cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פונקציונל
הפונקציונלים החשובים ביותר הם כאלה המוגדרים מעל מרחב בנך, או אף מרחב הילברט, לתוך שדה המספרים הממשיים או המרוכבים.
תכונות כלליות
נהוג לסמן את משפחת כל הפונקציונלים הליניאריים מעל מרחב נורמי \ X על ידי \ X^\#. משפחת הפונקציונלים הליניאריים היא עצמה מרחב ליניארי ביחס לפעולות חיבור וכפל בסקלר נקודתיות. על מרחב זה קיים מבנה טבעי של מרחב נורמי ביחס ל"נורמה האופרטורית" המוגדרת על ידי
הנורמה יכולה להיות סופית או אינסופית, ובכל מקרה מתקיים.
פונקציונל שהנורמה שלו סופית נקרא "פונקציונל חסום". יש להבחין כי אין זה אומר שתמונת הפונקציונל היא קבוצה חסומה במובן הרגיל. לא קשה לראות כי פונקציונל הוא חסום במובן זה שהנורמה שלו סופית, אם ורק אם הוא רציף.
את משפחת כל הפונקציונלים הליניאריים והחסומים על \ X מסמנים ב-\ X^*. אפילו אם X עצמו אינו מרחב בנך, משפחה זו היא מרחב בנך המכונה "המרחב הדואלי" של \ X, והוא בעל חשיבות יסודית באנליזה פונקציונלית.
משפט ההצגה של ריס מסייע להבנת המבנה של המרחב הדואלי. למשפט כמה גרסאות, והיסודית שבהן קובעת כי מעל מרחב הילברט, כל הפונקציונלים החסומים הם מכפלה פנימית עם איבר. כלומר, אם \ f הוא פונקציונל חסום מעל מרחב הילברט, אז קיים \ y במרחב כך ש-. במקרה זה לא קשה לראות מאי שוויון קושי שוורץ כי (כאשר הנורמה משמאל היא נורמה אופרטורית והנורמה מימין היא הנורמה המתקבלת מהמכפלה הפנימית).
דוגמאות
באנליזה של מרחבי פונקציות, לרוב מרחבי Lp, פונקציונל הוא "פונקציה של פונקציות". כלומר, פונקציונל הוא פונקציה המקבלת פונקציה ומחזירה מספר (ממשי או מרוכב). דוגמה יסודית לפונקציונל רציף מעל למרחב L^1([0,1]) הוא. זהו פונקציונל המקבל פונקציה ומחזיר את האינטגרל המסוים שלה. הנורמה האופרטורית של פונקציונל זה היא 1.
אמנות שדה אורז
אמנות שדה אורז (ביפנית: 田んぼアート, טמבו אטו) היא צורת אמנות עכשווית, שמקורה ביפן, המתאפיינת בנטיעת אורז מסוגים וצבעים שונים כדי ליצור תמונות בשדה אורז.
היסטוריה
ב-1993 חיפשו תושבים מהעיירה אינאקדאטה במחוז אאומורי דרך להפיח רוח חיים מחדש ביישובם. חפירות ארכאולוגיות גילו עדויות לכך שאורז גדל באזור במשך למעלה מ-2000 שנים. על מנת לתת כבוד להיסטוריה זו החלו התושבים לגדל אורז בשדה מאחורי בית העירייה. תוך שימוש בשדה האורז כבד ציור, טיפחו התושבים והשתמשו בארבעה סוגים שונים של זני אורז מסורתיים ומודרניים על מנת ליצור תמונה ענקית בשדה. על מנת לאפשר צפייה בתמונה בשלמותה, הוקם מבנה בדמות מצודה בגובה 22 מטרים בסמוך לבית העירייה. ב-2006 באו יותר מ-200,000 מבקרים לעיירה כדי לראות את האמנות.
מגדל תצפית נוסף המשקיף על אמנות הציור בתחנת צד הדרך של אינאקדאטה המכונה "יאיואי נו סאטו" (弥生の里) או כפר מתקופת יאיואי הפרהיסטורית. בשני המקומות גובים דמי כניסה, ומומלץ למבקרים להיעזר בהסעות בחינם המקשרות בין שני האתרים על מנת להימנע מפקקי תנועה. באוגוסט 2015 הותקנו מצלמות וידאו בשני האתרים המשדרות ברצף, והם צולמו לגוגל תצוגת רחוב באותה שנה. מאז 2016 החלה באתר מספר 2 תצוגת חורף בשלג שהחלה על ידי אמן השלג האנגלי סיימון בק (Simon Beck).
במשך תשע השנים הראשונות יצרו האיכרים תמונה פשוטה של הר איוואקי (岩木山), הר געש הסמוך לעיירה, לפני שעברו לעיצובים מורכבים יותר.
בעקבות ההצלחה של תושבי אינאקדאטה החלו יישובים נוספים דוגמת יונזאווה במחוז יאמאגטה לייצר אמנות טמבו משלהם.
מחלוקת הפרסומת
ב-2008 הייתה תוכנית לשנות את החלק התחתון של השדה על מנת לכלול בו את הסמלים של חברת ג'פאן איירליינס וטו-או ניפו, עיתון מקומי, תמורת שני מיליון ין יפני, במטרה לכסות על העלויות הגדלות. חברים מארגונים של בעלי קרקעות מקומיים וראש עירייה לשעבר התנגדו, באומרם שהם לא ישכירו את הקרקע בשנה שלאחר מכן אם לא יוסרו סמלי החברות. ועד ההחייאה מחדש של העיירה הצביע ברוב דחוק לא לכלול את הפרסומות, והשתילים של הפרסומות נעקרו.
תהליך הייצור
באפריל נפגשים התושבים ומחליטים מה לשתול באותה שנה. לפני השתילה החקלאים משרטטים את העיצובים על מחשבים על מנת לקבל החלטה היכן וכיצד לשתול את האורז. ב-2007 עזרו 700 אנשים לשתול את האורז. באינאקדאטה שטח השדות המשמשים לכך הוא בערך 15 דונם. הסכמים בין בעלי הקרקעות אפשרו יצירת תמונות גדולות יותר.
העיצובים של שדות האורז באינאקדאטה
להלן רשימה של עיצובים בהם השתמשו בתמונות באינאקדאטה
מוטקה בן-פורת
מרדכי (מוטקה) בן פורת (12 בדצמבר 1927 – 15 בדצמבר 2022) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף ששירת כמפקד חטיבה 9 במלחמת יום הכיפורים. עמד בראש רשות הגנים הלאומיים.
ביוגרפיה
בן פורת נולד בירושלים. התייתם מאמו בגיל ארבע. התחנך בכפר הנוער בן שמן.
לאחר סיום לימודיו התגייס לפלמ"ח ושובץ לפלוגה ו' בגבע. בנובמבר 1945 הוצב בפלי"ם, הזרוע הימית של הפלמ"ח. כלוחם פלמ"ח השתתף בשחרור מעפילי מחנה המעצר בעתלית, בחילוץ מעפילים מאוניות מעפילים, בפיצוץ מסילות רכבת ובפיצוץ בניין משטרת משמר החופים בסידנא עלי. ב-1946 יצא לקורס מ"כים והיה מפקד כיתה ביגור ובשפיים. ב-1947 יצא לקורס מ"מים בג'וערה.
בעת מלחמת העצמאות ב-1948, מונה למפקד פלוגה ג' (פלי"ם) בגדוד הרביעי ("הפורצים"), של חטיבת הראל. השתתף בכיבוש קטמון שם פיקד על הכח הפורץ בקרב סן סימון, ובכיבוש בית מחסיר. במהלך קרב נבי סמואל פיקד על כיבוש בית איכסא. לאחר פירוק הפלמ"ח שרת כקצין מבצעים במחוז הנגב ובחטיבה 7.
במלחמת יום הכיפורים, בדרגת אלוף-משנה, פיקד על חטיבה 9 הממוכנת, חטיבת מילואים שהשתייכה לעוצבת געש. החטיבה כללה גדוד טנקי שרמן ושני גדודי חרמ"ש, לאחר גיוסה נשלחה החטיבה לדרום רמת הגולן, הצטוותה לאוגדה 210 וסופח אליה גדוד טנקי צנטוריון מחטיבה 179. גדודי השריון של החטיבה השתתפו בקרבות הבלימה נגד הכוחות הסורים במהלכם נפגעו כ-60% מכלל הטנקים שלה. לאחר הצטרפות כוחות החרמ"ש, השתתפה החטיבה במתקפת הנגד של אוגדה 146 על מתחם חושניה, בו התרכזו הסורים. החטיבה ספגה אבדות כבדות אך הצליחה להביא להתמוטטות המערך הסורי ולנסיגתו. בהמשך המלחמה השתתפה החטיבה בהתקפת צה"ל לתוך סוריה. לאחר המלחמה מונה בן פורת לסגן מפקד גיס 479 והועלה לדרגת תת-אלוף. סיים את שירותו בצה"ל בשנת 1975.
לאחר שחרורו מהצבא שימש כראש אגף הייעור בקק"ל ובשנים 1984–2002 עמד בראש רשות הטבע והגנים. התגורר בתל אביב.
פטר גנדלוביץ'
ראשית חייו
נולד ב-15 באוגוסט 1964 בפראג, בירת צ'כוסלובקיה. גנדלוביץ' למד בבית ספר תיכון באוסטי נד לבם בשנים 1978–1982, והמשיך ללמוד בבית הספר למתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת קארל בפראג בין השנים 1982–1987. לאחר מכן לימד בבית ספר תיכון באוסטי נד לבם עד 1990.
קריירה פוליטית
בשנת 1989, גנדלוביץ' היה חבר מייסד בתנועת הפורום האזרחי, ונבחר כחבר באספה הפדרלית של צ'כוסלובקיה בשנת 1990. בשנה שלאחר מכן הוא היה אחד ממייסדי המפלגה הדמוקרטית האזרחית.
מוטקה בן-פורת
ביוגרפיה
מרדכי בן-פורת נפטר בשנתו ב-15 בדצמבר 2022, שלושה ימים לאחר מלאת לו 95 שנים, נקבר בבית העלמין בקבוצת שילר. הותיר אחריו בת ונכדים.
פטר גנדלוביץ'
קריירה פוליטית
ב-1992 מונה לסגן השר לאיכות הסביבה, וב-1994 הפך ליועץ של שר החוץ. ב-1997 הוא הפך לקונסול הכללי של צ'כיה בעיר ניו יורק סיטי, לפני שחזר לצ'כיה ב-2002 כדי לכהן במשך קדנציה אחת כראש עיריית אוסטי נד לבם.
בשנת 2006 הפך לסגן יו"ר המפלגה הדמוקרטית האזרחית, וכיהן כשר לפיתוח אזורי (2006–2007) ולאחר מכן כשר החקלאות (2007–2009) תחת ראש הממשלה מירק טופולנק.
בשנת 2011 מונה לשגריר בארצות הברית במקום פטר קולאר וכיהן בתפקיד עד לשנת 2017.
רינה קסטלנובו-הולנדר
ביוגרפיה
רינה קסטלנובו-הולנדר גדלה והתחנכה בתל אביב. היא בת להורים ניצולי שואה, לונקה וינק נס, רופאי שיניים במקצועם. היא למדה בתיכון עירוני ה' בתל אביב, אך משאת נפשה באותה עת הייתה ללמוד ציור. לאחר סיום לימודיה, קיבלה פטור מהשירות הצבאי בעקבות דלקת מפרקים שלקתה בה ונסעה לאיטליה. בין השנים 1974–1978 למדה ציור ותולדות האמנות באקדמיה לאמנויות 'די בלה ארטי' ברומא.
עם שובה לישראל השתלבה קסטלנובו-הולנדר בסוכנות איי פי בישראל ולאחר מכן עבדה עד שנת 2021 במשך שלושה עשורים כצלמת עיתונות עבור לשכת הניו יורק טיימס בירושלים. במהלך הקריירה שלה הספיקה לתעד אירועים היסטוריים מכוננים ואת מציאות החיים המורכבת בשטחי יו"ש וחבל עזה. בשנת 1977 צילמה את ביקורו של אנואר סאדאת בישראל. בשנת 1989 תיעדה בין היתר במשך שבועיים את תקופת ההפיכה ברומניה שבסיומה הוצאו להורג הרודן ניקולאה צ'אושסקו ורעייתו. בשנת 1991, לקראת סופה של מלחמת המפרץ, נחתה בצפון עיראק באמצעות מסוק גרמני כדי לתעד את המשבר ההומניטרי של מיליוני פליטים כורדים שנמלטו לגבול ההררי של טורקיה ובשנת 1999 תיעדה את הפליטים בקוסובו. בישראל תיעדה את המלחמות בלבנון, בעזה ואת שתי האינתיפאדות. התמונות שלה מממלחמת לבנון הראשונה והשניה, זיכו אותה בשנת 1982 ובשנת 2006, בפרס היוקרתי של מועדון העיתונאים הבינלאומי.
תחילת הקריירה
התפנית המקצועית בחייה של קסטלנובו-הולנדר החלה ברומא, שם נחשפו צילומיה מהפגנות הסטודנטים והבריגדות האדומות בפני ויקטור סימפסון, שהיה הכתב הראשי של איי-פי באיטליה, והתגורר סמוך אליה. בתו של סימפסון נהרגה שנים מאוחר יותר בפיגוע שביצע פלג פלסטיני בשנת 1985 בדלפקי אל-על בשדה התעופה ברומא. סימפסון שהתרשם מטביעת העין שלה, הציג את עבודותיה בפני עורך הצילום באי-פי ברומא, והיא החלה לעבוד עבור הסוכנות למורת רוחם של הצלמים שסברו באותה עת כי צילום עיתונות, הוא תחום גברי ואין זה מן הראוי שנשים תעסוקנה בו.
בשנת 1982 נשלחה קסטלנובו-הולנדר לתעד עם מצלמתה את מלחמת לבנון הראשונה. היא הגיעה לצפון גשר הזיו ומשם נכנסה לשטח לבנון עם צוות עיתונאים, ביניהם איתן הבר שהיה כתב צבאי של 'ידיעות אחרונות'. היא הגיעה לביירות לפני הצבא הישראלי והתאכסנה במלון 'אלכסנדר' ששכן במזרח העיר ושימש כמשכנם של הצלמים. היא התניידה בביירות כשאר הצוותים עם מכונית וולוו שכורה שהייתה סימן ההיכר של העיתונאים והצלמים שזכו לכינוי "סיירת וולוו".
קסטלנובו-הולנדר מתארת את שהותה בביירות כחוויה של "ירי בלתי פוסק", מראות של בתים הרוסים וקירות מנוקבים בכדורים. היא זוכרת בעיקר לילות של הפגזות ללא הפוגה."מחוץ לחלון שלי במלון עברו כל לילה נתזים אדומים של אש חיה". באחד הימים בעת שישבה עם עמיתים בבית קפה, התפוצצה סמוך אליהם מכונית תופת. היא נפגעה מרסיסים וטופלה בבית חולים שדה של צה"ל. "שנים אחרי, כאשר הייתי חופפת את הראש, הייתי מוציאה רסיסים מהקרקפת".
תיעוד ערפאת בביתו בתוניסיה
בשנת 1991 הפעילה קסטלנוסו-הולנדר את קשריה ברמאללה כדי לפגוש את יאסר ערפאת בביתו ב תוניסיה. השבועון שטרן מימן את הנסיעה והיא חברה לעיתונאית מירה אברך מידיעות אחרונות. השתיים טסו לווינה, שם המתינה להן סוהא ערפאת שהייתה אחראית לארגון המפגש. משם טסו לתוניסיה עם 'תוניס אייר' ובשדה התעופה קידם את פניהן ג'יבריל רג'וב.
חיים אישיים
את אירועי האינתיפאדה הראשונה היא תיעדה עם בעלה, אך לדבריה זה היה בלתי אפשרי עבורה: "התחלתי לפתח פחד נורא. לא פחדתי על עצמי, דאגתי לו...במקום לצלם, כל הזמן חיפשתי אותו. לא יכולתי לעבוד איתו באותו מקום". בהמשך היא נסעה לבד עם המכונית המשפחתית והדאגה לבעלה התחלפה בסבל נוכח המצוקות שראתה ונוכח סכנת המוות שחוותה כאשר מכוניתה נרגמה מספר פעמים. "עזה הייתה סיוט. כשמתנפלים לך על המכונית את מרגישה סכנת מוות מוחשית, כשאתה שומע יריות אתה לא יודע מאיפה זה בא". בתחילת שנות התשעים החליטה להתמסר לגידול הבנות ולעבוד עבור סוכנות איי פי כפרילנסרית בלבד.
איקסורה מאוי
איקסורה מאוי (שם מדעי: Ixora Maui), הוא שיח בגובה 90 - 120 ס"מ ממשפחת הפואתיים. הוא צמח לגינות נוי. מקובל להשתמש בו כגדר חיה, למרות שהוא לא מומלץ לכך בשל גודל עליו. השיח סובל אדמה סידנית. לצמח פריחה כתומה, הנמשכת כל השנה.
במקור, הוא מהודו ונפוץ מאוד במדינות דרום ארצות הברית בעלות אקלים טרופי. הוא סובל מכנימות וקרדיות - חרק טפילי זעיר, אך בטיפול מתאים המזיקים מושמדים.
איקסורה במשתלה
משתלת מאירה - קדומים - יוני 2008
לטביה במשחקים האולימפיים
לטביה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים ב-1924, והיא נטלה חלק גם בשלוש האולימפיאדות הבאות. ב-1940 סופחה לטביה לברית המועצות וחדלה להיות מדינה עצמאית. באולימפיאדות שנערכו בין 1952 ל-1988 השתתפו הספורטאים הלטבים במשחקים כחלק מהמשלחת הסובייטית. ב-1991 הכריזה לטביה על עצמאותה, וב-1992 שבה והשתתפה במשחקים כמדינה עצמאית, בדומה לשכנותיה, אסטוניה וליטא.
בעשר אולימפיאדות הקיץ בהן השתתפה לטביה כמדינה עצמאית, זכו הספורטאים הלטבים ב-30 מדליות, מהן חמש מדליות זהב. המדליות הושגו בעשרה ענפים שונים, ואין בהם ענף דומיננטי במיוחד.
עד הסיפוח לברית המועצות
ספורטאים לטבים השתתפו באולימפיאדת סטוקהולם (1912) במסגרת המשלחת הרוסית, בעת שלטביה הייתה עדיין חלק מהאימפריה הרוסית. הקלע הארי בלאו אף זכה במדליית ארד באותם משחקים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הכריזה לטביה על עצמאותה, וב-1924 השתתפה באולימפיאדת החורף בשאמוני ובאולימפיאדת פריז. הספורטאי הראשון שזכה במדליה אולימפית לזכות לטביה היה האתלט יאניס דאלינש שזכה במדליית כסף בהליכה ל-50 ק"מ באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932). באולימפיאדת ברלין (1936) זכה אדלברטס בובנקו במדליית הארד באותו ענף, ואילו המתאבק אדווינס בייטאגס זכה במדליית כסף.
לאחר פירוק ברית המועצות
במהלך מלחמת העולם השנייה סופחה לטביה לברית המועצות, וחדלה להיות מדינה עצמאית. ספורטאים לטבים נטלו חלק במשחקים כחלק מהמשלחת הסובייטית החל מאולימפיאדת הלסינקי (1952) ועד אולימפיאדת סיאול (1988). ב-1991 התפרקה ברית המועצות, אך מרבית המדינות שהרכיבו אותה שלחו משלחת משותפת למשחקים שנערכו ב-1992. לטביה, כמו גם שכנותיה, ליטא ואסטוניה, שלחו משלחות עצמאיות כבר באותה שנה.
לבכורה המחודשת במשחקים, באולימפיאדת ברצלונה (1992), שלחה לטביה 34 ספורטאים. שניים מהם, שזכו במדליות זהב באולימפיאדת סיאול, לזכותה של ברית המועצות, הסתפקו הפעם במדליית הכסף: חותר הקאנו איוון קלמנטייב, במקצה ל-1,000 מטר, והקלע אפאנאסי קוזמין בירי באקדח אש מהירה. רוכב האופניים דאיניס אוזולס זכה במדליית ארד במרוץ אופני כביש. המשלחת הלטבית גדלה ל-48 ספורטאים באולימפיאדת אטלנטה (1996). קלמנטייב, ששחזר את הישגו וזכה במדליית כסף, היה היחיד מביניהם שזכה במדליה.
הספורטאי הראשון שזכה במדליית זהב אולימפית לזכותה של לטביה היה המתעמל איגור ויחרוב, שהפתיע וגבר על מתעמלים כאלכסיי נמוב ויורדאן יובצ'ב בתרגיל הקרקע באולימפיאדת סידני (2000). באותה אולימפיאדת זכה אייגרס פדייבס במדליית כסף בהליכה ל-50 ק"מ והג'ודוקא וסוולוד זליוני זכה במדליית ארד.
לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) שלחה לטביה את המשלחת הגדולה בתולדותיה, שכללה 50 ספורטאים. רוכב האופניים מאריס שטומברגס זכה במדליית הזהב השנייה בתולדות המדינה, באופני BMX, מטיל הכידון איינרס קובלס זכה במדליית כסף, ומרים המשקולות ויקטור שצ'רבטיך עמד בפעם השנייה על הפודיום, לאחר שזכה במדליית ארד.
באולימפיאדת לונדון (2012) השתתפו 44 ספורטאים לטבים. שטומברגס שמר על תוארו באופני BMX, וכדורעפני החופים מרטינש פלאווינש ויאניס שמדינש זכו במדליית ארד. אינטה רדביצ'ה סיימה במקום הרביעי בקפיצה לרוחק, והייתה רחוקה סנטימטר אחד בלבד מזכייה במדליית ארד. ספורטאים לטבים נוספים שבלטו בלונדון כללו את מרים המשקולות ארתורס פלסנייקס (מקום שביעי), מדארה פלאמייקה (מקום שמיני בהטלת כידון), ילנה רובלבסקה (מקום שמיני בקרב חמש מודרני) ולאורה איקאונייצה (מקום תשיעי בקרב שבע).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) רשמה לטביה את הופעתה החלשה ביותר מאז זכתה לעצמאות, ולראשונה מאז אף ספורטאי לטבי לא זכה במדליה. את ההישגים הגבוהים ביותר רשמו האתלטית לאורה איקאונייצה-אדמידיניה שסיימה במקום הרביעי בקרב שבע, מרימת המשקולות רבקה קוהה שסיימה רביעית, הקיאקיסט אלכסיי רומיאנצ'ב שסיים במקום החמישי במקצה ל-200 מטר ומרים המשקולות ארתור פלסנייק שסיים שמיני.
אולימפיאדות החורף
חרף היותה מדינה צפונית, באולימפיאדות החורף לא זכו הספורטאים הלטבים להצלחות מרובות. מרטינש רובניס היה הראשון שזכה במדליה לזכות לטביה, מדליית ארד בלוג' באולימפיאדת טורינו (2006). באולימפיאדת ונקובר (2010) זכו האחים יוריס ואנדריס שיצס במדליית כסף בלוג', ומרטין דוקור זכה במדליית כסף בסקלטון.
אולימפיאדת סוצ'י (2014) הייתה המוצלחת ביותר עבור המשלחת הלטבית, וספורטאיה זכו בה בארבע מדליות. מרטין דוקור שב וזכה במדליית כסף בסקלטון, ורביעיית גולשי המזחלות זכתה אף היא במדליית כסף. האחים שיצס זכו במדליית ארד בתחרות בלוג' לזוגות, ויחד עם מרטינש רובניס ואליזה טירומה זכו גם במדליית ארד במקצה הרביעיות המעורב.
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכו צמד הגברים במזחלות המדליית ארד.
לפי אולימפיאדה
באולימפיאדות הקיץ: width="20px"|
באולימפיאדות החורף:
לפי ענף
בענפי הקיץ: width="20px"|
בענפי החורף:
הרכבת הקלה של איסטנבול
הרכבת הקלה של איסטנבול (בטורקית: Hafif metro או İstanbul hafif metrosu) היא מערכת בת שני קווים של רכבת קלה בחלקה האירופי של איסטנבול בטורקיה.
קו M1
קו הרכבת הקלה הראשון (M1) נחנך ב-3 בספטמבר 1989 והוארך מספר פעמים עד שהגיע לנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק ב-20 בדצמבר 2002. הקו מוביל מאקסראי (Aksaray) במרכזה של העיר עד לנמל התעופה, ובדרכו חולף בתחנת האוטובוס המרכזית של העיר (Otogar). מתחנה זו מתפצלת שלוחה קצרה המובילה לאסנלר (Esenler). אורכו הכולל של הקו הוא 19.6 ק"מ ולאורכו 18 תחנות מהן 6 תת-קרקעיות, שלוש על גבי גשרים והיתר במפלס הקרקע. 4,4 ק"מ מהקו עוברים במנהרה תת-קרקעית.
משך הנסיעה בין תחנת אקסראי לשדה התעופה הוא 32 דקות והקו מוביל כ-240,000 נוסעים ביום בממוצע ושימש כ-77 מיליון איש במהלך שנת 2006. עלות הקמתו של הקו עמדה על 550 מיליון דולר והוא מופעל על ידי חברת "תחבורת איסטנבול בע"מ" (İstanbul ulaşım a.ş.) בשיתוף עם חברת "החשמליות והטונל של איסטנבול" (İstanbul Elektrik Tramvay ve Tünel, İETT).
הרכבת הקלה נפגשת עם קו החשמלית המודרנית בתחנות אקסראי וזייתינבורנו (Zeytinburnu). עבודות להארכת הקו ב-700 מטר, מתחנת אקסראי לכיוון דרום-מזרח ועד תחנת יניקפי (Yenikapı), יקשרו את הרכבת הקלה אל הרכבת התחתית של איסטנבול ואל רכבת הפרברים המשודרגת במסגרת פרויקט מרמריי. הארכה נוספת נמצאת בשלבי ביצוע בקטע באורך של כ-5 ק"מ בין אסנלר לבג'לר (Bağcılar).
קו T4
הקו השני (T4) נחנך בשנת 2007 והוארך בשנת 2009, והוא מוביל מטופקאפי (Topkapı) אל מסג'יד-אי סלם (Mescid-i Selam). אורכו 15.3 ק"מ ולאורכו 22 תחנות. משך הנסיעה בין שתי תחנות הקצה עומד על 34 דקות, וכ-150,000 נוסעים עושים בו שימוש מדי יום בכ-372 נסיעות. שני הקווים נפגשים בתחנת אולובטלי (Ulubatlı).
אל-חילה
אל-חילה (בערבית: الحيلة) הוא כפר פלסטיני הממוקם בנפת חברון, שמונה ק"מ מדרום לחברון. הכפר נמצא בדרום הר חברון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית הכפר 1,277 תושבים.
שפות טורקיות
קשרים אפשריים למשפחות אחרות
יש בלשנים המשייכים את השפות הטורקיות למשפחה גדולה יותר, המכונה "משפחת השפות האלטאיות", אולם תאוריה זו שנויה במחלוקת בקרב העוסקים בבלשנות היסטורית. התאוריה הזאת גורסת כי יש קרבה בין משפחת השפות המונגוליות ומשפחת השפות הטונגוסיות. יש חוקרים המרחיקים לכת ומציעים כי יש מוצא משותף לשפות האלה ולשפות יפנית וקוריאנית. אחרים מציעים כי יש קשר בין השפות האלה לבין השפות הפינו-אוגריות, ומכנים את המשפחה המשותפת "משפחת השפות הטוראניות" או "משפחת השפות האוראל-אלטאיות". אין קונצנזוס בין הבלשנים לגבי אף אחת מהתאוריות האלה, ולפיכך הן נחשבות לעת עתה כהצעות ולא כתאוריות מוכחות.
מולדת
מולדת היא שטח אדמה – ארץ או חבל ארץ – אשר לעם יש זיקה היסטורית ארוכה אליו. שטח בו נוצרה הזהות הלאומית של העם.
שטח טריטוריאלי זה אינו בהכרח מקום הולדתו של האדם, אלא השטח הטריטוריאלי שבו נולדה אומתו.
בשפות שונות פירוש המילה מולדת בקונוטציה המבטאת שייכות כגון באנגלית: Homeland, כלומר "ארץ הבית", או בקונוטציות לאומיות אתניות כגון: ארץ האבות (Fatherland), ארץ האם (Motherland), מדינת האם (Mother country). גם מדינות רב-אתניות שהתבססו על הגירה של בני עמים שונים – מדינות לאום מדינתיות – כמו ארצות הברית, אוסטרליה הפכו למולדת עבור אזרחיהם. ברית המועצות שנבנתה על חורבות האימפריה הרוסית עלי יסודות האידאולוגיה הקומוניסטית ושאיפה לבנות אומה מסוג חדש – "האומה הסובייטית" – החשיבה עצמה ל"מולדת", "המולדת הסובייטית" עבור אזרחיה, לפעמים אף ל"מולדת של הפרולטריון" העולמי. מדינת ישראל שקלטה יהודים מכל רחבי תבל מגדירה את עצמה כ"מולדת היסטורית" של העם היהודי ומצד שני היא מולדת אזרחיה היהודים והאחרים.
ייתכן שטריטוריה מסוימת תשמש כמולדת עבור שני עמים שונים או יותר.
גוליסטן
גוליסטן (באוזבקית: Гулистон/Guliston, מילולית: "ארץ הפרחים"; ברוסית: Гулистан; בפרסית: گلستان, תעתיק מדויק: גלסתאן) היא עיר במזרח אוזבקיסטן המשמשת כבירת מחוז סיר דריה.
גאוגרפיה
גובהה הממוצע של העיר עומד על 271 מטרים מעל פני הים. העיר ממוקמת כ־12 קילומטרים מדרום־מזרח לגבול עם קזחסטן, כ־30 קילומטרים מהגבול עם קירגיזסטן וכ־90 קילומטרים מדרום-מערב לבירה טשקנט.
אקלים
החודשים החמים והיבשים בעיר הם יוני–אוגוסט והקרים ביותר הם דצמבר–פברואר. בשנה ממוצעת יורדים בעיר 320 מילימטרים.
דמוגרפיה
אוכלוסיית גוליסטן לפי אומדנים רשמיים:
תחבורה
העיר מחוברת לרשת הכבישים ולרשת הרכבות של המדינה, ובפרט עם הערים טשקנט ודז'יזק. בנוסף, את העיר חוצה תעלה הנשפכת בסופה אל נהר סיר דריה.
סורקין
סוֹרְקין הוא מַטרונים יידי הנגזר מהשם "שרה" (בהגייה אשכנזית: sore / sure).
MissingNo.
הפוקימון מופיע כתוצאה של ניסיון מנגנון הטיפול בחריגות של מפתחי המשחק Game Freak לגשת למידע על זן פוקימונים שלא קיים. הפגישה עם גורמת לשגיאות גרפיות ולשכפול המוני של החפץ השישי בתפריט החפצים של השחקן; מה שגרם למדריכי אסטרטגיות ומגזינים לתחום המשחקים לסקר את התופעה בהרחבה. IGN כתבו שההופעה של בפוקימון אדום ובפוקימון כחול הייתה לאחד הגליצ'ים המפורסמים ביותר בהיסטוריית משחקי המחשב. חובבים מושבעים של סדרת המשחקים ניסו להמציא תאוריות לגבי הקשר של לשאר קאנון המשחקים, וסוציולוגים חקרו את השפעותיו על השחקנים.
היסטוריה
סדרת הפוקימון פותחה לראשונה על ידי Game Freak ונינטנדו ביפן, בשנת 1996. השחקנים שיחקו את דמותו של מאמן פוקימונים שמטרתו לתפוס ולאמן יצורים שנקראים פוקימונים. השחקן השתמש בכוחות המיוחדים של היצורים הללו כדי להילחם בפוקימונים אחרים, ויכולות מסוימות יצרו לשחקן אפשרויות חדשות לנווט בעולם המשחק, כמו היכולת להגיע באופן מיידי לאזור אחר במשחק.
נינטנדו היו אלו שתיעדו לראשונה את האירועים שעלולים לגרום ל־ להופיע במאי 1999, במסגרת גיליון של המגזין כוח נינטנדו. הם הזהירו את השחקנים ש"כל מגע איתו (אפילו אם אתם לא תופסים אותו) עלול בקלות לנקות את קובץ המשחק שלכם או לעוות את התצוגה של המשחק". התקל הוא תוצאה של שלושה אירועים במשחק שקורים זה אחר זה: ראשית, השחקן צריך לקבל הדרכה במשחק על הצורה שבה ניתן לתפוס פוקימונים. אחרי זה השחקן צריך להשתמש ביכולת התעופה על מנת להגיע לאי סינבר (Cinnabar), ואז להשתמש בפוקימון עם יכולת שחייה כדי לטייל מעלה ומטה בחוף המזרחי עד ש־ יופיע.
תכונות
התקלות בפוקימון היא תוצאה של שלוש מערכות ממוחשבות. המערכת הראשונה היא מערכת הקרב שאחראית להגריל פוקימון אקראי להילחם איתו. כל אזור מקצה ערכים של פוקימונים לחוצץ הנתונים, אליו המשחק ניגש בעת מפגש של השחקן עם פוקימון. באיים סינבר וסיפואום (Seafoam) לא מאותחלים ערכים, ובמקום זאת נעשה שימוש במידע מהמקום בו השחקן היה קודם. המערכת השנייה היא מערכת ההדרכה של המשחק, ששומרת באופן זמני את שם השחקן על חוצץ הנתונים. שמירה זו גורמת למשחק לגשת לערכים ההקסדצימלים שמיוצגים על ידי האותיות של שם השחקן כשהוא נתקל בפוקימונים בסינבר או בסיפואום. המערכת השלישית היא מערכת הטיפול בחריגות. אם המשחק בוחר ערך מחוצץ הנתונים שמהווה פוקימון לא קיים, קיימת שגרה שגורמת לפוקימון להופיע כ־, קיצור לשם "Missing Number" ("מספר חסר").
תגובות
תגובות השחקנים ל־ היו מושא למחקרים סוציולוגיים. הסוציולוג ויליאם סימס ביינברידג' ציין ש־Game Freak יצרו את "אחד מהתקלים הפופולריים ביותר בהיסטוריית המשחקים" וציטט את השימושים היצירתיים בו על ידי שחקנים. בספר Pikachu's Global Adventure: The Rise and Fall of Pokémon, הפרופסור להוראה ג'וליאן ספטון־גרין ציין שכשלמד את תגובותיו של בנו לשימוש ב־ כצ'יט, השקפתו של הילד לגבי המשחק השתנתה באופן משמעותי, והוסיף שנוכחותם של גורמים מהסוג הזה שברו את אשליית המשחק כעולם סגור והזכירו לו ש־"בליבו של העניין, זו תוכנת מחשב". הספר Playing with Videogames מכיל מחקר מעמיק על, שמפרט את סקרנותם של השחקנים כאשר הם נתקלים בפוקימון הזה. הוא מתאר את הנטייה שלהם להשוות ביניהם הערות כלפי המראה שלו, ולתת הערכה וביקורת כלפי הממצאים אחד של השני. הספר טוען שבניסיון ליצור קאנוניזציה של  דרך פאנארט וספרות חובבים, קהילת הפוקימון חוגגת את חוסר השלמות של המשחק ומנסים להטביע את עצמם כחלק מהקאנון. המחבר תיאר את הנסיבות הללו כייחודיות ל־, וקרא לפופולריות שלו "מקרה בלתי־רגיל".
הוצאה מוכרת
בדיני מיסים, הוצאה מוכרת או הוצאה מותרת בניכוי היא הוצאה שנעשתה במהלך פעילות של יחיד או תאגיד, והיא מנוכה מהכנסותיו בעת חישוב המס שהוא חייב בו.
הגישה הבסיסית היא שהוצאה שכל מטרתה הייתה יצירת הכנסה, כגון רכישה של חומרי גלם במפעל תעשייתי, היא הוצאה מוכרת, ואילו הוצאה שמטרתה הנאה פרטית של אדם אינה מוכרת. ההחלטה נעשית מורכבת יותר כאשר מדובר בהוצאה מעורבת - כזו שמשמשת ליצירת הכנסה וגם להנאה פרטית, כגון נסיעת עסקים לחו"ל המשולבת בנופש, או טלפון סלולרי המשמש עובד לשיחות עסקיות ולשיחות פרטיות, או הוצאות שהוצאו בגין דלק, חלפים לרכב או הוצאות מוסך. הכרה בהוצאה משמשת לעיתים כתמריץ מס (למשל ב"חוק האנג'לים").
בישראל
סעיף 17 לפקודת מס הכנסה קובע את העיקרון הבסיסי: "לשם בירור הכנסתו החייבת של אדם ינוכו, זולת אם הניכוי הוגבל או לא הותר על פי סעיף 31 - יציאות והוצאות שיצאו כולן בייצור הכנסתו בשנת המס ולשם כך בלבד", ולאחר מכן מפרט סוגים מיוחדים של הוצאות שייחשבו כהוצאות מוכרות, כגון דמי שכירות על נכס המשמש ליצירת הכנסה, חובות רעים, הוצאות בנקיטת אמצעי זהירות מפני התקפות מן האוויר, ועוד. סעיפים 18 עד 27 לפקודה עוסקים בכללים נוספים בעניין זה.
סעיף 32 לפקודה משלים את סעיף 17 ומפרט סוגים של הוצאות שאינן מותרות בניכוי, ובראשן: "הוצאות שאינן הוצאות כרוכות ושלובות בתהליך הפקת ההכנסה, לרבות הוצאות הבית, הוצאות פרטיות, הוצאות שהוצאו לשם הגעה למקום ההשתכרות ולשם חזרה ממנו, והוצאות שהוצאו לשם טיפול בילד או השגחה עליו או לשם טיפול באדם אחר או השגחה עליו".
סעיף 342 לחוק הביטוח הלאומי קובע כי הכנסתו של עצמאי, לשם חישוב דמי ביטוח לאומי המגיעים ממנו, היא הכנסתו כפי שנקבעה בפקודת מס הכנסה, וסעיף 344 לחוק קובע עיקרון דומה ביחס לשכיר. בהתאם לכך, הוצאה מוכרת לעניין מס הכנסה היא גם הוצאה מוכרת לעניין דמי ביטוח לאומי וביטוח בריאות.
פיל ג'ונסון
פיליפ דונלד "פיל" ג'ונסון (באנגלית: Philip Donald "Phil" Johnson; נולד ב-6 בספטמבר 1941) היה בעברו מאמן כדורסל אמריקאי, אשר אימן בליגת המכללות האמריקאית ובליגת ה-NBA בין השנים 1964–2011.
קריירת מכללות
ג'ונסון נולד וגדל בעיר גרייס שבאיידהו. בשנת 1959 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של ובר ("ובר סטייט") אשר בעיר אוגדן, יוטה, ולאחר שנתיים עבר ללמוד באוניברסיטת המדינה של יוטה ("יוטה סטייט"). בשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העפיל עמה לטורניר אליפות המכללות, בפעם השנייה והשלישית בתולדותיה, בהתאמה. בשתי העונות רשם ממוצעים של 10.7 נקודות ו-7.6 ריבאונדים למשחק, מעמדת הסמול פורוורד.
בליגת המכללות
בשנת 1964 החל ג'ונסון לשמש כעוזר מאמן בקבוצת "ובר סטייט", תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל דיק מוטה. בעונת 1967/1968 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לטורניר אליפות המכללות, אולם הודחה בסיבוב הראשון על ידי אוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו, בה שיחק סם לייסי.
בקיץ 1968 מונה ג'ונסון למאמן הראשי של ובר סטייט במקומו של מוטה, אשר הפך למאמן שיקגו בולס. בכל שלוש עונותיו בתפקיד העפילה הקבוצה לטורניר האליפות, ולאורך התקופה העמידה מאזן כולל של 68 ניצחונות ו-16 הפסדים (81.0%).
בליגת ה-NBA
בשנת 1971 הצטרף ג'ונסון לצוות האימון של מוטה בשיקגו בולס, בה בלטו השחקנים בוב לאב, צ'ט ווקר וג'רי סלואן.
בנובמבר 1973 החליף את בוב קוזי כמאמן הראשי של קנזס סיטי קינגס, אשר עמדה על מאזן שלילי 6–19. עד לסיום עונת הציגה הקבוצה שיפור משמעותי תחת ג'ונסון, אך נותרה מחוץ לשלב הפלייאוף עם מאזן כולל 33–49. בעונה העוקבת הובילו את הקבוצה נייט ארצ'יבלד, ג'ימי ווקר וסם לייסי למאזן חיובי 44–38, והקינגס העפילו לפלייאוף ה-NBA לאחר היעדרות של 7 שנים. בסיבוב הראשון של הפלייאוף הפסידה קנזס סיטי מול הבולס של דיק מוטה, בתוצאה 2–4. בסיום אותה עונה זכה ג'ונסון בפרס מאמן השנה ב-NBA. בעונות – רשמו הקינגס מאזן כולל של 71 ניצחונות ו-93 הפסדים, ולאחר שפתחו את עונת עם מאזן שלילי 13–24, פוטר ג'ונסון מתפקידו.
בין השנים 1979–1982 חזר לשמש כעוזר מאמן בשיקגו בולס, הפעם תחת המאמן ג'רי סלואן. בפברואר 1982 שימש כמאמן הראשי של הבולס למשחק אחד, בין פיטוריו של סלואן לבין מינויו של רוד ת'ורן כמאמן הקבוע של הקבוצה.
לקראת עונת מונה לעוזר מאמן יוטה ג'אז, תחת פרנק ליידן, ונשאר בתפקיד במשך כשנתיים.
בנובמבר 1984 חזר לאמן את קנזס סיטי קינגס, כאשר מונה למחליפו של ג'ק מקיני. תחת ג'ונסון העמידה הקבוצה מאזן שלילי 30–43, והיא סיימה את העונה במקום התשיעי במערב עם מאזן 31–51. לקראת העונה הבאה עבר המועדון לסקרמנטו, קליפורניה, ושינה את שמו ל"סקרמנטו קינגס". בעונת העפילו הקינגס לפלייאוף מהמקום השביעי במערב, על אף שסיימו עם מאזן שלילי 37–45. בפברואר 1987, לאחר שפתח את עונת עם 14 ניצחונות ב-46 משחקים, פוטר ג'ונסון מתפקידו והוחלף על ידי עוזרו ג'רי ריינולדס.
בין השנים 1988–2011 שימש כעוזר מאמן ביוטה ג'אז, תחת ג'רי סלואן. לאורך התקופה רשמו הג'אז מאזן כולל של 1,221 ניצחונות ו-803 הפסדים, והעפילו פעמיים לגמר ה-NBA בעונות ו-.
דלדול עצם
דִּלְדּוּל עֶצֶם או בשמו הלועזי אוֹסְטֵאוֹפּוֹרוֹזִיס היא מחלה של העצם שבה נפגע מבנה רקמת העצם ועובר דלדול, פוחתת דחיסות המינרלים בעצם והעצם נחלשת. עצמות הלוקות במחלה חשופות יותר לשברים. יש להבחין בין אוסטאופורוזיס לבין אוסטאומלאציה (ובילדים - רככת), שהיא תוצאה של חסר ויטמין D או פגיעה ישירה במשק הסידן. אומנם קיימות שיטות לטיפול במחלה, אך טיפול מונע עדיין נחשב כדרך היעילה ביותר למניעת שברים.
שכיחות המחלה עולה עם הגיל ומושפעת גם משינויים בהורמוני המין. לכן, לאחר גיל המעבר, שבו פוחתת רמת הורמון המין הנקבי אסטרוגן, יותר נשים לוקות במחלה מאשר גברים.
גורמים נוספים למחלה הם: שינויים הורמונליים נוספים, משקל גוף נמוך מאוד (למשל עקב אנורקסיה), עישון טבק, תרופות מסוימות (כגון שימוש בסטרואידים), זיהומים (החל מדלקת חניכיים ועד אלח דם) ומחלות כרוניות רבות (כגון דלקת פרקים).
אפידמיולוגיה
על פי הספרות המקצועית, לוקים במחלה זו בעיקר אנשים המבוגרים מגיל חמישים. סיכויי התחלואה הם אישה אחת מכל שלוש וגבר אחד מכל שנים עשר. מעריכים כי מספר החולים בארצות הברית הוא כעשרים וחמישה מיליון הסובלים מכ-1.3 מיליון שברים בשנה. למחלה זו גם השפעה כלכלית רבת היקף, בארצות הברית משקיעים מדי שנה כ-19 מיליארד דולר לטיפול במחלה ובאיחוד האירופי ההשקעה מגיעה לכדי 37 מיליארד יורו.
מחקר שערך המרכז הלאומי לבקרת מחלות בשנת 2003 העריך כי בישראל שיעור התחלואה במחלה בקרב נשים בגיל 45 - 54 עומד על כ-9%, ומעל גיל 65 שיעור זה עומד על כ-30%. סך הנשים מבוגרות מגיל 21 החולות בדלדול עצם, הוא כ-194,500.
השברים העיקריים נוטים להיות בעצם הרדיוס בשורש כף היד (נקרא גם Colle's fracture), שברים בחוליות ושבר בצוואר הירך, אם כי שברים יכולים להתהוות בכל מקום בגוף. קיים שוני מבחינת אפיון השברים עצמם - שבר בשורש כף היד נוטה להתרחש לפני גיל 50 ושכיחותו מתייצבת עד גיל 60 עם עליה צנועה בשכיחותו לאחר מכן. לעומת זאת, שבר בצוואר הירך עולה בשכיחותו באופן חד לאחר גיל 70 עם הכפלה בסיכון לשבר לכל 5 שנים נוספות.
דלדול עצם בקרב גברים
דלדול עצם היא מחלה שאינה מאובחנת כיאות אצל גברים וכתוצאה מכך אינה מטופלת כראוי. תהליך האצת דלדול העצם אצל גברים מתחיל בגיל 70 לערך, לעומת 50 בקרב נשים. ירידה ברמת הורמון המין הגברי טסטוסטרון תגרום להאצת התהליך. שליש משברי צוואר הירך מופיעים אצל גברים ואחוז גבוה יותר של גברים לעומת נשים מתים בעקבות השברים. כ־40% אחוז מהגברים השוהים במוסדות סיעודיים סובלים משברים בצוואר הירך. אף שברים בחוליות עמוד השדרה נפוצים בקרב גברים אולם בניגוד לנשים, יורדת שכיחותם עם עליית הגיל. באופן מפתיע, מדדי צפיפות העצם (BMD) אצל חלק גדול מהגברים שסובלים משברים היא תקינה ואינה בטווח המעיד על דלדול עצם. לפיכך, על מנת להעריך את הסיכון לשברים יש לאתר סיבות נוספות לתהליך דלדול העצם אצל גברים.
Atom Heart Mother
Atom Heart Mother (אמא לב אטום) הוא אלבום רוק מתקדם משנת 1970 מאת להקת פינק פלויד. אלבום זה הוא אלבום האולפן החמישי של להקת פינק פלויד. האלבום אשר הוקלט באולפני אבי רוד שבלונדון, הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי ולמקום ה-55 במצעד האמריקאי. תקליטור של האלבום, שהוקלט מהסלילים המקוריים (Remastered), יצא לאור ב-1994.
דלדול עצם
דלדול עצם בקרב גברים
הסיבות המשניות לדלדול עצם אצל גברים כוללות:
Atom Heart Mother
הקלטה
פינק פלויד החלו לעבוד על האלבום לאחר שסיימו את תרומתם לפסקול של הסרט נקודת זבריצקי ברומא. הם חזרו ללונדון בתחילת 1970 לחזרות. מספר מפגשים מחוץ לרומא שימשו להרכבת חומר חדש במהלך החזרות, אם כי חלק מאלו, כגון "The Violent Sequence", שיהפוך מאוחר יותר ל"Us and Them", לא שומשו במשך זמן מה.
דלדול עצם
סיווג
מחלת דלדול עצם ראשונית יכולה להתהוות עקב חידלון הווסת (סוג I), עקב זקנה (סוג II) או אדיופטית (ממקור לא ידוע). אף שתשעים וחמישה אחוזים ממקרי דלדול העצם הם ראשוניים, המחלה יכולה להגרם מסיבות אחרות.
Atom Heart Mother
שם ועטיפת האלבום
שמו של האלבום ניתן לו במקרה. לפני שהתארחו בתוכנית רדיו ב-BBC, נשאלו חברי הלהקה על ידי מפיק התוכנית לפשר שמו של האלבום החדש. המוזיקאי והמלחין הבריטי רון גיסין, אשר השתתף בהפקת האלבום, הציע ללהקה לעיין בעותק של עיתון לונדוני ולחפש בו השראה. בסופו של דבר נגזר שם האלבום מכותרת של כתבה שרוג'ר ווטרס מצא באותו עיתון על אישה בהיריון וקוצב לב הפועל בכוח גרעיני.
דלדול עצם
סיווג
דלדול עצם אדיופטי הוא נדיר ומתרחש בילדים וצעירים משני המינים.
Atom Heart Mother
שם ועטיפת האלבום
תמונת הטבע של עטיפת האלבום המקורית, המציגה פרה העומדת בשדה מרעה ללא כל כיתוב נלווה על העטיפה - לא של שם האלבום או אפילו שמה של הלהקה המבצעת - אינה מסגירה את תוכן המוזיקה הפרוגרסיבית שבו. יש המשערים כי התמונה רומזת לנושא האימהות מההיבט הטבעי שבו באמצעות התייחסות לפרה ולחלב, וכי באופן זה תמונת האלבום כמו גם המוזיקה מרמזים לשאלת הקשר בין מהות לאימהות.
מקורות והשפעה
שתי הרצועות הארוכות ביותר באלבום הן התפתחות מוזיקלית מהיצירות האינסטרומנטליות הקודמות של פינק פלויד, שהעיקרית שבהן A Saucerful of Secrets; הראשונה (הוא גם רצועת הנושא של האלבום) מחולקת לשישה חלקים וחלקים ממנה מלווים בתזמורת שלמה. השנייה היא אינסטרומנטליות ב-3 חלקים, כאשר שיחה משמשת כמפרידה בין החלקים. הרכב שירי האלבום, דומה לזה של Ummagumma וכמו האלבום הזה, כל חבר להקה כותב בעצמו שיר למעט הקטע הראשון.
רשימת רצועות
ב-Atom Heart Mother ישנן 5 רצועות, שתיים ארוכות יחסית ו-3 קצרות יחסית. בתקליט הויניל, הרצועה הראשונה תפסה צד שלם בתקליט בגלל אורכה.
דלדול עצם
פתופיזיולוגיה
לכל אורך חייהן של עצמות מתקיימים בהן תהליכים מצומדים של בנייה ופירוק. אוסטאובלסטים (תאים בוני עצם) ואוסטאוקלסטים (תאים "שוברי" עצם, החיוניים לתחזוקת רקמת העצם וחידושה) פועלים במקביל ליצירת עצם ולספיגתה. תהליכים אלו מווסתים על ידי הורמון הפאראתירואיד (PTH), אסטרוגן, קלציטונין, ציטוקינים וויטמין D ומושפעים ממאמצים המופעלים על העצמות, תזונה, מצבי עקה (כגון זיהומים), שימוש בתרופות ועישון.
במשך העשורים הראשונים לחיים תהליך הבניה של העצם עולה על תהליך ספיגתה כך שסך מסת העצם של הגוף עולה, שיא מסת העצם נמצא בגילאים 25 עד 30 ומשפיע על ערכי מסת העצם בגיל מבוגר. ערכי שיא מסת העצם תלויים במין ובגזע, לנשים שיא מסת עצם הנמוך בשלושים אחוזים מזה של גברים, לשחורים ערכים גבוהים משל היספנים, וללבנים ואסיאתים הערכים הנמוכים ביותר.
Atom Heart Mother
מבצעים
בעלי תפקידים אחרים:
דלדול עצם
פתופיזיולוגיה
במשך כעשור לאחר ההגעה לשיא מסת העצם, פעולת האוסטאובלסטים והאוסטאוקלסטים מאוזנת וערכי מסת העצם נשמרים. בעשור הרביעי לחיים, מופר בשנית האיזון ופעילות ספיגת העצם מתחילה לעלות על פעילות בנייתה. מסת העצם פוחתת מדי שנה בשלוש עשיריות עד ארבע עשיריות האחוז. התהליך מואץ בנשים שהגיעו לגיל המעבר ומגיע לקצב של שלושה עד חמישה אחוזים לשנה למשך חמש עד שבע שנים. היות ששיא מסת העצם בנשים היה נמוך מלכתחילה, שיעור הנשים הסובלות מדלדול עצם גדול משמעותית מזה של הגברים.
Atom Heart Mother
ביקורת וקבלת האלבום
האלבום זכה להצלחה בבריטניה עם יציאתו והגיע למקום הראשון במצעד. נראה שגם חברי הלהקה היו מרוצים ממנו ומרצועת הנושא שלו. במסע ההופעות שלהם בתחילת שנות ה-70 הם הופיעו עם תזמורת כלי נשיפה נרחבת כדי לתמוך בביצוע מלא של רצועת הנושא. עלות הרצת מסע ההופעות עם תזמורת כלי הנשיפה הייתה גבוהה מאוד וכמעט שגרמה להתמוטטות כלכלית של הלהקה. בניגוד לשביעות הרצון עם יציאתו, בשנות ה-80 וה-90 נהגו חברי הלהקה לזלזל במיוחד באלבום זה. בנושא זה בולטים הציטוטים של ווטרס וגילמור:
דלדול עצם
פתופיזיולוגיה
מסת עצם נמוכה מתבטאת בעליה בנקבוביות רקמת העצם הספוגית ובירידה בעוביה של רקמת העצם הצפופה. העצמות הופכות פריכות יותר ופגיעות יותר לשבר.
אסטרוגן פועל על תאים שונים בעצם, המבטאים רצפטורים אליו- הן אוסטאובלסטים והן אוסטאוקלאסטים, כמו תאי עצם ותאים רבים נוספים. נשים אשר נכנסות לחידלון ווסת (בממוצע, בגיל 51) חשופות למחסור באסטרוגן. כתוצאה מכך, יש יצור יתר של ליגנד המשפעל אוסטאוקלאסים (הנקרא גם RANKL), כלומר מביא לעליה בספיגת העצם, כמו גם ירידה בחומר הקרוי osteoprotegerin- השומר על העצם מפני תהליך הספיגה כאמור. כתוצאה מכך תהליך ספיגת העצם עולה ובנוסף לכך זמן החיים של תאים בוני עצם-אוסטאובלסטים- יורד. התהליך עצמו מתרחש בעיקר על פני שטח הפנים של העצם- ומכאן, שעצם טרבקולרית- כגון חוליות עמוד השדרה שהן בעלות שטח פנים גדול יותר- נוטה יותר לשברים המתווכים על ידי ירידה באסטרוגן. כתוצאה מכך, שברים בגופי החוליות הם השברים המוקדמים העיקריים הנובעים מירידה ברמות האסטרוגן.
אבחון
חולים בדלדול עצם עשויים שלא לסבול כלל מתסמינים במשך שנים רבות. מסת העצם עלולה לרדת בעשרות אחוזים לפני שיופיעו שברים ראשונים הגורמים לתסמינים שיאפשרו את אבחון המחלה.
סימנים ותסמינים
הסימנים והתסמינים הראשונים לדלדול עצם הם כאבי גב ושברים שנגרמו לאחר חבלה מינורית או ללא כל חבלה. האתרים האופייניים לשברים ללא חבלה הם חוליות עמוד השדרה נושאות המשקל (מהחוליה החזית השישית ומטה) המציגות שברי דחיסה. ריבוי שברי דחיסה בחוליות מתבטא בירידה בקומת הגוף ולעיתים בעיוות של עמוד השדרה (עקשת). שברים עקב חבלות קלות, המתרחשות בנפילות, עשויים להמצא בשורש כף היד ובצוואר הירך.
בדיקת צפיפות עצם
זיהוי מוקדם של דלדול עצם מקובל כמצדיק התחלת טיפול תרופתי העוצר או מאט את קצב אובדן מסת העצם. הבדיקה שנחשבת למדד הזהב באבחון דלדול עצם היא בדיקת צפיפות עצם (DXA), אך עדיין קיימים ספקות לגבי התועלת בבדיקה זו ובדיקות סקר לדלדול עצם בכלל. הספקות נובעים מהעדר הוכחה לתועלת כוללנית (הפחתת תמותה או סך השברים) ממחקרים קליניים עם הקצאה אקראית, מהסיכון הכרוך בקרינה מיננת ומתופעות הלואי של הטיפולים. "כוח המשימה לשירותי מניעה של ארצות הברית" (U.S. Preventive Services Task Force) ממליץ על בדיקת צפיפות עצם לנשים מעל לגיל 65 ועל בדיקה לנשים בגילאים 60–64 עם גורמי סיכון, כאשר משקל גוף נמוך משבעים קילוגרם נחשב לגורם הסיכון העיקרי. על פי סל הבריאות במדינת ישראל, החל משנת 2000, זכאיות לבדיקת צפיפות עצם נשים מעל גיל 60 אחת לחמש שנים ונשים מעל גיל 50 העונות לקריטריונים מסוימים אחת לשנתיים. בנוסף לזיהוי המחלה, מנבאת בדיקת צפיפות עצם את הסיכוי להתפתחות שבר בטווח הקצר ומאפשרת מעקב אחרי התקדמות המחלה.
תוצאות הבדיקה ניתנות כמספר המייצג את מספר סטיות התקן (T-score) ביחס לממוצע שיא צפיפות העצם באנשים צעירים מאותו מין וגזע. פרושן של תוצאות שליליות היא צפיפות עצם נמוכה יחסית לממוצע ובהתאם מעידות תוצאות חיוביות על צפיפות עצם גבוהה יחסית. הבדל של סטיית תקן אחת עד שתיים וחצי סטיות תקן (T-score 1-2.5) נחשב לחוסר מינרלים בעצם (osteopenia) והבדל הגדול משתיים וחצי סטיות תקן (T-score > 2.5) נחשב לדלדול עצם. דרך נוספת לייצוג התוצאה היא השוואה לאנשים בני אותו גיל, מין וגזע עם תוצאות המחושבות כציון תקן (Z-score).
מניעה
הרפואה שמה דגש על מניעת דלדול עצם היות שהטיפול במצבים מתקדמים של המחלה הוא מוגבל ביותר. מניעה נכונה כוללת שמירה על מסת העצם באמצעות אורח חיים מתאים הכולל התעמלות בונת עצם ותזונה נכונה. במקרים של חידלון וסת מוקדם תרופות מסוג HRT נחשבות גם כן למניעה של דלדול עצם. בעקבות ממצאי מחקר-על מ-2018 על השפעת תוספים, שבו שכיחות שברי ירך נמצאה גבוהה יותר (על גבול המשמעותי-סטטיסטית) אצל מי שנטלו תוספי מזון (סידן או ויטמין D) לעומת מי שנטלו אין-בו, נטילת סידן או ויטמין D איננה מומלצת כיום כטיפול למניעת שברים ראשונית.
התעמלות
הליכה יומית של כחצי שעה ותרגילים המעמיסים משקל על מערכת השלד עשויים לעכב את המחלה. תוכניות אימונים בטוחות לבעלי סיכון גבוה ולכאלו שכבר חולים בדלדול עצם נבנות על ידי פיזיותרפיסטים.
תזונה
מסת גוף נמוכה מאוד היא גורם סיכון משמעותי למחלה. שמירה על מסת גוף תקינה, תזונה בריאה והימנעות מצריכה מופרזת של אלכוהול, קפאין וטבק לאורך שנים מקטינה מאוד את הסיכון לדלדול עצם.
ויטמין D
ויטמין D חשוב הן בספיגת הסידן לגוף והן בתהליכי יצור העצם. חסר ויטמין D איננו גורם לאוסטאופורוזיס אלא לאוסטאומלציה (רככת). הגוף מייצר ויטמין D בחשיפה לאור השמש, כך שלרוב האנשים בישראל אין בעיה לקבל מספיק ויטמין D. ייתכן שחשיבות צריכת הוויטמין כתוסף מזון עולה אצל אנשים החיים במדינות צפוניות, באוכלוסייה המבוגרת, ובאנשים הממעטים להיחשף לאור השמש. הצריכה המומלצת היא 800–1000 יחידות ליום. ויטמין D הוא הורמון שומני סטרואידי הנמצא במזון שומני מהחי. נטילת ויטמין D בעזרת תוספי מזון נבדקה כאמצעי להפחתת הסיכון לשברים באוכלוסייה מבוגרת. מחקר-על שפורסם ב-2006 הראה נטייה לא-משמעותית לעליה בשברים במינון נמוך (400 יחידות ליום) וירידה משמעותית בשברים במינון של 700–800 יחידות ליום. מחקר זה כלל בעיקר דיירי בתי-אבות. סקירת מחקרים שכללו אנשים הגרים בביתם לא הצליחה להראות תועלת של תוספי סידן או ויטמין D, וכח המשימה האמריקאי לרפואה מונעת קבע ב-4/2018 שאין ראיות מספקות לנטילתם כמניעה ראשונית. מינון חודשי גבוה של ויטמין D (60000 יחידות) נמצא אף כגורם לעליה משמעותית בסיכון לנפילות. בין תופעות לואי הנוספות של ויטמין D - יצירת אבני סידן בכליות.
סידן
כדי להבטיח צריכה מספיקה של סידן באוכלוסייה הכללית המינון המומלץ לצריכת סידן הוא 1,000 מיליגרם ליום לאוכלוסייה הכללית ולנשים בהריון או מניקות, ו-1,200–1,500 מיליגרם ליום לאוכלוסייה מבוגרת או לנשים בגיל המעבר. מזון עשיר בסידן כולל מוצרי חלב, דגים, ירקות מצליבים, אגוזים ועוד. מחקרים קצרי טווח שמדדו מהי הנקודה שבה כמות הסידן הנכנסת לגוף שווה לכמות הסידן היוצאת מהגוף הראו שמספיקה כמות של 550 מיליגרם של סידן ליום. המקורות לסידן הם מוצרי חלב, מקורות צמחיים כמו ירקות ירוקים כהים (כמו כרוב סיני) וקטניות. נטילת סידן כתוספי מזון הומלצה להעשות בשתיים - שלוש מנות נפרדות ביום או בכדור בעל מנגנון שחרור מושהה, מכיוון שיכולת ספיגת הסידן בגוף מוגבלת (לכ־500 מיליגרם למנה). הומלץ להקפיד להפריד נטילת סידן מאכילת מזונות עשירים בסידן (בעיקר מוצרי חלב). עם זאת, כח המשימה האמריקאי לרפואה מונעת קבע ב-4/2018 שאין ראיות מספקות לנטילתם כמניעה ראשונית של שברים אוסטאופורוטיים. בין תופעות הלואי של תוספי סידן - יצירת אבני סידן בכליות.
הטענות על קשר בין חלב לבין דילדול עצם
יעילותה של צריכת סידן בעזרת דיאטה עשירה במוצרי חלב והשפעה של דיאטה זו על בריאות העצם מקובלת על הרוב הגדול של המומחים בתחום. כך למשל, בנייר עמדה של איגוד רופאי הילדים נכתב: "בילדים ומתבגרים, צריכת סידן בכמות מספקת היא חיונית להשגת שיא מסת העצם ולהורדת הסיכון לשברים ולאוסטיאופורוזיס בהמשך החיים... חלב פרה ומוצריו מהווים מקור עיקרי לסידן בתזונת תינוקות, ילדים ומתבגרים. ספיגת הסידן. מחלב פרה ומוצריו טובה".
מספר מצומצם של בעלי קשר לתחום העלו ספקות לגבי זה. בין טענות המתנגדים - חלק מתושבי המדינות שלהן צריכת הסידן הגדולה ביותר באמצעות מוצרי חלב (כמו שוודיה וארצות הברית), סובלים משיעורי הימצאות של דלדול עצם מהגבוהים בעולם. אך אין הכרח שזה בגלל החלב, שכן קיימים משתנים רבים נוספים מלבד צריכת החלב בארצות אלה, כמו ארצות פחות אור שמש (שוודיה) אורך חיים רב יותר בארצות שבהם שותים יותר חלב (דילדול עצם נפוץ יותר בגיל מבוגר), צריכת מוצרי חלב בצמוד למוצרים המכילים קפאין, למשל, שוקו או נס-קפה עם חלב או קולה וקפה סמוך לארוחה עם סידן פוגעת בספיגת הסידן - אלה עשויים להיות נפוצים יותר בארצות עם יותר דילדול עצם, כך גם מוצרי חלב עם 1% שומן שמהם הסידן נספג פחות טוב.
ישנן סטטיסטיקות המצביעות על תוצאות אחרות, כך מחקר של EPIC-Oxford, שהשווה בין צמחונים שלא אכלו בשר אך כן צרכו ביצים וחלב, לבין טבעונים שלא צרכו ביצים וחלב, ושיעור הסיכון לשברים אצל הטבעונים היה גבוה ב-30%. במחקר אחר על צפיפות עצם בקרב נזירות בודהיסטיות, נמצא כי בתפריט הנזירות היה פחות סידן, אך לא נמצאו הבדלים משמעותיים בין הנזירות הטבעוניות לבין קבוצת הבקרה. במחקר שביצעו ד"ר איש-שלום וצוותה השתתפו כ-2,500 נשים צעירות. הנשים שקיבלו תוספת סידן והעשירו את התפריט בטחינה, שומשום, חלב ומוצרי גבינה, זכו לתוצאת בדיקת צפיפות עצם גבוהה וטובה, בעוד אלה שצרכו תפריט דל סידן הראו תוצאות נמוכות יחסית של צפיפות עצם.
בעבר נטען על ידיאיגוד רופאי הילדים, ייתכן שצריכת יתר של חלבון מהחי גורמת לבריחת סידן מהעצם בטווח הארוך. הטענה לא מקובלת כיום.
טיפול תרופתי
טיפול רפואי צריך להינתן כשצפיפות העצם נמוכה מ-2.5 סטיות תקן (T score), או כשצפיפות העצם עדיין איננה -2.5 אולם בשילוב עם גורמי סיכון (עישון, אלכוהול, גיל וכדומה).
עיקר הטיפול התרופתי נחלק לשתי משפחות תרופות: כמו כן על כל החולים בדלדול עצם ליטול באופן קבוע תוספי סידן וויטמין D כמתואר בפרק על מניעה.
כיום לא מומלץ לטפל באסטרוגנים למניעת מחלות כרוניות כולל דלדול עצם בגלל סיכון מוגבר לתופעות פקקת ותסחיף ורידיות. כמו כן אין הוכחה לטיפול בפיטואסטרוגנים (הנמצאים למשל בטופו) לטיפול בדלדול עצם או במניעת המחלה.
ביספוספונאטים
ביספוספנטים (bisphosphonate) בעלי אפיניות גבוהה לסידן מינרלי, עקב כך הם נספחים באופן סלקטיבי לעצמות הגוף. הביספוספנטים משרים אפופטוזה (מוות תאי מתוכנן) באוסטאוקלסטים, וגורמים לאוסטאובלסטים לשחרר פקטור המעכב אוסטאוקלסטים כך שסך ספיגת העצם על ידי התאים מואטת. הביספוספנט הנפוץ ביותר בשימוש הוא אלנדרונט (שמות מסחריים בישראל: פוסלן, מקסיבון, אלנדרונט טבע). נטילתו עלולה לגרום לגירוי בדרכי הבליעה ולכן יש ליטול אותו כפעולה ראשונה בבוקר, על קיבה ריקה, בעמידה, עם כוס מלאה של מי ברז. הוא ניתן בכדור של 10 מ"ג לנטילה פעם ביום או בכדור בעל מנגנון שחרור מבוקר במינון של 70 מ"ג לנטילה פעם בשבוע. עוד ביספוספונט שבשימוש הוא ריזדרונאט (אקטונל), אשר פעולתו דומה אך נראה שהשפעתו מהירה יותר והוא גורם לפחות תופעות לוואי במערכת העיכול העליונה. ביספוספונט נוסף ומוכר, הוא חומצה זולודרונית (אקלסטה), היא ניתנת בעירוי פעם בשנה, הוכחה כמונעת שברים ואף הורידה תמותה בחולים לאחר שבר בצוואר הירך. תופעת הלוואי הן דמויות שפעת ומופיעות סמוך למתן העירוי.
תופעת לוואי חמורה של הביספוספונטים היא גרימת נמק העצם בעצמות הלסת העליונה והתחתונה (Bisphosphonate-associated osteonecrosis of the jaw). נמק זה דווח בעיקר בחולים שקיבלו ביספוספונטים דרך הווריד (לטיפול בממאירות בעצמות), אך עלול להופיע לאחר כ־3 שנים של נטילת התרופה דרך הפה בעקבות גירוי של טיפול שיניים כירורגי (כגון, עקירת שן, ניתוח שן בינה, השתלת שן) אך לעיתים גם ללא גירוי כלל.
תופעת לוואי לא שכיחה היא שברים בלתי טיפוסיים בעצם הירך (Atypical Subtrochanteric Hip Fracture). אלה שברים רוחביים בחלק המרכזי של העצם המופיעים לאחר טיפול בביספוספונאטים במשך שנתיים לפחות. ריפוי שברים אלה הוא קשה וממושך. כאב מתמיד במרכז הירך עלול להקדים את הופעת השבר ומחייב בירור על ידי צילום רנטגן ומיפוי עצם.
אין עד כה הסכמה לגבי משך הטיפול בביספוספונאטים, אך נהוג לא להמשיך בו מעבר לעשר שנים.
קלציטונין
הורמון המאט את קצב ספיגת העצם וכן נמצא כיעיל בהפחתת כאב לאחר התרחשות שבר. ניתן בזריקה תת-עורית או כספריי לאף. לאחרונה התפרסמה המלצה בקנדה, אירופה( EMA-European Medicines Agency) וארצות הברית (FDAׂ) להפסיק את השימוש בו בגלל נתונים המצביעים על סיכון מוגבר לסרטן.
דנוסומאב
דנוסומאב היא תרופה לטיפול באוסטאופורוזיס (דלדול העצם, בריחת סידן) המיוצרת על ידי חברת התרופות אמג'ן וניתנת בעיקר לנשים לאחר המנופאוזה. השימוש בתרופה מעלה את צפיפות העצם ומפחית את הסיכוי לשברים בחוליות ב-70% ולשברים בצוואר הירך ב-40%. התרופה ניתנת גם לגברים הסובלים מסרטן הערמונית ומקבלים טיפול המדכא יצירת הורמוני המין. התרופה ניתנת בזריקה תת-עורית כל 6 חודשים ועל פי תוצאות המחקר הראשוניות זמן הטיפול המומלץ היה 3 שנים. לאחר מספר שנים של שימוש בתרופה והצטברות עדויות, התברר שהפסקת הטיפול עלולה לגרום להיווצרות שברים בעמוד השדרה ובעצמות הירך כתוצאה מהאצת של פירוק העצם.
בניית עצמות
הטיפול התרופתי החדשני ביותר עוסק בבנייה מחודשת של עצמות, בשונה ממילוי חללי העצם עם חומרים כביספוספונטים. טיפול זה נעשה כיום באמצעות הזרקת אנלוגים ל-PTH במשך זמן קצר דבר המוביל להפעלת התאים בוני העצם ויצירת רקמת עצם חדשה. תרופה זו נמצאה כמועיל לבניית עצם אך הטיפול עדיין יקר ופולשני מאוד ולכן טרם נפוץ בשוק. התכשיר teriparatide המעודד בניית עצם משווק בישראל בשם Forteo. זהו מקטע של הורמון הפאראתירואידי (PTH) הניתן בהזרקה יומית לתקופה של עד 24 חודשים. התכשיר גורם לעלייה בצפיפות העצם בעמוד השדרה ובצוואר הירך, להפחתה של 65% בסיכון לשברים בחוליות ולהפחתה של 53% בשברים חוץ-חולייתיים. יעיל גם לגברים.
סטרונציום רנלאט
משווק בישראל בשם protelos. סטרונציום נמצא בכמות מזערית בתזונה. לתכשיר יש השפעה על הפחתת פירוק העצם ובנייתה אם כי מנגנון הפעולה שלו עדיין לא ברור. התכשיר נבדק בנשים לאחר המנופאוזה והוריד את הסיכון לשברים בעמוד השדרה ב-40% ולשברי גפיים ב-20%. ניתן במינון יומי של 2 גרם באבקה מומסת במים.
מניעת שברים בחולים
מניעת שברים בחולי דלדול עצם כרוכה בהתנהגות זהירה ועיצוב סביבה בטוחה לחולים. מטבע הדברים, חולים רבים סובלים משיווי משקל לקוי, חולשה ובלבול הקשורים לזקנה. החולים מודרכים להשתמש בעזרי הליכה כגון מקלות הליכה ומעקי בטיחות ולהימנע מפעולות ומצבים מסוכנים כגון טיפוס על כיסא להגעה למקומות גבוהים, הליכה על משטחים חלקים או הנחת חפצים ורהיטים במיקומים מועדים להתנגשות ונפילה. פעילות גופנית מסייעת בחיזוק השרירים ושיפור שיווי המשקל והקטנת הסיכוי לנפילות, כמו גם העלאת מסת עצם שתורמת לעמידותן לשברים.
מחקר
המחקר הבסיסי במחלה זו מבוצע על חיות לאחר כריתת שחלות (ovariectomy, oophorectomy) י. בעבר היה מקובל להשתמש בחולדות צעירות לשם כך, אך מחקר הראה שמודל זה אינו משקף את המציאות בבני אדם, ולכן יש להשתמש בחולדות מבוגרות.
ציקלובוטאן
ציקלובוטאן (Cyclobutane) הוא ציקלואלקאן שנוסחתו C4H8. המולקולה היא טבעת של 4 אטומי פחמן הקשורים זה לזה בקשר בודד וכל אחד קשור ל 2 אטומי מימן.
החומר סונטז לראשונה בשנת 1907 בידי ריכרד וילשטֶטר באמצעות הידרוגנציה של ציקלובוטן בקטליזה של ניקל.
פריי
{{פירושונים| אחר:
ראו גם
}}
העיר העתיקה (באר שבע)
העיר העתיקה של באר שבע היא העיר היחידה אשר נבנתה על ידי השלטון העות'מאני בזמן שלטונו בארץ ישראל, והיוותה מקום מרכזי לשליטה על כוחות הצבא. העיר נכבשה על ידי הבריטים באוקטובר 1917, לאחר מכן על ידי צבא מצרים במאי 1948, ובהמשך על ידי צה"ל. עד שנות ה-80 הייתה העיר העתיקה המרכז המסחרי ומרכז העסקים העיקרי בבאר שבע. לאחר הקמת קניון הנגב ב-1990 ומרכזים מסחריים נוספים בשנים שלאחר מכן, ירדה קרנה של העיר העתיקה במידה מסוימת. בעשור האחרון מנסה עיריית באר שבע להחזיר את העיר העתיקה כאזור מרכזי בעיר, על ידי שיפוץ וחידוש רחובות, בתים, הגנים והמוזיאונים ובאמצעות קיום פסטיבלים ופעילויות לילדים בעיר העתיקה.
היסטוריה
בנייתה של העיר החלה בשנת 1900, תוכננה בדגם רחובות שתי וערב. מיקומה נקבע בקרבתם של שלושת ריכוזי התיישבות הבדואים הגדולים, ועקב העובדה כי במקום זה היו כמויות רבות של מי תהום. הבניין הראשון שהוקם היה תחנת המשטרה בעלת שתי הקומות, שנבנה במטרה להפחית את הסכסוכים בקרב השבטים הבדואים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, החל משנת 1914, שימשה העיר כמרכז של הצבא הטורקי ובשנת 1915 אף נבנתה בה תחנת רכבת, אשר מסילתה הגיעה מלוד ותוכננה להגיע עד תעלת סואץ, אולם לא נבנתה עד תומה.
ב-31 באוקטובר 1917 נכבשה העיר על ידי כוחות אנז"ק של הצבא הבריטי בפיקודו של הגנרל אלנבי. הבריטים המשיכו לפתח את העיר לפי תוכניות בינוי עיר שתאמו את התוכנית, לפיהן בנו הטורקים את העיר. המפורסמת בתוכניות אלו הייתה של הנרי קנדל, משנת 1937. בתקופת השלטון הבריטי הייתה העיר ערבית, ונקראה ביר א-סבע. במפקד אוכלוסין שנערך בשנת 1922 גרו בבאר שבע 2,356 תושבים, מתוכם 98 יהודים בלבד. עד שנת 1936 גרו בה משפחות יהודיות בודדות.