cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פימפה (סדרת טלוויזיה, 1997)
פיילוט הסדרה הוצג בשנת 1995 בפסטיבל Cartoons on the Bay, בו זכה בפרס. בשנת 1997 שודר פרק הבכורה של הסדרה באיטליה בערוץ Rai 3, ששידר את כל הסדרה. בהמשך הסדרה שודרה בשידורים חוזרים בערוץ Rai Yoyo האיטלקי. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הופ! בדיבוב עברי בשנת 2000. לסדרה הופקה עונה אחת הכוללת 26 פרקים באורך 5 דקות.
בשנת 2010 עלתה לשידור הסדרה "פימפה", המשמשת כסדרה השלישית שמבוססת על רצועת הקומיקס.
עלילה
כל פרק בסדרה עוקב אחר הרפתקה חדשה שעוברת הכלבה הלבנה עם הנקודות האדומות פימפה, יחד עם בעלה ארמנדו וחבריה, שעל פי מילות שיר הפתיחה המקורי יש לה "שלוש מאות ושלוש" חברים, ועל פי מילות שיר הפתיחה בדיבוב העברי, שתורגם ובוצע על ידי גיתית שובל, יש לה "מאות ואלפים" חברים.
הדגל שלנו אומר מוות
הדגל שלנו אומר מוות (באנגלית: Our flag means death) היא סדרת טלוויזיה מסוג קומדיה רומנטית תקופתית אמריקאית שנוצרה על ידי דייוויד ג'נקינס. הסדרה מתרחשת בתחילת המאה ה-17, בתור הזהב של הפיראטיות, הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיו של האריסטוקרט שהפך לפיראט, סטיד בונט (ריס דארבי) וצוותו על סיפון "הנקמה" כשהם מנסים לעשות לעצמם שם כשודדי ים ודרכיהם מצטלבות עם קפטן הפיראטים המפורסם שחור הזקן (טאיקה ואיטיטי) ויד ימינו איזי הנדס (קון אוניל). הסדרה עלתה ב-HBO Max מ-3 עד 24 במרץ 2022. היא זכתה לביקורות חיוביות ברובן, כולל שבחים על הייצוג הלהט"בי שלה. הסדרה מבוססת באופן רופף על חייו של סטיד בונט. בשנת 1717, קפטן בונט הוא במעמד אריסטוקרט אשר נוטש את חייו הנוחים ואת משפחתו כדי להוכיח את עצמו כשודד ים במהלך עידן הזהב של הפיראטיות, אף על פי שאין לו כישרון לתפקיד. בהפלגה על סיפון ספינתו "הנקמה", קפטן בונט והצוות הלא מתפקד שלו נאבקים כדי לשרוד מול איומים קטלניים של ספינות מלחמה ימיות ושודדי ים צמאי דם אחרים. במהלך הרפתקאותיהם, דרכיו של צוות הנקמה מצטלבות עם קפטן הפיראטים הידוע לשמצה אדוארד טיץ' והצוות שלו, כולל יד ימינו איזי הנדס. טיץ' ובונט מפתחים לאחר מכן מערכת יחסים לא סבירה.
פיתוח
היוצר ומנהל המופעים דייוויד ג'נקינס קיבל השראה לכתוב את התוכנית לאחר שלמד על סטד בונט מאשתו ולאחר מכן קרא את המאמר שלו בוויקיפדיה. מלכתחילה הוא ראה בעיני רוחו את התוכנית כמרכזת מערכת יחסים רומנטית בין בונט לשחור הזקן, והציג אותה ככזו. טאיקה וואיטיטי, חולק מנהל עם ג'נקינס, והאחרון סיפר לו את הסיפור של סטד בונט ושאל אם הוא רוצה להיות מעורב. וייטיטי נמשך לפרויקט עקב גישתו המקורית של ג'נקינס לפיראטים. בדיונים שלאחר מכן הם הסכימו שרומן בין בונט ולטיץ' הוא "הסיבה לעשות את הסדרה". גארט באש הצטרף מאוחר יותר לפרויקט כמפיק בפועל, לאחר שקרא את התסריט.
הסדרה קיבלה הזמנה ישר לסדרה על ידי HBO Max בספטמבר 2020 עם ג'נקינס, באש והלסטד כמפיקים בפועל, וואיטיטי כמפיק בפועל וגם כמפיק של הפרק הראשון.
צילום
וואיטיטי, המשמש כמפיק בפועל, ביים גם את פרק הפיילוט, שצולם לאחר שהוא השלים את ההפקה של Thor: Love and Thunder. יוצר הסדרה והמפיק בפועל, דייוויד ג'נקינס, משמש כשואו-רנר. הצילומים התרחשו בין 14 ביוני ל-28 בספטמבר 2021. הסצנות על סיפון ה'נקמה' צולמו על במת קול.
מוזיקה
הקטע המקורי של הסדרה הולחן על ידי מארק מות'רסבו. ב-5 במאי 2022 הוכרז שאלבום הפסקול לעונה הראשונה יצא על ידי WaterTower Music ב-6 במאי 2022.
יציאה
הסדרה עלתה לראשונה ב-HBO Max ב-3 במרץ 2022. העונה הראשונה הסתיימה ב-24 במרץ 2022.
קבלה בקהל
אתר אגרגטור הביקורות Rotten Tomatoes דיווח על דירוג אישור של 91% עם דירוג ממוצע של 7.60/10, בהתבסס על 34 ביקורות מבקרים. הקונצנזוס של מבקרי האתר קורא, "הרגישות העדינה ' הדגל שלנו אומר מוות לא ממש זהב קומי, אבל הלהקה המשעשעת של הבוקאנרים שלו חביבה מספיק כדי שצופים המחפשים צפייה מנחמת ימצאו שלל שופע." Metacritic העניקה לעונה הראשונה ציון ממוצע משוקלל של 70 מתוך 100 על סמך 13 ביקורות מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל". התוכנית הפכה לסדרה המבוקשת ביותר בארצות הברית לאחר הגמר שלה, עברה את moon knight של מארוול והסירה את הספר של בובה פט, שתפס את המקום הראשון במשך שלושה חודשים.
הסדרה זכתה לשבחים על ייצוג הלהט"ב המהותי שלה, המורכב משלוש מערכות יחסים קוויריות, שאחת מהן כוללת דמות לא בינארית (ג'ים חימנז).    הרומנטיקה המרכזית של התוכנית, בין טיץ' ובונט, זכתה גם לשבחים על החתרנות שלה לטרופ הנפוץ של קווירבייט על ידי הפיכת מערכת היחסים ביניהם למפורשת לפני סוף העונה.
איפה אתה חי? (סדרת טלוויזיה, 2015)
הקומדיה עוסקת בחי שם טוב, צעיר שהשתחרר זה עתה מהצבא, תושב שכונת תל כביר בתל אביב, בן למשפחה בוכרית מסורתית, העובד בעסק הצילום המשפחתי יחד עם אביו ואחיו בכור. חי, המגולם על ידי רונן דוידוב, מעוניין להשתחרר מהעתיד שמתכננת לו משפחתו: להמשיך לעבוד בעסק המשפחתי, ולהינשא לבת העדה. הוא מצליח להתקבל ללימודי משחק, למורת רוחה של משפחתו.
העונה השנייה, בת 13 פרקים, צולמה ב-2017 בבוכרה ובישראל ועלתה לשידור ב-4 בדצמבר 2017 בערוץ כאן 11.
עונה שנייה
העונה השנייה נפתחת עם מסעם של האחים, חי ובכור (חי ורונן דוידוב), לבוכרה, כדי למצוא ולהביא את ספר התורה של סבם. בעיוות של הגורל הם מוצאים את עצמם על אותה טיסה עם דפי (עדי הימלבלוי) שנמצאת בדרכה להודו וסופת חול מונעת ממנה להמשיך ליעדה ותוקעת את השלישייה יחד בבוכרה למשך כמה ימים. יחד הם עוברים מסע שמחבר אותם אל שורשיהם וזה אל זו. אחותם הצעירה מלי יוצרת מערכת יחסים עם גיא, שמוצאו אשכנזי, והם מחליטים להתחתן.
לאחר חזרתם מאוזבקיסטן מחליט חי להקים את התיאטרון הבוכרי העברי הראשון. המשפחה הופכת לשותפה מעורבת בתיאטרון וכך מקום המפלט של חי הופך להמשך ישיר של חיי המשפחה שלו מהם הוא מנסה לברוח בכל פעם מחדש.
בפרק האחרון נערכת החתונה של מלי וגיא. חי מציע נישואין לאסתי, אך היא מסרבת.
ג'ונתן קוק
ג'ונתן קוק (באנגלית: Jonathan Cook, נולד בשנת 1965) הוא סופר בריטי ועיתונאי המתגורר בנצרת, ישראל ובעל אזרחות ישראלית אותה קיבל בהליך התאזרחות בשל נישואין. ספריו ומאמריו של קוק עוסקים במזרח התיכון ובסכסוך הישראלי-פלסטיני.
ביוגרפיה
קוק נולד וגדל בבקינגהאמשייר, הממלכה המאוחדת. הוא קיבל תואר ראשון בהצטיינות בפילוסופיה ופוליטיקה מאוניברסיטת סאות'המפטון בשנת 1987, תואר שני בעיתונות מאוניברסיטת קרדיף בשנת 1989, ותואר שני בלימודי המזרח התיכון מהמכללה ללימודי המזרח ואפריקה בבלומסברי, לונדון, בשנת 2000.
בשנת 1988 החל לעבוד ככתב ועורך במספר עיתונים בסאות'המפטון. הוא עבד כפרילנסר בעיתונים בריטיים בשנים 1994-1996 והיה חלק מצוות העיתונאים בגארדיאן ובאובזרבר בשנים 1996-2001.
בספטמבר 2001 עבר קוק להתגורר בנצרת. הוא כתב בקביעות לגארדיאן עד 2007. לאחר מכן טען קוק שהגארדיאן תוקף במגמתיות כתבים בעלי דעות עצמאיות כמו גלעד עצמון, ג'וליאן אסאנג', נועם חומסקי ואחרים. מאמרים שנכתבו על ידי קוק פורסמו בעיתונים רבים, ביניהם הרולד טריביון, לה מונד, אל-אהראם ואל-ג'זירה, וכן באתר קאונטרפאנץ'.
בשנת 2011 קוק קיבל פרס מיוחד מקרן מרתה גלהורן לעיתונות, על סקירותיו בנושאי המזרח התיכון.
ספריו
בשנת 2008 קוק פרסם את הספר "ישראל והתנגשות הציביליזציות: עיראק, איראן והתוכנית לסדר חדש במזרח התיכון." אנטוני לוינשטיין כתב על הספר: "קוק משפד באומץ את הנרטיב המרכזי של מדינה יהודית החותרת כל הזמן לשלום עם הפלסטינים." לדברי לוינשטיין, קוק טוען כי ישראל "מאמצת מדיניות שמובילה למלחמת אזרחים" על ידי פירוק רוב המדינות במזרח התיכון. לטענתו, רעיון זה פותח על ידי מערכת הביטחון הישראלית בשנת 1980 ואומץ על ידי השמרנים החדשים ועל ידי ממשל בוש. קוק מנתח בספר מאמר שנכתב על ידי עודד ינון ופורסם על ידי ההסתדרות הציונית העולמית בשנת 1982 שבו קורא ינון להפוך את ישראל למעצמה אזורית באמצעות פיצול העולם הערבי, כך שהמזרח התיכון יהפוך "לפסיפס אתני של עדות וקבוצות שיהיה קל יותר לטפל בהן."
ספרו השלישי, "פלסטין הנעלמת: ניסויי ישראל בייאוש אנושי", פורסם אף הוא בשנת 2008. לספר שני חלקים. בחלקו הראשון של הספר טוען קוק כי "מטרתה של המדיניות הישראלית היא שפלסטין והפלסטינים ייעלמו לתמיד." לדברי קוק, ישראל מעודדת הגירה מרצון בכך שהיא הופכת את חיי הפלסטינים לבלתי נסבלים, באמצעות "מערכות מתוחכמות של עוצר, מחסומים, חומות, היתרים ותפיסת קרקעות." חלקו השני של הספר הוא אסופת מאמרים שנכתבו על ידי קוק כעיתונאי.
כל ספריו ומאמריו של ג'ונתן קוק כתובים בשפה האנגלית. חלקם תורגמו לשפות אחרות.
וילמוש שבוק
וילמוס שבוק (בהונגרית: Vilmos Sebők; נולד ב-13 ביוני 1973) הוא כדורגלן עבר הונגרי, ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה
שבוק התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של פרנצווארוש ובגיל 14 הצטרף לקבוצת שנט אישטוואן. בשנת הצטרף לקבוצה הבוגרת של אויפשט, אך לא רשם בה דקות משחק. בקיץ חתם בטטבאניה. בסיום עונתו הראשונה, ירדה קבוצתו לליגה השנייה. בקיץ חזר לאויפשט. בניגוד לקודמת, בקדנציה זו הפך לשחקן הרכב ובשנת זכה עם הקבוצה באליפות ראשונה בקריירה.
בקיץ חתם במכבי אחי נצרת מליגת העל. ב-13 בספטמבר 2003, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 למכבי תל אביב. בינואר חתם בזלאגרסגי ט.א..
בהמשך, שיחק בדיושג'ר ולדאנייבנה.
שבוק השתתף עם הנבחרת האולימפית באולימפיאדת אטלנטה (1996). ב-10 באפריל 1996, שבוק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה בהפסד 1–4 ל. ב-23 ביולי 1996, הורחק בהפסד 1–3 ל. ב-6 באוגוסט 1997, הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–3 נגד.
ז'ראר ורטהיימר
ז'ראר פול פיליפ ורטהיימר (בצרפתית: Gérard Paul Philippe Wertheimer; נולד ב-17 באפריל 1951) הוא איש עסקים מיליארדר צרפתי, שמתגורר בניו יורק ובז'נבה, ובבעלותו תאגיד שאנל בשותפות עם אחיו, אלן ורטהיימר.
ביוגרפיה
ורטהיימר נולד למשפחה יהודית, בנם של ז'אק ורטהיימר ואליאן פישר. סבו, פייר, ממייסדי חברת שאנל עם קוקו שאנל.
החברה מנוהלת על ידי אלן ורטהיימר שניהל את הרכישה של כמה מותגים שאינם שאנל, ביניהם ארס הלבשה תחתונה, אוכפי ומוצרי עור של טאנר קרול, והולנד אנד הולנד, יצרן נשק בריטי.
בבעלות האחים ורטהיימר כרמים צרפתים, כולל שאטו Rauzan-Ségla במארגו ושאטו הקנון בסנט-אמיליון, אשר שניהם זכו לביקורות נלהבות.
שני האחים חובבים רכיבה על סוסים, אשר ירשו והפעילו אורווה חשובה של סוסי מרוץ גזעיים מסוג ת'ורוברד, שהם מכנים La La Presle Farm או חוות ורטהיימר למרוצים בארצות הברית ובצרפת כשותפות ורטהיימר ופר.
חיים אישיים
ורטהיימר נשוי, עם שני ילדים, גר בעיר ניו יורק ובשווייץ.
אשתו של ז'ראר, ולרי, פעילה בארגוני צדקה להגנה על ילדים.
מרב קמל וחליל בלבין
מרב קמל (נולדה ב-1988) וחליל בלבין (נולד ב-1987) הם זוג אמנים הפועלים יחד משנת 2012. קמל ובלבין עוסקים יחד במדיום של פיסול ומיצב ומציגים את עבודותיהם בתערוכות משותפות. בנוסף, הם שומרים על ערוצי יצירה נפרדים.
ביוגרפיה
מרב קמל נולדה בשנת 1988 וגדלה בתל אביב. חליל בלבין נולד בשנת 1987 וגדל בקיבוץ צובה.
קמל ובלבין הכירו במהלך לימודי תואר ראשון במחלקה לאמנות באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל ומאז הם זוג בחיים האישיים, יוצרים ומתגוררים יחד בין עין גדי לתל אביב
קמל ובלבין הציגו שמונה תערוכות יחיד, ביניהם שש תערוכות בישראל ושתי תערוכות באירופה. תערוכת היחיד המוזאלית הראשונה שלהם ״שם עצם״ התקיימה בשנת 2018 במוזיאון הרצליה באוצרותה של איה לוריא. בין תערוכות היחיד שלהם ניתן למצוא שלוש תערוכות יחידבגלריה עינגא בשנים 2018–2015 בשם "מעלל", "עמבה״ ו "הקרנפים". בנוסף, הציגו בגלריה הקיבוץ וגלריה בצלאל. בשנת 2019 הציגו את התערוכה "רגל עירומה" בגלריה PRAM בפראג בצ'כיה. ובשנת 2018 את התערוכה "באוחנבל" בגלריה PM בדיסלדורף בגרמניה.
הזוג השתתף בכמה תוכניות שהות אמן, בישראל ובעולם בניהם: תוכנית Fountainhead במיאמי בשנת 2022, בין השנים 2020-2019 בתוכנית הרזדיסי של ארטפורט, בשנת 2019 בתוכנית Pram בפראג, בשנת 2018 באטליה שמי בקיבוץ כברי ועוד.
עבודתיהם של הזוג הוצגו בלמעלה מעשרים תערוכות קבוצתיות ביניהם: תערוכת ״פקעת" במוזיאון תל אביב, התערוכה "Trees Die Stand״ בגלריה Pi Artwork Gallery בלונדון, התערוכה "יותר שעות אהבה" בגלריה רו-ארט בתל אביב, התערוכה "זום" במוזיאון ישראל, התערוכה "כוונות רעות" בגלריה Circle1 בברלין ועוד רבות.
עבודות רבות נרכשו על ידי מוזאונים ואוספי אמנות פרטיים ברחבי העולם. בין הרכישות ניתן למצוא את מוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, מוזיאון פילרה, אוסף שוקן, אוסף אן וארי רוזנבלט, אוסף פרנהולץ ועוד.
קמל ובלבין זכו שניהם בפרס אמן צעיר מטעם משרד התרבות והספורט. בשנת 2016 זכה בלבין ובשנת 2018 זכתה קמל.
קמל ובלבין עוסקים בהוראת אמנות. קמל מלמדת בתיכון עירוני א׳ לאומנויות, בעוד בלבין מכהן בתפקיד מרצה באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל.
אמנות
בעבודת האמנות שלהם ניתן למצוא ביטויים שונים להומור, דמיון ועמדה יצרית משתלחת. על פי הזוג, היבטים אלו מסייעים להם להתבונן לכיוונים אפלים, רגישים, חושפניים וכואבים של החוויה האנושית, האישית והחברתית. בנוסף, ניכרת קריאת תיגר על המנגנונים השונים שמכוננים את התרבות, ההגות, החברה והייצוג. השפה המאפיינת את עבודתם מאופיינת בחומריות ובטכניקות מגוונות, כגון: פיסול רך, ציור, רישום, תחריט, תבליט ומיצב.
ניקולאה פאולסקו
ניקולאה קונסטנטין פאולסקו (ברומנית: Nicolae Constantin Paulescu; 8 בנובמבר 1869 - 19 ביולי 1931), היה מדען רומני, פיזיולוג ורופא, פרופסור בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בוקרשט, מעורב בגילוי האינסולין ופעיל פוליטי קיצוני ימני ואנטישמי.
ניקולאה קונסטנטין פאולסקו נולד בבוקרשט, רומניה, כבנם של הסוחר קוסטאקה פאולסקו ורעייתו מריה מבית דנקוביץ'. למד בבית הספר היסודי לבנים מס' 1 וב-1880 נרשם לבית הספר התיכון "מיכאי האמיץ", אותו סיים ב-1888. עוד במהלך לימודיו התיכוניים הפגין נטייה למדעי הטבע, במיוחד פיזיקה וכימיה וגם לשפות זרות, קלאסיות ומודרניות.
פאולסקו יצא ב-1888 לפריז, צרפת, ללימודי רפואה ועסק בכך עד 1897, כאשר הוסמך כדוקטור לרפואה עם עבודת הגמר על Recherches sur la structure de la rate (חקר מבנה הטחול). בסיום לימודיו התחיל לעבוד בבתי החולים הפריזאיים, תחילה ב-Hôtel-Dieu, בין השנים 1891–1894 ובהמשך, בשנים 1894 - 1900, בבית החולים Notre Dame du Perpétuel-Secours. במהלך שנים אלה התקדם בתפקידים שמילא בבית החולים ובנוסף לכך היה מזכיר המערכת של כתב העת Journal de Médecine Interne (כתב עת לרפואה פנימית) בין השנים 1897 - 1898. במקביל לעבודתו הוא לקח קורסים לכימיה ביולוגית ולפיזיולוגיה כללית בפקולטה למדעים של אוניברסיטת פריז וב-1899 קיבל על כך תואר של דוקטור במדעים. הוא המשיך בלימודיו וב-1901 קיבל תואר שני של דוקטור במדעים.
ב-1900 שב לרומניה והתמנה לפרופסור לפיזיולוגיה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בוקרשט ולמנהל הקליניקה לרפואה פנימית של בית החולים St. Vincent de Paul, בבוקרשט.
פאולסקו ותרומתו לחקר הסוכרת
בשנת 1916 פאולסקו הפיק מלבלב של כלבים תמצית, שלאחר הזרקתה לכלב חולה סוכרת, הביאה לירידת ערכי הסוכר בדם הכלב החולה. כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה והמהפכים שעברו עליה בעקבות זאת, הפסיקו את פעילותו בנושא עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה שב פאולסקו לפעילותו, בודד את ההורמון, שהשפיע על הורדת ערכי הסוכר בכלבים וכינה אותו בשם pancreină (פנקראינה). בתקופה שבין אפריל ובין יוני 1921 פרסם ארבעה מאמרים על גילוייו. הפרסומים יצאו לאור בפריז, באמצעות הסקציה הרומנית של החברה לביולוגיה. פאולסקו שלח ביולי מאמר נרחב יותר לכתב העת Archives Internationales de Physiologie, שבלייז', בלגיה והמאמר פורסם באוגוסט של אותה שנה.
השיטה, בה השתמש פאולסקו לצורכי הפקת הדגימות, הייתה זהה לשיטה שתוארה על ידי הביוכימאי היהודי האמריקאי ישראל קליינר בשני מאמרים שפורסמו בשנים 1915 ו-1919 בכתב העת Journal of Biological Chemistry. פאולסקו לא הזכיר את קליינר במאמריו ואין ידיעות על כך שהיה מודע לפרסומיו של קליינר.
בשנת 1922 פאולסקו רשם פטנט על התמצית שבודד, על פנקראינה, אולם עד לשנת 1925, המועד בו הוענק פרס נובל לחוקרים קנדיים בנושא זה, לא נעשה שימוש בפנקראינה לשם ניסיון לרפא בני אדם. באף רגע לא הועלה באותן השנים שמו של פאולסקו כמועמד לפרס נובל לרפואה על ידי חוקר כלשהו, מרומניה או מדינה אחרת.
לדעת פרופ' מייקל בליס מטורונטו, הצוות הקנדי הצליח לעלות על הישגיהם של קודמיו הבודדים -צילצר בגרמניה, פאולסקו ברומניה, קליינר בארצות הברית - שהצטרכו לעבוד בתנאים פרימיטיביים ולא הצליחו לשכנע איש כי תוצאותיהם המוצלחות המזדמנות בהפחתת הסוכר בדם היוו תגלית ברורה וחשובה. חוקרים אלו, שמביניהם לישראל קליינר האמריקאי הייתה ההצלחה המרבית, דמו לרצים למרחק ארוך שרצו מהר סיבוב אחד ולאחר מכן יצאו מן המירוץ.
פאולסקו ופועלו האקדמי
פאולסקו עמד בראש הקתדרה לפיזיולוגיה של הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בוקרשט מ-11 בפברואר 1905 ועד 19 ביולי 1931. בתקופת המשטר הקומוניסטי שמו של פאולסקו הוזכר לשמצה עד לשנות הנהגתו של צ'אושסקו, כשטוהר והפך למעין גיבור לאומי בתחום המדע בשם אידאולוגיית הפרוטוכרוניזם (שדגלה בראשונות של הרומנים בתחומי התרבות והמדע השונים ). בשנת 1963 פרופסור גריגורה בנטאטו (Gr. Benetato),חבר האקדמיה הרומנית, וד"ר ויקטור נשטאנו (Victor Neşteanu), בכרך על "לימודי הרפואה והרוקחות בבוקרשט", בפרק המוקדש להיסטוריה של הקתדרה לפיזיולוגיה, טענו שברומניה של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 פותחו בכל התחומים תזות מנוגדות לקדמה. הם הביאו כדוגמה את הקורס שלימד פאולסקו, שהיה ספוג רעיונות מיסטיים ואנטי-מדעיים. בשיעוריו הגן פאולסקו על השקפות מיסטיות וגילה עוינות גלויה לתורת האבולוציה של דרווין, תוך דברי הטפה לתורת ה"פיקסיזם" (קבעון המינים). לדבריהם, הקורס לא היה מבוסס על הצגה לוגית של העובדות, על נתונים מדויקים בפיזיקה ובכימיה, אלא על קביעות בלתי מוכחות. הסטודנט היה חייב לבטא את הרעיונות באמצעות הנוסחאות של הקורס ולא לשנות אף מילה. עם הזמן פאולסקו הפך לדובר העמדות האנטי-הומניסטיות ואנטי-מדעיות ביותר בחיים הציבוריים ובתרבות הרומנית, הפך למסית הסטודנטים לפעולות של חוליגניות ולנציג העיקרי של האידאולוגיה הפשיסטית בפקולטה לרפואה.
פועלו הפוליטי
פאולסקו, יחד עם אלכסנדרו קונסטנטין קוזה, הקים בשנת 1922 את האיחוד הלאומי הנוצרי, המפלגה הראשונה באירופה שאימצה כסמל רשמי את צלב הקרס. שנה לאחר מכן השניים ייסדו את ליגת ההגנה הלאומית-נוצרית ושמרו על צלב הקרס על רקע שלושת צבעי הדגל הרומני כסמל המפלגה החדשה. פאולסקו היה סגן נשיא הליגה וראש סניף אילפוב, סניף שכלל את אזור בוקרשט. בחנוכת הסניף הכריז פאולסקו:
קישורים חיצוניים
Peter Manu Cazul Paulescu,"Cultura - Fundaţia Culturală Română, 24.02.2011"
סיבוך
ההסתברות להופעת סיבוכים תלויה לעיתים בגורמים המאפיינים את המטופל עצמו, כמו גיל, מצב רפואי, תקינות מערכת החיסון ורגישות ופגיעות כללית. הידע אודות המהלך הטבעי של מחלה ועל הסיכון שבטיפולים יכולים לסייע בחיזוי היארעות הסיבוכים ובמניעתם.
דוגמה לסיבוך שהוא חלק מהמהלך הטבעי של מחלה היא סוכרת כלייתית, שהיא סיבוך שיכול להופיע בחולי סוכרת. מנגד, דוגמה לסיבוך שהוא כתוצאה מטיפול רפואי היא שברים בצלעות ובעצם החזה בעת החייאה בחולים עם דלדול עצם חמור.
מקדוניה הצפונית באירוויזיון הילדים 2018
מקדוניה השתתפה באירוויזיון הילדים 2018 אשר התקיים ב-25 בנובמבר 2018 במינסק, בלארוס. מריה ספאסובסקה נבחרה לייצג את מקדוניה בתחרות עם השיר "Doma".
בחירת השיר והנציג
ב-24 באוגוסט 2018 מריה ספאסובסקה נבחרה באופן פנימי כדי לייצג את מקדוניה בתחרות עם השיר "Doma".
איגור קוליבנוב
איגור ולדימירוביץ' קוליבנוב (ברוסית: И́горь Влади́мирович Колыва́нов; נולד ב-6 במרץ 1968) הוא כדורגלן עבר סובייטי ששיחק בעמדת החלוץ בקבוצות דינמו מוסקבה, פוג'ה ובולוניה. קוליבנוב הספיק לשחק גם בשלוש נבחרות - ברית המועצות, חבר המדינות ורוסיה. השתתף ביורו 1992 ויורו 1996.
מאז פרישתו ממשחק פעיל הפך למאמן כדורגל. נכון לשנת 2022 מאמן את קבוצת טקסטילשצ'יק איוואנובו מההליגה הרוסית השנייה
כמאמן
מקום ראשון באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17 - 2006 אליפות מרכז של ליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה - 2019
היסטוריה אטלנטית
היסטוריה אטלנטית היא תחום לימודים ומחקר המתמקד בהיסטוריה של הפעילות האנושית סביב האוקיינוס האטלנטי בעת החדשה המוקדמת. הנחת היסוד של ההיסטוריה האטלנטית היא שהופעתם של קשרים בני קיימא בין יבשות אירופה, אפריקה ואמריקה הצפונית והדרומית התוחמות את האוקיינוס האטלנטי החל מסוף המאה ה-15 יצרו מערכת אזורית ויחסי גומלין פוליטיים, חברתיים, כלכליים ותרבותיים אותם ניתן ללמוד כמכלול. בסוף המאה ה-18 התרחשו באזור מספר אירועים שמאוגדים במונח המהפכות האטלנטיות.
העניין בהיסטוריה אטלנטית והתגבשות התחום החלו בשנות ה-80 של המאה ה-20, והתגברו בעשור שלאחר מכן לנוכח התגברותן של מגמות על-לאומיות אחרות, כגון התחזקות האיחוד האירופי וברית נאט"ו.
דייגו פלאסיוס
דייגו חוסה פלאסיוס אספינוסה (בספרדית: Diego José Palacios Espinoza; נולד ב-12 ביולי 1999 בגואיאקיל שבאקוודור) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת לוס אנג'לס מה-MLS ובנבחרת אקוודור.
קריירת מועדונים
פאסיוס גדל במחלקת הנוער של אוקאס מליגת העל האקוודורית, ובשנת 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה.
בחודש יולי 2018 הושאל למשך עונה אחת לווילם II מליגת העל ההולנדית. ב-11 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לפנלו במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2018/2019. בסך הכל ערך 27 הופעות ליגה במשך תקופת ההשאלה.
ב-12 באוגוסט 2019 חתם פלאסיוס בלוס אנג'לס מה-MLS.
קריירה בינלאומית
ב-12 באוקטובר 2018 ערך פלאסיוס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בהפסד 3–4 לנבחרת קטר במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר קופה אמריקה 2021, וערך שתי הופעות בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת אקוודור לטורניר מונדיאל 2022.
We Got Love (שיר של ג'סיקה מאובוי)
We Got Love (בעברית: יש לנו אהבה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האוסטרלית ג'סיקה מאובוי. השיר יצא לאור ב-9 במרץ 2018, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר ייצג את אוסטרליה באירוויזיון 2018.
אירוויזיון 2018
עם השיר השתתפה ג'סיקה מאובוי באירוויזיון 2018. בחצי הגמר הצליח השיר להגיע אל המקום הרביעי עם 212 נקודות בסך הכל. בגמר האירוויזיון עצמו, הצליח השיר להגיע אל המקום ה-20 בלבד עם 99 נקודות.
הופעתה של מאובוי עם השיר צברה למעלה מ-7.3 מיליון צפיות.
אלן ורטהיימר
אלן ורטהיימר (בצרפתית: Alain Wertheimer; נולד ב-28 בספטמבר 1948) הוא איש עסקים ומיליארדר צרפתי, המתגורר בעיר ניו יורק. בבעלותו תאגיד שאנל, עם אחיו ז'ראר ורטהיימר.
ראשית חייו
ורטהיימר נולד ב-28 בספטמבר 1948, למשפחה יהודית, בנם של ז'אק ורטהיימר ואליאן פישר. סבו, פייר, ממייסדי שאנל עם קוקו שאנל.
קריירה
ורטהיימר הוא הבעלים המשותף והיו"ר של שאנל.
החברה הפרטית מנוהלת על ידי אלן, שעמד בראש רכישת מספר מותגים שאינם שאנל, ביניהם ארס הלבשה תחתונה וחוף, אוכפי טאנר קרולה ומוצרי עור, והולנד והולנד, יצרנית נשק בריטית.
בבעלות האחים ורטהיימר כרמים צרפתים כולל שאטו Rauzan-Ségla במארגו, ושאטו הקנון בסנט-אמיליון, אשר שניהם זכו לביקורות נלהבות.
שני האחים חובבים רכיבה על סוסים, שירשו והפעילו גם אורווה חשובה למרוצי סוסים גזעיים שהם מכנים La La Presle או חוות ורטהיימר למרוצים בארצות הברית והיא ידועה כשותפות ורטהיימר ופר בצרפת.
חיים אישיים
ורטהיימר נשוי, עם שלושה ילדים, גר בעיר ניו יורק.
אלן ואחיו הם בעלי כרמים בצרפת ובעמק נאפה, קליפורניה.
עמית גרשון
עמית גרשון (נולד ב-5 בדצמבר 1995) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הקלע בהפועל חיפה.
קריירה
גרשון החל את דרכו בקבוצת הילדים של מכבי חדרה, ובהמשך עבר להפועל עמק יזרעאל.
בשנת 2014, החל גרשון את הקריירה המקצוענית שלו וחתם בהפועל עפולה מהליגה הלאומית. הוא שיחק שלוש עונות בקבוצה, כשבעונתו האחרונה העמיד ממוצעים של 9.4 נקודות, 2.8 אסיסטים ו-2.7 ריבאונדים למשחק יחד עם 40.9 אחוזים מהשלוש.
ב-2 ביולי 2017 חתם גרשון לשנתיים בהפועל באר שבע. בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק 37 משחקים והעמיד ממוצעים של 8.9 נקודות ו-2.4 ריבאונדים למשחק, יחד עם 40.7 אחוזים מהשלוש. גרשון סייע לבאר שבע לעלות לראשונה בתולדותיה לליגת העל כשזכה עימה באליפות בתום העונה. ב-15 במאי 2019 קלע גרשון שיא קריירה של 32 נקודות ב-9 מ-12 מהשלוש, יחד עם 4 ריבאונדים ו-4 אסיסטים במדד יעילות של 37, מה שהוביל את באר שבע לניצחון 77–104 על הפועל גלבוע גליל. בעקבות משחק זה נבחר גרשון לשחקן המצטיין של המחזור. ב-6 ביוני 2019, נבחר גרשון לתגלית העונה בליגת העל לאחר עונה בה העמיד ממוצעים של 6.0 נקודות, 1.5 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים.
ב-25 ביוני 2019, חתם גרשון לשנתיים בהפועל גלבוע גליל. בעונתו הראשונה בקבוצה העמיד ממוצעים של 3.6 נק' ו-2.6 ריבאונדים ב-18.9 דק'. בעונתו השנייה בקבוצה העמיד ממוצעים של 5.1 נק' ב-15.3 דק', בעונה זו העפיל עם הקבוצה לגמר הפלייאוף בו הפסידה למכבי תל אביב.
ב-26 ביולי 2021 חתם גרשון בהפועל ירושלים. בעונה זו העמיד ממוצע של 4.1 נק' ב-11.7 דק'
ב-26 ביולי 2022 חתם גרשון בהפועל אילת. בעונה זו העמיד ממוצע של 7.9 נק', 2.4 אסיסיטים ו-2.1 ריבאונדים ב-25.2 דק'
ביוני 2023 חתם הפועל חיפה.
קריירה בינלאומית
בשנת 2015 זומן גרשון לנבחרת העתודה במסגרת אליפות אירופה עד גיל 20. בשנת 2017, זומן גרשון לסגל האולימפי של נבחרת ישראל במסגרת אוניברסיאדת טאיפיי.
אטסוטו אוצ'ידה
אטסוטו אוצ'ידה (ביפנית: 内田 篤人; נולד ב-27 במרץ 1988) הוא כדורגלן עבר יפני ששיחק בעמדת המגן הימני. לזכותו של אוצ'ידה 71 הופעות במדי נבחרת יפן.
קריירת מועדונים
אוצ'ידה ערך את הופעת הבכורה במדי קאשימה אנטלרס בתחילת מאי 2006, כשעלה בהרכב במשחק במסגרת ליגת העל היפנית בכדורגל בגיל 17, ולאחר כשלושה שבועות כבש את שער הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת במשחק מול ונטפורט קופו. בשלוש עונותיו הראשונות במועדון, סייע אודיצ'ה לקבוצה לזכות בשלוש אליפויות רצופות, ואף נבחר בעונות ו- לנבחרת העונה בליגה.
ביולי 2010 חתם אוצ'ידה על חוזה לשלוש שנים בקבוצת שאלקה 04 המשחקת בבונדסליגה בגרמניה. כבר בעונת הבכורה שלו בגרמניה עזר אודיצ'ה לקבוצתו לזכות בגביע הגרמני ובסופר קאפ הגרמני. ב-13 באפריל 2011 הפך אוצ'ידה לשחקן היפני הראשון שהגיע לשלב חצי הגמר של ליגת האלופות. בתחילת עונת נפצע והושבת לתקופה ארוכה.
בקיץ 2017 עזב אוצ'ידה את שאלקה לאחר שבע עונות, וחתם באוניון ברלין מהבונדסליגה השנייה לעונה אחת, אליה עבר בהעברה חופשית. אוצ'ידה ערך שתי הופעות בלבד באוניון ברלין, וכבר בינואר 2018 חזר לקאשימה אנטלרס מליגת העל היפנית.
הנבחרת הלאומית
אוצ'ידה שיחק במדי נבחרות יפן הצעירות השונות, ואף לקח חלק במדים היפניים במסגרת גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 שנערך בקנדה בשנת 2007. הוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת בשנת 2006, אך לא שותף בפועל במשחקיה. ב-26 בינואר 2008, בהופעת הבכורה המחודשת של טקשי אוקדה כמאמן הנבחרת במשחק אימון ביתי מול, קיבל אוצ'ידה הזדמנות ועלה לראשונה לשחק במדים הלאומיים.
הוא לקח חלק במשלחת היפנית לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) ואף היה חבר הנבחרת שזכתה בגביע אסיה בכדורגל 2011.
יחסי מונטנגרו–ספרד
יחסי מונטנגרו–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין מונטנגרו וספרד. שתי המדינות חברות מלאות במועצת אירופה ובנאט"ו. כמו כן מונטנגרו היא מועמדת להצטרפות ל וספרד היא חברה באיחוד האירופי. לא לספרד ולא למונטנגרו יש שגרירות זו אצל זו, אך שגרירות ספרד בבלגרד שבסרביה מוסמכת אף למונטנגרו.
יחסים דיפלומטיים
לאחר עצמאות מונטנגרו ביוני 2006, נוצרו יחסים דיפלומטיים ב-11 בדצמבר 2006, על ידי החלפת מכתבים בין שרי החוץ של ספרד ומונטנגרו, מיגל מורטינוס ומילאן רוצן. מאז, היחסים בין שתי המדינות היו מצוינים, ללא מחלוקות. בנוסף, ספרד תומכת ברצונה של מונטנגרו להשתלב באיחוד האירופי ובנאט"ו.
קרבת העמדות והאינטרס לטיפוח היחסים עומדים בבסיס המשא ומתן והחתימה על הצהרה פוליטית דו-צדדית ב-19 במאי 2011 לרגל ביקורו של שר החוץ המונטנגרי רוצן במדריד ופגישתו עם שרת החוץ הספרדית טרינידד חימנס. בדצמבר 2013, השגריר הראשון של מונטנגרו בספרד, שהתגורר בפודגוריצה, ז'ליקו פרוביץ', מסר עותק של כתב ההאמנה שלו לשר החוץ הספרדי.
יחסים כלכליים
לא קיימת מסגרת מוסדית ספציפית, יחסים דו-צדדיים מפותחים על בסיס הסכמים שנחתמו עם הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה.
על פי נתונים סטטיסטיים מקומיים, היצוא הספרדי למונטנגרו בשנת 2013 עמד על 27.6 מיליון אירו, עלייה של 8.2% לעומת 2012. באותה שנה, היבוא ממונטנגרו הסתכם בכמעט 860,000 אירו, מה שנתן מאזן חיובי מאוד לספרד.
הקשרים בתחום השירותים מצטמצמים בתחום התיירות והתחבורה, סוכנויות מונטנגריות מוכרות כמה חבילות נופש בספרד, בעיקר על החוף ובאיים הבלאריים.
שיתוף פעולה
כמה פרויקטים של חיזוק אזורי נוהלו מהמשרד הטכני לשיתוף פעולה של סוכנות הסיוע הספרדית AECID בסרייבו, שנסגר בשנת 2011. הפרויקטים היו בענייני שלטון החוק, חינוך, פיתוח כלכלי, מניעת סכסוכים ועשיית שלום במונטנגרו.
אחד הפרויקטים החשובים ביותר היה "תמיכה במזכירות השילוב האירופי של מונטנגרו בניהול הכספים האירופיים", הכשרת מוסדות מונטנגרו בשיתוף פעולה חוצה גבולות, שבוצע באמצעות הקרן הבינלאומית והקרן האיברית-אמריקאית למינהל ולמדיניות ציבורית (FIIAPP) בשיתוף מזכירות האינטגרציה האירופית של מונטנגרו.
ראוי להזכיר גם את המימון של פרויקט פיתוח תיירות בר קיימא באזור הרי פרוקלטיה שבוצע על ידי סניפים מקומיים של קרן הקרן העולמית לשימור חיות הבר וארגוני פיתוח לא-ממשלתיים.
חוסה סיפואנטס
חוסה אדוני סיפואנטס שארקופה (בספרדית: José Adoni Cifuentes Charcopa; נולד ב-12 במרץ 1999 באסמרלדס שבאקוודור) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת לוס אנג'לס מה-MLS ובנבחרת אקוודור.
קריירת מועדונים
סיפואנטס החל את הקריירה המקצוענית שלו באוניברסידד קאתוליקה מליגת העל האקוודורית. בהמשך שיחק גם באמריקה דה קיטו.
ב-13 בינואר 2020 חתם סיפואנטס על חוזה לארבע עונות בלוס אנג'לס מה-MLS.
קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת אקוודור לטורניר מונדיאל 2022.
קית' אורבן
קית' ליונל אורבן (נולד ב-26 באוקטובר 1967) הוא זמר, כותב שירים ומפיק מוזיקלי אוסטרלי. אורבן הוא יליד ניו זילנד והוא גדל באוסטרליה. בשנת 1991 הוציא אלבום בכורה שנקרא על שמו,; מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים באוסטרליה, לפני שאורבן עבר לארצות הברית בשנה שלאחר מכן. הוא מצא עבודה בתור גיטריסט לפני שחבר ללהקה בשם "החווה", אשר הוציאה אלבום אולפן אחד על ידי חברת התקליטים קפיטול נאשוויל. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים שזכו להצלחה נאה במצעד שירי הקאנטרי של בילבורד.
ראשית החיים
אורבן נולד ב-26 באוקטובר 1967 בוונגאריי, ניו זילנד. הוא בנם הצעיר של מריין ורוברט "בוב" אורבאן. הוא גר עם הוריו בקאבולטור, קווינסלנד, אוסטרליה. אביו, היה בעל חנות נוחות. אורבן לקח שיעורים ממורתו, סו מקארת'י, והחל להתחרות בתחרויות מקומיות, בנוסף לכך שלקח חלק בלהקת תיאטרון מקומית. אורבן הצהיר כי נגינת הגיטרה שלו התפתחה בהשראת, מארק נופלר (דייר סטרייטס) ולינדזי בקינגהאם (פליטווד מק).
קריירה
בשנת 2013 השתתף אורבן בשירם של טים מקגרו וטיילור סוויפט, "Highway Don't Care". השיר נכתב על ידי מארק אירווין, ג'וש קיר, בראד וורן וברט וורן והופק על ידי מקגרו וביירון גלימור, וזכה לעשרות מועמדויות שונות בטקסי פרסים וזכה בשלושה פרסי הקאנטרי האמריקאים, ובשני פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי. כמו כן, זכה השיר בפרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי בקטגוריית "קליפ השנה". ב-7 באפריל 2013 הופיעה אורבן עם מקגרו וסוויפט בטקס פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי ה-48. במאי באותה השנה, הופיעה עימם בשנית בסופרסטאר סאמר נייט של טים מקגרו. באוגוסט באותה השנה, הופיע עימם בשלישית בפסטיבל המוזיקה של CMA: קאנטריז נייט טו רוק.
בשנת 2016 ביצע עם סוויפט במסיבת יום ההולדת ה-40 של ריס וית'רספון את להיטה "Shake It Off". בשנת 2021, השתתף בשיר "That's When" של סוויפט, שנכלל באלבום ההוצאה החוזרת הראשון שלה, . עם יציאתו, "That's When" זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה.
בשנת 2021 דיבב את דאג בסרט "הביתה!" של נטפליקס.
חיים אישיים
בעת שגר בנאשוויל, אורבן השתמש לעיתים קרובות בקוקאין. לאחר שהגיע ל"נקודת שפל" ב-1998, הוא היה נחוש בדעתו להפסיק להשתמש בסמים והחליט להיכנס למרכז גמילה. אורבן פגש את השחקנית האוסטרלית ניקול קידמן ב-G'Day LA; אירוע הוליוודי אשר אירע באוסטרליה, בינואר 2005, והם החלו לצאת. שישה חודשים לאחר מכן. הם נישאו ב-25 ביוני 2006.
ב-19 באוקטובר 2006, אורבן נכנס לטיפול גמילה נוסף במרכז בטי פורד בקליפורניה. ב-20 באוקטובר פרסם הצהרה ובה נאמר כי "אני מצטער מאוד על הפגיעה שגרמתי לניקול ולאלה שאוהבים ותומכים בי". ב-18 בינואר 2007, אורבן הודיע ​​על סיום השיקום והכוונתו לצאת לסיבוב הופעות לקידום אלבומו, Love, Pain & The Whole Crazy Thing.
ב-2 בפברואר 2007, אורבן הגיש תביעה נגד צייר בניו ג'רזי בשם זהה, שיש לו אתר בשם KeithUrban.com. הזמר רצה לרכוש את הזכויות בכתובת האתר.
אחמד אל-יעקובי
יצירותיו
שלושה מחיבוריו של אל-יעקובי נשמרו עד ימינו. חיבוריו הם בעלי חשיבות בין היתר עקב זה שהם מהווים כמה מהחיבורים האסלאמים הראשונים העוסקים בהיסטוריה של העולם, והוא מספק פירוט גם לגבי תרבויות ועמים לא-אסלאמים. במהלך כתביו הוא עושה שימש יוצא דופן יחסית במקורות לא-אסלאמים, וכך למשל בתיאוריו על ההיסטוריה של בני ישראל הוא מצטט מהתנ"ך בתרגומו לערבית וכן מושפע מפרשנויות המדרש. בתיאוריו על ישו הוא מצטט מהברית החדשה.
"תאריח' אבן-וודיע" - "כרוניקת אבן-וודיע", הידועה גם בשמה המקובל "תאריח' אל-יעקובי" (בערבית: تاريخ اليعقوبي). ספר זה הוא ספר היסטוריה רחב-יריעה שמחולק לשני חלקים. הראשון עוסק בהיסטוריה של שלל עמים וקבוצות מהתקופה הטרום אסלאמית, ובעיקר של הדתות והספרות שלהם; בין השאר מופיעים בו כתבים מתורגמים של פילוסופים יוונים עתיקים, תיאורים לגבי מסורות הודיות עתיקות, ההיסטוריה של בני ישראל והיהודים, ואף האזכור הראשון לדמות הבדיונית סינבד. החלק השני של הספר עוסק בהיסטוריה המוסלמית מראשיתה עד ימיו של אל-יעקובי, ולגבי חלק זה בספר נטען שנטייתו של אל-יעקובי לטובת הפלג השיעי באסלאם ניכרת בכתיבו.
כִּיתַאבּ אל-בּולדאן - "ספר הארצות" (בערבית: كتاب البلدان), ספר גאוגרפיה שבו אל-יעקובי כתב את רשמיו ממסעותיו ברחבי העולם המוסלמי והודו. חלק מספר זה אבד ולא ידוע לחוקרים מודרניים מה נכתב בו, אך מירב הספר שרד, ומופיעים בו נתונים ומידע רב לגבי הארצות והערים הרבות שבהם אל-יעקובי ביקר.
אל-משאקלת א-נאס לזמאנהם - חיבור קצר המציג באופן סכמטי את האופן שבו חייהם ומנהגיהם של אנשים מתעצבים על פי הח'ליפים שבזמנם הם חיים. החיבור עוסק באופן כרונולוגי בכל הח'ליפים מאבו בכר עד אל-מעתדד.
טל בר-ניב
טל בר-ניב (נולד ב-1973) הוא חצוצרן ישראלי.
ביוגרפיה
בר-ניב סיים את לימודי התואר הראשון והשני בהצטיינות יתרה בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב. הוא ניגן בתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה של התזמורת הפילהרמונית הישראלית תחת שרביטם של מנצחים ידועי שם, בהם קורט מזור, קורט זנדרלינג, יורי טמירקנוב, זובין מהטה ואחרים, הן בישראל והן ברחבי העולם.
לאחר מכן, יצא לארצות הברית, שם המשיך את לימודיו באוניברסיטת דרום קליפורניה בלוס אנג'לס וקיבל תואר דוקטור בחצוצרה ובניצוח. בתקופת לימודיו בקליפורניה ניגן כחצוצרן ראשי בתזמורת הצעירה "הסימפונייטה באר שבע", מייסודו של מהלי מהטה. בארץ ניגן עם תזמורות וכן עם אנסמבל קפריזמה ואנסמבל מוזיקה נובה.
טל בר-ניב הוא בנו של הפסנתרן רמי בר-ניב ומרבה להופיע עמו ברסיטלים.
כיום משמש כחצוצרן ראשי בסינפונייטה הישראלית באר שבע.
שנות ה-30 של המאה ה-16
שנות ה-30 של המאה ה-16 היו העשור הרביעי של המאה ה-16, החלו ב-1 בינואר 1530 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1539.
לובומיר גולדן
לובומיר גולדן (בסלובקית: Ľubomír Guldan; נולד ב-30 בינואר 1983 בבאנסקה ביסטריצה) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת הבלם.
קריירה
לאחר מספר עונות בקבוצה סלובקית, לובומיר גולדן עבר בשנת 2007 לתון השווייצרי. בשנת 2009 הוא חזר לסלובקיה ונקלט במועדון מ.ש.ק. ז'ילינה. עם קבוצתו הוא זכה באליפות הליגה בעונת 2009/2010. בקיץ 2011 הוא עבר למועדון הבולגרי לודוגורץ ראזגרד. בסיום העונה לובומיר גולדן זכה עם הקבוצה באליפות הליגה ובגביע והוא שיחק בבולגריה עונת אליפות נוספת. בשנת 2013 הוא עבר לפולין בה משחק בזגלבי לובין.
לובומיר גולדן היה חבר של נבחרת סלובקיה עד גיל 20 שהשתתפה באליפות האולם והודחה בשמינית הגמר על ידי ברזיל. בשנים 2012–2013 הוא היה משחק בנבחרת הבוגרת של ארצו.
Medal of Honor: Infiltrator
Medal of Honor: Infiltrator הוא משחק יריות בגוף ראשון שפותח על ידי .Netherock Ltd והופץ על ידי Electronic Arts. המשחק יצא לפלטפורמת ה-Game Boy Advance בתאריכים ה-17 בנובמבר 2003 (ל-צפון אמריקה), בתאריך ה-12 בדצמבר 2003 (ל-אירופה) ובתאריך ה-18 בדצמבר 2003 (ל-יפן).
יחסי הרפובליקה הדומיניקנית–שוודיה
יחסי הרפובליקה הדומיניקנית–שוודיה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הדומיניקנית לבין שוודיה. לרפובליקה הדומיניקנית יש שגרירות בסטוקהולם, בעוד ששגריר שוודיה ממוקם גם הוא בסטוקהולם ונוסע תכופות לאזור הקריבי. השגרירות הספרדית בסנטו דומינגו משמשת להנפקת ויזות לאזור שנגן, המאפשרות כניסה לשוודיה.
אוסבורן מאייטלנד מילר
אוסבורן מאייטלנד מילר (באנגלית: Osborn Maitland Miller; 1897 – 1979) היה קרטוגרף, מודד וצלם אוויר אמריקאי ממוצא סקוטי.
מילר השתתף במשלחות מחקר ומיפוי, וכן ייעץ למגלי ארצות וקרטוגרפים אחרים.
מילר פיתח מספר סוגים של היטלי מפוי:
קורות חיים
מילר נולד בפרת' שבסקוטלנד בשנת 1897.
הוא התחנך במכללת גלנאלמונד (Glenalmond College), ובאקדמיה הצבאית המלכותית, ווליץ', ולאחר מכן שירת כקצין בחיל ארטילריית השדה המלכותי (Royal Field Artillery) במלחמת העולם הראשונה, וזכה בצלב הצבאי בשנת 1917.
מילר עבד בחברה הגאוגרפית האמריקאית בין השנים 1922 ועד 1968.
אותות כבוד
בשנת 1962 הוענקה למילר מדליית צ'ארלס פ. דאלי (Charles P. Daly Medal).
הנצחה
בשנת 1952, קרחון מאייטלנד בחוף המזרחי של חצי האי האנטארקטי, באזור חוף באומן של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה, נקרא על שמו של מילר.
בשנת 1968 החלה הענקת המדליה הקרטוגרפית על שם אוסבורן מאייטלנד מילר (Osborn Maitland Miller Medal), המחולקת ל"תרומות מצטיינות בתחום הקרטוגרפיה או הגיאודזיה".
לקריאה נוספת
• John P. Snyder, Flattening the Earth: Two Thousand Years of Map Projections, P 179
• Miljenko Lapaine, E. Lynn Usery, Choosing a Map Projection
אגרבקטה
אגרבקטה (בהונגרית: Egerbakta) הוא כפר גדול במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
הכפר ממוקם 8 קילומטרים דרומית מערבית לאגר.
כמו יישובים רבים באירופה גם באגרבקטה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,496 ובשנת 2021 רק 1,388 תושבים.
התיעוד המוקדם ביותר של הכפר מתוארך לשנת 1261 ומאז האזור היה מיושב לסירוגין.
בשנת 1880 חיו בכפר 17 יהודים ובשנת 1910 חיו 12 יהודים חלק מיהודי הכפר נרצחו בשואת יהודי הונגריה.
דויד (פנמה)
סן חוסה דה דויד (בספרדית: San José de David) או דויד בלבד, היא עיר במערב פנמה, ובירת מחוז צ'יריקי.
היסטוריה
העיר הוקמה בשנת 1602 על ידי פרנסיסקו דה גאמה, יועצו של מושל האזור במלכות המשנה של ספרד החדשה חואן לופס דה סיקיירה - שניהם יהודים מומרים - ובשנת 1609 התגוררו בה 6,900 תושבים. בשנת 1900, התחולל בעיר הקרב הראשון של מלחמת אלף הימים, בין הליברלים והשמרנים במדינה.
כיום
האוכלוסייה בעיר נחשבת לאמידה יחסית, המעמד הבינוני הוא הדומיננטי, ואחוזי האבטלה בה נמוכים במיוחד.
התפתחות מגזר הבנקאות, בניית פרויקטים ציבוריים גדולים כשדה התעופה המקומי, וכביש דויד-בוקטה, לצד הצמיחה של הפעילות המסחרית בעיר, תרמו לכך שדויד היא אחת מאזורי הצמיחה המהירים בפנמה. העיר היא המרכז המסחרי של מחוז צ'יריקי, והיא אחראית ליותר ממחצית התמ"ג במחוז.
העיר מחוברת לשאר חלקי המדינה על ידי הכביש הפאן-אמריקאי העובר בעיר. מנמל התעופה של העיר, אנריקה מאלק, יוצאות טיסות סדירות ליעדים בפנמה וקוסטה ריקה.
אוטובונג נקנגה
אוטובונג נקנגה (באיגבו: Otobong Nkanga; נולדה ב-1974) היא אמנית חזותית ואמנית מיצג ילידת ניגריה, שפועלת באנטוורפן. בשנת 2015 היא זכתה בפרס Yanghyun.
בעבודתה נקנגה חוקרת את השינויים החברתיים והטופוגרפיים של סביבתה, מתבוננת במורכבות הטבועה בהם ומבינה כיצד משאבים כמו אדמה וקרקעות והערכים הפוטנציאליים שלהם נתונים לניתוח אזורי ותרבותי. עבודתה הוצגה במוסדות רבים, שביניהם מוזיאון טייט מודרן בברלין, מוזיאון סטדלק והביאנלה של שארג'ה. היא השתתפה גם בביאנלה ה-20 של סידני ובגרופיוס באו בברלין.
ביוגרפיה
אוטובונג נקנגה נולדה בקנו, ניגריה, בשנת 1974 ובילתה את רוב ילדותה בלאגוס. העניין שלה באמנות ובסביבה התפתח בילדותה. כילדה היא הייתה אוספת מינרלים ומציירת תמונות עם נציץ על מדרכות לאגוס. במהלך שנות העשרה שלה, משפחתה עברה לפריז. נקאנגה החלה ללמוד אמנות באוניברסיטת אובפמי אוולווו בניגריה, והמשיכה את לימודיה באקול דה בוזאר, צרפת. לאחר מכן למדה תואר שני באמנויות הבמה ב-Dasarts, אמסטרדם בשנת 2008. כיום היא חיה ועובדת באנטוורפן, בלגיה.
סגנון אמנותי
נקנגה היא אמנית עכשווית המשלבת משאבי טבע באמנות שלה כדי לתאר נושאים של נאו-קולוניאליזם ואלימות אקולוגית. נקנגה משתמשת בצורות רבות של מדיה כמו רישומים, תצלומים, ציור, סרטונים ופסלים, אולם היא ידועה בעיקר במיצבים שלה. מאפייני אמנותה כוללים "רגשיות חומרית" - הרעיון שלפיו אובייקטים יכולים להרגיש, לחשוב ולזכור. היא משתמשת ברעיון הזה כדי לתקשר את החוויות של חומרים טבעיים במיצבים שלה. פיצול גוף הוא מאפיין נוסף המופיע בעבודותיה והוא מרמז על חוסר תחושה של הגוף כמכלול. בעזרת שימוש בחפצי מדעי הטבע כמדיומים, נקנגה מסוגלת לקשור יחד רעיונות שונים של תרבות סוציו-אקונומית ופוליטיקה. יצירה אחת שלה שממחישה זאת היא "משקל הצלקות", שמתארת את צלקות מיצוי המינרלים. היצירה "המרדף אחר הנוצץ" מעבירה מסר דומה על ידי הפניית תשומת הלב לאקסקטיביזם ולרצון של העולם להשיג מינרלים ומתכות.
עבודה
התערוכה האישית הראשונה שלה, CLASSICISM & BEYOND, התקיימה ב-2002 בארגון Project Row Houses ביוסטון. בשנים 2007 עד 2008, בתגובה לעבודה Baggage מאת האמן האמריקאי אלן קפרו, נקנגה ביימה מיצג עבור קונסטהאל ברן. בעבודה, שהתבססה על סוגיות של תנועת סחורות מנקודה אחת לאחרת, נקנגה מציגה ממד פוסטקולוניאלי.
כמו כן, בשנת 2008, הפרויקט Contained measures of Land השתמש באדמה הן כסמל של הטריטוריה והן בתור דימוי לתחרות וסכסוך. שנה לאחר מכן, במהלך מגוריה ב- פואנט נואר, בקונגו, היא אספה שמונה צבעים שונים של אדמה. בפרויקט שלה, Contained Measures of Tangible Memories שהחל ב-2010 בטיול הראשון שלה למרוקו, היא חוקרת שיטות צביעה. היא בעצם הופכת אובייקטים במחזור לחפצי אמנות.
ארצ'יבלד דאגלס, רוזן אנגוס השישי
ארצ'יבלד דאגלס, רוזן אנגוס השישי (באנגלית: Archibald Douglas, 6th Earl of Angus; בערך 1489 – 22 בינואר 1557) היה אציל סקוטי פעיל בתקופת שלטונם של ג'יימס החמישי ומרי, מלכת הסקוטים. הוא היה בנו של ג'ורג', מאסטר אנגוס, שנהרג בקרב פלודן, והפך לרוזן אנגוס במותו של סבו, ארצ'יבלד.
דרך בתו, מרגרט, הוא היה סבו של הנרי סטיוארט, לורד דרנלי וסבא רבא של ג'יימס השישי הראשון.
נישואים למרגרט טיודור
בשנת 1509, דאגלס התחתן עם מרגרט הפבורן, בתו של הרוזן מבוטוול. לאחר מותה, ומות אביו, בשנת 1513, ב-6 באוגוסט 1514 נישא הרוזן מאנגוס החדש למלכה האלמנה והעוצרת, מרגרט טיודור, אלמנתו של ג'יימס הרביעי, אמו של ג'יימס החמישי בן השנתיים ואחותו הבכורה של הנרי השמיני, מלך אנגליה. הנישואים עוררו את קנאתם של האצילים ואת התנגדות הפלג שתמך בהשפעה הצרפתית בסקוטלנד. מלחמת אזרחים פרצה, ומרגרט איבדה את העוצרות לג'ון סטיוארט, דוכס אלבני.
אנגוס נסוג לאחוזותיו בפורפרשייר, בעוד שאלבני כיתר את המלכה בסטירלינג וקיבל חזקה על ילדי המלוכה; לאחר מכן הוא הצטרף למרגרט לאחר הבריחה שלה במורפת', וביציאתה ללונדון, חזר ועשה שלום עם אלבני ב-1516. הוא פגש אותה פעם נוספת בברוויק ביוני 1517, כאשר מרגרט חזרה לסקוטלנד עם עזיבתו של אלבני בתקוות שווא להחזיר את העוצרות. בינתיים, במהלך היעדרותה של מרגרט, אנגוס קיים יחסים עם בתו של הליירד מטראקווייר. לאנגוס נולדה בת בשם ליידי ג'נט דאגלס מליידי ג'יין מטראקווייר והוא תפס רכוש שהיה שייך לאשתו דאז, מרגרט טיודור, אחוזה בניוארק והמשיך להתגורר בה בגלוי עם אשתו וילדתו הבלתי חוקית. מרגרט, לעומת זאת, התעצבנה יותר על דאגלס בגלל תפיסתו והשימוש בהכנסה שלה מהנדוניה כמלכה האלמנה של סקוטלנד מאשר לידת בתו הבלתי חוקית.
מרגרט נקמה על הזנחתו בכך שסירבה לתמוך בתביעותיו לשלטון ובניסיונה בסתר דרך אלבני להתגרש. באדינבורו, אנגוס החזיק מעמד נגד ניסיונותיו של הרוזן מאראן, לעקור אותו. אבל חזרתו של אלבני ב-1521, שעמו התייצבה כעת מרגרט נגד בעלה, שללה ממנו את הכוח. העוצר לקח את הממשלה לידיו, אנגוס הואשם בבגידה בדצמבר ובמרץ 1522 נשלח למעשה כאסיר לצרפת, ומשם הצליח להימלט ללונדון ב-1524.
לורד הסעיפים
הוא חזר לסקוטלנד בנובמבר עם הבטחות לתמיכה מהנרי השמיני, איתו כרת ברית הדוקה. מרגרט, לעומת זאת, סירבה לעשות שום דבר עם בעלה. ב-23 בנובמבר, לפיכך, אנגוס נאלץ את דרכו לפלס לתוך אדינבורו, אך נורה על ידי מרגרט ונסוג לטירת טנטלון.
כעת הוא ארגן מפלגה גדולה של אצילים נגד מרגרט בתמיכת הנרי השמיני, ובפברואר 1525 הם נכנסו לאדינבורו וקראו לפרלמנט. אנגוס הפך ללורד הסעיפים, נכלל במועצת העוצרות, נשא את כתר המלך בפתיחת המושב, ועם הארכיבישוף בטון החזיק בשלטון הראשי.
הסכם ברוויק (1526)
אנגוס מונה ללורד שומר המצעדים ב-1526, ודיכא את אי-הסדר והאנרכיה על הגבול. הוא חתם על הסכם שלום לשלוש שנים עם אנגליה ב-10 באוקטובר 1525 בברוויק על טוויד, אך לא היה מסוגל לחזור לברוויק כדי להחליף אגרות כפי שנקבע ב-13 בינואר 1526, משום שהיה עליו להתמודד עם יריביו הפוליטיים בלינלית'גו. במקום זאת, הוא שלח משלחת של נציבים כולל אדם אוטרבורן לברוויק כדי לסיים את ההסכם.
תנאי האמנה כללו הימנעות ממלחמה, התנהלות בטוחה לנוסעים לגיטימיים, פיצוי בגין שוד חוצה גבולות והסגרת פושעים. הסחר דרך הים הובטח על פי ההסכם הקודם שנערך על ידי אדוארד הרביעי וג'יימס השלישי ב-1464. בין הסעיפים היה את הסעיף המסורתי, שאף צד לא צריך לפרק או לבנות מחדש את "גן הדגים", היכן שנהר Esk פוגש את הסולוויי. סעיף חדש התייחס לסוגיית אנשי הגבול ששודדים עצים מעבר למרקיזויות. התקווה הייתה שבמהלך שלוש השנים יבואו הנציבים הסקוטיים ללונדון כדי לנהל משא ומתן על אמנת השלום הנצחי. הנרי השמיני חתם על ההסכם ב-17 באוגוסט.
שומר המלך
ביולי 1526 הופקדה עליו האפוטרופסות של המלך ג'יימס החמישי לתקופה קצובה עד ה-1 בנובמבר, אך הוא סירב בסמוך לפרישה, וההתקדמות ללינלית'גו הוציאה את מרגרט ויריביו.
כעת אנגוס יחד עם תומכיו תפס את כל השלטון, הצליח להשתלט על כמה מיריביו, כולל אראן והמילטונים, ומילא את המשרות הציבוריות בבני דאגלס, והוא עצמו הפך לקנצלר. על פי הכרוניקה של רוברט לינדזי מפיטסקוטי, "אף אחד באותו הזמן לא העיז לצאת נגד אנשי דאגלס".
יועץ של המלך ג'יימס
המלך הצעיר ג'יימס החמישי, שביבי כעת בן ארבע עשרה, היה רחוק מלהיות מרוצה בהדרכתו של אנגוס, אבל הוא נשמר מקרוב, וכמה ניסיונות לשחרר אותו סוכלו. אנגוס הביס את ג'ון סטיוארט, הרוזן השלישי מלנוקס, שהתקדם לכיוון אדינבורו עם 10,000 איש באוגוסט בקרב על גשר לינלית'גו, ולאחר מכן כבש את סטירלינג. לאחר הצלחותיו הצבאיות, הוא השלים עם בטון, וב-1527 וב-1528 היה עסוק בהשבת הסדר במדינה.
ב-11 במרץ 1528, הצליחה מרגרט להשיג את גירושיה מאנגוס, ובערך בסוף החודש היא ומאהבה, הנרי סטיוארט, היו נצורים בסטירלינג. אולם מספר שבועות לאחר מכן, ג'יימס נמלט ממשמורתו של אנגוס, מצא מקלט אצל מרגרט ואראן בסטירלינג, ומיד נקם על ידי נידוי על אנגוס וכל הדאגלסים, ואסר עליהם להתקרב למרחק של שבעה מייל מאנשיו.
ברית עם אנגליה וגלות
אנגוס, לאחר שביצר את טנטלון, הושג ואדמותיו הוחרמו. ניסיונות חוזרים ונשנים של ג'יימס להכניע את המבצר במצור נכשלו, ובהזדמנות אחת כבשו אנשיו של אנגוס את הארטילריה המלכותית. אנגוס התבסס במנזר קולדינגהאם. לבסוף, טנטלון נמסרה כתנאי להפוגה בין אנגליה לסקוטלנד, ובמאי 1529 חיפש אנגוס מקלט אצל הנרי השמיני באנגליה. הוא השיג פנסיה ונשבע אמונים, תוך הבטחתו של הנרי להפוך את החזרתו לתנאי של הסכם השלום.
אנגוס הונחה במידה רבה בתככים שלו עם אנגליה על ידי אחיו, סר ג'ורג' דאגלס מפיטנדריך, מאסטר אנגוס (מת ב-1552), דיפלומט חכם בהרבה ממנו. רכושו ואדמותיו של ג'ורג' הוכרזו גם הם כמוחרמים, וכך גם אלה של דודו, ארצ'יבלד דאגלס מקילספנדי (נפטר ב-1535), הידוע בכינויו גריסטיל, שהיה ידידו של המלך ג'יימס. האנשים האלו ברחו אף הם לגלות.
ג'יימס נקם את נקמתו בדאגלסים כאלו שנותרו בסקוטלנד ככל יכולתו. אחותו השלישית של אנגוס, ג'נט, ליידי גלמיס, זומנה לענות על אישום של קשר עם אחיה, וכאשר היא לא הופיעה, נחלותה חולטו. בשנת 1537 היא נשפטה על קשירת קשר נגד חיי המלך. היא נמצאה אשמה ונשרפה בגבעת הטסל, אדינבורו ב-17 ביולי 1537. בדרך כלל מניחים ההיסטוריונים את חפותה, אבל ההיסטוריון פטריק פרייזר טייטלר ראה בה אשמה. בשנת 1540, ג'יימס המילטון מפינארט הוצא להורג על קשר עם הדאגלסים להתנקשות בג'יימס ב-1528.
אנגוס נשאר באנגליה עד 1542, והצטרף להתקפות על בני ארצו על הגבול, בעוד ג'יימס סירב לכל הדרישות מהנרי השמיני להחזרתו, ושמר על מדיניותו לדכא את בני דאגלס. עם זאת, למרות הישארותו באנגליה והעובדה שהיה אביה, הנרי השמיני שמר על האפוטרופסות על בתו של דאגלס, מרגרט, שגדלה בבית המלוכה.
חזרה לסקוטלנד
עם מותו של ג'יימס החמישי בשנת 1542, אנגוס חזר לסקוטלנד, עם הנחיות מהנרי לנהל משא ומתן על נישואים בין מרי, מלכת הסקוטים ואדוארד השישי. חילוט נכסיו בוטל, אחוזותיו הוחזרו לו והוא מונה לחבר מועצה ולוטננט גנרל.
בשנת 1543, הוא ניהל בהצלחה משא ומתן על הסכם שלום ועל הנישואין, ובאותה שנה נישא למרגרט, בתו של רוברט מקסוול, הלורד החמישי מקסוול. זמן קצר לאחר מכן, פרץ מאבק בין אנגוס לעוצר אראן, ובאפריל 1544 נתפס אנגוס ונכלא בטירת בלאקנס.
ניתוק יחסים עם אנגליה
באותה שנה, משלחת השודדים של לורד הרטפורד, שלא חסה על אדמות אנגוס, גרמה לו להצטרף למפלגה האנטי-אנגלית. אנגוס שוחרר ממאסרו כאשר צבאו של הרטפורד נחת בגרנטון ליד אדינבורו. אנגוס יצר קשר עם אראן ואחרים כדי לשמור על נאמנותם למרי, ונתן את תמיכתו למשלחת שנשלחה לצרפת כדי להושיט את ידה של האחרונה לדופין. ביולי 1544 הוא מונה לסגן של דרום סקוטלנד, והתבלט ב-27 בפברואר 1545 בניצחון על האנגלים באנקרום מור. בעקבות ניצחון זה, אנגוס קיבל את תואר אביר מסדר סן-מישל מאת פרנסואה השני, מלך צרפת.
הוא עדיין התכתב עם הנרי השמיני, אך בכל זאת חתם ב-1546 על המעשה המבטל את הסכם הנישואין והשלום, וב-10 בספטמבר 1547 פיקד על מסע המלחמה בתבוסה הגדולה של סקוטלנד בפינקי, כשזכה שוב לתהילה. בתחילת אוקטובר 1547 ניסה אנגוס לכבוש מחדש את האי אינצ'קולם מידי האנגלים באמצעות חמש ספינות. עם זאת, הוא שמר על התכתבות חשאית עם אנדרו דאדלי, המפקד האנגלי בטירת ברוטי, וכתב שהוא עיכב את העוצר אראן ומנע משומריו להצטרף למצור על ברוטי.
בפברואר 1548 נכשל ניסיון ללכוד אותו ולהענישו על בוגדנותו. חתנו, הרוזן מלנוקס, ושומר הגבול האנגלי תומאס וורטון צעדו מדאמפריס כדי ליירט את אנגוס בטירת דרמלנריג. אנגוס הפתיע וניתק חלק מהכוח בראשות בנו של וורטון, הנרי בזמן שהם שרפו את דוריסדיר. וורטון טען שכאשר כוחותיו התאחדו הם הרגו 500 איש, חלקם טבעו בנית'. בינתיים, האספקה שלו בדאמפריס נשדדה והתקלקלה, והוא נסוג לאנן ובחזרה לקרלייל.
אנגוס נמלט שוב מהחוטפים האנגלים שלו לאחר לכידת ארמון דלקית' על ידי גריי מווילטון ביוני 1548. הוא הפליג מטירת טנטלון לאדינבורו, בעוד ג'ורג' דאגלס מפיטנדריך נמלט בדרך סודית עם בן לוויה בודד בלבד.
מותו
תחת שליטתה של המלכה מארי דה גיז אופיו חסר המנוח והשאפתני ומספר שומריו נתנו סיבה לאזעקות תכופות לממשלה. ב-31 באוגוסט 1547 הוא התפטר מתואר הרוזן שלו, והשיג מענק מחדש, sibi et suis haeredibus masculis et suis assignatis quibuscumque ("לו וליורשיו הגברים ולנאמניהם").
הקריירה שלו הייתה מאבק ארוך על השלטון ועל האינטרסים של משפחתו, שהשיקולים הלאומיים היו כפופים לו לחלוטין. הוא מת ב-22 בינואר 1557 בטירת טנטלון, סקוטלנד, משושנה. הוא נקבר באברנתי, פרת'שייר, סקוטלנד.