cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כוחות מילואים
כוחות המילואים מקיימים אימונים צבאיים או משימות צבאיות מעטות, ובמצב חירום הם נקראים למלא תפקידים צבאיים לצורך תגבור כוחות הצבא ולשמש כחיילים לכל דבר. כוחות המילואים זמינים לגיבוי הכוחות המקצועיים כאשר חל גיוס חירום למלחמה כוללת או כדי להגן מפני פלישה צבאית. הקיום של כוחות המילואים מאפשר למדינה להקטין את הוצאותיה הצבאיות בעת שלום בעוד שהמדינה מתחזקת כוח תגבורת צבאי גדול ומיומן אשר מוכן לעת מלחמה.
כוחות המילואים החלו להתפתח בשלהי המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19, עם ירידת קרנם של הצבאות השכירים ועם עליית הלאומיות. בעקבות המלחמות הנפוליאוניות ומלחמת האזרחים האמריקנית עברו מרבית מדינות אירופה למודל הכולל צבא סדיר וכוחות מילואים. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, ומודלים חדשים של כוחות מילואים אומצו. סופה של המלחמה הקרה הוביל לצמצום כוחות המילואים ברחבי העולם.
במדינות מסוימות כמו ארצות הברית, ספרד ובריטניה, כוחות המילואים מבוססים על מתנדבים אשר ממלאים את תפקידם באופן חלקי. במדינות אחרות כמו סין, שווייץ וישראל השירות בכוחות המילואים הוא חובה במשך תקופה מוגדרת לאחר סיום השירות הסדיר.
במערך המילואים של צה"ל נכללים גם כלי רכב אזרחיים המגויסים באמצעות רשת קריאה של יחידות רכב מגויס.
חוק בראג
למרות פשטותו, חוק בראג אישש את קיומם של חלקיקים תת-אטומיים ממשיים בסקלה האטומית, ובעיקר סיפק כלי חדש ועוצמתי לחקר מבנה הגבישים. בראג זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1915 יחד עם אביו, ויליאם הנרי בראג, על עבודתם לקביעת מבנים גבישיים, החל במלח בישול, אבץ סולפיד ויהלום; ועל תרומתם לשיטה בכללותה, כולל ניסוח החוק על ידי בראג הבן, ופיתוח ספקטרומטר של קרני רנטגן ששימש למדידות על ידי בראג האב.
רקע
כאשר קרני רנטגן פוגעות באטום, הן גורמות לענן האלקטרונים שלו לנוע, בדומה לכל שדה אלקטרומגנטי. תנועת המטענים (האלקטרונים) גורמת לפליטה מחדש של גלים אלקטרומגנטיים באותה תדירות (פרט להרחבה קלה של טווח התדירויות, מסיבות שונות); תופעה זו ידועה בשם פיזור ריילי (או פיזור אלסטי). הגלים המפוזרים יכולים לעבור פיזור בעצמם, אך פיזור שניוני זה זניח ואין התייחסות אליו בחוק בראג. תהליך דומה קורה בפיזור של חלקיקים, כגון גלי נייטרונים מגרעיני האטומים, או על ידי אינטראקציית ספין קוהרנטית עם אלקטרון לא-מזווג. הגלים הנפלטים מתאבכים זה עם זה, התאבכות בונה או הורסת (גלים חופפים נסכמים לקבלת גל חזק יותר, או מקזזים אחד את השני במידה מסוימת, עד להרס הגל באופן מוחלט). התאבכות זו יוצרת תבנית עקיפה על גלאי או סרט צילום. ניתן לנתח את תבנית ההתאבכות לפי כללי העקיפה, ולקבל מידע לגבי הגורמים לפיזור הגלים - האטומים ומיקומם היחסי בגביש.
ניסוח מתמטי
החוק מציב תנאי על הזוויות שבהן תתקבל התאבכות בונה בין הקרניים המוחזרות מהסריג:
כאשר:
ישראל בויום
ביוגרפיה
בויום, נולד בבאר שבע, בן למאיר ולזיווה לבית דוד, משפחת קוסמים בת ארבעה ילדים. מגיל צעיר מאוד התלווה לאביו הקוסם, מאיר, בהופעותיו. בהיותו בן חמש הפתיע את אביו כשהציג בפניו כמה להטוטים. בעיתונות התפרסם כקוסם הצעיר ביותר בארץ. הוא שירת בצה"ל כקוסם הראשון בתולדותיו, כמנחה וכאקורדיוניסט בשירה בציבור. בסיום השירות עבר להתגורר באילת ועבד כקוסם ברשת המלונות "ישרוטל" והופיע ברחבי העיר.
חוק בראג
ניסוח מתמטי
תנאי זה שקול לכך שההפרש הפאזה בין הגלים המוחזרים הוא כפולה של 2\pi.
ישראל בויום
ביוגרפיה
משנת 1995 ועד 2006 היה בויום בעל טור קבוע בעיתון "פנאי פלוס", בתחום הקסמים, חידות היגיון ומשחקי חשיבה. הוא השתתף בהפקה ובכתיבה של התוכנית "פוקר פייס" והיה בעל חברה "לצאת מהקופסה".
חוק בראג
פיתוח
גל מונוכרומטי בודד, מכל סוג, פוגע בזווית θ במישורים מסודרים של נקודות סריג במרווח d אחד מהשני, כמוצג בשרטוט:
קיים הפרש באורך המסלול שעוברות שתי קרניים - הקרן שמוחזרת לאורך הקטע 'AC, והקרן המועברת, ואז מוחזרת לאורך הקטעים AB ו-BC. הפרש הדרכים:
ישראל בויום
ביוגרפיה
בויום שהחל כקוסם התפתח לכיוון של מנטליסט, משלב בהופעותיו קריאת מחשבות, אינטואיציה ושיטות פסיכולוגיות וטכניקות של מנטליזם, קריאה קרה, תורת הפנים, שפת גוף ועוד. הוא מופיע ברחבי הארץ ובעולם וכן בתוכניות טלוויזיה ובאירועים בתחום המנטליזם בלבד.
חוק בראג
פיתוח
אם הפרש הדרכים שווה לכפולה של מספר שלם (n) של אורך גל (λ), אזי שני הגלים הנפרדים יגיעו לנקודה באותה הפאזה, ולכן יעברו התאבכות בונה. מתמטית:
יצחק אלרון
יצחק אלרון (5 באוקטובר 1924 – 29 באפריל 2017) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, ששירת כיועץ הכספי לרמטכ"ל.
חוק בראג
פיתוח
בעזרת משפט פיתגורס ומההגדרה הטריגונומטרית של סינוס וקוסינוס, ניתן להראות כי:
ישראל בויום
ביוגרפיה
בשנים האחרונות הוא מופיע רבות ברומניה.
יצחק אלרון
ביוגרפיה
אלרון נולד בלובלין שבפולין בנם של הדסה וישראל הלפרין. עלה לארץ ישראל ב-1935 ולמד בבית הספר תחכמוני בתל אביב ובבית הספר הריאלי בחיפה. ב-1938 נסע עם אמו לבקר את משפחתה בפולין, וחזר לארץ ישראל לאחר שמונה חודשים, זמר קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.
חוק בראג
פיתוח
וגם וגם
כמו כן ניתן להראות:
יצחק אלרון
ביוגרפיה
ב-1940 הצטרף לארגון ההגנה. ב-1942 עבר קורס מכ"ים בשפיה ושירת בתל אביב, גבעת עדה, בן שמן וכפר מנחם. ב-1947 עבר קורס מפקדי מחלקות של ההגנה ושימש מפקד מחלקה בחי"ש בתל אביב. במלחמת העצמאות שירת כקצין המודיעין של חטיבת גבעתי, וכמפקד קורס מ"כים של החטיבה. לחם עם חניכי הקורס במבצע נחשון ולאחר מכן מונה למפקד פלוגה ולחם בחזית הדרום.
לאחר המלחמה שירת בענף המחקר של אגף המודיעין כראש הדסק לסוריה וללבנון, היה קצין המודיעין של פיקוד הדרום. ב-1954 היה מבוגרי הקורס הראשון של המכללה לפיקוד ולמטה ומונה לראש ענף המודיעין הקרבי באגף המודיעין. בשנים 1956 עד 1959 שירת כעוזר ראש אמ"ן לארגון.
חוק בראג
פיתוח
אם נאחד הכל, תוך שימוש בזהויות של פונקציות טריגונומטריות:
יצחק אלרון
ביוגרפיה
ב-1960 מונה לנספח צבאי בארגנטינה, צ'ילה, פרגוואי, ברזיל ואורוגוואי. הוא היה מעורב במבצע לחטיפתו של אדולף אייכמן. ב-1962 מונה לשליש ראשי באגף כוח האדם, שירת כראש מחלקת הארגון באגף וסגן ראש האגף.
ביולי 1972 מונה ליועץ הכספי לרמטכ"ל ולראש אגף התקציבים במשרד הביטחון ושירת בתפקיד זה עד סוף 1975. במהלך תפקידו נטל חלק במשלחת משרד הביטחון לארצות הברית בו גובש הסכם הסיוע הביטחוני.
בשנים 1977 עד 1995 עבד כגזבר עיריית תל אביב-יפו. ב-2010 זכה לתואר יקיר העיר תל אביב-יפו. אלרון היה חבר המועצה לשלום ולביטחון. כמו כן היה חבר הוועד המנהל של סטודיו למשחק ניסן נתיב וחבר חבר הנאמנים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו.
בוגר תואר ראשון בהיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב ובוגר המחזור הראשון במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל.
אלרון היה נשוי לשרה ואב לשתיים.
חוק בראג
קשר למרחב ההופכי
כפי שמראה האיבר n \lambda, החוק מודד את מספר אורכי הגל הנכנסים בין שתי שורות אטומים, כלומר - מרחק הופכי. מקס פון לאואה פירש זאת נכונה בצורה וקטורית במשוואות לאואה.
אם \vec{k_i} הוא וקטור הגל הפוגע, ו-\vec{k_f} הוא וקטור הגל המוחזר, קיים וקטור \vec{G} בסריג ההופכי, המקיים.
בשילוב תנאי הפיזור האלסטי, ועם הצבת זווית הפיזור 2 \theta, מתקבל חוק בראג. מושג הסריג ההופכי הוא מרחב פורייה של השריג הגבישי, והוא דרוש לטיפול מתמטי מלא של מכניקת גלים.
לאשה שבדאטואשווילי
לאשה שבדאטואשווילי (בגאורגית: ლაშა შავდათუაშვილი; באנגלית: Lasha Shavdatuashvili; נולד ב-31 בינואר 1992) הוא ג'ודוקא גאורגי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג. שבדאטואשווילי הוא אלוף אולימפי מלונדון 2012, סגן האלוף האולימפי מטוקיו 2020 וזוכה מדליית ארד מריו 2016.
ביוגרפיה
באפריל 2012, לאשה זכה במדליה המשמעותית הראשונה שלו כאשר זכה במדליית ארד באליפות אירופה בקטגוריית עד 66 ק"ג כאשר ניצח את דויד לארוס הצרפתי. ב-29 ביולי 2012, הוא זכה במדליית זהב באולימפיאדת לונדון 2012 לאחר שניצח בגמר את ניקלוס אונגווארי ההונגרי והפך בגיל 20 לאלוף אולימפי. באליפות אירופה 2013, זכה לאשה במדליית הזהב לאחר שניצח יריב מרוסיה בגמר.
בשנת 2014, עבר שבדאטואשווילי לקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג וזכה באותה שנה בשתי מדליות כסף בגראנד פרי טביליסי וגראנד פרי בודפשט. בשנת 2015 הוא זכה בגראנד פרי זאגרב ובשתי מדליות ארד בגראנד פרי טביליסי וגראנד סלאם אבו דאבי. בשנת 2016 זכה בגראנד פרי אלמטי ובשתי מדליות ארד בגראנד פרי דיסלדורף וגראנד פרי טביליסי. באליפות אירופה באותה שנה שנערכה בקאזאן זכה במדליית הכסף. ב-8 באוגוסט, זכה שבדאטואשווילי במדליית ארד באולימפיאדת ריו 2016 לאחר שניצח את שגיא מוקי הישראלי באיפון בקרב על המדליה.
בפברואר 2017, זכה שבדאטואשווילי במדליית כסף בגראנד פרי דיסלדורף. ב-16 בדצמבר, הוא זכה במדליית כסף בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בסנט פטרבורג לאחר שניצח את דירק ואן טיכלט הבלגי בשמינית הגמר, את גנבאטרין אודבייר ממונגוליה ברבע הגמר ואת גיוסג'ון בובוייב האוזבקי בחצי הגמר, בגמר הפסיד לאלוף העולם המכהן, סואיצ'י האשימוטו היפני. באליפות אירופה 2020, הוא זכה במדליית הכסף לאחר ניצחון בחצי הגמר על פאביו באזילה האיטלקי והפסד בגמר לוויקטור סטרפו הרומני.
באליפות העולם 2021 שנערכה בבודפשט, זכה שבדאטואשווילי לראשונה בתואר העולמי. את ארבעת קרבותיו הראשונים הוא ניצח באיפון ואת שלב חצי הגמר נגד בילאל סילוגלו הטורקי ניצח בווזארי. בגמר שבדאטואשווילי התמודד מול טומי מסיאס השוודי ולאחר תום ארבע הדקות ללא ניקוד ושני עונשים לחובתו של השוודי, נכנס הקרב לזמן ניקוד זהב במהלכו ספג יריבו את העונש השלישי שקבע את ניצחונו של שבדאטואשווילי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, זכה שבדאטואשווילי במדליה האולימפית השלישית שלו, מדליית כסף בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג. הוא החל את דרכו בסיבוב השני בו ניצח בווזארי את גיום שיין הצרפתי. בשמינית הגמר הוא ניצח שוב בווזארי את אדן אלקסנדר חוסיין מג'יבוטי וברבע הגמר ניצח באיפון את ארת'ור מרגלידון הקנדי בתוך זמן ניקוד זהב. בחצי הגמר שבדאטואשווילי ניצח בזכות עונשים את אן צ'אנג-רים הדרום-קוריאני לאחר יותר משמונה וחצי דקות של קרב. בגמר שבדאטואשווילי התמודד מול שוהיי אונו היפני ולאחר ארבע דקות ללא ניקוד, הקרב נכנס לזמן ניקוד זהב במהלכו שבדאטואשווילי הוטל על צידו והפסיד בווזארי.
When Doves Cry
When Doves Cry הוא סינגל של המוזיקאי האמריקאי פרינס. השיר יצא לאור ב-16 במאי 1984, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השישי של פרינס ופסקול הסרט הנושא את אותו השם, Purple Rain, על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס.
רקע וכתיבה
פרינס כתב והלחין את "When Doves Cry" אחרי שכל שאר הרצועות באלבום Purple Rain כבר הושלמו. בנוסף לסיפוק קולות, הוא ניגן על כל הכלים בשיר. המרקם של השיר הוא חד להפליא. בשיר אין בייס ליין, דבר יוצא דופן עבור שיר דאנס משנות ה-80 של המאה ה-20; פרינס אמר כי במקור היה בייס ליין, אך לאחר שיחה עם הזמרת ג'יל ג'ונס , הוא החליט שהשיר היה קונבנציונלי מדי כשכלל אותו. השיר כולל מבוא לסולו גיטרה ומכונת תופים של Linn LM-1, ואחריו קול ווטרלי. אחרי המילים, יש סולו נוסף, ארוך יותר, לגיטרה וסינתיסייזר. השיר מסתיים בקטע מקלדת אלקטרונית בהשראת מוזיקה קלאסית המגובה על ידי סולו של סינתיסייזר אחר. הקלידן מאט פינק גילה בשנת 2014 כי סולו הסינתיסייזר הוקלט על ידי פרינס בחצי מהירות ובאוקטבה נמוכה יותר כנגד מסלול גיבוי של חצי מהירות, ואז מיהר ליצור את הגרסה הסופית. פינק הוטל אז ללמוד ולבצע את הסולו במהירות האלבום.
בגרסאות הרדיו, או שהשיר מתפוגג עם התחלת הסולו הארוך של הגיטרה והסינתיסייזר, או שהסולו מתבטל לחלוטין והשיר מדלג עד סוף ההרמוניה של פרינס.
השיר הוא בסולם של לה מינור.
קבלה
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ושהה בו במשך חמישה שבועות, בין התאריכים 7 ביולי 1984 ל-4 באוגוסט 1984, ומנע מ-"Dancing in the Dark" של ברוס ספרינגסטין להגיע למקום הראשון. השיר נבחר לסינגל הטוב ביותר של השנה בסקר המבקרים "Pazz & Jop" של וילג' ווייס. מגזין בילבורד דירג אותו כשיר המצליח ביותר ב-1984 בדירוג סוף השנה שלו. ב-2016, לאחר מותו של פרינס, "When Doves Cry" נכנס מחדש לבילבורד הוט 100 במקום ה-20, והגיע בשיאו למקום השמיני.
הבי סייד של הסינגל היה "", שהיה מיועד במקור לאלבום של שלישיית אפולוניה 6 הנושא את שמן. סינגל בגודל 12 אינץ' שהוצא בבריטניה כלל את "" ושתי רצועות מאלבומו הקודם של פרינס, 1999: הרצועה הנושאת את שמו ו-"D.M.S.R.". הבי-סייד של הסינגל, שנקרא בשמו המלא "", הוא הבי-סייד בעל השם הארוך ביותר של סינגל שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, עם 85 אותיות או מספרים.
"When Doves Cry" הפך לאחד משירי ההיכר של פרינס. מגזין ספין דירג את השיר כשיר השישי הטוב ביותר בכל הזמנים. מגזין רולינג סטון דירג אותו במקום ה-52 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים (השיר המדורג במקום השני הגבוה ביותר מבין שירי שנות ה-80). בשנת 2006, דורג השיר במקום החמישי ברשימת "100 השירים הגדולים ביותר בשנות ה-80" של VH1.
לפי אתר Acclaimed Music, זהו השיר ה-31 המהולל ביותר בתולדות המוזיקה הפופולרית.
השיר סומפל בלהיט של אם סי האמר משנת 1990, "Pray", אחד הסימפולים הבודדים לשיריו של פרינס שאושרו באופן חוקי על ידו.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ, בבימויו של פרינס עצמו, יצא ל-MTV ביוני 1984. הוא נפתח עם יונים לבנות המגיחות מדלתות כפולות כדי לחשוף את פרינס באמבטיה. הוא כולל גם סצינות מהסרט Purple Rain, שביניהן צילומים של להקת הרבולושן של פרינס מופיעים ורוקדים בחדר לבן. החלק האחרון של הקליפ משלב מסגרת שיקוף של החצי השמאלי של התמונה, ויוצר אפקט כפול. הקליפ היה מועמד לקטגוריית הכוריאוגרפיה הטובה ביותר בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1985. הקליפ עורר מחלוקת בקרב מנהלי הרשת, שחשבו שאופיו המיני גס מדי לטלוויזיה.
הגר
הָגָר היא דמות מקראית, שפחתה של שרה. היא הפכה לפילגשו של אברהם וילדה את ישמעאל. סיפורה מופיע בספר בראשית, בפרקים ו.
מוצאה של הגר
על פי המקרא מוצאה במצרים. חז"ל ציינו במדרש שהייתה בתו של מלך מצרים, וכשזה התפעל משרה, נתן לשרה את בתו לשפחה כדי שתהיה בחברה טובה בעת ירידת אברהם למצרים:
הפיכתה לפילגש
שרה נתנה את הגר לאברהם לאשה לאחר שראתה שהיא עצמה לא הצליחה ללדת. על פי הפירוש הרגיל שרה רצתה שהגר תלד והילד יחשב כשייך לגבירה. ניתן לראות שיקולים דומים והקבלות לסיפור זה בסיפור על רחל, לאה ושפחותיהן אשר ניתנו ליעקב. על פי המדרש קיוותה שרה שהמעשה יוביל לכך שהיא עצמה תזכה לבן לאחר שנים של עקרות.
הגר הרתה והחלה לזלזל בשרה. שרה, בתגובה, פנתה אל אברהם בכעס וספרה לו על הדבר. אברהם הותיר את ההחלטה בנושא בידיה של שרה וזו עינתה את הגר עד שברחה. . פרשנים מייחסים למילה "ותענה" דרגות שונות של חומרה, מפירוש האומר כי עינוי הוא יחס של פקוד ומפקד. הפירוש המדרשי נשען על שימוש דומה שנעשה בשורש מאוחר יותר באותו פרק - "שובי אל גבירתך והתעני תחת ידה", עד לפירוש המקצין בחטא העינוי שעינתה שרה את הגר ורואה בעינויים של ישראל בעתיד על ידי בני הגר עונש על עינוי זה.
בהמשך ספר בראשית מסופר ששרה ביקשה מאברהם שיגרש הוא את הגר. הגר ברחה אל המדבר ושם פגשה מלאך שברך אותה וציווה עליה לשוב אל שרה ולקרוא לבנה ישמעאל. על פי בשורת המלאך, ישמעאל עתיד להיות פרא אדם. הגר קראה לבאר לחי ראי, ולמלאך אל-ראי וחזרה אל אברהם.
גירוש הגר וישמעאל
לאחר הולדת יצחק, שרה ראתה את ישמעאל מצחק ומכיוון שלא רצתה שישמעאל יירש את אברהם יחד עם יצחק, בקשה מאברהם לגרש אותו ואת הגר. אברהם חש לא בנוח עם המצב אך האל אמר לו לבצע את דרישת שרה. הגר נשלחה מבאר שבע. אברהם צייד אותה בלחם ומים.
בהליכתה במדבר הגר מאבדת את הדרך, נגמרים לה המים וישמעאל הצמא גוסס. לאחר שנגמרו המים משליכה הגר את ישמעאל בנה תחת שיח, והתיישבה במרחק מה ממנו כדי לא לראות במותו. הגר היא הדמות הראשונה בתנ"ך שמסופר אודות בכיה: . אל הגר מתגלה מלאך שאומר לה שהאל שמע את בכיו של ישמעאל והראה להגר באר מים . הגר נשארה במדבר פארן, שם גדל בנה והפך לקשת, לוחם המתפרנס על ציד בחץ וקשת, והיא השיאה אותו לאישה ממצרים.
על התנהגותה של הגר יש ביקורת רמוזה בטקסט המקראי: ראשית, "השלכתו" אל מתחת לשיחים לא מבטאת קרבה, דאגה או אינטימיות כי אם אכזריות (בת לוי שמה את משה בתיבה על שפת היאור, אולם אחי יוסף משליכים אותו אל הבור). גם התרחקותה ממנו בשעה קשה כזו מפליאה והיא זוכה לביקורת מהמלאך – "שמע אלוהים אל קול הנער..." – אלוהים שמע את קולו של הנער אך נראה שהגר לא שמעה, הגר כל כך התרחקה – "הרחק, כמטחווי קשת" – כך שאפילו את בכיו של בנה לא שמעה. מכאן ואילך נראה שישמעאל ייאלץ להתמודד עם חוויית הנטישה הכפולה. הן זו של אביו והן זו של אמו.
הגר כקטורה
על פי פירוש חז"ל, דמותה של קטורה המוזכרת אף היא כאשתו של אברהם היא הגר עצמה, שכונתה קטורה.
ייצוגיה בתרבות
בנצרות, על פי "האיגרת אל הגלטים", סיפור הגר ושרה הוא אלגוריה לשתי הבריתות: את החדשה מייצגת שרה, ואת הישנה הגר:
הגר אינה מוזכרת בקוראן, אבל הפרשנות המסורתית באסלאם מייחסת את סיפור הגר וישמעאל לפסוק: בחג' נוהגים עולי הרגל לרוץ בין הגבעות א-צפא ואל-מרוואה, שם על פי המסורת הלכה הגר הלוך ושוב שבע פעמים עד שמצאה מים מבאר זמזם.
בתרבות העממית שמשה הגר כסמל לאסלאם. כך למשל, אומר סרגיי איוונוביץ' ללווין ברומן אנה קארנינה:. זיהוי דומה עשה חבר הכנסת שלמה קרעי בנאום נגד הקואליציה בהשתתפות מפלגת רע"ם "הם מחרפים ומגדפים מערכות אלוהים חיים במטרה לנתק את החיבור השורשי של העם היהודי למורשתו, ושמים על ראש עצבונם את בני השפחה ואת המדינה הפלסטינית במקום את עמם ומולדתם...אבל אנחנו, צאצאיהם של אברהם ושרה, נמשיך להילחם ".
דמותה הוזכרה בספרו של מאיר שלו ראשית.
ארצות הברית והשואה
ארצות הברית הייתה מדינה נייטרלית עד שנכנסה למלחמת העולם השנייה לצד בעלות הברית לאחר המתקפה על פרל הארבור והכרזת המלחמה של גרמניה הנאצית נגד ארצות הברית.
הממשלה האמריקאית התוודעה לראשונה לשואה ב-1942. בעקבות כישלונות לסייע לפליטים יהודים על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית הוקם ב-1944 הוועד לענייני פליטים, שמטרתו הייתה סיוע לפליטים שברחו מגרמניה הנאצית ומדינות שכבשה.
כאחת מהמדינות החזקות ביותר בעולם באותה תקופה, מילאה ארצות הברית תפקיד מרכזי בתבוסה הצבאית של גרמניה הנאצית ולאחר מכן בניהול משפטי נירנברג שהיו כנגד בכירי המשטר הנאצי. עם זאת, עד היום זוכה ארצות הברית לביקורת, על כך שלא פעלה באופן מספק במהלך משבר הפליטים היהודים בשנות ה-30 של המאה ה-20.
רקע
ב-1924 אושר חוק ההגירה של 1924 אשר הגביל את תנאי ויכולת ההגירה לארצות הברית. ביולי 1938 יזמה ארצות הברית את ועידת אוויאן אשר דנה במשבר הפליטים שנוצר לאחר עליית הנאצים לשלטון. מדינות רבות השתתפו בוועידה אך בסופה לא הגיעו להסכמה או להחלטה.
לאחר ליל הבדולח בנובמבר 1938 מצא מכון המחקר גאלופ כי 94% מהאמריקאים לא ראו בעין יפה את היחס ליהודים בגרמניה הנאצית, אך רק 21% מהאמריקאים תמכו בעידוד העלייה היהודית לארצות הברית. באותם ימים, מרבית האמריקאים (וכך גם הממשל) תמכו בגישת ההתבדלות שכללה אי-התערבות ביחסי חוץ באירופה והגבלות מחמירות על הגירה.
לאחר ליל הבדולח, הציע מזכיר הפנים של ארצות הברית, הרולד איקס להעביר את יהודי אירופה לאלסקה כחלק מתוכנית אלסקה. הממשלה חיפשה פתרונות לפיתוח האלסקה ולשיפור מעמדה על מנת לאפשר לעקוף את מכסות ההגירה ולהקים מדינת מקלט יהודית בשטחי ארצות הברית. לתוכנית התנגדו יהודים ולא-יהודים רבים בארצות הברית ולכן מעולם לא יצאה לפועל.
ב-1939 עלו אזרחים יהודים-גרמנים רבים על אוניית סנס לואיס במטרה להימלט מרדיפות הנאצים ולהגיע לקובה. למרות העובדה שברשותם הייתה הניירת שאפשרה להם להיכנס לקובה, רק כ-29 אכן קיבלו את האישור לצאת מהספינה כאשר עגנה בחופי קובה. ארצות הברית החליטה להתערב למען הפליטים וניהלה מול ממשלת קובה משא ומתן על מנת לאפשר להם להיכנס לקובה אך הממשלה הקובנית סירבה. הן ארצות והן קנדה סירבו להתיר לנוסעים להיכנס למדינה ולא אפשרו להחריג אותם מחוקי ההגירה הנוקשים. בעקבות כך, נאלצה הספינה לחזור לאירופה (שם הנוסעים ירדו בבריטניה, הולנד, בלגיה וצרפת). מתוך 907 כ-254 נספו בשואה ו-1 נהרג בהתקפה אווירית בקרבות המלחמה.
עד הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, היא קלטה יותר פליטים מגרמניה הנאצית מכל מדינה אחרת בעולם. כ-1,000 ילדים יהודים קיבלו אישור כניסה לארצות הברית בין 1934 ל-1936.
תגובה מקומית
שכיחות האנטישמיות בקרב החברה הגרמנית בשנות ה-30 הייתה ידועה ברוב העולם. עם זאת, מרבית אזרחי ארצות הברית לא היו מודעים לקיום השואה במהלך שנתה הראשונה. מספר אנשים ניסו ליצור קשר עם ממשלת ארצות הברית כדי ליידע אותם על השואה לאחר ההחלטה על הפתרון הסופי ב-1941. באוגוסט 1942 שלח נציג הקונגרס היהודי העולמי בשווייץ, גרהארט ריגנר את מברק ריגנר לארצות הברית ובריטניה. במברק תיאר ריגנר כיצד התעשיין הגרמני האנטי-נאצי, אדוארד שולטה סיפר לו על תכנונים של הגרמנים להשמיד את יהודי אירופה כחלק מהפתרון הסופי) . החשדות לזוועות הנאצים זכו לחיזוק לאחר שבדצמבר 1942 פורסם דו"ח פילצקי בו תיאר קצין פולני וסוכן המחתרת הפולנית, ויטולד פילצי את השמדת היהודים במהלך השואה ומלחמת העולם השנייה שהגיע לידי בעלות הברית. עם זאת, היקף השואה לא נודע לאמריקאים עד לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.
באפריל 1943 כונסה ועידת ברמודה הבריטית-אמריקנית, על-מנת לחפש פתרונות לבעיית יהודי אירופה המושמדים בשואה. בוועידת ברמודה הוחלט שיש לקיים ועידה בינלאומית (בדומה לוועידת אוויאן) לדון בענייני הפליטים ולהקים בצפון אפריקה מחנה לפליטים שברחו מאירופה. מצד שני, נקבע כי אין באפשרותן של מעצמות המערב לעזור ליהודים, משום שהעזרה צריכה להינתן לכל הפליטים ולא רק ליהודים, ומעצמות המערב חסרות אמצעים להגשת עזרה בהיקף כזה. נטען כי מתן עזרה, כמו משלוח ספינות להוצאת הפליטים מאירופה, עלול לפגוע במאמץ המלחמתי ולהאריך את המלחמה. בסופו של דבר, הוועדה לא קיבלה שום החלטה או פתרון.
בינואר 1944, עוזר מזכיר האוצר של ארצות הברית יאשיהו א. דובוי הבן חיבר דו"ח המפרט כיצד פקידים במחלק ת המדינה פעלו למנוע סיוע לפליטים יהודים, בתגובה הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט החליט להקים את הוועד לענייני פליטים שיהווה סוכנות עצמאית לסיוע לפליטים יהודים. מאוגוסט 1944 עד פברואר 1946 שכנו כ-982 פליטים מ-18 מדינות במקלט החירום לפליטים בפורט אונטריו . מאמצי החילוץ האמריקאים בשנה האחרונה של המלחמה גרמו להצלת אלפי יהודים.
תגובת יהודי ארצות הברית
ארגון הג'וינט היהודי, שפעל למען יהודי התפוצות, סייע רבות ליהודים בתקופת השואה: בשנות ה-30 תמך הארגון במאות אלפי יהודים בגרמניה שנושלו מפרנסתם על ידי הנאצים. בשנות המלחמה נשלחו עשרות מיליוני דולרים לצורכי סעד, כמו בתי-תמחוי, בתי חולים, בתי-מחסה לילדים ובתי-ספר. חבילות מזון ובגדים נשלחו לגטאות (בעיקר לגטו ורשה) ולמחנות הריכוז. יתרה מזאת, ה"ג'וינט" סייע ל-80 אלף יהודים באירופה הכבושה להגר ליבשות אחרות.
ב-1942, בהשפעת הלחץ הפוליטי מצד יהודי ארצות הברית, התפרסמה ההצהרה הראשונה של חבר הלאומים לגינוי ההשמדה. חבר הלאומים הזהיר את גרמניה ודרש את הפסקת הרצח ההמוני.
מעורבות יהודים בחזית המערב
במהלך המלחמה, ארצות הברית ובעלות הברית הפציצו רבות את גרמניה. בעקבות כך, מספר מנהיגים יהודים פעלו להפצצת מחנה ההשמדה הגדול ביותר, אושוויץ. ארצות הברית ובריטניה פיתחו מטוסים ומפיצים עם יכולות טכניות להגיע עד אושוויץ כבר ביולי 1944 אך ארצות הברית סירבה להפציץ את המקום ונימקה זאת בדיוק הבלתי מספק של הפצצה זו ובסיכון של הארכת המלחמה על ידי הפניית משאבים ממטרות צבאיות למטרות שכאלו.
במקרים נדירים, שבויי מלחמה אמריקאים נשלחו למחנות ריכוז. כ-9,000 אמריקאים יהודים נתפסו כשבויי מלחמה, ובעוד רובם נשלחו למחנות שבויים, אלו שזוהו כיהודים נשלחו למחנות ריכוז. תגי על המדים האמריקאים כללו את האמונות הדתיות של כל חייל וחייל ולכן אמריקאים יהודים רבים נאלצו או לשקר על דתם במהלך השירות הצבאי. גם חיילים אפרו-אמריקאים הועברו למחנות ריכוז ולא למחנות שבויים.
צבא הארצות הברית שחרר את מרבית מחנות הריכוז בחזית המערבית ב-1945, כולל מחנות הריכוז בוכנוואלד, דורה-מיטלבאו, דכאו, מאוטהאוזן ופלוסנבירג. מחנה הריכוז אוהרדרוף היה מחנה הריכוז הראשון אותו שחררו האמריקאים, עם שחרורו פעלו החיילים להאכיל את האסירים ולטפל במחלותיהם. הגנרלים הבכירים דווייט אייזנהאואר, עומר בראדלי וג'ורג' פטון הגיעו לבדוק את המחנה ב-12 באפריל והצבא החל לתעד ממצאים שמצאו בו אודות ההשמדה של היהודים.
לאחר המלחמה
לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, דנו מעצמות הברית כיצד להעניש את פושעי המלחמה הנאצים. ברית המועצות דגלה במשפט ראווה והוצאת להורג ללא משפט, הממלכה המאוחדת תמכה בהוצאה להורג בהליך משפטי מקוצר אך האמריקאים דגלו במשפט הוגן על בסיס המשפט המקובל. משפטי נירנברג בו שפטו את הבכירים הנאצים ב-1945 וב-1946. שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, רוברט ה. ג'קסון להיות התובע הראשי מטעם האמריקאים במשפטי נירנברג נגד פושעי המלחמה הנאצים לאחר מלחמת העולם השנייה. בעקבות חוסר ההסכמות, במרבית המקרים ארצות הברית ערכה את משפטי נירנברג הנוספים בסוף שנות ה-40 באופן חד-צדדי. במשפטים האלו, העמידה ארצות הברית לדין רופאים נאצים, שופטים נאצים, שגרירים נאצים, תעשיינים וקציני צבא.
עשרות אנדרטאות ומוזיאונים לשואה קיימים בארצות הברית. על פי דו"ח של מרכז המחקר פיו מ-2020, כ-84% מהמבוגרים האמריקאים מסוגלים לתאר במדויק מה הייתה השואה, כ-69% הצליחו לזהות באיזה חלק של המאה ה-20 התרחשה השואה וכ-45% הצליחו לזהות נכון כמה יהודים נהרגו בשואה.
TV.com
TV.com היה אתר אינטרנט מבית תאגיד האינטרנט CNET אשר הכיל מסד נתונים מקיף על תוכניות טלוויזיה, סרטי טלוויזיה והתעשייה באופן כללי. מסד הנתונים באתר כלל מידע על טלוויזיה בעיקר מארצות הברית ובריטניה, אך כלל גם תוכניות מקנדה, אוסטרליה, ועוד מספר תוכניות אנימציה (אנימה) ממזרח אסיה, שזכו לגרסאות בארצות הברית.
באתר היה מידע על כל תוכנית טלוויזיה ממדינות אלה עם פירוט צוות התוכנית - שחקנים (ראשיים, קבועים או אורחים), מפיקים, במאים, תסריטאים וכו'. כמו כן היה מדריך פרקים לרוב הסדרות ולכל פרק היה עמוד משלו המכיל תקציר, פרטי טריוויה, שגיאות, ציטוטים, אזכורים, ביקורות גולשים ועוד. בנוסף, היו עמודים המוקדשים לשחקנים, ובהם ביוגרפיה, מידע כללי, פרטי טריוויה וציטוטים של השחקנים. מאגר המידע של האתר התבסס כולו על תרומות של גולשים מכל העולם, שהיוו את קהילת האתר, שסיפקו את כל המידע הנמצא באתר. כמו כן, אותה קהילה היא זו שגלשה בפורומים של האתר, כתבה ביקורות על תוכניות ושחקנים ויצרה קשרים באופן פעיל, על ידי כתיבת בלוגים אישיים ועוד מאפיינים רבים של קהילת אינטרנט.
המניע העיקרי של הגולשים באתר לתרום מידע היה בראש ובראשונה השאיפה למאגר נתונים מקיף על הסדרות שהם אוהבים. בנוסף, הייתה מערכת של נקודות, פרסים (אייקונים) ורמות (Levels) אשר מוענקים על כל תרומה לאתר. כל גולש המוסיף כמות מידע מסוימת לתוכנית או לשחקן יכול להפוך ל"עורך" של אותו ערך, ועל ידי כך לנהל את התרומות של הגולשים האחרים ולתחזק את הערך. כל מידע אחר שנוסף לאתר (לפריט שאין לו עורך) נבדק על ידי צוות CNet, אותו צוות המתחזק את האתר ואחראי עליו.
אביו האינטרנטי של TV.com הוא האתר TVTome, אשר נקנה באפריל 2005 על ידי ענקית האינטרנט CNET, ושונה למתכונתו הנוכחית ב-13 ביוני 2005, למורת רוחם של גולשים שטענו כי האתר החדש נופל מקודמו.
האתר נסגר בתאריך 28 ביוני 2021.
לודוויג יהודה וולפרט
לודוויג יהודה ווֹלפֶּרט (Ludwig Yehuda Wolpert; 7 באוקטובר 1900, ליד היידלברג, גרמניה – 6 בנובמבר 1981, מנהטן, ניו יורק) היה מעצב, צורף ואמן ישראלי-אמריקאי יליד גרמניה. מחלוצי הצורפות המודרנית בכלל ובישראל בפרט.
ביוגרפיה
בשנת 1933, בעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, עלה לארץ ישראל עם משפחתו. בארץ ישראל עבד בבית המלאכה "ב. פרידלנדר" בעיצוב כלי כסף, וכן ייצר, ביחד עם ויקטור שלמה ריס, את פסל "הגמל המעופף" של "יריד המזרח", תחת האדריכל אריה אלחנני.
בשנת 1935 החל ללמד ב"בצלאל החדש" בירושלים, שם עמד בראש המחלקה למתכת ביחד עם הצורף דוד היינץ גומבל (Gumbel). בהוראתו שם דגש על טיפוגרפיה עברית ועל תשמישי קדושה המעוצבים בקווים מודרניים ובייצור תעשייתי. במקביל לעבודתו בהוראה המשיך ליצור פריטי יודאיקה מודרניים בסדנאות בית הספר ובשנת 1942 הקים בית מלאכה עצמאי בירושלים. ב-1949 עיצב ארון קודש שהעניק נשיא המדינה חיים ויצמן לנשיא ארצות הברית הארי טרומן לכבוד יום העצמאות של ארצות הברית.
בשנת 1956 היגר לארצות הברית, שם עמד בראש "סדנת טובי פאשר לאמנות יהודית מודרנית" (Tobe Pascher Workshop) במוזיאון היהודי בניו יורק.
התגורר במנהטן. היה אב לבת, חוה וולפרט-ריצ'רד, אף היא אמנית יודאיקה. נישא לבטי היינריך לבית ואלפֶר (1915–1997), אלמנה ואם לשניים.
בין עבודותיו הידועות: קערת סדר פסח וגביע (1929), "מעקה 12 השבטים" (1940) בבניין הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, ירושלים, תיק לתורה (1949) שניתן לנשיא האמריקאי הארי טרומן על יד חיים ויצמן, כותרת ושער מכון ויצמן למדע (1951-1952) ועוד.
טיילור מלכוב
טיילור מלכוב (נולדה ב-4 במאי 2002) היא זמרת, שחקנית, דוגמנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
מלכוב נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, לאב ישראלי ולאם אמריקאית ילידת-ישראל, ג'קי מלכוב ודבי מילשטיין, ועלתה לישראל עמם כתינוקת בגיל שנתיים. האם הייתה סגנית שנייה למיס ניו יורק (מלכת היופי של ניו יורק) לשנת 1982. לה אח ואחות גדולים המתגוררים מחוץ לישראל, ומנישואיה השלישיים של אמה, אח-למחצה צעיר נוסף. התגוררו ברמת השרון, ולמדה במגמת תקשורת בתיכון רוטברג שבעיר. סבה וסבתה מצד אמה עלו מארצות הברית.
ביולי 2017 השתתפה בווידאו קליפ המשותף שלה עם בן זוגה באותה עת בן זיני לשיר "טיי". בחודש מאי 2018 השתתפה בווידאו קליפ לשיר "מיינימור". הזוג הוציא בשנת 2018 לאור את השיר "דייט ראשון". לאחר מכן הוציאו הצמד את הסינגל החמישי, "היי טיי". בשנת 2019 פרסמו מלכוב וזיני את הווידאו קליפ לשיר "נסיכה שלי". בשנת 2020 הוציאו הזוג את השיר "קוצי מוצי"
בפברואר 2021 החלה בקריירת סולו כזמרת, עם סינגל ראשון, "אהלן".
בפברואר 2021 התגייסה לצה"ל, ושובצה לשרת כמש"קית גיוסים בתל השומר.
משחק, הנחיה, טלוויזיה וקולנוע
בקיץ 2016 השתתפה בשעשועון "הבנים והבנות" בערוץ הילדים, בו זכתה במקום ראשון משותף ובחביבת הקהל.
ב-2017 הנחתה את התוכנית "אונליין" בערוץ הילדים.
ב-2018 הנחתה את תוכנית הכישרונות לילדים "דה בוקס" לצד בן זוגה באותה עת, בן זיני, בערוץ Kidz.
בשנת 2018 השתתפה עם זיני בדוקו-ריאליטי "החיים על פי בן וטיי" ששודרה בערוץ Kidz למנויי HOT.
ב-2018 דיבבה לעברית את קלסי בסרט האנימציה האמריקאי "מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה".
ב-2019 שיחקה בתפקיד מרכזי לצד בן זוגה באותה עת בן זיני, בסדרה המתח "תברחו" ב-HOT3.
ב-2020 הפיקה בפועל, כתבה וכיכבה בסרט הטלוויזיה "פשוט לשיר: הסרט".
בית הקברות היהודי בזאנסון
בית הקברות היהודי בזאנסון נמצא במחוז בורגון-פרנש-קונטה, בעיר בזאנסון, בעבר עיר הבירה של המחוז ההיסטורי והתרבותי פרנש-קונטה. זהו אחד משני בתי הקברות השייכים לקהילה היהודית באזור.
טיילור מלכוב
דוגמנות
ב-2016 כיכבה על שער כתב העת הישראלי "ראש אחד", לצידן של קים אור אזולאי ונועה כהן.
בית הקברות היהודי בזאנסון
ההתיישבות היהודית באזור
היהודים הראשונים התיישבו בבזאנסון בימי הביניים, בשל היותה של העיר מרכז מסחרי מפותח ובעלת מעמד של עיר קיסרית. הקהילה היהודית שגשגה בה עד סוף המאה ה-15, עת גורשה ממנה בדומה לקהילות אחרות בצרפת ובאירופה.
טיילור מלכוב
דוגמנות
מלכוב השתתפה במספר קמפיינים, כגון בגדי הים של החברה הישראלית "גוטקס", רשת האופנה הישראלית "Twentyfourseven", ושל מותג האיפור האיטלקי "פופה" בישראל. היא משמשת כפרזנטורית לחברת האופנה הבריטית "Missguided" בישראל.
בית הקברות היהודי בזאנסון
ההתיישבות היהודית באזור
היהודים שבו לבזאנסון לאחר המהפכה הצרפתית אשר העניקה ליהודים אזרחות צרפתית ואפשרה להם להתיישב באופן חופשי בכל אזור בצרפת.
טיילור מלכוב
דוגמנות
ב-2019 חתמה בסוכנות הדוגמנות הישראלית "עילית מודלס" בבעלות שי אביטל. כשלפני כן, הייתה חתומה בסוכנות הדוגמנות יולי.
ב-2019 השתתפה בשבוע האופנה תל אביב, בתצוגת האופנה של חברת בגדי הים "בננהוט" מבית נטע אלחמיסטר ונועה בני, לצד בן זוגה באותה עת בן זיני.
בית הקברות היהודי בזאנסון
ההתיישבות היהודית באזור
הקהילה הוקמה מחדש לאחר להגעתם של יהודים ספרדים רבים בשנות ה-60, במיוחד מאזור המגרב. בשנת 1970 הוקם בבזאנסון המרכז הקהילתי היהודי "בית ג'רום קאהן" ובשנת 2008 הוקמה תחנת הרדיו "רדיו שלום".
בית הקברות היהודי
עד לסוף המאה ה-15 היה קיים בית קברות יהודי באזור קָלְמוטייר. לאחר גירוש הקהילה היהודית מהעיר, הקרקע נמכרה על ידי העירייה, ועליה נבנתה שכונת המגורים מונטראפון-פונטיין-אקו. לא ידוע מה עלה בגורלם של הקברים.
טיילור מלכוב
דוגמנות
ב-2019 התארחה בטקס פרסי האופנה הבריטיים, לצדן של בר זומר ואסתי גינזבורג.
בית הקברות היהודי בזאנסון
בית הקברות היהודי
עם הקמתה מחדש של הקהילה היהודית בבזאנסון לאחר המהפכה הצרפתית, נתן ליפמן ופייר פיקארד רכשו במרץ 1796 מהגנן קלוד-לואי גייטט, קרקע להקמת בית קברות יהודי. בשנת 1839, לאחר שהחלקה בת 180 מ"ר לא סיפקה עוד את צורכי הקבורה של הקהילה, נרכשה חלקה סמוכה נוספת של 756 מ"ר.
טיילור מלכוב
חיים אישיים
מאוגוסט 2020 ועד פברואר 2023 הייתה בזוגיות עם לירן דנינו.
בית הקברות היהודי בזאנסון
בית הקברות היהודי
מאז ועד היום (שנת 2023) בית הקברות לא עבר שינוי משמעותי.
מיקום בית הקברות והצגה כללית
בית הקברות היהודי בבזאנסון, מסתרע על שטח של כ-1,000 מ"ר ובו כ-500 קברים. הוא נמצא בגבול שבין השכונות ברג'יל ו- פלנטה במזרח העיר, ברחוב אנה פרנק. הכניסה הראשית לבית הקברות נמצאת ברחוב אנה פרנק והכניסה המשנית עוברת דרך החורשה, בצד הצפון מערבי של בית הקברות.
בית הקברות משרת הן את העדה הספרדית (יהודי צפון אפריקה) והן את העדה האשכנזית (יהודי מערב ומרכז אירופה). אפשר להבחין במצבות המונחות אנכית מעל הקבר (אשכנז) ובמצבות המונחות בצורה אופקית (ספרד).
הקברים העתיקים ביותר, שהם לרוב הצנועים ביותר, הם משנת 1849. קברים רבים הושחתו בתקופת מלחמת העולם השנייה. בחלקה השמורה לקברי ילדים, הקברים נראים נטושים ומכוסים בצמחייה. הקברים החדשים יותר מסודרים ומטופחים יותר. רוב הקברים בעלי מראה צנוע. המצבות מעוטרות בסמלים כגון כד קבורה, כתר, שעון חול, עמוד שבור, ינשוף, או מגן דוד בנוי אבן, ברזל יצוק או שיש או מוטבע בתוך המצבה.
בבית העלמין יש שישה קברים מפוארים: המאוזוליאום של משפחת וייל-פיקארד, פירמידה פיקארד, קבר משפחת האס, קבר משפחת הואזר-פיקרד ולידו שני מבנים דומים ללא שם. משמאל לכניסה נמצאת חלקה המיועדת לקברים חדשים. [[קובץ:Cimetière_juif_de_Besançon_-_plan.png|שמאל|ממוזער| תוכנית בית הקברות היהודי:
2: פירמידה.
3: קבר משפחת האס.
4: קבר לא ידוע.
5: קבר משפחת פיקארד-האוזר.
6: קבר משפחת פיקארד.
7: גל עד.
A1: כניסה ראשית.
B1: כניסה מכיוון היער.
A2: חלקת הילדים.
B2: חלק ישן.
C2: חלקה לקברים החדשים.]]
אופן הפעלת בית הקברות
במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20, הקהילה היהודית בעיר דאגה לכל ענייני הקבורה. הקהילה החכירה לנצח לחברי הקונסיסטוריה הפעילים, חלקה פרטית לשימושם ולשימוש בני משפחתם. לצורך כך הם נדרשו לשלם דמי קבלה ברגע נישאו, או כאשר התיישבו בעיר. אפשרות אחרת לקבלת חלקת קבר הייתה מתן תרומה לקהילה, וכך במאי 1878 מר וולף ומר פיקארד קיבלו שטח של 56,25 מ"ר לאחר שהתחייבו לממן חפירת תעלת ניקוז ציבורית. יהודים אחרים שרצו להיקבר בבית הקברות בעיר נדרשו לשלם 150 פרנקים למ"ר, סכום שהיה שווה באותה תקופה לדמי חבר ששולמו במשך כל חיי החבר.
במאה ה-21 הקהילה היהודית בעיר עדיין מנהלת את בית הקברות וממלאת את המשימות הקשורות בו. כל שטח בית הקברות שייך לקהילה. בבית הקברות יש עדיין חלקות פנויות שנמכרות גם ליהודים שאינם תושבי העיר, בתמורה לתשלום חד פעמי שווה ערך לעשר שנות דמי חבר. לכן אפשר למצוא בבית הקברות קברים של יהודים שלא התגוררו באזור, או של תושבים שעזבו את העיר לפריז, אך נשארו רשומים בקונסיסטוריה כדי ליהנות מיתרונותיו של בית קברות זה.
המאוזוליאום של משפחת וייל-פיקארד
אהרון וייל-פיקארד הגיע לבזאנסון מאלזס בסוף המאה ה-18. יחד עם בנו אדולף וייל-פיקארד תרם כספים רבים לפיתוח העיר ומימן פרויקטים של בנייה והרחבת תשתיות.
בהלווייתו של אדולף וייל-פיקארד, בשנת 1877, נכחו כ-1,000 איש ביניהם קצינים בכירים, חברי מועצת העיר ונציגי 60 איגודים.
המאוזוליאום של משפחת וייל-פיקארד נבנה בסגנון מאורי וכולל כתובות בעברית, אלמנטים מאבן, משיש ומברונזה, שער מברזל יצוק וגג בעל צורה מיוחדת. הוא נמצא בכניסה לבית הקברות.
הפירמידה של משפחת פיקארד
משפחת פיקארד בנתה בבית הקברות פירמידה, בסמוך לכניסה לבית הקברות. בפירמידה קומת קרקע ומרתף וגובהה שבעה מטרים. בראשה עומד כד מעוטר. אין על הפירמידה כתובות המציינות את שמות הנפטרים הקבורים בה.
האנדרטה לזכר הנופלים
עשרים מבני הקהילה היהודית בבזאנסון נפלו בקרבות במהלך מלחמת העולם הראשונה. אנדרתה לזכרם הוקמה בכניסה לבית הקברות. בצידה התחתון של האנדרטה חקוק בעברית:
ליד כתובת בצרפתית:
שמות החללים חקוקים על האנדרטה על פי סדר תאריכי הפטירה:
שמות הנופלים הונצחו גם בלוח זיכרון בבית הכנסת הגדול של בזאנסון.
הכנסייה המבוצרת של פרז'מר
הכנסייה המבוצרת של פרז'מר (ברומנית: Biserica fortificată din Prejmer, בגרמנית: Die Kirchenburg Tartlau) היא "כנסיית מפלט" בכפר פרז'מר, שבאזור טרנסילבניה, רומניה. הכנסייה נבנתה החל מהמאה ה-12, בתחילה על ידי אבירי המסדר הטבטוני ובהמשך על ידי הסקסונים הטרנסילבנים. הכנסייה מהווה חלק מאתר המורשת העולמית של הכפרים עם הכנסיות המבוצרות בטרנסילבניה.
היסטוריה
ב-1211 מלך הונגריה אנדראש השני הזמין את אבירי המסדר הטבטוני להתיישב באזור פרז'מר. כדי שיהוו מחסום לפולשים אפשריים מכיוון מעבר ההרים של בוזאו. הם הקימו במקום את הכנסייה בשנים 1212–1213. האבירים הטבטוניים סולקו על ידי המלך אנדראש השני בשובו ממסע הצלב, ב־1225, ובמקומם באו הנזירים הציסטרציאנים.
הביצורים העיקריים נבנו בתחילת המאה ה-15 בהוראתו של מלך הונגריה זיגיסמונד. הם כללו את החומה הגבוהה וחפיר רטוב.
פרז'מר הייתה היישוב הראשון בדרכם של פולשים שהגיעו מכיוון מעבר בוזאו, כתוצאה מכך נכבשה ונהרסה יותר מ-50 פעם במהלך המאות ה-13 עד ה-17. הכנסייה עצמה, שהפכה למבצר, לא נכבשה ושימשה מקלט לתושבי הכפר.
במאה ה-16, בעקבות הרפורמציה הפרוטסטנטית הכנסייה הפכה מקתולית ללותרנית.
הכנסייה, שהפכה למוזיאון, שופצה על ידי הממשלה הרומנית בשנים 1962 עד 1970
ב-1999 הכנסייה המבוצרת הוכרזה חלק מאתר המורשת העולמית של הכפרים עם הכנסיות המבוצרות בטרנסילבניה.
מבנה הכנסייה
המבנה הבסיסי של הכנסייה היה בצורת צלב יווני. הכנסייה הורחבה בשנים 1512 עד 1515 וקיבלה את צורת הצלב המקובלת עם ספינה ראשית מוארכת ושני טרנספטים. עוד קודם לכן, ב-1461, הוסף מגדל הפעמונים.
הביצורים והמבנים החיצוניים
הביצורים העיקריים נבנו בתחילת המאה ה-15. החומה היא בגובה 12 עד 14 מטר ועובייה כ-5 מטר. קוטר המתחם המוגן על ידי החומה הוא כ-70 מטר. החומה הייתה מוקפת בחפיר רטוב, החפיר נסתם במאה ה-19. לחומה היו ארבעה צריחים, מהם שרדו רק שניים. הכניסה למתחם הייתה דרך מסדרון, דמוי מנהרה, באורך 32 מטר שבקצה שער מתרומם.
צמודים לצידה הפנימי של החומה הוקמו בניינים בני ארבע קומות ששימשו למגורים ומחסנים. היו שם 270 חדרים שבהן ניתן היה לאכסן, בעתות חרום, עד 1600 מתושבי הכפר.
מתחזים
מתחזים (באנגלית: Imposters) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת קומדיה שחורה בכיכובם של ענבר לביא ורוב היפס. העונה הראשונה, בת 10 פרקים עלתה לאוויר ב-7 בפברואר 2017 והסתיימה ב-11 באפריל 2017. ב-17 באפריל, הסדרה חודשה לעונה שנייה אשר כללה 10 פרקים, ושודרה בין 5 באפריל 2018 ל-7 ביוני 2018. ב-1 ביוני 2018, בראבו ביטלה את הסדרה לאחר שתי עונות.
הסדרה עוקבת אחרי מאדי ג'ונסון, אמנית הונאה, אשר מעורבת במערכות יחסים עם גברים ונשים, במטרה לשדוד מהם את כל רכושם, כמו גם את לבם.
עלילה
מאדי ג'ונסון (ענבר לביא) היא אמנית הונאה שעובדת במשותף עם מקס וסאלי, ומקבלים הוראות מבן אדם מסתורי העונה לכינוי "הדוקטור", שיש לו צוותים של אמני הונאה העובדים בשבילו במספר ערים. שיטת הפעולה שלהם היא לגרום לקורבנות שלהם (זכר או נקבה) להתאהב במאדי תוך כדי כניסה לחייהם ואז לגנוב את כל חפצי הערך שלהם זמן קצר לאחר שנישאו להם. אחרי שעזרא בלום, הופך לקורבן האחרון של ההונאה שלהם, הוא מקבל ביקור מריצ'רד אוונס, אחד הקורבנות הקודמים של מאדי, שמחפש אותה. יחד הם מוצאים את ג'ולס לנגמור, אמנית, שנשואה גם היא למאדי. השלושה מחליטים להתאגד ולחפש את מאדי, שמנסה בימים אלה להונות את סוכן ה-FBI, פטריק קמפבל, ולקבל את כספם בחזרה.
תמיר טולר
תמיר טולר הוא מדען מחשב, מהנדס, ביולוג סינתטי ויזם ישראלי, פרופסור מן המניין בפקולטה להנדסה ע"ש איבי ואלדר פליישמן באוניברסיטת תל אביב. המייסד והמדריך הראשי של התוכנית הבינלאומית למכונות מהונדסות גנטית (iGEM) באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
טולר החל את לימודי התואר הראשון שלו במסגרת העתודה האקדמית ב-1992.
הוא השלים ארבעה תארים ראשונים, רובם מאוניברסיטת תל אביב: תואר ראשון בהנדסת חשמל, הנדסת מכונות (אווירודינמיקה), מדעי המחשב, כלכלה וניהול. סיים שני תארים שניים – בהנדסת חשמל (מהטכניון, בהנחיית פרופ' יעקב זיו), ובמדעי המחשב (מאוניברסיטת תל אביב), ושני דוקטורטים מאוניברסיטת תל אביב – אחד במדעי המחשב (בהנחיית הפרופסורים בני שור ונתן נלסון) ואחד במדעי הרפואה (בהנחיית הפרופסורים ענת אחירון ואיתן רופין).
טולר היה עמית בתר-דוקטורט ע"ש ספרא באוניברסיטת תל אביב, בבית הספר למדעי המחשב וכן במחלקה למיקרוביולוגיה מולקולרית וביוטכנולוגיה, ולאחר מכן במכון ויצמן למדע, במחלקה לגנטיקה מולקולרית ובפקולטה למתמטיקה ומדעי המחשב.
הוא הצטרף למחלקה להנדסה ביו-רפואית באוניברסיטת תל אביב ב-2011 וב-2018 הפך לפרופסור מן המניין, במחלקה להנדסה ביו-רפואית ובמרכז אדמונד י' ספרא לביואינפורמטיקה.
מחקר
טולר עוסק במחקר בין-תחומי בנושא ביטוי גנים על בסיס כלים שונים מדיסציפלינות כמו מדעי המחשב, הנדסה, אבולוציה מולקולרית, ביופיזיקה וסטטיסטיקה. במוקד מחקרו ניצב פיתוח דרכים חדשות ליצירת מודלים של ביטוי גנים והנדסתם, כגון גישות להבנה משופרת של קידוד ביטוי גנים בחומר הגנטי. מודלים שפיתח משמשים למטרות שונות בביוטכנולוגיה ובפארמה: פיתוח חיסונים, מודלים של מחלות הומניות, טכנולוגיית מזון והנדסת נוגדנים.
בין הישגיו המחקריים לאורך השנים ניתן למנות:
מלבד פעילותו המחקרית באקדמיה, טולר גם היה מהנדס בקבוצת DSP בתכנון שבבי VLSI. הוא שימש כמייסד ומדען ראשי של החברות Synvaccine Ltd ו-Imagindairy Ltd וכיועץ לחברות ביוטכנולוגיה נוספות.
טולר הוא מחבר של מעל 150 מאמרים אקדמיים בעיתונים מדעיים מובילים ופרסם מאות תקצירים ומאמרים בכנסים. לזכותו רשומים פטנטים רבים.
סטנלי טרנטיין
סטנלי ויליאם טרנטיין היה נגן סקסופון אמריקאי. הוא החל את הקריירה שלו כשהוא מנגן R&B ביחד עם ארל בוסטיץ ' ובהמשך החל לנגן בסגנון סול ג'אז עבור הלייבל Blue Note משנת 1960 ואילך היה חלוץ בסגנון הפיוז'ן עבור חברת התקליטים CTI בשנות השבעים.
הוא תואר על ידי המבקר סטיב הוי כנגן "מוכר בזכות צלילו העמוק, המובחן והמושרש בבלוז". טרנטריין היה נשוי למוזיקאית שירלי סקוט בשנות השישים, איתה הקליט לעיתים קרובות, כמו כן הוא אחיו הצעיר של החצוצרן טומי טרנטרין.
ביוגרפיה
טרנטרין נולד במחוז היל בפיטסבורג למשפחה מוזיקלית. אביו, תומאס טרנטרין האב, היה סקסופוניסט שניגן יחד עם אל קופר בהרכב הסאבוי סולטן, אמו ניגנה בפסנתר ואחיו הגדול טומי טרנטרין הפך לנגן חצוצרה מקצועי.
הוא החל את הקריירה הפורה שלו עם להקות שניגנו בלוז וריתם אנד בלוז. והושפע מאוד מאילינוי ג'אקט. בשנות החמישים הוא המשיך לנגן עם ההרכבים של לואל פולסון וארל בוסטיץ. בהרכבו של בוסטיץ הוא החליף את ג'ון קולטריין בשנת 1953 וכן ניגן בהובלת הפסנתרן והמלחין טאד דמרון.
טרנטרין קיבל את הכשרתו המוזיקלית הרשמית היחידה במהלך שירותו הצבאי באמצע שנות החמישים. בשנת 1959 עזב את הצבא ונכנס היישר להרכב של המתופף מקס רואץ'.
הוא נישא לשירלי סקוט בשנת 1960 והשניים ניגנו והקליטו לעיתים קרובות יחדיו. בשנות השישים החל לעבוד יחד עם נגן האורגן ג'ימי סמית ', והקליט אתו אלבומים רבים גם כמנהיג וגם כמלווה.
סקוט וטרינטיין התגרשו בשנת 1971. באותה תקופה טרנטריין החל לנגן בסגנון הפיוז'ן עבור הלייבל CTI של Creed Taylor. אלבומו הראשון בלייבל, Sugar, שהוקלט בשנת 1970, הפך לאלבום המצליח ביותר שלו והיווה אבן דרך ל-CTI. הוא ניגן עם פרדי האברד, מילט ג'קסון, ג'ורג 'בנסון, בוב ג'יימס, ריצ'רד טי, אידריס מוחמד, רון קרטר, גרנט גרין ואריק גייל, ועוד רבים אחרים. הוא חזר לשורשים שלו וניגן בסגנון סול ג'אז עד שלהיי הקריירה שלו.
טרנטרין חי בפורט וושינגטון, מרילנד, מראשית שנות התשעים ועד מותו.
הוא נפטר משבץ מוחי בעיר ניו יורק ב־12 בספטמבר 2000, ונקבר בבית העלמין שבאלגני בפיטסבורג.
ב־25 ביוני 2019, המגזין "ניו יורק טיימס" דיווח כי ההקלטות של סטנלי טרנטרין היו בקרב מאות ההקלטות שנהרסו ככל הנראה, בשריפה שהתרחשה באולפני יוניברסל ב-2008.
זוג מנצח VIP
זוג מנצח VIP היא תוכנית מציאות ישראלית ששודרה בערוץ 10 בשתי עונותיה הראשונות, והחל מעונתה השלישית משודרת ברשת 13. את התוכנית מנחה איתי תורג'מן והחל מהעונה השלישית מנחה לצדו אנה ארונוב. התוכנית שודרה בשידורים חוזרים בהוט בידור ישראלי.
פורמט
במהלך התוכנית מתחרים מספר מפורסמים ובני זוגם על התואר "הזוג המנצח". למשך מספר שבועות הם עוברים לגור בווילה, ולוקחים חלק במשחק שמעמיד את הזוגיות שלהם במבחן ובודק עד כמה הם מכירים אחד את השנייה ועד כמה הם סומכים על בן הזוג שלהם ומאמינים בו.
מדי שבוע מקבל כל זוג 50 אלף ש"ח לקופה השבועית שלו, אותם יכול להשקיע במשימות של אותו שבוע: משימת גברים ומשימת נשים. לפני כל משימה, נדרש אחד מבני הזוג (שלא ביצע את המשימה), להשקיע כסף בהצלחת בן הזוג שלו במשימה. הסכום יכול היה לנוע בין 0 שקלים עד לכל הסכום שנמצא בקופה השבועית של הזוג. אם בן הזוג מצליח במשימה - סכום ההשקעה נוסף לקופה השבועית של הזוג, אם בן הזוג הפסיד - אותו סכום יורד מהקופה שלהם. בסוף השבוע, הזוג שנמצא בתחתית הטבלה עם הכי מעט כסף בקופה השבועית, יהיה הזוג הראשון שמועמד לעזוב את המשחק. בכל שבוע מתקיימת גם משימה זוגית, הזוג שמפסיד במשימה הזוגית יהיה גם הוא מועמד לעזוב את המשחק. הזוג שמנצח במשימה מרוויח בונוס של 25 אלף שקלים לקופה השבועית שלו. בסיומו של כל שבוע מתקיים טקס פרידה בו הצביעו שאר הזוגות לזוג שהם רוצים להשאיר במשחק (למעט העונה השנייה בה הוחלפה ההדחה בטקס תספורת), כאשר הזוג שזוכה ברוב קולות נשאר במשחק והזוג השני עזב ללא הכסף שצבר במשחק. במקרה של שוויון בקולות, יעזוב הזוג שבקופתו הסכום הנמוך יותר.
גרסאות בין־לאומיות
את פורמט הסדרה יצרה והפיקה חברת אבוט המאירי תקשורת ואת המימון להפקה, בסך 1.5 מיליון שקל, סיפקה השותפות המוגבלת "סינמה נאמנויות השקעות בסרטים" שנסחרה בבורסה, בתמורה קיבלה 30% מהזכויות על הפורמט. זמן קצר לאחר שעלתה הסדרה לשידור בישראל נמכר הפורמט לרשת הפורטוגלית SIC, במהלך יריד הטלוויזיה MIPTV שנערך בצרפת מדי שנה. בהמשך נמכר הפורמט להפקה של גרסה מקומית בכעשר מדינות שונות בסך הכל.
קישורים חיצוניים
ביקורות:
פאביו קוואליארלה
פאביו קוואליארלה (באיטלקית: Fabio Quagliarella; נולד ב-31 בינואר 1983) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ.
קוואליארלה שיחק במספר קבוצות באיטליה, ביניהן יובנטוס, עמה זכה בשלוש אליפויות איטליה. קוואליארלה רשם את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת איטליה ב-2007, ומאז ייצג אותה ביורו 2008 ובמונדיאל 2010.
לאורך הקריירה לובש קוואליארלה את החולצה עם המספר 27 לזכרו של ניקולו גאלי, חברו לנבחרת הצעירה ובנו של שוער העבר ג'ובאני גאלי, שנהג ללבוש את אותו המספר ונהרג בתאונת דרכים בשנת 2001.
קריירת משחק
קוואליארלה החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של טורינו. הוא עלה לשחק במדי הקבוצה הבוגרת בעונת. באותה עונה רשם הופעה אחת בלבד, הופעת הבכורה שלו בסרייה א', בניצחונה של קבוצתו 2:1 על פיאצ'נצה. בסיום העונה ירדה טורינו לסרייה ב'.
קוואליארלה חזר לטורינו, אז בסרייה ב', בעונת. הוא זכה למעמד של שחקן הרכב בקבוצה, וסייע לה לעלות בחזרה לליגה הבכירה, אך בעקבות חובות כלכליים הקבוצה לא הורשתה לעלות ליגה. קוואליארלה סיים את דרכו בקבוצה ושוחרר בהעברה חופשית כבר באותו הקיץ.
בעקבות שחרורו מטורינו, חתם קוואליארלה באודינזה, ומיד הועבר לאסקולי בעסקת אחזקה משותפת. הוא בילה את עונת כשחקן הרכב במדי העולה הטרייה לסרייה א', וב-21 בדצמבר 2005 כבש את שערו הראשון בסרייה א', בניצחונה של אסקולי 1:0 על טרוויזו. ביוני 2006, עם סיום העונה, קנתה אודינזה את חלקה של אסקולי בעסקת האחזקה המשותפת, וחודש אחר כך חתמה על הסכם דומה עם סמפדוריה. קוואליארלה שיחק בסמפדוריה בעונת, במהלכה זכה להצלחה גדולה עם 13 שערי ליגה וסגנון משחק מרהיב, שמשכו אליו תשומת לב רבה ואף הקנו לו זימון בכורה לנבחרת איטליה. בסיום העונה, שתי המחזיקות בכרטיס השחקן, אודינזה וסמפדוריה, היו מעוניינות בחלוץ. ב-21 ביוני 2007, לאחר שלא הצליחו להגיע ביניהן להסכמה על תנאי העברה, הלכו הקבוצות למכירה פומבית עיוורת על השחקן. במכירה זכתה ההצעה של אודינזה, שעמדה על 7.15 מיליון אירו לעומת הצעה 6.5 מיליון של סמפדוריה.
לאחר פתיחת עונה מהוססת, שכללה שער ליגה אחד בלבד ב-11 משחקי הליגה הראשונים, חזר קוואליארלה להפגין יכולת משופרת, בין היתר בזכות שיתוף פעולה פורה עם שותפו להתקפה אנטוניו די נטאלה. קוואליארלה סיים את העונה עם 12 שערי ליגה. עונה אחר כך שמר קוואליארלה על יכולתו הגבוהה, כשכבש 13 שערי ליגה, ושמונה שערים נוספים במסעה של הקבוצה בגביע אופ"א. אודינזה רשמה הצלחה באותה עונה במפעל, לאחר שנעצרה רק בשלב רבע הגמר על ידי ורדר ברמן. קוואליארלה סיים במקום השלישי בטבלת הכובשים במפעל באותה עונה. בסיום אותה עונה, זכה שערו של קוואליארלה מול נאפולי ב-31 בינואר 2009 בבעיטת יעף מעשרים מטרים, בתואר שער העונה בסרייה א'.
ב-1 ביוני 2009, לקראת עונת, חתם קוואליארלה בנאפולי, תמורת סכום של כ-18 מיליון אירו לתקופה של חמש שנים. בנאפולי הוא שיתף פעולה עם שחקני החלק ההתקפי אסקיאל לאבסי ומארק האמשיק בדרך ל-11 שערי ליגה, והקבוצה סיימה במקום השישי המוביל לליגה האירופית. משחקו האחרון של קוואליארלה בנאפולי היה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית של עונת מול אלפסבורג, בניצחון 1:0. במשחק הגומלין קוואליארלה לא שותף, לאחר שאיבד את חולצת ההרכב לשחקן הרכש החדש אדינסון קבאני.
ב-27 באוגוסט 2010, יום לאחר משחק הגומלין מול אלפסבורג, עזב קוואליארלה את נאפולי וחתם ביובנטוס. העסקה הוגדרה כהשאלה לעונה תמורת 4.5 מיליון אירו, עם אופציה לרכישה תמורת 10.5 מיליון אירו נוספים. משחקו של קוואליארלה במדי נאפולי מול אלפסבורג קבע כי הוא לא יוכל לקחת חלק במשחקיה של יובנטוס בטורניר האירופי, אך את עונת המשחקים בליגה פתח קוואליארלה בהצלחה, כשהוביל את טבלת הכובשים במועדון בחצי העונה הראשונה, עם תשעה שערים ב-17 הופעות. במשחק הראשון של יובנטוס לאחר פגרת החורף, ב-6 בינואר 2011 מול פארמה, נפצע קוואליארלה ברצועה של ברכו הימנית ונאלץ להחמיץ את שארית העונה.
ב-22 ביוני 2011, לקראת עונת, חתם קוואליארלה על חוזה חדש ביובנטוס לשלוש עונות, וסכום של 10.5 מיליון אירו הועבר לנאפולי תמורת ההעברה הקבועה. תחת המאמן החדש של יובנטוס, אנטוניו קונטה, זכה קוואליארלה בתארים ראשונים בקריירה, כשהיה שותף לזכייתה של יובנטוס בשלוש אליפויות רצופות. קוואליארלה שיחק ביובנטוס עד לתום עונת, בסך הכל ארבע עונות בהן כבש 23 שערי ליגה ב-83 הופעות.
ב-1 בפברואר 2016 הושאל קוואליארלה לסמפדוריה עד לסוף העונה עם אופציה לרכישה. בתום העונה מימשה סמפדוריה את אופציית הרכישה והעבירה את החלוץ לשורותיה.
נבחרת איטליה
קוואליארלה זומן לראשונה לסגל נבחרת איטליה על ידי המאמן רוברטו דונאדוני. הוא רשם את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת ב-28 במרץ 2007, במסגרת ניצחונה הביתי של איטליה 2:0 על במוקדמות יורו 2008. קוואליארלה נכנס כמחליף בדקה ה-88 במקומו של לוקה טוני. באותו הטורניר כבש קוואליארלה את שעריו הבינלאומיים הראשונים. ב-6 ביוני 2007, בהופעתו השלישית במדי הנבחרת והראשונה כשחקן הרכב, כבש קוואליארלה את צמד השערים שהעניקו לנבחרתו ניצחון 2:0 על בקובנה. קוואליארלה זומן על ידי דונאדוני לסגל איטליה לקראת יורו 2008. הוא זכה ל-13 דקות משחק בלבד בטורניר כולו, כשעלה כמחליף ל-13 דקות במשחקה השני של איטליה בשלב הבתים, מול.