cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שירת דוד
השירה מופיעה בסוף ספר שמואל, לאחר סיפור שבע בן בכרי, המתת בני שאול, והתיאורים על מלחמות דוד ואנשיו בפלשתים. שירה זו, חוזרת בקווים מקביל לתהילים י"ח בשינויים קלים.
תוכן השירה
דוד היה שר את השירה הזו לאחר שהיה מנצח את אויביו. דוד מודה בשירתו לה' שהצילו מכף אויביו, וכמו כן מתוארים האויבים וכוחם, חרון אפו של ה' על אויבי דוד והצלתו של מחבר השירה בידי ה'. בשירת התנ"ך מוזכרת פעמים רבות הופעתו של ה' בצאתו להציל את עמו כאשר הוא מכה את אויבי ישראל. בשביעי של פסח קורא המפטיר את שירת דוד, בה קיימים רמזים לקריעת ים סוף שאירעה על פי מסורת חז"ל בליל שביעי של פסח. שירה זו מהווה גם את ההפטרה של פרשת האזינו (רק בשנה שבה האזינו איננה שבת שובה. פעם בשלוש שנים בקירוב).
חלוקה
אורכה של השירה הוא 51 פסוקים. קיימות חלוקות שונות לשירה; יש המחלקים לשתיים-שלוש פסקאות, ואחרים מחלקים אותה לפסקאות קטנות ורבות. יש מבין החוקרים המחלקים את שירת דוד לשני חלקים: פסוקים ב'–כ', והחלק השני פסוקים ל"ג–נ"א. בחלקה הראשון של השירה מתואר סבלו של דוד והצלתו בידי ה'. בחלקה השני מתאר המשורר כיצד ניצל בידי ה', שנתן בו כח לגבור על אויביו. החלק הראשון מתאר את מצוקתו של דוד במלחמה נגד הפלשתים והבריחה המתמדת משאול לפני עלייתו לכס המלוכה, ואילו החלק השני מתאר את ניצחונותיו לאחר הכתרתו למלך.
מבנה השירה
מבנה השירה הוא קודקודי, כלומר מבנה מצטלב אשר בנוי ממספר צלעות בלתי זוגי, כאשר הרעיון המרכזי שהמשורר מבקש לטעת בקורא נמצא בצלע המרכזית בשירה. משני צידי הצלע המרכזית צלעות מקבילות זו לזו בביטויים ובמילים. המבנה המצטלב בעל שלוש עשרה צלעות מכל צד. הרעיון המרכזי העולה משירת דוד מובע ב ובו עולה כי דוד שם מבטחו באל, והגבורה המיוחסת לאדם אינה אלא של האל, אשר נותן את הניצחון ביד המאמין השומר חוקותיו:
כותרת השירה
לפי כותרת השירה, דוד הוא כותב השירה לאחר שניצל מכף אויביו. כותרת זו מלמדת כי שירה זו היא שיר תודה לאלוהים. הכותרת אינה בעלת אופי שירי. בכך יש דמיון לכותרות של מספר מזמורים בספר תהילים המיוחסות לאירועים שונים בחיי דוד כמו. האירועים בשירת דוד בשמואל ב' מתוארים בכלליות.
תהילים י"ח
שירת דוד המופיעה בספר שמואל ב' מופיעה גם בתהילים י"ח בשינויים מועטים. עיקר תוכנה של שירת דוד מופיע בשני הכתובים הללו. ייתכן כי שירת דוד שובצה בין מזמורי תהלים ביד עורך, מפני שהיא מזוהה כשירת הודיה לאל ופולחן, וזאת מכיוון שהמלך בראשית שלטונו כיהן בתפקיד פולחני.
יש הטוענים שבגלל תוכנו של הטקסט כשיר הודיה לניצחונות דוד, היה צורך לשבצו בין מזמורי תהילים. עוד טענה לשיבוץ זה בין מזמורי תהילים היא עקב סיום השירה בהבטחת זרע לבית דוד:
סיומת כללית זו לא קשורה בחיי דוד אלא באירועים שונים הקשורים במלחמותיו נגד אויביו.
תפילת חנה
קווים מקבילים קיימים בין שירת דוד לתפילת חנה ב. מילים דומות מופיעות בשתי השירות, בתחילתן ובסיומן. בתפילת חנה: ובשירת דוד:
בסוף תפילת חנה נאמר: ובסוף שירת דוד נכתב:
השירה הראשונה בספר שמואל היא שירת חנה והשירה האחרונה בו היא שירת דוד.
דימיטר פטקוב
דימיטר ניקולוב פטקוב (בבולגרית: Димитър Николов Петков; 2 בנובמבר 1858, הכפר בשקיוי, חבל דוברוג'ה, וילאייט סיליסטרה, האימפריה העות'מאנית – 11 במרץ 1907, סופיה, נסיכות בולגריה) היה פוליטיקאי בולגרי אשר כיהן במספר כהונות שר בממשלות בולגריה, כראש עיריית סופיה וכראש ממשלת בולגריה. פטקוב נרצח בידי מתנקש במהלך כהונת ראש הממשלה.
ביוגרפיה
פטקוב לחם בשורות צבא האימפריה הרוסית במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) ובכלל זה בקרב על מעבר שיפקה. במהלך המלחמה נפצע ואיבד את ידו השמאלית. בין 1888 ל-1893 כיהן כראש עיריית סופיה ובתקופתו עברה העיר תנופת פיתוח נרחבת. הוא כיהן כחבר הפרלמנט הבולגרי, בהמשך גם כיושב ראשו ובדצמבר 1893 מונה לשר לעבודות ציבוריות ותקשורת בממשלתו של סטפן סטאמבולוב. הוא כיהן כשר הפנים והשר לעבודות ציבוריות ותקשורת בממשלתו השנייה של ראצ'ו פטרוב. לאחר סיום תפקידו של פטרוב, מינה אותו הנסיך פרדיננד הראשון לראש ממשלת בולגריה. בנוסף, כיהן פטקוב גם בתפקיד שר הפנים והשר לעבודות ציבוריות ותקשורת. ב-11 במרץ 1907 נורה פטקוב למוות בידי מתנקש. הרוצח נלכד והוצא להורג בתלייה.
משפחתו
פטקוב נישא לאקתרינה ריזובה (1869–1937), ולזוג נולדו ארבעה ילדים, שתי בנות ושני בנים. בנו, פטקו פטקוב (1891–1924), שכיהן כחבר פרלמנט מטעם מפלגת האיכרים הבולגרית, נרצח בכדורי מתנקש אשר פעל בשליחות משטרו של אלכסנדר צאנקוב. בנו השני ניקולה פטקוב, שהיה ממנהיגי מפלגת האיכרים וחבר בחזית המולדת הבולגרית, הוצא להורג בידי הקומוניסטים, במהלך מסע השתלטותם האלים על בולגריה.
בדפורד סוג S
בדפורד סוג S (באנגלית: Bedford S type) היא משאית מתוצרת יצרנית הרכב המסחרי הבריטית Bedford Vehicles, חברת בת של ווקסהול מוטורס, ששייכת לקונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1950–1959 בבריטניה.
דגם "בדפורד סוג S" משנת 1957, הופיע בשנת 1959 בסרט הדוקומנטרי "Look at Life: New Roads for Old".
יצחק שגב (1938)
יצחק (איציק) שגב (נולד ב-1938 בחדרה) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף, שירת בחטיבת הצנחנים ובהמשך כמושל צבאי וכנספח צה"ל האחרון באיראן בין השנים 1979-1977.
קריירה צבאית
שגב התגייס לצה"ל בשנת 1957 ושירת בנח"ל. ב-1960 התגייס לצבא הקבע ושירת בתפקידי מטה בפיקוד הדרום. ב-1965 השתתף בפעולות התגמול כמפקד פלוגה בגדוד 202 של חטיבת הצנחנים, השתתף בפעולת סמוע, קלקיליה, מבצע רודוס ואחרות, ולחם בראשה במלחמת ששת הימים. לאחר המלחמה פשט את המדים ופנה ללימודים. הוא סיים תואר ראשון במדעי המזרח התיכון, תואר שני בגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב. אחר-כך חזר לשירות פעיל והשתתף במלחמת ההתשה.
ב-1969 שירת במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי ובמקביל פיקד על גדוד חי"ר מילואים. ב-1971 שימש מושל נפת בית-לחם בדרגת סגן-אלוף. ב-1973 נכנס לתפקיד מושל אל עריש בדרגת אלוף-משנה וב-1976 התמנה לראש המחלקה לתכנון אסטרטגי באגף התכנון.
בשנת 1977 התמנה לנספח הצבאי וראש משלחת משרד הביטחון באיראן בדרגת תת-אלוף מתוך רצון לממש הסכמי שיתוף פעולה צבאיים בין המדינות בהיקפים נרחבים ביותר. באותה תקופה פרצה המהפכה בראשות חומייני והמשלחת הישראלית נאלצה לעזוב את איראן תוך כדי מאבק להצלת חייהם של חברי המשלחת.
בשנים 1981 עד 1983 נשלח על ידי צה"ל ללימודי תואר שלישי באוניברסיטת קולומביה בניו-יורק עקרי התיזה "התמוטטות הצבא האיראני במקביל לפריצת המהפכה האיראנית"
לאחר שחרורו שימש יועץ לרמטכ"לים דן שומרון ואהוד ברק לענייני בני מיעוטים המשרתים בצה"ל.
תפקידים אזרחיים
ב-1979 סייע לרשות הטבע והגנים בהבאת החיה התנכ"ית היחמור מאיראן, ובהקמת חי בר כרמל. בחי בר בכרמל הונצח זכרו של בנו סרן שרון שגב בפסל היחמור, שיצר הפסל והצייר חתן פרס ישראל מנשה קדישמן ובשביל בשמורה.
ב-1987 מינה אותו הרמטכ"ל דן שומרון כיועצו לענייני בני מיעוטים המשרתים בכוחות הביטחון. בשנת 1999 עמד ראש הממשלה אהוד ברק למנות את שגב לאיש הקשר עם יאסר ערפאת, אך לאחר תקופה קצרה מינה את יוסי גנוסר.
שגב משמש יו"ר העמותה להנצחת רא"ל דן שומרון, וביחד עם חברי העמותה דאג להנצחתו בבסיס צאלים בכוכב הירדן באתר השריון בלטרון ובמכללת עמק הירדן
לאחר שחרורו מצה"ל החל לעסוק ולהתמחות בפרויקטים של תשתית, הוא התמנה לנציג של התעשיות הכבדות של יונדאי קוריאה בישראל והוביל לזכייתם במכרז להקמת תחנת כוח 110 מגה וואט בים המלח ובהקמת מזח הפחם באשקלון. בנוסף מכרה חברת יונדאי 6 אוניות לצים. שגב מונה גם כנציג של חברת מרובני מיפן בישראל ובשיתוף פעולה עם אלרקו מטורקיה זכו בפרויקטים במדינות ברית המועצות לשעבר הקמת שדה התעופה באסטנה קזחסטן, השתתפות בהקמת צינור הנפט מבאקו מאזרבייג'ן לטורקיה, ובהקמת מפעלים בטורקמניסטן. ב10  השנים  האחרונות  התמנה  שגב  לנציג  של  החברה  הסינית הגדולה פאור צ'יינה וביחד זכו במכרז להקמת תחנת אנרגיה  שאובה 344 מגה וואט בכוכב הירדן ובפרויקטים נוספים בישראל.
ב-2013 זכה לאות יקיר העיר רמת גן.
ב-1984 נהרג בנו בעת שירותו הצבאי. בנו גלעד הוא זמר.
דניס מקווגי
דניס מקווגי (Denis Mukwege; נולד ב-1 במרץ 1955) הוא גינקולוג קונגולזי, מומחה בטיפול בנשים שנפלו קורבן לאונס. מאז 1996 טיפל עם עמיתיו בעשרות אלפי נשים שנפגעו במהלך מלחמת קונגו השנייה. ב-2018 זכה, בצוותא עם נאדיה מוראד, בפרס נובל לשלום "על מאמציהם לסיום השימוש באלימות מינית כנשק בסכסוכים ובמלחמות".
יום החתול הבין-לאומי
היום מצוין בכלי התקשורת וזוכה להתייחסות רבה ברשתות החברתיות, זאת לצד קריאה לציבור הרחב להצטרף ביום זה למיזמי התנדבות או תרומה, ולסייע למרכזי הצלה לחתולים, בין אם על ידי התנדבות אקטיבית, ובין אם על ידי תרומה של שמיכות, אוכל או כסף.
דניס מקווגי
ביוגרפיה
מקווגי נולד בבוקאבו שבקונגו הבלגית, השלישי מבין תשעת ילדיו של כומר פנטקוסטלי. הוא סיים לימודי רפואה בבורונדי ב-1983. לאחר שהתמחה בגינקולוגיה בצרפת, חזר לקונגו ב-1989. הוא עבד בבית חולים בלאמרה, והתמחה בטיפול בנשים הסובלות מפיסטולה. בית החולים נהרס במהלך מלחמת קונגו הראשונה ועשרות מהמאושפזים ואנשי הצוות נהרגו. מקווגי נמלט לקניה, וב-1996 חזר לקונגו והיה ממייסדי בית החולים פאנזי בבוקאבו שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. גם בית חולים זה נהרס במלחמה, וב-1998 נאלץ מוקווגי להקימו מחדש. בעקבות מלחמות האזרחים בקונגו, החל בית החולים בניהולו של מקווגי לטפל בנשים רבות שעברו אונס קבוצתי, ונגרמו להן פציעות מכוונות באיבר מינן על ידי המורדים. במקביל ייסד מקווגי את קרן פאנזי (שלימים נקראה על שמו) לטיפול בקורבנות, שמסייעת לנשים בטיפול משפטי ופסיכולוגי ובייעוץ בתחומים נוספים.
בספטמבר 2012 נשא נאום בפני העצרת הכללית של האומות המאוחדות, ובו קרא להתערבות מיידית של העולם לעצירת הפשעים נגד האנושות שנעשים במזרח קונגו, ולפעולה נגד המדינות שתומכות בקבוצות המורדים (כשהוא מתכוון לרואנדה שמחמשת אותם). הוא מתח ביקורת גם על מדינתו, שלא מספקת הגנה לאזרחיה.
כחודש לאחר נאומו נעשה ניסיון התנקשות בחייו, כשחמושים השתלטו על ביתו בבוקאבו ואיימו על ילדיו בשעה ששהה מחוץ לבית. עם הגיעו למקום תקפו אותו ורצחו את שומר ראשו. בעקבות האירוע נמלט מקווגי עם משפחתו לשוודיה, ומשם לבלגיה. בינואר 2013 חזר לקונגו.
יום החתול הבין-לאומי
יום החתול הלאומי מצוין ברוב חלקי אירופה ב-17 בפברואר וברוסיה ב-1 במרץ.
דניס מקווגי
ביוגרפיה
ב-2015 קיבל תואר דוקטור למדעי הרפואה מהאוניברסיטה החופשית של בריסל. נושא עבודת הדוקטורט שלו היה: "Etiologie, classification et traitement des fistules traumatiques uro-génitales et génito-digestives basses dans l'est de la RDC" (אטיולוגיה, סיווג וטיפול בפיסטולות ובטראומות גניטליות ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו).
פרסים והוקרות
ב-2007 זכה בפרס זכויות האדם של הרפובליקה הצרפתית, ב-2008 זכה בפרס זכויות האדם של האו"ם ובפרס אולוף השוודי. ב-2009 זכה בתואר אביר לגיון הכבוד הצרפתי. ב-2010 זכה במדליית ראול ולנברג מטעם אוניברסיטת מישיגן, ב-2011 בפרס המלך בודואן מבלגיה, ב-2013 זכה בפרס הקיום הנכון, ב-2014 זכה בפרס סחרוב לחופש המחשבה, ב-2016 זכה בפרס סיאול לשלום ונכלל ברשימת טיים 100.
בנוסף זכה לתוארי דוקטור לשם כבוד ממוסדות אקדמיים שונים בהם אוניברסיטת אומאו בשוודיה ואוניברסיטת הרווארד בארצות הברית.
באוקטובר 2018 זכה, בצוותא עם נאדיה מוראד, בפרס נובל לשלום.
הקטנת שפתי הפות
הקטנת שפתי הפות הוא ניתוח וגינופלסטי לשינוי קפלי העור סביב הפות. הניתוח יכול להתבצע על השפתיים החיצוניות הגדולות, או השפתיים הקטנות הפנימיות. באמצעות הליך זה ניתן לשנות את גודל או צורת השפתיים, או לתקן את אי-הסימטריה ביניהן.
גודל הלביות
החלקים החיצוניים של איבר המין הנשי נקראים בשם הכולל "פות" וכוללים את השפתיים החיצוניות, את השפתיים הפנימיות, את הדגדגן, את השופכה ואת הנרתיק. הגודל, הצורה והצבע של השפתיים הפנימיות משתנה מאישה לאישה והן עשויות להיות גלויות או מוסתרות על ידי השפתיים החיצוניות. בנוסף, גודל השפתיים עשוי להשתנות בעקבות לידה, עגיל (פירסינג) באיבר המין ואסימטריה ואף לגדול פי 2 או 3 מגודלן הרגיל בזמן עוררות מינית.
קהל יעד
קהל היעד של הניתוח הוא נשים המבקשות הקטנה ועיצוב שפתי הפות. לעיתים, הצורך יעלה בעקבות א-סימטריה בין צד ימין לצד שמאל אם כי לרוב מדובר במצב בו השפתיים הקטנות תלויות מעבר לשפתיים הגדולות (שפתיים חיצוניות). בנוסף, נשים החשות בנפיחות מגושמת במכנסיים או בבגד הים במיוחד כשמדובר בלבוש הדוק או חושפני מהוות קהל יעד נוסף לניתוח. קבוצה נוספת הן ספורטאיות שהמתלוננות על 'שפשוף' באזור למשל בזמן רכיבה על אופניים או ריצה. אצל נשים רבות הבעיה גורמת לדמוי עצמי נמוך ותיסכול שיכול להביא בהמשך לירידה בחשק מיני, הימנעות ממין אוראלי או קיום יחסים בחושך בלבד. על מנת למטב את תוצאות הניתוח ויכולת הריפוי לאחריו, נשים מעשנות אשר לא מעוניינות להפסיק, זמנית או תמידית, לרוב יומלצו שלא לעבור את הניתוח. כמו כן, נשים אשר בעלות ציפיות שאינן ריאליות בקשר למראה התוצאה הסופית, עשויות גם הן להיות פסולות מניתוח להקטנת שפתי הפות. דוויסון את אל כותב כי לא צריך לבצע את הניתוח כאשר הפציינטית נמצאת בווסת על מנת להפחית השפעות הורמנאליות ועליית סיכונים עקב זיהומים.
הרדמה
ניתן לבצע את הניתוח להקטנת שפתי הפות תחת הרדמה מקומית, הרדמה מודעת או הרדמה כללית, כניתוח בודד, או כניתוח משולב עם ניתוח גניקולוגי או קוסמטי אחר.
הליך
באופן מסורתי, גינקולוגים מבצעים את ניתוח השפתיים הפנימיות על ידי חיתוך פשוט של החלק הבולט של השפתיים הקטנות הבולטות ותפירת קצה הגדם. טכניקת הקטנה מסורתית זו, אמנם נוחה מאוד למנתח, קלה לביצוע, אינה דורשת מיומנויות מיוחדות ומבוצעת תוך 15–30 דקות אך אינה אידיאלית, מאחר שהיא מבטלת את המשכיות הקו הטבעי של קצות השפתיים הקטנות ויוצרת הבדלי גוון. קשה לשמור על סימטריה בין צד שמאל לצד ימין ובמקום הניתוח (בחלק החיצוני של השפתיים) מתקבלת צלקת לא סדירה עם צבע בהיר יותר שמחליף את הפיגמנט הטבעי של השפתיים. כמו כן נוצר הבדל משמעותי בין האזור המנותח לאזורים הסמוכים לו, במיוחד הדבר בולט באזור בו מתחברות השפתיים לאזור המכסה את הדגדגן. לעיתים נשים ממשיכות להתלונן על אי נוחות במשך זמן רב לאחר הניתוח מאחר שהצלקת ממשיכה להתחכך בבגדים. טכניקה חדשה יותר של הקטנת השפתיים הקטנות אמנם קשה יותר לביצוע, דורשת יותר מיומנות וניסיון ומאריכה את הניתוח, אך היתרון בשיטת ניתוחית זו שהיא שומרת על קו המשכי, צבע, ואנטומיה של קצה השפתיים הפנימיות. השפתיים נחתכות בחלק הפנימי ונתפרות כך שקו התפר הגלוי מינימלי ולא מתקבלת צלקת ארוכה ומכוערת. התוצאה הן שפתיים קטנות נורמליות למראה ולאחר ההחלמה לרוב קשה לראות שהאישה עברה ניתוח גם בהסתכלות מקרוב. באותו ניתוח ניתן גם להסיר את העור העודף משני צידי הדגדגן ללא צלקות נראות לעין.
החלמה
לאחר הניתוח הכאב הוא מינימלי, והאישה יכולה בדרך כלל לעזוב את בית החולים עוד ביום הניתוח. לא נדרשת חבישה וגינלית, אף על פי שייתכן ואישה העוברת את הניתוח תעדיף להשתמש בפד סניטרי לנוחויותה האישית. הרופא מיידע את האישה כי שפתי הפות לאחר הניתוח הן בדרך כלל מאוד נפוחות למשך זמן קצר לאחר הניתוח, בגלל הבצקות הנגרמות עקב הזריקה להגדלת הרקמות. מנחים את האישה כיצד לטפל באזור שבו התבצע הניתוח וכיצד למרוח את המשחה האנטיביוטית כדי להוריד את הנפיחות של שפתי הפות, בדרך כלל ממליצים למרוח את המשחה פעמיים-שלוש פעמים ביום למשך כמה ימים לאחר הניתוח. מומלץ לאישה העברה את הניתוח להגיע לפגישה עם המנתח לאחר שבוע ממועד הניתוח כדי לוודא כי מצבה תקין ואין בעיות חריגות הנגרמו עקב הניתוח.
ביקורת
הליך הקטנת שפתי הפות הוא נושא שנוי במחלוקת. ביקורות רבות טוענות כי ההחלטה של נשים לעבור את ההליך נובעת מדימוי עצמי לא בריא, בעקבות חשיפה לפרסומות או לפורנוגרפיה. בניסיון למזער את התופעה, נערכו מספר פרויקטים לחשיפת האוכלוסייה למגוון צורות השפתיים הקיימות באוכלוסייה הכללית. ב-2008, אמן בריטי בשם ג'יימי מקרטני יצר קיר גבס באורך 9 מטרים, ובו 400 צורות שונות של איברי מין, כולן שייכות לנשים בגילאים 18 עד 76 מכלל רחבי האוכלוסייה. העבודה נקראת "הקיר הגדול של הוואגינה" (אנגלית: The Great Wall Of Vagina) ומטרתה להראות את השוני בין כלל אברי המין וכי כלל הסוגים נורמליים. פרויקט נוסף נקרא "ספריית השפתיים" (אנגלית: Labialibrary). בשנת 2012 נחתך אתר אינטרנט, במטרה להציג מגוון של איברי המין הנשיים, ולגרום לנשים לחשוב פעמיים על ניתוחים. למרות כלל הקולות המתנגדים לניתוח, במרץ 2016 ד"ר בנימינה רוזנברג־הגן, מנהלת מרכז לכירורגיה פלסטית בירושלים ובתל אביב, סיפרה לעיתון "לאישה", כי נערות צעירות רבות מבקשות לעבור את ההליך, בטענה כי אינן יכולות ללכת עם בגדים צמודים. ד"ר רוזנברג-הגן טענה כי למרות ההתנגדויות הרבות, הליך הקטנת השפתיים דומה לכל הליך פלסטי אחר, ואם קיימת מצוקה נפשית, יש מקום לבצע את ההליך.
פול נירופ ראסמוסן
פול נירופ ראסמוסן (בדנית: Poul Nyrup Rasmussen, נולד ב 15 ביוני 1943) הוא פוליטיקאי דני, מנהיג הסוציאל-דמוקרטים בשנים 2002-1992, ראש ממשלת דנמרק בשנים 1993–2001. בשנים 2004–2011 כיהן כיושב ראש מפלגת הסוציאליסטים האירופים המיוצגת בפרלמנט האירופי. בשנים 2004–2009 כיהן כחבר בפרלמנט האירופי. ראסמוסן הוא חבר במועדון מדריד. בשנת 2007 פרסם את הספר "I grådighedens tid" (בתרגום: בזמני החמדנות) הכולל בקורת חריפה על תפקיד הגידור ושל קרנות הון סיכון בכלכלה הגלובלית.
ראש ממשלה 2001-1993
בשנת 1993 ניצח בבחירות את המנהיג השמרני פול שליטר אותו ירש כראש ממשלה, אחרי שערורייה של אי דיווח לפרלמנט בנוגע לפרשת הפליטים הטמילים. נבחר ארבע קדנציות רצופות בראשות הממשלה. בבחירות ב-1998 זכה רק ב-36% מהקולות ובוצעו ספירות חוזרות עד שהסתבר כי ניצח מחדש בבחירות. השרים המובילים נילס הלווג פטרסן (חוץ), מוגנס ליקטופט (אוצר) ומריאנה ילווד (כלכלה) שמרו את תיקיהם. במשאל עם ב-1999 בנוגע לאמנת אמסטרדם הם הצליחו לשכנע את הציבור להצביע בעד - 55% מהקולות. במשאל עם אחר ב-28 בספטמבר 2000 שבו הדנים דחו את ההצטרפות למטבע האירו כש 53.2% מהקולות הצביעו נגד. כראש ממשלה יישם ראסמוסן מדיניות כלכלית ברוח ה Flexicurity, מלווה בהפרטות של חברות ממשלתיות גדולות. בהשפעת רעיונות קיינסיאניים בשנים 1993–1994 לקח אמצעים של kick start. המאזן המסחרי של דנמרק שהתאפיין בעודף בשווי של 30 מיליארד קרונה (4,9 מיליארד דולר) הפך לגרעוני בסוף שנות ה-90. כדי להתמודד עם בעיה זו ממשלת ראסמוסן בחרה להעלות מיסים, מה שפגע בפופולריות שלה והחלישה אותה לקראת הבחירות.
נירופ ראסמוסן הפסיד בבחירות לטובת קואליציה בין אנדרס פוג ראסמוסן הליברלי ממפלגת "ונסטרה" ובין המפלגה השמרנית העממית. זאת הייתה הפעם הראשונה שהסוציאל-דמוקרטים לא השתתפו בממשלה מאז שנת 1924.
חייו הפרטיים
מקשר נישואים קודם עם הלה מולרופ נולדה לראסמוסן בת, סיגנה, שאיבדה את עצמה לדעת בשנת 1993 בגיל 24 בלבד. אחרי גירושים מאשתו הראשונה בשנת 1976 ניהל פול נירופ רסמוסן בשנים 1979–1987 מערכת יחסים שנייה עם אנה האגנדם. החל משנת 1994 הוא נשוי לפוליטיקאית הידועה לונה דיבקייר, שייצגה בשנים 1973–1977, 1994-1979 ו-2005–2011 בפרלמנט הדני, את המפלגה הסוציאל-ליברלית "רדיקל ונסטרה". הוא התאלמן בשנת 2000. יש לו שתי בנות חורגות - מטה ולוטה.
פורמולה אי עונת 2020/2021
עונת 2020/2021 היא העונה השביעית של אליפות הפורמולה אי והעונה הראשונה שזכתה להכרה כאליפות עולם על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) כדרגה הגבוהה ביותר בקטגוריית מרוצי המכוניות חשמליות.
ניק דה פריס, נהגה של קבוצת מרצדס EQ, זכה באליפות הנהגים. קבוצתו זכתה באליפות היצרנים.
לוח המרוצים
לוח המרוצים הראשוני לעונה הוצג ביוני 2020. באוקטובר פורסם לוח מעודכן יותר. המרוצים בסאן-יה ובמקסיקו סיטי בוטלו בשל מגפת הקורונה. פתיחת העונה נדחת מחודש נובמבר 2020 לינואר 2021 ולאחר מכן לחודש פברואר. מרוץ הפתיחה יתקיים בריאד, בירת ערב הסעודית ב-26 בפברואר. שאר מרוצים העונה טרם אושרו סופית.
נשיא הרפובליקה הסינית
נשיא טאיוואן, רשמית נשיא הרפובליקה הסינית (בסינית: 中華民國總統; פין-יין: Zhōnghuá Mínguó Zǒngtǒng) הוא ראש המדינה של טאיוואן, המשרה העליונה ביותר ברפובליקה הסינית והוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים.
הרפובליקה הסינית הוקמה בשנת 1912 על שטחי סין היבשתית, ברם לאחר השתלטות המפלגה הקומוניסטית הסינית על כל השטחים, ממשלת הרפובליקה הסינית התמקמה באי טאיוואן בשנת 1947. תפקיד הנשיא נוסד בשנת 1948 ולנשיא הראשון מונה צ'יאנג קאי שק ששלט עד מותו בשנת 1976.
נשיאת הרפובליקה הסינית הנוכחית היא צאי אינג-ון שהחליפה את מא יינג-ג'יו ב-20 במאי 2016 כנשיאה אישה הראשונה בהיסטוריה של המדינה.
Feeling Myself
Feeling Myself (בעברית: מרגישה את עצמי) הוא שיר שהוקלט על ידי הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז' בשיתוף זמרת האמריקאית ביונסה, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, The Pinkprint. השיר יצא לאור ב־18 במאי 2015, על ידי חברות התקליטים יאנג מאני, קאש מאני וריפבליק.
הצלחה
למרות שלא יצא השיר כסינגל, הוא זכה להצלחה בינלאומית, תוך שהגיע למקום ה-12 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ, וה-39 במצעד הבילבורד הוט 100. כמו כן, הגיע למקום ה-64 במצעד הסינגלים הבריטי. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לו את תואר הפלטינה הכפולה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-235 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לרשת הזרמת המדיה של ביונסה ובעלה ג'יי זי, טיידל.
אתרוג (ביטוי)
מקור הביטוי ומשמעותו
האמירה של אברמוביץ' עוררה ביקורת רבה - בין השאר מצד עמיתיו של אברמוביץ', ביניהם נחום ברנע. אנשי ימין לכנות את שרון "האתרוג", כביקורת על היחס התקשורתי כלפיו. בעקבות שורה של פיגועי ירי באוקטובר 2005, אמר יו"ר סיעת האיחוד-הלאומי, ח"כ צבי הנדל: "אולי לכבוד סוכות האתרוג יתעשת ויילחם בטרור". אחרי ההתנתקות אמר פנחס ולרשטיין, ראש המועצה האזורית בנימין, כי "התקשורת שכחה את תפקידה ועשתה הכל כדי לשמור על האתרוג". אברמוביץ' עצמו התייחס מספר פעמים לאותה אמירה. במאי 2005 כתב: "הטענה המתריסה, החצופה, הדמגוגית מכולן היא הטענה שאנחנו, העיתונאים, מחפים על מעשים עברייניים של שרון, פליליים ממש, והכל למען ההתנתקות.". ביולי 2005 כתב כי באמירתו התכוון שהפרשנים לא יציגו את שרון באור שלילי, אולם בטורי הידיעות "יש להתייחס אליו כמו אל חושחש".
בשל השימוש שעשה בה אברמוביץ' הפכה המילה "אִתרוּג" לביטוי שמתאר העלמת עין ממעשי שחיתות, כשהם מבוצעים על ידי מי שאמצעי תקשורת חפץ ביקרו ולהטיות פוליטיות בתקשורת בכלל. כך לדוגמה השתמש בנימין נתניהו בביטוי הזה ב-2021, כלפי ראש הממשלה נפתלי בנט: "ברור שהתקשורת היא השופר של הממשלה, ובנט הוא האתרוג של התקשורת". במקרה אחר, העיתונאי יואב יצחק הואשם באתרוג של נתניהו, לאחר שטען כי "בזכות מדיניותו של נתניהו והשפעתו על טראמפ הוא הפך לנכס אסטרטגי לישראל" וכי "מנדלבליט וניצן יאלצו לקחת זאת בחשבון בבואם להכריע בתיקים 1000 ו-2000". העיתונאית יפעת ארליך ייחסה לציונות הדתית איתרוג לבנימין נתניהו ביחס לכתבי האישום נגדו, אותו הגדירה כלא מוסרי. ראש המועצה האזורית שומרון יוסי דגן טען כי נתניהו מחפש אִתרוּג, לאור ביטול סיפוח בקעת הירדן. כתב העין השביעית אורן פרסיקו טען כי נתניהו זוכה לאיתרוג מערוץ 20 וישראל היום סביב פרשת 3000.
עונת 2004/2005 בליגת העל בכדורסל
עונת 2004/2005 בליגת העל בכדורסל  הייתה העונה ה-51 של תחרות ארצית בישראל והעונה החמישית של ליגת העל. הליגה כללה 12 קבוצות. מתכונת העונה הייתה זהה לעונה הקודמת. העונה הסדירה כללה 22 מחזורים, כאשר כל הקבוצות נפגשו פעמיים. שמונה הראשונות הועלו לסדרות רבע הגמר. לאחר מכך בין הקבוצות המנצחות נערכו משחקי בבית חצי הגמר, כאשר לכל קבוצה היו 6 משחקים. הגמר נערך בסדרה של טוב מ-5 כאשר המנצחת בסדרת הגמר זוכה באליפות. 4 האחרונות המשיכו להתמודד ביניהן במסגרת הפלייאוף התחתון כאשר כל קבוצה פגשה את האחרת בבית ובחוץ לקביעת היורדות.
העונה הסדירה החלה ב-26 באוקטובר 2004 הסתיימה ב-27 במרץ 2005. לאחר הפלייאוף, העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב בפעם ה-12 ברציפות ובפעם ה-45 בתולדות המועדון.
בהתאם לתוצאות העונה מכבי פתח תקווה ומ.כ. חיפה/נשר ירדו ליגה.
בית חצי הגמר
בבית חצי הגמר נערכו 6 מחזורים וכל הקבוצות שעלו לבית חצי הגמר נפגשו פעמיים.
פרס מיגל דה סרוואנטס
פרס מיגל דה סרוואנטס (בספרדית: Premio de Literatura en Lengua Castellana Miguel de Cervantes) הוא פרס ספרותי ספרדי שמוענק כל שנה עבור הישג בספרות בשפה הספרדית. הפרס מוענק החל משנת 1975 בגובה של 125 אלף יורו. אקדמיות לשפה הספרדית של המדינות דוברי ספרדית יכולות להציע מועמדים והחלטה מתקבלת על ידי משרד התרבות של ספרד. רק בשנת 1979 הפרס הוענק לשני סופרים.
שלוש סופרים בנוסף לפרס זה קיבלו גם פרס נובל לספרות: אוקטביו פס (1981 ו-1990), מריו ורגס יוסה (1994 ו-2010) וקמילו חוסה סלה (1989 ו-1995).
בייג'ינג דאקס
בייג'ינג שוגאנג דאקס (בסינית מפושטת: 北京首钢鸭俱乐部篮球队) היא קבוצת כדורסל מהעיר בייג'ינג שבסין, המשחקת בליגת ה-CBA. מאז הצטרפותה ל-CBA, בשנת 1995, זכתה בייג'ינג בשלוש אליפויות – בעונות 2012, 2014 ו-2015.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1956 בשם "קבוצת הכדורסל של בייג'ינג", והתחרתה ב"ליגת ה-NBL" המקומית. בשנת 1988 קיבלה חסות מסחרית מחברת הפלדה שוגאנג, ומאז נקראת הקבוצה בשמה הנוכחי "בייג'ינג שוגאנג דאקס".
בשנת 1995 הצטרפו הדאקס לליגת ה-CBA, לקראת עונת הבכורה של הליגה. במהלך 16 עונותיה הראשונות בליגה העפילה בייג'ינג חמש פעמים למעמד חצי הגמר (בעונות 1996, 1998, 2001, 2003 ו-2006), אולם לא מעבר לכך. בתקופה זו בלט בקבוצה הסנטר הסיני-מונגולי מנגקה בטיר.
בעונת 2011/2012 הובילו את הקבוצה השחקנים האמריקאים סטפון מרבורי ורנדולף מוריס לזכייתה הראשונה באליפות ה-CBA, לאחר שגברה על גואנגדונג סאות'רן טייגרס (4–1) בסדרת הגמר. בעונות 2014 ו-2015 זכו הדאקס בשתי אליפויות נוספות, בעוד מוריס ומרבורי זוכים בתואר ה-MVP של סדרת הגמר, בהתאמה.
לאורך השנים שיחקו בקבוצה שחקנים אמריקאים רבים, מלבד מרבורי, אשר הצטיינו בעברם בליגת ה-NBA, בהם סטיב פרנסיס, דמיאן וילקינס, מרכוס ת'ורנטון, אפיי יודו, ג'ורדן מקריי וג'רמי לין.
יחסי אוסטרליה–נאורו
יחסי אוסטרליה–נאורו הם יחסי החוץ בין אוסטרליה לנאורו. אוסטרליה ניהלה את נאורו כטריטוריה תלויה בשנים 1914–1968 ונשארה אחת השותפות העיקריות בכלכלה וסיוע לנאורו לאחר מכן. לנאורו יש קונסוליה כללית בבריסביין. אוסטרליה היא אחת משתי מדינות בלבד שיש לה שגרירות (נציבות עליונה) בנאורו. שתי המדינות חברות בחבר העמים.
היסטוריה
במהלך מלחמת העולם הראשונה, אוסטרליה תפסה שליטה על נאורו, שטח גרמני. בריטניה, אוסטרליה וניו זילנד קיבלו מנדט של חבר הלאומים על נאורו בשנת 1920, אך האי נוהל על ידי אוסטרליה. אוסטרליה שלטה באי כטריטוריית נאמנות של האו"ם לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1968 הפכה נאורו לאומה ריבונית עצמאית.
היחסים הדו צדדיים מאז עצמאותה של נאורו
בשנת 1989, נאורו הגישה ערעור נגד אוסטרליה לבית הדין הבינלאומי בהאג, בשל ההרס הסביבתי שנגרם מכריית הפוספטים בתקופה הקולוניאלית. בשנת 1993 הציעה אוסטרליה לנאורו הסדר מחוץ לבית המשפט של 2.5 מיליון דולר אוסטרלי מדי שנה במשך 20 שנה.
בשנת 2001 התחזקו היחסים הדו-צדדיים על ידי הסכם המכונה "הפתרון הפסיפי". נאורו הסכימה לארח בית מעצר לפליטים המבקשים מקלט באוסטרליה, בתמורה לסיוע כלכלי. הסכם זה הסתיים בשנת 2007, לאחר בחירתו של קווין ראד לראש ממשלת אוסטרליה, מה שהגביר את חששותיה של נאורו לגבי עתיד הכנסות האי. בשנת 2008 החלו שיחות בין אוסטרליה לנאורו בנוגע לעתיד סיוע הפיתוח הכלכלי של אוסטרליה לנאורו. שר החוץ והאוצר של נאורו, ד"ר קיארן קיי, הצהיר כי ארצו אינה רוצה חלוקות סיוע. פתרון אפשרי אחד שנבחן כעת יהיה שאוסטרליה תסייע לנאורו בהקמת "תעשיית תיקון סירות" עבור ספינות דיג אזוריות. ביולי 2008, אוסטרליה התחייבה בסכום של 17 מיליון אירו לשנת הכספים שלאחר מכן, יחד עם סיוע ל"תוכנית שמטרתה לסייע לנאורו לשרוד ללא עזרה", כך דיווחה ABC Radio Australia.
יחסים כלכליים
בשנת 1972 קנתה ממשלת נאורו את האדמה במחיר של 19 מיליון דולר שהפכו לבית נאורו במלבורן כהשקעה בינלאומית. בשנת 2004 נאלצה ממשלת נאורו למכור את בית נאורו כדי לפרוע חובות.
אוסטרליה נותרה אחת משתי השותפות הדיפלומטיות והכלכליות העיקריות של נאורו, יחד עם הרפובליקה של סין (טאיוואן).
סנדרה סיסנרוס
סנדרה סיסנרוס (באנגלית: Sandra Cisneros) היא סופרת ומשוררת אמריקאית. ספריה עוסקים במארג הזהות המסובך של אמריקאים לטינים, מנקודת מבט נשית, מתוך חוויותיה וקשייה כאישה אמריקאית לטינית. ספרה המפורסם ביותר "הבית ברחוב מנגו" נמכר ביותר מ-6 מיליון עותקים ותורגם ליותר מ-12 שפות. הספר גם נקרא בתיכונים ברחבי ארצות הברית. לסיסנרוס הוענקה המדליה הלאומית של האמנויות על ידי הנשיא אובמה ב-2016.
קורות חיים
סנדרה סיסנרוס נולדה ב-20.12.1954. היא הילדה השלישית מבין שבעה, והבת היחידה למשפחה אמריקאית לטינית. אביה עבד בתור רפד. אמה, כקוראת נלהבת, היוותה השפעה נשית חזקה עליה ופעלה רבות לכך שסיסנרוס תמצה את הפוטנציאל שלה. סיסנרוס נולדה וגדלה בשכונת מצוקה בשיקגו והחלה לכתוב למגירה כשהייתה תלמידה בחטיבת הביניים. בתיכון למדה ב-Josephinum Academy of the Sacred Heart, תיכון קתולי קטן לבנות, שם כתבה שירה והייתה עורכת המגזין הספרותי.
ב-1976 סיימה את לימודיה לתואר ראשון באנגלית באוניברסיטת לויולה בשיקגו. לאחר מכן המשיכה לתואר שני (MFA) בכתיבה יצירתית באוניברסיטת איווה, אותו סיימה ב-1978. במהלך לימודיה באיווה פיתחה את נושא היצירה שלה - חוויותיה הייחודיות בתור אישה היספאנית בתרבות זרה ברובה. לאחר לימודיה עבדה כמורה וכמדריכה לנושרים מתיכונים, ובעבודה זו נחשפה לבעיותיהם של צעירים היספאנים. בין יתר עיסוקיה שימשה גם כאמנית בבתי הספר בהם לימדה כתיבה יוצרת, וכסופרת אורחת במספר אוניברסיטאות כולל אוניברסיטת ברקלי בקליפורניה ואוניברסיטת אן ארבור במישיגן.
סיסנרוס מעולם לא האמינה במוסד הנישואין וחיה לבדה באושר, מכיוון שזה עזר לה בכתיבה. היא עצמה אמרה, "הכתיבה שלי היא הילד שלי ואני לא רוצה שדבר יבוא בינינו."
פעילותה המקצועית, יצירותיה, ותוארי כבוד
סיסנרוס עוסקת במארג הזהות המסובך של אמריקאים לטינים מנקודת מבט נשית, מתוך חוויותיה כאישה אמריקאית לטינית והקשיים שאיתם התמודדה, ומהתבוננות בסביבתה ובאנשים שמקיפים אותה. מוטיב חוזר בכתיבתה הוא העיסוק בחיים משני צדי הגבול בין ארצות הברית ומקסיקו, תוך שימוש אלגורי בגבול הפיזי-מדיני כגבול בין מינים, מעמדות ומוצאים.
Words
Words הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי השוודי, אלסו, בשיתוף פעולה עם הזמרת השוודית, זארה לארסון, שיצא, על ידי חברות התקליטים 10:22PM ו-Astralwerks, ב-22 באפריל 2022. השיר נכתב ידי אלסו, זארה לארסון, קרן פול ובקי היל, והופק על ידי אלסו.
סנדרה סיסנרוס
פעילותה המקצועית, יצירותיה, ותוארי כבוד
ב-1980 הוציאה את ספרה הראשון, "ילדים רעים", כרך שירה. ב-1984 הוציאה את הספר המפורסם ביותר שלה, רב המכר "הבית ברחוב מנגו". הספר מספר את סיפורה של אספרנזה קורדרו, המתגוררת בשכונת מצוקה. אספרנזה לא רוצה להיות שייכת, לא לשכונה שלה, ולא לציפיות הנמוכות שהעולם מצפה ממנה. הסיפור של אספרנזה הוא על ילדה צעירה שממציאה בעצמה את מה שהיא תהפוך אליו. הספר מכר למעלה משישה מיליון עותקים, וזכה בפרס הספרים האמריקני של קרן קולומבוס לשנת 1985, והוא חובה לקריאה בבתי הספר התיכוניים ברחבי ארצות הברית.
Words
נכון למאי 2023, השיר הושמע למעלה מ-229 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-30 מיליון פעמים ביוטיוב.
סנדרה סיסנרוס
פעילותה המקצועית, יצירותיה, ותוארי כבוד
בשנת 1995 הוענקה לה מלגת קרן מקארתור, ובהמשך סייעה סיסנרוס ביסוד הזרוע הלטינית של קרן מקארתור, לוס מקארתורוס. היא ייסדה את קרן מקונדו, אגודה של סופרים מעורבים חברתית, ואת קרן אלפרדו סיסנרוס דל מורל.
חוט בנאים
חוט בנאים (נקרא גם: חוט סימון) הוא כלי עבודה ידני המשמש לסימון קווים ישרים בעבודות בניה ונגרות.
מבנה
חוט בנאים עשוי בדרך כלל מחוט כותנה, או חומר סינתטי חזק ואלסטי. מגיע בדרך כלל כשהוא מלופף.
לשימוש רב פעמי, ניתן להשתמש בצ'וק ליין, מכשיר המאחסן בתוכו חוט עשוי מחומר הסופח אבקת סימון ובקצהו מותקן תופסן. את הצוק ליין ממלאים מדי פעם באבקת סימון צבעונית הצובעת את החוט.
שימושים
להלן מספר שימושים בחוט הבנאים:
חוט בנאים אינו טוב לסימון גובה במפתחים גדולים, עקב משקלו העצמי.
לואיס ארקונדה
לואיס מיגל ארקונדה אצ'ארי (בספרדית: Luis Miguel Arconada Etxarri; נולד ב-26 ביוני 1954 בסן סבסטיאן) הוא כדורגלן עבר ספרדי-בסקי ששיחק בעמדת השוער. ארקונדה שיחק לאורך כל הקריירה שלו במדי ריאל סוסיאדד, במדיה זכה פעמיים באליפות ספרד.
במהלך הקריירה זכה ארקונדה שלוש פעמים ברציפות בפרס ריקרדו זאמורה המוענק לשוער המצטיין בליגה הספרדית, ולזכותו 68 הופעות במדי נבחרת ספרד.
קריירת משחק
ארקונדה החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנוער של ריאל סוסיאדד כשהיה בן 16. הוא עלה לקבוצה הבוגרת בעונת, ובשלוש העונות הראשונות שלו בקבוצה שימש כמחליפו של חבייר אורוטי. בעונת הופיע לראשונה במדי הקבוצה בליגה, ועונה אחר כך היה לשוער הבכיר והפותח של הקבוצה. לאחר שתי עונות שהסתיימו במרכז הטבלה, הפכה סוסיאדד לקבוצת צמרת בעונת כשסיימה במקום הרביעי. עונה אחר כך ארקונדה זכה לראשונה בפרס ריקרדו זאמורה המוענק לשוער עם ממוצע הספיגות הנמוך בליגה, כשקבוצתו סיימה במקום השני בטבלה, רק נקודה פחות מהאלופה ריאל מדריד. ארקונדה שיחק אותה עונה בכל משחקי הליגה של סוסיאדד שספגה רק 20 שערים, 13 שערים פחות מריאל. עונה אחר כך זכתה סוסיאדד בתואר האליפות, בזכות פער שערים עדיף על ריאל מדריד, וארקונדה זכה בשנית בפרס זאמורה. גם בעונת זכתה סוסיאדד בתואר האליפות, וארקונדה השלים זכייה שלישית רציפות בפרס זאמורה. הזכייה באליפות השנייה זיכתה את סוסיאדד במקום בסופר קאפ הספרדי עם פתיחת עונת, תואר בו זכתה לאחר שניצחה את ריאל מדריד 1–4 בסיכום שני משחקי הגמר, וזאת לאחר שהמשחק השני הגיע להארכה. באותה עונה רשמו ארקונדה וקבוצתו קמפיין אירופי מרשים, כשהגיעו עד לחצי גמר גביע אירופה לאלופות.
במחזור הראשון של עונת, במשחק בית מול סלטה ויגו, נפצע ארקונדה פציעה חמורה, שגרמה לו להפסיד את כל המשך העונה וכן את טורניר מונדיאל 1986. הוא הצליח להתגבר על הפציעה ולשוב למגרשים עונה אחר כך, ואף להוביל את קבוצתו כקפטן לזכייה בגביע הספרדי, לאחר ניצחון בפנדלים על אתלטיקו מדריד. גם בעונה שאחריה הגיעה סוסיאדד לגמר, אך הפסידה 0–1 לברצלונה.
ארקונדה הוסיף לשחק עונה אחת נוספת, ובסופה פרש ממשחק בגיל 35, לאחר ששיחק לכל אורך הקריירה במדי ריאל סוסיאדד.
נבחרת ספרד
ב-27 במרץ 1977, בעיצומה של עונת הפריצה שלו בסוסיאדד, זכה ארקונדה בהופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ספרד, כשנכנס כמחליף במהלך משחק ידידות בין ספרד ל שהסתיים בשוויון 1-1.
הוא זומן לסגל ספרד למונדיאל 1978 בארגנטינה, אך שימש רק כשוער מחליף למיגל אנחל ולא זכה לשחק בטורניר. ביורו 1980 כבר היה לשוער הראשון של ספרד, אך גם טורניר זה הסתיים בהדחה מוקדמת בשלב הבתים. ארקונדה זומן לסגל ספרד גם לטורניר מונדיאל 1982 הביתי, בו שימש כקפטן הנבחרת. הוא שיחק בכל חמשת משחקיה של ספרד בטורניר, שהסתיים בהדחה בשלב הבתים השני.
ביורו 1984 בצרפת הוביל ארקונדה את ספרד כקפטן עד למשחק הגמר, לאחר שספג שלושה שערים בארבעת המשחקים הראשונים בטורניר. במשחק הגמר ספג ארקונדה את השער הראשון בדקה ה-57, לאחר שכדור חופשי נמוך של מישל פלאטיני שנראה היה כאילו נקלט על ידי ארקונדה, עבר מתחת לחזהו ובטנו והתגלגל באיטיות לרשת. ניצחה בסיום 0–2 וזכתה בתואר.
לאחר טורניר זה עוד המשיך ארקונדה לשחק במוקדמות מונדיאל 1986, אך פציעה קשה שעבר במדי סוסיאדד סיימה למעשה את הקריירה הבינלאומית שלו. הפציעה מנעה ממנו את הזימון למונדיאל 1986, והוא לא שב לשחק עוד במדי הנבחרת לאחר שהוחלף באנדוני זוביזרטה. ארקונדה רשם 68 הופעות במדי הנבחרת בסך הכל.
חיים אישיים
אחיו הצעיר של ארקונדה, גונזלו, על אף שמעולם לא שיחק כדורגל מקצועני, רשם קריירת אימון עשירה בספרד שכללה בעיקר קבוצות מליגת המשנה ומטה.
חיים בן-עטר (עיתונאי)
קורות חיים
נולד באזימור שבמרוקו בכ' בחשוון ה'תרמ"ו לרב יעקב בן עטר שהיה צאצא של משפחת הרב חיים בן עטר. בעודו תינוק עלה לישראל עם משפחתו. בתחילת שנת ה'תרמ"ז יצא אביו לשליחות כשד"ר מטעם כוללות המערבים לערי חו"ל, ואמו גידלה אותו לבדה. בהמשך הקים אביו ישיבה בירושלים ונמנה עם ראשי עדת "המערביים" (יוצאי המגרב, צפון אפריקה). בגיל 5 נכנס ללמוד בבית הספר דורש ציון ולאחר כשנתיים עבר לתלמוד תורה של העדה הספרדית. בגיל 13 למד באופן עצמאי את השפות לדינו, ערבית, צרפתית וטורקית, וכנער הצטרף אל "אגודת צעירי ירושלים" שסייעה בהוצאתו לאור של כתב העת "השקפה" של אליעזר בן-יהודה.
בגיל 17 החל לעבוד בדפוס עזריאל שתפקד גם כהוצאה לאור, ולקח שם חלק מרכזי באיסוף מאמרים וידיעות, עריכה ותרגום של רומנים, ספרים ומבחר כתבי עת בלאדינו שראו אור בדפוס ויועדו בחלקם לקהילות הספרדים באירופה. מתוקף עבודתו התקרב לתחום הספרות, והחל לכתוב שירים וסיפורים בעברית ובלאדינו. במקביל החל לפעול בעיתונות העברית, ובחודש ינואר 1909 (טבת ה'תרס"ט) הצטרף כשותף לעיתון הלאדינו "איל ליביראל" שיזם והוציא לאור משה עזריאל, כשבתחילה שימשו שניהם כעורכי העיתון.
בחודש אוקטובר 1910 החל לשמש כעורך עיתון "החֵרות" (לשעבר איל ליביראל) שראה אור בירושלים בשנים 1917-1909. רוב העורכים והמשתתפים בעיתון היו "ספרדים"; אולם "לא היה זה עיתון עדתי - הוא אף מילא תפקיד כלל-יישובי בכמה תחומים". העיתון הביע תמיכה רבה בתנועה הציונית וביעדיה. והיה היומון העברי היחיד בפרקי זמן בשנים 1914-1913 ו-1917-1915. בתפקיד עורך "החרות" שימש עד לסגירת העיתון, בעקבות תלאות מלחמת העולם הראשונה. 'החרות' היה העיתון העברי היומי היחידי ביישוב היהודי שהמשיך לצאת לאור לאורך רוב שנות מלחמת העולם. בתקופה שבה שימש כעורך העיתון התחוללה מלחמת השפות - הפולמוס העז על מהות השפה שבה ילמדו, לועזית או עברית, בבתי הספר ובטכניון. שוחרי חברה "עזרה", שצדדו בהוראה בגרמנית, אף הציעו ממון לבן-עטר, על מנת שיחדל "החרות" מתמיכתו הנחרצת בשפה העברית. בשנת 1912 נעצר לפרק זמן קצר על ידי השלטונות העות'מאניים שחשדו בפעילותו הציונית, בקהילות בארץ ישראל, אשר כללה הרצאות והטפה ללימוד עברית.
בן-עטר נפטר בשנת 1918 (כ"ב בכסלו) בגיל 33 בלבד, לאחר שחלה בדלקת ריאות.
CheyTac Intervention
CheyTac Intervention הוא רובה צלפים בריחי אמריקאי שפותח ומיוצר על ידי CheyTac LLC. מטרתו הייעודית של הרובה היא פגיעה במטרות רכות בטווחים ארוכים במיוחד ובפרט בפגיעה במטרות דמות במרחק של למעלה מ-2 קילומטר. הרובה מיוצר בשני קליברים, שניהם ייחודים ל-CheyTac: קליבר 0.408 אינץ' וקליבר 0.375 אינץ'. לפי חברת CheyTac הרובה מסוגל לפגוע בדיוק של מתחת לדקת קשת (כלומר < 1 MOA) במטרה במרחק 2300 מטר (כ-2500 יארד). יכולת זו מציבה אותו כרובה הצלפים האפקטיבי ביותר לטווח רחוק, כאשר מתחריו העיקריים הם הבארט M99, ה-Armalite AR-50, המקמילן TAC-50 וכן רובי צלפים מדויקים בקליבר 0.5 אינץ'.
הרובה נבחן על ידי צה"ל.
הנדסה ומאפיינים
רובה ה-CheyTac הוא רובה ארוך (כ-1.34 מטר) ומוזן ממחסנית חיצונית נתיקה בת 7 כדורים. הוא מבוסס על ה-EDM Arms Windrunner. למרות מורכבותו, הרובה עמיד למים ויכול לפעול גם אחרי שטבל במים וגם בתנאי לחות גבוהה.
מחשב בליסטי וחיישני מזג האוויר
כדי לאפשר ירי אופטימלי לטווחים ארוכים במיוחד, בהם גורמים כמו תנאי מזג האוויר נהיים חשובים במיוחד, הרובה מצויד במערכת חיישנים מדגם KESTREL 4000 שמודדים את כיוון ומהירות הרוח, את הטמפרטורה ואת הלחות באוויר. הרובה כולל גם מד טווח לייזר היעיל עד לטווח 6 ק"מ, ובאמצעות אמצעים אלה יכול לחשב את הסטייה הצפויה מהמטרה באמצעות המחשב הבליסטי של הרובה ולומר לצלף בכמה עליו לקזז כדי לפצות על הסטייה. המחשב הבליסטי של הרובה כולל תוכנה ייחודית המחשבת נתוני ירי בהתבסס הן על מודל מתמטי והן על טבלאות ומדידות שנעשו עבור התחמושת הייחודית של הרובה, כדורי ה-0.408 אינץ' של CheyTac.
על הרובה ניתן להתקין מגוון כוונות טלסקופיות, כמו-גם אמצעי ראיית לילה מדגם AN/PVS-14 GEN III Pinnacle.
דגמים
הדגם הבסיסי הוא ה-M200 והוא כולל את כל מערכות המחשב והחיישנים שפורטו לעיל. צורת המתפסים והקת היא כפי שנראית בתמונה שבראש הערך. חברת CheyTac מציעה גם את דגם ה-M310, שבו המתפסים הוחלפו למתפסים וקת מסורתיים יותר תוצרת חברת האחים מקמילן. ב-2014 פיתחה והשיקה CheyTac את ה-M300, דגם משופר של ה-M200, ובו טווח הירי התארך ל-2,500 מטר ומשקל הרובה הופחת.
שיאים
הרובה מחזיק בשיא עולם למקבץ הטוב ביותר במרחק הגדול ביותר, כאשר צלף מחיל הנחתים האמריקאי ירה באמצעותו 3 כדורים למטרה במרחק 2,321 יארד (2,122 מטר) עם פיזור של ⅝16 אינץ' (42 ס"מ). הירי בוצע בארקו, איידהו, ארצות הברית. פיזור זה שקול ל-0.68 דקת קשת (MOA), דיוק שנחשב למצוין ברוב רובי הצלפים של ימינו, היעילים בדרך כלל עד לטווח 800 מטר.
בתוכנית הטלוויזיה "Future Weapons" של ערוץ דיסקברי מה-9 באפריל 2007, פרק "Massive Attack", המנחה ריצ'רד מצ'ווויץ, לשעבר לוחם באריות הים (Navy SEALs), פגע ב-3 מתוך 6 יריות במטרת דמות ממתכת במרחק של 2,530 יארד (2313 מטר). גם ירי זה נעשה באיידהו.
במאי 2017 דווח כי צלף SAS, יחידת העילית הבריטית, ירה למוות במחבל של דאעש מטווח 2.4 ק"מ, באמצעות הרובה (דגם M200).
דיוק
חברת CheyTac כותבת בעלון (מה-13 בנובמבר 2006) על הרובה : "ה-CheyTac LRRS היא מערכת אמינה ועקבית (solid) כנגד מטרות דמות (anti-personnel), לטווח של 2000 יארד (1830 מטר). המטרה העיקרית של ה-0.408 היא מערכת נגד-אדם לטווח קיצוני (extreme range). מקבצים של 7–9 אינץ' (18–23 ס"מ) במרחק 1000 יארד (914 מטר), 10 אינץ' (25 ס"מ) במרחק 1500 יארד (1372 מטר) ו-15 אינץ' (38 ס"מ) במרחק 2000 יארד (1829 מטר) הושגו באופן עקבי."
הרובה הצליח להשיג גם מקבצים של 19 אינץ' (48 ס"מ) במרחק 2100 יארד (1920 מטר), 29 אינץ' (74 ס"מ) במרחק 2400 יארד (2195 מטר). כל המקבצים שנורו בטווח של מתחת ל-3000 יארד (2743 מטר) השיגו פיזור אנכי השקול לדיוק של פחות מ-1 דקת קשת (MOA).
בתרבות הפופולרית
הרובה מככב גם במשחקי המחשב Call of Duty: Modern Warfare 2 ו-Battlefield 4 בהם הוא נחשב לאחד מרובי הצלפים הטובים ביותר, עם מדדים גבוהים בדיוק, טווח ועוצמת אש. הוא גם מופיע במשחק המחשב Soldier Front.
רובין אוקס
רובין אוקס (באנגלית: Robyn Ochs; נולדה ב-5 באוקטובר 1958) היא אשת חינוך, אקטיביסטית ביסקסואלית, סופרת ונואמת מקצועית אמריקאית. תחומי העניין והעשיה שלה כוללים מגדר, מיניות, זהות, והתארגנות קהילתית. היא יסדה ומנהלת את האתר "Bisexual Resource Center" והיא ערכה את האנתולוגיה "Getting Bi: Voices of Bisexuals Around the World". אוקס היא אורחת קבועה בתוכניות אקטואליה וכתביה מופיעים במגזינים כמו ניוזוויק ו-Seventeen, בנוסף לכתבי עת להט"בים.
פעילות מקצועית ופוליטית
אוקס מרצה בנושאים הכוללים היסטוריה ופוליטיקה להט"בית בארצות הברית, הפוליטיקה של נטייה מינית, ועל חוויותיהם של אנשים שאינם מתואמים לקטגוריות ברורות של מין, מגדר וגזע. בין היתר, היא לימדה באוניברסיטת טאפטס וב-MIT, והייתה מרצה בהרווארד על שיצאה לגמלאות.
אוקס הייתה בין המייסדים של Boston Bisexual Network ב-1983, ושל Bisexual Resource Center ב-1985. המרכז (BRC) התחיל כמשאב לארגון כנסים בנושא ביסקסואליות לאזור החוף המזרחי של ארצות הברית, ובמהלך הזמן הרחיב את פעילותו, כולל יצירת ארכיון היסטורי ביסקסואלי, מחקר, ופעילות קהילתית ופוליטית.
אחת התרומות הגדולות של אוקס לתאוריה ביסקסואלית היא אתגור הרעיון שביסקסואליות זה "להמשך גם לגברים וגם לנשים". הבעיה שהיא מצביעה עליה היא בעיקר הבינאריות של הגדרה זו - מאחר שישנם הרבה אנשים שמזדהים כביסקסואלים ונמשכים לאחרים בעלי זהויות לא בינאריות (כלומר לאו דווקא גבר או אישה), או שהזהות שלהם מראש לא בינארית. היא גם כופרת ברעיון של "גם וגם" בכך שהיא טוענת שניתן להמשך באופנים שונים - כולל משיכה מינית ומשיכה רומנטית, אבל לאו דווקא שניהם, או שלפעמים כך ולפעמים כך:
מאז 1985 נאמה אוקס ביותר מ-500 קמפוסים וארגונים, במדינות שונות ברחבי העולם, כולל בתור הנואמת המרכזית בכנסים ואירועים מרכזיים לקהילה הביסקסואלית ולקהילת הלהט"ב בכלל. היא גם יושבת בדירקטוריונים של ארגונים מובילים, כולל: נציבה לענייני נוער להט"ב במדינת מסצ'וסטס, יו"ר הדירקטוריון של ארגון MassEquality, מייסדת וגזברית של רשת הנשים הביסקסואליות של בוסטון, דירקטורית לשעבר בשדולה למין ומגדר בהרווארד, יו"ר לשעבר בוועדת הפקולטה הלהט"בית של הרווארד, ובעבר חברת דירקטוריון של SpeakOut, לשכת הדוברות הלהט"בית של בוסטון.
אוקס זכתה במגוון פרסים עבור האקטיביזם שלה, שכולל מודעות לנושאים ביסקסואלים, זכויות להט"ב, נישואים חד-מיניים, וחינוך בנושאי מיניות וזהויות מגדריות. היא עורכת סדנאות בנושאים אלו, ומתראיינת לתוכניות אקטואליה בטלוויזיה וברדיו.
השכלה
לאוקס יש תואר ראשון בלימודי אמריקה הלטינית מ-SUNY, תעודה מיוחדת (C.S.S) בניהול מהרווארד, ותואר שני בחינוך מהרווארד.
חיים אישיים
אוקס היא אחייניתו של זמר הפולק המפורסם פיליפ אוקס.
היא חיה עם בת זוגה פג פרבל מאז 1997, והשתיים התחתנו ב-17 במאי 2004, ביום הראשון שזה התאפשר מבחינה חוקית במדינת מסצ'וסטס.
מתיאס יאייסלה
מתיאס יאייסלה (בגרמנית: Matthias Jaissle; נולד ב-5 באפריל 1988 בנורטינגן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ומאמן.
קריירה כשחקן
יאייסלה גדל במחלקת הנוער של שטוטגרט, ושיחק במשך שבע עונות לסירוגין בקבוצה הבוגרת של הופנהיים, בה ערך 60 הופעות ליגה, ובקבוצת המילואים של המועדון. הוא העפיל יחד עם המועדון לבונדסליגה השנייה בתום עונת, ולבונדסליגה בתום עונת.
קריירה כמאמן
בשנת 2014 החל יאייסלה לאמן את הקבוצה עד גיל 17 של ר.ב. לייפציג, וב-3 באפריל 2017 מונה לעוזר המאמן בברונדבי מליגת העל הדנית. ב-1 ביוני 2019 הוא עזב את ברונדבי, ומספר שבועות לאחר מכן מונה למאמן רד בול זלצבורג עד גיל 18.
ב-4 בינואר 2021 מונה יאייסלה למאמן ליפרינג מהבונדסליגה האוסטרית השנייה, קבוצת המילואים של רד בול זלצבורג, וסיים עמה את העונה במקום השני.
לקראת עונת מונה יאייסלה למאמן הראשי של רד בול זלצבורג.
Drivers License
Drivers License (מעוצב באותיות קטנות; drivers license, בעברית: רישיון נהיגה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית אוליביה רודריגו. השיר יצא לאור ב-8 בינואר 2021, על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלה Sour.
השיר קיבל מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריות הקלטת השנה, שיר השנה וביצוע סולו הפופ הטוב ביותר.
רקע והוצאה
רודריגו כיכבה בתפקיד ראשי בסדרת המוקומנטרי "היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה" של דיסני+. היא כתבה בעצמה את השיר "All I Want", שהיה לחלק מהפסקול שלה גם כן. נכון לינואר 2021, "All I Want", צבר למעלה מ-187 מיליון השמעות בספוטיפיי, וקיבל את מעמד הזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים במדינה. העונה השנייה של הסדרה עלתה לאקרנים בשנת 2021. רודריגו חתמה על חוזה עם חברת התקליטים גפן רקורדס, שבבעלות יוניברסל מיוזיק גרופ. היא הצהירה כי מיני-אלבום הבכורה שלה ייצא לאור בהמשך שנת 2021 וכי "Drivers License" יהיה חלק מתוכו.
רודריגו עבדה על השיר במהלך שנת 2020 ודיברה עליו הן בתקשורת והן ברשתות החברתיות שלה. בהמשך, היא פרסמה את גרסת הדמו שלו בעמוד האינסטגרם שלה. לאחר מכן, היא פרסמה קטע מתוכו וסיפרה: "כתבתי את השיר לפני כמה ימים. הוא קרוב מאוד ללבי. אקרא לו "Drivers License" אני חושבת". אותו הקטע צבר יותר מ-419,000 לייקים. ב-4 בינואר 2021, הכריזה רודריגו על צאת סינגל הבכורה שלה, "Drivers License". השיר יצא לאור בכל פלטפורמות הזרמות המוזיקה והפלטפורמות הדיגיטליות ב-9 בינואר 2021, לצד וידאו קליפ נלווה שהועלה לערוץ היוטיוב שלה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה פורסם בערוץ היוטיוב שלה ב-8 בינואר 2021, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. הסרטון זכה לתגובות חיוביות מצד המבקרים על הוויזואליות שלו. היא צברה למעלה משני מיליון צפיות ב-24 השעות הראשונות שלה ביוטיוב, והגיעה למקום השלישי בטבלת הסרטונים החמים של הפלטפורמה.
עד חודש נובמבר 2021, צבר הקליפ מעל ל-300 מיליון צפיות.
הצלחה מסחרית
השיר זכה להצלחה מסחרית בינלאומית. השיר הגיע למקום הראשון במגוון מדינות בעולם - בין היתר בשוקי מוזיקה גדולים כמו ארצות הברית, יפן, בריטניה וקנדה. גם בישראל הגיע השיר למקום הראשון במדיה פורסט.
השיר שבר שיאי השמעות והזרמות מאז צאתו. עם כ-15 מיליון השמעות בינלאומיות, השיר הוא הנשמע ביותר בפלטפורמות הזרמות המוזיקה במהלך 24 שעות. בנוסף השיר שבר שיא והגיע ל-100 מיליון השמעות בספוטיפיי בטווח הזמן הקצר ביותר אי פעם. השיר הוא המהיר ביותר שהגיע למיליארד השמעות בפלטפורמות הסטרימינג בשנת 2021. השיר נהפך לשיר המוסטרם ביותר ביממה אחת לשנת 2021, עם 13.71 מיליון הסטרמות בשירות הזרמת המדיה ספוטיפיי.
"Drivers License" נכלל במספר רשימות סוף שנה של השירים הטובים ביותר של 2021. מגזין המוזיקה והתרבות BBC סיקר את השירים והאלבומים שיצאו לאור בשנת 2021, וכלל את השיר ברשימתם "21 האלבומים/השירים הטובים ביותר של 2021 ׁ (דירוג של אלבומים ושירים) " במקום השמיני. בחודש יוני 2021 דירג בילבורד את השיר במקום הראשון ברשימת "50 השירים הטובים ביותר בשנת 2021 עד כה".
גרסאות כיסוי
ב-15 ביוני 2021 ביצעה הזמרת האמריקאית קלי קלרקסון גרסת כיסוי של השיר בתוכנית האירוח שלה, המופע של קלי קלרקסון.
סיימון ברידג'ס
סיימון ג'וזף ברידג'ס (באנגלית: Simon Joseph Bridges; נולד ב-12 באוקטובר 1976) הוא פוליטיקאי ועורך דין ניו זילנדי. הוא שימש כמנהיג המפלגה הלאומית ומנהיג האופוזיציה בשנים 2018–2020, וכיהן כחבר הפרלמנט מטעם טורנגה מאז 2008. הוא מילא מספר תפקידים בממשלת ניו זילנד, לרבות שר התחבורה (2014–2017) ושר הפיתוח הכלכלי (2016–2017). כיהן גם כממלא מקום יושב ראש הפרלמנט הניו זילנדי ממאי עד אוקטובר 2017.
ברידג'ס נבחר למנהיג המפלגה הלאומית ב-27 בפברואר 2018, אחרי שהחליף את ראש הממשלה הקודם ביל אינגליש, שהתפטר. הוא הפך לאדם הראשון ממוצא מאורי שכיהן כמנהיג מפלגה גדולה בניו זילנד. ב-22 במאי 2020, בעקבות סקר משאל עם שלילי, התמודד ברידג'ס על הנהגת המפלגה והפסיד. הוא הוחלף על ידי טוד מולר. בשנות כהונתה הראשונה של ראש ממשלת ניו זילנד, ג'סינדה ארדרן, נודע כמנהיג האופוזיציה לממשלתה.
דיוויזיית הצנחנים העשירית (ורמאכט)
דיוויזיית הצנחנים העשירית (בגרמנית: 10. Fallschirm-Jäger-Division) הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר של הלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה בסוף המלחמה. הדיוויזיה כללה כוחות מוצנחים בשמה בלבד ולוחמיה נלחמו כחי"ר סדיר.
הדיוויזיה הוקמה במרץ 1945, בפיקודו של גוסטב וילקה, מתוך אוסף שונה של יחידות לופטוואפה, כולל יחידות צנחנים קיימות מהזירה האיטלקית, וצוותים מ- Jagdgeschwader 101. הוא הכיל את רגימנטים הצנחנים ה-28, ה-29 וה-30 ואת רגימנט הארטילריה המוצנחת ה-10.
הדיוויזיה לחמה באוסטריה ובמוראביה, ונכנעה לצבא הסובייטי במאי 1945 בתום המלחמה.
מריה אליזבת, דוכסית סקסוניה
מריה אליזבת, דוכסית סקסוניה (בגרמנית: Marie Elisabeth von Sachsen; 22 בנובמבר 1610 – 24 באוקטובר 1684), הייתה בתו של יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ואשתו של פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ.
ביוגרפיה
מריה אליזבת נולדה ב-22 בנובמבר 1610 בדרזדן, ליוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ולמגדלנה זיבילה, דוכסית פרוסיה, בתם של אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה ומריה אלאונורה מקלווה.
בשנת 1627 התארסה מריה אליזבת עם פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ, וב-21 בפברואר 1630 התחתנו השניים בדרזדן, ומריה אליזבת הביאה כנדוניה את ציוריו של לוקאס קראנאך האב.
בשנת 1659 מת בעלה פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ובשנת 1660 עברה מריה אליזבת להתגורר בטירת אוזום. מקום מגוריה החדש הפך עד מהרה למרכז תרבותי, ובשנת 1664 אף הביאה מריה אליזבת להדפסת התנ"ך, וב-24 באוקטובר 1684 מתה מריה אליזבת בביתה.
משפחתה
ב-21 בפברואר 1630 התחתנה מריה אליזבת עם פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ממנו נולדו לה 16 ילדים:
מולי שויחט
פרופ' מולי שויחט (באנגלית: Molly Shoichet; נולדה בטורונטו, קנדה) היא מדענית קנדית עטורת פרסים בתחום הנדסה ביו-רפואית, הידועה בעיקר בעבודתה בהנדסת רקמות. היא בעלת אות העבודה הגבוה ביותר בקנדה - מסדר קנדה (באנגלית: Order of Canada) והיא פרופסור להנדסה כימית יישומית, כימיה וביו-חומרים והנדסה ביו-רפואית באוניברסיטת טורונטו, קנדה (University of Toronto, Canada). היא מומחית בחקר תכונות פולימרים המעודדים ריפוי והבראת רקמות בגוף.
הישגים ופרסים
הישגים לאומיים של פרופ' שויחט
הישגים בין לאומיים: פרסים מחוזיים:
פרסי האוניברסיטה:
כתביה
פרופ' שויחט פרסמה כתבי מחקר רבים בצורה עצמאית ובשיתוף עם חוקרים נוספים.
רינלדו קאפלו
רינלדו "דינדו" קאפלו (באיטלקית: Rinaldo "Dindo" Capello; נולד ב-17 ביוני 1964) הוא נהג מרוצי מכוניות מקצועני לשעבר מאיטליה.
קריירה
קאפלו נולד ב-17 ביוני 1964 בעיר אסטי באיטליה. את קריירת המרוצים שלו החל בשנת 1976 במרוצי הקארטינג. את המעבר לקטגוריית המכוניות החד מושביות ביצע בשנת 1983 כאשר החל להשתתף בפורמולה פיאט-אבארת'. בשנת 1990 רשם קאפלו הישג נאה לאחר שזכה באליפות הסופר-טוריסמו האיטלקית כאשר נהג במכונית פולקסווגן גולף. בשנת 1996 זכה בתואר זה שוב הפעם כאשר נהג במכונית האאודי A4. את הפריצה הגדולה שלו ביצע בשנת 1997 לאחר שזכה במרוץ הסיבולת היוקרתי 6 השעות של וללונגה באיטליה כאשר שוב נהג במכונית הפולקסווגן גולף.