cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אקסבייר מנפורד
סטרג'ונס פוג'יאן (2018)
ב-23 בדצמבר 2018 חתם מנפורד על חוזה עם סטרג'ונס פוג'יאן, קבוצה מליגת העל הסינית, וערך את הופעת הבכורה שלו באותו היום, בה הוא הצטיין עם דאבל דאבל של 28 נקודות, 10 ריבאונדים, 5 אסיסטים וחסימה בניצחון 95–106 של קבוצתו על השאנגחאי שארקס, אבל לפי הדיווחים מנפורד הוחלף על ידי פו ג'טר לאחר 5 ימים.
ויסקונסין הרד (2019)
ב-28 בינואר 2019 הודיעה ויסקונסין הרד על החתמתו של מנפורד.
דלוור בלו קואוטס (2019–2020)
ב-26 באוקטובר 2019 מנפורד נקרא למחנה האימונים של דלאוור בלו קואוטס מליגת הG League. ב-25 בינואר 2020 קלע מנפורד 34 נקודות, בנוסף ל7 ריבאונדים, 4 אסיסטים וחטיפה בדרך לניצחון נגד ברמינגהאם סקוואדרון. ב-4 במרץ קלע מנפורד 36 נקודות, בנוסף ל6 ריבאונדים, 4 אסיסטים ו2 חטיפות בהפסד 124-108 ללונג איילנד נטס. במהלך עונת 2019–2020, קלע מנפורד 17.9 נקודות, ביחד עם 5.3 ריבאונדים, 5.6 אסיסטים, 1.0 חטיפות בממוצע למשחק.
בורסאספור (2020–2021)
ב-2 באוגוסט 2020 חתם מנפורד עם מועדון הכדורסל הטורקי בורסאספור, ששיחק גם במפעל היורוקאפ. בבורסאספור קלע מנפורד 13.4 נקודות לקח 2.6 ריבאונדים וחילק 3.4 אסיסטים בממוצע למשחק.
דרום מזרח מלבורן פיניקס (2021–2022)
ב-1 בספטמבר 2021 חתם מנפורד על חוזה לעונה אחת עם דרום מזרח מלבורן פיניקס מליגת הNBL, שם קלע בממוצע 16.6 נקודות, ואליהן הוסיף 4.1 ריבאונדים ו4.1 אסיסטים בממוצע ב26 משחקים. מנפורד סיים עם דרום מזרח מלבורן פיניקס את העונה הסדירה במקום ה6.
הפועל תל אביב (2022-הווה)
ב-18 ביולי 2022 חתם מנפורד בשורות הפועל תל אביב לקראת עונת הבכורה של הקבוצה במפעל היורוקאפ.ב-22 בינואר 2023, במשחק הדרבי נגד מכבי תל אביב, קלע מנפורד שלשה כ16 שניות לפני סיום המשחק ובכך העניק להפועל תל אביב ניצחון 95–96 על היריבה העירונית שלה. יומיים לאחר מכן, ב-24 בינואר 2023 הצטיין מנפורד במשחק במסגרת היורוקאפ נגד הקבוצה הטורקית טורק טלקום אנקרה, בו קלע 33 נקודות, כולל שלשת ניצחון 5 שניות לפני סיום המשחק. ב-7 ביולי 2023, הודיעה הפועל תל אביב על הארכת חוזהו של מנפורד לשנתיים נוספות.
קריירת נבחרות
מנפורד שיחק עם נבחרת ארצות הברית באליפות האמריקות בארגנטינה ב-2017, שם הוא זכה במדליית זהב עם הנבחרת.
אל-חרירי
אבו מוחמד אל-קאסם בן עלי בן מוחמד בן עות'מאן אל-חרירי אל-בסירי אלחראמי (בערבית: ابو محمد القاسم بن علي بن محمد بن عثمان الحريري البصيري الحرامي), הידוע בשם אל-חרירי (נולד בשנת 1054 בעיירה משאן ליד בצרה בדרום עיראק ומת בשנת 1122) היה משורר ערבי ונודע בעקבות ספרו "מקאמות אל-חרירי". ספר זה נחשב לספר המפורסם ביותר בתולדות המקאמה הערבית.
קורות חייו
אל-חרירי היה משבט "בני חראם". הכינוי אל-חרירי ניתן לו בנערותו בעקבות עיסוקו במכירת משי (משמעות הכינוי בערבית "מי שעוסק במשי"). בנערותו התגורר אל-חרירי בבצרה, למד את החדית' והתמחה בלשון ובספרות הערבית הקלאסית. אלחרירי הצטיין בלימודיו והתפרסם בחכמתו.
אל-חרירי כתב שני ספרי הנחיה לכותבים בנוסף לספר המקאמות שהפכו אותו לאחד המפורסמים והבולטים בתקופתו.
אל-חרירי כתב יצירות שכבשו תוך תקופה קצרה את הטעם הספרותי של התקופה. במקאמות שלו אל-חרירי מיקד והדגיש את הלשון העשירה ברטוריקה.
הווזיר קרא לאל-חרירי ושאל אותו על מעשיו; הוא ענה שהוא כותב. הווזיר הציע לו לכתוב לפניו; הוא לקח דף וקסת וישב לבדו זמן רב אבל לא קיבל השראה ולא הצליח לכתוב שום דבר, אז התבייש וקם. כשלא הצליח לכתוב את המכתב הוא כתב שני בתי שבח. אומרים שהם היו מוקדשים למשורר אבן ח'קיתא אלחרימי אלבגדאדי. כשחזר הביתה כתב עוד עשר מקאמות בהן הוא מתנצל על מה שקרה אצל הווזיר. לקח לאל-חרירי זמן עד ששכנע את האנשים שהוא שכתב ולא אדם אחר.
ספר המקאמות
ספר המקאמות הידוע נכתב על ידי אל-חרירי לא בבת אחת אלא במשך תשע שנים רצופות (החל משנת 1095 וסיימו בשנת 1104), והוא נקרא "מקאמות אל-חרירי", אל-חרירי ערך את הספר בעצמו, וסידר את המקאמות לפי תבניות מסוימות ששיוו לספר אופי אחיד. הספר מוקדש לשליט אנו שרואן שביקש מאל-חרירי לחבר אותו והקדשה זו באה להעניק לו כבוד. אל-חרירי פתח את הספר בלשון תחינה וכניעות לפני אללה, הוא אף פונה למוחמד הנביא לתווך בינו לבין האל להבטחת קיום משאלותיו, בהתחלת הספר פותח את ההקדמה בחובת האדם לשבח את האל, ומודה לו על זה שנתן לו את הכישרון לחבר ולכתוב. ספר זה נחשב לספר הידוע ביותר בתולדות המקאמה הערבית, בו הגיעה הפרוזה לשיא התפתחותה, ובזכות ספר זה נתקבלה המקאמה כז'אנר עצמאי בספרות.
שמות חמישים המקאמות לפי הסדר: אלסנעאניה, אלחלואניה, אלדינאריה, אלדמיאטיה, אלקופיה, אלמוראג'יה, אלברק'עידיה, אלמעריה, אלאסכנדראניה, אלרחביה, אלסאוויה, אלדימשק'יה, אלבג'דאדיה, אלמקיה, אלפרדיה, אלמג'ריביה, אלק'הק'ריה, אלסנג'אריה, אלנסיביה, אלפאריק'יה, אלראזיה, אלפוראתיה, אלשעריה, אלק'טיעיה, אלקרג'יה, אלרק'טאא, אלואבריה, אלמרק'נדיה, אלואסיטיה, אלסוריה, אלרמליה, אלטיביה, אלתפליסיה, אלזבידיה, אלשיראזיה, אלמאלטיה, אלסעדיה, אלמרויה, אלעמאניה, אלתבריזיה, אלתניסיה, אלנג'ראניה, אלבקריה, אלשתויה, אלרמליה, אלחלביה, אלחג'ריה, אלחראמייה, אלסאסאניה, אלבסריה.
שיריו של אל-חרירי נחשבים ליצירת מופת גם שנים אחרי כתיבתם. כמאה שנים אחר כך תורגם ספר המקאמות בידי יהודה אלחריזי ל"מחברות איתיאל", שבו החליף אלחריזי את הסיפור הערבי על החגּ בעלייה לרגל לירושלים, ולמקומות בשירים נתן שמות מקראיים הרומזים על מקומות יישוב יהודי חרבים ברחבי ספרד הנוצרית.
סגנון
המקאמות כתובות בפרוזה חרוזה שכוללת בתוכה שירים שקולים, מתובלת בקישוטי השירה הספרדית הססגונית ובמיוחד בשיבוצים וברמיזות מקראיות. אל-חרירי נתן לכל מקאמה שם ותמצית לתוכן שלה, ותפקידו של תוכן זה לכוון את הקורא ולעורר אצלו ציפיות. המקאמות בספר עשירות ברטוריקה, להטוטי לשון, משלים, פתגמים, חידות, תחבולות, פסוקים מן הקוראן והחדית', ולהגים של שכבות שונות באוכלוסייה.
מבנה
כל מקאמה עומדת בפני עצמה ומורכבת מפתיחה, גוף וסיום. בכל מקאמה נקודה מרכזית או גרעין סיפורי שהסיפור נע סביבו. מטרת המחברות יכולה להיות בעיקר אחת מהמגמות האלה: שעשוע והרפתקאות, הומור, קישוט רטורי, והנושאים שיכולה לעסוק בהם המקאמה מגוונים: נדודים, נשים, ויכוח, התחפשות וכו'. המקאמה יכולה להתקדם מעיצוב סטיראוטיפי מצומצם ועד לסיפור מתוחכם. אפשר לראות בכל המקאמות יצירה ספרותית מגובשת הבנויה מחמישים פרקים, בין הפרקים יש קשר חיצוני מאחד המתבטא בדמות הגיבור והמספר, השניים מופיעים בכל עלילה ללא קשר להתפתחות העלילה. מספר המקאמות הוא חמישים, כמספר השבועות של השנה ההיג'רית המוסלמית. הגורם שמייחד את המקאמות החמישים הן הדמויות של הגיבור ושל המספר. שמות המקאמות נקבעו לפי מקום התרחשות העלילה או לפי נושא העלילה. 43 מקאמות נקראו על פי שם המקום המצוין בפתיחת המקאמות, שמות אלה הם הארצות או המקומות שאליהם נדדו הגיבור והמספר ושם נפגשו. ו7 מקאמות נקראו על פי הנושא.
סדר
סדר המקאמות בספר בנוי כך: המבנה הראשון הוא על פי התוכן: כל מקאמה עשירית פותחת (המקאמות ה-11, ה-21,ה-31, ה-41), עוסקת בפרישות ובחיי העולם הבא, (המקאמות 6,16,26,36,46) עוסקות בספרות הערבית ובמליצות ריטוריות, (המקאמות 5,10,15,20,25,30,35,40,45) עוסקות בעניינים מצחיקים ומשעשעים. המבנה השני הוא על פי נדודי הגיבור: המקאמה הראשונה מתרחשת בעיר צנעא שבתימן שלפי המסורת המוסלמית היא העיר הראשונה בעולם שנבנתה לאחר המבול, המקאמה האחרונה מתרחשת במסגד בבצרה בעיר מגוריו של אל-חרירי עצמו. המבנה השלישי הוא גיל הגיבור: בתחילת המקאמות נראה הגיבור כזקן חזק, אך ככל שמתקדמים בעלילה הוא מזדקן עד שהוא מגיע לסוף חייו ומסיים את הקריירה האישית שלו. המבנה הרביעי הוא על פי תפארת הסיום: ספר המקאמות מסתיים בשלוש המקאמות האחרונות (ה-48, ה-49, ה-50), מקאמות אלו נחשבות למקאמות הרציניות ביותר בספר והן שונות משאר המקאמות, בכך שמשמעותם סיום בעניין ספרותי, ועל כן קובצו בסוף הספר ונכתבו בצורה הדרגתית.
דמויות
הדמות הראשונה שמופיעה בספר המקאמות, היא דמותה של הגיבור אבו זיד אלסרוג'י שמופיע בפן שונה בכל מקאמה, אחר כך באה הדמות המתלווה לגיבור והיא דמותו של המספר (הראוי) אלחארת' בן המאם. הגיבור והמספר הם דמויות חד־ממדיים המופיעים בכל מחברת באופן קבוע, כאשר המספר פותח את המחברת ופוגש בגיבור המחופש ומתגלה זהותו לקראת סיום היצירה. הגיבור הוא זה שמפעיל את העלילה, ומופיע בשתי צורות, פעם כנוכל רמאי, ופעם כגיבור בעל כושר רטורי.
אל-חרירי בהבדל מאל-המד'אני
כותב המקאמות הידוע המשורר הערבי בדיע א-זמאן אל-המד'אני, שחי בפרס הוא הראשון שיצר את המקאמה כז'אנר ספרותי בערבית. המקאמות של אלהמד'אני זכו להערכה ולתפוצה. אל-המד'אני הרחיב את המשמעות המילולית של המינוח מקאמה (שהיא שם נרדף למקום שנאספים בו קהל), וכן העביר לפרוזה מחורזת את הסיפורים והאנקדוטות שרווחו בזמנו ונתן להם ביצירתו מסגרת אחידה של מספר העד לתעלולי המספר. בעקבותיו בא אל-חרירי והעלה את הז'אנר לרום התפתחותו הספרותית.
סמרנון כלל-ימי
מאפיינים
זהו דג קטן שאורכו עד 46 ס"מ. לדגים אלה סנפירי שת גדולים וסנפירים קטנים בשאר הגוף. הראש קטן ומוארך עם עיניים לבנות בולטות. הגוף בצבע כסוף-כחול עם בטן לבנה. סנפיר הזנב הוא אדמדם עד צהוב-ירוק. זהו דג שמצוי בלהקות גדולות הנודדות ברחבי האוקיינוסים הטרופיים.
הדגים מצויים בכל האוקיינוסים הטרופיים מעומק 40-200 מ' וחיים בלהקות של עד 40 פרטים. הם מצויים בעיקר בימים פתוחים וגם בימים כמו הים התיכון והים השחור, אך מעדיפים בעיקר סביבות של איים מרוחקים שונים. הם ניזונים מזואופלנקטון ונטרפים על ידי מגוון טורפים ימיים, כמו דולפינים, כרישים, דגי טונה, עופות ימיים, טורפים ימיים ועוד.
דגים אלה ניצודים לעיתים אך אכילתם עלולה לגרום לסיגואטרה. עם זאת הם נחשבים לדגי פתיון מושכים למינים שונים כמו הדקרים וצנינית ענק.
מערות אלורה
מערות אלורה (במראטהית: वेरूळची लेणी) הן אתר מורשת עולמית של אונסק"ו, השוכנות במחוז אוראנגאבאד במדינת מהאראשטרה בהודו. זהו אחד ממתחמי מערות המקדש ההינדיות החצובים בסלע הגדולים בעולם, ובו מרבית המונומנטים השייכים להינדואיזם וחלקם שייכים לבודהיזם ולג'ייניזם, והם כוללים יצירות אמנות מהתקופה 600–1000 לספירה. מערה 16 המכונה היא מונולית, מקדש החצוב בשלמות מגוש סלע אחד הגדולים בעולם, מונומנט בצורת מרכבה המוקדש לאל שיווה. בגילופים של מקדש קאילשה יש פסלים המתארים את האלים, והאלות מההינדואיזם וכן פאנלים של תבליטים המסכמים את שני האפוסים ההינדים הגדולים.
באתר יש מעל ל-100 מערות, כולן נחפרו מצוקי הבזלת בגבעות צ'אראננדרי (Charanandri), 34 מהן פתוחות לציבור. אלו כוללות 17 מערות הינדואיסטיות (מערות 13–29), 12 מערות בודהיסטיות (מערות 1–12) ו-5 מערות ג'ייניות (מערות 30–34). כל קבוצת מערות מייצגת אלוהויות ומיתולוגיות שרווחו באלף הראשון לספירה, כמו גם מנזרים של כל דת בהתאמה. הם נבנו זה ליד זה וממחישים את ההרמוניה הדתית שהייתה בהודו העתיקה. כל המונומנטים של אלורה נבנו במהלך, שבנתה חלק מהמערות ההינדיות והבודהיסטיות, ו שבנתה מספר מערות ג'ייניות. מימון להקמת המונומנטים סופק על ידי מלכים, סוחרים ועשירי האזור.
אף על פי שהמערות שימשו כמקדשים ותחנת מנוחה לעולי רגל, מיקום האתר על דרך סחר עתיקה בדרום אסיה הפך אותו גם למרכז מסחרי חשוב באזור דקאן. האתר שוכן 29 קילומטרים צפונית-מערבית לאוראנגאבאד, וכ-300 קילומטרים מזרחית-צפונית-מזרחית למומבאי. מערות אלורה, יחד עם מערות אג'אנטה הסמוכות, מהוות אטרקציה תיירותית מרכזית באזור שבמהאראשטרה, ומונומנט מוגן בפיקוח ארגון הסקר הארכאולוגי של הודו (בראשי תיבות ASI).
מיקום
האתר מערות אלורה שוכן במדינת מהאראשטרה כ-29 קילומטרים צפונית-מערבית לעיר אוראנגאבאד, וכ-300 קילומטרים מזרחית-צפונית-מזרחית למומבאי, 235 קילומטרים מפונה וכ-100 קילומטרים מערבית למערות אג'אנטה, 2.3 קילומטרים מ (הודו).
אלורה תופסת אזור סלעי שטוח יחסית בהרי גהט המערביים, שם הפעילות הגעשית העתיקה יצרה תצורות בזלת רב שכבתיות, המכונות מדרגות דקאן. הפעילות הגעשית שיצרה את הצוק הפונה מערבה ובו מערות אלורה התרחשה בתור הקרטיקון. החזית האנכית שנוצרה הפכה את הגישה לשכבות רבות של תצורות סלע לקלה יותר, ואפשרה לאדריכלים לבחור בזלת עם גרגירים עדינים יותר לפיסול מפורט יותר.
כרונולוגיה
הבנייה באלורה נחקרה מאז השלטון הקולוניאלי הבריטי. עם זאת, הסגנונות החופפים בין המערות הבודהיסטיות, ההינדואיסטיות והג'ייניות הקשו על קבלת הסכמה הנוגעת לכרונולוגיית בנייתם. המחלוקות נוגעות בדרך כלל בשאלות: האם המערות הבודהיסטיות או ההינדואיסטיות נחצבו תחילה? ומה התאריך היחסי של המערות במסגרת מסורת מסוימת. הקונצנזוס הרחב שהתגבש מבוסס על השוואה בין סגנונות הגילוף באלורה למקדשי מערות אחרים באזור הדקאן שתוארכו, תיעוד טקסטואלי של שושלות שונות, וראיות אפיגרפיות שנמצאו באתרים ארכאולוגיים שונים ליד אלורה ובמקומות אחרים במהאראשטרה, מאדהיה פרדש וקרנאטקה. [16] [17] גרי הוקפילד מלנדרה טוען שלמערות אלורה היו שלוש תקופות בנייה חשובות: תקופה הינדית מוקדמת (~ 550 עד 600 לספירה), שלב בודהיסטי (~ 600 עד 730 לספירה) ושלב מאוחר יותר, הינדואיסטי וג'ייני (~ 730 עד 950 לספירה).
המונומנטים ההינדואיסטיים: מערות 13–29
המערות ההינדואיסטיות נבנו בתקופת שושלת קלאצ'ורי, מאמצע המאה ה-6 ועד סוף המאה ה-8 בשני שלבים. תשעה מקדשי מערות נחפרו בתחילת המאה השישית, ואחריהם ארבע מערות נוספות (מערות 17–29). העבודות החלו לראשונה, לפי הסדר, במערות 28, 27 ו-19 ואז במערות 29 ו-21 שנחפרו במקביל למערות 20 ו-26.
המערות המאוחרות יותר, 14, 15 ו-16, הוקמו בתקופת שושלת רשטרקוטה, חלקן מתוארכות בין המאות ה-8 עד ה-10. העבודות החלו לראשונה במערות 14 ו-15 כאשר מערה 16, המונולית הגדול בעולם, הייתה האחרונה מבין השלוש שהוקמו. מערות אלה הושלמו במאה ה-8 בתמיכת המלך קרישנה הראשון.
מקדשים הינדים מוקדמים: מערה 29: דומר לנה
הבנייה במערות ההינדואיסטיות המוקדמות החלה לפני כל אחת ממערות הבודהיסטיות או הג'ייניות. מערות מוקדמות אלה הוקדשו בדרך כלל לאל ההינדי שיווה, אם כי האיקונוגרפיה מרמזת כי בעלי המלאכה העניקו לאלים ואלות אחרות של ההינדואיזם כבוד בולט ושווה. מאפיין נפוץ של מקדשי מערות אלה היה לינגה-יוני החצוב בסלע בליבת המקדש, כאשר כל אחד מהם מוקף במרחב לשביל הקפה סביב סביב.
מערה 29, הנקראת גם דומר לנה (Dhumar Lena), היא אחת החציבות הראשונות באלורה ובין הגדולות ביותר. מבנה מקדש הינדי מוקדם במערה התרכז סביב "ואל גנגה" (Vale Ganga), מפל טבעי ששולב במונומנט. המפל נראה ממרפסת מגולפת בסלע מדרום ותואר כ"נופל על מצחו של שיווה הגדול", במיוחד בעונת המונסונים. הגילופים במערה זו גדולים מגודל טבעי, אך לדברי החוקר דבליקר (Dhavalikar), הם "גמלוניים, גוציים עם גפיים לא פרופורציונליים" בהשוואה לאלה שנמצאו במערות אלורה אחרות.
מערה 21: מקדש ראמשוואר
מערה 21, הנקראת גם רמשוואר לנה (Rameshwar Lena), היא חציבה מוקדמת נוספת שבנייתה מיוחסת לשושלת קלאצ'ורי. המערה הושלמה לפני עליית שושלת רשטרקוטה לשלטון שהמשיכה את הרחבת המערות באלורה.
אף על פי שבמערה יש יצירות אומנות דומות לאלו שבמערות אלורה אחרות, יש בה גם מספר יצירות ייחודיות, כמו אלה המתארות את סיפור המרדף של האלה פרוואטי אחרי שיווה. במערות אחרות נמצאו גילופים המתארים את פרוואטי ושיווה בשעות הפנאי, חתונתם של פרוואטי ושיווה וריקוד שיווה וקרטיקייה (סקאנדה). המערה מכילה גם תצוגה גדולה של ספטא מטריקה (Sapta Matrika), שבע אלות האם של מסורת השאקטיזם של ההינדואיזם, כשמשני צדדיהן גנש ושיווה. בתוך המקדש אלות אחרות החשובות למסורת השאקטי, למשל האלה דורגה. הכניסה למערה 21 מוקפת בפסלים גדולים של האלות גנגה ויאמונה המייצגות את שני נהרות ההימלאיה הגדולים (גנגס ויאמונה) ומשמעותם לתרבות ההודית.
המערה מועצבת באופן סימטרי על פי עקרון ה הריבועית ויש בה תבניות גאומטריות משובצות החוזרות על עצמן בכל המערה. לינגה שיווה בקודש הקודשים של המקדש נמצא במרחק שווה מהפסלים העיקריים של האלות גנגה ויאמונה, כששלושתם ממוקמים במשולש שווה-צלעות. לדברי כרמל ברקסון (Carmel Berkson), פריסה זו מסמלת ככל הנראה את יחסי ברהמן-, התלות ההדדית של האנרגיות הגבריות והנשיות, שהיא מרכזית בתאולוגיה ההינדית.
מערה 16: מקדש קאילשה
מערה 16, המכונה, היא מקדש מערות בולט במיוחד בהודו עקב גודלו, הארכיטקטורה שלו והעובדה שנחצב כולו מגוש סלע אחד.
מקדש קאילשה, בהשראת הר קאילאש, מוקדש לשיווה. הוא מעוצב בקווים דומים למקדשים הינדים אחרים עם שער, אולם כינוס, מקדש ראשי רב קומות המוקף בהרבה מקדשים קטנים המעוצבים על פי התבנית הריבועית, מרחב משולב של שביל הקפה סביב סביב, קודש הקודשים (גרבה-גרייה, garbha-griya, מילולית "בית הרחם") שבו שוכן הלינגה-יוני, וצורת צריח כמו הר קאילאש - כולם מגולפים מסלע אחד. מקדשים הקטנים שנחצבו מאותו סלע מוקדשים לאלים ולאלות גנגה, יאמונה, סראסווטי, עשרת האווטארים של וישנו, אלים ודים ואלות כולל אינדרה, אגני, ואיו, סוריה ואושה, כמו גם אלים לא-ודים כמו גנש, ארדהנארישווארה (חצי שיווה, חצי פרוואטי), הריארה (חצי שיווה, חצי וישנו), אנאפורנה, דורגה ואחרים. מפלס המרתף של המקדש כולל עבודות רבות של שיווה, וישנו ושאקטי; מערכת גילופים בולטת כוללת את שנים עשר האפיזודות מילדותו של קרישנה, מרכיב חשוב בווישנויזם.
המבנה הוא מתחם מקדש רב-מפלסי העומד בפני עצמו המשתרע על שטח כפול מהפרתנון באתונה. ההערכה היא כי האומנים הסירו 85,000 מטרים מעוקבים של סלע, במשקל של כ-200,000 טון, כדי לחצוב את המקדש.
בניית המקדש יוחסה למלך קרישנה הראשון משושלת רשטרקוטה (שלט 756–773 לספירה), אך נצפו גם אלמנטים מהאדריכלות של. ממדי החצר הם 82 מטר על 46 מטר בבסיס, וגובה המקדש 30 מטר. הכניסה כוללת נמוך. המקדש המרכזי המאכלס את הלינגאם כולל מנדפה עם גג שטוח הנתמכת על ידי 16 עמודים ו. פסל של השור הקדוש ננדי שעליו רוכב שיווה עומד על מרפסת מול המקדש. בשניים מהקירות בבית המקדש המרכזי יש שורות גילופים המתארות את המהאבהארטה, בצד הצפוני, והראמאיאנה, בצד הדרומי.
מערה 15: דשאוואטרה
מקדש דשאוואטרה (Dashavatara), או מערה 15, הוא חציבה משמעותית נוספת שהושלמה בזמן כלשהו אחרי מערה 14. במערה 15 יש תאים ותוכנית הדומה למערות בודהיסטיות 11 ו-12, מה שמרמז כי מערה זו נועדה להיות מערה בודהיסטית. עם זאת, נוכחותם של מאפיינים שאינם בודהיסטיים, כמו נרטיה מנדפה (ביתן ריקודים קלאסי הודי) בכניסה אליו, הצביעו שלא כך הדבר. על פי ג'יימס הארלה (James Harle), דמויות הינדיות נמצאו במערה הבודהיסטית 11, בעוד אלוהויות הינדיות רבות שולבו במערות בודהיסטיות באזור. חפיפה זו בעיצוב שונה בין מערות בודהיסטיות להינדיות עשויה להיות משום שעל האתרים עבדו אותם אדריכלים ועובדים, או שאולי מערה שתוכננה להיות בודהיסטית הפכה בסופו של דבר למונומנט הינדי.
לדברי גרי מלנדרה, כל המערות הבודהיסטיות באלורה היו פלישה למקום שכבר היה ברהמנית מבוססת (אתר עלייה לרגל הינדי), ולא להפך. יתר על כן, בהתחשב בכך שהמערות ההינדיות והבודהיסטיות היו אנונימיות בעיקר, בלא שהתגלו כתובות המתעדות תורמים למערות אלורה הבודהיסטיות מלבד אלה של השושלות ההינדיות שבנו אותן, הכוונה והאופי המקוריים של מקדשי המערות הללו הם ספקולציות.
במקדש ההינדי השוכן במערה 15 יש חצר פתוחה שבמרכזה מנדפה מונוליתית חופשית ובקיר האחורי מקדש דו קומתי חצוב בסלע. פאנלים פיסוליים גדולים בין עמודי הקיר בקומה העליונה ממחישים מגוון רחב של נושאים, כולל עשרת האווטארים של וישנו. כתובת של דנטידורגה (Dantidurga, מייסד שושלת רשטרקוטה), קריטית לקביעת גיל המקדש, נמצאת על הקיר האחורי של המנדפה הקדמית. על פי קומראסוומי, התבליט הטוב ביותר במערה זו הוא זה המתאר את מותו של הירניאקשיפו (Hiranyakashipu), שם וישנו בצורת אריה-אדם (נראסימה), מגיח מעמוד להניח יד קטלנית על כתפו. תבליטים אחרים במערה 15 כוללים את הגנגאדהארה, נישואיהם של שיווה ופרוואטי, טריפורנטיקה ממסורת השאקטי, מרקנדייה, גארודה, היבטים של החיים, ננדי במנדאפה, שיווה כרקדן, אנדהאקאסורה, גוברדנהאדארי, ואחרים. הלוחות מסודרים בזוגות, שעליהם כתב כרמל ברקסון, כי הם מחזקים זה את זה על ידי הצגת "אנרגיה שיתופית אך גם אנטגוניסטית" עם הדדיות של העברת כוח.
מערות הינדיות אחרות
מערות הינדיות בולטות אחרות הן "רוואן קי חי" (Ravan ki Khai, מערה 14) ונילקנתה (Nilkantha, מערה 22), ובשתיהן פסלים רבים, מערה 25 בפרט כוללת גילוף של סוריה (אל השמש) בתקרתה.
המונומנטים הבודהיסטיים: מערות 1–12
מערות אלה ממוקמות בצד הדרומי ונבנו בשנים 630–700 לספירה, או 600–730 לספירה. בתחילה סברו כי המערות הבודהיסטיות הן המבנים הקדומים ביותר שנוצרו בין המאה החמישית לשמינית, כשמערות 1–5 נחצבו בשלב הראשון (400–600) ו-6–12 בשלב המאוחר יותר (650–750), אולם חוקרים מודרניים משערים שבניית המערות ההינדואיסטיות קדמה ליצירת המערות הבודהיסטיות. המערה הבודהיסטית הקדומה ביותר היא מערה 6, ואז 5, 2, 3, 5 (אגף ימין), 4, 7, 8, 10 ו -9, כשמערות 11 ו-12, הידועות גם כ "דו תאל" (Do Thal) ו"טין תאל" (Tin Thal) בהתאמה היו האחרונות.
11 מתוך 12 מערות בודהיסטיות מורכבות מ, כלומר מנזרים עם אולמות תפילה: בניינים גדולים רבי קומות שנחצבו בחזית ההר, הכוללים אזורי מגורים, חדרי שינה, מטבחים וחדרים אחרים. במערות המנזר יש מקדשים כולל גילופי של גאוטמה הבודהה, בודהיסטוות וקדושים. בחלק ממערות אלו, ניסו הפסלים להשוות לאבן מראה של עץ.
מערות 11 ו-12 הן מערות מנזר מהאיאנה בעלות שלוש קומות עם אלילים, מנדלות שנחצבו בקירות, ואלות רבות ואיקונוגרפיה הקשורה לבודהיסטווה, השייכים לבודהיזם של וג'ריאנה. אלה ראיות משכנעות המציעות כי רעיונות הווג'ריאנה והטנטרה של הבודהיזם התבססו היטב בדרום אסיה בהגיע המאה ה-8 לספירה.
מערת וישוואקרמה
מערה 10 בולטת בין המערות הבודהיסטיות,, אולם פולחן המכונה בשם "מערת וישוואקרמה", שנבנה בסביבות 650 לספירה. היא ידועה גם בשם "מערת הנגר", מכיוון שהסלע קיבל גימור בעל מראה של קורות עץ. מעבר לכניסה הרב-קומתית שלו נמצא אולם סטופה דמוי קתדרלה הידוע גם בשם צ'איטיה-גריהא (Chaitya-Griha, בית תפילה). בלב מערה זו נמצא פסל בגובה 5 מטרים של בודהה היושב בתנוחת הטפה.
מערה 10 משלבת ויהארה עם אולם תפילה דמוי קפלה ובו שמונה תאי משנה, ארבעה בקיר האחורי וארבעה מימין, וכן פורטיקו מקדימה. זוהי הצ'איטיה-גריהא היחידה בין המערות הבודהיסטיות של אלורה והיא בנויה בקווים דומים למערות 19 ו-26 של מערות אג'אנטה. במערה 10 יש גם, חלון מקושת וחיבור צדדי למערה 9 של אלורה.
המונומנטים הג'ייניים: מערות 30–34
בקצה הצפוני של אלורה נמצאות חמש מערות ג'ייניות, השייכות לזרם ה, שנחפרו במאה התשיעית ובראשית המאה העשירית. מערות אלה קטנות יותר מהמערות הבודהיסטיות וההינדיות, אך עם זאת מציגות גילופים מפורטים ביותר. הן, והמערות ההינדיות המאוחרות יותר, נבנו באותה תקופה ושתיהן חולקות רעיונות אדריכליים ודבקות דתית כגון מרפסת עמודים, מנדפה סימטרית ופוג'ה (puja, פולחן). עם זאת, בניגוד למקדשים ההינדים, מושם דגש על תיאורם של עשרים וארבעה ה (כובשים רוחניים המכונים גם ג'ינאס, שזכו לשחרור מהמעגל האינסופי של הלידות מחדש). בנוסף לגילופי ג'ינאס אלה, כוללות יצירות האומנות במקדשי הג'יין גילופי אלים ואלות, יאקסה (yaksa, אלוהות הטבע הגברית), יאקסי (yaksi, אלוהות הטבע הנשית) וחסידים אנושיים הרווחים במיתולוגיה של הג'יין של האלף הראשון לספירה.
לדברי חוסה פריירה (Jose Pereira), חמש המערות היו למעשה 23 חפירות שונות, בתקופות שונות. 13 מהם נמצאים באינדרה סבהא (Indra Sabha), 6 בג'אגאנתה סבהא (Jagannatha Sabha) והשאר בצ'וטה קאילאשה (Chhota Kailash). פריירה השתמש במקורות רבים כדי להסיק שאת מערות הג'יין באלורה החלו לחצוב כנראה בסוף המאה ה-8, עם פעילות בנייה וחפירה שנמשכה מעבר למאה העשירית ועד למאה ה-13 עד דהפעילות נעצרה עם פלישת סולטנות דלהי לאזור. עדות לכך היא כתובות מקודשות המתוארכות לשנת 1235 לספירה, שם מציין התורם כי "המיר את צ'ארנאדרי לטירתה קדושה" עבור ג'יינים על ידי מתנת חפירה של ג'ינאס.
מקדשי הג'יין החשובים במיוחד הם צ'וטה קאילאשה (מערה 30, 4 חפירות), אינדרה סבהא (מערה 32, 13 חפירות) וג'אגאנתה סבהא (מערה 33, 4 חפירות); מערה 31 היא אולם לא גמור עם ארבעה עמודים ומקדש. מערה 34 היא מערה קטנה, אליה ניתן להגיע דרך פתח בצד שמאל של מערה 33.
מערות הג'יין מכילות כמה מדמויות ה המוקדמות ביותר בין גילופי הדבקות הדתית. לסמווסארנה חשיבות מיוחדת למאמיני דת הג'ייניזם כי הוא האולם בו מטיף הטירתנקרה לאחר שהשיג את ה (ידיעת הכול המשחררת). מאפיין מעניין נוסף שנמצא במערות אלה הוא זיווג הדמויות הקדושות בג'ייניזם, בפרט ו, המופיעות 19 פעמים. יצירות אמנות אחרות בעלות חשיבות כוללות את אלה של האלוהויות סראסוואטי, סרי, סודהרמנדרה, סרוואנובוטי, גומוקה, אמביקה, קקרסווארי, פדמוואטי, קסטראפלה והאנומן.
מערה 30: צ'וטה קאילאשה
צ'וטה קאילאשה (Chhota Kailash), או קאילשה הקטנה, נקראת כך בשל הדמיון של גילופים שבה לאלה שבמקדש קאילשה. מקדש זה נבנה כנראה בראשית המאה ה-9, במקביל לבניית המפלס התחתון של אינדרה סבהא, כמה עשורים לאחר סיום מקדש קאילשה. הוא כולל שני תבליטים גדולים מהחיים של אינדרה רוקד, אחד עם שמונה זרועות ואחד עם שתים עשרה, שניהם מעוטרים בקישוטים וכתר; זרועותיו של אינדרה מוצגות במודרות שונות המזכירות את יצירות האומנות הריקודיות של שיווה שנמצאו במערות ההינדיות סמוכות. עם זאת, יש באיקונוגרפיה כמה הבדלים המצביעים שבמערה מגולף אינדרה רוקד ולא שיווה רוקד. בפאנלים של אינדרה בכניסה מופיעים גם אלילים אחרים, מוזיקאים ורקדנים.
היסטוריונית האמנות ליסה אוון העלתה תמיהות הנוגעות לשאלה האם מוזיקה וריקוד היו חלק מהג'ייניזם של המאה ה-9, בהתחשב בכך שתאולוגיית ג'יין מתמקדת בסיגוף מדיטטיבי. רג'אן, למשל, הציע שייתכן שמערה 30 הייתה במקור מונומנט הינדי שהוסב מאוחר יותר למקדש ג'יין. עם זאת, אוון משערת שהיצירות החגיגיות במקדש זה יובנו טוב יותר כחלק מדוקטרינת הסמווסארנה בג'ייניזם.
החפיפה בין המיתולוגיות של ג'ייניזם להינדואיזם גרמה לבלבול, בהתחשב בספר השלישי של המהאבהארטה ההינדית, המתאר את משכנו של אינדרה כמלא במגוון גיבורים, קורטיזנות ובעלי מלאכה, בתוך מסגרת דמוית גן עדן. דימויים אלה חוזרים על עצמם בכל מערה 30, בדומה למערות ההינדיות, וקובעים את ההקשר של המקדש. עם זאת, הסמלים הקרובים יותר למרכז המקדש מתיישרים יותר עם רעיונות הליבה של הג'ייניזם; שכיחות רבה יותר של דמויות מדיטציה וג'ינאס - המקום בו המאמין בדת הג'יין מבצע את טקס האבישקה (abhisheka, פולחן).
מערה 31
מערה 31, המורכבת מארבעה עמודים, מקדש קטן ומספר גילופים, לא הושלמה. גילופי פרסוונאתה, הנשמר על ידי יאקסה דרננדרה (Dharanendra) עם 7 ראשי הנחש שלו, ובהובאלי הוכנסו לקירות הימניים והשמאליים של האולם, בהתאמה, ואילו בתוך המקדש שוכן האליל של מאהאווירה. האליל יושב בתנוחת לוטוס על כס האריה וצ'אקרה נראית בפאנל האמצעי של הכס. דמותו של יאקסה מטנגה על פיל נמצאת בצד שמאל של המקדש ואילו דמותה של יאקסי סידהאיקי, יושבת על אריה עם ילד על ברכיה, מימין.
מערה 32: אינדרה סבהא
אינדרה סבהא (Indra Sabha, מערה 32), שנחפרה במאה ה-9, היא מערה דו קומתית עם מקדש מונוליתי בחצר שלה. היסטוריונים מהמאה ה-19 טעו בין דמויות יאקסה מהג'יין לדמויות חלופיות של אינדרה שנמצאו ביצירות אמנות בודהיסטיות והינדיות, ובכך גרמו לכך שהמקדש קיבל את השם השגוי "אינדרה סבהא". אינדרה הוא אלוהות חשובה בכל שלוש הדתות הגדולות, אך יש לו חשיבות מיוחדת בג'ייניזם, שכן לא רק שהוא אחד מ-64 האלוהויות השולטות על השמים, הוא, במיוחד, מלך גן העדן הראשון של הג'יין, סאודהרמקאלפה, והאדריכל הראשי של אולם הכינוס השמיימי על פי האדיפורנה, טקסט קדוש של הג'יין.
מקדש אינדרה סבהא הג'ייני חשוב מבחינה היסטורית מכיוון שהוא מכיל עדויות, בצורת תיעוד טקסטואלי, לפולחן פעיל בקרב קהילת ג'יין. במיוחד היה ידוע כי טקסים נערכו במפלס העליון, שם ייתכן שהיצירות מילאו תפקיד מרכזי.
כמו במערות רבות באלורה, גילופים רבים מעטרים את המקדש, כמו אלה של פרח הלוטוס על התקרה. במפלס העליון של המקדש, שנחפר בחלקו האחורי של החצר, נראית דמותה של, היאקשיני של (הטירתנקרה ה-22), יושבת על אריה מתחת לעץ מנגו, עמוס פרי. מרכז המקדש מציג את סרבטובאדרה, שם ארבעה טירתנקרות של הג'ייניזם - רשיבה (הראשון), נמינאתה (ה-22), פרסוונאתה (ה-23) ומהאווירה (ה-24) מכוונים לארבע רוחות השמים תוך יצירת מקום פולחן למאמינים.
מערה 33: ג'אגאנתה סבהא
ג'אגאנתה סבהא (Jagannatha Sabha, מערה 33) היא מערת ג'יין השנייה בגודלה באלורה והיא מתוארכת למאה ה-9 לספירה על פי הכתובות על העמודים. זו מערה דו קומתית עם שנים-עשר עמודים מסיביים וראשי פילים הבולטים לעבר המרפסת, כולם מגולפים מסלע אחד. באולם יש שני עמודים מרובעים כבדים מלפנים, ארבעה באזור האמצעי, ואולם ראשי פנימי של כיכר ריבועי עם עמודים מחורצים, כולם מגולפים בצורה מורכבת עם כותרות, רכסים ותושבות. בין האלילים העיקריים נמצאים פרסוונאתה ומהאווירה, שני הטירתנקרות האחרונות בג'ייניזם.
מערה 34
כתובות מסוימות במערה 34, או J26 כפי שמכנה אותה ההיסטוריון חוסה פריירה, עדיין לא פוענחו, אך ככל הנראה נוצרו בין 800 ל-850 לספירה. כתובות אחרות, כמו זו של סרי נגווארמה, הן מהמאה ה-9 או ה-10.
מערה זו כוללת דמות גדולה של פרסוונאתה יושב עם ארבע משרתות (camara, קמארה), שתיים מהן אוחזות במניפות מרחיקות זבובים ולכאורה מגיחות מכס הג'יין. כמו בחפירות רבות אחרות של ג'יין, נמצא גם זוג גדול של יאקסה-יאקסי במערה זו ליד הג'יין. בחלק האחורי של המערה דמות מזוקנת עם קערה המכילה מנחות מעוגלות, בעלות צורות המזכירות פיננדות (כדורי אורז) או לאדוס (בשר מתוק). זה מצביע על כך שהסצנה עשויה להיות קשורה לפולחן דבקות דתית של ג'יין, אולי טקס שרדה. הפרסוונאתה במערה משולב עם גומטשבארה (Gommateshvara) עומד ומלווה בפיתוחים אחרים המראים מוזיקאים מנגנים על מגוון כלים כגון קרנות, תופים, קונכיות, חצוצרות ומצלתיים. מאפיין בולט במיוחד במערה הוא גילוף פרח לוטוס פתוח ענק על תקרתו וגגו, שנמצא רק בחפירת ג'יין אחת אחרת ובמערה 25 ההינדית בכל אלורה. מיקום הלוטוס על המערה ולא על פסל מסמל שהמקדש הוא מקום אלוהי.
דמות חצובה בסלע של פרסוונאתה
על הגבעה שמצפון-מזרח למתחם המערות הראשי נמצא מקדש ג'יין המכיל דמות מגולפת בסלע של לורד פרסוונאתה מתקופת שושלת רשטרקוטה בגובה 4.9 מטרים עם כיתוב משנת 1234 לספירה. הדמות השמורה היטב מוקפת על ידי דהראנדרה ופדמוואטי. הכתובת מזכירה את האתר כגבעת צ'ארנה, אתר קדוש. המקדש עדיין פעיל ולכן אינו מוגן על ידי ה-ASI. יש לטפס שש מאות מדרגות כדי להגיע אליו.
גילופים צבועים וציורים
הגילופים באלורה היו צבועים בשעתם בשפע. הסלע כוסה בסיד אשר נצבע. הטיח והצבע שרדו בחלק מהמקומות.
מבקרים, חילול הקודש ונזקים
ה"לאליטקרירה" - טקסט מראטהי המתוארך לסוף המאה ה-13 לספירה, הוא הדיווח הראשון לפיו השימוש הפעיל באלורה הופסק במאה ה-13. מתיעוד חצר הסולטנות האסלאמית עולה כי דאוגירי, בירת שושלת ידאבה, וכ-10 קילומטרים מאלורה, הייתה תחת התקפה מתמשכת בתקופה זו ונפלה לאחר מכן לידי סולטנות דלהי בשנת 1294 לספירה. על פי חוסה פריירה, ישנן עדויות לכך שהעבודות במערות הג'יין באלורה פרחו תחת סינגהאנה, ששלט בשושלת ידאבה בין השנים 1200 עד 1247 לספירה, ומערות אלה שימשו מבקרים ומתפללים של הג'יין במאה ה-13. עם זאת, הפעילות הדתית של ג'יין נפסקה לאחר שהאזור עבר לשלטון אסלאמי בסוף המאה ה-13.
המונומנטים הבודהיסטיים, ההינדיים והג'ייניים באלורה סבלו מנזק משמעותי, במיוחד דמויות האלילים, ואילו גילופים מורכבים על העמודים ודמויות מהטבע על הקירות נותרו על כנם. חילול האלילים והדמויות יוחס למאות ה-15 עד ה-17, כאשר באזור זה של חצי האי דקאן היה איקונוקלאזם ביוזמת צבאות מוסלמים. על פי גרי מלנדרה, הרס כזה מצד המוסלמים נבע מהאמונה ש"התמונות הגרפיות, האנתרופומורפיות של מקדשים הינדים ובודהיסטים" הם חטא. היסטוריונים מוסלמים מתקופת הסולטנות האסלאמית מזכירים את אלורה בתיאוריהם של הנזק הנרחב וההרס הקנאי של אלילים ויצירות אמנות באזור, אם כי ידוע שחלק מהמוסלמים בתקופה זו הביעו דאגה בנוגע לנזק שלא לצורך ו"הצטערו עליו כהפרה של יופי ", לדברי קרל ארנסט.
לקריאה נוספת
קיימת ספרות ענפה על מערות אלורה, והרשימה להלן מכסה רק חלק ממנה. לרשימה מקיפה יותר מומלץ לעיין בערך המקביל בוויקיפדיה באנגלית.
קרירין
קרירין (ביפנית: クリリン תעתיק: קורירין) הוא דמות של גיבור מזיכיון האנימה והמאנגה דרגון בול של אקירה טוריאמה. הופיע לראשונה במאנגה: בצ'אפטר 25 - "יריב מגיע!" ובאנימה: בדרגון בול (המקורי), פרק 14 - "היריב של גוקו". קרירין הוא רב-אמן באמנויות לחימה ונחשב לאחד מבני האדם החזקים בסדרה. הוא נחשב לוחם אמיץ שמסתער בקור רוח על אויבים חזקים ממנו.
קרירין בהתחלה היה קל מזג וערמומי, וככל שעבר הזמן והוא התחבר עם הדמות הראשית בסדרה סון גוקו, הוא הפך לחברו הנאמן והטוב ביותר. לא פעם הוא זה שדחף את סון גוקו להתמיד במה שהוא עושה אם זה באימונים ואם בקרבות נואשים. .
קרירין הוא בעלה של אנדרואיד 18 (ליתר דיוק סייבורג) לאחר שהוא ביקש מהדרקון הקסום שנרון שיוסיף לה תכונות של אדם רגיל. ולשניהם ילדה בשם מארון.
המדבב בעברית של קרירין הוא שמחה ברבירו.
דרגון בול זי
סגאת הסאיינים: לאחר מאורעות סדרת המקור אנחנו פוגשים את קרירין שוב כשהוא נמצא בבית של מאסטר רושי ושם הוא פוגש את גוקו והחבורה אחרי תקופה ארוכה. לאחר מכן מופיע במקום אויב חדש בשם ראדיץ, שמתגלה כחיזר ואח של גוקו. שרוצה לחסל אותו ואת אנשי כדור הארץ. קרירין נפגה ולא יכול להלחם, אבל יתאמן אצל רושי ויחזור להלחם בתקפה הבאה של שני חייזרים נוספים וחזקים יותר עלהם סיפר ראדיץ. והפעם יהיה הלוחם האחרון שישרוד מלבד גוקו ובנות גוהאן. בקרב זה קרירין גם תרם מעודף כוח לגוקו שיתמודד מול מקיטה (באנ': וג'יטה).
סאגת פאריז: לאחר אירועים אלה נשלח קרירין עם גוהאן ובורמה. בתור הלוחם הכי חזק שלא נפצע אנושות לחפש את דרגון בול של כוכב נאמק (המקביל לשנרון). שם הם דרשו לתמרן בין כוחותיו של פריז (באנ': פריזה) השליט ההחזר של אימפריית החלל מצד אחד ומקיטה שגוקו ביקש להשאיר אותו בחיים מצד שני שבהם נתקלו. לאחר זמן מה חברו לסון גוקו שטס גם הוא לכוכב לאחר שהחלים, לאחר מכן חברו גם למקיטה כדי להתגבר על פריז דבר שלא הספיק. ובקרב זה קרירין מצא את מותו בפעם השנייה דבר שהרתיח את גוקו ושחרר ממנות כוח חבוי עצום הידוע בתור סופר סאיין. מה שעזר לו לנצח את פריז.
לאחר סאגה זאת קרירין הוחזר לחיים (בפעם השנייה) ומכאן עד סוף דרגון בול זי הוא יקבל זמן במה יותר שולי:
בסאגת האנדרואידים וסל: קרירין עזר להילחם נגד אנדרואיד 20, ואחרי שגילו על שאר האנדרואידים, הוא התנדב להשבית אותם בעזרת השלט של בורמה. הוא התאהב באחת אנדרואיד 18 (ליתר דיוק סייבורג), ולכן לא יכל להשבית אותה, ואחרי שאויב חדש בשם סל התגלה הוא נלחם בו ולא הצליח להתמודד מולו. הוא ליווה את גוקו ושאר הלוחמים כדי להילחם נגד סל, לאחר שזה שאב את שני האנדרואידים, והוא נלחם נגד אחד מהסל ג'וניורים - יצורים שנוצרו על-ידי סל.
לאחר אירועים אלה קרירין הביע משאלה מישנרון להסיר את הפצצות מהאנדרואידים, ובמהלך שבע שנות השלום שיבואו: הוא התחתן עם אנדרואיד 18 שנוספו לה תכונות אנושיות נוספות בעקבות הבקשה של קרירין משינרון, ונולדה להם ילדה בשם מארון.
בשלב זה הוא גם התחיל לעבוד כשוטר, והזניח את אימוני הלחימה.
בסאג מאג'ן-בו: קרירין נלחם בטורניר אמנויות הלחימה ה-25, שם הוא הביס את היריב שלו ברבע הגמר, אך אחרי שהטורניר הופסק, הוא ושאר הלוחמים נלחמו נגד דאבורה, אבל דאבורה הצליח להפוך את קרירין לאבן עד לאחר שדאבורה מת. לאחר שמאג'ין בו שוחרר מקיטה מנשא להתמודד איתו לבד, לאחר חוסר הצלחה מקיטה קיבלה החלטה להקריב את עצמו. ומבקש מפירוק וקרירין שיעבירו את הבן שלו ושל גוקו למקום בטוח, כדי שאלו יהיו מוצא אחרון במקרה והוא יכשל. בהמשך חבורת ה-Z נתקלה בסיטואציה בה לא נותר במקום לוחם מספיק חזקים להתמודד מול בו מלבדו ומלבד אשתו. לכן קרירין מבקשה מכולם לעזוב בעוד הוא ניסה להילחם במאג'ין בו לבדו, אבל הוא הפסיד לו ומאג'ין בו הרג אותו בכך שהפך אותו לשוקולד ואכל אותו. אחרי שהמשאלה להחזיר את כל אנשים הטובים שנהרגו על ידי בו התגשמה, קרירין חזר לחיים ותרם את האנרגיה שלו לכדור הנשמה שבעזרתו גוקו חיסל את בו.
דרגון בול סופר
בדרגון בול סופר קרירין המשיך בהזנחת הלחימה אבל לכך חלקה הניסיון להלחם יחד עם קבוצת ה-Z נגד אל ההרס. במסגרת פאריזה קרירין נלחם נגד החיילים של פריזה והצליח להביס מספר למבוטח מהם.
בהמשך הסדרה הוא לא הופיע עד לסאגת טורניר היקום. בסאגה הזאת הוא התאמן עם גוקו, החזיר את רוח הלחימה שלו והתחזק. הוא נלחם בטורניר כאחד מ-10 הלוחמים של יקום 7, הוא הוציא מהזירה הרבה לוחמים מיקום 4, ועזר ליקום שלו לנצח בטורניר, אבל הוא היה הלוחם הראשון של יקום 7 שהודח מהטורניר.
אחרי 10 שנים מהקרב נגד בו, הוא הופיע בטורניר ה-28, רק הפעם הוא צפה בו ולא נלחם בו.
יומו של השלוש-רגל
יומו של השלוש-רגל (באנגלית: The Day of the Triffids) הוא עיבוד קולנועי בריטי משנת 1962 לרומן המדע הבדיוני באותו השם מאת ג'ון וינדהם. את הסרט ביים סטיב סקלי, ומככבים בו ג'נט סקוט והווארד קיל, שגילם את הדמות הראשית, ביל מייסן. הסרט, שאורכו כ-93 דקות, צולם בצבע והוקלט במונו.
השלוש-רגלים הם צמחים בדיוניים ומוזרים, המסוגלים לחקות התנהגות בסיסית של בעלי חיים: הם יכולים לעקור את שורשיהם וללכת, לעשות שימוש בעוקץ דמוי שוט בעל רעל קטלני, ואף לתקשר אחד עם השני. צורתם החיצוני דומה לזה של אספרגוס ענקי.
LFE
LFE ( קיצור של Lisp Flavored Erlang ) היא שפת תכנות פונקציונלית בעלת מערכת איסוף זבל ממשפחת שפות Lisp, שתוכננה ופותחה על ידי רוברט וירדינג (Robert Virding) ושוחררה לראשונה בשנת 2008. היא בנויה על Core Erlang ועל BEAM, המכונה הווירטואלית של שפת התכנות Erlang.
תכונות
LFE פותחה באמצעות Erlang על מנת ליצור ניב Lisp שיתמוך ב-Fault Tolerance ( היכולת של מערכת לתפקד גם כאשר אחד מרכיביה כושל ) ובמערכות זמן אמת. בנוסף, היא תומכת בחישוב מבוזר. אחד היתרונות המשמעותיים ביותר בכתיבת קוד ב-LFE הוא שניתן לגשת לספריות ה-OTP של Erlang לצורך הפיתוח.
LFE היא שפה מרובת פרדיגמות, כלומר, היא תומכת במספר עקרונות תכנותיים:
תכנות פונקציונלי - תכנות פונקציונלי שם דגש על קריאה לפעולות ופישוטן כביטויים.
מטא תכנות - בפרדיגמה זו, ניתן ״לשכתב את השפה״, כלומר, לשנות ערכים ופעולות אשר מוגדרים בשפה.
ל-LFE ישנה מערכת איסוף זבל, כלומר, מערכת שבה סביבת הריצה של תוכנית מחשב משחררת באופן אוטומטי זיכרון שהוקצה דינאמית ואין בו עוד צורך.
היסטוריה
פיתוח LFE החל בשנת 2007, כאשר רוברט וירדניג החל ליצור אב טיפוס של שפת Lisp שרצה ב-Erlang. וירדינג הכריז על שחרור הגרסה הראשונה של LFE במרץ 2008. הגרסה הראשונה הייתה מוגבלת ולא היה מעטפת ( Shell ) של Lisp.
Symbolic Expressions
כמו ניבי Lisp רבים, LFE היא שפה שבה כל הקוד והמידע נכתבים כביטויים, וישנה הפרדה מועטה עד לא קיימת בתחביר של הצהרה לעומת של ביטוי. כל ביטוי נכתב בתוך סוגריים, ונקראים Symbolic Expression, או בקיצור- S Expression.
רשימות
ב-LFE, האיברים במבנה הנתונים רשימה (list) מופרדים על ידי רווח. רשימה מוגדרת על ידי המילה השמורה list בתחילת הביטוי ( כחלק מהכתיב התחילי של ניבי Lisp ), לדוגמה: רשימה זו מורכבת מהמספרים 1 ו-2 ומה- symbol.
דוגמאות קוד
ניתן לתכנת בLFE באמצעות שורת פקודה (המכונה REPL-Read Evaluate Print Loop) או בקובץ (פרויקט). דוגמה ליצירת משתנה מסוג רשימה בשורת הפקודה של LFE :
דוגמה לפונקציה בפרויקט שהפלט שלה הוא ' - מסוג symbol:
המילה השמורה  ( קיצור של define module ) יוצרת מודול, והמילה השמורה   ( קיצור של define function ) יוצרת פעולה. על מנת לייצא את הפעולה, משתמשים בפעולה המובנית  אשר לוקחת כפרטמטר את שם הפעולה  וכן את מספר הפרמטרים.
קישורים חיצוניים
המדריך הרשמי לתכנות ב-LFE
__לחיפוש__
קונסטנס וו
קונסטנס וו (באנגלית: Constance Wu; נולדה ב-22 במרץ 1982) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע אמריקאית.
וו התפרסמה בשל תפקידה הראשי בסדרה "חמוץ מתוק" של רשת ABC בתפקיד אם המשפחה ג'סיקה הואנג (2015–2020), עליו הייתה מועמדת לשני פרסי TCA Awards וארבעה פרסי Critics' Choice Television Award. על תפקידה הקולנועי כרייצ'ל צ'ו בקומדיה הרומנטית "עשיר בהפתעה" משנת 2018 הייתה מועמדת בין היתר לפרס גילדת שחקני המסך ופרס גלובוס הזהב; וו היא האישה האסיאתית הרביעית שמועמדת לפרס זה. בשנת 2017, וו נכללה ברשימת טיים 100 של האנשים המשפיעים ביותר בעולם.
ביוגרפיה
קונסטנס וו נולדה בריצ'מונד, וירג'יניה. השלישית מבן ארבע בנות. הוריה היגרו לארצות הברית מטאיוואן: אביה הוא ביולוג ופרופסור לגנטיקה באוניברסיטת קהיליית וירג'יניה, ואמה היא מתכנתת מחשבים. וו סיפרה שהסבים והסבתות שלה היו חקלאי במבוק עניים וכיוון שלא התאפשר להם לרכוש השכלה הם לא ידעו קרוא וכתוב.
במהלך לימודיה בתיכון במחוז הנרייקו, החלה להופיע בתיאטרון המקומי; היא השתתפה בתוכנית בת שישה חודשים במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע. בשנת 2005 סיימה לימודי תואר ראשון במשחק בקונסרבטוריון לאמנויות התיאטרון באוניברסיטת המדינה של ניו יורק בפרצ'ס. היא ציינה את במאי הקולנוע עטור הפרסים אנג לי כמקור השראה. וו למדה פסיכובלשנות ושקלה להמשיך ללימודי תואר שני בקלינאות תקשורת באוניברסיטת קולומביה לפני שהחליטה לעבור ללוס אנג'לס כדי לפתח את קריירת המשחק שלה.
קריירה
בשנת 2010 וו עברה ללוס אנג'לס והשתתפה במותחן הפסיכולוגי "Sound of My Voice" לצד בריט מרלינג. החל משנת 2012, וו מככבת בסדרת הרשת "EastSiders". היא זכתה על תפקידה בסדרה בשני פרסי "Indie Series Awards" בשנים 2014 ו-2016.
בשנת 2014, וו השתתפה במעבדת תסריטאים של Sundance Institute עם שני במאים אסייתים עולים: יונג צ'אנג וכריסטופר יוגי. היא ראתה בכך הזדמנות ייחודית לתמוך במספרי סיפורים אסייתיים.
החל משנת 2015, וו מככבת בסדרה המצליחה חמוץ מתוק של רשת ABC בתפקיד הראשי של אם המשפחה ג'סיקה הואנג לצד רנדל פארק. הסדרה מבוססת באופן רופף על חייו של השף אדי הואנג וספרו "Fresh Off the Boat: A Memoir". וו זכתה בשבחים על הופעתה ו בחר בה ככוכבת העולה בעונת הטלוויזיה של 2014–2015. על תפקידה בסדרה היא הייתה מועמדת לשני פרסי TCA Awards וארבעה פרסי Critics' Choice Television Award.
בשנת 2018 וו כיכבה בסרט הקולונוע שובר הקופות "עשיר בהפתעה" לצד הנרי גולדינג וג'מה צ'אן. הסרט המבוסס על רב-המכר "אסייתים עשירים מטורפים" מאת קווין קוואן, והוא זכה להצלחה המסחרית הגדולה ביותר עבור קומדיה רומנטית בעשור האחרון עם היקף מכירות של 238 מיליון דולר. על תפקידה בסרט זה, וו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך, פרס "Satellite Award", שני פרסי "Critics' Choice Movie Awards" ושני פרסי "NAACP Image Awards".
במאי 2019 הוכרז שהסדרה "חמוץ מתוק" תמשיך לעונה שישית. וו הגיבה "Dislike" בפוסט שבו הכריזו על העונה החדשה בעמוד הסדרה באינסטגרם, ואז המשיכה להביע את חוסר שביעות רצונה בטוויטר. בהמשך היא הסבירה שהאכזבה שלה נובעת מכך שהיא נאלצה לוותר על פרויקט קולנועי שהיא הייתה "ממש נלהבת לקראתו". היא הוסיפה שלהרגשתה, התפקיד בסדרה נעשה "קל ונעים" ושהיא חיפשה אתגרים מקצועיים שלדעתה הפרויקט החדש היה יכול לספק.
ביוני 2019, הכריזו שוו תשתתף בסרט "Goodbye Vitamin" שמבוסס על רומן הביכורים עטור השבחים של רייצ'ל חונג. הסרט יופץ על ידי סרטי יוניברסל ובנוסף לתפקיד הראשי, וו תתפקד כמפיקה בפועל.
בספטמבר 2019, וו כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "נוכלות בלי חשבון" לצד ג'ניפר לופז, והייתה מועמדת לפרס סטלייט לשחקנית הטובה ביותר בסרט קומדיה/מוזיקלי.
חיים אישיים
וו מתגוררת בלוס אנג'לס עם ארנבת המחמד שלה, לידה רוז.
בדצמבר 2011, וו החלה לצאת עם השחקן בן הת'קות, איתו יצאה עד פברואר 2018. בקיץ 2020, וו ילדה את בתה הראשונה, מבן זוגה ראיין קאטנר, סולן להקת "Man Man".
בשנת 2019 נסתה וו להתאבד, בעקבות גל גינויים ושיימינג שספגה אחרי שהביעה בציוץ טוויטר שאט נפש מחידוש הסדרה "חמוץ מתוק" לעונה שישית. הגינויים כללו אמירות על כך שהיא פגעה בקהילה האסיאתית בארצות הברית. היא הסבירה בדיעבד, שהכעס שלה היה על כך שהיא נאלצה לוותר על פרויקט אחר. בעקבות ניסיון ההתאבדות, וו השהתה את הקריירה שלה לצורך טיפול נפשי, ונעדרה כשלוש שנים מהמדיה החברתית, עד הפוסט שהעלתה לחשבון הטוויטר שלה ב-14 ביולי 2022, ובו חשפה את הפרשה. באותו פוסט סיפרה וו שבשלוש השנים שחלפו מאז, היא כתבה ספר בשם "Making a Scene" (בתרגום לעברית: "להקים מהומה")
אקטיביזם
וו פעילה למען ייצוג אסייתי בתקשורת בארצות הברית. היא סיפרה שסירבו לתת לה תפקידים בגלל מוצאה האתני, והיא מקווה שהצלחתה בקולנוע האמריקאי תסלול את הדרך לייצוג מגוון יותר בתעשיית הקולנוע.
בשנת 2017, וו התנדבה בארגון "Miry's List" שסיפק ערכות חיוניות למהגרים ומשפחות פליטים שהגיעו זה עתה לדרום קליפורניה. בריאיון למגזין "Teen Vogue" היא הסבירה שהיא מתפעלת מ"אנשים עם האומץ לצאת למסע הגירה בחיפוש אחר שלום, ביטחון ורווחה למשפחותיהם. רציתי שהם ימצאו את זה, ורציתי שהאכפתיות שלי תבוא לידי ביטוי באופן אקטיבי".
גבי בן יקר
גבי בן יקר הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1982 שצולם עבור אגף כוח אדם של צה"ל. את הסרט ביים אורי ברבש, התסריט נכתב על ידי ערן פרייס ומשה איבגי שיחק בתפקיד הראשי.
הסרט הוקרן בטלוויזיה הישראלית בתקופה שהיה ערוץ בודד, ומאוחר יותר בערוצים נוספים.
עלילה
גבי בן יקר (משה איבגי) גדל במשפחה קשה, בשכונת המצוקה דורה, שבדרום נתניה. כמו מרבית חבריו מהשכונה הוא לא סיים בית ספר יסודי, היה בעל תיק פלילי במשטרה ולא הסתדר מעולם עם ארגון חברתי מסודר. אך בניגוד למרבית חבריו, הוא גויס לצה"ל.
גבי מתקשה להחליט אם הוא רוצה להיות בצבא. מצד אחד קשה לו להסתגל למערכת אך מהצד השני הצבא מספק לו, כנראה, את ההזדמנות האחרונה להגשמה עצמית, לכבוד עצמי ולחיים נורמטיביים.
גבי מקבל בבקו"ם (בסיס הקליטה והמיון של צה"ל) הערכה נמוכה שאינה מאפשרת לו להתקבל לתפקידים צבאיים יוקרתיים. הוא גם עובר בקושי טירונות המיועדת לחיילים בעייתיים, במחנה דותן. במהלך טירונות זו מתגלעות בעיות רבות והוא בורח הביתה. כשהמפקד שלו, בני (זאב שמשוני), בא לחפשו בבית, חבריו העבריינים מנסים לגרש את המפקד אך גבי בורח מהבית אל הרכב הצבאי.
גבי עובר קורס בתיקון גנרטורים ומשרת כחייל בבסיס חיל שריון בסיני. אולם, גבי חולם להתקבל לפלוגת ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) של חיל ההנדסה. תפקידו הנוכחי נותן לו סיפוק מקצועי מחד ותסכול מאידך משום שהוא שואף לתפקיד אחר. התפקיד מחמיר את הדילמה של גבי בין שירות לבין פטור.
משקית הת"ש של גבי, ענת (ורד נהרין), חשה במצוקתו ומשתדלת ללוותו ולתת לו הזדמנות לפרוק את תחושותיו הרעות בשיחות. השניים מפתחים יחסים רומנטיים. גם מפקדו הישיר של גבי, דהן (רמי דנון), מסייע לו רבות. הוא הופך למפקדו האישי אחרי שהוא מצליח להניא את גבי מרצונו לערוק ואוסף אותו מהטרמפיאדה בחזרה לבסיס.
התקופה הקשה ביותר בשירותו הצבאי של גבי מתחילה כשמגיע מפקד חדש (אמיר אוריין) לגדוד בו הוא משרת. החלפת הפיקוד מקשיחה את כללי המשמעת בגדוד, שגם כך גבי מתקשה להסתגל אליהם. גבי עוזב את הבסיס ביוזמתו ליומיים נופש על חוף הים ומגיע למעצר בגדוד. הוא מסרב להסתפר על פי התקן הצבאי ואחר כך, בהתקפת זעם הוא מגלח את כל שיער ראשו, מתפרץ על מפקד הגדוד ומאיים עליו בנשק. בסופו של דבר מגיע לכלא צבאי. בהמשך, דהן עוזב את היחידה ולמרות הפצרות המפקדים האחרים, הוא אינו יכול לקחת את גבי איתו ליחידתו החדשה.
מגוון ביולוגי
המונח מגוון ביולוגי (באנגלית: Biodiversity) הוטבע כנראה על ידי אדוארד וילסון בשנת 1986 במהלך כינוס של "הפורום הלאומי בנושא המגוון הביולוגי", ביוזמת האקדמיה האמריקאית הלאומית למדעים ביחד עם המוזיאון הלאומי – סמית'סוניאן.
כיום משתמשים במונח "מגוון ביולוגי" על מנת לתאר את השונות בטבע הבאה לידי ביטוי בכל רמות הארגון הביולוגיות - המגוון הגנטי (שונות גנטית) בתוך כל מין, מגוון מינים (שונות בין מינים) ומגוון המערכות האקולוגיות.
המשמעות המבנית של מגוון ביולוגי מתבססת על המספר והשפע היחסי של הטיפוסים הגנטיים בתוך המינים, של המינים בתוך המערכות ושל טיפוסי המערכות האקולוגיות אשר ביחידות הנוף. המשמעות התפקודית של מגוון ביולוגי מתבססת על ההבדלים בין הגנוטיפים, המינים, והמערכות האקולוגיות השונות שביחידות הנוף, בהתייחס לתהליכים האקולוגיים והתפקודים שהגנוטיפים והמינים אשר במערכות אלה מעורבים בהם.
כמעט מחצית מכלל התרופות ששימשו את האדם בעולם המערבי באו, עד לא מכבר, ממקורות טבעיים. כמעט כל מזונותיו של האדם, שמקורם בעולם הצומח והחי, מבוססים על מיני בר שהתקיימו בטבע. עם העלייה החדה באוכלוסיית העולם בעשורים האחרונים, עולה הדרישה למזון. ככל שהמגוון הביולוגי גדול יותר, גדל הפוטנציאל לפיתוח זני מזון חדשים ולהסתייעות בזני הבר כדי להתגבר על מחלות הפוקדות את יבולי החקלאות.
קזינו רויאל (סרט, 1967)
המפיק, צ'ארלס פלדמן, רכש את זכויות ההסרטה של הספר בשנת 1960, וניסה להפיק את הסרט כהפקה רשמית דרך חברת EON Productions, אולם לא הצליח להגיע להסכמה עם אלברט ברוקולי והארי זלצמן, מפיקי סדרת סרטי ג'יימס בונד. כיוון שחשב שלא יוכל להתחרות בסרטי הסדרה הרשמיים, החליט פלדמן להפיק את הסרט כפרודיה.
הסרט הוקרן לראשונה ב-13 באפריל 1967 בלונדון, חודשיים בלבד לפני עלייתו לאקרנים של הסרט החמישי בסדרת ג'יימס בונד, אתה חי רק פעמיים.
על אף עלויות הפקה גבוהות מהמתוכנן (שהלכו ועלו כשעוד במאים וכותבים הצטרפו), זכה הסרט להצלחה כלכלית, והכניס בקופות מעל 41.7 מיליון דולרים. הסרט קיבל בעיקר ביקורות שליליות, אולם הפסקול שלו זכה לשבחים, ואף זיכה את המלחין ברט בכרך במועמדות לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, ובמועמדות לפרס גראמי לפסקול המקורי הטוב ביותר בקולנוע או בטלוויזיה.
עלילת הסרט
סר ג'יימס בונד הוא מרגל בריטי אגדי שפרש משירות לפני עשרים שנה. מגיעים לבקרו M, ראש השירות החשאי הבריטי, ביחד עם נציגי השירותים החשאיים האמריקנים, הסובייטים והצרפתים. כולם מפצירים בבונד לחזור מהפרישה לשירות על מנת להתמודד עם ארגון הפשע "סמרש", המחסל סוכנים בכל העולם, אולם בונד מסרב. על מנת לנסות לאלצו להסכים, M מורה על הפצצת אחוזתו של בונד, אולם M עצמו נהרג בהפצצה.
בונד מקודם לתפקיד ראש השירות החשאי הבריטי. הוא מגלה שסוכנים בריטים רבים ברחבי העולם חוסלו כיוון שלא יכלו לסרב לפיתויים מיניים. הוא מורה שכל הסוכנים הנותרים של השירות ייקראו מאותו רגע "ג'יימס בונד 007", על מנת לבלבל את ארגון "סמרש". כמו כן הוא יוצר תוכנית אימונים מפרכת על מנת לאמן סוכנים גברים להתעלם מפיתויים מנשים. גברת מאניפני (מזכירתו של M) מגייסת את "קופ" - מומחה קראטה, המתחיל באימונים להתגבר על פיתויים של נשים, ופוגש סוכנת אקזוטית הידועה בשם "המעכבת" (The Detainer).
בונד שוכר את שירותיה של וספר לינד - סוכנת לשעבר שהפכה למיליונרית - על מנת שתגייס מומחה למשחק הקלפים באקארה בשם אוולין טרמבל. תוכניתו של בונד היא שטרמבל יביס במשחק את אחד מסוכני "סמרש" בשם לה שיפר. לה שיפר מעל בכספי "סמרש", והוא נואש להרוויח כסף על מנת להסתיר את גנבתו. בונד גם פונה למאטה בונד (בתו ממאטה הארי, המנוכרת ממנו), ומשכנע אותה להסתנן במסווה אל "ארגון עזרה בינלאומי לאמהות", שהוא למעשה כיסוי למרכז אימונים של "סמרש". מאטה חושפת תוכנית של לה שיפר למכור במכירה פומבית תמונות מפלילות של מנהיגים של צבאות ארצות הברית, ברית המועצות, בריטניה וסין. מאטה משמידה את התמונות, ובכך לא משאירה ללה שיפר ברירה אלא לנסות להרוויח את הכסף במשחק באקארה.
טרמבל מגיע אל "קזינו רויאל" מלווה בלינד, המצילה אותו מניסיון פיתוי על ידי סוכנת של "סמרש". באותו ערב, טרמבל מתבונן בלה שיפר משחק ומסיק שהוא מרמה על ידי שימוש במשקפי אינפרא אדום. לינד גונבת את המשקפיים, ובכך מאפשרת לטרמבל לנצח את לה שיפר. כיוון שנדמה שלינד נחטפה, טרמבל יוצא למרדף להצילה ונחטף בעצמו על ידי לה שיפר המענה אותו באמצעות הזיות. לינד מצילה את טרמבל אך מיד לאחר מכן הורגת אותו. סוכנים של "סמרש" פורצים לבסיס של לה שיפר והורגים אותו.
בלונדון, מאטה בונד נחטפת על ידי "סמרש" באמצעות צלחת מעופפת, וסר ג'יימס ומאניפני נוסעים ל"קזינו רויאל" על מנת להציל אותה. הם מגלים שהקזינו בנוי מעל בסיס תת-קרקעי סודי שמנוהל על ידי דוקטור נוח הרשע, המתגלה כג'ימי בונד - אחיינו של סר ג'יימס, וסוכן השירות החשאי הבריטי לשעבר שערק לשורות "סמרש". ג'ימי חושף שהוא מתכוון להשתמש בנשק ביולוגי על מנת להפוך את כל הנשים בעולם ליפות ולהרוג את כל הגברים הגבוהים מ-1.37 מטר, כך שהוא יהיה "האיש הגדול". ג'ימי כבר לכד את "המעכבת" ומנסה לשכנע אותה להצטרף אליו. היא מעמידה פנים כמסכימה, ובעורמה גורמת לו לבלוע את אחת מ"הגלולות האטומיות" שהמציא, ובכך הופכת אותו לפצצה אטומית מהלכת.
סר ג'יימס, מאניפני, מאטה וקופ מצליחים לברוח ומגלים שלינד היא סוכנת כפולה. סוכנים חשאיים רבים תוקפים את הקזינו ומתחולל קרב, שהופך לכאוטי יותר כשמגיעים גם כוחות סיוע אמריקנים וצרפתים. לבסוף, הספירה לאחור של הפצצה האטומית בתוך ג'ימי מסתיימת והיא מתפוצצת, הורסת את הקזינו והורגת את כל הנוכחים. סר ג'יימס וכל הסוכנים שלו מגיעים לגן העדן, ואילו ג'ימי יורד אל הגיהנום.
צוות השחקנים
הסרט הורכב מאנסמבל של מספר רב של שחקנים. שמותיהם של 16 שחקנים הופיעו בכותרות הפתיחה, ומספר רב מהם קיבל גם את הכינוי "ג'יימס בונד 007", כחלק ממהלך עלילה שנועד לבלבל את ארגון "סמרש".
מספר רב של שחקנים וניצבים בסרט שיחקו בתפקידים שונים בסדרת הסרטים הרשמיים של ג'יימס בונד. הבולטת ביותר היא אורסולה אנדרס, אשר שיחקה את נערת בונד הראשונה בסרט "ד"ר נו" (1962).
הופעות ללא קרדיט
כמו כן, הסרט היה ההופעה הקולנועית הראשונה של דייוויד פראוז (שיהיה בהמשך השחקן בתוך החליפה של דארת' ויידר בסדרת סרטי מלחמת הכוכבים). בכנס מדע בדיוני בשנת 1978, פראוז סיפר שבמקור היה אמור לשחק דמות של פו הדב ענקי התוקף את טרמבל במהלך סצנת העינויים על ידי הזיות. רעיון זה, כמו רבים אחרים, נזנח, ולבסוף פראוז שיחק בתפקיד המפלצת של פרנקנשטיין בסצנה האחרונה של הסרט (תפקיד אותו ישחק בעתיד במספר סרטים אחרים).