cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קריפס
יריבות עם הבלאדס
הבלאדס הם היריבה העיקרית של הקריפס. בתחילה נוצרו הבלאדס כדי לספק לחברים הגנה מפני הקריפס. היריבות החלה בשנות השישים כאשר וושינגטון וחברי קריפ אחרים תקפו את סילבסטר סקוט ובנסון אוונס, שני תלמידים בתיכון Centennial. לאחר התקרית הקים סקוט את הפירוס ואילו אוונס הקים את כנופיית מערב פירו. בסוף 1972 הצטרפו לפירוס כמה כנופיות שהרגישו קורבנות על ידי הקריפס בגלל ההתקפות המחריפות שלהם כדי ליצור פדרציה חדשה של כנופיות שאינן קריפ, שלימים נודעה כבלאדס. בין השנים 1972 - 1979 הלכה וגברה היריבות בין הקריפס לבלאדס, מהווה את רוב הרציחות הקשורות לכנופיה בדרום לוס אנג'לס. חברי הבלאדס והקריפ נלחמים מדי פעם זה בזה ואחראים לחלק ניכר מהרציחות הקשורות לכנופיה בלוס אנג'לס.
ברית עם האומה העממית
בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים, כאשר חברי כנופיית קריפ רבים נשלחו לבתי כלא שונים ברחבי הארץ, נוצרה ברית בין הקריפס לאומה העממית בבתי הכלא של המערב התיכון ודרום ארצות הברית. ברית זו הוקמה כדי להגן על חברי הכנופיה הכלואים בכלא הממלכתי והפדרלי. זה הכי חזק בתוך בתי הכלא, ופחות יעיל בחוץ. הברית בין הקריפס לאנשים מכונה "8 כדורים". כדור בן 8 שבורים מצביע על אי הסכמה או "בקר" בין אנשים לקריפס.
גרפיטי
כמה פרקטיקות של חיי כנופיות קריפ כוללות גרפיטי והחלפות ומחיקות של אותיות אלפבית מסוימות. האות "ב" במילה "בלאד" אינה "מכובדת" בקרב קבוצות מסוימות ונכתבת עם צלב בתוכה בגלל הקשר שלה עם האויב. האותיות "CK", המייצגות "רוצח קריפ", נמנעות ומוחלפות ב" cc ". לדוגמה, המילים "לבעוט לאחור" נכתבות "kicc bacc". אותיות רבות אחרות משתנות גם בשל אסוציאציות סמליות. קריפס בכלא בשנות השבעים והשמונים דיברו לפעמים סוואהילי לשמור על פרטיותם משומרים וכנופיות יריבות.
סאמר ג'ונדי
סאמר ג'ונדי (בערבית: سامر الجندي; נולד ב-27 בספטמבר 1996) הוא כדורגלן פלסטיני המשחק בעמדת המגן השמאלי בהילאל אל-קודס.
קריירה
ג'ונדי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של הפועל אשדוד מליגה ג' במדיה שיחק שנתיים והיה שותף להעפלה של המועדון לליגה א' תוך שנתיים. בקיץ חתם בהילאל אל-קודס מליגת העל הפלסטינית עמה זכה באליפות בשנתו הראשונה במועדון.
ב-8 ביוני 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פלסטין בניצחון 0-1 נגד.
דניז צ'קיר
דניז צ'קיר (בטורקית: Deniz Çakır; נולדה ב-31 בדצמבר 1981 ) היא שחקנית טורקייה. מ-2012, החלה צ'אקיר לגלם את הדמות ההיסטורית שאח הובאן סולטן, אחותו של הסולטן סולימאן הראשון ובתם של הסולטן העות'מאני סלים הראשון ואשתו האפסה סולטן, בסדרה הטורקית ההיסטורית "הסולטן". ידועה גם בשל גילום דמותה של "פרהונדה" בסדרה Yaprak Dökümü.
שור (קבוצת כוכבים)
שור היא קבוצת כוכבים המזוהה עם מזל שור, השני בגלגל המזלות, בין טלה לתאומים, שסמלו הוא ♉︎. השמש נמצאת בקבוצה זו מאמצע מאי עד לסוף יוני. הקבוצה בולטת בעיקר בזכות הכוכב אלדברן.
כוכבים בולטים
α בשור (אלדברן) הוא ענק כתום במרחק של כ-68 שנות אור ובעל בהירות נראית מדרגה 0.9. הוא מייצג את עין השור.
β בשור (אלנאת') הוא ענק כחול במרחק של כ-130 שנות אור ובעל בהירות נראית מדרגה 1.6. הוא מייצג את קרן השור.
λ בשור הוא כוכב כפול שבו שזוג כוכבים המקיפים זה את זה אחת לארבעה ימים. כאשר הכוכב העמום מבין השניים מסתיר את הבהיר, יורדת הבהירות הנראית של הכוכב מדרגה 3.4 לדרגה 4.1.
σ1 בשור ו-σ2 בשור הם זוג כוכבים לבנים בבהירות מדרגה 5 שניתן להפריד ביניהם במשקפת.
119 בשור עם רדיוס של 600 רדיוסי שמש הוא אחד מהכוכבים הגדולים הידועים לאנושות.
גרמי שמיים בולטים נוספים
M1 - "ערפילית הסרטן" היא שריד של סופרנובה משנת 1054 שהייתה בהירה כל כך עד שנראתה גם במשך שעות היום. כיום ניתן להבחין בה בעזרת טלסקופ כאליפסה מעורפלת בבהירות מדרגה 8. רק בצילום ארוך חשיפה ניתן להבחין במבנה דמוי צבתות הסרטן שהעניק לה את כינויה.
M45 - "כימה" או "הפליאדות" הוא אחד מצבירי הכוכבים היפים ביותר בשמים ובו מעל 1,000 כוכבים במרחק של 444 שנות אור. במקום חשוך ניתן לראות ללא ציוד עזר 6-7 כוכבים ובתנאים מיטביים 9–11 כוכבים.
צביר ההיאדות המכיל כ-300 כוכבים, מתוכם כ-12 נראים לעין ללא ציוד עזר, מרכיב את פני השור. הצביר נמצא במרחק של 150 שנות אור וקוטרו כחמש מעלות קשת. למרות שנראה כאילו אלדברן נמצא בתוך הצביר, הוא למעשה קרוב בהרבה - רק כמחצית המרחק אל הצביר.
מיתולוגיה
ייתכן הזיהוי של הקבוצה כשור מופיע בציורי מערות במערת לאסקו המתוארכים ל־15,000–13,000 שנים לפנה"ס. במיתולוגיה היוונית מסופר שזאוס, שחשק באירופה, הפך את עצמו לשור כדי לפתות אותה. הוא הופיע כשור יפהפה בין עדרי הבקר של אביה בחופי פיניקיה, ולאחר שמתוך הפיתוי עלתה עליו, הוא חטף אותה לכרתים, שם הציג את עצמו לה בצורתו האמיתית ושכב עמה. בדיוניסיקה מסופר שלאחר מכן, לצד קרסול העגלון הופיע זאוס השור בכוכבים, כפוף על ירכיו בעלותו על נתיבו: שקוע למחצה בים, מושיט את רגלו הימנית לאוריון, ובערב מחיש צעדיו בכיפת השמים וחולף על־פני העגלון העולה איתו בנתיבו.
קרספי ד'אדה
קרספי ד'אדה (איטלקית: Crespi d'Adda) הוא כפר השוכן בנפת ברגמו שבלומברדיה, והוא נחשב לאחת הדוגמאות הראשונות ל"עיירות חברה" (villaggio operaio) שנבנו על ידי תעשיינים נאורים ברחבי אירופה וצפון אמריקה במהלך המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. האתר השתמר מאז בנייתו בצורה טובה והוא עדיין משמש באופן חלקי למטרות תעשייתיות. בשנת 1995 הכריז ארגון אונסק"ו על הכפר כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה
עיירות החברה הראשונות נבנו ברחבי אירופה על מנת לשמש כמקום מגורים עבור עובדי מפעלים גדולים, שהוקמו בסמוך למקורות של חומרי גלם, אנרגיה וכדומה. העיירות הראשונות מסוג זה הוקמו באיטליה רק לאחר איחודה ונוצר שוק כלכלי משותף. בשיא פריחתה הועסקו בקרספי ד'אדה כ-3,200 עובדים.
ג'ראייד
ג'ראייד (בערבית: جرايد) הוא אוסף דיגיטלי זמין לכל, ובו 47 עיתונים וכתבי עת שיצאו לאור בארץ ישראל בשפה הערבית בשנים 1908–1948.
האוסף הדיגיטלי הוא חלק ממפעלי הספרייה הלאומית אשר מחזיקה במחסניה מאגר חשוב של פרסומים תקופתיים בשפה הערבית שהופיעו בארץ ישראל החל מראשית המאה ה-20 כאשר זו הייתה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית ותחת שלטון המנדט הבריטי. מאגר זה כולל עיתונים יומיים בעלי דגש חדשותי ואחרים הומוריסטיים, כתבי עת חברתיים, חינוכיים ותרבותיים שהתפרסמו באופן סדיר פחות או יותר (שבועונים, דו-שבועונים, ירחונים וכו').
קרספי ד'אדה
היסטוריה
כריסטופו בניניו קרספי (Cristoforo Benigno Crespi), שהיה יצרן טקסטיל איטלקי, רכש ב-1875 עמק בשטח של קילומטר רבוע אחד בין הנהרות ברמבו ואדה. כוונתו המקורית של קרספי הייתה לבנות מפעל כותנה על גדת האדה. קרספי החליט להקים עבור העובדים בתי מגורים תלת-קומתיים סביב המפעל, ועל סמך מודל אירופי מוכר העבודות החלו בתחילת 1878.
ג'ראייד
עיתונים בערבית הופיעו בארץ ישראל לראשונה בשלהי המאה ה-19, ועד שנת 1948 הגיע מספרם המצטבר לכ-250. רק כמחצית מן הכותרים מצויים באוסף של הספרייה הלאומית, בצורה מלאה או חלקית ומתוכם מונגשים דיגיטלית במאגר רק 47 כותרים.
העיתונים שנסרקו כוללים בסך הכול יותר מ-128,000 עמודים בלמעלה מ-19,000 גיליונות שונים. סריקת העיתונים המופיעים באתר ושעברו דיגיטציה נעשתה מאחד משני המקורות האפשריים: נייר העיתון המקורי או מיקרופילם, כאשר ההעדפה היא תמיד למצוא את העותק הטוב ביותר מבחינת איכות, והשלם ביותר מבחינת מצאי של גיליונות. להבדיל מפרויקטים רבים של עיתונות אשר עברו תהליך של סריקת הטקסט בטכנולוגיית זיהוי הכתב (OCR) בפרויקט זה לא נעשה שימוש בטכנולוגיה עקב אחוזי זיהוי נמוך (20%–30%) של הטקסט שבסריקה. על מנת לעקוף את המכשלה הטכנולוגית הוקלדו ידנית כותרות הידיעות ושמות המחברים. דבר זה מאפשר חיפוש טקסטואלי מוגבל באוסף.
קרספי ד'אדה
היסטוריה
כאשר בנו של קרספי, סילביו, לקח על עצמו את ניהול התאגיד הוא נקט בגישה שונה ושינה מספר דברים בפרויקט כולו. סילביו החל לבנות בתים קטנים עם גני נוי משלהם המיועדים למשפחות בודדות, תחת הבתים הגדולים שהיו מיועדים כל אחד למספר משפחות. קרספי החל לבצע את התוכנית הזו ב-1892 ונחל בה הצלחה רבה כיוון שבמשך חמישים השנים הבאות לא היו אירועים חריגים כלשהם כגון שביתה. בנוסף לבתי המגורים הקים קרספי תחנת כוח הידרואלקטרית על מנת לספק לעובדיו חשמל בחינם, וכן מבני ציבור שונים. סילביו גם בנה בניינים נוספים בעלי חשיבות סמלית כגון כנסייה, טירה שהייתה מקום המגורים של משפחת קרספי, משרדי הנהלה חדשים בתוך המפעל, ובתי מגורים לבעלי המפעל הנמצאים דרומית לאלו של הפועלים.
תיאור
המתחם כולו בנוי על קרקע בצורה סדירה. העיירה מחולקת לשני חלקים באמצעות דרך ראשית. מפעל הכותנה שוכן לצד הדרך על הגדה השמאלית של נהר אדה. האדריכל שתכנן את משרדי המפעל הוא ארנסטו פירובאנו (Ernesto Pirovano), שהיה אחראי על רוב העבודות שנעשו בתקופתו של סילביו קרספי.
בצד השני של הדרך הראשית נמצאים בתי המגורים שנבנו בשלוש שורות מסודרות, עם דרכים משניות המפרידות ביניהם. לפי התוכנית המקורית בכל בניין היו אמורות להיות שתי קומות המיועדות לכמה משפחות, שכל אחת מהן תתגורר בכמה חדרים. אולם, כיום רוב המשפחות מתגוררות בבתים פרטיים עם גנים צמודים המפרידים בין הבתים לשירותים שמאחוריהם. ניתן להבחין בין הבתים החדשים לבתים הישנים באמצעות מספר הבדלים סגנוניים. הבתים נבנו במספר סגנונות בנייה.
הכנסייה המקומית נבנתה על ידי האדריכל לואיג'י קאבנאגי (Luigi Cavenaghi), שהתבסס על כנסייה שהייתה בעיר הולדתו של כריסטופו קרספי. בניית הכנסייה החלה ב-1891 ונמשכה שנתיים. הכנסייה שוכנת בקצה הצפוני של העיירה, והיא חלק מכיכר הכוללת גם את בית הספר והתיאטרון המקומיים.
פירובאנו תכנן גם את הטירה, שבנייתה הסתיימה ב-1897. סגנון הבנייה של הטירה הוא עירוב בין אדריכלות נאו-גותית לומברדית, תגליפים וציורים מוריים ממחוז ונטו. הבניין מזכיר את התקופה הגותית הרומנטית, ורושם זה מחוזק על ידי שימוש בכמה חומרי בנייה.
בית הקברות שוכן בקצה הדרומי של העיירה, והמבנה הבולט ביותר הנמצא בו הוא המאוזוליאום של משפחת קרספי, שהוא מבנה בסגנון אר נובו שנבנה על ידי האדריכל גאטאנו מורטי (Gaetano Moretti).
אנה ברנאביץ'
אנה בְּרְנַאבִּיץ' (בסרבית: Ана Брнабић - Ana Brnabić, נולדה ב-28 בספטמבר 1975) היא פוליטיקאית עצמאית סרבית, ראש ממשלת סרביה החל מ-29 ביוני 2017. אנה ברנאביץ' כיהנה בעבר - בין 11 באוגוסט 2016 ל-29 ביוני 2017 כשרת המנהל הציבורי והשלטון העצמי המקומי בממשלת אלכסנדר ווצ'יץ'-איוויצה דאצ'יץ'. אחרי שווצ'יץ' נבחר לנשיא סרביה ב-31 במאי 2017 הוא המליץ בחודש יוני על ברנאביץ' כיורשת שלו בתפקיד ראש הממשלה. ברנאביץ' עומדת בראש ממשלת קואליציה שקיבלה ב-29 ביוני 2017 את אישור האספה הלאומית של סרביה עם רוב של 157 קולות מתוך 250 חברי הבית. ברנאביץ' היא האישה הראשונה המכהנת כראש ממשלת ארצה וגם הלהט"בית המוצהרת החמישית שנבחרה לעמוד בראש ממשלה בעולם, אחרי תקדימים באיסלנד, בבלגיה, בלוקסמבורג ובאירלנד. היא גם ראש הממשלה הראשון בארצות הבלקן שהעז להיות נוכח במצעד הגאווה בבירת ארצה (ב-17 בספטמבר 2017). ברנאביץ' היא כלכלנית ומומחית במנהל עסקים וסרבית בעלת שורשים קרואטיים מצד אביה.
ביוגרפיה
אנה ברנאביץ' נולדה בבלגרד. סבה מצד האב, אנטון ברנאביץ', הוא קרואטי מן היישוב סטארה באשקה שבאי הקרואטי-דלמטי קרק וסבתה מצד אביה היא סרביה מן היישוב גורוביל על יד פוז'גה. סביה מצד אמה הם סרבים מן העיירה בבושניצה.
היא למדה בגימנסיה מס. 5 ברובע פאלילולה בבלגרד. אחר כך למדה מנהל עסקים באוניברסיטת נורת'ווד במדינת מישיגן בארצות הברית ואחר כך סיימה תואר שני בשיווק באוניברסיטת האל (Hull) באנגליה. בתום לימודיה עבדה במספר ארגונים בינלאומיים, ביניהם - בשנים 2011-2002 בסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי USAID, ובחברות ממלכתיות סרביות. אחרי שובה לסרביה בשנת 2001 עבדה ברנאביץ' בתוכנית לפיתוח החקלאי של סרביה (בחסות האיחוד האירופי). אחרי 2011 עבדה בחברה האמריקאית Continental Wind Serbia, החל מינואר 2013 כמנהלת שלה. בשנת 2006 השתתפה ברנאביץ' בהקמת הברית הלאומית לפיתוח כלכלי מקומי NALED, החל משנת 2013 כסגנית יושב ראש והחל מ-2016 כיושב ראש שלה. ברנאביץ' כיהנה גם כיושבת ראש המועצה הממשלתית המייעצת לקידום היזמות וטכנולוגיית המידע וכיושבת ראש המועצה המייעצת בנוגע למיעוטים הלאומיים וסגנית יושב הראש של המועצה המייעצת בנוגע לרפורמת המנהל הציבורי.
הרכב ממשלתה קיבלה אישור האספה הלאומית הסרבית אחרי יומיים של דיונים סוערים. ממשלתה קיבלה ב-29 ביוני 2017 את קולות "המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית" (SNS) מן הימין, המפלגה הסוציאליסטית הסרבית SPS מן השמאל, וכן של "האיחוד ההונגרי מוויבודינה" (VMSZ). בממשלה עצמה שבה מכהן איוויצה דאצ'יץ' כסגן ראש הממשלה ושר החוץ, נכנסו חברי המפלגות SNS ו-SPS, וכן נציגים קשורים למפלגות יותר קטנות - המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של סרביה, התנועה הסוציאליסטית, המפלגה המאוחדת של הגמלאים, מפלגת העם הסרבי וכמה נציגים אל-מפלגתיים. אנה ברנאביץ' דוברת השפות אנגלית ורוסית. בזמנה הפנוי היא אוהבת לבשל, לשחות, לשמוע מוזיקה (להקת דפש מוד למשל), לבקר בתערוכות ובארצות רחוקות ומגדלת שני כלבים. בפברואר 2019, בת זוגה, ד"ר מיליצה ג'ורג'יץ', שהיא רופאה רדיולוגית במקצועה, ילדה בן, וברנאביץ' הפכה לאם שותפה.
קארל גרינג
קארל גרינג (בגרמנית: Carl Theodor Göring (Goering); 28 באפריל 1841, ברוהיים – 2 באפריל 1879, אייזנאך) היה שחמטאי גרמני. בשיאו היה במקום ה-12 בעולם.
בשנת 1870 הגיע גרינג למקום השלישי בתחרות הראשונה של הקונגרס האוסטרי שהתקיימה בגראץ (ניצח: יוהאן ברגר). בשנת 1871 הגיע למקום הרביעי בתחרות קרפלד (הקונגרס התשיעי של מערב גרמניה, ניצח: לואיס פאולסן ), הגיע שלישי בתחרות לייפציג (הקונגרס הראשון של מרכז גרמניה, ניצח: אדולף אנדרסן), ניצח בתחרות ויסבאדן, הגיע למקום הרביעי בתחרות באד אמס (ניצח: שמואל מיזס ). בשנת 1872 הגיע גרינג למקום השלישי בתחרות אלטונה (הקונגרס השלישי של צפון גרמניה, ניצח: אדולף אנדרסן, הגיע שני בתחרות לייפציג 1876 (הקונגרס השני של מרכז גרמניה, ניצח: אדולף אנדרסן, הגיע חמישי בתחרות לייפציג 1877 (ניצח: לואיס פאולסן), הגיע חמישי בתחרות קלן 1877 (ניצח: יוהנס צוקרטורט).
על שמו נקראת הסתעפות בפתיחה הסקוטית, גמביט גרינג. 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. ד4 ה:ד4 4. ג3 גרינג היה פרופסור ופילוסוף. הוא התאבד בשנת 1879.
איינטרכט בראונשווייג
איינטרכט בראונשווייג, הוא מועדון כדורגל גרמני המייצג את העיר בראונשווייג, סקסוניה התחתונה, המשחק בבונדסליגה השנייה.
המועדון היה אחד מהמועדונים הראשונים ששיחקו בבונדסליגה וזכה באליפות אחת בשנת 1967. המועדון אף זכה 7 פעמים בגביע האינטרטוטו כאשר הזכייה הראשונה הייתה בשנת. בשנת ירד המועדון לליגת המשנה ולאחר 28 שנים שבהן אף היה בליגה השלישית עלה המועדון בעונת  לליגה הראשונה. לאחר עונה אחת בלבד חזר המועדון לליגת המשנה. במאי 2018 נשר המועדון לליגה הגרמנית השלישית, ובסיום עונת 2019/2020, שב לבונדסליגה השנייה, אולם לאחר עונה אחת נשרה הקבוצה שוב לליגה השלישית, ושוב עלתה לאחר עונה אחת.
מאז איינטרכט בראונשווייג משחקת באיינטרכט שטאדיון. למועדון יש יריבות ידועה עם הנובר 96.
סגל שחקנים
(קפטן)
(בהשאלה מאוניון ברלין)
(בהשאלה מאודינזה)
בני גולסון
בני גולסון (באנגלית: Benny Golson; נולד ב-25 בינואר 1929) הוא סקסופוניסט טנור ומלחין ג'אז אשר ניגן בעיקר בסגנונות הבי בופ וההארד בופ.
ביוגרפיה
בשנות החמישים ניגן גולסון לתקופה קצרה וכן בהרכבים ליונל המפטון ודיזי גילספי. נוסף לכך היה גולסון מופיע עם עוד כמה הרכבים נוספים, דוגמת ההרכב של ג'וני הודג'ז.
כאשר עבד עם להקתו של האמפטון ב-1956 בהארלם גילה על מותו של החצוצרן האגדי קליפורד בראון, איתו יצא לו לעבוד תקופה קצרה, וכן הספיק להתחבר איתו. גולסון אז הלחין כמחווה את "אני זוכר את קליפורד", אשר נהיה לסטנדרט.
גולסון הלחין עוד כמה וכמה קטעים ולא מעטים מהם נהיו סטנדרטים. אחת התקופות הפוריות בחייו הייתה התקופה שבה היה חבר בשליחי הג'אז, עבורם היה המנהל המוזיקלי באלבום "Moanin'". בין המפורסמים שבקטעיו ניתן למנות את "Along Came Betty", "Whisper Not" ועוד.
בין השנים 1959–1962 גולסון הוביל הרכב בשם ג'אזטט יחד עם החצוצרן ארט פארמר. לאחר מכן עבר לכתיבת מוזיקה עבור טלוויזיה ועבור קולנוע. בשנת 1983 הקים מחדש את ההרכב וחזר לנגן ולהופיע.
בשנות התשעים ובשנות האלפיים זכה גולסון בכמה וכמה פרסים, וחזר לתודעה הציבורית. גולסון אף הופיע בהופעה קולנועית בסרט טרמינל בתפקיד עצמו.
רוב הצלחתו של גולסון היא כמלחין, הקטעים שלו הם מהקטעים המנוגנים ביותר בסצנת ההארד בופ, אך גם כנגן הוא מצליח מאוד, ונחשב לאחד מהטנורים הגדולים בתקופת ההארד בופ.
איפנמה
איפנמה (Ipanema) היא שכונה הממוקמת בדרום העיר ריו דה ז'ניירו, ברזיל, בין השכונות לבלון וארפואדור. מקור שמה הוא בטופי עתיקה, y panema, ומשמעותו "מים עקרים". המקום נקרא כך כי חופיו נחשבים לאתר גרוע במיוחד לדיג.
חופה של איפנמה הונצח בשיר "הנערה מאיפנמה", שכתב ויניסיוס דה מוראיס והלחין אנטוניו קרלוס ז'ובים ובוצע על ידי ז'ובים עצמו, ז'ואאו ז'ילברטו עם אסטרוד ז'ילברטו וכן על ידי סטן גץ. השיר בסגנון הבוסה נובה זכה לפרסום בינלאומי באמצע שנות ה-60 ונחשב לידוע בקטעי הבוסה נובה שנכתבו עד כה.
מאפיינים
איפנמה היא אחד האזורים היקרים ביותר למחיה בריו. השכונה סמוכה לקופקבנה, אך היא אחידה יותר ואיננה כוללת אזורים עניים. קל יחסית לנווט באיפנמה, משום שרחובות השכונה מסודרים בתבנית שתי וערב. בשכונה מסעדות ידועות בעולם, בתי קפה וחנויות. את תרבות החוף מובילים הגולשים ואוהבי השמש הרבים שנפגשים מדי יום על החוף.
איפנמה שיחקה תפקיד בתרבותה של ריו מאז ומתמיד. יש בה אוניברסיטאות, גלריות אמנות, תיאטראות ובתי קפה. איפנמה עורכת קרנבל משלה, נפרד מזה של ריו. המצעד של איפנמה מושך אליו עד 15,000 אנשים לרחובות השכונה בזמן הקרנבל.
החוף
חופה של איפנמה מפורסם בכל העולם. שני הרים, המכונים "שני אחים" (Dois Irmãos) נישאים מצידו המערבי של החוף. החוף מחולק למקטעים על ידי נקודות המכונות "סוכות מצילים" (postos). בירה נמכרת בכל מקום לאורך החוף, לצד משקה הקשאסה המסורתי. על החוף ניתן תמיד למצוא מעגלי אנשים המשחקים כדורגל, כדורעף ופוצ'יוולי, משחק שהוא שילוב של כדורעף וכדורגל, ושמקורו בברזיל.
ממערב לתחנה הצבעונית, לקראת לבלון נמצאת רצועת חוף ידועה אחרת, הנקראת Poste Nove ("הנקודה התשיעית", על שם סוכת המציל התשיעית), שבה מתאספים לעיתים קרובות קריוקאים (כינוי לתושבי ריו), צעירים ויפים לבושים במכנסי שלושת-רבעי.
בטיחות
באופן כללי, איפנמה נחשבת לאחד הרבעים הבטוחים ביותר באזור הדרומי (Zona Sul). תושבי השכונה שייכים ברובם למעמד הבינוני והבינוני-גבוה. ככזו, יש בה נוכחות משטרתית גבוהה יותר מאשר באזורים אחרים.
מנופי אבי
מנופי אבי היא חברה ישראלית המספקת שירותי הרמה, הנפה ושינוע כבד באמצעות הפעלת והשכרת עגורנים ובמות הרמה מסוגים שונים, בעיקר מנופים ניידים.
שירותי החברה
בבעלות החברה למעלה מ-80 מנופים בכושר הרמה הנע מ-25 ועד ל-1,000 טון. רוב המנופים הם מנופים ניידים יבשתיים אך בבעלות החברה גם מנופים ימיים המותקנים על גבי דוברות עם כושר הרמה של עד 100 טון. בנוסף מפעילה החברה כ-350 במות הרמה מסוגים שונים, חלקן מסוגלות להגיע עד לגובה של 72 מטר.
החברה משכירה מנופים ובמות הרמה ומתפעלת אותם. בנוסף, מתעסקת החברה בשינוע כבד ומפעילה לשם כך צי משאיות כבדות וסמי-טריילרים.
בבעלות החברה מוסך עצמאי בראשון לציון בשטח של כ-5,000 מטר רבוע. המוסך מספק שירותי תיקון לציוד החברה ומכיל גם מחסן חלקי חילוף. בנוסף מפעילה החברה רשת מוסכים ניידים לתיקון ותחזוקת כלי החברה גם בעת העבודות בשטח.
היסטוריה
חברת "מנופי אבי" נוסדה כחברה פרטית על ידי אבי יוחנן, שעבד כשוליית סנדלר בעסק משפחתי. בעקבות עבודתו עם כלי צמ"ה בשירותו הצבאי, החל להתעניין במנופים והפך לשותף בחברה "התקווה מנוף". בשנת 1972 עזב את השותפות והקים את חברת "מנופי אבי". בהמשך הצטרף אליו אחיו, אילן יוחנן, שהחל לעבוד כמנופאי וכמכונאי שתיקן את המנופים באתרי העבודה. כשהחברה גדלה הפך אילן למנהל המוסך של החברה ומאוחר יותר לשותפו הבכיר של אבי.
בשנת 1982 נטלה החברה חלק חשוב בפינוי חצי האי סיני והעברת בסיסי צה"ל לגבול החדש.
לאורך השנים רכשה החברה ציוד חדיש. ב-1987 רכשה מנופים מרומניה. מאוחר יותר רכשה את המנוף LT-1300, המנוף הראשון תוצרת חברת ליבהר (Liebherr). ב-1994 קנתה את המנוף הזחלי הראשון בישראל Demag CC1000.
בשנת 2000 קיבלה תו תקן 9001-2000 ISO ולה גם תקן בטיחות 18001 ותקן איכות הסביבה 14001.
החברה גדלה והתרחבה במהלך השנים וב-2008 העסיקה כ-250 עובדים.
בספטמבר 2016 סייעו מנופים מתנייעים של החברה בפעולות החילוץ שנעשו בעקבות קריסת חניון הברזל.
הצתת מנופי "ריוול"
ביולי 2006 הוצתו שני מנופים של חברת "ריוול" (Riwal) על ידי שומר אתר-הבנייה של חברת "ריוול", ונגרם להם נזק כבד. יוחנן הואשם בתחילה כי הוא עמד מאחורי ההצתה כדי לפגוע במתחרהו. אולם בהמשך, לאחר שלא נמצאו די ראיות לכך, הושג הסדר טיעון על פיו הודה יוחנן כי ידע על כוונת השומר להצית את המנופים, לא דיווח למשטרה ואף הותיר את השומר ברושם שאם ישרוף את המנופים, יתוגמל על ידו. בנוסף, יוחנן הודה שהתקשר למנכ"ל "ריוול" והשמיע איומים באוזני אשתו. במסגרת הסדר הטיעון התחייב יוחנן לשלם פיצויים בסך 200,000 ש"ח לריוול, ונדון ל-300,000 ש"ח קנס, 6 חודשי מאסר בפועל אותם הוא ריצה בעבודות שירות ו-15 חודשי מאסר על תנאי.
צסיס
צסיס (בלטבית: Cēsis, באסטונית: Võnnu, בגרמנית: Wenden) היא עיר בלטביה הממוקמת בחלק הצפוני של מרכז וידזמה. צסיס נמצאת על עמק הנהר גאויה, והיא בנויה על סדרה של רכסים מעל הנהר המשקיף אל היער הכחול.
טירת צסיס
החלק הוותיק ביותר של צסיס היא המצודה על גבעת "רייקסטו", טירה מבוצרת מעץ שנבנתה על ידי שבט המכונה "ונדס".
בהמשך משתרע פארק של הטירה, אשר נבנה בשנת 1812. הפארק כולל את "המאפיין הרומנטי של פעם", עם שבילים, צמחים אקזוטיים, ומי האגם המשקפים את הטירה.
העיר
התכנון של העיר נעשה במחצית השנייה של המאה ה-13. השוק והכנסייה היו במרכז העיר, ומרכז הדיור העירוני היה הטירה עם שלושה מגדלים מבוצרים. העיר הייתה גם מוקפת חומת אבן דולומיט עם שמונה מגדלים וחמישה שערים. בניינים מימי הביניים בעיר כוללים את כנסיית יוחנן הקדוש (נבנתה 1281–1284) וחורבות הטירה. בנוסף, רשתות הכביש העתיק מקשרים את הבניינים ששרדו מימי הביניים, אם כי בניינים רבים נהרסו (האחרון נהרס בשנת 1748).
במחצית השנייה של המאה ה-19, התחברה העיר לכביש פסקוב (1868) ולקו הרכבת עם הבירה ריגה (1889) אשר האיצה את פיתוח העיר.
הכנסייה הכרמליטית של ורשה
כנסיית הלקיחה של הבתולה מריה ושל יוסף הקדוש (בפולנית: Kościół Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny i św. Józefa Oblubieńca), הידועה בכינוי "כנסיית הכרמליטים", היא כנסייה קתולית בוורשה שבפולין.
היסטוריה
הכנסייה הנוכחית היא הכנסייה השנייה במקום. הכנסייה הראשונה נבנתה מעץ על ידי מסדר הכרמליטים בשנת 1634 ונהרסה על ידי השוודים בשנת 1650. הכנסייה החדשה, שנוסדה ביוזמתו של הפרימאט של פולין מיכל סטפן רדז'יובסקי (אשר ייסד גם את כנסיית הצלב הקדוש בוורשה), נבנתה בין השנים 1692-1701 בסגנון בארוק פולני בתכנון האדריכל יוזף באלוטי (ניתן עדיין לראות את הכנסייה המקורית מאחורי החזית). במהלך מלחמת העולם השנייה הכנסייה שרדה בפצצות העיר ורשה ולא נהרסה.
החזית של הכנסייה היא בסגנון נאו קלאסי והיא אחת החזיתות הבולטות והמפורסמות ביותר בוורשה. חזית מרשימה זו נבנתה בסגנון אופייני לשלטונו של סטניסלאב פוניאטובסקי.
החזית מורכבת משתי קומות. שמונה עמודים בסגנון דורי תומכים בקומה הראשונה ושישה עמודים בסגנון קורינתי תומכים בקומה השנייה. על גג הכנסייה ממוקם כדור נחושת שהתחמצן עם הזמן והפך לירוק. על החזית יש הרבה עיטורים פיסוליים ומקובעות בה שלוש דלתות כניסה. על האפריז מקובע תבליט של מוטות הגמון וכתר אפיפיורי במרכז. מגדלי הפעמון הייחודיים של הכנסייה בצורת גליל, מיוחדים מאוד ונמצאים בצדדי המבנה. בראש המגדלים יש קישוט דקורטיבי שמזכיר אבוקה.
הכף הצפוני
הכף הצפוני (באנגלית: Northern Cape) היא אחת מתשע פרובינציות דרום אפריקה. בירת הפרובינציה והעיר הגדולה ביותר היא קימברלי.
הפרובינציה שוכנת במערבה של דרום אפריקה, וגובלת מצפון במדינות בוטסואנה ונמיביה, ממזרח במדינה החופשית ובפרובינציה הצפון-מערבית, מדרום בכף המזרחי ובכף המערבי וממערב באוקיינוס האטלנטי. הפרובינציה הוקמה בשנת 1994 כאשר פרובינציה כף התקווה הטובה פוצלה.
גאוגרפיה
האזור הוא מדברי וכולל מדבר קארו וקלהארי. עוד במהלך המאה ה-19 התגלו באזור מרבצי יהלומים. הם פזורים כיום בשטח נרחב בעיקר לאורך נהר אורנג' מאזור קימבלרי במרכז הפרובינציה ועד לאזור שפך הנהר באורך הגבול עם נמיביה.
כלכלה
כלכלת האזור מבוססת על מרבצי יהלומים וחקלאות.
עוד במהלך המאה ה-19 התגלו באזור מרבצי יהלומים. הם פזורים כיום בשטח נרחב בעיקר לאורך נהר אורנג' מאזור קימבלרי במרכז הפרובינציה ועד לאזור שפך הנהר באורך הגבול עם נמיביה. החברה הגדולה ביותר בתחום היא דה בירס. לצידה קיימות חברות נוספות שמפתחות מכרות באזורים שונים לרבות טראנס הקס שמתרכזת באזור קרוב לגבול עם נמיביה.
ג'ורג' בה
ג'ורג' בה (בצרפתית: Georges Ba; ) הוא כדורגלן מחוף השנהב, המחזיק בנוסף גם באזרחות צרפתית, ומשחק בעמדת החלוץ.
קריירה
בעונת 2003/2004 עבר בה לקבוצת ניס ששיחקה בליגת העל הצרפתית, אך לאחר עונה אחת בליגה הבכירה ירד בה לליגת המשנה ועבר לשחק בקבוצת מונפלייה. בסוף בעונה זו הקבוצה סיימה במקום השמיני ולא עלתה לליגה הבכירה. במהלך אותה עונה עבר בה לקבוצת לה מאן, גם היא בליגת המשנה ועזר לה לעלות לליגה הבכירה. בעונת 2005/2006 שוב עבר בה לקבוצה אחרת, טרואה והמשיך בה שתי עונות עד שבסוף עונת 2006/2007 ירדה הקבוצה לליגת המשנה הצרפתית.
בעונת 2007/2008 עבר בה לשחק בקבוצת מכבי נתניה הישראלית, אך שוחרר מהקבוצה בפגרת החורף של ליגת העל בעקבות פציעה, בעונת 2008/2009 חזר לנתניה לאחר שזו חיפשה חלוץ שיחליף את אייזיק אובודו אוקוצ'ה. בסיום העונה עבר לאז'אקסיו מהליגה השנייה בצרפת, ולאחר מכן שיחק בקבוצות נוספות מהליגות הנמוכות בצרפת.
בשנת 2003 הופיע פעמיים במדי נבחרת חוף השנהב.
אליפות צרפת הפתוחה 2010
אליפות צרפת הפתוחה 2010 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-23 במאי והסתיימו ב-6 ביוני. זו הייתה האליפות ה-109 מאז ייסודה.
הפרסים
משתתפי תחרויות קיבלו את הפרסים הבאים (באירו):
סה"כ הפרסים היה 9,939 אלף אירו.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו. להלן ה-16 הראשונים של הדירוג:
מנצח תחרות 2009 רוג'ר פדרר הודח ברבע הגמר. במשחק הגמר רפאל נדאל נפגש עם רובין סודרלינג  וניצח ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 2009 סבטלנה קוזנצובה הודחה בסיבוב השלישי. במשחק הגמר פרנצ'סקה סקיאבונה שהייתה מדורגת במקום ה-17 נפגשה עם סמנתה סטוסור  וניצחה אותה בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 2009 לוקאש דלוחי ולאנדר פאיס  נפגשו במשחק הגמר עם דניאל נסטור  וננד זימוניץ'  והפסידו בשתי מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
מזוג מנצחות תחרות 2009 רק אנבל מדינה גאריגס השתתפה בתחרות. סרינה ויליאמס וונוס ויליאמס נפגשו במשחק הגמר עם קבטה פשקה  וקטרינה סרבוטניק  וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן הזוגות שזכו בדירוג:
מזוג מנצחי תחרות 2009 רק ליזל הובר השתתפה בתחרות. במשחק הגמר קטרינה סרבוטניק וננד זימוניץ'  נפגשו עם הזוג הלא מדורג יארוסלבה שוודובה  ויוליאן נול  וניצחו בשתי מערכות.
ישראל ברולאן גארוס
דודי סלע השתתף בתחרות הגברים והודח בסיבוב הראשון על ידי יורגן מלצר מאוסטריה.
שחר פאר השתתפה בתחרות הנשים ודורגה במקום ה-18. לאחר ניצחון בשני הסיבובים היא נפגשה בסיבוב השלישי עם מריון ברטולי מצרפת וניצחה בשתי מערכות. בסיבוב הרביעי היא שיחקה נגד סרינה ויליאמס מארצות הברית והפסידה בשתי מערכות.
אנדי רם השתתף בתחרות זוגות גברים לצד יוליאן נול מאוסטריה והם דורגו במקום ה-10 בתחרות זוגות גברים. ב-3 סיבובים הראשונים הם ניצחו כול סיבוב בשתי מערכות. במשחק רבע הגמר הם ניצחו ב-3 מערכות זוג מברזיל. ברבע הגמר הם נפגשו עם הזוג שהיה מדורג במקום ה-3 בתחרות והפסידו בשתי מערכות.
יונתן ארליך השתתף בתחרות זוגות גברים לצד דודי סלע. הם ניצחו בסיבוב הראשון אך הודחו בסיבוב השני בשתי מערכות.
שחר פאר שיחקה בתחרות זוגות נשים לצד מוניקה ניקולסקו מרומניה. הזוג הצליח להגיע לרבע הגמר, כאשר הם ניצחו בכול סיבוב בשתי מערכות. ברבע הגמר הן נפגשו עם הזוג שהיה מדורג מס' 2 בתחרות והפסידו בשתי מערכות.
אנדי רם שיחק בתחרות זוגות מעורבים לצד ילנה וסנינה מרוסיה. בסיבוב הראשון ניצחו בשתי מערכות. בסיבוב השני הם הובסו על ידי הזוג שהיה מדורג מס' 6 וניצח בסופו של דבר בתחרות.
ארמון סנט אנטון
ארמון סנט אנטון (במלטזית: Palazz ta' Sant' Anton; באנגלית: San Anton Palace) הוא ארמון מוקף גנים השוכן בעיר אטארד (Attard) במלטה, והמשמש, לצד ארמון הגראנד מאסטר בוולטה וארמון ורדאלה בגני בוסקט, כאחד משלושת מעונותיו הרשמיים של נשיא מלטה.
היסטוריה
הארמון הוקם על ידי הגראנד מאסטר אנטואן דה פול, אשר היה ידוע באורח חייו הראוותני. הוא רכש את חלקת הקרקע שעליה הקים את הארמון ליד הכפר אטארד, עוד לפני שנבחר למנהיג המסדר, שכן המקום היה קרוב יותר לבירה ולטה מארמון ורדאלה שבדרום-מערבו של האי. הארמון נבנה בין השנים 1623-1626 כך שיוכל לארח את אורחיו של דה פול, נוסף על מגורי העובדים הרבים, שכללו, בין היתר, נושאי לפידים, אופים ללחם המיוחד ששימש לתזונת כלבי הציד, טועמי מזון, יצרני פאות ומותחי שעונים. דה פול המשיך והגדיל את הארמון, והעניק לו את שמו על שם הקדוש המגן שלו, אנטוניוס הקדוש מפאדובה. הגראנד מאסטרים שלאחר דה פול המשיכו לעשות בארמון שימוש כמעונם הכפרי, ובמשך מאות שנות קיומו הוא הוגדל ועוצב מחדש מספר פעמים. בעת המרד נגד צבאו של נפוליאון, אשר פלש לאי ב-1798, שימש הארמון את מועצת המורדים, בין פברואר 1799 ועד ספטמבר 1800. לאחר מכן, מ-1802 עד 1964, שימש הארמון את המושלים הבריטים של מלטה, ומאז 1974 הוא עומד לרשותו של נשיא מלטה.
הגנים
הארמון עצמו סגור לקהל, אך חלק גדול מגניו המשתרעים ממזרח לו, נפתח לביקור הציבור כבר ב-1882. צורתם של הגנים כשל טרפז באורך של 250 מטרים וברוחב הנע בין 150 ל-210 מטרים. בגנים פרדס גדול של עצי תפוז, וכן עצי אורן ודקל, צמחי בוגנוויליה וצמחים נוספים. בעבר נהגו השליטים להעניק תפוזים מהפרדס כמתנות לאורחים ולנכבדים, ואורחים רשמיים במלטה נהגו לטעת עץ בפרדס בעת ביקורם במדינה. בגנים המתוכננים בפורמליות, משולבים שבילים, מזרקות, כדי אבן, ערוגות פרחים ובריכות נוי שבהן חיים ברווזים וברבורים. בגני הארמון נערכת תערוכת צמחים מידי קיץ וכן מתקיימים בהם מספר אירועי אמנות, כמו הצגות תיאטרון, מחול ומופעי מוזיקה.
אליפות אירופה לאומות באתלטיקה
אליפות אירופה לאומות באתלטיקה היא תחרות אתלטיקה בינלאומית המאורגנת על ידי התאחדות האתלטיקה האירופית, בין מדינות אירופאיות בשלושה דרגים שונים. בשונה מרוב תחרויות האתלטיקה, לא ניתנות מדליות לאתלטים יחידים על כל מקצוע, אלא לקבוצה שזוכה במספר הנקודות הגבוה ביותר בסיום התחרות. התחרות התקיימה לראשונה ב-2009, והחליפה את תחרות הגביע האירופאי, שהתקיימה במתכונות שונות מאז 1965. התחרות מתקיימת אחת לשנתיים (בשנים אי-זוגיות) במדינות שונות.
היסטוריה
מי שהגה את הקמת תחרות הגביע האירופאי היה ברונו זאולי, נשיא הוועדה האירופית באיגוד האתלטיקה העולמי. הוא רצה לקיים תחרות בה ישתתפו כל המדינות האירופאיות, בה הן יתחרו אחת נגד השנייה במקצועות מסלול ושדה.
מיקרו-תבור
מיקרו־תבור X-95, שמשווק בעולם בשם X-95 ובארצות הברית בשם Tavor X-95, הוא רובה סער בּוּלְפַּאפּ מודרני מתוצרת ישראל המבוסס על רובה הסער "תבור TAR-21". המיקרו־תבור, שמכונה גם באופן לא רשמי תבור 2, הוא גרסה מקוצרת במיוחד של התבור. המיקרו־תבור נמצא בשירות חיל הרגלים של צה"ל ומיועד להיות רובה העתיד של הצבא. הרובה פותח במפעל "מגן" של חברת "תעשיות נשק לישראל" (IWI). גרסה חצי־אוטומטית של ה־X-95 משווקת בארצות הברית על ידי IWI US וזכתה בפרס רובה השנה 2017 של איגוד הרובאים הלאומי.
ב-2018 פותח דגם משופר שלו, התבור X-95 פלאט-טופ, שהחליף אותו בייצור וגם בשירות צה"ל.
אליפות אירופה לאומות באתלטיקה
היסטוריה
ב-2008 הוחלט לשנות את מתכונת התחרות ואת שמה הרשמי לשם הנוכחי. במתכונת זו היו ארבעה דרגים של מדינות, בכל דרג מתחרים בעשרים מקצועות לגברים ונשים. בדרג הראשון והשני השתתפו 12 מדינות, ובדרג השלישי והרביעי 14 מדינות. בכל שנה שלוש מדינות הודחו מהדרג הראשון, ושלוש המדינות הראשונות מהדרג השני החליפו אותן. מהדרג השני, השלישי, והרביעי עלו וירדו שתי קבוצות.
ב-2018 שונתה מתכונת התחרות כך שבדרג הראשון התחרו רק 8 מדינות, בשני ובשלישי 12 מדינות. כמו כן הוחלט כי התחרות תתקיים רק אחת לשנתיים ולא באופן שנתי כמקודם.
מיקרו-תבור
היסטוריה
ב-2016 פסק ייצור המיקרו-תבור לטובת התבור X-95 פלאט-טופ, שהוא דגם מתקדם של המיקרו-תבור אך בעל קנה ארוך יותר ובעל מסילת פיקטיני לכל אורך המתפסים.
אליפות אירופה לאומות באתלטיקה
היסטוריה
החל מ-2023 שונתה מתכונת התחרות ל-3 דרגים בלבד, בכל אחד מהם 16 מדינות. כמו כן הוחלט לרכז את התחרויות של כל הדרגים בעיר מארחת אחת, ולא תחרויות נפרדות לכל דרג בערים שונות. ב-2023 הוחלט לכלול את הטורניר במסגרת המשחקים האירופיים (2023) בפולין. מדריד שיועדה את אליפות אירופה לאומות באתלטיקה ב-2023, תחכה לארח אותה ב-2025.
חישוב הנקודות מתבצע כך:
מיקרו-תבור
בצה"ל
ב־2012 הוצג מטול רימונים GL40, שמתאים למיקרו־התבור. ב־2014 הוחלט לקלוט בצה"ל מיקרו־תבור משופר, שאחד השינויים המרכזיים בו הוא הארכת הקנה לאורך 38 ס"מ כדי לשפר את הטווח והדיוק. הראשונים לקלוט את המיקרו־תבור המשופר היו קלעי הסער של חיל הרגלים והרובה המשופר נקרא בצה"ל "מיקרו־תבור קלעים". בנוסף, בשנים האחרונות נכנס לצה"ל מיקרו־תבור דור ג' המבוסס על תבור X95 פלאט־טופ עם קנה ארוך יותר.
אליפות אירופה לאומות באתלטיקה
היסטוריה
בכל מקצוע מתחרה אתלט או אתלטית מכל מדינה. הניקוד מוענק לפי מיקומם הכללי במקצוע, כך שהמקום הראשון מקבל מספר נקודות מרבי, והמקום האחרון מקבל מספר מינימלי של נקודות. לדוגמה, בדרג בו יש 16 מדינות, המקום הראשון בכל מקצוע יקבל 16 נקודות, השני 15 וכן הלאה. הנבחרת המנצחת היא זו שהשיגה את כמות הנקודות המצטברת הגבוהה ביותר.
מיקרו-תבור
בצה"ל
בספטמבר 2021 פורסם בתקשרות כי צה"ל החליט לא להמשיך בשימוש במיקרו תבור בחטיבות החי"ר הסדירות זאת לאחר עשור בהם שימש התבור את חלק מחטיבות החי"ר הסדירות של צה"ל, והחל בהוצאה משימוש לטובת ה־M4 האמריקני בטענה שהנשק האמריקני התגלה כיעיל יותר, פרסום זה הוכחש על ידי צה"ל ורכישת הנשק לצבא המשיכה. ב-25 ביוני 2023 פורסם כי חברת IWI תספק לצה"ל במסגרת הזמנת-המשך 2,800 רוס"רי תבור X-95 פלאט-טופ, בשווי 10.5 מיליון ש"ח, שיסופקו לחטיבות החי"ר נח"ל, גולני וגבעתי ויחידות נוספות עד לשנת 2024.
בצבאות אחרים
המיקרו־תבור נרכש גם על ידי מספר צבאות זרים, כגון צבא הודו, שם מיוצר ברישיון הזיטארה, מיקרו־תבור בקליבר 5.56x30 מ"מ הייחודי להודו.
אליפות אירופה לאומות באתלטיקה
2009
בשנה זו, הנבחרת הישראלית התחרתה בדרג הרביעי, סיימה במקום הראשון ועלתה לדרג השלישי. המקצועות בהם ישראלים סיימו באחד משלושת המקומות הראשונים הם:
מיקרו-תבור
תכונות
ה"מיקרו־תבור" נועד עבור יחידות מיוחדות הזקוקות לנשק קומפקטי במיוחד. הוא יכול גם לשמש כנשק אישי להגנה עצמית מאחר שהוא קומפקטי, קל ונוח לשימוש. בשל הקנה הקצר המיקרו־תבור טוב בעיקר ללחימה בטווח קרוב כגון לוחמה בשטח בנוי. בדגם X-95-L הארכת הקנה ל־38 ס"מ מאפשרת טווח ירי משופר ושימוש ברובה גם כנשק אישי של לוחם החי"ר היעיל עד לטווח של כ־500 מטר.
אליפות אירופה לאומות באתלטיקה
2010
בשנה זו ישראל סיימה במקום האחרון בדרג השלישי וירדה בחזרה לדרג הרביעי המקצועות בהם ישראלים סיימו באחד משלושת המקומות הראשונים:
מיקרו-תבור
תכונות
ייחודו של ה"מיקרו־תבור" הוא תמיכתו בשלושה קליברים. על ידי החלפה פשוטה של הקנה והמכלול יכול הרובה לתפקד הן כרובה סער ולירות תחמושת 5.56 מ"מ נאט"ו מסוג SS-109 (כדור עוצמתי יותר) או תחמושת 5.45x39 מ"מ (התחמושת המקבילה במדינות הגוש המזרחי ומדינות ברית המועצות לשעבר) והן כתת־מקלע ואז לירות תחמושת 9 מ"מ פרבלום של תת־מקלעים.
לכל גרסאות המיקרו־תבור יש אפשרות לשינוי צד ידית הדריכה וצד פליטת התרמיל ויש נצרה לשינוי מצב ירי ומשחרר מחסניות בשני צידי הרובה.
אליפות אירופה לאומות באתלטיקה
2011
לאחר שירדה לדרג הרביעי, בשנה הזו ישראל סיימה במקום הראשון וחזרה לדרג השלישי המקצועות בהם ישראלים סיימו באחד משלושת המקומות הראשונים:
מיקרו-תבור
תכונות
כמו התבור, ה"מיקרו־תבור" בנוי בתצורת הבולפאפ (Bullpup) – ידית האחיזה וההדק ממוקמים לפני מנגנון הירי (הבריח והמחסנית), שממוקמים בתוך הקת. תצורה זו מאפשרת את קיצור האורך הכללי של הרובה, מבלי להתפשר על אורך הקנה (ככל שהקנה ארוך יותר הביצועים הבליסטיים של הרובה – טווח ודיוק – טובים יותר). הפחתה במשקל הושגה באמצעות חומרים מרוכבים, קלים אך חזקים מאוד, שהחליפו חלקי מתכת ופלסטיק רבים. חומרים אלה קלים לתחזוקה ועמידים לחומרי ניקוי סטנדרטיים (כמו תערובת ניקוי שעשויה 90% ספירט לבן ו־10% שמן למשל), שבהם משתמש החייל בשדה.
לגרסה הצה"לית של "מיקרו־תבור" יש נצרה בוררת בת 2 מצבים: נצור (safe) וירי חצי־אוטומטי (semi-auto – "בודדת").
אליפות אירופה לאומות באתלטיקה
2013
בשנה זו ישראל סיימה במקום האחרון בדרג השלישי וירדה לדרג הרביעי המקצועות בהם ישראלים סיימו באחד משלושת המקומות הראשונים:
2014
בשנה זו ישראל סיימה במקום השלישי בדרג הרביעי, וזו השנה הראשונה בה ישראל לא הצליחה לעלות לדרג השלישי מיד לאחר שירדה ממנו. המקצועות בהם ישראלים סיימו באחד משלושת המקומות הראשונים:
הר ארג'ייס
הר ההר המקראי
חיים בר-דרומא מציע כי הר ההר המקראי, המסמן את הגבול הצפון מערבי של ארץ ישראל בתנ״ך, אינו אלא הר ארג׳ייס הבולט והמרשים בקרב ההרים באזורו.
מיקרו-תבור
דגמים
ה"מיקרו־תבור" יוצר במספר דגמים: ב־2016 עשתה חברת IWI רפורמה בדגמים וכיום היא מציעה את הדגמים הבאים, שתומכים ב־3 קליברים (5.56x45 מ"מ נאט"ו, 5.45x39 מ"מ ו־9x19 מ"מ פרבלום): בחו"ל מציעה IWI את הדגמים הבאים:
אליפות אירופה לאומות באתלטיקה
2015
בשנה זו, בשונה משנים קודמות, ארבע הנבחרות הראשונות עלו דרג. ישראל סיימה במקום השלישי, ועלתה לדרג השלישי. המקצועות בהם ישראלים סיימו באחד משלושת המקומות הראשונים:
מיקרו-תבור
דגמים
כמו כן ישנו גם דגם מיקרו־תבור־מטול שהוא מיקרו־תבור שהקנה שלו הוארך ל־46 סנטימטר (460 מ"מ) והותקן מתחתיו מטול רימונים M203 שמשמש בין היתר גם רובים כגון רובה M16 ורובה M4 (עדיין לא ידוע מתי ייקלט בצה"ל מטול הרימונים GL40 שהוזכר לעיל).
מיקרו־תבור X-95
הגרסה הראשונה של הנשק שיצאה ב־2010 ויועדה תחילה ליחידות מיוחדות אך אומצה החל משנת 2012 על ידי לוחמי צה"ל שהשתמשו עד כה בתבור הרגיל (מדגם CTAR-21).
אליפות אירופה לאומות באתלטיקה
2019
ישראל סיימה את התחרות במקום השמיני מתוך 12 בדרג השלישי.
מיקרו-תבור
מיקרו־תבור קלעים X-95-L
ידוע גם בשם "מיקרו תבור קלעים" או "מיקרו תבור משופר", גרסה המיועדת לקלעי סער של צה"ל שהחלה להיות מחולקת ללוחמים החל מ־2014:
מיקרו־תבור X95 פלאט־טופ 330
גרסה בעלת קנה קצר (330 מ"מ):
אליפות אירופה לאומות באתלטיקה
2021
ב-2021 לא השתתפה ישראל בתחרות, בשל הדבקות של אתלטים במשלחת בנגיף קורונה. עקב כך, ירדה ישראל לליגה הנמוכה ביותר. אך פורמט הטורניר ב-2023 השתנה וצומצם ל-3 דרגים שכל אחד כולל 16 מדינות כך שישראל נותרה בדרג השלישי (הנחשב הנמוך ביותר בפורמט החדש מ-2023).
מיקרו-תבור
מיקרו־תבור X95 פלאט־טופ 419
גרסה בעלת קנה ארוך (419 מ"מ):
אליפות אירופה לאומות באתלטיקה
2023
בתחרות בפולין השתתפו 37 אתלטים ואתלטיות ישראליים. בתום בתחרות ישראל סיימה במקום השלישי, אחרי אירלנד ואוסטריה, והעפילה לדרג השני.
מיקרו-תבור
מיקרו־תבור תמ"ק X-95-SMG
גרסת תת-מקלע המיועדת ליחידות מיוחדות
מיקרו־תבור Tavor X-95 SAR
גרסת חצי־אוטומטית המיועדת לשוק הנשק האזרחי בארצות הברית:
אליפות אירופה לאומות באתלטיקה
2023
המקצועות בהם ישראלים סיימו באחד משלושת המקומות הראשונים:
אז'ני דה מונטיז'ו
אז'ני דה מונטיז'ו, בשמה המלא - דוניה מריה אאוחניה איגנסיה אוגוסטינה דה פאלאפוקס פורטוקאררו דה גוסמן וקירפטריק קולסברן, מרקיזה ד'ארדאלס, מרקיזה דה מויה, רוזנת טבה ורוזנת דה מונטיחו (בספרדית: María Eugenia de Guzman Palafox Portocarrero y Kirkpatrick de Closeburn, marquise d’Ardales, marquise de Moya, comtesse de Teba, comtesse de Montijo; 5 במאי 1826 – 11 ביולי 1920) ידועה כאז'ני דה מונטיז'ו (בצרפתית: Eugénie de Montijo) וכקיסרית אז'ני (l'impératrice Eugénie) הייתה רעייתו של נפוליאון השלישי שהכתיר אותה לקיסרית לצידו ובעלת סמכויות של עוצרת בהיעדרו.
עד נישואיה לנפוליאון השלישי
אזנ'י נולדה בגרנדה למשפחה קתולית אדוקה. אביה היה דון סיפריאנו דה פלפוקס פורטוקררו, רוזן טבה ומונטיחו ואמה הייתה חצי-ספרדייה וחצי-סקוטית, מריה-מנואלה קירפטריק. מגיל צעיר נשלחה ללמוד בפריז במנזר הלב הקדוש (Sacré Cœur).
כקיסרית
ב-16 במרץ 1856 נולד לזוג בנם היחיד, יורש העצר (הנסיך הקיסרי, Le Prince Impérial) נפוליאון אז'ן לואי. ב-1859 יצא נפוליאון השלישי להילחם במסגרת מלחמת העצמאות האיטלקית השנייה והותיר את הקיסרית בפריז עם סמכויות מלאות למשול כעוצרת. ב-1860 ביקרו בני הזוג באלג'יריה. ב-1865 יצא הקיסר לבדו לאלג'יר והותיר שוב את ניהול המדינה בידיה של הקיסרית.
השפעתה של אז'ני על הקיסר בתחום מדיניות החוץ של צרפת הלכה וגדלה. אז'ני ניצלה השפעה זו בכמה הזדמנויות כדי ליזום יציאה של כוחות צבא צרפתיים לעימותים ולמלחמות מול כוחות זרים, אף אם אותם כוחות לא היוו כלל איום על צרפת ואף לא היו קרובים לשטחה. אז'ני, שהכירה את ההערכה העמוקה שחשו רבים בעם הצרפתי לנפולאון בונפרטה הודות לתעוזתו הצבאית, האמינה כי ניצחון צבאי צרפתי יבסס את שלטונה של שושלת נפולאון ובראשם בנה הצעיר.
כקתולית אדוקה הטיפה להגנת האפיפיור ומדינת האפיפיור על ידי כוחות צרפת מפני כוחות איטליה החופשית בראשות גריבלדי. זאת בניגוד לדעתו ונטייתו של נפוליאון השלישי, שהיה נכון לפנות את כוחותיו ממדינת האפיפיור ולחתור להסכם בין המדינה האיטלקית לאפיפיור, תוך שהוא מציב את צרפת כמתווך נייטרלי בין הצדדים. תמיכתה הגלויה והבוטה של הקיסרית באפיפיור סיכלה את נסיונותיו של הקיסר במשך שנים.
ב-1858 הגיעו אל הקיסרית ידיעות על רדיפת המיסיון בווייטנאם. אז'ני תבעה שילוח משלחת צבאית לאזור על מנת להגן על האינטרס הקתולי, דבר שהוביל בסופו של דבר לכיבוש הודו-סין על ידי צרפת. באופן דומה השפיעו מיסיונרים ממקסיקו, שנרדפו על ידי משטרו של בניטו חוארס על תוכניתם של בני הזוג ליצור ספירה של השפעה צרפתית באזורי דרום ארצות הברית ומקסיקו. בשנת 1863 נשלח כוח סיוע צרפתי גדול לאמריקה והציב על כס המלוכה במקסיקו את הנסיך הקתולי מקסימיליאן מבית הבסבורג מתוך שאיפה שהדבר ישפר את יחסי צרפת עם אוסטריה (וימנע ברית אוסטרית-פרוסית), וגם ייצור את ספירת ההשפעה הנדרשת, כאשר בית המלוכה המקסיקני ייתמך בכידונים צרפתיים. בנוסף נטו השניים להאמין כי הדרום ינצח במלחמת האזרחים האמריקנית, ויכיר במשטר החדש במקסיקו. אולם כל התקוות נגוזו. הצפון ניצח והמקסיקנים בראשותו של חוארס סירבו להכיר בשלטון הזר, ניהלו כנגדו לוחמה זעירה ממעוזיהם שמחוץ לערים ובסופו של דבר הוציאו את הקיסר מקסימיליאן להורג.
כאשר שמעה על דיכוי נוצרים בלבנון, יצאה להוועד בקונסטנטינופול עם אמו של הסולטאן אבדילאזיז והשיגה עבור מילט הנוצרים בלבנון שלטון עצמי על ענייניהם. בתוך כך התרחבה מוטת השליטה הצרפתית באזור.
מלחמת פרוסיה-צרפת
כאשר יצא נפוליאון יחד עם צבאו להערכות במץ, שלח לרעייתו מברק גלוי ובו הביע, עוד טרם הקרבות, את הלך-רוחו המדוכדך ואת חוסר אמונו ביכולתו של צבא צרפת לנצח. חברתה הטובה ביותר של הקיסרית הייתה אשת השגריר האוסטרי בפריז, פאולינה פון מטרניך. ביומניה חשפה פון מטרניך שהקיסרית לא הסתירה ממנה דבר. בפרט הראתה הקיסרית לחברתה את מברקו של הקיסר. למרות שככל הנראה הבטיחה פון מטרניך לשמור בסוד את הנאמר במברק, הרי שתוכנו הגיע לידי השלטון בווינה. העובדה כי הרושם העולה מהמברק הוא שאפילו נפולאון השלישי עצמו איננו מאמין במלחמה זו או ביכולתו של צבאו לנצחה סיפקה לפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה את האמתלה והצידוק שלא להחלץ לעזרתה של צרפת ושלא לקחת חלק במלחמה זו נגד פרוסיה. פון מטרניך אף ציינה ביומנה שהקיסרית העדיפה שבעלה ימות מות-גיבורים בשדה הקרב, מאחר שמותו יאפשר את עליית בנם המשותף לשלטון ויאפשר לה להמשיך ולשלוט כעוצרת. בסופו-של-דבר, פרצה המלחמה בין צרפת לפרוסיה וכפי שחשש נפולאון השלישי נחלה צרפת הפסד מוחץ. נפוליאון השלישי נלקח בשבי והכוחות הפרוסיים כבשו את פריז. בסיועה של פון מטרניך הוברחה אז'ני מן הבירה הצרפתית לצ'יזלהרסט שבבריטניה, שם חבר אליה בנה, שמולט מוקדם יותר על ידי אביו לבלגיה כאשר נוכח כי הוא עומד להפסיד בקרב מול פרוסיה ואף ליפול בשבי. פון מטרניך אף שלחה לאז'ני את תכשיטיה בדואר דיפלומטי.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה הצטרף הקיסר נפוליאון השלישי אל אשתו ובנו באנגליה והם חיו בקנט. ב-1873 נפטר נפוליאון השלישי ובנם הוכתר על ידי המלוכנים הצרפתים (ה"בונפרטיסטים") כקיסר נפוליאון הרביעי. כשמלאו לו 18 נשלח הנסיך להכשרה צבאית באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' והצטרף לרגימנט הארטילריה המלכותי בדרגת לוטננט (כמו נפוליאון הראשון, ששירת בחיל התותחנים). באותה עת נפוצו שמועות על אירוסיו הקרבים לביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתה של המלכה ויקטוריה וידידת המשפחה. אולם, בראשית 1879 הצטרף, למרות מחאותיהן של אז'ני והמלכה ויקטוריה, לכוחות הבריטים שלחמו במלחמת אנגליה-זולו באפריקה, כמשקיף במטה מפקד הכוחות. ב-1 ביוני, ולמרות הגדרתו כבלתי-קרבי, הוביל הנסיך הנלהב על דעת עצמו התקפה נגד אנשי הזולו ונהרג. מותו הכה באבל כבד את אז'ני ויחד עמה את הבונפרטיסטים ואף את המלכה ויקטוריה שראה באפשרות הזיווג בין בתה לנסיך פתח של תקווה לאירופה.
בריאותה של אז'ני התדרדרה והיא עברה להתגורר בבית אוסבורן שבאי וייט, כאורחת בית המלוכה הבריטי, בבורנמות', בפארנבורו שבהמפשייר ולבסוף בוילה שנבנתה עבורה בדרום צרפת, ליד ניס. ב-1881 ייסדה בפארנבורו את כנסיית סנט מייקל, כאשר בקריפטה שלה הקימה מאוזולאום לבעלה ובנה.
ב-1887 נבחרה אז'ני לסנדקית של בתה של הנסיכה ביאטריס, ויקטוריה אאוחניה פון באטנברג, שנישאה מאוחר יותר לאלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד.
היא נפטרה בשנת 1920, בגיל 94, בעת ביקור במדריד ונקברה בכנסיית סנט מייקל הקתולית בפארנבורו.
הנצחתה
האסטרואיד 45 Eugenia, שהתגלה ב-1857, נקרא על שמה. את האסטרואיד מקיף אסטרואיד-לוויין (שהתגלה ב-1999) ונקרא "הנסיך הקטן", של שם בנה, הנסיך נפוליאון הרביעי.
ניקולאי שירשוב
ניקולאי שירשוב (באוזבקית: Nikolay Shirshov; 22 ביוני 1974 – 28 בדצמבר 2021) היה כדורגלן אוזבקי ששיחק בעמדת המגן הימני.
קריירת מועדונים
שירשוב שיחק בקבוצות טרקטור טשקנט, פחטקור טשקנט, אורדבסי שימקנט, רוסטוב, סק"א רוסטוב, בטאיסק-2007, טאגאנרוג, MITOS נובוצ'רקסק ו-TPF.
קריירה בינלאומית
ב-19 בנובמבר 1996 ערך שירשוב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוזבקיסטן, בהפסד 2–4 לנבחרת איחוד האמירויות הערביות במשחק ידידות. ב-25 במאי 1997 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–6 על נבחרת קמבודיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998. הוא היה חלק מסגל נבחרת אוזבקיסטן לטורנירים גביע אסיה 1996, גביע אסיה 2000 וגביע אסיה 2004.
הוא ערך 64 הופעות במדי הנבחרת, בהן הבקיע 13 שערים.
מותו
ב-28 בדצמבר 2021 מת שירשוב בגיל 47.
גרהארד רודקס
גרהארד רודקס (29 באוגוסט 1965 – 16 בנובמבר 2022) היה כדורגלן אוסטרי ששיחק בעמדת החלוץ.
רודקס החל את הקריירה במדי אדמירה ואקר, במדיה פרץ לתודעה ככדורגלן השנה באוסטריה (1989) וכמלך השערים של הבונדסליגה האוסטרית (1990). בהמשך שיחק באתלטיקו מדריד, עמה זכה בגביע המלך הספרדי, ובראפיד וינה. כשנתיים לאחר שפרש במדי ראפיד, שב לעונה אחת לקבוצת נעוריו בטרם פרש סופית ממשחק. רודקס כבש שלושה שערים בעשרים הופעות במדי נבחרת אוסטריה, וייצג אותה בין היתר במונדיאל 1990.
קריירת משחק
רודקס החל את הקריירה במדי אדמירה ואקר מהבונדסליגה האוסטרית. הוא עלה לקבוצה הבוגרת בעונת, במהלכה ערך שלוש הופעות ליגה. עונה אחר כך כבר כבש שער בכורה בליגה, שהיה היחיד שלו ב-11 הופעות.
רודקס תפס מקום קבוע בהרכב החל מעונת. עם שמונה שערים ב-29 הופעות, זכה רודקס גם להופעת בכורה במדי נבחרת אוסטריה. הוא שמר על מקומו בהרכב גם בעונות הבאות, ובעונת כבש לראשונה בקריירה כמות דו-ספרתית של שערי ליגה (14), ושותף לראשונה בשלושים הופעות ליגה. עונה אחר כך, עם 13 שערים ב-33 הופעות, סייע רודקס לקבוצתו לסיים את העונה כסגנית האלופה, ובזכות יכולתו הגבוהה אף זכה בתואר כדורגלן השנה באוסטריה.
לקראת עונת עבר רודקס לאתלטיקו מדריד מהליגה הספרדית. תחת המאמן טומיסלב איביץ', הציגה אתלטיקו יכולת מרשימה וסיימה את העונה כסגנית אלופת ספרד, עם עשר נקודות פחות מברצלונה, ועם נקודה מעל ליריבתה העירונית ריאל מדריד. באותה העונה זכה רודקס בתואר הקבוצתי הראשון והיחיד בקריירת המשחק שלו, גביע המלך הספרדי. רודקס תרם את חלקו לזכייה כבר בשמינית הגמר, כאשר כבש שער חוץ לרשתה של ריאל מדריד, במשחק שהסתיים בשוויון 1–1. אתלטיקו ניצחה 0–1 בגומלין, והמשיכה עד למשחק הגמר שם פגשה את מיורקה. רודקס לא נכלל בסגל קבוצתו למשחק, שהסתיים בניצחונה של אתלטיקו 1-0 בהארכה.
עונה אחר כך, לאחר שלא הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה וערך הופעת ליגה בודדת בלבד, חזר לאוסטריה והצטרף לראפיד וינה של המאמן הנס קרנקל. לאחר עונה וחצי במדי ראפיד, בה כבש 12 שערים ב-43 הופעות ליגה, פרש רודקס ממשחק פעיל בגיל 28 בלבד.
בעונת, כשנתיים לאחר פרישתו, שב רודקס מפרישה והצטרף לקבוצת נעוריו, אדמירה ואקר. הוא שותף ב-11 משחקי ליגה של הקבוצה, והעפיל עמה לגמר הגביע האוסטרי. אדמירה ואקר, עם רודקס בהרכב, נוצחה 1–3 על ידי שטורם גראץ במשחק הגמר. בתום העונה פרש בשנית, בגיל 31.
נבחרת אוסטריה
רודקס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אוסטריה כבר בגיל עשרים. ב-16 באוקטובר 1985, תחת המאמן ברנקו אלסנר, עלה רודקס להופעת הבכורה שלו, כשפתח בהרכב נבחרתו במשחק ידידות מול. רודקס הוחלף במחצית המשחק, שהסתיים בניצחונה של יוגוסלביה בתוצאה 0–3. את שערו הראשון בנבחרת כבש רודקס רק ארבע שנים אחר כך, ב-4 באוקטובר 1989, בניצחונה של אוסטריה 1–2 על במשחק ידידות.
רודקס רשם חמש הופעות (ללא שערים) במוקדמות מונדיאל 1990, מתוך השמונה של אוסטריה בטורניר. אוסטריה סיימה במקום השני בבית, והעפילה לטורניר מונדיאל 1990 באיטליה. רודקס זומן על ידי מאמן הנבחרת, יוזף היקרסברגר, לסגל אוסטריה למונדיאל. רודקס לא שותף בהפסד 0–1 ל, אך שב להרכב בהפסד 0–1 ל. במשחק השלישי פגשה אוסטריה את, וגברה עליה 1–2. בדקה ה-63 של המשחק כבש רודקס בנגיעה מתוך הרחבה לאחר עבודת הכנה מצוינת מאגף ימין, וקבע 0–2 לאוסטריה. היה זה שערו השלישי והאחרון של רודקס במדי אוסטריה, שלא המשיכה לשלב הבא.
משחקו האחרון של רודקס במדי אוסטריה היה ב-1 במאי 1991, בתבוסתה של אוסטריה 0–6 ל. בסך הכול לזכותו עשרים הופעות ושלושה שערים במדי הנבחרת.
ב-16 בנובמבר 2022, התאבד באמצעות פגיעה על ידי רכבת, לאחר שסבל ממחלה ממושכת. השאיר אשה ושתי בנות.
קוזיי גוניי
קוזיי גוניי (בטורקית: Kuzey Güney; מילולית: צפון דרום) היא סדרת דרמה טורקית וספין אוף של המיני-סדרה האמריקאית "Rich Man, Poor Man" משנת 1976. התסריטאים הם אצ'ה יורנץ' ומלק גנצ'ואולו. בסדרה מככב קיבאנץ' טטליטו בתור קוזיי טקינוגלו, בן חסר מנוחה של אופה איסטנבולי, שחוזר מהכלא ארבע שנים אחרי שהודה בפשע שביצע אחיו, גוניי.
הסדרה עלתה לשידור ב-7 בספטמבר 2011, בערוץ הטורקי Kanal D. בישראל היא משודרת בערוץ ויוה פלוס. הסדרה כוללת 80 פרקים ושתי עונות.
רקע כללי
הסדרה מספרת את סיפורם של שני אחים - קוזיי וגוניי. קוזיי נועז ומרדני, חסר פחד וספונטני. גוניי הוא ההפך מקוזיי. הוא רגוע, סבלני, לא פועל מבלי לחשוב והוא תלמיד מעולה. הדבר היחיד שיש להם במשותף היא אהבתם לג'מרה. כשגוניי וג'מרה התאהבו, קוזיי נותר הרוס. באותו הלילה, התרחשה תאונת דרכים, בה היו מעורבים האחים, ונהרג בה אדם. למרות שגוניי נהג במכונית, קוזיי מקבל על עצמו את האשמה משום שהוא רוצה שיהיה לאחיו הגדול עתיד טוב. קוזיי נשלח לכלא ל-4 שנים.
הסדרה נפתחת 4 שנים מאוחר יותר, כשקוזיי משתחרר מהכלא וחוזר למשפחתו ולחייו. אבל מהר מאוד הוא מבין שחייו לעולם לא יהיו אותו הדבר.
קישורים חיצוניים
צפייה בסדרה מתוך אתר ויוה https://viva.walla.co.il/tvshow/2779352 #1lib1ref
כאן חינוכית
כאן חינוכית, או כאן ילדים הוא ערוץ טלוויזיה ציבורי, ששידוריו מיועדים לילדים ונוער. הערוץ החליף את הטלוויזיה החינוכית הישראלית (ערוץ 23) בעקבות חוק השידור הציבורי הישראלי, וקם ב-15 באוגוסט 2018 כחלק מתאגיד "כאן".
מאז תחילת פעילותו הערוץ משודר באיכות HD (בשידורי Yes וHOT) בטלוויזיה, ובאיכות HD באתר ובאפליקציית "כאן".