cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי ארצות הברית–יוון
שיתוף פעולה צבאי
הסכם שיתוף הפעולה התעשייתי-הגנתי של ארצות הברית ויוון, שנחתם ב-8 בספטמבר 1983, מסדיר את יחסי ההגנה והמודיעין בין יוון וארצות הברית. ההסכם הוארך לאחרונה בשנת 2015. במהלך מלחמת המפרץ חוזק שיתוף הפעולה בין שתי המדינות, לאחר שיוון שלחה סיוע צבאי ורפואי לכוחות המזוינים של ארצות הברית באזור המפרץ הפרסי. במאי 1995 ארגן משרד ההגנה של יוון את תרגילים צבאיים באזור קרדיצה כאמצעי לטיפוח שיתוף פעולה צבאי בין יוון, אלבניה, רומניה, בולגריה וארצות הברית. במקביל, חילופי הביקורים בין בכירים פוליטיים וצבאיים בין שתי המדינות, כמו זה של קונדוליזה רייס באתונה, חיזקו את שיתוף הפעולה בין יוון וארצות הברית בתחומי המלחמה העולמית בטרור והמלחמה בסמים.
סיביר
סיביר (ברוסית: ) הוא אזור גדול ברוסיה הכולל את כל צפון אסיה. שטחו של חבל סיביר 13.1 מיליון קמ"ר והוא מהווה כ-77% משטחה של רוסיה. חבל סיביר גדול יותר מהמדינה השנייה בשטחה בעולם (קנדה). בסיביר חיים 33 מיליון תושבים, כ-23% מאוכלוסייתה של רוסיה.
גאוגרפיה
האקלים בסיביר הוא ממוזג יבשתי, עם הפרשי טמפרטורות חדים בין קיץ לחורף. הטמפרטורה הממוצעת בינואר היא 25 מעלות צלזיוס מתחת לאפס.
באלפיים השנים האחרונות התגוררו בסיביר בעיקר עמים נוודים כגון השיונגנו, סקיתים, צ'וקצ'ים ואויגורים וכו'. סיביר מהווה חלק מרוסיה מאז כיבושה במחצית השנייה של המאה ה-16. בשל היותו אזור מבודד וקשה לחיים היה חבל סיביר מקום להגליית אסירים, הן בתקופת שלטון הצארים והן בתקופת השלטון הקומוניסטי (במסגרת גולאגים). כמו כן התגוררו בה ציידי פרוות שהגיעו מרוסיה.
אף על פי שסיביר מיושבת בדלילות (3 בני אדם לקמ"ר), בדרומה יש ערים גדולות, בהן נובוסיבירסק שבמטרופולין שלה מתגוררים כ-2 מיליון תושבים. ערים נוספות הן קרסנויארסק, ברנאול, אירקוטסק, קמרובו, נובוקוזנצק, אומסק, טומסק וטיומן.
בסיביר ישנם אוצרות טבע רבים: זהב, יהלומים, נפט, ברזל, פחם אבן ומתכות נדירות. לכן בתקופת השלטון הקומוניסטי הוחל בפיתוח תשתיות וביישוב מאסיבי של סיביר.
בסיביר זורמים נהרות גדולים רבים: נהר האוב, נהר הלנה, הנהר אנגרה האמור והיניסיי.
בסיביר נמצא הכפר אוימיאקון מקום היישוב הקר ביותר בעולם מחוץ לאנטארקטיקה. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה באופן רשמי הייתה C° 71.2− (26 בינואר 1926) ואילו הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה באופן לא רשמי היא C° 81.2− (1916).
תרופות נוגדות נגיפים
תרופות נוגדות נגיפים (בלועזית: תרופות אנטי־ויראליות) הן שם כולל לסוגי תרופות המשמשות לטיפול בזיהומים נגיפיים.
מרבית התרופות נוגדות הנגיפים מיועדות לזיהומים נגיפיים ספציפיים, אך ישנן תרופות בעלות יכולת רחבה היעילות כנגד מגוון רחב של נגיפים. בניגוד לתרופות האנטיביוטיות, תרופות נוגדות נגיפים אינן ממיתות את פתוגן היעד שלהן, אלא מעכבות את התפתחותו.
שימושים רפואיים
רוב התרופות נוגדות הנגיפים המותרות לשימוש נועדו לסייע בהתמדדות עם נגיפי: HIV, ההרפס, הפטיטיס B ו־C, וכן עם נגיפי שפעת. החוקרים פועלים להרחבת מגוון התרופות למשפחות פתוגנים אחרות.
מחזור החיים של נגיפים
נגיף אינו יכול לנוע באופן עצמאי, הוא תלוי בתנועת המדיום כדי לנוע ממקום למקום, אם זהו אוויר או מחזור הדם. הוא בוקע החוצה מהתא המאחסן (תא פונדקאי), ובאופן מקרי עלול לפגוש קרום של תא חי אחר, ולהיספח אליו ולחדור לתוכו.
הנגיפים אינם מתרבים באמצעות חלוקת תא, שכן אין הם תאים. במקום זאת הם משתמשים במטבוליזם ובמנגנונים של התא המארח כדי ליצור כמה העתקים של עצמם בתוך התא.
Spiraeoideae
Spiraeoideae הייתה תת-משפחה קטנה בתוך משפחת הורדיים; מכיוון שהקבוצה היא פאראפילטית, שיטת המיון העדכנית אינה מכירה בה כיום. הקבוצה כוללת בעיקר צמחים עשבוניים בעלי פריחה קטנה ומקובצת. כאשר השחלה מופרית, הפריחה הופכת למקבצי פירות קטנים סביב הגבעול.
השם אספירין נגזר משמה של הספיראה. אחד מהצמחים המכילים את החומצה הסליצילית, החומר הפעיל באספירין, (המופק גם מקליפת ערבה) הוא העוקצנית (Filipendula ulmaria, או בשמה הנפוץ Meadowsweet). בעבר היא סווגה תחת הסוג ספיראה, ותויגה כ-Spirea ulmaria.
דרורה בן אב"י
דרורה בן אב"י (22 באוקטובר 1922 – 31 בדצמבר 1981) הייתה מוותיקות עובדי קול ישראל, מנהלת חטיבת התוכניות הקלות במשך שנים רבות.
גאורג שוריס
גאורג שוריס (בגרמנית: Georg Schories; 9 בינואר 1874, ברלין - 2 בדצמבר 1934, ברלין) היה שחמטאי גרמני.
חייו
שוריס נולד בגרמניה, אך היגר לפריז ומשם לאנגליה, שם חי שנים רבות. במהלך מלחמת העולם הראשונה נעצר, ולאחר מכן חזר לגרמניה.
שוריס ניצח בתחרות קנטרברי בשנת 1903, וסיים בתיקו דו-קרב נגד פאול לאונהרדט 2-2 בלונדון, בשנת 1904. שוריס קיבל תואר אמן בתחרות ברמן 1905, שם חלק מקום ראשון עם סבלי גריגורייביץ' טרטקובר אותו גם ניצח בפלייאוף 2.5-1.5.
שוריס חלק מקום 9–10 בתחרות שבינגן בשנת 1905 (ניצח: פרנק מרשל). בשנת 1907 ניצח שוריס תחרות חובבים באוסטנדה, לאחר מכן השתתף בהצלחה פחותה בתחרות האמנים הכללית.
שוריס חלק מקום ראשון עם ויקטור ולטוך בתחרות בלקפול בשנת 1907, ניצח בתחרות טונברידג' בשנת 1908, חלק מקום ראשון בתחרות בלקפול 1910 עם פרדריק ייטס אך הפסיד לו בפלייאוף 0–4, הגיע שני אחרי פרדריק ייטס בתחרות ברומלי 1910, חלק מקום 3–5 בתחרות אוקספורד 1910 וניצח בתחרות גלאזגו 1911.
בסוף שנת 1912 קיים שוריס דו-קרב נגד ג'ון אוהנלון וניצח +11 -7 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). במאי 1914 ניצח שוריס בתחרות בעיר בלפסט בתוצאה 10.5/11 לאחר מכן ניצח בתחרות צ'סטר 1914 ונעצר עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
לאחר המלחמה חלק שוריס מקום 5–7 בתחרות המבורג 1921 (ניצח: ארהרדט פוסט), חלק מקום 3–4 בתחרות קיל 1922, הגיע למקום השלישי בתחרות ויסבאדן 1925 (ניצח: מקס אויבה) והגיע שני בתחרות ברלין 1919 (ניצח: ברתולד קוך). התחרות האחרונה בה השתתף הייתה בבאד פירמונט, האליפות הראשונה של גרמניה בה היה שוריס המשתתף המבוגר ביותר, והגיע למקום ה-15. ניצח: יפים בוגוליובוב.
דרורה בן אב"י
קורות חיים
עוד תוכנית רדיו מקורית שיזמה הייתה "בירה ומצב רוח", תוכנית בידור בהנחיית יעקב אגמון, שהוקלטה לפני קהל במועדון התיאטרון וכללה ראיונות, הומור ומוזיקה. בנוסף לתפקידה הניהולי ערכה תוכניות שונות, ובהן: "שאלה של טעם".
ב-1976 הייתה בין היוזמים לפתיחת רשת ג', ואחראית על שיבוצם של עורכי התוכניות ומגישיהן.
חיים אישיים
בן אב"י נישאה שלוש פעמים. תחילה, ב-1942, למונרו פולארד, נוצרי תושב איסט אורנג', העיירה בניו ג'רזי שבה התגוררה משפחת בן אב"י באותה עת; לאחר שובה של המשפחה לארץ, בתום מלחמת העולם השנייה, היא נישאה לארכאולוג צרפתי ידוע של המזרח, אז תושב ירושלים, ז'אן פרו, גם הוא נוצרי. לאחר גירושיה ממנו היא נישאה לקריין קול ישראל משה חובב. לשניים נולדו שני בנים: איתמר (על שם הסב) וגיל חובב. הראשון מנהל חברת הפקות, והשני הוא עיתונאי, סופר ובשלן.
דרורה בן אב"י נפטרה ממחלת הסרטן בסוף שנת 1981, בהיותה בת 59. לאחר פטירתה נישא משה חובב בשנית, ולילדו קרא דרור אדם, על שמה.
הנצחתה
בין הפקותיה המרכזיות היה "פסטיבל הזמר המזרחי", ובשמו הרשמי "למנצח שיר מזמור", שנערך מדי שנה על ידי רשות השידור, בין השנים 1971–1982. בשנת 1982, לאחר פטירתה של דרורה בן אב"י, שונה שמו ל"דרור – למנצח שיר מזמור" כמחווה לזכרה, אולם הייתה זו גם שנתו האחרונה של הפסטיבל. השיר שזכה בו באותה שנה היה "הפרח בגני" של זוהר ארגוב.
יורפ (אסטרואיד)
54509 יורפ (באנגלית:  YORP54509), לשעבר 2000 PH5 הוא אסטרואיד מסוג אפולו שהתגלה על ידי פרויקט LINEAR לגילוי אסטרואידים קרובי ארץ. בדיקת סיבובו העצמי הראתה בפעם הראשונה את אפקט יורפ. מאפייני מסלולו גורמים למדענים לשער שבמקור יורפ נפלט מהמערכת הבינארית כדור הארץ - הירח.
מעבר ליד כדור הארץ
האסטרואיד מקיף את השמש בפרק זמן של שנה לערך. מסלולו, הקרוב לזה של כדור הארץ, דומה לפרסה ובשל כך הוא מתקרב אלינו פעמיים כל 100 שנה. ב-2 בינואר 2104 יורפ יעבור במרחק 787,000 ק"מ מאיתנו - פחות מכפליים מרחקו של הירח.
בין 1999 ל-2006 יורפ עבר בקרבתנו 8 פעמים, כל פעם לקראת סוף חודש יולי, כשהמרחק הקרוב ביותר היה ב-2002 - פי 4.5 ממרחק הירח מאיתנו. לא צפויה סכנת התנגשות עמו ב-2,000 השנים הקרובות.
אפקט יורפ
יורפ מושפע רבות מהאפקט עקב ממדיו הקטנים וצורתו העקלקלה. נתוני התצפיות באסטרואיד בשנת 2002 היו שונים במעט מאלה של 2001. לאור כך הציע ד. ווֹקְרוּליסְקי שדיוק של 0.1 אלפיות במדידת הסיבוב העצמי יראה את האפקט על האסטרואיד. עונת תצפיות ברדאר ב-2004 איפשרה לקבל מודל תלת-ממדי ולאשר באמצעות סימולציות מחשב שהתאוצה תואמת את החזוי לפי אפקט זה. המודל גם שלל את האפשרות שסיבת השינויים היא כוח הגאות שהאסטרואיד חווה בהתקרבו לכדור הארץ.
מ-2001 עד 2005 התאוצה גרמה לאסטרואיד יורפ להסתובב בעוד כ-270° יחסית לסיבובו הצפוי אם נתוני 2001 היו נותרים ללא שינוי. חישובים מנבאים שמסלול האסטרואיד יישאר יציב עוד 35 מיליון שנה אך מהירות סיבובו העצמי תרד ל-20 שניות. עד אז הוא ישנה את המורפולוגיה שלו ויהפוך לאסטרואיד כפול.
וסילי בלוחין
וסילי מיכאילוביץ' בלוחין (ברוסית: Васи́лий Миха́йлович Блохи́н; 7 בינואר 1895 – 3 בפברואר 1955) היה מייג'ור גנרל סובייטי, שפעל כמוציא להורג הראשי של הנ.ק.ו.ד. הסטליניסטי תחת שרי הפנים גנריך יגודה, ניקולאי יז'וב ולברנטי בריה. בשנים 1926—1953 שימש כראש הקומנדנטורה במשטרה החשאית הסובייטית.
בלוחין, שנבחר לתפקיד על ידי יוסיף סטלין בשנת 1926, הוביל פלוגת תליינים שביצעה ופיקחה על רצח המונים רבים בתקופת שלטונו של סטלין, בעיקר במהלך הטיהורים הגדולים והחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. הוא תועד שהוציא להורג עשרות אלפי אסירים בידו, כולל הריגת כ-7,000 שבויי מלחמה פולנים במהלך הטבח בקאטין באביב 1940, מה שהפך אותו לתליין והרוצח ההמוני הפורה ביותר בהיסטוריה העולמית המתועדת. הוא אולץ לצאת לפנסיה לאחר מותו של סטלין, בלוחין מת בשנת 1955 ומותו דווח רשמית כהתאבדות.
ראשית חייו וקריירה
בלוחין, שנולד למשפחת איכרים ב-7 בינואר 1895, שירת בצבא הרוסי הקיסרי במלחמת העולם הראשונה והצטרף לסוכנות הביטחון הממלכתית הסובייטית צ'קה במארס 1921. אף כי הרשומות מועטות, נראה היה כי הוא ציין הן את דחייתו והן את שליטתו במה שיוסיף סטלין כינה "עבודה שחורה": התנקשויות, עינויים, הפחדות והוצאות להורג התנהלו בחשאי. ברגע שהוא זכה לתשומת ליבו של סטלין, הוא הועלה במהירות בתפקידו ותוך שש שנים מונה לראש סניף הקומנדטורה שנוצר מתוך המחלקה המנהלית של המשטרה החשאית. סניף זה מילא תפקיד מרכזי בביצוע משימות חשאיות בתקופת הטיהור הגדול. עם המטה הראשי בלוביאנקה שבמוסקבה, חבריה אושרו כולם על ידי סטלין וקיבלו את פקודותיהם ישירות ממנו, עובדה שהבטיחה את קיומה של היחידה למרות שלושת הטיהורים העקובים מדם בתוככי הנ.ק.ו.ד..
כמוציא להורג ותליין בכיר, היה לבלוחין את התואר הרשמי של מפקד הכלא הפנימי בלוביאנקה, מה שאיפשר לו לבצע את תפקידו במינימום בדיקות וללא ניירת רשמית. למרות שמרבית ההערכות מדברות על 828,000 הוצאות להורג של הנ.ק.ו.ד. שנערכו בתקופת סטלין שבוצעו על ידי אנשי צ'קה מקומיים, על הוצאות להורג המוניות היו מפקחים התליינים המומחים מהקומנדנטורה. בנוסף לפיקוח על ההוצאות להורג ההמוניות, בלוחין באופן אישי לחץ על ההדק בכל ההוצאות להורג הבודדות שהתנהלו בברית המועצות במהלך כהונתו, כולל אלה של הבולשביקים הוותיקים שהורשעו במשפט הראווה במוסקבה; מרשל מברית המועצות מיכאיל טוחצ'בסקי (שהורשע במשפט חשאי); ושניים משלושת ראשי הנ.ק.ו.ד. שהודחו מתפקידם (גנריך יגודה בשנת 1938 וניקולאי יז'וב בשנת 1940). בלוחין זכה באות הכבוד על שירותו בשנת 1937.
תפקידו בטבח קאטין
המעשה הידוע לשמצה ביותר של בלוחין היה ההוצאות להורג באפריל 1940 בירי על כ-7,000 אסירים פולנים שנכלאו בכלא השבויים אוסטשקוב ביער קאטין. הרוב היו קציני צבא ומשטרה שנלקחו בשבי לאחר הפלישה הסובייטית לפולין בשנת 1939. הידוע לשמצה באירוע נובע גם מהנחיות משטר סטלין ברציחות וממערכת התעמולה הסובייטית שלאחר מכן שהאשימה את גרמניה הנאצית בטבח.
בשנת 1990, במסגרת גלסנוסט, מיכאל גורבצ'וב העביר לממשלת פולין את התיקים על הטבח בקאטין, סטרובילסק וקאלינין (כיום טבר) וחשף את מעורבותו של סטלין. בהתבסס על הנחיה חשאית מ-4 באפריל מאת סטלין לראש המשטרה החשאית לברנטי בריה (כמו גם צו הנ.ק.ו.ד. מספר 00485), ההוצאות להורג בוצעו במשך 28 לילות רצופים בתא ההוצאה להורג במרתף שנבנה במיוחד במטה המשטרה החשאית בקאלין, והוקצו ישירות לבלוחין, מה שהפך אותו לתליין הרשמי של קומיסריון הפנים העממי.
בלוחין החליט בתחילה על מכסה שאפתנית של 300 הוצאות להורג ללילה; ותכנן מערכת יעילה שבה האסירים הובלו בנפרד לפְּרוֹזדוֹר — שנצבע באדום ונודע בשם "החדר הלניניסטי" — לזיהוי שטחי, בטרם נאזקו והובילו אותם לחדר ההוצאה להורג בדלת הבאה. החדר תוכנן במיוחד עם קירות מרופדים לבידוד רעש, רצפת בטון משופעת עם צינור ניקוז וקיר עץ שאסירים הועמדו מולו. בלוחין היה עומד ומחכה מאחורי הדלת בלבוש התליין שלו: סינר קצבים מעור, כובע עור וכפפות עור באורך הכתפיים. ואז, ללא דיון, קריאת גזר דין או כל רשמיות אחרת, כל אסיר הובא ונאסר על ידי השומרים בזמן שבלוחין ירה בו פעם אחת בבסיס הגולגולת עם אקדח גרמני מדגם וולטר דגם 2.25 ACP. הוא הביא מזוודה מלאה באקדחי וולטר משלו, מכיוון שהוא לא סמך על אמינותו של אקדח ה-TT-30 הסובייטי שנשא בדרך כלל. השימוש באקדח גרמני, שנשאו בדרך כלל שוטרים וסוכני מודיעין גרמנים, גם סיפק את הראיה להכחשות המשטר להוצאות להורג אם הגופות יתגלו לאחר מכן.
על פי הערכות, 30 סוכני המשטרה החשאית הסובייטית מקומיים, שומרים ונהגים נקראו לשירות כדי ללוות אסירים למרתף, לאשר את זיהויים, ואז להסיר את הגופות ולנקות את הדם לאחר כל הוצאה להורג. למרות שחלק מההוצאות להורג בוצעו על ידי סגן בכיר לביטחון המדינה אנדריי רובנוב, בלוחין היה התליין העיקרי והיה נאמן למוניטין שלו, אהב לעבוד ברציפות ובמהירות ללא הפרעה. בהתאם למדיניות הנ.ק.ו.ד. ולאופי הכללי "הרטוב" של המבצע, ההוצאות להורג נערכו בשעות הלילה, החל בשעות החשיכה ונמשכו עד רגע לפני עלות השחר. הגופות הועמסו ברציפות על משאיות מכוסות דרך דלת אחורית בתא ההוצאה להורג ומשאיות, פעמיים בלילה, נסעו למדנוי, שם סידר בלוחין דחפור ושני נהגים שתפקידם היה להיפטר מהגופות באתר לא מסומן. בכל לילה נחפרו 24–25 תעלות, בעומק של 8 עד 10 מטרים, כדי להכיל את גוויות הלילה ההוא, וכל תעלה כוסתה לפני עלות השחר.
בלוחין וצוותו עבדו ללא הפסקה במשך 10 שעות בכל לילה, כאשר בלוחין הוציא להורג בממוצע אסיר אחד כל שלוש דקות. בסוף הלילה סיפק בלוחין וודקה לכל אנשיו. ב-27 באפריל 1940 קיבל בלוחין בסתר את עיטור הדגל האדום ופרמיית שכר חודשית צנועה כפרס מסטלין על "המיומנות והארגון שלו בביצוע יעיל של משימות מיוחדות". ספירתו של 7,000 יריות במשך 28 יום נותרה הרצח ההמוני המאורגן והמתמשך ביותר שנערך על ידי אדם אחד ובשנת 2010 הוא נרשם כמחזיק שיא העולם של גינס כ'מוציא להורג הפורה ביותר'.
פרישה ומוות
בלוחין אולץ לפרוש בשנת 1953 בעקבות מותו של סטלין במרץ אותה שנה. עם זאת, "שירותו הבלתי ניתן להחלפה" צוין בפומבי על ידי בריה בעת עזיבתו. לאחר הדחת בריה מהשלטון ביוני אותה השנה, דרגתו של בלוחין נשללה ממנו במהלך קמפיין הדה-סטליניזציה של ניקיטה חרושצ'וב. על פי הדיווחים, הוא שקע באלכוהוליזם ומחלות נפשיות קשות, ומת ב-3 בפברואר 1955, כאשר סיבת המוות הרשמית צוינה כ"התאבדות".
חיים אישיים
בלוחין היה נשוי לנטליה אלכסנדרובנה בלוחינה (1901–1967), והיה לה בן, ניקולאי ואסילייביץ' בראנוב (1916–1998).
גונסלו קואליו
גונסלו קואליו (פורטוגזית: Gonçalo Coelho; 1451 או 1454–1512), מגלה ארצות יליד פירנצה שחקר את החוף הברזילאי בראשית המאה ה-16.
אביטל ענבר
אביטל ענבר (נולד ב-29 בספטמבר 1944) הוא סופר, מתרגם, עתונאי ומבקר מסעדות ישראלי.
ביוגרפיה
אביטל ענבר נולד בתל אביב. הוריו, מרדכי (בורשטין), יליד אזור קייב ורחל לבית שילנסקי, ילידת קובנה, אנשי תרבות ודוברי שפות, חיו שנים רבות בצרפת והיו חדורים בתרבותה. אביו כתב ותרגם להנאתו פרוזה ושירה, בעיקר בצרפתית, ברוסית ובעברית, ומחזה פרי עטו נדפס בשם בדוי במוסף הספרות של העיתון דבר. סבו מצד אביו, לוי בורשטיין, היה אחד השותפים בספינת הסוחר העברית הראשונה, החלוץ, ששטה לאורך חופי המזרח התיכון בשנים 1919–1921, עד שטבעה מול חופי יפו, ושימשה גם "מכינה" ליורדי-ים מן היישוב.
ענבר למד בבית הספר אוליפנט (יהודה הלוי) בתל אביב. מגיל שלוש-עשרה ועד עשרים-ושש חי בצרפת, בכלל זה שנתיים במרסיי, שם למד צרפתית, ושנתיים באלג'יריה הצרפתית, שהייתה שרויה בעיצומה של מלחמת עצמאות שכללה טרור עירוני הן ערבי-לאומני והן של הימין הקיצוני הצרפתי. רשמים בלתי-אמצעיים עזים אלה משפיעים עד היום על השקפת עולמו בעניין הסכסוך היהודי-פלסטיני והעימות הפנים-ישראלי.
במרסיי ובעיקר בפאריס ספג את תרבות צרפת ואת רוחה, רכש את שפתה על בוריה, סיים את חוק לימודיו התיכוניים בגמנסיה של כי"ח (אליאנס) בפריז שניהל הוגה הדעות עמנואל לוינס, ושמע מפיו פילוסופיה. אחר כך עשה תואר במכון למדעי המדינה בפריז ולמד גם בפקולטה למשפטים וכלכלה. למחייתו עבד בשגרירות ישראל בפאריס, בתחומי הביטחון ואחר כך העיתונות, וכתב בצרפתית את עיתון השגרירות.
בשובו לישראל ב-1970 שימש כתב-חוץ של עיתונות צרפתית, בין היתר היומון קומבה, שאלבר קאמי ייסד עוד בתקופת ההתנגדות לכובש הנאצי. לימים עבד במטה למשק בשעת חירום במשרד הביטחון, הקים וניהל בבית ברל מכינה לסטודנטים יהודים מחו"ל, וניהל את לשכת-המסחר ישראל-אפריקה. במקביל שימש מתרגם רב-תחומי מצרפתית לעברית ומאנגלית לעברית ולצרפתית.
פעילויותיו בתחומי התרבות הצרפתית במשך עשרות שנים הן חוט השני של עשייתו, והן מבטאות יחס מורכב של אהבה ושנאה כלפי צרפת.
מ-1976 התמקד אביטל ענבר בתרגום ספרות יפה, ועד 1998 תרגם לעברית ממיטב הספרות הצרפתית, ומעט מאנגלית. נסע תדיר לפריז, להיפגש עם מו"לים ועם סופרים ולבחור כותרים לתרגום למען מו"לים ישראלים. התיידד עם דמויות מובילות בספרות הצרפתית, כמו מארגריט דיראס, ועם אמנים מובילים כמו איב מונטאן. ערך ב"מסדה" סדרת תרגום מוקדשת לספרות צרפת. יעץ לבתי הוצאה שונים בעניין ספרות צרפתית, ועיצב במידה רבה את נוף התרגום מצרפתית לעברית בשנות פעילותו. תרגם מספר ספרי קומיקס של אסטריקס מאת רנה גוסיני ואלבר אודרזו. ב-2006 חזר לתרגום. עד 2009 תרגם כ-120 כותרים. פעל רבות גם מעל דפי העיתונות לשיפור מעמד המתרגם ושכרו מול הוצאות הספרים.
על פועלו הספרותי ועל הפצת התרבות הצרפתית בישראל זכה בשני עיטורי כבוד מממשלתה – קצין במסדר האמנויות והספרות וקצין מסדר כפות הדקלים האקדמיות.
במשך שנים רבות, כעיתונאי עצמאי הכותב ברוב העיתונים, לצד כתיבה פוליטית וכלכלית, תחקירים וראיונות-עומק בעיתונים כגון דבר השבוע ומגזין גלובס, בנושאים ישראליים ובינלאומיים מגוונים – התעשיות הביטחוניות, החלל, החרם הערבי, הכלכלה הפלסטינית, אם להזכיר כמה מהם - פיתח פן קבוע של כתיבה על תענוגות החיים. התמחה בצרפת – פוליטיקה, כלכלה, תרבות, אמנות, חברה, גסטרונומיה ויין. לצורך פעילותו כמתרגם, כעיתונאי וכסופר ביקר בצרפת עשרות פעמים. התוודע לרוב השפים המובילים, למטבחים האזוריים והעיליים ולאזורי היין, והקדיש לנושאים אלה מאות כתבות. עשר שנות סיוריו הראשונות היו לספרו הראשון: "התענוגות של צרפת" (1997). במקביל הרחיב את מסעותיו העיתונאיים לדרום-אפריקה, איטליה, ספרד, ליטא, מדינות יוגוסלביה-לשעבר ועוד, וכתב עליהן משלל היבטים.
בכתיבתו העיתונאית וגם בספריו נתן לא פעם ביטוי לדעותיו כסוציאליסט והתנגד לפשיזם, לגזענות ולכפייה למיניה, וגם ליחסו הבלתי-מתפשר כלפי גרמניה "החדשה", שלא עברה דנציפיקציה, לא שילמה על פשעיה ואינה לוחמת בתופעות של נאו-נאציזם וגזענות. ענבר גם מפריד הפרדה ברורה בין אהבתו לתרבות צרפת ותענוגותיה להתנגדותו למדיניותה העוינת כלפי ישראל ולאנטישמיות הרווחת בה, אנטישמיות שנשיא צרפת בשעתו, סרקוזי, שידידותו לישראל אישית בטיבה ואינה משקפת את המדיניות המסורתית של ארצו לדעת ענבר, הכיר בה בפומבי. בעקבות כתיבתו נגד מדיניות צרפת בתחילת מלחמת המפרץ הראשונה, והחזרת עיטור כבוד שקיבל ממשלת צרפת, הוחרם בידי שלטונות צרפת – לרבות סירוב להעניק לו אשרה. וזאת עד לפנייתו של שר-החוץ שמעון פרס לשר החוץ הצרפתי רולאן דימא, שאין להחרים עיתונאי בגין דעותיו.
לימים יזם, כתב וערך כתב-עת עברי רב-תחומי ועצמאי בשיקוליו העיתונאיים בשם Ici la France, "כאן צרפת" שראה אור בשנים 1997–2000 כמוסף פרטי לא-פרסומי מטעם שגרירות צרפת והופץ על ידי עיתון הארץ. כתב עיתון עצמאי גם מטעם שגרירות דרום-אפריקה, וזאת רק אחרי ביקורו של הנשיא דה קלרק בישראל והתחייבותו לביטול האפרטהייד. לצורך כתיבתו נסע כמה פעמים לדרום אפריקה, סקר רבות מפניה לטוב ולרע, נפגש עם כמה מראשי השלטון הלבן ועם מנהיגי הרוב השחור לפלגיו – אך לא ויתר על הפן הנהנתני, יין, שכיות-חמדה תיירותיות ועוד.
ב-1995 ייסד יחד עם איש העסקים הישראלי-צרפתי ז'אן פרידמן את בית ההוצאה מדריכי יונתן בע"מ, שהיה בעל הזיכיון מטעם מדריך המסעדות והמלונות הצרפתי גו מיו להפקת מדריך דומה בישראל, וניהלו, תחילה כמדריך מסעדות ומלונות, ובשנים האחרונות כמדריך מסעדות בלבד. המדריך נסגר ב-2003 בעקבות האינתיפאדה השנייה והמיתון הכלכלי. זה היה המדריך המקצועי הראשון בישראל, שהוא כתבו וערכו אגב הפעלתו של צוות בודקים אנונימי שערך מאות בדיקות סמויות בשנה.
בשנים 1997–2023 כתב עשרה ספרי מסע סיפוריים, חווייתיים, נהנתניים, שתכליתם להסב אושר לקוראים ולנוסעים, ושאחדים מהם נקראים כרומאן פיקארסקי. הם מוקדשים לצרפת ואזוריה השונים, לדמויות ולאירועים. שני הראשונים היו רבי-מכר. פרקים מתוכם פורסמו בעיתונים ובאתרי אינטרנט רבים, והם משמשים מקורות לכתיבה על צרפת. כתבות רבות שכתב בשנים האחרונות על סיוריו במדינות התפרסמו באתרים כגון "זמן הרפואה", גורמה, גלובס ועוד. כמו כן כתב את "תמונות פאריסאיות", המוקדש בעיקר למפגשיו עם יוצרים בצרפת וליחסי צרפת, ישראל והיהודים.
כתיבתו, המבוססת על תחקירי-שטח מקיפים, מפגשים והתרחשויות, מעניקה לקורא נקודת-ראות אישית על צרפת, תרבותה, האמנות ושכיות החמדה שלה, ההיסטוריה, בעיות השעה ומצב היהדות. היא מעבירה את ה-Esprit הצרפתי שהוא ספוג בו מנעוריו על שלל פניו, וכפי שנכתב על תענוגות פרובאנס, "נתקלים בכתיבה נהדרת (...) לא רק שהעברית מלוטשת, מרתקת, מענגת, אלא שגם היא לוכדת בשלמות את הרוח הצרפתית". (נירה רוסו) – וגם, על תענוגות צרפת: "מחבר את הרוח והגשמיות באופן נפלא" (בועז כהן, חופשי-תיירות, 5.5.97).
כתב רומן בצרפתית בשם Mortel  Amour.
ביולי 2019, הוענקה לענבר אזרחות צרפתית בזכות פועלו למען תרבות צרפת והיחסים הכלכליים הבינלאומיים.
ענבר הוא בעל תואר מאסטר (2014) מאוניברסיטת פריז 8 בהיסטוריה של ארץ ישראל.
אביטל ענבר נשוי לאיה, פסיכולוגית קלינית, ואב לשלושה. לענבר בת בכורה, אילנה, מנישואים קודמים.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
גונסלו קואליו
משלחת 1501
משלחת החקר של קואליו יצאה ב-10 במאי 1501 מנמל ליסבון במימון סוחרים פורטוגלים, בעקבות גילויה של ברזיל כמה שנים קודם לכן על ידי פדרו קברל. המשלחת כללה שלוש קרוולות. במסע זה השתתף גם אמריגו וספוצ'י.
המשלחת הגיעה לברזיל ב-17 באוגוסט, באזור קו הרוחב 5 דרום, והמשיכה דרומה והגיעה למפרץ גואנברה (קו רוחב 23 דרום) ב-1 בינואר 1502, ומכאן מקור שם העיר ריו דה ז'ניירו (הנהר של ינואר). המשלחת גילתה עץ בשם ברזיל, ששימש לתעשייה האירופאית.
לפי יומניו של וספוצ'י, הגיעה המשלחת עד לקו רוחב 52 דרום, כיום בפטגוניה, אולם מידת הדיוק של חישובי וספוצ'י ואמינותו נתונה בוויכוח.
המשלחת עזבה את חופי ברזיל ב-13 בפברואר 1502, והגיעה בחזרה לחופי ליסבון ב-7 בספטמבר באותה שנה. רק קרוולה אחת מתוך השלוש שיצאו לדרך חזרה בשלום, שתי האחרות נשרפו בסמוך לחופי סיירה לאון במהלך מסעם חזרה לאירופה, בחודש מאי 1502.
משלחת 1503
שנתיים בדיוק לאחרי יציאת המשלחת הראשונה, ב-10 במאי 1503, הפליג קואליו בשנית לברזיל מנמל ליסבון. הפעם המשלחת הורכבה משישה קרוולות, כשעל אחת מהן מפקד וספוצ'י. לאחר עצירה בכף ורדה הפורטגזית, המשיכה המשלחת לעבר "אי באמצע הים" (ככל הנראה פרננדו די נורוניה). שם עלתה ספינת הדגל על שרטון וטבעה, אך כל אנשי צוותה ניצלו. לאחר מכן חזרה המשלחת לברזיל, שם גילו מפרץ אותו כינו "מפרץ כל הקדושים" (Baía de Todos os Santos, כיום בסלבדור, באיה).
לאחר מכן המשיכה המשלחת הלאה, עצרה במפרץ, שם בנו לעצמם מבצר ושהו שם חמישה חודשים. לקראת עזיבתם, השאירו במקום 24 אנשים, שתפקידם היה כריתת עצים והכנתם למשלוח לפורטוגל. המשלחת חזרה לליסבון ב-28 ביוני 1504.
פאקו אלקאסר
פרנסיסקו "פאקו" אלקאסר גרסיה (בספרדית: Francisco "Paco" Alcácer García; נולד ב-30 באוגוסט 1993 בוולנסיה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בא-שארג'ה ובנבחרת ספרד.
קריירה
פאקו אלקאסר נולד בעיירה טורנט שבמחוז ולנסיה בקהילה האוטונומית ולנסיה. הוא החל לשחק כדורגל בגיל 6 בקבוצת הילדים של מונטה-סיון. הוא פרץ והרשים כבר כילד, ובגיל 10 עבר לשחק בקבוצה הבכירה בעיר הולדתו טורנט. כשהיה בן 12, עבר לקבוצה הבכירה ביותר בקהילה האוטונומית אלייה השתייך, ולנסיה. הוא שיחק במחלקת הנוער כ-4 שנים, ובגיל 16 הפך לשחקן מקצועני כשהצטרף לסגל קבוצת המילואים של ולנסיה, ולנסיה מסטאייה. הוא כבש שלושה שערים ב-15 הופעות בעונתו הראשונה עם ולנסיה מסטאייה בליגת המשנה של ספרד, הסגונדה. שלושת השערים שלו לא עזרו לוולנסיה מסטאייה, שירדה בתום העונה לליגה השלישית בספרד, הסגונדה ב'.
ב-11 בנובמבר 2010, כשהוא בן 17, ערך אלקאסר את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים כשרשם 90 דקות בניצחון ולנסיה 4-1 על לוגרונייס במסגרת הגביע הספרדי. למרות זאת, המשיך לשחק במדי קבוצת המילואים בליגה השלישית.
ב-12 באוגוסט 2011 כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה הבוגרת במהלך משחק ידידות נגד רומא שהסתיים בתוצאה 0–3. כמה דקות לאחר שריקת הסיום, כשיצא אלקאסר אל משפחתו, נפל אביו אל הארץ כתוצאה מדום לב. לאחר 30 דקות של ניסיונות החייאה, נפטר אביו והוא בן 44. אלקאסר קיבל מהמועדון "חופשה בלתי מוגבלת", אך חזר להתאמן כשבוע בלבד לאחר המקרה.
ב-14 בינואר 2012 ערך אלקאסר את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה כשנכנס כמחליף לסופיאן פגולי ב-20 הדקות האחרונות נגד ריאל סוסיאדד. בעונה שלאחר מכן הושאל לחטאפה וערך את הופעת הבכורה שלו נגד דפורטיבו לה קורוניה כאשר רשם 20 דקות בתיקו 1-1. אלקאסר כבש את שערו הרשמי הראשון בקבוצה בוגרת ושערו הראשון בלה ליגה ב-7 בינואר 2013 בהפסד 1–3 לראיו ואיקאנו. בסיום העונה, אחרי 4 שערים ב-23 הופעות, החליטה חטאפה שלא להאריך את השאלתו והוא חזר לוולנסיה. אלקאסר כבש את שערו הראשון (הרשמי) בוולנסיה במשחק הליגה האירופית נגד קובאן ב-4 באוקטובר. אלקאסר היה שותף בעונת 2013/14 לעלייתה של ולנסיה לחצי גמר הליגה האירופית, שם הודחה על ידי סביליה בדקה ה-95 במשחק הגומלין עם 3:3 (שערי חוץ) בסיכום.
את עונת פתח אלקאסר עם 4 שערים ובישל 4 שערים ב-7 הופעות בליגה הספרדית, וקיבל את הזימון לנבחרת ספרד על ידי ויסנטה דל בוסקה. ב-30 באוגוסט 2016 חתם ל-5 שנים בברצלונה תמורת 30 מיליון יורו. ב-28 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות נגד בורוסיה מנשנגלדבך.
ב-28 באוגוסט 2018 הושאל לעונה אחת לבורוסיה דורטמונד. בהופעת הבכורה שלו בדורטמונד, ב-14 בספטמבר 2018, הבקיע את השער השלישי בניצחון 1–3 על איינטרכט פרנקפורט במסגרת הבונדסליגה. ב-23 בנובמבר, לאחר שקבע שיא הבקעות לשחקן מחליף הפעילה דורטמונד את סעיף הרכישה בחוזה ההשאלה והעבירה את אלקאסר לשורותיה תמורת 23 מיליון אירו, כאשר השחקן חתם על חוזה לחמש שנים.
ב-30 בינואר 2020 חזר לספרד וחתם לחמש וחצי שנים בויאריאל.
ב-26 במאי 2021 זכה עם ויאריאל באליפות הליגה האירופית לאחר שקבוצתו ניצחה בפנדלים את קבוצת מנצ'סטר יונייטד.
ב-17 באוגוסט 2022 חתם בא-שארג'ה מאיחוד האמירויות.
נבחרת ספרד
אלקאסר ייצג את נבחרת ספרד בכל רמות הגיל החל מגיל 16. אלקאסר היה שותף ב-2010 לעלייתה של נבחרת ספרד עד גיל 17 לגמר אליפות אירופה, וסיים כמלך השערים של הטורניר עם 6 שערים. אלקאסר גם היה שותף לזכייתה של נבחרת ספרד עד גיל 19 ב-2011 וב-2012 באליפויות אירופה.
ב-29 באוגוסט 2014 זומן אלקאסר לראשונה לנבחרת ספרד הבוגרת על ידי ויסנטה דל בוסקה לצמד המשחקים נגד צרפת (ידידות) ומקדוניה במסגרת מוקדמות יורו 2016. אלקאסר ערך את הופעת הבכורה כשהחליף את דייגו קוסטה במחצית השנייה של משחק הידידות נגד נבחרת צרפת. ארבעה ימים לאחר מכן, רשם אלקאסר את ההופעה המלאה הראשונה שלו בנבחרת ספרד בעקבות פציעתו של דייגו קוסטה. אלקאסר פתח בהרכב נגד מקדוניה במסגרת המשחק הראשון של מוקדמות יורו 2016. אלקאסר כבש את השער השני בניצחון 1–5 ובישל לסרחיו בוסקטס את השער השלישי. ב-6 באוקטובר קיבל את הזימון השני שלו לנבחרת הבוגרת כשזומן לצמד משחקי המוקדמות נגד סלובקיה ולוקסמבורג. אלקאסר היה לשחקן ולנסיה הראשון שמשחק בנבחרת ספרד מאז דויד סילבה ב-2010.
משוואת ברנולי
משוואת ברנולי היא משוואה בהידרודינמיקה ובאווירודינמיקה המתארת את צורת הזרימה של נוזל או גז ניוטוני. המשוואה פותחה על ידי המתמטיקאי השווייצרי דניאל ברנולי.
בפשטות, העיקרון מאחורי הנוסחה, הידוע בשם עקרון ברנולי, קובע כי ככל שמהירות זרימתו של זורם (נוזל או גז) על גבי משטח גבוהה יותר, הזורם יפעיל פחות לחץ על המשטח. העיקרון נובע למעשה מחוק שימור האנרגיה, מאחר שסכום האנרגיה הקינטית (שהיא פונקציה של מהירות הזרימה) והאנרגיה הפוטנציאלית הוא קבוע.
משוואת ברנולי קובעת כי
כאשר:
משמעותה של המשוואה היא כי בכל נקודה בזורם סכום ערכי הפרמטרים הוא קבוע. לצורך העניין, לו נבצע שתי מדידות בין הנקודות שהאינדקסים שלהן "1" ו-"2", אזי יתקבל:
תוקף
נוסחה זו נכונה במסגרת ההנחות הבאות:
בתעופה
עקרון ברנולי הוא למעשה העיקרון החשוב ביותר בהנדסה אווירונאוטית, מאחר שהוא העיקרון שמאפשר למטוס להתרומם מעל פני הקרקע: זרימת האוויר מעל כנף המטוס מהירה יותר מהזרימה מתחת לכנף, ובגלל הפרש המהירויות פועל על כנף המטוס יותר כוח בכיוון מעלה (שמפעיל האוויר מתחת לכנף) מאשר בכיוון מטה (שמפעיל האוויר מעל הכנף), ולכן המטוס מתרומם מהקרקע.
בשיט
עקרון ברנולי הוא הבסיס לתפעול המפרשים המשולשים. על ידי יצירת זרם אוויר מהיר בין שני מפרשים משולשים, ניתן לנצל את עקרון ברנולי ולהניע ספינות מפרש בכיוונים שונים. השימוש במפרשים משולשים שיפר בצורה משמעותית את יכולת הניווט של ספינות, ואיפשר להן לשוט קרוב יותר לכיוון הרוח. החוק התאורטי קובע גבול של עד 45 מעלות אל הרוח, אם כי בעזרת חוקים נוספים ניתן לחדד אל הרוח גם יותר מכך.
בתעשייה
אוחז ברנולי משמש לאחיזה של אובייקטים, ונמצא בשימוש במגוון תחומים בתעשייה.
הוכחת הנוסחה
משוואת ברנולי היא ביטוי לחוק שימור האנרגיה בנוזל אי-צמיג. ניתן להסיקה באמצעות חישוב האנרגיה והעבודה של הנוזל בכל נקודה בקו הזרימה (ראו הוכחה בהמשך). כמו כן, ניתן להסיק את הנוסחה באמצעות פורמליזם של מכניקה אנליטית על משוואות אוילר של זורם.
הוכחת הנוסחה אשר תובא להלן מתבססת על חוק שימור עבודה-אנרגיה הקובע כי עבודת הכוחות הלא משמרים שווה לשינוי בסכום האנרגיה הכוללת. בניסוח מתמטי:
כלומר:
במכניקה הניוטונית מוצג קשר זה בצורה הבאה:
כאשר, בהקשר של זורמים שנפחם \mathcal{V} הנעים מתנאי לחץ P1 לתנאי לחץ P2, העבודה היא
הסבר לטענה האחרונה: לפי השרטוט נתן לראות כי הכח הפועל בכל נקודה הוא P \cdot A כאשר A הוא שטח החתך ו-P הוא הלחץ באותה הנקודה. האלמנט עובר בזמן נתון העתק של. כמוזכר למעלה, המכפלה של הכח בהעתק נותנת לנו את העבודה. במקרה זה:. היות שמתקיים עבור כל אלמנט והיות והעבודה נעשית במעבר מתנאי לחץ P1 לתנאי לחץ P2 ובניגוד לווקטור הזרימה, שווה העבודה ל-. כאשר לצינור אין צורה המתחלקת בבירור לצורות מנסריות (או בפרט: גליל), ניתן להגיע להצגה זו על ידי מיצוי: חלוקת הצינור לחלקים אינפיניטסימליים אשר צורת כל אחד מהם, בקירוב טוב מאוד, דמוית מנסרה.
ניתן לעשות שימוש בהגדרת הצפיפות כיחס בין מסת הגוף לנפחו – – כדי להציג את השינויים האנרגטיים לפי הצורה מכאן, מתקבלת הנוסחה:
אחרי צמצום ב-\mathcal{V} נקבל:
ניתן להציג נוסחה זו בצורה
או, באופן כללי:
משוואת ברנולי לזרימה פוטנציאלית בלתי יציבה
קיימת וריאציה על משוואת ברנולי שמשמשת במקרים של זרימה לא תמידית; כלומר בזרימה בה ווקטור המהירות בנקודה קבועה מסוימת במרחב משתנה בזמן. גרסה זאת של המשוואה משמשת בתאוריה המתמטית של גלי ים ובאקוסטיקה (ניתן לגזור את מהירות הקול על בסיס המשוואה).
בעבור זרימה אי-רוטציונית, מהירות הזורם ניתנת לתיאור כגרדיאנט של פוטנציאל מהירות φ. במקרה זה, ובעבור צפיפות קבועה ρ, ניתן לעשות אינטגרציה על משוואות התנע והאנרגיה של משוואות אוילר במכניקת הזורמים ולקבל את המשוואה:
שתקפה גם לזרימות לא יציבות. כאן רכיבי המשוואה מסמלים את הנגזרת החלקית של פוטנציאל המהירות לפי הזמן, את האנרגיה הקינטית הסגולית בנקודה (ליחידת מסה), ובאופן דומה שני האיברים האחרונים אנלוגיים ללחץ הזורם ולאנרגיה הפוטנציאלית שלו. הפונקציה (f(t תלויה רק בזמן ולא במקום. כתוצאה, משוואת ברנולי ברגע מסוים לא תקפה רק לאורך קו זרם מסוים, אלא בכל תחום הזורם. ניתן גם להציב כביכול את הפונקציה (f(t על אפס באמצעות שילובה בפונקציית הפוטנציאל באמצעות הטרנספורמציה:
מה שמניב את הצורה הבאה של המשוואה:
צורה זאת של המשוואה, שכללית יותר מהגרסה היציבה הנפוצה יותר, שימושית מאוד בניתוח בעיות רבות (המקרה הפרטי של זרימה יציבה מתקיים כאשר פוטנציאל המהירות לא משתנה בזמן).
גזירת המשוואה
מבחינה היסטורית, משוואת ברנולי לזרימה פוטנציאלית בלתי יציבה קדמה לניסוח של משוואות אוילר הכלליות יותר, על כן לא מפתיע שמנקודת מבט מודרנית היא נובעת בנקל ממנה. המשוואה נובעת מהמשוואה השנייה בשלוש משוואות אוילר לזורמים (שמייצגת שימור תנע). כדי להוכיח זאת נראה את השקילות בין המשוואות במקרה של זרימה דו-ממדית במישור אנכי. נכתוב את משוואת אוילר לשימור תנע בזורמים:
משוואה זאת חלה על זרימה חד-ממדית. כדי שתהיה ישימה לזרימה דו-ממדית בשדה כבידתי, יש ליישם אותה לקו זרם מסוים, תוך התחשבות בעובדה שהכוחות שפועלים על אלמנט זורם אינם נובעים רק מהפרשי לחצים אלא גם מרכיב כוח הכובד המשיק לקו הזרם. לשם כך נתייחס לקו זרם בפרמטריזציה טבעית; קואורדינטת ה-x של נקודה עליו תהיה אורך העקום s מנקודת ההתייחסות עד אליה. בנוסף, כדי לחשב את התאוצה של הזורם בנקודה מסוימת במרחב, נוסיף את האיבר לאיבר התאוצה. כעת, נבצע אינטגרל קווי לפי s על משוואת אוילר המתוקנת ונקבל את הקשר:
כאשר z - z_0 הוא הגובה של נקודה ביחס לגובה הייחוס, והמעבר האחרון נובע מההגדרה של פוטנציאל הזרימה:
יישום המשוואה להרחבת חוק טוריצ'לי
משוואת ברנולי לזרימה יציבה מאפשרת להסיק את חוק טוריצ'לי, הקובע שמהירות היציאה של המים שווה למהירות הנפילה של גוף הנופל נפילה חופשית מגובה ששווה לעומק הפיה של המיכל יחסית למפלס המים במיכל:. אולם בפועל, לוקח לתהליך הפריצה של המים זמן סופי להתייצב על מהירות הזרימה שחוזה חוק טוריצ'לי. בסעיף זה נבצע אנליזה כללית יותר, שמאפשרת לחשב גם את הזמן האופייני \tau שחולף עד לקבלת זרימה יציבה. נניח שהפיה היא בעלת אורך L, עומק h מתחת לפני המים, שטח חתך קטן בהרבה משטח המיכל, ונניח שהיא סגורה על ידי מגופה, אשר פותחים אותה ברגע t = 0
משוואת ברנולי לזרימה פוטנציאלית בלתי יציבה מאפשרת לקחת בחשבון את האינרציה הסופית של הזורם בפיה. נתייחס לפוטנציאל הזרימה בנקודה על החתך של הפיה. הנגזרת הזמנית שלו שווה לתאוצת המים בפיה כפול אורך הפיה L, שכן הזרימה בתוך המיכל עצמו זניחה. כיוון שהזרימה מתרחשת בגובה אחיד, משוואת ברנולי לזרימה פוטנציאלית בלתי יציבה מקבלת את הצורה:, אשר הפתרון שלה הוא: , שניתן לכתוב אותו גם כ-: , כאשר הוא הזמן האופייני להתייצבות הזרימה. ראוי להבחין, שכאשר מנקבים את הדופן של בקבוק (כלומר כאשר אין לו "פיה"), L הוא עובי הדופן של הבקבוק.
אוביחים
האוביחים (באדיגית: Убыххэр, באנגלית: Ubykh people) היו שבט צ'רקסי ששפתו הייתה השפה האוביחית, שהיא אחת השפות הקווקזיות הצפון-מערביות. השפה היא שפה נכחדת ודוברה האחרון מת בשנת 1992.
האוביחים ישבו סמוך לים השחור באזור העיר סוצ'י של ימינו. האימפריה הרוסית גרשה את האוביחים מהאזור החל מה-6 במרץ ועד ה-12 במאי 1864, והם התיישבו בסופו של דבר במספר כפרים במערב טורקיה. על מנת להימנע מאפליה, עודדו זקני האוביחים את אנשיהם להיטמע בתרבות הטורקית, והם הפכו לאומה של חקלאים.
גאליס - המסע לאסטרה
ב-11 במאי 2016, ערוץ הילדים ב-HOT וב-yes הקרינו את הסרט בבכורה בערוץ. למחרת, יום העצמאות, הוקרן הסרט פעם נוספת. ב-3 באוקטובר אותה שנה הסרט הוקרן בערוץ 2.
עלילה
בשיא תהילתו, נקלע יונתן (תובל שפיר) להרפתקה באסטרה - עולם מקביל לכדור הארץ, ופוגש בדמויות המקבילות לחבריו, שמשוכנעות שהוא הרמס, המיועד והגיבור של אסטרה, שישחרר את הארץ מידי אגיר, שליט אכזר ששיעבד את תושבי אסטרה, והכריח אותם לעבוד במחנות עבודה. המפגש עם חבריו הישנים ועם טיקה (אליאנה תדהר) – כפילתה של דני ביקום המקביל ואהובתו המיתולוגית מלמד אותו שיעור על הנהגה, חברות, ובעיקר על אהבה.
הצלחת הסרט
"גאליס המסע לאסטרה" זכה להצלחה רבה וביקורות חיוביות רבות. הסרט מכר בסופ"ש הראשון שלו בקולנוע כ־50,000 כרטיסים ולבסוף הגיע למכירה של כ־200,000 כרטיסים ונחשב לשובר קופות של שנת 2014. הסרט הועמד ל"פרס אופיר". בעקבות הצלחת הסרט הוצאה הודעה רשמית ממדיה פארן כי בשנת 2016 יצא סרט המשך, שלא יתקשר לעלילה של סרט זה. הסרט נקרא גאליס: קונקט ויצא לאקרנים ב-14 באפריל 2016. עלילת הסרט שונה מעלילת "גאליס - המסע לאסטרה" ולא מתרחשת באותו עולם, אך כן מתרחשת בעולם מקביל.
כריסטין הלקוויסט
כריסטין הלקוויסט (באנגלית: Christine Hallquist; נולדה ב-11 באפריל 1956) היא פוליטיקאית אמריקאית. בשנת 2018 הייתה מועמדת המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית לתפקיד מושלת מדינת ורמונט, אך הפסידה לפיל סקוט. היא האדם הטרנסג'נדר הראשון המועמד לתפקיד המושל בארצות הברית מטעם אחת משתי המפלגות הגדולות.
ביוגרפיה
הלקוויסט נולדה בבולדווינסוויל במדינת ניו יורק ושמה המקורי היה דייוויד "דייב" הלקוויסט, ובשנת 1976 עברה עם משפחתה לברלינגטון שבורמונט בעקבות עבודתו של אביה, שם למדה הנדסה. בהמשך, התקבלה לעבוד בחברת החשמל של ורמונט, והתקדמה עד לתפקיד מנכ"לית החברה, אותו מילאה במשך 12 שנה. היא יצאה מהארון כטרנסג'נדרית והחלה בתהליך התאמה מגדרית ב-2015.
בשנת 2018 ניצחה בבחירות המקדימות לתפקיד מושל ורמונט מטעם המפלגה הדמוקרטית, וכך הפכה לאדם הטרנסג'נדר הראשון המועמד לתפקיד מושל מטעם אחת מהמפלגות הגדולות. לדבריה, בחירתו של טראמפ לנשיא ארצות הברית הוא זה שדחף אותה להתמודד. היא תתמודד בבחירות האמצע שיערכו ב-6 בנובמבר 2018.
אף על פי שהפסידה את הבחירות לתפקיד מושל ורמונט למועמד הרפובליקני והמכהן, פיל סקוט, הולקוויסט ממשיכה להביע את עמדותיה בנושא שינויי האקלים.
חיים אישיים
הלקוויסט נשואה, לה ולבת-זוגה 3 ילדים ו-2 נכדים.
תקיפת שיירת הנשק הסורית במחוז ריף דמשק שבסוריה
תקיפת שיירת הנשק הסורית במחוז ריף דמשק שבסוריה הייתה תקיפה אווירית שנערכה בלילה של 31 בינואר 2013 במחוז ריף דמשק שבסוריה, באזור גבול סוריה-לבנון, נגד שיירת כלי רכב סורית שהובילה אמצעי לחימה מתקדמים מסוריה ללבנון אשר יועדו לכוחות המיליציה השיעית הלבנונית חזבאללה.
סוריה ייחסה את התקיפה לחיל האוויר הישראלי. היא הכחישה כי יעד המתקפה היה שיירת נשק שהובילה אמצעי לחימה לחזבאללה, וטענה כי המתקפה בוצעה על מתקן מחקר מדעי סורי הנמצא באזור העיר ג'מראיא שבפרברי דמשק, וכי שני עובדים במתקן נהרגו בהתקפה, בנוסף לחמישה עובדים שנפגעו. על אף שהדוברים הישראלים סירבו לאשר או להכחיש זאת, ב-3 בפברואר שר הביטחון אהוד ברק רמז כי ישראל עומדת מאחורי התקיפה.
דיווחים על מהות הפעולה
אמצעי התקשורת בעולם פרסמו דיווחים שונים על מהות הפעולה. דיווחים אלה התבססו על מקורות עלומים, וקשה לדעת מה מהנכלל בהם נכון ומה אינו נכון. כמעט כל הדיווחים הם באמצעי תקשורת שמחוץ לישראל, עקב צנזורה שהונהגה בישראל בנושא זה. הטבלה הבאה מציגה את התפתחות הדיווחים על מהות הפעולה.
תגובות
לאחר המתקפה גורמים סוריים בכירים טענו בתקשורת כי ישראל עומדת מאחורי המתקפה, ושבמהלכה הופצץ אחד ממרכזי המחקר המדעי באזור העיר ג'מראיא שבפרברי דמשק. כמו כן הבכירים הסורים איימו לנקום בישראל על המתקפה.
ב-31 בינואר סגן שר החוץ האיראני גינה את המתקפה וציין כי למתקפה יהיו "השלכות חמורות על תל אביב".
על אף שהגורמים הרשמיים בישראל סירבו להתייחס לדיווחים אודות התקיפה, ב-3 בפברואר 2013 שר הביטחון הישראלי אהוד ברק רמז בראיון כי ישראל עמדה מאחורי ההתקפה באומרו "מה שקרה בסוריה לפני כמה ימים זו הוכחה שכשאנחנו אומרים משהו, אנחנו מתכוונים לו".
יהושע רינסקי
ביוגרפיה
עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר רינסקי מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ולחם במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה. בשנים 1990-1992 שימש כמפקד סיירת צנחנים, והוביל אותה בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון, בין היתר במבצע ברגל ימין. בשנים 1997-1999 שימש כמפקד גדוד 450 ובאינתיפאדה השנייה שימש כסגן מפקד אוגדת עזה. בין בשנים 2000-2002 פיקד על חטיבת הערבה 406. לאחר שנפצע אל"ם פנחס זוארץ שימש רינסקי כמפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה. לאחר מכן רינסקי השתחרר מצה"ל.
הערות שוליים
]
אה"מ בלווידרה
אה"מ בלווידרה (באנגלית: HMS Belvidera) הייתה פריגטת מפרשים בריטית בת 36 תותחים, שנבנתה בדפפורד ב-1809. במלחמת 1812 היא שימשה אוניית הדגל של אדמירל הרברט סוייר (Herbert Sawyer) בתחנת הליפקס, בחוף האטלנטי של קנדה.
ב-23 ביוני 1812, חמישה ימים לאחר פרוץ המלחמה, נתקלה "בלווידרה" בפריגטות האמריקניות הכבדות ממנה "פרזידנט", "קונגרס" ו"יונייטד סטייטס". הבריטים לא ידעו כי האמריקנים הכריזו מלחמה על ארצם, ולאחר שהשיבו אש הצליחו להתחמק בלילה מרודפיהם. שיירת אוניות סוחר בריטית, שעשתה דרכה מג'מייקה, ניצלה גם היא, מאחר שהפריגטות האמריקניות היו עסוקות במרדף אחר אוניית המלחמה.
"בלווידרה" הייתה אחת מאוניות השייטת הבריטית בפיקוד פיליפ ברוק, שרדפה ביולי 1812 אחר "קונסטיטושן", פריגטה אחרת של הצי האמריקני, שעשתה דרכה ממפרץ צ'סאפיק אל ניו יורק.
עד סופה של המלחמה השתתפה "בלווידרה" בהטלת ההסגר הימי על נמלי החוף המזרחי של ארצות הברית, ואף לכדה אוניות סוחר ופריבטירים אחדות. בסוף שנת 1814 הוצאה מן השירות, הוסבה למחסן צף (storage hulk) בנמל פורטסמות', וב-1846 נמכרה.
עבירה (יהדות)
סוגי עבירות
בתורה מופיעים שלושה מושגים שונים בהקשר זה: חטא, עוון ופשע. על פי חז"ל, חטא הוא עבירה בשוגג, עוון הוא עבירה במזיד לתיאבון, ופשע הוא עבירה שמטרתה להכעיס את ה'.
בתלמוד הבבלי נאמר שעבירה על מצוות לא תעשה חמורה מביטול מצוות עשה, אך עם זאת עשה דוחה לא תעשה. עוד נאמר שאדם חייב להוציא את כל ממונו כדי לא לעבור על "לא תעשה", ואילו על מצוות עשה צריך להוציא רק חמישית מנכסיו.
חלוקה נוספת היא בין עבירות שבין אדם למקום לעבירות שבין אדם לחברו. בתלמוד נאמר שעבירות שבין אדם לחברו חמורות יותר, כי אין עליהן כפרה עד שירצה את חברו. בספרות המוסר מוסבר שכל עבירה שבין אדם לחברו כוללת בתוכה גם עבירה שבין אדם למקום.
העונש על עבירות שונות
על חלק מהעבירות ישנם דיני עונשין וכפרה. באופן כללי, על עבירה בשוגג יש חיוב קורבן, ואילו על עבירה במזיד (בין לתיאבון ובין להכעיס) עונש גופני, מלקות או מיתה. עם זאת, גם כאשר נהגו בפועל עונשים גופניים אלה - הם היו נדירים בשל התנאים המחמירים שנדרשו לכך. על חלק מעבירות דרבנן יש עונש מכת מרדות. בנוסף ישנם דיני קנסות, שבדרך כלל באים על היזק ממוני.
העבירות נחלקות לדרגות חומרה, על פי העונש הקבוע להן בתורה. העונש החמור ביותר הוא ארבע מיתות בית דין – המדורגות גם בינן לבין עצמן על פי חומרה. העונשים הבאים בתור בדרגת החומרה הם (מן הכבד אל הקל) כרת, מיתה בידי שמים ומלקות.
שפות קווקזיות צפון-מערביות
השפות הקווקזיות הצפון-מערביות (באדיגית: Абазэ-Адыгэбзэхэр, באנגלית: Northwest Caucasian languages) הן קבוצה של שפות המדוברות באזור הקווקז, ובעיקר בשלוש רפובליקות אוטונומיות בפדרציה הרוסית (אדיגיה, קברדינו-בלקריה, קאראצ'אי-צ'רקסיה), בשטח המריבה אבחזיה, ובטורקיה, עם קהילות קטנות יותר פזורות ברחבי המזרח התיכון.
עבירה (יהדות)
העונש על עבירות שונות
חומרת העבירה מכריעה במקרה של אדם שמוכרח לעבור אחת משתי עבירות, כגון לצורך פיקוח נפש לחולה או במקרה שנאנס על ידי גויים לעבור ואין עליו חובת יהרג ואל יעבור. במקרים אלה על האדם לעבור את העבירה הקלה יותר.
שפות קווקזיות צפון-מערביות
פונטיקה
המשפחה מאופיינת במיעוט תנועות פונמיות (שתיים או שלוש, תלוי בניתוח) בשילוב עם מערכות עיצורים עשירות הכוללות צורות רבות של הגיית עיצורים משופתתים ו-עיצורים מסודקים חריגים. למשל, השפה אוביחית הנה השפה בעלת מספר העיצורים הגדול בעולם – 84 עיצורים פונמיים ורק 2 תנועות פונמיות. שחזורים לשוניים מראים כי העושר בעיצורים פונמיים והעוני בתנועות פונמיות עשויים שניהם להיות תוצאה של תהליך היסטורי, שבו מאפיינים כגון שִׂפְתּוּת וחִנְכּוּךְ עברו מהתנועות לעיצורים הסמוכים להן. לדוגמה, /ki/* של השפה הקדומה היה יכול להפוך ל/kʲə/, ובאופן דומה /ku/* היה יכול להפוך ל-/kʷə/ – תהליך שבו השפה מאבדת תנועות ישנות (/i/ ו-/u/) אך זוכה בעיצורים חדשים (/kʲ/ ו-/kʷ/).
דקדוק
מערכת שם העצם של השפות הקווקזיות הצפון-מערביות פשוטה. בדרך כלל יש מעט מצבים שונים לשם העצם, אך מערכת הפעלים של המשפחה ממש מורכבת. הפועל יכול להביע את הנושא של אדם ושל האובייקט, המקום, הזמן, אופן הפעולה, רצון האדם (שלילי או חיובי), וסוגים אחרים של קטגוריות דקדוקיות. כמעט כל המבנה התחבירי של המשפט כלול בתוך הפועל. משמעותו של פועל אחד בשפה קווקזית צפון-מערבית יכולה להיות משמעות משפט שלם בשפה אחרת, לדוגמה הפועלים בצ'רקסית qəpfasħəɕtap/ Къыпфэсхьыщтэп/ שמשמעותו "אני לא אביא לך" ו-səqaʃʷaʁaɡʷəbʒəʃʷraːʁʷami/ Сыкъэшъогъэгубжышъурагъоми/ שפירושו "אפילו אם אתם רוצים להיות מסוגלים לעצבן אותי".
מיון
שמאל|ממוזער|330px|התפתחות השפות הצ'רקסיות ישנן חמש שפות מוכרות במשפחת השפות הקווקזיות הצפון-מערביות: אדיגית, קברדנית, אוביחית, אבחזית ואבזית.
אדיגית
אדיגית (מכונה גם צ'רקסית מערבית) מדוברת בפי 500,000 אנשים בעולם. כ-280,000 תושבים בטורקיה, 125,000 ברוסיה, 45,000 בירדן, 25,000 בסוריה, 20,000 בעיראק ו-4,000 בישראל. השפה האדיגית היא השפה הרשמית ברפובליקת אדיגיה שרוסיה. ישנם ארבעה ניבים עיקריים: שפסוג, אבזאך, בז'אדוג וצ'מגוי. לשפה האדיגית ולניביה השונים יש עיצורים פונמיים רבים מאוד – כ-50 עד 60 כאלו. היא עשירה במסודקים ומשופתתים חריגים רבים, אך בעלת רק 3–4 תנועות פונמיות (/a ə e i/). היא איבדה את הווילוני המשופתת חוכך אטום [xʷ] שהתקיים בשפה הפרוטו-צ'רקסית ונשתמר בקברדינית. באדיגית הוגים אותה כשפתי-שיני חוכך אטום [f]. הצ'רקסים בישראל בגליל התחתון בכפר כמא דוברים בניב שפסוג הנקראת שפסוגית של כפר כמא, ובגליל העליון בריחאניה דוברים בניב אבזאחית.
קברדינית
קברדינית (מכונה גם צ'רקסית מזרחית) מדוברת בפי מיליון אנשים בעולם. כ-550,000 תושבים בטורקיה ו-450,000 ברוסיה. השפה הקברדינית היא השפה הרשמית בקברדינו-בלקריה שברוסיה. לשפה כ-48 עיצורים פונמיים, דבר ההופך אותה לשפה בעלת מספר העיצורים הקטן ביותר בקבוצת השפות הקווקזיות הצפון-מערביות. השפה הקברדינית איבדה המוני עיצורים שהיו קיימים בפרוטו-צ'רקסית לעומת השפה האדיגית ששימרה את רובם. העיצורים /ʃʷʼ ʂ ʐ ʃʷ ʒʷ/ שהיו בפרוטו-צ'רקסית ונשמרו באדיגית הפכו בקברדינית ל-/fʼ ɕ ʑ f v/. בדומה לאדיגית, גם לקברדינית יש מעט מאוד תנועות פונמיות.
אבחזית
אבחזית היא השפה המדוברת במחוז אבחזיה שבגאורגיה. היא מדוברת בפי 100,000 אנשים בעולם. כשאר השפות הקווקזיות הצפון-מערביות, היא עשירה בעיצורים פונמיים – כ-58 ללא ניבים שונים, ועם ניבים המספר עובר את ה-60. בניגוד לעושר בעיצורים פונמיים, היא בעלת שתי תנועות פונמיות בלבד /a ə/. השפה האבחזית קשורה ישירות לשפה האבזית, ואף ניתן להגיד ששתיהן ניבים שונים של אותה שפה, אך לכל אחת מהן יש עיצורים שונים שאבדו בשפה השנייה.
אבזית
השפה האבזית היא שפה המדוברת על ידי האבזים בקאראצ'אי-צ'רקסיה. היא מדוברת בפי 45,000 אנשים, 35,000 ברוסיה ו-10,000 בטורקיה. כמו באבחזית, יש בה שתי תנועות פונמיות בלבד /a ə/. מערכת העיצורים שלה נחשבת למסובכת וחריגה יותר משל אבחזית – כ-63 עיצורים פונמיים, שכמה מהם אבדו בשפה האבחזית, לדוגמה לועי חוכך קולי [ʕ].
הקשר לשפות ההודו-אירופיות
יש המשערים שעשוי להיות קשר מבחינה גנטית בין משפחת השפות הקווקזיות הצפון-מערביות לבין משפחת השפות ההודו-אירופיות, בעומק זמן של אולי 12,000 שנים לפני ההווה.
הקשר לשפות קווקזיות צפון-מזרחיות
יש בלשנים שמשייכים את השפות הקווקזיות הצפון-מערביות ואת השפות הקווקזיות הצפון-מזרחיות למשפחה אחת: השפות הקווקזיות הצפוניות. אך אין הסכמה רחבה בין הבלשנים שיש קשר ישיר בין השפות הקווקזיות הצפון-מערביות והצפון-מזרחיות.
1950 במדע
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1950.
סימונס
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
דקראים
דַּקְּרָאִים (שם מדעי: Perciformes) היא סדרה במחלקת מקריני סנפיר. זו הסדרה הגדולה ביותר בקבוצת בעלי החוליות המהווה 40% מכלל הדגים בקבוצת דגי הגרם. נמצאו יותר מ-7,000 מינים שונים השייכים לסדרה זו בתוך 151 משפחות שונות.
מאפיינים
לכל המשפחות בסדרה סימן משותף: בסנפירי הגחון רק קרן אחת קוצנית (לא פרוקה), ולא יותר מחמש קרניים רכות (פרוקות). ישנם סימנים נוספים כגון: סנפירי הגחון נמצאים מתחת לסנפיר החזה וישנן קרניים קוצניות בסנפיר הגב ובסנפיר השת. גודל הדג, בסדרה זו, אינו אחד ממאפייניה - גודל המינים השונים נע בין 7 מילימטר אצל המין Schindleria brevipinguis ממשפחת הקברנוניים עד 5 מטר אצל מקאירה כחולה.
מיון
סדרת הדקראים היא חלק מעל-סדרת Acanthopterygii, בה סדרות של דגי גרם מפותחים שרובם חיים בים, למשל בני הסוליתאים, אבובונאים, עקרבנונאים, עוקצנוניים ונפוחיתאים.
מספר חוקרים מסווגים חלק מהמשפחות לסדרות עצמאיות ונפרדות, למשל Cichliformes (קרובי האמנוניים), Labriformes (קרובי השפתוניים) וAcanthuriformes (קרובי הבתרניים). חוקרים נוספים משייכים לסדרה את חלק מבני הסדרת: עקרבנונאים, הצמידונאים או העוקצנוניים. תחת זאת הקבוצות הללו ייכללו בענף Percomorpha.
אברהם צבי מרגלית
הרב אברהם צבי מרגלית (נולד – כ"ז בכסלו ה'תשכ"ב, 1952) הוא הרב הראשי האשכנזי של העיר כרמיאל ומכהן לצד הרב אליהו מלכה. הקים רשת מוסדות חינוך חרדי בשם "קרן אורה" בכרמיאל ועומד בראשה.
ביוגרפיה
מרגלית נולד וגדל בשכונת בית וגן בירושלים, במשפחה חרדית-ליטאית. למד בישיבת קול תורה ובישיבת כוכב מיעקב. שירת בצה"ל כרב צבאי בבסיס חיל הים בחיפה בדרגת סרן ובגיל 24 התמנה להיות רבה הראשי של כרמיאל הצעירה, ומאז מכהן שם כרב. על אף שגדל בחברה הליטאית, במשך השנים התקרב הרב מרגלית גם לחסידות, והוציא מספר ספרים על תורתו של ה"ישמח ישראל", האדמו"ר מאלכסנדר.
הרב מרגלית הקים בעיר מוסדות חינוך רבים: גני ילדים, בתי ספר, בית ספר לחינוך מיוחד, תלמוד תורה, ישיבה קטנה, בית ספר תיכון לבנות וכולל אברכים. בשיתוף עם ישיבת נהורא הקים בעיר גם ישיבה תיכונית.
הרב מרגלית מעביר שיעורי תורה בעיר ומחוצה לה במגוון תחומים. שיעורים אלו מפורסמים הן באתר קול הלשון לשמיעה, והן באתר בינינו לצפייה. כמו כן בשנים האחרונות החל הרב בהפצת דיסקים של שיעוריו ברחבי ישראל.
הרכבת התחתית של ברצלונה
הרכבת התחתית של ברצלונה (בקטלאנית ובספרדית: Metro de Barcelona) היא רשת נרחבת של קווי רכבת תחתית מחושמלים, העוברים בעיקר מתחת לאדמה ממרכז ברצלונה אל פרברי העיר. הרכבת התחתית מהווה חלק ממערכת התחבורה הציבורית הרחבה יותר של ברצלונה, בירת קטלוניה, ספרד, עם תעריפים מאוחדים המוכתבים מתוכנית רשות התחבורה המטרופולינית (ATM). החל משנת 2014, הרשת מופעלת על ידי שתי חברות נפרדות: "טרנספורטס מטרופוליטנס דה ברצלונה" (TMB) ו"מסילות הברזל של הז'נרליטט דה קטלוניה" (FGC). המערכת מורכבת מ-12 קווים, המשלבים את הקווים שבבעלות שתי החברות. שני קווים, L9 ו-L10, נבנים כיום, וקטעים שונים נפתחו בהם בין 2009 ל-2018. בנייתם אמורה להסתיים במלואה ב-2026. שלושה קווים ברשת נפתחו כמערכות רכבות אוטונומיות (ללא נהג) מאז 2009: קו 11, קו 9 וקו 10, בסדר כרונולוגי.
נכון ל-2022, אורך הרשת הוא 170 קילומטרים, עם 189 תחנות.
היסטוריה
שירות הרכבת התחתית הראשון בברצלונה נוסד בשנת 1863 על ידי החברה הפרטית "רכבת מסאריה לברצלונה" (Ferrocarril de Sarrià a Barcelona, לאחר 1916 הצטרפה סאריה לעיריית ברצלונה). מאוחר יותר קו זה התפתח לקו המטרו הנוכחי L6. מערכת רכבות זו, כיום חלק מחברת "מסילות הברזל של הז'נרליטט דה קטלוניה" (FGC), נוצרה מאוחר יותר בהשראת סגנון השמות של הרכבת התחתית של לונדון עם שמות ארוכים לקווים ("קו סארייה", "קו באלמס"...).
בשנות ה-20 של המאה-20, נוסדו קווי רכבת תחתית מהירה שני ושלישי עם בניית הגראן מטרו בין לספס לכיכר קטלוניה (חלק מה-L3 המודרני) ושנתיים לאחר מכן, קו המטרו טרנסוורסל (כיום חלק מ-L1). השלישי נבנה בין כיכר קטלוניה ל-la Bordeta כדי לקשר את מרכז העיר עם פלאסה ד'אספניה ומונז'ואיק, האתר של התערוכה העולמית של ברצלונה ב-1929. שתי חברות התחבורה המהירה המאוחרות הללו עמדו כנגד החברה הראשונה ובהשראת ה-מטרופוליטן דה פריז (Métropolitain de Paris ממנו באה המילה "מטרו").