cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בושהר (עיר)
היסטוריה
במאה החמישית לספירה, בושהר הייתה מקום מושבה של ההתרחבות הנוצרית הנסטוריאניזם לדרום איראן.
בשנת 1734 בחר נאדר שאה מהשושלת האפשארית בעיר כאתר לבסיס ימי של הצבא האיראני. בתקופת זו, האזור היה מקום לאתגרים פוליטיים בין מדינות וקבוצות פוליטיות שונות. כאשר שושלת קג'אר החליפה את השושלת האפשארית, הייתה להם פחות שליטה על אזור המפרץ הפרסי, ולכן ההשפעה הבריטית באזור גדלה בהדרגה.
בשנת 1737 פתחה חברת הודו המזרחית ההולנדית עמדת מסחר בבושהר, שנמשכה עד 1753.
בשנת 1763 העניק המושל הערבי של בושהר שייח' נסר אלמדקור לחברה המזרחית של הודו את הזכות לבנות שם בסיס ומסחר. זה שימש כבסיס ידי הבריטים הצי המלכותי הבריטי במאה ה-18 המאוחרות. במאה ה-19 הפכה בושהר לנמל מסחרי חשוב. היא נכבשה על ידי כוחות בריטיים בשנת 1856, במהלך המלחמה האנגלו-פרסית 1856–1857. בושהר נכנעה לבריטים ב-9 בדצמבר 1856, אך בשנת 1913 האיראנים ניצחו בקרב ארוך. בריטניה העבירה את מרכזה הדיפלומטי והמסחרי על פני המפרץ הפרסי לבחריין בשנת 1946. העיר הייתה מדוכאת כלכלית עד לשנות ה-60 של המאה העשרים כאשר הממשלה יזמה תוכנית פיתוח גדולה. בשנת 1975 החלה הממשלה בבניית תחנת כוח גרעינית בבושהר. מתקן זה הושלם רק באופן חלקי עד אשר הופצץ והושמד על ידי עיראק במהלך מלחמת איראן-עיראק (1980–1988). כשגרמניה, התומכת הראשית במפעל, סירבה להשלים אותו לאחר המלחמה, איראן ניסתה להשיג סיוע ממדינות אחרות והשיגה אותו ב-1995 על ידי רוסיה.
נמל בושהר הוא אחד הנמלים החשובים במפרץ הפרסי ובו נמל התעופה של בושהר וכבישים מהירים המחברים את העיר לאהוואז בצפון מערב ולשיראז בצפון מזרח. בחלק הישן של מרכז בושהר ישנן דוגמאות רבות לאדריכלות מסורתית של המפרץ הפרסי מהתקופה של בין 1870 עד 1920.
בושהר היא גם יצואנית לתוצרת החקלאית של פרובינציית פארס השכנה והפורייה. ענפיה של בושהר כוללים שימורי פירות ים, מפעלים לעיבוד מזון וחברות הנדסה.
אקלים
בבושהר אקלים צחיח למחצה, אקלים ים-תיכוני.
פיתוח גרעיני
בושהר מרוחקת 12 קילומטרים מאתר תחנת הכוח הגרעינית בושהר שנבנתה בשיתוף פעולה עם רוסיה. העבודה החלה על ידי סימנס אשר הייתה מעורבת בבניית שני כורים גרעיניים על בסיס חוזה בשווי 4 עד 6 מיליארד דולר, שנחתם בשנת 1975.
העבודות הופסקו בינואר 1979, כאשר כור אחד הושלם ב-50%, והכור השני הושלם ב-85%. לדבריהם, הם הפסיקו את פעולתם בעקבות בעיות אי תשלום של 450 מיליון דולר מצד האיראנים. החברה קיבלה 2.5 מיליארד דולר מהחוזה הכולל. עיקר ביטולם בא בעקבות המהפכה האיראנית בשנת 1979. לאחר מכן איראן ביקשה מסימנס לסיים את הבנייה, אך סימנס סירבה. זמן קצר לאחר מכן פלשה עיראק לאיראן ותוכנית הגרעין הופסקה עד סוף המלחמה. הכורים ניזוקו מהתקפות אוויריות מרובות של צבא עיראק בין מרץ 1984 ל-1988.
ב-1995 חתמה רוסיה על חוזה לאספקת כור קל (החוזה מוערך בין 700 מיליון דולר ל-1.2 מיליארד דולר). ההסכם קורא להעביר דלק גרעיני חזרה לרוסיה לעיבוד מחדש. המפעל החל להוסיף חשמל לרשת הלאומית ב-3 בספטמבר 2011 ונפתח רשמית ב-12 בספטמבר 2011.
ספורט
שני מועדוני הכדורגל הגדולים המייצגים את העיר הם FC Shahin Bushehr, הקבוצה משחקת בליגת העל האיראנית ו-F.C. Iranjavan Bushehr אשר משחקת בליגת המשנה האיראנית.
טוני ג'אנג
ג'אנג ג'ידונג או בכנויו במערב טוני ג'אנג או טוני זאנג (בסינית: 张志东), הוא מיליארדר סיני, מייסד-שותף, CTO לשעבר ומחזיק המניות השני בגודלו של תאגיד הטכנולוגיה הסיני טנסנט.
ביוגרפיה
ג'אנג נולד בשנת 1971 למד יחד עם מא הואטנג באוניברסיטת שנג'ן, לימים הקימו שניהם יחד את חברת האינטרנט טנסנט שהפכה מהרה לאחת מחברות הטכנולוגיה הגדולות העולם עם שווי של מעל 500 מיליארד דולר.
לג'אנג גם תואר שני מאוניברסיטת דרום סין לטכנולוגיה.
ראש המטה הכללי הרוסי
ראש המטה הכללי הרוסי (ברוסית: Начальник Генерального штаба Вооружённых Сил Российской Федерации, НГШ ВС России) הוא הדרג הפיקודי העליון בכוחות המזוינים של רוסיה. הוא נתון למרותו של נשיא רוסיה, משמש המפקד העליון וכפוף ישירות לשר ההגנה. הוא קצין בדרגת גנרל הצבא ומכהן כסגן שר ההגנה הרוסי.
תפקידים
תפקידי הרמטכ"ל הרוסי הם:
מכתש סוויפט
מכתש סוויפט (באנגלית: Swift crater) הוא מכתש פגיעה שנמצא על פני דימוס - אחד מירחי המאדים.
קוטרו של המכתש 1 קילומטרים.
המכתש נקרא על שמו של הסופר ג'ונתן סוויפט אשר חזה את קיומם של ירחי המאדים בספרו מסעי גוליבר.
מכתש סוויפט הוא אחד משני מכתשי פגיעה על הירח דימוס להם ניתנו שמות. השני הוא מכתש וולטר.
פליקס שנער
פליקס (אליעזר) שנער (17 באפריל 1905 – 14 במאי 1985) היה ראש משלחת השילומים הישראלית במערב גרמניה, מנהל עיתון הארץ והמפקח הראשון על הדלק בישראל.
ביוגרפיה
נולד בשם פליכס שנייבלג (Felix Schneebalg) בשנת 1905 לג'ני לבית שיפמן ולהיינריך חיים שנייבלג בשטוטגרט, גרמניה.. הוא למד משפטים באוניברסיטת טיבינגן, אוניברסיטת היידלברג ואוניברסיטת גתה בפרנקפורט ונהיה לדוקטור. אף כי למד משפטים, הוא לא עסק מעולם בעריכת דין. לאחר לימודיו עבד כיועץ כלכלי של חברות ענק גרמניות אך בשל המשבר הכלכלי העולמי ב-1929 פוטר מעבודתו כיועץ והתחיל לעבוד כמנהל נכסים בבית המשפט בברלין אך בעקבות עלייתו של היטלר לשלטון ב-1933, נשיא בית המשפט הודיע לו שהעם הגרמני אינו יכול לתת את אמונו ביהודי ולכן פוטר.
בשנת 1967 יצא לאור בהוצאת שוקן ספרו של שנער, "בעול כורח ורגשות: יחסי ישראל-גרמניה 1966-1951" הסוקר את תולדות הסכם השילומים בגרמניה ודרכי ביצועו. לספר שני מבואות שנכתבו במיוחד על ידי דוד בן-גוריון וקונראד אדנאואר. הספר יצא מאוחר יותר גם בשפה הגרמנית. שנער נטמן בבית העלמין הדרום לצד רעייתו, אילזה.
אימה אמריקאית: הכת
אימה אמריקאית: הכת (באנגלית: American Horror Story: Cult) היא עונתה השביעית של הסדרה "אימה אמריקאית", שנוצרה והופקה על ידי ריאן מרפי ובראד פלצ'ק. רשת "FX Networks" אישרו באופן רשמי ב-4 באוקטובר 2016, כי הסדרה תמשיך אל עונתה השביעית, אשר עלתה לשידור לראשונה ב-5 בספטמבר 2017 באותה הרשת. בעונה מופיעים שרה פולסון, אוון פיטרס, שאיין ג'קסון, פרנסס קונרוי, אמה רוברטס, עדינה פורטר, מייר וינינגהם, ג'ון קרול לינץ' וצ'אד בונו, שהופיעו כבר בעונות הקודמות של הסדרה, ואליהם מצטרפים השחקנים בילי לורד, קולטון היינס, בילי אייכנר, לינה דנהאם, לסלי גרוסמן ואליסון פיל.
פרקים
העונה כוללת 11 פרקים:
פיתוח
ב-4 באוקטובר 2016, אושר באופן רשמי כי הסדרה תמשיך אל עונתה השביעית, אשר עתידה לעלות במהלך ספטמבר 2017. ראיין מרפי אישר כי העונה תהיה קשורה אל העונה הרביעית, "פריק שואו"; אך עלילתה תתרחש בימינו אנו. בפברואר 2017, בתוכנית "Watch What Happens Live", מרפי הודיע כי העונה תסוב סביב הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 ורמז כי ייתכן שתופיע בעונה דמות שתתבסס על הנשיא הנבחר דונלד טראמפ. מרפי ציין כי עלילת העונה תסוב אחר שני צדדים מנוגדים של הפוליטיקה. בנוסף, מרפי גם אמר כי הוא "יאיר וידגיש" קבוצות של אנשים שהוא מאמין כי "מתעלמים מהם בממשל הנוכחי [של טראמפ], ואנשים מפחדים ומרגישים מאוימים מכך שחייהם יילקחו מהם".
מאוחר יותר, מרפי אישר כי עלילת העונה תתקיים לאחר הבחירות לנשיאות, כשהפרק הראשון יתקיים בליל הבחירות. מרפי הסביר כי "עשר הדקות הראשונות של העונה יתרחשו בצורה מטרידה ומקאברית בליל הבחירות, ויש משהו נוראי שקורה בחיים של הדמויות שלנו בליל הבחירות, בזמן שהם צופים בכל מה שקורה". במקביל, מרפי חשף כי העונה לא תכלול את דמויותיהם של דונלד טראמפ או הילרי קלינטון, ואמר כי " סיפור אימה הוא תמיד אלגורי, אז הבחירות ישמשו כאלגוריה." באפריל 2017, מרפי אישר כי ייעשה שימוש בקטעי ארכיון של ליל הבחירות עבור בכורת העונה.
דרך הטוויטר, מרפי גילה לעוקבים שלו כי הוא יפרסם פרטים על העונה וכן את שמה של העונה בתאריך 20 ביולי. בנוסף, מרפי אף הכריז כי כותרות הפתיחה יחזרו לסדרה לאחר שנעדרו מעונתה הקודמת.
צילומים
בפברואר 2017, הוכרז כי העונה תחל את צילומיה העיקריים ביוני 2017. חודש לאחר מכן, צילומי העונה הוקדמו למאי 2017. ב-24 במאי 2017 התסריטאי והמפיק ג'ון גריי אישר כי אכן העונה החלה את צילומיה.
פרידה (סרט, 2002)
פרידה הוא סרט ביוגרפי אודות הציירת הסוריאליסטית פרידה קאלו, אשר יצא בשנת 2002 על ידי אולפני מירמקס. בסרט כיכבו סלמה הייק בדמות פרידה, תפקיד בעבורו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, ואלפרד מולינה בתפקיד דייגו ריברה.
הסרט היה מבוסס על הספר הביוגרפי, פרידה: ביוגרפיה של פרידה קאלו, של היידן הררה. את הסרט ביימה ג'ולי טיימור. הסרט זכה בשני פרסי אוסקר, עבור הפסקול המקורי הטוב ביותר ועבור איפור.
עלילה
העלילה מתחילה זמן קצר לפני האירוע הטראומטי שעברה פרידה קאלו בגיל 18, כאשר קרונית התנגשה באוטובוס בה נסעה. היא נשפדה על ידי מוט ברזל, והפציעות שנגרמו מכך המשיכו להשפיע עליה לרעה במהלך כל חייה. במהלך השיקום שלה, אביה הביא לה בדי ציור, והיא החלה לצייר כדי להעביר את הזמן. במהלך הסרט, סצנות מתחילות כציור, ומתמוססות לצילום חי של השחקנים.
הסרט מראה את היחסים הדיספונקציונליים של פרידה עם בן זוגה, אמן ציורי הקיר, דייגו ריברה. הערכתו לציורים שלה הן אחת הסיבות שהיא ממשיכה לצייר. במהלך הנישואים שלהם, ריברה שוכב עם נשים רבות, בעוד קאלו הביסקסואלית לוקחת לעצמה מאהבים ומאהבות, ופעם אחת מנהלת רומן עם אותה אישה שריברה מנהל איתה רומן.
השניים נוסעים לניו יורק כדי שריברה יצייר ציור ברוקפלר סנטר. ריברה מסרב להתפשר על חזונו הקומוניסטי לציור, כנגד רצונותיו של מזמין העבודה, נלסון רוקפלר (אדוארד נורטון). כתוצאה, הציור נהרס. בעת שהייתם, קאלו עוברת הפלה טבעית, והיא מגלה שאמה נפטרה במקסיקו. הזוג חוזר למקסיקו.
אחותה של קאלו, כריסטינה, באה לגור עמם, ולתפקד כעוזרתו של ריברה. קאלו מגלה שהשניים מנהלים רומן. היא עוזבת את ריברה, ושוקעת באלכוהוליזם. הם חוזרים לאחר שריברה מבקש ממנה לקבל את פניו של ליאון טרוצקי (ג'פרי ראש), שמצא מקלט מדיני במקסיקו. היא מתחילה רומן עם טרוצקי. כשריברה מגלה את קיום הרומן, הוא אינו יכול לחיות עם זה - עם רומניה האחרים של קאלו הוא חי בשלום, אך טרוצקי הוא חשוב לו מבחינה פוליטית, וזהו קונפליקט שהוא לא מצליח ליישב מבחינה רגשית. קאלו בורחת לפריז, וכשהיא חוזרת ריברה דורש ממנה להתגרש.
כשטרוצקי נרצח במקסיקו סיטי, המשטרה חושדת בריברה, ומביאה את קאלו למעצר כשלא עולה בידם למצאו. ריברה מסייע בשחרורה.
מצבה הפיזי של קאלו ממשיך להתדרדר, וכשאצבעות רגליה מעלות נמק, היא מסירה אותן בניתוח. ריברה מבקש שתינשא לו שנית, והיא מסכימה. בהמשך, היא גם עוברת כריתת רגל, ולבסוף נפטרת, מייד לאחר שהיא סוף-סוף מציגה את עבודותיה בתערוכת יחיד.
הפקה
רעיון הפקת סרט המבוסס על חייה של קאלו היה במקור של ננסי הרדין, עורכת ספרים וסוכנת ספרותית שרצתה לעשות הסבה להפקת סרטים. כשהיא שמעה על ספור של הררה, לדבריה היא "גילתה סיפור סמלי עבור נשים המנסות לנהל גם קריירה וגם חיי נישואים". היא קנתה את האופציות של הספר, וניסתה למכור את הרעיון לאולפנים כסרט רומנטי אפי, בסגנון זכרונות מאפריקה, ואכן בשלבים מוקדמים אלה היו שחקניות מובילות שהתעניינו בסרט - דוגמת מריל סטריפ וג'סיקה לאנג - אך האולפנים לא היו מעוניינים. כשאמנותה של קאלו התחיל לתפוס תשומת לב ציבורית, ודיוקן עצמי שלה נמכר ב-$1.5 מיליון - המחיר הגבוה ביותר בזמנו עבור עבודה מאמריקה הלטינית - הכריזה מדונה על תוכניתה לככב בסרט על קאלו, וחברת ההפקה של רוברט דה נירו, סרטי טריבקה תכננו סרט שמשלב את הסיפורים הביוגרפיים של דייגו ריברה ופרידה קאלו.
ב-1991, הבמאי לואיס ולדז החל בהפקת סרט על חייה של קאלו באולפני ניו ליין סינמה, בכיכובה של לורה סאן ג'אקומו. ליהוקה של סאן ג'קומו העלה התנגדויות מכיוון שהיא לא לטינה-אמריקאית, והאולפן החליט לבטל את ההפקה.
גם הפרויקט של הרדין זכה לתגובות מעורבות:
בשלבים המוקדמים של ההפקה של הסרט בניו ליין סינמה, סלמה הייק - שאז לא הייתה ידועה בארצות הברית - יצרה עם ולדז קשר, ושלחה לו קליפ פרומו שלה. הוא החליט שהיא צעירה מידי לגלם את דמותה של קאלו. ב-1993, הוא שינה את השם והכיוון של הסרט שהתחיל להפיק קודם לכן, וקרא לו "שתי הפרידות", בכיכובן של סאן ג'קומו ואופליה מדינה, ששתיהן גילמו את קאלו, עם ראול ג'וליה בתפקיד דייגו ריברה. אך מותו של ג'וליה עיכב את הפרויקט פעם נוספת. בינתיים, הרדין הציעה את הפרויקט שלה ל-HBO כדי להפיק אותו כסרט טלוויזיה. בעיות בליהוק ובהפקה גרמו לביטול הפרויקט, אך השתתפותה של המפיקה המצליחה ליז ספיד, שחברה להרדין בפיתוח הסרט, סייעו להביא את הפרויקט לאולפני טרימרק, שם המפיק ג'יי פולשטיין התעניין בהפקה, והביא את סלמה הייק לתוך הפרויקט.
הייק, מצידה, הגדירה את עצמה כמעריצה מושבעת של פרידה קאלו מאז גיל 13 או 14, למרות שלדבריה, זו לא הייתה אהבה ממבט ראשון:
הייק הייתה כה נחושה לגלם את תפקיד פרידה שהיא פנתה לדולורס אולמדו פטינו, מאהבת לשעבר של דייגו ריברה, ולאחר מותו הממונה על עזבונו, כולל הזכויות לעבודותיו ולעבודותיה של קאלו, אשר ריברה הניח בצוואתו "לעם המקסיקני", בקרן נאמנות בניהולה של אולמדו. אולמדו נתנה להייק גישה לציורים של קאלו, והיא בתורה החלה לגייס שחקנים לתפקידי המשנה של הסרט. היא פנתה לאלפרד מולינה מאחורי הקלעים בעת הופעה בברודוויי, ושאלה אותו אם ירצה את תפקיד דייגו. הוא הסכים, ואף עלה כ-15 ק"ג במשקל כדי לגלם אותו.
אך כאשר פולשטיין עזב את טרימרק, שוב הופסק הפרויקט. הייק פנתה אז להארבי ויינשטיין ולמירמקס, והפעם דברים הצליחו להתקדם, וג'ולי טיימור הצטרפה להפקה כדי לביים את הסרט. בינתיים, באוגוסט 2000, הודיע ולדז כי ג'ניפר לופז תככב בסרט שלו, שכבר היה בהפקה באולפני זוטרופ. אך מירמקס והייק המשיכו בהפקת הסרט שעד שנת 2001 כבר היה בהפקה מלאה, ובשנת 2002 יצא הסרט לאקרנים בכותרתו הפשוטה, "פרידה".
יציאה לאקרנים
ב-29 באוגוסט 2002, הייתה הקרנת הבכורה של הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בוונציה. הפרמיירה האמריקאית הייתה במוזיאון האמנות של לוס אנג'לס, באוקטובר 2002, והפרמיירה המקסיקנית הייתה בנובמבר 2002, ב-Palacio de Bellas Artes.
ביקורת
הביקורת לסרט הייתה חיובית, כאשר מבקרים שיבחו חלקים מהסרט - כמו סצנות הסיום, הפסקול והציוריות של הצילום - אך גם סברו שהיו בסרט בעיות המשכיות וטיפול רך מידי לפעמים של סוגיות כואבות.
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל ציון של 76% חיובי מידי המבקרים.
הסכם זוהאב
הסכם זוהאב, המכונה גם הסכם קסר-י שירין, נחתם ב-17 במאי 1639 בין האימפריה העות'מאנית לאימפריה הספווית.
ההסכם נחתם בין הסולטאן מוראט הרביעי לשאה הפרסי ספי הראשון. חתימת ההסכם הביאה לסיומה של מלחמה בין שתי האימפריות שהחלה בשנת 1623 ואשר הייתה האחרונה בשרשרת מעשי איבה הדדיים שנסבו על גבולות ואזורי שליטה במאבק ביניהן שנמשך כמעט 150 שנה.
על פי ההסכם התחלקו שטחי ההשפעה במערב אסיה ובקווקז בין שתי המעצמות. ארמניה, מזרח גאורגיה, דאגסטן ואזרבייג'ן נשארו בשליטת הפרסים, ואילו מערב גאורגיה, ומערב ארמניה נותרו תחת שליטה עות'מאנית. בנוסף לכך נותרו כל שטחי מסופוטמיה, כולל בגדאד, בידי העות'מאנים.
למרות ההסכם, מחלוקות על גבולות בין הפרסים לעות'מאנים נמשכו גם לאורך השנים הבאות, ובמהלכן ועד לשנת 1918 נחתמו ביניהן 18 הסכמים נוספים לשם הסדרתן.
הסדרת וסימון הגבולות בין האימפריות החלו בפועל רק במאה ה-19 תוך השלמת קווי הגבול המדויקים בין המדינות המודרניות איראן, טורקיה ועיראק לאחר התבוסה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה.
אלפא רומיאו 2אטואוטנטה
אלפא רומיאו 2אטואוטנטה (באיטלקית: Alfa Romeo 2uettottanta, קרוי גם: Alfa Romeo Spider Pininfarina 2uettottanta) היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית ספורט-רודסטר, 2 דלתות, אשר הוצגה על ידי יצרנית כלי הרכב האיטלקית אלפא רומיאו בשנת 2010
דגם הקונספט "אלפא רומיאו 2אטואוטנטה" נבנה כמחווה לציון יום השנה ה -80 של פינינפארינה (אוטנטה באיטלקית פירושו 80) ואת המאה של היצרנית אלפא רומיאו (נוסדה ב-1910). זהו גם מחווה לדגם אלפא רומיאו ספיידר ("Duetto" או "alfaduetto" מציין את הכינוי לדגם "אלפא רומיאו ספיידר") ( due באיטלקית פירושו 2).
ממאפייני עיצוב "אלפא רומיאו 2אטואוטנטה"
הקצה הקדמי של דגם ה-"אלפא רומיאו 2אטואוטנטה" כולל קו מרכזי. לצדדי סמל (לוגו) אלפא רומיאו, ישנם שתי כניסות אוויר, בצורה גאומטרית משולשת. הפנסים, המבוססים על טכנולוגיות ה-LED האחרונות, מוגדרים מתחת לקו המאפיין את המכונית כולה.
רצועת פחמן בחלק התחתון של הקצה הקדמי פועלת כמפצל ומעבירה את האוויר לכיוון הגב. הקו האופקי שמתחיל מהגלגל הקדמי ונמשך לגלגל האחורי מניע דינמיות רבה. גם הגב מאופיין במשטחים חלקים וחיוניים. נראה כי שתי הבליטות נולדו מהנפח. הם נראים כמו כנפיים צפות ויוצרים את המוטות בחלק האחורי של המושבים. החלק הפנימי מרווח ונוח.
מושבי הספורט המתאימים בצורה מעניקים תמיכה מעולה, וזרועות הנהג מוחזקות במרחק מושלם כדי לאחוז בהגה בעל הקוטר של 14 אינץ' בגודל רטרו.
שלמה גינוסר
שלמה גינוסר-גינסברג (16 באוקטובר 1889, חשוון תר"ן, אודסה – 31 בדצמבר 1968, י' בטבת תשכ"ט, ירושלים) היה פעיל ציוני, עיתונאי ודיפלומט ישראלי. היה מחברי הוועדה המקימה של האוניברסיטה העברית בירושלים, והמנכ"ל הראשון של האוניברסיטה. בנו של אחד העם.
ביוגרפיה
נולד באודסה לסופר אשר גינצברג ("אחד העם") ולרבקה לבית שניאורסון. למד בגימנסיה מקומית ובישיבתו של חיים טשרנוביץ ("רב צעיר"). למד פילוסופיה באוניברסיטת פריז (סורבון): בשנת 1910 קיבל בה תואר Licence ès lettres וב-1913 Diplome d’études supérieures.
ב-1917 נישא לרוזה, משפטנית ופעילת ציבור (בתו של מרדכי בן הלל הכהן). במשך מספר שנים התגוררו השניים בלונדון והוא היה פעיל בהסתדרות הציונית המקומית. בשנת 1922 עלה עִמה לארץ ישראל והתמנה כמפקח על בתי הספר העבריים מטעם ממשלת המנדט. היה שותף להכנות שקדמו להקמת האוניברסיטה העברית וכיהן כחבר בוועדה המקימה. בין השנים 1937-1935 שימש כמנכ"ל האוניברסיטה הראשון.
לאחר קום מדינת ישראל התמנה כציר ישראל באיטליה.
במשך עשרות שנים השתתף בקביעות בכתיבה פובליציסטית ברבים מעיתוני התקופה, ובהם "השילוח" (שאותו ערך אביו עד שנת 1902), "הארץ" ו"פלשתיין פוסט".
מופריד
מוּפְרִיד (מערבית مفرد الرامح "מופריד אל-ראמי" - היחיד עם החנית) או η ברועה דובים, נקרא גם גליזה 534, הוא כוכב שנמצא במרחק של כ-37 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים רועה דובים. עם בהירות נראית מדרגה 2.68 זהו הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצה.
תכונות
מופריד הוא תת-ענק צהוב מסוג ספקטרלי G0 IV, מסתו כ-1.7 מסות שמש, רדיוסו כ-2.7 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-6,100 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 9 מעוצמת ההארה של השמש. מדידות ספקטרוסקופיות של אורו מצביעות על קיומו של בן זוג עמום מאוד שלא ניתן לראותו באופן ישיר ושמקיף את מופריד בזמן הקפה של 494 ימים (כשנה ושליש). ככל הנראה בן הזוג הוא ננס אדום. במרחק זוויתי של כ-2 דקות קשת נמצא כוכב עמום עם בהירות מדרגה 9, אך הוא אינו קשור למופריד ורק נמצא באותו הכיוון.
למופריד יש מתכתיות גדולה פי 2 מזו של השמש והספקטרום של אורו מראה על שכיחות גדולה במיוחד של נתרן, גופרית, צורן, קובלט וניקל. גילו של הכוכב מוערך בקרוב ל-2.5 מיליארד שנים והוא ככל הנראה סיים את שלב היתוך המימן שבליבתו להליום והיתוך המימן עבר לשכבות חיצוניות יותר, מה שגורם לכוכב להתחיל בתהליך של התפשטות והתקררות בדרך להפוך לענק אדום. בשל קרבתו למערכת השמש הוא נכלל בקטלוג גליזה לכוכבים קרובים.
ריקרדו פפי
ריקרדו דניאל פפי (באנגלית: Ricardo Daniel Pepi; נולד ב-9 בינואר 2003) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת החלוץ בפ.ס.וו. איינדהובן ובנבחרת ארצות הברית.
קריירה
פפי נולד באל פאסו שבטקסס למשפחה ממוצא מקסיקני, וגדל בסן אליזריו הסמוכה. בגיל 13 הוא אותר על ידי סקאוט של דאלאס, והצטרף למחלקת הנוער של המועדון.
ב-8 בדצמבר 2018 הוא הפך להחתמה הראשונה של מועדון הכדורגל צפון טקסס, קבוצת המילואים של דאלאס שמשחקת בליגה האמריקאית השלישית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-30 במרץ 2019, וכבש שלושער.
ב-11 ביוני 2019 הושאל לקבוצה הבכירה למשחקי גביע ארצות הברית הפתוח, ויום למחרת ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה.
ב-24 ביולי 2021 כבש שלושער בניצחונה של קבוצתו 4–0 על לוס אנג'לס גלאקסי, והפך לשחקן הצעיר ביותר שכובש שלושער ב-MLS.
ב-3 בינואר 2022 חתם באאוגסבורג מהבונדלסיגה עבור 20 מיליון דולר. ב-8 בינואר ערך הופעת בכורה בהפסד 1–3 להופנהיים.
ב-31 באוגוסט 2022 הושאל לחרונינגן. ב-11 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 1-0 על קמבור. ב-17 בספטמבר כבש את שערו הראשון בהפסד 2-1 לספרטה רוטרדם.
ב-7 ביולי 2023 חתם לחמש שנים בפ.ס.וו. איינדהובן.
קריירת נבחרות
פפי היה זכאי לשחק גם עבור נבחרות ארצות הברית וגם עבור נבחרות מקסיקו, ואף השתתף באימוני הנבחרות הצעירות של שתי המדינות.
באפריל 2019 החל לשחק עבור נבחרת ארצות הברית עד גיל 17, תחת המאמן רפאל ויקי.
ב-26 באוגוסט 2021 זומן על ידי המאמן גרג ברהאלטר לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022. ב-8 בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד, בו כבש שער בכורה ובישל שניים נוספים בניצחון נבחרתו 4–1. ב-8 באוקטובר 2021 ערך את הופעתו השנייה בנבחרת, בה כבש צמד בניצחון 2–0 על.
ג'ון נלסון (עורך דין)
ג'ון נלסון (באנגלית: John Nelson; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ג'ון טיילר בשנים 1843–1845.
ראשית חייו
ג'ון נלסון נולד בפרדריק, מרילנד. הוא היה ילדם הרביעי של רוג'ר נלסון ושל מרי ברוק (לבית סים) נלסון. אביו שירת כבריגדיר גנרל במלחמת העצמאות של ארצות הברית, היה אחד מהחברים המקוריים של אגודת סינסינטי ובהמשך חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מרילנד.
ג'ון נלסון סיים ב-1811 את לימודיו בקולג' ויליאם ומרי וב-1813 התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק במקצוע בעיר הולדתו.
קריירה
ב-1831 הוא נשלח לכהן כממונה על היחסים של ארצות הברית בממלכת שתי הסיציליות ולאחר שנה שב לארצות הברית.
ב-1 ביולי 1843 מינה הנשיא ג'ון טיילר את נלסון כתובע הכללי של ארצות הברית. בתפקיד זה הוא כיהן עד לתום נשיאותו של טיילר במרץ 1845. הוא גם כיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית בפועל למשך חודש אחד ב-1844 לאחר מותו הפתאומי של המזכיר הקודם אבל אפשור.
לאחר תום כהונתו פרש נלסון מהחיים הפוליטיים ושב לבולטימור.
חיים אישיים
אשתו הראשונה של נלסון הייתה פרנסס הריוט בורוז, בתו של ויליאם וורד בורוז, שהיה המפקד השני של חיל הנחתים של ארצות הברית, ואחותו של ויליאם וורד בורוז השני, שהיה קצין מעוטר בצי ארצות הברית. לפרנסס ולג'ון נלסון נולדו שתי בנות.
לאחר מות רעייתו הראשונה ב-1836 נישא נלסון ב-1838 בשנית למטילדה טרנט, בתו של תומאס טרנט. לזוג נולדו שני ילדים.
הגביע היווני בכדורסל
הגביע היווני בכדורסל (ביוונית: Κύπελλο Ελλάδος καλαθοσφαίρισης ανδρών) הוא טורניר כדורסל שנתי הנערך במתכונת נוקאאוט, משחק בודד בו המפסידה מודחת מהמפעל, ונערך בחסות איגוד הכדורסל היווני.
יחסי גרמניה–טאיוואן
יחסי גרמניה–טאיוואן הם יחסי החוץ בין גרמניה לבין טאיוואן.
נזקי DNA בעקבות קרינת UV וקרינת רנטגן
נזקי DNA בעקבות קרינת UV וקרינת רנטגן הם נזקים הנגרמים לדנ"א כתוצאה מקרינה מייננת, דוגמת קרינת הרנטגן, וקרינה לא מייננת בעלת אנרגיה גבוהה, דוגמת קרינת UV. סוגי קרינה אלו יכולים להוביל לנזקים חמורים ביצור החי. על כן, ישנה חשיבות רבה בהבנת הנזקים הנגרמים מקרינות הללו ומנגנוני התיקון התאיים והטיפולים הרפואיים המתקנים ומגנים מפני אותם נזקים.
יחסי גרמניה–טאיוואן
היחסים עם גרמניה המזרחית
גרמניה המזרחית הכירה ב מסיבות אידאולוגיות, ובשל כך לא קיימה כלל יחסים עם טאיוואן.
נזקי DNA בעקבות קרינת UV וקרינת רנטגן
קרינה אלקטרומגנטית
קרינה היא תהליך שבו חלקיקים נושאי אנרגיה נפלטים מגוף אחד ונעים כגל המתפשט במרחב. היא בעלת תכונות פיזיקליות של אורך גל, תדר ושדה מגנטי. שיא גובה הגל הוא העוצמה שלו; אורך הגל הוא המרחק בין שני שיאים סמוכים ותדירות הגל היא מספר הפעמים ביחידת זמן שבהן הגל מגיע לשיא.
יחסי גרמניה–טאיוואן
היחסים עם גרמניה המערבית
גרמניה המערבית לא הכירה בתחילה ב. הסיבה לכך הייתה מצד אחד בשל מדיניות החוץ האנטי-קומוניסטית של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית, ומצד שני העובדה שהרפובליקה העממית הכירה ב- DDR, שלפי דוקטרינת הלשטיין הפכה את היחסים הדיפלומטיים לבלתי אפשריים. אולם למרות זאת לא הוקמו יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של סין בטייוואן תחת הגנרל צ'יאנג קאי-שק. באופן עקרוני, הרפובליקה הפדרלית תמכה בעמדת סין האחת, מכיוון שבדרך זו קיוותה למצוא תמיכה בעמדתה ביחס לאחדות גרמניה. למרות היעדר מערכות יחסים רשמיות, התנהלו חילופי דברים תרבותיים ובלתי פורמליים. האגודה הגרמנית-סינית נוסדה בשנת 1957, וחבריה כללו גרמנים וטאיוואנים. החברה כללה בתחילה בעיקר מחברי ה"בונדסטאג" הגרמני, שעסקו בפיתוח ארוך הטווח של היחסים בין גרמניה לטאיוואן. עם המעבר לברלין, החברה שינתה את שמה ל"ידידי טייוואן". החברה היא היחידה מסוגה באירופה. בשנת 1957 נוסד גם מעגל החברים הפרלמנטרי ברלין-טייפה.
ב-25 באוקטובר 1971, החלטה 2758 של האו"ם הכירה ב במקום הרפובליקה של סין (טייוואן) כנציגה הלגיטימית של סין, והעניקה לרפובליקה העממית את מושבה הקודם של טאיוואן במועצת הביטחון.
באוקטובר 1972, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה יצרה קשרים דיפלומטיים רשמית עם הרפובליקה העממית של סין, אולם קשרים לא רשמיים התקיימו מאז 1964.
נזקי DNA בעקבות קרינת UV וקרינת רנטגן
קרינה אלקטרומגנטית
ספיגה של אנרגיה מקרינה על ידי חומר ביולוגי יכולה להוביל לאחד משני התהליכים הבאים: יינון או עירור. עירור הוא העלאה של האלקטרון במולקולה לרמת אנרגיה גבוהה יותר, מבלי להוציא בפועל את האלקטרון ולשבור את הקשר. בזמן שיינון הוא הוצאת האלקטרון מהמולקולה, שבירת הקשר הקוולנטי ויצירת יונים. דבר זה יתאפשר רק אם לקרינה יש אנרגיה מספקת על מנת להוציא בפועל אלקטרון מהאורביטל הנוכחי שלו באטום, עד כדי שבירת קשר קוולנטי כפול, דוגמת קשרים בגדיל DNA.
קרינת רנטגן
בשנת 1895, וילהלם קונרד רנטגן גילה שפריקת מתח גבוה בין אלקטרודות, בגז בלחץ נמוך, מייצרת קרינה חודרת הגורמת לחומרים מסוימים להאיר באור הנראה. לפי הגדרתו של רונטגן, אם המתח בין האלקטרודות עולה על 30 קילוואט, הקרינה יכולה לחדור את רקמות הגוף הרכות ולהטיל צלליות של הרקמות הקשות, כגון עצמות, על גבי מסך ניאון. זמן לא רב לאחר הניסוי של רונטגן, התחדדה ההבנה בנוגע להליך הפיזיקלי המתרחש בעת פריקת המתח. ההליך מתחיל בכך שאלקטרונים נפלטים מהאלקטרודה השלילית של צינור הפריקה, ומואצים על ידי המתח המופעל בין האלקטרודות ופולטים קרינה אלקטרומגנטית. הקרינה הזו היא בעלת אנרגיה גבוהה ביותר, נמצאת בטווח הקרינה המייננת אשר יכולה להוביל לשברים דו-גדילים הבסיס לנזקי ה-DNA שעלולים להיגרם בעקבות חשיפה לקרינת X-ray. עצם החשיפה לא בהכרח גורמת לנזקים באופן ישיר – נדרשת רמה מסוימת ומשך זמן מסוים על מנת שהקרינה תשפיע על ה-DNA. מחקרים אחרונים מראים כי קיימות "טביעות אצבעות" ספציפיות בגנים מוטנטיים שהפכו כאלה כתוצאה מקרינה לעומת כאלו שהגוף יצר בעצמו.
ניתן לאפיין את השפעת הקרינה המייננת על ה-DNA בשני מישורים:
1. השפעה על גדיל ה-DNA עצמו – יצירת שבר בין שני גדילי ה-DNA. השבירה בין שני הגדילים היא כתוצאה מיינון ישיר של מולקולת ה-DNA. שבירה כזו יכולה להוביל לפגיעה מבנה הכרומוזום וליצור כל אחד מהאברציות הכרומוזומליות הבאות:
2. השפעה עקיפה על ה-DNA  – השפעה מהסוג הזה תתרחש בעקבות פגיעה של קרינה מייננת במולקולות הנמצאות בסביבת ה-DNA. הדוגמה השכיחה ביותר היא מולקולות מים, הנמצאות בשכיחות גבוהה בתאי הגוף. מולקולות אלה עוברות יינון כתוצאה מהקרינה, והופכות לרדיקלים חופשיים. רדיקלים חופשיים הם חלקיקים ריאקטיביים מאוד הנוטים להתחבר ולשנות מולקולות איתן הם באים במגע. מידת הריאקטיביות הגבוהה שלהם גורמת לשינוי מבני או כימי של המולקולות סביבם, מה שעלול לגרום לנזקים. במקרה שלנו, הנזק המדובר המשמעותי יהיה לגדילי ה-DNA.
מנגנוני תיקון
קיימים מנגנוני תיקון טבעיים של ה-DNA למוטציות המתרחשות במהלך תהליכים השעתוק והשכפול. עם זאת, הגוף יודע להתמודד עם כמות ספציפית של מוטציות בפרק זמן נתון. חשיפה ממושכת לקרינה תגרום למוטציות בהיקף שהגוף לא יודע להתמודד איתן. במקרה כזה, תא שנפגע מהקרינה יפעיל את מנגנון המוות העצמי שלו (אפופטוזה).
טיפול רפואי במקרה של חשד לפגיעה
אם לאחר חשיפה מוגברת לקרינה רדיואקטיבית מתעורר חשד לפגיעה ברקמות הגוף, קיימות תרופות אותן ניתן ליטול בהוראת רופא. מרבית התרופות עובדות על מנגנון של היקשרות לחלקיקים הרדיואקטיביים ובכך הפחתה של היקשרות שלהם לתאי הגוף. בין תרופות אלה קיימות התרופות הבאות :
מדידת השפעת אנרגיית הקרינה על גוף האדם
מדידת השפעת קרינה על גוף האדם או על כל גוף נמדדת ביחידות מידה של סיוורט. יחידת מידה זו מתארת את כמות הקרינה האקוויוולנטית אשר נספגת על ידי אדם כתוצאה מחשיפה למקור קרינה; סוג הקרינה (אלפא, בטא, גמא, רנטגן וכו') גם הוא נכלל בחישוב הכמות הנספגת. זילוורט אחד שווה לג'אול אחד הנספג בק"ג גוף (Sv). יחידות המידה האלו מקבילות ליחידות מידה של גריי. להלן מספר דוגמאות על מנת להמחיש את יחידת המידה :
קרינת UV
קרינה אולטרה סגולה (UV- ultra violet, נקראת גם קרינת על סגול) היא קרינה בעלת אורכי גל של 400 עד 10 ננומטר ומחולקת לקבוצות על פי אורכי הגל:
• קרינת UV קרובה (NUV- Near UV) מוגדרת כקרינה בעלת אורך הגל מ-400 עד 300 ננומטר.
• קרינת UV בטווח האמצעי (MUV- Middle UV) מוגדרת כקרינה בעלת אורך הגל מ-300 עד 200.
• קרינת UV בטווח רחוק (FUV-Far UV) מוגדרת כקרינה בעלת אורך הגל מ-200 עד 100.
• קרינת UV קיצונית (Extreme UV) מוגדרת כקרינה בעלת אורך הגל מ-100 עד 10 ננומטר.
בנוסף, קרינת UV מתחלקת לשלושה טווחים:
• UVA- בין 400 ל-320 ננומטר. טווח זה בא משימוש כ- "black light" הגורם לחומרים לזהור באופן פלאורסנטי.
• UVC- בין 290 ל-100 ננומטר. קרינה זו היא בטווח המיינן, אולם מסוננת כמעט לחלוטין על ידי אטמוספירת כדור הארץ.
קרינת UV ונזקי DNA
הסכנה המרכזית לחשיפה ממושכת של UVA ו-UVB היא סרטן העור, אשר נגרם בין היתר ממוטציות ב-DNA בעקבות חשיפה לקרינה. ה-DNA מורכב מחומצות גרעין (נוקלאוטידים): פורינים (A ו-G) ופירימידינים (C ו-T).
UVB, שהיא האנרגטית יותר מהקרינות המגיעות לכדור הארץ, ויכולה להוביל ליצירת קשרים קוולנטים בין פירימידינים שכנים. בעקבות ספיגה ישירה של פוטוני UV, מתבצע עירור אלקטרונים ב-DNA, המוביל לנזק הנקרא דימרים של פירימידינים (Pyrimidine dimers).
ישנן שני סוגי דימרים של פירימידינים:
UVA היא פחות אנרגטית, אולם פי 20 יותר אינטנסיבית עקב מעברו באטמוספירה. קרינה זו מזרזת גם כן יצירת CPDs, אך בעיקר מעורבת במבחר פגיעות מחמצנות של ה-DNA, כמו שבר חד גדילי של גדיל ה-DNA וחמצון בסיסים של DNA. נזקים אלה אינם מתרחשים לרוב בעקבות קרינת UV ישירה, אלא בעקבות יצירת רדיקלים חופשיים הגורמים לנזק עקיפי.
המוטציות העיקריות מרדיקלים חופשיים כתוצאה מחשיפה לUVA הן:
מנגנוני תיקון DNA לנזקים שנגרמו כתוצאה מקרינת UV
כאשר נוצרים דימרים של פירימידינים שכנים, נוצר עיוות בולט במבנה ה-DNA הנקרא bulky lesions. מנגנון NER כוללים חלבונים המזהים את האזור הבולט על גבי הגדילים, בעקבות השתהות של RNA פולימראז באזורים העוברים שעתוק, או בעזרת סריקת הגנום וזיהוי האזור הבולט באזורים שאינם עוברים שעתוק. כאשר נמצאים הדימרים, החלבונים פותחים את הגדיל הכפול בעזרת פעילות של הליקאז, מבצעים חיתוך ומבצעים פעילות של אנדונוקלאז סביב האזור הפגוע (מקטע של בין 24–32 נוקלאוטידים). לאחר מכן, על גבי המקטע החשוף, יבנה גדיל משלים תקין על ידי DNA פולימראז וליגאז. ישנם סוגים שונים של DNA גליקוזילאז המזהים ומסירים בסיסים פגומים שונים. ה-DNA גליקוזילאז מזהה ומסיר, בין היתר, את הבסיס של 8oxoGua הוא hOGG1.
מחלות הקשורות לפגיעה ב-DNA בעקבות קרינת UV
כזכור, פגיעה ב-DNA עלולה להוביל לסרטן, ועל כן תיקון הנזקים ל-DNA לפני תהליך הרפליקציה של התאים הוא קריטי למניעת יצירת מוטציות והתרחשות התהליכים הקרציוגנים. דוגמה טובה לכך היא מחלה גנטית אוטוזומאלית רצסיבית הנקראת קסרודרמה פיגמנטוזום (Xeroderma pigmentosum), אשר ברוב המקרים קשורה לתקלה בתהליך ה-NER ובתיקון דימרים של פירימידינים, כך שלסובלים ממנה עליה משמעותית בסיכון לסרטן בחשיפה ל-UV.
אברהם אידלסון
אברהם אידלסון (ברוסית: Абрам Давидович Идельсон, אברהם דוידוביץ אידלסון; 1865 – 1921) היה מנהיג ציוני, עיתונאי ועורך עיתונים יהודיים-ציוניים מרכזיים ברוסיה.
קורות חיים
אברהם בן דוד אידלסון נולד ב-1865 בליטא למשפחה יהודית מסורתית. קיבל חינוך מסורתי. למד באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1887 הצטרף לאגודת בני ציון, וכעבור שנתיים הצטרף לאגודת בני משה. היה חבר בוועד המרכזי של חברת מפיצי ההשכלה, יחד עם הסופר ד"ר י. ל. קצנלסון (בוקי בן יגלי) ואחרים.
בשנת 1904 נוסד העיתון הציוני "ראזסווייט" ('השחר') על ידי קבוצת מנהיגים ציוניים ובהם ד"ר יחיאל צ'לנוב. על עריכת העיתון הופקד אידלסון. בשנת 1905 נקרא לעמוד בראש המערכת של הירחון "יברייסקאיה ז'יזן", שהיה הביטאון המרכזי של ציוני רוסיה בשפה הרוסית. כמו כן ערך את השבועון "כרוניקה יברייסקוי ז'יזני". עיתונים אלו שימשו במה למנהיגים והוגי דעות ציוניים ובהם זאב ז'בוטינסקי, שהיה חבר מערכת בשני העיתונים.
בשנת 1906 היה ממנסחי תוכנית הלסינגפורס (הלסינקי) לפעולה הציונית בגולה.
בשנת 1918, תקופה קצרה לאחר המהפכה הבולשביקית, התכנסו בפטרבורג כמה מבכירי התנועה הציונית ברוסיה, בהם אברהם אידלסון, והחליטו לייסד עיתון יומי והוצאת ספרים בארץ ישראל – לימים עיתון הארץ.
חנה'לה התבלבלה
חנה'לה התבלבלה הוא שיר עברי אשר חובר על ידי נתן אלתרמן בין 1933 ל-1934. השיר עבר מספר גלגולים עד שהתפרסם באמצע שנות ה-70 בביצועם של להקת צלילי העוּד. האתנומוזיקולוג אדווין סרוסי רואה בו את אחד מהשירים המכוננים של המוזיקה המזרחית.
מקור השיר
מילות השיר חוברו על ידי אלתרמן בין 1933 ל-1934 ללחן חסידי, דוגמת אלה שהיו נפוצים בפורים שפיל של יהודי מזרח אירופה. הקלטה מוקדמת של ניגון חסידי זה ניתן למצוא אצל קלרניטן הכליזמר היהודי נפתול ברנדווין, שהיגר מאירופה לארצות הברית בתחילת המאה ה-20.
למעשה, אלתרמן כתב למנגינה זאת שני שירים: "חנה'לה התבלבלה" ו"הוא והיא על הגג". בשיר שנודע לימים בשם "חנה'לה התבלבלה" הוחלף הבית הראשון המקורי בבית הראשון מהשיר "הוא והיא על הגג". אחת הגרסאות המוקדמות לשיר הוקלטה בשנת 1955 על ידי השחקן אברהם ניניו.
מלכתחילה רצה אלתרמן לקרוא לשיר "שרהל'ה התבלבלה" ולקשרו לשרה אימנו ולבשורת המלאך אודות ההריון הצפוי. הוא שינה את דעתו, משסופר לו על בחורה בשם חנה שהתגוררה בעפולה, וכשהוריה הבחינו בבטנה התופחת, הבינה כי היא בהריון. בעקבות המעשה, עזבה חנה את עפולה לתל אביב, ובהגיעה היא סיפרה את סיפור חייה. הסיפור הגיע לאוזני אלתרמן, והוא החליט לכתוב את השיר על שמה.
הלהיט הראשון של המוזיקה המזרחית
השיר שחיבר אלתרמן הפך עם הזמן לשיר רחוב, והיה נפוץ בין היתר ב"סצנת הכרם", שם הייתה ראשיתה של המוזיקה המזרחית. מקובל לייחס את תחילת צמיחתו של ז'אנר המוזיקה המזרחית לסגנון שצמח בשכונת כרם התימנים בתל אביב בשנות ה-60 וה-70 (זמרי החפלות של כרם התימנים). להקות שהופיעו רק בהופעות פרטיות, כגון אירועים משפחתיים, חפלות ומועדוני זמר, החלו ליצור תמהיל מוזיקלי שכלל לחנים מזרחיים עם מילים עבריות. לצד שירים מהמקורות ומהמסורת היהודית, דוגמת יצירותיו של שלום שבזי נעשה שימוש גם בשירים עבריים מודרניים. בתחילת שנות ה-70 החלו להקליט את ההופעות הפרטיות (שניתנו לרוב בחפלות). כמויות קטנות של קלטות שמע פיראטיות היו מופצות בשכונות העיר תל אביב. שתי הלהקות החשובות ביותר שפעלו בכרם התימנים, צלילי העוּד וצלילי הכרם, הוציאו בשנת 1975 אלבומי בכורה שהשפיעו רבות על עיצובה של המוזיקה המזרחית. שני האלבומים יצאו גם כקלטות וגם כתקליטים והיו למעשה האלבומים הראשונים של "מוזיקת הקסטות" הישראלית.
קומפוזיציה
הביצוע של צלילי העוד נפתח בריף גיטרה מהיר בסגנון אריס סאן. בין הבתים מפרידים קטעי סולו בגיטרה החשמלית בסגנון דמוי בוזוקי, ובסיום הבתים של "חנהל'ה התבלבלה" נמצא מעבר רצוף אל השיר "הביאני אל בית היין" (שיר עממי המבוסס על פסוקים ממגילת "שיר השירים"). החוקר אדווין סרוסי טען כי עירוב זה אפיין את הלהקות העממיות ששרו בחפלות "לפני עליית המודעות 'המזרחית': מחרוזת שירים ארוכה וערבובייה של סגנונות מוזיקה וסוגי טקסטים [...] זאת הייתה סצנה אקלקטית ועממית, לפני הליטוש של העיבוד, צמצום השיר לשלוש דקות, וההתמסחרות. חסימת המוזיקה הזאת ברדיו ובתקשורת, שהייתה בשליטה ממשלתית עד תחילת שנות ה-90 הולידה מאבק [... וכך] השיר 'מעפולה', ניגון חסידי שהותאם תחילה לפזמון אלתרמני ונהפך אחר כך לשיר עממי, סלל את הדרך, בראשונה, לחדירת ה'מזרחיות' לליבה של המוזיקה הישראלית".
קישורים חיצוניים
ביצועים:
אוניברסיטת קרוליינה הדרומית
אוניברסיטת קרוליינה הדרומית (באנגלית: University of South Carolina; בראשי תיבות: USC או SC; בקיצור: U of SC או South Carolina) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית, הממוקמת בקולומביה שבארצות הברית, אשר הוקמה בשנת 1801. האוניברסיטה היא הגדולה ביותר במדינה, עם כ-52,000 סטודנטים, עם למעלה מ-35,000 בקמפוס הראשי של קולומביה נכון לסתיו 2019. אוניברסיטת קרוליינה הדרומית היא מוסד הדגל של ומציעה יותר מ-350 תוכניות לימוד לתארים ראשון, שני ודוקטורט מ-14 קולג'ים ובתי ספר.
לאוניברסיטה יש את אוסף הספרות הסקוטית הגדול ביותר מחוץ לסקוטלנד ואת האוסף בגדול ביותר של כתבי ארנסט המינגוויי. מבין בוגריה הידועים של האוניברסיטה ניתן למנות את ג'ון פלויד ולינדזי גרהאם. אוניברסיטת קרוליינה הדרומית חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.
היסטוריה
האוניברסיטה הוקמה כקולג'י קרוליינה הדרומית ב־19 בדצמבר 1801. לפני פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית בשנת 1861 רבים מהסטודנטים תמכו בפרישה מהאיחוד והצטרפו בהמוניהם לצבא הקונפדרציה בשנת 1862. לאור הגיוס הרב, הקולג'י נסגר זמנית וכאשר הוא נפתח מחדש ב־17 במרץ של אותה השנה, רק תשעה סטודנטים הגיעו לשיעורים. ב־2 בדצמבר 1863 הקולג'י נסגר שנית. בפברואר 1865 הגיעו כוחות צבא האיחוד בפיקודו של ויליאם שרמן לפאתי קולומביה, ומוסדות הקולג'י ניצלו מהשמדה בקרבות בזכות בית החולים שפעל במקום. צבא האיחוד השתלט על הקולג'י עצמו ב־24 במאי. לאחר המלחמה רבים חששו לעתיד של הקולג'י, אך הוא נפתח בינואר 1866. שלטונות קרוליינה הדרומית סיפקו תמיכה תקציבית רחבה ובכך הקולג'י שרד את המשבר. בשנת 1873 נרשם ללימודים האפרו-אמריקאי הראשון.
חפץ בבקבוק
ספינה בבקבוק
ישנן מספר דרכים להכניס ספינה לבקבוק. הדרך הפשוטה ביותר היא קיפול התרנים והמפרשים ולהעלות אותם רק כאשר הספינה כבר בבקבוק. הדבר נעשה באמצעות חוטים וחבלים דקים אשר מחוברים אל הספינה בנקודות שונות ומשמשים להעלאת החלקים. דרך נוספת היא לבנות את הספינה בעזרת כלים מוארכים שהוכנו מראש כאשר היא כבר בתוך הבקבוק.
אצטרובל בבקבוק
סוג נוסף של חידה זו הוא אצטרובל בבקבוק, כאשר כאן מנוצלת הנטייה של האצטרובל להתרחב כאשר הוא יבש. לבקבוק מוכנס אצטרובל בגודל מתאים, אשר מתייבש בתוכו וגדל.
הדרקון (מחזה)
הדרקון הוא מחזה סאטירי פרי עטו של המחזאי הסובייטי יבגני שוורץ משנת 1944. הגרסה הקולנועית של המחזה יצאה לאקרנים ב-1988.
טוביה בלסקי
טוביה בלסקי (או: טוביה ביילסקי [בפולנית : Tewje Bielski]) (8 במאי 1906 – 12 ביוני 1987) היה מנהיג יחידת הפרטיזנים של בלסקי, פרטיזנים יהודים, אשר שהו ביער נליבוקי (כיום במערב בלארוס) בעת מלחמת העולם השנייה.
הדרקון (מחזה)
תקציר העלילה
המחזה מתרחש בעיר עלומה ואגדית, אליה מגיע האביר לאנסלוט. הוא נקלע לביתם של קונסטנטינוס, הארכיבאי של העיר ובתו, אלזה היפה. לנסלוט משוחח עם שונרא, חתול הבית שמגלה לו שבעיר שולט מזה ארבע מאות שנה דרקון. לדרקון שלושה ראשים, הוא מעופף ויורק אש. תושבי המקום צריכים להעלות לו מס כבד, בין השאר נערה בתולה בה הוא בוחר, והשנה נפל הגורל על אלזה.
טוביה בלסקי
ביוגרפיה
בלסקי גדל במשפחה היהודית-פולנית היחידה בסטאנקייביץ'. הכפר הקטן במזרח פולין, כיום במערב בלארוס, נמצא בין הערים לידא ונבהרדק, שבשתיהן היה גטו במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדרקון (מחזה)
תקציר העלילה
אחר-כך משוחח לנסלוט עם קונטנסטינוס שמספר לו שבמאתיים השנים הראשונות לשלטונו של הדרקון רבים קראו עליו תיגר, אולם הוא תכסיסן ולוחם גדול והביס את כולם ובמאתיים השנים האחרונות איש אינו מנסה. כשהעיר כולה התקוממה נגדו שרף את הפרברים והוציא חצי מהעיר מדעתה באדים בעזרת אדים מורעלים. קונסטנטינוס מספר ללנסלוט שהדרקון הוא נדיב, כשהייתה מגפת חולירה הוא ירק אש על הים לבקשת רופא העיר והאוכלוסייה שתתה מים מטוהרים. בנוסף לכך הדרקון שחרר את העיר מהצוענים, שבשנים הראשונות לשלטונו ערערו עליו.
טוביה בלסקי
ביוגרפיה
בלסקי היה בנם של דוד ובלה בלסקי, אשר הביאו לעולם 12 ילדים: עשרה בנים ושתי בנות. טוביה היה ילדם השלישי. אחיו עשהאל, אלכסנדר זיסל ("זוס") ואהרן, הפכו מאוחר יותר לחברים ביחידת הפרטיזנים של בלסקי, אותה הוא הנהיג.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש בלסקי כמתורגמן עבור צבא הקיסרות הגרמנית, אשר כבש את השטחים המזרחיים של האימפריה הרוסית. בהיותו דובר יידיש, רכש בלא קושי מיוחד את השליטה בשפה הגרמנית מתוך מגע עם החיילים איתם שירת.
בשנת 1927 גויס בלסקי לצבא פולין, שם התקדם בסופו של דבר לדרגת רב"ט, בגדוד חיל הרגלים ה-30.
הדרקון (מחזה)
תקציר העלילה
לנסלוט מזמין את הדרקון לדו-קרב. הדרקון רוצה להשמיד אותו מייד, אולם קונסטנטינוס מזכיר לו שהוא חתום על מסמך מלפני 382 שנה שלפיו המזמין אותו לקרב רשאי לקבוע את מועדו ולא יאונה לו כל רע עד אז. אלזה הייתה מיועדת להינשא להיינריך, בנו היחיד של ראש העיר וכדי לקנות את ליבו של היינריך מינהו הדרקון למזכירו האישי.
ראש העיר שממונה מטעם הדרקון נרעש לשמע נתקף חרדה מכך שלנסלוט הזמין את הדרקון לדו-קרב. הוא אומר לו שהכול התנהל על מי מנוחות עד שהגיע ושולח אנשים שמבקשים ממנו להסתלק מהעיר.
טוביה בלסקי
ביוגרפיה
בתקופת הכיבוש הסובייטי, ב-1939, חשש טוביה שייעצר על ידי הנ.ק.ו.ד, בשל משלח ידו ה"קפיטליסטי-בורגני", לכן עבר להתגורר בעיר לידא. בטרם עזב טוביה את סאבוטיניקי, הוא דחק באשתו, ריבקה, לעקור איתו ללידא, אך היא סירבה.
הדרקון (מחזה)
תקציר העלילה
הדרקון ששומע שלנסלוט הוא לוחם מקצועי עתיר ניצחונות נרעש ומשתכר. הוא שולח את מזכירו היינריך לאלזה עם סכין מורעלת ודורש ממנה להרוג את לנסלוט ואם תעשה זאת חייה יינצלו ותיבחר נערה אחרת במקומה. היא מסרבת, ואז הוא מאיים שיוציא להורג שלוש מחברותיה והיא נאותה. לנסלוט נפגש עם אלזה, מתוודה בפניה שהוא מאוהב בה וזו הפעם הראשונה בחייו שהוא חש כך. היא מספרת לו שהתבקשה להרוג אותו ומשליכה את הסכין לבאר.
טוביה בלסקי
מלחמת העולם השנייה
כשהחל מבצע ברברוסה, נקראו טוביה, זוס ועשהאל על ידי יחידות הצבא בהן שירתו, להילחם בכוחות הכיבוש של גרמניה הנאצית. טוביה נזכר:
לאחר שהיחידות התפרקו, ברחו האחים בלסקי לסטאנקייביץ', המקום בו גרו הוריהם. בתחילת יולי 1941 הגיעה יחידה של הוורמאכט לסטאנקייביץ' ותושבים יהודים הועבר לגטו בנבהרדק. ארבעת האחים לבית בלסקי הצליחו להימלט אל היער הסמוך. הוריהם, שניים מאחיהם, ובני משפחה נוספים, בהם ריבקה, ואשתו ובנו של זוס, הוצאו להורג בגטו ב-8 בדצמבר 1941.
הדרקון (מחזה)
תקציר העלילה
לנסלוט זוכה לעזרה מכמה בעלי מלאכה. ניגשים אליו זוג אורגים ארג למענו שטיח מעופף כדי לסייע לו בקרב. כובען ייצר למענו מצנפת שהחובש אותה נהפך לרואה ובלתי נראה. אומן כלי הנגינה מספר שמשפחתו מחכה למושיע מדורי דורות. הם פיתחו במשך מאות שנים חץ וקשת שפועלת מעצמה, מכוונת את עצמה ויורה לבד.
טוביה בלסקי
מלחמת העולם השנייה
בלסקי הוביל קבוצה של פרטיזנים יהודים, אשר הסתתרו ביער. על אף העובדה שנרדפה על ידי הנאצים באופן קבוע, המשיכה יחידת הפרטיזנים של בלסקי לגדול. מעת לעת פשטה היחידה על הגטאות, על מנת לסייע ליושביהם להימלט. הם חיו ביער במשך למעלה משנתיים, ובנו במחנה שלהם בית ספר, בית חולים וגן ילדים.
הדרקון (מחזה)
תקציר העלילה
הקרב מתחיל, לנסלוט עולה על השטיח, חובש את המצנפת לראשו ונעלם. המון הצופים מתקהל בכיכר השוק כדי לצפות בקרב. הקרב נמשך זמן רב, בהתחלה צונח אחד מראשי הדרקון, אחר-כך ראש שני ולבסוף שלישי ואחר-כך הגוף שלו. הדרקון מבקש מים, אולם איש אינו עוזר לו ולבסוף הוא מת. לנסלוט מותש מהקרב, עד שאפילו עכבר יכול להרוג אותו. אתון וחתולה נושאים אותו הרחק משם להרים, כדי שאיש לו יוכל לפגוע בו.
טוביה בלסקי
מלחמת העולם השנייה
כמנהיג יחידת הפרטיזנים של בלסקי, טוביה לא שם לעצמו כמטרה לתקוף מסילות ברזל וכבישים בהם השתמשו הנאצים לצורך העברת אספקה, על אף שהתקיימו מספר התקפות כאלו, על מנת להציל יהודים, שהיו נתונים לרדיפות הנאצים בתקופת השואה. בסופו של דבר הצילה יחידת הפרטיזנים של בלסקי את חייהם של למעלה מ-1,200 יהודים.
הדרקון (מחזה)
תקציר העלילה
ראש העיר תופש את השלטון, נהפך לדיקטטור במקומו של הדרקון, מייחס לעצמו את חיסולו של הדרקון, ובונה מסביבו פולחן אישיות. הוא מכניס אנשים חפים מפשע לכלא והתושבים מעלים לו מס גזל שהופך אותו לעשיר. כעבור שנה ראש העיר עומד להתחתן עם אלזה, חרף התנגדותה הנמרצת.
טוביה בלסקי
מלחמת העולם השנייה
ב-1944 גויס האח עשהאל בלסקי לצבא האדום, ונהרג בקרב בגרמניה.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה עלו טוביה, זוס ונשותיהם לישראל דרך רומניה. טוביה וזוס לקחו חלק בקרבות מלחמת העצמאות. בסופו של דבר, ב-1956, היגרו לארצות הברית. הם הצטרפו לאחיהם המבוגר יותר, וולטר, שחי בניו יורק, לשם עבר עוד בטרם המלחמה. במשך 30 שנה ניהלו טוביה וזוס בניו יורק חברת הובלות קטנה. טוביה נישא ללילקה, פליטה יהודייה כמותו. הם נותרו נשואים למשך שארית חייהם. בנישואיהם הביאו לעולם שלושה ילדים: הבנים מייקל ורוברט, והבת רות, אשר העמידו להם תשעה נכדים: שלושה בנים (ברנדון, ג'ורדן וטיילור) ושש בנות (שרון, אריאל, התאומות טליה וונסה, והתאומות טורי ושרה). שרון (רנרט) יצרה אודות משפחתה את הסרט התיעודי In Our Hands: The Legacy of the Bielski Partisans.
הדרקון (מחזה)
ניתוח של המחזה
"הדרקון" נתפש כמחזה חתרני באקלים הפוליטי של ברית המועצות שלאחר המלחמה. הוא מגולל את סיפורו של האביר לנסלוט, שמנסה להרוג דרקון. ברם, במסעו, הוא נתקל בקהילה בה שולטת היררכיה בירוקרטית, המשתמשת בדרקון על מנת להסוות את שימושה בכוח.
טוביה בלסקי
לאחר המלחמה
כשטוביה הלך לעולמו ב-1987, הוא היה כמעט חסר פרוטה. תחילה נקבר בלונג איילנד. שנה לאחר מותו הוצאו עצמותיו מהקבר והועברו לירושלים, שם נערכה לו הלוויה ממלכתית עם טקס צבאי מלא, ב-1988. קִברו נמצא בהר תמיר – חלק מהר המנוחות, בגוש ת"ב, חלקה ד', שורה 19, קבר 11.
מורשתו
דניאל קרייג גילם את דמותו של טוביה בסרט Defiance ("התנגדות"), אשר ספג ביקורת בפולין, בשל השמטת המעורבות לכאורה של יחידת הפרטיזנים של בלסקי בטבח שבוצע באזרחים פולנים, על ידי פרטיזנים שזוהו כסובייטים, בנליבוקי. טבח נליבוקי עמד במרכזה של חקירה רשמית שקיימה נציבות מכון הזיכרון הלאומי הפולני, לצורך הגשת כתבי אישום, על פשעים שבוצעו כנגד העם הפולני. החקירה עודה מתנהלת. ניצולי הפרטיזנים של ביילסקי הכחישו כל מעורבות.
הדרקון (מחזה)
ניתוח של המחזה
"הדרקון" הוא "הבוגר" ביותר מבין מחזותיו של שוורץ. זוהי סאטירה פוליטית המבקרת את הטוטליטריזם. העלילה מגוללת את ניסיונו של הגיבור, לנסלוט, לשחרר עם במדינה המשועבדת לשלטונו האכזרי של הדרקון. אולם מאמציו נתקלים בהתנגדות, מאחר שרוב האנשים התרגלו לדרקון ומחשיבים את שיטותיו, האכזריות אמנם, לדרך האפשרית היחידה; נשמותיהם נעשות, במובן מסוים, נכות, בשל חוסר יכולתם ורצונם להתנגד. הדרקון במחזה אומר ללנסלוט:
לנסלוט הורג את הדרקון בקרב, אבל אינו מצליח לשחרר את האנשים; השינוי היחידי הוא שראש עיר תופש את המשרה בה החזיק קודם לכן הדרקון ודורש שאלזה, הנערה שיועדה להיות מוקרבת לדרקון, תיהפך לאשתו. כשלנסלוט שב לעיר כעבור שנה, הוא נוכח לדעת שמשימתו מסובכת הרבה יותר:
הדרקון בתיאטרון הרפרטוארי בישראל
התיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה – 5 בנובמבר 1966
וילם השלישי, מלך הולנד
וילם השלישי, מלך הולנד (ובשמו המלא: וילם אלכסנדר פאול פרדריק לודווייק, בהולנדית: Willem Alexander Paul Frederik Lodewijk); 19 בפברואר 1817 - 23 בנובמבר 1890) היה מלך הולנד בין השנים 1849–1890.
בצעירותו
וילם נולד ב-19 בפברואר 1817 בבריסל, שהשתייכה לממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, כבנם הבכור של וילם, נסיך אורנז' ואנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. בשנת 1827, קיבל וילם דרגת כבוד של קולונל בצבא ההולנדי המלכותי, ובשנת 1830 הצטרף לרגימנט הגרנדירים. בשנת 1834 הוא מונה למפקד כבוד של רגימנט הגרנדירים ה-5 (קייב), בצבא הרוסי הקיסרי.
ב-18 ביוני 1839 התחתן וילם בשטוטגרט עם בת דודתו סופיה, נסיכת וירטמברג, בתם של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג ויקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. הנישואים לא היו מוצלחים, והתאפיינו במאבקים בין שניהם על ילדיהם. סופיה הייתה אינטלקטואלית ליברלית, ושנאה כל דבר הנוטה לדיקטטורה, בעוד וילם היה יותר שמרני, ואהב מאוד את הצבא. בנוסף, וילם היה נתון לגחמות, והיה יכול יום אחד להשתולל בביתו, ולמחרת להיות מאוד אדיב ומנומס.
וילם התנגד לשינויי החוקה של אביו ושל יוהאן רודולף תורבקה, שהפכו את הולנד למונרכיה קונסטיטוציונית, עקב החשש ממרידות ברוח אביב העמים. וילם ראה בכך מגבלה על המלוכה, והעדיף למשול כעריץ נאור, כמו סבו וילם הראשון, מלך הולנד. וילם אף רצה לוותר על זכותו לכס המלוכה לטובת בנו הבכור וילם, נסיך אורנז', אולם אמו שכנעה אותו לא לעשות זאת, וטענה שעל פי החוקה ההולנדית לא ניתן לוותר על כס השלטון.
שלטונו
ב-17 במרץ 1849 מת אביו וילם השני, מלך הולנד, ווילם עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1856 ביטל וילם את החוקה בלוקסמבורג, והנהיג בה חוקה ריאקציונרית חדשה. בשנת 1867 ניסתה צרפת לספח את לוקסמבורג, מה שהביא למתיחות בינה לבין פרוסיה, וכמעט גרם למלחמה. לבסוף נחתם בלונדון הסכם בינלאומי, שהשאיר את לוקסמבורג באוניה פרסונלית עם הולנד, וקבע כי על לוקסמבורג להיות מדינה נייטרלית.
במהלך שלטונו, נהיה וילם יותר ויותר פופולרי בקרב העם, על אף גחמותיו המרובות.
וילם היה אדם בעל שיעור קומה ועם קול חזק. הוא היה יכול להיות עדין ואדיב, ולפתע להתפרץ ואף לנהוג באלימות, ובשל כך פחדו ממנו רוב אנשי החצר, שטענו שבמידה מסוימת היה וילם בלתי שפוי.
בשנת 1877 מתה אשתו של וילם סופיה, נסיכת וירטמברג. זמן קצר לאחר מותה הודיע וילם על כוונתו להתחתן עם אלאונור ד'אמבר - זמרת אופרה צרפתית, אולם בעקבות התנגדות הממשלה והעם נאלץ לבטל את תוכניתו. לאחר מכן ניסה וילם לחזר אחר כמה נסיכות (ביניהן תירה, נסיכת דנמרק), ולבסוף התחתן ב-7 בינואר 1879 עם אמה, נסיכת ולדק ופירמונט, בתם של גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט והלנה, נסיכת נסאו, שהייתה צעירה ממנו ב-41 שנים.
נישואיו של וילם לאמה השפיעו עליו לטובה, והוא הפסיק להפריע לניהול התקין של הממשלה.
בשנת 1887 חלה וילם במחלת כליות קשה, ובשנת 1888 הפך למטורף, ובעקבות כך מונתה אשתו לעוצרת במקומו.
ב-23 בנובמבר 1890 מת וילם בארמון הט לו, אפלדורן, ובתו וילהלמינה עלתה לשלטון במקומו בהולנד, תוך שאמה משמשת כעוצרת עד הגיעה לבגרות. אמנם בלוקסמבורג שנהג בה החוק הסאלי לא יכלה וילהלמינה לעלות לשלטון, ובשל כך עלה לשלטון אדולף, דוכס נסאו, ובוטלה האוניה פרסונלית עם הולנד.
משפחתו
ב-18 ביוני 1839 התחתן וילם עם סופיה, נסיכת וירטמברג, בתם של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג ויקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ממנה היו לו 3 ילדים:
Shelter (שיר של פורטר רובינסון ומדיאון)
Shelter הוא שיר של הדי ג'ייז המוזיקאים פורטר רובינסון האמריקאי ומדיאון הצרפתי.
רקע כללי
לפני שהחלו את הקריירה המוזיקלית שלהם, פורטר רובינסון ומדיאון הכירו לראשונה בפורום אינטרנטי של מוזיקה כשהיו בני 14 ו-12, בהתאמה. כשדיבר על עברם המשותף רובינסון הצהיר כי בזמן שנפגשו, "לשנינו לא היה אפילו טיפה של קריירה מוזיקלית באותו שלב כמובן, והיינו סוג של יריבים. שנינו היינו ילדים צעירים שיצרו מוזיקה בפורום הזה, אז התחרנו אחד בשני."
"Shelter" מייצג את שיתוף הפעולה המוזיקלי היחיד של רובינסון ומדיאון. מדיאון ציין פעם אחת כי "גם פורטר וגם אני התחלנו לעבוד עם אנשים באופן אישי כמה שיותר שהתחלנו ליצור את האלבומים שלנו. . . . הכוונה שלנו הייתה ליצור מוזיקה שתשקף את החברות שלנו". רובינסון ומדיאון הצהירו שהם לא מתכננים להמשיך ליצור ביחד עוד שירים מעבר ל"Shelter".
הפצה
השיר יצא והועלה לערוץ היוטיוב של מדיאון ב-11 באוגוסט 2016. השיר שוחרר בארצות הברית בקולומביה רקורדס ו-popcultur כהורדה דיגיטלית, ובספוטיפיי, דיזר, אפל מיוזיק, Google Play ו-SoundCloud. "
קליפ
ב-14 באוקטובר 2016, הודיע רובינסון בחשבון הטוויטר שלו שהוא בילה למעלה משנה בשיתוף פעולה עם אולפן האנימציה A-1 Pictures בקליפ עבור "Shelter". הקליפ פורסם ב-18 באוקטובר 2016, בערוץ היוטיוב של פורטר רובינסון, בשיתוף עם קראנצ'ירול. רובינסון פנה במקור ל-A-1 Pictures כדי ליצור את Shelter כי זה הסטודיו שיצר את "Anohana", סדרה שהוא הרגיש שתואמת את הדברים אליהם הוא נקשר כאמן. מבוסס על סיפור מקורי שנכתב על ידי רובינסון, הקליפ הוא בפורמט של סרט קצר.