cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הכיבוש הספרדי של האימפריה האצטקית
מתקפת הנגד וכיבוש טנוצ'טיטלאן
ב-31 במאי 1521 החלה מתקפת הנגד. צבאו של קורטס כלל 900 ספרדים וכ-150,000 אינדיאנים, בנוסף ל-86 סוסים ו-13 אוניות, בעזרתם הטיל מצור על העיר. במהלך ימי המצור פשטה בקרב האצטקים מגפת אבעבועות שחורות שהפילה בין שליש לחצי מכוח הלחימה האצטקי. לאחר 93 ימי מצור, ב-13 באוגוסט 1521, יצא קואוטמוק, שליט האצטקים, והסגיר עצמו לידי הספרדים. קואוטמוק עונה בעינויים שכללו את שריפת כפות רגליו בשמן רותח כדי לגלות את מקום הימצאם של אוצרות הממלכה. בהמשך נעזב לנפשו, אולם ב-1525 הוצא להורג על ידי קורטס.
בית ספר שדה
בֵּית סֵפֶר שָׂדֶה (נטבע במקור כמרכז הדרכה של החברה להגנת הטבע) הוא מוסד שמטרתו העיקרית היא לספק מקומות לינה ושירותי הדרכה עבור המטיילים השונים, וכן, מנוהל על ידי החברה להגנת הטבע.
כיום, ישנם כ-12 בתי ספר שדה ברחבי ישראל, הפרושים בשטחי טבע מהחרמון ועד אילת. 9 מתוכם כוללים שירותי אירוח ולינה. כמו כן, שני מוסדות נוספים בישראל אשר מגדירים את עצמם כבית ספר שדה ואינם שייכים לחברה להגנת הטבע הם בית ספר שדה כפר עציון ובית ספר שדה שער הגיא במושב בית מאיר.
היסטוריה
ראשית הוקם בית ספר שדה בעין גדי ב-1960 וב-1963 הוקם בשדה בוקר בית ספר שדה נוסף. בשנת 1966 היו בישראל שבעה בתי ספר שדה: עין גדי, שדה בוקר, אילת, חוף הכרמל, הר מירון, גליל מערבי ובמושב בר גיורא. בחצי האי סיני הוקמו בשנות ה-70 בתי ספר שדה בשארם א-שייח' בימית ובסנטה קתרינה שפעלו עד לפינוי האזור ב-1981. ב-1975 הוקם בית ספר שדה בעפרה.
פעילות
בכל שנה מתארחים בבתי ספר שדה אלפי מטיילים: משפחות, תלמידי בתי ספר, צעירים ומבוגרים וזוכים להדרכה על ידי המדריכים אשר מתמחים בתחומם ובאזורם.
חלק מהטיולים השנתיים של בתי-ספר תיכון בישראל המתקיימים במסגרת שיעור של"ח, שנמשכים מספר ימים ודורשים ארגון מקומות לינה ושירותי הדרכה, משתמשים בשירותיהם של בתי-ספר שדה לצרכים אלו. בתי-ספר שדה משמשים גם כמרכזי לימוד עבור קורסי שדה אוניברסיטאיים, וכמרכזי הדרכה למטיילים. בחלק מבתי ספר השדה מתקיימים גם חוגי נוער.
ברבור שר
ברבור שר (שם מדעי: Cygnus cygnus) הוא מין של ברבור, שמצוי בחצי הכדור הצפוני והוא הציפור הלאומית של פינלנד. מין זה של ברבור ידוע בעיקר בשל קולות השריקה שהוא מפיק, ועל שמן הוא קרוי. בתי הגידול המועדפים עליו הם ביצות, מקווי מים רדודים כמו אגמים ובריכות, אף שניתן למצוא אותו גם בנהרות בעלי זרם חלש. הברבור צמחוני, וניזון מצמחים מימיים, דשא, בלוטים, תפוחי אדמה ודגנים.
אורכו כ-140 עד 165 ס"מ, ומוטת כנפיו 205-275 ס"מ; משקלו הוא כ-9.8 עד 11.4 ק"ג בממוצע, בעוד שהנקבה קטנה מעט מהזכר. באביב ובקיץ לעיתים יש לבוגרים כתמים צהובים על צווארם וראשם, שבאים מהמים העשירים בברזל שבהם הברבורים שוחים.
כל גופם של הברבורים מלבד המקור לבן; המקור צהוב בחלקו הקרוב אל הראש ושחור לקראת הקצה, והרגליים ורדרדות-חומות. לברבורים צעירים יש פלומה אפרפרה-חומה, בטן לבנה וצוואר וראש כהים, ונוצותיהם מתחלפות ל"לבוש בוגר" בגיל שנתיים. הברבור מגיע לבגרות מינית בגיל 4, ותוחלת החיים שלו עומדת על כ-26 שנים.
הברבורים מאוד חברתיים מחוץ לעונת הרבייה, והם נצפים לעיתים קרובות בלהקות של כ-300 פרטים באזורי האכילה שלהם. אמנם ישנה אוכלוסייה יציבה של ברבורים באיסלנד, אך רוב ככל הברבורים השרים נודדים.
הברבורים השרים מונוגמיים. עונת הרבייה נמשכת בין סוף אפריל לתחילת מאי. בתצוגות החיזור הזכר והנקבה פורשים הכנפיים עד לחצי, זוקפים ומכופפים את צווארם לחלופין, וקוראים. הברבור אינו מקנן בקבוצות. הקן מוקם ליד מקור מים על תל, שבנוי מחומרים צמחיים. הנקבה מטילה 4–5 ביצים, ודוגרת עליהן במשך 45 ימים; הזכר, בינתיים, שומר על האזור שמסביב לקן. הגוזלים פורחים לאחר שלושה חודשים, ויכולים לעוף חודש או חודשיים לאחר מכן.
This Is... Icona Pop
This Is... Icona Pop הוא אלבום האולפן השני של הצמד השוודי איקונה פופ. האלבום יצא לאור ב-23 בספטמבר 2013 על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ו-TEN מיוזיק גרופ.
האלבום הגיע למקום השלישי במצעד אלבומי דאנס\אלקטרוני.
פצאל 2
פצאל 2 (Fatzael 2) הוא אתר ארכאולוגי מהתקופה הכלקוליתית השוכן בשולי העמק של נחל פצאל, ונפרש מהיישוב פצאל מערבה משני צידיו של הכביש הישן למעלה אפרים. האתר התגלה לראשונה על ידי יוסף פורת שאף ערך במקום חפירת הצלה וזיהה שרידי מבנה רבוע בעל חצר טרפזית מהתקופה הכלקוליתית (3800-4500 לפנה"ס). האתר שוכן בקואורדינטות הבאות 241,400/661,600 על פי מפת ישראל החדשה. האתר נחקר לעומק במסגרת סקר הר מנשה בשנת 2006. הסקר התפרסם בכרך החמישי שראה אור ב- 2013. האתר נחפר מדי שנה החל משנת 2007 על ידי ד"ר שי בר מהמכון לארכאולוגיה ע"ש זינמן באוניברסיטת חיפה.
החפירות באתר
שטחו המשוער של האתר הוא כ-160 דונמים, וזוהו בו מספר חלקים ששמות הסקר שלהם: "פצאל 2", "פצאל 5", "פצאל 7", פצאל, חפירת פורת ועוד. האתרים השונים נמצאים על גדתו הצפונית של האפיק הקדום של נחל פצאל. השטח העיקרי שנחפר "פצאל 2" נמצא מזרחית ליישוב פצאל על המדרון הדרומי-מזרחי של שלוחה סלעית. חלקים מהאתר נפגעו קשות בפעילויות הכשרת קרקע שבוצעה בשלהי שנות השישים ובמהלך שנות השבעים של המאה ה-20.
באתר נצפו מספר תלוליות עם שרידי מבנים המפוזרים באקראי כשעל פני השטח בולטים בעיקר קירות בנויים וריכוזי חרסים וכלי צור.
השכבות באתר
שכבה III, השכבה התחתונה - נחשפה בשטח מצומצם בלבד בו נחשפו שרידים של שני בורות כרויים בתוך מצע הקונגלומרט הקדום. רוחבם הממוצע 45 ס"מ ועומקם 40 ס"מ. בתוך אחד מהבורות התגלה מעט חומר אורגני (פחם) שנשלח לתיארוך רדיומטרי והניב תוצאה שמועדה לקראת ראשית האלף ה-4 לפנה"ס. בקרבת הבורות נמצאו שרידים דלים של שני מוקדים שקוטרם הממוצע 24 ס"מ. הממצא המועט, שנאסף ברובו על מצע הקונגלומרט בקרבת הבורות והמוקדים, כולל קרמיקה וצור המתאימים לתרבות הכלקוליתית.
שכבה II, השכבה האמצעית - נחפר מבנה רוחב ששטחו 62 מ"ר, המחולק לשני חדרים עם חצר רחבה ששטחה הקדום לא נחשף עדיין במלואו. קירות המבנה השתמרו לגובה של עד שלושה נדבכי אבן. במקומות מעטים השתמרו על נדבכי האבן שרידים של לבני חומר. מפלסי החיים שזוהו (רצפות עפר מהודק) היו בגובה חלקו העליון של נדבך האבן הראשון, ומכאן שהייתה כאן בניה משולבת של אבן בחלק התחתון של הקיר ולבנים בחלקו העליון. רוחב הקירות החיצוניים של המבנה נע בין 80 ס"מ למטר אחד. שיטת הבניה לרוב זהה: שתי שורות של אבנים גדולות ובינוניות ומילוי של אבנים קטנות עם עפר ביניהן.
שלושת תאריכי פחמן 14 ממפלס החיים של שכבה זו מתאימים לרבעון הראשון של האלף ה-4 לפנה"ס. שכבה זאת היא המאוחרת ביותר מאתרי היישוב בכלקולית של בקעת הירדן ומהמאוחרות בדרום הלבנט ומכאן חשיבותה המחקרית.
שכבה I, השכבה העליונה - שרד ממנה רק קיר מתעגל שמתארו ממשיך אל מחוץ לתחומי שטח החפירה. רוחבו 1-1.2 מטרים והוא שרד לגובה נדבך אחד בלבד. קיר זה ששרד על פני השטח מאוחר ליתר האלמנטים בחפירה והוא גבוה בכ-30 ס"מ מהרצפה המאוחרת של חצר שכבה II. לא נמצא חומר מתארך הניגש לקיר ומועד בנייתו לא ידוע.
ממצא קרמי
הממצא הקרמי הניב שברי כלים רבים ומעט כלים שלמים, הכוללים בעיקר קנקנים פערורים אך כוללים גם קנקניות, רובם משכבה II. הכלי הנפוץ היה הקערה (190 פריטים); אחריה באים הקנקנים לסוגיהם הכוללים גם קנקניות קטנות וקנקני ענק - פיטסים. הטיפול בפני הכלי מראה שרק מעט פריטים היו מחופים (שכיחות קערות עם פס אדום על השפה מבפנים ומבחוץ) ועיטור פלסטי שכיח במוטיב של עיטורים דמויי חבל על קנקנים או חריטת דגמים גאומטריים במכשיר חד על גוף הכלים השונים.
ממצא צור
ממצא הצור בפצאל 2 היה מגוון ובעל משמעות רבה. נתגלו למעלה מ-10,000 פריטים. הממצא מעיד על קיומה של תעשיית הכנת כלי צור באתר. כלי חיטוב דו פניים, שבדרך כלל נמצאים במספרים גדולים באתרים כלקוליתיים, נעדרים לגמרי מהמכלול. השקערוריות תפשו את החלק העיקרי במכלול כלי הצור אך נמצאו גם מקדחים ונקרים, עדות למלאכה רב-גונית. הדומיננטיות של כלי מלאכה, כולל מקבות, מצביעים על יישוב קבע. ריבוי כלי חיתוך וביתור ומגרדים, כולל מגרדי מניפה ומקרצפים, נותנים אינדיקציה לחשיבות גידול המקנה ועיבוד השלחים. נוכחות כלי קציר מעידה על ניצול ו/או גידול דגנים באתר. נראה שהכלכלה הייתה מעורבת כאשר גידול המקנה הוא הענף החשוב. באתר התגלו להבי מגל מעוצבים בטכנולוגיה כנענית, שנחשבה עד היום כמאפיינת את תקופת הברונזה הקדומה בלבד. הימצאותם באתר זה מעידה על ראשית השימוש בטכנולוגיה זאת כבר בשלהי התקופה הכלקוליתית, בשונה מהידוע במחקר עד כה.
ממצא אבן
ממצא האבן כלל למעלה מ-30 חפצים ששימשו לייצור ולתעשייה, וכן תליון המטיט. הפריטים נוצרו בעיקר מאבן קשה מסוג גיר מקומי ומבזלת. שכיחים פחות כלים מאבן חול נובית והמטיט. סוגי הכלים העיקריים שהתגלו הם מכתשי אבן ועליים; מקבות אבן; קערות בעלות דופן ישרה; אבני שחיקה; ראשי אלה; משקולות נול ועוד. אלה מעידים על מלאכות מגוונות דוגמת כתישה ושחיקה במהלך עיבוד מזון וטוויה. בחפירה התגלה גם תליון עשוי המטיט בעל צורה טרפזואידית. על צידו הקמור נחרט דגם אידרה, ושני חורים קוניים מפולשים נקדחו מצידו הקעור (שרידי עבודת המקדח הסיבובי ניכרים בצידו הקעור של התליון).
ממצא פאונה
ממצא הפאונה מהאתר כולל 61 עצמות מזוהות. מבעלי החיים המבויתים בולטים העז, הכבש והבקר. מחיות הבר יש לציין את השועל, החתול וסרטן מים מתוקים. סימני פעילות אנושית (סימני חיתוך או שרפה) לא זוהו. נמצאו סימני נשיכה של טורף בגודל כלב על אחת מעצמות העז או הכבש. בדיקת איחוי עצמות מראה שבעלי החיים המבויתים מתו בגיל צעיר (עד גיל שנתיים לערך). כן נמצאו שתי לסתות תחתונות עם שן חלב קדם-טוחנת רביעית שחוקה לחלוטין, המוכיחה שבעלי החיים היו בני כ-12 חודשים בלבד. מכאן ייתכן שחלק מבעלי החיים באתר נועדו לבשר. המסקנות הראשוניות מדגישות כלכלת גידול בעלי חיים המבוססת על עזים וכבשים; שחיטה באתר בגיל צעיר (כנראה לבשר) וקרבה של טורפים וחיות בר למבני המגורים.
במהלך החפירה נאספו שרידי עץ מפוחמים, שהועברו לבדיקת תיארוך באמצעות טבעות עצים. עשר מהדגימות היו של אשל (Tamarix) ואחת - שיח ממשפחת הסלקיים. מכאן שהעץ השכיח בפצאל 2 היה האשל ששימש גם כחומר הבערה העיקרי של תושבי האתר. אפשר שהעץ שולב גם במבנה (אולי כחלק מהגג), אך לא נמצאו קורות שלמות ואי אפשר להוכיח השערה זו.
יגור גאידר
יגור טימורוביץ' גאידר (ברוסית: Его́р Тиму́рович Гайда́р; 19 במרץ 1956 - 16 בדצמבר 2009) היה כלכלן ומדינאי רוסי, ראש ממשלת רוסיה בפועל בין 15 ביוני 1992 ל-14 בדצמבר באותה שנה. נכדם של הסופרים הרוסים המפורסמים ארקדי גאידר (מצד אביו) ופאבל באז'וב (מצד אמו).
ביוגרפיה
לאחר סיום בית הספר, בשנים 1973–1978 למד באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1980 סיים את עבודת הדוקטורט והחל לעבוד באחד ממכוני המחקר הכלכלי במוסקבה. בשנת 1983 הכיר את אנטולי צ'ובאיס, ובמשך מספר שנים נפגשו בפורומים כלכליים שונים ודנו במשבר הכלכלי בברית המועצות ובדרכים לסיומו.
מונה על ידי נשיא רוסיה בוריס ילצין לשמש כראש הממשלה בפועל בין 15 ביוני 1992 ל-14 בדצמבר באותה שנה.
גאידר הוא אחד המעצבים של כלכלת רוסיה בשנים הראשונות לאחר התפרקותה של ברית המועצות ב-1991, האחראי בין היתר לרפורמות השוק הליברליות וההפרטה המהירה של מפעלים ממשלתיים, באמצעות תפקידו כשר הכלכלה. רבים הטיחו בו ביקורת על כך שהרפורמות שלו לא התאימו לרוסיה ויצרו את מעמד האוליגרכים.
היה חבר הדומה מטעם מפלגת האופוזיציה הליברלית "הבחירה הדמוקרטית של רוסיה". בבחירות לדומה בשנת 2003 המפלגה לא עברה את אחוז החסימה וגאידר פרש מהחיים הפוליטיים.
ב-16 בדצמבר 2009 בבוקר נמצא יגור גאידר בביתו ללא רוח חיים. סיבת המוות שנקבעה הייתה בצקת ריאות כתוצאה מהתקף לב.
סמאצ'בלו
סָמאצַבּלוֹ (בגאורגית: სამაჩაბლო) הוא מחוז היסטורי באזור נפת צחינוואלי שבכארתלי הפנימית גאורגיה של היום, הנמצא כיום ברובו בשליטת הרפובליקה הבדלנית של דרום אוסטיה. אף על פי שהמחוז משתרע רק על חלק מאזור דרום אוסטיה, מזוהה סמאצ'בלו כשמה הגאורגי של דרום אוסטיה.
מקור השם
המחוז נקרא על שם משפחת אצילים גאורגית בשם מאצ'בלי שאזור זה היה נחלתו, ומכאן "סמאצ'בלו" - "אדמת המאצ'בלים".
נסיכי מאצ'בלי הגיעו לסמאצ'בלו באמצע המאה החמש עשרה וגיאורגי השמיני, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, העניק להם את העמק ליד מקור הנהר ליאחווי הגדול. הוא שינה את שמם למאצ'בלי על שם הכפר אצָ'בֶּתי שליד מקור הנהר.
היסטוריה
החל מהמאה החמש עשרה, גדלה חשיבותם של המאצ'בלים והם החזיקו במספר תפקידים בולטים בחצר מלכי כארתלי. אחוזתם, סמאצ'בלו, השתרעה על חלק ניכר מאזור דרום אוסטיה של היום, ובין השנים 1470-1800 לערך, הם נהנו ממידת מה של עצמאות במסגרת ממלכת כארתלי, עד לכיבושה גאורגיה על ידי האימפריה הרוסית בתחילת המאה התשע עשרה.
מהמאה השבע עשרה העסיקו המאצ'בלים את האוסטים כצמיתים. הגרסה הגאורגית לוויכוח הגאורגי-אוסטי בשאלה מתי הגיעו האוסטים לדרום אוסטיה, כופרת בסברה המקובלת כי מוצאם מהאלאנים וטוענת כי האוסטים הגיעו לדרום אוסטיה מרוסיה רק במאה השבע עשרה.
ניגון הפלפול
ניגון הפלפול (ביידיש: דער פלפול) הוא ניגון חב"ד ללא מילים, אשר מורכב מחמישה בתים, שהקשר ביניהם מתואר כדומה לדרך לימוד התלמוד הבבלי, המכונה בשם פלפול.
סמאצ'בלו
היסטוריה
לשיא מעמדם הגיעו בשנת 1733, בתקופת שלטונם של תאימורז השני וארקלה השני. כאשר זאאל מאצ'בלי לא נכנע לטטרים והצליח לגרום להם לנזק משמעותי, וכן בשל העובדה כי סייעו במאבק כנגד האימפריה העות'מאנית.
ניגון הפלפול
רקע
"הפלפול" הוא ניגון ס"ד (64) בספר הניגונים, שם הובא הסבר על מהות הניגון:
סמאצ'בלו
היסטוריה
משנת 1801 ועד להקמתה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, בשנת 1918, שלטה האימפריה הרוסית במחוז. לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה, וכינונו של משטר סובייטי בגאורגיה, נוסד בשנת 1922, האובלסט האוטונומי של דרום אוסטיה, שהשתרע על פני נפת ג'ווה, נפת אחלגורי, נפת צחינוואלי ונפת זנאורי.
ניגון הפלפול
עיבודים וביצועים מוזיקליים
ב־2010 הופיע הניגון באלבום "עצם הנשמה 3" של הזמר הישראלי יאיר כלב, וב־2012 הופיע באלבום 'אוסף ניגוני חב"ד הגדול' של המוזיקאי הישראלי חנן בר סלע.
סמאצ'בלו
היסטוריה
בחלוקה המנהלית של גאורגיה, עם הקמתה בשנת 1990, נכללו רוב שטחי דרום אוסטיה בשטח מחוז כארתלי הפנימית. אזור סמא'בלו, המשתרע על חלק מדרום אוסטיה נכלל באזור נפת צחינוואלי. בסוף שנות השמונים, עם התגברות המתיחות הגאורגית-אוסטית הוחזר השם הגאורגי למקום והאזור נקרא כך בגאורגית באופן חצי-רשמי.
ניגון הפלפול
עיבודים וביצועים מוזיקליים
ב־2017 הופיע באלבום 'ניחוחות 7' בהוצאות שבועון כפר חב"ד בביצוע 'מקהלת חסידי חב"ד', באפריל 2020, בוצע על ידי הזמר האמריקאי אלי מרקוס, ובספטמבר של אותה שנה בוצע שוב על ידי מרכוס, יחד עם בני פרידמן ועוד.
נוסח ישראל אריה לייב שניאורסון
ישעיהו שר, ממקימי כפר ביל"ו, שהיה בילדותו סולן בבית הכנסת הכורלי ביקטרינוסלב, כתב בזיכרונותיו מילדותו באימפריה הרוסית, אודות ניגון שלימדו ישראל אריה לייב שניאורסון, אחיו של רבי מנחם מנדל שניאורסון ובנו של הרב לוי יצחק שניאורסון: "תוכנו הוא: שיחת שני אברכים בסוגיא מסוימת בתלמוד או בחסידות, וצורתו – "קושיא ותירוץ", כשאחד מקשה והשני משתדל על ידי פלפול לתרץ ולסלק את הקושיא ולהפריכה" . לימים, לאחר הקמת כפר ביל"ו, נהג שר ללמד את הניגון בקרב המורים והתלמידים בכפר, על פי משאלתו של אריה לייב שניאורסון, שביקש ממנו להנציח את הניגון ברבים. במאי 2023 הרב משה אורנשטיין, מצא כי זהו ניגון הפלפול עם מספר שינויים.
לוסי איוב
לוסי איוב (בערבית: لوسي أيوب; נולדה ב-21 ביוני 1992) היא מנחת טלוויזיה, דיגיטל ורדיו ושחקנית ערבייה ישראלית.
ביוגרפיה
איוב נולדה בשכונת הדר הכרמל שבחיפה, לאב ערבי-נוצרי ולאם יהודייה בת לניצולי שואה שהתנצרה לפני נישואיה. איוב הוטבלה בכנסייה. אביה, מרון איוב, עובד בטחנת קמח, ואמה מיכל (לבית שטיר) עובדת כמזכירה במשרד עורכי דין. לה אח ושתי אחיות. סבתה מצד אביה, בת למשפחת פליטים שנאלצו לברוח מארץ ישראל ללבנון במהלך מלחמת העצמאות ב-1948, אך סבתה מצד אביה נשארה בחיפה במנזר, ולאחר מכן אומצה על ידי אישה בשם לוסי כיאט.
איוב למדה בתיכון הערבי-קתולי "נזירות כרמלית" ("בית ספר תיכון איטלקי") בחיפה. כמו כן, למדה גם שיעורי מוזיקה ופיתוח קול.
כמי שרשומה כיהודייה לפי נתוני מרשם האוכלוסין, היא התגייסה לצה"ל ושירתה כמדריכת סימולטור בחיל האוויר.
ב-2016 החלה ללמוד בתוכנית (פכ"מ) לפילוסופיה, כלכלה, מדע המדינה ומשפטים שבאוניברסיטת תל אביב.
ב-2016 פרסמה מספר קטעי ספוקן וורד שלה במסגרת תחרות "פואטרי סלאם ישראל". באותה שנה הצטרפה לחטיבת הדיגיטל של תאגיד השידור הישראלי והחלה לכתוב ולהגיש סרטונים אינפורמטיביים שבמקור יועדו לערוץ היוטיוב של תאגיד כאן, אולם בהמשך החלו להיות מוקרנים כתשדירים בין התוכניות בכאן 11.
ב-2017 הקריאה עם רואי רביצקי בבית הנשיא שיר תגובה לנאום השבטים של הנשיא ראובן ריבלין לכבוד השקת התוכנית "תקווה ישראלית". בהמשך אותה שנה, הנחתה תוכנית תרבות שבועית לצדו של נעם סמל, בתחנת הרדיו "כאן ב", ושימשה חלק מצוות המנחות של התוכנית היומית "מועדון תרבות" בערוץ כאן 11, לצדן של שפרה קורנפלד, אסתר רדא ודפנה לוסטיג. חרף ביטול התוכנית, עלה בידה לזכות בטקס פרסי הטלוויזיה 2017 (שנערך ב-2018) בקטגוריה "תוכנית התרבות הטובה ביותר".
היא שיחקה את בת הזוג בווידאו קליפ לשיר "כל הזמן הזה" של רביד (נצ'י נצ') פלוטניק.
איוב נבחרה על ידי תאגיד השידור הישראלי להגיש את תוצאות הניקוד הישראלי באירוויזיון 2018, כשבאותה שנה היא עשתה זאת לראשונה בשלוש שפות: בעברית, באנגלית ובערבית.
ב-2018 הנחתה את העצרת המרכזית לכבוד יום הזיכרון ליצחק רבין בתל אביב. בהמשך היא הנחתה את טקס הענקת פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2018, ששודר בכאן 11 במרץ 2019, לצד מיכאל הנגבי.
באירוויזיון 2019, שנערך במאי בתל אביב, הייתה איוב אחת מארבעת המנחים, לצד אסי עזר, ארז טל ובר רפאלי. לפני כן, בינואר, הנחתה לצד אסי עזר את משדר הגרלת חלוקת המדינות לחצאי הגמר.
ב-2020 איוב הגישה את תוכנית האירוח היומית "הלילה עם לוסי וגורי" בכאן 11, לצדו של גורי אלפי.
בנובמבר 2021 הודיעה על סיום עבודתה בתאגיד השידור הישראלי, לטובת הנחיית תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12. בסמוך למועד זה, הודיעה חברת האשראי MAX (לשעבר לאומי קארד) כי איוב תשמש כפרזנטורית החברה, לצידו של שחר חסון.
איוב המשיכה לבסוף להנחות תוכניות ב"כאן 11". בין היתר, הנחתה את העונה השישית של השעשועון "המרדף", במקומו של עידו רוזנבלום.
מפברואר 2022 ועד אפריל 2022 הנחתה את העונה השמינית של "רוקדים עם כוכבים" שלראשונה עברה להיות משודרת בקשת 12, למעט בתוכניות בהן הוחלפה באסי עזר ולאחר מכן באילנית לוי, עקב מחלה הקורונה בה לקתה איוב. במקביל ב-2022, חזרה איוב לכאן 11 ומגישה לצד גורי אלפי את תוכנית הדוקו "בלי פאניקה!", הבודקת את היערכות מדינת ישראל לאסונות.
ב-2022 שודרה ב-yes העונה הרביעית של הסדרה "פאודה". בעונה זאת משתתפת איוב כשהיא מגלמת את דמותה של מאיה בנימין, קצינת משטרה ערבייה-ישראלית הנשואה ליהודי, בתו של סייען ואחותו של פעיל חזבאללה.
ב־2023 שיחקה בסדרה דרימארס את דמותה של רות הר אבן, מפקדת משימת תיבה 1 שמטרתה לחקור את כוכב מאדים.
חיים אישיים
ב-2016, בראיון ל"הארץ", סיפרה: "שלא ייצא שאני מתנערת מערביותי או נכנעת לכיבוש. אם אתה כותב בערבית אתה פונה רק לאוכלוסייה הערבית, אבל אם אתה כותב בעברית אתה באופן מסוים פונה לכולם. [...] מבחינה תרבותית אני כן אוהבת את ההוויה הנוצרית. גדלתי במסגרת הזאת ואני נהנית לחגוג את החגים הנוצריים עם המשפחה. את החגים היהודיים אנחנו חוגגים עם סבתא והדודים".
באוגוסט 2021 נישאה איוב לבן זוגה היהודי-ישראלי איתי בר, ביולי 2023 נולדה בתם.
יוסקה מאיור
"יוסקה מאיור" הוא סיפור קומיקס בהמשכים שמורכב משני חלקים. הקומיקס נוצר על ידי גיורא רוטמן ודב (דובי) זיגלמן והתפרסם בשער האחורי של השבועון לילדים "הארץ שלנו" בשנים 1972–1973. הקומיקס מתרחש על רקע המאבק להקמת מדינת ישראל. הוא מקיף 81 פרקים סך הכל, ובכך הוא סיפור הקומיקס הארוך ביותר שפורסם בעיתון ישראלי.
עלילה
חלקו הראשון של הסיפור החל להתפרסם ב-24 בינואר 1972, והקיף 50 פרקים. הוא מתאר את קורותיו של יוסקה מאיור, בחור צעיר שהיה פרטיזן בשואה והעפיל לארץ, התגייס לפלמ"ח (לאחר מבחני אומץ שערך לו מפקדו יצחק), ועסק בפעולות של העפלה לארץ ישראל. לאחר מכן השתתף יוסקה בהברחת 150 ילדים יהודיים ממנזר בפולין שבו היו כלואים. חלקו השני של הסיפור מתרחש על רקע מלחמת העצמאות ובו יוסקה נלחם בקרבות על גוש עציון ומשתתף בשיירות לירושלים הנצורה. בסופו של הסיפור משתתף יוסקה בגילוי דרך בורמה.
בראיון מאוחר טענו רוטמן וזליגמן כי הסיפור נולד על רקע מחסור בידע על אודות תקופה זו בקרב בני הנוער. השניים הקפידו על דיוק בפרטים ההיסטוריים בעלילת הסיפור ובאופן ציור הפרטים. לשם כך, עסקו השניים במחקר היסטורי על אודות התקופה ויצרו גיבור בדיוני הפועל בתוך מרחב היסטורי ממשי.
דמויות
יוסקה מאיור- גיבור הסיפור, מתואר בקומיקס כבחור צעיר, גבה- קומה, חסון, פטריוט, המתנהג באופן אצילי, בעל תושייה, אמיץ לב, נאמן "למוסדות הלאומיים", ומוכן להקריב את חייו למען העם ותקומתו.
יוסקה יוצא לפעולות ומבצעים רבים, ואף מקבל תשבחות ממפקדו.
תגובות על הקומיקס
אך חוץ מהתגובות החיוביות היו גם כמה ביקורות שליליות על כך שלגיבור הראשי אין חסרונות. וכך כתבה קוראת אחת: "עוד לא פגשתי אדם כיוסקה מאיור, שמצליח בכל מעשיו ושיהיה נועז וגיבור ושום רגש של פחד אפילו לא צץ בו". בתשובה, ענו לה קוראים אחרים ש "יוסקה מאיור הוא סיפור בלבד וסיפור יכול להיות דמיוני " .
לקריאה נוספת
גיורא רוטמן ודב זיגלמן, יוסקה מאיור, עיתון הילדים "הארץ שלנו", 1972-1973
יחסי גינאה–טורקיה
סקירה כללית
גינאה פתחה את השגרירות שלה באנקרה וטורקיה פתחה את השגרירות שלה בקונאקרי ב-2013.
בשנת 1958 הפכה גינאה למושבה האפריקאית הצרפתית שמדרום לסהרה היחידה שהצביעה בעד עצמאות. ראש הממשלה הקולוניאלי האחרון של גינאה אחמד סקו טורה הפך לנשיא גינאה הראשון לאחר עם עצמאות המדינה. עצמאותה של גינאה לוותה בעימותים רבים עם השלטון הצרפתי. צרפת אף איימה על שותפות נאט"ו טורקיה וארצות הברית שאם הן יספקו סיוע כלשהו לגינאה או יקימו עמה קשרי סחר כלשהם, צרפת תעזוב את נאט"ו. בעקבות האולטימטום, טורקיה גינתה את המדיניות הצרפתית, אך נמנעה ממתן סיוע לגינאה. בסופו של דבר דיניאה נתמכה על ידי ברית המועצות, ועד תום המלחמה הקרה היו לטורקיה יחסים דיפלומטיים מוגבלים ביותר עם המדינה.
נפח הסחר בין שתי המדינות עמד על כ-136.7 מיליון דולר בשנת 2019. ישנן טיסות ישירות מאיסטנבול לקונאקרי מאז 30 בינואר 2017. קרן מעריף הטורקית מפעילה כיום 5 בתי ספר בגינאה. טורקיה אף מעניקה מלגות לסטודנטים בגינאה מאז 1992.
ליאו פרוץ
ביוגרפיה
פרוץ נולד למשפחה יהודית-חילונית, ממוצא ספרדי, שהתיישבה לאחר שנת 1730 בעיירה הקטנה רקוניץ, כ-50 ק"מ מפראג. היה בנם הבכור של בנדיקטוס פרוץ, יצרן טקסטיל מצליח, ואשתו אמילי (אוסטרייכר).
פרוץ לא הצטיין כתלמיד. בשנים 1888–1893 למד בבית הספר היוקרתי פיאריסט בעיר החדשה של פראג, בו למדו גם בני גילו ידידיו של קפקא: מקס ברוד ופליכס ולטש. לאחר שעבר לבית ספר תיכון גרמני ממלכתי בפראג, גורש משם ב-1899 על התנהגות רעה. בשנים 1899–1901 למד ככל הנראה בתיכון Cesky Krumlov, ולא זכה לתעודה לאור הישגיו הדלים. גם את התיכון בווינה, לשם נכנס בגיל 17 לאחר שמשפחתו היגרה לאוסטריה, עזב פרוץ בשנת 1902 מבלי שסיים את לימודיו. בשנת 1903 עבד במשך זמן מה בעסק המשגשג שפתחה המשפחה בווינה, ושפעל ברציפות עד לסיפוח (האנשלוס) אוסטריה לגרמניה הנאצית. באותה שנה התנדב לשירות צבאי בפראג, ושוחרר מסיבות בריאותיות בדצמבר 1904.
בשנת 1905 השתתף כמאזין בקורסים למתמטיקה וכלכלה באוניברסיטת וינה, מאחר שלא עמד בדרישות ההרשמה הרשמיות של הפקולטות. בשנת 1906 הצטרף לבית הספר הפוליטכני בווינה, שם למד תחשיבי הסתברות, סטטיסטיקה, מתמטיקה וכלכלה פוליטית. במסמכים שהתגלו לאחר מותו מוזכר תואר שקיבל באקטואריה, אם כי הדבר היה בלתי אפשרי מבחינה פורמלית בשל העדר תעודת הבגרות.
התחלה ספרותית
במהלך תקופה זו התקרב למעגל הספרותי "פרייליכט" (Freilicht) בווינה, דרכו התיידד עם סופרים כגון ריכרד ברמן, ברטולד פירטל וארנסט וייס. השפעה ספרותית גדולה השפיע עליו קרל קראוס האוסטרי, מחבר הספר הסאטירי המונומנטלי ימיה האחרונים של האנושות, ומייסד העיתון "הלפיד", אותו נהג פרוץ לקרוא באופן קבוע. סיפור הפרוזה הראשון שלו פורסם בפברואר 1906 בכתב העת "הדרך" ("Der Weg"), ובמרץ 1907, פורסם ב"Sonntags-Zeit" הנובלה שלו "מותו של האדון לורנצו בארדי", המתרחשת בתקופת הרנסאנס האיטליה.
בפברואר 1907 החל לשמש כאקטואר בחברה ביטוח בעיר הנמל האיטלקית טריאסטה, שבמשרדיה בפראג עבד במקביל פרנץ קפקא. לצד עבודתו היומית כמחשב שיעורי תמותה הוסיף פרוץ לפרסם ביקורות וסיפורים. בשנת 1908 חזר לווינה, שם עבד עד לשנת 1923 עבור חברת הביטוח אנקר. הוא פרסם מאמרים בנושא בכתבי עת מקצועיים, ואף גילה את "נוסחת הפיצוי פרוץ" שעדיין משמשת בחישובים סטטיסטיים בתעשייה. למתמטיקה היה גם תפקיד חשוב בעיצוב כמה מיצירותיו הספרותיות.
פרוץ נקשר בתרבות בתי הקפה הספרותיים בווינה שהזינו חיוניות תרבותית רעננה לעומת הנוקשות האקדמית. בין אנשי החבורה הספרותית הזו נמנו חלק מהאינטלקטואלים הבולטים של התקופה, ובהם פיטר אלטנברג, הרמן באהר, אוסקר קוקושקה ואלפרד פולגאר. בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה הפך לחובב סקי גדול, ונסע למדינות רבות באגן הים התיכון, בהן צרפת, איטליה, טורקיה, לבנון, ארץ ישראל, מצרים ועוד. אורח חיים כזה היה הרבה מעבר לאפשרויות השכר של עובד ביטוח והוא כפי הנראה הסתייע בכספי משפחתו.
בשנת 1915 ראה אור במינכן הרומן הראשון שלו "הכדור השלישי", שזכה להצלחה יחסית ולשבחים בסקירה של קורט טוכולסקי. לאחר שנה פרסם את הרומן "עץ המנגו הפלאי" (Das Mangobaumwunder), שכתב יחד עם פול פרנק, ושעובד למסך הקולנוע בשנת 1917 תחת הכותרת הרפתקאותיו של ד"ר קירשאייזן ("Das Abenteuer des Dr. Kircheisen").
פרוץ לא נגרר אחרי ההתלהבות המלחמתית אליה נתפסו סופרים רבים בני זמנו. בשל קוצר ראייה ממנו סבל, הוא לא גויס תחילה לצבא. באוגוסט 1915 נקרא לקורס אימונים צבאיים בבודפשט, שבסיומן נשלח לחזית המזרחית. בחודש יולי חלה בספטיסמיה לאחר שנפצע בריאותיו, ואושפז להחלמה ארוכה בבית חולים צבאי. לאחר שנת החלמה הועלה לדרגת סגן, ונשלח לשרת במפקדת הצבא האוסטרי, שם מילא בעיקר פונקציות מנהליות. פרוץ התיידד שם עם מי שהיה לאחר מכן לאחד העיתונאים החשובים ביותר במחצית המאה ה-20, אגון ארווין קיש.
בחודש מרץ 1918 נישא לאידה וויל. לפרוץ ואשתו אידה נולדו שלשה ילדים: מיכאלה (1920), ליאונורה (1922) ובנו פליקס.
הצלחה
בווינה עקב פרוץ בעניין אחר האירועים המהפכניים של 1918/1919 ואף השתתף באסיפות פוליטיות של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית. התקופה שבין 1918–1928 הייתה הפורה ביותר מבחינה ספרותית: בתקופה זו כתב שישה ספרים שזכו להערכה רבה הן בקרב המבקרים והן אצל הקהל, ונהפך לאחד מהסופרים הפופולריים ביותר בספרות הגרמנית. חלק מספריו תורגמו לשפות רבות ועובדו לקולנוע. בנוסף פרסם סיפורים בהמשכים בברלינר צייטונג אליהם נחשפו מיליוני אנשים, סיפורים קצרים, תסריטים, וערך מספר כתבי ויקטור הוגו.
מעגל חבריו התרחב במידה ניכרת לאחר הצלחות אלה, בין הסופרים שאיתם בא אז במגע נמנו ברטולט ברכט ורוברט מוסיל. כמו כן התיידד עם הסופר האוסטרי ברונו ברהם עמו שמר על קשר הדוק למשך שארית חייו - גם לאחר שלימים התברר שברהם היה לתומך נלהב באידאולוגיה הנאצית.
עלייה לישראל
לאחר מות אשתו בגיל צעיר בשנת 1928, שקע פרוץ במשבר עמוק שהשפיעה לעיתים על איזונו הנפשי. על אף היותו ספקן מאוד, החל לעשות שימוש תכוף במדיום, בתקווה ליצור קשר עם רוחה של אשתו. מעמדו הכלכלי נפגע קשות בעקבות משבר כלכלי שהציף את העולם ב-1920 והשפיע על עסקי המשפחה. לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 הוא אף איבד את שוק הספרים הגרמני, בשל מוצאו היהודי. בשנת 1935 התחתן בשנית עם גרטה המבורגר, שכנתו של הפסיכואנליטיקאי זיגמונד פרויד. לאחר האנשלוס העדיף פרוץ לעבור למדינה אירופית או לארצות הברית, אולם תנאי ההגירה הקשים, לצד שכנועי אחיו הנס, שהיה ציוני נלהב, הובילו אותו לבסוף לעלות לארץ ישראל, על אף שהחשיב זאת כגלות. הוא נמלט עם משפחתו לוונציה, וב-10 בספטמבר 1938 הפליגו לחיפה והתיישבו בתל אביב.
פרוץ חש מרוחק מהתרבות ומסביבתו החדשה, וחי שנים באלמוניות. כתביו, שעסקו בהווי אירופי היסטורי זר לנוער הישראלי המלוכד סביב הציונות, נדחקו לקרן זווית. קשריו עם סופרים אחרים בארץ, כולל סופרים ממוצא גרמני כמו מקס ברוד, פליקס ולטש וארנולד צווייג היו מוגבלים למדי. במהלך חודשי הקיץ עבר עם משפחתו לירושלים, שם הרגיש נוח יותר עם האקלים הקר וסמטאות העיר העתיקה.
כבר בשנת 1945 ניסה לשוב לאוסטריה, אך הבלבול ששרר באירופה אחרי מלחמת העולם השנייה, מנע זאת ממנו. לאחר הקמת המדינה הביע צער על גירוש הערבים מירושלים, ובשנת 1948 כתב לידידו: "פלשתינה השתנתה... הערבים נעלמו כמעט לחלוטין מהשטח השייך להם. אינני מרגיש כל אהבה ללאומנות, או אף לפטריוטיות, שתיהן אשמות בכל רע". הוא ניסה לחזור לאירופה, אך לאחר מלחמת העצמאות הוטלו הגבלות חמורות על אלה שרצו לנסוע מחוץ לישראל, ורק בשנת 1951 השיב לעצמו את האזרחות האוסטרית. מאז ועד מותו חי המחבר בין אוסטריה לישראל.
מותו
פרוץ מת מבצקת ריאות ב-25 באוגוסט 1957, בעת חופשת קיץ בבאד אישל ליד זלצבורג, שם נקבר בבית עלמין קתולי. על קברו נקבעה תבנית מנורה עתיקת יומין, מאוסף העתיקות הנדיר שהשאיר אחריו.
סגנון ספרותי והנצחה
עשרות שנים לאחר מותו זכו יצירותיו להכרה מחודשת, והם יצאו לאור מחדש במהדורות רבות. מאז שנת 2010 מעניקה עיריית וינה פרס לספרות פשע על שמו, בשיתוף עם איגוד הספרים האוסטרי.
הרומנים שכתב עוקבים בדרך כלל אחר גורלם של יחידים (ב"הפרש השוודי", למשל), ולרוב מכילים מרכיב של פנטזיה. העלילה מסופרת באמצעות רמזים רבים, אירוניה, ופרשנויות סותרות ומבלבלות של האירועים שמובעות בצורה שובבה - כאשר הגרסאות מתחרות זו בזו. המבקר הצ'כי-אוסטרי פרידריך טורברג, סבר כי פרוץ "הוא אחד המאסטרים של הרומן הבדיוני". פרוץ היה נערץ על ידי חורחה לואיס בורחס, שסייע בתרגום ספריו לספרדית. הסופר האוסטרי רוברט מוסיל, ייחס את יצירותיו לז'אנר ספרותי חדש, שאותו כינה "עיתונות בדיונית".
תהילתו של פרוץ מבוססת במידה רבה על הרומנים ההיסטוריים שכתב. הרומן הראשון שלו, "הכדור השלישי", מתרחש במהלך כיבוש מקסיקו בידי הרנאן קורטס. הרומן "המרקיז דה בוליבר", המתרחש בספרד במהלך מלחמת העצמאות במדינה, זכה בפרס נוקטורן בצרפת בשנת 1962, וכן זכה להצלחה בלתי רגילה במדינות דוברות ספרדית. ספרו "השלג של פטרוס הקדוש" עוסק בברון גרמני מטורף, המבקש להשיב על כנו את הדר השושלות העתיקות של הנסיכויות השונות בארצות אירופה, שושלות ששלטו לפני עידן אובדן האמונה.
I Could Fall in Love
I Could Fall in Love (בעברית: אני יכולה להתאהב) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית סלינה מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Dreaming of You. השיר יצא לאור ב-26 ביוני 1995, על ידי חברת התקליטים EMI לטין, כסינגל הראשון מתוך האלבום. "I Could Fall in Love" ו-"Tú Sólo Tú" היו הסינגלים שיווקיים המובילים מהאלבום, שהראו את המעבר המוזיקלי שלה משירים בשפה הספרדית לשירים בשפה האנגלית. מילות השיר מדברות על תחושות של שברון לב וייאוש ומביעות את הפחד של סלינה מדחייה מצד גבר שהיא מוצאת את עצמה מתאהבת בו. השיר נכתב, הולחן והופק על ידי קית' תומאס והוא בלדת פופ עם השפעות R&B, נשמה ורוק קל.
מבקרי המוזיקה הפנו ביקורות חיוביות כלפי השיר והשוו אותו לשירים של סלין דיון, ברנדי נורווד ו-TLC. השיר זכה בפרס מוזיקת הטחאנו בקטגוריית "שיר הטחאנו של השנה" תוך שהאגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור (ASCAP) וקבעה שהוא אחד מהשירים המבוצעים ביותר בשנת 1995. מגזינים ואתרי מוזיקה רבים כמו OC Weekly, BuzzFeed, Neon Tommy ולטינה טענו ש-"I Could Fall in Love" הוא אחד מהשירים הטובים ביותר שהקליטה סלינה במהלך הקריירה שלה.
השיר לא יצא כסינגל מסחרי בארצות הברית, עקב כך שחששו שהוא ימכור יותר עותקים מ-Dreaming of You עצמו ויפגע בהצלחה שלו. "I Could Fall in Love" הגיע למקום השמיני במצעד שירי הרדיו האמריקאי ולמקום הראשון במצעד השירים העכשוויים למבוגרים של קנדה. הוא נכנס לעשירייה הפותחת בקנדה הוט 100 ובמצעד הסינגלים שבניו זילנד. הוא הפך לשיר המושמע ביותר בקנזס סיטי, מיאמי ובבוסטון והשני המושמע ביותר בלוס אנג'לס.
הווידאו קליפ הנלווה שלו, בוים על ידי הקטור גלאן והציג מונטאז' של תצלומים וסרטונים של הופעות חיות של סלינה, שנאספו על ידי משפחתה. הוא הופץ לאחר מותה וקיבל מועמדות בקטגוריית "קליפ השנה" בטקס פרסי מוזיקת הטחאנו שהתקיים בשנת 1996. "I Could Fall in Love" הפך לאחד משיריה המפורסמים והמזוהים ביותר של סלינה ובשנות התשעים הוא הפך לשיר חתונות פופולרי. השיר הוקלט על ידי שלל אמנים שונים, ביניהם: אדריאן ביילון, ג'ניפר לופז, גלוריה אסטפן, ליסה ליושנר, סולאנג' נואלס ועלי-אולי וודסון.
רקע והוצאה
לפני שסלינה חתמה על חוזה הקלטות בשנת 1989 עם EMI לטין, היא רמזה שהיא רוצה להתחיל להקליט שירים ואלבומים באנגלית. צ'ארלס קופלמן, יו"ר חברת EMI רקורדס ביקש ממנה להקליט שלושה שירים ולשלוח לו אותם. לאחר שהאזין להם, סירב קופלמן לתת לה להקליט מוזיקת קרוסאובר, מתוך אמונה שהיא צריכה לחזק תחילה את קהל המעריצים שלה. מאוחר יותר, לאחר שהוציא חמישה אלבומים בשפה הספרדית שכולם הפכו לאבני דרך חסרות תקדים בתעשיית המוזיקה הלטינית, קופלמן סבר כי סלינה הגיעה לשיאה בשוק הלטיני והוא אישר לה להקליט אלבום קרוסאובר.
סלינה ואחיה, המפיק המוזיקלי א.ב. קינטנייה השלישי, הגיע לנאשוויל, טנסי, במטרה לשתף פעולה עם המפיק והיוצר קית' תומאס. תומאס יצר את הקטעים האינסטרומנטליים ל"I Could Fall in Love", אך לא הספיק להשלים את הקטעים הווקאליים, מה שאילץ אותו לשיר אותם בעצמו. סלינה וא.ב. אהבו את זה מיד וא.ב. אמר שהוא רוצה שהיא תקליט אותו בעצמה עבור האלבום שלה. היא הקליטה אותו בדצמבר 1994 בבית בנט בפרנקלין, טנסי וביל ויטינגטון עיבד אותו בסיוע של מייק קורבט וטוד מור. בעלה של סלינה כריס פרס, שפיקח על מהלך ההקלטות, הצהיר כי הן הושלמו ב-25 במרץ 1995.
ב-31 במרץ 1995 נרצחה סלינה בקורפוס כריסטי, טקסס, על ידי חברתה ונשיאת מועדון המעריצים שלה לשעבר, יולנדה סלדיבר. מאוחר יותר, הודיע תומאס כי עבד על שיר אחר שהקליטה סלינה ואמר בריאיון ל-Biography שהוא לא הספיק לסיים אותו. "I Could Fall in Love" הופץ כסינגל המוביל מהאלבום Dreaming of You ב-26 ביוני 1995, במקביל ל-"Tú Sólo Tú", שיצא כסינגל עבור תחנות הרדיו הלטיניות. "I Could Fall in Love" נשלח לראשונה לרדיו להיטים עכשוויים, רדיו שירים עכשוויים למבוגרים, רדיו טופ 40, רדיו שירים אורבניים ורדיו שירים קצביים ב-15 ביוני 1995 ואילו "Tu Sólo Tú" נשלח לרדיו מוזיקת הטחאנו, לרדיו שירי הפופ ולרדיו השירים המקסיקניים האזוריים. עורך מטעם מגזין Arizona Daily Star האמין שהשיר יצליח יותר ברדיו שירים עכשוויים למבוגרים מאשר בשאר פורמטי הרדיו, שם הצליחה בעיקר גלוריה אסטפן.
"I Could Fall in Love" הופץ כמקסי סינגל ב-26 ביוני 1995 באוסטרליה, ומקסיקו, וב-10 באוגוסט 1995 בגרמניה. ביפן יצא על גבי תקליטור כמקסי סינגל, בו נכללו גם השירים "Dreaming of You" ו-"Sukiyaki". "Tú Sólo Tú" הופץ כסינגל בעיקר במדינות דוברות ספרדית. פרד ברונסון ממגזין בילבורד הצהיר כי "אם EMI לטין הייתה מוציאה את "I Could Fall in Love" כסינגל בארצות הברית, הוא היה נכנס בוודאות לטופ 40 במצעד הבילבורד הוט 100 והיה הופך לשיר הראשון של מוזיקאי שנפטר שהיה עושה זאת, מאז "Pledging My Love" של ג'וני אייס, שעשה זאת בשנת 1955".
הרכב ומילים
"I Could Fall in Love" הוא שיר מיד-טמפו, בלדת פופ ו-R&B, עם השפעות של נשמה ורוק קל. מריו טרדל, כתב מ-The Dallas Morning News, כינה את השיר כ"בלדה גשמית". בשיר יש שימוש בפסנתר אלקטרוני, מכונת תופים, תוך שברקע ניתן לשמוע צלילי כינור וחליל. בנוסף, יש שימושים נלווים בתופי בס, כלי מקלדת, גיטרת פלמנקו, גיטרה ספרדית וסינתיסייזרים. "I Could Fall in Love" כתוב בסולם מז'ורי. הטווח הקולי של המנגינה משתרע בין התו 3 ל-A 4. סנדי מאסו מSt. Louis Post-Dispatch כתבה, "השירים האלה ["I Could Fall in Love", "I'm Getting Used to You" ו-"Captive Heart"] היו אמורים להיות לזכות להצלחה כחלק מהוצאת אלבום הקרוסאובר שלה. אין ספק שהם שירי פופ/R&B קליטים וחדישים. בנוסף, הלחן של "I Could Fall in Love", נפלא". עורך מ-Contra Costa Times כינה את השיר "בלדה ג'אזית". בספרו של דוני ברוסקה BPM List 2006: Main Edition נכתב כי השיר הוא "שיר עכשווי למבוגרים". אנדרו גריפין מ-The Town Talk כינה אותו כ"שיר טקס-מקס (טקסס-מקסיקו)" וכ"שיר פופ".
"I Could Fall in Love" דומה ל-"Dreaming of You", מבחינת המשמעות. כלי תקשורת רבים, ביניהם Milwaukee Journal ומגזין בילבורד, כינו אותם "בלדות וידוי", והוסיפו כי יש בהם מסרים פגיעים, הן מבחינה רגשית והן מבחינה רומנטית. מחד גיסא, סלינה כמהה לאהבה אמיתית ומאידך גיסא, מוצאת אותה כבלתי ניתנת להשגה. טרדל האמין ש-"I Could Fall in Love" מהווה תגובה עקיפה לאביה ולמנהלה של סלינה, אברהם קינטנייה ג'וניור, שאילץ אותה ואת פרס לסיים את מערכת היחסים ביניהם היות שפרס היה תלותי בה. רמירו בור מ-San Antonio Express-News האמין כי השיר "Missing My Baby" של סלינה מ-1992 חולק קווי דמיון עם "I Could Fall in Love", היות ששניהם מדברים על "אהבה בלתי נשלטת, שמונעת מאדרנלין". מאוחר יותר, כתב בור כי ההבדל בין שניהם הוא שהמילים של "I Could Fall in Love" הוקלטו ב"ייסורים רבי עוצמה" שמאלצים את סלינה "ליפול לתוך בדידות עמוקה".
הבית הראשון של "I Could Fall in Love" מדבר על מושא רצונה של סלינה להתקרב למאהב שלה, מכיוון שרגשותיה מכבידים עליה יתר על המידה. עם זאת, היא חוששת שאם היא תישאר צמודה אליו, היא עלולה "לאבד שליטה". סלינה מאמינה שהתאהבותה יכולה להוביל לאהבה רומנטית. לאחר מכן, היא שרה "יכולתי להתאהב בך", אך היא תוהה איך תרגיש אם תיגע בו בפעם הראשונה. הפחד להיות דחויה ולא אהובה מוביל אותה לשמור את רגשותיה לעצמה, והיא מתחילה להאמין שאהבתה היא "לא נכונה". היא ממשיכה ושרה "ואני מניחה שאני צריכה לנסות / לעשות את מה שאני צריכה לעשות / אבל הייתי יכולה להתאהב / להתאהב בך". באמצע השיר, סלינה שרה קטעים בספרדית בהם היא מצהירה שהיא תמיד חולמת עליו, מדמיינת שהוא אוהב אותה. היא שרה את הפזמון פעמיים לפני שהשיר מסתיים, מבלי שהיא חלקה את רגשותיה, אלא השאירה אותם לעצמה.
ביקורת
"I Could Fall in Love" קיבל ביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, שציינו את קווי הדמיון שלו לשירים אחרים. אד מוראלס ממגזין Vibe הרגיש ש"בגלל השימוש בתופים בשיר, הוא מזכיר את שיריו של ג'ון סקאדה", וציין כי יש לו דמיון לשירים שהקליטו ברנדי נורווד ו-TLC. עורכת מ-Star-News טינה ש"השיר מזכיר את סגנונה של סלין דיון". ג'יימס האנטר, מ-Vibe, שיבח את מילות השיר וכינה אותן כ"יצירת מופת". הוא העיר כי "מותה של סלינה הפך אותו לקשה יותר להאזנה". לארי פליק מבילבורד תיאר את "I Could Fall in Love" כ"שיר אהבה אופטימי שמותיר את המאזין בתחושה עצובה ועגומה". ג'ון לנרט, גם הוא מבילבורד, טען שהשיר מכיל "נרטיבים חושניים", והוסיף כי "השיר הוא מעין וידוי רומנטי ומפתה". טרדל, מ-The Beaver County Times, טען שהמרכיב העיקרי בו הוא "מוזיקת הקרוסאובר".
מרי טלבוט מניו יורק דיילי ניוז שיבחה את קולה "הרך והקטיפתי" של סלינה. עורך מ-San Jose Mercury News כתב ש-"I Could Fall in Love" ו-"Dreaming of You" עזרו לסלינה להפוך ל"גלוריה אסטפן החדשה". ריצ'רד טורס מ-Newsday טען ששני השירים האלה הם "המנונים רומנטיים". אנריקה פרננדז מ-Sun-Sentinel תיאר את "I Could Fall in Love" כ"יפה", ואילו עורך מ-The Sacramento Bee כינה אותו כ"שיר R&B עדין, שמושפע מהמוזיקה הלטינית". בגלל "המילים הפשטניות והחוזרות על עצמן" של השיר, רמירו בר מ-San Antonio Express-News טען שמדובר ב"שיר החלש ביותר מתוך Dreaming of You".
אליזבת רודריגז קסלר ואן פרין כתבו בספרן Chican@s שהשיר הוא "שיר פופ טהור". ג'ואי גררה מ-Houston Chronicle התייחס אליו גם כן וטען כי "הוא הפך את סלינה לכוכבת קרוסאובר לאחר מותה". ב-31 במרץ 2010, תרזה ג'וסינו מ-PopMatters טענה כי מעריציה דוברי האנגלית אינם זוכרים אותה עוד ואמרה כי לדעתה, הם לא שכחו את "Dreaming of You" ו-"I Could Fall in Love". רנדי ברגמן ממגזין האופנה Fashion כינה את השיר כ"בלדה אדירה".
הכרה ושבחים
"I Could Fall in Love" קיבל שתי מועמדויות בטקס פרסי מוזיקת הטחאנו שהתקיים בשנת 1996 בקטגוריות "שיר השנה" ו"שיר הטחאנו-קרוסאובר של השנה", אך זכה בשנייה מביניהן. האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור קבעה שהוא אחד מהשירים המבוצעים ביותר בשנת 1995. מרקו טורס מ-OC Weekly, כינה את השיר כ"כל כך מתוק, כל כך אוהב, כל כך מוחלט, מדהים ומקסים להפליא!" ודירג אותו במקום השביעי ברשימת "10 השירים הטובים ביותר של סלינה בכל הזמנים". בריאן גלינדו מ-BuzzFeed האמין ש"הבלדה המלנכולית הזו, היא עוד דוגמה נהדרת ליכולתה של סלינה לבטא את רגשותיה", תוך שדירג אותו במקום החמישי ברשימת "15 שירי הסלינה הגדולים בכל הזמנים".
במגזין לטינה מיקמו את "I Could Fall in Love" במקום השלישי ברשימת "זוכרים את סלינה: עשרת השירים המובילים שלה". אשלי ולז מ-Neon Tommy טענה כי "סלינה מרגישה פגיעה מאוד בשיר והיא מצליחה לבטא בו את עצמה" והוסיפה כי "הוא מציג את יכולותיה הקוליות הטובות שלה, דבר אשר עזר להכניס אותה למיינסטרים האמריקאי". בנוסף היא דירגה אותו במקום השני ברשימת "5 השירים המובילים של סלינה".
הצלחה מסחרית
דייוויט סיגרסון, נשיא ומנכ"ל EMI רקורדס, חשש ש-"I Could Fall in Love" עשוי למכור יותר עותקים מ-Dreaming of You ולכן הוא לא הוציא אותו כסינגל בארצות הברית. בעקבות ההחלטה, הוא לא היה יכול להיכנס למצעד הבילבורד הוט 100. "I Could Fall in Love" הגיע למקום הרביעי במצעד השירים הלטיניים של בילבורד ב-1 ביולי 1995, והגיע למקום השני בשבוע לאחר מכן, מה שהפך אותו לשיר בשפה האנגלית היחיד הראשון בהיסטוריה שעשה זאת. "Tú Sólo Tú" ו-"I Could Fall in Love" איישו את המקום הראשון והשני במצעד במשך חמישה שבועות רצופים. לפיכך, הפכה סלינה לאמן הראשון בהיסטוריה שהצליח להכניס שיר בספרדית ובאנגלית למקום הראשון והשני "I Could Fall in Love" דורג במקום החמישי במצעד סוף השנה של המצעד. בשנת 1998 השיא שלו נשבר, כאשר הלהיט "My Heart Will Go On" של סלין דיון, הצליח להפוך לשיר הראשון בשפה האנגלית שכבש את פסגת המצעד.
"I Could Fall in Love" הגיע למקום ה-46 במצעד שירי הרדיו ב-8 ביולי 1995, ולאחר כמה שבועות, הצליח לעלות למקום השמיני. במצעד השירים העכשוויים למבוגרים, הגיע בשיאו למקום ה-12 וקיבל את תואר "השיר עם הדירוג הגבוה ביותר במצעד", באותו השבוע. הוא שהה במקום ה-14 במשך שלושה שבועות רצופים במצעד, החל מ-21 באוקטובר 1995.
השיר דורג במקום ה-17 במצעד 40 השירים למבוגרים, תוך שהצליח להגיע למקום החמישי במצעד השירים הקצביים. במצעד 40 שירי המיינסטרים, הגיע בשיאו למקום ה-15. בניו זילנד, זכה להצלחה רבה כאשר נכנס לעשירייה הפותחת במצעד הסינגלים של המדינה. באיסלנד הגיע בשיאו למקום ה-11, ובקנדה הוט 100 הגיע למקום העשירי. השיר כבש את פסגת מצעד השירים העכשוויים למבוגרים שבקנדה והפך לאחד משיריה המצליחים ביותר של סלינה במצעד. במצעד הסינגלים האוסטרלי התברג במקום ה-60 בלבד. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לו את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים במדינה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה של השיר, בוים על ידי הקטור גלאן והציג מונטאז' של תצלומים וסרטונים של הופעות חיות של סלינה, שנאספו על ידי משפחתה. הוא הופץ לאחר מותה וקיבל מועמדות בקטגוריית "קליפ השנה" בטקס פרסי מוזיקת הטחאנו שהתקיים בשנת 1996. הוא הגיע למקום ה-11 במצעד הקליפים של VH1, למקום השישי במצעד הקליפים של BOX, למקום העשירי במצעד הקליפים של MOR Music ולמקום השלישי במצעד הקליפים של CMC.
השפעה תרבותית
"I Could Fall in Love" שלט בתחנות רדיו הלהיטים העכשוויים, דבר שהתייחסו אליו מבקרי המוזיקה. השיר זכה לקידום מסיבי והצלחה גדולה בארצות הברית, והפך לשיר המושמע ביותר בקנזס סיטי, מיאמי ובבוסטון והשני המושמע ביותר בלוס אנג'לס. בטוסון, אריזונה, הוא הושמע כל שעתיים וחצי, ובסן אנטוניו כל שעה. בתחנת הרדיו KBTQ, נוגן השיר פי 25 מאשר כמות הניגונים שלו בשאר פורמטי הרדיו האמריקאים. הוא עזר במכירות אלבומיה של סלינה, תוך שגרם לתקשורת להפנות כלפיה תשומת לב רבה. הוצאתו גרמה לתחנות הרדיו בדרום טקסס לנגן אותו בצורה שכונתה "התקפה פתאומית". בריברסייד, קליפורניה, מנהלי תחנות הרדיו דיווחו ש-"I Could Fall in Love" היה אחד משלושת הלהיטים המושמעים ביותר ברדיו באותה העת. תקליטן בסן אנטוניו סיפר בריאיון ל-The Victoria Advocate ש"התגובה של הקהל דובר האנגלית הייתה מדהימה וביקשו לנגן אותו שוב ושוב". ג'ניפר לופז וגלוריה אסטפן, שהקליטו את השיר כמחווה לסלינה. "Dreaming of You" ו-"I Could Fall in Love" היו השירים הדיגיטליים הנמכרים ביותר של EMI רקורדס מ-1 באפריל 2004 עד 31 במרץ 2005. "I Could Fall in Love" הפך לאחד משיריה המצליחים ביותר של סלינה, והפך במהירות לשיר חתונה פופולרי. קהל המעריצים דובר האנגלית שלה גדל בצורה משמעותית כתוצאה מהפופולריות הנרחבת שלו. אמנדה אדוארדס מ-Voxxi.com כינתה אותו כ"אחד משירי האהבה הלטיניים הפופולריים ביותר בכל הזמנים".
גרסאות כיסוי
ליסה ליושנר, מתמודדת בעונה השלישית של תוכנית הטלוויזיה "אמריקן איידול", הקליטה את השיר וכללה אותו באלבומה, Reality. באלבום האוסף השלישי של קומביה קינגס Duetos (2005), אחיה של סלינה א.ב. קינטנייה השלישי, הקליט את "I Could Fall in Love", תוך שצירף את קולה של סלינה. השיר נכלל באלבום Familia RMM Recordando a Selena, שהוקלט על ידי אמנים שונים בשנת 1996. את הביצוע המחודש ביצעו לוס ג'ובנס דל באריו. באחד מפרקי העונה העשירית של "אמריקן איידול" הופיעה המתמודדת קארן רודריגס עם השיר, תוך שזכתה לביקורות חיוביות על הביצוע. בוושינגטון פוסט התייחסו לביצוע של רודריגס. קייטי סטיבנס טענה בריאיון להוליווד ריפורטר שהשופטים הגזימו כאשר כינו את רודריגס כ"סלינה החדשה". רודריגס הקליטה את השיר מחדש בשנת 2011 וכללה אותו באלבום הבכורה שלה, שהפיק ג'ים ג'ונסין.
סולאנג' נואלס כללה את השיר ברשימת השירים של סיבוב ההופעות העולמי שלה שהתקיים ב-2013 וזכתה לשבחים מטעם מבקרי המוזיקה. ג'ואי גררה מ-Houston Chronicle כתב כי "הביצוע של נואלס לשיר, מעניק לו טוויסט מקסים". הכותבת ארין בראונר ממגזין SF Weekly טענה שהביצוע של נואלס היה "רגע השיא של אותו הלילה" בעת שביצעה אותה בתחילת סיבוב ההופעות שלה בארצות הברית. בראונר הוסיפה כי "השילוב הסקסי של סולאנג' עם שיר האהבה של סלינה, היה דבר טוב מידי שהקהל כמעט ולא היה יכול להתמודד איתו" והצהירה כי "הקהל הוציא את הטלפונים במהירות על מנת לצלם את הביצוע". ב-29 במרץ 2015 ביצעו הזמרות הפיליפיניות אנג'לין קווינטו, ינג קונסטנטינו וג'וריס פרננדז את "I Could Fall in Love" בתוכנית הטלוויזיה "ASAP". הזמרת האמריקאית אדריאן ביילון ביצעה את השיר במהלך תוכנית האירוח "The Real".
קרדיטים וצוות
הקרדיטים נלקחו מתוך הערות האלבום, Dreaming of You.
המרוץ לדראג: אולסטארס עונה 3
העונה השלישית של המרוץ לדראג: אולסטארס עלתה לשידור ב-25 בינואר 2018. העונה הוכרזה באוגוסט 2017 ותשע מתוך עשר המתמודדות נחשפו בספיישל של VHI בשם "Exclusive Queen Ruveal" ששודר ב-20 באוקטובר 2017. העונה כללה עשר מלכות מעונות 1–7. בעונה, שתי מלכות נבחרות להיות בפסגה ומתחרות בליפ סינק על המורשת כשהמנצחת זוכה ב-10,000 ומדיחה את אחת מהמלכות בתחתית. תפנית שנוספה לעונה היא שבגמר המלכות שהודחו חזרו והצביעו על שתי המלכות שיעלו לליפ סינק על הכתר. הפרסים למנצחת הם אספקה של שנה של מוצרים של אנסטסיה בוורלי הילס ו-100,000 דולר.
מתמודדות
הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.
הצבעת השופטות
בגמר, המלכות שהודחו קיבלו שתי הצבעות כל אחת על מי שהן רוצות שתגיע לליפ סינק של הגמר. המקום הראשון שלהן קיבל שתי נקודות והמקום השני קיבל נקודה אחת. המתחרות בגמר קיבלו הזדמנות לטעון למה מגיע להם לזכות למלכות שהודחו.
פסק דין יששכרוב
פסק דין ע"פ 5121/98 טור' רפאל יששכרוב נ' התובע הצבאי הראשי, החלטה בערעור ניתנה בתאריך 4 מאי 2006, על פסק-דינו של בית-הדין הצבאי לערעורים. במוקד הערעור ניצבת שאלת ההשפעה של אי-מתן הודעה כדין, בדבר הזכות להיוועץ בעורך דין, ועל קבילותה של הודאה שנמסרה בחקירה. פסק דין תקדימי המאמץ את דוקטרינת הפסילה הפסיקתית, הודאה שנגבתה בטרם ניתנה הזכות להיוועץ עם עורך דין פסולה.
רקע
לפני "הלכת יששכרוב", לא היה למשפט הישראלי כלל פסילה של ראיות שהושגו שלא כדין, כמו דוקטרינת פרי העץ המורעל. לאחר חקיקת חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו ותחילתה של "המהפכה החוקתית", פורסמו מאמרים משפטיים ואף דברי שופטים, אשר תמכו בהכללת כלל של פסילת ראיות בחוק הישראלי.
בפסק דין יששכרוב נדונו שתי שאלות מרכזיות:
דוקטרינת הפסילה הפסיקתית הישראלית
בפס"ד יששכרוב אומצה לראשונה דוקטרינת הפסילה הפסיקתית, על ידי השופטת דורית ביניש, תוך עמידה על קווי הדמיון והשוני בינה לבין דוקטרינת "פרי העץ המורעל" האמריקאית. השופטת ביניש קובעת במפורש, כי אין בדוקטרינת הפסילה הפסיקתית משום אימוץ של דוקטרינת פרי העץ המורעל האמריקאית, וכי שאלת קבילותה של ראיה שאותרה בעקבות ראיה פסולה אחרת, תיבחן על-פי נסיבותיו של כל מקרה לגופו ובהתחשב בהשפעה שתהא לקבלתה של ראיה כאמור במשפט על זכותו של הנאשם להליך פלילי הוגן. השופטת ביניש מצאה לנכון להשתית את כלל הפסילה הפסיקתי הישראלי על המודל המניעתי, דוגמת כללי הפסילה הנהוגים באוסטרליה, קנדה, אנגליה ודרום אפריקה. לפיו פסילת הראיה תהווה סעד שתכליתו למנוע פגיעה עתידית בזכויות הנאשם במהלך המשפט עצמו עקב קבלת הראיה שהושגה שלא כדין, גם מבחינת היקפו של הכלל, אימצה השופטת ביניש כלל פסילה יחסי, מבחן אמות-המידה להפעלת שיקול-הדעת השיפוטי במסגרת דוקטרינת הפסילה הפסיקתית, להבדיל מכלל הפסילה האמריקאי הגורף ובדומה לכללי הפסילה הנוהגים במשפט המקובל. כלל זה פותח צוהר להפעלת שיקול דעתו של בית המשפט האם לפסול את הראיה נוכח הפגיעה בהגינות ההליכים, בהתחשב במכלול הנסיבות ותוך שאיפה ליצור איזון הולם בין זכויותיו הבסיסיות של החשוד או הנאשם בפלילים לבין השאיפה למגר הפשע, לגונן על ביטחון הציבור ולחתור לחקר האמת.
עובדות פסק הדין
בדצמבר 1996 נקלט טוראי רפאל יששכרוב בבסיס כליאה בגין נפקדות מצה"ל. במהלך קליטתו בכלא התבקש להתפשט, וכשהפשיל תחתוניו נפלה חבילה עטופה בנייר. יששכרוב ניסה להסתיר את החבילה מתחת לרגלו, אך מיד לאחר מכן אמר: "זה גראס, אני יכול להסביר". קצינה מהכלא דיווחה על האירוע ולאחר כשלוש שעות נחקר יששכרוב על ידי חוקר צבאי בחשד להחזקה ושימוש של סם מסוכן. החוקר הצבאי הודיע ליששכרוב כי הוא נחקר תחת אזהרה בחשד לביצוע העבירות האמורות וכן כי נתונה לו הזכות לשתוק אך הזהירו, כי שתיקתו עשויה לשמש חיזוק לראיות לחובתו.
במהלך חקירתו מסר יששכרוב הודאה מפורטת בשימוש בגראס ובהחזקתו בכמה הזדמנויות במהלך שירותו הסדיר. רק בתום החקירה הודיע החוקר ליששכרוב, כי הוא עצור וכי נתונה לו הזכות להיוועץ בעורך דינו. למחרת החקירה התייעץ יששכרוב עם הסניגורית הפיקודית, ובחקירתו השנייה טען שאין לו מה להוסיף וענה על שאלות החוקר בדבר החזקת הסם. לאחר כשלושה שבועות הוגש נגדו כתב אישום, בגין עבירות של החזקה ושימוש בסם מסוכן מסוג קנאביס במהלך שירותו הצבאי.
טענות יששכרוב
סנגוריו של יששכרוב טענו שמאחר שהודאת הנאשם נגבתה בלא שהוזהר כדין בפתח חקירתו בדבר זכותו להיוועץ בעורך-דין, יש לפסול את ההודאה מלשמש כראיה, וזאת בהתבסס על שתי הוראות-חוק חלופיות: האחת, סעיף 12 לפקודת הראיות, הודאת חוץ של נאשם המוגשת מפי האדם שבפניו נמסרה ההודאה, בהינתן שבשלב המשפט חוזר בו המודה מהגרסה שמסר בחקירתו - היא בגדר עדות מפי השמועה.
מכאן, שעצם הכשרתה של הודאת חוץ של נאשם כראיה קבילה לאמיתות תוכנה מכוח, מהווה חריג לכלל מרכזי בדיני הראיות: הכלל הפוסל עדות מפי השמועה.
השנייה, הוראותיו של חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. (השופטת ביניש מאמצת את קביעת בית המשפט בפרשת אריאל שרון) לפיה, בנסיבות מסוימות, פגיעה מהותית בזכות להליך הוגן עולה כדי פגיעה בזכות החוקתית לכבוד האדם וכן קובעת, כי חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו מהווה לא רק מקור השראה פרשני ליישום הדוקטרינה, אלא גם בסיס נורמטיבי לעיגונה. מידתיות הפגיעה תיבחן לפי תנאי פסקת ההגבלה שבסעיף 8 לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, קרי: אם קבלתה במשפט תוביל לפגיעה משמעותית בזכות להליך פלילי הוגן, שלא לתכלית ראויה ובמידה העולה על הנדרש.
חוות דעת ידיד בית המשפט
הסנגוריה הציבורית הארצית הגישה לבית המשפט העליון בקשה להגשת טיעון בכתב מטעמה במעמד של "ידיד בית המשפט". לשכת עורכי-הדין הגישה בקשה דומה מטעמה.
חוות דעת הסנגוריה הציבורית הארצית
עמדו על מעמדה הרם של זכות ההיוועצות בשיטתנו המשפטית, על זיקת-הגומלין בינה לבין זכות השתיקה ועל חשיבותה של זכות ההיוועצות לשם שמירה על ניהול הוגן של החקירה ולשם הגנה על מכלול זכויותיו של הנחקר.
קיימת פרקטיקה רווחת, ולפיה שוטרים נמנעים שלא כדין מלהודיע לנחקרים על זכותם להיוועץ בעורך-דין או דוחים את מתן ההודעה לאחר תום גביית אמרתו של הנחקר, באופן המסכל את יכולתו לממש את זכות ההיוועצות באורח אפקטיבי.
עמדתה העקרונית של הסנגוריה הציבורית היא כי ראוי שבית-משפט זה יאמץ דוקטרינת פסילה פסיקתית, במסגרתה יהיה רשאי בית-המשפט לפי שיקול-דעתו להורות על פסילת ראיות שהושגו תוך הפרת זכויות-יסוד של נחקרים בהליכים פליליים. אימוצה של דוקטרינת פסילה פסיקתית, הוא הכרחי לשם הגנה על זכויותיהם של חשודים ונאשמים ולמען שמירה על הגינותו של ההליך הפלילי ועל יושרה ואמינותה של המערכת השיפוטית.
חוות דעת לשכת עורכי הדין
על בית-משפט זה לאמץ דוקטרינת פסילה פסיקתית של ראיות שהושגו שלא כדין, חוק היסוד מחייב פיתוח סעדים חוקתיים על-מנת להגן על הזכויות המעוגנות בו מפני פגיעה שלא כדין מצד הרשות המבצעת. על-פי הטענה, הזכות להיוועץ בעורך-דין ולהיות מיוצג על-ידו היא זכות יסודית רבת-חשיבות, המהווה חלק בלתי נפרד מהזכות למשפט הוגן וכן זכות משלימה לזכות השתיקה ולחיסיון מפני הפללה עצמית. זכות ההיוועצות מהווה כיום זכות חוקתית הנגזרת מהזכות לכבוד האדם ולחירותו. אי מתן הודעה בדבר הזכות להיוועץ בעורך-דין עובר לגביית אמרתו של הנאשם בחקירה, מהווה פגיעה אנושה בזכות האמורה.