cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עצם בלתי מזוהה (סרט, 2018)
עלילת הסרט
גיבור הסרט הוא דריק אקברו (אלכס שארפ), סטודנט מוכשר למתמטיקה באוניברסיטת סינסינטי, בעל התנהגות אקסצנטרית. מצד אחד אינטליגנציה גבוהה ולא שגרתית, ומצד שני התנהגות אינדיבידואלית קיצונית. דריק שומע את הדיווחים בתקשורת על המקרה, מבין מיד שמדובר בחוצנים, הוא עוזב את כל עיסוקיו ואת ההכנות למבחנים ומתחיל לחקור באינטנסיביות את פרטי האירוע. הוא מגלה שאתרים שונים באינטרנט נחסמו, וששידורי הטלוויזיה מכילים מידע מוטעה ומגמתי. הוא עובר לרשת האפלה ומוצא בה הקלטת קול אותנטית ממגדל הפיקוח של נמל התעופה בזמן האירוע. בהקלטה זו נשמעים במקביל לקולות עובדי מגדל הפיקוח גם סדרה של רעשים מוזרים. דריק רושם את האותות ומנסה לפענח את משמעותם.
במקביל, הסרט מתאר את יחסיו עם המורָה שלו - פרופסור רבקה הנדריקס (ג'יליאן אנדרסון), ועם חברתו ללימודים - נטלי (אלה פורנל), ועם סטודנט נוסף. מורתו מכירה בגאוניותו, אך מצד שני איננה סובלת את ההפרעות והוויכוחים שלו בזמן השיעורים.
דריק מתנתק מחבריו ללימודים, ונטלי כועסת עליו מאוד שהבטיח ושלא קיים - לעזור לה לקראת מבחנים, ולהסיע אותה.
הנעלם האחרון שנותר בפיענוח, הוא סדרת מספרים המופיעים במסר, אבל לא ברור באיזו יחידת מידה הם מבוטאים. דריק פונה למורתו פרופסור הנדריקס, והיא מצליחה לפענח את יחידת המידה שבמסר: אורך הגל של קרינת אטום המימן ששווה ל-21 סנטימטר. המספרים הללו, כאשר הם מבוטאים ביחידת מידה זו - הם המפתח למיקום המדויק בו יופיע שוב העצם הבלתי מזוהה.
סביבון מעוטר בדימוי יהודה השבויה ויהודה המשוחררת
"סביבון מעוטר בדימוי יהודה השבויה ויהודה המשוחררת" הוא סביבון שיצר האמן הישראלי משה מורו על פי עיצובו של זאב רבן בשנת 1929.
תיאור
בשנת 1929 יצר מורו בבית המלאכה שלו ב"בתי בצלאל", סביבון עשוי שנהב מגולף. גוף הסביבון עשוי במבנה של קובייה, עליה חרוטים דימויים הקשורים לחג החנוכה: כד ולצידו ענפי עץ זית, המנורה, תיאור של "יהודה השבויה", הלקוח ממטבע הנצחה שטבעו הרומאים לאחר ניצחונם על היהודים במרד הגדול, וכן דימוי של "יהודה המשוחררת". דימוי זה פותח בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות והיווה ביטוי לתפיסה שראתה בציונות מכשיר לשחרור משעבוד העם היהודי. דימוי זה הופיע גם על גבי אריח קרמיקה שנוצר ב"בצלאל" עבוד בית ביאליק בתל אביב. האותיות החרוטות על הסביבון - "נ. ג. ה. ש.", מעידות כי יועד עבור יהודי התפוצות.
מן הסביבון נוצרו בשנת 1996 עותקים בטכניקה של יציקת ברונזה. אחד מן העותקים הוצג בתערוכה "בצלאל של שץ" (1982), שהוצגה במוזיאון ישראל.
תצלום הסביבון הופיע על גבי כרטיס חיוג (טלכרט) של חברת בזק.
קארטרה אאוסטרל
קארטרה אאוסטרל (בספרדית: Carretera Austral; מילולית: "הדרך הדרומית") הוא כינויה של דרך מס' 7 הצ'יליאנית, המשתרכת לאורך 1,240 ק"מ בדרום המדינה, מפוארטו מונט ועד ויה אוהיגינס. הדרך נודעה בעבר בשם "דרך הנשיא פינושה". העיר הגדולה ביותר לאורכה, מלבד פוארטו מונט, היא קויאייקה. "הדרך הדרומית" עוברת בנוף בראשיתי של יערות-עד סבוכים, אגמים, פיורדים, קרחונים, תעלות מים ומצוקים תלולים.
סלילת הדרך החלה על ידי צבא צ'ילי בשנת 1976, בהוראת הנשיא אוגוסטו פינושה, במטרה לחבר לרשת הכבישים כמה מהיישובים המבודדים שבמחוזות לוס לאגוס ואייסן. הדרך נפתחה לתנועה ב-1988, ובשנת 1996 הושלמה עד לפוארטו יונגאי. מאה הקילומטרים האחרונים המובילים לויה אוהיגינס נפתחו בשנת 2000. בשנת 2003 נחנכה דרך הפונה ליישוב קלטה טורטל.
רוב הדרך עדיין אינה סלולה, והנסיעה לאורכה כרוכה בשיט ב-3 מעבורות, שתיים מהן בחלקה הצפוני, ואחת בחלקה הדרומי. אחת המעבורות הצפוניות פועלת רק בחודשים ינואר ופברואר, וביתר ימי השנה עדיין יש להשתמש בדרכים המקבילות בארגנטינה. ב-5 באוקטובר 2006 הכריזה הממשלה כי בכוונתה לסלול כביש שימנע את הצורך להשתמש במעבורת זו, בהשקעה של כ-100 מיליון דולרים.
מדרשת טהר
מדרשת טׂהר היא מדרשה תורנית לבנות, הממוקמת ביישוב יד בנימין, כחלק ממוסדות תורת החיים בנשיאות הרב שמואל טל. רב המדרשה הוא הרב אמיתי לוינגר.
המדרשה הוקמה בשנת תשנ"ט ביישוב גן אור שבגוש קטיף. ראש המדרשה הראשון היה הרב דוד (דידי) גרשנזון. כשלוש שנים לאחר הקמתה עברה המדרשה לנווה דקלים, ובשנת תשס"ה פונתה ממקומה במסגרת תוכנית ההתנתקות, והועברה ליד בנימין, שם הוקמה מחדש בראשות הרב יובל לנגזם. כשנתיים לאחר מכן נכנס הרב זאביק הראל לראשות המדרשה במקומו של הרב לנגזם. החל משנת התשפ"ג עומד בראשות המדרשה הרב אמיתי לוינגר.
תוכנית הלימודים במדרשה
הלימודים במדרשה כוללים את התחומים הבאים:
במדרשת מלמדים בין היתר הרב שמואל טל, הרבנית יפעת טל, הרב רועי אביחי והרב ישורון ורנר. בזמנים מעבר לשעות הלימוד ישנו דגש במדרשה על עשיה חברתית, התבוננות, הפצת חומרי יהדות, ערבי הווי וגיבוש. בנות המדרשה נמצאות במדרשה גם בשבתות וכן בחלק מן החגים כחלק מבניינן התורני.
תוכניות מיוחדות
המדרשה מקיימת כמה פעמים בשנה ימי עיון לציבור הרחב לרגל תאריכי פטירת צדיקים, מועדים ואירועים נוספים.
המדרשה מקיימת תוכנית מיוחדת לחודש אלול, המיועדת לבנות שירות לאומי וסטודנטיות.
רינת בר
ביוגרפיה
בר נולדה באשדוד בשם רינה באזוב, למשפחה שעלתה מגאורגיה. לאביה איציק הייתה להקת חתונות שנקראה "לימוזין". בהיותה ילדה הייתה ניגשת לשיר במיקרופון כשסולן הלהקה יצא להפסקה, ועקב ההצלחה הצטרפה להופעותיה של הלהקה. לאחר מכך הוחתמה על חוזה אצל מפיק הלהקה.
1996–2006: תחילת הקריירה וביסוס
ב-1996, בגיל 12, הוציאה בר את אלבומה הראשון ילדה קטנה, בו נכלל השיר "חיפשתי אהבה", שבהמשך הקליטה אותו עם תמיר גל, ודואטים של בר עם אבי ביטר "אלה החיים", ועם אבי סינואני "ילדה קטנה". כבר אז הופיעה בתוכניתו של דן שילון ונחשבה ל"ילדת הפלא של הזמר הטורקי". לאור הצלחת האלבום, פרש אביה מהלהקה והפך למנהלה האישי. ב-1998 הוציאה אלבום שני בשם הנשיקה, שהגיע למעמד של אלבום זהב, ממנו התפרסם שיר הנושא. איתן אלבז עיבד את שירי האלבום. בהמשך השנה הוציאה בחפלה גרוזינית, אלבום שלם בגאורגית, שפת האם של הוריה, שזכה להצלחה רבה. בר סיימה את לימודיה בכיתה י"א, ולא התגייסה לצה"ל. באותה שנה כתבה את השיר "בית"ר הדגל של המדינה", לכבוד זכייתה של קבוצת בית"ר ירושלים באליפות המדינה בכדורגל. במקביל להופעות בר השלימה את לימודיה.
ב-1999, הוציאה בר את האלבום כבר לא ילדה, שלא זכה להצלחה רבה, באלבום בלט השיר "פיו". בשנת 2019, השיר הפך ללהיט ארצי בעקבות כך שהפך לוויראלי ברשת החברתית טיקטוק. אחריו יצא אלבום האוסף להיטי זהב, שכשמו הוא אוסף מלהיטיה של בר עד אז. עם הזמן, מיתנה בר את הסלסולים בקולה מתוך מטרה להתאים לפלח קהל רחב יותר. ב-2000 הוציאה את האלבום ליידי בר, שזכה להצלחה פחותה מקודמיו.
באלבומה מלאכים, שיצא בשנת 2003, עבד איתה המעבד המוזיקלי יעקב למאי, והעבודה עליו ארכה כשנתיים. באלבום נכלל גם השיר "פגישה עיוורת", אותו כתבה בר והלחינה בעצמה, ו"תאכל את הכובע", דואט עם הזמרת לילה מלקוס. את החשיפה הגדולה שלה חבה בר לצמד חיילי הנקמה. בר ביצעה עם השניים את הדואט "אחת מאלף" שכתבו זאב נחמה ותמיר קליסקי מלהקת אתניX.
בשנת 2005 התחברה בר לזמר דניאל סלומון דרך התוכנית "מפגשיר" בערוץ 24 לשיר "סוף הקיץ". בשנת 2005 הוציאה בר את הסינגל "כמו חלום", איתו השתתפה בתחרות הקדם אירוויזיון, בה הגיעה למקום השביעי. בר כתבה והלחינה את השיר "בתלם אוהבים" ששר רגב הוד באלבומו, אני לא מלך, משנת 2006. בהמשך כתבה והלחינה להוד שירים נוספים. כמו כן שרה בר יחד עם הוד את הדואט "חולם על הירח". בשנת 2006 יצא סינגל הראשון מתוך אלבומה השביעי לעוף ברוח, "לכל אדם יש סיפור". בזמן יציאתו של האלבום באותה שנה, יצא סינגל של בר כהן בדואט עם בר, "שיר אהבה בשניים", שנכתב במיוחד ליום האהבה.
הפזורה הפלסטינית
היסטוריה
לאחר חתימת הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, מנתה האוכלוסייה הפלסטינית, תושבי קבע ופליטים, כ-1,316,000 נפש, מפוזרים בשישה אזורים: כ-670 אלף ב"גדה המערבית" (כמחצית מכלל האוכלוסייה הפלסטינית), כ-240 אלף ברצועת עזה, 146 אלף במדינת ישראל (מוסלמים ונוצרים בלבד), כ-100 אלף בלבנון, כ-70–80 אלף בעבר הירדן ("הגדה המזרחית") וכ-70 אלף בסוריה. אלפים בודדים עקרו למדינות ערביות מרוחקות יותר, כגון מצרים ועיראק. כ-80% מכלל האוכלוסייה הפלסטינית, למעלה ממיליון נפש, התגורר באותה שנה בתחומי ארץ ישראל המנדטורית.
רינת בר
2008–2014: חתונה ואלבומים
ביום הולדתה ה-24, פרסמה בר את הסינגל "אל תוותר", עוד באותו היום קיבלה בר הצעת נישואין מאורון אפריאט על יאכטה במרינה באשדוד שם הכירו שנתיים קודם לכן.
הפזורה הפלסטינית
היסטוריה
מאז מלחמת העצמאות ומעבר ארץ ישראל משלטון המנדט הבריטי לשלטון ישראלי, ירדני ומצרי, אוכלוסיית הפלסטינים, שרבים מהם הפכו לפליטים, חוותה כמה גלים של הגירה והתפשטה למדינות שונות ברחבי העולם. לאחר מלחמת ששת הימים התגברה ההגירה הפלסטינית, במיוחד למדינות אמריקה הדרומית. להגירה היו סיבות שונות, שביניהן: עקירה עקב מלחמה, הזדמנויות תעסוקתיות, חינוך ורדיפה דתית. בין השנים 1977-1967 היגרו בממוצע 21,000 פלסטינים מדי שנה.
רינת בר
2008–2014: חתונה ואלבומים
לקראת סוף ספטמבר 2008, בר עזבה את ישראל עם ארוסה כדי לנסות את מזלה בארצות הברית, במקביל פרסמה בארץ סינגל נוסף, "אהבה משגעת". לאור הצלחתו של הסינגל בר חזרה לארץ בדצמבר. לקראת סוף פברואר 2009, הוציאה בר סינגל שלישי, "בנק האהבה". למרות הצלחותיהם של שלושת הסינגלים, האלבום השמיני שהשירים היו מיועדים לו, נגנז, ובר פנתה לדרך חדשה בחברת המוזיקה "תטה עושים מוזיקה". לקראת חתונתה ב-2009 כתבה והלחינה שיר לכניסתם לחופה, "אהוב שלי", שלא יצא באופן רשמי אך זכה להצלחה רבה באתרי המוזיקה והשיתוף ובתחנות הרדיו. לאחר כשנתיים, הקליטה גרסה לו חדשה שבהמשך הושקה בסמוך לצאת האלבום השמיני ואף נכלל באלבום. בדצמבר 2009 הוציאה סינגל בכורה "שמלת כלולות". הסינגל השני "הגיע הזמן" יצא באמצע ינואר 2010, ובהמשך יצא הסינגל השלישי "עֲשֵׂה לה טוב". ב-14 בפברואר 2011, יום האהבה הבינלאומי, פרסמה בר את הסינגל הרביעי מותך האלבום, חיכיתי לך. ב-27 במרץ של אותה השנה פורסם הסינגל "רק אגדה". ב-6 ביולי יצא הסינגל השישי "קרוב אלי". ב-6 בנובמבר באותה השנה, יצא הסינגל השביעי "זוכרת". ב-23 בינואר 2012, יצא הסינגל השמיני "איתך עד סוף הדרך". לפני צאת האלבום יצא סינגל נוסף "לילה חגיגה"; האודיו הרשמי שלו הופץ ביוטיוב ב-18 במרץ באותה השנה. ב-15 במרץ, יצא אלבומה השמיני והכפול, חיכיתי לך.
הפזורה הפלסטינית
היסטוריה
בשנת 1970 נתפלגה הפזורה הפלסטינית כך: 900,000 בירדן, 610,300 בגדה המערבית, 440,000 בישראל, 372,000 ברצועת עזה, 240,000 בלבנון, 155,700 בסוריה, 132,900 בכווית, 33,000 במצרים, 20,000 בערב הסעודית, 15,000 במדינות המפרץ, 15,000 בגרמניה המערבית, 14,000 בעיראק, 7,000 באמריקה הלטינית, 7,000 בארצות הברית, 5,000 בלוב.
בסוף 1987 מנתה האוכלוסייה הפלסטינית בכללותה, בארץ ישראל ומחוצה לה, כ-4.6 מיליון נפש.
רינת בר
2008–2014: חתונה ואלבומים
ב-6 בדצמבר 2012, יצא שיר הנושא המקורי של "בלדה לאביב הבוכה"; סרט קולנוע ישראלי בבימויו של בני תורתי. את שיר הנושא ביצעה בר עם הזמרת אישתאר. ביצוע נוסף לשיר מבוצע על ידי אישתאר ושחקנית הסרט הזמרת הדר גולד. ב-11 בדצמבר, יצא לאור הסינגל הראשון מאלבומה התשיעי "אני כאן מחכה" אותו כתבה והלחינה בר למתמודדות העונה הראשונה של "אייל גולן קורא לך". בר כתבה והלחינה גרסה ל"מברוק עליק" על בסיס השיר המקורי ויצא לאור ב-3 בינואר 2013.
הפזורה הפלסטינית
אוכלוסייה
רובין כהן בספרו "תפוצות בעולם" (1997), כתב כי לפלסטינים, בדומה לארמנים, ליהודים ולקהילות שונות באפריקה, יש למונח "פזורה" "משמעות מרושעת ואכזרית, המסמלת טראומה קולקטיבית, גירוש, מצב שבו אדם חולם על הבית, אבל חי בגלות."
סוגיית זכות השיבה היא בעלת חשיבות מרכזית לפלסטינים. רבים בפזורה הפלסטינית שואפים לחזור לבית משפחתם, בעיקר תושבי מחנות הפליטים הפלסטיניים. במחנה הפליטים הפלסטיני הגדול ביותר בלבנון, עין אל-חילווה, ישנן שכונות הקרויות על שם ערים וכפרים בגליל שמהם הגיעו הפליטים המקוריים, ביניהם צפצאף וחיטין. אף על פי ש-97% מתושבי המחנה לא ראו מעולם את הערים והכפרים של אבותיהם, רובם מצהירים שזכות השיבה היא זכות מובנת מאליה ושהם לעולם לא יוותרו עליה.
רינת בר
2008–2014: חתונה ואלבומים
ב-7 בפברואר 2013, יצא הסינגל שני "שימני כחותם", הוא שיר תפילה משיר השירים. ב-5 במאי 2013, הושק סינגל חדש "אביר חלומותי". ב-23 במאי 2013, יצאה גרסה מיוחדת ל"אם ננעלו" של הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה, בו התארחה רינת על ידי ההרכב האירופאי RELIGHT ORCHESTRA, השיר יצא לאור ברחבי אירופה כבר בינואר. באוקטובר 2013, בר הוציאה את "מחרוזת תפוֹס תפוֹס", שזכתה להצלחה רבה כאשר צברה למעלה מ-1.9 מיליון צפיות ביוטיוב. חודש לאחר מכן רינת ממשיכה בקצב המחרוזות ומוציאה את "מחרוזת לגאורגיה באהבה 2". בינואר הוציאה בר "מחרוזת עיראקית" (שצברה למעלה ממיליון צפיות) ובפברואר את "מחרוזת אש" הכוללת את הלהיטים: "מלכת הלבבות", "בת שמונה עשרה", "שקרן", "נערת החלומות".
2014–הווה: אלבומים והמשך הקריירה
באפריל 2014, הוציאה בר דואט עם הזמר מאור אדרי "אהבנו" לקראת הופעתו של מאור בהאנגר 11. ביוני 2014, יצא הדואט "עד הסוף" אותו כתבה והלחנה לאייל גולן ושרית חדד להופעותיהם עם ניקוס ורטיס באצטדיון בלומפיד. ביולי 2014, הוציאה בר את השיר "גברים גברים" סינגל נוסף מהאלבום התשיעי. בנובמבר 2014, המשיכה רינת עם הקצב המחרוזות והוציאה לאור את "מחרוזת דידם" הכולל את השירים מזרחיים ואת "דידם" / "Didem" הטורקי. ב-13 בדצמבר 2014, בר קיימה לראשונה מופע אינטימי בבית היוצר בנמל תל אביב, במופע מבצעת רינת שני סינגלים חדשים "דף חדש" ו"חצוף ורומנטי" שיצא לאחר מכן כסינגל ב-16 בדצמבר. "חצוף ורומנטי" הוא גרסת כיסוי ל-"Run Away" של להקת דה סאונדלאברס משנות ה-90 של המאה ה-20. ב-28 בפברואר 2015, יצא הסינגל "עד שתזוזו", המלווה בווידאו קליפ בו התארחו מעריצים מדף הפייסבוק של בר. ב-14 במאי 2015, הוציאה את השיר "האחד שלי", השיר זכה להצלחה באירועים.
הפזורה הפלסטינית
פיזור הפזורה
הרשימה להלן מונה את המדינות מחוץ לארץ ישראל שיש בהן אוכלוסייה פלסטינית משמעותית, לפי פרסומי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה ולפי פרסומים שצוטטו בעיתון לה מונד:
רינת בר
2014–הווה: אלבומים והמשך הקריירה
ב-18 בספטמבר 2016, יצא אלבומה התשיעי, מלכה. לאור הצלחת אלבום החפלות "חפלה מטורפת" מאלבומה הקודם, נכלל באלבום זה דיסק חפלות באותו השם הכולל 7 מחרוזות שירים בעברית, ערבית, טורקית, עיראקית וגאורגית. לאחר צאת האלבום הופץ ממנו סינגל נוסף ואחרון "כבר לא אותה ילדה". בדצמבר 2017 הופצה גרסה מחודשת לשיר "הנשיקה". בסוף 2017 השתתפה בעונה החמישית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון", ופרשה מיד לאחר שלב "הדו-קרב". ב-2017 הוציאה גרסאות כיסוי ל"חי חי" של הזמרת עפרה חזה מתוך אירוויזיון 1983, ל"חלומות של אחרים" של עידן רייכל, ול"יא חביבי יעני" – אותם שרה בתוכנית. ב-23 במרץ 2018 הוציאה את השיר "כדי שאשאר". באותה השנה יצאו השירים "מי יכול עלייך", "שוב", "צעקתי", וגרסה מחודשת ללהיטה "אחת מאלף". בהמשך, הוציאה גרסת כיסוי לשיר "Ne Olsun" הטורקי.
ב-23 בדצמבר 2018 יצא השיר "אדם וחווה". בהמשך החליפה בר ניהול חדש. ב-14 בנובמבר 2019 הוציאה לאור סינגל ראשון "שלושה ילדים וכלב". ב-20 בפברואר 2020 הוציאה לאור סינגל שני "בחיבאק אווי". ב-2 ביוני 2020 הוציאה לאור סינגל שלישי "מה שהביא אותך אליי". ב-1 בספטמבר הוציאה גרסה מחודשת לשיר "חיפשתי אהבה". ב-25 בספטמבר 2020 הוציאה גרסת כיסוי ללהיט הטורקי "Muhur" של הזמרים אירמק אריג'י ומוסטפא ג'ג'לי. ב-1 באוקטובר 2020 הוציאה לאור סינגל רביעי אותו כתבה והלחינה "יאללה ביי אני נוסעת לדובאי" שזכה להצלחה וצבר למעלה ממיליון צפיות.
הפזורה הפלסטינית
פיזור הפזורה
באירופה יש כ-100,000 פלסטינים, בעיקר בבריטניה, צרפת, גרמניה, יוון, איטליה, הולנד, ספרד, שוודיה, נורווגיה ושווייץ.
רינת בר
2014–הווה: אלבומים והמשך הקריירה
ב-15 בנובמבר הוציאה גרסת כיסוי ללהיט "Aramam" של הזמר איברהים טטליסס. ב-26 ביולי הוציאה לאור סינגל חמישי אותו כתבה והלחינה "ילדה של אמא". בספטמבר הוציאה הזמרת מאיה דדון את אלבום הבכורה שלה, חוץ ממך, במסגרתו הקליטה את להיטה של בר, "פיו פיו". קליפ מילים נלווה הופץ בסמוך ליציאתו.
הפזורה הפלסטינית
פיזור הפזורה
בברלין, לפי אותם מקורות, נמצאת אחת מקבוצות הפלסטינים הגדולות ביותר מחוץ למזרח התיכון, המונה כ-40,000-35,000 תושבים - קרוב ל-1% מכלל האוכלוסייה. רובם גרים ברובע נויקלן בעיר, שבו יש ריכוז של מהגרים מארצות ערביות נוספות, ביניהן לבנון, מרוקו ועיראק. ברם, לפי סקר אוכלוסין רשמי של אוכלוסיית ברלין, גרים בעיר 197 פלסטינים בלבד.
קריסטל פאלאס
מועדון הכדורגל קריסטל פאלאס (באנגלית: Crystal Palace Football Club) הוא מועדון כדורגל אנגלי מהעיר לונדון. פאלאס היא הקבוצה היחידה בכדורגל האנגלי שירדה חמש פעמים מהפרמייר ליג. נכון לעונת 2021/22, קבוצת הכדורגל של המועדון משחקת בפרמייר ליג.
קריסטל פאלאס משחקת באצטדיון סלהרסט פארק אשר מכיל 26,309 מקומות ישיבה. מדיה המסורתיים כוללים חולצת פסים כחולה-אדומה ומכנסיים כחולים.
שניים מארבעת בעלי הקבוצה הנוכחיים הם אנשי העסקים האמריקאים-יהודים ג'ושוע "ג'וש" האריס ודייוויד ס. בליצר.
העשורים המוקדמים
קריסטל פאלאס הוקמה בשנת 1905 סמוך לארמון הקריסטל, אחד מפלאיה הארכיטקטוניים של המאה ה-19, שהעניק את שמו לכל אזור סיינדהאם שבדרום לונדון. הקבוצה שיחקה בליגה הדרומית עד שנת 1920, או אז העפילה לראשונה לליגה השלישית של הפוטבול ליג.
ב-1915 נדרש המועדון להעתיק את עצמו לאזור אחר בעיר. סלהרסט פארק שבאזור סלהרסט נבחר כמגרשה הקבוע של הקבוצה. משחקה הראשון של הקבוצה באצטדיון זה נערך ב-30 באוגוסט 1924.
פאלאס שיחקה ברמות הנמוכות של הכדורגל האנגלי עד שנות השישים. רק ב-1969 - 64 שנים לאחר היווסדו - העפיל המועדון לראשונה בתולדותיו לליגה הבכירה. עם זאת, המועדון לא הצליח לבסס עצמו וכבר בראשית שנות השבעים צנחו העיטים לליגה השלישית. הנהלת המועדון חשה כי הגיע הזמן לשינוי: העיט הוצג כסמלו הרשמי של המועדון, ומדיו - שהיו עד אז סגולים-תכולים (בדומה למדי אסטון וילה) - הוחלפו בחולצות פסים כחולים-אדומים, יש האומרים כדי לחקות קבוצות כדורגל בכירות כברצלונה ובולוניה.
עם זאת, השינוי הממשי בטיבו של המועדון הגיע רק עם מינויו של טרי ונבלס למאמן הקבוצה בסוף שנות השבעים. בתוך שתי עונות בלבד בתפקיד (1979-1981), ונבלס העלה את קריסטל פאלאס חזרה לליגה הבכירה. ב-1981 עזב לטובת אימון היריבה העירונית קווינס פארק ריינג'רס. תחתיו הובא מלקולם אליסון, שכבר אימן את הקבוצה בעבר. אלא שתחת אליסון המועדון שוב גמגם, וגורלו של המועדון לרדת ליגה נחרץ עוד בחודש פברואר של אותה עונה.
עידן סטיב קופל (1984 - 1993)
סטיב קופל, שחקנה לשעבר של מנצ'סטר יונייטד שקריירת המשחק שלו נקטעה בעקבות פציעה, מונה למאמן החדש של הקבוצה והוא בן 29 בלבד. בשיתוף פעולה עם רון נודס, הוא שיקם את הסגל וכעבור חמש שנים - ב-1989 - השיב את הקבוצה חזרה לליגה הבכירה.
עם זאת, מכירתם של שחקני מפתח ופציעות ארוכות טווח הביאו לדעיכה ביכולתם של העיטים בעונת 1992/93, שירדו מהליגה הבכירה בעונתה הראשונה כפרמייר ליג.
עידן אלן סמית' (1993 - 1995)
סטיב קופל התפטר נוכח ירידתה של פאלאס, והעביר את המושכות לעוזרו אלן סמית'. סמית' הדריך את פאלאס לזכייה משכנעת בליגת המשנה ואגב כך לקידום לפרמייר ליג. הקבוצה שיחקה היטב בעונת 1994/95 והגיעה לשלב חצי גמר גביע ה-FA וגביע הליגה האנגלית. עם זאת, פאלאס שבה לליגת המשנה בסיום העונה, במידה רבה נוכח החלטתה של התאחדות הכדורגל האנגלית לצמצם את הפרמייר ליג מ-22 ל-20 קבוצות; פאלאס איישה את מקומה של היורדת הרביעית. סמית' פוטר, וקופל הוזעק להחליפו. הירידה הביאה לגל עזיבה: כריס קולמן, אריק יאנג, ריצ'רד שו, גארת' סאות'גייט, איאן דואי, ג'ון סלאקו וכריס ארמסטרונג - כולם נמכרו למועדנים אחרים, וההרכב שהציגה פאלאס לעונת 1995/96 היה שונה לחלוטין.
עידן דייב באסט (1996 - 1997)
קופל עבר לתפקיד ניהולי בקבוצה בפברואר 1996, והקבוצה הופקדה בידיו של דייב באסט. הלה הצעיד את קריסטל פאלאס מהמקום ה-16 לסיום במקום השלישי בטבלת ליגת המשנה, שהקנה לה כרטיס למשחקי הפלייאוף. פאלאס הפסידה לעומת זאת ללסטר סיטי בגמר הפלייאוף, ונותרה בליגת המשנה גם לעונת 1996/97. באסט עבר לנוטינגהאם פורסט במרץ 1997, וקופל שב להנהיג את הקבוצה. בסוף העונה ניצחה פאלאס את קבוצת שפילד יונייטד בגמר הפלייאוף והעפילה לפרמייר ליג. ואולם גם הפעם שהייתה בפרמייר ליג לא ארכה זמן רב, ובסוף עונת 1997/98 היא שבה לליגת המשנה.
משבר מרק גולדברג (1998 - 2000)
במרץ 1998, חודשים ספורים לפני הירידה מהפרמייר ליג, מכר רון נודס את חלקו במועדון לטייקון המחשבים מרק גולדברג, שביקש להפוך את המועדון לאחד מהבכירים באירופה בתוך חמש שנים. סטיב קופל הוצב כמאמן-על וטרי ונבלס כמאמן. אלא שהאופטימיות שאפפה את עונת 1998/99 הפכה עד מהרה לסיוט. גולדברג הפסיק את תמיכתו הכלכלית במועדון, שנכנס להליכי פירוק. טרי ונבלס התפטר, וקופל נאלץ לשוב ולאמן. פאלאס סיימה את העונה במרכז טבלת ליגת המשנה, ואף על פי שנדרשה למכור כמה משחקניה הטובים ביותר נוכח אילוצים כלכליים, סיימה גם את עונת 1999/2000 הרחק מהקו האדום.
חזרתו של אלן סמית' (2000 - 2001)
טייקון הטלפונים הסלולרים סיימון ג'ורדן רכש את המועדון כשהוא על סף פשיטת רגל ביולי 2000, והחליף את קופל באלן סמית', שאימן את המועדון בין השנים 1993–1995. אף שבעיותיה הכלכליות של הקבוצה נפתרו נוכח ההשתלטות, תפקודה של הקבוצה על המגרש היה מזעזע. סמית' פוטר בשנית באפריל 2001 שכן אף על פי שהצליח להביא את פאלאס לשלב חצי הגמר בגביע הליגה, הקבוצה הייתה סמוכה לירידה לליגה השלישית. סטיב קמבר הוזעק להחליף את סמית' וכנגד כל הסיכויים הבטיח תוצאות טובות דיין כדי להציל את קריסטל פאלאס מירידה.
עידן ברוס, פרנסיס וקמבר (2001 - 2003)
לקראת עונת 2001/02 פנתה הנהלת קריסטל פאלאס למאמן ויגאן אתלטיק, סטיב ברוס, כדי שידריך את הקבוצה. ברוס פתח את העונה היטב, מה שפיתח ציפיות להעפלה לפרמייר ליג בסיום העונה. אך ברוס עזב אחרי ארבעה חודשים בלבד בסלהרסט פארק כדי לאמן את ברמינגהאם סיטי. ברוס הוחלף, באופן אירוני, על ידי מאמנה המפוטר של ברמינגהאם, טרבור פרנסיס.
פרנסיס כשל במשימתו להיאבק על העלייה לפרמייר ליג, ותחת הדרכתו הקבוצה סיימה את עונת 2001/02 במרכז הטבלה. במרץ 2003 התפטר, והוחלף על ידי סטיב קמבר.
עונת 2003/04 נפתחה בשלושה ניצחונות מרשימים, אולם קמבר פוטר כבר בנובמבר לאחר ששורת הפסדים דרדרה את המועדון לתחתית הטבלה. קיט סימונס מונה למאמן זמני במשך חודש עד למינויו של איאן דואי, שחקנה של פאלאס לשעבר ומאמנה זה מכבר של אולדהאם אתלטיק.
עידן איאן דואי (2003-)
פאלאס, שהייתה מועמדת ודאית לירידה מליגת המשנה האנגלית בדצמבר 2003, השיגה תחת הדרכתו של דואי כרטיס למשחקי הפלייאוף ארבעה חודשים מאוחר יותר. פאלאס ניצחה את סנדרלנד בפנדלים בחצי גמר הפלייאוף, ואת וסטהאם יונייטד בשלב הגמר. היה זה מספיק כדי להעלות את הקבוצה לפרמייר ליג לעונת 2004/05.
למרות מאמציו של איאן דואי, ו-21 שערי הליגה שכבש חלוץ הקבוצה אנדי ג'ונסון (סגן מלך השערים), קריסטל פאלאס שבה לליגת המשנה בסופה של עונת 2004/05 על חודו של שער בודד.
בנובמבר 2012 איאן הולוויי מונה למאמן והוא הצליח ב-27 במאי 2013 להצעיד את הקבוצה להעפלה לפרמייר ליג לאחר 8 שנות היעדרות.
אחרי כישלון בתחילת עונת 2013 מונה שחקן העבר אלאן פרדו למאמן. הוא הוביל את הקבוצה לגמר גביע FA לראשונה מזה 26 שנה, אך הפסידה שוב, הפעם בתוצאה 2–1 בתוספת הזמן למנצ'סטר יונייטד. לראשונה פאלאס שרדה בפרמייר ליג יותר מעונה אחת אך בדצמבר 2016, פרדו פוטר והוחלף על ידי סם אולרדייס, שהצליח לשמור את הקבוצה בפרמייר ליג.
את עונות 2018/19 ו 2019/20 סיימה הקבוצה במקומות 12 ו-14 בהתאמה. את עונת 2020/2021 סיימה הקבוצה במקום ה 14, ובסיומה מונה פטריק ויירה למאמן הקבוצה. תחת ויירה הציגה הקבוצה כדורגל חיובי בעונת 2021/2022, וסיימה במקום ה-12 בליגה. בנוסף הגיעה עד לשלב חצי גמר הגביע. עם זאת, במהלך עונת 2022/2023 פוטר ויירה מתפקידו ובמקומו מונה שוב רוי הודגסון. הודג'סון עזר לקבוצה להשיג את המטרה ולהישאר בליגה כשהקבוצה סיימה במקום ה-11.
סגל שחקנים
נכון ל-10 בספטמבר 2022
(קפטן שני)
נירית קופל
נירית קופל וונדרמן (נולדה ב-24 ביוני 1976) היא שחקנית ישראלית לשעבר, בוגרת בית צבי. כיום עורכת וכתבת בחדשות חיפה באתר "חי-פה".
ביוגרפיה
נולדה בחיפה. בשנת 2002 התקבלה לסדרה "משחק החיים" שעלתה בשנת 2003. שם שיחקה לצד יעל שרוני, גיא אריאלי, לירון וייסמן, ניר לוי ועוד. שם גילמה את רותם ליכטר, בחורה אמביציונית שגדלה להורים עשירים ואח עם פיגור שכלי בשם אפי (ירון עצמון),אך עזבה את הבית לאחר סכסוך שהתפוצץ לאחר שעברה אונס מדודה. רוצה לשחק במחזמר רומיאו ויוליה ומתחפשת לגבר בשם רם כדי להתקבל, מתאהבת בזיו (אולי שטרנברג) בעל הקפיטריה של התיאטרון, אך הוא לא יודע שהיא אישה. עוברת התעללויות משירן (אפרת בוימולד), בת זוגו של זיו. באותה שנה השתתפה במחזמר "ספיד וגלגלי הקסם" שכתבו ירון כפכפי, וחנוך רוזן, וביים חנוך רוזן, בתפקיד טומילי.
בשנת 2004 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "הפיג'מות" שם גילמה את דידי, חברה של אלונה (אלונה טל) שעברה לגור בדירתה ואף התאהבה בעודד (עודד פז) לאחר שהוא הסתכסך עם אילן(אילן רוזנפלד) וקובי (קובי פרג') בגלל שאמרו לו שהוא לא רציני.
כיום היא עורכת חדשות וכתבת באתר החדשות "חי-פה" חדשות חיפה.
מתגוררת בחיפה.
זוכרות
זוכרות (בערבית: ذاكرات) היא עמותת שמאל רדיקלי ישראלית שהוקמה ב-2002 אשר מטרתה המוצהרת היא להעמיק את מודעות הציבור היהודי בישראל לנכבה ולקדם את זכות השיבה ואת מימושה.
פעילות
פעילותה המרכזית של העמותה היא הנצחת הכפרים הפלסטינים ההרוסים באמצעות שילוט באתרים שהוקמו על הריסותיהם. פעולת שילוט מסוג זה התקיימה בפארק קנדה, שהוקם על אתרי הכפרים עמואס, יאלו ובית נובא, שנהרסו במהלך מלחמת ששת הימים, ובמקומות נוספים. בנוסף מארגנת עמותת "זוכרות" סיורים בכפרים ההרוסים, מקיימת הרצאות, מפגשים ודיונים בנושא וכן מחזיקה בחלל לתערוכות אמנות מתחלפות. לעמותה אתר אינטרנט בעברית הסוקר את היישוב הפלסטיני עד 1948.
בסוף שנת 2007 הוציאה זוכרות לאור מפה של העיר תל אביב-יפו, בה מצוינים כל הכפרים הערבים שנחרבו בשנת 1948. מפה זו פורסמה במקביל לפינויים של בתיו האחרונים של הכפר סלמה (כפר שלם) ולכוונה של קבוצת יזמים לפנות את דיירי ובתי כפר סומייל המצוי בסמיכות למשרדי העמותה ברחוב אבן גבירול.
העמותה תומכת במימוש מלא של זכות השיבה, ומציינת: "זוכרות רואה בשיבה תהליך ארוך ורב-ממדי אשר כולל לא רק את עצם חזרתם הפיזית של הפליטים לתחומי הארץ, אלא גם את השתלבותם הראויה, המכובדת והמכבדת (dignified) של הפליטים בתוך חברה פלסטינית-יהודית שוויונית ומשותפת. בתפיסה מרחיבה זו, השיבה מתחילה הרבה לפני עצם חזרתם של הפליטים ונמשכת זמן רב לאחר מכן." בריאיון ל"הארץ" השיב איתן ברונשטיין, מייסד העמותה, לשאלה "איזו שיבה אתה מציע?": "אני לא יודע מי ירצה לחזור, אבל כל מי שירצה - שיחזור. ואם אז לא תהיה מדינה יהודית, אז לא תהיה. הקונספט המועדף עלי הוא מדינה אחת מהים עד הירדן, שבה לכל התושבים יש זכויות ולשני העמים יש זיקה לארץ".
בתגובה לתלונות על כך שבאתר העמותה כונו יישובים ישראלים גם בתוך הקו הירוק בשם "התנחלות ציונית", פרסמה העמותה כי "זוכרות אכן רואה בקריית שמונה ועמיר התנחלויות אבל כך גם תל אביב ואריאל. הן התנחלויות מן הטעם הפשוט שהוקמו על ידי מהגרים שבאו מחוץ לארץ להתנחל בה. התנחלות היא מילה נרדפת להתיישבות ובתחילת הציונות השימוש במושגים התנחלויות וקולוניות היה מקובל בקרב המהגרים הציונים... זוכרות גורסת שאין הבדל עקרוני בין ההתנחלויות שהוקמו על ידי המהגרים היהודים בשטחים שנכבשו ב-1948 לבין אלה שהוקמו בשטחים שנכבשו אחרי השלמתו ב-1967. ההתנחלויות הציונות הן אפוא כל מקום יישוב שהוקם על ידי מהגרים בחסות הציונות. הם נבדלים מיישובים כמו צפת, ירושלים, טבריה ועוד, בהם חיו 'יהודים פלסטינים' מאות שנים, עוד לפני ההגירה הציונית. לדעתנו אף אחת מההתנחלויות לא חייבת "לחלוף מן העולם". אריאל וקדומים, כמו תל אביב וקרית שמונה יוכלו להישאר במקומן גם בהסדר שלום עתידי בין הישראלים לפלסטינים. אחרי שתוכר זכות השיבה של הפליטים הפלסטינים ומי מהם שירצה לשוב יזכה לכך, נוכל לחיות יחד בארץ, בכל מקום".
חברי זוכרות מגדירים את הנכבה: "הנכבה היא ההרס, הגירוש, הביזה, מקרי הטבח והאונס של תושביה". חברי העמותה סבורים כי נטילת אחריות מצדם של היהודים על חלקם בנכבה הפלסטינית היא תנאי הכרחי לכינון שלום צודק ופיוס בין תושבי הארץ היהודים והפלסטינים, ואילו התעלמות של היהודים מהנכבה הפלסטינית, ובמיוחד מנטילת אחריות על חלקם בה, מהווה אחד מגורמי היסוד להמשך הסכסוך האלים בין העמים. בנוסף חלק ממטרתם על פי הגדרתם היא "להביא להתנערותה של החברה היהודית מתפיסות קולוניאליות של קיומה במרחב ומהפרקטיקות הקולוניאליות הנלוות לכך."
רוב תקציב העמותה מבוסס על תרומות מחו"ל. בשנת 2009 גייסה העמותה תרומות בסך 2.1 מיליון ש"ח, רובן מארגונים הומניטריים ואחרים באירופה, בהם: ICCO (הולנד), NISEREOR (גרמניה) ו-CCFD (צרפת). בשנה זו העסיקה העמותה 15 עובדים בשכר.
פרסומים
זוכרות מוציאה לאור סדרת חוברות בעברית ובערבית, המוקדשות כל אחת ליישוב, ובהן: עכו, סוחמאתא, ג'למה, אג'ליל ודיר יאסין. החל משנת 2007 החלה "זוכרות" להוציא לאור את כתב העת סדק, בשיתוף פרדס הוצאה לאור וקבוצת המעצבים "פרהסיה".
בשנת 2012 פרסמה זוכרות בשיתוף הוצאת פרדס, מדריך סיורים ראשון מסוגו המציג 18 סיורים בעקבות כפרים, עיירות וערים פלסטיניות שנחרבו בעקבות המלחמה. בין השאר מוצעים סיורים באזור תל אביב (סומייל ושייח' מוניס), באר שבע, שכונות טלביה וקטמון בירושלים, יהודייה (עבאסייה) והוג'.
בשנת 2014 השיקה העמותה אפליקציה מבוססת GPS הנקראת INakba המאתרת יישובים פלסטינים שנהרסו באירועי מלחמת העצמאות, וכוללת מפות נקודות ציון של היישובים הפלסטינים הקדומים יחד עם מידע היסטורי וקטעי וידאו ותמונות.
בשנת 2016 פרסמה זוכרות בשיתוף הוצאת בבל, את ספרו של אייל ויצמן "סף המדבר, קו העימות", שעוסק במאבק בין המדינה לאוכלוסייה הבדואית.
ביקורת
מבקריה של העמותה רואים בה תנועת שמאל קיצוני אנטי-ציונית, שמטרתה להרוס את מדינת ישראל במתכונתה הקיימת. יש הטוענים כי בהצגת המידע על הנכבה היא מתעלמת לעיתים ממקורות הסכסוך וממהלכו, כמו גם מעובדות יסוד אחרות שאינן תואמות את השקפת עולמה.
אחד המבקרים הבולטים של "זוכרות" הוא העיתונאי בן-דרור ימיני, הטוען כי הביקורת של ימיני, ושל אחרים, מבוססת גם על הטענה כי מטרות התנועה נוגדות במופגן את הבסיס עליו נשענת ההגדרה העצמית של העם היהודי בארץ ישראל.
Myc
Myc (c-Myc) הוא גן רגולטורי שמקודד לגורם שעתוק. בגנום האדם, Myc נמצא בכרומוזום 8 והוא אחראי לבקרת ההתבטאות של כ-15% מכלל הגנים, באמצעות היקשרות לרצפי E-box (Enhancer Box) וגיוס אנזימי היסטון אצטילטרנספראז (HATs). מלבד תפקידו כגורם שעתוק קלאסי, Myc משמש אפוא גם לבקרה על מבנה הכרומטין הכללי, באמצעות בקרה על האצטילציה של היסטונים הן באזורים עשירים בגנים והן באתרים רחוקים מכל גן ידוע.
במחלות סרטן רבות מופיעה גרסה מוטנטית של Myc, אשר גורמת ל-Myc להתבטא בצורה קונסטיטוטיבית (ללא הפסקה). בעקבות זאת גנים רבים מתבטאים בצורה לא מבוקרת, חלקם מעורבים בשגשוג של התא ובכך נוצר סרטן. טרנסלוקציה נפוצה המשפיעה על Myc היא t(8;14), שקריטית להתפתחות של מרבית מקרי לימפומת בירקיט.
היסטוריה
ב-1964 בודד הנגיף MC29 אשר גורם לסוגים שונים של סרטן בעופות. במחקרים שנעשו בהמשך התברר כי חלק מה-DNA הנגיפי מצוי באופן טבעי בבעלי חיים שונים. הגן שאחראי להתמרה הסרטנית שכונה v-Myc (מקור השם מ-myelocytomatosis), אופיין ורוצף ב-1983 באמצעות שיטות של DNA רקומביננטי.
בתחילת שנות השמונים התגלה כי בחולי לימפומת בירקיט, מופיעים בתאים הסרטניים טרנסלוקציות כרומוזומליות, שבהן לעיתים קרובות משתתף כרומוזום 8. הגן שהתגלה באמצעות שיבוט נקודת השבר של הכרומוזומים המחוברים, היה דומה לאונקוגן הנגיפי v-Myc, ולפיכך הגן התאי החדש שהתגלה נקרא c-Myc.
עם גילויו של הגן Myc, התגלה כי כרומוזומים שעברו טרנסלוקציה עם כרומוזום 8 כוללים גנים של אימונוגלובולין בנקודת השבר. מעצמים (Enhancers) אשר באופן נורמלי מגבירים את הביטוי של גנים של אימונוגלובולין, גרמו בתאי לימפומה לביטוי יתר של הפרוטו-אונקוגן Myc. במטרה ללמוד את המנגנון הסרטני בלימפומת בירקיט באמצעות חיקוי תבנית הביטוי של Myc בתאים סרטניים פותחו עכברים טרנסגניים כחיות מודל. בעכברים טרנסגניים אלו הגן Myc הושם תחת בקרה של מעצם של IgM והעכברים פיתחו לימפומות. במטרה לחקור את תפקידו של Myc בסוגי סרטן אחרים פותחו עכברים טרנסגניים שמבטאים ביתר את Myc ברקמות אחרות (כבד, שד). בעכברי המודל הללו ביטוי יתר של Myc גרם לפיתוח סרטן, דבר שהדגים פעולתו של Myc כאונקוגן.
מבנה
חלבון Myc שייך למשפחת Myc של פקטורי שעתוק, הכוללת בנוסף גם את הגנים N-Myc ו L-Myc. חלבונים ממשפחה זו מכילים מתחם bHLH/LZ (basic Helix-Loop-Helix Leucine Zipper). חלבון Myc באמצעות מתחם ה-BHLH יכול להיקשר ל-DNA, בעוד שמתחם LZ מאפשר התחברות (דימריזציה) עם חלבון MAX (myc-associated factor X).
ה-mRNA של Myc מכיל רצף IRES (internal ribosome entry site), שמאפשר תרגום של ה-RNA לחלבון כאשר יש עיכוב של תרגום המבוסס על קצה 5', כמו במקרה של הדבקה נגיפית.
פעולה מולקולרית
חלבון Myc הוא גורם שעתוק שמעורר את הביטוי של מספר רב של גנים באמצעות היקשרות לרצפי קונצנזוס (רצפי E-box) וגיוס היסטון טרנספראזות (HATs). בנוסף לכך יכול Myc לפעול כגורם המדכא שעתוק. באמצעות היקשרות לגורם השעתוק Miz-1 ומניעת היקשרות של הקו-אקטיבטור p300, הוא מעכב את הביטוי של גני המטרה של Miz-1. יתר על כן myc הוא בעל תפקיד ישיר בשליטה על שכפול DNA.
Myc מופעל על ידי מספר אותות מיטוגניים כדוגמת Wnt, Shh ו-EGF (דרך מסלול MAPK/ERK). הפעלתו גורמת לשינוי הביטוי של גני המטרה שלו, ולכך יש מספר השפעות. ההשפעה הראשונה שהתגלתה הייתה יכולתו לגרום לפרוליפרציה (הגברת ביטוי של ציקלינים והפחתת ביטוי של p21), אך יש לו גם תפקיד מרכזי בבקרת גדילת התא (הגברת ביטוי של RNA ריבוזומלי וחלבונים), אפופטוזה (הקטנת ביטוי של Bcl-2), התמיינות והתחדשות עצמית של תאי גזע. Myc הוא פרוטו-אונקוגן ולעיתים קרובות הוא נמצא בביטוי יתר בסוגים רבים של סרטן. ביטוי יתר של Myc קשור ביצירת עותקים רבים של גנים (אמפליפקציות).
רות אחלמה
רות אחלמה (בגרמנית: Ruth Achlama; נולדה ב-29 באוקטובר 1945) היא מתרגמת גרמנייה-ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה כרנאטה בטנפיהר (Renate Böteführ) בקוודלינבורג שבסקסוניה-אנהלט, וגדלה במנהיים שבבאדן-וירטמברג. בשנים 1963–1964 השתתפה בחילופי תלמידים בארצות הברית ובשנת 1965 סיימה את בחינות הבגרות שלה. אחלמה למדה מ-1965 עד 1969 תורת המשפט באוניברסיטת היידלברג. בין 1969 ל-1973, השלימה את שנות ההתמחות המשפטית שלה, שאת חלקן העבירה אצל עורך דין בתל אביב. בשנים 1973-1974 למדה מדעי היהדות בהיברו יוניון קולג' בסינסינטי שבאוהיו. בשנת 1974 התגיירה ונישאה לכימאי הישראלי אברהם אחלמה. יחד עם בעלה היגרה לישראל.
בישראל, עבדה רות אחלמה בתחילה בתור מגיה בעיתון היקי "חדשות ישראל" בשפה הגרמנית. מאוחר יותר, למדה מדעי המידע באוניברסיטה העברית בירושלים, לאחר שסיימה את לימודיה עבדה בתור ספרנית בספרייה של הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. מאז 1979 עובדת רות אחלמה בעיקר בתור מתרגמת עצמאית. אחלמה היא בעלת אזרחות גרמנית וישראלית, ומתגררת במרכז תל אביב.
בתחילה תרגמה בעיקר ספרי עיון, אך לאחר מכן עברה להתמקד בתרגומה של ספרות יפה מעברית לגרמנית. בין הסופרים שאת חיבוריהם תרגמה ניתן למצוא את אברהם ב. יהושע, את עמוס עוז ואת מאיר שלו.
טומי הילפיגר
תומאס ג'ייקוב הילפיגר (באנגלית: Thomas Jacob Hilfiger, נולד ב-24 במרץ 1951) הוא מעצב אופנה אמריקאי ומייסד מותג ההלבשה "טומי הילפיגר" (Tommy Hilfiger).
ביוגרפיה
הילפיגר נולד וגדל באלמירה, ניו יורק, ארצות הברית, השני מבין תשעה אחים. הוא גדל במשפחה אירית-קתולית והוריו רצו שיהיה מהנדס. הילפיגר למד בתיכון אלמירה ובמקום להשלים את לימודיו האקדמאים החל בגיל 18 לעבוד בקמעונאות, הוא היה נוסע לעיר ניו יורק לקנות מכנסי ג'ינס ומכנסי פעמון שאותם מכר בחנויות מקומיות באלמירה. מאוחר יותר פתח הילפיגר חנות משלו בשם "The People's Place" (בתרגום לעברית: המקום של העם) באלמירה, החנות הייתה מקום בילוי אהוד של בני הנוער באלמירה מכיוון שהיו שם הופעות DJ חיות, לעיתים היו שם יותר אנשים מבלים מאשר אנשים שקונים. כעבור 7 שנים נסגרה החנות בגלל פשיטת רגל והמבנה נהרס כדי לבנות במקום היכל הוקי קרח.
בשנת 1985 הילפיגר ייסד את "תעשיות טומי הילפיגר" (בתמיכת קבוצת מורג'ני) שנעשתה ציבורית בשנת 1992 בהצגת קולקציית הגברים שלו. עד שנת 2004 היו לחברה 5,400 מועסקים. הילפיגר קיבל את תואר "מעצב בגדי הגברים של השנה" בשנת 1995 על ידי אגודת האופנה של אמריקה. מאז ועד היום הפכה החברה למותג אופנה עולמי תוך שימת דגש על איכות הבדים והבגדים תוך שימת דגש על הפרטים הקטנים.
טומי הילפיגר וישראל
בראיון שהעניק תומאס לאחת מרשתות הטלוויזיה שפורסם בערוץ 10, דיבר תומאס על השמועה אשר נטען בה שהוא גזען לגבי מוצא אפרו-אמריקני ואנטישמי. תומאס אמר בראיון כי מעולם לא אמר דברים כאלו, והוסיף שלבנו ישנה חברה ממוצא אפרו אמריקני. לגבי היותו אנטישמי הוסיף ואמר שגם השמועה הנ"ל אינה נכונה, וציין שמדגמנת את מוצריו בר רפאלי והוסיף בשבחיה. מוצריו נמכרים בחנויות יוקרה, בקניונים ובמרכזי בילוי בישראל.
STS-6
STS-6 היא משימת מעבורות החלל השישית, והראשונה של מעבורת החלל צ'לנג'ר. המשימה שוגרה ב-4 באפריל 1983 בשעה 13:30 לפי השעון המזרחי של ארצות הברית.
המשימה
STS-6 הייתה המשימה הראשונה של מעבורת החלל צ'לנג'ר. המשימה המריאה ב-4 באפריל 1983 בשעה 13:30 בצהריים, לפי שעון החוף המזרחי של ארצות הברית, ממרכז החלל קנדי בפלורידה.
במקור, תוכננה המשימה ל-20 בינואר 1983, אך בעקבות גילוי דליפת מימן באחד מהמנועים הראשיים, נדחה השיגור ל-25 בינואר. לאחר תיקון התקלה הייתה הצ'לנג'ר מוכנה לשיגור, אולם עקב דליפת מימן בשני המנועים האחרים של המעבורת ההמראה נדחתה פעם נוספת. בזמן החלפת המנועים במעבורת, סערה קשה גרמה לזיהום בלוויין המעקב והממסר שהיה בתא המטען.
משימת STS-6 כללה 4 אסטרונאוטים: וייטס מפקד המשימה, פטרסון מומחה משימה, מוסגריב מומחה משימה ובובקו הטייס.
האסטרונאוטים הכניסו למסלול את לוויין המעקב והממסר TDRS-1. עקב תקלה במנוע של הלוויין, הוא נכנס למסלול שגוי אך יציב. בעזרת מנועי התמרון שלו, הצליח צוות הקרקע להכניסו למסלול הנכון במהלך החודשים הבאים. מלבד זאת, נשאה המעבורת ניסוי אלקטרופורוזה בזרימה מתמדת, סקר ברקים ביום ובלילה, ועוד מספר ניסויים.
פטרסון ומוסגריב השתמשו בחליפות חלל חדשות שעוצבו במיוחד למעבורת החלל, והשלימו את הליכת החלל הראשונה בתוכנית המעבורות. הליכת החלל נמשכה 4 שעות ו-17 דקות.
זו הייתה הטיסה הראשונה שהשתמשה בדגם קל משקל של מנועי הדלק המוצק, המוצמדים לשני צדדיו של מכל הדלק החיצוני, וגרסה קלה יותר של מכל הדלק עצמו. זה גם היה השיגור הראשון ממשטח השיגור הנייד (המוביל את המעבורת ממבנה ההרכבה אל כן השיגור) מס' 2.
ביום הטיסה האחרון שוחח הצוות עם סגן הנשיא ג'ורג' בוש.
צ'לנג'ר חזרה לכדור הארץ ב-9 באפריל 1983 בשעה 10:54 לפי שעון האזור הפסיפי, לא לפני שהשלימה 81 הקפות סביב כדור הארץ בגובה 330 ק"מ, ועברה 3,370,437 ק"מ.
המעבורת נחתה במסלול נחיתה 22 בבסיס חיל האוויר אדוארדס, וחזרה למרכז החלל קנדי ב-16 באפריל 1983.
כאשר מנועי הדלק המוצק פורקו, לאחר השיגור, נתגלו בהם חורים בחיבורי נחירי הפליטה. טבעות האיטום הושפעו מן החום, אך לא נשחקו (שחיקת טבעות איטום גרמה ככל הנראה לאסון מעבורת החלל צ'לנג'ר).
טיטנוצ'לון
טיטנוצ'לון (שם מדעי: Titanochelon; מילולית: "צב יבשה טיטאני") הוא סוג נכחד של צב ענק פרהיסטורי מהמשפחה צבים יבשתיים, אשר חי באירופה שמחצי האי האיברי ועד אנטוליה במיוקן עד לתחילת הפליסטוקן. בעבר כונה הסוג Cheirogaster ולפני זה השתייכו לסוג צב יבשה. המאובנים הצעירים ביותר שלו התקיימו לפני כ-2 מיליון שנה מזמננו וככל הנראה ההכחדה שלו התקיימה עקב התקררות האקלים עקב עידן הקרח של תחילת הפלייסטוקן, אשר כנראה פגע במזונם ובחום גופם בצורה קשה.
הסוג תואר ב-2014 בידי והוא נחשב בידי מחקרים פילוגנטיים לקרוב בעיקר למין הקיים צב נמרי מאפריקה, מה שמאפשר קשר אפשרי ביניהם למקור אפריקני, שם בולטים יותר מינים מהמשפחה מאשר באירופה.
צבים אלו היו גדולים כמו צב אלדברה או צב גלאפגוס המודרניים ושריונם הגיע לאורך של 2 מטרים. ככל הנראה היו צמחוניים ועקב גודלם היו כמעט חסרי טורפים.
מיני הסוג
הסוג כולל כיום 10 מינים תקפים:
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל בשנות ה-60 של המאה ה-20
רשימת פיגועי טרור נגד ישראלים שהתרחשו במדינת ישראל במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20.
הרד קנדי
הָרְד קֶנְדִי (מאנגלית: Hard Candy) הוא סרט מתח פסיכולוגי עצמאי אמריקאי משנת 2005, העוסק בפדופיליה ובלקיחת החוק לידיים.
זהו סרט הבכורה באורך מלא של הבמאי דייוויד סלייד, שעסק עד אז בבימוי סרטוני פרסומת וקליפים מוזיקליים. העלילה מתמקדת בדינמיקה בין שתי הדמויות הראשיות שמגלמים אליוט פייג' ופטריק וילסון. עבור פייג', שהופיע עד אז רק בטלוויזיה, זה היה התפקיד הראשון בקולנוע, ועבור וילסון - סרטו הרביעי.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל סאנדנס בינואר 2005. באפריל 2006 יצא לאקרנים, תחילה בתפוצה מוגבלת בשני בתי קולנוע בלבד בארצות הברית, ובהמשך אותה שנה הופץ הסרט לבתי הקולנוע ברחבי העולם.
"הרד קנדי" קיבל ביקורות מעורבות וזכה בתשעה פרסים ובחמש מועמדויות.
שם הסרט
התרגום לעברית הוא "סוכרייה קשה", בתעשיית הממתקים זוהי סוכרייה שמיוצרת מסוכר מורתח שלאחר התקררות לטמפרטורת חדר, הופך קשה ופריך.
תקציר
הסרט נפתח בהצגת התכתבות בחדר צ'אט באינטרנט, בין היילי סטארק, נערה בת 14 (אליוט פייג'), לבין ג'ף קולבר, צלם בן 32 (פטריק וילסון). שיחתם רוויה ברמיזות מיניות, והיילי נענית להצעת ג'ף להיפגש בבית קפה. פגישתם כוללת מחוות ארוטיות, ומשיחתם עולה שהם מתכתבים בצ'אט כבר שלושה שבועות, וג'ף מצלם דוגמניות לפרנסתו, רובן קטינות. על הקיר ליד שולחן בית הקפה תלויה מודעה עם תמונת נערה נעדרת בשם דונה מָאוּאֶר (ארין קראפט).
היילי משכנעת את ג'ף לקחת אותה לביתו לשמוע הקלטה פיראטית של הופעת להקת גולדפראפ. על קירות הדירה תלויות תמונות דוגמניות שג'ף צילם, בהן תמונה של בחורה בשם ג'נל (ג'ניפר הולמס/אודסה ריי), בציון התאריך 19 במרץ (בשיטת הרישום האמריקאית: 3/19). ג'ף מסביר שהוא לא שוכב עם דוגמניות, מלבד ג'נל שהייתה בת זוגו הראשונה, והייתה מאז לדוגמנית ידועה. היילי מכינה לשניהם סקרודרייבר (היא מסבירה שחינכו אותה לא לשתות משקאות שלא ערבבה בעצמה) ומבקשת מג'ף לצלמה, אך בעודו מנסה לצלם, הוא מסתחרר ומתעלף.
כשג'ף חוזר להכרה, הוא יושב קשור לכיסא משרדי, והחזות התמימה של היילי משתנה והופכת למרושעת. היא מסבירה שמהלה סם הרדמה במשקה שלו, ומאשימה אותו שהוא פדופיל ואנס, לאחר שעקבה אחר התנהלותו בשלושה חדרי צ'אט שונים. ג'ף מכחיש את ההאשמות וטוען שכוונותיו היו תמימות. היילי סורקת את הבית ואת המחשב של ג'ף בחיפוש אחר חומרים מפלילים, ומוצאת חבילת מכתבים מג'נל, מהם עולה שג'נל רצתה להיפרד מג'ף, והוא התקשה לוותר עליה. מהמכתבים היא דולה פרטים על ג'נל, ששם משפחתה הוא רוג'רס. אחר כך היא מוצאת אקדח וכספת מוסתרת, ומצליחה לפתוח את הכספת לאחר שניחשה שהצירוף כולל את התאריך הקשור לג'נל. היילי מגלה בכספת תמונות "חולניות" כהגדרתה, וכן תמונה של הנערה הנעדרת דונה מאואר שג'ף צילם על רקע אותו בית קפה שבו פגש את היילי. ג'ף מכחיש כל קשר להיעלמותה של דונה, ומצליח לתקוף פיזית את היילי ולהגיע לאקדח כשהוא קשור עדיין לכסא. הם נאבקים, היילי מצליחה לחנוק אותו בעזרת ניילון נצמד, הוא מאבד הכרה שנית והאקדח נשמט מידו.
ג'ף מתעורר קשור לשולחן מתכת במטבח כשפלג גופו התחתון עירום. היילי מניחה שקית קרח על חלציו ומסבירה שהיא עומדת לסרס אותו. עד שאזור הניתוח יהיה מוכן, היא עולה לגג ובודקת דבר מה, והשכנה בחצר הסמוכה רואה אותה. כאשר היא חוזרת אל תוך הבית, כדי להניא אותה מלפגוע בו, ג'ף מאיים ומנסה לשחד אותה, וכדי לעורר את רחמיה, הוא מספר לה שהסטייה שלו נובעת מאירוע שהתרחש כאשר ביקר בבית דודתו בהיותו ילד בן 10, ובת הדודה בת הארבע קפצה עליו מהאמבטיה, וכשהדודה נכנסה ומצאה את הילדה העירומה שוכבת עליו, היא החזיקה אותו מעל כירה בוערת ואיימה לשרוף את אשכיו. היילי דוחה את כל דבריו על הסף ומבצעת את הניתוח על פי הוראות של ספר רפואה שהחזיקה בתיקה, ואחר כך הולכת למקלחת תוך שהיא מבטיחה לג'ף לצאת מחייו. ג'ף מצליח להשתחרר ומגלה שהיילי לא ביצעה את הניתוח למעשה, אלא רק העמידה פנים. הוא פונה למקלחת כשאזמל המנתחים שלה בידו. להפתעתו המקלחת ריקה, והיילי תוקפת אותו מאחור בעזרת שוקר חשמלי. הוא שוב מאבד הכרה, ואז היילי מזייפת הודעת התאבדות בשמו, מתקשרת לג'נל, מתחזה לשוטרת ומבקשת ממנה לבוא מיד לביתו של ג'ף. אחר כך היא מעמידה אותו על כיסא במטבח, כורכת לולאת חבל על צווארו ומציעה לג'ף "עסקה": אם יתאבד, היא תשמיד את הראיות לפשעיו, ואם יסרב להצעה - היא תחשוף את סודותיו. את חילופי הדברים מפריעה השכנה ג'ודי טוקודה (סנדרה או) שהסתקרנה למראה היילי המהלכת על הגג, ובאה למסור עוגיות מעשה ידי בנות הצופים, שג'ף קונה דרך קבע. היילי מזדהה כאחייניתו של ג'ף, והשכנה החשדנית עוזבת. ג'ף אומר להיילי שהיא לא תתחמק מעונש, והיא עונה באירוניה שבנסיבות הנתונות היא לכל היותר תקבל עבודות שירות, תספר את סיפורה וג'ודי פוסטר תביים את העיבוד הקולנועי. ג'ף מצליח שוב להיחלץ מהכפיתה, הם נאבקים אך היילי בורחת ומפתה אותו לרדוף אחריה אל הגג, שם קשרה לארובה את החבל עם הלולאה. היא מאיימת עליו עם האקדח שלו ומזהירה אותו שג'נל בדרך, ואז היא תרוץ לזרועות ג'נל ותעמיד פנים שג'ף אנס אותה.
לבסוף ג'ף מודה שהיה מעורב ברצח דונה מאואר. לדבריו, הוא רק צפה בשותפו לפשע אונס ורוצח אותה, אך לא נטל חלק במעשה. הוא מבטיח למסור לה את שם הרוצח אם תחוס על חייו, ולהפתעתו, היילי עונה: "אני כבר יודעת את השם. ארון אמר לי שאתה ביצעת את הפשע, לפני שהתאבד", ורומזת לכך שאילצה גם את השותף לפשע להתאבד. ג'נל מגיעה אל הבית, והיילי דוחקת בג'ף להתאבד בתלייה בטרם ייחשפו מעשיו, ומבטיחה להשמיד את כל הראיות. ג'ף המובס מניח להיילי לכרוך את החבל על צוואר וקופץ מהגג, ואז היילי משלימה את המשפט הקודם שלה במילים "או לא".
בסצנת הסיום, היילי עוזבת את הזירה והולכת לאורך הרחוב לבושה בברדס האדום שאותו לבשה בסצנת הפגישה בבית הקפה.
הפקה
המפיק ריצ'רד היגינס סיפר שאת ההשראה לסרט שאב מסיפור שהוצג בסדרת האקטואליה הטלוויזיונית 20/20, אודות נערות יפניות שפיתו גברים מבוגרים שנחשדו בניצול ילדים, להגיע למקום מפגש לפי בחירתם, שם הותקפו על ידי כנופיית נערות שהכו ושדדו אותם. לדברי היגינס, הסיפור גרם לו לתהות: מה אם התוקף הצפוי איננו כזה, אלא דווקא מי שאמורה להיות הקרבן?.
לאור העובדה שהסוגיות שעולות בסרט שנויות במחלוקת מטבען, ההפקה שאפה לקיים תקציב נמוך של $950,000 כדי לצמצם ככל שניתן את התערבות החברה המפיצה. לכן, הסרט צולם תוך 18 יום אחרי חמישה ימי חזרות בלבד. רוב הסצנות צולמו ברצף כרונולוגי על במה אקוסטית, ובקירות הבית הותקנו דלתות צונחות כדי שהמצלמה תמקד את הצופים רק במה שהם אמורים לראות. לצילום מחוץ לבית ועל הגג שימש ביתו של מתאם הפעלולים של הסרט, אריק ברנן.
מכיוון שעד סרט זה, סלייד התמחה בפרסומות וקליפים, הוא ייחס חשיבות לאפקטים של גוונים ותאורה, ואלה בוצעו כחלק מתהליך הדיגיטציה של הסרט בשלב הפוסט-פרודקשן, בידי איש האפקטים החזותיים ז'אן-קלמנט סורט, מומחה בעיצוב צבעים דיגיטלי (קולוריסט). זה היה אחד הסרטים הראשונים שבהם ניתן לקולוריסט קרדיט בכתוביות הפתיחה, ולא בסיום כמקובל.
סרטון כתוביות הפתיחה הופק על ידי אולפן MOMOCO בלונדון, שמעצב כותרות לפרסומות. המעצב ניק בנס הסביר שהריבוע האדום ש"מחפש" את הכתוביות בתוך צורות גאומטריות לבנות בין קווים אפורים, מהווה הפשטה של הסצנה שבה היילי מחפשת בביתו של ג'ף ראיות מפלילות, והריבוע נע באיטיות כביטוי של אהדה למצבה הפסיכוטי של היילי, ומשקף את הסגנון המינימליסטי של הסרט. הצורות הגאומטריות התבססו בחלקן על הארכיטקטורה של ביתו של המפיק ריצ'רד היגינס. זאת מכיוון שהבית נבחר כחלופה אם לא היה נמצא תקציב למימון במה אקוסטית.
היבטים מסוימים בעלילה מעורפלים בכוונה תחילה. כך, אין פרטים על הרקע של היילי וג'ף, לא מתברר מה בדיוק קרה לדונה מאואר, ולא ידוע מה מצאה ג'נל כאשר הגיעה לבית, מכיוון שמהגרסה הסופית של הסרט נחתכה סצנה שבה היא מוצאת את גופתו של ג'ף תלויה מהגג.
רבים סברו שהברדס האדום בסצנות הפגישה והסיום מהווה הרמז לסיפור כיפה אדומה והזאב הרע, אולם סלייד הסביר שבשל תקציב ההלבשה המצומצם השתמשו בברדס הפרטי של פייג', שצבעו כתום, אך הצבע שונה בשלב הפוסט-פרודקשן משיקולי התאמת גוונים, והדמיון לכיפה אדומה מקרי.
הפצה
"הרד קנדי" הוקרן בהצגת בכורה כסרט חצות במסגרת פסטיבל "סאנדנס" בינואר 2005, וחברת Lions Gate רכשה את זכויות ההפצה תמורת 4 מיליון דולר. ב-1 באפריל 2006 הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים בפלורידה, ב-14 בחודש יצא להקרנה מצומצמת בשני בתי קולנוע בלוס אנג'לס ובניו יורק, וב-28 בחודש – לקהל הרחב בארצות הברית וקנדה.
באירופה, התקיימו הקרנות בכורה בספרד במסגרת פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של קטלוניה ב-14 באוקטובר 2005, ובבריטניה – ב-20 באפריל 2006 במסגרת פסטיבל סרטי האימה Dead By Dawn.
ב-5 באוקטובר 2010 הופצה גרסת הבלו-ריי, אשר בנוסף לפרק בן 51 דקות המתעד את עשיית הסרט, היא כוללת שש סצנות שלא נכללו בגרסה הקולנועית. בין היתר, סצנות אלה כוללות גרסאות רחבות יותר של סצנת ההתכתבות הפותחת, והסצנה שבה היילי קוראת בקול את מכתבה של ג'נל לג'ף. כמו כן, סצנה שבה היילי מתקשרת הביתה, וסצנה שבה היא חוקרת את ג'ף לגבי גורלה של דונה מאואר, שתיהן הוצאו מהגרסה הקולנועית.
הכנסות
בסוף שבוע הבכורה המצומצמת, הסרט הכניס $58,049. ההכנסות בארצות הברית הגיעו ל-$1,024,640 ובשאר המדינות ל-$5,997,569, נתונים שהעמידו את סך כל ההכנסות על 7,022,209 דולר.
ביקורות
ג'ון גראסי ראה את "הרד קנדי" כתוצר של האווירה בארצות הברית אחרי פיגועי 11 בספטמבר, וכאלגוריה למשבר האמונה שנתן לגיטימציה לעינוי אסירים תוך ויתור על דמוקרטיה ליברלית והליך משפטי הוגן. לדבריו, כאשר עינויים הופכים לנורמה מקובלת, נחצה רף מוסרי. גראסי ציין שהיילי מייצגת רעיון אכזרי ומפגינה חזות שאי אפשר לראות מאחוריה אדם אמיתי. כך, הסרט משאיר לקהל הצופים את הברירה הנפסדת בין פדופיל חסר אונים לבין נערה מתבגרת סאדיסטית.
רוג'ר איברט כתב שמדובר בסרט מרשים ואפקטיבי שנע בין סרט נקמה לבין תסריט פורנוגרפי ללא עירום שבו אשה דומיננטית מענה גבר, תוך משחק יוצא מן הכלל של שני השחקנים הראשיים. לדעתו של ויל לאריק, פייג' ווילסון ראויים לפרס אוסקר על שהם מצליחים לכבוש את לב הקהל בתוך אתר שכולל רק כמה חדרים, ללא סיוע של דמויות נוספות וללא אפקטים מיוחדים.
בצד הביקורות השליליות, מנולה דארגיס כתבה בניו יורק טיימס שמדובר בלא יותר מסרט ניצול יומרני ולא-קוהרנטי מבחינה ויזואלית, ואף שהיילי טוענת שברצונה לעשות צדק, היא מתגלה אך כבת דמותן השטנית של ואלרי סולאנס ולורנה בוביט. המבקר ג'ונתן טומפסון טען שהדמויות מגוחכות, והוא היה מעדיף למחות את הסרט מזכרונו.
בישראל, ליטל אבזון כתבה שמדובר באחת מפנטזיות הנקמה המוצלחות של העשור הראשון של המאה, הסרט מצולם מדהים ומטריד כאחד וקשה לצפות בו בלי לשבת על קצה המושב. אהרן קשלס ואורי שחורי כתבו באתר ynet שאלמלא השליש האחרון והמאכזב, הסרט היה הופך למותחן המושלם של שנת 2006. הם מציינים שדייוויד סלייד יוצר קולנוע הנשען על מלאכת ההסתרה מבחינת התסריט והצילום, ומהקהל נמנעת התמונה הכוללת. על המסך מתקבלת התנצחות פסיכולוגית בין טורף וטרפו, כך שהיצירה נסמכת בראש וראשונה על יכולת המשחק המופלאה של וילסון ופייג'.
פרסים ומועמדויות
"הרד קנדי" זכה בתשעה פרסים: בנוסף לזכיות האלה, הסרט קיבל מועמדויות לחמישה פרסים:
האזורים המוגנים בשלושת הנהרות המקבילים ביונאן
האזורים המוגנים בשלושת הנהרות המקבילים ביונאן (בסינית: 云南三江并流; בפין-יין: Yúnnān Sānjiāngbìngliú) הוא תחום אזורי נוף במדינה סין, בעל מגוון נופי וביולוגי מהמיוחדים בעולם ובעל התרבות המגוונת בסין, אשר כולל ומנוהל במסגרות אזורים טבעיים מוגנים וריכוזי אוכלוסייה ומוכר במעמד אתר מורשת עולמית.
התחום מצוי בדרום-מערב סין, בצפון-מערב מחוז יוּנָּאן, לצד הגבול עם מדינת מיאנמר במערב ורמת טיבט בצפון-מערב, כאשר מרבית שטחו המוכרז מאופיין בכיוון צפון-דרום באמצעות פני רכס חֶנְגּדְּווַאן ושלוש מהנהרות הגדולים באסיה, יאנגצה, מקונג ו-סאלווין, הזורמים בו דרומה זה לצד זה. שמונה יחידות נוף בעלות סוגי אדמה וגבהים מגוונים ביותר מרכיבות את התחום, אשר במסגרתן מתקיימים מרבית מתנאי האקלים השוררים בכדור הארץ וצומח וחי מהמגוונים ומהייחודיים בעולם.
המגוון האתני הגדול ביותר בסין מתקיים גם הוא באזור ובסביבתו, במסגרת היות מחוז יונאן בעל מספר קבוצות המיעוטים הרב בסין במפגשו עם טיבט ועם שלוש מדינות נוספות ואוכלוסייהן, ובתחום כלול גם שטח העיר ליג'יאנג אשר מרכזה העתיק הוכרז אתר מורשת עולמית.
התחום מנוהל במסגרת חלוקה של 15 אזורים הכוללים שמורות טבע וגנים לאומיים עם ריכוזים עירוניים וכפריים אשר הוכרזו כמוגנים בהדרגה עם הקמת תוכניות להגדרת ולשימור אזורי הטבע הייחודיים בשמונה יחידות הנוף, עד אשר הפכו עם אזורי החיץ ביניהם לתחום אשר תחת תוכניות שימור כוללות של שלטונות מחוז יונאן וממשלת סין ובהכרה וניהול גם כאתר מורשת עולמית טבעי על ידי ארגון אונסק"ו.
רכס חנגדוואן
רכס חֶנְגּדְּווַאן מהווה את השלוחה ההררית העיקרית ממזרח לרכס הימאליה, בהתעקלו ממנו כצורת חצי-קשת מזרחה ולאחר מכן דרומה דרך מערב מחוז יונאן לכיוון חצי האי של חבל הודו-סין. הרכס התרומם והתקמט לתצורות תתי הרכס בעלי התלמים המקבילים במסגרת כוחות לחיצה הפועלים על הסלע בשטח הקרקע, קרום כדור הארץ.
חלק הרכס העובר בתחום כולל ארבעה תוואיי תת-רכסים מקבילים בכיוון צפון-דרום במסגרת הרכס עם הפרדתם זה מזה בעיקר באמצעות ערוצי הנהרות. תת-רכסים אלו ממערב למזרח: "גַּאולִיגּונְגּ" - על גבול מיאנמר, "נו" - הכולל את פסגות הרי מיילי, בילואו Biluoshan ולָאוֹווֹ, "באימאנג-יוּ'נְלִיאנְג" Yunliang ו-"לָאוֹגּ'וּ'ן" לצד מורדות הרי "צְ'ייֵנְחוּ" ו-"הונג" Hong.