cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דוד סמויילוב
תולדות חייו ויצירתו
רבים מאנשי התרבות הרוסית של המחצית השנייה של המאה ה-20 ותחילת המאה הנוכחית מגדירים את דוד סמויילוב כאחד המשוררים האהובים עליהם. שיריו נכללים בפסקול של כמה סרטים. רבים מהבארדים הרוסים שרו אותם בערבי השירה ובהופעות. אחד השירים המפורסמים ביותר הוא השיר "מחוץ לעיר (זמר פרדות)" (ברוסית "За городом/ Певец разлук").
אופיוגלוסאים
אופולוסידים (שם מדעי: Ophioglossopsida) היא מחלקה של שרכנים שהם צמחים וסקולריים חסרי זרע הכוללת את סדרה אחת - סדרת האופולוסים (Ophioglossales) ובה משפחה אחת - משפחת לשון-אפעה (Ophioglossaceae).
יעקב רובינוביץ
יעקב רובינוביץ (6 בספטמבר 1947 – 27 באפריל 2018) היה מדען ישראלי, ראש המעבדה לרובוטיקה וייצור משולב מחשב בטכניון.
ביוגרפיה
בשנת 1987, בסיום לימודי הדוקטורט שלו באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, כיהן במשך שנה כפרופסור אורח במחלקת הנדסת תעשייה באוניברסיטה זו. בשנת 1988 שב לישראל והצטרף למחלקה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון. עמד בראש המעבדה לרובוטיקה וייצור משולב מחשב בטכניון, אותה גם הקים.
בין השנים 2003–2004 לימד הנדסת תעשייה ורובוטיקה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2005 פרש פרישה מוקדמת מהטכניון עקב מחלה.
ד"ר רובינוביץ פרסם ספרים ומאמרים בתחומו. הוא היה חבר הוועדה של תוכנית הלימודים במדעי הטכנולוגיה של המינהל למדע ולטכנולוגיה במשרד החינוך.
רובינוביץ היה נשוי לנורית, אב לשלושה וסב לנכדים. בעבר התגורר במשמר השבעה. נפטר ב-27 באפריל 2018 והובא לקבורה בבית הקברות ירקון.
רונדל (פגיון)
קיימות מספר דוגמאות של רונדל אשר להן להב מרובע-צדדים ובעל פרופיל דמוי-צלב. צורה זו לא איפשרה חיתוך או שימוש ככלי מלאכה, ופגיונות אלו נישאו כנשק-משני לקרב. אותם רונדלים אשר שרדו עד היום אצל אספנים ובמוזיאונים הם בדרך כלל מאיכות ייצור מעולה ומעוטרים בטוב טעם.
יעילותו העיקרית של הרונדל בקרב היא יכולתו לחדור שריון שרשראות. כמו כן - אף כי לא ניתן היה לחדור באמצעותו את לוחות הפלדה של שריון הלוחות - אפשר היה להחדירו בחריצים שבין הלוחות. לעיתים הייתה זו הדרך היחידה להביס יריב עטוי שריון כבד.
וושינגטון חוצה את הדלאוור
וושינגטון חוצה את הדלאוור (באנגלית: Washington Crossing the Delaware) הוא ציור מונומנטלי של הצייר הגרמני אמריקאי עמנואל לויצה, לזכר המסע הצבאי במסגרתו חצה ג'ורג' וושינגטון את נהר הדלאוור הקפוא ב-25 בדצמבר 1776 במהלך המהפכה האמריקאית - ובכך הפתיע את הכוחות ההסים שהיו ממוקמים בטרנטון שבניו ג'רזי, וניצח בקרב טרנטון.
היסטוריה של היצירה
לויצה החל בשנת 1850 לצייר גרסה נוספת של היצירה, וזו הוצגה בניו יורק באוקטובר 1851. היצירה נרכשה על ידי ג'ון ס. קנדי בעלות של 16,000 דולרים (באותה עת, סכום גבוה ביותר), ונתרמה למוזיאון המטרופוליטן לאמנות בשנת 1897.
בינואר 2003 הדביק אחד משומרי מוזיאון המטרופוליטן תמונה של הפיגוע במגדלי התאומים ב-11 בספטמבר על היצירה, אולם לא נגרם ליצירה נזק.
תיאור היצירה
היצירה מתארת את חציית נהר הדלאוור על ידי ג'ורג' וושינגטון. וושינגטון מופיע במרכז היצירה מואר באור לא טבעי - אור חזק מאורה של השמש הזורחת מאחוריו. חלק זה של היצירה היה החלק הראשון שצייר לויצה בראשית אביב העמים. לאחר כישלון המהפיכות באירופה צייר לויצה את יתרת התמונה באווירה כהה ופסימית יותר. ברקע סירות קטנות יותר המעבירות את יתר חייליו של וושינגטון יוצרות את הפרספקטיבה של התמונה, ומעניקות חשיבות והדגשה לסירתו של וושינגטון במרכז התמונה.
בסירתו של וושינגטון מתוארים 13 חותרים המהווים חתך של אוכלוסיית המושבות באמריקה, לרבות אדם ממוצא סקוטי (על פי כובעו), אדם שחור, שני אנשי ספר בחזית ובירכתי הסירה, ושני חקלאים (האחד מניו ג'רזי והאחד מפנסילבניה) עם כובעים אופייניים, חייל מדלאוור במדים מלאים, סוחר מבולטימור שבמרילנד, דייג מניו אינגלנד, וכן אישה בבגדי גבר (בחולצה אדומה). דמות נוספת חבויה מאחורי הסוחר, ואינה ניתנת לזיהוי. וושינגטון עומד במרכז התמונה, לובש את מדי הצבא הקונטיננטלי, ומחזיק בידו משקפת וחרב - המסמלים את מנהיגותו, וצפייתו את העתיד.
האדם העומד בסמוך לוושינגטון ונושא את הדגל הוא ג'יימס מונרו, לימים נשיא ארצות הברית.
אי דיוקים היסטוריים
הציור כולל מספר רב של אי דיוקים היסטוריים ואנכרוניזם. כך למשל הדגל המופיע בתמונה הוא דגל ארצות הברית המקורי (דגל "הכוכבים והפסים"). דגל זה עוצב ב-14 ביוני 1777, שנה לאחר חציית הדלאוור. אם אכן נישא דגל במהלך חציית הנהר, היה זה דגל האיחוד הגדול, שנישא על ידי וושינגטון ב-2 בינואר 1776 בקיימברידג' שבמסצ'וסטס כדגל הצבא הקונטיננטלי.
כמו כן, ככל הנראה מונרו, שהיה סגן צעיר, לא היה באותה סירה עם וושינגטון, ולבטח לא החזיק את הדגל.
דמות האדם השחור שבתמונה היא דמותו של פרינס ויפל - אדם שחור שהיה ידוע בהשתתפותו בקרבות המהפכה האמריקאית, אולם ככל הנראה לא נכח בחציית הדלאוור עצמה, אף שהיו חותרים שחורים רבים שאכן נכחו בחצייה.
דמותו של וושינגטון, כפי שהיא מתוארת בתמונה, היא דמותו של הנשיא המבוגר (ובעל שיער השיבה) ולא דמות המפקד הצעיר בן ה-44 שנכח בחצייה.
שני גולדשטיין
שני דפני גולדשטיין (נולדה ב-2 בפברואר 1991) היא דוגמנית, אשת תקשורת ושדרנית רדיו ישראלית, התפרסמה בשל השתתפותה בעונה השמינית של תוכנית הריאליטי "האח הגדול", בה העפילה לגמר וזכתה במקום השני.
ביוגרפיה
בשנת 2021 הוסיפה גולדשטיין את השם "דפני" כשם שני, ושינתה את שמה במשרד הפנים.
קריירה
בדצמבר 2016 התפרסמה כאשר השתתפה בעונה השמינית של תוכנית הריאליטי "האח הגדול", בה העפילה לגמר וזכתה במקום השני.
במאי 2017 החלה להגיש את התכנית "באה בטוב" בערוץ 24. באוגוסט 2017 כתבה טור אישי ב"מאקו דייטים", ושנה לאחר מכן כתבה טור אישי גם ב"מאקו נשים". מנובמבר 2017 ועד היום היא מגישה תוכנית ברדיו ירושלים מדי יום שישי בשם "מה היא אומרת".
ב-2019 הייתה פרזנטורית במשך שתי עונות לחברת הבגדים "אריסטו שמט", לצד ג'ני צ'רוואני ואחווה סיטבון. היא הנחתה את התוכנית "לחיות טוב" ששודרה בערוץ 13.
ב-2021 שיחקה בתפקיד ראשי בקליפ של ענת חיטמן, אחייניתו של עוזי חיטמן, לשיר "אין רק חושך בלילות", שגם נכתב בהשראתה.
חיים אישיים
היא הכירה את עומר גורדון במהלך העונה השמינית של "האח הגדול", והם היו בזוגיות, אך השניים נפרדו לאחר שנתיים.
ב-2019 יצאה מהארון כביסקסואלית וניהלה מערכות יחסים עם עדי כרמלי, משתתפת "המירוץ למיליון", ועם הראפרית הילה ניסימוב.
Devour (שיר של שיינדאון)
"Devour" (בעברית: לטרוף) הוא סינגל של להקת הרוק האמריקאית שיינדאון. הסינגל יצא לאור ב-5 במאי 2008 כסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השלישי שלהם, The Sound of Madness. נכון ל-2022 מדובר בסינגל של הלהקה שטיפס לחמשת המקומות הראשונים במצעד הרוק המיינסטרימי של מגזין הבילבורד בזמן הקצר ביותר (ארבעה שבועות). השיר הגיע למקום הראשון במצעד, והיה השני של הלהקה להגיע להישג.
נושא השיר
סולן הלהקה, ברנט סמית, תיאר את השיר כמכתב שכתב לנשיא ארצות הברית, ומתאר את סלידתו של סמית מג'ורג' ווקר בוש, הנשיא דאז, בהקשר של מדיניות החוץ שלו והמלחמה בעיראק. השיר נכתב לאחר שסמית הופיע בפני חיילים אמריקאיים, והבין מה נדרש מהם לבצע.
וידאו קליפ
הקליפ מתחיל בחברי הלהקה מכינים את כלי הנגינה שלהם, כשמדי פעם מוצג דגל ועליו סמל הלהקה. רוב יתר הקליפ מתרחש בתוך אולפן הקלטות שבו מבצעת הלהקה את השיר. ניתן לראות את ציוד הצילום שמשמש את צוות ההפקה, לרבות המסילה עליה נעה המצלמה. בקליפ מופיעה הלהקה בהרכב מחומש, הכולל את ארבעת חברי הלהקה הקבועים ואת ניק פרי, שפרש ממנה זמן קצר לאחר מכן. מפעם לפעם עובר הצילום לסמית כשהוא שר ללא הלהקה על רקע כחול המזכיר מים, וסביבו התזות מים. בסוף השיר מוצגת הלהקה מאחור בהילוך איטי, והמתופף קרץ' זורק את מקלות התיפוף באוויר, בעוד חברי הלהקה מתרחקים מהמצלמה.
הקליפ עושה שימוש רב באפקטים שונים, כמו הילוך איטי ופילטרים.
מכירות
בשנת 2016 העניק איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי לסינגל מעמד של תקליטון זהב, שמעיד על מכירת למעלה מחצי מיליון עותקים ממנו בארצות הברית.
סופרנובה 1054
סופרנובה 1054 (גם SN 1054 או סופרנובת הסרטן) הייתה סופרנובה אשר נצפתה על ידי עמים רבים על כדור הארץ בשנת 1054. תיעוד של אסטרונומים סינים וערבים מספר על עצם שניתן היה לצפות בו באור יום במשך 23 ימים ובשמי הלילה - במשך 653 יום (קרוב לשנתיים). האירוע התרחש בגלקסיית שביל החלב במרחק כ-6,300 שנות אור מהשמש, ובסבירות גבוהה מדובר בסופרנובה מסוג II. הבהירות נראית המרבית של הסופרנובה בשיאה מוערכת כיום ב-6.0-.
כמו כן נטען כי רשומה נשכחת של נזירים אירים התייחסה במקור ל-SN 1054 אך הושחתה מאוחר יותר והפכה לפנטזיה אלגורית המבוססת על אגדת האנטיכריסט.
שארית הסופרנובה מוכרת היום כערפילית הסרטן, ונקראת גם M1, בהיותה אובייקט מסיה הראשון שנכנס לקטלוג המפורסם של שארל מסיה ב-1774.
קרינת רנטגן מהעצם התגלתה באפריל 1963, באמצעות טיל מגביה טוס מסוג אירובי (Aerobee). למקור קרינת הרנטגן ניתן השם Taurus-1. כמות האנרגיה הנפלטת מערפילית הסרטן בקרינת X גדולה פי 100 מהאנרגיה בתחום האור הנראה.
ב-9 בנובמבר 1968, מקור גלי רדיו פועם, שידוע כיום כפולסר ערפילית הסרטן, התגלה ב-M1 על ידי אסטרונומים ממצפה ארסיבו, באמצעות טלסקופ המצפה, בקוטר 300 מטר. הפולסר מסתובב בקצב של 30 סיבובים בשנייה.
אתלטיקה באולימפיאדת לונדון (1908)
אולימפיאדת לונדון (1908) נערכה בלונדון, בריטניה. תחרויות האתלטיקה נערכו בין ה-13 ביולי לבין ה-25 ביולי 1908. נערכו 26 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו, בהשתתפות 431 משתתפים מ-20 מדינות.
אירועים בולטים
נבחרת האתלטיקה של ארצות הברית זכתה ב-16 מדליות זהב מתוך 26 אפשריות.
האתלטים הבולטים
מל שפרד שזכה ב-3 מדליות זהב, ריי יורי  שזכה בשתי מדליות זהב פעם שלישית ברציפות בקפיצות מהמקום, מרטין שרידן  שזכה בשתי מדליות זהב ופעם שנייה ברציפות בזריקת דיסקוס. ג'ורג' לרנר ואריק למינג  שזכו כל אחד בשתי מדליות זהב.
ג'ון פלנגן שזכה בפעם השלישית ברציפות ביידוי פטיש.
ג'ון טיילור שזכה במדליית זהב בריצת שליחים והיה לאתלט האפרו-אמריקאי הראשון שזכה במדליית זהב.
דורנדו פייטרי סיים ראשון את ריצת המרתון, אך מאוחר יותר נפסל ולא קיבל את מדליית הזהב שבה זכה ג'וני הייז. לקראת סיום הריצה פייטרי התמוטט ושני שופטים אחזו בו בזרועותיו וסייעו לו להגיע לקו הסיום ולכן נפסל. למחרת היום העניקה לו הנסיכה אלכסנדרה גביע זהב על ההישג מאחר שהפסילה שלו לא הייתה באחריותו.
אירוע שנוי במחלוקת התרחש בגמר ריצת 400 מטר, שבה ג'ון קרפנטר ניצח בתוצאה של 47.8 שניות, השווה לשיא העולם. השופט הבריטי הבחין שקרפנטר חסם את וינדהם הלסוול בתמרון שהיה חוקי לפי החוק האמריקאי אך אסור היה לפי החוק הבריטי. לאחר ויכוח, שנימשך כ-30 דקות, בין הנציגים הרשמיים של ארצות הברית ובריטניה, הוחלט לפסול את קרפנטר ולערוך מקצה גמר חוזר, רק לשלושת האצנים האחרים: הלסוול, ויליאם רובינס וג'ון טיילור, שהחליטו במחאה שלא להתחרות וכך כרץ יחיד בגמר זכה הלסוול במדליית זהב בריצה זו.
מוקצ'בו
גאוגרפיה ואוכלוסייה
מוקצ'בו שוכנת על שתי גדות נהר הלאטוריצה, רובה בשמאלית, בנקודה בה משיקה שפלת הטיסה להרי הקרפטים. בסביבה קיימים מיני צמחייה אנדמיים לקרפטים המזרחיים. העיר נמצאת 42 ק"מ מבירת המחוז אוז'הורוד, בערך 50 ק"מ לכל כיוון מהגבולות עם הונגריה וסלובקיה ו-100 ק"מ מאלה של רומניה ופולין. מיקומה הפך אותה למרכז העירוני השני בגודלו בזקרפטיה ולצומת תנועה חשוב בין המדינות: מסילות הברזל המחברות את קייב לבודפשט ופראג עוברות בה.
במפקד 2001 עלה כי 77% מהאוכלוסייה מגדירים עצמם כאוקראינים (אף כי רבים מאוד הם רוסינים, שממשלת אוקראינה לא מכירה בהם כקבוצה נפרדת). כמו כן היו 9% רוסים ו-8.5% הונגרים. אלה האחרונים היוו לפני מלחמת העולם הראשונה רוב בעיר אך התדלדלו עקב הגירה, גירוש והטמעה. כמו כן, נמנו מ-2001 1.9% גרמנים (שהיו בעבר קבוצה משמעותית) ו-1.4% בני רומה. מבחינה דתית, מתפלגת האוכלוסייה בין הכנסייה האורתודוקסית, הקתולית והאוניאטית, ויש אף אחת קלוויניסטית. במקום שוכן מנזר ניקולאוס הקדוש לנשים, הקיים מן המאה ה-11.
במוקצ'בו שורר אקלים ימי ממוזג (Cfb), והטמפרטורות נעות סביב ממוצע של 20 °C בשיא הקיץ ו3°C- בקרת חורף. יורדים בה כ-700 מ"מ משקעים מדי שנה.
היסטוריה
בין המאה ה-9 למאה ה-11 הייתה מונקאץ' חלק מנסיכות קייב. כחלק מהתפוררות הנסיכות, האזור שבו שוכנת העיר נכבש על ידי ההונגרים ב-1018. ב-1397 מסר מלך הונגריה זיגמונד את חבל הארץ לנסיך פודוליה פיודור קוריאטוביץ', שעודד הגירת סלאבים לחבל הארץ. במאה ה-14 נבנתה על גבעה סמוכה מצודת פלנוק.
ב-1867, עם כינון השלטון האוסטרו-הונגרי המשותף, שכנה העיר במחציתה ההונגרית של הקיסרות עד לסיום מלחמת העולם הראשונה. ב-1919 סופחה לצ'כוסלובקיה, אך ב-1939 שבה לשליטה הונגרית לאחר הפרת הבנות הסכם מינכן.
ב-1944 גורשו יהודי העיר לאושוויץ. ב-26 באוקטובר 1944 נכבשה מוקצ'בו על ידי הצבא האדום והועברה שוב לצ'כוסלובקיה. ב-1945 סופחה לרפובליקה הסובייטית האוקראינית.
בתקופה שלאחר המלחמה (11 בינואר 1945) אוחדו לתוך המטרופולין של מוקצ'בו, חמישה כפרים ועיירות שהיו בקרבת העיר:
מ-1991 העיר היא חלק מאוקראינה העצמאית.
יהודים במוקצ'בו
בשנות ה-20 של המאה העשרים חיו בעיר מעל 10,000 יהודים שהיוו מחצית מתושביה. רובם ניספו בשואה.
ב-1866 מונה הרב חיים סופר, קנאי קיצוני שנאבק בנאולוגים אך היה גם מתנגד לחסידות. ב-1880 נאלץ לפרוש בשל התנגדות החסידים. ב-1882 החלה פעילותה של חסידות מונקאטש. רבי שלמה שפירא, נכדו של רבי צבי אלימלך היה האדמו"ר הראשון. לאחר מותו ירשו בנו הרב צבי הירש שפירא, שכיהן ללא אישור הממשלה בגלל חוסר ידיעתו בהונגרית. ב-1913 כיהן נכדו, רבי חיים אלעזר שפירא, מתנגד קיצוני של אגודת ישראל והציונות, ויוזם הקמת שכונת "בתי מונקאטש" בירושלים. לאחר פטירתו החליף אותו חתנו הרב ברוך יהושוע ירחמיאל רבינוביץ', שנמלט לארץ ישראל בשואה.
בעיר התקיימה גם פעילות ציונית, והוקמה בה גימנסיה עברית ב-1924, בניהול הד"ר חיים קוגל. הוטלו עליה חרמות וקללות מצד האדמו"ר. העסקנים הציוניים בעיר הוציאו כתב עת בשם "יידישע שטימע". בין מלחמות העולם מנו היהודים 40% מתושבי העיר.
ב-1939 הושב החבל להונגריה, שגירשה יהודים בעלי אזרחות זרה (בייחוד מגליציה) ואלה נמסרו לגרמנים בקמניץ פודולסק ונרצחו. בשנים הבאות סבלה הקהילה מרדיפות ורבים גויסו לעבודת כפייה. באפריל 1944, לאחר הפלישה הגרמנית, רוכזו יהודי הפלך בשני גטאות. אחד יועד לשארית בני העיר, והשני לכ-15 אלף יהודים מהאזור כולו. בסוף אפריל פרצה במקום מגפת טיפוס, ומ-15 במאי ועד 24 במאי 1944 נשלחו כל יהודי העיר ברכבות להשמדה, רובם לאושוויץ-בירקנאו, וחלקם לפלאשוב. חלק מהניצולים שבו למוקצ'בו, וכיום מתגוררים בה כ-300 יהודים. בשנת 1990 נוסדה מחדש הקהילה היהודית בעיר ובית הכנסת ברחוב הקוסמונאוטים שוחזר.
אנדרטה לזכר יהודי העיר שנספו בשואה הוקמה על ידי תורמים אמריקאים.
בשנים האחרונות מקבלת הקהילה היהודית בעיר סיוע מהקהילות בז'יטומיר ובדניפרו.
חגורה שחורה
ג'יגורו קאנו, מייסד הג'ודו הגה את השימוש בחגורות שחורות כדי להבדיל את החניכים שהגיעו לדרגת הדאן לאלו שלא. החגורות השחורות הראשונות הוענקו בשנת 1883. קאנו העניק בתחילה רק חגורות לבנות, חומות ושחורות. במהלך תחילת העשור הראשון של המאה ה-20, החלו להשתמש בחגורות הצבעוניות הסטנדרטית שקיימות עד היום.
טוחן
הפעלת מטחנות הוא מקצוע עתיק ביותר, שקיים כבר בחברות ציידים-לקטים וטוחנים מילאו תפקיד חשוב בהיסטוריה של החקלאות.
טוחנים עובדים בדרך כלל עם מוצרי מזון גולמיים ובייחוד עם דגנים. תהליך הטחינה מסייע לעיכול קל יותר של מרכיביו התזונתיים ושומר על שלמות השיניים.
כיום, כמעט ולא קיימים טוחנים במובן הקלאסי של המילה בחברות מתועשות, וטחינה נעשית בטחנות קמח או במפעלי מזון גדולים.
טוחן בתרבות
בשל חשיבותו ההיסטורית של מקצוע הטוחן בתרבות ובכלכלת העבר, טוחנים מאוזכרים בסיפורי עם רבים, למשל: בחתול במגפיים הטוחן הוריש לבנו הבכור את טחנת הקמח, לבן השני את הפרדות ולצעיר הבנים את החתול. בעוץ לי גוץ לי הטוחן מצהיר כי בתו מסוגלת לטוות קש לזהב. אגדה גרמנית מספרת כי הגמדים ממערות הגמדים עזרו לטוחן בעבודתו וכך הוא התעשר, ומשהעליב את הגמדים עזבוהו והוא הפך לעני מרוד.
סיפורו של הטוחן הוא השני בסיפורי קנטרברי שחיבר הסופר האנגלי בן המאה ה-14, ג'פרי צ'וסר.
אחת הדמויות ברובין הוד הוא מאץ' בן הטוחן. הגבינה והתולעים: עולמו של טוחן בן המאה השש-עשרה הוא ספר עיון המבוסס על מציאות היסטורית, שכתב ההיסטוריון האיטלקי קרלו גינצבורג.
בהלכה מלאכת טוחן היא אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת.
המילה טוחן מהווה פעמים רבות בתנ"ך ביטוי לקיום יחסי מין, כך מפרשים חז"ל את הנאמר על שמשון הגיבור "ויהי טוחן בבית האסורים" (שופטים טז כ"א), וכן את אמירתו של איוב "תטחן לאחר אשתי ועליה יכרעון אחרין" (איוב לא, י).
הערות שוליים
Moulin
זקיף
בגאולוגיה, זָקִיף (סְטָלַגְמִיט) הוא סוג של ספלאותם, עמוד שנוצר על הקרקע כתוצאה מטפטוף חוזר של טיפות מים מעורבות במינרלים. זקיפים יכולים להיווצר רק במערה, המגינה עליהם מאיתני הטבע במשך הצמיחה האיטית. הזקיף נוצר כאשר מים מחלחלים דרך סדקים בתקרת המערה, סופחים בדרכם מינרלים שונים, בעיקר גיר, ונופלים ארצה.
תהליך דומה יוצר נטיפים, הצומחים מתקרת המערה כלפי מטה.
זקיפים ונטיפים הם ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.
קבלה (הנהלת חשבונות)
קבלה היא מסמך המאשר את קבלתו של תשלום. מקבל התשלום כותב את הקבלה ומוסר אותה למשלם במעמד התשלום (או שולח אותה אליו כאשר המשלם מרוחק ולא מתאפשרת מסירה מידית).
קבלה כוללת את הפרטים הבאים: מספר סידורי, שם מקבל התשלום וחתימתו, תאריך הוצאת הקבלה, סכום התשלום ומהות התשלום (תיאור המוצר או השירות שבגינם ניתן התשלום). פעמים רבות כוללת הקבלה גם את שם המשלם ותיאור של אמצעי התשלום: מזומן, המחאה, כרטיס אשראי, העברה בנקאית וכדומה. כאשר התשלום מפוצל לתשלומים אחדים, מפרטת הקבלה את מועדי התשלום ואת הסכום שייפרע בכל אחד מהם.
כאשר מקבל התשלום הוא עוסק, קודמת הוצאת חשבונית למסירת הקבלה, ולעיתים משולבים שני מסמכים אלה למסמך אחד, המציג במשולב את הפרטים הנדרשים בשניהם.
קבוצת ארמיות אפריקה
קבוצת ארמיות אפריקה (בגרמנית: Heeresgruppe Afrika) הייתה קבוצת ארמיות של הוורמאכט, שלחמה במלחמת העולם השנייה.
קבלה (הנהלת חשבונות)
מוסר הקבלה שומר לעצמו העתק של כל קבלה שנתן. פנקס הקבלות משמש בסיס לקביעת ההכנסה של העסק, הן לשם הניהול הפנימי שלו והן למתן הוכחה לרשויות המס. בידי מקבל הקבלה משמשת הקבלה אסמכתה להוצאות שהיו לו.
חובת ניהול מערכת חשבונות, ובכלל זה מתן קבלה על כל תשלום, מוסדרים בישראל בהוראות מס הכנסה (ניהול פנקסי חשבונות), תשל"ג-1973. את הקבלה יש להפיק מיד עם קבלת התשלום. קבלת תשלום ללא מתן קבלה היא עבירה פלילית, העלולה להביא לפסילת ספרי החשבונות של הנישום ולקביעת שומה לפי מיטב השפיטה.
קבוצת ארמיות אפריקה
היסטוריה
קבוצת ארמיות אפריקה, נוסדה ב-23 בפברואר 1943, בתוניסיה. בתור מסגרת פיקודית ליחידות גרמניות ואיטלקיות, שנשלחו לתוניסיה החל מנובמבר 1942, כדי למנוע את כיבושה על ידי כוחות בעלות הברית, לאחר שהאחרונים השתלטו על מרוקו ואלג'יריה במסגרת מבצע לפיד. הקבוצה איחדה תחתיה את ארמיית הפאנצר אפריקה, ואת הארמייה הראשונה של הצבא המלכותי האיטלקי. הקבוצה נקראה בתחילה בשם קבוצת הפאנצר אפריקה, אולם בהמשך נקראה קבוצת ארמיות אפריקה. כמפקד הקבוצה מונה מפקד קורפוס אפריקה לשעבר ארווין רומל.
ב-28 בפברואר 1943, נקרא רומל לשוב לגרמניה וכמחליפו מונה הנס-יירגן פון ארנים, שפיקד על הקבוצה במהלך המערכה בתוניסיה. במאי הכריע לבסוף יתרונם המספרי והלוגיסטי של בעלות הברית את הכף, ויחידות גרמניות נכנעו בזו אחר זו עד שלבסוף נכנעה כל הקבוצה. לא הייתה כניעה אחת גדולה של כל הקבוצה, וארנים עצמו נכנע ב-13 במאי.
קבלה (הנהלת חשבונות)
הנפקת קבלות היא מרכיב בסיסי של מערכת הנהלת חשבונות ממוחשבת. קופה רושמת משמשת לרישום מוצרים שרכש קונה, והיא מפיקה קבלה בסוף תהליך הרישום.
גם מלכ"רים מוסרים קבלות על שירות או מוצר שהם מספקים, וכן על תרומות הניתנות להם. כאשר תרומה למלכ"ר מזכה בזיכוי ממס הכנסה, כוללת הקבלה גם את מספר האישור לזיכוי תרומות, המאפשר לתורם לקבל את הזיכוי המגיע לו.
ענק גזים
ענק גזים הוא כוכב לכת שמורכב בעיקר מגזים. כוכבי לכת אלה מסיביים בהרבה מכוכבי הלכת הארציים. במערכת השמש יש ארבעה ענקי גזים: צדק, שבתאי, אורנוס ונפטון.
"ענקי קרח" הם תת-קטגוריה של ענקי הגזים, והחלק הפנימי שלהם מורכב בעיקר מקרח וסלע. אורנוס ונפטון הם ענקי קרח.
"מערכת השמש התיכונה" מכילה ארבעה ענקי גזים והם כוכבי הלכת שנמצאים מעבר לחגורת האסטרואידים. ענקי הגזים מכילים כ-99% מהמסה שנמצאת במערכת השמש, למעט השמש עצמה. כאשר מכניסים את מסת השמש לחישוב, הם מכילים 0.133% ממסת כלל מערכת השמש והצירוף של השמש וארבעת ענקי הגז מכיל מעל 99.99% מכלל המסה של כלל מערכת השמש.
שני הענקים הראשיים, צדק ושבתאי, גדולים בהרבה מכדור הארץ. מסת צדק גדולה פי 318 ממסת כדור הארץ ומסת שבתאי גדולה פי 95 ממסת כדור הארץ. הם מורכבים בעיקר ממימן ומהליום, ומסיבה זו האסטרונומים הפרידו אותם לתת-קבוצה המכונה "ענקי גז".
אורנוס ונפטון קטנים משמעותית: מסת אורנוס גדולה פי 14 ממסת כדור הארץ, ומסת נפטון גדולה פי 17 ממסת כדור הארץ. האטמוספירות שלהם מכילות כמות קטנה של מימן והליום ואחוז גבוה של "קרח" המורכב ממים, אמוניה ומתאן. מסיבה זו אסטרונומים הפרידו אותם לתת-קבוצה המכונה "ענקי קרח".
ענקי גזים עשויים להיות בעלי ליבה סלעית ומתכתית ואחת הסברות היותר מקובלות בקרב האסטרונומיה היא שליבה כזו הכרחית לקיומם. בין אם ליבה כזו מצויה או לא - את רובה המכריע של מסתם ממלאים מימן והליום, יחד עם שרידים של מים, מתאן, אמוניה, ותרכובות מימניות אחרות. בעוד יסודות אלה מוכרים לנו כגזים על כדור הארץ הם כנראה דחוסים לתוך צורתם הנוזלית או המוצקה באטמוספירה של ענקי הגז.
בשונה מכוכבי לכת ארציים בהם יש הבדל ברור בין פני השטח לאטמוספירה, בענקי גזים אין פני שטח ברורים. האטמוספירה שלהם פשוט הופכת צפופה יותר ככל שמתקרבים לליבתו של כוכב הלכת כשמצב הצבירה משתנה לנוזלי או דמוי נוזלי בין האטמוספירה לליבה. אי אפשר "לנחות" על כוכבי הלכת האלו בצורה המוכרת לנו היום. מדדים של קוטר, נפח, טמפרטורה על פני השטח, וצפיפות מתייחסים לשכבה העמוקה ביותר שניתן לראות מהחלל.
תסמונת הורנר
תסמונת הורנר (גם תסמונת ברנרד-הורנר (על שם קלוד ברנאר) או שיתוק אוקולו-סימפתטי) היא תסמונת קלינית שנובעת מפגיעה במערכת העצבים הסימפתטית.
ענק גזים
מאפיינים משותפים
ארבעת הענקים חולקים כמה מאפיינים. לכולם יש אטמוספירות המורכבות ממימן ומהליום המתמזגת עם החלק הנוזלי הפנימי יותר בלחץ הגדול מהלחץ הקריטי וכך אין הבדל ברור בין הגוף לאטמוספירה שלו. חלקם הפנימי חם מאוד, מ-5,000 מעלות קלווין בנפטון ועד 20,000 קלווין בצדק. כיוון שהטמפרטורות בחלק הפנימי כה גבוהות אין לכוכב חלקים מוצקים כלל אלא כל חלקי הכוכב נמצאים במצבי צבירה בין המצב הנוזלי והגזי. לכן, כאשר עוסקים בקיומה של "ליבה סלעית" בענקי הגזים הכוונה אינה לליבה מוצקה, שלא סביר שתתקיים בטמפרטורות כאלו, אלא לריכוז גבוה של יסודות כבדים כמו ברזל וצורן.
תסמונת הורנר
סימנים
אצל ילדים התסמונות מתבטאת לעיתים בצבע עיניים שונה בין שתי העיניים (הטרוכרומיה). זה נובע מפגיעה בפיגמנטצית המיילין של האיריס המתרחשת בילדות.
ענק גזים
סיבוב חגורות ואזורים
הרצועות שנראות על פני ענקי הגזים בכלל ועל צדק במיוחד, מורכבות מ"חגורות" כהות ו"אזורים" בהירים הנעים בניגוד לכיוון סיבוב הכוכב על קווי הרוחב שלו, במקביל לקו המשווה. ה"אזורים" הם הרצועות הבהירות יותר. הן נמצאות בנקודות גבוהות יותר באטמוספירה והלחץ בהן גבוה. החגורות הן הרצועות האפלות יותר. הן נמצאות בנקודות נמוכות יותר באטמוספירה והלחץ בהן נמוך.
תסמונת הורנר
מאפיינים
תסמונת זו נובעת מנגע מרכזי או היקפי למערכת העצבים הסימפתטית. תסמונת זו כוללת כיווץ של האישון (מיוזיס), יחד עם צניחת עפעף קלה (פטוזיס) ולעיתים גם חוסר הזעה באותו הצד (אנ-הידרוזיס). לרוב תהיה התסמונת חד צדדית, והאישון קטן בכ- 0.5 עד 1 מ"מ לעומת האישון הבריא. אין בעיה בתגובה לאור או להתקרבות באישון הפגוע. האבחנה המבדלת כוללת מצבים שונים, כשהמרכזיים ביניהם הם אוטם בגזע המוח, גידול צווארי או גידול בבית החזה, גידול מוחי ודימום או אוטם מוחי. במצבים חריפים של תסמונת הורנר, מאופיינים בחוסר בהזעה, כאשר אם יש הזעה מופחתת בחצי גוף שלם כולל פנים, הנגע ממוקם במערכת העצבים המרכזית, בעוד מצבים המאופיינים בחוסר הזעה בפנים, הצוואר וביד בלבד הם ככל הנראה מנגע או גידול באזור הצוואר ובית החזה. במידה והנגע הוא מעל ההתפצלות של עורק הקרוטיד לענף החיצוני והפנימי שלו, אין פגם במנגנון ההזעה.
ענק גזים
סיבוב חגורות ואזורים
באטמוספירה של ענקי הגזים נמצאים גם מבנים קטנים יותר מהאזורים והחגורות - נקודות בגדלים וצבעים שונים שאינם נעים נגד כיוון הסיבוב. מבנים אלו יכולים להיות גדולים מאוד. כך לדוגמה, באטמוספירה של צדק בולט הכתם האדום הגדול. הכתם קיים לפחות 340 שנה, על פי תצפיותיו של האסטרולוג והאסטרונום מתקופת הרנסאנס ג'ובאני קאסיני בסביבות שנת 1665. נקודות ומבנים אלה הם סופות ענק. מחלק מהם משתחררים ברקים שאף נצפו על ידי אסטרונומים.
צדק ושבתאי
צדק ושבתאי מורכבים כמעט במלואם ממימן והליום, והם כל כך גדולים שגם מסת היסודות הכבדים שלהם גדולה פי כמה ממסת כדור הארץ. חלקם הפנימי מורכב כפי הנראה ממימן מתכתי (נוזלי), זוהי צורה של מימן שמוליכה חשמל בדומה למתכות. לשניהם יש שדות מגנטיים הממוקמים קרוב לציר סביבו הם מסתובבים.
אורנוס ונפטון
אורנוס ונפטון שונים מאוד בהרכב החומרים הפנימיים מצדק ושבתאי. החוקרים משערים כי "פני השטח" שלהם מורכבים מתערובת של יסודות כבדים, מים, מתאן, ואמוניה. לשניהם יש שדות מגנטיים המוטים בזווית חדה כלפי צירי הסיבוב שלהם.
מושגים
את המונח "ענק גזים" (gas giant) טבע סופר המדע הבדיוני ג'יימס בליש בשנת 1952. המונח מדויק יחסית, כיוון שעל כוכב הלכת אין הפרדה בין הגזים לנוזלים, בכל נפחו, משום שכל המרכיבים (מלבד מוצקים בליבה) נמצאים מעל לנקודה הקריטית, והמעבר בין נוזל לגז חלק עד כדי כך שאין הפרדה ביניהם. צדק ייחודי בין ענקי הגזים בכך שיש לו מימן מתכתי קרוב למרכז שלו אך הרוב המכריע של נפחו מורכב ממימן, הליום, ושאריות של גזים אחרים מעל לנקודה הקריטית שלהם. האטמוספירה הנראית של כל אחד מהענקים (בפחות מנקודת עומק אופטית אחת) דקה מאוד בהתחשב ברדיוס העצום של כוכבי לכת אלה והיא מתרחבת רק אחוז 1% מהדרך למרכז. למרות זאת, רק גז נראה מבעד לאטמוספירה, בשונה מכדור הארץ וממאדים החושפים דרך אטמוספירה שקופה (וגדולה יחסית לרדיוס הגוף) את פני השטח שלהם, המוצקים, ובכדור הארץ כמובן גם האוקיינוסים הנוזליים הנראים למרחוק.
המושג המטעה תפס מאחר שאסטרונומים משתמשים במושגים "גז, "סלע", ו"קרח" בתור קיצורים ליסודות ותרכובות שמצויים בכוכבי לכת, בלי להתחשב באיזה מצב צבירה הם מופיעים. במערכת השמש החיצונית מימן והליום הם "גזים". מים, מתאן, ואמוניה הם "קרח" וסיליקטים הם "סלע". כשמתייחסים לפנים כוכב הלכת נוטים לקרוא לחמצן ולפחמן "קרח" על ידי אסטרונומים, צורן נחשב "סלע" ומימן והליום הם תמיד "גז".
מונח נוסף לענקי הגזים הוא "פלנטות ג'אוביות" כלומר כוכבים דמויי יופיטר - צדק. בגלל השוני המהותי בין אורנוס ונפטון לבין צדק ושבתאי לפעמים מיוחס המושג רק לשניים האחרונים.
בהתחשב בטרמינולוגיה הזאת אסטרונומים מסוימים החלו לקרוא לאורנוס ונפטון "פלנטות אורניות" או במושג נפוץ יותר, "ענקי קרח", כדי להדגיש את הדומיננטיות של ה"קרח" (במצב נוזלי) בהרכב הפנימי של כוכב הלכת.
ענקי גזים חוץ-מערכתיים
בגלל הטכניקות המוגבלות המצויות בידינו למציאת כוכבי לכת מחוץ למערכת השמש אלה שנמצאו עד עכשיו הם בגדלים דומים יחסית לענקי הגזים. משום שהם נוטים להיות בעלי יותר מאפיינים דומים לצדק מאשר לכל ענק גזים אחר במערכת השמש שלנו אחדים טוענים שהמושג "פלנטה ג'אובית" מתאים יותר לכוכבי לכת אלה. כוכבי לכת חוץ מערכתיים רבים קרובים הרבה יותר לכוכבי האב שלהם ולכן הם חמים הרבה יותר מענקי הגזים במערכת שלנו, מה שגורם לחלקם להיות אולי סוג של כוכבי לכת שלא נצפו במערכת השמש הארצית. בהתחשב בפיזור היחסי של אלמנטים ביקום (90% מתוכו מימן), יהיה מאוד מפתיע למצוא כוכב לכת סלעי גדול יותר מצדק. מצד שני, מודלים קודמים של מערכות שמש מציעים אפשרות שענקי גזים יסטו מכיוון שנותרו קרוב כל כך לשמש שלהם ויאפשרו גילוי של כוכבי לכת חדשים.
הגבול העליון למסה של ענק גזים הוא בערך פי 80 ממסתו של צדק ובערך 8 מאיות ממסתה של השמש (אם ננסים חומים בהם מתבצע היתוך של דאוטריום נחשבים לענקי גזים גם כן). מעל לנקודה זו, החום האדיר ולחץ בליבתו של כוכב לכת כזה גורם לתגובת שרשרת של היתוך פרוטון-פרוטון והכוכב נהפך לננס אדום. יש פער מסה בין ענקי הגזים הגדולים ביותר שהתגלו עד עכשיו (פי 10 ממסתו של צדק) לבין הננסים האדומים הקטנים ביותר. פער זה הוביל להשערות שתהליך ההיוצרות של כוכבי לכת וכוכבים זוגיים (בינאריים) שונה בתכלית מתהליך יצירת הכוכבים הרגילים.
דעת אמת
דעת אמת הוא ארגון שפועל למען "שחרור מהדת, לקידום הנאורות וההשכלה" מאז 1998, בראשות ירון ידען. הארגון טוען לסתירות בין הכתוב בתלמוד ובתנ"ך לבין הידע המדעי המודרני, ובאמצעות סתירות אלו מבקש להוכיח את משנתו העיקרית: "כתבי הקודש וההלכה אינם יצירה אלוהית כפי שגורסת המסורת היהודית, אלא יצירה אנושית." הכלי העיקרי בו משתמש הארגון על מנת להציג סתירות אלו הוא הפצתם של קונטרסים (חוברות) בריכוזי חרדים: בישיבות, בכוללים ובבתי כנסת, וכן הצגת מידע באתר האינטרנט של הארגון.
ייסוד הארגון
מייסד הארגון ומנהלו הוא ירון ידען. ידען חזר בתשובה בגיל 17, התחתן והקים משפחה חרדית בת שבעה ילדים. לאחר מכן יצא בשאלה וחזר להיות חילוני. בהיותו חרדי למד בישיבה בטבריה ובכולל ביישוב רכסים שליד כפר חסידים. על תפקידו בכולל ברכסים חלוקות הדעות: הוא מציג את עצמו כמי שהיה ראש כולל, ואילו אנשי רכסים טוענים שהיה מנהל אדמיניסטרטיבי בלבד וכשביקש להיות ראש כולל נענה בסירוב. מכאן החלה התרחקותו מהחברה החרדית.
אידאולוגיה
הארגון מעוניין להביא אנשים דתיים לקריאה ביקורתית של המקרא, החפה מן הפרשנות המסורתית, מתוך תמיכה בחילון וביציאה בשאלה. הארגון יוצא מנקודת הנחה כי התנ"ך לא נוצר בהשראה אלוהית, אלא הוא כולו יצירה אנושית. לשם הוכחת טענה זו, הוא מביא בחוברותיו אסופה המאגדת "סתירות" בין המדע לבין התנ"ך, בין חלקים שונים של התנ"ך ובין הפירושים המקובלים של חלקי התנ"ך השונים.
לטענת הארגון המקורות היהודיים הקלאסיים (בעיקר התנ"ך) עוותו, צונזרו ופורשו במזיד באופן מוטעה בידי הממסד הרבני מאז תקופת בית שני והלאה מסיבות פוליטיות, כך שהלקח המוסרי והתרבותי שמושאל מהם הגיע לידנו רק על ידי פרשנות לא יהודית. לדוגמה, הארגון מייחס את אי הימצאותה של ספרות חילונית מתקופות התנ"ך, התלמוד, הגאונים ועוד, להעֲלמה מכוונת שנעשתה בידי אותו "ממסד" - זאת בניגוד לדעות המקובלות, הטוענות כי מדובר בתהליך טבעי מכיוון שאלו מסמכים וקטעים שלא היו רלוונטיים לתקופה ולא היו בשימוש ועל כן כדרך הטבע "נעלמו". עוד טוען הארגון שהיהדות הרבנית דאגה להעלמת מציאותן ההיסטוריות של כתות יהודיות שונות ובכך שכתבה גם את ההיסטוריה היהודית.
הארגון מרבה לתקוף את המגזר החרדי, תוך טענה שזהו מגזר פונדמנטליסטי ובעלת תפיסת עולם פרימיטיבית, שלא תורם לחיים ולחברה במדינת ישראל. הארגון גורס כי על פי מודלים דמוגרפיים האוכלוסייה החרדית תהפוך לרוב האוכלוסייה היהודית בישראל, ועל כן הוא שם לו למטרה להפיץ את רעיונותיו דווקא בקרב האוכלוסייה החרדית, על מנת להחזירם בשאלה.
"דעת אמת" מתיימר לפתח שיטת פרשנות ייחודית, מדעית הומניסטית, ליהדות ומקורותיה, לפיה נכתבות החוברות שאותן מפיצה העמותה. לדברי הארגון, את החוברות כותבים תלמידי חכמים הבקיאים במקורות היהודיים.
על פי אתר הארגון מטרתה של העמותה, החל משנת 2002, היא "להגיע לכל תושבי מדינת ישראל עם תוכנית רפורמות אזרחיות מעמיקה ונרחבת, שתעודד, בין היתר, את פיתוחה של התרבות הליברלית ואת ההתחדשות החברתית".
המאבק בין "דעת אמת" לבין הציבור החרדי
פעילותה של "דעת אמת" בקרב הציבור החרדי יצרה חיכוכים וכעס רב בקרב הקהילה החרדית, שאף הגיע לכמה וכמה התפרצויות שסופן בכתב אישום שהוגש נגד הארגון. על פי אתר האינטרנט "חופש", שבו כותב ידען, חברי הארגון נהגו להתכנס בכל יום ראשון בשעה 19:45 בכניסה לרחוב רבי עקיבא ולהיכנס לחלוקת חוברות וחומר אחר של העמותה לתושבים.
ב-14 בספטמבר 2005 הורשעו בבית משפט השלום בתל אביב ארבעה חברי "דעת אמת" בעבירה של הסגת גבול, לאחר ש"שנכנסו לחדרי הישיבה ובית הכנסת של הישיבה והניחו בהם קונטרסים על השולחנות, בין ספרי הלימוד וספרי הקודש, על המדפים, בארונות ועל ארון הקודש. כל זאת במטרה להעליב ולהקניט את הציבור הלומד והמתפלל בישיבה ואת מחזיקי המקום".
בעקבות אותו אירוע הורשע גם ירון ידען בבית משפט השלום בתל אביב, בעבירת שידול להסגת גבול, בכך שבשנת 2001 שידל שלושה מתנדבים בעמותת "דעת אמת" להיכנס ללא רשות לישיבת חכמי לובלין בבני ברק ולהפיץ בה עלונים אשר אינם רצויים על ידי אנשי המקום. על טענתו של ידען כי מדובר בחופש הביטוי, אמרה השופטת כי הטענה שקולה לטענת אדם שיפלוש בכוח לתחנת שידור כדי לעשות פומבי לדעותיו, וינסה לחסות תחת עקרון חופש הביטוי. גם הטענה כי בית הכנסת פתוח לכל יהודי החפץ לבוא בשעריו, הבהירה השופטת, תקפה רק למי שבא להתפלל וללמוד, תוך כבוד לרוח המקום וכלליו. השופטת רביד הוסיפה וכתבה:
הסברת-נגד
ראש ישיבת ברכת יוסף, הרב יעקב סגל, פרסם חוברות ובהן טיעונים כנגד טענותיו של הארגון. טענות הועלו גם באתר בשם "תיק ידען". הרב דב שטיין פרסם טיעוני נגד לקונטרסים של "דעת אמת" בסיוע אנשי מדע.
המאבק על מרכז ההרצאות הטלפוני
בשנת 2001 דעת אמת השיקה ופרסמה "מרכז הרצאות טלפוני" עבור הציבור החרדי. הקו הופעל על גבי רשת מירס, ולדברי ידען כעבור שלושה ימים ניתקה החברה את הקו בנימוק של לחצים מטעם הציבור החרדי. ידען ביקש את סיועו של יו"ר ועדת הכלכלה של הכנסת, אשר עזר לו לקיים פגישה עם מירס, בסיכומה שבה החברה לספק את השירות.
צבעים בפוליטיקה
צבעים בפוליטיקה משמשים לייצוג מעמד פוליטי או אידאולוגיה פוליטית. להלן תוארו בעיקר כפי משמעותם במערב.
אמר
אֶמַר (באכדית: É-mar; בימינו בערבית: إيمار) הוא שמה של עיר עתיקה שהתגלתה בתל מסכנה (تل مسكنة). האתר שוכן במחוז חלב בסוריה. אמר הייתה עיר אמורית עתיקה ששכנה על הברך הגדולה, בחלקו המרכזי של נהר הפרת. האתר שוכן היום על גדתו של אגם אסד ליד העיר מסכנה. באתר נמצאה כמות גדולה של לוחות בכתב יתדות, בדומה לאתרים אוגרית, מארי ואבלה. מציאת הלוחות הפכה את האתר לאחד האתרים הארכאולוגים החשובים בסוריה. מהטקסטים מהאתר, המתוארכים בין המאה ה־14 לפנה"ס ועד נפילת אמר בשנת 1187 לפנה"ס, ניתן ללמוד שהעיר הייתה מרכז סחר חשוב בתקופת הברונזה המאוחרת.
היסטוריה
אמר הייתה עיר אסטרטגית כמרכז סחר, שבה משלוחים שהגיעו בכלי שיט על הפרת הועברו לתעבורה במסלול יבשתי. באמצע האלף השלישי לפנה"ס העיר הייתה בתחום השפעתה של אבלה והיא מוזכרת בטקסטים בארכיון אבלה. על פי הארכיון של מארי, במאה ה־18 לפנה"ס, העיר הייתה בתחום השפעתה של הממלכה האמורית ימחד. לא נמצאה מסורת של מלכים מקומיים בעיר. בנוסף היא מוזכרת בטקסטים שנמצאו בחתושש, אוגרית, ובאשור באותה עת אמר הייתה חלק מהמרחב החתי ובתחום השפעתם של מלכי כרכמיש שהיה מלכים וסאל של החתים. העיר הייתה עיר ראשית על גבול פרובינציה חתית שהייתה ידועה בשם "ארץ אסתתה" (Land of Astata) שכללה גם את תל פרי.
באתר עצמו נמצאו טקסטים כתובים המתוארכים למאה ה־13 לפנה"ס ולתחילת המאה ה־12 לפנה"ס. הלוחות מכילים מסמכים שרובם כתובית באכדית והם מהמאה ה־13 לפנה"ס, עוסקים בעסקות פרטיות, רשומות משפטיות, עסקות בתחום הנדל"ן, נישואים, צוואות, ואימוצים. בבית של אחד הכוהנים נמצאה ספרייה שהכילה טקסטים ספרותיים במסורת מסופוטמית וטקסטים העוסקים בטקסים מקומיים.
נמצאו ממצאים ארכאולוגיים ומסמכים עד תחילת המאה ה־12 לפנה"ס. העיר חרבה יחד עם ערים רבות נוספות בעת נפילת הממלכות במשבר תקופת הברונזה המאוחרת. על פי הממצאים העיר נהרסה בשנת 1187 לפנה"ס, בשנת סיום מלכותו של המלך הכשיתי מבבל מלי־שיפאק השני (Meli-Shipak II).
האתר בתקופות מאוחרות לעיר אמר
האתר נשאר שומם במשך שנים רבות. בתקופה מאוחרת יותר הוקם ליד שרידי אמר יישוב בשם ברבליסוס, ששכן על גבולה המזרחי והלא יציב של האימפריה הרומית. בשנת 253 התקיים במקום קרב ברבליסוס, בין המלך הפרסי־סאסאני שאפור הראשון והכוחות הרומיים. היישוב המשיך להתקיים גם בתקופת האימפריה הביזנטית.
ארכאולוגיה
חפירות ההצלה הראשונות נערכו בעקבות עליית המים בעקבות סגירת סכר טבקה ויצירת אגם אסד. החפירות נערכו בין השנים 1972–1976 על ידי שתי משלחות ארכאולוגיות צרפתיות בניהולו של ז'אן־קלוד מרגורון (Jean-Claude Margueron). בחפירות התגלה מתחם מקדשים מתקופת הברונזה המאוחרת, שכלל מקדש לאל בעל ואולי גם לבת זוגו עשתרת.
לאחר סיום החפירות של המשלחות הצרפתיות, האתר שלא היה שמור נבזז בשיטתיות. לוחות רבים נמצאו בשוק העתיקות האפור לאחר שהם הוצאו מהקשרם. ב־1992 החלה מחלקת העתיקות והמוזיאונים של סוריה לנהל את האתר ובחפירות החדשות התגלו שכבות קדומות יותר, המתוארכות לתחילת תקופת הברונזה התיכונה (המחצית השנייה של האלף השלישי והמחצית הראשונה של האלף השני לפנה"ס). אלה התקופות שהוזכרו בארכיון של מאיר וארכיונים נוספים. ב־1996 הצטרפה למשלחת הסורית משלחת חפירה מאוניברסיטת טיבינגן בגרמניה.
במסגרת החפירות נמצאו כ־1,100 לוחות בכתב יתדות באכדית, 800 במסגרת החפירות המאורגנות ו־300 שהגיעו משוק העתיקות. בנוסף נמצאו 100 לוחות בשפה החורית ולוח אחד בשפה החתית. כל הלוחות למעט לוח אחד הם מתקופת הברונזה המאוחרת. בלוחות הכתובים אכדית (שמית־מזרחית) נמצאו עשרות מילים שמיות־מערביות.
צמחי זרע
צמחי הזרע (שם מדעי: Spermatophyta) הם על-מערכה בממלכת הצמחים. צמחי הזרע הם צמחים וסקולריים, והתכונה האופיינית שלהם היא התרבות באמצעות זרעים.
אבולוציה
הופעת זרע כיחידת ההתרבות הביאה עמה שינויים נוספים המייחדים את צמחי הזרע: כל השינויים הללו פתחו בפני צמחי הזרע בתי גידול נוספים - בתי הגידול היבשים - ואיפשרו להם "להשתלט" על הנוף היבשתי. "השתלטות" זו פתחה שלב באבולוציה שהתאפיין בעלייתם של יצורים נוספים על פני האדמה, עלייה שהתאפשרה בזכות הצמחים הללו.
מיון
במיון המודרני מחלקים את בעלי הזרע לחמש מערכות:
נהוג לאחד את ארבע המערכות הראשונות לקבוצת חשופי הזרע (Gymnospermae). זרעם אינו כלוא בתוך שחלה, בניגוד לבעלי הפרחים, שנקראים לפיכך גם מכוסי הזרע (Angiospermae). צמחים חשופי הזרע פרימיטיביים יחסית למכוסי הזרע, ומקובל להניח שהאחרונים התפתחו מהראשונים.
הכרוניקות של אנגליה, סקוטלנד ואירלנד
Holinshed's Chronicles
תנחום תנפילוב
תנחום תַנפילוב (1888 - 13 במרץ 1968) היה חקלאי, מאנשי העלייה השנייה ומראשי קבוצת החלוצים שייסדו את דגניה א'.
קורות חייו
תנפילוב נולד בשנת 1888 בעיר רוֹמְנִי שברוסיה (אוקראינה) לשמואל וזלטה תנפילוב שקיימו בבית אווירה יהודית מסורתית. בצעירותו נאלץ לעבוד לפרנסת המשפחה ושימש כעוזר בבית מסחר בעיירה. כבר בנעוריו נדבק ב"חיידק" הציוני. כשקמה בעירו אגודת "התחייה", שקדמה לתנועת "צעירי ציון", היה תנחום מראשוני המצטרפים. בראשית 1907 עלה עם שלושה חברים מבני עירו (יוסף אלקין וישראל בלוך) באניית צליינים לארץ. כבר באנייה החליטו השלושה על אורח חייהם אותו יקיימו בארץ: עבודת כפיים, חקלאות וחיי קומונה. הם החליטו לכנות את עצמם "הקומונה הרומנאית" על שם העיר רומני. החבורה התיישבה תחילה בפתח-תקווה.
בארץ הוא ושאר חברי הקומונה הרומנאית ייסדו ביחד עם יוסף בוסל את "הקומונה החדרתית" והחלו לעבוד כפועלים שכירים בחוות כנרת. ב-1909 פרץ סכסוך בין מנהל חוות כנרת, משה ברמן, לציבור העובדים בחווה ואנשי הקומונה החדרתית, בהנהגתו של יוסף בוסל, עברו למשך שנה לחדרה שם עבדו ושימרו את אורח החיים המשותף.
ב־28 באוקטובר 1910, לאחר שחתמו על הסכם עם ארתור רופין, מנהל המשרד הארצישראלי, חצו אנשי ה"קומונה החדרתית", שמנו שתי בחורות ועשרה בחורים, את נהר הירדן כדי ליישב ולעבד מחדש את אדמות אום ג'וני כגוף עצמאי. ב־4 ביוני 1912 הקבוצה עברה מאום ג'וני לנקודת הקבע, באב-אלתום - שער הנהר, מוצא הירדן מהכנרת, שם בנו תנפילוב וחבריו את יישוב הקבע של דגניה א', "אם הקבוצות והקיבוצים".
תנחום התמיד שנים רבות בעבודות השדה, ולאחר שפרש מעבודה זו עבד במחסן הכלים. המחסן הזה, שנקרא על שמו - "המחסן של תנחום", שם עסק בתיקונים של כלי עבודה וכלי בית והפך את המחסן למקום מרכזי בחיי דגניה.
בשנת 1961 זכה, עם עוד שמונה ממייסדי דגניה, בפרס מיוחד במסגרת פרס קפלן.
תנחום תנפילוב נפטר בשנת 1968 לאחר מחלה ממושכת. בן 80 היה במותו ונקבר בדגניה. בנו שמואל (מולה) נולד ב-1921 בדגניה והתגייס ב-1940 (ימי מלחמת העולם השנייה) לצבא הבריטי במסגרת הבריגדה היהודית. ב-1943 הפליג, עם יחידתו, על האונייה ארינפורה מצפון אפריקה לאיטליה עד שמטוסים גרמנים איתרו את הספינה והטביעו אותה יחד עם 140 מחיילי הבריגדה וביניהם שמואל תנפילוב. תנחום ורעייתו חיה נטעו לזכר הבן את "גן מולה", בחצר דגניה
אישיותו
בעוד בוסל נחשב לאינטלקטואל שבחבורת החלוצים שהקימו את דגניה א', תנפילוב נחשב לסמל ולמצפון של החבורה. בימיה הראשונים דגלה חבורת החלוצים ברעיון של "חלוץ מתמיד", חלוץ שמקים יישוב וממשיך הלאה להקמת יישוב חדש אחר. באספת-חברים מכרעת בדגניה א', בה נתבקשו להכריע בשאלה האם להישאר בדגניה או להמשיך לנקודה אחרת לצורך הקמת יישוב נוסף, קם תנחום תנפילוב, אחז באחד הכיסאות, הרימו והורידו בתנופה על הרצפה והכריע: "כאן אנחנו נשאר".
תנפילוב אהב את השדה והיה חקלאי בנשמתו. הוא גם נודע בזכות אהבתו לריקודים ועל תנחום הרקדן סופרו אגדות כמו על תנחום החקלאי. תנחום, שהיה איש שדה, אהב לטייל בשדות דגניה והעמק ואת רשמיו מהטיולים חלק עם הקוראים הצעירים ב"דבר לילדים". תנחום ניכר תמיד בבגדיו הנקיים והמגוהצים, בחיוך ובהומור שבו הקביל יום יום את פני הבאים לבקרו.
וכך תיאר תנפילוב ביומנו את הולדת הרעיון של "קבוצה": "באנו לכנרת. אין מלים בפי לתאר את עצמת הרגשות שמילאו אותנו בראותנו לראשונה את ים הכנרת. כעין זרם חשמלי עבר והציף והרעיד את כל גופנו. הכנרת מזה ונוף השממה מזה נסכו בנו עוז וכוח רוחני וגופני כאחד. הרגשנו - יכול נוכל! ישבנו בכנרת כפועלים שכירים על אדמת הלאום, עיבדנו גם את שטחי אום-ג'וני מעבר לירדן מזרחה. והנה פעם אחת, בשנת 1909, ישבנו על הגורן אחרי עמל העונה בקציר ובגורן ונתפתחה שיחה על עתידנו. באותה שיחה צץ לראשונה הרעיון של משק עצמי. חיי חברה עצמיים והשם "קבוצה" נשמע לראשונה בחלל העולם. יוסף בוסל ז"ל היה הראשון שהעז ופרש לפנינו יריעה שלמה על חיינו בעתיד. הישיבה הזאת על הגורן בכנרת הייתה קובעת גורל. החלטנו: אנו נקים משק עצמי, שיתופי, על אחריותנו. בלי מנהלים".
מכתבים מרחל
תנפילוב היה אחד מאהבותיה הנכזבות של רחל המשוררת בארץ-ישראל, מאז הכרותם בדגניה א'. מכתבים ששלחה לו מפריז, לשם נסעה כדי ללמוד אגרונומיה, מבית החולים בצפת וממיטת חוליה בדירתה הקטנה בתל אביב מלמדים על חיבתה הרבה אליו: <blockquote style="border: 1px solid blue; padding: 2em;"> נח, רחימא. הכבר שכחתני? אכן. לב האדם הוא...ואני כחית טרף זו מתנפלת על כל מכתב הבא אלי, בתקווה להקיר על המעטפה את "כתב החרטומים"...נח! הנה למנעך חשבתי את הפרח. שתזכרני כי "זכריני" שמו...על חוף האגם אני יושבת. ויפה הוא האגם. בערב אורות פורחים על חופיו. או אולי פרחים נדלקים...כל צבעי הקשת בהם. בפרחי רזים אלה!...
נח! שלום לך, נח! שלום לכל אשר אהבתי ואוהבת.
רחל. פריז. 18.5.1913
<blockquote style="border: 1px solid blue; padding: 2em;"> נח. דומני שיחדיו חגונו אנחנו את ראש השנה דאשתקד. ועתה הים הגדול רובץ בינינו. יהי נא רצון...כך מאחלת אני לעצמי: "כן, יהי רצון ש..." הלא תבין, נח! ומה אאחל לך? שתבנה עיר והיית למלך. כדברי האגדה, זוכר אתה? לא! מוטב. כי תטע פרס יפה ובפרדס סכה ואף אני אבוא כפעם בפעם להתבודד בסכתך. טוב?
ועיקר העיקרים. נח, שתהיה בריא כ"גוי" ותלגלג לקחדת האכזרית הזאת שנעצה בך את צפרניה החדות בלי כל חמלה. מסכים? שלום רב לך ממני ומבת שבע. רחל
<blockquote style="border: 1px solid blue; padding: 2em;"> נח, נח שלי.
אינני מתרעמת על שתיקתך. יודעת אני כי כתיבת מכתב קשה עליך גם מנסיעה מיפו ירושלימה. אינני מתרעמת. אך להצטער הרי רשאית אני. הלא כן, נח?...
...נח, לאן אתה תלך "לטייל" בימים הקרובים? אולי תגיע עד כאן? אני אהיה בבית החולים עוד כשלושה שבועות. ואחרי זה זמן מה בעיר. אם עד אז לא יקרה כל מקרה, ואם אופיי הרע וההפכפך לא ישיאני לעשות מעשה שלא יעשה.
נח שלי, אם אתה אוהב אותי מעט (להרבה אינני ראויה - ידעתי זאת) תכתב לי הפעם. אני דואגת לשלומך עתה כשהמרחק הנורא הזה בינינו. ואין כל שמועה וכל ידיעה מקרית מגיעה אלי.
הכתבת: ביה"ח "הדסה" צפת.
האם קבלת תמונת רחל הקטנה?
רחל
<blockquote style="border: 1px solid blue; padding: 2em;"> ובכן, נח? ארכו הימים אחרי בשרת ביאתך. האם לשווא נחכה לך אני וגורדון הזקן? וגם חדרי נכון לקבל את פני האורח, חדרי אשר רוח פסגות מנשבת בו יומם וליל. בפנת גזוזטרתי, נשב ונסתכל בבקעת יחזקאל הנביא. ובשביל שמלבין בצלע ההר נעלה שננו. הלא כבר טילנו ביחד בהרי צפת. התזכר? אך זה היה בשכבר הימים....
פרס קראפורד
פרס קראפורד (באנגלית: The Crafoord Prize) הוא פרס מדעי בין־לאומי הניתן אחת לשנה.
היסטוריה
הפרס ניתן החל משנת 1982 על ידי, שנוסדה על ידי התעשיין השוודי הולגר קראפורד ורעייתו , והוא מנוהל על ידי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים. מטרת הפרס היא לקדם את המחקר הבסיסי בתחומי: אסטרונומיה ומתמטיקה, מדעי כדור הארץ, מדעי החיים (בדגש מיוחד על אקולוגיה), ודלקת מפרקים שגרונית (Polyarthritis). התחומים שנבחרו לפרס הם אלה, שלא מצאו ביטוי בפרס נובל, פרט למחלת דלקת הפרקים השגרונית שבה חלה תורם הפרס.
בכל שנה ניתן פרס בנושא אחד. הנושא נקבע בסבב בין התחומים: אסטרונומיה / מתמטיקה, מדעי כדור הארץ ומדעי החיים. הפרס בתחום דלקת פרקים שגרונית ניתן בלי קשר לסבב, רק כאשר נעשה מחקר פורץ דרך בנושא זה. זוכי הפרס מוכרזים כל שנה באמצע ינואר, והפרס ניתן ב"יום קראפורד" באמצע אפריל על ידי מלך שוודיה, שהוא גם זה שמעניק את פרס נובל. נכון לשנת 2023, סכום הפרס הוא 6,000,000 קרונה שוודית שהם כ־578,460 דולר ארצות הברית. אנדראה גז היא האשה הראשונה שזכתה בפרס (יחד עם ריינהרד גנצל לשנת 2012 בתחום האסטרונומיה).
סיימון ראטל
סר סיימון דניס ראטל (אנגלית: Simon Denis Rattle; נולד ב-19 בינואר 1955) הוא מנצח אנגלי. את שמו העולמי עשה לראשונה בעת שכהן כמנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם.
קורות חיים
ראטל נולד בליברפול. הוא למד נגינה בפסנתר ובכינור, אבל את פעילותו בתזמורות התחיל כנגן כלי הקשה. הוא החל ללמוד באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון בשנת 1971. שם ניתנה לו מדי פעם הזדמנות לנצח, וב-1974, שנת סיום לימודיו, זכה בתחרות הניצוח על שם ג'ון פלייר. כאשר היה עדיין תלמיד באקדמיה, ארגן וניצח על ביצוע מרשים במיוחד של הסימפוניה השנייה של מאהלר, ואז איתר אותו בעל סוכנות המוזיקאים מרטין קמבל-וייט בחיפושיו אחרי כישרונות צעירים.
בשנת 1974 התמנה ראטל לעוזר מנצח של התזמורת הסימפונית של בורנמות', ובשנת 1977 לעוזר מנצח של התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול. אבל הייתה זו תקופת כהונתו בתזמורת ברמינגהם, משנת 1980 עד 1998, שמשכה אליו את תשומת לבם של המבקרים ושל קהל המאזינים. לא זו בלבד שהוא עצמו והתבלט והתפרסם הרבה יותר בתקופה זו, אלא שגם התזמורת הפכה בתקופתו לאחת המפורסמות ביותר בבריטניה. כאשר פרש ממשרתו שם, הוזכר שמו בין גדולי המנצחים ותזמורת ברמינגהם נמנתה עם הטובות בתזמורות העולם.
בשנת 1999 התמנה ראטל לממשיכו של קלאודיו אבאדו כמנצח ראשי של הפילהרמונית של ברלין, משרה הנחשבת לאחת היוקרתיות ביותר בעולם הניצוח. המינוי, שעליו הוחלט בהצבעה בין חברי התזמורת, לא התקבל פה אחד, משום שאחדים מחברי התזמורת, השמרנית מטבעה, העדיפו את דניאל בארנבוים למשרה זו. אף על פי כן, ראטל קנה גם את לב מתנגדיו בכך שסירב לחתום על החוזה עד שיובטח שכל חבר בתזמורת יקבל שכר הוגן על עבודתו.
בתקופת מינויו, שינה ראטל את ארגון הפילהרמונית של ברלין כך שפעילויות התזמורת נתונות יותר לשליטת חבריה ופחות לזו של פוליטיקאים. כמו כן וידא עלייה משמעותית במשכורותיהם של חברי התזמורת, לאחר הירידה בשנים שקדמו להצטרפותו לתזמורת. הקונצרט הראשון שלו כמנצח ראשי של הפילהרמונית של ברלין התקיים ב-7 בספטמבר 2002. בתוכנית הקונצרט היו "אסילה" של תומאס אדס והסימפוניה החמישית של מאהלר. הקונצרט זכה לביקורות נלהבות מצד העיתונות והוקלט על תקליטור ועל DVD על ידי חברת EMI. סיימון ראטל היה מנצח ראשי של הפילהרמונית של ברלין עד שנת 2018.
בספטמבר 2017 נכנס לתפקיד המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון ושם יישאר בתפקיד עד שנת 2023. אז יתחיל את תפקידו כמנצח הראשי החדש של תזמורת רדיו בוואריה.
מוזיקה
ראטל מנצח על קשת רחבה של יצירות, מהן בכלים אותנטיים לתקופה, אולם הוא נודע בעיקר בפרשנויותיו למלחינים מראשית המאה ה-20. הוא ידוע גם כתומך נלהב במוזיקה מודרנית. טיפולו הקפדני בכמה מן היצירות הרומנטיות הגדולות יצר סגנון נלהב ומתוח במידת מה. דוגמה לכך אפשר למצוא בביצוע החדש שלו למחזור הסימפוניות של בטהובן עם הפילהרמונית של וינה - אף כי הסגנון של נגינת התזמורת נותר וינאי במובהק, אפשר להבחין בצליל שלה גוון של "כלים תקופתיים", שבזכותו כל המחזור נשמע אחד הרעננים והמזהירים ביותר בשנים האחרונות. הקלטותיו האחרונות עד כה עם תזמורת ברלין מתקבלות, בדרך כלל, בחיוב, בייחוד הפואמות הסימפוניות של דבוז'אק ו"הים" של דביסי. מגזין גרמופון שיבח את הקלטת "הים" והשווה אותה לטובה עם פרשנויות של המנצחים שקדמו לראטל, קלאודיו אבאדו והרברט פון קאראיין. סיימון ראטל עבד גם עם מקהלת הילדים מטורונטו, בעלת השם העולמי.
סיימון ראטל הוא חתן פרס וולף לשנת 2012, יחד עם זמר הטנור פלאסידו דומינגו. ב-2014 הוענק לו אות מסדר ההצטיינות מהמלכה אליזבת.
יחסי טורקיה–פרגוואי
יחסי טורקיה–פרגוואי הם היחסים הבילטרליים בין פרגוואי לטורקיה.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1953. שגרירות טורקיה באסונסיון ושגרירות פרגוואי באנקרה נפתחו בנובמבר 2018 ובפברואר 2019 בהתאמה.
קשרים כלכליים
נפח הסחר בין שתי המדינות היה 82.1 מיליון דולר בשנת 2019 (יצוא/יבוא טורקי: 47.1/35 מיליון דולר). היצוא העיקרי של פרגוואי הוא: פולי סויה, כותנה, שמנים, פחם, שעועית, זרעים, סובין ושאריות אחרות של ניפוי דגנים.
קבוצת ארמיות F
קבוצת ארמיות F (בגרמנית: Heeresgruppe F הייתה קבוצת ארמיות של הוורמאכט שהוצבה בבלקן.
היסטוריה
הקבוצה נוצרה ב-12 באוגוסט 1943 בעיר ביירוית שבגרמניה. כמפקדה הראשון שימש מקסימיליאן פון וייכס, שהיה גם האוברבפסלהאבר זידאוסט, היינו המפקד העליון של אזור המזרח. קבוצת הארמיות הוצבה בבלקנים, ותפקידה העיקרי היה להילחם בפרטיזנים יוגוסלביים ויוונים שהחלו לצבור כוח. המבצע העיקרי שניהלה היה פינוי הצבא הגרמני מיוון ויוגוסלביה בספטמבר-נובמבר 1944, לנוכח האיום שתנותק בידי הצבא האדום. וייכס שיקר לפיקוד העליון והציג את הנסיגה המחושבת כאילוץ תחת מתקפת אויב כבדה. ב-23 במרץ 1945 פורקה הקבוצה, ויומיים לאחר מכן ב-25 במרץ הועבר וייכס סופית לעתודה, ואת תפקיד האוברבפסלהאבר זידאוסט קיבלה קבוצת ארמיות E.
מצבת כוחות
הקבוצה כללה את היחידות הבאות:
מישל פיקולי
מישל פיקולי (בצרפתית: Michel Piccoli; 27 בדצמבר 1925 – 12 במאי 2020) היה שחקן תיאטרון וקולנוע צרפתי.
ביוגרפיה
פיקולי נולד בפריז כבן למשפחה מוזיקלית: אימו הייתה פסנתרנית, ואביו היה כנר. הוא נישא שלוש פעמים, בראשונה לאלינור הירט, כעבור אחת עשרה שנים לזמרת השאנסונים ז'ולייט גרקו, ולבסוף ללודיבין קלר. יש לו בת אחת מנישואיו לאשתו הראשונה, אן-קורדליה.
בשנת 1982 שיחק בתיאטרון בוף דה נור בהצגה "גן הדובדבנים" מאת צ'כוב בבימויו של פיטר ברוק. בשנת 1991 זכה הסרט "היפהפה שעושה צרות" ("La Belle Noiseuse") שבו שיחק בתפקיד ראשי, בפרס הגדול של חבר השופטים בפסטיבל קאן. במאי הסרט ז'אק ריווט (Jacques Rivette) כתב תסריט על פי רומן, באותו כותר, מאת אונורה דה בלזק.
פיקולי היה פעיל פוליטית בשמאל, והיה מתנגד חריף לחזית הלאומית הצרפתית.
נפטר ב-12 במאי 2020.
טוני סיריקו
ג'נרו אנתוני "טוני" סיריקו הבן (באנגלית: .Genaro Anthony Sirico Jr; 29 ביולי 1942 – 8 ביולי 2022) היה שחקן אמריקאי, שהתפרסם בעיקר בזכות תפקידו כפולי "וולנאטס" גוטיירי בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס".
ביוגרפיה
סיריקו נולד בברוקלין, ניו יורק להורים ממוצא סיציליאני. סיריקו הסתבך עם החוק מגיל צעיר, וגנב לראשונה כשהיה בן שבע. הוא נעצר 28 פעמים בגין מגוון עבירות, ביניהן התנהגות בלתי הולמת, תקיפה ושוד. ב-27 בפברואר 1970 נתפס אקדח בקוטר 0.32 על גופו. ב-1971 הוגש נגדו כתב אישום בגין סחיטה, כפייה והחזקת נשק. הוא הורשע ונידון לארבע שנות מאסר, מתוכן ריצה 20 חודשי מאסר בכלא סינג סינג.
קריירה
סיריקו סיפר שהחליט להיעשות לשחקן אחרי שצפה בכלא בהופעת להקת תיאטרון של אסירים משוקמים. לאחר שפנה למקצוע, הרבה לשחק דמויות של גנגסטרים ופושעים איטלקים-אמריקנים. ב-1990 הופיע בתפקיד טוני סטאקס בסרט החבר'ה הטובים. ב-1992 שיחק בסרט הערפדים "בלאדי מרי" של הבמאי ג'ון לנדיס. ב-1993 שיחק בסרט הפשע "שוטר בניו יורק" לצד אנדריאס קטסולאס. ב-1994 שיחק בתפקיד קטן בסרט "קליעים מעל ברודוויי" של וודי אלן, ובסרט "החיפוש אחר ג'ימי עין אחת". בשנת 2000 השתתף בקומדיה "זה היה חייב להיות אתה". ב-2017 השתתף שוב בסרטו של וודי אלן "גלגל ענק".
סיריקו הופיע גם בתפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה. תפקידו הידוע ביותר היה בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס", בה היה חלק מהצוות הקבוע בכל עונותיה. הוא גילם את פולי "וולנאטס" גוטיירי, סגנו חם-המזג והקנטרן של איש המאפיה טוני סופרנו. עבור תפקידו הוא זכה פעמיים בפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרת דרמה, ב-2000 וב-2008.