cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם
מעמד בינלאומי
אחרי שפליפסה פרש מתפקיד המנצח הראשי בשנת 1962, בא במקומו פראנץ פאול דקר (1962 - 1967) ואחריו ז'אן פורנה (1958 - 1973). בשנת 1967 התמנה המנצח ההולנדי הצעיר אדו דה וארט למנצח התזמורת; הוא שימש גם מנהל מוזיקלי משנת 1973 עד 1979. בניצוחם של דה וארט ושל דייוויד זינמן, שהחליף אותו כמנצח ראשי משנת 1979 עד 1982, גדלה הפילהרמונית של רוטרדם לתזמורת בעלת מעמד בינלאומי, המרבה להקליט וקוצרת הצלחה בסיורים בינלאומיים.
משנת 1983 עד 1991 היה המנצח האמריקאי ג'יימס קונלון מנצחה הראשי של התזמורת. את קולון החליף המנצח הבריטי ג'פרי טייט משנת 1991 עד 1995.
המנצח הרוסי ואלרי גרגייב, הוביל משנת 1995 ועד שנת 2008 את התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם, בהצלחה רבה.
המנצח הישראלי להב שני הוא המנהל המוזיקלי הנוכחי של התזמורת מאז שנת 2018 וזאת לאחר שהחליף בתפקיד את יאניק נזה-סגין.
המסע לעמק החלומות (זיכיון)
המסע לעמק החלומות (באנגלית: The Land Before Time) הוא זיכיון של סרטי אנימציה והרפתקאות אמריקאית על דינוזאורים שהופק בידי סרטי יוניברסל. זיכיון זה החל בסרט "המסע לעמק החלומות" משנת 1988, בבימויו של דון בלות' ובהפקת הבמאים סטיבן שפילברג וג'ורג' לוקאס, שהכניס 84.4 מיליון דולר.
לאחר סרט זה נוספו עוד 13 סרטי וידאו ו-DVD (מרביתם יצאו בשנים עוקבות, כשהאחרון יצא בשנת 2016) וכן סדרת טלוויזיה תחת אותו שם מ-2007, אך ללא מעורבותם של בלות', שפילברג או לוקאס. כמו כן יצאו לפחות 14 משחקי מחשב של הזיכיון.
עלילת הזיכיון מתארת את קורותיהם של האפטוזאורוס הצעיר ליליפוט החובר לארבעה דינוזאורים ויצורים נוספים צעירים (טריצרטופס, זאורולופוס, פטרנודון וסטגוזאורוס), אשר נודדים בעת בצורת קשה לעבר נווה מדבר בעידן המזוזואיקון. לאורך הסדרה הם נתקלים בהרפתקאות שונות, מהימלטות מטורפים שונים, פלישת חייזרים ועד לליקוי חמה.
ארטור דונקלבלום
ארטור דונקנבלום (בפלמית: Arthur Dunkelblum) (23 באפריל 1906 קרקוב – 27 בינואר 1979) היה שחמטאי יהודי-בלגי בדרגת אמן בינלאומי.
ארטור דונקנבלום נולד בקרקוב, אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה המשפחה עברה לבלגיה. דונקנבלום סיים במקום שלישי באליפות בלגיה בשנים 1922, 1925, 1934 ו-1937. בשנת 1935 ו-1949 הוא זכה באליפות.
בשנת 1957 קיבל דרגת אמן בינלאומי.
ארטור דונקלבלום במשחקי אולימפיאדת השחמט
בין השנים 1928 ל-1968 השתתף ארטור דונקלבלום ב-11 אולימפיאדות שחמט:
תוריט
תכונות
נוסחת המבנה הכימי של תוריט היא Th,U)SiO4). אף על פי שהקטיון העיקרי במינרל הוא בעיקר תוריום, כמעט תמיד נוכח בו גם אורניום, ולעיתים זירקוניום, הפניום או איטריום. תוריום ואורניום, שניהם יסודות רדיואקטיביים, גורמים לתוריט לפלוט קרינה רדיואקטיביות חזקה, ולכן חייבים לטפל במינרל בזהירות. הרדיואקטיביות גורמת למינרל להיות מטאמיקטי, כלומר לאבד את המבנה הגבישי. אם כי חיצונית לא ניכר שינוי למעט קצוות גביש מעוגלים וחלקים. לעיתים מתבצעת במצב זה החלפה של ארבעה יונים של קבוצת ההידרוקסיל במקום יון סיליקה, והמינרל הופך למינרל אחר, תורוגמיט, אף הוא חבר בקבוצת הזירקון.
כמו שאר המינרלים בקבוצת הזירקון, התוריט מתגבש במערכת הטטרגונלית (חבורת סימטריות מרחבית I41/amd). תוריט טהור יכול לשנות צורה למינרל האטוניט (ThSiO4), שהרכבו הכימי זהה לתוריט, אבל המבנה הגבישי שלו הוא מונוקליני. הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=7.13, c=6.32Å.
התוריט מופיע בטבע בדרך כלל בגבישים פריזמתיים קצרים המסתיימים בקצוות בצורת פירמידות המעוגלות בקצוות בגלל תופעת המטאמיקטיזציה, חתך הרוחב של הגביש מרובע ואורכו המקסימלי עד 8 ס"מ. כמו כן כמסה חסרת צורה, מוטמע כגרגירים חסרי צורה במסת אם ובצורת כליה. הקשיות של המינרל נמוכה, 5-4.5 בסולם מוס, והמשקל הסגולי נע בין 4 ל-6.7 תלוי בטוהר, משקלו הסגולי של מינרל טהור הוא 5.35.
אופטית המינרל הוא חד-צירי שלילי. מקדם השבירה של התוריט נע בין 1.66 ל-1.84 (תופעת המטאמיקטיזציה גורמת להנמכת המקדם). צבעם של גבישי התוריט הוא בדרך כלל שחור, אבל גם חום, כתום, כתום צהבהב וירוק כהה
המינרל מופיע גם בכמה סוגי משנה:
מקור שימוש ותפוצה
התוריט הוא מינרל משני בסלעים געשיים פלסיים ובפגמטיטים הנלווים להם, בעורקים הידרותרמיים ובסלעים שעברו התמרת מגע. התוריט התגלה גם כגרגירים זעירים בחולות מִשְאָריים (דטריטיים, תוצר של שחק סלעים).
השימושים בתוריט מועטים. תוריט הוא המינרל הנפוץ ביותר המכיל תוריום, אבל הוא בצר משני להפקת תוריום משום שהפקת תוריום מהמינרל מונזיט זולה יותר. עם זאת, בשנים האחרונות הולכת וגדלה חשיבותו כמקור לתוריום. כמו כן החל התוריט לשמש למקור חשוב גם להפקת אורניום. כך למשל בבנקרופט (Bancroft) שבאונטריו שבקנדה מפיקים אורניום מסוג התוריט המכונה "אורנותוריט" העשיר במיוחד באורניום. שימוש נוסף הוא מכירה לאספנים למרות סכנת הרדיואקטיביות ממינרל זה.
תוריט הוא מינרל נדיר יחסית, המקומות לדוגמה בהם ניתן למצוא תוריט כוללים את לנגסאונדספיורד (Langesundsfjorden, המקום בו נמצא המינרל לראשונה), לומו (Lomo) וארנדל (Arendal) שבנורווגיה; מנדיג (Mendig) במחוז אייפל בגרמניה; בנקרופט (Bancroft) שבמחוז הסטינגס (Hastings) באונטריו שבקנדה; פגמטיט גבעת ברינגר (Baringer Hill pegmatite), מערבית לברנט, מחוז לאנו (Llano) בטקסס ורכס תומאס (Thomas Range) מחוז ג'ואב (Juab) ביוטה שבארצות הברית.
אסא רביב
אסא רביב (נולד ב-4 בדצמבר 1985) הוא מוזיקאי, מלחין, מעבד, ומפיק ישראלי. חבר להקת מונטי פיורי.
ביוגרפיה
רביב נולד וגדל בתל אביב. החל לנגן גיטרה בגיל צעיר ובהמשך החליף לגיטרה בס. בימים אלה עיקר עיסוקו של רביב הוא הלחנת מוזיקה מקורית לטלוויזיה וקולנוע.
בשנת 2013 הלחין רביב יחד עם חגי פרשטמן חלקים מפסקול הסרט "כנס העתידנים" של ארי פולמן.
בשנת 2015 הלחין את פסקול הסרט "אני לא מאמין, אני רובוט?!" יחד עם עמרי בר. באותה שנה הלחין גם את המוזיקה לסרטו של ניסן שור "הרחובות הם שלנו".
ב-2016 הלחין יחד עם תום מאירה ארמוני את המוזיקה לעונה הראשונה של הסדרה "צל של אמת". בהמשך כתבו השניים את המוזיקה גם לעונה השנייה. את הסדרה ביימו יותם גנדלמן, ארי פינס ומיקה תימור והיא נמכרה לנטפליקס.
בשנת 2018 הלחין עם ארמוני את המוזיקה לסדרה "המוסד: סיפור כיסוי" של הבמאי דוקי דרור, סדרה שנמכרה גם היא לנטפליקס. באותה שנה כתב עם אודי כגן את המוזיקה לעונה הראשונה של הסדרה "משיח".
ב-2020 כתב עם ארמוני את המוזיקה לסרט "סאבלט" שביים איתן פוקס. באותה שנה כתב רביב את המוזיקה לעונה השנייה של "משיח" יחד עם כגן.
ב-2021 הלחין רביב יחד עם ארמוני את המוזיקה לסדרה "Buried" של הבמאים גנדלמן ופינס לרשת הטלוויזיה שואוטיים. באותה שנה כתב יחד עם ארמוני את המוזיקה לסדרה "המניע" של טלי שמש ואסף סודרי לאחר מכירתה לנטפליקס. כמו כן, כתב יחד עם ארמוני את המוזיקה לסרטו של פיני טבגר "יותר ממה שמגיע לי".
ב-2022 הלחין רביב יחד עם ארמוני את המוזיקה לסדרה ״ילדים ביער״ ולעונה השנייה של הסדרה ״המדובב״.
כמו כן הלחינו רביב וארמוני את המוזיקה לסרטם של ערוץ הכיבוד ודניאל אדר ״עולה לראש״.
במקביל לכתיבת פסקולים כותב רביב מוזיקה לפרסומות, בין היתר עבד על קמפיינים בינלאומיים של חברות שונות.
פרויקטים אמנותיים נוספים
באמצע 2009, הקים יחד עם איתמר פינצי ואחיו עירא רביב, את מונטי פיורי, הרכב ייחודי שכתב וביצע שירים באיטלקית. הלהקה הוציאה אלבום אחד, "Allegro", שכלל שיתופי פעולה עם הזמרות אפרת גוש וריף כהן והופק על ידי רביב. בסוף שנת 2014 הוציאה הלהקה סינגל בעברית, "כלום לא נגמר", שהיה לשיר השני הכי מושמע בגלגלצ לשנת 2015.
אורופנדולה
אורופנדולה (שם מדעי: Psarocolius) הוא סוג של ציפורי שיר מדרום ומרכז אמריקה, ממשפחת הפַּזָּאִיִּים.
האורופנדולות הם ציפורים גדולות בעלות מקור מחודד, וזנב ארוך שצבעו תמיד צהוב בהיר, לפחות באופן חלקי. הזכרים בדרך-כלל גדולים מן הנקבות.
תכסית הנוצות היא בדרך-כלל ערמונית, חומה-כהה או שחורה, אף על פי שבכמה מינים של אורופנדולות הראש, החזה והגב העליון הם בצבע זית. הרגליים כהות, אבל למקור יש בדרך כלל צבע מנוגד באופן בולט, צהוב בהיר או בסיס ירוק או שחור וקצה אדום. בכמה מינים, צידי הראש מוכתמים כחול או ורוד.
האורופנדולות מצויות בעיקר ביערות גשם, ובכמה מינים גם בחורשות ויערות דלילים. הן חיות במושבות, ואורגות מעלים ועשבים קינים אופייניים, דמויי סלי-נצרים דקים, התולים מקצות הענפים. הציפורים החברותיות אוכלות חרקים גדולים ופירות. הן קולניות מאוד, ומפיקות מגוון של שירים, המחקים לפעמים בעלי חיים שונים.
סיסטמטיקה
לקבוצת האורופנדולות שייכים שישה מינים של הסוג Psarocolius המורפולוגיה, הנתמכת בראיות של mtDNA ציטוכרום b ו-NADH הידרוגנז, מראה שהמינים Ocyalus latirostris ו- Psarocolius oseryi הם המרוחקים ביותר משאר הקבוצה. למעשה, נראה שהם קרובים יותר לקבוצת ה-Cacique, וייתכן ששני המינים שייכים לסוג Ocyalus. (הוצע גם לשייך את המין השני לסוג Clypicterus).
אונייה מחופת שריון
אונייה מחופת שריון (אנגלית: Ironclad) הוא שם כללי לאוניית מערכה משוריינת מונעת קיטור. האוניות מחופות השריון נבנו במחצית השנייה של המאה ה-19, והיו בבסיסן אוניות עץ בעלות לוחות שריון חיצוניים מברזל או מפלדה.
המניע המרכזי לפיתוחן של האוניות מחופות השריון היה פגיעותן הרבה של אוניות המערכה הקודמות עשויות העץ לפגזים דליקים או נפיצים, חיסרון שהלך והתברר עם התפתחות החימוש והתותחנות הימית במחצית הראשונה של המאה ה-19.
מלחמת האזרחים האמריקנית, במהלכה אירעו מספר קרבות ימיים בין אוניות מחופות שריון משני הצדדים הלוחמים, הביאה להכרה כי האוניות מחופות השריון החליפו למעשה את אוניות המערכה שקדמו להן, ככלי השיט הצבאיים בעלי העוצמה הרבה ביותר בקרב.
וס אנסלד הבן
וס אנסלד הבן (באנגלית: .Wes Unseld Jr) הוא מאמן כדורסל אמריקאי, אשר משמש כמאמן הראשי של קבוצת וושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA. בנו של כדורסלן העבר וחבר היכל התהילה של הכדורסל, וס אנסלד.
ביוגרפיה
אנסלד נולד בקטונסוויל שבמרילנד, ובין השנים 1993–1997 למד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס אשר בבולטימור הסמוכה. לאורך התקופה שיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה – "ג'ונס הופקינס בלו ג'ייז" – שהשתתפה בליגת המכללות השלישית (NCAA Division III).
מיד עם סיום לימודיו, בשנת 1997, מונה לסקאוט בקבוצת וושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA, אשר הג'נרל מנג'ר שלה היה אביו – וס אנסלד. בשנת 2005 קוּדם לתפקיד עוזר מאמן בקבוצה, תחת המאמן הראשי אדי ג'ורדן. ב-3 העונות הבאות הודחה הקבוצה בסיבוב הראשון של פלייאוף ה-NBA, וב-3 העונות העוקבות לא העפילה אליו כלל, תחת המאמנים אד טאפסקוט ופליפ סונדרס.
בשנת 2011 עבר לצוות האימון של גולדן סטייט ווריורס, אותה אימן מארק ג'קסון.
בין השנים 2012–2015 שימש כעוזר מאמן באורלנדו מג'יק, תחת המאמן ז'אק ווהן. בפברואר 2015 פוטרו ווהן ואנסלד מתפקידם.
בקיץ 2015 הצטרף לצוות האימון של מאמן דנוור נאגטס הנכנס, מייקל מלון, ושנה לאחר מכן קוּדם לתפקיד עוזר המאמן הבכיר. בעונת העפילה הקבוצה לגמר האזור המערבי בפלייאוף, לראשונה מזה 11 עונות.
לקראת עונת מונה אנסלד למאמן הראשי של וושינגטון ויזארדס, במקומו של סקוט ברוקס.
תחנת הרכבת עכו
תחנת הרכבת עכו היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל המשרתת את העיר עכו ואת הגליל המערבי. התחנה שוכנת ברחוב דוד רמז במזרחה של עכו, בסמוך לתחנת האוטובוסים המרכזית של העיר. בתחנה שוכן גם חדר שליטה המבקר את תנועת הרכבות לאורך מסילת החוף, בחלק המסילה שבין הקריות לנהריה.
תחנת הרכבת ההיסטורית
שלוחה רכבתית קצרה נסללה על ידי הטורקים ב־1913 בין בלד א-שייח' (אזור נשר של ימינו) לעכו, התחברה למסילת רכבת העמק, וכך חיברה את העיר עכו עם חיפה. הקו פורק במהלך מלחמת העולם הראשונה, ושוקם לאחריה על ידי הבריטים, שחיברו את המסילה החדשה לזו של רכבת העמק בנקודה מערבית יותר, קרוב יותר לחיפה (המסילה קיימת עד היום בתוואי זה). תחנת הרכבת בתקופה זו שכנה על חוף הים, סמוך לשערה של עכו העתיקה, במתחם בו שוכן מאז 1954 בית הספר לקציני ים עכו. בימי השלטון הבריטי פעל קו פרברי מתחנת עכו דרך הקריות לחיפה.
ב־1942 נסללה מסילת ברזל בהמשכה של השלוחה לעכו שהובילה לטריפולי בלבנון דרך נהריה וראש הנקרה. המסילה החדשה שימשה בעיקרה לתנועה צבאית, בעוד לתנועה אזרחית שימשה תחנת עכו הישנה, ששירתה את ציבור הנוסעים ככל הנראה עד סיומו של השלטון הבריטי.
לאחר הקמת מדינת ישראל נכלל מבנה התחנה הטורקית הישנה והגן שסביבו בשטחה של עיריית עכו. ב־1954 עבר בית הספר לקציני ים ממשכנו הקודם בחיפה אל מתחם התחנה והגן. בית הנתיבות הדו־קומתי שימש בתחילה למגורי הקדטים ובו נמצאו גם חדר האוכל, המרפאה ומשרדי ההנהלה. עם השלמת הבנייה של מבני הפנימייה החדשים נותרו בו משרדי ההנהלה בלבד. בשנת הלימודים 1964-5 ניזוק המבנה מאוד בסערה חורפית עזה, והנהלת בית הספר החליטה להרוס את הבניין מחוסר כל יכולת לשקמו.
תחנת הרכבת החדשה
בתחילת שנות החמישים נבנתה תחנה חדשה על המסילה לנהריה, בנקודה ששימשה נקודת עצירה (מקום מוסכם לעצירת רכבת לצורך העלאת והורדת נוסעים, ללא רציף או מבנה תחנה) בקו הרכבת לטריפולי. במרוצת השנים הוקם בתחנה מבנה אבן קטן.
מבנה התחנה שוקם מהיסוד על ידי רכבת ישראל בשנת 2001. כמו כן הוקמו מגרשי חנייה בצמוד לתחנה, אולם נוסעים מרווח בסמוך לרציף הקיים ורציף נוסף שחובר לתחנה במנהרה תת-קרקעית. התחנה המחודשת החלה לפעול ב-19 במרץ 2002 ונחנכה בטקס רשמי ב-21 במאי 2002 על ידי שר התחבורה אפרים סנה ומנכ"ל הרכבת יוסי שניר. ב-13 ביולי 2006, יום לאחר פרוץ מלחמת לבנון השנייה, שותקה תנועת הרכבות לתחנה בשל התקפת טילים של חזבאללה על צפון הארץ. ב-14 באוגוסט (תום המלחמה), חודשה תנועת הרכבות לתחנה.
מבנה התחנה
בתחנה עוברת מסילה כפולה - מסילה מערבית (צמודה לרציף 1) לרכבות צפונה ומסילה מזרחית (צמודה לרציף 2) לרכבות דרומה. מסילה נוספת (צמודה לרציף 3) מסתיימת בתחנה. מסילה זו מסתעפת מהמסילה הכפולה מעט דרומה מהתחנה ומשמשת רכבות היוצאות מעכו דרומה ורכבות שעכו מהווה עבורן תחנה סופית.
רציף 1 הוא רציף צד הצמוד לאולם הנוסעים. רציפים 2 ו-3 הם אי רציפים, אליו ניתן להגיע באמצעות המעבר התת-קרקעי. כניסה לתחנה ויציאה ממנה מתאפשרות רק מצידה המערבי של התחנה.
בשנים 2007–2014 התבצע פרויקט להכפלת מסילת הרכבת בקטע שבין קריית מוצקין לעכו. התוצאה מסייעת לגמישות התפעולית של הרכבות בקטע זה, וכן אפשרה להגביר את תדירות הרכבות בתחנה החל מכניסתו לתוקף של לוח הזמנים שיצא ביוני 2014.
מודל VSEPR
מודל VSEPR (ראשי תיבות באנגלית: Valence shell electron pair repulsion – מודל הדחייה בין זוגות האלקטרונים ברמות הערכיות) היא תאוריה המנבאת את הצורה הגאומטרית של המולקולות. תאוריה זו מתחשבת בעובדה שזוג אלקטרונים בלתי קושרים (שלא משמשים ליצירת קשר קוולנטי על ידי שיתוף אלקטרונים בין האטומים) דוחים זה את זה. המודל נקרא לעיתים מודל גילספי-נייהולם, על שם שני ההוגים העיקריים שלו.
את מודל VSEPR מקובל להשוות עם תאוריית הקשר הערכי (Valence bound theory), אשר מתארת את צורת המולקולה על פי אורביטלים אשר זמינים אנרגטית לקשר, ובה מסווגים הקשרים לקשרי סיגמא ופאי. תאוריית האורביטלים המולקולריים היא מודל נוסף המסביר כיצד אטומים ואלקטרונים מרכיבים מולקולה.
ההנחה כי יש קשר בין הגאומטריה המולקולרית לבין מספר אלקטרוני הערכיות הוצגה עוד ב-1940 בהרצאת בייקר שנשאו נוויל סידג'ויק והרברט פאוול מאוניברסיטת אוקספורד. ב-1957 רונלד גילספי ורונלד סידני נייהולם מהקולג' האוניברסיטאי של לונדון ניסחו זאת לכדי תאוריה מפורטת המאפשרת לבחור מבין מספר גאומטריות חלופיות.
שיטת AXE
"שיטת AXE" של ספירת אלקטרונים היא נוסחה כללית המשמשת לעיתים קרובות בעת שימוש בתאוריית VSEPR. ה-A מייצג את האטום המרכזי והמספר המצוין תחתיו הוא תמיד אחד. ה-X מייצג את המספר של קשרי סיגמא בין האטומים המרכזיים לאטומים הקשורים אליהם. קשרים קוולנטים מרובים (כפולים, משולשים) נספרים כ X יחיד' (כיוון שבכל קשר קוולנטי הקשר הראשון הוא קשר סיגמא והקשרים הנוספים במידה וקיימים יהיו קשרי פאי). ה-E מייצג את מספר זוגות האלקטרונים הלא קושרים סביב האטום המרכזי. הסכום של X ו-E, ידוע כמספר סטרי (steric number), קשור גם במספר הכולל של האורביטלים המוכלאים המשמש את תאוריית הקשר הערכי (VB).
בהסתמך על המספר הסטרי והחלוקה של Xs ו-Es, מודל VSEPR מנבא את צורת המולקולה כמובע בטבלאות הבאות. הגאומטריות נקראות על פי מיקומי האטומים בלבד, ולא על פי סידור האלקטרונים. למשל התיאור של AX2E1 כזוויתית מציין כי AX2 היא מולקולה זוויתית ללא התייחסות לזוג הלא קושר, על אף שהזוג הלא קושר מסייע בקביעת הגאומטריה של המולקולה.
קלפים פתוחים
קלפים פתוחים היא תוכנית אירוח ישראלית לילדים ולבני נוער, בהנחיית נתיב רובינזון. היא שודרה מדי שבוע בטלוויזיה החינוכית בין השנים 1996–2001.
מבנה התוכנית
התוכנית מיועדת לבני נוער, וגם רבים מיוצריה הם בני נוער (למשל, תחקירני התוכנית). בכל פרק מתכנס פאנל של מספר בני נוער מרחבי הארץ ומקבוצות שונות בציבור על מנת לדון בנושא מסוים, ובנוסף מגיעה לאולפן קבוצה של כמה עשרות בני נוער, המשתתפת כקהל בתוכנית ותפקידה לשאול את המרואיינים שאלות ולשוחח עימם. מנחה התוכנית מוביל את הפרק ומחבר בין חברי הפאנל לקהל, אשר עליהם לנהל שיח מתון ומכובד.
המשתתפים דנים בנושאים שונים המעסיקים ומעניינים בני נוער. בין הנושאים השונים שנידונו לאורך שנות התוכנית: אהבה, גיוס לצה"ל, אלימות, קשיים חברתיים, יחסי מין, עצמאות כלכלית, נשירה מהלימודים, כתות, עישון, קעקועים, שימוש בסמים, אלכוהוליזם והפרעות אכילה.
שם התוכנית נועד להצביע על על הפתיחות הנדרשת בשיח עם בני הנוער בנושאים השונים, חלקם שנויים במחלוקת, כאשר "הקלפים פתוחים".
שידור
משבצת השידור של התוכנית הייתה מדי שבוע, לרוב ביום רביעי או חמישי, בשעה 17:30. פרקי התוכנית זכו לרוב לנתוני רייטינג של כ-15 אחוזי צפייה.
פרק "נוער גאה"
אחד מפרקי התוכנית, "נוער גאה", עסק בזהות מינית. בפאנל התארחו שני צעירים הומוסקסואלים, צעיר ביסקסואל וצעירה לסבית (ובנוסף נכחה בקהל אם לבן הומוסקואל והשחקן חגי אייד שוחח עם הקהל). המשתתפים סיפרו את סיפורם האישי ודנו בסוגיות שונות הקשורות ללהט"ב כגון יחס החברה, יציאה מהארון, יחסיהם עם משפחותיהם והסביבה, קשיים, השקפת עולמם וכדומה. הפרק שובץ לשידור ביום 21 בנובמבר 1996 בערוץ חינוכית 2.
שר החינוך באותה תקופה, זבולון המר (מפד"ל), הורה לעכב את שידור התוכנית בנימוק ששידור פרק כזה בטלוויזיה החינוכית יתפרש כמתן לגיטימציה להומוסקסואליות. בעקבות כך הגישו לב האגודה לזכויות האזרח, אגודת הלהט"ב וארגון קל"ף (קהילה לסבית פמיניסטית) עתירה נגד שר החינוך, הטלוויזיה החינוכית והרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, בדרישה לשדר את התוכנית. בעתירה נטען, כי פסילת התוכנית פוגעת בחופש הביטוי, מפלה הומואים ולסביות ומשדרת מסר שלילי כלפיהם. בפסק הדין, שניתן לאחר שנה וחצי, קבע בג"ץ פה אחד כי יש להתיר את שידור התוכנית כפי שתוכנן במקור, בערוץ בו תוכנן השידור, ללא התניה של השידור בשינויים וסייגים כפי שדרשו המשיבים.
הפרק שודר, בשני חלקיו, ב-20 וב-27 בנובמבר 1997, וזכה לרייטינג של כ-90 אחוז.
ליתיום ניטריד
ליתיום ניטריד (Lithium Nitrid} הוא תרכובת של ליתיום וחנקן שנוסחתה Li3N. החומר הוא מוצק שצבעו אדמדם והוא הניטריד היציב היחיד של מתכת אלקלית
החומר מגיב בפראות עם מים ומשתחררת אמוניה
המבנה הגבישי שכבתי: לוחות בהרכב -Li2N בהם כל חנקן קשור ל 6 אטומי ליתיום וביניהן שכבות המכילות יוני ליתיום +Li.
לליתיום ניטריד מוליכות יונית, ההולכה הסגולית. סימום במימן מעלה את המוליכות וסימום במתכת מקטין אותה.
מטילדה גז
מטילדה גֶז (15 באוגוסט 1918 – 3 במאי 1990) הייתה אשת ציבור ישראלית. כיהנה כחברת הכנסת בשנים 1965–1977, חברת לשכת מפא"י, ציר בקונגרס הציוני, ונשיאת ארגון ויצו בתוניסיה טרם עלייתה לישראל.
ביוגרפיה
גז נולדה בשנת 1918 למשפחת ביתן בסוסה שבתוניסיה להורים בעלי מעמד בקהילה היהודית.
בשנת 1936 נישאה ועברה להתגורר עם משפחת בעלה בעיר ספאקס, ממנה גורשה עם הקהילה היהודית המקומית במהלך מלחמת העולם השנייה. על ימים אלו אמרה גז, לימים, שהלכה בגאווה עם טלאי צהוב כסמל יהודי. לאחר חזרת המשפחה לביתם, החלה גז לפעול לקידום הציונות. פעילותה בפדרציה הציונית של תוניסיה הובילה לפעילות ציבורית רחבה במסגרת עליית הנוער, ויצו וארגונים חברתיים ויהודיים נוספים. בוויצו נבחרה לשמש נשיאת הארגון הארצי והשתתפה מטעמה בקונגרס הציוני הכ"ד (1956).
ביקורה בירושלים ופגישתה עם דוד בן-גוריון הובילו להחלטתה לעלות עם משפחתה לישראל. כעבור חודשים ספורים שלחה את בנה במסגרת עליית הנוער ולאחר מכן הצטרפה עם בתה. בעלה הצטרף למשפחה לאחר חיסול עסקיו.
עם עלייתה לישראל החלה גז לפעול במסגרת מפא"י ועבדה במחלקת הקליטה של המפלגה. גז השתתפה בכינוסי הסברה של מפא"י, בין השאר בקרב העולים דוברי צרפתית.
קשריה עם בן-גוריון הובילו לפרישתה עמו אל שורות רפ"י, מטעמה נבחרה לכנסת השישית. לאורך שלוש כנסות כיהנה כחברת הכנסת והייתה פעילה בוועדת הפנים, בוועדת העבודה, בוועדה לשירותים חברתיים ובועדת החינוך והתרבות. גז הייתה פעילה בדרישה להנהגת ביטוח בריאות ממלכתי. בסוף 1967 הייתה גז בין המתנגדים לאיחוד עם מפא"י ואחדות העבודה, אולם משדעתה לא נתקבלה הסכימה להצטרף למפלגת העבודה שהוקמה כתוצאה מהאיחוד.
בשנת 1974 נבחרה להנהלת בית ברל. כן הייתה ראש מחלקת הקליטה במפלגתה ופעלה להקמת ועדת העלייה והקליטה של הכנסת.
בשנת 1977 פרשה מהכנסת, אך המשיכה בפעילות פוליטית במפלגתה. בסוף 1977 נבחרה לנציגה לקונגרס הציוני. בשנת 1980 נבחרה לוועדה המדינית של המפלגה. בשנת 1983 קיבלה את אות יקיר התנועה הציונית.
גז התגוררה בשכונת רמת אביב מאז עלייתה מתוניסיה, והייתה אם לשניים. בנה, ג'ורג', לקה במחלת נפש בעת שירותו הצבאי.
עמדותיה
גז נמנתה על ניצי מפלגת העבודה. באוקטובר 1974 חתמה יחד עם משה דיין על עצומה של הליכוד נגד החזרת יהודה ושומרון, מתוך ראייה שיהודה ושומרון הם הלב של המדינה. כן הייתה חברה בחוג לשלמות הארץ במפלגתה. בסוף שנת 1974 נמנתה על חברי מפלגת העבודה שקראו לממשלת אחדות עם הליכוד ובאוגוסט 1975 נמנתה על המתנגדים להסכם הביניים בין ישראל למצרים 1975. בשנת 1976 הייתה חברה בוועד של חברי כנסת שקרא לחידוש היישוב היהודי בחברון. במאי 1978 כתבה מכתב למערכת שבו הביעה תמיכה בדברי הרמטכ"ל, רפאל איתן, שצה"ל לא יוכל להגן על מדינת ישראל ללא יהודה, שומרון והגולן.
דגל ארובה
דגל ארובה אומץ רשמית ב-18 במרץ 1976. הדגל הוא דגל כחול בהיר (צבע דגל האומות המאוחדות). שני פסים מקבילים צרים בצבע צהוב חוצים את חלקו התחתון של הדגל. כוכב בן ארבע פינות בצבע אדום שגבולו לבן מצוי בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב הדגל).
הכחול מסמל את השמים, את הים, את השלום, ואת התקווה לעתיד טוב יותר. הפסים הצהובים מסמלים את חופי האי ואת התיירות המהווה מרכיב חשוב בכלכלת האי כיום, כמו גם את הזהב והזהב השחור שהיוו מרכיב בכלכלת האי בעבר.
הכוכב מסמל את ארבע רוחות השמים מהם הגיעו תושבי ארובה לאי, וכן את ארבע השפות המדוברות באי: פאפיאמנטו, ספרדית, אנגלית והולנדית. הכוכב מסמל את האי עצמו - כאשר האדום מסמל את אדמת האי והלבן את חופי האי. הכוכב מסמל גם את ההיסטוריה של האי - המאבק של האינדיאנים באי בכוחות שכבשו אותם. הצבע האדום מסמל אהבה פטריוטית של תושבי האי לאי, והלבן מסמל טוהר וכנות.
ה-18 במרץ מדי שנה הוא חג לאומי בארובה שנקרא "יום הדגל".
קסטה
{{פירושונים|
אישים:
ראו גם
}}
סיקסטו רודריגז
סיקסטו דיאז רודריגז (10 ביולי 1942 – 8 באוגוסט 2023) (בספרדית: Sixto Díaz Rodríguez; נודע גם בשמות רודריגז, חזוס רודריגז) היה זמר-יוצר פולק אמריקאי. הקריירה המוזיקלית קצרת הימים שלו במולדתו כללה הוצאת שני אלבומים בשנות ה-70 שלא הצליחו במכירות, ובעקבות זאת הוא פוטר מחברת התקליטים שלו, והתחיל לעבוד בשיפוצים ועבודות בניין שונות. רודריגז המשיך להופיע עם החומרים הקודמים שלו בהזדמנויות שונות, במקביל לעבודתו בשיפוצים. עם זאת, מבלי שהיה מודע לכך, יצירתו זכתה להצלחה מפתיעה ולהשפעה רבה בדרום אפריקה שם תקליטיו נמכרו בהיקף רחב, מבלי שחברת התקליטים הקודמת שלו, שעברה פשיטת רגל ב-1975, תעדכן אותו או תעביר לו תמלוגים עבור המכירות הגבוהות. בעקבות חוסר המידע שהיה בדרום אפריקה על גורלו של רודריגז והסיבה שבגינה הוא לא המשיך לפרסם אלבומים, נפוצה שם שמועה מוטעית כי התאבד או נהרג בשריפה.
בשנות ה-90 הצליחו מעריצים דרום-אפריקאים נחושים לאתרו וליצור עמו קשר, והובילו בכך להתחדשות בלתי צפויה של הקריירה המוזיקלית שלו. מעשה זה מתועד בסרט הדוקומנטרי זוכה האוסקר מ-2012: מחפשים את שוגרמן ("Searching for Sugar Man"). הסרט הוביל להכרה ותהילה חדשה עבור רודריגז במולדתו, ארצות הברית, ולתחילתה של קריירה מוזיקלית מאוחרת. בעקבות ההתעניינות הרבה בו ובסיפורו ושיריו, התחיל רודריגז להופיע עם חומריו ברחבי העולם.
תולדות חייו
רודריגז נולד בדטרויט, מישיגן. הוא נקרא סיקסטו משום שהיה הילד השישי במשפחתו. הוריו היו מהגרים ממקסיקו, אנשי מעמד הפועלים, שהגיעו לארצות הברית בשנות ה-20. ברבים משיריו הוא מביע עמדות פוליטיות לגבי האכזריות בפניה עומדים העניים דיירי שכונות העוני שבמרכזי הערים.
קריירה כאומן מקליט 1967-1971
ב-1967 הוציא רודריגז (תחת השם: רוד ריגז) את הסינגל "I'll Slip Away" בחברת התקליטים הקטנה "אימפקט" (Impact Records). הוא לא הפיק יצירה נוספת במשך שלוש שנים, עד שהוחתם בחברת התקליטים "סאסקס" (Sussex Records), שלוחה של חברת "בודהא" (Buddah Records). לאחר מעברו לחברה זו, שינה את שם הבמה שלו ל-רודריגז בלבד. רודריגז הקליט שני אלבומים בסאסקס: Cold Fact ב-1970 ו-" Coming from Reality" ב-1971. האלבומים קיבלו ביקורות מעורבות ומכירות דלות, ורודריגז נפלט מהחברה, אשר נסגרה ב-1975. מכיוון שיצירתו לא הצליחה לעורר הדים, נטש רודריגז את הקריירה המוזיקלית.
הופעות באוסטרליה 1979
ב-1979 יצא למסע הופעות באוסטרליה, יחד עם להקתו של מארק גילספי. שתיים מההופעות נכללו באלבום שהופץ באוסטרליה בלבד, "Alive". שם התקליט מתייחס למהותו - הקלטה מהופעות חיות, אך גם רומז לשמועות שנפוצו בשל היעלמותו של רודריגז מעין הציבור, שטענו כי רודריגז נפטר שנים רבות קודם לכן. ב-1981 יצא רודריגז למסע הופעות נוסף באוסטרליה, עם להקת "Midnight Oil" ולאחריו חזר לחייו השגרתיים. למרות הצלחתו היחסית באוסטרליה, פרטים על הופעותיו באוסטרליה מעולם לא הובאו לידיעתם של מעריציו בדרום אפריקה בשל שלטון האפרטהייד והצנזורה שהונהגה במדינה, וכך המיתוס אודות מותו המשיך להיות הדעה הנפוצה אודותיו.
פרישה ממוזיקה 1980-1997
במקביל להופעות באוסטרליה, רודריגז סיים תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת ויין בדטרויט ב-1981 ועבד לפרנסתו בעבודות בניין ושיפוצים במשך רוב חייו הבוגרים. בנוסף, רודריגז הגיש את מועמדתו לראשות העיר דטרויט מספר פעמים, אולם מועמדותו זו לא הייתה מעולם משמעותית בשל העדר מימון לקמפיין רחב, והעדר תמיכה של שתי המפלגות הגדולות.
מחפשים את רודריגז 1997-2012
ב-1997 החליט קרייג ברת'ולמיו, עיתונאי מוזיקה דרום אפריקאי, לברר מה עלה בגורלו של רודריגז. המידע לא היה ברור, על חלק מהאלבומיו הודפס הסבר שרודריגז מת בשריפה נוראית, והייתה גם שמועה שהוא התאבד - אבל לא היה שום מקור רשמי שיכל לאמת את המידע הזה. לפיכך, הוא התחיל לחקור ולחפש מידע. חיפושיו הובילו אותו ליצירת קשר עם בתו של רודריגז, ומאוחר יותר לדבר עימו ישירות. התגלית שהוא חי הפתיעה אותו מאוד, וברת'ולמיו פרסם את כל החיפוש בכתבה בשם "מחפשים את רודריגז" שפורסמה באוקטובר 1997. כמה חודשים אחר כך, ב-1998, בעקבות הבאזז המחודש סביב רודריגז הוא יצא למסע הופעות בדרום אפריקה. המסע מתואר כרגע שיא בסרט הדוקומנטרי "מחפשים את שוגרמן". ארבע שנים אחר כך, הבמאי השוודי, מאליק בנג'לול, החליט לעשות סרט על הסיפור של רודריגז, בשם מחפשים את שוגרמן, שזכה בפרס בפטא ובפרס האוסקר עבור הסרט התיעודי הטוב ביותר. הסרט חידש את העניין ברודריגז והזניק מחדש את הקריירה המוזיקלית שלו.
פנחס נוי
פנחס (אלוש) נוי (ניידיק) (20 באפריל 1935 – 18 בנובמבר 2016) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, בעל עיטור הגבורה על פועלו במבצע שומרון.
קורות חייו
פנחס נוי נולד בעיר לודז' שבפולין ב-1935 בשם פנחס ניידיק. בשנת 1936, בגיל שנה, עלה עם משפחתו לארץ ישראל, גדל ולמד בחיפה. היה חבר בארגון הצופים העבריים והתגייס לנח"ל ב-1953. לאחר מכן התנדב לצנחנים. ב-10 באוקטובר 1956 השתתף ב"מבצע שומרון", פעולת התגמול שמטרתה פיצוץ בניין משטרת קלקיליה בעקבות רצח שני פועלים יהודים מאבן יהודה. נוי שהיה סגן מפקד פלוגה בגדוד 88, הנח"ל המוצנח, שימש במבצע כמפקד מחלקת החיפוי. בעקבות לחימתו בפעולה זכה לעיטור הגבורה.
בתיאור המעשה נכתב:
במלחמת סיני לחם עם חטיבת הצנחנים והשתתף בכיבוש מוצב ביר תמד ושארם א-שייח'. לאחר מכן עבר לחטיבת גולני, שירת כקצין המודיעין של החטיבה במהלך מבצע סנונית ושימש סגן מפקד גדוד 12. ב-1963 מונה לנספח בצבא הבריטי במזרח אפריקה והשתתף במשך שנתיים באימון צבאות אוגנדה, קניה וטנזניה.
במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד 13 של חטיבת גולני, נלחם בקרבות כיבוש רמת הגולן, היה הראשון שהניף את דגל ישראל בקוניטרה ובכוח הפושט על הר החרמון ומיקום מוצב החרמון הישראלי. לאחר המלחמה עסק הגדוד בפיקודו בפינוי תחמושת סורית וספג 11 הרוגים באסון בית המכס העליון. בספטמבר 1968 פיקד על פשיטה מוסקת על מחנה ארגון א-סאעקה בלבנון. בשנים 1968–1969 שירת כסגן מפקד חטיבה 820 ברמת הגולן, לאחר מכן הדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. ב-1972 מונה לקצין אג"ם של אוגדה 146.
בספטמבר 1973 מונה למפקד חטיבה 275, החטיבה המרחבית הצפונית בסיני, שמפקדתה ישבה במחנה בלוזה. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים כללה החטיבה בפיקודו את גדוד 9 בפיקודו של יום-טוב תמיר, וכוחות מגדוד חי"ר 68 של חטיבת ירושלים שאיישו את מעוזי קו בר-לב: "בודפשט", "אורקל", "לחצנית", "דרורה", "כתובה", "מילאנו" ו"מפרקת". במהלך הקרבות עבר הפיקוד על הגזרה לקלמן מגן.
לאחר המלחמה עבר הסבה לשריון. ב-1975 מונה למפקד חטיבת עודד.
נוי השתחרר מצה"ל ב-1980 לאחר 27 שנות שירות בדרגת אלוף-משנה. במלחמת לבנון הראשונה שירת במילואים כסגן מפקד אוגדה.
היה נשוי בשנית לשחקנית אביבה מרקס. מאשתו הראשונה נולדו לו שלושה ילדים.
פוסום ננסי מערבי
פוסום ננסי מערבי או פוסום ננסי נאה (שם מדעי: Cercartetus concinnus; ידוע גם בכינוי מורדרדה) הוא מין פוסום קטנטן דמוי-עכבר בסוג פוסום ננסי המצוי בדרום ודרום-מערב יבשת אוסטרליה. הוא חי ביערות דלילים ובכיסי סבך ופעיל בשעות הלילה. הפוסום חי רוב הזמן בבדידות, ובונה לעצמו קינים בחללי עצים או תחת שיחים. הוא ניזון בעיקר מצוף ואבקה ומשמש כמאביק של מספר צמחים. מצבו נחשב ליציב, אך הוא נדיר יחסית במזרח.
טסונומיה
הפוסום הננסי המערבי תואר מדעית לראשונה בשנת 1845 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון גולד. הוא אחד מתוך ארבעה מינים בסוג פוסום ננסי, ומשויך למשפחת פוסומים ננסיים בסדרת הקנגוראים. במקור תוארו שני תת-מינים שלו על בסיס היותם מופרדים באמצעות מישור נולרבור הצחיח, אולם העדר הבדלים מורפולוגיים ביניהם הוביל למסקנה שחלוקה זו אינה נכונה, דבר שאושר בשנת 2008 באמצעות מחקר גנטי מקיף. בנוסף, מאובנים של הפוסום נמצאו בתוך מישור נולרבור.
האטימולוגיה של שמו המדעי (Cercartetus concinnus) היא: "זקוף-זנב אלגנטי". שמו הנפוץ שנקבע על ידי ועדה של אגודת היונקים האוסטרלית מתייחס לתפוצה המערבית שלו (לעומת התפוצה המזרחית או הדרומית של האחרים), ובעבר הוא כונה בשלל שמות: פלנגר חזירי נאה, פלנגר עכברי, אופוסום עכברי זוטר, דורמיסיה דרום-מערבי, ועוד. לפוסום זה יש מספר כינויים מקומיים בשפות האבוריגיניות: מאן-דור-דה, מורדרדה, ויראפי וג'א-ג'אט.
תיאור
הפוסום הננסי המערבי הוא יונק קטן-ממדים שדומה מאוד לעכבר הבית; מבנה גופו עגלגל וגוצי, והוא מתאפיין בצוואר קצרצר, בראש גדול ובחוטם קצר וחרוטי. האוזניים שלו גדולות במיוחד והן אליפסיות ודקיקות. העיניים גם הן גדולות ובולטות, ומותאמות לראיית לילה. האף זעיר עם שפם ארוך בצידו, והלשון ארוכה בצורה יוצאת דופן (12 מילימטרים) עבור יונק כה קטן. זנבו של הפוסום דקיק, ארוך וגלילי, והוא מכוסה בקשקשים במקום בשיער דליל.
זרועותיו ורגליו של הפוסום דקיקות, ובכפות יש לו רפידות דביקות. השילוב של הזנב הגמיש עם הרפידות ברגליים מאפשר לפוסום לנוע בזריזות על העלווה. האצבעות השנייה והשלישית בכף רגלו האחורית הן סינדיקטיליות, והבוהן מנוגד לשאר ונטול טפרים. אורך ראשו וגופו של הפוסום הננסי המערבי: 10-7 סנטימטרים, אורך זנבו: 9-7 סנטימטרים ומשקלו: 18-8 גרם. אין דו-צורתיות זוויגית משמעותית בין הזכרים לנקבות. הנקבה בעלת כיס מפותח שבתוכו עד 6 פטמות.
לפוסום הננסי המערבי פרווה עדינה וזיפית. צבעה הכללי חום-קינמון בהיר בניגוד לצבע האפור-כסוף של המין המזרחי והמין הזעיר, אך לעיתים עשוי להיות לה גם גוון אפרורי. הבדל נוסף בינו לבין השניים האחרים, בא לידי ביטוי בצבע הלבן בצידו התחתון שבוהק ובולט יותר, ומשתרע על המפשעה, הבטן, החזה, הגרון והסנטר. על הזרועות והרגליים יש רצועות חומות, וסביב העיניים טבעות כהות קטנות שדהויות יחסית למינים אחרים. אזורים מסוימים בגופו של הפוסום קירחים משיער ובעלי מראה ורוד; ביניהם ניתן למנות את החוטם, האוזניים, כפות הידיים והרגליים והזנב.
תפוצה
הפוסום הננסי המערבי אנדמי לדרום ודרום-מערב אוסטרליה. טווח התפוצה שלו מתחלק לשלושה אזורים עיקריים: הגדול שבהם נמצא בדרום אוסטרליה המערבית, לאחר מכן בחצי האי אייר בדרום אוסטרליה הדרומית, ואזור גדול נוסף במשולש הגבולות של מזרח אוסטרליה הדרומית, מערב ויקטוריה ודרום-מערב ניו סאות' ויילס. אוכלוסיות קטנות נמצאות בחצי האי יורק (אוסטרליה הדרומית), ובאי הקנגורו.
בית הגידול של הפוסום הננסי המערבי נמצא באזורים עם טמפרטורות גבוהות ומשקעים נמוכים, וכולל יערות אקליפטוס פתוחים, יערות סקלרופילים יבשים, בתה צפופה של הקוונגאן, ערבות-שיח חופיות (הית'לנד) או חורש ים-תיכוני. הפוסום זקוק לכיסוי קרקעי סבוך על מנת לנוע בבטחה מאזור לאזור, והוא מעדיף מקומות עם צפיפות גבוהה של צמחים פרחוניים כמו הבנקסיה, דריינדרה, מללויקה, קליסטמון וגרווילאה. בניו סאות' ויילס, הוא מאכלס גם בתי גידול מיוערים למחצה, עם נוכחות של שיחי מלוח, קזוארינה, ירבוז, אוליריה וכדורי ספיניפיקס.
התנהגות ופעילות
הפוסום הננסי המערבי הוא יונק פעיל לילה שחי רוב הזמן בגפו, וספון בשעות היום בתוך קן קטן שמרופד בעלים ועשבים. הפוסום בונה את קינו בחללי עצים, בנקיקים, בתפרחות מתות, תחת כיסי סבך או עץ הדשא (Xanthorrhoea), ולעיתים משתמש בקינים נטושים של בבלר אוסטרלי או זברה פינק. הוא עשוי להשתמש במספר קינים במקביל שמשמשים למטרות שונות (מחסה מטורפים, שינה או גידול צאצאים). הפוסום מבלה את מרבית זמנו על העצים, אך באזורים מיוערים בדלילות נע על האדמה תחת חופת השיחים הצפופה שמסתירה אותו מטורפים. תנועתו זריזה במיוחד, והוא עושה שימוש נרחב בזנבו הגמיש להידבקות ותלייה על עצמים ונשיאת חומרי קינון; כפותיו הדביקיות משמשות אותו לאחיזה בענפים, לטיפוס על תפרחות או להחזקת מזון. לפוסום יש חושים חדים של ראיה, שמיעה וריח, והוא מתקשר עם בני מינו באמצעות חותמי ריח או קולות ציוץ צורמניים. הפוסום חי בשטח ביתי קבוע, ובמהלך הלילה יוצא לתור אחר מזון או בן זוג למרחק 50–195 מטר מהקן; הזכר נוטה להתרחק יותר מן הנקבה. הפוסום גם עשוי לנדוד מאזור לאזור במהלך השנה בהתאם למשאבי המזון הזמינים.
הפוסום הננסי נכנס למצב של תרדמת זמנית בתגובה למזג אוויר סגרירי או קר, שמאפשר לו לחסוך באנרגיה. תרדמת ממוצעת עשויה להימשך 7–11 ימים, כשקצב חילוף החומרים וקצב פעימות הלב צונחים משמעותית וטמפרטורת הגוף יורדת. במהלך התרדמת או השינה הרגילה, הפוסום מתכרבל לכדור עגול, כשאוזניו מקופלות על פניו וזנבו הארוך מגולגל לסליל וקבור מתחת לגופו. בהשוואה ליונקים זעירים אחרים, הפוסום הננסי המערבי מתעורר מהתרדמת במהירות יוצאת דופן.
תזונה
בהתבסס על הביולוגיה ומערכת השיניים, הסברה הרווחת בעבר הייתה שהפוסום הננסי המערבי הוא אוכל חרקים; מחקר משנת 1994, מצא שהוא למעשה ניזון בעיקר מצוף ואבקה של בנקסיה, דריינדרה, מללויקה ואקליפטוס, כשבמקרים רבים לא נמצאו כלל שרידים של חסרי חוליות בצואתו. ההערכה היא, שהוא ניזון מחסרי חוליות רכים דוגמת זחלים, תולעים וגלמים אשר מתעכלים לגמרי בקיבה והם מהווים עבורו תזונה משלימה. תצפיות מצאו שהוא טורף לעיתים לטאות קטנות. בשבי, הפוסום ניזון ממזונות מתוקים מגוונים, כולל פירות רכים, עוגות, ריבה, דבש, חלב ותולעי קמח. לאחר אכילת אבקה או צוף, הפוסום מלקק ומטפח את עצמו באינטנסיביות.
רבייה ומחזור חיים
הפוסומים הננסיים יכולים להתרבות לאורך השנה כאשר התנאים הסביבתיים טובים; עם זאת, הפוסומית מסוגלת להאט את התפתחות העוברים בתגובה לטמפרטורות נמוכות או לבצורת עד לעלייה בזמינות המזון, ושיאי המלטות מתרחשים בעיקר באביב. הפוסומית ממליטה 4–6 גורים בכל פעם, אשר זוחלים לתוך הכיס ומבלים בו 25 ימים בטרם הפוסומית תעביר אותם לקן. הגורים עדיין עיוורים כשהם מועברים לקן, וממשיכים לינוק מהאם 25 ימים נוספים עד גמילה מוחלטת. הגורים מגיעים לבגרות סביבות 12–15 חודשים.
הפוסומית עלולה לשאת ברחמה יותר מ-6 עוברים, אולם מכיוון שיש לה בכיס רק 6 פטמות, ההתפתחות של חלק מהם הופכת לאיטית מאוד עד שהשגר הראשון יעזוב את הכיס וייגמל. מיד לאחר הגמילה של הגורים הקודמים הרכב החלב משתנה והופך לסמיך יותר (קולוסטרום) ומותאם עבור הגורים הזעירים החדשים. בהתחשב בגודלו הקטן, טורפיו של הפוסום רבים ומגוונים: מנחשים ונמיות כיס ועד דורסי לילה. עם זאת, מאחר שהפוסומית מביאה בממוצע שניים עד שלושה שגרים בשנה, קצב הרבייה של המין גבוה למדי ומחפה על כך.
מצב
הפוסום הננסי המערבי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), נוכח תפוצתו הרחבה יחסית, אוכלוסייתו הגדולה, התרחשותו במספר אזורים מוגנים, וגם כי לא סביר שתתרחש ירידה משמעותית בעתיד הקרוב. אין איומים משמעותיים על המין; אף על פי שהוא ניצוד על ידי חתול הבית והשועל האדום, קצב הרבייה הגבוה שלו מפצה על כך. בבתי גידול הסמוכים לפרברים, הפוסום מאוים מקומית מצד פגיעה בבית הגידול בעקבות פיתוח כפרי או עירוני, ותחרות על צוף ואבקה עם דבורות דבש מכוורות מלאכותיות. בניו סאות' ויילס, הפוסום הננסי נחשב לנדיר ומאוים ומסווג כמין מוגן.
את הפוסום הננסי קל לגדל בשבי, אך הוא עשוי לסבול לעיתים קרובות מהשמנת יתר. אומדן האוכלוסייה אינו ידוע, ומשתנה בהתאם לתנאי האקלים ולזמינות המזון.
קצין משמרת גשר
קצין משמרת גשר הוא הקצין האחראי לאונייה, נוסעיה ומטענה בעת המשמרת. מושג בינלאומי לקצין ימי בעת ביצוע תפקידו כאחראי על תנועת האונייה בים.
אחריות
משפטים בתקנות כמו.
הגדרת המשמרת
משמרת היא תקופת זמן בתפקיד. הצורך במשמרות נובע מכך שהמרחק מנמל היציאה לנמל היעד גדול ותנועת האונייה איטית. לא ניתן לקיים ערנות למשך זמן השיט. אורך המשמרת נקבע ל-4 שעות כתקופה שבה ניתן לקיים ערנות מלאה. החלוקה בין קציני האונייה קבועה במרבית ציי העולם, והיא, לפי הזמן באונייה: מחצות עד 04:00, החובל השני, מ-04:00 עד 08:00, החובל הראשון מ-08:00 עד 12:00, החובל השלישי. ושוב מצהרי היום עד 16:00 החובל השני, מ-16:00 עד 20:00, החובל הראשון ומ-20:00 עד 24:00, החובל השלישי. במרבית האוניות, בכל הציים, אין רב החובל משמש כקצין משמרת מסוימת. זאת על מנת שיהיה בכוננות מלאה לקריאה בכל שעות היממה. באוניות קטנות, בהן משרתים רק 2 קציני סיפון, גם רב החובל מקיים משמרת גשר. בכלי השיט של ציי המלחמה מתחלקות המשמרות בצורה דומה שנקבעת בכל אונייה. בספינות קרביות, הנמצאות בכוננות ללחימה, מופעלת לפעמים שיטה המכונה "משמרת כלב". הצוות כולו נדרש להשתתף במשמרות. הצוות מחולק לשלוש קבוצות המכונות ”צבעים” – ירוק לבן ואדום – ועל ידי הפעלת משמרת כלב נוצר לאנשי הצוות סבב משמרות במהלך ההפלגה. פרק הזמן בין 16:00–20:00 נחלק לשניים, משמרת כלב הראשונה מ-16:00 עד 18:00 ומשמרת כלב האחרונה מ-18:00 עד 20:00 (לא קיימת משמרת כלב "שנייה"). שיטת חלוקה זו הייתה נהוגה בצי המלכותי הבריטי לפחות מן המאה ה-17.
הכשרה לתפקיד
הכשרה לתפקיד קצין משמרת באונייה נעשית בבתי ספר ימיים ובמכונים להכשרת קציני ים. בישראל נעשית ההכשרה בקורס חובלים של חיל הים הישראלי. בצי הסוחר הישראלי נעשית הכשרה במכון להכשרת ימאים. אגף הספנות ארגן בעבר קורסים צפים לקציני משמרת גשר באוניות צים. המועמדים לתפקידי קצונה בים נקראים בשלב ההכשרה "קדטים". בסוף תקופת ההכשרה, המסיימים חייבים לעמוד בבחינות הסמכה של רשות הספנות והנמלים.
ידע מקצועי
ידיעת חוקי הדרך למניעת התנגשויות בים. הקדטים נדרשים לדעת בעל פה מילה במילה את נוסח ההוראות בשפת המדינה.
ניווט חופי הכרת המפה הימית, ניווט במימי חופין על הסכנות הטמונות בו.
ניווט אסטרונומי למעקב אחר מקום האונייה ודרכה בים הפתוח. הכרת גורמי השמים, חישובים טריגונומטריים ושימוש באלמנך הימי וטבלאות ניווט.
הכרת ושימוש נכון במכשירי ועזרי הניווט – מצפן מגנטי וגירוסקופי, מדי עומק לסוגיהם, סקסטנט, עזרי ניווט אלקטרוניים. היכרות עם הספרות המקצועית הנוגעת לאזור השיט. שימוש נכון בספרי המגדלורים, Pilot Book ו”הוראות לימאים” המונפקות על ידי הרשויות בעולם בדפוס ובאלחוט.
הבנת אנגלית ימית - קריאת הוראות הפעלת ציוד ומערכות. קריאת ספרות גשר והבנתה. שימוש בקוד הבינלאומי, כולל אלף-בית פונטי. יכולת לקרוא הוראות הפעלה ולהכיר נוהלים מקצועיים בשפה זאת.
מטאורולוגיה ימית - בכלל ובזירת ההפלגה בפרט כולל הוראות שמירה על הסביבה הימית.
הכרת מבנה האונייה בכלל ואונייתו בפרט. כללי יציבות אוניות. היכרות ושימוש עם מידע היציבות הנופק לאונייה על ידי המספנה בה נבנתה.
תפעול המכ"מ ומכשירי הקשר בנוהל GMDSS, הכרת ציוד ההצלה באונייה. קורס כיבוי אש, הישרדות בסירת/רפסודת הצלה, בטיחות בעבודה ועזרה ראשונה ברמה של החייאה ונוהל MEDICO לטיפול בנפגעים.
מכונאות ומערכות חשמל ימיות - יסודות מנוע דיזל, התנעה, מערכת דלק, מערכת קירור, משאבות, מערכת אוויר דחוס, התפלת מים, הנעה – חשובי (יעילות) חישובי שיט על פי סיבובי מנוע. תצרוכת דלק – השפעת שינוי מהירות על צריכת דלק, קירור ומיזוג אוויר, מערכת הגה + מערכת עקיבה.
מטען – לקצינים בצי הסוחר - עקרונות שינוע ואחסון בטוח (כמו אוורור, הזעה), אבטחת מטען. לחצים ועומס עבודה בטוח. קווי טעינה (מושגים). שיטות שינוע – מכולות, תפזורת, מנופים וכו'. מטענים מסוכנים. הכרת קודקס I.M.D.G. קריאת וחיבור תוכניות טעינה.
הפעלת חימוש – לאנשי חיל הים- תגובת התגוננות להתחמקות מטורפדו ומטילי אויב.
תמרון כלי שיט - סוגי מדחפים, סוגי הנעה, סיבובים – כ"ש טעון/ריק, סיבוב, מרחקי עצירה, סיבובים בשעת חירום.
עיצוב מבנה אישיות
האחריות הרבה המוטלת על קצין המשמרת מחייבת השקעה בתחום מבנה האישיות. מתוך כוונה לבנות אנשים שיטתיים אמינים ויעילים, נעשית במרבית בתי הספר הימיים הכשרה ועיצוב האופי לקדטים. זאת על מנת ליצור אדם אחראי ואמין, שיהיה מסוגל לעשות את הדבר הנכון בתנאי ים קשים, תוך התפתחויות בלתי צפויות.
בתי הספר הימיים בעולם מתנהלים בדרך כלל כפנימייה צבאית ומקנים יכולת לעבוד בצוות, תוך משמעת וכיבוד היררכיה פיקודית. התכונות והרגלי התנהגות נכונים מוקנים בשיטה הכוללת: ניהול עצמי על ידי הקדטים, הקפדה ותשומת לב לפרטים, פעילות תחת לחץ, עמידה בלוחות זמנים ובניית אמון בין הקדטים לעמיתיהם ולמפקדיהם. כל זה נעשה תוך מיון מתמשך והרחקת בלתי-מתאימים. בבתי הספר ובאקדמיות לקצינים מונהגת הקפדה מיוחדת על הופעה ראויה במדים – על כל פרטיה – ועל ביצוע מדויק ונמרץ של תרגילי סדר. פעילות זאת מובילה למטרה של הקניית ערכי הקפדנות בפרטים, השיטתיות בביצוע והגברת הגאווה האישית והקבוצתית ככוח מניע וכושר שליטה בפעילות צוותית בעתיד. הקדטים מתחנכים להשגיח על עצמם, לצפות ולהבין את אשר הם רואים ולשאוף להבאת תועלת לסביבתם. מובהר להם שאחריות מביאה אחריה סמכות, שאל להם להסס לעשות את שצריך – מבלי לבקש רשות לכך. במקרים של טעויות, לתקן אותן מיד, מבלי להתנצל.
רב חובל אנריקו לוי עוד כמנהל בית הספר הימי בחיפה ראה את קצין משמרת גשר כמודל לחינוך. תשומת הלב וההקפדה של מפקד הקדטים יהודה קלאוז וסגל בית הספר החדירו בקדטים שיטתיות: מקפידים על פרטים - תלבושת והופעה תקנית מצוחצחת, לא שוכחים - כי רושמים, לא מאבדים - כי כל דבר חייב להיות במקומו. לא חסר - כי מכינים עתודה, תמיד דרוכים למשימות חדשות - כי אלו שהיה צורך לעשותן להיעשות כבר בוצעו מיד. השיטה נחלה הצלחה, איכות הבוגרים הייתה טובה, אך כמות המסיימים הייתה זעומה ביחס לצורכי צי הסוחר. חיל הים שיצא למרחב עם כמות רבה של ספינות סער בממוצע שבעה קצינים בספינת טילים ושני קצינים בספינות בט"ש קיבל בוגרי תיכון מצטיינים מכל הארץ לקורס חובלים והכפיל את משך הקורס משנה לשנתיים. הדרישה להגדלת הכמות נראתה לאנריקו לוי כדרישה להורדת האיכות ולכך לא הסכים ועבר לתפקיד אחר.
סיפורי ימאים
חלק חשוב מהידע נרכש מסיפורי הימאים בכתב ובעל פה. מעט מהימאים לאחר פרישתם כותבים ספרי זכרונות. ספרי זכרונות כאלה מהווים חומר עיון לקדטים. מעבר לכך במרבית חלקי העולם מתקיים בין הימאים מנהג להיפגש ולספר סיפורים על אירועים שקרו לעצמם ולאחרים. קדטים וקצינים צעירים קולטים בצורה בלתי פורמלית, מידע מהוותיקים, הנשאר בזיכרון ועשוי לשמש אותם למקרים ותגובות.
הסמכה לתפקיד
התנאים להסמכה: הקדט סיים לימודיו במוסד מוכר על ידי רשות הספנות ועמד בהצלחה בכל הבחינות המופיעות בסילבוס. שירת במחלקת סיפון, באונייה או בגוררת, במשך 12 חודשים לפחות. קיבל חוות דעת מקצועית חיובית מרב חובל אנייתו. ועבר בהצלחה בחינה בעל פה ברשות הספנות והנמלים.
בחיל הים הישראלי: סיום קורס חובלים במגמת שייט, בשלב ייעודי אחרי פרק זמן של 4 חודשי הכנה ו 4 חודשים נוספים של  התמחות בכלי שיט, שבסופם מעבר בחינה בעל פה על ידי ועדת הסמכה בראשות מפקד ספינה ומפקד פלגה.
התנהלות במשמרת
קצין המשמרת אחראי בפני רב החובל. גם אם רב החובל נמצא בגשר אינו משוחרר מתפקידו. האונייה בהגדרתה פועלת בתווך מסוכן. תשומת הלב של קצין המשמרת מתחלקת בין הסביבה המקיפה את האונייה והאונייה עצמה.
תצפית
תצפית ערנית מחויבת בכל עת ההפלגה. קצין המשמרת ימצא כל הזמן בתצפית בגשר. כניסה לחדר המפות לצורכי ניווט תיעשה לתקופות קצרות ביותר. עליו לוודא שהימאי בתצפית נמצא במקומו ומבצע את תפקידו. בעת תנועה בערפל מוצב צופה בחרטום האונייה ישתמש בפעמון המוצב בחרטום על מנת להסב את תשומת לב קצין המשמר לעצמים המתגלים. גילוי בצד ימים -צלצול יחיד. גילוי בצד שמאל – שני צלצולים ולפני החרטום -שלושה צלצולים. קצין המשמרת מבצע את תפקידו בעמידה כאשר הוא עובר מדי פעם משני צדי הגשר החיצוני וסורק את האופק והאונייה. תופעה ידועה היא שקצין המשמרת מגלה ראשון לפני הצופים. רק כאשר הקברניט מקדים לגלות כאשר הוא עולה לגשר. באוניות המודרניות כולל אוניות צי חדישות יש מכשירי גילוי רבים. התצפית הנעשית במכשירים מאפשרת גילוי בטווחים רחוקים ומציגה לקצין המשמרת אינפורמציה רבה. במידת מה מקשה עליו להבחין בסכנה קרובה. לדעת ימאים מנוסים אין דבר העולה בחשיבותו בעת המשמרת על תצפית עין של קצין המשמרת עצמו.
ניהוג האונייה
קצין המשמרת חייב לשים לב ולבדוק היטב את ניהוג האונייה. בכל החלפת הגאי עליו לבדוק את הקורס ולהשוות בין מצפן הראשי ומצפן הנהיגה. לאחר כל שינוי קורס יש לבדוק את המצפנים ולקבוע את תיקון הסטייה הנדרש על מנת לשמור את האונייה על הנתיב.
ניווט חופי ואסטרונומי קצין המשמרת יאתר את מקום האונייה לפי תצפיות לחוף ויסמן במפה. במרבית האניות מותקנת מערכת GPS המציגה ועוקבת אחרי מקום האונייה בדיוק רב.
מיקום SOS' בעבר נדרש קצין המשמרת גשר לרשום ביומן הנשמר אצל קצין האלחוט בתחילת המשמרת ובאמצעיתה את של האונייה. הדבר נעשה לצורך דיווח או היענות לקריאות הצלה. כיום מערכת GMDSS עוקבת אחרי מיקום האונייה באפון אוטומטי.
חוקי דרך בים
על קצין המשמרת לבדוק שאורות הניווט של האונייה דולקים משקיעת החמה וכבויים בזריחתה. בתנאי ערפל וראות מוגבלת עליו להוריד מהירות. עליו לפעול ללא היסוס לבצע פעולה הנדרשת לפי חוקי הדרך למניעת התנגשויות בים. כדי למנוע סכנה מהאונייה ומהאנשים עליו לשנות את הקורס להוריד מהירות ואף להניע לאחור אם נוצרת סכנה מידית. כאשר נדרשת פעולת שינוי לצורך מניעת התנגשות יש לעשותה מוקדם ובצורה שהאונייה שלה יש את זכות המעבר לא תהיה בספק.
שונות
מאווררים – באוניות משא מותקנים מאווררים למחסנים בצדי הסיפון. המאווררים צריכים להיות מכוונים בצורה שתאפשר אוורור למטען. בעת מזג אוויר גרוע יש צורך לכסותם ובאניות נוסעים יש לוודא סגירת חלונות בצד האונייה הפונה לרוח.
החלפת משמרת
הקצין המקבל את המשמרת יקרא את הוראות הלילה של הקברניט ויחתום שקראם. יבדוק את הקורס לפי נתיב האונייה על המפה. יתעדכן לגבי נקודות חוף ומגדלורים וסימני ניווט הנראים או צפויים להיראות במהלך המשמרת. כולל בדיקה בספר המגדלורים. ויקרא את דו"ח המטאורולוגי. הקצין המוסר את המשמרת יציג את כלי השיט שבסביבה ואת נקודות הציון והאורות הניווט בחוף. על מקבל המשמרת להיות מרוצה שהאונייה במקום ומצב בטוח. אם אינו משוכנע בכך עליו לדווח מיד לרב החובל. כאשר קיבל את המשמרת עליו לבדוק שהאונייה בקורס הנכון ואת שגיאת המצפן לפי תצפית.
מניעת התנגשות
חוקי הדרך בים נוצרו כדי למנוע התנגשות. טעות של קצין המשמרת בעת שעולה הצורך בפינוי דרך עשויה לגרום לתוצאות קשות. לגבי כל כלי שיט המתגלה באופק האונייה מקיים קצין המשמרת סדרת בדיקות מסקנות החלטות ופעולות. בסדר הבא:
אדם בים
אדם נופל בים אוניות מפליגות בים כאשר סיפון האונייה מטרים ספורים מעל המים. ככלל עבודה בסיפון הפתוח נעשית רק כהכרח מחייבת תשומת לב מיוחדת. עדיין קורים מקרים רבים שאדם נופל מהאונייה למים מחוסר זהירות, מגל גבוה במיוחד או בהתאבדות. קצין המשמרת מוכן בכל עת לבצע תמרון על מנת להציל אדם שנפל למים מהאונייה. תמרון הצלת אדם בים הוא סטנדרטי למרבית סוגי האוניות פנייה בזווית הגה מלאה- 30 מעלות - לכיוון הצד ממנו נפל האדם וכך להרחיק את המדחף מפגיעה אפשרית בו, עד שקורס האונייה משתנה ב-60 מעלות ואז הפיכת ההגה לצד השני בזווית מלאה וחזרה בקורס ההפוך ב-180 מעלות והורדת מהירות עד לעצירה מעל הרוח לאדם במים. התמרון נקרא על שם קציני ים שהשתמשו בו באירועים שונים: בארצות הברית "פניית וילאמסון", כאשר קצין המשמרת ויליאמסון אסף את הימאי ויליאמסון שנפל למים. באנגליה ומקומות אחרים "פניית בוטקוב" על שם הקצין שהשתמש בו לחזור לקו ההפגזה כדי לשמור את טווח התותחים בהפגזת חוף במלחמת רוסיה–יפן. הבעיה העיקרית היא הקושי באיתור האדם שנפל לים. בגלים ובחושך הסיכויים לכך זעומים. לאחר הגילוי יש לפעמים צורך להוריד סירה לחבור אל האדם במים. זו פעולה מסוכנת שנעשית בהחלטה של רב החובל ולא על דעתו של קצין המשמרת.
'''א.מ. נחשון''' - בקיץ 1956 בהפלגת סיכום מחזור א' של בית הספר לקציני ים עכו על האונייה נחשון של חברת צים, נפל המדריך אלכס קרני לים. הקברניט אנריקו לוי שהיה בגשר ביצע את פניית החירום וקרני אותר והועלה לאונייה בריא ושלם.
שרפה באנייה
כוננות לשריפות קצין המשמרת יהיה ערני לאפשרות לפריצת שרפה באחד מחלקי האנייה. עליו למנוע נזקים משרפה ולדעת את כל אמצעי הגילוי המותקנים בגשר. וכן להפעיל את אזעקת ואמצעי הכיבוי. עדי אלעזרי מדווחת על שרפה שקרתה בליל 15 ביוני 2001 בעת משמרתה כקצינת משמרת בכירה ב NORDIC EMPRESS פרצה אש בחדר המכונות. אלעזרי שהבחינה בכך וגם קיבלה דיווח מקצין המשמרת במכונה הפעילה אזעקה והנוסעים התייצבו תוך דקות בסיפון סירות ההצלה. דו"ח משמר החופים של ארצות הברית תיאר את פעולותיה כנכונות ומהירות שתרמו למניעת נפגעים מהשרפה. תיאור השרפה משמ להדרכת קציני ים באירופה
קריאת רב החובל
הקברניט ירד מהגשר כאשר הוא סמוך ובטוח שהאנייה בידיים טובות ובכל שינוי יקבל הודעה. קצין המשמרת יקרא לרב חובל בכל אחת מהתרחשויות הבאות:
התנהגות כללית
לבוש ותשומת לב - על קצין המשמרת להיות לבוש בצורה מלא ונקייה בהתחשב מזג האוויר. למעט הוראות ודיווחים הדיבורים בין אנשי המשמרת אסורים. מכשירי רדיו וטלוויזיה אינם מופעלים כדי שלא תיווצר הסחת דעת. המחשב מראה את המפה ולא נעשים משחקי מחשב או הימורים ברשת. עישון בגשר אסור בעת תמרון האנייה. במשמרת רגילה לפי הנחיות רב החובל. אנשים שאינם שייכים למשמרת לא מורשים להתארח בגשר האנייה. ביקורים נערכים מדי פעם ביזמת או אישור רב החובל.
רישום ביומן האנייה נעשה בשפה האנגלית, ביקורות שינויים וחריגים.
חוויות במשמרת גשר
המשמרת הראשונה לקצין הים בגשר מהווה חוויה מכוננת. התחושה לעומד בפעם הראשונה בפני כובד האחריות יוצרת תחושות הישג והנאה בעלת משמעות. החוויה דומה לאנשי צי הסוחר וציי המלחמה, חוצה גבולות ומגדרים. מרבית קציני הים זוכרים היטב את המשמרת הראשונה וחלקם גם העלו זאת על הכתב.
קצין משמרת באניות נוסעים
סגל קציני הסיפון באוניות נוסעים מונה 8 סה"כ, בחלוקה: 3 קצינים שניים, 3 קצינים ראשונים, מעליהם Chief Officer ומעליו Stuff Captain. קצין סיפון המתקבל לעבודה באוניות נוסעים חייב להיות עם הסמכה של קצין שני ומעלה.
כסא המשמרת - בגשר האוניה ישנם 2 כיסאות ניווט המיועדים לקציני המשמרת. הקצינים מנווטים ושולטים על מערכת הבקרה של האוניה מהכיסא המיוחד הזה. -נכון לשנת 2000, עלה הכיסא המיוחד 15,000$. ניתן לשנות את קורס האוניה מהכיסא בעזרת הגויסטיק. ניתן להעביר את ההיגוי מאוטומט לידני מהכיסא. וניתן לשלוט במכם האוניה מהכיסא.
קצין משמרת מכונה
קצין המשמרת במכונה אחראי לאנשי המשמרת ולפעולה התקינה של מערכות האנייה. לפני קבלת המשמרת יבדוק את מערכות ההיגוי ואחרות הנמצאות מחוץ לחדר המכונות. עליו לדעת את מצב העבודה של כל המערכות. במהלך המשמרת עליו להמצא בעמדת השליטה במכונה. בכל מקרה של תקלה או חריגה בפעילות יודיע לקצין המכונה הראשי.
המשמרות במכונה נעשות במשך 4 שעות במקביל למשמרות בגשר. קצין המשמרת במכונה אחראי לבצע את הוראות קצין משמרת הגשר והוראות המכונאי הראשי שאינו עושה משמרות. נוכחות המכונאי הראשי בחדר המכונות אינה משחררת את קצין המשמרת מחובותיו. בחלק מהאוניות המודרניות נעשית השליטה במכונות מהגשר ומחלקת המכונה מתנהלת ללא משמרת בחדר מכונות.