cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אמנון שילוח
התאוריה של המוזיקה בכתבים הערביים
בהתבסס על העובדה שהתאוריה המוזיקלית הערבית בימי הביניים נבנתה על תפישה גלובלית ורב-תחומית, שילוח מחלק את הכתבים הערביים על מוזיקה לשלושה סוגים: הקטגוריה האחת, כתבים ספרותיים אנקדוטיים, הדיון במוזיקה בקטגוריה זו מופיע בספרים על מתמטיקה, אסטרולוגיה, אלכימיה, מאגיה, רפואה, פילוסופיה, היסטוריה, לשון וכו. הקטגוריה הזו נוצרה בעיקרה כיוון שבתקופה הראשונה של האסלאם הייתה הפקידות צריכה להיות בעלת השכלה גבוהה וכללית והשכלה זו הכוללת מוזיקה הייתה חשובה לעיצוב דמותו של המשכיל הערבי. הקטגוריה השנייה, תחילתה במאה התשיעית אז קם מפעל גדול מאוד של תרגום חיבורים מיוונית לערבית, בכלל זה חיבורים על מוזיקה. מהתקופה הזו והלאה ישנם כתבים העוסקים בשיטתיות בנושאי המוזיקה. בד בבד עם התפתחות זו מופיע בתקופה הזו הקונפליקט בין התפישה התאולוגית לתפישה היותר הומניסטית. קונפליקט זה מוליד חיבורים רבים העוסקים בשאלה אם המוזיקה מותרת או אסורה ומספרם של החיבורים האלה הוא כמספרם של כל החיבורים האחרים. הקטגוריה השלישית כוללת את המימד הפרקטי של המוזיקה, אם בכתבים הראשונים שכולם מוקדשים למוזיקה יש דיונים פילוסופיים ותאורטיים ספקולטיביים, הרי שבכתבים האלה נכנס המרכיב החשוב של תיאור המוזיקה הפרקטית כלליה ותנאי ביצועה. הספר זכה לביקורות חיוביות רבות, כך, למשל, כתבה המוזיקולוגית האמריקנית חוקרת המוזיקה הערבית לויס איבסן אל-פרוקי
שזוהי התרומה החשובה של מחקר המוזיקה ערבית במאה העשרים.
מסורות המוזיקה היהודית
ספרו Jewish Musical Traditions צמח על בסיס הקורס המקיף "המורשת המוזיקלית של קהילות ישראל" שהכין לאוניברסיטה הפתוחה. שתים עשרה היחידות של הקורס הופיעו בדפוס בארבע חוברות בין השנים 1985–1987. הספר האנגלי ראה אור פעמיים ב-1992 וב-1995 בהוצאת אוניברסיטת ויין (ארצות הברית). ובאותה שנה של 1995 הופיע הספר בתרגום צרפתי וזכה לפרס המוזות. הספר, כותב שילוח, אם כי הוא מקיף אירועים מישראל הקדומה ועד ימינו, לא ניתן למצוא בו התפתחות כרונולוגית ורציפות היסטורית בגלל התנאים המיוחדים בהם עם ישראל חי בארצות הגלות. מאותה סיבה לא ניתן גם לדבר בו על מוזיקה אחידה והומוגנית, מפני שבפועל קיימות מסורות מוזיקליות רבות אשר רובן ככולן צמחו והתגבשו בארצות הגולה תוך חשיפה ארוכת שנים לתרבויות המוזיקליות של העמים שבקרבם הם חיו. על-כן שילוח אימץ את השיטה שדנה במוזיקה בהקשרה התרבותי ובחינתה בנושאי חתך המשותפים לכל קהילות ישראל.
בין שלל הנושאים, שילוח נסה לברר האם שרד משהו מן המוזיקה של ישראל הקדומה במסורות המוזיקליות העכשוויות. כאן נתקל המחפש מיד בקושי של העדר תעודות מוזיקליות היכולות להאיר לנו את העבר, היות שהמוזיקה שאנו מחפש את עקבותיה נמסרה מפה לאוזן. על קושי זה יש להוסיף את ההשפעות הוודאיות שנספגו בה כתוצאה מן החשיפה הממושכת לתרבויות מוזיקליות אחרות. מאידך הדורות הקודמים השאירו לנו שפע של תעודות מילוליות מסוגים שונים. שילוח בדק בספרו זה מה ניתן ללמוד מן החיבורים האלה ומצא בהם שפע של מידע על הנושאים הבאים: עמדות הסמכויות הרבניות למוזיקה; טעמי המקרא, שירת בית-הכנסת והתפתחות הפיוט; השירה מחוץ לבית-הכנסת והפולקלור המוזיקלי; השפעת עולם הקבלה על המוזיקה היהודית; שירת הנשים; הריקוד ועוד.
כך למשל כששילוח מתאר את תקופת תור הזהב של יהדות ספרד, שהיה גם תור הזהב של התרבות היהודית הספרדית, ציין את הופעתו בספרות של זרם מחשבתי שביקש לרומם את האלמנט היהודי העתיק במוזיקה ואת זכות הראשונים שיש לו. לפי הרעיון הזה בתקופת התנ"ך הגיעה המוזיקה האנושית לשיא שלמותה ומה שקרה במרוצת הזמן לאחר החורבן מהווה הידרדרות וניוון. הד לרעיון זה נמצא אצל הסופר והמשורר היהודי איטלקי עמנואל הרומי אשר טבע במשפט מפורסם על דרך של חידה:: "מה אומרת המוזיקה לגויים? גונב גונבתי מארץ העברים", הכוונה לכך שמקורה הראשון והראשוני של המוזיקה הוא בארץ העברים. בתקופת התנ"ך ובאומנותם הנעלה של הלויים משרתי המקדש.
הספר מתחיל ומסתיים במבט בוחן על מה שקרה למסורות המוזיקליות של עדות המזרח בישראל לאחר העלייה לארץ ומה הם מגמות השינוי שהתחוללו בהן כתוצאה מהמפגש עם התרבות המוזיקלית המערבית. במאמר חלוצי פרסמו שילוח והסוציולוג פרופסור אריק כהן את פרי מחקרם המשותף "דינאמיקת השינוי במוזיקה של עדות המזרח בישראל" בו תארו את מגמות השינוי בטיפולוגיה של תשע דינמיקות סגנון המבוססת על ארבעה משתנים שניים מהם בעלי אופי מוזיקולוגיים ושניים סוציולוגיים. המאמר הופיע בעברית
ובאנגלית
והוא נכלל גם בספר על מסורות המוזיקה היהודית.
המוזיקה בעולם האסלאם: מבט חברתי תרבותי
ספר שנכתב במקור באנגלית (Music in the World of Islam – A Socio-Cultural Studies), תורגם לעברית וראה אור בהוצאת מוסד ביאליק בשנת 1999 ותורגם גם לערבית וצרפתית. חיבור זה מגולל את סיפורה של המוזיקה בעולם האסלאם במשך כאלף חמש מאות שנים. הטענה המובאת בספר היא כי ראשיתה של מוזיקה זו בשירה של השבטים הבדווים בחצי האי ערב קודם להופעת האסלאם, בה משתקפים אורח חייהם ומגעיהם עם הממלכות הערביות של חירה וגסאן, בנות חסותם של השליטים הססאנים והביזנטים. אל ממלכות אלה נהגו להגיע מוזיקאים ומשוררים מן המדבר. מסורת מוזיקלית טרום-אסלאמית זו יכולה להיחשב למבשרת אמנות המוזיקה שהתגבשה בשלטון האסלאם. עם זה תולדותיה של מה שמכנה שילוח "המסורת המוזיקלית הגדולה" שנוצרה ונתגבשה בשתי המאות הראשונות של האסלאם קשורה בקשר אמיץ עם התרבויות המוזיקליות המשגשגות של הארצות שכבשו צבאות האסלאם. היא צמחה בתהליך מהיר בהשתתפות כובשים ונכבשים, מוזיקאים בני עמים שונים ובני דתות ושכבות חברתיות שונות, נשים וגברים והתפשטה עד מהרה ברחבי ארצות האסלאם. לדעת שילוח אין ספק שבתהליך זה פעלה מגמת הערביזציה (הדרישה לשליטה במכמני השפה והשירה הערבית וכל הקשור להם) כקטליזטור. לקראת סוף המאה השלישית למניין המוסלמי התחילו מופיעים סגנונות מקומיים, בייחוד פרסיים וטורקיים. אבל העקרונות הבסיסיים של המסורת המוזיקלית הגדולה ממשיכים להיות מעין מכנה משותף לסגנונות האמנותיים השונים.
בחלקו הראשון של הספר דן שילוח בהשפעת התרגומים של חיבורים יווניים על המוזיקה לערבית במאה התשיעית והעשירית על היווצרותם של כתבים תאורטיים ערביים בנושאי מוזיקה שונים; בספרות הענפה שהוקדשה לפלוגתא האין סופית בין מתנגדים ומחייבים של המוזיקה והריקוד מבחינה הלכתית. חכמי דת מחמירים ראו במוזיקה גורם שלילי, מזיק מפתה ואף שטני. כנגד הגישה המחמירה הזו טענו התנועות המיסטיות של הצופים היפוכו של דבר וראו במוזיקה דווקא גורם של התעלות רוחנית. תנועת הביזור הנ"ל הביאה ליצירת מרכזים תרבותיים חשובים במרכז אסיה, פרס, הארצות תחת שלטון טורקי וספרד בה השתתפו בעיצוב סימביוזה לוקאלית מוסלמים, יהודים, נוצרים, עבדים סלכים שנקנו בארצות אירופה וברברים. ספרד הפכה למתווך בין התרבות היוונית העתיקה לבין התרבות האירופית המתגבשת.
מוזיקה וסגולותיה בכתבים המוסלמים והיהודים
בכרך מאמרים זה (Music and its Virtues in Islamic and Judaic Writings Variorum) של אמנון שילוח שראה אור בשנת 2007 כמו בכרך הקודם שראה אור בשנת 1993 כלולים גם טקסטים של מסות ערביות ששילוח תרגם לערבית או לצרפתית.
אחד מעשרים ושניים המאמרים הכלולים בקובץ החדש עוסק בריקוד באסלאם והוא המאמר המדעי הראשון שפרסם שילוח בשנת 1962. הוא מזכיר בו את ההתנגדות של אנשי ההלכה המוסלמים כנגד הריקוד. בתרבות האסלאם ומוסיף שקיימים שלושה סוגי ריקודים שתוארו בהרחבה בספרו "המוזיקה בעולם האסלאם" שהם: א) הריקודים הפולקלוריים שביחס אליהם אנשי ההלכה לא הקפידו על איסורם. מספרם של ריקודים אלה רב, בטורקיה למשל מונים המומחים כאלף ריקודים. ב) הריקוד הדתי המייחד את הטקסים הצופיים ומסייע להם להגיע לאכסטזה; הריקוד הדתי מקבל ביטוי מעודן ואומנותי מיוחד בטקסים של מסדר הדרווישים המסתובבים שנוסד על ידי המשורר המפורסם ג'לאל א-דין רומי. ריקודי הצופים למיניהם היו מטרה להתקפות החריפות ביותר של חכמי ההלכה. ג) הריקוד האומנותי ששאב את יסודותיו מהריקוד הפרסי ששגשג לפני הופעת האסלאם. דיון מיוחד הוקדש במאמר ל"ריקוד סוס העץ" המבוצע לפי כוריאוגרפיה מפותחת המתארת קרב בין יריבים. ריקוד זה שמקורו אולי בפרס, נפוץ באזורים רבים בעולם, כולל בתרבות הספרדית האנדלוסית.
דוגמה שלישית ואחרונה מתייחסת למאמר האחרון בקובץ. מאמר זה דן בחיבור מפורסם של הסופר בן המאה העשירית ששמו אל-שאקונדי (שאקונדה היא עיירה סמוכה לקורדובה) בו הוא מונה ומפאר את מעלותיה של סביליה ועל עליונותה בתחומים רבים על פני ערים אחרות. בחיבור מקדיש המחבר פרק על הצטיינותה של סביליה בכלי מוזיקה, בנייתם ונגינה עליהם ובחינוך של שפחות מזמרות המושלמות ביותר. שפחות אלו הצטיינו בתורת המוזיקה, בשירה, בנגינה, בריקוד ובהשכלה כללית מקיפה; הן היו נמכרות במחירים גבוהים לאנשי שלטון ולעשירים במרוקו ובתוניסיה. הפרק כולל 18 מונחים שבחלקם הם אניגמטיים וחוקרים רבים סברו שמדובר בכלי מוזיקה. המאמר מראה שמונחים אלה קשורים בעקיפין למוזיקה והם נוגעים בריקודים, בתיאטרון צלליות, במימיקה ובאופן נרחב בהצגות גלובליות של בידור.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
The Monster Ball Tour
The Monster Ball Tour הוא סיבוב ההופעות השני של הזמרת-יוצרת ליידי גאגא שקידם את המיני אלבום השלישי שלה, "The Fame Monster". הסיבוב משלב שירים מאלבום האולפן הראשון שלה משנת 2008 "The Fame" ומהמיני אלבום. הסיבוב ביקר בזירות ואצטדיונים בין השנים 2009–2011, גאגא תיארה אותו "כאופרה הראשונה בליווי פופ אלקטרוני", הוא הוכרז סופית באוקטובר 2009 לאחר הודעת הביטול מהראפר קניה וסט שהיה אמור לצאת לסבב משותף עם גאגא בשם "Fame Kills: Starring Kanye West and Lady Gaga". הסיבוב החל כארבעה ימים לאחר צאת המיני אלבום בעולם.
שינוי הסיבוב התרחש לאחר חודשים ספורים בלבד של הופעות, בשל חששותיה של גאגא שהגרסה המקורית שלו נבנתה בתוך פרק זמן קצר מאוד. השילוב של ההצגה המקורית נראתה כמסגרת, דומה לזו של מכשיר טלוויזיה חלול, מאחר ש-"The Fame Monster" עסק בפחדיה של גאגא, הנושא המרכזי של המופעים המקוריים הפך לאבולוציה אנושית, ואילו אלמנטים מהגרסה המקורית עדיין היו כלולים בחלקים מסוימים. משנת 2010 ואילך, ההופעות החדשות היו נושא ניו יורקי שמספר סיפור שמתרחש בעיר, שם גאגא וחבריה הלכו לאיבוד ונאלצו למצוא את דרכם אל "The Monster Ball". שתי הגרסאות של הסבב חולקו לחמישה קטעים, והאחרון היה הדרן. כל אחד מהם הציג את גאגא בתלבושות חדשות, שרה שירים הקשורים למושג של הקטע, ואחריו הוצג סרטון מעבר לקטע הבא בפני כל הקהל על מסך ענק.
הסיבוב זכה לביקורות טובות, כאשר המבקרים משבחים את יכולות השירה של גאגא, את התיאטרון והביצועים של המופע, ואת חוש הסגנון והאופנה שלה. "The Monster Ball" היה להצלחה מסחרית עצומה, עם מופעים מלאים בכרטיסים שנמכרו ב-100% במלאי ובסיומו, קיבל מעל ל-227.4 מיליון דולר הכנסות מ-207 הופעות וקהל של כ-2.5 מיליון כרטיסים שנמכרו ונכלל ברשימת "סבבי ההופעות המרוויחים בהיסטוריה". ב-2010 במהלך טקס פרסי הבילבורד "Touring Awards" גאגא זכתה בשלושה פרסים, "פריצת השנה במהלך סיבוב הופעות", "תקציר המופע הטוב ביותר", ו-"הקידום הטוב ביותר". רשת הטלוויזיה "HBO" אף צילמה סרט של המופעים של גאגא בפברואר 2011 בניו יורק בשם, "Lady Gaga Presents the Monster Ball Tour: At Madison Square Garden" שהופץ בתור DVD ו-Blu-ray בנובמבר 2011.
רקע
בתחילה, גאגא והראפר האמריקאי קניה וסט, תכננו להשיק סיבוב הופעות משותף באוקטובר 2009 בשם, "Fame Kills: Starring Kanye West and Lady Gaga". בעקבות התגובות השליליות שקיבל ווסט לאחר פרשת טקס פרסי ה-VMA של אותה שנה עם הזמרת טיילור סוויפט, הכריז כי הוא ייקח הפסקה מהקריירה המוזיקלית שלו. אולם, לוח הזמנים המלא של הסבב המשותף שוחרר ורשימת השירים שלו, שנקבע תאריך התחלתו ב-10 בנובמבר 2009, בפיניקס, אריזונה. אך זמן קצר לאחר מכן, הסבב בוטל רשמית ללא כל הסבר. גאגא התייחסה לביטול הסבב בריאיון עם בילבורד, שבו ציינה הבדלים יצירתיים כסיבה לביטול הסבב, היא אמרה, "קניה הולך לקחת הפסקה, אבל החדשות הטובות הן שאני לא".
לאחר שהבטיחה לציבור כי היא תצא לסיבוב סולו משלה, גאגא הודיעה רשמית על "The Monster Ball Tour" ב-15 באוקטובר 2009. הסיבוב היה מתוכנן להתחיל בהופעה ראשונה בלונדון בתחילת 2010, אך בסופו של דבר הוקדם ל-27 בנובמבר 2009, להופעה במונטריאול. הראפר קיד קאדי והזמר ג'ייסון דירולו אושרו שהם יעשו הופעות חימום לסיבוב, כאשר קאדי החל לחמם הופעות בסיבוב כבר מתחילתו, ודירולו הצטרף ב-28 בדצמבר 2009. הפוסטר הרשמי לסיבוב מציג את גאגא באופנת ורסצ'ה ומשקפיים שחורות, כאשר מתקן גירוסקופ מקיף אותה מסביבה שכינתה אותו בשם "אורביט". היא גם הופיעה איתו בפרק השלישי באוקטובר 2009 בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב". המתקן תוכנן על ידי המעצב הבריטי נסיר מזר בשיתוף עם חברת ההפקה היצירתית של גאגא, "Haus of Gaga". החסות עבור הסיבוב הייתה ספקית הסלולרי, "Virgin Mobile USA" אשר הציעה כרטיסים ללא תשלום לאוהדים שהתנדבו בארגוני נוער חסרי בית.
גרסה מקורית
בריאיון עם מגזין הרולינג סטון, הסבירה גאגא כי היא רוצה להרכיב מראה יקר ויפה, שהיה זול עבור מעריציה. היא טענה שהסבב הוא "אופרת פופ אלקטרונית", משום שהתיאטרון ומרכיבי הסיפור שנמצאים בו שימשו כאופרה. לדבריה, העיצוב של המופע היה קדימה חדשנית של יצירתיות, היא רצתה לשנות את צורת הבמה ועיצבה אותה עם הצוות Haus of Gaga כך שתהיה "במהותו מסגרת עם פרספקטיבה ומסגרת מונחת בתוך הבמה". על הבמה היה משולש משולב המזכיר יהלום, והממדים נמדדו בצורה כזאת של תיבה שתתאים לכל שלב, גאגא: "אז לא משנה לאן אני הולכת, המעריצים שלי מקבלים את אותה החוויה, כך שלעיתים קרובות כשה אתה נכנס לתיאטרונות, ואור הבמה עף מכל מיני מקומות והקהל נמצא במקומות רחוקים, והבמה בצורות ובאורכים שונים ורוחב העומקים, אז זו הדרך בשבילי לשלוט על כל האור ועל כול האלמנטים השונים של המופע".
המופע נסוב סביב נושאים של האבולוציה, כמו כן על פחדיה השונים של גאגא שמציין כל שיר ב-"The Fame Monster". בעת פיתוח הסבב גאגא דיברה על חטאים ושדים בתוך בני האדם, "אז דיברנו על צמיחה, וזה הוביל אותנו לתוך סוג של מרחב מדעי, והתחלנו לדבר על האבולוציה ועל האבולוציה של האנושות וכיצד אנו מתחילים כדבר אחד, ואנחנו הופכים להיות דבר אחר". הנושא של המפלצות והאבולוציה מילא תפקיד גדול באופנת הסבב, אשר על פי גאגא היה "רמה אחרת מהמקום שבו היינו עם The Fame Ball ... זה הולך להיות חוויה אמנותית באמת כי הוא הולך לקחת צורה של המפלגה הגדולה ביותר שלאחר הבית אפוקליפטי שאתה אי פעם תהיה בה."
בריאיון ל"חדשות MTV" גאגא סיפרה על הסבב: "אני מתחילה בתור תא ואני גדלה ומשתנה לאורך כל המופע, זה נעשה גם במה שעכשיו הופך לאסתטיקה שלי, וזה אתה יודע, זה חלק פופ, ביצועי אומנות, אופנה, כך כל הדברים האלה נוכחים... זה הוא סיפור, אני נאבקת בכל המפלצות שלי בדרך לבד, אני מנגנת את כל המוזיקה מ-The Fame, ו-The Fame Monster. את הבמה תכננתי עם Haus of Gaga, זאת קובייה ענקית שאני נמצאת עלייה... תיאר לעצמך שאתה צריך לשלוף טלוויזיה ופשוט לשבור את הקירות שלה על המסך, היא מכריחה אותך להסתכל על מרכז הטלוויזיה, זו הדרך שלי להגיד 'המוזיקה שלי היא אומנות".
גרסה חדשה
בדצמבר 2009, גאגא חשפה כי היא מתכננת לבטל את הגרסה המקורית של המופעים ב-"The Monster Ball Tour" ולהתחיל גרסה מחודשת. היא הרגישה שהשינוי של המופע היה נחוץ מפני שגרסתו המקורית נבנתה בפרק זמן קצר מאוד. היא אמרה כי אחרי שווסט והיא נפרדו, היא לא הייתה בטוחה אם היא יכולה לקבל סבב משותף בזמן שהיא רצתה, אבל בכל זאת היא רצתה לקדם את "The Fame Monster" ברחבי העולם, לכן היא הצליחה להרכיב "משהו שלמעשה לא הייתה עושה אם היה לה יותר זמן". החידוש של הסבב תוכנן מהמופעים בזירות בבריטניה בפברואר 2010. "הצוות שלי חושב שאני פסיכוטית לחלוטין, אבל לא אכפת לי מה הם חושבים... ובכן, רק כדי לתת לך רעיון, הבמה עכשיו היא בערך פי 4 גדולה יותר מבעבר, זה שונה לחלוטין.... דבר אחד אבד במשך ה-10–15 השנים האחרונות במוזיקת הפופ וזהו רעיון השעשועים, ועכשיו הוא בהחלט יוחזר". חשפה גאגא בראיון MTV עם ג'יימס מונטגומרי.
בריאיון לתחנת הרדיו "FM 95.8" בלונדון, גאגא פירטה עוד יותר על השינויים בהופעות הסבב מעכשיו. היא אמרה שהמופע נבנה כמו פיסת תיאטרון, היא שילבה מספר יצירות מוזיקליות עכשוויות ועתיקות שחלקן הוקלטו מחדש במופע עצמו. גיטרה חדשה נבנתה עבור המופע ונקראה "Emma". המכשיר נוצר על ידי Haus of Gaga וגאגא אמרה, "יש לנו את הכלי החדש שהבאתי הערב לבריטים, "Emma", וזה מה שאני ישחק בו על הבמה". בראיון שנערך עם תחנת רדיו אחרת, "KISS-FM" עם ראיין סיקרסט הסבירה שהסבב עדיין נקרא "Monster Ball", אבל הוא הפך למופע מוזיקלי ופחות קונצרט. יש לו נושא ניו יורקי שמספר סיפור בו גאגא וחבריה נסעו להופעה ב-The Monster Ball אך הלכו לאיבוד.
גרסה מקורית
המופע מתחיל בכך שהשיר "Dance in the Dark" מתחיל להתנגן וסרטון מראה את גאגא בבגדים שחורים עושה סיבוב שלם בקפיצה, לאחר מספר דקות היא מופיעה בבגד גוף עם יהלומים זוהרים ושרה את המילים. באותו הזמן המסך מאחוריה נראה בצבע ירוק בהיר משובץ שלבסוף נעלם ורואים אותה רוקדת לבדה בחשכה מוחלטת ולקראת סוף השיר מצטרפים אליה מספר רקדנים. בסופו, גאגא נעלמת ומתחיל להתנגן ברקע "Just Dance" עם אורות בכול הבמה, כאשר היא מופיעה ועוד רקדן בתוך קובייה גדולה בזמן שהיא מחזיקה גיטרת פסנתר בצבע כסוף. לקראת סוף השיר היא יוצאת מהקובייה על הבמה ושרה לצד מספר רקדנים. כאשר השיר מסתיים מתחילה הפסקה קצרה עם וידאו על המסך שמראה אותה בבגדים לבנים. לפני שהיא חוזרת הבמה חוזרת לחשכה ומתחיל ערפל והקובייה נעלמת, השיר "LoveGame" מתחיל להתנגן וגאגא ורקדניה מופעים בפתאומיות בבגדים לבנים המזכירים שלדים. במהלכו היא מחזיקה שרביט זוהר ובסיומו מצביעה לעבר המפשעה שלה. במעבר לשיר הבא, היא נשארת לבדה על הבמה כאשר אור יחיד מאיר עלייה בצבע כתום והיא נשארת עם אותו הבגד הכסוף מהביצוע הקודם ומתחילה לשיר את "Alejandro". במהלך כול השיר היא ועוד 2 רקדנים נמצאים לבד על הבמה ורוקדים בתנועות פרובוקטיביות. לפני הפזמון האחרון, חשכה יורדת וגאגא נושאת נאום קצר ואורות כתומים וצהובים מאירים עליה ורקדניה במרכז הבמה בזמן שהם מבצעים את כוריאוגרפיית השיר כמו בווידאו קליפ. בזמן שגאגא מתכוננת לבצע את "Monster" כשיר הבא, על המסכים מופיעים צבעים שחורים לבנים וברקע נשמע "Money Honey" עם אורות לבנים. הביצוע של "Monster" מתחיל בגאגא שמופיעה בקצה השמאלי של הבמה ורקדניה מתחילים להתקרב באיטיות על הבמה ומבצעים תנועות שמזכירות את הזמר מייקל ג'קסון. כל זה מתרחש כאשר הם לבושים במעילי נוצה שחורים וגאגא עם משקפיים שחורות. בסוף השיר רקדניה מתנפלים עלייה ומורידים את המעיל שמשאיר אותה בבגד חושפני שחור ללא מכנס. היא המשיכה לבצע את השירים הבאים, "So Happy I Could Die", ו-"Teeth" באורות מתחליפים בצבעים סגול וכחול. לאחר שני השירים היא מתחילה לנגן את "Speechless" על פסנתר, ובסיומו ממשיכה עם "Poker Face" בגרסה אקוסטית. בזמן ביצוע השיר הבא, "The Fame" היא החליפה תלבושת לכתר מוזהב וחליפת גוף תואמת ללא מכנס. השירים הבאים היו "Beautiful, Dirty, Rich" ו-"Money Honey", ובהם נשארת עם תלבושת הזהב. במהלך החלפת התלבושת לשיר "Boys Boys Boys" על מסכי הבמה גאגא נראית בשחור לבן לבושה בתלבושות מפלצתיות מתחלפות. כאשר היא חוזרת היא נראית כחצי ערומה בביקיני אדום וכובע תואם עם רקדנים במכנסיים שחורים חסרי חולצה וכתפות. בביצוע השיר הבא, "Paper Gangsta" היא מתיישבת על כיסא לבן ארוך ונשארת בו לאורך כול השיר. במעבר ל-"Poker Face" היו פעמים שהיא נשארה בביקיני האדום או החליפה לתלבושת שחורה מנצנצת וכובע תואם שמזכיר רובים. במהלך ביצוע השיר, מסכי הבמה נראו כמעוינים כתומים ובסיומו נשמע רמיקס קצר לשיר. במעבר לשיר האחרון לפני ההדרן, "Paparazzi" גאגא הוצגה על המסכים בתלבושות גותיות בצבע שחור לבן וברקע הושמע נאום שלה.
כאשר חזרה לבמה לבושה בבגד שחור מרופד, היא נראתה מונחת על מעקה עם תספורת חדשה של 2 צמות וכל צמה, הייתה בתוך עגיל מחובר למעקה. ברקע הופיעה על הבמה תפאורה של כוכבים. המופע הסתיים בכך שגאגא משתחררת מהמעקה ומזייפת את מותה. בביצוע השיר הראשון של ההדרן, "(Eh, Eh (Nothing Else I Can Say" היא ירדה מין הכוכבים, מה שמסמל לידה מחדש לאחר מותה בביצוע הקודם. על הבמה נראה ערפל ואורות לבנים ואותה מולבשת במכנס לבן ארוך ותלבושת דיסקו עם כתפיות ומשקפיים שחורות כאשר היא עומדת בתוך גירוסקופ ענקי סביבה. לפני השיר האחרון של המופע, "Bad Romance" גאגא מודה לקהל על כך שבאו ומתחילה לשיר ללא פלייבק מספר בתים ממנו באותה תלבושת מהביצוע הקודם, המופע הסתיים בכך שהיא ורקדניה נותנים קידה לקהל ומופיעה חשכה וסרטון שלה עם כובע שלד מתקעקעת בצורת לב על כתפה, עם המילה "אבא" במרכזו. כול המופע נמשך בין 135- 140 דקות.
גרסה חדשה
לאחר שינוי גרסתו המקורית של המופע, הוא חולק לארבעה חלקים שונים בהם העיר (ניו יורק), רכבת תחתית, יער, הגעתה של גאגא ל-"Monster Ball", וסיכום עם ההדרן. המופע מתחיל בווידאו מוקרן על המסך ובו תמונות של גאגא מעשנת סיגריה בעוד רמיקס ל-"Dance in The Dark" הושמע. בזמן ביצוע השיר גאגא הוקפה באור סגול והצללית שלה הופיעה על המסך, לאחר הסרת הווילון היא נראית לצד רקדניה ונופי אורות העיר ניו יורק נחשפות שמתמקדות במכונית בה יושבים חברייה בדרכם ל-"Monster Ball". לאחר מכן היא יורדת מהנקודה הגבוה על הבמה ומתחיל השיר "Glitter and Grease" עם אורות ירוקים. כאשר פתחה את תא המטען במכונית, נגלה פסנתר בתוכו שהחלה לנגן עליו את "Just Dance" ואורות כחולים נדלקו והשיר החל. ברגע שהשיר מסתיים "Beautiful, Dirty, Rich" מתחיל להתנגן וגאגא לובשת כובע סגול בצורת מעוינים תואם לתלבושתה. במעבר לשיר הבא "Vanity" היא נושאת נאום וברקע נשמע קול ששואל אותה "מה הוא ה-"Monster Ball" באמת". בשיר השישי "The Fame" היא מחליפה תלבושת לגלימה אדומה ארוכה ומנגנת בגיטרת הפסנתר. בסיומו היא יורדת מהבמה וסרטון מעבר נדלק על המסך ובו היא נראית קפואה בבגדים לבנים ובוכה עם דמעות דם. בחזרתה היא נמצאת עם רקדניה בתוך רכבת תחתית ושרה את "LoveGame" בתלבושת חדשה ומחזיקה שרביט זוהר בשם "Disko Stick". בסיומו נשמע גם רמיקס שלו. זהו תחילת החלק השני.
בשיר הבא "Boys Boys Boys" גאגא נשארה באותה תלבושת והבמה זהרה באורות סגולים, בסיומו נעלמה מהבמה וחזרה בתלבושת שחורה עם שובל ומשקפיים בזמן שהחזיקה את גיטרת הפסנתר "Emma" על במה גבוה. לפני תחילת ביצוע השיר "Telephone" גאגא עונה לטלפון ומתחילה לדבר ואז עונה לביונסה והשיר מתחיל ובמהלכו מורידה את התלבושת השחורה ונשארת רק בביקיני קוצני. לאחר מכן פסנתר מובא והיא מתחילה את "Brown Eyes" אך הוא הוחלף מספר פעמיים בשיר "You and I" שיצא כסינגל באלבומה הבא בשנת 2011. במהלך השיר, היא מספרת את לקהל על חייה בניו יורק, ועל השינויים שחלו בחייה. חבריה והיא ממשיכים בדרכם ל-"Monster Ball" אך נוחתים במקום לא ידוע. השיר הבא היה "Speechless" שנוגן על הפסנתר. כאשר הוא הסתיים, גאגא הגיעה על מרכז הבמה נשאה נאום ונעלמה, על המסכים הוצג סרטון מעבר וכאשר חזרה לבושה בשמלה לבנה עוקצנית החלה לבצע את "So Happy I Could Die". לפני ביצוע השיר החמישה עשר "Monster" על הבמה נראה ערפל בצבעים ירוק וכחול, כשה חזרה הבמה נראתה כיער עם עצים שחורים דמויי קוצים ובכך החל החלק השלישי של המופע. בביצוע השיר רקדניה מקיפים אותה ומורידים ממנה את תלבושתה והיא מתגלה מכוסת דם. לאחר מכן היא מספרת שהדבר שהיא הכי שונאת אף יותר מכסף הוא האמת. כאשר היא שכבת על הרצפה אור וורוד נדלק והשיר "Teeth" החל להתנגן.
במעבר ל-"Alejandro" היא נשכבת שוב על הרצפה ומתחילה לשיר את מילותיו לבדה על הבמה ובהמשך רקדניה הצטרפו. בביצוע השיר גאגא מוצאת את מזרקת בטשדה על הבמה. בסיומו היא נעלמת וסרטון מוצג על המסך וכשהיא חוזרת "Poker Face" מתנגן והיא ורקדניה מופיעים במרכז הבמה עם אורות צהובים. בסוף הביצוע, היא מחליפה תלבושת וחוזרת עם חבריה שמתחילים לפחד מ-"Monster Ball" ומשאירים אותה לבדה במקום חשוך כאשר היא מתמודדת עם "מפלצת התהילה" שהיא דג פיראניה ענקי. בזמן התמודדותה עם המפלצת "Paparazzi" החל להתנגן. היא מנצחת אותה על ידי ירי הניצוצות מהחזייה הפירוטכנית שלבשה ובכך מראה שאינה מפחדת מתהילה יותר. בסיום השיר החלק השלישי של המופע מסתיים וההדרן החל, גאגא עוזבת את המופע ונפרדת מהמעריצים. כאשר היא חוזרת בפתאומיות "Bad Romance" מתחיל והיא נראית בתלבושת חדשה עם משקפיים בצבע כסוף עומדת בתוך גירוסקופ ענקי. בסיום השיר גאגא נפרדת מהמעריצים ועוזבת את הבמה לאחר משך של כשעתיים של הופעות.
קבלה מסחרית
ברגע שהתאריכים הוצגו, היה ביקוש גבוה לכרטיסים. ההצגות בלג הראשון של הסבב בצפון אמריקה נמכרו לחלוטין, מה שגרם לגאגא לחזור לארצות הברית בפברואר 2011 להופעות חוזרות בתאריכים במדינה. הדרישות גדלו ועוד כשישה מופעים נוספים נוספו בתאריכי הסבב. "The Monster Ball" מכר את המופעים בטורונטו, ונקובר' וסן חוזה בכ-100% שנאלצו להוסיף תאריך שני להופעות בכל עיר. בלוס אנג'לס, כדי להבטיח כי למעריצים את הגישה הטובה ביותר לכרטיסים, מופע שני הוכרז עוד לפני תאריך המופע הראשון ולאחר מכן נחשף כי שני המופעים נמכרו לחלוטין. בילבורד העריך כי עד לשנת 2011, הסבב יקבל קרוב ל-200 מיליון דולר הכנסות ברחבי העולם.
הכנסות הופעתה של גאגא ב-"Radio City Music Hall" בניו יורק נתרמו לצדקה למען רעידת האדמה בהאיטי סך הכול נתרמו מעל ל-500,000 דולר. בטקס פרסי סיבובי ההופעות של בילבורד של שנת 2010 "Touring Awards" גאגא זכתה בשלושה פרסים, "פריצת השנה במהלך סיבוב הופעות", "תקציר המופע הטוב ביותר", ו-"הקידום הטוב ביותר". בילבורד גם דירג את "Monster Ball" במקום ה-4 ברשימת סיבובי ההופעות המצליחים ביותר של 2010 שכללו כ-25 סבבים שונים. המגזין דיווח כי הסבב גייס מעל ל-122 מיליון דולר של הכנסות מ-122 הופעות עם מכירת כרטיסים של 1.3 מיליון. לקראת סוף השנה "Pollstar" הודיע כי הסבב זכה ב-133.6 מיליון דולר הכנסות מ-138 הופעות, מה שהופך את גאגא לאישה היחידה שמוצבת ברשימה בעשרת סבבי ההופעות המובילים לשנת 2010. ההכנסות הגדולות ביותר של "The Monster Ball Tour" היו שתי ההופעות בסנטר בל במונטריאול, אשר הרוויחו מעל ל-10 מיליון דולר. מכירת הכרטיסים הגדולה ביותר של הסבב הייתה במקסיקו סיטי, "Foro Sol" עם קהל של כ-111,060 אנשים. בסוף 2011, "The Monster Ball Tour" גייס מעל 70 מיליון דולר מ-45 הופעות, ועד למאי 2011, הוא קיבל כ-227.4 מיליון דולר סך הכול מתוך כ-200 מופעים שכמות ההכנסות בהם גלויה. בנוסף מכר מעל 2.5 מיליון כרטיסים ובכך נחשב לאחד מסבב ההופעות המצליחים בהיסטוריה ולסבב ההופעות המצליח ביותר של אמן בכורה עד היום.
"Lady Gaga Presents the Monster Ball Tour: At Madison Square Garden"
HBO צילמו סרט מיוחד של ההופעות ב-"The Monster Ball" במהלך 21–22 בפברואר 2011 ב-"Madison Square Garden" ניו יורק. כותרת הסרט הייתה "Lady Gaga Presents the Monster Ball Tour: At Madison Square Garden" ששודר ב-HBO בתאריך ה-7 במאי 2011 וב-Sky One ב-21 מאי 2011 בארצות הברית ובבריטניה בהתאמה. בניו זילנד הסרט הוקרן על ידי Prime ב-2 ביוני 2011. הסרט הראה את כול המופע של The Monster Ball וכמה קטעי רקע מאחורי הקלעים, שהוצגו בשחור-לבן. הוא מסתיים עם קטע נוסף מאחורי הקלעים בו גאגא וזמרות הליווי שלה מבצעות את פזמון השיר "Born This Way".
לאחר שידורו, זכה הסרט להצלחה ביקורתית רבה. המבקרים שיבחו את הופעתה של גאגא, והיה מועמד לחמישה פרסים בטקס "פרסי האמי לבידור בפריים טיים" ה-63 בקטגוריות, "המגוון המדהים", "מוזיקה או קומדיה מיוחדת", "מגוון היכרות יוצא דופן", "צילום יוצא דופן", "היבט טכני יוצא מין הכלל". לסרט הופץ DVD שמכיל תמונות של גאגא בצילומים בתקופת The Fame Monster והופעות מיוחדות. ה-DVD היה לעוד הצלחה מסחרית של גאגא ונכנס לכ-20 מצעדים רשמים בהם הגיע למקום הראשון, בצרפת, איטליה, ארצות הברית, ולעשירייה המובילה בכול שאר 17 המדינות כגון גרמניה, שווייץ, ארגנטינה, אוסטרליה, בלגיה ועוד. לאור מכירותיו הוא קיבל תואר פלטינה בברזיל ופלטינה כפולה באוסטרליה וצרפת עם כ-30,000 עותקים, ובבריטניה היה לתואר זהב עם 25,000 עותקים. זה הוא ה-DVD הרביעי הנמכר ביותר בארצות הברית לשנת 2011.
גרסה מקורית
רשימת שירים זו מראה את השירים שבוצעו מ-28 בנובמבר 2009. אלה הם לא רשימת השירים הקבועה שבוצעה בכול המופעים בסבב מתאריך זה.
גרסה חדשה
רשימת שירים זו מראה את השירים שבוצעו מ-1 ביוני 2010. אלה הם לא רשימת השירים הקבועה שבוצעה בכול המופעים מתאריך זה.
תכילתן ההרנוג
תְּכִלְתַּן הַהַרְנוּג (שם מדעי: Iolaus glaucus, שם עברי קודם: כחליל ההרנוג) הוא פרפר קטן ממשפחת הכחליליים. הוא נפוץ בישראל, ירדן, מערב ערב הסעודית, עומאן, תימן, אתיופיה וסומליה. הצמח הפונדקאי של תכילתן ההרנוג הוא הצמח הטפיל הרנוג השיטים, מכאן גם נגזר שמו העברי.
תיאור
מוטת הכנפיים של תכילתן ההרנוג בוגר היא כ-3 ס"מ. גוף הפרפר ורגליו בצבע לבן. מרכז הכנפיים הקדמיות העליונות כחול ומסביב שוליים שחורים-אפורים עבים. הכנפיים הקדמיות התחתונות בעלות מרכז כחול קטן יותר והשאר אפור-שחור. פס כהה יותר תוחם את גבולות הכנפיים הקדמיות ושולי הכנפיים לבנים. הכנפיים האחוריות בצבע לבן קרמי עם פס שחור בולט. פס שחור בולט פחות נמצא קרוב לגבול השחור הדק בקצה הכנף, בין שני הפסים, בקרבת הקודקוד התחתון של הכנף, אזור תכלכל הנמצא בין שני כתמים שחורים קטנים. האזור התכלכל מלווה בפס צהוב-כתמתם דק, הצמוד לפס הרחוק מהשוליים.
בקצה הכנפיים התחתונות שני זנבות מפוצלים אשר לעיתים בעלי אורך גדול יותר מהמחושים. הזנב התחתון יותר ארוך מהזנב העליון. זנבות אלה, יחד עם הכתמים השחורים בקצה הכנפיים מדמים ראש ומספקים הגנה מפני טורפים. מין זה אינו מקיים דו-צורתיות זוויגית. ניתן להבדיל בין הזכר והנקבה על ידי כתם בעלי קשקשי ריח (המפרישים פרומונים) המופיע אצל הזכר.
מין זה מאוד ייחודי ולא דומה למינים אחרים במראהו.
מחזור חיים
הנקבה מטילה את הביצים על עלי הרנוג השיטים, הביצה בגודל 0.5 מ"מ ומזכירה בצורתה מעין חצי כדור גולף. הזחל בוקע לאחר כ-5 עד 6 ימים וצבעו זהה לצבע העלים, תכונה המשמשת עבורו הגנה טובה מטורפים, עם גדילתו צבעו הופך לחום והוא עובר לחיות בקרב הענף או בסיס בסיס העלה עד ההתגלמות. צבע הגולם חום כצבע הענף והוא מסווה היטב.
טקסונומיה
ב-1884, הפרפר הובא ללונדון, בריטניה, על ידי האנטומולוג וחוקר הפרפרים ג׳ון ויליאם ירבורי. הפרפר היה חלק מאוסף פרפרים שהביא איתו מעדן בתימן, יחד עם אוסף נוסף מרצועת החוף בסומליה אותם אסף באביב של אותה השנה. במהלך כנס של החברה הזואולוגית של לונדון שבהם נבחנו תגליותיו, המין תואר לראשונה.
השם המדעי של הסוג ושל המין נגזר מהמיתולוגיה היוונית, הסוג קרוי על שם איולאוס, אחיינו של הרקולס ושם המין קרוי על שם האל גלאוקוס.
חלון איימס
חלון איימס או טרפז איימס (באנגלית: Ames window או Ames trapezoid) הוא אשליה אופטית, שבנויה מציור של חלון שנתפס כמלבני אך למעשה הוא טרפז. החלון מצויר על קרטון או חומר דק וקשיח אחר, משני צדדיו. הציור תלוי בחוט כך שהוא יכול להסתובב חופשי, או מחובר לציר על משטח מסתובב.
תכילתן ההרנוג
טקסונומיה
קיימים שני תת-מינים למין זה:
חלון איימס
כשמסתכלים על החלון המסתובב נראה שהוא אינו משלים סיבוב אלא מסתובב לכיוון אחד ואז חזרה לכיוון השני.
התופעה התגלתה על ידי אדלברט איימס שיצר גם את אשליית חדר איימס.
תיאור האשליה
כשהצד הרחב של הטרפז קרוב אלינו אנו תופסים את הסיבוב בצורה נכונה, אך כשהוא מתרחק ונראה מעט קטן יותר אנו מצפים שיקטן עד לגודלו של הצד השני, אבל הוא נשאר גדול ממנו בהרבה, והמוח "מתקן" את התנועה על ידי כך שהטרפז כביכול משנה כיוון והצד הגדול חוזר אלינו. האשליה היא עקשנית, ורוב האנשים אינם מסוגלים להיפטר מהתפיסה שהחלון מסתובב הלוך וחזור. הצמדה של חפץ כלשהו לחלון יוצרת אשליה מוזרה אף יותר, כי החפץ משלים סיבובים שלמים בעוד החלון מסתובב מצד לצד, מה שיוצר רושם שהחפץ חודר דרך החלון. הזווית שבה החלון משנה כיוון היא עד 180 מעלות, ותלויה בממדי הטרפז.
איימס סבר שהסיבה לאשליה היא שרובנו חיים בסביבה מרובת מלבנים, גרים במבנים מלבניים בהם שולחנות, דלתות וחלונות מלבניים, מצד שני, כל עוד לא עומדים ממש מול המלבן הוא נרשם על הרשתית כטרפז. המוח שלנו למד שאלה למעשה מלבנים, שנראים טרפזיים בגלל זווית הראייה.
התופעה עדיין אינה מובנת במלואה. נוצרה וריאציה על חלון איימס כשבמקום טרפז שמזוהה כחלון יש משולש ואף צורת טיפה, ובשניהם התופעה קיימת, בצורה מעט חלשה יותר.
ריקלין ושות
ריקלין ושות (בעבר ריקלין וסגל וריקלין ומגל) היא תוכנית אקטואליה המשודרת בעכשיו 14 שעלתה לאוויר באוגוסט 2018. התוכנית בהגשתו של שמעון ריקלין. בעבר הגישו את התוכנית בצוותא עם ריקלין אראל סגל, ולאחר מכן ינון מגל.
מבנה התוכנית
התוכנית מאופיינת בראיונות ופובליציסטיקה. שני המגישים מביעים לרוב עמדות ימניות-שמרניות, אולם יש הקפדה לארח בעלי עמדות המייצגות את הצד השני ולעיתים אף את הקיצוניים שבהם. בתוכנית מתארחים פוליטיקאים ואנשי ציבור, ומופיעים בה זרים וישראלים.
ב-7 בנובמבר 2018 הודיע סג"ל כי הוא עוזב את ערוץ 20, ואת מקומו בתוכנית החליף ינון מגל. בהתאם לכך, שונה שם התוכנית ל"ריקלין&מגל". ב-23 ביולי 2019 עבר מגל להגיש את תוכנית "הפטריוטים" בערוץ, ושמה של התוכנית מותגה ל"ריקלין ושות'" במסגרת ערוץ עכשיו 14.
אינטרפולציה
אִינְטֶרְפּוֹלַצְיָה (באנגלית: Interpolation; בעברית: בִּיּוּן) היא שם כולל לשיטה בתחום האנליזה הנומרית. הרעיון המרכזי העומד מאחורי גישה זו היא האפשרות לייצר מידע חדש מאוסף נתונים סופי. בפרט, היכולת לשחזר או ליצור פונקציה שערכה או נגזרותיה ידועים בנקודות מסוימות.
בשימושים ההנדסיים, פיזיקליים וכדומה - מטרת האינטרפולציה היא להתאים פונקציה שתקרב בצורה הטובה ביותר את התנהגותו האמיתית של אובייקט הניסוי. לדוגמה, נניח שבמסגרת ניסוי פיזיקלי נדגום מיקום של גוף במרחב בכל 5 שניות, כשהניסוי נמשך דקה. נקבל 13 נתונים: מיקומו של הגוף בזמן ההתחלה, מיקומו כעבור 5 שניות וכן הלאה. ברור כי אוסף מידע זה אינו מספק את כל המידע על התנהגות הגוף בכל נקודת זמן שהיא במהלך דקת הניסוי. בשלב זה נכנס כלי האינטרפולציה לפעולה ומאפשר ליצור פונקציה המגדירה את המיקום המשוער לכל אורך הניסוי על מסד הנתונים שנדגמו.
הגדרה
בהינתן סדרה של n נקודות x_k הנקראות צמתים ו-n נקודות מתאימות y_k, אזי הפונקציה:
דוגמה
נניח כי נתונות 6 נקודות המידע הבאות, המייצגות למשל תוצאות מדידה כלשהי:
כאן המקום להסביר, כי אינטרפולציה הוא שם למגוון רחב של כלים נומרים אשר מטרתם לאפשר קירוב של פונקציה שאינה ידועה, או לקרב על ידי עקום נקודות במישור או במרחב (או שילוב של שני האלמנטים הללו). לכל שיטת אינטרפולציה יש יתרונות וחסרונות, ולפני בחירת שיטה זו או אחרת יש להתייחס לכמה בחינות, כגון: מידת החלקות של הפונקציה המבוקשת, מספר נקודות המידע העומדות לרשותנו, מידת הדיוק הדרושה, כמות משאבי החישוב הנדרשים כדי לעמוד בדרישותינו, ועוד. לאחר שנענה על שאלות מסוג זה נוכל לבחור בשיטה לביצוע אינטרפולציה. בדרך כלל ננסה לדעת בנוגע לכל שיטת אינטרפולציה מהי מידת החלקות של הפונקציה המתקבלת מחד, ומאידך לחקור את ה"טעות" המתקבלת מחישוב ערכים חדשים על ידי הפונקציה המתקבלת מהאינטרפולציה.
אינטרפולציה ליניארית
בשיטה זו, שהיא הפשוטה ביותר לחישוב, נחבר בקו ישר כל שתי נקודות מידע עוקבות. באופן כללי, בהינתן: שתי נקודות מידע עוקבות, אזי הפונקציה הליניארית המחברת אותן היא:
כעת נוכל לענות על השאלה מה ערכה של הפונקציה בנקודה x=2.5. נעשה זאת על ידי בחירת והצבת הערך המבוקש בפונקציה המתקבלת.
ברור כי מחד גישה זו קלה לחישוב, אך מאידך תוצאתה אינה מדויקת על פי רוב.
חיסרון נוסף בשיטה זו היא שהפונקציה המתקבלת אינה גזירה בנקודות x_k (הצמתים).
אינטרפולציה באמצעות פולינום
אינטרפולציה באמצעות פולינום היא הכללה של האינטרפולציה הליניארית. בהינתן אוסף נקודות קיים פולינום אחד ויחיד ממעלה שאינה עולה על \ n-1 אשר עובר דרך כל הנקודות הנתונות, וכל שנותר הוא לחשב אותו.
צורת לגראנז'
דרך אחת לחשב פולינום לאינטרפולציה היא באמצעות צורת לגראנז': מגדירים כך שלכל q \neq j מתקיים, וכן.
מכאן נובע שהפולינום בצורת לגראנז', מקיים, לכל k. במילים אחרות, הפולינום שהוגדר בצורת לגראנז' אכן עובר דרך הנקודות הנתונות.
צורת ניוטון
צורת ניוטון מחושבת כך:
כאשר הביטוי נקרא "הפרש מחולק", והוא מוגדר בצורה הרקורסיבית הבאה:
\ [x_k]=y_k
שיטה זו מניבה את אותו הפולינום שהניבה שיטת לגראנז', אך השימוש בה יעיל יותר; כדי להוסיף נקודה נוספת לאינטרפולציה די לחשב את האיבר החדש שמוסיפים לסכום, ואין צורך לחשב את הסכום כולו מחדש.
טוקומאן
סן מיגל דה טוקומאן (בספרדית: San Miguel de Tucumán, לעיתים קרובות מכונה רק טוקומאן) היא בירתה של פרובינציית טוקומאן שבצפון ארגנטינה. העיר מאופיינת באקלים סובטרופי.
נכון לשנת 2001 מנתה אוכלוסיית העיר כ-527,000 איש ואוכלוסיית המטרופולין כולה מנתה כ-740,000 איש.
כלכלתה של העיר מתבססת בעיקר על סוכר, טבק ופירות.
טוקומאן היא מרכז תרבותי מרכזי בסביבתה ועיר היסטורית בעלת חשיבות בהיסטוריה הארגנטינאית, במיוחד עקב הכרזת העצמאות של ארגנטינה, שנישאה בקונגרס טוקומאן ב-9 ביולי 1816.
העיר ידועה בישראל כעיר שבה מצא מרקו מהסדרה הלב את אמו.
הזמרת מרסדס סוסה, מהנערצות ביותר באמריקה הלטינית, היא ילידת העיר.
ערים תאומות
לטוקומאן יש שתי ערים תאומות:
עונת 1973/1974 בבונדסליגה
עונת 1973/1974 הייתה העונה ה-11 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-11 באוגוסט 1973 והסתיימה ב-18 במאי 1974.
פורטונה קלן ורוט-וייס אסן עלו מהליגות האזוריות.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות עונה השלישית ברציפות ובפעם הרביעית בתולדות המועדון.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-17 וה-18 ירדו בסוף העונה לליגות אזוריות, ושתי קבוצות מליגות אזוריות עלו במקומן. למטרת קביעת העולות היה נערך טורניר בו השתתפו שתי קבוצות מחמש ליגות אזוריות, סך הכל 10 קבוצות.
פורטונה קלן והנובר 96 ירדו לליגות אזוריות.
כדורגלנים מצטיינים
גרד מילר מבאיירן מינכן כבש 30 שערים, והיה מלך השערים של הליגה בפעם השישית בקריירה. ביחד איתו בתואר זכה יופ היינקס מבורוסיה מנשנגלדבך.
עיסא
עיסא (בערבית: عيسى) או אלמסיח עיסא בן מרים (בערבית: المسيح عيسى بن مريم, שמשמעו "המשיח ישוע בן מרים") הוא שמו המוסלמי של ישוע, שנחשב לאחד מנביאי האסלאם. יש גרסאות שונות באשר למקור השם המוסלמי: יש הטוענים כי זהו היפוך אותיות השם "יסוע" (يسوع - הצורה המקובלת של שמו של ישו בערבית בפי נוצרים), ו"יציקתן" לתבנית של שמות נביאים אחרים כגון "מוסא" (موسی - משה רבנו). טענה אחרת היא שהשם נגזר משמו של עשו (عيسو). לעיתים קרובות מופיע השם כ"עיסא בן מרים" (عيسى بن مريم). על-פי הקוראן, הוא היה אחד מהנביאים האהובים על אללה, הוא היה המשיח (ועתיד לחזור בביאה שנייה באחרית הימים לצד המהדי) והוא נשלח להדריך את בני ישראל.
תפיסת האסלאם את ישו שונה מן התפיסה הנוצרית בכך שלפי הקוראן ישו מעולם לא נצלב ולמעשה מעולם לא מת (ולכן גם מעולם לא קם לתחייה) אלא הועלה השמיימה באופן נסי ולכן האסלאם גם שולל את התפיסה לפיה ישו הקריב עצמו כקורבן לכפרה על חטאי האנושות בין אם במוות או בעלייה השמימה (לפי האסלאם אף אדם לא יכול למות עבור חטאו של אדם אחר). האסלאם גם שולל את התפיסה לפיה ישו היה "בן האלוהים" (לפחות ליטרלית) ובוודאי שולל את התפיסה שהיה "אלוהים הבן" או שאפילו הציג עצמו למאמיניו כאלוהי, אם כי האסלאם מקבל את התפיסה הנוצרית לפיה ישו נולד מבתולה.
באסלאם, מורשתו של עיסא נחשבת לחלק ממסר אלוהי מתמשך וממערכת צדק הנחשפת בהדרגה לאנושות בידי אללה. הם רואים את עיסא וכן נביאים תנ"כיים אחרים כאברהם, נח, יוסף, משה ודוד כמוסלמים. עיסא נחשב כנביא הגדול האחרון שהתקיים לפני הנביא מוחמד. הוא קיבל מאלוהים את תורת האוונגליון, הדומה בתכניה לברית החדשה. המוסלמים מאמינים שהברית החדשה הקיימת היום היא עיוות של הברית המקורית ואיננה מייצגת אותה.
קאנו
תחרויות קאנו
תחרות הקאנו הראשונה נערכה בבריטניה ב-1866 ומאז אולימפיאדת ברלין (1936) זהו ענף אולימפי. קיימים מספר סוגי תחרויות, הבולטות שבהן תחרויות ספרינט, שהן תחרויות במים שקטים למרחקים קצרים, ותחרויות סלאלום, הנערכות במים לבנים, ובהן על החותרים לעבור בנקודות מסוימות המסומנות במים, ולעיתים גם לחתור נגד הזרם.
רינצ'וזאוריה
רינצ'וזאוריה (שם מדעי: Rhynchosauria) היא סדרה של זוחלים דיאפסידים נכחדים אשר חיו בתור הטריאס שבתחילת עידן המזוזואיקון, לפני 249.7-199.6 מיליון שנה, ונכחדו לקראת סופה. הם היו קרובים רחוקים של הארכוזאורים ושל הפייטוזאוריים.
בצורתם דמו הרינצ'וזאוריה לזוחלים כבדים בעלי רגליים קצרות מאוד, זנב רחב ופנים רחבים ושטוחים בעלי חורי עיניים גדולים ולסתות בעלות שיניים קדמיות גדולות מאוד, אשר דמו לשיני עכבר או סנאי שככל הנראה עזרו להם לחפור ולהוציא שורשים ופקעות מהאדמה, נתמכות בשרירי צוואר חזקים. הם יכלו להגיע לאורך שני מטרים, אך חלקם היו קטנים יותר.
בתקופתם הם חיו על היבשת הקדומה פנגיאה שנעלמה, והתפרקותה גרמה להכחדה גדולה ולתנאי יובש וכן לתחרות עם טורפים חדשים, כגון דינוזאורים קדומים כמו ההררזאורוס והסטאוריקוזאורוס. אחרוני הרינצ'וזאורים נעלמו בטריאס העליון.
המשרד למצבי חירום של בלארוס
מבנה במשרד ממוקם ברחוב המהפכה במינסק. המשרד למצבי חירום הוקם על פי צו של הנשיא אלכסנדר לוקשנקו ב-23 בספטמבר 1994, בהשראת המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית של רוסיה.
תפקידים
המשרד מבצע את התפקידים הבאים:
הרפורמה בחברת החשמל
הרפורמה בחברת החשמל היא שינוי מבני מקיף בחברת החשמל בעל השלכות על משק האנרגיה בישראל ומשמעה פתיחה לתחרות של מקטעים בשרשרת ייצור ואספקת החשמל, הוצאת "ניהול המערכת", מחברת החשמל לחברה ממשלתית חדשה והתייעלות מקיפה הכוללת פרישות מוקדמות של כ-1,800 עובדים בחברת החשמל. הרפורמה שהתחילה להתדיין בתחילת שנות ה-90 של המאה העשרים יצאה לתחילת דרכה ב-18 ביולי 2018, כאשר אושר תיקון 16 לחוק משק החשמל.
רקע כללי
בשנת 1921 חתם פנחס רוטנברג, לימים מייסד חברת החשמל ומנהלה הראשון, עם הבריטים, על שני הסכמים להפעלת חשמל (הסכם הירקון והסכם הירדן), וב-1922 התקבל כתב המנדט לנושא זה מידי "סוכני הכתר הבריטי למען המושבות". כשנתיים מאוחר יותר, ב-29 במרץ 1923, הוקמה חברת החשמל. מאז אותו היום, משק החשמל בישראל מצוי בשליטתה המלאה של חברת החשמל.
בשנת 1926 העניק שלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל לחברה זיכיון הידוע בשם "זיכיון הירדן" וכן הוסב אליה "זיכיון הירקון". מכוח הזיכיונות הוענקה לחברה הזכות הבלעדית לייצור חשמל ולאספקתו, חלוקתו ומכירתו ברחבי ארץ ישראל המנדטורית, למעט ירושלים וסביבותיה (בירושלים פעלה חברת החשמל והשירות הציבורי ירושלים מכוח זיכיון נפרד. בשנת 1954 רכשה חברת החשמל את מניות החברה הירושלמית ואכן הייתה בעלת חזקה בלעדית על משק החשמל בישראל). תוקפם של הזיכיונות נקבע למשך תקופה של שבעים (70) שנה, עד חודש מרץ 1996.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ובעקבות גלי העלייה ארצה, עמדה חברת החשמל בפני אתגרי פיתוח והיקפי השקעות עצומים שלא ניתן היה לממן במימון עצמי, והדבר הוביל למשבר פיננסי קשה בחברה. על רקע זאת, החלה ממשלת בן-גוריון בתהליך הלאמה של החברה בשנת 1951, שהסתיים בחודש ינואר 1954. בתהליך זה אישרה הממשלה רכישה של מרבית מניות החברה מידי בעלי המניות הפרטיים, ובכך הלאימה אותה הלכה למעשה.
בתחילת שנות ה-90, בהתקרב מועד פקיעתם של זיכיונות חברת החשמל, הפכה שאלת משק החשמל בישראל - בדגש על מבנה ואופי חברת החשמל - לאחת השאלות המרכזיות בתחום האנרגיה במדינת ישראל. התפיסה הרווחת בקרב מקבלי ההחלטות הייתה, כי תום תקופת הזיכיון היא הזדמנות היסטורית לשינויים, שיביאו לעידוד התחרות ולייעול משק החשמל בישראל וכן לעדכון החקיקה בחשמל.
כל זאת גם על רקע של שינויים דרסטיים שבוצעו במשקי חשמל בעולם, שהבולט שבהם הוא משק החשמל האנגלי שעבר תהליך פיצול והפרטה רדיקליים בתקופת ממשלות תאצ'ר.
כרונולוגיית הרפורמה
1989: ועדת פישר - מציעה לשרי האוצר והאנרגיה הצעת מכר של מניות המדינה בחברת החשמל (בניגוד לדעת חברת החשמל), ובתוך כך גם הצעה למספר צעדים ראשונים שיביאו בסופו של תהליך להפרטה חלקית של חברת החשמל.
1992: ועדת ורדי - שר האוצר אברהם בייגה שוחט ושר האנרגיה והתשתיות אמנון רובינשטיין ממנים את ועדת ורדי, בראשות יוסף ורדי, לבחינת נושא זיכיון חברת החשמל שעתיד לפקוע בשנת 96. הוועדה ממליצה להמיר את זיכיון חברת החשמל לישראל במערך פיקוח ורישוי נפרדים לכל תחום מתחומי הפעולה של משק החשמל, עידוד שילוב יצרני חשמל פרטיים במשק החשמל והקמת רשות לשירותים ציבוריים שתפקח על השירות לצרכנים ועל תעריפי החשמל
1994: ועדת צ'מנסקי - בעקבות דו"ח ורדי, מונה צוות מקצועי בראשות פרופ' דניאל צ'מנסקי שמטרתו ארגון מחדש של משק החשמל בישראל-רפורמה. הוועדה אימצה את מירב המלצות ועדת ורדי. חברי ועדת צ'ימנסקי סברו אף הם, ובדומה לקודמיהם, כי מבנהו הריכוזי של משק החשמל בו מצוי הלכה למעשה גורם משמעותי אחד בלבד (חברת החשמל), אינו מאפשר תחרות, מכביד על התייעלות, ונעדר גמישות חיונית למענה על הביקוש ההולך וגדל לחשמל וקשה לפיקוח. ועל כן המליצה הוועדה, על יצירת תחרות ברובד הייצור ובסחר בחשמל; הפרדה בין תחומי הפעולה העיקריים במשק החשמל ייצור, הולכה, חלוקה ואספקה; עידוד יצרני חשמל פרטיים, לרבות בדרך של "אפליה מתקנת"; הפרטה; הקמת רשות השירותים הציבוריים-חשמל.
1996: נחקק חוק משק החשמל. עיקרו בשני ראשי חץ. האחד, מעבר ממשטר של זיכיונות למשטר של רישיונות, שבבסיסו היכולת להכניס תחרות למשק בדגש על הכנסת ייצור פרטי. השני, מתן תקופת התארגנות של 10 שנים לחברת החשמל ולרגולטורים השונים לגבש מתכונת תחרותית שונה למשק. במסגרת החוק, הוקמה גם רשות החשמל כגורם רגולטורי עצמאי הקובע את התעריפים במשק במקום המנגנון הישן, שהיה בעיקרו תלוי בוועדות בכנסת ובהחלטות מיניסטריאליות.
1999: ועדת מראני - הוקמה מכוחה של החלטת ממשלה לצורך גיבוש צעדים הנדרשים ליישום השינוי המבני במשק החשמל שהותווה בוועדות קודמות. שתי הנחות מוצא מרכזיות עמדו לנגד עיני מקבלי ההחלטות בממשלה: האחת, המאפיין הריכוזי של המשק הישראלי הגורם לחוסר יעילות כלכלית; והשנייה, כי התקדמות בתהליך של שינוי מבני תאפשר התפתחות תחרות והתייעלות של המשק בכללותו. במהלך עבודתה נעזרה ועדת מראני בחברת ייעוץ חיצונית בשם Deloitte & Touche (דלוייט).
המלצותיה הסופיות של ועדת מראני הוגשו במרץ 2003, ועיקרן: מקטע הייצור יפוצל למספר חברות וייפתח לתחרות; מקטע ההולכה יפעל כמונופול טבעי תחת פיקוח ממשלתי; יוקם מנגנון למסחר תחרותי בחשמל, אשר יפעל בשקיפות מלאה; מקטע החלוקה יפוצל למספר חברות, אשר תפעלנה כמונופולים אזוריים תחת פיקוח ממשלתי; מקטע הסחר יפוצל ממקטע החלוקה, ייפתח לתחרות ויכלול מספר חברות; הפעילויות במקטעים השונים תבוצענה תחת רישוי ממשלתי מתאים, לרבות במקטעים התחרותיים; אופן הפיקוח והיקפו ייקבעו בהתאם לדרגת התחרות שתתפתח בכל מקטע ל מחרת הגשת המלצותיה הסופיות של הוועדה אומצו המלצות אלה בהחלטת ממשלה שעניינה רפורמה במשק החשמל.
1999–2003: בין מועד הקמת ועדת מראני בשנת 1999 למסקנותיה שהוגשו כעבור 4 שנים בשנת 2003 אירעו מספר שינויים במשק החשמל.
2002: הרשות לחשמל מפרסמת, בפעם הראשונה, תעריפי חשמל לפי מקטעים (ייצור, חלוקה, הולכה), כבסיס ל-open access ושקיפות. חוזי גז נחתמים על ידי חברת חשמל.
2003: ועדה ליישום חוק משק החשמל - בהמשך להגשת המלצותיה של ועדת מראני הוקם בחודש דצמבר 2003 צוות מנכ"לים הכולל את מנכ"ל משרד האוצר, מנכ"ל משרד התשתיות הלאומיות, מנהל רשות החברות הממשלתיות ומנכ"ל חברת החשמל, במטרה ליישם את חוק משק החשמל במתכונתו הנוכחית, תוך תאגוד מחדש של חברת החשמל וקידום מבנה תחרותי מפוצל של המשק. מנכ"ל חברת החשמל, ד"ר יעקב רזון, התנגד להמלצות הצוות והציע מתווה שונה לפיו תחולק החברה ל-3 חברות-בנות, בהתאם למקטעי הפעילות השונים.
דו"ח מקינזי - בעקבות קבלת החלטת הממשלה בדבר עריכת שינויים מבניים במשק החשמל הישראלי, פונה חברת החשמל לתאגיד מקינזי ושות' לכתיבת דו"ח בדבר בחינת המבנה המוצע למקטע החלוקה והאספקה בישראל. נבחנות שתי שאלות מרכזיות – האם ראוי לפצל את מקטע החלוקה של חברת החשמל למספר חברות נפרדות וכיצד, וכן האם ראוי לפתוח את משק החשמל לתחרות בתחום האספקה.
דו"ח KMPG דצמבר 2005 - על רקע המלצותיה של ועדת מראני ובעקבות החלטת הממשלה מחודש מרץ 2003 במסגרתה הוטל על רשות החברות הממשלתיות ליישם את הרפורמה במשק החשמל, שכרה הרשות את חברת הייעוץ הבינלאומית KPMG סומך חייקין. החברה המליצה על מתכונת מואצת לפיצול והפרטה של כל פעילות חברת החשמל לחברות נפרדות, למעט פעילות ההולכה. עוד קובעת החברה, כי בהתחשב בגודל ובמורכבות השינויים, צעדי ביניים יבטיחו שהמעבר לשוק תחרותי יהיה קל יותר ובעל סיכויים גבוהים יותר להצלחה. עם זאת, אם שהממשלה לא תבהיר את תכלית הרפורמה במשק החשמל ולא תיצור מנגנוני ממשל וקבלת החלטות, המליצה החברה שלא להמשיך עם הרפורמה ולהישאר במתכונת של מונופול ורטיקאלי שיעבור צעדי התייעלות.
2007 - כארבע שנים לאחר שהוגשו המלצותיהן של ועדת מראני ואומצו בהחלטת ממשלה, ולאחר שאותן המלצות התגבשו לכדי תיקון לחוק משק החשמל, הוגש בחודש פברואר מסמך מדיניות הכולל את עיקרי המלצותיהם של מנכ"ל משרד התשתיות, הממונה על התקציבים במשרד האוצר ומנהל רשות החברות הממשלתיות במשרד האוצר, למתווה יישום השינוי המבני. המלצותיה של ועדת המנכ"לים עוגנו בתיקון מס' 5 לחוק משק החשמל. חשיבותו של התיקון שבוצע הייתה במתן אפשרות לחברת החשמל להישאר במתכונת של קונצרן או אשכול חברות, שיפעל בכל מקטע בנפרד באמצעות חברות-בנות, להבדיל מהפרטה מלאה שלהן.
הוקם צוות ממשלתי ל"הסרת חסמים במשק החשמל". מתגבשת ההבנה שהחסם העיקרי בשוק הפרטי הוא חסם המימון שמתעצם בגלל מבנה שוק מונופוליסטי מעוות. העדר יכולת חתימה על חוזי גז טבעי על ידי יצרני חשמל פרטיים, מהווה חסם גדול.
2008 - הרשות לחשמל מקימה ועדת משנה לטיפול בחסמי הכניסה לכניסת יצרנות חשמל פרטית, וקובעת מנגנון חובת רכישה נוסף והסדרים תומכים, על מנת לייצר סביבה ברת מימון גם ליזמים ברגולציה, ולא רק במכרזים שמתעכבים שנים רבות.
2007–2008 - מתנהל משא ומתן שקט בין החברה, המדינה והעובדים במטרה לגבש מסמך הסכמות מתון יותר וישים יותר. הצדדים מצליחים להגיע למתווה קרוב להסכמה, אך המשא ומתן עולה על שרטון והתהליך מתמוסס.
2008–2010 - עמוס לסקר, מנכ"ל החברה דאז מחליט, לאחר כישלון המשא ומתן מ-2007, להוציא אל הפועל את תוכנית "מצפן", תוכנית כוללת לשינוי ארגוני פנימי של החברה ולתוכנית התייעלות מקיפה בחברה. תוכנית זו אינה תלויה בשינוי המבני של משק החשמל ועומדת בפני עצמה. בעקבות התוכנית מתגלעים חיכוכים קשים בין ההנהלה לוועד העובדים, המובילים לעיצומי עובדים עד להקפאת יישום התוכנית כנגד כניסה למשא ומתן על מתווה רפורמה כולל. הליך זה מסתיים ב-2010 במסמך הסכמות ראשון בין החברה, המדינה והעובדים, הכולל הסכמות ראשוניות וכלליות על מבנה משק החשמל. התהליך עצמו לא ממוצה עקב סיום כהונת הממשלה, ולאחר מכן בשל משבר הגז הטבעי שהתרחש בין השנים 2011 ל-2013 בעקבות הפסקת הגז ממצרים וקריסת מאגר הגז מרי B.
יולי 2013 - מינוי צוות היגוי ממשלתי לביצוע רפורמה במשק החשמל בראשות אורי יוגב, מנהל הרשות החברות הממשלתיות. משימות צוות ההיגוי הן: לבחון את המבנה המיטבי למשק החשמל מול מודלים מקובלים בעולם תוך שימת דגש על יישום תחרות במקטעים התחרותיים, ולבחון תוכנית התייעלות בחברת החשמל וכן להציע רפורמה כוללת במשק החשמל ובחברה. עבודת הצוות התפרסה על פני כשנה וחצי, ובסופה פורסמה לציבור טיוטת המלצות מפורטות לרפורמה במשק החשמל. במקביל נוהלו מגעים בנושאי מתנים לעובדים לזכויות עובדים. התהליך עצמו לא הבשיל לבסוף לכדי הסכמות מסודרות, אף שהגיע לרמת בשלות גבוהה, כולל טיוטות מסמכי עקרונות - עקב העובדה ששר האוצר לפיד החליט לבסוף להסיר את תמיכתו במהלך.
בשנת 2018 ולאחר משא ומתן שנמשך קרוב לשנתיים נחתם ההסכם.
המתנגדים למתווה הרפורמה
המתנגדים העיקריים למתווה הרפורמה אשר סוכמה היו יצרני החשמל הפרטי ובראשם בעלי תחנות הכוח הפרטיות דוראד, OPC ודליה אשר אוגדו תחת פורום בראשותו של עמוס לסקר. ההתנגדות העיקרית נבעה מהרצון להפריט את כל מקטע הייצור מידיה של חברת החשמל והעברתו לשוק הפרטי. היצרנים הפרטיים ניהלו קמפיין נרחב כנגד החלטת שר האנרגיה דר' יובל שטייניץ ושר האוצר משה כחלון לאפשר לחברת החשמל להקים שתי תחנות כוח חדשות במקום אלו אשר נדרש להשבית בשל החלטה לצמצם את השימוש בפחם עד לשנת 2022. יצרני החשמל הפרטי טענו כי בעצם ההחלטה במדינה משמרת את כוחה המונופוליסטי של חברת החשמל. מנגד, טענו גורמים במשק האנרגיה ובראשם משרד האנרגיה וחברת החשמל כי הפרטה של כל מקטע הייצור לידיים פרטיות יהווה סכנה לביטחון האנרגטי של מדינת ישראל. בסופו של דבר סוכם כי נתח הייצור של חברת החשמל יעמוד על 35% בתום התהליך אשר יימשך שמונה שנים.
התומכים במתווה הרפורמה
אגף מקרו כלכלה ומדיניות בחטיבת המחקר בבנק ישראל קבע שאף על פי שאינה אופטימלית, לרפורמה כפי שהיא נוסחה יש יתרונות מספקים כדי לתמוך באימוצה. עם זאת, ציינו באגף המקרו, בהינתן שימור כוחה של חברת החשמל במקטע ההולכה והחלוקה, אין להתעלם מכך שהרפורמה לא תהיה מלאה.
הקמת חברת ניהול מערכת החשמל
דצמבר 2018 - מינוי יו"ר דירקטוריון לחברה - האלוף (במיל') סמי תורג'מן.
ינואר ופברואר 2019 - אושרה ובוצעה השקעת מדינה.
דצמבר 2020 - הועברו אליה, יחידת התכנון פיתוח וטכנולוגיה ויחידת הסטטיסטיקה מחברת החשמל. והחברה החלה לפעול באופן חלקי.
נובמבר 2021 - הועברה אליה, יחידת ניהול המערכת מחברת החשמל. והחברה החלה לפעול באופן מלא.