cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יי (קבוצה אתנית)
כתב
כתב יי היה במקור לוגוגרפי כמו כתב סיני, ומתוארך לפחות למאה ה-13. היו אולי 10,000 תווים, שרבים מהם היו אזוריים, מכיוון שהכתב מעולם לא עבר סטנדרטיזציה בכל העמים של היי. כמה יצירות של היסטוריה, ספרות ורפואה, כמו גם אילן היוחסין של המשפחות השולטות, שנכתבו בכתב העתיק של יי, עדיין נמצאות בשימוש, וישנן באזור לוחות אבן עתיקים ואסטלות של היי.
תחת הממשל הקומוניסטי עבר הכתב סטנדרטיזציה ככתב הברות. בכתב זה נעשה שימוש נרחב בספרים, עיתונים ושלטי רחוב.
תרבות
בני היי מנגנים במספר כלי מוזיקה מסורתיים, כולל כלי קשת וכלי פריטה גדולים, גם כלי נשיפה הקרויים "בָּווּ" (巴乌) ו"מָאבּוּ". בני היי מנגנים גם ב"חוּלוּ שֶׁנְג", אם כי שלא כמו בני מיעוטים אחרים ביונאן, היי לא מנגנים בחולו שנג לשירי חיזור או אהבה. קוֹאוּשְׂייֵן, כלי קטן הדומה לנבל פה, הוא כלי נגינה נפוץ בין היי מליאנגשאן. שירי קוֹאוּשְׂייֵן יכולים לשמש בשירי אהבה. הריקוד של בני היי הוא כנראה הצורה המוכרת ביותר של ביצועים מוזיקליים, כיוון שמרבים לבצע אותו בחגים ובחגיגות.
שמות הבנים של בני היי הם פטרונימיים, ומבוססים על ההברה האחרונה או שתי ההברות האחרונות בשם האב.
הצלמת קולט פו (Colette Fu) שוהה מ-1996 בקהילות היי במחוז יונאן ומצלמת אותם. סדרת ספרי הפופ-אפ שלה "אנו בני הדרקון הטיגריס" (We are Tiger Dragon People), כוללת צילומים של קבוצות יי רבות.
בימואיזם
בימואיזם היא הדת האתנית של היי. השמאן של אמונה זו קרוי בימו, שפירושו "אמן הכתבים". הבימו ממלא תפקיד בלידות, בקבורות, בחתונות ובחגים. לעיתים קרובות רואים אותם ברחובות כשהם מתייעצים בכתבים עתיקים. הפולחן של בני היי מעלה לדרגה אלוהה את האבות הקדמונים בדומה למאמינים של דת הסינית העממית, מעבר לאלי הטבע המקומי: אש, הרים, עצים, סלעים, מים, אדמה, שמיים, רוח ויערות.
צורת הנוֹסוּ של הבימואיזם (הדת של תת-הקבוצה של הנוֹסוּ או הנווסוו של היי) מבדילה בין שני סוגים של שמאנים: ה"הבימוֹ" וה"סוּני" (suni), בהתאמה, שמאנים שתפקידם עובר בירושה, ושמאנים שעוברים הדרכה. אפשר להפוך לבימו על סמך אב שמאני לאחר זמן של חניכה או הכרה רשמית של בימו זקן כמורה, סוני לעומת זאת חייב להיבחר. הבימו זוכים להערצה גדולה, עד כדי כך שדת הנוסו מכונה גם "דת בימו". בימו יכול לקרוא כתבים של היי, בעוד שהסוני אינם יכולים. שניהם יכולים לבצע טקסים, אך רק בימו יכול לבצע טקסים הקשורים למוות. ברוב המקרים, סוני מבצעים רק סוג של גירוש שדים לריפוי מחלות. באופן כללי, סוני יכול להיות רק ממשפחות צנועות ואילו בימו יכול להיות ממשפחות אריסטוקרטיות וצנועות כאחד.
בעשורים האחרונים עברה האמונה הבימואיסטית תחייה, כאשר נבנו מקדשים גדולים בראשית העשור השני של המאה ה-21.
דתות אחרות
חלק מהיי ביונאן אימצו את הבודהיזם כתוצאה ממפגשים עם קבוצות אתניות בודהיסטיות אחרות שנמצאות בעיקר ביונאן, כמו הדאי והטיבטים. האל החשוב ביותר של הבודהיזם של יי הוא מהאקאלה, אלוהות זועמת שנמצאה בווג'ריאנה ובבודהיזם טיבטי. במאה ה-20, המירו כמה מבני היי בסין את דתם לנצרות, לאחר הגעתו לאזור של המיסיונר האוסטרלי גלדסטון פורטאוס בשנת 1904, ומאוחר יותר, רופאים מיסיונרים כמו אלפרד ג'יימס ברומהול, ג'נט ברומהול, רות דיקס וג'ואן ויילס מהמיסיון ללב סין. ארגון המיסיון קיים עדיין בשם OMF International. המספר המדויק של נוצרים מבני היי אינו ידוע. בשנת 1991 דווח כי היו במחוז יונאן לפחות 1,500,000 נוצרים מבני היי, במיוחד בנפת לוּצְ'וֵאן בה יש יותר מ 20 כנסיות.
דיוויזיית המילואים הראשונה (האימפריה הגרמנית)
דיוויזיית המילואים ה-1 (בגרמנית: 1. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
פואד באשירו
פואד באשירו (בערבית: فؤاد باشيرو; נולד ב-15 באפריל 1990) הוא כדורגלן קומורי המשחק בעמדת הקשר באומוניה ניקוסיה.
קריירה
באשירו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קלישי ובגיל 16 הצטרף לקבוצת הנוער של פריז סן ז'רמן. ביולי באשירו חתם בגרינוק מורטון מהליכות הנמוכות בצרפת.
באוגוסט חתם באסטרסונד מהליגה השוודית השנייה. באשירו ערך את הופעת הבכורה שלו עבור המועדון במשחק הליגה נגד הוסקוורנה. באשירו היה שותף להעפלה ההיסטורית של המועדון לליגת העל השוודית, לזכייה בגביע השוודי וההעפלה לשלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-26 באוגוסט 2020, באשירו חתם בנוטינגהאם פורסט מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-16 באוגוסט 2021, באשירו חתם באומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית.
קריירה בינלאומית
בשנת באשירו זומן לראשונה לסגל נבחרת קומורו, אותה היה יכול לייצג בזכות מוצא הוריו.
ב-5 במרץ 2014 באשירו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד.
סוזנה תומפסון
סוזנה תומפסון (באנגלית: Susanna Thompson; נולדה ב-27 בינואר 1958) היא שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אמריקאית.
תומפסון ידועה בשל תפקידיה בסרטים ענקים קטנים (1994), פסק דין (1996), אהבה מקרית (1999) ודרגונפליי (2002). הופיעה גם בסדרות הטלוויזיה "להתחיל מחדש" (1999-2002, בתפקיד קארן סאמלר), ובסדרה "החץ" (2012-2014). בנוסף השתתפה בהופעת אורח במספר סדרות, בהן התפרסמה בעיקר בהופעתה בפרק בסדרה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" (1995), בו הייתה שותפה לאחת הנשיקות הלסביות הראשונות שנראו בטלוויזיה האמריקאית (עם ג'דזיה דקס).
פילמוגרפיה
סרטים
דוכס גדול
דוכס גדול (grand duke) או הרצוג גדול (Groß herzog) הוא תואר אצולה, שהיה קיים בעיקר באימפריה הרומית הקדושה ובאימפריה הרוסית. הפייף עליו שלט הדוכס הגדול נקרא דוכסות גדולה וניתן לדוכסים חשובים או בעלי נחלה גדולה. בפרוטוקול, מעמדו של דוכס גדול נמוך מזה של מלך וגבוה מזה של דוכס עצמאי.
בספרות הלא רוסית בדרך כלל התואר הרוסי великий князь (ויליקיי קניאז) מתורגם גם כדוכס גדול, במיוחד לגבי האחים והבנים של הצארים החל מן המאה ה-18 (ראה בערך הנסיך הגדול) באימפריה הרוסית התואר ניתן לשליט של פינלנד כך שבין השנים 1809–1917 הצאר הרוסי החזיק גם בתואר הדוכס הגדול של פינלנד. גם בליטא היה דוכס גדול במאה ה-17.
היום, התואר דוכס גדול משמש רק את המונרך של מדינת לוקסמבורג, המשמש כשליט העליון של המדינה.
1938 בגרמניה
1938 בגרמניה הייתה השנה בה ציינה גרמניה הנאצית 67 שנות לאום.
הנהגה
ראש המדינה:
קאנצלר גרמניה:
ג'יידן מייקל
ג'יידן מייקל (באנגלית: Jaden Michael נולד: 5 באוקטובר 2003) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי. הוא ידוע בשל כשגילם את קולין קאפרניק הצעיר בסדרת האינטרנט קולין בשחור ולבן.
ביוגרפיה
מייקל נולד בשנת 2003 לאם חד הורית. רוב ילדותו בילה בניו ג'רזי והארלם. הוא לומד ב- "Dwight Global Online School" לתעודת בגרות שלו.
קריירה
בשנת 2017 הופיע בסרט "מעשה פלאים". בשנת 2019 החל לדבב בסדרת האנימציה "The Bug Diaries". שנה לאחר מכן הופיע בסרט "Vampires vs. the Bronx".
בשנת 2022 לוהק מייקל לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה מחסה המבוססת על ספר, באותו שם מאת הרלן קובן
בנוסף למשחק הופיע מייקל על שערי מגזיני אופנה רבים בהם "teenvogue" ו-"contentmode".
פרס באפט"א לטלוויזיה למיני-סדרה הטובה ביותר
פרס באפט"א לטלוויזיה למיני-סדרה הטובה ביותר הוא אחד הפרסים החשובים שבין פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה. באתר הרשמי של האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה מתוארת קטגוריית הפרס כ"סדרת דרמה שבה בין שני פרקים ל-19 פרקים, והיא מספרת סיפור שלם, ואינה מחודשת לעונה נוספת".
מפצח
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בוריס לוזקין
בוריס לוזקין (באוקראינית: Boris Lozhkin; נולד ב-23 באוקטובר 1971, בעיר חרקוב שבאוקראינה הסובייטית) הוא איש עסקים אוקראיני, בעל חברת השקעות, ראש הקונפדרציה היהודית באוקראינה (ממאי 2018). החל מיולי 2018 – סגן נשיא הקונגרס היהודי העולמי. החל ממרץ 2019 – סגן הנשיא הראשון של הקונגרס האסייתי–יהודי.
נעוריו
ב-1986 סיים תיכון, בית ספר מספר 99 בעיר חרקוב. ב-1997 סיים לימודיו באוניברסיטה להוראות והדרכה שבעיר חרקוב – בוגר תואר ראשון בשפה רוסית וספרות. בשנות 1990–1992 עבר קורס "ניהול בכיר" במכון הבינלאומי להומניזציה ופיתוח ארצות הברית. משנת 1985 (בגיל 14), במהלך לימודיו, התחיל קריירה ככתב שטח זמני בשני עיתונים "ווצ'רני חרקוב" ו"לנינסקיה סמנה", ולאחר 3 שנים קיבל עבודה רשמית ב"ווצ'רני חרקוב".
קריירה עסקית
בגיל 18, במקביל ללימודיו באוניברסיטה, הקים רשת מסחרית שמכרה ספרים ועיתונים. במקביל המשיך לעבוד כעיתונאי.
בסוף 1990, בגיל 19, ייסד את העיתון המסחרי הראשון בברית המועצות בשם "ATV" הוא היה מנפיק וכתב ראשי של העיתון. העיתון עקב אחרי חייהם של הסלבריטים.
יצירת עיתון "טלנדלה"
ייצורו של עיתון ATV הפיק רווחים נאים, ולכן החליטו לוזקין ושותפיו להקים משרד שעסק ביחסי ציבור ופרסום. בסוף שנת 1994 יצאה לאור המהדורה הראשונה של עיתון "טלנדלה". תוך שנתיים היה ה"טלנדלה" לעיתון הנמכר ביותר באוקראינה.
ב-2003 לוזקין קיבל החלטה להקים עסק גם ברוסיה, והוא ושותפיו ייסדו את בית הדפוס "פופוליארניה פרסה". ב-2005 יצאה לאור המהדורה הראשונה של כתב העת "טלנדלה" מבית הדפוס שבבעלות לוזקין ושותפיו. ב-3 שנים לקיומו ברוסיה כתב העת נמכר ביותר מ-20 אזורים שונים של רוסיה – כמעט בכל המדינה. בשנת 2013 העיתון נכנס לרשימת 10 מותגי ההדפסה הטובים בין כל המדינות שהיו אי-פעם בברית המועצות עם 5.2 מיליון קוראים לאותה תקופה. עיסוקו המרכזי של העיתון היה פרסום צילומים וראיונות בלעדיים של כוכבי קולנוע וזמרים, וביצוע פרויקטים מיוחדים בהשתתפותם.
ייסוד UMH Group
כבר בגיל 30, לצד כתב העת "טלנדלה", היה בבעלותו של לוזקין כתב עת פופולרי "פוטבול". בנוסף, לוזקין חתם על חוזה ארוך טווח ליצירת עיתון "ארגומנטי אי פאקטי – אוקראינה", וביחד עם בנק אוקראיני רכש עיתון "קומסומולסקאיה פראבדה ווי אוקראיני". הוא גם ייצר גרסאות אוקראיניות של "אקספרס-גזטי", "איזווסטיה" ו"סוברשנו סקרטנו".
בשנת 2000 מנתה תפוצת "קבוצת מדיה האוקראינית" כ-58 מיליון עותקים. בשנת 2012 בית הדפוס מהקבוצה של לוזקין הפך לגדול ביותר באוקראינה עם תפוצה של כ-115 מיליון עותקים מתוך 40 מהדורות השייכות ללוזקין.
ב-2002 בוריס לוזקין, בהשתתפות גנאדי בוגולובוב (אוקראינית: Генна́дій Боголю́бов), הקימו בקייב את בית הדפוס המודרני ביותר בזמנו. מ-2006 לוזקין עוסק בפיתוח רשת חנויות "טוויה פרסה", אשר מוכרת עיתונים וציוד נלווה. מאז 2006 הפכה הרשת לגדולה ביותר באוקראינה.
לפי דירוג "RBK", חברת UMH Group של לוזקין נכנסה לרשימת 15 חברות המדיה הגדולות מתוך חברות המדיה במדינות ברית המועצות לשעבר. לפי כתב עת "Companion", בוריס לוזקין נכנס לדירוג שלושת מנהלים בכירים של אוקראינה.
רשתות שידור רדיו
לצד הקמתם של בתי דפוס, לוזקין החל בהקמה של רשתות שידורי רדיו, תוך רכישת מספר תחנות מקומיות. העסקה הראשונה נעשתה בשנת 1998, כשלוזקין רכש את תחנת "רדיו-50". הצעד הבא בדרך להצלחתו היה בשותפות עם אחים סורקיס בתחנת רדיו "קייבסקי וודומוסטי". ב-2013 היו תחת ניהול UMH Group 4 תחנות רדיו רשת ("Autoradio", "RetroFm","Nashe Radio", "Europa Plus") ו-3 תחנות רדיו אזוריות ("Jam FM", "גולוס סטוליצי", "Lounge FM").
לוזקין השתתף בפתיחתה של תחנת רדיו אוקראינית – "רדיו אלה" – שנוצרה על ידי חברת "פרופמדיה" ביחד עם אלה פוגצ'ובה. מאז פתיחת תחנת הרדיו הראשונה בשנת 2001, UMH Group הפכה לאחד משני התאגידים הגדולים ביותר שמחזיקים ברשתות שידור רדיו אוקראיניות, עם 3 מיליונים מאזינים.
ראשית עבודה באינטרנט
החל מ-2008 העיסוק הראשי של חברת UMH Group הפך לאינטרנט. לפי כמות הגולשים, הייתה החברה ברמה אחת עם חברות גוגל, Mail.ru ו-יאנדקס. התאגיד ביצע מספר רב של פרויקטים, מהם קמו אתרים מוצלחים רבים כמו: korrespondent.net, bigmir.net, i.ua, football.ua.
מרכיב מרכזי בהצלחה בעולם האינטרנט היה רכישת "KP media" על ידי לוז'קין בשותפות עם פטרו פורושנקו.
בנוסף, לוזקין שילב פורטלים עם "קבוצת מדיה האוקראינית" (שבתוך חברת SCM של רינאט אחמטוב) ועם חברת United Online Ventures.
השקעות ושותפיו לעסקים
לפי מומחים מקרן הבינלאומית "רנסאנס", חברת UMH נוצרה במקור למטרות רווח ויצירת קשרים עסקיים עם אוליגרכים ואנשי עסק גדולים כמו גנאדי בוגולובוב, איגור קולומויסקי, איגור וגרגורי סורקיס, פטרו פורושנקו, רינט אחמטוב, אדוארד פרוטניק וכו.
ב-2008, תחת הובלתו של בוריס לוזקין, הייתה UMH Group הראשונה מכל חברות המדיה באוקראינה שגייסה 45 מיליון דולר, זאת לאחר הנפקת 15% ממניותיה הנסחרות בבורסה לניירות ערך בפרנקפורט, כאשר שווי השוק של החברה עומד על 300 מיליון דולר.
במהלך שנת 2012 בוריס לוזקין חיפש השקעות לחברתו המתפתחת באופן דינמי. לאחר ערכת מצב בשוק עולמי היועצים המליצו לדירקטוריון של UMH Group לחפש משקיעים פרטים. כתוצאה מכך בעלי השליטה ב-UMH Group בחרו חברת דלק ואנרגיה במזרח אירופה.
"בערך שנתיים חשבו על הנפקה ראשונה לציבור של מניות UMH, כדי לגייס 70 עד 100 מיליון דולר. הכסף היה נדרש להרחבה של החברה. אולם, היה צורך לבטל הנפקה ראשונה לציבור, כי ראו ששווי החברה לא מתאים לציפיותיו. ב-2008, כשהחברה יצאה להנפקה, שוויה היה 300 מיליון דולר. מאז UMH התרחבה, וברור ששווי החברה עלה." (מנכ"ל חברת Concorde Capital איגור מזפה בראיון לכת עת; 21 ביוני 2013; "Dengi.ua").
פעילות ציבורית
ב-1997 נוסדה קרן "חרקוב הצעיר". משנת 1994 עד 1998 – היה חבר מועצה אזורית בעיריית חרקוב. משנת 1997 עד 1998 – עבד כיועץ של שר האוצר של אוקראינה וויקטור סוסלוב. משנת 1998 עד 2002 – היה חבר מועצה עירונית בעיריית חרקוב. מאז 2003 – חבר וועדת יזמים בעניינים עסקיים בממשלת אוקראינה.
נשיא האיגוד המו"לים לעיתונאות אוקראיני (2004–2006). מ-2008 עד היום – סגן נשיא לעניינים בינלאומיים באיגוד.
חבר במועצת המומחים בתוכנית טלוויזיה "כרישי העסקים" של ערוץ ה-ICTV (יחד עם יבגני צ'רניאק, אלכסנדר קרדקוב, אוקסנה קלטניק, 2010).
חבר הנהלת הפדרציה בתעשיית מדיה האוקראינית (2012).
משנת 2006 עד 2014 – חבר הנהלה ב-WAN-IFRA (האגודה העולמית לתקשורת), האיגוד המקצועי הגדול ביותר של תקשורת המונים ועיתונות, המייצג יותר מ-18 אלף מהדורות מודפסות, 15 מהדורות דיגיטליות, ו-3,000 בתי דפוס ביותר מ-120 מדינות. מרכזי הארגון ממוקמים בפריז (צרפת) ובדרמשטאדט (גרמניה).
חבר במועצת המשקיעים בפרויקט טלוויזיה של ערוץ ICTV בשם "חלום האוקראיני" (ביחד עם אדוארד פרוטניק וקיריל דמיטרייב, 2010).
יוזם ומארגן קונגרס העיתונאות העולמי WAN-IFRA (האגודה העולמית לתקשורת) בקייב (2012). בשנת 2013 הרצה בקונגרס WAN-IFRA ה-65 בבנגקוק. על כיוון התפתחות המדיה במדינות פוסט-סובייטיות. במאי 2018 עמד בוריס לוז'קין בראש הקונפדרציה היהודית באוקראינה.
הקונפדרציה היהודית באוקראינה
במאי 2019 בקייב התקיים הפורום הבינלאומי "Kyiv Jewish Forum" שכלל מעל 500 משתתפים ממדינות רבות, והיה מקום לדיונים חשובים עבור מובילי דעה של העולם היהודי.
בספטמבר 2020 התקיים "Kyiv Jewish Forum" באופן מקוון בהשתתפות "The Jerusalem Post". בפורום צפו 83,000 איש, והשתתפו בו שלושה נשיאים (ראובן ריבלין, וולודימיר זלנסקי, אלכסנדר קוואסניבסקי), ראש ממשלת ישראל החלופי בני גנץ, וכן 45 דוברים מ-9 מדינות.
פרסים והוקרה
חתן פרס "איש השנה 2003" בקטגוריה "יזם השנה" (באוקראינה).
פרס "עיתונאי ראוי" באוקראינה (2003).
בעל תואר שלישי בפילולוגיה.
ב-2003 נבחר במקום 84 מתוך 100 האוקראינים המשפיעים לפי כתב עת "Korrespondent". חתן פרס "מנהל המדיה הטוב ביותר של רוסיה" בקטגוריה "כניסת חברה לשוק ההון הפתוח"(2008).
זוכה בתחרות האוקראינית "יזם השנה", שהיא חלק מהתוכנית העולמית של חברת Ernst&Young - Entrepreneur Of The Year Awards.
ב-2013 נכנס לדירוג האוקראינים העשירים לפי "פוקס" מגזין (מקום 101, שווייו מוערך ב-126 מיליון דולר). בדירוג של כתב עת "Korrespondent" באותה השנה נבחר במקום ה-70, עם שווי מוערך של 144 מיליון דולר.
בין שלושים מנהלי חברות המדיה המשפיעים ביותר מתוך מדינות חבר העמים.
אזרח כבוד של עיר חרקוב.
משפחתו
אשתו – נדז'דה שלומובה (נשואים משנת 1993). נכנסה לדירוג 100 הנשים המשפיעות של אוקראינה על פי כתב עת "Focus".
לוזקין הוא אב לבת.
אצטדיון נינו
אצטדיון נינו הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בקריית מלאכי ומשמש כמגרש הביתי של קבוצת מכבי עירוני קריית מלאכי.
היסטוריה
האצטדיון הוקם ב-1970 והחל לארח משחקים של קבוצת הכדורגל של הפועל, מכבי ובית"ר קריית מלאכי. בראשיתו היה מגרש אדמה ללא דשא וללא גדרות עם תלוליות עפר מסביב ועליהם ישבו הצופים. במשך השנים נשתל דשא והוקמו גדר סובבת ויציע בטון בחלקו המערבי. האצטדיון ממוקם במערב העיר ומכיל 1,000 מקומות ישיבה. 900 ביציע המרכזי ועוד 100 ביציע כבוד נייד. בחלקו הצפוני ממוקמים חדרי הלבשה, חדר שופטים וחדרי שירות נוספים.
היציע המרכזי מורכב משני גושים המכילים 450 מקומות כל אחד. האצטדיון קרוי עם שם חנניה "נינו" וקנין, חבר הנהלת הקבוצה בעבר.
בשנת 2010 עבר האצטדיון סבב שיפוצים בסכום של 10 מיליון ש"ח שכלל הנמכת הגדרות בקדמת היציע, התקנת כיסאות וחידוש חדרי ההלבשה. בנוסף נבנה מגרש אימונים מדשא סינתטי בצידו הדרומי
דאמיר שולמן
דאמיר שולמן (בקרואטית: Damir Šolman; 7 בספטמבר 1948 – 2 במאי 2023) היה כדורסלן קרואטי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד, בעיקר במדי יוגופלסטיקה ספליט, ושימש כקפטן נבחרת יוגוסלביה בכדורסל.
קריירה מקצועית
שולמן, שנולד בזאגרב, הרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, החל את הקריירה בגיל 15 במלאדוסט המקומית. ב-1968, לאחר חמש שנים במדי מלאדוסט זאגרב, עבר שולמן ליוגופלסטיקה ספליט, במדיה זכה פעמיים ב (1971, 1977), שלוש ב (1972, 1974, 1977) ופעמיים בגביע קוראץ' (1976, 1977).
ב-1977 עזב שולמן את יוגוסלביה לטובת ויג'באנו האיטלקית, במדיה שיחק שנתיים. הוא חזר לספליט ב-1979, ושיחק במדיה עד שפרש ב-1983.
קריירה בנבחרת הלאומית
שולמן התחרה במדי נבחרת יוגוסלביה בכדורסל בטורנירי הכדורסל האולימפיים במקסיקו סיטי 1968, מינכן 1972 ובמונטריאול 1976 (שם שיחק כקפטן הנבחרת). בנבחרת יוגוסלביה הוא שיחק ב-226 משחקים וקלע 1,785 נקודות, וסיים את הקריירה במקום ה-4 ברשימת מלכי ההופעות ובמקום ה-9 ברשימת מלכי הסלים של הנבחרת.
שולמן נפטר ב-2 במאי 2023, בגיל 74.
קרחון דלה פיה
מוצאו של הקרחון במדרון המזרחי של מסיב קראדוק.
הקרחון זורם בין הר מוהל ופסגת אלפרינג.
קרחון דלה פיה נשפך אל קרחון תומאס.
גובהו של הקרחון 2,350 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 2006 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של מקס דלה פיא (Max Della Pia), מפקד כנף 109 של המשמר הלאומי המוטס של ניו יורק (New York Air National Guard) בין השנים 1999–2006. המשמר הלאומי תמך לוגיסטית בתוכנית האנטארקטית של ארצות הברית.
גטו טוצ'ין
גטו טוצ'ין היה גטו שפעל תקופה קצרה בקיץ 1942 סמוך לעיירה טוצ'ין באוקראינה. ככל הנראה הוא היה הגטו הראשון שמרד בנאצים, ובריחת האסירים ממנו נחשבת בעיני חוקרי השואה לפעולה הרואית של אלה שסירבו ללכת "כצאן לטבח", אולם מספר הניצולים היה מזערי. מ-3,000 אסירים יהודים ניצלו 20 בלבד.
יהודי טוצ'ין לפני הקמת הגטו
לפני מלחמת העולם השנייה חיו בטוצ'ין כ-3,000 יהודים. הם התפרנסו בדוחק רב ממלאכה ומסחר זעיר, בעיקר בענפי ההלבשה, חייטות וסנדלרות. פעלו בו תנועות הנוער הציוניות "השומר הצעיר", "החלוץ", "בית"ר" ו"החלוץ המזרחי" וכן קבוצות של הבונד והקומוניסטים. רוב הילדים היהודים למדו בבית ספר ממלכתי פולני מיוחד ליהודים, ולצידו פעל עד 1939 (עם הכיבוש הסובייטי) בית הספר העברי "תרבות" וכן ספרייה ציבורית עם ספרים בעברית וביידיש.
עם תחילת מבצע ברברוסה ביוני 1941, עזבו יהודים רבים את העיירה ונמלטו מפני הנאצים לפנים ברית המועצות. טוצ'ין נפלה בידי הצבא הגרמני ב-6 ביולי ומיד לאחר מכן סבלו היהודים שנשארו מהתעללויות, ביזות, שריפת ספרי תורה ופרעות מהגרמנים ומשכניהם האוקראינים. האוקראינים רצחו שבעים יהודים ופלוגת איינזקומנדו 4a רצחה עוד שלושים. כמו כן, הוראה שניתנה ביולי 1941 שאין לסחור עם היהודים, הביאה רבים מהם לכדי רעב.
הגטו והכנות למרד
היודנראט בטוצ'ין הצליח לדחות את הקמת הגטו באמצעות שוחד למושל הגרמני של האזור. רק ביולי 1942 הוחל בהקמת הגטו, שהושלם בספטמבר 1942. גדר תיל הקיפה את המקום שהורכב מ-60 בתי עץ חד קומתיים, ונכלאו בתוכו בצפיפות רבה כ-3,000 יהודים מטוצ'ין והסביבה. הגטו נשמר בידי שוטרים אוקראינים חמושים.
צעירי הגטו ידעו שהנאצים עומדים לחסל את האסירים מכמה מקורות מידע והחליטו על מרד חמוש. הם שמו לב שבקרבת מקום נחפרו בורות להוצאות להורג המוניות ושמעו על השמדת הגטו היהודי ברובנו. ראש היודנראט, גצל שוורצמן, קיבל רמז לחיסול הגטו בשיחה עם מפקד הגסטפו במקום. הוא כינס חבורת צעירים בביתו, הורה להם לרכוש נשק מכל גורם אפשרי והחל לתכנן עמם את המרד. ההכנות למרד נעשו תוך זמן קצר. נאספו נשקים, הוכנו חומרים דליקים ואורגנו קבוצות לוחמים.
התקוממות
בערבו של יום שלישי, 23 בספטמבר 1942, הוכרז מצור על גטו טוצ'ין. מנהיגי ההתקוממות הכריזו על כוננות מלאה. הקבוצות הלוחמות תפסו עמדות. בשחר של 24 בספטמבר, כוחות גרמנים ואוקראינים התקדמו לעבר גדרות הגטו. כאשר כוחות ההתנגדות נתנו את האות, האסירים גלגלו חביות נפט והציתו אותן. בנייני הגטו והמחסנים הגרמנים בקצהו עלו באש. הקבוצות הלוחמות פתחו באש, פרצו את גדר הגטו וקראו לאוכלוסייה לברוח. בחסות עשן ואש, כ-2,000 אסירים - כשני שלישים מאוכלוסיית הגטו, כולל נשים, ילדים וזקנים - ברחו אל תוך היער. הלהבות המשיכו לבעור במשך כל אותו היום וגם למחרת. הירי המשיך גם כן. כמה גרמנים ואנשי משטרת העזר האוקראינית נהרגו. בית הכנסת נשרף על יושביו הדתיים. שליש מאוכלוסיית הגטו נהרגו, כולל כמעט כל הלוחמים.
זאב פורטנו, מניצולי הגטו בהיותו בן 9, תיאר את מה שראה:
ההתקוממות הסתיימה ביום שבת, 26 בספטמבר, כאשר גצל שוורצמן ועוד כמה ממנהיגי המרד שלא ברחו הסגירו את עצמם לידי הגרמנים. אולם, גם הנמלטים לא הצליחו לשרוד לאורך זמן. היער היה רחוק ומחצית מהנמלטים נתפסו בדרכם אליו ונרצחו בתוך שלושה ימים. כ-300 נשים, זקנים וילדים שסבלו מרעב כבד ולא היו מסוגלים לעמוד בתנאים הקשים ביערות, החליטו לחזור לטוצ'ין ונורו מייד. רבים אחרים מתו, הוסגרו או נרצחו בידי איכרי הסביבה האוקראינים. חלק מהצעירים הצטרפו לפרטיזנים ונהרגו בקרבות. מ-3,000 יהודי טוצ'ין, רק 20 נשארו בחיים ב-16 בינואר 1944, כשהעיר שוחררה בידי הצבא האדום.
שמואל ספקטור, עורך פנקס הקהילות של "יד ושם" טען כי "מרד גטו טוצ'ין הקדים את כולם במעשה התגובה האקטיבי לאקציות ולתוכנית החיסול שהפעילו הגרמנים. המרד מהווה דוגמה ומופת ויש לו ערך, אף שסופו היה מר מאוד".
קרלוס קאמני
קריירת מועדונים
קאמני התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער קאג'י ספורט. בקיץ חתם בלה הבר, בה רשם רק שתי הופעות בליגה במהלך ארבע עונותיו בקבוצה, במהלכן הושאל גם לסנט אטיין. בתקופתו בלה הבר, שמו נקשר גם כמועמד להצטרף ליובנטוס ווולברהמפטון וונדררס, דבר שלא יצא לפועל.
ב-13 בינואר 2012, קאמני חתם במאלגה. ב-25 במרץ, קאמני ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד אספניול, כאשר החליפו את וילפרדו קבאז'רו. בקיץ, קבאז'רו עזב למנצ'סטר סיטי וקאמני הפך לשוער הראשון של מלאגה. ב-26 בספטמבר 2015, קאמני נבחר לאיש המשחק במשחק הליגה נגד ריאל מדריד, בו איימה ריאל 31 פעמים על שערו של קאמני ובסופו של דבר הסתיים בתיקו 0-0. מחזור אחד לאחר מכן, הפך לשוער הראשון בתולדות המועדון שרושם בישול במשחק בלה ליגה, כאשר בישל שער לצ'ארלס בניצחון 1–3 נגד ריאל סוסיאדד. ב-2 במרץ 2016, כבש שער עצמי בהפסד 1–2 לוולנסיה.
ביולי, קאמני חתם לשלוש שנים בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית. ב-17 בספטמבר, קאמני ערך את הופעת הבכורה בקבוצה בניצחון 1–4 נגד אלניאספור. ב-28 באוגוסט 2019 שוחרר מהקבוצה.
קריירה בינלאומית
קאמני נכלל לראשונה בסגל הנבחרת הצעירה של קמרון, לקראת אולימפיאדת סידני (2000), בה זכתה קמרון במדליית הזהב. ב-25 במאי 2001, קאמני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 0-0 נגד.
עד מהרה, קאמני הפך לחלק בלתי נפרד מסגל הנבחרת ונכלל בו לאורך כל האליפויות בהן השתתפה עד למונדיאל 2010. במונדיאל 2010, הודח מתפקיד השוער הראשון על ידי המאמן פול לה גן. בהמשך, קאמני הודח מסגל הנבחרת.
ב-27 באוקטובר 2015, חזר לסגל הנבחרת לקראת המשחק נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
ויליאם הול (האב)
ויליאם הול (האב) (באנגלית: William Holl the Elder; 1771 – 1 בדצמבר 1838) היה חרט בריטי, שנחשב כשייך למוצא גרמני, והיה רדיקל פוליטי.
עז א-דין אונאחי
קריירה מוקדמת
אונאחי גדל במחלקת הנוער של רג'א קזבלנקה ובאקדמיית הכדורגל מוחמד החמישי. בשנת 2018 חתם בשטרסבורג, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-3 באוגוסט 2020 חתם אונאחי באברנש מהליגה הצרפתית השלישית.
ויליאם הול (האב)
ביוגרפיה
הול היה תלמידו של בנג'מין סמית' החרט, ועבד בשיטת הנקודות. הוא צוין כמייצר חריטות בשימוש בגיר על נייר.
עז א-דין אונאחי
אנז'ה
ב-14 ביולי 2021 חתם אונאחי על חוזה לארבע עונות באנז'ה מליגת העל הצרפתית. ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–0 על אולימפיק ליון במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
ויליאם הול (האב)
ביוגרפיה
הול, התקדם בפוליטיקה, בזמן מהומות ספא פילדס בדצמבר 1816 הוא לקח את הסיכון והסתיר את ג'יימס ווטסון, בנו של ג'יימס ווטסון (1766–1838) המנהיג הרדיקלי, וסייע לבריחתו לארצות הברית. הוא היה חלוץ בשימוש בלוחות פלדה להדפסת שטרות.
עז א-דין אונאחי
אולימפיק מרסיי
ב-29 בינואר 2023 חתם אונאחי באולימפיק מרסיי על חוזה ל-4.5 שנים. שלושה ימים לאחר מכן ב-1 בפברואר 2023 ערך אונאחי את הופעת הבכורה שלו במרסיי במסגרת המחזור ה-21 בליגה לעונת 2022/2023 וגם כבש שער בכורה בניצחון של מרסיי 2–0 על נאנט.
קריירה בינלאומית
ב-23 בדצמבר 2021 נכלל אונאחי בסגל נבחרת מרוקו לקראת טורניר גביע אפריקה לאומות 2021 בשנת 2022. ב-10 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–1 על נבחרת גאנה במסגרת שלב הבתים של הטורניר. בסך הכל ערך שלוש הופעות בטורניר.
ויליאם הול (האב)
ביוגרפיה
הול נודע בזכות דיוקנאותיו החרוטים הרבים, חלקם היו עבור דיוקנאות לספר של אדמונד לודג' "אישים מפורסמים של בריטניה הגדולה". הוא הועסק גם בחריטת רישומיו של הנרי קורבולד "עתיקות השיש במוזיאון הבריטי", וחרט, בין השאר, את ״החזיר שהרג את אדוניס״, בעקבות ציור של ריצ'רד ווסטאל. הול לא דחף את עצמו קדימה, ועבודתו הופיעה לעיתים קרובות תחת שמם של אחרים.
עז א-דין אונאחי
קריירה בינלאומית
ב-29 במרץ 2022 הבקיע אונאחי את שערי הבכורה שלו בנבחרת, צמד שערים בניצחון 1–4 על נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
ויליאם הול (האב)
ביוגרפיה
בשנות ה-20 של המאה ה-19, הול היה אחד המאמצים המוקדמים של טכניקת חריטת לוחות הפלדה שהחלו על ידי צ'ארלס וורן. אמנים אחרים בתחום הטכניקה הזאת ויליאם תומאס פריי וצ'ארלס מאר.
הול נישא למרי רייבנסקרופט, ונולדו להם ארבעה בנים שהלכו בעקבות מקצועו: בנג'מין, שהתאמן בתחריט לזמן קצר; ויליאם; פרנסיס; וצ'ארלס (נפטר ב-1882), שהתאמן גם בתור חרט. בן נוסף היה הנרי הול השחקן.
עז א-דין אונאחי
קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר מונדיאל 2022.
ולטר כהן
ולטר כהן (בגרמנית: Walter Cohen; 18 בפברואר 1880 – 8 באוקטובר 1942) היה היסטוריון אמנות, אספן אמנות ואוצר גרמני.
ביוגרפיה
ולטר כהן היה הצעיר מבין אחד עשר הילדים של פרידריך מוריץ (1836–1912) והלנה (1839–1914) כהן. אחיו היה מוכר הספרים והוצאה לאור פרידריך כהן. ולטר כהן היה כבד שמיעה מילדותו, ולכן בדרך כלל נאלץ לקרוא את המילים מפיו. הוריו המירו את דתו לנצרות פרוטסטנטית, והוא למד בבית ספר נוצרי וסיים לימודי תיכון בשנת 1898.
משנת 1898 כהן למד היסטוריה של אמנות, ארכאולוגיה קלאסית ופילוסופיה תחילה בבון, אחר כך במינכן ובברלין ולבסוף בשטרסבורג, שם קיבל את הדוקטורט בשנת 1903 בהנחייתו של ג'ורג' דהיו. לאחר נסיעה לימודית ארוכה מחוץ לגרמניה, הוא עבד בצוות המערכת של הלקסיקון הכללי לאמנות יפה מהעת העתיקה ועד ימינו בלייפציג בין השנים 1904–1905.
הוא מצא עבודה משנת 1908, תחילה כעוזר מדעי, אחר כך כעוזר מנהל במוזיאון הפרובינציאלי בניהולו של הנס להנר, בבון. כאן הוא סידר מחדש את מחלקות האמנות ימי הביניים והאמנות החדשה ויזם את מיזוג גלריית התמונות עם אוסף ווסנדונק.
כשאוגוסט מאקה הגיע בשנת 1911 והקים את הסטודיו שלו בבון המקום הפך למקום מפגש של חובבי האמנות. הוא הרחיב במהירות את רשת מכריו בבון – ולטר כהן היה אחד מהם, שעבד במוזיאון הפרובינציאלי בבון, ושני אחיו הגדולים פרידריך והיינריך, שניהלו הוצאות ספרים ואמנות מול האוניברסיטה. כהן התיידד עם מאקה, כמו גם עם אמנים רבים.
כהן השתתף בהכנות לתערוכת האמנות הבינלאומית של Sonderbund, שנפתחה בקלן ב-25 במאי 1912, והייתה אחת מתערוכות האמנות החלוציות של תחילת המאה ה-20. לתערוכה זו קדמה הקמת אגודת אמנים, מנהלי מוזיאונים, אספנים וסוחרים, שהוקמה בדיסלדורף בשנת 1909, שהתכנסו לחשיפת אומנות האוונגרד לקהל רחב. היו"ר היה קרל ארנסט אוסטהאוס, והדירקטוריון כלל את ולטר כהן.
כהן טבע את השם "דאס יונגה ריינלנד", (רנאניה הצעירה) אגודת האמנים המודרנית שהוקמה בשנת 1919. בשנת 1918 הוא ארגן את התערוכה הראשונה עם הקבוצה בקלנישר קונסטפריין. 113 אמנים הציגו שם, ומספר החברים גדל במהירות.
ולטר כהן היה אספן של יצירות רבות של אקספרסיוניסטים גרמנים מובילים מאגודות האמנים "ברוקה", "דר בלאואה רייטר" ו"דאס יונגה ריינלנד", כמו מקס בקמן, אוטו דיקס, קתה קולוויץ, פאולה מודרזון-בקר, אמיל נולדה אוטו פאנקוק, קרל שמידט-רוטלוף, גבריאלה מינטר, אריך הקל, ואמנים רבים אחרים. כהן לא רק אסף, אלא גם היה תומך מחויב לאוונגרד של התקופה.
ולטר כהן נהנה מהכרה רחבה בשנות העשרים של המאה העשרים כאוצר מוזיאון יוצא דופן, מבקר אמנות מבריק ופטרון מחויב.
האוסף הפרטי שלו של אמנות מודרנית הושמץ כאמנות מנוונת על ידי הנאצים.
למרות הטבלתו כנוצרי וגידולו כפרוטסטנטי, כהן פוטר מהשירות במוזיאון כלא-ארי לפי סעיף 3 לחוק שירות המדינה בשנת 1933, ואיבד את מעמדו כעובד המדינה וחלק גדול מהפנסיה שלו. תביעתו נדחתה. בשנים שלאחר מכן עבד כשמאי בתחום האמנות. תנאים כלכליים קשים הטרידו אותו, וגם היו לו בעיות בריאות.
תחת כל הלחץ, התפרקו גם נישואיו לאשתו הלא-יהודיה מרגרט אומבאך (1892–1960), בעצמה אמנית ואספנית, לה נישא בשנת 1920.
כהן הועבר למחנה הריכוז דכאו, שם נרצח.
אשתו מרגרט אומבך הסתירה את האוסף הציורים שלו בעיירה ליד מילהאוזן באלזס, אך הוא נהרס כמעט לחלוטין. יחד עם בעלה השני, ריכרד פוגטס (1906–1984), בנו של צייר הדיוקנאות ריכרד פוגטס.
לאחר המלחמה ניסתה לשחזר את האוסף ולהמשיך ברוחו של ולטר כהן. אוסף קרן "כהן-אומבך-פוגטס" במוזיאון בלרך כולל כ-200 הדפסים אקספרסיוניסטים של אמנים כמו מקס בקמן, וסילי קנדינסקי, אוטו דיקס, קתה קולוויץ ואריך הקל ומשקף באופן טרגי את חייהם וגורלם של שלושת אספניהם בגרמניה.
מלכ חפני נאסף
מלכ חִפני נאסף (בערבית : ملك حفني ناصف; 25 בדצמבר 1886 – 17 באוקטובר 1918) הייתה סופרת ופמיניסטית מצרית, פעילה למען רפורמה חברתית ושחרור האישה המצרית בתחילת המאה ה-20.
TeamSpeak
TeamSpeak היא תוכנה קניינית המאפשרת למספר משתמשים לדבר יחדיו דרך האינטרנט (VoIP). על משתמש TeamSpeak להצטייד במיקרופון המחובר למחשב, ובאמצעי שמע.
מלכ חפני נאסף
ביוגרפיה
חוויותיה של נאסף, בשילוב עם תובנותיה מצפייה בחייהן של נשים אחרות, הובילו אותה להתחיל לכתוב על מעמדן של נשים במצרים. היא התחילה להתכתב עם סופרות ופעילות אחרות, כמו מאי זיאדה, והייתה מפרסמת תגובות ביקורתיות לסופרים וכותבים גברים בנושא, כמו למשל קסים אמין. נאסף זכתה לכינוי חוקרת הערבה, מכיוון שפעלה מעירה פיום השוכנת במדבר. בין הנושאים שעסקה בהם היו התנגדות חריפה לנישואי גברים עם יותר מאישה אחת, והסרת הרעלה. היא הייתה בין הנשים המצריות הראשונות להביע דעה גלויה למען שחרור נשים ושוויון בין נשים לגברים. היא הייתה משכילה במיוחד ביחס לנשים בנות זמנה, ואף שלטה בשתי שפות זרות, אנגלית וצרפתית, והדבר עזר לה בפעילותה.
TeamSpeak
קהל היעד של TeamSpeak הוא גיימרים, שיכולים להשתמש בתוכנה כדי לתקשר בזמן אמת עם שחקנים אחרים באותה הקבוצה של משחק מרובה משתתפים. תקשורת כזאת נותנת לשחקנים יתרון משמעותי כאשר שתי ידיהם פנויות למשחק בבקרי המשחק או המקלדת והעכבר.
מלכ חפני נאסף
ביוגרפיה
נאסף נשארה עם אלבאסל 11 שנים, עד שחלתה במחלת השפעת הספרדית ונפטרה ב-17 באוקטובר 1918, בגיל 32, בבית הוריה בקהיר. היא נקברה בבית העלמין, בו קבורים רבים מבני משפחתה, "אלאמאם אלשאפעי" (الامام الشافعي).
TeamSpeak
שרת
שרת TeamSpeak תומך כיום ב-Microsoft Windows וב-mac OS X ומשתמש בממשק מבוסס web או telnet בשביל לשלוט בניהול השרת ובהגדרות. השרת פועל כשרת ייעודי נפרד מהלקוח. נכון למאי משנת 2014 TeamSpeak אינו תומך ב-IPv6.
מלכ חפני נאסף
ביוגרפיה
הרבה שירים נכתבו לזכרה של נאסף, דוגמת שיריהם של המשוררים חאפז אברהים (حافظ ابراهيم) וחליל מוטראן (خليل مطران), וגם הסופרת הפמיניסטית הפלסטינית-לבנונית מאי זיאדה כתבה ספרות ושירה לזכרה. כיום יש רחובות ומוסדות ציבור רבים הקרויים על שמה כאות הוקרה על פעילותה למען זכויות נשים.
TeamSpeak
שרת
TeamSpeak 2 תומך בוירטואליזציית שרתים באמצעותה אפשר להריץ עד 75 חיבורים כאחד בתהליך שרת אחד. ניתן להפעיל תהליכי שרת נוספים כדי להגדיל את זה יותר.
מלכ חפני נאסף
כתיבתה
נאסף חייתה בזמן של פריחה בשיח האינטלקטואלי והפוליטי ביחס לזכויות נשים במצרים. פמיניסטיות מצריות בולטות מהתקופה כוללות את הודא שעראוי, נבוויה מוסא, סיזא נבראוי ואחרות. גם השיח הלאומני והפוליטי לגבי מצרים וגורל המזרח התיכון היה בשיאו, והייתה חפיפה רבה בין שתי השיחות הערות. זה היה ההקשר שבו עלתה נאסף על הבמה הציבורית והציעה רפורמות למען עתיד מצרים.
TeamSpeak
TeamSpeak 3
הגרסה הנוכחית של TeamSpeak 3 הייתה בפיתוח משנת 2004. גרסת בטא שוחררה ב 19 בדצמבר 2009. ב-10 באוגוסט 2011 שוחררה סופית הגרסה היציבה TeamSpeak 3.0.0. גרסה 3 עושה שימוש במערכת עדכון משופרת שמעדכנת רק את הקבצים הדרושים, תכונה שגורמת שאין צורך כבעבר בהורדת התוכנה כולה מחדש.
מלכ חפני נאסף
כתיבתה
נאסף התחילה לפרסם את כתביה ב"אל-גרידה" ( "آلجريده"), העיתון של מפלגת אל-אומה. היא גם התחילה לדבר בפני קהלים באוניברסיטאות ובמטה המפלגה. זה הוביל לפרסום "אלנסאאיאת" ("آلنسائيات", "הנשים") ב-1909, אוסף מסות ונאומים שלה, וכך החלה להיות קול למען זכויות וקידום נשים. רק החלק הראשון של הספר יצא לאור, ואילו החלק השני נשאר ככתב יד שהתגלה ופורסם לאחר מותה, יחד עם ספר שני שכתבה, אך לא סיימה, "זכויות נשים" ("حقوق النساء").
TeamSpeak
בתרבות הפופולרית
TeamSpeak הוזכר פעמים רבות בסדרה South Park בפרק עשו אהבה, לא וורקראפט ששודרה ב-4 באוקטובר 2006 בערוץ Comedy Central בארצות הברית.
מלכ חפני נאסף
כתיבתה
בעוד הגישה הדומיננטית בתנועה הפמיניסטית אז הייתה שקידום משמעו אימוץ סטנדרטים חברתיים אירופיים, ופעילות כמו הודא שעראוי ראו את הסרת הרעלה כצעד לכיוון זה, נאסף הסכימה עמן רק חלקית, וביקשה לשלב בין מערביות ושחרור לבין מסורת ואסלאם, בטענה שרק כך נשים יוכלו להתקדם לכיוון הנכון, והיא ניסחה את עמדתה ספציפית לגבי תחומים כמו הרעלה, נישואים וחינוך. היא חיזקה את טענותיה באמצעות פסוקים מהקוראן והחדיתים ("القرآن والحديث"), וכך מצאה עצמה לכאורה בצד של "תומכי החג'אב" השמרנים, למרות שלמעשה התנגדה לרעלה וכיסוי פנים, וטענה שדי בכיסוי ראש כדי לקיים את מצוות האסלאם, על פי דרכו של האמאם אל-שאפעי (الامام الشافعي). היא סברה שאין קשר בין הקדמה האירופית במדע וחינוך לבין אופן הלבוש המקובל שם, וטענה שקיום מסורת בעניין כיסוי ראש יקל על ילדות ונערות לרכוש חינוך והשכלה. ניתן לשייך את גישתה לפמיניזם התרבותי נוסח קרול גיליגן, לפיו מתן זכויות לנשים אינו צריך להיות אוניברסלי, אלא באופן המתאים להן והמאפשר שמירה על ערכים תרבותיים וחברתיים. כמו בתאוריית ההתפתחות המוסרית של גיליגן, על פיה הבניית המוסר של האדם מתחילה מגיל צעיר בילדות, והתפתחות זו מנתבת את שארית חייו, כך גם נאסף סברה שאם נשים ירצו לתפוס תפקידים שווים בחברה ובמשפחה, הן צריכות לעבוד על זה מגיל צעיר.
הסרת הרעלה
בתחילת המאה ה-20, נשים מצריות מהמעמד הגבוה התחילו להסיר רעלותיהן כאקט פמיניסטי. סופרות דוגמת קסים אמין קידמו את רעיון הסרת הרעלה כאסטרטגיה עבור נשים להראות את כוחן ועצמאותן. נאסף האמינה שמאחורי אקט זה מצד נשים רבות חבוי בעצם מניע אחר, כמו אובססיה לאופנה אירופית, ולא רצון בחירות או התנגדות לדיכוי. היא טענה גם שהסרת הרעלה תהווה שינוי חד מידי מכדי שהסביבה וכן הנשים יוכלו להכיל אותה, והזהירה נשים מפני גברים שאך רגע קודם לכן דרשו שיכסו פניהן ופתאום דורשים מהן להיחשף, כביכול עבור "שחרורן". דעותיה בנושא זה היוו הבדל משמעותי בינה לבין חברותיה הפמיניסטיות.
נישואים
נאסף הרבתה לכתוב על זכויותיהן של נשים במסגרת מוסד הנישואים במצרים. היא ראתה בנושא זה את הסוגיה הפמיניסטית החשובה מכל, וכן כבעל המשמעות האישית ביותר עבורה, מאחר שגילתה שהיא אשתו השנייה של בעלה, דבר שלא הסכימה לו אך לא היה מנוגד לחוק. היא הייתה מתנגדת חריפה לפוליגמיה. במאמר שכותרתו "רעיות-שותפות", היא כינתה פוליגמיה "אויב הנפש של נשים". נאסף ביקשה לקדם רפורמות משמעותיות לגבי נישואים: הסוף לפוליגמיה, זכות הדדית בין גברים ונשים לגירושים, וקביעת גיל 16 כגיל החוקי לנישואים עבור נערות. היא האמינה שהרפורמות הללו נובעות מרעיון מרכזי אחד, שנישואים אמורים להיות מבוססי אהבה. היא בזה למנהג של גברים להינשא לנשים בשביל הטבות כלכליות, ובקשה להגן על ילדות מפני נישואים כפויים.
חינוך
נאסף ראתה בחינוך את אחת הרפורמות המבטיחות לפתרון מגוון בעיות העומדות בפני נשים. היא טענה בכתביה שלכל ילדה שלא ניתנה לה ההזדמנות לרכוש השכלה, נעשה אי-צדק. אך היא לא האמינה שכל צורת חינוך שווה את המחיר - היא התנגדה בתוקף לבתי ספר מיסיונריים במצרים, בטענה ש"הבנות הבורות ביותר הן תוצר של בתי ספר אלו". נאסף רצתה יותר שליטה מצרית על מערכת החינוך הציבורית, כדי לייצר בתי ספר שילמדו מערך חינוכי מקיף יותר, שיכלול את ההיסטוריה של התרבות המצרית.
גם בזאת הייתה נאסף שונה מחברותיה - היא הדגישה שחינוך פורמלי הוא לא מספיק כדי לפתור את בעיותיהן של נשים. היא האמינה שחלק מכריע של אי הצדק כלפי נשים מקורו בבית, ובאופן גידול הילדות. בזה היא השוותה לטובה את השיטה האירופית, בציינה שהאמהות המצריות לא דואגות לבריאות ורווחת ילדותיהן כמו אחיותיהן האירופיות. היא אמרה שעל אמהות ללמד את בנותיהן חמלה כלפי אחרים, כיצד לדאוג לעצמן, וכן איך לגדל ילדים משלהן. נושא גידול ילדים היה אחד הנושאים היחידים בהם ראתה יתרון בגישה המערבית, אך לא רצתה שזה יבוא על חשבון לימוד מסורת ואסלאם.
שירה
בשיר "رأي في الحجاب" ("ראי פי אלחג'אב", או דעה לגבי החג'אב), היא פונה לגברים המצרים ושואלת אותם, "האם לא תהיו מרוצים אם אנו הנשים נגן עליכם מצרות צרורות?", כאשר הצרות הן הדעות של הזרם המערבי שמנסה להיכנס ולהשפיע על הנשים והבנות שלהם. זו שאלה רטורית שהתשובה שלה לכאורה מובנת מאליה והתשובה של הגברים היא לא, ההפך, זה טוב לנו ולמשפחות שלנו. ואז היא שואלת, "האם תהיו מרוצים שהבנות שלכם תמשכנה להיות אסירות של הרעלה ושל בורות?" - כאן היא רואה ברעלה סמל בורות, והעמדה שלה ברורה - היא נגד המערביות והלבוש המערבי ובעד רפורמה מזרחית חדשה: הסרת הרעלה ולבישת החג'אב בלבד, וכן מתן חינוך והשכלה לבנות בגיל צעיר.
أيسوؤكم منا قيام نذيرة تحمي حماكم من بلاء محدق
أيسركم أن تستمر بناتكم رهن الاسار ورهن جهل مطبق
בשיר אחר, "خير النساء" ("ח'יר אלנסאא", הנשים המובחרות), מעודדת נאסף את עצמה לא להיות אימננטית אלא להיות יותר טרנסנדנטית, באמצעות חינוך, השכלה ולמידה. היא טוענת שאין מנהיגות לנשים בעידן הנוכחי, וזה ההפך ממה שהיה בעבר, אז נשים למדו והתחרו עם גברים, כמו אשתו של הנביא מוחמד, עאישה, שהייתה מנהיגה ודוגמה לנשים, והתחרתה עם גברים בכך שרכשה השכלה והעבירה בעצמה הרבה חדיתים (אמירות של הנביא לאומה המוסלמית), ותפסה מקום בחברה והשפיעה עליה.
فذب يا قلب لا تك في جمود وزد يا دمع لا تك في امتناع
ولا تبخل علي وكن جموحا فكنز العلم امس في ضياع
سنبقى بعد "عائشة" حيارى كسرب في الفلاة بغير راعي
ليس النقاب هو الحجاب فقصري أو طولي
فاءذا جهلت الفرق بينهما فدونك فاسألي
من بعد اقوال الأمة لا مجال لمقولي
פוליטיקה
נאסף גיבתה את מילותיה בפעולה: היא הקימה ארגונים ועודדה פעילות פוליטית. דרך אחת שפעלה בה הייתה יצירת קשרים עם נשים ממדינות אחרות ופיתוח דיאלוג איתן. היא יסדה את האגודה למען חינוך נשים, שחיבר בין נשים מצריות לבין נשים ערביות ואירופיות אחרות. היא גם הקימה שירותי חירום בריאותיים שהתבססו על הצלב האדום, וכן בית ספר לאחיות שפעל מתוך ביתה.
אחת הפעולות המשמעותיות שלה הייתה עריכת תוכנית בת עשרה סעיפים לשיפור מעמדן של נשים, והגשתה לאספה המחוקקת המצרית ב-1911. התוכנית כללה חמישה סעיפים לשיפור החינוך: היא בקשה חקיקה לכל אחד מהסעיפים. שאר הסעיפים נגעו לזכויות אחרות של נשים, כמו נישואים ולבישת רעלה. האספה התעלמה מהתוכנית, אולם הייתה זו דוגמה משמעותית של יוזמה נשית בזירה הפוליטית.
מורשת
כשנאסף נפטרה בגיל 32, הגיע ללווייתה מספר רב של מנהיגות פמיניסטיות. ביום השנה השביעי למותה, ניהלה הודא שעראוי טקס זיכרון בהשתתפות ההוגות הפמיניסטיות המובילות, נבוויה מוסא ומאי זיאדה. אך על אף שציינו את זכרה, הגישה הייחודית שלה לפמיניזם מתה איתה, והתנועה התקדמה בדרכה של שעראוי.
דוד קוויאט
הרב דוד קוויאט (תרע"ט, 1919 - כ"ד בחשוון תש"ע, 11 בנובמבר 2009) היה מראשי ישיבת מיר בברוקלין ומרבני אגודת ישראל בארצות הברית. מחבר סדרת הספרים "סוכת דוד".
ביוגרפיה
נולד בביאליסטוק לחיה ריישא ולרב אברהם אליעזר, חסיד סלונים. התייתם בצעירותו. בגיל 16 התקבל לישיבת מיר והיה מהתלמידים הצעירים בישיבה. שמר שם על לבושו החסידי. בזמן מלחמת העולם השנייה נדד עם הישיבה לווילנה ולשאנגחאי שם התקרב לרב יחזקאל לוינשטיין ולרב חיים שמואלביץ.
בשנת תשכ"ב (1962) נקרא על ידי הרב אברהם קלמנוביץ לכהן כמגיד שיעור בישיבת מיר. מלבד שיעורי הגפ"ת היה מוסר שיעור בחומש. לאחר 12 שנה החל לכהן כראש ישיבה (בתואר "מראשי הישיבה"), במשרה זו כיהן עד סוף ימיו.
בתחילת שנות ה-90 נבחר ליושב ראש ועד הרבנים של אגודת ישראל בארצות הברית.
נהג לרשום חידושי תורה במחברות ובספרי הלימוד, וכן כתב את דרשותיו בישיבה ובבית הכנסת. 37 מספריו יצאו לאור, כולם בשם "סוכת דוד". על החומש יצאו לאור עשרה כרכים.
נמל גרניט
נמל גרניט (באנגלית: Granite Harbour; מילולית: נמל הגרניט) הוא מפרץ באזור חוף סקוט, בחוף ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
רוחב פתחו של המפרץ 26 קילומטרים.
המפרץ ממוקם בין כף ארצ'ר וכף רוברטס.
גילוי ומיפוי המפרץ
המשלחת חיפשה נמל המתאים לעגון בו את הספינה דיסקברי (בה הפליגה המשלחת) בעונת החורף האנטארקטי.
לקריאה נוספת
• A. Golynsky, D. Blankenship, M. Chiappini, D. Damaske, F. Ferraccioli, C. Finn, D. Golynsky, A. Goncharov, T. Ishihara, S. Ivanov, W. Jokat, H.R. Kim, M. König, V. Masolov, Y. Nogi, M. Sand, M. Studing, and ADMAP Working Group, New magnetic anomaly map of East Antarctica and surrounding regions, USGS Open-File Report 2007-1047, Short Research Paper 050, 4 p.; doi:10.3133/of2007.srp050
• AP Martin, AF Cooper, RC Price, RE Turnbull & NMW Roberts, The petrology, geochronology and significance of Granite Harbour Intrusive Complex xenoliths and outcrop sampled in western McMurdo Sound, Southern Victoria Land, Antarctica, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 58:1, 33-51, DOI: 10.1080/00288306.2014.982660
• Seppelt, R., Türk, R., Green, T., Moser, G., Pannewitz, S., Sancho, L., & Schroeter, B. (2010), Lichen and moss communities of Botany Bay, Granite Harbour, Ross Sea, Antarctica, Antarctic Science, 22(6), 691-702. doi:10.1017/S0954102010000568
דוב גריזלי
דוב גריזלי (שם מדעי: Ursus arctos horribilis), הידוע גם כדוב טופר הכסף, הוא תת-מין של הדוב החום (Ursus arctos) אשר בדרך כלל חי ברמות של מערב אמריקה. תת-מין זה נחשב צאצא לדוב החום האוסורי שחצה את אלסקה ממזרח רוסיה לפני כ-100,000 שנה, אף על פי שהם לא נעו דרומה עד לפני כ-13,000 שנה.
בעבר, סווגו דוב הגריזלי והדוב החום כמינים נפרדים, אך כיום מסווג הגריזלי כתת-מין של הדוב החום. המונח "דוב חום" שימש בדרך כלל לתאר דובים מסוג זה הנמצאים באזור החוף ושמזונם העיקרי הוא דג סלמון, אבל בסיווג בן זמננו אלו הם דובי גריזלי. הדובים בפנים הארץ ואלה שבאזורים הצפוניים נקראים לרוב "גריזלי". דובים חומים הנמצאים על האי קודיאק (המכונים "דובי קודיאק") מסווגים כתת-מינים מרוחקים של המינים הנמצאים ביבשת, מכיוון שהם מבודדים מבחינה גנטית ומבחינה פיזית. גם צורת הגולגולת שלהם שונה במקצת.
דובי גריזלי חיים בבדידות בדרך כלל, אבל באזורי חוף הגריזלי נאספים יחד ליד נחלים, אגמים נהרות ומעיינות, בתקופה של נדידת דגי הסלמון במעלה הנחלים.
בכל שנה שנייה, נקבות ממליטות גור אחד עד ארבעה (לרוב שניים), הגורים קטנים ושוקלים רק כ-500 גרם. הדובה מגוננת על גוריה, ותתקוף אם היא חושבת שהיא או גוריה בסכנה.
תיאור
הגריזלי הוא הטורף היבשתי השלישי בגודלו ביבשת אמריקה הצפונית, לאחר דוב קוטב ודוב קודיאק. טווח משקלם וגודלם של דובי הגריזלי גדול, ומשתנה בהתאם למיקומם הגאוגרפי: הדובים הזכרים בשטחי הארץ הפנימיים, במיוחד אלה מאזור יוקון, שוקלים כ-130 ק"ג בבגרותם. רוב הדובים נמצאים בשטחי החוף ושוקלים כ-550 ק"ג. דובי גריזלי באוכלוסיות שנמצאות בפארק הלאומי קטמאי ובאלסקה יכולים להגיע עד למשקל של 680 ק"ג. הנקבות שוקלות בדרך כלל ב-38% פחות. גובה הכתפיים של דובי הגריזלי מגיע למטר אחד בממוצע בעמידה על ארבע, וגובה הזכרים כ-2.40 מטר כשהם עומדים על רגליהם האחוריות. דובי גריזלי מאזור נהר יוקון נמוכים מדובי גריזלי טיפוסיים ב-20% בממוצע.
צבעי הגריזלי משתנים בצורה נרחבת, לפי האזורים הגאוגרפיים, מלבן עד כמעט שחור, וכל הגוונים שביניהם. לגריזלי יש גם חטוטרת בין הכתפיים, שהיו למעשה מצבור שרירים המשמש לזרועות הקדמיות ולחפירה. בשריר הזה משתמש הגריזלי לחפור מקורות מזון צמחיים. הרגליים האחוריות חזקות הרבה יותר. השרירים ברגליים האחוריות מספיק חזקים לאפשר לדוב לעמוד ואפילו ללכת מרחקים קצרים, דבר המאפשר להם לצפות יותר טוב על הסביבה. הראש גדול ועגול והפרופיל קעור בצורת דיסק. למרות גודלם העצום, דובים אלה יכולים לרוץ במהירות של עד 56 קמ"ש. במורד רצים הדובים לאט יותר מאשר בעליה, וזאת עקב חטוטרת השרירים הגדולה שבין הכתפיים. יש להם פרווה סמיכה מאוד לשמירת חום הגוף בחורפים קשים ובסופות שלג.
כוחם הגופני רב מאוד; הם בין בעלי החיים החזקים ביותר בטבע, והחזקים ביותר מבין בעלי החיים בהרים.
אפשר להבדיל בין הגריזלי לבין הסוגים האחרים של הדוב החום בעזרת הטפרים שהם ארוכים יחסית יותר וכן צורת הגולגולת, שמזכירה את זו של דוב קוטב. בהשוואה לתת מינים אחרים של הדוב החום הצפון אמריקאי, הגריזלי הוא בעל פרווה עם גוון כספי וגודלו קטן יותר. ההבדל בגודל נובע מזמינות פחותה של מזון במקומות המחיה של הגריזלי. אורך הטופרים של הגריזלי כפול מאורך הבהונות שלהם.
הדוב הגריזלי שוקע מדי שנה בתרדמת חורף, במשך 5–7 חודשים.
אנליזה של שיער מפרוות הדב גילתה, כי תזונתו ברובה צמחונית. בעונת דגי הסלמון הוא ניזון בעיקר מחלקיהם עתירי השומן של הדג, שכנראה דרושים לו בחורף כדי לספק לגופו אנרגיה ולחמם אותו.
השם
השם "גריזלי" מגיע מהמילה האנגלית grizzled - "אפור שיער". אך כאשר חוקר הטבע ג'ורג' אורד קבע בשנת 1815 את שמו המדעי של הדוב, הוא הבין בטעות את המילה כ- grisly - "מבעית", ומכאן שמו הלטיני "horribilis".
תחומי מחייה היסטוריים
דובים חומים מצויים באסיה, אירופה וצפון אמריקה - תפוצה נרחבת מאוד בהשוואה למיני דובים אחרים. מקורם של הגריזלי באירואסיה והם נדדו לצפון אמריקה לפני כ-50,000 שנה. מבחינה אבולוציונית מדובר באירוע חדש ולכן דובי הגריזלי דומים מאוד לדובים החומים המצויים באירופה ובאסיה. בעבר השתרעו תחומי המחיה של הגריזלי בצפון אמריקה לאורך החוף המערבי מאלסקה ועד מקסיקו, על פני פנים היבשת, המישורים הגדולים של המדינות הדרום מערביות ומזרחה עד למפרץ הדסון.
תחומי מחייה כיום
כיום מוערכת כלל אוכלוסיית הגריזלי בכ-55,000 פרטים. עיקר אוכלוסיית הגריזלי מצויה בקנדה. הגריזלי מהווים כיום חיה מוגנת במקסיקו, אירופה, ארצות הברית ובחלקים מקנדה. עם זאת, תהליך האכלוס מחדש של שטחי מחיה שננטשו צפוי להיות איטי בשל הפיכת חלק משטחים אלו לשטחים חקלאיים או שטחי מרעה, וכן בשל איטיות תהליך הרבייה של הגריזלי.
ארצות הברית
מלבד אלסקה, מוערכת אוכלוסיית הגריזלי ברחבי ארצות הברית בכ-1000 פרטים. תחום תפוצתם כיום כולל את איידהו, וושינגטון, ויומינג ומונטנה. גבול תפוצתם הדרומי הוא הפארקים הלאומיים ילוסטון וגרנד טיטון. ייתכן גם כי קיימת אוכלוסיית גריזלי בקולורדו בדרום הרי סן חואן.
בספטמבר 2007 מצא צייד עדויות לשיקום אוכלוסיית הגריזלי באזור סלווי-ביטרוט (במדינות איידהו ומערב מונטנה) בצודו זכר גריזלי.
1937 בגרמניה
1937 בגרמניה הייתה השנה בה ציינה 66 שנות לאום.
דוב גריזלי
קנדה
אוכלוסיית הגריזלי בקנדה מוערכת בכ-25,000 פריטים הפזורים בעיקר בקולומביה הבריטית, אלברטה, יוקון, הטריטוריות הצפון-מערביות וחלקה הצפוני של מניטובה. בסך הכל תחום תפוצתם של הגריזלי כיום מהווה כמחצית מהשטח אותו אכלסו בשיא תפוצתם. שטחי המחיה של הגריזלי בקולומביה הבריטית מתפרשים כיום על 90% משטחי השיא. לפי ההערכה, בעת הגעת המתיישבים האירופאים הראשונים לקולומביה הבריטית התקיימו שם כ-25,000 פרטים. האוכלוסייה התמעטה משמעותית בשל ציד וצמצום שטחי המחיה. אומדן אוכלוסיית הגריזלי בקולומביה הבריטית ב-2008 עמד על כ-16,000 פרטים.
1937 בגרמניה
הנהגה
ראש המדינה:
דוב גריזלי
רבייה
קצב הרבייה של דובי הגריזלי הוא מהנמוכים בקרב היונקים היבשתיים בצפון אמריקה בשל מספר גורמים אקולוגיים. דובי הגריזלי מגיעים לבגרות מינית בגיל חמש לפחות. לאחר הזדווגות המתרחשת בקיץ, מתעכבת קליטת העובר בגוף הנקבה עד לתחילת שנת החורף, במהלכה עשויה להתרחש הפלה אם תזונת הנקבה לא הייתה מספיקה. בממוצע, ממליטות דובות הגריזלי שני גורים בהמלטה, המטופלים על ידי הדובה במשך שנתיים, במהלכן הדובה אינה מזדווגת. גם לאחר שהגורים עוזבים את האם או אף אם מתו, עשויה הדובה שלא להזדווג במשך שלוש שנים או יותר, בהתאם לתנאים הסביבתיים. מרחב המחיה של זכרי הגריזלי גדול מאוד - עד 4,000 קמ"ר, דבר שמקטין מאוד את הסיכויים למצוא נקבה המוכנה להזדווג.
ערפילית שבתאי
ערפילית שבתאי (ידועה גם כ-NGC 7009), היא ערפילית פלנטרית בקבוצת הכוכבים דלי שמרחקה ממערכת השמש אינו ידוע במדויק ומוערך בין 2,400 ל-4,500 שנות אור.
היסטוריה
הערפילית התגלתה ב-7 בספטמבר 1782 על ידי האסטרונום הגרמני-אנגלי ויליאם הרשל, שתיאר אותה כערפילית בהירה מאוד, כמעט עגולה, שנראית כמו כוכב לכת עם דיסקה ששוליה אינם ברורים. זהו ככל הנראה השימוש הראשון בתיאור "פלנטרית" (כלומר דמוית כוכב לכת) לערפילית ומכאן נגזר השם "ערפילית פלנטרית" לגרמי שמים מסוג זה. מאוחר יותר ציין הרשל שערפילית זו מורכבת ממספר חלקים שקשורים זה לזה ושיוצרים את צורתה כפי שהיא נראית לעין. ג'ון הרשל הכניס אותה לקלוג הכללי שלו תחת המספר 4628 וציטט את ויליאם לאסל שתיאר אותה כ"טבעת אליפטית" עם כוכב במרכזה. הוא לא ציין אם צפה בה בעצמו. בשנת 1849 ויליאם פרסונס, רוזן רוס השלישי צפה בה באמצעות הטלסקופ בקוטר של 36 אינץ' שלו ושרטט אותה. השרטוט, שנראה כמו כוכב הלכת שבתאי כאשר מישור הטבעות שלו כמעט מקביל לקו הראייה אליו, נתן לה את שמה. פרסונס תיאר את הערפילית כ"ערפילית פלנטרית עם ידיות" ושיער שהידיות הן למעשה טבעת המקיפה את הערפילית. ויליאם לסל צפה בה שוב ממלטה בשנת 1862 ותיאר אותה כדומה לשבתאי עם צבע כחול בהיר.
תצפית
ערפילית שבתאי נמצאת כ-מעלה ושליש ממערב לכוכב ν (נו) בדלי וכ-3.7 מעלות מדרום-מזרח לכוכב μ (מו) בדלי. עם בהירות נראית מדרגה 8 ניתן להבחין בה באמצעות משקפת, אך נדרש טלסקופ כדי להבחין בצורתה המיוחדת או בכוכב שבמרכזה, שבהירותו הנראית היא מדרגה 12.8. בשל הספקטרום של הקרינה הנפלטת ממנה, שחלק ניכר ממנו נמצא בסמוך לשיא הרגישות של העין האנושית, הערפילית נראית יותר בהירה בתצפית ישירה מאשר בצילום. ערפילית שבתאי נחשבת לאחד העצמים המומלצים ביותר לצפייה על ידי אסטרונומים חובבים.
כ-1.8 מעלות מדרום-מערב לערפילית שבתאי נמצא האסטריזם M73 וכ-2.8 מעלות ממערב-דרום-מערב לה נמצא הצביר הכדורי M72.