cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פיטר סינגר
הפלות והמתות חסד
סינגר הוא תומך מובהק של הפלות והמתות חסד. בהתאם להשקפותיו התועלתניות, סינגר גורס כי אדם הנמצא במצב בו הסבל הצפוי לו גדול באופן ניכר מהתועלת שניתן לו להפיק מחייו, לא יהיה זה בלתי מוסרי להפסיק את חייו. בהתאם לכך, הוא לא רק מצדד בהפלות, אלא גם חושב שיש לאפשר להורים את הבחירה להמית תינוקות שנולדו עם נכויות חמורות בצורה שיאיימו באופן משמעותי על אושרם בעתיד במשך השבועות הראשונים לחייהם. לטענתו של סינגר, בשלב זה של התפתחותו, התינוק עדיין לא החל לפתח מודעות עצמית או השקפות ושאיפות לגבי העתיד, ולכן שיקולים של מימוש עצמי, שהיו באים בחשבון לגבי חייו של אדם בוגר, אינם תקפים במקרה זה. בדומה לכך, הוא חושב שיש לאפשר לאנשים את הבחירה להמית בני משפחה חולים שאיבדו את היכולת השכלית לקיים השקפות ושאיפות לגבי העתיד.
ביקורת
כתוצאה מהשקפתו מעוררת המחלוקת, סינגר זוכה לביקורת רבה, ובפרט כנגד עמדותיו ביחס להמתות חסד, הנחשבות כמבזות את קדושת החיים. הוא הואשם בין היתר בצביעות משום שהמשיך לתמוך בחיי אמו כשהייתה במצב מתקדם של מחלת אלצהיימר, למרות שעל-פי השקפותיו שלו עצמו, חייה היו כאלו שאין הצדקה להמשיך לקיימם. עם זאת, סינגר מעולם לא טען שיש להרוג חולים שאיבדו את היכולת השכלית למודעות לגבי העתיד, אלא רק שיש לאפשר לבני משפחתם את הבחירה לעשות כן. סינגר זוכה גם לביקורת מתוך התנועה לזכויות בעלי-החיים, על שום השקפותיו התועלתניות, שאינן שוללות באופן עקרוני כל ניצול בעלי־חיים ועל כן לכאורה מעניקות לו הצדקה. קול בולט בביקורת עליו מכיוון זה הוא המשפטן גארי פרנציון, שטוען שזכויות בעלי־חיים צריכות להיות מוחלטות, ואינן ניתנות להפרה על ידי אינטרסים אנושיים.
בדיאלוג שנערך במגזין האלקטרוני סלייט, המשפטן האמריקני ריצ'רד פוזנר טען שהטיעונים של סינגר אינם יכולים לשכנע את מי שאינו מקבל אותם, ושהפופולריות של סינגר נובעת מכך שרבים אינם מבינים את ההשלכות הראדיקליות של הפילוסופיה שלו. עם זאת, פוזנר הביע הערכה לסינגר ולהשפעה שלו.
הפילוסוף רוג'ר סקרוטון כתב בשנת 2000 כי "עבודותיו של סינגר, במיוחד כאשר מדובר בפרופסור לפילוסופיה, מכילות מעט או כלל-לא טיעונים פילוסופיים. הן מפיקות את עקרונותיהם המוסריים מרחיקי הלכת, מתועלתנות חלולה, שסופרת את הכאב ואת ההנאה של כל היצורים החיים באופן שווה, תוך התעלמות מכל מה שאמר במסורת הפילוסופית שלנו לגבי הבחנה בין בני אדם לבין בעלי חיים.
אקדמיק סופיה
אקדמיק סופיה (בבולגרית: Лукойл Академик София) הייתה קבוצת כדורסל בולגרית מהעיר סופיה, שהתמודדה בליגת העל הבולגרית עד עונת 2019/20, אז התפרקה.
הקבוצה השתתפה בעבר בגביע אירופה לאלופות בכדורסל וסיימה פעמיים במקום השני (1958, 1959).
היסטוריה
אקדמיק סופיה הייתה הקבוצה המעוטרת ביותר בכדורסל הבולגרי. הקבוצה נוסדה בשנת 1947 כחלק מ"מועדון הספורט האקדמי סופיה", זכתה 23 פעמים באליפות בולגריה, אחד עשר פעמים זכתה בגביע הבולגרי. בין ההשתתפות הבינלאומית שלה: פעמיים הגיעה לגמר גביע אירופה לאלופות (בשניהם הפסידה לא.ס.ק. ריגה) בשנת 1958 ו-1959 גביע הסטודנטים הבינלאומי בשנת 1957.
בשנת 2000, נחתם הסכם החסות עם ענק הנפט רוסי לוקאויל, והקבוצה חזרה במהירות להתמודד על אליפות בולגריה. מאז הקבוצה השתתפה בגביע יול"ב ובהמשך ביורוקאפ וביורוצ'לנג'. בעונת 2013/14 הפסידה את האליפות לאחר 11 פעמים ברציפות ליריבה העירונית לבסקי, כשהפסידה 3-2 בגמר הפלייאוף.
החל מעונת 2011/2012, אירחה הקבוצה את משחקי הבית בליגה הבולגרית וביורוקאפ בארנה ארמייץ, המכיל 12,935 מקומות ישיבה (במשחקי כדורסל).
ב-2018 עזבה את הקבוצה נותנת החסות הראשית ובעקבות כך ירד כוחה, ב-2020 במהלך מגפת הקורונה הודיעה הקבוצה כי אינה יכולה לעמוד בהסדרי התשלומים ובחובות, שחררה את כלל אנשי הצוות והשחקנים והכריזה על פירוק.
שווה-רגלאים
שווה-רגלאים המכונים "איזופודים" (שם מדעי: Isopoda) היא סדרה של סרטנים עילאיים, הכוללים את הכדרורוניים המכונים בשם העממי "אורי כדורי" או "אוטובוס". ישנם מאובני שווה-רגלאים המתוארכים לקרבון פנסילבני, לפני כ-300 מיליון שנה.
אקולוגיה
בסביבות ה-4,500 מינים של שווה-רגלאים נמצאים בסביבות הימיות, בעיקר על קרקעית הים. כ-500 מינים נמצאים במים מתוקים; הנותרים הם כ-5,000 מינים השייכים לתת סדרת הטחביות, מה שהופך אותם, בפער ניכר, לקבוצה המצליחה ביותר של סרטנאים יבשתיים. במעמקי הים, חברי תת-הסדרה Asellota מהווים רוב כמעט מוחלט, לאחר שעברו התפשטות והתגוונות אדפטיביות (Adaptive radiation, תהליך אבולוציוני שבו מספר המינים גדל במהירות) רחבות היקף בסביבה זו.
מספר קבוצות שווה-רגלאים פיתחו אורח חיים טפילי. תת-הסדרה Epicaridea היא טפילית כולה, בעוד שתת-הסדרה הפוליפילטית Flabellifera היא טפילית בחלקה. Cymothoa Exigua לדוגמה, הוא טפיל של הדג Lutjanus guttatus החי במפרץ קליפורניה; הוא אוכל את לשון הדג, ותופס את מקומה, זהו למעשה המקרה היחיד הידוע של טפיל המחליף פונקציונלית מבנה של הפונדקאי.
מגוון וסיווג
שווי הרגלאים שייכים לסדרת העל הגדולה יותר Peracarida, המאופיינת בנוכחות של שקיק ביצים מיוחד (Brood pouch). קיימים בסביבות ה-11,437 מינים מתועדים של שווה-רגלאים המסווגים לעשר תת-סדרות.
התפתחות
פגיות שווה הרגלאים בוקעות בתור Mancae, והן דומות בצורתן לשווה-רגלאים בוגרים, אך הן חסרות את זוג הרגליים הקדמיות (pereiopods) האחרון. היעדר שלב שחייה במחזור החיים מגביל את יכולת ההפצה העצמית של שווה הרגלאים, וייתכן שהיה הגורם לרמות הגבוהות של מינים אנדמיים בסדרה. כמבוגרים, שווה-רגלאים נבדלים מסרטנאים אחרים בכך שהם מחליפים את השלד חיצוני שלהם (בתהליך הנקרא ecdysis) בשני שלבים.
הארמון הגדול בפטרהוף
הארמון הגדול בפטרהוף (ברוסית: Большой Петергофский дворец) הוא המבנה המרכזי של מתחם הארמונות והפרקים בפטרהוף, כ-29 ק"מ מסנקט פטרבורג על שפת המפרץ הפיני.
אלדד כהן
אלדד משה כהן הוא פסיכולוג קליני, סופר ומחזאי ישראלי.
ביוגרפיה
כהן נולד בירושלים. הוא בעל תואר שני בפסיכולוגיה קלינית של הילד מאוניברסיטת תל אביב. למד בסטודיו למשחק של הלל נאמן.
כהן הוציא כמה ספרים שלא התפרסמו מאוד, אך סיפוריו הם פופולריים יחסית, מככבים על בימות התיאטרון וזוכים בפרסים.
ספרו "תסתכלו עליי", שיצא ב-1998, הומחז להצגה שהועלתה ב"צוותא" במשך יותר משנתיים, וסיפורים ומונולוגים מהספר הומחזו והועלו על במות שונות בכל רחבי הארץ. הספר זיכה את אלדד בפרס ליצירת ביכורים מהמועצה לתרבות ואמנות לשנת 1998, וב-1999 בפרס המחזה בפסטיבל עכו, שם שיחקו בה עידן אלתרמן, לירית בלבן, חנן לדרמן וירדן בר-כוכבא.
הארמון הגדול בפטרהוף
הארמון המקורי נבנה בשנים 1714–1725 והיה צנוע יחסית. בהנחיית יליזבטה, קיסרית רוסיה נבנה הארמון מחדש בשנים 1745 - 1755 בהתאם לתכנון של ברתולומאו רסטרלי על פי המודל של ורסאי וסגנון הבארוק.
אלדד כהן
ביוגרפיה
ירדן בר-כוכבא ערכה את ספרו השני של אלדד כהן, "לפחות היית מת בצורה מסודרת", שיצא ב-2003. באותה שנה הופיעו חברי "הסטודיו למשחק חולון" בהצגה "שדה תעופה לנשים בודדות" בבימויה של טל עומר, על פי מונולוגים מספרו של כהן "תסתכלו עלי".
הארמון הגדול בפטרהוף
הארמון נבנה על גבעה כמה מאות מטרים מחוף הים. אורך חזית הבניין 268 מטר, אך המבנה צר ושטחו אינו כה גדול. המבנה כולל כ-30 חדרים רשמיים שמעוטרים בהתאם לסגנון של תקופת הקמתו.
הכניסה הרשמית
הכניסה הרשמית נמצאת בצד המערבי של הבניין. האולם הריבועי כולל מדרגות דו-קומתיות בעיצוב קיסרי מהודר ועשיר. עיצוב המדרגות כולל ציורי שמן על התקרה, ציורי קיר, פסלי מתכת, פסלי גבס ועץ. המרכיב העיקרי של העיצוב הוא עץ בציפוי זהב. העבודות בוצעו בשנת 1751 על ידי אמן גרמני. החלק התחתון של המדרגות מעוצב על ידי קריאטידות. בחלק העליון של המדרגות נמצאים פסלי עונות השנה - חורף, אביב, קיץ וסתיו בצורת נשים צעירות. דלת יציאה מהמדרגות מובילה לאולם הריקודים ובנויה בצורת קשת. הדלת מעוטרת בשתי דמויות מעץ מגולף - "נאמנות" ו"צדק".
אלדד כהן
ביוגרפיה
אלדד כהן כתב וביים ל"תיאטרונטו" 2008 את ההצגה "בלון", בה שיחק גל פרידמן. העלילה עוסקת במוכר בלונים בפתח בניין עיריית תל אביב, שאהבתו לבחורה שפגש מובילה אותו לאשפוז פסיכיאטרי שסופו מוות.
הארמון הגדול בפטרהוף
הכניסה הרשמית
קירות המדרגות מעוצבים בתמונות וכוללים פרחים, נשרים דו-ראשיים וסמלי הקיסרית. כמו כן צוירו דמויות של אפולו, דיאנה ופלורה. מתחם המדרגות כולל גם שמונה חלונות ענקיים.
על התקרה נמצאת התמונה "אביב" של הצייר האיטלקי ברטולומו טרסיי.
אלדד כהן
ביוגרפיה
כתב את הקומדיה "תיאטרון רפרטוארי".
כתב (ביחד עם ירדן בר-כוכבא) את הצגות הילדים "סוף התחלה וחתולה" ו"אולי פיל".
הארמון הגדול בפטרהוף
אולם הריקודים
אולם הריקודים בשטח של 270 מ"ר משתרע על כל החלק המערבי של הבניין. הוא נבנה בשנים 1751–1752 ולא השתנה מאז. סימן ההיכר המיוחד של האולם הוא חלונות דמי בקירות הצפוני והמערבי של האולם. המרווח בין החלונות עוצב על ידי מראות ענקיות. ריבוי המראות מכפיל את חלל האולם. העיצוב בוצע על ידי גילוף עץ מצופה זהב. הציורים מציגים נושאים מהאינאיס והמטמורפוזות צוירו על ידי הצייר האיטלקי דז'וזפה ואלריאני. עד היום נשמרו 4 תמונות מקוריות ו-12 נוספות הן העתקים שבוצעו במאה ה-20. על הקיר נמצאת התמונה "אפולו על הפרנס" של ברטולומאו טרסי, שצוירה במיוחד לאולם זה.
אולם צ'סמה
האולם נקרא על שם קרב צ'סמה לזכר ניצחון של הצי הרוסי על הצי הטורקי בשנת 1770. יקטרינה הגדולה בהיוודע לניצחון הגדול החליטה לבנות אולם לזכר הניצחון. הצייר הגרמני יעקוב גאקרט קיבל את ההזמנה. כדי שהצייר יוכל לתת תמונות אמיתיות בהקשר לשרפות ופיצוצים הוא נסע לליבורנו בה חנה הצי הרוסי. בהתאם להנחיית הקיסרית אחת מאוניות הצי פוצצה ונשרפה. זה היה בהסיס לאחד התמונות שהוא צייר. בסך הכול צוירו 12 תמונות, כאשר מחצית הוקדשה לקרב עצמו והיתר לאירועים אחרים של המערכה. בשנת 1773 העבודה על הציורים הסתיימה והחלו בהתאמת האולם לתמונות. בשנת 1779 כל התמונות הוצבו במקומותיהם. יעוד האולם לא השתנה - הוא היה מיועד להמתנה של הפקידות הגבוהה, אנשי החצר ושגרירים לפני תחילת קבלת הפנים הרשמית.
אולם כיסא הקיסר
האולם הגדול (330 מ"ר) והרשמי של הארמון. המראה הנוכחי של האולם עוצב בשנים 1777 - 1778. מהעיצוב המקורי נשאר רק פרקט. העיצוב בוצע בסגנון הקלסי עם העדפה לצבע לבן. החלק העיקרי של העיצוב הוא תמונות קיר. בקיר המערבי של האולם נמצאות 4 תמונות של קרב צ'סמה המהווים המשך טבעי של האולם הקודם. התמונות בוצעו של ידי צייר אנגלי ומהווים מתנה של האנגלים לקיסרית. מעל הדלתות נתלו תמונות רשמיות של פיוטר הגדול, יקטרינה הראשונה, אנה קיסרית רוסיה ויליזבטה, קיסרית רוסיה בין החלונות מוקמו 12 תמונות של עוזרי פיוטר הגדול.
במרכז של הקיר המזרחי נמצאת תמונה גדולה של יקטרינה הגדולה על הסוס. יקטרינה צוירה במדים של קולונל והתמונה מוקדשת להפיכה שלטונית שהיא ביצעה ב-28 ביוני 1762. תמונה זו הורדה מהקיר לאחר פטירת הקיסרית והוחזרה רק בשנת 1969. לעיצוב האולם מתווספים פסלי גבס רבים.
מתחת לתמונה של יקטרינה הגדולה הוצב כיסא הקיסר. בהתאם למסורת זה כיסא שהיה בארמון של אלכסנדר מנשיקוב בשביל פיוטר הגדול.
נברשות האולם מהווים תוספת חשובה לעיצוב כולל. הנברשות מעוטרות בעלים בצבע ירוק.
העיצוב של האולם היה צריך להדגיש את המשכיות של שלטון הקיסרית לאחר שלטון פיוטר הגדול. האולם שימש לקבלות פנים רשמיות אך במקרים מיוחדים נערכו בו גם הרקדות וארוחות.
חדר אוכל הלבן
חדר אוכל הלבן עוצב בשנים 1774 - 1775. החדר עוצב בסגנון קלסי תוך ניצול הצבע הלבן בלבד. בחדר אין כלל תמונות וכל העיטור מבוסס על עיצובי גבס על הקירות. העיצובים כוללים פרחים, פירות, תוצאות צייד מוצלח, ובחלק העליון - כלי מוזיקה. במרכז חדר הוצבה מערכת כלים אנגלית בצבע קרם עם פרחים בצבע טורקיז. יקטרינה הגדולה הזמינה את המערכת בשנת 1768 והיא סופקה בשנת 1779 כאשר היא כוללת 1,500 פריטים. לא כל הכלים הם מקוריים. במשך השנים הכלים נשברו והושלמו במפעלים רוסים. המערכת שמוצבת עתה באולם כוללת 196 פריטים המספיקים ל-30 סועדים. הארוחות הרשמיות בארמון נמשכו מספר שעות וצלחות הוצבו על מערכות מיוחדות שמאפשרות חימום האוכל. לצורכי שרות נדרש תקן של כ-500 אנשים שכלל עובדי מטבח ומלצרים.
אולם ההמתנה הכחול
ציור התקרה המרכזי, מצויר על ידי אמן לא ידוע, מציג "מליצת הניצחון". רצפת פרקט עשויה מעצי אלון, אשכרוע, אדר. הקירות מפורדים במשי הכחול (הוא מעותק במפעל במוסקבה), אותו המשי שימש גם לריפוד הכורסות ווילונות. הקירות גם מקושטים במראות עם מסגרות זהב ונופי פטרהוף ("הנוף של הקסקד הגדול" של אייבזובסקיי). האגרטלים עשויים במפעל הקיסרי הרוסי לפורצלן.
חדר התמונות
הגלריה לאמנות נמצאת במרכז של הרמה העליונה. האור נכנס משני הצדדים, החלונות משקיפים לפארקים. החרד מעוצב על ידי פלטן ב-368 תמונות, שיטת התלייה הזאת (ללא רווחים, כטפטים) נקראת "תלייה שפאלרית". כל התמונות צייר אמן איטלקי רוטארי. בגלל הדיוקנאות לחדר יש גם שם נוסף הוא "החדר של אופנה וגרצייות", למרות לגיוון, לצייר שימשו רק 8 דוגמניות. בפינה אפשר לראות את הדיוקן העצמי של הצייר. ציור התקרה (אמן טארסי, 1726) מציג מליצה של החכמה, הצדק, החקלאות והמסחר, שנמצאים בפיקוח ועידוד של צאר. מסביב לתקרה מצוירים 4 אלים של ארבעת היסודות: אש, אדמה, מים, אוויר. בחדר גם אפשר לראות מראות, פסנתר (עבודת שטומפף), השעון הצרפתי מברונזה, כלי האח מציגים וונוס ובעלה וולקנוס של אמן טאמיר. רצפת הפרקט התלת-ממדי עשויה מסוגים יקרים של עץ.
יאמונה
יאמונה (בהינדית: यमुना, באנגלית: Yamuna) הוא הנהר הגדול ביותר מבין הנהרות המזינים את הגנגס בצפון הודו. מקורו בקרחון ימונוטרי בגובה 6,387 מטרים ואורכו 1,376 קילומטרים. אגן הניקוז שלו חולש על שטח של 366,223 קמ"ר (מעל 40% מאגן הניקוז של הגנגס כולו).
מי הנהר מגיעים לניו דלהי בתעלת מונאק.
באוורס
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
צלקת (סרט, 1994)
צלקת (באנגלית: Scar) הוא סרט קולנוע ישראלי קופרודוקציה ישראלית - צרפתית משנת 1994 בשחור-לבן בבימויו של חיים בוזגלו, עם רובין רנוצ'י (אנ') ורונית אלקבץ בתפקידים הראשיים. אלקבץ משחקת מספר תפקידים - אשה נשואה לבעל (מוחמד בכרי), בעלת טירה ומשרתת.
התסריט נכתב על ידי חיים בוזגלו ורונית אלקבץ ועיקרו הוא אנשים בודדים הנחפשים אהבה. גבר ואישה נפגשים למפגש של לילה אחד ומקיימים מגע מיני ללא מילים. האישה נעלמת והגבר מוכרח למצוא אותה על פי צלקת על ירכה.
הסרט זכה בארבעה פרסי אופיר בטקס פרסי אופיר לשנת 1994 - פרס אופיר לפסקול הטוב ביותר (ישראל דוד ואלי ירקוני), פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר (ערה לפיד), פרס אופיר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר (רותה שאודינסקי) ופרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר (ארקדי דוכין).
הסרט היה מועמד לפרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר, לפרס אופיר לבמאי הטוב ביותר (חיים בוזגלו), לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר (ששון גבאי), לפרס אופיר לעיצוב האמנותי הטוב ביותר (יוסי פלד) ולפרס אופיר לצילום הטוב ביותר (אורן שמוקלר).
הסרט מדבר בעיקר בצרפתית ואיטלקית אך גם קצת באנגלית, עברית ושפות נוספות.
תקציר העלילה
גבר בודד (רובין רנוצ'י) עוקב אחרי אישה יפה (רונית אלקבץ) היא נכנסת לבית קפה והוא נכנס לשם ומתיישב בסמוך כשגבו מופנה אליה. הם אינם מדברים זה עם זו אבל מרגישים את נוכותו של בן הזוג. שניהם מזמינים מהמלצר (יעקב בן סירא) שוקו חם. לאחר השתייה האישה קמה והגבר אחריה. הוא עוקב אחריה כשהיא נכנסת לבניין גדול ויורדת לקומת החניה (צולם בתחנה המרכזית החדשה של תל אביב).
בחניון האישה נצמדת לרשת והגבר מקיים איתה יחסים מאחור. הם לא משמיעים מילה ולאחר המגע הם מסתלקים מהמקום. הגבר שם לב לצלקת על ירכה של האישה וכעת הוא כפייתי למצוא אותה בשנית. הוא למעשה אדם בודד שתומך באם יחידנית (הלנה זובטוב) ומקריא לבתה סיפורי ילדים כאילו היא בתו.
זמן רב הוא מבלה ב"בית המפגשים" (צולם בתחנת הרכבת יפו) לשם באים אנשים כדי לצאת מהבדידות המקום מנוהל על ידי בעל הבית (אלחנדרו כהן) וה"מאדאם" (אנדריאה פיריאול ).
הגבר שוכר את שירותיו של חוקר פרטי דובר איטלקית (ששון גבאי). כדי למצוא את האישה האולטימטיבית שהוא מחפש שהסימן היחיד שהוא יודע עליה הוא צלקת על הירך.
18 Greatest Hits
(בעברית: 18 הלהיטים הגדולים ביותר) הוא אלבום הלהיטים השני של הזמרת-יוצרת הגרמנייה סנדרה. אלבום הלהיטים יצא לאור ב-12 באוקטובר 1992, על ידי חברת התקליטים וירג'ין רקורדס. מתוך אלבום הלהיטים יצא הסינגל "Johnny Wanna Live". בשנת 2003, יצא אלבום הלהיטים מחדש.
אלבום הלהיטים הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים שבצרפת.
רקע וקידום
לאחר שהוציאה שלל להיטים מאז שנת 1984, כדוגמת "", "In the Heat of the Night", "" ו-"Midnight Man", הוחלט כי סנדרה תוציא אלבום להיטים שני, אשר יכלול בתוכו את מרבית להיטיה, תוך שהוא יכלול בתוכו גם שיר אחד חדש: "Johnny Wanna Live".
הסינגל הראשון מתוך אלבום הלהיטים "Johnny Wanna Live", יצא לאור באוקטובר 1992, בסמוך לצאתו של אלבום הלהיטים עצמו. השיר זכה להצלחה נאה כאשר הגיע אל המקום ה-37 במצעד השירים של גרמניה, תוך שנכנס למצעד השירים שבהולנד. כמו כן, הזמרת-יוצרת הבריטית שרה ברייטמן ביצעה אותו בעצמה, בגרסה שנכללה באלבומה, Dive.
הצלחה מסחרית
בשבוע צאתו הצליח אלבום הלהיטים להגיע אל המקום ה-27 במצעד האלבומים שבשווייץ, תוך שהצליח לשהות שם במשך כמה שבועות. בהולנד, הצליח אלבום הלהיטים להגיע אל המקום ה-81 במצעד האלבומים של המדינה, ובשוודיה אל המקום ה-36.
בגרמניה זכה אלבום הלהיטים להצלחה רבה, כאשר הגיע אל המקום העשירי במצעד האלבומים של המדינה, תוך שאיגוד תעשיית ההקלטות הגרמני העניק לו את תואר הזהב על מכירות של למעלה מ-250,000 עותקים במדינה. כמו כן, איגוד תעשיית ההקלטות הצרפתי העניק לו את תואר הפלטינה על מכירות של למעלה מ-300,000 עותקים במדינה.
The Essential Sandra
The Essential Sandra (בעברית: סנדרה החיונית) הוא אלבום הלהיטים השלישי של הזמרת-יוצרת הגרמנייה סנדרה. אלבום הלהיטים יצא לאור ב-1 באפריל 2003, על ידי חברת התקליטים וירג'ין רקורדס. במקור, יצא אלבום הלהיטים בשנת 1992, בשם.
אלבום הלהיטים הגיע למקום ה-39 במצעד שבפולין.
רקע
לאחר שבשנת 1992, הוציאה את, הוחלט כי סנדרה תוציא גרסה מחודשת לאלבום הלהיטים בשם, The Essential Sandra. סדר הרצועות נשאר בדיוק אותו הסדר, אך נעשו שינויים קלים בגרסה המחודשת של האלבום, תוך שיצאה עטיפה מחודשת.
כמה שנים לאחר צאתו, עלה אלבום הלהיטים לרשת הזרמת המדיה, ספוטיפיי.
היפה והחיה: עולמה הקסום של בל
היפה והחיה: עולמה הקסום של בל או היפה והחיה 3 (באנגלית: Beauty and the Beast: Belle's Magical World) הוא סרט הנפשה משנת 1998 שהופק על ידי Disney Television Animation ו-Disney Video Premiere ומהווה פריקוול לסרט המצליח "היפה והחיה" משנת 1991.
סרט זה מבוסס על מספר סיפורים קצרים מקובצים יחד שנוצרו לצורך סדרת טלוויזיה שלבסוף לא נוצרה ובמקומה הקטעים הפכו לסרט. הסרט יצא ב-17 בפברואר 1998.
עלילה
תחילת הסרט מתרחשת במהלך האירועים של כליאתה של בל בטירתו של החיה טרם שחרורה. בסרט ישנם 4 סיפורים קצרים המלווים את כלי הטירה. בסיפור הראשון החיה עומד לסעוד עם בל אך דורש לפתוח את החלון ובל שרועדת מקור מבקשת שיסגור אותו. הוא אומר לה שמי שקר לו שייצא ובל נעלבת ומבקשת שיתנצל, מה שמרתיח את החיה מזעם. הוא דורש ממנה להתנצל ולחזור לארוחה תוך שהיא מתעלמת ממנו. ובסטר, הנוצה והפנקס כותבים מכתב פיוס בשם החיה בו הוא מתנצל לבל. בל נרגעת וחוזרת לארוחה אך החיה מתעצבן כשהוא שומע על כך ודורש להעיף את שלושתם מהטירה. לבסוף הוא מבין שכוונתם הייתה לטובה ומרשה להם לשוב.
בסיפור השני לומייר מתכונן לדייט הראשון שלו עם אפיפי המטלית המנוצה והוא מארגן יחד עם בל את השירה והאמירות שהוא חושב לומר לאפיפי. אך אפיפי מצוטטת להם בעודם בגן והיא בטוחה שבל מכשפת את לבו לרעה. בעודה מרוגזת היא מעליבה את לומייר ומחזרת אחרי שעוני, יריבו, מולו. בלילה של הדייט לומייר מזמין את אפיפי לנוע איתו לגינה וליסוע במרכבת שלג. אלא שהם מסתבכים וכמעט נופלים מהמרפסת אל חפיר גבוה. בעודם תלויים על ענף דק לומייר אומר לאפיפי שהוא אוהב אותה יותר מכולם. בל ועוד כלים רואים אותם ונערמים אחד על השני כדי להגיע אליהם בזמן ולבסוף מצליחים. אפיפי מבינה שהטיול והדיבורים של לומייר עם בל נעשו רק לכבודה.
בסיפור השלישי גברת תיון נכנסת לדיכאון עקב מזג האוויר הקר והחבורה מחליטה לערוך לה מסיבת הפתעה בשביל לעודד אותה. אלא שלמסיבה אחראים לומייר ושעוני ושניהם רבים על כל דבר והורסים כל חלק במסיבה: את סוג השירים וכלי השיר, את הפרחים שמאורגני לגברת תיון וכמעט מעירים את החיה שנרדם לאחר שעבד קשה בלילה, ואת הטעמים של העוגה למסיבה, אליהם מצטרפים גם שתי כפפות אפייה, אחת כחולה ואחת אדומה, והורסים את העוגה, למרות ניסיונותיה של בל למנוע זאת. גברת תיון מגיעה ומבינה שההפתעה שלה נהרסה וחוזרת לדיכאון. לומייר, שעוני וכל השאר מצטערים על ההפתעה ההרוסה ומחליטים ללמוד לקח ולעשות עוגה חדשה ומצליחים ואז גם חוזרת השמש.
בסיפור הרביעי והאחרון בל מתארגנת לארוחה עם החיה אך לחדרה נמלטת ציפור עם כנף פצועה והיא מתעכבת בחבישת הפצע שלה. החיה מתרגז שהיא מאחרת ופורץ לחדרה ואז מבחין בציפור. הוא קורא להעיף אותה מטירתו ובל מתחננת שישאיר אותה, מה שרק מרתיח אותו עוד יותר. הוא מתחיל לרדוף אחרי הציפור הפגועה עד שנופל במדרגות. בעודו על הרצפה הוא שומע את הציפור מצייצת מעל עמוד ומחליט במקום להבריח אותה, לכלוא אותה בכלוב כדי שתשיר לו. בל מנסה להסביר לו שהיא לא תשיר, אך הוא כולא את הציפור ודורש ממנה לצייץ, אך הציפור מבוהלת מדי. בל אומרת לו שהוא צריך להניח לה וכך היא תשיר לו. בינתיים שעוני דורש משאר הכלים משמעת מוקפדת והכלים מתרחקים ממנו. כשהחיה מחליט שהציפור מספיק חזקה הוא מסיר ממנה את התחבושת ונותן לה לעוף, אך היא הייתה חלשה מדי והיא עומדת ליפול. החיה קופץ על הגג להציל אותה ויחד איתו שעוני. החיה תופס את הציפור וחוזר לטירה אך שעוני כמעט נופל מהגג הגבוה ורק בזכות חבריו שתופסים אותו עם סדין, הוא נשאר בחיים. לאחר מכן הוא לומד להיות פחות קשוח עם ידידיו והחיה לומד להיות יותר רחום ליצורים חלשים.
סרפנט
סרפנט (Serpent, נחש) הוא כלי נשיפה עתיק. מוצאו בקורנט וכמוהו הוא משלב פייה של כלי נשיפה ממתכת וחורים האופייניים לכלי נשיפה מעץ. צורתו קונוס ארוך המכופף באופן המזכיר נחש, ומכאן שמו.
הסרפנט הומצא ב-1590 על ידי קנון אדמה גיום (Canon Edmé Guillaume) באוסר (Auxerre) שבצרפת, ושימש בתחילה לליווי מקהלה בשירה כנסייתית. בסביבות אמצע המאה ה-18 החל לשמש בתזמורות צבאיות ואמנותיות, אך הוחלף במאה ה-19 באופיקלאידה, ולאחר מכן בבריטון ובטובה.
על אף שהוא עשוי עץ ומצויד בחורים ולא בשסתומים, הוא משויך למשפחת כלי הנשיפה ממתכת ולא למשפחת כלי הנשיפה מעץ בשל צורת הפקת הצליל בו, האופיינית לחצוצרה וכלי נשיפה ממתכת.
מאז שנות השבעים של המאה העשרים זכה הסרפנט לעדנה עם העיסוק בביצוע אותנטי של מוזיקה עתיקה. ב-1987 כתב המלחין סימון פרוקטור את הקונצ'רטו הראשון והיחיד עד כה לכלי.
השיטה הצרפתית
השיטה הראשונה לייצור הכלי התבססה על גילוף הכלי כולו מחתיכת עץ אחת. על פי שיטה זו היו חותכים גוש עץ בגודל מתאים לשניים, מגלפים חצי כלי מכל חתיכה ומדביקים את שני החצאים. לבסוף היו מעדנים את צורתו החיצונית של הכלי ועוטפים אותו בעור כדי להבטיח אטימות. שיטה זו הייתה מקובלת בצרפת, ארץ מוצאו של הסרפנט, ונפוצה לארצות אחרות.
השיטה האנגלית
שיטה מאוחרת יותר, שפותחה באנגליה, התבססה על גילוף מקטעי צינור מעוקלים וקצרים, כל אחד מחתיכת עץ נפרדת. החתיכות הודבקו זו לזו ונעטפו בעור, או בבד שנטבל בלכה או צבע. כדי למנוע את דליפות האוויר שאפיינו כלים שנבנו בשיטה זו, הוסיפו לעיתים לכלים חיזוקי מתכת. כלים מחוזקים אלה היו פופולריים בתזמורות צבאיות וזכו גם לכינוי "סרפנט צבאי".
השיטה האנגלית נחשבת פשוטה יותר, אך פחות עמידה.
סין במשחקים האולימפיים
הרפובליקה העממית של סין השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת הלסינקי (1952). לאותה אולימפיאדה, הראשונה מאז סיומה של מלחמת האזרחים הסינית, הוזמנו שתי המדינות שנוצרו בעקבותיה - הרפובליקה העממית של סין והרפובליקה הסינית, והאחרונה העדיפה להחרים אותה. בהמשך, החרימה הרפובליקה העממית את המשחקים, כמחאה על כך שהוועד האולימפי הבינלאומי התיר לרפובליקה הסינית להשתמש בשם הכולל את המילה "סין" (Republic of China). ב-1979 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי כי משלחת הרפובליקה הסינית תכונה "טאיפיי הסינית" (Chinese Taipei). החלטה זו גררה חרם בן מספר שנים מצדה של הרפובליקה הסינית, אך סללה את דרכה של הרפובליקה העממית חזרה למשחקים. עם זאת, ב-1980 נטלה חלק רק באולימפיאדת החורף בלייק פלאסיד. את משחקי הקיץ החרימה, הפעם כמחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) משתתפת הרפובליקה העממית של סין במשחקים באופן סדיר.
מאז שבה סין להשתתף במשחקים, היא הגיע להישגים ספורטיביים גבוהים, ובכל חמש האולימפיאדות שנערכו במאה ה-21 הייתה בין שלוש המדינות המובילות בטבלאות המדליות. בסך הכל, צברה סין במשחקים 634 מדליות, מהן 262 מדליות זהב, והיא מדורגת במקום הרביעי בטבלת המדליות של כל הזמנים, אחרי ארצות הברית, ברית המועצות ובריטניה.
בשלושה ענפים מוליכה סין את טבלאות המדליות: טניס שולחן (60 מדליות, מהן 32 מדליות זהב), בדמינטון (47 מדליות, מהן 20 מדליות זהב) וטרמפולינה (11 מדליות, מהן 3 מדליות זהב). הדומיננטיות הסינית בענף הטניס שולחן כה חזקה (סין זכתה ב-28 מתוך 32 מדליות הזהב שחולקו מאז החלו התחרויות בענף באולימפיאדת סיאול), עד כי לקראת אולימפיאדת לונדון (2012) הוחלט להגביל את מספר הספורטאים מכל מדינה לשניים. ענפים נוספים בהם בולטת סין כוללים קפיצה למים (81 מדליות, מהן 47 מדליות זהב; סין מדורגת במקום השני בענף זה, אחרי ארצות הברית), התעמלות מכשירים (84 מדליות, מהן 33 מדליות זהב; סין מדורגת במקום הרביעי בענף זה, אחרי ברית המועצות, ארצות הברית ויפן), הרמת משקולות (62 מדליות, מהן 38 מדליות זהב; סין מדורגת במקום השני בענף זה, אחרי ברית המועצות) וקליעה (67 מדליות, מהן 26 מדליות זהב; סין מדורגת במקום השני בענף זה, אחרי ארצות הברית).
במשחקי החורף משתתפת סין מאז אולימפיאדת לייק פלאסיד (1980), אך רק בשנות ה-90 החלה להגיע להישגים. בסך הכל, צברו הספורטאים הסינים במשחקי החורף 62 מדליות, מהן 13 מדליות זהב. הענף בו זכתה להישגים הרבים ביותר הוא החלקה מהירה במסלול קצר, בו היא מדורגת במקום השני, אחרי קוריאה הדרומית, עם 33 מדליות, מהן 10 מדליות זהב.
אירוח המשחקים
סין אירחה את המשחקים פעמיים, באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ובאולימפיאדת בייג'ינג (2022).
בייג'ינג התמודדה לראשונה על אירוח המשחקים של שנת 2000, אך הפסידה לסידני על חודם של שני קולות. היא הגישה את מועמדותה בשנית לקראת המשחקים של 2008, וגברה על טורונטו, פריז, איסטנבול ואוסקה. היא ארחה גם את אולימפיאדת החורף ב-2022, לאחר שמועמדותה גברה על זו של אלמטי, ובכך הפכה לעיר הראשונה בהיסטוריה שמארחת גם משחקי קיץ וגם משחקי חורף. עיר סינית נוספת, חרבין, הגישה את מועמדותה לאירוח אולימפיאדת החורף של 2010, אך מועמדותה לא הגיעה לשלב המיונים הסופי.
המשלחת של הונג קונג
הונג קונג הועברה מבריטניה לסין ב-1997, ומאז היא מהווה אזור מנהלי מיוחד. על אף הריבונות הסינית, ספורטאים הונג קונגים אינם מתחרים במסגרת המשלחת הסינית, אלא במשלחת נפרדת. כך היה גם כשהייתה מושבה בריטית.
אולימפיאדת הלסינקי (1952)
את ההחלטה לאפשר לרפובליקה העממית של סין להשתתף במשחקים קיבל הוועד האולימפי יום אחד בלבד לפני תחילת המשחקים. הסינים שלחו משלחת בת 40 ספורטאים, שבהיעדר קווי טיסות סדירים להלסינקי הגיעו באיחור של עשרה ימים. רק השחיין וו צ'ואניו הספיק להשתלב בתחרויות, ואילו נבחרת הכדורגל קיימה שני משחקי ידידות.
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
הבכורה המחודשת של הרפובליקה העממית של סין במשחקים הייתה מוצלחת יותר מהופעתה הקודמת. 216 הספורטאים הסינים צברו 32 מדליות, מהן 15 מדליות זהב, ודורגו במקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית, רומניה וגרמניה המערבית.
הענף הבולט ביותר היה התעמלות (11 מדליות, מתוכן 5 מזהב). הספורטאי המעוטר ביותר במשלחת כולה היה המתעמל לי נינג. נינג זכה במדליות זהב בתרגיל הקרקע, בסוס הסמוכות ובטבעות, במדליית כסף בקפיצות ובמדליית ארד בקרב-רב, וכן היה שותף לזכיית הנבחרת הסינית במדליית הכסף בתחרות הקבוצתית. 24 שנים מאוחר יותר נבחר לי להדליק את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת בייג'ינג, כשהוא משתלשל מכבל מעל אצטדיון "קן הציפור". בנוסף לנינג, זכה לו יון במדליית זהב בקפיצות ובמדליית כסף בקרקע, וטונג פיי זכה במדליית כסף במתח. בתחרויות לנשים זכתה מה יאנהונג במדליית זהב במקבילים המדורגים ובמדליית ארד בתחרות לנבחרות.
בהרמת משקולות זכו הסינים בשש מדליות. זנג גואוצ'יאנג, וו שודה, צ'ן וייצ'יאנג ויאו ג'ינגיואן זכו במדליות זהב, וז'ואו פיישון ולאי רונמינג זכו במדליות כסף. גם בקליעה זכו הסינים בשש מדליות. בירי באקדח זכה שו הייפנג במדליית זהב וואנג ייפו זכה במדליית ארד. בירי במטרה נעה זכה לי יוויי במדליית זהב והואנג שיפינג זכה במדליית כסף. בתחרויות הנשים, זכתה וו שיאאושואן במדליית זהב בירי מ-50 מטר בשלושה מצבים ובמדליית ארד בירי ברובה אוויר. בקפיצה למים זכתה ז'ואו ג'יהונג במדליית זהב בקפיצה מ-10 מטר, בתחרות המקבילה לגברים זכה לי קונגז'נג במדליית ארד, ובקפיצה מ-3 מטר זכה טאן ליאנגדה במדליית כסף. הסייפת גוג'יה לואן זכתה במדליית זהב ברומח, הקשתית לי לינגג'ואן זכתה במדליית כסף, והאתלט ז'ו ג'יאנהואה זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה.
בענפי הכדור זכו נבחרות הנשים להצלחות. נבחרת הכדורעף זכתה במדליית זהב, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת יפן, ובמשחק הגמר ניצחה את המארחת, ארצות הברית. נבחרת הכדורסל זכתה במדליית ארד, לאחר שגברה על קנדה 57-63 במשחק על המקום השלישי. נבחרת הכדוריד זכתה אף היא במדליית ארד, לאחר שדורגה אחרי יוגוסלביה וקוריאה הדרומית בבית בן שש נבחרות. נבחרת הגברים בכדורעף סיימה במקום השמיני.
אולימפיאדת סיאול (1988)
בהתעמלות הסתכמו הישגי הסינים בשתי מדליות. לו יון שמר על תוארו בקפיצות, וזכה גם במדליית ארד בקרקע. בשחייה, זכו ארבע שחייניות סיניות במדליות. שלוש מהן זכו במדליות כסף: יאנג וניי ב-50 מטר חופשי, ז'ואנג יונג ב-100 מטר חופשי והואנג שיאאומין ב-200 מטר חזה. צ'יאן הונג זכתה במדליית ארד ב-100 מטר פרפר. מרימי המשקולות הסינים זכו בחמש מדליות: הה יינגצ'יאנג זכה במדליית כסף, וארבעה סינים נוספים זכו במדליות ארד: הה ז'ואוצ'יאנג, ליו שואובין, יה הואנמינג ולי ג'ינהה. הקלע הואנג שיפינג זכה במדליית כסף בירי במטרה נעה, ושו הייפנג זכה במדליית ארד בירי ברובה אוויר. בחתירה, זכתה רביעיית החותרות עם הגאית במדליית כסף, ושמיניית החותרות במדליית ארד. באתלטיקה, זכתה לי מייסו במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל.
אולימפיאדת ברצלונה (1992)
בשחייה באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכו הסינים ב-9 מדליות, מהן 4 מדליות זהב. כל המדליות בענף זה הושגו בידי נשים. יאנג וניי קבעה שיא עולם חדש ב-50 מטר חופשי (24.79 שניות). סגניתה, ז'ואנג יונג, קבעה שיא אולימפי במשחה ל-100 מטר חופשי (54.64 שניות). שתיהן זכו גם במדליית כסף במשחה השליחות ל-100X4 מטר חופשי. לין לי קבעה שיא עולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:11.65 דקות), וזכתה גם בשתי מדליות כסף, במשחים ל-200 מטר חזה ו-400 מטר מעורב אישי. צ'יאן הונג שיפרה את הישגה מסיאול, וניצחה במשחה ל-100 מטר פרפר, עם שיא אולימפי חדש, 58.62 שניות. במשחה למרחק הכפול, זכתה ואנג שיאאוהונג במדליית כסף. חמש השחייניות שזכו במדליות כונו עם שובן לסין "חמשת פרחי הזהב".
בטניס שולחן זכו הסינים ב-6 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. בטורניר היחידות זכתה דנג יאפינג במדליית הזהב וצ'יאאו הונג זכתה במדליית הכסף. שתיהן זכו במדליית הזהב בטורניר הזוגות, וסגניותיהן בטורניר זה היו צ'ן זיהה וגאו ג'ון. בטורניר הזוגות לגברים ניצחו ואנג טאו ולו לין, ובטורניר היחידים זכה מה ונגה במדליית ארד. בקפיצה למים זכו הסינים ב-5 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. גאו מין שמרה על תוארה בקפיצה מ-3 מטר, ופו מינגסיה זכתה במדליית הזהב בקפיצה מ-10 מטר. בתחרות הקפיצה מ-10 מטר לגברים ניצח סון שוויי, ושיונג ני זכה במדליית הארד. בקפיצה מ-3 מטר, זכה טאן ליאנגדה במדליית כסף שלישית ברציפות.
בהתעמלות, זכו הסינים ב-8 מדליות, מהן שתי מדליות זהב. לי סיאושואנג זכה במדליית זהב בתרגיל הקרקע, וחלק את מדליית הארד בתרגיל הטבעות עם הגרמני אנדראס וקר. לי ג'ינג זכה במדליות כסף בתרגילי הטבעות והמקבילים, וגואו ליניאו חלק את מדליית הארד בתרגיל המקבילים עם מתעמלים מיפן ומהמשלחת המאוחדת. שלושה מתעמלים אלה זכו גם במדליית כסף בתחרות הקבוצתית. בתחרויות לנשים, זכתה לו לי במדליית זהב בתרגיל המקבילים המדורגים ובמדליית כסף בתרגיל הקורה.
הקלע ואנג ייפו זכה במדליית זהב בירי באקדח אוויר ובמדליית כסף בירי באקדח. ז'אנג שאן זכתה במדליית זהב בסקיט ולי דויהונג זכתה במדליית כסף בירי באקדח. בג'ודו זכתה ז'ואנג שיאויאן במדליית זהב, ולי ז'ונגיון וז'אנג די זכו במדליות ארד. באתלטיקה זכו הסיניות בארבע מדליות: צ'ן יואלינג זכתה במדליית זהב בהליכה ל-10 ק"מ, ולי צ'ונישיו זכתה במדליית הארד. הואנג ז'יהונג זכתה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל, וצ'ו יונשיה זכתה במדליית ארד בריצת 1500 מטר.
מרים המשקולות ליו שובין שיפר את הישגו מסיאול וזכה במדליית כסף. לין צ'ישנג זכה במדליית כסף נוספת, ולואו ג'יאנמינג והה יינגצ'יאנג זכו במדליות ארד. צמד שחקניות הבדמינטון גואן וייז'ן ונונג צ'ונהואה זכו במדליית כסף בטורניר הזוגות, ובמדליית הארד זכו לין יאנפן ויאו פן. הואנג הואה וטאנג ג'יוהונג זכו במדליות ארד בטורניר היחידות, ולי יונגבו וטיאן בינגיי זכו במדליית ארד בטורניר הזוגות לגברים. סייפת הרומח ואנג הויפנג, גולשת הלכנר ז'יאנג שיאודונג ונבחרת הנשים בקשתות זכו כולן במדליות כסף. החותרות גו שיאולי ולו הואלי זכו במדליית ארד במקצה הזוגות, והמתאבק שנג זטיאן רשם הישג דומה.
בענפי הכדור בלטה הפעם נבחרת הנשים בכדורסל, שזכתה במדליית הכסף, לאחר שהביסה בחצי הגמר 70–109 את נבחרת קובה, והפסידה בגמר 66–76 למשלחת המאוחדת. נבחרת הנשים בכדורעף סיימה במקום השמיני.
אולימפיאדת אטלנטה (1996)
סין שמרה על יציבות באולימפיאדת אטלנטה (1996), ו-294 הספורטאים ששלחה זכו ב-50 מדליות, מהן 16 מדליות זהב. סין דורגה שוב במקום הרביעי, אחרי ארצות הברית, רוסיה וגרמניה.
הענף הבולט במשחקים אלה היה טניס שולחן, עם 8 מדליות, בהן כל 4 מדליות הזהב האפשריות. ליו גואוליאנג ניצח בטורניר היחידים, ויחד עם קונג לינגחווי ניצח גם בטורניר הזוגות. סגנו, ואנג טאו, זכה גם במדליית כסף בטורניר הזוגות, יחד עם לו לין. בטורניר היחידות זכתה דנג יאפינג במדליית הזהב, וצ'יאאו הונג זכתה במדליית הארד. שתיהן זכו גם במדליית זהב בטורניר הזוגות, בו זכו ליו ויי וצ'יאאו יונפינג במדליית כסף.
פו מינגסיה שמרה על תוארה בקפיצה למים מ-10 מטרים, וזכתה במדליית זהב נוספת, בקפיצה מ-3 מטרים. שיונג ני זכה במדליית הזהב בקפיצה מ-3 מטרים לגברים, וסגנו היה יו ז'ואוצ'נג. בקפיצה מ-10 מטרים זכה שיאאו האיליאנג במדליית ארד. הקלע יאנג לינג זכה במדליית זהב בירי במטרה נעה, וסגנו היה שיאאו ג'ון. לי דויהונג שיפרה את הישגה מברצלונה וזכתה במדליית זהב בירי באקדח, ואילו ואנג ייפו איבד את תוארו וזכה במדליית כסף בירי באקדח אוויר. קלע נוסף, ז'אנג בינג, זכה במדליית ארד בדאבל טראפ. ארבעה מרימי משקולות סינים זכו במדליות באטלנטה: טאנג לינגשנג וז'אן שוגאנג זכו במדליות זהב, ז'אנג שיאנגסן זכה במדליית כסף, ושיאאו ג'יאנגאנג זכה במדליית ארד.
המתעמל לי שיאושואנג זכה במדליית זהב בקרב-רב ובמדליית כסף בתרגיל הקרקע. פאן בין חלק את מדליית הארד בתרגיל המתח עם הבלארוסי ויטלי שצ'רבו ועם הרוסי אלכסיי נמוב. שניהם זכו גם במדליית כסף בתחרות הנבחרות. אצל הנשים, זכתה מו הוליאן במדליית כסף בתחרות הקפיצות, ובי ונג'ינג חלקה את מדליית הכסף במקבילים המדורגים עם האמריקנית איימי צ'ו.
בשחייה צברה המשלחת הסינית 6 מדליות, ושוב כולן הושגו בידי נשים. לה ג'ינגיי זכתה במדליית זהב ב-100 מטר חופשי ובמדליות כסף במשחה ל-50 מטר חופשי ובמשחה השליחות ל-100X4 מטר חופשי. ליו לימין זכתה במדליית כסף ב-100 מטר פרפר, לין לי זכתה במדליית ארד ב-200 מטר מעורב אישי ונבחרת השליחות ל-100X4 מטר מעורב זכתה אף היא במדליית ארד.
באתלטיקה זכו הסיניות בארבע מדליות. ואנג ג'ונשיה קבעה שיא אולימפי בריצת 5000 מטר (14:59.88 דקות) וזכתה גם במדליית כסף בריצת 10000 מטר. סוי שינמיי זכתה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל וואנג יאן זכתה במדליית ארד בהליכה ל-10 ק"מ. שחקניות הבדמינטון גה פיי וגו ג'ון זכו במדליית הזהב בטורניר הזוגות לנשים, וצ'ין ייואן וטאנג יונגשו זכו במדליית הארד. דונג ג'יונג זכה במדליית כסף בטורניר היחידים וליו ג'יאנג'ון וסון מאן זכו במדליית ארד בטורניר הזוגות המעורבים. הג'ודאית סון פומינג זכתה במדליית זהב, וואנג שיאנבו זכתה במדליית ארד. החותרות ז'אנג שיויון וקאו מיאניינג זכו במדליית כסף במקצה הזוגות, והקשתית הה יינג זכתה אף היא במדליית כסף. המתאבק שנג זטיאן זכה במדליית ארד שנייה ברציפות.
שלוש נבחרות נשים זכו במדליות כסף: נבחרת הכדורגל, בתחרות האולימפית הראשונה אי פעם לנשים, גברה בחצי הגמר 2–3 על ברזיל והפסידה במשחק הגמר 1–2 לארצות הברית. נבחרת הכדורעף ניצחה בחצי הגמר את רוסיה והפסידה בגמר לקובה, ונבחרת הסופטבול הפסידה במשחק הגמר לארצות הברית. נבחרת הנשים בכדוריד דורגה במקום החמישי, נבחרת הנשים בכדורסל סיימה במקום התשיעי, ואילו נבחרת הגברים היחידה שהשתתפה במשחקים, נבחרת הכדורסל, סיימה במקום השמיני.
אולימפיאדת סידני (2000)
באולימפיאדת סידני (2000) רשמה סין שיפור נוסף בהישגיה. 271 הספורטאים הסינים זכו ב-59 מדליות, מהן 28 מדליות זהב. בסיום המשחקים דורגה במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית ורוסיה, ולפני המארחת אוסטרליה.
בקפיצה למים זכו הסינים ב-10 מדליות, בהן 5 מתוך 8 מדליות הזהב האפשריות. שיונג ני שמר על תוארו בקפיצה מ-3 מטרים, ויחד עם שיאאו האיליאנג זכה גם במדליית זהב בקפיצה הסינכרונית מ-3 מטר. בקפיצה מ-10 מטר זכה טיאן ליאנג במדליית הזהב, והו ג'יה זכה במדליית הכסף. השניים זכו גם במדליית כסף בקפיצה הסינכרונית. פו מינגסיה שמרה על תוארה בקפיצה מ-3 מטר, ויחד עם סגניתה, גואו ג'ינג'ינג, זכתה גם במדליית כסף בקפיצה הסינכרונית. לי נה זכתה במדליית כסף בקפיצה מ-10 מטר, ויחד עם סאנג שואה ניצחה בקפיצה הסינכרונית.
בטניס שולחן זכו הסינים ב-8 מדליות, בהן כל 4 מדליות הזהב האפשריות. רק במשחק גמר אחד, בטורניר היחידים, לא התחרו סינים זה מול זה. בטורניר היחידות ניצחה ואנג נאן, וסגניתה הייתה לי ג'ו. שתיהן זכו במדליית הזהב בטורניר הזוגות, וסגניותיהן היו סון ג'ין ויאנג יינג. ואנג ליצ'ין ויאן סן ניצחו בטורניר הזוגות לגברים, וסגניהם היו ליו גואוליאנג וקונג לינגחווי. בטורניר היחידים ניצח לינגחווי, ואילו גואליאנג, שאיבד את תוארו, זכה במדליית ארד.
מרימי המשקולות הסינים זכו ב-7 מדליות, מהן 5 מדליות זהב. הנשים, שהתחרו לראשונה, זכו ב-4 מתוך 7 מדליות הזהב האפשריות: יאנג שיה, צ'ן שיאומין, לין ויינינג ודינג מיואן. אצל הגברים, זכה ז'אן שוגאנג במדליית זהב שנייה ברציפות (לאחר שהחליף קטגוריית משקל), וו ונשיונג זכה במדליית כסף, וז'אנג שיאנגשיאנג, שאף הוא החליף קטגוריית משקל, איבד את תוארו והספתק במדליית ארד. בקליעה זכו הסינים ב-8 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. בירי במטרה נעה שמר יאנג לינג על תוארו, וניו ז'יואן זכה במדליית הארד. קאי יאלין זכה במדליית זהב בירי ברובה אוויר ואילו ואנג ייפו זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית כסף באקדח אוויר. אצל הנשים בלטה טאו לונה, שזכתה במדליית זהב בירי באקדח אוויר ובמדליית כסף בירי באקדח. גאו ג'ינג זכתה במדליית ארד בירי ברובה אוויר וגאו אה זכתה במדליית ארד בטראפ.
בהתעמלות זכו הסינים ב-7 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. לי שיאופנג זכה במדליית זהב במקבילים, יאנג ויי זכה במדליית כסף בקרב-רב, ושניהם זכו גם במדליית זהב עם הנבחרת הסינית. אצל הנשים, זכתה ליו שואן במדליית זהב בקורה ובמדליית ארד בקרב-רב, ובתרגיל המקבילים המדורגים זכתה לינג ג'יה במדליית הכסף ויאנג יון במדליית הארד. נבחרת הנשים זכתה תחילה במדליית ארד, אך בשנת 2010 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי לשלול ממנה את המדליה, עקב הפרת כללי התאחדות ההתעמלות הבינלאומית בדבר הגבלת גיל, האוסרים על השתתפות מתעמלים בני פחות מ-16 בתחרויות לבוגרים. אחת מחברות הנבחרת, דונג פנגסיאו, הייתה בת 14 בזמן המשחקים, אך הוצגה כבת 17.
במשחקי הכדור לא זכתה אף נבחרת סינית במדליה, אך כמה מהן רשמו הישגים נאים. נבחרת הסופטבול סיימה במקום הרביעי ונבחרות הנשים בהוקי שדה ובכדורעף סיימו במקום החמישי. נבחרת הנשים בכדורגל סיימה אף היא במקום החמישי, וסון ון, שהבקיעה ארבעה שערים, הייתה מלכת השערים של הטורניר.
אולימפיאדת אתונה (2004)
באולימפיאדת אתונה השתתפו 407 ספורטאים סינים, והישגיהם הסתכמו ב-63 מדליות, מהן 32 מדליות זהב. בסיום המשחקים דורגה במקום השני בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית.
בקפיצה למים זכו הסינים ב-9 מדליות, בהן 6 מתוך 8 מדליות הזהב האפשריות. גואו ג'ינגלינג זכתה במדליית הזהב בקפיצה מ-3 מטר, וסגניתה הייתה וו מינסיה. השתיים זכו גם במדליית הזהב בקפיצה הסינכרונית. לאו לישי זכתה במדליית כסף בקפיצה מ-10 מטר, ויחד עם לי טינג זכתה במדליית זהב בקפיצה הסינכרונית. הו ג'יה שיפר את הישגו מסידני וזכה במדליית הזהב בקפיצה מ-10 מטר, וטיאן ליאנג זכה במדליית הארד. ליאנג זכה גם במדליית זהב בקפיצה הסינכרונית, יחד עם יאנג ג'ינגהוי. בקפיצה מ-3 מטר ניצח פנג בו.
גם בהרמת משקולות הובילו הסינים את טבלת המדליות, עם 8 מדליות, מהן 5 מזהב. אצל הנשים זכו צ'ן יאנגצ'ינג, ליו צ'ונהונג וטאנג גונגהונג במדליות זהב, ולי ז'ואו זכתה במדליית כסף. אצל הגברים זכו שי ז'יונג וז'אנג גואוז'נג במדליות זהב, ווו מייג'ין ולה מאושנג זכו במדליות כסף. ענף נוסף שהובילו הסינים היה הקליעה, עם 9 מדליות, מהן 4 מדליות זהב. ואנג ייפו זכה במדליית זהב בירי באקדח אוויר. הייתה זו המדליה האולימפית השישית ברציפות שלו, מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס, ומדליית הזהב השנייה, אחרי ניצחונו 12 שנים קודם לכן, בברצלונה. בירי ברובה אוויר זכה ז'ו צ'ינאן במדליית הזהב, ולי ג'יה זכה במדליית הכסף. ג'יה ז'אנבו זכה במדליית זהב בירי בשלושה מצבים, וואנג ז'נג זכה במדליית ארד בדאבל טראפ. אצל הנשים, זכתה דו לי במדליית זהב בירי ברובה אוויר, ויי נינג זכתה במדליית כסף בסקיט, ואנג צ'נגיי זכתה במדליית ארד בירי בשלושה מצבים וגאו אה זכתה במדליית ארד בדאבל טראפ.
הישגיהם של הסינים בטניס שולחן ירדו מעט בהשוואה למשחקים הקודמים, אך הם עדיין הובילו את הענף, עם 6 מדליות, מהן 3 מתוך 4 מדליות הזהב האפשריות. ג'אנג יינינג ניצחה בטורניר היחידות, ויחד עם ואנג נאן זכתה גם במדליית הזהב בטורניר הזוגות. גואו יואה וניו ג'יאנפנג זכו במדליית הארד. בטורניר הזוגות לגברים ניצחו צ'ן צ'י ומה לין, ובטורניר היחידים זכה ואנג האו במדליית הכסף, וואנג ליצ'ין זכה במדליית הארד. בבדמינטון זכו הסינים ב-5 מדליות, בהן 3 מתוך 5 מדליות הזהב האפשריות. יאנג ויי וז'אנג ג'ייוון ניצחו בטורניר הזוגות לנשים, וסגניותיהן היו הואנג סוי וגאו לינג. בטורניר הזוגות המעורבים שמרו גאו לינג וז'אנג ג'ון על תוארם. בטורניר היחידות ניצחה ז'אנג נינג, וז'ואו מי זכתה במדליית הארד.
באתלטיקה זכו שני סינים במדליות זהב: ליו שיאנג קבע שיא עולם חדש בריצת 110 מטר משוכות (12.91 שניות), ושינג הוינה ניצחה בריצת 10000 מטר. גם בטאקוונדו זכו הסינים בשתי מדליות זהב: צ'ן ז'ונג שמרה על תוארה מסידני, ולואו ויי זכתה במדליית הזהב השנייה. בג'ודו זכו הסיניות בחמש מדליות: שיאן דונגמיי זכתה במדליית זהב, ליו שיה זכתה במדליית כסף, וגאו פנג, צ'ין דונגיה וסון פומינג זכו במדליות ארד. בשחייה, קבעה לואו שואג'יאן שיא אולימפי ב-100 מטר חזה (1:06.64 דקות) ונבחרת השליחות ל-200X4 מטר חופשי זכתה במדליית כסף. המתעמל טנג האיבין זכה במדליית זהב בתרגיל על סוס הסמוכות, לי שיאופנג איבד את תוארו במקבילים והסתפק במדליית ארד, וז'אנג נאן זכתה במדליית ארד בקרב-רב. חותרי הקאנו מנג גואנליאנג ויאנג ונג'ון זכו במדליית הזהב במקצה ל-500 מטר, הראשונה בענף הקאנו/קיאק. בכורה נוספת הייתה בענף הטניס, בו זכו לי טינג וסון טיאנטיאן במדליית הזהב בטורניר הזוגות לנשים, לאחר שגברו במשחק הגמר על הצמד הספרדי קונצ'יטה מרטינס ווירחיניה רואנו. במדליית זהב נוספת זכתה המתאבקת ואנג שו.
הסייף ואנג ליי זכה במדליית כסף בדקר, טאן שואה זכתה במדליית כסף בחרב, ונבחרת הגברים ברומח זכתה אף היא במדליית כסף. במדליות כסף נוספות זכו רוכבת האופניים ג'יאנג יונגהואה במרוץ נגד השעון, גולשת המיסטרל יין ג'יאן ונבחרת הנשים בקשתות. המתאגרף זואו שימינג זכה במדליית ארד, והישג דומה רשמה המתעמלת הואנג שאנשאן, בטרמפולינה.
נבחרת הנשים בכדורעף זכתה במדליית זהב, לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת רוסיה. נבחרת הנשים בהוקי שדה סיימה את שלב הבתים ללא הפסד, אך הפסידה בחצי הגמר לנבחרת גרמניה בחבטות עונשין, ובמשחק על מדליית הארד הפסידה לנבחרת ארגנטינה. נבחרת הסופטבול סיימה אף היא במקום הרביעי. נבחרת הגברים בכדורסל סיימה במקום השמיני. כוכב הנבחרת, יאו מינג, קלט 9.3 כדורים חוזרים בממוצע למשחק, יותר מכל שחקן אחר, ודורג שלישי ברשימת הקלעים, אחרי פאו גאסול ופיל ג'ונס, עם 20.7 נקודות למשחק. גם נבחרת הנשים בכדוריד סיימה במקום השמיני.
אולימפיאדת בייג'ינג (2008)
אירוח המשחקים ב-2008 היה משימה לאומית בסין, והממשלה השקיעה בהם סכום שיא של 42 מיליארד דולרים (כמעט פי שלושה מאשר הושקע באתונה). על הבחירה בסין נמתחה ביקורת בשל הפרות זכויות האדם בה, שבאו לידי ביטוי גם בפינויים של אזרחים רבים מבתיהם לשם הקמת הכפר האולימפי, והיו אף שהציעו להחרים את המשחקים, ואולם בסופו של דבר אף מדינה לא החרימה את המשחקים, ואף טאיוואן נטלה בהם חלק.
במשחקים אלה הגיעה סין להישג הגבוה בתולדותיה, לאחר ש-639 הספורטאים שייצגו אותה זכו ב-100 מדליות, מהן 48 מדליות זהב. הישג זה הקנה לסין את המקום הראשון בטבלת המדליות (ארצות הברית זכתה אמנם במספר גדול יותר של מדליות, 112, אך ב-36 מדליות זהב בלבד). מספר מדליות נשללו מהספורטאים בשל אימרוץ.
הענף הבולט במשחקים אלה היה התעמלות מכשירים, עם 14 מדליות, מהן 9 מדליות זהב. הגברים זכו ב-7 מתוך 8 מדליות הזהב האפשריות. זואו קאי זכה במדליות זהב בתרגילי הקרקע והמתח, יאנג ויי זכה במדליית זהב בקרב-רב ובמדליית כסף בתרגיל הטבעות, לי שיאופנג החזיר לעצמו את התואר האולימפי במקבילים, שיאו צ'ין זכה במדליית זהב בסוס הסמוכות וצ'ן ייבינג זכה במדליית זהב בטבעות. חמשתם זכו גם במדליית זהב בתחרות הנבחרות. אצל הנשים זכתה חה קשין במדליית זהב במקבילים המדורגים, יאנג יילין זכתה במדליות ארד בקרב-רב ובמקבילים המדורגים וצ'נג פיי זכתה במדליות ארד בקורה ובקפיצות. שלושתן זכו גם במדליית זהב עם הנבחרת. לאחר המשחקים הועלו טענות לפיהן במסגרת מאמציה של סין להגיע להישגים גבוהים, זויפו גיליהן של כמה מהמתעמלות שהשתתפו במשחקים, ובהן חה קשין שזכתה במדליית הזהב בתרגיל המקבילים, וכי למעשה הן היו מתחת לגיל המותר בענף זה (16). הוועד האולימפי הבינלאומי הורה על פתיחת חקירה בעניין, בסיומה נמצא כי המתעמלות היו בגיל המותר.
בהרמת משקולות זכו הסינים ב-6 מדליות, מהן 5 מדליות זהב. בתחרויות הגברים, זכו לונג צ'ינגצ'ואן, ליאו הוי לו יונג וז'אנג שיאנגשיאנג במדליות זהב ולי הונגלי זכה במדליית כסף, ובתחרויות הנשים שמרו צ'ן יאנגצ'ינג וליו צ'ונהונג על תואריהן מאתונה, וצ'ן שיישיה וקאו ליי זכו אף הן במדליות זהב. מדלות הזהב של ליו צ'ונהונג נשללה ממנה בינואר 2017 לאחר הרשעה באימרוץ וכך גם של וצ'ן שיישיה וקאו ליי.
בקפיצה למים זכו הסינים ב-11 מדליות, בהן 7 מתוך 8 מדליות הזהב האפשריות. וו מינסיה וגואו ג'ינג'ינג שמרו על תוארן בקפיצה הסינכרונית מ-3 מטר. בתחרות היחידות שמרה ג'ינג'ינג על תוארה, ואילו מינסיה זכתה במדליית הארד. בקפיצה סינכרונית מ-10 מטר זכו ואנג שין וצ'ן רואולין במדליית הזהב, ובתחרות היחידות זכתה רואולין במדליית הזהב ושין במדליית הארד. הה צ'ונג זכה במדליית זהב בקפיצה מ-3 מטר, וצ'ין קאי זכה במדליית הארד. קאי זכה גם במדליית זהב בקפיצה הסינכרונית, יחד עם ואנג פנג. בקפיצה הסינכרונית מ-10 מטר ניצחו לין יואה והואו ליאנג, בתחרות היחידים ממקפצה זו, שהייתה היחידה בה המנצח לא היה סיני, זכה ז'ואו לישין במדליית כסף.
הג'ודאיות הסיניות זכו בארבע מדליות. שיאן דונגמיי שמרה על תוארה, וגם יאנג שיולי וטונג ון זכו במדליות זהב. במדליה הרביעית, מדליית ארד, זכתה שו יאן. המתאגרף זואו שימינג שיפר את הישגו מאתונה וזכה במדליית זהב. בכך, היה לאלוף האולימפי הסיני הראשון בענף האיגרוף. ימים ספורים אחר כך זכה גם ז'אנג שיאופינג במדליית זהב. מתאגרף נוסף, ז'אנג ז'יליי, זכה במדליית כסף, וקנאט אסלאם זכה במדליית ארד. בטרמפולינה זכו המתעמלים הסינים בשתי מדליות הזהב - לו צ'ונלונג אצל הגברים והה ונה אצל הנשים, ומתעמל נוסף, דונג דונג, זכה במדליית ארד.
בשחייה, זכו הסינים ב-6 מדליות. ליו זיגה קבעה שיא עולם ב-200 מטר פרפר (2:04.18 דקות), וסגניתה הייתה ג'יאו ליויאנג. פאנג ג'יאיינג זכתה במדליית ארד ב-200 מטר חופשי, וכן זכתה במדליית כסף עם נבחרת השליחות ל-200X4 מטר חופשי ובמדליית ארד במשחה השליחות ל-100X4 מטר מעורב. אצל הגברים, זכה ז'אנג לין במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי.
במלכת הספורט, האתלטיקה, היו הישגי הסינים נמוכים יחסית, והסתכמו בשתי מדליות ארד: ז'ואו צ'ונשיו זכתה בה בריצת המרתון וז'אנג ונשיו עשתה זאת ביידוי פטיש. ליו שיאנג, אחד הספורטאים הנערצים בסין, ושהיה אחת מתקוותיה הגדולות למדליה, נחל אכזבה כאשר מתח שריר ברגלו דקות לפני תחילת מרוץ המוקדמות, ונאלץ לפרוש מהתחרויות.
לראשונה, זכו הסינים במדליות בכדורעף חופים. ואנג ג'יה וטיאן ג'יה זכו במדליית כסף, וז'אנג שי ושואה צ'ן זכו במדליית ארד. נבחרת ההתעמלות האמנותית זכתה במדליית כסף, אף היא ראשונה בענף זה. ענף נוסף בו זכו הסיניות במדליה ראשונה היה שחייה צורנית, בו זכתה הנבחרת במדליית הארד. במדליות ארד נוספות זכו רוכבת האופניים גואו שואנג במרוץ הספרינט והטניסאיות יאן זי וג'נג ג'יה בטורניר הזוגות.
נבחרת הנשים בהוקי שדה זכתה במדליית כסף, לאחר הפסד במשחק הגמר לנבחרת הולנד. נבחרת הנשים בכדורעף זכתה במדליית הארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לברזיל וגברה על נבחרת קובה במשחק על המקום השלישי. נבחרת הנשים בכדורסל סיימה במקום הרביעי, לאחר שהובסה בחצי הגמר בידי 56–90 בידי נבחרת אוסטרליה, והפסידה לנבחרת רוסיה 81–94 במשחק על מדליית הארד. מיאו ליג'יה הייתה הקלעית המצטיינת בטורניר, עם 18.1 נקודות בממוצע למשחק. נבחרת הנשים בכדורמים סיימה במקום החמישי ונבחרת הנשים בכדוריד סיימה במקום השישי. נבחרת הנשים בכדורגל הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת יפן. גם נבחרת הגברים בכדורעף הודחה בשלב רבע הגמר, בידי נבחרת ברזיל. נבחרת הגברים בכדורסל הודחה אף היא בשלב רבע הגמר, לאחר שהפסידה לנבחרת ליטא, וסיימה במקום השמיני. יאו מינג שוב כיכב במדי הנבחרת, עם 19 נקודות בממוצע למשחק, שני רק לפאו גאסול.
אולימפיאדת לונדון (2012)
המשלחת הסינית שמרה על רמה גבוהה גם באולימפיאדת לונדון (2012), אף שהישגיה ירדו ביחס להישגיה במשחקים אותם אירחה: 396 הספורטאים הסינים זכו ב-88 מדליות, מהן 38 מדליות זהב. לאורך כל המשחקים התנהל מאבק צמוד בין המשלחת הסינית לבין המשלחת האמריקנית על ראשות טבלת המדליות, ובסופו של דבר ידם של האמריקנים הייתה על העליונה, והסינים הסתפקו במקום השני. הסינים התחרו בכל הענפים האולימפיים פרט לשלושה: כדורגל, כדוריד ורכיבה.
בשחייה זכו הסינים ב-10 מדליות, מהן 5 מדליות זהב. סון יאנג קבע שיא עולם במשחה ל-1500 מטר חופשי (14:31.02 דקות), שיא אולימפי במשחה ל-400 מטר חופשי (3:40.14 דקות) והוסיף גם מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי. יאנג גם היה חבר בנבחרת השליחים הסינית ל-200X4 מטר חופשי, שזכתה במדליית הארד. סינים נוספים שרשמו הישגים נאים במשחי הגברים כללו את האו יון (מקום רביעי ב-400 מטר חופשי), ז'נג פנגלין (מקום רביעי ב-200 מטר גב), צ'ן יין (מקום שמיני ב-200 מטר פרפר) וצ'נג פיי (מקום שמיני ב-100 מטר גב). בין השחייניות הסיניות בלטה יה שיוון בת ה-16, שקבעה שיא עולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי (4:28.43 דקות) ושיא אולימפי במשחה לחצי המרחק (2:07.57 דקות). הישגה במשחה ל-400 מטר מעורב אישי היה מרשים במיוחד, מאחר ששיפרה בלמעלה משנייה שיא שנקבע בתקופה בה הותר השימוש בחליפת לייזר רייסר, מאחר שאת 100 המטרים האחרונים פתחה בפיגור של שנייה אחרי אליזבת בייזל, אך סיימה שתי שניות לפניה, ומאחר שאת 50 המטרים האחרונים שחתה במהירות גבוהה מששחה ראיין לוכטה במקצה המקביל לגברים. שחיינית סינית נוספת שברה שיא אולימפי בלונדון, ז'ייאו ליויאנג, במשחה ל-200 מטר פרפר (2:06.10 דקות). לו יינג זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר ולי שואנשו וטאנג יי זכו במדליות ארד במשחים ל-400 מטר מעורב אישי ול-100 מטר חופשי. שחייניות סיניות נוספות שהעפילו למשחי גמר כללו את ז'או ג'ינג (מקום שישי ב-100 מטר גב), פו יואנהוי (מקום שמיני ב-100 מטר גב) וליו זיגה (מקום שמיני ב-200 מטר פרפר). כל נבחרות השליחות הסיניות אף הן למשחי הגמר, אך לא זכו במדליות.