cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Smalltalk
תכנות מונחה עצמים
כיוון שכל ערך הוא אובייקט, מחלקות גם הן אובייקטים, והן מופעים של מטה-מחלקות. מטה-מחלקות גם הן אובייקטים, והן מופע של המחלקה Metaclass. בלוקים של פקודות וביטויים גם הם אובייקטים.
סנוניתן הוורדיים
סְנוּנִיתַן הַוַּרְדִּיִּים (שם מדעי: Iphiclides podalirius, שם עברי קודם זְנַב-סְנוּנִית הַוַּרְדָנִיִּים) הוא פרפר ממשפחת הצבעוניים הנפוץ באירופה ובאסיה. בישראל הוא נפוץ רק באצבע הגליל, צפון רמת הגולן ובחרמון בחודשי הקיץ.
תת-מינים
לפרפר ארבע תת מינים:
תפוצה ומרחב מחיה
מין זה נפוץ לרוחב האזור הפלארקטי וברוב אירופה, מלבד האזורים הצפוניים. גבול תפוצתו הצפוני הוא לוסטיה התחתונה ומרכז פולין וגבול תפוצתו המזרחי לאורך אסיה הקטנה ועבר הקווקז עד לחצי האי ערב, פקיסטן, הודו ומערב סין. מין זה נכחד מהאי הבריטי והוא הולך ונעלם ממקומות מיושבים, עקב שימוש בחומרי הדברה הפוגע בזחלים. מספר פרטים נצפו במרכז שוודיה ובממלכה המאוחדת, אך אלו כנראה רק תעו ולא היו בעת נדידה.
סנוניתן הוורדיים נפוצים בגינות, ערים וכפרים, שדות ובמרחבים פתוחים. הוא מתעופף במקומות שבהם מצוי שזיף הבר ובמיוחד בפרדסים. בהרי האלפים ניתן למצוא אותם בגבהים של עד כ-2,000 מטרים, אבל בדרך כלל הם מעדיפים להיות בגבעות בתחתית ההרים ובמקומות נמוכים יותר.
מצב שימור
בשנים מסוימות סנוניתן הוורדיים נפוץ מאוד. הוא נהפך נדיר יותר עם היעלמותם של שיחי שזיף הבר. הפרפר נחשב לפרפר מוגן על פי חוק במדינות: צ'כיה, סלובקיה, גרמניה, הונגריה, לוקסמבורג, רוסיה ופולין. הוא נחשב נדיר ובסכנת היכחדות בחלק ממחוזות אוסטריה. למרות שרשויות שונות מייחסות לו מצב שימור "פגיע", הוא לא מוגדר ברשימה האדומה של IUCN.
תיאור
מוטת כנפיו של סנוניתן הוורדיים היא כ-60-80 מ"מ לזכרים, ו-62-90 מ"מ בנקבות. הוא מאופיין בזנבות ארוכים (יחסית לזנבי סנוניות אחרים). צבע כנפיו לבן קרם או צהוב בהיר. על כנפיו הקדמיות שישה פסי נמר וסימנים דמויי יתדות. בשוליים של כנפיו התחתונות ישנם כתמים כחולים בצורת חצאי סהר, עם כתם כתום בפינה האחורית של כל כנף וזנב ארוך יחסית.
מין זה דומה לזנב סנונית נאה, זנב סנונית המכבים וזנב סנונית קורסיקה.
מחזור חיים
נקבת סנוניתן הוורדיים מטילה ביצים בצבע ירקרק על צמחי ורדיים שונים. לקראת הבקיעה משחירה הביצה. עם בקיעתו מהביצה הזחל בצבע אפרפר עם שני פסים לבנים לרוחבו ועליו בליטות שעירות. עם גדילתו משתנה צבעו לירוק, הוא הופך לחלק והוא מוסווה היטב, על גבו פסים צהובים דקים וכתמים חומים קטנים. בהגיעו לגודל של כ-35 מ"מ הוא מתגלם על הצמח הפונדקאי.
הגולם הוא בצבע צהוב או ירוק ותקופתו כחודש. גלמי הדור האחרון עוברים תרדמת חורף.
בוגרי זנבי סנוניות הוורדניים מתעופפים בין חודשי מרץ לאוקטובר. ישנו דור אחד עד שלוש בשנה. הזחלים ניזונים מצמחים שונים, בהתאם לאזור, עוזרר (פינלנד), עוזרר חד-גלעיני (האזור הפליארקטי), תפוח תרבותי (האזור הפליארקטי), פרונוס (פינלנד, האזור הפליארקטי), משמש (האזור הפליארקטי, ספרד), דובדבן מתוק (האזור הפליארקטי, ספרד), דובדבן חמוץ (האזור הפליארקטי, רוסיה), שקד מצוי (האזור הפליארקטי, ספרד), דובדבן ציפורים (האזור הפליארקטי), אפרסק (האזור הפליארקטי), שזיף הבר (האזור הפליארקטי), אגס (האזור הפליארקטי) ובן חוזרר הציפורים (האזור הפליארקטי).
רשת עושים היסטוריה
רשת עושים היסטוריה, או פודקאסט ישראל מדיה בע"מ, היא אחת מרשתות הפודקאסטים הגדולות בישראל.
היסטוריה
הפודקאסט "עושים היסטוריה" החל את פעילותו בשנת 2007 בעריכה והגשה של רן לוי. בראשית 2014 רן לוי יצא לקמפין מימון ההמונים לפודקאסט ובעקבותו עבר לוי לעבוד על הפקת הפודקאסט במשרה מלאה. בשנת 2015 הקימו לוי ושותפו העסקי דני טימור חברה בשם פודקאסט ישראל מדיה בע״מ".
במאי 2020 החליטה הרשת בצעד חריג להוציא את מרבית התוכן שלה מהאזנה בספוטיפיי, אפליקציית השמע המובילה בישראל, מתוך חשש שהישענות יתר על מאזינים מספוטיפיי תפגע במודל העסקי של הרשת. במרץ 2022 הרשת החזירה את הפרקים שהוסרו אל ספוטיפיי.
פודקאסט ישראל מדיה בע"מ
תחת מותג זה התפתחו מספר פודקאסטים נוספים, כאשר חלקם נמצאים תחת רשת עושים היסטוריה, וחלקם משווקים כהפקה נפרדת עבור גופים שונים; חלק מן הפודקאסטים במתכונת קבועה וחלקם בתור מספר תוכניות קצובות מראש.
רשימה של הפודקאסטים שפודקאסט ישראל מדיה בע״מ מפיקה:
קשר עם המאזינים
רשת עושים היסטוריה מקיימת קשר קבוע עם המאזינים שלה. מאז שנת 2018, הרשת עורכת מדי שנה סקר שנתי שמאזיני הרשת יכולים למלא, כדי לאסוף מידע דמוגרפי אודות המאזינים, דעתם של המאזינים על הפודקאסטים ודירוגם. ישנו מפגש שנתי של המאזינים שנערך באולם צוותא. במפגש בעצם מוקלטים בשידור חי פרקים חדשים לרשת הפודקאסטים, ובנוסף יש זמן לשאלות ותשובות מהמאזינים לראשי הפודקאסט.
פרקי "עושים היסטוריה" ו"עושים פוליטיקה" תומללו לטובת כבדי שמיעה.
בנוסף לרשת אפליקציה ייעודית שמתאימה למכשירים שנתמכים על ידי אנדרואיד, וניתנת להורדה מחנות ה-Google Play. בשנת 2018 התפרסמה אפליקציה חדשה ומעודכנת, והאפליקציה הישנה ירדה מהחנות. בשלהי 2020 החלה סלקום לשדר את הפודקאסטים של הרשת לכלל מנוייה בסלקום tv.
מגישים
בתוך הרשת פועלים מספר מגישים ביניהם: רן לוי, דורון פישלר, יובל דרור, אטילה שומפלבי, דפנה ליאל, עומר מואב ועוד.
נבחרת מולדובה בכדורגל
נבחרת מולדובה הוקמה בתחילת שנות ה-90 לאחר שמולדובה הכריזה על עצמאותה, בעקבות פירוק ברית המועצות. הנבחרת שיחקה את משחקה הרשמי הראשון ב-2 ביולי 1991 נגד גאורגיה. במשחק נוצחה מולדובה 2–4. התוצאות הטובות ביותר שהשיגה הנבחרת היו במוקדמות יורו 1996, ניצחונות על גאורגיה וויילס.
שיאי שחקנים
נכון ל-20 ביוני 2023.
יוטירנוס
יוטירנוס (שם מדעי: Yutyrannus; מילולית: "טיראן מנוצה") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הפרוצרטוזאוריים שחי בקרטיקון התחתון. מאובניו נמצאו בתצורת יישיין שבמחוז ליאונינג, סין. ידוע רק מין אחד מהסוג: Yutyrannus huali שהתגלה בידי שו שינג ב-2012 בשלושה ממצאים. מאובנים אלה הם הדוגמה העיקרית להוכחה לדינוזאורים מנוצים. עם זאת מרבית המאובנים מקוטעים. חלקם היה שייך לצעירים.
היוטירנוס הבוגר הגיע לאורך 9 מטרים ומשקל של 1,400 ק"ג. החוקר גרגורי פאול סובר שהוא היה קטן יותר - הגיע לאורך 7.5 מ' ושקל 1.1 טון. אורך הגולגולת הגיע ל-905 מ"מ והיא הייתה מוארכת, בעלת חוטם מוגבה וארוך ושקע עיניים גדול. מאפיינים אלה מרמזים על קרבה אפשרית לטירנוזאוריים הגדולים. היוטירנוס היה בעל לשון שטוחה. הוא ידוע שהיה בעל כסות נוצות עקב ממצאים נוצות משומרות. עם זאת הנוצות לא נועדו לעזור לעוף אלא שימשו ככסות נוצות.
הוא חי בסין הקדומה ושם ניזון ממינים קטנים יותר. היוטירנוס כנראה תקף גם זאורופודים קטני ממדים מסוג דונגבייטיטאן וייתכן שאף התבסס עליהם. בנוסף הוא צד מיני דינוזאורים קטנים כמו הפסיטקוזאורוס, הסינוזאורופטריקס או הקאודיפטריקס.
בתרבות
היוטירנוס מופיע במספר סרטים ומשחקים פופולרים:
יונתן בן עוזיאל
יונתן בן עוזיאל היה תנא בדור הראשון לתנאים, שחי כמה עשרות שנים לפני חורבן בית שני. חיבר את תרגום יונתן, תרגום הנביאים לארמית. רבים נוהגים לעלות לקבר המיוחס לו ליד היישוב עמוקה שבגליל, כסגולה למציאת זיווג ופריון.
תרגום ספרי הנביאים
בתלמוד הבבלי נאמר על יונתן בן עוזיאל:
דרכו של יונתן בן עוזיאל בתרגום
בשונה מתרגום אונקלוס, יונתן בן עוזיאל בתרגומו מרחיב מעט את התרגום והסגנון ומשלב לעיתים דברי אגדה, אך גם הוא כאונקלוס מרחיק את ביטויי ההגשמה;
התרגום לנביאים ראשונים הוא מילולי ברובו, ואילו על נביאים אחרונים הוא מדרשי.
גדולתו
במסכת סוכה נאמר עליו:
רש"י כתב בפירושו על קטע זה: . ובתוספות נאמר:.
העלייה לקברו
על פי המסורת, שמופיעה בכתב לראשונה ב"מגילת אביתר" של רב אביתר גאון מסוף המאה ה-11 (כ-1000 שנה אחרי פטירת יונתן בן עוזיאל), מצוי קברו של יונתן בן עוזיאל בדלתון, אך מתיאורו לא ברור האם התכוון לדלתון עצמה או קרוב אליה ואפשרי שהתכוון לעמוקה. ר' שמואל ב"ר שמשון מציין את קברו לראשונה בעמוקה.
נהוג לעלות אל קברו בראשי חודשים, באמצע החודש וב־כ"ו בסיוון (יום פטירתו), אך ניתן למצוא שם עולי רגל כל ימות השנה. מנהג שהחל במאה ה-17 הוא לבקש על קברו זרע בר קיימא, פרנסה טובה, נחת מהילדים, בריאות טובה, זיווג הגון וזוגיות טובה. מקור המנהג אינו ברור: זאב וילנאי, בספרו "מצבות קודש בארץ־ישראל" מעלה שתי השערות: האחת, שהמנהג התפתח בעקבות הכתוב בתרגום פסבדו-יונתן (דברים כ"ד, ו) הכותב כי כל המונע את הקשר בין חתן לכלה הרי הוא כופר בחיי העולם הבא
השערתו השנייה היא כי מדובר בקריאה מוטעית של דברי רש"י.
למעשה, צמד המילים "והיא עמוקה" משתייך ל"דיבור המתחיל" הבא בדברי רש"י, ומתייחס לדברי הגמרא "והיא עמוקה משאול", אך הקריאה המוטעית קשרה דברי רש"י עם היישוב עמוקה. בנוסף לשני הסברים אלו, קיימת טענה נפוצה שיונתן בן עוזיאל היה רווק או חשוך ילדים ולפיכך, אנשים אמרו שעלייה לקברו מהווה סגולה לאנשים עם בעיה דומה, אך במקורות חז"ל אין זכר לקביעה זו.
מוראטי 500 קופה
מוראטי 500 קופה (באיטלקית: Moretti 500 Coupé) היא מכונית קופה קטנה, 2 דלתות, אשר יוצרה על ידי חברת "מוראטי" האיטלקית בין השנים 1961–1969.
מוראטי 500 קופה
יוצרו 25,000 יחידות.
דגם ה-"מוראטי 500 קופה" התבסס על דגם פיאט 500, שיוצר על ידי חברת פיאט.
דגם ה-"מוראטי 500 קופה" הוצג לראשונה בסלון המכוניות של טורינו בשנת 1960.
בשנת 1969 מחירו של דגם ה-"מוראטי 500 קופה" עמד על 745,000 לירטות איטלקיות. מחירו של דגם ה-"595 SS Coupé" עמד על 895,000 לירטות איטלקיות.
חברת "מוראטי"
חברת "מוראטי" (באיטלקית" "Moretti S.p.A") הייתה חברה איטלקית קטנה לייצור מכוניות, ואופנועים, אשר נוסדה על ידי "Giovanni Moretti". החברה התמקדה בייצור מכוניות בתצורות, 2 דלתות : קופה וספורט.
חברת "מוראטי" פעלה בין השנים 1926–1989 בעיר טורינו איטליה. דגמי החברה התבססו על דגמי חברת פיאט, אלפא רומיאו ו- מזראטי.
בשנת 1964 ייצרה חברת "מוראטי" 1,500 מכוניות. שטח המפעל בטורינו השתרע על כ- 9,000 מ"ר, לחברה היו 145 עובדים (120 פועלי ייצור ו- 25 אנשי מנהלה).
לוטה אנגברג
לוטה אנגברג (בשוודית: Lotta Engberg; נולדה ב-5 במרץ 1963) היא זמרת שוודית.
ביוגרפיה
אנגברג נולדה במחוז נורבוטן שבשוודיה.
ב-1980 הופיעה לראשונה בשידורי SVT כחברה במקהלה, ולאחר מכן הייתה בעלת תפקיד קבוע בטלוויזיה.
היא ייצגה את שוודיה באירוויזיון 1987 בבלגיה עם השיר "Boogaloo", בעקבות זכייתה ב"מלודיפסטיבלן", התחרות השוודית המקדימה לאירוויזיון. באירוויזיון היא הייתה במקום ה-12 עם 50 נקודות.
בנוסף לכך היא השתתפה במלודיפסטיבלן שש פעמים נוספות הן כזמרת סולו והן כחלק מהרכב מוזיקלי.
ב-1989 נהייתה לחברה בלהקה "Lotta & Anders Engbergs orkester", אותה ייסדה ביחד עם בעלה, ב-1994 בעקבות גירושיה היא עזבה את הלהקה.
ב-1994 ייסדה את להקת "Lotta Engbergs" איתה הופיעה עד 2002.
ב-2001 התאחדה עם הזמרות אליזבת אנדריאסן וקיקי דניאלסון והם הקימו את הסופרגרופ "Kikki, Bettan & Lotta", ביחד איתם היא הופיעה בין היתר בתחרות הנורווגית לאירוויזיון "מלודי גראנד פיקס" ב-2003. ב-2004 הם התפרקו.
מ-2008 ועד 2011 הנחתה את שעשועון הלוטו בטלוויזיה "Bingolotto".
דייהטסו טנטו
דייהטסו טנטו (באנגלית: Daihatsu Tanto; ביפנית: ダイハツ・タント) הוא מיניוואן המוגדר מיקרוואן ("Microvan" ) מתוצרת יצרנית הרכב היפנית דייהטסו, אשר מיוצר משנת 2003 ועד היום.
באוקטובר 2005 הוצג בתערוכת המכוניות הבינלאומית בטוקיו דגם חשמלי הקרוי "FCHV". המנוע בעל הספק של 30 קילו-ואט, והסוללה מוקמה מתחת למושבים.
מסעותיו של טורין
מסעותיו של טורין (באנגלית: Torin's Passage) הוא משחק הרפתקה ממוחשב שפותח והופץ על ידי החברה סיירה. המשחק הוא משחק הפנטזיה השני שפותח על ידי אל לואו, המבוסס על סדרת פרידיין (מאת לויד אלכסנדר) ומזכיר רבות את סדרת "King's Quest".
המשחק, שהופץ לראשונה בשנת 1995, מגולל את סיפורו של טורין, נער היוצא לשחרר את הוריו מקללה אכזרית, ועובר בדרך מסע של גילוי עצמי. הגרפיקה משובבת הלב של המשחק היא בסגנון דיסני, ודומה לזאת של King`s Quest VII שיצא שנה לפניו. אל לואו הגדיר בעצמו את המשחק: "כמו King's Quest, רק עם הומור".
עלילת המשחק
טורין, גיבור הסיפור, הוא בנם המאומץ של משפחת איכרים הגרים בממלכת סטרטה (Strata).
יום אחד, מכשפה ששמה לייסנשיה חוטפת את הוריו של טורין, לוכדת אותם במעין גבישי קרח ענקיים, ולוקחת אותם איתה ל"אדמות שמתחת" (סדרה של עולמות הקיימים מתחת לאדמת סטרטה).
טורין שנשלח לפני כן לעיר על ידי אביו, רואה את המאורע מרחוק ואינו יכול לעשות דבר. לאחר שהוא חוזר לביתו בריצה, הוא פוגש אדם זקן לבוש בברדס, המספר לו על המכשפה המרושעת, ואומר לו שכדי להציל את הוריו הוא חייב לרדת ל"אדמות שמתחת".
טורין
ראו גם
}}
אסרולה
פירות האסרולה עשירים בוויטמינים ונמכרים כמיץ שטעמו חמוץ ומרוכז.
תפוצה
האסרולה הוא מין מקומי לאיים הקריביים (בפרט איי הודו המערבית), ומשם התפשט המין לאמריקה הדרומית והמרכזית, מקסיקו וטקסס.
מאפיינים
עצי האסרולה הם ירוקי עד, עליהם בעלי צורה פשוטה ושפה תמימה, קצה מעוגל וגוון ירוק כהה.
הפרחים צומחים במקבצים של שתיים עד חמש פריחות יחדיו, כל פריחה בעלת חמישה עלי כותרת בגוון ורוד-אדום.
הפרי הוא ענבה עסיסית בעלת ציפה מבריקה, שגוונה מאדים עם ההבשלה, המכילה בין שניים לשלושה זרעים קטנים וקשים. טעם הפירות חמוץ עד מתוק, והם מכילים כמות גדולה של ויטמין C (בין אחוז ל-4.5 אחוז ממשקל הפרי הוא חומצה אסקורבית). לשם השוואה, תפוז מקולף לרוב יכיל כ-0.05% (כ-50 מ"ג ל-100 גרם) של חומצה אסקורבית. האסרולה עשירה בוויטמינים נוספים - מכילה כמות של ויטמין A הדומה לגזר, ריבופלאבין וניאצין.
הפרי מכיל מינרלים כגון גופרית, אשלגן, חומצה מאלית, ברזל, סידן ועוד. הסוכרים שבו כוללים דקסטרוז, סוכרוז ופרוקטוז.
בשימוש האדם
האסרולה משמש כמזון מקומי באמריקה הדרומית, שם הוא נמכר למאכל בדומה לדובדבנים. אחד מהשימושים הנפוצים ביותר בו הוא למיצים - מיץ האסרולה נחשב עשיר בוויטמינים, ומהווה תחליף מקומי באיים הקריביים למיץ התפוזים, הפופולרי באמריקה הצפונית.
שימוש נוסף הוא כמרכיב בקוסמטיקה - הודות לריכוז ויטמין A וחומצה אסקורבית, יש המכינים ממנו מסיכות פנים. יעילותו של האסרולה בתחום זה לא הוכחה מדעית.
אמוג'י קקי מחייך
פופולריות
ב-2016 דווח בתאגיד השידור האוסטרלי שהאמוג'י הוא "אחד האמוג'ים הפופולריים ביותר", בשל "הקסם הבלתי אפשרי שלו" ו"ויכולתו להתעלות על הבדלי שפה ופוליטיקה". דווח גם על הצגתו בבלונים ובעוגות יום הולדת. באותה השנה נוצר באוסטרליה המערבית מיצג של האמוג'י מקן טרמיטים.
ב-2017 גילם פטריק סטיוארט את דמות האמוג'י בסרט "אמוג'י: הסרט". הדמות דובבה לעברית על ידי יהויכין פרידלנדר.
קארל פרידריך שינקל
ביוגרפיה
קארל פרידריך שינקל נולד בעיר (במדינה ברנדנבורג בגרמניה של ימינו). בגיל 6 הוא התייתם מאביו שהיה משנה לבישוף. בשנת 1794 החליטה משפחתו לעבור לברלין. את שנותיו עד 1798 בילה שינקל בלמידה בבית הספר Zum Grauen Kloster. במהלך הזמן הפך לתלמידו של האדריכל (תלמידו של פרידריך וילהלם פון ארדמנסדורף, בשנים 1798–1800) ואביו, ואף התגורר בביתם והפך לחבר קרוב. היכרותם נעשתה עקב פגישה בתערוכת אומנות בנערותו. בשנת 1800 המשיך ולמד ב. ב-1805 חזר לברלין אחרי מסע לפריז, שם הפך לצייר והתמחה במקצוע זה רבות. בשנת 1809 קיבל משימה חשובה והיא לעצב מחדש את חדר השינה בארמון המלוכה לכבוד המלכה לואיזה. בשנת 1815 התמנה לאדריכל המלכותי של כל פרוסיה, וזכה בתואר נשגב זה.
שינקל ערך כמה מסעות במהלך חייו, בהם ביקר בצרפת, איטליה (מסע זה ארך כשנתיים, והוא חזר ממנו רק בשנת 1805), סקוטלנד ואנגליה.
שינקל נחשף ב-1810 לציורו של קספר דויד פרידריך, "הטייל מעל לים הערפילים", בתערוכת אמנות בברלין, והגיע למסקנה שעתידו כצייר אינו מזהיר, וכי לעולם לא יוכל להשתוות ברמתו לצייר כפרידריך, והחליט להתמחות כאדריכל.
לאחר תבוסת נפוליאון הפך שינקל למנהל ועדת הבניה הפרוסית. בתפקיד זה, לא רק שדאג לתכנן מחדש את ברלין (שהייתה בתקופה זו עיר מרשימה פחות מערים אירופאיות ראשיות אחרות, כדוגמת פריז, לונדון או רומא) ולהפוך אותה לבירה הייצוגית של פרוסיה, אלא גם פיקח על הפרויקטים שהתפשטו לשאר הטריטוריות הפרוסיות, מחבל הריין במערב ועד קניגסברג במזרח.
ב-9 באוקטובר 1841 נפטר שינקל ונקבר בבית הקברות דורותנשטדטישר בברלין.
יצירתו
שינקל יצר בעיקר בסגנון האדריכלות של יוון העתיקה המכונה גם התחייה היוונית. סגנון זה היה עדיף בעיניו על הסגנון של רומא הקיסרית שהתקשר אצלו עם כוחות הכיבוש הצרפתיים בגרמניה.
בין השנים 1808–1817 שיחזר ושיפץ את בקרבת קובורג אשר בבוואריה בסגנון התחייה הגותית. עבודותיו המפורסמות ביותר ממוקמות בברלין וסביבתה, כגון בית המשמר החדש באונטר דן לינדן, בז'נדארמנמארקט, והמוזיאון הישן באי המוזיאונים. בשנים שלאחר מכן אימץ שינקל את הסגנון הנאו גותי באדריכלות, ובסגנון זה בנה בברלין את ואת מבנה האקדמיה לבנייה.
בנוסף ליצירתו כאדריכל, ידוע שינקל גם בזכות ההיבט התאורטי של עבודותיו. תרשימים ושרטוטים שלו, שימשו בסיס למבנים נוספים אחרים, שחלקם לא יצאו אל הפועל. הדוגמה הבולטת ביותר לתוכנית גרנדיוזית שכזו היא תוכניתו להפוך את שרידי האקרופוליס באתונה לארמון המלכותי של יוון המודרנית, או לבנות ארמון בחצי האי קרים.
שינקל הוא גם המעצב של צלב הברזל - אות הגבורה וההצטיינות של פרוסיה וגרמניה.
סגנונו
סגנונו של שינקל באומנות, בעיצוב ובאדריכלות היה מגוון למדי והכיל תחומים הנתפסים כמנוגדים בעולם האדריכלות והאומנות במיוחד- האדריכלות הגותית והאדריכלות הנאו-קלאסית. ביצירותיו לא שילב בדרך כלל את החיבה לשני סגנונות אלו באופן מאוחד, אלא הראה לרוב את תשוקתו אל כל אחד מהם בנפרד. כבר בהיותו נער בן 14, בלטה חיבתו לאומנות כחובב תערוכות אומנות נלהב. היצירתיות ששפעה ממנו אובחנה לראשונה על ידי גורם רשמי בתפאורת המחזה "חליל הקסם" של וולפגנג אמדאוס מוצרט, שם גילתה אותו המלכה לואיזה של פרוסיה.
ג'ירולמו פבריציו
ג'ירולמו פבריציו (באיטלקית: Girolamo Fabrici d'Acquapendente), שהתפרסם בשמו הלטיני פבריציוס מאַקֱוַאפּנְדָנטָה (Hieronymus Fabricius ab Acquapendente; 20 במאי 1537 –21 במאי 1619), היה מרצה לרפואה באוניברסיטת פדובה, אנטומיסט חדשני ומנתח, המכונה "אבי האמבריולוגיה". מציינים את עיר הולדתו כדי לבדלו מהמנתח הגרמני בן-זמנו פבריציוס הילדנוס (Fabricius Hildanus).
חייו והישגיו
פבריציו נולד באקוופנדנטה שבלאטיום. הוא למד באוניברסיטת פדובה, וקיבל תואר דוקטור לרפואה ב-1559, תחת הדרכתו של גבריאלה פאלופיו. פבריציו היה מורה פרטי לאנטומיה בפדובה בשנים 1562–1565, וב-1565, נעשה פרופסור לכירורגיה ואנטומיה באוניברסיטה, בעקבות פאלופיו.
ב-1594 הנהיג פריצת דרך בלימודי האנטומיה, כאשר תכנן את אולם הדיסקציות הציבורי הראשון. יוליוס קאסריוס (Julius Casserius - שמו הלטיני של ג'וליו צ'זרה קסירי; 1561-1616) מפיאצ'נצה היה מתלמידיו של פבריציו. ויליאם הארווי (1578-1657) – מגלה מחזור הדם, ואדריאן ואן דן ספיחל (Adriaan van den Spiegel; 1625-1578) - אנטומיסט פלמי (1578-1625) היו גם הם מתלמידיו, החל מסביבות 1598. מאוחר יותר, יוליוס קאסריוס המשיך את פבריציו כפרופסור לאנטומיה באוניברסיטת פאדובה ב-1604, ואדריאן ואן דן ספיחל קיבל את התפקיד אחריו, ב-1615.
תרומתו לאנטומיה
בעזרת ביצוע דיסקציות בחיות, פבריציו חקר את היווצרות העובר, מבנה הושט, הקיבה והמעיים, וכן את ייחודיות העין, האוזן ובית הקול. הוא היה מהראשונים לתאר את כיסי הממברנה הנמצאים בחלקם הפנימי של הוורידים וכינה אותם "שסתומים". יש לציין, שאמטוס לוזיטנוס היה הראשון שתיאר את השסתומים ובניסוי מפורסם אף הדגים את פעולתם. בכך תרם רבות לגילוי מחזור הדם. כיום ידוע שתפקידם של שסתומים אלו הוא למנוע חזרת דם כנגד כיוון הזרימה – כלומר מהלב במקום אליו – אם כי פבריציו לא ידע זאת בזמנו, והניח שמטרתם להאט את זרימת הדם.
בספרו Tabulae Pictae, שפורסם לראשונה ב-1600, פבריציו תיאר את החריץ המפריד בין האונה הרקתית (הטמפורלית) לאונה הפרונטלית של המח. עם זאת, פבריציו לא זכה בהכרה על גילוי זה עד לא מזמן, ובמקום זאת קספר בארתולין ייחס את הגילוי לפרנציסקוס סילוויוס, ובנו של בארתולין, תומאס, קרא לחריץ "החריץ הסילביאני" במהדורת 1641 של ספרו Institutiones anatomicae.
אהרן הלוי גולדמן
הרב אהרון הלוי גולדמן (תרי"ד, 1854 - ו' אדר א' תרצ"ב, 1932) שימש כרבה של המושבה מוזסוויל, שהייתה אחת ממושבות הברון הירש בארגנטינה. יזם את החרם על הגיור בארגנטינה.
ג'ירולמו פבריציו
תרומתו לאנטומיה
תגלית נוספת הייתה הבורסה של פבריציו, שנקראה על שמו לאחר שתיאר אותה במאמר שהתפרסם לאחר מותו בשנת 1621.בורסה זו היא איבר בעופות המייצר תאי דם ותאי B החיוניים למערכת החיסונית. ביונקים אין בדרך כלל איבר מקביל והתאים נוצרים במח העצמות.
אהרן הלוי גולדמן
ביוגרפיה
אהרן הלוי גולדמן נולד בפודוליה (כיום בין אוקראינה למולדובה), הוסמך לרבנות בגיל 18 ועסק בשחיטה. בעקבות הפוגרומים ברוסיה, היגר בשנת תר"נ (1890) יחד עם יהודים רבים לארגנטינה, והיה ממקימי המושבה מוזסוויל (בעברית: 'קריית משה', על שם משה רבנו שהוציא את עם ישראל מעבדות לחירות). מוזסוויל הייתה המושבה הראשונה שהקים הברון הירש בארגנטינה. הרב גולדמן הגיע עם ראשוני היהודים למוזסוויל ושימש בה בפועל כרב וכשוחט של כ-120 משפחות יהודיות שהיגרו למקום ממזרח אירופה, במשך שנים רבות.
ג'ירולמו פבריציו
תרומתו לכירורגיה
פבריציו תרם רבות גם לתחום הכירורגיה. למרות שמעולם לא ביצע פיום קנה בעצמו, כתביו כללו תיאור של ביצוע ההליך. הוא העדיף להשתמש בחתך אנכי והיה הראשון להציג את הרעיון של צינורית לפיום קנה. זו הייתה צינורית ישרה וקצרה עם כנפיים משולבות שמנעו ממנה להיעלם במורד הקנה. פבריציו המליץ על ההליך רק כמוצא אחרון, במקרה של חסימת נתיבי האוויר על ידי גופים זרים או הפרשות. מרקו אאורליו סברינו (1580–1656), מנתח ואנטומיסט מוכשר, ביצע לפחות פיום קנה אחד לפי שיטתו של פבריציו במהלך מגפת הדיפטריה של 1610. שיטתו של פבריציו לביצוע פיום קנה דומה מאוד לשיטה הנהוגה כיום.
אהרן הלוי גולדמן
החרם על הגיור בארגנטינה
נוכח התערבות הקהילות היהודיות בקרב הנוכרים בארגנטינה, תופעת נישואי תערובת של יהודים ונוכרים נעשתה שכיחה. פעמים רבות בעקבות נישואים אלו בן הזוג הנוכרי ביקש להתגייר מטעמים אינטרסנטיים ולא 'לשם שמיים', התופעה הפכה לרווחת יותר במהלך גל ההגירה הגדול לארגנטינה מסוף המאה ה-19 ועד למלחמת העולם הראשונה, שכלל בין היתר יהודים אשכנזים שנמלטו ממזרח אירופה בשל הפרעות שם, ויהודים ספרדים מסוריה שהייתה אז תחת השלטון העות'מאני; ומה שהיה פחות נפוץ בעולם הישן בו היהודים היו מיעוט שחי בגטו והתבדל מהרוב, הפך לנפוץ יותר בעולם החדש בו נוצרו חברות של מהגרים והמסגרת הקהילתית התרופפה.
באחד ממקרי בקשת הגיור, בשנת התרע"ו (1915), פנה הרב שאול דוד סתהון לרב אהרן גולדמן בבקשה לגייר מוסלמי שבא לפניו ורצה להתגייר. הרב גולדמן סירב לכך, ואף ביקש להטיל חרם על גיורים בארגנטינה. נימוקו העיקרי היה שהגרים לא שומרים מצוות אחר הגיור, כפי שנוהגים רוב היהודים במדינה, ולכן אין מקום לבצע גיורים שכאלה. בתחילה הרב סתהון הביע פקפוק בנימוקים אלו, משום שלדידו הפוסקים התירו גם גיורים שכאלה, בהם הנהר מצרים והעצי הלבנון. לאחר דין ודברים הרב סתהון הסכים להטלת החרם, וביקש מהרב צ'ירלסון, מחבר הספר 'עצי הלבנון', שלא להפיץ את ספריו בארגנטינה, כדי שהמבקשים להקל לא ידעו על דעתו ולא ינסו להסתמך עליה. הוא הוסיף לנמק שגם לפי פוסקים אלו, המציאות הקשה בארגנטינה דורשת דווקא הטלת חרם ולא גיורים שמכילים את תופעת נישואי התערובת.
בסופו של דבר החרם לא כובד, וישנן עדויות רבות על קיומם של גיורים גם לאחר הטלתו. בפועל החרם לא השיג את מטרתו, וההתבוללות נותרה תופעה רווחת מאוד בארגנטינה.
ספרו
כחמישים שנה לאחר פטירתו הוציאו נכדיו בשנת תשמ"א את ספרו שו"ת דברי אהרן.
שניר (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
יאיר עברון
יאיר עברון (נולד ב-1931) הוא פרופסור אמריטוס בחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, מומחה לאסטרטגיה, ליחסים בינלאומיים וללימודי ביטחון לאומי.
נולד בירושלים למשפחה מצאצאי הראש"ז צורף. אחיו הוא העיתונאי בועז עברון.
עברון משמש כעמית מחקר במכון למחקרי ביטחון לאומי. לימד בעבר בחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב ואף כיהן כראש החוג בסוף שנות ה-90. לימד גם באוניברסיטת סאסקס ובאוניברסיטה העברית בירושלים.
פרסומים
בשנת 1987 הוציא עברון לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד את הספר "הדילמה הגרעינית של ישראל", בנושא מדיניות הגרעין של ישראל.
זוכרים
ארגון זוכרים עוסק בהנצחה, בתיעוד ובהעלאת המודעות לחללי מערכות ישראל וחללי הטרור גם יחד, באמצעות פעילויות חינוכיות, אירועי תרבות, הרצאות וסיוע. הארגון הוקם ב-2007 ובראשו עומד דב קלמנוביץ.
פעילות
אירוע הפתיחה המרכזי של ליל יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מופק על ידי הארגון ונערך בירושלים ומועבר בטלוויזיה וברדיו בשידורים ישירים.
זוכרימפדיה
זוכרימפדיה היה מיזם שיתופי פתוח ליצירת אנציקלופדיה השואף לכנס תחתיו ערכים אודות כלל חללי צה"ל והטרור. האתר התבסס על המנוע הטכנולוגי של מדיה-ויקי ונוסדה על ידי ארגון זוכרים לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל תשס"ט במטרה לשמש קיר הנצחה מקוון לאלו שנפלו.
יחידות החילוץ של חיל האוויר האמריקאי
לוחמי החילוץ הקרבי של חיל האוויר של ארצות הברית המכונים פארארסקיו (באנגלית: Pararescue - הלחם של המילים צניחה וחילוץ) הידועים גם בכינוי פי ג'י (PJs) נמנים עם לוחמי העילית של כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (SOF). הם כפופים לפיקוד הקרב (ACC) ולפיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר (AFSOC), ערוכים לפעולה בכל מקום בעולם.
תפקידם העיקרי חילוץ טייסים נוטשים, חילוץ כוחות נצורים או מנותקים, חילוץ חשאי מעבר לקווי האויב, טיפול רפואי ופינוי נפגעים משדה הקרב. הם פועלים בתווך אוויר-ים-יבשה בסביבות מוגבלות לחילוץ והצלה מכל מקום, בכל מצב ובכל עת.
המוטו שלהם "למען יחיו אחרים" מסמל את מחויבותם להצלת חיים והקרבה עצמית.
המקבילה בישראל ליחידות אלה היא יחידה 669 יחידת החילוץ והפינוי הקרבי בהיטס של חיל האוויר.
היסטוריה
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקם בחיל האוויר של ארצות הברית "שירות ההצלה האווירי" (Air Rescue Service) והוכשרו ראשוני הפארארסקיו. ההכשרה כללה קורס פרמדיק, וחילוץ בכל סביבה אפשרית, כולל ג'ונגל, צוקים, שלג ובים. תפקידם העיקרי היה להציל צוותים שהופלו מאחורי קווי האויב, אולם לעיתים קרובות הם נקראו למשימות חילוץ אזרחיות מורכבות בשל יכולותיהם המיוחדות.
עד שנת 2000 היו ה-PJs חלק אינטגרלי של טייסות מסוקי החילוץ (RQS - Rescue Squadrons). החל משנת 2000 אורגנו הכוחות בטייסות נפרדות ה"גרדיאן אנג'ל" (באנגלית: Guardian Angel "המלאך השומר") ויכולות החילוץ הורחבו למגוון רחב יותר של משימות, הכוללות גם חילוץ באמצעות כלי רכב וכלי שיט.
"גרדיאן אנגל"
ה-"גרדיאן אנגל" כפופים לפיקוד הקרב של חיל האוויר (ACC). הם כוללים לוחמי חילוץ (PJs - Pararescuemen), קציני חילוץ קרבי (CRO - Combat Rescue Officers), מומחי מילוט והישרדות (SERE) ותומכי לחימה. הם בעלי כושר פריסה גלובלי ויכולת פעולה עצמאית.
לוחם חילוץ (PJ - Pararescueman)
הכשרתם נמשכת קרוב לשנתיים והיא בין קורסי ההכשרה המיוחדים ביותר בעולם. ההכשרה ממיינת וכוללת סבולת ומאמצים גופניים, מסעות והישרדות, וכישורי קרב ונשק. שיעור הנפל הוא בין הגבוהים ביותר ב-SOF. עם סיום הכשרתם מוצבים הלוחמים ליחידות החילוץ בפיקוד הקרב או בפיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר וממשיכים בקורס אימון מבצעי במסגרות אלו. שמירת הכשירות המבצעית כוללת 39 מיומנויות שונות בהן צלילה, חילוץ הרים, הישרדות, נשק, חילוץ חבלים, חילוץ מכלי טיס וכלי רכב ואימוני צניחה.
בארצות הברית משרתים כ-500 אנשי פארארסקיו פעילים.
קצין חילוץ קרבי (CRO - Combat Rescue Officers)
ה-CRO עוברים הכשרה דומה ללוחמי ה-PJs (למעט שלב הפרמדיק) והם מתמחים בפיקוד, בקרה וניהול אירועים. תפקידם לתכנן, לתאם ולהוביל מבצעי חילוץ ברחבי העולם.
מומחה מילוט והישרדות (SERE)
מומחי SERE (באנגלית: Survival, Evasion, Resistance, and Escape) משתתפים במשימות החילוץ. הם מומחים להישרדות בכל מקום בעולם ומאמנים את כוחות המבצעים המיוחדים לשרוד ולהתמודד עם חקירות ותנאי שבי. הכשרתם נמשכת חמישה וחצי חודשים, מתוכם שלושה חודשים בתנאי שדה קיצוניים.
משימות
ה-"גרדיאן אנגל" משתתפים במשימות המסוכנות ביותר שהצבא האמריקני מבצע. כ-40% מהפעילות מתבצעת במסגרת מבצעים מיוחדים. הם מופעלים לעיתים קרובות עם "אריות הים" וה"כומתות הירוקות". המשימות מתאפיינות באילוצי זמן, אי ודאות, סיכון מבצעי גבוה ותנאים משתנים ויכולות להתרחש בכל עת ובכל מקום בעולם. הן כוללות :
פיקוד הקרב של חיל האוויר ACC
קבוצת החילוץ (RQG) ה-347, כנף 23, בסיס חיל האוויר מודי, ג'ורג'יה קבוצת החילוץ (RQG) ה-563, בסיס חיל האוויר דייוויס מונטן, טוסון, אריזונה כנף חילוץ (RQW) ה-920, בסיס חיל האוויר פטריק, פלורידה (מילואים) '''כנף חילוץ (RQW) ה-106 - נמל התעופה פרנסיס ס. גברסקי,''' ווסטהמפטון (המשמר הלאומי של ניו יורק) כנף חילוץ (RQW) ה-129 - שדה התעופה הפדרלי מופט (המשמר הלאומי של קליפורניה)
פיקוד האינדו-פסיפי PACAF
כנף 18, בסיס חיל האוויר קדנה, אוקינאווה, יפן כנף 176, בסיס משותף אלמנדורף-ריצ'רדסון (המשמר הלאומי של אלסקה) === פיקוד חיילות האוויר של אירופה ואפריקה === כנף קרב ה-31, בסיס חיל האוויר אביאנו, איטליה
טייסות טקטיות מיוחדות
הטייסות הטקטיות המיוחדות (Special Tactics Squadrons - STS) מהוות את הזרוע הקרקעית של חיל האוויר במבצעים מיוחדים. הן כפופות לפיקוד המבצעים המיוחדים (AFSOC). הטייסות מורכבות מלוחמים בעלי התמחויות מיוחדות המצוותים לכוחות המבצעים המיוחדים ותומכים בהשתלבות הממד האווירי במבצע היבשתי. הם כוללים בנוסף לקציני ולוחמי חילוץ (CROs ו-PJs) גם בקרי קרב, סיירי מודיעין ובקרי אוויר טקטים.
גורנות הגליל
גורנות הגליל (גָרְנוֹת הַגָּלִיל) אך מוכר גם בשמו המקוצר גָרְנוֹת הוא יישוב קהילתי בצפון ישראל במועצה אזורית מעלה יוסף.
היסטוריה
גורנות הגליל הוקם בשנת 1980 על ידי בנים למשפחות מהמושבים באזור, בעיקר ממושב גורן הסמוך (מכאן מקור השם). היישוב תוכנן כמרכז אזורי. ביישוב נמצאים משרדי ההנהלה של המועצה האזורית מעלה יוסף והמרפאה האזורית. בנוסף, ביישוב תוכננו מבני ציבור רבים כגון: בי"ס יסודי, מתנ"ס אזורי ומארג קהילתי. למרות התוכניות, במשך מספר רב של שנים היישוב לא הצליח להתפתח ולקדם הרחבות קהילתיות עקב סכסוכים פנימיים. הדבר הוביל לכך שבשנת 2014 התגוררו ביישוב כ-40 משפחות בלבד, כמחציתם - בשכירות.
בשנת 2014 החלה החטיבה להתיישבות של ההסתדרות הציונית בקידום הרחבות קהילתיות ביישוב כמענה לבקשה של קבוצת ההתיישבות של בוגרי הטכניון "ביתנו בגליל" אשר ביקשה להקים יישוב לאקדמאים בגליל. המהלך זכה לתמיכה מצד המועצה האזורית מעלה יוסף אשר ראתה בו הזדמנות להתפתחות היישוב.
בשנת 2016 התחילה קליטת המשפחות להרחבה הקהילתית הראשונה של גרנות הגליל. ההרחבה הקהילתית הורכבה מחברי קבוצת ההתיישבות "ביתנו בגליל" ובנים ממשיכים של המועצה האזורית מעלה יוסף. בהמשך צפויות הרחבות קהילתיות נוספות ביישוב אשר גודלו תוכנן להגיע ל-400 משפחות.
ההרחבה הקהילתית הראשונה מתאפיינת בגיל צעיר יחסית של המתיישבים, רובם מוחלט מתחת לגיל 40. את המתיישבים מאחדים הערכים של הציונות - אהבת הארץ, התיישבות, קהילתיות וכבוד האדם. המתיישבים מאמינים בפלורליזם כאבן יסוד של בניית קהילה איתנה.
ילדי גרנות הגליל לומדים בתיכון האוזרי "גליל מערבי" אשר משלב מגוון מקצועות מדע וטכנולוגיה לצד תקשורת ותיאטרון. התיכון "גליל מערבי" נחשב לאחד התיכונים הטובים של אזור הגליל מושך הרבה תלמידים מחוץ תחומי המועצה האזורית מעלה יוסף. בתחום התיכון שוכן "מרכז אשכול פייס" המפעיל מגוון רחב של חוגים לתלמידים.
בית הספר היסודי גרנות הגליל
במהלך 2020 החל הקמתו של בית הספר היסודי של גרנות הגליל. בית הספר הוא פרויקט של משרד החינוך להגברת התעניינות ילדים במקצועות המדעים עוד מגיל צעיר. בית הספר החדש צפוי לקלוט תלמידים ראשונים בשנת הלימודים 2022.
הערות שוליים
אתר של קבוצת ההתיישבות "ביתנו בגליל"
קלן פינקני
קלן פינקני (26 בספטמבר 1939 – 1 במרץ 2012) היא מפתחת "קלנטיקס" (Callanetics), שיטת התעמלות לפיתוח הגוף ושיפור הטונוס שהומצאה בשנות השישים של המאה ה-20 ונקראת על שמה.
התעמלות הקלנטיקס מבוססת על הפעלה מבוקרת ומתוכננת של שרירי הגוף העמוקים ביותר, ומורכבת בעיקר מאוסף תנועות עדינות וממוקדות מתחום הבלט. השיטה מאפשרת להמשיך לאכול כרגיל, ועם זאת להקטין את מידת הבגדים בשתי מידות בשבועות ספורים.
שיטת החיטוב ועיצוב סטודיו סי מבוססת על שיטת הקלנטיקס.
סילביה רפאל
סילביה רפאל (1 באפריל 1937 - 9 בפברואר 2005) הייתה לוחמת של "המוסד". רפאל השתתפה במבצעים שונים ברחבי העולם. המבצע המפורסם שבהם - המכונה "פרשת לילהאמר" - ניסיון כושל לחיסולו של עלי חסן סלאמה, שבו נרצח, עקב טעות בזיהוי, מלצר צרפתי ממוצא מרוקאי חף מפשע.
קורות חייה
רפאל נולדה בעיירה גרף-ריינט (Graaff-Reinet), במחוז הכף המזרחי שבדרום אפריקה, לאב יהודי בן למשפחה חרדית, ולאם נוצרייה. אף שמעולם לא התגיירה, היא ראתה את עצמה כיהודייה.
העלייה לישראל וגיוסה למוסד
בשנת 1963 הגיעה לישראל כרווקה בת 26 עם יצר הרפתקנות ורצון עז לעזור לישראל. בתחילת דרכה בישראל התנדבה בקיבוץ גן שמואל. לאחר שלמדה במהירות את השפה העברית בנוסף לשש השפות שכבר שלטה בהן, עברה לתל אביב ושימשה תקופה קצרה כמורה לאנגלית. לא חלף זמן רב ו"המוסד" גייס אותה לשורותיו.
מבצע זעם האל ופרשת לילהאמר
בעקבות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן בשנת 1972 יצא "המוסד", בהנחייתה של ראש הממשלה, גולדה מאיר, למבצע זעם האל לחיסולם של חברי ארגון הטרור ספטמבר השחור שהיו אחראים במישרין או בעקיפין לטבח זה. המוסד הקים צוות רחב היקף אשר עסק באיתורם ובחיסולם של אנשי "ספטמבר השחור". רפאל עסקה בעיקר בתחום איסוף המודיעין ובהכנות בשטח.
במסגרת המבצע חוסלו אחדים מיעדי החיסול, אך באחד המקרים חוסל, עקב טעות בזיהוי, מלצר בשם אחמד בושיקי. הריגתו של בושיקי אירעה ב-21 ביולי 1973 בעיירה לילהאמר שבנורווגיה. שישה ממשתתפי פעולה זו נעצרו על ידי משטרת נורווגיה.
ראשון העצורים, דן ארבל, הסגיר את מיקומה של דירת הסתרים שבה שהו סילביה רפאל ושותפה אברהם גמר. סילביה ואברהם ציפו לשובם של שאר חברי החולייה אך במקומם הגיעה משטרת נורווגיה ועצרה גם אותם.
בינואר 1974 נפתח המשפט כנגד העצורים. במהלך משפט זה הכירה רפאל את אנאוס שיודט, עורך דין נורווגי נודע אשר ייצג אותה ואת חבריה במשפט. לימים נישאו השניים. רפאל נמצאה אשמה בסיוע לרצח ונגזרו עליה חמש וחצי שנות מאסר. לאחר מגעים עם ממשלת נורווגיה שוחררו כל אנשי המוסד, לאחר שריצו כשליש מהתקופה שנקבעה בגזר הדין.
מעורבותה במבצעים נוספים
בעקבות מעצרה של רפאל החלו ארגוני ביון שונים בעולם לחקור את פעילותה. בצרפת נחשפה דירת סתרים שבה השתמשה רפאל בעת חיסולו על ידי מטען של נציג אש"ף בפריז, ד"ר מחמוד המשארי ב-8 באוקטובר 1972. כמו כן הביון האיטלקי החל לחקור את מעורבותה של רפאל בחיסולו של ואאל עאדל זועייתר ב-16 באוקטובר 1972. הן הביון הצרפתי והן האיטלקי חקרו את רפאל בעת מעצרה בנורווגיה, אך ללא הועיל.
בסרט תיעודי-ביוגרפי על רפאל נטען כי היא שימשה שמרטפית לעבדאללה, בנו של המלך חוסיין, שהפך לימים למלך ירדן.
ימיה לאחר המוסד
רפאל ריצתה עשרה חודשי מאסר ושוחררה בנימוק בריאותי. עם שחרורה נישאה לשיודט. היא גורשה מנורווגיה, והשניים שבו לישראל והתגוררו בקיבוץ רמת הכובש. הם עברו להתגורר בנורווגיה, אולם רפאל הואשמה בפעילות חבלנית וגורשה ב-1977 מן המדינה. לאחר מאבק משפטי ממושך, שבה ב-1978 להתגורר עם בעלה בנורווגיה, והקדישה את זמנה להתנדבות בארגוני מצוקה.
ב-1986 נאלצו בני הזוג לצאת מדירתם באוסלו ולעבור תחת שמירה ומעקב של המשטרה המקומית למקום מקלט במשך שבועות ארוכים, וזאת בשל מידע מודיעיני אמין שהתקבל כי יאסר ערפאת עומד מאחורי התארגנות של חוליית מחבלים פלסטינית שהייתה אמורה לחסל את לוחמת המוסד לשעבר.
בשנת 1992, לאחר 13 שנים של מגורים בנורווגיה, החליטה רפאל לשוב עם בעלה לדרום אפריקה ארץ הולדתה, שם התגוררה עד מותה בפברואר 2005 מלוקמיה.
על פי בקשתה הובאה סילביה רפאל לקבורה בישראל, בקיבוץ רמת הכובש ואנשי המוסד עשו צעד נדיר ונשאו הספדים פומביים לכבודה.
הנצחתה
ב-23 באפריל 2013 נחנכה "כיכר השעון" בחוף הכנרת, ליד המושבה מגדל. הכיכר נקראה על שמה של סילביה ולמרגלות מגדל השעון הוצבה כתובת גדולה לכבודה. במקום - מתקן מסבירן עם סיפור חייה בעברית ואנגלית.
ב-2016 יצא סרט אודותיה של הבמאי סקסון לוגן.
קרחון אבסיוק
קרחון אבסיוק (באנגלית: Avsyuk Glacier) הוא קרחון בחצי האי אירוסמית', בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון-מערב, ונשפך אל מפרצון שומסקיי.
שיא גובהו של הקרחון 550 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון נסקר על הקרקע על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנים 1956–1957.
הקרחון צולם מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1957.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של גרגורי א. אבסיוק (Grigory A. Avsyuk), חוקר קרחונים רוסי, שהמתמחה בחקר הקרחונים של מרכז אסיה.
שם זה ניתן בדומה לשמות אחרים בסביבת הקרחון, הקרויים על שם גאולוגים, וזאת לציון משלחת הגאולוגים של הסקר האנטארקטי הבריטי שנערך באזור.
ועדות חקירה לארץ ישראל
הראשונה בהן הייתה ועדת פיילין שנשלחה לארץ ב-1920 על מנת לחקור את אירועי ירושלים במאורעות תר"פ. השנייה הייתה ועדת הייקראפט ב-1921 לאחר מאורעות תרפ"א, אחריה ועדת שו, אשר הגיעה ארצה בעקבות מאורעות תרפ"ט. המלצותיה הביאו לפרסום הספר הלבן השני ב-1930. לאחר מאורעות 1936 נשלחה לארץ ישראל ועדת פיל אשר עליה הוטל תפקיד רחב יותר של מציאת פתרון לבעיית הסכסוך והמנדט בארץ. הוועדה הייתה הראשונה להעלות את רעיון חלוקת הארץ לשתי מדינות. בעקבות הסערה וההתנגדות הערבית למסקנות הוועדה, שלחה בריטניה את ועדת וודהד ב-1938, גם ועדה זו לא נחלה הצלחה. הממשלה הבריטית זימנה ללונדון את נציגי היהודים והערבים תחת ועידת השולחן העגול, אולם זו נכשלה חרוצות. בעקבות מסקנותיה של ועדת וודהד, בעיקר על הגבלות העלייה וההתיישבות היהודית, פרסמה בריטניה את הספר הלבן השלישי. ב-1946, בעקבות לחץ למציאת פתרון לבעיית העקורים מצד ארצות הברית, הגיעה ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל. בריטניה לא שבעה נחת מהמלצות הוועדה, ובעקבותיה הועלתה תוכנית מוריסון גריידי. לאחר דחייתה מצד היהודים והערבים, הועברה שאלת ארץ ישראל אל האו"ם. ב-1947 ביקרה בארץ ועדת אונסקו"פ (הוועדה המיוחדת של האו"ם לענייני ארץ ישראל) מטעם האו"ם אשר רוב חבריה הציע חלוקה לשתי מדינות תוך שיתוף פעולה כלכלי ביניהן. המלצות הוועדה היוו בסיס לתוכנית החלוקה שאישר האו"ם בנובמבר 1947.
יוסי מר-חיים
יוסי מר-חיים (נולד ב-20 באוקטובר 1940) הוא מלחין, פסנתרן ומורה ישראלי.
ביוגרפיה
מר-חיים נולד בירושלים. אביו אליעזר היה איש העלייה השנייה, מיוזמי הגדוד העברי, איש עסקים ודירקטור בפועל של בנק קופת עם. אמו הייתה אשת העלייה השלישית וחברה בקיבוץ הראשון של השומר הצעיר.
למד באקדמיה למוזיקה על שם רובין בירושלים. מורו להלחנה היה יצחק סדאי וכן למד תורת הצורות אצל חיים אלכסנדר ופסנתר אצל אלכסנדר תמיר. בשנת 1966 יצא לארצות הברית ולמד שם אצל דייוויד דיאמונד בבית הספר מנהטן למוזיקה ואצל האל אוברטון ולוצ'אנו בריו בג'וליארד עד שנת 1968.
בין השאר הלחין מר-חיים מוזיקה לתיאטרון, קולנוע, רדיו ובלט. הוא מלמד ג'אז ואלתור במכון למוזיקה במכללה למורים "אורנים", מרצה בתחום הפופ והג'אז ומופיע כפסנתרן ג'אז.
בתחום ההלחנה מרבה מר-חיים לעבוד בשיתוף פעולה עם יוצרים בתחומים אחרים: מחול, תיאטרון, שירה וציור. כתיבתו מאופיינת בחיפושי דרך ובניסיונות חדשניים. עבודה משותפת עם יונה וולך, בשנות ה-60, כללה לצד הקראת שירים גם גרירת מאפרה, צעקות ורקיעות רגליים. ביצירה "פלייבק" משנת 1974, שפתחה תקופה של שיתוף פעולה בינו לבין ג'ואן פרנקס ויליאמס מקול ישראל, מתחלק הביצוע לשלושה מוקדים שונים: התזמורת מפוצלת לשלוש קבוצות בשלוש ערים שונות - ירושלים, תל אביב וחיפה, והמוזיקה מבוצעת בחלקה לפי שמיעה ובחלקה לפי שעון-עצר. בירושלים מוצב קריין ובחיפה זמרים, והביצוע בכללו מהווה אתגר מוזיקלי, טכני ורעיוני לכל המשתתפים, לרבות הקהל.
בתחילת שנות השמונים השתתף מר-חיים בתוכנית מסע הקסם המסתורי, סיפורה של להקת החיפושיות שהייתה סדרת תוכניות רדיו בעריכת יואב קוטנר ועודד היילברונר ואשר שודרה בגלי צה"ל. בתוכנית זו ניתח והסביר את שירי החיפושיות וניגן בפסנתר דוגמאות משיריהם.
ב-1990 יזם וניהל את פסטיבל המוזיקה "ג'אז סרטים ווידאוטייפ" בסינמטק תל אביב.
בשנות ה-2000, החל מר-חיים לעסוק ב"אמנות סאונד", שילוב בין תחומי של מוזיקה, קול, אמנות פלסטית ווידאו ארט. בין השאר הציג ב-2009 את עבודת הסאונד שלו, "The Autopsy of the Vulgar" בתערוכת הסאונד "לפטופיה". וב-2010 העלה בפסטיבל הטייפים השישי, יצירה לשלושה טייפים, פטיפון ומחשב.
יוסי מר-חיים כתב מוזיקה לכמאה הצגות תיאטרון בהבימה, הקאמרי, תיאטרון חיפה, תיאטרון באר שבע והחאן הירושלמי. בנוסף הלחין שירי משוררים, בין השאר את השיר "מכתב" של מאיה בז'רנו, ושירים של דוד אבידן.
יצירות
ביצירה "רקוויאם לכדור-סל" (1975), שנכתבה בשיתוף עם זמרת הסופרן עדי עציון-זק נדרש האמן לבצע תוך כדי הקונצרט פעולות שונות, כמו הקפצת כדור, משחק בגולות וכדומה.
ב"איוב" (1976), אופרה סאטירית במערכה אחת, לתמליל של עודד בארי, נוצר עימות בין שפת אופרה מודרנית לסגנון קברט, שבו מתבטא על פי רוב השטן. מר-חיים אף מעמיד לעיתים את שני הסגנונות, סריאליזם וג'אז זה מול זה או משלב אותם יחדיו. הצגת הבכורה הייתה בפסטיבל ישראל 1976, בביצוע התזמורת הסימפונית ירושלים בניצוח יצחק שטיינר, עם הבס-בריטון וילי הפרנס בתפקיד הראשי ועדי עציון בתפקיד השטן.
ביצירה "לונה רוסה" (1977) שילב מר-חיים מוטיבים משירי שנות החמישים והשישים של המאה ה-20 שנושאם הוא הירח וציטטה מהקלטה של אפולו 11 מן הנחיתה הראשונה על הירח. ביצוע בכורה: עדי עציון ולהקה בניצוח המלחין, 1977.
ב"סירנות" נקט מר-חיים בסגנון מולטי-מדיה. היצירה בוצעה באכסדרת מוזיאון תל אביב, עם שש רקדניות, שלושה כלי נשיפה ותוף. הנגנים פוזרו בשלוש קומות המוזיאון. בשונה מכל יצירותיו הקודמות של מר-חיים, זו יצירה אינסטרומנטלית ללא שירה.
בחמישייה לנבל, שני כינורות, צ'לו וקונטרבס (1979) נדרש המנצח, על פי הפרטיטורה, להשמיע צעקות בשעת ביצוע היצירה. החמישייה בוצעה בשנת 1979 על ידי נגני התזמורת הפילהרמונית הישראלית עם הנבלנית רות מעייני.
ב"מוזיקה על העצים" לכלי נשיפה מעורבים, הושיב מר-חיים את הנגנים על עצים, עם מיקרופון לכל נגן. ביצוע הבכורה היה בתל-חי ב-1980 והמוזיקה הועברה אל העמק באמצעות רמקולים.
"מכונות הרעש" מסתמכת על האידאולוגיה הפוטוריסטית של יצירת מוזיקה באמצעות רעש ועושה שימוש באופנוע, שואב-אבק, בלנדר, מקדחה חשמלית וכדומה, באמצעות טכניקות כתיבה ישנות. ביצירה זו התקרב מר-חיים לסגנון כתיבתו של אדגר וארז ואף כלל בה מובאות מיצירות של וארז. הנגנים לבושים חלקם בלבן וחלקם בשחור וסדר ישיבתם הוא בצורת מקלדת פסנתר.
חיים אישיים
מר-חיים נשוי לציירת מיכל נאמן. אחיו הוא עמוס מר-חיים.
חוק למניעת זיהום הים מהשלכת פסולת
החוק למניעת זיהום הים מהשלכת פסולת נחקק בשנת 1983 (תשמ"ג) על ידי המשרד להגנת הסביבה. מטרת החוק היא לגרום להפסקת הטלת פסולת אל שטחי הים של ישראל ככל שניתן, ולעודד מציאת דרכים אחרות ונקיות יותר להיפטר מהפסולת.
הרקע לחוק
לפני חקיקת החוק, השלכת פסולת לים הייתה וזיהומו שכיחה יחסית בקרב הישראלים. לאחר שהחלו פיתוחים מרכזיים בהתפלת מי ים למי שתייה, הובהרו הבעיות במצב זה מבחינת שמירה על בריאות האזרחים. בשלב זה נהיה ברור שדרושים חוקים המטפלים בנושאים אלו.
עיקרי החוק
החוק אוסר השלכה של כל סוג של פסולת לים בכל צורה, במטרה לשמור על הים ועל החופים נקיים יותר וכדי למנוע זיהומים של הים, לדוגמה הזרמות של ביוב ושפכים לים ומזהמים אחרים שפוגעים בחיי הים ובאיכות המים.
הוועדה למתן היתרים
החוק נאכף על ידי הוועדה למתן היתרים - ועדה אשר ממנה השר להגנת הסביבה, ובה גם נציגים של גופים ציבוריים אחרים שעניינם לשמור על הסביבה. תפקיד ועדה זו הוא לפקח על מקרים הקשורים לחוק, לשנות ולהוסיף לחוק כשצריך.
נכון לשנת 2009 מורכבת הוועדה מנציגים של כמה משרדים - משרד הביטחון, הבריאות, התחבורה, התעשייה והמסחר, התיירות, וגופים נוספים אשר מעוניינים בשמירה על איכות הסביבה.
בנוסף, יש לוועדה הסמכות לספק היתרים להשלכת פסולת - אישורים מיוחדים להשלכת סוגי פסולת מסוימים במקרים אשר הוועדה רואה לנכון. כדי לקבל היתר צריך להגיש בקשת היטל לוועדה, בה הוא מתאר את המקרה ומדוע הוא זקוק להיתר, החוק מחייב לענות לבקשה תוך עד 75 ימים מיום הגשתה. בנוסף, החוק מחייב לשלם על כל סוג של היטל לים, במטרה להביא להפנמה של העלויות לטיפול הים, בדרך כלל העלויות יהיו בקירוב ל 300 ש"ח ליום, אך מספר זה משתנה בהתאם לכמות ההטלה, לחומרים, ולעוד משתנים.
לועדה ישנה גם סמכות למתן היתרי חירום, היטלים מיוחדים אשר אמורים להינתן רק במקרי חירום כאשר אין דרך אפשרות סבירה למנוע את ההזרמה, או במקרים המתייחסים לתאונות או נזקים בשל אירוע חריג. החוק קובע שעל הוועדה לדון בהיתרי חירום תוך 72 שעות מהגשתם, ושהם עלולים לעלות עד כ 10,000 ש"ח ביום.
מחלוקת סביב החוק
ישנם מקרים רבים בהם ניתנים היתרים והיתרי חירום שאינם הכרחיים, ובמקרים רבים החוק אינו מטפל בבעיה שלשמה נועד באופן אפקטיבי, ולכן רבים טוענים כי הוא זקוק לניסוח חדש ומקיף יותר. למרות זאת, בתוך הוועדה למתן היתרים ישנן מספר עמותות לשמירה על איכות הסביבה, שהצטרפו כדי לוודא כי היתרים אינם ניתנים ללא סיבה, לדוגמה עמותת "צלול".
עונש על אי ציות לחוק
החוק קובע שהעונש על הטלת פסולת לים יכול לנוע בין שנת מאסר וקנס בסביבות 185,000 ש"ח, לבין 3 שנות מאסר או כפל הקנס. גובה העונש תלוי בנסיבות מקשיחות קיימות, למשל במקרים בהם נגרם נזק ממשי לים, או כאשר הנזק נעשה על ידי תאגיד.
משפחת קרדשיאן
משפחת קרדשיאן (באנגלית: Keeping Up with the Kardashians לרוב מנוסח KUWTK) היא סדרת דוקו-ריאליטי אמריקאית ב, העוסקת בחייהם של בני משפחת ג'נר-קרדשיאן המתגוררים בקלבסס שבמחוז לוס אנג'לס. הסדרה זכתה להצלחה רבה, ובעקבותיה הופקו עד היום מספר סדרות בת העוסקות בחברי המשפחה השונים.
ב-8 בספטמבר 2020, הודיעה המשפחה בעמוד האינסטגרם שלהם כי התוכנית תסתיים בשנת 2021, לאחר כ-20 עונות. ב-18 במרץ 2021, עלתה לשידור העונה האחרונה.
עלילה
עונה 1
פרקים 1 - 8 (8 פרקים). החלה את שידוריה ב-14 באוקטובר 2007 והסתיימה ב-2 בדצמבר 2007.
קריס וקייטלין חוגגים את יום נישואיהם והבנות מביאות להם עמוד חשפנות כמתנה. קים מתארחת בתוכנית של טיירה בנקס ומתמודדת מול נושא הדלפת קלטת הסקס שלה לרשת. קריס וקייטלין חווים חילוקי דעות בנוגע להחלטות בניהול קים. קריס שוכרת מטפלת שאינה לרוחה. לאחר מכן קים קורטני וקלואי נוסעות למקסיקו ולא מספרות לקייטלין. כשהיא מגלה היא משאיר את בנו ברודי לשמור על קיילי וקנדל, מה שגורם לצרות. קים נאלצת להתמודד עם צילומים למגזין פלייבוי. יום אזכרתו של רוברט, אב המשפחה, מגיע וקלואי נעצרת באשמת נהיגה תחת השפעת אלכוהול. קורטני חוששת שנכנסה להריון. רוב יוצא לדייט ומגלה שאחיותיו עוקבות אחריו. קורטני וקלואי מגלות הומלס שגר ליד החנות המשפחתית ומחליטות לעזור לו. קים מקבלת איומים על תמונות מהעבר של קורטני שעלולות להופיע ברשת ופונה למשטרה לקבלת עזרה.
עונה 2
פרקים 9 - 19 (11 פרקים). החלה את שידוריה ב-9 במרץ 2008 והסתיימה ב-26 במאי 2008. המשפחה מודאגת שההצלחה משנה את קים. קורטני חוששת שסקוט בוגד בה ומחליטה לעקוב אחריו. רוב מתחיל לצאת עם אדריאן אך חושש שאחיותיו יהרסו לו. קריס מחליטה לגדל תרנגולות. קלואי משתכנעת לקחת שיעורי משחק. קריס שוכרת יועץ אופנה עבור קייטלין. קלואי מנסה ללמד את קיילי על גיל ההתבגרות. קריס מנסה להתקבל לקבוצת מעודדות. קים וקורטני מודאגות מכך שלקלואי אין בן זוג ופותחות פרופיל באתר היכרויות בשמה. קייטלין מנסה לגרום לקנדל לבצע את מטלות הבית. לאחר שפורצים לחנות הבנות לוקחות שיעורי הגנה עצמית על מנת להרגיש מוגנות. רוב שוקל לפרוש מהאוניברסיטה ולהתחיל קריירת דוגמנות. קים רבה עם אחיותיה לאחר שהיא רוכשת בנטלי. קריס משתכרת ועושה קעקוע. קייטלין חווה משבר אמצע החיים. קייטלין מחליטה שיציאה משפחתית לחופשת סקי בקולורדו תאחד את המשפחה. אך כולם רבים עם קים על כך שאינה מעוניינת לבלות איתם זמן. קים הפגועה מחליטה לעזוב אך מתחרטת לאחר שקלואי מתנצלת. קים יוצאת עם שחקן הפוטבול האמריקאי רג'י בוש ומחליטה לצלם עבורו לוח שנה עם תמונות ארוטיות שלה. קריס בטעות שולחת את הלוח שנה להפצה בחנויות. קייטלין לוקחת את קלואי וקורטני לאחת מהרצאותיו. הבנות נוסעות לחופשה בניו אורלינס ופוגשות משפחה שנפגעה מההוריקן קתרינה. בזמן שהבית ריק קייטלין מתכננת מפגש רומנטי עם קריס שנהרס בגלל הגעתה של דודתה סיסי. בפרק האחרון בעונה קלואי, קים, קורטני ורוב עוברים על קטעים נבחרים מהעונה ומציגים קטעים שלא נראו על המסך.
עונה 3
פרקים 20 - 31 (12 פרקים). החלה את שידוריה ב-8 במרץ 2009 והסתיימה ב-25 במאי 2009.
קלואי מפרה את תנאי השחרור על תנאי שלה וקריס זועמת על כך שהיא נשלחת לכלא. קורטני נבחרת להצטלם לשער מגזין "944" ובוחרת בקריס כמנהלת האישית שלה. לאחר שקריס עסוקה קודם כל במחויבותיה לקים, קורטני זועמת. רוב ואדריאן עוברים לגור יחד. קורטני וקלואי מעירות לקים על בעיית התמכרותה לקניות. קלואי מצטלמת בעירום חלקי עבור ארגון אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים. קים עוברת ניתוח לייזר בעיניים ולאחר מכן מופיעה בלאס וגאס עם הפוסיקט דולז. קייטלין עוברת בדיקת קולונוסקופיה ומסביר על כך לקנדל וקיילי. קים משיקה בושם ורבה עם אחיותיה. רוב עושה קעקוע חדש ולוקח את מכוניתה של קים ללא רשות, מה שגורם למשפחה לריב איתו. קורטני מאשימה את סקוט שהוא בוגד בה שוב. קלואי מבצעת ביופסיה לבדיקת סרטן העור. קלואי נוסעת לניו יורק להנחות תצוגת אופנה ומתחילה לשקול מעבר לניו יורק ופתיחת חנות נוספת של "דאש". קלואי מחפשת דירות בניו יורק וקריס לא מרוצה מהרעיון. משפחת קרדשיאן מחליטה לצאת לקמפינג יחד עם משפחתה של אדריאן, חברתו של רוב, והדברים לא מתנהלים כמצופה. קייטלין עוברת ניתוח פלסטי לתיקון ניתוחים קודמים שעברה לאחר שנפצע. לאחר שקים מתעצבנת שקורטני לוקחת את דבריה האישיים, השתיים רבות אך מתפייסות. רוב ואדריאן נפרדים והוא עובר לגור עם קים. קייטלין מודאגת מכך שקיילי מתחילה להתבגר.
עונה 4
פרקים 32 - 42 (11 פרקים). החלה את שידוריה ב-8 בנובמבר 2009 והסתיימה ב-21 בפברואר 2010.
בפתיחת העונה קלואי ולמאר מתחתנים לאחר חודש של הכרות. קים נפרדת מרג'י ורוב מנסה לחזור לאדריאן. המשפחה לא מרוצה מהתנהגותו של סקוט וקלואי סוטרת לו. לאחר השלמתם קלואי משתתפת בקורס ניהול כעסים. קורטני מודיעה שהיא בהריון. קנדל מתחילה לדגמן וקיילי מקנאה. המשפחה נוסעת ללאס וגאס לחגוג את יום הולדתה של קים, סקוט ורוב משתכרים וסקוט תוקף את אחד המלצרים. קורטני מחליטה להפרד מסקוט אך חוזרת אליו סמוך ללידה. בסוף העונה קורטני יולדת את בנה הבכור, מייסון דאש דיסיק. קורטני וקלואי מודיעות שיחזרו למיאמי על מנת להעסיק בנות חדשות לחנות וסקוט מתחיל לנהל מועדון לילה.
עונה 5
פרקים 43 - 54 (12 פרקים). החלה את שידוריה ב-22 באוגוסט 2010 והסתיימה ב-20 בדצמבר 2010.
קים קונה בית חדש ומתאהבת בשומר הראש שלה. קים חווה תופעות לוואי לאחר הזרקת בוטוקוס לפניה. הבנות גורמות לקריס להפסיק לעשן. רוב ומליקה, חברתה הטובה של קלואי יוצאים לזמן קצר ונפרדים. קריס מתחילה לנהל את להקת הבנות "BG5". מייסון חוגג חצי שנה וקורטני רוצה עוד ילד וגורמת לסקוט לברוח מהנושא. קייטלין מתקשה להשלים עם כך שקיילי מתבגרת. קים מתחילה לצאת עם שחקן הפוטבול מיילס אוסטין. בסוף העונה רוב משכנע את קייטלין להסתפר ולעשות פירסינג באוזן. קלואי חוגגת את יום הולדתה בניו יורק ובמקביל קורטני משוכנעת שעליהן לפתוח חנות נוספת של "DASH" בניו יורק. קים ומיילס נפרדים.
עונה 6
פרקים 55 - 70 (16 פרקים). החלה את שידוריה ב-12 ביוני 2011 והסתיימה ב-19 בדצמבר 2011.
עונה 7
פרקים 71 - 89 (19 פרקים). החלה את שידוריה ב-20 במאי 2012 והסתיימה ב-28 באוקטובר 2012.