cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הכוזרי
הערכת הספר
ספר הכוזרי הפך כבר בתחילת דרכו לאבן דרך חשובה בהגות היהודית לדורותיה. הוא היה נפוץ אצל הוגי דעות רבים, ואף במסגרת הלימוד המסורתי. כך, למשל, באיגרת שנשלחה אל הרמב"ם מאת רבי יהונתן מלוניל וחכמי עירו לוניל, אגב בקשה שישלח אליהם את ספר מורה נבוכים, תיארו הכותבים את הספרים שבהם עסקו בסדר לימודם, ובין הספרים – לצד חובות הלבבות, האמונות והדעות, מבחר פנינים ואחרים – מופיע גם ספר הכוזרי. בדומה, בתגובה לכתב החרם של הרשב"א ובית דינו על לימוד חוכמות חיצוניות מתחת לגיל 25, כתב רבי ידעיה הבדרשי איגרת התנצלות, ובו נמנים ספרים שהדגישו את לימוד החוכמות. בהקשר זה נכתב שם:.
לעומת הוגי דעות יהודים אחרים (למשל הרמב"ם בספרו מורה הנבוכים), שנמתחה עליהם ביקורת מחמת נטייתם לפילוסופיה, התקבלה הגותו של ריה"ל בספר הכוזרי באהדה אף בקרב רבנים ומקובלים שהסתייגו מן הרציונליזם הפילוסופי. לדוגמה, בפירושו של רבי יהודה מוסקאטו על ספר הכוזרי, מובא ציטוט מפרקי ר' ברכיאל (שהיו תחת ידו של מוסקאטו), מקובל שחי במאה הארבע-עשרה:. רבי עזריה מן האדומים אמר שראוי לכל אדם ללמוד בספר ולצוות את דבריו לבניו לתלמידיו במליצת הפסוק "השמר פן תעזוב את הלוי". דברי הגאון מווילנה המחשיבים את לימוד הספר צוטטו בפי תלמידו, רבי ישראל משקלוב: "(הגר"א) היה אומר ללמוד ספר הכוזרי, שהוא קדוש וטהור, ועיקרי אמונת ישראל ותורה תלויים בו".
ספר הכוזרי הוערך גם על ידי הוגי דעות ציונים. הסופר ש"י איש הורוויץ כתב על ספר זה: . כן נשמעו דברי הערכה מפי ביאליק: "ריה"ל היה החוקר הראשון שייסד את הרעיון הלאומי על היות התוכן הלאומי קשור בצורה הלאומית – הארץ, הלשון, המצוות, כך שלא יצויר זה בלא זה".
כאשר ייסד הרב קוק את ישיבת "מרכז הרב" בירושלים, נתן שיעור בספר זה. גם בנו, הרב צבי יהודה קוק ראה חשיבות גדולה בלימוד הספר, והרבה לחזור על דברי הגאון מווילנא. בעקבותיו הלכו תלמידיו, שייסדו לימוד קבוע ושיטתי בספר הכוזרי בישיבותיהם. על כן, ספר זה תופס מקום מרכזי בלימודי האמונה והמחשבה הסדירים בישיבות הציוניות.
כמה ספרים חוברו בסגנון דומה לסגנונו של ספר הכוזרי. כך, הרב דוד ניטו חיבר ספר בסגנון דומה הנקרא מטה דן, ומכונה גם "הכוזרי השני", ובו טיעונים בעיקר נגד הקראים. בתחילת המאה ה-20, חיבר הרב יצחק ברויאר את ספר "הכוזרי החדש", ובו התייחס להשקפות ולשאלות מתקופתו.
היות שהספר שימש לא רק כחיבור הגותי ואפולוגטי אלא גם כמקור הטקסטואלי הנפוץ והנגיש ביותר לסיפור על הממלכה הכוזרית שנתגיירה ליהדות, נכתבו על גביו כמה עיבודים לילדים ולנוער במשך השנים, ובעיקר במאה ה-20: הסופר היהודי-גרמני זליג שכנוביץ חיבר את הספר "בממלכת כוזר היהודית" (1920). כמו כן, יצא ספר בשם "הכוזרי מעובד לבני הנעורים" על ידי צבי פישמן בהוצאת פרסומי ישראל בליווי תמונות, וספר "הכוזרי" בעיבוד לילדים על ידי ד"ר ניצה דורי בהוצאת מכללת "שאנן".
סגנונו של הספר
קטע אופייני מתוך הספר מדגים את סגנונו של ריה"ל, ובו מתאר החבר את מעשיו של האדם האידיאלי הוא החסיד:
מהדורות, תרגומים ופירושים
ספר הכוזרי, כמו ספרי הגות רבים בימי הביניים, נכתב במקור בערבית יהודית. נוסח המקור הערבי של הספר שרד בשלמותו בכתב יד יחיד בעולם השמור בספרייה הבודליאנית. כתב היד הועתק בשנת 1463, כשלוש מאות שנה לאחר כתיבת הספר, ועל אף שנפלו בו טעויות הוא משמש בסיס לכל המהדורות של נוסח הספר המקורי.
מהדורה מדעית מדויקת של המקור הערבי יצאה לאור בידי דוד צבי בנעט וחגי בן שמאי בשנת 1977. המהדורה מבוססת על כתב יד זה, על קטעי גניזה נוספים ועל עדויות נוסח אחרות, כולל תרגומו של יהודה אבן תיבון, שנכתב סמוך לזמן החיבור ויש בו כדי להעיד על נוסחו המקורי של הספר.
תרגומים
הספר תורגם לעברית מספר פעמים. התרגום הראשון נעשה בידי יהודה אבן תיבון בשנת 1170, כ-30 שנה לאחר שנכתב והיה התרגום הנפוץ במשך מאות שנים. תרגום נוסף נערך על ידי רבי יהודה בן קרדנאל, בן דורו של רבי יהודה אבן תיבון, וממנו נותרו רק חלקים מעטים יחסית.תרגום מודרני בן זמננו נעשה בידי יהודה אבן שמואל בשנת תשל"ג. תרגומו של אבן שמואל התבסס בין היתר, על תרגומו של פרופסור דוד צבי בנעט, ונערך כ"תרגום פרשני" – מה שהביא אותו לסטייה מסוימת מהמקור ובשינוי של סדרי הפרקים. תרגומו זכה לתפוצה רחבה.
קיימים מספר תרגומים נוספים מן השנים האחרונות:
הספר תורגם גם לשפות זרות. בשנת ת"כ (1600) תורגם ספר הכוזרי ללטינית על ידי יוהאן בוקסטורף. במהדורה זו נוספו חליפות המכתבים בין רב חסדאי אבן שפרוט ליוסף מלך הכוזרים מתוך הספר "קול מבשר" של רבי יצחק בן אברהם עקריש. בשנת תכ"ג (1603) יצא לאור התרגום הספרדי של רבי יעקב אבן דנה באמשטרדם. בין התרגומים המפורסמים לספר, נמצא גם תרגומו של הרב שרל טואטי לצרפתית, המלווה בפירושים, מקורות והפניות שאינם קיימים בגרסאות השונות בעברית.
פירושים
מהמפרשים הקדמונים לספר הכוזרי הוא פירוש "חשק שלמה" מאת רבי שלמה בן יהודה מלוניל, שנכתב בשלהי המאה ה-14. פירושו ראה אור בעריכת דב שוורץ בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן. פירושים נוספים נכתבו על ידי בני דורו, כ"בית יעקב" לרבי יעקב פריצול וכן פירושו של רבי נתנאל בן נחמיה כספי "עדות לישראל".
במהדורות רבות של הספר בתרגומו של תיבון הוצמד לטקסט פירושו של רבי יהודה מוסקטו עליו, "קול יהודה", שנדפס לראשונה בשנת שנ"ד (1599) והוא הפירוש הראשון לספר הכוזרי שעלה על מכבש הדפוס. בפירוש זה נעשה גם ניסיון להשוות גרסאות ולתקן טעויות בנוסח. הוא מוסיף הערות על הכוזרי מדברי התלמוד והראשונים. חשיבתו הליברלית יחסית ניכרת מדי פעם בפירושו. הוא אינו נמנע מלמתוח גם ביקורת קשה על מחבר הכוזרי כאשר זה מביע את דעתו המפורסמת כאילו אין גר יכול לזכות בנבואה. "בלתי השאיר לו שריד כמעט להימצא שם אפילו גר אחד עולה אל מדרגת נבואה לאיזו סיבה שתהיה ואם רבה, על כן חוששני לו מחטאת הנטייה מדעת חז"ל".
בשנת נדפס גם פירוש "אוצר נחמד" מאת רבי ישראל זמושץ, מחבר הפירוש "טוב הלבנון" על חובות הלבבות. לעומת הקודמים, פירושו על פי רוב תמציתי ומתמקד בפירוש המילים ויש בו מעט משא ומתן רעיוני. פירוש נוסף נכתב על ידי ר' גדליה ברֶכֶּר וכונה בפשטות "פירוש חדש".
בעת החדשה זכה ספר הכוזרי לעדנה ונוספו לו פירושים חדשים. בעקבות הרב קוק מצאו גם הוגים דתיים לאומיים עניין רב בספר וכתבו עליו פירושים – הרב דוד כהן (הנזיר) (בעריכת דב שוורץ), הרב שלמה אבינר והרב אורי שרקי. הרב מרדכי נויגרשל כתב עליו ביאור בשם "מדרכי הלב היהודי", הרב מרדכי גניזי חיבר ספר בשם "הכוזרי המפורש", שבו מול עמוד בתרגום של אבן תיבון יש עמוד של הסבר תמציתי. פרופ' שלום רוזנברג כתב ספר אלגורי על "הכוזרי השני".
קישורים חיצוניים
מהדורות:
מאמרים ושיעורים:
ניקול פשיניאן
כעיתונאי ועורך נודע בזמנו כיריבה הגדול של מפלגת השלטון בארמניה, המפלגה הרפובליקנית. היה העורך של היומון הליברלי הנמכר ביותר בארמניה Haykakan Zhamanak (זמני ארמניה), אשר היה עיתון מאוד ביקורתי כלפי ממשלות רוברט קוצ'ריאן וסרז' סרגסיאן. כעורך ראשי של היומון מאז 1999, פשיניאן היה התורם החשוב ביותר לשיח בין התנועות השונות אשר התנגדו לשלטון בארמניה שאותו הוקיעו כ"בלתי חוקי". בשנת 2000, הוא הורשע בעוון לשון הרע והוצאת דיבה נגד אנשי שררה שונים. פשיניאן תמך בלבון טר-פטרוסיאן בעת שזה התמודד בבחירות לנשיאות שנערכו בשנת 2008. הוא ירד למחתרת זמן קצר לאחר התסיסות הקטלניות בעקבות הבחירות; הוא היה מבוקש על ידי משטרת ארמניה על האשמות בהפרות סדר ורצח. ביוני 2009, הוא יצא ממחבואו והסגיר את עצמו למשטרה. הוא שוחרר לאחר חנינה שהוענקה לאסירים פוליטיים רבים במאי 2011, כמעט שנתיים אחרי שהוא נכלא.
הוא היה חבר מוביל בקונגרס הלאומי הארמני, תנועת התנגדות שהונהגה על ידי הנשיא לשעבר, לבון טר-פטרוסיאן. ב-6 במאי 2012, נבחר כחבר האספה הלאומית של ארמניה. ב-2016 חבר לכמה מנהיגי אופוזיציה לצורך הקמת תנועת ברית המוצא. הוא היה למנהיג תנועת המחאה שפרצה בארמניה ב-2018, שאילצה את ראש ממשלת ארמניה סרז' סרקזיאן ואת ממשלתו להתפטר. ב-8 במאי 2018, קיבל את אמון הפרלמנט כדי להיבחר לראש הממשלה בעצמו. ב-16 באוקטובר 2018 הגיש את התפטרותו, הפך לראש ממשלה זמני עד לקיומן של בחירות כלליות. מוקדמות. בדצמבר 2018 זכה הוא ומפלגתו בניצחון מוחץ. להנהגתו יוחסו צעדים לקידום הדמוקרטיה, חופש העיתונות, והמאבק בשחיתות, כמו כן צמיחה כלכלית משמעותית. אולם בשנת 2020 התמודדה ממשלתו עם פריצת מלחמת נגורנו קרבאך מחודשת עם השכנה, אזרבייג'ן. המלחמה הסתיימה אחרי 44 ימי לחימה ואבדות משמעותיות לארמניה - בנפש, בנכסים ובשטחים. תיווך רוסיה הביא להסכם שביתת נשק תלת-צדדי שנחתם על ידי פשיניאן ב-9 בנובמבר 2020. בעקבות תוצאות המלחמה נחשף פשיניאן להפגנות סוערות ולקריאות להתפטרותו. גם הרמטכ"ל הגנרל גספריאן ו-40 קצינים בכירים דרשו את התפטרותו, פעולה שהוקעה על ידי פשיניאן כ"ניסיון הפיכה". בסופו של דבר הצליח פשיניאן לעמוד בפרץ ולא ויתר על השלטון. ב-25 באפריל 2021 התפטר באופן פורמלי יחד עם חברי ממשלתו לקראת הבחירות הכלליות שהתקיימו ביוני 2021. בבחירות אלה ניצחה מפלגתו והשיגה יותר ממחצית קולות הבוחרים. החל מ-16 בספטמבר 2022 מכהן פשיניאן כעת במסגרת רוטציה, גם כראש ארגון האמנה לביטחון משותף של רוסיה ומספר מדינות במרחב האירו-אסיאתי שרובן היו בעבר חלק מברית המועצות.
ביוגרפיה
ניקול פשיניאן נולד בשנת 1975 בעיר איג'באן. אביו וובה פשיניאן היה מורה בבית ספר. שם אמו- ארג'ניק לבית צ'ברוצ'אן. לו שני אחים:ארמן וארטאק. פשיניאן סיים בשנת 1991 את התיכון המקומי מס.1 ונרשם ללימודי תקשורת בפקולטה לפילולוגיה של אוניברסיטת ירוואן. בשנה הרביעית סולק מהאוניברסיטה בגלל פעילות פוליטית. כבר ככסטודנט היה פשיניאן עיתונאי פעיל. בשנים 1993–1994 עבד ככתב העיתון "דפרוטיון" ובשנים 1994–1997 ככתב של העיתונים "לראגיר" "לראגיר-אור" ו"מולוראק". בשנים 1995–1997 היה עורך בעיתון "מולוראק". ב-1999 בעת שכיהן כעורך העיתון "אוראגיר" נידון פשניאן לשנת מאסר על תנאי באשמת פגיעה בשמה הטוב של אשת ראש הממשלה. באותה שנה הוא הקים את העיתון" האיקקן ז'אמאנאג" (זמני ארמניה) שעסק רבות בחשיפת מקרי שחיתות ונפוטיזם בממסד של המפלגה הרפובליקנית הארמנית. ב-2008 העביר את עריכת העיתון לאשתו. הוא דובר ארמנית, רוסית, אנגלית וצרפתית.
במחתרת
פשיניאן ירד למחתרת לאחר אירועי 1 במרץ 2008. יחד עם שבעה אישים אחרים, היה מבוקש על ידי הממשלה הארמנית על "מבצע מתוכנן מראש ופעולות שנועדו לתפוס את השלטון בכוח, פרובוקציה וארגון הפרות סדר המוניות שלוו ברצח בירוואן."
בריאיון ל-RFE/RL ב-16 באוקטובר 2008, הוא התעקש ש"מהפכה" דמוקרטית זו הדרך היחידה להביא לשינוי בארמניה, וכי הנשיא סרגסיאן לא עשה דבר כדי להוכיח את ההפך. הוא טען כי חוקרי הממשלה מחפים על המבצעים האמיתיים והאשמים לשמונת מקרי המוות שאירעו ב-1 במרץ וטען שהאשמים הם הנשיא לשעבר, רוברט קוצ'ריאן וראש הממשלה לשעבר סרז' סרגסיאן.
בראיון, שהעניק לערוץ הטלוויזיה הממלכתי בדצמבר 2015, ניקול פשיניאן הצהיר כי הוא מעולם לא עזב את הרפובליקה של ארמניה, בעת שהסתתר והוא בילה את מרבית זמנו בהסתתרות בירוואן. פשיניאן ציין כי עובדה זו היא "בושה" לשירות הביטחון הלאומי.
מעצרו ושחרורו
ב-1 ביולי 2009, פשיניאן יצא ממחבואו והסגיר את עצמו לידי המשטרה הארמנית לאחר חנינה כללית שהוכרזה על ידי הרשויות הארמניות ב-19 ביוני של דמויות מהאופוזיציה שנעצרו בעקבות אירועי 1 במרץ.
פשיניאן היה אחד מכמה פעילי אופוזיציה ששוחררו לאחר חנינה שעברה באספה הלאומית של ארמניה בסוף מאי 2011, במהלך תקופה ממושכת של הפגנות נגד הממשלה. הוא דיבר בכינוס של הקונגרס הלאומי הארמני, שם הוא קרא לערוך בחירות מחדש וכי זהו הצעד היחיד שיוכל להשיב את אמון הארמנים בממשלה שלהם.
ניסיון התנקשות
ב-22 בנובמבר 2004 בשעה 8:40 רכבו של פשיניאן חנה מחוץ למערכת העיתון Haykakan Zhamanak במרכז ירוואן התפוצץ, במה שהיה ניסיון לפגוע בחייו. לאחר חקירה, המשטרה קבעה באופן חריג כי השריפה נגרמה על ידי "פירוק של חוטי המצברים" והכחישה שמדובר בניסיון התנקשות. פשיניאן אמר כי הפיצוץ היה ניסיון התנקשות שאורגן על ידי איש העסקים גאגיק צארוקיאן, שזעם על סיפור שהעיתון Haykakan Zhamanak פרסם נגדו.
מפלגת ההסכם האזרחי. ברית המוצא
ב-9 בדצמבר 2013 פשיניאן יחד עם עוד שישה פוליטיקאים ופעילים הקים תנועה פוליטית חדשה בשם ההסכם האזרחי. חברי התנועה הצהירו שמטרתם להוביל להתפטרותו של סרז' סרקזיאן. פשיניאן הצהיר שהתנועה תיקח חלק בבחירות לפרלמנט. בשנת 2016 יצרה מפלגת ההסכם האזרחי את ברית המוצא יחד עם הפדרציה המהפכנית הארמנית, עם מפלגת "ארמניה הבהירה" וסיעת "הרפובליקה" (פלג שעזב את מפלגת הרפובליקנים).
תפקידו בתנועת המחאה הארמנית, 2018
מספר תנועות פוליטיות שונות בראשות חבר הפרלמנט ניקול פשיניאן (ראש מפלגת ההסכם האזרחי) ארגנו הפגנות נגד הממשלה בארמניה (שידועה כמחאת Merzhir Serzhin (בארמנית: Մերժիր Սերժին; "פטרו את סרז'.") בשנת 2018. הפגנות ותהלוכות נערכו בירוואן בתגובה לבחירתו של סרז' לקדנציה שלישית רצופה לדמות המשפיעה והחזקה ביותר בממשלת הרפובליקה של ארמניה. ב-23 באפריל, סרגסיאן התפטר, מה שהביא בפועל להתפטרות הממשלה. קארן קרפטיאן, שכיהן כסגן ראשון לראש הממשלה, מונה לממלא מקום ראש הממשלה. ב-25 באפריל, אחד מבעלי בריתו של פשיניאן אמר כי פשיניאן מתכוון להפוך לראש ממשלה עד לבחירות לאספה הלאומית, כי הוא "נבחר על ידי העם" וזוכה לתמיכה עממית.
ממשלתו הראשונה. ברית "הצעד שלי"
ב-8 במאי 2018, הפרלמנט אישר למנות את פשיניאן לתפקיד ראש ממשלת ארמניה, לאחר שהיה המועמד היחיד. הצביעו בעדו 59 חברי פרלמנט, בשישה יותר מהרוב הדרוש. קיבל גם את תמיכת המפלגה הרפובליקנית על אף שזו הביעה התנגדות למצעו. לאחר מינויו הכריז על כוונתו להחליף את ראש משטרת ארמניה וראש שירות הביטחון הלאומי. ב-12 במאי כבר הציג את ממשלתו; המורכבת מ-14 שרים פשיניאן הבטיח לשים קץ לשחיתות השלטונית ולרדיפות הפוליטיות ב-9 במאי 2018 עשה את הביקור הרשמי הראשון בנגורנו קרבאך. חלה התארגנות מחדש של הברית הפוליטית בראשותו של פאשיניאן שמשנה את שמה מברית המוצא לברית "הצעד שלי" המורכבת משתי מפלגות: ההסכם האזרחי ומפלגת השליחות ועוד מספר אישים עצמאיים. ב-23 בספטמבר 2018 בבחירות המוניציפליות מוקדמות בירוואן (שבה חיים מחצית תושבי המדינה). בני בריתו של פשיניאן, הייק מרוטיאן וכן "מפלגת השליחות" זכו ב-80% מהקולות, ו-56 מתוך 65 מושבים במועצת העיר. המפלגה הרפובליקנית לא השתתפה בבחירות אלה. בנסיבות אלה ב-2 באוקטובר 2018 הודיע פשיניאן על התפטרותו ועל הקדמת הבחירות לפרלמנט בדצמבר 2018. כש שרים מטעם "הפדרציה המהפכנית הארמנית " ו"ארמניה המשגשגת" הצביעו בעד חוקים שביקשו למנוע את הקדמת הבחירות הם פוטרו על ידי הנשיא ארמן סרקיסיאן. ב-11 באוקטובר פשיניאן התפטר. ב-16 באוקטובר 2018 הממשלה כולה הגישה את התפטרותה לקראת הבחירות לפרלמנט הפרלמנט לא הצליח לבחור ביורש לפשיניאן בראשות הממשלה והתפזר. בבחירות ב-9 בדצמבר 2018 פשיניאן חיזק את כוחו כשהברית הפוליטית בראשותו "הצעד שלי" זכתה ב-70% מהקולות. רק שתי מפלגות אחרות הצליחו לעבור את אחוז החסימה של 5%: "ארמניה המשגשגת" ו"ארמניה המוארת" - עם 8% ובהתאמה 6% מהקולות. המפלגה הרפובליקנית נחלה תבוסה כבדה (4.7% מהקולות) ולא נכנסה לפרלמנט.
התבוסה במלחמה השנייה בנגורנו קרבאך (2020)
בימי שלטונו פרצה שוב ב-27 בספטמבר 2020 מלחמה עם אזרבייג'ן באזור נגורנו קרבאך ("רפובליקת ארצאך"). כתגובה למתקפה ביבשה של הכוחות האזרבייג'נים, הממשלה הארמנית הכריזה על מצב חירום ועל גיוס כללי של העם. המלחמה הסתיימה אחרי 44 ימי קרבות בעקבות שביתת נשק שתווכה על ידי רוסיה. מול הצלחות המתקפה האזרבייג'נית שצליחה להשתלט על העיר שושה ועל שטחים נוספים בנגורנו קרבאך, ב-9 בנובמבר 2020 חתם פשיניאן על ההסכם התלת-צדדי, אחרי שארמניה סבלה מאבדות בבני אדם, נזקים חומריים רבים ונחלה תבוסות. פשיניאן נאלץ להסכים לוויתורים טריטוריאליים על חשבון רפובליקת נגורנו קרבאך (ארצאך) לטובת אזרבייג'ן. בעקבות מתקפתה של ארבייג'אן רפובליקת ארצאך איבדה שליש משטחה בנגורנו קרבאך, לרבות יישובים וערים ארמניות חשובים כמו הדרוט ואת העיר שושי. בעקבות שביתת הנשק נאלצה ארצאך לוותר על עוד שליש משטחה. אורגנו שני אזורי חיץ הומניטריים בפיקוח כוח שלום רוסי" אחד בלצ'ין בין ארמניה לארצאך והשני בין אזרבייג'ן לחבל נחיצ'באן. טורקיה שתמכה באופן גלוי באזרבייג'ן ורוסיה שתיווכה בין הצדדים חיזקו את מעמדם באזור. האופוזיציה ארגנה הפגנות סוערות ודרשה את התפטרותו של פשיניאן אותו כינתה "בוגד". מפגינים צרו על בניין הפרלמנט. פשיניאן הצהיר שאכן ההסכם מכאיב לארצו אבל היה הכרחי נוכח ניתוח המצב הצבאי, כשצבא אזרבייג'ן נמצא קרוב לבירת ארצאך, סטפנקרט, ונפילתם של מעל 1,300 אנשים בצד הארמני. ב-25 בפברואר 2021 הרמטכ"ל של צבא ארמניה, אוניק גספריאן ועוד 40 גנרלים דרשו מצידם את התפטרותו במה שהממשלה ראתה ניסיון הפיכה צבאית. בסופו של דבר נאלץ גספריאן להתפטר.
התפטרותו ובחירתו מחדש
ב-25 באפריל 2021 הודיע ​​פשיניאן על התפטרותו מתפקיד ראש הממשלה, כדי להתיר בחירות פרלמנטריות בחודש יוני. הוא שימש לזמן קצר כראש ממשלה זמני, ובבחירות שהתקיימו ב-20 ביוני 2021 לאספה הלאומית (בית הנבחרים הארמני) מפלגתו חוזה אזרחי זכתה ברוב של 53% מקולות הבוחרים וניצחה בבחירות, על אף הירידה לעומת הבחירות הקודמות. האופוזיציה טענה לאי סדרים בבחירות. מתוקף תוצאות הבחירות ממשיך פשיניאן בכהונתו כראש ממשלת ארמניה. ב-2 באוגוסט 2021 התמנה שוב לראש ממשלה. הסכסוך החל מ-2018 עם הנשיא ארמן סרקיסיאן לגבי סמכויות הנשיא שהחריפו במשבר הפוליטי ב-2021 הביא בסופו של דבר להפטרותו של סרקיסיאן מראשות המדינה ב-23 בינואר 2022. הנשיא התלונן על אי יכולתו להשפיע ברגעים הקשים על תהליכים חשובים של מדיניות החוץ והפנים של המדינה. סרקיסיאן קרא לעם ללחוץ לקידום שינוי חוקתי על מנת לאזן בין שני מנהיגי הרשות במבצעת: ראש הממשלה והנשיא.
תימנה בראואר
תִימנה בראואר (נולדה ב-1 במאי 1961 בווינה שבאוסטריה) היא זמרת-יוצרת אוסטרית־ישראלית. לאורך הקריירה המוזיקלית שלה שיתפה פעולה עם הפסנתרן הישראלי אליאס מאירי. אביה הוא אריק בראואר.
בראואר ייצגה את אוסטריה באירוויזיון 1986, שהתקיים בנורווגיה, עם השיר "Die Zeit ist einsam". היא הגיעה למקום ה-18. בנוסף, בשנת 2007 השתתפה בתחרות הריקודים האוסטרית "Dancing Stars", ודורגה במקום העשירי.
דימום מדרכי העיכול התחתונות
דימום מדרכי העיכול התחתונות הוא דימום מדרכי העיכול שמוגדר כדימום אשר נובע ממערכת העיכול הדיסטלית לליגמנט על שם טרייטז (Treitz ligament), כלומר דימום אשר יכול לנבוע מהמעי הדק, המעי הגס ומפי הטבעת. דימום מדרכי העיכול התחתונות שכיח פחות מדימום מדרכי העיכול העליונות, ומהווה רק 20% ממקרי דימום מדרכי העיכול.
95% מן המקרים של דימום בדרכי העיכול התחתונות מקורם במעי הגס. דימום מהמעי הדק יהיה לרוב תחת קטגוריה של דימום ממקור בלתי ידוע, היות שלא ניתן לסקור את המעי הדק על ידי גסטרוסקופיה או קולונוסקופיה.
באופן כללי, השכיחות של דימום מדרכי העיכול התחתונות עולה עם העלייה בגיל. אצל ילדים, הסיבה העיקרית לדימום היא התפשלות המעיים (intussusception) ובקרב מבוגרים צעירים נשקל גם הימצאות הסעיף על שם מקל כסיבה לדימום.
דיאגנוזה
דימום מדרכי העיכול תחתונות לרוב נותן תמונה של דמם טרי מפי הטבעת (המטוכזיה) או קרישי דם ישנים. במידה והדימום איטי או ממקור פרוקסימלי יחסית, (גבוה יותר במערכת העיכול), הצואה תהיה שחורה ובעלת ריח אופייני. דימום מדרכי העיכול התחתונות נוטה להיות פחות חמור ויותר אינטרמיטננטי, וכן להיעלם באופן ספונטני יותר, יחסית לדימום מדרכי העיכול העליונות. האבחון של מקור הדמם מדויק פחות מאשר אבחון של דמם מדרכי העיכול העליונות, בין היתר משום שאצל יותר מ-40% מן החולים יש יותר מסיבה אחת אפשרית לדימום.
לאחר מתן נוזלים, יש ראשית לשלול דימום אנו-רקטלי על ידי בדיקה רקטלית של החולה, ביצוע אנוסקופיה וסיגמואידוסקופיה. במידה ויש דימום משמעותי, חשוב לשלול גם מקור עליון במערכת העיכול שהביא לדימום- על ידי הכנסת זונדה לקיבה ובדיקת תוכנה- תוכן מרתי ללא דמם שולל דימום מדרכי העיכול העליונות. הטיפול בחולה כולל גם הערכת מצבו ההמודינמי ומידת הדימום- חולה המדמם משמעותית יופנה לחדר ניתוח בעוד חולה המדמם באופן אינטמיטנטי, ונמצא במצב יציב המודינמית, יטופל באופן שמרני יותר. יש לבצע קולונסקופיה לצורך הערכת מקור הדמם. במידה ויש קושי באיתור מקור הדמם על ידי קולונסקופיה, יש לבצע אנגיוגרפיה או מיפוי על ידי כדוריות דם אדומות, כאשר במידה ועדיין המקור לדמם לא נמצא, הדמם מוגדר כדמם ממקור בלתי ידוע.
קולונוסקופיה
יש לבצע קולונוסקופיה בכל מקרה בו הדימום מינימלי או אינטרמיטנטי. ביצוע קולונסוקופיה כאשר הדימום מסיבי יפריע לזיהוי המקור לדימום והיכולת הדיאגנוסטית במקרה כזה היא נמוכה. בקולונסקופיה ניתן יהיה לזהות אתר מדמם, פתח דיברטיקולרי מדמם, פוליפים, תהליכים סרטניים או דלקתיים. אנגיודיספלסיות יהיו לרוב בעייתיות לאבחון ולויזואליזציה.
מיפוי כדוריות דם אדומות
מיפוי כדוריות דם אדומות או radionuclide scanning מבוצע עם כדוריות דם המסומנות בטכנציום. זוהי בדיקה עם רמת רגישות גבוהה לדימום עצמו, אולם בעלת יכולת דיוק מועטה יחסית באשר למיקום הדימום. בטכניקה זו, כדוריות הדם של החולה מסומנות ומוזרקות מחדש, כאשר הן מדגימות דימום. בדיקה זו, במידה ותוצאתה שלילית, שוללת את הצורך בביצוע אנגיוגרפיה.
אנגיוגרפיה
אנגיוגרפיה סלקטיבית יכולה לאבחן את אזור הדמם ונעשית כאשר יש דמם פעיל. היא בעיקר יעילה במקרים בהם יש אנגיודיספלסיות או איתור דיברטיקולוזיס מדמם. בנוסף, לבדיקה זו יכולות תרפויטיות- ניתן להשתמש בה להפסקת הדימום על ידי הזרקת וזופרסין, או על ידי אמבוליזציה. עם זאת, לאנגיוגרפיה יש תופעות לוואי כגון המטומות, תרומבוזות עורקיות, תגובה לחומר הניגוד ואי ספיקת כליות חריפה.
מחלה דיברטיקולרית (דיברטיקולוזיס או דיברטיקוליטיס)
בארצות הברית, מחלה דיברטיקולרית היא הסיבה העיקרית לדימום מדרכי העיכול התחתונות. למרות שמחלה דיברטיקולרית נפוצה הרבה יותר במעי הגס השמאלי, הרי שהמעי הגס הימני אחראי ליותר ממחצית מקרי הדמם. האבחון הטוב ביותר לדמם כתוצאה מדיברטיקולוזיס הוא קולונסקופיה, כאשר במהלך הקולונסופיה ניתן יהיה לטפל במקור הדמם על ידי הזרקת אפינפרין, צריבה או קשירה על ידי endoscopic clips. במידה והטיפול האמור לא מצליח, יש לשקול הפסקת הדימום על ידי אמבוליזציה באמצעות אנגיוגרפיה, למרות שקיים סיכון לאיסכמיה- ולכן במקרים כאלו תועדף כריתת חלק המעי הדיברטיקולרי- במקרה של כריתה כאמור, יש חשיבות קריטית בזיהוי מקור הדמם הדיברטיקולרי. כרית דחופה של חלק מן המעי במצבים של דימומים מקושרת לתמותה גבוהה יחסית – 30%.
אנגיודיספלסיה
אנגיודיספלסיה היא הסיבה השנייה העיקרית לדימומים מדרכי העיכול התחתונות. אנגיודיספלסיה, הנקראת גם מלפורמציה עורקית-וורידית היא תהליך נרכש במהלכו יש התרחבות פרוגרסיבית של כלי דם נורמליים בתוך הסאבמוקוזה של המעיים. ניתן למצוא אנגיודיספלסיות אצל אנשים מעל גיל 50, בשכיחות דומה בין המינים, בעיקר אצל אנשים הסובלים מהיצרות המסתם האאורטלי ואי ספיקת כליות. הדימום לרוב מגיע מהמעי הגס הימני. אצל רוב החולים אנגיודיספלסיות מביאות לדימום כרוני, בעוד שאצל 15% מהם הדימום יהיה מסיבי. לרוב הדימום מפסיק באופן ספונטני. האבחון יעשה באמצעות קולונוסקופיה או אנגיוגרפיה- אנגיודיספלסיה תטופל על ידי צריבה או סקלרותרפיה, כאשר ניתן לראות באנגיוגרפיה ורידים מורחבים המתמלאים באיטיות. במהלך אנגיוגרפיה ניתן לטפל גם באמצעות וזופרסין, אמבוליזציה על ידי קצף ג'ל ועוד. במידה ולא ניתן להשתלט על הדימום, מתבצע ניתוח בו נכרת החלק עצמו- כאשר לרוב מבוצעת כריתת מעי גס ימני.
סרטן המעי הגס
סרטן המעי הגס הוא סיבה לא שכיחה יחסית לדימום מדרכי העיכול התחתונות, אולם יש לשלול קיומו של גידול כאמור בכל מקרה של דימום מדרכי העיכול התחתונות. לרוב הדימום מהגידול נטול כאבים, אינטרמיטנטי, ואיטי. במרבית המקרים דימום כאמור מופיע יחד עם אנמיה כתוצאה מחסר ברזל. גידולים אחרים במעי, כגון GIST, מביאים לדימום מסיבי מהמעי, כאשר באופן כללי האבחון נעשה באמצעות קולונוסקופיה.
מחלות אנורקטליות
מחלות אנורקטליות מהוות סיבה נוספת לדימום מדרכי העיכול התחתונות כגון טחורים או פיסורות. טחורים מהווים כ- 5% עד 10% מכלל הסיבות לדימום מדרכי העיכול התחתונות. לרוב, דימום אנורקטלי אינו מסיבי בכמותו והוא מופיע בצבע אדום בהיר. רוב הדימומים מטחורים הם כתוצאה מטחורים פנימיים, שאינם כואבים, לעומת פיסורות, אשר הדימום מהם כואב בזמן יציאה. מאחר שמדובר במחלות שכיחות יחסית, יש לשלול ראשית מצבים אחרים היכולים לגרום לדימום כגון גידולי המעי כמתואר לעיל. הטיפול בטחורים ובפיסירות הוא על ידי משחות, תרופות המרככות את הצואה ומרפות את הספינקטר הפנימי. במידה והטיפול השמרני לא עוזר יש לבחון אופציה ניתוחית כגון קשירת טחורים.
קוליטיס
סיבה נוספת לדימומים מדרכי העיכול התחתונות היא דלקת של המעי הגס- דלקת של המעי הגס יכולה לנבוע כתוצאה ממחלות כגון קוליטיס כיבית, מחלת קרוהן, מחלה זיהומית של המעי הגס הנגרמת מפתוגנים כגון E.coli, סלמונלה, שיגלה, קלוסטירידיום דיפיצילה, פרוקטיטיס כתוצאה מהקרנות שבוצעו עקב סרטן של איברים באגן, ואיסכמיה. קוליטיס כיבית תגרום לדימומים באופן יותר שכיח מאשר מחלת קרוהן- חולים במחלה זו יכולים לדווח על כ- 20 יציאות דמיות ביממה- טיפול על ידי סטרואידים, 5-ASA, תרופות אימונומודלטוריות ועוד הן עיקר הטיפול- לרוב טיפול כירורגי נדיר במצבים של דמם, אלא אם המטופל מפתח סיבוכים כגון toxic megacolon. קוליטיס זיהומית תטופל על ידי מתן אנטיביוטיקה (מטרונידזול, וונקומיצין, גנציקלוביר). פרוקטיטיס כתוצאה מהקרנות (radiation proctitis) הפכה למצב שכיח יחסית בשנים האחרונות לאור טיפולי בקרינה בסרטן הרקטום, סרטן הערמונית וממאירויות גינקולוגיות. חולים אלו מציגים תמונה קלינית של צואה עם דם טרי, שלשול, טנסמוס, וכאבי אגן, ובאנדוסקופיה ניתן לראות את רירית המעי הכוללת טלנגיאקטזיות כתוצאה מההקרנות. הטיפול כולל מתן תרופות נוגדות שלשול, הידרוקורטיזון ו- endoscopic argon plasma.
איסכמיה מזנטריאלית
איסכמיה מזנטריאלית יכולה להיות על רקע אי ספיקה כרונית של עורקים או וורידים (כתוצאה ממחלות קרדיווסקולריות שונות, ניתוחי כלי דם בטניים שבוצעו לאחרונה, מצבי קרישיות יתר, תרופות שונות ו- ווסקוליטיס). לחולים החווים איסכמיה מזנטריאלית יהיו כאבי בטן ושלשולים דמיים. ב- CT ניתן לראות דפנות מעי מעובים. הטיפול כולל מנוחת מעיים, אנטיביוטיקה ורידית, תמיכה קרדיווסקולרית ותיקון הזרימה למעי. אצל 85% מן החולים האיסכמיה תחלוף, בעוד שאצל 15% מהם יהיה צורך בניתוח לאור איסכמיה מתפשטת וסכנה לנמק של המעיים- סימנים קליניים לצורך בניתוח יהיו עליה בלויקוציטים, חום, טכיקרדיה, אצידוזיס ופריטוניטיס. במהלך הניתוח ייכרת חלק המעי האיסכמי.
מנצ'סטר סיטי
מועדון הכדורגל מנצ'סטר סיטי (באנגלית: Manchester City Football Club; נקרא בקיצור מנצ'סטר סיטי) הוא מועדון כדורגל אנגלי מקצועני הממוקם בעיר מנצ'סטר. קבוצת הכדורגל משחקת כיום בליגת הפרמייר ליג האנגלית.
המועדון נוסד במקור ב-1880 בשם סנט מרקס (מערב גורטון), ולאחר מכן הפך לארדוויק א.פ.צ. ב-1887 לפני ששינה את שמו ל"מועדון הכדורגל מנצ'סטר סיטי" ב-1894. המועדון זכה באליפות אנגליה תשע פעמים, ב-גביע ה-FA שש פעמים, בגביע הליגה שמונה פעמים ובגביע אירופה למחזיקות גביע פעם אחת ובליגת האלופות פעם אחת. התקופה המוצלחת ביותר של המועדון במאה ה20 הייתה בין שנות ה-60 המאוחרות לשנות ה-70 הראשונות, כאשר הוא זכה במספר גביעים מרכזיים תחת ניהול המאמן ג'ו מרסר ועוזרו מלקולם אליסון, ועם שחקנים מצטיינים כדוגמת קולין בל ופרנסיס לי. השקיעה של המועדון הובילה לשתי ירידות ליגה בשלוש שנים במהלך שנות ה-90, מה שמיקם אותו שנה אחת בדרגה השלישית של מערכת ליגות הכדורגל באנגליה. למרות זאת, המועדון הפך מאז לקבוע בליגה העליונה, הדרגה בה מוקם לאורך מרבית ההיסטוריה שלו.
צבעי תלבושת הבית של המועדון הם תכלת ולבן. בתחילת דרכו המועדון החליף את אצטדיונו הביתי בתדירות גבוהה, אך לאחר מכן התקבע בהייד רואד למשך 36 שנים עד שנת 1923, ובמיין רואד מאוחר יותר עד שנת 2003. כיום האצטדיון הביתי של המועדון הוא אצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר, או בשמו החדש "אצטדיון איתיחאד". מנצ'סטר סיטי הוא מועדון הכדורגל העשיר בעולם כיום, מאז נרכש על ידי קבוצת משקיעים מאבו דאבי בשנת 2008.
מנצ'סטר סיטי היא הקבוצה היחידה בתולדות הכדורגל האנגלי שעשתה טרבל אנגלי וזכתה באותה העונה, עונת 2018/2019 בגביע הליגה, באליפות ובגביע ה-FA. בעונת 2022/2023 השלימה מנצ'סטר סיטי טרבל היסטורי: אליפות הפרמייר ליג, גביע ה-FA וליגת האלופות.
היסטוריה
מועדון הכדורגל מנצ'סטר סיטי נוסד בשם "סנט מרקס (מערב גורטון)" ב-1880 בידי אנה קונל ושני מנהלים של כנסיית סנט מרקס, שעבדו גם בסמוך בבית חרושת לברזל בגורטון, מחוז במזרח מנצ'סטר. ב-1887 המועדון עבר למגרש חדש בהייד רואד שבמחוז ארדוויק באזור המזרחי של מרכז העיר, ושינה את שמו ל"ארדוויק א.פ.צ." על מנת לשקף את המיקום החדש שלו. ארדוויק הצטרף לפוטבול ליג כחבר בליגה השנייה של הפוטבול ליג ב-1892. קשיים כספיים במהלך עונת 1893/1894 הובילו לארגון מחודש בתוך המועדון, וארדוויק שינה את שמו ל"מועדון הכדורגל מנצ'סטר סיטי" (Manchester City F.C).
המועדון השיג את התואר הראשון שלו בזכייה באליפות הליגה השנייה ב-1899, ובעקבות כך העפיל לליגה הראשונה של הפוטבול ליג. הוא זכה בתואר החשוב הראשון שלו ב-23 באפריל 1904, לאחר ניצחון 0–1 על בולטון וונדרס בקריסטל פאלאס בדרך לזכייה בגביע ה-FA. מנצ'סטר סיטי אף החמיצה במעט זכייה בדאבל של אליפות וגביע באותה עונה לאחר שסיימה במקום השני בליגה. בעונות שלאחר הניצחון בגביע ה-FA, המועדון הואשם באי סדרים כספיים, ובסופו של דבר הועזבו 16 שחקנים מהמועדון ב-1906, ביניהם הקפטן בילי מרדית', שעבר ליריבה העירונית מנצ'סטר יונייטד. שריפה בהייד רואד הרסה את יציע העמידה הראשי באצטדיון ב-1920, וב-1923 המועדון עבר לאצטדיון החדש מיין רואד שבמוס סייד.
בשנות ה-30 המועדון הגיע פעמיים ברציפות לגמר גביע ה-FA: הוא הפסיד לאברטון ב-1933, לפני שזכה הגביע בזכות ניצחון על פורטסמות' ב-1934. המועדון זכה באליפות הליגה הראשונה בפעם הראשונה שלו ב-1937, אך ירד לליגה השנייה בעונה שלאחר מכן, אף על פי שכבש יותר שערים מכל מועדון אחר באותה עונה בליגה.
לאחר ירידה לליגה השנייה ב-1963 מצבו של המועדון התדרדר, כאשר שיא הצופים במשחקי הבית שלו באותן שנים היה 8,105 במשחק מול סווינדון טאון בינואר 1965. בקיץ של 1965 מונה צוות הניהול של ג'ו מרסר ומלקולם אליסון. בעונה הראשונה תחת מרסר המועדון זכה באליפות הליגה השנייה, והחתים את השחקנים החשובים מייק סאמרבי וקולין בל. שתי עונות מאוחר יותר, ב-1967/1968, המועדון זכה באליפות אנגליה בפעם השנייה, לאחר ניצחון במחזור האחרון של העונה על ניוקאסל יונייטד. ב-1969 המועדון זכה בגביע ה-FA, לפני שרשם הצלחות אירופאיות בדמות זכייה בגביע אירופה למחזיקות גביע ב-1970, עם ניצחון 1–2 על גורניק זאבז'ה בגמר. מנצ'סטר סיטי אף זכתה בגביע הליגה באותה עונה, והפכה למועדון האנגלי השני שזוכה בגביע אירופי ובגביע מקומי באותה עונה.
המועדון המשיך להתמקם בצמרת הכדורגל האנגלי בשנות ה-70, כאשר סיים נקודה אחת בלבד אחרי אלופת הליגה בשתי עונות, והעפיל לגמר גביע הליגה ב-1974. אחד ממשחקי אותה תקופה הזכורים לטוב בקרב אוהדי מנצ'סטר סיטי הוא המשחק במחזור האחרון של עונת 1973/1974 כנגד היריבה העירונית מנצ'סטר יונייטד, שהייתה צריכה לנצח כדי להבטיח את הישארותה בליגה העליונה. שחקן העבר של יונייטד דניס לאו הבקיע שער שהעניק לקבוצתו ניצחון 0–1 באולד טראפורד, שהביא לירידתה של מנצ'סטר יונייטד לליגת המשנה. הגביע האחרון בתקופה המוצלחת ביותר של המועדון הושג בשנת 1976, כאשר הוא גבר על ניוקאסל יונייטד בגמר גביע הליגה.
תקופה ארוכה של שקיעה באה לאחר ההצלחות של שנות ה-60 ושנות ה-70. מלקולם אליסון מונה בפעם השנייה למאמן המועדון ה-1979, אך ביצע מספר רכישות לא מוצלחות כדוגמת סטיב דיילי. בשנים שלאחר מכן הוחלפו מאמנים רבים במועדון – שבעה בשנות ה-80 בלבד. מנצ'סטר סיטי העפילה לגמר גביע ה-FA ב-1981 אך הפסידה במשחק חוזר לטוטנהאם הוטספר. המועדון ירד פעמיים מהליגה העליונה בשנות ה-80 (ב-1983 ו-1987), אך הצליח לסיים במקום החמישי בליגה הראשונה תחת הדרכת המאמן פיטר ריד. אף על פי כן זו הייתה הצלחה זמנית בלבד, ולאחר עזיבתו של ריד המשיך המועדון לדעוך. המועדון היה מהמייסדים של הפרמייר ליג מאז הקמת הליגה ב-1992, אך ירד לליגה הראשונה ב-1996. לאחר שתי עונות בליגה הראשונה, המועדון הגיע לנקודת השפל בהיסטוריה שלו, כאשר הפך למועדון הראשון בכל הזמנים שמחזיק בגביע אירופי ויורד לליגה השלישית בארצו.
בשנת 2003 עבר המועדון לאצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר החדש. במרץ 2005, קווין קיגן עזב את המועדון, וסטיוארט פירס מונה במקומו, ופספס במעט את העפלת המועדון למוקדמות המפעלים האירופיים. עונת נפתחה בצורה טובה עבור מנצ'סטר סיטי, כאשר המועדון היה במקום השישי עד לנובמבר, אך הוא ירד ביכולתו בהמשך וסיים במקום ה-15 בלבד. בעונת המועדון התקשה לכבוש שערים, וקבע שיא שלילי של שערים במשחקי הבית למועדון בליגה העליונה, כאשר הבקיע עשרה שערים בלבד וסיים את הליגה במקום ה-14.
בשנת 2007 המועדון נרכש על ידי תאקסין צ'ינוואט, ראש ממשלת תאילנד לשעבר. המועדון שאף להגיע להצלחות, ופתח את עונת בצורה טובה בהתמקמו בצמרת הליגה, אך הידרדר בהמשך ולבסוף סיים את העונה במקום התשיעי, והעפיל למוקדמות גביע אופ"א באמצעות זכייה נוספת בדירוג המשחק ההוגן של אופ"א.
הרכישה על ידי "אבו דאבי"
בקיץ 2008 המועדון עבר לבעלותה של קבוצת משקיעים מאיחוד האמירויות בשם "אבו דאבי פיתוח והשקעות". ראש קבוצת הרוכשים, סולימאן אל-פאחים, הצהיר כי מטרת הרכישה היא להפוך את המועדון לגדול ביותר בעולם.
בשנים הבאות צורפו למנצ'סטר סיטי, שנחשב עד אז למועדון מרכז-טבלה באנגליה, שחקנים בולטים מהצמרת העולמית כדוגמת קרלוס טבס, האחים קולו ויא יא טורה ודויד סילבה. ההשקעה הניבה תוצאות ב-2011 כאשר הקבוצה הצליחה להעפיל למוקדמות ליגת האלופות, וכן זכתה בגביע ה-FA, התואר הראשון שלה מזה 35 שנים.
בעונת 2011/2012 מנצ'סטר סיטי זכתה באליפות הפרמייר ליג בזכות הפרש שערים טוב יותר ממנצ'סטר יונייטד, שסיימה במקום השני. הקבוצה ניצחה במחזור הסיום של הליגה את קווינס פארק ריינג'רס בתוצאה 3–2, כאשר שניים מהשערים הובקעו בתוספת הזמן של המשחק.
בעונת 2012/2013 לא הצליחה הקבוצה לשמור על תואר האליפות כאשר סיימה במקום השני אחרי יריבתה העירונית, מנצ'סטר יונייטד. הקבוצה העפילה לגמר הגביע האנגלי בו נוצחה על ידי ויגאן את'לטיק משער שנכבש בתוספת הזמן של המשחק. מספר ימים לאחר ההפסד פוטר מאמן הקבוצה מנצ'יני מתפקידו.
בעונת 2013/2014 העפילה סיטי לראשונה בתולדותיה לשמינית גמר ליגת האלופות, אך הודחה על ידי ברצלונה 1–4 בסיכום שני המשחקים. באותה עונה זכתה הקבוצה באליפות אנגליה, אחרי ניצחון על ווסטהאם יונייטד 2–0 במחזור הסיום. בעונה הבאה הודחה פעם נוספת על ידי ברצלונה בשמינית גמר ליגת האלופות עם 1–3 בסיכום שני המשחקים.
בעונת 2015/16 העפילה הקבוצה עד לחצי גמר ליגת האלופות אחרי שהדיחה את דינמו קייב ופריז סן-ז'רמן, אך הודחה על ידי ריאל מדריד שבאותה עונה זכתה בגביע האלופות.
לקראת עונת 2016/17 מנצ'סטר סיטי מינתה את המאמן הספרדי המוערך פפ גוארדיולה, אך למרות הציפיות מהסיטיזנס היא לא זכתה באף תואר בעונה זו. למרות זאת, היא השיגה את הכרטיס לליגת האלופות משום שסיימה במקום השלישי בפרמייר ליג.
את עונת 2017/2018 פתחה סיטי בסערה עם ממוצע של 3.5 שערים למשחק, כשהיא הקבוצה הראשונה מזה 66 שנים שהבקיעה לפחות חמישה שערים בשלושה משחקי בית רצופים, במה שהתברר כהתחלת העונה הטובה ביותר של סיטי בתולדות הפרמייר-ליג - 93 אחוזי הצלחה ו-13 ניצחונות רצופים בכל המסגרות. ב-1 בנובמבר 2017 כבש סרחיו אגוארו את שערו ה-178 במועדון בניצחון 4–2 על נאפולי במסגרת ליגת האלופות, ובכך הפך לשיאן הכובשים של סיטי בכל הזמנים. ב-13 בדצמבר 2017 לאחר ניצחון 4–0 על סוונזי מנצ'סטר סיטי שברה את שיא הניצחונות הרצופים בפרמייר ליג עם 15 ניצחונות. השיא הקודם היה שייך לארסנל עם 14 ניצחונות.
ב-15 באפריל 2018, בזכות הפסד של מנצ'סטר יונייטד לווסט ברומיץ', זכתה מנצ'סטר סיטי באליפות הפרמייר ליג החמישית בתולדותיה.
עמרי לרנאו
עמרי לרנאו (נולד ב-1938 בירושלים) הוא כירורג וארכאוזואולוג ישראלי.
מנצ'סטר סיטי
הרכישה על ידי "אבו דאבי"
עונת 2018/2019 הייתה לעונת השיא של המועדון. בפתיחת העונה זכתה במגן הקהילה החמישי בתולדותיה, בליגת האלופות סיטי לא זכתה להצלחה רבה והגיע רק לרבע הגמר בו הודחה על ידי טוטנהאם, לאחר מותחן אדיר שנגמר בתוצאה 4–4 בסיכום שני המשחקים כשטוטנהאם עלתה מכיוון שכבשה יותר שערי חוץ. עונת 2018/2019 בליגה האנגלית הציגה קרב אדיר בין שתי קבוצות, מנצ'סטר סיטי וליברפול, כשתואר האליפות הוכרע אך ורק במחזור הסיום, כאשר סיטי ניצחה את ברייטון במחזור הסיום והבטיחה את האליפות עם 98 נקודות, נקודה אחת יותר מליברפול. סיטי זכתה בעונה הזאת גם בתואר גביע הליגה כאשר גברה על צ'לסי בגמר. את עונת 2018/2019 סיימה סיטי בטרבל אנגלי כשהשלימה זכייה גם בגביע הFA לאחר ניצחון מוחץ של 6–0 על ווטפורד. זאת הפעם הראשונה בהיסטוריה של הכדורגל האנגלי שקבוצה עושה טרבל אנגלי וזוכה באליפות, גביע הFA וגביע הליגה.
עמרי לרנאו
למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים והתמחה בכירורגיה כללית וכירורגית ילדים במרכז רפואי העמק בעפולה ובבית חולים בסנט לואיס בארצות הברית. בתפקידו הקליני האחרון, לפני צאתו לגמלאות, שימש מנהל אחת המחלקות הכירורגיות בבית החולים שערי צדק בירושלים.
מנצ'סטר סיטי
הרכישה על ידי "אבו דאבי"
בפברואר 2020 הושעתה מנצ'סטר סיטי למשך שנתיים (כלומר, לעונות 2020/21 ו-2021/22) מכל המפעלים האירופים (ליגת האלופות והליגה האירופית) ונקנסה ב-30 מיליון אירו עקב הפרת כללי הפייר פליי הפיננסי. מספר ימים לאחר מכן, הוציאה מנצ'סטר סיטי הצהרה בה היא דוחה לחלוטין את ההאשמות ומודיעה כי היא תגיש ערעור ל-CAS - בית הדין לבוררות ספורט. ב-13 ביולי 2020 ה-CAS קיבל את ערעורו של המועדון והודיע כי העונש ש-UEFA קבעה מבוטל, דהיינו, הקבוצה תוכל להשתתף במפעלים האירופיים וההשעייה מבוטלת. הקנס הופחת ל-10 מיליון אירו. ב-14 באפריל 2021 מנצ'סטר סיטי העפילה בפעם השנייה בתולדותיה לחצי גמר ליגת האלופות לאחר ניצחון כפול על בורוסיה דורטמונד הגרמנית. בשלב חצי הגמר סיטי פגשה את פריס סן ז'רמן. לאחר ניצחון חוץ של סיטי בפריז בתוצאה 1–2, סיטי ניצחה בגומלין 0–2 מצמד שערים של ריאד מחרז, והעפילה לגמר ליגת האלופות בפעם הראשונה בתולודתיה, בו הפסידה 0–1 לצ'לסי.
עמרי לרנאו
לאחר פרישתו, ממשיך לעבוד בחוג לחינוך רפואי באוניברסיטת תל אביב. במסגרת עבודתו מנחה קבוצות קטנות של סטודנטים לרפואה ומלווה אותם בהכשרתם המקצועית בצורה רציפה לאורך שנים תוך מתן דגש על נושא האתיקה הרפואית והיבטים הומניים אשר כרוכים במקצוע.
מנצ'סטר סיטי
הרכישה על ידי "אבו דאבי"
בעונת 2021/2022 מנצ'סטר סיטי זכתה באליפות אנגליה בפעם השמינית הודות למהפך בזק (3 שערים ב־5 דקות) לקראת סיום המשחק שקבע את תוצאת המשחק המכריע – ניצחון 3–2 על אסטון וילה וזכייה באליפות בפער של נקודה אחת מהקבוצה שסיימה במקום השני – ליברפול.
במהלך עונת 2022/2023 הליגה פרסמה את הצהרתה ב-6 בפברואר 2023 בה פירטה עשרות הפרות לכאורה של חוקי הליגה על ידי מנצ'סטר סיטי. זו הייתה שיאה של חקירה שהתנהלה במקביל לחקירת אופ"א בנושא הפרת כללי הפייר פליי הפיננסי. בתום עונה זו זכתה הקבוצה באליפות התשיעית בתולדותיה והשלישית ברציפות, וגם בגביע האנגלי השביעי של המועדון וגם בליגת האלופות בפעם הראשונה בתולדות המועדון והשלימה טרבל.
עמרי לרנאו
במקביל לתפקידיו הקליניים פיתח עמרי לרנאו תחביב, שאותו ירש מאביו ד"ר חנן לרנאו, שהיה וטרינר, ותחביבו חקר עצמות דגים עתיקים, כלומר עצמות דגים המתגלות בחפירות ארכאולוגיות. עמרי לרנאו התמחה בנושא, חוקר מכלולי עצמות דגים מחפירות ארכאולוגיות רבות בישראל ופרסם עליהם מחקרים.
מנצ'סטר סיטי
אצטדיון
האצטדיון הביתי הנוכחי של מנצ'סטר סיטי הוא אצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר, המכיל כ-48,000 מקומות ישיבה וממוקם במזרח מנצ'סטר. האצטדיון הושכר לסיטי על ידי מועצת העיר מנצ'סטר בתום משחקי חבר העמים ב-2002. האצטדיון משמש מגרשה הביתי של מנצ'סטר סיטי מאז סיום עונת 2002/03, כאשר המועדון עבר אליו מאצטדיון מיין רואד.
לפני המעבר לאצטדיון, המועדון השקיע 35 מיליון ליש"ט בשיפורו, והוריד את המגרש מפני הקרקע הקיימת (כך הוא היה בזמן משחקי חבר העמים), הוסיף שורה של כיסאות מסביב לכל המגרש ואף בנה את היציע הצפוני החדש. במשחק הראשון באצטדיון החדש ניצחה מנצ'סטר סיטי 1–2 את ברצלונה במשחק ידידות, כאשר השער הראשון באצטדיון הובקע על ידי ניקולא אנלקה.
מנצ'סטר סיטי אף השתמשה במגרשים מרכזיים אחרים לאורך ההיסטוריה שלה. לאחר ששיחקה את משחקי הבית שלה בחמישה מגרשים שונים בין 1880 ל-1887, המועדון התיישב בהייד רואד ושיחק בו במשך 36 שנים. שרפה הרסה את היציע הראשי באצטדיון ב-1920, ומשום כך עבר המועדון לאצטדיון המכיל 84,000 המושבים מיין רואד בשנת 1923, שכונה על ידי המתכננים שלו כ"ומבלי של הצפון". ב-3 במרץ 1934, מיין רואד אוכלס בידי כמות גדולה מאוד של צופים, כאשר 84,569 צפו במשחק התיקו בגביע ה-FA מול סטוק סיטי. מיין רואד שופץ מספר פעמים במשך 80 שנות קיומו. הסיבה למעבר לאצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר הייתה שב-1995 הקיבולת שלו הוגבלה ל-32,000 מושבים בלבד. תכולת האצטדיון החדש עומדת על 53,400 מושבים, שהיא החמישית בגודלה בפרמייר ליג של התאחדות הכדורגל האנגלית. בהמשך זכתה הקבוצה גם בסופר קאפ האירופי לאחר ניצחון על סביליה, אולם הפסידה לארסנל במגן הקהילה.
סמל המועדון וצבעים
צבעי תלבושת הבית של מנצ'סטר סיטי הם תכלת ולבן. צבע תלבושת החוץ המסורתית היה חום או (משנות ה-60) אדום ושחור. עם זאת, בשנים האחרונות המועדון משתמש במספר צבעים שונים. בעונת 2004/2005, שחקני המועדון לבשו חולצה לבנה עם מכנסיים בצבע ארגמן וגרביים לבנים, בעוד שבעונה שלאחר מכן חולצת תלבושת החוץ הייתה כולה בצבע כחול. במהלך עונת 2006/2007 הפס השני על חולצת המועדון היה שחור כולו. מאוחר יותר המועדון קבע לעצמו תלבושת שלישית, שכללה חולצה צהובה ומכנסיים וגרביים שחורים.
לעונת 2008/2009 חולצת תלבושת הבית היא בצבע תכלת עם פס לבן עבה הנמתח מהצווארון עד תחת הזרוע, בצד שמאל של החולצה. בצד ימין של החולצה קווקוו כהה מעט של תכלת נמתח מהצווארון עד למותן, עם גוון כחול. תלבושת החוץ חזרה להיות בעלת הפסים האדומים והשחורים הפופולריים. החולצה הבליטה שרוולים שחורים, ופסים לבנים דקים בין הפסים האדומים והשחורים האנכיים. צבע חולצת התלבושת השלישית של המועדון הוא בפעם הראשונה כתום. השם הרשמי הוא "כתום לוהט", ומבליט את העיצוב הדומה לזה של תלבושת הבית, מלבד הפסים הכחולים שבתלבושת הבית והפסים הצהובים הבוהקים שעל התלבושת השלישית.
צבעי תלבושת הבית הראשונים של המועדון אינם ברורים, אך ישנה הוכחה שהמועדון לבש תלבושת כחולה מאז 1892 או מאוחר יותר. ספר בשם "מועדוני כדורגל מפורסמים – מנצ'סטר סיטי" (Famous Football Clubs – Manchester City) שפורסם בשנות ה-40 מראה שהמועדון בשמו הקודם "סנט מרקס (מערב גורטון)" שיחק במקור בתלבושת אדומה ושחורה, ודיווחים משנת 1884 מתארים את החולצה של המועדון שהיא בצבע שחור עם צלב לבן, מה שמציג את המועדון במקורו כתומך בכנסייה. תלבושת החוץ האדומה-שחורה היא ביוזמת עוזר המאמן לשעבר מלקולם אליסון, שהאמין שאימוץ הצבעים של מילאן יביא למנצ'סטר סיטי תהילה.
סמל המועדון הבא אומץ בשנת 1997, לאחר שהסמל הקודם היה פסול לרישום כסימן מסחר. הסמל מבוסס על שלט האצולה של העיר מנצ'סטר, ומורכב ממגן לפני עיט זהוב. המגן מבליט בחצי העליון שלו אונייה המייצגת את תעלת האוניות של מנצ'סטר, ושלושה פסים אלכסוניים בחצי התחתון שלו כסימן לשלושת הנהרות של העיר. התחתית של הסמל נושאת את הפתגם "Superbia in Praelia", שמתורגם ל-"Pride in Battle" (בעברית: "גאווה בקרב") בלטינית. מעל העיט והמגן ישנם שלושה כוכבים, אשר נועדו לקישוט בלבד. למנצ'סטר סיטי היו קודם לכן שני סמלים אחרים על חולצות המועדון. הראשון, שהוצג ב-1970 היה מבוסס על העיצוב שהיה בשימוש במסמך הרשמי של המועדון מאז אמצע שנות ה-60. בסמל זה היה בשימוש אותו המגן שבסמל המועדון הנוכחי, בתוך עיגול שנשא את שם המועדון. ב-1972, סמל המועדון השתנה כאשר החלק התחתון של המגן הוחלף בוורד האדום של סמל מחוז לנקשייר. במקרים בהם המועדון לקח חלק במשחקי גמר של טורנירים חשובים, הסמל הרגיל לא היה בשימוש. במקומו הופיע על חולצת המועדון הסמל של שלט האצולה של העיר מנצ'סטר, כסמל לגאווה בייצוגה של מנצ'סטר באירועים חשובים. ניסיון זה החל כאשר חולצות השחקנים לא הציגו אף סמל כבוד, מה שהמשיך לאורך כל ההיסטוריה של המועדון.
אוהדים ויריבויות
למנצ'סטר סיטי יש מספר אוהדים רב יחסית להצלחה המועטה יחסית של המועדון על המגרש. מאז המעבר לאצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר ממוצע הצופים במשחקים של מנצ'סטר סיטי הוא השישי בגודלו באנגליה, אף על פי שבעונת 2006/07 היו מעט צופים במשחקיו, עם ממוצע צופים במשחקי הליגה של 40,000 בקירוב. בשנות ה-90 הראשונות, כאשר המועדון ירד ליגה פעמיים בשלוש עונות ושיחק בליגה השלישית של מבנה ליגות הכדורגל באנגליה (אז הליגה השנייה של הפוטבול ליג, כיום הפוטבול ליג הראשונה), הצופים במשחקי הבית היו באזור ה-30,000, בהשוואה לממוצע הצופים בליגה השלישית באנגליה שעמד על כ-8,000. מחקר העלה שבסיס האוהדים של מנצ'סטר סיטי עומד על כ-886,000 בממלכה המאוחדת ולמעלה משני מיליון בכל העולם.
למנצ'סטר סיטי ישנם מספר ארגוני אוהדים. לשלושה מהם יש הכרה רשמית ככאלה: מועדון האוהדים הרשמי, איגוד האוהדים של המאה (Centenary Supporters Association) ומועדון האוהדים הבינלאומי (International Supporters Club). ישנם מספר פנזינים המפורסמים על ידי האוהדים. הפנזין המפורסם ובעל הטווח-הארוך ביותר הוא "King of the Kippax".
השיר המועדף על אוהדי מנצ'סטר סיטי והמנון המועדון הוא "Blue Moon", שלמרות העצב שבו שרים אותו בהתלהבות, אף על פי שהוא המנון נועז. אוהדי מנצ'סטר סיטי נוטים להאמין כי חוסר הניבוי שבשיר ישפיע על הקבוצה ויגרום לה להשיג תוצאות בלתי צפויות – "סיטי האופיינית". אירועים שעליהם האוהדים מכנים את הקבוצה כ"סיטי האופיינית" הם היותה של מנצ'סטר סיטי האלופה האנגלית המכהנת היחידה שירדה ליגה (ב-1938), הקבוצה היחידה שכבשה וספגה למעלה מ-100 שערים באותה עונה (ב-1957/1958), וכמו כן היא הייתה הקבוצה היחידה שניצחה את צ'לסי בעונת 2004/2005 בפרמייר ליג, אך הודחה מגביע ה-FA באותה עונה על ידי אולדהאם אתלטיק, קבוצה מהליגה השלישית.
בעלות ונושאים כלכליים
בקיץ 2007 עברה קבוצת מנצ'סטר סיטי לבעלותה של חברת "מנצ'סטר סיטי בע"מ", כאשר בעלי המניות העיקריים הסכימו למכור את זכויותיהם לחברת "השקעות ספורט בממלכה המאוחדת בע"מ" (UKSIL), חברה הנשלטת בידי ראש ממשלת תאילנד לשעבר, תאקסין צ'ינוואט. לפני הרכישה מנצ'סטר סיטי הייתה רשומה מאז 1995 בשוק המומחים למניות PLUS (בעבר OFEX). ב-6 ביולי 2007, כאשר רכש 75% מהמניות, צ'ינוואט ביטל את רישומו של המועדון ורשם אותו מחדש כחברה בערבון מוגבל. באוגוסט UKSIL רכשה 90% מהמניות, ובהצעת רכש רכשה את חלקם של כל שאר בעלי המניות, והגיעה לבעלות מלאה על המועדון. צ'ינוואט הפך ליושב ראש המועדון ושני ילדיו, פינטונגטה ופנת'גונטאה, הפכו אף הם לדירקטורים. היושב ראש לשעבר ג'ון ווארדל נשאר במערכת למשך שנה, אך עזב ביולי 2008 לאחר מינויו של גארי קוק כיושב הראש המנהלי במאי. המועדון הפסיד 11 מיליון ליש"ט בשנה שהסתיימה ב-11 במאי 2007, השנה האחרונה להיותה של סיטי כחברה ציבורית.
מאז הגעתו של צ'ינוואט הוא ציווה לפתוח במסע רכישות גדול בכסף רב, במהלכו הוצאו 30 מיליון ליש"ט. יוזמה אחרת בחודשים הראשונים לבעלותו של צ'ינוואט על המועדון הייתה הקמת רשת של מועדונים שותפים, עם קשרים עם מועדונים מסין (שנגחאי שנהואה), דרום אפריקה (ת'אנדה רויאל ז'ולו), רוסיה (מועדון הכדורגל מוסקבה), שווייץ (גראסהופרס ציריך), תאילנד (צ'ונבורי) ואוסטרליה (פרת' גלורי).
קבוצות המילואים והנוער
קבוצת המילואים של מנצ'סטר סיטי היא "מנצ'סטר סיטי מילואים". היא משחקת באזור הצפוני של ליגת המילואים האנגלית, ומתחרה עבור המועדון בגביע ותיקי מנצ'סטר. הקבוצה מוגדרת כקבוצת מילואים מאז שנת 1892, כאשר היא החלה לשחק בליגת "איחוד לנקשייר". היא זכתה באליפות איחוד לנקשייר בעונת 1901/1902. הקבוצה עזבה את איחוד לנקשייר בשנת 1911 והצטרפה לליגה המרכזית בעת הקמת הליגה. עד שנת 2000 הקבוצה זכתה שלוש פעמים באליפות הליגה המרכזית (בעונות 1997/1978, 1986/1987 ו-1999/2000), וב-2008 היא זכתה בה פעם נוספת. כמו כן, הקבוצה זכתה פעמיים בגביע ותיקי מנצ'סטר ושש פעמים בגביע ותיקי לנקשייר. מאמן קבוצת המילואים הנוכחי הוא גליין הודגס.
"אקדמיית מנצ'סטר סיטי" היא מחלקת הנוער של המועדון, אשר מטרתה לפתח שחקנים צעירים לעתיד. קבוצת הנוער הראשונה של מנצ'סטר סיטי הוקמה על ידי אלברט אלכסנדר בשנות ה-20, והייתה ידועה כ"קבוצת A" של המועדון. מאז 1951 קבוצת A התחרתה בליגת לנקשייר כנגד קבוצות נוער ומילואים של מועדונים אחרים מצפון-מערב אנגליה. מ-1955 קבוצת נוער שנייה, "קבוצת B", מורכבת באופן אופייני משחקנים צעירים יותר מאלה שבקבוצת A, ומשחקת בדרגה השנייה של ליגת לנקשייר. מאז שכדורגל הנוער נבנה מחדש על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית ב-1997 והפך לשיטת אקדמיות, קבוצות A ו-B של מנצ'סטר סיטי הפכו לקבוצות עד גיל 19 ועד גיל 17 בהתאמה, והן משחקות בליגת הנוער האנגלית. קבוצת הנוער של מנצ'סטר סיטי זכתה עד היום פעמיים בגביע ה-FA לנוער: ב-1986 ו-2008. בין השחקנים המפורסמים שגדלו במחלקת הנוער של מנצ'סטר סיטי הם שון רייט-פיליפס, מיקה ריצ'רדס וג'ואי ברטון.
היכל התהילה
השחקנים הבאים חברים בהיכל התהילה של מנצ'סטר סיטי, ורשומים בהתאם לשנת הופעת הבכורה שלהם בקבוצה הבוגרת (בסוגריים).
שחקני השנה
מאז עונת 67–1996 חברי מועדון האוהדים הרשמי מצביעים בסיום כל עונה בבחירות לשחקן העונה. להלן זוכי הפרס מאז 1980.
מאמנים מפורסמים
הנתונים מעודכנים נכון ל-11 ביוני 2023
התארים מעודכנים ל-15 באוגוסט 2023
פוקימון: בוא נלך, פיקאצ'ו! ובוא נלך, איבי!
פוקימון: בוא נלך, פיקאצ'ו! (באנגלית: Pokémon: Let's Go Pikachu!) ופוקימון: בוא נלך, איבי! (באנגלית: Pokémon: Let's Go, Eevee!) הם משחקי תפקידים שפותחו על ידי חברת Game Freak והופצו על ידי נינטנדו לקונסולת הנינטנדו סוויץ'. המשחקים הם גרסאות מחודשות לפוקימון צהוב שיצא בשנת 1998, והם המשחקים הראשונים בסדרת פוקימון שיוצאים לקונסולת הסוויץ'. בנוסף, המשחקים מציעים אינטגרציה עם המשחק פוקימון גו, ותומכים בבקר חדש בצורת פוכדור.
מכניקת תפיסת הפוקימונים והקרבות
בדומה למשחקים הקודמים, גם במשחק הזה תהיה לכם אפשרות להילחם כנגד מאמני פוקימונים אחרים ונגד מנהיגי מכונים עם הפוקימונים שנתפסים במהלך המשחק. לעומת זאת, המשחק מציג מכניקה שונה לחלוטין מהמשחקים הקודמים לתפיסת פוקימונים, שהפעם דומה למכניקה של פוקימון גו. השחקן זורק על הפוקימון פוכדור באמצעות הבקר, והוא צריך להיעזר בבקר התנועה כדי לכוון את הפוכדור לפוקימון. על השחקן לדייק בזריקת הפוכדור על מנת לשפר את הסיכויים שלו לתפוס את הפוקימון, להבדיל מהמשחקים הקודמים בהם השחקן היה צריך להוריד את חייו של הפוקימון כדי להגדיל את סיכוייו לתפוס אותו.
שינויים במצב מרובה משתמשים
המשחק תוכנן כך שמספיק בקר אחד של הסוויץ' על מנת לשחק בו, וכך שחקן נוסף יכול להשתמש בבקר השני כדי להצטרף אליו בתוך המשחק. כאשר יש שני שחקנים במשחק, הקרבות יהפכו ל-2 פוקימונים נגד 2 פוקימונים, והם יוכלו לסייע אחד לשני בתפיסת פוקימונים בין השאר על ידי זריקת פוכדור ביחד על מנת להגדיל את הסיכוי לתפוס את הפוקימון.
דומות למשחקים קודמים בסדרה
השחקן מתחיל עם אחד משני פוקימונים התחלתיים - פיקאצ'ו או איווי - תלוי בגרסת המשחק, ולאורך כל המשחק הם יושבים לשחקן על הכתף. בנוסף לפוקימון ההתחלתי, השחקן יכול לבחור פוקימון נוסף שיתלווה אליו. פוקימון זה מוצא מדי פעם חפצים חדשים ומביא אותם לשחקן. השחקן אף יכול לרכב על הפוקימונים היותר גדולים שלו, בדומה לפוקימון שמש וירח. שמונת מנהיגי המכונים ומאמני הפוקימונים מהאליט פור המקוריים יהיו זהים, וכך גם הצוות האנטגוניסטי, צוות רוקט, שכולל את ג'סי, ג'יימס ומיאו מסדרת האנימה של המשחק.
שונות ממשחקים קודמים בסדרה
אחד השינויים העיקריים הם שהפוקימונים נראים בעולם עצמו וצריך לגשת אליהם או הם אליכם כדי להתחיל איתם קרב, לעומת המשחקים הקודמים שבהם היה צריך להסתובב במה שנקרא "דשא גבוה" או להתקל בהם באופן אקראי במערות. דבר נוסף ששינו במערכת הקרב הוא שבמקום שהפוקימון של השחקן יחליש את הפוקימון היריב או יהרוג אותו, עכשיו צריך לזרוק עליו זרעים וגרגירים (Berry) ולזרוק עליו פוכדור.
האינטגרציה עם פוקימון גו
המשחק מאפשר, באמצעות מקום בשם GO Park, להעביר פוקימונים ממחוז קאנטו שנתפסו בפוקימון גו. בנוסף, על מנת להשיג את אחד הפוקימונים השחקן חייב למצוא אותו באמצעות פוקימון גו ולהעביר אותו למשחק.
פיתוח
''פוקימון בוא נלך, פיקאצ'ו! ובוא נלך, איבי! ''נחשפו לראשונה במסיבת עיתונאים ביפן בתאריך ה-30 במאי 2018. המשחק מכוון לקהל הצעיר יותר, שנכנס בפעם הראשונה למשחקי פוקימון. משך פיתוח המשחק לקח כשנתיים וחצי עד הוצאתו. על פי המפתחים, המשחק נחשב כגרסה מחודשת של פוקימון צהוב, שלטענתם הוא מדבר לקהל הצעיר יותר בגלל הזיקה שלו והדומות שלו לפוקימון (אנימה).
על אף שהמשחקים נחשבים למשחקי הפוקימון הראשונים לפלטפורמת הנינטנדו סוויץ', מדובר במשחק יחסית צדדי. בכנס E3 בשנת 2017 הכריזו נינטנדו על משחק פוקימון מהדור השמיני שיצא בסוף שנת 2019 לפלטפורמת הסוויץ'.
ביקורות
בעת יציאתו המשחק קיבל ביקורות חמות מאוד מהמבקרים ששיבחו את הנגישות הגבוהה במשחק, הקסם האישי שיש למשחק, המשחקיות הפשוטה והנוסטלגיה שהמשחק מציף בוותיקי הסדרה.
מכירות
בשבוע הראשון להוצאתו חברת ההפצה The Pokemon Company הודיעה על מכירות של כ-3 מיליון עותקים במהלך השבוע הראשון, מה שהפך אותו למשחק הנמכר ביותר בשבוע הראשון ליציאתו בפלטפורמת הסוויץ'. ביפן מכר המשחק 661 אלף עותקים, והיה אחראי לכך שנמכרו פי ארבעה יותר קונסולות סוויץ' באותו שבוע.
טימאר
בתקופת הסלג'וקים והעות'מאנים, נקראו בשם זה קרקעות שנמסרו לאדם תמורת תפקיד או שירות מוגדרים, והניבו הכנסה שנתית של 3,000-20,000 אקצ'ה; ובמילים אחרות, אחוזת הפקד שקיבלו אבירי הסולטאן, הסיפאהי, לשם פרנסתם. בעל הטימאר היה לרוב סיפאהי, ואז היה הטימאר השכר על שירותו הצבאי והוא לא היה צריך להעלות מיסים לסולטאן.
פוקימון: בוא נלך, פיקאצ'ו! ובוא נלך, איבי!
מכירות
בבריטניה המשחק מכר כ-116 אלף עותקים פיזיים בסוף השבוע הראשון ליציאתו.