cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חואן מנואל פנג'יו
פורמולה 1 ומרוצי מכוניות ספורט
לקראת עונת 1952 שונו התקנות באליפות והוגבל נפח המנוע המותר לשימוש. כתוצאה מהשינוי פרשה אלפא רומיאו מהאליפות ופנג'יו נותר ללא רכב להתחרות בו. במהלך חודש יוני השתתף בשני מרוצים בצרפת ובאירלנד, כשהוא נוהג ברכב של קבוצת BRM הבריטית. פנג'יו אמור היה לנהוג עבור קבוצת מזארטי במרוץ שהתקיים במונזה יום אחרי המרוץ באירלנד, אך הוא החמיץ את טיסת ההמשך שאמור היה לקחת ונעצר בפריז. הוא החליט לעבור את המרחק בנסיעה ונהג לאורך כל הלילה עד שהגיע אל המסלול מותש כשעה וחצי לפני תחילת התחרות. הוא זינק מהמקום האחרון ובסיבוב השני איבד את השליטה על רכבו ונזרק מהרכב שהתהפך מספר פעמים. כתוצאה מהתאונה פונה לבית החולים, כשהוא סובל מפציעות רבות, ביניהן שבר בצוואר. הוא לא שב להתחרות במהלך העונה וחזר לארגנטינה לתקופה של החלמה. לקראת עונת 1953 שב להתחרות עבור קבוצת מזארטי. הוא התקשה להתמודד עם הדומיננטיות של אסקרי, האלוף המכהן, שזכה בתואר בפעם השנייה ברציפות. ניצחון בגרנד פרי האיטלקי, שסיים את העונה, הבטיח לו את המקום השני. בהמשך השנה השתתף במרוץ קרארה פאנאמריקה (Carrera Panamericana), מסלול באורך 3,200 קילומטר לרוחבה של מקסיקו. הוא נהג בלנצ'יה D24 וסיים את המרוץ אחרי חמישה ימים כמנצח.
את עונת 1954 החל כנהג מזארטי וניצח את המרוצים בארגנטינה ובלגיה. עם כניסתה של מרצדס לאליפות, במהלך העונה, עבר להתחרות עבורה. הוא ניצח ארעה מרוצים נוספים וסיים כאלוף בפעם השנייה. בשנה זו נבחר לספורטאי השנה בארגנטינה ("אולימפיית זהב"). גרנד פרי ארגנטינה פתח את עונת 1955 התקיים בתנאי חום קיצוניים. טמפרטורת האוויר הגיעה ל-40 מעלות צלזיוס ואילו המסלול עצמו הגיע לחום של 57 מעלות. פנג'יו סיים את המרוץ כמנצח בפער של כדקה וחצי מהמקום השני. הוא ניצח שלושה מרוצים נוספים והשלים זכייה שנייה ברציפות באליפות. במהלך חודש יוני השתתף במרוץ 24 השעות של לה מאן, במהלכו התרחשה תאונה קטלנית שהובילה למותם של למעלה מ-80 צופים שהיו בקהל ופציעתם של כ-120 צופים נוספים. בעקבות התאונה פרשה מרצדס מהמשך התחרויות עד סוף השנה ופנג'יו לא שב להתחרות במרוץ הלה מאן.
בעונת 1956 עבר להתחרות בקבוצת פרארי, עמה זכה בתואר האליפות הרביעי. למרות ההצלחה לא נוצרו קשרים טובים בינו ובין אנצו פרארי ובסיום העונה שב להתחרות עבור מזארטי. מאזרטי עדיין עשתה שימוש בדגם ה-250F, אותו הדגם עמו זכה באליפות שלוש עונות קודם לכן. בפתיחת העונה השיג שלושה ניצחונות רצופים. בגרנד פרי הגרמני, שלושה מרוצים לסיום העונה, היה יכול להבטיח זכייה באליפות. הוא זינק מהפול פוזישן, אך במעלך ההקפה השלישית נעקף על ידי צמד נהגי פרארי מייק הות'ורן ופטר קולינס. במהלך ההקפה ה-13, לאחר שלקח שוב את ההובלה, נכנס לעצירה ברחבת הטיפולים כשהוא מוביל בפער של 30 שניות. עיכוב בטיפול של הצוות הטכני, אפשר לצמד נהגי פרארי לעקוף אותו בשנית. הוא שב למסלול כשהוא במקום השלישי בפער של 50 שניות מאוחרי צמד המובילים. פנג'יו החל לצמצם את הפער בעקביות ובסיבוב הלפני אחרון עלה שוב למקום הראשון וניצח את המרוץ בפער של 3 שניות. הניצחון הקנה לו את תואר האליפות הרביעי ברציפות. בדיעבד הסתבר שזהו גם הניצחון האחרון בקריירה.
החטיפה
בשנת 1957 יזם המשטר הקובני, בראשותו של הגנרל פולחנסיו בטיסטה, קיום של מרוץ גרנד פרי במדינה. המרוץ לא נכלל בסבב אליפות הפורמולה 1. פנג'יו ניצח את מרוץ הבכורה בשנת 1957 וקבע את הזמן הטוב ביותר בדירוג לקראת המרוץ של 1958. ב-23 בפברואר נכנסו שני אנשים חמושים, חברים בארגון "26 ביולי" שהקים פידל קסטרו, למלון לינקולן בהוואנה וחטפו את פנג'יו באיומי רובה. מטרת החטיפה הייתה למשוך את תשומת לב התקשורת העולמית לפעילותם על ידי חטיפת דמות ספורטיבית בכירה. למרות הידיעות, שהופצו בעולם, הורה בטיסטה על קיום המרוץ כמתוכנן. שוטרים נשלחו להקים מחסומי דרכים בכבישים ונערכו חיפושים נרחבים בשדות תעופה.
פנג'יו הועבר בין שלושה בתי מסתור. חוטפיו אפשרו לו להאזין ברדיו לשידור המרוץ ולצפות בטלוויזיה בסיקור התאונה שהתרחשה במהלך המרוץ. חוטפיו ניהלו עמו שיחות בו פרשו לפניו את משנתם הפוליטית, אך הוא הביע את חוסר התעניינותו בנושא. לאחר ששוכנע שחייו אינם בסכנה פיתח סימפטומים של תסמונת סטוקהולם ולאחר מכן הביע הזדהות עם מטרות החטיפה. לאחר סיום המרוץ, 29 שעות לאחר שנחטף, הועבר פנג'יו לשגרירות ארגנטינה.
אימה (קומיקס)
מקור, הפיכה ל"אימה"
לילי הוליסטר היא ביתו המאומצת של ויליאם, התובע המחוזי של ניו יורק ומועמד לראשות העיר. לאחר שהכירו במהלך אחד מאירועי החברה הגבוהה, לילי החלה לנהל מערכת יחסים זוגית עם הארי אוסבורן. בזמן שהותה בביתו של הארי, היא מוצאת באחד הארונות יומן שמוביל אותה אל מעבדתו הישנה של אביו, נורמן. שם, היא מנפצת בטעות כמה בקבוקונים שהכילו כימיקלים רעילים של נסיוב "הגובלין הירוק". הכימיקלים נספגים בעורה של לילי, והם גורמים לשינוי ב-DNA שמקנה לה חוזק וסיבולת על-אנושיים, בנוסף לשינוי צורת גופה למפלצתי ועיוות החשיבה שלה. היא גונבת מהמעבדה כלי נשק קטלניים ובורחת, תוך כדי שהיא מכנה את עצמה בשם "אימה".
כאימה, לילי תוקפת את בניין העירייה של ניו יורק במהלך ישיבת חברי העירייה. היא חוטפת את חברת המועצה ליסה פרטלי, ולאחר עימות עם ספיידרמן וג'קפוט, היא רוצחת אותה. מאוחר יותר, היא שבה לצורתה האנושית ומתאחדת עם בן זוגה, כשהיא מסתירה את כוחותיה וצורתה כגובלין מפני כולם. היא ממשיכה לפעול לסיכול בחירתו של אביה כאלטר אגו שלה, בעוד בצורתה האנושית היא תומכת בו. היא מחבלת בקמפיין הבחירות שלו, זאת כשהיא פוגעת במערכת הפרסום ומשחיתה שלטי חוצות. בהזדמנות אחת, היא גם תוקפת את אביה באופן אישי ומאיימת עליו. מעט לפני הבחירות, לילי חושפת את זהותה בפני הארי, ומסבירה לו כי כל מטרת תקיפותיה הייתה דווקא להעניק לאביה תמיכה ציבורית רחבה. הארי מקבל אותה למרות פשעיה ואף מציע לה נישואים, כשהיא מסכימה.
חואן מנואל פנג'יו
לאחר הפרישה
לאחר פרישתו עבד כאיש מכירות של חברת מרצדס בארגנטינה. בשנת 1974 מונה למנהל הראשי של מרצדס ארגנטינה ובשנת 1987 מונה לנשיא של כבוד לכל החיים.
אימה (קומיקס)
מקור, הפיכה ל"אימה"
ביום הבחירות לראשות העיר, אימה תוקפת כמה שוטרים ומתפרעת בעצרת הבחירות המרכזית. יחד עם הארי כגובלין הירוק, ספיידרמן מגיע למקום כדי לעצור אותה. לאחר קרב בין שני הצדדים, הארי משתמש בנסיוב מיוחד כדי לרפא אותה. אל מול כל הנוכחים ובשידור חי בטלוויזיה, אימה נחשפת כלילי. היא נשלחת למאסר, ומגילוי זהותה אביה שוקע בדיכאון ומחליט לוותר מרצון על מינויו לראשות העיר, על אף שהוא דווקא זוכה בבחירות. בבית הסוהר, היא זוכה לביקור מנורמן, שמקבל אותה למשפחה.
חואן מנואל פנג'יו
לאחר הפרישה
בשנת 1986 נפתח "מוזיאון חואן מנואל פנג'יו". המוזיאון המשתרע על פני שטח של כ-4,600 מ"ר מהווה משכן לדגמי מכוניות מרוץ, רפליקות, גביעים ומזכרות הקשורים למרוצי מכוניות. המוזיאון מרוחק חמישה רחובות בלבד מהמקום בו נולד פנג'יו. חלק ניכר מכלי הרכב המוצגים במוזיאון שופצו והורכבו על ידי פנג'יו עצמו במהלך השנים שלאחר הפרישה.
עבדות
עבדים יהודים
יהודים רבים שועבדו לאימפריה הרומית לאחר דיכוי המרד הגדול ומרד בר כוכבא, ונאמר במקורות שעקב ריבוי העבדים היהודים ירד מחיר העבדים בכל האימפריה. אמנם בדור שלאחר מכן כמעט ואין עדויות על עבדים יהודים.
אימה (קומיקס)
היריון ולידה
במהלך שהותה בבית הסוהר, לילי מתחילה לנהל מערכת יחסים זוגית עם נורמן. הוא משחרר אותה מבית הסוהר, וגם מחזיר לה את כוחותיה באמצעות נסיוב חדש. היא מצמיחה על ראשה קרניים, וגוון עורה הופך מאפור לירוק. בזמן שלטונו של נורמן על סוכנות הביון "S.H.I.E.L.D.", היא מצטרפת אל האוונג'רס האפלים וגם נכנסת להיריון. עם נפילתו של נורמן, לילי הופכת למבוקשת ונמצאת במנוסה מהחוק. כמו כן, נגלה כי זמן ההפריה שלה מאפשר גם להארי וגם לנורמן להיות אבי התינוק.
היא נעלמת לכל אורך תקופת ההיריון, עד זמן הלידה. היא מופיעה בפתאומיות בבית הקפה של הארי ויולדת בו בן, כשעם צאתו לעולם מתפרצת למקום חבורת נבלי-על של דוקטור אוקטופוס וחוטפת אותו. ספיידרמן מאתר את התינוק אצל הלטאה, שמוסר אותו ברצון לאחר שהוא מגלה בבדיקת אבהות כי נורמן אינו האב. לאחר שספיידרמן משיב לה את בנה, לילי בורחת מתוך חשש כי היא אינה כשירה בשביל לגדלו. לאחר שספיידרמן בודק את דמו של הארי, הוא מגלה כי הוא אבי הילד ומשאיר לו אותו. הארי מעניק לו את השם סטנלי, ומגדל אותו כאב חד-הורי.
אומת הגובלינים, מלכת החתולים
במטרה להשתלט על מנהטן, נורמן מקים את "אומת הגובלינים", ואבין כל הגובלינים השונים שמתאספים למשימה נמצאת גם אימה. היא נשלחת לבדוק את קברו של דוקטור אוקטופוס, ומגלה כי הוא ריק. במהלך פשיטתה על ביתו, היא מוצאת יומן שדרכו היא מגלה כי אוקטובר העביר את תודעתו לגופו של ספיידרמן וחי בו. בהנהגתו של נורמן, אימה והגובלינים משתלטים על ניו יורק ומביסים את אוקטופוס כספיידרמן. אלא שאז, פיטר פארקר מקבל בחזרה את השליטה על גופו - ומביס את הגובלינים ומשחרר את מנהטן. הוא גם רוקח נסיוב שמרפא לגמרי את אימה ומחזיר אותה לצורתה האנושית, ומסגיר אותה לידי המשטרה.
בשמה החדשה, היא מחליטה להילחם בפשע כמעין כפרה על עברה.
עבדות
ביטול העבדות על ידי כורש הגדול מלך פרס
באמצע המאה ה-6 לפנה"ס יסד כורש הגדול האימפריה הפרסית האחמנית. עם כיבוש בבל פרסם כורש את גליל כורש שהעניק זכויות לבבלים תחת שליטתו. המסמך העניק זכויות אדם כמו שחרור העבדים, חופש דת ושוויון אתני ונחשב למסמך זכויות האדם הראשון בהיסטוריה.
עבדות ביוון וברומא
מקורות העבדות ברומא הקדומה לא היו שונים מאלה שבכל מקום אחר. דיון כריסוסטומוס ידע כי אפשר היה לקבל עבדים בירושה או כמתנה; היה אפשר לקנות שבויי מלחמה; כן אפשר היה לקנות ילדים עזובים או חטופים או את קורבנותיהם של שודדי ים. חטיפת בני אדם בידי שודדי ים היה נוהג עתיק יומין. לחופי הים השחור חיו שבטים שעיקר פרנסתם היה על שוד ימי. והמלכה טאוטה הסבירה לשליחי רומא כי משלח יד זה מעוגן היטב במסורת של השבטים האיליריים. ודאי היו גם עבדים שנולדו בבתי אדוניהם וגודלו שם. אחרים הגיעו לעבדות בגין אי פרעון חוב או כעונש על מעשי פשע שעשו.
הפילוסופים הגדולים של יוון לא מצאו פסול בעבדות. אריסטו הכריז כי יש ברברים, הראויים לעבדות "מטבעם". ברומא היו העבדים נטולי כל זכויות. ניתן היה לענותם ולהורגם על פי גחמות האדון. היו בין האדונים שניצלו זאת ונהגו באכזריות רבה. על אחד מהסנאטורים מסופר שהיה משליך לאקווריום מלא בדגים טורפים עבדים שהתרשלו והפילו כלי חרס. על פי נוהג עתיק, הריגתו של אדון בידי עבדו הביאה להמתת כל העבדים שבבית, גם החפים מפשע שבהם.
לעבדים ביוון וברומא היה, עם זאת, סיכוי להשתחרר. אמנם על עבדים משוחררים הוטלו מגבלות מסוימות, אך גם הם הצליחו להגיע לעיתים לעמדות גבוהות בחברה. הקיסר פרטינקס למשל היה בנו של עבד משוחרר.
במכרות שועבדו העבדים בתנאים קשים מנשוא:
רוב הגלדיאטורים היו עבדים. אחד מהם, ספרטקוס אסף סביבו חבורת עבדים, הצליח לקרוא תיגר על צבאות רומא ולהטיל עליה אימה במשך כמה שנים. בסופו של דבר הובס בידי המצביא הרומי קראסוס. שבויי המלחמה הוקעו על צלבים לאורך הדרך עד רומא.
אף עליית הנצרות לא ערערה את מוסד העבדות, ונראה שהמעבר מעבדות לצמיתות בימי הביניים נבע ממניעים כלכליים ולא מוסריים. אוגוסטינוס כתב כי עבדות היא שלילית, אך היא בין העונשים הנובעים מהחטא הקדמון.
עבדות בימי הביניים באירופה
הכנסייה התנגדה עקרונית לעבדות, אך לא התפתחה בה מגמה ברורה הקוראת לביטול העבדות, ובעלי אדמות נוצרים, בהם גם אנשי כנסייה, המשיכו להחזיק בעבדים. הצעד המשמעותי היחיד שנקטה הכנסייה בנוגע לעבדות היה איסור על יהודים להחזיק בעבדים נוצרים או לסחור בהם.
עבדים היו חלק בלתי נפרד מן המרקם הדמוגרפי של הממלכה הפרנקית בתקופה המרובינגית. לא ידוע בוודאות מה היה מוצאם. ייתכן שהיו צאצאי העבדים מן האימפריה הרומית המאוחרת, ייתכן שמרביתם היו שבויי מלחמה שנלקחו בתקופת הפלישות של המלך הפרנקי כלוביס הראשון ובניו, וייתכן גם שסוחרי עבדים שפעלו באגן הים התיכון הביאו עמם עבדים ומכרו אותם בערי הנמל של דרום צרפת. אך בנוסף להם, כל אדם חופשי היה יכול למכור את עצמו לעבדות אם התקשה לעמוד בתשלום חובותיו או אם לא הצליח להתפרנס בדרכים אחרות.
אלא שמסוף המאה ה-6 ובמהלך המאות ה-7, ה-8 וה-9, מספר העבדים בממלכה הפרנקית הלך והתדלדל. הסחר בעבדים, שהיו ברוב המקרים שבויי מלחמה, דעך במהלך התקופה המרובינגית. אספקה של עבדים חדשים הייתה דלה, והריבוי הטבעי שלהם היה נמוך מהתמותה שלהם. בנוסף, החזקת קבוצות גדולות של עבדים לצורכי עיבוד הקרקע הייתה יקרה מאוד, שכן היה צריך לספק להם מגורים וכלכלה גם בעונות שבהן לא עיבדו את האדמה, מה שהטיל נטל כבד על בעלי האדמות. בשל התדלדלות הערים והיעלמות השווקים הגדולים, נעשה הייצור החקלאי לא רווחי ובעלי האדמות נפטרו בהדרגה מן העבדים שהחזיקו באחוזותיהם. מספר העבדים בממלכה הפרנקית הצטמצם בהדרגה ובתחילת המאה ה-9 הם היו לא יותר מעשירית מכלל כוח העבודה בה. מקצת בעלי האדמות מכרו את עבדיהם לסוחרי עבדים ביזנטים או מוסלמים שפעלו בגאליה, אולם במרבית המקרים התרחש תהליך שונה: מסוף המאה ה-6 ואילך החלו בעלי האדמות לחלק את אדמתם לחלקות קרקע קטנות וליישב עליהן משפחות של עבדים. חלקה כזאת נקראה "מנסוס" (mansus), וגודלה הממוצע נע בין 100 ל-150 דונם, שטח שהספיק כדי לכלכל משפחה ממוצעת. עבדים אלה כונו "עבדים בעלי בית" או "עבדים מיושבים". העבד ומשפחתו עיבדו את החלקה בתמורה לתשלום שנתי לבעל האדמה, ובתמורה למספר ימי עבודה בשנה שבהם עיבדו גם את אדמתו של האדון שלא חולקה. כך נעשו מרבית העבדים בממלכה הפרנקית לאיכרים צמיתים. הם אמנם לא הוגדרו עבדים, אך כמו עבדים, הם נותרו קשורים לקרקע שעיבדו ועדיין היו משועבדים לאדון.
מעט מעל לעבדים, ניצבו בסולם החברתי הקולוני, שכמו העבדים, גם הם עיבדו חלקות אדמה שהיו בבעלותו של בעל קרקעות עשיר. הקולוני היו חופשיים מן ההיבט המשפטי, אך למעשה היו "חופשיים למחצה", משום שגם הם נדרשו להעלות מס ולעבד את אדמתו של בעל האחוזה, והוטלו עליהם גם הגבלות שונות, כמו איסור על מכירת הקרקע או העברתה בירושה ללא אישור בעל האדמות, ואיסור על עזיבת מקום המושב או נטישת האדמה. בעקבות השינויים במעמד העבדים, חלה התקרבות בין העבדים והקולוני, והם התמזגו עם השנים למעמד אחד של איכרים פשוטים. המיזוג הזה חל בעיקר בגלל הקרבה הפיזית שבין העבדים והקולוני, שחיו לעיתים קרובות באותם כפרים ועיבדו חלקות אדמה שהיו סמוכות. במאות ה-7, ה-8 וה-9 יש עדויות לנישואי תערובת בין צאצאי העבדים לצאצאי הקולוני, וכך נוצרה שכבת איכרים רחבה שמעמדה המשפטי אינו ברור.
עבדות באסלאם
מוסד חשוב של עבדים באסלאם היו הממלוכים. מדובר בעבדות כחיילים. הם הובאו כילדים מהערבה האירואסייתית, אוסלמו ועבדו בשירות הח'ליף. לאחר מכן הם השתלטו על מצרים והפכו מעבדים לשליטים.
חואן מנואל פנג'יו
לאחר הפרישה
בשנת 1990 נבחר להיכל התהילה של ספורט המוטורי.
בוטן וחמוצניק
בוטן וחמוצניק (באנגלית: Pickle and Peanut) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית ששודרה בערוץ דיסני XD החל מ-2 בספטמבר 2015 עד לתחילת 2018. בישראל, הסדרה עלתה בערוץ דיסני ישראל ב-11 בדצמבר 2016 והסתיימה בראשית 2017.
ב-23 ביולי 2016 הסדרה חודשה לעונה שנייה.
הסדרה מספרת על בוטן ומלפפון חמוץ שגרים ביחד ועוברים הרפתקאות כחברים הכי טובים.
חואן מנואל פנג'יו
לאחר הפרישה
ב-15 ביולי 1995 נפטר בבית החולים בו אושפז בעקבות דלקת ריאות ואי-ספיקת כליות.
מורגן סיילור
מורגן פרנסס סיילור (באנגלית: Morgan Frances Saylor; נולדה ב-26 באוקטובר 1994) היא שחקנית אמריקאית. מוכרת בזכות תפקידה כדיינה רבודי בסדרת הדרמה "הומלנד" ברשת שואוטיים ובשל תפקידה הראשי בסרט הדרמה "בחורה לבנה".
חואן מנואל פנג'יו
לאחר הפרישה
ביולי 2013 נמכרה במכירה פומבית מרצדס W196R מודל 1954, שבה נהג פנג'יו במהלך עונת הבכורה של מרצדס באליפות. המכונית נרכשה על ידי אספן ששילם תמורתה כ-30 מיליון דולר, סכום שיא לרכב באותו הזמן.
מורגן סיילור
ביוגרפיה
סיילור נולדה בשיקגו, אילינוי. אמה עובדת בחברה הקמעונאית "REI" ואביה קבלן שיפוצים של חברת סטארבקס; הוריה גרושים. בגיל שנתיים עברה עם אמה להתגורר בעיר וילה ריקה, ג'ורג'יה ובגיל עשר הן עברו לעיר דקאטור.
חואן מנואל פנג'יו
חיים אישיים
פנג'יו מעולם לא התחתן. במהלך שנות החמישים ניהל מערכת יחסים רומנטית עם אנדראה ברואט, ממנה נפרד בשנת 1960. בשנת 2000 אדם בשם אוסקר "קאצ'ו" אספינוסה (Oscar Cacho Espinosa) טען כי הוא בנם המשותף של פנג'יו וברואט. טענות דומות עלו מצד רובן ואסקס. ביולי 2015 הורה בית המשפט בארגנטינה על הוצאת גופתו של פנג'יו מקברה לצורך עריכת בדיקת אבהות. בעקבות הבדיקה קבע בית המשפט כי אספינוסה הוא בנו של פנג'יו. חודשיים לאחר מכן הכיר בית המשפט גם בוואסקס כבנו של פנג'יו.
עבדות
עבדות באסלאם
במאות ה-13–16 השתמשה האימפריה המוסלמית בשיטה דומה של מס-אדם על נוצרים הקרוי דוושירמה, ואנשיו היו שייכים לצבא עבדים נאמן שעבר חינוך מחדש.
מורגן סיילור
ביוגרפיה
כבר מגיל צעיר החלה לשחק בחוגי תיאטרון ובהצגות מקומיות, שבאחת מהן התגלתה על ידי סוכנות כישרונות. סיילור סיימה את לימודיו בבית הספר התיכון דקאטור ב-2013 ולאחר מכן עברה לניו יורק כדי להמשיך לקריירת משחק.
עבדות
עבדות באסלאם
במאות ה-15–19, במקביל לסחר העבדים שהתפתח בין מערב אפריקה לאמריקה, התפתח סחר עבדים שחורים ממרכז אפריקה ומזרחה לחצי האי ערב. לפי ההערכות, היה היקף הסחר מיליוני עבדים במהלך התקופה.
בימי הביניים פעלו סוחרי עבדים ערבים מוסלמים לאספקת עבדים ממזרח אפריקה לארצות האסלאם ולדרום אסיה. שודדי ים מצפון אפריקה חטפו אירופאים רבים לעבדות בתקופת האימפריה העות'מאנית. באפריקה התקיים גם סחר עבדים פנימי, ועבדים אפריקאים שועבדו בידי אפריקאים אחרים.
באפריקה, כנראה יותר מאשר בכל יבשת אחרת, נמשכת עבדות עד היום. בסודאן היא קשורה למלחמת האזרחים המתמשכת שם. במאוריטניה היא הוצאה מחוץ לחוק רק ב-1981, אך כנראה לא נפסקה כליל. בבנין ובניגריה קיים סחר בילדים.
מורגן סיילור
קריירה
סיילור התפרסמה בשנת 2011 בתפקיד דיינה ברודי, בתו של ניקולס ברודי בסדרת הדרמה המצליחה של רשת שואוטיים, "הומלנד". סיילור שיחקה בשלושת העונות הראשונות של הסדרה, והופעותיה בעונה השלישית של הסדרה זכו לביקורות שליליות בקרב קהל המעריצים.
עבדות
עבדות באסלאם
בנובמבר 2017 פרסמה רשת סי-אן-אן תיעוד של מכירת עבדים שהתרחשה אז בלוב.
עבדות באימפריות האירופאיות
עם תחילת עיסוקם של בני עמי אירופה בסחר בעבדים נקבעו שיטות לקביעת מחיר העבדים, לעיתים תוך שקלול המחיר על סמך מנהגי הפרעונים. הדברים שנלקחו בחשבון היו יכולת נשיאת משא, יכולת שרידות בתנאי קור וחשיפה לשמש, חסינות נפשית וגופנית, מצב השיניים וצבען.
מורגן סיילור
קריירה
ביוני 2014, סיילור ערכה את הופעת הבכורה שלה בתיאטרון בתור פני לצד שרי ג'ונס וזואי קאזאן במחזה "When Were Young and Unafraid" שנכתב על ידי שרה טרים. כמו כן, בשנת 2014, היא גילמה את גרייסי הייסמית' בסרט האימה העל-טבעי "ג'יימי מרקס מת" שביים קרטר סמית', ומהווה עיבוד לרומן "One for Sorrow" של כריסטופר ברזק משנת 2007.
בשנת 2015 סיילור גילמה את בתו של קווין קוסטנר, ג'ולי, בדרמת הספורט "המרוץ לפסגה" מאת הבמאית הניו זילנדית ניקי קארו; הסרט יצא לאקרנים ב-20 בפברואר 2015. סיילור שיחקה לצד ניק רובינסון בסרטו של הבמאי רוב ריינר "להיות צ'ארלי" הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו 2015 בספטמבר אותה שנה.
עבדות
עבדות באימפריות האירופאיות
לרוב היו אלו מנהיגי שבטים ומיוחסים אחרים מאפריקה עצמם שחטפו בני שבטים אחרים לצורך מכירתם לסוחרי עבדים אירופאים, לעיתים מכירת בני שבטם שלהם. לאחר שגילו על כך הסוחרים האירופאים, החלו הסוחרים לחטוף את האחרונים עצמם לעבדות ולאמץ את שיטתם. כלומר, לחטוף לעבדות מנהיגי שבטים ומיוחסים שונים מאפריקה ללא תשלום דבר לאפריקאים או למנהיגי השבטים האפריקאים עצמם. כך שערכם וערך המחיר שיוכלו לדרוש עבורם יהיה גבוה יותר. הדבר הוביל לביטול האפשרות להתנגדות והתקוממות מקומית עתידית מצד תושבי אפריקה לביטול אפשרות המשך סחר העבדים האטלנטי ולקיחת אפריקאים לעבדות. שכן ללא מנהיגיהם וחכמי דתם הדבר יבטל את רוח לחימתם ואפשרות התנגדות עתידית לאורך דורות.
החלת רעיון האדונים והעבדים באירופה הוביל לרצון מצד בני המעמדות הגבוהים של הקולוניות השונות גם כן להחזיק במשרתים ועבדים. כך לדוגמה בהודו בתקופת הקולוניות החלו להשתמש במשרתים ועבדים, וביטלו את מנהג הקאסטות, ובעבר היה נהוג שאשתו הראשונה של בעל הבית הייתה האחראית הבלעדית על כלל משק הבית וניהולו לרבות הכנת אוכל והזמנת מצרכים. הדבר הוגדר ככבוד רם, שכן רק היא הורשתה להחזיק במפתח לבית, אם המפתח היה נלקח ממנה הדבר הוגדר כזלזול בה וגירושה מבית האדון.
מורגן סיילור
קריירה
היא שיחקה את התפקיד של לאה בסרט הדרמה "בחורה לבנה", שעבורו זכתה לשבחי ביקורת מרובים. הסרט נכתב ובוים ​​על ידי אליזבת ווד והוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2016.
עבדות
עבדות באימפריות האירופאיות
לעיתים סוחרים בעבדים ידעו שלא יוכלו למכרם באירופה לאור ההיצע הרב שהיה קיים שם. היצע זה נבע בחלקו ממינהג האדונים באירופה לרכוש מלכלתחילה רק עבדים חזקים ולזווגם למטרות המשך ניהול משק ביתם או מכירת צאצאיהם כעבדים לאדונים אחרים, לאור היכרותם וביטחונם בהם. משום כך היו הסוחרים רוכשים בכוונה תחילה ביטוח לאוניית משא עליה העמיסו את העבדים, ופוגמים בעבדים דרך הרעבתם או הכאתם על-מנת שלכשיגיעו לנמל יוכלו לגבות את סכום הביטוח וכן למכור את העבדים הפגועים במחיר מוזל, דבר שיבטיח להם רווח טוב מהסחר, כדוגמת הטבח בספינת העבדים זונג. לאחר שחברות הביטוח גילו את התהליך, הן תיקנו תקנות כגון תחקיר מלא לפני ואחרי המסע וחתימה לפני שכירת האוניה על איסור מעשים שכאלו. לאחר זמן מסוים משלא הועילו התקנות, החלו להתקין תקנות בדבר ביטול העבדות.
לאחר שירד הביקוש בעבדים באירופה עברו סוחרי העבדים למכור ולהעביר עבדים ליבשת אמריקה לאור הדילול באוכלוסייה שם ולאור ביקוש האדונים האירופאים במסעות המוקדמים ליבשת אמריקה ועידן התגליות בעובדי ספנות ועבדים, לעיתם דובר באותם סוחרי עבדים שהוגלו מאירופה. זאת לצורך כריית מכרות הכסף, הזהב והיהלומים ועבודות עיבוד השדות החקלאיים באמריקה (בעיקר תירס וקני סוכר).
מורגן סיילור
קריירה
בשנת 2017, מורגן חזרה לפסטיבל סאנדנס להקרנת בכורה של הסרט "אמונה במבחן", בו היא גילמה את הנזירה אוולין. בשנת 2018 היא שיחקה בסרט "Anywhere with You", שבעבר נקרא "We The Coyotes", והוא הוקרן לראשונה במדור ACID של פסטיבל הקולנוע בקאן 2018.
בשנת 2019, קיבלה את תפקידה הבא בסרט "Blow the Man Down", שהוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים טרייבקה ונרכש על ידי אולפני אמזון. צילומי הסרט נערכו במדינת מיין, והסרט שוחרר לאקרנים ב-20 במרץ 2020. בשנה שלאחר מכן, מורגן כיכבה בסרט העצמאי "You Mean Everything to Me".
עבדות
עבדות באמריקה
רבים מהשבטים האינדיאנים עסקו בסחר בבני אדם, בינם לבין עצמם, דרך חטיפת בני שבטים אחרים. לעיתים למטרות פולחן והקרבת קורבן לאלים במקדשים השונים ולעיתים למטרות מציאת זיווג לראש השבט המתחרה.
עם כיבוש יבשת אמריקה, נעשה ניסיון בידי הכובשים לרתום את האינדיאנים לעבדות, אך אלו מתו בהמוניהם ממחלות שנשאו האירופאים. בנוסף, עם התנצרותם הם זכו להגנת הכתר הספרדי והכנסייה. במקומם שימשה אפריקה כמאגר עבדים עבור העולם החדש, אשר דרישתו הגבוהה לעבדים הביאה לעלייה משמעותית בסחר ולפגיעה הרסנית במרקם החברתי במערב אפריקה. ישנה טענה כי העלייה בצריכת הסוכר באירופה וההתמכרות של האירופאים למתוק ייצרה ביקושי שיא לגידולי קני סוכר, לאדמות ולידיים עובדות. האדמות היו בשפע באמריקה ואת הידיים העובדות ייבאו מאפריקה. העבדים היו נחטפים בידי סוחרים מקומיים או על ידי בני שבטים יריבים, ולעיתים נמכרו אף בידי בני משפחתם. עבור שבטים שחורים רבים הייתה אספקת העבדים דרך פרנסה עיקרית. בסופו של דבר הגיעו הנמכרים לעבדות לסוחרי עבדים אירופאיים, בעיקר מאנגליה ומפורטוגל, והובלו בספינות בתנאים בלתי אנושיים, בעיקר לאיים הקריביים ולברזיל, שם עונו ונמכרו תמורת זהב או סחורות בהתאם לאיכותם. בשלבים מאוחרים יותר של סחר העבדים נשלט הסחר בידי ברזילאים והולנדים. מעריכים שלמעלה מ-12.5 מיליון עבדים הובלו רק לאמריקה, וכ-15% מהם נספו במסע.
עבדות הייתה נפוצה בארצות הקריביים ובאמריקה הדרומית. לעבדים הייתה חשיבות רבה בכלכלת ברזיל, שבה עבדו במטעי קנה הסוכר והקפה בתנאים קשים. העבדות בארצות הברית הייתה, מבחינת היקפה, קטנה יחסית לארצות אחרות ביבשת אמריקה. אך חוקרים רבים סבורים שהעבדות שיחקה תפקיד חשוב בכלכלה האירופאית של העולם החדש וביטולה הגיע בעקבות המהפכה התעשייתית.
על פי מסד הנתונים על סחר העבדים הטרנס אטלנטי, התחלקו העבדים שהובאו מאפריקה בין החלקים השונים באמריקה כדלקמן:
אפריקאים שעזבו את חופי היבשת במסגרת סחר העבדים הטרנס אטלנטי לעבדות בתקופה שבין 1501 ו-1866:
כאמור, כ-15% מהעבדים לא שרדו את המסע הכרוך בחציית האוקיינוס האטלנטי. על פי המחקר, בסה"כ הגיעו לאמריקה 10,702,656 עבדים, או 85.48% מהיוצאים לדרך. למעלה ממחצית העבדים הגיעו לנמלי היעד בברזיל ואילו בריטים היו הקבוצה הגדולה ביותר המעורבת בארגון ומימון הסחר, והיוו כשליש מנפחו הכולל.
התנועה לביטול העבדות
כתנועה חברתית, התנועה לביטול העבדות החלה בעיקרה בסוף המאה ה-18 כאשר קוויקרים מאנגליה ומארצות הברית החלו לערער על מוסריות העבדות. המורה הקווייקר, אנתוני בנזט שהתנגד לעבדות משנת 1750 השפיע על מספר אישים בבריטניה שהפכו למתנגדי העבדות. James Oglethorpe שהיה נדבן, איש פרלמנט ופעיל החברתי בבריטניה, היה בין הראשונים שניסחו טיעונים נגד העבדות בשם הנאורות. כמייסד של מושבת ג'ורג'יה, הוא אסר על העבדות שם מטעמים הומניטריים. הוא גם טען נגד העבדות בפרלמנט הבריטי. הוא עודד את חבריו גרנוויל שארפ והאנה מור לתמוך במאבק זה בעקשנות. זמן קצר לאחר מותו, ב-1785, שארפ ומור איחדו כוחות עם ויליאם וילברפורס ואחרים והקימו את Clapham Sect, קבוצת רפורמיסטים נוצרים ששאפו לבטל את העבדות ולקדם גם רפורמות נוספות. בשנת 1787 נוצרה בלונדון האגודה לביטול סחר העבדים
בשנת 1775 פרסם תומאס פיין, הוגה דעות ואחד האבות המייסדים של ארצות הברית, מאמר נגד העבדות. שבועות מספר לאחר מכן, הקימו בנזט, פיין ופעילים נוספים את "האגודה לביטול העבדות של פנסילבניה", שהייתה הארגון הראשון שפעל לביטול העבדות באמריקה. חלק גדול מחברי האגודה היו מקרב קהילת הקווייקרים. לאחר מכן מונה בנג'מין פרנקלין כיו"ר האגודה. בהמשך קמו אגודות דומות לביטול העבדות במדינות נוספות בארה"ב. ב-1785 קמה במדינת ניו יורק חברת השחרור של ניו יורק, על ידי ג'ון ג'יי, אלכסנדר המילטון ואחרים.
ב-1807, לאחר מאבק פוליטי ממושך, נחקק בבריטניה חוק האוסר על סחר עבדים, אם כי הותרה עדיין בעלות על עבדים. החל מ-1808 החוק נכנס לתוקף גם במושבות הבריטיות באמריקה הצפונית. בעשורים שלאחר חקיקתו יצאה בריטניה, באמצעות הצי הבריטי החזק, למאבק בסחר העבדים הטרנס אטלנטי. ב-1833 נאסרה העבדות במושבות האימפריה הבריטית (בעיקר נגע הדבר למטעי הסוכר באיים הקריביים), ובריטניה החלה ללחוץ על מדינות אחרות לבטלה כליל.
בצפון אמריקה העבדות נאסרה בקנדה וכן במדינות הצפוניות של ארצות הברית. אולם היא המשיכה והתחזקה במדינות הדרום. במדינות הצפוונית ובקרב חלק מהחוגים הדתיים והליברלים החלה התנגדות לעבדות. "רכבת החופש" או מסילת הרכבת המחתרתית עסקה בהברחתם של עבדים למדינות צפוניות ולקנדה. בשנת 1848 התקיימה ועידת סנקה פולס ודנה בצורך בהענקת חירות לנשים ולשחורים. דבר זה יצר לחץ נגדי ומדינות הדרום ניסו להחיל את העבדות על כל ארצות הברית. בין היתר נחקק חוק העבד הנמלט 1850, שקבע כי עבדים שנמלטו למדינות צפוניות יושבו לבעליהם. במקביל התחזקה תנועת תמיכה בעבדות שטענה כי העבדות של שחורים אינה "רע הכרחי" אלא "טוב מוחלט" שמחויב מחוקי המוסר והדת ואף מטעמים חברתיים וביולוגיים. מתחים אלה הובילו לבסוף לפרישת מדינות הדרום מהברית ולפרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית. בשנת 1865, כתוצאת לוואי של המלחמה בעקבות ניצחון הצפון, נאסרה העבדות בארצות הברית במסגרת התיקון ה-13 לחוקת ארצות הברית.
ביטול העבדות, היה בדרך כלל, הדרגתי: ראשית נאסר סחר העבדים הטרנס אטלנטי; דבר זה ייקר את מחירי העבדים והגביל את מספרם. התייקרות העבדים אילצה חלק מבעלי העבדים לוותר על העבדות, ולחפש חלופות אחרות. כמו כן הפרוש היה שפחות כדאי להרוג או להתעלל בעבד שכן קשה יותר להחליף אותו בעבד חדש. לאחר מכן הוחל חוק הרחם החופשי, שהעניק לילדי העבדים את חירותם, ולבסוף בוטלה העבדות סופית, תוך פיצוי בעלי העבדים על אובדנם. כך, למשל, היה תהליך ביטול העבדות בברזיל. שתי המדינות שהיו אחרונות לבטל את העבדות באמריקות היו קובה (1886) וברזיל (1888). מרד העבדים המפורסם שאירע בסנטו דומינגו הצרפתית (האיטי של היום) בסוף המאה ה-18 ומלחמת האזרחים בארצות הברית הם שני המקרים היחידים בהם הסתיימה העבדות בשפיכות דמים, ולא בהסדר כלשהו.
לאחר ביטול העבדות בארצות הברית, העבדים-לשעבר הפכו לאזרחי המדינה, אם כי הם קופחו באופן חוקי ולא חוקי לעומת הלבנים. גם באמריקה הלטינית בתקופה בה כבר בוטלה העבדות בחוק, הייתה תקופת ביניים בה התקיימו מודלים של עבודה ללא שכר, על בסיס מערכת של ניהול חובות. רק כעבור עשרות שנים זכו צאצאי העבדים לשוויון זכויות מלא בעקבות מאבק התנועה האפרו-אמריקנית לזכויות האזרח, והחלו להשתלב בהדרגה בחברה האמריקנית.
המדינות הדמוקרטיות ובראשן בריטניה, צרפת וכעת גם ארצות הברית לחצו על מדינות נוספות לבטל את העבדות ודבר זה נמשך במהלך המאה ה-20 במזרח התיכון ובאפריקה. לדוגמה באמנת ג'דה משנת 1927, בין הממשל הבריטי לבין אבן סעוד הוסכם לדכא את העבדות בערב הסעודית. צו משנת 1936 אסר על יבוא של עבדים למדינה אלא אם ניתן היה להוכיח שהם היו עבדים קודם לכן. בשנת 1962 נאסר על סחר בעבדים או החזקת עבדים בסעודיה. בשנת 1953 שייחים מקטר שהיו בהכתרת אליזבט השנייה בבריטניה לוו בעבדים, וכך גם בביקור חמש שנים מאוחר יותר. עד שנת 1969 רוב המדינות המוסלמית אסרו על עבדות, אם כי זו המשיכה להתקיים במדבריות עיראק, וכן בערב הסעודית, תימן ועומאן. אלו אסרו על עבדות בתחומן בשנת 1970. המדינה האחרונה שהפסיקה מבחינה רשמית את העבדות בתחומה הייתה מאוריטניה בשנת 1981.
עבדות מודרנית
על פי מדד העבדות העולמי ב-2016 עדיין יש בעולם קרוב ל-46 מיליון בני אדם בסטטוס של עבדות, שמועסקים בשלושה תחומים עיקריים: בניין, עבודות בית ומין. בנוסף יש מדינות בעיקר במזרח התיכון וצפון אפריקה שבהם מועסקים קטינים בלחימה.
המדינות בעלות השיעור הגבוה ביותר מאוכלוסייתם המוגדרים בעבדות מודרנית הן: קוריאה הצפונית, אוזבקיסטן, קמבודיה, הודו, קטר, פקיסטן, קונגו ועוד. העבדות המודרנית מסתכמת במיליארדי דולרים מדי שנה.
דוח האו"ם מגדיר סחר בבני האדם כך: "גיוס, העברה, שינוע והסתרה של בני אדם באלימות, איומים או בכל צורה של כפייה, חטיפה, מרמה ושימוש בכוח למטרות ניצול, הכולל ניצול מיני, ניצול לצורכי עבודה או העסקה דמוית עבדות".
בשנת 2000, פרסם האו"ם את פרוטוקול "פלרמו" הפרוטוקול למניעת, דיכוי וענישה של סחר בבני אדם, בייחוד נשים וילדים, אשר משלים את אמנת האומות המאוחדות נגד פשע מאורגן חוצה גבולות, מטרת האמנה היא לקדם שת"פ על מנת למנוע פשע מאורגן חוצה גבולות. ישראל אישרה את הפרוטוקול בשנת 2008. סעיף 3 לפרוטוקול "פלמרו" מסביר מהם המאפיינים ודרכי הפעולה בכל הקשור לסחר בבני אדם, ומפרט את דרכי הניצול של הקרבנות. הסעיף מפרט שסחר בבני אדם כולל כל סוג של העברה או קבלה של בני אדם באמצעות סוג של כפייה, אשר משמשים להשגת שליטה על בנאדם אחר וניצולו. בנוסף הסעיף מגדיר שילד הוא כל אדם אשר גילו מתחת לגיל 18.
למושג סחר בבני אדם ישנן הגדרות נוספות:
סחר למטרות ניצול מיני
הגדרה אחת היא פעילויות של מתן שירותים מיניים לכסף, כגון זנות. בנוסף לפי הגדרה אחרת מדובר ב- פעולה או נוהג של הובלה בלתי חוקית של אנשים ממדינה אחת או לאזור אחר למטרות ניצול מיני.
הגדרה נוספת היא כאשר אדם מבוגר עוסק בפעולת מין מסחרית, כגון זנות, כתוצאה מכוח, איומי כוח, מרמה, כפייה או כל שילוב של אמצעים כאלה, אותו אדם הוא קורבן סחר. המעורבים בגיוס, באיתור, במשיכה, בהעברה, במתן, בהשגה, בהתנשאות, בשדולה או בשמירתו של אדם למטרה זו, אשמים בסחר מין של מבוגר. אם אדם מבוגר משתתף בזנות בהסכמה, ובשלב מאוחר יותר מוחזק בפעילות זו באמצעות מניפולציה פסיכולוגית או כוח פיזי, גם הוא נחשב כקורבן סחר.
סחר בילדים
הערכות מצביעות על כ-152 מיליון ילדים מוגדרים כקורבנות של עבדות ילדים, מתוכם כ-73 מיליון ילדים עוסקים בעבודות מסכנות חיים. עבודה מסכנת חיים מוגדרת, כעבודה אשר מעצם טיבה או איך שהיא מתבצעת עלולה לפגוע בבריאות, בבטיחות ומוסר של הילדים. סחר בילדים מוגדר כפשע על פי המשפט הבין-לאומי והפרת זכויות הילדים בהתאם לאמנה בדבר זכויות הילד (1989).
עבודה בכפייה (סחר למטרות עבודה)
אמנת האו"ם (מס' 29) בדבר עבודת כפייה או עבודת-חובה, 1930, אשר נחתמה בז'נבה ונכסה לתוקף בישראל בשנת 1956, מגדירה בסעיף 2 את עבודת הכפייה או עבודת החובה ככל עבודה או שירות הנתבעים מאדם בכוח איום של איזה עונש שהוא ואשר אדם זה לא הציע לעשותם מרצונו הטוב. דוגמה רלוונטית לימינו, ניתן לראות במשטר הטוטליטרי המתנהל בקוריאה הצפונית על ידי הדיקטטור קים ג'ונג און.
חוקר האו"ם לענייני זכויות אדם בקוריאה הצפונית, מרזוקי דרוסמאן פרסם דו"ח לעצרת הכללית וממנו עולה כי יותר מ-50 אלף צפון קוריאנים נשלחו לעבוד מחוץ לגבולות קוריאה הצפונית בתנאי עבדות כדי לעקוף את הסנקציות שמטיל האו"ם על המדינה המבודדת. הוא האשים את השלטונות בפיונגיאנג הבירה, בהפרת האמנה הבינלאומית לזכויות אזרחיות ופוליטיות אשר אוסרת העסקה בכוח וציין כי קוריאה הצפונית חתומה על אמנה זו.
גם כיום עבדות חוב היא תופעה די נפוצה במספר מדינות אסיה.
עבדות מודרנית בישראל
עד לשנת 2006 לא הייתה קיימת בישראל עבירה בחוק של עבדות. בדו"ח של מחלקת המדינה האמריקאית מ-2001 דורגה ישראל בקטגוריה שלישית של מדינות שאינן עושות דיין על מנת להיאבק בסחר בבני אדם בתחומה של המדינה. רק בשנת 2006 הגדרת המושג עבדות נחקקה בחוק איסור סחר בבני אדם, והיא מוגדרת כמצב שבו מופעלות כלפי בן-אדם אותן הסמכויות אשר מופעלות כלפי קניינו של בן-אדם, וכוללת שליטה ממשית בחייו של האדם או שלילת חירותו. בעקבות חוק זה נחקקה עבירת "החזקת אדם בתנאי עבדות" ב, על-פיה "המחזיק אדם בתנאי עבדות לצורך עבודה או שירותים, לרבות שירותי מין, דינו מאסר שש עשרה שנים".
נכון לשנת 2016, הוכרו בישראל כ-47 מקרים של סחר ועבדות, מתוכם 23 מקרים של גברים, ועוד כ-24 מקרים של נשים. הקורבנות כללו עובדי בניין שהוחזקו בתנאי עבדות, עובדות סיעוד ומשק בית שהוחזקו גם הן בתנאי עבדות, תיירת שהועסקה בזנות, ושורדי סחר ועבדות במחנות העינויים בסיני. על-פי אינדקס העבדות הגלובלית 2016, מוערך מספר בני האדם המוחזקים בתנאי עבדות בישראל ב-11,600, בעיקר בתעשיית המין אך גם בניצול עובדים זרים.
אתרי אולימפיאדת טוקיו (2020)
אתרי אולימפיאדת טוקיו (2020) העתידים להיפתח ב-2021.
אתרי אולימפיאדת טוקיו
23 הרבעים של טוקיו מטרופולין טוקיו
אבא מרי בן קלונימוס
רבי אַבָּא מָרִי בֶּן קָלוֹנִימוּס היה מדקדק עברי בימי הביניים, חי כנראה בראשית המאה ה-14.
ספר הדקדוק "לקח טוב"
תלמידו הקדיש לו את ספר דקדוק אותיות השימוש "לקח טוב", בשמו המלא: מדרש לקח טוב: "עניין המלות המשמשות בכל המקרא", שבסופו שיר ארוך הפותח במילים "ארוגות למלכים הרקמות" על כללי הדקדוק והמליצה העבריים. לפי קולופון הספר, כתיבתו הושלמה בשנת ה'קי"ד (1354).
הספר עודנו בכתב־יד (כת"י פארמה 3282. מס. 791 בקטלוג דה רוסי), וצילומו מצוי במכון לתצלומי כתבי יד עבריים שבאוניברסיטה העברית בירושלים.
בעבר יוחס החיבור לאבא מרי בן קלונימוס עצמו.
כריס רוברטס
כריס רוברטס (באנגלית: Chris Roberts; נולד ב-27 במאי 1968) הוא מעצב משחקי וידאו, מתכנת, מפיק ובמאי סרטים אמריקאי. הוא יצר את סדרת המשחקים Wing Commander כשהיה ב-Origin Systems וכעת הוא עובד על משחק - סימולטור החלל Star Citizen.
Cloud Imperium Games Corporation
ב-2011, הקים רוברטס את Cloud Imperium Games Corporation, יחד עם שותפו העסקי אורטוין פרירמוט' עורך דין ותיק בתחום המדיה, כדי לעבוד על משחק חדש. ב-10 באוקטובר 2012, Cloud Imperium Games השיקה קמפיין מימון המוני מאתר האינטרנט Roberts Space Industrie במטרה לגייס בין שני מיליון לארבעה מיליון דולר כדי להוכיח למשקיעים פרטים שיש לסוג משחק זה פוטניצל הצלחה ומהם לגייס עוד עשרה עד חמישה עשרה מיליון דולר כדי להפיק משחק - סימולטור חלל למחשב האישי. המשחק נבנה במנוע הגרפי Cryengine 3. המשחק הבטיח להכיל עלילה מסועפת המשחק נקרא Squadron 42 ויקום מקוון מתמשך Star Citizen. ב-18 באוקטובר 2012, עקב בקשת המעריצים הושק גם קמפיין באתר Kickstarter ב-19 בנובמבר של אותה שנה גויסו 6,238,563 דולר לפרויקט, ובערך 4.1 מיליון דולר מהאתר Roberts Space Industrie ועוד 2.1 מהקמפיין באתר Kickstarter. רוברטס העריך שאם יוכל לגייס כ-23 מיליון דולר עד סוף הקמפיין המשחק לא יצטרך משקיעים והמשחק יהיה עצמאי לגמרי. מטרה זו הושגה ב-18 באוקטובר 2013. נכון ל-21 ביולי 2015 המשחק גייס מעל 87,145,000 דולר.
ב-2013 רוברטס הכריז כי המשחק יפותח בשיטת מודלים וכל מודל ישוחרר ברגע שהוא יהיה שחיק ויעמוד בסטנדרטים של החברה. הראשון, היה מודל ההנגר, הוא שוחרר ב-29 באוגוסט 2013, ואפשר לשחקנים לשוטט בהנגר שלהם ולהתרשם מהחלליות שהעבודה על המודל ה-תלת־ממדי שלהן הושלמה. ב-3 ביוני 2014 שוחרר Arena Commander ואפשר לשחקנים לבדוק את מערכת הטיסה והקרב במספר חלליות.
סרט (חומר)
סרט הוא רצועת חומר, משמשת לאיסוף עצמים, כרכיב במכונות, ולקישוט. בשימושיהם המגוונים, סרטים עשויים מנייר, בד, עור, מתכות וחומרים פולימריים.
דימוי הסרט הוא מרכיב ברוב סמלי בתי המלוכה והאצולה במערב.
סרטים, ממגוון חומרים, נלווים אל זרי פרחים. סרטי מוּדעות צבעוניים הנענדים על החולצה או דש הצווארון, מסמלים עמדות חברתיות ופוליטיות, לפי המשמעות הידועה או המקובלת של צבע הסרט.
בטקסים של חנוכת מיזמי בנייה, נוהגים למתוח אותם בפתחו, עד לגזירתם בידי דמות מוערכת, טקס גזירת הסרט מסמל את חנוכתם ופתיחתם הרשמית לציבור.
סרטי נייר משמשים לקישוט, והם חומר גלם להכנת שרשראות נייר.
סרטי בד עשויים ממגוון חומרים: כותנה, צמר וחומרים סינתטיים. משי, סאטן וקטיפה, הם הבדים האהודים ליצירת קישוטים חגיגיים.
מסגד לרבנגה
מסגד לַרָבַּרְגָה (אנגלית: Larabanga Mosque) הוא מסגד היסטורי הבנוי בסגנון האדריכלות הסודאנית בכפר בעל אותו השם בגאנה. זהו המסגד העתיק במדינה ובין העתיקים בכל מערב אפריקה ומתייחסים אליו כאל "מכה של אפריקה המערבית". הוא שופץ מספר פעמים מאז הקמתו ב-1421 או במאה ה-17, לפי מקורות שונים.
מיקומו
המסגד נמצא כ-16 קילומטרים מערבית לדמונגו, עיר ראשית במחוז גונג'ה המערבית של האזור הצפוני בגאנה וכ 8 קילומטרים מן הפארק הלאומי מולה הגדול במדינה.
היסטוריה
לפי האגדה, סוחר בשם אָיוּבָּה הגיע לאזור כשקיבל מסר שעליו לבנות כאן את המסגד. כשהתעורר לאחר שנרדם מצא כי היסודות למבנה כבר קיימים והמשיך בבנייתו. האגדה גם אומרת כי הוא נקבר מתחת לבאובב הנמצא בסמוך לו. כעת המסגד מהווה מקום עלייה לרגל (חאג') כה ידוע עד שזכה לשם "מכה של אפריקה המערבית".
בשנות ה-70 בניסיון למנוע פגיעה במבנה מגשם ורוח המקום נעטף בתערובת חול ומלט אך בעקבות חדירת תערובת ופעילות טרמיטים על יסודות המבנה חלק מן המבנה קרס.
מבנה
כמו שאר המסגדים בצפון גאנה המסגד נבנה בשיטה אדריכלית סודנית-סאהלית מבוץ וקני סוף. גודלו 8 מטר אורך ורוחב. המבנה בעל שני מגדלים - האחד - מחראב הפונה לכיוון מכה והשני משמש כמינרט. ספר הקוראן שלפי האמונה המקומית ירד מן השמיים ב-1650 לבּרָמָה, אימאם של אותה התקופה, לאחר תפילותיו.
רני לאקשמיבאי
לָאקשמי בַאי, הרָני של ג'האנסי (במראטהית: झाशीची राणी लक्ष्मीबाई; 19 בנובמבר 1835 - 18 ביוני 1858) הייתה המלכה האחרונה של הנסיכות ג'האנסי של האימפריה המראטהית ומהדמויות הבולטות של המרד ההודי הגדול.
קורות חייה
במאי 1842 נישאה לאקשמיבאי למהארג'ה של ג'האנסי (נמצאת כ-210 ק"מ דרומית לאגרה), ראג'ה גנגדהאר ניווקר (Gangadhar Newalkar). לאחר נישואיה נקראה לאקשמיבאי כהוקרה לאל ההודי לקשמי ובהתאם למסורות. ב-1851 נולד בנה הבכור דמודר ראו, שנפטר לאחר מספר חודשים. לפני מותו של המארג'ה, אימצו בן שנקרא על שמו של הבן שנפטר.
המרידה בבריטים
תחת פיקודה של רני לאקשמיבאי מרדה ג'האנסי, שהייתה עיר בעלת מבצר, במסגרת המרד ההודי הגדול. בעיר ישבו כ-11,000 מורדים (מתוכם כ-9,500 אזרחים חמושים). בין 60 ל-70 בריטים שהוצבו בעיר הסתגרו במצודת העיר, שלושה ימים לאחר מכן הם נכנעו והובטח להם שישוחררו בבטחה. בדומה לאירועים בקאנפור, הבטחה זו לא נשמרה והבריטים בעיר נטבחו ברגע שיצאו מהמצודה.
כוח המורדים במרכז הודו, בפיקודם של טאנטיה טופי, רני לאקשמיבאי וראו סאהיב, איבד את אחיזתו בג'האנסי וקלפי והיה במנוסה מפני הכוח הבריטי בפיקודו של הגנרל יו רוס. כהימור אחרון, הגיע כוח המורדים לעיר גוואליור מצפון לג'האנסי, 122 ק"מ דרומית לאגרה. העיר גוואליור הייתה עיר מבוצרת ונחשבה למעוז חשוב במרכז הודו ולאחד המבצרים החזקים ביותר בהודו. שליט העיר (המהרג'ה של גוואליור) שהיה נאמן לבריטים, ניסה להילחם במורדים באזור מוראר (Morar) עם מי מכוחותיו שנותרו נאמנים לו, אך נכשל וברח מהעיר. עם עזיבת המהרג'ה, כוחות העיר הצטרפו לכוח המורדים והעיר נפלה לידיו יחד עם מצבור נשק נרחב.
ב-17 ביוני, נתקל יו רוס בכוח המורדים באזור קוטה-קי-סראי (Kota-Ki-Serai) והביס אותו בקרב פרשים. בקרב זה נפצעה לאקשמיבאי באופן אנוש ונפטרה לאחר יומיים מפצעיה. יומיים לאחר מכן, לאחר כ-5 שעות לחימה כנגד כ-10,000 מורדים מחוץ לעיר, כבש לבסוף רוס את גוואליור מידי המורדים.
מיס סההרה
מיס סההרה (באנגלית: Miss saHHara) היא דוגמנית, מלכת יופי, זמרת-יוצרת ופעילת זכויות אדם ולהט"ב בריטית-ניגרית. היא ידועה בשל ייצוגה את ניגריה בתחרויות יופי בינלאומיות כדי למשוך תשומת לב לסוגיות של להט"בים באפריקה. בשנת 2011, היא הייתה לאישה הטרנסג'נדרית הניגרית הראשונה שיצאה מהארון ודיברה על חווייתה כטרנסג'נדרית בעיתונות הבינלאומית, במהלך תחרות מיס אינטרנשיונל קווין - תחרות היופי לטרנסג'נדריות בפאטאיה, תאילנד. ב-19 ביולי 2014, היא הוכתרה בתחרות סופר סיריינה העולמית (Super Sireyna Worldwide) במנילה, הפיליפינים. אחרי הניצחון בתחרות, היא השתמשה בנראות הבינלאומית כדי לייסד קרן עולמית למען נראות טרנסג'נדרית בשם TransValid. היא גם מבקרת קשה של חוקי המאסל לאנשים להט"ביים בניגריה.
בתור דוגמנית, הופיעה על המסלול בשבועות אופנה וכן על שערי מגזינים בינלאומיים.
גיל ההתבגרות – התמודדות עם הזהות המגדרית
בילדותה, היא אף פעם לא הרגישה מתואמת לדעות השמרניות והדתיות בניגריה. היא לא הייתה מודעת לקיום הדיספוריה המיגדרית, והרצון המתמיד שלה להציג את עצמה כאישה כאשר החברה הכירה בה כזכר גרם לה לתחושות קשות, כאילו משהו מהותי מעוות בה.
היא פנתה לדת בתקווה למצוא מרפא, אך בניגוד למטרות ההמרה שייעדו לה, היא התפללה לאלוהים שיהפוך אותה לאישה כשתגדל. היא ניסתה להתאבד פעמיים, כי לא יכלה לשאת את הכמרים והאנשים סביבה שכל הזמן אמרו לה שהיא חריגה בשל מאפייניה הנשיים. היא גם נעצרה ונכלאה בשל הופעתה הנשית. היא מספרת שניסיונות ההתאבדות חיזקו אותה בהחלטתה לעזוב את ניגריה ולמצוא מקום סובלני יותר, או לחלופין - להצליח בניסיון ההתאבדות הבא.
היא כתבה במאמר ב-Gay Star News, לכבוד יום הזיכרון הטרנסג'נדרי ב-2013 על התמודדותה עם הסביבה הלא-מקבלת ועל חוסר ההבנה של זהויות מגדריות שגרמו לה לבלבול ולתחושת אי שייכות:
כשיכלה, עברה מיס סההרה ללונדון, למצוא שם מקלט מהרדיפה של המשטרה הניגרית.
לונדון
היא עזבה את ניגריה ב-2004 לטובת לונדון, שם התחילה טיפולי מעבר מגדרי בעזרת רופאים, והדימוי העצמי שלה השתפר בהתאם. היא החלה לעבוד בתור זמרת ב"קיטש קברה" של מאדאם ג'וג'ו בסוהו, בווסט אנד של לונדון. היא הופיעה שם במשך 10 שנים, עד נובמבר 2014, כאשר המקום נסגר.
היא כתבה מספר שירים והפיקה אותם בשיתוף עם סקוט הוזט בתחילת קריירת המוזיקה שלה.
דוגמנות
היא הופיעה על המסלול במספר רב של תצוגות אופנה בלונדון ובמקומות אחרים. היא דגמנה עבור על זיאד גאנם בשבוע האופנה של לונדון במשך ארבע עונות. היא גם הייתה מעורבת באופנה אלטרנטיבית במשך כחמש שנים, ואף הציגה קולקציית קוטור בעיצובה.
שמות
מיס סההרה מסרבת לפרסם את השמות שנולדה עמם. היא מסבירה כי ל"דד-ניימינג" (השימוש המכוון בשמות קודמים של אנשים טרנסג'נדרים) ומיסג'נדרינג (שימוש בכוונה או מתוך חוסר אכפתיות בפנייה מגדרית לא נכונה) יש השלכות שליליות כמו עידוד שנאה, אפליה וטרנספוביה. היא גם מספרת שהשם שמופיע בפייסבוק שלה, "איריס סההרה הנסון" אינו שמה החוקי, אלא פסבדונים שהמציאה כדי למנוע מבלוגרים מלפרסם את שמה המקורי, מתוך חשש לאלימות בעקבות האיומים הרבים שהיא מקבלת על חייה באינטרנט.
סכסוכים עם בלוגרים וקוראים
גם הרטוריקה האנטי-דתית שלה לא מחבבת אותה על הקהל הניגרי.
לדבריה, כל הדתות הן דכאניות וארכאיות. מבקריה טוענים שעליה להתמקד בפעילות שלה למען זכויות טרנסג'נדריות ולשתוק לגבי סוגיות שנויות במחלוקת כמו דת. אך היא ממשיכה לפרסם את דעותיה ואת תסכולה מכך שאפריקאים מסרבים להטיל ספק באמונתם, אותה היא מכנה "שריד קולוניאלי".
תחרויות יופי
היא הייתה מתחרה בתחרות מיס עולם האלטרנטיבי של אנדרו לוגן, זמן קצר אחר הגיעה ללונדון, וייצגה את ניגריה. היא הגיעה למקום שני.
ב-2011, היא השתתפה בתחרות מיס אינטרנשיונל קווין בתאילנד ושוב ייצגה את ניגריה. זה היה במהלך התחרות שהיא יצאה לעולם התקשורת כטרנסג'נדרית ניגרית גאה, והצהירה על כוונתה להמשיך להילחם עבור קבלה ושוויון לקהילת הלהט"ב באפריקה.
בשנת 2014 זכתה בתואר הבינלאומי הראשון שלה בתחרות סופר סיריינה העולמית בפיליפינים. גם בתחרות היוקרתית הזו היא ייצגה את מולדתה ניגריה, כדי לעורר מודעות ליחס השלילי המשפטי והחברתי כלפי הקהילה באפריקה.
אקטיביזם
ב-2014, מיס סההרה התחילה פרויקט מודעות גלובלית למען הקהילה הטרנסג'נדרית שנקראת TransValid. הארגון השיק עם קמפיין בליווי ההאשטאגים "#IAmValid" ו-"#YouAreValid", שבו בו אנשים טרנסג'נדרים ובעלי ברית פרסמו קטעי וידאו של עצמם מכריזים על תמיכתם בקהילה. מטרת הארגון היא "להתמודד עם תפיסות מוטעות, פחד, ושנאה של טרנסג'נדרים ברחבי העולם" ולחנך לגבי סוגיות שעומדות בפני אנשים טרנסג'נדרים.
באוגוסט 2015, מיס סההרה הפיקה סרט קצר עבור TransValid בשם "המחיר הקטלני של טרנספוביה בברזיל", אשר מתאר את המצוקה והסכנה של החיים בברזיל כאישה טרנסג'נדרית.
במרץ 2016, לכבוד יום הנראות הטרנסג'נדרית הבינלאומי, היא חברה עם אלייקה בארוס, מיס טרנס יוניברס 2015 ומלכות יופי טרנסג'נדריות אחרות, לקמפיין מודעות למען הקהילה הטרנסג'נדרית תחת הכותרת "אני טרנסית ויש לי את הזכות לחיות".
מנואל פריירה
ביוגרפיה
פריירה התחיל את הקריירה בקבוצת הנוער טרנקה לאוקן ממקום הולדתו. משם המשיך לקריירה מקצוענית באסטודיאנטס שם שיחק בעמדת החלוץ המרכזי והיווה חלק מקו ההתקפה הזכור בכינויו ה"לוס פרופסורים" יחד עם אלחנדרו סקופלי, אנריקה גואיטה, אלברטו זוזאיה ומיגל אנחל לאורי. פריירה כבש בסך הקריירה שלו בה 100 שערים וממוקם במקום ה-6 בטבלת הכובשים בהיסטוריה. בעונה האחרונה הלא רשמית בארגנטינה סיים כסגן ב-1930 ובעונה אחר כך ב-1931 הם סיימו במקום השלישי כשהקבוצה כבשה 104 שערים והייתה לפוריה ביותר בתחרות. בשנת 1933 עבר לשנתיים לריבר פלייט ואז חזר לקדנציה שנייה באסטודיאנטס לפני שפרש.
במדי נבחרת ארגנטינה היה לקפטן שלה בסוף שנות העשרים של המאה ה-20. הופעת הבכורה שלו הגיעה ביולי 1927 נגד אורוגוואי במתכונת גביע ניוטון. באותה שנה זכה עימה בקופה אמריקה כשכבש צמד בטורניר ב-1–5 נגד פרו המארחת. השער הראשון נגדם נכבש כעבור 50 שניות בלבד ובכך הוא אחד הכובשים המהירים ביותר בתולדות הנבחרת. בשנת 1928 הם זכו במדליית כסף באולימפיאדת אמסטרדם ופריירה כבש 6 שערים וסיים במקום השני במלכות השערים אחרי חברו לקבוצה, דומינגו טראסקוני, שכבש 11 שערים. במשחק הגמר נגד אורוגוואי השווה את התוצאה ל-1–1 וכך הוא נגמר גם לאחר הארכה. במשחק חוזר הם הפסידו להם 2–0 והפסידו את מדליית הזהב. בשנת 1929 פריירה זכה פעם נוספת בקופה אמריקה כשהוא כובש צמד ב-1–4 נגד פרגוואי ועוד אחד ב-0–2 על אורוגוואי. הוא הנהיג אותה במונדיאל הראשון ב-1930 והם הגיעו עד לגמר בו הפסידו 4–2 למארחת אורוגוואי. פריירה עשה בסך הכל במדיה 21 הופעות וכבש 11 שערים.
עם פרישתו ממשחק עבד בתור שדרן משחקי כדורגל ברדיו וכתב טור דעה בעיתון הארגנטינאי קלרין ואל דיה. בנוסף לכך היה גם כתב ועיתונאי בכמה טורנירי מונדיאל. בשנת 1983 פריירה נפטר בגיל 77 בבית החולים בברצלונה לאחר שחלה בסרטן. כמחווה והוקרה על הקריירה הספורטיבית שלו זכה שמשנת 1991 רחוב במקום הולדתו יקרא על שמו.
סויוז-T
הסויוז-T הייתה הגרסה השלישית של חלליות הסויוז והיא פעלה בין השנים 1979-1986. בגרסת הסויוז-T שולבו לקחים שהופקו מתוכנית אפולו סויוז, מהסויוז 7K-TM ומהסויוז הצבאית.
הר קינג
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הר קינג (אנטארקטיקה, הרי טולה)
הר קינג (באנגלית: Mount King) הוא הר בקצה המזרחי של הרי טולה בארץ אנדרבי, באזור מזרח אנטארקטיקה שבאנטארקטיקה (בשטח שאוסטרליה טוענת לריבונות עליו כחלק מהטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית).
בבסיסו של הר קינג מצוי ראשו של קרחון ביוור.
גובהו של ההר 1,425 מטרים מעל פני הים.
פסגתו של ההר חלקה (אינה מחודדת).
מקור השם
ההר נקרא על שמו של פיטר וו. קינג (Peter W. King), קצין רדיו בתחנת מוסון בעונת המחקר 1957–1958, וחבר במחלקת מזחלות הכלבים של משלחת המחקר האוסטרלית לאנטארקטיקה.
חקלאות
חקלאות (מן המילה הארמית חקל שפירושה "שדה") היא מגוון של פעולות שמטרתן ליצור מזון, מספוא, סיבים, עורות ומוצרים נוספים, על ידי גידול צמחים ובעלי חיים או יצירה מכוונת של תנאים לגידולם, לרבות חקלאות ימית. החקלאות היא אחד מתחומי העיסוק הקדומים של האדם, והיא שכלול של פעולות איסוף מזון, ציד בעלי חיים ודיג פרימיטיבי. ההיסטוריה של החקלאות שלובה בהיסטוריה האנושית, והשינויים בחקלאות היו גורמים כבדי משקל בתמורות חברתיות שחוותה האנושות, בהן התמחות בפעילות מסוימת. התפתחות החקלאות, מראשיתה ועד ימינו, אפשרה להגדיל במידה רבה ביותר את כמות המזון העומד לרשות החברה האנושית, ובכך גם את גידול האוכלוסייה בעולם לממדיה הנוכחיים.
החקלאות היא העיסוק הנפוץ בעולם – כ-28% מכוח העבודה בעולם עוסק בו. לעומת זאת, התוצר החקלאי מהווה רק 5% מהתוצר העולמי הגולמי (התוצרים הלאומים הגולמיים). מושג החקלאות מתייחס למגוון נרחב של פעילויות ייצור, אשר נפרשות על קשת רחבה של קני מידה תפעוליים (גודל יחידות שטח העיבוד, תפוקות וכו'), התמחויות ואספקטים שיווקיים.
בקצה אחד של קשת זו, נמצאת חקלאות הקיום (Subsistence Agriculture), המתבססת על שטחי אדמה (או כמות בעלי חיים) מצומצמים, תוך שימוש בכמות מצומצמת של תשומות חקלאיות, ללא השקעות וללא שיווק. חקלאות זו מייצרת תפוקות מועטות בלבד, כאלו המספיקות אך ורק לצריכה עצמית ולקיום החקלאים.
בקצה השני של הקשת, נמצאת החקלאות האינטנסיבית הכוללת גם את החקלאות התעשייתית. חקלאות זו עושה שימוש בשטחי אדמה נרחבים (ובהיקפים גדולים של בעלי חיים), תוך שימוש נרחב בתשומות חקלאיות כגון: דשן וחומרי הדברה ובמיכון ברמה טכנולוגית גבוהה. החקלאות האינטנסיבית כרוכה בהשקעות נרחבות, בתעשיות נלוות המיועדות לספק לצרכן את המוצר המוגמר ובשיווק. מטרת החקלאות האינטנסיבית היא, בדרך כלל, השאת הרווח לחקלאי או לתאגיד החקלאי.
ענפי חקלאות
במהלך ההיסטוריה התפתחו ענפי חקלאות רבים. הענפים נבדלים בסוגי הגידולים החקלאיים ובעלי החיים אותם הם מגדלים, בטכנולוגיה, באקלים וכו'. דוגמאות לענפים חקלאיים שונים: גידולי שדה, גידול ירקות, פרדסנות, כוורנות, רפתנות, לולנות, יערנות, הורטיקולטורה, גידול מטעים, גידול פטריות, גידול אצות, גידול דגים בבריכות וחקלאות ימית.
היסטוריה של החקלאות
בטרם התפתחה החקלאות, התקיימה האנושות בחברות של ציידים-לקטים.
החקלאות בעת העתיקה
עדויות ארכאולוגיות להתפתחות של חקלאות באופן נפרד על ידי קבוצות אוכלוסין שונות התגלו במספר מקומות על פני כדור הארץ.
במחקר שהתפרסם ביולי 2015 ובוצע במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, על בסיס ממצאים שנמצאו באתר הארכאולוגי אוהלו 2 בכנרת, נמצא כי באתר המתוארך ל-23,000 שנים לפני זמננו, נמצאו ממצאים המעידים על חקלאות בהיקף קטן, שעסקה בגידול חיטה ושעורה. זאת הדוגמה הקדומה ביותר בעולם לגידול תבואות.
אף על פי שקיימים ממצאים המוכיחים שימוש בדגנים עוד לפני כן, ככל הנראה, רק בפתחה של תקופת האבן החדשה, סביב התקופה של 10,000 לפני הספירה, החלו החקלאים הראשונים, באזורי מסופוטמיה והלבנט, לבחור ולזרוע צמחי בר שונים, בעלי תכונות ייחודיות. הגידולים אשר נחשבים כראשונים אשר בויתו הם: חיטת בר, חיטה חד-גרגירית, שעורה, אפונה, עדשים, בקיית הכרשינה, חמצה והפשתה. תהליך זה מכונה "המהפכה החקלאית" או "המהפכה הנאוליתית".
השומרים החלו לפתח חקלאות בסביבות 8,000 לפני הספירה, בהסתמך על נהרות החידקל והפרת ומערכות מסועפות של תעלות השקיה. מחרשות וכלים חקלאיים קדומים מופיעים בתחריטים בסביבות 3,000 לפני הספירה; מחרשות זרעים בסביבות 2,300 לפני הספירה. חקלאים אלו גידלו חיטה, שעורה, עדשים ובצל, ופירות כולל תמרים, ענבים ותאנים. סביב 5,000 לפני הספירה פיתחו השומרים טכניקות חקלאיות בסיסיות שכללו עיבוד אינטנסיבי של שטחים נרחבים, השקיה מתוכננת ושימוש בכוח אדם מאומן שהוכשר לעבודות חקלאיות ספציפיות. המצרים הקדמונים פיתחו את החקלאות בהסתמך על נהר הנילוס והצפותיו העונתיות. החקלאות החלה בתחילת התקופה הנאוליתית, לאחר 10,000 לפני הספירה. סביב 7,000 לפני הספירה, התבצעו פעולות של זריעה וקציר במצרים העתיקה. הגידולים הנפוצים היו דגנים כמו חיטה ושעורה, לצד גידולים תעשייתיים כמו פשתן ופפירוס. בהודו, חיטה מבויתת, שעורה ושיזף עד 9,000 לפני הספירה, ובעקבותיהם גידול כבשים ועיזים.
קיימות עדויות המראות כי באמריקה כבר גידלו תירס בתקופה שבין 3,000 ל-2,700 לפני הספירה. ירקות נוספים שגודלו בעת העתיקה באמריקה הם: תפוח אדמה, עגבנייה, פלפל, דלעת וכמה סוגי שעועית. גם השימוש הנרחב בטרסות, לעיבוד חקלאי, התפתח באותה תקופה באמריקה הדרומית.
החקלאות הרומית התבססה על הטכנולוגיה החקלאית שפותחה על ידי השומרים, תוך כדי מתן דגש גידולים בעלי פוטנציאל למסחר וליצוא.