cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרחי מיאמי
העשור השני של המאה ה-21
בקיץ 2018 יצא האלבום "לעולם ועד". באלבום זה נוצר לראשונה שיתוף פעולה עם המעבדים יואלי דיקמן, נפתלי שניצלר, אברומי ברקו, יאן פרייטור ואלי לישינסקי בנוסף למעבד הוותיק ישראל לאם. זמן קצר לאחר מכן פורסמה גרסת 'קליפ' ללהיט של האלבום 'אשמח'. בין שירי האלבום שהצליחו: 'אשמח', 'יברכך' ו'לעולם ועד'. השיר 'תפילת חופה מבוצע כולו על ידי הסולן אליהו לוי. כוכבים נוספים: אלישע ואלי כהן. אלבום זה כקודמו לא הצליח לבלוט יותר מידי, וסימל דעיכה בפופולריות של המקהלה.
בפסח 2019 המקהלה עלתה עם מופע שבמרכזו מחזמר בשם "Save the Day" (שמור את היום). המחזמר מגולל את סיפורם של ילדים המנסים להציל את בית ספרם מסגירה בעקבות קשיים כלכליים. 5 שירים חדשים נכתבו לכבוד המופע, והציגו בו מלבד ילדי המקהלה גם 2 מבוגריה: יושי בנדר ויוחנן בורשטיין. כוכבי המופע היו אלישע כהן ומארק רוזנשטוק. המחזמר יצא בDVD בשנת 2020.
באותה שנה ירחמיאל ביגון התארח במופע האסק שערכה לו מחווה לרגל 45 שנות פעילות. ירחמיאל ניגן ושר להיטים מכל הזמנים יחד עם הזמרים שלום למר ושמחה ליינר ועם סולן המקהלה מרק רוזנשטוק.
עם תחילת מגפת הקורונה עלה לרשת אתר סטרימינג עם כל אלבומי המקהלה.
העשור השלישי של המאה ה-21
בפסח 2021, כשנה לאחר פרוץ הקורונה התקיים מופע באצטדיון פתוח ועם שמירה על ריחוק בין המושבים. לאחר שבמשך שנה שלמה לא התקיימו מפגשים, נותרו רק 6 ילדים במקהלה, שהופיעו יחד עם כמה מכוכבי האלבום 'לעולם ועד' שקולם כבר התבגר.
בתחילת 2022 נערך בניו יורק מופע ענק לציון 50 שנות מוזיקה יהודית בהשתתפות גדולי הזמר ובניצוחו של ישראל לאם. גם פרחי מיאמי הופיעו באירוע.
בחנוכה 2022 המקהלה התארחה במופע של ארגון 'עורה', ובהדלקה המרכזית של בית חב"ד בלוס אנג'לס.
בתחילת 2023 המקהלה הופיעה במופע של האסק 2023.
פרסום בטיקטוק
בקיץ 2022 חנניה ביגון, בנו של מייסד המקהלה פתח חשבון טיקטוק בו החל להעלות סרטונים מתוך הופעותיה של המקהלה. קטע מתוך השיר 'ירושלים סביב לה' מתוך הDVD 'יבוא' תפס תאוצה והפך לתופעת רשת.
בסרטון שעלה בתאריך 22.8.2022 נראים ארבעה מסולני המקהלה: יושי בנדר, עקיבא אברמוביץ, דוד הרשקוביץ ובנימין אברמוביץ כשהם מבצעים קטעי סולו. אלפי משתמשים מכל רחבי העולם העלו סרטוני חיקוי, דירגו את הסולנים האהובים עליהם ושלחו עשרות אלפי תגובות של התפעלות מהכוריאוגרפיה, התלבושות והביטחון העצמי של הילדים.
בעקבות הפרסום קרנה של המקהלה עלה בחזרה ונוספו אוהדים רבים למקהלה - גם כאלה שאינם יהודיים. נפתחו עשרות עמודי מעריצים בטיקטוק וכמות ההשמעות של שירי המקהלה בשירותי הסטרימינג גדלה פי ארבעה.
מנתונים שפורסמו חודשיים לאחר מכן בתאריך 22.10.2022 עולה כי יש בטיקטוק למעלה מ-200,000,000 (מאתיים מיליון) צפיות בנושא מקהלת פרחי מיאמי.
בסוף השנה בחנוכה 2022 קיימה המקהלה מופע ענק בלוס אנג'לס שבקליפורניה, בהשתתפות אלפי צופים, רבים מהם אינם יהודים.
נכון לתחילת 2023 בעמוד הטיקטוק של המקהלה למעלה ממאתיים אלף עוקבים וחמש מיליון לייקים.
אלון ליאל
אלון ליאֵל (נולד ב-31 באוקטובר 1948) הוא חוקר יחסים בינלאומיים, ודיפלומט ישראלי. כיהן כמנכ"ל משרד הכלכלה והתכנון בשנים 1994–1996, מנכ"ל משרד החוץ במשך כחצי שנה, וכן כיהן כממונה על היחסים בשגרירות ישראל באנקרה, טורקיה, וכשגריר בדרום אפריקה.
ביוגרפיה
ב-1979 מונה לתפקידו הראשון מחוץ לישראל, סגן הקונסול בשיקגו. בהמשך כיהן כמיופה הכוח בטורקיה (1981), סגן מנהל מחלקת המזרח התיכון במשרד החוץ (1984), יועץ למנכ"ל המדיני של משרד החוץ וראש דסק דרום אפריקה (1986), דובר משרד החוץ (1988), קונסול באטלנטה (1990) ושגריר ישראל בדרום אפריקה (1992). במהלך כהונתו בשיקגו למד לתואר דוקטור באוניברסיטת שיקגו, אך את הדוקטורט ביחסים בינלאומיים קיבל ב-1986 מהאוניברסיטה העברית.
לאחר סיום כהונתו בדרום אפריקה, ב-1994, מינה אותו שר הכלכלה והתכנון שמעון שטרית למנכ"ל משרדו, והוא נשאר בתפקיד זה עד לפירוק המשרד בידי יוסי ביילין ב-1996. ב-1997 הקים את חברת "גלובל קוד", המתמחה בייעוץ ומחקר עבור חברות הפועלות בטורקיה. במקביל, שימש כיועצו של אהוד ברק לענייני חוץ, בעת שזה כיהן כיו"ר האופוזיציה, וכן עסק כמרצה בחוגים ליחסים בינלאומיים של האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת תל אביב והמרכז הבינתחומי. הרצאותיו עסקו בעיקר בענייני טורקיה ודרום אפריקה, אך גם ביסודות הדיפלומטיה.
בשנים 2006–2008 ניהל באופן פרטי (אך בידיעת הממשלה) ערוץ שיחות חשאי עם גורמים סוריים באמצעות ממשלת שווייץ. בשנת 2009 עמד ליאל בראש התנועה לשלום ישראל-סוריה.
במאמר לעיתון הדרום-אפריקני "ביזנס דיי" ב-2012 קרא ליאל להחרמת מוצרים המיוצרים בהתנחלויות. מאמר זה עורר ביקורת רבה במערכת הפוליטית והציבורית בישראל. ליאלגם תמך בהחלטתה של הסופרת אליס ווקר להחרים את ישראל ולא לפרסם בה מחדש את ספרה "הצבע ארגמן". ב-2015 השתתף בפנייה לממשלת ברזיל בבקשה שלא לאשר את כוונתה של ישראל למנות את דני דיין לתפקיד שגריר ישראל בברזיל. בדצמבר 2015 חתם על עצומה לחברי הפרלמנט האירופי ובה קראו להם, לאחר ההחלטה של הפרלמנט על סימון מוצרים מיהודה ושומרון ורמת גולן, להחריף את הצעדים המבחינים בין ישראל בגבולות הקו הירוק ובין "השטחים הכבושים".
בינואר 2016 פורסמו ב"ידיעות אחרונות" הקלטות שבוצעו על ידי ארגון "עד כאן - צעירים למען ישראל" עם תיעוד שיחה בין ליאל לאנשי ארגון שוברים שתיקה, בהם נשמע ליאל אומר לאנשי הארגון כי על אף שיש להם לגיטימציה של שני אחוזים בציבור הישראלי, לא ניתן להמתין בשל התרחבות ההתנחלויות ויש לפעול מחוץ לישראל. הוא המליץ לפעילים להפעיל לחץ לחרם בינלאומי שרק הוא יוכל להשפיע על ישראל, כפי שקרה בדרום אפריקה: "אתם ראש החץ שאומר לעולם שהכיבוש הוא בלתי נסבל לנו ובלתי נסבל להם. זה בלתי נסבל לשני העמים, ואז ברגע שתהיה הכרה שזה בלתי נסבל יתחילו להתגלגל דברים". עוד המליץ ליאל לפעול להחלטה של מועצת הביטחון שפלסטין היא מדינה חברה, מה שיהפוך את ישראל לכובשת של מדינה חברה באו"ם. כן הציע ליזום חרם ספורטיבי נגד ישראל. בתגובה לפרסומים אמר ליאל שהוא מתנגד לחרם על ישראל.
ליאל חבר בהנהלת עמותת סיכוי, עמותת עיר עמים ובמועצה הציבורית של בצלם, וחבר הנהלת מרצ. בדצמבר 2019 החל ליאל לקדם "חזית למאבק דמוקרטי ואלקטורלי משותף" של מרצ עם הרשימה הערבית המאוחדת (רע"מ) לכנסת.
מ-2008 עד 2013 שימש כחבר מועצת מבשרת ציון מטעם סיעת "מבשרת ברמה אחרת". כמו כן שימש יו"ר מועדון הכדורגל הפועל אבו גוש/מבשרת ציון.
בנוגע ליחסה של מדינת ישראל למאסרו של יונתן פולארד אמר ליאל: "גם כשהייתי מנכ"ל משרד החוץ אני לא זוכר פעם אחת שעניין פולארד עלה. לא היה דיון אחד ברמת מנכ"ל שדיברנו על זה."
חיים אישיים
ליאל נשוי לרחל ליאל, מנכ"לית לשעבר של הסניף בישראל של "הקרן החדשה לישראל", ואב לשלושה. בתו הצעירה, דפנה ליאל, היא כתבת הכנסת של חברת החדשות.
היער הלאומי הנהר רוג – סיסקיו
היער הלאומי הנהר רוג – סיסקיו (באנגלית: Rogue River – Siskiyou National Forest) הוא יער לאומי של ארצות הברית שהוקם ב-2004 ממיזוג היער הלאומי הנהר רוג והיער הלאומי סיסקיו. היער משתרע בין פסגות רכס קסקייד להרי סיסקיו על שטח בן 6,973 קמ"ר בדרום מדינת אורגון וצפון קליפורניה בארצות הברית. היער שוכן במחוזות קוס, קארי, דאגלס, ג'קסון, ג'וזפין וקלאמת באורגון, ובמחוזות דל נורטה וסיסקיו בקליפורניה. היער מנוהל על ידי שירות היערות של ארצות הברית, כשהמשרד המנהל את היער שוכן במדפורד באורגון. על פי נתוני 2006 ביקרו ביער 915,000 מבקרים.
גאוגרפיה
החלק שהיה פעם היער הלאומי הנהר רוג שוכן בחמישה מחוזות בדרום אורגון וצפון קליפורניה. המחוזות, בסדר גודל שטח יורד, הם: ג'קסון, קלאמת, דאגלס, סיסקיו (המחוז היחיד בקליפורניה) וג'וזפין. שטח היער הוא 2,543 קמ"ר. משרדי שומרי היערות המקומיים שוכנים בעיירות אשלנד (Ashland), ביוט פולס (Butte Falls), גרנטס פאס (Grants Pass), ג'קסונוויל (Jacksonville) ופרוספקט (Prospect) באורגון.
החלק שהיה פעם היער הלאומי סיסקיו שוכן בארבעה מחוזות בדרום מערב אורגון וצפון מערב קליפורניה. המחוזות, בסדר גודל שטח יורד, הם: קרי, ג'וזפין וקוס באורגון ודל נורטה בקליפורניה. שטח היער הוא 4,430 קמ"ר. משרדי שומרי היערות המקומיים שוכנים בעיירות קייב ג'נקשן (Cave Junction), גולד ביץ' (Gold Beach) ופאורס (Powers) באורגון.
מרבית היער הלאומי הוא הררי וכולל חלקים מדרום רכס הרי החוף של אורגון, הרי קלאמת ורכס קסקייד.
הנהר הגדול ביותר ביער הלאומי הוא נהר רוג שמקורו ברכס קסקייד. הוא זורם דרך הרי קלאמת ורכס החוף. הנהר אילינוי הוא יובל עיקרי של הנהר רוג בהרי קלאמת, בעוד שהנהרות סיקסס (Sixes), אלק (Elk), פיסטול (Pistol), צ'טקו (Chetco), וינצ'וק (Winchuck) מנקזים את רכס החוף ונשפכים ישר לאוקיינוס השקט.
היסטוריה
היער הלאומי סיסקיו נוסד ב-5 באוקטובר 1906. ב-1 ביולי 1908 סופח אליו היער הלאומי קוקיל (Coquille National Forest) ושטחים נוספים. היער הלאומי הנהר רוג החל ב-28 בספטמבר 1893 עם יצירת שמורת היער אשלנד (Ashland Forest Reserve) על ידי משרד הקרקעות הכללי (General Land Office, אחד הגופים שקדם ללשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית). האדמות הועברו לרשות שירות היערות ב-1906, והוא הפך ליער לאומי ב-4 במרץ 1907. ב-1 ביולי 1908 מוזגו הקרקעות של אשלנד עם הקרקעות של היערות הלאומיים: קסקייד, קלאמת וסיסקיו על מנת ליצור את היער הלאומי קרייטר (Crater National Forest). חלק מהיער הלאומי פאולינה (Paulina National Forest) צורף ליער ב-18 ביולי 1915, וב-9 ביולי 1932 שונה שם היער לנהר רוג.
ב-2002 כילתה שרפה שכונתה שריפת ביסקיט (Biscuit Fire, על שם ערוץ הביסקיט) קרוב ל-2,000 קילומטרים רבועים ביער הלאומי, כולל מרבית אזור הטבע הבראשיתי קלמיופסיס (Kalmiopsis Wilderness).
ההפצצה במלחמת העולם השנייה
ב-9 בספטמבר 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, הטיל מטוס ימי יפני ששוגר מהצוללת I-25 שתי פצצות תבערה על הר אמילי ביער הלאומי סיסקיו במטרה ליצור שרפת יער. השרפה כובתה על ידי צוותים של שירות היערות. אירוע זה כונה "פשיטת האוויר של צופה השריפות" (Lookout Air Raid) והיה זה המקרה הראשון והיחיד שבו הייתה הפצצה אווירית על שטח ארצות הברית היבשתית (כלומר 48 המדינות).
צמחייה
ביער הלאומי יש מקבץ חורשות של יערות ראשוניים, כולל המינים ממשפחת הברושיים, ואשוח דאגלס באזור הטבע הבראשיתי קופר סלמון (Copper Salmon Wilderness). סקר שנערך ב-1993 העריך כי סך כל שטחם של היערות הראשוניים ביער היה 1,397 קילומטרים רבועים. בין העצים הבולטים מיני האלון Quercus douglasii (באנגלית Blue oak, אלון כחול) ואלון צהוב-קשקשים (Quercus chrysolepis, באנגלית Canyon live oak) הגדלים ביער הלאומי סיסקיו. האלון הכחול הוא מין אנדמי לקליפורניה והחורשות המבודדות של העץ ביער הלאומי הם האזור הצפוני ביותר שבו הוא גדל טבעי, מחוז דל נורטה. האורן הגבוה ביותר בעולם הוא עץ אורן זפת שגובהו 81.79 מטרים הגדל ביער הלאומי.
אזורי הטבע הבראשיתי
בתוך היער הלאומי הנהר רוג-סיסקיו שמונה אזורי טבע בראשיתי מוכרים רשמית שהם חלק מהמערכת הלאומית לשימור אזורי טבע בראשיתי:
יצחק (אלבום)
יצחק הוא אלבום הבכורה של המוזיקאי הישראלי יצחק קלפטר, אשר יצא לאור בתחילת שנת 1981, על ידי חברת התקליטים CBS ישראל.
רקע והפקה
בשנת 1976 התפרקה להקת "כוורת", בה היה חבר קלפטר. פירוק הלהקה הוביל את קלפטר למשבר כלכלי, על רקע קשיים משפטיים ואיבוד ביתו. לאחר שנתיים, פנה אליו יהונתן גפן על מנת שישתתף במופעו "שיחות סלון". במהלך השתתפותו במופע, החל קלפטר לכתוב את שירי האלבום. במהלך המופע, פגש קלפטר את המפיק יוריק בן דוד מחברת התקליטים CBS ישראל, והציע לו שהחברה תפיק עבורו את אלבום הבכורה שלו. להפקת האלבום ועיבודו, גייסו קלפטר ובן דוד את המעבד ירוסלב יעקובוביץ'. קלפטר קרא לאלבום בשמו הפרטי לפי הצעה של אריק איינשטיין; הייתה זו מעין בקשה מהקהל להפסיק להשתמש בכינויו "צ'רצ'יל".
קלפטר הלחין את מרבית שירי האלבום ולחלקם כתב את המילים, כשהכותבים הנוספים שהשתתפו באלבום היו יהונתן גפן, עלי מוהר והילה רז. השיר "אצל אברם", המתאפיין בסגנון הרית'ם אנד בלוז, הולחן על ידי מפיק האלבום ירוסלב יעקובוביץ' שגם השתתף בו בשירה, והוקדש לבעלים של מסעדת "כתר המזרח" המיתולוגית בה נהגו קלפטר ואריק איינשטיין לשבת ולאכול. על דף המילים בעטיפת האלבום כתב קלפטר:.
בהקלטות האלבום השתתפו, בנוסף לקלפטר שניגן בגיטרה, גם מאיר ישראל בתופים וכלי הקשה, איתן גידרון בבס, אלונה טוראל בפסנתר חשמלי וסטרינגס, וירוסלב יעקובוביץ' בסקסופון וסטרינגס.
הצלחה
אף על פי שכשל במכירות, האלבום הפך למצליח ביותר של קלפטר כאמן סולו ומספר שירים מתוכו זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו. שני שירים מתוך האלבום, "אני ואת אז" ו"נפגשנו", היו ללהיטים במצעדי הפזמונים, והצליחו להגיע לצמרת מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. במצעד השנתי של התחנה, "אני ואת אז" הגיע למקום ה-11 ו"נפגשנו" למקום ה-21.
כלורמבוציל
כלורמבוציל (בלועזית: Chlorambucil, שם מסחרי: לוקראן) היא תרופה כימותרפית המשמשת לטיפול בלוקמיה לימפוציטית כרונית. התרופה היא חומר אלקילציה אלקטרופילי שניתנת בצורת קפסולות לבליעה. התרופה נמצאת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.
שימוש רפואי
כלורמבוציל משמשת בעיקר לטיפול בלוקמיה לימפוציטית כרונית בזכות הסבילות הגבוהה של האדם החולה כלפיה. בחולים צעירים הוחלפה על ידי פלודארבין כטיפול תרופתי ראשוני. בנוסף, התרופה יכולה לשמש בטיפול של לימפומת הודג'קין, צורות מסוימות של לימפומה שאינה הודג'קין, מקרוגלובולינמיה (תסמונת וולדנסטרום), לימפומות ממאירות הכוללת לימפומה פוליקולרית ולימפוסארקומה.
תופעות לוואי
תופעות הלוואי השכיחות ביותר הן דיכוי מח עצם וירידה בספירת גופי הדם המתבטאת בלויקופניה, נויטרופניה ותרומבוציטופניה.
תופעות לוואי אפשריות נוספות:
זנגביל
זַנְגְּבִיל או זנגביל רפואי (שם מדעי: Zingiber officinale; מכונה גם ג'ינג'ר) הוא צמח עשבוני רב-שנתי המתנשא לגובה של כמטר. הוא יוצר קנה-שורש מעובה. קנה-השורש שולח גבעולים ועלים כלפי מעלה. הגבעול זקוף, עטוף ניצני עלים ונושא עלים. העלים דמויי אזמל מוארך, צר ומחודד בבסיסו, התפרחת נראית כשיבולת אליפטית. מקורו בדרום-מזרח אסיה.
קנה השורש של הזנגביל, מסועף, צבעו חום בהיר, טעמו חריף ומרענן והוא נמכר בשווקים ובחנויות מזון. קנה השורש משמש לתיבול במגוון רחב של סגנונות, ולתוספת במשקה חם.
הזנגביל מוזכר רבות בספרות הגמרא: במסכת יומא, פ"א עמ' ב', מס' ברכות ל"ו ב', שבת ס"ה א', פסחים מ"ב ב', מסכת מגילה ז' ב'.
שימושי הצמח
בשורש הזנגביל נעשה שימוש בצורות שונות - טרי, מיובש, מיובש ומסוכר, כסירופ, כשמן אתרי וטחון. לזנגביל שלושה שימושים עיקריים:
רפואה קדומה ועממית
הזנגביל משמש כצמח מרפא בארצות המזרח וארצות ערב מדורי דורות. למשל, בסין הוא משמש כטיפול בכאבי בטן, שלשולים ובחילות למעלה מ-2,000 שנה.
דיוסקורידס, רופא, פרמקולוג ובוטניקאי יווני מהמאה הראשונה לספירת הנוצרים, תיאר את קנה השורש של הצמח בתור סם חם, המשמש לטיפול בבעיות בקיבה ולסתירת רעלים. על פי חז"ל היה ה"זנגבילא" חומר לעיסה, ככל הנראה לשיפור ריח הפה או לריפוי (תלמוד בבלי, שבת סה ע"א). בימי הביניים שימש הצמח מרכיב בתרופות שונות לשיפור הראייה, לטיפול בכאבי גרון, כאבי אוזניים וכאבי בטן, לשיפור כוח הגברא, להפחתת גזים, לניקוי ליחות, לחימום הגוף, לריפוי צהבת ולשיפור הזיכרון.
הזנגביל הוא אחד מצמחי המרפא החשובים באיורוודה, יש המאמינים שזנגביל משפיע על מערכות גוף שונות, משכך כאבי בטן, מקל על בחילות ומפחית הקאות, לוחם בחיידקים, אנטי-דלקתי, עוזר בהפרעות עיכול עם גזים, מעכב התכווצויות בקיבה, מקל על בחילות בוקר. באירופה נחשב הזנגביל כמקל נגד הצטננות.
גונסאלו ברחסיו
גונסאלו רובן ברחסיו (בספרדית: Gonzalo Rubén Bergessio; נולד ב-20 ביולי 1984 בקורדובה, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בנסיונל.
זנגביל
שימושים רפואיים
המרכז הארצי לבריאות משלימה ואינטגרטיבית (NCCIH) של המכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית סיכם את האפקטיביות הרפואית של הזנגביל. בסיכום נכתב כי השפעת הזנגביל על בחילה והקאות תלויה בגורם לתופעות אלה. זנגביל יכול לסייע לבחילה קלה ולהקאות הקשורות להריון. רוב המחקרים על השימוש בזנגביל למחלת ים לא הראו שיש בו תועלת. באופן כללי, לא נמצא שזנגביל מקל על בחילה והקאות הקשורות לטיפול כימוטרפי בסרטן, אף על פי שייתכן ויש לו תרומה בשילוב עם תרופות אחרות. עדיין לא ברור אם זנגביל מועיל לבחילה והקאות שלאחר ניתוח. סיכום ישן של מחקרים עד שנת 2000 מצא שבמספר מחקרים הזנגביל נמצא יעיל בטיפול בבחילות הנגרמות כתוצאה ממחלת ים, בחילות בוקר וכימותרפיה. עם זאת הוא לא נמצא יעיל יותר מאשר פלצבו בטיפול בבחילות לאחר הרדמה. לגבי מחלת ים השפעתו נתונה במחלוקת. מספר מחקרים שבוצעו בעשרים השנים האחרונות השאירו את הסוגיה בערפל, שכן חלקם מצאו תועלת בצמח וחלקם לא.
מספר מועט של מחקרים הראה כי תוספי זנגביל עשויים לסייע להתכווצויות בזמן הווסת. אין די עדויות המצביעות על כך שתוספי זנגביל יכולים להפחית כאבי פרקים בברכיים. רכיבי הזנגביל יעילים כלפי סוג מסוים של שלשולים שהוא מן המובילים בין גורמי המוות בקרב ילדים בארצות מתפתחות. משערים כי זינגרון, החומר שנותן לזנגביל את חריפותו, פועל נגד אנטרוטוקסין, חומר רעיל המופרש על ידי חיידק המעיים אשריכיה קולי, וגורם לשלשולים.
במחקרים רבים, זנגביל נמצא בטוח לשימוש גם בבליעה וגם בשימוש על גבי העור. לזנגביל ייתכנו תופעות לוואי כגון אי נוחות בטנית, צרבת, שלשול וגירוי בפה ובגרון, במיוחד אם הוא נלקח במינון גבוה. חלק מהמחקרים מראה שהשימוש בזנגביל בטוח בזמן ההריון, אך הממצאים אינם חד משמעיים. לא ידוע הרבה לגבי הבטיחות של זנגביל בתקופת ההנקה.
הזנגביל נמצא ברשימת החומרים "המזוהים באופן כללי כבטוחים" (GRAS) של מנהל המזון והתרופות האמריקאי. אף על פי כן, הוא יוצר תגובה עם כמה תרופות, ביניהן וארפרין. הזנגביל גם מעכב טיפול באנשים הסובלים מאבני מרה שכן הוא מעודד יצירת מרה.
מגמות בייצור הזנגביל
הודו, המייצרת למעלה מ-30% מהייצור העולמי מובילה בתחום לאחר שעקפה את סין והותירה אותה במקום השני עם כ-18%. לאחריהן באות ניגריה (11%), נפאל (9%), ואינדונזיה (7%).
גונסאלו ברחסיו
קריירה
בינואר 2008 הצטרף ברחסיו בסן לורנסו. הוא היה כוכב המשחק בו הדיחה קבוצתו את ריבר פלייט מגביע הליברטדורס וכבש 19 שערים בליגה.
ב-24 באוגוסט 2009, ברחסיו עבר לקבוצה הצרפתית סנט אטיין בסכום לא ידוע וחתם חוזה לארבע שנים. הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בהופעתו השנייה שלו בשוויון 1-1 ביתי עם אוקזר.
בתחילת שנת 2011 הושאל ברחסיו לקטניה, ובאוגוסט אותה שנה חתם בקבוצה. בקיץ חתם בסמפדוריה. ב-3 ביוני 2015 שוחר מהמועדון.
נבחרת
ברחסיו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הארגנטינאית ב-15 באוקטובר 2008 כשעלה כמחליף בהפסד לצ'ילה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. הוא כבש את שערו הראשון בנבחרת ב-20 במאי 2009, שניים בניצחון על נבחרת פנמה.
פוך 500
פוך 500 (בגרמנית: Puch 500) היא מכונית עירונית בתצורת מכונית מיני, תוצרת יצרנית כלי הרכב פוך האוסטרית (מכונה גם שטייר-פוך), חברת בת של שטייר דיימלר פוך שבגראץ, אוסטריה, אשר יוצרה ברישיון קונצרן הרכב האיטלקי פיאט והתבססה על דגם הפיאט 500,
מחבצה כלקוליתית
מחבצה כלקוליתית היא כלי לחביצת חמאה מחלב אשר היה נפוץ בתקופה הכלכוליתית באזורי ארץ ישראל ועבר הירדן.
תיאור כללי
הכלי עשוי מחרס. צורתו חבית שרועה, שתנוחתה מאוזנת. כל קצה של כלי מכווץ וממנו מתרוממת ידית אוזן קטנה. בכלים הקדומים יותר הקצוות היו שווים, כאשר בכלים מאוחרים יותר צורת שני הקצוות אינה שווה. קצה חד מכווץ והשני שטוח. באמצע הגוף המאוזן יוצא צוואר רחב. בחלק מהכלים נמצאה מסננת בתחתית הצוואר. צורתו הכללית של הכלי מזכירה נאד מים.
המחבצה במקורות הארכאולוגיים
מחבצות חרס נמצאו לראשונה בחפירות ארכאולוגיות שנעשו בתלוליות ע'סול. כלים מזן זה היו נפוצים מאוד בתקופה הכלקוליתית, כמויות גדולות נמצאו בחפירות שנערכו באתרים של תרבות באר שבע (ראו ביר אבו מטר).
הכלי שנתגלה בשלמותו בתרבות ע'סול היה מטיפוס קטן רוחב 22 – 23 ס"מ גובה 12 – 13 ס"מ. הכלי כונה "כלי דמוי ציפור", בתחילה לא היה ברור מה השימוש שנעשה בכלי. בתלוליות ע'סול נמצאו גם שברים של הכלי מהטיפוס הגדול. בתרבות באר שבע נמצאו בעיקר הכלים מהטיפוס הגדול שרוחבו היה כ-70 ס"מ וגובהו כ-40 ס"מ.
באתר המקדש הכלקוליתי בעין גדי, נתגלה כלי בדמות איל נושא זוג מחבצות.
יעקב קפלן העלה את הרעיון שהכלי שנמצא שימש כמחבצה. תרבות באר שבע הייתה תרבות שחציה יישוב קבע וחציה חיי רועים. הם עסקו בתעשיית החלב ובשימור תוצרת חלב, וכלי זה שימש בתעשייה זו.
עיקר פריחתו של הכלי הייתה בתרבות באר שבע, אבל הכלי או שבריו של הכלי נמצאו גם בעפולה ובכל האתרים שנחפרו בוואדי עזה, שברים של הכלי נמצאו גם במערת אום-קטפה שבמדבר יהודה, דוגמאות זעירות בגזר, כלים מהטיפוס הקטן נמצאו במערות באזור ובעמק הירדן ליד גשר. הימצאות הכלים במקומות אלה מוכיחה את הקשר שהיה קיים בין אתרים אלה לתרבות ע'סול ותרבות באר שבע.
שביל החלב
שביל הֶחלב היא הגלקסיה שבה נמצאת מערכת השמש ובה כדור הארץ. קוטר הגלקסיה כ-100,000 שנות אור, עוביה כ-1,000 שנות אור, והיא מכילה כ-200 מיליארד כוכבים דוגמת השמש, ולפי הערכות מסוימות עד 400 מיליארד כוכבים. כוכבי הגלקסיה סובבים את מרכזה במהירות הקרובה ל-220 קילומטרים בשנייה.
כל הכוכבים הנראים מכדור הארץ בשמי הלילה ללא טלסקופ, כ-6,000 באזורים ללא זיהום אור, שייכים לשביל החלב. קצה הגלקסיה אינו מוגדר באופן חד, אלא מוגדר על ידי ריכוז הולך ויורד של כוכבים. ישנן עוד מאות מיליארדי גלקסיות ביקום. הגלקסיות הקרובות ביותר לשביל החלב הן אנדרומדה והמשולש שהן חלק מקבוצת הגלקסיות הנקראת הקבוצה המקומית.
תאוריות שונות לגבי מהות שביל החלב עלו כבר בעת העתיקה. הראשונים ששיערו ששביל החלב מורכב ממספר עצום של כוכבים היה ככל הנראה הפילוסופים היוונים אנכסגורס ודמוקריטוס. הראשון שהוכיח שה"שביל" הלבן אינו אלא אוסף של מספר עצום של כוכבים היה גלילאו גליליי, באמצעות אחד מהטלסקופים הראשונים שייצר. ויליאם הרשל הוכיח שצורת שביל החלב היא מעין עדשה, העבה יותר במרכז, ואדווין האבל היה הראשון שהראה, בשנת 1924, ששביל החלב איננה הגלקסיה היחידה ביקום.
מבנה הגלקסיה
כדי להמחיש את גודלה של הגלקסיה: אילו כווצה מערכת השמש לגודלו של מטבע, כי אז קוטר הגלקסיה, מכווץ באותו יחס, היה כרוחבה של יבשת אמריקה הצפונית. כלומר, מסע בין-כוכבי בתוך שביל החלב, ולו רק בין המערכות הקרובות ביותר, יימשך בטכנולוגיה הנוכחית עשרות אלפי שנים.
צורת הדיסקה של שביל החלב גורמת לכך שכוכבים מרוחקים נראים צפופים, כך שנקודות האור שלהם מצטרפות לפס של אור חיוור, שניתן לראותו בעין מכל אזור חשוך די הצורך.
הגלקסיה כולה נעה ביחס למערכת הייחוס של קרינת הרקע הקוסמית במהירות של כ-600 ק"מ בשנייה. גילה מוערך ב-13.2 מיליארד שנה, כלומר היא נוצרה כ-600 מיליון שנה בלבד לאחר המפץ הגדול. הכוכבים בגלקסיה מקיפים את מרכזה במהירות משיקית של כ-220 ק"מ בשנייה, ללא תלות במיקומם. עובדה זו סותרת לכאורה את חוקי הכבידה, ועל כן מניחים שרוב המסה של הגלקסיה היא כזאת שאיננה פולטת או בולעת קרינה אלקטרומגנטית, כלומר על פי ההבנה ב, זהו חומר אפל.
אזורים חשוכים בשביל החלב, דוגמת ערפילית שק הפחם, הם ענני אבק בין-כוכבי שמסתירים את אור הכוכבים. גלקסיית שביל החלב בולטת בייחוד באזור קבוצת כוכבים קשת - בכיוון זה נמצא מרכז הגלקסיה.
מערכת השמש
מערכת השמש שבה אנו נמצאים מצויה במרחק כ-26,000 שנות אור ממרכז הגלקסיה, בערך במחצית הדרך בין המרכז לבין שולי הגלקסיה, על ה"זרוע" המורכבת מגז, אבק וכוכבים, הקרויה זרוע אוריון. ביחס לממד הצר של הגלקסיה, השמש נמצאת קרוב למישור של הדיסקה. עובדה זו גורמת לכך ששביל החלב, כפי שהוא נראה בשמים, חוצה את כיפת השמים השלמה לשתי כיפות זהות בקירוב.
זמן ההקפה של השמש את מרכז הגלקסיה הוא כ-200 מיליון שנה.
זרועות
גלקסיית שביל החלב נמנית עם קבוצת הגלקסיות הספירליות, בגלל צורתה הספירלית, והיא כוללת מספר זרועות. הזרועות הן (מהחיצונית פנימה):
סביבת הגלקסיה
לשביל החלב כ-20 גלקסיות לווייניות המקיפות אותו, רובן באותו מישור הקפה הניצב למישור הגלקסיה. בין גלקסיות הלוויין המקיפות את שביל החלב במישור זה נמצאות שתי גלקסיות הלוויין הגדולות ענן מגלן הגדול וענן מגלן הקטן, וכן מספר גלקסיות ננסיות: הגלקסיה הננסית הדובה הקטנה, הגלקסיה הננסית אריה II, הגלקסיה הננסית דרקון, הגלקסיה הננסית תנור, הגלקסיה הננסית סקסטנט והגלקסיה הננסית שדרית. גם הגלקסיה הננסית פסל מקיפה את שביל החלב באותו מישור, אך כיוון התנועה שלה הפוך לכיוון של שאר גלקסיות הלוויין שבמישור זה. גלקסיית הלוויין הקרובה ביותר לשביל החלב, הגלקסיה האליפסואידית הננסית קשת, וגלקסיית הלוויין הרחוקה ביותר משביל החלב, הגלקסיה הננסית אריה I, לא נמצאות במישור זה.
גלקסיית שביל החלב היא חלק מקבוצת גלקסיות המכונה "הקבוצה המקומית", שבה נכללת גם גלקסיית אנדרומדה. קבוצה זו היא אחת מאלפי קבוצות וצבירים בצביר-על הבתולה.
שמה של הגלקסיה
מכיוון שאנו צופים בגלקסיה מתוכה, היא נראית בלילות חשוכים ונקיים כמעין שביל לבנבן ומעורפל, ומכאן התקבל שמהּ (דרך היוונית): בימי הביניים כונתה "בקעה חלבית" או "בקעה לַבְנוּנִית", ובהמשך "הנתיב החלבי" , וכיום "שביל החלב". במקורות יהודיים קדומים מצוין השם "נהר די-נור" (מארמית: נהר של אש).
ז'ורוויצ'י
תולדות היישוב
הכפר נזכר לראשונה במאה ה-15. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל הכפר בשטחי האימפריה הרוסית.
יהודי ז'ורוויצ'י
בתחילת המאה ה-20 נמנו בכפר כ-1,600 יהודים, כ-60% מתושביו. בתקופה הסובייטית פעל בכפר בית ספר יידי.
ב-14 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש בכפר בידי הגרמנים, ואלו הטילו תוך זמן קצר גזירות שונות על יהודיו, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב. בהמשך, רוכזו יהודי הכפר בגטו, בו הועסקו בעבודות כפייה.
בדצמבר 1941 נרצחו 72 יהודים מהגטו. ב-1 בינואר 1942 נרצחו כל יתר יושבי הגטו בידי גרמנים ושוטרים בלארוסים בערוץ הנחל הסמוך לעיירה.
שארל השביעי, מלך צרפת
שארל השביעי "המנצח" (בצרפתית: Charles VII le Victorieux; 22 בפברואר 1403 – 22 ביולי 1461), בן לשושלת ולואה, מלך צרפת משנת 1422 עד מותו.
ביוגרפיה
שארל נולד ב-22 בפברואר 1403 בפריז, לשארל השישי מלך צרפת ולאיזבו מבוואריה, בתם של שטפן השלישי, דוכס בוואריה ותדאה ויסקונטי. שלושת אחיו היו יורשי עצר אך נפטרו לפני מותו של אביהם. בשנת 1413, בהיותו בן עשר שנים בלבד, נחתם הסכם אירוסים בינו לבין מארי מאנז'ו בת התשע, בתם של לואי השני, מלך נאפולי ושל יולנדה מאראגון (ואחותו של רנה מאנז'ו). בשנת 1414 נלקח שארל לאנז'ו ובשנת 1415 לפרובאנס והתחנך שם בחברת ילדיה של יולנדה. בשנת 1417 נפטר אחיו ז'אן, ושארל הפך ליורש העצר. ב־1422 נפטר המלך שארל השישי, ושארל ירש את הכתר בשם שארל השביעי. מארי מאנז'ו ילדה לשארל תריסר ילדים, שהבכור שבהם ירש את הכתר לאחר מותו ב־1461 בשם לואי האחד עשר.
בשנת 1418 השתלטו אנשי דוכסות בורגונדיה שהיו בני בריתם של האנגלים, על פריז. שארל יורש העצר הצעיר נמלט אל העיר בורז', שבמרכזה של צרפת, והכריז על עצמו כממלא מקומו של אביו המלך שארל השישי שלקה בהתקפי שיגעון. בשנת 1419 נרצח ז'אן "ללא חת", דוכס בורגונדי בידי אנשיו של שארל, ופיליפ, בנו של ז'אן, ירש את דוכסות בורגונדיה. ב-21 במאי 1420 נאלץ המלך שארל השישי לחתום על הסכם טרואה, שבו הוכר הנרי החמישי מלך אנגליה כיורש העצר החוקי של ממלכת צרפת. ב-31 באוגוסט 1422 נפטר הנרי החמישי, וב־21 באוקטובר של אותה שנה נפטר גם שארל השישי מלך צרפת. שארל יורש העצר ירש את הכתר בשם שארל השביעי, אולם ממלכת אנגליה סירבה להכיר בו והכריזה על הנרי השישי, בנו התינוק של הנרי החמישי, כמלך צרפת על פי הסכם טרואה.
בשנת 1429 הטילו האנגלים מצור על העיר אורליאן. בנקודה זו הופיעה ז'אן ד'ארק, "העלמה מאורליאן". בגיל 17 שנה בלבד היא הובילה את ההתקפה הצרפתית על האנגלים וגרמה להתעוררות לאומית בצרפת. היא שכנעה את שארל השביעי להצטרף אליה למסע אל העיר ריימס שבשמפאן. ב-17 ביולי 1429 הוכתר שארל השביעי כמלך צרפת בקתדרלת ריימס. בשנת 1430 נתפסה ז'אן ד'ארק על ידי הבורגונדים שמכרו אותה לאנגלים. ב-30 במאי 1431 האנגלים העלו אותה על המוקד בעיר רואן שבנורמנדיה. למרות תרומתה הרבה למלוכתו, לא עשה שארל דבר להצלתה או להנצחת דמותה מתוך החשש שייראה כחייב את מעמדו הרם לבת-אשפתות.
המלך שארל השביעי מינה אנשים מוכשרים לניהול המדינה, ובהם שר המסחר ז'אק קר (1395–1456), שמילא תפקיד מרכזי ברפורמה הכלכלית. הוא ייצב את המטבע, שיקם את הכפרים ההרוסים, עודד את המסחר ואת התעשייה והחזיר לצרפת את חוסנה הכלכלי.
בשנת 1449 פינו האנגלים את נורמנדיה ואת בירתה רואן. בשנת 1451 הם פינו גם את העיר בורדו שבדרום מערב צרפת. מכל נחלותיהם בצרפת המשיכו האנגלים להחזיק רק בעיר קאלה שלחופי תעלת למאנש. ב־1453 הסתיימה מלחמת מאה השנים. המלך שארל השביעי נפטר ב-22 ביולי 1461, ובנו בכורו לואי ירש את הכתר בשם לואי האחד עשר.
משפחתו
ב-18 בדצמבר 1422 התחתן שארל עם מארי מאנז'ו, בתם של לואיג'י השני, מלך נאפולי ויולנדה מאראגון, ממנה נולדו לו:
הרחובות ההם
הרחובות ההם הוא אלבום האולפן הרביעי של יצחק קלפטר. האלבום יצא בחודש מרץ של 1993, בהפקתו המוזיקלית של ירוסלב יעקובוביץ'.
מתוך האלבום הצליחו השירים "צייד בודד" ו"הרחובות ההם". באלבום נכללה גרסה עברית לשירו של ג'ימי הנדריקס "Little Wing", שתרגם קלפטר כ"כנף קטנה".
פרינאי
פרינאי (, ביידיש: פרען) היא עיר במחוז משנה פרינאי שבליטא. על הגדה השמאלית של נהר הניימן. העיירה שוכנת כ-30 קילומטרים דרומית לעיר קובנה.
ספורט
קבוצת הכדורסל של העיר, רדופיס פרינאי מתמודדת בליגת העל. וקבוצות הכדורגל של העיר, "רדופיס פרינאי" ו"אזואולס פרינאי" בליגה השלישית והרביעית.
ערים תאומות
העיירה היא מרובת ערים תאומות:
סנט'אלנה
סנט'אלנה (באיטלקית: Sant'Elena) הוא אי בלגונת ונציה, הממוקם בקצה המזרחי של העיר ונציה שבאיטליה. האי מהווה חלק מרובע קסטלו של העיר.
היסטוריה
בימי הביניים היה האי מופרד בתעלה מייתר חלקי העיר. ההתיישבות באי התמקדה סביב כנסיית סנט'אלנה והמנזר הסמוך אליה. כנסייה ומנזר זה נבנו במהלך המאה ה-12 ושופצו ונבנו מחדש במהלך המאה ה-14.
עם הגידול באוכלוסיית האי, מולאה התעלה בין האי לבין העיר והוצרה (נותרה תעלה צרה למעבר כלי שיט) ושלושה גשרים נבנו על מנת לקשר בין האי לבין העיר.
כיום ממוקם באי גן הזיכרון של ונציה (Rimembranze Park) וכן אצטדיון פרלוג'י פנזו - אצטדיון הכדורגל של ונציה. עוד ממוקמים באי בנייני הביאנלה של ונציה.
הרוקו
הרוקו (באנגלית: Heroku) היא פלטפורמת מחשוב ענן הפועלת כשירות (PaaS) התומכת במספר שפות תכנות. כאחת מפלטפורמות הענן הראשונות, הרוקו נמצאת בפיתוח מאז יוני 2007, כאשר היא תמכה רק בשפת התכנות Ruby, אך כעת תומכת ב- Java, Node.js, Scala, Clojure, Python, PHP ו-Go. מסיבה זו, הרוקו היא פלטפורמה פוליגלוטית מכיוון שיש לה תכונות המאפשרות למפתח לבנות, להריץ וליהנות מסילומיות יישומים באופן דומה ברוב השפות. הרוקו נרכשה על ידי Salesforce ב-2010 תמורת 212 מיליון דולר.
היסטוריה
הרוקו פותחה בתחילה על ידי ג'יימס לינדנבאום, אדם וויגינס, ואוריון הנרי לצורך תמיכה בפרויקטים שתואמים לפלטפורמת התכנות ב-Ruby הידועה בשם Rack. פיתוח אב הטיפוס נמשך כחצי שנה. בינואר 2009, הושקה פלטפורמה חדשה שנבנתה כמעט מאפס תוך שלושה חודשים. באוקטובר 2009, ביירון סבסטיאן הצטרף להרוקו כמנכ"ל. ב-8 בדצמבר 2010, Salesforce.com רכשה את הרוקו כחברה בת בבעלות מלאה. ב-12 ביולי 2011, יוקיהירו "מאץ" מטסומוטו, המתכנן הראשי של שפת התכנות רובי, הצטרף לחברה כאדריכל ראשי לרובי. באותו חודש, הרוקו הוסיפה תמיכה עבור Node.js ו-Clojure. ב-15 בספטמבר 2011, הרוקו ופייסבוק הציגו את "הרוקו לפייסבוק". נכון לעכשיו הרוקו תומך במסדי נתונים של Redis בנוסף ל-PostgreSQL הסטנדרטי שלו.
באוגוסט 2022 הודיעה הרוקו כי התוכניות החינמיות שלה יופסקו, תוך ציון הונאה וניצול לרעה כסיבות למהלך.
אטימולוגיה
השם "הרוקו" הוא הלחם בסיסים של "הרואי" ו"הייקו". האזכור לתרבות היפנית הוא קריצה למץ, היוצר של רובי. השם עצמו מבוטא בדומה למילה היפנית שמשמעותה "בהרחבה" (hiroku), אם כי יוצרי הרוקו לא רצו שלשם הפרויקט שלהם תהיה משמעות מסוימת, ביפנית או בכל שפה אחרת, ולכן בחרו להמציא שם.
ארכיטקטורה
כל שירותי הרוקו מתארחים בפלטפורמת מחשוב הענן EC2 של אמזון.
שופט כדורגל
שופט כדורגל הוא שופט במשחק כדורגל, האוכף את חוקי המשחק שנקבעו בחוקת משחק הכדורגל.
היסטוריה של השיפוט
בתחילת דרכו של המשחק בסין, בכפרים ובערים ברומא, לא היו שופטים ולמשחק לא היו חוקים, פרט למספר כללים בסיסיים. כשהמשחק הגיע לבריטניה, לפני שנכתבו החוקים הרשמיים, היו מספר חוקים פשוטים של איסור פגיעה בשחקן ואיסור נגיעה ביד. את החוקים אכפו הקפטנים של שתי הקבוצות, שבתחילת המשחק הסכימו בצורה ג'נטלמנית על כך שיהיה שיפוט הוגן. ב-1870 כבר נכנסה למשחק המשרוקית הראשונה, שהייתה משרוקית משטרה.
ב-1880 כבר מונה שופט נייטרלי אשר שימש כמו בטניס כמשקיף מהצד שאינו נכנס לתחומי המגרש בעת המשחק. רק ב-1891 החל השופט למלא את תפקידו על המגרש וללבוש תלבושת בצבע שונה (בדרך כלל בצבע שחור או תלבושת פסים של שחור ולבן).
המסייעים לשופט
המסייעים לשופט הם שלושה עוזרי שופט - שני קוונים ו"שופט רביעי". במסגרות מסוימות נעשה שימוש גם בשני שופטי רחבה, וגם בשופטי וידאו (VAR)
הכשרת שופטים
בישראל השופטים נדרשים לעבור קורס שופטים שמנוהל על ידי איגוד השופטים הכפוף להתאחדות לכדורגל. משך הקורס הוא כ-5 ימים. במהלך הקורס נלמדים חוקי המשחק ואכיפותיהם ובסופו השופטים לעתיד נבחנים על החוקה ועוברים מבחני כושר. לאחר סיום הקורס עוברים בוגרי הקורס חניכה על ידי שופטים מנוסים, שלאחריה מקבלים הבוגרים את כרטיס השופט ורשאים להתחיל לשפוט במשחקים רשמיים.
בתחילת קריירת השיפוט השופטים החדשים נשלחים בעיקר לליגות הילדים והנוער, ועם הזמן משתלבים בשיפוט בליגות הנמוכות לבוגרים.
מאמץ פיזי ומנטלי בשיפוט
מחקר שנערך בליגת כדורגל של ניו זילנד העלה ששופט נדרש לרוץ 10.5 ק"מ בממוצע במהלך המשחק ולבצע 45 "ספרינטים" קצרים (למרחק ממוצע של 17 מטרים) במהירות ריצה של 18 קמ"ש. השקעת האנרגיה של שופט כדורגל במהלך משחק הוערכה בכ-1300 קלוריות (5600 קילו-ג'אול), צריכת האנרגיה הגבוהה מקורה באופן התנועה שאינו אופייני לפעילויות גופניות אחרות. מעקב אחר שופטים בתחרות יורו 2000 העלה כי קצב הלב הממוצע של השופט במהלך המשחק הוא 85% מקצב הפעימות המרבי וכי במהלך המשחק השופט נדרש בממוצע ל-137 החלטות (בין 104 ל-162 החלטות למשחק במהלך האליפות) כאשר 64% מההחלטות התבצעו בעזרת תקשורת עם הקוונים או השופט הרביעי.
מחקרים הראו כי חלק מיתרון ביתיות שיש לקבוצה המארחת מקורו בהשפעת הקהל על החלטות השופטים. בניסוי בו התבקשו שופטים לפסוק במצבי משחק מצולמים שהוקרנו להם, נטו השופטים באופן מובהק לפסוק יותר לטובת הקבוצה הביתית כאשר להקלטה צורף גם צליל קולות הצופים. נתוח סטטיסטי שנערך בבונדסליגה העלה ששופטים נותנים יותר תוספת זמן (זמן פציעות) כאשר הקבוצה הביתית בפיגור ונוטים לפסוק לטובתה יותר בעיטות עונשין מלקבוצה האורחת.
ישראל סגל (עיתונאי)
ישראל סגל (26 במאי 1944 – 27 בספטמבר 2007) היה עיתונאי, מגיש טלוויזיה וסופר ישראלי יוצא בשאלה.
ביוגרפיה
ישראל סגל נולד למשפחה דתית בשכונת שערי חסד בירושלים ולמד בילדותו בבית הספר "חורב". בעקבות אחיו הבכור, הרב דן סגל, הגיע אף הוא לישיבות חרדיות, בהן ישיבת היישוב החדש בתל אביב וישיבת פוניבז' בבני ברק. בגיל 20 יצא בשאלה והפך לחילוני. בעקבות זאת הביא אחיו לנידויו בחברה החרדית, ובין השניים שררה יריבות חריפה. בספריו מתאר ישראל סגל את מאמצי אחיו להרחיקו מהמשפחה. כשנפטר אביהם, הביא אחיו לגירושו מהלוויה.
קריירה עיתונאית
בתחילת דרכו כעיתונאי, עבד סגל בכתבי העת "העולם הזה" ו"בול". בשנים 1971–1973 שימש ככתב בתוכנית "ענייני היום" של קול ישראל. בשנת 1974 הצטרף לטלוויזיה הישראלית, תחילה ככתב לענייני בריאות, ולאחר מכן כעורך וכמגיש בנושאי חדשות. עם פרוץ מלחמת לבנון הראשונה פרש והצטרף ככתב מדיני לשבועון "כותרת ראשית". בשנים 1985–1988 שימש כשליח "קול ישראל" והטלוויזיה הישראלית באירופה. בהמשך, היה בין מנחי תוכניות האקטואליה "ערב חדש" ו"מוסף המוספים" בטלוויזיה הלימודית. בעת "פרשת אלבין", פורסם כי סגל וניסים משעל קיבלו מאלבין מניות בשווי 40,000 דולר, היועץ המשפטי יוסף חריש קבע כי אין במעשיהם משום עבירה פלילית; ב-1998 החל לערוך את תוכנית האקטואליה "משעל חם" שהגיש משעל בערוץ 2. ישראל סגל ערך תוכניות חדשותיות ויומני חדשות בקול ישראל. כמו כן ערך בשנות ה-90, עד עזיבתו לערוץ 2, את "יומן" בערוץ 1. סגל היה ממייסדי עמותת הל"ל.
כסופר
סגל כתב מספר ספרים המבוססים על אירועים בחייו, תוך שילוב תיאורים ספרותיים. בספריו מתוארים מאבקים פנימיים וקשיים עצומים בתהליך יציאתו בשאלה. דוגמה בולטת לכך היא ספרו "וכי נחש ממית?", שראה אור בשנת 2004 והיה אחד מחמשת המועמדים הסופיים לקבלת פרס ספיר לשנת 2005.
אחרית ימיו
ב-8 במרץ 2007 לקה בלבו במהלך נהיגה, והתנגש עם רכבו במעקה הבטיחות בנתיבי איילון. בשל התאונה אושפז לתקופה של חודש. הוא נכנס לתרדמת במשך מספר חודשים עד להתעוררותו. הוא העלה על הכתב את תחושותיו ואת המראות שראה לאחר שהיה במצב של מוות קליני, כולל תיאור חוויית מפגש עם אביו המנוח. הוא התאושש וחזר לביתו. כחצי שנה לאחר מכן, ב-27 בספטמבר 2007, נפטר לאחר שבוע של אשפוז בבית החולים הדסה עין-כרם בירושלים בעקבות שטף דם במוחו. הותיר אחריו אישה ושני ילדים. הוא נקבר בקיבוץ מעלה החמישה.
משפחתו החרדית בראשות אחיו הרב דן סגל החרימה את הלווייתו ואף לא ישבה שבעה בהוראת הפוסק החרדי הרב יוסף שלום אלישיב, אולם בחצר הרב אלישיב הכחישו שנשאלו אם יש לשבת שבעה עליו.
וולטרין דה קלייר
וולטרין דה קלייר (באנגלית: Voltairine de Cleyre; 17 בנובמבר 1866 - 20 ביוני 1912) הייתה אחת הנשים המובילות בתנועה האנרכיסטית בארצות הברית בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, ומהנשים הראשונות בתנועה האנרכיסטית אשר זכו להכרה בינלאומית. דה קלייר הייתה כותבת ודוברת מוכשרת שהתנגדה לקפיטליזם, למדינה, לנישואים ולשליטה של הדת על המיניות ועל חיי הנשים. רעיונותיה הביאו רבים לראות בה כמבשרת הפמיניזם הרדיקלי. דה קלייר ואמה גולדמן פעלו באותה התקופה בתנועה האנרכיסטית בארצות הברית. הן כיבדו האחת את השנייה אך היו ביניהן מחלוקות אידאולוגיות רבות. דה קלייר כונתה על ידי אמה גולדמן, כ"האנרכיסטית המחוננת והמבריקה ביותר שאמריקה ראתה".
חייה
וולטרין דה קלייר נולדה בעיירה לסלי במדינת מישיגן שבארצות הברית. אביה קרא לה על שם הסופר הצרפתי וולטר. בצעירותה עברה עם משפחתה לסנט ג'ונס שבמישיגן ובגיל 12 נשלחה למנזר קתולי, מכיוון שאביה לא השתכר מספיק על מנת לכלכל את כל המשפחה, וקיווה שהמנזר יעניק לה חינוך טוב והיא תהייה לנזירה. חוויה זו דחפה את דה קלייר דווקא לכיוון האתאיזם ולא לכיוון הנצרות. המנזר שכן בעיר סרניה באונטריו שבקנדה על הגבול עם ארצות הברית, ועל הזמן שבילתה בו סיפרה כי "זה היה כגיא צלמוות, וישנן צלקות לבנות על נשמתי, היכן שבורוּת ואמונות טפלות שרפו אותי באש הגיהנום באותם ימים מחניקים". דה קלייר ניסתה לברוח מהמנזר בשחייה לעיר פורט-הורון שבמישיגן, שם צעדה 17 מיילים עד שנתקלה במשפחה שיצרה קשר עם אביה ושלחה אותה חזרה למנזר, שם סיימה את לימודיה. בגיל 19 היא הגדירה את עצמה כאתיאיסטית וטענה שהדת היא מוסד מאוס ומדכא. באותה התקופה היא שמעה את קלרנס דרו מרצה על סוציאליזם והתרשמה מהרעיון. זו הייתה הפעם הראשונה שהיא נחשפה לתאוריה כלכלית כמערכת לפרשנות של העולם. בהמשך היא העמיקה את הכרותה עם הרעיונות הסוציאליסטים ונחשפה לכתיבתו של בנג'מין טאקר שהיה העורך של כתב העת האנרכיסטי "חירות". מהומות היימרקט הובילו את דה קלייר להגדיר את עצמה כאנרכיסטית. היא התאכזבה עמוקת ממערכת המשפט האמריקאית שהרשיע שמונה אנרכיסטים על בסיס מידע קלוש שלכאורה שתלו פצצה שהרגה שוטרים בעת ההפגנות. ארבעה מהם הוצאו להורג. דה קלייר כתבה:
עברה דה קלייר לגרנד ראפידס, והתחילה את מעורבותה האינטלקטואלית בתנועת המחשבה החופשית כמרצה וככותבת למגזין התנועה.
בתקופת פעילותה בתנועת המחשבה החופשית, מאמצע שנות השמונים של המאה ה-19, הושפעה דה קלייר בעיקר מתומאס פיין, ממרי וולסטונקראפט ומקלרנס דארו. השפעה נוספת על חייה הייתה להנרי דייוויד תורו, לביל הייווד ובשלב מאוחר יותר גם ליוג'ין דבס. לאחר תליית המפגינים במהומות היימרקט, לעומת זאת, הפכה דה קלייר לאנרכיסטית. "עד אז האמנתי בצדק החיוני של החוק האמריקאי בדבר משפט על ידי חבר מושבעים", כתבה במאמר אוטוביוגרפי, "לאחר מכן כבר לא יכולתי".
דה קלייר הושפעה מאוד גם ממי שבמשך תקופה ארוכה היה בן זוגה, האנרכיסט דייר לם, שהתאבד בשנת 1893. ב-12 ביוני 1890 ילדה בן, הארי, אך הוא נלקח ממנה כאשר סירבה לחיות עם אביו, ג'יימס ב. אליוט.
מכון - סדנת התחריט ע"ש זאב וולפגנג מאיר
"מכון - סדנת התחריט ע"ש זאב וולפגנג מאיר" היא סדנה לתחריט שפעלה בין השנים 2018-1997 בקיבוץ נירים.
וולטרין דה קלייר
חייה
דה קלייר נודעה כדוברת וככותבת מעולה. לדעתו של כותב הביוגרפיות פול אבריץ היא הייתה "כישרון ספרותי גדול יותר מכל אנרכיסט אמריקאי", וכדוברת נמרצת של האידיאל האנרכיסטי, אשר "קנאותה הדתית", כפי שניסחה זאת גולדמן, "הטביעה חותם בכל מעשיה" (דבריה של גולדמן מתייחסים לתשוקתה של דה קלייר אל אנרכיזם, ולא לאמונה דתית).
מכון - סדנת התחריט ע"ש זאב וולפגנג מאיר
היסטוריה
סדנת התחריט הוקמה בשנת 1997 על ידי דב הלר במבנה ששימש בעבר את מכון החליבה של הרפת בקיבוץ נירים. הסדנה נקראה על שם זאב וולפגנג מאיר, מחברי הקיבוץ. היא שימשה אמנים מדרום הארץ שעסקו בטכניקות התצריב השונות. בשונה מסדנאות אחרות, לא היו בסדנה דפסים-אמנים והאמנים שעובדים בה מדפיסים את העבודות בעצמם. בין הפרויקטים המזוהים עם הסדנה היא תערוכה שנתית שנפתחה ב-1 במאי, ועבורה הזמינה הסדנה מאמן הדפס ידוע תחריט קטן, המודפס בצבע אדום.
וולטרין דה קלייר
חייה
בין 1899–1910 מרכז חייה ופעילותה הפוליטית היה בפילדלפיה, שם התגוררה בין מהגרים יהודים עניים, היכן שהאהדה לאידיאלים האנרכיסטים הייתה שכיחה. שם היא לימדה אנגלית ומוזיקה, ולמדה לדבר ולכתוב ביידיש.
מכון - סדנת התחריט ע"ש זאב וולפגנג מאיר
היסטוריה
על האמנים שעבדו בסדנה נמנים אמנים כאלי שבדרון, זוהר מורג, נועם רבינוביץ, דניאלה מלר ועוד. בשנת 2006 הוצגו עבודות מן הסדנה במוזיאון הנגב לאמנות.
וולטרין דה קלייר
חייה
לאורך חייה סבלה דה קלייר ממחלות ומדיכאון, ואף עברה שני ניסיונות התאבדות. ב-19 בדצמבר 1902 ניצלה מניסיון התנקשות. המתנקש, הרמן הלשר, היה תלמיד לשעבר אשר יצא מדעתו עקב קדחת, ואשר לו סלחה מיד. "יהיה זה עלבון לציוויליזציה אם יישלח לכלא על מעשה שהוא תוצאה של מוח חולה", כתבה. ניסיון ההתנקשות הותיר את דה קלייר עם כאב כרוני באוזן וזיהום בגרון אשר לעיתים הפריעו ליכולתה לדבר או להתרכז. בשנת 2013 נחשפו פרטים נוספים אודות המתנקש, ונודע ששמו המקורי היה חיים הלכר, יהודי שנולד בדאוגבפילס, לטביה, והיגר לארצות הברית עם אמו ואחותו בשנת 1888. הוא ירה בה בשל אהבה נכזבת.
ב-1911 שאבה עידוד מהמהפכה המקסיקנית, ובעיקר מפעילותו הפוליטית של האנרכיסט המקסיקני ריקרדו פלורס מגון. השיר האחרון שכתבה הוקדש לפעילים המקסיקנים.
וולטרין דה קלייר נפטרה ב-20 ביוני 1912 בבית החולים סנט מרי בשיקגו מדלקת קרום המוח, ונקברה בפרוור פורסט פארק, מערבית לשיקגו, ב"בית הקברות ולדהיים" יחד עם פעילים רדיקלים נוספים, בסמוך לקבריהם של אלו שהוצאו להורג במהומות היימרקט.
אנרכיזם ללא תארים
תפיסתה הפוליטית של וולטרין דה קלייר השתנתה במהלך חייה, ובסופו של דבר היא מיצבה את עצמה כתומכת מובהקת באנרכיזם ללא תארים, או כמו שתיאר ההיסטוריון ג'ורג' ריצ'רד אסנווין: דוקטרינה "ללא תוויות מחייבות כמו אנרכו-קומוניזם, אנרכיזם קולקטיביסטי, אנרכיזם-הדדי או אנרכיזם איניוידואליסטי. מדובר פשוט בגישה אשר מבקשת דו-קיום בין אסכולות אנרכיסטיות שונות".
במשך כמה שנים דה קלייר שייכה עצמה בעיקר לזרם האנרכו-אינדיבידואליזם האמריקאי. את שיוכה זה ניתן לראות בבירור באופן שבו הבדילה את עצמה מאמה גולדמן: "גולדמן קומוניסטית; אני אינדיבידואליסטית. היא מבקשת לבטל את הזכות לרכוש, אני מבקשת להבטיח אותה. אני נלחמת בפריבילגיות ובסמכות, שבאמצעותן הזכות לרכוש, הזכות האמיתית המתאימה לאינדיבידואל, נרמסת. היא מאמינה ששיתוף פעולה לחלוטין יבטל תחרות. אני גורסת כי תחרות תמיד תתקיים בדרך זו או אחרת, וכי בהחלט צריך שתתקיים".
למרות חילוקי הדעות האישיים ביניהן בשלב מוקדם יותר, גולדמן ודה קלייר רחשו כבוד רב אחת לשנייה. במאמרה משנת 1894, להגנתה של אמה גולדמן והזכות להלאמה, הביעה דה קלייר תמיכה בזכות ההלאמה, תוך שמירה על נייטרליות בדבר הצורך בה: "אינני חושבת שחתיכת בשר אדם קטנטנה שווה את כל זכויות הרכוש של העיר ניו יורק מעניינכם להחליט האם תרעבו ותקפאו למראיהם של מזון וביגוד, מחוץ לכותלי בית הסוהר, או תבצעו מעשה מכוון נגד מוסד הרכוש ותתפסו את מקומכם לצד טימרמן וגולדמן".
בסופו של דבר דה קלייר דווקא דחתה את עקרון האינדיבידואליזם: "סוציאליזם וקומוניזם שניהם מצריכים מידת מאמץ משותף וניהול, אשר יובילו ליותר הגבלות מאשר צריכות להיות באנרכיזם אידיאלי; אינדיבידואליזם והדדיות, הנשענים על רכוש, מצריכים פיתוח שיטור פנימי אשר איננו מתאים כלל לרעיון החופש שלי." במקום זאת הפכה דה קלייר לאחת הדוברות הנחרצות של האנרכיזם ללא תארים. בהיווצרותה של אנרכיסטית כתבה: "כבר אינני מכנה עצמי דבר מלבד פשוט 'אנרכיסטית'".
בניגוד גלוי לתפיסתה המוקדמת כאינדיבידואליסטית, טענה דה קלייר בשנת 1912 כי כישלונה של הקומונה הפריזאית נבע מכך ש"כיבדה רכוש (פרטי)". במאמרה הקומונה עולה היא מצהירה כי "בקיצור דברים, על אף שהיו סיבות נוספות לנפילתה של הקומונה, הראשית הייתה שבשעת הצורך חברי הקומונה לא היו קומוניסטים. הם ניסו לפרוץ שלשלאות פוליטיות מבלי לפרוץ שלשלאות כלכליות...".
קיימים חילוקי דעות בעניין השאלה האם וולטרין אימצה לחיקה את הקומוניזם כאשר דחתה את האינדיבידואליזם. רודולף רוקר ואמה גולדמן קבעו שכן, אך אחרים, בהם הביוגרף פול אבריך, טענו אחרת.
פעולה ישירה
חיבורה של דה קלייר משנת 1912, בדבר תמיכה בפעולה ישירה, מוערך ומצוטט רבות בעולם כיום. במאמר זה מזכירה דה קלייר דוגמאות כמסיבת התה של בוסטון, ומציינת כי "מאז ומעולם נעשה שימוש בפעולה ישירה, וגיבו את השיטה בדיוק אותם אנשים שהיום מגנים אותה".
אנטי-מיליטריזם
דה קלייר התנגדה נחרצות לצבא, וטענה כי עצם קיומו גורם לסבירות גבוהה יותר לקיום מלחמות. במאמרה משנת 1909, אנרכיזם ומסורות אמריקאיות, טענה דה קלייר כי על מנת להשיג שלום "על כל החותרים לשלום להפסיק את תמיכתם בצבא, ולדרוש כי כל המעוניין לעסוק בלוחמה יעשה זאת על חשבון עצמו ובמחיר סיכון עצמו בלבד; שאין לשלם משכורת או פנסיה לאלה המבקשים להפוך רצח-אדם למקצוע".
מורשת
אוסף נאומים של דה קלייר, The First Mayday: The Haymarket Speeches, 1895-1910, יצא לאור בשנת 1980 על ידי Libertarian Book Club ובשנת 2004 AK PRESS הוציאה את The Voltairine de Cleyre Reader. בשנת 2005 ראו אור 2 אוספים נוספים של נאומים ומאמרים מאת דה קלייר - אחד על ידי SUNY Press, ששמו Exeuisite Rebel: The Esseys of Voltairine de Cleyre - Anarcihst, Feminist, Genius, והשני על ידי הוצאת אוניברסיטת מישיגן, ושמו Voltairine de Cleyre and the Revolution of the Mind.
יוסף קלפטר
ביוגרפיה
קלפטר נולד וגדל בראשון לציון, בן לברוך ושרה. את לימודיו היסודיים עשה בבית הספר חביב ואת לימודי התיכון בגימנסיה הריאלית. קלפטר סיים ב-1969 את לימודיו לתואר ראשון ולתואר שני בפיזיקה באוניברסיטת בר-אילן. ב-1978 סיים את לימודי הדוקטורט בכימיה באוניברסיטת תל אביב, בהנחייתו של פרופ' יהושע יורטנר, ונסע לפוסט-דוקטורט של שנתיים בכימיה ב-MIT. בשנים 1980–1987 עבד ביחידת המחקר וההנדסה של חברת אקסון מוביל.
ב-1987 חזר לישראל והצטרף לסגל בית הספר לכימיה של אוניברסיטת תל אביב, תחילה כמרצה בכיר, והחל מ-1989 כפרופסור מן המניין. קלפטר כיהן כראש החוג לכימיה פיזיקלית בשנים 1990–1992 ופעם נוספת בשנים 1998–2002. במקביל, כיהן באותן שנים גם כראש מכון סאקלר לכימיה פיזיקלית. בשנים 1998–2003 עמד בראש קתדרת גורדון לכימיה, ומשנת 2003 הוא עומד בראש הקתדרה על שם היינמן לכימיה פיזיקלית.
קלפטר הוא חוקר בעל שם עולמי בתחום הכימיה הפיזיקלית. נכון ל-2014 פרסם כ-400 מאמרים מדעיים וערך 18 ספרים. החל מ-1993 הוא חבר באגודה האמריקאית לפיזיקה. על הישגיו המדעיים זכה במספר פרסים, ביניהם פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים (1998), פרס קולטהוף של הטכניון (2003), פרס רוטשילד (2004) ופרס האגודה הישראלית לכימיה (2005).
משנת 2002 כיהן כיו"ר ההנהלה של הקרן הלאומית למדע, הגוף המרכזי התומך במחקר בישראל, תפקיד אותו סיים ב-2010. ב-2007 היה חבר בוועדת המשנה למחקר של ועדת שוחט לבחינת מערכת ההשכלה הגבוהה.
בשנת 2009 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הטכנית של וורוצלב.
בשנת 2011 נבחר כחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
בשנת 2017 קיבל את עיטור "Commander of the Order of the star of Italy".
בשנת 2020 הוענק לו פרס ישראל בתחום חקר הכימיה והפיזיקה.
חיים אישיים
קלפטר נשוי לפרחיה (לבית אלנר) ואב לשני ילדים.
קישורים חיצוניים
מכתביו
חיים תמיר
חיים רוזנברג תמיר (1909–20 במאי 1992) היה מתעמל פולני-ישראלי, אלוף המכביה השנייה (1935) בהתעמלות בקרב רב (12). מורה לחינוך גופני, ומחברם של ארבעה ספרי הוראת ההתעמלות, יושב ראש ועדת ההתעמלות בהתאחדות לספורט ומארגנם של אירועים המוניים, ובהם כינוסי הפועל בישראל ומופעי עצמאות באפריקה.
ביוגרפיה
חיים תמיר נולד בשם חיים רוזנברג בקרקוב, פולין. הוא היגר עם משפחתו לצ'כיה ובהמשך ללייפציג שבגרמניה. בשנת 1929 הוא סיים הוראת חינוך גופני.
אלוף המכביה
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935, זכה רוזנברג כנציג פולין, במדליית זהב בתחרות הקרב רב (12) בתוצאה של 189 נקודות, לפני קליפר מאוסטריה (184 נקודות) ופלזנפלד מצ'כוסלובקיה (176 נקודות).
לאחר המכביה נשאר בארץ ישראל בעזרתו של זליג רוסצקי איש ההגנה והנהלת מכבי.
בשנת 1952 ארגן בטקס הפתיחה של כינוס הפועל החמישי את מופע ההתעמלות הגדול ביותר בישראל עד אותה העת, שכלל 6000 מתעמלים. בשנת 1956 הוא שוב ארגן את מופע ההתעמלות בטקס הפתיחה של כינוס הפועל השישי. במשך השנים זכה לארגן מופעי פתיחה נוספים של כינוסי הפועל, וטקסי יום עצמאות של מדינות באפריקה.
תמיר התמנה למאמן הראשי בהתעמלות בקבוצת הפועל תל אביב עד שנת 1961. ב-1962 התמנה ליושב ראש ועדת ההתעמלות בהתאחדות לספורט.
בשנת 1973 החל תמיר ללמד חינוך גופני בתיכון עירוני ה' בתל אביב, לאחר נפילתו של המורה יצחק הוכמן במלחמת יום הכיפורים.
A Jolly Christmas from Frank Sinatra
A Jolly Christmas from Frank Sinatra הוא אלבום שירים מיוחד לכבוד חג המולד, אותו הוציא הזמר האמריקני פרנק סינטרה, במקור האלבום יצא לאור בשנת 1957 בידי חברת ההקלטות קפיטול רקורדס.
גלקסיית אנדרומדה V
גלקסיית אנדרומדה V, היא גלקסיה אליפסואידית ננסית שנמצאת בקבוצת הכוכבים אנדרומדה במרחק של כ-2.5 מיליון שנות אור ממערכת השמש והיא גלקסיית לוויין של גלקסיית אנדרומדה (M31). לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 15.3 והיא התגלתה בשנת 1998 על ידי טאפט ארמנדרוף, ג'יימס דייוויס וג'ורג' ג'ייקובי, שחיפשו גלקסיות לווייניות של גלקסיית אנדרומדה בתמונות שצולמו במצפה הכוכבים פאלומר בשנים 1991-1993.
A Jolly Christmas from Frank Sinatra
הפקה
זה היה האלבום המלא הראשון אותו הוציא סינטרה במתכונת של שירי חג המולד, באלבום מתארחת מקהלת זמרים ועל התזמורת המלווה מנצח גורדון ג'קינס.
גלקסיית אנדרומדה V
מאפיינים
הגלקסיה נמצאת כ-8 מעלות מצפון-מזרח למרכז גלקסיית אנדרומדה ופחות מחצי מעלה מצפון-צפון-מזרח לכוכב φ באנדרומדה. גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-2 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-1,470 שנות אור. מסתה מוערכת בלמעלה מ- מסות שמש, כ-50 מיליוניות ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ-390,000 מסות שמש, ונראה שהיא מורכבת ברובה מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא פי 590,000 מעוצמת ההארה של השמש והמתכתיות של כוכבי הגלקסיה היא כ-3% בלבד מהמתכתיות של השמש, כך שכוכבי הגלקסיה הם זקנים יחסית לכוכבים של שביל החלב או של גלקסיית אנדרומדה. הגלקסיה מקיפה את מרכזה של גלקסיית אנדרומדה במרחק שנע בין 290,000 שנות אור ובין 460,000 שנות אור בזמן הקפה של כ-3 מיליארד שנים.
A Jolly Christmas from Frank Sinatra
הפקה
חברת ההקלטות קפיטול הוציאה מחדש את האלבום בשנת 1963, עם עטיפה שונה ותחת שם אחר, "The Sinatra Christmas Album", שם זה נשמר גם בגרסת התקליטור של האלבום שיצאה בשנת 1987. העטיפה והשם המקוריים הוחזרו לבסוף בשנת 2001 בהוצאה לאור האחרונה של האלבום עד עתה.
ג'ורג'טאון (גיאנה)
ג'ורג'טאון (באנגלית: Georgetown) היא בירת גיאנה, והעיר הגדולה במדינה. בעיר מתגוררים כ-214,000 תושבים (על-פי מפקד אוכלוסין מ-2002), והיא ממוקמת בשפך נהר דמררה לאוקיינוס האטלנטי.
העיר נוסדה על ידי מתיישבים הולנדים ובמקור נקראה סטאברוק. לאחר מלחמות נפולאון, השתלטו הבריטים על המושבה ושינו את שם העיר לג'ורג'טאון. ב-24 באוגוסט 1842 הוכרזה רשמית כעיר בירה.
עיקר כלכלת העיר מתבססת על נמל העיר ממנו מייצאים סוכר, עץ, זהב, יהלומים ובוקסיט.
ערים תאומות
לג'ורג'טאון מספר ערים תאומות:
קרב טננברג
קרב טננברג בין הרוסים והגרמנים בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוא אחד הניצחונות הגדולים של צבא גרמניה במלחמה זו, שתוצאותיו האסטרטגיות, הן בחזית המזרח והן בחזית המערב, השפיעו השפעה של ממש על המלחמה.