cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קולין פארל
קריירה
בשנת 2014 שיחק בתפקיד הראשי לצד ראסל קרואו ומאט בומר בדרמה הרומנטית "אגדת חורף". הסרט זכה לביקורות גרועות, בגלל שהסרט רומנטי מידי לדעת המבקרים. לעומת הביקורות הלא אוהדות לסרט פארל הוצג כשחקן שהחזיק את הסרט ויצר את סצינות האהבה הרומנטיות ביותר לשנת 2014. באותה שנה שיחק בסרט הדרמה "מיס ג'ולי" בבימויה של ליב אולמן, ולצידם של ג'סיקה צ'סטיין וסמנתה מורטון. בינואר אותה שנה שיחק בסרט "להציל את מיסטר בנקס". בסרט מגלם פארל את אביה של הסופרת פמלה לינדון טרברס, שיצרה את דמותה של מרי פופינס. פארל מגלם אב בעל רוח עליזה ודמיון עשיר שמדרדר את המשפחה בגלל בעיות השתייה שלו. על תפקידו זכה לביקורות חיוביות ויש שאמרו שזהו משחקו הטוב ביותר.
בשנת 2015 שיחק בדרמה הקומית "הלובסטר" לצידם של אוליביה קולמן, רייצ'ל וייס ובן וישו.
בשנת 2016 שיחק בסרט הפנטזיה "חיות הפלא והיכן למצוא אותן", הסרט הוא ספין אוף לסדרת הסרטים של הארי פוטר. בסרט הוא משחק לצד אדי רדמיין, עזרא מילר וסמנתה מורטון.
בשנת 2017 הופיע בתפקיד הראשי בסרטה של סופיה קופולה "הפיתוי", וכן הופיע בתפקיד הראשי בסרט "להרוג אייל קדוש".
בשנת 2018 שיחק בסרטו של סטיב מקווין "אלמנות".
בשנת 2019 הופיע בתפקיד הראשי בסרט "דמבו". בשנת 2020 שיחק בסרט "הג'נטלמנים" של הבמאי גאי ריצ'י.
בשנת 2020 שיחק במותחן הנקמה "סוכנת במילכוד", בכיכובה של ג'סיקה צ'סטיין. בהמשך, שיחק בסרט הפנטזיה של קנת בראנה "ארטמיס פאול" שמבוסס על הספר באותו שם מאת הסופר האירי אואן קולפר.
בשנת 2022 כיכב בסרט הדרמה והמדע בדיוני "אחרי יאנג" מאת הבמאי האמריקאי הדרום קוריאני קוגונאדה; בכורת הסרט הייתה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-8 ביולי 2021. באותה שנה גילם את דמותו של הפינגווין בסרט גיבורי העל "באטמן"; אותו ישוב לגלם במיני-סדרה "הפינגווין". ביוני 2022 לוהק פארל לגלם את הדמות הראשית בסדרת הדרמה והמד"ב "Sugar" אשר תעלה לשידור ברשת אפל TV פלוס במהלך 2023. בספטמבר 2022 יצא לאור הסרט "רוחות אינישרין" בו מככב פארל בתפקיד פאדריק סוילאבהאיין.
בשנת 2023 הופיע ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים.
חיים אישיים
ביולי 2001 התחתן עם השחקנית האנגליה אמיליה וורנר. הזוג התגרש ארבעה חודשים לאחר מכן.
ב-12 בספטמבר 2003 נולד בנו הראשון, מהדוגמנית האמריקאית קים בורדנייב. באוקטובר 2007 חשף פארל כי בנו לוקה בתסמונת אנגלמן.
ב-9 באוקטובר 2009 נולד בנו השני, מהשחקנית הפולנייה אליציה בכלדה, אותה הכיר במהלך צילומי הסרט "אונדין".
על הקמיצה השמאלית שלו, מעל למפרק מקועקע השם "מילי", שם החיבה של אמיליה וורנר, בת-זוגו לשעבר. יש לו שני קעקועים נוספים על זרועו השמאלית: הראשון היא המילים "Carpe Diem" (בלטינית "תפוס את היום") והשני הוא צלב שחור.
פארל ידוע באורח חייו השנוי במחלוקת, ותקריות שהיה מעורב בהן, כמו נהיגה בשכרות, אי הופעה לצילומי סרטים, קיום יחסי מין עם קטינה, פרסום קלטת סקס שלו ושל חברתו באינטרנט ומעצר משטרתי. הוא מעשן, לעיתים בציבור. הוא סבל מנדודי שינה כרוניים מאז שהיה בן 12. אחד הספרים האהובים עליו הוא "כשניטשה בכה" מאת ארווין יאלום. פארל ידוע גם כאקטיביסט למען זכויות להט"ב באירלנד, על רקע היות אחיו, אמון חלק מהקהילה.
ב-2015 מונה לשגריר של טורניר הצדקה "Homeless World Cup".
שנלונג
שנלונג (בסינית: 神龍), "דרקון שמיימי") הוא שמה של מעבורת חלל סינית ניסיונית, הנמצאת בשלב פיתוח וניסוי.
תמונה ראשונה של דגם מוקטן של כלי חללי זה פורסמה על ידי סין בדצמבר 2007, כשהוא תלוי מתחת לגחונו של מפציץ סיני מטיפוס H-6. מועד צילום התמונה אינו ידוע וייתכן כי המיזם נמצא בשלב פיתוח מתקדם יותר מאשר בחינת התצורה האווירודינמית של החללית. מהתמונה שפורסמה עולה כי הכלי מתוכנן כמעבורת חלל לשימוש רב פעמי, וניכרים בו האזורים המכוסים באריחי בידוד להגנה מפני החום בעת הכניסה לאטמוספירה. כמו כן ניתן לראות כי לשנלונג מנועים רקטיים בחלקו האחורי.
בשלב זה לא ידוע כיצד תשתלב מעבורת חלל סינית מאוישת בתוכנית החלל הסינית, המבוססת על חלליות חד פעמיות מסדרת שנג'ואו. מקורות שונים בארצות הברית מייחסים למיזם שנלונג מטרות צבאיות, כולל שימוש אפשרי כ"מפציץ חלל", קונספט שנבחן בזמנו בברית המועצות ובארצות הברית.
מעבורות חלל סיניות
העניין הסיני במעבורת חלל לשימוש חוזר החל כנראה בשנות ה-80 של המאה ה-20, עת הופיעו בפרסומים סיניים שונים תוכניות ושרטוטי קונספט של מעבורות חלל. חלק מהתכנונים המוקדמים גילו דמיון רב למטוס החלל X-20 שפותח בארצות הברית בשנות ה-60 של המאה ה-20 אך בוטל בטרם הגיע לכדי טיסת ניסוי לחלל. דגמים שונים של מעבורות חלל סיניות הוצגו בתערוכות שונות בסין ומחוץ לה, ובשנת 2000 הוצג בהנובר שבגרמניה דגם של מעבורת חלל סינית השונה מתצורתו של שנלונג.
תוכנית הפיתוח של מעבורות חלל סיניות מכונה "פרויקט 921-3", כאשר פרויקט 921-1 היה שם הקוד לפיתוח החללית המאוישת שנג'ואו, ו - 921-2 הוא ציון פנימי סיני לפיתוח תחנת החלל טיאנגונג 1.
יחסי הממלכה המאוחדת–סרי לנקה
יחסי הממלכה המאוחדת–סרי לנקה הם יחסי החוץ בין סרי לנקה לממלכה המאוחדת.
היסטוריה
במהלך מלחמות נפוליאון, בריטניה הגדולה, מחשש שהשליטה הצרפתית בהולנד עשויה למסור את סרי לנקה לצרפתים, כבשה את אזורי החוף של האי (שאותם כינו ציילון) בלא מעט קושי בשנת 1796, וסיימה את תקופת ציילון ההולנדית. בשנת 1802 אמנת אמיין מסרה רשמית את החלק ההולנדי של האי לבריטניה והיא הפכה למושבת כתר (ראו ציילון הבריטית). בשנת 1803 פלשו הבריטים לממלכת קאנדי במלחמת קנדיאן הראשונה, אך נהדפו. בשנת 1815 נכבשה קאנדי במלחמת קנדיאן השנייה, ובסופו של דבר הסתיימה עצמאותה של סרי לנקה.
משנת 1817 הייתה סרי לנקה מושבה המזוהה עם הודו הבריטית, ועם הזמן החלו רפורמות פוליטיות משמעותיות בוועדת דונמור שהציעה את החוקה ששימשה בין השנים 1931–1947. האי הפך לממשל עצמי כדומיניון של ציילון בשנת 1948, וכרפובליקה הסוציאליסטית הדמוקרטית של סרי לנקה משנת 1972.
2015 ואילך
הנשיא מייטריפלה סיריסנה ערך ביקור רשמי בבריטניה בשנת 2015 ונפגש עם ראש הממשלה דייוויד קמרון והמלכה, ואילו ראש הממשלה רניל וויקרמאסהה ערך ביקור רשמי בשנת 2018 לפגישה עם ראש הממשלה תרזה מיי.
תיאטרון ארג'נטינה
תיאטרו ארג'נטינה (איטלקית: Teatro Argentina), הוא בית אופרה ותיאטרון הממוקם במתחם עתיקות ברומא שבאיטליה (מתחם הכולל את תיאטרון פומפיוס). בית האופרה הוא אחד העתיקים ברומא, נחנך ב-31 בינואר 1732 בהצגת האופרה "ברניקי" (Berenice) מאת המלחין דומניקו סארו.
המבנה נבנה בהזמנת משפחת ספורצה צ'זאריני ותוכנן בידי האדריכל ג'רולאמו תיאודולי. מבנה האודיטוריום הוא בצורה מסורתית של פרסה בגובה 6 קומות של תאי צפייה עשויים עץ. המבנה שופץ פעמים רבות. הדוכס פרנצ'סקו ספורצה-צ'זריני שניהל את תיאטרו ארג'נטינה בשנים 1815-1807 היה אוהב תיאטרון מושבע שצבר עד יום מותו חובות גדולים בעקבות חריגות תקציביות. במאה התשע עשרה הוצגו בתיאטרון הצגות בכורה רבות של אופרות בולטות, בהן "הספר מסביליה" של רוסיני ב-1816, "שני הפוסקארים" ב-1844 ו"קרב לניאנו" ב-1849 מאת ורדי. בנוסף אירח האולם אופרות מצליחות מאת צ'ימרוזה ודוניצטי ורסיטל מפורסם של פגניני משנת 1827. בין השנים 1919 ו-1944, הוצגו בתיאטרון יותר תוכניות מוזיקליות מאשר דרמטיות-בימתיות. עם זאת, הוצגה בתיאטרון באותה תקופה בהצגות בכורה יצירות של לואיג'י פיראנדלו, הנריק איבסן ומקסים גורקי. כמו כן, בחורף 1944-1945 הוצגו בתיאטרון שורה של אופרות עבור חיילי כוחות בעלות הברית מארצות הברית ובריטניה ששחררו את האיטליה מהכיבוש הנאצי. בשנות ה-1950 שימש המתחם להשלטות התזמורת סנטה צ'צ'יליה. השיפוץ האחרון שת התיאטרון נערך על ידי פאולו פורטוגזי ב-1993.אחרי 1994 הפך התיאטרון למושב ראשי של התיאטרון של רומא או תיאטרו סטאבילה, כיום בניהולו של מריו מרטונה. מוצגים בו יותר מחזות מאשר מוזיקה ואופרה.
ויטלו טונאטו
ויטלו טונאטו (באיטלקית: Vitello tonnato) היא מנה איטלקית ידועה של פרוסות בשר עגל מכוסות ברוטב שומני דמוי מיונז המכיל טונה.
מגישים אותה קרה או בטמפרטורת החדר, בדרך כלל בתקופת הקיץ, בתור המנה העיקרית בארוחה איטלקית או כאנטיפסטי. היא מוכנה לפחות יום אחד מראש, על ידי בישול נתחו האחורי של עגל החלב במים או בציר, עד שהוא מתרכך לגמרי. לאחר מכן חותכים את הבשר לפיסות דקיקות.
מכינים את הרוטב מבעוד מועד. הטונה צריכה להיות משומרת. מהטונה מכינים מחית במערבל חשמלי או במעבד מזון עם מיונז שנעשה מירקות או משמן זית, ומתבלים באנשובי, חלמון ביצה, פלפל קאיין ומיץ לימון. המחית החלקה והעבה מדוללת עם מעט מים ונוזל בישול מבשר העגל, ומוסיפים לה צלפים. שופכים חלק מהרוטב על המגש, מניחים את חתיכות העגל מעל ושופכים שוב מהרוטב מעל המנה. ניתן לקרר את המנה עד לחמישה ימים על-מנת שהיא תספוג את מלוא הטעמים.
מקור המאכל במטבח האיטלקי. הוא פופולרי מאוד גם בארגנטינה ובמדינה זו הוא נחשב לחלק חשוב בארוחת חג המולד.
היינריך פון טרייצ'קה
היינריך גוטהארד פון טרייצ'קה (מגרמנית: Heinrich Gotthard von Treitschke; 15 בספטמבר 1834 – 28 באפריל 1896) היה היסטוריון ומדינאי גרמני-לאומני, שערך מסע תעמולה אנטישמי נגד יהודי גרמניה החל משנות ה-70 של המאה ה-19.
חייו
טרייצ'קה נולד בדרזדן למשפחת קצין סקסוני ממוצא בוהמי. הוא למד היסטוריה ומדע המדינה, בין השאר אצל פרידריך כריסטוף דלמן, שהיה היסטוריון לאומן גרמני בולט ואצל פרידריך יוליוס שטל, יהודי מומר. לשני המורים הייתה השפעה רבה על טרייצ'קה ועל גיבוש תפיסת עולמו הלאומנית והאנטישמית.
טרייצ'קה ניסה לפנות לפוליטיקה, אולם פגמים בבריאותו גרמו לו להתמקד בתחום ההיסטורי. הוא לימד היסטוריה ומדע המדינה במספר אוניברסיטאות גרמניות. בשנת 1871 נבחר טרייצ'קה לרייכסטאג מטעם המפלגה הליברלית הלאומית, אולם עם הזמן הפך לשמרן מתון בלתי תלוי. בשנת 1874 החל ללמד באוניברסיטת ברלין במקביל לעבודתו הפוליטית. בשנת 1884 תמה כהונתו של טרייצ'קה ברייכסטאג, ובשנת 1886 נתמנה להיסטוריון הרשמי של פרוסיה.
כפוליטיקאי, תמך טרייצ'קה תמיכה נלהבת בביסמרק, באיחוד גרמניה ובלאומנות הגרמנית. הוא התנגד באופן עיקש לסוציאליזם, לנצרות הקתולית ולרעיונות חופש הפרט המערב אירופיים. כתומך בקולוניאליזם הגרמני, טרייצ'קה היה בין הראשונים שראו באימפריה הבריטית מכשול לגדלותה של גרמניה, ולא שלל עימות עתידי בין שתי המדינות.
טרייצ'קה מת בשנת 1896 בברלין.
כהיסטוריון
טרייצ'קה נחשב לגדול ההיסטוריונים הפרוסיים. לפי משנתו, על ההיסטוריון לנקוט עמדה ברורה בנוגע לדיווח היסטוריה ולכתוב אותה על פיה. בעבודתו הוא ניסה להציג את חשיבות תפקידו של העם הגרמני בעולם, להבליט את הניגודים בינו לבין עמים אחרים ולהציג את המדינה הגרמנית כגורם החשוב ביותר בתרבות הגרמנית. חיבוריו של טרייצ'קה אופיינו ברוח לאומנית ושימוש מושכל באמצעים רטוריים וספרותיים רבים. עבודתו כללה בין השאר את:
משנתו האנטישמית
דוגמה לדעותיו ניתן לראות בציטוט הבא:
במאמרו, שפורסם בעיתון בעל ההשפעה "פרויסישה יארביכר", העניק טרייצ'קה יוקרה ורצינות לתעמולה האנטישמית של אדולף שטקר. טרייצ'קה תקף את ה"דומיננטיות" של יהודים בחיים בגרמניה ואת השחתת האידיאלים של הגרמנים על ידי ה"שתלטנים" שביניהם.
כמו כן, לא שלל את האפשרות שיהודים אכן ייטמעו בגרמניות, בתנאי שתהליך זה יהיה גמור וסופי: "יהודים שהתנצרו ושלא התנצרו – פליקס מנדלסון, גבריאל ריסר, מוריץ פייט היו גרמנים במובן הטוב ביותר". טרייצ'קה התרחק בכוונה משנאת ישראל הנוצרית של אדולף שטקר ודומיו, שראו את הסוגיה כדתית ותבעו מהיהודים להיטבל. האנטישמיות שלו הייתה לאומנית ודרוויניסטית-חברתית במהותה.
מאמרו של טרייצ'קה השפיע באופן ניכר על הקהילה היהודית בגרמניה. בשנה שאחרי פרסומו הוכפל מספר המרות הדת של יהודים לעומת הממוצע בחמש השנים הקודמות. בעקבות המאמר פרץ ויכוח ציבורי, אולם כמעט כל מבקריו של טרייצ'קה היו יהודים, ובהם רבנים, פוליטיקאים ואנשי רוח, כמו הפילוסוף הרמן כהן, שביקש מטרייצ'קה את סבלנותו לנוכח תהליך ההשתלבות התרבותית ואף התנבא שעם הזמן יהיו היהודים בלונדיניים וכחולי עיניים "כמו הגרמנים", וההיסטוריון צבי גרץ, שטרייצ'קה תקף אותו אישית על הערותיו המזלזלות לגבי הנצרות בימי הביניים. הנוצרי החשוב היחיד שהביע את התנגדותו לטרייצ'קה היה תאודור מומזן, עמיתו באוניברסיטת ברלין, שהכתיר את טרייצ'קה כ"נביאה האמיתי" של האנטישמיות המודרנית, שאינה אלא "טירוף המוני". במשך מספר חודשים נמשך דיון מקיף בנושא בעיתונות היומית ובכתבי העת המלומדים, כאשר טרייצ'קה משיב למבקריו ואילו הם מנסים להסביר את טיעוניהם. כעבור שנה שלמה חתמו 75 פרופסורים מאוניברסיטת ברלין על עצומת מחאה נגד גל הגזענות, בהם גם רקטור האוניברסיטה, אלא שכעבור שבוע בלבד התקבל טרייצ'קה על ידי מאות סטודנטים כגיבור.
לווייתני מזיפות
לווייתני מזיפות (שם מדעי: Mysticeti) הם תת-סדרה בסדרת הלווייתנאים. תת-סדרה זו כוללת כמה ממיני בעלי החיים הגדולים ביותר על-פני תבל. בפרט, היא כוללת את הלווייתן הכחול, שהוא היצור הגדול ביותר שחי בכדור הארץ בעבר ובהווה גם יחד.
לווייתני המזיפות הם חסרי שיניים. במקומן יש להם בחך מזיפות, שהן לוחות קרניים שהתפתחו מקיפולים של החך. המזיפות יוצרות שני טורים הניצבים לגוף. בכל טור כמאתיים מזיפות, שאורכן יכול להגיע עד 3.5 מטר. הן מפוצלות בקצותיהן ויוצרות מערכת מורכבת של מסרקות סינון המסננות את המים מהפלנקטון, סרטנאים ודגים קטנים שמהם הם ניזונים. לווייתנים אלה בולעים כמויות גדולות של מים, אותם הם דוחסים כלפי המזיפות. המים עוברים דרכן ונשפכים אל מחוץ לפה בין השפתיים, כשבפה נותרים הדגיגים, הסרטנים ושאר יצורי הזואופלנקטון. מן המאה ה-11 ועד לקראת סוף המאה ה-20 ניצודו לווייתני מזיפות, כשהשימוש העיקרי שנעשה הוא בשמן שהופק מגופם לייצור שמן מאכל ומרגרינה, ובמזיפותיהם ששימשו לייצור מחוכים וחישורי שמשיות.
אנדרטת חטיבת קרייתי (לטרון)
אנדרטת חטיבה 4 - קרייתי הוא אתר הנצחה לזכר לוחמי חטיבה 4 שלחמו במלחמות ישראל. האנדרטה נמצאת ליד אתר לטרון בפארק עוצבות השריון.
אנדרטת חטיבה 4 מבטאת את פועלה במלחמות ישראל לאורך כל שנות קיומה. חמישה לוחות אבן כנגד 5 מלחמות ישראל בהן לקחה חלק החטיבה בקרבות שחלקם היו משמעותיים ביותר והיטו את הכף.
האנדרטה תוכננה על ידי סא"ל במיל' יניב אבידן (סמח"ט 4), נועם אבידן, מיכה ארזי ויוסי בן הרוש. ועוצבה על ידי אמן האבן חן וינקלר ובנויה מלוחות אבן שנחצבו מאזורי הלחימה, ומותקן לכיוונו הכללי לפי רוחות השמיים. על כל אבן חקוק תיאור הקרב המשמעותי באותה מלחמה, ומן הצד השני היחידות שהשתתפו ומפקד החטיבה באותה עת. עמודי הבזלת התומכים את הלוחות מבטאים את הנחישות בעמידה במשימה ואת התכליתיות שמאפיינת עד היום את החטיבה בכל משימה שניתנת לה.
מלחמת העצמאות
הלוח מופנה לכיוון מערב ועשוי מסלע בצורת אזור מרכז ישראל, אזור הקרבות של החטיבה במלחמת העצמאות. על הלוח מתואר קרבות החטיבה בפיקוד אלוף מיכאל בן-גל במבצע חמץ לכיבוש יפו, כיבוש משלט 219 ביער בן שמן ומבצע דני לכיבוש לוד, וילהלמה, רמלה, לטרון, ורמאללה.
מלחמת סיני
הלוח מופנה לכיוון דרום ועשוי מסלע גרניט בצורת אזור סיני, אזור הקרבות של החטיבה במלחמת סיני. על הלוח מתואר קרבות החטיבה בפיקוד אלוף-משנה יוסף הרפז בקסיימה ואום כתף.
מלחמת ששת הימים
הלוח מופנה לכיוון ירושלים ועשוי מאבן חברונית בצורת קו שביתת הנשק בין ישראל לירדן, אזור הקרבות של החטיבה במלחמת ששת הימים. על הלוח מתואר קרבות החטיבה בפיקוד אלוף-משנה משה יטבת (שנפצע במלחמה) ואלוף-משנה יוסף הרפז (שחזר לפקד על החטיבה בעקבות פציעת המח"ט) במובלעת לטרון, אזור בית חורון, הרי גופנא עד פאתי רמאללה.
מלחמת יום הכיפורים
הלוח מופנה לכיוון צפון מזרח ועשוי מסלע בזלת בצורת אזור רמת הגולן, אזור הקרבות של החטיבה במלחמת יום הכיפורים. על הלוח מתואר קרבות החטיבה בפיקוד אלוף-משנה יעקב הדר בקרבות הבלימה והתקפת הנגד ברמת הגולן ובקרבות ההבקעה לסוריה.
ממלחמת לבנון הראשונה ועד מבצע צוק איתן 1982 - 2014
הלוח מופנה לכיוון צפון ועשוי מסלע בצורת אזור צפון ישראל, אזור הקרבות של החטיבה במלחמת לבנון הראשונה בפיקוד אלוף-משנה אהוד גרוס, הלוח בצורת אזור צפון הארץ משקף את הייעוד האופרטיבי בלחימה הבאה כחלק מפיקוד הצפון. בלוח מתואר פועלה של החטיבה במבצע צוק איתן תחת פיקוד אלוף-משנה גל שוחמי.
דרך נוף
דרך נוף או  דרך נופית היא דרך שהנוסעים בה נחשפים לנופי טבע. במקומות מסוימים נסללות דרכים במיוחד למטרה זו, להבדיל מדרכים אחרות, שנועדו להוביל נוסעים ומסעות ממקום למקום. דרכי נוף הן לעיתים סלולות, אך בדרך כלל הן עוברות על פני תשתיות טבעיות, אבנים פשוטות או אדמה הדוקה בתוספת של מוצרי מחצבה, כמו כורכר או חצץ, וזאת על מנת לא לפגוע במרקם הנוף ובצבע הטבעי הנשקף בפני המטייל. היוזמה לבניית דרך נוף היא בידי גופים העוסקים בפיתוח סביבתי. בישראל עוסקת בכך בעיקר הקרן קיימת לישראל. במפות מסוימות מודגשת דרך נופית בצבע ירוק.
Foot Tapper
הנעימה ידועה גם מהיותה אות התוכנית "Sounds of the 60s" בערוץ 2 של רדיו ה-BBC, מתחילת שידורה ב-1983 עד לשנת 2017.
הקטע מנוגן בסרט "חופשת קיץ".
הבראנדנבורגים בבוהמיה
הברנדנבורגים בבוהמיה (בצ'כית: Braniboři v Čechách) היא אופרה בשלוש מערכות שנכתבה על ידי בדז'יך סמטנה במאה ה-19 לצורך תחרות, ונועדה לכבוש את לב העם הצ'כי שהיה בתהליכי הדגשת לאומיותו.
רקע להלחנה
המלחין הצ'כי בדז'יך סמטנה ניגש לתחרות מוזיקלית בשנת 1863. לתחרות הגיש אופרה בשלוש מערכות, הקרויה הברנדנבורגים בבוהמיה. העם הצ'כי היה בשלבי התעוררותו הלאומית מהשלטון הגרמני, תופעה שהייתה נפוצה בקרב עמים רבים במרכז אירופה במאה ה-19. סמטנה רצה להלחין יצירה שתיחשב ליצירה לאומית צ'כית, שיהיו בה אלמנטים אנטי-גרמניים.
עלילה
העלילה מתרחשת במאה ה-13, כאשר מלך בוהמיה נרצח על ידי רודולף לבית הבסבורג. אלמנת המלך מזמינה את שליט ברנדנבורג לבלום את כוחותיו הפולשים של רודולף, אבל במקום לסייע לה יוצאים הברנדבורגים למסע של רצח אונס וביזה בארצה. שלוש בנותיו של ראש העיר פראג נחטפות בידי גרמני, עד שמלך הקבצנים, דמות דמיונית שמשמשת כגיבור לאומי, מסייע לשחרורן. לאחר מכן בוזזים את בתיהם של הפולשים הגרמנים ומגרשים אותם.
התחרות
לאחר דיונים וויכוחים רבים, הפרס בתחרות הוענק לסמטנה באי רצון. חבר השופטים סבר שהמוזיקה גרמנית מדי, הנושא לא מספיק לאומי ואין שימוש בשירי עם.
החידוש ביצירה
לראשונה במוזיקה הצ'כית מוצג העם כגיבור בעל תפקיד דרמטי פעיל. ככל שהפגיעה בצ'כים מתגברת כך המוזיקה מתגברת עד הגיעה לשיא עוצמתה ואז נחלשת, לבסוף הצלילים הולכים ונעלמים כמו בהשלמה חסרת תקווה. אז יש קולות ללא ליווי, ואז מצטרפת התזמורת, משתלטת ומגיעה לשיא.
יגור ליגצ'וב
יגור ליגצ'וב (ברוסית: Его́р Кузьми́ч Лигачёв; 29 בנובמבר 1920 - 7 במאי 2021) היה פוליטיקאי סובייטי, מן המנהיגים הבכירים של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בתקופת הפרסטרויקה, ומן המתנגדים הבולטים למדיניותו של מיכאיל גורבצ'וב בסוף שנות ה-80. על פעילותו במהלך השנים הוענקו לו מספר עיטורים סובייטיים.
ביוגרפיה
בשנים 1961–1965 היה ליגצ'וב במוסקבה ועבד בתפקידים שונים במנגנון של הוועד המרכזי של המפלגה. בשנת 1965 הוא הועבר לטומסק ובמשך תקופה ארוכה (עד שנת 1983) עמד בראש הוועד המפלגתי המחוזי. בתקופה זו תרם רבות לקידום המחוז והעיר טומסק.
קריירה
בשנת 1983 הוחזר ליגצ'וב למוסקבה ומונה לראש מחלקה במנגנון הוועד המרכזי של המפלגה. לפי עדותו, המעבר בוצע ביוזמת יורי אנדרופוב לאחר התייעצות עם מיכאיל גורבצ'וב. ב-23 בדצמבר 1983 קוּדם ליגצ'וב לתפקיד מזכיר הוועד המרכזי.
במרץ 1985 תמך במועמדותו של גורבצ'וב למזכיר הכללי של המפלגה. החל משנת 1985 היה ליגצ'וב הממונה על נושא האידאולוגיה במפלגה, בפועל - מספר 2 במפלגה. במהלך שנת 1985 נסע לסברדלובסק, ולאחר פגישה עם בוריס ילצין המליץ בפני מיכאיל גוברצ'וב על העברתו למוסקבה, ובהמשך תמך בקידומו של ילצין לתפקיד מזכיר סניף המפלגה במוסקבה. בשנת 1985 היה ליגצ'וב בין יוזמי מערכה נגד אלכוהוליזם, שהייתה אגרסיבית במיוחד. בזיכרונותיו כתב שהמערכה הייתה שגויה, וכי לא ניתן לשנות את הרגלי העם בפקודות מטעם השלטון אלא אך ורק תוך מערכת הסברה מתמדת.
ליגצ'וב היה בין תומכי מיכאיל גורבצ'וב בתחילת הפרסטרויקה, אך החל משנת 1988 התחיל להתנגד לקצב הרפורמות, מחשש שהדבר יביא לקריסת המשטר. בשנת 1989 הוא נבחר לוועידת נציגי העם. במהלך מושבי הוועידה היה ליגצ'וב בין הנואמים שהתנגדו בתוקף לקצב הרפורמות. כמו כן, הוא התנגד לביטול סעיף 6 בחוקה, שדגל בעליונות המפלגה הקומוניסטית בניהול המדינה.
לאחר התפרקות ברית המועצות היה ליגצ'וב בין החברים הבולטים במפלגה הקומוניסטית של רוסיה. בשנים 1999–2003 היה חבר דומה ממחוז טומסק מטעם המפלגה.
חולי ומוות
בשנות חייו האחרונות היה חולה. בסתיו 2013 עבר ניתוח בלבו, בגיל 92, ומת בערב ה-7 במאי 2021 בביתו שבמוסקבה כשהוא בן 101. קודם למותו היה אושפז ב-5 באפריל בבית החולים הקליני המרכזי של נשיא רוסיה וכמה ימים לפני מותו הגיע לחדר מיון וחובר למכונת הנשמה, הרופאים אבחנו דלקת ריאות.
אנה
אנה הוא שם המופיע ב ומקביל לשם התנכ"י "חנה" ופירושו "חן" או "חסד". {{פירושונים|
ראו גם
}}
אמוג'יפדיה
אמוג'יפדיה (באנגלית: Emojipedia) הוא אתר אנציקלופדי המבוסס על אמוג'ים, שנוצר על ידי ג'רמי בורג בשנת 2013. האתר אחראי לשינוי ולחידוש הסמלים, האמוג'ים ומשמעותם על פי תקן יוניקוד. האתר משתייך לארגונים המשתפים פעולה בעניינים כלכליים-חברתיים ומכונה "משאב האמוג'י מספר אחת בעולם".
יום האמוג'י העולמי
יום האמוג'י העולמי הוא יום חג שנוצר על ידי משתמשי האתר בשנת 2014, המצוין ב-17 ביולי בכל שנה. בכל שנה, אמוג'יפדיה משתמשת ביום זה על מנת לשחרר אמוג'ים חדשים. בשנת 2017, חברת אפל פרסמה תצוגה מקדימה של האמוג'ים החדשים שיצרה.
חיים שלי (סדרת טלוויזיה)
חיים שלי היא קומדיית מצבים ישראלית. את הסדרה יצר הסטנדאפיסט קובי מימון וכתב אותה יחד עם יובל מורן ורועי מורן. בסדרה מגלם מימון את עצמו. הסדרה עלתה לשידור בערוץ רשת 13 החל ב-17 במאי 2018. שידורי העונה הראשונה הסתיימו ב-19 ביוני 2018, לאחר 9 פרקים.
השחקנים הראשיים בסדרה הם משפחתו האמיתית של מימון. מועד עליית הסדרה נדחה מספר פעמים, ולבסוף עלתה הסדרה לשידור כשנתיים לאחר שצולמה.
בסדרה מוצגים לצופים את הקונפליקטים בחייו של קובי מימון. ניתן לראות כיצד הוא מנסה למצוא איזון בין האגו והרצון שלו, לבין לשרת את הסביבה ולהיות מפורסם.
תקציר הסדרה
הסדרה מתמקדת בסיפור חייו של קובי מימון, ומעניקה הצצה הומוריסטית בהם.
דמויות משניות
(יחיאל שקלים) - סבו של קובי.
(ליטל בן שלמה) - טובה.
(רוני דמבינסקי) - הילה.
(מוד קלושנדלר) - יפעת.
(ויטלי דרקץ) - אלי.
שידור הסדרה
הסדרה שודרה בערוץ 13 במסגרת "שידורי רשת", עלתה לשידור ב-17 במאי 2018 ושודרה בימי שלישי.
סטיבן ג'יי קאנל
סטיבן ג'וזף קאנל (באנגלית: Stephen Joseph Cannell; 5 בפברואר 1941 - 30 בספטמבר 2010) היה תסריטאי, מפיק וסופר אמריקני זוכה פרס אמי, שהופיע לעיתים גם בסדרות שבהפקתו.
ביוגרפיה
קאנל נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה לקרולין וג'וזף נאפ קאנל, בעלי רשת חנויות רהיטים. הוא גדל באחוזה ליד פסדינה וסיים את אוניברסיטת אורגון בשנת 1964 עם תואר בעיתונאות, חרף היותו דיסלקט. בשנים הראשונות לאחר המכללה, עזר קאנל בעסק המשפחתי לפני שמכר את התסריט הראשון שלו בשנת 1968. או אז, שכרה אותו חטיבת ההפקות לטלוויזיה של סרטי יוניברסל, ועד מהרה כתב קאנל באופן עצמאי לסדרות פשע כמו קולומבו ו"איירונסייד". הוא קיבל את תפקיד העורך בסדרה "אדם-12", שהייתה בעונתה הרביעית (בשנים 1971-1972).
קאנל יצר והיה שותף ליצירת קרוב ל-40 סדרות טלוויזיה, בעיקר בז'אנר דרמות הפשע, והוא נודע בעקבות כתיבתו המתוחכמת. רוב הסדרות שלו זכו להצלחה ופופולריות רבה למשך שנים, בין הסדרות שבהפקתו ניתן למנות את "טריגון" (1987-1985), "תיקי רוקפורד", "מיטות נשיקה", (1991-1999), "צוות לעניין", "הארדקסל ומקורמיק", "ריפטייד" , "רחוב ג'אמפ 21" וסדרת ההמשך "בּוּקֶר", "סוכן סמוי", "האנטר", "איש משטרה" (The Commish, בכיכובו של מייקל צ'יקליס), "Profit" ו"מחוץ לחוק", שבה גם השתתף כשוטר.
במשך הרבה משנות עבודתו היה משכנו באולפני פרמאונט שבהוליווד, אם כי סדרותיו (למעט "האנטר") הופצו על ידי אולפני יוניברסל. על מנת לחסוך בעלויות הפקה, קאנל פתח אולפן הפקות בוונקובר שבקולומביה הבריטית לקראת סוף שנות ה-80, אשר בה צולמה הסדרה "רחוב ג'אמפ 21".
בשנות ה-2000 הפנה קאנל את תשומת לבו לכתיבת רומנים. הוא כתב 17 ספרים, 10 מהם עוסקים בדמות הבלש שיין סקאלי ממשטרת לוס אנג'לס.
בשנים 2009-2010 קאנל חי בלוס אנג'לס עם חברת ילדות, לה נישא וממנה יש לו שלושה ילדים.
ב-30 בספטמבר 2010 קאנל מת בגיל 69 מתסביכים של מחלת מלנומה.
ליגת העל האוסטרלית בכדורסל
ליגת ה-NBL (National Basketball League) היא ליגת הכדורסל המקצוענית הבכירה של אוסטרליה, הכוללת גם קבוצה אחת מניו זילנד בעבר הייתה גם קבוצה מסינגפור. הליגה נוסדה בשנת 1978, במטרה לתת במה לטובי הכדורסלנים באוסטרליה. חלק ניכר משחקני נבחרת אוסטרליה ונבחרת ניו זילנד משחקים בליגה זו. אלופת הליגה הנוכחית (2023) היא סידני קינגס.
מבנה הליגה
בדומה לליגת ה-NBA קבוצות הליגה הן קבועות ואין עליה וירידת ליגה. כמו כן, מונהגת בליגה תקרת שכר. חוקי הליגה מתירים שיתוף שלושה זרים בכל קבוצה, אשר בפועל רובם אמריקאים. בנוסף הליגה מתירה זר נוסף שנחשב כישרון צעיר בעבר שחקו על משבצת זו שחקנים כמו לאמלו בול ואר ג'יי המפטון. שחקנים אסיאתים מורשים לשחק בליגה כמקומיים, כדי להגדיל את האטרקטיביות של הליגה בשווקים המתעוררים של מזרח אסיה.
הליגה ידעה משברים גדולים ומספר הקבוצות בה גדל וקטן לסירוגין. כיום עומד מספר הקבוצות בליגה על עשר קבוצות.
מרקו רוביו
מרקו אנטוניו רוביו (באנגלית: Marco Antonio Rubio; נולד ב-28 במאי 1971) הוא פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת פלורידה, מאז ינואר 2011.
פדרו פורו
פדרו אנטוניו פורו סקואדה (בספרדית: Pedro Antonio Porro Sauceda; נולד ב-13 בספטמבר 1999) הוא כדורגלן ספרדי, המשחק בעמדת המגן הימני בטוטנהאם הוטספר ובנבחרת ספרד.
Samantha Fox
Samantha Fox (בעברית: סמנתה פוקס) הוא אלבום האולפן השני של זמרת הפופ האמריקאית סמנתה פוקס. האלבום יצא לאור ביולי 1987, על ידי חברת התקליטים ג'ייב רקורדס. מתוך האלבום יצא השיר "Nothing's Gonna Stop Me Now" שזכה להצלחה בינלאומית.
פדרו פורו
קריירת מועדונים
פורו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל המקומית "חימנסטיקו דון בניטו", ממנה עבר לזו של ראיו ואיקאנו, כאשר היה בן 16. ב-10 באוגוסט 2017, פורו הצטרף למחלקת הנוער של ז'ירונה, לאחר שדחה הצעות ממחלקות הנוער של ריאל מדריד, אתלטיקו מדריד ובאיירן מינכן.
Samantha Fox
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-22 במצעד האלבומים הבריטי.
מרקו רוביו
ביוגרפיה
רוביו נולד במיאמי, פלורידה, כבנם השני והילד השלישי של מריו רוביו ואוריה גרסיה. הוריו היו קובנים שהיגרו לארצות הברית בשנת 1956 והתאזרחו ב-1975. סבו מצד אמו של רוביו, פדרו ויקטור גרסיה, היגר באופן חוקי לארצות הברית בשנת 1956, אך חזר לקובה בשביל למצוא עבודה ב-1959. כשחזר לארצות הברית בשנת 1962 בלי ויזה, מכיוון ששגרירויות ארצות הברית בקובה היו סגורות, שופט ההגירה הורה לגרשו, אך רשויות ההגירה בארצות הברית החליטו בסופו של דבר לאפשר לו להישאר בארצות הברית ללא ויזה. משפחתו של רוביו הייתה קתולית, אם כי מגיל 8 עד גיל 11, בתקופה שהם חיו בלאס וגאס הוא ומשפחתו היו חברים בכנסייה המורמונית. רוביו התחתן בכנסייה הקתולית.
רוביו למד בתיכון דרום מיאמי וסיים את לימודיו ב-1989. הוא סיים תואר במדעי המדינה מאוניברסיטת פלורידה בשנת 1993, וסיים בהצטיינות תואר במשפטים באוניברסיטת מיאמי בשנת 1996. רוביו הצהיר כי עלות השכלתו הייתה 100,000 דולר אמריקאי שמימן על ידי הלוואות סטודנטים אותן סיים להחזיר רק ב-2012.
בתקופת לימודי המשפטים הוא התמחה אצל חברת הקונגרס אליאנה רוס-לאטינן.
קריירה פוליטית
רוביו נבחר בגיל 28 לבית הנבחרים של פלורידה, כשהוא מייצג את המחוז ה-111. רוביו הגיע למקום השני בסיבוב הראשון בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית ב-14 בדצמבר 1999 אבל ניצח בסיבוב השני בהפרש של 64 קולות. בבחירות לבית הנבחרים ב-25 בינואר 2000, הביס את המועמדת הדמוקרטית אנסטסיה גרסיה כשזכה ל-72% מהקולות. הוא זכה בבחירות שוב ב-2002 וב-2004 עם 66% מהקולות. ב-2006, הוא נבחר לתקופת כהונה מלאה רביעית ללא מתמודדים נגדו. בדצמבר 2002 רוביו מונה למנהיג הרוב בבית ובנובמבר 2003 הוא הפך לאמריקאי קובני הראשון שמונה ליו"ר בית הנבחרים של פלורידה.
כיו"ר בית הנבחרים של פלורידה
רוביו כתב את הספר, "100 Innovative Ideas for Florida's Future" (בעברית: 100 רעיונות חדשניים למען העתיד של פלורידה), הכולל מידע שנאסף על ידי רוביו בעת נסיעות ברחבי המדינה ומשיחות עם אזרחים. רבים מהנושאים שהוא קידם בשנה הראשונה שלו כיו"ר נוסחו ברעיונות שכתב בספר הזה. בשנת 2007 תמך ברפורמה במערכת המס בפלורידה, במטרה להפחית מיסים ולהקטנת הוצאות הממשל.
הבחירות לסנאט
ב-5 במאי 2009, רוביו הודיע באתר האינטרנט שלו כי הוא מתכוון להתמודד כסנאטור מטעם מדינת פלורידה על מושב הסנאט האמריקאי שהתפנה על ידי מל מרטינז, שהתפטר. בתחילה התמודד מולו בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, צ'ארלי כריסט, שהיה באותה עת המושל המכהן של פלורידה, אך ב-28 באפריל הודיע כריסט על ריצה עצמאית ולמעשה ויתר לרוביו על המועמדות מטעם המפלגה. כמה ממגייסי הכספים העיקריים של כריסט סירבו לתמוך בו לאחר שרוביו זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית לסנאט. ב-2 בנובמבר 2010, זכה רוביו בבחירות הכלליות עם 49% מהקולות לעומת 30% של כריסט ו20% של מועמד המפלגה הדמוקרטית קנדריק מיק. בעקבות ניצחונו בבחירות, אוזכר רוביו כמועמד רפובליקני פוטנציאלי לבחירות לנשיאות 2012. רוביו הצהיר זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד כי אין לו עניין בריצה לנשיאות או להיות סגן נשיא ב-2012.
כסנאטור
במהלך הקדנציה שלו חבר רוביו לקבוצה של חברי סנאט משתי המפלגות, שכונתה "חבורת השמונה" (Gang of Eight), וכוללת בנוסף אליו את צ'אק שומר, לינדזי גרהאם, ג'ון מקיין, ג'ף פלייק, דיק דרבין, בוב מננדז ומייקל בנט, במטרה לקדם רפורמה בחוקי ההגירה לארצות הברית, שתסדיר בין השאר את מעמדם של כ-11 מיליון שוהים בלתי חוקיים. בשנת 2012 הוא הפציר במפלגתו להתפשר על החוק DREAM act כדי לא להרחיק את המצביעים ההיספניים מהמפלגה הרפובליקנית.
במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הרפובליקנית 2012, הביע תמיכה במועמדותו של מיט רומני. רוביו נשא את אחד הנאומים המרכזיים בוועידת המפלגה הרפובליקנית, בסיומו הציג את רומני כמועמד המפלגה לנשיאות. נאומו הוכתר על ידי הוושינגטון פוסט כטוב ביותר בוועידה, שלמעשה הציבה אותו ככוכב העתידי של המפלגה. לאחר נאום מצב האומה הראשון של הנשיא ברק אובמה לאחר בחירתו מחדש, נבחר רוביו לתת את נאום התגובה מטעם המפלגה הרפובליקנית וחיזק בכך את מעמדו כאחד ממנהיגיה.
ב-15 במאי 2020 רוביו נכנס לתפקידו כיושב הראש בפועל של ועדת המודיעין של הסנאט של ארצות הברית בעקבות התפטרותו של ריצ'רד בר לאור חקירה פדרלית בגין סחר לכאורה במידע פנים.
המרוץ לנשיאות
ב-13 באפריל 2015 הכריז על התמודדותו בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016, ועל כך שלא יתמודד מחדש על מושבו בסנאט, אך ב-15 במרץ 2016 פרש מהמירוץ לאחר שהפסיד במדינתו פלורידה לדונלד טראמפ. ביוני 2016 חזר בו מהצהרתו הקודמת בעניין הבית העליון והכריז כי כן יתמודד לכהונה נוספת בסנאט. הוא נבחר לכהונה נוספת בנובמבר 2016 ברוב של כ-52%. בינואר 2019 החל לכהן כיו"ר הוועדה לעסקים קטנים.
עמדות פוליטיות
רוביו מחזיק בדעות שמרניות בנושאים חברתיים. הוא מתנגד להפלות ולפסק דין רו נגד וייד, והצהיר כי "הזכות לחיים היא דבר בסיסי שמנצח כמעט כל זכות אחרת שאני יכול לדמיין". במהלך עימות הבחירות של המפלגה הרפובליקנית ב-2015, ציין כי הוא מאמין כי לעוברים מגיעה ההגנה של חוקת ארצות הברית, גם במקרה של היריון מאונס ומגילוי עריות ושהדורות הבאים יראו את ההפלות כמעשה ברברי. הוא מתנגד לנישואים חד מיניים ואמר כי הוא בעד הזכות של כל מדינה להגדיר את הנישואים בדרך המסורתית".
בתחום מדיניות החוץ התנגד רוביו למדיניותו של אובמה מול מדינות אמריקה הלטינית וכינה אותה נאיבית, מהוססת ורשלנית. הוא היה מראשי המתנגדים לחידוש היחסים הדיפלומטים עם קובה, צעד אותו כינה ניצחון למשטרים מדכאים. הוא מתנגד להסכם עם איראן בנוגע לתוכנית הגרעין שלה, וב-2015 היה אחד מ-47 הסנאטורים שחתמו על מכתב המתריע כי הקונגרס עשוי שלא לכבד הסכם זה.
יחד עם הסנאטורית ג'ין שאהין מהמפלגה הדמוקרטית יזם חוק להגבלת פעילותו של ארגון חזבאללה. החוק מאשר הטלת סנקציות על מוסדות פיננסיים בינלאומיים המקיימים פעילות עסקית עם ארגון חזבאללה וגופי לוויין שלו. החוק עבר בסנאט בנובמבר 2015 ובבית הנבחרים בדצמבר אותה שנה.
חייו הפרטיים
רוביו התחתן ב-1998 עם ג'נט דאוסדבס, פקידת בנק לשעבר ומעודדת של מיאמי דולפינס ממוצא קולומביאני, ולזוג ארבעה ילדים. רוביו ומשפחתו גרים במערב מיאמי שבפלורידה. לאחר שעזב את בית הנבחרים של פלורידה בינואר 2009, פתח משרד עורכי דין עד שהכריז על עצמו כמועמד לסנאט האמריקאי בבחירות 2010.
בראיון ב-2012, הצהיר רוביו: "אני קתולי, אמונתי עולה בקנה אחד מבחינה תאולוגית עם הכנסייה הקתולית. אני מאמין בסמכותה של הכנסייה, אבל יש לי גם כבוד עצום לאחים והאחיות בזרמים הנוצריים האחרים."
Samantha Fox
רקע והפקה
האלבום הופק על ידי ג'ון אסטרופ, סטיב לאוול, פול פורס, טימי אלן וסטוק אייטקן ווטרמן. האלבום מכיל בתוכו שירים בסגנון הפופ רוק, ובסגנון הפריסטייל. בין היתר, יצא האלבום בפורמטים שונים.
פדרו פורו
קריירת מועדונים
ב-28 בנובמבר 2017, פורו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד לבאנטה במסגרת גביע המלך הספרדי. חימשה ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון, בתיקו 0-0 נגד אברו. ב-6 במאי 2018, פורו הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–3 נגד ויאריאל ב'. ב-2 ביולי 2018, חתם על חוזה לארבע שנים במועדון. ב-31 בינואר 2019, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–3 לריאל מדריד, במסגרת הגביע.
ב-8 באוגוסט 2019, פורו חתם במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג, ששילמה 11 מיליון פאונד תמורת כרטיס השחקן שלו. ארבעה ימים לאחר מכן, הושאל לריאל ואיאדוליד עד לסיום העונה.
ב-16 באוגוסט 2020, פורו הושאל לספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית לשנתיים. בעונתו הראשונה, פורו זכה עם ספורטינג בדאבל, כאשר האליפות הייתה הראשונה של המועדון מזה 19 שנים. בסיום השנתיים, ספורטינג רכשה את כרטיס השחקן שלו מסיטי עבור 8 מיליון אירו.
ב-31 בינואר 2023 הושאל לטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג עד לסיום העונה, עם אופציה לרכישה. בסיום העונה טוטנהאם מימשה את האופציה ושילמה תמורתו 45 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית
במרץ, פורו זומן לראשונה לסגל נבחרת ספרד, לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022. ב-28 במרץ, פורו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד.
מילקו בייליצה
מילקו בייליצה (במונטנגרית: Милко Бјелица; נולד ב-4 ביוני 1984 בבלגרד, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) הוא כדורסלן סרבי-מונטנגרי המשחק בקבוצת מורנר בר מליגת העל המונטנגרית, ובנבחרת מונטנגרו.
קריירת מועדונים
בייליצה גדל במחלקות הנוער של הכוכב האדום בלגרד, ועלה לקבוצת הבוגרים של המועדון בגיל 17. הוא שיחק במועדון במשך חמש שנים במסגרת ליגת העל הסרבית, הליגה האדריאטית וגביע יול"ב בלי לקבל תפקיד משמעותי, כשבעונת השיא שלו הוא קלע 6.5 נקודות למשחק בממוצע. התואר היחיד בו זכה בתקופה זו עם הקבוצה הסרבית היה הגביע המקומי, ב-2004 וב-2006. בעונת 2006/2007 עבר לשחק בבונדסליגה, בבראונשווייג ואז בעונה לאחר מכן בקלן, ששיחקה גם בגביע יול"ב.
ב-2008 הצטרף בייליצה לריטאס וילנה הליטאית, בה שיחק שלוש עונות. בעונה הראשונה זכה עם הקבוצה בגביע יול"ב, וכתוצאה מכך בעונתו השנייה הוא הופיע לראשונה ביורוליג עם הקבוצה. ביצועיו במפעל האירופי הבכיר בעונתו הראשונה הפיקו מדד יעילות ממוצע של 9 נקודות ב-21.5 דקות. בעונה הבאה העמיד בייליצה מספרים משופרים, כשקלע 12.3 נקודות, הוריד 4.7 כדורים חוזרים ומסר 1.7 אסיסטים למשחק בממוצע. בזירה המקומית זכה בייליצה עם הקבוצה בשני דאבלים מקומיים בעונות 2008/2009 ו-2009/2010, ובאליפות הליגה הבלטית ב-2009, כאשר בסך הכל הקבוצה זוכה בעונתו הראשונה של בייליצה ב-4 תארים, כשכוכבה באותה עונה היה צ'אק איידסון.
בעונת עבר בייליצה לשחק בקאחה לאבורל ויטוריה מליגת העל הספרדית והיורוליג למשך שתיים וחצי עונות. בדצמבר 2013 חתם באנאדולו אפס. ביוני 2015 עבר לדרושפאקה. בספטמבר 2016 חתם בכוכב האדום בלגרד לשנתיים.
מבבנה
מבבנה (באנגלית: Mbabane; בסוואזית: ÉMbábáne) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר של ממלכת אסוואטיני ושל מחוז הוהו. העיר ממוקמת על גדות נהר מבבנה ונהר פולינגאנה בהרי מדימבה ומתגוררים בה 94,874 תושבים (נכון לשנת 2010).
היסטוריה
ב-1902, עבר המרכז האדמיניסטרטיבי של המדינה ממנזיני למבבנה. מעבר זה הוביל לגידול מואץ באוכלוסיית העיר.
שמה של העיר נגזר מהמנהיג, מבבנה קוננה (Mbabane Kunene), שחי באזור בתקופת המתיישבים הבריטים.
כלכלה
כלכלת העיר והממלכה כולה מתבססת על תיירות, ייצוא סוכר וכריית ברזל ובדיל שבקרבת העיר. כמו כן, קיימים בעיר שני אזורי תעשייה קלה והיא מהווה מרכז מסחרי לסביבתה.
קרבת העיר למעברי הגבול לדרום אפריקה הביאה אף היא לפיתוחה של העיר ולהפיכתה למרכז התיירות של המדינה.
חינוך ותרבות
בעיר קיימת נציבות בריטית האחראית על היחסים בין ממשלות אסוואטיני לממלכה המאוחדת.
גלריית אינדינגיליזי לאמנות נוסדה בעיר בשנת 1982 ומציגה אמנות מקומית הכוללת פסלים, ציורים, בטיקים, תכשיטים אתניים וכלי חרס.
גאוגרפיה ואקלים
מבבנה שייכת למחוז הוהו ומהווה את בירתו של המחוז וממוקמת על גדות נהר מבבנה ופלג של נהר פולינגאנה בהרי מדימבה. גובהה הממוצע של העיר הוא 1,243 מטרים.
למרות גובהה של העיר, מבבנה מתאפיינת באקלים סובטרופי גשום מתון ושלג נחשב תופעה נדירה, שהתרחש רק 3 פעמים מאז שנת 1900, באזור זה.
הטמפרטורה הממוצעת בחודש יולי היא 15 °C ובחודש ינואר 22 °C.
מרכז מפנה
מרכז מִפְנֶה בראש פינה הוקם בשנת 1987 על ידי ד"ר חנה אלונים לאיתור מוקדם וטיפול בתינוקות בסיכון אשר אובחנו אצלם סימנים מוקדמים של אוטיזם, בטווח הגילאים שבין חמישה שישה חודשים לשנתיים. שלב הטיפול הראשוני נמשך שלושה שבועות רצופים, שבעה ימים בשבוע, שבו התינוק שוהה עם בני משפחתו במרכז, ועובר טיפול רציף על ידי אנשי מקצוע, במשך מרבית שעות הערוּת. הגישה הטיפולית שהתפתחה במרכז, נשענת על גמישות המוח בשנתיים הראשונות, ועל היכולת ליצור שינויים מהותיים ביכולותיו ההיקשרותיים של התינוק על ידי טיפול אינטנסיבי ומקיף, המספק גרייה מבוקרת של אלמנטים התפתחותיים במערכות הפיזיות-סנסוריות-רגשיות וקוגניטיביות, כחלק קריטי בהתפתחות המוח, נחשבת לייחודית בעולם הטיפול באוטיזם.
גישת מפנה לטיפול באוטיזם בינקות
הגישה הטיפולית הוליסטית ומשלבת היבטים רפואיים, ביולוגים, פסיכולוגים-חברתיים וסביבתיים. התוכנית הטיפולית, שפותחה במרכז מפנה, מתמקדת בכל המרכיבים ההתפתחותיים של התינוק - פיזיים, תחושתיים, מוטוריים, רגשיים וקוגניטיביים. הטיפול נערך באמצעות טיפול במשחק הדדי (RPT) ,שיטה שפותחה במרכז מפנה על מנת להעלות את המוטיבציה לביטוי יכולותיו של התינוק למעורבות וקשר עם סביבתו מתוך סקרנות והנאה, לאפשר בנייה של אמון ולהגביר את המוטיבציה של הילד למעורבות באינטראקציה בין-אישית.
בהתבסס על ההנחה שההורים הם המשאב העיקרי לסיפוק הצרכים של ילדיהם ובעלי יכולת לקדם את התפתחות ילדיהם במהלך השלבים המוקדמים והמשמעותיים של הינקות, מקיפה התוכנית את המשפחה הגרעינית כולה. התוכנית כוללת תצפית במרכיבים ההתפתחותיים של התינוק ומשמעותם, עבודה עם הורים באמצעות משובים אישיים, זוגיים ומשפחתיים. ההורים מעורבים באופן מלא ומקבלים הכשרה רלוונטית לתהליכים הטיפוליים של ילדיהם על מנת להמשיך וליישמם בחיי היום יום שלהם. התוכנית אף כוללת עבודה עם האחים, ובהתאם לצרכים המיוחדים של כל משפחה.
הצוות הטיפולי כולל מומחים בתחומי הרפואה, פסיכולוגיה, פסיכותרפיה, טיפול משפחתי, והתפתחות בגיל הרך, שעוברים בנוסף הכשרה על פי גישת מפנה.
מעקב אחר הילדים שעברו טיפול במרכז, שנערך על ידי מרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל, העריך התקדמות כמעט בכל הפרמטרים כבר מיד לאחר שלושת השבועות האינטנסיביים של הטיפול, וכן במעקב לאחר חצי שנה. 74% מהילדים המטופלים במרכז השתלבו בבגרותם באופן מלא במסגרות רגילות. מאז שנת 2012 כשגיל הילדים ירד עד שנתיים, 88.3% מהתינוקות מתפקדים באופן מלא במסגרות חינוך רגילות.
גישת הטיפול נלמדת במסגרת תוכנית דו-שנתית ללימודי המשך בשיתוף בית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן, הכוללת לימודים אקדמיים באוניברסיטה ועבודת פרקטיקום טיפולית עם פעוטות המאובחנים בספקטרום האוטיזם ובני משפחותיהם, במסגרת המרכז.
בעולם הוקמו מספר מרכזים המטפלים בגישת מפנה (בנוסף למרכז הישראלי בראש פינה): הראשון הוקם בשנת 2010, במסגרת חגיגות 550 שנה לאוניברסיטת בזל, במחלקה הפסיכיאטרית בבית החולים האוניברסיטאי בבזל שבשווייץ. מרכז נוסף הוקם ברומניה, שני מרכזים נוספים עומדים לקום בפולין ואנגליה.
על המרכז
המרכז הוקם בשנת 1987 על ידי ד"ר חנה אלונים, שפיתחה את גישת מפנה. גישת מפנה הייתה הראשונה בעולם שהפנתה את הזרקור לאיתור סימני אוטיזם בינקות, ולצורך לטפל בהם כבר בשלב זה; בתקופה שבה אוטיזם כלל לא אובחן לפני גיל חמש. בהסתמך על גמישותו המופלאה של המוח בגיל הינקות, ניתן למזער את הנטייה לאוטיזם.
העבודה עם התינוקות במרכז נחשבת לייחודית, ולטיפול מגיעות משפחות מכל העולם.
מרכז מפנה הוא עמותה ללא כוונת רווח, ומתחייב לטפל במשפחות ישראליות ללא תלות במצבם הסוציו-אקונומי, תוך התבססות במקרים המתאימים על תרומות שמכסות חלק מעלות הטיפול, בהתאם לצורך. בנוסף, המרכז מעניק שירות של תמיכה וייעוץ טלפוני להורים החושדים כי לתינוקם יש בעיית תקשורת, ללא עלות - גם זמן קצר לאחר הלידה, בשלב החשדות הראשוניים (גם בשלב שבו עוד לא ניתן להפנות את התינוק לאבחון מסודר, לפני גיל שלושה חודשים).
במרכז מפנה פותח ב-2004 הכלי ©EPASSI לאיתור מוקדם של תינוקות בסיכון לאוטיזם. אשר נוסה לראשונה משנת 2007 כפיילוט ביחידה לאיתור מקדם של אוטיזם בינקות, שהוקמה על ידי מרכז מפנה במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי. כלי האיתור המקדם נלמד במרכזים שונים בעולם.
בית מפנה
בית מפנה נבנה בשנים 1936–1938, כחלק מהמושבה היהודית הראשונה - גיא אוני, ונותר נטוש במשך שנים רבות. מועצת ראש פינה בראשותו של אהרון ברנזון, המליצה על מסירת המבנה לטובת עמותת מפנה, והוא הוחכר לעמותה על ידי מינהל מקרקעי ישראל. שיפוץ המתחם נערך בסוף שנות התשעים, בסיוע "קרן מפנה שווייץ" בשיתוף עם "קרן דורון". מאז משמש הבניין כמרכז לפעילותה של עמותת מפנה.
The Christmas in You
The Christmas in You (בעברית: חג המולד שבך) הוא אלבום אולפן ואלבום חג מולד של הזמרת-יוצרת השוודית ייל יונסון. האלבום יצא לאור ב-16 בנובמבר 2005, על ידי חברת התקליטים ליונהארט רקורדס, לכבוד חג המולד. הוא כלל בתוכו 15 שירים, ביניהם שיר חג המולד "Have Yourself a Merry Little Christmas".
בשנת 2008 הוציאה יונסון מהדורה מחודשת של האלבום, עם עטיפה מחודשת ושתי רצועות בונוס: "When Christmas Was Mine" ו-"Big Bag Of Money".
דייגו לופס
דייגו לופס רודריגס (בספרדית: Diego López Rodríguez; נולד ב-3 בנובמבר 1981 בפרדלה, ספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בראיו ואיקאנו.
קריירה
לופס החל את הקריירה שלו בריאל מדריד כשוערו המחליף של איקר קסיאס במשך שנתיים ושיחק שני משחקים. בשנת 2007 עבר לוויאריאל ולאחר פציעתו של סבסטיאן ויירה הפך לשוער ראשון. היכולת הטובה שהפגין השאירה אותו כשוער ראשון גם לאחר שוויירה החלים מפציעתו. ב-25 בינואר 2013 חתם לופס בריאל מדריד לארבע שנים, בעקבות פציעת השוער הראשון של הקבוצה, איקר קסיאס, ונשאר השוער הראשון במסגרת משחקי הליגה גם לאחר שקסיאס החלים, כאשר האחרון משחק בליגת האלופות ובגביע המלך הספרדי.
באוגוסט 2014 חתם לופס במילאן לארבע שנים, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-31 באוגוסט של אותה שנה, בניצחון 1–3 על לאציו. במשחק הדף לופס בעיטת עונשין בדקות האחרונות של המשחק. ב-31 באוגוסט 2016 הושאל לופס לאספניול לעונה אחת. ב-23 במאי 2017 חתם באופן קבוע בקבוצה. ב-2 ביולי 2022 חתם לופס בראיו ואיקאנו.
אליסטה
אֵלִיסְטָה (רוסית: Элиста; קלמיקית: Элст, פירוש השם: "חול") היא עיר ברוסיה, במישורים הקלמיקיים שמצפון להרי הקווקז, על הנהר אליסטינקה; בירת רפובליקת קלמיקיה. אוכלוסיית העיר מונה כ-103,122 איש (נכון ל-2020).
אקלים
על פי שיטת קפן, שורר באליסטה אקלים יבשתי לח, אם כי לעיתים מתואר כאקלים צחיח למחצה. החורפים קרים, עם טמפרטורה ממוצעת בינואר של 5.8- מעלות צלזיוס, בעוד הקיץ חם, עם טמפרטורה ממוצעת ביולי של 24.6 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים הממוצעת היא כ-349 מ"מ, כאשר לרוב יבשה יותר עונת החורף מהקיץ.
היסטוריה
במקום התקיים יישוב עוד לפני 1865, אך רק כשמספר הבתים הגיע ל-15 הוכרז על תחילת יישוב רשמית במקום. מאז יסודה שימשה העיר כמרכז מחוז (אויזד) צ'רנוירסק בגוברניית אסטרחן. ב-1918 עברה העיר לשלטון סובייטי. מ-1928 מרכז מחוז קלמיקיה. ב-1930 לפי מספר תושביה הוכרזה כעיר. מ-1935 משמשת בירת הרפובליקה הקלמיקית.
ב-13 באוגוסט 1942, במהלך במלחמת העולם השנייה, העיר נכבשה על ידי הקרופוס ה-52 של הוורמאכט הגרמני. במהלך השנה שקדמה לכיבוש הגיעו לעיר כמה עשרות פליטים יהודים משטחים שהגרמנים כבשו באזור בלארוס ואוקראינה המודרניות ולא הספיקו לברוח לפני שהגרמנים הגיעו לאליסטה. זמן קצר לאחר הכיבוש הגרמני, הרשויות הורו על רישום וסימון היהודים בעיר, החרמת רכושם ושימושם לעבודות כפייה. כמו כן הם אולצו ללבוש מעין טלאי צהוב וכעבור זמן קצר הם כונסו למעין גטו בבניין יחיד. כעבור זמן קצר יחסית, ככל הנראה ב-9 בספטמבר, תושבי הגטו, כ-100 איש, נלקחו על ידי הגרמנים לבור הריגה שהוכן מראש ונורו למוות. העיר שוחררה על ידי הצבא האדום ב-31 בדצמבר.
התושבים הקלמיקים הואשמו על ידי סטלין בשיתוף פעולה עם הגרמנים, וב-1944 הועמסו על רכבות וגורשו לקזחסטן. במקומם הובאו מתיישבים רוסים, ושם המקום שונה לסְטֶפְּנוֹי (Степно́й) וצורף למחוז סטברופולסקי. ב-1957 הורשו הקלמיקים לחזור, שם העיר שוּנה חזרה לשמו המקורי והוקמה מחדש רפובליקת קלמיקיה.
לאחר התפרקות ברית המועצות ידעה העיר תחייה תרבותית. נשיא קלמיקיה לשעבר קירסן איליומז'ינוב משמש כיושב ראש פיד"ה – ארגון השחמט העולמי, ובעיר מתקיימים תחרויות שחמט רבות. כמו כן מתקיימת תחייה של התרבות הבודהיסטית, נבנים מקדשים ובתי תפילה לדת זו. הדלאי למה ה-14 אף ביקר בעיר.
ערים תאומות
לאליסטה ארבע ערים תאומות:
מיושי אומקי
מיושי אומקי (ביפנית:  Miyoshi Umeki ,梅木 美代志; 10 בדצמבר 1929 – 28 באוגוסט 2007) הייתה שחקנית קולנוע וזמרת אמריקאית ממוצא יפני. אומקי היא השחקנית האסיאתית הראשונה והיחידה עד היום שזכתה בפרס אוסקר בקטגוריית לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1957 על תפקידה בסרט "סיונרה".
ביוגרפיה
אומקי נולדה בעיר הנמל אוטרו שבחבל הוקאידו, יפן. הצעירה מבין תשעה ילדים. החלה את הקריירה שלה לאחר מלחמת העולם השנייה כזמרת מועדוני לילה ביפן תחת שם הבמה ננסי אומקי. בתחילת דרכה הושפעה מההצגות הראוותניות שראתה בתיאטרון הקבוקי וממוזיקת פופ אמריקאית. אומקי לא הייתה לכוכבת ביפן והיא התפרסמה רק כזמרת זניחה וכשחקנית בסרטים ספורים.
משחק
אומקי היגרה לארצות הברית בשנת 1945 והתגלתה לקהל המערבי לראשונה באמצע שנות ה-50 בתוכנית הבידור של ארתור גודפרי "ארתור גודפרי וחבריו" בה הייתה אומקי חברה בצוות הזמרים. הופעותיה בתוכנית צדו את עיניו של הבמאי ההוליוודי ג'ושוע לוגאן שהחליט ללהק אותה לצידו של כוכב הקולנוע מרלון ברנדו בדרמה "סיונרה". בסרט הופיעה אומקי בתפקיד קאטסומי ארוסתו של איש חיל האוויר האמריקאי ג'ו קלי (רד באטנס). הופעה זו הייתה הראשונה של אומקי בהוליווד והיא זיכתה אותה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובמועמדות לפרס גלובוס הזהב. אומקי הייתה לשחקנית הראשונה והיחידה עד כה ממוצא אסיאתי שזוכה בפרס האוסקר בקטגוריית משחק.
חיים אישיים
לאומקי היה ילד מבעלה השני הבמאי רנדל הוד. אומקי נפטרה בשנת 2007 בעיר ליקינג, מיזורי ממחלת הסרטן כשהיא בת 78.
חסמבה ונערי ההפקר
חסמבה ונערי ההפקר הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1971 של הבמאי יואל זילברג, על פי ספרו של יגאל מוסינזון "חסמבה וילדי ההפקר", הספר החמישי בסדרת חסמבה. בסרט מככבים שלמה ארצי וזאב רווח.
עלילה
חסמבה היא חבורת נערים הנלחמת בפשיעה, ממפקדתם, "המערה החשמלית", הנמצאת במקום סודי. בראש החבורה עומד ירון זהבי האמיץ, בגילומו של שלמה ארצי. ירון זהבי מקבל על עצמו את המשימה לעצור את הפושע אלימלך זורקין (זאב רווח). אם תצליח חסמבה לעצור את זורקין יקבלו חבריה כרטיסים לאולימפיאדת מינכן. אם תיכשל, חבריה יושפלו פומבית ברחובות תל אביב.
זורקין מגייס נערי רחוב לכנופייתו, "המטפחת השחורה". עוזי הרזה (דובי גל) חודר אל הכנופיה, אך נחשף ונופל בשבי. תוכניתו של זורקין היא גאונית – לחדור דרך מנהרה אל הקיר האחורי של חדר הכספות בבנק, וכך לפרוץ את הבנק מבלי שניתן יהיה לדעת זאת מתוך הבנק עצמו.
חסמבה מסכלת את תוכניתו של זורקין, תוך שימוש באמצעים מתוחכמים כ"גז צחוק" ו"גז עצבים". ירון זהבי ואהוד השמן משחררים את עוזי, ושובים את זורקין וכנופייתו. זורקין נמלט, אך נתפס לאחר מרדף משטרתי.
ירון זהבי מחזיר לבנק את הכסף שנשדד, ובתמורה דורש עשרה אחוזים מן הכסף – 25,000 לירות. בכסף הוא רוכש מצרכים, ואנשי כנופיית "המטפחת השחורה" שחזרו למוטב מחלקים אותם לנצרכי תל אביב. במשאית המובילה את המצרכים, הנהוגה על ידי ירון, מתוודה תמר הסגנית באוזני ירון כי "אתה מוצא חן בעיני".
מעמדו של הסרט בקולנוע הישראלי
את המוזיקה לסרט הלחין ותיזמר מישה סגל, והוא גם שר בשיר "גם אנחנו רוצים". את שיר הפתיחה הלחין דן עמיהוד למילותיו של אהוד מנור ומבצעת שלישיית לא אכפת להם.
הסרט זכה לאהדת הקהל, והערוץ הראשון, שהיה ערוץ הטלוויזיה היחיד במשך עשורים רבים, נהג לשדר אותו פעם אחת בכל חופשת קיץ. מאוחר יותר הוא הוקרן מדי יום עצמאות בערוצי הטלוויזיה הישראליים. סרט חסמבה נוסף, משנת 1985 בשם "חסמבה ושודדי הסוסים" בו כיכב ספי ריבלין בתפקיד אלימלך זורקין הופק בהמשך.
רביעיית קרונוס
רביעיית קרונוס (אנגלית: Kronos Quartet) היא רביעיית מיתרים שהוקמה ב-1973, ונחשבת לאחת מהרביעיות המובילות בעולם במוזיקה מודרנית. במהלך השנים חבריה ביצעו והקליטו מאות יצירות של מלחינים מובילים, בעיקר מלחינים בני זמננו, בהן יצירות רבות כביצועי בכורה.
הרביעייה הוקמה על ידי הכנר דייוויד הרינגטון, ומשנת 1978 בסיסה ממוקם בסן פרנסיסקו. בין השנים 1978 ל-1999 הרכב הלהקה מנה את הכנרים דייוויד הרינגטון וג'ון שרבה, את נגן הויולה האנק דוט, ואת הצ'לן ג'ואן ג'אנרונאוד. בשנת 1999 החליפה ג'ניפר קולפ את ג'אנרונאוד, ובשנת 2005 החליף ג'פרי ציגלר את קולפ. בשנת 2013 קולפ הוחלפה על ידי סאני יאנג.
הרביעייה הקליטה אלבומים רבים של מלחינים מהזרם המינימליסטי, ביניהם קלינט מנסל, ארוו פרט, סטיב רייך ופיליפ גלאס. בשנת 1997 הקליטה הרביעייה יחד עם דייוויד קרקאואר את יצירתו של אוסבלדו גוליחוב "חלומות ותפילות של יצחק העיוור".
ב-1999 זכתה הרביעייה בפרס רולף שוק לאמנויות המוזיקה.
בשנת 2003 הם שיתפו פעולה עם הטייגר ליליז בהוצאת אלבום חדש.
בשנת 2017, בפסטיבל בניו יורק הם ביצעו אופרה של יונתן ברגר.
רביעיית קרונוס ביקרה בישראל מספר פעמים.
סגנון
הרביעייה ידועה במגוון הרחב של הסגנונות המוזיקליים אותם היא מבצעת, ביניהם מוזיקה מוקדמת, מוזיקה מודרנית, מוזיקה קלאסית, מוזיקה נסיונית, פסקולים (ביניהם של הסרט רקוויאם לחלום והמעיין), ג'אז וטנגו. כמו כן ביקשו חברי הרביעייה ממלחינים מרחבי העולם שישלבו מוטיבים אתניים ביצירותיהם.
מלבד מלחינים, הופיעה והקליטה הרביעייה עם אמני במה רבים ומפורסמים: דייוויד בואי, טום וייטס, ביורק, נלי פורטדו, פיית' נו מור, ניין אינץ' ניילז, אסטור פיאצולה, רביעיית הג'אז המודרני והמשורר אלן גינסברג.
אברהא ואצבחא
אחת מן ההשערות העלתה כי מדובר באברהא שליט תימן מטעם אקסום ואצבחא הוא אלה-אצבחא שהוא שמו המלכותי של המלך האקסומי כלב. שני אלו חיו בתחילת המאה ה-6. אחרים זיהו את שני האחים עם המלכים עזנה וסזנה שמלכו יחדיו במאה ה-4 ועליהם סופר אצל אתנסיוס שקיבלו את הנצרות כדת הממלכה.
כיום מוסכם שמדובר על תקופתו של עזנה ושהוא היה המלך שקיבל את הנצרות וכן בתקופתו החלו להטביע במטבעות אקסומיים עם צלבים לצד דמותו. למרות הזיהוי עדיין לא ברור מהיכן השם "אצבחא" הגיע לעזנה וישנם השערות מגוונות בנושא.
שני האחים נחשבים לקדושים בכנסייה האתיופית ויום זיכרונם הוא ב-4 בחודש טקמת.
ביתא ישראל
במסורת ביתא ישראל התקופה הזו שאקסום קיבלה את הנצרות נקראת "הכפירה תחת אברהא ואצבחא" שכן רבים מתושבי אקסום טרום ההתנצרות היו יהודים. המסורת הנוצרית-אתיופית מוספיה:
מילנר
מילנר (Milner) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו טוחן. {{פירושונים|* אלפרד מילנר – מדינאי בריטי
ראו גם
}}
רכבת הפרוורים של שיקגו
סקירה
מערכת המטרא כוללת כיום מערך של 11 קווי רכבת אשר עוברים דרך 237 תחנות ברחבי אזור המטרופולין של שיקגו. האורך הכולל של כל הקווים הוא 797 ק"מ.
רכבת הפרוורים של שיקגו משרתת קרוב ל-80 מיליון נוסעים בממוצע מדי שנה.
מן המצר
מן המצר הוא ספר מאת סופרת הילדים והנוער אסתר שטרייט-וורצל שיצא לאור בשנת 1962 בהוצאת חידוש (בספריית 'ספרי יעל לבני הנעורים'). הספר עוסק בגבורה יהודית בשואה.
עלילת הספר
הספר מציג את סיפורה של משפחה יהודית בשואה. במהלך הסיפור מופרדים בכוח בידי הגרמנים ההורים מילדיהם, סשה ורוז'ה, אך במהלך הסיפור פוגשת האם את ילדיה באחד הכפרים הנידחים בפולין.