cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קוסקוס מקושט
מצב
אף על פי שטווח התפוצה שלו קטן מ-20,000 קילומטרים רבועים, והוא מוגבל ל-3 איים בלבד, הקוסקוס המקושט מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), בשל אוכלוסייתו הגדולה והיציבה, הסתגלותו היחסית לשינויים בבית הגידול, ולא מרחפים עליו לעת עתה איומים משמעותיים. באזורים מסוימים באיים שמאוכלסים על ידי לא-מוסלמים, הקוסקוס סובל במידה מסוימת מציד לבשרו (המוסלמים רואים בו סוג של קוף שבשרו אסור באכילה על פי האסלאם). המין מצוי באזור מוגן אחד: שמורת הטבע גונונג סיבאלה.
מטבע טריליון דולר
מטבע טריליון דולר הוא רעיון שהועלה בזמן משבר תקרת החוב האמריקני בשנת 2011, ומטרתו הייתה לעקוף את ההכרח של הקונגרס האמריקאי להגדיל את תקרת החוב הלאומי, וזאת על ידי הטבעת מטבע פלטינה בעל ערך גבוה מאוד. הרעיון צבר תאוצה ותשומת לב ציבורית בעת הוויכוח על ה"צוק הפיסקלי", שהוא כינוי למהלך אוטומטי של העלאת מיסים ביחד עם קיצוצים רוחביים בתקציב ארצות הברית. לאחר שהרעיון הגיע לכותרות בשבוע של 7 בינואר 2013, הוא נדחה רשמית על ידי הבנק הפדרלי.
הבסיס החוקי
הבסיס החוקי נשען על קובץ החוקים 31 U.S.C. § 5112, שהתקבל בארצות הברית בתקופת כהונתו של הנשיא קלינטון. על פיהם יכול משרד האוצר להטביע ולהנפיק מטבע פלטינה, בכל ערך שיחליט עליו. החוק, משנת 1997, נועד במקור כדי ליצור מטבעות לאספנים ובכך להגדיל את הרווח של הממשל. מנסחי החוק לא קבעו במפורש שאסור לעשות שימוש במטבעות הללו ולכן הליך זה הוא חוקי.
הרקע הכלכלי
ב-1 בינואר 2013 הושגה פשרה בין הנשיא ברק אובמה לרפובליקנים בקונגרס בנוגע למצוק הפיסקלי שאיים להפיל את כלכלת ארצות הברית בשל חדלות פירעון. ההשלכות של מצב זה על כלכלת המדינה ועל הכלכלה העולמית תהיינה חמורות: הממשלה לא תוכל ללוות כסף, תצטרך לקצץ את השירותים הממשלתיים ב-40%, המשכורת של כמעט כל עובדי הממשל הפדרלי תמחק ותקציב הביטחון ייעלם, שוק המניות האמריקאי יתרסק ואתו השווקים בעולם, הדולר ייפול בעשרות אחוזים בן לילה ומיליונים ייהפכו למובטלים. ברגע האחרון הגיעו המחוקקים להסכם שמנע זעזוע בשווקים הפיננסיים, ואולם, הסנאט ובית הנבחרים נמנעו להכריע בנקודה מרכזית אחת: העלאת תקרת החוב של הממשל. הרף שנקבע בקיץ 2011 היה בסך 16.4 טריליון דולרים. הוויכוחים בוושינגטון גרמו לראשונה בהיסטוריה, להורדת דירוג האשראי של ארצות הברית. משמעות החצייה של תקרת החוב היא שאם עד סוף חודש פברואר שנת 2013 לא תיקבע לארצות הברית תקרת חוב חדשה וגבוהה יותר הממשל לא יוכל ללוות עוד כספים כדי לממן את פעילותו או להחזיר את חובותיו לבעלי איגרות החוב. במצב כזה, ייאלץ הממשל להשבית את שירותיו.
מקור הרעיון
הרעיון נהגה לראשונה בשנת 1992, בידי בו גריץ, מועמד לנשיאות מטעם המפלגה הפופוליסטית. כחלק מנאומי הבחירות שלו הוא נהג להציג מטבע גדול בקוטר של חמישה אינץ', כפתרון לבעיות הכלכליות של ארצות הברית. עורך דין בשם קרלוס מוצ'ה שכותב תחת השם בייוולף בבלוגים שונים, הציג רעיון זה שנית. הפרצה בחוק מאפשרת לממשל לתת למטבע הפלטינה כל ערך שירצה, ואחר כך להפקיד אותו בחשבון בבנק הפדרלי. זהו אותו חשבון שאליו מועברים גם הכספים של משלמי המיסים האמריקאים. לאחר התוספת, אפשר להשתמש בכסף כדי לשלם את חובותיה של ארצות הברית, ובכך לדחות בשנה-שנתיים את ההגעה לתקרת החוב. כמות הכסף במחזור לא תגדל ולכן אין גם חשש מאינפלציה. עד כמה שזה ישמע הומוריסטי רעיון דומה הופיע כבר בשנת 1998 בפרק "הבעיה עם טריליונים" בעונה התשיעית של הסדרה משפחת סימפסון. מה שהחל כעיסוק לבלוגרים וטוקבקיסטים צבר תאוצה. נוצרו עצומה שאלפי אמריקאים כבר חתמו עליה, ואתר לעיצוב המטבע שהדיוקן הפופולרי ביותר הוא זה של מנהיג הרפובליקנים בקונגרס ג'ון ביינר.
בעד ונגד
כלכלן וזוכה פרס נובל, פול קרוגמן, טען – ספק בציניות ספק ברצינות – כי פתרון זה עדיף על פני חציה של תקרת החוב והגעה לחדלות פירעון. הוא חושב שניתן להסתפק במטבע אחד של טריליון דולרים, שימחק רק חלק מהחוב של ארצות הברית, ולא ליצור מטבע בסכום החוב כולו, שהוא בסך 16,400,000,000,000 דולרים. יוזמים אחרים של הרעיון טוענים כי זו האפשרות היחידה שבאה בחשבון כדי להתחמק מקיצוץ גדול בקצבאות הביטוח הלאומי והביטוח הרפואי. זו הפעולה שתובעים הרפובליקנים כתנאי להסכמתם להגדיל את תקרת החוב של ארצות הברית שתגיע לגבול המותר בחודש פברואר 2013.
מרבית הפרשנים במדורי הכלכלה טענו שלא סביר שתתרחש אינפלציה בגלל הנפקת מטבע שכזה. זאת, משום שהמטבע ישמש בהדרגה ובאופן בלעדי לכיסוי החובות הקיימים של הממשל, מבלי שמטבעות כאלה באמת יוצנחו אל השוק. כלכלנים הפוסלים את הרעיון אומרים כי הדפסת כסף בסכומים שכאלה, ללא ספיגה מקבילה מהציבור, תגדיל בבת אחת את כמות הכסף שבידי הציבור ועלולה לגרום להיפר-אינפלציה בארצות הברית ולהתמוטטות היציבות במשק האמריקאי. טענה נוספת שמשקיעים זרים יתייחסו לארצות הברית כלרפובליקת בננות, שבה הממשלה ממציאה כסף יש-מאין כדי לחמוק מאחריות בפני הבוחר. סלמון, לשעבר עיתונאי במגזינים הכלכליים "פורטפוליו" ו"יורומאני", לא מאמין שרעיון כזה נלקח ברצינות, לדבריו מדובר בהיסטריה, אינטרנטית שיצאה משליטה". "ייתכן שהרעיון הזה עוד יישקל ברצינות, אבל כרגע מדובר רק באנשי תקשורת שמכייפים קצת. אני אומר: תנו להם ליהנות".
ירבוע ארך-אוזניים
ירבוע ארך-אוזניים (שם מדעי: Euchoreutes naso) הוא מין מכרסם יחיד בסוגו ממשפחת הירבועיים החי במדבר גובי שבמרכז אסיה, במונגוליה ובמדבר טקלה מקאן שבמחוז שינג'יאנג בסין. אלו אזורי מדבר חמים והירבוע הוא פעיל לילה כדי להימנע מהתחממות יתר.
זאביק הראל
תולדות חייו
נולד וגדל בבני ברק. אביו הוא אבי הראל, דירקטור בחברות שונות, לשעבר משנה למנכ"ל בנק הפועלים. למד בישיבה התיכונית קריית הרצוג והיה מתלמידיו הקרובים של הרב משה צבי וקסלר. בתקופה זו הופיע כחבר פאנל על תקן נציג הנוער הדתי בתוכנית הטלוויזיה 'פיוס בע"מ' בהנחיית ג'קי לוי שעסקה ביחסי דתיים וחילוניים ושודרה בערוץ 2. בתקופה זו זכה בתחרות הכליזמר הצעיר ע"ש מאיר שנוולד.
ירבוע ארך-אוזניים
מאפיינים
הירבוע ידוע בעיקר בגלל אוזניו הענקיות איתם הוא קולט רעשים נמוכים ביותר, בעיקר של טרפו - חרקים מדבריים וכן של טורפיו השקטים, למשל מיני ינשופיים המתמחים בציד חרישי. הוא נמלט מטורפיו על ידי קפיצות זריזות לעבר מחילתו. כך הוא גם משיג את טרפו.
לא ידוע הרבה על ירבוע זה ולא תועד עליו בטבע הרבה.
זאביק הראל
תולדות חייו
לאחר מכן למד בישיבת תורת החיים בנווה דקלים, בה גם התגורר כאברך לאחר נישואיו. בתקופה זו החל לעסוק בהפצת יהדות. בשנת 2002 הקים את ארגון 'מתוך אהבתו' להפצת יהדות באזור הנגב ובקרב החיילים המשרתים בגוש קטיף. לאחר תוכנית ההתנתקות עבר, עם מפוני גוש קטיף, ליד בנימין. בשנת תשס"ז הוזמן על ידי הרב שמואל טל לעמוד בראש מדרשת טהר ביד בנימין, תפקיד בו כיהן כעשור. ממקימי מדרשת טהר הלב לבעלות תשובה ומדרשת טהר עילית בנוף הגליל. במקביל לעיסוקים אלה, למד בשנים תשס"ז-תשס"ט צילום עריכה ובימוי בתורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי. בהמשך הקים את בית ההפקות 'והיו עיניך' המפיק סרטים תיעודיים על מנהיגים רבניים והיסטוריה יהודית.
בשנת תשע"ו נמנה עם מייסדי בית הכנסת "שערי חולדה" בקיבוץ חולדה. בשנת תשע"ז התמנה הרב הראל למנהל ערוץ הידברות. באותה שנה החל הרב הראל לשמש כרב המרכז לאומנות יהודית 'אשיבה' בקיבוץ חולדה. החל משנת הלימודים תשע"ט משמש הרב הראל כרב אולפנת צביה חפץ חיים. בשנת תש"פ עזב את היישוב יד בנימין ועבר להתגורר ביישוב בני דקלים.
החל משנת תשפ"א נקרא על ידי הרב דב ביגון לכהן כמנהל ערוץ מאיר למבוגרים ונוער. במסגרת זו הקים את אתר התוכן של ערוץ מאיר בשפה הרוסית.
משפחה
הרב הראל נשוי ליעל, דולה במקצועה ומנחת סדנאות בתחום, ולהם שישה ילדים.
בי"ד בחשוון תשע"ב נהרג חותנו של הרב הראל, הרב דן מרצבך, בדרכו מביתו בעתניאל לתפילת ותיקין במערת המכפלה, מאש שנורתה בשוגג על ידי חיילי צה"ל. לאחר מותו, החלה המשפחה להוציא ספרים להנצחתו, בעריכתו של הרב הראל.
שיעורים והרצאות
שיעוריו מתייחדים במגמה של איחוד בין הזרמים השונים ביהדות בכלל ובחסידות בפרט, ותוך עיסוק בדמויותיהם של גדולי ישראל מקהילות ישראל השונות. הדמות המרכזית שעליו מתבססת משנתו החינוכית, הוא האדמו"ר מפיאסצנה. הרב הראל לימד בעבר גם במספר אולפנות ובישיבת תורת החיים. בשנת תש"ע ובשנים תשע"ה-תשע"ו העביר הרב הראל את שיחת בישיבה. הרב הראל מרצה גם במסגרות נוספות, בתוכן מדרשת כיסופים ביישוב ניצן ובמכללה ירושלים. בעבר הרצה גם במכללת אחוה ובכנס בניין שלם.
סרטים
במסגרת בית ההפקות שהקים, ביים והפיק הרב הראל כמה סרטים.
הסרטים מופצים ברחבי הארץ במכירה ישירה ובהקרנות ביישובים, מתנ"סים ומוסדות חינוך. נכון לשנת תשפ"ב, התקיימו למעלה מ-400 הקרנות ברחבי הארץ.
הפקת ובימוי סדרות
בשנת תשפ"א, כמנהל ערוץ מאיר, יזם והפיק סדרות שונות:
ברנדון דאסי
ברנדן ריי דאסי (באנגלית: Brendan Ray Dassey; נולד ב-19 באוקטובר 1989) הוא אמריקאי שהורשע בגיל 16 בהשתתפות ברצח מדרגה ראשונה, השחתה של גווייה ותקיפה מינית מדרגה שנייה במניטובוק, ויסקונסין. הוא נידון למאסר עולם, עם האפשרות המוקדמת ביותר לשחרור על תנאי בשנת 2048. חקירתו והודאתו שלגביהן חזר בו במשפט תרמו רבות להרשעתו. חלקים מהן הוצגו בסדרה התיעודית של נטפליקס, "לעשות רוצח" אשר בחנה את החקירה, ההעמדה לדין ומשפטם של דאסי ודודו, סטיבן אייברי, שהורשעו ברצח הצלמת תרזה הלבך ב-31 באוקטובר 2005.
חיים מוקדמים
ברנדון ריי דאסי נולד לברברה ופיטר דאסי במחוז מנטיווק ויסקונסין. יש לו שלושה אחים ואח למחצה. הוריו התגרשו וברנדון עבר לגור עם אמו ואחיו בנכס משפחתי גדול, הקשור למגרש הגרוטאות של משפחת אייוורי בעיר הנקראת טו ריברס, גם היא בוויסקונסין. סבו וסבתו מצד האם, כולל סטיבן אייברי, התגוררו גם הם בנכס.
בעת הגשת כתב האישום שלו, דאסי היה תלמיד כיתה י"ב, מנת המשכל שלו בדירוג IQ נמוך והוא למד בכיתה לחינוך מיוחד. את דאסי תיארו כצעיר שקט ומופנם אשר גילה עניין בהיאבקות, חיות, ומשחקי וידאו. לפני המקרה הזה, הוא לא היה מוכר למשטרה.
רצח טרזה הלבך
טרזה הלבך נולדה ב-22 במרץ 1980, בקוקונה, ויסקונסין, דווחה כנעדרת על ידי הוריה ב-3 בנובמבר 2005. ב-31 באוקטובר 2005 ביקרה בחצר הגרוטאות של משפחת איוורי במחוז מנטיווק, זה היה היום האחרון בו נראתה בחיים.
ב-15 בנובמבר, לאחר שדם של סטיבן אייברי נמצא במכוניתה, הוא הואשם בחטיפה ורצח של הלבך, השחתת גווייה והשמדה בלתי חוקית של כלי נשק.
במהלך החקירה, דאסי, שהיה האליבי של אייברי, עבר סדרה של חקירות. החקירות התנהלו ללא עורך דין או הורה, על אף שדאסי ואמו הסכימו להן. במהלכן החוקרים הבטיחו לדאסי הבטחות שווא תוך שימוש בטכניקות חקירה מאושרות. בזמן שנחקר, הודה דאסי בפירוט על היותו שותף במקרה האונס הרצח וההתעללות בגופתה של הלבך. הודאתו תוארה מאוחר יותר כ"בלתי רצונית בעליל מבחינה חוקתית", על ידי שופט אמריקאי.
דאסי נעצר והואשם ב-1 במרץ 2006, בהשתתפות ברצח מדרגה ראשונה, תקיפה מינית והשחתת גווייה. התובע המיוחד, קן קראץ, ערך מסיבת עיתונאים גדולה על שני המקרים, דן בהאשמות נגד אייברי ודאסי וקרא את התמליל של הודאתו של דאסי. האירוע היה מכוסה בצורה נרחבת על ידי טלוויזיה ועיתונים.
מאוחר יותר דאסי חזר בו מהודאתו במכתב ששלח לשופט שערך את משפטו. הוא אמר שהוא קיבל את רוב הרעיונות שלו מתוך ספר.
חקירה
דאסי נחקר ארבע פעמים במשך 48 שעות, כולל שלוש פעמים במסגרת של 24 שעות ללא נציג משפטי, הורה או מבוגר אחר. תחילה הראיון נערך ב-6 בנובמבר בבקתה המשפחתית בקריביץ. דאסי נחקר באמצעות טכניקת רייד, אשר פותחה על מנת לאפשר ולעודד קציני אכיפת חוק להשתמש בטקטיקות אשר ילחצו על חשודים להודות. דאסי הוערך קלינית כאדם מאוד קל לשכנוע, עובדה זו הופכת אותו לחשוד שמתרצה בקלות רבה יותר ויכולה בסופו של דבר להוביל לתוצאות חקירה לא נאותות כגון הודאות שווא.
דאסי חזר מהודאתו והודיע על כך לסנגורו. מאוחר יותר הוא האשים את הסנגור הראשון שלו בכך ששיתף פעולה עם התביעה כדי לגרום לו להודות באשמה על מנת שיעיד נגד אייברי. הסנגור הוחלף. סדרת "נטפליקס" "להפוך אדם לרוצח" (2015), המתעדת את משפטם של דאסי ואייברי, יצרה דיאלוג גלובלי סביב הרשעות לא חוקיות, הודאות כפויות, חקירת קטינים ורפורמה בתחום הפלילי.
המשפט
המשפט של דאסי התחיל ב-16 באפריל 2007 עם חבר מושבעים ממדינת דיין שבוויסקונסין וארך תשעה ימים.
עורך הדין שמונה בתחילה, לן קצ'ינסקי, הוסר מהתיק על ידי בית המשפט ב-26 באוגוסט 2006 כתוצאה מהחלטתו לא להופיע במהלך החקירה שהתרחשה ב-13 במאי ולהניח לברנדון להיחקר פעם נוספת ללא עורך דין או מבוגר נוסף עימו. הוא הוחלף על ידי שני פרקליטים ציבוריים.
תגובה ציבורית וערעורים
בינואר 2010 עורכי הדין של דאסי הגישו בקשה למשפט חוזר אשר נדחתה בדצמבר על ידי השופט פוקס. פסיקתו של פוקס אושרה על ידי בית המשפט לערעורים בינואר 2013 ובית המשפט העליון של ויסקונסין סירב לחזור לדון במקרה.
הסדרה "לעשות רוצח" הביאה את הסיפור לקהל רחב ברחבי העולם. כתוצאה מהתגובה חסרת התקדים לסדרת הדוקו יצאה עונה שנייה אשר מתעסקת בחייהם של דאסי ומשפחתו לאחר ההרשעה.
כתוצאה מהצורה בה נערכו החקירות של דאסי נשמעו קריאות לזכות אותו באמצעות עצומות להחזרת החופש שלו וליישום "החוק להגנה בחקירות בני נוער בוויסקונסין", אשר אמור למנוע מהמשטרה לתשאל קטינים ללא נוכחות עורך דין או מבוגר. אסיפות תמיכה בזיכויו של דאסי נערכו בארצות הברית, לונדון, מנצ'סטר, מלבורן, סידני ופרת'. התומכים תקשרו עם דאסי על ידי מכתבים ותרומה למזנון של בית הכלא בו הוא נמצא.
דאסי כרגע מיוצג על ידי פרופסור סטיבן דריזין ופרופסור לורה נידרדר מהמרכז להרשעות שווא בקרב קטינים, שניהם מומחים בהרשעות שווא בקרב חשודים קטינים.
בדצמבר 2015, עורכי הדין של דאסי מילאו הביאס קורפוס בבית משפט פדרלי מחוזי בבקשה לשחרור או משפט חוזר תוך טענה להפרה של זכויותיו החוקתיות כתוצאה מייעוץ לא אפקטיבי בעת המשפט ואילוץ הודעת שווא.
באוגוסט 2016, השופט האמריקאי וויליאם דפין קבע כי ההודעה של דאסי הייתה כפויה ולפיכך היא ניתנה בצורה לא רצונית ולא חוקתית והורה על שחרורו. בנובמבר, מחלקת המשפט של ויסקונסין הגישה ערעור על החלטתו של השופט דפין לבית המשפט הפדרלי לערעורים של אמריקה אשר גרמה לביטול שחרורו של דאסי בזמן שהמתין לשימוע. ביוני 2017 פאנל של שלושה שופטים אישר את החלטת השופט לבטל את הרשעתו של דאסי. ב-5 ביולי, מחלקת המשפט של ויסקונסין הגישה עתירה בבקשה לבצע שימוע נוסף על ידי פאנל מלא הכולל הצגת טיעונים בעל פה. המשפט הוכרע לבסוף בהצבעה של 3-4, כאשר הרוב מוצאים כי המשטרה גבתה את עדותו של דאסי באופן חוקי.
ב-20 בפברואר 2018, הצוות המשפטי של דאסי הגישו עתירה לבית המשפט העליון של ארצות הברית. דיון השופטים אשר בו היה אמור להיקבע האם בית המשפט ישמע את המקרה נקבע ל-14 ביוני 2018 אך התיק הוסר מסדר היום בבוקר בו נקבע הדיון ללא כל הסבר או קביעת תאריך אחר במקום. לאחר מספר ימים נדחתה הבקשה לעיון מחדש בתיק.
אהרן שמש
אהרן שמש (תשי"ג, 1953 – ג' בשבט תשע"ח, 19 בינואר 2018) היה פרופסור במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה
שימש מרצה במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן משנת תשנ"ו ועד פטירתו. לימד גם בישיבת הקיבוץ הדתי עין צורים.
תחומי מחקרו העיקריים היו תולדות ההלכה, מגילות מדבר יהודה וספרות תנאית ואמוראית.
התגורר בירושלים. היה נשוי לשולמית, אב לארבעה וסב לשבעה.
אנדראס אוטל
אנדראס אוטל (בגרמנית: Andreas Ottl, נולד ב-1 במרץ 1985 במינכן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר.
באיירן מינכן וההשאלה לנירנברג
אוטל החל לשחק במועדון הנוער של באיירן מינכן בשנת 1996, כאשר היה בן 11. עם מועדון זה זכה אוטל בשלוש אליפויות נוער, והועלה לקבוצת המילואים של באיירן מינכן בעונת 2003/04. בקבוצה זו, ששיחקה בליגה השלישית בגרמניה, הפך אוטל לשחקן מפתח, ולעיתים קיבל הזדמנויות בקבוצה הבכירה. בשנת 2005 חתם לראשונה על חוזה מקצועני בקבוצה הבוגרת של באיירן מינכן, והחל להתחרות על מקום בהרכב. באוגוסט 2005 ערך אוטל את הבכורה שלו בליגת הבונדסליגה, כאשר החליף את חסן סליהמיצ'יץ' בניצחון 5-2 על באייר לברקוזן, וכעבור חודשיים אוטל ערך את הבכורה בהרכב הפותח, בניצחון 3-0 על שאלקה 04. את שערו הראשון בבונדסליגה הבקיע אוטל ביוני 2006 בתיקו 1-1 מול קייזרסלאוטרן. במקביל למשחקיו בבונדסליגה, המשיך אוטל לשחק גם בקבוצת המילואים. את הבכורה בליגת האלופות ערך אוטל בניצחון 2-0 על אינטר מילאנו בשלב הבתים של עונת 2006/07, ובתקופה זו קיבל הזדמנויות רבות תחת המאמן אוטמאר היצפלד, שהעריך מאוד את יכולתו של אוטל לשחק במגוון עמדות קישור והגנה. עונת 2006/07 הסתיימה בצורה מאכזבת עבור באיירן מינכן, כאשר הקבוצה סיימה במקום הרביעי בבונדסליגה ולא העפילה לליגת האלופות. מסיבה זו, הוחתם בקבוצה פרנק ריברי, וכמות הדקות של אוטל ירדה. אוטל חשב לעזוב אך נשאר בקבוצה לבסוף, ובעונת 2007/08 הרבה לשחק בעיקר בגביע אופ"א ובגביע הגרמני. עם הגעת המאמן לואי ואן חאל כמות הדקות של אוטל המשיכה לרדת, והוא הושאל לנירנברג בפגרת החורף של עונת 2009/10, ביחד עם חברו לקבוצה, ברנו, עד לתום העונה.
אוטל פתח בנירנברג בכל 17 המשחקים של המחצית השנייה של עונת 2009/10. את הופעת הבכורה ערך בהפסד 1-0 לשאלקה 04. נירנברג הידרדרה לתחתית, וניצלה מירידה אל הבונדסליגה השנייה רק לאחר צמד משחקי מבחן מול אאוגסבורג שסיימה במקום השלישי בבונדסליגה השנייה. בתום תקופת ההשאלה חזר אוטל לבאיירן מינכן, ונכנס כמחליף בניצחונה של באיירן מינכן מול שאלקה 04 במשחק הסופר קאפ הגרמני. את עונת 2010/11 סיים אוטל עם 15 הופעות בבונדסליגה ועוד מספר הופעות בליגת האלופות ובגביע.
הרטה ברלין ואאוגסבורג
במאי 2011 חתם אוטל בהרטה ברלין בהעברה חופשית, לאחר שלא חודש חוזהו בבאיירן מינכן. באוקטובר 2011 הגיע אוטל לראשונה לאליאנץ ארנה למשחק מול באיירן מינכן קבוצתו לשעבר, שם נערך לכבודו ולכבוד תומאס קראפט וכריסטיאן לל, גם הם שחקנים שעברו מבאיירן מינכן להרטה ברלין, טקס הוקרה לפני המשחק. במשחק זה באיירן מינכן ניצחה בתוצאה 4-0. בסיום עונה זו הרטה ברלין נשרה לבונדסליגה השנייה, ואוטל שוחרר מהקבוצה, בה צבר 26 הופעות בבונדסליגה ושלוש הופעות בגביע, בהן הבקיע שער אחד.
ביולי 2012 חתם אוטל באאוגסבורג על חוזה לשנתיים. בעונת 2012/13 צבר אוטל 13 הופעות בבונדסליגה. מיעוט ההופעות נבע מפציעה אותה ספג במשחק ליגה מול באיירן מינכן. בעונת 2013/14 אוטל לא שיחק על אף שהיה כשיר, וחוזהו הסתיים בתום עונה זו ולא הוארך. לאחר עזיבת אאוגסבורג, אוטל טען שאינו מעוניין לשחק יותר בבונדסליגה משום שאינו מוצא בה עניין, וניהל משא ומתן עם מועדונים מחוץ לבונדסליגה, אך נשאר בלא קבוצה מאז שעזב את אאוגסבורג.
לאחר זמן רב בו היה ללא קבוצה, אוטל למעשה פרש מכדורגל והקים חנות מקוונת, ולקח קורס הכשרה למאמני כדורגל.
קריירה בינלאומית
לאוטל ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, אך הוא מעולם לא שיחק בנבחרת גרמניה.
תארים
עם באיירן מינכן:
ציפי שחרור
ציפי שחרור (נולדה ב-22 ביולי 1953) היא משוררת, סופרת, עורכת ותסריטאית ישראלית. זוכת "פרס אקו"ם" ו"פרס קוגל" ו"פרס ראש הממשלה".
ביוגרפיה
שחרור נולדה בעיר רמלה למשפחת בן יאיר. כשהייתה בת 13 בשנת 1966 עברה יחד עם משפחתה להתגורר ביפו. בשנת 1969 התגרשו הוריה והיא בת 16.
לאחר שירותה הצבאי בצה"ל הוציאה לאור את ספרה הראשון בשנת 1974 ומאז הוציאה לאור 36 ספרים נוספים ובכללם, ספרי ילדים ונוער, ספרי פרוזה, רומן למבוגרים וספרי שירה.
שחרור עוסקת בין היתר גם בעריכת ספרים ובזכות פועלה הרב לקידום היצירה בקרב צעירים ומבוגרים, יצאו לאור ספרים מובחרים ליוצרים שכוכבם דרך בעידודה. כגון: ערן גדות, עופר ירמינובסקי, ציונית פתאל-קופרווסר, שולמית זילברברג, ליאת לידה-סנדומיר, לאה ברק ועוד.
על פועלה ומאמציה בקידום הספרות העברית, הוענקה לה בשנת 2016, תעודת הוקרה מטעם "קרן נחמה ומיכל פוחצ'בסקי" (נפ"ש). באותה השנה זכתה גם ב"פרס עיריית חולון לספרות יפה" (ע"ש קוגל), על ספרה "לאונרד כהן שר לה".
שחרור היא אם לשניים. מתגוררת בתל אביב.
איי קוק במשחקים האולימפיים
איי קוק משתתפים במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סיאול (1988). אף שהאיים הם שטח חסות של ניו זילנד, יש להם ועד אולימפי נפרד. שטחי החסות האחרים של ניו זילנד, ניואה וטוקלאו, לא הקימו ועדים אולימפיים עצמאיים, ותושביהם רשאים להתחרות במסגרת המשלחת הניו זילנדית.
הישגי המשלחת של איי קוק לאורך השנים היו צנועים למדי, ואיש מהם לא זכה במדליה אולימפית. המתאגרף ריצ'רד פיטמן הצליח להעפיל לסיבוב השלישי באולימפיאדת סיאול, אך הודח על ידי יעקב שמואל.
איי קוק מעולם לא השתתפו במשחקי החורף.
גוניונדז
גוניונדז (בפולנית: Goniądz; בבלארוסית: Го́нёндз Gónëndz; בגרמנית: Gonionds) היא עיירה השוכנת על גדות הבייבז'ה, מיובלי הנרב, במחוז מונקי שבפרובינציית פודלסיה בצפון-מזרח פולין. 63 קילומטרים מצפון-מזרח לביאליסטוק.
היסטוריה
לראשונה מוזכר יישוב בגוניונדז, במאה ה-14 (1358), ב-1382 הוענק האזור בידי דוכסי מאזוביה לאבירי המסדר הטבטוני, ונרכש מהם בחזרה כעבור עשרים שנה ב-1402. במקביל נמכר השטח לדוכס ליטא והדבר הוביל למחלוקת על השטח בין ממלכת פולין והדוכסות הגדולה של ליטא. בהמשך הייתה העיר נחלתם של הנסיכים לבית רדזיוויל וקיבלה זכויות עיר במחצית המאה ה-16 (1547). ב-1571 עברה העיר לידי זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין.
חלוקת פולין השלישית, ב-1795, סיפחה את האזור לפרוסיה, וכעבור 12 שנה (1807) הועבר בחוזה טילזיט לידי האימפריה הרוסית. סלילת דרכי תעבורה, שיקום הנמל והקמת מסילת הברזל באמצע המאה ה-19 חידשו את פריחתה הדמוגרפית והכלכלית של העיר.
ב-1878 נמנו בעיר 2,943 תושבים, מהם 1880 יהודים ו-1,056 קתולים.
במלחמת העולם הראשונה (1915–1918) הייתה העיר תחת כיבוש גרמני, גם לאחר תום המלחמה לא היה מעמדה ברור והיא שבה ונכבשה בידי צבאות מקומיים עד להכללתה ב-1920 בתחומי פולין העצמאית.
בראשית מלחמת העולם השנייה ובהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב נפלה העיר לשלטון סובייטי, עד כיבושה ביוני 1941 בידי גרמניה הנאצית. בקיץ 1944 נכבש השטח מחדש בידי הצבא האדום.
יחסי איסלנד–דרום אפריקה
יחסי איסלנד–דרום אפריקה הם היחסים הדיפלומטיים בין איסלנד לדרום אפריקה.
המנהל הראשי לתוכניות מיוחדות (רוסיה)
המנהל הראשי לתוכניות מיוחדות של נשיא הפדרציה הרוסית (ברוסית: Главное управление специальных программ Президента Российской Федерации, בראשי תיבות: ГУСП) היא סוכנות ממשלתית פדרלית אשר פועלת תחת לשכת נשיא הפדרציה הרוסית בתחום הכשרת צוותים, ניהול הבונקרים הממשלתיים ואחזקתם ואחזקת מערך החירום וההתרעה הארצי בשיתוף פעולה עם המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית.
היסטוריה
המשימה העיקרית שהופקדה על ידיה הייתה לפעול כלקוח בבניית מבנים חדשים, במודרניזציה ובנייה מחדש של מבנים ממשלתיים קיימים (בניינים ואתרים) עבור הממשלה, תוך שמירה על מוכנותם המתמדת לשימוש מיידי ובתיאום פעילויות בין משרדים ומחלקות לשמירה על נקודות בקרה (אתרים) ופיקוח על בניית אתרים לשימוש ממשלת הפדרציה הרוסית, כמו גם מתן הנחיה מתודולוגית בנושאי שמירה ואבטחת אתרים ממשלתיים.
על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית מיום 5 באוגוסט 1991, מספר 32, שולבה מחלקה 5 במינהל לענייני נשיא רוסיה ומאז 24 בספטמבר 1992, הוא הפך למנהל התכנון והיישום של תוכניות מיוחדות של נשיא הפדרציה הרוסית.
בצו של נשיא הפדרציה הרוסית מיום 5 בינואר 1994, הפך משרד התכנון והיישום של תוכניות מיוחדות של ממשל נשיא הפדרציה הרוסית למנהל הראשי לתוכניות מיוחדות של נשיא רוסיה. סוכנות ממשלתית חדשה זו איגדה לא רק את היחידות המספקות הכנת צוות, אלא גם טיפול במערכת של מתקנים מיוחדים. המנהלת הראשית, כיחידה מבנית, נכללת בלשכת נשיא הפדרציה הרוסית.
פיתוח תוכנה זריז
פיתוח תוכנה זריז או אג'ילי (באנגלית: Agile Software Development) היא גישה בהנדסת תוכנה המניחה שפיתוח תוכנה הוא ביסודו בעיה אמפירית, ולא ניתן לפתור אותה בשיטות המתבססות על חיזוי או תכנון. באנגלית, המונח Agile פירושו "זריז, קל רגליים, נע במהירות ובחן". הגישה קובעת שפיתוח תוכנה הוא פיתוח מוצר חדש ומתייחסת אליו כמשחק של שיתוף פעולה מוכוון־מטרה. הגישה הזריזה לפיתוח תוכנה מניחה שלא ניתן להגדיר במלואה תוכנה מסוימת קודם לפיתוחה בפועל, ומתמקדת במקום זאת בשיפור יכולתו של הצוות לספק תוצרים במהירות ולהגיב לדרישות העולות תוך כדי הפיתוח.
הגישה הזריזה לפיתוח תוכנה היא הרחבה של הגישה האיטרטיבית, והיא שמה דגש רב על יכולת התגובה לשינוי, יעילות ואיכות. מתודולוגיות החברות במשפחה זו שמות דגש רב על סביבת עבודה מתאימה, זרימת מידע אוסמוטית בין חברי הצוות, ותקורה פורמלית־טקסית נמוכה. עקרונות היסוד של משפחה זו נקבעו במשותף על ידי רבים מהמובילים בחקר וביישום מערכות תוכנה, ופורסמו ברבים במנשר לפיתוח תוכנה זריז.
מנשר
המנשר לפיתוח תוכנה זריז (באנגלית: Manifesto for Agile Software Development) הוא הצהרת עקרונות התומכת בפיתוח תוכנה זריז. טיוטת המנשר נוסחה בפברואר 2001 בווסאץ' ריינג', אתר סקי במדינת יוטה שבארצות הברית. במפגש, נציגים של מתודולוגיות פיתוח תוכנה חדשות כגון eXtreme Programming, Scrum, DSDM, Adaptive Software Development, Crystal, Feature Driven Development ו-Pragmatic Programming דנו בצורך במתודולוגיות פיתוח תוכנה קלות כתחליף למתודולוגיות הכבדות המסורתיות.
החותמים על המנשר הם: קנט בק, מייק בידל, אריה ואן-בֵנֶקוּם, אליסטר קוֹבֶּרן, וורד קנינגהם, מרטין פולר, ג'יימס גרנינג, אנדרו האנט, רון ג'פריס, ג'ון קרן, בראין מאריק, רוברט מרטין, סטיב מלור, קן שוואבר, ג'ף סטרלנד ודייב תומאס.
פרסום המנשר, החתום על ידי חבורה מכובדת כל כך של עוסקים בתחום הנדסת התוכנה, היה נקודת מפנה ביחס הענף למתודולוגיות הפיתוח הזריזות, ואחריו חל גידול משמעותי בשימוש בהן.
המנשר לפיתוח תוכנה זריז
המנשר לפיתוח תוכנה זריז מצהיר כך:
כלים ומתודולוגיות
סביב הגישה הזריזה פותחו מגוון רב של כלים, מושגים ומתודולוגיות המאפשרים
מנהל המידע של מחלקת האנרגיה
מנהל המידע של מחלקת האנרגיה (באנגלית: Energy Information Administration; בראשי תיבות: EIA) היא יחידת הסטטיסטיקה של מחלקת האנרגיה של ארצות הברית. ה-EIA אוספת ומפיצה נתונים אודות מלאי האנרגיה, יצור, צריכה, הפצה, מחירים, טכנולוגיות ונושאים בעלי קשר בינלאומי, כלכלי ופיננסי לתחום האנרגיה.
בין השאר, ה-EIA מסקרת נתונים על אנרגיית פחם, נפט, גז טבעי, חשמל, אנרגיה מתחדשת ואנרגיה גרעינית.
אחד מתוצריה של ה-EIA, הוא ה-Monthly Energy Review, דו"ח חודשי המספק נתונים סטטיסטיים חודשיים ושנתיים אודות צריכת האנרגיה הלאומית של ארצות הברית, בפילוח על פי מקורות האנרגיה. הנתונים בדו"ח זה ניתנים ביחידות של quads, או quadrillion BTUs.
גארט ובר-גייל
גארט ובר-גייל (באנגלית: Garrett Weber-Gale; נולד ב-6 באוגוסט 1985) הוא שחיין יהודי-אמריקאי, אלוף אולימפי בעל שתי מדליות זהב, בעל 3 מדליות זהב מאליפויות העולם ושותף לשיא העולם במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (נוכחי 2017). שיאן ארצות הברית במשחה ל-50 מטר חופשי (21.47 שניות). היה לשחיין האמריקאי הראשון ששחה את המשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי מתחת ל-48 שניות (47.78 שניות).
קורות חיים
ובר-גייל נולד בסטיבנס פוינט, ויסקונסין למרק ודיאן ובר. הוא החל להתאמן בשחייה בימק"א שבבראון דיר, ויסקונסין. בשנים 2007-2003 למד יזמות עסקית באוניברסיטת טקסס באוסטין והתאמן בהדרכתו של אדי ריס.
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 2004 זכה ובר-גייל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי, אך במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אתונה (2004) הוא סיים רק במקום שביעי ולא נכלל בנבחרת ארצות הברית למשחקים.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005, זכה ובר-גייל במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר שהשתתף בשלב המוקדמות.
באליפות המכללות של ארצות הברית ה-NCAA שנערכה בשנת 2006 זכה ובר-גייל לראשונה במדליית זהב במשחה ל-100 יארד חופשי.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007, זכה ובר-גייל במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר שהשתתף בשלב המוקדמות.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה ובר-גייל במקום הראשון במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.92 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 47.78 שניות ובכך היה לשחיין האמריקאי הראשון ששחה משחה זה מתחת ל-48 שניות ומקום ראשון במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אמריקאי חדש של 21.47 שניות. במשחקים עצמם הוא זכה ב-2 מדליות זהב, במשחי השליחים. במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם מייקל פלפס, קאלן ג'ונס וג'ייסון ליזאק בשיא עולם חדש בתוצאה של 3:08.24 דקות, לפני הרביעייה מצרפת (3:08.32 דקות). הוא שחה שני וקבע תוצאה של 47.02 שניות, ב"זינוק שליחים". רביעיית השליחים שיפרה את השיא העולמי אותו קבעה יום קודם לכן ב-3.99 שניות. במדליית ארד זכתה אוסטרליה (3:09.91 דקות). הוא זכה במדליית זהב נוספת לאחר ששחה בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב והרביעייה האמריקאית זכתה במדליית זהב. נוסף לכך, הוא סיים במקום 13 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.12 שניות ובמקום 14 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.08 שניות, בשלב המוקדמות הוא שחה תוצאה של 21.95 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009, זכה ובר-גייל במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר שהשתתף בשלב המוקדמות.
בתחרות שחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במנצ'סטר, אנגליה בדצמבר 2009 קבע ובר-גייל במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם נתן אדריאן, מאט גרוורס ופלפס שיא עולם חדש של 3:03.30 דקות (הנוכחי).
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בדובאי, איחוד האמירויות הערביות בשנת 2010 זכה ובר-גייל בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:20.99 דקות, לפני רוסיה (3:21.61 דקות) וברזיל ( 3:23.12 דקות) ומדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 6:49.58 דקות, אחרי רוסיה שקבעה שיא עולם חדש של 6:49.04 דקות ולפני צרפת (6:53.05 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכה ובר-גייל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב לאחר ששחה בשלב המוקדמות ב"זינוק שליחים" הוא קבע תוצאה של 47.32 שניות ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם פלפס, ליזאק ואדריאן בתוצאה של 3:11.96 דקות, אחרי אוסטרליה (3:11.00 דקות) וצרפת (3:11.14 דקות) את המשחה הוא שחה ב"זינוק שליחים" 48.33 שניות.
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול שבטורקיה בדצמבר 2012 זכה ובר-גייל בשתי מדליות זהב במשחי שליחים 4x100 מטר חופשי ו-4x200 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות.
מכביה
בתחרויות השחייה של המכביה ה-19 שנערכו בווינגייט ביולי 2013, זכה ובר-גייל בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי לאחר שקבע שיא מכביה ושיא ישראלי בינלאומי חדש של 22.12 שניות, שיפור לשיאיו של ג'ייסון ליזאק מארצות הברית (22.19 שניות), לפני יהב שחף שקבע שיא ישראלי חדש של 22.68 שניות ואלמוג אולשטיין שקבע שיא אישי חדש של 22.83 שניות ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.99 שניות, לפני מרקוס שלזינגר מארצות הברית (50.48 שניות) ולירן קונובלוב (50.69 שניות).
שיאים אישיים
בריכה אולימפית
בריכת 25 מטר
בריכת 25 יארד
חיים אחרים
ראו גם
}}
ז'רדן דה פלאנט
הז'רדן דה פלאנט (בצרפתית: Jardin des Plantes - גן הצמחים) הוא הגן הבוטני המרכזי של צרפת.
הגן, המהווה חלק מהמוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע, ממוקם ברובע החמישי של העיר פריז, בירת צרפת, בגדה השמאלית של נהר הסן. שטח הגן הבוטני - 280,000 מ"ר.
תיאור הגנים
בגנים מוצגים כ-4,500 צמחים, המסודרים לפי משפחותיהם על פני שטח של 10,000 מ"ר. שטח של 30,000 מ"ר מוקדש לגנים פורמליים צרפתיים. גן הצימחיה האלפינית נודע בכל העולם באיכות מוצגיו. כמו כן בגנים ממוקמים חממה לצמחים ממקסיקו וחממה לצמחים מאוסטרליה. בשנת 1990 הוקם בגנים הבוטניים גן ורדים.
בגנים ממוקמים מבני ארבעת אגפי המוזיאון להיסטוריה של הטבע ובהם "הגלריה הגדולה של האבולוציה", מוזיאון המינרלוגיה, מוזיאון הפלאונטולוגיה ומוזיאון האנטומולוגיה. בנוסף, ממוקם בגנים גן חיות שנוסד בשנת 1795. כמו כן, בגנים ממוקם בית ספר לבוטניקה, המפעיל תוכניות לשימור והחלפת זרעים עם גנים בוטניים אחרים.
היסטוריה
הגנים נשתלו על ידי גי דה לה ברוס, רופאו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת כגני צמחי מרפא בשנת 1626. באותה עת נקראו הגנים "גני המלך" (Jardin du Roi - ז'רדן דו רואה). בשנת 1640 נפתחו הגנים לציבור.
בשנת 1693 מונה דוקטור גי פאגון כמנהל הגנים. פאגון מינה בוטנאים רבים ובהם ז'וזף פיטון דה טורנפור, אנטורן דה ז'וסו, אנטואן לורן דה ז'וסו ובנו אדריאן הנרי דה ז'וסו על מנת שיפקחו על הרחבת הגנים ומקצועיותם.
לאחר המהפכה הצרפתית, בשנת 1792, הועבר גן החיות המלכותי מארמון ורסאי לגנים.
מועצת הנשיאות (לוב)
מועצת הנשיאות או המועצה הנשיאותית (בערבית: المجلس الرئاسي) הוא גוף שהוקם על פי תנאי ההסכם הפוליטי בלוב שנחתם ב-17 בדצמבר 2015. המועצה ממלאת את תפקידיו של ראש מדינת לוב והיא צריכה לקחת את הפיקוד על הכוחות המזוינים. ההסכם אושר פה אחד על ידי מועצת הביטחון של האו"ם שקיבלה בברכה את הקמת מועצת הנשיאות והכירה בכך שממשלת ההסכמה הלאומית היא הממשלה המבצעת הלגיטימית היחידה של לוב, זאת על רקע מלחמת האזרחים השנייה בלוב.
הסכם סחיראת
באוקטובר 2015, שליח האו"ם ללוב, ברנרדינו לאון, הודיע על הצעה לבית הנבחרים לחלוק את השלטון עם ממשלת לוב החדשה היריבה, לפי פשרה של ראש הממשלה, פאיז א-סראג'. עם זאת, תנאי ההצעה הסופית לא היו מקובלים על אף אחד מהצדדים, ושניהם דחו אותה. אף על פי כן, ההצעה עוררה הצעה מתוקנת שהורכבה על ידי אל-סראג' ואחרים, ונתמכה לאחר מכן על ידי האו"ם. ב-17 בדצמבר 2015 חתמו חברי בית הנבחרים והקונגרס הלאומי הכללי החדש על הסכם פוליטי מתוקן, המכונה בדרך כלל "ההסכם הפוליטי הלובי" או "הסכם סחיראת".
על פי תנאי ההסכם, תוקם מועצת נשיאות בת 9 חברים וממשלת ביניים של הסכמה לאומית בת שבע עשרה חברים, במטרה לקיים בחירות חדשות תוך שנתיים. בית הנבחרים ממשיך להתקיים כגוף מחוקק ומייעץ, שנקרא מועצת המדינה העליונה, שנוצר עם חברים שמונו על ידי הקונגרס הלאומי הכללי החדש. ב-31 בדצמבר 2015, יו"ר בית הנבחרים, אגילה סאלח עיסא, הכריז על תמיכתו בהסכם הפוליטי הלובי. יו"ר הנשיאות, פאיז א-סראג' (חבר לשעבר בפרלמנט טוברוק), ושבעה מחברי המועצה האחרים הגיעו לטריפולי ב-30 במרץ 2016 לבסיס הצי באבו סיטה. למחרת דווח כי הממשלה הלובית השתלטה על משרדי ראש הממשלה וכי ראש הממשלה ח'ליפה אל-גאווי, שמונה על ידי ממשלת הישועה הלאומית היריבה, נמלט למיסראתה. ב-5 באפריל הודיעה ממשלת הישועה הלאומית על התפטרותה וכי "מפסיקה את פעולותיה", בכך הותירה את כוחה וסמכויותיה בידי מועצת הנשיאות.
ממשלת האחדות הלאומית
ב-10 במרץ 2021 התכנס בית הנבחרים בעיר סירת כדי לאשר רשמית את הקמת ממשלת האחדות הלאומית בראשות מוחמד אל-מנפי כיו"ר מועצת הנשיאות ועבדול אל-חמיד דבייבה כראש ממשלה.
מבנה
מועצת הנשיאות מונהגת על ידי יושב ראש הנתמך על ידי סגן יו"ר נציג האזורים ההיסטוריים של לוב. כל החלטה שהתקבלה על ידי המועצה חייבת להיות מאושרת פה אחד על ידי יושבי הראש וסגני היו"ר.
מרץ 2021 ואילך
מועצת נשיאות חדשה אושרה על ידי בית הנבחרים ב-10 במרץ 2021, בעקבות הסכם שהושג בפורום הדיאלוג הפוליטי בלוב בתיווך האו"ם.
אלברט גלטין
אלברט גלטין (באנגלית: Albert Gallatin; 29 בינואר 1761 – 12 באוגוסט 1849) היה פוליטיקאי, דיפלומט, אתנולוג ובלשן אמריקאי ממוצא שווייצרי משפיע מן המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית אשר כיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית הרביעי בשנים 1801–1814, תחת הנשיאים תומאס ג'פרסון וג'יימס מדיסון, כחבר בהקונגרס של ארצות הברית מטעם מדינת פנסילבניה בשנים 1793–1801 וכשגריר ארצות הברית לממלכה המאוחדת ולצרפת.
ביוגרפיה
גלטין נולד ב-29 בינואר 1761 בז'נבה שבשווייץ למשפחה אריסטוקרטית. הוריו נפטרו עוד בילדותו. בצעירותו הושפע רבות מכתבי וולטר וז'אן-ז'אק רוסו. לאחר שערכי החירות האמריקאיים משכו אותו, גלטין החליט להגר לארצות הברית בקיץ 1780 והתיישב בפנסילבניה. אחד מתפקידיו הראשונים של גלטין בארצות הברית היה עבודת הוראה באוניברסיטת הרווארד. כשהיה בן 28, נבחר גלטין לאספת פנסילבניה. התחתן בשנת 1789 אך אשתו נפטרה כמספר חודשים לאחר מכן, דבר אשר השפיע עליו לרעה מאוד ולכן אף שקל לחזור לז'נבה. בשנת 1793 נבחר גלטין לכהן בסנאט מטעם מדינת פנסילבניה. במהירות רבה הוא התגלה כמתנגד בולט לתוכנית הכלכלית של אלכסנדר המילטון. הוא גורש בתחילת 1894 מהסנאט לאחר שהתברר שלא היה אזרח מבחינה רשמית בתשע השנים שקדמו להיבחרו. בנובמבר 1793 הוא גם התחתן בשנית ובהמשך נולדו לו כשני בנים וארבע בנות. הוא הפסיד את רוב אדמותיו בעסקאות כושלות, מה שגרם למשפחתו לגור בפילדלפיה.
בתקופה זו פעל רבות להרגעת הרוחות במרד הוויסקי כנגד הנשיא ג'ורג' וושינגטון. תפקידו בהרגעת המרד חיזק את תדמיתו ועזר לו להיבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית בשנת 1795. הוא נחשב למתנגד חריף להתנהלותה הכלכלית של ארצות הברית במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת. בבחירות הנשיאותיות שנערכו בשנת 1800 עזר גלטין לתומאס ג'פרסון להיבחר על פני ארון בר. בחודשים שלאחר הבחירות גלטין נחשב לבחירה המתבקשת לתפקיד מזכיר האוצר, וכך אכן התבצע וגלטין הפך לאישיות מפתח בממשליהם של הנשיאים ג'פרסון וג'יימס מדיסון. בזמן שג'פרסון ומדיסון בילו את מרבית חודשי הקיץ באחוזותיהם, הושאר גלאטין לעיתים קרובות לפקח על פעולות הממשל הפדרלי. בנוסף על כך, גלטין הוא זה שארגן את הכספים לרכישת לואיזיאנה.
עם כניסתו של מדיסון לתפקיד מזכיר המדינה אך האופוזיציה מהסנאט שכנעה אותו להשאיר את גלטין כמזכיר האוצר ולתפקיד מזכיר המדינה התמנה רוברט סמית'. גלטין היה מאוד לא מרוצה ממינוי זה ואף שקל להתפטר. הוא ניסה ללא הצלחה לשכנע את הקונגרס לחזק את הבנק המרכזי של ארצות הברית. הצלחתו המרכזית באותה התקופה הייתה הזרמת עשרות מיליוני דולרים לחיזוק התעשייה האמריקאית. בשנת 1813 נשלח גלטין (יחד עם הנרי קליי וג'ון קווינסי אדמס) לסנקט פטרבורג שבאימפריה הרוסית לייצג את ארצות הברית בשיחות לסיום מלחמת 1812. בתקופת השיחות מדיסון העביר את גלטין מתפקידו מתוך ציפייה שיחזור לתפקידו עם החזרה לארצות הברית. עם החזרה של גלטין לארצו בספטמבר 1815, הוא סירב לחזור למחלקת האוצר.
גלטין שימש כשגריר ארצו בצרפת במשך שבע שנים (1816-1823) והצליח בקושי לשפר את היחסים בין המדינות. בנוסף על כך, כיהן כשגריר בממלכה המאוחדת. בשנת 1824 ניסה להתמודד לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית אך פרש כשהתברר לו כי אין לו תמיכה רחבה בקרב הציבור. בשנים 1826–1827 והצליח לקדם בשנתיים אלו כמספר חוזים. לאחר שחזר מתפקיד זה לארצות הברית, הוא פעל להקמת אוניברסיטת ניו יורק. בגין פעילותו האקדמית באחרית ימיו, הוא נחשב ל"אבי האתנולוגיה האמריקאית". עיקר מחקריו כאתנולוג עסק באינדיאנים ובתרבותם. בתקופה זו גם התנגד רבות למלחמת ארצות הברית–מקסיקו.
גלטין נפטר ב-12 באוגוסט 1849 בניו יורק בגיל 88. הוא היה האחרון מהקבינט של ג'פרסון והסנאטור האחרון מן המאה ה-18 שנשאר בחיים בעת מותו. על שמו נקראות עיירות במונטנה ובטנסי. כיום ביתו מתוחזק היטב על ידי שירות הפארקים הלאומיים. פסלו של גלטין מוצב בכניסה הצפונית של מחלקת האוצר.
AEW Bash at the Beach
Bash at the Beach היה פרק ספיישל היאבקות מקצועית של ארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). האירוע נערך ב-15 בינואר 2020 באולם הווטסקו סנטר בקורל גייבלס, פלורידה ושודר ברשת הטלוויזיה TNT כספיישל של תוכנית הטלוויזיה השבועית של הארגון, Dynamite.
חמישה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, פאק ניצח את דארבי אלין. עוד ברשימת הקרבות, ג'ון מוקסלי ניצח את סמי גווארה, ו-The Elite (אדם פייג' וקני אומגה) ניצחו את היאנג באקס (מאט ג'קסון וניק ג'קסון), The Inner Circle (סנטנה ואורטיז) ובסט פרנדס (צ'אק טיילור וטרנט) בקרב זוגות מרובע.
רקע
בין השנים 1994 ל-2000, ארגון ההיאבקות World Championship Wrestling (WCW) הפיק סדרת אירועי שלם וצפה שנתיים בשם Bash at the Beach. ארגון ההיאבקות ה-World Wrestling Federation (ה-WWF, כיום ה-WWE) קנה את WCW בשנת 2001 ורכש את הקניין רוחני שלו כולל הסמל המסחרי של Bash at the Beach. בשנים 2004 ו-2005, ארגון ה-WWE איפשר לסמל מסחרי זה לפוג תוקף. ב-18 במרץ 2019, קודי רודס רשם מספר סמלים מסחריים עבור ארגון ההיאבקות שלו All Elite Wrestling, כשאחד מהם היה Bash at the Beach, בטענה שזה פרי יצירתו של אביו, דאסטי רודס. ב-18 בנובמבר 2019, הארגון הודיע על קיום ספיישל תחת הכותרת "Bash at the Beach" כחלק מתוכנית הטלוויזיה השבועית שלו, Dynamite. באוגוסט 2020 הסמל המסחרי של קודי נדחה רשמית.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות במהלך התקופה שעד לקיום האירוע. העלילות הופקו דרך סדרת היוטיוב, Being The Elite אשר משודרת בערוץ הרשמי של היאנג באקס ובתוכניות השבועיות Dynamite ו-Dark.
Loud
Loud (בעברית: קולני) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת ריהאנה, שיצא ב-12 בנובמבר 2010. הוא הוקלט בין פברואר לאוגוסט 2010, במהלך סיבוב ההופעות "Last Girl on Earth Tour". ריהאנה הייתה מפיקה בפועל של האלבום ושיתפה פעולה עם מפיקים נוספים ביניהם: סטארגייט, סנדי וי, דה רנרס, סטיוארט טריקי ואלכס דה קיד. האלבום כלל גם את האמנים האורחים: דרייק, ניקי מינאז' ואמינם, שהשתתף בשיר המשך לשיר "Love the Way You Lie", שנקרא: "Love the Way You Lie (חלק II)".
האלבום שונה מהאלבום הקודם של ריהאנה, אשר שילב טון בולט מבשר רעות וכועס על נושאים חשוכים והכיל אלמנטים של היפ הופ, רוק, ודאבסטפ. אלבום זה כולל ז'אנרים קצביים של פופ, דאנס-פופ, אלקטרו-R&B,וסימן את החזרה לשורשי הדאנסהול, שהיה בולט בשני אלבומיה הראשונים. האלבום גם שילב מוזיקת רוק בשיר: "California King Bed" ורגאיי בהשראת האיים הקאריביים בשיר: "Man Down".
האלבום קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, שהחמיאו על השירים האופטימיים שלה, ועל הביצועים הקוליים של ריהאנה, וטענו שאף על פי שהשירים היו "מוצקים", הם לא ממוקדים אחד לשני. האלבום זכה להצלחה מסחרית בינלאומית, כאשר הגיע למקום ה-3 בבילבורד 200, בשבוע הראשון ליציאתו עם מכירות של 207 אלף עותקים, המכירות הגבוהות ביותר שזכה אלבום של ריהאנה בשבוע הראשון ליציאתו באותה תקופה, במצעד זה. בקנדה, שווייץ ובריטניה האלבום הגיע למקום הראשון. נכון ל-2011 האלבום מכר 5.7 מילון עותקים.
מהאלבום יצאו להיטים רבים וביניהם: "Only Girl (In the World)", "What's My Name?" ו-"S&M". שלושתם הגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי, כאשר S&M, הפך לשיר העשירי של ריהאנה לעשות זאת, מה שהפך את ריהאנה לאמן הצעיר ביותר, שעשה זאת בזמן הקצר ביותר, כאשר היא שוברת את שיאה של מריה קארי. "Only Girl (In the World)" זכה בפרס גראמי בקטגוריית: "הקלטת הדאנס הטובה ביותר", בפברואר 2011. בנוסף לכך האלבום היה מועמד ל-3 פרסי גראמי נוספים, וביניהם בקטגוריית "אלבום השנה". כדי לקדם את האלבום ריהאנה יצאה לסיבוב ההופעות Loud Tour.
בסקר השנתי של Pazz & Jop שנערך על ידי מגזין הוילג' ווייס, האלבום התברג במקום ה-268 ברשימת 1000 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010.
רקע
אחרי שחרור אלבומה הקודם שהתאפיין בצליל אפל ועצוב יותר מאלבומיה הקודמים, ריהאנה רצתה שהחומרים המוזיקליים של האלבום יהיו "אנרגטיים" יותר. טור אריק הרמנסן אמר בראיון: "ריהאנה הגיעה אלינו לפני שהתחלנו להקליט את "Only Girl (In the World)", ואמרתי שאני מרגיש נהדר עם עצמי, אני רוצה לחזור לכיף, אני רוצה לעשות שמח ושירי Up-tempo. שון גארט השווה את קולה בשיר "Only Girl (In the World)" לשירים הקודמים של ריהאנה: "Umbrella" ו-"Rude Boy". בריאיון ל-MTV בריטניה, סגן הנשיא של חברת ההקלטות Def Jam, השווה את החומרים המוזיקליים של האלבום לאלה של האלבום Thriller, של מייקל ג'קסון ואמר: ריהאנה הולכת להפתיע עם האלבום. אני מנסה לדחוף אותה למקום שבו כל שיר יהיה להיט מ-1 ל-12. אני מדבר על אלבום ללא שירים שנועדו למלא מקום. ההשראה שלנו לאלבום הזה הוא האלבום Thriller, של מייקל ג'קסון".
הקלטות
ריהנה ואנטוניו L.A ריד אספו קבוצה של כותבי שירים ומפיקים בכמה אולפני הקלטה בלוס אנג'לס במשך שבועיים כדי לכתוב שירים לריהאנה. הם כתבו 200 שירים אך רק 10 מהם נכנסו לאלבום. בין כותבי השירים והמפיקים היו: טאיו קרוז, אלכס דה קיד, שון גראט, ני-יו, ריקו לאב, דייוויד גטה, שונטל, טימבלנד, ודרייק. אחד מהשירים שנכתבו היה שיר "DJ Got Us Fallin' in Love", שאחרי שנדחה הלך לזמר אשר. לגבי השיר "What's My Name?", ריהאנה חשבה שדרייק יכול להשתתף בשיר והזמינה אותו לעבוד על השיר כשהיא השמיעה לו את ההקלטה המוגמרת. שיתוף הפעולה בין השניים תוכנן במקור להיות ברמיקס לשיר, אך מאוחר יותר הוחלט שדרייק ישתתף בגרסה המקורית של השיר.
האלבום הוקלט באולפנים שונים ברחבי העולם: "לרבה אולפני צליל", "הכפר ואולפן ההקלטות" בלוס אנג'לס, פלטינה קול אולפני צליל אולפני הקלטה", "Roci אולפני המיקרופון" בניו יורק ואולפני "בנקר" בפריז. בספטמבר 2010 במהלך צ'אט באתר הרשמי של הזמרת עם מעריציה, ריהאנה חשפה את שם האלבום ואמרה: "כולם תרעישו, תשתגעו, תתרגשו, כי אני נשאבת. אני רק הולך להיות אני, כי זה מה שאתם הכי אוהבים, וזה מה שגורם לי להרגיש את הטוב ביותר. רק להיות נורמלי, נורמלי עבורי, בקול רם! חצוף, כיף, פלרטטני, אנרגטי." בעוד ריהאנה צילמה את הסרט Battleship, היא הסבירה את שם האלבום בראיון בתוכנית "בידור ערב": "Loud היא מילה שבהחלט משקפת את יחס האלבום הזה. זה אלבום חצוף ופלרטטני, והוא תופס את תשומת הלב שלך, ואני נהנית מי זה. זה לוקח אותך לרכיבה ממש מעניינת. אלבום כל כך צבעוני".
באתר האינטרנט הרשמי שלה, ריהאנה כתבה על האלבום: "סיימתי את הקלטות האלבום. אני בטוחה שלא אאכזב אתכם עם המוזיקה שלי! אתם תמיד מגנים עליי, אז עכשיו יש לי כמה שירים שיצדיקו את זה. אני לא רוצה לחזור אחורה לאלבום Good Girl Gone Bad [משנת 2007]. אני רוצה לעשות את הצעד הבא באבולוציה של ריהאנה, וזה מושלם בשבילנו."
השפעה וצליל
האלבום מבחינת תוכן יוצא מהנושאים האישיים עליהם דיבר האלבום הקודם שהיה יותר מלודרמטי. מבחינה מוזיקלית האלבום הוא חזרה לסגנון הדאנס-פופ והאיים הקרביים של אלבומיה הקודמים. בריאיון עם MTV, ריהאנה אמרה: "רציתי שירים שיהיו שירי ריהאנה, שאף אחד אחר לא יכול לעשות. אני לא רוצה תקליט פופ גנרי שקשה או ליידי גאגא או קייטי פרי יכולות לעשות וזה יעבוד. רציתי שיר, או שירים, שיהיו שירי ריהאנה, שרק אני יכולה לעשות, עם אווירה הודית מערבית קצת, שתהיה לי נימה מסוימת, חוצפה מסוימת ואנרגיה מסוימת." במהלך קידום האלבום, ריהאנה אמרה שהחלק גדול מהמוזיקה נולדה מתוך תסכול. היא הסבירה: "כשאתה הולך למועדון ויש לך מוזיקה רעה להאזין לה אתה חוזר למשקאות, מפני שאתה רוצה לבלות בנעימים אני שונאת לדלג על רצועות, אני רוצה לעשות אלבום שאתה יכול פשוט לנגן..."
שירים
רצועת הפתיחה "S&M", הוא שיר יורודאנס קצבי, שהופק על ידי צמד המפיקים הנורווגים סטארגייט וסנדי וי. השיר דומה לשיר "Master and Servant" של להקת דפש מוד משנת 1984, ומכיל מילים העוסקות במזוכיזם. אנדי קלמן מאתר Allmusic, כתבה על השיר "שיר דאנס-פופ שבו הצדדים השובבים והמרושעים של ריהאנה מאוזנים ביעילות". What's My Name?" הופק גם על ידי סטארגייט וכלל את הראפר הקנדי דרייק. השיר הוא שיר מיד טמפו ואלקטרו-R&B בשילוב של רגאיי, מה שגרם לו להיות משווה לחומריה המוזיקליים הראשונים של הזמרת. "Cheers (Drink to That)" הוא שיר פופ רוק שהופק על ידי הדה רנרס, וסימפל את השיר "I'm with You", של אבריל לאבין משנת 2002. מארק סאבאג' מחדשות ה-BBC תיאר את השיר כפאנקי ומדרבן את גרוב הגיטרה לנגן למשך לילה מחוץ לעיר. "Only Girl (In the World)", היה השיר השלישי שהופק על ידי סטארגייט. השיר הוא שיר דאנס-פופ קצבי, שמשלב אלמנטים של יורודאנס. בראד ווט, סוקר של Entertainment Weekly, תיאר את השירה של ריהאנה בשיר כ"מפתה" ומזכירה גרסה סקסית של השיר "Don't Stop the Music" מ-2007.
"California King Bed" הוא בלדת רוק כוחני, שאותה יאן דומבל מ"קלשון מדיה" השווה לשיר "I Don't Want to Miss a Thing". השיר "Man Down" הוא שיר רגאיי קצבי עם קצב אלקטרו שאותו הפיק שאמה יוסף. בשיר ריהאנה שרה במבטא הודי מערבי. "Raining Men" הוא שיר היפ-הופ, שכולל את השתתפותה של הראפרית ניקי מינאז'. ריהאנה תיארה את השיר כשיר כיפי שמתייחס לשיר "It's Raining Men" של The Weather Girls מ-1979, אך שונה ממנו. "Complicated" הוא שיר שהופק על ידי טריקי סטיוארט ואסתר דין. לאה גרינב מ-Entertainment Weekly אמרה על השיר: "גם בזמן שריהאנה אומרת כמה קשה זה לאהוב, היא [ריהאנה] נשמע כמעט קלילה, שירה המורחב להוט להתרחב בקצב הבית בגובה של השיר". השיר האחרון באלבום הוא השיר "Love the Way You Lie (Part II)", שהוא המשך לדואט שלה ושל אמינם. בשיר ריהאנה היא הזמרת המרכזית ואמינם הוא האורח. השיר הופק על ידי אלכס דה קיד, ומציג את תוכן השיר מנקודת מבט נשית על מערכת היחסים, שלא כמו החלק הראשון של השיר שהוצג מנקודת מבט גברית.
ביקורות
האלבום באופן כללי קיבל ביקורות חיוביות. באתר Metacritic, אשר מקצה דירוג בין 1 ל-100 על אלבומים בהתבסס על 22 ביקורות שונות, האלבום קיבל ציון של 67 מתוך 100. ג'ון פארלס מ"ניו יורק טיימס" כינה את האלבום: כ"חישוב הרמטי ומגניב", ואף כתב: "אלבום פופ בצורה חלקה כאילו הוא אלבום השנה, ושומר על המותג ריהאנה." לאה גרינבלט מ-Entertainment Weekly כתבה על האלבום: "בלתי מנוצח על ידי הנסיבות הגרועות ביותר שלה ומוצא גאולה בדיוק מהסוג של אלבום פופ של נירוונה." ג'יימס ריד מ"להבוסטון גלוב" כינה את האלבום כ"תשואה חסרת בושה למקום שבו ריהאנה שייכת: רחבת הריקודים." "היא כאילו משחררת את עצמה ממעמקים, היא הכוח ב-11 השירים האלה". סטייסי אנדרסון מ-"ספין" ציין לשבח את האלבום, כאשר כינה אותו "תביעה מלאה ובריאה למיניות שלה". בנוסף לכך כתב על האלבום שהוא:" מציע אתוס נשי ובטוח בשורה אחת עם מיטב האומנים כמו שאקירה או ביונסה."
גנויוי קוסבי מ"דה איי וי קלאב" שיבח את ריהאנה על היכולות הקוליות שלה באלבום וכתב: "היא נשמעת נמרצת, ומספקת ביצועים קוליים כריזמטיים של חומר שלא תמיד מצדיק אותם." אמילי מקאי מ-NME כתבה שהיא הרגישה שהניסויים שלה:" מרגישים יותר אורגניים, הטון שלה בקצב טוב יותר מאשר האלבום הקודם". תומאס קונר מ"שיקגו סאן טיימס" כתב כי "האווירה החגיגית של החוצפה החדשה והרבה של ריאנה מתובלים בכמה טעמים כהים יותר מאלבומה הקודם". ריאן דומבל מ"קלשון מדיה" החמיא לאלבום וכינתה אותו כ"פופ תוסס" ואף רשם: "גישת הסה פר שלה פגעה בקול רם ויכולה לגרום למהלכים בטוחים מדי או חצי ניסויים שמגיעים מגדול באופן מפתיע". אד פאוור מ"עיתונות לוהטת" החמיא לשירים שלה ואמר "ללא בושה וללא הסאבטקסט."
בביקורת המעורבת, אנדי קלמן מ-"Allmusic" מצא את החומר של האלבום "פזיז" ו"לא אחיד", ואף הוסיף "יותר ממבחר ממוקד של שירים היה נותן יותר מקבוצה מאוחדת של שירים". סאל סינקומני ממגזין מ"סלנט" שיבח את האלבום וכתב כי "הטעם ההודי המערבי העדין של ריהאנה מכניס לאלבום זריזות חדורה". הוא ציין, שאף על פי שהוא ציין כמה פגמים בייצור של האלבום "ריהאנה תמיד התקשתה להשתלב בז'אנר אחד ...לטוב ולרע, ריהאנה ממשיכה להסתעף סגנונית בקול רם". יו מונטגומרי מ"אובזרוור" ציין כי "האלבום די חסר ייחוד ... אבל הציפה הצורמת שלו הופכת להיות קשה לעמוד בפיתוי." ב-30 בנובמבר 2011, האלבום היה מועמד לשלושה פרסי גראמי, כולל אלבום השנה.
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010, וסיכום האלבומים של העשור השני. כתב העת בילבורד דירג את האלבום במקום ה-84 ברשימתם "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני". בוב סטנלי ממגזין הגרדיאן הכליל את האלבום במקום השלישי ברשימתו 10 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010. רבקה ניקולסון ממגזין הגרידאן הכלילה את האלבום במקום הרביעי ברשימתה. אלכס בנדי ממגזין Access Hollywood הכליל את האלבום במקום השביעי לפי בחירתו ברשימת 10 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010.
מסחר ומיקומים במצעדים
האלבום זכה להצלחה מסחרית גם מחוץ לארצות הברית. בקנדה האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הקנדי בשבוע הראשון ליציאתו במצעד, עם מכירות של 27 אלף עותקים. האלבום מכר יותר מ-80 אלף עותקים בקנדה, והשיג מעמד פלטינה כבר בשבוע הראשון של דצמבר 2010. בצרפת האלבום הגיע לראשונה למקום הראשון עם מכירות של 17,304. בשבוע השישי שלו במדינה, האלבום הצליח להגיע למעמד פלטינה עם מכירות של 100 אלף עותקים. עד אפריל 2013 האלבום מכר בצרפת 355 אלף עותקים. בשבוע השני של האלבום באוסטרליה האלבום הגיע למעמד פלטינה עם מכירות של 70 אלף עותקים. באיטליה האלבום הגיע למיקום השיא 11, המיקום הגבוה ביותר של האלבום במצעד זה באותה תקופה. בשווייץ האלבום הגיע גם למקום ה-1, מה שהפך אותו לאלבום ה-3 ברצף של ריהאנה לעשות זאת. בגרמניה האלבום הגיע לראשונה למקום השני.
בבריטניה, האלבום הגיע לראשונה למקום השני, עם מכירות של 91 אלף עותקים. בשבוע החמישי ליציאתו האלבום מכר 306,107 אלף עותקים, מה שנתן לריהאנה בפעם הראשונה מעמד פלטינה במדינה. לאחר 7 שבועות של מכירות, האלבום הפך לאלבום הרביעי הנמכר ביותר בבריטניה לשנת 2010. עד ה-4 בספטמבר 2011, האלבום מכר 1.8 מיליון עותקים בבריטניה, מה שהקנה לו שש מעמדות פלטינה במדינה. בנוסף לכך האלבום נהפך לאלבום ה-R&B הנמכר ביותר בבריטניה בשנת 2011. נכון לאוגוסט 2012 האלבום הוא האלבום הדיגיטלי החמישי המכר ביותר בכל הזמנים במדינה.
האלבום מכר עד היום 6.8 מיליון עותקים.
What's My Name
What's My Name יצא כסינגל השני מהאלבום וככל את אירחו של הראפר הקנדי דרייק. השיר יצא בארצות הברית ב-21 בספטמבר 2010. מבקרי המוזיקה שיבחו את השיר, וקראו לו "העבודה הקולית הטובה ביותר של ריהאנה עד כה", וציין את האופי הרומנטי של השיר והצלילים המיניים שלו. השיר הגיע למקום ה-1 בבילבורד האמריקאי, מה שהפך לשיר השמיני שלה לעשות זאת, ואילו הסינגל הקודם הפך לשיר התשיעי שלה לעשות זאת, כאשר הגיע למקום הראשון בבילבורד שבועיים אחר מכן. בבריטניה השיר גם הגיע למקום הראשון, ונהיה לשיר החמישי של הזמרת לעשות זאת, והראשון של דרייק.
Raining Men
Raining Men - יצא כסינגל השלישי מהאלבום, אך שוחרר לתחנות הרדיו בלבד ב-7 בדצמבר 2010. השיר כלל שיתוף פעולה עם הראפרית ניקי מינאז'. בארצות הברית במצעד שירי ה-R&B/Hip-Hop, השיר הגיע למקום ה-48. השיר קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים ששיבחו את הכימיה בינה לבין ניקי מינאז', אך מתחו ביקורת על כך שהשיר לא מצליח ליצור שום דבר חדש או מקורי.