cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרפורמה בבריאות הנפש בישראל
המחלוקת סביב הרפורמה הביטוחית בבריאות הנפש
במהלך השנים בהן נמצאת הרפורמה על סדר היום הציבורי, התגלעו מחלוקות בין גורמים שונים בעלי נגיעה בנושא. גופים רבים, ביניהם משרד הבריאות, משרד האוצר, קופות החולים, ארגוני מתמודדים, ארגוני בני משפחות, ארגוני זכויות אדם, ארגוני פסיכולוגים וארגוני רופאים, מביעים עמדות שונות לגבי המהלך ואופן ביצועו. במהלך השנים נערכו עשרות דיונים פומביים במסגרות אקדמיות ומנהליות וכן בארגונים של אנשי מקצוע, בכנסי ים המלח של [מכון גרטנר] ובמועצות לאומיות לבריאות הנפש, לרופאת משפחה ולשיקום נכי נפש בקהילה. למרות המחלוקות, כל הגורמים המעורבים מסכימים כי מצבה של מערכת בריאות הנפש כיום הוא בכי רע אך יש מחלוקת בשאלה האם הרפורמה תיטיב או תרע את המצב.
מתוך דו"ח מבקר המדינה לשנת 2009:
נקודות המחלוקת העיקריות
מנגד, ארגון "פורום פסיכולוגים ועו"סים למען רפורמה מיטיבה" המאגד פסיכולוגים, עובדים סוציאליים, מתמודדים ובני משפחות, הביע התנגדות לגרסה הנוכחית של הרפורמה. הארגון ניסח הצעת חוק לרפורמה משופרת, שהוגשה כהצעת חוק פרטית.
ההסתדרות הרפואית בישראל (הר"י) לא הביעה עמדה בנושא.
הערכת הרפורמה בבריאות הנפש
בשנים האחרונות נערכו במכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל מספר רב של מחקרים שנועדו להעריך היבטים שונים של מערכת בריאות הנפש בישראל, לפני ואחרי הרפורמה. כמה מהמחקרים נועדו לספק תמונת מצב מקיפה על מערכת בריאות הנפש טרום הרפורמה, ביניהם: סדרת מחקרים על סטיגמה כלפי בריאות הנפש בישראל, מיפוי שירותי בריאות הנפש בקופות החולים ערב הרפורמה, ומחקר מקיף על דפוסי העבודה של אנשי המקצוע בתחום. מספר מחקרים נוספים נערכו לאחר ההחלטה על יישום הרפורמה שהתמקדו בהערכת השפעתה על שירותי בריאות הנפש ועל ציבור המטופלים.
קישורים חיצוניים
דיונים שקדמו לרפורמה התייחסות לרפורמה בפרספקטיבה של מספר שנים (משנת 2018 ואילך)
דני זקן
דני (דניאל) זקן (נולד ב-23 באוקטובר 1964) הוא עיתונאי, מרצה ומאמן כדורעף וכדורשת ישראלי. ממרץ 2023 הוא משמש כממלא מקום מפקד גלי צה"ל. קודם לכן היה הכתב המדיני-ביטחוני של העיתון "גלובס" ועבד באמצעי תקשורת נוספים.
ביוגרפיה
זקן נולד ב-23 באוקטובר 1964 בירושלים להורים יוצאי כורדיסטן, וגדל בשכונת קטמונים. למד בבית ספר אקסטרני ברחוב אגרון. שירת בחיל השריון ובין השאר כיהן בתפקיד מ"מ קמב"צ בסיס האימונים לחילות השדה בצאלים.
בשנת 1990 סיים תואר ראשון במדע המדינה ויחסים בין-לאומיים באוניברסיטה העברית. במהלך הלימודים החל לעבוד ככתב בכתב העת פי האתון, והיה עורכו בשנים 1989–1990. במקביל ללימודיו כתב במקומון "ירושלים" של ידיעות אחרונות ובהעולם הזה בעריכת רפי גינת.
בשנת 1994 החל לעבוד כעיתונאי ברשת ב', וסיקר, בין השאר, את נושאי השטחים, כלכלה, צה"ל, הכנסת והיהדות החרדית. בהמשך היה לעורך ולמגיש של מהדורות חדשות ואקטואליה. ב-2009 הוביל את הקמת אתר האינטרנט של רשת ב'.
בשנת 2008 יצא לשנת לימודים בתוכנית Knight Wallace Fellowship לעיתונאים מצטיינים באוניברסיטת מישיגן.
בשנת 2007 נבחר לכהן כחבר בהנהלת אגודת העיתונאים ירושלים, והחל ללוות את תהליך המשא ומתן לרפורמה ברשות השידור. בשנת 2010 נבחר ליו"ר אגודת העיתונאים ירושלים, והוביל את כתיבת ההסכמים בין אגודת העיתונאים לבין הנהלת רשות השידור ומשרד האוצר. זקן התעמת רבות עם בכירים בהנהלת רשות השידור, בהם המנכ"ל יוני בן מנחם ועוזרו זליג רבינוביץ', וכן עם מנהל קול ישראל מיכאל מירו, בין השאר בשל הדחת עיתונאים (בהם קרן נויבך, רן בנימיני, גיל ליטמן ועוד) ומינוי אחרים תחתם מטעמים לא מקצועיים. בשנת 2013 סיים את תפקידו כיו"ר אגודת העיתונאים ירושלים.
זקן לא המשיך לעבוד בכאן ב, אשר החליפה את רשת ב' בשנת 2017. לאחר שעזב את רשת ב' החל לשמש ככתב המדיני-ביטחוני של העיתון גלובס, וכן כעורך ומגיש חדשות בגלי צה"ל וכותב במגזין אל-מוניטור. במקביל, החל לשמש כמרצה לתקשורת במכללה האקדמית ספיר ובמרכז הבינתחומי הרצליה וכחבר במליאת מועצת העיתונות בישראל.
באפריל 2022 החל זקן להגיש יחד עם יעקב ברדוגו את התוכנית "רבע לחמש" ברדיו גלי ישראל.
המתקפה הכימית בח'אן שייח'ון
המתקפה הכימית בח'אן שייח'ון התרחשה ב-4 באפריל 2017 במהלך מלחמת האזרחים בסוריה: העיר ח'אן שייח'ון במחוז אידליב שבסוריה, הנשלטת על ידי ארגון המורדים הסוני תחריר א-שאם, הופצצה מהאוויר בגז רעיל, ככל הנראה סארין, וכתוצאה מכך נהרגו כ-87 בני אדם ונפצעו כ-400.
דני זקן
ביוגרפיה
בפברואר 2023 מינה שר הביטחון, יואב גלנט, את זקן לממלא מקום מפקד תחנת הרדיו גלי צה"ל, לתקופה בת שישה חודשים, וזקן נכנס לתפקיד זה ב-1 במרץ.
המתקפה הכימית בח'אן שייח'ון
מתקפה זאת היא ככל הנראה המתקפה הכימית הקטלנית ביותר במלחמת האזרחים בסוריה מאז המתקפה הכימית בע'וטה שהתרחשה בשנת 2013. נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, שר החוץ הבריטי בוריס ג'ונסון ואחרים הטילו את האשמה על משטרו של בשאר אל-אסד ובעלת בריתו רוסיה, בעוד המשטר הסורי וממשלת רוסיה טענו שהאירוע התרחש כתוצאה מתקיפת מחסן נשק כימי של המורדים.
דני זקן
חיים אישיים
זקן גרוש בשנית, אב לשלושה ילדים, היה נשוי לרוכבת אופני ההרים, לורי קופנס, וחי בזוגיות עם ד"ר גייל טלשיר. חבר קיבוץ מעלה החמישה. היה שחקן כדורעף בהפועל ירושלים.
המתקפה הכימית בח'אן שייח'ון
רקע
השימוש בנשק כימי במלחמת האזרחים בסוריה אומת על ידי מקורות מקומיים בסוריה ובאומות המאוחדות. מתקפות קטלניות בולטות במהלך מלחמת האזרחים היו המתקפה הכימית על ע'וטה בפרברי דמשק באוגוסט 2013 והמתקפה על ח'אן אל-אסל בפרברי חלב במרץ 2013. אף על פי שאף גורם לא נטל אחריות למתקפות הכימיות, צבא סוריה של משטר הבעת' בראשות בשאר אל-אסד נחשב לחשוד העיקרי, בשל ארסנל גדול של נשק להשמדה המונית שנמצא ברשותו. משלחת של האו"ם וועדת החקירה של ה-UNRC חקרו בו זמנית את המתקפות שנחשדו ככימיות בשנת 2013. משלחת האו"ם מצאה שנעשה שימוש ודאי בגז העצבים סארין בתקיפות על העיירה ח'אן אל-אסל (19 במרץ 2013), סרקיב (29 באפריל 2013), ע'וטה (21 באוגוסט 2013), שכונת ג'ובר בדמשק (24 באוגוסט 2013) ואשרפיית סהניה (25 באוגוסט 2013). ועדת הנציבות האירופית אישרה מאוחר יותר שנעשה שימוש בסארין בהתקפות על ח'אן אל-אסל, סרקיב וע'וטה, אך לא הזכירה את שכונת ג'ובר ואשרפיית סחניה. הוועדה גם גילתה כי הסארין שנעשה בו שימוש במתקפה על חאן אל-אסל בחלב נשא את אותם "סימני ההיכר הייחודיים" של הסארין שנעשה בו שימוש במתקפה על עו'טה, וציינה כי למבצעי המתקפה הייתה גישה לכימיקלים רעילים שמקורם במלאי הצבא הסורי. תקיפות אלה גרמו לקהילה הבינלאומית להוביל לתהליך של פירוק הנשק הכימי בסוריה אשר בוצע במהלך 2014. למרות תהליך הפירוק, עשרות תקריות של שימוש בנשק כימי התרחשו גם לאחר מכן בכל רחבי סוריה, רובם על ידי כוחות משטר הבע'ת ומיעוטם על ידי ארגון המדינה האסלאמית וארגוני מורדים אחרים שלרשותם נפלו חומרים כימיים ממחסני צבא סוריה שכבשו.
באוגוסט 2016, דו"ח סודי של האו"ם האשים במפורש את הצבא הסורי של בשאר אל-אסד בשימוש בנשק כימי בתקיפות על העיירות טלמאן באפריל 2014 וסארמין במרץ 2015. מספר תקיפות כימיות אחרות דווחו או נחקרו. ב-19 במרץ 2017 פתחו המורדים במתקפה מתואמת על עמדות צבא סוריה בצפון חמה ובמזרח דמשק, והצליחו לכבוש מספר עיירות וכפרים בחמה ולהיכנס לשכונות במרכז דמשק. המתקפה שהפתיעה את צבא סוריה אילצה אותו לשנע כוחות קרקעיים במהירות בין הזירות השונות, וההתקפות האוויריות על אזורים שבשליטת המורדים גדלו בהתאם. ב-30 במרץ 2017 הפציץ מטוס של חיל האוויר הסורי את העיר אל-לטינה שבצפון מחוז חמה הנמצאת כ-15 ק"מ מח'אן שייח'ון, ולמעלה מ-70 אנשים באזור נחשפו לחומר כימי לא מזוהה והראו תסמינים של בחילה, קצף לבן, התכווצות שרירים ומיוזיס; דום לב התרחש אצל שני נפגעים ורופא אחד מת.
המתקפה
]] ח'אן שייח'ון היא עיר הנמצאת בדרום מחוז אידליב בסמוך לצפון מחוז חמה, והיא נכבשה על ידי כוחות המורדים במהלך 2014. מאז כיבושה העיר נשלטה על ידי ג'בהת פתח א-שאם - אחד הארגונים החזקים בסוריה וסניף אל-קאעידה בסוריה לשעבר שהתאחד מאוחר יותר עם מספר ארגונים לתחריר א-שאם. ח'אן שייח'ון יושבת על הכביש הראשי המקשר בין חלב לחמה, חומס ודמשק, והיא סמוכה לזירת הלחימה בין המורדים למשטר בצפון מחוז חמה.
ב-4 באפריל, בסביבות השעה 7 בבוקר, כאשר רוב תושבי העיר טרם יצאו לעבודתם, מטוסי קרב השייכים ככל הנראה לחיל האוויר הסורי השליכו פצצות על העיר. עדי ראייה דיווחו על ריח מוזר שנישא באוויר כ-10 דקות לאחר ההתקפה, ומיד לאחר מכן עוברי אורח הציגו סימפטומים ברורים של הרעלה. עובדים רפואיים הצביעו על כך שההתקפה הייתה שונה מהתקפות גז כלור שחוו בעבר, שכן בעוד שבמתקפות קודמות גז הכלור המית אנשים בעיקר בבניינים שהופצצו, בהתקפה הנוכחית אנשים רבים מתו ברחובות. התסמינים של הנפגעים העידו על השפעה של חומרים עצביים ורעלנים אחרים, וכללו בין השאר קור בגפיים, ירידה בקצב הלב ולחץ דם נמוך; רבים מהנפגעים שהושפעו ישירות מהחומר הכימי מתו בו-במקום, וחלק חלו לאחר שבאו במגע עם הקורבנות. מקורות רפואיים באדלב דיווחו זמן קצר לאחר המתקפה שלמעלה מ-58 בני אדם, בהם 11 ילדים, נהרגו, ולמעלה מ-300 נפצעו.
ב-5 באפריל אמרו רופאים מקומיים ועובדי הצלה במקום כי מספר הנפגעים עלה ל-74 הרוגים ול-600 פצועים, ואילו נשיא טורקיה רג'פ טייפ ארדואן והשגריר הצרפתי לאו"ם, פרנסואה דלאטר, אמרו שנהרגו למעלה מ-100 אנשים. אנשי ההצלה אספו דגימות מהקרקע באזורים המופצצים ושלחו אותן לאנשי מודיעין מערביים לניתוח.
אחריות
מדינות רבות גינו את המתקפה, וייחסו אותה או נטו לייחס אותה לצבא סוריה. בתגובות:
טענות האופוזיציה הסורית
על פי מרכז המדיה של אדלב, לחומר הכימי היו מאפיינים של סארין. הקואליציה הלאומית הסורית של האופוזיציה והכוחות המהפכניים האשימה את משטר הבעת' ואת הכוחות המזוינים של סוריה בביצוע המתקפה הכימית וקראה לחקירה מיידית של מועצת הביטחון של האו"ם. מפקד בצבא סוריה החופשי, סרן חאג' עלי, אמר כי טענתה של רוסיה היא "שקר", שכן המורדים אינם מסוגלים לייצר נשק כימי וכי לא הופצצו שום עמדות צבאיות באזור. לטענתו "כולם ראו את המטוס בזמן שהוא הפציץ בגז".
טענות הממשלה הסורית
ביום המתקפה, בכיר בממשלת סוריה אמר לסוכנות הידיעות "רויטרס" כי "הממשלה לא השתמשה ולא תשתמש בנשק כימי, לא בעבר ולא בעתיד". על פי ספקית החדשות הערבית "אל-מסדר" מאיחוד האמירויות הערביות, צבא סוריה טען כי תקף בית חרושת לטילים בח'אן שייח'ון באמצעות מפציצי סוחוי Su-22 שאת פצצותיהם לא ניתן למלא בחומרים כימיים כלשהם, וכי לא היה ידוע להם שמפעל התחמושת של המורדים כלל כימיקלים רעילים. השימוש במטוסי הקרב הללו במתקפה הכימית צוין גם על ידי מקורות תומכי מורדים כמו המרכז הסורי לזכויות אדם. מאוחר יותר, משרד ההגנה הרוסי חזר על טענת הכוחות המזוינים של סוריה, אך טען כי ההתקפה על מחסן התחמושת של המורדים התרחשה בין 11:30 ל-12:30. שר החוץ הסורי, ואליד אל-מועלם, אמר במסיבת עיתונאים בדמשק כי כוחותיהם המזוינים "לא השתמשו ולא ישתמשו בנשק כימי, גם לא נגד קבוצות טרור הנלחמות נגד משטר אסד". הוא הבטיח למסור מידע לארגון למניעת הפצת נשק כימי (OPCW) ולאו"ם בנוגע להעברת חומרים כימיים מעיראק לסוריה או מטורקיה לסוריה על ידי ארגוני המורדים.
דובר משרד החוץ האיראני, בהראם קאסמי, גינה כל שימוש בנשק כימי בסוריה, אך הציע שהאשמים במתקפה הכימית הם "קבוצות טרור" ולא ממשלת סוריה.
התגובה האמריקאית
נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, האשים את המשטר הסורי בביצוע המתקפה הכימית, ואמר כי העולם המתורבת לא יכול להתעלם מן המעשה. טראמפ גם הטיל את האחריות להתקפה הכימית על הממשל של קודמו, ברק אובמה שהתחייב לתקוף את סוריה אם תשתמש בנשק כימי וחזר בו לאחר המתקפה הכימית בע'וטה. שר החוץ האמריקני, רקס טילרסון, אמר כי "כל מי שמשתמש בנשק כימי כדי לתקוף את בני עמו מראה התעלמות בסיסית מההגינות האנושית והוא חייב לתת דין וחשבון".
יומיים לאחר המתקפה הכימית, ב-7 באפריל 2017, בסביבות השעה 4:00 לפנות בוקר תקף צי ארצות הברית במזרח הים התיכון את בסיס חיל האוויר הסורי בחומס, שממנו המריאו יומיים קודם לכן המטוסים שביצעו את המתקפה הכימית. זו הייתה הפעם הראשונה שהבית הלבן הורה בגלוי ובפומבי על מתקפה צבאית נגד כוחות של צבא אסד.
יוליה ליווילה
יוליה ליווילה (בלטינית: Julia Livilla; תחילת שנת 18 לספירה – סוף 41 או תחילת 42) הייתה אצילה רומאית מהשושלת היוליו-קלאודית. היא הייתה בתו של גרמניקוס, נכדתו המאומצת של טיבריוס, נינתו של אוגוסטוס, אחותו של קליגולה, אחייניתו של קלאודיוס ודודתו של נירון.
ביוגרפיה
יוליה ליווילה נולדה בשנת 18. היא הייתה בתם של המצביא גרמאניקוס יוליוס קלאודיאנוס קיסר, שהיה נכון לאותה תקופה יורש העצר של הקיסר טיבריוס, ושל אגריפינה הזקנה. אביה היה בנם של נירון קלאודיוס דרוסוס ושל אנטוניה הצעירה, ונכדם של מרקוס אנטוניוס, אוקטביה וליוויה. אמה הייתה בתו של המצביא המהולל מרקוס ויפסניוס אגריפה ושל יוליה אוגוסטי פיליאה, ונכדתו של אוגוסטוס. מבין תשעת ילדיהם של גרמניקוס ואגריפינה הזקנה, רק שישה הגיעו לבגרות: שלושה בנים ושלוש בנות. יוליה הייתה הצעירה מבין הבנות. שלושת אחיה הגדולים היו נירון יוליוס קיסר (אין לבלבל עם נירון קיסר), דרוסוס קיסר ומי שהיה לימים הקיסר קליגולה. שתי אחיותיה הגדולות היו אגריפינה ודרוסילה.
יוליה נולדה בלסבוס במהלך סיור של הוריה באיי יוון, וגדלה באנטיוכיה במשפחה חמה ואוהבת. בשנת 19 התהפך המזל על משפחתה, כאשר אביה נפטר והועלו שמועות על פיהן נרצח. אמה האשימה את הקיסר טיבריוס שלא עשה די להעמדת הרוצחים למשפט, ובתגובה גירש אותה טיבריוס לאי נידח ושם מתה מרעב. שני אחיה הגדולים אומצו בידי טיבריוס (ומאוחר יותר הוצאו להורג במצותו), ויחד עם שתי אחיותיה ואחיה קליגולה, נשלחה לגור עם סבתא רבתא שלהם, ליוויה, אמו של טיבריוס. בשנת 27 מתה ליוויה, והם עברו לביתה של סבתם אנטוניה הצעירה. הן ליוויה והן אנטוניה היו נשים חזקות בעלות מעמד ועמדה בחברה הרומית, ושתיהן לא יכלו להקדיש זמן רב לגידול נכדים אלו. כתוצאה מכך, גדלו הארבעה פרא ללא השגחה.
יוליה הייתה מאורסת לדודן רחוק שלה, קווינקטיליוס וארוס, אשר היה בנם של פובליוס קווינקטיליוס וארוס ושל קלאודיה פולכרה. אלא שבשנת 27 נפל וארוס קורבן לאחד מתככיו של סיאנוס והואשם בבגידה. לפיכך האירוסין בוטלו. גורלו של וארוס לא ידוע. בשנת 31 מת סיאנוס, וטיבריוס הכריז על קליגולה כיורשו המיועד. בשנת 33, השיא טיבריוס את יוליה למרקוס ויניקיוס, אשר טקיטוס כותב עליו: "מזגו היה נוח ודיבורו נמלץ". בתחילת 37 מינה טיבריוס את ויניקיוס למושל הפרובינקיה אסיה, ויש סימנים שיוליה התלוותה אליו לשם. בהמשך אותה שנה, וקליגולה ירש אותו כקיסר. באותה תקופה טרם התפרסם קליגולה כאכזרי ומטורף, והיה קיסר אהוב, אהוד וצודק.
בשנת 38 מתה דרוסילה, ומותה היווה מכה קשה לקליגולה, וגרם לכך שחינן של אגריפינה וליוויליה סר בעיניו. בשנת 39 נחשף שבעלה של דרוסילה, מרקוס אימיליוס לפידוס, זמם קשר להדחתו של קליגולה (על הקשר עצמו ידוע מעט מאוד). לפידוס היה מאהבה של אגריפינה, וקליגולה החליט לנצל את ההזדמנות כדי להיפטר משתי אחיותיו, ואילץ אותן לחתום על מסמך שבו הן מודות בשותפות בקשר. הן גורשו לאי פונטינה, וקליגולה מכר את כל נכסיהן. בשנת 41 ביצע המשמר הפרטוריאני הפיכה, רצח את קליגולה, והכתיר במקומו את דודו קלאודיוס. קלאודיוס נחשב עד אז לשוטה החצר בשל פגמים מלידה: הוא היה צולע ומגמגם. אחת מהחלטותיו הראשונות של הקיסר החדש, הייתה ההחלטה על השבת אחיותיו הגולות של קליגולה ממקום גלותן. עם זאת, בהמשך אותה שנה, בשל תככיה של אשת קלאודיוס, מסלינה, אשר קינאה ביוליה, הואשמה יוליה בניאוף עם הפילוסוף סנקה. חרף העובדה שאשמתם לא הוכחה, הוגלתה יוליה לאי פאנדאטאריה וסנקה הוגלה אל קורסיקה. בסוף 41 או תחילת 42 הוצאה יוליה להורג במקום גלותה.
ב-46 הורתה מסלינה לרצוח גם את בעלה של יוליה, מרקוס ויניקיוס. ב-48 הוצאה מסלינה להורג, ואחותה של יוליה, אגריפינה, נישאה לקלאודיוס. אגריפינה הורתה להחזיר את סנקה מהגלות, וכן את שרידי גופתה של יוליה.
מה הדיבור
מה הדיבור היא תוכנית טלוויזיה ישראלית ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית וכיום משודרת בשידורים חוזרים בערוץ כאן חינוכית. התוכנית עלתה לשידור ב-3 ביולי 2017 ומנחה אותה שירי ארצי. התוכנית הייתה גם זו שפתחה את שידורי כאן חינוכית ב-15 באוגוסט 2018.
מבנה התוכנית
"מה הדיבור" עוסקת בשפה כבמראה בעדה משתקפים חיינו, ומציפה את השקרים המניפולציות, האמיתות והתובנות שמצויות בשפה.
התוכנית מיועדת לכל המשפחה והיא מאירה, מעירה ובוחנת את השאלות הללו באמצעות שיחה באולפן, ריאיון עם אורח מומחה בכל נושא, ומערכונים שכתב ומשחק אילן פלד, בהם מוצג מבט נוסף, שנון וביקורתי על נושא התוכנית כפי שהוא בא לידי ביטוי במציאות חיינו. בנוסף מצויים באולפן צמד ראפרים המציגים גם הם את השפה באור שונה, וממחישים עד כמה השפה היא זירת משחק מלאת אפשרויות.
שידור העונה הראשונה של התוכנית החל ב-3 ביולי 2017 והסתיים ב-13 בדצמבר אותה שנה.
Nightmare Revisited
Nightmare Revisited (בעברית: סיוט מחדש) הוא אלבום גרסאות כיסוי מאת אמנים שונים של שירי הלקוחים מהסרט "הסיוט שלפני חג המולד". הוא יצא לאור ב-30 בספטמבר 2008, על ידי חברת התקליטים וולט דיסני רקורדס כדי להנציח את יום השנה ה-15 של הסרט ליציאתו לקולנוע.
בנוסף ל-18 הרצועות של הפסקול המקורי, יש שתי הקלטות מחודשות של המלחין דני אלפמן: "Opening" ו-"Closing". בפסקול, הלהקה קורן הקליטה מחדש את "Kidnap the Sandy Claws". הגרסה נחשבת להקלטה הראשונה של הלהקה בה ריי לוזייר בתופים. בין היתר, גרסת התקליטור של האלבום כוללת את הטריילר של "הסיוט שלפני חג המולד".
רקע
הלהקה האמריקאית טייגר ארמי ביצעה גרסת כיסוי לשיר "Oogie Boogie's Song", שלא נכללה במהדורות התקליטורים הפיזיות של Nightmare Revisited, אך נכללה כרצועת בונוס דיגיטלית. ב-27 בספטמבר 2008, שלושה ימים לפני יציאתו של Nightmare Revisited, הוא היה זמין להאזנה בלעדית ב-Spin.com.
The American Way
The American Way (מאנגלית: הדרך האמריקאית) הוא האלבום השני של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית סייקרד רייך. האלבום יצא לאור ב-15 במאי 1990.
Nightmare Revisited
רקע
ב-22 בספטמבר 2008, סולנית הלהקה האמריקאית אוונסנס, איימי לי, ביצעה את השיר "Sally's Song" והודיעה כי תבצע אותו בתוכנית הטלוויזיה "The Tonight Show with Jay Leno", עם ג'יי לנו ב-13 באוקטובר 2008. זמר הרוק הכבד האמריקאי מרילין מנסון ביצע את "This Is Halloween" (מתוך המהדורה המחודשת של הפסקול) בתוכנית "The Tonight Show", בליל כל הקדושים שנתיים קודם לכן (31 באוקטובר 2006).
ביקורת
אלבום גרסאות הכיסוי זכה לביקורות חיוביות. ב-AllMusic הוענק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
The American Way
ניתוח מוזיקלי
The American Way הוא האלבום הראשון של סייקרד רייך שמראה שינוי של סגנון הת'ראש מטאל שאפיין את הלהקה למוזיקה מעט מתונה יותר. השיר "Who's To Blame" מתייחס לביקורות הקשות כלפי מוזיקת המטאל שטוענות שהיא מכיל מסרים סודיים ומעודדת דיכאון.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פיל רינד, למעט כאשר מצוין אחרת.
מבצעים
סייקרד רייך
מוזיקאים נוספים
פרסי הקולנוע של אקדמיית גולדן אייקונס
פרסי הקולנוע של אקדמיית גולדן אייקונס (באנגלית: Golden Icons Academy Movie Awards (GIAMA)) הם פרסים שנתיים בתפוצה האפריקאית, המוענקים כדי לכבד תרומות יוצאות דופן לתעשיית הסרטים האפריקאית. המהדורה הראשונה נערכה ביוסטון, טקסס, שבארצות הברית ב-2012.
סי גארד
סי-גארד (באנגלית: Sea Guard) הייתה ספינת סיוע והצלה בים הצפוני. לאחר שפעלה בתפקיד זה כ-30 שנה, היא הועברה לישראל, והוסבה לתפקיד של חקלאות ימית בים התיכון, עד שהוחלט להטביעה כאתר צלילה אל מול חופי אשקלון בשנת 1996.
השימוש בספינה והטבעתה
האוניה נבנתה בשנת 1960 באברדין שבסקוטלנד, וקיבלה את השם "DAWN SAVIOR" ("השחר המושיע"). יעודה של הספינה היה להוות ספינת סיוע והצלה בים הצפוני. על מנת שתוכל לעמוד בתנאים הקשים שבים הצפוני, היא נבנתה עם צללית נמוכה וחרטום מחוזק. בשנת 1990, לאחר 30 שנה של פעילות בים הצפוני, הועברה הספינה לישראל, והוסבה למטרות חקלאות ימית בים התיכון. היא קיבלה שם חדש, סי-גארד (שומרת הים), והחלה את פעילותה בישראל. במסגרת תפקידה, היא הובילה בתוכה דגים, מיכלים המאחסנים בתוכם אוכל שיועד עבור הדגים וציוד נוסף המיועד לטיפול בהם. ככל שחלף הזמן, הטיפול שהשקיע נמל אשדוד בספינה קטן, והיא הלכה והוזנחה. בספטמבר 2000 הוחלט לסלק את הספינה מהנמל מסיבה זו ומפני שלא היה בה עוד צורך. הוחלט להטביע את הספינה, כדי ליצור אתר צלילה חדש, בדרום הארץ. הספינה הוטבעה ב-7 באוקטובר 2000 אל מול חופי אשדוד.
אתר הצלילה "סי גארד"
אתר הצלילה "סי גארד" נמצא כ-3.5 קילומטר מערבית לחוף אשקלון, בעומק של כ-30 מטרים. ההגעה לאתר מתאפשרת באמצעות הפלגה בסירה בלבד. הספינה מכוסה בצמחיית ים ובבעלי חיים ימיים. בשל העומק של הצלילה ותנאי הראות הלא מזהירים, מומלץ לתאם את ההגעה לאתר בשעות הבוקר בהן תנועת הסירות דלה.
איב מארי אדלין
איב מארי אדלין (צרפתית: Yves-Marie Adeline; נולד ב-24 במרץ 1960) הוא סופר קתולי צרפתי, ומייסד מפלגת האליאנס רויאל המוקדשת לחידוש המלוכה בצרפת.
חייו
אדלין, יליד פואטייה הוא בעל משפחה ואב לשמונה, והיה מורה באוניברסיטת פואטייה בין השנים 1986–1989. עם השנים לאחר פרישתו מההוראה, פנה לכתוב ספרים ובנוסף החל בשיתוף פעולה עם משרדים פוליטיים שונים, דבר שהביאו היום ללמד ולהרצות על רעיונות הפוליטיקה במוסדות שונים בצרפת. אדלין היה נשיא מפלגת האליאנס רויאל, מפלגה מלוכנית צרפתית. מועמד לבחירות האירופאיות בשנת 2004, ומועמד לבחירות לנשיאות בשנת 2007, אך כאן לא הצליח להשיג את 500 הקולות של ראשי הערים. עם הזמן לאחר הבחירות המוניציפליות של מרס 2008 ברובע ה -7 של פריז, שם קיבל 0.96%, התפטר  אדלין מהמיליטנטיות הפוליטית.
מלון רון
מלון רון הוא בית מלון השוכן ברחוב יפו 44 בירושלים.
היסטוריה
מבנה בית המלון ממוקם ברחוב יפו 44, מול כיכר ציון. הבניין נבנה בשנות העשרים של המאה ה-20 על ידי עזרא ופנחס קוקיא. לפני שנהפך למלון, שכן במבנה בית הקפה המפורסם "קפה וינה". בשנת 1926 שכר טודרוס ורשבסקי את בית הדירות ברחוב יפו 44 ממשפחת קוקיא והפך אותו לבית מלון בשם "תל אביב". ב-3 באוגוסט 1948 נאם מנחם בגין על מרפסת המלון והכריז על פירוק האצ"ל ועל הצטרפות לוחמיו לצה"ל. מלבד מנחם בגין, הבניין שימש כמקום לנאומים באירועים פוליטיים רבים אחרים. ב-1958 שונה שמו למלון רון. ב-1999 שופץ, והורחב שנית ב-2014. בהמשך שם המלון שונה למלון מנורה, וכיום הוא משמש כהוסטל ואכסניה בשם "אכסניית ירושלים". ב-30 בינואר 2023 הודיעה רשת פתאל שהיא קנתה את המבנה, ושהיא תשפץ ותיבנה קומות נוספות למלון.
עיצוב המבנה
המלון בנוי בסגנון ירושלמי מסורתי, בשילוב אדריכלות מודרנית. המבנה מורכב משתי קומות כאשר רק בקומה הראשונה יש חדרים. מעליהם יש גג מרהיב עם נוף עד לשוק מחנה יהודה.
לראצ'ה
היסטוריה
בצפון העיר לראצ'ה המודרנית שוכנות הריסות העיר לכש (ליקסוס), עיר שהוקמה כנראה על ידי שבט ברברי במאה ה-12 לפני הספירה ושגשגה בעת העתיקה. העיר הייתה תחת השפעתה של קרתגו כאשר הגיעו אליה מתיישבים פיניקים במאה ה-7 לפנה"ס. בהמשך היא נהפכה להיות חלק מהפרובינקיה הרומאית מאוריטניה. מספר כותבים יוונים עתיקים מציינים את ליקסוס כמקום משכנם של גני ההספרידות המיתולוגיים.
במשך תקופה ממושכת העיר הייתה לא מיושבת. ההתיישבות בה התחדשה משלב מסוים אך בשנת 1471 האימפריה הפורטוגזית גירשה את התושבים המקומיים. בתקופת השושלת הסעדית הסולטאן מוחמד א-שייח החליט לבנות מחדש את העיר והקים לידה מבצר. בשנת 1610 ספרד כבשה את העיר, אך עשתה שימוש בנמל לצרכיה האימפריאליים מבלי לנהל את העיר עצמה. בשנת 1689 מולאי איסמעיל הטיל מצור על העיר והצליח להחזיר אותה לידיים מוסלמיות. בשנת 1765 צרפת שלחה משלחת צבאית בניסיון לכבוש את העיר אך נכשלה. בעקבות מתקפות פיראטים מאזור ברבריה, העיר ספגה התקפות צבאיות מצד כוחות אירופאים נוספים.
ב-1912 לראצ'ה נהפכה לחלק ממרוקו הספרדית עד עצמאות מרוקו ב-1956.
התהפוכות הצבאיות והמדיניות בתולדותיה של לראצ'ה הותירו את השפעתן על המראה של העיר. יש בה מבנים בסגנון ספרדי וצרפתי ולצד זאת בסגנון מורי ואנדלוסי. הארכיטקטורה שניכרת בה ביותר היא הארכיטקטורה האנדלוסית.
הייתה קהילה יהודית במקום. עדיין קיימים בה חורבת אחד מבתי הכנסת ושני בתי קברות יהודיים.
נתנאל צ'ונה
נתנאל צ'ונה (7 בדצמבר 1989 – 10 בדצמבר 2019) היה ראפר ישראלי.
ביוגרפיה
צ'ונה נולד ב-1989 בירושלים וגדל במעלה אדומים. הוא למד בישיבה בירושלים. את אביו הכיר רק בגיל 12, מכיוון שהאב שהה במאסר עקב עבירות סמים ואלימות. כשהיה בן 13 נפטר אביו ממחלת הסרטן, בעודו במאסר. בעקבות מותו של האב עזב צ'ונה את הישיבה ואת הדת. אז נחשף לעולם ההיפ הופ והראפ. החל לשיר בגיל 14 בהשפעת אמנים כטופאק שאקור ואמינם. לדברי צ'ונה, חש כעס גדול על העוול שנגרם לאביו ומתוך כעס זה החל לכתוב וליצור. שנה לאחר מכן, החל להקליט חומרים. במהלך שירותו הצבאי, חלה הידרדרות במצבו, כאשר כאבים מהם סבל עקב מחלת פרקים, פורשו ככאבים פסיכוסומטיים על ידי הרופאים שנתנו לו כדורי קלונקס. על כך כתב צ'ונה: "בצבא, הם ירקו, וזרקו, רק נתנו כדורים מרדימים", ותקופה מסוימת צ'ונה אף הוציא שירים תחת הכינוי 'קלונקס'.
בשיריו מספר צ'ונה בפתיחות על חוויות החיים הקשות שעבר: ילדות בבית שיש בו אלימות ("ברגע שבחרת להרביץ לה היא שקעה"), שירות צבאי קשה ("הייתי ילד רגיל, הצבא הזה הרג אותי"), אשפוזים במחלקה פסיכיאטרית סגורה ונטילת כמות גדולה של כדורים פסיכיאטרים ("כמה ליתיום! תן לו 1,200. תהרוג אותו לאט לאט").
ב-2013 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "חזרה כפייתית". באותה שנה הוציא גם את אלבומו השני, "כניעה אלטרואיסטית".
ב-2014 הוציא את אלבום האוסף, "מחלקה סגורה יום ד'".
ב-10 בדצמבר 2019, שלושה ימים לאחר יום הולדתו ה-30, נפטר לאחר שלקה בדום לב.
לאחר מותו
ב-29 באוגוסט 2021 יצא לאור האלבום "צ'ונהלוגיה", המבוסס על הקלטות וסקיצות לאלבום חדש שנמצא בעיזבונו.
מועדון החמאם
מועדון החמאם ביפו היה מוסד תרבותי בולט בחיי התרבות של מדינת ישראל בשנות ה-60 של המאה העשרים.
בית המרחץ הטורקי
המבנה חדל מלשמש כבית מעצר בשנות ה-70 של המאה ה-19, ובית הממשל הועבר ממנו ב-1897, כאשר נחנך בית הסראייה החדש בכיכר השעון הסמוכה. והבניין נרכש על ידי משפחת דמיאני הנוצרית, ובמקום החל פועל גם בית חרושת לסבון משמן זית.
ביוני 1936 נערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי מבצע עוגן בו נהרסו בתים רבים סביב בית הסראייה הישן, על מנת לפלס נתיבים בתוך השטח המאוכלס, לשם הקלת השליטה בעיר יפו. בין השאר פוצצו את כל הבתים שהיו צמודים לבית הסראייה מדרום (אזור גן הפסגה) וחלקו הדרומי של החמאם נפגע. ב-17 ביולי דווח כי הבריטים חזרו ופוצצו את החמאם, שלא קרס בשני ניסיונות פיצוץ קודמים.
לאחר מלחמת העצמאות הפך האזור שסביב ל"", למבנים העתיקים הופנו עולים, ואת חלקם תפסו פולשים. באוגוסט 1949 דיווח כתב "הארץ" שבית המרחץ הטורקי, שרד כמעט בשלמותו. ב-1950 החלו פעולות לפינוי ושיקום האזור.
בינואר 1956 דווח כי עיריית תל אביב מתכננת להפוך את מתחם בית הסראייה הישן למוזיאון. במקביל החלו חפירות ארכאולוגיות במבנה ובכל השטח שסביבו, בראשות יעקב קפלן. ב-1959 נחשפו מתחת למבנה החמאם, חומות וביצורים מהמאה ה-18 לפנה"ס (תקופת הברונזה התיכונה ב'), בזמן שיפו הייתה בשליטה מצרית. החפירות נערכו גם בתוך מבנה החמאם עצמו, ועזרו בזיהוי גדלו של התל העתיק של יפו.
מועדון החמאם
בתחילת 1960 הוכרז שמוזיאון יפו לעתיקות יפתח בבית הסראייה הישן, בחלקו הקדמי של המבנה הפונה אל הרחוב, ומועדון בחמאם העתיק.
בעקבות הצלחת מועדון התיאטרון בתל אביב החליטו חיים חפר ודן בן אמוץ לפתוח מקום דומה שיעלה תוכניות בידור מקוריות בשילוב עם בילוי, שתייה וארוחות קלות, שכרו את המקום, ושיפצו אותו בסיועם של האדריכלים רם כרמי, משה לופנפלד וגיורא גמרמן. במאי 1961 נפתח המועדון. במשך חמש שנות פעילותו הועלו בו הפקות מקומיות, רובן בבימויו של שמואל בונים עם יוצרים רבים כמו דן אלמגור, יורם מטמור, נעמי שמר, עמוס קינן, יוחנן זראי, דובי זלצר ועוד. אברהם דשא (פשנל) סייע בצד הניהולי, חיים חפר ודן בן אמוץ כתבו את מרבית החומר. כמה תוכניות הצליחו מאוד והוצגו גם מחוץ לחמאם שקיבל אז בעיתונות את השם תיאטרון החמאם.
בנובמבר 1962 פתח במקום יורם קניוק גלריה לאמנות, שפעלה בשעות היום.
המיתון הקשה בשנת 1966 פגע בתעשיית הבידור בישראל. מועדון החמאם נתקל בקשיים כלכליים ובסוף אותה שנה החליטו חפר ובן אמוץ לסגור את המקום.
דן בן אמוץ שהיה קשור למקום וגר בקרבתו, בחר במועדון החמאם לערוך בו, ב-8 באפריל 1989, את מסיבת הפרידה שלו מהחיים ביחד עם חבריו הרבים, אירוע שזכה לתהודה גדולה בכל אמצעי התקשורת. הוא נפטר מסרטן זמן קצר לאחר מכן.
במקום פעל אולם אירועים שפשט את הרגל ב-2018.
בשנת 2021 נפתח המקום מחדש כמתחם לאירועים.
מספר ליילנד
מספר ליילנד (באנגלית: Leyland number) בתורת המספרים הוא מספר מהצורה: x^y + y^x כאשר x ו-y הם שלמים גדולים מ-1‏.
מספרים אלו קרויים על שמו של המתמטיקאי הבריטי פול ליילנד. מספרי ליילנד הראשונים הם:  .
הדרישה ששני המספרים יהיו גדולים מ-1 חשובה, מכיוון שבלעדיה כל שלם חיובי יהיה מספר ליילנד מהצורה x^1 + 1^x.‏ בנוסף, עקב עקרון הקומוטטיביות של החיבור, התנאי
x ≥ y ‏מוסף בדרך כלל כדי להימנע מכפילות בקבוצת מספרי ליילנד (כך שמתקבל התנאי: ‏1 < y ≤‏ x).
מספרי ליילנד ראשוניים
ליילנד ראשוניים (Leyland primes) הם מספרי ליילנד שהם גם ראשוניים.
הראשונים שבהם הם:
המתאימים ל:
עד נובמבר 2012 מספר ליילנד הגדול ביותר שהוכח שהוא ראשוני היה 51226753 + 67535122 (מספר בעל 25,050 ספרות). בתחילת 2011 הוא היה המספר הראשוני הגדול ביותר שהוכח שהוא ראשוני על ידי הוכחת ראשוניות בעזרת עקומות אליפטיות.
ישנם מספרים רבים גדולים יותר אשר נחשבים "כנראה ראשוניים", כגון 3147389 + 9314738‏, אולם קשה להוכיח מתמטית את ראשוניותם של מספרי ליילנד גדולים. פול ליילנד כתב באתרו: "לאחרונה התברר כי מספרים אלו הם אבן בוחן אידיאלית עבור תוכניות להוכחת ראשוניות. יש להם מבנה אלגברי פשוט אולם אין להם תכונות ציקלוטומיות (cyclotomic) מיוחדות הניתנות לניצול".
ישנו פרויקט בשם XYYXF שמטרתו למצוא רכיבי ליילנד של מספר ליילנד נתון.
מספרי ליילנד מהסוג השני
מספר ליילנד מהסוג השני הוא מהצורה:x^y - y^x, כאשר x ו y הם שלמים גדולים מ-1‏.
גם עבור הסוג השני ישנה חשיבות למספרים הראשוניים. הראשונים שבהם הם:
שלומי אזולאי (חלוץ)
שלומי אזולאי (נולד ב-18 באוקטובר 1989) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ במכבי בני ריינה.
קריירה
לאחר ההצלחה בכפר סבא רכשה מכבי חיפה בשנת 2010 את כרטיס השחקן שלו בעסקה שערכה כמיליון שקל, והוא חתם בחיפה לחמש שנים. ב-13 בספטמבר 2010 ערך אזולאי את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול הפועל באר שבע. בעונתו הראשונה כשחקן מכבי חיפה כבש שישה שערים ובישל שישה נוספים (מלך הבישולים של הקבוצה), והיה שותף לזכייתה של מכבי חיפה באליפות המדינה לעונת 2010/2011, על אף שהיה פצוע למשך כמה חודשים במהלך העונה, וברוב המשחקים הוא עלה מהספסל.
בתחילת עונת 2013/2014 כבש אזולאי שני שערים במדי מכבי חיפה, וב-13 בינואר 2014 הושאל לבית"ר ירושלים עד תום העונה. ב-11 בפברואר 2014 כבש אזולאי את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–0 על הפועל בני לוד במסגרת גביע המדינה. את שער הבכורה בליגה כבש אזולאי בניצחון 1–0 על מ.ס. אשדוד. בסך הכל ערך עד סוף העונה 15 הופעות בליגה במדי בית"ר ירושלים, בהן כבש שלושה שערים.
ב-3 בספטמבר 2014 חתם אזולאי לשנתיים בהפועל תל אביב. ב-13 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשבמחזור הראשון של עונת 2014/2015 נכנס כמחליף בניצחון 1–0 על מכבי נתניה באצטדיון בלומפילד. ב-20 בדצמבר 2014 כבש את שער הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, בניצחון 2–0 על מכבי נתניה בפתיחת הסיבוב השני של ליגת העל. בסך הכול כבש אזולאי חמישה שערי ליגה במדי הפועל תל אביב והיה מלך שערי הקבוצה בעונה זו, ובסופה שוחרר מהמועדון.
ב-4 באוגוסט 2015 חתם אזולאי לעונה אחת בבני סכנין. ב-5 באוקטובר כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה, במשחק מול קבוצתו לשעבר בית"ר ירושלים. ב-1 במאי 2016 כבש אזולאי שלושער בניצחון 3–0 על בית"ר ירושלים, ובסך הכול כבש בעונה זו 14 שערי ליגה והיה למלך השערים של הקבוצה בעונת 2015/2016, וסגן מלך השערים של ליגת העל בצוותא עם ניקיטה רוקאביציה ואליניב ברדה.
ב-11 ביולי 2016 חתם אזולאי לשלוש שנים בעירוני קריית שמונה. בעונת 2016/2017 כבש אזולאי שבעה שערים ב-30 הופעות ליגה. את העונה שלאחר מכן החל אזולאי בקריית שמונה, וב-5 בספטמבר 2017 חזר לבני סכנין וחתם לשנתיים במועדון. בעונת 2017/2018 כבש שישה שערים ב-29 הופעות ליגה, ובעונת 2018/2019 כבש תשעה שערים ב-31 הופעות, אך בסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-13 בינואר 2021 חזר אזולאי לקדנציה שנייה בהפועל תל אביב, וחתם לשנה וחצי במועדון. בסיום אותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו פתח בהרכב בהפסד הפועל 2-1 למכבי תל אביב לאחר הארכה.
ב-2 ביוני 2022 חתם במכבי בני ריינה.
רכס הרי גולד
רכס הרי גולד או רכס הר גולד (באנגלית: Gold Mountain Range) הוא רכס הרים במחוז אזמרלדה במדינת נבדה שבארצות הברית.
הרכס הוא תת-רכס של רכסי אזמרלדה. שיא גובהו של הרכס 2,484 מטרים מעל פני הים.
לקריאה נוספת
• Kathy Calvert, Dale Portman, The California Desert Conservation Area: Final Environmental Impact Statement, P 77
ערש הציוויליזציה
המונח ערש הציוויליזציה (באנגלית: Cradle of civilization) מתייחס למקומות שבהם החלה התפתחות הציוויליזציה האנושית. התפיסה הנפוצה כיום היא, שלא היה מקום אחד שהוא ערש הציוויליזציה האנושית, אלא היו כמה תרבויות שהתפתחו במקביל באופן עצמאי, כאשר האזורים בהם התפתחו לראשונה ציוויליזציות היו אזור הסהר הפורה (במצרים העתיקה, הלבנט, ובמסופוטמיה), הודו העתיקה וסין הקדומה. מידת ההשפעה ההדדית של התרבויות הקדומות הללו זו על זו שנוי במחלוקת. כמו כן, התפיסה המקובלת כיום היא שהתרבויות הפרה-קולומביאניות של מסו-אמריקה, בעיקר אלו אשר נמצאו באזור בו נמצאת כיום מקסיקו, ואלו שנמצאו באזור בו נמצאת כיום פרו, התפתחו באופן מבודד ועצמאי מהציוויליזציות של אירואפרסיה.
ההיסטוריונים נוהגים להגדיר קיומן של ציוויליזציות על פי קריטריונים שונים, כגון שימוש בכתב, וקיומן של ערים, מעמדות חברתיים, חקלאות, בעלי חיים, מבני ציבור, מטלורגיה, וארכיטקטורה מונומנטלית.
עדויות קדומות ליישובי קבע מהתרבות הנאטופית נמצאו באזור הלבנט ומתוארכים לסביבות תחילת האלף ה-12 לפנה"ס. ייתכן שיישובים אלה לא התבססו על חקלאות. המעבר לחקלאות התרחש בסהר הפורה כ-11,500–12,000 שנים לפני זמננו, ובאופן עצמאי גם באזורים אחרים, במה שמכונה המהפכה הנאוליתית.
מיקום אחד או מיקומים מרובים
בעוד שבתחילה הסברה המקובלת הייתה שהציווליזציה האנושית התפתחה במקור באזור הסהר הפורה והתפשטה משם באופן הדרגתי ברחבי העולם, התאוריה המקובלת כיום היא שמספר ציוויליזציות התפתחו במקביל ובאופן עצמאי במספר מקומות בשתי ההמיספרות.
ערש הציוויליזציה המערבית
התפיסה המקובלת כיום היא שיוון הקלאסית היא הציוויליזציה הקדומה ביותר שהיוותה את הבסיס לתרבות המערבית המודרנית, ובפרט לדמוקרטיה, האמנות, התיאטרון, הפילוסופיה והמדע של התרבות המערבית המודרנית. מסיבה זו היא מכונה "ערש התרבות המערבית". יחד עם יוון, רומא מתוארת גם כן לעיתים כערש התרבות המערבית בשל התפקיד שהיה לרומא בעיצוב הפוליטיקה, הרפובליקניזם, המשפט, האדריכלות, הלוחמה והאימוץ של הנצרות בקרב התרבות המערבית המודרנית.
גמר גביע אירופה לאלופות 1958
גמר גביע אירופה לאלופות 1958 התקיים באצטדיון הייזל בבריסל, בלגיה ב-28 במאי 1958, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אירופה לאלופות לעונת היא ריאל מדריד הספרדית, שניצחה במשחק את מילאן האיטלקית בתוצאה 3-2 לאחר הארכה. משחק הגמר נעל את המהדורה השלישית של גביע אירופה לאלופות.
ריאל מדריד השלימה זכייה שלישית ברציפות בתואר (מתוך חמש זכיות רצופות), ולמעשה זכתה בכל מהדורות המפעל עד אז. בפעם השנייה ברציפות גברה ריאל על יריבה איטלקית, אחרי שעונה קודם לכן גברה 2-0 על פיורנטינה. לראשונה בתולדות המפעל, הוכרע משחק הגמר בהארכה, וזאת לאחר שהקבוצות נפרדו בשוויון 2-2 בסיום הזמן החוקי.
שתי הקבוצות העפילו לטורניר בזכות הישגיהן בעונת. ריאל מדריד העפילה לטורניר כאלופה המכהנת, ובמקביל זכתה גם באליפות ספרד, לאחר שהקדימה בחמש נקודות את סביליה. מילאן זכתה באליפות איטליה, לאחר שהקדימה את פיורנטינה בשש נקודות.
לראשונה בטורניר, נערך הגמר במדינה נייטרלית, וזאת לאחר שלגמר הראשון ששוחק בפריז הגיעה סטאד ריימס, ולשני במדריד הגיעה ריאל. הפעם, נערך המשחק באצטדיון הייזל לעיני 67 אלף צופים. לאחר מחצית ראשונה נטולת שערים, עלתה מילאן ליתרון ראשון לאחר כשעה מרגליו של חואן סקיאפינו. רבע שעה אחר כך קבע אלפרדו די סטפנו שוויון 1-1. שלוש דקות חלפו וארנסטו גריז'ו החזיר את מילאן ליתרון 2-1, אך בדקה ה-79 קבע הקטור ריאל שוויון 2-2. המשחק הלך להכרעה בהארכה, ובדקה ה-107 קבע פרנסיסקו חנטו את תוצאת המשחק, 3-2 לריאל.
ריאל מדריד
לאחר שזכתה להעפלה אוטומטית מהסיבוב המוקדם, החלה ריאל את משחקיה בטורניר בשלב שמינית הגמר מול אנטוורפן הבלגית. במשחק הראשון בחוץ ניצחה ריאל 2-1 בזכות צמד שערים של אלפרדו די סטפנו. לעומת המשחק הראשון, משחק הגומלין באצטדיון סנטיאגו ברנבאו היה חד-צדדי והסתיים בניצחון מרשים של ריאל, בתוצאה 6-0. הקטור ריאל כבש את כל שלושת שעריה של ריאל במחצית הראשונה.
בשלב רבע הגמר פגשה ריאל במפגש כל-ספרדי את סביליה. המשחק הראשון התקיים במדריד, והיה לתצוגת תכלית של אלופת אירופה שהביסה את סביליה בתוצאה 8-0. די סטפנו כבש רביעייה במשחק, רמון קופה הוסיף צמד. במשחק הגומלין הובילה סביליה 2-0, אך ריאל חזרה בזכות צמד של צ'וס פרדה והמשחק הסתיים בשוויון 2-2. עם 10-2 בסיכום שני המפגשים, העפילה ריאל לחצי הגמר.
חצי הגמר הפגיש בין ריאל לבין ואשאש ההונגרית. במשחק הראשון בבית המשיך די סטפנו להפגין יכולת כיבוש גבוהה, והבקיע שלושער בדרך לניצחונה של ריאל 4-0. בגומלין בחוץ גברה ואשאש על ריאל בתוצאה 2-0, שלא הספיק לה לחזור מהתבוסה במשחק הראשון. עם 4-2 בסיכום שני המפגשים, העפילה אלופת אירופה פעם נוספת לגמר המפעל.
מילאן
אלופת איטליה הוגרלה לסיבוב המוקדם מול נציגת אוסטריה, ראפיד וינה. במשחק הראשון בבית גברה מילאן 4-1 על ראפיד, אך במשחק הגומלין בחוץ הובסה 5-2. עם שוויון 6-6 וניצחון לכל קבוצה בסיכום שני המפגשים, ובהיעדר חוק שערי חוץ, נפגשו הקבוצות שלושה שבועות אחר כך למפגש פלייאוף בציריך. מילאן גברה 4-2 על ראפיד במשחק הפלייאוף (צמד לגסטון בין) וצלחה את הסיבוב המוקדם.
בשמינית הגמר פגשה מילאן את גלאזגו ריינג'רס הסקוטית. במשחק הראשון בחוץ נקלעה מילאן לפיגור לאחר כחצי שעה, ולא הצליחה להגיב עד לדקה ה-75. ברבע השעה האחרונה הצליחה מילאן להשלים מהפך מרשים ולסיים את המשחק עם ניצחון 4-1 (צמד לארנסטו גריז'ו). במשחק הגומלין בבית השלימה מילאן ניצחון כפול כשגברה 2-0 על ריינג'רס במשחק, ו-6-1 בסיכום שני המפגשים.
בשלב רבע הגמר פגשה מילאן את בורוסיה דורטמונד, נציגת גרמניה המערבית. במשחק הראשון הייתה מילאן קרובה לניצחון חוץ כשהובילה 1-0, אך ספגה שער עצמי בדקה האחרונה והקבוצות נפרדו בשוויון 1-1. בגומלין הביתי השלימה מילאן את העפלתה עם ניצחון 4-1, שהבטיח לה את המקום בחצי הגמר.
ליפוט גדה
ליפוט גדה (במקור גרוסמן, בהונגרית: Gedő Lipót; טורקווה, 5 באוקטובר 1887 – ניו יורק, ארצות הברית, 28 ביולי 1952) היה גרפיקאי יהודי-הונגרי חשוב, קריקטוריסט, צייר.
ביוגרפיה
ליפוט גדה נולד במשפחה יהודית כבנם של הרמן (ארמין) גרוסמן, שוחט ומוהל ושל יוהאנה (יאנקה) סירמן. הוא היה תלמידו של קארוי פרנצי באוניברסיטה לאמנויות יפות בבודפשט, ואחר כך למד במינכן. בשנת 1914 ארגן את תערוכת האוסף הראשונה שלו בבית האמנים בבודפשט וזמן קצר לאחר מכן הוא גויס לצבא. עד מהרה שוחרר בגלל מחלתו. בין השנים 1914 – 1916 הוא היה עמית מערכת של העיתון Prager Tageblatt ובשנת 1915 ארגן מיצירותיו תערוכה בפראג. לאחר מלחמת העולם הראשונה התפרסמו איוריו בעיתונים מ"פיסטופו", ה"אוֹישאג" ו"חזירון הסילבסטר". בשנת 1919 הקים בית ספר חופשי יחד עם עם ליפוט הרמן, שם לימדו בחינם צעירים מוכשרים. משנת 1921 הוא הכין איורים עבור הוצאת אולשטיין בברלין, ומאוחר יותר עבד כקריקטוריסט ב"די שטונדה" (Die Stunde) בווינה. משנת 1920 הועסק במשך ארבע עשרה שנים על ידי עיתון הבדיחות ההומוריסטי בורשסם ינקו. בשנת 1923 יצא אלבומו שתיאר מאה אנשי ציבור אוסטרים. הוא הקים את עיתון הבדיחות סֶרְווֹּס, שהופיע בווינה במשך שנה וגדה היה גם עורך והמאייר שלו. בין השנים 1927 – 1938 עבד בהונגריה. במהלך תקופה זו הוא אייר עבור "עיתון בוקר", "חיי התיאטרון", "חץ", "קריקס-קראקס", "עיתון טולנה העולמי", "סקירה עצמאית", "מראה", "יום ראשון של העיתון של פשט", "אוישאג", "כיריים", "תקווה", "זמנים חדשים", "פשט קורייר", "פיגארו", "פאטה מורגנה", "מגזין התיאטרון". בשנת 1928 השתתף בהקמת החברה לאמנויות יפות בשם גילדת מונקאצ'י. אלבום הקריקטורה שלו, ששמו היה "אספני אמנות וביבליופילים הונגריים" התפרסם בשנת 1931 ובאותה שנה ערך תערוכה קולקטיבית במוזיאון ארנסט. משנת 1933 היו לו שלוש תערוכות אוסף בבודפשט. בשנת 1936 הוא אייר את רומן הנעורים "יאני הופך לג'וני". בשל האנטישמיות הגואה בהונגריה והחוקים האנטי יהודיים, משנת 1938 התגורר בפריז ואחר כך בניו יורק.
גמר גביע אירופה לאלופות 1958
מילאן
בחצי הגמר פגשה מילאן את מנצ'סטר יונייטד האנגלית. במשחק הראשון באולד טראפורד כבש חואן סקיאפינו את שער היתרון למילאן לאחר 24 דקות, אך מנצ'סטר השוותה עוד לפני המחצית והשלימה את המהפך עשר דקות לסיום כדי לנצח 2-1. עם פיגור של שער אחד אירחה מילאן את הגומלין, מחקה את הפיגור כבר בדקה השנייה עם שער של סקיאפינו, ובמחצית השנייה כבשה שלוש פעמים נוספות, גברה 4-0 על מנצ'סטר עם צמד של סקיאפינו, והעפילה לראשונה בתולדותיה לגמר הטורניר.
סיכום המשחק
משחק הגמר השלישי בתולדות גביע אירופה היה הראשון להתקיים במדינה נייטרלית, וזאת לאחר שסטאד ריימס הצליחה להעפיל לגמר הראשון בפריז, וריאל מדריד עצמה זכתה שנה לאחר מכן בגביע באצטדיונה הביתי, אצטדיון סנטיאגו ברנבאו.
האלופה המכהנת, בעונתה הראשונה תחת המאמן הארגנטינאי לואיס קרניליה, הגיעה כקבוצה העדיפה למשחק. חלוץ הקבוצה, הקטור ריאל, סבל מפגיעה בקרסולו בבוקר במשחק, אך לבסוף עמד לרשותו של קרניליה ועלה בהרכב. הוא השלים חוליית התקפה חזקה שכללה בין היתר את אלפרדו די סטפנו, רמון קופה ופרנסיסקו חנטו, שכבשה עד לגמר 22 שערים בשישה משחקים בלבד. מנגד, ג'וזפה ויאני העמיד קבוצה מאוזנת וקשוחה, בכיכובם של צ'זארה מלדיני בהגנה, נילס לידהולם הקפטן בקישור וחואן סקיאפינו בחוד ההתקפה.
המחצית הראשונה של המשחק הייתה מאוזנת במצבי ההבקעה. ריאל דגלה יותר בשליטה בכדור ובהתקפות מסודרות, בעוד מילאן התבססה על הגנה חזקה ויציאה להתקפות מתפרצות. בסיומן של 45 הדקות הראשונות, אף קבוצה לא הצליחה למצוא את הרשת, שוויון 0-0 בהפסקה.
המחצית השנייה המשיכה את המגמות מהמחצית הראשונה, וכעבור 59 דקות הצליחה מילאן להפתיע ולעלות ליתרון בהתקפה מתפרצת, לאחר שסקיאפינו בעט בעוצמה מתוך הרחבה לרשת הגבוהה של קפטן ריאל, השוער חואן אלונסו. דקה אחת עברה ומילאן התקרבה לשער השני. החלוץ הארגנטינאי ארנסטו קוצ'יארוני הצליח להכניע את חואן אלונסו, אך נעצר במשקוף השער. מן העבר השני, די סטפנו הפגין יכולת גבוהה מאוד, החל ממשחק ההגנה, דרך בניית ההתקפות בקישור ועד לייצור מצבי הבקעה בהתקפה. בדקה ה-74 הצליח די סטפנו לכבוש את שער השוויון של ריאל, לאחר שהשתלט על הכדור ברחבה ובעט בין שני מגנים כדור שטוח וחזק לפינה, 1-1.
בדקה ה-77, שלוש דקות לאחר שער השוויון של ריאל ופחות מרבע שעה לסיום המשחק, חזרה מילאן להוביל, בזכות בעיטה לא חזקה אך מדויקת של ארנסטו גריז'ו מסף הרחבה, שקבעה 2-1 למילאן. היתרון החזיק מעמד למשך שתי דקות בלבד. בדקה ה-79, הקטור ריאל ששיתופו הוטל בספק קיבל כדור שהוגבה אליו מאגף ימין לתוך הרחבה, והקפיץ אותו לפינה הרחוקה. שוויון 2-2, שהחזיק מעמד עד לשריקת הסיום ושלח את הקבוצות להארכה, לראשונה בתולדות משחקי הגמר של הטורניר.
מי שנטל את האחריות בחלק ההתקפי בהארכה היה פרנסיסקו חנטו. הקיצוני השמאלי של ריאל סיכן את השער של מילאן, הצליח לשלוח כדור לקורה בדקה ה-106, ודקה אחר כך הצליח לכבוש את שער הניצחון של ריאל עם סיומת שטוחה ומדויקת בתוך הרחבה. מילאן, שנקלעה לפיגור ראשון במשחק, לא הצליחה להגיב, וריאל מדריד זכתה בתואר והמשיכה את שליטתה המוחלטת בטורניר גביע אירופה בשנותיו הראשונות.
אמין גואירי
אמין פריד גואירי (בצרפתית: Amine Ferid Gouiri; נולד ב-16 בפברואר 2000 בבורגואן-ז'לייה שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סטאד רן מליגת העל הצרפתית.
אולימפיק ליון
גואירי הגיע למחלקת הנוער של אולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית בשנת 2013, ובשנת 2017 חתם על חוזה מקצועי ראשון במועדון. הוא שיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון. ב-19 בנובמבר 2017 ערך גואירי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 0-0 נגד מונפלייה במסגרת המחזור ה-13 בליגה לעונת 2017/2018. בסך הכל ערך גואירי שמונה הופעות ליגה במועדון, מבלי להבקיע שער.
ניס
ב-1 ביולי 2020 חתם גואירי על חוזה לארבע עונות בניס מליגת העל הצרפתית. ב-23 באוגוסט ערך גואירי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהבקיע צמד שערי בכורה בניצחון 2-1 על לאנס במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. בעונתו הראשונה במועדון ערך גואירי 34 הופעות ליגה, בהן הבקיע 12 שערים.
קריירה בינלאומית
גואירי היה חלק מסגל נבחרת צרפת עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך ארבע הופעות בטורניר.
קרול קליין
קרול קליין (Karol Klein; 30 בינואר 1908, קרקוב – 17 באוגוסט 1983, תל אביב) היה פסנתרן ומורה לפסנתר פולני-ישראלי.
קורות חיים
קרול קליין, בן שמואל, נולד בינואר 1908 בקרקוב שבגליציה (בעת הולדתו בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, ולאחר המלחמה בפולין). למד בקונסרבטוריון בקרקוב אצל ויקטור לַבּוּנסקי (Łabuński) ובקונסרבטואר של פריז אצל איזידור פיליפ (Isidor Philipp), ובנוסף השתלם אצל הפסנתרן והמלחין איגנץ פרידמן. קונצרטים שלו שודרו ברדיו.
בחודש יוני 1945, לאחר מלחמת העולם השנייה, מינה אותו זביגנייב דזֶ'וויֶיצקי (Drzewiecki) לפרופסור לפסנתר בבית הספר הממלכתי הגבוה למוזיקה בקרקוב שהוקם זמן קצר קודם לכן. כעבור שנה מונה לדקאן המחלקה לנגינה. ב-30 בינואר 1951 התפטר ועלה לישראל. בארץ עבד כמורה באקדמיה למוזיקה בתל אביב.
בין תלמידיו: רון וידברג, שרה פוקסון, רמי בר-ניב וגבריאל כמורה.
קליין נפטר בקיץ 1983, בן 75 במותו. נקבר בבית העלמין קריית שאול לצד אשתו, מריה קליין, בתו של עורך הדין וחבר הפרלמנט האוסטרי ד"ר אדולף גרוס, שנפטרה בפברואר 1973.
Nail in the Coffin
Nail in the Coffin (בעברית: מסמר בארון הקבורה) הוא המיני-אלבום השלישי של הבדרנית אג'ה, בו מתארחת גם שילו. המיני-אלבום יצא לאור ב-27 בספטמבר 2019, בהוצאה עצמאית, לכבוד ליל כל הקדושים. המיני-אלבום נחשב למיני-אלבום חג המולד הראשון של השתיים.
פרט ל-"Body Count" שהוקלט על ידי שילו ו-"Paranoia" שהוקלט על ידי אג'ה, כל שירי המיני-אלבום הוקלטו על ידי השתיים יחדיו.
ביקורת
ג'ורדן באסט מ-NME תיאר את המיני-אלבום כ"אנתולוגיה מפחידה של חובבי ההיפ-הופ הכהים" והוסיף כי "למיני-אלבום ולמאזינים שלו יש קשר לג'ייסון וורהיס מהסרטים של "יום שישי ה-13" והסרטים האחרונים של "הטיהור" שיצאו משנת 2013 ועד שנת 2019". ג'ון עלי מבילבורד תיאר את המיני-אלבום כ"מאיים" וכלל את "Haunted House" ב-"Billboard Pride's October 2019 Playlist".
בית משכית
בית משכית הוא בניין ששימש בעבר כבית הקונסול האוסטרי. הוא שוכן ברחוב הרב קוק 10, בירושלים, על יד בית הרב קוק.
היסטוריה
בשנת 1847 החליטה הקיסרות האוסטרית לחזק את מעמדה בארץ ישראל. על מנת לעשות כן, הקיסרות האוסטרית החליטה לפתוח קונסוליה בתוך העיר העתיקה. הקונסוליה נפתחה לאחר חמש שנים של בנייה ותכנון, בשנת 1872, קרוב לשער שכם. בשלהי התקופה העות'מאנית החלו הקונסוליות במעבר לבתי קונסוליות חדשים שנבנו עבורם מחוץ לחומות העיר העתיקה. בין השאר, נבנה מבנה חדש גם עבור הקונסוליה האוסטרית, והם בחרו לשכן את עצמם בבית ברחוב הרב קוק. על הקונסוליה שמרו חיילים אוסטרים, שנקראו הקרבניארי. מאוחר יותר, עזבה הקונסוליה האוסטרית את הבית והוא נהפך למלון בשם לבנון. לאחר מלחמת העצמאות השתכנה במקום הפנימייה של ישיבת הרב קוק. לאחר מכן שימש הבית את הקופטים הירושלמים כמנזר. כאשר הקופטים עזבו גם הם את הבית, הוא נשאר נטוש במשך מספר שנים. כמה שנים מאוחר יותר, הבית שימש את מערכת עיתון הג'רוזלם פוסט. גם ימיהם של מערכת העיתון בבית לא האריכו, והם נטשו את המקום אחרי שנים בודדות. ב-1963 שופץ המבנה והיה פתוח לביקורי הציבור. מאירה גרא, שניהלה את חנות משכית, הייתה זו שהציעה את הרעיון להפוך את בית משכית לחנות של חברת "משכית". היא גייסה למאמץ את רות דיין, והן הפכו את המבנה לחנות ולתצוגה של מוצרי טקסטיל וצורפות. בית משכית שימש בראשותה של רות דיין חנות לעבודות אומנות שהכינה וקנתה.
הפיגוע בשדי תרומות
הפיגוע בשדי תרומות הוא פיגוע התאבדות שבוצע ב-19 ביוני 2003 במושב שדי תרומות שבביכורה שבדרום עמק המעיינות כ-4 קילומטרים צפונית למחסום הבקעה, בפיגוע נרצח אבנר מרדכי, בן 63 תושב המושב.
הפיגוע התרחש כ-7 חודשים לאחר הפיגוע בסניף הליכוד בבית שאן, אבנר היה יו"ר הסניף ופעיל ותיק של המפלגה. הפיגוע היה הראשון באזור עמק בית שאן מאז הסכם השלום עם ירדן.
הפיגוע
הפיגוע התרחש בשעה 6 בבוקר ביום חמישי ה-19 ביוני 2003, המחבל אחמד עבאהרה, בן 20, תושב הכפר יאנון צעד מהכניסה הדרומית של המושב שדי תרומות לכיוון צפון, המחבל התכוון לבצע את הפיגוע בתחנה ביישוב או להמשיך לבית שאן, אך מאחר שצעד במשך כמה שעות, נכנס לצרכניית היישוב, שם בעל הצרכנייה הביא לו מים, והמחבל פוצץ עצמו.
עד ראייה נוסף סיפר כי "אין ספק שהמחבל המתאבד התכוון בסופו של דבר לעלות לאוטובוס מהתחנה שנמצאת מול חנות המכולת", אותו עד ראייה סיפר בנוסף גם "הסתכלתי לו בעיניים, נתתי לו מבט מאיים הוא ממש התקרב אלי. היה לו תיק צד כחול גדול ומלא. בשלב מסוים הוא היה ממש מולי, אבל נתתי בו כזה מבט שהוא מייד חתך לכיוון המכולת. בפתח המכולת יש בקבוקי שתייה. הוא נגע ביין, הסתובב והסתכל לעברי. ראיתי אותו נכנס למכולת, ואז היה פיצוץ גדול ובלאגן. הכל בער. אני בטוח שהוא רצה לעלות לאוטובוס. ראו עליו שהוא לחוץ ועצבני".
לאחר הפיגוע
כמה דקות לאחר הפיגוע הגיעו למקום צוותי מד"א והמשטרה, ניצב יעקב בורובסקי שהיה במקום אמר כי האירוע יכול היה להסתיים בצורה קשה הרבה יותר. לדבריו, "המתאבד הגיע לסביבת חנות המכולת כדי לארוב לאוטובוס או לקהל גדול יותר. הוא הופרע על-ידי בעל המכולת, וכתוצאה מההפרעה הזו הוא התפוצץ בחנות ולא בתחנה המחבל לא התכוון כלל להיכנס למכולת, כשעה לאחר הפיגוע כביש הבקעה נחסם לשני הכיוונים בין המושב לבין מחסום הבקעה.
כמה חודשים לאחר הפיגוע, נקראה הצרכנייה ביישוב על שמו של אבנר מרדכי שנרצח בפיגוע.
ויטוס קויאוכיצוק
הוא היה ממייסדי מפלגת נונאטה קיטורנאי בספטמבר 2017.
Sour Candy
Sour Candy (בעברית: סוכרייה חמוצה) הוא סינגל שיווקי, שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית ליידי גאגא בשיתוף להקת בנות הדרום קוריאנית בלאקפינק. השיר יצא לאור ב-28 במאי 2020 כסינגל השיווקי הראשון מתוך אלבום האולפן השישי של ליידי גאגא, Chromatica, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס. השיר יצא יממה לפני צאת האלבום.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ליידי גאגא, טדי פארק, מדיסון לאב, רמי יאקוב, בארנס, בלאדפופ והופק על ידי בלאדפופ ובארנס.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-8 מיליון השמעות.
השיר עצמו זכה ללא מעט השוואות לסינגל "Swish Swish", של הזמרת קייטי פרי.
וידאו קליפ
האודיו הרשמי שיצא עבור השיר פורסם בערוץ היוטיוב של גאגא ב-28 במאי 2020, בסמוך לצאתו כסינגל. באודיו ניתן לראות את עטיפת האלבום והוא זכה להצלחה רבה כאשר צבר למעלה מ-21.6 מיליון צפיות.
פרנסיס פיקנס
פרנסיס וילקינסון פיקנס (באנגלית: Francis Wilkinson Pickens; 7 באפריל 1805 - 25 בינואר 1869) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקני, חבר המפלגה הדמוקרטית אשר כיהן כחבר בבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית, כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית, כסנאטור בסנאט של קרוליינה הדרומית, כשגריר ארצות הברית באימפריה הרוסית, וכמושל ה-69 של קרוליינה הדרומית כאשר זו פרשה מארצות הברית טרום מלחמת האזרחים האמריקנית ובמהלך שנותיה המוקדמות.
חייו
פיקנס נולד בעיירה טוגדו במחוז קולטון אשר בקרוליינה הדרומית כבנו של המושל לשעבר של המדינה, אנדרו פיקנס וכנכדו של מפקד כוחות המיליציה שלחמו בקרב קאופנס במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, הגנרל וחבר בית הנבחרים אנדרו פיקנס. פיקנס התחנך בפרנקלין קולג' אשר באתונה שבג'ורג'יה ובקולג' של קרוליינה הדרומית, וקיבל רישיון לעריכת דין בשנת 1829. הוא הצטרף למפלגה הדמוקרטית וכיהן מטעמה בבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית בשנים 1832–1834 שם תמך בהתנערות מתשלום המסים הפדרליים בעת משבר המיסוי של 1832. בשנת 1834 נשלח לוושינגטון הבירה כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, שם כיהן בתפקיד זה עד שנת 1843.
אוטוסן ווטלינה
אוטוסן ווטלינה (בפולנית: Autosan Wetlina) הוא מיניבוס מתוצרת יצרנית האוטובוסים Autosan אשר יוצר בין השנים 2008–2013 בפולין.
Give Me Peace on Earth
Give Me Peace on Earth הוא הסינגל השביעי של הצמד הגרמני מודרן טוקינג, שיצא כחלק מאלבום האולפן הרביעי שלו, In the Middle of Nowhere. השיר יצא לאור ב-11 בנובמבר 1986 והיה לשירו הראשון שלא זכה להצלחה בינלאומית, אלא דורג במצעדים ספורים בלבד. "Give Me Peace on Earth" הגיע למקום השביעי בבלגיה.