cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'יימי ווליס
ג'יימי המילטון ווליס (באנגלית: Jamie Hamilton Wallis; נולד ב-2 ביוני 1984) הוא פוליטיקאי בריטי מהמפלגה השמרנית הבריטית, חבר הפרלמנט (MP) של ברידג'נד ויילס מאז הבחירות הכלליות ב-2019. ווליס ניצח את חברת הפרלמנט ממפלגת הלייבור מדלן מון, שייצגה את המחוז מאז 2005. ווליס הוא חבר הפרלמנט הטרנסג'נדר הראשון הגלוי בבית הנבחרים הבריטי.
ביוגרפיה
ווליס נולד ב-ביטוויס ולמד בבית הספר הקתולי סנט רוברט באברקנפיג, בבית הספר סנט קלייר בפורטקאוול ובבית הספר ברינטג בברידג'נד. לאחר מכן למד כימיה בכרייסט צ'רץ' (אוקספורד), וסיים את לימודיו ב-2006. ב-2014 הוענק לו תואר דוקטור באסטרוביולוגיה מאוניברסיטת קארדיף, תוך התמקדות בפנספרמיה.
ווליס הוא אחד הבעלים של חברה בשם Fields Holdings Limited, חברת האם של Action Direct (UK) Limited, חברה לשעבר לניהול תביעות שבה ווליס היה דירקטור ב-2011 כאשר משרד המשפטים אסר עליה לקחת חלק בעבודת תביעות, לאחר חקירת התנהלות החברה.
קריירה פוליטית
ווליס היה חבר במועצת העיר פנסואד, שייצג את מחלקת הנדרה, עד 2018, אז הודח בשל אי נוכחות. בהמשך הצהיר כי התפטר מהמועצה במכתב, אך המועצה לא קיבלה את המכתב. הוא אמר שסיבת ההתפטרות שלו הייתה שהוא עבר לקאוברידג', שם הצטרף למועצת העיר.
לפני שנבחר לתפקיד חבר הפרלמנט של ברידג'נד ב-2019, הוא ניסה ללא הצלחה להתמודד באוגמור בבחירות הכלליות בבריטניה ב-2017 ובאוגמור בבחירות לאספה הלאומית לוויילס ב-2016. בבחירות הכלליות של 2019 הוא ניצח את חברת הפרלמנט המכהנת ממפלגת הלייבור מדלן מון, שייצגה את ברידג'נד מאז 2005.
חיים אישיים
ב-28 בנובמבר 2021, נעצר ווליס בחשד לנהיגה כשהוא לא כשיר לאחר שמכוניתו התנגשה בעמוד תאורה ב-Llanblethian Vale of Glamorgan. בפברואר 2022, הוא נקנס ב-270 ליש"ט וקיבל שלוש נקודות על רישיון הנהיגה שלו לאחר שהודה באשמה באי ציות לתמרור. ב-30 במרץ 2022, סיפר שהוא "נמלט מהזירה" של התנגשות המכונית שלו עקב סוג של הפרעת דחק פוסט-טראומטית לאחר שנאנס בספטמבר 2021.
ב-30 במרץ 2022, ווליס יצא מהארון כטרנסג'נדר, והפך לחבר הפרלמנט הטרנסג'נדרי הראשון בגלוי בבית הנבחרים. בנוסף סיפר שנאנס ונסחט באפריל 2020. עוד הוסיף שהאדם הועמד לדין, הודה באשמה ונידון לשנתיים ו-9 חודשי מאסר.
אהרן דוד שלזינגר
אהרן דוד שלזינגר הוא סופר ישראלי-ארגנטינאי שכתב למעלה ממאה ספרים. תשעה מהם הודפסו, והשאר יצאו בפורמט דיגיטלי.
קורות חייו
נולד בארגנטינה. בגיל 20 התחיל להתעניין בדת ובגיל 22 החל ללמוד בישיבה בבואנוס איירס, כל בוקר במשך שנתיים. בתחילה עבד בלילות כמשגיח כשרות במאפייה, וכמה חודשים לאחר מכן קיבל הצעה מחברת טקסטיל שבה עבד כמנהל מערכת במשך שנה וחצי.
בגיל 24 נסע לישראל ולמד תורה במשך שישה חודשים. לאחר מכן חזר לארגנטינה והמשיך ללמוד ולעבוד בתעשיית הטקסטיל. בגיל 26 התחתן ולאחר ארבע שנים התגרש והתחתן בפעם השנייה.
בשנת 1999 התחיל ללמד באקדמיה חפץ חיים אחר הצהריים שעתים ביום. באותה שנה גם התחיל ללמד גמרא בלילות בבית כנסת נצח ישראל.
בשנת 2006 נתן את ההרצאה הבינלאומית הראשונה שלו לפני קהל גדול, בוועידה השנייה על מסורות העולם שנערכה בברצלונה.
אודות ספריו
שלזינגר כתב את ספרו הראשון, נומרולוגיה וקבלה. עבודה זה הודפסה על ידי הוצאת הספרים אובליסקו בשנת 2008.
ספרו חידות ותעלומות של התלמוד והקבלה הודפס על ידי אותו מוציא לאור בשנת 2009.
בשנת 2011 יצא ספרו על הנומרולוגיה הקבלית.
בשנת 2012 הוא התחיל לכתוב ספרים דיגיטליים. באותה השנה הוא פרסם מספר רב של כותרים באמזון.
ספרו הספר הגדול של שמות, יצא בהוצאת אובליסקו ב-2012.
ספרו "האתגר הגדול של האביר עם השריון החלוד" יצא בהוצאת אובליסקו ב-2013. באותה השנה כתב את הספר "גילוי הסוד של השואה", אשר הודפס ופורסם גם על ידי הוצאת אובליסקו.
ספרו "כוח הריפוי של הקבלה" יצא ב-2015. ספרו "10 צעדים למשיכת השפע" יצא לאור ב-2016.
רדקו דימיטרייב
רדקו דימיטרייב (24 בספטמבר 1859 - 18 באוקטובר 1918) היה גנרל בצבא בולגריה, אשר אף שימש כראש המטה הכללי הבולגרי בשנים 1904–1907, ולאחר מכן היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית במהלך מלחמת העולם הראשונה.
תחילת דרכו
דימיטרייב נולד ב-24 בספטמבר 1859 בכפר גרדץ (מחוז סליבן), וגודל על ידי סבתו בקוטל. מאוחר יותר הוא למד בגימנסיה אפרילוב בגאברובו, והשתתף בארגון מרד אפריל בשנת 1876.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הוא היה מתורגמן בדיוויזיית המשמר ה-2 של צבא האימפריה הרוסית. בשנת 1879 הוא סיים את בית הספר הצבאי בסופיה, בשנת 1881 הועלה לדרגת סגן, ובשנת 1884 הוא הפך לקפטן לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה של סנקט פטרבורג. בהיותו קפטן הוא היה אחד הקצינים הפרו-רוסים שהיו מעורבים בשנת 1886 במזימה לחטוף את אלכסנדר באטנברג, נסיך בולגריה ולהכריח את התפטרותו, ועל כך הוגלה על ידי ראש הממשלה סטפן סטאמבולוב. לאחר מכן הוא שירת במשך עשר שנים בצבא הרוסי, וחזר לבולגריה רק לאחר נפילת סטאמבולוב.
במהלך מלחמת בולגריה-סרביה בשנת 1885 דימיטרייב היה אחד ממפקדי הקורפוס המערבי, והשתתף בקרב המוצלח - קרב פרוט. אחרי המלחמה הוא השתתף בהפיכה לא מוצלחת; היגר לרומניה והפך לחבר במועדון הקצינים. מאוחר יותר היגר לרוסיה ושירת בצבא הרוסי.
הוא חזר לבולגריה בשנת 1898, והפך לסגן מפקד דיוויזיית הדנובה ה-5. ב-18 במאי 1900 הוא הועלה לדרגת קולונל, ומ-1904 עד 1907 היה ראש המטה הכללי של הצבא הבולגרי. ב-2 באוגוסט 1912 הועלה דימיטרייב לדרגת לוטננט גנרל.
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה הוא פקד על הארמייה השלישית, אשר נצחה את הטורקים בלוצנגרד ובלולה בורגס בתרקיה. במהלך מלחמת הבלקן השנייה ב-1913 הוא החליף את הגנרל מיכאיל סאבוב כסגן מפקד המפקד העליון. מאוחר יותר באותה שנה, לאחר תום המלחמה, הוא נשלח כראש המשלחת הדיפלומטית לסנקט פטרבורג.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 מונה דימיטרייב למפקד הקורפוס הרוסי ה-8, שהיה חלק מהארמייה השמינית, ובספטמבר 1914 מונה למפקד הארמייה הרוסית השלישית. במהלך קרב רווה הוא הביס את הארמייה האוסטרו-הונגרית הרביעית. ב-1 במאי 1915 פתחו האוסטרו-הונגרים ובעלי בריתם הגרמנים במתקפת גורליצה-טרנוב. עיקר כובד המתקפה נפל על הארמייה השלישית, שאיבדה למעלה מ-200,000 איש ו-140 תותחים. ב-10 במאי קיבלה הארמייה אישור לסגת משטחי פולין וגליציה אל נהר סן. בעקבות התבוסה הוחלף דימיטרייב בלאוניד לש, ונשלח לשרת בחזית הקווקז. בשנת 1916 הוא מונה למפקד הארמייה הרוסית ה-12 באזור ריגה, ופיקד עליה עד יולי 1917. לאחר מכן הוא פרש מהצבא ועבר להתגורר בעיירת נופש בקווקז, וב-18 באוקטובר 1918 הוצא להורג בפיאטיגורסק על ידי הבולשביקים, יחד עם עוד 100 קצינים וגנרלים אחרים.
אברהם בית הלוי
אברהם בצלאל בית הלוי (25 במאי 1913 – 21 בינואר 1944) היה כדורגלן יהודי יליד פולין, ששיחק בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי במדי הפועל תל אביב, ונהרג בלחימה במלחמת העולם השנייה.
קורות חיים
בית הלוי נולד בשנת 1913 בקאליש שבפולין ועלה לארץ ישראל ב-1920. בשנת 1929 בזמן לימודיו בגמנסיה הרצליה, הצטרף להפועל תל אביב ששיחקה בליגת ארץ ישראל בכדורגל והיה שחקן הגנה.
לאחר סיום לימודיו הצטרף להגנה, שימש בה כמתורגמן, והשתתף בפעילות מבצעית.
היה חבר בסגל נבחרת ארץ ישראל בכדורגל, וב-20 בפברואר 1938 היו הוא ואחיו, ג'רי בית הלוי צמד האחים הראשון המופיע יחדיו במשחק נגד נבחרת יוון, הופיע סך הכל ב-2 משחקי נבחרת.
בשנת 1939 הצטרף למכבי תל אביב במסע משחקים באוסטרליה, ושם החליט להישאר. במהלך מלחמת העולם השנייה גויס לצבא אוסטרליה יחד עם מנחם מרימוביץ' ונשלח לגינאה החדשה לקרבות נגד היפנים. ב-21 בינואר 1944 נהרג במהלך הקרבות, ונקבר שם. במהלך השנים ניסו להעלות את עצמותיו לקבורה בישראל, אך ללא הצלחה.
פרדיטה ויקס
פרדיטה ויקס (באנגלית: Perdita Weeks; נולדה ב-25 בדצמבר 1985) היא שחקנית בריטית. ידועה בעיקר בתפקידה כהיגינס בסדרה מגנום, בלש פרטי מ-2018.
ביוגרפיה
ויקס נולדה בסאות גלמורגן בוויילס. היא התחנכה בבית הספר רודין ולמדה היסטוריה של האמנות במכון קורטאולד. אחותה הגדולה היא השחקנית האניסאקל ויקס, ואחיה הצעיר הוא השחקן רולו ויקס.
קריירה
עם האניסאקל, אחותה, היא הופיעה במיני-סדרה "Goggle-Eyes" ב-1993, וב-"The Rag Nymph" מאת קתרין קוקסון ב-1997, באותה דמות שגילמה אחותה בגיל צעיר יותר.
ב-2002 השתתפה ויקס בעיבוד לספר הילדים "Stig of the Dump".
ב-2004 שיחקה בסרט הטלוויזיה "שרלוק הולמס ותעלומת גרבי המשי" בכיכובו של רופרט אוורט בתפקיד שרלוק הולמס.
ב-2007 ו-2008 גילמה ויקס את דמותה של מרי בוליין בסדרה ההיסטורית של ערוץ שואוטיים "שושלת טיודור". ב-2008 שיחקה בתפקיד לידיה בנט במיני-סדרה "אבודה בעולמה של ג'יין אוסטן" של רשת ITV.
ב-2011 הופיעה במיני-סדרה "ההבטחה" כאלייזה מאייר.
ב-2014 כיכבה יחד עם בן פלדמן בסרט עמוק למעלה, בתפקיד סקרלט, ארכאולוגית שמנסה למצוא את אבן החכמים.
החל מ-2018 היא מככבת בתפקיד הראשי בסדרה מגנום, בלש פרטי כג'ולייט היגינס, סוכנת MI6 לשעבר, מנהלת האחוזה של רובין מאסטרס ושותפה לחקירות של תומאס מגנום (ג'יי הרננדז).
כיכר החגיגות הגדולות
הכיכר ממוקמת ליד שכונת הרטנייה במרכז בגדד, סמוך לאזור הירוק המבוצר המכיל מוזיאונים ואנדרטאות, הממוקם ליד אנדרטה החייל האלמוני שהוקמה בשנת 1980 עם תחילת המלחמה עם איראן. משני צידי הכיכר נמצאים 2 שערי "הניצחון" בצורת ידיו של סדאם חוסיין שהוקמו בשנת 1989 לרגל סיום מלחמת איראן–עיראק. בכיכר נמצאים גם: בית קולנוע, ותיאטרון.
הארי מוליש
הארי מוליש (Harry Mulisch; 29 ביולי 1927, הארלם – 30 באוקטובר 2010, אמסטרדם) היה סופר, מחזאי, משורר ומסאי יהודי-הולנדי, אשר כתב יותר מ-30 רומנים, מחזות, מאמרים, שירים וחיבורים פילוסופים. חלקם תורגמו ללמעלה מ-20 שפות.
מוליש נחשב אחד משלושת הסופרים הגדולים בהולנד שלאחר מלחמת העולם השנייה, יחד עם וילם פרדריק הרמנס וחרארד רווה. ספרו ההתנקשות הפך לסרט (1986), שזכה גם בפרס גלובוס הזהב וגם בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 1986. במשאל שנערך בשנת 2007 הוכרז הרומן שלו "גילוי השמיים" (De ontdekking van de hemel), שנכתב ב-1992, כספר ההולנדי הטוב ביותר.
קורות חיים
הארי קורט ויקטור מוליש (Harry Kurt Victor Mulisch) נולד בהארלם וחי באמסטרדם משנת 1958, בעקבות מותו של אביו ב-1957.
אביו קורט ויקטור קרל מוליש [Kurt Victor Karl Mulisch] היגר מאוסטריה להולנד לאחר מלחמת העולם הראשונה. ב-1936 התגרש מאשתו היהודיה אליס שוורץ.
במלחמת העולם השנייה מונה אביו למנהל כוח האדם בבנק 'ליפמן, רוזנטל ושות'' ,בנק שהגרמנים השתמשו בו כדי לגזול את רכוש יהודי הולנד. מוליש ואמו היהודייה ניצלו מהמשלוחים למחנות הריכוז בגלל שיתוף הפעולה של אביו עם הנאצים.
מוליש נפטר בשנת 2010 באמסטרדם. ראש ממשלת הולנד מארק רוטה תיאר את מותו כ"אבידה לספרות ההולנדית ולהולנד כולה".
פרסים
בשנת 2007 זכה מוליש בפרס נונינו הבינלאומי.
KHEA
איבו אלפרדו תומאס סרו (בספרדית: Ivo Alfredo Thomas Serue; נולד ב-13 באפריל 2000), הידוע בשם הבמה KHEA, הוא ראפר וזמר טראפ ארגנטינאי.
קריירה
ב-20 בנובמבר 2017, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם דוקי וקאזו, את הסינגל "Loca". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום השלישי בארגנטינה, ולמקום התשיעי בניקרגואה. גרסת הרמיקס לשיר, בשיתוף עם באד באני, דוקי וקאזו, יצאה ב-16 במרץ 2018. גרסת הרמיקס הגיעה, בשיאה, למקום ה-65 בספרד ולמקום ה-45 במצעד השירים הלטיניים.
ב-21 באפריל 2018, הוא פרסם את המיקסטייפ הראשון שלו, Ave María.
ב-14 בספטמבר 2018, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אלדיו קאריון, נוריאל, ג'ון זי , ECKO וג'והן, את הסינגל "Me Usaste". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-48 בארגנטינה.
ב-15 במאי 2020, הוא פרסם את המיקסטייפ השני שלו, Trapicheo.
ב-15 ביולי 2020, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם מרטינה סטואסל, את הסינגל "Ella Dice". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום הרביעי בארגנטינה, למקום השמיני באקוודור, למקום השלישי במקסיקו, למקום ה-41 בפרגוואי, ולמקום השמיני באורוגוואי.
ב-4 במרץ 2021, הוא הוציא, יחד עם ראשרקינג, דוקי, ליט קינה , טיפגו PZK, ומריה בסרה, את גרסת הרמיקס לשיר "Además de Mi". גרסת הרמיקס הגיעה, בשיאה, למקום הראשון בארגנטינה, למקום ה-44 בפרגוואי, למקום ה-42 בספרד, ולמקום ה-98 בבילבורד גלובל 200.
ב-1 באפריל 2021, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם דוקי, את הסינגל "Wacha". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום השלישי בארגנטינה, למקום ה-52 בספרד, ולמקום ה-17 באורוגוואי.
ב-13 במאי 2021, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם מריה בסרה, את הסינגל "Te Necesito". הסיגנל הגיע, בשיאו, למקום השלישי בארגנטינה.
ב-17 ביולי 2021, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם ג'וליה מייקלס, בקי ג'י ודי ג'ניוס, את הסינגל "Only One".
דודג' דה לוקס
דודג' דֶּה לוּקְס, (באנגלית : Dodge Deluxe) היא מכונית משפחתית גדולה אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1949–1946 ב-ארצות הברית ובין השנים 1950–1942 ב-קנדה.
קהלר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
רנדי קווייד
רנדל רודי "רנדי" קווייד (באנגלית: Randall Rudy "Randy" Quaid; נולד ב-1 באוקטובר 1950) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. זכה בפרס גלובוס הזהב והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1973 על תפקידו בסרט "הפרט האחרון". התפרסם ברחבי העולם בסרטים "היום השלישי", "הר ברוקבק", "אקספרס של חצות" ו"משחקים בלי הפסקה".
ביוגרפיה
קווייד נולד ביוסטון, טקסס, בנם של חואניטה בונידייל וויליאם רודי קווייד ואחיו הגדול של השחקן המפורסם דניס קווייד. קווייד למד ביחד עם אחיו ב"תיכון בל אייר" שבדרום טקסס. לקווייד ילדה אחת מנישואיו הראשונים לאלה ג'ולי. ב-1989 נישא בפעם השנייה, למפיקה אבי מוטולנץ.
קולנוע
את קווייד גילה לראשונה הבמאי פיטר בוגדנוביץ'. קווייד, שלמד באותו הזמן ב"אוניברסיטת יוסטון", קיבל מבוגדנוביץ' תפקידי משנה ראשונים בדרמה "הצגת הקולנוע האחרונה" בתור לסטר מארלו ובקומדיות "ירח של נייר" בתור לירוי ו"מה נשמע, דוק?" בתור הפרופסור למוזיקה.
קווייד קיבל את התפקיד הגדול הראשון שלו ב-1973 בקומדיית המסע "הפרט האחרון", בה גילם את המלח הצעיר לארי מאדווס שנידון לשמונה שנות מאסר בכלא צבאי בניו המפשייר בגין גנבת כסף מאשת האדמירל. על תפקידו בסרט היה קווייד מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב.
קווייד התפרסם לאחר מכן בסרט הדרמה של אלן פארקר "אקספרס של חצות", בו שיחק את האסיר האמריקאי ג'ימי בות' המתכנן בריחה מהכלא הטורקי, ובדרמה המוזיקלית "נועד לתהילה". ב-1980 שיחק לצד אחיו דניס קווייד במערבון "תשעה שרכבו" וב-1981 לצד הקומיקאי אנדי קאופמן בקומדיה הבדיונית "צלילי לב". כעבור שלוש שנים, ב-1983, הופיע בקומדיה "חופשה נעימה". ב-1987 זכה קווייד בפרס גלובוס הזהב על תפקידו בתור הנשיא ה-36 של ארצות הברית לינדון ג'ונסון בדרמת הטלוויזיה "LBJ: The Early Years". ב-1989 גילם קוויד את הדוד אדי בקומדיית חג המולד "כיף של חופשה". הוא גילם את הדמות הזו גם בסרט ההמשך "חופשה מטורפת בווגאס". ב-1990 התפרסם קווייד בדרמת הספורט של טוני סקוט "ימי הרעם", בדמות סוחר המכוניות המולטי-מיליונר טים דאלנד.
ב-1996 השתתף קווייד בשובר הקופות של רולנד אמריך "היום השלישי", בתור טייס הקרב האלכוהוליסט ראסל קייס שמקריב את עצמו כדי לפוצץ חללית גדולה באזור 51. באותה שנה הוא שיחק גם בפרודיה "משחקים בלי הפסקה", בתור האמיש אישמעל בורג, אותו מאמן שחקן הבאולינג האגדי רוי מונסון (וודי הארלסון). ב-1998 שיחק בדרמת הפשע "גשם חזק" בתור שריף העיירה המוצפת. בשנת 1999 שיחק בקומדיה "פרחחים" לצד ג'סיקה אלבה.
במאה ה-21 התפרסם בעיקר בזכות הופעותיו בדרמות. ב-2005 שיחק בסרטו של אנג לי "הר ברוקבק", שם שיחק את בעל החווה ההומופוב ג'ו אגירה, שמעסיק את שני הבוקרים אניס דל מאר (הית' לדג'ר) וג'ק טוויסט (ג'ייק ג'ילנהול). ב-2006 הגיש תביעה נגד יוצרי הסרט וחברת ההפקה, בטענה שהסרט הוצג לו בתחילה כסרט דל תקציב ועל כן הסכים לשחק בו תמורת שכר נמוך. לאחר מכן ביטל קווייד את התביעה. ב-2006 שיחק בסרטו של מילוש פורמן, "הרוחות של גויה", בתפקיד קרלוס הרביעי מלך ספרד. בנוסף שיחק בקומדיה "פלוטו נאש - האיש על הירח", בתור ברונו, האנדרואיד המיושן של פלוטו נאש (אדי מרפי).
טלוויזיה
ב-1993 שיחק את התפקיד הראשי בסדרה "החוקים של דייוויס". ב-2003 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "אחוות פולין, ניו המפשייר". ב-2005 היה קווייד מועמד לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב על תפקידו בתור קולונל טום פארקר, המנהל של כוכב הרוק אנד רול אלביס פרסלי (ג'ונתן ריס מאיירס), במיני סדרה הביוגרפית "אלביס" ברשת CBS.
שמורת גאון הירדן
שְׁמוּרות גְּאוֹן הַיַּרְדֵּן הוא שם כולל לחמש שמורות טבע מוכרזות הנמצאות בחלקו הצפוני של גאון הירדן בעמק בית שאן. השמורות משתרעות משער קיבוץ חמדיה שבצפון העמק, עד קיבוץ טירת צבי שבדרום העמק.
גאוגרפיה
שמורות גאון הירדן הן:
השמורות כוללות בתוכן קטעים מנהר הירדן.
היסטוריה
שמורות עין ג'ינדה וטירת צבי (החוף השקט) הוכרזו בדצמבר 1969. שמורת מעוז חיים הוכרזה ביולי 1970. שמורת כפר רופין הוכרזה ביולי 1972. ושמורת חמדיה הוכרזה במאי 1988.
הרפיות
הרפיות (שם מדעי: Harpiinae) היא תת-משפחה של עופות דורסים המכונים עיטים טרופיים, אף על פי שהם אינם קרובים לעיטים האמיתיים ומצויים רק ביערות גשם טרופיים באמריקה הדרומית או בגינאה החדשה. יחד עם העיט הפיליפיני, עיט הכתר ועיט מצויץ (Harpyhaliaetus) הם מרכיבים את העיטים הטרופיים הגדולים ברחבי העולם. מקור שמם הוא בהרפיות מהמיתולוגיה היוונית.
אלו מהגדולים בעופות הדורסים בעולם, והם טורפי-על מבין המעופפים ביערות. ההרפיה חזקה דייה על-מנת להרוג קופים ועצלנים באמצעות טפריה העצומות. עם זאת היא יכולה להסתפק בטרף קטן יותר כמו זוחלים שונים, מכרסמים, עופות קטנים ובינוניים ודוחיים שונים. ההרפיה הניו גינאית והעיט הגואני המצויץ ניזונים באופן דומה אך טרפם קטן יותר.
מינים אלו בסכנה או עלולים להיות, עקב הפגיעה ביערות הגשם ברחבי העולם.
Skibet skal sejle i nat
Skibet skal sejle i nat (בעברית: הספינה עוזבת הלילה) הוא שיר שבוצע על ידי הצמד הדני, בירטה וילקה וגוסטב וינקלר. השיר ייצג את דנמרק בהופעת בכורתה, באירוויזיון 1957. השיר נכתב על ידי אריק פיין והולחן על ידי קאי מורטנסן. השיר הושר תשיעי בסדר ההופעות, לפני שווייץ ואחרי צרפת.
רקע
במרכז מילות השיר עומדת וילקה ששרה לוינקלר שיר אהבה לפני שהוא עולה על ספינה ושט. וינקלר מבטיח לה כי הוא לא ישכח את אהבתו אליה לעולמי עד. מכיוון שמדובר בהשתתפותה הראשונה של דנמרק בתחרות, השיר נחשב לשיר הראשון שמושר בדנית בתחרות האירוויזיון.
זכויות להט"ב בקולומביה
לסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב) בקולומביה נהנים מאותן זכויות כגון תושבים הטרוסקסואלים, בעודן מוגדרות כמתקדמות ביותר ביבשת אמריקה הדרומית. פעילות הומוסקסואלית של גברים או נשים הפכה לחוקית בשטחי המדינה מאז 1981.
בין פברואר 2007 לאפריל 2008 ניתנו שלוש פסיקות של בית המשפט החוקתי של קולומביה לזוגות חד מיניים אשר העניקו להם פנסיה, ביטוח לאומי וזכויות קניין כגון זוגות הטרוסקסואלים רשומים. בשנת 2011, הקונגרס העביר חוק האוסר על אפליה על רקע נטייה מינית, וב-28 באפריל 2016, בית המשפט החוקתי קבע כי על נישואים חד מיניים להיות מוכרים, מה שהפך את קולומביה למדינה הרביעית בדרום אמריקה העושה זאת לאחר ארגנטינה (2010), אורוגוואי וברזיל (2013).
מעמד בחוק
פעילות הומוסקסואלית של גברים או נשים הפכה לחוקית ברחבי קולומביה מאז 1981, בעוד רפורמות חוקתיות בשנות ה-90 השוו את גיל ההסכמה בקולומביה ל-14 עבור זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד. בשנת 1998 קבע בית המשפט לחוקה כי ניתן לפטר מורים בבתי ספר ממלכתיים בגלל חשיפת נטייתם המינית, וגם בתי ספר פרטיים דתיים לא יכולים לאסור על תלמידים הומוסקסואלים להירשם.
בשנת 1999, קבע אותו בית משפט פה אחד כי הכוחות המזוינים של קולומביה אינם יכולים לאסור על הומוסקסואלים וביסקסואלים מוצהרים לשרת, איסור אשר היווה הפרה של ערבויות חוקתיות ב קטגוריות של "אינטימיות אישית ומשפחתית" ו-"התפתחות חופשית של אישיות האדם".
הכרה במערכות יחסים חד מיניות
ב-7 בפברואר 2007, בית המשפט החוקתי הקולומביאני הרחיב את זכויות הקניין והירושה לזוגות חד-מיניים, כתוצאה מפעולה חוקתית שהוצגה על ידי קבוצת החוק לעניין הציבור של אוניברסידאד דה לוס אנדס. עם זאת, ההחלטה לא כללה זכויות פנסיה או ביטוח בריאות. בפסק דין שני ב-5 באוקטובר 2007 הרחיב בית המשפט את קצבאות הביטוח הלאומי (ביטוח בריאות) לזוגות חד מיניים, ובפסק דין שלישי ב-17 אפריל 2008 הורחבו זכויות הפנסיה בנוסף.
ב-19 ביוני 2007, הצעת החוק, שהייתה מתייחסת לשותפים חד מיניים לא רשומים כמו שותפים לא רשומים בחוק, הובסה בקונגרס. גרסאות שונות במקצת של הצעת החוק התקבלו בכל מפלגה, בעוד הנשיא אלווארו אוריבה ציין שיתמוך בה. הצעת חוק פשרה עברה אז בבית הראשון אך נכשלה בבית השני על ידי גוש סנאטורים שמרנים. הצעת החוק, שאושרה על ידי הנשיא אלווארו אוריבה, הייתה הופכת את קולומביה למדינה הראשונה באמריקה הלטינית שמעניקה לזוגות חד מיניים במערכות יחסים ארוכות טווח את אותן זכויות לביטוח בריאות, ירושה וביטוח לאומי כמו זוגות הטרוסקסואלים. אולם, עם פסיקות בית המשפט לחוקה, זוגות חד מיניים נהנים היום מאותן זכויות שהצעת החוק הכושלת הייתה מעניקה.
ביולי 2011, בית המשפט לחוקה קבע בהחלטה נקודתית כי לזוגות חד מיניים ישנה הזכות להינשא בקולומביה. הקונגרס הקולומביאני נאלץ ליצור חקיקה מקבילה עבור הכרה בנישואים לזוגות חד מיניים עד 20 ביוני 2013, אחרת זוגות יזכו אוטומטית בזכות ללכת לכל שופט או נוטריון ציבורי כדי להסדיר את איחודיהם, על פי הפסיקה. מכיוון שהקונגרס לא הצליח להעביר חוק נישואים חד מיניים עד תאריך זה, בתי המשפט החלו לאשר נישואים בעצמם. סוגיית הנישואים החד-מיניים שוב עלתה בפני בית המשפט לחוקה בשנת 2015 לאחר שהמפקח הכללי של המדינה ביקש מבית המשפט לפסול את כל הנישואים החד-מיניים שאושרו בקולומביה. שימוע בנושא התקיים ביולי 2015.
במרץ 2016, הנישואים החד מיניים הראשונים שנערכו בחו"ל נרשמו בקולומביה והמרשם הלאומי הוציא תזכיר לכל הנוטריונים והרשמים להכיר בנישואים חד מיניים שנערכו מחוץ למדינה. זוגות חד מיניים אשר נישאו בחו"ל החלו להיות זכאים לאותה אשרה, הטבות רפואיות, ירושה ופנסיה.
ב-28 באפריל 2016, בית המשפט לחוקה הצביע ברוב של 6 בעד מול 3 מתנגדים בעד הכרה בנישואים חד מיניים, וקבע כי איסור על הכרתם אינו חוקתי ומפלה. החתונה החד-מינית הראשונה במדינה התרחשה בקאלי ב-24 במאי 2016.
הורות ואימוץ
במאי 2012, פסק בית המשפט לחוקה לטובת אימוץ שני ילדים לאמריקני, צ'נדלר בור, שעמד לאבד את המשמורת בגלל "ICBF" (המוסד הקולומביאני האחראי על ביצוע הליכי אימוץ) לאחר שחשד כי בור מסתיר את נטייתו המינית האמיתית. מאז, המוסד לא יכול לשאול את הנטייה המינית של אדם כאשר הוא רוצה לאמץ בנפרד. מאז 2014, תושבי להט"ב יכולים לאמץ את הילד הביולוגי של בן זוגם הידוע כ-"אימוץ חורג".
ב-4 בנובמבר 2015, בית המשפט לחוקה פסק ברוב של 6 בעד ו-2 מתנגדים לטובת הענקת זכויות אימוץ מלאות עבור זוגות חד מיניים בעודו פסק לסוכנויות האימוץ לא להפלות זוגות חד מיניים במתן שירותי אימוץ. מתנגדי הפסיקה הצהירו כי ינסו לבטלו, עד 31 במרץ 2016, קמפיין אשר חתר לכפות משאל עם על זכויות אימוץ לזוגות חד מיניים אסף כ-1.8 מיליון חתימות, מתוכם 45 חברי קונגרס שמרנים. מטרת הקמפיין הייתה לבטל את פסיקת בית המשפט. עם זאת, ראשית, החתימות היו צריכות להתקבל על ידי הרשם של קולומביה, בעוד ההצעה תעבור לקונגרס, שם יהיה צורך לדון בה ולהעביר אותה ברוב בשני הבתים. לבסוף, ההצעה תצטרך להיות מאושרת גם על ידי בית המשפט לחוקה, אותו בית המשפט שעל סמכותו הוא ביקש לערער. במאי 2017, ועדת הקונגרס החליטה, בהצבעת רוב של 20 מול 12, לגנוז את ההצעה. המהלך זכה לתשואות על ידי הנשיא חואן מנואל סנטוס, שהודיע בעבר על התנגדותו להצעה.
רישום משפטי של ילדים
ב-12 בנובמבר 2015 קבע בית המשפט לחוקה כי יש לאפשר לזוגות חד מיניים לרשום את ילדיהם שזה עתה נולדו על שם שני ההורים, כאשר בתעודות הלידה יוכלו להופיע שתי אמהות או שני אבות. בהחלטת 5–2, בית המשפט נתן למרשם האזרחי הלאומי 30 יום לשנות את הטפסים שלו כך שניתן יהיה לרשום ילדים עבור זוגות חד מיניים. התיק הוגש על ידי שני גברים הומוסקסואלים שלא הצליחו לרשום את תאומיהם שזה עתה נולדו בארצות הברית בתהליך פונדקאות. לפי הדיווחים, הם קיבלו אזרחות ומסמכים אמריקאים אך לא ניתן היה לרשום אותם בקולומביה.
הגנה מפני אפליה
אף על פי ההתקדמות המפליגה בעשורים האחרונים עבור זכויות חברי קהילת הלהט"ב הקולומביאנית, דיווחים על אפליה עודנם מוגדרים כדבר שבשגרה בעוד דווח על כ-109 תושבי להט"ב אשר נרצחו במדינה ב-2017 ו-108 ב-2016, אם כי נרשמה ירידה כוללת בשיעורי הרצח.
בשנת 2011, הקונגרס העביר הצעת חוק שמענישה אפליה על רקע נטייה מינית. החוק קבע מאסר של שנה עד שלוש שנים וקנסות כלכליים לאנשים המפלים קבוצות שונות לרבות את קהילת הלהט"ב הקולומביאנית. החוק קובע גם כי העונשים מוגברים כאשר האפליה מתבצעת במרחב ציבורי, באמצעות תקשורת המונים, על ידי עובד ציבור וכאשר מעשים המבוססים על אפליה שוללים מאדם את זכויות התעסוקה שלו או באי מתן שירות ציבורי. העונש מופחת אם מי שביצע את מעשה האפליה יתנצל בפומבי.
אפליה בבתי ספר
באוגוסט 2014, תלמיד בשם סרג'יו אוררגו התאבד כתוצאה מאפליה הומופובית מצד מוריו בבית ספרו. אמו הגישה תביעה שלאחר מספר ערעורים הגיעה לבסוף לבית הדין החוקתי. בית המשפט פסק לטובת משפחתו של אוררגו, וקבע כי הזכויות לכבוד, חינוך, שוויון, אי אפליה, התפתחות חופשית של אישיות, פרטיות והליך הוגן, הצדק, הפיצוי והשם הטוב של אוררגו הופרו. בית המשפט הורה לבית הספר לעשות מעשה מחילה פומבי והורה למשרד החינוך שיבדוק תוך שנה את "המדריך לדו-קיום" (כללים המסדירים את היחסים בין התלמידים עצמם לשאר חברי הקהילה החינוכית) של כל בתי הספר במדינה כדי שלא יכילו מאמרים המפלים ילדים בגלל נטייתם המינית או זהותם המגדרית.
צו הממשלה
משרד הפנים הקולומביאני פרסם באביב 2016 צו נשיאותי המספק מדיניות רחבה של חובות פרוצדורליות למוסדות ממשלתיים וגופים טריטוריאליים בנוגע לזכויות להט"ב. המסמך קרא להקים ועדה צומתית להבטחת זכיותיהם של חברי קהילת הלהט"ב הקולומביאנית. הצו הדגיש מה הן זכויות תושבי להט"ב קולומביאנים בחינוך ציבורי, שירותי בריאות, בתי כלא וקורבנות של סכסוך מזוין. תוכן הצו הבהיר כי "ישויות לאומיות אינן רשאיות לסרב להכיר בכך שזוג חד מיני יכול להוות משפחה, אשר כתוצאה מכך, הם רשאים להיכלל על ידי ההגנות החוקתיות ומשוויון ההזדמנויות הניתנות למשפחות אחרות". במאי 2018, הנשיא חואן מנואל סנטוס הוציא צו ביצוע המורה למשרד הפנים להבטיח את זכויות תושבי הלהט"ב הקולומביאנים במגזר החברתי, בריאות, חינוך, עבודה, דיור, פנאי, ספורט ותרבות, וכן לבסס תמיכה בתוכניות סיוע.
הזכות להביע חיבה בפומבי
בית המשפט החוקתי פרסם מספר פסקי דין המגינים על זכותם של הומוסקסואלים וביסקסואלים להתבטא בפומבי, כולל הזכות להביע חיבה או אהבה לבן זוגם. ב-1994 פסל בית המשפט את סירובה של המועצה הלאומית לטלוויזיה להציג פרסומת שהציגה זוג חד מיני. בעקבות פסק דין זה, פסקי דין בנושאים דומים במשך השנים נקבעו במשך השנים כגון, "T-268" משנת 2000, בו התיר בית המשפט את קיומן של הפגנות למען זכויות להט"ב, אשר נמנע בעבר על ידי ראש עיריית ניבה, "T-301" משנת 2004, אשר חייב את משטרת סנטה מרתה להפסיק להטריד הומוסקסואלים שביקרו בטיילת של העיר, ו-"T-314" משנת 2011, שקבע כי סירובו של המלון "Tequendama" לאפשר גישה למספר הומוסקסואלים לקיום שני אירועים במתקניו בשל נטייתם המינית היא מפלה, והתיק "T-909" מאותה שנה אשר הורה לפקידי האפוטרופסות של הקניון "Cosmocentro" בקאלי וחברת האבטחה שלו לערוך קורס עבור הכשרה להפסקת דיכוי הומוסקסואלים בעודם מביעים את חיבתם בפומבי.
זהות מגדרית
בשנת 2011 קבע בית המשפט החוקתי כי אסירה טרנסג'נדרית רשאית לבחור את תספורתה ואיפורה בעצמה. בשנת 2012 פסק בית המשפט כי אדם טרנסג'נדר יכול לבקש לשנות את מינו ברישומיו האזרחיים מבלי לעבור לבית משפט לענייני משפחה. לפני כן, מאז 1970, המרשם האזרחי הלאומי (Registro del Estado Civil) דרש הצהרה נוטריונית, שפורסמה או פסיקת שופט כדי לשנות כל מידע במרשמו של אדם.
בתגובה לשתי פסיקותיו של בית המשפט ב-2015, ממשלת קולומביה הוציאה צו ב-4 ביוני 2015 כדי לפשט את התהליך בו מבוגרים מעל גיל 18 יכולים לשנות את מינם באופן חוקי. הצו, החתום על ידי משרד המשפטים ומשרד הפנים, הצהיר כי "שינוי מגדרי מוצדק מבחירה אישית של אדם", הצהרה אשר ביטלה את הדרישה לבדיקות פסיכיאטריות או גופניות לשם שינוי מגדר.
בין הארגונים המשמעותיים המעניקים תמיכה עבור אזרחים קולומביאנים טרנסג'נדרים נכללים:
שירות צבאי
בקולומביה חובת גיוס לגברים, ללא קשר לנטייתם מינית, אשר במסגרתו הם מקבלים כרטיס רישום ("libreta militar") אותו הם עשויים להתבקש להציג במצבים מסוימים, בהם בעת חיפוש תעסוקה (במפעלים ציבוריים בלבד).
זהות מגדרית
בשנת 2015 פסק בית המשפט העליון כי נשים טרנסג'נדריות אינן מחויבות להתגייס בדומה לנשים הטרוסקסואלים, אך כי רשאיות לשרת אם יבחרו.
תרומת דם
בשנת 2012, בית המשפט החוקתי קבע כי נטייה המינית אינה יכולה להוות קריטריון למניעת תרומת דם. לצורך כך הורה בית המשפט למשרד הבריאות וההגנה החברתית לשנות את תקנות התרומות, שקבעו כי גברים המקיימים יחסי מין עם גברים אינם יכולים לתרום דם. בית המשפט הורה למשרד הבריאות כי יש להתייחס לתקנות לאימות וזיהוי רמות סיכון גבוהות או נמוכות בהתאם להתנהגות המינית של כול אדם, אם כי נטייה מינית אינה מהווה כשלעצמה סיכון דה פקטו.
תנאי מחיה
על פי פרסומיו של העיתון וושינגטון פוסט, לבירה בוגוטה ומדיין ישנן שכונות להט"ב משגשגות, ברים שפטרוניהם הם הומוסקסואלים גלויים ומרכזים המספקים ייעוץ וייעוץ משפטי לחברי הקהילה. פוליטיקאים מקומיים, בהם ראש עיר הבירה לשעבר לואיס אדוארדו גרזון וחברי קונגרס בולטים נוספים כגון הסנאטור ארמנדו בנדטי, תמכו בהענקת זכויות חוקיות לזוגות חד מיניים לצד הנשיא לשעבר חואן מנואל סנטוס הראה תמיכה בזכויות להט"ב, בעודו החזיק בשני שרים הומוסקסואלים גלויים אשר כיהנו בממשלתו. תקשורת המיינסטרים מוגדרת כמי שמציגה סיקור מקיף של קהילת הלהט"ב הקולומביאנית. בשנים האחרונות, דמויות להט"ב הופיעו במספר גדל של תוכניות טלוויזיה ואופרות סבון, בהם סצנת האהבה ההומוסקסואלית באופרת הסבון המשודרת בפריים-טיים "Dr Mata" והופעה לסבית בסדרה הקולומביאנית לב פתוח. באוקטובר 2019, קלאודיה לופז הרננדס הפכה לאדם ההומוסקסואל הגלוי הראשון שכיהן כראש עיריית בוגוטה בהיותה לסבית, בבחירות שתויגו על ידי המרשם האזרחי הלאומי כ-"השלוות ביותר בהיסטוריה האחרונה". לופז התחתנה עם הסנאטורית וראש עיריית צ'פינרו לשעבר בין השנים 2005–2008, אנג'ליקה לוזאנו קוריאה בדצמבר 2019. במשך השנים, שני אזרחי להט"ב מוצהרים נבחרו לקונגרס הקולומביאני בהם אנדרס קנסימנס המייצג את מחוז פוטומאיו ואוריאנה זמבראנו המייצגת את לה גואחירה. מספר מועמדים גלויים מטעם הקהילה נבחרו גם כן עבור כהונה כחברי מועצה מקומיים בקאלי, מדיין, סן רפאל, פריירה ועוד.
מספר פסטיבלים ואירועי להט"ב פומביים קולומביאנים בולטים ידועים במדינה מטעם קהילת הלהט"ב המקומית אשר כוללים בין היתר ציוני מצעדי גאווה בבוגוטה, מדיין, קאלי, ברנקייה, בוקרמנגה, קוקוטה וסיינזלג'ו. אירועים נוספים הם "פסטיבל השמועות" בקרטחנה, פסטיבל המוזיקה הנערך באופן שנתי בחודשי יוני, וחגיגת ליל כל הקדושים של בוגוטה. הקרנבל של ברנקייה, אחד מהקרנבלים הגדולים בעולם, כולל בציונו מצעד גאווה דמוי הקרנבל ברזילאי. חנויות להט"ב שונות הוקמו במהלך השנים, לצד הפצתם של פרסומי להט"ב קולומביאנים מקוונים חדשים בהם, "OutinColombia.com" והמגזין "egoCity".
Screaming Life/Fopp
Screaming Life/Fopp הוא אלבום אוסף הראשון של להקת הגראנג' האמריקאית סאונדגארדן, שיצא במאי 1990 בחברת סאב פופ. האלבום יצא בהוצאה מחודשת ב-24 בנובמבר 2013 (כ-23 שנים לאחר ההוצאה המקורית).
רקע
אוסף זה שהוא האלבום אוסף הראשון של הלהקה, הוא למעשה שילוב של שני המיני-אלבומים הראשונים של הלהקה: "Fopp" ו"Screaming Life" שיצאו ב-1987 ו-1988 שאוחדו לשחרור אחד, וזאת לאחר שחרור שני אלבומי אולפן מלאים ששוחררו בשנתיים לפני האלבום: "Ultramega OK" (מ-1988) ו-"Louder Than Love" (מ-1989), שצברו פופולריות רבה, וחברת התקליטים רצתה ליצור רצף תודעתי של שחרורים של הלהקה.
השחרור המחודש ב-2013 כולל רצועת בונוס שנקראת "Sub Pop Rock City" שלא קיימת בשחרור המקורי מ-1990. שיר זה הוקלט בתקופת הקלטת אלבום הבכורה, והיה זמין רק באוסף "Sub Pop 200" (אוסף שירי גראנג' של חברת התקליטים סאב-פופ).
לילה אוהבי
לילה אוהבי אל אוהבי (בקטלאנית: Leila Ouahabi El Ouahabi; נולדה ב-22 במרץ 1993) היא שחקנית כדורגל ספרדייה-קטלאנית המשחקת בעמדת כמגנה שמאלית בקבוצת ברצלונה.
נעורייה ותחילת דרכה
אוהבי נולדה במטרו קטלוניה, בספרד, למשפחה ממוצא מרוקאי, והחלה לשחק קטרגל עם אחיה והצטרפה לקבוצת בנים.
קבוצת הבנות הראשונה שאוהבי שחקה בה הייתה וילסאר דה מאר. ב-2007 עברה לקבוצת הילדים של ברצלונה ולאחר 5 שנים בלה מאסיה עלתה לקבוצה הבוגרת.
קריירת מועדונים
אוהבי עלתה לקבוצה הבוגרת בעונת 2011–2012 ובעונה זאת זכתה הקבוצה באליפות אך היא מעטה לקבל דקות משחק. לאחר עונה נוספת בברצלונה הייתה ממתוסכלת ממיעוט הדקות והחליטה לעבור לקבוצה אחרת. ב-2013 עברה לקבוצת ולנסיה ולאחר כ3 שנים חזרה לקבוצה ברצלונה.
במאי 2019 שחקה בגמר ליגת האלופות בו הפסידה ברצלונה לליון הצרפתית 1–4.
במאי 2021 שחקה בגמר ליגת האלופות נגד צלסי בו ניצחה ברצלונה 0–4 וזכתה בגביע.
ביוני 2022 חתמה על חוזה לשנתיים בקבוצת מנצסטר סיטי האנגלית.
נבחרת
אוהבי זומנה לסגל נבחרת ספרד בכדורגל נשים עד גיל 19. ב-2016 זומנה לנבחרת הנשים וערכה את הבכורה שלה בנבחרת ב-4 במרץ 2016 במשחק ידידות מול נבחרת רומניה.
בשנת 2017 זומנה לגביע אלגברה וכבשה את שער הניצחון שהעניק את הגביע לספרד בגמר מול קנדה. ב-2019 היא שחקה עם הנבחרת בגביע העולם לנשים בה הודחה ספרד על ידי נבחרת ארה״ב שזכתה בטורניר בשמינית הגמר.
L'enfant que j'étais
L'enfant que j'étais (בעברית: הילד שהייתי) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת השווייצרית, ליס אסיה. השיר ייצג את שווייץ באירוויזיון 1957. השיר נכתב על ידי אמיל גרדאז והולחן על ידי גאו וומרד. השיר הושר עשירי ואחרון בסדר ההופעות, אחרי דנמרק.
רקע
בדומה לשירי התקופה, השיר בוצע בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר עומדת אסיה ששרה על זכרונותיה כילדה בשווייץ.
באירוויזיון
ב-3 במרץ 1957, השיר בוצע על ידי אסיה בתחרות האירוויזיון. השיר זכה במקום השמיני עם חמש נקודות (אחת משווייץ, איטליה ולוקסמבורג, ושתיים מדנמרק).
ישראל דגן
ישראל (יורם) דגן (נולד בי' בטבת תשי"ח, 2 בינואר 1958) הוא זמר ומוזיקאי יוצר, חסיד ברסלב.
נולד במשפחה רחוקה מדת, וגדל באחד מקיבוצי השומר הצעיר. את שירותו הצבאי עשה כלוחם בסיירת שקד. לאחר סיום הצבא החל במסע חיפוש רוחני שכלל שהות ממושכת בהודו. בגיל 23 חזר בתשובה והתקרב לחסידות ברסלב, ובמיוחד לרבי ישראל דב אודסר, אשר אותו שימש תקופה מסוימת.
במהלך השנים החל להלחין שיחות, סיפורים ומאמרים מכתבי רבי נחמן מברסלב, ושיריו נהפכו לשירים המפורסמים ביותר בחסידות ברסלב והתפרסמו אף מחוצה לה. בנוסף לשירים אלו חלק משיריו כתב בעצמו. חלק גדול משיריו תורגמו ליידיש על ידי הרב יואל ראטה.
גברדין
גברדין (באנגלית: Gabardine) הוא טקסטיל שהומצא ב-1879 על ידי תומאס ברברי, שרשם עליו פטנט ב-1888. האריג אטום למים ומשמש ליצירת מעילי גשם ובגדים אחרים.
הגברדין שימש לביגוד עבור חוקרי קטבים דוגמת רואלד אמונדסן וארנסט שקלטון ועבור כובש הפסגות ג'ורג' מאלורי.
משחקי הכס - עונה 6
העונה השישית של משחקי הכס שודרה במקור בין ה-24 באפריל 2016 ל-26 ביוני 2016. העונה כללה עשרה פרקים, כל אחד באורך של 50-60 דקות.
עד העונה החמישית הסדרה עקבה, פחות או יותר, אחרי עלילת חמשת הספרים שיצאו בסדרת "שיר של אש ושל קרח". עם זאת, לאור העיכוב ביציאת ספרי ההמשך, החל מעונה זו עלילת הסדרה ממשיכה לקו "עצמאי" יותר.
תקציר העלילה
במעלה המלך ג'יימי חוזר אל סרסיי ויחד עמה זומם להפיל את שלטונו של הדרור העליון. בניסיון התקוממות כושל כנגד תומכי הדרור העליון הוא נשלח לעזור למשפחת פריי במצור על נהרן, בעוד טומן מכריז כי סרסיי תעמוד למשפט אמונה וכי לא יתקיים דו-קרב. סרסיי לא מופיעה בפני הדרור העליון ומארגנת פיצוץ בהיכל הגדול באמצעות אש פרא, שבמהלכה נהרגים מארג'רי טיירל והדרור העליון. טומן שמבחין במתרחש קופץ אל מותו, וסרסיי מתיישבת על כס הברזל ומכריזה על עצמה כמלכת שבע הממלכות.
בנהרן דג שחור כובש את נהרן מידי בני פריי שהחזיקו בה. הם צרים עליה בתגובה ומאיימים להרוג את אדמור טאלי שנמצא בידיהם. בריאן מטארת' מגיעה לנהרן בניסיון לשכנע את דג שחור לבוא לעזרת סאנסה, הוא מסרב. ג'יימי לאניסטר מדבר עם אדמור טאלי ומאיים עליו שירצח את בנו אם לא ייתן לו את נהרן. אדמור נכנס לנהרן ואומר לאנשיו להיכנע, דג שחור עוזר לבריאן מטארת' לברוח ונהרג בקרב עם מי שרצו לשבות אותו.
בחומה, סר דאבוס משכנע את מליסנדרה, כוהנתו של אדון האור, להחיות את ג'ון סנואו, שלאחר תחייתו מוציא להורג את הקושרים שהתנקשו בו ומבקש לפרוש ממשמר הלילה, אך הגעתה של סאנסה אל טירת שחור טורפת את הקלפים. היא משכנעת אותו לתור אחר בעלי ברית לקראת יציאה לקרב על וינטרפל, לאחר שרמזי בולטון רוצח את אביו ואת אמו ואחיו החורגים ומשתלט על וינטרפל. סאנסה וג'ון סנואו יוצאים לקרב על המבצר בראש צבא הפראים ובתמיכתה של מליסנדרה כשבסיומו ג'ון, בסיוע ברגע האחרון של אבירי הבקעה, מביס את רמזי בולטון ולוקח אותו בשבי, בעוד סאנסה מביאה למותו בכך שהיא משסה בו את כלביו הרעבים. כהכנה לפלישת ההלכים הלבנים ג'ון סנואו מתייעץ עם אדוני הצפון ומוכתר למלך הצפון.
מעבר לים הצר, דאינריז טארגאריין נלקחת בשבי בידי הדות'ראקים, שמחליטים לכלוא אותה במקדש אלמנות מנהיגי הדות'ראקים, אך היא מסרבת להשלים עם גורלה ולאחר שהיא שורפת למוות את מנהיגי הדות'ראקים היא הופכת למנהיגת הדות'ראקים ויוצאת עמם בחזרה אל מירין כשהיא רכובה על דרקונה. במירין, ואריז וטיריון מנסים להשכין שלום בין אדוני העבדים ובעוד ואריז יוצא לגייס צבא, מתקפה מכיוון הים על מירין נבלמת עם בואה של דאינריז כשהיא רכובה על דרוגון הדרקון. יחד עם האחים גרייג'וי שחוברים אליה ועם ספינותיהם הרבות דרקוניה וצבא הדותראקים היא יוצאת לקרב על ווסטרוז.
בראן סטארק, הודור ומירה מגיעים אל עץ היער הענק שבו נמצא העורב בעל שלוש העיניים, שמלמד את בראן ומראה לו חזיונות מהעבר ומלמד אותו את מקורם של ההלכים הלבנים, תולדות חיי אביו אדארד ואודות הודור בילדותו. בשלב מסוים בראן רואה את מלך הלילה בראש צבא המהלכים הלבנים, ומלך היער מבחין בו ונוגע בו, מה שמפר את ההגנה על המערה בה שכנו. ההלכים הלבנים פולשים אל המערה והורגים את העורב ואת הודור. כאן מתגלה לנו כי בראן בחזיונותיו השפיע על העבר וגרם להודור הצעיר לשמוע בראשו את המילים 'תחזיק את הדלת' (Hold the door), מילים שנחקקו בראשו, עד כי איבד את יכולתו לומר דבר מלבד אותן (לאחר גלגולים רבים הפך המשפט לשמו, הודור). בראן ומירה נמלטים בקושי ונתקלים בבנז'ן סטארק שמספר להם שננטש על ידי אנשי משמר הלילה וחייו ניצלו הודות לילדי היער. הוא מפציר בבראן להשלים הכנותיו לקראת הפיכתו לעורב בעל שלוש העיניים. בחזיונותיו בראן מגלה שג'ון סנואו אינו ממזרו של נד סטארק אלא בנם של ליאנה סטארק וראייגר טאראגריין.
אפריל (פירושונים)
{{פירושונים|* אפריל – החודש הרביעי בלוח השנה הגרגוריאני
ראו גם
}}
אבים (מחוז)
מחוז אבים (באנגלית, בסוואהילי: Abim) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור הצפוני במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, אבים.
מיקום
המחוז גובל במחוז קוטידו מצפון מזרח, במחוז נפק מדרום מזרח, במחוז אוטוק מדרום מערב, ובמחוז פאדר ממערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא אבים.
רקע כללי
במקור נחשב המחוז לנפת לאבוור שישבה תחת מחוז קוטידו. ב-1 ביולי 2006, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. תחת המחוז יושבות הנפות: אבים, אלרק, לוטוקיי, מורולם וניאקווי.
אוכלוסייה
כ-85% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.
ניל דרוקמן
ניל דרוקמן (נולד ב-5 בדצמבר 1978) הוא סופר, מנהל קריאייטיב, מעצב ומתכנת ישראלי-אמריקאי. הוא הסגן נשיא של החברה Naughty Dog, וידוע בציבור בעיקר בשל עבודתו בזיכיונות משחקי הווידאו Uncharted ו-The Last of Us. הוא נולד וגדל עד גיל 10 בישראל. הוא למד מדעי המחשב באוניברסיטת קרנגי מלון ולאחר מכן התחיל לחפש עבודה בתחום משחקי המחשב.
תחילה, ניל דרוקמן היה מתמחה בחברה Naughty Dog. ב-2004 הוא הפך למתכנת המשחקים Jak 3 ו-Jak X: Combat Racing, לפני שהפך למעצב של המשחקים Uncharted: Drake's Fortune ו-Uncharted 2: Among Thieves. הוא הוביל את הפיתוח של משחק המחשב The Last of Us והיה כתב ומנהל הקרייטיב של המשחק Uncharted 4: A Thief's End. הוא גם כתב את הקומיקס Uncharted: Eye of Indra, את הרומן הגרפי A Second Chance at Sarah ואת הקומיקס The Last of Us: American Dreams. בשנת 2018, במהלך הפיתוח של המשחק The Last of Us Part II, ניל הפך לסגן הנשיא של Naughty Dog, ועבד לצד אוון וולס לאחר יציאת המשחק בשנת 2020. דרוקמן הוא כותב ומפיק בפועל של סדרת הטלוויזיה האחרונים מבינינו, שהיא עיבוד של המשחק.
דרוקמן זכה לשבחים על תרומתו למשחקים The Last of Us ו-Uncharted 4, וקיבל מספר פרסים על תרומותיו אלו, ביניהם שני פרסים מטעם האקדמיה הבריטית, שני פרסי D.I.C.E, ושלושה פרסי גילדת הכותבים של אמריקה. עבודת הכתיבה שלו במשחק The Last of Us Part II זכתה לשבחים ממבקרים רבים אודות כתיבתה, אם כי הביקורת לקצב ולנושאים שלה הייתה מעורבת; המשחק זכה בכמה פרסי גיימינג.
חיים אישיים
מיולי 2002, דרוקמן בילה שנה כעוזר מחקר גרפי של ד"ר דייוויד בנקס במעבדת ההדמיה באוניברסיטת המדינה של פלורידה, בזמן שהתגורר בטאלאסי, פלורידה. במהלך תקופה זו, הוא החל לפתח עם כמה חברים את המשחק Pink-Bullet, עבור לינוקס וווינדוס. בשלב מסוים, רצה להיות אנימטור, מה שגרם לו לרצות לקחת שיעורי אמנות, אך הוריו אסרו עליו לעשות זאת. לאחר שלקח שיעור תכנות, הבין דרוקמן שזו העדפתו, ובדצמבר 1997 החל ללמוד לתואר ראשון במדעי המחשב. אותו השלים בשנה שלאחר מכן, וסיים בהצטיינות את לימודיו עם ממוצע ציונים של 3.61. בשל תוצאותיו האקדמיות, הוא היה חבר באגודת הכבוד של מפתח הזהב. דרוקמן עבר לפיטסבורג, שם למד באוניברסיטת קרנגי מלון (CMU); באוגוסט 2003, הוא החל את התואר השני שלו בטכנולוגיית בידור במרכז טכנולוגיות הבידור. כחלק מהתואר, הוא למד משחקים של ג'סי של. ג'סי לימד אותו פילוסופיות שעשה בהן שימוש מאוחר יותר בחייו. באפריל 2004, דרוקמן פיתח את המשחק Dikki Painguin כסטודנט באוניברסיטת קרנגי מלון, בשיתוף פעולה עם עמיתו אלן בלומקוויסט.
הוראת שפה משולבת תכנים
הוראת שפה משולבת תכנים (באנגלית: Content and Language Integrated Learning - CLIL) היא שיטת לימוד שפה דרך לימוד תוכן. העיקרון המרכזי בשיטה הוא שניתן להגיע לתוצאות חיוביות - הן בלימוד שפה, והן בלימוד תחום דעת - דרך השילוב בין שניהם. דוגמה לשימוש ב-CLIL יכולה להיות, למשל: כיתה בבית-ספר באיטליה, שבה התלמידים לומדים גאוגרפיה (תחום דעת) בשיעור המתנהל כולו בשפה האנגלית (שפה זרה\שנייה). החל מתחילת המאה ה-21 ניתן לראות אימוץ משמעותי של השיטה במגוון מערכות חינוך, לרבות באירופה.
אטימולוגיה
המונח CLIL מתייחס ללמידה משולבת של שפה ותוכן (באנגלית – ראשי תיבות של: Content and Language Integrated Learning). הוא נוצר בשנת 1994 על ידי דייוויד מארש ואן מאליירס כמתודולוגיה דומה אבל לא זהה ל'היטמעות בשפה' (Language Immersion) ו'הוראה מבוססת תוכן' (Content Based Instruction). זוהי גישה ללימוד תוכן באמצעות שפה נוספת (זרה או שנייה), באמצעותה נלמדים גם הנושא וגם השפה. הרעיון של תומכיה היה ליצור "מונח מטרייה" הכולל צורות שונות של שימוש בשפה כאמצעי הוראה.
הגישה עצמה
גישת CLIL מבוססת ביסודה על עקרונות מתודולוגיים שפותחו בעקבות מחקר על היטמעות בשפה (Language Immersion).
ל-CLIL יש שתי מטרות עיקריות: שתי המטרות מתאחדות וכתוצאה מכך התלמיד מועשר בידע מגוון שקודם לכן לא היה באמתחתו, מעבר ללימוד השפה.
ברוב השימושים בגישה, נדרש ידע סף בשפה עבור התלמיד. מעבר לכך, הכישורים הנדרשים מהתלמיד הם: למקם את הנושא בהקשר רחב יותר, לדעת לזהות סוגי טקסטים שונים, לזהות מקורות, אוצר מילים, להבין את ההבדל בין תיאור לחוות דעת ועוד. יש מקום לשפה הראשונה במהלך השיעורים, בעיקר בתחילת הדרך, כל עוד השימוש בשפת היעד עולה עם הזמן.
מכיוון ש-CLIL נחשב מונח מטרייה, בספרות המקצועית יש כמה מודלי-רצף (continuum models) שנעים בין הגישה החזקה לגישה החלשה: מסגרת קונצפטואלית בשם 4C פותחה על ידי דו קויל כדי לתת בסיס לרעיון ש-CLIL מורכב מחלקים שונים, אך חשובים, שמחוברים ותורמים ללמידה מוצלחת: מבחינת המורה, יש יתרון בכך שהגישה יכולה להרחיב את נושאי הלימוד בהם עוסק המורה, ופותחת לו אפשרות ללמד כל נושא שירצה (בתנאי שיהיה בשפת היעד). מאידך, לפעמים המורים לא בטוחים שיש להם את הידע הנדרש על מנת שיוכלו ללמד תחומים מגוונים בשפה האנגלית. המענה של השיטה לבעיה זו, הוא שהמורים אינם נדרשים להיות מומחים בכל התחומים - גם המורה לומד תוך כדי התהליך. יש ממצאים המוראים ששיתוף פעולה בין מורים לשפות ומורים לתוכן, עשויים לתרום להצלחת הגישה.
תגובות ואימוץ באירופה
מחקרים רבים בדקו את התוצאות של לימוד שפה בשיטה זו. באיטליה למשל, נבדקו בתי ספר באזור טרנטינו - אלטו אדיג'ה מ-2003 עד 2006. לפי הממצאים, הייתה הצלחה עם השיטה כאשר מערכת החינוך תמכה במורים ופעלה בהתאם לקוי היסוד של השיטה הספיציפית באיטליה. בנוסף, כשמשווים את כישורי הדיבור של תלמידים בתוכניות רגילות לעומת תוכניות CLIL, נמצאה רמה גבוהה יותר בקרב תלמידים בקבוצה האחרונה.
גרוס ברזן (חוות הכשרה)
גרוס ברזן (בגרמנית: Groß Breesen) היה שמה של חוות הכשרה לא ציונית לנוער יהודי גרמני בכפר השלזי גרוס ברזן (כיום בז'ז'נו טשבניצה, Brzezno Trzebnica, פולין), ליד טרבניץ (כיום טשבניצה, Trzebnica, בדרום מזרח פולין). החווה הוקמה על ידי הנציגות הארצית של יהודי גרמניה ב-1936, בתגובה לרדיפת יהדות גרמניה על ידי המשטר הנאצי, והתקיימה עד 1942.
היסטוריה
בינואר 1936 הקימה הנציגות מסלול הכשרה ליהודים לא ציונים לשם הכנתם להגירה. כ-125 בני נוער נועדו לקבל במסגרת זוהכשרה בענפי חקלאות, עבודות ייצור ומשק בית, וכן ללמוד שפות זרות. בניגוד להכשרות ציוניות, הושם דגש בהכשרה על לימודי תרבות גרמנית ויהודית. בין המעורבים בהקמת מסלול ההכשרה היו יוליוס זליגזון, יוליוס ברודניץ , אוטו הירש, ליאו לוונשטיין, אוטיליה שנוואלד (Ottilie Schoenewald) , קורט בונדי ומקס ורבורג.
בשנת 1938, כ-5,500 בני נוער יהודיים, מתוך כ-60,000 בני נוער יהודיים שהיו אז בגרמניה, למדו ב-94 מרכזי הכשרה כאלה, רובם בקורסים דו שנתיים. הם למדו מלאכות יד ועבודות משק בית. אחרי ליל הבדולח צנח מספרם בחדות. התוכניות להגירה משותפת של כל בוגרי חוות ההכשרה בגרוס ברזן אל מעבר לים נכשלו. רובם יצאו מגרמניה באופן עצמאי, כבודדים, לפני ליל הבדולח. יום למחרת ליל הבדולח, ב-10 בנובמבר 1938, הותקפה החווה על ידי אנשי אס אס. הנערים, המדריכים, המחנכים וכמעט כל מנהלי העבודה גורשו למחנה הריכוז בוכנוולד. לאחר שישה שבועות שוחררו כמעט כולם תמורת התחייבות להגר מיד מגרמניה. גרוס ברזן המשיך להתקיים כמתקן הכשרה וקיבל 114 משתתפים לקורס שלישי.
בשנת 1942 נסגר מרכז ההדרכה על ידי הגסטפו. היהודים שעדיין התגוררו בגרוס ברזן בשנת 1942 הועברו לאושוויץ.
למור אפור-ראש
למור אפור-ראש (שם מדעי: Eulemur cinereiceps) הוא מין של פרימט מהסוג למור החי באי מדגסקר ונחשב בעבר לתת-מין של המין למור חום (Eulemur fulvus), אך בשנת 2001 הופרד למין עצמאי.
מאפיינים
הלמור אפור הראש הוא אחד הגדולים שבלמורים. אורכו מגיע למטר ללא הזנב. הלמור אפור הראש בעל פרווה בצבע חום-אדמדם, עיניים בצבע צהוב-כתום או אדום וראש בצבע אפור וזה מקור שמו של הלמור. הלמור אפור הראש חי ביערות הגשם של דרום-מזרח מדגסקר וניזון בעיקר מפירות, עלים, פרחים ופטריות. הטורפים של הלמור אפור הראש כוללים עופות דורסים כמו עקב מדגסקר ואיה זרונית מדגסקרית, טורפי מדגסקר כמו הפוסה וחנק קרקע מלגשי. הלמור אפור הראש מסווג על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה חמורה עקב בירוא יערות נרחב באי מדגסקר וציד. על פי הערכות נותרו בטבע פחות מ–10,000 למורים אפורי ראש והוא אחד מ–25 הפרימטים הנדירים ביותר בעולם.
הדרבי של מוסקבה
הדרבי של מוסקבה (ברוסית: Футбольные московское дерби, מילולית: דרבי הכדורגל של מוסקבה) הוא משחק הדרבי בין קבוצות הכדורגל של העיר מוסקבה והוא הדרבי העירוני הגדול ברוסיה.
היסטוריה
משחקי דרבי נערכו לראשונה במוסקבה בתחילת המאה ה-20 כבר בשנת 1906 כאשר 500 איש צפו במשחק בין מועדון הספורט הבריטי ומועדון שיריאייב שהסתיים בתוצאה 8:1 למועדון הבריטי. בהמשך נערכו משחקים לא רשמיים בין מועדוני העיר במסגרת גביע פולד 1909 בו השתתפו המועדונים המוסקבאים סוקול, אוניון, מורוזובצי ומועדון הספורט הבריטי שגבר על כל יריבותיו והוכתר לאלוף העיר הלא רשמי. לאחר מכן נערכה ליגת הכדורגל המוסקבאית ומאז הקמת ליגת העל הסובייטית בכדורגל בשנת 1936 מועדוני הכדורגל של מוסקבה התמודדו ביניהם במסגרת אליפות המדינה ובהמשך גם ב.
ספרטק-צסק"א
היריבות הגדולה ביותר בעיר היא יריבות הכדורגל בין ספרטק לבין צסק"א, אף שישנן משחקי דרבי מתוחים בין כל אחת מקבוצות הכדורגל המוסקבאיות (כשהדרבי הוותיק ביותר הוא בין ספרטק לדינמו מוסקבה, יריבות שקיימת מאז תחילת המאה ה-20).
ספרטק וצסק"א הן קבוצות הכדורגל המעוטרות ביותר במוסקבה ומכונה "הדרבי הגדול של מוסקבה" והוא אחד המפגשים המתוחים ביותר בכדורגל הרוסי, המכונה גם בשם "הדרבי של כל רוסיה" (Дерби всея Руси בשפת המקור).
הדרבי הפחות משמעותי בתחום הכדורגל הוא בין דינמו מוסקבה ללוקומוטיב מוסקבה.
הדרבי הוותיק
הדרבי הוותיק של מוסקבה, המכונה הדרבי הוותיק של רוסיה (ברוסית: Старейшее российское дерби) היא היריבות שבין מועדון הכדורגל ספרטק מוסקבה ודינמו מוסקבה והוא היריבות הוותיקה היותר ברוסיה בין מועדוני כדורגל והחלה מתחילת המאה ה-20, כששני המועדונים התמודדו באליפות מוסקבה, עוד לפני הקמת ליגת העל הסובייטית. היריבות המתוחה פחתה עם חלוף השנים, בשל התדרדרות ביכולתה של דינמו שזכתה באליפות המדינה בפעם האחרונה בשנת 1976 והתואר האחרון שלה היה זכייה בגביע הרוסי בכדורגל בשנת 1995, אך בשל היותו ליריבות הוותיקה ביותר ברוסיה הוא נותר לאחד הטעונים והמשמעותיים בכדורגל הרוסי. כשהיריבות רבת שנים נובעת מהזיהוי הפוליטי של הקבוצות: ספרטק הוקמה על ידי פועלי מפעל בשר ונתמכה בהמשך על ידי הסתדרות הפועלים, בעוד דינמו הוקמה על ידי שירותי הביטחון והמשטרה ונתמכת על ידי משרד הפנים ובנק VTB.
לוקומוטיב נגד צסק"א
צסק"א ולוקומוטיב פגשו אחת את השנייה לראשונה ב-3 ביולי 1936 במסגרת המחזור הששי בליגת העל הסובייטית בכדורגל באצטדיון צדק"א, במשחק שהסתיים בניצחון לוקומוטיב 3:0. הקבוצות פגשו זו את זו 137 פעמים במפגשים רשמיים.
בתקופה הסובייטית צסק"א הייתה דומיננטית יותר. השניים נפגשו 76 פעם בעוד צסק"א מנצחת ב-39 מפגשים, בעוד לוקומוטיב הצליחה לנצח רק ב-18 מהם. מאז 1991 המאזן התייצב ועומד על כמות דומה של משחקים שכל אחת מהם ניצחה. מאז 2002 לוקומוטיב התחזקה מאוד והמפגשים שלה נגד צסק"א הפכו למתוחים מאוד, כמעט בהשוואה למפגשים של צסק"א נגד ספרטק.
מפגשים רבי משמעות היו משחק גמר הגביע בעונת 2000 שבו לוקומוטיב זכתה בגביע אחרי ניצחון 3:2 ומשחק הזהב של אליפות רוסיה בכדורגל בעונת 2002 שהסתיים עם זכייתה של לוקומוטיב באליפות אחרי שגברה על צסק"א בתוצאה 1:0. המשחק נערך בעקבות שוויון נקודות בין צסק"א ללוקומוטיב והמשחק נערך כדי לקבוע מי תזכה באליפות.
לוקומוטיב נגד ספרטק
מאז שנת 2002, קיימת מתיחות רבה בין לוקומוטיב מוסקבה לשאר קבוצות הכדורגל המוסקבאיות, זאת בעיקר עקב התחזקותה של לוקומוטיב מוסקבה.
הקבוצות נפגשו ביניהן לראשונה ב-17 ביוני 1936 במסגרת המחזור החמישי של ליגת העל הסובייטית בכדורגל ובסך הכל נפגשו ביניהן 142 פעמים. במרבית השנים הייתה לספרטק דומיננטיות ברורה במפגשים ביניהן, כשהיריבות העיקרית הייתה בעיקר במפגשי הגביע, הן נפגשו בגמר הגביע הסובייטי בכדורגל בעונת 1957, במשחק שהסתיים בניצחון לוקומוטיב 1:0, בגמר הגביע הרוסי בכדורגל בעונת 1995/1996, שאף הוא הסתיים בניצחון לוקומוטיב, הפעם בתוצאה 3:2 ומשחק גמר הגביע בעונת 1998 שבו ספרטק גברה בתוצאה 1:0.
דינמו נגד צסק"א
קיימת מתיחות גם במשחקים של דינמו מוסקבה נגד צסק"א מוסקבה, כמו גם נגד צסק"א ולוקומוטיב אך זו לא מגיעה לרמת המתיחות שבין ספרטק לצסק"א.
היריבות הייתה חזקה מאוד בעיקר בשנות השבעים ושנות השמונים. אך מאז התפרקות ברית המועצות יריבות זו פחתה מאוד בענף הכדורגל והתחרות הסמויה בין צסק"א לדינמו קיימת בעיקר בענף ההוקי קרח, בה זו מתיחות עוינת וחזקה יותר משום ששתי הקבוצות נחשבות לקבוצות המוסקבאיות החזקות בענף (ראו הדרבי של מוסקבה (הוקי קרח)).