cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברנד פרייטג פון לורינגהובן
קשר העשרים ביולי
בן דודו, אוברסט וסל פרייטג פון לורינגהובן סיפק לקלאוס שנק פון שטאופנברג נפצים וחומר נפץ לניסיון ההתנקשות בהיטלר ב-20 ביולי 1944. הניסיון נכשל והגסטפו עלה במהירות על עקבותיו. כדי למנוע ממנו וממשפחתו סבל והשפלה, הוא התאבד ב-26 ביולי 1944. אנשי הגסטפו חשדו בברנד פרייטג פון לורינגהובן בגלל הקרבה המשפחתית ובקשו לחקור אותו, אבל התערבותו של גודריאן מנעה זאת.
KTM
פיננסי
בשנת 1992 הכריזה החברה על פשיטת רגל ופוצלה ל-3 חברות:
שיתוף הפעולה עם פולריס
בשנת 2005, סיפקה החברה כ-80,000 אופנועים ברחבי העולם והחלה בשיתוף פעולה עם פולריס האמריקאית, שאף רכשה כ-25% ממניות KTM. במסגרת החוזה, היו אמורות 2 החברות לעזור אחת לשנייה בהתפשטות בתוך שוקי הבית של כל אחד מהצדדים, לתמוך בפיתוח כלים חדשים ובסופו של דבר, להתמזג לחברת אם אחת. בשנת 2006 הודיעה KTM במפתיע על סיום החוזה, תוך שהיא רוכשת חזרה מפולריס את חלקה בחברה. בהודעה שפורסמה לאחר מכן, נאמר כי KTM תמשיך במכירת מנועי ה-Racing מתוצרתה לפולריס, בנפחי ה-450 ו-510 סמ"ק, ובמקביל תפתח טרקטורונים בעצמה. ואכן, בשנת 2007 הציגה KTM את טרקטרוני הקרוס קאנטרי המכונים XC, בזוג נפחים: 450 ו-510 סמ"ק. מנועי טרקטרונים אלו מבוססים על מנועי האופנועים בנפחים דומים, אך בניגוד למנועים שנמכרים לפולריס, מנועים אלו פותחו מחדש כדי להתאים לצורכי רכיבת הטרקטרונים. בשנת 2008 נוספו זוג טרקטרוני מוטוקרוס למגוון הדגמים, והם משווקים בשם SX בזוג נפחים שונים: 450 סמ"ק (דגם 450SX) ו-476 סמ"ק (המכונה 505SX).
ברנד פרייטג פון לורינגהובן
פיהררבונקר
מינואר 1945 החל לבקר את היטלר ביחד עם גודריאן בפיהררבונקר בברלין. ב-28 במרץ 1945 פרץ ריב קשה בין היטלר וגודריאן. פון לורינהובן יצא מהחדר, התקשר עם גנרל הנס קרבס וביקש ממנו להעסיק את גודריאן בשיחת טלפון. גודריאן יצא לשוחח עם קרבס, ובשעה זו נרגע היטלר. כשחזר גודריאן הציע לו היטלר לצאת לחופשת מנוחה לשישה שבועות, ומינה את גנרל קרבס למחליפו.
KTM
שיתוף פעולה עם יצרניות נוספות
מלבד מכירת מנועי ה-4 פעימות מסדרת ה-Racing של החברה עבור טרקטרוני פולריס, נמכרו מנועי סדרה זו גם ליצרנית האופנועים האיטלקית Beta (בנפחים 400, 450 ו-510 סמ"ק) עד לסוף 2007. באוקטובר 2008 פורסם כי KTM תמכור מתלים מתוצרת WP, מכלי דלק וכן את מעטפת הפלסטיק לאופנועי המוטקרוס של יצרנית האופנועים הבריטית CCM.
ברנד פרייטג פון לורינגהובן
פיהררבונקר
פון לורינגהובן ביקש מקרבס לצאת לתפקיד קרבי, אך נתבקש להמשיך ולשמש לו כשליש. משנכבשה מפקדת הוורמאכט בצוסן, עבר עם קרבס לשכון באופן קבוע בבונקר.
KTM
מיתוג
לאחר שרכשה ב-1995 את הוסאברג, אימצה KTM את הסלוגן של החברה השוודית הקטנה לעצמה, ומאז מפרסמת את כל מוצריה תחת המוטו: "Ready To Race" וזאת כדי להדגיש את המחויבות שלה למרוצים ואת העובדה כי אופנועי החברה מפותחים בתנאי מרוץ מפרכים ונועדו לעמוד במעמסה קשה. כמו כן, מייצג הסלוגן את העובדה כי הכלים מתוצרתה מגיעים כשהם "מוכנים למרוץ" ומלבד התאמות בסיסיות, אין צורך בהשקעה כספית נוספת על מנת להכין את הכלים למרוצים. בשל זאת, בכל רחבי העולם מתומחרים אופנועי השטח של KTM כ"פרימיום" - גבוה יותר מאופנועים מקבילים (בעיקר יותר מכלים יפניים), זאת בשל האבזור היוקרתי והאיכותי המותקן על אופנועי ה-KTM כסטנדרט. החל משנת 2010 מלווה הסיסמה "Are You Ready?" את פרסומי אופנועי הכביש של היצרנית.
צבעי KTM הרשמיים, המלווים את כל מוצריה, הם כמעט תמיד בצבעי כתום שחור, על מנת לחזק ולהשריש את זהות המותג בקרב הרוכבים ולהבדילו מהמתחרים. במקרים נדירים, הוצגו גרסאות בצביעה אפורה, שחורה או לבנה כדי לייחד ולהדגיש גרסה בייצור מוגבל או כדי לגוון את מבחר הצבעים המוצעים ללקוח, בעיקר בתחום אופנועי הכביש. הבחירה בצבע הכתום כמייצג, נעשתה ב-1995 בעזרתו של סטודיו Kiska הבריטי, המלווה את החברה ושותף לעיצובי האופנועים והרכבים מאז ועד היום.
ברנד פרייטג פון לורינגהובן
פיהררבונקר
ב-29 באפריל 1945 כאשר הודה היטלר שהמצב אבוד וכי החליט לסיים את חייו בבונקר ולהתאבד, ביקש פון לורינגהובן מקרבס לעזוב. זה הפנה את הבקשה להיטלר שהסכים ונפרד ממנו בלחיצת יד רפה. פון לורינגהובן ועוד שני קצינים הצליחו לחמוק מהבונקר ולהגיע לקווי האמריקאים.
לאחר המלחמה
פון לורינגהובן השתחרר מהשבי בינואר 1948, ולאחר שחרורו התיישב במינכן ופתח עסק הוצאה לאור.
KTM
מיתוג
KTM מעורבת בחסות מלאה או חלקית בכל מרוץ אופנועי שטח ברמה בינלאומית ברחבי העולם. חלק נכבד ממאמצי השיווק ויחסי הציבור של החברה, מתרכז בפעילות מרוצים אינטנסיבית, כשכסף רב מושקע בפיתוח אופנועי מרוץ מתקדמים וגיוס רוכבים מקצועיים המהווים את הטובים שבספורטאי התחום.
אחת לשנתיים, עורכת KTM פסטיבל ללקוחותיה באירופה. הפנינג זה מתייחד בכך שאינו פונה לקהל הרחב או ללקוחות פוטנציאליים, אלא מתמקד רק בלקוחות הקיימים בעלי אופנועים. במסגרת האירוע נערכים מרוצים ורכיבות הדגמה רבות וכן מוכשרים זה לצד זה מסלולי אנדורו, סופרמוטו, מוטקרוס וכביש באותו המתחם. ב-2007 נערך האירוע בהונגריה. ב-2009, בשל המשבר הכלכלי העולמי, בוטל האירוע שאמור היה להתקיים בבלגיה. באוקטובר 2008 נערך פסטיבל KTM הראשון בישראל, בתמיכת היצרנית, בהשתתפותו של מתחרה העבר ג'ובאני סאלה האיטלקי. באוקטובר 2010 נערכת פסטיבל KTM השני בארץ, בהשתתפותו של אלוף העולם באנדורו 5 פעמים, סאמולי ארו.
ברנד פרייטג פון לורינגהובן
לאחר המלחמה
בשנת 1956 התגייס לבונדסוור ומילא בו תפקידים בכירים, ובכלל זה פיקד על דיוויזיית הפאנצר ה-5, עד למינויו לסגן המפקח הכללי (סגן רמטכ"ל) בדרגת גנרל לוטננט (מקביל לאלוף). בשנת 1973 השתחרר מהצבא, וב-27 בפברואר 2007 מת בביתו במינכן.
KTM
פעילות במרוצים
KTM התחילה בספורט מוטורי בתחום המוטוקרוס. מאז, זכתה החברה ביותר מ-220 תוארי אליפות וניצחונות שונים במגוון תחומים בעיקר באליפות העולם באנדורו, אנדורו ששת הימים הבינלאומי ומרוצי אקסטרים אנדורו חד פעמיים (כדוגמת מרוץ "האחרון ששורד" בו ניצחה בכל המרוצים משנת 2005 ואילך). כמו כן, פועלת החברה במרוצי קרוס קאנטרי ברחבי העולם (בארצות הברית גם בטרקטרונים בליגת ה-GNCC), וכן במוטוקרוס, אנדורו קרוס ועוד. בנוסף, זוכה החברה להצלחה בתחום מרוצי הראלי רייד כדוגמת ראלי דקר (אותו ניצחה ברציפות בקטגוריית האופנועים מ-2001 ואילך), וכן ראלי הפרעונים וראלי אטלס. ב-2003 החלה KTM לפעול גם בתחום מרוצי הכביש במגוון נפחי מנועים וקטגוריות, כשמירב ההצלחה מגיעה מתחום הסופרמוטו ומרוצי אופנועי גרנד פרי בקטגוריית ה-125 וה-250 סמ"ק. בשנים הקרובות מתכוונת KTM להתרכז במרוצי הסופרבייק, באמצעות אופנוע הספורט החדש שפתחה - ה-RC8 1190R. ב-2009 זכתה KTM להישג מרשים עם ה-RC8R כשרוכבי קבוצתה הרשמית זכו במקום הראשון והשני באליפות הסופרבייק הגרמנית.
ברנד פרייטג פון לורינגהובן
בתרבות
דמותו של פון לורינגהובן מופיעה בסרט הנפילה.
KTM
סדרות מנועים
סדרות המנועים אותם מייצרת KTM ב-2010:
ברנד פרייטג פון לורינגהובן
בתרבות
בשנת 2005 יצא ספרו "בבונקר עם היטלר 22-29 באפריל 1945".
KTM
סדרות מנועים
4 פעימות SXF: הזרקת דלק, צילינדר יחיד בעל זוג גלי זיזים עליוניים ו-5 הילוכים בלבד. משמשים את אופנועי הסופרמוטו והמוטוקרוס, את דגם הראלי, ה450RR וכן את טרקטרוני המוטוקרוס.
4 פעימות EXC ו-XC: הזרקת דלק, צילינדר יחיד בעל גל זיזים יחיד ו-6 הילוכים. משמשים את אופנועי האנדורו והטרקטרונים.
LC4: הזרקת דלק, צילינדר יחיד, 4 פעימות, 6 הילוכים ומערכת "קלאץ' מחליק". מנוע זה המחליף את סדרת ה-640 LC4 שיוצרה בין השנים 1993–2007, הוצג בסוף 2007 ונחשב למתקדם בתחומו. כמו כן, זהו מנוע החד צילינדרי 4 פעימות החזק ביותר בייצור סדרתי (בין 63 כ"ס עבור דגם האנדורו, דרך 65 כ"ס לדגם ה-Duke ועד 70 כ"ס לדגם הראלי וה-DUKE 690 R ).
LC8: שני צילינדרים בתצורת V, בעל הזרקת דלק, 6 הילוכים. מנוע זה הוצג לראשונה ב-2002 בראלי הפריז דקר כשהותקן באופנועי הקבוצה הרשמית. ב-2003 ניצח ה-950 ראלי בעל מנוע ה-LC8 את המרוץ המפרך, ומייד לאחר מכן הוצא אל מחוץ לרשימת תצורות המנועים המותרים לשימוש במרוצי ראלי של ה-FIM (פדרציית האופנועים הבינלאומית). באותה שנה הוציאה KTM לשוק הציבורי את האדוונצ'ר 950 העושה שימוש באותו מנוע. סדרת ה-LC8 מיוצגת על ידי מגוון נפחים והספקים, החל ב-799 סמ״ק עם 94 כ״ס באדוונצ׳ר 790 וכלה ב-1301סמ״ק ו-180כ״ס בסופר דיוק R 1290.
RC8R: סדרה חדשה שהוצגה ב-2008, משמשת את רק את דגם הסופרבייק של החברה. זהו מנוע בנפח 1195 סמ"ק בעל 2 צילינדרים בתצורת V, מערכת הזרקת דלק, זוג מצתים והספק גבוה מהמקובל בקטגוריה (כ-175 כ"ס). עד לנובמבר 2010 ייצרה במקביל לגרסת ה-R גם את גרסת ה-RC8, בעלת מנוע ה-1148 סמ"ק וכ-155 כ"ס.
דגמים וקטגוריות
כל אופנועי ודגמי החברה מיוצרים תחת המוטו "Ready To Race" ועל כן כולם מצוידים בפריטי איכות יוקרתיים. כל הדגמים מצוידים במתלים מתוצרת WP המציעים יכולת כיוון והתאמה מלאה, במערכות קלאץ' הידראוליות ומנועים חזקים שאינם מצריכים כל התאמה כדי להשתתף עם האופנועים במרוצים.
ספורט מיני קרוס/ אופנועי ילדים: כל אופנועי סדרה זו הם אופנועי מוטוקרוס מקצועיים שהותאמו למידות ילדים בגילאים של 4 עד 12. מנועי הסדרה הם מנועי 2 פעימות המיוצרים על ידי KTM (בעבר על ידי Beta) ומוצעים לקהל בנפחים: 50, 65 ו-85 סמ"ק. כמו כן, נבדלים הדגמים זה מזה במידות גלגלים שונות המשפיעות על גובה המושב והתאמתו לרוכב הצעיר. לדוגמה: דגם ה-85 סמ"ק נמכר הן בגרסת 17/14 (מידות הגלגל האחורי והקדמי, בהתאמה, באינצ'ים) והן בגרסה גבוהה יותר של 19/16.
מוטוקרוס: סדרת אופנועים מקצועית זו עושה שימוש במנועי 2 פעימות (SX) ו-4 פעימות (SXF). נפחי דגמי 2 הפעימות ב-2010 הם: 125, 144 ו-250 סמ"ק. נפחי דגמי ה-4 פעימות בשנה זו הם: 250, 350 ו-450 סמ"ק. KTM היא היצרנית היחידה המייצרת סדרת מנועים נפרדת בעבור תחום המוטוקרוס והאנדורו, כששאר המתחרות בשוק משתמשות באותם המנועים עם התאמות קלות בעבור כל תחום רכיבה. דגם המוטוקרוס 250SXF הוא היחידי בסדרת המוטוקרוס שמנועו חולק מאפיינים כמעט זהים עם דגם מסדרת האנדורו (ה-250EXCF).
אנדורו: סדרת אופנועים מקצועית זו, שכל דגמי מתקראים EXC, עושה שימוש במנועי 2 פעימות ו-4 פעימות. נפחי דגמי 2 הפעימות ב-2010 הם 125, 200, 250 ו-300 סמ"ק. נפחי דגמי ה-4 פעימות בשנה זו הם: 250, 350, 450 ו-510 סמ"ק (כשהאחרון מתקרא 500EXC). אופנועי האנדורו מהווים את חוד החנית בנתוני המכירות של KTM, והם נחשבים לפופולריים מאוד בקרב רוכבים המעדיפים רכיבה זו. ב-2009 מכרה KTM כ-48 אחוזים מהאופנועים בקטגוריה זו בעולם. בשל הדרישה במרוצי אנדורו לכך שהכלים המתחרים יהיו חוקיים לכביש, מיוצרים ומסופקים אופנועי סדרה זו עם אביזרי רישוי ותקינה אירופאית מלאה ועל כך, מיובאת סדרת ה-EXC לישראל מאז הושקה בשנת 1999.
הארד אנדורו: תת-סדרה זו קטגורית האנדורו, מייצגת אופנועי אנדורו בעלי מנועי 4 פעימות גדולי נפח ומשקל גבוה יותר, שבזכות תכנון מעט שונה ואבזור שונה, יכולים לשמש בנוחות סבירה גם לרכיבת יומיום ועל כן יכולים להחשב כאופנועים דו שימושיים. עם זאת, כיאה לאופנועי KTM, הם עדיין בעלי אפיון שטח מובהק. בסדרה הנוכחית דגם יחיד: ה-690 אנדורו R, בעל מנוע צילינדר יחיד בנפח 690 סמ"ק.
פרירייד(Free Ride): זו סדרה של אופנועים הנמצאים "במחצית הדרך" בין אופנועי אנדורו לאופנועי טריאל. סדרת אופנועים זו כוללת (נכון ל-2013), 2 דגמים בלבד. האחד בשם "Free Ride 350" ועושה שימוש במנוע 4 הפעימות של דגם ה-350EXCF, והשני, שהוצג באוגוסט 2013, מתקרא "Free Ride 250R" ועושה שימוש במנוע דגם האנדורו - 250EXC.
ראלי: אופנועים אלו מיוצרים בסדרות מוגבלות בלבד על מנת לעמוד בדרישות התקינה המינימליות של מרוצי הראלי (בהן נדרש שאופנוע סדרתי ייחשב לכזה המיוצר מדי שנה בכמות של 250 יחידות ומעלה). אלו אופנועים מקצועיים מאוד, המגיעים מצוידים בכל הנדרש כדי להתחרות בצורה מוצלחת במרוצי ראלי ארוכי טווח כדוגמת ראלי הפריז דקר וראלי הפרעונים. אופנועים אלו מבוקשים מאוד בקרב המתחרים והן בקרב אספנים. לאחר שמנועי 2 צילינדרים בנפח הגדול מ-750 סמ"ק הוצאו מהראלי מטעמי בטיחות והגבלת מהירות, מציעה KTM את ה-450 ראלי בעל הספק הגבוה מ-70 כ"ס (בעבר היה זה דגם ה-690 ראלי שהוצא מייצור בשל השינוי בחוקי אליפות העולם בראלי). דגם זה נחשב לאופנוע השטח היקר בעולם: מחירו בישראל מוערך ב-320 אלף שקלים (נכון לאוגוסט 2011). המפרט הטכני של דגם הראלי כולל מכל דלק ראשי וזוג מכלים אחוריים, מתלים מקצועיים, רגליות רחבות, בלמי מרוץ, מערכת חשמל מיוחדת המסוגלת להתמודד עם המכשור הנדרש במרוצי ראלי, מערכת תאורה כפולה ועוד.
אדוונצ'ר / אופנועי תיור שטח דו שימושיים: בעבר יוצגה סדרה זו על ידי דגם ה-950 וה-640 סמ"ק (שייצורו הופסק ב-2007). 2 הדגמים האלו התבססו על אופנועי הראלי המקצועיים של החברה (ה-660 וה-950 ראלי), ולטענת KTM הם חלקו עימם יותר מ-90 אחוז מהחלקים. מאוחר יותר כללה הסדרה 3 אופנועים העושים שימוש במנוע ה-LC8: ה-990 אדוונצ'ר בעל מערכת ה-ABS (מוצע בצביעה כתומה או לבנה) וה-990 דקאר בעל מנוע עם הספק ל 115 כ"ס. הדגם השלישי במשפחה הוא ה-990 אדוונצ'ר R בעל מהלך המתלים הארוך יותר וכן גובה מושב ומרווח גחון גבוהים יותר. לדגם זה לא הייתה מערכת ABS והוא הוצע בצביעה שחורה-לבנה עם שלדה כתומה בלבד. ב-2013 הופסק ייצור ה-990 שהוחלף ב-1190, שבו הוכנסו חידושים רבים, החל ממערכות בקרת משיכה, שלל מצבי רכיבה ובדגמי התיור גם מתלים מתכווננים חשמלית. ה-1190 הוצע בדגם ״רגיל״, מוטה כביש עם גלגלי אלומיניום ״19 מלפנים ו-״17 מאחור, ודגם R מוטה שטח עם גלגלי חישורים (״שפיצים״) בקוטר “19 מלפנים ו-״21 מאחור. ב-2015 עדכנו ק.ט.מ. את מגוון האדוונצ׳ר כשהציגו את ספינת הדגל- ה-1290 שהוא עד היום האזוונצ׳ר החזק בעולם, עם מנוע 1301 המנפק לא פחות מ-160 כ״ס ו-נעל 14 קג״מ. ה-1290 הוצג בשלוש תצורות: S;R ו-T. כיאה לספינת הדגל הוכנסו לאופנוע זה כל החידושים ו שכלולים שהיו בידי המפתחים וכך הוא הדבר עד היום. ב-2016 החליטו ב-ק.ט.מ. לעשות סדר בשלל הדגמים וייצור ה-1190 הופסק, הוצג ה-1090 וכעת היו שני דגמים לשני נפחים. 1090 ו-1290 R ו-״רגיל״. ב-2019 הושק נפח חדש, קליל וזריז מוכוון שטח אך עדיין עם יכולות כביש מכובדות, ה-790. אופנוע זה מוצג גם הוא בשתי גרסאות - R ו״רגיל״ כשה-R בעל יכולות שטח משופרות. ב-2020 הוצג נפח חדש לסדרת האדוונצ׳רים-890. בנוסף ל-890R הוצגה גם גרסת ראלי בייצור מצומצם הכוללת שיפורים במשקל ויכולות שטח.
אופנועי כביש: אופנועי סדרה זו עושים שימוש בשלושה נפחים שונים. ה-Duke 690 (עם מנוע בנפח 654 סמ"ק) וה-DUKE 690 R (עם מנוע בנפח 690 סמ"ק) הם בעלי מנועים חד צילינדריים. ה-Super Duke 990 הוא אופנוע סטריטפייטר ("לוחם רחובות") בעל מנוע דו צילינדרי מסדרת ה-LC8 והספק של 124 כ"ס. ה-Super Duke 990R היא גרסה קיצונית עוד יותר בעל מושב יחיד, מתלי מרוצים והספק של 135 כ"ס. אופנוע הסופרבייק בקטגוריה זו הוא ה-RC8 1190R.
טרקטורוני קרוס קאנטרי: סדרה זו, המתקראת XC, עושה שימוש במנועי 4 פעימות של אופנועי ה-EXC שיוצרו עד 2007, לאחר שעברו התאמות לתחום הטרקטרונים (בין השאר, שונתה תיבת ההילוכים מ-6 הילוכים קדמיים להילוך אחורי ועוד 5 הילוכים קדמיים). נפחי המנועים שהוצעו ב-2008–2009 הם: 450 ו-510 סמ"ק (כשהאחרון מתקרא 525XC). בדגמים אלו הציגה KTM לראשונה מתלים שאינה מתוצרתה, והשתמשה בתוצרת אוהלינס השוודית במקום במתלי WP ההולנדית (השייכת ל-KTM). לטענת החברה, הבחירה באוהלינס נעשתה בשל העדר מתלים מתאימים ל-WP עבור דגמי ה-XC בעת הצגתם. בשל הדרישה במרוצי קרוס קאנטרי לכך שהכלים המתחרים יהיו חוקיים לכביש, מיוצרים ומסופקים טרקטורוני סדרה זו עם אביזרי רישוי ותקינה אירופאית מלאה ועל כך, מיובאת סדרת ה-XC לישראל מאז הושקה בשנת 2008. לקראת שנת הדגם 2010 עברו דגמי ה-XC שינוי משמעותי: דגם ה-450 סמ"ק ירד מקו המוצרים ודגם ה-525XC זכה לשלל שינויים: מערכת הבלימה הפכה למשולבת, המתלים שסופקו היו מתוצרת WP, שלדת הזנב ודוד הפליטה קוצרו לטובת חיסכון במשקל, לוח שעונים התווסף ועוד שינויים רבים אך מינוריים יותר.
X-Bow: (מבוטא כ"קרוס בואו"). מכונית על זו מיוצרת על ידי KTM במפעל שהקימה לצורך זה באוסטריה, כשהמטרה בתכנון הרכב הייתה בתחילה כדי ליצור מודעות לקיומו של המותג על ידי הקיצוניות המגולמת ברכב. בשל ההתעניינות הרבה, החליטה החברה להרחיב את השקעתה בתחום ולייצר את הקרוס בואו במספרים גדולים יותר משתכננה בתחילה. המכונית הוצגה ב-2006 אך הייצור הסדרתי החל רק ביולי 2008. המכונית, בעלת ההנעה האחורית, 6 הילוכים וחסרת הגג, עושה שימוש במנוע בנפח 1984 סמ"ק מתוצרת אאודי (2.0 TFSI) שיוצע ב-2 הספקים: 240 ו-300 כ"ס. משקל הרכב נמוך במיוחד, מתחת ל-770 ק"ג, בזכות שימוש נרחב בסיבי פחם וסגסוגות מתכת יקרות. מחירה של המכונית בישראל מוערך ב-690 אלף שקלים (נכון למרץ 2010). בתערוכת אוטומוטור השנתית שהתקיימה באפריל 2010 בגני התערוכה, הוצגה ה-X-Bow לקהל הישראלי לאחר שהובאה ארצה לתקופה מוגבלת, למטרות תצוגה בלבד. לא ניתן לייבא רכב זה ארצה באופן מוסדר בשל העדר תקינה מתאימה לחוק הישראלי.
בישראל
יבוא מוסדר לישראל החל בשנת 1994 על ידי חברת מוצרי החקלאות "יעדים" שהביאה את אופנועי KTM במקביל לטרקטרוני פולריס. בשנת 2001 נמכר זיכיון הייבוא ל-2 המותגים לחברת לובינסקי, יבואנית פיג'ו וסיטרואן לישראל, שלצורך הטיפול במותגים החדשים, הקימה את ד.ל.ב מוטוספורט. מוטוספורט עוסקת בייבוא KTM, ופולריס לצד מותג הקטנועים פיג'ו הצרפתית.
שרה טהון
ילדות ונעורים
שרה-לאה טהון לבית בראט נולדה בשנת 1881 בעיר למברג שבממלכת גליציה ולודומריה, באימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום באוקראינה). אמה הייתה רחל חיה, בתם של מרדכי בראנד ושרה לבית וולף, ואביה היה ישעיהו (שִייֵע) בראט, בן חיים בראט וייֶנטֶה לבית שפיץ. ב-1887 נולדה אחותה הצעירה, שנקראה על שם סבתה מצד האם. האב היה בעל בית מלאכה. אף שהמשפחה הייתה ענייה, דאגו הוריה להשכלתה והיא למדה בגימנסיה הראשונה לבנות בעיר. עד מהרה משכה את תשומת לב מוריה והפכה לתלמידה מצטיינת. התקרבה לתנועה הציונית בזכות פעילותה של תנועת הנשים הציוניות בעירה.
בשנת 1903 נסעה לברלין בירת גרמניה, שם עבדה בעיבוד נתונים במשרד סטטיסטיקה של אלפרד נוסיג וד"ר ארתור רופין. כאשר ייסד רופין את המשרד לסטטיסטיקה יהודית בברלין, עברה לעבוד במשרדו. במקביל עבדה במשרד הוצאת הספרים "יודישער פערלאג" וניהלה עבודה סוציאלית וקואופרטיבית בכפר הקואופרטיבי "וניגנלופניץ" מיסודו של פרנץ אופנהיימר. שנתיים אחר כך הצטרף לעבודה במשרד זה יעקב טהון, דוקטור למשפטים, לימים ממנהיגי היישוב היהודי בימי המנדט הבריטי. באותה שנה, 1905, השתתפו השניים בקונגרס הציוני השביעי שהתקיים בבזל. בדצמבר 1907 עלו לארץ ישראל עם בנם תאודור והתיישבו ביפו.
משפחתה וילדיה
חייה של משפחת טהון הצעירה היו רצופים אבדות. בנם הבכור של שרה ויעקב טהון, ברוך, נולד בברלין בשנת 1903 ונפטר שם. בנם השני נולד בשנת 1906 ונקרא תאודור על שמו של תאודור הרצל. בשנת 1908 נולדה בתם רחל, שכעבור שלוש שנים מתה ממחלה. כעבור שנה נולדה יהודית. לאחר מכן נולדה אביבה ונפטרה כשהיא בת חמישה עשר חודשים בלבד. אף על פי שהייתה זו האבדה השלישית, מעיד יעקב במכתביו האישיים כי "אין זה הזמן להתאונן ולהתייאש... אפילו שרה נושאת את האבידה הזאת באומץ לב". בשנת 1916 נולד רפי, בן הזקונים.
בנה תאודור טהון הצטרף בשנות ה-20 למושב העובדים הראשון, נהלל, ועסק בו בחקלאות. בראשית שנות השלושים פנה לעסוק בתיירות במזרח התיכון ופתח סניף של סוכנות הנסיעות "פלתורס" בבגדאד. בהמשך נדד עם משפחתו לקהיר. היה נשוי לשרה ואב לשניים: אורי טהון (1927–2005) וליה טהון-אופנבך (נולדה ב-1929). נפטר בשנת 1978 בחיפה.
בתה יהודית הייתה עובדת סוציאלית. נישאה לבן-זוגה מימי נעוריה, שנהרג במלחמת העצמאות, ואם למיכל, גדעון ותמר. בנה של יהודית, (1937–1967), נהרג בקרב בצור באהר במהלך מלחמת ששת הימים.
בנה רפי טהון, ממקימי וחבר קיבוץ מעוז חיים שבעמק בית שאן, נבחר בשנת 1950 ליו"ר מועצה אזורית בקעת בית שאן וכיהן בתפקיד זה עד 1957. בשנת 1996 ראתה אור הביוגרפיה בחיבורו של שרה טהון, המאבק לשוויון זכויות האישה: סיפור חייה של שרה טהון. נינותיה של שרה טהון, ענת טהון אשכנזי ומיכל טהון, הן עו"ד ופעילות פמיניסטיות.
ארגון נשים לעבודה תרבותית בארץ ישראל
בראשית דרכה בארץ ייצגה את "ארגון הנשים לעבודה תרבותית בארץ ישראל", ארגון ציוני שנוסד בגרמניה בשנת 1907 ונועד לקידום חינוך נערות ולמאבק בסחר בנשים. עיקר פעילותו היה הכשרת בנות הארץ למשלח יד והקניית חינוך עברי. על פי עדויות מאותה תקופה, הייתה טהון הרוח החיה של המפעל בארץ, אישה תקיפה שהביעה את עמדותיה בגלוי ובלא חשש. החברות בארגון הנשים כללה בין היתר סיוע ליהודים וליהודיות שגירשו הטורקים מהארץ בשני גלים. בזכות פועלה למען מגורשים אלה כונתה על ידי מרדכי בן הלל הכהן: "האם הטובה של כל הגולים". בגירוש הראשון נשארה על החוף עם צאתה של האונייה השנייה באישון לילה, ובגירוש השני, שהתרחש יומיים לאחר שילדה את בתה אביבה, כיוונה את עבודת הסיוע היישר ממיטתה. כך הפכה למודל של אישה פעילת ציבור, וכלשון הספר על חייה: "אישה המחזיקה הרמוניה במצוינות והעדינות של אישה וההיגיון הצלול של עסקן מנוסה". ימי מחסור אלה בארץ ישראל דחפו נשים ונערות יהודיות רבות לזנות. בעוד הוועד היהודי של העיר הפגין אדישות, החלו נשות אגודת הנשים בירושלים, ובהן טהון, להתארגן על מנת למגר את התופעה. אחת הדרכים בהן פעלו הנשים הייתה הכשרה מקצועית לנערות, שהובילה להקמתו של מפעלו החשוב של הארגון – בתי הספר למלאכת התחרה.
בתי הספר למלאכת התחרה
במלחמת העולם הראשונה פעלה לסייע למשפחות שגורשו מבתיהן על ידי העות'מאנים. כשהיא ומשפחתה גורשו מתל אביב לירושלים בשנת 1917, פתחה בעיר בית מלאכה לטוויית צמר וסיפקה עבודה למאות נשים. הקימה את רשת "בתי הספר למלאכת התחרה", שהעסיקה מאות צעירות עניות בירושלים, ביפו, בצפת, בטבריה ועוד. עבודותיהן של הנערות נמכרו ובכסף יכלו לעזור למשפחותיהן. מלבד הפתרון הכלכלי, הדגישה טהון את החשיבות הערכית של פעילות זו: חינוך הנשים הצעירות לעצמאות כלכלית ותרבות עברית והפיכתן לנשים עבריות על פי מאפייני האישה העברייה החדשה. במאמרה "עבודת נשים בארץ ישראל" שפורסם בעלון עבודה ציונית בפלשתינה וראה אור בלונדון, בחנה טהון את ההתפלגות המקצועות על פי מגדר. היא מצאה שהרוב המוחלט של הנשים עובדות במקצועות מסורתיים כמו תפירה, סיעוד והוראה ורק מעטות עבדו בתחומי המסחר והתיעוש. בעקבות ממצאיה הצהירה כי לעבודת הנשים בארץ ישראל יש "חשיבות יוצאת מגדר הרגיל", וכי יעדי הבניין בארץ אינם מכוונים רק להפרחת השממה אלא גם לתיקון חברתי, שלא יוכל להתרחש ללא מעורבותן של נשים. עבודתה שלה ושל הנשים שפעלו איתה היוותה בסיס לעבודה הסוציאלית המודרנית בארץ.
פעילותה בחוות העלמות והוויכוח על דמות הפועלת
שרה טהון פעלה לשילוב נשים גם בתחום החקלאות, וסייעה לחנה מייזל בארגונה של "חוות העלמות" בכנרת, מוסד להכשרת צעירות לעבודת האדמה. האמצעים הראשונים להקמת חוות הלימוד נתקבלו מהסניף המוסקבאי של "אגודת נשים לעבודה תרבותית בארץ ישראל". כך הפכה שרה טהון לבאת כוחו של הארגון ליסוד הקמת החווה. את משנתה הערכית והאידאולוגית בהקמת החווה פרסמה במאמרה "עבודת נשים בארץ ישראל", שם כתבה כי בתוכנית הארגון להתרחב בתחומים של כלכלת בית ולפתוח חוות לימוד חקלאית עבור נשים. בחווה הועסקו רק נשים בחקלאות, בגינון, בגידול ירקות ועצי פרי, בלולים, בכוורות הדבש ובהנהלת החווה. עם התלמידות הראשונות בחווה נמנו רחל בלובשטיין (רחל המשוררת) ושרה מלכין. נודעה בקפדנותה בענייני ניקיון, לכן אורח חייהן של החלוצות לא מצא חן בעיניה, ובמרץ 1913 כתבה מאמר ביקורת חריף בנושא:
ביקורתה של טהון נסבה בעיקר על חוסר הניקיון של הבחורות, על רצונן להידמות לגבר בלבושן הרשלני ועל אי מילוי תפקידן כנשים בכל הנוגע למשק הבית. דבריה עוררו תגובות נזעמות שהובילו לפולמוס בינה לבין הפועלות.
קופת נשים
במהלך מלחמת העולם הראשונה מילאה תפקיד בארגון היישוב היהודי בארץ ישראל. מלבד עבודתה ב"ארגון הנשים לעבודה תרבותית בארץ ישראל", הקימה בשנת 1916 אגודת חירום שנודעה בשם "קופת נשים" או "הקופה לתמיכת נשים". הייתה זו אגודת חירום שפעלה לרכישת מצרכי מזון בסיסיים, בעיקר באמצעות מימון שהגיע מהתקציב הצנוע שהעמיד לרשותה המשרד הארץ ישראלי מכספי ה"פונד" האמריקאי בראשות יעקב טהון. סיוע זה כוון הן לעניים והן לבעלי האמצעים שהתבססו על כספים מחוץ לארץ שבשל המלחמה חדלו להגיע. לתפישתה, פגיעותן של נשים בשנות המלחמה הייתה ייחודית ולכן פנתה לקרן הסיוע האמריקאי בבקשה להגדיל את הסיוע. בכך סייעה לנשים ומשפחות רבות.
התאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל
בשנת 1910 כתבה שרה טהון מאמר ובו דרשה זכות בחירה לנשים בארץ ישראל. עם תום מלחמת העולם הראשונה קמו אגודות נשים בערים ובמושבות הגדולות שפעלו בתחומים שונים וכמעט ללא קשר פנימי ביניהן. אבל כאשר הועמדה על הפרק שאלת זכות הבחירה של האשה לאספת הנבחרים, שאלה עקרונית לגבי כל אשה, תהיינה השקפותיה אשר תהיינה - צו השעה היה ליכוד מהיר של הכוחות הפעילים והחלו הכנות למען ייסוד ארגון נשים ארצי. בזמן הקמת הארגון הארצי הגיעה ארצה ד"ר רוזה וואלט-שטרויס מארצות הברית, היא הצטרפה להקמת או ייסוד ארגון ארצי. הייתה לה ההשכלה והקשרים הבינלאומיים שהעמידה לרשות תנועת הנשים ביישוב. ב-1919 הוקם ארגון נשים ארצי ואל-מפלגתי "התאחדות נשים עבריות לשווי זכויות בארץ ישראל". הוועד הראשון שנבחר כלל את החברות : ד"ר רוזה וואלט-שטרויס יו"ר, ד"ר מרים נופך, פניה מטמן כהן, אסתר ייבין, חסיה פיינסוד-סוקניק ושרה עזריהו. טהון נפטרה זמן קצר לאחר הקמת מפלגת הנשים, וכנראה גם לא הספיקה להיות פעילה במפלגה החדשה, אבל הכירה בחשיבות בשוויון זכויות לאישה:
עדותה במשפט האונס בשנת 1912
שרה טהון יצאה להגן על זכויות נשים גם בבית המשפט, וב-1912 העידה במשפט של יוסף הרלינג, בעל מלון בשכונת מאה שערים בירושלים, שהואשם באונס נערה בת 15. אחיה של הנערה האשים אותו בפשע, ובתגובה זה תבע אותו לדין תורה. המשפט התנהל ביפו, בביתו של רב העיר, הרב אברהם יצחק הכהן קוק (הראי"ה) ביפו, ובסופו של דבר השופטים בחרו לפרסם את ממצאי החקירה מבלי לפסוק דבר. לאחר עדותה, בה הגנה על המתלוננת, הותקפה טהון על ידי הנאשם. היא הגיבה על ההאשמות מעל דפי העיתונות. "בתור אחת מאלה שכל מהלך המשפט ברור וידוע להם, מוצאת אני חובה להעיר את דעת הקהל על האמצעים שבהם אחז הרלינג להשפיע על השופטים והקהל לפני פסק הדין. אם יש לו העוז לצאת עוד לפני הקהל אחרי פסק הדין, הרי הוא מתכוון להקל בכבוד המשפט", וציינה כי "הצדק אינו נושא פנים לשום אדם ולשום מפלגה". בנה רפי טהון כתב בספרו כי היה זה צעד יוצא דופן וחריג בתקופה ההיא שאישה תצא במכתב גלוי ונזעם לעיתון, ומכיוון שהייתה רגישה מאוד לבעיות האישה בכלל ולניצול נשים בפרט, לא היה זה פלא שבחרה להעיד ואף לפרסם ברבים את עמדותיה הנחרצות בשאלה זו.
פעילותה הפוליטית בוועד הזמני של יהודי ארץ ישראל
ב-17 באפריל 1919 התקיימה ישיבה של ועד הצירים בשיתוף עם הוועד הזמני במטרה לקבוע מתי לקרוא ל"אספה המייסדת". על סדר היום עמדה שאלת דחיית הבחירות מחשש שהחרדים יסרבו להשתתף בהן ובכך יובילו לפילוג. אחת השאלות הבוערות הייתה שאלת זכות הבחירה לנשים. הנציגים החרדים טענו שהחוגים הדתיים הם הרוב ביישוב ורק מיעוט תומך בזכות בחירה לנשים. היא התנגדה לטענה לפיה יש להתחשב ברוב המספרי של הנשים היהודיות הטוענות נגד זכות הבחירה לנשים. היא נימקה זאת בכך שהנשים החרדיות במאה שערים אינן ציוניות ואין להשוות אותן לנשים שעלו לארץ משאיפות ציוניות. בשונה מעדה מימון שהביעה עמדה נחרצת בנושא, הציעה שרה טהון פשרה לפיה נשים תוכלנה להיבחר רק ביישובים שיתמכו בזכותה של האישה לכך: "כל אשה אשר תבחר – יש לה רשות להיכנס לאספה המייסדת". היה זה גם בהשפעתו של בעלה, יעקב טהון.
על אף דעתה הנחרצת ומלחמתה המתמדת למען שוויון זכויות לנשים ניסתה למצוא פשרה כדי לשמור על שלמות היישוב היהודי. פרופ' מרגלית שילה מראה כי הסכמתה של טהון להצעת בן זוגה לדחות את מימוש זכות הבחירה לנשים היה אחד הגורמים לדחייתה על ידי פמיניסטיות אחרות באותה תקופה, לצד מתחים אידאולוגיים ויריבות אישית.
נשים השתתפו לראשונה כבוחרות ונבחרות, בבחירות לאספת הנבחרים הראשונה שנערכו ב-19 באפריל 1920. שבע צירות נכנסו לאספת הנבחרים הראשונה מטעם רשימת הנשים ועוד שבע צירות ממפלגות העובדים. 14 צירות אלו היוו 4.5% ממספר הנבחרים הכללי.
מותה והנצחתה
בחורף תר"פ חלתה שרה טהון בקדחת. היא נפטרה בי' ניסן תר"פ (1920) ונקברה בבית הקברות הישן בתל אביב. היא השאירה אחריה שני בנים ובת. על קברה נחקקו המילים: "מייסדת התאחדות הנשים העבריות לשווי זכויות בא"י". מותה פורסם בעיתון הארץ על ידי מרדכי בן הלל הכהן וכך נכתב:
מודעות האבל מעידות על ההערכה הרבה לפעילותה הפילנתרופית והפוליטית. בין מפרסמי מודעות האבל ניתן היה למצוא את הוועד הזמני, ועד הצירים, בית משפט השלום העברי, ועדי מורים, אגודות נשים, מרכז בעלי מלאכה וארגונים רבים נוספים. ועד הצירים כינה אותה: "האישה העברייה שהקדישה את כל חייה לתחיית עמנו בארצנו". חסיה סוקניק אשר ספדה לה אמרה כי:
בשנת תרפ"ב ראה אור לזכרה הקובץ "עלים" בהוצאת התאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל. עדה מימון כתבה שם:
בהקדמה לספרו על אמו כתב בנה רפי טהון:
משפחת טהון פנתה לעירית ירושלים לקרוא רחוב על שמה, אך במקום רחוב על שמה של שרה טהון, הוסיפה העירייה את שמה לרחוב על שם בעלה בכותרת משנה. רחוב יעקב ושרה טהון בירושלים נמצא בשכונת קריית היובל.
ת'ראפי?
ת'ראפי? (?Therapy) היא להקת הארד רוק/מטאל אלטרנטיבי צפון אירית שהוקמה ב-1989.
היסטוריה
הלהקה מושפעת מאינדי רוק ומאופיינת במבני שירים בלתי שגרתיים ובטקסטים אפלים וביזאריים. שני אלבומיה הראשונים הגיעו למקום הראשון במצעד האינדי הבריטי. ב-1993 הוציאה "ת'ראפי?" את הסינגל המצליח "Screamager" שסייע לה להפוך לאחת הלהקות הבולטות בסצנת הרוק האלטרנטיבי הבריטית של תחילת שנות התשעים. הלהקה תוארה על ידי התקשורת וחלק ממעריציה כגרסה בריטית של להקת נירוונה.
לאחר שני אלבומים מצליחים, שבהם הפכה הלהקה את המוזיקה שלה למעט יותר קומוניקטיבית, יצא האלבום החמישי "Infernal Love" שכלל בלדות רבות, לא זכה להצלחה גדולה ובעקבותיו עזב המתופף המוערך פייף יואינג. "ת'ראפי?" חזרה לסגנון האפל והמוכר באלבומה הבא, "Semi-Detached". לאחר מכן עזבה הלהקה את חברת A&M. הלהקה ממשיכה להוציא אלבומים ונכון ל-2006 מקיימת סיבוב הופעות לקידום האלבום "One Cure Fits All".
מעריב לנוער
מעריב לנוער הוא שבועון לנוער, שהחל לצאת לאור בשנת 1957, בהוצאות "מעריב" ונחשב למגזין הראשון בישראל שיועד לבני נוער. ב-2015 עבר השבועון ל"ציבלין הוצאה לאור", שם הוא משלב ראיונות עם כוכבים יצירות צחוק קומיקס ועוד.
בשנות ה-80, כאשר העורך היה אמנון בירב, הגיע השבועון לשיא התפוצה בכל הזמנים: כ-100,000 עותקים, והיה אחד משני המגזינים הנפוצים בישראל (לצד "לאשה"). בשנת 2006 הפסיד השבועון את הבכורה למתחרהו, ראש1 (זאת לפי נתוני סקר קוראים).
עם עורכיו הקודמים נמנים ראובן ינאי (עד 1971), אמנון בירב (עד 1993), אבי מורגנשטרן (עד 1998), גדי חגאי (עד 2008) ואלון צרפתי (עד 2010, ומ-2012 עד 2014). העורך האחראי במעריב לנוער כיום הוא אורן ציבלין.
חלק מהכתבות בעיתון נכתבות בידי בני-נוער המכונים כ"נים (כתבי נוער), המועסקים בתשלום על ידי העיתון, זאת לצד עיתונאים בוגרים, סלבריטאים אורחים ובעלי מקצוע. מאות כתבי נוער כתבו בעיתון במרוצת השנים, מה שהיווה בעצם את תחילת דרכם בעולם התקשורת, או בחיים הציבוריים, ובהם אורי אלוני, חנן עזרן, צחי הנגבי, עמנואל רוזן, יוסי ביילין, שרה נתניהו (אז בן ארצי), רפי רוזנפלד, מנחם בן, יעקב אילון, יואל אסתרון, עמיחי חסון, נריה קראוס, גפי אמיר, יגאל גלאי, יקיר אביב, אמיר גבע, אבשלום קור, עופר טלר, עופרה עופר, דורית לנדס, אילן שחורי, שהיה "כתב נוער" לתחום הספורט, רפי מן, ירון פריד, גלעד פדבה, גיא בכור, האחים בלפור והרצל חקק ורבים אחרים. כמו כן סופרי ילדים רבים התחילו את דרכם בעיתון, בהם פוצ'ו (ישראל ויסלר), סמדר שיר, משה יהלום ואדיר צבי.
ביולי 2015 רכש ציבלין את "מעריב לנוער" מ"תכלת תקשורת", והושק אתר האינטרנט של המגזין, כערוץ בתוך אתר "mako" עד ספטמבר 2020.
במאי 2017, המגזין המתחרה "ראש אחד" נסגר, וכיום "מעריב לנוער" הוא עיתון הנוער החודשי היחידי בישראל.
במאי 2021, הושק אתר האינטרנט של המגזין מחדש בתור ערוץ באתר הדיגיטל של "רשת 13".
אצטדיון מרצדס-בנץ
אצטדיון מרצדס-בנץ (באנגלית: Mercedes-Benz Stadium) הוא אצטדיון רב-תכליתי באטלנטה, ג'ורג'יה שבארצות הברית. האצטדיון בעל גג נפתח.
משמש כמגרש הבית של קבוצת אטלנטה פלקונס מליגת ה-NFL וקבוצת אטלנטה יונייטד מליגת MLS. הוא מחליף את אצטדיון ג'ורג'יה דום, שעמד בסמוך לשטח עליו נבנה האצטדיון מ-1992 עד 2016. זהו אחד מאצטדיוני הפוטבול המעטים עם גג נסגר והוא אחד מחמישה אצטדיונים כאלה ב-NFL.
האצטדיון הוא בבעלותה של מדינת ג'ורג'יה, ומופעל על ידי AMB, ארגון הגג של הפלקונס ויונייטד באטלנטה, ארצות הברית. העלות הכוללת נאמדת ב-1.6 מיליארד דולר. האצטדיון נפתח באופן רשמי ב-26 באוגוסט 2017.
האצטדיון צפוי לקחת חלק באירוח משחקי מונדיאל 2026.
אידריס הראשון, מלך לוב
מלך לוב, מוחמד אִדריס הראשון (בערבית: محمد إدريس الأول; 12 במרץ 1889 – 25 במאי 1983), היה ראש הסנוסים והאדם היחיד בהיסטוריה של לוב שנשא בתואר מלך לוב.
ראשות המסדר הסנוסי
בעקבות מרד הסנוסים (1915) שנכשל (במסגרת מלחמת העולם הראשונה), ויתר אחמד א-שריף א-סנוסי  על ראשות המסדר לבן דודו בן ה-26 - אדריס. אדריס הוכר באותה עת בידי האימפריה הבריטית כאמיר קירנאיקה, ובשנת 1920 הכירה בתואר ממלכת איטליה ששלטה אז באזור.
בשנותיו הראשונות כאמיר קירנאיקה נאבק להשגת עצמאות לאזור. משנת 1922 קיבל את הכרת מנהיגי השבטים גם כאמיר טריפוליטניה, בניסיון להרגיע מאבקים פנימיים ולהביא לקבלת אוטונומיה מהשלטון האיטלקי, אך בהמשך אותה שנה יצא לגלות במצרים בחשש מפני האיטלקים, בהנהגת מוסוליני, שאיחוד קירנאיקה וטריפוליטניה היה מנוגד לאינטרסים שלהם. בשהותו במצרים הפעילו שבטי קירנאיקה מלחמת גרילה כנגד השלטון הקולוניאלי האיטלקי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה תמך בבריטניה וכוחותיו סייעו לבעלות הברית במלחמה מול איטליה וגרמניה. לאחר הבסת הכוחות של מדינות הציר בצפון אפריקה, שב ללוב והקים מוסדות שלטוניים בבנגאזי.
מלך לוב
צוות המשא ומתן בראשותו להכרזת עצמאות המדינה נחל הצלחה מול בריטניה והאומות המאוחדות בדצמבר 1951. בעת זו החל לעשות שימוש בתואר מלך לוב.
הפיכה וגלות
המלך אידריס השתמש בכספי הנפט לחיזוק בריתות משפחתיות ושבטיות על מנת לחזק את משפחת המלוכה, במקום להשקיעם בחיזוק הכלכלה והממשל במדינה. אזורי לוב המסורתיים (טריפוליטניה, קירנאיקה ופזאן) נותרו מפוצלים במידה רבה, ולא נראה היה שחשוב לאידריס לאחדם. עקב כך, התמיכה באידריס מחוץ לאזור מולדתו - קירנאיקה - הייתה חלשה, והיא נחלשה עוד יותר בשל שחיתות שפשתה ובשל הרגש לאומי שהתעורר לאחר מלחמת ששת הימים.
בראשית ספטמבר 1969, שהה המלך אידריס בן השבעים בטורקיה לצורך טיפול רפואי, וב-2 בספטמבר היה אמור לרשת את כסאו אחיינו - חסן א-סנוסי. יום קודם להחלפה המיועדת הכריזה קבוצת קצינים לוביים בראשות סרן מועמר קדאפי על ביטול המלוכה ועל הקמת רפובליקה, ולאחר מכן החל משפטו של המלך. המלך לא השתתף במשפט, אלא יצא עם אשתו ליוון ובהמשך למצרים, ונדון למוות בהיעדרו ב-1971.
ב-25 במאי 1983 מת אידריס בקהיר, ובהמשך נקבר באל-מדינה שבערב הסעודית.
הפרעת קצב מסוג DAD
הפרעת קצב מסוג DAD's (באנגלית: Delayed AfterDepolarizations) היא הפרעת קצב טכיקרדית נדירה, מטיפוס triggered activity, שמקורה בתנודות (אוסצילציות) ממברנליות, הנגרמת בעיקר בהשראת תרופות. בהפרעות מטיפוס AfterDepolarizations, מתרחש עירור מוקדם של פוטנציאל פעולה בתאי שריר הלב, טרם הגעתו של האות התקין. הפרעה מסוג DAD's מתרחשת במהלך השלב ה-4 של מחזור הדפולריזציה החשמלית בתאי שריר הלב, המכונה פוטנציאל המנוחה (ומכאן שמה), זאת בניגוד ל-EAD's (ראשי תיבות של Early AfterDepolarizations), שהיא הפרעת קצב המתרחשת בשלב ה-2 (שלב הפלאטו) או ה-3 (שלב הרפולריזציה) של מחזור הכיווץ. הגורם השכיח להופעת DAD's, הוא בעיקר הרעלת דיגוקסין - תרופה הגורמת להעלאת ריכוז הסידן בתאים, מה שמביא להגברת יכולת הכיווץ של שריר הלב, ובמצבים פתולוגיים עלול לגרום להתפרצות של פוטנציאל פעולה מוקדם בשלב 4, הגורר פרצי פוטנציאלי פעולה נוספים ומביא לטכיקרדיה ואף לפרפור חדרים.
המדריך השלם לחיים פרהיסטוריים
המדריך השלם לחיים פרהיסטוריים (באנגלית: The Complete Guide to Prehistoric Life) הוא ספר המציג 111 בעלי חיים פרהיסטוריים מן הסדרות "ללכת עם..." וגם מין אחד נוסף (הומו פלורסיינסיס). הספר יצא לאור בבריטניה בשנת 2005, ונכתב על ידי טים היינס (המפיק של הסדרות הללו) ופול צ'מברס. הספר מלווה את כל הסדרות העיקריות של "ללכת עם...", כולל הספיישלים, אך לא מלווה את ללכת עם אנשי מערות ופארק פרהיסטורי.
פרקי הספר
חלק ראשון - עלייתם של החיים חלק שני - עידן הזוחלים חלק שלישי - עידן החיות
היצורים שמופיעים בספר
קמבריון (לפני 490–543 מיליון שנים)
אורדוביק (לפני 490-443 מיליון שנים)
סילור (לפני 443-417 מיליון שנים)
דבון (לפני 417-354 מיליון שנים)
קרבון (לפני 354-290 מיליון שנים)
פרם (לפני 290-248 מיליון שנים)
טריאס (לפני 248-206 מיליון שנים)
יורה (לפני 206-144 מיליון שנים)
קרטיקון (לפני 144-65 מיליון שנים)
פלאוקן (לפני 55–65 מיליון שנים)
אוליגוקן (לפני 24–34 מיליון שנים)
מיוקן (לפני 5–24 מיליון שנים)
פליוקן (לפני 1.8-5 מיליון שנים)
פליסטוקן (לפני 1.8 מיליון-10,000 שנים)
ברניוס
אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, אולם ייתכן ומדובר בברנוס, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
על פי ג'פרי, בלינוס היה בנו של דאנבאלו מולמאטיוס ואחיו של בלינוס.
עלייתו לשלטון
לאחר מותו של אביו, דאנבאלו, פרצה מלחמת אזרחים בינו לבין אחיו בלינוס, ואולם אף אח לא גבר על משניהו. לבסוף הוסכם על פשרה לפיה תחולק הממלכה - בלינוס ימלוך בדרומה וברניוס ימלוך בצפונה (בנורת'מברלנד).
חמש שנים לאחר שהושגה הפשרה ברניוס נשא לאישה את בתו של מלך נורווגיה בלי הסכמתו של בלינוס. בלינוס פלש לנורת'מברלנד לשם הגיעו באניה אשתו לעתיד של ברניוס ובלינוס כלא אותה ואת אביה. ברניוס בתגובה פלש לממלכת אלבה ודרש השבת אדמותיו ושחרור אשתו.
שני הצבאות נלחמו ביער קאלאטריום (Calaterium) ולבסוף בלינוס הביס את ברניוס, שנמלט לגאליה. כל שליטי גאליה לא הסכימו לסייע לו למעט דוכס האלוברוגס (Allobroges), אשר השיא את ביתו לברניוס, והבטיח לסייע לו במלחמתו אם ייוולד לו בן זכר. הדוכס נפטר באותה שנה וברניוס ירש את כיסאו והפך לדוכס. בלינוס שב לבריטניה בראש צבא האלוברגוס אולם אימם שכנעה את הבנים לחתום על הסכם שלום ולשוב ולחלק את הממלכה ביניהם.
הפלישה לגאליה ולאיטליה
בעקבות הסכם השלום איחדו שני האחרים את צבאותיהם ופלשו לגאליה וכבשו אותה, ולאחר מכן יצאו בראש צבא אשר שילב בתוכו כוחות גאליים לאיטליה במטרה לכבוש את רומא. בהגיעם לרומא הם פגשו את הקונסולים הרומים גאביאס (Gabias) ופורסנה (Porsenna) אשר שילמו להם מס וחתמו על הסכם שלום איתם. בלינוס וברניוס קיבלו את המס וחתמו על ההסכם ויצאו עם צבאם לעבר גרמניה. בצאת הצבא צפונה הפרה רומא את הברית ותקפה את צבאות בלינוס וברניוס. ברניוס גילה את המזימה ותקף את הצבא האיטלקי בעת שהיו בלתי מוכנים וניצח בקרב. בלינוס וברניוס שבו לרומא וצרו עליה ולבסוף פרצו את חומות העיר ובזזו אותה.
לאחר כיבוש רומא וביזתה שבו בלינוס לבריטניה. וברניוס נשאר לשלוט ברומא עד יום מותו.
ראיות היסטוריות
אף שמרבית האירועים המתוארים בספרו של ג'פרי הם חסרי אסמכתאות היסטוריות, ישנם תיאורים על כיבוש העיר רומא ב-18 ביולי בשנת 390 לפנה"ס על ידי כוחות ברטונים שבראשם מצביא בשם ברנוס (Brennus).
החבובות (סרט, 2011)
החבובות (באנגלית: The Muppets) הוא סרט קולנוע קומי-מוזיקלי, הראשון של "החבובות" אחרי 12 שנה מאז הסרט "החבובות בחלל", והראשון של חברת וולט דיסני אחרי 15 שנה מאז "החבובות באי המטמון". ג'יימס בובין ביים את הסרט וג'ייסון סגל וניקולס סטולר כתבו את התסריט. ב-2012 זכה הסרט בפרס אוסקר בפרס על השיר המקורי הטוב ביותר לסרט עם השיר "Man or Muppet".
סרט ההמשך של הסרט עלה ב-21 במרץ 2014 ונקרא "החבובות - מבוקשות".
עלילה
גארי (ג'ייסון סיגל) ומרי (איימי אדמס), הגרים בעיירה קטנה בארצות הברית, מחליטים לנסוע ללוס אנג'לס לציון 10 שנות זוגיות ביחד. הם מצרפים לנסיעתם את וולטר, אחיו של גארי, המעריץ הגדול ביותר של החבובות, למורת רוחה של מרי - שציפתה לחופשה רומנטית עם גארי שבמהלכה אף יציע לה נישואין.
כאשר השלושה מגיעים לסיור מודרך באולפני החבובות שבהוליווד הם מגלים כי ברון הנפט טקס ריצ'מן (כריס קופר) מתכוון להשתלט על האולפנים על מנת להרוס אותם ולקדוח נפט בקרקע שמתחת לתיאטרון החבובות, ממנו שודרה התוכנית המיתולוגית. הדרך היחידה למנוע זאת ממנו היא לגייס 10 מיליון דולר, על מנת להציל את התיאטרון ולהעביר את בעלותו לידי החבובות עצמן.
השלושה יוצאים ופונים אל קרמיט הצפרדע, ויחדיו הם מחליטים להעלות מופע התרמה טלוויזיוני על מנת לגייס את הכסף. הם יוצאים לדרכם, ומצרפים אליהם את פוזי הדוב, מיס פיגי, גונזו הגדול, ד"ר שיניים ולהקת "החשמליות" ועוד.
הופעות קמאו
בהופעות קמאו, בתפקידם עצמם, מופיעים בסרט:
הפצה בארץ
הסרט יצא לאקרנים בארץ ב-8 בדצמבר 2011 בשתי גרסאות: הגרסה המקורית (עם תרגום לעברית) וגרסה מדובבת בעברית (בפעם הראשונה בישראל מאז "חבובוטף"). ב-23 במאי 2012 יצא DVD של הסרט על ידי חברת "פורום פילם", המפיצה הרשמית של סרטי דיסני בישראל, ובו נכללו שתי הגרסאות יחד. על הגרסה המדובבת של הסרט היו אחראיים אפי בן ישראל, שגם ביימה את הקולות, ויובל סגל. בדיבוב העברי של הסרט כל השירים נשארו בשפה המקורית ולא דובבו לעברית.
חמדי אל-פאצ'צ'י
חמדי אל-פאצ'צ'י (בערבית: حمدي الباجه جي, 1886 - מרץ 1948) היה מדינאי עיראקי ששימש כראש ממשלת עיראק בין 1944 ל-1946, והיה בעל תפקיד חשוב בהתגבשות עמדתה העוינת של עיראק כלפי עצמאותה של מדינת ישראל.
רקע וקריירה מוקדמת
אל פאצ'צ'י נולד ב-1886 למשפחת פאצ'צ'י, משפחה סונית בעלת נכסים והשפעה בבגדאד. הוא ואחיו מוזאחם אל-פאצ'צ'י נטלו חלק פעיל בפוליטיקה העיראקית משנות ה-30. אל-פאצ'צ'י סיים את לימודי המשפטים בבית הספר המלכותי למשפטים באיסטנבול ב-1909, והיה שם פעיל בחוגים ערבים לאומנים. הוא לימד משפטים בבגדאד בין 1913 ל-1916. במהלך המרד העיראקי כנגד הבריטים ב-1920 נעצר, והוגלה לאי חנג'ה במפרץ הפרסי. לאחר שחרורו המשיך בקריירה פוליטית.
ב-1925 החל שיתוף פעולה בינו ובין המדינאי העיראקי עבד אל-מושין א-סעדון, ששימש מספר פעמים כראש ממשלה. פאצ'צ'י שימש כשר לענייני הוקף באחת מממשלותיו בין השנים 1925 ל-1926. לאחר מכן פרש מפוליטיקה וניהל את אחוזותיו הפרטיות. ב-1935 שב ונבחר לפרלמנט העיראקי אך לא שיחק תפקיד מרכזי. ב-1941 היה לתקופה קצרה שר הרווחה וב-1943 נבחר לנשיא לשכת המסחר. בתקופה זו התקרב לנורי סעיד ושימש כשר בממשלתו.
ראש ממשלת עיראק
ביוני 1944 פרש נורי סעיד מראשות הממשלה, ואל-פאצ'צ'י מונה במקומו. נמסר כי סעיד פורש מטעמי בריאות, אך למעשה נבעה הפרישה מיחסיו של נורי סעיד עם העוצר עבד אל-אילה שרצה בראש ממשלה שמרן, כנוע וחלש. סעיד המשיך לשמור בידיו את השליטה במדיניות החוץ. אל-פאצ'צ'י המשיך לשמור על הקו הפרו-בריטי שבו נקטה עיראק לאחר דיכוי מרד רשיד עאלי אל-כילאני ב-1941, אך זאת על אף שהיה אנטי-בריטי ולאומן ימני שמרן.. בתקופה זו נטה אל-פאצ'צ'י לשיתוף פעולה עם סעודיה ומצרים במסגרת הליגה הערבית, שנוסדה בשנת 1945. במסגרת זו תמרן את מדיניותה של עיראק כך שתימנע מלחצי המלך עבדאללה, שניסה להביא לאיחוד של סוריה, עיראק ועבר הירדן תחת שלטונו. במקביל נאלץ להתמודד עם נורי סעיד שניהל מדיניות עצמאית וחשאית שמטרתה לקרב את עיראק לטורקיה. כן ניהלה ממשלתו מאבק מזוין כנגד מרידה כורדית, בראשות המולא מוסטפא ברזאני. המרד דוכא לאחר שצבא עיראק, שב-1941 לחם כנגד הבריטים, קיבל סיוע מן הצבא הבריטי.
אל-פאצ'צ'י היה תקיף בעמדתו כנגד הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, ובשנת 1945, הגיב לנאומו של הנשיא הארי טרומן בו הביע טרומן תמיכה בהקמת מדינה יהודית בה יתקבצו הפליטים היהודים מן השואה כי: "פלסטין היא מדינה ערבית ותישאר כך לנצח, על אף כל המאמצים הציוניים. בעיית פלסטין צריכה להיפתר במזרח התיכון, ולארצות הברית ולכל ארץ אחרת אין את הזכות להתערב." כן חזה כי הקמתה של מדינת ישראל תהיה מלווה בהקמת צבא בן 300,000 חיילים, ולו חיל אוויר חזק, שיהווה כוח ממשי באזור, וכי לו היה יודע טרומן עובדות אלו, לא היה תומך בציונים.
בינואר 1946 התפטר. לפיטוריו לא ניתנה סיבה.
לאחר כהונתו כראש הממשלה
ביוני 1946 עמד בראש המשלחת העיראקית לוועידת מועצת הליגה הערבית בבלודאן שבסוריה, שנועדה להתמודד עם החלטות ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית בנוגע לארץ ישראל. בראשותו, החליטה הוועדה כי אם יוצאו החלטות הוועדה לפועל, יחרימו מדינות ערב את בריטניה וארצות הברית בחרם תרבותי וכלכלי.
ב-1948, כאשר מלחמת העצמאות התנהלה, והכרזתה של מדינה יהודית בארץ ישראל נראתה קרובה, התמנה פאצ'צ'י לשר החוץ בממשלתו של מוחמד א-סדר. פאצ'צ'י נקט בקו תקיף המתנגד להחלטת החלוקה, אך ב-28 במרץ מת במפתיע מהתקף לב.
תחנת הרכבת חצור הגלילית
תחנת הרכבת חצור הגלילית היא תחנת נוסעים מתוכננת של רכבת ישראל העתידה לשרת את היישובים חצור הגלילית, צפת, ראש פינה ואת הקיבוצים והמושבים באזור הגליל העליון והגולן. התחנה היא חלק מפרויקט קו הרכבת לקריית שמונה.
תחנה זו הצפויה לקום סמוך לחצור הגלילית ולשרת גם את תושבי צפת, ראש פינה ושאר תושבי "גוש צפת", וצפון רמת הגולן.
יתכן שבעתיד המסילה לקריית שמונה תשרת גם רכבות משא, מה שיאפשר פיתוח משמעותי בשדה התעופה ראש פינה, בסמיכותו לתחנה זו.
סביב שטחי התחנה, מתכננת המועצה בחצור הגלילית הקמה של מתחם עסקים גדול שייתן מענה תעסוקתי ובילוי לתושבי האזור כולו.
התוואי
ביולי 2016 אושרה תוכנית להארכת מסילת עכו–כרמיאל הקיימת מזרחה וצפונה עד לקריית שמונה ובניית שתי תחנות ביניים - תחנה זו ותחנת הרכבת מירון שעל פי התוכניות תשמש כתחנה משולבת רכבת-רכבל לקבר רבי שמעון בר יוחאי. תחנת הקצה בתוואי, תחנת הרכבת קריית שמונה, עתידה להיות התחנה הצפונית ביותר במדינת ישראל ולשרת את קריית שמונה והיישובים הסמוכים לה.
תוואי המסילה עליו תמצא התחנה כולל מנהרות עתידיות מתחת להר מצפה ימים, רמת פשחור ורמת רזים ובנוסף גשר מעל נחל עמוד בתוואי שבין כפר חנניה לתחנה זו. הכשרת התוואי במקטעים אלו תייקר את עלויות הפרויקט.
שרות רכבות בתחנה (בעתיד)
מהתחנה יצאו רכבות דרומה לתל אביב ובאר שבע דרך כרמיאל וחיפה ורכבות צפונה לקריית שמונה.
תחנת הרכבת תוקם בסמוך למסוף חצור הגלילית, כמרכז תחבורה של רכבות ואוטובוסים בגליל העליון.
קיבוץ גלויות (תבליט)
"קיבוץ גלויות" הוא תבליט קרמיקה שיצרה גדולה עוגן בקמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם, ירושלים.
תיאור
תבליט הקיר "קיבוץ גלויות", הוקם על ידי גדולה עוגן בשנת 1963 בקמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם. היה זה חלק מפרויקט עבורו נוצרו גם קירות קרמיים על ידי ז'אן דוד ואהרון כהנא. התבליט הותקן, כנראה בסוף שנת 1963 או בתחילת שנת 1964 במקומו. התבליט מציג תיאור של דמויות המסודרות בקבוצות על בצורה של חצי גורן מתחת לדימוי של שמש. הדמויות מעוצבות בצורה ארכאית, ללא ניסיון לתיאור ריאליסטי של הדמויות. בעשיית התבליט השתמשה עוגן בשילוב בין דמויות שנפחיהן נעשו על גלגל אובניים, לבין יצירת אריחי-קיר מעוטרים בגדלים שונים. הצבעוניות של העבודה מבוססת בעיקרה על צבעוניות החרסית למרות שנעשה שימוש בחומרים שונים, כגון אנגוב או תחמוצת ברזל על מנת להדגיש דימויים שונים.
בעבודה, הממוקמת בקמפוס האוניברסיטה - מן ההישגים המוקדמים של התנועה הציונית בארץ-ישראל, מעניקה עוגן לעבודה ביטוי ציוני להבטחה האלוהית ל-"קיבוץ גלויות" על ידי תיאור התקבצות הדמויות השונות. מבחינה איקונוגרפית. חלק מן האריחים, לדוגמה, מעוטרים בדימוי של שורות איילים או של חוגלות או בדימוי של ארבה, העשויים לרמז על התרחשות התיאור במדבר. על ידי כך העבודה, מרמזת אולי, על חיבור בין יציאת מצרים וכניסת בני ישראל אל ארץ כנען. חלק מן הדמויות נושאות עמן תרנגולים, כביטוי של "מנחת עניים" עתידית.
אמארה סטודמאייר
סטודמאייר זכה להישגים אישיים רבים במהלך הקריירה שלו בפיניקס: הוא נבחר לרוקי השנה ב-NBA ב-2003, נבחר לחמישיית העונה הראשונה ב-2007, ארבע פעמים נוספות לחמישיית העונה השנייה, וכן השתתף שש פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA. הוא הופיע גם בנבחרת ארצות הברית, עמה זכה במדליית ארד באולימפיאדת אתונה, ובמדליית זהב באליפות אמריקה 2007.
פימי
פימי (צרפתית - Fimi) הוא נהר ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו הזורם מאגם מאי נדומבה לנהר קסאי, יובל של נהר קונגו.
אמארה סטודמאייר
ראשית חייו
אמארה סטודמאייר נולד בלייק ולס שבפלורידה. הוא גדל כנוצרי בפטיסטי. בשנת 2010 סיפר כי נודע לו שאמו ממוצא עברי. אביו כבר הלך לעולמו כאשר אמארה היה בן 12, ואילו אמו הוכנסה לעיתים תכופות לבית הסוהר במקביל באותה תקופה. כתוצאה מהקשיים הרבים בנערותו, סטודמאייר עבר בין שישה בתי ספר תיכוניים שונים, עד שנעשה לבוגר בית ספר תיכון קייפרס קריק באורלנדו.
במקום זאת, החליט סטודמאיר להעמיד עצמו ישירות לבחירה בדראפט ה-NBA של 2002, על מנת להשיג חוזה מקצועני ולעזור למשפחתו כלכלית, במהירות. הוא נבחר במקום התשיעי בדראפט על ידי קבוצת פיניקס סאנס, והיה לשחקן היחיד באותה שנה, שנבחר בסיבוב הראשון בדראפט לאחר שהגיע היישר מליגת התיכונים.
ב-13 במרץ 2019 התאזרח גם כישראלי באישור משרד הפנים, מה שהחשיב אותו כשחקן ישראלי ונותן לו אפשרות לשחק בליגה הישראלית בלי מעמד של שחקן זר.
ב-26 באוגוסט 2020 לאחר תקופה ממושכת של תהליכי לימוד בכולל, השלים את הגיור שלו בבית דין צדק בני ברק שהוא בית דין רבני חרדי פרטי מיסודו של הרב קרליץ. שמו העברי שנבחר, "יהושפט בן אברהם".
פיניקס סאנס
סטודמאייר הצטיין רבות בעונתו הראשונה ב-NBA, והשיג ממוצעים של 13.5 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק. בדצמבר 2002 הוא קלע 38 נקודות במשחק מול מינסוטה טימברוולבס, במה שהיווה את שיא הנקודות שלו לאותה עונה. סטודמאייר הציג ממוצעים סטטיסטיים גבוהים אף יותר במשחקי הפלייאוף אליהם סייע לפיניקס להעפיל, מה שלא מנע את הדחתה של הקבוצה בסיבוב הראשון על ידי סן אנטוניו ספרס. בסיום העונה הוא זכה בפרס רוקי השנה ב-NBA לאחר שהקדים בהצבעה את יאו מינג וקארון באטלר, והיה לשחקן הראשון שמגיע היישר מליגת התיכונים וזוכה בפרס.
על אף שהיה למחליפו של טום גוגליוטה בעמדת הסנטר בראשית דרכו בפיניקס, סטודמאייר הפך לסנטר הפותח הקבוע של הקבוצה לאחר פציעה קשה ממנה סבל גוגליוטה. בעונה הבאה,, השתפר סטודמאייר בצורה משמעותית. הוא פתח בחמישייה של פיניקס ב-53 מתוך 55 משחקיו, והעמיד ממוצעים של 20.6 נקודות ו-9 ריבאונדים ב-36.8 דקות למשחק. למרות יכולתו הטובה, פיניקס נחלה כישלון באותה עונה, עם מאזן של 29 ניצחונות בלבד מול 53 הפסדים. בקיץ 2004 נכלל סטודמאייר בסגל נבחרת ארצות הברית לאולימפיאדת אתונה.
בעונת חבר סטיב נאש לסטודמאייר בפיניקס, ויחד השניים היו שני השחקנים המובילים של הקבוצה. השילוב של נאש וסטודמאייר הוביל את פיניקס להצלחה גדולה - היא סיימה במקום הראשון בליגה בעונה הסדירה, עם מאזן של 62 ניצחונות ו-20 הפסדים. סטודמאייר עצמו קלע 26 נקודות והוריד 8.9 ריבאונדים בממוצע, ואף קלע 50 נקודות במשחק מול פורטלנד טרייל בלייזרס בינואר 2005. בעקבות יכולתו המרשימה באותה עונה, הוא נבחר לראשונה בקריירה שלו להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA.
במשחקי הפלייאוף המשיך סטודמאייר להפגין רמת משחק גבוהה, והשיג ממוצעי "דאבל דאבל" של 29.9 נקודות ו-10.7 ריבאונדים למשחק. פיניקס ניצחה את ממפיס גריזליס בסיבוב הראשון ואת דאלאס מאבריקס בסיבוב השני, והעפילה לסדרת גמר המערב, מול סן אנטוניו ספרס. סטודמאייר היה דומיננטי מאוד בסדרה מול סן אנטוניו וקלע 37 נקודות בממוצע, אך פיניקס הפסידה בסדרה של חמישה משחקים והודחה מהפלייאוף. סטודמאייר סיים את אותה עונה עם בחירה לחמישייה השנייה של העונה ב-NBA.
לאחר החלמתו מהפציעה וחזרתו למגרשים שינה סטודמאייר את מספר החולצה שלו מ-32 ל-1. סטודמאייר חזר להציג את יכולתו הטובה בעונת, כאשר העמיד ממוצעים של 20.4 נקודות ו-9.6 ריבאונדים, והיה לסנטר השני בטיבו בליגה מבחינת ממוצע הנקודות שלו, אחרי יאו מינג. הוא השתתף באותה עונה במשחק האולסטאר השני בקריירה שלו. בסיום העונה נבחר סטודמאייר לחמישייה הראשונה של העונה יחד עם חברו לקבוצה סטיב נאש, והשניים היו לצמד הראשון בתולדות פיניקס שמגיע להישג זה. במשחקי הפלייאוף השיג סטודמאייר ממוצעים של 25.3 נקודות ו-12.1 ריבאונדים. בסדרת חצי גמר המערב מול סן אנטוניו, הוא הושעה מהמשחק החמישי מאחר שקם מהספסל בעת קטטה בין נאש לרוברט הורי, וקבוצתו הפסידה לבסוף את הסדרה בשישה משחקים.
בעונת הוביל סטודמאייר את פיניקס בממוצעי הנקודות (25.8) והריבאונדים (9.1), ונבחר להשתתפות במשחק האולסטאר ולתואר החמישייה השנייה של העונה. החל מפברואר 2008 הוא חבר לשאקיל אוניל, שהגיע בהעברה מתוקשרת ממיאמי היט, בקו הקדמי של הקבוצה. עם זאת, השילוב ביניהם לא היה מוצלח כפי שציפו ופיניקס הודחה כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון, לאחר הפסד נוסף לסן אנטוניו. כעבור כשנה עזב אוניל את הקבוצה.
לפני עונת החליף טרי פורטר את מייק ד'אנטוני בתפקיד מאמן פיניקס. פורטר דגל בשיטת משחק שהייתה מבוססת במידה רבה יותר על הגנה. שיטת המשחק שהנחיל פורטר פגעה במידה מסוימת בחלקו של סטודמאייר בקבוצה ובתפוקתו; עם זאת, הוא עדיין הוביל את קבוצתו בנקודות ובריבאונדים, ונבחר להשתתף בפעם הרביעית בקריירה שלו במשחק האולסטאר. בפברואר 2009 נפצע סטודמאייר במשחק נגד לוס אנג'לס קליפרס, והחמיץ את כל משחקי קבוצתו עד לסיום העונה. פיניקס לא הצליחה להעפיל באותה עונה לפלייאוף, לראשונה מזה חמש שנים.