאי אולפן שמומחיותו המקצועית הייתה גורם מפתח בהצלחת הלהקה. מעריצים של אותה תקופה נוהגים לכנות את עצמם כ"Troopers" על שם הקטע השלישי באלבום: "Starship Trooper".
ב-1971 עזב הקלידן טוני קיי את "יס" על מנת ליצור להקה חדשה משלו, "באדגר" (Badger). את מקומו החליף ריק וייקמן הכריזמטי שבדיוק עזב את להקת The Strawds והיה כבר מוזיקאי מפורסם בעבודתו עם דייוויד בואי, לו ריד ושורה של אמנים מפורסמים אחרים.
יש הטוענים ש-Close to the Edge הוא נקודת השיא של כל ז'אנר הרוק מתקדם. עם זאת, מעט לאחר פרסום האלבום, בשיא הצלחת הלהקה, הודיע ביל ברופורד המתופף על עזיבתו לטובת להקת קינג קרימזון. ברופורד הוחלף על ידי אלן וייט, מתופף לשעבר בלהקת Plastic Ono Band. וייט ביצע את הופעת הבכורה שלו באלבום Yessongs, אלבום הופעה שהוקלט במהלך מסע הופעות שערכה הלהקה בסוף 1972 ותחילת 1973.
Yessongs נחשב לפרויקט שאפתני במיוחד והימור רציני לחברת ההפקה, Atlantic Records. מדובר באלבום משולש שמכיל יצירות אולפן של הלהקה משלושת האלבומים הקודמים בביצוע חי. עטיפת האלבום הייתה אחת מיצירות האומנות המפורסמות של דין והיא המשיכה את תפיסת העיצוב הקוסמי – אורגני של שני האלבומים הקודמים. גם אלבום זה הפך לרב מכר וזכה להערכות רבות לאחר שהגיע למקום השביעי בבריטניה ולמקום השנים-עשר בארצות הברית.
אלבום האולפן הבא של "יס", Tales from Topographic Oceans גרר אחריו דעות חלוקות. האלבום היה שאפתני אף יותר מקודמיו, והורכב מארבע רצועות בלבד, שכל אחת מהן כיסתה צד שלם של תקליט, הקצרה בהן באורך של למעלה מ-18 דקות. הדבר גרם למבקרים ומעריצים לחוש שהלהקה הגזימה, ושהאלבום ארוך, פומפוזי ומתיש מדי. ניתן לתלות חלק מהאשמה באורכו של האלבום באילוצים הטכניים של אותה תקופה: קיצור של האלבום לשישים דקות היה מותיר צד ריק באחד משני התקליטים של האלבום. למרות הביקורת הרבה, האלבום זכה גם להצלחה בקרב חלק מהמעריצים, ויש הרואים בו האלבום הטוב ביותר של הלהקה.
במהלך יצירת האלבום הסתכסך וייקמן עם חברי הלהקה ובפרט עם אנדרסון, ופרש. לאחר ניסיון כושל לגייס את הקלידן היווני ואנגליס, צורף אליה הקלידן פטריק מוראז, ואיתו יצרה הלהקה את אלבום האולפן הבא שלה, Relayer. האלבום היה בעל אופי שונה מקודמו, והיצירות בו היו פראיות, רועשות וכאוטיות. בדומה ל-Close to the Edge, גם אלבום זה נפתח ביצירה אפית ארוכה, שאחריה שני שירים שאורכם כ-10 דקות. גם היצירה הפותחת, Gates of Delirium, שאורכה כמעט 23 דקות, תוארה לעיתים כיצירה הטובה ביותר של הלהקה, אף שסגנונה התוקפני והרועש (עד כדי מהומה וקולות פיצוצים בחלקה האמצעי, המתאר קרב) שונה מעט מסגנונה הרגיל של הלהקה. Relayer נחשב לנקודת השיא האחרונה של הלהקה, שאחריה חלה התדרדרות.
ב-1976 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות אמריקני מצליח ובאותה שנה הוקלט האלבום Going for the One בשווייץ. באלבום זה חזר וייקמן ללהקה. האלבום כלל להיטים כמו Wondrous Stories אשר הגיע לראשונה בתולדות הלהקה, למקום ה-7 במצעד הסינגלים הבריטי. גם שיר הנושא הגיע למקום ה-24 במצעד. באלבום נכללה יצירה בשם Awaken שנמשכת 15 דקות ונחשבת לאחת המוצלחות של הלהקה. עטיפת האלבום עוצבה על ידי חברת היפנוסיס, בניגוד לקודמות שעוצבו על ידי דין. בתקופה זו גברה הצלחתה של הלהקה והיא התחילה במכירת חולצות רבת שנים. ב-1978, יצא אלבומה התשיעי, Tormato, עם עיצוב עטיפה של היפנוסיס. זהו האלבום האחרון שבו השתתף הסולן, אנדרסון לפני החלפתו על ידי טרוור הורן. באלבום שולב קטע מצליח, Don't Kill the Whale במחאה על התקופה שבה היה נהוג הרג ליוויתנים לצורך שימוש בשומן שלהם. לאחר צאת האלבום הודיעו סקוויר, האו ווייט למנהלם, בריאן ליין שפיטרו את אנדרסון בעקבות סכסוך כספי. גם וייקמן נאלץ לעזוב בשל בעיה בתשלום מס. במקומם, צורפו שני חברי להקת The Buggles, הסולן הורן והקלידן ג'ף דאונס.
ב-1980 הוציאה הלהקה את האלבום Drama אשר נחשב לאחרון בז'אנר הרוק המתקדם. באלבום זה חזר דין לעצב את עטיפות הלהקה. האלבום כלל את הלהיט Machine Messiah אשר התאפיין במוזיקת הבי מטאל. בהופעות עם הורן, כעסו המעריצים וצעקו "בוז" ללהקה בכך שהחליפה את אנדרסון. הורן, שסבל מפחד במה, סבל מהקללות והצעקות של המעריצים. מאז, החליט הורן שלא לשיר שוב ולהתמקד בהפקת אלבומי הלהקה.
מעברה של הלהקה מרוק מתקדם לפופ (1983–1987)
בשנת 1980, ביקש הבסיסט כריס סקוויר מהסולן ג'ון אנדרסון לחזור ללהקה. אנדרסון הסכים והלהקה יצאה לסיבוב ההופעות אשר תועד באלבום Yesshows. בתקופה זו חזר ללהקה גם הקלידן המקורי, טוני קיי וצורף גם גיטריסט חדש בשם טרבור רבין ממוצא יהודי-דרום אפריקאי, שהחליף את סטיב האו.
בשנת 1981 הלהקה הוציאה את אלבומה האחד-עשר, 90125 (שנקרא על שם המספר הקטלוגי שלו ברשימה הפנימית של אטלנטיק). האלבום זכה להצלחה מסחרית רבה ונמכר ב-8 מיליון עותקים. האלבום כלל להיטים ממוסחרים ביניהם המצליח ביותר באלבום ובתולדות הלהקה, Owner of a Lonely Heart. בתקופה הזאת, "יס" שינו את סגנונם מרוק מתקדם לכיוון "פופי" יותר (מה שהזכיר גם את להקת ג'נסיס ולהקות ואמני רוק מתקדם רבים ששינו את סגנונם המוזיקלי בשנות השמונים). באלבום זה רוג'ר דין לא עיצב את עטיפת האלבום. אלבום זה הופק על ידי טרוור הורן, הסולן לשעבר של הלהקה. תוך 15 חודשים, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות מוצלח והקליפ שלה לשיר Owner of a Lonely Heart שודר ב-MTV.
בשנת 1987, הלהקה הקליטה חומרים לאלבום חדש באיטליה כדי לברוח מתשלום מס בממלכה המאוחדת. הלהקה הוציאה את האלבום החדש, Big Generator אשר נמכר בשני מיליון עותקים אך לא זכה להצלחה גדולה אף על פי שכלל את הלהיט Rhytm of Love. באותה שנה, אנדרסון וסקוויר התגרשו מנשותיהם. סקוויר עבר לגור בהוליווד. ב-1988, התגבשו והתאחדו ההרכב כלל את סולן ג'ון אנדרסון, המתופף המקורי ביל ברופורד, סטיב האו וריק וייקמן. ההרכב הוציא אלבום תחת שם הלהקה וזכה להצלחה גדולה בכך שאפיין את הלהקה בסגנונה המקורי, רוק מתקדם.
הלהקה חוזרת לרוק מתקדם (1989–1991)
בשנת 1989, התאחדה הלהקה עם הרכבה הקלאסי והרכבה הנוכחי אשר כלל את ג'ון אנדרסון, כריס סקוויר, טרוור רבין, טוני קיי, אלן וייט, ביל ברופורד, ריק וייקמן וסטיב האו. הלהקה הוציאה את אלבומה החדש, Union באפריל, 1991. ריק וייקמן כינה אותו Onion (בצל) כיוון שהגיב: "כל פעם ששמעתי אותו התחלתי לבכות". האלבום מכר רק 750,000 עותקים ולא זכה להצלחה גדולה כלל הוא לא כלל שום להיט מצליח והלהקה התחילה לסבול ממשבר כלכלי.
בשנת 1994, הלהקה הוציאה את האלבום, Talk אשר בו עזבו ברופורד, וייקמן והאו את ההרכב. באלבום, הלהקה הורכבה מאנדרסון, רבין, קיי, סקוויר ווייט. זהו היה האלבום האחרון שבו רבין וקיי השתתפו. גם אלבום זה לא זכה להצלחה גדולה, ולא כלל אף להיט. לאחר מכן טרוור רבין וטוני קיי עזבו את הלהקה. אך לבסוף, חזרו האו ווייקמן ללהקה. בשנת 1996 הוציאה הלהקה אלבום בשם Keys to Ascension. זהו אלבום כפול שמורכב מהקלטות של הופעות חיות של הלהקה, ושתי הקלטות חדשות שהוקלטו באולפן, האלבום הכליל יצירות של הלהקה מהתקופה הקלאסית והביא את האלבום להצלחה.
בשנת 1997, הוציאה הלהקה את החלק השני (Keys to Ascension 2) של האלבום הקודם וגם הרכב האלבום אותו הדבר. באותה שנה, הלהקה הוציאה אלבום אולפן חדש בשם, Open Your Eyes. אלבום זה לא זכה להצלחה גדולה ובו הקלידן, וייקמן עזב שוב את הלהקה. הקלידן החדש היה בילי שרווד.
בשנת 1999, הוציאה הלהקה אלבום חדש בשם The Ladder (הסולם), אשר כלל את הקלידן הרוסי כחבר להקה, איגור קורושב אשר ניגן באלבום הקודם אך לא כחבר להקה. האלבום כלל שירים אשר התייחסו לשירים מתקופות שונות של הלהקה. לאחר מכן, עזבו שרווד וקורושב והלהקה לקחה הפסקה של שנה מהוצאת אלבומים.
שנות האלפיים (2000 – היום)
בשנת 2001, מצאה הלהקה שותף חדש להופעות הקלידן טום בריזלין. באותה שנה, הלהקה הוציאה אלבום חדש בשם Magnification זהו האלבום האחרון שהשתתף בו ג'ון אנדרסון מאז Drama. באלבום הלהקה חזרה לצליל סימפוני מאז האלבום Time amd a Word ב-1970.
ספורטינג חיחון
צבעי המועדון וסמלו
צבעי המועדון, אדום ולבן, נבחרו בגלל צבעי דגל העיר חיחון.
משנת 1931 עד 1936, בתקופת הרפובליקה הספרדית השנייה, הכתר בסמלה של הקבוצה הוחלף זמנית בכתר מורל.
יס (להקה)
שנות האלפיים (2000 – היום)
בשנת 2002, חזר וייקמן להרכב ועזב.
בשנת 2003, הלהקה הוזמנה לפסטיבל הג'אז במונטרו שבשווייץ. אחת ההופעות תועדו ב-DVD (Songs from Tsongas).