cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יהודה קישון
יהודה קישון (קושינסקי) (1 בינואר 1914 – 2 באוקטובר 1996) היה לוחם בארגון הפרטיזנים המאוחד (פֿאַראײַניקטע פאַרטיזאַנער אָרגאַניזאַציע, פ-פ-או, FPO) בגטו וילנה, פעיל בתנועת הבריחה במסגרת קבוצת הבית"רים, פעיל בארגון יוצאי פיוטרקוב, חבר "המועצה להנצחה" וחבר פעיל במזכירות ארגון הפרטיזנים ומורדי הגטאות.
קורות חייו
קישון נולד בפיוטרקוב טריבונלסקי שבפולין. התחנך לאור היהדות המסורתית, אך ספג מהוריו גם רעיונות ציוניים. בהיותו נער הצטרף לתנועת בית"ר, ועד מהרה היה לאחד מחברי התנועה הפעילים בעיר.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה הגיע עם זרם הפליטים מפולין לווילנה, תוך תקווה שמעיר זו, אף שהייתה כבר תחת שלטון סובייטי, יצליח להגשים את חלום נעוריו ולעלות לישראל.
בין הפליטים שהגיעו לווילנה, היו גם חברי "בית"ר" רבים. באותה תקופה עסק קישון בריכוז חברי התנועה שהגיעו לווילנה, אך חלומם ותקוותם לעלות לארץ ישראל התנפצו עם הפלישה הגרמנית לברית המועצות ב-22 ביוני 1941.
פעילותו בגטו
לאחר העברתו לגטו, הצליח קישון לשרוד למרות ה"אקציות" בהן הושמדו רוב יהודי גטו וילנה.
כאשר החליט הארגון שחבריו יעזבו את הגטו ויצטרפו ללחימה הפרטיזנית ביערות, הוטל על קישון להיות עוזר לקברן הגטו, ובמסווה של הוצאת גופות, להבריח נשק שהמחתרת צברה בגטו. בזכות פעולה זו הצטיידו חברי המחתרת בנשק ובתחמושת כאשר יצאו ליערות. לאחר מכן הצטרף קישון לפרטיזנים שבסיסם היה ביערות נארוץ' ולחם נגד האויב הנאצי.
פרשת יוסף ואחיו
פרשת יוסף ואחיו היא סיפור מקראי המשתרע על פני ארבעת הפרשות האחרונות בספר בראשית (וישב - ויחי), והוא כולל מספר רב של יחידות סיפוריות עצמאיות, המרכיבות יחד את הסיפור השלם. סיפור זה הביא לירידת משפחת יעקב למצרים, שם השתעבדו בני ישראל דור מאוחר יותר.
חלומות יוסף ושנאת האחים
פרשת וישב מתחילה עם סיפור חלומות יוסף, לפי המסופר בפרשה שנאו האחים את יוסף, סיבת שנאתם הייתה מפני שיעקב שאהב את יוסף יותר מכל האחים, והכין לו כתונת פסים מיוחדת. אך שנאתם של האחים גברה במיוחד מפני שיוסף נהג לקנטר אותם באופן קבוע. באחד הימים חלם יוסף חלום וסיפר עליו לאחיו.
מכירת יוסף
באחד הימים הלכו אחי יוסף לרעות את צאן אביהם בשכם ויעקב ביקש מיוסף שילך לראות מה שלום אחיו ושלום הצאן. יוסף במצוות אביו הלך לחפש את אחיו ומצאם בדותן. בראותם את יוסף ניצת זעמם של האחים והם החליטו להרוג אותו. ראובן הבכור התנגד והציע לזרוק אותו לבור, ייתכן שחשש שמא יתלה בו אביו את המעשה.
המשכו של הסיפור לאחר שנזרק יוסף לבור אינו ברור כל צרכו:
ראובן שב אל הבור, ובראותו כי יוסף איננו, קרע את בגדיו.
לאחר מכן מסופר כי (שם, ). ובהמשך:.
יוסף בבית פוטיפר
על פי המסופר, אשת פוטיפר ניסתה לפתות את יוסף לשכב עימה, לאחר שהוקסמה מיופיו. יוסף סירב להצעותיה, בנימוק שהדבר נחשב לבגידה באמון פוטיפר ומהווה חטא לאלוהים. באחד הימים, בהגיע שעת כושר, תפסה אשת פוטיפר את יוסף בבגדו כדי לשדל אותו לשכב עימה. יוסף הסיר את בגדו שאחזה בו, והוא נשאר בידה, ונמלט אל מחוץ לבית. בראותה זאת, קראה אשת פוטיפר לבני ביתה, שלא היו בבית באותה שעה. כשהגיעו, היא שִקרה להם שיוסף ניסה לאנוס אותה, ובעודו פושט את בגדיו זעקה בקול שיבואו לעזרתה, ומשראה כך - נמלט. את אותו הסיפור סיפרה גם לבעלה כששב מעבודתו. פוטיפר כעס על יוסף והביא לתפיסתו, וכלא אותו בבית הסוהר.
הסיפור נחתם (פסוקים כא-כג) בתיאור עלייתו והצלחתו של יוסף בבית הסוהר, המקביל להצלחתו בבית אדוניו בראשית הסיפור. חתימה זו מקשרת את סיפור יוסף ואשת פוטיפר לסיפור חלום שר המשקים ושר האופים שבפרק שלאחר מכן (מ), ואפשר לראות בה גם פתיחה לסיפור זה.
ירידת האחים למצריים
האחים באים למצרים עם בנימין ומובאים שוב בפני יוסף. יוסף מתקשה להסתיר את סערת רגשותיו למראה בנימין ובוכה בחדר צדדי. הוא משחרר את שמעון, יושב עם האחים לסעודה ומצייד אותם בתבואה רבה. אולם לצד זאת הוא מורה למשרתו להחביא גביע כסף באמתחתו של בנימין.
כשיוצאים האחים לדרכם חזרה לארץ כנען, רודף אותם משרתו של יוסף ומאשים אותם בגנבת הגביע. האחים המופתעים מכחישים בתוקף וקובעים: "אשר יימצא איתו מעבדיך ומת, וגם אנחנו נהיה לאדוני לעבדים". בחיפוש שנערך מתגלה הגביע אצל בנימין והאחים מובאים חזרה לבית יוסף. הם מציעים את עצמם כעבדים כדי שיניח לבנימין, אך יוסף מתעקש שרק בנימין יישאר אצלו כעבד והשאר ישוחררו לעלות לשלום אל אביהם.
האשמת בנימין בגנבת הגביע
באותו הזמן שהביא יוסף את בני יעקב אל ביתו וסעד איתם את ארוחת הצהרים, ציווה יוסף על הממונה על ביתו שימלא את שקי האחים באוכל אך לא ייקח מהם את כספם. בנוסף פקד יוסף על משרתו שיכניס את גביע הכסף המיוחד שלו אל תוך השק של בנימין.
יוסף מתגלה לאחיו
יוסף איננו מצליח יותר להסתיר את זהותו מהאחים. הוא משלח את כל הנוכחים מהחדר, פורץ בבכי ומציג עצמו בפני אחיו: "אֲנִי יוֹסֵף, הַעוֹד אָבִי חָי?" האחים נבהלים ושותקים, ויוסף מסביר כיצד התגלגלה מכירתו לטובה, וכיצד הוא מסוגל כעת לכלכל את משפחתו במהלך הרעב השורר במצרים ובכנען. לאחר פיוס הדדי הוא שולח את האחים, עם עגלות וציוד שמספק פרעה, חזרה לכנען, מתוך כוונה שהמשפחה כולה עם יעקב תבוא אל יוסף למצרים.
יעקב יורד למצריים
יעקב מקבל בהתרגשות גדולה את הבשורה ויוצא לדרך למצרים. הוא עוצר בבאר שבע ומעלה קורבנות, ושם מתגלה אליו אלוהים ומחזק את ידיו בירידה למצרים. יצחק לעומתו, הצטווה להישאר בארץ כנען. אלוהים מבטיח ליעקב כי זרעו יהיה לגוי גדול במצרים ובסופו של דבר יעלו חזרה לארץ ישראל. לאחר מכן מובאת בתורה רשימה של צאצאי יעקב שירדו למצרים. התורה מונה 70 'יוצאי ירך יעקב' היורדים מצרימה, נשים וגברים, מלבד נשי בני יעקב, יוסף ושני בניו (שהיו כבר במצרים), והוא עצמו.
משפחת יעקב מגיעה למצרים ויעקב ויוסף נפגשים. יוסף מדריך את אחיו לומר לפרעה שהם רועי צאן, כדי שישכן אותם באזור נפרד במצרים. בני יעקב נפגשים עם פרעה ואחריהם בא גם יעקב עצמו ומברך את פרעה. יוסף משכן את אחיו בארץ גושן ומספק להם מזון במהלך שנות הרעב.
אבל, מלך דנמרק
אָבֶּל (בדנית: Abel; 1218 – 29 ביוני 1252) היה דוכס שלזוויג מ-1232 ועד 1252 ומלך דנמרק מ-1250 ועד למותו. הוא היה בנם של ולדמר השני, מלך דנמרק ושל אשתו השנייה, ברנגריה מפורטוגל ואחיהם של אריק הרביעי וכריסטופר הראשון.
כדוכס שלזוויג, נכנס אבל לעימות עם אחיו, המלך אריק הרביעי, שנרצח ב-1250. אבל נחשד בכך שעמד מאחורי הרצח. לאחר שנשא שבועה כדי להסיר מעצמו את החשדות, הוא נבחר להיות מלך. לאחר תקופה קצרה הוא נהרג בפעילות צבאית בפריזיה.
תקופת מלכותו של אבל הייתה הקצרה ביותר מבין כל מלכי דנמרק שמלכו מאז המאה ה-9. הוא היה אביה של שושלת של דוכסי שלזוויג שנקראה על שמו ושלטה בדוכסות עד 1375.
ראשית חייו
ב-1232, כאשר נבחר אחיו, אריק, להיות המלך השותף של אביהם, ולדמר השני ויורשו בכוח, נבחר אבל לרשת את אחיו בתור דוכס שלזוויג.
ב-1237 הוא נשא לאישה את מטילדה מהולשטיין, בתו של אדולף הרביעי, רוזן הולשטיין. לאחר שאדולף פרש מתפקידו כרוזן למנזר פנציסקני באותה שנה, שימש אבל במשך כמה שנים כעוצר של שני גיסיו הקטינים, יוהאן הראשון וגרהרד הראשון.
דוכס שלזוויג
לאחר מותו של ולדמר השני ב-1241, עלה אחיו של אבל, אריק, לכס מלכות דנמרק כאריק הרביעי. בשנים הבאות נלחם אבל כנגד אחיו בנסותו להשיג עצמאות לדוכסות שלזוויג. הוא פלש לתוככי דנמרק והגיע צפונה עד לרנדרס, נקם בתומכיו של אריק ועבר לפין. שנה לאחר מכן השיב אריק מכה ומאוחר יותר הפתיע את חיל המצב של אבל בשלזוויג, ואילץ את בתו הצעירה של אבל, סופי, להימלט "בלי נעליה לרגליה".
הלחימה נמשכה עד שאחותו של אבל, סופי, תווכה בשביתת נשק בין האחים שהחזיקה מעמד עד 1250, כאשר אריק נרצח בעת שהתארח במעונו של אבל בשלזוויג.
מלך
אריק הרביעי נרצח על ידי מנהל משק הבית של אבל, לייב גודמונסן ועל ידי אחרים. גופתו כרותת הראש הושלכה למימי מפרץ שלין.
למרות שאבל ו-24 אנשי אצולה נשבעו באופן רשמי שלא היה לו כל חלק ברצח, מקובל להאמין שאריק נרצח על פי בקשתו של אבל. על כך הייתה מקובלת אז האמרה: "הבל (אבל) על פי שמו, קין על פי מעשיו" (בדנית: Abel af navn, Kain af gavn).
מותו
באותה עת הוחזק בנו של אבל כבן ערובה על ידי הארכיבישוף של קלן, וכך הוכתר אחיו הצעיר של אבל, כריסטופר הראשון כמלך דנמרק ביום חג המולד של 1252 בקתדרלת לונד.
לאחר מות בעלה, נכנסה המלכה מטילדה למנזר אך מאוחר יותר היא עזבה אותו. ב-1261 היא נישאה בשנית לאציל השוודי בירגר יארל.
מורשתו
רוב בני התקופה ראו במותו הפתאומי של אבל כעונש משמיים שהוטל עליו על רציחת אחיו. כשגופתו של אבל הייתה מונחת בקתדרלת שלזוויג, שמעו הנזירים קולות מוזרים בלילה. הם טענו שהם היו נפחדים מדי כדי להיכנס לכנסייה לאחר מכן. הם האמינו שהייתה זו רוחו הרשעה של אבל שהתהלכה שם בלילה. כתוצאה מכך, נלקחה גופתו של המלך אל מחוץ לכנסייה ונקברה ליד טירת גוטורפ שמחוץ לעיר שלזוויג. מישהו נעץ כלונס עץ בחזהו של אבל כדי להבטיח שהוא יישאר בקברו. זמן רב לאחר מכן נאמר שרוחו של המלך לא מצאה מנוחה ומעת לעת נשמעו דיווחים על אדם עם פנים שחורות רכוב על סוס לבן ועל כלבי ציד זוהרים ברחבי הביצות והיערות של שלזוויג.
צאצאיו של אבל שלטו בדרום יוטלנד עד 1375, לרוב בשיתוף פעולה עם קרוביהם בהולשטיין ועקב כך נוצרה בעיה קבועה לממשלת דנמרק. משמעות העובדה שהם שלטו שם הייתה בסופו של דבר הפרדה בין פריזיה, הולשטיין ורובה של שלזוויג משאר שטחי דנמרק. נינו של אבל, ולדמר השלישי מלך תקופה קצרה על דנמרק לפני שהודח מכיסאו, אך צאצאיו של אבל חזרו לכס המלוכה הדני דרך נינתו, הלוויג משלזוויג, שנישאה לולדמר הרביעי, מלך דנמרק. אך למרות שקו הירושה של הלוויג נקטע עם מותו של כריסטופר השלישי, יורשו, כריסטיאן הראשון היה צאצאו של אבל דרך בתו סופיה, כך שלמעשה, כל מלכי דנמרק שמלכו לאחר מכן, היו צאצאיו של אבל.
הגונב אחר הגנב
הַגּוֹנֵב אַחַר הַגַּנָּב הוא נידון הלכתי מרובה פרטים, כאשר הדין המרכזי, המובא במפורש כבר במשנה הוא שהגונב חפץ גנוב מגנב חייב לשלם את הקרן, סכום הגנבה עצמו, אך פטור מהקנס של תשלום הכפל המוטל במקרי גנבה בדרך כלל.
נדון שגיאת "הגונב מגנב פטור"
הכלל הידוע כי "הגונב מגנב פטור מן הכפל", השתרש באופן חלקי ושגוי כמשפט עממי "הגונב מגנב פטור", המרמז על משמעות הפוכה מהדין האמיתי, כביכול מותר לכתחילה לגנוב מגנב אף ללא תשלומי הקרן. הבנה זו מקורה בטעות, על הגונב מן הגנב חלה חובה להשיב את החפץ הנגנב לבעליו. רק שהוא פטור מהקנס הנוסף שאותו מחייבים בגניבה. או בלשון חז"ל: הגונב מגנב פטור מתשלום הכפל אבל חייב בתשלום הקרן.
אמנם פרשנים כמו הקצות החושן ונתיבות המשפט סברו שפטור לגמרי ואף מקרן.
מקור הדין
מקורו של הדין במשנה:
מסביר רש"י שמקור הדין שפטור מכפל לבעלים, הוא דקדוק מדברי הפסוק, שהרי כתוב, ולא "מבית הגנב". ומוסיף המאירי שפטור אף מלשלם כפל לגנב הראשון, משום שהגנב הראשון לא עשה קניין בגניבה, כי אין יאוש בעלים.
התלמוד דן ארוכות בשאלה באילו תנאים חל פטור זה, ולהלכה פסק הרמב"ם:
חיוב הגונב מן הגנב באונסים
בתלמוד מובא כי הגנב פטור מתשלומי הכפל, אך אין התייחסות לחיובו ב"חיוב אונסים". ולכן דעת הרא"ש שאם קרה דבר מה לחפץ הנגנב, מתחייב הגונב לשלם לגנב את דמי החפץ.
ואולם בספר "קצות החושן" וכן ב"נתיבות המשפט" מובא שלגונב מן הגנב אין דין גנב גם לעניין "חיוב אונסים", ואם קרה משהו לחפץ במסגרת כח עליון, הרי הוא פטור מלשלם.
הגונב מגנב - אף הוא טועם טעם הגניבה
מובא בתלמוד מעשה ברב הונא שפעם אחת החמיצו לו בבת אחת ארבע מאות חביות של יין. הגיעו אליו חכמים והוכיחו אותו על כך שהוא לא נוהג כשורה כאשר הוא לא נותן לאריס בכרם שלו את כל מה שמגיע לו. ענה להם רב הונא שהאריס גונב ממנו, ולכן הוא מנע ממנו את חלקו. ענו לו חכמים "בתר גנבא גנוב, וטעמא טעים" (מארמית - הגונב מגנב, אף הוא טועם את טעם הגנבה). בעקבות כך רב הונא חזר בו והתחייב לתת לאריס את חלקו. הדעות נחלקו לגבי מה שקרה לאחר מכן, יש שאמרו שהיין שהחמיץ, הפך שוב ליין בדרך נס. ויש שאמרו שמחיר החומץ עלה בצורה כה דרמטית עד שהיה שווה בערכו למחיר היין מלכתחילה.
מהמעשה רואים שגם במקרה שגונבים מגנב, זה שגנב מהגנב נענש בגלל שהוא גנב.
ריק הופמן
ריק אדוארד הופמן (באנגלית: Rick Edward Hoffman; נולד ב-12 ביוני 1970) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-יהודי, הידוע בעיקר בזכות גילום תפקידו של לואיס ליט בסדרת הטלוויזיה האמריקאית Suits.
ביוגרפיה
הופמן נולד בניו יורק למשפחה יהודית, בנם של גייל וצ'ארלי הופמן ואחיו הבכור של ג'ף.
למד בבית הספר ויטלי בניו יורק, ולאחר מכן למד לתואר ראשון באוניברסיטת אריזונה, כאשר במהלך לימודיו הוא היה חבר באחוות הסטודנטים זטה-בטא-טאו (ZBT).
אאוג'ן טריקה
אֵאוּגֵ'ן טְרִיקָה (ברומנית: Eugen Trică; נולד ב-5 באוגוסט 1976) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, וכיום עוזר מאמן בקבוצת פוליטכניקה יאשי.
ריק הופמן
ביוגרפיה
לאחר סיום לימודיו, הופמן עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה, במטרה להתחיל בקריירת משחק.
אאוג'ן טריקה
קריירה
טריקה החל את הקריירה במחלקת הנוער של אוניברסיטטה קראיובה וקודם לקבוצה הבוגרת בשנת 1995. אחרי הצלחה יחסית בקבוצה הבוגרת עבר טריקה ב-1998 לקבוצה גדולה יותר ברומניה, סטיאווה בוקרשט, ועמה זכה באליפות בשנת 2001. בשנת 2003 חתם בקבוצת ליטקס לובץ' הבולגרית, שבמדיה שיחק שנתיים.
ריק הופמן
קריירה
תפקידו הראשון של הופמן כשחקן היה כמאבטח בסרט תאוריית הקונספירציה משנת 1997. לאחר מכן, הופמן גילם עוד מספר תפקידים קטנים עד שזכה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה The Street משנת 2000, שם גילם את דמותו של פרדי. אף שהסדרה ירדה משידור אחרי שבעה פרקים, הליהוק איפשר להופמן להפסיק את העבודה שלו במלצרות ולחזור לניו יורק.
אאוג'ן טריקה
קריירה
בשנת 2005 הצטרף טריקה לקבוצה הישראלית מכבי תל אביב, אך אחרי מספר חודשים בלבד בישראל הוא חזר לבולגריה, הפעם לשורות צסק"א סופיה.
ריק הופמן
קריירה
בהמשך, הופמן גילם שורה של תפקידים שונים בטלוויזיה, ביניהם את טרי לומיס בסדרת הטלוויזיה Philly (בשנים 2001–2002), את ג'רי בסט במופע של ברני מאק (בשנים 2002 - 2005), את פטריק ואן דורן בסדרת הקומדיה Jake in Progress (בשנים 2004 - 2005) ואת צ 'ייס צ'יפמן בסדרת הקומדיה של רשת ABC סמנת'ה מי? (2007–2009).
אאוג'ן טריקה
קריירה
במאי 2007 חזר טריקה לרומניה, אחרי שלא הסכים לחדש את חוזהו בצסק"א, וחתם בקלוז'-נאפוקה, איתה אף השתתף בליגת האלופות. בשנת 2009 חתם טריקה באנורתוסיס פמגוסטה הקפריסאית, שם שיחק עד תום העונה. עם סיום העונה חזר לקלוז' לפרק זמן קצר ואז חתם בשורות אוניברסיטטה קראיובה, קבוצת נעוריו.
ריק הופמן
קריירה
בין השנים 2011–2019, שיחק הופמן בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה Suits, שם גילם את תפקידו של לואיס ליט.
אאוג'ן טריקה
קריירה
בשנת 2010 חתם טריקה בשורות קונקורדיה צ'יאייניה מהליגה השנייה ברומניה, שבמדיה שיחק עד שפרש בשנת 2011.
ריק הופמן
קריירה
הופמן גם הופיע בסרטים ובסדרות הטלוויזיה היום שאחרי מחר, בדיקות דם, הוסטל, הסלולר והנידון למוות. הוא גם הופיע בתפקידי אורח ב - CSI: מיאמי, צ'אק, המתחזה, חוק וסדר: מדור מיוחד, NCIS, חציית הירדן, ללא עקבות, הפרקליטים, CSI: ניו יורק, זירת הפשע, החקירה, כריש, לשקר לי, נזיר והמנטליסט.
אאוג'ן טריקה
קריירה
לזכותו של טריקה ארבע הופעות בנבחרת רומניה. בשנת 1999 ערך את הופעת הבכורה שלו, ובשנת 2007 רשם את הופעתו האחרונה בנבחרת.
ריק הופמן
חיים אישיים
הופמן הוא במקור מלונג איילנד, ניו יורק, ארצות הברית. ילדו הראשון, בן, נולד בדצמבר 2014
אאוג'ן טריקה
קריירה
לאחר פרישתו החל לשמש מאמן קבוצת יובנטוס בוקרשט מהליגה השלישית ברומניה, ובשנת 2013 שימש לתקופה קצרה מנג'ר קלוז'. לאחר מכן מונה למאמן UTA ארד מהליגה השנייה ברומניה. לאחר פרקי זמן קצרים כמאמן של יובנטוס בוקרשט, צ'.פ.ר קלוז ומטאלול רשיצה מהליגה השנייה, כיום משמש טריקה עוזר מאמן בקבוצת אל-איתיחאד.
חיים אישיים
עד לשנת 2015 טריקה היה נשוי ללורנה, בתו של איליה באלאץ', שהיה אחד מכדורגלני העבר הגדולים ביותר ברומניה.
פמלה הנספורד ג'ונסון
פמלה הנספורד ג'ונסון (Pamela Hansford Johnson), ברונית סנואו (29 במאי 1913 – 18 ביוני 1981) הייתה משוררת, סופרת, מחזאית ומבקרת ספרותית וחברתית, שנולדה וחיה באנגליה.
ביוגרפיה
היא נולדה בלונדון. אמה, איימי קלוטילדה האוסון, הייתה זמרת ושחקנית, ממשפחה שעיסוקה בתיאטרון. אביה, רג'ינלד קנת ג'ונסון, עבד בשירות הקולוניאלי הבריטי, ושנים רבות מחייו עבד בניגריה. הוא מת כשפמלה הייתה בת 11 והשאיר אחריו חובות. אמה עבדה לפרנסת המשפחה ככתבנית.
פמלה למדה בבית הספר לבנות, שם הצטיינה באנגלית, תולדות האמנות ובדרמה. אחרי שסיימה את לימודיה בגיל 16, עברה קורס מזכירות ועבדה שנים אחדות כמזכירה בחברת השקעות. את הקריירה הספרותית שלה התחילה בכתיבת שירים, שוויקטור ב. ניוברג פרסם ב-Sunday Referee. בשנת 1933 כתבה פמלה אל דילן תומאס, שגם שיריו התפרסמו באותו עיתון, והתפתחה ידידות. הם שקלו נישואים, אבל הרעיון נגנז.
הרומן הראשון שלה, This Bed Thy Centre, יצא לאור בשנת 1935. בשנת 1936 נישאה לעיתונאי אוסטרלי, גורדון ניל סטיוארט. בנם אנדרו נולד ב-1941 ובתם לינדזי ב- 1944.
פמלה הנספורד ג'ונסון כתבה 27 רומנים. הרומן האחרון שלה, A Bonfire, יצא לאור בשנת מותה, 1981. היא כתבה גם שני ספרי בלשים יחד עם בעלה הראשון, בשם העט המשותף נאפ לומברד. היא כתבה שבעה מחזות קצרים, שישה מהם בשיתוף עם בעלה השני. היא פרסמה מספר רב של ביקורות, סיפורים קצרים, דברי שירה, מחקרים חברתיים וקובץ חיבורים אוטוביוגרפיים. היא כתבה סקירות רחבות-יריעה לכתבי עת ועיתונים והופיעה בשידורי תוכנית הרדיו "המבקרים".
צ'. פ. סנואו מת ביולי 1980. פמלה הנספורד ג'ונסון מתה כעבור פחות משנה, בלונדון. אפרה פוזר על נהר אייבון, בסטרטפורד על נהר אייבון, עירו של שייקספיר.
רומנים
ספרה היחיד שתורגם לעברית הוא מבוא של אבן, תרגמה וירה ישראלית, הוצאת עם עובד, 1962.
דרמה
Corinth House (1950), Family Party (with C.P. Snow) (1951), Her Best Foot Forward (with C.P. Snow) (1951), The Pigeon with the Silver Foot (with C.P.Snow) (1951), Spare the Rod (with C.P.Snow) (1951), The Supper Dance (with C.P.Snow) (1951), To Murder Mrs Mortimer (with C.P.Snow) (1951), Six Proust Reconstructions (1957).
מאט קוטון
מאט קוטון (מאטרים קוטון), הוא אחד משלוש הדמויות העיקריות בספרו של רוברט ג'ורדן מחזור כישור הזמן.
אישיותו
בתחילת הסדרה מאט מתואר כנער שנוטה לעשות מעשי שטות. לעיתים קורבות נינאב אל'מארה חוכמת הכפר נאצלת להעניש אותו. מאט נוטה לסבך גם את חבריו בצרות ולריב עם אחיותיו. מאט שונא את האאס סדאי ומנסה להתרחק מהן ככל האפשר. לאחר שעוזבים את שני הנהרות מבין מאט שהוא רוצה לראות עולם לרקוד, לשתות לעשן ולחיות חיי הוללות. לאחר שקיבל פגיון אופל מאדם בשם מורדט בשאדאר לוגות התחיל להעשות תוקפני ומשוגע אך לאחר שרופא במגדל הלבן חזר לעצמו. מאט הוא טאווראן בעל תכונה מיוחדת מזלו מיטב עמו מעבר להגיון מכיוון שהוא משפיע על התבנית, בנוסף במהלך הסדרה לאחר ביקורו בממלכת האילפין והאלפין הוא מתחיל לשמוע קוביות מתגלגלות בראשו הוא מבין שהן מתחילות להתגלגל כאשר עומדת בפניו בחירה חשובה ומפסיקות לאחר שבחר.
עלילותיו
מאט יוצא עם מוריין סדאי ועוצרה לאן, ביחד עם שני חבריו פרין אייברה ורנד אל'תור הדרקון שנולד שוב. בהגיעם לשאדאר לוגות מזהירה מוריין את כולם לא לגעת בדבר אך מאט לא מתאפק ולוקח סכין לעצמו. הסכין נושאת את הטומאה שהרסה את שאדאר לוגות ונדבקת במאט. מאט מתחיל להשתגע ונעשה תלוי בסכין כדי לחיות. מאט נלקח למגדל הלבן שם האאס סדאי מרפאות אותו אך רבים מזכרונותיו ממסעו בעולם נעלמו. מאט מתגלה כלוחם גדול במוט בחצר המגדל הלבן כאשר לאחר שנרפא הוא מביס את גאלאד אחיה של אליין אשר נחשב כלוחם הכי טוב במגדל הלבן. נרמז שם שמאט יכול להיות גלגול של לוחם מוט שהביס בעבר את הלוחם הטוב ביותר בחרב שהיה אי פעם והפסיד אך ורק ללוחם כפרי שנלחם במוט. מאט בורח בעזרת של אליין, נינאב ואגווין מהמגדל ובתמורה מעביר לאמא של אליין המלכה מורגז מכתב.
לאחר שמאט מגיע קאמלין בירת אנדור הוא מגלה שמורגז היא שליטת בובה של הלורד גבריאל שמתכנן להתנקש באליין. מיד כאשר הוא מגלה זאת הוא יוצא לטיר להזהיר את אליין. בהגיעו לטיר הוא מגלה שנינאב, אליין ואגווין כלואות בכלא שנמצא בתוך האבן של טיר, מצודה עתיקה ששרדה מתקופת שבירת העולם. הוא בעזרתו של ג'ולין משחרר אותן.
מאט בעקבותיו של רנד מגיע אל השממה. בעיר רוהידין העיר היחידה בשממה הוא מתפצל מרנד ונכנס לטראנגריל. הטראנגריל מוביל לארצם של יצורים הנקראים אילפין, האילפין נראים אנושיים, אך יש להם תכונות נחשיות, והם עונים תשובות נכונות על שלוש שאלות שתשאל. אם כי, שאלות על האופל יכולות להיות מסוכנות. התשובות נכונות, אך לא תמיד הן ברורות לשואל. הוא מקבל את שלוש התשובות, אך את פירושן הוא לא מבין. עליו להתחתן עם בת תשעת הירחים, עליו למות כדי לחיות מחדש והוא צריך לוותר על חצי מאורו של עולם. נבואות אלו רומזות על המשך הסדרה. לאחר מכן הוא מגיע גם לממלכתם של האלפינים יצורים שנראים כמו שועלים אנושיים. הם מעניקים שלוש מתנות וכמו האילפינים הם דורשים מחיר. מהם הוא מקבל חנית בשם האשאנדרי. חלק מזכרונותיו לאחר שהם נשכחו ממנו בעקבות הפגיון והריפוי ממנו, אשר להם נוספים גם זכרונות עתיקים מאלפי אנשים לפניו. זכרונות אלו עוזרים לו בקרבותיו ובמסעותיו ברחבי העולם. הדבר השלישי הוא מדליון ראש-שועל, אשר עינו עשויה בצורת הסמל העתיק של האאס סדאי. תליון זה, נודע כתליון בעל ערך בהמשך הסדרה, לאחר שהוא מתברר כתליון המונע מאנשים ונשים אשר מתעלים את הכוח, לפגוע בו בעזרת הכוח האחד.
בזמן המצור האיאלי ושל צבא הדרקון על קאירהיין מאט מגלה פלוגת חיילים שעומדים להיכנס למלכודת. למרות אי-רצונו להילחם, עם הזכרונות של מצביאים דגולים שבראשו הוא עוצר אותם, מציל אותם ומוביל אותם לניצחון. כך הוא מקים בטעות את חבורת היד האדומה. חבורת היד האדומה גדלה כל הזמן והופכת להיות כח משמעותי שלא כבול לשום ממלכה. הוא מוביל אותם לקרבות בשירותו של רנד ומשיג הישגים גדולים בשדה הקרב נגד צבאות אויב.
A-12 אוונג'ר
A-12 אוונג'ר (באנגלית: Avenger; מילולית: "נוקם") הייתה תוכנית אמריקנית של מקדונל דאגלס וג'נרל דיינמיקס לפיתוח מטוס תקיפה חמקן לכל מזג אוויר שיחליף את ה-A-6 אינטרודר בצי האמריקני ובחיל הנחתים האמריקני. המטוס סבל ממספר בעיות במהלך פיתוחו, במיוחד עם החומרים מהם תוכנן, וכאשר העלות המוערכת של כל מטוס צמחה ל-165 מיליון דולר, בוטל המיזם על ידי תת-מזכיר ההגנה, דיק צ'ייני בינואר 1991 לאחר שיוצרו רק דגמים.
המטוס תוכנן ככנף מעופפת בצורת משולש שווה-שוקיים, כאשר תא הטייס מוקם ליד קודקודו. המטוס יועד להיות מונע על ידי שני מנועי טורבו-מניפה מדגם F412-GE-D5F2 מתוצרת ג'נרל אלקטריק, היוצרים דחף של 13,000 ליברות-כוח (58 קילו-ניוטון) כל אחד, ונועד לשאת שני טילי AIM-120 אמראם, שני טילי AGM-88 הארם ופצצות שונות בתא פנימי. המטוס יועד לפעול מנושאות מטוסים וכנפיו תוכננו כך שניתן יהיה לקפלן בעת חניה על-מנת להקטין את מוטת הכנפיים.
מאט קוטון
עלילותיו
בהמשך הסדרה מאט הולך שוב לארצם של האילפין והאלפין כדי להציל את מוריין שנכלאה בממלכתם הוא נאלץ לוותר על עינו ("חצי ממאור העולם", כציטוט הנבואה) כדי לצאת ובכך הוא מגשים את הנבואה השלישית. בעזרת האשאנדרי הוא בורח ממלכתם ומציל את מוריין בדיוק בזמן כדי שתוכל לייעץ לרנד לפני יציאתו לקרב האחרון.
איית בן חדו
איית בן חדו (בערבית: آيت بن حدّو, בברברית: ⴰⵢⵜ ⵃⴰⴷⴷⵓ, בצרפתית: Aït-Ben-Haddou) הוא כפר מבוצר, או קסר (قصر) במרוקו, השוכן במרחק של כ-30 ק"מ צפונית-מערבית לורזאזאת. הכפר ממוקם ליד אפיק נחל וארזאזאת – לאורך נתיב השיירות העתיק בין הסהרה לבין העיר מרקש וחופי האוקיינוס האטלנטי. ליבו של הכפר – הקסר – שוכן במעלה גבעה מבוצרת שעליה בתי אדמה בנויים בצפיפות, והוא מוקף בחומות גבוהות שבפינותיהן מגדלי שמירה. רובע זה מכונה לעיתים גם בכינוי קסבה.
רוב תושבי הכפר הם ברברים אשר החליפו את חיי הנוודות במגורי קבע. הוא ידוע במספר גדול של סרטים היסטוריים אשר צולמו בתחומו, ובהם: לורנס איש ערב, יהלום הנילוס, ישו מנצרת, הפיתוי האחרון של ישו, גלדיאטור ואלכסנדר. גם חלקים מהסדרה משחקי הכס צולמו בכפר. איית בן חדו הוכרז בשנת 1987 כאתר מורשת עולמית בשל היותו דוגמה מצוינת לאדריכלות הסהרה המוקדמת ולאדריכלות בדרום מרוקו.
למרות שהשתמרו באופן טוב במשך מאות שנים, עתידו של המקום ככפר מיושב וחי מוטל בספק, בשל ירידה בכמות המשקעים, עזיבת האוכלוסייה הצעירה וההשקעה הגבוהה הנדרשת בשימור מבני האדמה. מאידך, התגברות זרם התיירים למקום והכרזתו כאתר מורשת עולמית עשויים לשמר את אתריו, ולהפכו למעין מוזיאון פתוח.
נעים זילכה
נעים זילכה (בערבית: نعيم زلخة; בגדאד 1879–1929) היה יהודי עיראקי מהקהילה היהודית בבגדאד, עורך דין ושופט, חבר בית הנבחרים העיראקי ופעיל בקהילה היהודית בעיראק.
קורות חיים
ב-1904 החל זילכה לעבוד בתחום המשפטים בבגדאד, עיר הולדתו. ב-1908 היה לשופט בבית-המשפט לערעורים בביירות, כשהוא מחזיק בתפקידו זה למעלה מעשר שנים עד מינויו לסגן נשיא בית-המשפט. בשנת 1921 חזר לעיראק והפך לסגן נשיא בתי המשפט האזרחי בבצרה, ובשנת 1922 לנשיא בית המשפט המחוזי של מחוז דיאלא. הוא נבחר לבית הנבחרים של עיראק בשנת 1925 ונשאר שם עד מותו. היה אחד היהודים הצעירים המעטים בבית הנבחרים העיראקי שהיה לו האומץ להביע התנגדות לממשלה. בשנת 1925 גם התמנה, במקביל לעבודתו בפרלמנט, למרצה בבית הספר למשפטים בבגדאד, והיה פעיל במועצת הקהילה היהודית; הוא נבחר ליו"ר "ועדת ג'שמי", הממונה על ענייני החילונים של הקהילה היהודית, והחזיק בתפקיד זה עד מותו. הוא עשה ניסיונות להכניס רפורמות בחיי הקהילה היהודית ולהגביל את השפעתם של נכבדים דתיים ועשירים; הצליח לאלץ את הרב עזרא דנגור להתפטר מתפקידו כראש הקהילה. מותו הפתאומי של זילכה שם קץ לרפורמות שיזם.
אחיו היה רבי אפרים כהן.
פורטלנד טרייל בלייזרס
פורטלנד טרייל בלייזרס (באנגלית: Portland Trail Blazers) היא קבוצת כדורסל מהעיר פורטלנד (אורגון) שבארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA. הקבוצה משובצת בבית הצפון-מערבי שבאזור המערב, ומארחת את משחקיה הביתיים באולם מודה סנטר.
המועדון הוקם והצטרף לליגת ה-NBA בשנת 1970, ושיחק בעיר פורטלנד במשך כל שנות קיומו. הטרייל בלייזרס הם מועדון הספורט המקצועני היחיד ממדינת אורגון המשחק באחת מארבע ליגות הספורט המקצועניות בארצות הברית (NBA, NFL, MLB, ו-NHL). הבלייזרס הגיעו לגמר ה-NBA שלוש פעמים, כשהם זוכים באליפות ה-NBA פעם אחת, בעונת.
שם וסימני המועדון
לכל אורך ההיסטוריה של המועדון זוהתה הקבוצה כ"טרייל בלייזרס". שבועיים לאחר שזכו בזיכיון להרחבת ליגת ה-NBA בשנת 1970, ערכה הנהלת המועדון תחרות לבחירת שם לקבוצה החדשה. יותר מ-10,000 הצעות הוגשו. הפופולרית ביותר הייתה "פיונירס" (בעברית: חלוצים), אך שם זה לא נכלל בשיקול הדעת לבחירת שם למועדון עקב היותו שמן של קבוצות הספורט של לואיס וקלארק קולג'. השם "טרייל בלייזרס" קיבל 172 הצעות, ונבחר כשמו של המועדון.
צבעי המועדון הם אדום, לבן, שחור, וכסף, שהתווסף בשנת 2002. סמל ה"שבשבת" של המועדון, תוכנן במקור בידי דודנו של מנהל הבלייזרס לשעבר, הארי גליקמן. הפירוש הגרפי שלו הוא שתי קבוצות חמש על חמש ערוכות אחת כנגד השנייה. צד אחד של השבשבת צבוע באדום ואילו צידו השני בצבע מתחלף (שחור, כסף, או לבן). הסמל עבר מצורה של מערך אנכי לצורה הנוטה באלכסון בשנת 1991.
מדי הבית של המועדון הם בצבע לבן עם הדגשה בצבעים אדום, שחור, וכסף; צבעי מדי משחקי החוץ הם שחור כצבע העיקרי עם הדגשה בצבעים אדום, לבן, וכסף. צבעי המדים החלופיים למשחקי החוץ, הם אדום כצבע עיקרי עם הדגשה בצבעים לבן, כסף, ושחור. משנת 1970 ועד עונת 78–1977 לבשה הקבוצה מדים אדומים למשחקי החוץ, ועברה לשחור באותה העונה. הקבוצה לבשה שוב מדים אדומים בין העונות 85–1979, וחזרה לשחור כמדי החוץ לאחר מכן. בשנת 2002, הציגה מחדש הקבוצה מדים אדומים, מעונת 78–1977.
הקמע של הקבוצה הוא "בלייז" טרייל קאט, חתול פומה בשני גוני כסף, שהיה הקמע הרשמי של הקבוצה משנת 2002. קודם לבלייז, לא היה לבלייזרס כל קמע רשמי.
שנים מוקדמות
יחד עם קליבלנד קאבלירס ובאפלו ברייבס (כיום לוס אנג'לס קליפרס), נכנסו הטרייל בלייזרס לליגת ה-NBA בשנת 1970 כקבוצת הרחבה, כשהם משחקים באולם הממוריאל קולסאום. בשנותיה המוקדמות הנהיגו את הקבוצה ג'ף פיטרי וסידני ויקס, ובשש שנות קיומם הראשונות נכשלו הבלייזרס להעפיל למשחקי הפלייאוף. במשך אותה תקופה, אימנו את הקבוצה שלושה מאמנים ראשיים (כולל לני וילקינס לעתיד חבר היכל התהילה). באותה התקופה זכתה הקבוצה פעמיים בבחירה ה-1 הכלית בדראפט. בשנת 1972 בחרה הקבוצה את לרו מרטין כבחירה הראשונה הכללית, ובשנת 1974 בחרה הקבוצה את ביל וולטון מאוניברסיטת UCLA.
אליפות 1977 ותוצאותיה
בשנת 1976, מוזגו ה-ABA וה-NBA. ארבע קבוצות ABA הצטרפו לליגת ה-NBA; שאר קבוצות ליגת ה-ABA התפרקו ושחקניהם התפזרו בין קבוצות ליגת ה-NBA בדראפט הפיזור. הבלייזרס בחרו את מוריס לוקאס בדראפט הפיזור. באותו הקיץ שכרו הבלייזרס את ג'ק רמזי לתפקיד המאמן הראשי.
שני המהלכים, יחד עם משחק קבוצתי מצוין, הובילו את הבלייזרס לכמה הישגים ראשוניים: מאזן חיובי ראשון בסיומה של העונה הסדירה (49-33), הופעת פלייאוף ראשונה, ואליפות ה-NBA לשנת 1977. החל מ-5 באפריל אותה שנה, החל המועדון ברצף של 814 משחקים בהם היה אולמם הבייתי של הבלייזרס בתפוסה מלאה – הרצף אחרוך ביותר בהיסטוריה של הספורט – רצף שלא הסתיים עד לשנת 1995, כשהמועדון עבר לאולם רוז גארדן שהיה בעל תפוסה גדולה יותר.
כאמור, את עונת 77–1976 סיימו הבלייזרס במאזן החיובי הראשון בתולדות המועדון, 49-33. בעוד שהגעתה של יריבתה לסדרת הגמר, פילדלפיה 76' לא היוותה הפתעה לאחר שסיימה את העונה כמדורגת ראשונה באזור המזרח במאזן 32–50. הופעתם של הבלייזרס היוותה הפתעה מסוימת. פורטלנד, קבוצה שנוסדה רק שבע שנים קודם לכן, לא רק עשתה היסטוריה בהגעתה מאזן החיובי הראשון בתולדות המועדון בתום העונה הסדירה, אלא גם ערכה את הופעת הפלייאוף הראשונה בתולדות המועדון. אך, למרות כל האמור, הפתיעו הבלייזרס והגיעו לגמר המערב לאחר שבדרך הדיחו את גולדן סטייט ווריורס (2-1) ואת דנוור נאגטס (3-2). בגמר פגשו הבלייזרס את לוס אנג'לס לייקרס, בהנהגתו של כרים עבדול-ג'באר, שהחזיקו את המאזן הטוב בליגת ה-NBA לעונת 77–1976 (53-29). אף על פי שלא החזיקו ביתרון הביתיות לסדרת גמר המערב הפתיעו הבלייזרס כשהביסו את הלייקרס בסוויפ, 4-0. ארבעת המפגשים בין הבלייזרס לפילדלפיה 76' במהלך העונה הסדירה התחלקו בשוויון 2-2 כשאף קבוצה אינה מצליחה לנצח את רעותה בחוץ. סדרת הגמר שוחקה תחת שיטת הטוב מ-7 משחקים. פילדלפיה הצליחה לשמור יתרון הביתיות בשני המשחקים הראשונים שנערכו בפילדלפיה ועלתה במהירות ליתרון של 0–2, אך הבלייזרס התאוששו והצליחו לנצח בארבעת המשחקים הבאים בסדרה, כולל ניצחון חוץ, 110-104 בפילדלפיה. הניצחון העביר את ההכרעה לפורטלנד במשחק השישי, בו הצליחו הבלייזרס לגבור על הפילדלפיה 76', 109-107, ולזכות באליפות ליגת ה-NBA לעונת 77–1976.
שנות ה-80
במהלך שנות ה-80, הבלייזרס היו נוכחים באופן קבוע במשחקי הפלייאוף, נכשלים להעפיל את הפלייאוף רק בשנת 1982. אך, הבלייזרס לא הצליחו להתקדם מעבר לחצי גמר המערב עזור זה. הבית הפאסיפי (בו שהו הבלייזרס בשנת 2004) היה נתון לשליטת הלוס אנג'לס לייקרס לכל אורך העשור, ורק לוס אנג'לס לייקרס ויוסטון רוקטס ייצגו את אזור המערב בגמר ה-NBA בשנות ה-80. שחקני מפתח של הבלייזרס בתחילת שנות ה-80 כללו את מייקל תומפסון, בילי ריי באטס, פאט ליבר, דארנל ולנטיין, ויין קופר, ג'ים פקסון, וקלווין נאט.
בשנת 1983, בחרו הבלייזרס את כוכבה של אוניברסיטת יוסטון קלייד דרקסלר כבחירה ה-14 הכללית; דרקסלר הפך לפנים של המועדון לאורך יותר מעשור, והשחקן המדורג שני בכמות העיטורים בהם זכה לאחר וולטון. שנה לאחר מכן, זכו הבלייזרס בבחירה ה-2 הכללית בדראפט. לאחר שיוסטון רוקטס בחרו את חברו של דרקסלר מאוניברסיטת יוסטון, האקים אולאג'ואן, בחרו הבלייזרס את סם בואי המתנשא לגובה 2.16 מטר. במקום ה-3 באותו הדראפט, בחרו שיקגו בולס את מייקל ג'ורדן. כתבי ספורט ופרשנים רבים מתחו ביקורת קשה על בחירתו של בואי, מוכה הפציעות והעדפתו על ג'ורדן, כבחירה הגרועה ביותר בדראפט בתולדות הספורט האמריקני. באותו הקיץ, ביצעו הבלייזרס טרייד שנוי במחלוקת, כשהם שולחים את ליבר, קופר, ונאט לדנוור נאגטס תמורת הקלעי קיקי וונדווי. בדראפט 1985, בחרו הבלייזרס את הרכז טרי פורטר כבחירה האחרונה של הסיבוב הראשון. פורטר התגלה כאחד מהפויינט גארדים הטובים בליגה, והמדורג ראשון ברשימת מוסרי האסיסטים בכל הזמנים של המועדון.
אך, הבלייזרס המשיכו להכשל במשחקי הפלייאוף, ובשנת 1986, פוטר רמזי והוחלף בידי מייק שולר. בפגרת אותה עונה בחרו הבלייזרס שני שחקנים מאחורי מסך הברזל ארווידאס סאבוניס ודראז'ן פטרוביץ', ושלחו את תומפסון לסן אנטוניו ספרס תמורת סטיב ג'ונסון. ג'ונסון היה קלעי בעמדת הפורוורד-סנטר אותו קיוו במועדון לצוות יחד עם בואי בקו הקידמי של הקבוצה. אך תוכנית זו לא יצאה אל הפועל, סם בואי שבר את רגלו חמישה משחקים מתחילת עונת 87–1986, כשהוא מחמיץ בעקבות פציעה זו את שתיים וחצי העונות הבאות. במהלך תקופת כהונתו הקצרה של שולר, נכשלו הבלייזרס להתקדם מעבר לסיבוב הראשון של הפלייאוף.
פול אלן קונה את המועדון
בשנת 1988, רכש המיליארדר פול אלן את הפורטלנד טרייל בלייזרס. עונתו הראשונה כבעלי המועדון התאפיינה במהומה, כאשר מחלוקות פרצו סביב לגבי ההרכב הפותח בכמה עמדות. גם וונדווי וגם ג'ונסון סבלו מפציעות; הם הוחלפו בהרכב הפותח בידי ג'רום קרסי וקווין דאקוורת'. כמה שחקנים, הידוע ביניהם, דרקסלר, הואשמו בחתירת תחת מעמדו של שולר. הבלייזרס פתחו את עונת 89–1988 במאזן 22–25, ושולר פוטר מתפקידו. הוא הוחלף על בסיס זמני בידי עוזרו ריק אדלמן, וקיקי וודווי הועבר לניו יורק ניקס. תחת ניהולו של אדלמן, ניצחו הבלייזרס 14 מ-35 המשחקים האחרונים לעונה וזאת כדי לסיימה במאזן 39–43, ובקושי להעפיל למשחקי הפלייאוף. בפגרה שלאחר העונה העבירו הבלייזרס בטרייד את סם בואי (שחזר לסגל לקראת סיומה של העונה) לניו ג'רזי נטס תמורת הפורווד באק ויליאמס, ואדלמן קיבל את משרת המאמן הראשי באופן קבוע.
בנוסף לוויליאמס, והחלפתו של וודווי הלוקה במשחק ההגנה בקרסי הידוע ביכולותיו ההגנתיות, הביאו לשינוי ביכולות ההגנה העלובות של הקבוצה. בהנהגתו של דרקסלר הכריזמטי, הצליחו הבלייזרס להעפיל לסדרות הגמר של ה-NBA בשנים 1990 ו-1992, כשהם מנוצחים בהן בידי דטרויט פיסטונס ושיקגו בולס, בהתאמה. בשנה בין שתי העפלות לגמר ה-NBA (1991), השיגו הבלייזרס את המאזן הטוב בתולדותיהם בתום העונה הסדירה, 63-19, אך נוצחו בידי לוס אנג'לס לייקרס בגמר המערב. אך המועדון נכשל בניסיונו לזכות בתואר האליפות, ונכשל להתקדם מעבר לסיבוב הראשון של הפלייאוף בשנים 993, 1994. אדלמן פוטר מתפקידו בתום עונת 1993-94, והוחלף בידי פי. ג'יי. קרליסימו, שהוביל להתפטרותו של סגן נשיא המועדון, ג'וף פטרי, ידידו הקרוב של אדלמן.
אמצע שנות ה-90
כמה שחקני מפתח הורשו לעזוב כשחקנים חופשיים, כולל באק ויליאמס (1996), טרי פורטר (1996), וקליף רובינסון (1997), מה שהותיר את ג'רום קרסי חסר הגנה בדראפט ההתרחבות שנערך בשנת 1996. קלייד דרקסלר ביקש לעבור בטרייד לקבוצה המועמדת לאליפות והמועדון נענה לבקשתו והעבירו ליוסטון רוקטס. בסתיו שנת 1995, עזבו הבלייזרס את אולם הממוריאל קולסאום ועברו לביתם החדש, אולם הרוז גארדן המכיל 20,000 מושבים. רצף המשחקים בתפוסה מלאה הגיע לקיצו במעבר לאולם החדש והגדול.
במאמץ להבנות מחדש, רכש המועדון מספר שחקנים שנחשבו לכישרונות, אך סבלו ממוניטין בעייתי מחוץ למגרש. אייזיאה ריידר, שהועבר בטרייד ממינסוטה טימברוולבס תמורת בחירת דראפט בלבד, עקב מעצריו התכופים וחוסר הדיוק ממנו סבל, נעצר על החזקת קנאביס יומיים לפני הופעת הבכורה שלו במדי הבלייזרס. ראשיד וולאס, שנודע כחם מזג עוד מימיו בקולג', נרכש גם הוא בטרייד עם וושינגטון בולטס, קני אנדרסון הוחתם כשחקן חופשי, והועבר מיידית תמורת דיימון סטודמאייר. בסופו של דבר, גישה זו עבדה, כאשר הקבוצה הצליחה לחזור לגמר המערב בשנת 1999 תחת המאמן הראשי מייק דאנליבי. לאחר שהודחה בסוויפ בידי מיש שזכתה בסופו של דבר בתואר האליפות, סן אנטוניו ספרס, שלח וויטסיט את אייזיאה ריידר והגארד ג'ים ג'קסון לאטלנטה הוקס תמורת הגארד סטיב סמית' ורכש את שחקן האולסטאר לשעבר וכוכב שיקגו בולס סקוטי פיפן מהיוסטון רוקטס. גם סגל שחקנים זה הצליח להגיע עד לגמר המערב, שם פגשו את לוס אנג'לס לייקרס בהובלתם של שאקיל אוניל וקובי בראיינט. בסדרת זו, הפסידו הבלייזרס שלושה מארבעת המשחקים הראשונים לפני שנצחו בשני המשחקים הבאים, כופים על הלייקרס משחק שביעי ומכריע. במשחק השביעי בסדרת גמר המערב של שנת 2000 הובילו הבלייזרס ביתרון 15 נקודות בתוך הרבע הרביעי, אך לבסוף הפסידו במשחק והסדרה כולה ללייקרס, שהמשיכו וזכו באליפות הראשונה מתוך שלוש רצופות.
תקופת "ג'ייל בלייזרס"
בשנים 2001 ו-2002, ביצעו הבלייזרס שינויים פרסונליים במהלך הפגרה שכשלו מלהביא את התוצאות הרצויות. הפורוורד ג'רמיין אוניל הועבר לאינדיאנה פייסרס תמורת דייל דייוויס. בריאן גרנט חתם במיאמי היט, והוחלף בידי כוכבה לשעבר של סיאטל סופרסוניקס שון קמפ. הקבוצה החלה היטב, והחזיקה במאזן הטוב ביותר במערב במהלך חודש מרץ 2001, ואז החתימה את הגארד רוד סטריקלנד כדי להרחיב את שורות עמדת הפויינט גארד בקבוצה. הצעד הביא תוצאה לא רצויה כאשר הבלייזרס הפסידו 17 מ-25 המשחקים הנותרים בעונה, והקבוצה הודחה בסיבוב הראשון של הפלייאוף בסוויפ בידי הלוס אנג'לס לייקרס. חלק מאמצעי התקשורת החלו לבקר את הבלייזרס, וייטליטף שקודם לכן הוכתר כגאון על עבודתו עם סיאטל ועם הבלייזרס, ספג ביקורות. עיקר הביקורת הייתה כי וויטסיט מנסה לזכות אליפות על ידי בניית סגל של כוכבים, מלי לתת תשומת לב לכימיה בתוך הקבוצה. המאמן הוותיק והפרשן דאג קולינס, התייחס לוייטסיט כמאמן "ליגת פנטזיה". אוהד הוצא מאולם הרוז גארדן לאחר שהניף שלט בו נכתב "בצעו טרייד על וייטסיט", ורבים התקשורת הארצית החלו לפנות לקבוצה בכינוי "ג'ייל בלייזרס" (תרגום: כלא בלייזרס) כחרוז לטרייל בלייזרס, וזאת עקב הבעיות הרבות של השחקנים מחוץ למגרש. במהלך הפגרה נמשכה התסיסה; דנאלבי פוטר, והוחלף בידי מוריס צ'יקס, כ"מאמן-שחקן" שהיו שחשבו כי יתקשר טוב יותר עם השחקנים מאשר דנאלבי. עסקאות טרייד נוספות נרקחו כאשר הבלייזרס העבירו את סטיב סמית' לסן אנטוניו ספרס תמורת דרק אנדרסון. באחד מהצעדים מעוררי המחלוקת ביותר באותה תקופה, וייטסיט החתים את השחקן החופשי, רובן פטרסון, שבעבר סירב להודות או לטעון לחפות בתביעה על עברה של תקיפה מינית, ונאלץ להירשם כעבריין מין. הסנטר הנערץ, ארווידאס סאבוניס, שמגבת הושלכה לפניו על ידי ראשיד וולאס במהלך משחקי הפלייאוף, החליט לעזוב את הקבוצה.
שתי העונות הבאות היו הרסניות כמוניטין שיצא למועדון. מספר שחקנים, כולל וולאס, סטודמאייר, וקווינטל וודס, זומנו לבית המשפט בהאשמה של אחזקת מריחואנה. וודס הודה באשמת התעללות בבעלי חיים מדרגה ראשונה לאחר שביים קרבות כלבים בביתו, בחלקן במעורבות כל הפיט בול שלו הוליווד. הוליווד ופיט בול נוסף של וודס, שוגר, הוחרמו, ועל וודס נגזרו 80 שעות עבודה למען הקהילה. כמו כן הוא הסכים לתרום 10,000 דולר לאגודה הומנית באורגון. וולאס הושעה לשבעה משחקים לאחר שאיים על שופט. זאק רנדולף ופטרסון התקוטטו ביניהם במהלך אימון, כאשר רנדולף חובט בעינו של חברו לקבוצה, פציעה שמנעה מפטרסון לתרום משמעותית במהלך הפלייאוף. כאשר הגיעה המשטר במענה לאזעקת פריצה, הם הבחינו בריח של מריחואנה במקום, בחיפוש שנערך במקום נמצא פאונד של מריחואנה. לאחר מכן הוגדר החיפוש כלא חוקי והאשמות בנושא בוטלו. בראיון מפורסם שנתן הגארד בונזי ולס למגזין ספורטס אילוסטרייטד בשנת 2002:
חוסר שביעות הרצון של האוהדים הרקיע שחקים; על אף שהבלייזרס המשיכו להשיג מאזן חיובי, כמות הצופים ברוז גארדן החלה לרדת. בקיץ 2003, עם ירידה בכמות הצופים, וקבוצה ההולכת לשום מקום על המגרש, וסך מקבלי משכורות מוגזם, הודיע וייטסיט כי הוא עוזב את המועדון כדי להתרכז במועדון אחר של פול אלן, סיאטל סיהוקס.
נפילה: פשיטת הרגל של הרוז גארדן
כדי להחליף את וייטסיט, שכר המועדון שני אנשים בתפקידים חדשים. ג'ון נאש נשכר לתפקיד הג'נרל מנג'ר, וסטיב פטרסון מונה לנשיא המועדון. ההנהלה החדשה הבטיחה לשמור על ציוויון הקבוצה בעוד שהקבוצה תישאר מועמדת לפלייאוף; לא עבר זמן רב והמועדון פרסם "25 נקודות התחייבות" לאוהדים. שחקנים בעייתיים כמו ולס, וולאס, וג'ף מקלניס הועברו בטרייד. אך, הבלייזרס נכשלו בניסיונם להעפיל לפלייאוף 2004, מסיימים רצף של 21 עונות בהן העפילו ברציפות לפלייאוף.
שנה לאחר מכן בעיות נוספות צנחו על המועדון ומאזן הבלייזרס ירד ועמד על 27–55. פשיטת הרגל של חברת האורגון ארנה קואופרישיון, שכתוצאה ממנה אולם הרוז גארדן עבר לבעלות של כמה חברות משקיעים, שהרחיק יותר בסיס האוהדים, כמו גם התקרית בה דריוס מיילס (שהוא בעצמו אפרו-אמריקני) כינה את המאמן מוריס צ'יקס בכינוי הגנאי "ניגר" (שחור). התקרית האחרונה הצטרפה למה שרבים הגדירו כהתנהגות משמעת בלתי הולמת של מיילס, שבעקבותיה נערך הסכם סודי בין המועדון לבין מיילס כדי להחזיר לו את גובה הקנס. צ'יקס פוטר באותה עונה והוחלף באופן זמני בידי קווין פריצ'רד. באותו הקיץ החתימו הבלייזרס את נייט מקמילן, שימש כמאמן ראשי של הסיאטל סופרסוניקס בעונה הקודמת, ואילו פריצ'רד חזר לתפקידו הקודם במשרד ההנהלה הראשי של המועדון.
העונה הבאה, 2005-06, לא הייתה טובה יותר, כאשר הבלייזרס משיגים את המאזן הגרוע בליגה, 21-61. כמות הצופים שהגיע למשחקים הייתה נמוכה, והעונה לא הייתה נקייה מתקריות של שחקנים. שחקנים כמו מיילס, פטרסון, רנדולף, וסבסטיאן טלפייר היו מעורבים או בתקריות וקטטות על הפרקט או באירועים בלתי חוקיים מחוץ לתחומי המגרש. נאש פוטר בסופה של העונה, כאשר סטיב פטרסון לוקח על עצמו את תפקי' הג'נרל מנג'ר בנוסף לתפקידו כנשיא המועדון. בנוסף, סבל המועדון מיחסים גרועים עם הנהלת הרוז גארדן, כשלעיתים תכופות הם מתלוננים על "מודל כלכלי שבור". שמועות רבות הופצו בסופה של העונה כי פול אלן מתעתד למכור את המועדון; והקבוצה הועמדה למכירה במהלך הקיץ, כאשר כמה קבוצות משקיעים מגלות התעניינות. אך למרות זאת, אלן היה מוכן להוציא כסף והאיץ בפריצ'רד לבצע עסקאות ביום הדראפט. וכתוצאה מכך הוא הוציא את הקבוצה משוק המכירות.
2007: לידה מחדש
באביב שנת 2007, התפטר סטיב פטרסון מתפקיד נשיא המועדון, ופול אלן נכנס להסכם לקנייה מחדש של הרוז גארדן על המגרש, סיימו הבלייזרס את העונה במאזן 32–50, שיפור של 11 ניצחונות, והרוקי ברנדון רוי נבחר לרוקי השנה לעונת 07–2006. באותו הקיץ פריטצ'ארד קודם לתפקיד הג'נרל מנג'ר, ומנהל חברת נייקי לארי מילר מונה לנשיא המועדון. הבלייזרס זכו במקום ה-1 הכללי בהגרלת הלוטרי לדראפט 2007 ובחרו את גרג אודן. כמה פרשנים חזו כי הבלייזרס יבחרו בקווין דוראנט במקום; דוראנט נבחר בבחירה ה-2 הכללית על ידי יריבתם האזורית סיאטל סופרסוניקס. אודן נפצע בברכו לפני תחילת העונה ונאלץ לעבור ניתוח שהותיר אותו מחוץ לפרקט למשך כל עונת 08–2007.
למרות זאת, הצליחו הבלייזרס להשיג 13 ניצחונות רצופים החל מתחילת חודש דצמבר, שהסתכמו למאזן של 2–13, שהיה הטוב ביותר בליגה לחודש דצמבר. מקמילן זכה בתואר מאמן החודש, וברנדון רוי קיבל את תואר שחקן השבוע של אזור המערב שני שבועות ברציפות (השחקן הראשון מהבלייזרס המשיג זאת מאז קלייד דרקסלר בעונת 91–1990). רוי גם זומן כשחקן מחליף למשחק האולסטאר, השחקן הראשון שנבחר למשחק האולסטאר מאז ראשיד וולאס בשנת 2001. הבלייזרס סיימו את העונה במאזן 41-41, המאזן הטוב ביותר מאז עונת 04–2003.
עונת 09–2008 הביאה את העלייה והתרגשות לה ציפו האוהדים. לאחר ציפייה ארוכה, ערך גרג אודן את הופעת הבכורה שלו במדי הבלייזרס, כשהוא משחק 61 משחקים. פורטלנד גם הוסיפה ניחוח בינלאומי לסגל הקבוצה עם הגעתו של רודי פרננדס מספרד, שחקן נבחרת ספרד בכדורסל. ניקולא באטום, יליד צרפת עלה כפורוורד הגנתי מוכשר כשהוא מתברג בחמישייה הפותחת בעונת הרוקי שלו. ברנדון רוי הופיע במשחק האולסטאר השני שלו (ברציפות), ורודי פרננדס התחרה בתחרות ההטבעות במהלך סוף שבוע האולסטאר. רוי השיג שיא קריירה של 52 נקודות במהלך משחק מול פיניקס סאנס וקליעות ניצחון נגד יוסטון רוקטס וניו יורק ניקס. הבלייזרס הצליחו להעפיל למשחקי הפלייאוף לראשונה מאז שנת 2003 וסיימו את העונה הסדירה במאזן 28–54. המאזן החיובי הראשון של הקבוצה מאז עונת 03–2002. כמדורגים במקום הרביעי במערב ומחזיקים ביתרון הביתיות לסיבוב הראשון של הפלייאוף פגשו הבלייזרס את המדורגת חמישית היוסטון רוקטס בפלייאוף 2009, אך הבלייזרס הפסידו בסדרה לאחר שישה משחקים, 4-2. רבים תלו את הפסד של הבלייזרס בסדרה מול יוסטון בגילם הצעיר של השחקנים ובחוסר ניסיון. אך, עונת 09–2008 ניכרה בעיקר בכימיה הקבוצתית מעוררת ההשראה על הפרקט ומחוצה לו, הפוטנציאל לקבוצה צעירה, אנרגטית בעונות הקרובות, ובהבאת כבוד חזרה למועדון – תשורה שהייתה חסרה לאוהדי הקבוצה למעלה מעשור.
במהלך פגרת 2009, העבירו הבלייזרס בטרייד את הבחירה ה-24 הכללית לדאלאס מאבריקס תמורת הבחירה ה-22 הכללית ובחרו את ויקטור קלאבר מספרד, כמו כן בחרו הבלייזרס בבחירה ה-33 הכללית את הפורוורד מאוניברסיטת וילאנובה דנטה קנינגהם, ג'ון ברוקמן והגארד פאטי מילס. ברוקמן הועבר לסקרמנטו קינגס תמורת הבחירה ה-31 הכללית ג'ף פנדרגראף. השחקן החופשי צ'אנינג פריי חתם בפיניקס סאנס וסרג'יו רודריגז הועבר בטרייד לסקרמנטו קינגס. הבלייזרס ניסו להחתים את הידו טורקוגלו, שהוביל את אורלנדו מג'יק לגמר ה-NBA 2009, אך לאחר סיכום שהושג בעל פה העדיף טורקוגלו לחתום בטורונטו ראפטורס. הבלייזרס ניסו אז להחתים את השחקן החופשי המוגבל פול מילסאפ; אך, הצעתם הושוותה בידי יוטה ג'אז. ב-24 ביולי 2009, החתימו הבלייזרס את הפויינט גארד אנדרה מילר.
אך, עונת 10–2009 הייתה כואבת. על אף שהשיגו מאזן חיובי, פציעות חיבלו בקבוצה. המחליפים ניקולא באטום ורודי פרננדס החלו את העונה ברשימת הפצועים והפורוורד טרוויס אאוטלו הלך במהרה בעקבותיהם לאחר סדרה של פציעות ברגליו בשלב מוקדם של העונה. אך בעיקר, גרג אודן וג'ואל פריזבילה סבלו מפציעות ברכיים שסיימו עבורם את העונה, בעוד ברנדון רוי ולמרכוס אולדרידג' סבלו מפציעות, כתף, ברכיים, וקרסול, בהתאמה. המאמן הראשי נייט מקמילן לא היה יוצא דופן וסבל מפציעה בגיד אכילס במהלך אחד מאימוני הקבוצה עקב החלל בעמדת הסנטר, רקח הג'נרל מנג'ר קווין ריצ'רד עסקה עם לוס אנג'לס קליפרס בהביא לקבוצה את מרכוס קמבי בתמורה לסטיב בלייק וטרוויס אאוטלו. על אף שניצחונות לא הגיעו בקלות כמו בעונה הקודמת, סיימו הבלייזרס את העונה הסדירה במאזן 32–50, וסיימו במקום השישי באזור המערב. ברנדון רוי נאלץ לעבור ניתח לאחר פציעה בברכו הימנית, אך חזר למשחק הרביעי בסיבוב הראשון של הפלייאוף נול הפיניקס סאנס. אך, מצבור הפציעות היה יותר ממה שהקבוצה יכולה הייתה לשאת, והבלייזרס קצרי הסגל הפסידו בסדרה לאחר שישה משחקים, 4-2.
שחקן
שחקן הוא אדם שמשחק או מציג תפקיד בהפקה אמנותית. בדרך כלל, המונח מתייחס לאדם המופיע בסרט קולנוע, בתיאטרון, או בטלוויזיה, ולעיתים מתייחס גם להופעות רחוב.
פורטלנד טרייל בלייזרס
2010 - 2011
במהלך פגרת שנת 2010, ערך המשרד הראשי של המועדון שינויים מרחקי לכת. תחילה, ב-19 ביולי 2010, הוכרז על מינויו של ג'נרל מנג'ר חדש למועדון, ריץ' צ'ו, שהחליף את קווין פריצ'רד, ששוחרר מתפקידו לאחר דראפט 2010. צ'ו הפך לג'נרל מנג'ר הראשון ב-NBA ממוצא אסייתי.
שחקן
בנוסף לביצוע תפקידים דרמטיים או קומיים, שחקן יכול גם לשיר או לרקוד, או לתרום את קולו להפקת תסכית רדיו, לאופרה או לסרט אנימציה.
פורטלנד טרייל בלייזרס
2010 - 2011
ב-21 ביולי, וסלי מת'יוז חתם על חוזה לחמש שנים עם הבלייזרס לאחר שקבוצתו הקודמת, יוטה ג'אז לא השכילה להשוות את ההצעה הכספית. ב-31 באוקטובר 2010, נפטר שחקנה לשעבר של הבלייזרס, מוריס לוקאס ממחלת הסרטן. קבוצת הבלייזרס של עונת 11–2010 כיבדה את זכרו כשענדה טלאי עם המספר 20 במהלך כל העונה. באופן דומה לעונה הקודמת, סבלו הבלייזרס ממכת פציעות בתחילת עונת 11–2010; ב-17 באוקטובר 2010, הודיע הנהלת הקבוצה כי גרג אודן יעבור ניתוח בברכו השמאלית, בגינו החמיץ את העונה כולה. עונה זו הייתה השלישית אותה החסיר אודן עקב פציעות בברכו. ברנדון רוי עבר ניתוח כפול ב-17 בינואר 2011, כדי לתקן את שתי ברכיו לאחר שנאבק בפציעות חוזרות ונשנות, שהותירו את עתידו בערפל. כמה ימים לאחר מכן, מרכוס קמבי, עבר גם הוא ניתוח לתיקון ברכו השמאלית הפגועה.
שחקן
הכשרה לעיסוק כשחקן תיאטרון ניתנת בבתי ספר למשחק, וכן במסגרת החוגים לתיאטרון באוניברסיטאות. הלימודים כוללים לימוד עיוני ומעשי, וגם בהפקה של הצגת תיאטרון על ידי התלמידים, הממלאים את כל (או את מרבית) התחומים הכלולים בהפקתה של הצגה.
פורטלנד טרייל בלייזרס
2010 - 2011
למרות המאבק בפציעות המרובות, הצליחו הבלייזרס לעלות שלב במשחקי הפלייאוף. למרכוס אולדרידג' פרץ והשיג מספרי שיא לעונה, כמו גם זכה בהוקרה ובפרסי שחקן השבוע ושחקן החודש באזור המערב. וסלי מת'יוז פרץ גם הוא בהיעדרו של ברנדון רוי, והוכיח כי הוא היה ראוי למאמץ שהושקע ברכישתו במהלך הפגרה. בהאמינו כי הקבוצה מסוגלת לרוץ רחוק בפלייאוף, ביצע ריץ' צ'ו את הטרייד המשמעותי הראשון שלו כאשר ב-24 בפברואר 2011, כאשר נותרו רק 7 דקות לסיום מועד ההעברות. שלחו הבלייזרס את הפורוורד דנטה קנינגהם, הסנטר ג'ואל פריזבילה, ואת הסנטר שון מרקס לשארלוט בובקאטס תמורת שחקן האולסטאר לשעבר ג'רלד וולאס. עלייתם של אולדריג' ומשחקו מעורר השראה של מת'יוז החזיקו את הבלייזרס תחרותיים, כשהם מעפילים שוב למשחקי הפלייאוף לאחר שסיימו את העונה הסדירה במאזן, 48-34. אך, כמו בעונות הקודמות, הודחו הבלייזרס בשישה משחקים בסיבוב הראשון, הפעם מול מי שהפכו לאלופי ה-NBA, דאלאס מאבריקס.
שחקן
העת העתיקה
התיעוד הראשון של שחקן המגלם תפקיד ארע, על-פי המסופר, באתונה העתיקה, במהלך חגיגות הדיוניסיה בשנת 534 לפנה"ס. באופן מסורתי, היה נהוג בחגיגות אלו לספר על עלילות גבורה של גיבורים מיתולוגיים בשירת מקהלה ובלווי ריקוד. ראש המקהלה באותה שנה, תספיס, חרג מהמנהג כשהחליט להציג את תפקידו של הגיבור בגוף ראשון במקום לספר עליו בגוף שלישי, ובכך יצר לראשונה את אמנות המשחק. על שום כך, מכונים שחקנים לעיתים גם "תספיאנים".
בתקופתו של תספיס עדיין הופיע בהצגה אך ורק שחקן אחד, לצד המקהלה. רק דור אחד מאוחר יותר, על ידי אייסכילוס, הוכנס להצגה גם שחקן שני, שגילם תפקידים מתחלפים, ולאחר מכן, על ידי סופוקלס, אף שחקן שלישי.
פורטלנד טרייל בלייזרס
2010 - 2011
במהלך פגרת 2011, שיחררו הבלייזרס את הג'נרל מנג'ר ריץ' צ'ו, כביכול עקב בעיות תקשורת "ונושאי כימיה" עם הבעלים פול אלן. מנהל הסקאוטינג של המועדון, צ'אד ביוקאנן לקח על עצמו באופן זמני את תפקיד הג'נרל מנג'ר. שחרורו של צ'ו ספג ביקורת קשה בידי המגזין ספורטס אילוסטרייטד שטען כי צעד זה "אינו הגיוני", על אף שציינו שאלן עשה צעדים מעוררי תהייה רבים בתקופת בעלותו על המועדון.
ב-23 ביוני 2011, ביום הדראפט, בחרו הבלייזרס את הגארד נולאן סמית' מאוניברסיטת דיוק, כבחירה ה-21 הכללית ואת ג'ון דיבלר מאוניברסיטת המדינה של אוהיו כבחירה ה-51 הכללית. באותו היום ערכו הבלייזרס טרייד משולש שכלל את הקבוצות דנוור נאגטס ודאלאס מאבריקס. הטרייד שלח את הגארד אנדרה מילר מהבלייזרס לדנוור נגאטס ואת רודי פרננדס לדאלאס יחד עם פטרי קופונן עליו היו לבלייזרס זכויות והוא עדיין לא ערך הופעה אחת במדי הבלייזרס. בתמורה קיבלו הבלייזרס את הגארד ריימונד פלטון מהנאגטס, בנוסף קיבלו הנאגטס את הרוקי ג'ורדן המילטון מהמאבריקס ובחירת סיבוב שני עתידית מהבלייזרס.
2011 - הווה: בהובלתו של דמיאן ליליארד
עקב שביתת השחקנים שנערכה בשנת 2011, כל עסקאות המועדון הושמו בהמתנה עד תחילת חודש דצמבר כאשר נוצר לוח מקוצר של 66 משחקים. ב-9 בדצמבר 2011, החל מחנה טרום העונה, יחד עם שוק השחקנים החופשיים, באותו הבוקר נודע רשמית כי הגארד ברנדון רוי נאלץ לפרוש ממשחק פעיל עקב בעיות ברכיים. בנוסף, הסנטר גרג אודן סבל מעיכוב בחזרתו למגרשים עקב סיבוכים בפציעות הברכיים מהן סבל לאורך העונות הקודמות. הפורוורד למרכוס אולדריג' שהתגלה כסובל מחוסר סדירות בקצב פעולת הלב במהלך שנת 2007, עבר תהליך רפואי שהיה אמור לסדר את הבעיה. הג'נרל מנג'ר הזמני של המועדון, צ'אד ביוקאנן, החתים שלושה שחקנים חופשיים שבוע לפני שמחק טרום העונה הראשון. ב-11 בדצמבר סיכמו הבלייזס את התנאים עם השחקן הוותיק קורט תומאס מתוך ניסיון למלא את החלל שנוצר בקו הקידמי של הקבוצה. עקב הצורך בקלעי לאחר עזיבתו של רוי ופרננדס, החתימו הבלייזרס ב-15 בדצמבר את השחקן השישי לשנת 2010 ג'מאל קרופורד תוך כדי שהבלייזרס מנצלים את הסעיף החדש בחוקת ה-NBA, סעיף אמנסטי על ברנדון רוי. מאוחר יותר באותו היום, החתימו הבלייזרס את השחקן החופשי קרייג' סמית'. בעונת 2018/19 השיגו במשחק האחרון של העונה את המקום השלישי במערב שהפגיש אותם מול אוקלהומה סיטי, הסדרה נגמרה בשלשת ניצחון עם הבאזר של דמיאן לילארד, השנייה בקריירה שלו שמנצחת סדרה. לאחר מכן נפגשו הבלייזרס מול הדנוור נאגטס אותם ניצחו אותם בסדרה 4-3, וכך הגיעו לגמר המערב לראשונה מאז שנת 2000. בגמר המערב הפסידה הקבוצה לגולדן סטייט 0–4. בעונת 2019/20 הגיעה הקבוצה לבועה באורלנדו ולאחר שמונת המשחקים שבהם הגיעה למאזן של 6-2, ניצחה הקבוצה במשחק ה"פליי אין" הראשון בהיסטוריה את הממפיס גריזליס, מה שהוביל אותם לסדרת פלייאוף מול הלוס אנג'לס לייקרס בה הפסידו 1–4.
תמיכת האוהדים וה"בלייזרמאניה"
הקשרים בין המועדון לאוהדים, הידועים בכינויים ה"בליזרמאניה", מתועדים הייטב. הבלייזרס הן אחת הקבוצות המושכות הקהל ב-NBA, עם שתי תקופות יוצאות מהכלל בהיסטוריה של המועדון. בתחילת דרכם, במשך ארבע העונות הראשונות של הבלייזרס בליגת ה-NBA, כשלו הבלייזרס והצליחו להביא פחות מ-10,000 אוהדים למשחק. כמות הצופים עלתה בשנת 1974, כאשר הקבוצה בחרה את ביל וולטון.