cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דוקטור סטריינג'
שנות ה-2000
במיני-סדרה "האוונג'רס החדשים: האילומינטי" מתברר שסטריינג' וחברי האילומינטי נקטו בצעדי מנע כדי למנוע איומים גלובליים על ידי לקיחתם של יהלומי האינסוף והחבאתם בידי סטריינג', כאשר רק הוא יודע את מיקומם. כשסטריינג' חוזר מהאזור הארקטי, הוא נותן מחסה בביתו לקבוצת האוונג'רס החדשים, שהוקמה לאחר מלחמת האזרחים ועוזר להם בכמה ממשימותיהם. הוא סבל ממכשול רציני כאשר ידיו נשברו כתוצאה מאירועי "מלחמת-עולם הענק הירוק", ונאלץ להשתמש בקסם שחור כדי להביס את הענק הירוק, אם כי הוא נלכד על ידיו.
שימושו של סטריינג' בקסם שחור התברר כממכר, כשהוא הרבה להשתמש בו בהדיפת התקפות על אחוזתו בידי סינדיקט הפשע של הנבל הברדס. לאחר חשבון נפש ארוך, סטריינג' ערך חיפוש אחר ממשיכו בדמותם של ויקאן, מכשפת השני, מג'יק ודוקטור דום, בשעה שדורמאמו פלש לכדור הארץ בניסיון להשתלט על כוחותיו של סטריינג'. האוונג'רס עזרו לסטריינג' בהדיפת כוחותיו של דורמאמו, והעין של אגאמוטו בחרה בדוקטור וודו ("האח וודו") כממשיך דרכו של סטריינג'.
כאשר ישות דמונית מסתורית משתלטת על דוקטור סטריינג' ודיימון הלסטרום, הם מחפשים להשיב לידיהם את העין של אגאמוטו מהאח וודו, וכתוצאה מכך היא משתגרת אל אחוזת האוונג'רס. לוק קייג' נוגע בחפץ העתיק ועובר מוטציה לגרסה מפלצתית של עצמו. לאחר מכן, הישות שהשתלטה עליו עוברת לאיירון פיסט, המשתגר משם עם העין ויוצר קרע בשמיים אותו סטריינג' מתאר כקיצו של הכל. בשעה שהאוונג'רס נלחמים בשדים בכדור הארץ, איירון פיסט מוצא את עצמו בריק לבן בו הוא פוגש ב"עתיק", המתוודה כי הוא אחראי לפלישה האחרונה היות שהוא מאוכזב מכישלונותיו של סטריינג'. כשאיירון פיסט חוזר לארץ, כשהוא עוטה תלבושת חדשה, הוא אומר שהעתיק מסר לו שסטריינג' גנב את העין של אגאמוטו ממנו ולא חיכה עד אשר תינתן לו בבוא הזמן, ומאלץ את סטריינג' להודות באמת. בנודעו כי טענות אלו עומדות בסתירה לכל מה שלמד מ"העתיק" אודות העין, סטריינג' מגלה שהישות הניצבת לפניהם היא לא מורהו הרוחני אלא אגאמוטו עצמו, שמחפש להשיג את העין לאחר מותן לכאורה של הוישאנטי. אף על פי שהקבוצה משתמשת בוולברין כאווטאר, מקריב דוקטור וודו את חייו כדי לתחום את אגאמוטו ואת העין, ומשמיד את עצמו ואת העין בו זמנית.
בעקבות האירועים, סטריינג' חש אשמה על כישלונותיו ומבקש לעזוב את הקבוצה. אולם, האוונג'רס לא נותנים לו לעזוב ומצביעים פה אחד להשאירו כחבר הקבוצה. סטריינג' מצטרף אליהם בשנית ומזמן את וונג לאחוזת האוונג'רס כדי שישמש כמשרתם.
במהלך מלחמת הכאוס, סטריינג' יוצר קשר עם הענק הירוק ובני בריתו ומזהיר אותם מפני הגיהנום שמגיע לכדור הארץ, כאשר האלוף החדש שלו הוא יריבו לשעבר של הענק, אבומיניישן, שמת לאחרונה והפך לנשמה החזקה ביותר בגיהנום.
בשנת 2007 הופק סרט הנפשה "דוקטור סטריינג'" כחלק מסדרת הסרטים "Marvel Animated Features".
כוחות ויכולות
דוקטור סטריינג' הוא קוסם רב-אומן, והחזיק בתואר "מכשף-העל" של היקום למשך הרבה שנים. אטרניטי, ישות התודעה של יקום מארוול, תיארה אותו כ"בן האנוש העוצמתי ביותר מכל בני האדם", והוא אף נחשב למי שעומד בשורה אחת עם הישויות הקוסמיות.
דוקטור סטריינג' מסוגל להשתמש בקסמים כדי להשיג את כל מאוויו, בין אם הם טלפתיה, טלפורטציה, הקרנה אסטרלית, פרצי אנרגיה, יצירתם של חומרים מוצקים ונוזליים, יצירת שדות הגנה, השבת צורתו לתיקנה לאחר השמדת גופו והחייאת המתים. כאשר הוא עוסק בכשפים, הדמות נוקבת בשמה של אחת מהישויות הקוסמיות כמו הוישאנטי (אוגות', אושטור ואגאמוטו) או הקבוצה הדמונית אוקטסנס. ישויות אלו בדרך כלל תורמות מכוחן ליצירת אפקט מסוים, כמו למשל אבן הארגמן של סיטוראק (מקור כוחו של ג'אגרנוט).
סטריינג' מסוגל לעצור ולהחזיר חזרה את הזמן בקנה מידה גלובלי, לאטום חורים שחורים, להשיב מחדש יקומים שלמים, לספוג כוחות עוצמתיים דיים כדי להשמיד שלל גלקסיות קרובות, לגדול לממדי ענק ולתעל את מסת יקום מארוול כולו.
סטריינג' התמחה בשימוש בקסם שחור, ובעזרת קסם זה השמיד את שומא-גוראת'. אולם, כוח זה התברר כממכר ומשחית ובסופו של דבר חולץ מתוך גופו.
לאחר שהעביר את נטל "מכשף-העל" ואת העין של אגאמוטו לידיו של דוקטור וודו, כוחותיו של סטריינג' נחלשו במידה רבה, אך הוא עדיין נחשב למכשף שקול ומחושב.
בתרבות הפופולרית
ביקום הקולנועי של מארוול גילם השחקן האנגלי בנדיקט קמברבאץ' את דמותו של דוקטור סטריינג' בשישה סרטי קולנוע:
כמו כן, קמברבאץ' דיבב את הדמות בסדרת הטלוויזיה המונפשת מה אם...? (2021).
ויל קימליקה
ויל קימליקה (באנגלית: Will Kymlicka; נולד ב-1962) הוא פילוסוף קנדי הידוע בשל הגותו במדע המדינה, ובמיוחד בשאלת הרב תרבותיות.
קימליקה משמש כפרופסור למדע המדינה וראש הקתדרה למחקר קנדה באוניברסיטת קווינ'ס באונטריו וכן כפרופסור אורח בתוכנית ללימודי הלאומיות באוניברסיטה המרכז-אירופית בבודפשט שבהונגריה.
קימליקה קיבל את התואר הראשון בפילוסופיה ובמדע המדינה באוניברסיטת קווינ'ס ב-1984 וב-1987 קיבל תואר דוקטור בפילוסופיה מאוניברסיטת אוקספורד בהנחיית ג'רלד כהן. מאז עוסק קימליקה בכתיבה בנושא הרב תרבותיות והוא נחשב לאחד ההוגים המובילים בנושא זה, וספריו תורגמו לשפות רבות. קימליקה לימד במספר רב של אוניברסיטאות בקנדה ומחוצה לה, וכן שימש כיועץ לממשלת קנדה.
הגותו
עיקר הגותו של קימליקה עוסקת במתן הצדקות ליברליות לזכויות קבוצתיות לקבוצות מיעוט, אותן הוא מחלק לשתי קטגוריות בסיסיות. קבוצות מהגרות, או פוליאתניות, ומיעוטים לאומיים (כמאורים בניו זילנד). קימליקה פירט את הקריטריונים לפיהם קבוצה אתנית יכולה להחשב, לדעתו, למיעוט לאומי:
על פי קריטריונים אלו, שתי קבוצות המיעוט הראויות להחשב כ"מיעוטים לאומיים" בקנדה הן האומות הראשונות ובני קוויבק דוברי הצרפתית. קימליקה טוען כי קבוצות אלו ראויות לזכויות קבוצתיות שתוענקנה להן על ידי המדינה מטבע תפקידם המיוחד וההיסטוריה הייחודיות שלהן באומה הקנדית. לקבוצות פוליאתניות, לדעת קימליקה, טענה פחותה לזכויות כאלו, מכיוון שהן באו למדינה מרצונן, ולכן בעלות מחויבות מסוימת לאינטגרציה ולהתאמה לנורמות של המדינה בה בחרו. בה בעת קימליקה מודה בבעיה שנוצרת על ידי פליטים, אם מעימותים או מרעב, וקבוצות מיעוט כאפרו אמריקאים, שלא הגיעו לאמריקה מרצונם.
הגות בנושא זכויות האדם
הביקורת הליברלית על זכויות קבוצתיות היא כי הן בעייתיות בשל כך שהן מתייחסות לאדם כנושא של זהות קבוצתית, ולא כסוכן חברתי אוטונומי. לדעת קימליקה ביקורת זו מופשטת מדי, ומוגזמת. הבעיה האמיתית בזכויות קבוצתיות למיעוטים, והדרך בה ניתן להתייחס אליהן במסגרת דמוקרטיה ליברלית היא עמוקה יותר. קימליקה מבחין בין זכויות קבוצתיות "טובות", זכויות קבוצתיות "רעות" וזכויות קבוצתיות "בלתי נסבלות".
הגותו בנושא זכויות בעלי חיים
ספרם של סו דונלדסון וקימליקה, "זואופוליס" (Zoopolis), חוקר את מצב זכויותיהם של בעלי חיים מקטגוריות שונות.
דונלדסון וקימליקה מאמינים שאבולישניזם היא תגובה בלתי מספקת לקשיים המוסריים והמעשיים שנדרשים לחיים הוגנים ובני קיימא עם בעלי חיים לא-אנושיים.
דונלדסון וקימליקה מציעים לחלק את בעלי החיים הלא-אנושיים לשלוש קטגוריות, שיקבעו את אופי החוקים והפוליטיקה שנועדו להגן על בעלי החיים הללו: לבעלי חיים מבויתים יש לתת סוג של אזרחות-משותפת, שבמסגרתה יילקחו בחשבון האינטרסים וההעדפות שלהם. חיות בר צריכות לקבל ריבונות מספקת על שטחי המחיה שלהן באופן שיאפשר להן לחיות ולהתפתח, תוך התערבויות מתונות לשם צמצום הסבל של חיות בר. בעלי חיים לימינליים, שאינם מבויתים אך חיים באזורים עם פעילות אנושית, כמו אזורים אורבניים ואזורי תעשייה, כמו עכברים ויונים, צריכים לקבל מעמד של תושבות.
פרסים
ב-2004 קימליקה קיבל את פרס קילאם של המועצה הקנדית לאומנויות.
בנטנג
בנטנג או בנטינג (שם מדעי: Bos javanicus) מין מסוג פר המצוי בבורמה, תאילנד, קמבודיה, לאוס, וייטנאם, בורנאו, ג'אווה ובאלי. אוכלוסייה פליטת תרבות קיימת בטריטוריה הצפונית באוסטרליה. הבנטנג בוית במקומות ספורים בדרום-מזרח אסיה, ויש בערך 1.5 מיליון בנטנגים מבויתים, הנקראים בקר באלי. חיות אלה משמשות בתור בהמות עבודה, ומגודלות גם לצורכי בשר. בנטנג פראי ובנטנג מבוית יכולים להזדווג וברוב המקרים, הצאצא יהיה פורה. בנטנגים מבויתים הובאו ב-1849 לטריטוריה הצפונית באוסטרליה, וכיום מצויה שם אוכלוסייה פראית.
בית גידול
הבנטנג מצוי במגוון רחב של בתי גידול בהם יערות נשירים פתוחים, יערות ירוקי עד למחצה, חוות נטושות ואזורי מרעה, אך לא ביערות גשם. בעבר הבנטנג היה נפוץ בכל דרום-מזרח אסיה ממחוז יונאן שבסין דרך חצי האי המלאי וצפון-מזרח הודו עד לאיים ג'אווה, באלי ובורנאו אך הוא נכחד מאזורים רבים בשל ציד ובירוא יערות.
שימור
הבנטנג נמצא בסכנת הכחדה עקב ירידה של 50 אחוז באוכלוסייה שלו בנוסף לציד ובירוא יערות. בשנת 2008 הרשימה האדומה של IUCN העריכה שנותרו 5000–8000 פרטים בלבד. הבנטנג הוא היונק השני בסכנת הכחדה ששובט בהצלחה.
ביות
הבנטנג בוית לראשונה בסביבות 3500 לפני הספירה בג'אווה או בחלק היבשתי של דרום-מזרח אסיה.
המוזיאון הפתוח בהאקונה
המוזיאון הפתוח בהאקונה (ביפנית: 箱根 彫刻の森美術館 הקאונה צ'וקוקו נו מורי ביג'וצוקן) הוא המוזיאון הפתוח המוקדש לפיסול מסוף המאה ה-19 ואילך, הממוקם בהאקו֗נֶה, במחוז קנאגווה שביפן.
תיאור
המוזיאון הפתוח בהאקונה נפתח בשנת 1969 בהאקונה, יפן והיה המוזיאון הראשון מסוגו ביפן. הוא משתרע על שטח של כ-70 דונם. חלקו העקרי של המוזיאון מוקדש לגן פסלים המכיל כ-120 יצירות המוצבות על רקע הנוף המקומי. אוסף המוזיאון כולל למעלה מאלף פסלים ויצירות אמנות מאת אמנים אירופאים כאוגוסט רודן, אומברטו בוצ'וני, ז'ואן מירו, אנטוני גורמלי, הנס אשבכר, ברברה הפוורת', קונסטנטין ברנקושי ורבים נוספים. בנוסף, מציג המוזיאון אמנים יפנים ואסייתיים. בין העבודות פסלו של יגאל תומרקין - "שבעת עמודי החוכמה שלי כמחווה להרי יפן" (1992).
בנוסף לגן הפסלים, מכיל המוזיאון מספר ביתנים. בשנת 1984, על יסוד אוסף של 188 יצירות, הוקם ביתן המוקדש לפיקאסו. הביתן כולל כיום אוסף של כ-300 יצירות של האמן בתחומי הציור, הפיסול, הפיסול הקרמי והדפס. ביתן נוסף מוקדש לאוסף יצירותיו של הפסל מדרדו רוסו ולצידן אוסף דגמים מיצירותיו של הפסל האנגלי הנרי מור. ביתן שלישי מציע תצוגה של מבחר פסלים מן המאה ה-20 ובהם יצירות של אלברטו ג'קומטי, ג'אקומו באלה ואחרים.
HappyCow
HappyCow (בתרגום חופשי: פרה שמחה) הוא אתר אינטרנטי לאיתור מקומות אוכל טבעוני, צמחוני ובריא. השימוש חינמי, ולמשתמשים ניתנת האפשרות להוסיף תמונות, צילומי תפריט וביקורות למסעדות. למרות תפקידו המקורי של האתר, כיום החברה מציעה שירותי תוכן מגוונים בכל נושאי החיים הצמחוניים והטבעוניים (מסעדות והזמנת אוכל, טיולים וממשק היכרויות) באוקטובר 2010 החברה השיקה את אפליקציית HappyCow לאנדרואיד ול-iOS.
רקע ותוכן
HappyCow הוקמה בשנת 1999 במטרה ליצור מדריך עולמי למסעדות צמחוניות וטבעוניות. האתר נבנה באופן המעודד הוספת תוכן של המשתמשים. מספר המקומות הרשומים באתר עומד על למעלה מ־50,000 עסקים ביותר מ־175 מדינות ברחבי העולם, וכן למעלה מ-150,000 ביקורות על עסקים שונים. בתי העסק חולקו לשלושה סיווגים עיקריים: "טבעוניות", "צמחוניות" או "ידידותיות לצמחונים". ההגדרה למסעדה ידידותית לצמחונים התבססה בתחילה על כך שהתוכן המינימלי שיהיה צמחוני בתפריט יהווה לפחות 60% מכלל התפריט. ההגדרה שונתה מאז לקבוצת הנחיות גמישה יותר המבוססת על הזמינות האלטרנטיבית של אוכל טבעוני באזור.
עם הזמן HappyCow עברה לתת שירות בעיקר בנושא טבעונות והאתר כיום מציג גם רשימות אחרות הכוללות: חנויות למזון בריאות, אירוח ידידותי לטבעונים, קבוצות חברתיות ופעילות, קייטרינג טבעוני וגופים למען זכויות בעלי חיים. לאתר גם מנוי חינמי לניוזלטר, לפורום ולבלוגים המאפשרים למשתמשים לפרסם חומר רלוונטי. ערוץ היוטיוב HappyCow הושק בשנת 2012, וכולל הצגת אירועים טבעוניים וצמחוניים ברחבי העולם וראיונות בנושא.
מימון
HappyCow הוא ארגון חופשי לשימוש ללא מטרות רווח באופיו אך ללא מעמד של 501-c. ההכנסה המופקת ממוחזרת לפעילות העמותה. מקורות מוקדמים למימון אתרים היו פרסומות, חסות עסקית ותרומות משתמשים. המגמה העולמית למחשוב סלולרי אפשרה זרם הכנסות של מכירות יישומי iOS ואנדרואיד מקוריים. בשנת 2014 פורסם למכירה ספר הבישול HappyCow: מתכונים ממסעדות טבעוניות מובילות ברחבי העולם.
ססאר סאנצ'ס
קריירת מועדונים
סאנצ'ס החל את דרכו בכדורגל במערכת הנוער של ריאל ואיאדוליד, בה ערך את הופעת הבכורה שלו בעונת בתבוסה ביתית 6:0 לברצלונה. במדי ויאדוליד הוא שיחק רק 4 משחקי ליגה בין השנים 1995–1999.
סאנצ'ס חתם בעונת בקבוצת הכדורגל הספרדית ריאל מדריד, בתור מחליף ראשון לשוער הצעיר איקר קסיאס. למרות זאת, בעונה שלאחר מכן, הוא קיבל את אפודת השוער הראשון ופתח ב-5 מתוך 9 משחקים בליגת האלופות בעונת הזכייה של ריאל בגביע, אבל הוא הוחלף במשחק הגמר נגד באייר לברקוזן על ידי קסיאס עקב פציעה.
ביולי 2012 פרש סאנצ'ס ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
סאנצ'ס ערך את הופעתו היחידה במדי נבחרת ספרד ב-16 באוגוסט 2000, בתבוסה 4-1 במשחק ידידות נגד נבחרת גרמניה בהאנובר.
אורומו (שפה)
אורומו, או אוֹרוֹמִיפָה (Afaan Oromoo), היא המדוברת בעיקר בפיהם של בני אורומו. מספר דוברי השפה מוערך בכ-25 מיליון. כ-99% מהדוברים מתגוררים באתיופיה - בעיקר במחוז אורומיה והשאר בקניה ובסומליה. אורומו מוערכת כשפה החמישית בתפוצת דובריה באפריקה ואחת מהשפות המדוברות ביותר באתיופיה.
ב-1991 אימצה השפה את האלפבית הלטיני, אשר הותאם לאורומו ונקרא בשם Qubee. בתקופת שלטונם של האמהרה השתמשו בעיקר בכתב הגעז המשמש גם לכתיבת אמהרית וכן תיגרינית. בתקופת שלטונו של היילה סלאסי היה אסור לכתוב אורומו בכל כתב.
לגיון הקונדור
לגיון הקונדור (בגרמנית: Legion Condor) היא יחידת מתנדבים, בעיקר מן לופטוואפה, של גרמניה הנאצית, אשר השתתפה במלחמת האזרחים בספרד, לצד המורדים הלאומנים, מחודש יולי 1936 ועד מרץ 1939.
רקע
"מבצע אש הקסם" (בגרמנית: Feuerzauber) בו הושיטה גרמניה סיוע צבאי למורדים הלאומנים הספרדים, החל בבקשת סיוע ששלח פרנקו לאדולף היטלר, ואשר התקבלה במשרד הפיהרר ב-22 ביולי 1936, חמישה ימים לאחר פרוץ המרד. היטלר קרא מיד ללשכתו את הרמן גרינג, אשר היה שר התעופה באותה עת ואת ורנר פון בלומברג, שר המלחמה, כדי לתכנן יחד את שיטת הסיוע למורדים הלאומנים.
אליפות אירופה בבייסבול
אליפות אירופה בבייסבול היא התחרות הראשית של נבחרות הבייסבול האירופאיות, המיוצגות על ידי CEB. התחרות, שנערכה לראשונה בשנת 1954 בבלגיה, מתקיימת כל שנתיים אי-זוגיות. שתי הנבחרות הבולטות בתולדות האליפות הן הולנד ואיטליה, שחולקות ביניהן 34 זכיות מתוך 36 אליפויות שנערכו.
ישראל נבחרה לארח את האליפות ב-2025 כששלבי הגמר יתקיימו במגרש בייסבול חדש בספורטק צפון בפארק הירקון בתל אביב.
נבחרת ישראל באליפות
נבחרת ישראל השתתפה לראשונה באליפות אירופה ב-2019, אליה העפילה לאחר ניצחון באליפות אירופה דרג ב' ובפלייאוף העלייה. את האליפות סיימה ישראל במקום הרביעי, לאחר הפסד לספרד בקרב על מדליית הארד. שנתיים לאחר מכן, באליפות שהתקיימה באיטליה, העפילה ישראל לגמר הטורניר בו הפסידה להולנד וסיימה במקום השני.
לגיון הקונדור
HISMA/ROWAK
באמצעות HISMA ו-ROWAK הצליחה גרמניה הנאצית להשפיע באופן משמעותי על המסחר בין האזורים שבשליטת המורדים בהנהגת פרנקו ובין הרייך השלישי. הארגונים פעלו להגדיל באופן משמעותי את יצוא חומרי הגלם מספרד הפאשיסטית לגרמניה. כדי לשמר את השליטה בערוץ מסחרי זה אסר משרד הכלכלה הגרמני על עסקים בין המגזר הפרטי בשתי המדינות, החל מחודש נובמבר 1936. החל ממועד זה נעשו כל עסקאות המסחר בין המדינות באמצעות ROWAK בגרמניה ו-HISMA בספרד. באזורים שבשליטת הפשיסטים בספרד הוטל איסור דומה. מס בשיעור הנע בין 0.175-5% הוטל על העסקאות בין המדינות. מצב זה, אשר איפשר לגרמניה שליטה בעושר המחצבים הספרדי, בהם עפרת ברזל, טונגסטן, פיריט וצינובר, היה כנראה המניע העיקרי של הרייך השלישי בסיוע למורדים
מניעים מדיניים בהתערבות גרמניה
בעת פרוץ המרד הסכים שליט איטליה, בניטו מוסוליני לשלוח סיוע צבאי, בעיקר כוחות חיילים, לכוחות הלאומניים, מבין "כוחות המתנדבים" (איטלקית: Corpo Truppe Volontarie, ראשי תיבות CTV). אף היטלר הסכים באופן מיידי לסייע ושמח לראות את התפתחות העימות בספרד ואת סיומו בניצחון פרנקו. להיטלר היו שלושה מניעים להתערבותו בסכסוך:
תחילת משלוחי הסיוע
משך השבועות הספורים שחלפו לאחר בקשת הסיוע יותר מ-15,000 חיילים מתנדבים הגיעו לספרד. בחודש ספטמבר 1936 הגיע סגן-אלוף (גרמנית: Oberstleutnant) ואלטר וארלימונט מן הצבא הגרמני כדי לפקד על האזור ולשמש כיועץ צבאי לגנרליסימו פרנקו. לאור שפע המתנדבים והסיוע, הציע וארלימונט בחודש נובמבר 1936 כי כוחות המתנדבים יאורגנו ב"לגיון הקונדור". סיוע צבאי מברית המועצות החל אף הוא להגיע לעזרת כוחות הממשלה הרפובליקנית, בתוכו מטוסים וטנקים, וככל שהסכסוך החל להתדרדר, היה ברור כי לגיון הקונדור, אף בסיוע המתנדבים האיטלקיים, לא יכול להטות את מאזן הכוחות, אלא לכל היותר לשמרו.
כוחות גרמניים בספרד אשר אוחדו כחלק מלגיון הקונדור, הורכבו מן היחידות הבאות:
כוחות אלה שמנו 100 מטוסים ו-5,136 חיילים וקצינים היו תחת פיקודו של גנרל, ומאוחר יותר פילדמרשל, הוגו שפרלה. בשיאו של הסיוע הגרמני, הכוח הצבאי הגרמני בספרד מנה כמעט 12,000 חיילים, חלק מן הכוחות הוחלף במהלך המלחמה וכוחות רעננים הובאו במקומם. בסך הכול שירתו בספרד כ-19,000 חיילים גרמנים.
הוצאות ונזקים חומריים
מטוסי הלופטוופה הפילו 16,953,700 ק"ג של פצצות וירו 4,327,949 כדורי מקלע. 72 מטוסים גרמנים הופלו. 160 מטוסים נוספים התרסקו בתאונות. 298 חיילים גרמנים נהרגו בספרד, מתוכם 173 נהרגו בקרב (102 אנשי צוות אוויר, 27 טייסים, 21 אנשי נ"מ). יתרתם מתו ממחלות או בתאונות.
על פי אמדן רשמי של מחלקת המדיניות הכלכלית הגרמנית, בשנת 1939, הוצאות הסיוע הצבאי לפרנקו עמדו על סך חצי מיליארד רייכסמארק.
אימון
מפקדי הצבא היססו מפני מעורבות בסכסוך בספרד והתנגדו לקריאת ממשלת איטליה לשלוח כוחות יבשתיים של שתי המדינות להילחם בספרד. עם זאת, מעורבות הלופטוופה לא הוגבלה כלל ובין היסטוריונים מקובלת הדעה כי מעורבותו של חיל האוויר הגרמני במלחמת האזרחים בספרד שימשה ככר אימונים לכוחות אשר היו מעורבים אחר כך במלחמת העולם השנייה. השקפה זו מוצאת תימוכין בעדותו של הרמן גרינג כאשר עמד לדין במשפטי נירנברג. כאשר נשאל על החלטתו לעשות שימוש בלופטוופה, השיב:
יחידות אחרות
נוסף לטייסות האוויר כלל לגיון הקונדור גם יחידות לא מוטסות. יחידת טנקי פאנצר סימן 1 וכן יחידת תותחי נ"מ בקוטר 88 מ"מ שבהם נעשה שימוש לצורך השמדת טנקי אויב, ביצורים וכן להפלת מטוסים שהוא תפקידם המקורי.
בעת מעורבותה של גרמניה במלחמת האזרחים פותח לראשונה שירות פינוי אווירי לחיילים פצועים
פיתוחים טכניים
גורם בולט אחד במלחמת העולם השנייה אשר היה כנראה תוצאה ישירה של הסכסוך בספרד הוא פיתוחו של מטוס המסרשמיט Bf 109. דגמים V3-V6 של המטוס נכנסו לשימוש מבצעי בספרד מיד לאחר תום הניסויים המבצעיים, בחודש ינואר 1937 לערך. באביב 1938 נוסף אליהם דגם C של המטוס ודגם E של המסרשמיט נכנס לשימוש מבצעי במלחמת האזרחים בספרד בחודש דצמבר 1938.
לאחר הניסיון המבצעי בשימוש בתותחי 88 מ"מ בספרד הוכנסו אף בכלי נשק זה שיפורים שונים.
טקטיקה
לדעת היסטוריונים, השתתפות לגיון הקונדור במלחמת האזרחים אפשרה לגרמניה, לצד האפשרות לצבור ניסיון בשדה הקרב, אף הזדמנות לנסות ולתרגל טקטיקות קרב שונות בהפעלה מבצעית של הלופטוואפה. תאוריות של הפצצות אסטרטגיות פותחו לראשונה על ידי הלופטוואפה ב"הפצצות שטיח" שבוצעו בספטמבר 1937. ככל שהתפתחה המלחמה לקראת מרץ 1938, טייסים איטלקים תחת פיקודו של פילדמרשל הוגו ספרי השתתפו ב-13 פשיטות אוויריות על ברצלונה, כולל שימוש בפצצות גז ותבערה. פשיטות אוויריות אלה גרמו למותם של אזרחים רבים.
הפצצת גרניקה
הפצצת גרניקה ב-26 באפריל 1937 הביאה גל מחאות בינלאומי. ההפצצה מיקדה לראשונה את תשומת הלב הבינלאומית למעורבותן של גרמניה ואיטליה בסכסוך. עד לאותה עת נקטה גרמניה מדיניות של הכחשה ביחס למעורבותה הצבאית בספרד. באופן פומבי טענה גרמניה לנייטרליות ביחס לסכסוך.
הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר
הוועדה הלאומית לפעולות טרור (באנגלית: National Commission on Terrorist Attacks), הידועה גם כ"ועדת 11 בספטמבר" או "הוועדה לחקירת אירועי 11 בספטמבר", הייתה ועדה אמריקנית דו-מפלגתית שהוקמה ב-27 בנובמבר 2002 כדי לחקור את האירועים הנוגעים לפיגועי 11 בספטמבר. יו"ר הוועדה היה מושל ניו ג'רזי לשעבר, תומאס קין, וכהנו בה חמישה דמוקרטים וחמישה רפובליקנים. הדו"ח הסופי של הוועדה היה ספר עב-כרס, שאף נמכר ברבים (ואפילו עבר התאמה לקומיקס), אשר טען שכישלונות לשכת החקירות הפדרלית וסוכנות הביון המרכזית אפשרו את התרחשות האירועים. לאחר פרסום הדו"ח, הוועדה התפרקה ב-21 באוגוסט 2004.
הוועדה ראיינה בכירים בממשל בארצות הברית בעבר ובהווה, כולל הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, סגן הנשיא ריצ'רד צ'ייני ומזכיר המדינה, קולין פאוול.
אחת ההמלצות העיקריות של הוועדה הייתה שנושא המודיעין צריך להיות מנוהל על ידי מנהל כללי אחד, שיהיה מעל לראש הסי.אי.אי. המלצה זו יושמה, והתפקיד של ראש המודיעין הלאומי, אשר היה שייך לראש סוכנות הביון המרכזית, הועבר למשרדו של מנהל המודיעין הלאומי (Director of National Intelligence), משרה חדשה שהוקמה ב-2005, וג'ון נגרופונטה מונה להיות האדם הראשון בתפקיד זה.
דו"ח הוועדה ספג ביקורת, בין השאר מצד השופט והמלומד האמריקני ריצ'רד פוזנר, אשר ביקר את הדו"ח בביקורת שפרסם בניו יורק טיימס ובמספר ספרים בנושא טרור, מודיעין, וביטחון.
בתאריך 03 בספטמבר 2021, חתם נשיא ארצות-הברית, ג'ו ביידן, על צו נשיאותי אשר מורה להפוך את מסמכי החקירה לציבוריים. בעקבות ההנחיה של ביידן והצו שהוציא בנושא, התובע הכללי בארצות הברית, מריק גרלנד, מחויב להפוך את המסמכים המסווגים לציבוריים בתוך חצי שנה.
ג'ורג' וולטר מק'קוי
ד"ר ג'ורג' וולטר מק'קוי (באנגלית: George Walter McCoy, 1876 - 2 באפריל 1952) היה רופא ומיקרוביולוג אמריקאי, חוקר בתחום המחלות הזיהומיות ובריאות הציבור. התפרסם בשל גילוי החיידק שגורם למחלת הטולרמיה - Francisella tularensis.
קורות חייו
מק'קוי נולד בשנת 1876 בעמק קומברלנד שבמדינת פנסילבניה בארצות הברית. הוא התקבל ללימודי הרפואה באוניברסיטת פנסילבניה ועם תום לימודיו בשנת 1898 התמחה במשך שנתיים בבית חולים בעיר ניוארק שבמדינת ניו ג'רזי. בשנת 1900 התקבל לעבודה בבית החולים של השירות הרפואי הימי בסן פרנסיסקו ולאחר פרק זמן קצר הצטרף למעבדה לחקר הדבר מטעם שירותי בריאות הציבור של ארצות הברית בעיר. במסגרת עבודתו עסק במחקר מיקרוביולוגי ואפידמיולוגי של מחלות הדבר והצרעת וכן במחלות זואונוטיות אחרות שמקורן במכרסמים, דוגמת הטולרמיה. בשנת 1908 מונה למנהל המעבדה, תפקיד אותו מילא עד לשנת 1911 עת קיבל מינוי בתור מנהל התחנה לחקר צרעת במושבת מצורעים במחוז קאלאוואו (Kalawao) באי מולוקאי שבהוואי. בתפקיד זה נשא עד לשנת 1915.
ב-20 בנובמבר 1915, בשל פרסומו אודות גילוי חיידק הטולרמיה ובשל תרומתו הרבה בתחום חקר מחלות זואונוטיות והאפידמיולוגיה שלהן, התמנה מק'קוי למנהל הרביעי של המעבדות המרכזיות להיגיינה בוושינגטון (בשנת 1930 שונה שמן ל-"המכונים הלאומיים לבריאות"). תפקיד אותו מילא עד ל-31 בינואר 1937, כשנה לפני מעבר המכונים לבת'סדה שבמרילנד. במהלך תקופת כהונתו כמנהל המכונים הלאומיים לבריאות התמקד מק'קוי בחקר מחלות זיהומיות שונות (צרעת, טולרמיה, אבעבועות שחורות, קדחת דנגי, שיתוק ילדים, שפעת, פסיטקוזיס, דיזנטריה אמבית) וכן בפיתוח ובשכלול חיסונים כנגד טטנוס וכלבת.
גילוי החיידק Francisella tularensis
בעקבות רעידת האדמה החזקה שפקדה את סן פרנסיסקו בשנת 1906 עלה החשש בקרב רשויות בריאות הציבור בקליפורניה מפני התפרצות מגפות שונות וביניהן הדבר. בשנת 1907, החל ד"ר מק'קוי לחקור את מוקדי התפרצות מחלת הדבר שגבתה, במשך השנה שלאחר רעידת האדמה, את חייהם של 160 בני אדם. בשנת 1911, באחד ממחקרי השדה במחוז טולרה, הבחין מק'קוי בגוויית נובחנית שעליה נראו בבירור סימני נגעים המזכירים במידת מה את הנגעים שנגרמים בעקבות הדבקות בדבר. הגווייה נלקחה למעבדתו של מק'קוי במכון לבריאות הציבור בסן פרנסיסקו. במרוצת אותה השנה הצליחו מק'קוי ועמיתו למחקר ד"ר צ'ארלס צ'פין (Charles W. Chapin) לבודד את המיקרואורגניזם שגרם למותה של הנובחנית. תוצאות המחקר פורסמו בשנת 1912 והחיידק החדש קיבל את השם - Bacillus (Bacterium) tularense.
מינויים נוספים ופרסים
במהלך הקריירה שלו מילא מק'קוי תפקידים רבים בתחום הרפואה. להלן רשימתם: בשל תרומתו הרבה בתחום בריאות הציבור קיבל ד"ר מק'קוי בשנת 1931 את מדליית ההנצחה על שם סדג'וויק (Sedgwick memorial medal) מאת ארגון בריאות הציבור האמריקאי, על תרומה משמעותית בתחום בריאות הציבור.
במהלך הקריירה שלו קידם ד"ר מק'קוי רבות את תפקידה של המעבדה המיקרוביולוגית במתן סיוע לפתרון בעיות זיהומיות ואפידמיולוגיות בתחום הרפואה בכלל ובתחום בריאות הציבור בפרט. ג'ורג' וולטר מק'קוי נפטר ב-2 באפריל 1952 בוושינגטון.
המכתש הגדול
מכתש ירוחם (הגדול) (לשעבר המכתש הגדול / מכתש חֲתִירָה) הוא מכתש אירוזי הנמצא בהר הנגב והוא אחד ממספר מכתשים דומים באזור שנוצרו באורח דומה. צורתו אליפטית, והוא השני בגודלו במכתשי הנגב. ממוקם בקמר חתירה ומכאן שמו הנוסף.
אורכו של המכתש 14 ק"מ ורוחבו 6 ק"מ. עומקו המרבי הוא 410 מטרים. הנחל המנקז אותו הוא נחל חתירה. גבולות המכתש הם רכס הרי חתירה במערב ורכס הר כרבולת במזרח ובדרום בו עובר שביל ישראל. מצפון מערב למכתש הגדול נמצא הר אבנון, המתנשא לגובה של 656 מטרים, ממנו קיימת תצפית יפה על המכתש. במרכז המכתש מתנשאים הרי מטמור, המגיעים לשיא גובה של 494 מטרים.
במכתש הגדול אזור חולות צבעוניים, שם נחשפו שכבות של אבן חול בצבעים שונים, המתפוררת במגע ומגלות מגוון צבעים רב. אזור החולות הצבעוניים מהווה אטרקציה תיירותית. בנוסף, נמצא במכתש מחשוף עשיר במאובנים, ביניהם שרידי אלמוגים, אמוניטים, חבצלות ים וקיפודי ים. מחשוף זה מהווה אתר טבע מוגן.
שם המכתש
המכתש הגדול התגלה קודם לגילוי מכתש רמון, הגדול ממנו, ושמו נובע מהעובדה שהוא גדול יותר מהמכתש השני שהיה ידוע באותו זמן - המכתש הקטן.
המכתש ממוקם כ-7 קילומטרים דרום-מזרחית ליישוב ירוחם, ובשל כך הציע עמרם מצנע, שהיה ראש הועדה הקרואה במקום, לשנות את שמו של המכתש ל"מכתש ירוחם", ביוני 2015 שונה שמו למכתש ירוחם כדי לעודד את התיירות לירוחם. בחודש יולי 2017 הותקנו שלטי תיירות ודרכים בכבישי הנגב המציינים את השם החדש מכתש ירוחם.
היווצרות
המכתשים בנגב הם תופעה נדירה, שכן דרוש שילוב של מספר תנאים כדי שייווצר מכתש: קמר אסימטרי, שכבות סלע שונות במידת קשיותן (למעלה שכבות סלע קשות, כמו גיר או דולומיט, ומתחת להן שכבות סלע רכות), חתירת נחל הסוחף את תוכנו של המכתש בעל בסיס סחיפה נמוך, ואקלים מדברי (יובש השומר על קירות המכתש מפני בליה).
בשלב הראשון הורבדה שכבת אבני חול בסביבה יבשתית. הצפת ימת התטיס הביאה להרבדת סלעי משקע ימי - גיר ודולומיט - על אבני החול הרכות.
לפני כ-90 מיליון שנה החלו לפעול באזור כוחות קימוט. כוחות הקימוט פעלו במשך כ-40 מיליון שנה ויצרו את קמרי הנגב (רכסים הנוצרים מקימוט הקרקע), וביניהם קמר חתירה. לפני כ-30 מיליון שנה נסוג הים מאזור הנגב. נסיגת הים חשפה את האזור לתהליכי בלייה יבשתיים ששחקו את ראשי הקמרים. השכבות העליונות העשויות סלעי גיר קשים נשחקו ואבן החול הרכה שבתוך הקמר נחשפה. שכבת אבני החול נשחקה באופן מהיר ונסחפה החוצה על ידי נחל חתירה. הסרת שכבת אבני החול מוטטה את שכבות הגיר הקשות, הרחיבה את המכתש ויצרה את קירות המכתש האנכיים.
פעילות במכתש
בתקופת המנדט הבריטי נעשה ניסיון לניצול משאבי הטבע בשטח המכתש. הבריטים ערכו הכנות לקידוח בשטחו על מנת למצוא נפט, ביצעו סקר גאולוגי, הקימו מחנה עבודה וסללו דרך סולינג, אך לא הספיקו לקדוח. ב-1962 קדחה חברת הנפט הלאומית באתר קרוב לתכנון הבריטי את קידוח 'מזל 1', ובהמשך בסמוך את 'מזל 2', קידוחים שלא העלו דבר. לאחר קום המדינה הוחל בכריית חרסית וחול. בתוך המכתש ממוקם מפעל "חתירה" של חברת נגב מינרלים תעשייתיים בע"מ, העוסק בכרייה, ייבוש וניפוי של חול קוורץ.
דניס ספיצוב
דניס סרגייביץ' ספיצוב (ברוסית: Денис Сергеевич Спицов; נולד 16 באוגוסט 1996, ווז'גה, מחוז וולוגדה, רוסיה) הוא גולש סקי למרחקים רוסי, שזכה בשלוש מדליות באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018).
ביוגרפיה
מספר פעמים זכה באליפויות העולם לנוער (2015, 2016, 2017, 2018), כולל ב-2015, כשזכה בזהב במרוץ השליחים ובמדליית כסף במרוץ 10 ק"מ, ב-2016 זכה במדליית כסף במרוץ שליחים 4x5 ק"מ וב-2017 בפארק סיטי (ארצות הברית) זכה במדליית ארד בסקיאתלון ובמדליית ארד במרוץ 15 ק"מ בסגנון חופשי,, בשנת 2018 בגומס (שווייץ) לקח את המקום הראשון בסקיאתלון והמקום השני במרוץ 15 ק"מ בסגנון קלאסי.
בתחרויות הבוגרות הוא משתתף מאז עונת 2015/2016. הוא זכה במדליית כסף באליפות רוסיה במרוץ שליחים 2016 וזכה גם במדליית הכסף ב-2017 במרוץ שליחים ובסקיאתלון. הוא גם זכה בגביע רוסיה. במשחקי החורף האולימפיים הצבאיים שנערכו בסוצ'י ב-2017 זכה במדליית כסף במרוץ 15 ק"מ בסגנון חופשי. הוא זכה גם בתחרויות הבינלאומיות של פדרציית הסקי הבינלאומית (FIS).
בעונת 2017/2018 נטל חלק בגביע העולם. בשלב הסופי של "הטור דה סקי" 2018 (עד 9 ק"מ) סיים במקום ה-13. בסך הכל בדירוג של גביע העולם 2017/2018 שהוצג בינואר 2018, הוא דורג במקום הרביעי בקרב ספורטאים עד גיל 23.
באולימפיאדת החורף שנערכה בקוריאה התמודד בסקיאתלון על המקום הראשון, אך לבסוף סיים במקום הרביעי והפך להיות הספורטאי ראשון בקרב גולשים צעירים מתחת לגיל 23 שהגיע למעמד זה. במרוץ נפרד של 15 ק"מ הוא סיים במקום השלישי וזכה במדליה האולימפית הראשונה שלו. במרוץ שליחים 4x10 ק"מ העפיל לשלב הסופי ולאחר מרוץ צמוד דניס הגיע למקום השני וזכה גם במדליית כסף.
קופיפטריקס
קופיפטריקס (שם מדעי: Copepteryx; מיוונית עתיקה: "pteryx" - אצבע/כנף ו-"Kope" - קופ, כלומר: "האצבע של קופ") הוא סוג של עוף ימי קדום דמוי-פינגווין וחסר יכולת תעופה, אשר התקיים בסוף האוליגוקן ביפן לפני 28 עד 23 שנה מימינו. הסוג תואר ב-1996 בידי אולסון והאסגווה (Olson & Hasegawa) ונכללים בו 2 מינים: Copepteryx hexeris ו-Copepteryx titan.
ואולם למרות דמיונו החיצוני לפינגווין הוא למעשה השתייך למשפחה הנכחדת Plotopteridae, הקרובה לקורמורניים והנחשוניים המודרניים ומשוייכת כמותם לסדרת הסולתאים (ובעבר לשקנאים). הדמיון ביניהם נובע כנראה מאבולוציה מתכנסת עקב אורח חיים דומה.
קשאמה סוואנט
קשאמה סוואנט (לעיתים מאוית שאמה סוואנט, קשמה סוואנט; בתעתיק לטיני Kshama Sawant, נולדה ב-1973) היא פעילה חברתית אמריקאית-הודית, חברת מועצת העיר סיאטל מאז שנת 2013 ומרצה לכלכלה. האינדיפנדנט הבריטי הגדיר אותה, "המחוקקת הסוציאליסטית הבולטת בארצות הברית".
סוואנט פועלת במסגרת תנועת, תנועה אחות של מאבק סוציאליסטי בישראל, כחלק מתנועת אלטרנטיבה סוציאליסטית בינלאומית (ISA). החל מפברואר 2021 היא חברה גם בתנועת הסוציאליסטים הדמוקרטיים של אמריקה (DSA).
בחירות למועצת העיר סיאטל
סוואנט, שהייתה מעורבת בתנועת אוקיופיי, התמודדה על מושב בבית הנבחרים של מדינת וושינגטון ב-2012 מול מועמד המפלגה הדמוקרטית, והשיגה כ-20 אלף קולות (29%). היא נבחרה למועצת העיר סיאטל כמועמדת סוציאליסטית לראשונה ב-2013 בידי קרוב למאה אלף מצביעים, בין השאר, על רקע הובלת קמפיין להעלאת שכר המינימום. היא הסוציאליסטית הראשונה שניצחה במערכת בחירות כלל-עירונית בסיאטל מאז שנת 1916. היא נבחרה מחדש, לאחר מעבר לשיטת בחירות מחוזית, ב-2015 וב-2019. ב-2021 ניצחה פעם נוספת בבחירות הדחה שיזם הימין.
קמפיין שכר המינימום
במאי 2014 הקמפיין להעלאת שכר המינימום הגיע להישג חסר תקדים עם ההחלטה של מועצת העיר על העלאת שכר המינימום בעיר ל-15 דולר לשעה, הרמה הגבוהה ביותר בכל ארצות הברית. סוואנט הכריזה על ניצחון לקמפיין, אך גם ביקרה את העובדה שלתאגידים גדולים תתאפשר העלאה מדורגת שתיפרס על פני מספר שנים. אולם הצעות החלטה שהעבירה לביטול הפטורים לא זכו לתמיכת רוב במועצה. בנאום שנשאה ביום קבלת ההחלטה במועצת העיר אמרה, "עשינו את זה. העובדים והעובדות עשו את זה. הניצחון הגדול הראשון לקמפיין למען 15 דולר לשעה יעורר השראה בקרב אנשים בכל רחבי הארץ".
אן בייטס
אן בייטס (באנגלית: Ann Bates; בערך 1748 - 1801 לערך) הייתה מרגלת במהלך המהפכה האמריקאית. בייטס הייתה במקור מפילדלפיה, פנסילבניה, היא כונתה בדרך כלל "גב' בארנס" על ידי השותפים ברשתות הריגול שלה. היה ידוע שהיא נושאת אסימון ייחודי, שיזהה אותה בסופו של דבר כמרגלת בריטית. לפי הדיווחים היא השתתפה במשימות ריגול חשאיות שונות בין השנים 1778 ו-1780. בייטס הייתה ידועה בעיקר בשל משימותיה במחנה הבסיס של ג'ורג' וושינגטון בווייט פליינס, ניו יורק, ובמהלך המערכה ברוד איילנד או בקרב על רוד איילנד.
חיים אישיים
לפי הדיווחים, אן בייטס נולדה בסביבות 1748 בפנסילבניה. לפני שהפכה למרגלת, היא הייתה מורה בבית ספר בפילדלפיה. כדי להשלים את הכנסתה כמורה, היא גם החזיקה כוורות דבורים, גידלה כבשים וניהלה חנות קטנה. היא הייתה נשואה לג'וזף בייטס, שהיה חייל ומתקן ארטילריה של הצבא הבריטי. ב-1778, ג'וזף בייטס התגייס לצבא הבריטי, תחת גנרל קלינטון במהלך הפינוי הבריטי מפילדלפיה. לאחר מכן צעד הצבא לעיר ניו יורק, שם קיבלה בייטס את הכשרת הריגול שלה. למרות שהנאמנים לבריטניה נענשו לעיתים קרובות באמצעות רדיפה, מכות או הרס של רכוש, בייטס מעולם לא סבלה מכך כנראה בגלל הפרופיל הנמוך ששמרה עליו בקרב שכנותיה ללא קשר לאקלים הפוליטי ההפכפך בפילדלפיה באותה תקופה.
ריגול
אן בייטס השתמשה בתושייה ובשנינות שלה כדי להפוך בסופו של דבר למרגלת משמעותית. מכיוון שבדרך כלל נחשבו נשים כחסרות הבנה לגבי אסטרטגיה וחימוש במהלך המהפכה, היא הצליחה להיכנס למחנות אמריקאים בלי שישימו לב אליה. בזמן שהסתתרה, היא התחפשה לרוכלת ונסעה בחופשיות בין החיילים האמריקאים.
הצטרפות לרשת הריגול
אן בייטס התגלתה לראשונה על ידי מרגל אזרחי, ג'ון קרייג, או בכינויו "קרייגי". השניים נפגשו מתישהו במהלך הכיבוש הבריטי בפילדלפיה. קרייג היה חבר פעיל ברשת הריגול של קלינטון, והטיל על בייטס משימות סודיות קטנות עוד כשהיו בפילדלפיה. ב-18 ביוני 1778, כשהאקלים הפוליטי השתנה, בייטס הייתה אחת מנאמנים רבים שעזבו את פילדלפיה עם הצבא הבריטי. ברחה מפילדלפיה כאשר המפקד הבריטי, גנרל קלינטון פינה את כוחותיו מהבירה. בייטס עקבה אחרי הבריטים אל המפקדה שלהם בניו יורק. לאחר שהגיעה למפקדה כדי להיפגש עם קרייג, היא הופתעה להיפגש עם אחד ממפעילי הריגול העיקריים של קלינטון, דאנקן דראמונד, במקום זאת. השניים שכנעו את בייטס להצטרף לרשת הריגול הבריטית. הוא הוקלט מתאר את פגישתם; "אישה שקרייג בטח בה לעיתים קרובות, הגיעה אמש לעיר. היא מכירה היטב רבים מה-RA (הצבא המלכותי)".
המחנה של וושינגטון וקמפיין רוד איילנד
ב-29 ביוני 1778 עזבה בייטס את ניו יורק למשימה הראשונה שלה לאחר יום אימון אחד בלבד. היא נסעה למחנה של ג'ורג' וושינגטון בווייט פליינס, ניו יורק תחת השם "גב' בארנס". באותה תקופה הורשו לנשים להסתובב במחנות הצבא כי רשויות הצבא לא חשבו שנשים יכולות להבין את המשמעות של מה שהן רואות. מכיוון שהיא הכירה את הארטילריה ששימשה במהלך המהפכה, היא הצליחה להעביר מידע רב ערך על החומרים והאסטרטגיה של האמריקאים. בתחילה, המשימה של בייטס הייתה למצוא במחנה של וושינגטון חייל לא נאמן שיוכל לתת למודיעין הבריטי מידע פוטנציאלי כלשהו, אך היא לא הצליחה במשימה זו. לאחר מכן היא שינתה את משימתה בזמן שהותה במחנה, והאזינה לשיחות רבות וספרה כלי ארטילריה במחנה. במחנה של ג'ורג' וושינגטון בווייט פליינס, חיילים אמריקאים תכננו את קרב רוד איילנד. היא השיגה מידע מודיעיני רב ערך על התנועה האמריקאית לרוד איילנד.
בדרכה חזרה לעיר ניו יורק לאחר משימתה הראשונה, היא נעצרה בתחנת סיור אמריקאית ארבעה קילומטרים מהמישורים הלבנים מסיבות לא ידועות. בייטס נשארה במאסר למשך הלילה, אך שוחררה למחרת בבוקר. לאחר שחזרה לבסוף לניו יורק, היא העבירה את המידע הרב שהצליחה לאסוף למייג'ור דראמונד. היא דיווחה שנשק אמריקאי היה נדיר בהרבה ממה שהבריטים האמינו במקור. גנרל דראמונד התרשם מעבודתה, זיכרונה ומיכולותיה. למרות שבייטס בדיוק עברה משימה מלחיצה, היא הייתה להוטה לחזור שוב לווייט פליינס. היא הגיעה שלוש פעמים למחנה, והעבירה מידע נדרש לכוחות הבריטים כדי להילחם במאמצים הצבאיים האמריקנים בקרב על רוד איילנד. במשימה השלישית שלה, היא ציינה כי 600 סירות מוכנות לתקוף את לונג איילנד. בייטס הייתה מסוגלת לתת מידע מודיעיני ספציפי וחשוב על מספר החיילים שעמדו לתקוף את הכוחות בריטיים המוצבים בלונג איילנד.
ניו ג'רזי ולכידה
בספטמבר 1778, במהלך משימתה האחרונה בווייט פליינס, אן בייטס נתקלה בחייל בריטי לשעבר, עריק מגדוד עשרים ושבע הבריטי שהאמינה שידווח עליה לאחר שראה אותה. היא זיהתה אותו ממשימה קודמת, ומיד עזבה את המחנה האמריקאי.
מאוחר יותר היא כתבה, "הייתה לי ההזדמנות לעבור על כל הערות הצבא שלהם. בו-זמנית על הכוח והמצב של כל בריגדה, ומספר התותחים על המצב שלהם ומשקל הכדור שנטען על כל תותח". היא ברחה ישירות לניו יורק, ותוך כדי כך חתכה דרך ניו ג'רזי. לאורך הדרך בייטס שהתה בבתים בטוחים של טורי ברחבי המדינה, בתים שנועדו למרגלות נשים באותה תקופה. הרשת הרחבה של הבתים הבטוחים בארצות הברית הוכיחה את עצמה כיעילה. אסירים בריטים רבים הצליחו להימלט ממחנות אמריקאים בווירג'יניה, במעלה החוף המזרחי, בשל היעילות של הבתים הבטוחים.
בייטס רצתה לחזור לקווים הבריטיים מהר ככל האפשר, מחשש שהכיסוי שלה יתפוצץ. ביום שבת, 26 בספטמבר 1778, בדרכה חזרה לעיר ניו יורק, היא התגלתה במטה אמריקאי. גנרל צ'ארלס סקוט היה ראש המודיעין של וושינגטון, והוא חיפש אחר מודיעין נגד בריטי. בייטס נעצרה ונלקחה לסקוט שחקר אותה. בייטס אמרה לסקוט שהיא "אשת חייל במחלקת המרכז ושכחה משהו בערך חמישה או שישה מיילים מתחת למישורים". בסופו של דבר בייטס שוחררה, אבל היא חששה בשל החשד שהחל להצטבר נגדה. לאחר שחזרה לעיר ניו יורק ומסרה מידע למייג'ור דראמונד. דראמונד לקח אותה איתו ללונג איילנד מחשש שתתקל שוב בכוחות האמריקאים. כמה ימים לאחר מכן הם חזרו למנהטן.
התקדמות בריטית לצ'ארלסטון
בין אוקטובר 1778 לאוגוסט 1779, בייטס לא פעלה ברשת הריגול של קלינטון. הדבר נבע מכך שקלינטון שלח את דראמונד חזרה לאנגליה עקב מחלוקת בין השניים. מייג'ור ג'ון אנדרה תפס את מקומו של דראמונד. באפריל 1780 נשלח בעלה, ג'וזף בייטס, לצ'ארלסטון, דרום קרוליינה למצור על העיר. בייטס נסעה איתו לשם, אך נמנעה מלהשתתף בכל רשת ריגול נוספת בזמן שהיה בצ'ארלסטון. ידידה הוותיק, הקולונל הבריטי ניסבט בלפור ביקש את עזרתה של בייטס בהפעלת טבעת ריגול מתוך צ'ארלסטון. בעוד שהיו גם תוכניות עבורה לסייע במשימתו של הגנרל קורנווליס למצור על צ'ארלסטון, שתי המשימות בוטלו לבסוף.
תפריט (פירושונים)
{{פירושונים|
אן בייטס
לאחר המלחמה
הקריירה העמוסה שלה והמצוקה הכלכלית של המשפחה העמיסו על נישואיה וג'וזף עזב אותה זמן קצר לאחר שהגיעו לאנגליה.
תפריט (פירושונים)
ראו גם
}}
אן בייטס
מורשת
בייטס התגאתה בתפקידה לאחר סיום המלחמה, וכתבה בקשה לקבלת פנסיה ב-1785. בבקשה נכתב, "המידע המיועד שלי כאמצעי המבורך להצלת חיל המצב של רוד איילנד עם כל החיילים והחנויות שאחרת כנראה נפלו טרף לאויביהם". היא יצרה קשר עם מייג'ור דאנקן דראמונד כדי שיסייע לה בקבלת פנסיה מהממשלה הבריטית עבור שירותיה במהלך המהפכה האמריקאית.
"המרגלים של וושינגטון" סדרת דרמה ברשת AMC טינה בנקו מגלמת את אן בייטס.
לוויין זעיר
לוויין זעיר הוא לוויין מעשה ידי אדם שמשקלו קטן מ-50 קילוגרם. לוויינים זעירים המקוטלגים על פי גודלם. בשל משקלם הנמוך יחסית, נלווים הלוויינים הזעירים למשגר שמיועד ללוויין גדול, הנקרא גם "נוסע ראשי" או "מטען ראשי" והוא הקובע את נתוני השיגור. הלוויינים משוגרים מתוך תיבת אחסון עם קפיץ כך שעם הגעת המשגר ליעדו, נשלחת פקודה שפותחת את דלת התיבה, והקפיץ דוחף את הלוויינים החוצה, בזה אחר זה. לוויינים זעירים יכולים להיות משוגרים בנפרד, או כחלק מלהק של לוויינים המתקשרים ביניהם ונשלטים על ידי לוויין ראשי, המכונה "לוויין האם".
רקע
הגופים הצבאיים העוסקים בתחום החלל שקלו כמה דרכים להוזלת ההוצאות במחקר החלל. אחד הפתרונות היה ייצור ופיתוח של לוויינים קטנים. הצבא האמריקאי, העוסק בתחום של פיתוח טילים וחלל, החליט על תוכנית שנקראת "יותר קטן יותר טוב", שמכאן הלך והתפתח הרעיון של לוויינים קטנים במיוחד. השיקול לעבור לפיתוח של לוויינים זעירים נבע מכמה סיבות: עלות גבוהה – לוויינים גדולים זקוקים למשגרים גדולים, שתהליך בנייתם מצריך עלות גבוהה. לעומת זאת, בנייה של לוויינים קטנים וקלים עלותם זולה משמעותית יחסית לגדולים. את השיגור של הלוויין ניתן לבצע בנוסף לשיגור של לוויין קיים. יש אפשרות לשגר מספר לוויינים בו-זמנית. דרישות תקן מחמירות – ככל שהלוויינים והמשגרים גדולים יותר, כך נדרש להחמיר בתקני הבטיחות. תהליכים אלו יקרים ולוקח הרבה זמן לממש אותם. סוגי המשימות – עבודה עם לוויינים קטנים תאפשר ביצוע משימות שונות.
מחקרים מדעיים
לוויינים זעירים משמשים כמעבדות מעופפות להוכחת טכנולוגיות ובדיקת רכיבים חדשים עבור לוויינים. השילוב של קרינה חזקה, הפרשי טמפרטורה קיצוניים וריק כמעט מוחלט, מקשה על רכיבים אלקטרוניים לעבוד היטב בחלל. כך שללא תכנון מתאים, רכיבים אלו עלולים להינזק, להתקלקל ואפילו להישרף. בדיקת הרכיבים במעבדות הקיימות על פני כדור הארץ עולה הון. בנוסף, רק חלק מתנאי החלל משוחזרים בהן, לכן הן אינן מדמות את סביבת החלל באמת. היכולת לבנות ולשגר לוויין קטן וזול, מאפשרת הרכבת חלק מהרכיבים החדשים על לוויין זעיר ולבצע ניסוי בפועל בחלל.
שיפורים טכנולוגיים
תקשורת לוויינית בין מטוסים, בין חיילים בשדה הקרב. אחד החידושים המעניינים ביותר בתחום החלל הוא השימוש בטלפונים חכמים כמחשבי משימה ומטענים ייעודיים בלוויינים זעירים.
מחקר ביולוגי
בודק את השפעות סביבת החלל על חומרים אורגניים ויצורים חיים. אחד מהלוויינים ששוגרו לחלל לטובת נושא זה שוגר על ידי נאס"א. לוויין GeneSat (לוויין בראשית) נועד לבדוק את קצב גידול חיידקי אי-קולי (E.coli) בהשפעת הקרינה אשר בחלל. הלוויין שידר תמונות של תרביות גידול החיידקים דבר שאפשר למדענים לנתח את התוצאות בהשוואה לאוכלוסיית חיידקים זהה על פני כדור הארץ. בנוסף, לוויין PharmaSat, (פיתוח של נאס"א) נועד לבחון יעילות של תרופות אנטיביוטיות בחיסול חיידקים בחלל.
אתגרים טכניים
האתגרים הטכניים שאיתם מתמודדים מהנדסי הפיתוח הם מזעור רכיבי הלוויין תוך כדי שמירת האמינות והאיכות הגבוהה של הרכיבים. ככל שהרכיבים גדולים יותר, רמת האמינות גבוהה יותר, ולכן קל מאוד לאשר אותם. ככל שמנסים למזער נדרשים כלים, שעלות שעות הפיתוח שלהם גדולה ביחס לעלות הפיתוח של הלוויין עצמו. ההשלכות והאתגרים הטכנולוגיים הנדרשים בתכנון לוויינים זעירים:
דוכיפת
הוא ננו-לוויין פרי מחקר ופיתוח של תלמידי תיכון הנדסאים הרצליה במרכז המדעים הרצליה, כחלק מפרויקט חדשני של סוכנות החלל הישראלית במשרד המדע ועיריית הרצליה. הננו-לוויין שוגר לחלל בחודש יולי 2014 על משגר רוסי יחד עם עוד 37 לוויינים ממדינות אחרות בהם גם לוויין סעודי. תפקיד הלוויין, שגודלו 10 סמ"ר ומשקלו 853 גרם בלבד, הוא להוות פלטפורמה חינוכית לתלמידים ומטרתו המשנית היא לסייע למטיילים שהולכים לאיבוד במקום שאין בו קליטה סלולרית. המטייל שאבד יוכל לשלוח אותות מצוקה ממכשיר קשר אל הלוויין הזעיר, שישדר את המיקום למרכז הבקרה כדי שהמרכז הבקרה ישלח כוח חילוץ. הלווין פעיל ומתקשר כל יום עם תחנת הקרקע של מרכז המדעים בהרצליה. נכון לחודש מאי 2016 הלוויין ממשיך לתפקד.
Inklajn-1
Inklajn-1 הוא שיתוף פעולה בין התעשייה האווירית לבין העמותה ללוויינות זעירה בישראל. הלוויין הזעיר שתוכנן היה Inklajn-1 אשר נבנה על ידי מתנדבי העמותה ללוויינות זעירה, ונמצא בחדר השילובים של התעשייה האווירית לישראל. הלוויין קרוי על שמו של חלוץ החלל הישראלי ד"ר מרסל קליין. גודלו של הלוויין 10X10X32 ס"מ והוא מתוכנן לנוע במסלול מסונכרן-שמש בגובה של כ-650 ק"מ ולהקיף את כדור הארץ בכל 90 דקות. הלוויין ישרת את קהילת חובבי הרדיו ויכיל מספר ניסויים מדעיים. נכון ל-2021, לא ידוע מועד השיגור.
פרויקט SAMSON
פרויקט SAMSON של מכון אשר לחקר החלל בטכניון שהחל בשנת 2012 מפותחים שלושה ננו לוויינים, אלפא בתא וגאמא, שמשקל כל אחד מהם כ-10 ק"ג. משימות הלוויינים הם: הוכחת יכולת לטיסת מבנה, חילוץ והצלה של שייטים.
יואב לוי
יואב לוי (נולד ב-22 באוגוסט 1974) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה
יואב לוי נולד בתחילת שנות השבעים בבני ברק למשפחה דתית-לאומית, שעלתה מתימן וחוותה קשיי קליטה. ללוי יש 3 אחים גדולים. למד בישיבת בני עקיבא בנתניה, סיים את לימודי התיכון בישיבה התיכונית-מדעית בר-אילן בתל אביב ויצא בשאלה. את שירותו בצה"ל עשה כצלף ביחידה מובחרת שפעלה בדרום לבנון וביו"ש.
שחקן תיאטרון
בשנת 2005 שיחק לוי בהצגה "פלונטר".
לוי השתתף במספר הצגות בתיאטרון הקאמרי ובהן "אמא קוראז'", "עד ראייה", "כובע הקש האיטלקי" (בתפקיד פליקס), "קוויאר ועדשים" (בתפקיד מרצ'לו), "המלט" בתפקיד גילדנשטרן, "פלונטר", מורדי ב"גיבור מעמד הפועלים", סטנלי ב"יומן חוף ברייטון" שני תפקידים (אליהו ושומר) ב"חולה אהבה בשיכון ג'" ו"אל נקמות (בתפקיד ר' אלי). כמו כן שיחק את גילדנשטרן בהצגה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים" מאת טום סטופארד בבימויה של יעל רונן בתיאטרון הקאמרי.
הוא שיחק בהצגות "ע' 17" בתפקיד איתי כרמלי, "זהר" בתפקיד אביהו מדינה, "בעל למופת" בתפקיד יובב לביד, "רומיאו ויוליה" בתפקיד מרקוציו, ובהצגה "אורזי מזוודות" בתפקיד מוטק'ה צחורי.
החל מתחילת 2020 הוא משחק במחזה של חנוך לוין "מתאבל ללא קץ" בתיאטרון הקאמרי.
מתחילת 2023 הוא משחק במחזה "מלאכים באמריקה" מאת טוני קושנר.
שחקן בסרטים ובטלוויזיה
החל משנת 2009 שיחק בסדרת הטלוויזיה "פולישוק" את הרב יהושע תנדורי, יועץ התקשורת של ש"ס.
ב-2012 השתתף בסרט הקולנוע הישראלי "הנותנת" ובסרט האמריקאי "כוננות עם שחר".
ב-2013 השתתף בסדרת המתח "בני ערובה" ששודרה בערוץ 10.
ב-2014 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "משפחה טובה" בתפקיד אלעד לחמיש, שכנו הדתי של יהב.
ב-2015 גילם את שימי בסדרה "ג'וני ואבירי הגליל", ששודרה ב-yes והשתתף בסרט "ארץ פצועה".
ב-2016 שיחק בסרט "לב שקט מאוד" לצידה של אניה בוקשטיין ובבימויו של איתן ענר.בנוסף שב לשחק בעונה השנייה של בני ערובה לצד יאיר לוטן ושרון טל.
ב-2018 השתתף בסרטו של אלירן מלכה "הבלתי רשמיים", וב-2019 השתתף בסרט "ימים נוראים" של ירון זילברמן. ביוני 2019 החל לשחק בסדרת הקומדיה הרומנטית "זה לא הגיל" בתפקיד מייקל, הבוס של טליה. באותה שנה שיחק בסרטו של יובל אדלר "המורה לאנגלית".
החל מ-2021 הוא מגלם בסדרה "מותק בול באמצע" של כאן 11 את דמותו של הרב יהושע תנדורי, אשר גילם בזמנו בסדרה "פולישוק". בנוסף גילם את הפעיל רון ביטון בסדרה "שבאבניקים", את בעלה של נעמי בסדרה "בעלת החלומות" ומשחק גם בסדרה "מנגן ושר" המשודרת ב-yes.
במאי 2021 גילם את דמותו של עוזי משולם בסדרת הדוקו-דרמה של כאן 11 - "חידת משולם".
בשנת 2023 השתתף בסדרה שמיים אדומים ברשת 13.בנוסף חזר לתפקידו בעונה השנייה של בעלת החלומות
חיים אישיים
לוי נמצא בזוגיות.
תקנה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אורומו
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הילדה חיותה רואה ממותה
הילדה חיותה רואה ממותה הוא ספר סאטירי מאת חנוך לוין ובאיורה של רותו מודן הכתוב בצורה של ספר ילדים, אך תוכנו מיועד למבוגרים. הספר יצא לאור בשנת 1999 בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשיתוף עם ספרי תל אביב ומכיל עשרות שירי איגיון והומור שחור תחת שלושה שערים: "שירי ילדים", "שירי אבא" ו"כתובות על מצבות". שלושתם מייצגים את שלושת שלביו העיקריים של אדם: ילדותו, בגרותו ומותו. על אף שמו, איוריו ושם שערו הראשון, "הילדה חיותה רואה ממותה" הוא ספר למבוגרים, בו לוין משתמש בדימויי ילדות כדי לחשוף אמת כואבת ומזוקקת בחסות לשון מצועצעת וילדותית. שילוב זה הפך את הספר לדוגמה לספרות ילדים מפתיעה, פרועה וחסרת מעצורים שאינה מיועדת לילדים.
ספר זה הוא אחד משני ספרי הילדים שכתב לוין, השני הוא "מסע הדוד מקס". רבים מהשירים שהופיעו בספר הופיעו בכרכים אחרים של כתביו "מה אכפת לציפור" ו"אחרון" שיצא לאחר מותו של לוין ואיגד טקסטים מכל תקופותיו.
"חיותה" גם היה לשמו של פנטזיה מוזיקלית תיאטרלית שהועלתה בשנת 2005 וכללה שירים וטקסטים אחרים של לוין ללחניו של רוני פורת.
שירי ילדים
שירי השער הראשון עוסקים אכן בילדים וניחנים בחריזה ואופטימיות המסתירות מאחוריהן סיפורים טרגיים. אחד השירים נושא את שם הספר ומתאר בחרוזים ילדה הנוסעת ללונדון לראות ממותה, אך הממותה מתרסקת והורגת אותה. שיר אחר הוא "הילד שלנו" המהווה פרפרזה למילותיו של שיר הילדים המוכר "האוטו שלנו גדול וירוק", אך כעת הצבע הירוק נושא קונוטציה של מדי צה"ל המעניקה לכל השיר משמעות פציפיסטית:
שירי אבא
שירי השער השני עוסקים אמנם בדמות האב, אך ברובם הוא מוצג כחולה, גוסס, נכה, נבגד וכיוצא בזה. לדוגמה בשיר "אבא מחרחר במיטה", בו האב מוצג כגוסס בשתי השורות הראשונות ובשתיים האחרות נרמז כי האם בוגדת:
כתובות על מצבות
השער האחרון כולל חמישה טקסטים קצרים הכתובים על גבי מצבות.
פורד דל ריו
פורד דל ריו (באנגלית: Ford Del Rio) היא מכונית סטיישן, מתוצרת קונצרן הרכב האמריקאי פורד, אשר יוצר בין השנים 1957–1958.
אפסילון באינדיאני
ε (אפסילון) באינדיאני (נקרא גם גליזה 845 או LHS 67) הוא כוכב בקבוצת הכוכבים אינדיאני, שנמצא במרחק של 11.8 שנות אור מהשמש והוא אחד מהכוכבים הניתנים לצפייה בעין הקרובים ביותר אל מערכת השמש.
בשנת 2003 התגלו שני ננסים חומים המקיפים אותו במרחק של כ-1,500 יחידות אסטרונומיות. בשל קרבתו היחסית, דמיונו לשמש וקיום הננסים החומים המרמזים על קיומם של כוכבי לכת המקיפים אותו, מהווה הכוכב יעד למחקר ומועמד לחיפוש חיים מחוץ למערכת השמש.
מאפייני הכוכב
ε באינדיאני הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי K4.5. הבהירות הנראית שלו היא 4.69, כך שניתן לראותו ללא ציוד עזר בתנאי תצפית טובים. רדיוסו ומסתו קטנים מאלו של השמש ברבע, הטמפרטורה על פניו היא כ-4,300 קלווין, כך שעוצמת ההארה שלו היא 14% בלבד מעוצמת השמש. בשל כך כוכב לכת המאפשר קיום של חיים צריך להיות במרחק של כ-0.38 יחידה אסטרונומית, בדומה למרחקו של כוכב חמה מהשמש. במרחק כזה זמן ההקפה שלו יהיה פחות מ-100 ימים.
גילו של ε באינדיאני מוערך בין מיליארד לשני מיליארד שנים, צעיר בהרבה מהשמש. שכיחות היסודות הכבדים מהליום על פניו דומה לשל השמש ובדומה לשמש מתרחשת על פניו פעילות מגנטית ערה ונפלטת ממנו רוח שמש. הכוכב מסתובב סביב עצמו במהירות של כ-0.7 ק"מ בשנייה והוא משלים סיבוב על צירו בכ-23 ימים. מהירותו ביחס לשמש גבוהה, כ-90 ק"מ בשנייה, ובשל קרבתו יש לו תנועה עצמית גדולה מאוד של כ-4.7 שניות קשת בשנה, כך שבתוך כמה אלפי שנים הוא יצא למעשה מקבוצת הכוכבים אינדיאני ויעבור לקבוצת טוקאן.
הננסים החומים
בשנת 2003 התגלה ננס חום שמקיף את ε באינדיאני במרחק של כ-1,500 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של לפחות 63,000 שנים. הננס קיבל את השם ε באינדיאני B. לאחר תצפיות נוספות התברר שמדובר בזוג ננסים חומים המקיפים זה את זה במרחק של כ-2.6 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-16 שנים, וניתנו להם השמות ε באינדיאני Ba ו-ε באינדיאני Bb. בעוד שלשני הננסים רדיוס דומה, כעשירית מרדיוס השמש, לשניים מסות שונות. לכבד מבין השניים מסה של כ-47 מסות צדק (כ-4.5% מסת שמש) ולשני מסה של כ-28 מסות צדק (כ-2.5% מסת שמש). לשניים טמפרטורת פני שטח של פחות מ-1,000 קלווין והם מאירים בעוצמה של 2 אלפיות האחוז וחצי אלפית האחוז מעוצמת ההארה של השמש בהתאמה.
שכנים
רוב שכניו של ε באינדיאני הם ננסים אדומים, סוג הכוכבים הקטן והנפוץ. שכניו הקרובים ביותר הם הננסים האדומים לאקאי 8760, לאקאי 9352 (נקראים על שם ניקולא לואי דה לאקאי) שנמצאים במרחק של 4.3 ו-4.7 מ-ε באינדיאני, ויהיו ניתנים לצפייה עבור צופה אנושי עם דרגות בהירות 4.2 ו-5.5, ו-SCR 1845-6357 שנמצא במרחק של 4.9 שנות אור ממנו, אך הוא עמום בהרבה ולא ניתן לצפייה. מערכת אלפא קנטאורי נמצאת במרחק של קרוב ל-10 שנות אור מ-ε באינדיאני ובמרחק דומה נמצא הכוכב דמוי השמש δ בטווס. מכיוונו של ε באינדיאני, השמש תיראה ככוכב עם בהירות מדרגה 2.6 בתוך קבוצת הדובה הגדולה.
המשחקים הפאראלימפיים פריז (2024)
המכרז
פריז, המבורג, רומא ובודפשט היו ארבע הערים שהתמודדו במכרז בראשיתו. אולם רומא ובודפשט פרשו בשל עלויות האירוח והתשתיות וחוסר התמיכה המקומית באירוח. לבסוף, פריז ולוס אנג'לס נותרו המעומדדות היחידות. בשל כך החליט הוועד האולימפי הבינלאומי קדם הסכם לפיו שתי הערים יזכו לארח, אחת ב-2024 והשנייה ב-2028.
צינור הגז תבריז–אנקרה
היסטוריה
בניית הצינור החלה בשנת 1996 אחרי שנחתמה עסקת גז בין ממשלת טורקיה לממשלת איראן, ב-30 באוגוסט 1996. בניית הצינור השולמה ב-26 ביולי 2001.
ב-1 בינואר 2008 הוקטנה כמות הגז שעוברת בצינור וב-7 בינואר העברת הגז הופסקה משום שטורקמניסטן הפסיקה את הזרמת הגז. ההזרמה חודשה ב-27 בינואר. הצינור הותקף מספר פעמים על ידי המחתרת הכורדית ה-PKK.
מפרט טכני
אורכו של צינור הגז הוא 2,577 ק"מ (1,601 מייל). הקיבולת המקסימלית של הצינור היא 14 מיליארד מטר מעוקב (BMC) של גז טבעי לשנה כאשר בפועל עוברים בו 11 מיליארד.
אצידוריה משולבת חומצה מלונית ומתיל-מלונית
אצידוריה משולבת חומצה מלונית ומתיל-מלונית (באנגלית: Combined malonic methylmalonic aciduria, CMAMMA) היא מחלה מטבולית תורשתית המאופיינת ברמות גבוהות של חומצה מלונית וחומצה מתיל-מלונית. חוקרים משערים כי CMAMMA עשויה להיות בין הצורות השכיחות של המחלה חמצת מתיל-מלונית. (באנגלית methylmalonic acidemia, MMA)
נוסף על כך, חוקרים משערים כי ייתכן ומחלה זו מהווה אחת מהשגיאות המולדות הנפוצות של חילוף חומרים.
היות שמחלה זו מאובחנת לא כראוי, לרוב היא לא מאובחנת כלל.
תסמינים וסימנים
הפנוטיפים הקליניים של CMAMMA הם די הטרוגניים ונעים בין אסימפטומטיים (ללא תסמינים), לסימפטומטיים קלים עד חמורים. הפתו-פיזיולוגיה (חקר מנגנוני הפרעה) הבסיסית עדיין אינה ידועה. התסמינים הבאים מדווחים בספרות המקצועית: