cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אחר (פילוסופיה)
ה'אחר' הפסיכולוגי
ז'אק לאקאן ניסח את תהליך ההתפתחות של הסובייקט כתהליך דיאלקטי של מעברים בין הזדהות להתבחנות ביחס ל'אחר'. תחילתו של תהליך זה הוא ב"שלב המראה" שבו התינוק מזדהה עם דמותו כפי שמשתקפת במראה או במבטו של אדם אחר המתבונן בו, דמות שנראית כשלמה ואחידה, בניגוד לחוויה הפנימית של התינוק הקשורה ליכולתו המוטורית המועטה. דימוי זה הוא "האחר" הדמיוני, שלאורך כל חיי האדם ימשיך לסמל את הפער בין הדימוי האידיאלי שלו לבין המציאות.
ג'סיקה בנימין מייצגת את התפיסה הפמיניסטית המערערת על המודל לפיו מערכת היחסים הדרושה לבניית האני היא התבחנותו החדה מהאחר תוך מאבק ביניהם. בנימין מציעה את המודל האינטרסובייקטיבי לפיו תהליך היווצרות האני קורה עם התפתחות קשרים עם בני אדם אחרים המבוססים על בניית מרחב משותף ביניהם המאפשר הכרה הדדית ואינטימיות.
ה'אחר' האתי
ניסיון נוסף ליציאה מהתפיסה הניגודית המייצרת יחסי כוח היררכיים בין הסובייקט והאחר של הגל נעשה על ידי עמנואל לוינס המציע שני סוגי אחרות - האחר המוגדר על ידי הסובייקט כמנוגד לו, ו'האחר האתי' שאינו תלוי בסובייקט. הוא מגדיר אחר שני זה כ'זולת האנושי', שהוא ייחודי, חד-פעמי ואינו ניתן להגדרה מצמצמת. אחר זה תובע אחריות והיענות של הסובייקט, דווקא בגלל אחרותו המהותית.
האחר החברתי
האופוזיציה של אני-אחר עומדת בבסיס הטענה של מישל פוקו לפיה הסובייקט המודרני מוגדר ככזה באמצעות סימון של גבולות מסביב לקבוצות בני אדם מסוימות ותיוגן כ'אחרים'. כדוגמאות לתהליכים אלה פוקו מביא את החלוקה של בני אדם ל'משוגעים' מול 'נורמלים', הומוסקסואלים מול הטרוסקסואלים ועוד. על פי פוקו חלוקות אלה הן תוצאה של תהליכים היסטוריים ופוליטיים ואינם נובעים מהבדלים טבעיים בין הקבוצות השונות.
האחר של השפה
ז'אק דרידה ניתח את האופנים בהם השפה, באמצעות מערכת כללים והסכמות, מייצרת מרכז הגמוני הקובע את גבולותיו מול האחר, זה שרוצה להשתמש בשפה כדי להביע אפשרויות חשיבה חדשות העלולות לערער את המערכת היציבה.
פוסט-סטרוקטורליזם וה'אחר'
החשיבה הפוסט-סטרוקטורליסטית מערערת על קיומם של גבולות ברורים וחלוקה חד-משמעית בין הניגודים הבינאריים השונים, ובתוכם המושגים אני ואחר. הביקורת החברתית הנובעת מכך טוענת כי הזהויות השונות אינן קבועות, קוהרנטיות או יציבות. גם ה'אני' וגם ה'אחר' הם תוצאה של הבניה שמקורה במערכת יחסי הכוח השולטים בחברה ובמניעים הפוליטיים של ההגמוניה. התהליך בו זהויות מסוימות מסומנות כ'אחרות' הוא תהליך דכאני, כוחני ואלים. הבנה זו אומצה על ידי קבוצות זהות שונות שמצאו עצמן במיקום נחות, שולי ומושתק בחברה ובעקבות כך הוצעו תיאוריות המנסות למצוא דרכים להכרה בשונות ללא הפרקטיקה של יצירת היררכיה המבוססת על ניגודיות בינארית.
פמיניזם - האשה כאחר
אחת הראשונות ליישם את תפיסת האחר כשלילתו של האני הייתה סימון דה-בובואר בספרה המין השני בו חקרה את ההיסטוריה של הפטריארכליות ותוצאתה לגבי מעמד הנשים. דה-בובואר טענה כי הגבר מתמקם כ'אני', זה שמתקיים כסובייקט אוטונומי בעל מהות, והאשה נדחקה למעמד של 'האחר' - זה שחסר תכונות מהותיות משל עצמו ומוגדר כשלילה של האני. דה-בובואר מדגישה כי האחרות של האשה אינה מאפיין הקשור למינה או לאישיותה, אלא נובע ממערכת יחסי הכוחות בחברה הפטריארכלית שתייגה אותה ככזו. הניגוד אני-אחר בייצוגו במערכת גבר-אשה יצר היררכיה לפיה הגבר הוא המושלם והאשה היא פגומה - נעדרת תכונות של גבר. היררכיה זו התרחבה לסדרה ארוכה של תכונות וניגודן - הגבר האקטיבי, האשה הפסיבית, הגבר הרציונלי, האשה האי-רציונלית, ועוד.
בהמשך, הוגות פמיניסטיות שונות המשיכו לערער על תפיסת ההבדל המגדרי כניגוד בינארי המובן מאליו וניסו לייצר משמעויות אלטרנטיביות שיאפשרו שינוי במערכת יחסי הכוח. ביניהן ניתן למנות את לוס איריגאריי, הלן סיקסו וג'וליה קריסטבה המייצגות את "תאוריית ההבדל הבין-מיני", ואת ג'ודית באטלר המערערת על התפיסה הדיכוטומית לפיה המין הוא הזהות הטבעית והמגדר מקורו בהבנייה החברתית. באטלר רואה גם במין כתוצר של פרקטיקות חברתיות-תרבותיות. בהמשך, באטלר הרחיבה תפיסה זו וכללה את הביטויים השונים של מיניות - תיאוריה של הקוויריות.
האקדמיה המלכותית לאמנות של בריסל
האקדמיה המלכותית לאמנות של בריסל (בצרפתית:  Académie Royale des Beaux-Arts de Bruxelles) היא אקדמיה לאמנות פלסטית, עיצוב וארכיטקטורה (בעבר) בבריסל שבבלגיה. האקדמיה נוסדה בשנת 1711 והיא אחת מהאקדמיות העתיקות ביותר לאמנות. האקדמיה מציעה תוכניות לימוד באמנות ועיצוב. בשנת 1977 לימודי אדריכלות הוצאו למוסד נפרד.
היסטוריה
האקדמיה הוקמה בשנת 1711 ותחילה פעלה מחדר בבניין העירייה. בשנת 1752 האקדמיה עברה לבניין נפרד. בשנת 1762 המוסד עבר לאחריות של קרל אלכסנדר, נסיך לורן. הוא היה מעוניין בפיתוח לימודי אדריכלות שהחלו בשנת 1768.
בשנת 1829 הלימודים עברו לבניין חדש ובשנת 1830 פרנסואה-ג'וזף נווס החל לנהל את המוסד. בניין האקדמיה הורחב ובשנת 1836 היא קיבלה אישור להוסיף את המילה "מלכותית" לשמה. בשנת 1876 האקדמיה עברה לבניין הנוכחי. בתחילת המאה ה-20 ללימודי האקדמיה התווספו לימודי ספרות וצילום.
בשנת 1936 הוקמה חטיבת אדריכלות (כשבשנת 1977 הופרדה לבית ספר נפרד) ובשנת 1949 הוקמה חטיבה לתכנון עירוני.
בין בוגרי האקדמיה: ג'יימס אנסור, רנה מגריט, פייר קוליפור, ויקטור הורטה ופול פרטור.
זהריר הכף
זהריר הכף (שם מדעי: Lamprotornis nitens, שם עממי באנגלית Cape Starling או Cape Glossy Starling) הוא מין של עוף בסוג זהריר במשפחת הזרזיריים שחי בחלקה הדרומי של יבשת אפריקה ובולט בנוצות כחולות בוהקות.
שגשוג תאי
שגשוג תאי הוא התהליך שבו תא גדל ומתחלק לייצור שני תאי בת. שגשוג מתמשך של תאים מוביל לעלייה אקספוננציאלית במספר התאים ולכן זהו מנגנון מהיר לצמיחת רקמות. שגשוג תאי מחייב שגם וגם חלוקה (רבייה) של התאים תתרחשנה במקביל, כך שהגודל הממוצע של התאים נשאר קבוע.
זהריר הכף
זהריר הכף הוא עוף צבעוני הבולט בנוצות כחולות בוהקות, לעיתים עם גוון טורקיז או ירוק. צבעיו העזים והבוהקים של זהריר הכף, בייחוד גוני הכחול בחלקיהם העליונים, מקורם בגרנולות מלנין חלולות המסודרות בשכבה אחת מעל סריגי הנוצה. עיניו צהובות-כתומות ומסביבן כתם שחור שנמשך עד למקור. מקורו ורגליו של זהריר הכף אפורים-כהים. גודלו של בוגר הוא 25 סנטימטר ומשקלו 100 גרם.
שגשוג תאי
להבדיל, חלוקת תאים יכולה להתרחש ללא גדילת תאים, כך שנוצרים תאים קטנים יותר ויותר בהדרגה (כמו בחלוקת הזיגוטה). כמו כן, גדילת תאים יכולה להתרחש ללא חלוקת תאים כדי לייצר תא אחד גדול יותר (כמו בצמיחה של נוירונים). לפיכך, שגשוג תאי איננו שם נרדף לגדילת תאים או לחלוקת תאים, למרות שלעיתים משתמשים במונחים אלה בערבוביה.
תאי גזע עוברים שגשוג תאי ויוצרים תאי בת משגשגים, שמתמיינים מאוחר יותר לבניית רקמות. תהליכים אלו מתרחשים במהלך התפתחות תקינה וצמיחת רקמות, במהלך התחדשות רקמות לאחר נזק, או בתהליך סרטני.
זהריר הכף
הרבייה מתרחשת בין החודשים אוקטובר לפברואר, אך יכולה להימשך גם לתוך אפריל בנמיביה. הם מקננים בחורים בעצים (הן טבעיים והן כאלה שבנו עופות אחרים דוגמת נקר) והן במבנים מעשה ידי אדם. לעיתים הם מגרשים עופות וציפורים אחרים שמקננים בחורים אלה. הם מאכילים את גוזליהם בחרקים, זחלים ופירות.
שגשוג תאי
המספר הכולל של תאים באוכלוסייה תלוי בהפרש בין קצב שגשוג (או חלוקת) התאים לבין קצב התמותה של התאים.
זהריר הכף
זרזיר הכף מצוי בחלקה הדרומי של יבשת אפריקה. הוא נפוץ בדרום גבון, דרום ומערב אנגולה, דרום זמביה, דרום זימבבואה, נמיביה, בוטצואנה, לסותו ודרום אפריקה. לעיתים הוא חולף ברפובליקה של קונגו, אך אינו מקנן בה. סך הכל שטח תפוצתו כ-3 מיליון קילומטר רבוע. בית הגידול שלו כולל חורשות ויערות דלילים, היכן שיש עצים המאפשרים לו לקנן. בנוסף הוא חי בשטחים פתוחים המנוקדים בעצים ובהם מטעים, סוואנה, ערבות עשב, שטחי חורש מסוג בתה וגריגה, פארקים וגינות.
שגשוג תאי
גודל התא תלוי הן בגדילת תאים והן בחלוקת תאים, כאשר עלייה לא מידתית בקצב גדילת התאים מובילה להיווצרות תאים גדולים יותר ועלייה לא מידתית בקצב חלוקת התאים מביאה להיווצרות תאים קטנים יותר. שגשוג תאי כרוך, בדרך כלל, בגדילת תאים מאוזנת וקצבי חלוקת תאים השומרים על גודל תאים קבוע פחות או יותר, באוכלוסיית התאים המתרבה באופן מעריכי. בקרה של איזון זה מבוצעת במידה רבה על ידי גורמי שעתוק.
בחד-תאיים, שגשוג התאים מגיב במידה רבה לזמינות של חומרים מזינים בסביבה (או במצע גידול מעבדתי).
באאוקריוטים בקרת השגשוג מתרחשת על ידי שילוב של גדילת התאים עם בקרה של מחזורי התא ("G1-S-M-G2") כדי ליצור צאצאים רבים של תאים דיפלואידיים.
בהתפתחות של רב-תאיים, שגשוג התאים נשלט באופן הדוק על ידי רשתות בקרת גנים המקודדות בגנום. אלו מופעלות בהתאם למיקום התא, כיוונו ביחס לתאים האחרים וכוחות מכניים המופעלים עליו. רשתות אלו כוללות גורמי גדילה ויוצרות מסלולי הולכת אותות הפועלים על ידי תקשורת בין תאים, גורמי שיעתוק ומיקרו-RNA. נמצא גם, שהתצמיד החלבוני mTORC1 מווסת כניסת ביקרבונט לתא, הדרושה ליצירת נוקלאוטידים ולחלוקת התא.
אכילת מזון גורמת להפרשת הורמונים ממשפחת האינסולין / IGF-1 (גם הם גורמי גדילה) למחזור הדם, ולקדם שגשוג תאים ברקמות רבות.
שגשוג תאים בלתי מבוקר, המוביל לקצב שגשוג מוגבר, או לכישלון בעצירת שגשוג התאים במועד התקין, הינו גורם להיפרפלזיה ולסרטן.
יחסי אינדונזיה–פיג'י
יחסי אינדונזיה–פיג'י הם היחסים היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין הרפובליקה של פיג'י. שתי המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים מאז 1974. היחסים בין שתי השכנות קיבלו דחיפה ב-22 באוגוסט 2002, לאחר שאינדונזיה פתחה שגרירות בסובה, פיג'י. ב-6 באפריל 2011 פיג'י פתחה שגרירות בג'קרטה.
סחר
אינדונזיה רואה בפיג'י שער לשוקי דרום האוקיינוס השקט. בהתאם לכך, בשנת 2019 פורסם כי אינדונזיה, פיג'י ופפואה גינאה החדשה הסכימו לכונן הסכם סחר חדש, שמטרתו להקל על העברת הסחורות בין המדינות.
פיג'י, שהיא מדינת אי קטנה, נסמכת רבות על ייבוא סחורות, בשל העובדה שרבות מהן לא מיוצרות או מגודלות בשטחה. על שותפות הסחר הגדולות שלה נמנות אוסטרליה וניו זילנד, ואינדונזיה רואה בפיג'י יעד נחשק לייצוא. אינדונזיה מייצאת לפיג'י ציוד רב כמו נייר, סיבים, טקסטיל וציוד יומיומי נוסף שפיג'י אינה יכולה לייצר בעצמה.
בשנת 2018 עמד היקף הסחר בין המדינות על כ-33 מיליון דולר, כשרובו המוחלט, למעלה מ-32 מיליון דולר, הוא ייבוא סחורות מאינדונזיה. עם זאת, אינדונזיה הייתה המקור ל-1.11% מהסחורות שיובאו לפיג'י, ורק 0.12% מכלל ייצוא הסחורות מפיג'י.
שיתוף פעולה
בעשור השני של המאה ה-21 הסכימו אינדונזיה ופיג'י להרחיב את היחסים ביניהן על ידי שיתוף פעולה בתחומים נוספים, כמו תיירות, עסקים וחינוך. פיג'י שלחה עשרות סטודנטים על מנת שאלו ילמדו באוניברסיטאות אינדונזיות. בינואר 2014 תרמה ממשלת אינדונזיה מיליון דולר פיג'י (שווה ערך לחצי מיליון דולר אמריקאי), להקמת האקדמיה למדיניות אזורית בסובה. האקדמיה עוסקת במדיניות אזורית ולומדים בה פקידי ממשל ממזרח טימור, פיג'י, אינדונזיה, קלדוניה החדשה, פפואה גינאה החדשה, איי שלמה, ונואטו ופפואה המערבית.
שי בנאי
שי בנאי (נולד ב-18 בנובמבר 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה
ב-6 בדצמבר 1997 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד מכבי יבנה. ב-13 במאי 2003 בישל את שער הניצחון בחצי גמר גביע המדינה נגד מכבי תל אביב והיה שותף לזכייה ההיסטורית של רמת גן בגביע.
בקיץ בנאי חתם בהפועל נצרת עילית. כעבור עונה חזר לליגת העל כאשר חתם במכבי הרצליה, בה רשם רק הופעה אחת במחזור הראשון של העונה. בינואר חזר לקדנציה שנייה בהפועל רמת גן.
במהלך הקריירה שלו סבל מפציעות ובגיל 29 נאלץ לפרוש מכדורגל. כיום הוא בוגר תואר שני במשפטים מטעם הקריה האקדמית אונו ועוסק בעריכת דין.
תו ירוק
תו ירוק (נקרא בעבר "דרכון ירוק") היה מסמך רשמי ישראלי, שהעיד על כך שהנושא אותו מחוסן מפני קורונה. הוא הוענק למתחסנים לאחר זריקת החיסון השנייה תחילה, ומאז אוקטובר 2021 הוענק למתחסנים לאחר זריקת החיסון השלישית.
רקע
כחלק מהיערכות מדינת ישראל לסיום מגפת הקורונה במדינה, חוסנו אזרחי המדינה נגד נגיף הקורונה במבצע החיסונים במסגרת מבצע "לתת כתף". ישראל יזמה את המדיניות שלפיה למתחסנים יוענק "תו ירוק", תו ירוק יינתן גם למחלימים שאובחנו באמצעות בדיקת PCR, או באמצעות בדיקת נוגדנים חיובית (רק למשך חצי שנה מההחלמה) תו בעל תוקף מקוצר ל-72 שעות יוענק לנבדקים שיציגו בדיקת PCR שלילית.
התו הירוק בישראל
מטרתו של התו הירוק להוות אישור כניסה למקומות ומבנים עבור מחלימים ומתחסנים.
התו יועד לפעול תחילה בעולם התרבות ולא הופעל במערכת החינוך, במקומות העבודה, בחנויות רחוב ובתחבורה הציבורית.
במסגרת התו הירוק, החל מ-21 בפברואר 2021, נפתחו למחוסנים ומחלימים בלבד: חדרי כושר וסטודיו, אירועי תרבות, אירועי ספורט, כולל מתווה להחזרת הקהל למשחקי ליגת העל בכדורגל, תערוכות, בתי תפילה ברישום מראש, בריכות שחייה, בתי מלון (ללא חדרי אוכל, עם כניסה מתחת לגיל 16 בהצגת בדיקה שלילית). כך גם באזורים המוגדרים אי ירוק.
החל מ-7 במרץ נוספו מקומות נוספים: ישיבה גם בפנים וגם בחוץ בבתי קפה ומסעדות (מי שאינו בעל תו ירוק - ישיבה בחוץ, בכפוף ל), בתי המלון, אולמות וגני אירועים (עם 5% שאינם בעלי דרכון ירוק), אטרקציות וכנסים, המוסדות להשכלה גבוהה, מוסדות הכשרה ומוסדות תורניים על תיכוניים לתלמידים (למוסדות שיבטיחו קיומם של לימודים מרחוק לתלמידים שאינם בעלי תו ירוק) החל מ-19 במרץ הותר להיכנס בכפוף לבדיקה מהירה שלילית וכן הותר: להפעיל בתו ירוק גם יריד המצוי במבנה ומתקני ספורט וקיום של כל אירוע או פעילות מאורגנת בתו ירוק.
ב-28 באפריל אישרו השרים לאפשר כניסת ילדים עד גיל 16 ומנועי חיסון למקומות הדורשים הצגת "תו ירוק", באמצעות תוצאות בדיקת PCR שליליות שבוצעו עד 72 שעות לפני הביקור.
התו הירוק מונפק באמצעות אתרי האינטרנט של משרד הבריאות וקופות החולים. ניתן להדפיס במדפסת ביתית או להציגו באמצעות יישומון ייעודי.
היירספריי (סרט, 1988)
ספריי (באנגלית: Hairspray, מוכר כיום בארץ כ״היירספריי״) הוא סרט קומי משנת 1988, שבויים ונכתב בידי ג'ון ווטרס. עלילת הסרט מתרחשת בבולטימור בשנת 1962, וסובבת סביב טרייסי טורנבלד, נערה מתבגרת החולמת להיות רקדנית בתוכנית טלוויזיה מקומית מוערצת. הסרט מביע ביקורת כנגד הפרדה גזעית, ועוסק בסוגיות כגון עודף משקל בקרב צעירים, פערים בין שחורים ולבנים, וסוגיות חברתיות האופייניות לבני נוער.
חוק השכירות והשאילה
חוק השכירות והשאילה, תשל"א-1971 הוא חוק שאושר בכנסת השביעית ועוסק בהסדרתן של שכירות ושאילה. החוק מגדיר: החוק ביטל את הוראות הספר השני של המג'לה העוסקות בשכירות נכסים. אף שהחוק עוסק בפעילות כלכלית מרכזית, זהו אחד החוקים היציבים ביותר בחוקי מדינת ישראל - מיום חקיקתו בשנת 1971 הוא תוקן רק פעם אחת, בשנת 2017. בתיקון זה, שנכנס לתוקף ב-17 בספטמבר 2017, שונו אחדים מסעיפי החוק תוך אימוץ ההסדרים המהותיים שנקבעו ביחס לחוזה שכירות או שאילה בהצעת חוק דיני ממונות, ובעיקר נוסף לו חלק העוסק באופן מפורט בחוזה שכירות למגורים.
תו ירוק
התו הירוק בישראל
משרד הבריאות הציע להטיל קנס בסך 500 ש"ח לכל אדם שייכנס למקומות שייפתחו בתו הירוק מבלי שהתחסן או החלים מקורונה. עסקים שיכניסו אנשים בניגוד לתקנות ייקנסו ב-5,000 ש"ח והקנסות עשויים לעלות.
ב-18 בפברואר 2021 הציג שר הבריאות, יולי אדלשטיין, את "התו הירוק" באופן רשמי.
ב-23 במאי, נודע כי התו הירוק (פרט לדרכון הירוק) והתו הסגול יבוטלו ב-1 ביוני.
ב-21 ביולי 2021 הוחזר תו ירוק מקל שנקרא "תו שמח" במקומות שנמצאים בחלל סגור ופועלים בתפוסה של יותר מ-100 איש. התו תקף לאולמות אירועים, מועדונים ומקומות לעריכת כנסים עם מזון - וכן מקומות אחרים שמתקיימת בהם פעילות זהה, למשל, מסעדה או בית מלון שמתקיים בהם אירוע שמחה עם מעל 100 איש.
עם כניסתה לתפקיד של ממשלת ישראל השלושים ושש נקבע שהחל מ-29 ביולי 2021 התו הירוק יוקשח ויחול גם על אירועי תרבות וספורט, חדרי כושר, מסעדות וחדרי אוכל, כנסים, אטרקציות תיירותיות ובתי תפילה. על אירועים עם פחות מ-100 משתתפים לא יוטלו הגבלות, כמו קודם לכן. באירועים עם יותר מ-100 משתתפים, במקום סגור או פתוח - כניסה תתאפשר למחוסנים, מחלימים ובעלי תוצאת בדיקה שלילית מגיל 12 ומעלה. מ-8 באוגוסט: לא מחוסנים יידרשו לשלם בעצמם על הבדיקות. הובהר כי אירועי ה"תו השמח" כמו חתונות או מסיבות מחייבים הצגת אישור לבני כל הגילאים, כולל בני פחות מ-12.
באוגוסט קבע ניצן הורוביץ, שר הבריאות בממשלת נפתלי בנט, שהחל מ-8 באוגוסט 2021 התו הירוק יורחב גם למקומות בהם ישנה התקהלות בת פחות מ-100 אנשים, ולכל הגילאים החל מ-20 באוגוסט (גם מתחת לגיל 12).
מקומות עם תו ירוק: בתי כנסת (כאשר יש בהם 50 מתפללים ויותר) אולמות, גני אירועים, כנסים, אירועי תרבות וספורט, ישיבה בבתי אוכל, מכוני כושר וסטודיו, בתי מלון, בתי קולנוע. מקומות ללא תו ירוק: חנויות, קניונים, בריכות, מוזיאונים, ספריות, פארקים לאומיים ושמורות טבע.
חוק השכירות והשאילה
דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את מאפייניו:
תו ירוק
התו הירוק בישראל
ב-29 באוגוסט שונה תוקף התו הירוק. למחרת, הורחב התו לבעלי מקצוע מסוימים. כך גם בתחילת ספטמבר. נקבע שב-3 באוקטובר ייכנסו לתוקף שינויים בתו הירוק. בין היתר, תו ירוק שהופק לפני אותו תאריך כבר לא יהיה בתוקף ורק מי שקיבל את מנת החיסון השלישית או שטרם חלפה חצי שנה מקבלת המנה השנייה, או מחלימים שקיבלו מנת חיסון - יהיו זכאים לתו הירוק. גם נוהלי הכניסה לחוזרים מחו"ל ישונו. בפועל, השינוי נידחה. ספריות ומוזיאונים הוחרגו. בהמשך נקבע ביטול התו הירוק בבריכות מקורות ובעסקים באוויר הפתוח.
חוק השכירות והשאילה
בחוק שני פרקים עיקריים: (שבו מרבית סעיפי החוק) ו.
תו ירוק
התו הירוק בישראל
ב-28 בנובמבר 2021 החליט שר הבריאות הורוביץ להדק את התו הירוק. ב-14 בדצמבר נקבע שהוא יחול גם בקניונים. לבסוף, במקום תו ירוק בקניונים, נקבע ב-21 בדצמבר שיוחל התו הסגול בקניונים. כמו כן, כניסה לחנויות ששטחן עולה על 100 מ"ר תתאפשר בכפוף להצגת תו ירוק, הן במתחמים פתוחים והן בקניונים ובמתחמי קניות סגורים. חובת התו הירוק תחול גם העובדים בחנויות אלו וכן על מסעדות ודוכנים בתוך הקניונים. בנוסף, אישרו השרים תו ירוק זמני למשך 30 יום למתחסנים במנה ראשונה. ב-30 בדצמבר, הודק התו באירועים.
חוק השכירות והשאילה
פרק השכירות
פרטיה של השכירות נקבעים בחוזה בין הצדדים, אך החוק מוסיף כי "פרטים של חוזה שכירות שלא נקבעו בהסכם בין הצדדים יהיו לפי הנוהג שהצדדים להסכם ראו אותו כמקובל עליהם בעסקאות קודמות שביניהם, ובאין נוהג כזה – לפי הנוהג שצדדים סבירים רואים אותו כחל בעסקאות מאותו סוג."
היירספריי (סרט, 1988)
למרות ההצלחה הקופתית המינורית בעת שחרורו, צבר הסרט מעמד של סרט פולחן עם השנים. בשנת 2002 הסרט עובד למחזמר שהוצג בברודוויי וזכה בשמונה פרסי טוני. גרסה נוספת של הסרט נעשתה בשנת 2007 וזכתה להצלחה קופתית גדולה, שהסתכמה בהכנסות של כ-202 מיליון דולר.
חוק השכירות והשאילה
פרק השכירות
חובת תום הלב, המקובלת בדיני חוזים מוצגת בחוק זה במפורש: "חיוב הנובע מחוזה שכירות יש לקיימו בדרך מקובלת ובתום לב; והוא הדין לגבי השימוש בזכות הנובעת מן החוזה".
על המשכיר למסור את המושכר לשוכר כשהוא מתאים למוסכם בינו ובין השוכר. המשכיר חייב לתקן במושכר כל פגם הגורם הפרעה של ממש לשימוש הרגיל במושכר או לשימוש בו על פי המוסכם בינו ובין השוכר, זולת פגם שהשוכר אחראי לתיקונו. המשכיר חייב לאפשר לשוכר להשתמש במושכר במשך תקופת השכירות לפי המוסכם בין הצדדים ללא הפרעה מצדו או מטעמו.
על השוכר להשתמש במושכר לפי המוסכם עם המשכיר. השוכר חייב לאפשר למשכיר, בכל עת סבירה, לבדוק את המושכר ולבצע בו תיקונים, ובלבד שהמשכיר יודיע לו על כך זמן סביר מראש וימעיט ככל האפשר בהפרעה לשוכר. השוכר אינו רשאי להעביר לאחר את הזכות להחזיק ולהשתמש במושכר וכן את חיוביו האחרים על פי חוזה השכירות או להשכיר את המושכר בשכירות משנה, אלא בהסכמת המשכיר.
בתיקון לחוק נוספה התייחסות לשינויים במושכר: השוכר אינו רשאי לבצע שינויים במושכר, אלא אם כן קיבל את הסכמת המשכיר לשינויים. אם השוכר ביצע שינויים במושכר בהסכמת המשכיר, זכאי השוכר, בעת השבת המושכר, לבחור בין השבת המושכר כפי שהוא לאחר ביצוע השינויים ובין החזרת המושכר לקדמותו והשבתו כפי שהיה טרם ביצוע השינויים; בחר השוכר להשיב את המושכר כפי שהוא לאחר ביצוע השינויים, אין הוא זכאי לתמורה בשל השינויים שביצע.
חוזה שכירות למגורים
בתיקון לחוק, שאושר בכנסת ב-17 ביולי 2017 ונכנס לתוקף ב-17 בספטמבר 2017, נוסף לפרק זה סימן ו' שבו 15 סעיפים העוסקים באופן מפורט בחוזה שכירות למגורים. דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את הצורך בתיקון זה:
חוזה שכירות למגורים ייערך בכתב וייחתם בידי המשכיר והשוכר, ואולם אין באי-קיום הוראה זו כדי לגרוע מתוקפו של החוזה. על החוזה לכלול, בין השאר, את הפרטים הבאים:
על המשכיר למסור את הדירה המושכרת כשהיא מתאימה למגורים; על מסירת דירה שאינה מתאימה למגורים חלות הוראות החוק העוסקות באי-ההתאמה. מסירת דירה כשהיא אינה ראויה למגורים, דינה כהפרת חוזה. החוק מפרט שדירה אינה ראויה למגורים אם מתקיים בה אחד מאלה:
השוכר אחראי על כל ליקוי בדירה המושכרת, לרבות פגם, שנגרם עקב שימוש בלתי סביר בדירה המושכרת, ועליו לתקן ליקוי כזה על חשבונו, אלא אם הסכימו הצדדים אחרת. המשכיר יתקן על חשבונו כל ליקוי או פגם אחר בדירה המושכרת ואינו קל ערך.
החוק מפרט את התשלומים שבהם יישא השיכר לגבי תקופת השכירות:
היירספריי (סרט, 1988)
עלילה
הסרט נפתח באודישנים של טרייסי טורנבלד (ריקי לייק) וחברתה הטובה ביותר פני פינגלטון (לסלי פאוורס) לתוכנית הטלוויזיה "המופע של קורני קולינס", תוכנית ריקודים פופולרית המשודרת בערוץ המקומי של בולטימור. למרות מבנה גופה המלא, טרייסי הופכת לרקדנית קבועה, מה שמקומם את הרקדנית המובילה בתוכנית, אמבר וון טאסל (קולין פיצפטריק), נערה יפה מפונקת ומיוחסת שלומדת עם טרייסי באותו בית הספר, ומלווה בהורים אשר דוחפים אותה תמיד לקדמת הבמה, ולמה (דבי הארי) ופרנקלין (סוני בונו) וון טאסל. משפחת וון טאסל היא הבעלים של פארק השעשועים של העיר. טרייסי "גונבת" את החבר של אמבר, לינק לארקין (מייקל סנט ג'רארד), ואף מתחרה נגדה בתחרות ריקודים נחשבת. שתי הפעולות האלה מגבירות מאוד את שנאתה של אמבר לטרייסי, ואת נחישותה לפגוע בה.
חוק השכירות והשאילה
חוזה שכירות למגורים
החוק קובע במפורש תשלומים שהשוכר לא יישא בהם:
היירספריי (סרט, 1988)
עלילה
ההצלחה גורמת לטרייסי לפתח ביטחון עצמי, והביטחון הזה גורם לכך שהיא מקבלת עבודה כדוגמנית למידות גדולות עבור חנות בגדים בשם "Hefty Hideaway", אשר נמצאת בבעלותו של מר פינקי (אלן וונדל). היא גם מחליטה לטפח ולעצב את שיערה בסגנון הנפוח של שנות השישים. כאשר אחד המורים בבית הספר מאמין שהתספורת שלה "אינה ראויה", הוא שולח אותה למשרד המנהל, משם היא מועברת לכיתת חינוך מיוחד. בכיתה היא פוגשת מספר תלמידים ממוצא אפרו-אמריקני אשר הועברו לכיתה המיוחדת, כדי לעכב ולפגוע בהתקדמותם הלימודית. התלמידים האלה מכירים בינה לבין מייבל סטאבס (רות' בראון), הבעלים של חנות תקליטי R&B. מייבל והתלמידים מלמדים את טרייסי פני ולינק סוגי ריקוד חדשים, ובמקביל מתפתחת מערכת יחסים בין-גזעית בין פני וסיוויד (קלייטון פרינס), בנה של מייבל. הרומן מזעזע את אמה של פני, פרודנס, אשר בתגובה כולאת את בתה בחדר השינה שלה, ומנסה לשטוף את מוחה, ולשכנע אותה לצאת עם בחורים לבנים. היא נעזרת בפסיכיאטר שרלטן (אותו משחק ג'ון ווטרס, במאי הסרט).
חוק השכירות והשאילה
חוזה שכירות למגורים
ערבות לשם הבטחת חיובי השוכר הנובעים מחוזה השכירות למגורים לא תעלה על הנמוך מבין סכומים אלה:
היירספריי (סרט, 1988)
עלילה
בלי להירתע, טרייסי משתמשת בתהילה החדשה שלה כדי להגן על מדיניות האינטגרציה גזעית, בתמיכת מייבל סטאבס, קורני קולינס (שון תומפסון), יד ימינו תמי (מינק טיף), ואפילו אמה האגורפובית של טרייסי, עדנה (דיוויין). מהומות על רקע גזעי אשר בהן השתתפו טרייסי ותומכיה מובילות למעצרה של טרייסי. ולמה ופרנקלין וון טאסל נהיים נחושים יותר בהתנגדותם למדיניות האינטגרציה הגזעית, והם מתכננים לחבל בתחרות הריקודים האזורית של אותה השנה, על ידי שתילת פצצה בתסרוקתה הנפוחה של ולמה. התוכנית נכשלת, כאשר הפצצה מתפוצצת בטרם עת, והכישלון מוביל למעצרם של ולמה ופרנקלין בידי משטרת בולטימור. טרייסי, אשר ניצחה בתחרות אך נפסלה כיוון ששהתה במעצר, מדיחה את אמבר מהתואר החדש שלה, לאחר שמושל מרילנד מעניק לה חנינה. ואז טרייסי מופיעה בתחרות, משתלבת במופע, ומעודדת את כולם להעז לרקוד.
תו ירוק
התו הירוק בישראל
התו הירוק בקניונים הודק שוב ב-10 בינואר 2022.
ב-1 בפברואר 2022 הוחלט שהתו הירוק יחול רק באירועים בסיכון גבוה (אירועי שמחות, מסיבות וכדומה).
ב-1 במרץ 2022 התו הירוק הוחל בבתי האבות בלבד.
התו הירוק ברחבי העולם
בסוף מרץ 2021, הושק תו ירוק בניו יורק. מחוסנים ובעלי בדיקה שלילית יכלו להיכנס למקומות הומי אדם כמו המדיסון סקוור גארדן - אך גם לערוך אירועים עם התקהלות גדולה יותר. הממשלה הפרדלית לא תומכת בתו ירוק פדרלי אך פיתחה המלצות בנושא. בניגוד לישראל, לא היה מדובר על חובה על בעלי העסקים לבדוק את הנכנסים, אלא רק בהליך שנועד להקל ורק למי שמעוניין בכך.
בתחילת אפריל, דנמרק הפכה למדינה האירופית הראשונה שהשיקה תו ירוק למחלימים, מחוסנים ולבעלי בדיקה שלילית. התו הירוק שימש בתחילה לכניסה למספרות, מכוני יופי ובתי ספר לנהיגה. במהלך הצטרפו מדינות אירופאיות אחרות. איטליה הייתה הראשונה לקבוע תו ירוק במקומות העבודה באירופה. תוקף התו הירוק התעדכן בהתאם לצורך ולמדינה.
בישראל
תו ירוק מונפק בנוסף לתעודת מתחסן.המסמך מוצג באמצעות אפליקציה, וניתן להדפיסו במדפסת ביתית מאתר הרמזור של משרד הבריאות.
הדרכון מקנה מספר הקלות הנובעות מחשש פחות מהדבקה והידבקות: בעת הצורך עודכנו ההקלות.
ברחבי העולם
תו דומה היה בדיונים במספר מדינות. מדינות אמרו כי הן שוקלות או מפתחות מערכות תו חיסונים. ביניהן קפריסין, צ'כיה, אסטוניה, יוון, הונגריה, איסלנד, איטליה, פולין, פורטוגל, סלובקיה וספרד. בחריין הייתה הראשונה להשיק תו ב-16 בפברואר 2021. עד פברואר 2021, אופי השימוש שלהם לא נקבע. במרץ הנציבות האירופית הציגה מתווה לתנועה חופשית בתוך האיחוד עד קיץ 2021. הוחלט כי תו ירוק יינתן למי שהתחסן, החלים או הציג בדיקת קורונה שלילית. איסלנד לא המתינה לאישור התו ואישרה כניסת מחוסנים לשטחה בלי מגבלות. במאי 2021, החליט האיחוד האירופי לאפשר כניסה לתיירים מחוסנים מכל העולם, אם כי כל מדינה באיחוד היו רשאים להחליט האם לאמץ את ההחלטה. הושק דרכון ירוק עם אפליקציה שמועד הפעלתה נקבע ל-1 ביולי 2021.
אייר ניו זילנד החלה בניסוי במסגרתו ביקשה מהנוסעים להשתמש בכרטיס בריאות דיגיטלי כדי להוכיח שהם מחוסנים נגד COVID-19.
חוק השכירות והשאילה
חוזה שכירות למגורים
המשכיר רשאי לממש את הערבות רק במקרים המפורטים להלן ובסכומים כמפורט לצדם: על המשכיר להודיע לשוכר זמן סביר מראש על כוונתו לממש את ערבות ויאפשר לו לתקן את הטעון תיקון בתוך זמן סביר.
תניה בחוזה שכירות למגורים המאפשרת למשכיר לבטל את החוזה שלא בשל הפרתו בטלה, אלא אם כן קיימת גם לשוכר זכות ביטול כאמור.
פרק השאילה
פרק השאילה מתבסס על פרק השכירות, ומפרט את סעיפי פרק השכירות שיחולו, בשינויים המחויבים, גם על שאילה. בין השאר, חובת תום הלב חלה גם על הסכם שאילה, ופרטים של חוזה השאילה שלא נקבעו בהסכם בין הצדדים יהיו לפי הנוהג שהצדדים להסכם ראו אותו כמקובל עליהם, ובאין נוהג כזה – לפי הנוהג שצדדים סבירים רואים אותו כחל בעסקאות מאותו סוג. הכללים החלים על שינויים במושכר חלים גם על שינויים במושאל.
אי-התאמת המושאל לשואל לא תשמש עילה לפיצויים, אלא אם ידע עליה המשאיל בעת כריתת החוזה והשואל לא ידע עליה. המשאיל רשאי לבטל את חוזה השאילה כל עוד לא מסר את המושאל לשואל, והוא רשאי לסיים את השאילה בתוך תקופתה אם מת השואל או אם המושאל דרוש למשאיל לצורך עצמו, והכל בהודעה לשואל זמן סביר מראש. השואל אינו רשאי להעביר לאחר את הזכות להחזיק ולהשתמש במושאל או להשאילו בהשאלת משנה, אלא בהסכמת המשאיל.
היירספריי (סרט, 1988)
היירספריי: המחזמר
בשנת 2002, חבר מרגו ליון לכותבים מארק שהימון ותומס מיהן, במטרה להפוך את היירספריי למחזמר שיוצג בברודוויי. המופע נפתח ב-15 אוגוסט 2002 בכיכובם של מריסה ג'רט וינוקור בתור טרייסי, והארווי פירסטיין בתור עדנה. המופע זכות בשמונה פרסי טוני, כולל המחזמר הטוב ביותר בשנת 2003. המופע ערך את הצגתו האחרונה ב-4 בינואר 2009.
אנני קני
אן "אנני" קני (13 בספטמבר 1879 - 9 ביולי 1953) הייתה סופרג'יסטית בריטית, שהפכה לאחת הדמויות המובילה באיגוד הנשים החברתי והפוליטי. היא הקימה את הסניף הראשון של האיגוד בלונדון יחד עם מיני בלדוק. קני משכה את תשומת ליבם של העיתונאים והציבור ב-1905 כאשר היא וכריסטבל פנקהרסט נאסרו בעוון תקיפה והפרעה לשוטר במילוי תפקידו לאחר שקראו קריאות גנאי אל עבר אדוארד גריי מהמפלגה הליברלית בעצרת של המפלגה שעסקה בזכויות בחירה לנשים. תקרית זו היוותה את נקודת התפנית במאבק עבור זכויות בחירה לנשים, אשר לאחריה הסופרג'יסטיות החלו לנקוט בצעדים מיליטנטיים יותר.
קני נולדה באולדהאם למשפחה ממעמד הפועלים, הבת הרביעית מתוך שנים עשר ילדים. בגיל 10, אנני החלה לעבוד במשרה חלקית במפעל כותנה, ועזבה את בית הספר בגיל 13, אז החלה לעבוד במשרה מלאה במשך כ-12 שעות ביום. קני איבדה את אחת מאצבעותיה בתאונת עבודה. היא נשארה במפעל במשך כ-15 שנים, החלה להיות פעילה חברתית, קראה ספרים רבים והלכה לכנסייה באופן קבוע, שם שרה במקהלה.
פעילות חברתית
לאחר מותה הפתאומי של אמה בגיל 53, קני הפכה לפעילה באיגוד הנשים החברתי והפוליטי לאחר ששמעה נאום של טרסה בילינגטון-גרייג וכריסטבל פנקהרסט. פנקהרסט הזמינה את קני לביתה, והשתיים נפגשו לעיתים קרובות כדי שקני תוכל להתאמן בדיבור בפני קהל ולנאום בעצמה על זכויות הבחירה לנשים.
במהלך עצרת תמיכה של המפלגה הליברלית, קני ופנקהרסט קראו קריאות גנאי אל עבר וינסטון צ'רצ'יל ואדוארד גריי. הן גורשו מהעצרת ונאסרו; פנקהרסט נעצרה על תקיפת שוטר וקני הוחזקה במעצר במשך שלושה ימים שלקחה חלק בהתפרעות.
קני ומיני בלדוק הקימו את הסניף הראשון של איגוד הנשים בלונדון, ונעצרה פעם נוספת יחד עם פעילות נוספות לאחר שניסו לקבוע פגישה עם שר האוצר של בריטניה. לקני הוצע מאסר למשך שישה חודשים או הימנעות מהפגנות למשך שנה אחת. קני והפעילות האחרות בחרו במאסר.
קני, שהייתה מעורבת במספר פעולות מיליטנטיות ועברה הזנות בכפייה בכלא, לא חששה להביע את התנגדותה "חוק החתול והעכבר" (כך כונה בפי הסופרג'יסטיות) שעבר ב-1913: החוק איפשר לאסירים חולים (שבריאותם נפגעה בעקבות שביתת רעב או הזנה בכפייה) להשתחרר מהכלא, אולם הם היו נעצרים שוב ברגע שהיו מבריאים, וכך ניתן היה להימנע מלהאכילם בכפייה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, אמלין פנקהרסט קראה לאיגוד להפסיק עם הפעולות המיליטנטיות נגד ממשלת בריטניה ובמקום זאת להביע תמיכה בבריטניה במהלך הלחימה ולהתנדב לעבוד במשרות שנחשבו גבריות, מאחר שרוב הגברים היו עתה בחזית. חברות האיגוד יצאו למסע גיוס של נשים, וקני הרחיקה לכת מבריטניה, וניסתה לגייס נשים גם בצרפת ובארצות הברית.
חיים אישיים
לאני היו חברות קרובות רבות בקרב הסופרג'יסטיות, אך לא ברור אם היה לה קשר רומנטי עם מי מהן. קני נישאה ב-1918 לאחר שעבר החוק שהתיר זכות בחירה לנשים מעל גיל 30. היא מתה מסכרת ב-1953 והאפר שלה פוזר בצפון-מערב אנגליה.
הוקרה לאחר המוות
ב-1999 נחנך פסל לכבודה של קני ליד בית העירייה הישן באולדהאם.
שמה ותמונתה של קני (ושל 58 מתומכי זכות הבחירה לנשים, ביניהן כריסטבל פנקהרסט) נחקקו על פסלה של מיליסנט פוסט בכיכר הפרלמנט ונחשפו בטקס חניכה ב-2018.
ז'אק הלברונר
ז'אק הלברונר (בצרפתית: Jacques Helbronner; 21 בספטמבר 1873, פריז, צרפת – 23 בנובמבר 1943, אושוויץ) היה נשיא הקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת (מוסד המנהל את הדת היהודית בצרפת) בשנים 1940–1943. בנוסף היה משפטן צרפתי, עובד ציבור, יועץ מדיני ופקיד יהודי.
פירמין שווגלר
פירמין שווגלר (בגרמנית: Pirmin Schwegler; נולד ב-7 במרץ 1987) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק כקשר בקבוצת וסטרן סידני וונדררס שמחקת בליגת העל האוסטרלית
קריירת מועדונים
שווגלר החל את הקריירה המקצוענית בקבוצת לוצרן. בקיץ 2005, הוא הצטרף ליאנג בויז ברן. אחרי שנה אחת בלבד ביאנג בויס, הצטרף למועדון הגרמני באייר לברקוזן. ב-18 ביולי 2009, אחרי שלוש שנים בלברקוזן, שווגלר עבר למועדון היריב מהבונדסליגה, איינטרכט פרנקפורט. שווגלר, ששימש כקפטן הקבוצה במשך שלוש עונות, עזב את פרנקפורט לטובת הופנהיים, בה חתם על חוזה תלת-שנתי.
ז'אק הלברונר
תחילת דרכו
ז'אק הלברונר נולד ב-21 בספטמבר 1873. אביו, הוראס הלברונר, היה עורך דין. אמו, הרנס סנט פול, הייתה עקרת בית.
פירמין שווגלר
קריירת מועדונים
במאי 2017 חתם שווגלר בהנובר 96, העולה החדשה לבונדסליגה.
ז'אק הלברונר
תחילת דרכו
היה עורך דין בבית המשפט לערעורים של פריז מ-1895 עד 1898. לאחר מכן עבד בתור עובד ציבור, ויועץ המדינה לשעבר.
חייו עד השואה
בראשית המאה חיו בצרפת 90,000 יהודים. לאחר מלחמת העולם הראשונה והתמוטטות האימפריה העות'מאנית הגיעו לצרפת גלים גדולים של מהגרים יהודים מהים התיכון. גל מהגרים נוסף הגיע ממרכז אירופה לאחר עלייתו של היטלר לשלטון ב-1933, וב-1935 הגיע מספרם ל-260,000.
היהודים הזרים נתפסו כמקור לצרות בעיני הלברונר וכבר ביוני 1933 הכריז הלברונר שאז עבד בתור יועץ מדינאי: "צרפת... יש לה מובטלים משלה, ולא כל הפליטים היהודים מגרמניה ראויים להישאר כאן. ... 7, 8, או אולי 10,000 היהודים שיבואו לצרפת, האם באמת מענייננו להשאירם כאן?". עמדתו גרמה לכך שהחל משנת 1934 פסקה העזרה לפליטים. הלברונר המשיך כך גם בשנים הבאות וב-1936 הביע צער על הליברליות של צרפת וכינה את הפליטים היהודים "ערב־רב, פסולת החברה, האלמנטים שלא יכלו להביא כל תועלת לארצם שלהם". כבר אז ניתן היה לראות את שנאתו של הלברונר ליהודים הפליטים שאינם תושבי צרפת.
תפקידו כנשיא הקונסיסטוריה
באותה שנה אומץ על ידי שלטונות וישי תקנון המפלה את החברה היהודית בצרפת, החל מאוקטובר 1940 – statut des Juifs). בשל חוקים אלו נאלץ לעזוב את תפקידו ז'אק הלברונר והפך לסגן נשיא הקונסיסטוריה. זמן מה לאחר הפלישה נמלט הברון אדואר אלפונס ג'יימס דה רוטשילד, יושב ראש הקונסיסטוריה, ב-23 ביוני 1940 לספרד. ז'אק הלברונר הפך ליושב ראש החדש של הקונסיסטוריה המרכזית.
פיליפ פטן אשר עמד בראש משטר וישי שהיה משטר ששיתף פעולה עם גרמניה הנאצית בזמן המלחמה, שימש כשליט בובה של גרמניה אשר שלט בצרפת שעוד לא נכבשה על ידי גרמניה, ונחשב אחראי מרכזי לשואת יהודי צרפת. תחילה המרשל דווקא שיתף פעולה עם הקונסיסטוריה והלברונר, הוא שמר והגן על הקונסיסטוריה, למרות התקנון המפלה את מעמד היהודים ואוסר זאת. אך הרדיפות אחרי היהודים נמשכו ונקבעו חוקים רבים נגד היהודים של צרפת.
הלברונר היה תומך של המרשל פיליפ פטן. פטן אמר לז'אק שלחצו עליו הפולשים הגרמנים להעביר חוקים אנטישמיים חולפים. כמו כן, נאמר לו שבעתיד ישנו את מרבית חוקים אלה. ההיסטוריון ז'אק אדלר טען שהלברונר הוטעה על ידי ממשלת וישי כמו צרפתים רבים נוספים אשר האמינו כי שיתוף הפעולה של פטן עם גרמניה הוא העמדת פנים זמנית. ככל שחלף הזמן הלכו והתמעטו המאמינים באמונה זו.
לאחר שצרפת חוותה תבוסה כאשר נכנעה לגרמניה ושטח רב ממנה נכבש ב-1940, ז'אק הלברונר גויס לתוכנית השיקום של צרפת ומדיניותו הייתה להבטיח מיטב ההגנה לצרפתים היהודים, לרבות האזרחים, אנשי הצבא ושבויי המלחמה. במטרה זו הוא קיים מגעים תכופים עם ממשלת וישי ופטן. נמתחה ביקורת על הלברונר על שהסתגל למדיניות של המשטר שקבעה כי יהודי צרפת היחידים המאושרים לחיות בצרפת (אם כי גם הם נרדפו ונפגעו) וניסה בהתאם לכך לסייע קודם כל ליהודים הצרפתים השורשיים ולהגן על חייהם, על חשבון היהודים הזרים, שנפלטו לצרפת לפני ובזמן המלחמה.
מותו
לאחר מכן נשלח למותו באושוויץ. נרצח בשנת 1943, 23 בנובמבר, בן 70.
עינית הצצה
עינית הצצה היא פתח בדלת דרכו ניתן להביט אל הצד השני של הדלת. עיניות הצצה בנויות כך שהראיה תהיה חד כיוונית בלבד, מהצד שהדלת מגינה עליו אל הצד החיצוני, ובכך תאפשר למי שמוגן מאחורי הדלת לזהות איומים חיצוניים ולהימנע מלפתוח את הדלת. עיניות הצצה נפוצות מאוד בדלתות חיצוניות של בתי מגורים ודירות, וכן בדלתות חיצוניות של חדרי מלון.
כיום מכילות עיניות ההצצה עדשת עין דג המאפשרת למביט דרכן שדה ראייה רחב, אך מאפשרות ראות מוגבלת ביותר מהחוץ כלפי פנים, שמאפשרת לכל הפחות לזהות אור/חושך ואף תנועה. כמו כן, ניתן להתגבר על עדשת עין הדג על ידי מיכשור עם יכולת אופטית ייעודית. לכן לחלק מעיניות ההצצה מחוברת בצידן הפנימי לוחית המכסה אותן בזמן שאינן בשימוש.
טכנולוגיה נוספת המשמשת למניעת מבט מבחוץ כלפי פנים היא על ידי הוספת שכבה של זכוכית חד כיוונית בתוך המערכת האופטית של העינית.
נקודת התורפה של השימוש בעינית הצצה היא שהחלל החיצוני אליו מביטים חייב להיות מואר על מנת לזהות את שמתרחש בו. לכן מקובל להתקין בחלל זה גוף תאורה, כאשר המפסק המפעיל אותו נמצא בצידה הפנימי של הדלת.
ניתן להתקין בעינית ההצצה מצלמת טלוויזיה, המעבירה את התמונה לצג או למקליט וידאו דיגיטלי אותו ניתן להתקין בכל מקום, כולל שידור התמונה לטלפון חכם.
גוסטב קפקא
גוּסְטַב קַפְקָא (בגרמנית: Gustav Kafka; 23 ביולי 1883 בווינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 12 בפברואר 1953 ב שליד וירצבורג) היה פילוסוף, ופסיכולוג אוסטרי. אחת התרומות הבולטות של קפקא לתחומי הפסיכולוגיה, הייתה הביקורת שלו על יסודות ושיטות, כמו ביקורתו על הביהביוריזם, ומאמרים אחרים, שבהם חשף נקודות מבט חדשות המבוססות על חקירה קונקרטית.
ביוגרפיה
ב-1 באפריל 1923, הוא מונה לפרופסור מן המניין לפילוסופיה וחינוך באוניברסיטה הטכנית של דרזדן. בשנים שלאחר מכן נשא הרצאות נוספות וגם הכין התמחויות להכשרת מורים. לאחר שייסד את המכון לפילוסופיה, פסיכולוגיה ופדגוגיה, הפך קפקא למנהל שותף שלו בשנת 1928. בסמסטר החורף 1929–30 היה פרופסור אורח באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, בבולטימור שבמרילנד בארצות הברית.
במחאה נגד רדיפת היהודים בגרמניה הנאצית ונגד הדרת עמיתים יהודים מ, הוא פרש מהוראה בשנת 1934. בתקופת "הרייך השלישי" כתב מאמרים מדעיים רק כאזרח פרטי. במהלך תקופה זו הוא נחשף לפעולות תגמול רבות, כפי שניתן לקרוא ב"יומניו" של עמיתו מדרזדן ויקטור קלמפרר (Ich will Zeugnis ablegen bis zum letzten, "אני רוצה להעיד עד האחרון"). ספרו משנת 1949 "מה הם גזעים?" (Was sind Rassen?), עליו עבד בסתר בתקופה הנאצית, מייצג ניסיון לגבש את תיאוריות הגזע הנציונל-סוציאליסטיות שהופרכו מדעית. אולם היצירה, שהופיעה רק בתקופה שלאחר המלחמה, עוררה עניין מועט.
בשנת 1947 מונה קפקא לקתדרה לפילוסופיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת וירצבורג, שם עמד בראש הסמינר הפילוסופי עם והמנהל היחיד של המכון הפסיכולוגי, שם עבד בתחילה  כעוזרו של קפקא. בשנת 1952 פרש קפקא לגמלאות. ב-1948 הקים מחדש את האגודה הגרמנית לפסיכולוגיה באזור הכיבוש האמריקני ומ-1951 ועד מותו בתחילת 1953 היה יו"ר האגודה באזורים המערביים והרפובליקה הפדרלית של גרמניה, שאוחדו ב-1949.
מנישואיו הראשונים היו לו שני בנים (, נולד ב-4 בפברואר 1907 במינכן; נפטר ב-17 בינואר 1974 בגראץ, עורך דין ואיש מדע המדינה, ושטפן 1908; נפטר ב-8 במרץ 2002 ברכטמהרינג). אשתו נפטרה ב-1924 לפני שעבר לדרזדן. בת נולדה מנישואים שניים ב-1925 (מריה תרזיה, 1926 בדרזדן; נפטרה ב-30 באוגוסט 2022 במינכן). המשפחה הופצצה בדרזדן בפברואר 1945 ועברה ל שבקרבת וירצבורג ב-1947.
הצליבה הוורודה
הצליבה הורודה היא טרילוגיה המורכבת מ"סקסוס", "פלקסוס" ו"נקסוס", היא יצירה סמי בדיונית המתעדת תקופה של שש שנים בהם הנרי מילר חי בברוקלין, התאהב באשתו השנייה ג'ון מאנספילד ונאבק כדי להיהפך לסופר, כל זאת עד לעזיבתו הראשונה לפריס ב-1928. הכותרת מקורה ממשפט בסמוך לסיפא של "חוג הגדי" של מילר: "כל הגולגותות שלי היו צליבות וורודות, פסאודו-טרגדיות כדי להבעיר את שריפות הגיהנום עבור החוטאים האמיתיים הנמצאים בסכנת השיכחה."
סקסוס
"סקסוס" (1949), הכרך הראשון, מתאר את התפרקות הנישואים הראשונים של מילר למוד כשהוא נפגש מתאהב ומתחתן עם אשתו השנייה, רקדנית הכובשת והמסתורית בשם מונה (ג'ון). כל אותו זמן הוא מרגיש אשם בכך שהוא עוזב את מוד בעוד הוא נמשך אליה יותר בעקבות גירושיהם. בהתחלה של "סקסוס" מילר בן 33. ג'ון נקראת תחילה מארה, אך בתחילת פרק 8, ולאורך שאר הטרילוגיה שמה משתנה למונה. מילר קובע כי מדובר בהשפעת חברו ד"ר קרונסקי, וכי שינוי השם מלווה "שינויים אחרים ומשמעותיים יותר". היא כזו ששינתה פרטים רבים מחייה: "שמה, עיר הולדתה, אמה, גידולה, חברותיהה, טעמה, אפילו רצונותיה."
ה"ניו יורק טיימס" הצהיר כי "מילר משתמש בסצנות מין חסכניות כדי להניח את הבמה לדיונים פילוסופיים בנושאים כגון העצמי, אהבה, נישואים ואושר."
מילר סיפר שבפרץ של השראה לילה אחד בשנת 1927, הוא נשאר כל הלילה כשהוא מתווה את מהלכם של "חוג הגדי" (1939) ו"הצליבה הוורודה" בארבעים או חמישים עמודים מוקלדים. הוא החל לכתוב את "סקסוס" בניו יורק בשנת 1942, ואז הניח אותו בצד עד שהרים את המשימה שוב בשנת 1947 בעת ששהה בביג סור. הספר הודפס לראשונה בפריס כשני כרכים על ידי הוצאת אובליסק בשנת 1949. הדבר עורר סערה גדולה, וצונזר בשנה שלאחר מכן כאשר המו"ל של החברה נקנס ונגזר עליו עונש מאסר.
פלקסוס
"פלקסוס" (1953), הכרך השני, ממשיך בסיפור נישואיו של מילר למונה, ומכסה את ניסיונותיו של מילר להפוך לסופר לאחר שעזב את עבודתו בחברת הטלגרף הקוסמודמונית (השם הבדיוני של חברת וסטרן יוניון. הוא פורסם לראשונה באנגלית בשנת 1953 על ידי אולימפיה בשני כרכים.
נקסוס
ב-"נקסוס" (1959), החלק האחרון, מילר מוצא את עצמו מחוץ לנישואיו הוא ככל שמערכת היחסים של מונה עם אנסטסיה (ז'אן קרונסקי) מתפתחת, עד שהצמד נוטש לבסוף את מילר כדי לנסוע לפריס. לאחר חזרתה של מונה בגפה, הטרילוגיה מסתיימת בכך שמילר ואשתו עוזבים לפריז.
מילר שקל לכתוב כרך שני של "נקסוס", ועשה כמה ניסיונות להשלים אותו. הכרך נועד לכסות את זמנו בצרפת עם מונה, חזרתם לניו יורק, שובו לפריז בכוחות עצמו והיה אמור להסתיים בכתיבה שלו את שורות הפתיחה של "חוג הסרטן" בווילה סוראט 18. הוא עשה כמה ניסיונות לכתוב את הספר לפני שבסופו של דבר נטש את המשימה. טיוטה גסה של הרומן העזוב, "פריז 1928 (Nexus II)", תיאור מסעו ב-1928 לפאריס עם מונה, פורסם לראשונה באנגלית בשנת 2012.
פרסום
שלושת הספרים בטרילוגיה נאסרו בתחילה בארצות הברית, ופורסמו רק בצרפת וביפן. הפרסום שלהם באמריקה בסופו של דבר באה בעקבות החלטתו של בית המשפט העליון בארצות הברית מ-1964 ש"חוג הסרטן" הוא יצירת ספרות ולכן אין לאסור אותו.
מילר היה מודאג מהפרסום של "סקסוס" בארצות הברית. הוא הרגיש שיכול להיות שאשתו לשעבר ביאטריס, המקור לדמותה של מוד, תגיש תביעה על ייצוגה ברומן. למרות הסתייגותו של מילר, כל שלושת הכרכים של "הצליבה הוורודה" פורסמו על ידי הוצאת "גרוב" בארצות הברית בקיץ 1965. עד מהרה הם החזיקו במקום הראשון ברשימת רבי המכר של שבועון המוציאים לאור ביחד עם עוד שני מספרי מילר, "עולם המין" ו"ימים שלווים בקלישי" עליו הוסר החרם זמן קצר קודם לכן.
ביקורת
"אני מנסה לשחזר במילים חסימה בחיי שיש לה עבורי חשיבות עליונה - כל חלק ממנה", הגיב מילר. "מאז 1927 סחבתי בתוכי את החומר של הספר הזה. האם אתה מניח שייתכן שאעבור הפלה לאחר תקופת הריון שכזו? ... אבל לארי, לעולם לא אוכל לסגת ממה שכתבתי. אם זה לא היה טוב, זה היה נכון; אם זה לא היה אומנותי, זה היה כנה; אם זה גם הותיר טעם רע, זה היה בצד של החיים."
קאורו מיטומה
קאורו מיטומה (ביפנית: 三笘 薫; נולד ב-20 במאי 1997 באויטה שביפן) הוא כדורגלן יפני, המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ברייטון אנד הוב אלביון ובנבחרת יפן.
קריירת מועדונים
ב-13 ביולי 2018 חתם מיטומה על חוזה מקצועני בקווסאקי פרונטלה מליגת העל היפנית החל משנת 2020. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 50 הופעות ליגה והבקיע 21 שערים. בעונתו הראשונה במועדון זכה בתואר שחקן העונה של ליגת העל היפנית, וזכה באליפות יפן, בגביע הקיסר ובסופר קאפ היפני.
לקראת עונת 2022/2023 חזר לברייטון אנד הוב אלביון, בה ערך הופעת בכורה ב-13 באוגוסט, בתיקו 0-0 עם ניוקאסל יונייטד.
קריירה בינלאומית
מיטומה היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021.
ב-16 בנובמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יפן הבוגרת, בניצחון 0–1 על נבחרת עומאן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. ב-24 במרץ 2022, בהופעתו השנייה בנבחרת, בה עלה כמחליף בדקה ה-84, הבקיע את שערי הבכורה שלו בנבחרת, צמד שערים בניצחון 0–2 על נבחרת אוסטרליה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022, שהביאו לניצחון שהבטיח את מקומה של נבחרת יפן בטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת יפן לטורניר מונדיאל 2022.
תקשורת טווח אפס
תקשורת טווח אפס (מאנגלית: Near Field Communication, ובראשי תיבות NFC) הוא תקן המכיל קבוצה של פרוטוקולי תקשורת לקשר רדיו, המשמשים בעיקר טלפונים חכמים וכרטיסי אשראי בעת שאלו נמצאים בטווח נגיעה (או סנטימטרים ספורים). כיום התקן משמש לביצוע תשלומים, העברת נתונים (כגון קבצים, אנשי קשר, ותיאום הגדרות טכניות) בין מכשירים קרובים.
אין לבלבל או לקשור בין NFC לבין טכנולוגיית Wi-Fi השונה ממנה לחלוטין ומשמשת להעברת נתונים אלחוטית. הבלבול הנפוץ נובע מהדמיון בין הצלמית המסמלת כרטיסי חיוב עם תקן EMV ללא מגע, לבין הצלמית המייצגת שימוש ב-Wi-Fi.
היסטוריה
בסיס הטכנולוגיה של NFC מגיע מטכנולוגיית RFID שמאפשרת להתקן לשלוח גלי רדיו אל התקן אלקטרוני פסיבי (תג) למטרת זיהוי, אימות (אותנטיקציה) ומעקב.
שימושים
תקשורת טווח אפס נבנית על בסיס התקני RFID ומאפשרת תקשורת דו-כיוונית בין שני התקנים, זאת לעומת תקנים ישנים יותר כמו כרטיסים חכמים שאפשרו תקשורת חד-כיוונית בלבד. העובדה שתגיות NFC, הפועלות ללא חיבור חשמלי, יכולות להיקרא על ידי התקני NFC מאפשרת גם תקשורת חד-כיוונית באמצעות תקשורת טווח אפס.
השימושים העיקריים בטכנולוגיה הם:
תקן
NFC הוא סט של טכנולוגיות אלחוטיות קצרות טווח, אשר לרוב דורשות קרבה של 10 ס"מ או פחות. NFC פועל בתדר של 13.56 מגהרץ לפי תקן ISO/IEC 18000-3 על פני מרווחי אוויר, בקצבים של 106, 212 או 424 קילוביט לשנייה, לפי תקן ISO/IEC 18092.
NFC תמיד כולל יוזם ומטרה. היוזם משדר שדה RF (תדר רדיו) אשר יכול להפעיל מטרה פסיבית. המטרה הפסיבית הופכת למשיבה (transponder): היא קולטת אות מסוים ומשיבה עליו באות אחר על ידי אפנון של השדה המשודר. זה מאפשר למטרות NFC להיות קטנות מאוד וללא מקור מתח, כיוון שמקור המתח מגיע מן היוזם. כך, מטרות NFC יכולות להיות תגיות, מדבקות, כרטיסים ומחוללי מפתחות (key fobs).
בתגיות NFC יש מידע והן לרוב לקריאה בלבד, אבל ניתן גם לכתוב עליהן. ניתן לקודד אותן אצל היצרן או באמצעות ספציפיקציות של פורום NFC. התגיות יכולות לאחסן באופן מאובטח מידע אישי, למשל מידע של כרטיסי אשראי וחיוב, מועדוני לקוחות, קודים סודיים. פורום NFC מגדיר ארבעה סוגי תגיות שמספקים מהירויות תקשורת שונות ויכולות שונות במונחים של יכולת קונפיגורציה, זיכרון, אבטחה, עמידות לכתיבה ומדיניות טיפול במידע. בתגיות יש כיום בין 96 ל 8,192 בתים של זיכרון.
טווח הפעולה עם אנטנה קומפקטית סטנדרטית והספקים סבירים יכול להגיע עד כדי 20 ס"מ, אבל במציאות טווחי הפעולה אינם עולים על 10 ס"מ. האנטנה הקולטת עלולה לסבול מזרמי מערבולת בגלל משטחים מתכתיים סמוכים. ייתכן שיהיה צורך להרחיק את האנטנה הקולטת ממשטחים כאלה כדי לשפר את הקליטה.
שני סוגי קידוד משמשים להעברת מידע בתקשורת NFC. אם התקן פעיל מעביר מידע ב-106 קילוביט לשנייה, נעשה שימוש בקידוד מילר מותאם עם 100% אפנון. בכל המקרים האחרים נעשה שימוש בקידוד מנצ'סטר בקצב קידוד של 10%.
תכונות
התקשורת יכולה להתבצע באופן פאסיבי, באמצעות שימוש בתגיות RFID על פי התקנים ISO 14443 או ISO 15693, ובאופן אקטיבי, על ידי שימוש בשני גורמים משדרים. NFC מאפשר העברה של מידע מסוגים שונים, כגון מספרי טלפון, תמונות, קובצי MP3 או הרשאות דיגיטליות בין שני התקנים קרובים ללא התערבות של אפליקציה אשר מותקנת בשני ההתקנים וללא שגיאות בחיבור של שני ההתקנים.
היבטי אבטחה
למרות שטווח תקשורת טווח אפס הוא סנטימטרים ספורים, תקני ה-NFC אינם מאפשרים בעצמם תקשורת מאובטחת. בשנת 2006, חוקרים אוסטרים ממעבדות פיליפס תיארו מספר סוגים של מתקפות, ואת עמידות ה-NFC בפניהן. בנוסף על כך, הם הציעו דרך לשפר את עמידות הפרוטוקול בפני התקפות אדם בתווך. הטכניקה שהציעו איננה חלק מתקני ה-ISO של NFC. תקשורת טווח אפס איננה מספקת הגנה מפני ציתותים ושינוי מידע, עם זאת, אפליקציות יכולות לאפשר חיבור מאובטח (לדוגמה באמצעות SSL). הוספת אבטחה לתקשורת טווח אפס תדרוש שיתוף פעולה בין כל הגורמים המעורבים: יצרני ההתקנים, שיצטרכו להצפין את ההתקנים ולספק להם יכולת אימות מתקדמת; הלקוחות שיצטרכו להצפין את המידע שלהם באמצעות סיסמאות; עסקים שמשתמשים ב-NFC, שיצטרכו להשתמש בפתרונות אבטחה על מנת להגן על המערכות שלהם.
היבטים טכניים
התקן מאפשר תקשורת דו-כיוונית בקצב נתונים של 106Kb/s עד 848Kb/s, פועל בתדר 13.56 מה"צ (תחום תדרים ללא רישוי), כאשר רוב האנרגיה מרוכזת ברוחב סרט של ±7 קה"צ.
פרוטוקולי התקשורת הכלולים בתקן מכסים היבטים מגוונים, החל מאופן קידוד וייצוג הנתונים וכלה בשכבה הפיזית של התקשורת, והם מתבססים על פרוטוקולי RFID קיימים כגון ISO/IEC 14443, FeliCa, ו-ISO/IEC 18092. התקן מוגדר על ידי הפורום ה-NFC, אשר הוקם בשנת 2004 על ידי נוקיה, פיליפס וסוני, ומכיל יותר מ-160 גופים חברים.
זיכוי (משפט פלילי)
במערכת המשפט המקובל, זיכוי הוא החלטה שלפיה העומד לדין אינו אשם בעבירה שבשמה הועמד לדין. במדינות מסוימות (כמו ארצות הברית) הזיכוי יכול למנוע משפט חוזר של הנאשם בגין אותה עבירה, גם אם הופיעו ראיות חדשות לרעת הנאשם. ההשפעה של זיכוי על הליך פלילי זהה בין אם היא נובעת מפסק דין של חבר המושבעים ובין אם היא נובעת מגוף שיפוטי אחר שמשחרר את הנאשם. במדינות אחרות התביעה עשויה לערער על זיכוי בדומה לאופן שבו נאשם רשאי לערער על הרשעה.
הזיכוי יכול שיהיה מוחלט או זיכוי מחמת הספק.
פנחס אפרתי
פנחס אפרתי (9 באפריל 1907 - 10 בינואר 1988) היה רופא פנימי, מנהל בית החולים ע"ש שוויצר בטבריה (1939–1949), מנהל המחלקה הפנימית בבית החולים בפרדס כ"ץ (1949-1952), פרופסור מן המניין לרפואה פנימית בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית, מנהל מחלקה פנימית ב' במרכז רפואי קפלן, וחוקר בעל שם בינלאומי.
קורות חיים
נולד בעיר הומנה שבסלובקיה. בנעוריו הצטרף לתנועת "החלוץ", ואת קבוצתו צירף לתנועת "השומר הצעיר" שהיה חבר בהנהגתה. אפרתי למד רפואה באוניברסיטת קארל בפראג. בתום לימודיו שירת בצבא הצ'כוסלובקי כרופא צבאי.
בשנת 1933 עלה אפרתי לארץ ישראל. אפרתי הצטרף, על פי המלצתו של ד"ר חיים יסקי שניהל את בית החולים הדסה הר הצופים, לסגל המחלקה הפנימית בניהולו של ד"ר משה רחמילביץ'. בנוסף הצטרף לארגון "ההגנה". חבריו לתנועה עלו ארצה כגרעין, התיישבו בעין הקורא שליד ראשון לציון והמתינו למשבצת קרקע להתיישבות. בשנת 1936 עלו חברי הגרעין על הקרקע והקימו את שער הגולן. אפרתי עזב את ירושלים, שירת כרופא נודד בעמק יזרעאל.
בשנת 1939 פנו לאפרתי אנשי הוועד הלאומי והציעו לו לקבל את ניהול בית החולים על שם שוויצר בטבריה. הוא קיבל את המינוי שהפך אותו למנהל בית החולים הצעיר ביותר בארץ ישראל.
אפרתי שהה בטבריה, שם חקר והפך לבר סמכא בנושא הכשת נחשים והטיפול בה. בסוף 1949 עבר אפרתי לנהל את המחלקה הפנימית בבית החולים בפרדס כ"ץ.
בשנת 1952 הצטרף אפרתי לצוות המייסד של בית החולים ע"ש קפלן ברחובות. לאחר הקמת בית החולים ניהל את המחלקה הפנימית במשך שנים רבות.
בנוסף, אפרתי הקים וניהל מעבדה למחלות דם בבית החולים קפלן: "המעבדה למורפולוגיה של הדם ולציטולוגיה", הקרויה על שמו, בה עבד כמעט עד יומו האחרון.
אפרתי שלט ב-13 שפות, כולל: הונגרית, סלובקית, רוסית, גרמנית, אנגלית, איטלקית וערבית. שר הבריאות ישראל ברזילי הזמין אותו לכהן כמנהלו הכללי של משרד הבריאות, אך לא נענה.
מתלמידיו: פרופ' ראובן ויסקופר.
אפרתי נפטר ב-1988.
הניח רעייה, שני בנים ובת.
אקדמיה
בשנת 1954 קיבל אפרתי מינוי אקדמי כמרצה קליני מטעם הפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית. היה זה המינוי האקדמי הראשון שניתן על ידי האוניברסיטה העברית לאקדמאי מחוץ לירושלים. בשנת 1966 הועלה אפרתי לדרגת פרופסור חבר, ובשנת 1972 לפרופסור מן המנין. כל אותן שנים היה חבר בסגל ההוראה של בית הספר לרפואה בירושלים.
Dance with Me (שיר של זולי אדוק)
לפני האירוויזיון
ב-23 בפברואר 2009 פתחה רשות השידור ההונגרית MTV תחרות שבה נבחר הנציג לייצג את הונגריה באירוויזיון 2009. רשות השידור ציינה כי השופטים בחרו שלושה שירים לפני גמר התחרות, כדי שאחד מהם לא יפרוש מהתחרות. לבסוף, רשות השידור הודיעה כי זולי אדוק ייצג את הונגריה עם השיר "Dance with Me". שיר זה היה האופציה השלישית של השופטים, לאחר שהשיר המנצח פרש, והמקום השני נפסל.
באירוויזיון
הונגריה מוקמה בחצי הגמר השני ב-14 במאי 2009 כשיר מספר 11 אחרי סלובניה ולפני אזרבייג'ן. בסוף חצי הגמר השני, התגלה כי השיר לא עלה כלל לגמר, ואחרי הגמר, התגלה שהשיר התמקם במקום ה-15 מתוך 19, עם 16 נקודות בלבד.
שמואל פלורנטין (האחרון)
רבי שמואל פלורנטין (נפטר בכ"ג באייר ה'תקי"ד, 15 במאי 1754) היה רב ופוסק הלכה מחכמי יהדות סלוניקי, מחבר ספר השו"ת עולת שמואל.
מכונה: ר' שמואל פלורנטין "האחרון" או "הבחור" כדי לבדלו מהרב שמואל פלורנטין "הזקן" או "הקדמון" ומדודו הרב שמואל חיים פלורנטין.
ביוגרפיה
נולד בסלוניקי לר' דוד שהיה ראש הבודקים בעיר. למד בישיבה של ק"ק "עץ החיים" מפי רבי שלמה הלוי הבחור והיה מתלמידיו המובהקים. קיבל תורה גם מרבו בהלכה, דודו הרב חיים שמואל פלורנטין מחבר "מעיל שמואל".
תדיאוס סטיבנס
תדיאוס סטיבנס (Thaddeus Stevens; 4 באפריל 1792 - 11 באוגוסט 1868) היה חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת פנסילבניה ומנהיג הפלג הרדיקלי של המפלגה הרפובליקנית במהלך שנות השישים של המאה התשע עשרה. הוא היה מתנגד חריף לעבדות ולכל אפליה כנגד אפרו-אמריקנים, ולחם כדי לשמור על זכויותיהם במהלך תקופת השיקום, מול הנשיא אנדרו ג'ונסון. הוא היה אחראי למימון מלחמת האזרחים האמריקנית.