cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פביאן כאמוס
קריירה
כאמוס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ארל אביניון, ובגיל 15 הצטרף לזו של מונפלייה. בגיל 17 הצטרף לקבוצת המילואים של אולימפיק מרסיי, וכעבור שנה הצטרף לקבוצה הראשונה. בקיץ הצטרף לשרלרואה. ב-30 בספטמבר 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה נגד קלאב ברוז'.
לאחר שעורר עניין רב בקבוצות ברחבי אירופה כמו: באייר לברקוזן, פריז סן-ז'רמן, מונקו, ספרטק מוסקבה ופנאתינאיקוס, חתם בקיץ לגנק. בעונת חזר לצרפת כאשר הושאל לטרואה וביולי  הושאל לאוויאן.
בקיץ חתם באנטוורפן לארבע שנים, אך שוחרר ממנה אחרי שנה אחת. ב-5 בינואר 2018 חתם במכלן.
בדצמבר חתם במונטלימה ובסיום העונה עזב את הקבוצה ללא ששיחק באף משחק ליגה.
אליפות ברזיל בכדורגל 1973
אליפות ברזיל בכדורגל 1973  הייתה הפעם ה-17 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. המשחקים החלו ב-25 באוגוסט 1973 והסתיימו ב-28 בפברואר 1974.
פביאן כאמוס
קריירה
כאמוס נולד בצרפת להורים מהגרים מתוניסיה ולכן היה זכאי לשחק עבור נבחרת תוניסיה. בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה.
אליפות ברזיל בכדורגל 1973
בתחרות השתתפו 40 קבוצות. התחרות נערכה במספר שלבים:
במהלך שלבי האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
פלמיירס זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה השישית בתולדות המועדון והשנייה ברציפות.
שחקנים מצטיינים
רמון, שחקנה של סנטה קרוז כבש 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
אבנר יאור
אבנר יאור (נולד ב-8 במרץ 1971) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל ישראלי. יאור נחשב לאחד המאמנים הבכירים בישראל ואימן במרבית שנותיו בליגת העל ובליגה הלאומית. בליגת העל הוביל את קבוצות הפועל גלבוע/עפולה ועירוני רמת גן למעמד חצי גמר גביע המדינה בשנים 2006/7 ו-2007/8. בליגה הלאומית הוביל את הפועל גלבוע/עפולה לעליה לליגת העל בעונת 2005/6. בעונת 2015/16 זכה באליפות הליגה הארצית ועליה לליגה הלאומית עם מכבי רחובות. ב־6 שנותיו כמאמן בליגה הלאומית הוכתר 3 פעמים כמאמן העונה: הפועל גלבוע/עפולה (2005/6), מכבי רחובות (2017/18), עירוני רעננה (2018/19).
ביוגרפיה
יאור גדל בקיבוץ כפר בלום, הוא התחנך בבית הספר "עמק החולה" וסיים את לימודי התיכון בבית הספר משגב. בעל תואר ראשון B.A במינהל עסקים מאוניברסיטת Thames Valley University, לונדון.
קריירה כשחקן
שיחק כדורסל מגיל הקט-סל ועד גילאי הנוער במחלקת הנוער של מועדון הפועל גליל עליון. בנעוריו, שיחק בהפועל נהריה אצל המאמן איתן ויינרייך. בגיל 18 עלה לשחק בקבוצה הבוגרת ובמהלך 4 שנותיו כרכז מחליף, זכה עימה בגביע המדינה (1992/91) ובאליפות המדינה ההיסטורית (1993/92) אשר במהלכה הדיחה בדרך לאליפות את מכבי תל אביב. בנוסף הגיע עם המועדון באותה עונה למעמד חצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע שם הודחה על ידי אפס פילזן הטורקית. בשנים שלאחר מכן שיחק בעירוני נהריה, מכבי חיפה, ובמכבי דרום/קריית גת. ב־1997 פרש ממשחק והחל בקריירת האימון.
קריירה כמאמן
יאור החל את קריירת האימון במכבי ראשון לציון בשנת 1997, במשך 6 שנים אימן במחלקת הנוער של המועדון ושימש כעוזר מאמן בקבוצת הבוגרים בליגת העל (2002-1999). בהמשך מונה לעוזר מאמן תחת שרון דרוקר בהפועל גליל עליון (2002). הצמד המשיך לאימון הפועל ירושלים בשנים 2005-2003. בשנת 2004 היה יאור שותף לעונה היסטורית שבה זכתה ירושלים בגביע יול"ב קאפ לאחר שניצחה בגמר את ריאל מדריד. ב-2005 התמנה למאמן של עפולה/גלבוע בליגה הלאומית. בתום העונה שבה נבחר למאמן העונה, הוביל אותה למקום ה-1 ולעלייה לליגת העל. בשנת 2006 חזר יאור לעבוד תחת שרון דרוקר בקבוצת ריטאס וילנה. ב-2007 שב לישראל והתמנה לראשונה כמאמן ראשי בליגת העל, כמאמן עירוני רמת-גן. במהלך העונה הצליח להוביל את המועדון למעמד חצי גמר גביע המדינה. זאת הייתה הפעם האחרונה שהמועדון הצליח להגיע להישג זה. בעונת 2007/8 שב יאור לעמדת המאמן של הפועל עפולה/גלבוע הפעם כאשר הקבוצה בליגת העל. בתום עונה רבת תהפוכות ואף על פי שהקבוצה הגיעה למעמד חצי גמר הגביע, ירדה הקבוצה בסוף העונה לליגה הלאומית. בעונת 2008/9 שימש עוזר מאמן באליצור אשקלון ובעונה שלאחר מכן שימש עוזר מאמן בהפועל חולון. בשנים 2011–2013 אימן שוב את עפולה/גלבוע בליגה הלאומית ובשתי העונות הוביל אותה לרבע גמר הפלייאוף. בשנת 2015 התמנה למאמן מכבי רחובות מהליגה הארצית אותה הוליך בתום העונה בחזרה לליגה הלאומית לראשונה לאחר 18 שנים. בשתי העונות הבאות המשיך לאמן את מכבי רחובות והוביל את המועדון לרבע גמר וחצי גמר הפלייאוף בהתאמה. בעונתו האחרונה במועדון זכה בתואר מאמן העונה של הליגה הלאומית. בעונת 2018/19 התמנה למאמן עירוני רעננה מהליגה הלאומית. הקבוצה הצעירה כללה בין השאר את שחקני העתודה הצעירים גיל בני ומייקל בריסקר ביחד עם הזר ג'ארמר גאלי. בתום העונה הסדירה, הקבוצה סיימה במקום ה-1 עם 22 ניצחונות ו-4 הפסדים. הקבוצה הגיעה עד שלב חצי גמר הפלייאוף שם הודחה על ידי מכבי חיפה שעלתה בתום העונה לליגת העל. גם בעונה זו נבחר יאור למאמן העונה בליגה הלאומית, הייתה זו הפעם השלישית מתוך שש עונות אימון בליגה. בתחילת עונת 2019/20 החליט יאור כי הוא מעוניין להקדיש את מרבית זמנו לעיסוקיו המשפחתיים והודיע על סיום תפקידו ברעננה.
חיים אישיים
יאור מתגורר בקיבוץ המעפיל עם אשתו ליאת ושלושת ילדיהם. הוא נכד למשה ומינה יאור ממקימי הקיבוץ כפר בלום. אביו דב שימש כסגן ראש המועצה האזורית גליל עליון ויושב ראש מועדון הכדורסל הפועל גליל עליון בשנות השמונים. אמו מיכל, קרמיקאית בכירה. אחיינו רון קופר, משחק כרכז בגלבוע/גליל בליגת העל.
קישורים חיצוניים
פרופיל המאמן באתר ליגת העל פרופיל השחקן באתר ליגת העל
חוק לפיצוי נפגעי גזזת
חוק לפיצוי נפגעי גזזת, תשנ"ד-1994 אושר בכנסת השלוש עשרה בשנת 1994, ועל פיו מפוצים אנשים שטופלו כנגד גזזת באמצעות קרינת רנטגן בין 1 בינואר 1946 ובין 31 בדצמבר 1960 וחלו בעקבות זאת במחלות המצוינות בחוק, וכן קובע החוק פיצוי לשאריהם. ישראל היא המדינה היחידה שבה נחקק חוק מסוג זה.
היסטוריה חקיקתית
טיפול בקרינת רנטגן נגד גזזת היה מקובל בעולם מתחילת המאה ה-19 ועד לתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. בישראל נעשה בו שימוש נרחב במהלך העלייה ההמונית בסוף שנות ה-40 ובתחילת שנות ה-50. באמצע שנות ה-70 פרסם פרופ' ברוך מודן מחקרים המראים שסיכוייו של מי שטופל בקרינת רנטגן נגד מחלת הגזזת לחלות במחלות מסוימות, בהן כאלה הגורמות למוות, גדולים מאלה של מי שלא קיבל טיפול זה. המחקר עורר עניין רב באמצעי התקשורת.
הצעת החוק הוגשה בשנת 1994 על ידי חבר הכנסת עמיר פרץ. דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את מטרתו:
החוק אושר בכנסת ב-25 ביולי 1994, ותחילתו נקבעה ל-1 בינואר 1995.
בתיקון מס' 3 לחוק, שתחילתו ב-1 בינואר 2003, ניתן מענה למי שקיבל מענק לפי החוק וחלה החמרה במצבו הבריאותי, שמצדיקה מענק גבוה יותר. נפגע כזה יקבל את ההפרש שבין המענק לפי דרגת נכותו הנוכחית לבין המענק שכבר שולם לו.
מכוח החוק הותקנו התקנות הבאות:
הוראות החוק
המחלות שהסיכוי לחלות בהן בעקבות הקרנת רנטגן נגד גזזת גבוה יותר הן:
גובה הפיצויים המשולמים על ידי המדינה לנפגעים תלוי בהיקף הנכות שנקבעה לנפגע על ידי ועדה רפואית, הבודקת את מצבו בהתאם לידוע אודות תופעות הלוואי של טיפולי ההקרנה. כללי הפיצוי:
בדיון בתביעה לפיצוי מכוח החוק מתקיים בשתי ועדות. תחילה ועדת מומחים, שבראשה שופט או שופט בפנסיה וחברים בה שני רופאים בעלי תואר מומחה בתחומים הנוגעים לעניין העומד לדיון, קובעת האם לתובע או לאדם שמכוחו מוגשת תביעת שאירים ניתן טיפול בהקרנה. בהמשך ועדה רפואית, שחברים בה שלושה רופאים בעלי תואר מומחה בתחומים הנוגעים לעניין העומד לדיון, קובעת האם התובע חלה במחלה מזכה ומה אחוז הנכות שיש לקבוע לו. בתשלום הקצבאות והמענקים מטפל המוסד לביטוח לאומי.
החוק הורה על הקמתו של המרכז הלאומי לפיצוי נפגעי גזזת, למחקר בנושא מחלת הגזזת והטיפול בה ולמעקב אחרי מי שחלה בגזזת וקיבל טיפול בהקרנה. בין תפקידי המכון:
מימוש החוק
התביעות מוגשות אל המרכז הלאומי לפיצוי נפגעי גזזת השייך למשרד הבריאות. עד לחודש יולי 2013 הוגשו למרכז הלאומי לפיצוי נפגעי גזזת 43,543 תביעות, ומתוכן הוכרו 24,314 אנשים כמי שנפגעו מהטיפול וקיבלו פיצויים בהתאם למצבם הבריאותי. עד אמצע 2011 הוכרו כ-4,000 איש שהגישו תביעות עם 100% נכות.
על ההחלטות של ועדת המומחים והוועדה הרפואית ניתן לערער בפני בית הדין לעבודה, ובהתאם לכך הוגשו לבית הדין מאות ערעורים.
כאמור, הפיצוי ניתן בגין רשימה סגורה של מחלות הנכללת בתוספת לחוק. יש הטוענים שיש להרחיב את רשימת המחלות המזכות בפיצוי. לשר הבריאות נתונה סמכות להוסיף לרשימת המחלות המזכות בפיצוי מחלות שבעת חקיקת החוק לא היה ידוע על הקשר הסיבתי בינן לבין ההקרנות שבוצעו לצורך הטיפול במחלת הגזזת. בהתאם לסמכות זו חתם השר על צו המורה להוסיף לרשימת המחלות גידולים שפירים בבלוטת התריס, אך מחמת חוסר תקציב הצו לא פורסם ב"רשומות" ולכן לא נכנס לתוקף.
החוק לפיצוי נפגעי גזזת אינו מעניק פיצוי לעגמת נפש, אולם לנפגעים מוענק פיצוי באמצעות תקנה 34 לתקנות הביטוח הלאומי (קביעת נכות לנפגעי עבודה) התשט"ז-1956 הקובעת נכות נפשית, וכתוצאה מהחלטה זו, נכון לחודש יולי 2013 קיבלו 18,805 אנשים שהוכרו נפגעי הקרנות גם פיצוי עבור כאב וסבל באמצעות קביעת נכות נפשית.
טבעת (כימיה)
בכימיה, טבעת היא מונח דו משמעי, המתייחס לטבעת פשוטה של אטומים וקשרים במולקולה או לקבוצה מחוברת של טבעות, שבה כל אטום וקשר הוא חבר בטבעת (נקרא גם מערכת טבעתית). מערכת טבעתית שהיא טבעת פשוט נקראת לפעמים גם monocycle או מערכת חד טבעתית, ומערכת שאינה טבעת פשוטה נקראת polycycle או מערכת רב טבעתית. בטבעת פשוטה מספר קשרי סיגמא זהה למספר האטומים, ובמערכת רב טבעתית ישנם יותר קשרי סיגמה מאשר אטומים.
מולקולה המכילה טבעת אחת או יותר נקראת תרכובת טבעתית, ומולקולה המכילה שתי טבעות או יותר (במערכת טבעתית אחת או בכמה מערכות נפרדות) מכונה תרכובת רב טבעתית. מולקולה שאינה מכילה טבעות נקראת תרכובת אציקלית או שרשרת פתוחה.
טבעות הומוציקליות והטרוציקליות
טבעת הומוציקלית היא טבעת שבה כל האטומים הם מאותו יסוד כימי. טבעת הטרוציקלית היא טבעת המכילה אטומים של לפחות שני אלמנטים שונים, כלומר, טבעת שאינה הומוציקלית טבעת קרבוציקלית היא טבעת הומוציקלית שכל האטומים המרכיבים אותה הם אטומי פחמן. סוג חשוב של טבעות קרבוציקליות הן טבעות אליציקליות (שאינן ארומטיות), ותת סוג חשוב שלהן הם הציקלואלקאנים.
טבעות ומערכות טבעתיות
המונחים "טבעת" ו"מערכת טבעתית" מוחלפים לעיתים קרובות, כאשר ההגדרה המתאימה תלויה בהקשר. בדרך כלל "טבעת" מציינת טבעת פשוטה, אלא אם כן צוין אחרת, כמו במונחים "טבעת ספירו" ו"טבעת אינדול", בהן ברור שהכוונה למערכת רב-טבעתית. כמו כן, "מערכת טבעתית" בדרך כלל מציינת מערכת רב טבעתית. כדי להפחית את הבלבול בין שתי ההגדרות, ההמלצות של IUPAC על המינוח האורגני נמנעות משימוש במונח "טבעת" על ידי שימוש בביטויים כמו "מערכת חד טבעתית" ו"מערכת רב טבעתית".
מוני מארק
מוני מארק (בהולנדית: Mony Marc) היא זמרת בלגית.
קריירה
בשנת 1956, מארק נבחרה על ידי רשות השידור הבלגית (RTBF) לייצג בלגיה באירוויזיון 1956 ביחד עם הזמר הבלגי, פוד לקלרק. ב-24 במאי 1956, מארק הופיעה על בימת האירוויזיון עם השיר "Messieurs les noyés de la Seine". מארק הופיעה עשירית בסדר ההופעות, לפני גרמניה ואחרי הזוכה, שווייץ. מיקומה הסופי של מארק לא ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד.
מי כמוך
{{פירושונים|
ראו גם
}}
לודוויג ומריה קנאפ
בשנת 1944, לודוויג קנאפ ואשתו מריה היו הבעלים של חווה חקלאית ומנסרה בעיירה וייטרה במחוז גמונד באוסטריה תחתית.
בני הזוג ראו כמה קשה ליהודים תחת המשטר הנאצי. עסקיהם סבלו ממחסור בעובדים ולכן החליטו להעסיק עובדי כפייה יהודים על מנת להצילם מגירוש.
קנאפ קיבל אישור להעסיק 24 יהודים במנסרה שלו. מכיוון שידע שהזקנים והילדים אינם מסוגלים לעבוד והם פגיעים במיוחד, בחר במכוון בשבעה זקנים וארבעה ילדים. הם דאגו לעובדיהם, למצבם הבריאותי בזמן העבודה וסיפקו להם מזון ובגדים חמים.
באפריל 1945 גילה קנאפ כי השלטונות החליטו לגרש את עובדיו לטרזיינשטט. הוא הבין שבעצם הגירוש הוא חורץ את גורלם. לודוויג ומריה קנאפ רצו להימנע מכך בכל מחיר. הם סיפקו לעובדיהם מזון למשך חודש ואמרו להם להסתתר ביער סמוך. ואז לודוויג נסע עם משפחתו לטיול קצר בווינה.
כשהסכנה חלפה, הזוג קנאפ הובילו את היהודים מהיער והסתירו אותם בביתם עד לסיום המלחמה.
בשנת 1968 העניק יד ושם את אות חסידי אומות עולם לזוג קנאפ.
ניקולאי סטוגוב
ניקולאי ניקולייביץ' סטוגוב (10 בספטמבר 1873 – 7 בדצמבר 1959) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת האזרחים הרוסית.
תחילת דרכו
סטוגוב נולד ב-10 בספטמבר 1873. הוא למד בבית הספר הצבאי ניקולייב ולאחר מכן בבית הספר לתותחנים קונסטנטינובסקו ואז הצטרף למשמר הקיסרי. ב-1900 הוא סיים את לימודיו באקדמיית המטה הכללי בהצטיינות. בנובמבר של אותה שנה הוא הוצב במטה הדיוויזיה ה-17. במאי 1901 הוא הוצב כקצין למטלות מיוחדות במטה הקורפוס ה-6; מספטמבר 1904 עד מרץ 1909, הוא הוצב במחוז הצבאי ורשה. בדצמבר 1908 הוא הועלה לדרגת פולקובניק, ובמאי 1909 התמנה לראש המשרד להיסטוריה צבאית במטכ"ל.
מלחמת העולם הראשונה ומלחמת האזרחים
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה סטוגוב ראש מטה הבריגדה הפינית ה-1. בסתיו של אותה שנה הוא מונה למפקד הגדוד הפיני ה-3. ב-15 באפריל 1915 הוא הועבר למטה הארמייה השמינית. ב-25 בספטמבר 1916 הוא מונה לראש מטה הארמייה. הוא היה העוזר הקרוב ביותר לאלכסיי ברוסילוב. אחרי מהפכת פברואר הוא התקדם במהירות בשל תמיכתו במשטר החדש. ב-2 באפריל 1917 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-16 והועלה לדרגת לוטננט גנרל ב-29 באפריל 1917. בעקבות פרשת קורנילוב, ב-10 בספטמבר 1917, הוא מונה לראש מטה החזית הדרום-מערבית, ובעקבות מהפכת אוקטובר מונה לזמן קצר למפקד החזית.
בינואר 1918 הצטרף סטוגוב ל. בין 8 במאי ל-2 באוגוסט של אותה שנה, הוא מונה לראש המטה הכל רוסי (אחד משני המטות הכלליים של הצבא האדום). באוקטובר של אותה שנה הוא נעצר בידי הצ'קה בשל חשד לפעילות כנגד המשטר. הוא שוחרר כבר בנובמבר, והחל לעבוד בארכיון המרכזי של הצבא האדום. במהלך 1919 הוא עמל על ארגון מחתרת אנטי-בולשביקית באזור מחוז מוסקבה, ולפיכך נעצר שוב בידי הצ'קה. הוא הוחזק בכלא בוטירסקאיה ובמנזר אנדרוניקוב. בסתיו 1919 הוא נמלט מכלאו לפולין, שם חבר ל ולחם עמו במלחמת האזרחים הרוסית. בין ינואר לפברואר 1920 הוא שימש כראש מטה צבא המתנדבים. במאי של אותה שנה הוא מונה למפקד מבצר סבסטופול. בעקבות תבוסת הצבא הלבן, הוא נמלט ליוגוסלביה שם התגורר מספר שנים. בשנת 1924 הוא עבר לפריז, שם עבד במפעל. ב-1928 הוא מונה לסגן מפקד הארגון של יוצאי הכוחות המזוינים הרוסים, וב-6 ביולי 1930 הוא מונה לגזבר הארגון (עד 1934). הוא היה פעיל בארגונים אנטי-בולשביקיים שונים וכן כתב עבור המגזין הרוסי האנטי-בולשביקי "כבוד". הוא נפטר ב-7 בדצמבר 1959 בכפר הצרפתי סן-ז'נבייב-דה-בואה.
בר תעופה
בר תעופה (BAR Aviation) היא חברת תעופה באוגנדה. בר תעופה פועלת במספר תחומי תעופה: טיסות סדירות ליעדים מקומים, טיסות שכר, טיסות פינוי רפואי, כמו כן החברה מפעילה בית ספר להכשרת טייסים מקומיים ומציעה שירותי אחזקת מטוסים. הבסיס העיקרי של החברה הוא נמל התעופה הבינלאומי של אנטבה. החברה גם מחזיקה מרכז משני בנמל התעופה קאג'נסי, במחוז וואקיסו, מחוץ לכביש קמפלה-אנטבה, באזור המרכזי של המדינה.
בר תעופה מכשירה טייסים עבור או"ם, רשות הטבע הפראי של אוגנדה (Uganda Wildlife Authority), כחות ההגנה העממים של אוגנדה, המשטרה הלאומית של אוגנדה.
היסטוריה
בר תעופה הוקמה באוגנדה בשנת 2008, תחילה כחברה שפעלה בתחומי הכשרת טייסים, טיסות שכר ושירותי אחזוקת מטוסים בלבד. חברת התעופה החלה בשירותי טיסות סדירות בתוך אוגנדה ב-1 בפברואר 2022.
טיסות סדירות שמפעילה בר תעופה אמורים לעזור בשיקום ענף התיירות באוגנדה, שנפגע קשות מגפת הקורונה. בנוסף, עם התפתחות של התעשיית קידוחי גז טבעי ונפט באוגנדה, על מנת לענות לדרישות הבאות מהתעשיה הזאת, ביצעה החברה רכישת כלי טייס המיועדים לפינוי רפואי.
לבר תעופה יש הסכם שיתוף פעולה עם חברת תעופה, על טיסות פנים בתוך אוגנדה.
בדצמבר 2022 בר תעופה רכשה גרסה אזרחית של מטוס מטען הרקולס L-100, לפני הרכישה המטוס הופעל על ידי חברת Gulf Air מפלורידה, ארצות הברית.
ביוני 2023 ביצע החברה ההטסה המורכבת של 18 קרנפים לבנים מדרום אפריקה לקונגו במטוס ההרקולס שלה שזה עתה נרכש.
תאונות
בדצמבר 2022 התרסק מטוס מדגם Cessna 208B Grand Caravan של החברה (מספר זנב 5X-GBR) בהפארק הלאומי המלכה אליזבת, הטייס וחמשת הנוסעי המטוס נפצעו.
במאי 2023 התרסק מטוס מדגם Cessna 208B Grand Caravan של החברה (מספר זנב 5X-RBR) בשדה תעופה Kajjansi, שני הטייסים נפצעו.
יעדים
החל ממרץ 2022, בר תעופה מפעילה קוי תעופה סדירים לכ-11 יעדים בתוך אוגנדה: Arua, Kihihi, Kisoro, Chobe, Bugungu, Semliki, Pakuba, Kasese, Mbarara, Mweya, Kajjansi. .
צי המטוסים
החל ממאי 2023, צי המטוסים של בר תעופה כולל את המטוסים הבאים:
צי המסוקים
החל ממאי 2023, צי הסוקים של בר תעופה כולל את המסוקים הבאים:
מאמץ האש
מאמץ האש הוא יסוד התקפי במלחמה המודרנית. מאמץ האש משלים ומסייע למאמץ התמרון בשדה הקרב על מנת להגיע להכרעה תוך ניצול עוצמה קרבית. תפקיד מאמץ האש הוא לשתק ולהשמיד את כוחות האויב כהכנה לתמרון יבשתי, או כחלק ממנו. ישנה דוקטרינה הטוענת כי ניתן להגיע להכרעה בשדה הקרב המודרני באמצעות אש מדויקת מרחוק, ללא תמרון.
באסטרטגיית צה"ל המושג מאמץ ("מאמץ אש" או "מאמץ תמרון") הוא מושג שעיקרו איגוד כוחות רב־זרועי ולעיתים אף בין־ארגוני תחת הגיון אחד שיש לו מפקד, משאבים נתונים ומשימה אחת.
מרכז אש משולב
מרכז אש משולב (באנגלית: Joint Fire Support) הוא חלק ממפקדת המערכה. תפקידיו לתכנן ולנצל באופן מיטבי את סיוע האש במסגרת הקרב המשולב. מאמץ האש מושתת על סדרת פעולות הכוללת: פיתוח בנק מטרות (באמצעות מודיעין צבאי), תכנון תקיפת המטרות ("תוכנית אש"), תקיפת המטרות על ידי הגורמים המוקצים למשימה, ריכוך ארטילרי על היעדים, דיווח תוצאות התקיפה והערכה של נזקי התקיפה.
גורמי סיוע, היחידות הלוחמות המייצרות אש, מורכבות בראש ובראשונה, ובאופן היסטורי מחיל תותחנים (ארטילריה) וכן מכוחות חיל אוויר, נ"מ וחיל ים. הם כוללים גם לוחמה אלקטרונית, לוחמת סייבר ושימוש בנשק מונחה, שהוא הגורם העיקרי לייצור אש יעילה בלוחמה המודרנית.
בראש מרכז האש ניצב בדרך כלל קצין בכיר במערך הארטילריה. המרכז אחראי על הקצאת גורמי הסיוע לגזרות ולכוחות המתמרנים וביצוע בקרה על תכנון התקיפה, על הפעלת גורמי הסיוע תוך תיאום בינם ובין עצמם ובינם ובין כוחות ידידותיים בגזרה, ועל עמידה ביעדי תוכנית התקיפה. בקרי אש מכוחות הסיוע השונים מייצגים השתלבות רב ממדית במרכז האש. תפקידם לתכנן ולנהל את השליטה והבקרה והביצוע הסופי של גורמי הסיוע לתמיכה ישירה בכוחות המתמרנים. הם משתתפים בתכנון מאמץ האש כדי לכלול סיוע ארטילרי, סיוע אווירי קרוב, אמנעה אווירית תקיפות אוויריות, לוחמה אלקטרונית (EW), וסיוע בירי ימי.
בקרת אוויר קדמית
לתאום הסיוע האוויר הקרוב, מוצמדים לכוחות המתמרנים בקרי אוויר קדמיים (FAC - Forward Air Controller) או בקרי אוויר טקטיים ( TACP). במידת רבה תפקידים אלה חופפים אם כי הם עשויים להיות שונים מצבא לצבא. בצבאות מסוימים סמכויות בקר אוויר קדמי FAC נרחבות יותר. תפקידם לייעץ למפקדים בשטח על השימוש הטוב ביותר בכוחות האוויר, לתאם את התקיפה האווירית והכוונתה ביעילות תוך מניעת אש ידידותית
בצה"ל פועלים צוותי "סופ"ה" (סיוע ותקיפה), צוותי לוחמים ייעודיים המשותפים לזרוע היבשה ולחיל האוויר. הם כוללים חמישה לוחמים: קצין סיוע אווירי (קס”א), קצין שיתוף ארטילרי (קש”א) ושלושה לוחמים בעלי הכשרת מש"ק תקיפה. תפקידם לאתר ולמפות מטרות, ולתאם ולכוון אש ארטילרית, ירי טילים וכלי טיס תוקפים. ההכוונה מתבצעת באופן ישיר, באמצעים טכנולוגיים ובאמצעות מערכות שליטה ובקרה משותפות ליבשה ולאוויר . הצוות אחראי על תכנון והפעלת האש בקרב ועל הקשר בין הכוחות המתמרנים לכוחות סיוע האש. הצוות עתיד להשתלב בכל גדוד מתמרן בצה”ל, ויהיה מוכשר להפעלת כלל יכולות האש במרחב האוגדתי מהיבשה והאוויר.
שיתוף הפעולה בין חיל האוויר לכוחות הקרקע מרוכז במסגרת היחידה לשיתוף פעולה. בשדה הקרב המשולב טייסים מהיחידה משמשים בתפקיד קצין סיוע אווירי (קס"א) לכוחות היבשה מרמת הגיס ועד רמת החטיבה.
היסטוריה
ראשיתו של מאמץ האש במלחמת העולם הראשונה. עוד בשנת 1913 נכתב בתקנון-השדה הצרפתי: "הארטילריה אינה מכינה את ההתקפה, היא רק מסייעת לה. אין שלב נפרד של הכנה ארטילרית להתקפה; חיל-הרגלים וחיל-התותחנים פועלים בו-זמנית". חיל הרגלים נחשב בצבאות העולם ככוח הקרבי העיקרי והוא נמדד בעוצמת כידוניו. להתקפה לא הוקצתה כלל ארטילריה מלווה.
בשנת 1916 כבר כתב המרשל פרדיננד פוש: "מידת ההכנה הארטילרית קובעת את יכולת-ההתקפה של חיל-הרגלים. ואילו כאשר נבלם חיל-הרגלים בהתקדמותו, מוטל על הארטילריה לפתוח בהכנה-ארטילרית מחודשת". מכאן ואילך שוכללו עוד ועוד השיטות לייצר סיוע אש יעיל. הנחתת "ריכוך ארטילרי" או אווירי לפני הסתערות יבשתית הפכה לפרקטיקה מקובלת.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 כתב הוגה הדעות הצבאי האיטלקי ג'וליו דוּאה שניתן אף להכריע מלחמה באמצעות אש בלבד. רעיון ההפצצה האסטרטגית שיושמה במלחמת העולם השנייה ובמלחמת וייטנאם ניסתה ליישם עליונות, פגיעה במרקם החיים וביכולת הצבאית וזריעת אימה בקרב האויב עד כדי כניעה, תוך מזעור הצורך לשליחת חיילים לתמרון ומניעת סיכונם.
מאמץ האש בדוקטרינת RMA
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, עם התפתחותו של החימוש המונחה המדויק גיבש צוות חשיבה של צבא ארצות הברית מהפך מחשבתי שנקרא Revolution in Military Affairs, או RMA. בבסיס הדוקטרינה ניצבה הגדרה של המלחמה כ"מבצע לוגיסטי להשמדת מטרות", כלומר הכרעה חדה בקרב ללא תמרון יבשתי. לפי דוקטרינה זו על המדינה התוקפת לייצר מבעוד מועד "בנק" של מטרות איכות של האויב: מתקני תשתית אסטרטגיים, בסיסים ומרכזים לוגיסטיים, מעברים הכרחיים ומפקדות ולהשמיד מטרות איכות אלה באופן מדויק ותוך מזעור הפגיעה בחיי אדם, כדי לטעת בלב מנהיגיו את התחושה שהם הפסידו במערכה ושמוטב להם להיכנע.
הדוקטרינה נוסתה לראשונה במלחמת המפרץ (1991) וכן במלחמת המפרץ השנייה ובמלחמת לבנון השנייה. אולם, על אף בנקי המטרות האיכותיים, החימוש המדויק וההפעלה המתוחכמת, התקשו ארצות הברית וישראל להכריע מלחמות אלה אך ורק באמצעות אש מרחוק ונדרש גם תמרון קרקעי כדי להשיג בהן ניצחון.
לעומת זאת, מבצע כוח מאוחד שקיימו חברות נאט"ו במלחמת קוסובו (1999) ומבצעי דין וחשבון (1993) וענבי זעם (1996) שקיימה מדינת ישראל מול ארגון הטרור החזבאללה שבלבנון מהווים דוגמאות למערכות שהוכרעו כמעט אך ורק תוך שימוש באש מדויקת מרחוק בלבד.
דוגמה להיפוך מחשבתי זה (בו התמרון היבשתי משלים כביכול את מאמץ האש, בניגוד לתפיסה המקובלת בה האש מסייעת לתמרון ומשלימה אותו) ניתן למצוא בדברי נשיא מדינת ישראל שמעון פרס במהלך מבצע עופרת יצוקה, בהם הצדיק את הכניסה הקרקעית לרצועת עזה, וקבע כי זו "נועדה להשלים את מאמץ האש באמצעות תמרון ולהעמיק את הפגיעה בחמאס ובתשתיות הטרור".
יצחק ולקר
יצחק (אבישר) ולקר (30 במאי 1925 - 10 בפברואר 1993) היה ראש עיריית בת-ים בשנים 1973–1977, לוחם באצ"ל, מפקד הפלוגה הראשון בגדוד הצנחנים 890 ואזרח כבוד של העיר בת-ים.
שירות צבאי
בשנת 1939 הצטרף לארגון האצ"ל והיה פעיל בהדבקת כרוזים במרחב תל אביב. בשנת 1940 עבר במסגרת האצ"ל קורס מ"כים וקורס חבלה. בשנת 1945 מונה למפקד מחלקה במחוז תל אביב. בסוף שנת 1947 מונה למפקד פלוגה בגדוד 13 של האצ"ל, השתתף ונפצע בקרב על יפו. לאחר החלמה קצרה נשלח עם פלוגתו להשתתף ביחד עם יחידות של ארגון "ההגנה" בקרב על הכפר הערבי קקון.
בחודש מרץ 1948 התארגנה פלוגתו של ולקר ועלתה צפונה לקיבוץ המעפיל כדי לעזור לכוחות "ההגנה" למנוע את התקפות הערבים. פלוגת האצ"ל של ולקר חברה לפלוגה מחטיבת אלכסנדרוני של ההגנה ויחד תקפו את הכפר קקון. אולם, ההתקפה נכשלה והכוח המשולב נאלץ לסגת. בקרב זה נפצעו ולקר וכמה לוחמים מפלוגת אלכסנדרוני.
בסיום קרבות ב"מבצע ברוש" נשלח לקורס קציני חיל רגלים בבה"ד 1 בפיקודו של צביקה הורוביץ ובסיומו חזר לגדוד 91 כמפקד פלוגה חדשה. כעבור מספר חודשים נתמנה כמדריך ומפקד מחלקה (ממ"ח) בבה"ד 1 בפיקודו של מאיר זורע. לאחר כשנה בהדרכת צוערים ועם סיום מחזור ו' התנדב לשרת ביחידת הצנחנים בפיקודו של יהודה הררי.
עם הצטרפותו עבר קורס צניחה ומונה לפקד על הפלוגה הקרבית הראשונה שסיימה טירונות. לאחר שעבר עם הפלוגה את אימון הפרט, אימון מחלקה ופלוגה והשתתף בתמרון הגדול, יצא לקורס מג"דים וחזר לגדוד 890 כדי לפקד על הפלוגה השנייה שסיימה טירונות. בשנת 1952 מונה לקצין תאום בבה"ד 2 – בית הספר למג"דים ומח"טים.
לאחר שחרורו מצה"ל
לאחר שחרורו מצה"ל החל את דרכו בעסקים פרטיים. בין השנים 1973–1977 כיהן כראש העיר בת-ים, פעל להקמת מתנ"סים, הפעלת חוגי העשרה לילדים, הקים בתי"ס תיכוניים וזכה לתואר "אזרח כבוד של העיר בת-ים". לאחר מותו, עיריית בת-ים הנציחה זכרו על ידי הקדשת גן על שמו, ברחוב שרת שבשכונת רמת יוסף.
Diosa de la Noche
Diosa de la Noche (באנגלית: Goddess of the Night, ובעברית: אלת הלילה) הוא אלבום האולפן השנים עשר של הזמרת המקסיקנית גלוריה טרווי. אלבום האולפן יצא לאור ב-31 במאי 2019, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט. מתוך האלבום יצאו שמונה סינגלים.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של מקסיקו.
רקע והפקה
האלבום הופק על ידי ארמאנדו אבילה ומאפיו, והוקלט בין שנת 2018 לשנת 2019. הסינגל הראשון מתוך האלבום "Que Me Duela" יצא לאור ב-14 ביוני 2018, ביחד עם וידאו קליפ נלווה שעזר בקידום שלו. הסינגל השני "Me Lloras" יצא לאור בספטמבר של אותה השנה, והצליח לצבור למעלה מ-58 מיליון צפיות ביוטיוב. לקראת סוף שנת 2018, הוציאה טרווי את הסינגל השלישי מתוך האלבום "Ellas Soy Yo".
בינואר 2019, יצא לאור הסינגל הרביעי מתוך האלבום, "Vas A Recordarme" שזכה להצלחה רבה בדומה לקודמיו. חודשיים לאחר מכן, יצא הסינגל החמישי מתוך האלבום "Yo Soy Su Vida", אשר לווה בקליפ מצליח גם כן. ב-14 במרץ 2019, יצא לאור הלהיט הלטיני "", כסינגל השישי מתוך האלבום. בשיר השתתפה הזמרת-יוצרת קרול ג'י. במאי 2019, יצא לאור הסינגל השביעי מתוך האלבום "Ábranse Perras", שזכה להצלחה. באותו החודש יצא הסינגל השמיני והאחרון מתוך האלבום, "Rómpeme el Corazón".
ותחשבהו
ותחשבהו... (באנגלית: ...That Thou Art Mindful of Him) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם במאי 1974 במגזין Fantasy and Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בידי שירה טמיר בגיליון 17 של מגזין פנטסיה 2000. זהו אחד מסיפורי הרובוטים של אסימוב, והוא מתרחש כמאה שנה לאחר מותה של סוזן קלווין. שם הסיפור הוא ציטוט מ: "ה', מָה אָדָם וַתֵּדָעֵהוּ, בֶּן אֱנוֹשׁ וַתְּחַשְּׁבֵהוּ.".
עלילה
חברת יו אס רובוטים ואנשים מכניים נקלעת לבעיה, לאחר שתועלתם של הרובוטים בחלל הולכת וקטנה, אך בני האדם המונעים מתסביך פרנקנשטיין אינם מוכנים לקבל את נוכחותם של רובוטים על כדור הארץ. אי לכך, אין לחברה תעסוקה עבור הרובוטים שלה והיא סופגת הפסדים כבדים ונמצאת בסכנת סגירה. קית' הארימאן, מנהל המחקר של החברה, מנסה למצוא פתרון לבעיה. לצורך כך הוא מגייס לעזרתו שני רובוטים, בשם ג'ורג' 10 וג'ורג' 9, אשר נבנו עם מוח פוזיטרוני מיוחד, המתייחס להבדל איכותי בין אנשים שונים ולפי זה מחיל עליהם את שלושת חוקי הרובוטיקה, כך שרובוט מסוג ג'ורג' יציית קודם לאדם בוגר ולא לילד, לאדם הגון ולא לפושע וכן הלאה.
שני הג'ורג'ים מגיעים למסקנה כי המין האנושי פוחד מהרובוטים מאחר שהוא רואה בהם מתחרים, ושעל מנת להקטין את חששם של בני האדם יש להקטין את הדמיון בין הרובוטים לבני האדם. הארימאן מתכנן רובוטים בצורת חיות שיסייעו לייצב את המערכת האקולוגית, ותוך כדי כך, ירגילו את בני האנוש לנוכחותם של רובוטים. החברה מקפיאה את פרויקטי הרובוטים דמויי האדם שלה, ונכנסת לתחום הייצור של רובוטים דמויי חיות.
הסיפור מסתיים בשיחה בין שני הג'ורג'ים, המאוחסנים במחסני החברה. הם מגיעים למסקנה, כי מאחר שאדם נמדד בצורה איכותית, על פי שכלו ורוחו, ולא על פי מראהו, הרי שהם מהווים בני אנוש בדרגה גבוהה יותר משאר בני האנוש, ולכן על פי שלושת החוקים עליהם לדאוג לצרכיהם, מעבר לצורכי בני האדם, ולא לציית לבני האדם, אם זה נוגד את צורכיהם.
ברנהרד יאנצ'ק
ברנהרד יאנצ'ק (בגרמנית: Bernhard Janeczek; נולד ב-10 במרץ 1992 בווינה שבאוסטריה) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת בלאו-וייס לינץ.
קריירת מועדונים
ב-13 ביוני 2016 חתם לעונה אחת במכבי פתח תקווה מליגת העל, אך שוחרר לבקשתו לאחר שבועיים וחתם בדינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית.
רשימת כתובות כנעניות וארמיות
השפות השמיות הצפון־מערביות הן קבוצת ניבים המכילה את השפות הכנעניות (כולל ניבי הפיניקית והעברית), וכן את הארמית על ניביה.
פרסומים מרוכזים (קורפוסים)
הכתובות שנכתבו בשפות שמיות צפון־מערביות קדומות (כנענית וארמית) קוטלגו במספר רב של קורפוסים (כלומר רשימות) במהלך מאתיים השנים האחרונות. הקורפוסים ההיסטוריים העיקריים שנכתבו הם: הקורפוסים המרכזיים כיום הם: בנוסף להם, יש שימוש בקורפוסים היסטוריים עדכניים יותר:
טעם טוב
עלילה
צוקר-מינור חזר מ"המסע הגדול", אשר כלל ביקור בשמונה מושבות, אל ביתו בגנמר, אחד הלוויינים המלאכותיים המקיפים את הירח. החברה המופנמת של גנמר מתמחה בעיצוב מזון בעזרת מחשבים, אשר אותו הם מייצאים אל כל המושבות. החברה בגנמר פיתחה אמות מידה לפיהם האוכל ה"טבעי" הוא "מלוכלך", והם נמנעים מאכילתו. בני גנמר מומחים בהכנת המזון המלאכותי, ויש מהם אף שמסוגלים לזהות בדיוק באיזה מסדרון הכינו את המצרכים עבור מזון ספציפי. לאחר חזרתו מבקש צוקר-מינור להשתתף בתחרות המזון השנתית, בה הוא מתכוון ליצור סוג חדש של אוכל.
למרות מורת רוחם של הוריו ואחיו הבכור, צוקר מינור משתתף בתחרות ואף מנצח בה. כאשר הוא נשאל על ידי רב האומן, אשר יכול לטעום ולנתח את האוכל אותו הוא אוכל עד לפרט הקטן ביותר, מה הוא סוד הצלחתו, צוקר מינור מגלה לו כי הוא לא השתמש במולקולות מחשב בעלי עיצוב מלאכותי, אלא בשום אמיתי. צוקר מינור טוען שעיבוד של מחשב לא יכול לשכפל את המורכבות של האורגניזם החי.
האומן, וכל החברה הגנמרית, סולדים מהפרה זו של כללי הטעם הטוב, וצוקר מינור מוגלה מגנמר.
רשימת כתובות כנעניות וארמיות
טבלה
הכתובות המפורטות להלן כוללות את הכתובות המוזכרות בחלק ממהדורות חלק הקורפוסים לעיל (המספרים בעמודת הקונקורדנציה מצליבים את המספורים השונים), וכן כתובות שלא פורסמו באף קורפוס, עם הפניות מתאימות בעמודה השמאלית.
חיים הלל פריד (רופא)
חיים הלל פְרִיד (11 באוקטובר 1913 – 21 בנובמבר 2008) היה רופא קרדיולוג ישראלי, מנהל מחלקות ומנהל בפועל של בית החולים דונולו ביפו, פרופסור לרפואה פנימית וקרדיולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
פריד נולד בעיר וילנה שבליטא, בן לשושלת רבנים ארוכה ומיוחסת, נצר לרבי חיים מוולוז'ין (מחשובי תלמידיו של הגאון מווילנה, ומייסדה של ישיבת עץ חיים – ישיבת וולוז'ין, "אם הישיבות") וחתנו רבי הלל פריד. סבו, רבי חיים הלל פריד – נכדו של רבי הלל – היה משנה לראש ישיבת וולוז'ין, בעל שו"ת "חוט המשולש" (נפטר שנתיים לפני הולדתו, ופריד נקרא על שמו); אביו, הרב שמואל פריד, היה ממלא מקום הרב הראשי בווילנה.
פריד סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטה וילנה. התכונן לעלות לארץ ישראל, אך נותר בליטא לסייע לאביו, שנפגע בתאונה. לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות ב-1941 וכיבוש וילנה היה אביו מראשוני הנרצחים בפונאר. פריד עצמו חי בגטו וילנה ועבד בו כרופא, עד לחיסול הגטו בספטמבר 1943. לאחר מכן שהה בכמה מחנות ריכוז, ולבסוף הגיע למחנה העבודה דַאוּטְמֶרְגֶן (Dautmergen) שבדרום-מערב גרמניה. באפריל 1945 הוצעד עם יתר האסירים בצעדת מוות, ובמהלכה הצליח להימלט עם כמה מחבריו.
לאחר המלחמה, בשנת 1946, עלה פריד לארץ ישראל דרך מצרים. הוא התיישב בירושלים, ובהיעדר תקנים, עבד כמתנדב במחלקה של משה רחמילביץ' (מאבות הרפואה בישראל) בבית החולים הדסה הר הצופים. לאחר נטישת בית החולים ב-1948, במלחמת העצמאות, עבר לנהל את מחלקה פנימית ב' בבית החולים הממשלתי ביפו. ב-1970 היה פריד למנהלו בפועל של בית החולים. לאחר מכן היה מנהל מחלקה פנימית בבית החולים וולפסון בחולון.
פריד היה מומחה לצנתור. הקורסים בקרדיולוגיה שהעביר היו הבסיס להקמת בית הספר ללימודי המשך ברפואה באוניברסיטת תל אביב. כיהן כנשיא המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל.
בשנת תש"ס-2000 הוענק לו התואר יקיר תל אביב.
היה נשוי לשרה פריד (1926–2011), ואב ליעל, שאלי ויהודה.
חיים הלל פריד נפטר בסתיו 2008, בן 95 במותו. נקבר בבית העלמין קריית שאול. אשתו נפטרה כשנתיים וחצי אחריו, ונקברה לצדו.
בני-דודתו הם פרופ' חיים הלל בן-ששון ופרופ' יונה בן-ששון, אביו של פרופ' מנחם בן ששון.
ג'ון שאנון
'''ג'ון ו. שאנון (באנגלית: John W. Shannon'''; 13 בספטמבר 1933 - 17 במרץ 2017) היה תת-מזכיר הצבא של ארצות הברית בין השנים 1989–1993.
ביוגרפיה
ג'ון שאנון נולד בלואיוויל, קנטקי. הוא למד ב"אוניברסיטת המדינה המרכזית" שבאוהיו וב-1955 סיים תואר בוגר במדעים. לאחר סיום לימודיו הוא התגייס לחיל הרגלים של צבא ארצות הברית כקצין בדרגת לוטננט משנה. הוא שירת בתפקידי פיקוד ובתפקידי מטה ובמהלך מלחמת וייטנאם הוא שירת בשני סבבי שירות בדרום וייטנאם כיועץ צבאי וכמפקד גדוד. בין השנים 1972–1974 הוא שירת כקצין קישור לקונגרס במשרד מזכיר הצבא. ב-1975 הוא סיים לימודי מוסמך במדעים באוניברסיטת שיפנסבורג שבפנסילבניה. ב-1978 הוא השתחרר מהצבא בדרגת קולונל.
עם שחרורו היה שאנון לעוזר מיוחד לכוח אדם, מילואים ולוגיסטיקה לסגן מזכיר ההגנה לענייני חקיקה. מיוני 1981 ועד דצמבר 1984 הוא היה סגנו של תת-מזכיר הצבא.
ב-1984 מינה אותו הנשיא רונלד רייגן כסגן מזכיר הצבא למתקנים ולוגיסטיקה, משרה בה הוא שימש עד אוגוסט 1989. לאחר מכן מינה אותו הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש כתת-מזכיר הצבא, תפקיד בו הוא שימש עד נובמבר 1993. מה-20 בינואר ועד 26 באוגוסט 1993 הוא כיהן כמזכיר הצבא בפועל. באותו יום הוא נעצר מחוץ לבסיס פורט מאייר בארלינגטון, וירג'יניה לאחר שקציני ביטחון של חנות ראו אותו מכניס מוצרים בשווי של 30 דולר לשקית של החנות ועוזב אותה מבלי לשלם תמורתם. שאנון הושעה מתפקידו ולא שב אליו.
ההאשמות נגד שאנון בוטלו לאחר שהוא הביע את הסכמתו להשתתף בתוכנית למניעת גנבה מחנויות ולבצע עבודות למען הקהילה. לאחר מכן הוא נשכר כיועץ על בסיס חודשי לסגן תת-מזכיר ההגנה ללוגיסטיקה כדי לחקור את מלאי הציוד ולייעץ לכוחות המזוינים בנוגע לשמירת סוגי חלקים וציוד ברשותם. בראשית 1994 הוא השלים את עבודת המחקר וסיים את החוזה שלו. בהמשך פתח שנאון חברת ייעוץ פרטית.
פרדי קווין
שנותיו הראשונות
קווין נולד לאם אוסטרית ואב אירי בווינה, בירת אוסטריה. כילד, קווין התגורר במורגנטאון שבמערב וירג'יניה, ארצות הברית, עם אביו. כשהוריו התגרשו, הוא חזר לגור עם אימו בווינה.
בשלהי מלחמת העולם השנייה, קווין ברח מאוסטריה לארצות הברית כדי להתגורר עם אביו. כאשר הגיע לניו יורק, נודע לו כי אביו נהרג ב-1943 בתאונת דרכים. משרד הרווחה האמריקאי הטיס את קווין חזרה לאירופה. בשל הקושי לאתר את אימו לאחר המלחמה, קווין התגורר בבית יתומים בבלגיה, שם למד צרפתית והולנדית. קווין חזר לאימו בווינה בשנת 1947.
קריירה
בשנת 1954, קווין חתם על חוזה ההקלטה הראשון שלו. בשנת 1956, קווין זכה בקדם הגרמני לאירוויזיון 1956 עם השיר "So geht das jede Nacht", ונבחר לייצג את גרמניה (ביחד עם הזמר וולטר אנדראס שוורץ) באירוויזיון. מיקומו הסופי של קווין לא ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד. לאחר האירוויזיון, קווין הוציא שלל גרסאות כיסוי שהפכו ללהיטים בגרמניה ומחוצה לה, דוגמת "Heimweh" ו-"Dort wo die Blumen blüh'n". בנוסף, קווין החל לשחק במספר סרטי טלוויזיה, דוגמת "Freddy, the Guitar and the Sea", "Freddy and the Song of the South Pacific" ו-"Homesick for St. Pauli".
נעלמים
נעלמים היא סדרת נוער ישראלית מסוג דרמת מסתורין, ששודרה בערוץ ניקלודיאון בחברת HOT ו-NEXT TV. שידורי הסדרה החלו ב-3 באפריל 2016 ושידוריה הסתיימו ב-8 בספטמבר 2021 לאחר 4 עונות ו-174 פרקים, מתוכם 8 פרקי ספיישל. יוצר הסדרה והתסריטאי הראשי הוא ירון ארזי. במאי הסדרה הוא רני סער. בעונה הראשונה, הסדרה נעשתה בהפקה משותפת של סוכנות ADD וניקלודיאון. הסדרה זכתה להצלחה רבה בקרב בני הנוער, ובעקבות זאת הוזמנה לה עונה שנייה, אשר צולמה במהלך שנת 2017 ועלתה לשידור ב-20 בנובמבר באותה שנה.
יוצר הסדרה ירון ארזי כתב פרודיה לסדרה, הנקראת "נעלבים", שיר הנושא של הסדרה, "נצלול", נכתב על ידי דפנה ממן, הולחן על ידי עילי בוטנר, מבוצע על ידי ענבל ביבי, והופק מוזיקלית על ידי אריאל טוכמן.
באוגוסט 2018 נוצר קרוס אובר לסדרה בשם "מעורבבים" המשלב בו את הדמויות של נעלמים עם הדמויות של "שכונה", "אילת" ו"כפולה", בו היו שלושה פרקים בודדים.
הצילומים לעונה הרביעית והאחרונה החלו ב־5 ביולי 2020, והיא עלתה ב-1 באוגוסט 2021, והסתיימה ב-8 בספטמבר 2021 בו שודר הפרק האחרון בסדרה.
חשבון מיקרוסופט
חשבון מיקרוסופט (לשעבר ארנק מיקרוסופט, דרכון מיקרוסופט, .NET Passport, Microsoft Passport Network, ועד אוגוסט 2012 גם Windows Live ID) הוא שירות אינטרנט, שפותח ומסופק על ידי חברת מיקרוסופט, ומאפשר למשתמשיו להתחבר להרבה אתרי אינטרנט ושירותים שונים באמצעות חשבון משתמש אחד (נקרא Single Sign On).
מעבר לכך, חשבון מיקרוסופט הוא כתובת דואר אלקטרוני והזהות של המשתמשים באתרי ובתוכנות מיקרוסופט למיניהם, שבאמצעותו המשתמש נכנס למערכת ההפעלה Windows (החל מ-Windows 8 / Windows RT) ולשירותים כגון: Xbox, Outlook.com, OneDrive, Windows Phone, messenger, סקייפ, Office Online, חבילת שירותי Live (ובהן תת-החבילה Windows Live), חנות מיקרוסופט וחנות ווינדוס, bing, msn, Xbox Music, אנשי קשר, פרופיל ועוד.
בניגוד לגוגל, יאהו, PayPal, AOL, MySpace ,סטים ופייסבוק, מיקרוסופט עדיין לא מספקת זהות OpenID, למרות שהודיעה בעבר כי תספק זאת.
בדומה לטוויטר, פייסבוק, גוגל, יאהו ואתרים גדולים נוספים, גם מיקרוסופט תומכת באימות דו-שלבי כאמצעי אבטחה לחשבונות המשתמשים.
בישראל, אוניברסיטאות ומכללות מסוימות, ארגונים, בתי ספר ואתר נענע10 מספקים למשתמשיהם חשבון מיקרוסופט, אך הם אינם זכאים לתמיכה מצד מיקרסופט, אלא רק מצד הארגון אליו הם שייכים. לבעלי דומיין, שאינם ארגונים, המעוניינים בפתיחת חשבון מיקרוסופט עבור לקוחותיהם, מיקרוסופט מאפשרת ליצור חשבון מיקרוסופט באמצעות Windows Live Admin Center עם אפשרויות מצומצמות ביותר, וללא תמיכה לה זכאים הארגונים.
אלי בכר (כדורגלן)
אלי בכר (נולד ב-23 בינואר 1950, תל אביב, ישראל), הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק לרוב בעמדת הקשר ומזוהה בעיקר עם קבוצות הפועל תל אביב ומכבי יפו.
קורות חייו
אלי בכר נולד ב-1950 בשכונת פלורנטין בתל אביב, למשפחה בת יהדות איסטנבול אשר עלתה לישראל במהלך העלייה ההמונית. ב-1961 הצטרף לקבוצת הילדים של הפועל תל אביב והמשיך לנערים ולנוער. בעונת 1965/1966 זכה עם קבוצתו באליפות הליגה לנוער. ב-1967 הועלה על ידי המאמן יוסלה מרימוביץ' לסגל הרחב של הקבוצה הבוגרת. בעונת 1968/1969 בליגה הלאומית זכתה הקבוצה האליפות המדינה. את משחק הליגה הראשון שלו ערך בכר ב-4 באוקטובר 1969, בראשית עונת 1969/1970 בליגה הלאומית. ב-1970 זכה עם קבוצתו בסגנות ליגת האלופות האסיאתית לאחר הפסד 1–2 במשחק הגמר מול טאג' טהראן מאיראן. בספטמבר 1971 במהלך מסע אימונים של הקבוצה לארצות הברית תוקל בכר על ידי ג'ורג' בורבה ושבר את לסתו. ב-1972 שוחרר מהקבוצה ועבר לשחק בהפועל בת ים למשך חצי עונה עד לסיום עונת 1970/1971 בליגה א'. לקראת עונת 1972/1973 בליגה הלאומית עבר בכר לקבוצת מכבי יפו שאומנה על ידי המאמן הספרדי-יהודי חקאו זפרני, אשר נמנה לפני כן עם סגל האימון של קבוצת אתלטיקו מדריד.
משחק הליגה הראשון שלו בשורות יפו נערך ב-23 בספטמבר 1972 מול הפועל כפר סבא ומשחק הליגה האחרון שלו נערך ב-22 ביוני 1974 מול הפועל באר שבע, המחזור האחרון של עונת 1973/1974 בליגה הלאומית. בסך הכל הופיע ב-31 משחקי ליגה בשורות יפו ובסיום העונה עזב את הקבוצה. בעונת 1974/1975 ובעונת 1975/1976 בליגה א' שיחק בקבוצת מכבי הרצליה, בהמשך יצא לשנתיים מחוץ לישראל לרגל עסקיו. בשובו התאמן עם קבוצת מכבי יפו, אך עבר לשחק בקבוצת בית"ר רמלה. בעונת 1979/1980 בליגה הארצית עבר לקבוצת הפועל בת ים ושיחק בשורותיה עד 1986, בין השאר כמאמן-שחקן וכמנהל הקבוצה. בשנה זו פרש ממשחק פעיל לצורך ניהול עסקיו הפרטיים.
ב-1969 נמנה בכר עם סגל נבחרת הנוער של ישראל אשר ניצחה 0–1 את נבחרת הנוער של ברית המועצות בטורניר קאן שבצרפת, משער של משה שלומוביץ'. היה זה הניצחון הראשון של קבוצה ישראלית על קבוצה מברית המועצות.
אלי בכר מתגורר בראשון לציון, הוא נשוי לדליה, והם הורים לשלושה ילדים וסבים לנכדים.
אינטואיציה נשית
אינטואיציה נשית (באנגלית: Feminine Intuition) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם באוקטובר 1969 במגזין The Magazine of Fantasy and Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בידי שירה טמיר בגיליון 17 של מגזין פנטסיה 2000. זהו אחד מסיפורי הרובוטים של אסימוב.
עלילה
קלינטון מדריאן, הרובופסיכולוג הראשי בחברת יו אס רובוטים ואנשים מכניים, לאחר פרישתה לגמלאות של סוזן קלווין, יוזם את יצירתו של רובוט "נשי", שיהיה בעל אינטואיציה "נשית" שתאפשר לו להגיע למסקנות חכמות, ולחשב את מיקומם של כוכבי לכת הראויים למגורי אדם. מדריאן והרובוטית, ג'יין 5, טסים לפלגסטף, המרכז העולמי לחקר הכוכבים. בטיסה חזור מתקשר מדריאן להודיע כי ג'יין מצאה את התשובה, אך באותו הרגע מכה מטאוריט במטוס, ומדריאן וג'יין נספים.
החברה מזעיקה את סוזן קלווין לסייע להם במציאת העד לתשובתה של ג'יין. קלווין מגלה את התשובה, אך במקום לגלות למנהלים כיצד עשתה זאת, היא אומרת שהייתה זו "אינטואיציה נשית".
ג'ושוע אנגריסט
ג'ושוע דייוויד אנגריסט (באנגלית: Joshua David Angrist, לעיתים ידוע בעברית בתור יהושע אנגריסט; נולד ב-18 בספטמבר 1960) הוא כלכלן אמריקאי-ישראלי המתמחה בכלכלת עבודה, כלכלה עירונית וכלכלת חינוך, זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 2021 (יחד עם גידו אימבנס ) על תרומתם לתיאוריות מחקר נסיבתי וכלכלת עבודה. בחצי השני של הפרס באותה שנה זכה דייוויד קארד. אנגריסט מלמד בקתדרת פורד לכלכלה ב-MIT, מנהל מיזם האפקטיביות והאי-שוויון ב-MIT. הוא חבר באקדמיה האמריקאית לאומנויות ומדעים, ועמית מחקר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי, ובעבר שימש פרופסור באוניברסיטה העברית בשנים 1995–1996, וכן 2005-2004.
אנגריסט הוא מהכלכלנים המוערכים בעולם בתחום כלכלת עבודה, כלכלה אורבנית וכלכלת חינוך, ומאמרו עם אלן קרוגר ב־1991 על ניסויים טבעיים נחשב לאחד המאמרים המצוטטים בתחום.
קורות חייו
הוא חבר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי בארצות הברית, במכון לכלכלת עבודה (IZA), באגודה הכלכלית האמריקאית, באגודה הסטטיסטית האמריקאית, בחברה האקונומטרית באיגוד האוכלוסין של אמריקה ובחברה לכלכלת עבודה. שימש כחבר מערכת בכתבי עת רבים: journals Econometrica, American Economic Review, American Economic Journal: Applied Economics, Journal of Business and Economic Statistics, Economics Letters, Labour Economics and the Journal of Labor Economics.
אנגריסט מחזיק באזרחות אמריקאית ובאזרחות ישראלית וחי בברוקליין, מסצ'וסטס.
מחקר
תחומי העניין של אנגריסט הם כלכלת חינוך ורפורמה בבתי ספר, תוכניות חינוכיות ושוק העבודה, ההשפעות של הגירה, רגולציה על שוק העבודה ומוסדות, ושיטות כלכליות לתוכניות הערכת מדיניות.
הוא מפרסם לעיתים קרובות עם גידו אימבנס, אלן קרוגר, ויקטור לביא, פרג פאטאק וירן-שטפן פישקה (Jörn-Steffen Pischke). יחד עם פישקה, פרסם אנגריסט בשנת 2009 את Mostly Harmless Econometrics כשהם חקרו כלים כלכליים דרך שימוש במחקרים אמפיריים. ב-2014, אנגריסט ופישקה פרסמו את Mastering 'Metrics': The Path from Cause to Effect, שמיועד לסטודנטים לתואר ראשון בכלכלה.
בשנים האחרונות מתמקד אנגריסט בתחום החינוך. הוא השיק עם עמיתיו ב־MIT את יוזמת האפקטיביות ואי־השוויון (SEII) הבוחנת תוכניות מלגות לסטודנטים וסוגיות על בתי ספר פרטיים וציבוריים, כמו שיעורי הצלחה של תלמידים שהתקבלו בהגרלה.
ויליאם צ'ארלס רוס
ביוגרפיה ועבודה
ויליאם רוס נולד בלונדון במשפחה סקוטית שהתיישבה בטיין ברושייר. הוא היה בנו של ויליאם רוס, צייר מיניאטורית ומורה לציור, שהציג באקדמיה המלכותית בין השנים 1809–1825. אמו, מריה סמית', אחותו של אנקר סמית', חרט, הייתה ציירת פורטרטים, שהציגה באקדמיה המלכותית בין 1791 ל-1814 ומתה בלונדון ב-20 במרץ 1836, בת 70.
בגיל צעיר רוס הראה יכולת רבה באמנות, ובשנת 1807 קיבל את "מדליית הכסף הקטנה" מטעם אגודת האמנויות עבור העתק בגיר של חריטתה של אנקר סמית' של ג'יימס נורתקוט "מותו של וואט טיילר".
בשנת 1808 הוא התקבל לבית הספר של האקדמיה המלכותית לאמנויות, שם קיבל מבנג'מין וסט הדרכה וחניכה, ובשנת 1810 זכה במדליית כסף לציור. האגודה לאמנויות העניקה לו גם בשנת 1808 מדליית כסף לציור מקורי של "משפט שלמה", ובשנת 1809 את מדליית הכסף הגדולה עבור מיניאטורה מקורית של "ונוס וקופידון", שהציג עם שני ציורים אחרים באקדמיה המלכותית באותה שנה.
הוא נבחר לעמית של האקדמיה המלכותית בשנת 1838, ובשנת 1843 נבחר כחבר באקדמיה המלכותית, וקיבל תואר אבירות ב-1 ביוני 1842. התחרות בהיכל ווסטמינסטר בשנת 1843 הובילה אותו לחזור לציור היסטורי, והוא שלח ציור של "המלאך רפאל מדבר עם אדם", שזכה בפרמיה נוספת של 100 פאונד.
הוא המשיך למלא תפקיד בולט בקרב ציירי מיניאטורות עד לשנת 1857, אז הוכה על ידי שיתוק בזמן שעסק בפורטרטים של הדוכס והדוכסית מאומלה, עם שני בניהם. הוא מעולם לא התאושש לחלוטין ומת רווק בביתו בכיכר פיצרוי 38, לונדון, ב-20 בינואר 1860.
הוא נקבר בבית העלמין של הייגייט.
משפחה
יו רוס (1800–1873), אחיו הצעיר של סר ויליאם צ'ארלס רוס, היה גם צייר מיניאטורות, והוצג באקדמיה המלכותית בין השנים 1814 עד 1845. מגדלנה רוס (1801–1874), אחותו, גם היא פעלה באותו ענף אמנות, והוצגה באקדמיה המלכותית בין השנים 1820–1856. היא התחתנה עם אדווין דלטון, צייר פורטרטים.
מורשת
דיוקנו של רוס צויר על ידי תומאס הנרי אילידג', ונחקקה על עץ ל"כתב העת לאמנות" בשנת 1849. המיניאטורה צוירה גם על ידי אחיו, יו רוס. תערוכת מיניאטורות שלו התקיימה באגודת האמנויות בתחילת 1860, וביוני נמכרו יצירותיו הנותרות במכירה פומביות של כריסטיס, מנסון וודס.
שון קינן
שון קינן (באנגלית: Sean Keenan נולד ב-18 בינואר 1993) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי.
ביוגרפיה
לקינן אחות תאומה בשם לילי. הוא גדל בעיירה בסלטון שבמערב אוסטרליה ולאחר מכן עבר לסידני.
קריירה
קינן שיחק בתפקיד הראשי בשתי עונות של סדרת הטלוויזיה האוסטרלית לילדים, "לוקי לאונרד" בין 2007 ל-2010, ובתפקיד גארי הנסי בסדרה "Puberty Blues" משנת 2012 עד 2014.
בשנת 2011, קינן הופיע במספר סדרות טלוויזיה, כולל "Cloudstreet". בשנת 2013 הופיע בסרט הקולנוע "דריפט".
בשנת 2015 שיחק בסרט "Strangerland" ובסרט "Is This the Real World", עליו קיבל ביקורות מצוינות על משחקו.
בשנת 2017 הופיע בסרט הקולנוע "Australia Day". בשנת 2019 הופיע בסרט הקולנוע ההיסטוריה האמיתית של כנופיית קלי בתפקיד ג'ו בירן.
איוואן גלאמיאן
איוואן גלאמיאן (בארמנית: Իվան Ղալամյան; 23 בינואר 1903 - 14 באפריל 1981) היה מורה לכינור, ארמני-אמריקאי, מחשובי המורים במאה ה-20.
ביוגרפיה
גלאמיאן נולד ב-1903 בטבריז שבאיראן למשפחה ארמנית, אך משפחתו היגרה כעבור זמן קצר למוסקבה שברוסיה. גלאמיאן למד נגינה בכינור בבית הספר של האגודה הפילהרמונית של מוסקבה אצל קונסטנטין מוסטרס (תלמיד של ליאופולד אאואר) עד לסיום לימודיו ב-1919. בתקופת המהפכה הבולשביקית עבר לפריז ולמד אצל לוסיאן קאפה בשנים 1922–1923. ב-1924 סיים את לימודיו בפריז. שילוב של עצבים, בריאות וחיבה להוראה הביא את גלאמיאן בסופו של דבר לוותר על הבימה ולהקדיש את כל עיתותיו להוראה. הוא הצטרף לסגל המורים של הקונסרבטוריון הרוסי בפריז, שם לימד מ-1925 עד 1929. בין תלמידיו הראשונים בפריז היו וידה רינולדס, האישה הראשונה בסקציית הכינור הראשון של תזמורת פילדלפיה, ופאול מאקאנוביצקי. עוד מתלמידיו היו הישראלים משה המר ומרים פריד.
ב-1937 עבר גלאמיאן לארצות הברית והשתקע שם. ב-1941 נשא לאישה את ג'ודית ג'ונסון בניו יורק. הוא לימד כינור במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה משנת 1944 והתמנה לראש מחלקת הכינור בג'וליארד ב-1946. גלאמיאן כתב שני ספרי הדרכה לכנרים, "עקרונות הנגינה וההוראה בכינור" (1962) ו"טכניקת כינור מודרנית" (1962). גלאמיאן מיזג בגישתו היבטים של טכניקת הכינור באסכולות הרוסית והצרפתית גם יחד. הוא ייסד את תוכנית הקיץ בבית הספר למוזיקה מדואומאונט בווסטפורט, שבמדינת ניו יורק.
עוזרי ההוראה הנודעים ביותר שלו - שהיו בהמשך למורים ידועי-שם בזכות עצמם - היו מרגרט פארדי, דורותי דיליי, סאלי תומאס, פולין סקוט, רוברט ליפסט, לואיס קפלן, דייוויד סרון ואיליין ריצ'י.
גלאמיאן קיבל תוארי כבוד ממכון קרטיס למוזיקה, אוברלין קולג' ומכון קליבלנד למוזיקה. כן היה חבר כבוד של האקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון.
מרקיזות מוראביה
היסטוריה
לאחר הבסת מוראביה הגדולה בשנת 907 על ידי בית ארפאד ההונגרי, סופחה סלובקיה לנסיכות הונגריה כהונגריה העליונה, ואילו מוראביה סופחה לדוכסות בוהמיה. בשנת 955 הביסו הכוחות הגרמנים והבוהמים את הכוחות המדיארים בקרב על הנהר לך, ובעקבות כך אישר אוטו הראשון, מלך גרמניה את שליטתו של בולסלאב הראשון, דוכס בוהמיה בבוהמיה ובמוראביה. בין השנים 999–1019 הייתה מוראביה תחת שלטון פולין, אולם לאחר מכן נכבשה בחזרה על ידי אולדריך, דוכס בוהמיה.
בשנת 1182 אוחדו נסיכויות ברנו, אולומואוץ וזנוימו בידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ונמסרו לקונרד השני, דוכס בוהמיה כמרקיזות מוראביה. במהלך השנים לאחר מכן, התואר ניתן ליורש העצר של ממלכת בוהמיה.
בשנת 1310 תפס בית לוקסמבורג את השליטה בבוהמיה, ובמהלך המלחמות ההוסיטיות תמכו אצילי מוראביה בזיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1469 נכבשה מוראביה על ידי מתיאש הראשון, מלך הונגריה אשר טען לתואר "מלך בוהמיה" כנגד ייז'י מפודבראדי, מלך בוהמיה, והמלחמה נמשכה אף לאחר מותו של ייז'י מפודבראדי בזמן שלטונו של ולדיסלב השני, מלך בוהמיה, והסתיימה בשלום אולומואוץ בשנת 1479, ובו ויתר מתיאש על התואר מלך בוהמיה, אך המשיך להחזיק באדמות מוראביה.
בשנת 1526 נהרג לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה בקרב מוהאץ', ובעקבות כך הוכתר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה מבית הבסבורג למלך בוהמיה. שלטון בית הבסבורג בבוהמיה נמשך עד לתבוסת האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה בשנת 1918 והקמת צ'כוסלובקיה.
אירוויזיון לרוקדים 2008
תחרות האירוויזיון לרוקדים 2008 הייתה הפעם השנייה והאחרונה בה התקיימה התחרות. התחרות התקיימה ב-6 בספטמבר במרכז התצוגות והכנסים הסקוטי (SEC), גלאזגו, סקוטלנד. את האירוע הנחו הקומיקאי גרהם נורטון וקלאודיה וינקלמן.
אדיטה הרבוך ומרצ'ין מרוצ'ק, צמד הרקדנים שייצגו את פולין זכו בתחרות עם 154 נקודות. אזרבייג'ן, שהשתתפה בתחרות בפעם הראשונה, סיימה במקום החמישי.
כללי התחרות שונו ונקבע כי רקדנים מקצועיים לא יוכלו לקחת בה חלק. לפחות אחד מבין הרקדנים נדרש להיות ידוען, אך לא מתחום המחול. בניגוד לתחרות הקודמת בה כל זוג ביצע שני ריקודים: ריקוד סלוני/ריקוד לטיני וריקוד חופשי המשולב עם אלמנטים של ריקוד אופייני למדינת המקור של המתחרים, בתחרות הנוכחית נדרשו המתחרים לבצע רק את הריקוד השני. צוות השופטים הורכב ממומחים שיכלו להעניק לרוקדים מקסימום 48 נקודות, בעוד הצבעות הצופים העניקו מקסימום 156 נקודות.
המשתתפים
המדינות שהצטרפו לתחרות בשנת 2007 התחייבו לקחת חלק גם בתחרות הנוכחית. למרות זאת, שווייץ וגרמניה הודיעו על פרישה מהתחרות בשל הרייטינג הנמוך לו זכתה וחוסר ההצלחה. ב-20 באוגוסט, כשלושה שבועות לפני התחרות, הודיעה ספרד על פרשיתה מהתחרות. עקב צמצום מספר המדינות המשתתפות הוחלט ששכל זוג יבצע ריקוד אחד במקום שניים. בנוסף ניתנה אפשרות למדינות נוספות להצטרף לתחרות. אזרבייג'ן הייתה המדינה היחידה שניצלה את האפשרות והצטרפה לתחרות.
איסלנד, אלבניה, ארמניה, בלארוס, בוסניה והרצגובינה, ישראל, מלטה, מקדוניה, ספרד וקפריסין שידרו את התחרות, אף על פי שלא שלחו נציגות. התחרות שודרה גם באוסטרליה ב-6 במאי 2009, כשידור מקדים לשידור תחרות האירוויזיון.
מגישי השיפוט
רשימת מגישי הניקוד במדינות השונות על פי סדר המסירה
חבר השופטים
חבר השופטים הורכב מארבעה שופטים ממדינות שאינן משתתפות בתחרות. כל שופט דירג את הביצועים והעניק ניקוד שנע בין 1–12 נקודות.
צ'ון דו-הוואן
צ'ון דו-הוואן (בהאנגול: 전두환, בהאנג'ה: 全斗煥; 18 בינואר 1931 – 23 בנובמבר 2021) היה מדינאי ואיש צבא דרום קוריאני, שכיהן כנשיאה החמישי של קוריאה הדרומית בין השנים 1979–1988.
בשנת 1996 נידון צ'ון למוות עקב מעורבותו בדיכוי מרד גוואנגז'ו, שבמהלכו נהרגו מאות אנשים. מאוחר יותר הוא קיבל חנינה על ידי הנשיא קים יונג-סאם, וזאת, בעצת הנשיא הנבחר, קים דה-ג'ונג, שקיבל גזר דין מוות כ-20 שנה קודם לכן על ידי ממשלו הרודני של צ'ון.
ביוגרפיה
צ'ון נולד בשנת 1931, בעיירה חקלאית ענייה שבדרום קוריאה, במהלך תקופת הכיבוש היפני בקוריאה. צ'ון היה הבן הרביעי מתוך עשרה ילדים לצ'ון סאנג-וו וקים ג'ונג-מון. שני אחיו הגדולים של צ'ון, יהול-הוואן וקיו-גון, נהרגו בתאונה כשהיה תינוק. צ'ון גדל כשהוא מכיר רק את קי-הוואן כאחיו הגדול.