cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חוק הפטריוט
מחלוקת
הרחבת תחום השיפוט של בית המשפט בחוק הפטריוט, כך שיתאפשר שירות כלל ארצי של צווי חיפוש, הוכחה כבעייתית על ידי קרן החזית האלקטרונית. בקרן מאמינים כי סוכנויות יוכלו לבצע "שופינג" בקרב שופטים שהראו הטיה חזקה לטובת רשויות אכיפת החוק בכל הקשור לצווי חיפוש, וישתמשו אך ורק בשופטים שהכי פחות סביר שיסרבו להוצאת הצו, גם אם הצו לא מספק את הדרישות המחמירות של התיקון הרביעי לחוקת ארצות הברית, וכי הוא מפחית את הסבירות שספקי שירותי אינטרנט קטנים או חברות טלפון ינסו להגן על הפרטיות של הלקוחות שלהן על ידי אִתגור הצו בבית משפט תחת ההנמקה ש"לא סביר שלספק שירותי אינטרנט קטן מסן פרנסיסקו שקיבל צו כזה יהיו המשאבים להופיע בפני בית המשפט בניו יורק שהנפיק אותו". הקרן מאמינה כי זהו מצב גרוע, שכן רק ספק התקשורת יוכל לערער על הצו שכן רק הוא יידע על כך - צווים רבים מוּצאים במעמד צד אחד, כלומר היעד של הצו אינו נוכח בעת הוצאת הצו.
במשך זמן מה, חוק הפטריוט התיר לסוכנים לבצע חיפושי "sneak and peek". המבקרים, כמו ה-ACLU (האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיותׂ) ו-EPIC (מרכז המידע להגנה על פרטיות אלקטרונית) מתחו ביקורת חריפה על כך בשל ההפרה של התיקון הרביעי לחוקת ארצות הברית, כשהאיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות מרחיק לכת עד כדי שחרור פרסומת המגנה אותו וקוראת לבטלו. אולם תומכי התיקון, דוגמת פרשנית העיתונות הת'ר מקדונלד, עמיתה ב-Manhattan Institute for Policy Research כמו גם contributing editor בסיטי ג'ורנל הביעו אמונה בנחיצותו, בשל העובדה שהעיכוב הזמני בהודעה על צו החיפוש מונע מטרוריסטים להזהיר את עמיתיהם שמתוחקרים. ב-2004 השתמשו סוכני FBI בהוראה זו על מנת לחפש ולבחון בחשאי את ביתו של ברנדון מייפילד אשר נכלא שלא בצדק למשך שבועיים בחשד שהיה מעורב בפיגועי 11 במרץ 2004 במדריד. בעוד שהממשל האמריקאי התנצל בפומבי בפני מייפילד ומשפחתו, מייפילד עצמו לקח את הסוגיה לבית משפט. ב-26 בספטמבר 2007 מצאה השופטת אן אייקן כי החוק היה, למעשה, בלתי חוקתי בשל העובדה שהחיפוש היה בלתי סביר ובכך הפר את התיקון הרביעי לחוקת ארצות הברית.
נובידבור מזובייצקי
יהודי נובידבור
בתחילת 1941 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, אשר שעריו ננעלו ב-17 ביוני 1941. יהודי הגטו הועסקו בעבודות כפייה, ומעת לעת רצחו הגרמנים יהודים ברחובותיו, ותלו בפומבי יהודים שנתפסו בהברחת מזון אליו. בהמשך, הובאו לגטו שבעיר אלפי יהודים מהסביבה, ושוכנו בו בצפיפות רבה, תוך התפשטות מגפת טיפוס הבהרות שהפילה מאות חללים.
חוק הפטריוט
מחלוקת
חוקים המסדירים את תחום התמיכה החומרית בטרור הוכחו כשנויים במחלוקת. נמתחה על כך ביקורת על ידי קרן החזית האלקטרונית בתואנה של פגיעה בחופש ההתאגדות. קרן החזית האלקטרונית טוענת כי לו היה נחקק החוק בתקופת האפרטהייד, אזרחי ארצות הברית לא היו יכולים לתמוך בקונגרס הלאומי האפריקני בשל העובדה שהקונגרס הלאומי האפריקני היה מסווג, אליבא דקרן החזית האלקטרונית, כארגון טרור. הם משתמשים גם בדוגמה של עובד סוציאלי הומניטרי שלא מסוגל לאמן אנשי חמאס כיצד לטפל בילדים יתומים בסכסוך הישראלי-פלסטיני, עורך דין שאינו מסוגל ללמד את חברי הצבא האירי הרפובליקני (ה-IRA) אודות החוק הבינלאומי ועובדים בתחום השלום שאינם מסוגלים להציע הכשרה בדבר הדרך לנהל משא ומתן יעיל להשגת שלום או כיצד לעתור לאומות המאוחדות בנוגע להפרת זכויות אדם. קבוצה נוספת, פרויקט המשפט ההומניטרי (the Humanitarian Law Project) התנגדה אף היא להוראה האוסרת "ייעוץ וסיוע ממומחה" לטרוריסטים, והגישה תביעה כנגד הממשל הפדרלי של ארצות הברית על מנת שההוראה תוכרז כבלתי חוקתית. הם הצליחו, ובית משפט פדרלי מצא כי החוק מעורפל מספיק כדי לגרום לאדם סביר לנחש אם הוא עובר על החוק או לא. בשל כך נקבע על ידי בית המשפט כי ההוראה מפרה את התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, וביטל אותה.
נובידבור מזובייצקי
יהודי נובידבור
מ-20 בנובמבר 1942 ועד 12 בדצמבר 1942 חוסל הגטו שבעיר, ולמעלה מ-5,000 היהודים שנותרו בו שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
חוק הפטריוט
מחלוקת
אולי אחת המחלוקות הגדולות הנוגעות לחוק הפטריוט כרוכות בשימוש במכתבי הביטחון הלאומי על ידי ה-FBI. גופים רבים מתחו ביקורת על כך שהמכתבים מאפשרים ל-FBI להאזין לטלפונים ולחפש ברשומות כספיות ובדואר אלקטרוני ללא צו בית משפט. בנובמבר 2005 דיווח הביזנסוויק כי ה-FBI הוציא עשרות אלפי מכתבי ביטחון לאומי והשיג מיליון רשומות בתחומי הפיננסים, האשראי, התעסוקה ובחלק מהמקרים גם רשומות בתחום הבריאות מהלקוחות של עסקים בלאס וגאס. בין העסקים נכללו בתי קזינו, מחסני אחסון וסוכנויות להשכרת רכב. פקיד משפטי אנונימי טען כי בקשות מסוג זה הותרו על פי סעיף 505 לחוק הפטריוט ולמרות נפח הבקשות התעקש כי "אנחנו לא נוטים לבקש את בית המשפט לאמץ 'מסעות דיג'". עם זאת, לפני כן התגלה כי האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות ערער על חוקתיותם של מכתבי הביטחון הלאומי בבית המשפט. באפריל 2004 הגיש האיגוד תביעה נגד הממשל מטעם ספק שירותי אינטרנט לא ידוע שחויב לפעול בהתאם למכתבי הביטחון הלאומי מסיבות לא ידועות. בתיק ACLU v. DoJ טען האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות כי מכתבי הביטחון הלאומי הפרו את התיקונים הראשון והרביעי לחוקת ארצות הברית, בשל העובדה שחוק הפטריוט לא מצליח לפרט כל תהליך משפטי לפיו חברות טלפון או אינטרנט יכולות לנסות להתנגד לזימון לבית משפט על פי מכתבי הביטחון הלאומי. בית המשפט הסכים ומצא, שבשל העובדה שמקבל הזימון לא יכול לערער עליו בבית המשפט, היה הזימון בלתי חוקתי. הקונגרס של ארצות הברית ניסה לתקן זאת מאוחר יותר בחוק האישור מחדש, אך משום שלא הסירו את סעיף האי-גילוי, שוב פעם מצא בית משפט פדרלי את מכתבי הביטחון הלאומי כבלתי חוקתיים משום שהם מנעו מבית המשפט לעסוק בביקורת שיפוטית משמעותית.
הוראה אחרת של חוק הפטריוט גרמה מבוכה רבה בקרב ספרנים. סעיף 215 מאפשר ל-FBI לבקש צו להפקת חומרים המסייעים לחקירה המתחייבת לצורך הגנה מטרור בינלאומי או פעילויות מודיעין חשאיות. בין ה"דברים המוחשיים" שעשויים להיות יעד נכללים "ספרים, רשומות, ניירות, מסמכים ופריטים נוספים". תומכי ההוראה מציינים כי רשומות אלה מוחזקות על ידי צדדים שלישיים ולכן הם פטורים מציפיות סבירות של האזרח לפרטיות, ובנוסף גורסים כי ה-FBI לא ניצל לרעה את ההוראה. לראיה, ב-2003 שחרר התובע הכללי ג'ון אשקרופט מידע שהראה כי מעולם לא נעשה שימוש בהוראות סעיף 215. כך או אחרת, למרות הצהרות מנוגדות, איגוד הספריות האמריקאי התנגד להוראה, מתוך האמונה שרשומות הספרייה שונות באופן מהותי מרשומות עסקיות רגילות וכי להוראה יהיה chilling effect על חופש הביטוי. האיגוד הפך כה מודאג עד שחבריו כוננו החלטה המגנה את חוק הפטריוט ואף קראה לחבריו להגן על חופש הביטוי ועל פרטיות הלקוחות. הם דחקו בספרנים לפנות לייעוץ משפטי לפני ציות לצו חיפוש וייעצו לחברי האיגוד לנהל רשומות רק למשך פרק הזמן המחויב מבחינה חוקית. כתוצאה מכך, נכתבו דוחות על ספרנים המרטשים רשומות כדי להימנע מהצורך למלא אחר צווים כאלו.
בשנת 2005 קיבל ה-Library Connection, קונסורציום שלא למטרות רווח של 27 ספריות בקונטיקט, מכתב לביטחון לאומי מה-FBI, בדרישה לקבלת רשומות הפטרונים של הספרייה. ג'ורג' כריסטיאן, מנכ"ל Library Connection ושלושה חברי הוועד הפועל של מועצת המנהלים, עירבו את האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות להגיש תביעה על מנת לערער על תוקפו החוקתי של מכתב הביטחון הלאומי. מכיוון שסעיף 505 של חוק הפטריוט, אשר מסמיך את ה-FBI לדרוש רשומות ללא אישור מראש של בית המשפט, גם אוסר על כל מי שמקבל מכתב ביטחון לאומי מלספר לכל אחד אחר על קבלת המכתב, הם ערערו גם על תוקפו של צו איסור הפרסום. במשך כמעט שנה נלחם האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות להסיר את צו איסור הפרסום, כשערער על כוחו של הממשל לפי סעיף 505 להשתיק ארבעה אזרחים שביקשו לתרום לדיון הציבורי על חוק הפטריוט. במאי 2006 ויתר הממשל בסופו של דבר על המאבק המשפטי שלו כדי לשמור על צו איסור הפרסום. ב-26 ביוני 2006 הודיע האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות כי לאחר שזנח את ההגנה על הוראת איסור הפרסום המלווה את הבקשה למכתב הביטחון הלאומי, נטש ה-FBI את התביעה לחלוטין. הארבעה מקונטיקט כובדו על ידי איגוד הספריות האמריקאי בפרס פול האוורד ל-2007 על אומץ לבם לאתגר את מכתב הביטחון הלאומי והוראת איסור הפרסום של חוק הפטריוט.
היבט נוסף של חוק הפטריוט השנוי במחלוקת הוא הוראת ההגירה המאפשרת מעצר בלתי מוגבל בזמן של כל זר אשר התובע הכללי סבור שהוא עלול לגרום לפעולת טרור. לפני שנחקק חוק הפטריוט, אניטה רמססטרי, פרופסור למשפטים ומנהלת מרכז שידלר למשפט, מסחר וטכנולוגיה באוניברסיטת וושינגטון שבסיאטל, האשימה כי החוק שולל זכויות יסוד ממהגרים לאמריקה, כולל תושבי קבע חוקיים. היא הזהירה כי "מעצר לפרק זמן בלתי מוגבל תחת ראיות חסויות - אשר חוק הפטריוט מאפשר - נשמע יותר כמו הצדק של הטליבאן מאשר הצדק שלנו. הטענה שלנו שאנו מנסים לבנות קואליציה בינלאומית נגד הטרור תיפגע בצורה קשה אם נעביר חקיקה המאפשרת מצב בו אפילו אזרחים של בעלות הברית שלנו כלואים בלי ערבויות יסוד אמריקאיות של הגינות וצדק". גורמים רבים אחרים הפגינו ביקורתיות כלפי ההוראה. ראס פיינגולד הצהיר בסנאט, כי ההוראה אינה עומדת אפילו בסטנדרטים החוקתיים הבסיסיים ביותר של הליך הוגן והגינות [כשהיא] ממשיכה לאפשר לתובע הכללי לעצור אדם על בסיס חשד בלבד. אוניברסיטת קליפורניה קיבלה החלטה המגנה (בין היתר) את הוראת החוק המאפשרת מעצרים ללא הגבלת זמן, בעוד שהאיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות האשים את החוק שהוא נותן לתובע הכללי "כוח חדש חסר תקדים לקבוע את גורלם של המהגרים... גרוע מכך, אם לזרים אין מדינה שתהיה מוכנה לקבל אותם, הם יכולים להיות במעצר ללא הגבלת זמן, ללא משפט".
היבט נוסף השנוי במחלוקת של חוק הפטריוט, הוא השפעתו על פרטיותם של קנדים החיים בפרובינציית קולומביה הבריטית. נציב הפרטיות של קולומביה הבריטית העלה חששות כי חוק הפרטיות יאפשר לממשל האמריקאי לקבל גישה למידע פרטי אודות קנָדים, כמו רשומות רפואיות אישיות, שמנוהלות במיקור חוץ על ידי חברות אמריקאיות. אף על פי שממשלת קולומביה הבריטית נקטה באמצעים שמטרתם למנוע מרשויות ארצות הברית לקבל מידע, הסמכויות הרחבות של חוק הפטריוט יכולות להתגבר על החקיקה הקנדית. נציב הפרטיות של קולומביה הבריטית, דייוויד לוקידליס, הצהיר בדו"ח אודות ההשלכות של חוק הפטריוט, "ברגע שמידע נשלח אל מעבר לגבולות, זה קשה, אם לא בלתי אפשרי, לשלוט בו".
במאמץ לשמור על הפרטיות, הציבה קולומביה הבריטית תיקונים בחוק חופש המידע והגנת הפרטיות (FOIPPA) אשר התקבל כחוק ב-21 באוקטובר 2004. תיקונים אלו נועדו להציב מגבלות מוצקות יותר על "אחסון, גישה וגילוי נתוני המגזר הציבורי של קולומביה הבריטית על ידי ספקי השירות". חוקים אלו מתייחסים רק לנתונים במגזר הציבורי ואינם מכסים נתונים חוצי גבולות או נתונים של המגזר הפרטי בקנדה. מוסדות המגזר הציבורי כוללים כ-2,000 "משרד ממשלה, בתי חולים, מועצות בריאות, אוניברסיטאות ומכללות, מועצות בתי ספר, ממשלות מקומיות וסוכנויות ותאגידי כתר מסוימים". בתגובה לחוקים אלו, חברות רבות בוחרות לאחסן את הנתונים הרגישים שלהן מחוץ לארצות הברית.
צעדים משפטיים מבוצעים בנובה סקוטיה כדי להגן על הפרובינציה משיטות איסוף הנתונים של חוק הפטריוט. ב-15 בנובמבר 2007 העבירה ממשלת נובה סקוטיה חקיקה שנועדה להגן על המידע האישי של נובה סקוטיה מפני חוק הפטריוט. החוק נחקק תחת הכותרת “The new Personal Information International Disclosure Protection Act”. מטרת החוק היא לקבוע דרישות להגנה על מידע אישי מפני חשיפתו, כמו גם ענישה במקרה של כישלון מהשגת מטרה זו. שר המשפטים מארי סקוט הצהיר: "חוק זה יעזור להבטיח כי המידע האישי של נובה סקוטיה יהיה מוגן". החוק מתאר את תחומי האחריות של גופים ציבוריים, רשויות מקומיות וספקי שירות, ואת ההשלכות אם תחומי אחריות אלו לא יתקיימו.
טרזן - דמויות
עמוד זה כולל דמויות מטרילוגיית סרטי "טרזן" של דיסני.
סקוט מק'קול
סקוט מק'קול (באנגלית: Scott McCall) הוא הדמות הראשית והפרוטגוניסט בסדרת הטלוויזיה "זאב צעיר". את דמותו מגלם השחקן האמריקאי טיילר פוזי.
ביוגרפיה בדיונית
סקוט, בנם של מליסה ורפאל מק'קול, הוא נער מתבגר ממוצע ותלמיד תיכון בעיירה הבדיונית ביקון הילס. מק'קול אינו תלמיד מוכשר או מקובל. הוא סובל מאסתמה ונאלץ להשתמש במשאף. הוריו של מק'קול גרושים, והוא גר עם אמו, מליסה מק'קול, שעובדת כאחות בבית חולים. אביו של סקוט הוא סוכן FBI.
ההפיכה לאדם זאב
בפרק הראשון של הסדרה יוצאים סקוט וסטיילס, חברו הטוב ביותר לסיבוב ביער לאחר שסטיילס שמע מאביו שביער נמצאה גופה. לאחר שיצאו לסיבוב ביער, אביו של סטיילס, נוח, תופס את סטיילס אך הוא לא מפליל את סקוט, וזה נשאר לבדו ביער. לאחר כמה צעדים עדר איילים רץ לעברו של סקוט והוא מפיל את המשאף שלו. בזמן שסקוט מחפש את המשאף הוא נתקל בגופה ובורח. לפתע, מזנק בפתאומיות איש זאב ונושך על סקוט. זמן מה לאחר מכן מתחיל סקוט להרגיש מוזר וחווה שינויים: הוא שומע דברים, רואה ביתר חדות, מתגלים בו יכולת ריפוי, טפרים ארוכים ושיניים חדות, והאינסטינקטים שלו משתפרים. בליל ירח מלא הוא נרדם ומתעורר בבוקר באמצע היער הרחק מביתו.
סקוט מספר על הנעשה לסטיילס, שמתחיל לחקור על כך ומגלה שסקוט הופך לאיש זאב. בתחילה סקוט לא מאמין לו, אך לאחר כמה ימים הוא משתכנע. במשך העונות עוסקת העלילה בחייו של סקוט וחבורתו, המסתדרים עם המציאות החדשה.
בעונה השלישית הופך סקוט לאלפא אמיתי, מנהיג להקה בעל יכולות משופרות, דבר שקורה אחת ל-100 שנה. בעונה הרביעית נושך את הבטא, חבר להקה תחת האלפא, הראשון שלו, ליאם דנבר, ובהמשך גם את היידן, חברתו של ליאם, אך לא נשך אותה בהתחלה מחשש למותה.
מפלגת האי ונקובר
מפלגת האי ונקובר היא מפלגה פוליטית בקולומביה הבריטית שבקנדה. את המפלגה מנהיג רובין ריצ'רדסון, לשעבר חבר בפרלמנט של קנדה (1979-80). המפלגה הוקמה ב־16 ביוני 2016. המפלגה מציעה לתת אוטונומיה לאי ונקובר ואף לתת לו להיפרד מקולומביה הבריטית ולהפוך למחוז ה -11 של קנדה עד שנת 2021.
במהלך מערכת הבחירות של 2017, המפלגה הבטיחה שאם תיבחר, חברי המועצה שלה יבקשו מהמחוז לקיים משאל עם ב-2021 על האי וישאלו אנשים האם הם בעד שהאי ונקובר יהפוך למחוז של קנדה. המפלגה הציגה ארבעה מועמדים במהלך הבחירות המחוזיות ב-2017, לא זכתה באף מנדט וקיבלה 0.03% מקולות העם. בנובמבר 2019 הודיע ד"ר רובין ריצ'רדסון על התפטרותו ממנהיגות המפלגה,
תקיפה באמצעות חומצה
תקיפה באמצעות חומצה היא תקיפה המתבצעת באמצעות התזת חומצה.
תקיפה בחומצה מתבצעת באמצעות חומרים קלים להשגה ואינה מצריכה הכנות. לרוב תקיפות באמצעות חומצה הן יוזמה של יחידים.
היסטוריה
האירועים המתועדים הראשונים התרחשו בצרפת בשנת 1879, בעיקר בידי נשים נגד נשים אחרות, כתוצאה מקנאה.
ב-17 באוקטובר 1915 התרחשה בווינה פרשת הנסיך לאופולד קלמנט. הנסיך, משושלת קוהרי, הבטיח לבת זוגו, קמילה ריביקה, כי יתחתן איתה אך התחמק שוב ושוב מהבטחותיו. ריביקה הנרגזת ירתה בו, שברה על פרצופו בקבוק חומצה ולאחר מכן התאבדה. כאשר הגיעו שוטרים לארמון הם מצאו את הנסיך לאופולד קלמנט צורח מכאבים. הוא התעוור בעין אחת ועור פניו התקלף כולו, ומת לאחר שישה חודשי ייסורים.
תקיפת החומצה הראשונה בבנגלדש אירעה בשנת 1967, בהודו ב-1982 ובקמבודיה ב-1993.
תקיפות חומצה מפורסמות
ב-17 ביוני 1948, נאשם אדם ברצח דודתו, לאחר ששפך עליה כמות רבה של חומצה והיא מתה מפצעיה חודש אחר כך. הפרשה הסעירה את המדינה לאחר שהתברר שהרוצח ודודתו היו נאהבים.
בשנת 1986 חיבל אדם בתרסיס חומצה בציור "משמר הלילה" במוזיאון הרייקסמוזיאום שבאמסטרדם. החומצה פגעה רק בשכבת הלכה של התמונה, והציור שוחזר.
רובר פוריסון, פרופסור לספרות ומכחיש שואה צרפתי, הותקף בספטמבר 1989 ליד ביתו בווישי כאשר אלמוני התיז עליו חומצה.
בדצמבר 1990, משה הירש, פעיל בנטורי קרתא, היה קורבן לתקיפה בחומצה. יהודה משי זהב היה חשוד באירוע, אך לא הוגש נגדו כתב אישום
באוגוסט 1991, שפך חרדי חומצה על 3 נשים ליד מאה שערים, משום שלטענתו לבושם לא היה צנוע.
ב-21 במאי 1998 תקף מתנגד להפלות שלוש מרפאות הפלות במיאמי, פלורידה, באמצעות חומצה בוטירית.
בשנת 1999 ניהל שר בממשלת קמבודיה רומן מחוץ לנישואין עם בת 16. כאשר אשתו גילתה זאת, היא תקפה את הנערה בחומצה.
בשנת 2008 הותקפה בחומצה קונסטנטינה קונובה, פעילה בולטת באיגוד מקצועי ביוון.
ב-13 בדצמבר 2008 הושלכו שני בקבוקי חומצה לתוך קהל קונים במרכז קניות במחוז יאו צים מונג, בהונג קונג. הבקבוקים הושלכו כנראה מהקומה ה-12 בבניין סמוך. אירועים דומים קרו שוב ושוב באותו מקום מספר פעמים בשנים 2009–2010. באירועים נפגעו כ-130 בני אדם, והמבצע לא נתפס עד היום.
בשנות ה-2000 אירעו תקיפות חומצה רבות באיראן, בעיקר בעיר אספהאן, נגד נשים שנטען שלא התלבשו בצניעות. אחת הנשים מתה מהפגיעה, אחרת התעוורה, ושאר הנשים סבלו מפגיעות גופניות חמורות. תופעות דומות קרו גם באפגניסטן.
בפברואר 2013, נערה בת 16 מנצרת נפצעה קשה משפיכת חומצה על פניה, בידי בן דודה בן 51, משום שסירבה להינשא לו.
תקיפה בחומצה
ברוב התקיפות בחומצה נפגע אדם יחיד כתוצאה מהתקיפה, ובמקרים רבים התוקף מצליח להימלט. בדרך כלל החומצה מותזת על הפנים מתוך כוונה לגרום למום. החומצה גורמת נזק בלתי הפיך לרקמות העור ולעצמות. בטווח הארוך, תקיפת חומצה עלולה לגרום לעיוורון, צלקות בפנים ובגוף, וכן קשיים חברתיים, פסיכולוגיים וכלכליים.
תקיפות חומצה נפוצות כאמצעי אלימות נגד נשים, בעיקר בבנגלדש, הודו ופקיסטן. בבריטניה החל משנת 2016 נרשמה עלייה חדה בתקיפות חומצה.
אחת הסיבות לשכיחות התקיפות בחומצה היא הזמינות והקלות בה ניתן לרכוש חומצה גופרתית, חומצה חנקתית וחומצת מימן כלורי. ניתן לרכוש חומצה גופרתית במוסכי אופנועים. חומצה חנקתית וחומצת מימן כלורי משמשות לניקוי זהב ומתכות יקרות, וניתן להשיגן בחנויות תכשיטים, ובחומצת מימן כלורי משתמשים בתהליך הייצור של רוטב סויה ומוצרי קוסמטיקה.
בגלל הזמינות וקלות הרכישה, ארגונים רבים קוראים להסדרה מחמירה יותר של שוק החומצות. לדבריהם יש לדרוש רישיון מכל אדם המוכר או קונה חומצה, יש לאסור אחזקת חומצה מרוכזת באזורים מסוימים, וכן לתעד כל עסקה הקשורה לסחר בחומצה. עם זאת, מספר חוקרים מתריעים כי תקנות מחמירות עלולות לגרום לסחר בחומצות בשוק שחור.
מניעים
בדרך כלל תקיפה בחומצה נועדה להשפיל את הקורבן, בלי לגרום למוות. במחקרים שבדקו את התופעה נרשמו הסיבות הבאות כמניעים לתקיפה מסוג זה:
שכיחות ומאפיינים
תקיפות בחומצה אירעו כמעט בכל מדינות העולם, אך הן נפוצות במיוחד במדינות דרום-מזרח אסיה, בעיקר בנגלדש, הודו ופקיסטן, וכן בחלקים מאפריקה, בעיקר בקניה, דרום אפריקה ואוגנדה. בבריטניה החל משנת 2016 נרשמה עלייה חדה בתקיפות חומצה.
רוב התקיפות בחומצה מבוצעות כאמצעי אלימות נגד נשים, והקורבנות הן נשים. כך עולה ממחקר שפורסם בשנת 2015 בכתב העת הרפואי The Lancet, בו נסקרו נתונים שנאספו במשך 40 שנה במספר מדינות בעולם.
בנוסף למין זוהתה נטייה לתקוף קורבנות במעמד סוציו-אקונומי נמוך.
תקיפות חומצה ברשות הפלסטינית
לאחר מבצע צוק איתן טען ארגון "אמנסטי אינטרנשיונל" כי חמאס השתמש בחומצה כסוג של עינויים במהלך חקירות. הארגון הכחיש טענה זו.
השפעות בריאותיות
ארגון תמיכה בנפגעי חומצה בפקיסטן מצא כי רוב הקורבנות לתקיפות בחומצה שורדים, אך נאלצים להתמודד עם קשיים גופניים, הדורשים טיפול כירורגי ארוך טווח, וכן קשיים פסיכולוגיים, הדורשים אף הם מעקב ממושך. הם חווים קשיים פסיכולוגיים, חברתיים וכלכליים המקשים על השתלבותם בקהילה.
השפעות רפואיות
רוב התקיפות בחומצה מכוונות אל הפנים, ומחקרים רבים בדקו את השפעתם. החומצה מאכלת במהירות את העור, את שכבת השומן מתחת לעור, ובמקרים מסוימים גם את העצמות. העפעפיים והשפתיים עלולים להיהרס לחלוטין, ולעיתים נגרם נזק חמור לאף ולאוזניים.
במקרים רבים לוקים הקורבנות באלח דם או אי-ספיקת כליות. מקרים חמורים מסתיימים במוות.
חומרת הנזק תלויה במידת הריכוז של החומצה, והזמן שעובר עד שהחומצה נשטפת במים.
השפעות פסיכולוגיות וחברתיות
לאחר ההתאוששות מתמודדים קורבנות תקיפה בחומצה עם בעיות נפשיות רבות. מחקר אחד הראה כי הקורבנות דיווחו על רמות גבוהות מהרגיל של חרדה, דיכאון קליני והערכה עצמית נמוכה.
נשים שעברו תקיפה כזו סובלות מנכות ותלויות בבן זוג או בבני משפחה לפעילויות יומיומיות. הן מתקשות למצוא עבודה בגלל ליקויי ראייה או נכות פיזית. מחקר בבנגלדש מצא שנשים רווקות שעברו תקיפת חומצה מנודות מהחברה ומתקשות למצוא בני זוג קבועים.
טיפול ומניעה
במקרה של פגיעה מחומצה יש לשטוף היטב במים את האזור הפגוע במשך 30 דקות או יותר, כדי לנטרל את השפעת החומצה. טיפול שגוי, למשל על ידי מריחת האזור בשמן, עלול להחמיר את הפגיעה. באופן אידיאלי יש להעניק לנפגעי חומצה טיפול מידי מומחים לפגיעות כימיות במרכז רפואי ייעודי. במדינות כמו אוגנדה וקמבודיה, בהן יש מקרים רבים של תקיפות חומצה, לרוב האוכלוסייה אין כמעט גישה לטיפול רפואי נאות, וכמעט ולא קיימים מרכזים ייעודיים לטיפול בנפגעי חומצה.
מחקרים שבדקו את תופעת התקיפות בחומצה ניסו גם למצוא דרכים למנוע אותה. בין הדרכים שהוצעו:
סיוע ממשלתי ואזרחי
בבנגלדש נחקקו מספר חוקים המגבילים סחר בחומצות ומחמירים את הענישה במקרים של סחר לא חוקי או שימוש בחומצה לתקיפה. בנגלדש היא המדינה המובילה בחקיקה בנושא זה, ומדינות אחרות הסובלות מתקיפות בחומצה, בהן בריטניה, נוקטות בצעדים דומים.
בנוסף לפעולות ממשלתיות למניעה וטיפול בתקיפות בחומצה, במספר מדינות קמו ארגוני חברה אזרחית המספקים סיוע רפואי, משפטי, פסיכולוגי וכלכלי לקורבנות התקיפה. ארגונים כאלה קיימים בבנגלדש, אוגנדה, קמבודיה והודו.
הארגון "Acid Survivors Trust International" הוקם בשנת 2002 בבריטניה ומטרתו היא לשים קץ לתקיפות בחומצה. לארגון מרכזי סיוע בבנגלדש, קמבודיה, הודו, נפאל, פקיסטן ואוגנדה. הארגון מכשיר אנשי צוות רפואי לטיפול בנפגעי חומצה, מגייס כספי סיוע לקורבנות ומקדם חקיקה מונעת. אחד מתפקידיו המרכזיים הוא העלאת המודעות העולמית לתקיפות בחומצה על מנת לקדם חוקים מחמירים יותר על רכישה חומצות וחומרים כימיים.
בקולומביה הותקפה נטליה פונס דה לאון בשנת 2014 על ידי מטריד מאיים ששפך ליטר חומצה גופרתית על פניה ועל גופה. דה לאון סבלה מכוויות קשות ב-24% מגופה, ועברה 15 ניתוחי שחזור בפנים ובגוף. אף על פי שדווח אז בקולומביה על עלייה בשיעור התקיפות בחומצה, לא היה קיים במדינה חוק נגד תקיפה מסוג זה. דה לאון יזמה חוק המגדיר תקיפה בחומצה כפשע חמור שהעונש עליו הוא עד 50 שנות מאסר. כמו כן קידמה דה לאון טיפול רפואי ממשלתי לקורבנות, כולל ניתוחי שחזור וטיפול פסיכולוגי. נטליה פונס דה ליאון הביעה תקווה כי החוק החדש ישמש גורם מרתיע מפני התקפות עתידיות.
תקיפות חומצה בתקשורת
בשנת 2012 הופק סרט תיעודי בשם "Saving Face" המתעד רופא בריטי ממוצא פקיסטני המטפל בקורבנות תקיפה בחומצה. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר של אותה שנה.
תיאורים בדיוניים
בסיפורו של ארתור קונאן דויל "פרשת הלקוח רם המעלה" (1927), הברון גרונר נופל קורבן לתקיפה בחומצה. הסיפור כלול באוסף "ספר הפרשיות של שרלוק הולמס".
דמות "העטלף השחור" הופיעה בספרות זולה בשנות ה-30 של המאה ה-20. דמות זו מגולמת על ידי תובע כללי שהופך לעטלף שחור לאחר שנפגע מחומצה בזמן שאסף ראיות לבית המשפט. העטלף השחור שימש השראה לסדרת הקומיקס באטמן, ובסדרה עצמה יש כמה דמויות משנה שנפלו קורבן לתקיפה בחומצה, בהן דוקטור מידנייט, שהופיע בסדרה בשנת 1941, ודו-פרצוף שהופיע לראשונה ב-1942.
בסרט "עימות חזיתי" (1997) שון ארצ'ר, המגולם על ידי ניקולס קייג', פוגע באיש אבטחה באמצעות בקבוק חומצה גופרתית.
קמפונית שחורה
קמפונית שחורה או קמפונית פנסילבנית (באנגלית: Black carpenter ant) הוא מין של נמלה שנמצאת תחת הסוג קמפונית. הוא נפוץ בעיקר בארצות הברית.
מראה
ניתן להבדיל בין קמפוניות שחורות לבין מינים נוספים מהסוג קמפונית לפי הצבע השחור המעומעם על הגוף והראש, ושיער לבנבן או צהבהב בבטן. כלל העדות (מעמדות) של נמלים ממין זה (לרבות הפועלות הראשיות והמשניות, המלכות וכן הזכרים) הן בצבע שחור או שחרחר. גודלן של הנמלים הפועלות משתנה. המלכות מגיעות לגודל של 19-21 מ״מ, בעוד הפועלות הגדולות מתקרבות אליהן בגודל ומגיעות לגודל של 14-17 מ״מ. לצד מינים נוספים בסוג קמפונית, הקמפונית השחורה היא בין מיני הנמלים הגדולים ביותר בצפון אמריקה. המחושים שלהם נדחקים והם בדרך כלל עם 6-13 חלקים.
התנהגות
קמפוניות שחורות מסוגלות לנבור לעומק של כ-100 מטרים בחיפוש אחר מזון. הנמלים העובדות הכי פעילות בשעות הלילה, בהן הן עוזבות את הקן שלהן והולכות למקור מזון. הנמלים מסמנות שבילים כימיים באמצעות (פרומונים). בקנים שלהם יכולים להיות אלפי נמלים. הקמפונית השחורה לא עוקצת, אבל העובדים הגדולים יכולים לתת נשיכה חדה, אשר יכול לכלול הזרקה של חומצה פורמית, אשר אותה הם מייצרים. קמפוניות שחורות מגיבות בחריפות כלפי נמלים מקנים אחרים.
תזונה ואמצעי בקרה
קמפוניות שחורות הן אוכלות כול. הן יכולות לאכול מגוון רחב של בעלי חיים ומזונות מן הצומח, הכוללים מיצי צמחים, פירות, חרקים חיים או מתים, חסרי חוליות קטנים אחרים, ממתקים נפוצים כגון סירופ, דבש, סוכר, שמן ושומן.
בסביבה הטבעית שלהם, הקן של הקמפוניות השחורות נמצא על או בתוך עצים מתים. הן מעכלות ריקבון וזבל והופכות אותו לאדמה, ולכן יש לקמפונית השחורה יתרונות אקולוגיים. עם זאת, הקמפונית השחורה יכולה להרוס בתי עץ ולגרום להם נזק גדול.
זיל-4112R
זיל-4112R היא מכונית סלון מפוארת, מסוג לימוזינה, 6 דלתות, מתוצרת יצרנית הרכב זיל (ברוסית: "Zavod imeni Likhachova"), מברית המועצות, אשר יוצרה בין השנים 2006–2012. תכנון ובניית האב טיפוס נמשכו כ-6 שנים.
הדגם מאופיין : בריפודי עור, מסך וידאו. מצלמת הווידאו פעילה, ומעבירה את הנתונים מקדמת הרכב למסך הווידאו גם כאשר התריסים מוגפים.
הדלת האמצעית נפתחת בנגוד לתנועת הנסיעה. דלת הנהג והדלת האחורית נפתחות בכיוון הנסיעה.
בבניית הרכב השתתפה חברת MSTS6 ZIL.
ליה תומאס
ליה קתרין תומאס (באנגלית: Lia Catherine Thomas; נולדה ב-1999 בערך) היא שחיינית טרנסג'נדרית אמריקאית.
ביוגרפיה
תומאס גדלה באוסטין, טקסס ולה אח אחד. היא לומדת באוניברסיטת פנסילבניה. במאי 2019 היא יצאה מהארון כאישה טרנסג'נדרית והחלה טיפול הורמונלי כתהליך התאמה מגדרית. היא שחתה בנבחרת הגברים עד להתפרצות מגפת הקורונה בסוף פברואר 2020, ולאחר הפסקה של שנה שבה היא החלה לשחות בנבחרת הנשים בעונת 2021/2022.
תנאי הכרחי להתכנסות טור אינסופי
תנאי הכרחי להתכנסות טורים אינסופיים הוא שהאיבר הכללי ישאף לאפס. באופן פורמלי: אם מתכנס אז.
ליה תומאס
אלופת המכללות
באליפות המכללות שנערכה באטלנטה, ג'ורג'יה במרץ 2022 זכתה תומאס במדליית זהב במשחה ל-500 יארד חופשי בתוצאה של 4:33.24 דקות, לפני אמה ואיינט (4:34.99 דקות) ואריקה סאליבן (4:35.92 דקות). התוצאה שקבעה רחוקה כ-9 שניות מהשיא האמריקאי של קייטי לדקי (4:24.06 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 יארד חופשי בתוצאה של 1:43.40 דקות, ראשונה סיימה טיילור ראק (1:41.12 דקות), בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 1:42.09 דקות. היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-100 יארד חופשי בתוצאה של 48.18 שניות (בנוסף כל שמונה השחייניות במקצה האיטי שחו מהר יותר מהר), ראשונה סיימה גרטשן וולש (46.05 שניות), בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 47.37 שניות.
תנאי הכרחי להתכנסות טור אינסופי
שימוש
כאשר בודקים אם סדרה מתכנסת או מתבדרת, לרוב בדיקה זו נבדקת תחילה תנאי הכרחי זה, בשל קלות השימוש בו.
שלא כמו מבחני התכנסות, תנאי הכרחי להתכנסות אינו יכול להוכיח בעצמו שהטור מתכנס. זאת מהסיבה הפשוטה שמדובר בתנאי הכרחי אך לא בתנאי מספיק. לפיכך, הכיוון השני של המשפט אינו נכון. כלומר, לא ניתן לומר שאם אז  מתכנס. בהחלט ייתכן שהטור מתבדר גם אם. מאידך, בזכות הקונטרה פוזיציה מותר לומר כי אם אוa_n מתבדרת, אז הטור  מתבדר.
ליה תומאס
מחלוקת וטענות לאי-הוגנות
בדצמבר 2021, שופטת בהתאחדות השחייה האמריקאית התפטרה לאחר 30 שנה והדגישה שהיא מקווה שאחרים בספורט יסכימו שלתומאס יש יתרון לא הוגן על מתחרות סיסג'נדריות.
תנאי הכרחי להתכנסות טור אינסופי
דוגמה
הסדרה ההרמונית היא דוגמה ידועה לסדרה שסכומה מתבדר, אף על פי שהאיבר הכללי שלה שואף לאפס. באופן כללי, לפי "מבחן ה-p" מתקיים עבור הטור ההרמוני המוכלל כי באופן זה ניתן לראות כי למרות שהאיבר הכללי שואף לאפס, הטור יכול להתכנס או להתבדר.
ליה תומאס
מחלוקת וטענות לאי-הוגנות
אוניברסיטת פנסילבניה, ארגונים מרובים המזוהים עם בית הספר למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה, וליגת הקיסוס פרסמו הצהרות התומכות בתומאס.
תנאי הכרחי להתכנסות טור אינסופי
הוכחה
נוכיח כי אם מתכנס, אז.
ליה תומאס
מחלוקת וטענות לאי-הוגנות
ברוק פורדי, זוכת מדליית כסף אולימפית (טוקיו 2020), אמרה על תומאס כי: "אני מאמינה שהתייחסות לאנשים בכבוד וביושרה חשובה יותר מכל גביע או שיא שיהיו אי פעם, וזו הסיבה שלא תהיה לי בעיה להתחרות מול ליה ב-NCAA. השנה". סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020) ויריבתה אריקה סאליבן תמכה בזכותה להשתתף בתחרויות לנשים: ""כמו כל אחד אחר בספורט הזה, ליה התאמנה בחריצות כדי להגיע למקום שבו היא נמצאת ומילאה אחר כל הכללים וההנחיות שהונחו לפניה. היא לא מנצחת בכל פעם. וכשהיא מנצחת, היא ראויה, כמו כל אחד אחר בספורט הזה, לחגוג את הצלחתה שהושגה בעבודה קשה, ולא לתייג אותה כרמאית רק בגלל זהותה".
16 חברות אנונימיות בקבוצת השחייה לנשים של אוניברסיטת פנסילבניה שלחו מכתב לאוניברסיטה ולפקידי ליגת הקיסוס בבקשה שלא לנקוט בצעדים משפטיים נגד מדיניות הספורטאים הטרנסג'נדרים החדשה של ה-NCAA שעלולה למנוע מתומאס להתחרות ב-NCAA. במכתב נטען שתומאס דורגה מספר 462 כשהתחרתה מול גברים, אך כעת מדורגת במקום הראשון כשחיינית.
תנאי הכרחי להתכנסות טור אינסופי
הוכחה
נגדיר את הסדרה S_n כסדרת הסכומים החלקיים של הסדרה a_n. כלומר,.
מההנחה ש- מתכנס נובע שהסדרה S_n מתכנסת. כלומר קיים L \in \R עבורו.
נשים לב כי, אזי :
אז מטרנזיטיביות השוויון:
מירה, בלשית מלכותית
מירה, בלשית מלכותית (באנגלית: Mira, Royal Detective) היא סדרת טלוויזיה בהנפשה ממוחשבת אמריקאית לילדים, שמבוססת על התרבות והמנהגים ההודים. הסדרה הופקה על ידי Wild Canary Animation ו-Technicolor Animation Productions, והיא מופצת על ידי Disney–ABC Domestic Television שבבעלות חברת וולט דיסני.
העונה הראשונה של הסדרה החלה את שידוריה בארצות הברית ב-20 במרץ 2020 בערוץ דיסני ג'וניור, ובישראל, באותו ערוץ בדיבוב עברי, ב-2 באוקטובר באותה שנה. לפני שידור הבכורה של הסדרה, היא חודשה לעונה שנייה, אשר שודרה לראשונה במקור ב-5 באפריל 2021 ובישראל ב-20 בפברואר 2022. הסדרה הסתיימה לאחר ארבעה פרקי ספיישל, כאשר האחרון שודר במקור ב-20 ביוני 2022 ובישראל ב-31 במרץ 2023.
תקציר העלילה
הסדרה מתרחשת בממלכה בדיונית, שמזכירה את הודו בסוף המאה ה-19, ועוקבת אחר מירה, ילדה אמיצה ובעלת תושייה שממונת לתפקיד הבלשית המלכותית על ידי המלכה שאנטי. במהלך הסדרה מירה נוסעת ברחבי הממלכה ועוזרת למלוכה ולפשוטי העם, מהם הגיעה, יחד עם שני נמייתיים, מיקו וצ'יקו.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי תומר שביט, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא.
קותי סבג
יקותיאל אדם ישראל (קותי) סבג (נולד ב-21 ביולי 1982) הוא מנחה טלוויזיה, שדרן רדיו, שחקן ומרצה ישראלי. זוכה העונה הרביעית של תוכנית המציאות "האח הגדול".
ביוגרפיה
סבג נולד בבית שמש כבן בכור לשמעון יליד מרוקו, ומזל ילידת ישראל. לסבג אח ושתי אחיות. הוא נקרא על שם האלוף יקותיאל אדם, שנהרג במלחמת לבנון הראשונה. סבג למד בבית הספר על-שם לוי אשכול ובתיכון אמי"ת ע"ש פירסט בבית שמש, אולם לא סיים את לימודיו. בשנת 2001 התגייס לחיל האוויר ושירת כעובד רס"ר במוזיאון חיל האוויר בחצרים.
ב-1 בינואר 2012 החל להשתתף בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "האח הגדול", וב-2 באפריל הוכרז כזוכה של העונה הרביעית והוענק לו פרס על סך מיליון שקלים.
ביוני 2019 נישא לשחקנית מגי אזרזר. בחודש מרץ 2022 הפכו להורים לזוג תאומות.
בטלוויזיה
ב-2012, רגע לאחר זכייתו בתוכנית המציאות "האח הגדול"  החל להנחות תוכנית יומית של שעתיים בשידור חי בערוץ 24, "קותי בחדר האחות", במסגרתה הוא אירח אמנים, פוליטיקאים, אנשי ספורט ושוחח עם מאזינים על נושאים שונים. תוכנית הבכורה זכתה לרייטינג הגבוה ביותר לתוכניות ששודרו בשעה זו של היום. התוכנית שודרה כחצי שנה וזכתה להצלחה.
במאי 2013 הגיש את פרק פתיחת העונה החמישית של "האח הגדול" עבור "חדשות הבידור" בערוץ HOT בידור ישראלי.
החל ממאי 2013 ולמשך כשנתיים השתתף סבג מדי בוקר כפאנליסט קבוע בתוכנית "מה אתם אומרים?" לצד חיים אתגר וזוהר ישראל, שמשודרת במסגרת שידורי קשת בערוץ 2. התוכנית ליוותה את תוכנית המציאות "האח הגדול" (בזמן שידורה) ועוסקת בנושאי אקטואליה.
במהלך החודשים יוני-יולי 2013 השתתף בעונה השנייה של התוכנית "מה ש'תה שומע" בערוץ 24, בהנחיית אסי עזר.
בחודשים אפריל-מאי 2014 הנחה סבג את התוכנית "ישראל בוחרת" יחד עם אמירה בוזגלו בערוץ 24.
במהלך החודשים מאי-יוני 2014 הנחה תוכנית יומית "24 עד הבית" במסגרת לוח שידורי הקיץ של ערוץ 24.
בשנת 2014 - במהלך העונה השישית של ״האח הגדול״, שימש סבג כפרשן בערוץ 26, אפיק הלייב של התוכנית.
ב-2014 השתתף בעונה הראשונה של תוכנית הדוקו-ריאליטי "היחידה", ששודרה ב-HOT.
במאי 2014 הנחה סבג יחד עם אמירה בוזגלו את המשדר המרכזי ביום העצמאות בערוץ 24.
מדצמבר 2014 עד פברואר 2015, הנחה סבג יחד עם אורנה דץ את התוכנית "אורנה וקותי עושים שבת" בערוץ 24, ובמקביל השתתף בתוכנית הפאנל "מה אתם שומעים?" ששודרה אף היא בערוץ 24, יחד עם חיים אתגר וסיוון קליין.
במהלך החודשים יולי-אוגוסט 2015 השתתף כפאנליסט בתוכנית "הדצים", בהנחיית אורנה ומשה דץ בערוץ 24.
ב-2019 שימש, יחד עם מגי אזרזר, כפרזנטור עבור השכונה השיתופית "בצוותא" שהוקמה בחריש.
באוקטובר 2019 עלתה לאוויר הסדרה "יס מן", בהשתתפות סבג, המשודרת ב-yes.
במרץ 2020 הנחה סבג לייט נייט חדש - "קיבלתי תוכנית אירוח", בערוץ 24, פרק 2.
מתחילת אפריל 2020 מנחה סבג עם אורנה דץ את התוכנית "ביחד אתכם" בערוץ 24.
קריירת משחק
בשנת 2013 שיחק סבג בסדרת הטלוויזיה שיצר מיקי גבע "מלבי אקספרס" בתפקיד פטרושקה. הסדרה צולמה בברזיל ושודרה בערוץ 10.
בשנת 2015 שיחק סבג בסרט "צעיר טוב", סרטו הקצר של איתי מורג על פי תסריט של אלחנן לזרוס. הסרט עלה לגמר בתחרות הבינלאומית של פסטיבל סרטי הסטודנטים.
בפברואר 2021 עלתה לאוויר ב-yes הסדרה "למה מי מת", קומדיה רומנטית, שבה סבג מגלם את שיקי (מושיקו בן שמעון).
הגשה ברדיו
מינואר 2017 עד פברואר 2019 סבג הגיש יחד עם טהוניה רובל תוכנית שבועית ברדיו ירושלים הנקראת "טהוניה וקותי לא עושים חשבון".
החל ממרץ 2019 מגיש סבג לצד מאיה בצלאל תוכנית בוקר יומית "מעירים את המדינה" ברדיו לב המדינה.
הרצאות
בשנת 2015 סבג הרצה בבית הספר המעשי למדיה MAKE, מבית קשת. כמו כן, סבג מרצה ומנחה בארגונים, ועדי עובדים, חברות ומוסדות.
נועם סגל
נועם סגל (נולדה ב־10 ביוני 1981) היא אוצרת עצמאית וחוקרת אמנות ישראלית, המתגוררת בברוקלין, ניו יורק.
ביוגרפיה
סגל החלה את דרכה האוצרותית כעוזרת אוצרת ב"גלריה החדר" בתל אביב, שם עבדה עם מילנה גיצין אדירם בשנים 2005–2007. בשנת 2008 עברה לעבוד באופן פרטי כעוזרת אוצרת של שרית שפירא, שהייתה בין היתר האוצרת לאמנות עכשווית ישראלית במוזיאון ישראל. משנת 2009 סגל התחילה לפעול כאוצרת עצמאית, והקימה, ניהלה ואצרה את חלל האמנות ללא מטרות רווח 'רוטשילד 69' בתל אביב, שהיה פעיל בין השנים 2009–2012. התערוכה הראשונה שסגל אוצרת ב'רוטשילד 69', יחד עם האוצרת המנוחה נעמי אביב, הייתה "ניאו ברבריזם" (2010), תערוכה קבוצתית הכוללת עבודות ומיצבי וידאו של 17 אמנים ישראלים. סגל גם הייתה מצוות המקימים של מגזין האמנות הדו-לשוני 'פרוגרמה', בו שמשה כעורכת תוכן בין השנים 2009–2011.
לאורך השנים לימדה סגל במוסדות חינוך שונים בישראל ומחוץ לה, בהם מנשר לאמנות, תל אביב, המדרשה לאמנות, בית ברל, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ובבית הספר לאמנויות על שם טיש ,באוניברסיטת ניו יורק.
שבח פרידלר
שבח פרידלר הוא פרופסור מן המניין בחוג למיילדות ולגינקולוגיה בפקולטה למקצועות הבריאות ולרפואה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. פרידלר משמש כמנהל היחידה לפוריות והפריה חוץ גופית במרכז רפואי ברזילי, ורופא בכיר ביחידה להפריה חוץ גופית בבי"ח אסותא תל אביב ובהרצליה מדיקל סנטר.
ביוגרפיה
פרידלר למד בבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. הוא התמחה ברפואת נשים במחלקת הנשים והיולדות בבית החולים ביקור חולים. הוא השתלם במשך שנתיים באנדוקרינולוגיה של הפוריות והפריה חוץ גופית, במרכז הרפואי של אוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה. בנוסף, פרידלר השתלם בפוריות הגבר ביחידה לחקר הפוריות, בית החולים הקריה תל אביב, בלפרוסקופיה והחזרת עוברים לחצוצרות, באוניברסיטה החופשית, בריסל ובהבשלת ביציות באוניברסיטת גוטבורג, בשוודיה.
פרידלר מכהן כמנהל היחידה לפוריות במרכז רפואי ברזילי באשקלון ומנהל את מרפאת הפוריות של האישה והגבר בקופ"ח מאוחדת, סניף שפרינצק, תל אביב.
בעבר היה רופא בכיר ביחידה להפריה חוץ גופית בבית החולים הדסה עין כרם ובבית חולים אסף הרופא.
ניסיונו הקליני משתרע לאורך כ-25 שנה של טיפולי הפוריות והפריה חוץ-גופית והוא נחשב לאחד הראשונים בביצוע ניתוחי שאיבת זרע. כמו כן, הוא מומחה באנדוסקופיה גינקולוגית, בפרט ובהיסטרוסקופיות ולפרוסקופיות הקשורות לטיפולי פוריות.
פרידלר פועל גם בתחום המחקר הקליני ופרסם מעל 100 מאמרים מדעיים שהתפרסמו בכתבי עת אקדמיים ברחבי העולם וכן בספרים מקצועיים. כמו כן, הוא מלמד סטודנטים ומנחה מתמחים ומרצה בפני כינוסים מדעיים בארץ ובעולם.
פרידלר הוא חבר באגודה הישראלית לחקר הפוריות, באגודה האמריקאית לרפואת הרבייה ובאגודה האירופאית לפוריות ואמבריולוגיה.
חיזו בטטה
חיזו בטטה הוא סיפור קצר מתוך הספר "ילדה שחורה", של הסופר סמי ברדוגו, שפורסם לראשונה בהוצאת "בבל" בשנת 1999. הסיפור עוסק בקשיי היומיום של משפחה חד הורית ממוצא מזרחי בישראל, והתנהלותה לאחר משבר שפוקד אותה. לקובץ הסיפורים "ילדה שחורה" הוענק פרס לספרי ביכורים לשנת 1999 מאת משרד המדע, התרבות והספורט.
תקציר העלילה
הסיפור מתאר משפחה חד הורית, בה האם מגדלת שני בנים מתבגרים. האם מתאימה לכל אחד מהם את הכינויים, המזון והמשאבים בהתאם לאישיותם ולצרכיהם כפי שנתפסים בעיניה - הבכור, אדוארד, ילד בן 16 מכונה בשם "חיז'ו" (גזר במרוקאית) בגלל ראייתו הייחודית המאפשרת לו לחקוק בראשו תמונות וזיכרונות, ואחיו, שמעון, מכונה "בטטה", כשם שנולד גדול ובריא. שם האם אינו ידוע אך מתואר שהיא נקראת על ידי האנשים בשכונת מגורם "חיז'ו בטטה". האם מועסקת כעובדת ניקיון מסורה בקופת חולים, ואף נעזרת בילדיה לפני ביקורות של המפקחת. מתוארים יחסים קרובים בין השלושה. האם מחנכת את ילדיה בחינוך מסורתי, לצייתנות בבית ובבית הספר ולכיבוד סמכות המבוגרים. האם היא אישה פשוטה, מתבודדת יחסית, ולעיתים התנהגויותיה מוזרות. לעומתה, הנערים, ובייחוד שמעון, שאינם מסתגרים מפני הסביבה, ומעדיפים חיים חופשיים, ליברליים ומהנים יותר. המשפחה היא משפחה קשת יום הנאבקת על קיומה בתוך מציאות חברתית-כלכלית לא פשוטה. אף על פי קשייה, מודגשת אחדותה וגיבושה של המשפחה למקשה אחת וחיז'ו חוזר על כך מספר פעמים בסיפור.
נהוג לחלק את הסיפור לשלושה חלקים עיקריים:
חלק 1
מתוארת השגרה שהייתה נהוגה במשפחה במשך שנים אחדות, השגרה לפיה האם עובדת בניקיון בית חולים באופן יום יומי ומטילה על בניה אחריות רבה במילוי מטלות בבית, ולעיתים הם נרתמים לעזרתה בניקיון המרפאה לפני ביקורי המפקחת. האם מגדלת את בניה בתפישה על פיה עליהם להיות שקטים, צייתנים ולא לשאול שאלות מיותרות. חיז'ו הולך בדרך אימו ומקבל את תפישת עולמה, מזדהה איתה ומגן עליה. הוא מקבל על עצמו ללא ביקורתיות את אורח החיים המסתגר (הסתרת הסוד) מפני השכנים ובמיוחד את האחריות שאימו מטילה עליו בניקיון הבית ובמקום עבודתה. לעומת זאת אחיו שמעון אינו מתמסר לאמונות אימו כמו חיז'ו ומעדיף לא פעם לבחור בהתחברות לעולם החיצוני על פני ההסתגרות וההתבודדות האינטנסיבית בה נוהגת אימו.
חלק 2
האם מפוטרת מעבודתה ומתפקדת כביכול כרגיל. היא נמצאת בבית בכל שעות היום: היא דואגת לבנים ולניקיון הבית, ומקפידה להכין להם באופן קבוע כריכים עם גבינה ובצל ירוק. לילה אחד, מתעורר חיז'ו למראה אימו הסובלת מכאבים שמבקשת ממנו כוס מים. חיזו מכריח את עצמו לשכוח את התנהגותה בלילה, שכן הדבר מפחיד אותו. כך מתחילה לבצבץ המועקה הנפשית של האם שבשיאה מובילה לניסיון התאבדותה, נקודת המפנה בסיפור - בריחתה של האם לפרדס. שכנה המצטרפת לבנים בחיפוש המבוהל אחר האם שנעלמה פורצת את מעגל ההסתגרות שהאם התוותה במשך כל השנים והאם מתגלה כאשר ירכיה חשופים (ומבחינה מטאפורית גם סודה) לעין כל, והיא מבולבלת מאוד ועל ידיה שריטות. בשלב זה, חיזו חש את הפחד מחלחל בו והוא מבין, שהחיים לא יוכלו לחזור להיות כמו שהיו, וכי סודה של המשפחה נחשף לעיני כל. ביטוי מעשי לכך הוא העובדה שבאופן רשמי הוא הופך להיות האחראי לאימו, בכך שהוא חותם על טופס שנותן לו חובש האמבולנס.
חלק 3
כשהאמא בבית חולים - שבועיים לאחר ניסיון ההתאבדות, חיזו מקבל את האחריות על עצמו, על אחיו ועל הבית, בעוד שמעון אחיו משתחרר מכל אחריות. חיזו הופך ל"ילד הורי" ומתחיל להתרגל למצב. הוא מסדר את הבית כדי "שיראה כמו תמיד" ובכך הוא מאמץ את מנהגי אימו. הסדר והניקיון הם ניסיון "לנקות", ו"לטאטא", את הלכלוך, את הסוד, את המחלה, אך בנוסף הם גם אמצעי שעוזר לשמור על מסגרת של שגרה ושפיות.
הסיום מעורפל יחסית, ומשאיר את הקורא עם סימני שאלה הן לגבי עתיד המשפחה, והן לגבי עברה (במיוחד בהקשר לסיבת ההתמוטטות של האם, שהצטיירה כדמות יציבה).
המספר, אדוארד -
למספר קוראים אדוארד, שכאמור, מכונה גם בשם "חיזו" והוא בן 16.
לאדוארד יש ראייה טובה, ולכן אמא שלו נתנה לו לאכול הרבה גזרים. לאדוארד יש תפיסה מאוד ספציפית על המציאות, שמקשה עליו לקבל את התפיסה היותר אופטימית של אחיו, ואת השאיפה שלו לחיים יותר טובים. הוא חושש מלקוות שיהיה יותר טוב, כי הוא מפחד שהוא יתרחק מהמציאות. "ואני נבהלתי...כאילו הראה לי אור שאסור לראות". על אף זאת, אדוארד קצת מקנא באחיו ובניתוק שלו מהערכים והמורשת שאמם מנסה להעביר להם, "איך הוא למד לחיות ככה, אני שואל את עצמי". הוא מרגיש שיש לו אחריות גדולה גם על אחיו הקטן, וגם לדאוג ולעזור לאמא שלהם. במיוחד לאחר שאמא שלהם חווה משבר נפשי (לאחר פיטוריה) ואינה רוצה לחיות יותר. "ברגעים כאלה אני מרגיש שיש לי אחריות עליו, יש לי פחד שאני לא אחזיר אותו הביתה לאמא. אני חושב שבנסיעות האלה אני באמת מרגיש שאני האח הגדול ששומר על האח הקטן".
אחיו, שמעון –
שמעון הוא האח של המספר, והוא המורד בסיפור. הוא מתואר כמישהו מאוד מעשי, ומחובר למציאות.
שמעון הוא ילד בן 13.5, עם שרירים מאורכים ודקים בידיים וברגלים. השרירים הללו מעוררים מעט את קנאתו של המספר, חיז'ו, כפי שעולה מן הכתוב "שמעון בכלל לא בטטה, הוא ילד בריא עם שרירים מאורכים ודקים ברגליו ובידיו, כבר עכשיו אני רואה אצלו את הוורידים שמתבלטים לו לאורך הזרועות ומחפש את שלי".
שמעון אינו מייחס חשיבות לסמכות של האם ואחיו הבכור, ("הוא לא התרגש כי ידע שהוא לא באמת בטטה, ושאני נראה לידו כמו לולב כפוף") ובניגוד לאדוארד, שמנסה להתעלם מהמציאות, שמעון פיקח ומודע למצבו ביחס אליה – הוא יודע שהם חיים בתחתית של החברה, שנמנעת מהם רווחה חומרית ואושר חומרי בסיסי. לכן הוא מר יותר כלפי האם והאח: "הוא תמיד נראה לי מריר יותר".
לשם: "שמעון" בסיפור קיימת הקבלה תנכי"ת, שכן גם בתנ"ך שמעון היה דמות של מורד, שהתנגד לצו יעקב אביו ויצא למסע נקם במשפחתו של שכם בן חמור.
ההתנהגות המשוחררת של שמעון, הריצות שלו, השתטותו עם חבריו למרות מצבם הכלכלי הקשה, מעוררים באח הבכור קנאה: "אני מסתכל עליו דרך החלונות, עוקב אחריו בריצות שלו, בצחוקים שלו עם חברים, ומרגיש איך אני מתכווץ מולו. איך הוא למד לחיות ככה, אני שואל את עצמי".
האם –
אמם של אדוארד ושמעון, המופיעה בסיפור זה ללא שם. הדבר מעורר תימהון, כיוון שאפילו לשכנתה יש שם. ובכל זאת – לאם אין.
האם היא אישה שמנסה לשרוד בתוך מציאות קשה במיוחד ונאבקת על חייה וחיי בניה. היא מוכנה לנקוט בכל האמצעים הדרושים לשמירה על משפחתה אך מעדיפה לבחור באורח חיים של ניתוק והתבודדות מהסביבה והחברה - "אמא שלנו לא מכירה ולא מתעניינת באיש מלבדנו". היא כמעט שלא מקיימת קשר אנושי עם שום אדם מהאנשים בחייה, אפילו בעבודתה (כמנקה בבית חולים). "בעבודה שלה היא לא מדברת עם אף אחד". כל חייה היא תחת אימת המפקחת הבוחנת את טיב עבודתה. היא מנסה להוכיח שהיא חרוצה, ולכן "מנקה יסודי את המרפאה".
האם אינה מסתירה את קשייה וההתמודדות המתמשכת עם חייה בפני ילדיה, הם מודעים היטב למצב, ואפילו מסייעים לה לפני ביקורי המפקחת, כדי שהיא לא תאבד את העבודה שלה: "כשהגיעה (המפקחת) לעשות ביקורת על הניקיון של אמא הייתה מודיעה שבוע ימים לפני, ואז הסכמנו לבוא ולעזור לאמא שלנו".
המפנה בחיי האם ובסיפור בכלל הוא הפיטורין. האם מפוטרת מן העבודה ונקבעת לה קיצבה מהביטוח הלאומי מתוקף היותה מובטלת והנטל עליה כאם חד הורית: "זה השתנה לי ולשמעון ולאמא שלנו. אולי הכול התחיל כשהיא הפסיקה לעבוד. אישה אחת שבאה לבקר אותה כמה פעמים אמרה שהיא מפסיקה לעבודה ושהיא תקבל קיצבה בשבילנו". ההתוודעות לגורלה של האם עם בריחתה לפרדסים היא דרך דבריה של השכנה. זהו רגע השבירה וההתמוטטות של האם. עם כל דאגתה לילדיה והרצון לגונן עליהם, השבירה שלה הייתה גדולה מכדי שתוכל לחשוב על ילדיה ומה שיקרה להם עם ניסיונה לשים קץ לחייה. ילדיה צורחים בפרדס "אמא" מתוך חרדה לגורלה ולגורלם שלהם. ברגע שהיא נגלית לעיניהם, היא אינה יכולה אפילו להעמיד פני חזקה למראית עין: " 'אני לא יכולה יותר', אמרה לי והתחילה להזיל דמעות בלי לבכות".
משמעות השם "חיזו בטטה"
"חיז'ו" היא מילה במרוקאית שמשמעותה גזר, ו"בטטה" היא תפוח אדמה. מכאן ניתן להבין שמשפחה באה ממוצא מרוקאי. שם הסיפור הוא על כינוי הגנאי שקיבלה האם מאנשים אחרים. " 'חיזו בטטה, מה שלומך? איך הילדים? איך את מרגישה?' היו שואלות אותה האמהות של ילדי הסביבה שלנו". כינוי זה ניתן לה מאחר שהיא הייתה מבקשת מהירקן גזר ותפוח אדמה לשני בניה. יותר ספציפית הייתה מבקשת לאדוארד - חיזו, ולשמעון - בטטה. להם, נשארו הכינויים האלה. הכינויים האלה היו גם נקראים אחד לשני על ידי האם "בטטה שלי תיזהר", אך אין להם משמעות ממשית.
לאדוארד קנתה האם גזר היות שבבית מילתו עיניו היו פקוחות לרווחה ולא הנידו עפעף - לכן הסיקה שהכוח שלו הוא בעיניים.
לשמעון, האם קנתה תפוח אדמה מאחר שכשנולד, היה בריא וגדול - לכן תמיד דאגה להאכיל אותו היטב ובעיקר בהרבה תפוחי אדמה.
כינויי הגנאי האלו, מראים את המציאות הקשה שבה חיה המשפחה, והבדלי המעמדות בינה לבין שאר המשפחות.
המחאה בסיפור על המציאות החברתית
כבר משם הסיפור, ניתן להבחין בקשר הברור בסיפור לתרבות המרוקאית, שכן המילה: "חיז'ו" שמשמעותה גזר, היא במרוקאית. בהמשך ניתן להסיק שהמשפחה היא משפחה מרוקאית ממעמד חברתי וכלכלי נמוך הנאבקת על קיומה בתוך מציאות לא פשוטה. אף על פי כן, מעדיף הדובר אדוארד, לדבר על האחווה, המשפחתיות והאהבה ההדדית שקיימת במשפחה. אדוארד חי באשליה מסוימת שהמציאות טובה "כשאני מסתכל... בזמן שאמא יושבת במרפסת ושמעון מול הטלוויזיה והכל רגוע, אין דבר שאני רוצה לשמר יותר מהרגע הזה ומהבית שלנו" ומדחיק את הקשיים שהוא ומשפחתו חווים.
יחס החברה לאוכלוסייה חלשה, ומשפחתם הנכללת באוכלוסייה, הוא פוגעני. כאמצעי הגנה ליחס החברה כלפי משפחתה בונה האם החד - הורית "חומת מגן", ("סביבנו גרות שבע משפחות שאני מכיר. אחי מכיר קצת יותר. אמא שלנו לא מכירה ולא מתעניינת באיש מלבדנו"), שמנתקת אותה ואת משפחתה מהעולם החיצוני וההתמודדות עם המציאות הקשה.
הסיפור עוסק ברובו בקונפליקט פנימי אשר מנהל חיזו עם עצמו, בהקשר לעמדות ומאפייני התנהגות שהוא לומד מסובביו וקרוביו. למשל, הבחירה בהסתגרות מהעולם אשר הוא קולט מאמו, מול הכמיהה לפריצה החוצה אל העולם אשר הוא קולט מאחיו הצעיר. כילד הבכור בבית שחסרה בו דמות-אב וכנער מתבגר, מתלבט חיזו בין נאמנותו לאמו, מתוך מילוי תפקידו של אביו החסר בבית, לבין הדחף הטבעי להשתחרר מסביבת הבית, המתוארת כבועה מסביבו, ולפרוץ אל חיים שמלווים בתקשורת עם הסביבה. הוא נקרע בין נאמנותו לאם לבין הזדהות עם אחיו כאשר הוא נוכח במריבות הרבות הנוצרות בין השניים.
הבן הצעיר, שמעון, נראה מחובר יותר למציאות מאמו, והוא מביע רצון להיות כמו כולם כשהוא אומר "עוף עם גבינה זה טעים" או שהוא אומר לאחיו אדוארד "מה אתה יודע, סקייטבורד זה אחלה". כאן קיים מתח בין מסורת וחילון: במציאות שכנגד אוכלים עוף עם גבינה, בניגוד לבית המסורתי של האם. כמו כן, האוכלוסייה המבוססת בארץ זוכה ליהנות מן הרווחה החמרית (סקייטבורד), להבדיל מן האוכלוסייה הענייה שנאלצת לחיות רק כדי לשרוד ולהתקיים ממה שיש. אדוארד כועס ומתבייש באחיו על כך שהוא לא מבין את המצב, המצב שאמא לימדה אותם, הם נגזרו לחיות במציאות אפורה שלא ניתן לשנות אותה.
אמו של חיזו מתוארת בסיפור כאישה אשר מנסה לשרוד במציאות הקשה והעגומה ולהצליח לגדל ילדים. היא נעמדת איתנה נגד כל הקשיים ולא מוותרת בקרב מול כל העולם על מנת לקיים את ילדיה ואת ביתה. כל מהלך חייה מתואר כציר חוזר של פעולות: הליכה לעבודה, הליכה לירקן ולקצב, ובעיקר הטיפול בילדיה ובביתה.
בסוף הסיפור האם מאבדת את שפיותה ורצה אל הפרדסים שסביב היישוב. הפרדסים מהווים בריחה מהמציאות המחניקה. יש בכך סוג של בריחה אל חלום. ואכן כשהיא נלקחת משם, נאמר על האם: "התנערה לרגע כאילו התעוררה מאיזה חלום". ההתעוררות שלה היא ההבנה שכל הזמן הזה ניסתה לשמר את המציאות הקיימת ולחיות במעין הונאה עצמית, וכך קורא לזה אדוארד "הכישלון שלנו מול החיים" כשהחובשים הגיעו לטפל באימו וכוחם והידע שלהם הראו לו שמשפחתו שברירית.
רמת הרברט
רמת הרברט (באנגלית: Herbert Plateau) הוא חלק מן הרמה המרכזית של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הרמה גובלת ברמת פוסטר שמדרום לה, וברמת דטרויט שמצפון לה.
טרמינל הנהר הדרומי
טרמינל הנהר הדרומי (ברוסית: Южный речной вокзал, בתעתיק מדויק: יוז'ני רצ'נוי ווקזל) הוא אחד משני טרמינלי נוסעים במוסקבה. ממוקם במחוז האדמיניסטרטיבי הדרומי ברובע נאגאטינסקי זאטון.
רמת הרברט
גובהה של הרמה הוא 1,841 מטרים מעל פני הים.
טרמינל הנהר הדרומי
היסטוריה
טרמינל הנהר הדרומי המודרני נבנה בשנת 1985 ונפתח לנוסעים ב-1986.
רמת הרברט
גילוי הרמה
הרמה צולמה מן האוויר לראשונה על ידי הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד, שנערך בעונת המחקר 1957–1956; הרמה מופתה בהתבסס על תצלומים אלה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
טרמינל הנהר הדרומי
היסטוריה
באפריל 2021 החל שיקום רחב היקף של הטרמינל, פתיחתו התקיימה ב-28 באפריל 2023.
ההפלגה הראשונה של ספינת השייט לאחר השיפוץ הגיעה לתחנת הטרמינל הדרומי ב-8 במאי 2023. הספינה "בורודינו" פתחה דף חדש בהיסטוריה של התחנה.
רמת הרברט
מקור השם
שמה של הרמה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה בשנת 1960.
הרמה נקראת על שמו של סר וולטר וו. הרברט ( Walter W. Herbert), שהיה סוקר של סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בתחנת מפרץ התקווה בשנים 1956 ו- 1957.
לקריאה נוספת
• Damien Gildea, Antarctic Peninsula - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
קאטו (מוזיקאי)
תומאס קאטו ויטרופ (בדנית: Thomas Kato Vittrup; נולד ב-13 בספטמבר 1981), הידוע בשם הבמה קאטו (Kato), הוא תקליטן ומפיק מוזיקלי דני.
קריירה מוזיקלית
קאטו התחיל לתקלט במועדוני לילה ב-2005. מאז 2008, הוא מתקלט באופן עצמאי. פריצת הדרך שלו הגיעה עם ההצלחה המסחרית של הסינגל "Turn the Lights Off", שבו היה שיתוף פעולה עם ג'ון נורגורד, שיצא ב-1 בינואר 2010, שקיבל תואר פלטינה על מכירת 30,000 עותקים. הרצועה, היא גרסת כיסוי ללהיט קודם של די ג'יי חוזה מ-2007.
ב-1 במרץ 2010, הוא הוציא את אלבומו הראשון, Discolized. האלבום הגיע, בשיאו, למקום השישי במצעד האלבומים הדני.
הסינגל השני מהאלבום, "Hey Shorty (Yeah Yeah Pt. II)", בהשתתפות הראפרים U$O וג'ונסון יצא ב-26 באפריל 2010. הסינגל הגיע, בשיאו, למקום השני במצעד הסינגלים הדני. הסינגל קיבל תואר פלטינה על מכירת 30,000 עותקים. בהמשך השנה, הוא הוציא את הסינגל השלישי של האלבום, "Desert Walk", שבו היה שיתוף פעולה עם להקת הראפ Outlandish. הסינל הגיע, בשיאו, למקום הרביעי במצעד הסינלים הדני. הסינגל קיבל תואר זהב על מכירת 15,000 עותקים.
ב-15 ביולי 2010, הוחתם בחברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ.
ב-27 בדצמבר 2011, הוציא קאטו את הסינגל "Sjus" בהשתתפות אידה קור, קמיל ג'ונס וג'ונסון. הסינגל הגיע, בשיאו, למקום הראשון במצעד הסינגלים הדני. הסינגל קיבל תואר פלטינה על מכירת 30,000 עותקים.
באביב 2011, הוא הוציא את אלבום האולפן השני שלו, Discolized 2.0. האלבום הגיע, בשיאו, למקום הראשון במצעד האלבומים הדני.
ב-2013, הוא הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, Behind Closed Doors. האלבום הגיע, בשיאו, למקום הרביעי במצעד האלבומים הדני.
ב-2015, הוא הוציא את אלבום האולפן הרביעי שלו, Now. האלבום הגיע, בשיאו, למקום החמישי במצעד האלבומים הדני.
ב-24 בפברואר 2017, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם סיגלה והיילי סטיינפלד, את הסינגל "Show You Love".
יוסף זכריה
יוסף (יוסי) זכריה (1945 – 16 בנובמבר 2017) היה ניצב במשטרת ישראל ומפקד המשמר האזרחי.