cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניגוני מודז'יץ
תקופת רבי שמואל אליהו ואחריו
ניגונים אחרים חוברו לכבוד אירועים שונים, כגון שמחות משפחתיות, או ניגון "הודו לה'" שחובר לאחר ביקורו הראשון בכותל המערבי לאחר מלחמת ששת הימים. לאחר פטירתו יצא לאור הספר "מור מבשמים" ובו תווים של יצירותיו, וביום פטירתו נוהגים חסידי מודזיץ לשיר את לחניו.
בנו רבי ישראל דן המשיך את מסורת בית מודז'יץ, והלחין מאות ניגונים, שחלקם התפרסמו מחוץ לגבולות חסידות מודז'יץ, ומושרים בקהילות רבות בישראל. בשנת תשס"ה (2005) הוקם בעידודו המכון לשימור ניגוני מודז'יץ. בנו הרב חיים שאול – האדמו"ר הנוכחי, אף הוא כאבותיו מלחין ניגונים.
במשך למעלה ממאה שנה הולחנו כ-4,000 ניגונים על ידי אדמו"רי החסידות. ניגונים רבים מתוכם נפוצים בקרב ציבורים שונים, לעיתים ללא ידיעה שמקור הניגון הוא במודז'יץ. בעל המנגן הידוע של החסידות הוא בן ציון שנקר שהוציא לאור עשרות תקליטים עם ניגוני החסידות. בשנים האחרונות הוקם המכון לתיעוד ושימור ניגוני מודז'יץ בראשות עורך דין דוד זעירא. המכון מתעד ומשמר את הניגונים והוציא לאור מספר אלבומים מוזיקלי. בשנת 2010 הקים אברהם יעקב טיילור את אתר המכון ובו תכני אודיו, וידאו וטקסט על ניגונים רבים.
אזכרה
ישנם שני ניגונים בשם זה שהלחין רבי ישראל: האחד קצר יחסית המוכר בשם "אזכרה הקטן", והשני ארוך ומפורסם יותר המוכר בשם "אזכרה הגדול", אותו הלחין רבי ישראל כאשר חלה בסוכרת, ובשנת תרע"ג נאלץ לנסוע לברלין כדי לערוך ניתוח לכריתת רגלו, על מנת למנוע הרעלת דם.
רבי ישראל ביקש מהרופאים שלא ירדימו אותו בשעת הניתוח, אף שייסוריו גברו. כשהביט דרך החלון וראה את ברלין ביופיה ותפארתה, לא הרהר בכאבו הפיזי, אלא על ירושלים המצויה במצב בזוי ושפל, וחיבר ניגון על המילים: "אזכרה אלהים ואהמיה בראותי כל עיר על תילה בנויה" מתוך התפילה. לניגון 32 בבות (בתים), הוא נחשב לאחד הניגונים המורכבים והמסובכים במוזיקה החסידית, ומלחינים קלאסיים מרחבי העולם שיבחו את הניגון על יופיו ומורכבותו. את הניגון שרים במודז'יץ רק פעם בשנה, בטיש המתקיים ביום הפטירה שלו.
אני מאמין
הניגון מיוחס לעזריאל דוד פסטג, חסיד מודזיץ' וחזן ומלחין בולט בוורשה שלפני מלחמת העולם השנייה, שנרצח בשואה.
לפי בן-ציון שנקר, חסיד מודזיץ', זהו סיפורו של הניגון: כאשר נשלחו פסטג ובני משפחתו בשנת תש"ב (1942) אל מחנה ההשמדה טרבלינקה, דחוסים אל תוך קרונות משא ללא אוויר ומים, החל לשיר בשארית כוחותיו את "אני מאמין" בלחן זה. רבים מנוסעי הקרון הצטרפו אליו, ופסטג הכריז כי מי שיינצל ויעביר את הניגון לרבי ממודז'יץ השוהה באמריקה, יזכה בחצי מחלקו בעולם הבא. אחד היהודים שהצליח להינצל ולברוח לשווייץ רשם את תווי הניגון וסיפורו, ושלחם לרבי ממודז'יץ בניו יורק, ככל הנראה מבלי לציין את שם החזן.
על סיפור הלחנת הניגון והצלתו התפרסמו מספר נוסחים ספרותיים, כאשר בחלקם שולבו מוטיבים אגדיים על כך שהניגון הולחן על ידי פסטג תוך כדי הנסיעה ברכבת, וכי הניצול שהעביר את הסיפור קפץ מהרכבת כיוון שהסכים ל"עסקת" העולם הבא שהציע פסטג. בהקדמה שצורפה לתווי הניגון במאסף "רשומות" כבר בשנת תש"ו (1946) אף נכתב כי את הניגון "שרו אלפים ורבבות בורשה ולובלין, בלודז' וביאליסטוק, ובשורה זו יצאה נשמתם".
בעקבות זאת פקפקו חוקרים אחדים באמינות הסיפור, אם כי גם הם אינם מערערים על ערכו כאגדה מכוננת, בייחוד בחסידות מודז'יץ, שבה ניתן דגש מיוחד לנגינה ככלי עיקרי בעבודת ה'.
קטרין שפיר
קטרין שפיר (נולדה בשנת 2000) היא אלופת ישראל ובעלת מדליית ארד מהמכביה העשרים (2017) במשחה ל-200 מטר פרפר.
ביוגרפיה
שפיר שחיינית קבוצת מכבי נהריה.
2015
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2015 זכתה שפיר במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:20.42 דקות, אחרי קרן זיבנר שקבעה שיא ישראלי בינלאומי חדש של 2:13.52 דקות טמיר גונן כהן (2:20.20 דקות), שתיהן מהפועל דולפין נתניה. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:04.99 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 29.29 שניות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בנתניה בתחילת דצמבר אותה שנה היא סיימה במקום 20 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:18.14 דקות.
שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה זכתה שפיר בשתי מדליות אישיות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:02.68 דקות, אחרי טמיר גונן כהן (1:01.66 דקות) ולפני אורי פרייבך מהפועל עמק חפר (1:02.94 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:17.36 דקות, אחרי קרן זיבנר שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:09.69 דקות וטמיר גונן כהן (2:15.84 דקות).
2016
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה זכתה שפיר ב-3 מדליות, כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:15.68 דקות, אחרי קרן זיבנר (2:10.20 דקות) ולפני מאי לווי ממכבי קריית אונו (2:19.18 דקות), מדליות ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:01.82 דקות, אחרי קרן זיבנר (59.57 שניות) ולאה פולונסקי ממכבי חיפה (1:01.76 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:21.33 דקות, אחרי לאה פולונסקי (2:16.11 דקות) ואנסטסיה גורבנקו ממכבי קריית ביאליק (2:18.66 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקם רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 28.38 שניות.
ראש מטה צבא ארצות הברית
ראש מטה צבא ארצות הברית (באנגלית: Chief of Staff of the Army, ובראשי תיבות: CSA) הוא הקצין הבכיר ביותר בצבא ארצות הברית (למעט כאשר יושב ראש המטות המשולבים או סגנו הם קציני צבא ארצות הברית) וחבר במטות המשולבים. תפקיד ראש המטה החליף את תפקידו של הגנרל המפקד של הצבא בשנת 1903, והוא השלישי בהיררכיית הצבא, שלישי למזכיר הצבא ולתת-המזכיר האזרחים. כראשי הזרועות האחרים בכוחות המזוינים, ראש מטה הצבא הוא תפקיד מנהלי ואין בו כל אחריות פיקודית על הכוחות המתמרנים מאז העברתו של חוק גולדווטר-ניקולס משנת 1986.
יחסי גאנה–ספרד
יחסי גאנה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין גאנה וספרד.
יחסים דיפלומטיים
ספרד כוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של גאנה ב-10 בנובמבר 1967. מאז, היחסים בין שתי המדינות היו לבביים. בשנים האחרונות ניתן לראות עלייה בעניין ההדדי, ובשנת 2004 פתחה גאנה שגרירות במדריד. בשנת 2008 פתחה ספרד את המשרד הכלכלי והמסחרי באקרה.
היחסים הדו-צדדיים מבוססים על התדמית הטובה שיש לספרד בגאנה, והדאגה של מדיניות החוץ הספרדית להגביר את הנוכחות היעילה של ספרד באפריקה, ובמיוחד במערב אפריקה.
יחסים כלכליים
היחסים הכלכליים בין המדינות החלו לצבור חשיבות בשנת 2011 הן בהשקעות והן במסחר, בין אם של מוצרים או שירותים. גאנה מושכת יותר ויותר תשומת לב מצד חברות ספרדיות.
שיתוף פעולה
באופן מסורתי גאנה לא הייתה מדינה בראש סדר העדיפויות לשיתוף פעולה ספרדי, והיא אינה רשומה ככזו בתוכנית האב (2012–2016). לכן, שיתוף פעולה ספרדי דו-צדדי הוא מועט. עם זאת, תוכנית המתאר האמורה מציינת כי "מערב אפריקה תיחשב לאזור עדיפות לשיתוף פעולה ספרדי", אשר "תשיק תוכנית שיתוף פעולה אזורית, המוקנית במבנה, עם צד רב-צדדי (ECOWAS) וצד דו-צדדי" וכי "מנגנונים יאפשרו למדינות להפיק את המרב מהכספים הרב-צדדיים שהוקצו לאזור".
קרישנהמצ'ריה
סרי טירומלאי קרישנהמצ'ריה (Sri Tirumalai Krishnamacharya, בקנאדה: ಶ್ರೀ ತಿರುಮಲೈ ಕೃಷ್ಣಮಾಚಾರ್ಯ, שְׁרִי טִירוּמַלַאי קְרִישְׁנַמָצָ'רְיָה, 18 בנובמבר 1888 - 28 בפברואר 1989) היה מורה, מרפא באיור ודה, מומחה לסנסקריט ולפילוסופיה הינדית.
קרישנהמצ'ריה ידוע כמחייה ההאתה יוגה, לימוד ששם דגש על הצד הפיזי בתרגול כפי שמקובל היום במערב, כאדריכל של הוינייסה יוגה המתורגלת כרצף של תנוחות תוך שימת דגש על התאמת הנשימה לתנועה וכיוגי המסוגל לעצור את פעימות ליבו. ברחבי הודו התפרסם ביכולתו לרפא ולשפר את איכות חייהם של מטופליו תוך שימוש בשילוב יוגה עם איור ודה. אף על פי שמעולם לא עזב את היבשת בה נולד, תורתו השתרשה היטב במערב, בעיקר בזכות תלמידיו, שהתפרסמו, כל אחד בפיתוח שיטת תרגול שונה: בנו, ט.ק.ו. דסיקצ'ר שפיתח איתו את ה"ויניוגה" המדגישה את הסינכרון בין התנועות לנשימה ומתאימה את התרגול למצב הכללי (גיל, עיסוק וכדומה) בו נמצא המתרגל, גיסו, ב.ק.ס. איינגר שהתמקד בשלימות שבביצוע התנוחה, ופיתח לשם כך שלל עזרים, ק. פטבי ג'ויס מפתח האשטנגה יוגה המדגישה את הדינמיות שבין התנוחות ואת בניית הבעירה (זיעה) בגוף, ואינדרה דבי אשר הפיצה את היוגה מחוץ להודו.
חייו
בגיל 16 נסע לעיר אלוור טירונג'רי במדינת טמיל-נדו בעקבות חלום שהיפנה אותו לשם. כשהגיע ליעדו, כך הוא מספר, נכנס לטראנס שבמהלכו פגש שלושה מלומדים. הם לימדו אותו את ה"יוגה רהסייה", חיבור יוגי עתיק וידוע שאבד במהלך הזמן. כשהקיץ מהטראנס, הוא זכר את כל החיבור האגדתי, והשתמש בו ללימוד במשך כל חייו. משם המשיך לנדוד ברחבי הודו בעקבות הפלגים האורטודוכסים של ההינדואיזם.
בשנת 1906 נרשם ללימודי סנסקריט ולוגיקה באוניברסיטת בנארס הידועה כעיר של מאות מקדשים וכמרכז גדול ומרשים ללימוד פילוסופיה הודית מסורתית.
טורופץ
היסטוריה
טורופץ מוזכרת לראשונה בדיווחים היסטוריים בשנת 1074. באותה תקופה השתייכה העיירה לנסיכות סמולנסק והייתה השנייה בחשיבותה בנסיכות. באזור שנת 1167 ניתנה העיירה לנסיך נפרד, וכך נוצרה נסיכות טורופץ, שהייתה כפופה לנסיכות סמולנסק.
במאה ה-14 עברה העיירה לשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1503 הובסה הדוכסות בקרב, וטורופץ עברה לשליטת איוואן השלישי. בראשית המאה ה-17 נבזזה העיירה בידי צבא פולין ובשנת 1708, כחלק מהרפורמות המנהליות שביצע פיוטר הגדול, טורופץ הוכללה במחוז סנקט פטרבורג.
היישוב היהודי בעיירה
בסוף המאה ה-19 ישבו בעיירה 570 יהודים. בראשית שנות העשרים של המאה העשרים התגוררו בטורופץ כ-1,400 יהודים, שהיוו יותר מעשירית אוכלוסייתה. בטורופץ פעלו בית ספר יהודי ומועדון פועלים יהודי.
בין שתי מלחמות העולם קטן מאוד מספר היהודים בעיר, ובשנת 1939 ישבו בה 500 יהודים בלבד שהיא פחות מ-4%. לאחר הפלישה הנאצית במבצע ברברוסה לברית המועצות ביוני 1941, ב-29 באוגוסט 1941 נכבשה טורופץ על ידי הנאצים. מרבית היהודים נמלטו מזרחה או גויסו לצבא האדום, אך עדיין נותרו בטורופץ כמה עשרות יהודים.
ב-20 בספטמבר 1941 רוכזו היהודים שנותרו בטורופץ, בין 60 ל-80 בני אדם, במעין גטו בבניין של מפעל הפשתן שבפרוורי העיר. הגטו חוסל בסוף שנת 1941, ותושביו הוצאו ממנו ונורו למוות בבור הריגה.
מעבר זלוגוש
מעבר זלוגוש (באנגלית: Zlogosh Passage; בבולגרית: проток Злогош) הוא מצר ים בין האי דייוויס שמדרום למעבר, לבין נקודת שבו, שבאי לייז' שמצפון למצר, בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
רוחבו של מצר הים 320 מטרים.
המצר מחבר בין מפרץ בוקה לבין מצר ז'רלאש.
מעבר נוסף המקשר בין שני גופי מים אלה הוא מעבר סומר.
מקור השם
המעבר נקרא על שם הכפר זלוגוש שבמערב בולגריה.
סינקופה ריפלקסית
סינקופה רפלקסית (באנגלית: Reflex syncope) היא אובדן הכרה קצר עקב ירידה נוירולוגית בלחץ הדם או ירידה בקצב הלב. לפני שאדם פגוע מתעלף, תיתכן הזעה, ירידה ביכולת לראות או צלצולים באוזניים. לעיתים, האדם עלול להתעוות כשהוא מחוסר הכרה. סיבוכים של סינקופה רפלקסית כוללים פציעה עקב נפילה.
סינקופה רפלקסית, מתחלקת לשלושה סוגים: ואזו-וגאלית, מצבית, ו-סינוס קרוטיד. סינקופה ואזו-וגאלית מופעלת בדרך כלל על ידי ראיית דם, כאב, מתח רגשי או עמידה ממושכת. סינקופה מצבית מופעלת לעיתים קרובות על ידי מתן שתן, בליעה או שיעול. סינקופה של סינוס הצוואר נובע מלחץ על הסינוס הצווארי בצוואר. המנגנון הבסיסי כרוך בהאטה של מערכת העצבים בקצב הלב והרחבת כלי דם, וכתוצאה מכך לחץ דם נמוך ובכך זרימת דם לא מספקת למוח. האבחנה מבוססת על התסמינים לאחר שלילת סיבות אפשריות אחרות.
החלמה לאחר מאורע של סינקופה ריפלקסית מתרחשת ללא טיפול ספציפי. מניעת אפיזודות כרוכה בהימנעות מטריגרים הידועים כגורמים לסינקופה אצל אותו אדם. שתייה מספקת של נוזלים, מלח ופעילות גופנית עשויים גם הם להיות שימושיים. אם לא די בכך, לטיפול סינקופה עצבית ניתן לנסות תרופות כגון מידדרין או פלודרוקורטיזון. לעיתים, ניתן להשתמש בקוצב לב כטיפול. סינקופה רפלקסית משפיעה על לפחות 1 מכל 1,000 אנשים בשנה. זהו הסוג הנפוץ ביותר של סינקופה, המהווה יותר מ-50% מכלל המקרים.
סימנים וסימפטומים
התקפים של סינקופה ואזו-וגאלית הם בדרך כלל חוזרים ומתרחשים בדרך כלל כאשר האדם עם נטייה נחשף לטריגר ספציפי. לפני איבוד ההכרה, האדם חווה לעיתים קרובות סימנים או תסמינים מוקדמים כגון סחרחורת, בחילה, תחושת חם או קר במיוחד (מלווה בהזעה), צלצולים באוזניים, תחושת אי נוחות בלב, מחשבות מטושטשות, בלבול, חוסר יכולת קלה לדבר או ליצור מילים (לעיתים בשילוב עם גמגום קל), חולשה והפרעות ראייה כגון אורות שנראים בהירים מדי, מטושטשת או ראיית מנהרה, כתמים דמויי עננים שחורים בראייה ותחושת עצבנות יכולים להתרחש גם כן. התסמינים עשויים להתחזק במשך מספר שניות עד מספר דקות לפני אובדן ההכרה (אם היא אובדת). התפרצות מתרחשת בדרך כלל כאשר אדם יושב או עומד.
כאשר אנשים מאבדים את ההכרה, הם נופלים למטה (אלא אם מונעים זאת) ובמצב זה, זרימת דם יעילה למוח חוזרת מיד, ומאפשרת לאדם לחזור להכרה. אם האדם לא נופל למצב שטוח לגמרי, שכיבה, והראש נשאר מוגבה מעל תא המטען, מצב דומה להתקף עלול לנבוע מחוסר היכולת של הדם לחזור במהירות למוח, והנוירונים בגוף יירו. כבוי ובאופן כללי גורמים לשרירים להתעוות מעט מאוד אך בעיקר להישאר מתוחים מאוד.
המצב הפיזיולוגי של מערכת העצבים האוטונומית (ראה להלן) המוביל לאובדן הכרה עשוי להימשך מספר דקות, ולכן
גורמים
סינקופה רפלקסית מתרחשת בתגובה לטריגר כתוצאה מתפקוד לקוי של קצב הלב ומנגנון ויסות לחץ הדם. כאשר קצב הלב מואט או לחץ הדם יורד, המחסור שנוצר בדם למוח גורם להתעלפות.
ואזו-וגאלית
טריגרים אופייניים כוללים:
סינוס העורק הראשי
לחיצה על נקודה מסוימת בצוואר. זה עלול לקרות כאשר לובשים צווארון צמוד, גילוח או סיבוב הראש.
פתופיזיולוגיה
ללא קשר לטריגר, מנגנון הסינקופה דומה בתסמונות הסינקופה הואזו-וגאלית השונות. המסילה העצבית של הגרעין הסוליטרי של גזע המוח מופעלת במישרין או בעקיפין על ידי הגירוי המעורר, וכתוצאה מכך גורמת לשיפור בו-זמנית של הטונוס של מערכת העצבים הפאראסימפתטית (וגלית) ולנסיגה של טונוס מערכת העצבים הסימפתטית.
הסבר אחד לתגובות הפיזיולוגיות הללו הוא רפלקס בזולד-ג'ריש.
סינקופה ואזו-וגאלית
עשויה להיות חלק מתגובה מפותחת, במיוחד, תגובת הילחם או ברח.
איבחון
בנוסף למנגנון המתואר לעיל, מספר מצבים רפואיים אחרים עלולים לגרום לסינקופה. קשה לקבוע את האבחנה הנכונה לאובדן הכרה. ליבת האבחנה של סינקופה ואזו-וגאלית נשענת על תיאור ברור של דפוס אופייני של טריגרים, סימפטומים ומהלך זמן.
זה רלוונטי להבדיל בין סחרחורת, התקפים, ורטיגו ורמת סוכר נמוכה בדם כגורמים אחרים.
באנשים עם סינקופה ואזו-וגאלית חוזרת, ניתן לשפר את דיוק האבחון לעיתים קרובות עם אחת מהבדיקות האבחוניות הבאות:
טיפול
הטיפול בסינקופה רפלקסית מתמקד בהימנעות מטריגרים, החזרת זרימת הדם למוח במהלך אפיזודה מתקרבת ובאמצעים המפריעים או מונעים את המנגנון הפתופיזיולוגי שתואר לעיל.
תרופות
סוגי טיפול ארוך טווח בסינקופה וסובגלית כוללים:
פרוגנוזה
תקופות קצרות של חוסר הכרה בדרך כלל אינן גורמות נזק מתמשך לבריאות. סינקופה רפלקסית יכולה להתרחש אצל אנשים בריאים, ויש לה סיבות אפשריות רבות, לעיתים טריוויאליות כגון עמידה ממושכת עם רגליים נעולות.
הסכנה העיקרית של סינקופה ואזו-וגאלית (או סחרחורת מוורטיגו) היא הסיכון לפציעה על ידי נפילה תוך כדי חוסר הכרה. טיפול תרופתי עשוי אולי למנוע תגובות ואזו-וגאליות עתידיות; עם זאת, עבור חלק מהאנשים הטיפול התרופתי אינו יעיל והם ימשיכו לסבול מאירועי התעלפות.
משפחת ויטגנשטיין
משפחת ויטגנשטיין (בגרמנית: Wittgenstein) הייתה משפחה אוסטרית-גרמנית, אחת המשפחות העשירות והנכבדות ביותר באירופה. מקורה מיהודים מומרים ובין בניה, הפילוסוף לודוויג ויטגנשטיין ואחיו הפסנתרן פאול ויטגנשטיין. אביהם, קרל ויטגנשטיין היה תעשיין, והיה אחד האנשים העשירים ביותר באירופה במפנה המאה העשרים.
שורשי המשפחה
אבי המשפחה היה חוכר יהודי בשם מוזס מאייר, שחי בנסיכות ויטגנשטיין בוסטפאליה. ב-1808 הכריז נפוליאון בונפרטה שכל נתיניו חייבים לקחת לעצמם שם משפחה. וכך נטל בנו, שנקרא באותו שם, מוזס מאייר, את שם המשפחה של נסיכי זיין-ויטגנשטיין (Sayn-Wittgenstein) כשם משפחתו והיה למוזס מאייר ויטגנשטיין. הוא היה סוחר צמר מצליח בעיר קורבאך ( Korbach).
בנו הרמן (1802-1878) התנצר והיה לפרוטסטנטי בשם הרמן כריסטיאן (כלומר הנוצרי) ויטגנשטיין (Hermann Christian Wittgenstein). ב-1839 נשא הרמן לאשה את פאני פיגדור, בת למשפחת פיגדור, אחת המשפחות היהודיות הנכבדות של וינה. בן-דודה היה הכנר יוזף יואכים. פאני נטלה תחת חסותה את בן-דודה ודאגה לכך שיובא ללייפציג על מנת שיפגש עם פליקס מנדלסון-ברתולדי, שלקח אותו תחת חסותו ופיתח את הקריירה שלו. היא התנצרה והייתה לפרוטסטנטית לפני נישואיה. הרמן עשה חיל כסוחר צמר בלייפציג ולזוג נולדו אחד-עשר ילדים, בהם אביהם של לודוויג ופאול, קרל ויטגנשטיין (8 באפריל 1847 – 20 בינואר 1913). בן נוסף נקרא פאול (1842–1928). הוא אביו של ד"ר קרל פאול ויטגנשטיין. בנו, שנקרא אף הוא פאול (1907–1979) הוא הדמות הראשית בספר "אחיינו של ויטגנשטיין" מאת תומאס ברנהרד.
קארל ויטגנשטיין ומשפחתו
קרל היה השישי בין ילדיהם של פאני והרמן. שלוש שנים לאחר לידתו עברה המשפחה לעיר מדלינג שבאוסטריה. ב-1860 עברה המשפחה לווינה ושם עשתה הון בעסקי ריהוט. ב-1865 יצא קארל בחשאי לארצות הברית כנגן כינור, הוא שב לחיק משפחתו העשירה שנתיים מאוחר יותר. אף על פי שלא עשה חיל בארצות הברית, נחשף שם לקפיטליזם האמריקאי ולאילי ההון והתעשיינים כאנדרו קרנגי.
קרל השקיע את הונו בארצות הברית וייבא משם רעיונות שביצרו את המונופול שלו בתחומו, בפרט אינטגרציה אנכית, כלומר שליטה בכל שרשרת הייצור. משנת 1877 קרל עסק בכריית ברזל, עיבוד פלדה ויצור מוצרי פלדה בהם פסי רכבת, שהיו סחורה מבוקשת ביותר בעת התפתחות רשת הרכבות באימפריה האוסטרו-הונגרית. מרכז האימפריה שלו היה בטפליץ. עד מהרה היה הונו של קרל שני רק לזה של משפחת רוטשילד והמשפחה רכשה אחוזות ברחבי אוסטריה ובפרט ארמון ("פאלה", בצרפתית: palais) ברינגשטראסה שבווינה.
ב-1873 נשא קרל לאשה את לאופולדין "פולדי" קלאמוס (Leopoldine Kalmus; 1850-1926), אביה היה יהודי-צ'כי ואמה קתולית (בן משפחתה, פרידריך האייק, היה חתן פרס נובל לכלכלה). פולדי חונכה כקתולית ולפיכך הוטבלו כל תשעת ילדיהם של קרל ושלה לקתוליות. בני הזוג היו פטרוני אמנות, קרל סייע בהקמת בית הזצסיון הווינאי של האמנים המתקדמים בווינה, בראשותו של גוסטב קלימט (שצייר את דיוקנה של בת המשפחה מרגרט) ובבית המשפחה התקיים כעין סלון תרבותי בו ביקרו אמנים כקלימט ורודן ומוזיקאים כגוסטב מאהלר, יוהנס ברהמס, קלרה שומאן, ריכרד שטראוס וברונו ולטר ניגנו באופן קבוע.
ילדי המשפחה היו:
תולדות ילדי המשפחה
החינוך בבית ויטגנשטיין היה חינוך ביתי, על מנת שילדי המשפחה לא יספגו מנהגים קלוקלים. אבי המשפחה השליט את מרותו והכין את ילדיו להיות יורשי אימפריית התעשייה שלו. תוכנית הלימודים כללה מתמטיקה, לטינית, אנגלית ומוזיקה ברמה גבוהה. עם זאת, הדבר לא עלה בקנה אחד עם כשרונותיהם המוזיקליים ורוחניים של הבנים, דבר שהוביל להתנגשויות בין רצון הברזל של האב לנפשם של הבנים. לפי עדויות שונות האווירה בבית המשפחה הייתה של ביקורת רציונליסטית הדדית קרה ונוקבת שלוותה בהתפרצויות זעם שגבלו בטירוף. האם כמעט שלא הייתה נוכחת בחינוך הילדים.
ב-1902, לאחר שהנס, שהיה נער מגושם אך בעל כישרון יוצא דופן במתמטיקה ומוזיקה, נעלם במפרץ צ'ספיק בעת ביקור בארצות הברית בגיל 26, והייתה הנחה שהתאבד, התרכך מעט האב ולודוויג ופאול הצעירים נשלחו ללימודים בגימנסיה בעיר לינץ.
שנתיים לאחר מכן התאבד האח רודי בבליעת ציאניד בפאב בגיל 22 בעת שהיה סטודנט לכימיה באוניברסיטת ברלין, ככל הנראה על רקע ההומוסקסואליות שלו. אבי המשפחה, שראה בהתאבדותו הפומבית של בנו קלון, אסר על בני המשפחה להזכיר את הבן המת. חודשים ספורים לאחר התאבדותו של רודי, נישאה מרגרטה לג'רום סטונבורו, גם הוא בן למשפחה יהודית מומרת (במקור: שטיינברגר). נישואיה הזוג היו כושלים ועקב הפריג'ידיות שלה, טופלה מרגרטה אצל הפסיכואנליטיקאי זיגמונד פרויד.
בעת האנשלוס (סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית ב-1938) שהו רוב בני המשפחה מחוץ לאוסטריה. לפי חוקי נירנברג נחשבו בני המשפחה ליהודים, אך מרגרטה סירבה להאמין שמשפחה כה מכובדת ונוצרית עלולה להפגע. היא ופאול קיימו בנפרד מגעים עם השלטונות, בניסיון להוכיח שאינם כלל ממוצא יהודי (על ידי מרגרטה) או לשחד פקידים על מנת שלא יחרימו את רכוש המשפחה (פאול). הסכסוך יצר קרע ממושך בין פאול לבין יתר המשפחה, שלא התאחה עד מותו.
משה פודהוצר
רבי אברהם יוסף משה פודהוצר (גם: פודהייצר, פודהורצר; ה'תק"ל, 1770 בערך - י' בתשרי תקצ"ו, 3 באוקטובר 1835) היה רב גליציאני, רבה של הרימלוב. אבי משפחת פודהוצר-פודהורצר-פדהצור.
ביוגרפיה
נולד לרב יעקב, כנראה היה יליד העיר פודהייץ וממנה כינויו פודהייצר, שהתקבע כשם המשפחה. כיהן כרבה של הרימלוב והתכתב בענייני הלכה עם גדולי דורו, כמו: רבי אפרים זלמן מרגליות, רבי יעקב לורברבוים, רבי יוסף שאול נתנזון, רבי יעקב משולם אורנשטיין והרב יהושע השיל באב"ד. היה ממקורביו של רבי משה לייב מסאסוב.
בסוף ימיו עזב את הרבנות, והשתקע כאדם פרטי בטרנופול, בה נפטר ביום הכיפורים, י' בתשרי תקצ"ו, 3 באוקטובר 1835.
ספריו נדפסו בידי צאצאיו שגרו בצפת.
משפחתו
דודו היה הרב אברהם רובינשטיין מחבר "עטרת זקנים".
לרב משה פודהייצר היו שני בנים ובת:
שושנה צינגל
שושנה צינגל (נולדה ב-3 באוקטובר 1953) היא סופרת ישראלית. עוסקת בכתיבה דוקומנטרית. בעבר עסקה בתרגום ספרים, בכתיבה עיתונאית ובהוראה.
ביוגרפיה
שושנה צינגל נולדה בשכונת נווה נאמן בהוד השרון לקלרה לבית בראון ולשלמה צינגל, ניצולי שואה שעלו ארצה מפולין ב-1950. אביה היה נצר לשושלת הרבי מקוצק. למדה בתיכון כצנלסון בכפר סבא וב-Canarsie High School בברוקלין שבניו יורק, שם התגוררה עם משפחתה. בספטמבר 1971 היא חזרה לישראל והתגייסה לצה"ל. במלחמת יום הכיפורים שירתה בדובר צה"ל.
שושנה צינגל היא בת הדור השני לשואה, והדבר מתבטא בכמה מספריה, שעוסקים בדור השני והשלישי לשואה. בעלת תואר שני בספרות אנגלית ותעודת תרגום כתבי מדע מהאוניברסיטה העברית ותואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב. בשנים 1978–1989 פרסמה רשימות ב"מעריב", ב"הארץ", ב"פי האתון" ועוד. כן פרסמה רשימות באנגלית במסגרת השירות לעיתונות של ההסתדרות הציונית ותרגמה ספרים. ספרה "מסע אל תוך עצמנו - בני ניצולי השואה מדברים" הומלץ ב-1986 בחוזר מנכ"ל משרד החינוך. זהו הספר התיעודי הראשון על הדור השני לשואה שיצא לאור בישראל.
לשושנה צינגל בן יחיד, יובל בורסוצקי, מהנדס תוכנה. היא מתגוררת בראשון לציון.
בית הקברות הצבאי הבריטי בפוזנן
בית הקברות הצבאי הבריטי בפוזנן (שמו באנגלית: Poznan Old Garrison Cemetery) שוכן בפארק המצודה של העיר פוזנן שבמערב פולין. כיום קבורים בו 452 חללים שנהרגו בשתי מלחמות העולם.
בית הקברות הוא מתחם נפרד בתוך בית קברות גדול יותר השוכן בפארק. הוא ניצב על גבי מדרון ומשתרע על פני שטח של כ-2,500 מטרים מרובעים, מוקף עצים ומשופע בצמחייה. במרכזו של האתר ניצב צלב ההקרבה, שאופייני למרבית בתי הקברות הצבאיים של האימפריה הבריטית. משני עבריו ניצבות שתי חלקות קבורה.
בית הקברות הוקם לאחר מלחמת העולם הראשונה לשם קבורתם של 174 שבויי מלחמה בריטים שהוחזקו על ידי הגרמנים בשטחי פולין דהיום ומתו בשביים.
לאחר מלחמת העולם השנייה נוספה חלקה שנייה בבית הקברות, מדרום לחלקה המקורית. נקברו בה 259 חללים. חלקם היו אנשי צוות אוויר של חיל האוויר המלכותי שנהרגו בשמי פולין, מרביתם במהלך משימות הפצצה על נמל שצ'צ'ין. נאספו אליו גם גופותיהם של שבויים שמתו בשביים במספר מחנות שבויים גרמנים באזור. עוד נקברו בו חלק מ-50 השבויים (מתוך 76) שברחו בבריחה המפורסמת ממחנה השבויים סטלאג לופט III ב-1944 והוצאו להורג על ידי הגרמנים לאחר שנתפסו.
בסך הכל נקברו באתר 380 אנשי צבא בריטים, 23 קנדים, 20 אוסטרלים, שישה ניו זילנדים וארבעה דרום אפריקאים. קבורים בו גם 19 נופלים שלא נמנו על חיילי האימפריה הבריטית.
בבית הקברות ניצבים גם מספר לוחות זיכרון, המנציחים את שמותיהם של 53 חללים שמתו באזור במלחמת העולם הראשונה ומקום קבורתם איננו ידוע.
בית הקברות הוקם ומתוחזק על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
הנא חטיב
ביוגרפיה
תושבת טמרה, נשואה ואם לארבעה.
מינוי לקאדית
ב-25 באפריל 2017, הוועדה לבחירת קאדים, מינתה את ח'טיב בפה אחד לשמש כאחת מתשעה הקאדים בבתי הדין לשריעה בישראל ובכך הפכה אותה להיות האישה הראשונה שמונתה לקאדית בישראל.
בחירתה של ח'טיב באה למרות התנגדות הממשלה להצעת חוק פרטית לייצוג נשים בתפקידי שיפוט בבתי הדין השרעיים, ההצעה של ח"כים מהאופוזיציה שהועלתה בסוף 2015, נועדה לחייב ייצוג של אשה אחת לפחות בין הקאדים, אלא שמפלגת יהדות התורה איימה להשתמש בזכות הווטו שלה בענייני דת ומדינה כדי לסכל את ההצעה בשל חשש כי חקיקה כזאת תגרור אחריה תקדים שיחייב מינוי נשים גם לבתי הדין הרבניים. בסופו של דבר הבחירה נעשתה ללא חקיקה.
המשפט האיסלמי ובמיוחד האסכולה החנפית, שהיא האסכולה השלטת בחקיקה העות'מאנית התקפה בבתי הדין השרעיים בישראל, אינה מגבילה נשים מלכהן כקאדיות. קאדיות מכהנות ברשות הפלסטינית, במצרים, באינדונזיה, במלזיה, בפקיסטן ובמדינות מוסלמיות נוספות.
יאנדקס. כסף
'''יאנדקס. כסף (ברוסית: Яндекс.Денег''') הוא שירות התשלומים האלקטרוני הגדול ביותר ברוסיה, על פי סקר שערכה TNS משנת 2016. זהו שירות תשלומים מקוון שעובד עם שני סוגים של לקוחות - משתמשים בודדים וסוחרים קמעונאיים.
השירות הוא מיזם משותף של מנוע החיפוש המוביל ברוסיה יאנדקס והבנק הגדול ביותר ברוסיה סברבנק. סברבנק מחזיקה ב-100% ממניות החברה. עם בעלי אינטרסים חדשים, שירות "יאנדקס. כסף" השיג גישה לתשתית תשלומים רחבה של סברבנק הכוללת כספומטים, מסופים ובנקאות מקוונת.
על פי סקר דעת קהל שנערך ביוני 2015 שערכה TNS, 92 אחוז מהרוסים מכירים את השירות, ו-44 אחוז משתמשים בו בקביעות לביצוע תשלומים.
פעולות
ליאנדקס. כסף יש שירות b2b - צובר תשלומים עבור חנויות מקוונות ועסקים אחרים הזקוקים לתשלומים בפלטפורמות המקוונות שלהם והוא השירות המוביל לקבלת תשלומים מקוונים ברוסיה, על פי סקר שערך MARC משנת 2016. עם פתרון התשלום הזה, סוחרים מכל רחבי העולם יכולים להציע לצרכנים רוסים את אמצעי התשלום המקוונים הפופולריים ביותר בקרב רוסים ואנשי חבר המדינות באמצעות הכפתור 'שלם באמצעות יאנדקס': כרטיסי בנק, הוראת קבע (בנקאות מקוונת), ארנקים אלקטרוניים, טלפונים ניידים וכסף באמצעות קמעונאים ניידים וקיוסקי תשלום (יש מעל 250 אלף נקודות קבלת מזומנים בכל רחבי חבר המדינות). נכון לעכשיו יותר מ-76,000 חנויות מקוונות ברחבי העולם משתמשים ביאנדקס. כסף, כולל שותפים כמו סקייפ, עלי אקספרס (עליבאבא), JD.com ו-BlaBlaCar.
ליאנדקס. כסף יש גם שירות ארנק אלקטרוני, שהוא המוצר המקורי של החברה. יאנדקס. כסף מציע לצרכנים שיטות קלות, בטוחות ואמינות לתשלום מקוון באתר עצמאי ובאפליקציה הסלולרית. השירות מארח כ-30 מיליון חשבונות משתמשים כאשר כ-15,000 חשבונות חדשים נפתחים מדי יום. מחקר TNS שנערך הראה כי זהו הארנק האלקטרוני הפופולרי ביותר ברוסיה: כל משתמש שלישי באינטרנט ברוסיה משלם באמצעות יאנדקס. שימוש ב"יאנדקס. כסף", מאפשר גם לגיימרים לשלם על נינטנדו, להעלות חשבון בתוכנת סטים, Wargaming, Riot Games, השגת קודי קנייה עבור אפל (אייטונס) ו-Xbox. כך יאנדקס הפך למפעיל המכירות הרשמי של הוצאת המשחקים הפופולרית Electronic Arts בקרב משתמשים רוסים שיכולים למשל לקנות את FIFA 17 למחשב ו-Xbox דרך השירות. "יאנדקס. כסף" מפיץ גם כרטיסים וירטואליים של Blizzard Entertainment, המספקים למשתמשים אפשרות תשלום עבור המשחקים המקוונים של בליזארד: World of Warcraft, Overwatch, Heroes of the Storm, StarCraft, Hearthstone, ו-Diablo.
לקוחות יכולים גם להשתמש בשירות כאמצעי תשלום: כרטיסי מאסטרקארד פלסטיים ווירטואליים זמינים להנפקה. בשנת 2015 "יאנדקס. כסף" קיבל מעמד חבר ראשי של מאסטרקארד. עד 2016, השירות הנפיק יותר מ-500,000 כרטיסי פלסטיק ו-11 מיליון כרטיסי מאסטרקארד וירטואליים. "יאנדקס. כסף" היה בין הראשונים שהביאו למשתמשים את Apple Pay ברוסיה, מה שהופך את התשלומים הסלולריים לדרך קלה, בטוחה ופרטית לתשלום בחנויות, באפליקציות ובאינטרנט. לקוחות יכולים לשלם באמצעות Apple Pay על ידי הוספת כרטיס או תשלום יאנדקס ששולם מראש. באמצעות תוכנת Touch ID אין צורך למלא ידנית טופסי תשלום ארוכים או להקליד שוב ושוב פרטי חיוב.
אפליקציה לנייד
יותר מ-4 מיליון משתמשים הורידו את אפליקציית "יאנדקס. כסף", כאשר 35% מהם משתמשים במכשיר iOS. באמצעות האפליקציה הם יכולים להעביר כספים באמצעות iMessage, לשלם חשבונות - כגון שירותים, אינטרנט, שירותים ניידים - לבצע תשלומי הלוואות, לגשת לתשלומים השכיחים ביותר שלהם ועוד. משתמשים יכולים גם להוריד את האפליקציה ב-Apple Watch. בנוסף, התאפשרה אפשרות לתשלומי קנסות במכשירי iOS מה שמאפשר תשלום עבור קנסות תעבורה באמצעות Apple Pay.
הנריק דלסגארד
הנריק דלסגארד (בדנית: Henrik Dalsgaard; נולד ב-27 ביולי 1989) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת המגן הימני במיטיולן הדנית.
קריירת מועדונים
בדצמבר, דלסגארד חתם לשנתיים וחצי בזולטה ורכם, עם אופציה לשנה נוספת.
ב-23 במאי 2017, דלסגארד חתם לשלוש שנים בברנטפורד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-1 בנובמבר 2017, נפצע בברכו במשחק נגד ברמינגהאם סיטי ונעדר לשלושה חודשים. ב-10 באפריל, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד נוטינגהאם פורסט. ב-29 בנובמבר 2019, האריך את חוזהו במועדון בעונה נוספת.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, דלסגארד שיחק בנבחרות הצעירות של דנמרק.
ב-26 בינואר 2013, דלסגארד ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–4 נגד. ב-26 במרץ 2019, דלסגארד הבקיעת את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 3-3 נגד.
תאליה גרייס
תאליה גרייס (באנגלית: Thalia Grace) היא דמות בדיונית מסדרת ספרי פרסי ג'קסון. תאליה היא בתו של זאוס, ואחותו של ג'ייסון גרייס. אחיה ג'ייסון הוא בנו של יופיטר "ההתגלות הרומית של זאוס".
תאליה היא אלה למחצה. אמה היא בת תמותה בשם בריל גרייס ואביה הוא האל היווני זאוס. בשל כך, יש לה יכולת שליטה שונה ברוחות וברקים.
אביה, זאוס, הוא אחד משלושת הגדולים (זאוס, פוסידון והאדס), שלפי עלילת הסדרה התנבאה עליהם נבואה שאחד מצאצאיהם החצוי עלול להרוס את האולימפוס, או להציל אותו, ולכן הם נשבעו לא להוליד ילדים. אולם פוסידון וזאוס הפרו את הבטחתם ותאליה וחברה פרסי ג'קסון נולדו כהפרה של אותה שבועה.
בסוף הספר השלישי בסדרה פרסי ג'קסון וקללת הטיטאן היא מקבלת על עצמה את תפקיד הסגנית של ארטמיס ומצטרפת לחבורת הציידות שלה.
הופעתה האחרונה הייתה בספר גורלו של אפולו - קברו של הרודן.
ילדותה
בתם של זאוס ובריל גרייס - כוכבת טלוויזיה שזאוס פגש בשנות ה-80.
נולדה ב-22 בדצמבר בשנה בלתי ידועה, שבע שנים לפני אחיה ג'ייסון.
בשל ההתעללות של אימה, תאליה שקלה לעזוב את הבית עוד כשהייתה קטנה, אך היא נשארה על מנת להגן על אחיה. יום אחד אימם של האחים לקחה אותם לחופשה בקליפורניה, שבמהלכה שלחה את תאליה להביא את סל הפיקניק מהמכונית. כשתאליה חזרה היא מצאה את אמה ממררת בבכי. היא אמרה לה שג'ייסון איננו, ולא ספרה לה שהרה תבעה אותו לעצמה וכעת הוא שקול למת. תאליה חיפשה בכל מקום את ג'ייסון ומשלא מצאה אותו לא הייתה לה יותר סיבה להישאר, והיא ברחה מהבית.
במהלך שיטוטיה, פגשה תאליה את לוק קסטלאן והצטרפה למסעותיו. שנתיים לאחר מכן הצטרפה אליהם אנבת' צ'ייס, והם נדדו בשלישייה עד שהגיע הסאטיר גרובר אנדרווד ולקח אותם למחנה החצויים. במהלך הדרך תקפו אותם מפלצות רבות. כאשר המפלצות תקפו תאליה ראתה שאין להם סיכוי, לכן היא אמרה לאחרים להמשיך בלעדיה ושהיא תעכב את המפלצות. לבסוף היא כמעט מתה. כמה רגעים לפני מותה אביה (זאוס) הפך אותה לעץ אורן.
שנותיה כעץ
תאליה חייתה מעין חיים מושהים כעץ אורן במשך שבע שנים. בספר "פרסי ג'קסון וים המפלצות" העץ הורעל בידי חברה לשעבר, לוק קסטלאן, שעשה זאת על מנת להחליש את הגנות מחנה החצויים. על מנת לרפא את העץ, נשלחה קבוצת חצויים למסע חיפושים בעקבות גיזת הזהב - שלפי האגדה, מסוגלת לרפא כל דבר.
המסע הוכתר בהצלחה, והחצויים הביאו את גיזת הזהב למחנה, שם הניחו אותה על העץ, והיא רפאה אותו מהרעל. אך להפתעת יושבי המחנה, קסם הגיזה הפריד גם בין העץ ותאליה, שחזרה לגופה האנושי (במשך שנותיה כעץ, התבגרותה הייתה איטית, ולכן, במקום להיות בת שמונה עשרה, היא הייתה בת חמש עשרה כשחזרה לגופה האנושי).
נעוריה
תאליה נוטלת חלק משמעותי בספר השלישי בסדרת פרסי ג'קסון - קללת הטיטאן, אך בסיומו, היא חוששת מהנבואה הגדולה (בה נאמר שבגיל שש עשרה, צאצא לשלושת הגדולים, יציל או יחריב את האולימפוס). לכן, יום לפני יום הולדתה השישה עשר, בוחרת תאליה להצטרף לציידות ארטמיס, שאינן מתבגרות לעולם.
הופעה ותכונות
תאליה מתוארת כחצי "פאנקיסטית" חצי "גותית" עם שיער שחור חלק, גזור בצורה לא סימטרית ועיניים כחולות מחשמלות. היא נוהגת ללבוש מעיל עור, לשאת את מגינה "אייגיס" מוסווה כצמיד ואת חניתה בתוך תרסיס פלפל להגנה עצמית. כחלק מתפקידה בתור סגניתה של האלה ארטמיס, יש סביבה הילה כסופה והיא חובשת נזר כסוף.
בהיותה ביתו של זאוס וסגניתה של ארטמיס יש לה דומיננטיות בקרב חבריה והיא מאפילה על עוצמתו של פרסי ג'קסון. תאליה נוהגת להתרגז לעיתים קרובות והיא לא מהססת לאיים באלימות על אויבים וחברים כאחד. היא נחשבת לאחת החצויות החזקות ביותר והיא נלחמת היטב באויביה תוך שימוש בקשת, מגן "אייגיס", חנית, סכיני כסף וכוחות ברק.
אוניברסיטת שטוטגרט
מבין בוגרי האוניברסיטה הידועים ניתן למנות את גוסטב באוארנפיינד, פולקר בק, גוטליב דיימלר, גרהרד ארטל וארנסט היינקל.
פקולטות
באוניברסיטה פועלות מספר פקולטות:
דוידיבקה
דוידיבקה (באוקראינית: Давидівка; ברומנית: Davideni, דוידני או דוידן; ברוסית: Давыдовка) הוא כפר גדול, עם מועצה מקומית, בנפת סטורוז'ינץ ("ראיון סטורוז'ינץ") במחוז צ'רנוביץ (צ'רניבצי, צ'רניבצקי) בצפון בוקובינה, 50 ק"מ דרומית מצ'רנוביץ, בימינו בדרום מערבה של אוקראינה. גובל עם העיירה בנילה על נהר סירט (ברומנית - בנילה פה סירט או בנילה מולדובניאסקה).
במפקד משנת 2001 נספרו בו 3,115 תושבים, רובם אוקראינים. בשנת 2012 מספר התושבים היה 3344, ב-982 משקי בית. הכפר שוכן על גדת הנהר סירטול מיק (מאלי סרט), בגובה 432 מ'.
בשנת 1939 הכפר כלל 3 יישובים קטנים יותר:רונק (Runc), זרוב נואו (Zrub Nou) וזרוב וק (Zrou Vechi) ובנוסף שכונות באחנה, צ'נטרו ורפורמה (האחרונה אחרי הרפורמה האגררית משנת 1926).
היסטוריה
היישוב ידוע מן המאה ה-18 ושמו בא לפי האגדות משם המתיישב הראשון, בשם דויד או דוידיאן (אולי ממוצא ארמני). הוא נמצא ב"דרך הצאר" הקרויה בימינו "בניליבקה", לפי שם היישוב בנילה על נהר סירט. דוידן, כפי שנקרא הכפר ברומנית, היה בעבר חלק מחבל בוקובינה ההיסטורי, חלק מנסיכות מולדובה. בינואר 1775 יחד עם כל חבל בוקובינה סופח הכפר לאימפריה ההבסבורגית שבירתה וינה. בשנת 1894 התקיים בכפר בית ספר יסודי בשפה הרומנית. ב-1896 הוקמה חברה לקריאה רומנית מיוזמת הבויארית אנה דה גריגורצ'ה ואקדמאים בכפר. בשנת 1903 הוקם סניף בנק.
אחרי איחודה של בוקובינה עם רומניה ב-27 בנובמבר 1918 הפך גם דוידן חלק מממלכת רומניה, ביתר דיוק חלק מנפת פלונדורן (Flondoreni) של המחוז סטורוז'ינץ (ה"ז'ודץ" סטורוזינץ). באותה תקופה רוב אוכלוסיית היישוב היה רומני. ב-28 ביוני 1940 האזור סופח לאוקראינה הסובייטית שבמסגרת ברית המועצות, אולם בשנים 1944-1941 נכבש מחדש על ידי הצבא הרומני ונמצא בשליטת רומניה. בשנת 1944 נכבש הכפר על ידי הצבא הסובייטי וחזר להיות חלק מאוקראינה הסובייטית. בית הספר הרומני נסגר על ידי השלטונות הסובייטים.
החל משנת 1991 הכפר הוא חלק מנפת (ראיון) סטורוז'ינץ שבמחוז צ'רניבצי במסגרת אוקראינה העצמאית.
דמוגרפיה
במפקד משנתך 1989 927 מתושבי הכפר הכריזו על עצמם כרומנים או מולדובנים (902 + 25, בהתאמה), כלומר 32% מאוכלוסיית הכפר. ב-2012 הרוב מורכב מאוקראינים - 1824. שאר האתניות בכפר:רומנים 1195, פולנים -310, רוסים -6, רומנים שזיהו עצמם כ"מולדובנים" - 5, אחרים - 4. בעבר חיו בכפר גם יהודים וגרמנים.
רבים מבני המעמד הגבוה בכפר היו פולנים, בעלי חוות חקלאיות גדולות ובינוניות.. הרומנים והאוקראינים היו בדרך כלל חקלאים זעירים. הגרמנים שהגיעו לאזור כמתנחלים חקלאים אחרי שנת 1850, היו בכפר בעיקר בעלי מלאכה ובנאים. קרוב לדווידני שכן כפר גרמני בשם אוגוסטנדורף.
החל מהסתיו 1940 הגרמנים פונו בהסכמה עם ברית המועצות לאזורים אחרים של הרייך השלישי. באזור סטורוז'ינץ רומנים רבים גורשו למחנות הגולאג או ברחו לרומניה.
אחרי כיבוש האזור מחדש על ידי הצבא הרומני בברית עם גרמניה ביוני 1941, יהודי הכפר דוידני גורשו כמו שאר יהודי האזור למחנות וגטאות המוות בטרנסניסטריה. מעטים מהם שרדו.
אחרי שהאזור נכבש שוב על ידי הצבא הסובייטי הרומנים סבלו רדיפות פוליטיות מהשלטון הסטליניסטי ובהמשך נכפה עליהם זהות "מולדובנית". הופסקו בכפר הלימודים בשפה הרומנית.
האוכלוסייה של הכפר דוידני רבתי הייתה במפקדים כלהלן:
יהודי דוידני
לפני מלחמת העולם השנייה אוכלוסיית הכפר דוידני עצמו, ללא היישובים הנספחים אליו, הייתה כ-1000 תושבים, מתוכם כ-100 יהודים. יהודי הכפר עסקו במסחר בתוצרת חקלאית, כמו כן היו בעלי חנויות ובתי מרזח. לפני שנת 1918 למשפחה בשם אוסלנדר (Ausländer) הייתה אחוזה בשטחי הכפרים דוידני וצ'ירש, ומזקקה לייצור יין שרף על בסיס תפוחי אדמה וחיטה. אחראי על הפקת יין השרף היה אחד מחמשת אחים בשם שטיין, שהועסקו במזקקות בענף זה באזור סטורוז'ינץ.
אחרי כיבוש האזור מחדש על ידי הצבא הרומני בברית עם גרמניה הנאצית ביולי 1941, ברוח הוראות המשטר הצבאי-פאשיסטי של יון אנטונסקו, יהודי הכפר דוידני נשדדו מנכסיהם, עברו מעשי התעללות ורציחות וגורשו כמו שאר יהודי האזור בצעדות מוות לכיוון בסרביה ואחר כך טרנסניסטריה. מעטים מהם שרדו.
אישים
בדוידני נולד הטנור הלירי היהודי יוזף שמידט. כמו כן כאן חי בארמונו את שנותיו האחרונות ההיסטוריון והנומיסמט הרומני סבר זוטה (1943-1874), חבר בהתכתבות של האקדמיה הרומנית. הכומר, הסופר והמלחין האוקראיני איסידור וורובקייביץ' (1903-1836) היה מורה בכפר בשנים 1861–1867
יעדי תיירות
ָ*כנסיית השילוש הקדוש, משנת 1907 - בכפר הקטן נובי זרוּב
לקריאה נוספת
Geschichte von Dawideny (ד. קובלצ'וק - דוידני - אווחה ורווחה, היסטוריה של דוידני) בכתב קירילי Harrassowitz Verlag, Wiesbaden 1999
קישורים חיצוניים
Ion Drăguşanu Davideni II ,"Monitorul de Suceava", 14-6-2011 Povestea aşezărilor bucovinene (Давидівка відома своїми храмами)
הניה שוורץ
ביוגרפיה
נולדה בירושלים למשה יהודה רובינשטיין, מנהל חשבונות, ולנחמה, גננת, חרדים המשתייכים לחסידות גור. בהשכלתה למדה שוורץ הנחית הורים באגף לחינוך מבוגרים במשרד החינוך, ייעוץ נישואים במכללת ינ"ר ופסיכותרפיה CBT באיגוד הפסיכותרפיסטים הישראלי.
קריירה ספרותית
כתבה תחת שם עט במספר עיתונים חרדיים. בשנת 1999 הציעה למו"ל עיתון משפחה להקים עיתון נשים המיועד למגזר החרדי, דבר שלא היה קיים עד אז. היא מונתה לעורכת, ותחילה יצא מגזין "בתוך המשפחה" כנספח בעל 16 עמודים למגזין המרכזי של "משפחה", ובהמשך התרחב למוסף נרחב ונפרד.
הוציאה לאור מספר ספרים, ביניהם משוואה בשלושה נעלמים, את אני והילדים ואמהות זה מקצוע.
בנוסף, שוורץ מפרסמת טורים באתרי אינטרנט בנושאי דת ומדינה.
חיים אישיים
שוורץ נשואה למיכאל שוורץ, יו"ר ארגון הצלה דרום. הם מתגוררים באשדוד ולהם 8 ילדים.
ספיוליט
ספיוליט הוא מינרל פילוסיליקטי (סיליקט במבנה בצורת לוחיות), אחד מסוגי מינרלי החרסית.
הרכב וקריסטלוגרפיה
הספיוליט מתגבש במערכת האורתורומבית, חבורת סימטריות נקודתית " אורתורומבית דיפירימידלית" וחבורת סימטריות מרחבית Pncn או Pnan. הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=5.21, b=26.73Å ו-c=13.50Å.
הספיוליט משויך לקבוצה של מינרלי חרסית המכילה בנוסף אליו את הפליגורסקיט.
המבנה הפנימי של הספיוליט, כמו של המינרלים האחרים בקבוצת המינרלים הפילוסיליקטיים, הוא של לוחיות זעירות ברוחב של מספר אנגסטרם. כל לוחית בנויה משני סוגי שכבות:
הסוג הראשון הוא שכבה של ארבעונים של סיליקה (SiO4). שלושה מתוך ארבעת אטומי החמצן שבסיליקה נמצאים במישור השכבה ומתחברים לאטומי חמצן של הארבעונים האחרים באותה שכבה ויוצרים בכך רשת של משושים. אטום החמצן הרביעי בסיליקה המהווה את הקודקוד הרביעי של הארבעון מתקשר עם השכבה הבאה, כאשר כל אטומי החמצן "מצביעים" באותו כיוון.
הסוג השני הוא שכבה הבנויה מתמניונים (גופים בעלי שמונה מישורים) שבמרכזם מגנזיום המוקפים באטומים של חמצן או בקבוצת ההידרוקסיל (OH).
עם זאת, יש לספיוליט מבנה ייחודי שבה ארבע לוחיות מצויות בצדדים ואחת במרכז ועקב כך נוצרות תעלות מקבילות לאורך הגביש ונוצר המבנה הסיבי המוארך האופייני לספיוליט. האורך הממוצע של החלקיקים המוארכים הזעירים של הספיוליט נע בין 1μm ל-2μm והוא כולל תעלות שקוטרן 3.6Å ואורכן 10.6Å.
תכונות פיזיקליות
הגבישים של הספיוליט מופיעים לעיתים נדירות בצורת סיבים לאורך [001] שאורכם עד שני ס"מ אורך, אבל צורת המינרל היא בדרך כלל גושית, חרסיתית או כמסה חסרת צורה. לספיוליט יש פצילות טובה בכיוון אחד (011). הקשיות של המינרל נמוכה, 2 בסולם מוס. משקלו הסגולי הממוצע אף הוא נמוך, 2 גרם לסמ"ק. הסיבה לכך הוא המבנה הנקבובי שמשקף את המבנה הגבישי של תעלות מקבילות. לספיוליט יש את שטח הפנים הגדול ביותר מבין כל מינרלי החרסית, כ-300 מ"ר לגרם. עובדה זו מסבירה מדוע דגימות יבשות נקבוביות של ספיוליט יכולות לצוף על פני מים. וכן את יכולת ספיגת המים של המינרל המגיעה לכמות השווה למשקלו.
תכונות אופטיות
אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדמי השבירה של הספיוליט הם: nα=1.520, nβ=1.520 ו-nγ=1.530-1.548. גבישי הספיוליט שקופים למחצה, צבעם בדרך כלל הוא בגוונים של לבן, לבן אפרפר, לבן עם כתמי צבע צהבהבים או אדמדמים, או ירוק כחלחל. הברק של הספיוליט הוא אדמתי עד עמום. הספיוליט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו). הגוון של המינרל מזווית אחת (X) הוא חסר צבע עד צהוב חיוור מאוד וזהוב מזוויות אחרות (Y ו-Z).
גילוי ומקור השם
המינרל נתגלה לראשונה ב-1847 בבטולינו (Bettolino) שליד העיירה בלדיסרו קנבסה (Baldissero Canavese) בנפת טורינו שבמחוז פיימונטה שבצפון איטליה. מקור השם מיוונית ספיון – דיונון. המינרלוג הגרמני ארנסט פרידריך גלוקר (Ernst Friedrich Glocker; 1858-1793) נתן למינרל את שמו בשל הדמיון שבין המינרל הקל והנקבובי לעצם של הדיונון. אבל המינרל היה מוכר עוד קודם לכן כחומר ששימש לגילוף חפצים, שעקב היותו קל ונקבובי היה מסוגל לצוף על פני המים ולכן קיבל את הכינוי "מרשאום" (Meerschaum גרמנית - "קצף-ים").
שימושים היסטוריים
כאמור, הספיוליט היה מוכר לפני שזוהה כמינרל ב-1847 כחומר ששימש לגילוף חפצים, בשם "מרשאום" או בשמו הצרפתי המקביל "אקום דה מר" (écume de mer). רוב תפוקת המרשאום העולמית מגיעה מאסיה הקטנה, בעיקר ממישור אסקישהיר בטורקיה שבין אנקרה לאיסטנבול. המינרל מצוי במשקעים של סחף נהרות, אותם כורים בצורה נרחבת. נטען כי באזור יש 4,000 פירים המובילים למנהרות אופקיות שבהם חוצבים את המרשאום. האתרים העיקריים הם Sepetçi Ocağı ו- Kemikçi Ocağı, כ-30 קילומטרים דרומית מזרחית לאסקישהיר. המינרל מצוי בלוויית מגנזיט, כשהמקור לשני המינרלים היא קבוצת הסרפנטין. מרשאום שזה עתה נחצב הוא רך, אך הוא מתקשה בהשפעת חום השמש או בייבוש.
מקומות נוספים בהם מוצאים מרשאום, אם כי בכמויות קטנות הם ביוון, בתבאי ובאיים אביה וסאמוס; כמו כן, בתוך סרפנטין בהרובשיץ (Hrubschitz) בסמוך לקורמאו (Kromau) שבמוראביה שבצ'כיה. כמות מוגבלת מצויה גם במספר מקומות בצרפת בספרד, ובמרוקו. בארצות הברית הוא מצוי בתוך סרפנטין בפנסילבניה (בנוטינגהאם (Nottingham) במחוז צ'סטר (Chester) ובקרוליינה הדרומית ויוטה.
במרשאום נעשה לעיתים שימוש כתחליף לסטיאטיט או כחלק מהחומר המטהר המכונה אדמת פולר (fuller's earth) וכחומר לבנייה; אבל השימוש העיקרי הוא לגילוף מקטרות או פומיות לסיגריות. כתוצאה מעישון משנות מקטרות ממרשאום את צבען, לגוונים של צהוב, כתום ואדום מהבסיס כלפי מעלה. כאשר מכינים את המרשאום לגילוף עבור מקטרת נוהגים לגרד את הגבשושיות הקטנות שעל פני האבן, לייבש אותה, ואז לשייפה ולהבריקה באמצעות שעווה. במצב זה נוהגים לגלף את המקטרת, לשייף באמצעות נייר זכוכית לחמם בשעווה או סטארין, ואז להבריק.
יצור חפצים ממרשאום התבצע במרכזי ייצור כדוגמת וינה. עם זאת, מאז שנות השבעים של המאה ה-20 אסרה טורקיה על יצוא מרשאום, בכוונה להקים תעשיית מרשאום מקומית. היצרנים הידועים המקוריים של חפצי מרשאום נעלמו. כיום, מקטורת מרשאום שלא מיצרנים טורקיים מיוצרים ממרשאום דחוס או ממרשאום אפריקני שאיכותו ירודה לעומת המרשאום מטורקיה. חיקויים עשויים מגבס ומחומרים אחרים.
המינרל הלבן הרך והקל המופק בלנגבאנשייטן (Långbanshyttan) בוורלנד הידוע כ"אפרודיטה" (Aphrodite מיוונית "קצף-ים") הוא סוג של מרשאום.
שימושים מודרניים
לספיוליט יש כושר ספיחה וספיגה מעולים בשל שטח הפנים הנרחב והנקבוביות הרבה שלו. המינרל מסוגל לספוח גזים וריחות רעים ולספוג מים ונוזלים אחרים בכמות הקרובה למשקלו. המינרל אינו מתנפח בעת ספיגת מים ואינו מתפרק גם כשהוא רווי לחלוטין. בתרחיף יש לספיוליט צמיגות גבוהה היציבה גם בריכוזים גבוהים של מלח, תנאים הגורמים לתרחיפים אחרים של מינרלי חרסית, כדוגמת בנטוניט להתגבש.
שימושי המינרל:
סכנות בריאותיות
בשל האופי הסיבי של המינרל, יש לשאיפת האבק הנוצר ממנו השפעה כשל אזבסט והוא עלול לגרום לתופעות כדוגמת סיליקוזיס. האתר International Programme on Chemical Safety המופיע בפסקת הקישורים החיצוניים מפרט את הכמויות באוויר של ספיוליט שנחשבות מתחת לסף סכנה בריאותית.
מקור ותפוצה
הספיוליט הוא מינרל נפוץ, אבל לא בכמויות גדולות. מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל באיכות טובה כוללים את אסקישהיר בטורקיה; ולאקאס (Vallecas) בסמוך למדריד וקבאנס (Cabañas) בסמוך לטולדו שבספרד; נוגססואק (Nugssuaq) בגרינלנד, סמוך לאגם אמבוסלי בקניה; סמוך לאגם נטרון בטנזניה; מאמפנדרנדווה במדגסקר; בהר סנט-אילר שבדרום הפרובינציה של קוויבק שבקנדה; בגוברנור (Gouverneur) במחוז סנט לורנס בניו יורק ובאש מידאוז (Ash Meadows) מחוז ניי (Nye) בנבדה שבארצות הברית; מסרו מרקדו (Cerro Mercado) במדינת דורנגו שבמקסיקו; ומקוזאו מחוז טוצ'יגי שביפן.
ערבה פאוור קומפני
ערבה פאוור קומפני בע"מ היא חברה לאנרגיה סולארית בטכניקת ייצור פוטו-וולטאית (PV). החברה נוסדה ב-2006 בקיבוץ קטורה שבערבה.
היסטוריה
באוגוסט 2008 השקיעה חברת סימנס פרויקט ונצ'רס 15 מיליון דולר בערבה פאוור קומפני. סימנס החזיקה 40% ממניות החברה.
בדצמבר 2010 חתם בנק הפועלים על הסכם עם ערבה פאוור קומפני להארכת הלוואה בסך 80 מיליון שקל חדש לערבה פאוור קומפני לצורך מימון פרויקט קטורה סאן (בשווי של כ־100 מיליון ש"ח).
ב-5 ביוני 2011 ערבה פאוור חנכה את השדה הסולארי הראשון בישראל, קטורה סאן. הפרויקט הוקם בשיתוף פעולה עם סימנס ישראל.
ב-22 במאי 2012 ערבה פאוור הודיעה שהגיעה לסגירה פיננסית על 58.5 מגה-וואט נוספים המיועדים לשמונה פרויקטים עתידיים שיבנו בערבה ובנגב בשווי של 780 מיליון שקל.
קטורה סאן
קטורה סאן הוא השדה הסולארי המסחרי הבינוני הראשון בישראל, וכמו כן השדה הסולארי המסחרי הראשון במזרח התיכון. השדה הסולארי נבנה בתוך קיבוץ קטורה שנמצא בערבה, במרחק של כ-50 קילומטר צפונית לאילת. במיקום זה יש רמת קרינה מהגבוהות בעולם בצירוף עם גישה לרשת החשמל של ישראל. כ-18,500 תאים פוטו-וולטאיים המרכיבים את השדה הסולארי מכסים שטח של כ-80 דונם. התפוקה כולה היא 9 מיליון שעות קילו-וואט לשנה במתקן בעל כוח ייצור של 4.95 מגה-וואט.
הראפר Shyne שחרר שיר ששמו "אנרגיה סולארית". השמעת הבכורה של השיר נערכה ב-5 ביוני 2011, בהשקה של קטורה סאן.
שותפות עם בדואים
ב-7 בפברואר 2012 ערבה פאוור הודיעה שהיא קיבלה רישיון להקמת השדה הסולארי תראבין, השדה הסולארי הראשון שנבנה בקהילה הבדואית. מימון לשדה זה שעמד על כ-30 מיליון דולר יסופק על ידי אופיק (Overseas Private Investment Corporation) – תאגיד פרטי להשקעות מעבר לים של ממשלת ארצות הברית.
משימה חברתית
החברה נותנת למצוות הפאה נופך מודרני, ומקדישה את ארבע הפינות של שדה קטורה סאן לארבעה ארגונים ללא מטרות רווח שירוויחו מהכספים שכל פינה תעשה במשך 20 השנים הבאות. ארבעת הארגונים הם: לב יהודי למען אפריקה (ארגון המשתמש במערכות סולאריות ישראליות על מנת לספק חשמל למבנים שונים באפריקה), בוסתן (ארגון שעובד עם הבדואים בנגב למען חלוקת הקצאות הוגנת, הכוללת הקצאות הקשורות לאנרגיה מתחדשת), קרן אלי ויזל (נלחמת בחילוקי דעות, חוסר סובלנות וחוסר צדק באמצעות תוכניות לנוער שמעודדות קבלה של האחר, הבנה ושוויון), ומרכז רכיבה טיפולית הר אדום (מרכז רכיבה בקיבוץ גרופית העוזר לילדים מוגבלים מהאזור שזקוקים לרכיבה טיפולית).
רצועת תזמון
רצועת תזמון (לעיתים מכונה גם חגורת תזמון או רצועת טיימינג) היא סוג של רצועה המשמשת בתמסורות רצועה בהן נדרש תיאום.
רצועות תזמון הן בעלות יעילות גבוהה, דורשות פחות סיכוך, ולעומת סוגי רצועות אחרות, אינן דורשות מתיחה משמעותית. מאידך, הן רגישות לרעידות, עומסים ועצירות.
בכלי רכב
רצועת תזמון היא חלק מהותי ממנוע בעירה פנימית ומטרתה לשלוט על התזמון של שסתומי המנוע והבוכנות ולכן היא נפוצה בכלי רכב. קריעת הרצועה באמצע פעולת המנוע מונעת נסיעה ברכב ועלולה לגרום נזק למנוע ולכן נוהגים להחליפה לאחר פרק זמן או שעות עבודה (המספרים הנהוגים: 4 שנים או 100,000 ק"מ). אם עושים טיפול משמעותי ברכב הדורש את הסרת הרצועה, לעיתים מנצלים הזדמנות זו כדי להחליף את הרצועה אם מועד החלפתה קרוב, ישנם גם מנועים עם שרשראות תזמון ממתכת שאותם מחליפים פחות.
בתה עשבונית
בָּתָה עשבונית (או שטחים עשבוניים) הוא נוף צומח של בתה האופייני לחבל האקלים הים-תיכוני ולספר הים-תיכוני, עם כיסוי צומח רצוף שגבהו לא עולה על חצי מטר (או מטר אחד) ובו שולטים צמחים עשבוניים, כמו דגניים, גאופיטים שונים, המיקריפטופיטים (צמחים שניצן ההתחדשות שלהם קבור בקרקע), וצמחי שושנת. הבתה העשבונית מאפשרת התפתחות של מגוון רחב של שעשבוניים הודות לכמות רבה של אור שמש, בהיעדר עצים, ואי התחרות מצד עצים ושיחים.
הבתה העשבונית נבדלת מהבתה של שיחים ובני שיח בכך שהוא כולל בעיקר צמחים עשבוניים ולא שיחים. הבתות אופייניות לשטחים עם אקלים או קרקע דלים, המונעים התפתחות חורש, וכן לשטחים שעברו הפרעה. כעקרון, אזור ייחשב לבתה עשבונית אם יש בו צפיפות עצים של פחות מ-1 לדונם. בתה עשבונית מופיעה בעיקר על קרקעות גיר ובזלת.
בתה עשבונית מופיעה למשל בגבעות כורכר, כמו בבאר יעקב, שבגבעות הכורכר שלה הופיעו דרדר הקורים, קורטם דק ועכנאי שרוע. שמורות עיקריות של בתה עשבונית הן שמורת הר עמיעד בגליל המזרחי, וחלקים בשמורת הדום השומרון.
הבתה והבתה העשבונית הקיפה שטחים נרחבים של ארץ ישראל בעת הקמת מדינת ישראל. שטחים אלו הצטמצמו עם השנים מחד בגלל אכיפה של איסור כריתה וצמצום מרעה שהביאה להתפתחות של חורש עם תת-יער סבוך, ובאזורים אחרים תנופת פיתוח הביאה להתמרתן של בתות לשטחי חקלאות, ייעור ובנייה. בשנת 1995 אושרה תמ"א 22 ליער וייעור שקבעה אזורי נוף צומח של 1,621 קמ"ר בטיפול הקק"ל וכללה בין השאר שטחים של בתה עשבונית.
אלקטרורטינוגרפיה
בדיקת אלקטרורטינוגרפיה (באנגלית: Electroretinography או ERG) היא בדיקה אלקטרופיזיולוגית בתחום האופטומטריה, אשר משמשת לאיתור ומיקום ליקויים בתפקוד רשתית העין.
הבדיקה משמשת למטרת אבחון בבתי חולים ובקהילה עבור מטופלים שמדווחים על ירידה בראייה, מטופלים עם חשד למחלות תורשתיות במערכת הראייה, וכבדיקה ראשונית עבור מטופלים המועמדים לניתוחים מורכבים.
מבנה הרשתית
תהליך הראייה בגוף כולל המרה של גירוי ראייתי לאותות חשמליים, אשר מעובדים במוח לתמונות. החלק האופטי של העין מורכב מקרנית ועדשה, אשר תפקידם הוא למקד קרני אור על הרשתית. רשתית העין האנושית מכילה הרבה תאים קולטי אור בשם פוטורצפטורים. פוטורצפטור הוא שם הן עבור הקולטנים העצביים הרגישים לאור והן עבור התאים המכילים אותם. הפוטורצפטורים ברשתית אחראיים על המרת קרני האור לאותות חשמליים, ועל ידי כך מתבצע עיבוד ראשוני של המידע החזותי המתקבל. אותות חשמליים אלו יעברו דרך תאי העצב של הרשתית אל עצב הראייה ומשם לאזור האחראי על ראייה במוח, שם יעובדו האותות החשמליים לתמונות.
תעלות נתרן ואשלגן בפוטורצפטור נפתחות בסביבה חשוכה, וכך נכנסים יונים חיוביים של נתרן לחלק החיצוני של הפוטורצפטור. כדי לא ליצור מטען בפוטורצפטור, יוצאים במקביל גם יונים שלייליים של אשלגן מהחלק הפנימי של הפוטורצפטור, וכך נוצר ברצפטורים זרם יונים שנקרא "זרם חושך". בסביבה מוארת, הזרם מפסיק כיוון שתעלות היונים נסגרות (היפרפולריזציה). פוטורצפטורים מאורגנים ברשתית במקביל, כך שזרמי החושך הנוצרים מהם גם הם מקבילים, ומתחברים לזרם חוץ תאי רדיאלי.
בחושך נמדדת הפעילות החשמלית כמתח. המתח של זרמי החושך נחשב שלילי כיוון שהוא נוצר מיונים שיוצאים ונכנסים לפוטורצפטור. כאשר הפוטורצפטור נמצא בסביבה מוארת היונים מפסיקים לצאת (זרמי החושך נעצרים) והמתח עולה ל-0.