cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לאלי אספוסיטו
2020—הווה: "Libra", "שמיים אדומים" ו-"סוף האהבה"
ב-12 בנובמבר 2020 הוציאה את אלבום האלפן הרביעי שלה, Libra, שהגיע לראש מצעד האלבומים הארגנטינאי. האלבום כלל שלושה סינגלים נוספים: "Lo Que Tengo Yo", "Fascinada" ו-"Ladrón", שיתוף פעולה עם זמרת הטראפ הארגנטינאית, קאזו. בנוסף לקחה אספוסיטו חלק בשיתופי פעולה מוזיקליים שונים, ביניהם "Las Maravillas de La Vida" יחד עם לוס אנחלס אסולס, "Gente en la Calle" עם פיטו פאז והדואט "Soy de Volar" עם Dvicio. בנוסף, השתתפה בסינגל הצדקה "Color Esperanza 2020" למען נזקי מגפת הקורונה לצד אמנים רבים, ביניהם טליה, קמילו, ראו אלחנדרו ואיווטי סנגלו.
בשנת 2021 הצטרפה כמנטורית לעונה השלישית של תוכנית המציאות "The Voice ארגנטינה" המשודרת ברשת טלפה. ב-5 ביוני 2022 שבה התכנית לעונה רביעית ואף גם לאלי.
בשנת 2022 עלתה לאוויר הסדרה הארגנטינאית "סוף האהבה" בפריים וידאו בה מגלמת אספוסיטו את תמרה טננבאום, צעירה יהודיה אורתודוקסית שמחליטה לעזוב את הקהילה הסגורה שלה ואת בן זוגה ולנסות לחיות חיים מתירניים יותר. ביוני של אותה השנה היא הוציאה את השיר "N5", הסינגל הרביעי מתוך אלבומה הבא, שהגיע למעמד סינגל זהב בארגנטינה והשיר הראשון של אספוסיטו שנכנס לעשירייה הפותחת במצעד ארגנטינה הוט 100. באוגוסט, היא הוציאה את השיר "", עם קליפ נלווה. ב-18 בדצמבר נבחרה לשיר את המנון ארגנטינה בגמר המונדיאל.
פעילות חברתית
אספוסיטו היא חלק מקבוצה פמיניסטית של שחקניות וזמרות ארגנטינאיות והכריזה כי היא תומכת בהצעת חוק הפסקת הריון מרצון בארגנטינה, שבה הפלה הייתה, עד לתקופה זו, בלתי חוקית. בהצעת החוק הוצע כי ניתן לבצע הפלה במהלך 14 השבועות הראשונים להריון, ללא דרישות מלבד רצונה של האישה. הצעת החוק אושרה בשנת 2020.
חיים אישיים
לאלי היא בתה של מריה חוסה ריירה, המנהלת את סיבובי ההופעות שלה, וקרלוס אספוסיטו, מאמן כדורגל. יש לה שני אחים גדולים - אחות בשם אנה לאורה ואח בשם פטריסיו. היא מתגוררת בפלרמו, בואנוס איירס.
בישול (כדורגל)
בכדורגל, בישול, או אסיסט (מאנגלית: Assist), הוא העברת הכדור, על ידי מסירה או הגבהה, לשחקן אחר שמיד מבקיע שער. גם הפעולות הבאות נחשבות לעיתים כבישול: בעיטה הנהדפת על ידי השוער או שחקן הגנה של היריבה, שמיד לאחריה מובקע שער על ידי שחקן אחר; סחיטת בעיטת עונשין שאותה מבקיע שחקן אחר; או גרימה לשער עצמי של שחקן הקבוצה היריבה. לרוב, רק שחקן אחד נחשב כ"מבשל" של השער. סטטיסטיקות על אודות מספר הבישולים ששחקנים תרמו מתועדות לעיתים באופן רשמי על ידי מארגני התחרות, ולעיתים על ידי גופים עיתונאיים. הבישולים אינם חלק מחוקי הכדורגל שנקבעו על ידי IFAB, והקריטריונים להגדרתם הם גמישים.
אף ששחקנים זכו לקרדיט על כך ש"בישלו" שערים (אתר Planet World Cup תיעד באופן רטרוספקטיבי את כמות הבישולים בגביע העולם מ-1966), מדד זה לא נספר באופן ממוסד עד לסוף המאה העשרים. הוועדה הטכנית של פיפ"א ספרה לראשונה בישולים באופן מסודר במונדיאל 1986, על פי הקריטריונים הבאים:
במונדיאל 1990 המשיכה הוועדה הטכנית לספור את הבישולים על פי קריטריונים דומים, אך שינתה את הקריטריון לבעיטות חופשיות ולפנדלים: במקרה שסוחט העבירה גם הבקיע בעצמו את כדור העונשין, לא יוכר לו בישול. פיפ"א הפכה לראשונה את הבישולים לאחד ממדדי המשחק הרשמיים במונדיאל 1994. באותו טורניר הבישולים החלו לשמש בתור שובר-שוויון לקביעת הזוכה בפרס נעל הזהב. הוועדה הטכנית של פיפ"א קובעת אלו פעולות נחשבות כבישולים ואלו לא.
כיום מוענקים פרסים במספר מדינות הקשורים לבישולים, לדוגמת "פרס המוסר המצטיין" בליגה הצרפתית המוענק לשחקן עם מספר הבישולים הגבוה ביותר בתום העונה. שיטת הענקת הנקודות על פיה מחולק פרס "נעל הזהב" ב-MLS האמריקאית, התבססה בעבר על שערים ועל בישולים במקביל. בממלכה המאוחדת נספרים באופן רשמי כל מדדי המשחק, ובכללם בישולים, בתחרויות כמו הפרמייר ליג, הפוטבול ליג וליגת העל הסקוטית. גם בתחרויות היבשתיות הנערכות על ידי אופ"א, כגון ליגת האלופות והליגה האירופית, נספרים הבישולים באופן רשמי.
קוז'יקוד
קוז'יקוד (מלאיאלאם: ; לשעבר קליקוט) היא עיר במדינת קראלה שבדרום-מערב הודו.
היסטוריה
ב-20 במאי 1498 עגן מגלה הארצות ואסקו דה גאמה מול חופי העיר ובכך גילה את הנתיב הימי להודו. לאורך המאה ה-18 התקיימו מספר מלחמות על השליטה באזור בין הפורטוגלים למקומיים.
החל משנת 1947 שייך האזור להודו.
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2001 מתגוררים בעיר 436,527 תושבים וסך הכל קרוב למיליון במטרופולין שמסביבה.
שמה הקודם של העיר, קליקוט, בא ממלאית, ומשמעותו היא "ארמון מבוצר". בהולנדית ובשפות הסקנדינביות נקרא תרנגול הודו בשיבושים שונים של שמה של קליקוט, הנמצאת בהודו.
101 (אלבום)
101 הוא סרט דוקומנטרי ואלבום הופעה כפול שיצא במרץ 1989, המתעד הופעה של להקת הסינת'פופ הבריטית, דפש מוד. ההופעה המתועדת באלבום הייתה ההופעה האחרונה (הופעה מס' 101) בסיבוב ההופעות של האלבום Music For The Masses (יצא ב-1987).
תצורת הבזלת התיכונה
תצורת הבזלת התחתונה (Intermediate Basalt Fm) - סימון במפה הגאולוגית - Mβi - כלולה בחבורת טבריה, מצויה בעמק יזרעאל ובגליל. הסלעים של התצורה נוצרו מלבה שהחלה להצטבר בעמק בתקופת המיוקן התיכון, לפני 16 מיליון שנה.
101 (אלבום)
הפקה
ההופעה התקיימה ב-18 ביוני 1988 וצפו בה כ-80,000 צופים, באצטדיון הרוז בול בפסדינה, קליפורניה, שהכיל בעבר אירועים גדולים כמו גביע העולם בכדורגל והסופרבול.
תצורת הבזלת התיכונה
בעמק יזרעאל
בעמק יזרעאל היא התצורה העתיקה ביותר מבין היחידות הבונות את העמק.
העובי המרבי של התצורה, 450 מטר, אשר נמצא חשוף, נמצא במתלול כוכב הירדן במזרח. בעומק האדמה. בקידוח סמוך נמצא כי עובי התצורה הוא 650 מטר. לפי קידוחים נוספים נמצא כי העובי המשוער של התצורה הוא 1,100 מטר.
101 (אלבום)
הפקה
הסרט הדוקומנטרי מכיל צילומים מאחורי הקלעים ותיעוד חוויותיהם של שלושה מעריצים שזכו להצטרף לחלק מסיבוב ההופעות של הלהקה (הם זכו בפרס דרך תחנת רדיו בלוס אנג'לס), וכן ביצועים חיים לשירים מאלבומים קודמים של הלהקה.
ב-2003 יצאה גרסת DVD ל-101, שהכילה דיסק אחד עם הסרט הדוקומנטרי, ודיסק נוסף עם השירים ומס' ראיונות, ביניהם ראיונות עם חברי הלהקה נכון ל-2003 (אלן ווילדר, שעזב את הלהקה ב-1995 בחר שלא להתראיין).
תצורת הבזלת התיכונה
בעמק יזרעאל
בשולי עמק יזרעאל נחשפים קונגלומרטים, הבנויים מחלוקים של אבן גיר מחבורת עבדת וחבורת יהודה. הם החלו להצטבר לאחר תחילת התפרצות הבזלת התחתונה. שכבות הביניים של החלוקים בתוך חתך עבה של הבזלת התחתונה מעידות על כך שבמהלך ההתפרצויות הגעשיות היו תקופות ממושכות של הפסקה.
101 (אלבום)
הפקה
האלבום הגיע למקומות 5 ו-45 במצעדי האלבומים בבריטניה ובארצות הברית (בהתאמה).
רשימת שירים
בסוגריים – שם האלבום שבו הופיע השיר לראשונה
תצורת הבזלת התיכונה
בעמק יזרעאל
מקורות ההזנה של הבזלת הם דייקים, צינורות הזנה, סילים והרי געש. בשולי עמק יזרעאל ניתן לאתר מקורות אלה במקומות הבאים: גבעת המורה, הר הגלבוע ושולי רמות מנשה וכן באזור התעשייה שמצפון-מערב למגדל העמק.
הדייקים בגבעת המורה ובגוש עינדור מופו ונמצא כי אורכם הוא בין 100 מטר עד 1,400 מטר. מכאן ההערכה כי המקור העיקרי להתפרצויות הוולקניות בשולי עמק יזרעאל הוא בגבעת המורה. בגבעה נמצאו ארבעה מחדרים (Pipes) וצינורות הזנה (Stocks).
101 (אלבום)
CD, 1989
CD1: CD2:
DVD,2003
CD1: הדיסק הראשון הוא הסרט הדוקומנטרי שיצא ב-1989 עם מס' תוספות. CD2:
קאמולי
קאמולי (באיטלקית:  Camogli) היא עיירה שבנפת ג'נובה במחוז ליגוריה בצפון מערב איטליה. משמעות המילה "קאמולי" היא "בית הנשים". ה"פאלאצאטה" הוא רחוב מגורים בן 60 בניינים בני 6-8 קומות. העומד לצדו של המעגן המקומי.
ששי קשת
שָׂשׂי קשת (נולד כששון קוסובסקי ב-24 בנובמבר 1947) הוא זמר, שחקן ומדבב ישראלי. מכהן כמנהל האמנותי של תיאטרון יידישפיל.
ביוגרפיה
קשת נולד וגדל בקיבוץ גליל ים. הוריו הגיעו מפולין ומרוסיה, ובבית דיברו רק עברית.
באמצע שנות ה-60 היה מכוכביה הבולטים של להקת הנח"ל. הוא שירת בתוכניות הלהקה "מהנח"ל באהבה" (1966) ו"הנחלאים באים הנחלאים באים" (1967), והשתתף בין היתר בהקלטות השירים "סרנדה לעדה" (לאה נאור/משה וילנסקי), "אילו ציפורים" (ז'אן ברוסול/ז'אן קלבה/נעמי שמר), "גשם בוא" (תרצה אתר/אלונה טוראל), "הייתי נער" (דוד עתיד/יאיר רוזנבלום), "ארבע אחרי הצהריים" (יורם טהרלב/יאיר רוזנבלום), "גוונים" (חיים קינן/יגאל גורדון) ועוד. בין חבריו ללהקה נמנים טוביה צפיר, שולה חן, שלום חנוך, חנן יובל, מנחם זילברמן ועוד. כמו כן השתתף באלבום "מהנח"ל באהבה" שהופק בשנת 1968 לציון 20 שנה למדינה וכלל את מיטב שירי להקת הנח"ל לאורך השנים.
במהלך מלחמת ששת הימים נאלץ קשת להתמודד עם הידיעה על מות חברו הטוב, שנפל במהלך הקרבות בחצי האי סיני. קשת ופיק נהגו להופיע יחד כצמד עוד בנעוריהם בקיבוץ. קשת גם נכח ברגע חשוב אחר בתולדות הזמר העברי כשבמהלך שהותה של להקת הנח״ל באל עריש, היה עד לכתיבת הבית הנוסף והאחרון של השיר "ירושלים של זהב" על ידי נעמי שמר.
לאחר שחרורו מהלהקה הפך לזמר סולו שנחשב כ"אליל נוער", והשתתף בלהקת פיקוד דיזנגוף ובמופעי בידור, פסטיבלי זמר, פסטיבלי ילדים ועוד. בשנת 1972 הכיר קשת את השחקנית יונה אליאן בצילומים לסרט הקולנוע "נורית". השניים נישאו בשנת 1973, ולהם שני ילדים: אריאל, מוזיקאי (חבר להקת "פול טראנק" ומפיק מוזיקלי) ומאי, שחקנית. קשת מתגורר ביפו.
קריירת זמרה
ב-3 בינואר 1971 הוציא קשת אלבום בכורה שנשא את שמו: "ששי קשת". האלבום הצליח מאוד והגיע במהירות למעמד של "אלבום זהב". נכללו בו להיטים רבים כ"אל תלכי לבדך בלילה" (שייקה פייקוב), "הלילה הארוך ביותר בעולם" (מאיר אגסי/בועז שרעבי), "ותבוא עליכם הברכה" (שייקה פייקוב), "שם ישנה גבעה רמה" (רחל שפירא/קובי אשרת) ו"פנקס הקטן" (דן אלמגור/מתי כספי), שהפך לשיר המזוהה ביותר עם קשת. "פנקס הקטן" היה שיר מהמחזמר "עיר הגברים" שעלה לבמות בשנת 1970. הוא השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון 1970 עם השיר "ומתוק האור בעיניים" (רחל שפירא/מוני אמריליו), וקטף את המקום השני. הוא אף זכה בתואר זמר השנה במצעד הפזמונים העברי השנתי התשל"א של קול ישראל.
בחנוכה 1974 זכה קשת במקום הראשון בפסטיבל לשירי ילדים עם השיר "שובב עם לב זהב" (תמר פרימור/יאיר מילר). הוא חזר שוב אל בימת פסטיבל הזמר 1975, וביצע שם את השיר "אינשאללה בלי נדר" (תמר פרימור/יאיר מילר). קשת הקליט ב-1977 את שיר הנושא להצגה "ארבע נשים" שעלתה בתיאטרון הבימה למילותיה של תרצה אתר ולחן מאת משה וילנסקי (שנים ספורות לאחר מכן זכה השיר לגרסאות נוספות ששרו נורית גלרון ואסף אמדורסקי). בשנת 1980 ביצע את השיר "פיץ העכבר" (גידי קורן) בפסטיבל שירי הילדים.
קשת השתתף בפסטיבל הזמר המזרחי "למנצח שיר מזמור" וזכה במקום הראשון עם השיר "בואו נשיר אחים". באותה שנה זכה בפסטיבל נוסף במקום הראשון, פסטיבל הזמר החסידי, בשירו "שישו ושמחו", שהפך לאחד מלהיטיו הענקיים של קשת, ובכלל ללהיט חסידי ידוע.
ב-1982 השתתף (בפעם היחידה עד אז ומאז) בקדם אירוויזיון 1982 עם השיר "להימליה" (שמרית אור/קובי אשרת), ובפסטיגל 1983 התחרה עם השיר "לירח טסים".
בשנת 1991 הופיע ששי ב"ששי שר שירי סרטים", מופע שכלל שירים מסרטים פופולריים בגרסה עברית, אשר בוים על ידי יונה אליאן והכיל שירים שנכתבו על ידי חיים קינן.
בשנת 1996 הקליט קשת אלבום מחווה למוסד פסטיבל הזמר והפזמון, "יעלה ויבוא". באלבום זה הקליט מחדש שירים שבוצעו במסגרת הפסטיבל במרוצת השנים, דוגמת "ליל חניה", "יעלה ויבוא", וכן את שיריו מהפסטיבל.
ב-2009 השתתף ביצירה המוזיקלית תיאטרלית "יריד המזרח" על פי יצירותיו של חיים גורי. ביוני 2009 הוציא אלבום זמירות בשם "פתח לנו שער". בעקבות זאת יצא במופע בשם זה, משולב בעברית ויידיש, בבימוייה של יונה אליאן.
קריירת משחק
בשנות השבעים כיכב קשת במספר סרטי קולנוע ישראליים. בשנת 1972 הוא הופיע בסרט "נורית" של ג'ורג' עובדיה לצידה של אשתו לעתיד, יונה אליאן. קשת השתתף במספר שירים בסרט, כשהמוכרים שבהם הוא הדואטים עם הזמרת נירה גל "קרוב ורחוק" ו"שיר לכנרת" (שבע שנים). בשנת 1973 שיחק בסרט "הבלש האמיץ שוורץ", באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסרט "קוראים לי שמיל" לצד אשתו יונה אליאן שביים ג'ורג' עובדיה. בשנת 1973 השתתף כזמר אורח בסרט "הסנדלר העליז". בשנת 1976 שיחק בסרט "רחוב 60" לצידה של יונה אליאן. בשנת 1978 השתתף בסרט "הלהקה" של אבי נשר. הסרט מתאר את חיי ההווי בלהקה צבאית, התואמת את להקת הנח"ל בה השתתף. בשנת 1979 שיחק בסרט "נישואין נוסח תל אביב". ב-1981 שיחק בסרט "שגעון של אבא". ב-1992 השתתף בתפקיד מפקד להקה צבאית בסרט "ללקק ת'תות".
בשנות השמונים כיכב קשת לצד אשתו, יונה אליאן, בסדרת הטלוויזיה לילדים "שלוש ארבע חמש וחצי". בשנת 1981 כיכב במחזמר "ברנשים וחלומות" והופיע מספר פעמים ב"רחוב סומסום" במבחר שירים ודיבוב (1983).
ב-2013 שיחק בסרט הטלוויזיה "דבר על מקום הימצאם" שכתבה נאוה סמל.
קשת שיחק במספר רב של הצגות, והוא מזוהה בעיקר ככוכב מחזות זמר, בהם "ברנשים וחלומות", "אוויטה" ו"צלילי המוסיקה" בתפקיד קפטן פון טראפ. תפקידים מוכרים נוספים שלו בתיאטרון כוללים את פונטיוס פילטוס ב"השטן ממוסקבה", בראון ב"אופרה בגרוש" מוצוני ב"הלב", באגירה ב"ספר הג'ונגל", החיה והנסיך ב"היפה והחיה", עורך דין בילי פלין ב"שיקגו", "פירלי" ב"סוויני טוד", הקוסם ב"המסע לפוליפוניה", ז'אבר' ב". עלובי החיים", השטן ב"תמונתו של דוריאן גריי", ובנימין השלישי ב"מסעות בנימין השלישי" (ביידישפיל).
בשנת 1996 השתתף בקלטת הילדים "גומות החן של זוהר" בתפקיד זאביק הספר.
בשנת 2000 השתתף בקלטת הילדים "דוני ורוני בארץ המדמדים" בתפקיד גוג הענק.
בשנת 2005 השתתף לראשונה בהצגה בתיאטרון "יידישפיל", בהצגה המוזיקלית "החזן מווילנה". באותה שנה השתתף בטלנובלה "פיק אפ".
ב-2008 הוציאו קשת ואליאן DVD לילדים בשם "יונה וששי ופנדה וחצי", שהוקדש כולו ליצירותיו של חיים נחמן ביאליק.
בנוסף מדבב קשת לסרטים וסדרות מצוירות, בהם "אצבעונית" בתפקיד מר ביטל, "דוקטור סוס" בתפקיד חתול תעלול, אגדות אנדרסן ונילוס איש החלומות בתפקיד דמויות נוספות, הגיבן מנוטרדם בתפקיד ויקטור, שלגיה ושבעת הגמדים בתפקיד הנסיך, ו"הסייח הכסוף" בתפקיד ברולגה. קשת שר גם את שיר הפתיחה של הסדרה. בדצמבר 2011 התמנה למנכ"ל והמנהל האמנותי של תיאטרון ה"יידישפיל". החל משנת 2016 חדל קשת מלשמש/לכהן כמנכ״ל והוא מכהן כמנהל אמנותי של התיאטרון. מסוף 2017 מעלה מופע בידור עם אשתו יונה אליאן, לרגל 40 שנות נישואיהם, בשם "עדיין נשואים?" בניהולו המוזיקלי של בנם אריאל.
גדוד קשר 533
גדוד קשר 533 (שמו הקודם: יחידת קשר 533) או יחידת הקש"ב (קשר ומחשוב) היא יחידת הקשר הטקטית הניידת של חיל האוויר שיעודה לספק יכולות תקשורת והעברת נתונים בין גופים שונים הפועלים בחיל-האוויר. היחידה מוצבת בבסיס ביסל"א.
היסטוריה
היחידה הוקמה בשנת 1969 כחלק מלקחי מלחמת ששת-הימים. בעשור הראשון להקמתה הייתה י"ק 533 יחידה קטנה. מאז מלחמת יום הכיפורים ועד היום, פועלת היחידה בכל המתארים: היא נמצאת בשטח במשימות שב"ה (שדה ביצוע הטסות) של מטוסי ה"קרנף", שש"ה (שלוחת שדה הליקופטרים), פריסות הגנ״א לסוגיהן, נותנת שירותים בשטח ליחידות הל"א (לוחמה אלקטרונית), הכטמ״ם (כלי-טיס מאויש מרחוק) וכו'. היחידה פועלת במגוון עצום של מקומות ותרחישים ומחברת אל מטה השליטה את כל מי שעוזב את בסיסי חיל-האוויר ולפעמים גם בתוך הבסיסים עצמם. בנוסף להקניית אמצעי-קשר ניידים לדרגים הנפרסים בחיל, אמונה היחידה גם על הרחבת כיסוי הקשר האווירי של חיל-האוויר במשימותיו השונות והרחוקות.
לצורך התקנת, הפעלת ותחזוקת מערכות קשר בשטח, באתרי פעילות חיל האוויר שאינם קבועים, מפעילה היחידה תאי קשר (סלעים) או ממסרים מוטסים, על מטוסי צופית.
חלק מהחיילים שמגיעים ליחידה עוברים הכשרה לתפקיד "מפעיל קשר מוטס" (המוגדר כצוות עזר-אווירי) לצורך ביצוע ותפעול ממסרים מוטסים כלומר: הרחבת טווח קליטה באמצעות מקמ"ש (משדר-מקלט) מוטס.
בתאריך 4 בפברואר 2009, עברה היחידה להיות תחת פיקודו של "מערך ההגנה האווירית" ("מערך הנ"מ" לשעבר). בעקבות מעבר הפיקוד, שונה שמה ל"גדוד הקשר 533". עד תחילת ינואר 2010, שכנה היחידה בבח"א 27, עת בה נסגר הבסיס סופית, בסמוך לכך עברה היחידה ל"בית הספר להגנה אווירית" (ביסנ"מ לשעבר).
סמל היחידה
סמל היחידה מורכב מהפריטים הבאים:
מבנה היחידה
הגדוד פועל בצוותים קטנים, מינימום ארבעה חיילים בצוות, החוברים בכל פעם ליחידה אחרת, מחיל-האוויר או מזרוע אחרת בהתאם למשימה, והם האחראים על הקמת קשר ותחזוקתו השוטפת. אופי פעילות היחידה גורם לכך שיש צורך במפקדים רבים ואכן, אופי הפיקוד בגדוד שונה מאוד מהפיקוד ביחידות אחרות בחיל-האוויר. על כל מספר קטן של חיילים היוצאים לבצע משימה, מפקד ומנהל חייל או חיילת שעברו הכשרת מפקד-מת״ק (מפקד תא קשר), המפקד אחראי על ביצוע המשימה בשטח, ללא קצינים ובלי מסגרת אליה הם שייכים בשטח.
Music for the Masses
Music For The Masses (מוזיקה להמונים) הוא אלבום האולפן באורך מלא ה-6 (האלבום ה-8 בסה"כ) של הלהקה הבריטית דפש מוד.
גדוד קשר 533
מבנה היחידה
ביחידה כ-330 חיילים בשירות סדיר ומספר רב של אנשי מילואים. בשונה מכל שאר היחידות המבצעיות בחיל-האוויר, בנויה היחידה במתכונת גדוד. בראש היחידה עומד מפקד בדרגת סא"ל וסגן בדרגת רס"ן.
Music for the Masses
האלבום הפך להיות האלבום המצליח ביותר של הלהקה עד אז בארצות הברית, והגיע למקום 35 במצעד האלבומים האמריקאי - The Billboard 200.
גדוד קשר 533
מבנה היחידה
ביחידה קיימים שלושה גפים לוגיסטיים - טכני, מנהלה ומבצעים; שלושה גפי הפעלה - גף חנית (בעבר רד"ט - רדיו-טלפון), גף רומח (בעבר רומ"ם - רדיו ומערכות משולבות) ובית-ספר להכשרת החיילים. צרכני גף חנית הם לרוב סוללות הנ"מ, יחידות הל"א, תעשיות ביטחוניות וטייסות הכטב"ם, ואילו צרכני גף רומח הם בעיקר היחידה לשיתוף פעולה (יחשת"פ). עם כניסת כיפת ברזל לפעילות מבצעית בשנת 2011 התווסף גף הפעלה נוסף, גף מגן - האמון על כל ענייני הקשר בכיפת ברזל.
Music for the Masses
בבריטניה, האלבום הגיע למקום 10 במצעד האלבומים הבריטי.
דלתא 0100
הדלתא 0100 או דלתא 100, 0300 היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשיגורי לוויינים בין 1972 ל-1973. הטיל הוא בן לסדרת טילי הדלתא והראשון בסדרה שקיבל מספר זיהוי בן 4 ספרות. שוגרו שתי גרסאות של הטיל. האחת נקראה דלתא 0300 והשנייה נקראה דלתא 0900.
לדלתא 0100 היה שלב ראשון מסוג Long Tank Thor שהיה נגזרת של טיל התור לו נוספו מאיצים מסוג קסטור 2. לדלתא 0300 נוספו שלושה מאיצים ולדלתא 0900 תשעה מאיצים. השלב השני היה שלב דלתא F.
בוצעו 5 שיגורים מסדרת הדלתא 0100, שלושה בתצורת דלתא 0300 ושניים בתצורת הדלתא 0900. כל השיגורים בוצעו ב-SLC-2W מבסיס חיל האוויר ונדנברג. אחד משיגורי הדלתא 0300 נכשל חלקית והביא את מטענו למסלול הלא נכון.
N-2
רישיון לייצור משגר מסוג זה נמכר ליפן. תחת רישיון זה החל משנת 1981 שורגו לחלל 8 חלליות ממרכז החלל טנגשימה. השיגורים נמשכו עד לשנת 1987 וכולם עברו בהצלחה.
נינט טייב
נינט טייב (נולדה ב-21 באוקטובר 1983) היא זמרת-יוצרת, שחקנית, דוגמנית ושדרנית רדיו ישראלית. זוכת "פרס מסך הזהב" כשחקנית הטובה ביותר בסדרה יומית. התפרסמה בזכות זכייתה בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "כוכב נולד".
ביוגרפיה
טייב נולדה וגדלה בקריית גת ליוסף טייב, שעלה מתוניסיה, ולמרסל (לבית מלכה), שעלתה ממרוקו. נינט היא השלישית מבין חמישה אחים. אחיה הבכור אייל שימש כמנהלה האישי בתחילת הקריירה. החלה לעסוק בזמרה כבר בגיל צעיר, כשהופיעה באירועים משפחתיים, בטקסים עירוניים ובמקהלת בית הספר אורט רוגוזין בעירה. בגיל 15 זכתה בתחרות ה"פזמנוער" בקריית גת עם ביצוע לשיר "Hero" של מריה קארי. טייב שירתה בצה"ל בחיל ההנדסה הקרבית כמש"קית תחזוקה, ואף שרה את המנון החיל החדש.
2000–2003: תחילת דרכה ופריצה בכוכב נולד
טרם פריצתה הגדולה בתוכנית המציאות כוכב נולד, השתתפה טייב במספר תוכניות כישרונות מוזיקליים. בשנת 2000 זכתה במקום הראשון בתחרות הכישרונות הצעירים של הטלוויזיה החינוכית, "קולות וצלילים". טייב זכתה במקום הראשון לאחר שביצעה את השיר "זה לא אמיתי", שיר שאת מילותיו כתב והלחין אבי כוכב - מנהל להקת הנוער של קריית גת בשם "דור ההמשך" שבה הייתה טייב חברה. תוכנית כישרונות נוספת שבה טייב השתתפה הייתה "המלך הבא", ששודרה בערוץ יס בריזה בהנחייתו של דידי הררי. בתוכנית זו התחרתה טייב מול משתתפים נוספים שהתפרסמו גם הם מאז, ביניהם סגיב כהן, דודו אהרון, הראל סקעת ורפאל מירילא.
בשנת 2003, במהלך שירותה בצה"ל, ניגשה לאודישנים של תוכנית המציאות "כוכב נולד" של הזכיינית "קשת", ששודרה לראשונה באותה השנה בערוץ 2. ב-28 באוגוסט באותה שנה השתתפה בשלב הגמר של התוכנית שנערך בחוף ניצנים, יחד עם שירי מימון ושי גבסו. בגמר שרה טייב את השיר "ים של דמעות", שביצע במקור זוהר ארגוב. טייב זכתה במקום הראשון על פי בחירת הקהל והשופטים, עם 49% מקולות הצופים, ומעל ל-720,000 הצבעות. באוקטובר באותה שנה יצאה לסבב הופעות עם משתתפי התוכנית. בנובמבר, זמן קצר לאחר זכייתה, הקליטה טייב סינגל ראשון, "כמו ששיר נוגע", שכתב יעקב רוטבליט והלחין רמי קלינשטיין כפרס לזוכת התוכנית.
2004–2008: יחפה
בשנת 2004, הקליטה טייב את שיר הנושא ״בסוף העולם״, לסרטו של אבי נשר, "סוף העולם שמאלה". נשר בחר דווקא בטייב, כיוון שסיפור חייה הזכיר לו את סיפורם של גיבורי הסרט. באותה שנה ביצעה טייב בשיתוף פעולה עם אלי פיניש את שיר הנושא למשדר ההתרמה יומטוב, הנקרא "כמו כולם".
במהלך שנת 2006 עבדה טייב על אלבום הבכורה שלה, "יחפה", בהפקתו של אביב גפן. הסינגל הראשון מהאלבום היה השיר "כשאתה כאן". השיר זכה לסיקור תקשורתי נרחב בבכורה במועדון הזאפה שבתל אביב, בעיקר בעקבות הסגנון החדש שרכשה לעצמה טייב, בלדה עם נגיעות רוקיסטיות. בספטמבר באותה שנה הוציאה טייב את האלבום, וכעבור יום, בגמר "כוכב נולד 4", הוא הוכרז כאלבום זהב. מתוך האלבום יצאו לתחנות הרדיו השירים "היא יודעת", "הכול יכול לקרות", "אם תבוא" ו-"יחפה".
בדצמבר 2006, יצאה טייב למסע ההופעות של האלבום. מסע ההופעות כלל בתחילה עשרות הופעות באולמות גדולים בכל רחבי הארץ. בקיץ 2007 קיבל מסע ההופעות תפנית, כאשר החלה טייב לערוך הופעות אינטימיות ומצומצמות יותר במועדונים קטנים ובפאבים. בהופעות אלה אירחה לצידה אמנים מוכרים רבים כמו שי גבסו, אביב גפן, עברי לידר ואסף אמדורסקי.
בפברואר 2007 הקליטה טייב יחד עם עברי לידר גרסה מחודשת לשירה של עפרה חזה "הכאב הזה", שזכתה להצלחה רבה. בשנת 2008 הקליטה טייב גרסת כיסוי לשירו של אילן וירצברג "לא יכולתי לעשות כלום" עבור הפרויקט "עבודה עברית". באותה שנה שבה טייב לבצע בשנית את שיר הנושא למשדר ההתרמה יומטוב. השיר נקרא "עד שתגיע".
2009–2011: קומוניקטיבי
עם יציאת האלבום השני של טייב ב-2009, היא נבחרה לייצג את ישראל בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה בקטגוריית ה-"Best Act" בזכות הצבעת גולשים באתר MTV ישראל, אולם לא הצליחה להעפיל לגמר.
בשנת 2010, שיתפה טייב פעולה עם ארקדי דוכין בשירה "בודדה", שנכלל בפרויקט מיוחד בשם "השיר היומי". בספטמבר 2011 התארחה בשיר "My Game", של המוזיקאי גלעד כהנא מתוך אלבומו החמישי Bad love, טייב התארחה בו גם כזמרת רקע ביתר השירים באלבום גם הופיעה בסיבוב ההופעות שמלווה את האלבום. באותה שנה ביצעה טייב גם את שיר הנושא גרסת כיסוי לשיר "כל כיוון" של להקת רוקפור, שהופיע בסדרת הדרמה "אורים ותומים" ששודרה בערוץ יס ישראלי.
2012–2011: Sympathetic Nervous System
ב-28 בפברואר 2012, חשפה טייב את שמו של האלבום השלישי שלה (הראשון כאלבום בינלאומי). שמו של האלבום הבינלאומי הוא "Sympathetic Nervous System". ב-4 במרץ, הוציאה את סינגל הבכורה מתוכו: "I C U". האלבום הוקלט בליברפול בקיץ 2011 יחד עם להקת רוקפור. ב-13 במאי, יצא לאור הסינגל השני: "What Are You People". ב-30 במאי, יצא לאור האלבום אלבום האולפן השלישי שלה Sympathetic Nervous System.
באוקטובר 2012, נבחרה טייב לייצג בפעם השנייה את ישראל בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה בקטגוריית "Best Global Act" עם הסינגל הראשון מאלבומה השלישי "ICU", אך גם בפעם זו לא הצליחה להעפיל לשלב הסופי. באותו השנה, התארחה טייב בפרויקט "עבודה עברית-לילה של כוכבים", בו ביצעה את השיר "נוגה".
אלימות בכבישים
אלימות בכבישים היא התנהגות אלימה ואגרסיבית, אשר מתרחשת על ידי נהגים, בדרך כלל בנתיבי תחבורה. ההתנהגות כוללת לעיתים אלימות מילולית ופיזית, נסיעה מסוכנת במסלולי הכביש, איומים ולעיתים אף אלימות כלפי הולך רגל שלא בהכרח נוהג. אלימות בכבישים עלולה להוביל לעימותים, נזק לרכוש, תקיפות והתנגשויות שעלולות לגרום לפציעות פיזיות חמורות או אף למוות.
נינט טייב
2013–2014: כל החיות ידעו
ב-4 בינואר 2014, הופיעה טייב עם סינדי לאופר בהיכל נוקיה והן שרו ביחד את השיר "True Colors". ב-21 במאי, יצאה טייב לסיבוב הופעות אקוסטי חדש הנקרא "צוללות" ביחד עם מאיה בלזיצמן. המופע כולל חלק משירי האלבומים והקאברים שטייב שרה לאורך הקריירה.
אלימות בכבישים
על פי מחקר של AAA Foundation for Traffic Safety שבדק את דו"חות המשטרה ברמה הלאומית, היו יותר מ-1,250 מקרי אלימות בכבישים בממוצע שדווחו בשנה בין השנים 1990–1996 בארצות הברית. רבים מהאירועים הללו הסתיימו בפציעות חמורות או אף למוות. שיעורים אלו עלו מדי שנה לאורך שש שנות המחקר. מספר מחקרים מצאו כי האלימות בכבישים מתרחשת בעיקר על ידי צעירים (בני 33 בממוצע) ו-96.6% ממחוללי האלימות הם גברים.
נינט טייב
2015–2017: Paper Parachute
ב-2 במאי 2015, הופיעה טייב במופע החימום של הזמר רובי ויליאמס בפארק הירקון בתל אביב. ב-2 ביוני 2015, הוציאה את הסינגל "מה קרה". ב-18 ביוני, נטלה חלק במופע "בדד", מופע מחווה ליצירתו של זוהר ארגוב במסגרת פסטיבל ישראל. טייב הופיעה במופע יחד עם רביד כחלני, שי צברי, מאיה בלזיצמן ואחרים.
אלימות בכבישים
חוקיות
בתחומי שיפוט מסוימים, יכול להיות הבדל משפטי בין "אלימות בכבישים" ל"נהיגה אגרסיבית". בארצות הברית, רק מדינות בודדות חוקקו חוקים נגד אלימות בכבישים, שבהם מקרי אלימות בכבישים מובאים לדין.
נינט טייב
2015–2017: Paper Parachute
ביולי 2015, יצא הסינגל "ד'וּבּ וּתְפַטַר (יא סלימה)" מתוך האלבום השני של דודו טסה והכוויתים, שבו שרה טייב בערבית עיראקית.
ב-30 בספטמבר, יצא לאור הסינגל "Paper Parachute", מאלבומה החמישי של טייב. באותו השנה הוציאה את הסינגל השני, "Child".
ב-3 בפברואר 2017, יצא לאור אלבום האולפן החמישי (השני בתור בינלאומי) של טייב Paper Parachute.
באוגוסט 2017, התארחה טייב בשש רצועות באלבומו החמישי של וילסון To the Bone. כחודש לאחר מכן, השתתפה טייב בפרויקט "השעה הכי יפה" בה 28 מוזיקאים מלחינים ושרים משירי יותם ראובני. טייב הלחינה וביצעה את השיר "הנה גם אנחנו חולפים".
2018–הווה: פרויקטים שונים
ב-9 בינואר 2018, יצא לאור הסינגל "גיבור", שנולד מהחיבור שלה עם דודו טסה שהלחין את השיר, עמו שיתפה פעולה באלבום ובהופעות של "הכוויתים". באותו השנה, התארחה בהופעותיו של האמן סטיבן וילסון. בנובמבר יצא לאור הסינגל "Self Destructive Mind".
במרץ 2019, הוציאו רד בנד וטייב קאבר לסינגל "Can't Feel My Face", של דה ויקנד. בחודש אוקטובר נינט התארחה במופע של החברים של נאטשה רדיו בלה בלה.
ב-5 באפריל 2020, הופיעה בזאפה, במסגרת ההופעות שהתקיימו ושודרו בלייב בערוץ קשת 12 בעקבות מגפת הקורונה. ב-28 באפריל, ערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, השתתפה טייב בטקס יום הזיכרון של ערוץ 13. ב-4 ביוני, הוציאה את הסינגל "Feel the buzz", זהו הסינגל הראשון של טייב שיצא בארץ בשפה האנגלית.
בסוף 2020, ביצעה טייב בדואט עם שלום חנוך את השיר "לילה טוב תפילילה", את "לילה טוב לירח" וגם את "לילה טוב לאמא אדמה", מתוך האלבום שרים תפילילה.
ב-11 באפריל 2021, יצא לאור הסינגל "רק שלא תיפול הרוח".
ב-14 בפברואר 2022, יצא לאור הסינגל "לא לפחד כלל". ב-10 ביוני 2022, יצא לאור הסינגל "Who Is Us". ב-14 באוגוסט, יצא לאור סינגל להרכב הישראלי אינפקטד מאשרום בו התארחה טייב בשיר "Black Velvet".
ב-18 בינואר 2023, יצא לאור הסינגל "מה יהיה איתך". ב-8 במאי, יצא לאור הסינגל "הורגת" ביחד עם אסף אמדורסקי וגארדן סיטי מובמנט.
ב-15 ביוני 2023, יצא לאור הסינגל "ככה זה" ביחד עם טונה. בחודש ביולי, הוציאה לאור את אלבום האולפן השישי שלה קמתי לרקוד.
טלוויזיה
במרץ 2004 החלה טייב להופיע בטלוויזיה, בתפקיד ראשי בדרמה היומית המוזיקלית של חברת הטלוויזיה "יס", "השיר שלנו". בסדרה גילמה דמות, המבוססת על עצמה, בשם נינט לוי, אשר נבחרת במפתיע ללמוד באקדמיה למוזיקה ונכנסת לעולם המוזיקה. בנוסף ביצעה טייב את שיר הנושא של הסדרה, "עוד מעט". בסדרה ביצעה מספר שירים מקוריים, בהם "בינתיים" ו-"האור בחיי". באוגוסט של אותה שנה יצאה טייב יחד עם משתתפי התוכנית לסיבוב הופעות ארצי. בתחילת 2005 נמשכו צילומי העונה השנייה של "השיר שלנו". עבור משחקה בעונה זו זכתה בפרס מסך הזהב בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרה יומית. באותו החודש יצא פסקול הסדרה "השיר שלנו". האלבום אף הגיע למעמד אלבום פלטינה. בסוף שנת 2005 יצא השיר "האור בחיי" כסינגל לתחנות הרדיו, וזכה להצלחה גדולה במצעדי הפזמונים.
בשנת 2011, התארחה טייב בפרק של סדרת הטלוויזיה המוזיקלית "רד בנד" בתפקיד עצמה, וביצעה עם להקת הבובות שני שירים שגם הופיעו באלבום שיצא בעקבות הסדרה. השירים הם גרסאות כיסוי לשירים "High and Dry" של להקת רדיוהד, ולשיר "Crazy" של נארלס בארקלי, כאשר האחרון הצליח מאוד וזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו השונות.
בשנת 2013 החלה לשחק בתפקיד קבוע בסדרת הדרמה "זגורי אימפריה", המשודרת בערוץ HOT3, בתור אליזבת "ליזי", בחורה צעירה המתגוררת בבאר שבע שלא מימשה את שאיפותיה בחיים. על פי התכנון המקורי נבחרה טייב לגלם את דמותה של אבישג, התפקיד הנשי הראשי בסדרה, אך בעקבות התנגשות לוחות הזמנים עם הקלטת אלבומה הרביעי, "כל החיות ידעו", ביקשה טייב לגלם דמות בתפקיד בעל נפח קטן יותר.
ב-2014 הופיעה טייב בפרק סיום של הסדרה "רמזור" בתפקיד אורח.
ב-2018 החלה לשמש בחלק מהעונה כשופטת אורחת בתוכנית הכוכב הבא לאירוויזיון.
במאי 2018, עלתה בקשת 12 סדרת דרמה חדשה, "בשבילה גיבורים עפים", בה שיחקה את "יעלי אשכנזי". שיר הנושא של הסדרה נקרא "תיל" באפריל 2018 זכתה הסדרה בפרס הסדרה הטובה ביותר בפסטיבל Canneseries הראשון בקאן.
ביוני 2020, השתתפה בסדרת הסרטים הקצרים "במרחק 100 מטר" של הוט, המספרת על אירועים שהתרחשו לאנשים בזמן סגרי הקורונה.
ב-1 ביוני 2021, החלה להשתתף טייב בתוכנית המציאות "הכוכב הבא" כשופטת קבועה.
תיאטרון
בדצמבר 2004 התארחה בפסטיגל השנתי, "לא יאומן כי פסטיגל". בדצמבר 2005 השתתפה במופע המוזיקלי "שיר נולד", וזכתה במקום הראשון בבחירת הקהל עם החידוש לשירה של שולה חן "אמא". בסוף 2008 השתתפה טייב ב"פסטיבל שירי הילדים" המחודש, בהפקתה המוזיקלית של יהודית רביץ. טייב ביקשה שלא להופיע בשבת ועל כן פסטיבל שירי הילדים 2008 התקיים רק בימי חול. באפריל 2010 עלה בתיאטרון בית ליסין המחזמר "אביב מתעורר", שבו שיחקה לצד קבוצת "צעירי בית ליסין". על תפקידה במחזמר טייב הייתה מועמדת לפרס "השחקנית המבטיחה" בטקס פרסי התיאטרון 2010.
פרויקטים שונים
בשנת 2006, במקביל ליציאת אלבום הבכורה של טייב, "יחפה", שיתפה הזמרת פעולה עם חברת הסלולר אורנג'. במסגרת שיתוף הפעולה הופקה סדרת דוקו-ריאליטי סלולרית שתיעדה את הקלטות האלבום. המהלך לווה בסרטון פרסומת בהשתתפות טייב, כאשר ברקע מושמע סינגל הבכורה מהאלבום, "כשאתה כאן".
בשנת 2007 שימשה טייב כפרזנטורית של חברת הסלולר פלאפון. החברה שכרה את שירותיה של טייב לארבעה סרטוני פרסומת, ועל פי הפרסומים טייב השתכרה בתמורה סכום של מעל מיליון וחצי שקל. סרטון הפרסומת הידוע והזכור ביותר מהקמפיין הוא הסרטון בו מגלחת השחקנית עופרי פרישקולניק את שיערה של טייב לאחר שזו הפסידה בהתערבות. הסרטון שבו גולח שערה עורר עניין רב באמצעי התקשורת, אך גם ביקורת ציבורית על העיסוק התקשורתי האינטנסיבי בשיער של טייב, באיפור ובבגדיה ועל הפיכת הזמרת, לטענת המבקרים, למותג פרסומי.
בשנת 2009 נרתמה טייב בהתנדבות לככב בקמפיין "ישראל מתייבשת", מטעם רשות המים. בשנת 2010 הופיעה טייב בקמפיין התרמה למען בית השנטי, במסגרתו הקליטה חידוש לשיר "מישהו גדול", וצילמה קליפ לשיר יחד עם ילדי בית השנטי.
החל מפברואר 2010 שודרה בתחנת הרדיו 88FM תוכנית רדיו אישית בשם "פנדו - נג'נה" בהגשתה ובעריכתה של טייב. התוכנית שודרה בימי ראשון בין השעות 23:00 – 01:00. בנובמבר 2011 הודיעה טייב בעמוד הפייסבוק שלה על ירידת התוכנית עקב העבודה על אלבום חדש. השתתפה בפינה קבועה בתוכנית הרדיו של גיא זוהר ברדיו ללא הפסקה בשם "שירה באמצע היום" שבה היא מקריאה קטעי שירה.
בינואר 2012 פורסם כי טייב נבחרה להיות הפרזנטורית של רשת ההלבשה התחתונה "דלתא", כאשר שכרה עומד על מיליון ש"ח לכל שנה בה תדגמן לחברה. במסגרת שיתוף הפעולה צולמו מספר סרטוני פרסומת בהשתתפות טייב וצולמו כמה קטלוגים, כאשר חלק מהתמונות של טייב אף שימשו כשלטי חוצות בנתיבי איילון. בקיץ 2016, יצא קמפיין הדוגמנות נוסף של טייב ו"דלתא".
בדצמבר 2013 טייב שימשה בתור עורכת אורחת במגזין "פנאי פלוס" בגיליון שהוקדש לאופנה. עבור גיליון זה הצטלמה טייב לשער ונתנה לקוראים הצצה לארון הבגדים שלה ולפריטים מיוחדים מהאוסף הפרטי. טייב ערכה את מדורי האופנה והמוזיקה ואף ערכה ריאיון עם הסטייליסט ומעצב האופנה גדי אלימלך, איתו עבדה במשך שנים.
חיים אישיים
משנת 2004 עד תחילת 2006 הייתה טייב במערכת יחסים עם הזמר והשחקן רן דנקר, אותו הכירה על סט הצילומים לסדרה השיר שלנו. טייב הייתה גם בת זוגו של השחקן יהודה לוי מ-2006. באוגוסט 2012 הזוג התארס, אך באוגוסט 2013 הודיעו בני הזוג על פרידתם.
מדצמבר 2013 טייב היא בת זוגו של המוזיקאי יוסי מזרחי, חבר לשעבר בלהקת הקולקטיב. הם התארסו ביוני 2014 והתחתנו ב-9 בספטמבר 2014. להם שתי בנות. ב-26 ביולי 2016 טייב ומזרחי עברו ללוס אנג'לס שבארצות הברית.
גביע המדינה בכדורסל 2016/2017
מכבי תל אביב זכתה בגביע המדינה בפעם ה-8 ברצף, ובפעם ה-44 בתולדות המועדון.
סיבוב ראשון
משחקי סיבוב א' בגביע המדינה התקיימו ב-6 באוקטובר 2016, פרט לזה של עירוני רמת גן - עירוני נהריה, שנדחה בשבוע (13.10), בשל השתתפותה של נהריה במוקדמות ליגת האלופות באותו שבוע. משחקה של הפועל ירושלים נגד הפועל מגדל העמק נערך יום לפני כולם, ב-5 באוקטובר.
שמינית הגמר
אל עשר הקבוצות שעלו מהסיבוב הראשון, הצטרפו עוד שש קבוצות שקיבלו כרטיס האוטומטי לשלב הבא: מכבי תל אביב, מכבי ראשון לציון, מכבי אשדוד, הפועל נס ציונה, בני הרצליה ומכבי חיפה.
מחלף גבעת שמואל
מחלף גבעת שמואל הוא מחלף בכביש 4 שנפתח לתנועה במרץ 1990. הוא משמש ככניסה הראשית לגבעת שמואל וככניסה דרום־מזרחית לבני ברק.
גביע המדינה בכדורסל 2016/2017
רבע הגמר
אל רבע הגמר העפילו 8 הקבוצות שניצחו בשמינית הגמר.
מחלף גבעת שמואל
המחלף בנוי מגשר העובר מעל כביש 4 שבשני קצותיו צמתים מרומזרים. שטח המחלף קטן, והוא בנוי בצפיפות יחסית הגורמת לעומסי תנועה בשעות העומס. הנוסעים דרומה בכביש 4 אל גבעת שמואל נכנסים לתוך העיר בני ברק לשם עלייה על הגשר. גשר זה סגור בשבתות וחגים עקב אופייה החרדי של בני ברק.
גביע המדינה בכדורסל 2016/2017
חצי הגמר
שני המשחקים התקיימו ב-13 בפברואר 2017, במתכונת של "הצגה כפולה".
גירושים נפלאים
גירושים נפלאים היא סדרת טלוויזיה ישראלית אשר שודרה בערוץ yes stars Drama וyes Stars ישראלי בשנת 2009. הסדרה מתמקדת במשרד עורכי דין המתמחה בענייני גירושים, בעלילות חייהם של העובדים בו, ובמקרים המסקרנים עמם הם נדרשים להתמודד.
מפל הנילוס הכחול
מפל הנילוס הכחול הוא מפל מים על נהר הנילוס הכחול באתיופיה. שמו המקומי הוא טיס אבאיי, שפירושו באמהרית "מפל הנילוס", או טיס איסאטי - "מפל האש". המפל נמצא כ-30 ק"מ במורד הנהר מאגם טאנה והעיר בהר דר, ונחשב לאחד ממוקדי התיירות הראשיים של אתיופיה.
גירושים נפלאים
כוכבי הסדרה הם הילה רובין (אסי לוי), שותפה בכירה במשרד; עדי ארטיג'אני (ליאת תמרי), שותפה במשרד; עמית רובין (אורי פפר), אחיו התאום של תומר, שנהרג בתאונת דרכים; עורך הדין ערן אטלס (ליאור רז); עורך הדין אודי יוכפז (דב נבון), אשתו, גלית יוכפז (אורנה פיטוסי) ובתו נויה יוכפז (תמר שם אור); ואחרים.
העונה הראשונה של הסדרה מנתה 21 פרקים, והעונה השנייה מנתה 18 פרקים. הסדרה תוכננה במקור כדרמה יומית, וכ-50 פרקים שלה צלמו מראש. רק לקראת העלייה לשידור, הוחלט שתשודר כסדרה שבועית.
עלילה
עלילת הסדרה מתמקדת במשרד עורכי דין המתמחה בענייני גירושים, ובעורכי הדין העובדים בו המנסים לבנות ולשמר קשרי אהבה וזוגיות בחייהם האישיים בעודם עוסקים מדי יום בניתוק קשרי הזוגיות של לקוחותיהם. בין הלקוחות המגיעים למשרד נמצאים גבר המגלה שאשתו ביגמיסטית; סרבן גט היושב בכלא ואיבד את שנותיו היקרות במלחמת חורמה באשתו; אשה המגלה שבעלה הומוסקסואל; מאפיונר שרוצה לעשות שלום בית עם אשתו שנעלמה; זוג נשוי ביחסי עבד-מלכה מתוך בחירה; ופסל שלא מצליח לפסל יותר.
מפל הנילוס הכחול
במרחק קצר במורד המפל נמצא גשר אבן שנבנה בשנת 1626 בהוראת הקיסר סוסניוס.
תיקון עולם (בלוג)
תיקון עולם (באנגלית: Tikun Olam) הוא בלוג פוליטי שהקים ריצ'רד סילברסטיין, יהודי תושב סיאטל שבארצות הברית, בשנת 2003. הבלוג עוסק בעיקר במערכת הביטחון הישראלית, הסכסוך הישראלי-פלסטיני, הסכסוך הישראלי-ערבי, הימין בקרב יהדות ארצות הברית, מתנחלים, ויחסי יהודים-מוסלמים. הבלוג נוקט בקו המתנגד לכיבוש יהודה ושומרון. הבלוג חושף פרשיות שאינן מתפרסמות בכלי התקשורת בישראל בשל הוראת הצנזורה הצבאית או עקב צו איסור פרסום. במספר פרשות היוו הדיווחים בבלוג אחת הסיבות העיקריות שגרמו לשלטונות ישראל להסיר צווים כאלה. חלק מהסיפורים שנחשפו בידי סילברסטיין צוטטו באמצעי תקשורת גדולים.
כותב הבלוג
את תיקון עולם כותב ריצ'רד סילברסטיין (נולד ב-1952), המתגורר בסיאטל, שעבד בעבר כמגייס כספים למען הקהילה היהודית בארצות הברית. הוא בעל תואר שני בספרות השוואתית עם התמחות בספרות עברית. התגורר בישראל במשך שנתיים, בהן למד לדוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים.
אחד ממקורותיו, שמאי ליבוביץ, שעבד ב-FBI, נדון ל-20 חודשי מאסר. סילברסטיין טען שליבוביץ הדליף לו 200 עמודי מסמכים שנראו כתמלילי האזנות סתר לגורמים בכירים משגרירות ישראל בארצות הברית וכי לאחר ששמע שליבוביץ נחקר בשנת 2009 שרף את כל המסמכים. לטענת סילברסטיין, המקור המרכזי שלו לידיעות ממערכת הביטחון עד שנת 2014 היה בנימין בן אליעזר.
פרסומיו ואמינותו
"תיקון עולם" ידוע בפרסומיו הראשוניים של פרשיות בולטות רבות שקשורות במערכת הביטחון הישראלית, רובן פורסמו בבלוג לפני שפורסמו בכלי תקשורת אחרים. על אף שבישראל נמנעו כלי התקשורת לפרסמם בשל צו איסור פרסום או בשל הוראת הצנזורה הצבאית, ראשוניות הדיווחים עלתה במקרים רבים גם על דיווחיהם של כלי תקשורת בינלאומיים שאינם כפופים למגבלות אלה והם ייחסו את החשיפות לריצ'רד סילברסטיין, כותב הבלוג. עם זאת, סילברסטיין ספג ביקורת חריפה על חוסר אמינותו. העיתונאי הישראלי יוסי מלמן, כתב "הארץ" לענייני ביון, טען כי סילברסטיין "משטה בתקשורת הישראלית ונוהג בחוסר אחריות. שיטת עבודתו מזכירה מהמר בקזינו. לעיתים רחוקות הוא מצליח להביא מידע די מדויק, אך לרוב מפרסם בדותות".
מלמן כתב גם כי סילברסטיין "הפך את עצמו ללוח המודעות הבינלאומי של ידיעות שהצנזורה ובתי-המשפט בישראל אוסרים לפרסם". בתוכנית צינור לילה בערוץ 10 נאמר שיש המכנים את האתר "הוויקיליקס של ישראל" ובוואלה! הוא תואר כ"מיני-ויקיליקס, גרסת כחול-לבן".
צה"ל
הבלוג פרסם את שמה של ענת קם כמקור להדלפת מסמכים מסווגים של צה"ל לכתב "הארץ" אורי בלאו, עוד לפני שהדבר פורסם בתקשורת הממוסדת. סילברסטיין הביע תמיכה בקם, אותה כינה "פטריוטית אמיתית".
הבלוג פרסם ב-2010 לראשונה את שמו של חייל צה"ל שהופיע בסרטון שהועלה ליוטיוב, בו הוא נראה מתעלל בפלסטינית כפותה ומכוסת עיניים. פרסום ראשון נוסף של הבלוג היה מסמך סודי של צה"ל המפרט את כמות וסוגי המזון המותרים להכנסה לרצועת עזה במסגרת הסגר על הרצועה. צה"ל סירב לפרסם את המסמך בטענה לפגיעה בביטחון המדינה, אך נאלץ לעשות זאת לאחר דרישה של עמותת גישה, בהתאם לחוק חופש המידע. כלי התקשורת בישראל דיווחו על הסוגיה יומיים לאחר מכן.
סילברסטיין פרסם כי דיון בפורום חשאי בכנסת שנערך ב-2011, ובהוראת שר הביטחון אהוד ברק לא זומן אליו הרמטכ"ל בני גנץ, עסק באופציה הצבאית הישראלית מול איראן.
שמו של מפקד יחידה 8200, תא"ל אהוד שניאורסון, פורסם בבלוג בזמן ששניאורסון כיהן בתפקידו וזהותו הייתה חסויה. כמו כן, פורסם בבלוג שמו של סא"ל מ', שנהרג במבצע סודי בח'אן יונס בנובמבר 2018, והצנזורה הצבאית אסרה את פרסומו בישראל עד מאי 2022.
בפרשת מעצרו ומותו של קא"ב תומר פרסם הבלוג פרטים שונים על הפרשה, שנאסרו לפרסום בישראל.
שב"כ
תיקון עולם היה הראשון שדווח על מעצרם של אמיר מח'ול ועומר סעיד על ידי השב"כ, בחשד לביצוע עבירות ביטחוניות חמורות, בהן ריגול חמור ומגע עם סוכן חוץ מטעם חזבאללה (מאוחר יותר הורשעו השניים ונדונו למאסר). את תשומת לבו של סילברסטיין משכה העובדה שמאז מעצרו ב־6 במאי שהה מח'ול בבידוד במשך 12 יום מבלי שניתן לו לראות עורך דין, וכל זאת תחת צו איסור פרסום.
המוסד
מועמדותו של תמיר פרדו לראש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים במקומו של מאיר דגן, פורסמה לראשונה ב"תיקון עולם". פרדו נבחר לבסוף לתפקיד. פרסום ראשון נוסף היה שהמחלוקת בין ראש המוסד ליועצת המשפטית שלו, עליה דיווח "הערוץ הראשון", עוסקת בחקירת חיסול בכיר חמאס מחמוד אל-מבחוח.
הבלוג דיווח על שיתוף פעולה בין המוסד וארגון מוג'אהדין ח'לק בחיסול מדעני גרעין ובפעולות נוספות במסגרת הפעילות נגד תוכנית הגרעין האיראנית, והדבר אושר מאוחר יותר על ידי גורמי ממשל בארצות הברית.
בשנת 2014 פרסם סילברסטיין כי איש המוסד המכונה "האסיר X2" (שדבר קיומו נחשף בעקבות פרשת בן זיגייר) מוחזק בכלא במשך כעשור, לאחר שהורשע בבגידה. בפוסט נוסף (ב-2015) כתב הבלוגר כי אותו אדם ריגל עבור איראן ונידון ל-14 שנות מאסר.
בשנת 2022 פורסמו בבלוג טקסטים של שיחות וואטסאפ רגישות שיוחסו לראש המוסד, יוסי כהן, ולמאהבת שלו.
משטרת ישראל
תיקון עולם פרסם את זהותו של דורון זהבי, שכונה "קפטן ג'ורג'", מתשאל בחיל המודיעין, שנטען כי ביצע מעשה סדום במחבל הלבנוני מוסטפא דיראני. בבלוג פורסמה תלונה שהגישה נגדו האגודה לזכויות האזרח בגין שימוש פסול בחקירה במסגרת תפקידו במשטרה, שאליה עבר לאחר פרישתו מצה"ל ופרשת ההתעללות. בתלונה נמסר שמו המלא, ולאחר הפרסום החלה התקפת מניעת שירות אינטנסיבית על האתר שהופל פעם אחר פעם במשך כמה ימים ברציפות.
תרחיש על תקיפת איראן
באוגוסט 2012 פרסם גולש בפורום צבא וביטחון ב"פרש" תרחיש דמיוני של תקיפה ישראלית על מתקני הגרעין באיראן, המבוסס על השערות ומקורות פתוחים. ב-15 באוגוסט פורסם תרחיש זה בבלוג "תיקון עולם", שהוצג כמידע סודי שהודלף לו על ידי מקור ביטחוני בכיר בישראל. לאחר הפרסום דיווח "מעריב" שמדובר במידע שמקורו בפורום, בעוד סילברסטיין הכחיש זאת וטען שמדובר במידע שהודלף במקביל לו ול"פרש" על ידי גורם ביטחוני. התרחיש פורסם גם בערוץ הבי בי סי כ"סקופ של סילברסטין". הפרשה עוררה ביקורת נוקבת על כלי התקשורת הנסמכים על דיווחיו של סילברסטיין. באוקטובר 2013, בעקבות ביקורת של גולשים בבלוג, שינה סילברסטיין את טענתו המרכזית לפיה מדובר במסמך סודי, וכתב כי הוא איננו בטוח בכך.
פרסום מידע שגוי על תקלות בכלי טיס בלתי מאוישים של ישראל
במהלך חודש אוקטובר 2013, פרסם סילברסטיין בבלוג שלו שלוש כתבות אודות פגיעותו של צי המטוסים הבלתי מאוישים של ישראל, שלטענתו חשופים לחטיפות ולהשתלטות של איראן או חזבאללה. סילברסטיין טען כי מקור אלמוני ישראלי שלח לו מידע בנושא, לרבות מידע על השתלטות איראנית על כטב"ם אזרי מתוצרת ישראל. בפורום צבא וביטחון של "פרש", פורסם עוגן אשכול על פרסומי סילברסטיין בנושא, ולאחר ימים אחדים נחשף כי מדובר היה בהונאה מכוונת שבוצעה כלפי סילברסטיין. למרות פרסום מראש בפורום "פרש", אודות המהלך, שנועד לטענת הנהלת הפורום לחשוף את חוסר אמינותו של סילברסטיין, הוא פרסם גם את כתבתו השלישית. מאוחר יותר הודה סילברסטיין כי הולך שולל, אך הוא עדיין מחזיק בטענתו המקורית לפיה ארבע תקלות בצי הכטב"ם של ישראל בעשור השני של המאה ה-21, נגרמו בגלל השתלטות עוינת על כלי הטיס.
פרסומים נוספים
בכמה מפרסומיו הציג סילברסטיין כעובדה מוגמרת שמועות שנפוצו בישראל אודות בכיר בממסד (גדעון סער) שחשוד לכאורה באונס או בקיום יחסי מין עם קטינה, על אף שהדבר לא נחקר ולא הוכח. כמו כן כתב כי סגן שר ההגנה האיראני, עלי-רזא עסגרי, שערק בשנת 2007 למערב, עצור בכלא ישראלי, ובהמשך אף רמז שהוא נרצח בכלא (בעקבות פרסומים בתקשורת הישראלית על התאבדותו של אסיר בכלא איילון, שלא זוהה בשמו). העיתונאי יוסי מלמן כתב שזהו "מעשה שלא היה ולא נברא, אך גרם נזק לישראל. משום ששר החוץ של אירן, שר ההגנה שלה ושגרירה לאו"ם השתמשו בפרסום הכוזב שלו כדי להשמיץ את ישראל ולתבוע ממזכ"ל האו"ם שינהל חקירה בנושא".
בעקבות הפרסומים על פענוח הרצח בברנוער פרסם סילברסטיין את שמות העצורים, שלא פורסמו בישראל.
בפברואר 2014 פרסם הבלוגר את שמותיהם של שני סוחרי נשק ישראליים, שלדבריו הם החשודים בפרשת ייצוא בלתי חוקי של ציוד צבאי לאיראן דרך יוון.
במאי 2016 פרסם סילברסטיין פוסט על חקירה פלילית (שנסגרה בחודש שלאחר מכן מחוסר ראיות), ושהוטל על פרטיה צו איסור פרסום, בשל מעורבות קטינה. במקביל פרסם הבלוגר ציוץ ברשת טוויטר על אותה פרשה - והציוץ נחסם לצפייה בישראל, בעקבות התערבות משרד המשפטים.
בספטמבר 2017 פורסמה בבלוג החלטת בג"ץ שנאסרה לפרסום בישראל, בעניין יצוא נשק ישראלי למיאנמר.
בשנים 2017 - 2019 היו מקרים שבהם פרסם הבלוגר פוסטים שכללו פרטים שהוצא לגביהם בישראל צו איסור פרסום, והקישורים לפוסטים אלה הוסרו מתוצאות החיפוש בגוגל.
בסוף שנת 2019 פורסמו בבלוג פרטים שנאסרו לפרסום בישראל, בקשר לפרשת מינויי שופטים תמורת שוחד.
באוגוסט 2020, מיד לאחר הפיצוץ בנמל ביירות, פרסם הבלוג שהפיצוץ נגרם כתוצאה מפיצוץ מאגר תחמושת של חזבאללה בידי ישראל, שגרם להתפוצצות אמוניום חנקתי שאוחסן במחסן הסמוך.
בפברואר 2021 פורסמו בבלוג פרטים שנאסרו לפרסום בישראל, על חקירת חשדות לעסקה של ייצוא טכנולוגיה ביטחונית בניגוד לחוק. באותו חודש גם חשף הבלוג כי במסגרת עסקת חילופי אסירים עם סוריה, הסכימה ישראל לרכוש ברוסיה חיסונים נגד קורונה עבור הסורים. במאי אותה שנה פורסמה בבלוג ידיעה בעניין אשפוז פסיכיאטרי של שרה נתניהו, ובעקבות הפרסום איימה הגברת נתניהו להגיש נגד סילברסטיין תביעת דיבה בארצות הברית.
התייחסות הצנזורה הצבאית לבלוג
הצנזורית הצבאית הראשית, אל"ם סימה וואקנין-גיל, אמרה בראיון ב-2012:
עמדות פוליטיות המובעות בבלוג
סילברסטיין מכנה עצמו "ציוני פרוגרסיבי (ביקורתי)" ואת "תיקון עולם" הוא מכנה "בלוג יהודי ליברלי", אך לפי העיתונאי יוסי מלמן, "שנאתו היוקדת לישראל שמתבטאת בפרסומיו העוינים, מהם רבים הם ספקולטיביים וחסרי בסיס, מצביעים על כך שהוא בעצם אנטי ציוני" - טענה שהשמיעו גם אחרים. בזמן מבצע עופרת יצוקה הביע סילברסטיין התנגדות נחרצת לפעילות צה"ל, אותה כינה "רצח בדם קר". את חיילי צה"ל כינה "תת בני אדם", ואף השווה את מדינת ישראל לגרמניה הנאצית. בנוסף, הביע תמיכה במשט לעזה. הוא הבהיר שאינו תומך בחמאס, אבל טען ש"אסמאעיל הנייה קשור פחות לטרור מאשר יצחק שמיר". בדצמבר 2011 חשף את זהותו וכתובתו של בלוגר ציוני עד כדי סיכון חייו (לפי דעתו של אותו בלוגר).
סילברסטיין תומך בעיקר בארגוני שמאל המזוהים עם השמאל הרדיקלי בישראל, ומציין שיש לו "מחלוקות פוליטיות, פילוסופיות, ומוסריות" עם ארגוני שמאל הנחשבים בעיניו למתונים יחסית, כמו שלום עכשיו והקרן החדשה לישראל. הוא מתנגד לשליטה הישראלית ביהודה ושומרון, תומך בשוויון זכויות לערביי ישראל, והגדיר את הדמוקרטיה הישראלית כדומה לסרביה של סלובודן מילושביץ'. את גישתו כלפי מערכת הביטחון בישראל הסביר:
על עמדתו בנושא צנזורה צבאית והטלת איסור פרסום:
Little Green Footballs
Little Green Footballs (כדורי פוטבול קטנים וירוקים) או בראשי תיבות LGF הוא שמו של בלוג אמריקאי פוליטי המנוהל על ידי צ'ארלס ג'ונסון, הבלוג מציג דעות אמריקאיות רפובליקניות ומזוהה עם הנאו-קונסרבטיבים והימין האמריקני. מבחינת עמדותיו בנושאים בינלאומיים, האתר הוא בעל נטיות פרו-ישראליות מובהקות ותומך בקו נוקשה נגד מדינות התומכות ומממנות טרור. האתר עוסק רבות במלחמה כנגד הטיות פוליטיות בתקשורת, שלטענתם מוטית שמאלה כנגד ישראל והרפובליקנים בארצות הברית.
היסטוריה
לפני פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001 עסק הבלוג בנושאים לא פוליטיים, מאז הוא עוסק בנושאים כמו המלחמה בטרור, בפרט בטרור אסלאמי והסכסוך הישראלי-ערבי. בשנת 2004 חבר הבלוג לבלוגים וכותבים אחרים וניהל קמפיין נגד כתבה בתוכנית הטלוויזיה "60 דקות" של רשת CBS שהציגה את הנשיא ג'ורג' בוש הבן כמי שהתחמק משירות צבאי. הבלוג אסף נתונים שהצביעו על העובדה שמסמכים שהוצגו בכתבה היו מזויפים. הפרשייה הסתיימה בהודאה של רשת CBS שהכתבה שפורסמה אכן הציגה מסמכים מזויפים, לאחר מספר חודשים נאלץ הכתב האחראי דן ראת'ר לצאת לגמלאות.
בשנת 2004 הוזכר הבלוג ברשימת הבלוגים הפוליטיים הטובים ביותר של הוושינגטון פוסט.
ב-5 באוגוסט 2006 חשף הבלוגר צ'ארלס ג'ונסון מ-Little Green Footballs זיוף תמונות על ידי עדנאן חאג' כאשר ניתח צילום של צלם רויטרס לבנוני המתאר הפצצת עיר בלבנון בזמן מלחמת לבנון השנייה והראה כי קיימות בו ראיות חותכות לעיבוד הצילום. לטענת ג'ונסון, עיבוד הצילום נעשה במזיד כדי לפגוע בתדמיתה של ישראל כחלק מתקשורת מוטה כנגד ישראל. בעקבות החשיפה, פוטר חאג' מתפקידו ומאוחר יותר תמונותיו הוסרו ממאגר התמונות של רויטרס.
דיונים וכתבות
הבלוג מטפל באירועים המוצגים בתקשורת העולמית מזווית ראייה פרו-רפובליקנית, פרו-אמריקאית ופרו-ישראלית. במקביל הוא מנסה להעלות לדיון הציבור נושאים שונים כמו האנטישמיות באירופה, השחיתות ברשות הפלסטינית, ההטיה הפוליטית בתקשורת העולמית וארגונים מוסלמים אנטי-אמריקאים במערב.
חלק לא קטן מהאתר מוקדש להוקעת השמאל הקיצוני, שלטענת עורכי האתר תומך בטרור. ידיעה ממוצעת בבלוג מושכת מאות תגובות מקוראים.
בגלל כמות הקוראים הרבה שבו ומגנון התגובות, האתר LGF הוליד מגוון רב של מונחים וסלנג פוליטי, חלקן מתארות הווי מיוחד של האתר אך אחרות כלליות יותר שהשתרשו בשיח הפוליטי בארצות הברית. בין המילים האלה אפשר לציין את:
GPGPU
GPGPU (ראשי תיבות באנגלית: General Purpose computation using GPU), הוא תחום בעולם המחשבים, שבו יש שימוש במעבדים גרפיים לצורכי עיבוד/חישוב כלליים. השימוש ב-GPGPU התפתח תחילה לצורך חישובים מדעיים.
השפות העיקריות המשמשות לתכנות העושה שימוש ב-GPU הן הסטנדרט הפתוח OpenCV ו-CUDA של חברת NVIDIA.
מעבדים גרפיים
מעבדים גרפיים, הנמצאים בכרטיס המסך, משמשים בין היתר להרצת משחקים, או תצוגה ויזואלית בתלת-מימד של סרטים ואחרים. המושג GPU הוא ראשי תיבות באנגלית של Graphics Processing Unit, בדומה למעבד הרגיל - CPU (Central Processing Unit).
יכולות וביצועים של מעבדים גרפיים
למעבדים הגרפיים יכולות עיבוד חזקות ביותר. בין היתר, הם מסוגלים לבצע חישובים על וקטורים, מטריצות ואריתמטיקה בסיסית על מספרים שלמים ונקודה צפה.
ביצועיהם יכולים להגיע עד לפי 1000 ואפילו יותר משל מעבד רגיל בביצוע חישובים מתמטיים מכל סוג. הכרטיסים מתוצרת שתי החברות הגדולות בתחום, NVIDIA ו-AMD, מסוגלים לספק ביצועים של עד 9.67 TFlops (9.67 טריליון חישובים בשנייה) לעומת מעבד רגיל המסוגל להגיע לביצועים של עד 10 GFlops (10 מיליארד חישובים בשנייה). גם קצב הגישה לזיכרון זוכה לטיפול מיוחד. מעבד גרפי מסוגל לגשת לזיכרון הפנימי שלו (הזיכרון המובנה בו) בקצבים של עד 512 GB לשנייה, וזאת לעומת 10.8 GB לשנייה בקצב הגישה של מעבד רגיל ל-RAM.
עין פרת - המדרשה למנהיגות חברתית
עין פרת - המדרשה למנהיגות חברתית נוסדה בשנת תשס״ב (2001–2002) על ידי ארז אשל כמכינה מעורבת לחילונים, דתיים ומסורתיים, ברוח יישובי גוש אדומים. במכינה לומדים בנים ובנות מכל גוני הקשת הדתית, הפוליטית והחברתית במדינת ישראל.
המכינה מגדירה עצמה כ"מדרשה למנהיגות" ושמה לעצמה חזון להוביל שינוי תפיסתי, התנהגותי ותרבותי בכל רובדי החברה וההנהגה הישראלית והיהודית למען חיים איכותיים, חברת מופת ומדינה מתוקנת. נכון לינואר 2022 ארז אשל הוא המנהל הכללי של העמותה.
בשנת 2021 תקציב העמותה עמד על כ-14,285,579 ש"ח ועבדו בה כ-93 אנשים.
תחת עמותת "עין פרת" פועלות מספר תוכניות:
ועידת אנאפוליס
הוועידה התקיימה באצטדיון הכדורסל של אקדמית הצי. ביום הראשון, לאחר הפתיחה הטקסית, נאמו נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש, ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט ויושב ראש אש"ף ונשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס. ביום השני נאמו שרי החוץ של שאר המדינות המוזמנות.
בניגוד להסכם אוסלו ולוועידת ואי, ובדומה לוועידת מדריד, לא היוותה ועידת אנאפוליס סיכום של משא ומתן, אלא ניסיון לפתיחתו. מטרת הוועידה הייתה לנסות להניע מחדש את תהליך השלום, ולסלול את הדרך למשא ומתן אינטנסיבי לקראת הסכם קבע ישראלי-פלסטיני, אשר מגעים לגביו כבר החלו בשיחות אולמרט-אבו מאזן.
ועידת אנאפוליס הייתה הוועידה המשמעותית הראשונה בין הישראלים לפלסטינים מאז פסגת קמפ דייוויד בשנת 2000 ופריצתה של האינתיפאדה השנייה.
בראש המשלחת הישראלית עמדו ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט ושרת החוץ ציפי לבני, ובראש המשלחת הפלסטינית עמדו נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס בתפקידו כיו"ר אש"ף, וראש ממשלת הרשות הפלסטינית סלאם פיאד.
המשתתפים
המדינות והישויות שהשתתפו בוועידה לפי סדר א"ב: