cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפועל לב השרון
בי"ס לכדורסל
מועדון הכדורסל מאגד בתוכו קבוצות בית ספר לכדורסל מגילאי גן חובה ועד כיתה ד הפעילים במספר מוקדים: בי"ס הדר השרון, נורדיה/גנות הדר. במסגרת הפעילות ניתן דגש על לימוד יסודות משחק הכדורסל, שיפור הקואורדינציה, התמצאות במרחב, חינוך ואהבה לספורט והכנה למסגרת הליגה. מכיתה ה ועד י"ב פועלות קבוצות תחרותיות המשחקות במסגרת הליגה של איגוד הכדורסל בישראל. סה"כ מחלקת הנוער של המועדון מונה 10 קבוצות. מועדון הכדורסל מקיים בנוסף לפעילות הספורטיבית גם ימי גיבוש, הרצאות, מפגשים חינוכיים, ימי התרמה ועוד. רוב פעילות הכדורסל מתרכזת באולם הספורט של קריית חינוך דרור ובאולם בית הספר הדר השרון תחת הדרכתם של מאמנים מוסמכים ומנוסים בוגרי מכון וינגייט וסמינר הקיבוצים.
טיצ'ינו (נהר)
נהר טיצ'ינו (באיטלקית: Ticino; בגרמנית: Tessin; בלטינית: Ticinus) הוא יובל של הנהר פו. מקור הנהר במסיב סנקט גוטהרד בשווייץ והוא זורם דרך אגם מאג'ורה. הטיצ'ינו מצטרף לפו מספר קילומטרים אחרי פאביה. אורכו הוא כ־248 קילומטרים. בשווייץ בנו סכר הידרואלקטרי כדי להפיק ממנו חשמל, בעוד שבאיטליה משמש הנהר בעיקר להשקיה. סמוך לנהר התרחש קרב טיקינוס בו ניצח חניבעל את הצבא הרומי.
על שם הנהר קרוי קנטון טיצ'ינו השווייצרי.
שמחי
שמחי הוא שם משפחה יהודי שככל הנראה מקורו תנכי: "רָנִּי וְשִׂמְחִי בַּת צִיּוֹן כִּי הִנְנִי בָא וְשָׁכַנְתִּי בְתוֹכֵךְ נְאֻם יְהוָה". זכריה ב' יד.
מוזיאון מונק
מוזיאון מונק (בנורווגית: Munch-museet) הוא מוזיאון לאמנות באוסלו, נורווגיה המוקדש לחייו ויצירותיו של האמן הנורווגי אדוורד מונק.
פעילות
אוסף המוזיאון מורכב מיצירות של מונק, שאותן הוריש לעיריית אוסלו. לאורך השנים הורחב האוסף ביצירות נוספות מאת מונק שנתרמו על ידי אחותו אינגר מונק, וכן יצירות תרומות אחרות. במוזיאון אוסף קבוע של למעלה ממחצית מכלל ציוריו של האמן ולפחות עותק מכל הדפס שיצר. באוסף מעל ל-1,200 ציורים, 18,000 הדפסים, שישה פסלים, וכן 500 צלחות, 2,240 ספרים ופריטים שונים אחרים. המוזיאון מכיל גם אולם שבו מתקיימים קונצרטים.
לאורך השנים נשדדו עבודות מאוסף המוזיאון. בשנת 1998 נשדד הציור "ערפד" והושב אליו באותה השנה.
בשנת 2004 פרצו שני רעולי פנים חמושים למוזיאון לאור יום ולעיני מאות מבקרים גנבו את שתי היצירות המפורסמות ביותר של מונק "הצעקה" ו"מדונה". היצירות נפגמו באירוע, אך אותרו והושבו למוזיאון בשנת 2006.
בשנת 2008 קידמה עיריית אוסלו תחרות אדריכלים בינלאומית לתכנון בניין מוזיאון חדש באזור בירוויקה, במגרש סמוך לבית האופרה של אוסלו. בתחרות זכתה הצעת האדריכל הספרדי חואן הררוס, והבניין החדש נפתח לציבור באוקטובר 2021.
סהרון משתלשל
סהרון משתלשל (שם מדעי: Cocculus pendulus) הוא מין של שיח מטפס רב שנתי מעוצה ממשפחת הסהרוניים.
הסהרון המשתלשל מאופיין בענפים ארוכים ודקים, והוא לרוב מטפס על עצים או משתלשל מסלעים המסתעף לענפים ארוכים מאוד, מפותלים ומשתלשלים. הגבעולים והעלים שעירים בצעירותם, מקריחים בהתבגרותם. הסהרון פורח ממרס עד יולי. לסהרון פרי כדורי, קוטרו 5 מ"מ. מרקמו עסיסי, צבעו סגול כהה. העלים של סהרון אכילים.
הצמח נדיר בארץ ישראל וניתן למצוא פרטים שלו במדבר יהודה, בקעת ים המלח, בנגב, הרי אילת, הערבה ובקעת הירדן. נחל סהרונים, עין סהרונים ומצד סהרונים במכתש רמון נקראו על שמו של הצמח.
פקיסטן במשחקים האולימפיים
פקיסטן השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת לונדון (1948), השנה בה הוכרה ההתאחדות האולימפית שלה על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי. מאז השתתפה פקיסטן בכל האולימפיאדות מלבד באולימפיאדת מוסקבה (1980), אותה החרימה עם מדינות רבות נוספות במחאה על פלישת ברית המועצות לאפגניסטן.
לאורך השנים צברו הפקיסטנים 10 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. 8 מהמדליות, בהן כל מדליות הזהב, הושגו בהוקי שדה, הישג המקנה לה את המקום השישי בטבלת המדליות של כל הזמנים בענף זה, אחרי הודו, הולנד, אוסטרליה, בריטניה וגרמניה.
מאז אולימפיאדת ונקובר (2010) משתתפת פקיסטן גם במשחקי החורף, אך הישגיה בהם היו זניחים.
היסטוריה
המשלחת הראשונה של פקיסטן למשחקים האולימפיים, כללה 39 ספורטאים אך רק 35 מהם השתתפו בפועל, מאחר שארבעת המתאבקים במשלחת נרשמו בטעות לתחרויות ההיאבקות בסגנון יווני-רומי במקום לסגנון חופשי. את ההישג המשמעותי היחיד השיגה נבחרת ההוקי שדה שזכתה במקום הרביעי לאחר הפסד במשחק על מדליית הארד להולנד. בנבחרת נכלל גם עלי דרה זוכה מדליית הזהב מאולימפיאדת ברלין, אז כחלק מהנבחרת של הודו הבריטית.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) שבה נבחרת ההוקי שדה וסיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה 2-1 לבריטניה. את המדליה הראשונה לפקיסטן הצליחה הנבחרת להביא באולימפיאדת מלבורן (1956). הנבחרת הגיעה עד לגמר, בו הפסידה לנבחרת הודו 1-0. באולימפיאדת רומא (1960) התהפך הגלגל ופקיסטן זכתה במדליית הזהב הראשונה בתולדותיה, כשניצחונה בגמר על הודו, 0-1, קטע רצף של שש זכיות רצופות בזהב שרשמו ההודים. באותם המשחקים זכה גם המתאבק מוחמד בשיר במדליית ארד, בקטגוריית המשקל של עד 70 ק"ג.
באולימפיאדת טוקיו (1964) שבו ההודים וגברו על הפקיסטנים בגמר, בתוצאה 0-1, ובאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה פקיסטן בתואר השני שלה, לאחר שגברה על נבחרת אוסטרליה 1-2. באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה פקיסטן במדליית הכסף, לאחר שהפסידה בגמר למארחת, גרמניה המערבית, בתוצאה 1-0. לאחר חמש העפלות רצופות לגמר, הפסידה פקיסטן בחצי הגמר באולימפיאדת מונטריאול (1976) 2-1 לנבחרת אוסטרליה, וזכתה במדליית הארד לאחר שגברה על הולנד 2-3.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), אליה שבה לאחר היעדרות של 8 שנים, זכתה בתואר האולימפי השלישי והאחרון שלה, לאחר שגברה 1-2 על גרמניה המערבית. באולימפיאדת סיאול (1988) זכה המתאגרף סיד חוסיין שאה במדליית ארד, והיה זוכה המדליה הפקיסטני הראשון בענף שאינו הוקי שדה מזה 28 שנים. נבחרת ההוקי שדה הסתפקה במקום החמישי, הנמוך בתולדותיה עד אז.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה נבחרת ההוקי שדה במדליה האחרונה שלה, מדליית ארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר 2-1 לגרמניה וגברה על הולנד 3-4 במשחק על המקום השלישי. מדליה זו הייתה גם האחרונה בה זכו הפקיסטנים בכל ענף שהו, ובחמש האולימפיאדות שנערכו מאז הייתה פקיסטן המדינה המאוכלסת ביותר שלא זכתה באף מדליה. באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה נבחרת ההוקי שדה במקום השישי, באולימפיאדת סידני (2000) במקום הרביעי (לאחר הפסד 1-0 לקוריאה הדרומית בחצי הגמר, והפסד 6-3 לאוסטרליה במשחק על מדליית הארד), באולימפיאדת אתונה (2004) במקום החמישי, באולימפיאדת בייג'ינג (2008) במקום השמיני ובאולימפיאדת לונדון (2012) במקום השביעי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) נעדרה נבחרת ההוקי שדה מהמשחקים, לראשונה בתולדותיה, מאחר שלא הצליחה להעפיל אליהם דרך תחרויות המבחן. המשלחת הפקיסטנית הייתה הקטנה בתולדותיה וכללה שבעה ספורטאים בארבעה ענפי ספורט, אף אחד מהם לא הצליח להגיע להישגים משמעותיים.
לפי אולימפיאדה
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף
בענפי הקיץ:
יחסי ארגנטינה–יפן
יחסי ארגנטינה–יפן הם יחסי החוץ שבין ארגנטינה ליפן.
סקירה כללית
אקיהיטו, קיסר יפן ביקר בארגנטינה בשנת 1998, ובנו, פומיהיטו, נסיך אקישינו ביקר במדינה בשנת 1998. בשנת 1986 ביקר הנשיא הארגנטינאי ראול אלפונסין ביפן. הנשיא קרלוס מנם עשה זאת שלוש פעמים, בשנים 1990, 1993 ו-1998. בנובמבר 2016, ראש ממשלת יפן, שינזו אבה, ביקר בארגנטינה ופגש את מאוריסיו מאקרי.
כיום יש כ-10,000 ארגנטינאים ממוצא יפני.
שבתאי קשב קלוגמן
שבתאי קשב קלוגמן (23 בספטמבר 1898 – 24 בספטמבר 1981), המוכר בשם העט '''ק. שבתאי''', היה עיתונאי ישראלי, לפני הקמת מדינת ישראל פרסם בעיתונות העברית בפולין, מולדתו. חתן פרס סוקולוב לעיתונות לשנת 1965. נודע גם בפרסום חוברות בנושא השואה, בהן הספר "כצאן לטבח?" (פורסם ב-1962 ואיגד מאמרים מן המחצית השנייה של שנות החמישים), בו תקף את המיתוס לפיו היהודים הלכו למותם "כצאן לטבח" ותיאר את מורכבות הסיטואציות והדילמות של היהודים בשואה, גם אלו שלא פנו אל דרך "הגבורה והמרד".
תולדות חייו
נולד בעיירה פינצ'ב וגדל בזבריצה, למד לימודי קודש ולימודי חול. בשנת 1925 עבר לוורשה, עבד בלשכת הקרן הקיימת ופרסם פיליטונים ב"היום", תחת שם העט "שבתאי חכם".
בתקופת השואה (1944-1941) היה בגטו קובנה וגטו וילנה.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה היה בין מייסדי הוועדה ההיסטורית היהודית בפולין, במסגרת זו חקר וחיבר כמה עבודות על גורל היהודים בשנות השואה במדינות שונות. בין 1945 ל-1948 היה כתב סוכנות הידיעות JTA במשפטי נירנברג, דיווחיו הופיעו במספר עיתונים בעברית וביידיש.
בסוף 1948 עלה לארץ ישראל. היה חבר מערכת "דבר" עד 1964. לאחר מכן יצא לגמלאות, אך המשיך להשתתף בכתיבה בעיתון ובכתבי עת אחרים.
במאמרו הגדול "אגדת הפחדנות", שראה אור בעקבות משפט אייכמן, הדגיש את תרומת ניצולי השואה במלחמת העצמאות. בין היתר כתב: "מספרם של הנופלים במלחמת הקוממיות מבין צעירי ישראל יוצאי הגטאות הוא גדול יותר – בכל אופן לא קטן בשום פנים ואופן – ממספרם של צברי ישראל".
דיאלא
מחוז דיאלא (בערבית: محافظة ديالى) הוא מחוז בעיראק, הנמצא צפונית לבגדאד ובירתו היא העיר בעקובה.
גאוגרפיה
הוא משתרע על שטח של 17,685 קמ"ר ונכון ל-2003 מספר תושביו הוא 1,271,000, רובם סונים אך חלקם גם שיעים וכורדים. שטח גדול מהמחוז תופס נהר דיאלא, יובל של החידקל. בשל עושרו של המחוז במים, התעשייה העיקרית במחוז היא חקלאות. בדיאלא גדלים עצי דקל רבים, והמחוז נחשב לבירת התפוזים של המזרח התיכון. השפות המדוברות הן ערבית וכורדית. המחוז מחולק לשישה תת-מחוזות.
מחוז דיאלא, לצד מחוז נינוה ומחוז סלאח א-דין, משמש כבסיס הפעולות של אל-קאעידה בעיראק. ביוני 2014 נכבשו מספר ערים במחוז בידי לוחמים סונים של המדינה האסלאמית.
דיגיטלי ואנלוגי
דיגיטלי ואנלוגי (בעברית: ספרתי ותקבילי) הם תכונות של אותות או סדרת התרחשויות. המושגים משמשים רבות בתחומי האלקטרוניקה והמחשוב.
לעומתו, אות דיגיטלי הוא אות שיכול לקבל מספר סופי של ערכים. דוגמה לכך היא ההבדל בין מחוג הדקות בשעון אנלוגי - היכול להיות בכל אחד מאינסוף המקומות שבין השנתות הסמוכות - לבין שעון דיגיטלי, אשר יכול להראות רק 60 ערכים שונים בחיווי הדקות שלו. במערכות דיגיטליות רבות אות דיגיטלי הוא גם אות "בדיד", הנוצר מדגימת נקודות מסוימות בזמן.
למעשה, התקן פיזיקלי קלאסי יהיה תמיד אנלוגי - והגדלים הנמדדים בו יוכלו לקבל רצף של ערכים. הייצוג הדיגיטלי הוא למעשה רק קירוב המאפשר עבודה נוחה. כך, למשל, נוח לומר על נורת להט שיש לה שני מצבים - דולקת או כבויה: כאשר למעשה מתאפשר רצף של עוצמות תאורה בהתאם למתח על הנורה.
טיונר במקלט רדיו
מקלטי רדיו ישנים או פשוטים משתמשים בטיונר אנלוגי (Tuner, ההתקן שבאמצעותו מכוונים את המקלט לתחנות הרדיו השונות). בדרך-כלל מדובר בחוגה אותה יש לסובב עד שמגיעים לתחנה הרצויה. סיבוב החוגה, מטבעו, רציף; באופן תאורטי ניתן לסובב אותה 20 מעלות, 2 מעלות, 0.2 מעלות, וכו'; חלוקת המרווחים האפשריים בין הערכים היא אינסופית.
מקלטי רדיו חדשים ומשוכללים יותר מצוידים בטיונר דיגיטלי. הלה מצויד בדרך-כלל בלחצנים; לחיצה אחת על הלחצן מעבירה את תדר הרדיו בערך קבוע ומדויק (0.1 מגהרץ, לדוגמה). לפיכך, המרווח בין הערכים האפשריים בטיונר דיגיטלי הוא מוגדר וקבוע; כיוון התדרים בטיונר דיגיטלי אינו רציף.
לעיתים, מטעמי עיצוב ונוחות, ייתכן שאף טיונר דיגיטלי יהיה מצויד בחוגה ולא בלחצנים. אף על פי שסיבוב החוגה עדיין רציף מטבעו, זה לא הופך את הטיונר לאנלוגי. החוגה מתוכננת כך שיש לסובבה מספר מעלות מינימלי כדי לגרום לשינוי בתדר. סיבוב של 5 מעלות, לדוגמה, מביא לשינוי של 0.1 מגהרץ. לפיכך, זהו טיונר דיגיטלי, למרות ממשק משתמש דמוי-אנלוגי.
בדומה לטיונר, מכשירי רדיו וטלוויזיה ומגברי סטריאו יכולים להיות מצוידים בהתקן הגברת קול ("ווליום") דיגיטלי או אנלוגי, וכן בהתקנים דומים לשינוי תכונות נוספות של הצליל: טרבל (Treble, קולות גבוהים), בס (Bass, קולות נמוכים), באלאנס (Balance, חלוקת הצליל בין שני הרמקולים במערכת סטריאו).
שעון
שעונים יכולים להיות דיגיטליים או אנלוגיים. כל שעון שבו השעה מוצגת באמצעות ספרות אלקטרוניות על-גבי צג דיגיטלי מטבעו; המרווח המינימלי בין הזמנים השונים (בדרך-כלל: שנייה אחת) קבוע ובלתי-רציף. שעון דיגיטלי לא מסוגל, למשל, להציג את השעה 12:04:05.5 (כלומר, חמש שניות וחצי).
שעונים בעלי מחוגים מוגדרים כשעונים אנלוגיים, אך הגדרה זו אינה מדויקת תמיד. ברוב שעוני המחוגים נע מחוג השניות רק בכל שנייה עגולה, כך שהערכים התקפים הם רק סט סופי של ערכים, שהשעון מורה כאשר מחוג השניות אינו זז. העובדה שרק סט סופי של ערכים הוא תקף, הופכת את השעון בעצם לדיגיטלי, למרות שהמחוג עובר בסט אינסופי של נקודות. בשעוני מחוגים אחרים, לעומת זאת, נע מחוג השניות באופן רציף, ולא ניתן למדוד את המרווח המינימלי בין השעות שהוא מציג; אלו הם שעונים אנלוגיים במלוא מובן המילה.
בדוגמת השעונים יש להבחין, אם כן, בין המנגנון לבין התצוגה, שכל אחד מהם יכול להיות דיגיטלי או אנלוגי.
אמצעים לאחסון מידע
בתחום האמצעים לאחסון מידע לדוגמה, סורק הופך מידע חזותי אנלוגי לקובץ תמונה דיגיטלי. תקליטים, סרטי קול וקלטות שמע אנלוגיים, ואילו תקליטורי קומפקט דיסק דיגיטליים. סרט הקולנוע (פילם) סרט הוידאו או קלטות VHS אנלוגיים ואילו DVD ו-Blu-ray דיגיטליים. מערכת השמיעה האנושית אנלוגית, כמובן; טווח הצלילים אותם אנו מסוגלים לשמוע רציף. על פי תורת הדגימה (עיבוד אותות), המרווח המינימלי בין הצלילים בהתקני השמע הדיגיטליים כה קטן, עד כי כמעט ולא ניתן לזהות הבדל בין הצליל הדיגיטלי והאנלוגי; נושא זה שנוי במחלוקת ויש הטוענים כי במדיה אנלוגית כגון תקליטים ניתן להפיק צליל "חם" יותר מזה הבוקע ממדיה דיגיטלית, דוגמת תקליטור.
מחשב
המחשבים הם המכשירים הידועים ביותר שפועלים באופן דיגיטלי. ה-"דיגיטליות" בנויה בתוכם: המעבדים, זיכרון ה-RAM ורוב רכיבי המחשב האחרים מורכבים ממיליוני רכיבים אלקטרונים זעירים; יחידות אלו יכולות להיות במתח גבוה (מצב המוגדר כ-"1") או מתח נמוך (מצב "0"). זוהי מהותה של השיטה הבינארית, המאפיינת את המחשב. שיטה זו דיגיטלית מטבעה.
היות שמחשבים מתקשרים לעיתים קרובות עם העולם החיצון, הכולל התקנים אנלוגיים רבים, הומצאו מכשירים רבים הממירים אותות אנלוגיים לדיגיטליים, ולהפך. המכשיר הידוע ביותר בקטגוריה זו הוא המודם, הממיר אותות טלפון אנלוגיים לאותות מחשב דיגיטליים ולהפך. גם כרטיס הקול ממיר אות אנלוגי (קול) לאות דיגיטלי (הצורה שבה הקול מאוחסן במחשב) ולהפך.
בראשית ימי המחשוב פעלו גם מחשבים אנלוגיים, למטרות ספציפיות. אלה נדחקו על ידי המחשבים הדיגיטליים.
תקליטון ודיסק און קי הם אמצעי אחסון מידע כלשהו דיגיטליים.
תצוגת תמונה
הכרטיס הגרפי שבמחשב הוא דיגיטלי, וזאת בניגוד לרוב מקלטי הטלוויזיה, שהם אנלוגיים. המחשב מסוגל לתת אך ורק הוראות מדויקות לרכיב הגרפי בנוגע לצבע שאותו יש להציג בכל נקודה (פיקסל) על-גבי המסך. לכל צבע קיים ערך מספרי מוגדר, והמרווח (או ההבדל) המינימלי בין הצבעים השונים קבוע ובלתי-רציף. למרות זאת, במסכים הנוכחיים המרווח זעיר ביותר, ואינו רחוק מיכולת הפרדת הצבעים של העין האנושית, כך שתמונות המוצגות על-גבי צגי מחשב נראות רציפות ו"אמיתיות". במחשבים הישנים יותר כרטיס הגרפי היווה בעצם ממיר בין התמונה הדיגיטלית שהמחשב מייצר לבין הצג העובד בשיטה אנלוגית, כיום יותר נפוצים כרטיסים גרפים עם חיבור דיגיטלי שתומכים בצגים דיגיטליים, בצורה זו התמונה הדיגיטלית עוברת ישירות מהמחשב למסך.
טימן
{{פירושונים|
דיגיטלי ואנלוגי
תצוגת תמונה
מכשירי טלוויזיה פועלים בשיטה שונה; האות שהם מקבלים דרך האנטנה אנלוגי, ובהתאם לכך התמונה המוצגת. החל מסוף שנות ה-90 קיימות גם טלוויזיות בעלות תצוגה דיגיטלית.
טימן
ראו גם
}}
דיגיטלי ואנלוגי
המרה בין סוגי האותות
את האותות האנלוגיים והדיגיטליים ניתן להמיר מסוג אחד לשני. המרת אותות לייצוג דיגיטלי נקראת לרוב "דגימה", והמרת האותות לייצוג אנלוגי נקראת לרוב "שחזור". תורת הדגימה היא התחום המדעי העוסק במגבלות ודרישות ממערכות המבצעות דגימה של אותות וסינתזה שלהם. המשפט המרכזי של תורת הדגימה הוא משפט הדגימה של שנון-נייקוויסט, שאומר שיש לדגום בתדר שהוא לפחות פי 2 מתדר השידור על מנת להימנע משגיאות. תדר זה נקרא לרוב תדר נייקוויסט.
ממיר אנלוגי לדיגיטלי
דגימה הוא התהליך שבו ממירים אות אנלוגי ("פיזיקלי" ורציף) לאות דיגיטלי (ספרתי ובדיד).
ADC הן ראשי התיבות של Analog-to-Digital Converter, נקרא גם: A/D או A to D, או ממיר אנלוגי לדיגיטלי, הוא התקן אלקטרוני המבצע המרה של אות אנלוגי כמו קול שנקלט על ידי מיקרופון לאות דיגיטלי.
ההמרה כרוכה בכימות (קוונטיזציה) של המידע הנכנס ולכן בהכרח הוא מוסיף אלמנט של שגיאה, הנקראת שגיאת כימות, והיא אחד מהסוגים של שגיאת קירוב. בנוסף, במקום לבצע המרה בצורה רציפה, ADC מבצע המרה מחזורית, כשהוא דוגם את האות הנכנס. התוצאה היא רצף ערכים מספריים אשר הומרו מאות אנלוגי, רציף בזמן ובאמפליטודה, לאות דיגיטלי, עם זמן ואמפליטודה דיסקרטיים.
ממיר דיגיטלי לאנלוגי
תהליך שחזור, ולעיתים גם תהליך "פריסה", הוא התהליך שבו ממירים אות דיגיטלי לאות אנלוגי שהוא אות רציף, אשר יכול למשל לייצג תופעה פיזיקלית.
DAC הן ראשי תיבות של Digital-to-Analog Converter, נקרא גם: D/A או D to A, או ממיר דיגיטלי לאנלוגי. זהו מכשיר הממיר מידע דיגיטלי, בדרך כלל בינארי, לאות אנלוגי (לדוגמה מתח או זרם). בשונה מאותות אנלוגיים, מידע דיגיטלי ניתן לטיפול, עריכה או אחסון ללא שינוי או איבוד נתונים, אולם לפעמים בעזרת מכשור יותר מורכב ויקר. למרות זאת, DAC נדרש כאשר רוצים להפוך מידע דיגיטלי לאות אנלוגי, כדוגמת אות שמע שמוזן לאוזנית, או מגבר כדי להפיק צליל.
קו M של הרכבת התחתית של ניו יורק
קו M או בשמו המלא קו מאסף השדרה השישית (באנגלית: Queens Boulevard/Sixth Avenue Local) הוא קו רכבת תחתית באגף B של הרכבת התחתית של ניו יורק. סמל המסלול של הקו הוא בצבע כתום ופועלות בו 36 תחנות. הקו נקרא קו מאסף שכן הוא עוצר בכל התחנות שבמסלולו ומשלים את השירות של קווים אחרים במנהטן ובקווינס אותם הוא חוצה במסלולו. הקו הוא הקו היחיד במערכת הנוסע במסלול מעגלי. אומנם הוא אינו מתחבר בקצוות אבל תחנתו הסופית סמוכה מאוד לתחנת המוצא.
מסלול הקו
הקו מתחיל את מסלולו בצפון ג'מייקה שבמזרח קווינס. הקו נוסע במסלול ישר לכיוון מנהטן שבמערב במסלול משותף עם קווים רבים נוספים. אל מנהטן נכנס הקו דרך מנהרה החוצה את נהר איסט ומיד לאחר מכן פונה דרומה. בסמוך למנהטן תחתית פונה הקו שוב לכיוון קווינס שבמזרח ונכנס אל הרובע דרך גשר ויליאמסבורג. בקווינס נפרד הקו משאר הקווים ונוסע במסלול ייחודי לכיוון צפון-מזרח. תחנתו הסופית של הקו היא במידל וילג' שבצפון קווינס, בסמוך מאוד לתחנת המוצא.
המצור על אנטוורפן
המצור על אנטוורפן הוא מצור שביצעו הגרמנים על הבלגים במסגרת מלחמת העולם הראשונה. במוקד המצור הייתה העיר אנטוורפן. הבלגים נעזרו בכח מצומצם של חיילים בריטיים והגרמנים בחיילים של האימפריה האוסטרו הונגרית.
מבוא אסטרטגי
הצבא הגרמני פלש לשטחי בלגיה בבוקר 4 באוגוסט 1914 יומיים לאחר החלטת הממשלה הבלגית שלא לאפשר מעבר ללא הפרעה של כוחות גרמניים לצרפת.
מאחר שהצבא הבלגי לא היה מוכן כראוי והיה בנחיתות מספרית ביחס לכוחות הגרמניים שהיו גם מצוידים טוב יותר, נאלץ הצבא הבלגי ללחום לחימת נסיגה ובשלב מוקדם במהלך הקרב לוותר על השליטה במבצרים בלייז' (שנפלה ב-16 באוגוסט, ראו קרב לייז') ונאמור שנפלה לידי הגרמנים ב-24 באוגוסט.
מאז 1860 האסטרטגיה ההגנתית של הבלגים הייתה לסגת לאנטוורפן במידה והיא מותקפת ולהמתין לכוחות באירופה האמונים על שמירת הנייטרליות של בלגיה. משלא יכול היה לעמוד במתקפה הגרמנית המסיבית, הנחה אלברט הראשון מלך הבלגים את הצבא לסגת ל"מעוז של אנטוורפן" ב-20 באוגוסט. אוסף זה של ביצורים ועמדות הגנה סביב אנטוורפן נחשב ל"מעוז לאומי" (בצרפתית: Réduit national) ולבלתי חדיר למתקפת קרקע קונבנציונלית. ה"מעוז של אנטוורפן" הורכב מטבעת חיצונית ופנימית סביב מבצרי העיר של המאה ה-19 ובמבצרים במרחק של מספר קילומטרים אחד מן השני, שנבנו להגנת הנמל החיוני של אנטוורפן. בשרידים של ביצורים אלו ניתן עדיין להבחין כיום.
המצור והתקיפה הגרמנית
רוב המבצרים של אנטוורפן היו מיושנים וחסרים בעוצמת אש. הצבא הגרמני, שהיה חמוש טוב יותר ומתקדם יותר מבחינה טכנולוגית, תקף את אנטוורפן ב-28 באוגוסט כשלהתקפה קדם מסך אש ארטילרי כבד. אנטוורפן כותרה והמבצרים מהטבעת החיצונית נפלו זה אחר זה בין 1 באוקטובר לבין 4 באוקטובר. החיילים הבלגים סבלו מעייפות ומחוסר מורל בעקבות איבוד שטחים רבים.
המצור הסתיים עם נפילת העיר ב-9 באוקטובר ולמחרת ראש העיר של אנטוורפן, יאן דה ווס, הציע את כניעתה. אנטוורפן נשארה כבושה בידי הגרמנים עד 1918.
שלמה פפנהיים
רבי שלמה פפנהיים (או פאפנהיים, רש"פ, 1740 בערך – 2 במרץ 1814) היה בלשן ומשורר עברי, מן המתונים שבאנשי תנועת ההשכלה.
קורות חיים
אין ידיעות רבות על תולדות חייו. הוא נולד בעיר צילץ (Zülz) שבשלזיה לזליגמאן פפנהיים, ששימש בה דיין. הוא עצמו היה דיין בעיר ברסלאו עד פטירתו.
ב-1784 הוציא לאור בדיהרנפורט את החלק הראשון של ספרו "יריעות שלמה", העוסק במילים נרדפות. החלק השלישי של הספר יצא לאור ב-1818, גם הוא בדיהרנפורט, והחלק השני יצא לאור רק ב-1831, אחרי החלק השלישי, על ידי וולף היידנהיים ברדלהיים. החלק הרביעי נותר בכתב יד. אגב העיסוק במילים נרדפות נגע רש"פ בעניינים פילוסופיים העוסקים בהגדרות של זמן ומקום. בשיטתו הפילוסופית הושפע מן הרציונליזם היהודי של ימי הביניים, בפרט מהרמב"ם, מר' חסדאי קרשקש ומר' יוסף אלבו, וכן מהגותם של פילוסופים מודרניים, ובהם ג'ון לוק, לייבניץ וקאנט. בשיטתו הדקדוקית היה הראשון בעת החדשה שסבר שלא כל השורשים בעברית הם תלת-עיצוריים. ב-1802 הוציא לאור בברסלאו את החלק הראשון של "חשק שלמה", שנועד להיות מילון עברי מקיף; אך בחלק שיצא לאור נכללו רק האותיות א-ב, ושאר החומר שהכין נותר בכתב יד אצל וולף היידנהיים. הוא מצוטט הרבה בפירושו לתורה של ר' יעקב צבי מקלנבורג, "הכתב והקבלה".
רש"פ חיווה דעתו גם בשאלות שהעסיקו את העולם היהודי בתקופתו, והביע השקפות מתונות ושמרניות בפולמוסים שהעלתה תנועת ההשכלה. בעניין איסור הלנת המת התנגד לדעתו של משה מנדלסון, וכתב בגרמנית מאמרים התומכים באיסור ההלכתי להלין את המת. עם עלייתה של היהדות הרפורמית וכתגובה לתיקונים בדת שהציע דוד פרידלנדר חיבר ב-1813 מאמר ובו קבע כי שינויים בדת ובחינוך צריכים להיעשות רק על ידי הרבנים, וכי אין לזנוח את העברית לטובת השפות האירופיות כגון הגרמנית. הוא חיבר גם ביאור לפיוט "כי הנה כחומר" ומאמר על מצוות תפילין.
רש"פ התפרסם אצל אנשי תנועת ההשכלה בעיקר בגלל חיבורו "אגדת ארבע כוסות". הוא חיבר ספר זה לאחר אסונות אישיים כבדים שפקדו אותו, ובהם מתו אשתו ושלושת בניו, בהשפעת המשורר האנגלי אדוארד יאנג, שחיבר לאחר אסון דומה את שירו Night Thoughts. "אגדת ארבע כוסות" עוסקת בהתמודדות עם הגורל האנושי ברוח המשלבת רציונליזם ורומנטיקה, והיא עוברת מ"כוס התרעלה" אל "כוס התנחומים", משם ל"כוס ביד אדוני" ולבסוף ל"כוס ישועות". היא כתובה בפרוזה מליצית גבוהה ועשירה מאוד, ולכן נחשבה למופת ספרותי לאנשי ההשכלה. החיבור נדפס לראשונה בברלין, 1790, ואחר כך בעוד שלוש עשרה מהדורות לאורך המאה ה-19, מה שמעיד על ההערכה הרבה שזכה לה.
בסוף ימיו שקע בלימוד תורה ומסר את כל אוסף הספרים שלו בענייני בלשנות לבלשן וחוקר המסורה וולף היידנהיים. הוא כתב על כך לרגל חידוש הופעת "המאסף" בעריכת שלום הכהן:.
ויליאם רנקוויסט
ויליאם הבס רנקוויסט (באנגלית: William Hubbs Rehnquist; 1 באוקטובר 1924 – 3 בספטמבר 2005) היה נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית בשנים 1986–2005.
קורות חייו
רנקוויסט נולד ב-1924 במילווקי, ויסקונסין. הוא שירת בצבא בתקופת מלחמת העולם השנייה, ואחר כך החל בלימודים אקדמיים. ב-1952 קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת סטנפורד. הוא סיים ראשון במחזורו ושימש מתמחה אצל שופט בית המשפט העליון רוברט ג'קסון. בתקופת ממשלו של ריצ'רד ניקסון מונה בידי הנשיא, שהעריך את פעילותו הפוליטית השמרנית, לעוזר לתובע הכללי. ב-1973 מינה אותו ניקסון לשופט בבית המשפט העליון. המינוי אושר ברוב גדול בסנאט (68-26), לא לפני שהתחוללה סערה סביב מזכר מהתקופה שבה היה רנקוויסט מתמחה, ושבו ייעץ לשופט ג'קסון להתנגד להחלטה שפסלה הפרדה בין גזעים בטענה שהיא מנוגדת לחוקה. ב-1986 מינה אותו הנשיא רונלד רייגן לנשיא בית המשפט העליון במקומו של וורן ברגר, גם מינוי זה עבר (ברוב של 33–65) רק לאחר ימים ארוכים של ויכוחים בסנאט. בין השאר התברר מהתחקיר שערך הסנאט בעניינו כי רנקוויסט חתם על חוזה לרכישת בית נופש בורמונט שבו הוא מתחייב שלא להשכיר את הבית ליהודים. רנקוויסט הגיב באומרו שהוא נדהם ושלא היה מודע לקיום הסעיף בחוזה ושאינו בר אכיפה לפי החוקה ממילא. רנקוויסט החל בתפקידו ב-26 בספטמבר 1986, את מקומו כשופט מן המניין בבית המשפט העליון מילא אנטונין סקאליה.
תפקיד נשיא בית המשפט העליון אינו מקנה קול עודף בהצבעות, ורנקוויסט מצא את עצמו בדעת מיעוט ברבות מן ההחלטות, בשל נטייתו השמרנית הבלתי מתפשרת. בתחילת כהונתו היה מרבה לכתוב דעות יחיד, אך בסיומה כבר היו בבית המשפט שמרנים ממנו, כמו השופטים אנטונין סקליה וקלרנס תומאס.
בין דעות המיעוט של רנקוויסט נמנית תמיכתו בזכותן של המדינות לאסור על הפלות בתחומן. רנקוויסט גם לא סבר שחוקים נגד קיום יחסי מין בין גברים סותרים את החוקה. הוא תמך בהתרת תפילות בבתי ספר ציבוריים, למרות עקרון הפרדת הדת מהמדינה.
גישתו לענישה הייתה מחמירה (אישר עונש מוות למפגרים ולקטינים ואפילו על אונס). תמך בזכויותיהן של המדינות מול הממשל הפדרלי. לרוב עמדתם של המדינות שמרנית יותר משל הממשל הפדרלי, אך אירע גם שדווקא היצמדותו לזכויות המדינות הובילה אותו לתמוך בתוצאה ליברלית יותר משופטי הרוב - כך היה כשתמך בזכותה של קליפורניה לאשר שימוש במריחואנה רפואית.
היה ידוע בהתנגדותו לאקטיביזם שיפוטי ליברלי. בראשית דרכו התנגד רנקוויסט לחובה להזהיר עצור שדברים שיאמר עלולים לשמש כנגדו, אך כחלק מהגמשה מסוימת בעמדותיו, הוא שינה את דעתו בנידון. רנקוויסט הצטרף להחלטה השנויה במחלוקת שהפסיקה את ספירת הקולות בפלורידה בבחירות 2000, ובכך העניקה למעשה את הנשיאות לג'ורג' בוש. בתוקף תפקידו כנשיא בית המשפט ניהל את משפט ההדחה נגד ביל קלינטון בסנאט.
בשלהי 2004 התברר כי רנקוויסט סובל מסרטן. מחלתו עוררה שמועות על פרישה צפויה, אולם הוא הודיע כי ימשיך בתפקידו כל עוד בריאותו מאפשרת זאת. הוא נפטר, בעודו מכהן כנשיא בית המשפט, ב-3 בספטמבר 2005, בביתו שבווירג'יניה. במקומו מונה לנשיא בית המשפט העליון ג'ון רוברטס.
רנקוויסט כתב ספרים רבים על בית המשפט העליון וההיסטוריה שלו.
המרד הערבי
המרד הערבי (ידוע גם בשם המרד במדבר, בערבית מוכר בשם המרד הערבי הגדול - الثورة العربية الكبرى) הוא מרד שהתקיים בחצי האי ערב בשנים 1916–1918, בהנהגתו של השריף חוסיין בן עלי, כנגד האימפריה העות'מאנית.
שורשיו של המרד בשנת 1908, בהפיכה שהעלתה לשלטון באימפריה העות'מאנית את הטורקים הצעירים, במקומו של הסולטאן עבדול חמיד השני. בעקבות ההפיכה גברה האפליה של התושבים הלא טורקים של האימפריה. בשנת 1914 הצטרפה האימפריה העות'מאנית למעצמות המרכז במלחמת העולם הראשונה. לאומנים ערבים בדמשק ובביירות נאסרו והוצאו להורג. הערבים חשו מאוימים גם בעקבות השלמתה של מסילת הרכבת החיג'אזית, שאיפשרה לטורקים להוביל כוחות במהירות לחצי האי ערב. בעקבות זאת נוצר קשר בין הבריטים, אויביהם של הטורקים, ובין השריף חוסיין בן עלי, בן המשפחה ההאשמית, שהיה שליט מחוז חג'אז (حجاز, כיום מחוז בערב הסעודית) ושומר המקומות הקדושים במכה ובאל-מדינה.
הקשר התבטא בחליפת חמישה עשר מכתבים בין הנרי מקמהון (Henry McMahon), מושל מצרים מטעם האימפריה הבריטית, לבין השריף חוסיין. בחליפת מכתבים זו, הידועה בשם מכתבי חוסיין-מקמהון, ביקש השריף חוסיין, בתמורה לתמיכתו בבריטים במלחמתם באימפריה העות'מאנית, את תמיכת בריטניה בהקמת ממלכה ערבית גדולה אחת הכוללת את חצי האי ערב (למעט אזור נמל עדן בתימן), עיראק, סוריה (כולל לבנון) וארץ ישראל (פלסטין בלשונו). למעשה, כל שטח שהיה מיושב בערבים באותה תקופה, ואשר לא היה בהשפעה בריטית, נכלל בגבולות הממלכה הזו. השריף חוסיין ביקש להתמנות למלך הממלכה הערבית החדשה ולהיקרא "מלך הערבים" (ملك العرب).
קצין הקישור בין המורדים לבין הבריטים היה לורנס איש ערב. לזכותו נזקפת הטקטיקה של ריתוק הכוחות הטורקים לעיר אל-מדינה ולמסילת הרכבת החיג'אזית, דבר שעזר לבריטים לכבוש את ארץ ישראל. ב-1917 הוביל לורנס את הערבים במבצע מזהיר לכיבוש עקבה.
חשיבותו של המרד הערבי בהנהגתו של השריף חוסיין שנויה במחלוקת. המרד לא סחף את ההמון הערבי אלא רק את בני השבטים הבדואים של חג'אז שהיו נאמנים לשריף. בני השבטים האלה עסקו בעיקר בלוחמה זעירה ותקיפת שיירות, דבר שחייב את ממלכה העות'מאנית לרתק כוחות גדולים סביב חצי האי ערב. אף על-פי שכוחות ערבים בהנהגתו של השריף חוסיין השתתפו במספר קרבות גדולים נגד הטורקים, בכללם הקרב על עקבה, תרומתם למאמץ המלחמתי בזירה המזרח תיכונית הייתה זניחה ביחס למאמץ הבריטי. בנוסף, נראה שהמרד הערבי הקל במשהו על המצור על עדן, אם כי, בכל מקרה, בשלב שבו פרץ, התייצב המצב בעדן. אל כוחותיו של פייסל צורפו גם יחידות בריטיות וביניהן היו אפילו 37 יהודים מבגדד שבמהלך המלחמה ביקשו לעבור לגדודים העבריים אך סורבו.
עם תום מלחמת העולם הראשונה וכינון שלטון המנדט הבריטי על עיראק וארץ ישראל והצרפתי על סוריה ולבנון, גאתה תחושת המרירות בקרב העמים הערביים. בני חוסיין בן עלי מונו למלכי הממלכה הערבית של סוריה, עבר הירדן ועיראק, כגמול על עזרתו לבריטים במלחמה. על הממלכה הערבית של סוריה השתלטה במהרה צרפת והמלך הממונה, וכפיצוי מינו הבריטים את פייסל אבן חוסיין למלך עיראק.
רקע
עליית הלאומיות באימפריה העות'מאנית החלה לפחות בשנת 1821. שורשיה של הלאומיות הערבית במשריק (ארצות ערב ממזרח למצרים), במיוחד במדינות הלבנט. האוריינטציה הפוליטית של הלאומנים הערבים לפני מלחמת העולם הראשונה הייתה בדרך כלל מתונה. דרישותיהם היו בעלות אופי רפורמי והוגבלו בדרך כלל לאוטונומיה, שימוש רב יותר בערבית בחינוך ושינויים בגיוס בזמן שלום באימפריה העות'מאנית כדי לאפשר למתגייסים ערבים שירות מקומי בצבא העות'מאני.
מהפכת הטורקים הצעירים החלה ב-3 ביולי 1908 והתפשטה במהירות ברחבי האימפריה. כתוצאה מכך נאלץ הסולטן עבדול חמיד השני להכריז על השבת החוקה מ-1876 ועל כינוסו מחדש של הפרלמנט העות'מאני. התקופה ידועה בתור העידן החוקתי השני. בבחירות 1908 הצליחה מועצת האיחוד והקידמה של הטורקים הצעירים (CUP) להשיג את ידו על העליונה מול האיחוד הליברלי, בראשות סולטנזדה סבחאדין. בפרלמנט החדש היו 142 טורקים, 60 ערבים, 25 אלבנים, 23 יוונים, 12 ארמנים (כולל ארבעה דשנקים ושני הנצקים), חמישה יהודים, ארבעה בולגרים, שלושה סרבים וואלך אחד.
קניה במלחמת העולם השנייה
מעורבותה של המושבה הבריטית של קניה במלחמת העולם השנייה (בסוואהילית: Vita vya Pili vya Dunia) החלה עם הכרזת המלחמה על גרמניה הנאצית על ידי האימפריה הבריטית בספטמבר 1939. אף על פי שחלק מהלחימה עם הכוחות האיטלקים התרחשה בקניה עצמה מיוני 1940 עד פברואר 1941, היא נותרה לנכס כלכלי חשוב עבור בעלות הברית וגם תרמה מספר משמעותי של חיילים להילחם בצבא הבריטי.
פרוץ המלחמה
קניה גובלת במזרח אפריקה האיטלקית ועד לצפון, ובתחילת המלחמה חששו שהצבא האיטלקי הגדול בהרבה יתקדם לתוך קניה כפי שעשה לתוך סומלילנד הבריטית. רובאי המלך האפריקנים (KAR), שהיו אחראים להגנה על כל מזרח אפריקה הכבושה על ידי הבריטים עם חיל הגמלים של סומלילנד וכוח ההגנה של סודאן, מנו רק 2,900 איש בשנת 1939, לעומת 250,000 החיילים הקולוניאליים האיטלקים באזור. בצורת בשנים 40–1939 וכישלון יבולים נלווה, שנודע בזמנו כ"הרעב האיטלקי", עודדו גם קנייתים מהאקמבה החקלאית במזרח קניה, שלא הצטרפו באופן מסורתי לצבא במספרים גדולים, להתגייס. מי שהוגדר כאויב זר במושבה נכלא או הושם תחת פיקוח.
מעורבות צבאית
במהלך המלחמה, קניה הייתה אחת מזירות הגיוס החשובות ביותר לצבא הבריטי באפריקה. במהלך המלחמה גויסו 98,240 קנייתים כאסקרים לרובי המלך האפריקאים, שהיוו 30% מכוחה הכולל של היחידה. הרוב המכריע של החיילים מקניה, שרובם היו מתנדבים, היו ברובם המכריע שחורים, אולם מדיניות ההפרדה הגזעית ברובי המלך האפריקאים וביחידות קולוניאליות אחרות גרמה לכך שהם נשלטו על ידי קצינים לבנים ומש"קים. השחורים לא הצליחו להתעלות מעל דרגת קצין הצו הצבאי. חיילים קנייתים שירתו במערכה המוצלחת במזרח אפריקה נגד האיטלקים, כמו גם בקרב על מדגסקר ובמערכה על בורמה, לצד כוחות ממערב אפריקה. הקנייתים שירתו גם בצי המלכותי הבריטי וחלק מהאנשים שירתו גם בחיל האוויר המלכותי. נייג'ל גריי ליקי, מש"ק לבן ששירת ברגימנט רובאי המלך האפריקנים, קיבל לאחר מותו את צלב ויקטוריה על אומץ לבו במזרח אפריקה. בשנת 1942 עבר כל הצי המזרחי הבריטי לקילינדיני שליד מומבסה שבקניה, לאחר שבסיסו הוקמו בקולומבו שבציילון הוא הפך למאוים על ידי היפנים. הלשכה המשולבת של המזרח הרחוק, מוצב של מרכז שבירת הקוד הבריטי בבלצ'לי פארק, הועברה גם היא לבית ספר לשעבר בקילינדיני ב-1942, שם עבדה על פענוח הקודים הימיים היפניים. קניה גם נתנה את שמה לסיירת בריטית ששירתה במהלך המלחמה, אם כי היא לא תרמה ישירות לצוות שלה.
תרומה כלכלית
קניה הייתה מקור חשוב לתוצרת חקלאית באימפריה הבריטית, וסיפקה כמויות משמעותיות של תה וטבק. באופן מסורתי, הרמות הקניתיות (שבהן התרכזה רוב החקלאות של המושבה) נשלטו על ידי איכרים לבנים. דרישות גדולות יותר לתוצרת חקלאית במהלך המלחמה גרמו לשלטונות הקולוניאליים להורות ל-200,000 פועלים קניתים לחיות ולעבוד על אדמות בבעלות לבנים עד סוף המלחמה ב-1945.
מעצר
מספר ניכר של חיילים איטלקים שנשבו במהלך המערכה במזרח אפריקה נכלאו במחנות בקניה, שם שימשו לפרויקטים של תשתיות אזרחיות. בין העצורים בקניה היה הסופר האיטלקי פליצ'ה בנוצי, שניסה להימלט ב-1943 על ידי טיפוס על הר קניה, אך לאחר מכן נכנע מחדש לבריטים. הוא פירט את חוויותיו בספרו "אין פיקניק על הר קניה" (1947).
מורשת המלחמה
ההתגייסות הכלכלית של קניה במהלך המלחמה הובילה לרמה חסרת תקדים של עיור במדינה, והגדילה את אוכלוסיית מומבסה וניירובי בשיעור של עד 50%. חיילים קניתים שחזרו הביתה לאחר המלחמה נטו הרבה פחות לקבל את רדיאניות הגזענות שהיו קיימות במדינה לפני המלחמה. חיילים קניתים שחזרו גם מצאו את עצמם מתחרים עם מהגרים הודים על משרות נדירות, ומצבם היה מעט טוב יותר מאשר לפני המלחמה. כאשר הוסר האיסור על אקטיביזם פוליטי בשנת 1944, הוקם באוקטובר 1944 איגוד המחקר האפריקאי של קניה (KASU) כמפלגה פוליטית כלל-ארצית כדי לנהל קמפיין למען עצמאות מהבריטים והקמת מדינה רב-אתנית. אף על פי שחיילים קנייתים מעטים הצטרפו למפלגה עצמה, רבים היו פעילים בתנועה למען עצמאות שהגיעה לשיאה במרד מאו מאו ב-1952.
פובליוס קורנליוס סקיפיו
פּוּבּלִיוּס קוֹרְנֵלִיוּס סְקִיפּיוֹ (מת ב־211 לפנה"ס) היה מצביא ומדינאי בתקופת הרפובליקה הרומית. הוא השתייך לענף הסקיפיונים של בית האב של הקורנליים (gens Cornelia). נולד ללוקיוס קורנליוס סקיפיו והיה אב לפובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס.
סקיפיו כיהן כקונסול בשנת 218 לפנה"ס, השנה הראשונה למלחמה הפונית השנייה. בידיו של סקיפיו נמסרו שני לגיונות רומים, איתם יצא מפיזה למאסיליה (כיום מרסיי) במטרה להיערך לקראת פלישה לספרד. עמיתו למשרה טיבריוס סמפרוניוס לונגוס נשלח לסיציליה עם שני לגיונות נוספים לקראת פלישה לאפריקה עצמה. לאחר שלמד על תוכניתו של חניבעל לחצות את האלפים ולחדור לאיטליה, ניסה סקיפיו לעצור את התקדמות אך נכשל, ומיהר לחזור לגאליה הקיס-אלפינית, בעודו מפקיד את צבאו תחת אחיו, גנאיוס קורנליוס סקיפיו קאלבוס, במטרה להדוף תגבורת קרתגית מכיוון ספרד.
עם חזרתו לאדמה איטלקית מיהר לצאת לקרב. במאבק פרשים ליד נהר הטיקינוס (ר' קרב טיקינוס), פלג של נהר הפו, הובס המצביא הרומי ונפצע אנושות. חייו הוצלו, לטענת מספר מקורות, בידי בנו פובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס, מנצח המלחמה הפונית השנייה. בדצמבר של אותה השנה הובס סקיפיו בשנית בקרב טרביה, לאחר שעמיתו לפיקוד, טיבריוס סמפרוניוס לונגוס, שנקרא גם הוא לשוב לאיטליה לאור פלישת חניבעל, דחה את עצתו.
למרות הפסדיו, כהונתו הוארכה והוא יצא לספרד לצד אחיו. בספרד, זכו הצמד למספר ניצחונות על הקרתגים, אך סקיפיו מצא את מותו בהפסד הרומי בקרב באיטיס (211 לפנה"ס), מול כוחותיו של עזרובעל, אחיו של חניבעל. אחיו וצבאו מצאו גורל דומה באילורקי, סמוך לקרתגו החדשה. פרטי המסעות הצבאיים אינם ידועים במלואם, אולם סביר להניח שהגורם לתבוסת האחים היה עריקת הקלטיברים לצד קרתגו.
דיקנס (סדרת טלוויזיה)
דיקנס (באנגלית: Dickens) היא סדרת דוקו-דרמה של ה-BBC משנת 2002 על חייו של הסופר האנגלי צ'ארלס דיקנס. את התוכנית מגיש פיטר אקרויד והיא מבוססת על הביוגרפיה שכתב אודות דיקנס. את דמותו של דיקנס מגלם השחקן אנטון לסר. הסדרה כוללת שלושה פרקים באורך שעה. הסדרה יצא על גבי DVD בשם "Uncovering the Real Dickens".
אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1)
אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה לאור בשנת 1972 חברת התקליטים התקליט חיפה בקטלוג MM-30690. כלולים בו 14 רצועות: שלוש לראש השנה, שתיים לסוכות, אחת לשמחת תורה, ארבע לחנוכה, שלושה לט"ו בשבט ורצועה אחת לכבוד חגי ישראל.
פוליטיקה והשפה האנגלית
פוליטיקה והשפה האנגלית (באנגלית: Politics and the English Language) הוא מאמר מאת ג'ורג' אורוול שפורסם בשנת 1946. זהו אחד מהמאמרים הידועים ביותר של אורוול, וניתן לגלות בו רבות ממחשבותיו על פוליטיקה ושפה. חלק מרעיונות אלו היוו את הרקע לרומן 1984. המושג "שיחדש", מושג שנטבע על ידי אורוול ומתאר את השפה הפוליטית שהמשטר הטוטליטרי העתידי כופה על נתיניו, שואב את מקורותיו היישר ממאמר זה.
תוכן המאמר
אורוול בוחן מספר דוגמאות לשימוש גרוע באנגלית, וטוען ששתי תכונות משותפות לכולן: "האחת היא השימוש בדימויים מיושנים; השנייה היא חוסר הדיוק". הוא עובר לסקירה משעשעת של דוגמאות ל"כמה מהתחבולות השונות שבאמצעותן נהוג להתחמק ממלאכת ייצור הפרוזה": מטפורות גוססות, 'אופרטורים' או איברים מלאכותיים של הפועל, סגנון יומרני, מילים חסרות משמעות. אורוול מדגים איך התחבולות האלה משמשות על מנת "לגרום לשקרים להישמע אמיתיים ולרצח להיראות מכובד, ולהקנות חזות מוצקה לְאוויר". הוא מסיים את המאמר במספר עצות וכללים כיצד להימנע מכתיבה בסגנון הרווח.
גבעת אלה
הממשלה החליטה על הקמת היישוב בדצמבר 1983, כיישוב קהילתי ביוזמה פרטית. טקס הנחת אבן פינה בהשתתפות שר השיכון, דוד לוי, התקיים בספטמבר 1986.
במסגרת שלב א' התיישבו ביישוב כ־190 משפחות שבנו את בתיהן בבניה מרוכזת של מספר דגמי בתים בעלי סגנון אחיד. במהלך העשור הראשון נבנו עוד כ־170 בתים נוספים תוך שמירה על הצביון הכפרי, וכן מבני הציבור: אולם ספורט מקורה (הכולל מגרש כדורסל, חדר כושר וחדר בלט), בריכת שחיה, מגרשי טניס וגני שעשועים. בשנת 2009 החל שיווק המגרשים של שכונת הרחבה.
היישוב ממוקם על שתי גבעות, בין הכפר הבדואי בית זרזיר והכפר הערבי עילוט.
היישוב גבעת אלה, שבאופן זמני נקרא עילוט ב', נקרא על שם עצי האלה.
במקום בית ספר יסודי אזורי לילדי גבעת אלה, ציפורי, אלון הגליל וחנתון, ולאחר סיום כיתה ו' עוברים מרבית הילדים ללמוד בבית הספר בנהלל.
הטייס רון ארד היה בגרעין המייסד של היישוב, אך לא התגורר בו עקב נפילתו בשבי.
את היישוב מקיף שביל לרוכבי אופניים (סינגל).
שברולט סטפ-וואן
שברולט סטפ-וואן (באנגלית: Chevrolet Stepvan, היה קרוי גם: Chevrolet Forward Control Chassis) הייתה סוג של מסחרית / משאית חבילות, ויעודה עבור משלוחים לבתי מגורים ועסקים שיוצרה על ידי יצרנית הרכב שברולט חברת בת של ג'נרל מוטורס אשר יוצרה בין השנים 1979–1941 בארצות הברית
דגמי "שברולט סטפ-וואן" נבנו על פלטפורמה "ג'נרל מוטורס" מסוג "GM A platform".
ממאפייני "שברולט סטפ-וואן"
לעיתים קרובות דגמי "שברולט סטפ-וואן" מספקים גישה נוחה בין הנהג לסחורה, ומכאן השם "מסירת תא מטען".
אף שמכונים בדרך כלל "משאיות לחם" ו"משאיות מאפייה", משאיות כאלה משמשות לאספקת מוצרים ושירותים רבים אחרים.
עובדי הדואר משתמשים בהם גם במשלוחים גדולים יותר.
היו לדגמי "שברולט סטפ-וואן" סיווגי מטען קלים כמו משאיות של 1/2 טונה, וכבדים כמו משאיות של 2 טון. בדגמים הורכבו מנועי בנזין וסולר.
דור ראשון
הדור הראשון היה גרסת טנדרים / משאיות שהתבססה על גרסת שברולט סדרה AK
"שברולט סטפ-וואן" הדור הראשון נבנה בין השנים 1949–1941, הייתה גרסה קשוחה יותר מהטנדר הרגיל שעליו התבססה ויכולה לגרור יותר דברים מאשר הטנדר.
דור שני
"שברולט" לא ייצרה גרסאות רבות לטנדר החבילות Advance-Design. מכיוון שגוף טנדר החבילות היה גבוה מאוד וגרם לתקלות אווירודינמיות.
דור שלישי
הדור השלישי יוצר בשלדת טנדר פולקסווגן סוג 2 עם הסורג והמרכב שהזכירו את סדרת הטנדרים / משאיות קלות של שברולט, הדלתות האחוריות היו כמעט זהות לקודמות אך הבעיות האווירודינמיות נפתרו.
הדור השלישי שיפר את מכירות טנדר השברולט סטפ-וואן. הדגם היה קצת יותר נמוך מהדורות הקודמים, אבל היה לדגם שטח מטען מאחור שהיה גדול יותק מאשר לטנדרים של "סדרת AK".
דור רביעי
הדור הרביעי היה מתיחת פנים של הדור השלישי עם כמה רכיבים משודרגים והפעם הוא יוצר בשלדת unibody (חד-גוף).
דגמי הדור הרביעי לא היה ארוכים כמו דגמי הדור הקודם אבל היו גבוהים יותר.
הדור הרביעי הציג גם סגנון וסורג מחודש במקצת, הדלתות האחוריות נותרו זהות לרוב, הפנסים הקדמיים נותרו זהים.
דור חמישי
זה היה הדור האחרון של שברולט סטפ-וואן שיוצר במרכב חד-גוף כמו הדור הקודם. דגמים הדור החמישי יוצרו גם בכמה מדינות אירופה, בניגוד לדורות הקודמים.
פולרן
הפולרנים (אנגלית: Fullerenes) הם קבוצת אלוטרופים של פחמן טהור, שצורתם יכולה להיות כדורית (אז הם מכונים "כדורי באקי"), אליפטית או צינורית. פולרנים גליליים מכונים "ננו-צינוריות פחמן". המבנה הכימי של הפולרנים דומה לזה של גרפיט, אך בניגוד לגרפיט הם עשויים לכלול גם טבעות מחומשות (או מתומנות) המונעות מהמולקולה כולה להיות מישורית.
הפולרנים התגלו ב-1985 על ידי רוברט קורל, הארי קרוטו וריצ'רד סמולי מאוניברסיטת סאסקס ומאוניברסיטת רייס, והם קרויים על שם האדריכל ריצ'רד באקמינסטר פולר.
תחזית וגילוי
עד 1985 היו ידועים שני אלוטרופים של פחמן: גרפיט ויהלום. שני חומרים אלו מורכבים רק מאטומים של פחמן אך שונים במבנה המרחבי שלהם. בתוך גביש יהלום, אטומי הפחמן מסודרים במבנה תלת-ממדי צפוף. לעומת זאת, בגרפיט אטומי הפחמן יוצרים משטחים דו-ממדיים, שכל אחד מהם הוא סריג משושים, והמשטחים נחים אחד על גבי השני, ללא קשרים חזקים.
הקיום של פולרן המורכב מ-60 אטומי פחמן (C60) נחזה בשנת 1970 על ידי כימאי אורגני יפני בשם איג'י אוסווה (Eiji Osawa) מהאוניברסיטה הטכנולוגית של טויוהאשי. הוא העלה את הרעיון שניתן ליצור מבנה של עשרימון קטום (צורה הקרויה גם באקמינסטרפולרן, שהומצאה במקור על ידי ארכימדס) בעזרת 60 אטומי פחמן, ושצורה זאת תהיה יציבה. אוסאווה הבחין כי המבנה המרחבי של מולקולת קוראנולן הוא חלק מהפאון שלפיו בנוי כדור כדורגל (מחומש המוקף בחמישה משושים), והעלה את ההשערה שהכדור המלא יכול להתקיים גם הוא. הרעיון שלו הגיע לעיתונים יפניים אולם לא הגיע לאירופה או לאמריקה בגלל מחסום השפה.
בתחילת שנות ה-60 החלו להתפתח מקורות המייצרים צברים, ותכונותיהם של צברים החלו להיחקר. עבור צברים פחמניים קטנים היה ידוע שעד 10 אטומים הפחמנים מסתדרים בקו ישר, ולאחר גודל 10 הם יוצרים שרשראות סגורות. התפתחות חשובה הייתה המצאתו של מקור לצברים קרים על ידי ריצרד סמולי (מאוניברסיטת רייס שבטקסס) ב-1980. מקור צברים זה עושה שימוש בפולס לייזר הפוגע במקל גרפיט כדי ליצור פלזמה של אטומי פחמן, ולאחר מכן בפולס של גז על מנת לקרר את הפלזמה וליצור צברים. ב-1984 אנדרו קלדור (Andrew Kaldor) השתמש במקור מהסוג הזה ליצירת צברים של פחמן בגדלים שבין אטום אחד למאה אטומים בצבר. ניתן היה להבחין, בנתונים שהוא קיבל, ששכיחות הצברים בגודל של 60 אטומים ו-70 אטומים הייתה קצת יותר גדולה משל שאר הצברים, אך לנושא זה לא יוחסה מחשבה רבה. שנה לאחר מכן, בעקבות שיפורים במקור הצברים, חוקרים מקבוצת ריצ'רד סמולי, ביניהם הארי קרוטו (אז באוניברסיטת סאסקס, כיום באוניברסיטת פלורידה), ג'יימס ר. הית', שון אובריאן ורוברט קארל מאוניברסיטת רייס, גילו שכאשר מנמיכים את הטמפרטורה בה נוצרים הצברים, כל גודלי הצברים נעלמים ונוצרים רק צברים בגודל 60 אטומים וכן ריכוז קטן של צברים בגודל 70 אטומים. הקבוצה שיערה שהמקור ליציבות יוצאת הדופן של צברים בגודל 60 אטומים נובעת מכך שגודל זה מאפשר ליצור את העשרימון הקטום, ומכך שמבנה זה יציב הרבה יותר ממבנים עם מספרים אחרים של אטומים. מדידה זאת נחשבת ל'גילוי' של הפולרנים, ובזכותה הוענק פרס נובל לכימיה לשנת 1996 לקרוטו, קארל, וסמולי. יחודה של התגלית היה לא רק בהדגמת קיומו של הפולרן, אלא גם בכך שהסתבר שאטומי הפחמן נוטים להסתדר באופן טבעי במבנה זה.
מאוחר יותר נתגלה כי C60 ופולרנים אחרים מתקיימים גם מחוץ לסביבה מעבדתית (לדוגמה, בפיח מנרות). שימוש בטכניקות שפיתחו דונלד האפמן, וולפגנג קרצ'מר ועמיתיהם איפשר כבר בשנת 1990 ייצור גרמים אחדים של אבקת פולרן בקלות יחסית. עם זאת, זיקוק פולרן הוא עדיין אתגר לכימאים וקובע את מחירם הגבוה של הפולרנים.
פולרנים אנדוהדראליים הם מולקולות המכילות יונים או מולקולות קטנות בתוך כלוב האטומים. פולרן מגיב בצורה לא רגילה בהרבה ריאקציות אורגניות, כגון ריאקציית בינגל שנתגלתה בשנת 1993.
מתן השם
כיוון שגילוי משפחת הפולרן בא אחרי הבאקמינסטרפולרן, השם קוצר על מנת להסביר שהאחרון הוא סוג של הראשון.
פסטיבל הסרטים טרייבקה
פסטיבל הסרטים טרייבקה (באנגלית: TriBeCa Film Festival) הוא פסטיבל סרטים אמריקאי שנוסד בשנת 2002 על ידי ג'יין רוזנטל, קרייג האטקוף ורוברט דה נירו בעקבות פיגועי הטרור שהתרחשו ב-11 בספטמבר 2001 והביאו לנפילת מגדלי התאומים ולפגיעה בשכונת טרייבקה הסמוכה למגדלים.
פולרן
גילוי הננו-צינורות
אחת התוצאות החשובות של גילוי הפולרנים היה גילוי תצורות נוספות של פחמן הקרויות ננו-צינורות. בגרפיט, אטומי הפחמן מסתדרים בטבעות משושות שמשתלבות יחד ליצור ריצוף, וכך נוצרים מעין דפים דקים של פחמן. בפולרנים, קיומן של טבעות מחומשות יוצר עקמומיות המאפשרת היווצרות כדורים. באופן דומה, ניתן ליצור מבנים תלת-ממדיים של משושים אשר יוצרים צורה של צינור.
פסטיבל הסרטים טרייבקה
מטרת הפסטיבל להציג את העיר ניו יורק כמרכז קולנוע בינלאומי, ולתרום לשיקומו של אזור מנהטן תחתית.
פולרן
גילוי הננו-צינורות
לצינורות אלה של פחמן יש בדרך כלל עובי של ננומטרים בודדים, ואורכם נע בין פחות ממיקרומטר עד למספר מילימטרים. לרובם יש קצוות סגורים, אך הקצוות יכולים להיות גם פתוחים. ישנם גם מקרים שבהם קוטר הצינור קטן לפני שהוא נסגר.
פסטיבל הסרטים טרייבקה
מדי שנה מוקרנים כ-250 סרטים בלמעלה מ-1000 הקרנות, והפסטיבל נחשב לאחד מפסטיבלי הסרטים הבינלאומיים החשובים בעולם.
פולרן
גילוי הננו-צינורות
המבנה המולקולארי שלהם גורם לתכונות מאקרוסקופיות ייחודיות, כולל חוזק מתיחתי גבוה, מוליכות חשמלית גבוהה, גמישות גבוהה, עמידות גבוהה לחום, ואינרטיות כימית מסוימת כיוון שבמולקולה העגולה אין אטומים חשופים שניתן להחליפם בקלות, כמו במקרה של בנזן.
פסטיבל הסרטים טרייבקה
היסטוריה
ביוזמת רוזנטל, האטקוף ודה נירו, ולאחר 120 ימי הכנות בלבד, הושק הפסטיבל הראשון בעזרת 1,300 מתנדבים. בפסטיבל הראשון נכחו למעלה מ-150,000 צופים מה שהביא להכנסות של למעלה מ-10.4 מיליון דולר לעסקים בשכונה ולמשתתפי הפסטיבל.
פולרן
גילוי הננו-צינורות
תכונות אלו הביאו לשפע של שימושים טכנולוגיים, בעיקר ליצירת חומרים קלים וחזקים - תכונה פונקציונלית ביצור של שכפ"צים, אופניים ומטוסים - ולרעיונות שלא מומשו עדיין, כגון בנייה של 'מעלית לחלל החיצון' המבוססת על ננו-צינורות.
פסטיבל הסרטים טרייבקה
היסטוריה
בפסטיבל השני שנערך נכחו למעלה מ-300,000 צופים אשר יצרו הכנסות לשכונה בשווי של כ-50 מיליון דולר. הכנסות הפסטיבלים הצליחו לשקם את השכונה שנפגעה ולייצבה מחדש כשכונה פופולרית.
פולרן
באקמינסטרפולרן
באקמינסטרפולרן הוא הפולרן הקטן ביותר שבו שני מחומשים לא חולקים גבול (מה שיכול לגרום לאי יציבות). הוא גם הנפוץ ביותר במונחים של יצירה בדרכים טבעיות, כיוון שניתן לגלותו בהרבה מקרים בפיח.
פסטיבל הסרטים טרייבקה
היסטוריה
בשנת 2022, בפסטיבל שהתקיים ב-8–19 ביוני, הוענק לראשונה פרס אדם/סביבה (באנגלית: Human/Nature Prize), ליצירה שהיטיבה לשפוך אור על סוגיות סביבתיות בוערות אקטואליות.
פולרן
באקמינסטרפולרן
המבנה של C60 הוא עשרימון T=3 קטום, הדומה לכדורגל מהסוג שמורכב ממשושים ומחומשים, עם אטום פחמן בפינות של כל משושה, וקשר לאורך כל צלע.
למולקולת C60 יש שני אורכי קשר. קשרי טבעת 6:6 (בין שני משושים) יכולים להיחשב כ"קשר כפול", והם קצרים יותר מאשר קשרי 6:5 (בין משושה ומחומש).
כדור באקי מבור
סוג חדש של כדור באקי המנצל אטומי בורון במקום הפחמן הרגיל נחזה ותואר על ידי חוקרים מאוניברסיטת רייס. הם ניבאו כי המבנה B80 יציב יותר מאשר כדור באקי עם מבנה C60. סיבה אחת לכך, שניתנה על ידי החוקרים, היא שהמבנה B80 הוא למעשה בעל דמיון רב יותר לכיפה הגיאודזית המקורית שנבנתה על ידי באקמינסטר פולר המנצלת משולשים על פני משושים.
המתמטיקה מאחורי פולרנים
במונחים מתמטיים, המבנה של פולרן הוא פאון טריוולנטי קמור עם פנים משושים ומחומשים. לפי תורת הגרפים, המונח פולרן מתייחס לכל גרף תלת-מישורי-רגיל שכל הפנים שלו הן בגודל 5 או 6 (כולל הפנים החיצוניים). נוסחת אוילר לפאון, V|-|E|+|F| = 2|, נובע כי (כאשר |V|-|E|+|F| מתארים את המספר של קודקודים, מקצועות ופנים) ישנם בדיוק 12 מחומשים בפולרן.
הפולרן הקטן ביותר הוא דודקהדרון- C20 המיוחד. אין פולרנים עם 22 קודקודים. מספר הפולרנים C2n גדל ככל ש-n גדל (...n = 12,13,14) בערך בפרופורציה ל-n9. לדוגמה, ישנם 1812 פולרנים לא-איזומורפיים מסוג C60. יש לשים לב שרק צורת אחת של C60, הבאקמינסטרפולרן המכונה גם עשרימון קטום, איננה בעלת מחומשים סמוכים (הפולרן הקטן ביותר שמתנהג כך).
על מנת לתת מושג על המשך הגדילה, ישנם 214,127,713 פולרנים לא איזומורפיים מסוג C200, כאשר ל-15,655,672 מתוכם אין מחומשים סמוכים.
ארומטיות
חוקרים הצליחו להגדיל את האקטיביות של פולרנים על ידי סיפוח קבוצות פעילות לפני השטח שלהם.
לפולרן כדורי בעל n אטומי פחמן יש n אלקטרונים בקשרי פאי. המכניקה הקוונטית של סידור כזה צריכה להיות כמו של קליפה אחת, כמו במבנה הקוונטי הידוע של אטום יחיד, עם קליפה מלאה ויציבה עבור n = 2, 8, 18, 32, 50, 72, 98, 128 וכו', כלומר - בדיוק כפול ממספר ריבועי; אולם, סדרה זו לא כוללת את המספר 60. כתוצאה מכך, C60 במים נוטה לאסוף שני אלקטרונים ולהפוך לאניון. ה- nC60 המתוארת מתחת עשויה להיות תוצאה של C60 המנסה ליצור קשר מתכתי בצורה חופשית.
מסיסות
פולרנים הם חומרים קשי תמס בממיסים רבים. הממיסים הנפוצים כוללים פחמן דו-גופרי וחומרים ארומטיים כגון טולואן.
לתמיסות של באקמינסטרפולרן טהור יש צבע סגול חזק. תמיסות של C70 הן בעלות צבע חום אדמדם. לפולרנים הגבוהים C76 עד C84 יש מגוון צבעים. ל-C76 ישנן שתי צורות אופטימליות, בעוד שלפולרנים גבוהים אחרים יש מספר איזומרים מבניים. פולרנים הם האלוטרופים היחידים הידועים של פחמן שיכולים להתמוסס בממיסים נפוצים בטמפרטורת החדר.
מספר מבנים פולרניים אינם מסיסים מפני שיש להם רוחב פס קטן מדי בין מצב היסוד והמצבים המעוררים. אלה כוללים את הפולרנים הקטנים C36 ו-C50. מבנה ה-C72 נכלל גם בסיווג זה, אבל הגרסה האנדוהדראלית עם האטום הלכוד מקבוצת הלנתנידים כן מסיסה בעקבות האינטראקציה של אטום המתכת והמצבים האלקטרוניים של הפולרן.
להלן רשימה של ממיסים המסוגלים להמיס מקטע פולרן מעורב (C60 / C70) המסודרים מהמסיסות הגבוהה ביותר. הערך בסוגריים הוא ריכוז הרוויה המשוער.
תכונות כימיות נוספות
פולרנים הם יציבים, אבל לא אינרטיים לחלוטין. אטומי הפחמן המוכלאים-sp2, שנמצאים במינימום אנרגיה בגרפיט מישורי, חייבים להתכופף כדי ליצור את הכדור או הצינור הסגורים, מה שמייצר מגבלת זווית.
הריאקציה האופיינית לפולרנים היא ספיחה אלקטרופילית בקשרי 6-6-כפולים, שמפחיתה את מגבלת הזווית על ידי שינוי הפחמנים עם הכלאת sp2 למוכלאי-sp3. השינוי באורביטלים המוכלאים גורם לזווית הקשר לקטון של 120 מעלות בערך באורביטלי sp2, לזווית של 109.5 מעלות בערך באורביטלי sp3. הפחתה זו בזוויות הקשר מאפשרת לקשרים להתכופף פחות כאשר הם סוגרים למבנה של כדור או צינור, וכך - המולקולה הופכת ליותר יציבה.
אטומים זרים עשויים להילכד בתוך פולרנים וליצור תרכובות סופחות הידועות כפולרנים אנדוהדראליים. דוגמה יוצאת דופן היא תצורת הפולרן דמוי הביצה Tb3N@C84, שמפרה את כלל המחומש המבודד. עדויות חדשות לפגיעת מטאור בעידן הפרמיאני נמצאו על ידי אנליזה של גזים אציליים שהשתמרו כך.
מדע בסיסי הנעשה באמצעות פולרנים
מאז גילויים, הפולרנים הפכו לנושא אטרקטיבי במיוחד למחקר מדעי טהור, מכיוון שניתן לייצר כמויות מקרוסקופיות של מולקולות קטנות במיוחד שלהם, שכולן מאותו הסוג.
ספקטרוסקופיה
ישנם חישובים רבים שנעשו תוך שימוש בשיטות קוונטיות יסודיות שיושמו לגבי פולרנים. על ידי שימוש בשיטות קוונטיות ניתן להשיג ספקטרה IR, ראמאן ו-UV של פולרנים. תוצאות של חישובים אלה ניתנות להשוואה לתוצאות שהתקבלו בניסויים.
דואליות גל חלקיק בפולרנים
בשנת 1999, חוקרים מאוניברסיטת וינה הדגימו שדואליות גל-חלקיק ישימה למקרומולקולות כמו פולרן. אחד משני העורכים-השותפים של המחקר, ג'וליאן ווס-אנדרה, נעשה אומן ופיסל מאז מספר פסלים המסמלים את דואליות הגל-חלקיק בבאקמינסטרפולרנים.
כתב המדע מרקוס צ'און התייחס בתוכנית הרדיו של ה-CBC "קווארקים ומוזרים" במאי 2006 לכך שישנו מדען שבעבודתו חוקר כיצד כדורי באקי עוקבים אחר ההתנהגות הקוונטית של אטומים, שנראה כי הם נמצאים בשני מקומות בו זמנית. העבודה על תופעה זו עדיין נמשכת.