cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לאיוש מרק
קורות חיים
הוא צייר רבים בין הבולטים בחיי התיאטרון ההונגריים ובין היתר את השחקניות אמיליה מרקוש, יוצי לאבש, אלה קרטס וגיזי באיור, את זמרות האופרה ברטה הנדל ומריה יריצה. בעבור הדורות הבאים הוא צייר את הציירים קארוי קרנשטוק, דיולה קוסטולאני-קאן, את מלך הונגריה, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ורבים מהפוליטיקאים ההונגרים, אנשי דת וציבור מובילים של התקופה. בשנת 1933 הוא תרם כמעט חמישים רישומים ששימשו להכנת ציוריו למוזיאון בניין הפרלמנט ההונגרי.
לאיוש מרק היה פעיל בחיים הציבוריים. באיגוד הלאומי לאמנויות יפות בהונגריה ולאחר מכן בהתאחדות הלאומית לאמנים הונגרים, מילא תפקידים שונים - חבר וועדה, סגן נשיא, נשיא מחלקת הציור, יו"ר ועדת הפיקוח וכו'. הוא היה גם חבר מייסד באיגוד אמני הונגריה, בסלון הלאומי ובחברת ציירי הדיוקנאות. הוא נבחר לוועדות מכרזים שונות של החברה לאמנויות יפות והסלון הלאומי. הוא היה חבר מייסד במועדון האמנים (Fészek Művészklub), שאיחד את קהילת האמנות ההונגרית.
הוא נסע לארצות הברית עם משפחתו לארגן תערוכת תמונות הונגרית בשנת 1938, אך אירועי מלחמת העולם השנייה מנעו ממנו לחזור חהונגריה. הוא חי בניו יורק עד מותו ושמר על הסטודיו שלו ברחוב 57 מערב מספר West 57th Street) 130). הוא נפטר מהתקף לב.
הנצחה
לאחר 1945 המסגרות והגבולות האמנותיים נקבעו על ידי יחסים פוליטיים-כלכליים. עבודתו של לאיוש מרק לא התאימה למדיניות התרבותית הרשמית. חייו ופועלו כמעט ולא הוזכרו בכתבי עת תרבותיים רשמיים, בעיתונות המקצועית ובלקסיקונים ביוגרפיים.
חלק מיצירותיו של לאיוש מרק נעלמו או נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה. כיום, בנוסף למוזיאון הלאומי של הונגריה והגלריה הלאומית של הונגריה, מוזיאון ברוקלין, מועדון מנהטן (Manhattan Club) וגלריית האמנות אלברי-נוקס (Albrigh-Knox Art Gallery) בבאפלו משמרים חלק מיצירותיו בארצות הברית.
בית הממשלה (איי פוקלנד)
בית הממשלה (באנגלית: Government House) הוא מבנה היסטורי הממוקם בעיר סטנלי שבאיי פוקלנד. המבנה משמש כביתו הרשמי של מושל איי פוקלנד מאז נבנה בשנת 1845.
המבנה מוגדר כמבנה היסטורי לשימוש.
סוואו קאטו
באופן די מוזר לא זכה קאטו בתואר אישי כל שהוא באליפות העולם בהתעמלות.
ביוגרפיה
קאטו נולד במחוז ניאיגטה. הבן הצעיר מבין חמישה אחים. אחיו טאקשי קאטו אף הוא אלוף אולימפי בהתעמלות מכשירים.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה קאטו ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד. 3 מדליות זהב בתחרות הקרב-רב אישי, בתחרות הקבוצתית ובתרגיל הקרקע ומדליית ארד בתרגיל על הטבעות. אחיו טאקשי, זכה ביחד עמו במדליית זהב קבוצתית, במדליית ארד בתרגיל הקרקע שבו הוא זכה במדליית זהב ובמקום חמישי בתרגיל הקרב רב אישי.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה קאטו ב-5 מדליות, 3 זהב ו-2 כסף. 3 מדליות זהב בתחרות הקרב-רב אישי פעם שנייה ברציפות, בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על המקבילים ו-2 מדליות כסף בתרגיל על סוס הסמוכות ובתרגיל על המתח.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בוארנה, בולגריה בשנת 1974 זכה קאטו במדליית זהב בתחרות הקבוצתית (571.40 נק'), לפני ברית המועצות (567.350 נק') ומזרח גרמניה (562.400 נק').
אולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה קאטו ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על המקבילים פעם שנייה ברציפות. מדליית כסף בתחרות הקרב-רב אישי אחרי ניקולאי אנדריאנוב מברית המועצות ולא הצליח לזכות בפעם שלישית ברציפות בתחרות זו.
תארים והישגים
בשנת 2001 זכה קאטו להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי בהתעמלות.
אגם קטושה
אגם קטושה (ברומנית: Lacul Cătușa) הוא אגם טבעי של מים מתוקים השוכן בתחומי העיר גאלאץ, במערבה, בין העיר ובין הקומפלקס המטלורגי של גאלאץ, ארצ'לורמיטל גאלאץ (ArcelorMittal Galați).
המהפכה בתוניסיה (2011)
ההפיכה בתוניסיה או מהפכת היסמין (בערבית: ثورة الياسمين) החלה ב-18 בדצמבר 2010 כסדרה של הפגנות ומהומות רחבות היקף נגד השלטון הדיקטטורי של נשיא תוניסיה, זין אל-עאבדין בן עלי, שנמשך 23 שנים ברציפות. המפגינים מחו על השחיתות, האבטלה, תנאי החיים הקשים ודיכוי חופש הביטוי וזכויות יסוד אחרות. ההפגנות והמהומות שהפכו להתקוממות עממית ברחבי המדינה, הביאו את בן עלי ומשפחתו לטוס לערב הסעודית ב-14 בינואר 2011, ובסמוך לאחר מכן, להדחת בן עלי מתפקיד הנשיא.
אגם קטושה
האגם הוא בעל צורה מאורכת, מצפון לדרום והשטח שלו 30 הקטרים. בדרום האגם נחסם על ידי סחף של הסירט והדרך האירופית E87.
המהפכה בתוניסיה (2011)
חלק גדול מהפרשנים סבורים, כי במבט לאחור, ניתן לדבר על כישלון של האביב הערבי. לפי מגזין Foreign Affairs, כעשור לאחר התחלת האביב הערבי תוניסיה היא "המדינה היחידה שאפשר לומר שהצליחה להפוך מרודנות מוסלמית טיפוסית לדמוקרטיה חדשה".
מהלך האירועים
האירועים החלו ב-18 בדצמבר 2010. במספר ערים בתוניסיה היו מחאות של סטודנטים ושל צעירים מתוסכלים שהפגינו נגד עליית המחירים, האבטלה הגואה במדינה והמשבר הכלכלי הקשה שפגע בכלכלת המדינה. בתקשורת כונו האירועים גם בשם מהפכת היסמין בניסיון לשייכם לסדרת המהפכות הקרויות "מהפכות הצבע", אך השם והשיוך הנ"ל שנויים במחלוקת. המדיה השתמשה לעיתים גם בכינוי "מהפכת ויקיליקס" לתיאור המאורעות בתוניסיה, בשל העובדה שבאתר "ויקיליקס" נחשפו, קודם לאירועים אלה, מברקים דיפלומטיים של מחלקת המדינה של ארצות הברית, בהם תואר בן עלי כאדם מושחת ביותר.
המאורעות החלו בעקבות תקרית שאירעה בעיירה סידי בוזיד, הנמצאת כ-200 קילומטרים מדרום-מזרח לתוניס הבירה. צעיר מקומי בשם מוחמד בועזיזי, בן 26, ניסה להתפרנס ממכירת ירקות ופירות בדוכן לא חוקי. הדוכן פונה על ידי השלטונות, ובתסכולו הצית את עצמו בועזיזי ומת מפצעיו. בהזדהות עם מצבו, צעירים תוניסאים רבים יצאו להפגין, והמחאות התפשטו לערים נוספות במדינה. ב-22 בדצמבר התאבד חוסיין נאג'י, אף הוא בשל חוסר יכולתו למצוא עבודה. ב-24 בדצמבר, בעיצומה של הפגנה, שוטרים תוניסאים ירו למוות במפגין, מוחמד עמארי שמו.
ההפגנות האלימות הלכו והתגברו והנשיא זין אל-עאבדין בן עלי הורה על תגבור כוחות הביטחון במטרה לדכא את ההפגנות. בד בבד עם ניסיונות הדיכוי התגברו ההפגנות ולבסוף הובילו ב-14 בינואר 2011 לבריחתו של הנשיא בן עלי מהמדינה: בליווי מטוסי קרב לוביים הוא הוברח לערב הסעודית, לאחר שצרפת סירבה להעניק לו מקלט מדיני. את מקומו על כס הנשיאות תפס ראש הממשלה מוחמד ע'אנושי, שהוחלף ביו"ר הפרלמנט, פואד מבזע.
גם לאחר הימלטותו של בן עלי נמשכו המחאות ועל פי נתוני האו"ם, גרמו עד ה-1 בפברואר 2011 למותם של לפחות 219 איש, מתוכם 72 שנהרגו בזמן מהומות בבית סוהר.
השפעות על מדינות אחרות
המהומות בתוניסיה פתחו את האביב הערבי, במהלכו התחוללו הפגנות ומהומות גם באלג'יריה, תימן, ירדן, סוריה, מצרים, בחריין, לוב ומדינות אחרות, בהן נערכו מחאות רחבות היקף, ולעיתים גם התקוממויות עממיות כנגד השלטונות. הפגנות המחאה הנרחבות במצרים, שהובילו אל ההפיכה במצרים (2011), היוו את גל המחאות הראשון במדינה ערבית נוספת, שהחל בעקבות ההפגנות רחבות ההיקף שהובילו להפיכה בתוניסיה.
משפטו של הנשיא בן עלי
ב-14 ביוני 2011 הודיע ראש הממשלה הזמני של תוניסיה כי בן עלי יישפט שלא בפניו בבית דין צבאי ובבית משפט אזרחי. ב-20 ביוני פסק בית המשפט כי הנשיא ורעייתו אשמים בשורת עבירות פליליות, ודינם נגזר ל-35 שנות מאסר ותשלום קנס של כ-65 מיליוני דולרים.
לאחר המהפיכה
ב-23 באוקטובר 2011 נערכו הבחירות הכלליות הראשונות לפרלמנט בתוניסיה, מאז שהמדינה זכתה בעצמאות, והמפלגה האסלאמיסטית "התחייה" ("א-נהדה") זכתה במירב הקולות והמושבים לפרלמנט. בתגובה לכך יצאו נציגי המפלגות החילוניות להפגנות מחשש להפיכת המדינה למדינה אסלאמית קיצונית, חרף הכרזת ראשי המפלגה כי תנסה ליישם את מודל הדמוקרטיה הטורקית.
ב-28 באוקטובר 2011 יצאו מאות מפגינים לרחובות העיר סידי-בוזיד, התעמתו עם המשטרה והציתו בנייני ממשל.
מפלגת א-נהדה הקימה קואליציה שתי מפלגות חילוניות קטנות והצהירה שתשמור על האופי החילוני של השלטון. לאחר הקמת הממשלה אירעו שתי התנקשויות במנהיגי שמאל, שעליהן הממשלה לא הגיבה, ובמחאה פרצו הפגנות ענק. בניסיון למנוע הידרדרות הקימו איגוד העובדים, איגוד המעסיקים, לשכת עורכי הדין וארגון זכויות אדם מקומי את "רביעיית הדיאלוג הלאומי", שקראה להחלפת הממשלה ויצירת חוקה, ובינואר 2014 הוקמה ממשלת מומחים עד השלמת חקיקת החוקה. במהלך שנת 2014 נערכו בחירות חדשות ולאחריהם הוקמה ממשלת אחדות בראשות מפלגת 'נידא תוניס' ובהשתתפות מפלגת א-נהדה הדתית.
רוס מת'יוס
רוס מת'יוס (באנגלית: Ross Mathews; נולד ב-24 בספטמבר 1979) הוא אישיות טלוויזיה אמריקאית הידוע בשל השתתפותו בתוכנית "The Tonight Show" עם ג'יי לנו, שם היה ידוע בכינוי "רוס המתמחה".
לאחר מכן השתתף בתוכניות הטלוויזיה "Celebrity Fit Club", "The Insider", "האח הגדול", "Chelsea Lately", "Hollywood Today Live", "המרוץ לדראג של רו פול" ו-"".
ראשית חייו
בשנת 2002 מת'יוס סיים לימודיו באוניברסיטת לה ורן שבלה ורן, קליפורניה, שם התמחה בתקשורת. במסגרת לימודיו היה מתחרה דיבייט.
קריירה
מת'יוס הגיש קטעי קריינות ב והופיע כמשתתף פאנל שבועי בתוכנית האירוח "Chelsea Lately" עם צ'לסי הנדלר.
הוא הופיע בעונה החמישית של תוכנית המציאות "Celebrity Fit Club" של VH1. במהלך התוכנית, אשר שודרה לראשונה באפריל 2007, מת'יוס הוריד יותר מ-18 ק"ג. ב-17 ביוני 2007 הוא היה מנחה אורח בתוכנית "The View".
בתחילת 2008, מת'יוס הופיע בשבעה פרקים של 1 נגד 100 בערוץ NBC.
בשנת 2009, מת'יוס היה כתב של מגזין החדשות "The Insider" ואף הנחה תוכנית-בת באינטרנט, בה לקח צופים אל מאחורי הקלעים של הוליווד. לימים, תוכנית זו הפכה לתוכנית האינטרנט הרשמית של האח הגדול ושל המירוץ למיליון של CBS. עוד ב-2009 הופיע מת'יוס בתוכניתו של הווארד סטרן.
בשנת 2010, מת'יוס הצטרף לצוות השטיח האדום של, במקומו של ראיין סיקרסט לצידה של ג'וליאנה רנסיק, וסיקר טקסים שונים לרבות פרס האוסקר, פרס אמי ופרס גלובוס הזהב.
בחודש ינואר 2011, מת'יוס הפיק וכיכב בפיילוט שהוא כתב יחד עם הת'ר מק'דונלד, עמיתתו לתוכניתה של צ'לסי הנדלר. הפיילוט, ששמו "Love or Hate", הופק עבור על ידי הנדלר וחברת ההפקות שלה Borderline Amazing Productions. עוד עבור עבור, מת'יוס הופיע בתוכנית "After Lately" אשר הציגה את "מאחורי הקלעים" של התוכנית "Chelsea Lately". בספטמבר 2011, מת'יוס עזב באופן רשמי את "The Tonight Show" אך שב להופעת אורח ב-14 בדצמבר 2011.
מת'יוס הופיע בפרק הרביעי של הסדרה "Interior Therapy with Jeff Lewis" שבערוץ בראבו בשנת 2012, שבו לואיס עיצב מחדש את הגראז' שלו ושל בן-זוגו. ב-7 במאי 2013, יצא לאור ספרו "". מת'יוס הנחה את תוכנית האירוח "Hello Ross" ב ששודרה מה-6 בספטמבר 2013 ועד ל-16 במאי 2014.
בשנת 2015, מת'יוס וקרסון קרסלי הצטרפו כשופטים קבועים חדשים בעונה השביעית של המרוץ לדראג של רו פול. בסוף שנת 2015, מת'יוס החל לשמש כמנחה-אורח בתוכנית "Hollywood Today Liv" המשודרת בסינדיקציה על ידי פוקס. הוא הפך למנחה קבוע ב-4 בינואר 2016. עוד בשנת 2016, מת'יוס השתתף בסרט הקולנוע Pup Star. סרט ההמשך, Pup Star: Better 2Gether, עלה לאקרנים בשנה שלאחר מכן.
בשנת 2017, הוא היה הפרשן של תחרות האירוויזיון לשנת 2017 יחד עם מישל ויסאג' בשידור חי של ערוץ לוגו. הוא גם שימש כפרשן, לצד שאנג'לה בשידור שלב הגמר של אירוויזיון 2018.
בשנת 2018, פורסם כי יהיה אחד מתוך 11 משתתפי העונה הראשונה של גרסת הסלבריטאים (VIP) של "האח הגדול" האמריקאית. מת'יוס הגיע למקום השני (אחרי מריסה ג'ארט וינוקור) וזכה ב-50 אלף דולר. הוא נבחר על ידי הצופים כחביב הקהל, וזכה על כך בפרס כספי נוסף של 25 אלף דולר. בשנת 2019 הנחה את טקס מיס אמריקה.
חיים אישיים
מת'יוס הוא הומוסקסואל, הוא היה במערכת יחסים עם הסטייליסט סלבדור קמרנה. בשנת 2013, בני הזוג הופיעו יחד בפרק של תוכנית המציאות "House Hunters" בו חיפשו לקנות בית בפאלם ספרינגס. כיום נשוי מתיוס לד"ר גרסיה מתיוס.
מענק חתימה
מענק חתימה או מענק כניסה הוא סכום כסף שחברה משלמת לעובד חדש כתמריץ להצטרפות לחברה. לעיתים קרובות הוא ניתן במטרה להפוך חבילת פיצויים לאטרקטיבית יותר לעובד (לדוגמה אם המשכורת השנתית נמוכה יותר מהמצופה). כמו כן הוא מפחית סיכונים עבור החברה; למשל, במקרה שהעובד לא עומד בציפיות, הסיכון נמוך יותר מאחר שהחברה לא התחייבה למשכורת גבוהה יותר).
כדי לעודד עובדים להישאר בארגון, לעיתים קרובות נקבע בחוזה כי במקרה והעובד יעזוב לפני תקופה מוגדרת, עליו להחזיר את מענק החתימה. יש מקרים בהם המענק לא ניתן באופן מיידי, אלא נפרס לאורך זמן. במקרים אלה, ההבדל העיקרי בין מענק החתימה למשכורת הבסיס הוא שהמענק מובטח גם אם החברה מחליטה לפטר את העובד, אלא אם כן העובד פורש או שהחוזה הופסק עקב הפרה של ההסכם מצד העובד.
מענקי חתימה משמשים בעיקר בספורט מקצועי על מנת לגייס בוגרים לקבוצות המעוניינות בהם. מענקי חתימה נפוצים גם בחברות תוכנה והייטק.
הנריק פילאטי
הנריק פילאטי (בפולנית: Henryk Pillati; 19 בינואר 1832 – 16 באפריל 1894) היה מאייר, קריקטוריסט וצייר היסטוריה פולני, בסגנון קלאסי.
ביוגרפיה
הוא נולד למשפחה אמידה. בשנת 1845, בגיל שלוש עשרה, הוא נכנס לבית הספר לאמנויות יפות בוורשה. שלוש שנים לאחר מכן, שני הוריו נפטרו במהלך מגפת כולרה. זה אילץ אותו לעזוב את בית הספר ולמצוא עבודה כדי לתמוך באחיו הצעירים ששרדו.
הוא הצליח להשיג כסף על ידי מכירת ציורים קטנים של סצינות ז'אנר ופרקים ממלחמות פולין-שוודיה. בין השנים 1852–1853 הוא יצר סדרת בדים גדולים המיועדים לקישוט ספינות קיטור שבבעלות הרוזן אנדז'יי ארטור זמויסקי, על נהר הוויסלה. מאוחר יותר הוחרמו האוניות על ידי הרוסים במהלך מרד ינואר.
הוא קיבל מלגות פרטיות שאיפשרו לו לבלות שנה בלימודים באקול דה ביו-ארטס בפריז.
צמחיית הנגב
צמחיית הנגב היא קבוצה לא-טקסונומית של צמחים הגדלים בנגב, ונדרשים לשרוד בתנאים הקיצוניים של המדבר.
הנריק פילאטי
ביוגרפיה
ארבע שנים לאחר מכן המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות במינכן, ואז שהה זמן מה ברומא.
בשנת 1879 הוא עבר לסנט פטרסבורג לעבוד בהוצאה לאור, אך האלכוהוליזם הגובר שלו הרס את מצבו הבריאותי עד כדי כך שאחיו הצעיר קסווארי, שהיה גם צייר, היה צריך להביא אותו הביתה.
מורשת
מאוחר יותר זכו חייו לטיפול בדיוני ברומן מלריה מאת ויקטור גומוליצקי.
צמחיית הנגב
הגורמים המשפיעים על תפוצת הצומח במדבר הם: טמפרטורה, היעדר משקעים, סחף, סופות חול, סוג הקרקע, השפעות הדדיות של צמחים, פעילות בעלי חיים, והשפעות האדם.
הקרקע
בנגב ארבעה סוגי קרקעות שונים: אדמת לס, קרקעות חול, קרקעות רג (המכוסות שברי סלעים), וקרקעות סחף מדבריות. בקרקעות אלה יש מיעוט של חומר אורגני שמקורו בצמחים, עודפי מלחים רבים בגלל ההתאדות החזקה הנובעת מתנאי האקלים, ולכן קושי לצמחייה לשרוד לאורך זמן.
האקלים
האקלים המדברי מאופיין בפער ניכר בין הטמפרטורות הגבוהות לנמוכות, בטמפרטורות גבוהות ביותר, בלחות נמוכה והתאיידות גבוהה, ובעיקר בכמות משקעים קטנה ופיזור לא סדיר של משקעים. כלומר, ישנן תקופות קצרות בשנה בהן יורדת כמות משקעים גדולה ובעוצמה חזקה, ולאחר מכן יש תקופת יובש ארוכה. זה האתגר העיקרי לצמחים במדבר.
ניתן להבחין בין שתי קבוצות של צמחים הגדלים במדבר:
Call It What You Want
Call It What You Want (בעברית: תִּקְרְאוּ לָזֶה אֵיךְ שֶׁתִּרְצוּ) הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, Reputation. השיר יצא לאור ב-3 בנובמבר 2017, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס, כסינגל השיווקי השלישי מהאלבום. השיר נכתב והופק על ידי טיילור סוויפט וג'ק אנטונוף והוא כולל בתוכו סוגות מוזיקליות כמו אלקטרופופ, רית'ם אנד בלוז, טראפ וסינת'-פופ. מבחינה לירית, השיר מקביל לשיר "Love Story" של סוויפט, שיצא בשנת 2008 ונכלל באלבומה השני, Fearless. כמו כן, מבקרי ואתרי המוזיקה פרסמו כי הוא כולל בתוכו אזכור ללהיטה "Blank Space", שיצא בשנת 2014 ונכלל באלבומה החמישי, 1989.
השיר ספג שבחים ביקורתיים מטעם מבקרי המוזיקה, אשר שיבחו את הפקתו של השיר ואת מילותיו, המורכבות מדימויים ומטפורות בנוגע לקריירה ולמערכת היחסים שלה עם ג'ו אלווין. מבחינה מסחרית, "Call It What You Want" זכה להצלחה בינלאומית. הוא הגיע בשיאו למקום ה-27 במצעד הבילבורד הוט 100, אף על פי שלא יצא כסינגל. כמה חודשים לאחר צאתו, העניק לו איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים במדינה.
הוצאה והרכב
לאחר שסוויפט ערכה מספר "מסיבות השמעה" באוקטובר 2017, במהלכן השמיעה את אלבום האולפן השישי שלה Reputation, לאוזני 100 מעריצים מרחבי העולם, ולאחר שהוציאה את "Gorgeous" כסינגל השיווקי השני מהאלבום, ב-2 בנובמבר 2017, הודיעה שהיא תוציא את "Call It What You Want" כסינגל השיווקי השלישי מהאלבום, תוך שפרסמה טיזרים שלו ברשתות החברתיות שלה. "Call It What You Want" הופץ בחצות 3 בנובמבר 2017, יחד עם קליפ מילים נלווה שפורסם ביוטיוב.
הרכב
"Call It What You Want" תואר כ"בלדת אלקטרופופ מעוצבת היטב", "שיר קרוסאובר אטמוספירי, המכיל את סוגת הטראפ-R&B", ו"שיר אהבה מוחלט, מסוגת הסינת'-פופ". ג'ק אנטונוף, המפיק והכותב המשותף של השיר, חשף ברשת החברתית טוויטר, כי "Call It What You Want" מכיל "דוגמאות של הקול של סוויפט כמבוא, תוך שהוא מושמע ברקע לאורכו" והוסיף כי "הקול שלה הפך לכלי נגינה בפני עצמו". ב-Spin נכתב כי השיר כולל בתוכו קטע בו סוויפט מבצעת מעין ראפ. בהמשך, הצהיר כי.
השיר נכתב בסולם לה מז'ור, תוך שהוא מכיל 82 פעימות לדקה. האקורדים שלו נעים ב-, בעוד קולה של סוויפט נע בין E3 ל-C♯5.
בית ראשון
את השיר פותחת סוויפט בנימה פסימית, בשלוש השורות "הטירה שלי התפוררה בן לילה; הבאתי סכין לקרב יריות; הם לקחו את הכתר, אבל זה בסדר". הן מתייחסות לסכסוך בין סוויפט לקניה וסט, שאירע בעקבות הוצאת הווידאו קליפ של שירו "Famous". כמו כן, הן מאזכרות את שתי השורות "אני לא אוהבת את מפתחות הממלכה שלך; פעם הם היו שייכים לי", משירה "Look What You Made Me Do". בנוסף, סוויפט מאזכרת ב-"Look What You Made Me Do" אקדח בשתי השורות "אמרת שהאקדח היה שלי; לא מגניב, לא, אני לא אוהבת אותך". בשירה "New Romantics" משנת 2014, היא מאזכרת טירה בשתי השורות "כי מותק יכולתי לבנות טירה; מכל הלבנים שזרקו לעברי". מדובר באותה הטירה לכאורה, המוזכרת גם ב-"Call It What You Want". בעבר, היא הקליטה שיר בשם "Castles Crumbling" ("טירות מתפוררות"), שהיה צריך ככל הנראה, להיכלל באלבומה, Speak Now. השורות האלה קשורות לקליפ המילים של "Look What You Made Me Do", בו מוצגת תמונה בה מופעים שישה כלי שחמט. לפי התמונה, הכאת הצריח הלבן ("הטירה שלי התפוררה בן לילה") תאפשר לכלי השחור לבצע את פעולת המט ("הם לקחו את הכתר, אבל זה בסדר"). השורה "הבאתי סכין לקרב יריות", מתייחסת לעובדה שסוויפט מאסה בסכסוכים עם התקשורת ומעליה מתנוסס דגל לבן המסמל את תבוסתה מראש שכן, היא מביאה סכין לקרב יריות. באתרי המוזיקה נכתב כי השורות שצוינו לעיל, עשויות לדבר גם על "Long Live", משנת 2010.
את הבית הראשון היא סוגרת עם שלוש שורות ומילה החותמת אותו: "כל השקרנים קוראים לי אחת; אף אחד לא שמע ממני כבר חודשים; אני חשה טוב יותר ממה שאי פעם חשתי; בגלל". שנת 2016 הייתה שנה שתוארה כ"קשה" עבור סוויפט. בשנה הזו היא נפרדה מטום הידלסטון וקלווין האריס (עליהם כתבה את "Getaway Car"), תוך שחוותה סכסוך תקשורתי עם וסט וזאת, בנוסף לביקורות השליליות שספגה מהתקשורת. כל אלו הובילו לכך שהיא נעלמה לכאורה ולא הופיעה באף מקום. חזרתה לעולם המוזיקה לוותה בהד תקשורתי רחב, היות שהיא מחקה את כל התוכן שהעלתה ברשתות החברתיות ובמקום, פרסמה מספר מועט של פוסטים בהם הודיעה כי היא חוזרת עם אלבום חדש ותדמית חדשה. עם זאת, במהלך היעלמותה, היא החלה במערכת יחסים עם ג'ו אלווין, עליה היא דיברה בשורה "אני חשה טוב יותר ממה שאי פעם חשתי". בעת שנעלמה, היא ניצלה את הזמן לטענתה למינוף מערכת היחסים של עם אלווין והדבר הסב לה אושר בין כל החוויות השליליות שלה.
פזמון
את הפזמון פותחת סוויפט בשורה "המותק שלי מתאים לי כמו חלום בהקיץ". אותו "המותק" הוא ג'ו אלווין, אותו היא מזכירה כדבר החיובי ביותר שקרה לה באותה העת ומוסיפה כי הוא מתאים לה בצורה מובהקת. סוויפט משתמשת בצמד המילים "חלום בהקיץ" גם בשירה "Blank Space" משנת 2014. היא ממשיכה ושרה "הולך עם ראשו למטה; אני זו שהוא הולך אליה". היא רומזת שמכיוון שהוא (אלווין) נחשב לידוען, הפפראצי רוצה לצלם אותו במיוחד כשהוא עמה. הוא בתגובה, מרכין את ראשו למטה כדי לנסות ולהימנע מכך. היא מוסיפה כי הוא בוחר שלא להאמין לדברי התקשורת כלפיה, מרכין את ראשו (מתעלם מדברי הנאצה) ובא אליה למרות הכול. הרכנת ראשו למטה מתייחסת לכאורה לכך שהוא אינו מעורב בשום סכסוך. כמו כן, פירוש הדבר הוא שאלווין לא מעוניין לשמוע מה אומרים בתקשורת על סוויפט, ומעדיף להאמין למה שהוא רואה ומה שנמצא לפניו. בנוסף, הליריקה הזו מצביעה על כך שמושא אהבתו של אלווין היא סוויפט בלבד ולכן הוא מרכין את ראשו מטה והולך לעברה בלבד; הדבר מצביע על מסירות ונאמנות ותחושת מחויבות ללא תנאי. את מערכת היחסים ביניהם, הם לא הרבו לפרסם בתקשורת ואף הסתירו אותה במידת האפשר.
בהמשך, היא שרה "אז קראו לזה איך שאתם רוצים, כן; קראו לזה איך שאתם רוצים", תוך שגם השורה "הם נמוגים (והופכים) לשום דבר כשאני מסתכלת עליו", שזורה בהן. כלומר, סוויפט מאוהבת בצורה כה חזקה, שכבר לא אכפת לה מה התקשורת אומרת עליה או על מערכות היחסים שלה. אחת הדוגמאות לדמוניזציה שהתקשורת עשתה כלפיה, הייתה כשהיא החלה לצאת עם טום הידלסטון זמן קצר לאחר שנפרדה מקלווין האריס. במהלך אותה העת, הופנו כלפיה עשרות ביקורות שליליות. לאחר מכן, היא שרה "המותק שלי עף כמו זרם סילון". המבנה של השורה הזו משקף את השורה הראשונה בפזמון. סוויפט מתארת את יופיו של אלווין באמצעות הדימויים הללו. בנוסף לכך, "זרמי סילון" במטאורולוגיה, הם זרמי אוויר חזקים וצרים יחסית בשכבות הגבוהות של הטרופוספירה, בגובה 11 קילומטר לערך מגובה פני הים. הם נוצרים מניגודי טמפרטורה ברום הגבוה - אלה גורמים לניגודי לחץ, היוצרים רוח חזקה בכיוון קבוע והם מצויים בעיקר בשכבת הטרופופאוזה של האטמוספירה. ישנו זרם סילון (קוטבי) המחבר את ביתה של טיילור בניו יורק לביתו של אלווין בלונדון. במהלך יצירתו של Reputation, הם טסו ללונדון פעמיים; פעם אחת בקיץ 2017 ושוב בספטמבר אותה שנה.
היא סוגרת את הפזמון בשתי השורות "גבוה מעל כל הסצנה; אוהב אותי כאילו אני חדשה לגמרי". כלומר, אלווין מתעלם מהמוניטין השלילי של סוויפט בעיתונות ובציבור הרחב. בריאיון עם ה-ABC בשנת 2015, היא דיברה על המוניטין השלילי שהתקשורת יצרה כלפיה והצהירה כי:
בית שני
את הבית השני, פותחת סוויפט בשלוש שורות: "כל הפרחים שלי צמחו בחזרה כקוצים; חלונות נאטמו אחרי הסערה; הוא הפיק אש רק כדי לחמם אותי". השורה הראשונה עשויה לאזכר בתוכה את "Clean" משנת 2014, המדבר על מערכת יחסים לא בריאה והפגת הכאב הנלווה לכך. סוויפט מדברת על כך שהיא חשה חסרת אונים עקב הסכסוך עם וסט, הביקורות בתקשורת והסכסוך המתוקשר שהיה לה עם קייטי פרי. מאז כתיבת השיר, עברה סוויפט כברת דרך שבסופה כתבה את "Peace" ("שלום"), בו הזכירה את השורה "הוא הפיק אש רק כדי לחמם אותי" בצורה אחרת. (ב-"Peace" שרה: "אבל אני אש ואני אחמם את הלב השביר שלך") בהמשך הבית, היא שרה "כל מלכות הדרמה מתנדנדות". בשורה זו ובשורה הבאה, היא מתייחסת לשלושה קלפי משחק ידועים. הראשון הוא קלף המלכה. ב-"Look What You Made Me Do" דיברה סוויפט על קים קרדשיאן וקייטי פרי כיריבות שלה, כמו גם היותן "מלכות הדרמה" שהוזכרו קודם לכן. הסכסוך עם וסט וקרדשיאן אירע בעקבות שירו "Famous". ה"נדנדה" הראשונה הייתה ריאיון של קרדשיאן ב-GQ, במהלכו הצהירה כי "סוויפט כבר אישרה מראש את המילים השנויות במחלוקת המופיעות בשיר". מאוחר יותר, דיברה בתוכניות טלוויזיה ומשדרי רדיו על הסכסוך עם סוויפט. באינסטגרם, היא פרסמה סרטון שלטענתה "הוכיח שסוויפט אישרה לווסט להקליט את השיר השנוי במחלוקת". ביום הנחש הבינלאומי, פרסמה ציוץ בטוויטר המתייחס לסוויפט. הדבר הוביל לכך שהרשתות החברתיות של סוויפט הוצפו באמוג'ים של נחשים. (סוויפט בתגובה אימצה את הנחשים כחלק מהקונספט של Reputation ונגזרותיו) ה"נדנדה" השנייה היא הסכסוך של סוויפט עם פרי. בעקבות הסכסוך, הוציאה סוויפט בשנת 2015 את הלהיט הבינלאומי "Bad Blood" כנגד פרי, תוך שהוא הפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר בעשור השני של המאה ה-21. פרי בתגובה, הוציאה בשנת 2017 את השיר "Swish Swish" שחווה כישלון במצעד הבילבורד הוט 100 ביחס לשיריה האחרים. לבסוף, סוויפט הגיבה בכך שהוציאה מחדש את כל קטלוג המוזיקה שלה באותו היום שפרי הוציאה את אלבומה Witness. בעקבות ההוצאה המחודשת, סוויפט מנעה ממנו מלהגיע למקומות הראשונים במספר מצעדים ברחבי העולם.
באמצע הבית, היא שרה "כל הג'וקרים שמתחפשים למלכים". בשורה זו ובקודמתה, סוויפט מתייחסת לשלושה קלפי משחק ידועים; תחילה המלכה ועכשיו המלך והג'וקר. בהמשך לשורה הקודמת כמו גם ב-"Look What You Made Me Do", המלך / הג'וקר מייצגים את קניה וסט. הסכסוך של השניים סוקר באופן רחב בתקשורת. ברשתות החברתיות וסט משווה את עצמו לישו, אלוהים או מלך; כולם עמדות עם מעמד גבוה ומכאן, מגיע הדימוי של סוויפט. לווסט יש אלבום ששמו הוא Yeezus, שעוסק בשמו של ישו. הוא הסביר בריאיון עם זיין לו את המשמעות מאחורי אחת מרצועותיו "Yeezus, I Am A God", והצהיר: "אמרתי לך מי אני חושב שאני, אלוהים". מעבר לכך, השורה הזו עשויה להתייחס גם ל-"Swish Swish" של קייטי פרי, שמכיל בתוכו את המילה ג'וקר. לאחר מכן, היא שרה "ואני יודעת שאני עושה את אותן הטעויות בכול פעם; גשרים נשרפים, אני אף פעם לא לומדת; לפחות עשיתי דבר אחד נכון; עשיתי דבר אחד נכון". סוויפט מספרת על הטעויות שעשתה בחייה, תוך שהיא דיברה על כך בשירה "I Knew You Were Trouble", משנת 2012. אותן הטעויות לטענתה, הובילו להתמוטטות מערכות היחסים שלה. היא דיברה על כך ב-"Picture to Burn" משנת 2006, וב-"Red" ו-"Begin Again" משנת 2012. ב-"I Know Places" היא שרה על ההשלכות של כך. אלווין והיא שמרו על מערכת היחסים שלהם מחוץ לעין הציבור לרוב, תוך שהם נראו לעיתים רחוקות בחוץ יחד. לטענתה, זה "דבר אחד שהיא עשתה נכון" בפעם הראשונה בחייה. בשורה "גשרים נשרפים, אני אף פעם לא לומדת" היא מתייחסת לקשרים שניתקה מידועניות כמו דיאנה אגרון וקרלי קלוס. בשיר שלה "22" משנת 2012, המסר הסודי שנכלל בהערות האלבום Red, היה "אשלי דיאנה סלינה קלייר". (חברותיה הטובות ביותר של סוויפט) בקליפ של "Look What You Made Me Do" מוצגת סוויפט כשהיא לובשת חולצה עליה כתובים שמות חברותיה הטובות ביותר, אך עם זאת, שמה של קלוס לא הופיע עליה והדבר אישש את נוכח העובדה שהשתיים ניתקו את הקשר ביניהן. בשורה הבאה "אני צוחקת עם אהובי, בונה מבצרים מתחת לשמיכה", היא מצהירה שבן זוגה מסב לה אושר כה רוב, עד שהיא שוכחת מהכול. בנוסף, היא מסבירה כי הם מתנהגים כמו ילדים לכאורה, ובונים מבצרים מסדינים ושמיכות, שמהווים לה מעין מקלט מהתקשורת והביקורות.
לקראת סוף הבית, היא שרה את שתי השורות: "בוטחת בו כאילו היה אחי; כן, אתם יודעים שעשיתי דבר אחד נכון". סוויפט אומרת כי באופן כללי, אין קשר חזק יותר מהאהבה והאמון בין שני אחים ומוסיפה שמשפחה מסמלת אמון, ותמיד תהיה שם בעת צרה. היא סיפרה מספר פעמים כי אח שלה, אוסטין סוויפט, היה שם תמיד לצידה כשהייתה זקוקה לו. הוא נצפה עמה בשטיחים אדומים, תוכניות וטקסי פרסים ובסרטים ביתיים שפרסמה. בנוסף לכך, הוא התערב בסכסוך שלה עם וסט. לאחר שווסט פרסם את שירו "Famous", אוסטין בתגובה צילם את עצמו משליך את נעלי ה-Yeezy שלו לפח האשפה. הבית מסתיים בשורה "עיניים זרועות כוכבים ונוצצות, במעלה הלילה האפל ביותר שלי". היא מאזכרת בשורה הזו את אלווין. כמו כן, היא מאזכרת אותו גם בשירים "Gorgeous" ("עיניים כחולות כמו האוקיינוס מסתכלות בעיניים שלי") ו-"Delicate" ("הו לעזאזל, מעולם לא ראיתי את הצבע הכחול הזה"), שנכללו ב-Reputation. היא משווה את אלווין לניצוץ המאיר את התקופה הגרועה ביותר בחייה ("במעלה הלילה האפל ביותר שלי") ומסבירה כי הוא מסב לה אושר ורוגע.
גשר מוזיקלי
לפני ואחרי הגשר המוזיקלי, מבצעת סוויפט את הפזמון כמעט ללא שינויים. הוא מתחיל בשתי השורות, תוך התמקדות בשורה השנייה "שרשרת סביב צווארי". כלומר, היא מזכירה שרשרת עשויה מכסף שבן זוגה העניק לה במתנה. את השרשרת היא ענדה במפגשיה עם אלווין, תוך שגם בצילומים לפרסומת עם AT&T היא ענדה אותה. בעטיפת האלבום Reputation, ניתן לראות את אותה השרשרת המדוברת. בהמשך, היא שרה את שלוש השורות "לא משום שהוא הבעלים שלי; אבל בגלל שהוא באמת מכיר אותי; וזה יותר ממה שהם יכולים לומר, אני", שמדברות על כך שלסוויפט לא אכפת מדעות של אחרים. היא הצהירה כמה פעמים שהיא לא מקבלת דעות של אנשים שלא מכירים אותה באמת. ביוני 2015, במהלך סיבוב ההופעות "The 1989 World Tour", לפני שביצעה את השיר "Clean" המדבר על מערכת יחסים לא בריאה, היא נאמה כי:
בנאומה, דיברה סוויפט על כך שהתקשורת מבקרת אותה באופן שלילי לעיתים קרובות, אך היא לא נותנת לזה לעצור אותה. בסוף הגשר המוזיקלי, היא שרה "אני זוכרת את סוף נובמבר; עצרתי את נשימתי, לאט, אמרתי; "אתה לא צריך להציל אותי; אבל האם היית בורח איתי?"; כן (האם תברח?)". השורות האלה הושוו לשורות "רומיאו, קח אותי למקום שנוכל להיות לבד אני אחכה, כל מה שנשאר לעשות זה לרוץ; רומיאו, תציל אותי, הם מנסים להגיד לי איך להרגיש; זה סיפור אהבה, מותק, רק תגיד כן", מלהיטה "Love Story" משנת 2008. אך להבדיל מ-"Love Story", ב-"Call It What You Want" היא לא מבקשת מבן זוגה להציל אותה, אלא מציעה לו לברוח יחד עמה, מה שמסמל את העובדה שהיא כבר לא זקוקה לעזרה מאף אחד. סוויפט סיפרה כי היא נזהרה מאוד ביחסים שלה עם אלווין, תוך שהיא ניסתה לשמור אותם לעצמם על מנת שהתקשורת לא תסב להם נזק.
אאוטרו
את השיר היא מסיימת בשורה "(קראו לזה איך שאתם רוצים, קראו לזה)" ולאחר מכן, היא שרה שש פעמים את השורה "(קראו לזה איך שאתם רוצים, קראו לזה איך שאתם רוצים, קראו לזה)". עם זאת, בסופו היא שרה בפעם האחרונה את שתי השורות "קראו לזה איך שאתם רוצים, כן; קראו לזה איך שאתם רוצים [...]". כלומר, היא בוחרת לסיים את השיר עם שתי שורות הלקוחות מהפזמונים שלו.
ביקורת
השיר ספג שבחים ביקורתיים מטעם מבקרי המוזיקה. הוא נבחר לשיר ה-20 הטוב ביותר שיצא בשנת 2017 על ידי רולינג סטון. על פי אנטרטיינמנט ויקלי, השיר מפרט את חייה הרומנטיים של סוויפט, תוך שהוא התקבל היטב על ידי קהל המעריצים שלה. פרנק גואן מ-Vulture הצהיר כי "ההפקה הרזרבית והאוורירית שלו מעוררת (או מנסה לעורר), תחושה של רומנטיקה זוהרת ומגוננת על רקע דאגה חברתית הרסנית; המעריצים רואים בו גם כשיר העוסק במחלוקת שהייתה לה עם קניה וסט וקים קרדשיאן". ב-USA Today הפנו כלפיו ביקורת חיובית, תוך שנאמר שם שהוא "מאופק משאר הסינגלים האחרונים שלה". כמו כן, טענו שהוא "אפקטיבי ומבוגר באופן מפתיע".
ב-Complex כתבו שהשיר "גרם לכך שהנרטיב הנקמני והשלילי שנוצר כלפי סוויפט ירד". ב-Spin הפנו כלפיו ביקורת דומה, תוך שהצהירו כי מדובר בשיר שלא דומה בשום צורה לשיריה האחרים. רוב שפילד מרולינג סטון דירג את "Call It What You Want" במקום ה-43 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג". הוא דורג במקום ה-67 ברשימה דומה של Paste.
הצלחה מסחרית
בארצות הברית, "Call It What You What" דורג במקום ה-27 במוקד הבילבורד הוט 100 ובמקום הראשון במצעד השירים הדיגיטליים, עם מכירות של למעלה מ-68,000 עותקים דיגיטליים. כתוצאה מכך, סוויפט הפכה לאמן הראשון בהיסטוריית המצעד שצבר למעלה מ-14 שירים שכבשו את פסגת המצעד. הוא היה לשיר הרביעי מ-Reputation שכבש את פסגת המצעד, כשהקודמים שעשו זאת הם "Look What You Made Me Do", "" ו-"Gorgeous". ברולינג סטון טרנדינג 25, שמתפרסם על ידי מגזין רולינג סטון, הוא דורג במקום ה-25 כמה שבועות לאחר יציאתו. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לו את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים במדינה.
במצעד הסינגלים האוסטרלי הוא זכה להצלחה גם כן, כאשר דורג במקום ה-16. בהמשך, העניק לו איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-35,000 עותקים במדינה. במצעד הסינגלים שבאוסטריה דורג במקום ה-43, ובקנדה הוט 100 דורג במקום ה-24. השיר זכה להצלחה גם בגרמניה וצרפת, שם דורג במקומות ה-99 וה-76 בהתאמה. בהונגריה, הפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר באלבום כאשר דורג בחמישייה הפותחת במצעד הרשמי של המדינה. במלזיה, הצליח להגיע למקום ה-13 בשיאו, ובניו זילנד הגיע למקום ה-34 במצעד הסינגלים הרשמי של המדינה.
הופעה
סוויפט ביצעה גרסה אקוסטית של "Call It What You Want" במהלך משדר רדיו של סיריוס XM, ב-10 בנובמבר 2017. באותו המשדר, ביצעה גרסה אקוסטית של "New Year's Day", תוך שביצעה מחדש את השיר "American Girl" של הזמר-יוצר האמריקאי טום פטי. יממה לאחר מכן, ביצעה סוויפט גרסה אקוסטית לשיר במהלך פרק בעונה ה-43 של תוכנית הטלוויזיה "סאטרדיי נייט לייב", לצד "".
בנוסף לכך, השיר נכלל ברשימת השירים שבוצעו במהלך סיבוב ההופעות החמישי של סוויפט, "Reputation Stadium Tour".
קרדיטים וצוות
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מהערות האלבום של Reputation.
ז'יל קמבון
זִ'יל-מַרְטֶן קַמְבּוֹן (בצרפתית: Jules-Martin Cambon; 5 בינואר 1845 – 19 בספטמבר 1935) היה דיפלומט צרפתי ואחיו של פול קמבון. כשגריר בגרמניה (1907–1914) הוא עבד קשה כדי להבטיח דטאנט ידידותי. הוא היה מתוסכל ממנהיגים צרפתים כמו רמון פואנקרה, שהחליט שברלין מנסה להחליש את ההסכמה המשולשת של צרפת, רוסיה ובריטניה, ולא הייתה כנה בחיפוש אחר שלום. הקונצנזוס הצרפתי היה שמלחמה היא בלתי נמנעת.
ביוגרפיה
קמבון החל את הקריירה שלו כעורך דין בשנת 1866, שירת במלחמת צרפת-פרוסיה ונכנס לשירות המדינה בשנת 1871. הוא היה ראש המחוז של נור (1882) ושל הרון (1887–1891), וב-1887. 1891 הפך למושל כללי של אלג'יריה, שם כיהן בתפקיד קטן ב-1874.
קמבון מונה לשגריר צרפת בוושינגטון די.סי. ב-1897, ובתפקיד זה ניהל משא ומתן לקראת השלום בשמה של ממשלת ספרד לאחר המלחמה עם ארצות הברית. הוא שימש כשגריר צרפת בארצות הברית במהלך מלחמת 1898. הוא היה שותף פעיל במשא ומתן לשלום בין ספרד לארצות הברית ותרם להסכם הסופי, חוזה פריז משנת 1898. תפקידו במשא ומתן זה סייע לספרד ולצרפת לפתח שותפות פוליטית חזקה.
קמבון הועבר ב-1902 לתפקיד שגריר בספרד, וב-1907 לגרמניה ברלין, שם שירת עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, ולאחר מכן כראש המדור המדיני של משרד החוץ הצרפתי בזמן המלחמה. קמבון האמין בהסכמה הלבבית עם בריטניה, ופעל לחיזוק וחיזוק הקשרים הדיפלומטיים עם בעלת בריתה העיקרית של צרפת. משא ומתן חשאי הוביל להסכמה על ארץ ישראל, לאחר תבוסת בעלות הברית של האימפריה העות'מאנית. קמבון שימש כיועץ לראש ממשלת צרפת,, כשהמלחמה התקרבה לסיומה. הסודיות אפפה את נושא הסכם סייקס-פיקו, שהיה ידוע במשך חודשים רבים רק לפריז וללונדון. קמבון סייע בהסכמה המשולשת של הברית הערבית-ציונות-ארמנית לאחר שנפילת הסולטנות פינתה את מקומה למשטר הצבאי של הטורקים הצעירים. המחלקה שלו חלקה מידע צבאי ומידע אחר עם משרד החוץ הבריטי אחר תבוסת מעצמות המרכז, הצאריזם והבולשביזם.
קמבון הפגין אהדה לרעיון "הבית הלאומי היהודי" בארץ ישראל, לאחר שהוא הוצג לו על ידי נחום סוקולוב ב-1917. בעקבות המפגש הוא שלח לסוקולוב מכתב שבו נכללה הצהרה על אהדתה של הממשלה הצרפתית לרעיון התחייה היהודית בארץ ישראל.
ב-1918 נבחר לאקדמיה הצרפתית, וב-1928 פרסם את מה שהפך למחקר קלאסי של דיפלומטיה, Le Diplomate, שתורגם לאנגלית, ספרדית, גרמנית ורוסית. בו כתב: "מה שבאמת מבדיל את הדיפלומט מהעדר הפשוט הוא אדישותו לכאורה לרגשות; הוא נאלץ לסבול איפוק מקצועי לאורך זמן שנראה בלתי מובן".
גם אחיו, פול, היה דיפלומט צרפתי בולט.
חטוף (סרט, 1960)
חטוף (באנגלית: Kidnapped) הוא סרט הרפתקאות היסטורי אמריקאי משנת 1960 בבימויו של רוברט סטיבנסון, עם ג'יימס מקארתור ופיטר פינץ' בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר החטוף/נחטף/גנוב גונבתי של רוברט לואיס סטיבנסון משנת 1886 שעבר עיבודים רבים לקולנוע ולטלוויזיה.
העלילה מתרחשת במאה ה-18 ומתארת את קורותיו של נער המנושל מירושתו ואת הרפתקאותיו הרבות עד שהוא זוכה לתקן את המעוות, על רקע התקוממות היעקוביטים בסקוטלנד. בספר משולבים דמויות אמיתיות כמו של אלן ברק סטיוארט ממנהיגי המרד.
זה סרטו הקולנועי הראשון של פיטר אוטול המופיע בתפקיד קטן.
צילומי החוץ נעשו באובן, סקוטלנד.
תקציר העלילה
דייוויד בלפור (ג'יימס מקארתור) הוא בחור צעיר שזה עתה סיים את לימודיו. אביו מת ומנהל בית הספר מר קמפבל מוסר לו מכתב חתום של אביו אותו הוא צריך למסור לדודו אבנעזר בעיירה קרמונד. אבנעזר בלפור (ג'ון לורי) מתגורר בבית נטוש ומוזנח בשם "House of Shaws" ומופתע לקבל את אחיינו כי הוא יודע שכעת יירש דייוויד את הבית. הוא מתכונן לסלקו ובשלב ראשון הוא מורה לו לעלול לקומה עליונה בתקווה שייפול משם מהקיר ההרוס אך דייוויד ניצל.
בשלב שני הם מגיעים לעיירה במטרה להיפגש עם עורך הדין רנקילור (מילס מלסון) אך בדרך נפגש אבנעזר עם רב החובל הוסיסון (ברנרד לי) ומסתודד אתו. הוסיסון מפתה את דייוויד לעלות לביקור על ספינתו וחוטף אותו לעבוד בעבד על הספינה. הוא עושה זאת לאחר שאבנעזר שילם לו 20 פאונדס תמורת החטיפה.
לאחר שאחד המלחים, שאון (ניאל מקגיליס) הורג במכות את נער הסיפון, מתמנה דייוויד לנער הסיפון ולעוזרו של הוסיסון שבוטח בו ומראה לו את מחסני הנשק של הספינה.
בערפל כבד מתנגשת הספינה בסירה שיושביה טובעים פרט לאלן ברק סטיוארט (פיטר פינץ'). אלן הוא ממנהיגי המורדים היעקוביטים ומבקש מהוסיסון להורידו לחוף בסקוטלנד תמורת כסף רב שהוא מראה לו.
שניהם עוברים חוויות קשות כדי לחמוק מהבריטים שרודפים אחריהם לאחר שהוצע פרס של 100 פאונדס על מי שיסגיר את אלן שלטענתם הוא הרג את גובה המיסים הראשי שכונה "השועל האדום".
הם מתבוססים בבוץ ובגשמים עזים ובאחד הבתים מנסה אלן להתעמת בדו-קרב עם יריבו רובין מקגרגור (פיטר אוטול) אך מחליט להחליף את החרבות בנגינה על חמת חלילים שבה מנצח מקגרגור.
לבסוף הם עוברים בהצלחה את המשמר בטירת סטירלינג ומגיעים לקרמונד. הם מצרפים אליהם את עורך הדין רנקילור ואלן מצליח להוציא מאבנעזר הודאה כי שילם להוסיסון 20 פאונדס כדי שיחטוף את דייוויד. ברגע זה יוצאים רנקילור ודייוויד ואבנעזר המופתע יודע כי הפסיד.
חביב חיים דוד סתהון
הרב חביב חיים דוד סתהון (1827 – 29 בדצמבר 1906) היה רב ומקובל ארץ-ישראלי ששימש כאב בית דין בטבריה וכראש ישיבה בחיפה.
ביוגרפיה
נולד בטבריה בשנת 1827 (ה'תקפ"ז) לדוד ולמסעודה סתהון. סבו הוא הרב גבריאל סתהון, בן למשפחת רבנים שעלה מארם צובא, ולו שני בנים, חביב ודוד. הראשון נישא למסעודה בת הרב אהרון שבות הלוי, אולם נפטר ללא ילדים. אחיו דוד ייבם את האלמנה, אולם נפטר בטרם עת ממחלה. לאחר שנולד בנה, קראה לו אמו דוד על שם אביו וחביב על שם בעלה הראשון, והוסיפה לו את השם "חיים" כסגולה.
בצעירותו למד אצל הרב חיים שמואל הכהן קונורטי, ואצל סבו, הרב אהרון שבות הלוי, מחכמי ארם צובא, שעלה לארץ והתיישב בטבריה. בשנת 1857 (ה'תרי"ז) החל ללמוד בישיבת "בית יעקב" בטבריה שנוסדה על ידי הגביר הרב יצחק גויטע מטריאסטה שבאיטליה.
בשנת 1865 (ה'תרכ"ה) יצא לשליחות בערי מרוקו מטעם כוללות טבריה יחד עם הרב אברהם צבאח. בחודש מאי 1873 (אייר ה'תרל"ג) יצא שוב לשליחות בצפון אפריקה, שם הגיע גם לג'יברלטר.
נהג להתבודד וללמוד במערת אליהו הנביא ובקברו של רבי מאיר בעל הנס, ועסק גם בתורת הקבלה. את ימי הקיץ היה מעביר בכפר פקיעין, שם סחר עם המקומיים, והודות להשתדלותו הוקם בכפר בית כנסת לתושבים היהודים.
כיהן במשך כ-30 שנה כאב בית דין בטבריה. בעקבות מגפת הכולרה, נמלט בחודש אוקטובר 1902 (תשרי ה'תרס"ג) מטבריה יחד עם בנו מרדכי למשך תקופה. שנה לאחר מכן בשנת 1903 (ה'תרס"ד) עבר להתגורר בחיפה, שם שימש כראש ישיבת "אליהו" על שם אליהו הנביא, שייסד הגביר אברהם אדרעי ממצרים עד שנת 1905 (ה'תרס"ו). נודע בבקיאותו בצמחי מרפא, ובחיפה עסק בייצוא הצמח "אל מחמודיה" (איסקומניה), המשמש לייצור צבעים.
נישא בחייו פעמיים, ויחד נולדו לו חמישה בנים וארבע בנות. בתו חנה נישאה לרב ישראל שמואל ענתבי, מרבני טבריה, ובתו רחל נישאה למאיר בודוך (בודוק) משפחה צפתית וותיקה.
תלמידו היה הרב יעקב חי זריהן.
חיבוריו
כן חיבר שירים לכבוד רבי מאיר בעל הנס, שחלקם היו מושרים בהילולתו.
אליפות CONCACAF 1985
אליפות CONCACAF 1985 נערכה בין ה-24 בפברואר ל-14 בספטמבר 1985, והייתה המהדורה ה-9 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. הטורניר שימש גם כמוקדמות למונדיאל 1986. קנדה זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדותיה והעפילה למונדיאל הראשון בתולדותיה לאחר ניצחון 2–1 על הונדורס. מקסיקו העפילה למונדיאל אוטומטית בשל היותה המארחת של הטורניר.
רלה מזלי
רלה מזלי (נולדה ב-1948) היא סופרת ופעילת שלום, חברת אקדמיה לשוויון, ממייסדות ארגון פרופיל חדש ופרויקט 'האקדח על שולחן המטבח', קמפיין הפועל לצמצום מספר כלי הנשק במרחב הציבורי בישראל.
ביוגרפיה
מזלי נולדה בשנת 1948 בקיבוץ מעין ברוך. אמה הייתה פעילה ציונית שעלתה לישראל מקנזס סיטי בארצות הברית. מזלי גדלה בתל אביב. למדה פילוסופיה וספרות השוואתית באוניברסיטת תל אביב.
פרסומה הספרותי הראשון היה סיפור קצר "זה" בשנת 1981. אחריו פורסמו עוד כמה סיפורים קצרים בכתבי עת לספרות. ספרה הראשון, "מה שלא יהיה" הוא רומן על חיי נישואים שיצא לאור ב-1987. ספרה השני, "בבה סיטר" (1996), הוא ספר לילדים שכתבה עם בתה נועה מזלי. בנוסף מזלי מתרגמת ספרות מאנגלית לעברית.
מאז 1980 היא פעילה נגד מיליטריזם ונגד המיליטריזציה והכיבוש הישראלי. בשנת 1998 היא הייתה אחת המייסדות של התנועה הפמיניסטית "פרופיל חדש", המתנגדת למיליטריזם הישראלי ותומכת בסרבני מצפון. בשנת 2010 ייסדה יחד עם סמדר בן נתן את פרויקט 'האקדח על שולחן המטבח', התובע להפסיק נטילת כלי נשק על ידי מאבטחים לביתם על מנת למנוע רצח ואלימות כלפי נשים. זאת לאחר ש-23 בני אדם נרצחו מירי כלי נשק של מאבטחים בין השנים 2010-2002, ומאחר שחברות האבטחה אינן אוכפות את החוק המחייב אותן לאסוף את כלי הנשק מהמאבטחים בתום המשמרת. מזלי גם עבדה בארגון רופאים לזכויות אדם ושימשה כיועצת של הוועד הבינלאומי של הצלב האדום וכן של קרן פורד.
מזלי כותבת ספרים, מאמרי פובליציסטיקה, מאמרים אקדמיים וסיפורים קצרים בנושא שוויון מגדרי, זכויות ילדים וחינוך לשלום.
בשנת 2005 הייתה אחת מאלף נשים שהיו מעומדות לפרס נובל לשלום במסגרת פרויקט 1000 PeaceWomen.
בשנת 2018, פעלה יחד עם חברי קואליציית הארגונים 'האקדח על שולחן המטבח', בדרישה שהשר לביטחון פנים, גלעד ארדן, יבטל את התקנות החדשות שיזם להרחיב משמעותית את מדיניות נשיאת הנשק בישראל. לאחר שארדן אישר תבחינים מקלים לקבלת נשק. בדצמבר 2018, הארגונים עתרו לבג"ץ בבקשה להקפיא את רפורמת הנשק של ארדן. במאי 2019, בעקבות העתירה, הורה בג"ץ שהרפורמה בתקנות נשיאת נשק תיבחן מחדש, שתהיה בחינה מסודרת של הקריטריונים, הסדרה של התנאים לקבלת רישיון בחקיקת משנה, ונתן ארבעה חודשים כדי לבדוק אם מאבטחים רשאים לקחת נשק לביתם. ב-1 ביולי 2020 הייתה אמורה להיכנס לתוקף תקנה האוסרת על נשיאת נשק אבטחה לאחר המשמרת. אך השר לביטחון פנים אמיר אוחנה החליט לעקוף את התקנה, במקום לאכפה, זאת באמצעות הוראות שעה המבטלת אותה. קואליציית הארגונים "האקדח על שולחן המטבח", פנתה לבג"ץ שהוציא צו על תנאי שמורה לשר אוחנה, לנמק מדוע שהקריטריונים לקבלת רישיון נשק לא ייקבעו בתקנות כנדרש.
ספריה
באנגלית
קישורים חיצוניים
מאמרים פרי עטה
דאה שחורת-כתף אוסטרלית
דאה שחורת-כתף אוסטרלית (שם מדעי: Elanus axillaris) היא מין עוף דורס יום מהסוג דאה החיה בכל רחבי אוסטרליה. מין זה הוא קרוב של דאה שחורת-כתף המצויה בישראל והוא תואר ב-1801 בידי החוקר ג'ון לאת'אם.
תיאור
דאה זו דומה לקרובתה מאסיה ואפריקה והיא מגיעה לאורך של 35 ס"מ ובעלת מוטת כנפיים של 80 עד 100 ס"מ. הנקבה מעט כבדה יותר מהזכר, ומגיעה למשקל ממוצע של כ-300 גרם בעוד משקל הזכר הממוצע הוא כ-260 גרם. היא בעלת נוצות אפורות-לבנות עם ראש גדול, עיניים אדומות ומקור מעוקל כהה ובעלת כנפיים וזנב בעלי קצוות שחורים וחלק חיצוני עליון של הכנף גם שחור. היא דומה למין האוסטרלי דאה כתובת-כנף (Elanus scriptus), אך חסרה את הסימנים השחורים שמתחת לכנפי האחרונה.
היא פעילה ביום לאורך השדות, הבתות, החורשות והערבות האוסטרליות. אומנם תפוצתה כלל אוסטרלית אך עדיין היא נדירה במדבריות של מרכז היבשת העמוק ובמערב קייפ יורק או הטריטוריה הצפונית. הם מזדמנים לעיתים לצפון טסמניה, האי קינג ואיי מצר טורס.
הדאה היא טורפת הניזונה ממגוון בעלי חיים קטנים, לרוב בבדידות או בזוגות. בין השאר היא ניזונה מחגבים לרבות ארבה, חולדות, זוחלים קטנים, עופות קטנים ולעיתים רחוקות אפילו ארנבות. עם זאת עכברים ויונקים קטנים בגודל דומה מהווים למעלה מ-90% מתזונתה. דאות רבות מעופפות יחדיו בעתות של מכת עכברים הנחשבת לחגיגה עבורם. הדאות ניזונות בשטח קבוע ממנו הם גם מתצפתים על הטרף ותחתיו יכולים להימצא צניפות של הטרף.
אובר-ז'וזף אנרי
אובר-ז'וזף אנרי (2 ביוני 1846 – 31 באוגוסט 1898) היה לוטננט קולונל (מקביל לדרגת סא"ל) בצבא צרפת, אשר במהלך פרשת דרייפוס זייף מסמכים במטרה להאשים את הקצין היהודי אלפרד דרייפוס בריגול. הוא התאבד לאחר שנאלץ להודות בכך.
ביוגרפיה
אנרי נולד ב-2 ביוני 1846, בפוני שהשתייכה אז למונרכיה של יולי, כבן למשפחת חקלאים. הוא התגייס כטוראי לצבא צרפת ב-1865.
פרשת דרייפוס
במסגרת תפקידו במשרד הסטטיסטי, היה אנרי אחראי לפקח על פעולות הקיסרות הגרמנית. כחלק מתפקידו זה, הוא הפעיל מספר רב של סוכנים כפולים. בין סוכנים אלו נמנתה מרי בסטיאן, עוזרת ומנקה בשגרירות הגרמנית. תחת שם הקוד "אוגוסט" הייתה בסטיאן מעבירה לאנרי קרעי מסמכים מהשגרירות. ב-26 בספטמבר 1894 העבירה בסטיאן לאנרי את "הבורדרו" ("האיגרת"), מסמך שנשלח ממרגל בצבא צרפת אל הנספח הצבאי הגרמני מקסימיליאן פון שוורצקופן. זה זמן מה חשד סאנדהר שישנו מרגל בצבא צרפת, אולם עד אז לא הצליח להביא ראיה לכך. בעקבות שחזור הבורדרו, החלה חקירה מצומצמת בניסיון לאתר את המרגל. ההאשמה הופלה על אלפרד דרייפוס - קצין בדרגת קפטן, אשר היה היהודי היחיד במטה הכללי. הראיות לכך היו מעטות מאוד, אולם ראשי הצבא היו מעוניינים לסגור את הפרשה בהקדם האפשרי. לדרייפוס נערך משפט צבאי, ובמהלכו נקרא אנרי למסור עדות. אנרי העיד:
פיקאר הגיש את מסקנותיו בפני הממונים עליו, על פיהן דרייפוס חף מפשע ואסטרהאזי הוא המרגל האמיתי. לתדהמתו, הורו לו לשכוח את העניין ולהניחו כמות שהוא. ב-2 בנובמבר של אותה שנה, הגיש אנרי בפני הרמטכ"ל בואדפר ושר ההגנה ביו מסמך מזויף המוכיח כביכול את אשמתו של דרייפוס. מסמך זה, אשר נודע בכינוי "זיוף אנרי", הוא מכתב מזויף ששלח כביכול הנספח הצבאי האיטלקי אלסנדרו פניצארדי אל שוורצקופן. השניים פעלו בשיתוף פעולה, ולעיתים קרובות החליפו ביניהם מידע. המכתב זויף בידי אנרי, מסיבות שיידונו להלן. ככל הנראה בואדפר וביו לא ידעו שהמכתב מזויף. זה נוסח המכתב:
פיקאר החל להטריד את מנוחת המטכ"ל, והוא נשלח לתפקיד נידח בתוניסיה. אנרי הועלה לדרגת לוטננט קולונל, ומונה במקומו לראש המשרד הסטטיסטי. עם זאת, פיקאר הצליח להעביר הלאה את הידוע לו על דרייפוס, ולעורר את דעת הקהל בנושא. ב-13 בינואר 1898 פרסם אמיל זולא את מאמרו המפורסם "אני מאשים...!". לזולא נערך משפט על הוצאת דיבה, אולם השופטים התעקשו לא למזג את משפט זולא עם משפט דרייפוס. הניסיון נכשל, ועד מהרה נקראו הן אנרי והן פיקאר למסור עדות. בעומדם זה מול זה, איבדו השניים את קור רוחם וכינו זה את זה שקרנים. בעקבות כך, התמודדו השניים בדו-קרב אשר ממנו יצא אנרי פצוע קלות. הזיוף של אנרי הפך לכלי החשוב ביותר של המטכ"ל בפרשה. הגנרל דה פלייה, בעלותו על דוכן העדים, דיבר מול כל בית המשפט על המסמך וציטט ממנו בעל פה. זולא נידון לשנת מאסר ולקנס, ופיקאר הודח מהצבא ונכלא.
מותו
ביולי 1898 נבחר שר הגנה חדש - ז'אק מריה אז'ן גודפרואה קווניאק. קווניאק האמין באמת ובתמים באשמתו של דרייפוס, ורצה לסגור את הפרשה אחת ולתמיד. הוא לא היה זהיר ופרסם את כל המסמכים והעדויות, ובכלל זה אף את זיופו של אנרי. הדבר אפשר לתביעה לתקוף את המסמך ישירות ולטעון שהוא מזויף. קווניאק החליט להתייחס לכך ברצינות ולבדוק אותו לעומק. אחד מאנשיו של קווניאק, קפטן קינייה, הבחין שהמסמך לא נכתב על גבי נייר אחיד. ב-30 באוגוסט זימן קווניאק את אנרי ללשכתו ודרש ממנו הסבר. אנרי הודה שזייף את המכתב. הרמטכ"ל בואדפר הורה לעצור את אנרי מיידית, והוא הובל למבצר מון ולריאן בפריז. למחרת בבוקר נמצא אנרי מת בתאו. על פי הסברה המקובלת הוא שיסף את גרונו באמצעות סכין גילוח. הדבר גרם לאסטרהאזי לברוח לבריטניה, לקוואניק ובואדפר להתפטר ובסופו של דבר לקריסת הממשלה של אנרי בריסון. דעת הקהל החלה לפקפק באשמתו של דרייפוס. "לה ליבר פארול" - עיתונו האנטישמי של אדואר דרימון, פרסם מודעת אבל המתארת את אנרי כ"נשמה תמה, לב נלהב למדים, שמסע ההסתה היהודי הוציאו מדעתו".
לפני מותו כתב אנרי שלושה מכתבים (ייתכן שהיו מכתבים נוספים אולם הם הושמדו). במכתב הראשון הוא פונה אל סגן הרמטכ"ל הגנרל גונז בבקשה לדבר עמו בדחיפות. השני מיועד לאשתו, והוא שנוי במחלוקת:
אנקור שחור
אנקור שחור הוא טיל מטרה לדימוי טיל קרקע-קרקע, מפיתוח וייצור רפאל - מערכות לחימה מתקדמות. הטיל משוגר ממטוס (בישראל נעשה שימוש במטוס מסוג F-15 איגל) ומדמה בטיסתו טיל בליסטי או טיל שיוט. הטיל נגד טילים "חץ 2" יירט בהצלחה טילי "אנקור שחור" במהלך ניסויים שבוצעו בישראל. ב-1 באפריל 2015 הצליחה מערכת שרביט קסמים ליירט טיל אנקור שחור. טיל המטרה "אנקור שחור" מיוצר ברישיון בארצות הברית על ידי חברת ריית'און, בשיתוף חברת רפאל.
ויליאם ויטוורת'
ויליאם ג'ק ויטוורת' (29 ביוני 1884 – 25 באוקטובר 1973) היה אדמירל בריטי שמילא תפקידים בולטים במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, ואף שימש כלורד השני של האדמירליות.
ביוגרפיה
ויטוורת נולד ב-29 ביוני 1884 בעיר צ'טהאם שבקנט. ב-1899 הוא התגייס כצוער לצי המלכותי. ב-1901 הוא הוצב על סיפונה של ספינת הקרב אה"מ אושן ויחד עמה נשלח לסין במהלך מרד הבוקסרים. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא פיקד על המשחתות אה"מ אורסטס, אה"מ קוקטריס, ואה"מ וידט. ב-1926 הוא מונה למפקד בית הספר לאימון גופני בפורטסמות'. ב-1928 הוא מונה למפקד אניית המערכה אה"מ סטיוארט ולמפקד משט המשחתות ה-2 שהיה חלק מצי הים התיכון.
ב-1936 מונה ויטוורת' למפקד אניית המערכה אה"מ רודני. שנה לאחר מכן הוא הפך להיות מזכיר הצי המלכותי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא מונה למפקד פלגת סיירות הקרב. באפריל 1940 הוא נשלח לסייע לכוחות הצי הבריטי בחופי נרוויק שבנורווגיה. ויטוורת' הביס בקרב את המשחתות של הקריגסמרינה והשיג שליטה על נמל נרוויק. לאחר מכן הנחיתו הבריטים כוחות בעיר וכבשו אותה. למרות זאת, הם נאלצו לסגת מנורווגיה בעקבות התקדמות הגרמנים במערכה על צרפת. ב-1941 הוא מונה לתפקיד הלורד השני של האדמירליות. ב-1944 הוא מונה למפקד בסיס הצי רוזית'. ב-1946 הוא פרש מהצי.
הוא נפטר ב-25 באוקטובר 1973 בעיר בוגנור ריג'יס שבמערב סאסקס.
וילאייט חג'אז
למרות היעדר משאבי הטבע, לאזור הייתה חשיבות פוליטית רבה כערש האסלאם והיה מקור לגיטימציה לשלטון העות'מאנים. סובסידיות שניתנו על ידי המדינה וזכאה היו מקור ההכנסה העיקרי לאוכלוסיית שתי הערים הקדושות, אך גם המסחר שנוצר על ידי החג' היה מקור הכנסה חשוב.
הכוח הסדיר העות'מאני בחג'אז הוקם כפרקה (דיוויזיה), הכפופה לארמייה השביעית בתימן. מחוץ לערים ולעיירות, הסמכות העות'מאנית הייתה חלשה. רק באל-מדינה וג'דה היה חיל מצב קבוע.
רקע כללי
הסולטאן סלים הראשון ניצח את הסולטנות הממלוכית בשנת 1517 והשתלט על מצרים. חג'אז באותה העת, הייתה סוזרניות ממלוכית והסתמכה על מצרים ליבוא תבואה, אשר הייתה גם תחת איום של צי פורטוגזי אגרסיבי בים האדום. כתוצאה מכך, אמיר מכה, ברקת אבן מוחמד חסיני, שלח את בנו בן ה-12, מוחמד ("אבו נומי" לעתיד), למצרים והתחייב את נאמנותו לסולטן העות'מאני, יחד עם המפתח למכה. הסולטן איפשר לאמיר מכה להישאר בשלטון תמורת נאמנות לסולטן. כדי לחזק את הלגיטימיות של הסולטן בחג'אז ובעולם המוסלמי, אימץ הסולטאן את התואר אפוטרופוס שני המסגדים הקדושים. בתחילה, העות'מאנים ניהלו את חג'אז תחת איילט מצרים. השריף של מכה ייצג סמכות אימפריאלית באזור. מאוחר יותר נפל השלטון בידי מושלי ג'דה, ואיילט ג'דה הפכה מאוחר יותר לווילאייט חג'אז, עם מושל במכה.
הרקונקיסטה הערבית הראשונה
מאז שנות ה-50 של המאה ה-19 החלו המוסלמים הווהאבים, כת פוריטנית מאזור נג'ד המגובה על ידי משפחת אל סעוד המשפיעה, להוות איום על יציבות חג'אז. בשנת 1801, בעוד תשומת לבו של השער הנשגב הופנתה לפלישה הצרפתית למצרים, הווהאבים השתלטו על הגנות חג'אז המקומיות ולכדו את ערי הקודש. שריף פאשה, מושל ג'דה, נאבק זמנית במכה נגד הווהאבים אך הובס לבסוף בשנת 1806. הווהאבים הטילו את משנתם הדתית המחמירה בערים הקדושות; אזכורו של הסולטן נאסר במהלך דרשות יום שישי, פקידים מארבעת המד'הבים (אסכולות הפסיקה האסלאמית) הודחו והוחלפו בוואהבים. בתחילת 1807 הורה מנהיג הצבא הווהאבי אבן סעוד לגרש את כל עולי הרגל והכוחות הנאמנים לאמיר מכה, ומאוחר יותר בזזו כוחותיו את העיר. נטען כי אבן סעוד אסר על שיירות שליוו עולי רגל חצוצרות ותופים, המנוגדות לדוקטרינות הווהאביות.
הממשלה העות'מאנית מצאה את עצמה לא מסוגלת להתעמת עם הווהאבים, ונתנה את המשימה להביס אותם למוחמד עלי פאשה החזק ממצרים בשנים 1809–1810. מוחמד עלי פאשה שיגר צבא בפיקודו של בנו טוסון פאשה בשנת 1811, והשתלט בהצלחה על מדינה ומכה בשנים 1812 ו-1813 בהתאמה. טוסון פאשה נפטר ממחלה במהלך המערכה והוחלף על ידי אחיו הצעיר, אבראהים פאשא, שהמשיך במערכה אל נג'ד, כאשר המלחמה הסתיימה רק בספטמבר 1818, עם התבוסה והתמוססות מה שהייתה המכונה המדינה הסעודית הראשונה. משנת 1818 עד 1845, האזור נוהל על ידי מצרים, עד שנאלץ מוחמד עלי להשיב את חג'אז לסולטן כתוצאה מהמלחמה המצרית-עות'מאנית השנייה. עות'מן פאשה מונה אז לראשות חג'אז. גבולות המחוז הוגדרו טוב יותר, ושריפות מכה חודשה.