cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קנגורו (אי)
אוכלוסייה וכלכלה
נכון לשנת 2011 מתגוררים באי 4,417 תושבים. כמחצית מהתושבים מתגוררים בקינגסקוט. תושבי האי מתפרנסים בעיקר מחקלאות. בעבר עיקר החקלאות סבבה סביב רעיית כבשים ותעשיית הצמר, אך כיום גדל חלקן של תעשיית גידול הבקר וגידולים שונים כגון תפוחי אדמה, חיטה וענבים. בשנים באחרונות מתפתחת באי תעשיית יין ענפה, הכוללת כ-30 יקבים. בנוסף לכך מהווה תעשיית התיירות גורם כלכלי חשוב באי. כ-140,000 תיירים בשנה פוקדים את האי, כרבע מהם תיירי חוץ.
טבע
כמחצית מהאי מאופיין בשטח מיוער שלא בורא. כרבע משטחי האי מוגדרים כשטחי פארק או שמורת טבע. האי קנגורו מפורסם בזכות החי המתקיים בו. מכיוון שכף רגלם של בני אדם לא דרכה באי במשך שנים, התפתחה שם בלא מפריע אוכלוסיית בעלי חיים וצמחים ייחודית. חלק מבעלי החיים נכחדו מאז הגעת בני האדם לאי, כגון אמו אי הקנגורו, שהיה מין אמו ייחודי לאי. באי חיים תת-מינים אנדמיים של קנגורו וקיפודן. בנוסף משגשגות באי אוכלוסיות של ברווזן וקואלות שלא חיו באי במקור אך הובאו למקום בידי המתיישבים. לחופי האי מתקיימים מושבות של פינגווין זוטר ואריות ים, ומושבות קינון גדולות מצויות בו. אחת הסיבות לכך שהאי מהווה בית גידול כה משגשג למינים רבים הוא בגלל שבניגוד לשאר היבשת, אל האי קנגורו מעולם לא הגיעו מינים פולשים מזיקים כגון ארנבת, שועל וחתול הבית. בהתאם לכך ננקטים צעדים מחמירים כדי לוודא שמינים פולשים לא יכנסו לאי.
מרק בצל
מקורו של מרק הבצל עוד בתקופה הרומית, אז שימש בעיקר כמזון של עניים, וזאת בשל המחיר הזול של הבצלים לאורך ההיסטוריה. הגרסה המודרנית של המרק מקורה בצרפת במאה ה-17, והיא כוללת פרוסות בצל בקרמל, קרוטונים וגבינה מוקרמת (מקובל להשתמש בגבינת גרויר).
טעם המרק מתבסס על הליך הקרמליזציה של הבצלים, המטוגנים בשמן בחום נמוך עד שהסוכר הטבעי שבהם נמס. יש המוסיפים למרק קוניאק או שרי על מנת לחזק את טעם הבצלים.
המרק מוגש עם קרוטונים וגבינה מוקרמת, או עם בצק עלים הנמתח על קערת המרק ונאפה בתנור.
תשתית (גאולוגיה)
בגאולוגיה, תשתית היא מצע סלעי קריסטליני המצוי בבסיסם של שילדים, מסיבים וקראטונים (יבשות). מצע זה מורכב מסלעי יסוד ומסלעים מותמרים, והוא נחשף עם היווצרות משטח יבשתי לאחר סחיפה ממושכת.
התשתית נוצרת כתוצאה מגעשיות או במהלך אירועים טקטוניים דוגמת אורוגנזה. מרבית סלעי התשתית בעולם נוצרו במהלך הפרקמבריון או מיד לאחריו, והם מצויים בבסיסן של חבורות גאולוגיות רבות מתחת לכיסוי של סלעי משקע.
גושי תשתית בישראל
בדרום ישראל מזוהים חמישה מסיבים המייצגים את התשתית הקדומה של השילד הערבו-נובי, כולם בתחומי רכס הרי אילת:
הערות שוליים
基盤岩
ג'נט ג'קסון
ראשית חייה
ג'נט ג'קסון נולדה בעיר גארי שבאינדיאנה, ארצות הברית. היא הצעירה מבין תשעת ילדיהם של ג'וזף וקתרין ג'קסון, משפחה ממעמד בינוני-נמוך המשתייכת לעדי יהוה. כשהייתה פעוטה החלו חמשת אחיה (ג'קי, טיטו, ג'רמיין, מרלון ומייקל ג'קסון) להופיע יחד על הבמות כ"חמישיית הג'קסונים". הצלחת הלהקה איפשרה למשפחה לעבור לגור בלוס אנג'לס בשנת 1971. כילדה חלמה להיות רוכבת סוסים ולא זמרת כמו אחיה, אולם כשהפופולריות של חמישיית הג'קסונים החלה לדעוך, החליט האב (שהיה גם מנהל הלהקה) לצרף לעסקי השעשועים את שאר ילדיו, בהם בתו הקטנה, ג'נט.
1982–1985: ההתחלה
אף על פי שג'נט מעולם לא רצתה להיות זמרת מקצועית, היא נשמעה להוראותיו של אביה, והשתתפה בשלל פרויקטים מוזיקליים של המשפחה. ההקלטה הראשונה שלה הייתה דואט עם אחיה, רנדי, בשיר "Love Song for Kids", בשנת 1978. כשהייתה בת 15 אילץ אותה אביה לחתום על חוזה הקלטות בחברת התקליטים A&M Records. בספטמבר 1982 יצא לחנויות אלבום הבכורה של ג'נט ג'קסון, הנקרא Janet Jackson. האלבום הצליח במצעדי הרית'ם אנד בלוז האמריקנים, ונמכר ברחבי העולם בכמיליון עותקים.
אלבומה השני, Dream Street, שיצא לחנויות באוקטובר 1984, היווה עבור ג'נט התפתחות מוזיקלית מאלבומה הראשון. את האלבום הפיק, בין השאר, ג'ורג'ו מורודר, הנחשב לאבי הדיסקו, ועל כן היה זה אלבום קצבי מקודמו. המבקרים לא התרשמו מהבת הצעירה של משפחת ג'קסון ומכירות האלבום היו בסדר גודל של האלבום הקודם.
הפריצה
לאחר הצלחתם הבינונית של שני אלבומיה הראשונים, שכר אחד המפיקים של A&M Records את שירותיהם של צמד מפיקי הרית'ם אנד בלוז ג'ימי ג'אם וטרי לואיס, כדי להזניק את הקריירה של ג'קסון. בפברואר 1986 הוציאה את אלבומה השלישי, Control, לאחר שמפיקיה יצרו לה תדמית עכשווית ואטרקטיבית. האלבום הצליח, הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקני, ונמכר בארצות הברית במעל 5 מיליון עותקים. שישה סינגלים שוחררו מאלבום זה, כשחמישה מהם נכנסו ל-TOP 5 של מצעד בילבורד האמריקני, כשהסינגל השלישי, "When I Think Of You", הגיע למקום הראשון, ביולי 1986. האלבום קיבל 3 מועמדויות לפרס גראמי בשנת 1987, בהם על אלבום השנה. באותה שנה עשתה ג'קסון צעד חשוב בעצמאותה המוזיקלית, כשפיטרה את אביה (שהיה אז מנהלה האישי).
קריירה משגשגת
Janet Jackson's Rhythm Nation 1814 היה אלבום האולפן הרביעי של ג'קסון, שיצא בספטמבר 1989 לחנויות, ואף זכה להצלחה רבה יותר מאלבומה הקודם. היה זה האלבום הנמכר ביותר בארצות הברית בשנת 1990, והוא שהה במקום הראשון במצעד האלבומים האמריקני במשך ארבעה שבועות, וב-TOP 5 במשך 35 שבועות רצופים. היה זה האלבום שהצליח להוציא מתוכו הכי הרבה סינגלים שהגיעו ל-TOP 5 של מצעד בילבורד האמריקני - 7, בהם ארבעה להיטי מקום ראשון ושני להיטי מקום שני. האלבום זכה בפרס גראמי לשנת 1990 בקטגוריית 'הקליפ הארוך של השנה' (מתוך 5 מועמדויות). בנוסף, האלבום זכה בעשרה פרסים בטקס Billboard Music Awards וחמישה פרסי המוזיקה האמריקנית. 6 מיליון עותקים נמכרו מהאלבום בארצות הברית, כשחלק מהרווחים מגיעים לג'קסון ישירות, בהיותה אחת ממפיקי האלבום. מסע ההופעות של האלבום הוכתר כמסע ההופעות הראשון המצליח של כל הזמנים, כששני מיליון איש צפו בו.
החוזה של ג'קסון בחברת A&M Records הסתיים ב-1990. לאחר שחברות התקליטים הגדולות התעניינו בחוזה עמה, בחרה ג'קסון בחברת וירג'ין רקורדס, בה חתמה חוזה הקלטות רווחי בסך 32 מיליון דולרים. באותה התקופה היה זה חוזה ההקלטות הרווחי ביותר אי פעם.
אלבומה החמישי, Janet, יצא לחנויות במאי 1993. באלבום זה יצרה לה תדמית סקסית המתבטא בשירים ובקליפים. האלבום נמכר בשבוע הראשון בארצות הברית ב-350,000 עותקים, ושהה במקום הראשון במצעד האלבומים האמריקני במשך שישה שבועות. האלבום נמכר בארצות הברית במעל ל-8 מיליון עותקים, ושני מיליון עותקים ממנו נמכרו בבריטניה. האלבום הגיע למקום הראשון ב-22 מדינות, ונמכר ברחבי העולם בכ-17 מיליון עותקים. הסינגל הראשון מהאלבום, "That's The Way Love Goes" הפך להיות ללהיט הגדול ביותר של הקריירה שלה: 8 שבועות רצופים שהה הסינגל במקום הראשון במצעד בילבורד, ובנוסף זכה בפרס גראמי 1994 בקטגוריית 'שיר הרית'ם אנד בלוז של השנה'. Janet כלל ארבעה להיטי TOP 5 במצעד בילבורד האמריקני, בהם שניים שהגיעו למקום הראשון.
ביולי 1993 עשתה ג'קסון את הופעתה הקולנועית הראשונה, בסרטו של ג'ון סינגלטון "לאהוב ולהתגבר", בו כיכבה בתפקיד הראשי לצד טופאק שאקור. שיר הנושא של הסרט, "Again", אותו כתבה ושרה, היה מועמד לפרס אוסקר ולפרס גלובוס הזהב כשיר הנושא הטוב ביותר.
ג'נט ג'קסון ביצעה דואט עם אחיה, אייקון הפופ, מייקל ג'קסון, בלהיט "Scream", שהיה הראשון שנכנס ישירות ל-TOP 5 במצעד בילבורד האמריקני. השיר זכור היטב בזכות הקליפ המושקע שנעשה עבורו, בתקציב גרנדיוזי של 7 מיליון דולרים (הווידאו קליפ השני הכי יקר בהיסטוריה). השיר הופיע באלבום האוסף של מייקל ג'קסון, HIStory, כשג'נט ג'קסון הייתה בין מפיקי האלבום. באופן מקרי הוציאה ג'קסון באותה שנה גם אלבום אוסף, הנקרא Design of a Decade: 1986–1996, אשר כלל את להיטיה בין השנים 1985–1995, בנוסף לשני שירים חדשים, ובהם "Runaway", שהגיע למקום השלישי במצעד בילבורד. האלבום נמכר ב-3.8 מיליון עותקים ברחבי העולם.
ב-1996 חידשה את חוזה ההקלטות שלה בחברת וירג'ין רקורדס, תמורת 80 מיליון דולרים, ולכן זהו חוזה ההקלטות של זמרת הרווחי של כל הזמנים.
אלבום האולפן השישי של ג'קסון, The Velvet Rope, שיצא לחנויות באוקטובר 1997, היה לאלבום האולפן הרביעי הרצוף שלה המגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקני. האלבום כלל את הלהיט, "Got Til It's Gone", שזכה בפרס גראמי 1998 בקטגוריית 'הקליפ הקצר הטוב ביותר' ("Scream" זכה בקטגוריה זו שנתיים קודם לכן). הלהיט "Together Again" הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד והאלבום נמכר במעל ל-8 מיליון עותקים ברחבי העולם.
בזמן הקלטת אלבום זה סבלה ג'קסון מדיכאון ממושך, דבר שהאריך את משך העבודה עליו. היה זה אלבומה האישי ביותר של ג'קסון, בו כתבה טקסטים רגישים וכואבים מחייה. ג'קסון סיפרה מאוחר יותר בראיון כי האלבום הוא חלק מתהליך של ריפוי נפשי.
בעקבות האלבום The Velvet Rope, יצאה ג'קסון למסע הופעות בינלאומי, בו הופיעה בחמש יבשות: אירופה, אמריקה הצפונית, אפריקה, אסיה ואוסטרליה. בסוף שנת 1999 דירג אותה מגזין בילבורד כאומן השני המצליח ביותר בארצות הברית במהלך שנות התשעים - אחרי מריה קארי.
שנות האלפיים
ביולי 2000 שבה ג'קסון למסך הגדול, כשהופיעה בתפקיד הנשי הראשי בקומדיה המצליחה "הפרופסור המטורף 2", לצד אדי מרפי. ג'קסון שרה את שיר הנושא של הסרט, הנקרא "Doesn't Really Matter", שהגיע למקום הראשון בארצות הברית ולמקום החמישי בבריטניה.
אלבום האולפן השביעי של ג'קסון, All for You, יצא באפריל 2001, והיה לאלבום פופ קל ונוסחתי, בניגוד לקודמו. האלבום הגיע למקום הראשון בארצות הברית וכלל את הלהיט הגדול "All for You", ששהה 7 שבועות רצופים במקום הראשון במצעד בילבורד, וכמו כן זכה בפרס גראמי בקטגוריית 'הקלטת הדאנס של השנה'. היה זה הלהיט העשירי שלה המגיע למקום הראשון במצעד בילבורד. האלבום נמכר בארצות הברית במעל 3 מיליון עותקים וברחבי העולם ב-8 מיליון עותקים. סיבוב ההופעות גרף יותר מ-50 מיליון דולרים.
בינואר 2004, בהופעת המחצית של משחק סופרבול XXXVIII, הופיעה ג'קסון יחד עם ג'סטין טימברלייק. בסיום ההופעה משך טימברלייק חלק מחולצתה של ג'קסון תוך שהוא חושף את השד הימני שלה לעיניי מיליוני הצופים בטלוויזיה. רשתות הטלוויזיה אשר שידרו את המשחק בשידור חי הכחישו כל קשר למקרה - שעורר שערורייה גדולה בארצות הברית - וכינו את התקרית "תקרית מלתחה". לאחר המקרה, התנצלו ג'קסון וטימברלייק ואילו רשת CBS נקנסה ב-550 אלף דולר.
בשנים 2004 ו-2006 הוציאה שני אלבומי אולפן, שהיו רחוקים מהצלחותיה בשנות השמונים והתשעים. Damita Jo ו- הגיעו שניהם למקום השני במצעד האלבומים האמריקני ומכירותיהם היו בינוניות. בנוסף, אף סינגל משני האלבומים הללו לא נכנס כלל ל-TOP 20 במצעד בילבורד.
בשנת 2007 שיחקה בסרטו של טיילר פרי "למה התחתנתי?". ביולי 2007 החוזה של ג'קסון עם חברת וירג'ין הסתיים והיא חתמה על חוזה עם חברת איילנד רקורדס - חברה בת של חברת התקליטים המקורית של ג'קסון, A&M. אלבומה העשירי, Discipline, יצא ב-26 בפברואר 2008, תחת פיקוחו של מנהל החברה, אנטוניו ריד. הסינגל הראשון, "Feedback", הגיע למקום ה-19 במצעד הבילבורד. זהו המיקום הגבוה ביותר של ג'קסון מאז שנת 2001, עם "Someone To Call My Lover". האלבום עצמו הגיע לפסגת מצעד מכירות האלבומים והיה לאלבום המצליח ביותר שלה מאז All for You, אף על פי שמכר פחות עותקים בשבוע הראשון מאשר מכרו שני אלבומיה הקודמים. בספטמבר פתחה ג'קסון סיבוב הופעות ראשון מזה שבע שנים בשם "Rock Witchu Tour", שגרף קרוב ל-10 מיליון דולרים אף על פי שכלל רק 16 הופעות.
ב-2010 גילמה את ג'ואנה בסרטו של טיילר פרי "נשים צבעוניות", לצידן של קרי וושינגטון ווופי גולדברג, ושיחקה בסרט ההמשך "למה התחתנתי גם?" גם הוא בבימויו של פרי.
בשנת 2015, הוציאה את Unbreakable, אשר זכה להצלחה רבה כאשר כבש את פסגת מצעד הבילבורד 200.
בשנת 2022 יצאה לאור סידרה תעודית בארבעה פרקים שהפיקה ביחד עם אחיה, רנדי ג'קסון, שנשאה את השם "ג'נט ג'קסון". הסדרה נפתחת בביקור בבית המשפחה בעיר גארי (אינדיאנה) ועוסקת בחייה הפרטיים, הקריירה המקצועית שלה, "תקרית המלתחה", יחסיה עם אביה ואחייה ועוד. בסדרה שולובו ראיונות עם בני המשפחה וקטעי וידאו משפחתיים רבים, שלא היו זמינים לצפייה קודם.
חייה האישיים
בשנת 1984, כשג'קסון הייתה בת 18 בלבד, התחתנה בחשאי עם ג'יימס דבארג', חבר להקת "DeBarge". הנישואים, שלא קיבלו את אישור משפחת ג'קסון, הסתיימו 12 חודשים אחר כך. ג'קסון התחתנה שוב, ב-1991, עם הבמאי וכותב השירים רנה אליזונדו המקסיקני, איתו שיתפה פעולה מספר פעמים בקריירה. ב-1999 הסתיימו נישואיהם לאחר 8 שנים. משנת 2003 ועד 2013 הייתה ג'קסון בקשר רומנטי עם מפיק ההיפ הופ ג'רמיין דופרי.
בפברואר 2018 לאחר גירושין מתוקשרים השניים נפרדו סופית.
כיכר דניה
כיכר דֶניָה היא הכיכר המרכזית של שכונת בית הכרם בירושלים.
מיקום
הכיכר שוכנת בצומת שדרות הרצל עם רחוב בית הכרם ורחוב הארזים. היא מהווה מרכז תחבורתי חשוב בשכונה ולצידה ממוקמת תחנה של הרכבת הקלה. נמצא בה אחד המרכזים המסחריים העיקריים של השכונה, ובסביבתה שוכנים מוסדות נוספים, כסניפי בנקים, בית ספר יסודי ובית הכנסת המרכזי. בחלק משטח הכיכר נטוע גן.
היסטוריה
בשנת 1969 נפתח מעבר תת-קרקעי בין הכיכר לבין עברן השני של שדרות הרצל, שהיה הראשון מסוגו בירושלים.
ביולי 2019 הסתיימו עבודות השדרוג של הכיכר שנמשכו שמונה חודשים. הכיכר שופצה בעלות כוללת של 2.5 מיליון שקלים. העבודות כללו הוספת דק עץ ופינות ישיבה, נשתלו עצים חדשים ואנדרטת האוניה ההיסטורית (להלן) עברה שימור וטיפול.
האנדרטה בכיכר
בלב הכיכר ניצבת אנדרטה לזכר מבצע ההצלה של יהודי דניה. האנדרטה היא יצירתו של רולף (רודא) ריילינגר ומפוסלת כספינה המפליגה בים מרובה סלעים ושרטונות.
שלטים בצד האנדרטה מספרים בחמש שפות – עברית, ערבית, אנגלית, דנית ושוודית – את סיפור הצלת יהודי דניה וקבלתם בשוודיה ומעלים אותו על נס כמופת של אנושיות בימי השואה.
ירדנה אלוטין
ירדנה אלוטין (19 באוגוסט 1930 – 4 באוקטובר 1994) הייתה מלחינה ישראלית.
ביוגרפיה
ירדנה אלוטין נולדה בתל אביב, בת יחידה לד"ר אריה וד"ר חנה אלוטין. אביה, ד"ר אריה אלוטין היה ממקימי מגן דוד אדום. בגיל חמש החלה ללמוד פסנתר אצל רבקה שרתוק-הוז, אחותו של משה שרתוק ואשתו של דב הוז. עוד בילדותה הלחינה שיר של אנדה עמיר-פינקרפלד, "הבובה התקררה", שאותו שילבה לאחר שנים במחזור "שמונה שירי ילדים". ביומה האחרון בבית הספר תיכון חדש השתתפה בשיחה של המשוררת לאה גולדברג שהשפיעה עליה רבות והביאה אותה להלחין משירי הנחל של גולדברג. בגיל 18 החלה ללמוד תאוריה של המוזיקה, אך נאלצה להפסיק את לימודיה כדי לשרת בצה"ל. לאחר קום המדינה למדה במדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה, שם למדה הרמוניה וקונטרפונקט אצל מרדכי סתר ותזמור אצל פאול בן-חיים. בשנת 1952 זכתה בפרס נסים נסימוב על יצירות מוזיקליות.
בהמשך למדה תאוריה של המוזיקה אצל אלכסנדר אוריה בוסקוביץ' באקדמיה למוזיקה בתל אביב וכן הייתה תלמידתו של עדן פרטוש באופן פרטי. בשנים 1975 עד 1977 הייתה אלוטין מלחינת הבית של אוניברסיטת בר-אילן.
בכתיבתה המוזיקלית עשתה שימוש במסורות מערביות ומזרחיות ובפולקלור יהודי לצד רעיונות מודרניים, זאת בהתאם לאידיאלים שקיבלה ממוריה למוזיקה. יצירותיה מבוססות באופן כללי על צורות בארוקיות וקלאסיות. ביצירה "יפה נוף".(1952) למקהלה א'קאפלה ניכרת השפעת טעמי המקרא. ביצוע הבכורה של "יפה נוף", על ידי מקהלת רינת, היה בפסטיבל בינלאומי למקהלות בפריז. הפאסאקליה לפסנתר מבוססת על שיר בוכרי בטונאליות מורחבת, בקנטטה משנת 1956 ובסונאטה לכינור ופסנתר מ-1960 ניכרת השפעת מזמורים תנכ"יים. רוב יצירתה חדורה באופטימיות, ליריות טבעית ונטייה לדרמה, ואלה אינן נעדרות גם ביצירה "על גולה דוויה", המזדהה עם יהדות ברית המועצות. לצד שימוש תדיר במרקמים פוליפוניים, יישמה אלוטין גם הטרופוניה ביצירות המשלבות קולות וכלים, כמו ב"שיר חג" מ-1984, שהזמינה קרן תל אביב לספרות ולאמנות לציון יובל 75 לעיר.
יצירה מוקדמת של אלוטין, "משירי הנחל" למחזור שירים של לאה גולדברג, היא מיצירותיה המבוצעות ביותר. את יצירתה "קנטטה למקהלה א'קאפלה", המבוססת על פסוקים ממזמור ק"ו בתהילים, הקדישה לליאו קסטנברג.
אוהנוב
אוהנוב (באוקראינית: Угнів, אוהניב; בפולנית: Uhnów; ביידיש: היוונעוו) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בסמוך לגבול פולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
ירדנה אלוטין
ביוגרפיה
ירדנה אלוטין נפטרה בניו יורק. השאירה בעל, הפיזיקאי יוחנן ריברנט.
אוהנוב
תולדות היישוב
בשנת 1462 העניק קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, זכויות עיר לאוהנוב, וזו נקראה עד שנת 1648 בשם "הובנוב". בסמוך לעיירה נבנתה טירה מבוצרת.
ירדנה אלוטין
ביוגרפיה
המחלקה למוזיקה שבפקולטה למדעי הרוח, באוניברסיטת בר-אילן, מקיימת כל שנה תחרות לקומפוזיציה על-שם ירדנה אלוטין.
אוהנוב
תולדות היישוב
בתחילת המאה ה-17 נפגעה העיירה מפלישת הטטרים, ובשנים שלאחר מכן פגעו בה מגיפות ושרפות. מהמאה ה-18 נודעה העיירה בתעשיית הסנדלרות והפרוונות בה, ומגפיה ופרוותיה נמכרו ברחבי פולין.
ירדנה אלוטין
מיצירותיה
היא הקליטה את שירי המחזור במשכנות שאננים בביצועה של הזמרת לימור שפירא
קישורים חיצוניים
יוטיוב: ירדנה אלוטין, סונטה לכינור ולפסנתר https://www.youtube.com/watch?v=NCSLVhsuavo&t=13s
אוהנוב
יהודי אוהנוב
בשנת 1902 נערך פוגרום ביהודי העיירה בידי אוקראינים מקומיים, במהלכו הוכו יהודים, ורכושם נשדד. במהלך מלחמת העולם הראשונה, פרעו ביהודי העיירה יחידות הקוזקים, תוך ביצוע מעשי שוד, גזיזת זקנים ופאות, ואונס נשים. כמו כן, אולצו יהודי העיירה לבצע עבודות כפייה משפילות. בשנת 1915 פרצה בעיירה מגפת כולרה, בה נספו יהודים רבים. עם כינון השלטון הפולני בעיירה בשנת 1919, התנכלו גם החיילים הפולנים ליהודי העיירה. לאחר תום המלחמה, עזבו את אוהנוב רבים מיהודיה, ומצבם הכלכלי של הנותרים בה הוחמר. בין מלחמות העולם היוו יהודי אוהנוב רוב בקרב תושביה, אך סבלו ממעשי התנכלות אנטישמיים, כאשר במקרה אחד, במאי 1928, נרצחה בעיירה משפחה יהודית שלמה. בתקופה זו התגברה הפעילות הציונית בעיירה.
בין רבני העיירה, היה הרב אברהם יהושע השיל פרנקל, חתנו של רבי דוד פלאם מאלעסק ומחותנו של רבי אהרן רוקח מבעלז. צאצאיו משושלת ליסקא מכהנים כאדמו"רי היבנוב בארצות הברית.
בשואה
מסוף ספטמבר 1939 ועד סוף יוני 1941, הוחזקה אוהנוב בידי הצבא האדום. עם כניסת הגרמנים לעיירה, נכלאו יהודיה בבית כנסת ובשני בית מדרש בה, בהם הוחזקו כשלושה שבועות, תוך הוצאה להורג של 8 מהם. לאחר מכן, הוקם בעיירה יודנרט, אשר נצטווה לספק לגרמנים כוח אדם לעבודות כפייה, ולהעביר כסף ודברי ערך. בנובמבר 1941 נשלחו 40 גברים יהודים מהעיירה לרווה רוסקה, ומשם הועברו למחנות עבודה. בתחילת אוקטובר 1942 הועברו כל יהודי העיירה לגטו רווה רוסקה, וגורלם היה כגורל יתר יהודי המקום.
אולימפיק אייר
אולימפיק אייר (ביוונית: Ολυμπιακή Αεροπορία, באנגלית: Olympic Air) היא חברת תעופה יוונית שנוסדה כתוצאה מהפרטתה של חברת התעופה אולימפיק איירליינס.
החברה נוסדה באוקטובר 2009, מספר ימים לאחר שאולימפיק איירליינס הפסיקה את פעילותה. בינואר 2010 הגיעה החברה לסיכום עם חברת אג'יאן איירליינס על מיזוג פעילותן תחת המותג של אולימפיק, אך איחוד זה נחסם מסיבות רגולטוריות על ידי מוסדות האיחוד האירופאי. בשנת 2013 רכשה לבסוף אג'יאן איירליינס את החברה וזו מפעילה כיום רשת של טיסות פנים ביוון.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא אולימפיק אייר באתר Airliners.net
בני וקסלר
בני וקסלר (נולד ב-11 באוקטובר 1962) הוא אלוף פאראלימפי ישראלי.
ביוגרפיה
הוא זכה יחד עם כהן ואפרתי בתואר ספורט השנה ל-2011 מטעם ההתאחדות הישראלית לספורט נכים.
וקסלר עובד כמתווך וכנהג מונית, נשוי ואב לשלוש בנות ובן.
גירית סמורית בורמזית
גירית סמורית בורמזית (שם מדעי: Melogale personata) היא מין של גירית מהסוג גירית סמורית, החיה ביערות גשם ואזורים טרופיים בדרום-מזרח אסיה מקצה הודו עד מלזיה.
מאפיינים
אורכה של הגירית 35-40 ס"מ ומשקלה 1.5-3 ק"ג. הזכר ארוך מעט ושעיר והוא מגיע לאורך 15-21 ס"מ. לגירית רגליים קצרות, אוזניים רחבות וחוטם רחב בעל שיניים חדות. הפרווה רכה וצבעה חום כהה עד אפור ועל הגב ישנו פס אורכי לבן עד לראש. הבטן, החזה וקצה הזנב לבנים והפנים שחורים למעט אזור העיניים והלחיים וכן האוזניים והאף אדומים.
גירית זו נפוצה בטבע ביערות, שדות והרים שונים ממזרח הודו, דרך נפאל ובנגלדש לדרום-מזרח אסיה בבורמה, תאילנד, קמבודיה, דרום סין, לאוס ווייטנאם. הגירות יוצאות בשעות הערב לחפש מזון שכולל יצורים קטנים כגון חרקים, עכברים וזוחלים קטנים וכן פירות. הגירית לא נצפית לעיתים קרובות ולא ידוע מה מצב שימורה בטבע.
גירית סמורית ג'אווה
גירית סמורית ג'אווה (שם מדעי: Melogale orientalis) היא מין של גירית מהסוג גירית סמורית, החיה בטבע בעיקר באי ג'אווה שבאינדונזיה וכן באי באלי שקרוב אליו.
בסאם עאדל
רא'אד (רב-סרן) מומחד בסאם עאדל (בערבית: بسام العادل) הוא טייס לשעבר של חיל האוויר הסורי, שערק לישראל ב-11 באוקטובר 1989 עם מטוסו מדגם מיג 23ML במהלך טיסת סיור ואימון שגרתיים בגבול רמת הגולן.
פרשת עריקתו
עאדל, בן 36, המריא במבנה של שני מטוסים משדה התעופה בליי והטיס את מטוסו מספר 2786 במסלול הסיור המתוכנן. לפתע עזב את בן זוגו ופנה לכיוון מערב וחצה את רמת הגולן בטיסה בגובה נמוך מאוד (כ-50 מטר מעל פני הקרקע, ולטענתו לעיתים 40 ואף 30 מטר) ובמהירות גבוהה (כ-1,000 עד 1,250 קמ"ש). בשעה 11:10 חצה את הגבול בין סוריה לישראל. לאחר שחצה את הגבול כיבה את מכשיר הקשר שלו ושמר על דממת אלחוט מוחלטת . לאחר כ-3–4 דקות טיסה מאז חציית הגבול (וכ-15 עד 20 דקות סה"כ מאז שהמריא), הנחית עאדל את מטוסו במנחת מגידו, המשמש כמנחת למטוסים קלים, מסוקים ודאונים. עם נחיתתו, יצא מתא הטייס כשהוא חיוור, הניף את ידיו למעלה והודיע כי בכוונתו לערוק וכי אין בהגעתו כל כוונה התקפית או מלחמתית.
גירית סמורית ג'אווה
מאפיינים
זו גירית שאורכה 35-40 ס"מ ומשקלה 1-2 ק"ג ואורך הזנב 14-17 ס"מ. הגירית בעלת גוף פרווה עבה וגוף בצבע אפור, פס לבן לאורך הגב עד לראש שלבן באזור העיניים אך החוטם והפה שחורים. לגירית אף רחב מעט וקצהו אדום. האוזניים והעיניים גם גדולים ומותאמים לחיי לילה. אזורים לבנים נוספים בגוף הם הצוואר, החזה, הבטן. יש לה רגליים קצרות אבל זנב גדול.
בסאם עאדל
פרשת עריקתו
לאחר עריקתו הורשה עאדל להתראיין בפני עיתונאים זרים. בראיונותיו אמר שהושפע מדברים שקרא על מדינת ישראל. לדבריו, שלושה חודשים לפני שערק החליט לשנות את חייו ולחיות במדינה דמוקרטית שיש בה חופש ביטוי. לטענתו לא הכיר איש בישראל ולא תיאם את עריקתו עם גורמים מישראל. כמו כן, ציין כי יסרב להפגש עם נציגי הצלב האדום אם מטרתם היא להחזירו לסוריה.
המטוס שהטיס עאדל לא היה חמוש פרט לתותח דו-קני בקוטר 23 מ"מ המותקן דרך קבע בגחון המטוס, ולנורי הטעיה נגד טילים בזנב המטוס. הוא לא הביא עמו כל ספרות טכנית. המטוס עבר סדרת בדיקות בחיל האוויר הישראלי. לאחר הבדיקות המטוס הוטס ביום 29 בינואר 1990 על ידי טייס הניסוי הראשי של חיל האוויר הישראלי, סא"ל עופר ספרא. לאחר מכן הוטס לפחות עוד 11 פעמים במתארי טיסה שונים ובהם סימולציות של קרבות אוויר. מסקנות הבדיקה העלו כי תאוצתו חזקה ועולה על תאוצתם של ה-F-16 וה-F-18 המערביים, אך הנדסת האנוש שלו לקויה ביותר בהשוואה למטוסי המערב. לאחר הטיסות המטוס אוחסן בתל נוף, הועבר לתעשייה האווירית ומשם באמצע שנות התשעים למוזיאון חיל האוויר, שם הוא צבוע בצבעי חיל האוויר הסורי ונושא את סמלי חיל האוויר הישראלי.
גירית סמורית ג'אווה
מאפיינים
גירית זו חיה בטבע באי ג'אווה ובבאלי ביערות גשם וגם באזורים הרריים עד גובה 1,165 מטר מעל פני הים. היא אינה נפוצה מאוד אך גם יכולה להתגורר באזורים כמו מטעים וגנים אנושיים. הם נפוצים בעיקר בפארק הלאומי Gunung Gede Pangrango, שם רבים מהם משוטטים לאחר החשיכה.
הם אוכלי כל וניזונים מיצורים קטנים, חרקים, מכרסמים, עופות, ביצים וזוחלים וגם מפירות. הם מחפשים את המזון בשעות החשיכה וגם מטפסים על עצים ושיחים בשביל למצוא אותו. הם חיים בזוג או חבורה קטנה וישנים יחד באותה מאורה ביום.
בסאם עאדל
פרשת עריקתו
לאחר חדירת מטוסו של עאדל מבלי שיורט, הקים הרמטכ"ל דאז דן שומרון ועדת חקירה לבדיקת הנושא בדגש על מחדלים ביטחוניים אפשריים. חיל האוויר, שככל הנראה הופתע לחלוטין כאשר קיבל הודעה מאזרח שטייס סורי נחת במגידו, טען בהמשך כי עקב אחרי המטוס במהלך כל הדרך. עאדל עצמו חיזק טענה זו במסיבת העיתונאים, כאשר טען כי המכשור במטוס הראה שהוא היה תחת מעקב של מכ"ם ישראלי במשך כל הטיסה. בסוף התחקיר ננזפו שני אלופי משנה ושופרו נהלים מסוימים בחיל האוויר.
גירית סמורית ג'אווה
מאפיינים
מצב השימור של הגירית הוא ללא חשש.
בסאם עאדל
לאחר עריקתו
זמן קצר לאחר העריקה קיבל עאדל זהות חדשה והועבר למדינה זרה בה השתקע. בשנת 2005 פורסם בעיתונות הסורית כי עאדל ננטש על ידי השלטונות הישראלים והפך לדר רחוב בעיר באקה אל גרביה. עוד פורסם כי עאדל הסתבך בפלילים ונשפט למאסר בבית המשפט המחוזי בישראל. בבית הסוהר, כך נטען עוסק במסירת ידיעות לרשויות הכלא אודות אסירים ערביים. בשנת 2012 נעצרו שלושה תושבים ממג'דל שמס ובאקה אל-גרבייה, לאחר שתכננו לחטוף תושב באקה אל-גרבייה אותו חשבו בטעות כבסאם עאדל, על מנת להביאו לסוריה.
הערות שוליים
بسام العدل
משחק רביעיות
כהכנה למשחק מחלקים לכל שחקן ארבעה קלפים וקובעים את סדר השחקנים.
לכל שחקן ישנה זכות לדרוש קלף משחקנים שונים באותו התור אם לא זכה לשלילה. מותר לדרוש רק קלף השייך לרביעייה שלשחקן עצמו יש לפחות נציג אחד שלה. לעיתים מותר לדרוש רק קלף אחד בתור, ולעיתים מותר לדרוש קלפים בזה אחר זה כל עוד השחקן לא נענה בשלילה. לשחקן אסור לשקר - אם דרשו ממנו קלף שיש לו, הוא חייב לתת אותו. המנצח הוא זה שהצליח להשלים את המספר הגדול ביותר של רביעיות.
בכל שלב יכול (או חייב, כתלות בגרסה) שחקן המחזיק בארבעת חלקיה של רביעייה להניחה גלויה על השולחן.
למשחק, המשלב לימוד וחוויית משחק, יש גרסאות רבות הנבדלות בציורים על הקלפים בהתאם גם בכמות הקלפים (למשל, משחק רביעייה בנושא חודשי השנה מכיל 48 קלפים).
לרביעיות יש וריאציות רבות כגון, רביעיות מכוניות, רביעיות צבעים, רביעיות ארצות. קיימים משחקי רביעיות בעלי מטרות חינוכיות, כגון לימוד סיפורי התנ"ך
הערות שוליים
Gioco delle famiglie
גאוגרפיה של תוניסיה
תוניסיה היא מדינה בצפון אפריקה, הגובלת בים התיכון, בעלת גבול מערבי עם אלג'יריה (965 קילומטר) וגבול דרום-מזרחי עם לוב (459 קילומטר) היכן שרוחב הקרקע הולך ומצטמצם לדרום מערב אל הסהרה. למדינה יש חופים מצפון, מזרח ומכלול ממזרח לצפון, כולל מפרץ גאבס המעוקל, המהווה את החלק המערבי של מפרץ סידרה באפריקה. רוב המפרצים הגדולים בתוניסיה מתלכדים עם החופים המרכזיים בלוב, לרבות עם העיר סירת, שעל שמה קרוי אחד המפרצים. הקואורדינטות גאוגרפיות של המדינה הן 34°N, 9°W שטחה של תוניסיה הוא 163,610 קילומטר רבוע, ו-8,250 קילומטר רבוע מתוכם מכילים מים גרידא. הנהרות העיקריים זורמים בצפון המדינה, אך מעטים מהם מגיעים אף מצפון-מזרח אלג'יריה וזורמים דרך המישור הצפוני של המדינה, שבו כמות גשמים מספקת מאפשרת את קיומם של מיני צמחים מגוונים ואת השקיתם.
כללי
רמות קיצוניות:
גבולות
טריטוריית הים: 12 מילים ימיים
אוצרות טבע
אוצרות הטבע כוללים נפט, פוספט, ברזל, ובעיקר אבץ ומלח. האדמה ראויה לעיבוד.
שימושי האדמה
אדמת שלחין (אדמה מושקית): 3,850 קילומטרים מרובעים
חלוקה גאוגרפית
האקלים בצפון המדינה הוא ים תיכוני מזג האוויר הוא מתון, החורפים לחים וקרירים, והקיצים יבשים חמים. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא מתחת ל-500 מילימטרים.
חאג'ימוראט אקאייב
אקייב זכה במדליית הכסף באולימפיאדת אתונה (2004) במשקל עד 94 ק"ג ובמדליית הארד באולימפיאדת בייג'ינג (2008). בשנת 2011 אקאייב זכה באליפות אירופה ואליפות העולם במשקל עד 105 ק"ג. בשל פציעה לא היה יכול להשתתף באולימפיאדת 2012 בלונדון ועזב את הספורט התחרותי.
לאגוש
לאגוּש (בפורטוגזית: Lagos, במשמעות "אגמים") היא עיר ורשות מקומית בדרום אלגארבה שבפורטוגל. אוכלוסיית הרשות המקומית מונה 27,041 תושבים, מתוכם 14,675 מתגוררים בעיר. מרבית האוכלוסייה מתגוררת לאורך קו החוף ומתפרנסת מענף התיירות. אזור פנים המחוז מיושב בדלילות, ומרבית התושבים המתגוררים בו מתפרנסים מחקלאות ומיערנות.
העיר ממוקמת 35 ק"מ מזרחית לנקודת סאגרש, המקום הדרום-מערבי ביותר ביבשת אירופה.
לעיר לאגוש היסטוריה עתיקה. מקור השם הוא ככל הנראה קלטי ונובע מן המילה Lacobriga, בו השתמשו הרומאים מאוחר יותר. קיימת עדות להגעת הפיניקים לאזור מפרץ לאגוש, בשל הדגה העשירה באזור, ובמיוחד דגי טונה, סרדינים ומיני סרטנים. המקום נכבש לראשונה על ידי קרתגו, אשר גייסה את התושבים הקלטיים המקומיים למלחמתם נגד הרומאים. הם ניהלו במקום כרמים ומטעי עצי זיתים. לאחר מכן התיישבו בו רומאים והיישוב הפך לחלק מן הפרובינקיה לוסיטניה. בחפירות באזור נמצאו מספר ממצאים מן התקופה הרומית. האזור היה זירת המאבק בין קווינטוס סרטוריוס לקאיקיליוס מטלוס והעיר הייתה נמל חשוב.
קים דה-ג'ונג
קים דה-ג'ונג (בקוריאנית: 김대중, מבוטא כ"קִים דֶה ג'וּנְג", IPA: /kim.dɛ.ʥuŋ/; 6 בינואר 1924 – 18 באוגוסט 2009) היה נשיא קוריאה הדרומית בשנים 1998–2003, וחתן פרס נובל לשלום לשנת 2000.
במשך שנים רבות היה קים בין המתנגדים הבולטים למשטר בקוריאה הדרומית ופעיל למען הדמוקרטיה, פעילות שעלתה לו במאסר ובגלות. באותה תקופה הוכרז אסיר מצפון על ידי ארגון אמנסטי אינטרנשיונל. הוא חזר לארצו עם כינונה מחדש של הדמוקרטיה, והתמודד על הנשיאות ב-1987, בבחירות הדמוקרטיות הראשונות שנערכו במדינה מאז 1961. אף שהפסיד בבחירות אלה ופעם נוספת ב-1992, הוא ניצח בניסיונו השלישי, בבחירות שנערכו ב-1997, ונכנס לתפקידו בפברואר 1998.
תקופת הנשיאות
קים דה-ג'ונג נבחר לנשיא בתקופה של משבר כלכלי חמור בארצו, כחלק מן המשבר הפיננסי שפקד את מזרח אסיה. הוא חולל שורת רפורמות כלכליות, בעידוד קרן המטבע הבינלאומית, במטרה לאושש את הכלכלה. הרפורמות התמקדו בהסדרת פעולתם של התאגידים הגדולים ורבי העוצמה במדינה (צ'בול). יש המייחסים למדיניותו את ההתאוששות מן המשבר, ואחרים טוענים שהיא הייתה מתרחשת גם בלעדי הצעדים שנקט.
בתחום יחסי החוץ צידד במדיניות של פיוס כלפי קוריאה הצפונית. בשנת 2000 השתתף בוועידת פסגה היסטורית עם נשיא הצפון, קים ג'ונג איל, שבמהלכה הוסכם על איחוד משפחות מוגבל ועל הצהרה משותפת למען איחוד עתידי בין שתי הקוריאות. על מדיניות זו, ועל מאבקו כפעיל למען הדמוקרטיה, הוענק לו פרס נובל לשלום לשנת 2000.
דייוויד דנבאר ביואיק
ביוגרפיה
ביואיק נולד בארברוט, מחוז אנגוס , סקוטלנד ועבר לדטרויט בגיל שנתיים עם הוריו (אביו: אלכסנדר).
בשנת 1869, בגיל 15 ביואיק עזב את בית הספר והועסק בחברה ששבנתה מוצרי אינסטלציה. בשנת 1982 החברה נתקלה בבעיות פיננסיות וביואיק ושותף רכשו את החברה. בשלב זה החל ביואיק להראות את הבטחתו כממציא, לייצר חידושים רבים, כולל ממטרה דשא, ושיטה לצבוע ברזל יצוק לצמיתות עם אמייל זגוגית אשר אפשרה את הייצור של אמבטיות "לבן" במחיר נמוך יותר. עם השילוב של החדשנות של ביואיק החברה הפכה רווחית למדי.
במהלך 1890, פיתח ביואיק עניין במנועי בעירה פנימית והחל ניסויים איתם. ביואיק לא הקדיש זמן רב לעסקי הצנרת, השותפות פורקה והחברה נמכרה.
בשנת 1899 ביואיק הקים חברה חדשה: "Buick Auto-Vim and Power Company". מטרתה המוצהרת של החברה הייתה לשווק את המנועים לשימוש חקלאי. ביואיק פנה במהרה להתפתחות של מכונית שלמה, ולא רק מנוע. בנוסף, ביואיק התרכז במחקר ופיתוח על חשבון ייצור ומכירות.
אפשר לסווג כמעט את כל המנועים המודרניים כמו נגזרות של ההמצאה של ביואיק.
בשנת 1903 לאחר שנותר פעם נוספת ללא תזרים מזומנים, נאלץ ביואיק לגייס יותר כסף באמצעות הלוואה בסך 5,000 דולר. בעזרת סיוע פיננסי זה, ביואיק הקים את "ביואיק מוטור קומפני" ב-19 במאי 1903.
בשנת 1904 נטל חלק בבניית דגם ביואיק מודל B.
בשנת 1906 קיבל ביואיק חבילה לפיצויים ועזב את החברה שהקים. נשיא ביואיק, ויליאם דוראנט, קנה את המניה מביואיק תמורת 100,000 דולר.
לאחר השקעות לא מוצלחות בנפט בקליפורניה ובפלורידה, וניסיון (עם בנו טום) לייצר קרבורטורים, ביואיק חזר לעסקי הרכב בשנת 1921, כנשיא חברת "לוריין מוטורס" ("Lorraine Motors") קצרת הימים, ובשנת 1923 עיצוב של "דנבר", אב טיפוס של רכב.
בערוב ימיו עבד כמורה ב"בית הספר לעסקאות בדטרויט".
בשנת 1929 נפטר מסרטן המעי הגס. נקבר בבית הקברות וודמיר בדטרויט, מישיגן.
בשנת 1974 צורף ביואיק למוזיאון האמריקני "היכל התהילה של הרכב".
ביואיק ייצרה יותר מ-35,000,000 כלי רכב.
קלארק קלוג
קלארק קליפטון קלוג הבן (באנגלית: .Clark Clifton Kellogg, Jr; נולד ב-2 ביולי 1961) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בקבוצת אינדיאנה פייסרס מליגת ה-NBA בין השנים 1982–1986. לאחר 3 עונות מוצלחות ב-NBA סבל קלוג מפציעה בברכו, אשר אילצה אותו לפרוש ממשחק בגיל 25 בלבד. ממוצעיו הכוללים ב-NBA הם 18.9 נקודות, 9.5 ריבאונדים, 2.9 אסיסטים ו-1.5 חטיפות למשחק.
קריירת תיכונים ומכללות
קלוג נולד וגדל בקליבלנד שבאוהיו. בשנת 1979 הוביל את קבוצת הכדורסל של תיכון סנט ג'וזף, בו למד, לגמר אליפות התיכונים של אוהיו. במשחק הגמר הפסידה קבוצתו מול "תיכון איסט" מקולומבוס בתוצאה 65–79, על אף משחק שיא של קלוג אשר קלע 51 נקודות ואסף 24 ריבאונדים. בסיום אותה עונה השתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, לצד חברי היכל התהילה של הכדורסל לעתיד דומיניק וילקינס, אייזיאה תומאס, ג'יימס וורת'י ורלף סמפסון.
בין השנים 1979–1982 למד באוניברסיטת המדינה של אוהיו ("אוהיו סטייט"). בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיתף פעולה עם שחקני ה-NBA לעתיד הרב ויליאמס וטוני קמפבל, וב-3 עונותיו במדיה רשם ממוצעים של 14.9 נקודות ו-10.1 ריבאונדים למשחק.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 1982 נבחר קלוג בבחירה השמינית, על ידי אינדיאנה פייסרס. כבר בעונת הרוקי שלו היה השחקן המוביל של קבוצתו, כאשר העמיד ממוצעים של 20.1 נקודות ו-10.6 ריבאונדים למשחק; בכך היה אחד מארבעה שחקנים בלבד ב-NBA אשר קלעו לפחות 20 נקודות והורידו לפחות 10 ריבאונדים למשחק באותה עונה (האחרים הם לארי בירד, מוזס מלון וטרי קאמינגס). בשתי העונות הבאות המשיך להציג יכולת טובה, עם ממוצעים של 18.8 נקודות ו-9.3 ריבאונדים למשחק, אך הפייסרס סיימו את שתי העונות עם המאזן הגרוע ביותר בליגה (26–56 ו-22–60, בהתאמה).
בנובמבר 1985 נפצע קלוג בברכו השמאלית, ונאלץ לעבור ניתוח ארתרוסקופיה אשר הגביל אותו ל-19 משחקים בלבד בעונת. לאחר 4 משחקים בעונה העוקבת חש בכאבים ועבר ניתוח ארתרוסקופיה נוסף באותה הברך, ומאז לא חזר לשחק כדורסל.
קריירה כפרשן
בין השנים 1993–2008 שימש כפרשן של משחקי ליגת המכללות עבור רשת CBS. בשנת 2008 מונה לפרשן הראשי של הרשת, והמשיך להחזיק בתפקיד זה עד שנת 2014.
שיתוף במשרה
שיתוף במשרה (באנגלית, "Job sharing") הוא הסדר העסקה שבו שני עובדים או עובדות מחלקים ביניהם משרה אחת. העובדים חולקים את הפעילות והחובות הכרוכים במשרה, ואת השכר וההטבות הניתנים בגינה. הסדר זה נוח לעובדים המעוניינים בעבודה במשרה חלקית, כגון סטודנטים ואמהות, משום שהוא מאפשר להם להשתלב גם בתקנים שבהם נדרשת משרה מלאה. בישראל, הסדר זה אינו נפוץ.
היסטוריה
שיתוף במשרה קיים בבריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד ובארצות הברית לכל הפחות משנות השבעים והשמונים. בשנות האלפיים, שיתוף במשרה הפך לשכיח יותר, בעקבות ההצלחה המקצועית הגוברת של נשים, וניסיונן למצוא הסדרי עבודה אלטרנטיביים. לידתו של האינטרנט הקלה על שיתוף המידע בקרב משתפי משרה. בשנת 2007, סקר בריטי מצא ש-12% מהנשאלים ניצלו הזדמנות של שיתוף במשרה.
תיאורי מקרה
בסוף המאה ה-20, כ-60% מהאוניברסיטאות בבריטניה השתמשו בשיתוף משרה. סקר של מנהלי משאבי-אנוש ב-78 אוניברסיטאות הסיק שכדי לכסות את ההוצאות הנלוות של הסדר זה, הפרודוקטיביות של העובדים צריכה לעלות רק בשליש אחוז. שיתוף במשרה מסייע גם למטפלות סיעודיות ממזרח אירופה, לעבוד במשמרות של 3–4 חודשים במערב אירופה, וכך לשמור על קשר עם משפחתן. ניתן להפעיל שיתוף במשרה גם בקרב מנהלים בכירים. בשנת 2007, שני מהנדסים בחברת פורד הורשו לשתף משרה בתכנון מחדש של דגם האקספלורר קרוסאובר 2011. דוגמה לשיתוף במשרה נעשתה בבית הספר לרוקחות באוניברסיטת טנסי שבארצות הברית. צעד זה נעשה על מנת להרחיב את תעסוקת הנשים, והצליח ביעד זה.
יתרונות
אחד היתרונות הבולטים של שיתוף במשרה הוא הפחתת הלחץ בקרב העובדים והעובדות. שיתוף במשרה מאפשר לעובדים להגיע לרמה טובה יותר של איזון עבודה-חיים, וזו אחת הסיבות לרצון של עובדים להשתמש בו. שיתוף במשרה נוח במיוחד לנשים ולאלה המחפשים יותר זמן פנוי לעצמם.
עבור המעסיק, היתרון בשיתוף במשרה הוא בשמירה על עובדים והגדלת ההון האינטלקטואלי והניסיון. בנוסף לכך, הסדר זה מאפשר למשוך עובדים חדשים. סקר בריטי משנת 2011 מצא ש-61% מהנשים מעוניינות באפשרות לשיתוף במשרה. 87% מהעונים לסקר אמרו שהאפשרות לשיתוף משרה יכולה להכריע אם הם יישארו במקום העבודה.
חסרונות
אף על פי ששיתוף במשרה הוא סוג של עבודה במשרה חלקית, הוא יוצר אתגרים ייחודיים. אחד הקשיים שעלול להיווצר בשיתוף במשרה הוא כאשר שני העובדים המשתפים את המשרה לא מצליחים להגיע להסכמים ביניהם לגבי דרך העבודה, השכר, העומס והחופשות. שיתוף במשרה עלול גם לגרום לעובד להרגיש פחות חיוני וכך לפגוע בפרודוקטיביות שלו לאורך זמן. בנוסף, יכולה להיות סטיגמה שלילית על עובדים הבוחרים לעבוד בשיתוף משרה, והם עלולים להיתפס כעובדים בלתי מחויבים.
הקושי עבור המעסיק יכול להיווצר כאשר נדרשים מאמצים וזמן לייצר הסכמות בין השותפים למשרה. בנוסף, הכשרת שני עובדים לעבודה שיכולה להתבצע על ידי עובד אחד, עלולה להגדיל את העלויות הניהוליות. מעסיקים עלולים גם להתקשות במציאת עובדים ועובדות המעוניינים לעבוד בהסדר שכזה.
המלצות ליישום
כדי לנהל היטב את ההסדר של שיתוף במשרה, מומלץ לעקוב אחר מספר המלצות. בבחירת השותף, כדאי לבחור שותף שאיתו קל לתקשר, לשתף פעולה וגם להתווכח. עם זאת, מומלץ לבחור שותף בעל כישורים, ניסיון וגישה משלימים, כדי להעשיר את התפקיד. עובדים בשיתוף משרה צריכים להיות גמישים ובעלי מחויבות ארגונית גבוהה. לאחר בחירת השותף, יש להחליט איך לפצל את העבודה. מודל אחד, הנקרא "מודל האיים" דוגל בחלוקת האחריות כך שכל שותף מבצע משימות אחרות. המודל השני נקרא "מודל התאומים", ובו שני השותפים מבצעים את אותם התפקידים, אך בימים אחרים. על מנת שההסדר יצליח, יש לוודא שקיימת תמיכה מצד ההנהלה, במיוחד אם הרצון להסדר מגיע מהעובדים. בנוסף לכך, יש ליידע את כל האנשים שיהיו בקשר עם העובדים - לקוחות, עמיתים וספקים - כדי שלא תהיינה תקלות. לבסוף, מומלץ להחליט על תקופת ניסיון ואחריה לנסות ולתקן את הדרוש תיקון.
=== "מודל האיים" === עובדי שיתוף במשרה עובדים ללא תלות זה בזה, במשימות שונות. אלו שני עובדים החולקים משרה אחת אך לא את עומס העבודה שלה. העובדים מתמחים בתחומים שונים של חובות התפקיד דבר המאפשר להם מיקוד טוב יותר בעת ביצוע התפקיד. לרוב מעסיקים אינם מאפשרים לעבוד פחות שעות מכיוון שזה מפחית בפרודוקטיביות ועל כן היתרון למעסיקים במודל זה, היא האפשרות להעסיק שני עובדים עם שתי התמחויות שונות ללא הגדלת העלויות הניהוליות
"מודל התאומים"
נקרא גם מודל שיתוף משרות שני העובדים חולקים משרה אחת עם עומס העבודה שלה. הם עובדים על אותם הפרויקטים, בימים שונים בשבוע. יש להם אחריות משותפת כצוות מה שדורש תקשורת יעילה בין השניים.
שעות העבודה השבועיות של שני העובדים מתפצלים בדרך כלל לשתי דרכים:
השוני בין שיתוף במשרה למשרה חלקית
שיתוף במשרה בשונה ממשרה חלקית, יכול להיות גם משרת ניהול. היא מתחלקת בין שניים ומאפשרת לכל אחד מהשותפים יותר גמישות. היא הפכה לשיטה פופולרית בקרב מדינות רבות בעולם ,ומאפשרת להורים עובדים איזון טוב יותר בין עבודה לחיים. זוהי דרך עיקרית להתמודד עם האי שוויון בין המינים בשוק העבודה. במשרה משותפת שעות העבודה והמשכורת מחולקת בהתאם לתחומי האחריות ואופי העבודה: יש בעולם מי שמחלקים שעות או ימי עבודה, עובדים שבוע־שבוע או כל פתרון מתאים אחר.
משרה חלקית ברוב מקומות העבודה דורשת פחות הכשרה מקצועית, אחריות ומעורבות. משרה זו משולמות לפי מספר השעות שאתה יכול לבצע ביום שכר נתון.
מי מפחד מווירג'יניה וולף? (מחזה)
מי מפחד מווירג'יניה וולף? (באנגלית: ?Who's Afraid of Virginia Woolf) הוא מחזה מאת אדוארד אלבי שהוצג לראשונה בשנת 1962. המחזה בוחן את המורכבות של נישואיהם של מרתה וג'ורג', בני. בשעת ערב מאוחרת, אחרי מסיבת סגל באוניברסיטה, הם מארחים זוג צעיר, ניק והאני, ומושכים אותם אל תוך מערכת היחסים המרירה והמתוסכלת שלהם.
המחזה הוא בשלוש מערכות, הוא בדרך כלל נמשך קצת פחות משלוש שעות, עם שתי הפסקות בנות עשר דקות כל אחת. שם המחזה הוא משחק מילים על השיר "מי מפחד מהזאב הרע?" מתוך סרט האנימציה הקצר של וולט דיסני משנת 1933 "שלושת החזירונים", תוך החלפת דמותו של הזאב בשמה של הסופרת האנגלית המפורסמת וירג'יניה וולף. מרתה וג'ורג' שרים שוב ושוב את הגרסה הזו של השיר לאורך כל המחזה.
"מי מפחד מווירג'יניה וולף?" זכה בפרס טוני עבור המחזה הטוב ביותר לשנת 1963. בשנת 1966 יצא לאקרנים עיבוד קולנועי של המחזה לסרט באותו השם עם תסריט מאת ארנסט להמן, בבימויו של מייק ניקולס ובכיכובם של ריצ'רד ברטון, אליזבת טיילור, ג'ורג' סיגל וסנדי דניס.
מציאות ואשליה
בעוד שגם מחזות אחרים עוסקים בהבדלים שבין מציאות לאשליה, מי מפחד מווירג'יניה וולף? מתחיל עם האשליה ומתקדם אל המציאות. ליתר דיוק, "ג'ורג' ומרתה התחמקו ממצב נישואיהם המכוערים על ידי כך שמצאו מקלט באשליה". האכזבה שלהם מהחיים יחד יוצרת את המרירות שביניהם. ללא קשר אמיתי, מערכת היחסים ביניהם הופכת לתלויה בילד בדיוני.
בדייה של ילד, כמו גם את ההשפעה של מותו לכאורה על מרתה, מעוררת שאלות על ההבדל בין הונאה למציאות. וכאילו כדי לדכא את מאמציהם, הזלזול שיש למרתה ולג'ורג' זה לזה גורם להרס האשליה שלהם. עם זאת, חוסר אשליה זה אינו גורם למציאות להיראות. "כל האמת", כפי שמודה ג'ורג', "הופכת להיות [דבר] יחסי".
בנוסף, באמצעות בדיה של ילד והמצאת כמה משחקים מטופשים, מרתה וג'ורג' מתכוונים לברוח מהבעיות שלהם, כגון חוסר פוריות, ולהפחית את המתחים שלהם. כפי שמרתה אומרת, "זהו המקלט שאנחנו מוצאים כאשר המציאות של העולם מכבידה יותר מדי על ראשינו הקטנים" (198).
ביקורת על ציפיות חברתיות
ד"ר כריסטופר ביגסבי, החוקר את התיאטרון האמריקאי, טוען שמחזה זה נוקט עמדה המנוגדת לרעיון "המשפחה האמריקאית המושלמת" והציפיות החברתיות מהאמריקאים לנהל משפחות שכאלו, שכן הוא "תוקף את האופטימיות השקרית ואת הביטחון הקיצוני של החברה המודרנית". אלבי נוקט בגישה קשה על מנת להציג את הניגוד הזה, ומשתמש כדוגמה בכל אחת מהדמויות שבמחזה ובציפיות שיש לה מהאנשים הסובבים אותה. הנורמות החברתיות של שנות ה-50 כללו אידיאליזציה של משפחה גרעינית, המורכבת משני הורים הטרוסקסואלים ושניים (או יותר) ילדים, כאשר אבי המשפחה הוא המפרנס היחיד, האם היא עקרת בית והילדים מתנהגים יפה.
המחזה שובר את המוסכמות הללו ומציג משפחות ריאליסטיות הרחוקות מאוד מלהיות משפחות מושלמות, חלקן אפילו משפחות שבורות. המשפחות של האני ומרתה נשלטו על ידי אבותיהן, ולא היה כל סימן לדמות אם בחייהן. ההזדמנות של ג'ורג' ומרתה לבנות "משפחה מושלמת" נהרסה בשל אי הפוריות של ג'ורג' וכשלונו להיות דמות בולטת באוניברסיטה בה הוא עובד. דוגמאות בודדות אלו מדגימות כיצד המחזה קורא תיגר כנגד הציפיות החברתיות הקיימות בחברה האמריקאית, הן בתוך המסגרת המשפחתית והן מחוצה לה.
שם המחזה
שמו שם המחזה, המזכיר את הסופרת האנגלייה וירג'יניה וולף, הוא גם התייחסות לשיר "מי מפחד מהזאב הרע?" מגרסת האנימציה של וולט דיסני למעשייה "שלושה חזירונים קטנים". מכיוון שהזכויות לשיר של דיסני יקרות, ברוב גרסאות הבמה, וכן בסרט הקולנוע, דמותה של מרתה שרה לצלילי, מנגינה בעלת משקל מתאים, הנמצאת ברשות הציבור. ברגעים הראשונים של ההצגה, מתברר שמישהו שר את השיר מוקדם יותר באותו הערב במסיבה, אם כי זהותו של מי ששר אותו לראשונה עדיין איננה ברורה לקהל הצופים. מרתה שוב ושוב מציקה לג'ורג' ושואלת אותו אם הוא חושב שזה מצחיק (החלפת "הזאב הרע" ב"וירג'יניה וולף").
אדוארד אלבי תיאר את ההשראה לכותרת באופן הבא:
דמויות
בריאיון, אלבי הודה כי הוא ביסס את הדמויות של מרתה וג'ורג' על חבריו הטובים, אנשי חברה מניו יורק, וילארד מאס ומארי מנקן. מאס היה פרופסור לספרות במכללת ואגנר (נקודת דמיון משותפת אחת לדמות של ג'ורג' ולוילארד) ואשתו מארי הייתה יוצרת קולנוע נסיוני וציירת. מאס ומנקן היו ידועים לשמצה בשל מסיבות הסלון הארוכות שערכו. הקונפליקט העיקרי בין ג'ורג' לבין מרתה במחזה מבוסס על מערכת היחסים הסוערת של מאס ומנקן.
הפקת ברודוויי המקורית
המחזה הוצג לראשונה בברודוויי בתיאטרון על שם בילי רוז ב-13 באוקטובר 1962. צוות השחקנים המקורי כלל את אוטה האגן בתפקיד מרתה, ארתור היל בתפקיד ג'ורג', מלינדה דילון בתפקיד האני וג'ורג' גריזארד בתפקיד ניק. את ההצגה ביים אלן שניידר. בין השחקנים המחליפים שלקחו חלק בהפקה זו נמנים הנדרסון פורסיית, איילין פולטון, מרסדס מקיימברידג' ואליין סטריץ'.
בגלל אורכה של ההצגה (מעל לשלוש שעות), ליהקו המפיקים צוות שחקנים נוסף עבור הצגות יומיות, שכלל את קייט ריד בתפקיד מרתה, שפרד סטרודוויק בתפקיד ג'ורג', אברה פטרידס בתפקיד האני וביל ברגר בתפקיד ניק. כמו בהצגות שנערכו בערב, גם הכרטיסים להצגות היומיות נמכרו כולם.
ההפקה ירדה ב-16 במאי 1964, לאחר חמש הצגות מקדימות ו-664 הופעות.
אלבום
ב-1963 הוציאה קולומביה רקורדס הקלטה של המחזה בביצוע צוות השחקנים המקורי של ברודוויי בבימויו של אלן שניידר על גבי אריך־נגן.
מהדורה זו כללה חוברת בת 16 דפים עם תמונות של הצוות המקורית, מאמרי ביקורת מאת הרולד קלורמן ווולטר קר, ביוגרפיות של השחקנים והצוות, וכן מאמר קצר מאת גודארד ליברסון אודות תהליך ההקלטה. ההקדמה נכתבה על ידי אדוארד אלבי, בה כתב: "אני לא יכול להעלות על דעתי מי ירצה לקנות את האלבום הזה, אבל ... כל מחזאי רוצה כמה שיותר קביעות לעבודה שלו".
הפקות נוספות
ההצגה עלתה לראשונה בלונדון בשנת 1965, בכיכובה של קונסטנס קאמינגס. המחזה עלה בתיאטרון הבימה באותה שנה בתרגום תרצה אתר.
בשנת 1970, הנרי פונדה וריצ'רד ברטון ניסו לגייס את וורן בייטי ואת ג'ון ווייט לקחת חלק בהפקה של המחזה בהשתתפות שחקנים גברים בלבד, אך אדוארד אלבי לא איפשר זאת.
קולין דוורסט ובן גזארה כיכבו בהעלאה המחודשת של המחזה בברודוויי בשנת 1976. ברודוויי תחייה. מייק ניקולס ואליין מאי כיכבו בהפקה שעלתה בשנת 1980 בניו הייבן.
דיאנה ריג ודייוויד סושה כיכבו בהפקת המחזה שעלתה בתיאטרון אלמיידה באיזלינגטון ב-1996, לפני שהועברה לתיאטרון אלדוויץ' שבווסט אנד ב-1997.
המחזה הועלה מחדש בברודוויי בהפקה חדשה בתיאטרון לונגאקר. הצגות טרום בכורה החלו ב-12 במרץ 2005 וההפקה רצה עד ל-4 בספטמבר 2005 וירדה לאחר 177 הופעות ו-8 הצגות טרום בכורה. בהפקה זו, אשר בוימה על ידי אנתוני פייג', כיכבו קתלין טרנר בתפקיד מרתה וביל ארווין בתפקיד ג'ורג', עם מיריי אנוס (האני) ודייוויד הארבור (ניק). אירווין זכה בפרס טוני לשנת 2005 עבור השחקן הטוב ביותר עבור תפקידו. ההפקה הועברה לווסט אנד בלונדון שם הוצגה בתיאטרון אפולו עם כל צוות השחקנים המקורי, החל מ-31 בינואר 2006 ועד ל-13 במאי 2006. בחודש ינואר 2007, ההצגה הופיעה במרכז קנדי בוושינגטון די. סי., במשך חודש ימים. ב-6 בפברואר 2007, ההפקה החלה תקופת הרצה של שישה שבועות בתיאטרון אהמנסון בלוס אנג'לס. הפקה זו ערכה סיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית, ובין השאר הציגה בסן פרנסיסקו ב-Golden Gate Theater בין ה-11 באפריל ל-12 במאי 2007.
ב-12 בדצמבר 2010, תיאטרון Steppenwolf בשיקגו החל בהצגת המחזה, עם איימי מורטון בתפקיד מרתה, טרייסי לטס (המחזאי שזכה בפרס פוליצר עבור August: Osage County) בתפקיד ג'ורג', קארי קון ומדיסון דירקס. הצגה זו בוימה על ידי פם מקינון, שביימה בעבר הצגותיו של אדוארד אלבי.
הפקה זו המשיכה משיקגו לברודוויי, שם החלו הצגות הטרום־בכורה ב-Booth Theatre ב-27 בספטמבר 2012, עם ערב בכורה רשמי ב-13 באוקטובר 2012, 50 שנה בדיוק לאחר ערב הבכורה המקורי בברודוויי. גם בהפקה זו שימשה פאם מקינון כבמאית, עם אותו צוות שחקנים שהופיע בתיאטרון Steppenwolf. טרייסי לטס זכה בפרס טוני על הופעתו בתפקיד ג'ורג' בהפקה זו, מקינון זכה בפרס טוני על בימוי וההפקה עצמה זכתה בפרס טוני על ההצגה המחודשת הטובה ביותר. לאחר סוף השבוע הראשון להצגתה, ההצגה וצוות השחקנים זכו לשבחים רבים מצד מבקר הניו יורק טיימס צ'ראלס אישרווד.
מג טילי חזרה לשחק בשנת 2011 את דמותה של מרתה בהפקה של Blue Bridge Repertory Theatre. הפקה זו הוצגה מה-5 ביולי 2011 ועד ל-17 ביולי 2011 בוויקטוריה שבקולומביה הבריטית, קנדה.
אימלדה סטונטון וקונלת' היל כיכבו בהפקה חדשה של ההצגה בתיאטרון הרולד פינטר שבלונדון בשנת 2017. ההצגה, בבימויו של ג'יימס מקדונלד עלתה ב-21 בפברואר 2017, ועוד השתתפו בה אימוג'ן פוטס ולוק טרדוויי. הפקה זו רצה עד ל-27 במאי 2017.
בישראל, עלתה בשנת 2018 הפקה בתיאטרון הבימה, בכיכובם של גיל פרנק, מאיה מעוז, דניאל גל ורוי מילר. הפקה זו, בבימוי אילן רונן, קוצרה מההפקה המקורית לשעה ארבעים וחמש.
בלט
בשנים 1995–1996 העלתה הלהקה הקנדית One Yellow Rabbit מופע מחווה למחזאי אדוארד אלבי בשם Permission בצורת בלט שנמשך כשעה בהשראת המחזה מי מפחד מווירג'יניה וולף?. המופע הוצג בתחילה בעיר הולדתם, קלגרי, ובהמשך הוצג גם בטורונטו, פיניקס, גוודלחרה ומקסיקו סיטי.
פרסים
המחזה זכה בפרס טוני לשנת 1963 עבור המחזה הטוב ביותר ובפרס New York Drama Critics' Circle עבור המחזה הטוב ביותר לעונת 63–1962. כוכבי המחזה גם כן זכו בפרס טוני עבור השחקן הטוב ביותר והשחקנית הטובה ביותר. המחזה נבחר על ידי ועדת פרס פוליצר לקבל את פרס פוליצר לדרמה לשנת 1963, אך המועצה המייעצת של הפרס - חבר הנאמנים של אוניברסיטת קולומביה - התנגדה לשימוש שנעשה במחזה בגסויות ובמין, שבזמנו היה שנוי במחלוקת, ודחתה את ההמלצה, ולפיכך לא הוענק פרס פוליצר לדרמה באותה השנה.
עיבוד קולנועי
סרט זה הוא הסרט השנוי במחלוקת הראשון שעמו נאלץ להתמודד ג'ק ולנטי מתוקף תפקידו כנשיא איגוד סרטי הקולנוע של אמריקה (MPAA). סרט זה היה הראשון להשתמש על המסך הגדול במילה Screw ובביטוי Hump the hostess. לדבריו של ולנטי, "בחברתו של היועץ המשפטי של MPAA, לואי נייזר, נפגשתי עם ג'ק וורנר, המנהיג האגדי של האחים וורנר, ועוזרו הבכיר, בן קלמנסון, דיברנו במשך שלוש שעות, והתוצאה הייתה מחיקת Screw ושמירה על Hump the hostess, אבל אני חשתי אי־נוחות בקשר לפגישה".
פסקול
בשנת 1967, יצא פסקול מדבר של הסרט במהדורה מיוחדת - Deluxe Edition Two-Record Set - על ידי Warner Bros. Records, ובכך סרט זה היה הראשון שהפסקול שלו מפורסם בשלמותו כאלבום, שכן באותה העת לא ניתן היה להקרין את הסרט בטלוויזיה. הפסקול מכיל את קולותיהם של כל ארבעת השחקנים המופיעים בסרט. האלבום כולל קטע מוזיקלי אחד בלבד בשם Virginia Woolf Rock, בגרסה מעט שונה מזו שנשמעת בסרט על רקע הריקוד של מרתה וניק.
לפחות בשני מקרים נעשה שימוש באלבום בטייק שונה מזה שנכלל בסרט עצמו: שורתה הבלתי נשכחת של טיילור שוחזרה לגרסתה המקורית -, וכן חלק משורות הדיאלוג מתוך סיקוונס הריקודים. כאשר מרתה מספרת לניק והאני את הסיפור על חביטת ג'ורג' בבטנו מול אביה, היא נשמעת מאוד בבירור, זאת בעוד בסרט עצמו דבריה נשמעים רחוקים ועמומים, בעוד המצלמה עוקבת אחרי ג'ורג' לחדר הסמוך, בו הוא נוטל לידיו אקדח. כמו כן, אלבום הפסקול נמשך כחצי שעה פחות מהסרט, שכן רוב הפאוזות ורגעים שבהם אין דיאלוגים הוסרו. עם זאת, כמעט כל שורת דיאלוג נותרה בשלמותה. על עטיפת האלבום הקדמית מופיעים כל ארבעת השחקנים הראשיים, ועל העטיפה האחורית מופיע מידע אודותיהם, וכן מידע על תקופת שלב הצילומים שנמשכה חמישה חודשים, מידע על המחזאי אדוארד אלבי וכן תקציר העלילה. אלבום זה אינו מודפס עוד, מעולם לא פורסם בפורמטים אחרים, והוא אחד האלבומים היקרים ביותר בקרב אספנים.
אדיב
אדיב הוא שם פרטי יהודי וערבי (בערבית נהגה אדיבּ), ושם משפחה יהודי ישראלי.
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אי-שוויון מינקובסקי
באנליזה, אי-שוויון מינקובסקי הוא אי-שוויון הקרוי על שם המתמטיקאי והפיזיקאי הרמן מינקובסקי. אי-שוויון זה הוא וריאציה של אי-שוויון המשולש לנורמה p במרחב אוקלידי (גם אינסוף ממדי), המוכיח כי כל פונקציה כזו היא אכן נורמה.
בממד סופי
עבור p \ge 1, מגדירים את נורמת  של וקטור לפי הנוסחה.
אי-שוויון מינקובסקי קובע כי:, לכל שני וקטורים.
חשיבותו בכך שהוא מראה שנורמת מקיימת את אי-שוויון המשולש. מכיוון שהפונקציה הזו גם חיובית והומוגנית, היא מהווה נורמה.
הוכחה
נוכיח את נכונות אי-השוויון.
לפי אי-שוויון המשולש:
כעת, לפי אי-שוויון הולדר:
ולכן: , ולאחר צמצום נקבל .
בתורת המידה
המקרה הסופי הוא מקרה פרטי של מרחבי L^p; הוא מתקבל עבור המרחב, כאשר ו-\# היא מידת הספירה (כמות האיברים בקבוצה).
חוג (מבנה אלגברי)
במתמטיקה, חוג הוא מבנה אלגברי בעל שתי פעולות בינאריות, המקיימות מספר אקסיומות (שיפורטו להלן), המכלילות כמה תכונות בסיסיות של חוג המספרים השלמים ושל חוג המטריצות מעל שדה.
תורת החוגים, העוסקת במבנה של חוגים שונים, היא מן התחומים המרכזיים באלגברה.
הגדרה ומבנים יסודיים
אם פעולת הכפל גם היא חילופית (קומוטטיבית), החוג נקרא "חוג חילופי". לדוגמה, חוג המספרים השלמים חילופי, אך חוג המטריצות אינו חילופי.