cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי צרפת–תאילנד
המאה ה-20
הבריטים התערבו כדי למנוע התפשטות צרפתית יותר נגד סיאם, אך בתמורה בשנת 1909 הוחלה הריבונות הבריטית על קדה, קלנטן, פרליס וטרנגנו, תחת האמנה האנגלו-סיאמית משנת 1909. כל השטחים הנגזרים הללו היו בשולי תחום ההשפעה הסיאמיים ומעולם לא היו בשליטה בטוחה של סיאם, אך הדרישה לנטוש את כל הטענות עליהם הייתה השפלה משמעותית גם למלך וגם למדינה. בראשית המאה ה-20 אומצו משברים אלה על ידי הממשלה הלאומנית, כסמל של הצורך במדינה להתמודד עם המערב ושכנותיה.
מלחמת צרפת-תאילנד (1940–1941)
זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה, ממשלת צרפת הסכימה למשא ומתן על הגבולות עם תאילנד ולחולל שינויים קלים לטובת תאילנד. עם זאת, צרפת נפלה עד מהרה לכוחותיו של היטלר, והמשא ומתן לא התקיים מעולם. תאילנד ניצלה את החולשה הצרפתית כדי להחזיר לעצמה את השטחים שאיבדה בהודו-סין הצרפתית, והתוצאה הייתה מלחמת צרפת-תאילנד בין אוקטובר 1940 ל-9 במאי 1941. כוחות צבא תאילנדים הצליחו היטב ביבשה ובאוויר להביס את הצרפתים ולהשיג מחדש את השטחים, אך היעדים התאילנדים במלחמה היו מוגבלים. בינואר, לעומת זאת, כוחות חיל הים של צרפת של וישי השיגו ניצחון טקטי על כוחות חיל הים התאילנדים בקרב על צ'אנג. המלחמה הסתיימה במאי בעזרת היפנים, בעלי ברית של גרמניה הנאצית, שהכריחו את הצרפתים לוותר על אחיזתם בשטחי המחלוקת.
לזכר הניצחון הקימה תאילנד את אנדרטת הניצחון. תאילנד הזמינה את יפן וגרמניה להצטרף לחגיגה. יפן שלחה את Shjjirō Iida, ומשרד החוץ הגרמני שלח את רוברט אייסן להצטרף לחגיגה.
לאחר המלחמה, באוקטובר 1946, צפון קמבודיה ושתי מובלעות לאוס בצד התאילנדי של נהר המקונג הוחזרו לריבונות צרפתית לאחר שהממשלה הצרפתית הזמנית איימה להטיל וטו על חברות תאילנד באו"ם.
יחסי מונקו–פולין
יחסי מונקו–פולין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות מונקו לבין רפובליקת פולין.
סקירה כללית
היחסים שבין נסיכות מונקו לבין רפובליקת פולין כוננו ב-1990. בשנת 2007 רמת היחסים בין שתי המדינות שודרגה לשגרירויות כאשר האמינה פולין את שגרירותה בפריז, בירת צרפת על מונקו ומונקו האמינה את שגרירותה שבברלין, בירת גרמניה על פולין. היחסים הקונסולריים שבין שתי המדינות נוסדו בשנת 2004.
אלבר השני, נסיך מונקו, ביקר באופן רשמי בפולין בין ה-17 ל-19 באוקטובר 2012. ביוני 2015 נפגשה סגנית שר החוץ הפולני הנריקה מושצ'יקה-דנדיס עם מישל רוז'ר, ראש ממשלת מונקו ושר המדינה. שיתופי הפעולה של שתי המדינות הם בעיקר בנושא התיירות וארגונים בינלאומיים כגון לה פרנקופוני והאומות המאוחדות.
הסחר בין שתי המדינות הוא מינורי וזניח.
אלדו מורו
אַלדוֹ מוֹרוֹ (באיטלקית: Aldo Moro; 23 בספטמבר 1916 – 9 במאי 1978) היה מדינאי ומשפטן איטלקי, פרופסור למשפטים, שכיהן כראש ממשלה (בשנים 1963-1968 ו 1976-1974) וכשר חוץ של איטליה. הוא נחטף ונרצח בידי ארגון הטרור "הבריגדות האדומות" בשנת 1978.
ביוגרפיה
אלדו מורו נולד ב-23 בספטמבר 1916 במאלייה, במחוז פוליה. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת בארי ב-1940, שימש שם כמרצה למשפטים ופרסם מספר ספרי משפט. בנוסף שימש מורו כנשיא הפדרציה של האוניברסיטאות האיטלקיות הקתוליות.
לאחר מלחמת העולם השנייה נבחר למועצה המחוקקת והשתתף בניסוח חוקת איטליה המשמשת מאז ועד ימינו.
בשנת 1959 היה למנהיג המפלגה הדמוקרטית-נוצרית באיטליה, ובשנים 1963–1968 כיהן מטעמה כראש ממשלת איטליה. בשנים 1970–1972 שירת כשר החוץ. בשנת 1974 נתמנה בשנית לראש הממשלה. בתנאי אי-היציבות הפוליטית ששררה אז באיטליה החזיקה ממשלתו מעמד רק עד לשנת 1976.
פעילותו העיקרית של אלדו מורו בתקופה שקדמה לחטיפה הייתה הניסיון לחבור למפלגה הקומוניסטית, על מנת לכונן איתה קואליציה – מהלך שאיים על הסדר הישן. ביקורו בארצות הברית הופסק בבהילות, על רקע תגובתה החריפה של ארצות הברית כנגדו ואיומיה כלפיו.
רצח פוליטי זה היה אחד משיאי הטרור העירוני שהשתולל באירופה בשנות השבעים, שמחולליו היו ארגוני טרור כמו הבריגדות האדומות וכמו סיעת הצבא האדום (״כנופיית באדר-מיינהוף״).
בשנת 2003 יצא לאקרנים הסרט האיטלקי (במקור: Buongiorno, Notte), שכתב וביים מרקו בלוקיו, בהתבסס על אירועי חטיפתו של מורו. הסרט מתאר את ימיו האחרונים של מורו בדירת חוטפיו ברומא, עד לרגע הוצאתו להורג. באותה שנה יצא לאקרנים סרט נוסף, "כיכר חמשת הירחים" (במקור Piazza delle cinque lune), בבימוי רנצו מרטינלי ובכיכובו של דונלד סאת'רלנד, המעלה סברה כי חטיפתו ורציחתו של מורו נעשו בידיעת ואף בעזרתם של הארגונים החשאיים האיטלקיים, ואולי בסיוע גופי מודיעין מערביים (דרך ארגון נוסף – "Propaganda Due") כחלק מהמלחמה בקומוניזם המתפשט במערב.
בריאיון לסרט תיעודי שצולם ב-2006 אמר יועץ משרד החוץ האמריקני לשעבר סטיב פיזניק שחטיפתו ורציחתו של מורו בוצעו בהנחיה אמריקנית תוך שימוש בבריגדות האדומות כבמכשיר. פיזניק אמר כי "נאלצנו להקריב את מורו כדי להציל את היציבות באיטליה". החטיפה בוצעה לדבריו כדי לסכל את המהלך שיזם מורו, להתקרבות בין המפלגה הנוצרית-דמוקרטית למפלגה הקומוניסטית, וההחלטה לרצוח את מורו התקבלה לאחר שבשבוע הרביעי לשביו החל לחשוף סודות ביטחוניים.
בשנת 2008 העלה פרנצ'סקו קוסיגה, ראש ממשלת איטליה ונשיאהּ לשעבר, טענה בדבר קיום "הסכם מורו", הסכם סודי, שלטענתו היה קיים בתקופת שלטונו של אלדו מורו בין השלטונות האיטלקיים לבין אש"ף, שלפיו לארגון אש"ף יינתן חופש פעולה על אדמת איטליה כל זמן שהארגון ימנע מלפגוע במטרות איטלקיות.
שלמה הלברשטאם (השני)
רבי שלמה הלברשטאם השני (א' בכסלו תרס"ח, 1907 - א' באב ה'תש"ס, 2 באוגוסט 2000) היה האדמו"ר השלישי בשושלת חסידות באבוב. שיקם את החסידות לאחר השואה, ובנה לה מוסדות במקומות רבים בעולם.
תולדות חייו
בתקופת השואה התגלגל במקומות שונים וניצל. עסק רבות בהצלת יהודים בעיקר על ידי זיוף תעודות. כדי להינצל מצפרני הנאצים היה עליו לגלח את זקנו.
לאחר השואה עקר לארצות הברית, שם התגורר בשכונת קראון הייטס שבברוקלין והקים מחדש את מוסדות החסידות. יחד איתו שרד את השואה בנו, הרב נפתלי צבי הלברשטאם, אשר לימים מילא את מקומו כאדמו"ר.
בשנת תש"ו נישא בשנית לפריידא רובין, בתו של רבי אריה לייבוש מצישינוב-טומשוב. בשנת תשנ"ח חלה (1998) ונפטר בא' באב תש"ס (2 באוגוסט 2000).
הקים את מוסדות באבוב המרכזיים בארצות הברית: מתיבתא כרם שלמה, ישיבת בני ציון, בית ספר לבנות בנות ציון, קעמפ שלוה, מוסדות צדקה וחסד, ועוד. בישראל הקים את קריית חסידי באבוב בבת ים, ובה ישיבת באבוב המרכזית, תלמוד תורה ובית ספר לבנות. נהג לנסוע תכופות לבקר את מרכזי חסידיו ששוקמו בישראל, באנטוורפן שבבלגיה, בלונדון, וברחבי ארצות הברית.
התרחק ממחלוקות ציבוריות. בעת המחלוקת בין החסידים לליטאים והקמת מפלגת דגל התורה בשנת 1989, כתב לאחד ממקורביו: "הידיעות מהמחלוקות בארץ הקודש גוזלים את מנוחתי כי בשגעון ינהגו וגורמים חילול השם בעולם, והעושה שלום במרומיו יסיר שנאת אחים מאתנו, וישפות שלום לנו, וישלח גואל צדק שהבטיחנו, ובעבודת בית המקדש נשמח כולנו".
הלחין כ-80 ניגונים.
ילדיו
מזיווג ראשון:
מזיווג שני:
ספריו
כתב קינה לזכר השואה הנאמרת בתשעה באב ("זכרו נא וקוננו כל ישראל").
רוזנות הסן-דרמשטאדט
רוזנות הסן-דרמשטאדט הייתה מדינה באימפריה הרומית הקדושה, שהתפצלה מרוזנות הסן בשנת 1567, והועלתה בשנת 1806 למעמד של דוכסות גדולה.
היסטוריה
לאחר מותו של פיליפ הראשון, רוזן הסן, חולקה נחלתו בין בניו, בנו הצעיר גאורג הראשון, רוזן הסן-דרמשטאדט ירש את החלק הדרומי של הנחלה סביב דרמשטאדט, ואילו אחיו ירשו את שאר הנחלה. בשנת 1583 מת פיליפ השני, רוזן הסן-ריינפלס, ובשנת 1604 מת לודוויג הרביעי, רוזן הסן-מרבורג, ובעקבות מותם פרצה מלחמה בין רוזנות הסן-קאסל לרוזנות הסן-דרמשטאדט על חלוקת הירושה. בנוסף היה יריבות בין הרוזנויות עקב כך שרוזנות הסן-קאסל הייתה קלוויניסטית, ואילו רוזנות הסן-דרמשטאדט הייתה לותרנית.
במהלך מלחמת שלושים השנים לחמו הרוזנויות זו בזו, מכיוון שרוזנות הסן-קאסל צידדה בנסיכים הפרוטסטנטים, ואילו רוזנות הסן-דרמשטאדט צידדה בקיסר ובבית הבסבורג. בשלום וסטפליה קיבלה רוזנות הסן-קאסל שטחים על חשבון רוזנות הסן-דרמשטאדט בהסן העליונה סביב מרבורג.
בשנת 1736 שוב התגלע סכסוך בין שתי הרוזנויות, על ירושת רוזנות הנאו-ליכטנברג, ובסופו הוחלט על חלוקת הנחלה.
בשנת 1803 הוחלט על חילוט נכסי הכנסייה באימפריה, וחלוקתם בין הנסיכויות החילוניות. בעקבות זאת גדלה הרוזנות באופן משמעותי, על ידי צירוף שטחים מהנסיכויות של קלן, מיינץ, ווורמס, ובעיקר את דוכסות וסטפאליה, ובשנת 1806 שודרגה הרוזנות למעמד של דוכסות גדולה.
סמל טריטוריית האי נורפוק
הסמל הוענק רשמית לאי בצו של המלכה אליזבת השנייה, מלכת אוסטרליה ב-20 באוקטובר 1980.
תיאור הסמל
בתחתית שלט האצולה הר סלעי, המסמל את האי, וספר פתוח המסמל את התנ"ך.
לשלט האצולה שני תומכים: משמאל אריה המסמל את הקשר לממלכה המאוחדת ומימין קנגורו המסמל את הקשר לאוסטרליה. כפתו השמאלית של האריה תומכת בשלט ובכפתו הימנית הוא אוחז בעוגן. בהתאם כפתו הימנית של הקנגורו תומכת בשלט ובימנית הוא אוחז בעוגן. העוגנים מסמלים את העבר הימי של המתיישבים הראשונים של האי - שורדי המרד על הבאונטי.
בציצת הסמל - אריה האחוז בידיו כוס מכוסה.
בתחתית הסמל מופיע מוטו האי באנגלית: "INASMUCH" ("לכן..." או "היות ש...")
מכתב השישה
פרט לאפוסטול חתמו על המסמך סילביו ברוקאן, אלכסנדרו ברלדאנו, קורנליו מנסקו, גריגורה רצ'אנו וקונסטנטין פרבולסקו. המסמך פורסם ביום 11 במרץ 1989 ברדיו אירופה החופשית וב-BBC. במכתב, בנוסף לפירוט טענות החותמים, נתבע הממשל הרומני להפסיק את תוכנית הארגון מחדש של הכפרים, להשיב את זכויות האזרח החוקתיות ולהפסיק את יצוא המזון. החותמים הביעו את חששם שפרסום המכתב עלול לגרור פגיעה בחירותם ואולי אפילו בחייהם.
יומיים לאחר פרסום המכתב התכנס ועד הפועל הפוליטי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית ודן באירוע. הוחלט להחמיר את האמצעים המקשים על אזרחי רומניה קשר עם אזרחי חוץ ולנדות את החותמים כבוגדים במולדת. החותמים נעצרו, נקבע להם מקום מגורים כפוי ועברו חודשים של חקירות, שמטרתן העיקרית הייתה להביאם לכך שיחזרו בם מטענותיהם. להשגת מטרה זו הובאו בכפייה קרובי משפחה שלהם, נשים, ילדים ועוד.
רדיפת חותמי מכתב המחאה הסתיימה עם המהפכה הרומנית. סילביו ברוקאן, שיצא לטלוויזיה וגינה את משטר צ'אושסקו, השתלב בהנהגה החדשה של רומניה.
יחסי גרמניה–תאילנד
יחסי גרמניה–תאילנד הם יחסי החוץ בין גרמניה לבין תאילנד.
היסטוריה
היחסים בין המדינות החלו בשנת 1858, כאשר ערי ההנזה המבורג, ליבק וברמן חתמו על הסכם הסחר הראשון עם ממלכת סיאם, באמצעות נציגם בסינגפור, יוהנס מוייר. במקביל מונה תאודור צ'ס לקונסול בבנגקוק. השגריר הראשון של מדינה גרמנית, פרידריך צו אולנבורג מממלכת פרוסיה, הגיע לבנגקוק רק בשנת 1861 וסיכם חוזה ידידות עם סיאם בשנת 1862. הצד התאילנדי לא הצליח למצוא מועמד מתאים לתפקיד שגריר בגרמניה, ולכן המלך מונגקוט (ראמה הרביעי) ביקש מג'ון באולינג לשמש כשגריר של סיאם. הדיפלומט הסיאמי הראשון שנשלח לגרמניה היה הנסיך פריסדנג צ'ומסאי (1881). בשנת 2008 נחגגו 150 שנה למערכת היחסים בלשכת המסחר הגרמנית-תאילנדית באירוע מרכזי בנוכחות שר החוץ פרנק ולטר שטיינמאייר.
יחסים פוליטיים
במאה ה-19 חברות גרמניות השפיעו רבות על החיים הכלכליים של סיאם, ונטלו חלק בתחומים חשובים של פיתוח התשתיות של המדינה: הקמת רשת הטלגרף, פיתוח של נמלים ורכבות ובניית מסילות ברזל.
בשנת 1897 המלך צ'ולונגונגקורן (ראמה החמישי) ערך ביקור באירופה וביקר גם בגרמניה. אולם לאחר מלחמת העולם הראשונה, כל רכוש הגרמני בתאילנד הוחרם בפקודת המלך ויג'יראוודה (ראמה השישי).
בפברואר 2008 משלחת מהבונדסטאג הגרמני (הקבוצה ליחסי ידידות עם אסיה) בליווי שר הכלכלה מיכאל גלוס ומשלחת כלכלית הגיעו לביקור בבנגקוק. ב-5 ו-6 ביוני 2008, שר החוץ של תאילנד, נופדון פטאמה, היה בברלין לשיחות עם מקבילו הגרמני. בספטמבר 2008, נשיא הסנאט, פרובוסוק בונדט קיים שיחות בברלין.
הסימפוזיון הגרמני-תאילנדי נערך בבנגקוק בין התאריכים 8 עד 11 בנובמבר 2008, שהעניק תובנה לגבי הטכנולוגיה הגרמנית. כמו כן הוצגו מוצרים גרמניים לאיכות חיים וגרמניה הוצגה כמיקום תיירותי.
הנציבות הכלכלית הגרמנית-תאילנדית נפגשה בברלין ב-8 במאי 2009 כדי להיערך להרחבת המשך היחסים הכלכליים בין המדינות.
שר החוץ הגרמני ביקר בתאילנד באפריל 2012, וראש הממשלה יינגלאק צ'ינוואט ביקרה בברלין ביולי אותה שנה. שר הכלכלה והטכנולוגיה הגרמני ערך ביקורים רשמיים בספטמבר 2012 ושר האוצר הגרמני ביקר בבנגקוק באוקטובר אותה שנה. בשנת 2012 חגגו גרמניה ותאילנד 150 שנה ליחסים דיפלומטיים.
ב-23 באפריל 2016, ארגנה האגודה הגרמנית-תאילנדית את הסימפוזיון "תפקידה של תאילנד באסיה" בהמבורג, בנוכחות נונגנוט פשתאראטנה, שגרירת תאילנד בגרמניה.
יחסים כלכליים
קיימות יותר מ-400 חברות גרמניות הפועלות בתאילנד, כולל חברות קטנות ובינוניות. הן פעילות במיוחד בפרויקטים תשתיתיים, בתעשייה הכימית והרכב, כמו גם בטכנולוגיה סביבתית ובענף האנרגיה.
כתוצאה מהמשבר הפיננסי העולמי והמצב הבלתי יציב הגובר במדינה, ההשקעות של חברות גרמניות בתאילנד פחתו בשנת 2008: 50 מיליון אירו הושקעו ב-30 השקעות חדשות, לעומת 145 מיליון אירו עבור 29 פרויקטים בשנת 2007.
לעומת זאת, קשרי הסחר בין המדינות עלו לסכום כולל של 5.91 מיליארד אירו בשנת 2008. היצוא לתאילנד הסתכם ב-2.52 מיליארד אירו (עלייה של 3.9%) והיבוא מתאילנד ל-3.39 מיליארד אירו (עלייה של 6.0%). עם זאת, הסחר צנח באופן בולט לקראת סוף 2008. על פי המידע האחרון של משרד החוץ הפדרלי, סך היבוא והיצוא השתפר בשנת 2015. בשנת 2015 ייצאו חברות גרמניות סחורות בשווי של כ-4.05 מיליארד אירו לתאילנד וייבאו בסביבות 5.05 מיליארד אירו. היקף הסחר הדו-צדדי בשנת 2015 היה סביב 9.1 מיליארד אירו.
גרמניה היא שותפת הסחר החשובה ביותר של תאילנד מבין מדינות האיחוד האירופי. היקף הסחר הדו-צדדי הסתכם בשנת 2009 ב-5.05 מיליארד אירו, ירידה של 14.8% בהשוואה לתקופה המקבילה בשנת 2008. חברות גרמניות ייצאו סחורות בשווי של כמיליארד אירו לתאילנד במחצית הראשונה של 2009 וייבאו סחורות בשווי של בערך 1.4 מיליארד אירו. מוצרי הייצוא העיקריים הם שירותים פיננסיים, מכונות, מכוניות ומוצרים כימיים. מהצד הגרמני יובאו במיוחד מוצרים משרדיים, טקסטיל, מוצרי חשמל ואלקטרוניקה, תכשיטים ואוכל.
חברות גרמניות מיוצגות באופן קבוע בכל ירידי המסחר החשובים במדינה; זה תקף גם לחברות תאילנדיות הפעילות במיוחד בתחום המזון, הטכנולוגיה הרפואית, הנדסת מכונות, תקשורת ומידע וטכנולוגיית תיירות.
הסכם התעופה הדו-צדדי שקיים מאז 1965 מעודכן בהתאם לחוק האירופי. הסכם לקידום והגנת השקעות נכנס לתוקף באוקטובר 2004. כמו כן נערך משא ומתן על תקנה חדשה בנושא הסכם המיסוי הכפול בין גרמניה לתאילנד.
נציגויות דיפלומטיות
גרמניה מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק ו-3 קונסוליות בצ'אנג מאי, פאטאיה ופוקט. מאידך, תאילנד מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-4 קונסוליות באסן, פרנקפורט, המבורג ושטוטגרט.
סנטה מריה דיי מיראקולי וסנטה מריה אין מונטסאנטו
סנטה מריה דיי מיראקולי (באיטלקית: Santa Maria dei Miracoli) וסנטה מריה אין מונטאסנטו או סנטה מריה די מונטסאנטו (באיטלקית: Santa Maria di Montesanto) הן שתי כנסיות סמוכות בפיאצה דל פופולו שברומא.
חזית הכנסיות הסמוכות פונה צפונה, לעבר השער בחומת אורליאנוס ובין הכנסיות עוברת ויה דל קורסו. הכנסיות דומות בצורתן ומכונות "תאומות" בשל דמיון זה.
כנסיית סנטה מריה אין מונטסאנו נמצאת בין ויה דל באבואינו לבין ויה דל קורסו, וכנסיית סנטה מריה דיי מיראקולי ממוקמת בין ויה דל קורסו לבין ויה די ריפטה.
הכנסיות נבנו במהלך המאה ה-17 בהוראת האפיפיור אלכסנדר השביעי אשר החליט לשקם את הכנסייה הראשית לעיר (כיכר פופולו הייתה הכניסה הראשית לרומא החל מימי הביניים ובמהלך תקופת הרנסאנס). האפיפיור הורה לאדריכל קארלו ריינאלדי לתכנן את הכניסה לכיכר אשר כללה שתי כנסיות זהות סמוכות.
סנטה מריה אין מונטסאנטו
הכנסייה הנוכחית הוקמה באתר בו עמדה כנסייה קדומה יותר של נזירים מהמסדר הכרמליתי - ומכאן שם הכנסייה "מונטסאנטו" (באיטלקית: "ההר המקודש"), המתייחס להר הכרמל שבישראל.
עבודות הקמת הכנסייה החלו ב-15 ביולי 1662 והסתיימו בשנת 1675. מספר שיפוצים ותוספות נערכו בכנסייה בשנת 1679. הכנסייה תוכננה על ידי קארלו ריינאלדיני אולם התוכניות שונו על ידי ג'ובאני לורנצו ברניני והושלמו על ידי קארלו פונטנה.
מגדל הפעמונים של הכנסייה נבנה במאה ה-18.
כנסיית סנטה מריה דיי מיראקולי
בניית כנסייה זו החלה בשנת 1675 והושלמה בשנת 1681. מגדל הפעמונים של הכנסייה נבנה במאה ה-18 בתכנונו של ג'ירולאמו תאודולי, ולו צורת מתומן.
פנים הכנסייה מעוטר בעיטורי גבס מעשה ידי אנטוניו ראג'י, תלמידו של ברניני. בכנסייה אנדרטאות לקרדינלים בנדטו וגאסטאלדי מעשה ידי קארלו פונטאנה.
הור ההר
הֹר הָהָר הוא שם מקום הנזכר בספר במדבר כמקום קבורת אהרן הכהן. הור ההר היה אחת מתחנות בני ישראל בעת נדודיהם במדבר לאחר יציאת מצרים.
מיתת אהרן
בהור ההר מת אהרן כפי המתואר בחומש במדבר:
זיהוי המקום
ישנם שני מקומות עיקריים המשוערים כהר-ההר הדרומי, מקום קבורת אהרון הכהן:
באתר מבקרים מדי פעם עולי רגל יהודים ומוסלמים.
מעמד דתי
הרשויות בירדן רואות בקבר אהרון מסגד ואוסרות על תפילות יהודים במקום. באוגוסט 2019 שיתפה קבוצת תיירים ישראלים סרטון של עצמם רוקדים עם ספר תורה באתר. השלטונות החרימו אז חפצים דתיים מהקבוצה וסגרו את ההר בפני קבוצות סיור זרות שאין להן אישור לבקר ממשרד הווקף. הגישה הבלתי מוגבלת לקבר הוחזרה בדצמבר.
המרכז למורשת המודיעין
המרכז למורשת המודיעין (בראשי תיבות: מל"מ) הוא עמותה שמטרתה לתעד ולשמר את מורשת קהילת המודיעין הישראלית ולהנציח את חלליה.
משרדי העמותה שוכנים באתר ההנצחה של חללי קהילת המודיעין בגלילות. העמותה הוקמה בשנת 1981, לאור קונספט שגיבש שלמה גזית. המנכ"ל הראשון של העמותה היה ישעיהו דליות ומנהל העמותה היה יהודה פרידמן.
פרויקט היסטוריה בתמונות ובמסמכים של קהילת המודיעין
במסגרת הנחלת המורשת במרכז למורשת המודיעין, הוקם בשנת 1999 פרויקט "היסטוריה בתמונות ובמסמכים של קהילת המודיעין". פרויקט ייחודי זה, בו נאספים תמונות ומסמכים ממוסדות הקהילה ומגמלאיה, מהווה מאגר ראשון מסוגו. במאגר המרכז למורשת המודיעין נמצאים כיום למעלה מ-5,000 תמונות ומסמכים. כמו כן, כחלק מהפרויקט, לוקטו מסמכי היסוד של קהילת המודיעין לאלבום שניתן לעיין בו במקום.
מרכז המידע למודיעין ולטרור
מרכז המידע למודיעין ולטרור על שם אלוף מאיר עמית הוא חלק מהמרכז למורשת המודיעין, ואחראי על פרסומים בנושאי מודיעין וטרור. זהו מכון מחקר העוסק במחקר נושאי מודיעין וטרור, בליקוט מסמכים, ובהפצתם לקהל הרחב. בעקבות האינתיפאדה השנייה החל מרכז המידע לספק עדכונים ודיווחים שוטפים על הטרור הפלסטיני ועל "תעשיית השנאה": ההסתה והתעמולה האנטישמית ברשות הפלסטינית, במדינות ערב, ובישראל. נושא נוסף שהמרכז מתמקד בו הוא חקר הג'יהאד העולמי (הסלפי).
באתר בגלילות שוכן מאגר מידע ממוחשב הגדול מסוגו בארץ, המכיל מעל 30 אלף פריטים העוסקים במודיעין ובטרור בישראל ומחוצה לה. בין הנושאים שניתן למצוא שם: הסכסוך הישראלי-ערבי, מבצעי מודיעין - הצלחות וכישלונות, ויחסים בינלאומיים.
פריטים אלו כוללים: ספרות מקצועית, לקטי מודיעין וטרור הנוגעים לעולם הערבי המתעדכנים בתכיפות, כתבי עת מהמובילים בעולם (ניוזוויק, Time) הרואים אור בחו"ל, קלטות וידאו הכוללות מבצעים נועזים, סיפורים מרתקים של בוגרי קהילת המודיעין, ראיונות, מאמרים ממקורות שונים וכו'. ניתן לשאול פריטים וכן להיעזר בשירות צוות המידע במקום. המקום כולל עמדות עבודה, אינטרנט וכיוצא בזה. השירות ניתן חינם ופתוח לקהל הרחב.
בשנת 2003 נפתח באתר מוזיאון ובו תערוכה של חומרי טרור שנתפסו על ידי כוחות הביטחון (צה"ל, השב"כ, מג"ב וימ"מ) בפעילותם ביהודה, שומרון ועזה נגד הטרור. המוזיאון כולל אמצעי לחימה פלסטיניים, ציוד וכלי נשק שנתפסו על האונייה "קארין איי", וכן את מסמכי השלל שתפס צה"ל במוקאטעה במבצע חומת מגן, אשר מוכיחים את מעורבותו של יאסר ערפאת בטרור של האינתיפאדה השנייה.
במרכז המידע למודיעין ולטרור קיימת ספרייה, שהייתה בעבר ספריית אמ"ן. בספרייה מצוי האוסף הגדול ביותר בישראל של ספרים, מאמרים ופריטי מידע בנושאי מודיעין וטרור. כמו כן, בספרייה אוספים בנושאי ביטחון, הסכסוך הישראלי-ערבי, המזרח התיכון, האסלאם ויחסים בין־לאומיים.
המכון לחקר המתודולוגיה של המודיעין
המכון לחקר המתודולוגיה של המודיעין הוקם בשנת 2016, בראשות ראש חטיבת המחקר לשעבר באמ"ן, תא"ל (מיל.) יוסי קופרווסר. הוא עוסק בתפיסות ובמתודולוגיה המודיעינית הרלוונטיות לקהילת המודיעין בישראל ובעולם, בהתבסס על ניסיונם של אנשי קהילת המודיעין בישראל ועל הכתיבה בתחומי המודיעין והביטחון באקדמיה ובמכוני מחקר בעולם.
במסגרת פעילותו, מפרסם המכון אחת לחצי שנה לערך גיליון של כתב העת "מודיעין הלכה ומעשה". כתב העת משקף את התפיסה לפיה המתודולוגיה היא נדבך בפרקטיקה המודיעינית, ולכן הפרקטיקנרים הם בעלי העניין הרב והיכולת לפתח את תאוריית המודיעין, אשר יישומה, מזין את המשך פיתוח הידע ביחס למודיעין.
לצד זאת, פרסומי המכון כוללים מחקרי עומק המתמודדים עם שאלות מחקר מתודולוגיות באופן ממוקד, ונכתבים על ידי חוקרי המכון, עמיתי מחקר, אנשי קהילת המודיעין או אנשי אקדמיה העוסקים בתחומי המודיעין והביטחון.
פרסומים
המל"מ מוציא לאור פרסומים אחדים:
ראנד פול
פול במקור למד רפואת עיניים, השלים דוקטורט באוניברסיטת דיוק והתמקצע ברפואת עיניים החל מ-1993 ועד כניסתו לפוליטיקה ובחירתו לסנאט ב-2010. בנוסף להתמודדויות על תפקיד הסנאטור בקנטקי, פול התמודד ללא הצלחה על המועמדות הרפובליקנית בבחירות לנשיאות ב-2016. הוא נחשב לסמן הליברטריאני של המפלגה הרפובליקנית, לפיכך הוא פועל לקידום הגבלת כהונה והטלת מגבלות על הממשל הפדרלי, כמו גם להפחתת מיסים וחקיקת תיקון לחוקת ארצות הברית עבור תקציב מאוזן. פול, כתומך של בדלנות אמריקאית, מתנגד להתערבויות צבאיות כמו במלחמת עיראק ולסיוע מדיני אמריקאי בכלל, ותומך בהפחתת המימון פדרלי לישראל בפרט.
תחילת דרכו ולימודיו
רנדל הווארד "ראנד" פול נולד בפיטסבורג שבפנסילבניה, השלישי מחמישה ילדים של קרול ורון פול, ב-7 בינואר 1963. פול הוטבל לכנסייה האפיסקופלית והגדיר עצמו, בהיותו נער, כנוצרי מאמין. למרות השקפותיו הליברטריאניות של אביו ותמיכתו בזכויות הפרט, הסופרת איין ראנד לא הייתה ההשראה לשמו הפרטי של פול. כשגדל, הוא כונה "רנדי", אך אשתו קיצרה את זה ל"ראנד". בגיל חמש עבר עם משפחתו לטקסס, שם עבד אביו כרופא מיילד ובהמשך נבחר לחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1976, כאשר פול היה בן 13. באותה שנה, פול השתתף בוועידה הלאומית הרפובליקנית, שם עמד אביו בראש משלחת הצירים תומכי רונלד רייגן מטקסס. פול הצעיר בילה כמה חופשות קיץ בהתמחות במשרד של אביו בקונגרס. בהיותו נער, פול חקר את האסכולה האוסטרית שאביו העריץ, כמו גם את כתביה של הפילוסופית האובייקטיביסטית איין ראנד, כמעיין המתגבר ומרד הנפילים. פול למד בבית הספר התיכון ברזוסווד והיה בקבוצת השחייה ושיחק בעמדת הגנתי בקבוצת הפוטבול. פול למד ביולוגיה ואנגלית באוניברסיטת ביילור מסתיו 1981 ועד קיץ 1984 ונרשם לתוכנית המצטיינים של האוניברסיטה. במהלך התקופה שבה שהה בביילור, הוא השלים את דרישות הלימודים הקדם-רפואיים שלו תוך שנתיים וחצי, היה מעורב בצוות השחייה ותנועת השמרנים הצעירים של טקסס. הוא תרם בקביעות לכתיבה בעיתון הסטודנטים. פול עזב את ביילור מבלי להשלים את התואר הראשון שלו, כיוון שהתקבל לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת דיוק, שבאותה עת לא דרש בתואר ראשון כדי להתקבל לבית הספר לתארים מתקדמים. הוא קיבל תואר MD בשנת 1988 התמחה בכירורגיה כללית בבית חולים באטלנטה וב-1993 סיים התמחות ברפואת עיניים במרכז הרפואי של אוניברסיטת דיוק.
קריירה רפואית
לאחר נישואיו וכניסתה של רעייתו להריון עבר עמה לקנטקי, מקום מגורי הוריה. הוא עסק במשך 17 שנים ברפואת עיניים בבולינג גרין שבקנטקי, התמחה בניתוחי קטרקט, גלאוקומה, תיקוני ראייה בלייזר והשתלות קרנית. ב-1995 הוא הקים את הקליניקה לרפואת עיניים של ארגון ליונס בדרום קנטקי. תחילה הוא עבד עבור מרכז דאונינג לרפואת עיניים. בשנת 1998, הוא הצטרף למרפאה פרטית, מרפאת גרייבס גילברט, בבאולינג גרין, ועבד בה במשך 10 שנים. בשנת 2008, פול הקים קליניקה פרטית משלו. לאחר בחירתו לסנאט האמריקני, הוא מיזג את הקליניקה שלו עם הקליניקה הרפואית של דאונינג. פול התמודד עם שתי תביעות של רשלנות רפואית בין 1993 ל-2010; הוא זוכה במקרה אחד, בעוד המקרה השני הוסדר בהסדר טיעון תמורת 50,000 דולר. עבודתו הרפואית זכתה לשבחים על ידי דאונינג ויש לו הרשאות רפואיות בשני בתי חולים באולינג גרין. באפריל 2020, לאחר שהחלים מ-COVID-19, פול החל להתנדב בבית חולים בבאולינג גרין, וסייע להם בתגובתם למגפת הקורונה בקנטקי.
בשנת 1995, פול הוסמך לעבוד על ידי המועצה האמריקאית לרפואת עיניים (ABO). שלוש שנים קודם לכן, ABO שינתה את תוכנית ההסמכה שלה, שבעבר העניקה תעודות לכל החיים, וחייבה את רופאי העיניים לעבור הסמכה מחדש כל 10 שנים, בעוד שאלו שכבר קיבלו הסמכה לכל החיים לא נדרשו להסמכה מחדש. פול התנגד לסעיף האחרון במדיניות זו ופעל כדי שכל רופאי העיניים יעברו הסמכה מחדש כל עשר שנים. בשנת 1999, הוא הקים את המועצה הלאומית לרפואת עיניים (NBO) כדי להציע מערכת הסמכה חלופית, בעלות נמוכה משמעותית מזו של ABO. לפי הערכתו של פול, כ-50 או 60 רופאים הוסמכו על ידי ה-NBO.
ה-NBO לא התקבלה כישות מסמיכה על ידי ארגונים כמו המועצה האמריקאית להתמחויות רפואיות, וההסמכה שלו נחשבה כבלתי חוקית על ידי בתי חולים וחברות ביטוח שונות. פול לא הגיש את הניירת הנדרשת למשרד מזכיר המדינה של קנטקי כדי שחידוש ה-NBO יפעל בשנת 2000, ובכך הארגון פורק למעשה. הוא יצר מחדש את הדירקטוריון ב-2005, חברי ההנהלה היו פול, אשתו וחמיו, אך הוא שוב פוזר ב-2011. פול שמר על תעודת ABO משלו מ-1995 עד 2005. הסמכה מומחית אינה משפיעה על רישיון הרופא, והרישיון הרפואי של פול תקף ברציפות, ללא התערבות מועצת המנהלים, מאז יוני 1993.
אקטיביזם
בזמן שלמד בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת דיוק, פול התנדב לקמפיין הנשיאותי של אביו מטעם המפלגה הליברטריאנית בבחירות 1988. בתגובה להפרת הבטחת הבחירות שלו לא להעלות מיסים של הנשיא ג'ורג' בוש האב, הקים פול את איגוד משלמי המיסים בקרוליינה הצפונית ב-1991. בשנת 1994 הקים פול את הארגון 'איחוד משלמי המיסים של קנטקי' (KTU), נגד העלאת מיסים, והיה יו"ר הארגון מראשיתו. לעיתים קרובות הוא ציין את מעורבותו ב-KTU כבסיס למעורבותו בפוליטיקה של המדינה . הקבוצה בחנה את היסטוריית הפעילות של המחוקקים בקנטקי בנושאי מיסוי והוצאות ועודדה פוליטיקאים להתחייב בפומבי להצביע באופן אחיד נגד העלאות מס.
פול ניהל את מסע הבחירות המוצלח של אביו לקונגרס ב-1996, שבו חזר פול האב לבית הנבחרים לאחר תקופת ביניים של שתים עשרה שנים בין כהונותיו. לפי דיווח של הוול סטריט ג'ורנל מ-2010, אף על פי שפול אמר לקהל טלוויזיה בקנטקי כבר בספטמבר 2009 ש-KTU פרסמה מדי שנה דירוגים על עמדות המס של מחוקקי המדינה וש"עשינו את זה במשך כ-15 שנה", הקבוצה הפסיקה להנפיק את הדירוגים ותעודות הדו"חות שלה לאחר 2002, ופורקה כדין על ידי התובע הכללי של קנטקי בשנת 2000 לאחר שלא הגישה מסמכי רישום. פול דיבר בשם אביו כשזה האחרון ערך קמפיין לתפקידי מפתח, לרבות במהלך התמודדותו של פול האב בבחירות לנשיאות ב-2008. בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 הצטרף לתנועת מסיבת התה.
לאורך הקריירה שלו פרסם פול מספר ספרים פוליטיים, בהם: מסיבת התה הולכת לוושינגטון (2011), בריונים בממשלה: כיצד אמריקאים מדי יום מוטרדים, מנוצלים וכלואים על ידי ה"פד" (2012), הנשיאים שלנו ותפילותיהם: הצהרות אמונה של מנהיגי אמריקה (2015), נקיטת עמדה: מתעלים על פוליטיקה מפלגתית כדי לאחד את אמריקה (2015) ופסק הדין נגד הסוציאליזם (2019).
הבחירות לסנאט בקנטקי 2010
בתחילת 2009, תנועת תומכים פוליטיים של אביו ניסו לגייס את פול הבן לפוליטיקה בניסיון להחליף את הסנאטור הרפובליקני המכהן מקנטקי, ג'ים באנינג. מועמדותו הפוטנציאלית של פול נדונה בעיתונים וחדשות. אביו של פול אמר, "אם הסנאטור באנינג יחליט לא להתמודד, אני חושב שראנד יהפוך לסנאטור אמריקאי גדול ". ב-15 באפריל 2009, פול נשא את נאומו הפוליטי הראשון שלו כמועמד פוטנציאלי בעצרת מסיבת התה שהתקיימה בעירו באולינג גרין, קנטקי, שם התאספו יותר מ-700 אנשים לתמיכה בתנועת מסיבת התה. קמפיין הבחירות של באנינג נתקל בקשיים במימון כספים שתאמו את אורח הרוח הציבורי שהביע מורת רוח מתפקודו. מתוך כך החליט באנינג לפרוש. בעקבות החלטתו של באנינג כי לא יתמודד פעם נוספת בבחירות, הודיע פול כי הוא יתמודד על תפקיד בסנאט של ארצות הברית.
פול החל בהתמודדות על הבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית. ב-20 באוגוסט 2009, תומכיו של פול תכננו פתיחת מימון כספי ציבורי כדי לפתוח את הקמפיין שלו. הקמפיין הרשמי הכניס 433,509 דולר ב-24 שעות. האתר שלו דיווח שזה קבע שיא חדש בהיסטוריה של גיוס הכספים הפוליטי של קנטקי בפרק זמן של 24 שעות. מימון ציבורי שני נערכה ב-23 בספטמבר 2009, ונעשה לנוכח גיוס כספים שנערך עבור היריב העיקרי שלו, טרי גרייסון, שנתמך על ידי 23 סנאטורים רפובליקנים. מאוחר יותר בקמפיין גם פול פעל לגיוס תמיכה מוושינגטון, מלוביסטים וסנאטורים בבירה, אך בסיס תמיכתו, בשונה מזה של גרייסון, ישב בתוך קנטקי עצמה. בסופו של דבר, פול גייס 3 מיליון דולר במהלך הבחירות המקדימות. גיוס הכספים של פול נעזר ברשת התומכים של אביו.
ב-18 במאי, פול ניצח בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לסנאט בקנטקי בהפרש של 23%. בבחירות הכלליות התמודד מול התובע הכללי של קנטקי, ג'ק קונווי מהמפלגה הדמוקרטית. הבחירות משכו תרומות של 8.5 מיליון דולר מקבוצות חיצוניות, מתוכם 6 מיליון דולר הופנו כדי לעזור לקמפיין של פול ו-2.5 מיליון דולר כדי לעזור לקמפיין של קונווי. זרימת הכסף הזו הייתה בנוסף לכסף שהוציאו המועמדים עצמם: 6 מיליון דולר על ידי פול ו-4.7 מיליון דולר על ידי קונווי. ב-28 ביוני 2010 ביצעו תומכיו של פול קמפיין מימון כספים ציבורי ראשון שנעשה באופן מקוון.
הקמפיין של פול התחיל על רגל שמאל לאחר שהערותיו על חוק זכויות האזרח משנת 1964 עוררו מחלוקת. פול הצהיר שהוא בעד 9 מתוך 10 הסעיפים של חוק זכויות האזרח משנת 1964, אבל אילו היה סנאטור במהלך שנות ה-60, הוא היה מעלה כמה תהיות על החוקתיות של הסעיף השני של החוק. פול אמר שהוא מתעב גזענות, ושהוא היה צועד עם מרטין לותר קינג כדי לבטל את חוקי ג'ים קרואו. מאוחר יותר הוא פרסם הצהרה שבה הצהיר שהוא היה מצביע בעד החוק והצהיר "חד משמעית... שלא אתמוך בשום מאמצים לבטל את חוק זכויות האזרח משנת 1964". פול ניצח את קונווי בבחירות הכלליות עם השגת 755,706 (56%) קולות לעומת 600,052 (44%) קולות לקונווי.
הקונגרס ה-112 (2011–2013)
פול הושבע לסנאט ב-5 בינואר 2011, יחד עם אביו, שכיהן במקביל בבית הנבחרים. פול הוצב בוועדות אנרגיה ומשאבי טבע, בריאות, חינוך, עבודה ופנסיה, ביטחון פנים וענייני ממשלה, ועסקים קטנים. פול גם הקים את וועדת מסיבת התה של הסנאט עם ג'ים דמינט ומייק לי כחברים הראשונים בה. הצעת החקיקה הראשונה שלו הייתה לקצץ 500 מיליארד דולר מההוצאות הפדרליות בתוך שנה אחת. הצעה זו כללה קיצוץ של מחלקת החינוך ב-83 אחוזים והמחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית ב-43 אחוזים, כמו גם ביטול מחלקת האנרגיה ומיזוגה למחלקת ההגנה וביטול מחלקת השיכון והפיתוח העירוני. שבע סוכנויות עצמאיות יבוטלו ותלושי המזון יקוצצו ב-30 אחוז. לפי הצעתו של פול, הוצאות הביטחון יופחתו ב-6.5 אחוז וסיוע בינלאומי שנתי יבוטל. היוזמה החקיקתית, שתאמה את גישתו הליברטריאנית, לא השיגה תמיכה ולא עברה בהצבעה בקונגרס. מאוחר יותר הוא הציע תוכנית תקציבית לחמש שנים שנועדה לאזן את התקציב.
בפברואר, פול היה אחד משני רפובליקנים שהצביעו נגד הארכת שלוש הוראות מפתח של חוק הפטריוט (האזנות סתר, חיפושים ברישומים עסקיים ומעקב אחר "זאבים בודדים" - בדלנים חמושים ופושעים שאינם קשורים לארגוני טרור). ב-2 במרץ, פול היה אחד מתשעה סנאטורים שהצביעו נגד הצעת חוק שקיצצה 4 מיליארד דולר מהתקציב למניעה זמנית של השבתה ממשלתית, בטענה שהיא לא קיצצה מספיק מהתקציב. שבוע לאחר מכן, הוא הצביע נגד הצעות התקציב הדמוקרטיות והרפובליקניות להמשיך לממן את הממשל הפדרלי, ואמר ששתי הצעות החוק לא קיצצו מספיק בהוצאות. שתי הצעות החוק לא עברו בהצבעה בסנאט. ב-14 באפריל, הוא היה אחד מ-19 סנאטורים שהצביעו נגד תקציב שקיצץ 38.5 מיליארד דולר מהתקציב השנתי המקורי אך מימן את הממשלה לשארית שנת הכספים.
פול הביע התנגדות להתערבות ארצות הברית במלחמת האזרחים בלוב וביקר את הנשיא ברק אובמה על כך שלא השיג את הסכמת הקונגרס למבצע "שחר אודיסיאה". במהלך משבר תקרת החוב, הצהיר הסנאטור כי יתמוך בהעלאת תקרת החוב רק אם ייחקק תיקון חוקתי עבור תקציב מאוזן. פול תמך בחוק הקיצוץ התקציבי לסיום המשבר. ב-3 באוגוסט הצביע פול נגד הצעת חוק שקראה להעלות את תקרת החוב. בספטמבר, פול חסם חקיקה שנועדה לחזק את כללי הבטיחות עבור צינורות נפט וגז, מכיוון שלדבריו, הצעת החוק לא הייתה חזקה מספיק בדרישותיה.
באוקטובר, פול חסם חקיקה שנועדה לספק 36 דולר מיליון קצבאות לפליטים קשישים ונכים, ואמר כי הוא מודאג מכך שזה יכול לשמש לסיוע לפושעים ומחבלים מקומיים. זאת בתגובה לשני מחבלים לכאורה שהגיעו לארצות הברית באמצעות תוכנית פליטים וקיבלו הטבות רווחה כאשר נעצרו ב-2011 בעיר מגוריו של פול, באולינג גרין. פול הסיר את חסימתו להצעת החוק לאחר שמנהיגים דמוקרטיים הבטיחו לקיים שימוע בקונגרס כיצד נבחרים אנשים למעמד של פליט ולבקש חקירה כיצד התקבלו שני החשודים במדינה באמצעות תוכנית פליטים. ביוני 2012, פול תמך במיט רומני לאחר שהאחרון נבחר להיות המועמד הרפובליקני בבחירות לנשיאות ב-2012. עם זאת, הוא בהמשך הביע ביקורת לגבי מספר נושאי מדיניות של רומני.
הקונגרס ה-113 (2013–2015)
בקונגרס ה-113, פול צורף לוועדת החוץ ושמר על מקומו בוועדות הבריאות, החינוך, העבודה והפנסיה, ביטחון המולדת וענייני ממשל, והעסקים הקטנים. במרץ 2013, בעת דיון על מינויו של ג'ון ברנן לראש ה-CIA, כשקיבל פול את זכות הדיבור הפתיע כשציין שהוא לא מתכוון להפסיק לדבר עד שנשיא ארצות הברית ברק אובמה יבהיר אם בכוונתו לאשר חיסולים של אזרחים אמריקאים באמצעות כלי טיס לא מאוישים על אדמת ארצות הברית. הפיליבסטר של פול נמשך כמעט 13 שעות וזכה לתשומת לב ציבורית רבה. הוא העביר את ראשות הדיבור לכמה סנאטורים רפובליקנים וסנאטור דמוקרטי, רון ויידן, שבדרך כלל גם כן הטיל ספק בשימוש ברחפנים. פול אמר שמטרתו הייתה לערער על מדיניות המל"טים באופן כללי ובמיוחד כל עוד היא קשורה לפעילות על אדמת ארצות הברית, שעלולה לפגוע בזכות לפרטיות. הפיליבסטר הסתיים ונכשל עם השלמת הצבעה של 81 תומכים מול 16 מתנגדים, וברנן התמנה על ידי הסנאט בהצבעה של 63 מול 34.
במרץ 2013, איים פול, יחד עם הסנאטורים טד קרוז ומייק לי, על פיליבסטר נוסף, נגד כל הצעות חקיקה להרחבת אמצעי הפיקוח הפדרלי על נשק. הפיליבסטר בוצע ב-11 באפריל 2013, אך הודח נפל בהצבעה של 68–31. כמו כן, במרץ 2013, פול תמך במסע הבחירות מחדש שותפו הבכיר בייצוג קנטקי בסנאט, הסנאטור מיץ' מקונל. בתגובה להכרזה של דטרויט על פשיטת רגל, פול הצהיר שהוא לא יאפשר לממשלה לנסות לחלץ את דטרויט. בראיון טלפוני לחדשות ברייטברט ב-19 ביולי 2013, אמר פול, "אני בעצם אומר שהוא (הנשיא אובמה) מחלץ אותם על גופתי המתה כי אין לנו כסף בוושינגטון". פול אמר שהוא חושב שחילוץ פדרלי ישלח מסר שגוי לערים אחרות עם בעיות כלכליות. בספטמבר הצהיר פול כי על ארצות הברית להימנע מהתערבות צבאית במלחמת האזרחים הסורית המתמשכת. במאמר עמדה, פול חלק על הטענות של ממשל אובמה לפיהן האיום בכוח צבאי גרם לממשלת סוריה לשקול להימנע משימוש בנשק הכימי שלה, במקום זאת טען כי ההתנגדות לפעולה צבאית בסוריה, והעיכוב שהיא גרמה, הובילו להתקדמות דיפלומטית. באוקטובר 2013, פול היה נושא למחלוקת מסוימת כאשר התגלה שהוא עשה העתיק מויקיפדיה חלק מנאום תמיכה במועמד למושל וירג'יניה, קן קוצ'ינלי. בהתייחסו לסרט מה קרה בגטקה?, פול ציטט כמעט מילה במילה מהמאמר בוויקיפדיה על הסרט מבלי לצטט את המקור. עד מהרה צצו עדויות לכך שפול העתיק משפטים במספר נאומים אחרים שלו כמעט מילה במילה ממקורות אחרים מבלי לתת קרדיט למקורות, כולל בנאום שנשא כמסיבת התה להפרכת טענות הנשיא בנאום מצב האומה ב-2013. בתגובה לסערה הפוליטית באוקראינה בתחילת 2014, אמר פול בתחילה כי על ארצות הברית להישאר מודעת לעובדה שאף על פי שהמלחמה הקרה הסתיימה, רוסיה נותרה מעצמה צבאית עם ראשי נפץ גרעיניים ארוכי טווח. הוא אמר כי על ארצות הברית לנסות לשמור על "יחסים מכבדים עם רוסיה" ולהימנע מנקיטת פעולות שהרוסים עלולים לראות בהן פרובוקציה, כמו הרצון לצרף את אוקראינה לנאט"ו.
שבועיים לאחר מכן, לאחר שהפרלמנט הרוסי אישר שימוש בכוח צבאי באוקראינה ונשיא רוסיה ולדימיר פוטין הורה על פעולות צבאיות לאורך גבולה של רוסיה עם אוקראינה, החל פול לנקוט בטון אחר. הוא כתב: "הפלישה של ולדימיר פוטין לאוקראינה היא הפרה בוטה של הריבונות של המדינה ופגיעה בקהילה הבינלאומית. יש להעניש את פוטין על הפרת מזכר בודפשט, ועל רוסיה ללמוד שארצות הברית תבודד אותה אם היא תתעקש להתנהג כמו אומה נוכלת ." הוא אמר כי ארצות הברית ובעלות ברית אירופה יכולות להגיב על התוקפנות הצבאית של רוסיה ללא כל צורך בפעולה צבאית. הוא דחק שארצות הברית תטיל סנקציות כלכליות על רוסיה ותחדש את המאמץ לבנות מתקני הגנה נגד טילים בפולין ובצ'כיה. הוא גם קרא לארצות הברית לנקוט בצעדים שיהוו משקל נגד להשפעתה האסטרטגית של רוסיה על אספקת הנפט והגז של אירופה, כמו הסרת הגבלות על חיפושים חדשים וקידוחים אחר דלקים מאובנים בארצות הברית יחד עם אישור מיידי של קו צינור קיסטון השנוי במחלוקת, דבר שלדבריו יאפשר לארצות הברית לשלוח יותר נפט וגז לאירופה אם רוסיה תנסה לנתק את האספקה שלה לאירופה.
פול מילא תפקיד מוביל בחסימת אמנה עם שווייץ שתאפשר לגורמי מס הכנסה לבצע בדיקות העלמת מס ברישומי בנקים בחברת קרדיט סוויס, בטענה שהאמנה תפגע בפרטיות האמריקאים. פול קיבל את פרס השירות המצטיין לשנת 2014 מהמרכז לאינטרס הלאומי על עבודתו בנושא מדיניות ציבורית. בתגובה לדיווחים על כך שה-CIA חדר למחשבי ועדת המודיעין של הסנאט, קרא פול לפטר את ראש ה-CIA, ג'ון ברנן. בדצמבר 2014, פול תמך בפעולות שנקט ממשל אובמה כדי לשנות את מדיניות ארצות הברית כלפי קובה ולהקל על מגבלות הסחר עם המדינה.
הקונגרס ה-114 והבחירות לנשיאות (2015–2017)
בתחילת 2015, פול קידם מחדש את הצעת חוק השקיפות של הפדרל ריזרב. פול גם הציג את חוק FAIR, שנועד להגביל הליכי חילוט אזרחיים. במסגרת פיליבסטר, פול דיבר עשר וחצי שעות ב-20 במאי 2015, נגד לאישור מחדש של סעיף 215 לחוק הפטריוט. ב-1 ביוני, כאשר פגה תקופת הזמן לשחזור הסעיף, הוא בוטל למעשה. לאחר מותו של אנטונין סקאליה בפברואר 2016, ב-15 בפברואר, ציין פול כי יתנגד לכל מועמדות של הנשיא אובמה להחליפו בבית המשפט העליון של ארצות הברית, מתוך הנחה כי המהלך יחזק את הרוב הליברלי בבית המשפט ובהתחשב בכך שהייתה זאת שנת בחירות לנשיאות ולקונגרס.
במהלך תדרוך עיתונאים ב-6 במאי 2016, הנשיא אובמה קרא לפול להפסיק "לחסום את יישום אמנות המס שהיו קיימות ועודן עומדות כבר שנים", בטענה שהן סייעו לאכיפת החוק בחקירות מחוץ לשטחי ארצות הברית על העלמת מס. פול תמך בביטול מתחמים בהם לא ניתן לשאת נשק במהלך נאום בפני איגוד הרובאים הלאומי ב-20 במאי, תוך שהוא ציטט טרגדיות חוזרות ונשנות המתרחשות במקומות אלה על שאין בהם אבטחה. ב-6 ביוני, פול דיבר על קידום חקיקה להפסקת השירות הסלקטיבי בכוחות המזוינים, שלושה ימים לאחר מותו של מוחמד עלי, שעל שמו התכוון לקרוא לחקיקה במחווה.
לואי התשיעי, מלך צרפת
ביוגרפיה
כשירש את כס המלכות היה רק בן 12, לכן אמו משלה בשמו כעוצרת. נשא לאשה את מרגרט מפרובאנס שילדה לו 11 ילדים, בהם פיליפ השלישי, שירש את הכתר אחרי מות אביו ב-1270.
בלאנש מקסטיליה הייתה עוצרת שניהלה בחוכמה את ענייני המדינה. ב-1229 הביאה לקיצם את מסעי הצלב האלביגנזים (המינים הקתרים שכונו אלביגנזים על שם העיר אלבי שבדרום צרפת), וחתמה על הסכם שלום עם רוזן טולוז ריימונד השביעי. ב-1234, כאשר העבירה את השלטון לבנה, המלך לואי התשיעי, צרפת הייתה חזקה ומשגשגת.
ראנד פול
הקונגרס ה-114 והבחירות לנשיאות (2015–2017)
באפריל 2011, פול הגיש בקשה להיבחר מחדש למושב הסנאט שלו בבחירות הבאות ב-2016. אילו היה המועמד הרפובליקני לנשיאות (או סגן הנשיא), החוק יאסור עליו לרוץ בו-זמנית לבחירה מחדש. במרץ 2014, הסנאט של קנטקי שבשליטת הרפובליקנים העביר הצעת חוק שאפשרה לפול להתמודד על שני התפקידים, אך בית הנבחרים של קנטקי שבשליטת הדמוקרטים סירב לקבל אותה. פול בזבז את כספי הקמפיין שלו בבחירות 2014, ובסיוע למועמדים רפובליקנים בקנטקי לקדם את החקיקה שנועדה לפנות לטובתו. עם זאת, הדמוקרטים שמרו על רוב של 54–46 בבית הנבחרים של קנטקי. פול הודיע על השעיית מסע הבחירות שלו לנשיאות ב-3 בפברואר 2016, זמן קצר לאחר אספות הבחירה באיווה, שם סיים במקום החמישי. הוא הכריז על התמודדותו לבחירה מחודשת לסנאט מטעם קנטקי ונבחר לכהונה נוספת ברוב של כ-57%.
לואי התשיעי, מלך צרפת
ביוגרפיה
לואי התשיעי רכש מבלדווין השני מקורטניי, אז שליט קונסטנטינופול, את נזר הקוצים של ישו והחליט לבנות קפלה מלכותית מיוחדת לאחסנתו ואחסנת עוד שרידי קודש נוצריים, היא סנט שאפל. הכנסייה נבנתה בשנים 1242–1248 ונחנכה ב-26 באפריל 1248.
ראנד פול
הקונגרס ה-115 (2017–2019)
במרץ 2017, קידם פול את חוק הפסקת חימוש הטרוריסטים שאוסר להשתמש בכספי ממשלת ארצות הברית כדי לספק סיוע לאל-קאעדה, ג'בהת פתח א-שאם, ודאעש, כמו גם למדינות התומכות באותם ארגונים. ב-16 במרץ, לאחר שפול התנגד לכניסת מונטנגרו לנאט"ו, הוא התעמת בנושא מול הסנאטור ג'ון מקיין מאריזונה . ב-7 באפריל אמר מקיין שהוא לא שם לב לכל הרטוריקה של פול ושלאחרון אין "שום השפעה אמיתית" בסנאט של ארצות הברית . פול הטיל ספק בנחיצות של מתקפת הטילים שיזם הנשיא טראמפ בסוריה באפריל 2017 באומרו, "בעוד שכולנו מגנים את הזוועות בסוריה, ארצות הברית לא הותקפה". הוא אמר שאין לנקוט בפעולות נוספות ללא אישור הקונגרס.
לואי התשיעי, מלך צרפת
ביוגרפיה
בשנת 1242 ניצח המלך לואי התשיעי את הנרי השלישי, מלך אנגליה, אך חלה במלריה בביצות אקיטן. בשנת 1244 חלה באנמיה ממאירה, וכמעט איבד את חייו. הוא נשבע שאם יבריא יצא למסע צלב נגד הכופרים המוסלמים. ב-25 באוגוסט 1248 הפליג מדרום צרפת למסע הצלב השביעי במצרים. בילה שמונה חודשים באי קפריסין בהכנות ממושכות לפלישה למצרים (ששלטה גם בארץ ישראל). בסוף מאי 1249 הפליג למצרים, וביוני של אותה שנה כבש את דמיאט שבשפך הנילוס. כתוצאה מקרב פארסכור (6 באפריל 1250) נפל בשבי עם כל צבאו ב-13 באפריל של אותה שנה, אך שוחרר ב-6 במאי 1250 תמורת כופר נפש. שרידי צבאו שבו לצרפת, אך הוא הפליג לעכו כדי להגן על הערים שהוחזקו בידי הצלבנים נגד התקפה אפשרית מצד המוסלמים. הוא ביצר מחדש את הערים עכו, קיסריה, יפו וצידון, נשאר בארץ ישראל ארבע שנים ושב לצרפת ביולי 1254. הוא ראה את כישלונו כעונש על חטאיו והחליט להקדיש את עצמו למעשי צדקה.
לואי התשיעי חתם על הסכם שלום עם חיימה הראשון, מלך אראגון, שבו ויתר על העיר מונפלייה שבדרום צרפת ועל אזור הגבול עם קטלוניה, תמורת פרובאנס וחבל לנגדוק.
ראנד פול
הקונגרס ה-115 (2017–2019)
בהמשך פעל פול לקדם את הצעת החוק הרפובליקנית החלופית, בין היתר דרך התקשורת, החדשות והרשתות החברתיות, וכינה אותו "אובמהקר-קל" מתוך טענה כי היוזמה מתונה ומתפשרת ומהווה למעשה 90% מה"אובמהקר" שקדם לו. בסופו של דבר היוזמה נבלמה לנוכח הצבעתו של הסנאטור ג'ון מקיין, שחצה את הקווים והצביעה נגד ההצעה הרפובליקנית, ובכך שינה את מאזן ההצבעה. פול היה אחד מ-22 סנאטורים שחתמו על מכתב לנשיא טראמפ שדרש ממנו שארצות הברית תפרוש מהסכם פריז במאי 2017 .לפי הגרדיאן, פול קיבל יותר מ-250,000 דולר מבעלי אינטרסים בתעשיות הנפט, גז ופחם מאז 2012. ביולי, ראנד פול הצטרף לנציגים ג'סטין אמאש, תומאס מאסי, ג'ון דאנקן ג'וניור והסנאטור ברני סנדרס בהתנגדות להצעת חוק שתטיל סנקציות כלכליות חדשות נגד רוסיה, איראן וקוריאה הצפונית. הנשיא טראמפ התנגד גם כן להצעת החוק, מתוך כוונה למנוע הסלמה נוספת ביחסים הבינלאומיים, והצביע על כך שהיחסים עם רוסיה כבר היו "בשפל מסוכן של כל הזמנים". עם זאת, הוא חתם על הצעת החוק ככל הנראה מתוך לחץ פוליטי.
לואי התשיעי, מלך צרפת
ביוגרפיה
ב-2 ביולי 1270 הפליג עם צבאו מדרום צרפת למסע הצלב השמיני והגיע אל חופי האי סרדיניה, וב-18 ביולי נחת בחוף תוניסיה וחנה במבצר שהוקם על חורבות קרתגו העתיקה. הוא המתין שם לבואו של אחיו הצעיר, שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה, אולם אז פרצה מחלת הדבר בקרב צבאו. הוא חלה במחלה ונפטר שם ב-25 באוגוסט 1270. היסטוריונים מודרניים סוברים כי הוא חלה ומת מדיזנטריה. שארל הגיע מאוחר יותר באותו יום והחליט על הפסקת מסע הצלב. ב-11 בנובמבר של אותה שנה עזבו הצלבנים את חופי תוניסיה והפליגו לסיציליה. שארל קבר את ליבו ומעיו של לואי התשיעי בקתדרלת מונריאלה. עצמותיו של לואי התשיעי הועברו לצרפת על ידי בנו פיליפ (שירש את הכתר בשם פיליפ השלישי) במסע שעבר דרך איטליה, הרי האלפים, העיר ליון, בורגונדיה ושמפאן, ונטמנו בנקרופוליס של מלכי צרפת בבזיליקת סן-דני ליד פריז.
ב־1297 הוכרז המלך לואי התשיעי לקדוש על ידי הכנסייה הקתולית.
ראנד פול
הקונגרס ה-116 (2019–2021)
בינואר 2019, פול גינה את הסנאטור מיט רומני על שכתב מאמר מערכת המבקר את הנשיא טראמפ. פול אמר שהביקורת של רומני על אישיותו של טראמפ משפיעה לרעה על המדינה ועל המפלגה הרפובליקנית. ב-17 ביולי 2019, פול חסם את בקשת הסנאטורית קירסטן ג'יליברנד להסכמה פה אחד על הצעת חוק לחידוש קרן הפיצויים לקורבנות ה-11 בספטמבר יחד עם הסנאטור מיוטה מייק לי. הקרן הייתה אמורה להיגמר עד סוף השנה אך הצעת החוק נועדה לחדש אותו עד שנת 2090. פול טען שהוא לא חוסם את הצעת החוק, אלא מבקש להצביע על תיקון שיקזז את ההוצאה החדשה על ידי קיצוצים אחרים בהוצאות עקב הגירעון. בקטע מראיון בפוקס ניוז, שהפך ויראלי, הקומיקאי ג'ון סטיוארט והמפרסם הראשון של הפיגועים ג'ון פייל נזפו בפול, והאשימו אותו בצביעות, על כך שעיכב את העברת הצעת החוק, ובמקביל הצביע לטובת חוק קיצוץ המס וקידום העסקה משנת 2017, שהגדיל את הגירעון.
לואי התשיעי, מלך צרפת
הנצחתו
על שמו קרוי אחד האיים של פריז, איל סן לואי וערים רבות ברחבי העולם כסיינט לואיס במדינת מיזורי בארצות הברית וסאו לואיס במדינת מרניאו בברזיל. בית החולים סן לואי הנמצא בשטחו של המתחם הצרפתי בירושלים קרוי גם הוא על שמו. גם רחוב בעכו קרוי על שמו.
ראנד פול
הקונגרס ה-116 (2019–2021)
ב-4 בנובמבר 2019, קרא פול לתקשורת לחשוף לציבור את זהותו הסודית של המלשין על פרשת טראמפ–אוקראינה לאחר שטראמפ איים לחשוף את השם בעצמו. בפברואר 2020, פול מתח ביקורת על יוטיוב על כך שהסירה סרטון של נאומו בסנאט בעניין משפט ההדחה של דונלד טראמפ. ב-26 בפברואר 2020, אשתו של פול רכשה מניות בשווי של בין 1,000 ל-15,000 דולר בחברת התרופות גיליאד סיאנסז שמייצרת תרופות המשמשות לטיפול ב-COVID-19, עוד בתחילת התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית; חשיפת העסקה הזו הגיעה 16 חודשים לאחר המועד החוקי הקבוע בחוק המניות, חוק המיועד להילחם בסחר במידע פנים. מלשכתו של פול נמסר כי טופס הגילוי מולא בזמן, אך בטעות לא הוגש. רכישה זו הייתה המניה היחידה בחברה בודדת שפול או אשתו קנו ב-10 השנים שקדמו לכך, מאז שהצטרף לפוליטיקה.
בספטמבר 2020, פול היה הרפובליקני היחיד בסנאט שהצביע נגד חבילת הסיוע של COVID-19 שהציג הסנאטור מיץ' מקונל, והצטרף לדמוקרטים שהצביעו פה אחד נגד ההצעה. ההתנגדות של פול להצעת החקיקה נבעה בעקבות הצטברות החוב הלאומי. לאחר הבחירות לנשיאות ב-2020, פול צידד בנשיא טראמפ, בטענותיו, שלאחר מכן התבררו ככוזבות, כי המועמד הדמוקרטי ג'ו ביידן לא נבחר והבחירות "נגנבו" מהציבור.
לואי התשיעי, מלך צרפת
אדיקותו ויחסו ליהודים
לעומת זאת אופיו הדתי של לואי בא לידי ביטוי גם בפעולות אכזריות, לואי הרחיב את פעולות האינקוויזיציה בצרפת והחליט שהעונש לכפירה בנצרות יהיה עינוי של הלשון והשפתיים.
ראנד פול
הקונגרס ה-117 (2021–מכהן)
בתחילה, פול התעקש, כמו רבים אחרים במפלגה הרפובליקנית, שהבחירות לנשיאות של 2020 היו הונאה, ובדצמבר 2020, טען שהבחירות "במובנים רבים נגנבו ". בהודעה לעיתונות ובמהלך ישיבת מכללת הבחירות לספירת הקולות, שאחרי ההסתערות על הקפיטול של ארצות הברית ב-2021, טען פול כי חבר האלקטורים היא שותפה הכרחית של הדמוקרטיה בבדיקת הסכנה של כוח ריכוזי בהכרעת בחירות. הוא בנוסף גינה את המתקפה בזמן שהתרחשה, וכינה אותה "אלימות ושלטון האספסוף" אשר נוגדת עקרונות אמריקאים. הוא האשים את המתפרעים על פגיעה בסדרו של הקונגרס וביקש מהם "פשוט להפסיק את זה (ההתפרעות)". במשפט ההדחה השני של טראמפ שהתקיים לאחר מכן, שפעל להרשיע אותו באשמת הסתה למרד, פול הטיל ספק בחוקתיותו של משפט ההדחה בשל כך שטראמפ עזב את תפקידו עד שהדיון הגיע לסנאט, וכן הגן עליו מפני ההאשמות, "אני רוצה שהדמוקרטים ירימו ידיים אם אי פעם נשאו נאום שאומר 'קחו בחזרה', 'הילחמו למען המדינה שלכם', מי לא השתמש במילים להילחם באופן פיקטיבי? " לאחר שטראמפ הודח בהצבעה בבית הנבחרים והדיון הגיע לסנאט, פול כפה על הסנאט ב-26 בינואר הצבעת "טיעון סדר" מתוך כוונה לדחות את האישום של בית הנבחרים, בתואנה כי אין זה חוקתי להדיח נשיא ארצות הברית לשעבר. ההתנגדות נדחתה ברוב של 55 מתנגדים אל מול 45 תומכים, כאשר כל הסיעה הדמוקרטית לצד חמישה סנאטורים רפובליקנים (סוזן קולינס ממיין, ליסה מרקאוסקי מאלסקה, מיט רומני מיוטה, בן סאס מנברסקה ופט טומי מפנסילבניה) הצביעה בעד דחיית ההצעה של פול. הצבעה זו נתפסה כ"הצבעת מבחן", כזו שנתנה עדות מוצקה לכך שהסנאט לא יגיע לרוב בן שני שלישיים הדרוש להדחתו של טראמפ. פול הצביע רשמית נגד ההאשמות ונגד ההדחה של טראמפ ב-13 בפברואר 2021.
לואי התשיעי, מלך צרפת
אדיקותו ויחסו ליהודים
אדיקותו הרבה לדת הנוצרית, השפיעה על יחסו ליהודים. בזמנו נערך משפט פריז - הוויכוח בין חכמי היהודים והנוצרים על התלמוד. בעקבותיו התרחשה שריפת התלמוד בפריז (1242). יחד עם התלמוד נשרפו ספרים אחרים בעלי חשיבות, כמו ספרי הרמב"ם ופילוסופים יהודים אחרים. השריפה פגעה קשות בבתי המדרש של בעלי התוספות בצרפת, רובם נחרבו, והועתקו לגרמניה. בזמן מסע הצלב השמיני הוציא לואי צו גירוש על כל יהודי צרפת, אך הוא נשמר רק בנחלות המלך. בשנת 1270 הורה שכל יהודי בתחומי הממלכה שיימצא ללא טלאי צהוב יקנס בעשר ליברות כסף.
ראנד פול
הקונגרס ה-117 (2021–מכהן)
במאי 2022, פול חסם הצעת חוק נתמכה בידי גורמים בשתי המפלגות שנועדה לספק סיוע של 40 מיליארד דולר לאוקראינה בעקבות הפלישה הרוסית, תוך ציון הצורך ליצור מפקח כללי מיוחד שיפקח על אופן הוצאת הסיוע.
לואי התשיעי, מלך צרפת
למידע נוסף
רוב המידע עליו ידוע מספרו של ז'אן דה ז'ואנוויל (1224–1319) "תולדות לואי הקדוש". ז'אן היה אביר מחבל שמפאן שהשתתף עם לואי במסע הצלב השביעי.
ראנד פול
חיים אישיים
פול נשוי לקלי ואב לשלושה בנים. הוא סובל מלקות שמיעה ומרכיב מכשירי שמיעה בשתי אוזניו.
ב-3 בנובמבר 2017, פול הותקף על ידי שכן, רנה בוצ'ר (אז בן 59), רופא מרדים לשעבר. פול, שחירש באוזן אחת, ענד אוזניות מבטלות רעשים בזמן שכיסח את הדשא בחצר ביתו, מה שאפשר לבוצ'ר להתקרב אליו מבלי שישים לב, לפני שהתנפל עליו. בוצ'ר נעצר והואשם באישום של תקיפה בדרגה רביעית ושוחרר בערבות של 7,500 דולר. פול נפצע וחמש צלעות שלו נשברו, מתוכן שלוש שברים עקורים. באוגוסט 2019 נדרש לעבור ניתוח הסרה חלקית של הריאות שלו כתוצאה מהפציעות שסבל מההתקפה. עורך דינו של בוצ'ר טען כי התקיפה נבעה מסכסוך שכנים שנבע, כביכול, מכך שפול הותיר פסולת וזבל ליד הגבול בין ביתו לזה של שכנו. ראנד פול ורעייתו הכחישו זאת, וטענו שהמתקפה נעשתה מתוך מניעים פוליטיים, בהתחשב בכך שבוצ'ר היה מבקר קולני של המפלגה הרפובליקנית בכלל והנשיא דאז, טראמפ, בפרט.
פול הודיע ב-22 במרץ 2020 שהוא נבדק חיובי ל-COVID-19 על רקע התפרצות המגפה. הוא היה החבר הראשון בסנאט של ארצות הברית שנבחן חיובי לנגיף. ב-7 באפריל 2020 הודיע פול על החלמתו. באוגוסט 2020, מיד לאחר שנכח בנאום המרכזי שנשא הנשיא דונלד טראמפ לוועידה הלאומית הרפובליקנית 2020 שהתקיימה בבית הלבן, התעמת פול עם מפגינים בדרכו למלון עם אשתו. שוטרים דחקו במפגינים ופילסו עבור בני הזוג פול את הדרך למלון. נקודת המחלוקת העיקרית של המפגינים עם פול נגעה לפרשת הירי בבריאונה טיילור ודרישותיהם מפול "לציין את שמה" המפורש של טיילור.
עמדותיו
פול הציג דעות ליברטריאניות המתנגדות להעלאת מיסים, תמיכה בקיצוץ תקציבי, הגבלת משך כהונת חברי קונגרס ל-12 שנים, והקטנת מעורבות הממשלה. בתחום יחסי החוץ הוא תומך במדיניות של בדלנות ואי התערבות, כולל קיצוץ בתקציבי סיוע חוץ. לדבריו על ארצות הברית להיות מובילת העולם, אך לא השוטר או הכספומט שלו, והאיום הגדול ביותר על ביטחונה הוא החוב הלאומי העצום שלה. הוא נחשב לסנאטור הרפובליקני היחיד המשמיע ביקורת על ישראל.
בנושאי ביטחון הוא מתנגד לפעולות צבאיות של ארצות הברית, בין תחת דגל האו"ם ובין בלעדיו. במסגרת זו הוא היה למשל בין הרפובליקנים היחידים שגינו את התקיפה האמריקאית בסוריה (2017). בניגוד לאביו רון פול, הוא הצהיר על התנגדותו להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית.