cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דונצק (רוסיה)
לאחר התפרקות ברית המועצות
ב-13 ביולי 2014 נחתו פצצות מרגמה שנורו משטח אוקראינה בחצר בית פרטי בעיר דונצק. ההפגזות הרגו אזרח אחד ופצעו שניים נוספים. ב-11 ביולי, יומיים לפני ההפגזות, איבדו כוחות הצבא האוקראיני 36–37 מאנשיו במתקפה של המורדים מירי טילי גראד. בתגובה, נשיא אוקראינה דאז פטרו פורושנקו הודיע לבוחריו כי "(עבור) חייו של כל חייל, המיליטנטים ישלמו בעשרות ומאות משלהם." כך, עד שש פצצות מרגמה התפוצצו ביום ראשון, 13 ביולי, בדונצק, רוסיה. גורמים רשמיים ברוסיה הצהירו שלפחות שבעה פגזים נורו לעבר מחוז רוסטוב. אוקראינה הכחישה את האחריות להפגזות וטענה כי מדובר בתקיפה של חמושים פרו-רוסים שניסו להטיל את האשמה על רוסיה. המשמר הלאומי האוקראיני אמר שמעולם לא נפרסו באזור בו התרחשה ההפגזה.
ספורט
בשנת 2020 מועדון הקטרגל, "ספרטק" מהעיר דונצק, נרשם כמועדון כדורגל ממחוז רוסטוב בליגת המשנה הרוסית בקטרגל.
שום סקוטי אמיתי
שום סקוטי אמיתי הוא כשל לוגי שביסודו ניסיון אד הוק להגן על טענה אוניברסלית לא מנומקת מדוגמה נגדית שהועלתה נגדה. את המונח טבע לראשונה הפילוסוף אנטוני פלו. במקום לדחות את הדוגמה הנגדית, הדובר משנה את הטענה באופן שיוציא מהדיון את הנושא הנדון על ידי הכללה טאוטולוגית ללא התייחסות למקרה הנדון עצמו. ואולם הנכונות או השקריות של הטענה החדשה אינן נובעות מקיומו או מהעדרו של כשל זה.
הכשל הלוגי כאן הוא האמירה האוניברסלית ("שום סקוטי אמיתי לא יעשה דבר כזה"), במקום התמודדות, הכחשה או דחייה של הטענה המקורית. כשל זה משנה את הנושא של הקביעה בכך שאינו מאפשר מלכתחילה ביקורת על הקבוצה, ומוציא מהדיון כל מקרה של חריגה, באופן שרירותי, ללא התייחסות להקשר וללא הנמקה.
1819 בארצות הברית
1819 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 43 שנה מיום היווסדה.
שום סקוטי אמיתי
לדוגמה:
הכשת עכביש
הכשת עכבישים (מכונה לעיתים ארכנידיזם: arachnidism) מבוצעת בידי עכבישים ברחבי העולם. כמעט כל העכבישים ארסיים אך ברובם הארס מיועד להריגת טרף קטן ולא מספיק חזק בשביל להרוג או לפגוע באדם או שהניבים קטנים מכדי לחדור את העור.
הכשה
מרבית ההכשות גורמות רק לנפיחות או רגישות קלה ורק לעיתים רחוקות יגרמו לנמק לעור או לפגיעה בגוף ואף למוות.
ארס העכבישים מחולק לשני סוגים: נוירוטוקסין התוקף את מערכת העצבים או נקרוטוקסין (necrotic) התוקף רקמות במקום הנשיכה. פגיעה נוספת יכולה להיגרם מזיהומים או מתגובה אלרגית. סיבות המוות השכיחות קשורות לפגיעה בריאות, בשריר הלב, נמק ומוות קשה של תאי דם אדומים (המוליזה) ובמקרים נדירים גם מתמס שריר.
עכבישים ארסיים
בתרבות היו ידועים גם הזאבניים כבעלי הכשה כואבת וקטלנית הקרויה "Tarantism", שכיום ניתן להכשת האלמנה השחורה. גם הפרווניתיים הגדולים נחשבו לארסיים וקטלניים אך אין לדבר הוכחות, כשהכשת טרנטולה אינה יותר חמורה מעקיצת דבורה (למעט סוגים בודדים בעלי ארס חזק: Poecilotheria}, Selenocosmia, Phlogiellus, Lampropelma, Stromatopelma, Heteroscodra והקינג בבון). גם מספר מברישניים בעלי ארס חזק יחסית אך מעולם לא הרגו אדם. הסוגים Cheiracanthium וכדורית נחשבו בעבר כקטלניים כמו אלמנה שחורה אך התברר שאינם קטלניים כלל.
הגנות
אדם המוכש יקבל לרוב שימוש בתרופות נוגדי דלקת שאינם סטרואידים (לרבות באיבופרופן) או בתרופות אנטיהיסטמין. לעיתים נדירות ישתמשו באופיואיד.
לוסי סיי
לוסי סיי, באנגלית: Lucy Way Sistare Say (28 בנובמבר 1800 - 15 בנובמבר 1886) הייתה חוקרת טבע ואמנית מדעית אמריקאית. סיי איירה וצבעה 66 מתוך 68 לוחות הכלולים בספר של תיאור הרכיכות בצפון אמריקה שנאספו על ידי בעלה, תומאס סיי, במהלך משלחותיו בצפון אמריקה. לוסי סיי הפכה לחברה הראשונה באקדמיה למדעי הטבע של פילדלפיה ב-26 באוקטובר 1841.
ביוגרפיה
נולדה בניו לונדון, קונטיקט, לוסי סיי הייתה אחת מעשרת הילדים שנולדו לג'וזף וננסי ווי סיסטר. השכלתה הידועה הראשונה הייתה בבית ספר לבנות בפילדלפיה, שהופעל על ידי מארי דוקלוס פרטגו. היא למדה איור אצל חוקר הטבע והמאייר הצרפתי שארל אלכסנדר לסואר וג'ון ג'יימס אודובון. היא הכירה את בעלה לעתיד, תומאס סיי, דרך אמנים וחוקרי טבע אחרים בבית הספר.
קריירה
כישורי הרישום והציור של סיי יושמו ברצינות כשהיא התחייבה להמחיש את עבודתו המונוגרפית של תומאס, על רכיכות אמריקה.[6] מלבד רישומים ל-66 מתוך 68 הלוחות של העבודה, סיי ביצעה הרבה מהצביעה הקפדנית של דגימות בודדות, שהגיעו למספר אלפים. היא נעזרה במשימה זו על ידי שניים מילדיו של החרט קורנליוס טייבוט, הנרי וקרוליין. מִחָדָשׁ. באנטה כתב ב-1938 כי הלוחות הצבעוניים הללו "עולים על כל דבר אחר שיוצר בארץ זו [באותה תקופה] בעדינות ובדיוק הפרטים. כל מעטפת היא יצירת מופת של ציור מיניאטורי, שככל הנראה היה כרוך שעות של עבודה". לאחר מות בעלה, סיי החלה לחרוט את הלוחות בעצמה.
סיי הקדישה את שנותיה שנותרו לתמיכה בלימודי מדעי הטבע ולשמירה על המוניטין של בעלה המנוח. היא תרמה את האוסף האנטומולוגי שלו ואת ספרייתו. ב-1840 החלה סיי בהתכתבות עם סמואל שטמן הלדמן (1812-1880), אותו ראתה כיורש מוכשר למחקריו של בעלה בתחום הקונכולוגיה והאנטומולוגיה. היא הקימה אוסף קטן משלה והחליפה דגימות קונכיות עם הלדמן. ​
סיי נבחרה לחברה הראשונה של איגוד מדעי הטבע ב-26 באוקטובר 1841, ולחברה במדור הקונכולוגי שלה ב-1868. ​
היא מתה ב-1886. ​
אלוומנש
אַלוּוַמְנַש היה מלך החתים בתקופת הממלכה החתית הקדומה, באמצע המאה ה-15 לפנה"ס.
אלוומנש נישא להראפסקי, בתו של המלך תלפינוש, ולפיכך היה בעל סיכויים טובים ביותר לרשת את הכתר. עם זאת, מסיבות שאינן נהירות כל צרכן, גרש תלפינוש את אלוומנש ואשתו מן הממלכה. עם מותו של תלפינוש בשנת 1500 לפנה"ס מתחילה התקופה הידוע בהיסטוריה החתית בשם "תקופת האופל", מכיוון שבמשך 100 שנים חילופי השלטון אינם ברורים. יש הסוברים שהוא חזר לחת והשתלט על השלטון מיד עם מות חמיו, בעוד אחרים סוברים שהוא עשה זאת רק לאחר מותו של מלך אחר בשם תַחוּרְוַיְלִיש.
כך או כך, בנו היה חנתיליש השני, אשר ירש את הכתר בצורה מסודרת.
הבחירות הכלליות באוגנדה 2001
הבחירות הכלליות באוגנדה התקיימו ב-12 במרץ 2001. יוורי מוסווני הנשיא המכהן זכה ב-69% מהקולות. כל המועמדים היו פוליטיקאים עצמאים, שכן מפלגות פוליטיות נאסרו באותה תקופה באוגנדה. אחוז ההצבעה היה 70.3%.
מועמדים
יוורי מוסווני התמודד על כהונתו השנייה לתפקיד בשנת 2001. הוא התמנה לראשונה בשנת 1986 לאחר שהדיח את הנשיא לשעבר טיטו אוקלו. היריב העיקרי של מוסווני היה קיזה בסיג'ה, שהיה הרופא האישי של מוסווני וקצין צבאי.
פרלמנט
הבחירות לפרלמנט של אוגנדה התקיימו באוגנדה ב־26 ביוני 2001. באותה תקופה החוקה אסרה על כל המפלגות הפוליטיות, ולכן כל החברים נבחרו כפוליטיקאים עצמאים. 214 מתוך 295 מושבים בפרלמנט עמדו לבחירה, כאשר שאר המושבים שמורים לצבא, נוער ונשים.
אירועים לאחר הבחירות
בסיגייה ביקש לספור רשמית מחדש את ההצבעה בשל חשש זיוף קולות בבחירות. מוסווני גם טען כי יש זיוף קולות, אם כי לטובתו של בסיגייה. הוא גם העיר שהוא היה אמור לזכות ב-75% מהקולות. קבוצת פיקוח הבחירות מצאה זיוף מזערי בקלות. אך בהחלטת הרוב דחה בית המשפט העליון את עתירתו של בסיגייה לספירת קולות חוזרת. זמן קצר לאחר שנבחר לקדנציה שנייה כנשיא, התחייב מוסווני להתפטר לפני הבחירות הבאות, אך לאחר מכן חזר בהבטחתו.
רועי קופר
רועי קופר (נולד ב-1956) הוא אמן פלסטי ישראלי הפועל בתחום הצילום, מרצה בבית הספר לאמנות רב תחומית במכללת שנקר.
ביוגרפיה
קופר נולד וגדל בקיבוץ מפלסים והחל את דרכו האמנותית בשנות ה-80 של המאה העשרים. למד במכללת הדסה ובמדרשה לאמנות. לצד פעילותו כאמן, עוסק קופר בהוראה. עד לשנת 2009 היה קופר מרצה בכיר במחלקה לצילום בבצלאל ובשנים 2008–2016, היה מרצה בכיר במחלקה לאמנות בשנקר ומשנת 2014 הוא בעל דרגת פרופסור. בין השנים 1994–1998 היה קופר ראש המחלקה לצילום בבית הספר קמרה אובסקורה. בשנת 2016 מונה לראש בית הספר לאמנות רב תחומית בשנקר.
בעבודותיו, נוגע קופר בשאלות פילוסופיות ומאיר אותן באור חדש באמצעות הצילום. כמו כן עוסקות עבודותיו בהיבטים הפילוסופיים של פעולת הצילום ושל מעמדו של הצילום. בין הסדרות הבולטות שהציג: "אתרי העלמות" (1990–1994), "נקרופוליס" (1996–2000, יחד עם הצלם גלעד אופיר), "תפוחי זהב" (1999–2001), "אנסאר" (2003), "אין מנוס מן העבר" (2002), "נוף דרום" (2005), "כמו כוכבים שנלכדו במים" (2005), "מצבי מלחמה" (2006), והטרילוגיה "לאכול מבשר הלוויתן" (2007), המורכבת מהסדרות "אטלנטיס", "הצוקים הלבנים של דובר" ו"לחיי אלה שהיו אמורים להיות עמנו". בשנת 2010 הציג עבודות חדשות בתערוכה שכותרתה "יכול היה להיות אחרת".
עבודותיו של קופר הוצגו, בין היתר, בתערוכות יחיד במוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, מוזיאון הרצליה ומוזיאון טייט מודרן בלונדון. ובתערוכה קבוצתית במוזיאון הנגב לאמנות בבאר שבע.
קופר הוא זוכה פרס ז'ראר לוי של מוזיאון ישראל (1995), פרס ג'ורג' וג'נט ג'פין, קרן התרבות אמריקה-ישראל (2002), פרס מרכז התרבות היהודית בלונדון (2003), פרס שרת החינוך והתרבות לאמנות פלסטית (2004), פרס אנריקה קבלין לצילום, מוזיאון ישראל, ירושלים (2006) ופרס ליאון קונסטנטינר, מוזיאון תל אביב לאמנות (2006).
קופר פרסם עד כה שני ספרי צילום: "תפוחי זהב/נקרופוליס" ו"אין מנוס מן העבר".
דייגו אלבס
דייגו אלבס קריירה (בפורטוגזית: Diego Alves Carreira; נולד ב-24 ביוני 1985 בריו דה ז'ניירו שבברזיל), הידוע כדייגו אלבס, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת השוער בפלמנגו ובנבחרת ברזיל.
קריירה
אלבס החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 2004, כשוער שני במועדון אתלטיקו מיניירו. ב-24 ביולי 2007, עבר אלבס לאלמריה וזכה להעפיל בפעם הראשונה בתולדות המועדון לליגה הבכירה, הלה ליגה. לאחר שהשוער הראשון של הקבוצה נמכר, הפך אלבס במהירות לשוער הראשון ועזר לה לסיים את עונת במקום השמיני. בעונת שיחק בכל המשחקים של הקבוצה. באותה עונה ספג את הכרטיס האדום הראשון בקריירה שלו, לאחר 30 דקות נגד ולנסיה. ב-20 בנובמבר 2010 היה שותף אלבס לתבוסה הגדולה בתולדות אלמריה, לאחר שספג 8 שערים במשחק נגד ברצלונה.
ב-1 ביולי 2011 הצטרף אלבס לוולנסיה. הוא ערך את הופעת הבכורה ב-13 בספטמבר 2011, במשחק ליגת האלופות נגד גנק. בתחילת דרכו בוולנסיה היווה אלבס שוער משנה לוינסנט גואיטה, אך בעקבות פציעתו הפך לשוער הראשון של הקבוצה.
ב-16 ביולי 2017 חזר לברזיל וחתם בפלמנגו.
מכ"ם מונופולס
מכ"ם מונופולס (באנגלית: Monopulse radar) הוא מכ"ם אשר עורך השוואה בין אות נקלט מפולס בודד של מכ"ם כנגד עצמו כדי להשוות את האות כפי שיראה בכיוונים שונים, קיטובים שונים או שינויים אחרים. הטכנולוגיה הוצגה לראשונה על ידי הפיזיקאי רוברט מוריס פייג' בשנת 1943 בניסוי של ה-NRL, מעבדת המחקר של חיל הים האמריקאי.
המקרה הנפוץ ביותר הוא הסתגלות של סריקה קונית אשר משווה את ההחזר מכוונים שונים כדי למדוד במדויק את מיקום המטרה. צורה זו מנטרלת את הצורך בפענוח הקיים במערכות סריקה קונית רגילות אשר רגישות לשינויים מהירים בעצמת האות.
מערכת מכ"ם הפועלת בשיטה זו גם מקשה יותר את פעולת החוסמים. מרבית המכ"מים שתוכננו מאז 1960 פועלים בשיטה זו.
עקרון פעולה
במכ"ם מונופולס ייווצר ערוץ נוסף לערוץ הרגיל, זהו ערוץ סינתטי שבעזרתו יחולק שטח קליטת המכ"ם לזוג חלקים שווים בציר כלשהו (צידוד או הגבהה), בערוץ הרגיל תתבצע סכימה רגילה (ערוץ סכימה), ואילו בערוץ החדש, יבוצע חיסור של חצאי האנטנה (ערוץ הפרש), מההבדל בין ערוץ הסכימה לערוץ ההפרש ניתן לדייק בציר הנבחר את הזווית שנמדדה.
הדיוויזיה ה-11 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-11 (בגרמנית: 11. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.
מכ"ם מונופולס
עקרון פעולה
פעולת המונופולס משפרת את דיוק המכם בסדר גודל.
הדיוויזיה ה-11 (ורמאכט)
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934, וכמפקדה הראשון מונה גינטר פון נייבלשוץ. במהלך המערכה בפולין לחמה בפיקודו של מקס בוק, כחלק מהקורפוס ה-1 שהיה חלק מהארמייה השלישית. בדצמבר 1939 הועברה לכוחות העתודה, והוצבה באזור הריין התחתון כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות B. בשנת 1940, במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, לחמה כחלק מהקורפוס ה-1 במסגרת הארמייה הרביעית, השתתפה בפריצת הדרך בסום, וברדיפת הכוחות של צבא צרפת אל הסן והלואר.
ביוני 1940 נכללה במסגרת הארמייה ה-18, והועברה אל החוף האטלנטי. בהמשך נכללה במסגרת הארמייה השביעית שהייתה חלק מקבוצת ארמיות D, והוצבה ככוח כיבוש בצרפת. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה במסגרת הקורפוס ה-1 כחלק מהארמייה ה-18, ולמשך זמן קצר כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית ומהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. הקורפוס חצה את הממל דרך טילזיט, וכבש את טאורגה, קלם ושאולאי. לאחר מכן חדר אל לטביה כבש את באוסקה והגיע עד הדווינה.
בשנת 1943 הדיוויזיה השתתפה בקרב לדוגה השלישי ובמצור על לנינגרד. היא לחמה בחזית המזרחית תחת קורפוסים שונים במסגרת הארמייה ה-18 עד סוף המלחמה. באוגוסט הדיוויזיה נסוגה יחד עם כל קבוצת ארמיות צפון לקורלנד שבלטביה, ועד מהרה שונה שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות קורלנד. הדיוויזיה נותרה מכותרת בקורלנד עד שנכנעה ב-8 במאי 1945.
ניל ג'ונסטון
דונלד ניל ג'ונסטון (באנגלית: Donald Neil Johnston; 4 בפברואר 1929 - 28 בספטמבר 1978) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדת הסנטר בקבוצת פילדלפיה ווריורס מליגת ה-NBA ומאמן כדורסל שאימן את הקבוצה במשך כשנתיים.
ג'ונסטון היה אחד מבכירי הסנטרים בתקופתו. הוא היה מלך הסלים של ה-NBA במשך שלוש שנים רצופות, נבחר שש פעמים למשחק האולסטאר, ארבע פעמים לחמישיית העונה ב-NBA ופעם אחת לחמישייה השנייה. בשנת 1990 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
ראשית חייו
לאחר סיום לימודיו התיכוניים בחר ג'ונסטון ללמוד באוניברסיטת המדינה של אוהיו, בה כיכב במדי קבוצות הכדורסל והבייסבול.
קריירה ככדורסלן
בשנת 1951 חתם ג'ונסטון על חוזה בקבוצת פילדלפיה ווריורס. בעונת הבכורה שלו, עונת, שותף ג'ונסטון ב-15.5 דקות בלבד למשחק, בהן תרם 6.0 נקודות כמחליפו של אד מיקן. בעונתו השנייה בליגה חלו שינויים משמעותיים בקבוצה. פול אריזין, הקלעי המצטיין וקוטף הריבאונדים המוביל של הקבוצה, גויס לחיל הנחתים האמריקני בזמן מלחמת קוריאה, ומיקן נמכר באמצע השנה לאינדיאנפוליס אולימפיאנס.
עם עזיבתו של אריזין, הפך ג'ונסטון לשחקן המוביל של הקבוצה. הוא היה למלך הסלים של ה-NBA עם 1,564 נקודות, ולקוטף הריבאונדים המצטיין של קבוצתו עם 976 לאורך העונה. הוא נבחר לראשונה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA ולחמישיית העונה הראשונה, אך פילדלפיה סיימה את העונה עם 12 ניצחונות בלבד מול 57 הפסדים, והייתה לקבוצה בעלת המאזן הגרוע ביותר בליגה. ג'ונסטון המשיך והיה למלך הסלים של ליגת ה-NBA גם בשנתיים הבאות, כשבעונת, על אף שובו של אריזין לקבוצה, היה גם מלך הריבאונדים של הליגה עם 1,085 כדורים חוזרים לאורך העונה; אולם פילדלפיה המשיכה והייתה לאחת הקבוצות החלשות בליגה, ולא הצליחה להעפיל לפלייאוף כל אותן השנים.
בעונת שב אריזין לכושר המשחק שאפיין אותו, וחזר להיות הקלעי המוביל של פילדלפיה. ג'ונסטון, שהמשיך ותרם באותה העונה 22.1 נקודות למשחק, שלישי בליגה אחרי אריזין ובוב פטיט, סייע לקבוצתו לסיים את העונה במאזן הטוב ביותר בליגה,
לאחר פרישתו ממשחק
לקראת עונת בחרה פילדלפיה ווריורס את וילט צ'מברלין בדראפט ה-NBA על מנת שיחליף את ג'ונסטון שסבל מפציעות רבות בברכיו. אדי גוטליב, בעליה של הקבוצה, ריחם על ג'ונסטון שאיבד את פרנסתו, ומינה אותו למאמנה של הקבוצה.
בשנת מונה לעוזר המאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וייק פורסט תחת ג'ק מקלוסקי, ובהמשך הקריירה אימן גם את פיטסבורג רנס מליגת ה-NBL.
ב-28 בספטמבר 1978, בעת משחק כדורסל בטקסס נפטר ג'ונסטון מהתקף לב.
בשנת 1990 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
ח'ורי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
קטרגל
קטרגל (בספרדית: Fútsal, פוטסל) או כדורגל אולמות הוא גרסה של כדורגל המשוחקת במגרש קטן יותר, לרוב באולם ספורט סגור ותחום.
חוקי המשחק מתמקדים בניצול יכולות האלתור, יצירתיות וטכניקה, שליטה בכדור ויכולת המסירה לטווח קצר של השחקנים.
היסטוריה של המשחק
מקורו של ה"פוטסל" בשנת 1930 כאשר חואן קרלוס קייראני הארגנטינאי, שעבד בתור מורה במונטווידאו, אורוגוואי, החליט ליצור גרסה של כדורגל שניתן לשחק אותה באולמות ספורט של אגודת ימק"א שהיו בבית הספר בו הוא לימד. המשחק למעשה פותח כשהוא מתאים למשחק במגרש כדורסל, וספר חוקים ראשון פורסם בספטמבר 1933. הפוטסל היה פופולרי מאוד באורוגוואי אחרי מונדיאל 1930 כשהנבחרת הלאומית האורוגוואית זכתה בגביע העולם, והכדורגל צבר פופולריות רבה, אך מה שהיה בנמצא הם מגרשים קטנים ושכונתיים שם היה חייב להתאים את החוקים - זמן המשחק וסגנון המשחק - לגודל המגרש ולביקוש הרב, כאשר מה שמאפיין ומבדיל את הפוטסל מהכדורגל הוא זמן משחק קצר יותר ומשחק הדורש פחות כושר גופני ויותר כשרון ו-וירטואוזיות מכדורגל קלאסי, המהנה לצופים בו. רעיונו של קייראני היה ליצור משחק המבוסס על כדורגל אשר ימשוך את התלמידים לפעילות ספורטיבית חיובית.
בעת כתיבת ספר החוקים הראשון שנכתב על ידי קייראני ישנה קווי דמיון ברורים בין הפוטסל לכדורגל (למשל האיסור לגעת בכדור ביד במהלך המשחק למעט השוער), ועדיין הוא לקח חוקים אחרים מענפים נוספים: מכדורסל את כמות השחקנים לכל קבוצה (5) ואת זמן המשחק (40 דקות), מכדורמים את החוק לגבי השוערים, ומכדוריד את גודל השערים וגודל המגרש.
איגוד ימק"א העולמי הפיץ כמעט מיידית את המשחק בדרום אמריקה, מאחר שהוא היה משחק נגיש שאפשר לכולם להשתתף בו ובכל מזג האוויר (בניגוד לכדורגל שמשוחק בחוץ), ואפשר לספורטאים שהתאמנו במתקניו לשמור על כושרם לאורך כל ימות השנה. ז'ואו לוטופו הברזילאי שראה את המשחק כה מצליח באורוגוואי והוקסם ממנו, הביא אותו חזרה למדינתו והכניס לבתי הספר בהם עבד, עם שינויים קטנים.
אבו אל בנאת
אַבּוּ אלְ-בַּנַאת, מופיע גם בשם אַבּוּ אלְ-בַּנַת, הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1973, בבימויו של משה מזרחי, לפי תסריט מאת מזרחי ושייקה אופיר, שאף גילם את התפקיד הראשי. שם הסרט לקוח מהכינוי בערבית לאדם שנולדו לו בנות בלבד.
תמצית העלילה
שבתאי אלפנדרי (שייקה אופיר) הוא ספרדי טהור ירושלמי, אב לתשע בנות, שמייחל לבן, שבבוא העת יאמר עליו קדיש. אלפנדרי חולם על הבן ומשחק איתו בחלומותיו. הוא נועץ במכשפים לשם הסרת הקללה המונעת ממנו בן. הוא משיא את בתו הבכורה לעוזרו בתקווה שייוולד בן זכר במשפחה, אך נולדת עוד בת.
קטרגל
היסטוריה של המשחק
עד 1956 החוקים לא היו אחידים דיים בפוטסל, עד שחביב מחפוז ו-לואיז גונזאגה דה אוליביירה פרננדס מימק"א שבסאו פאולו, בברזיל כתבו את ספר החוקים הרשמי של הפוטסל בשנה זו והתאימו אותו להפצה בינלאומית. באותה השנה הוקמה הקונפדרציה הדרום־אמריקנית לכדורגל אולמות (מפורטוגזית: Confederación Sudamericana de Fútbol de Salón), הכוללת את: אורוגוואי, ארגנטינה, פאראגוואי, פרו וברזיל.
מיד לאחר הקמת הקונפדרציה, טורניר ייחודי הוקם, שמשך את תשומת ליבה של התקשורת בדרום אמריקה, והחלה לעקוב באופן אדוק אחר הפוטסל.
מבנה הקטרגל כיום
כיום קיימים שני ארגונים נפרדים המנהלים את הענף: AMF שהוקם בשנת 1971 (ועד שנת 2002 נקרא FIFUSA) ופיפ"א, הפדרציה הבינלאומית לכדורגל, שמקיימת טורנירים משלה מ-1989. תחת כל אחד מהארגונים יש קונפדרציות יבשתיות משלו וכל אחד מהם מקיים תחרויות מטעמו כך שקיימות שתי אליפויות עולם: הגביע העולמי מטעם AMF מתקיים משנת 1982 והגביע העולמי מטעם פיפ"א שמתקיים מ-1989.
נכון למאי 2020, הנבחרת המדורגת ראשונה בעולם על פי שיטת הדירוג ELO לנבחרות פיפ"א היא נבחרת ברזיל, כשאחריה מדורגות ספרד, ארגנטינה, רוסיה ופורטוגל. נבחרת ישראל מדורגת במקום ה-85. בשנים 1989 ו-1992 סיימה נבחרת ישראל במקום הרביעי באליפות אירופה של UEFS, הקונפדרציה האירופאית של AMF.
חוקי המשחק
על פי החוקים הרשמיים של הקטרגל, משחקות זו מול זה שתי הקבוצות במשך שתי מחציות. אורך מחצית 20 דקות (כולל הפסקות).
אבו אל בנאת
הקרנת הסרט
באביב 1974 השתתף הסרט בתחרות של פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן ונבחר על ידי קהל הצופים לסרט הפופולרי בפסטיבל.
דבר המבקרים
זאב רב-נוף, מבקר הקולנוע של העיתון "דבר" כתב על הסרט: "כסרט בידור הוא רציני ועצוב מדי, כסרט בעל משמעות הוא מצחיק מדי וכסרט חשוב הוא פשטני מדי. אף-על-פי-כן הוא סרט בעל טעם רב ואין מה להתבייש בו, גם אם אין הוא מבטא את היכולת הטמונה באנשים שיצרוהו".
קטרגל
חוקי המשחק
כמו כן, ישנן עבירות נצברות לקבוצה, כאשר לאחר 5 עבירות כל עבירה נותנת לקבוצה היריבה פנדל ממרחק עשרה מטרים מהשער.
את כדורי החוץ מכניסים למגרש ברגל, בניגוד לכדורגל בו מחזירים עם הידיים. לאחר חוץ וקרן אסור לשחקן להחזיק את הכדור מעבר ל-4 שניות.
כל קבוצה מורכבת מארבעה שחקנים ושוער אחד. מספר החילופים הוא בלתי מוגבל (ניתן לרשום עד 12 שחקנים מתחלפים).
לרוב משתמשים בכדור קטן יותר (מספר 4) ופחות קופצני מזה המשמש בכדורגל המקצועני.
המגרש
אורך המגרש בקטרגל למשחקים בינלאומיים הוא 38–42 מטר ורוחבו 20–25 מטר, ולכל שאר המשחקים אורכו יכול להיות 25–42 מטרים ורוחבו 16–25 מטרים. באולמות מדובר בדרך כלל במשטח תקני של כדוריד.
בישראל
בישראל, בעיקר החל משנות ה-80 של המאה ה-20 מתקיימת פעילות ענפה יחסית של כדורגל אולמות, אשר ברובה איננה מאורגנת והיא חסרת מסגרת. החל מהשכונות ובתי הספר שם מתקיימים משחקים ספונטניים במגרשי קט-רגל באולמות ובמגרשים קטנים, וכלה בקבוצות מאורגנות מקומיות של המתנ"סים.
לעומת הפעילות הלא מאורגנת שמגיעה לרוב הילדים הישראלים, הפעילות המאורגנת אינה מתוקצבת ואינה מקודמת בישראל, וזוכה לחשיפה נמוכה מאוד, כמו כן כמעט אינה משודרת בערוצי הספורט ולא מסוקרת באתרי החדשות. רוב הילדים אשר משחקים בגיל קטן כדורגל באולמות - עוברים ישירות לחוגי כדורגל בהמשך בעיקר מטעמי פופולריות. הרבה שחקנים נחשפים לראשונה לקטרגל דווקא באוניברסיטאות שם קיימת פעילות ליגת פוטסל לאוניברסיטאות המופעלת תחת אס"א ישראל, ומשם מגיעים השחקנים לקבוצות החצי מקצועניות בליגות של ההתאחדות, בגיל מאוחר יחסית, כאשר כבר חסר להם את יסודות המשחק הבסיסיים. ועל כן הקבוצות נחשבות ללא מקצועניות ואין השחקנים בליגה זו מחשיבים את עצמם שחקני קטרגל. לרובם ישנה עבודה נוספת ממנה הם מתפרנסים בחייהם. על כן הקבוצות לא מסוגלות להתחרות עם קבוצות מליגות חזקות אחרות בעולם שהם מקצועניות לחלוטין.
בעבר נהגו קבוצות הכדורגל מהליגה העליונה להרכיב קבוצות כדורגל אולמות ולהתחרות באופן מאורגן ביניהן על מנת להגדיל את החשיפה לספורט זה, כך למשל ב-24 במאי 1988 זכתה בית"ר ירושלים באליפות המדינה בקט-רגל בהדרכתו של המאמן אליהו עופר. בטורניר השתתפו 24 קבוצות, והוא נערך בהיכל הספורט מלחה. בגמר נצחה בית"ר את בני-יהודה בתוצאה 5–3.
ניסיונות נוספים לעורר עניין בענף בקרב הציבור הישראלי כמו למשל של יעקב שחר בעלי מכבי חיפה בכדורגל, וגם של קבוצת הקטרגל נחלת יצחק תל אביב שהמירה את שמה ל"מכבי נחלת יצחק תל אביב" בהסכמת האגודה של מכבי תל אביב, הסתיימו בכישלון יחסי שלא הגדיל את עניין הציבור.
בנוסף ישנה נבחרת ישראל בקטרגל שמייצגת את ישראל בטורנירים בינלאומיים כמו אליפות אירופה בקטרגל וגביע העולם בקטרגל. קבוצות ישראליות אשר זוכות באליפות בליגה המקומית הראשונה מגיעות למפעל ליגת האלופות של אופ"א בקטרגל, אך אינן זוכות להצלחה.
כמו כן קיימת פעילות פוטסל לחרשים של ארגון הספורט של החרשים בישראל המקיימת ליגת כדורגל אולמות החל משנת 1990.
ראשונשאפברנץ'
ראשונשאפברנץ' (בהונגרית: Rásonysápberencs) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון־מזרח הונגריה. נכון לתחילת שנת 2021, בכפר מתגוררים 525 תושבים.
אריאל משעל
אריאל משעל (נולד ב-3 באוגוסט 1974) הוא עורך דין ישראלי שכיהן כמנכ"ל המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.
ביוגרפיה
משעל נולד וגדל בתל אביב-יפו, בנם הבכור של מרים והעיתונאי ניסים משעל.
לאחר שירותו בצה"ל למד לתואר ראשון במשפטים במכללת שערי משפט. הוא התמחה במשרדו של חנן מלצר והוסמך לעורך דין.
במהלך השנים עבד כעורך בערוץ 2 ובשנת 2003 היה ממייסדי חדשות 10, שם עבד כעורך בכיר בתוכניות האקטואליה. ניהל מספר מכרזים בתחום התקשורת; בין היתר מכרזי ערוץ 2, ערוצי הספורט ומכרזי הרדיו האזורי.
באוקטובר 2012 המליצה ועדת איתור למנותו ליושב ראש המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לווין, אולם כיוון שהייתה זו תקופת הבחירות לכנסת התשע עשרה המינוי הוקפא. משעל עתר עוד לפני הבחירות לבית המשפט הגבוה לצדק בבקשה להשלים את מינויו ליו"ר מועצת הכבלים. לאחר הבחירות החליט השר הנכנס להרחיב את ועדת האיתור כדי לשקף שינויים במדיניות. בג"ץ התיר לשר לעשות זאת, אך קבע ש"לטעמנו צריך להיות להחלטה הקודמת משקל משמעותי בהחלטת הוועדה החדשה". ועדת האיתור בחרה במועמד אחר לתפקיד ובג"ץ אישר זאת, תוך שהשופטים כתבו: "דעתנו אינה נוחה מהעובדה כי לא הושלמו הליכי מינויו של העותר לתפקיד, ... ראוי שמשהמליצה ועדת איתור כפי שהמליצה, לא תרוקן המלצתה מתוכן בדרך של הרחבתה או מינוי אחרת תחתיה. פעולה זו עלולה לפגוע במספר אינטרסים חשובים ואף חלילה לשמש כלי להגשמת תכליות שאינן ראויות אשר נורמות של מנהל תקין אינן יכולות להשלים עמן".
בדצמבר 2016 אישרה ממשלת ישראל את מינויו למנכ"ל המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.
חיים אישיים
משעל נשוי ולו שלושה ילדים, מתגורר בגבעת שמואל.
תחורויליש
תַחוּרְוַיְלִיש היה מלך החתים בתקופת הממלכה החתית הקדומה, באמצע המאה ה-15 לפנה"ס.
ידוע שתחורויליש היה בן דודו של המלך תלפינוש, כך שסביר להניח שהוא היה אחיו של אמונש. ידוע אמנם על פקיד בשם תחורויליש שפעל בתקופתו של אמונש, אולם לא ידוע מה היה תפקידו המדויק, ואם בכלל מדובר באותו אדם. עם מותו של תלפינוש בשנת 1500 לפנה"ס מתחילה התקופה הידוע בהיסטוריה החתית בשם "תקופת האופל", מכיוון שבמשך 100 שנים חילופי השלטון אינם ברורים. ידוע על שני מלכים שמלכו על הארץ בתקופה שבין מותו של תלפינוש לעלייתו לשלטון של חנתיליש השני. הראשון היה תחורויליש, והשני הוא אַלוּוַמְנַש, חתנו של תלפינוש. יש חוקרים הסוברים שאלוומנש עלה לשלטון מיד עם מותו של תלפינוש, וכי תחורויליש ירש את השלטון לאחר מותו. יש אף הסוברים שהוא מלך רק אחרי מותו של חנתיליש השני. עם זאת, מכיוון שידוע שאלוומנש גורש מהממלכה בידי תלפינוש, סביר להניח שעם מותו של תלפינוש היה זה תחורויליש שירש את המלוכה, ורק לאחר מותו השתלט עליה אלוומנש שחזר מהגלות.
פאול פון לטו-פורבק
פאול אמיל פון לֶטוֹ-פוֹרְבֶּק (בגרמנית: Paul Emil von Lettow-Vorbeck; 20 במרץ 1870 – 9 במרץ 1964) היה גנרל של חיל הרגלים בצבא הקיסרות הגרמנית, ומפקד הכוחות הגרמניים בעת המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם הראשונה. במערכה זו הוא ריתק כוחות גדולים פי כמה מאלה שעמדו לרשותו במשך כל המלחמה, ניצח אותם פעם אחר פעם, הצליח לחמוק מכל הניסיונות ללכוד את כוחו, ונכנע כשבועיים לאחר תום מלחמת העולם. המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם הראשונה, בפיקודו של לטו-פורבק, נחשבת אחת ממלחמות הגרילה המוצלחות בהיסטוריה.
ראשיו חייו
פאול אמיל פון לטו-פורבק נולד בזארלואי (Saarlouis) שבפרובינציית הריין הפרוסית (כיום חבל הסאר בגרמניה), בה שהה אביו בתפקידו כקצין צבא, למשפחת אצולה נמוכה מפומרניה. לאחר לימודים בפנימיות בברלין, הוא הלך בדרכי אביו ולמד כצוער בבתי הספר לקצינים בפוטסדם ובברלין-ליכטרפלדה (Berlin-Lichterfelde). ב-1890 קיבל דרגת לוטננט ומינוי לצבא האימפריאלי הגרמני. בשנת 1900 שהה לטו-פורבק בסין כחלק מן הכוח הבינלאומי שנשלח לדיכוי מרד הבוקסרים, ואחר כך נשלח לאפריקה. ב-1904 הוצב בדרום-מערב אפריקה הגרמנית (כיום נמיביה, בקירוב), ונטל חלק בדיכוי מרד שבטי הנאמאקווה (Namaqua) וההררו (Herero), אם כי הוא לא נטל חלק ברצח העם של ההררו והנאמה שהתרחש תוך כדי ולאחר דיכוי זה. כיוון שנפצע בעינו הימנית ובחזהו בעת שירותו שם, הוא פונה לשם טיפול לדרום אפריקה. בשנת 1907 הוא קוּדם לדרגת מיור, ומ-1909 עד 1913 פיקד על גדוד של חיילי הצי בווילהלמסהאפן. באפריל 1914 הוצב לטו-פורבק, אז בדרגת אוברסט לוטננט, במזרח אפריקה הגרמנית (טנגניקה, כיום רובה של טנזניה), כמפקד השוצטרופה (Schutztruppe, חֵיל מגן), הכוח הקולוניאלי המקומי, ובו גרעין פיקודי ומקצועי שרובו גרמני, כאשר החיילים מן השורה (אסקרי) גויסו במקום.
מלחמת העולם הראשונה
בתחילת מלחמת העולם הראשונה הורה מושל מזרח אפריקה הגרמנית, היינריך שנה (Schnee), שלא לקיים כל פעילות עוינת. לטו-פורבק לא ציית להוראה זו, ושנה איים בהעמדתו לדין לאחר שהמלחמה תסתיים.
פרוץ המלחמה מצא את לטו-פורבק במצב חסר תקווה להכריע את יריביו, מנותק כמעט לחלוטין ממולדתו ואל מול עדיפות מכרעת. בתנאי פתיחה עגומים אלה, הוא הפעיל את כוחותיו בכישרון רב, במגמה לרתק לזמן ארוך ככל האפשר כוחות רבים של מדינות ההסכמה למערכה במזרח אפריקה. בכך הוא קיווה להקל על המאמץ הגרמני בחזיתות האחרות.
סיפור עלילותיו של לטו-פורבק במלחמת העולם הראשונה חופף במידה רבה לתולדות המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם הראשונה. ואכן, לטו-פורבק החזיק מעמד בראש כוחותיו עד סוף המלחמה, במהלכה קודם לדרגת גנרל מיור, ואף כשבועיים לאחר סיומה. ב-14 בנובמבר 1918 קיבל לטו-פורבק את הידיעה על הסכם הכניעה הגרמני, שנחתם שלושה ימים קודם, 11 בנובמבר. בעת קבלת הידיעה היה עם כוחותיו בטריטוריה בשליטה בריטית – רודזיה הצפונית (זמביה של ימינו). ב-23 בנובמבר נכנע, כאשר, בהיבט הצר של המערכה במזרח אפריקה, כוחותיו הבלתי מנוצחים רושמים לזכותם את אחת ממערכות הגרילה המוצלחות בהיסטוריה. לדבריו, כוחותיו יכולים היו להחזיק מעמד לנצח. ואמנם, הם השיגו תחמושת שלל יותר משיכלו לקחת עמם, וכלי נשקם בעת הכניעה היו ברובם מתוצרת בריטניה ופורטוגל. גם אספקה וחומרי רפואה הם השיגו מיריביהם.
לאחר המלחמה
לאחר הכניעה רוכזו לטו-פורבק וחייליו במחנה שבויים בטבורה (Tabora) שבטנגניקה. הוא חזר לגרמניה במרץ 1919 ונתקבל כגיבור. באותה שנה נישא, ובהמשך נולדו לו שני בנים ובת. בשנה שלאחריה הוא פיקד על דיכוי מרידה קומוניסטית בהמבורג. כמו כן, הוא העמיד את חייליו לרשות המתקוממים בעת הפוטש של קאפ. כישלונו של הפוטש אילץ את לטו-פורבק להתפטר מן הרייכסווהר, הצבא המדולל של גרמניה לאחר המלחמה (שאורגן להרחבה עתידית לכשיתאפשר). בתקופה שלאחר התפטרותו מן הצבא הוא עבד ביבוא ויצוא בברמן.
לפני מלחמת העולם השנייה ואחריה
בין השנים 1928 ו-1930 היה לטו-פורבק ציר ברייכסטאג של רפובליקת ויימאר. כלפי הנאצים חש אנטגוניזם וב-1935 אף סירב להצעת אדולף היטלר לשמש כשגריר בלונדון. כתוצאה מיחסו זה נחשד על ידי השלטונות. בכל זאת, בשל עברו הצבאי המפואר קיבל ב-1938 מינוי של גנרל לפעולות מיוחדות, אם כי מעולם לא נקרא לשירות בתפקיד זה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נהרגו שני בניו הביולוגיים ובנו החורג של לטו-פורבק בעת שירותם בוורמאכט, וביתו בברמן נהרס בהפצצות בעלות הברית. לאחר המלחמה הוא קיבל עזרה מסוימת מריצ'רד מיינרצהגן ומיאן כריסטיאן סמאטס, יריביו בימי מלחמת העולם הראשונה, עמם התיידד בין שתי מלחמות העולם.
לטו-פורבק הלך לעולמו בהמבורג בשנת 1964.
אדאמה נוס טראורה
אדאמה נוס טראורה (בצרפתית: Adama Noss Traoré; נולד ב-28 ביוני 1995) הוא כדורגלן מאלי המשחק בעמדת הקשר בהאל סיטי.
קריירת מועדונים
טראורה התחיל את הקריירה שלו באקדמיית JMC אליה הצטרף בגיל 13. חמש שנים לאחר מכן, חתם בבקאריג'ן מליגת העל המאלית בה שיחק שלושה משחקים בלבד, עקב פציעה ממנה סבל לאחר מכן.
בינואר, טראורה חתם בליל מליגת העל הצרפתית וזמן קצר לאחר מכן הושאל למוסקרון מהליגת הבלגית השנייה עד לסיום העונה. ב-24 בספטמבר 2014, טראורה ערך את הופעת הבכורה שלו בליל בהפסד 0–1 לניס. ב-7 בינואר 2015, טראורה הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0–1 נגד אוויאן.
ב-10 ביולי 2015, טראורה חתם לארבע שנים במונקו תמורת 14 מיליון אירו. ב-4 באוגוסט, טראורה ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית בניצחון 0–4 נגד יאנג בויז ברן במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.
בינואר חזר לבלגיה וחתם בסרקל ברוז' מליגת העל. ב-31 באוגוסט, הושאל למת. ב-23 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד סטאד ריימס.
ב-11 בספטמבר 2020, טראורה חתם בהטאייספור מליגת העל הטורקית, על חוזה לשנתיים עם אופציה לשנה שלישית.
ב-1 בספטמבר 2022 חתם בהאל סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ
קריירה בינלאומית
בצעירותו, טראורה שיחק עם נבחרת הנוער של מאלי במסגרת גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת, בה כבש 4 שערים ובישל 3 נוספים.
ב-9 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מאלי בניצחון 1–4 נגד. ב-4 בספטמבר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2–5 נגד.
השתתף עם הנבחרת 3 פעמים בגביע אפריקה לאומות.
חיים אישיים
עת ששיחק במץ, הצטרף לקבוצה אדאמה טראורה, חברו לנבחרת הנושא את אותו השם. על מנת להבחין ביניהם ועקב העובדה ששניהם נולדו באותו חודש, הוחלט להוסיף לשחקן את השם "נוס".
יקירי ירושלים
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג
מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Magnus I, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg; 1304 – 1369), היה דוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1344–1369.
המאור
{{פירושונים|
מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג
ביוגרפיה
מגנוס נולד בשנת 1304, לאלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולריקסה מוורלה, בתם של היינריך הראשון, נסיך מקלנבורג-גיסטרוב וריקיסה בירגרסדוטר.
המאור
ראו גם
}}
מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג
ביוגרפיה
בשנת 1318 מת אביו אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, אולם מכיוון שמגנוס ואחיו ארנסט היו קטינים, ירש אחיהם אוטו המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג את כל הנחלות. לאחר שהתחתן מגנוס עם סופיה מברנדנבורג-שטנדאל שהייתה אחייניתו של לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, עבר מגנוס בשנת 1333 להתגורר בזנגרהאוזן. בשנת 1444 מת אחיו אוטו המתון, ומגנוס וארנסט ירשו את נחלותיו, אולם ב-17 באפריל 1345 הם חילקו ביניהם את הנחלות.
מוזיאון הילדים הישראלי
מוזיאון הילדים הישראלי חולון הוא מוזיאון ילדים השוכן בפארק פרס, בדרום-מזרחה של העיר חולון. המוזיאון הוקם בשנת 2001.
המכנה המשותף לפעילויות במוזיאון הוא העיסוק החוויתי בתחום האינטליגנציה הרגשית, החינוך לסובלנות וקבלת השונה והאחר. הפעילויות השונות מתאפיינות בהדרכה בקבוצות קטנות.
דיוויזיית הצנחנים השביעית (ורמאכט)
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1944 על בסיס דיוויזיית הצנחנים ארדמן, שהוקמה באוגוסט אותה שנה והייתה מוצבת בהולנד, והועמדה תחת פיקוד וולפגנג ארדמן. הדיוויזיה לחמה כחלק מארמיית הצנחנים הראשונה בהולנד ובגרמניה, וב-4 במאי 1945 נכנעו כוחות הדיוויזיה באולדנבורג.
מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג
ביוגרפיה
בשנת 1346 פרצה מלחמה בין מגנוס לארכיבישוף מגדבורג, ובתמורה לסיוע מכר מגנוס את מרקיזות לנדסברג לפרידריך השני, מרקיז מייסן. אולם על אף הסיוע ניצח ארכיבישוף מגדבורג את מגנוס וכבש שטחים נרחבים מנחלותיו, ובעקבות כך השיגו ערי הדוכסות (ובעיקר בראונשווייג) יותר זכויות לעצמם. בשנת 1348 מסר הקיסר את לנדסברג והפלטינט של סקסוניה לברנהרד השלישי, נסיך אנהלט-ברנבורג, אולם הסכסוך ביניהם נפתר בדרכי שלום, על ידי שבנו של מגנוס - מגנוס התחתן עם קתרינה בתו של ברנהרד מאנהלט.
מגנוס ניסה לקבל את זכויות הירושה של נסיכות לינבורג שהייתה בידי בן דודו וילהלם השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, אולם וילהלם ניסה להוריש זאת לנכדיו מדוכסות סקסוניה, מה שהוביל לאחר מותו למלחמת הירושה של לינבורג, שנמשכה עד לשנת 1388. בשנת 1367 הצטרף מגנוס לדיטריך, ארכיבישוף מגדבורג, אלברכט, בישוף הלברשטט, ולדמאר, נסיך אנהלט, ואחרים למערכה נגד גרהרד מברג, בישוף הילדסהיים, אולם הם הובסו בקרב דינקלאר, ומגנוס נפל בשבי ונאלץ לפדות את עצמו בתשלום כופר.
בשנת 1369 מת מגנוס, ובנו מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו.
משפחתו
מגנוס התחתן עם סופיה מברנדנבורג-שטנדאל, בתם של היינריך הראשון, מרקיז ברנדנבורג-שטנדאל ואגנס מבוואריה, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
מכ"ם בקרת אש
מכ"ם בקרת אש או FCR (ראשי תיבות של: Fire-Control Radar) הוא מכ"ם אשר תוכנן לספק מידע, בעיקר אזימוט, זווית הגבהה, טווח ומהירות של מטרה, למערכת בקרת אש כדי לחשב פתרון יירוט. לדוגמה מידע המאפשר לחשב כיצד לכוון את מערכת הנשק, או המיירט, כדי שתהיה פגיעה במטרה.
פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה
פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה (באנגלית: United States Forces Korea ובקיצור USFK) הוא פיקוד משולב של הזרועות השונות בכוחות המזוינים של ארצות הברית המשתייך לפיקוד האוקיינוס השקט. משימת הפיקוד היא הרתעה, הגנה על קוריאה הדרומית, ושמירת היציבות בדרום-מזרח אסיה.
מכ"ם בקרת אש
מכ"ם מסוג זה בדרך כלל פולט אלומה צרה ועצמתית של גלי רדיו כדי להבטיח עקיבה מדויקת ולמזער את הסיכוי לאיבוד נתיב המטרה.
לחלק מהמכ"מים המודרניים יכולת משולבת עקיבה-סריקה. יכולת זו מרחיבה את טווח הפעילות של המכ"ם והוא יכול לתפקד גם כמכ"ם חיפוש. מכ"ם כזה יכול לעבור בין מצב של "טאטוא" גזרת החיפוש לבין פולסים מדויקים המכוונים למיקום מסוים (של המטרה הנעקבת), או להשתמש באנטנת מערך מופע כדי לייצר שתי אלומות דיסקרטיות (או יותר) ולחלק אותן בין המשימות.
קרקעיות
אחת מהמערכות המוצלחות שפותחו לראשונה, ה-SCR-584 הייתה בשימוש נרחב על ידי בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה עבור חימוש נגד מטוסים. מאז צבא ארצות הברית פיתח מכ"מים לשימוש למערכות יירוט מטוסים עם טילים כגון "MIM-23 Hawk", סדרת "Nike" ו "MIM-104 פטריוט".
פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה
מפקד הפיקוד הוא קצין בדרגת גנרל המשמש גם מפקד פיקוד כוחות האו"ם בקוריאה ומפקד הפיקוד המשולב ארצות הברית-קוריאה הדרומית. מאז נובמבר 2018 מכהן בתפקיד רוברט אברמס.
מכ"ם בקרת אש
ימיות
דוגמאות למכ"ם בקרת אש המותקן על סיפון ספינות חיל הים האמריקאי:
אוויריות
לאחר מלחמת העולם השנייה, החלו מערכות מכ"ם מוטסות להתפתח ממערכת "AN/APG-36" הפשוטה לשליטה בתותחים ורקטות ששימשה את F-86D אל עבר מערכות סריקה אלקטרוניות אקטיביות המבוססים AN/APG-81 עבור מטוס F-35.
פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה
היסטוריה
הפיקוד זכה בעיטור היחידה המשולבת הראויה לשבח בשנים 1999, 2007, 2011 ו-2015.
ארגון ויחידות
בפיקוד משרתים כ-28,500 חיילים, רובם במסגרת דיוויזיית החי"ר השנייה של צבא ארצות הברית.
הגישה הפיידוצנטרית בחינוך
הגישה הפיידוצנטרית היא תאוריה בחינוך, המשויכת לחינוך הפרוגרסיבי.
היסטוריה
ניצניה של התפיסה הפיידוצנטרית (מיוונית: παιδί - פיידי, ילד, κέντρον - צנטרום, מרכז) הופיעו בכתביהם של הוגי דעות באירופה במאה ה-18 ובמאה ה-19, והיא פותחה עם התפתחותם של מדעי החברה ומדעי ההתנהגות לאחר מלחמת העולם הראשונה. במאה ה-20 התחולל שינוי בעולם המערבי, מגישה חינוכית דכאנית (לדעת הפרוגרסיבים), אשר שמה במרכז את המורה ואת ההורה - לגישה משתפת, אשר שמה במרכז את הילד ואת התלמיד. גישה זו נקראת הגישה הפיידוצנטרית, באשר חסידיה רואים בילד ובצרכיו את התבחין שעל פיו יש לכוון את תכנון לימודיו.
מוזיאון הילדים הישראלי
פעילות
הילדים המבקרים במוזיאון מורשים לגעת במוצגים, ואף לוקחים חלק פעיל בסיפורי המסגרת של כל אחד מחמישה מסלולים, המיועדים לגילאים שונים:
הגישה הפיידוצנטרית בחינוך
מאפייני הגישה
הגישה הפיידוצנטרית היא אחת מאבני היסוד של ההוראה היחידנית, אשר מכירה בקיומה של שונות באוכלוסייה, וכפועל יוצא מזה מכירה בעובדה כי תפקיד בית הספר להיענות לשונות הזו, תוך התאמת הסביבה הלימודית לצורכי הלומדים מצד אחד, ולדרישות מערכת החינוך מצד שני.
תומכים קיצוניים של הגישה הפיידוצנטרית מבטלים כליל את חשיבותם של מוסדות חינוך, אולם מרבית תומכי הגישה הפיידוצנטרית מנסים לגשר בין צורכי הלומד לבין צורכי החברה. החינוך, על פי גישה זו, מתמקד בהסרת מכשולים וביצירת תנאים ואווירה בונה, שיאפשרו לילד להוציא לפועל את כישוריו ואת יכולתו האישית. על פי תפיסה זו, יש להשפיע על הילד באמצעות הסברים רציונליים, אשר מתחשבים בתפיסה המוגבלת של הילד, ובאמצעות משובים חיוביים מצד סביבתו הקרובה. אין להשפיע על הילד על ידי כפיית דעתם של המבוגרים ולא על ידי תגובה אימפולסיבית לכישלונותיו (למשל: בצעקות, איומים ועונשים).
התפיסה החינוכית המבוטאת בגישה הפיידוצנטרית היא גם יסוד חשוב בהומניזם. הוגים מרכזיים בהומניזם שללו את הסמכותנות שהייתה אופיינית בחינוך הישן (כחלק מהסמכותנות ששהייתה נהוגה במשפחה, ואף ברוב הדתות). הוגים רבים דגלו בפיתוח הביטוי האינדיבידואלי של התלמיד. בין הוגי הדעות המרכזיים של התפיסה הפיידוצנטרית: ז'אן-ז'אק רוסו, יאנוש קורצ'אק, אלכסנדר ס. ניל (מייסד בית הספר הפתוח סאמרהיל) וג'ון דיואי.
אלכסנדר ניל טען, שבכל ילד יש מאפייני אישיות המיוחדים רק לו, וחובתו של המחנך לשמר את הייחודיות הזאת. בהתאמה לרעיון ההומניסטי שכל אדם זכאי לחופש, ניל דרש לאפשר לכל ילד להתחנך באווירה חופשית ומאפשרת, כך שכל ילד יוכל להתפתח בהתאם לייחודו. לדבריו, אחת ממטרות החינוך צריכה להיות לעצב ילדים "פעילים, יוצרים, אוהבי חיים ולא חלקיקים נטולי חיים, בלתי יצרניים ומתופעלים". כמו כן, ניל שאף להתאים את בית הספר לילד, וליצור את התנאים הטובים ביותר להתפתחותו, לגדילתו ולהיענות לצרכיו האינדיבידואליים.
ג'ון דיואי, ממובילי החינוך הפרוגרסיבי, הסיט את הדגש מן החברה אל הילד היחיד. לדידו, חיי הילד הם ערך בפני עצמו, ולא אמצעי להכנת אדם מחונך לעתיד. החינוך הפרוגרסיבי לא מכיר במטרות קבועות, אלא במטרות שיש לעצב תוך כדי הוראה והתנסות, והעשייה מגרה את הלמידה - והלמידה דוחפת לעשייה, במסגרתה יש פתרון בעיות וחשיבה מתמשכת.
הביאנלה של שנג'ן - הונג קונג לעירוניות ואדריכלות
הביאנלה של שנג'ן - הונג קונג לאורבניזם ואדריכלות הוא אירוע בינלאומי המתקיים אחת לשנתיים.
הרעיון למימוש הביאנלה מקורו בוונציה, כאשר מועצת העיר פרסמה החלטה בתאריך 19 אפריל 1893 להציע את הקמתה של "הביאנלה הלאומית לאומנות". בביאנלה בוונציה עדיין שומרים על מסורת של משתתפים בכל מדינה, בתערוכות ישנם ביתני ארצות יחד עם תערוכה בינלאומית רחבה יותר.
בשנת 2005, החליטה ממשלת שנזן בסין לארגן את הביאנלה לאורבניזם ואדריכלות עם המטרה שלה כדי לקדם את העיר כעיר ובראשונה של ליצור רעיונות חדשים בנושאי אדריכלות סינית ואורבניות.
פרס ג'יין פוריי
פרס ג'יין פוריי (באנגלית: The June Foray Award) הוא פרס המוענק ליחידים כהוקרה על השפעה משמעותית ומיטיבה על אמנות ותעשיית ההנפשה. הפרס ניתן על ידי האגודה הבין־לאומית לסרטי הנפשה בטקס פרסי אנני השנתי מאז 1995. הפרס נקרא על שם השחקנית הקולית ג'יין פוריי. הפרס הוא אחד מחמישה פרסים בקטגוריית פרסי השופטים (הפרסים הנוספים הם: פרס וינזור מקיי, פרס אב אייוורקס, פרס הישגים מיוחדים בהנפשה ופרס תעודת הצטיינות).
יצחק קשת
יצחק קשת (נולד ב-1979) הוא ראש עיריית חריש.
ביוגרפיה
יצחק קשת גדל בבת ים במשפחה חילונית, לאלי, טכנאי באלביט, ולמזכירה במשרד רואי חשבון. היה חבר בתנועת השומר הצעיר, ולמד בתיכון אורט רמת יוסף. לאחר שירותו בצה"ל, שכלל גם שירות קבע, הוא חזר בתשובה. סיים לימודי הנדסאי תוכנה במכללת אורט סינגאלובסקי.
לאסלו פראדי
לאסלו פראדי (במקור עד 1946 רייכנפלד, בהונגרית: Farádi László; גיור, 31 בינואר 1909 – בודפשט, 20 במאי 1993) היה דוקטור לרפואה (MD) יהודי-הונגרי, רופא פנימי, רדיולוג, פרופסור באוניברסיטה, קצין רפואה ראשי בדרגת גנרל שני כוכבים בצבא הונגריה (major-general), תואר שני במדעי הרפואה (1952), דוקטורט במדעי הרפואה (PHD) (1966).
יצחק קשת
ביוגרפיה
בשנת 2008 עבר להתגורר ביישוב חריש, שהיה אז יישוב קטן המנוהל על ידי ועדה קרואה. בשנת 2013 התקיימו לראשונה בחירות לראשות המועצה, ובעקבותיהן נכנס קשת לתפקידו. ב-2015 התקבלה החלטת ממשלה לתמיכה בהפיכת היישוב חריש לעיר. בעקבות כך החל היישוב לקלוט תושבים רבים, והונחו התשתיות בדרך להפיכת חריש לעיר בת 100 אלף תושבים.
לאסלו פראדי
קורות חיים
לאסלו רייכנפלד נולד במשפחה יהודית והשלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר הריאלי ההונגרי המלכותי בעיר הולדתו, שם סיים את לימודיו בהצטיינות ב-1926. בספטמבר אותה שנה, נרשם לפקולטה לרפואה של אוניברסיטת וינה (בממלכת הונגריה היה קשה ליהודים להתקבל בגלל החוק המפלה הנומרוס קלאוזוס). שם בווינה למד במשך שישה סמסטרים, ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת ארז'בט בפץ' וסיים את לימודיו עם תואר רופא ב-1933. בעבודתו הראשונה, הוא היה מתמחה במרפאה הפנימית של אוניברסיטת ארז'בט בפץ' ולאחר מכן עוזר הוראה ומרצה. בשנת 1938 עבר את מבחן המומחה לרפואה פנימית. בשנים 1934–1935, הוא היה נשיא האגודה הלאומית בטרנסדנוביה של הסטודנטים היהודים-הונגרים של האוניברסיטאות והמכללות. ב-4 באוגוסט 1939 נשא לאישה את הרופאה אולגה שכטיץ.
יצחק קשת
ביוגרפיה
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 התמודד קשת לראשות המועצה, ונבחר לקדנציה שנייה ברוב של כ-64%. סיעתו הליכוד קיבלה שני מנדטים.
לאסלו פראדי
קורות חיים
בתקופת מלחמת העולם השנייה נלקח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). ב-1940 שהה עם פלוגות העבודה זמן קצר בסיגטוואר ולאחר מכן, בהתערבותו של ד"ר יאנוש אנג'אן (שהיה מרצה שלו), הוא הועבר לבית החולים בעיר הולדתו. ב-1944 גורש למחנה הריכוז אושוויץ עם הטרנספורט מגיור, משם נלקח מאוחר יותר למאוטהאוזן.
יצחק קשת
ביוגרפיה
בינואר 2021 אישר פתיחת מרכולים וחנויות במגבלות מסוימות גם בשבת.
לאסלו פראדי
קורות חיים
הוא הצליח לשרוד ולאחר השחרור חזר לפץ' והשתתף בארגון מפלגת הרופאים. הפך לחבר במפלגה הקומוניסטית ההונגרית ועד 1948 היה גם מזכיר ארגון המפלגה באוניברסיטה. במקום עבודתו לפני המלחמה היה מרצה באוניברסיטה, משנת 1948 היה מרצה במכון, ומרצה בכיר לאבחון ברפואה פנימית באוניברסיטה. בנובמבר 1946 התחתן שוב (לאחר שאשתו ניספתה בשואה) עם רנה קיש.
יצחק קשת
ביוגרפיה
באוגוסט 2023, לקראת הבחירות לרשויות המקומיות, התפרסם בחדשות 12 תחקיר נגדו, הכולל טענות על ניצול משאבי העירייה לצורך קמפיין הבחירות האישי, ניסיון רכישת מקומון על ידי גורם שלישי, העסקת יועץ פיקטיבי, וקשר עם עובדת בעירייה.
לאסלו פראדי
קורות חיים
בשנת 1947, באוניברסיטת פץ', הוא קיבל הסמכה לפרופסור חבר באוניברסיטה בתחום "מחלות הלב וכלי הדם". בשנת 1950, בדרגת סגן קולונל, הפך לרופא הראשי ומנהל המחלקה הפנימית של בית החולים הצבאי המרכזי של צבא העם ההונגרי, מהשנה שלאחר מכן ועד 1957 היה הרופא הפנימי הראשי של צבא העם בדרגת קולונל, ומשנת 1958 היה ראש קבוצת הרפואה של צבא העם ההונגרי בדרגת גנרל (קצין רפואה ראשי). לאחר ששוחרר ב-1968, מונה לסגן ראשון לשר הבריאות. הוא שוחרר מתפקידו ב-1973, הפך לראש המחלקה ולרקטור של המכון לחינוך רפואי מתקדם באוניברסיטת זמלווייס. לאחר יציאתו לגמלאות מ-1978 היה יועץ בדימוס. בין 1970 לבין 1973 היה יועץ של ארגון הבריאות העולמי של האומות המאוחדות להכשרה רפואית נוספת. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ערב למרקסיזם-לניניזם ובין 1957 לבין 1968, היה העורך הראשי של עיתון הצבא "רופא צבאי" (Honvédvorvos).
יצחק קשת
חיים אישיים
קשת נשוי לשלי ואב לשישה.
התפוצצות מכלית הדלק בקאפ-האיסיין
התפוצצות מכלית הדלק בקאפ-האיסיין היא אסון שאירע ב-14 בדצמבר 2021 בצפון העיר קאפ-האיסיין שבהאיטי. מכלית דלק, שניסתה להימנע מהתנגשות באופנוע התהפכה, דבר שגרם לפיצוץ ולשרפה שהרגו 90 בני אדם ופצעו לפחות 120 נוספים.
האירוע
מכלית דלק שנשאה כ-34,000 ליטר של דלק, אשר ניסתה להימנע מהתנגשות באופנוע, התהפכה, והדלק שנשאה נשפך. חלק מקורבנות הפיצוץ היו אזרחים, שניסו לאסוף את הדלק כאשר התפוצץ. הפיצוץ גרם לשרפת כעשרים בתים, ולנזקים לעסקים ולרכבים. כבאים הוזעקו למקום האירוע, אך נאלצו לקרוא לתגבור בשל מחסור במים.
לאחר האירוע
קורבנות האירוע הובהלו לבתי חולים קטנים יותר ומצוידים פחות, לאחר שבתי החולים הגדולים בעיר הושבתו בחודש נובמבר, בעקבות התקפת כנופיות. בתי החולים אליהם נשלחו הקורבנות לא הצליחו להתמודד עם כמות הקורבנות, בשל מחסור בציוד בסיסי. בעיר הוקמו מספר בתי חולים שדה. קרן החירום הבין-לאומית של האומות המאוחדות לילדים שלחה ציוד רפואי לטיפול בכוויות.
ראש ממשלת האיטי, אריאל אנרי, הכריז על שלושה ימי אבל לאומיים בשל האירוע.
אריק ינקו
אריק ינקו (נולד ב-21 בדצמבר 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת השוער בהפועל אום אל פאחם.
קריירה
ינקו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, ולזכותו 14 הופעות במדי נבחרת הנוער של ישראל. בעונת 2008/2009 שיחק בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב, ובמקביל שימש כשוער שלישי בקבוצה הבוגרת. ב-4 במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–1 נגד מכבי פתח תקווה, כאשר נכנס במקום יניב מזרחי, שפתח בהרכב בעקבות הרחקתו של וינסנט אניימה במשחק הקודם והורחק בעצמו בדקה ה-80 של המשחק. בשתי העונות שלאחר מכן המשיך לשחק בקבוצת הנוער, ופתח בהרכב הקבוצה הבוגרת בשני משחקים בגביע הטוטו.
בקיץ הושאל להכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית, ובמדיה שיחק שנתיים. ביוני 2013 שימש כשוער שלישי בסגל הנבחרת הצעירה באליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה בישראל, אך לא רשם דקות משחק במדי הנבחרת.
בקיץ הושאל להפועל רעננה, העולה החדשה לליגת העל. במהלך העונה הסתכסך שוערה הראשון של הקבוצה, גל ניר, עם ראשי המועדון, וינקו קיבל את חולצת ההרכב ורשם 13 הופעות בליגת העל. בסיום העונה הסתיים חוזהו בהפועל תל אביב וינקו חתם על חוזה חדש בהפועל רעננה. הוא שימש כשוער הראשון גם בתחילת עונת 2014/2015, אך בנובמבר פרק את הכתף בחימום לפני המשחק מול מכבי נתניה וכתוצאה מכך עבר ניתוח שהשבית אותו עד לסיום העונה. בעונת 2015/2016 חזר לעמדת השוער הראשון של הקבוצה, והגיע עמה לפלייאוף העליון לראשונה בתולדותיה.
ב-20 ביולי 2020 חתם לעונה אחת במכבי פתח תקווה.
ב-5 ביוני 2022 חתם לעונה אחת במכבי בני ריינה. ב-12 ביולי 2023 חתם בהפועל אום אל פאחם.
מנוחה בירנבוים
מנוחה בירנבוים (נולדה ב-27 באפריל 1948) היא פרופסור אמריטה בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, בעבר כיהנה כראש המגמה לשיטות מחקר, מדידה והערכה. בירנבוים מתמחה בעיקר בניתוח אינטראקציות של למידה (פנים-אל-פנים, ובלמידה מרחוק), הערכה לשם למידה בכתה ובארגון והערכה דיאגנוסטית בקנה מידה רחב. היא אחת המומחים בישראל לנושא ההערכה בחינוך, ולתכנון לימודים.
קרירה אקדמית
מנוחה בירנבוים נולדה בתל אביב. למדה לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב, וסיימה ב-1971. היא קיבלה תואר שני (בהצטיינות) במחקר בחינוך מאוניברסיטת תל אביב ב-1977, השלימה את הדוקטורט בפסיכולוגיה חינוכית מאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין שבארצות הברית בשנת 1981, ומאז שימשה כמרצה. בשנת 1985 שימשה כמרצה אורחת במעבדה לחינוך באמצעות מחשב באוניברסיטה של אילינוי. ב-1986 התמנתה למרצה בכירה בבית הספר לחינוך. בשנת 1991 שהתה כמרצה אורחת בשירות להערכה בחינוך באוניברסיטת פרינסטון. ב-1996 התמנתה לפרופסור חבר, וב-1996 לפרופסור מן המניין. ב-2002 הייתה מרצה אורחת באוניברסיטה של נברסקה בלינקולן, נברסקה, ארצות הברית. בירנבוים היא פרופסור אמריטה החל משנת 2012.
תחומי ההתמחות שלה הם: תרבות הלמידה בבית הספר, קידום למידה עצמית באמצעות הערכה פורמלית ובלתי-פורמלית, תפיסות של הערכה ושל לימוד על ידי תלמידים ומורים.
המגדל של נירון
המגדל של נירון (באנגלית: The Tower of Nero) הוא ספר פנטזיה אמריקאי, שמבוסס על המיתולוגיה היוונית והרומאית ונכתב על ידי הסופר ריק ריירדן. הוא פורסם באנגלית ב-6 באוקטובר 2020, והוא הספר החמישי בסדרת הספרים גורלו של אפולו. בעברית הספר יצא ב-3 במרץ 2021.
עלילה
בזמן שחזרו לניו יורק, לסטר ומג מקפרי נתקלים באמפיזבאנה, המדקלמת את הבית השני של נבואת טרצה רימה. בתוך דקות, הם מותקפים על ידי הגאלית של נירון, לוגוסלווה או לו, והגראמני שלה. אפולו ומג בורחים בעזרתה של לוגוסלווה, שמתגלה כבצד שלהם. השלישייה מגיעה לאפר איסט סייד ומחליטה ללכת לפרסי ג'קסון לבקש עזרה, אך עד מהרה נודע להם שפרסי וחברתו אנבת' נמצאים בחוף המערבי. הם מתכננים להביס את נירון, מה שכולל שילחמו נגד לו באור יום, ואפולו ידחוף אותה מבניין כך שנירון יאמין שלוגוסלווה בצד שלו כשהיא באמת לא. ואז, לסטר ומג מגיעים למחנה החצויים. האחיות האפורות מדקלמות צמד של שורות מנבואת טרצה רימה. לאחר שהם מגיעים ליעדם, הם מגלים כי כירון הלך לפגישה עם אלים מפנתיאונים אחרים כולל בסתת, ממשפחת קיין והאלים המצריים ומימיר ממגנס צ'ייס והאלים של אסגרד לדון ב"בעיה נפוצה".
אפולו, לאחר שהתעלף עקב תשישות עם הגעתו, רואה בחלומו שהתוכנית שלהם עובדת: לו סיפרה לנירון על הבריחה, ונירון הציב אולטימטום למג ואפולו להיכנע תוך יומיים, אחרת יבעיר את ניו-יורק. למחרת, בעזרת נבואת האחיות האפורות, לסטר, מג, וויל סולאס וניקו די אנג'לו, הולכים לפגוש את רייצ'ל אליזבת דר. שם היא מזהירה מפני כמה פרים שעומדים בחוץ. לאחר החלטה לנטרל את מיכלי האש היוונית של נירון בעזרת טרוגלודיטים (טרוגים קצרים) - מין של חופרים טובים מאוד - רייצ'ל פולטת לפתע נבואה, צמד השורות האחרון, אך פיתון מתערב באמצע. לפתע, הפרים, בהיותם הטאורי סילבסטר, תוקפים, והחמישה בקושי מצליחים להימלט. ניקו עוזר להם להגיע לטרוגלודיטים דרך מסע צללים.
במאהל הטרוגים מתחת לאדמה, מתגלה שהטרוגים הם אצנים וחופרים מהירים מאוד. עד מהרה הם מחליטים שוויל, ניקו ורייצ'ל ילכו עם הטרוגים להשבית את המיכלים, ואז יזעיקו במחנה החצויים, בעוד מג ואפולו מסגירים את עצמם לנירון, כדי להתקרב אל הפסקס של נירון, מקור הכוח והאלמוות שלו, כדי להרוס אותו ולהרוג את נירון. אבל מתברר שנירון כבר יודע על התוכנית שלהם. ידיה של לוגוסלווה נקטעות, והיא ואפולו נזרקים לכלא, בעוד מג נאלצת על ידי נירון ללכת לחדר הישן שלה במעונות הקיסריים בתוך מגדל נירון.
לסטר, לאחר שזה עתה הצליח להחיות את לוגוסלווה, מחליט לברר מי שומר על הפסקס. מתברר שזה לאונטוצפלין, יצירתו של האל הפרסי מיטרס. הוא שומר על אלמוות, אז הוא רוצה קורבן של אל-מותיות בתמורה להענקת גישה לפסקס. לו ולסטר בורחים מהכלא. לו מחליטה לוותר על האלמוות שלה כדי לקבל את הפסקס, בעוד לסטר הולך להציל את מג.
למעלה, הוא מבין שכל שטח הקומה התחתונה הפך לשדה קרב. גיבורי מחנה החצויים הגיעו. קיילה ואוסטין עוזרים ללסטר להגיע למג. בדרך, לסטר נכנס לחדר הלא נכון, האחד עם הכפתור שיגרום להשמדת מנהטן. הכפתור נלחץ, אבל שום דבר לא קורה, מכיוון שהמכלים הושבתו. גם ניקו מופיע.