cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי איחוד האמירויות הערביות–רומניה
סקירה כללית
רומניה פתחה את המשרד המסחרי שלה בדובאי ב-1974, וב-1 באוגוסט 1989 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים רשמיים. רומניה פתחה שגרירות באבו דאבי ביוני 1990 וקונסוליה כללית בדובאי בינואר 1992. איחוד האמירויות פתחה שגרירות בבוקרשט בדצמבר 2004.
יחסי סחר
בשנת 2020, רומניה ייצאה בשווי 293 מיליון דולר לאיחוד האמירויות הערביות. המוצרים העיקריים שיוצאו מרומניה לאיחוד האמירויות הערביות היו מדי שירות (32.3 מיליון דולר), גידולי מספוא (27 מיליון דולר) ועץ מנוסר (23 מיליון דולר). במהלך 25 השנים האחרונות גדל הייצוא של רומניה לאיחוד האמירויות הערביות בשיעור שנתי של 10%, מ-26.8 מיליון דולר ב-1995 ל-293 מיליון דולר ב-2020.
באותה שנה, איחוד האמירויות הערביות ייצאו בשווי 50.6 מיליון דולר לרומניה. המוצרים העיקריים שיוצאו מאיחוד האמירויות הערביות לרומניה היו פחמימנים אציקליים ( 9.34 מיליון דולר), מכונות פיזור נוזלים (5.35 מיליון דולר) וצינורות ברזל (4.32 מיליון דולר). במהלך 25 השנים האחרונות גדל הייצוא של איחוד האמירויות הערביות לרומניה בשיעור שנתי של 6.09%, מ-11.5 מיליון דולר ב-1995 ל-50.6 מיליון דולר ב-2020.
מחלף חולות
מחלף חולות הוא מחלף המפגיש בין כביש 4 ונתיבי איילון. הוא מהווה את הקצה הדרומי של נתיבי איילון. המחלף נקרא על שם שטחי החולות והדיונות המאפיינות את האזור שבו נמצא המחלף. המחלף הוא מסוג "T" חלקי, כיוון שמתאפשרת בו פניה שמאלה באמצעות רמפת יעף מכביש 4 לנתיבי איילון, בעוד שפנייה שמאלה מנתיבי איילון לכביש 4 לכיוון צפון אינה קיימת. המחלף נבנה בשנת 1995.
המחלף מהווה את הקצה הדרומי של נתיבי איילון, אולם חברת נתיבי איילון מחזיקה בתוכנית להארכת הנתיבים עד לצפון אשדוד תוך חיבור לנמל אשדוד. על פי תוכנית זו, מחלף חולות יהפוך ממחלף מזלג לנקודת חיבור והשקה בין שני הכבישים. אולם, תוכנית זו לא עתידה לצאת אל הפועל בשנים הקרובות, עקב מיקומם של בסיס פלמחים ומתקנים ביטחוניים שונים על התוואי המתוכנן.
אלכסנדר פישביין
אלכסנדר פישביין (ברוסית: Александр Фишбейн; נולד ב-8 במאי 1968 במוסקבה) הוא שחמטאי יהודי-אמריקאי בדרגת רב-אמן.
נכון לפברואר 2020, מדורג במקום ה-69 בארצות הברית לפי מד כושר.
קורות חיים
אלכסנדר פישביין נולד בלנינגרד, למד לשחק שחמט מאביו. בשנות ה-70 של המאה ה-20 משפחתו היגרה לארצות הברית.
בשנת 1985 פישביין ניצח בתחרות השחמט לתלמידים שנערכה בארצות הברית. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 הוא ניצח בכמה תחרויות שנערכו בנורווגיה ובדנמרק. כמן כן הוא השתתף בהצלחה במספר תחרויות בארצות הברית. בשנים 1991 ו-1992 הוא שיחק גם בתחרויות בישראל.
בשנת 1993 אלכסנדר פישביין החל להתרכז בעסקים. אומנם הוא ממשיך להשתתף בתחרויות. בשנת 2002 הוא חילק מקומות 2–3 עם גרגורי סרפר. הוא השתתף ארבע פעמים באליפות ארצות הברית הפתוחה (התוצאה הגבוהה ביותר הייתה המקום השמיני בשנת 2006).
פישביין פרסם מספר ספרים בתחום השחמט.
כביש 358
כביש 358 הוא כביש הנמצא בדרום הארץ ונמתח ממחלף לקיה בדרום, במפגש עם כביש 6 וכביש 31, בסמוך ללהב עד למושב אמציה. הוא עובר ברובו בצמוד לקו הירוק, בנתיב 'דרך הפטרולים' הישן.
היסטוריה
ההחלטה על סלילת הכביש התקבלה בשנת 2001 וסלילתו החלה בשנת 2003, במטרה לחבר את יישובי האזור, שקף ושומריה לבאר שבע בדרום, לכביש 35 בצפון ומשם לירושלים בנתיב קצר ומהיר, שישמש כציר נוסף המחבר בין באר-שבע לירושלים ותל אביב. הכביש נסלל ברובו במקביל לגדר ההפרדה וכביש הביטחון שגם הוקמו באותה עת. ארגוני איכות הסביבה מחו כל כך שהכביש פוגע באזור גבעות לכיש, שהיה עד שנות ה-2000 מהאזורים הבודדים בלבה של ישראל שבו כמעט שלא נבנו יישובים או נסללו כבישים. האזור אף נכלל בתוכניות המתאר בתור "שמורה ביוספרית" של שפלת יהודה, שבו רוב השטח יועד על פי התכנון לשימור, והפיתוח מוגבל ליישובים הקיימים.
ביוני 2009 נחנך הקטע העיקרי של הכביש באורך של 17 ק"מ, בין אמציה לשומריה, וחבר לקטע שהיה כבר סלול בין קיבוץ להב וכביש 31. סלילת הכביש צפונה עד לכביש 35, קרוב לכפר זוהרים ולקיבוץ בית גוברין, בוטלה. לטענת אגף הדוברות ב"נתיבי ישראל", סגירת פרויקט נבעה מהחסמים הבאים: "אי התאמה לתוכנית המתאר הארצית - תמ"א 3, אומדן פרויקטאלי גבוה, תחזיות תנועה נמוכות, התנגדות משרד הביטחון והתנגדות רשות הטבע והגנים". הכביש המקומי הקיים, כביש 3415, מחבר בין כביש 358 לכביש 35.
מחלף לקיה בקצהו הדרומי נפתח בשנת 2016 ואליו חובר כביש 6 שנפתח בשנה זו באזור.
גברת הנדרסון גאה להציג
גברת הנדרסון גאה להציג (באנגלית: Mrs Henderson Presents) הוא סרט קולנוע משנת 2005 בבימויו של סטיבן פרירס ובכיכובם של בוב הוסקינס, ג'ודי דנץ' וויל יאנג. השחקן בוב הוסקינס ביקר בישראל לרגל הקרנה של הסרט בפסטיבל קולנוע בריטי.
תקציר העלילה
הסרט מתרחש על רקע הבליץ במלחמת העולם השנייה. הסרט מציג את הסיפור האמיתי של תיאטרון וינדמיל שבלונדון. הגברת לורה הנדרסון (מגולמת על ידי ג'ודי דנץ'), לאחר שהתאלמנה מבעלה (בהיותה בת 70), רכשה לעצמה תיאטרון ומינתה את ויוויאן ואן דאם (בגילום בוב הוסקינס) כמנהל התיאטרון. הם פותחים במופע הנקרא "ריויודויל" ('Revudeville') שזוכה להצלחה, אולם מאחר שתיאטראות נוספים משתמשים בגימיקים שלהם, המופע נכשל אחרי זמן קצר. לורה הנדרסון מציעה הצעה מהפכנית - הצגת עירום נשי בתיאטרון, בדומה לזה המוצג במולן רוז' שבפריז. לורה מצליחה לקבל אישור מהלורד צ'מברלין (הצנזור הראשי) המתיר הצגת עירום בתנאי שהדוגמניות תעמודנה ללא תזוזה, כמו בציורי עירום המופיעים במוזיאון.
לאחר קבלת אישור זה, זוכה התיאטרון להצלחה רבה, בעיקר בקרב החיילים הבריטיים. בשל העובדה שהתיאטרון ממוקם מתחת למפלס הרחוב מותרת העלאת הופעות במהלך הבליץ. בעקבות הפופולריות של התיאטרון וקיומם של תורים בכניסתו דרשו השלטונות את סגירת התיאטרון, אולם אז משכנעת לורה הנדרסון את שר הפנים בחשיבות התיאטרון למען החיילים, תוך הסבר למניעים שלה להקמת התיאטרון שמקורם באהבתה לבנה שמת במלחמת העולם הראשונה ורק לאחר מותו גילתה אימו שמעולם לא ראה אישה עירומה בחייו.
SpaceX Crew-2
SpaceX Crew-2 (ידועה גם בשם USCV-2) היא המשימה המבצעית השנייה של החללית דרגון 2 כחלק מהתוכנית המאוישת המסחרית של נאס"א, והטיסה השלישית בסך הכל של חללית זו. המשימה שוגרה ב-23 באפריל 2021 על גבי משגר הפאלקון 9 מכן השיגור 39A שבמרכז החלל קנדי. בצוות המשימה שני אסטרונאוטים אמריקאים בשירות נאס"א; שיין קימברו ומייגן מקארת'ור, יחד עם היפני אקיהקו הושידה בשירות הסוכנות היפנית לחקר החלל ותומא פסקה הצרפתי בשירות סוכנות החלל האירופית.
צוות
צוות המשימה הורכב כולו מאסטרונאוטים ותיקים אשר טסו בעברם לחלל, אם כי עבור מייגן מקארתור הייתה זו הפעם הראשונה בתחנת החלל הבינלאומית לאחר שטיסתה הקודמת, STS-125, הייתה אל טלסקופ החלל האבל. בעת השיגור, מקארתור גם ישבה באותו המושב בו ישב בעלה, בוב בנקן במשימת SpaceX Demo-2. שיין קימברו טס לפני כן לחלל פעמיים במשימות STS-126 וסויוז MS-02. אקיהקו הושידה אשר טס גם הוא לפני כן במשימות STS-124 וסויוז TMA-05M, שימש כמפקד תחנת החלל הבינלאומית בעת שהותם. עבור תומא פסקה הצרפתי הייתה זו טיסתו השנייה אל תחנת החלל הבינלאומית.
משימה
ב-23 באפריל 2021, חללית הדרגון 2 ובה ארבעת חברי צוות המשימה שוגרו בעזרת משגר פאלקון 9 מכן השיגור 39A שבמרכז החלל קנדי. השלב הראשון של משגר הפאלקון 9 (מספר סידורי B1061.2) נחת בחזרה על פלטפורמה צפה באוקיינוס האטלנטי. 23 שעות לאחר השיגור, עגנה חללית הדרגון 2 אל מודול הרמוני שבתחנת החלל הבינלאומית. במהלך משימתם בת ששת החודשים, האסטרונאוטים גרו ועבדו לצדם של שלושת חברי צוות משימת סויוז MS-18 על סיפון תחנת החלל הבינלאומית. יחדיו, שתי המשימות היוו את המשלחת ה-65 אל תחנת החלל הבינלאומית.
בזמן שהותם בתחנה, ב-29 ביולי, עגנה יחידה נוספת בתחנה, בשם נאוקה, אשר תשמש כאזור עבודה ומנוחה עבור האסטרונאוטים. כמו כן, יחד עם יחידת נאוקה, הגיע אל התחנה חלק נוסף מהזרוע הרובוטית של סוכנות החלל האירופית, אשר תסייע לאסטרונאוטים בעת משימות שונות ובעת פעילויות חוץ-רכביות. צוותי המשלחת ה-65 פיקחו על התקנתם של יחידת נאוקה והזרוע הרובוטית בתחנה.
פוארטו באריוס
פוארטו באריוס (בספרדית: Puerto Barrios) היא עיר במזרח גואטמלה, השוכנת לחוף מפרץ אמאטיקה שבמפרץ הונדורס. זוהי אחת משתי ערי הנמל הגואטמליות בחוף הים הקריבי, לצד סנטו תומאס דה קסטייה. העיר משמשת כבירתו של מחוז איסבאל, ובשנת 2003 התגוררו בה כ-41 אלף תושבים.
ב-4 בפברואר 1976 פקדה את גואטמלה רעידת אדמה בעוצמה 7.5 בסולם ריכטר. כתוצאה מהרעש ניזוק הנמל קשות, והוקם נמל חדש, בסנטו תומאס דה קסטייה. בעקבות זאת, פחתה חשיבותה של העיר כעיר נמל. עם זאת, היא עדיין מהווה מרכז חשוב לשיווק תוצרת חקלאית, בין היתר עבור תאגידים בינלאומיים גדולים כדול ופרש דל מונטה פרודיוס.
מלבד מסילת הברזל והנמל, המשמש גם לתנועת נוסעים, פועל בסמוך לעיר שדה תעופה. כביש מהיר מחבר את העיר עם גואטמלה סיטי.
חייזרים קדומים
חייזרים קדומים או אסטרונאוטים קדומים, הידועה גם כאסכולת האסטרונאוט הקדמון, היא תאוריה פסאודו-מדעית שקובעת כי יצורים אינטליגנטיים מהחלל החיצון (חוצנים) ביקרו בכדור הארץ בעבר, יצרו קשר עם בני אדם, והשפיעו על ההתפתחות של תרבויות אנושיות, טכנולוגיות ודתות. טענה נפוצה היא שהאלים מרוב, אם לא מכל הדתות, הם בעצם חייזרים או חוצנים, והטכנולוגיות המתקדמות שלהם הובנו שלא בצדק על ידי בני אדם פרימיטיביים כעדות למעמדם האלוהי. הצעות אלו הפכו לפופולריות, בעיקר במחצית השנייה של המאה ה-20, על ידי סופרים כמו אריך פון דניקן, ג'ורג'יו א. טסוקלוס, זכריה סיצ'ין, רוברט ק. טמפל, דייוויד לק, ופיטר קולוסימו, וכמו כן שימשו כמכשיר עלילה ביצירות מדע בדיוני. קיומם של אסטרונאוטים קדומים לא נלקח ברצינות על רוב המדענים וההיסטוריונים, וטענות המצדדים בתאוריה זאת הופרכו לא אחת בביקורות עמיתים.
סקירה
חסידי אסכולת האסטרונאוט הקדמון, טוענים כי בני אדם הם, או צאצאיהם או יצירותיהם, של יצורים מהחלל החיצון, שנחתו על כדור הארץ לפני אלפי שנים. טענה נוספת היא, שחלק גדול מהידע האנושי, הדת, והתרבות בא ממבקרים מחוץ לכדור הארץ בעת העתיקה וכי האסטרונאוטים הקדומים פעלו כתרבות האם. תומכי תאוריית החייזרים הקדומים מאמינים גם כי אותם "מטיילים מהחלל החיצון" בנו או סייעו לבני האדם בבניית רבים מהמבנים המרשימים של העת העתיקה כמו הפירמידות במצרים וראשי האבן (מואי) של אי הפסחא.
התומכים בתאוריה טוענים כי הראיות לאסטרונאוטים קדומים באות מפערים הקיימים לכאורה בתיעוד ההיסטורי והארכאולוגי, והם גם מחזיקים בדעה כי חוסר ההסבר או הסבר חלקי של מידע היסטורי או ארכאולוגי מצביע על קיומם של חייזרים קדומים. הראיות כוללות ממצאים ארכאולוגיים אנכרוניסטיים או מעבר ליכולות טכניות המשוערות של התרבויות ההיסטוריות עימן הם קשורים (חפצים מחוץ למקום), וכמו כן יצירות אמנות ואגדות המתפרשות כתיאור של קשר או טכנולוגיות מחוץ לכדור הארץ. בניגוד לכך, דעת הקהילה המדעית היא כי פערים בידע על העבר לא מוכיחים את קיומם של רעיונות ספקולטיביים כגון תאוריית האסטרונאוטים הקדומים.
חייזרים מן העבר היא סדרת טלוויזיה הכוללת תומכים עיקריים של תאוריית האסטרונאוטים הקדומים, כגון: ג'ורג'יו א. טסוקלוס, דייוויד צ'ילדרס, אריך פון דניקן, סטיבן גריר, וניק פופ.
הנפילים
נפילים הם יצורים מיתולוגיים מקראיים, בעלי גודל עצום, שעל פי המסופר ב של ספר בראשית ובכמה ממדרשי חז"ל היו מלאכים או צאצאי זיווג בני-אלוהים או מלאכים עם בני אדם.
חסידי אסכולת האסטרונאוט הקדמון והמאמינים בראלים טוענים כי למעשה מדובר בבני כלאיים של חייזרים ובני אדם. הם מוסיפים ומסבירים כי הטכנולוגיה החוצנית המתקדמת הובנה שלא בצדק על ידי בני האדם שחיו לפני המבול, כעדות למעמדם האלוהי של החייזרים.
מכות מצרים
בספר שמות פרקים - מסופר על המכות שהנחית ה' על ידי משה על המצרים. ב-3 המכות הראשונות (דם, צפרדע וכינים) גם חרטומי מצרים ניסו לבצע את אותה המכה - ב-2 המכות הראשונות הצליחו ואילו במכת הכינים כשלו והודו כי "אצבע אלוהים היא".
חסידי אסכולת האסטרונאוט הקדמון טוענים כי התחרות בין משה לחרטומים הייתה למעשה מלחמה אסימטרית בין 2 גזעי חייזרים שנתנו טכנולוגיה מתקדמת למשה ולחרטומים. מפני שהחייזר של משה היה חזק יותר - משה ניצח.
משה ורובה הלייזר
ב מובא סיפור מלחמת עמלק. עמלק בא ופותח במלחמה עם בני ישראל. יהושע בן נון מוביל את בני ישראל לניצחון על עמלק, ומשה עומד על הגבעה עם מטה האלוהים ומסייע בהנפת ידו לניצחון. כאשר משה מרים ידיו גבר ישראל וכאשר מניח ידיו גבר עמלק. עוד מסופר כי כבדו ידיו ואהרן וחור תמכו בו. לאחר המלחמה מורה ה' למשה לכתוב לזיכרון שיש לו מלחמה נצחית בעמלק, ומשה בונה מזבח.
חסידי אסכולת האסטרונאוט הקדמון טוענים כי מטה האלוהים של משה היה למעשה רובה לייזר שקיבל מהחייזרים ובגלל משקלו הרב, משה נזקק לעזרה על מנת להרימו לצורך ירי בעמלק. לכן, מובן מדוע כאשר הצליח להרים את הרובה וירה, גברו ישראל וכאשר לא הצליח, גברו עמלק.
ארון הברית
אֲרוֹן הַבְּרִית, הקרוי גם ארון האלוהים או אֲרוֹן הָעֵדוּת, הוא הארון בו נשמרו לוחות הברית, לפי המסורת היהודית. ארון זה הושם בתוך קודש הקדשים שבבית המקדש.
ארון הברית על פי אסכולת האסטרונאוט הקדמון
חסידי אסכולת האסטרונאוט הקדמון מאמינים כי ארון הברית הוא פרי יצירה של טכנולוגיה חוצנית, שימש ערכת כלים של מכשירים שונים, והיווה בעת ובעונה אחת הן מקור אנרגיה גרעינית רדיואקטיבית והן אמצעי תקשורת עם החייזרים. תאוריה נוספת שמוצגת על ידי חסידי אסכולת האסטרונאוט הקדמון טוענת כי יכול להיות שישנו יותר מארון אחד. הוכחה לדבר היא מוצאת בתורה, ממנה ניתן להבין שנעשו שני ארונות, האחד על ידי משה, שיצא עם בני ישראל למלחמות, והאחד על ידי בצלאל, שנשאר במשכן ובבית המקדש למעט בתקופת שמואל.
מרכבת יחזקאל
בספר מובא חזון המרכבה של יחזקאל הנביא. יחזקאל רואה ענן עצום המכיל אש ופולט ברקים ואור זוהר. בהמשך מתאר הנביא כי מרכז האש נראה כמו חשמל, ובתוכה 4 דמויות של חיות. יצורים אלה מתוארים כמכונפים ודמויי אדם, מאיצים קדימה ואחורה כמו הבזק ברק ואש נעה הלוך ושוב בין היצורים. כמו כן לכל אחת מהן יש 4 ראשים שפניהם נראות כ: אדם, אריה, שור ונשר. הנביא ממשיך ומתאר ארבעה חפצים נוצצים, שכל אחד נראה כאופן בתוך אופן. אובייקטים אלו יכלו לעוף והיו קשורים ל-4 דמויות החיות. כשדמויות החיות הלכו, הגלגלים הלכו איתן, וכאשר היצורים התרוממו מהקרקע, הגלגלים עלו איתם. ב הנביא חוזר על התיאור בשינוי אחד: פני השור מוחלפים בפני כרוב.
מרכבת יחזקאל על פי אסכולת האסטרונאוט הקדמון
בפרק הרביעי של הספר מרכבות האלים, שכותרתו "האם אלוהים הוא אסטרונאוט", פון דניקן מעלה את הסברה כי יחזקאל ראה חללית או חלליות. תאוריה זו נכתבה לראשונה על ידי מוריס ג'סאפ ב-1956 ועל ידי ארתור דאבליו. אורטון ב-1961. גרסה מפורטת של השערה זו תוארה על ידי יוסף פ. בלומריך בספרו החלליות של יחזקאל (1974).
סופרים ופרסומים עיקריים
נרטיבים של תאוריית האסטרונאוטים הקדומים הופיעו לראשונה במדע הבדיוני המוקדם של שלהי המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. הרעיון הוצע ברצינות על ידי הרולד ט וילקינס (1954), וקיבל יחס של תאוריה רצינית במהלך שנות ה-60, והיה תחום לשדה הפסאודו-מדע והתרבות פופולרית מאז שנות ה-70. אסטרונאוטים עתיקים מופיעים כתכונה של דתות עב"מים החל באופרת החלל בכתבי הסיינטולוגיה (1967), ונמשך על ידי הראלים (1974).
אריך פון דניקן
אריך פון דניקן היה אחד מראשי אסכולת האסטרונאוט הקדמון בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70, אשר צבר קהל מעריצים גדול באמצעות הפרסום ב-1968 של רב המכר "מרכבות האלים" וספרי ההמשך שלו.
פון דניקן טוען כי אמנות עתיקה ואיקונוגרפיה בכל העולם ממחישות כלי רכב באוויר ובחלל, יצורים שאינם בני אדם, אלא אסטרונאוטים קדומים אינטליגנטיים וממצאים של טכנולוגיה אנכרוניסטית מתקדמת. פון דניקן גם טוען כי לתרבויות היסטוריות מופרדות גאוגרפית יש נושאים אמנותיים משותפים, הרומזים למוצא משותף. דוגמה אחת כזו היא פרשנותו של פון דניקן למכסה הסרקופג על קברו של שליט פלנקה מתקופת המאיה הקלאסית, פאקאל הגדול. פון דניקן טען כי העיצוב ייצג אסטרונאוט יושב, ואילו האיקונוגרפיה והטקסט הנלווה של המאיה מזהה אותו כדיוקנו של השליט עצמו עם עץ העולם על פי המיתולוגיה של המאיה.
השערותיו של פון דניקן הפכו פופולריות בארצות הברית לאחר תוכנית הטלוויזיה התיעודית ברשת NBC, "חיפוש אחר אסטרונאוטים עתיקים", בהנחיית רוד סרלינג, והסרט "מרכבות האלים".
מבקריו טוענים כי פון דניקן סילף נתונים, רבות מטענותיו היו בלתי מבוססות, וכי אף אחת ממסקנותיו המרכזיות לא אומתה.
זכריה סיטשין
הסדרה של זכריה סיטשין "יומני כדור הארץ", המתחילה ב"כוכב ה-12", סובבת סביב פרשנותו הייחודית לשומרית עתיקה וטקסטים מזרח תיכוניים, אתרים מגליתיים וחפצים מכל רחבי העולם. הוא טוען שהאלים של מסופוטמיה העתיקה היו בעצם אסטרונאוטים מכוכב הלכת "ניבירו", וכי השומרים האמינו שהוא הכוכב ה-12 (כאשר השמש, הירח ופלוטו נחשבים ככוכבי הלכת) הקשור לאל מרדוך. לדברי סיטשין, ניבירו ממשיך להקיף את השמש שלנו במסלול שאורכו 3,600 שנה. האסטרונומיה המודרנית לא מצאה ראיות תומכות לטענותיו של סיטשין.
סיטשין טען שישנם טקסטים שומריים המספרים את הסיפור הבא:
משלחת של 50 אנונקי, תושביו של כוכב לכת בשם ניבירו, הגיעה לכדור הארץ לפני כ-400,000 שנים על מנת לכרות בו חומרי גלם, במיוחד זהב, ולהובילם חזרה לניבירו. עקב גודלה הקטן של המשלחת, הם נעשו עייפים מהמשימה ויצרו על ידי הנדסה גנטית פועלים שיחליפו אותם בעבודה במכרות. לאחר תהליכי ניסוי וטעייה רבים הם יצרו בסופו של דבר הומו סאפיינס: "אדפה" (דגם אדם) או האדם של המיתולוגיה המאוחרת יותר. סיטשין טוען כי האנונקי היו פעילים בענייני בני האדם עד להרס תרבותם באסונות הגלובליים שקרו בסיומו הפתאומי של עידן הקרח האחרון לפני כ-12,000 שנים. בראותם כי בני האדם שרדו, ואילו כל מה שהם בנו נהרס, האנונקי עזבו את כדור הארץ לאחר שנתנו לבני אדם את ההזדמנות והאמצעים לשלוט בעצמם.
עבודתו של סיטשין לא קיבלה תמיכה מהזרם המרכזי במדע וספגה ביקורת נמרצות על ידי אנשי מקצוע שסקרו את השערותיו. חוקר השפות שמיות מייקל ס. הייזר אומר שרבים מהתרגומים של סיטשין של השומרית ומילות המסופוטמית אינם עולים בקנה אחד עם מילונים דו לשוניים בכתב יתדות המסופוטמי, אשר נכתבו על ידי סופרים אכדים עתיקים.
יוסף שקלובסקי וקרל סייגן
בספרם מ-1966 חיים תבוניים ביקום, האסטרופיזיקאים יוסף שקלובסקי וקרל סייגן הקדישו פרק לטיעונים שונים שמחייבים מדענים והיסטוריונים לשקול ברצינות את האפשרות שקשר עם חיים מחוץ לכדור הארץ התרחש במהלך ההיסטוריה המתועדת. עם זאת, שקלובסקי וסייגן הדגישו כי רעיונות אלה היו ספקולטיביים ולא מוכחים.
שקלובסקי וסייגן טענו שנסיעה בין כוכבים במהירות גדולה ממהירות האור על ידי חוצנים מחוץ לכדור הארץ הייתה ודאית כאשר לוקחים בחשבון כי לחוצנים היו אותן טכנולוגיות שנוסדו או התאפשרו לבני האדם בסוף שנות ה-60 וכן את הנרטיבים הפרה-מדעיים לקשר עם זרים. לדוגמה, סייגן מצטט את המשלחת 1786 של החוקר הצרפתי ז'אן-פרנסואה לה פרוז, שיצרה את הקשר הראשון המוקדם בין התרבויות האירופיות ושבט הטלינגיט. סיפור קשר זה נשמר כמסורת שבעל פה בידי שבט הטלינגיט, ונרשם לראשונה על ידי האנתרופולוג ג'ורג' ט. אמונס יותר ממאה שנים לאחר התרחשותו. למרות היותו חלק מהפרדיגמה תרבותית ורוחנית של שבט הטלינגיט, הסיפור מתאר במדויק את המפגש ב-1786. על פי סייגן, זו הוכחה כי בנסיבות מסוימות, קשר קצר עם תרבות זרה יתועד בצורת שחזור.
השחזור יסייע במידה רבה אם:
בנוסף, שקלובסקי וסייגן ציטטו את סיפורם של האואנים, אשר נחשבים לאלו שהורו והעבירו לשומרים הקדומים ידע בתחומי החקלאות המתמטיקה, והאמנויות, כדוגמה אפשרית של קשר חוצני בשל העקביות והפירוט של סיפור זה. בספרו מ-1979, במוחו של ברוקה, סייגן הציע שהוא ושקלובסקי עוררו השראה לספרי אסטרונאוטים עתיקים בשנות ה-70, והביע את מורת רוחו מ-"פון דניקן וסופרים ביקורתיים אחרים" שבנו על רעיונות אלה לא כספקולציות אלא "כהוכחה ברת תוקף של קשר עם חייזרים מחוץ לכדור הארץ". סייגן טען שבעוד שאגדות רבות וחפצים מלאכותיים (רגילים ומחוץ למקום כביכול כאחד) הובאו לתמיכה בתאוריית החייזרים הקדומים, "מעט מאוד דורשים יותר מאזכורים אקראיים" ויכולים להיות מוסברים בקלות על ידי היפותזות קונבנציונליות יותר. סייגן גם חזר על מסקנתו כי ביקורים קדומים של חייזרים בכדור הארץ הם אפשריים אך לא מוכחים, ואולי בלתי סבירים.
דתות עב"מים
תנועות דתיות חדשות שונות, כולל כמה ענפים של התיאוסופיה, הסיינטולוגיה, הריאליזם, והשער של גן עדן מאמינים בקשר עתיק ועכשווי יומיומי עם חוצנים אינטליגנטיים. רבות מדתות אלה רואות גם את הכתבים העתיקים וגם את הגילויים האחרונים במדע כקשורים לפעולות של חייזרים ממערכות שמש אחרות. סוציולוגים ופסיכולוגים מצאו כי יש דמיון בין דתות UFO המצביע על כך שחברים בקבוצות הללו באופן מודע או בתת מודע נוטים לשייך קסם עם ממים של מדע בדיוני.
טקסטים דתיים עתיקים
חסידי אסכולת האסטרונאוט הקדמון נוהגים לצטט מיתולוגיות עתיקות על מנת לתמוך בתאוריית האסטרונאוטים העתיקים. נקודת המבט שלהם מבוססת על הרעיון כי מיתוסי בריאה עתיקים של אלים שירדו מהשמים לכדור הארץ כדי ליצור את האנושות או ללמדה הם למעשה ייצוגים של מבקרים זרים, שהטכנולוגיה העדיפה שלהם גרמה לתפיסתם כאלים על ידי בני האדם. חסידי אסכולת האסטרונאוט הקדמון מנסים לצייר אנלוגיה להתרחשויות בעידן המודרני, כאשר תרבויות מבודדות נחשפות לטכנולוגיה מערבית, למשל, בתחילת המאה ה -20, "כתות מטען" התגלו בדרום האוקיינוס השקט: תרבויות שהאמינו כי ספינות מערביות שונות והמטען שלהם נשלחו מהאלים כהתגשמות של נבואות הנוגעות לשובם.
ראמאיאנה
במיתולוגיה ההינדואית, האלים והאווטארים שלהם נוסעים ממקום למקום בכלי טיס (שלרוב נקראים "מרכבות מעופפות", "מכוניות מעופפות" או וויאמנה). יש הרבה אזכורים של מכונות המעופפות אלה בראמאיאנה, המתוארכת למאה ה-4 או ה-5 לפנה"ס.
להלן כמה דוגמאות:
ספר 6, קאנטו 523, מכונית הקסם:
Is not the wondrous chariot mine, Named Pushpak, wrought by hands divine. … This chariot, kept with utmost care, Will waft thee through the fields of air, And thou shalt light unwearied down In fair Ayodhyá's royal town.
ספר 6, קאנטו 524, העזיבה:
Swift through the air, as Ráma chose, The wondrous car from earth arose. And decked with swans and silver wings Bore through the clouds its freight of kings.
אריך פון דניקן דן בראמאיאנה ובוויאמאנה בפרק 6 של מרכבות האלים ומציע שהיו "רכבי חלל". כדי לתמוך בהיפותזה שלו, הוא מציע ציטוט שלדבריו לקוח מתרגום מ-1889 של המהאבהארטה ידי ק. רוי: "בהימה טס עם הוויאמנה שלו על קרן עצומה שהייתה מבריקה כמו השמש ועשתה רעש כמו רעם סערה".
ראיות פטרוגליפיות חובקות עולם
חסידי תאוריית האסטרונאוטים העתיקים מאמינים כי ציורי מערות של שבטי ההופי שנמצאו במדבר בדרום מערב אמריקה, קושרים את מקורות השבט עם "אנשי כוכבים" (המכונים לעיתים "קאצ'ינאס"). הם מצביעים על תחריטים דומים שנמצאו במערות על פני כדור הארץ כעדות לכך שחייזרים ביקרו בתרבויות עתיקות רבות ושונות. הם טוענים, כי ציורי ההופי מתארים מגע עם "ישויות מהחלל שאינם אלים, אבל הביאו ידע מכוכב אחר".
תמיכה אמנותית אחרת לאסכולת האסטרונאוט הקדמון נראתה בציורי מערות מהתקופה הפלאוליתית. הוונדג'ינה באוסטרליה ובציורי הסלע בוואל קמוניקה, באיטליה מציגים דמויות שיש בהן דמיון במראה ובלבוש לאסטרונאוטים בני המאה ה-20 והמאה ה-21. התומכים בתאוריית האסטרונאוטים העתיקים מפרשים ציורי דמויות בעלי ראש בצורת כיפה כיצורים חובשי קסדות חלל, וטוענים כי יש בכך כדי להוכיח שחוצנים ביקרו בכדור הארץ ויצרו קשר עם האדם הקדמון.
תמיכה נוספת לתאוריה מצויה באמנות ימי הביניים והרנסאנס המציגה יצירות שאפשר לראות כמייצגות צלחות מעופפות. הדבר מראה לפי חסידי אסכולת האסטרונאוט הקדמון שיוצרי האנושות שבו כדי לבדוק את היצירה שלהם.
קווי נסקה
קווי נסקה הם ציורי קרקע ענקיים החרוטים בקרקע המדבר בדרום פרו. חלקם מעוצבים כדמויות בעלי חיים ובני אדם, בעוד שהם פשוט קווים ישרים הנמתחים לאורך מטרים רבים. כדמויות שעוצבו כך שניתן יהיה לראותן מגובה רב, הם נקשרו עם אסכולת האסטרונאוט הקדמון. אריך פון דניקן (1970), אומר כי קווי נסקה והדמויות נעשו "על פי הוראות ממטוסים" ומציע כי הקווים הרחבים יותר עשויים להוות מסלולי נחיתה עבור חלליות. עם זאת, פרופסור ג'ו ניקל מאוניברסיטת קנטקי, במסגרת ניסוי שערך, יצר מחדש את אחת הדמויות באמצעות יתדות ומיתרי עץ בלבד. בפרק של חייזרים מן העבר, הוצע שהנסקה זכו לביקור של חייזרים בעבר, ואחרי שהם עזבו, הם ציירו את דמויות הענק כדי לנסות ולמשוך אותם בחזרה לכדור הארץ.
חפצים מלאכותיים עתיקים
הראיות הפיזיות המוכיחות לכאורה את תאוריית האסטרונאוטים העתיקים כוללות חפצים מלאכותיים שנתגלו במצרים (ציפור סקארה) בקולומביה ובאקוודור, ודומים מאוד למטוסים ודאונים מודרניים, לעומת זאת, הזרם המרכזי בארכאולוגיה מפרשם כעיצובים המייצגים ציפורים וחרקים.
אתרים מגליתיים
הראיות כביכול לחייזרים קדומים כוללות מונומנטים עתיקים וחורבות מגליתיות כמו הפירמידות בגיזה שבמצרים, מאצ'ו פיצ'ו בפרו, בעלבכ בלבנון, המואי של אי הפסחא וסטונהנג' באנגליה. חסידי אסכולת האסטרונאוט הקדמון טוענים כי מבני אבן אלה לא היו ניתנים לבנייה עם היכולות והכלים הטכניים שהיו למקומיים בעת העתיקה ומוסיפים כי בנייתם של רבים מהמבנים המרשימים הללו לא ניתנת להעתקה גם במאה ה-21. הם מסתמכים על כך שגודלם העצום של אבני הבנייה, הדיוק שבו הם הונחו והמרחקים הגדולים שהיה צורך לעבור על מנת לייבא את חומרי הגלם, משאירים את השאלה מי בנה את האתרים הללו פתוחה.
טענות אלה נדחו על הסף על ידי הזרם המרכזי בארכאולוגיה. חלק מהארכאולוגים השתתפו בניסויי העברת מגליתים גדולים. ניסויים אלו הצליחו להזיז מגליתים במסה של עד 40 טון. מסקנת הארכאולוגים הייתה כי עם כוח עבודה גדול יותר ניתן יהיה לגרור מגליתים כבדים יותר וכל זאת על ידי שימוש בכלים ובטכנולוגיה שהיו ידועים בעת העתיקה. טענות מסוג זה אינן ייחודיות בהיסטוריה, לעומת זאת, חשיבה דומה מסתתרת מאחורי הפלא של מבנים דמויי ציקלופים בערי יוון המיקנית, אשר ב"ימי החשיכה של יוון", היו מקור לאמונה כי ציקלופ ענק בנה אותם.
מנהגים דתיים ותרבותיים
מספר תרבויות עתיקות, כמו מצרים העתיקה וכמה שבטים אינדיאנים, האריכו באופן מלאכותי את הגולגולות של ילדיהם. חסידי אסכולת האסטרונאוט הקדמון מציעים כי הדבר נעשה כדי לחקות את המבקרים מחוץ לכדור הארץ, שהם ראו כאלים. בין השליטים העתיקים המתוארים עם גולגולות מוארכות אפשר למצוא את פרעה, אחנתון ונפרטיטי. עובדה ידועה היא כי החייזרים האפורים, שתוארו על ידי אנשים הטוענים כי נחטפו על ידי חוצנים, בעלי צורת ראש דומה. בתוכנית חייזרים מן העבר הוצע כי בעלי הגולגולות הגדולות ביותר היו יצורי כלאיים של חוצנים ובני אדם.
ביקורת
אלן פ. אלפורד, המחבר של "Gods of the New Millennium" (1996), היה חסיד של תאוריית האסטרונאוטים העתיקים. חלק גדול מעבודתו נשען על ההשערות של זכריה סיטשין. עם זאת, לאחר ניתוח מעמיק יותר הוא הטיל דופי בהיפותזה של סיטשין, וקבע כי: "אני נמצא עכשיו בתקיפות בדעה, כי אלים אלה היו למעשה האנשה של השמיים הנופלים, או במילים אחרות, ירידתם של האלים הייתה תרגום פיוטי של מיתוס המבול שעמד בלבן של דתות המזרח הקדומות".
קהילת הבריאתנות הנוצרית היא אחת המבקרות הגדולות של אסכולת האסטרונאוט הקדמון. בריאתן גיל העולם הצעיר, הסופר קליפורד א. וילסון פרסם את הספר "התרסקות המרכבות" (1972) שבו הוא ניסה לערער על כל הטענות שהועלו בספרו של אריך פון דניקן, מרכבות האלים.
בכתבה משנת 2004 במגזין סקפטי, טוען הסופר ג'ייסון קולאביטו כי ספריו של פון דניקן הם פלגיאטים וכי רבים מהמושגים בספריו לקוחים מהספר "הבוקר של הקוסמים" ("Le Matin des Magiciens"), בעוד שספר זה עצמו הושפע במידה רבה מ"המיתוס של קת'ולהו" מאת ה.פ. לאבקרפט. מאוחר יותר הוא הרחיב טענה זו בספרו כת האלים החייזרים: ה.פ. לאבקרפט ותרבות החוצנים הפופולרית.
בתרבות הפופולרית
חייזרים מן העבר היא סדרת טלוויזיה שהמשתתפים הקבועים בה הם התומכים העיקריים של אסכולת האסטרונאוט הקדמון, כגון ג'ורג'יו א. טסוקלוס, דייוויד צ'ילדרס, אריך פון דניקן, סטיבן גריר וניק פופ.
ברד (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
פעולות היומיום
פעולות היומיום, הידועות גם בראשי תיבות ADL (באנגלית: Activities of Daily Living) הן פעולות המהוות בסיס לעצמאות גופנית של אדם ולחוסר תלות שלו בזולת. רבות מפעולות אלו נכללות בפעולות הטיפול העצמי.
איכות עשיית פעולות אלה משמשות להערכת מצבו התפקודי של אדם. הערכה זו היא כלי במודל הפסיכוסוציאלי של הרפואה, המועיל במיוחד להערכת התלות של הפרט בזולת, למשל עבור קשישים, חולי נפש, חולים במחלות כרוניות ואנשים הלוקים במוגבלות שכלית התפתחותית. הערכת פעולות היומיום כוללת מספר מרכיבים, אולם אין מדובר ברשימה סגורה ואחידה.
שימוש בטכנולוגיה מסייעת כגון מכשור סיוע לפעילויות היומיום עשוי לשפר באופן דרמטי את ביצוען של פעולות אלה. אולם, לא כל אדם מעוניין או מצליח להשתמש בציוד כזה.
הערכה בסיסית של פעולות היומיום
בנסיבות מסוימות (כגון בעת טיפול בקשישים) רופאים, אחיות, פיזיותרפיסטים ומרפאים בעיסוק מתמקדים בהערכת היכולת בתחומי ההלבשה, רחצה, אכילה, הפרשות, ניידות (בין כותלי הבית) וכן הצורך בהשגחה. קיימות שיטות שונות לכימות מספרי (מתן ניקוד) של רמת התפקוד בממדים השונים של פעולות היומיום. שיטות אלה מועילות לצורך קבלת החלטות באשר למתן עזרה לאלה שתלותם בזולת רבה והם נזקקים לסיוע מן הזולת. כך למשל, החלטות באשר להענקת גמלת סיעוד לקשישים בישראל, במסגרת ביטוח סיעוד על פי חוק הביטוח הלאומי מתקבלות על יסוד בדיקת פעולות היומיום של הקשיש על ידי אנשי מקצוע.
הערכה אינסטרומנטלית של פעולות היומיום
הערכה זו כוללת פעולות שאינן הכרחיות לתפקוד הבסיסי, אולם הם מועילות מאוד בקביעת מידת התלות בזולת. בין הפעולות: בישול, עריכת קניות, ניקיון הבית ויכולת שימוש בתחבורה. מרפאים בעיסוק מבצעים אף הערכה אינסטרומנטלית של פעולות היומיום. בהערכה אינסטרומנטלית של פעולות היומיום בוחנת 11 תחומי פעילות שאינם בהכרח נחוצים לפרט וניתן להעביר את ביצועם לאחרים. הפעולות הן:
הערכת פעולות היומיום לצורך ביטוח סיעוד בישראל
הזכאות לגמלת סיעוד על פי חוק הביטוח הלאומי בישראל נקבעת על פי הניקוד אותו צובר המבוטח ב"הערכת תלות" הנערכת לו. הערכת התלות מתבססת בעיקרה של הערכת פעולות היומיום כפי שהיא נבדקת על ידי אחות בריאות הציבור ומתבצעת בדרך כלל בביתו של המבוטח. הבדיקה כוללת את תיאור משק הבית של המבוטח, התרשמות כללית מהופעתו ומצב רוחו, תיאור הניקיון האישי של הנבדק וסביבתו, רשימת התרופות שהוא צורך ואופן נטילתן, תלונות הנבדק ובני משפחתו, סדר היממה של הנבדק, השירותים והעזרה העומדים לרשותו וניקוד תפקודו בפעולות היומיום.
מדיולאנום פורום
מדיולאנום פורום (באיטלקית: Mediolanum Forum, בעבר נקרא פורום ד'אסאגו; באיטלקית: Forum d'Assago או Mediolanum Forum di Assago) הוא אולם ספורט רב-תכליתי השוכן בעיירה אסאגו הסמוכה למילאנו, איטליה. תכולת האולם עומדת על 12,700 מקומות ישיבה.
האולם משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הפאר האיטלקית אולימפיה מילאנו, מאז נפתח ב־1990 ועד ימינו. פרט למשחקי כדורסל, מתקיימים באולם משחקי טניס, איגרוף, הוקי קרח ומופעי מוזיקה מעת לעת (פורום מדיולנום הוא גם זירת המוזיקה הגדולה במילאנו, שנבחרת מדי שנה על ידי אמנים לאומיים ובינלאומיים לקונצרטים שלהם. בין הגדולים ששרו והופיעו בפורום אסאגו אנו מוצאים את מדונה, ליידי גאגא, U2, מוזה, איירון מיידן, סלין דיון, שר, מריה קארי, מטאליקה ורבים אחרים).
האולם אירח את ה"פיינל פור", שלב חצאי הגמר וגמר היורוליג של עונת 2013/2014.
פתוגניות
פָּתוֹגֶנִיוּת (באנגלית: Pathogenicity; על פי החלטות האקדמיה: מַרְעָנוּת) היא מכלול המנגנונים והשיטות באמצעותם אורגניזמים, כגון חיידקים ופטריות, וכן מחוללי מחלות אחרים, בהם נגיפים וחלבוני פריון, גורמים לתופעות המחלה ומתמודדים עם מערכות ההגנה של הגוף.
פתוגנים
קיימים חמישה סוגים של פתוגנים (בעברית: מַרְעָנִים):
גורמי פתוגניות
גורמי הפתוגניות נחלקים לרוב לארבעה סוגים:
תרופות רבות, ובמיוחד סוגי אנטיביוטיקה, מתמקדות באחד מארבעת הגורמים הללו ומונעות מהפתוגן מלייצר את החומר הרלוונטי.
הליודורוס איש אמסה
הליודורוס איש אמסה (ביוונית: Ἡλιόδωρος ὁ Ἐμεσηνός) הוא מחבר הרומן היווני העתיק "אתיופיקה" (Aethiopica, Αἰθιοπικά, איתיופיקה) או "תיאגנס וכריקליאה" (Θεαγένης καὶ Χαρίκλεια), שתוארך לשנות ה-220 או ה-370 לספירה.
זיהוי
הסופר מזהה את עצמו בסוף יצירתו כ.
סוקרטס מקונסטנטינופול (המאה ה-5) מזהה את מחבר ה"אתיופיקה" עם אדם בשם הליודורוס, בישוף של טריקה בתסאליה, אולם השם "" היה נפוץ. במאה ה-14 ההיסטוריון ניקפורוס קליסטוס קסנטופולוס הרחיב את הנרטיב הזה וייחס את כתיבת היצירה לשנותיו המוקדמות של הבישוף הזה, לפני שנעשה נוצרי, וכאשר הוא אולץ להתנער ממנה או להתפטר מכהונתו כבישוף, הוא בחר בהתפטרות. אולם רוב החוקרים דוחים את הזיהוי הזה, והמסורת המאוחרת שלפיה הליודורוס הפך לבישוף נוצרי היא ככל הנראה בדיונית.
סגנון
נראה כי הומרוס ואוריפידס היו הסופרים האהובים על הליודורוס, ואותו עצמו חיקו סופרים צרפתים, איטלקים וספרדים.
אלכסנדר רודצ'נקו
אלכסנדר מיכאלוביץ רודצ`נקו (ברוסית: Алекса́ндр Миха́йлович Ро́дченко; 5 בדצמבר 1891 – 3 בדצמבר 1956) היה אמן, פסל, צלם ומעצב גרפי רוסי.
ביוגרפיה
רודצ'נקו למד אמנות בבית הספר בקאזאן בין השנים 1914-1910. לאחר מכן עזב למוסקבה, ושם למד גרפיקה בשנת 1915 והיה אסיסטנט של הפסל ולדימיר טאטלין. במוסקבה עזב במהרה את סגנון הציור הפוטוריסטי לטובת המופשט-גאומטרי. את ציוריו הגאומטריים צייר באמצעות סרגל ומחוגה.
את עבודותיו הגאומטריות הראשונות הציג בתערוכה שארגן טאטלין במוסקבה ב-1916, ובשנת 1918 הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו במוסקבה. דוגמה לאחד מציוריו הגאומטריים הוא הציור "אדום וצהוב". בהמשך שנה זו צייר את סדרת העבודות "שחור על שחור" (1918) כמענה לסדרה המפורסמת של קזימיר מלביץ', "לבן על לבן". בשנת 1919 החל ליצור עבודות קונסטרוקטיביסטיות תלת-ממדיות שנעשו בעץ, מתכת וחומרים שונים. בעבודות אלו עשה שימוש בצורות גאומטריות שיצרו קומפוזיציות דינמיות. לדוגמה, מבנה תלוי משנת 1920.
בשנת 1921 הוא הציג טריפטיכון על בסיס 3 צבעי יסוד (צהוב, כחול ואדום) שלדבריו היווה את ״מות הציור״ מכיוון שבו מלאכת הציור מוצתה והגיעה למסקנה הלוגית שלה, ולכן לא נותר צורך לחקור את המדיום הזה. בין השאר, עבודה זו היוותה השראה לעבודה של היטו שטיירל ב-2007.
רודצ'נקו הוביל פלג מתוך התנועה הקונסטרוקטיביסטית שנקרא "קבוצת הפרודוקטיביסטים". קבוצה זו האמינה שיש לחזק את הקשר בין האמנות לתעשייה, וכן ליצור קשר טוב יותר עם אוכלוסיית הפועלים והצרכנים. לדוגמה, עיצוב פנים וריהוט למועדון עבור פועלים משנת 1925. רודצ'נקו דחה את האמנות היפה לטובת האמנות השימושית. הוא עזב את הציור לטובת צילום (בו שיתף פעולה עם חברו גאורגי זלמה), יצירת פוסטרים, איור ספרים, טיפוגרפיה, עיצוב רהיטים ועיצוב תפאורות לקולנוע.
הוא אייר את ספרי שיריו של ולדימיר מאיאקובסקי בין השנים 1929-1925 וגם את הירחון הקונסטרוקטיביסטי "קינו - פוט". הוא צילם בעבור עיתונים רבים, והיה אחד מראשוני היוצרים שעשה שימוש בפוטומונטז'. בעבודות אלו נמשך אל נושאי הספורט, הקרקס, תהלוכות חגיגיות ודרך החיים הסובייטית. כצלם ביצע ניסויים בתקריבים. רודצ'נקו ביים סרטים תיעודיים ויצר תפאורות רבות לסרטים ולהצגות, ביניהם ההצגה "חרק המיטה" (1929) (תמונות נוספות) בבימויו של גלבוב פנדלום.
רודצ'נקו זכה בארבעה פרסים בתערוכת אמנות בפריז בשנת 1925, וזו הייתה הפעם היחידה שיצא מגבולות ברית המועצות.
במשך חייו יזם בניית מוזיאונים במסגרת תפקידים ממשלתיים-תרבותיים, ולימד אמנות.
קפיטול מדינת טקסס
היסטוריה
המבנה תוכנן על ידי האדריכל אלייג'ה אי. מיירז והוקם בין השנים 1882–1888 בפיקוח המהנדס רובן לינדסי ווקר. המבנה הוקם בעקבות שינוי בחוקת המדינה מה-15 בפברואר 1876 שהתיר מכירת אדמות מדינה לצורך מימון הקמת המבנה. אדמות בשטח של 12,000 קמ"ר ובשווי של 3.7 מיליון דולרים ניתנו לבוני המבנה בתמורה לעבודתם.
אבן הפינה של המבנה הונחה ב-2 במרץ 1885, והמבנה הושלם ב-21 באפריל 1888.
על פי התוכניות המקוריות אמור היה המבנה להיבנות מאבן גיר אולם היה חשש שאיכות אבן הגיר במדינה הייתה נמוכה, ולכן נבנה המבנה מגרניט שנתרמה על ידי תושבי המדינה.
המבנה שופץ מספר פעמים. בשנת 1955 הותקנה במבנה מערכת מיזוג אוויר; בשנת 1993 הורחב המבנה בעלות של כ-75 מיליון דולרים; ובשנת 1997 שופץ המבנה פעם נוספת.
בשנת 1970 נרשם המבנה במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים, ובשנת 1986 הוכרז כאתר היסטורי לאומי של ארצות הברית.
תיאור המבנה
מבנה הקפיטול של מדינת טקסס הוא הגדול ביותר בין מבני הקפיטולים של מדינות ארצות הברית, אולם הוא קטן מבניין קפיטול ארצות הברית בוושינגטון הבירה. המבנה נבנה בסגנון נאו-רנסאנס. במרכז המבנה אכסדרת עמודים מעגלית (רוטונדה) בה תלויים דיוקנאות מושלי המדינה. במבואת המבנה (הלובי) פסליהם של סם יוסטון וסטיבן פ. אוסטין מעשה ידי הפסלת אליסאבט ניי.
מישל פארטיצ'לי ד'אמרי
מישל פארטיצ'לי ד'אמרי (צרפתית: Michel Particelli d'Emery; 6 ביוני 1596 - 25 במאי 1650), מדינאי צרפתי.
חייו
מישל פארטיצ'לי ד'אמרי היה בנו של בנקאי צרפתי (ממוצא איטלקי) מן העיר ליון, ששימש כיועצו של הקרדינל רישלייה. ב-1640 נתמנה לשגריר צרפת בעיר טורינו שבאיטליה. ב-1643 נתמנה על ידי הקרדינל מזראן למבקר הכנסות והוצאות המדינה. ב-1644, כדי לממן את המלחמה נגד ספרד, יעץ לקרדינל להטיל מס רכוש על בניינים חדשים בפריז, ולחייב אנשים אמידים לקנות איגרות חוב של המדינה. הפרלמנט של פריז אישר זאת כחוק, בתנאי שחבריו ואנשי המעמד הבינוני יקבלו פטור ממסים וממלוות אלה. ב- 1646 על פי עצתו, צורפו להכנסות המדינה ההכנסות ממסי הצריכה העירוניים, שהיו נהוגים בערים רבות בצרפת (צו של הקרדינל מזראן 1647). באותה שנה נתמנה לאינטנדנט לענייני כספים.
בגלל חלקו בהטלת מיסים אלה, היה ד'אמרי שנוא נפשם של ההמונים, של האצילים ושל אנשי המעמד הבינוני. מיסים אלה היו אחת הסיבות למרד פרונד שפרץ בפריז. ב-9 ביולי 1648 הוא פוטר ממשרתו כאינטנדנט, אך ב- 1649 נקרא לשוב ולמלא משרה זו. הוא נפטר בפריז ב-1650.
בחיבורו "היסטוריה של הפרלמנט של פריז" וולטר כותב: "תושביה העניים של פריז בנו לעצמם בקתות דלות מחוץ לגבולות העיר. איטלקי בשם פארטיצ'לי ד'אמרי, שהיה איש סודו של הקרדינל מזראן, יעץ לו להטיל על משפחות אלה מיסים כבדים. הן התקבצו והלכו להתלונן עליו בפני הפרלמנט, שחלק מחבריו ראו בכך הזדמנות כדי למצות עמו את הדין. משגה זה של הממשלה גרם למורת רוח רבה בפריז."
זאהי איברהים חדאד
ד"ר זאהי איברהים חדאד (7 בפברואר 1895–1964) היה רופא ערבי, עסק במניעת מחלות זיהומיות ומדבקות בפלשתינה, כיהן כנשיא הסתדרות הרופאים הערביים בארץ ישראל, ונשיא הליגה הערבית למלחמה בשחפת.
ביוגרפיה
חדאד נולד ב-1895, רופא ערבי, בוגר האוניברסיטה האמריקנית בביירות.
וקסלר
וקסלר או וכסלר (Wechsler, Wexler) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו היא חלפן.
זאהי איברהים חדאד
ביוגרפיה
בשנת 1918 שירת בצבא האימפריה העות'מאנית ומאוחר יותר אצל הבריטים.
וקסלר
ראו גם
}}
זאהי איברהים חדאד
במנדט הבריטי
חדאד התקדם למשרה בכירה במערך שירותי הרפואה של המנדט הבריטי, עסק במניעת מחלות זיהומיות ומדבקות בפלשתינה.
הוענק לחדאד תואר חבר (MBE – Member) על ידי מסדר האימפריה הבריטית.
נוקולאלאה
נוקולאלאה (בטובאלואנית: Nukulaelae) הוא אטול במדינת האיים טובאלו. אוכלוסייתו מנתה בשנת 2002 393 תושבים. צורתו של האטול היא אובלית והוא כולל לפחות 15 איונים. האי המיושב מבינם הוא פגאואה (Fagaua) שאורכו כקילומטר וחצי ורוחבו נע בין 50 ל-200 מטרים. בשנת 2012 בוצע באטול סקר של עולם החי שבתוך הלגונה שבמרכזו של האטול.
היסטוריה
הספינה האירופאית הראשונה שביקרה בנוקולאלאה הייתה ספינת צייד ליווייתנים בפיקודו של ג'ורג' בארט (Barrett) ב-1821. ב-1861 נסחף לאטול מיסיונר מאיי קוק שספינתו נטרפה וכך הגיעה הנצרות לאי. בתקופה זו מנתה אוכלוסיית האטול כ-300 תושבים. בשנים 1862-1863 נלקחו על ידי סוחרי עבדים פרואנים כ-200 מתושבי האטול לעבודה במכרות הגואנו, חלקם מרצון וחלקם במרמה. בין השנים 1865-1890 חכרה חברת גואנו גרמנית את האי המזרחי של האטול. עד שנת 1983 תבעה ארצות הברית את הבעלות על האטול על פי חוק איי הגואנו.
אקלים
האקלים של נוקולאלאה הוא מהיציבים ביותר בעולם. הטמפרטורה מדי יום, לכל אורך השנה, היא כ-27 מעלות בלילה וכ-29 מעלות ביום. משרעת הטמפרטורות השנתית הממוצעת היא 6 מעלות בלבד (לעומת כ-38 מעלות בישראל).
נדב נחמני
נדב נחמני (נולד ב-24 במרץ 1985), הוא אנימטור, מאייר, קומיקסאי ומנחה סדנאות.
קורות חיים
נדב נולד וגדל בטבריה, בוגר בצלאל במחלקת אומנויות המסך בהתמחות אנימציה קלאסית. לאחר סיום לימודיו החל לעבוד כאנימטור עצמאי וליצור בעיקר סרטונים קצרים וקליפים למוזיקאים.
ב-2012 יצר את סרט האנימציה הקצר לחנוכה "Samurai Jew: The Eighth Night"
ב-2014 יצר את סרט האנימציה הקצר "Samson: The Final Judge"
ב-2016 יצר את קליפ האנימציה "קול פעמונים" לשיר של ישי ריבו.
ב-2020 יצר סדרת סרטונים קצרים בהשראת סטנדאפ של הקומיקאי שחר חסון ובתקופת הקורונה החל להעביר סדנאות רבות בתחום האיור והקומיקס וסדנת קומיקס שבועית במסגרת אירועי בית.
ב-2022 הוציא דרך הוצאת כנרת את ספרו הראשון "הילד הכחול". ספר המספר על תקופת ילדותו של "האיש הכחול", שזהו למעשה סיפור ילדותו של נדב עצמו.
במקביל לעבודתו כאנימטור ויוצר קומיקס נדב גם אייר ספרים שונים לילדים ומבוגרים, ביניהם: "חושב בקול" ו"במחשבה שנייה" של אמיר מויאל. "ילדה רגילה קצת אחרת" של עדי קריף נבון, "ללכת על כל החופה" של אור אלון ועוד.
נוג
נוג (באנגלית: Nog), בגילומו של השחקן האמריקאי ארון אייזנברג (1969-2019), הוא דמות בדיונית בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". נוג הוא הפרנגי הראשון שמצטרף לצי הכוכבים. נוג הוא בנו של רום, ואחיינו של קווארק.
ליהוק
ארון אייזנברג בן ה-24, שגובהו כמטר וחצי בשל מחלת כליות מולדת, לוהק לתפקיד כי המפיקים היו זקוקים לשחקן שאיננו קטין (בגלל תהליך האיפור הארוך) שלא יראה גבוה מדי לצידו של סירוק לופטון (אשר לוהק כשהיה בן 14, לפני פרץ הגדילה באמצע הסדרה, שהפך אותו לגבוה יותר מכל יתר השחקנים).
ביוגרפיה של הדמות
נוג נולד לרום ולפרינדורה על פרנגינר, כוכב הבית של הפרנגי, בשנת 2353. לאחר שאמו הביולוגית לקחה במרמה את כל כספו של אביו וברחה, הוא עבר עם אביו לתחנת החלל חלל עמוק 9, שם עבד בבר של דודו קווארק. במהלך תקופה זו, נוג היה שובב ועבריין קל. ביחד עם חברו הטוב ג'ייק סיסקו הוא מצטרף, בחוסר רצון, לבית הספר שפותחת קייקו או'בריאן, והשניים הופכים לתלמידיה הראשונים. בהמשך רום, תחת לחץ מצידם של קווארק והנגוס הגדול זק, מוציא את נוג מבית הספר, אולם ג'ייק ממשיך ללמד אותו כמורה פרטי מאחורי גבם.
נוג מכיר בכישלונו של אביו להרוויח מעבודתו כטכנאי, ולכן הוא מסתייג מללכת בעקבותיו ושואף לקריירה שבה יוכל לעשות משהו משמעותי. לאחר שהוא עובר טקס התבגרות פרנגי מסורתי, הוא פונה אל קפטן סיסקו, על מנת שזה יתמוך במועמדותו לאקדמיה של צי הכוכבים. נוג מתקבל והופך לפרנגי הראשון בצי כוכבים.
אקדמיית צי הכוכבים משבצת את נוג בתחנת החלל חלל עמוק 9, כחלק מההכשרה בשטח שעוברים הצוערים. עם חזרתו לתחנה, הוא הופך להיות שותפו לדירה של ג'ייק, אף על פי שבתחילה המשמעת הצבאית החדשה של האקדמיה אינה עולה בקנה אחד עם ההרגלים הרשלניים של ג'ייק. כצוער, נוג עובד בעיקר תחת ראש אגף המבצעים מיילס או'בריאן.
נוג מקבל דרגת סג"ם זמן קצר לפני שצי הכוכבים כובש מחדש את חלל עמוק 9, במהלך מלחמת הפדרציה בדומיניון.
על המוצב AR-558, בשיאו של קרב במהלך המלחמה בדומיניון, נוג נורה ברגלו על ידי חייל ג'מהדאר, דבר המחייב קטיעתה. נוג מועבר לבסיס החלל 235 למספר חודשים, שם מגדלים רגל ביו-סינתטית שתחליף את הרגל הקטועה. לאחר כמה חודשים של טיפול, נוג עדיין מרגיש כאבים ברגלו החדשה, על אף שהרופאים לא מצליחים לזהות כל גירוי בקולטני הכאב שלה, שיסבירו את הרגשתו. נוג בורח מהחיים האמיתיים אל ההולודק, ומחליט להעביר את כל חייו שם ומסרב לעזוב, עד אשר ויק פונטיין כופה עליו לכבות את התוכנית.
אחד ממעשיו האחרונים של קפטן סיסקו, לפני שהצטרף לנביאי הבאג'ורנים, היה לקדם את נוג לדרגת לוטננט זוטר. בציר זמן חלופי, נוג הופך לקפטן הפרנגי הראשון בצי הכוכבים.
ביקום המראה, נוג הוא הבעלים של הבר על "טרוק נור", אשר ירש אותם לאחר מותם של אביו ודודו. נוג מיקום המראה מסייע למנהלת קירה נריס לברוח מכלאה ולהימלט מידי המורדים הארצנים, אולם לאחר מכן היא מוציאה אותו להורג, מחשש שיגלה למורדים את מקום הימצאה.
נוג נוהג לאחסן את כל כספו בתיבה הנעולה מתחת למיטתו.
כתובת ביטולה
כתובת ביטולה היא כתובת אבן מימי הביניים שנכתבה בסלאבית כנסייתית עתיקה. הכתובת נמצאה בשנת 1956 במהלך הריסת מסגד עות'מאני ישן בעיר ביטולה שבמקדוניה, ומוצגת במוזיאון שבביטולה. הטקסט שנמצא על לוח השיש מנציח את עבודות המיגון במבצרה של ביטולה על ידי צאר איוון אשר אודותיו קיימת מחלוקת בין היסטוריונים. בהתייחס למועד המשוער בו נכתבה הכתובת מעריכים כי היא מתייחסת לאיוון ולדיסלב אשר שלט על בולגריה (לא בולגריה של היום, אלא האימפריה הבולגרית הראשונה) מ-1015 ועד 1018.
פירוש הכתוב
הטקסט שעל לוח השיש ניזוק בכמה מקומות ונעשה לו שיחזור על ידי ולדימיר מושין (Vladimir Moshin) ויורדן זאימור (Iordan Zaimov) והועלו השערות לגבי החלקים החסרים:
"† Въ лѣто Ѕ ҃Ф ҃К ҃Г ҃ отъ створенїа мира обнови сѧ съ градь зидаемъ и дѣлаемъ Їѡаном самодрьжъцемъ блъгарьскомь и помощїѫ и молїтвамї прѣс ҃тыѧ влад ҃чицѧ нашеѧ Б ҃чѧ ї възстѫпенїе І ҃В ҃ i връховънюю ап ҃лъсъ же градь дѣлань бысть на ѹбѣжище и на сп҃сенѥ ї на жизнь бльгаромъ начѧть же бысть градь сь Битола м ҃ца окто ҃вра въ К ҃. Конъчѣ же сѧ м ҃ца ... исходѧща съ самодрьжъць быстъ бльгарїнь родомь ѹнѹкъ Николы же ї Риѱимиѧ благовѣрьнѹ сынь Арона Самоила же брата сѫща ц ҃рѣ самодрьжавьнаго ꙗже i разбїсте въ Щїпонѣ грьчьскѫ воїскѫ ц ҃рѣ Васїлїа кде же взѧто бы злато ... фоѧ съжев ... ц҃рь разбїенъ бы ц҃рѣмь Васїлїемь Ѕ ҃Ф ҃К ҃В ҃ г. лтѣ оть створенїѧ мира ... їѹ съп лѣтѹ семѹ и сходѧщѹ"
ובתרגום:
"בשנה [1016/1015?] מאז בריאת העולם, המבצר הזה, שנבנה ונעשה על ידי איוון, הצאר של בולגריה, התחדש עם העזרה והתפילות שלנו ושל הליידי הקדושה ביותר שלנו ושנים עשר שליחה העליונים. המבצר נבנה כמקלט וגאולה בחייהם של הבולגרים. העבודה על המבצר של ביטולה החלה ביום העשרים של חודש אוקטובר והסתיימה ביום [...] זה היה צאר בולגרי במוצאו, נכדו של ניקולה וריפסימיאה, בנו האדוק של אהרון, שהיה אחיו של שמואל, צאר של בולגריה, שניהם הביסו את הצבא היווני של קיסר בזיל השני בסטיפון שבו זהב נלקח [...] ובו [...] צאר זה הובס על ידי קיסר בזיל ב-6522 (1014) מאז בריאת העולם בקליץ ומת בסוף הקיץ".
חשיבות היסטורית ופוליטית
הרפובליקה של מקדוניה מכחישה כל קשר בין הצאר איוון והאימפריה הבולגרית הראשונה. בגלל זה ישנה חשיבות היסטורית ופוליטית גדולה לכתובת ביטולה, והיא גורמת למחלוקת גדולה. בשנת 2006 הקונסוליה הצרפתית בביטולה, הכינה קטלוג תיירותי של העיר ועל חזיתו הודפסה תמונה של הכתובת ולידו סמל של בולגריה. השמועה על קטלוג זה הופצה לפני יציאתו לאור וחוללה בלבול בקרב הפקידים של עיריית ביטולה, הקונסוליה הצרפתית הוזהרה, ההדפסה של הקטלוג החדש הופסקה והתמונה על העטיפה שונתה.
כפר הנוער הדתי
כְּפַר הַנֹּעַר הַדָּתִי הוא כפר נוער דתי הנמצא בצפון הארץ, בתחומי מועצה אזורית זבולון, ליד כפר חסידים.
היסטוריה
כפר הנוער הוקם בשנת 1937, וכיום הוא מונה כ-400 תלמידים. התלמידים הם בכיתות ז'-י"ב ורובם עולים, חצי מאתיופיה, וחצי עולים מברית המועצות לשעבר וישראלים ותיקים. התלמידים הגיעו לכפר על ידי עליית הנוער. בנוסף ללימודים, התלמידים עוסקים בעבודות כפיים, כגון גינון ורפתנות.
בספטמבר 2018 שולבה בבית הספר כיתה יוצאת דופן אשר מורכבת אך ורק מנערים ונערות דתיים לאומיים, ולהם תוכנית לימודים מעט שונה ונוטה יותר לתורניות. הפרויקט זכה לשם "קול צופייך"
בעברו כלל בית הספר שני נתיבים: ישיבת נחלת ישראל – ישיבה תיכונית ציונית-חסידית; ונתיב תיכון תורני-מדעי "בראשית", אך אלה הועברו מבית הספר בסיום שנת הלימודים תשע"ג, בעקבות החלטת הנהלת כפר הנוער הדתי.
כפר הנוער תוכנן על ידי האדריכל הדתי מאיר בן אורי, שתכנן ישיבות ויישובים נוספים ברחבי ישראל.
בנצי (ספר)
בנצי (באנגלית: Elmer) הוא ספר ילדים, הראשון מסדרת הספרים "בנצי" שמדברת על קבלת השונה, האחר והמיוחד. הסדרה כולה נכתבה ואוירה על ידי דייוויד מק-קי, סופר ומאייר בריטי. הספר המקורי פורסם בשנת 1968, ופורסם מחדש בשנת 1989. הסדרה תורגמה ליותר מ-50 שפות. הגרסה העברית הוצאה לאור על ידי "עם עובד" הוצאת ספרים, בשנת 1995, והספר תורגם על ידי אברהם יבין.
תקציר העלילה
בנצי הוא פיל שונה משאר הפילים, אשר טלאים צבעוניים מעטרים את גופו. הוא המצחיק שבעדר ואהוב על כולם, ולמרות זאת הוא חושש שהשוני שלו הוא דבר רע, ובכל פעם כשאחד הפילים צוחק מבדיחה שבנצי מספר, הוא חושש שהפיל צוחק עליו. בנצי יוצא למסע בו יצבע את עצמו באפור כדי להראות כמו שאר הפילים, להיות רגיל, וכשהוא חוזר לעדר אף אחד מהפילים לא מזהה אותו. הוא רואה שכולם עצובים, ואף פיל לא מחייך, ומחליט לעשות תעלול. רק אז העדר מזהה שזהו בנצי. בעודם צוחקים, מגיע ענן גשם, ושוטף את הצבע האפור מגופו, וכך חוזר להיות בנצי הצבעוני. הוא מגלה שהשוני שלו הוא מה שהופך אותו למיוחד, וזה לא דבר רע, ולומד להבין ולקבל את השוני שלו.
עיבודים בתיאטרון
ב-2004 הוציאה קבוצת התיאטרון "התיאטרון שלנו" עיבוד לספר בנצי. הוא זכה לפופולריות רבה, אך גם לביקורת על כך שהמחזה הפך על פניו את מסר הסיפור על ידי עיצוב סיום שונה.
אמירה גלין
אמירה גלין (נפטרה במאי 2023) הייתה פרופסור בפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
אמירה גלין נולדה וגדלה בחיפה. למדה בבית הספר הריאלי בעיר ולה אח ואחות גדולים ממנה. אביה, משה קסטלנץ, עלה ארצה מרוסיה בצעירותו והיה חלוץ בדגניה א', אמה, צילה קסטלנץ, הייתה אחות בטבריה; לסבתה רבתא שלה מצד אמה הייתה אכסניה בטבריה. סבה וסבתה מצד אמה, אסתר ויונה אשכנזי, היו בין ראשוני הרוכשים של אדמות הכפר הערבי ביר א-שכום בגולן והקימו שם ישוב בשם בני יהודה ב-1899. אחרון המתיישבים בבני יהודה נרצח בשנת 1940 על ידי הסורים. היא הייתה דור חמישי בארץ מצד אמה, אבות אבותיה עלו לישראל בתחילת המאה ה-19.
אמירה גלין הייתה בוגרת תואר ראשון בסוציולוגיה ומדע המדינה מהאוניברסיטה העברית ובוגרת תואר שני ודוקטורט במדעי הניהול מהפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון. את עבודת התזה ועבודת הדוקטורט שלה עשתה בהנחייתו של פרופסור ג'יי ינאי טאב. עבודת הדוקטורט עסקה במשא ומתן קיבוצי בין איגודים להנהלות. לאחר סיום הדוקטורט התמנתה למרצה בפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון. לאחר מכן התמנתה למרצה בכירה בקביעות ולפרופסור בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב. הייתה עמיתת מחקר באוניברסיטת מונאש, במלבורן, אוסטרליה; במכון הלאומי למחקר, בפרטוריה, דרום אפריקה; באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ארצות הברית; באוניברסיטת מלבורן, אוסטרליה ובאוניברסיטה הבינלאומית בפלורידה, ארצות הברית.
במקביל להוראה ולעבודות מחקר באוניברסיטה עבדה כמגשרת, בין היתר במסגרת המשכן לבוררות וגישור ביחסי עבודה. כמו כן הייתה יועצת למשא ומתן בניהול משאבי אנוש. במשך כ-18 שנה הייתה נציגת ציבור מטעם המעסיקים בבית הדין הארצי לעבודה בירושלים, כיהנה 5 שנים כדירקטור בבנק המזרחי, ומספר שנים הייתה חברת ועדת אלוני, שמונתה בידי יו"ר הכנסת; הוועדה המליצה על שכרם ותנאי עבודתם של ממלאי תפקידים בכירים כמו: מנכ"לי משרדים, חברי הכנסת, שרים ואף ראשי ממשלה.
ניהלה קבוצת מחקר בינלאומית בנושא דפוסי עבודה גמישים שאיגדה במסגרתה את מיטב החוקרים בעולם בתחום זה. כמו כן ייסדה וערכה את כתב העת The Work Flexibility Review בנושא "גמישות בעבודה".
ערכה את סדרת הספרים "אנשים ועבודה" במסגרת הוצאת הספרים של "עם עובד".
נפטרה במאי 2023. הותירה אחריה בעל, דני גלין, ד"ר מערכות מידע ואבטחת איכות תוכנה, ושני ילדים. התגוררה ברעננה.
בין ספריה
שיתוף עובדים בהנהלות
זהו ספרה הראשון של גלין שראה אור באנגלית, עברית ויפנית, אותו כתבה ביחד עם פרופ' ינאי טאב. הספר הוא פרי מחקר בנושא שיתוף עובדים בהנהלות ומציג ממצאים לגבי הצלחתן של שיטות שונות לשיתוף עובדים בניהול כולל שיתוף ברווחים.
משא ומתן קיבוצי – גישות תאורטיות והמערכת הישראלית
ספרה זה, אשר זיכה אותה בפרס אבא חושי, עוסק במשא ומתן קיבוצי. לצורך כתיבת הספר נעשה מחקר מקיף בשטח ונבדקו משאים ומתנים רבים, בכל הדרגים: משאים ומתנים בדרג הארצי, הענפי, האזורי והמפעלי. בין ממצאי המחקר נמצא כי בצד העובדים ככל שעולים במשא ומתן בין הדרגים כלפי מעלה, כן עולה הקשיחות במשא ומתן. האיגוד המקצועי קשוח בהרבה מוועדי העובדים בדרג המפעלי. בצד מעסיקים ההפך הוא הנכון. ההנהלות המקומיות קשוחות בהרבה מהתאחדות המעסיקים בדרג הארצי.
לבחור קריירה, למצוא עבודה
הספר עוסק בקשיים העומדים בפני מחפשי העבודה ודרכי פתרון אפשריים. הוא מצביע על הגורמים שיש להביא בחשבון בעת חיפוש עבודה כגון: גודל הארגון, תנודות ארגוניות – צמיחה או צמצומים, מגמות התפתחות בענפי עיסוק שונים וסוג הבעלות (ציבורית או פרטית). כמו כן עוסק הספר בעקרונות ה"שיווק העצמי" וניהול משא ומתן עם מעסיקים פוטנציאליים. בהקשר זה עוסק הספר בצורות שונות של כתיבת קורות חיים - כרונולוגיים, פונקציונליים וקורות חיים קצרים – הכל בהתאם לצורכי השיווק העצמי של מחפשי העבודה. כמו כן עוסק הספר בדרכי ניהול משא ומתן בעת ראיון העבודה.
הלכה ומעשה ביחסי עבודה