cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
החדרת אצבעות
החדרת אצבעות היא סוג של פעילות מינית בה משתמשים באצבעות הידיים כדי לגרום לגירוי מיני באיברי המין, בדרך כלל בפות או בפי הטבעת. פעולה זו יכולה להתבצע כחלק ממשחק מקדים או מאוננות הדדית. החדרת אצבעות יכולה להיות חלק מיחסי מין ללא חדירה או עם חדירה. החדרת אצבעות נקראת גם "דחיפת אצבעות" או "פינגרינג" (מאנגלית: fingering).
החדרת אצבעות מחוץ לנרתיק
אצל נשים, הדרך הנפוצה ביותר להגיע לאורגזמה היא על ידי גירוי פיזי של הדגדגן, שהוא החלק הרגיש ביותר לגירוי מיני. אצל רוב הנשים עיסוי הדגדגן באצבעות הידיים מעצים את תחושת העונג והמתח המיני, ומוביל לחוויית אורגזמה. ניתן לעסות את הדגדגן או את השפתיים הפנימיות, תוך שימוש בתנועות מעלה-מטה, מצד לצד או בתנועה מעגלית.
בנוסף לפות, גם איברי המין האחרים ניתנים לגירוי באמצעות האצבעות.
החדרת אצבעות לתוך הנרתיק
החדרת אצבעות לתוך הנרתיק מתבצעת לעיתים קרובות לצורך גירוי נקודת הג'י, הנמצאת בעומק של כ-5 ס"מ בדופן הקדמית של הנרתיק, לכיוון הטבור. דופן הנרתיק חלקה ורכה, ולעומתה נקודת הג'י בולטת ומעט מחוספסת. החדרת אצבעות סביב נקודה זו גורמת גם לגירוי בלוטת הסקין.
החדרת אצבע מכופפת בצורת "בוא לכאן" יכולה לשמש כזרז משמעותי לאורגזמה אצל חלק מהנשים. שיטה זו נעשית בעזרת האמה או האצבע המורה, כאשר כף היד פונה כלפי מעלה לכיוון עצם האגן.
החדרת אצבעות עלולה לגרום לקריעה של קרום בתולים, שבמהלכה יתרחש דימום קל, וייתכן כאב נקודתי באזור הנרתיק. עם זאת, החדרת אצבעות הנעשית בעדינות וללא דימום או כאב איננה פוגעת בדרך כלל בקרום.
האזורים הפנימיים בגוף רגישים גם אצל גברים, וניתנים לגירוי מיני על ידי החדרת אצבעות לפי הטבעת.
החדרת אצבעות לפי הטבעת
באזור פי הטבעת מצויים קצוות עצבים רבים, הגורמים לגירוי מיני והנאה בזמן החדרת אצבעות. גירוי נוסף נגרם מכיווץ השרירים הסוגרים על האצבע המוחדרת. לחדירה קלה מומלץ להשתמש בחומר סיכה. יש המסתפקים בגירוי הפתח החיצוני של פי הטבעת, בעוד אחרים מעדיפים החדרה של אצבע אחת או יותר פנימה. החדרת האצבעות מהווה פעילות מינית בפני עצמה, אך יכולה גם לשמש כהקדמה והכנה למין אנאלי.
אצל נשים, החדרת אצבעות לפי הטבעת יכולה גם לגרות את פנים חיץ הנקביים. אצל גברים, החדרת אצבעות לפי הטבעת היא דרך יעילה לגירוי בלוטת הערמונית, ועשויה להוביל לחוויית אורגזמה.
החדרת אצבעות כתקיפה מינית
החדרת אצבעות בכל דרך שהיא בניגוד לרצונו של אדם נחשבת לתקיפה מינית. בישראל, החדרת אצבעות לאיבר המין של אישה שלא בהסכמתה החופשית או בהסכמה שהושגה במרמה נחשבת לאונס. דין דומה חל על החדרת אצבעות לפי הטבעת של אדם.
מסילת עפולה–טבריה
מסילת עפולה–טבריה היא מסילה העתידה להיבנות כהמשך לקו מסילת העמק ותחבר את טבריה לרשת המסילות הארצית. מדובר בהקמת מסילה כפולה באורך כולל של כ־30 ק"מ בין עפולה לטבריה. תוואי המסילה כולל מספר מנהרות וגשרים באורך כולל של מספר קילומטרים. מסלול מסילת הרכבת צפוי לעבור לצד כביש 65 בקטע שבין עפולה וכפר תבור ומשם להתפצל לנתיב נפרד עד לאזור טבריה עילית. התוכנית כוללת הקמת תחנות בצומת גזית (ליד כפר תבור) ובפאתי העיר טבריה, וכן מסוף מטענים סמוך לטבריה. אין כרגע צפי לתחילת הביצוע של הפרויקט. תחילה תתפקד המסילה כשלוחה של מסילת העמק שתוביל מחיפה דרך עפולה וכפר תבור לטבריה לצד השלוחה המובילה אל בית שאן. בהמשך מתוכננת המסילה להתחבר למסילות נוספות כגון מסילת מנשה וכן המסילה המזרחית החדשה מה שנועד לאפשר בסופו של דבר הוצאת רכבות מהירות מטבריה דרך עפולה וחדרה אל נתב"ג, ולחלופין דרך מסילת השרון אל תל אביב מלבד הקו המוביל לחיפה.
תחנות שבהן תעבור:
בית"ר חיפה
בית"ר חיפה היא קבוצת כדורגל מהעיר חיפה, המשחקת נכון לעונת 2021–2022 בליגה ב' לאחר שעלתה מליגה ג' בעונת 2019–2020.
היסטוריה
בסיום עונת העפילה הקבוצה לליגה הארצית מהמקום הראשון, לאחר עונה שלמה ללא הפסד.
בשנת 1986 מונה אלי גוטמן כמאמן הקבוצה עד 1987.
לאחר הירידה מהליגה הארצית שיחקה בית"ר חיפה בליגה א' במשך 4 שנים ובסיום עונת 1989/1990 נשרה לליגה ב', 3 שנים מאוחר יותר נשרה בית"ר חיפה לליגה ג'
בשנת 2002 סיימה בית"ר חיפה במקום השני בטבלת ליגה ג' מחוז חיפה (שאינו קיים עוד), הקבוצה לא הייתה אמורה לעלות לליגה ב' אבל בגלל התפרקות של כמה קבוצות עלתה בית"ר חיפה לליגה ב' לאחר 9 שנים של היעדרות.
בעונת 2005/2006 עונתה הרביעית של בית"ר חיפה בליגה ב' סיימה בית"ר חיפה במקום השני בטבלת ליגה ב מחוז צפון א, המקום השני הקנה לקבוצה את הזכות להשתתף במשחקי מבחן על העלייה לליגה א' עם עירוני אום אל-פחם ומכבי טמרה, בית"ר חיפה ניצחה בשני המשחקים ושבה לליגה א' אחרי 16 שנות היעדרות. שנתיים לאחר שעלתה לליגה א' נשרה בית"ר חיפה חזרה לליגה ב' דרך משחקי המבחן דרכם עלתה לליגה א' שנתיים קודם לכן.
בסיום עונת 2016/2017 ירדה הקבוצה לליגה ג'.
בסיום עונת 2019/2020 עלתה הקבוצה חזרה לליגה ב' ומשחקת בעונת 2022/2023 בליגת צפון ב'.
גן אלנבי (באר שבע)
גן אלנבי הוא גן בעיר העתיקה של באר שבע, השוכן בפינת הרחובות העצמאות והרצל. שטחו של הגן המלבני הוא כשלושה דונם וחצי, ואורך כל אחת מצלעותיו כ-55 מטרים. בחלקו הצפוני רחבה מרוצפת גדולה, המוקפת בדשא ועצים מכל צדדיה, ובמרכזו ניצבת אנדרטה לזכרו של הגנרל אדמונד אלנבי. אחד מהגנים הוותיקים בישראל.
התקופה העותמאנית
הגן היה אחד הגנים הציבוריים הראשונים שניטעו בארץ ישראל, והוא הוקם בשנת 1902, כשנתיים לאחר ייסודה של העיר בידי העות'מאנים. הגן הוקם במרכזה של העיר, בצמוד לבית הסראייה ששכן ממערב לו, ושימש להתכנסויות ולטקסים. בשל כך שלא היה מגודר הלך מצבו והתדרדר בשל רעיית העיזים והגמלים בשטחו, ובגלל מנהגם של הבדואים לקושש בו עצים לבערה. בשנת 1915, לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, יזם אחמד ג'מאל פאשה, שליט וילאייט סוריה שכלל גם את ארץ ישראל, תוכנית לייעור המדבר. לשם כך שכר את שירותיהם של חקלאים, רובם יהודים בוגרי מקוה ישראל ותושבי המושבות היהודיות, והורה להם לטפח גנים בכל מקום בו ימצאו מקור מים. החקלאים הסדירו בגן ארבעה שבילים המוליכים אל מרכזו מכל אחת מארבע כניסותיו, טיפחו בו ערוגות והקיפו אותו בגדר. במרכז הגן הוצב עמוד שיש ועליו נחקקו סמל האימפריה העות'מאנית וכתובת המנציחה את ניצחונות הצבא הטורקי על הבריטים בקרב עזה הראשון והשני בחודשים מרץ ואפריל 1917.
ימי המנדט ואחריו
לאחר כיבוש העיר בקרב באר שבע ב-31 באוקטובר 1917, פיסל הפסל אברהם מלינקוב פרוטומה של הגנרל אלנבי וזו הוצבה בראש עמוד שיש הטורקי. האנדרטה החדשה נחנכה בידי הנציב העליון הרברט סמואל במרץ 1923. בשנת 1938, במהלך המרד הערבי הגדול, הפילו מורדים ערביים את הפרוטומה ממקומה והשחיתו אותה לחלוטין. שרידי הפסל אותרו לאחר תום המרד, אך מצבו לא איפשר להציבו במקומו מחדש. בשנת 1947 הקימו הבריטים מבנה הנצחה רבוע מאבן ירושלמית, ללא פסל דמות, וחרטו עליו את שמו של "אלנבי" באנגלית ובערבית בלבד, וכן את ציון שנות שהותו בארץ ישראל ("1917-1918"). הם עיצבו את הגן מחדש והקיפוהו בחומת אבן שבה קבעו שני שערים בלבד - האחד ברחוב העצמאות והאחר ברחוב הרצל. לימים התגלו חלקים מהאנדרטה המקורית בשימוש משני בבתים בעיר. לאחר קום המדינה הגן שוקם, ובשנת 2006 הוצבה על כן האבן פרוטומה חדשה של אלנבי שהוכנה על ידי הפסל אטיאן מילנר.
בשנת 2015 שופץ ונחנך גן אלנבי שוב, בעלות של מאות אלפי שקלים.
לוי בן אברהם בן חיים
רבי לוי בן אברהם בן חיים מווילפראנש (נקרא גם ר' לוי מפרפיניאן; ~1240 - ~1315) היה רב, פילוסוף, משורר ומחבר שחי ופעל בחבל פרובאנס שבדרום צרפת במאה ה-13 ובראשית המאה ה-14. יש אומרים שהיה סבו של הרלב"ג, אך אין לכך הוכחה מבוססת.
ביוגרפיה
נולד בווילפרנץ' (Villefranche de-Conflent) שבדרום צרפת לרב אברהם בן חיים שהיה פייטן ורב בנרבונה ועבר לווילפראנש בשנת 1240. לימד את תלמידיו תנ"ך ותלמוד לצד מקצועות חול שימושיים ואסטרונומיה (תכונה) - אותה למד כנראה מפי רבי יעקב בן מכיר.
כתביו
ספרו לוית חן עוסק במתמטיקה, הנדסה, אסטרונומיה, חכמת הטבע, מטפיזיקה (חכמת מה שאחרי הטבע), איכות הנבואה וסודות התורה, האמונה ומעשה בראשית. הספר היה פופולרי ונשארו עותקים ממנו בכתב יד בכמה ספריות באירופה.
חיים קרייסל ההדיר את ספרו בתי קשר הנפש והלחשים ואת החצי התורני של לוית חן, ב-4 כרכים בהוצאת מוסד ביאליק.
ספיר קופמן-פפושדו
ספיר קופמן-פפושדו (7 בספטמבר 1965 - 23 בנובמבר 2017) הייתה דוגמנית צמרת ישראלית, מלכת היופי של ישראל לשנת 1984.
ביוגרפיה
ספיר קופמן נולדה וגדלה בפתח תקווה, למשפחה בת שתי בנות. אמה יהודית הייתה דיילת יופי ואיפור בשקם, ואביה יעקב היה עובד חברת החשמל.
בגיל 18, בעת שירותה בצה"ל, הגיעה למיון של תחרות מלכת היופי לאחר שחברת משפחה המליצה עליה. לאחר זכייתה, ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל (מיס יוניברס) 1984 שנערה בארצות הברית, ובתחרות מיס אירופה שנערכה בגרמניה - ובכך הייתה לישראלית הראשונה שהשתתפה בתחרות. בעקבות פרסומה כמלכת היופי של ישראל הפך "ספיר" לאחד השמות הפופולריים לבנות בישראל.
לאחר שחרורה משירות צבאי, נסעה קופמן לדגמן בניו יורק למעצב האופנה הדומיניקני אוסקר דה לה רנטה.
בישראל שימשה כדוגמנית הבית של מותג בגדי הים הישראלי גוטקס, והשתתפה במשלחת של גוטקס לאולימפיאדת 1984, והייתה לאחת הדוגמניות המובילות בישראל. במהלך השנים כיכבה קופמן על 25 שערים של שבועון "לאשה".
במהלך שנות התשעים לקחה חלק בהנחיית טקסי מלכת היופי, וב-2006 נפגשה עם המועמדות לתחרות, בנוסף ב-1993 הנחתה את תחרות היופי תגלית השנה.
ב-2002 דיגמנה לחברת שעוני היד השווייצרית אוריס.
חיים אישיים
קופמן-פפושדו ניהלה זוגיות בשנות ה-90 עם אייל בוחבוט, מי שהופיע במחזמר "שיער". ב-1995 התחתנה קופמן עם איש העסקים יואב פפושדו (בנו של אלי פפושדו) ולזוג שלושה ילדים. התגוררה בכפר שמריהו ועסקה בפעילות פילנתרופית. בתה נעה גם היא דוגמנית.
ב-23 בנובמבר 2017 נפטרה קופמן ממחלת הסרטן.
ירושלים רבתי (שחייה)
ירושלים רבתי היא אגודת שחייה ישראלית הפועלת בירושלים. האגודה חברה באיגוד השחייה בישראל.
האגודה הוקמה בשנת 1998 לאחר איחוד של מספר מועדוני שחייה משכונות שונות בירושלים. הבסיס לאגודת "ירושלים רבתי" היא אגודת "הפועל ימקא ירושלים" שזכתה באליפויות נוער ובוגרים בשנות השמונים. במסגרת האיחוד הצטרפו לשחייני ימקא שחייני "מכבי מעלה אדומים" ושחייני רמות. מאוחר יותר פתחה האגודה גם סניף בגבעת זאב.
הבריכה הראשית של האגודה היא בריכת ירושלים האולימפית במושבה הגרמנית.
בין שחייני המועדון הבכירים בעבר ובהווה ניתן למצוא את אהוד סגל (דורג 19 בעולם במשחה 200 גב בשנת 2006), נמרוד שפירא בר אור (מדליות באליפות אירופה לנוער ובאולימפיאדת הנוער האירופאית, נבחר לספורטאי העתיד בשחיה 2008), יניב שניידר, בועז טלסקי, ג'ואן קופטי ודניאל קלינגר - כולם חברים בסגלי נבחרות ישראל השונות.
הישגים בינלאומיים
למועדון ישנם הישגים גם במישור הארצי, אך גם במישור הבינלאומי. בין הישגיו הבולטים ניתן למצוא מדליות באליפות אירופה לנוער, ובאולימפיידת הנוער האירופאית על ידי נמרוד שפירא בר אור, מדליות בגביע מדינות הים התיכון (קומן) על ידי ג'ואן קופטי וגיא משעלי חצי גמר אליפות אירופה על ידי אהוד סגל ועוד.
כמו כן, לאגודה הישגים במישור האולימפי, כששחיין האגודה נמרוד שפירא בר אור קבע שיא ישראלי ועלה לחצי הגמר במקצה ה-200 חתירה.
מדי שנה מייצגים את ישראל מספר שחייני המועדון בתחרויות בינלאומיות לבוגרים ולנוער.
שיאים ישראליים
המועדון מחזיק במספר שיאי ישראל לנוער ולבוגרים המפורטים להלן:
בריכות ארוכות:
בריכות קצרות:
בנוסף מחזיקים שחייני האגודה במספר שיאי גילאים.
גרשון ריבלין
גרשון ריבלין (20 באפריל 1914 - 27 במאי 1994) היה העורך הראשי של הוצאת "מערכות" בשנים 1967–1973, לאחר שבמשך שנים רבות היה סגן העורך הראשי. היה מומחה להיסטוריה צבאית של המחתרות העבריות בתקופת המנדט, מלחמת העצמאות והקמת צה"ל. כתב וערך עשרות ספרים, בהם יומניו של דוד בן-גוריון ו"ספר תולדות ההגנה".
תולדות חייו
ריבלין נולד בדווינסק שבאימפריה הרוסית (כיום בלטביה), ועלה לארץ ישראל עם הוריו ב-1921, בהיותו בן 7. המשפחה התיישבה ברמת גן וניהלה משק חקלאי. אביו, זלמן ריבלין, היה חבר המועצה הראשונה של העיר רמת גן (על שמו רחוב בעיר – רחוב ז"ר).
בשנת 1976 היה למנהלו הראשון של המכון למורשת בן-גוריון בשדה בוקר (עד 1981). כמו כן היה עורך בהוצאה לאור עם עובד, מרצה בכיר בחוג לתולדות ארץ-ישראל באוניברסיטת בן-גוריון, חוקר במכון לחקר המחתרות באוניברסיטת בר-אילן, מפעילי הקמת מוזיאון היכל העצמאות, היסטוריון בית אברהם קריניצי (המוזיאון לתולדות רמת גן), חבר מועצת המנהלים של מוזיאון ארץ ישראל, חבר מערכת המהדורה העברית של אנציקלופדיית בריטניקה לנוער ומייסדו של כתב העת "עלי זית וחרב" במרכז גלילי לחקר כוח המגן.
בשנת 1986 זכה לתואר יקיר העיר רמת גן.
אוניון (אוניית מעפילים)
אוניון הייתה אוניית המעפילים השלישית מאירופה, אחרי האונייה "כוכב", שהביאה לארץ ישראל 50 מעפילים מפולין ומצרים, במאי 1934, חלק מעליית אף על פי וולוס א', שהגיעה ביולי 1934. אוניון הגיעה לארץ ישראל ב-28 באוגוסט 1934 ועל סיפונה 117 מעפילים.
אוניית מעפילים
שלושה מראשי התנועה הרוויזיוניסטית בפולין, וודובינסקי, שסקין וקוטקא, נפגשו בדאנציג עם יהודי בשם צבי הרמן סגל, שהיה באותה תקופה נציג חברת ספנות גדולה באותה עיר. הם סיכמו אתו שיחכור עבורם אונייה מתאימה להעפלה לארץ ישראל והוא אכן חכר אוניית משא יוונית בשם Ionion (יוונית: Ιόνιο). האונייה הפליגה מנמל פיראוס שביוון באוגוסט 1934, ועליה 67 מעפילים. כאשר עגנה בכרתים עלו על סיפונה 50 מעפילים נוספים מהאונייה "קפולו". היא הגיעה לחוף תל אביב, מול "מגרשי התערוכה" ב-28 באוגוסט. 100 מהמעפילים הצליחו לרדת ממנה בזמן ולהתפזר בעיר, אך 17 מעפילים, יחד עם צוות הספינה נתפסו וגורשו ליוון.
ראובן שוורץ
ראובן שוורץ (1885 – 23 באוקטובר 1917, ז' בחשוון תרע"ח) היה פקיד בתחנת הניסיונות בעתלית. חבר מחתרת ניל"י ומראשוני המצטרפים עליה.
ראשית חייו
ראובן שוורץ נולד בשנת 1885 בזכרון יעקב לשרה (מבית אהרנסון) וחיים שוורץ שהיו ממייסדי המושבה. שוורץ למד אנגלית, צרפתית והנהלת חשבונות הועסק על ידי אהרן אהרנסון (שהיה בן דודו) כפקיד בתחנת הניסיונות בעתלית.
הפעילות בניל"י
בעקבות קרבתו לאהרן אהרנסון, היה שוורץ בין המגויסים הראשונים למחתרת ניל"י. בניל"י היה אחד מהפעילים במחתרת, אך לא נשא תפקיד רשמי. עד היום לא נמצא מסמך המספר על תפקידו של שוורץ, אך אפשר להניח שהיה מאנשי הקשר בתחנת הניסיונות בעתלית שהיו אחראים להעברת המידע לבריטים.
הבריחה מזכרון יעקב, הסתתרות וההסגרה
לאחר חשיפת הרשת, בעת המאסרים בזכרון יעקב חמק שוורץ מהמושבה והסתתר בביתו של ידיד משפחתו, ערבי שגר באזור זכרון יעקב. באותו זמן העות'מאנים חשבו בטעות ששוורץ הוא אחד מהבכירים ברשת. בעקבות כך הם עינו את צבי ואפרים פישל אהרנסון בדרישה לגלות את מיקומו של ראובן שוורץ ושל יוסף לישנסקי (שבאותו זמן התנהל אחריו מרדף).
מותו
לאחר ששוורץ הסגיר את עצמו הוא עונה מדי לילה, עד הלילה של 23 באוקטובר 1917. העות'מאנים שראו בשוורץ כאחד מעמודי התווך של הרשת, עינוהו באכזריות מרובה עד ששוורץ חש שלא יוכל לעמוד בעינויים נוספים מבלי לפצות את פיו.
בלילה של 23 באוקטובר 1917, העירו החיילים העות'מאנים את האסירים וגילו ששוורץ היה תלוי על משקוף החלון בחדרו, כך העיד אחד האסירים. סיבת מותו לא נקבעה עד היום באופן רשמי. ייתכן שלא היה יכול לעמוד יותר בעינויים והתאבד, וייתכן שמת תוך כדי העינויים הקשים, ותלייתו בוימה.
שוורץ נקבר בבית הקברות של עפולה, ועצמותיו הועברו משם לזכרון יעקב לאחר 8 שנים.
משפחתו
הוריו היו שרה (מבית אהרנסון) וחיים שוורץ שהיו ממייסדי המושבה. בני דודיו של שוורץ מצד אימו הם: אהרון אהרנסון, צבי אהרנסון, שמואל אהרנסון, אלכסנדר אהרנסון, שרה אהרנסון, רבקה אהרנסון, חיה רזניק, יהושע אהרנסון, אהרן צבי אהרונסון, יונה אהרונסון וחיה רבקה מושקוביץ.
דודיו מצד אימו הם: אפרים פישל אהרנסון, משה קלמן אהרנסון, שמואל אהרונסון ומנדל אהרונסון. הוריו של אימו היו אהרן אהרנסון וחיה רחל אהרונסון.
פרה ותרנגול
פרה ותרנגול (באנגלית: Cow and Chicken) היא סדרת טלוויזיה קומית אמריקאית בהנפשה קלאסית. הסדרה נוצרה על ידי דוד פיסס, הופקה על ידי חברת האנה-ברברה באולפני ההנפשה של קרטון נטוורק. לסדרה היו ארבע עונות אשר כללו 52 פרקים, בין 1996 ל-2000 הועמדה הסדרה ל-14 פרסים שונים וזכתה ב-3 מתוכן.
הסדרה עלתה לשידור ב-1997 בערוץ הטלוויזיה קרטון נטוורק, הסדרה כללה פינה בשם "אנוכי הסמור" אשר זכתה לפופולריות רבה ובהמשך הפכה לסדרת טלוויזיה עצמאית. המדבב צ'רלי אדלר דיבב את כל שלוש הדמויות הראשיות, וכן גם דמות משנית אחת.
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר ההרפתקאות הסוריאליסטיות של פרה המכונה "פרה" ואחיה התרנגול המכונה "תרנגול", בעוד שדמות המכונה "הבחור האדום" נוטה להתנכל להם תוך התחזות לאנשים אחרים. פרה היא תמימה ואופטימית בעוד שתרנגול הוא ציני ורגזן. הוריהם של הפרה והתרנגול נראים בלבד ברגליהם ופלג גופם התחתון, אך לא מעבר לכך (וזאת בניגוד לכך, שבאחד הפרקים הציגו את פלג גופם העליון כולל הראש), למרות שקולותיהם נשמעים.
ההומור וקווי העלילה של הסדרה מבוססים לעיתים על פחדי-ילדות המועצמים מבחינה קומית.
איתן ששינסקי
איתן שֵׁשִׁינסקי (נולד ב-29 ביוני 1937) הוא פרופסור אמריטוס לכלכלה באוניברסיטה העברית. עמד בראש ועדות ציבוריות אחדות הקרויות על שמו.
ביוגרפיה
איתן ששינסקי נולד בקיבוץ עין חרוד להורים יוצאי גרמניה וגדל יחד עם אחותו בחיפה. הוא למד בבית הספר הריאלי ואת שרותו הצבאי עשה במסגרת גרעין נח"ל של מחנות העולים. לאחר מכן למד כלכלה באוניברסיטה העברית וקיבל תואר ראשון ושני ב-1961 ו-1963, שניהם בהצטיינות יתרה. הוא המשיך את לימודיו ב-MIT וב-1966 קיבל תואר דוקטור בכלכלה בנושא: "תאוריה של ייצור ושנויים טכנולוגיים".
ב-1967 הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית, במחלקה לכלכלה, בשנת 1971 הועלה לדרגת פרופסור חבר וב-1974 מונה לפרופסור מן המניין. הוא כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטאות רבות ומ-1997 הוא מבקר קבוע באוניברסיטת פרינסטון. מופקד הקתדרה ע"ש סר אייזיק וולפסון באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2007 יצא לאור ספרו The Economic Theory of Annuities בהוצאת Princeton University Press.
הוא נשוי לד"ר רות ששינסקי, חברת סגל החוג לסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית.
פרסים ותוארי כבוד
נבחר כעמית בחברה האקונומטרית, חבר זר של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-1984. חבר האקדמיה המלכותית השוודית למדעים. בעל תואר דוקטור כבוד מבית הספר לכלכלה בסטוקהולם.
ב-2011 הוענק לו תואר כבוד לכלכלן זר על ידי האגודה האמריקאית לכלכלה (AEA). בדצמבר 2011 קיבל את אות אביר איכות השלטון.
פעילות ציבורית
היה יועץ כלכלי לכנסת, בשנים 1972–1974 ויועץ לענייני רווחה, במשרד ראש הממשלה, ב-1985. הוא ייעץ לממשלת מקסיקו לרפורמה במסוי, ב-1986. כיהן כנשיא האגודה הישראלית לכלכלה בשנים 2004–2006.
ששינסקי עמד בראשן של מספר ועדות ציבוריות שנקראו על שמו:
בשנת 2021 אמר ששינסקי שמסקנות הוועדה משנת 2013 שגויות, והודה כי טעה. הוא אמר שהתחזיות על הכנסות של מאות מיליארדים מהגז הן מופרכות, ולהערכתו חלקם של האזרחים בתגליות הגז יהיה נמוך משמעותית מה-60% שהובטחו לציבור בזמן דיוני הוועדה.
פעילות עסקית
בשנים 1989–1992 כיהן בתפקיד יו"ר חברת העובדים. בשנים 1990–1995 כיהן בתפקיד יו"ר דירקטוריון כור תעשיות בע"מ. כיהן כדירקטור בתדיראן, מכתשים, בנק דיסקונט, כיו"ר דירקטוריון כור שוקי הון ויו"ר דירקטוריון קרן הפנסיה "נתיב" וכחבר בוועדת ההשקעות של בית ההשקעות "פסגות".
ז'לקו בובאץ'
ז'לצ'קו בובאץ' (בבוסנית: Željko Buvač; נולד ב-13 בספטמבר 1961, אומרסקה) הוא כדורגלן עבר יוגוסלבי ובוסני, מאמן ומנהל ספורט. מכהן כמנכ"ל ספורטיבי במועדון הכדורגל דינמו מוסקבה.
קריירת משחק
בובאץ' נולד באומרסקה, בבוסניה והרצגובינה, שהייתה ביוגוסלביה, במשפחה של סרבים אתניים. הוא שיחק בבוראט (באניה לוקה) בליגה הראשונה של יוגוסלביה. במדי מועדון זה, בשנת 1988 זכה בגביע יוגוסלביה.
בשנת 1991 עבר לגרמניה, והחל לשחק אצל רוט-וייס (ארפורט), ובהמשך עבור מיינץ 05 בבונדסליגה השנייה.
קריירת אימון
לאחר שסיים קריירה, הוא הפך למאמן. בובאץ', סיים את קריירת המשחק שלו בניוקירכן בשנת 1998 ומיד נכנס לתפקיד המאמן. בשנת 2001, לאחר שלוש עונות בניוקירכן, הוא הפך לעוזר מאמן במועדון הקודם האחר שלו, מיינץ, שם הצטרף לחברו לקבוצה לשעבר, יורגן קלופ. במשך שבע שנים של עבודה במועדון הם השיגו העפלה לבונדסליגה, ואז קיבלו כרטיס למוקדמות גביע אופ"א.
יחד עם יורגן קלופ עבר ליברפול בסתיו 2015. באנגליה, ז'לקו עבד שלוש עונות, ועזב את ליברפול בגלל אי הסכמות עם קלופ.
ב-1 בפברואר 2020 הוכרז כמנהל ספורטיבי במועדון הכדורגל דינמו במוסקבה.
טולהמרין
טולהמרין הוא פרוור בעיר מלבורן, מדינת ויקטוריה, אוסטרליה. הפרוור ממוקם באזור שנקרא City of Hume.
הפרוור ברובו מישור החשוף לרוחות הצפוניות החמות של מלבורן. האתר המפורסם בפרוור הוא נמל התעופה של מלבורן. אזור המגורים של הפרוור נמצא במעין לולאה מעגלית של מפרצון "מוני פונדס" ובגבולו המערבי נמל התעופה של מלבורן, אשר במקור נקרא נמל התעופה של טולהמרין. הפרוור מכיל את אזור המגורים הקטן ביותר של פארק גלדסטון.
היסטוריה
מקור שם הפרוור מטולהמרינה, חבר צעיר בוורונדג'רי (אשר בשנת 1838 ברח מבית הסוהר הראשון של מלבורן, תוך כדי שריפתו) על פי רווראנד לנגורן, יועץ מפקח הממשלה הראשונה, רוברט הודל.
הכפר טולהמרין היה ברחוב בולה או לאנספילד, אשר נקרא כיום דרך מלרוז. מיקומו היה במפגש של שלושה גבולות מוניציפליים (ברומדוז, בולה וקיילור).
בית הספר היסודי היה על אדמת נמל התעופה, ומשרד הדואר היה בסמוך לשמורת טולהמרין. בעבר התרחב הפרוור עד לפארק הלאומי אורגן פייפס ואזור תחום נהר המריבירנונג, מפרץ ג'קסונס ומפרץ דיפ.
כאשר אדמת קהילת טולהמרין חולקה לחוות ב-1842, רק חלקת חווה אחת נמכרה, והשאר נמכרו ב-1850. בית ספר מתודיסטי נפתח בשנת 1855 ושני בתי ספר נוספים ב-1859 ו-1864. בית הספר המתודיסטי פעל עד לפתיחתו של בית הספר היסודי הממשלתי בשנת 1884. בשנת 1865 הוקם בפרוור מלון ואוכלוסיית הפרוור עמדה על 200 נפשות.
בשנות השלושים הוקמה בכפר כנסייה, מועדוני טניס וכדורגל. התעשייה המקומית התבססה על ייצור מספוא ומרעה. במהלך שנות החמישים, הפך הכפר לעיירת מגורים וחקלאות. באותה תקופה בחנה הממשלה הפדרלית את האפשרות להקים נמל תעופה בסמוך. רכישת האדמה לנמל החלה בתחילת שנות השישים. בית הספר הועבר למקומו החדש ב-1961.
בשנת 1955 הדרייב אין של הכפר נפתח עם מסך אחד וקיבולת של 862 מכוניות. הדרייב אין נסגר ב-1984 והאתר הוסב למגורים עם רחובות הנושאים את שמות אולפני הסרטים.
בין 1967 ו-1970 נבנה כביש מהיר אל נמל התעופה. הכביש מחלק את הפרוור לאזוריו המזרחיים, פארק גלדסטון, ואזוריו המערביים, בתי מגורים ומתחמי תעשייה.
העולם היום
העולם היום היא מהדורת חדשות חוץ יומית המשודרת בערוץ כאן 11 מאז 28 בדצמבר 2017. כיום מגישים את התוכנית לסירוגין מיכל רשף ויואב זהבי, בעבר הגיש אותה מואב ורדי. בעבר שודרה התוכנית בשעה 19:00, וכיום משודרת משעה 15:00 עד השעה 16:00.
מבנה המהדורה
המהדורה נפתחת בהצגת כותרות המהדורה, ובדרך כלל מיד אחריה משודרת הפינה "מסביב לעולם ב-80 שניות" שבה שלל אירועים שהתרחשו בעולם.
התוכנית כוללת ראיונות עם מומחים שונים מרחבי ישראל והעולם, ושיחות עם כתבי תאגיד השידור הישראלי.
קרל מריה פון ובר
ביוגרפיה
ובר נולד באיוטין שליד ליבק. הוריו היו חברים בלהקת אופרה נודדת, וכך זכה ובר להתוודע אל מוזיקה בערים שונות וללמוד אצל מורי מוזיקה שונים, בזלצבורג אצל מיכאל היידן ובווינה אצל יוזף היידן והומל, בין השאר. ובר היה פסנתרן וירטואוז וכשהיה בן 14 בסך הכל הוצגה האופרה הראשונה שלו, "נערת היער" בווינה, בהצלחה מסוימת. כשרונותיו המוזיקליים הבולטים הביאו לו משרת קאפלמייסטר בתיאטרון ברסלאו עוד לפני הגיעו לגיל 18. משם המשיך אל משרה שאינה קשורה במוזיקה, כמזכירו האישי של הדוכס לודוויג משטוטגרט, שם כתב את האופרה השנייה שלו, "סילוואנה" ומוזיקה לפסנתר.
ובר היה מן הראשונים לנצח על התזמורת לא מכלי המקלדת או אגב נגינה בכינור אלא בעמידה לפני הנגנים ומתן קצב בזרועותיו ובאמצעות דף נייר מגולגל, לפני היות שרביט הניצוח.
עוד בילדותו היה ובר חולני, ובמשך חייו הגיע לידי תשישות עקב עבודה מאומצת ודאגות כספיות. מחלת השחפת שלקה בה הכריעה אותו כאשר נסע ללונדון, לנצח שם על האופרה "אוברון".
יצירתו
ליצירתו, בעיקר לאופרות שלו, שהחשובות בהן הן "הקלע החופשי" (Der Freischütz), "אוריאנטה" ו"אוברון", הייתה השפעה רבה על התפתחות האופרה הגרמנית בתקופה הרומנטית, בייחוד על של ריכרד וגנר, שהיה מעריץ מוצהר של ובר. המרכיב המאקאברי והעל-טבעי הבולט ב"הקלע החופשי" היה חביב על בני המאה ה-19, הן בספרות והן בשירה ובמוזיקה, ומלחיני אופרות עשו בו שימוש, כוגנר בלוהנגרין, או היינריך מארשנר, מעוזריו של ובר באופרה של דרזדן, באופרה שלו "הערפד". יצירותיו לקלרינט, הכוללות שני קונצ'רטי, קונצ'רטינו, חמישייה וריאציות לפסנתר וקלרינט וגרנד דואו קונצרטנט, מבוצעות בקביעות גם כיום. המוזיקה שלו לפסנתר, הכוללת ארבע סונאטות, שני קונצ'רטי וה"קונצרטשטוק" - קטע קונצרטנטי - בפה מינור, השפיעה על מלחינים כמו שופן, ליסט ומנדלסון.
ובר היה גם האיש שהעניק מעמד של כבוד לריקוד הוולס ביצירתו "הזמנה למחול", קונצרט-ולס לפסנתר סולו מ-1819. עד אז היה הוולס מקובל באולמות הריקודים של ברלין, שם כבש לו מקום מ-1792 כריקוד חדש ונועז על גבול השערורייתי. היצירה של ובר מתארת פנייה מנומסת של צעיר אל נערה צנועה בנשף מכובד, לפי כל כללי הנימוס והגינונים המקובלים, ובכך נפתחה הדרך ליצירותיהם של מלחיני הוולסים הווינאיים פרנץ להאר ומשפחת שטראוס. ברליוז תזמר את היצירה. בקונצ'רטינו לקרן יער קבע ובר חידוש בהציגו לנגן הקרן תביעה להשמיע בו-זמנית שני צלילים על ידי המהום במקביל תוך כדי נגינה - טכניקה הידועה בשם "מולטיפוניקה".
ובר גילה עניין גם בצדדים טכניים של הוצאה לאור כמו ליתוגרפיה, כתיבה עיתונאית ביקורתית והיסטוריה של כלי נגינה וביצוע, שירי עם, למשל. מכלול המוזיקה הדתית (הקתולית) שלו היה פופולרי מאוד בגרמניה של מאה ה-19. עוד הלחין את אחד ממחזורי השירים המוקדמים ביותר, 'Die Temperamente beim Verluste der Geliebten". הוא עשה לו שם גם כמתזמר מוכשר, שהישגיו זכו לשבח ולחיקוי מצד דורות של מלחינים. ברליוז מזכיר אותו ב"מסה על אינסטרומנטאציה" שלו ודביסי העיר, שצליל התזמורת של ובר הושג באמצעות חקר נשמתו של כל אחד מכליה.
השפעתו של ובר הגיעה עד אל מלחיני המאה ה-20, כגון דביסי, סטרווינסקי, מאהלר (שהשלים את האופרה הקומית של ובר, "שלושת הפינטוס", שלא הושלמה והכניס שינויים ותיקונים ב"אוריאנטה" וב"אוברון") והינדמית (שחיבר את היצירה הפופולרית "מטאמורפוזות סימפוניות על נושאים של ובר").
בת-דודו של ובר, קונסטנצה, הייתה אשתו של מוצרט.
הנצחה
מפרצון ובר באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה נקרא על שמו..
אילן שילוח
אילן שילוח (נולד ב-1957) הוא איש עסקים ישראלי, מנהל שותף קרנות הון סיכון ב- First Time, יו"ר לשעבר במקאן תל אביב ישראל עד 2011 ומאז שמכר את אחזקתו מכהן כחבר דירקטוריון, ויו"ר חברת ההשקעות בסטארטאפים The Time.
ביוגרפיה
שילוח החל את דרכו בעולם הפרסום והשיווק בסוף 1995 כשהתמנה למנכ"ל משרד הפרסום מקאן אריקסון, המעסיק היום כ-500 עובדים והיקף פעילותו מעל 450 מיליון דולר בשנה. במהלך כהונתו הפך מקאן ישראל למשרד הפרסום הגדול במדינה, לאחר סדרה של רכישות. שילוח הוביל כמנכ"ל את קבוצת הפרסום עד שנת 2004, במהלכה התמנה ליו"ר קבוצת מקאן ישראל, תפקיד בו הוא כהן עד 2011, במקביל לחברותו במועצת המנהלים של מקאן אירופה. ב-18 באוקטובר 2007 עורר סערה כאשר פיטר את שני המנכ"לים המשותפים של המשרד, אורן פרנק ושירה מרגלית, לאחר שהעבירו ביקורת על התנהגותו הכוחנית של נוחי דנקנר, שהחברות שלו היו לקוחות של המשרד. מרגלית הייתה באותה עת בת זוגו של שילוח ובהיריון ממנו.
בין השנים 2009–2012 מכר שילוח את מניותיו במשרד הפרסום ל"מקאן אריקסון העולמית", תמורת 230 מיליון ש"ח, שכלל גם תשלום על אי-תחרות.
משמר הלילה (סרט, 2004)
משמר הלילה (ברוסית: Ночной дозор, "נוצ'נוי דוזור") הוא סרט מתח ופעולה רוסי מסוגת הפנטזיה. הסרט נוצר ב-2004 על ידי הבמאי טימור בקממבטוב, יליד קזחסטן. הסרט מבוסס באופן רופף על ספר באותו שם, מאת סרגיי לוקיאננקו (ראה אור ב-1998) ולאחריו יצא הסרט "משמר היום".
תקציר הסרט
בין בני האדם הרגילים חיים ה"אחרים". אלו בני אדם הניחנים בכוחות על-טבעיים ומתחלקים בין מחנה בני האור ומחנה בני החושך. לאחר קרבות עקובים מדם ביניהם, חתמו שני המחנות על שביתת נשק ביניהם לפני מאות בשנים.
במוסקבה המודרנית ה"אחרים" האפלים משוטטים כערפדים ושאר יצורי סיוט אפלים, בעוד "משמר הלילה" של כוחות בני האור, ובהם אנטון, הדמות הראשית בסרט, מפקחים עליהם ומגבילים את מעשיהם האפלים.
בעולם הסרט כל אחד מה"אחרים" חופשי לבחור את מעשיו ואת השתייכותו. אנטון גורודצקי פונה למכשפה קשישה בשנת 1992 כדי שתטיל קללה על ארוסתו הבוגדת בו, ונושאת ברחמה את תינוקו של מאהבה. רגע לפני שהקללה קוטלת את עוברה, משמר הלילה מצליח לעצור את המכשפה בזממה והתינוק ניצל. אנטון מסוגל לראות את חברי משמר הלילה (אנשים רגילים אינם רואים אותם) והם מבינים כי הוא אחד מה"אחרים" ומציעים לו להצטרף לשורותיהם, אז הסרט עובר 12 שנים קדימה.
הילד שניצל, יגור, אינו ילד רגיל, הוא ה"אחר הגדול" אשר יכול להפר במעשיו את האיזון בין האופל והאור בעולם אם יבחר לצדד באחד מהם. שני הצדדים מעוניינים בו ומנסים לגייסו לשורותיהם. אנטון נשלח לאתר את יגור, אשר הערפדית לריסה מושכת אותו תת-הכרתית אליה. במסגרת שיטוטיו הוא גם מוצא את סבטלנה, אישה צעירה אשר קללה נוראה הרובצת עליה מרכזת סביבה סופה העתידה לרסק מטוס נוסעים אל תוך העיר.
הפקה
הסרט היה סרט הפנטזיה גדול התקציב הראשון ברוסיה, ואחד משוברי הקופות הראשונים שנוצרו לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי של ברית המועצות. הסרט הופק בשיתוף הערוץ הראשון הרוסי, תחנה בבעלות ממשלתית ובתקציב של 4.2 מיליון דולר אמריקאי. הסרט מתאפיין בפעלולים מיוחדים ובסגנון צילום אפל במיוחד, שמסייעים ביצירת האווירה דחוסת המתח והמסתורין שבו.
תותח 25 ליטראות
תותח 25 ליטראות הוא כלי ירי ארטילרי שפותח ויוצר במטרה לאחד בכלי ירי אחד שני סוגי תותחים:
בספרות האנגלית נקרא:  Libras 25  או גם  25 pdr QF. האותיות QF פירושן "מהיר ירי".
יפים בוגוליובוב
יפים בוגוליובוב (ברוסית: Ефи́м Дми́триевич Боголю́бов) (14 באפריל 1889 – 18 ביוני 1952) היה שחמטאי אוקראיני-גרמני בדרגת רב אמן.
תותח 25 ליטראות
התותח הוכנס לשירות ערב מלחמת העולם השנייה והיווה בתקופת המלחמה את עמוד שדרה של הארטילריה הבריטית ושאר בנות הברית בהיותו תותח שדה וגם הוביצר וזה בעקבות היותו בעל קנה קצר.
יפים בוגוליובוב
הקריירה לפני מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה
בשנת 1911 חלק מקום 1–2 באליפות קייב, ומקום 9–10 בתחרות סנקט פטרבורג (אליפות החובבים של רוסיה). (ראה עמוד 33–34). בתחרות עצמה ניצח סטפן לויצקי. בשנת 1912 הגיע למקום השני אחרי קארל הרומאדקה בתחרות וילנה. בשנת 1913 הגיע למקום השמיני בתחרות האמנים של סנקט פטרורג, אך הרשים בגוברו על מנצח התחרות אלכסנדר אלכין. המנצחים היו אלכין ואהרון נימצוביץ'.
בחודשים יולי אוגוסט 1914 בוגוליובוב שיחק בתחרות מנהיים וחלק מקום 8–9 בתחרות שהופסקה. (בקישור טבלה נכונה לעת הפסקת התחרות ותמונות מעניינות). בוגוליובוב ביחד עם עשרה שחקנים רוסים נוספים שהשתתפו בתחרות מנהיים, נכלאו בגרמניה לאחר הכרזת המלחמה נגד רוסיה, שלמעשה התחילה את מלחמת העולם הראשונה. בחודש ספטמבר 1914 ארבעה מהשחמטאים (אלכין, פדור בוגאטירצ'וק, סאבורוב וקופלמן) שוחררו והורשו לחזור לביתם. יתר השחקנים (אלכסנדר פלמברג, מליוטין, איליה רבינוביץ, פטר רומנובסקי, אלכסי סלזנייב ווינשטיין) נשארו ביחד כארבע שנים וקיימו שמונה תחרויות שחמט ביניהם. בתחרות הראשונה שהתקיימה בבאדן-באדן הגיע בוגוליובוב למקום השני (ניצח פלמברג). בחמש תחרויות אחרות ניצח בוגוליובוב, באחת ניצח רבינוביץ' ובאחרונה חלקו רבינוביץ' וסלזנייב את המקום הראשון.
השנים בין מלחמות העולם
אחרי סיום מלחמת העולם הראשונה ניצח בוגוליובוב בתחרויות בינלאומיות רבות: בברלין 1919, בסטוקהולם 1919 ו-1920, בקיל 1921 ובפשטאני 1922. הוא חלק מקום 1–3 בתחרות קרלסבד 1923.
תותח 25 ליטראות
התותח שירת גם בצה"ל בחיל התותחנים ממלחמת העצמאות עד סוף שנות ה-60 של המאה ה-20.
יפים בוגוליובוב
השנים בין מלחמות העולם
בשנת 1924 חזר בוגוליובוב לברית המועצות, וניצח פעמיים באליפות ברית המועצות בשחמט בשנים 1924 ו-1925.
תותח 25 ליטראות
תכנון ופיתוח
בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה, חיפש הצבא הבריטי תחליף מתקדם יותר לשני תותחים: לתותח השדה הסטנדרטי מסוג 18 ליטראות וכן לתותח ההוביצר "4.5. במקום לפתח ולייצר תותח חדש לכל אחד מהתותחים הנ"ל, גמלה ההחלטה לפתח ולייצר תותח אחד שיכלול את התכונות של השניים גם יחד. התותח היה בעל יכולת כפולה: לירות בזווית הגבהה כמו של הוביצר יחד עם יכולת של ירי בכינון ישיר זהה לזו של תותח 18 ליטראות. לשילוב זה היו יתרונות רבים, דהיינו צמצום סוגי התחמושת בשדה הקרב, וכן חיסכון בייצור ואספקת חלקי חילוף וציוד.
יפים בוגוליובוב
השנים בין מלחמות העולם
כמו כן ניצח בתחרות ברסלב 1925 ובתחרות מוסקבה 1925 לפני עמנואל לסקר, חוסה ראול קפבלנקה, פרנק מרשל, סבלי גריגורייביץ' טרטקובר, קרלוס טורה רפטו, ריצ'רד רטי ועוד שחקנים חזקים נוספים.
בשנת 1926 היגר בוגוליובוב לגרמניה. שם ניצח, לפני עקיבא רובינשטיין בתחרות ברלין 1926. בשנים 1928–1929 בוגוליובוב ניצח בשני דו-קרבות את מקס אויבה בשניהם הייתה התוצאה 5.5-4.5. פעמיים התמודד בוגוליובוב בדו-קרב על אליפות העולם מול אלוף העולם אלכין. בפעם הראשונה, בשנת 1929 הפסיד 15.5-9.5 ובפעם השנייה ב-1934 הפסיד 15.5-10.5.
תותח 25 ליטראות
תכנון ופיתוח
הדגם הראשון הוזמן בשנת 1934 אולם עקב בעיות תקציב, הוחלט שבמקום לייצר תותח חדש, יוחל בייצור תותח שיתבסס על המרכב והכרעיים של דגם ה-18 ליטראות הישן, אולם הקנה והבריח יהיו של ה-25 ליטראות. דגם זה כונה: 18/25 ליטראות. בשלב ראשון נשמר המרכב המתפצל (Split Trail) של תותח ה-18 ליטראות. ההחלטה לאמץ את המרכב של ה-18 ליטראות גרמה לירידה בטווח. היות שלא ניתן היה לירות מטען חזק דיו שיאפשר לפגז להגיע לטווח הרצוי, על כן הגיע טווח תותח ה-18/25 ל-10.7 ק"מ בלבד. חלק גדול מתותחים אלה אבד לצבא הבריטי עם הנסיגה במבצע דינמו בחופי דנקרק.
יפים בוגוליובוב
השנים בין מלחמות העולם
בוגוליובוב ייצג את גרמניה בלוח הראשון באולימפיאדת השחמט הרביעית שהתקיימה בפראג בשנת 1931. שם זכה במדליית כסף על ביצועיו +9 -1 =7 (תשעה ניצחונות, הפסד בודד, שבע תוצאות תיקו).
תותח 25 ליטראות
תכנון ופיתוח
בשנת 1938 חודשו הניסיונות ואז הוחלט לאמץ את המרכב הסגור (Box Trail) יחד עם הפלטפורמה העגולה. דגם זה זכה בשם 25 ליטראות סימן 2 עם מרכב סימן 1. דגם אחרון זה הפך לתותח הסטנדרטי של הצבא הבריטי. (באנגלית: Ordnance QF 25 - pounder MK-2 on carrige Mk-1). התוצאה הסופית הייתה תותח בעל טווח ירי גדול יותר, בעל פגז כבד יותר ומהירות לוע גבוהה יותר.
יפים בוגוליובוב
השנים בין מלחמות העולם
בשנת 1930 סיים בוגוליובוב פעמיים במקום 2–3 משותף: בתחרות סן-רמו עם אהרון נימצוביץ', אחרי אלכין, ובתחרות סטוקהולם עם יסטה סטולץ אחרי יצחק קשדן. בשנת 1931 חלק מקום 1–2 בסויינמונדה עם לודוויג ריידל. בתחרות זו סיים יוסף פורת במקום השמיני. בשנת 1933 ניצח בוגוליובוב באליפות הראשונה של גרמניה שהתקיימה בבד פירמונט בהפרש שתי נקודות מהמקום השני, ריידל.
תותח 25 ליטראות
תכנון ופיתוח
בסופו של התהליך יוצר תותח שדה/הוביצר בעל קוטר קנה של "3.45 (87 מילימטר) בו היו לפגז 3 מטענים הודפים.
יפים בוגוליובוב
השנים בין מלחמות העולם
בשנת 1935 ניצח בבד נאוהיים ובבד סארו. הוא חלק מקום 1–2 בברלין 1935, בד אלסטר ב-1936 וב-1937. בשנת 1936 הוזמן לתחרות השחמט בנוטינגהאם 1936 הנחשבת עד היום לאחת התחרויות החזקות שהתקיימו אי פעם. בבד נאוהיים 1937 סיים שני אחרי אויבה ולפני אלכין. בתחרות זו גם הנחיל בוגוליובוב לאויבה את הפסדו היחיד. הוא ניצח בתחרות ברמן ב-1937, בתחרות בד אלסטר 1938 ובתחרות שטוטגרט 1939, שהיוותה את אליפות אירופה הראשונה.
תותח 25 ליטראות
צוות
לתותח ה-25 ליטראות סימן 2 (עם מרכב סימן 1) היה צוות מפעיל של 6 חיילים:
יפים בוגוליובוב
מלחמת העולם השנייה ואחריה
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא הפסיד דו-קרב לאויבה +2 -5 =3 בשנת 1941, וסיים בתיקו 1:1 דו-קרב קצר עם אלכין בורשה, 1943. בוגוליובוב שיחק גם במספר תחרויות שהתקיימו בגרמניה. בשנת 1940 ניצח בתחרות ברלין וחלק מקום ראשון-שני עם אנטון קוהלר בוורשה. בשנת 1941 הגיע למקום הרביעי במינכן (אליפות אירופה השנייה - ניצח סטולץ), והגיע למקום השלישי, אחרי אלכין ופול פליקס שמידט בוורשה. בשנת 1942 הגיע למקום החמישי בתחרות זלצבורג (ניצח אלכין), חלק מקום 3–5 במינכן (ניצח אלכין) והגיע למקום השלישי בתחרות ורשה (ניצח אלכין).
תותח 25 ליטראות
צוות
במקרי חרום הופעל התותח גם על ידי צוות מצומצם של 4 לוחמים.
יפים בוגוליובוב
מלחמת העולם השנייה ואחריה
בשנת 1943 הגיע למקום הרביעי בתחרות זלצבורג (ניצחו פאול קרס ואלכין) וחלק מקום 2–3 בקריניצה (ניצח: יוסף לוקונץ).
תותח 25 ליטראות
תחמושת
שלושה סוגי התחמושת כללו פגז חודר שריון (ח"ש), פגז נפיץ רגיל, ופגז עשן. לפגזים היו ארבעה מטענים הודפים שהשימוש בהם היה בהתאם לטווח הירי.
הפגזים אוחסנו בארגזי מתכת, 8 פגזים בארגז.
יפים בוגוליובוב
מלחמת העולם השנייה ואחריה
בשנת 1944 הוא ניצח בתוצאה מצוינת של 8.5/9 בתחרות ראדום, לפני פדור בוגאטירצ'וק.
תותח 25 ליטראות
תחמושת
מידות הארגז: 55 ס"מ אורך, 26 ס"מ רוחב, 33 ס"מ גובה.
יפים בוגוליובוב
מלחמת העולם השנייה ואחריה
לאחר המלחמה חי בוגוליובוב במערב גרמניה. בשנת 1947 הוא ניצח בתחרות לונבורג ותחרות קסל. בשנת 1949 ניצח באליפות גרמניה השלישית שנערכה בבד פירמונט, וחלק מקום 1–2 בתחרות אולדנבורג עם אלמארס זמגאליס. בשנת 1951 ניצח בתחרות אוגסבורג ובתחרות סאארברוקן.
תותח 25 ליטראות
תובלה והפעלה
ביחידות הבריטיות הופעלו התותחים בסוללות בנות 8 קנים. כל סוללה נחלקה ל-4 צוותים עצמאיים של 2 קנים בצוות.
יפים בוגוליובוב
מלחמת העולם השנייה ואחריה
בוגוליובוב קיבל תואר רב אמן מארגון פיד"ה בשנת 1951.
תותח 25 ליטראות
תובלה והפעלה
בשעת הצורך בניוד, חובר התותח לעגלת תחמושת (Caissons או Limber) שנגררה על ידי רכב מיוחד שתוכנן לכך מתוצרת חברת מוריס (Morris C8 FAT Quad). פירוש השם FAT הוא Field Artillery Tractor. כמו כן נגררו התותחים באמצעות משאיות בנות 1.5 טון, 4x4 מתוצרת פורד ושברולט מדגם CMP 15 (פירוש ראשי התיבות הוא CMP- Canadian Millitary Pattern).
יפים בוגוליובוב
משחקי מופת
=== יפים בוגוליובוב  (בלבן)  ריכרד רטי  אוסטרבה 1923 ===
תותח 25 ליטראות
תובלה והפעלה
כל עגלת תחמושת הכילה 32 פגזים. המשאית הגוררת (ה-Quad) נשאה את הצוות ואת הציוד שלו. לכל זוג תותחים הייתה משאית מוריס Quad שלישית שגררה 2 עגלות תחמושת. כך שבסוללה בת 8 תותחים היו 8 גוררות תותחים Quad, 4 גוררות Quad שכל אחת גררה זוג עגלות עם 64 פגזים וכן היו גם 3 משאיות 3 טון מסוג CMP 60 שנשאו כל אחת 3 טון פגזים. משאיות אלה היו בדרך כלל מרוחקות מהסוללה מטעמי בטיחות. כל משאית מוריס (Quad)נשאה פרט לציוד האישי של הצוות גם 24 פגזים נפיצים, 8 פגזים נ"ט וכן 32 פגזים ---. 32 הפגזים שנשאו בעגלת התחמושת ה-Limber ואלה שבמשאית ה - (Quad)היוו התחמושת שנועדה לשימוש המיידי.
יפים בוגוליובוב
משחקי מופת
במשחק זה מקבל השחור עדיפות ממש במסעים הראשונים. המסע החמישי של הלבן, 5. מהז4 מאפשר לשחור 5...ג5 עם עדיפות קלה, ומסעו השישי של הלבן 6. פב5 מאפשר להגדילה ולזכות ברגלי. המסע השמיני של הלבן 8.פד6+ מאפשר להגדיל את היתרון ולאחר פתיחה כזו גם יכולתו הגבוהה של בוגוליובוב לא יכלה למנוע את זכיית השחור, שהיטיב לתמרן עם פרשו. התבוננות בלוח לאחר המסע ה-15 תציג את מרכז הרגלים האימתני שבנה השחור, רצף של חמישה רגלים ששולטים על מרכז הלוח ולא מאפשר ללבן לתמרן את כליו (שטרם התפתחו ברובם). ככל שהרגלים השחורים במרכז מתקדמים, ברור עד כמה הכלים של הלבן מוגבלים באפשרות התנועה שלהם. לאחר חדירת הפרש השחור לשורה השמינית הדבר בולט עוד יותר.
תותח 25 ליטראות
תובלה והפעלה
לפי יומנו של תותחן בריטי מקרב אל עלמיין, היה מבנה הסוללה הבריטית כדלהלן:
משאיות התחמושת היו ממוקמות בדרך כלל במרחק רב מהסוללה. מילוי המשאיות היה באחריות מפקדת הדיוויזיה.
כך לכל תותח הייתה תחמושת שסופקה משתי עגלות נגררות ומשאית Quad. ברגע שהעגלה הראשונה התרוקנה, הייתה משאית ה Quad השנייה גוררת אותה למרחק ומביאה במקומה את העגלה השנייה המלאה.
בעת פריסת הסוללות הן הוצבו במרחק של 300-600 מטר אחת מהשנייה. המחלקות בתוך הסוללה הוצבו במרחק של 60-120 מטר אחת מהשנייה. מרחק זה היה קרוב מספיק לשמירה על קשר ואספקת תחמושת ומספיק רחוק לאפשר הגנה כנגד אש אויב. עם ההגעה לשטח הירי המתוכנן, הורדה הפלטפורמה העגולה והתותח הועלה עליה. הפלטפורמה אפשרה להפעיל את התותח במהירות ובצורה קלה יחסית בזווית היקפית של 360 מעלות.
יפים בוגוליובוב
לבן: יפים בוגוליובוב שחור:  חוסה ראול קפבלנקה ניו יורק 1924
לאחר המסע ה-21 של השחור שני הצדדים ריכזו את כל כליהם בטור ג'.שני הצריחים השחורים מאיימים על ג3, הפרש השחור שולט על ג4, שני הצריחים הלבנים מגינים על ג3 והפרש הלבן יכול להגיע ל-ה5 או ל-ג5. לאחר המסע ה-23 של השחור הלבן לא יכול למנוע הפסד רגלי.
תותח 25 ליטראות
תובלה והפעלה
טעינת התחמושת התבצעה בשני שלבים: בשלב ראשון הוכנס הקלע ולאחריו, בשלב השני, המטען ההודף.
יפים בוגוליובוב
ההגנה הבוגו-הודית
ההגנה הבוגו-הודית שמסעיה הראשונים הם 1. ד4 פו6 2. ג4 ה6 3. פו3 רב4+ קרויה על שמו של בוגוליובוב.
תותח 25 ליטראות
כתותח מתנייע
נעשו ניסיונות רבים לייצר תותח מתנייע. בין הדגמים האלה התבלטו שלושה:
יפים בוגוליובוב
ההגנה הבוגו-הודית
העמדה המתקבלת לאחר 1. ד4 פו6 2. ג4 ה6 היא שכיחה. המסע המסורתי ללבן כעת הוא 3. פג3, מסע המאיים לייצב מרכז רגלים חזק לאחר 4. ה4. גם המסע 3. פו3 מקובל כדרך למנוע את ההגנה הנימצו-הודית שמתקבלת לאחר 3. פג3 רב-4. לאחר 3. פו3 השחור בדרך כלל משחק 3...ב6 (ההגנה ההודית של המלכה) או 3...ד5 (שמובילה לגמביט המלכה הנדחה), אך יכול לשחק 3... רב4+ ההגנה הבודו-הודית שקרויה על שמו של בוגוליובוב. הגנה זו איננה כה פופולרית כמו ההגנה ההודית של המלכה אך ניתן לראות שחקנים בכל הרמות משתמשים בה. לפתיחה זו יש נטייה ליצור עמדות שמובילות לתיקו.
תותח 25 ליטראות
מלחמת העולם השנייה
התותח נחשב על ידי רבים לכלי הארטילרי הטוב ביותר במלחמת העולם השנייה. זאת עקב קצב האש, גמישות הפעלתו, הניידות והיכולות המגוונות שלו גם כנשק שטוח מסלול וגם תלול מסלול (הוביצר).
יפים בוגוליובוב
סיום שחמט
בוגוליובוב חיבר גם יצירות מתחום הקומפוזיציה השחמטאית. להלן דוגמה למט בשלושה מסעים. היצירה פורסמה בשנת 1951.
תותח 25 ליטראות
מלחמת העולם השנייה
לכל דיוויזיית רגלים בריטית היו מוצבים תקנית 72 קנים. לפני 1940 היו לכל גדוד בריטי 2 סוללות כל אחת בת 12 קנים.
יפים בוגוליובוב
סיום שחמט
פתרון: 1. ה3! (מונע מהמלך השחור את הערוגות ד4 ו-ו4) ח2 2. צ:ה5+ מ:ה5 3. מה-ה7 מט.
תותח 25 ליטראות
מלחמת העולם השנייה
מאמצע 1940 ואילך שונו הנהלים ומעתה היו לכל דיוויזיה 3 רגימנטים (Regiments), כל אחד עם 24 קנים שאורגנו במסגרת של 3 סוללות כל אחת בת 8 קנים. לדיוויזיות המשוריינות היו לכל אחת 2 גדודי תותחים.
יפים בוגוליובוב
הופעותיו באולימפיאדות
יפים בוגוליובוב ייצג פעם אחת את גרמניה באולימפיאדת השחמט.
תותח 25 ליטראות
מלחמת העולם השנייה
משנת 1944 ואילך נשאר גדוד אחד עם אותם תותחים נגררים ואילו השני עם תותחים מתנייעים מסוג "סקסטון" (Sexton).
פרט לכוחות הבריטים השונים, השתמשו בתותח הצבאות של צרפת החופשית, היוונים, הפולנים, הצ'כים, ההולנדים והבלגים.
מלחמת העצמאות בדרום
סוללת תותחים מצרית אחת הוצבה באזור גבעת עלי מונטר שליד עזה והפגיזה את קיבוץ בארות יצחק. סוללה אחרת הוצבה בבית חאנון והפגיזה את קיבוץ ניר עם ואזור מפקדת חטיבת הנגב ששכנה לידו וכן את קיבוץ יד מרדכי בשבוע שהותקף, החל מ-18 במאי ועד ל-24 במאי. מאוחר יותר, הוצבה סוללה ליד חווה חקלאית מצפון מזרח לאשקלון באזור בו נמצא כיום כפר סילבר והפגיזה את קיבוץ נגבה.
בעת ההתכתשות עם הצבא המצרי בדרום, הובא תותח אחד ויחידי שנרכש על ידי אנשי הרכש של ההגנה מקפיטן אוסטרלי בחיפה. התותח הנדיר הובא לגזרת הלחימה של חטיבת גבעתי והוצב בתוך בוסתן ערבי סמוך לכביש קסטינה-מג'דל כקילומטר דרומית להסתעפות כפר ורבורג. מאחר שהמצרים ניסו לפרוץ צפונה החל מה-8 ביולי 1948 תוך הפרת הסכם הפוגה ראשון, הופעל התותח לראשונה. לתותח היה מספר פגזים מוגבל. לאחר שירה כ- 12 פגזים, זיהו המצרים מציאות כלי ארטילרי חדש בזירה ועשו מאמצים כבירים לגלות את מיקום הסוללה. הנקודות החשודות ביותר בעיני המצרים היו המטעים של כפר ורבורג, באר טוביה ושני בוסתנים ערביים שהיו באזור. פעולה ראשונה הייתה שליחת מטוסי סיור בשם "וסטלנד לייסנדר" שאמנם גילו את אחת מעגלות התחמושת שהייתה במרחק של כ-2 ק"מ מהתותח באזור כפר ורבורג. כתגובה התחילו המצרים בירי גישוש של תותחיהם לעבר כפר ורבורג ומספר פגזים נפלו בקרבת התותח. היה ברור שזו רק שאלה של זמן עד שיגלו אותו, ולכן באותו לילה נאלצו להוציאו ולסלקו מהאזור.
שימוש צה"לי לאחר מלחמת העצמאות
בשנים שלאחר מלחמת העצמאות רכש צה"ל כמות תותחים שהספיקה להקמת חמישה גדודים. על מנת לשמור ולחסוך בתחמושת, נערכו האימונים באש חיה בתותחי 65 מ"מ (הנפוליאונצ'יקים).
במבצע שומרון (פעולת קלקיליה) שהתקיים בחורף 1956 הופעלו תותחים אלה לפיצוח משטרת קלקיליה בכינון ישיר. במבצע קדש בשנת 1956 סופחה מפקדת גדוד 404 יחד עם שתי סוללות לחטיבת הצנחנים 202. הסוללות יחד עם התותחים הנגררים השתתפו בכיבוש כונתילה, א-תמד ונח'ל והגיעו עד למעבר המיתלה. מפקד סוללה שלוש, נתן שרוני, הצטרף לחולית הפיקוד של מפקד הגדוד, רפאל איתן, בכניסה למיתלה, במטרה לתכנן הפגזת העמדות המצריות שבמצר, אולם בהפצצת מטוסים מצרית נהרג קשר הסוללה והתוכנית בוטלה.
עד 1967 היוו סוללות ה-25 ליטראות את הגדודים הבאים: גדוד 402 סדיר, גדוד 899 ("פורקן"), גדוד 834 ושניים נוספים בצפון.
מבנה הגדוד הצה"לי הסדיר
גדודי המילואים היו בנויים באותה צורה, אולם בשעת חירום המג"ד מונה לסגן מפקד אגד או תפקיד מטה אחר.
פעילות מבצעית
הפעילות המבצעית המרשימה ביותר של תותחי ה-25 ליטראות הייתה במלחמת ששת הימים. לאוגדה בפיקודו של אריאל שרון הוקצה אגד ארטילרי בפיקודו של סא"ל יעקב עקנין שכלל בין השאר שני גדודי תותחי 25 ליטראות, ס"ה 24 קנים. הקצאת התחמושת הייתה גדולה: לגדוד אחד כ-1,500 פגזים ולגדוד שני כ-1,700 פגזים אותם היה עליהם לירות בזמן קצר יחסית. פעילות האגד הארטילרי הייתה טובה מאוד ותרמה רבות כסיוע לכוחות השריון והחי"ר בכיבוש מתחמי אום-כתף ואבו עגילה עת לראשונה בהיסטוריה הצה"לית הופעלו התותחים ליצירת "מסך אש מתגלגל" לפני הכוחות הנעים.
הפעילות המבצעית האחרונה של תותחי ה-25 ליטראות במסגרת צה"ל הייתה במבצע כראמה ב-21 במרץ 1968. במבצע זה קיבלו הכוחות התוקפים סיוע של שני גדודים וסוללה אחת.
הוצאת התותחים מהסד"כ הצה"לי החלה בצורה הדרגתית באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, עוד לפני מלחמת ששת הימים והסתיימה לאחר מבצע כראמה בשנת 1968.
דודו פארוק
ביוגרפיה
קומאי גדל בשכונת מעוז אביב שבצפון תל אביב, למד בבית ספר הרב-תחומי עמל ליידי דייוויס בתל אביב, והדריך בתנועת הצופים בשבט "הנשיא". בנובמבר 2015 התגייס לצה"ל, לחיל התותחנים גדוד רשף (402), ובהמשך מונה למפקד. אמו היא אשת מחשבים, ואביו סטארטאפיסט בתחום אבטחת מידע. החברה אותה ייסד אביו, ForeScout, הגיעה לשווי של למעלה ממיליארד דולר כשהונפקה בבורסה לניירות ערך בניו יורק בשנת 2017. אחותו הקטנה היא הדוגמנית נטע קומאי.
את הדמות הפרודית "דודו פארוק" יצר קומאי בהיותו תלמיד תיכון בכיתה י"א בסוף 2013, כחשבון אינסטגרם פיקטיבי, אך הדמות פרצה לתודעה הציבורית רק ב-2017 בשל ההצלחה הרבה לה זכו שיריו. דמותו של פארוק דומה לדמות הערס, הכולל גופיית סבא לבנה, כובע מצחייה וגלוח ראש.
קומאי ספג ביקורת בעקבות המסרים הבוטים המועברים בשיריו של דמותו. יו"ר ויצו ישראל, גילה אשרת, פנתה לראש עיריית חדרה, צבי גנדלמן, ולשרת התרבות והספורט מירי רגב, בבקשה לבטל את הופעתו בפסטיבל בום בוקס בעיר. פארוק הואשם בביזוי נשים, הפצת מסרים אלימים מינית, פוגעניים ושוביניסטיים.
במרץ 2018 פרסם את השיר "דוד המלך (ערק ערק ערק)". ביוני 2018 הוציא את השיר "אחותך (לילה טוב)". בספטמבר 2018 הוציא את השיר "דרעבלאך" הלועג לשירם של סטטיק ובן-אל תבורי, "גומיגם". באוקטובר 2018 הוציא את השיר "אלירן סבג".
בעונה ה-16 של התוכנית "ארץ נהדרת" זכתה דמותו של פארוק לחיקוי שבוצע על ידי אלי פיניש.
במרץ 2019 השיק את קליפ הווידאו לשירו "מים" בהשתתפות אורית פוקס, בו מוצגות קלישאות פורנוגרפיות. הקליפ עורר סערה ברשת וספג ביקורות רבות, כשחלק טוענים כי הוא גובל בפורנוגרפיה, וכי הוא מעורר השראה פורנוגרפית בקרב ילדים. בהמשך, הופעה שתוכננה לו בפסטיבל "הולי מולי" המיועד לבני נוער בראשון לציון בוטלה בהתערבות ראש העיר, עקב קריאת הפורום הדיגיטלי – שומרים על הילדים ברשת לביטול ההופעה.
ב-25 ביולי 2019 פרסם ביוטיוב שלו סרטון בשם "נסיך הסתיו" שבו הוא מציג באופן קומי כי הוא פורש מהזמר. לעומת זאת, באוגוסט של אותה שנה הוציא שיר בשם "מלך הקיץ".
פארוק דורג במקום השמיני בישראל ברשימת החיפושים הפופולריים ביותר בגוגל לשנת 2019.
ב-12 במאי 2020, הוציא את השיר "תינוק בעולם", שהוא מופיע בו בתור הדמות "בובי רז'ולו". חמישה ימים לאחר מכן, הוציא בתור דודו פארוק את השיר "סטפן לגר".
ב-16 במרץ 2021 הוציא את השיר "לא רוצה כלום המשוגעת". באפריל 2021 הוציא יחד עם אנה זק את השיר "כל החברים שלך".
ב-30 באוגוסט 2021 הוציא את אלבומו השני "ששש...".
בפברואר 2022 השתתף כזמר אורח בהופעה של מרסדס בנד.
בחודש מאי 2022 התנצל קומאי בפני אנשים שדמותו של דודו פארוק פגעה בהם. בראיון טען כי הוא עוזב את דמותו של דודו פארוק לטובת קריירה מוזיקלית אחרת.. באותה השנה השתתף כזמר אורח בדמותו של דודו פארוק בהופעת מטאל של להקת Shredhead הישראלית ממנה פורסמו מספר קליפים.
נכון ל-2022, קומאי רווק ומתגורר בכפר ורדים.
F-Secure
F-Secure (שם מלא:F-Secure Corporation) היא חברה המייצרת תוכנות לאבטחת מערכות מידע. משרדי החברה בהלסינקי שבפינלנד. לחברה סניפים ב-18 מדינות, ונציגות מועטה יותר בכ-100 נוספות. מעבדות החברה הם בהלסינקי ובקואלה לומפור שבמלזיה. F-Secure נסחרת בבורסת הלסינקי תחת השם FSC1V. על-פי טענת החברה היא הראשונה שסיפקה שירותי אבטחה באמצעות הרשת.
החברה מציעה מגוון שירותי אבטחה ובהם:
רכס קיטלופ
רכס קיטלופ (באנגלית: Kitlope Range) הוא רכס הרים, המהווה חלק מרכסי קיטימט בפרובינציית קולומביה הבריטית, קנדה.
שטחו של הרכס 238 קמ"ר, והוא ממוקם דרומית מזרחית לאגם קיטלופ. נהר טזווה ונהר קיטלופ מהווים את גבולות הרכס.
גובה הרכב 772 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
מקור שמו של הרכס בשפה אינדיאנית. המילה "קיט" משמעה "אנשים" והמילה "לופ" משמעה "מעבר הרים". השם אומץ רשמית ב-10 בינואר 1922.
מגדל המים (באר שבע)
את מגדל המים תכנן היינריך אוגוסט מייסנר, מהנדס ומומחה בבניית מסילות רכבת ממוצא גרמני. המבנה עשוי אבן, הוא אליפטי בצורתו ומתנשא לגובה של שתי קומות. בקומתו הראשונה שכנו המשאבות, ובשנייה ניצבו דוודי המים שהזדקרו מעל המבנה. המים למגדל הוזרמו ממי באר בעיר. המגדל הוקם במקום בו הסתעפה מהמסילה הטורקית לדרום, מסילה צדדית שהובילה לעבר דפו ומספר מחסני צבא. המיקום אפשר למלא במים את קטרי הרכבות שנסעו צפונה לעבר מרכזה של ארץ ישראל ודרומה לכיוון חצי האי סיני.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הפציצו מטוסי חיל האוויר הבריטי את מגדל המים מספר פעמים, אך לא הסבו לו נזק, והוא המשיך ושימש לייעודו המקורי לאחר כיבוש הארץ בידי הבריטים. לאחר שהתחנה נסגרה ב-1927, שימש המבנה את התחנה הווטרינרית הסמוכה לו ומספר צרכנים נוספים, ועם הקמת באר שבע העברית סיפק את צריכת המים של העיר כולה. לאחר שנבנתה בריכת מים חדשה בשכונה א' בשנת 1950, ננטשה המערכת הישנה והמגדל יצא מכלל שימוש. כיום ניצב המגדל בלב שכונת מגורים ולצידו הוכשר גן שעשועים.
איוויצה אוליץ'
איוויצה אוליץ' (בקרואטית: Ivica Olić; נהגה: [îʋitsa ǒːlitɕ]; נולד ב-14 בספטמבר 1979 בדאבור) הוא כדורגלן עבר קרואטי וכיום מאמן צסק"א מוסקבה, ככדורגלן שיחק בעמדת החלוץ. לאוליץ' 102 הופעות ו-20 שערים במדי נבחרת קרואטיה, עמה השתתף בחמישה טורנירים גדולים. מאמן כדורגל.
קריירת משחק
אוליץ' החל את הקריירה שלו במרסוניה, ובהמשך שיחק גם בקבוצות הרטה ברלין, נ.ק. זאגרב ודינמו זאגרב. ב-2003 עבר לצסק"א מוסקבה, עמה זכה בשלוש אליפויות רוסיה, שני גביעי רוסיה וגביע אופ"א ב-2005. בינואר 2007 עבר להמבורג.
בקיץ 2009 עבר אוליץ' לבאיירן מינכן, ובעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה באליפות הבונדסליגה ובגביע הגרמני. אוליץ' סייע לקבוצתו להעפיל לגמר ליגת האלופות כאשר כבש שלושער נגד קבוצת אולימפיק ליון בחצי גמר הטורניר. הוא סיים שני בדירוג הכובשים של הטורניר עם שבעה שערים, שני רק לליונל מסי.
באמצע עונת 2011/12, ראה אוליץ' כי הוא לא מרבה לקבל דקות משחק בבאיירן מינכן, ולכן חתם לקראת העונה הבאה בוולפסבורג.
ב-30 בינואר 2015 חתם בהמבורג לשנה וחצי. בסיום עונת הודיע על פרישה מכדורגל, אך כעבור מספר ימים הודיע על חתימה לעונה אחת במינכן 1860. לאחר שירד ליגה עם מינכן 1860, בעונה בה הבקיע חמישה שערים ובישל ארבעה, הודיע אוליץ' ביוני 2017 על פרישה מכדורגל.