cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מספר מחומש
לפי משפט המספרים המצולעים כל מספר טבעי הוא סכום של חמישה מספרים מחומשים (כולל 0). יש רק שישה מספרים טבעיים שאינם סכום של ארבעה מספרים מחומשים: 9, 21, 31, 43, 55, ו-89. משערים שיש רק 210 מספרים טבעיים שאינם סכום של שלושה מספרים מחומשים
חשיבותם של מספרים מחומשים נובעת ממשפט המספרים המחומשים שהוכיח לאונרד אוילר:
מהמשפט נובע הקשר של מספרים אלו לפונקציית החלוקה:
קלאוס אן דר פיהרנבאן
קלאוס אן דר פיהרנבאן (בבווארית: Klaus an der Pyhrnbahn) היא עיירה במחוז קירכדורף אן דר קרמס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
נחצ'יבאן
הרפובליקה האוטונומית של נחצ'יבאן (באזרית: Naxçıvan Muxtar Respublikası) או בקיצור נחצ'יבאן, היא רפובליקה אוטונומית של אזרבייג'ן המופרדת ממנה על ידי ארמניה. מבחינה גאופוליטית הרפובליקה היא מובלעת ללא מוצא לים הגובלת בארמניה במזרח ובצפון (221 ק"מ של גבול), באיראן בדרום (179 ק"מ), ובטורקיה בצפון-מערב (15 ק"מ). הרפובליקה משתרעת על כ-5,500 קמ"ר ובירתה נחצ'יבאן, מקום משכנה של אוניברסיטת נחצ'יבאן.
קלאוס אן דר פיהרנבאן
גאוגרפיה
העיירה קלאוס אן דר פיהרנבאן שוכנת באזור המנהלי טראונפירטל. כ-81% מאדמות העיירה מיוערות, ו-7% הן אדמות חקלאיות.
נחצ'יבאן
היסטוריה
על פי המסורת הארמנית נוסדה נחצ'יבאן על ידי נח. הממצאים הארכאולוגיים המוקדמים ביותר שנמצאו באזור תוארכו לתקופת האבן החדשה. מאוחר יותר הפכה נחצ'יבאן לחלק מממלכת מני (ממלכת מיני), אוררטו ומדי, ובשנת 521 לפנה"ס הפכה לחלק מאחשדרפנות ארמניה תחת הממלכה האחמנית. לאחר מותו של אלכסנדר הגדול, בשנת 323 לפנה"ס, ניסו מספר מפקדים מקדוניים (גנרלים של אלכסנדר הגדול) להשתלט על האזור ללא הצלחה. בשנת 189 לפנה"ס הפכה נחצ'יבאן לחלק מממלכת ארמניה.
במאה ה-18 הוקמה בשטח נחצ'יבאן חאנות פאודלית פרסית, חאנות נחצ'יבאן ונוהלה על ידי שליטים אזריים מקומיים כשבפועל האוכלוסייה הארמנית במובלעת הייתה לרוב. החאנות התפוגגה בשנת 1828, הטריטוריות שלה אוחדו עם הטריטוריות של חאנות ירוואן, שבשנת 1840 נקראה פלך ירוואן והשתייכה למלכות המשנה של הקווקז (האימפריה הרוסית). נחצ'יבאן הפכה לאוייזד נחצ'יבאן תת-מחוז של פלך ירוואן (גוברניית ירוואן).
לאחר תקופת עצמאות קצרה כחלק מהרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן נכבשה נחצ'יבאן, ביולי 1920, על ידי הצבא האדום.
ב־16 במרץ 1921 חתמו רוסיה הסובייטית וטורקיה על הסכם במוסקבה, לפיו נחיצ'באן תועבר לטיפול אזרבייג'ן הסובייטית. לאחר שהועברו השטחים לשליטת אזרבייג'ן הושמדו על ידי השלטונות האזריים כ-219 כנסיות ארמניות ומאות חצ'קרים (מצבות אבן נושאות גילופי צלב) שהיוו הוכחה חיה ועדות היסטורית לשייכות הארמנית של המובלעת.
בשנת 1922 הפכה לחלק מהרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז. ב-9 בפברואר 1924 הוקמה הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של נחצ'יבאן או בקיצור "נחצ'יבאן אסס"ר" כחלק מאזרבייג'ן הסובייטית.
עם התפוררות ברית המועצות, הכריזה נחצ'יבאן על עצמאותה ב-17 בנובמבר 1990, במחאה על דיכוי התנועה הלאומית של אזרבייג'ן. כעשרה חודשים לפני שאזרבייג'ן עצמה הכריזה על עצמאותה מברית המועצות. עם הכרזת אזרבייג'ן על עצמאותה הפכה נחצ'יבאן לרפובליקה אוטונומית של אזרבייג'ן.
בשנת 1998 לאחר ניצחון הצד הארמני במלחמת נגורנו קרבאך הראשונה, בית העלמין העתיק בעיר ג'ולפה הושמד כליל על ידי השלטונות האזריים. במרוצת השנים דרשו ארגונים בינלאומיים שונים בהם אונסקו לחקור ולגשת לשטח בית העלמין אך נענו בסירוב, לפי תצלומי לוויין שביצעה ארצות הברית בשנת 2010 העדות החיה לאחת הקהילות המשגשות במובלעת אוששה כמושמדת.
מעבר הגישה היבשתי היחיד למובלעת האזרית נחצ'יבאן הוא דרך שטחה של הרפובליקה האיסלאמית של איראן. האזורים שאפו להקים מסדרון יבשתי מאזרבייג'ן למטבעות שיעבור דרך ארמניה. ישנו מסדרון אראליק שמאפשר לה תקשורת יציבה עם טורקיה, שותפתם של האזרים.
בשנת 2012 המקום הוכה רעידת אדמה שגרמה למוות של מאות ואף אלפי אנשים.
פראסטרפותריום
פראסטרפותריום (שם מדעי: Parastrapotherium; מילולית: "קרוב לאסטרפותריום") הוא סוג של יונק נכחד מהסדרה אסטרפותרים, אשר חי באמריקה הדרומית בסוף האוליגוקן עד המיוקן שלפני 23-17.5 מיליון שנה. בסוג זה שמאובניו התגלו בארגנטינה והוא תואר ב-1985 היו 5 מינים בעלי מבנה שיניים דומה שהיו מהגדולים שבבני הסדרה אך חלקם קטנים בהרבה. עם זאת ייתכן שחלק מהמינים לא קרובים באמת אחד לשני וקשה להכליל אותם.
מאפיינים
הפראסטרפותריום היה דומה לאסטרפותריום אך היה בעל שיניים חותכות רבות יותר בלסתותיו והיה בעל ניבים ארוכות משני צידי הלסת מופנות למעלה. מבנה הראש היה ארוך ובעל חדק ארוך ורחב המופנה מטה. מבנה גופו היה חביתי ושמנמן. המשקל המקסימלי שלו הגיע ל-3,500 ק"ג עד ל-1,900 ק"ג, מה שהופך אותו לגדול בבני סדרתו לאחר ההילרקותריום שהתגלה ב-2015. הוא היה צמחוני וניזון מצמחייה עשבונית שהתפתחה באוליגוקן ובערבות המיוקן.
מרסל לפבר
מרסל פרנסואה מרי ז'וזף לפבר (בצרפתית: Marcel François Marie Joseph Lefebvre; 29 בנובמבר 1905 - 25 במרץ 1991) היה ארכיבישוף רומי קתולי ואחד ממובילי השמרנים הקיצוניים בכנסייה שהתנגדו להחלטות ועידת הוותיקן השנייה. הוא עמד בראש אגודת הקדוש פיוס העשירי, שהוא ויתר חבריה גינו את עמדות הוותיקן החדשות – שקראו למודרניזציה ופתיחות בכנסייה, כולל דיאלוג בין הכנסייה הקתולית והנצרות האורתודוקסית והפרוטסטנטית וביטול האשמת היהודים ברצח ישו – ככפירה. לבפר הכריז על האפיפיורים יוחנן העשרים ושלושה ופאולוס השישי ועל ממשיכיהם מאז כעל אנטי-אפיפיורים ודרש לבטל את החלטות הוועידה, לשוב ולערוך את המיסה בשפה הלטינית בלבד, להחזיר את החלקים מהנוסחים הליטורגיים הכוללים תביעה אל היהודים להתנצר ועוד. הוא וסיעתו הוקעו ונודו על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב-1988 במה שזכה לכינוי "הסכיזמה (קרע) הלבפריאנית", לאחר שהוא הסמיך ארבעה בישופים חדשים על דעת עצמו.}
שנים ראשונות
נולד בצפון צרפת, אביו רנה היה תעשיין טקסטיל, מלוכני אנטי-רפובליקני, שנכלא על ידי הנאצים בעוון ריגול ושיתוף פעולה עם תנועת ההתנגדות הצרפתית ומת ב-1944 במחנה ריכוז. המשפחה הייתה קתולית אדוקה ושמונת ילדיה השתתפו במיסה מדי יום.
את לימודיו לקראת כמורה החל ב-1923 וב-1929 הוסמך ככומר. בין השנים 1934-1945 שהה בליברוויל שבגבון כרקטור הסמינר לכמרים שם וכחבר במסדר ה"אבות של רוח הקודש". ב-1947, לאחר תקופה קצרה במולדתו שב למערב אפריקה על מנת לכהן כבישוף-בפועל של דקר, סנגל. ב-1948 מינה אותו האפיפיור פיוס השנים עשר לשליח האפיפיורי לשטחי השליטה הצרפתיים באפריקה והקים שם היררכיה כנסייתית, שהחליפה את התשתית הבלתי-רשמית שביסס המיסיון. ב-1955 היה לארכיבישוף דקר, תפקיד בו כיהן עד 1962, אז עבר לכהן כבישוף של טול (נחלה הכוללת את העיר לימוז' וסביבותיה) בתואר אישי של ארכיבישוף. ב-1960 צירף אותו האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה לוועדה המכינה לקראת ועידת הוותיקן השנייה.
במהלך הוועידה השתתף לפבר במושב שעסק בחופש הדת, והתנגד לכיוון הליברלי מדי, לטעמו, אליו צעדו הדיונים והצעות ההחלטה. לפבר היה חלק מהמיעוט שהתנגד לניסוח ההחלטה על אחדות הכנסייה, שהטיפה לדיאלוג תוך-נוצרי ובין-דתי. הוא אף התפטר מראשות מסדר האבות של רוח הקודש, על רקע הרוח המודרניסטית של המסדר וחוסר יכולתו לשלוט בו.
לקראת הקרע
ביוני 1976 נאסר על לפבר להסמיך כמרים, וראש קונגרגציית הבישופים של הקוריה הרומאית דרש ממנו להתנצל לפני הכס הקדוש. בתגובה כתב לבפר שהמודרניזם בכנסייה הוא כניעה ואימוץ של מזימות הבונים החופשיים. בתגובה נאסר על לפבר לקיים סקרמנטים. על אף האיסור המשיך לפבר לקיים את המיסה וטקסים אחרים, מתוך טענה שממילא הנוסח המודרני (שאומץ בוועידת ותיקן 2) של המיסה הוא זה שנאסר בהחלטה, ואת המיסה הטרידנטינית המסורתית לא ניתן היה טכנית למנוע ממנו לערוך. לפבר התקבל בספטמבר 1976 אצל פאולוס השישי וב-1978 אצל יוחנן פאולוס השני, אך לא הגיע עמם להסדר.
הקרע: הקדשת ארבעת הבישופים באקונה
ב-1987, והוא בן 81, הצהיר לפבר שברצונו להסמיך בישוף על מנת שיוכל להמשיך את דרכו לאחר מותו, טקס שדורש את הסכמת האפיפיור. ב-5 במאי 1988 חתם לפבר על הסכם עם החשמן יוזף רצינגר (לימים האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר) לפיו לא יסמיך איש ללא הסכמה אפיפיורית, ובתמורה ישתדל רצינגר להסדיר את יחסי הוותיקן עם אגודתו של לפבר. הסמכת בישופים על ידו, הבהיר רצינגר ללפבר, תחשב כאקט של סכיזמה (קרע).
ב-30 ביוני כינס לפבר מסיבת עיתונאים ובה, יחד עם הבישוף אנטוניו דה קסטרו מאייר, הסמיך ארבעה בישופים: טיסייה דה מלראי (Tissier de Mallerais), אלפונסו דה גלרטה (Alfonso de Galarreta), ברנרד פלאיי (Bernard Fellay) ומכחיש השואה ריצ'רד ויליאמסון. למחרת הכריזה קונגרגציית הבישופים בוותיקן שהצעד היה סכיזמטי ושששת האישים המעורבים מנודים מהכנסייה הקתולית. ב-2 ביולי הוציא האפיפיור יוחנן פאולוס השני את הצו Ecclesia Dei (כנסיית האלוהים), המפציר בלפבר ואנשיו לחזור לחיק הוותיקן ומנדה אותם מן הכנסייה אם יסרבו. לשם הטיפול בנושא הוקמה נציבות מיוחדת בקוריה הרומאית, נציבות Ecclesia Dei.
בהמשך התבטא לפבר פעמים רבות בגנות "רומא", כמי שאיבדה את דרכה החל מן הוועידה השנייה ושכל הרפורמות שנעשו בה היו לא-קתוליות.
בינואר 2009 ביטל האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר את נידוי ארבעת הבישופים, צעד שגרר ביקורת עזה, בעיקר עקב ביטול הנידוי של ריצ'רד ויליאמסון.
אכילה
אכילה היא תהליך של הכנסת מזון לגוף. צריכת מזון חיונית לקיום החיים ואכילה היא הדרך העיקרית להיזון. בחברה האנושית נהוג להקדיש פרקי זמן במהלך היום לאכילה, ארוחות. ברוב החברות המודרניות מתקיימת שגרה של שלוש ארוחות במהלך היום - ארוחת בוקר, ארוחת צהריים וארוחת ערב. בנוסף להן או במקומן קיים מגוון של ארוחות ביניים.
על מזון ראוי לאכילה ושאינו מזיק לבריאות נאמר שהוא אָכִיל; על פי הכתוב במילונו, את שם התואר הזה (בהוראת edible, eatable) חידש ראובן אלקלעי.
תהליך האכילה
האכילה מורכבת מנגיסה, לעיסה, בליעה, עיכול והפרשה. ההחלטה מה וכמה לאכול תלויה במספר גורמים, ביניהם: מראה וריח האוכל המשפיעים על התיאבון, תחושת הרעב הפנימית, השפעה חברתית, ולעיתים אף צורך נפשי.
הפרעות אכילה
הפרעת אכילה היא הפרעה נפשית המתבטאת באכילה בלתי-סדירה הגורמת לנזקים גופניים. להפרעות אכילה יש השפעה ניכרת על כל תחומי החיים - החל מבעיות פיזיות ורגשיות ועד בעיות רוחניות ונפשיות. בחקר הפרעות האכילה גובר הנסתר על הגלוי, אולם ידוע זה מכבר שבעיות אכילה הן בעיות מתדרדרות והולכות והן טומנות בחובן גם סכנת מוות.
מנהגי אכילה
ביהדות יש לברך לפני תחילת האכילה ובסיומה. הברכות נקבעות לפי סוג המזון הנאכל. בארוחה שיש בה לחם, למשל, לפני הארוחה יש ליטול ידיים ולברך על כך, ולאחר מכן לברך ברכת המוציא לחם מן הארץ. לאחר הארוחה יש ליטול ידיים במים אחרונים ולברך ברכת המזון.
פיטרבורו יונייטד
מועדון הכדורגל פיטרבורו יונייטד (אנגלית:  Peterborough United F.C), הוא מועדון כדורגל אנגלי מהעיר פיטרבורו, המשחק בפוטבול ליג הראשונה. המועדון עורך את משחקי הבית שלו באצטדיון לונדון רואד, אשר מסוגל להכיל כ-15,000 צופים. המועדון נוסד בשנת 1934 ומיקום השיא שלו היה המקום ה-10 בליגת המשנה.
בעונת 2009/2010 סיימה הקבוצה במקום ה-24 בליגה השנייה וירדה לליגה השלישית, שם סיימה את העונה במקום הרביעי בליגה וניצחה בפלייאוף עלייה חזרה לליגה השנייה. בסוף עונת 2012/2013 הקבוצה ירדה מהליגה השנייה לליגה השלישית באנגליה. בעונת 2013/2014 זכתה בהישגה הגדול ביותר – פרס הפוטבול ליג. בסיום עונת 2020/2021 עלתה הקבוצה לצ'מפיונשיפ אך עונה לאחר מכן ירדה בחזרה לליגת הפוטבול ליג הראשונה.
סגל נוכחי
(קפטן שני) (קפטן)
נבחרת שוודיה בכדוריד
נבחרת שוודיה בכדוריד היא הנבחרת לאומית של שוודיה. הנבחרת השתתפה ב-25 אליפויות העולם בכדוריד וזכתה 4 פעמים. במשחקים האולימפיים היא הצליחה להגיע 4 פעמים למקום השני. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון ליולי 2018 הנבחרת מדורגת במקום השני עם 244 נקודות
עונת 2006/2007 בלה ליגה
עונת 2006/2007 הייתה העונה ה-76 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-27 באוגוסט 2006 והסתיימה ב-17 ביוני 2007.
הליגה כללה 20 קבוצות. שלוש הקבוצות האחרונות ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
על ניצחון במשחק ליגה מוענקות שלוש נקודות.
מליגת המשנה עלו רקראטיבו ולבה, ז'ימנסטיק טרגונה (לראשונה מאז עונת 1949/1950) ולבאנטה.
ברצלונה הובילה את הטבלה רוב העונה, אך נחלשה לקראת ינואר 2007. ריאל מדריד החלה להוביל את הליגה רק במאי 2007. הקבוצות סיימו את העונה עם אותו מספר נקודות. ריאל מדריד זכתה בתואר בעקבות יתרון במשחקים בין הקבוצות (ניצחון ותיקו).
ז'ימנסטיק טרגונה, ריאל סוסיאדד וסלטה ויגו ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק: רוד ואן ניסטלרוי ( הולנד), ריאל מדריד, שכבש 25.
פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון דון בלון:
"פרס סארה" לכדורגלן ספרדי שכבש הכי הרבה שערים במהלך העונה הוענק: דויד וייה ( ספרד), ולנסיה, שכבש 16 שערים. וייה זכה בתואר בפעם השנייה ברציפות.
דוכסות קורלנד וסמיגליה
דוכסות קורלנד וסמיגליה (בגרמנית: Herzogtum Kurland und Semgallen, בפולנית: Księstwo Kurlandii i Semigalii) הייתה דוכסות שהוקמה בסיום מלחמת ליבוניה כפייף של האיחוד הפולני-ליטאי, והתקיימה עד לסיפוחה לאימפריה רוסית בשנת 1795.
היסטוריה
בסיום מלחמת ליבוניה מגיסטר של המסדר הליבוני גוטהארד קטלר הצליח להמשיך בשליטה בחלק משטחי המסדר תוך הקמת דוכסות ובכך שהכיר שדוכסות תהיה פייף של האיחוד הפולני-ליטאי. בכך הוא הבטיח לעצמו תמיכת פולנים נגד מדיניות התפשטות של רוסיה הצארית. בירת הנסיכות הייתה ילגבה בה פעמיים בשנה התקיימה אספה כללית. עם פטירת של גוטהרד קטלר בשנת 1587 הדוכסות חולקה בין בניו. הם אף הצליחו להרחיב במקצת שטחי הדוכסות. בשנת 1616 אחד מבניו הודח והבן שני שלט בכל הנסיכות עד לשנת 1642.
בתקופת שלטונו של יקוב קטלר הנסיכות הגיע לשיא התפתחותה. הדוכס החדש תמך בהתפתחות קשרי מסחר ופיתוח תעשייה. בתמיכתו הוקמה מושבה בג'יימס איילנד ונרכש אי טובגו שהוכרז "הקורלנד החדשה". במהלך המלחמה בין שוודיה לבין האיחוד הפולני-ליטאי השוודים פלשו לשטחי הדוכסות, כבשו אותה והדוכס הועבר לריגה. עם סיום הלחימה הדוכס חזר לילגבה והשוודים ויתרו על השאיפות שלהם לשלוט בדוכסות. הדוכסות קיבלה בחזרה את המושבות שלה מעבר לים אך לא הצליחה לחזור לשגשוג של לפני המלחמה.
במהלך מלחמת הצפון הגדולה הדוכסות הייתה במרכז הלחימה. השוודים עזבו אותה רק לאחר קרב פולטבה. בשנת 1710 הדוכס התחתן עם קרובת משפחה של פיוטר הגדול - אנה. אומנם בדרך מסנקט פטרבורג לדוכסות הדוכס חלה ונפטר. הדוכסית התגוררה בילגבה עד לשנת 1730. האיש החזק בדוכסות בתחילת שהותה היה השגריר הרוסי אלכסיי בסטוז'ב-ריומין. לאחר תקופה קצרה, הוחלט למנות לדוכס את הדוד של הדוכס הנפטר פרדיננד קטלר שהיה הצאצא האחרון של משפחת קטלר. הדוכס החדש שהיה גנרל בצבא הפולני ולכן העדיף לא להגיע לדוכסות והמשיך להתגורר בגדנסק. כתוצאה מכך, בשנת 1717 האספה החליטה ששליטה בדוכסות תהיה בידי הפקידות הגבוהה. התפקיד הנכסף שהיה פנוי משך מספר מועמדים. מצד הרוסים אלכסנדר מנשיקוב ראה את עצמו כמועמד ראוי. מצד פולין וצרפת המועמד המועדף היה בן של מלך פולין מוריץ מסקסוניה. בשנת 1730 אנה אשתו של הדוכס הנפטר התמנתה לקיסרית האימפריה הרוסית ועברה לסנקט פטרבורג ביחד עם מאהבה ארנסט בירון מאצילי הדוכסות. בשנת 1733 סוכם למנות לאותו לדוכס. ארנסט בירון שלט בדוכסות במשך מספר שנים, תוך שהותו בסנקט פטרבורג באופן קבע. בשנת 1741 הוא הודח מכל תפקידיו ברוסיה וגם מכס הדוכס.
עד לשנת 1758 לא היה דוכס חדש והשליטה בפעם השנייה הועברה למועצת הפקידים. בשנת 1758 קרל מסקסוניה, דוכס קורלנד, בן של אוגוסט השלישי, מלך פולין התמנה לדוכס. אף על פי שהיה דוכס עד לשנת 1763, מעשית הוא לא היה מסוגל לשלוט כי רוב האצולה שמרה אמונים לדוכס המודח - ארנסט בירון. בשנת 1763, בתקופת יקטרינה הגדולה ארנסט בירון התמנה לדוכס בפעם השנייה. תקופה זו של שלטונו הייתה רצופה במאבקים בין תומכי פולין לבין תומכי רוסיה בקרב האצולה. בשנת 1769 הוא העביר את השלטון לבנו. האצולה המקומית לא הייתה מרוצה מהמהלך ובן של בירון הצליח לשלוט רק בתמיכת האימפריה הרוסית. הוא עבר לאירופה ועם חזרתו בשנת 1787 המשיך במאבק עם האצולה המקומית.
בשנת 1795, לאחר התפרקות האיחוד הפולני-ליטאי וחלוקתה בין האימפריה הרוסית, אוסטריה ופרוסיה האספה הכללית של הדוכסות החליטה על סיפוח הדוכסות לאימפריה הרוסית. הדוכס ויתר על תפקידו ונפטר בשנת 1800. בנותיו התחתנו התגוררו בצרפת ואוסטריה.
כפר המכביה
כפר המכביה הוא מלון, מרכז כנסים ומועדון ספורט הנמצא בדרום-מזרח רמת גן (בשכונת רמת חן) ושטחו הכולל כ-80 דונם.
כפר המכביה הוקם בעקבות חזונו של אהרון נתנאל, יו"ר מכבי העולמית להקמת כפר אולימפי מרכזי לתנועה. עיריית רמת גן הקצתה מגרש למטרה זו, וב-1957, לקראת המכביה החמישית, הוקם עליו המבנה הראשון. לקראת המכביה השישית נוספו שלושה בנייני מגורים, חדר אוכל ומרכז ספורט.
מועדון הספורט
מועדון הספורט כפר המכביה הוא מועדון ספורט למנויים, הגדול ביותר בארץ. המועדון משתרע על כ-50 דונם של מרחבים ירוקים ומתקני ספורט רבים ומגוונים.
במועדון הספורט ישנם 14 מגרשי טניס, אולם ספינינג, מגרשי כדורסל וכדורגל, אולם כדורסל, מגרש כדורעף, חדר טניס-שולחן מקצועי, חדר כושר, מרכזי מסאז'ים, ג'קוזי, סאונה רטובה ויבשה, משחקייה ומועדון ילדים, מגלשות מים ובריכות שחייה רבות. במועדון חוגים לילדים ולמבוגרים.
מרכז כנסים
כפר המכביה הוא אחד ממרכזי הכנסים הבולטים בגוש דן. מגוון האולמות מאפשר דיונים בהשתתפות מאות אנשים עם אפשרות להתפצל לקבוצות דיון קטנות. האולם הגדול של מרכז הכנסים משמש גם כאולם שמחות. מרכז הכנסים משמש גם אכסניה להשתלמויות.
מוזיאון מכבי
מוזיאון מכבי על שם פייר גילדסגיים היה מוזיאון שהוקם בשנת 1982 ושכן במבנה "בית מכבי" שבכפר המכביה עד הריסתו ופתיחת מוזיאון הספורט היהודי העולמי בשנת 2022. מוזיאון מכבי הוקם לשם הנצחת פועלה של תנועת מכבי ומשחקי המכביה, וכן את פועלן של תנועות הספורט היהודי החל מסוף המאה ה-19 ואילך. את היוזמה להקמת המוזיאון הגה ארתור הנק, אשר שימש גם כמנהלו הראשון של המוזיאון. המוזיאון נקרא על שם התעשיין והנדבן פייר גילדסגיים, ששימש בשנים 1957-1973 כיושב ראש תנועת מכבי העולמית, והיה לאדם היחידי שזכה לתואר "מר מכבי" בגין פועלו ותרומתו לתנועה. המוזיאון הציג פריטים היסטוריים הקשורים לספורט היהודי וביניהם מדליות, גביעים, דגלים, סרטים ותעודות ארכיון שונות.
מוזיאון הספורט היהודי העולמי
מוזיאון הספורט היהודי העולמי ע”ש איריס סמית' נפתח בשנת 2022 ועוסק בתולדות הספורט היהודי ובסיפורה של תנועת מכבי העולמית. המוזיאון מספר את תולדותיו של הספורט היהודי החל משלהי המאה ה-19 עם נאום יהדות השרירים, דרך התפתחותם של מועדוני הספורט היהודיים הראשונים באירופה ובארץ ישראל, ועד והישגי הספורט היהודי בעשורים האחרונים. במוזיאון מוצגים חומרים היסטוריים לצד מידע רלוונטי ופריטים יקרי ערך בשילוב מיצגים, כרזות וסרטים היסטוריים.
מלון וסוויטות
מלון וסוויטות כפר המכביה מונה כ-270 סוויטות וחדרים, 138 חדרי מלון משודרגים ואגף חדש שנפתח ביוני 2008 המונה כ-130 סוויטות מפוארות, במלון מתארחים הספורטאים המשתתפים במכביה.
ויקטור בבריקו
ויקטור בבריקו (נולד ב-9 בנובמבר 1963) הוא בנקאי, נדבן ואיש ציבור בלארוסי.
חיים וקריירה
הוא נולד ב-9 בנובמבר 1963 במינסק. בשנת 1981 סיים את בית ספר תיכון מספר 92 במינסק. בשנת 1988 סיים את לימודיו בפקולטה למכניקה ומתמטיקה של אוניברסיטת בלארוס ובשנת 1995 את האקדמיה למינהל ציבורי בחסות קבינט השרים של הרפובליקה של בלארוס. חמש שנים אחר כך סיים קורסים לתואר שני באוניברסיטה הכלכלית של בלארוס.
בבריקו עובד במערכת הבנקאית בבלארוס מאז יולי 1995. ביולי 2000 מונה ליו"ר מועצת המנהלים של בלגזפרום בנק. ב-12 במאי 2020 התפטר מרצונו מתפקיד יו"ר מועצת המנהלים של בלגזפרומבנק והצהיר על כוונתו להשתתף בבחירות לנשיאות בלארוס 2020.
ב-19 ביוני 2020 עוכב על ידי הרשויות. על פי החשד, המעצר נועד למנוע ממנו מלהתמודד לנשיאות.
נדבן
ויקטור תמך בהחזרת יצירות אמנות ייחודיות לבלארוס והעניק חסות לאירועי אמנות שונים.
דעת קהל
על פי סקרי אינטרנט לא רשמיים, יותר ממחצית מהנשאלים, או כמחציתם, מוכנים לתמוך בו בבחירות לנשיאות.
משפחה
אשתו מרינה מתה ב-15 באוגוסט 2017. ילדים: הבן אדוארד, איש עסקים, מייסד פלטפורמת מימון ההמונים Ulej, מייסד שותף של הפלטפורמה MolaMola; הבת מריה, גרה באוסטרליה.
הגדרת תוכן תרבותי חופשי
Definition of Free Cultural Works (תרגום מאנגלית: "הגדרת תוכן תרבותי חופשי") היא הגדרת תוכן חופשי כפי שהוצגה על ידי אריק מולר, ומפורסמת באתר freedomdefined.org.
הטיוטה הראשונה ל"הגדרת התוכן התרבותי החופשי" יצאה לאור ב-3 באפריל 2006, ובין המסייעים למיזם היו ריצ'רד סטולמן, לורנס לסיג, אנג'לה ביסלי, ואחרים. גרסה 1.0 ו-1.1 נכתבו במקור בשפה האנגלית ותורגמו למספר שפות נוספות.
קייטי
קייטי (באיטלקית: Chieti) היא עיר הבירה של נפת קייטי שבמחוז אברוצו שבאיטליה. העיר ממוקמת במרחק של 200 ק"מ מצפון-מזרח לרומא, על קו רכס המשתרע לאורך נהר פסקארה, במרחק ק"מ ספורים מחוף הים האדריאטי וכשממערב לה מתנשאים ההרים מאילה (Maiella) וגראן-סאסו (Gran Sasso).
היסטוריה
קייטי היא מבין הערים העתיקות ביותר באיטליה. על פי המיתולוגיה, העיר נוסדה בשנת 1181 לפנה"ס על ידי הגיבור היווני אכילס שקרא לה על שם אמו תטיס וכך העיר נקראה תאטה (ביוונית: Θεάτη, ובלטינית: Teate). מאוחר יותר נקרא העיר תאטה מרוקינורום (Theate Marrucinorum) והייתה לעיר הראשית של השבט הלוחם מרוקיני (Marrucini). על פי כתביו של ההיסטוריון והגאוגרף סטראבון, העיר נוסדה על ידי הארקאדים ונקראה על ידם תאגאטה (Θηγεάτη).
לאחר שהובסו על ידי הרומאים, נעשו אנשי שבט מרוקיני בעלי ברית נאמנים של כובשיהם והטריטוריה שלהם הוכפפה לשלטון מוניציפלי רומי לאחר מלחמת בעלות הברית. בתקופת האימפריה מנתה אוכלוסייתה של קייטי 60,000 תושבים, אך לאחר נפילת האימפריה הרומית המערבית, נהרסה העיר על ידי שבטי הויזיגותים וההרולי (Heruli). מאוחר יותר הייתה העיר מקום מושבו של המושל הלומברדי. לאחר חורבן העיר היא הייתה לחלק מדוכסות בנוונטו.
קייטי התאוששה מבחינה פוליטית וכלכלית תחת השלטון הנורמני ותחת השליטים שבאו אחריו. לאחר פריחה תרבותית ואדריכלית במהלך המאה ה-17, בחסות הקונטרה-רפורמציה, הוכתה העיר שוב על ידי מגפת דבר ב-1656. במאה ה-18 הוקמו בה בתי ספר ומוסדות להשכלה גבוהה שהרחיבו את המורשת האומנותית שלה. ב-1806 קייטי הפכה לעיר מבוצרת על ידי כוחות צרפת של נפוליאון. העיר הפכה לחלק של ממלכת איטליה ב-1860.
במהלך מלחמת העולם השנייה נמנעו בנות הברית מלהפגיז את קייטי. בתקופה זו שיכנה העיר בתחומיה פליטים רבים שהגיעו מהעיירות והכפרים הסמוכים. העיר שוחררה ב-9 ביוני 1944, יום לאחר שהגרמנים עזבו אותה.
הקתדרלה
הקתדרלה הגותית של קייטי נבנתה מחדש ב-1069. מבין חלקיה של הקתדרלה נותרו רק חלקים מתוך הקריפטה הרומנסקית. הכנסייה עוצבה מחדש במאה ה-14 כאשר מגדל הפעמונים הוגדל. לאחר כמה רעידות אדמה, הכנסייה נבנתה מחדש בסוף המאה ה-17 ובמאה ה-18 בסגנון הבארוק.
ארמון השיש (סנקט פטרבורג)
ארמון השיש (ברוסית: Мраморный дворец) הוא אחד מן הארמונות הנאו-קלאסיים הראשונים בסנקט פטרבורג. הארמון נמצא בין שדה מרס לרחוב גדת הנהר נייבה, מעט מזרחית לארמון מיכאיל החדש. הארמון נבנה על ידי הדוכס גריגורי גריגורייביץ אורלוב (1734-1783), מאהבה של יקטרינה הגדולה ואיש האצולה החזק ביותר ברוסיה בשנות ה-60 של המאה ה-18. בניית הארמון החלה בשנת 1768 לפי תוכניות של האדריכל האיטלקי אנטוניו רינאלדי אשר סייע בעיצוב ארמון קזרטה, סמוך לנאפולי. הארמון ניכר בשילוב שבין עיטורים עשירים וממדי ענק קלאסיים, עיצוב אשר רינאלדי יצר ככל הנראה בהשפעת האדריכל האיטלקי לואיג'י ונוויטלי, אשר תחתיו עבד בתחילת דרכו באיטליה.
הארמון קיבל את שמו בהשראת עיטורי השיש רב הגוונים מהם נבנה. קומת הקרקע בנויה מאבן גרניט בעלת גבישים גסים אשר הובאה מפינלנד ואשר עומדת בניגוד לפילסטרים העשויים שיש שהובא מחבל קרליה, לכותרות ולזרים העשויים שיש מהרי אורל. לוחות שיש בעל ורידים אפורים כחלחלים מהרי אורל מפרידים בין הקומות, בעוד כדים קישוטיים עשויים דולומיט הובאו מטאלין.
קווי המתאר של הארמון הם בצורת טרפז: כל אחת מארבע חזיתותיו, אף שהיא סימטרית, היא בעלת עיצוב ייחודי. באחת החזיתות מוסתרת חצר אשר בה הוצגה בין השנים 1937 עד 1992 מכונית משוריינת אשר שירתה את לנין בתקופת מהפכת אוקטובר. היום בולט בחצר פסל רוכב על סוס של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה, יצירתו הידועה ביותר של הפסל פאול טרובצקוי, אשר עמד בעבר בכיכר שבחזית תחנת הרכבת במוסקבה.
בתקופה הסובייטית היה הארמון משכן למשרד העבודה (1917–1919), האקדמיה לאומנות חומרית (1919–1936), ומוזיאון לנין (1937–1991). בימינו הארמון משמש לתערוכות קבועות של המוזיאון הרוסי, בהן "אומנים זרים ברוסיה (במאות ה-18 וה-19)" ו"מוזיאון פטר לודוויג במוזיאון הרוסי", בה מוצגות תמונות של אנדי וורהול ואומני פופ ארט בולטים אחרים.
ג'ודה לואיס
ביוגרפיה
לואיס נולד בארצות הברית, לאב נוצרי ממוצא בריטי וגרמני, ולאם יהודייה ממוצא אשכנזי. שני הוריו, הארה (לבית גורדון) ומארק לואיס, הם מורים למשחק בלוס אנג'לס.
קריירה
ב-2014 שיחק בסרט הטלוויזיה "Deliverance Creek" ברשת Lifetime, בכיכובה של לורן אמברוז.
ב-2015, היה בין ששת השחקנים האחרונים שנבחנו לתפקיד הראשי בסרט (שבסוף הלך לטום הולנד) הריבוט "ספיידרמן: השיבה הביתה". בנוסף בשנה זו, שיחק בפרק אחד בסדרה "CSI סייבר" ברשת CBS. בנוסף ב-2015, שיחק בתפקיד משנה בסרט הדרמה-הקומית "הרס", בכיכובו של ג'ייק ג'ילנהול. בנוסף, באותה שנה, שיחק בתפקיד זוטר בתור ג'וני יוטה הצעיר בסרט הפעולה "נקודת פריצה", רימייק לסרט באותו שם מ-1991.
בשנת 2016, שיחק בשישה פרקים בסדרה "משחק השתיקה" ברשת NBC.
בשנת 2017, כיכב בסרט האימה הקומי "השמרטפית" מבית Netflix, לצד סמארה ויבינג.
בשנת 2019 כיכב בסרט האימה "אני רואה אותך", לצד הלן האנט.
בשנת 2020, כיכב גם בסרט ההמשך "השמרטפית מכה שנית" מבית נטפליקס. בנוסף ב-2020, כיכב גם בסרט ההמשך "להציל את חג המולד: חלק שני", גם הוא מבית נטפליקס.
בי.סי. קייב
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1999 על בסיס קבוצת קייב באסקט שהפסיקה להתקיים בשנת 1998. היא זכתה פעמיים באליפות אוקראינה (2000, 2005). ופעם אחת בגביע האוקראיני (2007). בנוסף לכך, הקבוצה זכתה במקום שני באליפות אוקראינה 6 פעמים (2001, 2002, 2004, 2006, 2007, 2008).
בשנת 2005 הגיעה עד לגמר היורופליג והפסידה לקבוצת דינמו סנקט פטרבורג בתוצאה 74-85. ושנה לאחר מכן, סיימה במקום השלישי באותו מפעל.
בעבר שיחקו בקבוצה כדורסלנים ישראלים כמו אפיק ניסים, אבי סוכר ושחר גורדון, וכן המנהל המקצועי רני כהנא.
העיר העליונה
העיר העליונה הוא כינוי לחלקו הגבוה של הר ציון, הנמצא היום בתוך חומות העיר העתיקה בירושלים. זהו השטח שעליו בנויים כיום הרובע היהודי והרובע הארמני. העיר העליונה קרויה בשם זה כיוון שהיא גבוהה באופן ניכר משלוחת עיר דוד ומהר הבית.
מספר יוספוס פלאביוס:
כלומר ירושלים בנויה משלוחת עיר-דוד מדרום, מצפון לה הר הבית וממערב לה, מעבר לגיא הטירופיאון, הר ציון המכונה "הגבעה המערבית". חלקו הגבוה של הר ציון הוא "העיר העליונה".
בתקופת הורדוס
בתקופת הורדוס נבנו בעיר העליונה הרבה בתי מגורים גדולים ווילות בסגנון אופנתי ומפואר. בבתים אלו התגוררו בני האצולה של הכהונה הגדולה (כמו בית קתרוס) ואנשי הממשל והשררה הקרובים לבית הורדוס והממשל הרומי. הרובע השקיף אל המקדש וממנו נמתח גשר מפואר (הוא קשת וילסון) ישירות אל הכניסה להר הבית.
בחפירות ארכאולוגיות בראשות הפרופ' נחמן אביגד, שנערכו בשנים 1968–1983, התגלו במקום שרידי בתי פאר, ביניהם בני שתי קומות ואולי אף יותר. בתוך הבתים התגלו פסיפסים מפוארים, מקוואות לשימוש פרטי של תושבי הבתים, כלי אבן (כיוון שהכהנים הקפידו ביותר על טומאה וטהרה וכלי אבן אינם נטמאים), עיטורי-קיר בטיח (סטוקו ופרסקו ללא ציורי דמויות) וביניהם ציור של מנורת-המקדש. התגליות הארכאולוגיות מוצגות לציבור במוזיאון "הרובע ההרודיאני" ברובע היהודי.
בתי המידות המפוארים בעיר העליונה נשרפו כליל ב-ח באלול ג'תת"ל (70 לספירה), חודש לאחר חורבן הבית. שרידי השריפה ניכרים בממצא הארכאולוגי בדמות אבנים מפויחות, שרידי קורות מפוחמות ושכבת אפר עבה ביותר שכיסתה את הממצאים. שרידי השריפה מוצגים כיום במוזיאון "הבית השרוף", המיוחס למשפחת הכהנים מבית קתרוס (ר' פסחים נז ע"א).
פלאביה פנטה
קריירה
פנטה זכתה ב-17 תוארי יחידות (10 WTA ו-7 ITF) וב-23 תוארי זוגות (14 WTA ו-9 ITF).
הישג השיא של פנטה, הוא זכייה באליפות ארצות הברית הפתוחה (גראנד סלאם) בשנת 2015, לאחר ניצחון במשחק הגמר על בת ארצה רוברטה וינצ'י (43 בעולם), 7–6(7–4), 6–2. בעקבות זכייה זו היא זינקה מהמקום ה-26 בעולם למקום שמיני בעולם, דירוג השיא שלה. היא הודיעה שתפרוש בסיום העונה לאחר שקבעה את הישג השיא שלה.
פנטה שיחקה בנבחרת איטליה בין השנים 2003 ו-2011. מאזנה עומד על 21 ניצחונות (20 במשחקי יחידות ו-1 במשחקי זוגות) ו-4 הפסדים (כולם במשחקי יחידות). פנטה הייתה שותפה לזכייה של נבחרת איטליה בגביע הפדרציה בשנים 2006, 2009 ו-2010. בשנת 2006 גברה הנבחרת האיטלקית על נבחרת בלגיה, ובשנים 2009 ו-2010 ניצחו האיטלקיות את נבחרת ארצות הברית.
Game2: Winter
Game2: Winter (ברוסית: Гаме2Винтер) היה ניסוי חברתי ותעלול תקשורתי שקודם כתוכנית טלוויזיה מציאות הישרדותית רוסית שהופקה על ידי יזם מנובוסיבירסק בשם יבגני פיאטקובסקי, שפורסמה לראשונה ביולי 2017. התוכנית משכה את תשומת לב העיתונות כאשר התוכנית קבעה כי חוקיה יאפשרו פשעים כמו אונס ורצח אשר עוררו זעם ברשת. התוכנית תוארה כ"משחקי רעב בחיים האמיתיים".
הפרויקט התגלה כניסוי חברתי ששימש למטרות מחקר שיווקי ב-31 במאי 2017.
רקע כללי
30 משתתפים, חצי גברים וחצי נשים, היו צפויים להתמודד באי סיבירי מרוחק בנהר אוב על פרס של 100 מיליון רובל (1.7 מיליון דולר) במשימת הישרדות בת תשעה חודשים. נאמר כי כל המתמודדים חתמו על ויתורי מוות והסכימו שלא להטיל אחריות על המארגנים בגין פעילות פלילית.
עם זאת, סנופס מצא כי "למרות כותרות מטעות רבות, הוויתור המתואר על ידי גורמי החדשות קבע במפורש כי המתמודדים בתוכנית יהיו מחויבים "לציית לחוקי הפדרציה הרוסית".
Novos baianos
נובוס באיאנוס (Novos baianos, באהיאנים חדשים) היה הרכב MPB ורוק ברזילאי שהוקם במדינת באהיה שבצפון מזרח ברזיל בשנות השישים ונהנה מהצלחה במשך רוב שנות השבעים.
Game2: Winter
ליהוק
ב-16 בנובמבר 2016 פרסם צוות ההפקה קריאת ליהוק דרך חשבון ה-VK שלהם. ההרשמה נסגרה ב-18 באפריל 2017 עם למעלה מ-340 בקשות. 30 המועמדים הסופיים היו אמורים להיחשף ביוני 2017 לפני שנודע שמדובר בניסוי חברתי.
שידור
על פי הדיווח ב"גרדיאן","חמש מדינות כבר הביעו רצון לשדר [את התוכנית] לקהל שלהן".
Novos baianos
בתחילה, הייתה המוזיקה שיצרו מיזוג של רוק פסיכדלי וצלילי פולקלור, ברזילאי וכן לטיני, סגנון שניכר במיוחד בתקליט É Ferro na Boneca משנת 1970. אט אט, הסגנון המוזיקלי שלהם החל להידמות למוזיקת MPB, בעיקר בהשפעתו של ז'ואאו ז'ילברטו, שלעיתים תדירות ביקר אצל חברי ההרכב. תקליטם Acabou Chorare משנת 1972, שנבחר על ידי המגזין רולינג סטון לתקליט הברזילאי הטוב בכל הזמנים, הכיל את הקלסיקה Preta Pretinha (בעברית - שחורה שחרחרה). להרכב הייתה תדמית היפית מובהקת ובאותה השנה הם עברו לקומונה ברובע ז'קארהפאגוואה שבריו דה ז'ניירו. ב-1973 הם עזבו את חברת התקליטים Som Livre והחלו לעבוד עם חברה התקליטים Continental. ההרכב התפרק בשנת 1978.
ראו גם
סגנונות מוזיקליים שהשפיעו על יצירות ההרכב:
גונאר לארסון
קארל גונאר לארסון (באנגלית: Karl Gunnar Larsson; נולד ב-12 במאי 1951) הוא שחיין עבר שוודי, אלוף אולימפי, אלוף עולם, אלוף אירופה ושיאן עולם שהתמחה בסגנון מעורב אישי.
ביוגרפיה
לארסון נולד במאלמה. הוא התאמן תחת הדרכתו של לארס-אריק פולסון ותחת הדרכתו של דון גמבריל בלונג ביץ'.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיים לארסון במקום 31 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:04.9 דקות, במקום 12 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:25.0 דקות, במקום 11 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:57.0 דקות, במקום 11 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:43.9 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:12.1 דקות, בשלב המוקדמות הרביעייה השוודית קבעה תוצאה של 8:10.9 דקות.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה לארסון בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 2:07.17 דקות, לפני שלושה שחיינים מארצות הברית, טים מקי (2:08.37 דקות) סטיב פורניס (2:08.45 דקות) וגארי הול סניור (2:08.49 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אולימפי חדש של 4:31.98 דקות לפני מקי שקבע תוצאה זהה ואנדראש הרגיטאי מהונגריה (4:32.70 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:47.37 דקות, במקום 13 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:09.88 דקות ובמקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:06.67 דקות, הוא שחה את סגנון החזה.
אלוף עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973 זכה לארסון במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.36 דקות, לפני סטן קרפר מארצות הברית (2:08.43 דקות) ודייוויד וילקי מבריטניה (2:08.84 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:45.58 דקות.
ישראל באירוויזיון הילדים
ישראל נטלה חלק בתחרות אירוויזיון הילדים 3 פעמים, החל מהצטרפותה הראשונה ב-2012, כאשר הרכב Kids.il נשלח כנציגה של ישראל בתחרות עם השיר "Let the Music Win". ישראל נעדרה מהתחרות 7 פעמים ב-2013, 2014, 2015,2017, 2019, 2020 ו-2021.
היסטוריה
ב-10 ביולי 2012, הודיעה רשות השידור על כך שהיא מתכוונת להופעת הבכורה שלהם באירוויזיון הילדים בתחרות של 2012 שנערכה באמסטרדם, הולנד. רשות השידור בחרה את ליבי פנקר, עדי מסילתי, טלי סורוקין, דניאל פרוז'נסקי, עדי ביטי ועדאל קורשוב כנציגיה של ישראל בתחרות כהרכב בשם Kids.il. הרכב ביצע את השיר "Let the Music Win" אשר הגיע למקום השמיני והשיג ציון של שישים ושמונה נקודות. זמן מה לאחר השתתפותם, עדי ביטי עזבה את הלהקה והוחלפה בבר צמח.
בעקבות הצלחתה של ישראל בתחרות האירוויזיון בשנים 2015 ו-2016, הביעה רשות השידור את התעניינותה לחזור לתחרות. ב-28 בספטמבר 2016, אושר רשמית על ידי רשות השידור כי ישראל תחזור לתחרות של 2016. בשנה זאת יצגו את ישראל שירה פריימן וטימוטי סניקוב עם השיר “Follow My Heart”, כאשר השיר התמקם במקום 15 עם 27 נקודות.
בשנת 2017 לא השתתפה ישראל בתחרות.
ב-25 ביולי 2018, נודע כי ישראל תחזור לתחרות של 2018, לאחר שקיבלה היתר השתתפות מיוחד על ידי רשות השידור של בלארוס, המארחת של התחרות, ואיגוד השידור האירופי, בעקבות ניצחונה בתחרות אירוויזיון 2018. בשנה זו ייצג את ישראל נועם דדון, והגיע למקום ה-14 עם 81 נקודות.
ב-13 ביוני 2019 הודיע תאגיד השידור הישראלי שישראל לא תשתתף בתחרות של 2019. ב-12 ביולי 2020 נודע שישראל לא תשתתף בתחרות של 2020. ב-14 ביולי 2021 נודע שישראל לא תשתתף בתחרות של 2021. ב-4 ביוני 2022 נודע שישראל לא תשתתף בתחרות של 2022. ב-27 ביוני 2023 נודע שישראל לא תשתתף בתחרות של 2023.
מגפת הקורונה בפולין
מגפת הקורונה, הגורמת למחלת נגיף הקורונה, התפשטה אל פולין בתחילת מרץ 2020.
התפשטות המגפה
ב-4 במרץ הודיעה פולין על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה.
ב-12 במרץ הודיעה פולין על מקרה מוות ראשון מנגיף הקורונה בשטחה.
בנוסף על כך, הודיעה פולין על סגירת כל בתי הספר ומרכזי התרבות ברחבי המדינה.
ב-13 במרץ הודיעה חברת התעופה הפולנית, LOT, על השהיית כל הטיסות בקווים אותן היא מפעילה.
ב-14 במרץ הודיעה ממשלת פולין כי היא אוסרת את כניסתם של אזרחים זרים עד ל-25 במרץ, עקב התפשטות נגיף הקורונה.
בנוסף על כך, הודיע ראש ממשלת פולין, מטאוש מורבייצקי על סגירת כל גבולות המדינה ונמלי התעופה הפאבים, המסעדות, הקזינו ומקומות הבילוי במדינה.
ב-16 במרץ הודיעה פולין על השהיית כל הטיסות הפנים-ארציות במדינה.
ב-16 באפריל הודיע ראש הממשלה הפולני, מטאוש מורבייצקי כי יקל המגבלות המוטלות על הציבור החל מ-20 באפריל המגבלות המוטלות במסגרת המאבק בנגיף הקורונה. ראש הממשלה מטאוש מורבייצקי הודיע כי תחילה ייפתחו מחדש הפארקים והיערות. עם זאת הוא הודיע כי גבולות המדינה יישארו סגורים לפחות עד 3 במאי.
מרקו בודה
מרקו בודה (בגרמנית: Marco Bode, נולד ב-23 ביולי 1969 באוסטרודה אם הרץ שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בוורדר ברמן ובנבחרת גרמניה בעמדת הקשר. בודה מכהן כיום כיושב ראש מועדון הכדורגל ורדר ברמן.
קריירת מועדונים
בודה שיחק לאורך כל קריירת הבוגרים שלו בוורדר ברמן, ונחשב לאחד מגדולי שחקני המועדון. בודה שיחק 13 שנים בקבוצה הבכירה של ורדר ברמן, בהן כבש 101 שערים ב-379 הופעות בבונדסליגה. נכון לשנת 2015, בודה נחשב לשיאן השערים של ורדר ברמן בכל הזמנים, וממוקם במקום הרביעי בטבלת שיאני ההופעות בורדר ברמן. בודה אף ידוע כשחקן הוגן במיוחד, שצבר עשרה כרטיסים צהובים בלבד לאורך כל הקריירה שלו, ומעולם לא ספג כרטיס אדום.
בודה החל לשחק בקבוצת המילואים של ורדר ברמן בשנת 1988, וכעבור שנה השתלב בקבוצה הבכירה, כשבתחילה שיחק בה ובמקביל בקבוצת המילואים, ובשנת 1990 ביצע את המעבר הסופי לקבוצה הבכירה, לאחר שמאמן הקבוצה אוטו רהאגל התרשם מכישוריו. בודה זכה באליפות היחידה שלו עם ורדר ברמן בעונת 1992/93, בשלושה גביעים מקומיים ובשלושה סופר קאפ. גם בזירה האירופית בודה נחל הצלחה, כאשר זכה בשנת 1992 בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר ניצחון 2-0 במשחק הגמר מול מונקו, בו שיחק 90 דקות, אך הפסיד באותה שנה בסופר קאפ האירופי במפגש כפול לברצלונה. בשנת 1998 זכה בודה עם ברמן בטורניר האינטרטוטו, זכייה שהעניקה לקבוצה כרטיס לגביע אופ"א באותה עונה.
לאחר מונדיאל 2002 פרש בודה ממשחק פעיל בגיל 33, לאחר שבחר להישאר נאמן לוורדר ברמן לאורך כל הקריירה, אף על פי שקיבל הצעות ממועדונים בכירים כמו באיירן מינכן.
קריירה בינלאומית
בודה החל לשחק בנבחרת גרמניה בשנת 1995, והשתתף עם הנבחרת בשלושה טורנירים גדולים. הטורניר הראשון היה יורו 1996, כאשר בודה שימש בעיקר כמחליף, ושיחק במשחק הגמר בו החליף במחצית את חברו לוורדר ברמן, דיטר איילטס. במשחק זה נבחרת גרמניה ניצחה 2-1 את נבחרת צ'כיה משער זהב של אוליבר בירהוף, וזו הייתה הזכייה הראשונה של בודה בתואר עם הנבחרת. הטורניר השני בו בודה השתתף עם נבחרת גרמניה היה יורו 2000, בו לא צלחה הנבחרת את שלב הבתים, והטורניר השלישי היה מונדיאל 2002, בו הפסידה הנבחרת הגרמנית 2-0 במשחק הגמר לנבחרת ברזיל, במשחק בו פתח בודה בהרכב. בודה הבקיע במונדיאל 2002 שער במשחק המכריע של נבחרת גרמניה בשלב הבתים מול נבחרת קמרון לאחר שנכנס כמחליף, במצב בו גרמניה סבלה מחסרון מספרי עקב הרחקתו של קארסטן ראמלו, ובדיעבד סייע לנבחרת הגרמנית להעפיל לשמינית הגמר, במשחק בו הייתה חייבת לנצח. בודה צבר בנבחרת גרמניה 40 הופעות, בהן הבקיע תשעה שערים, ובגמר מונדיאל 2002 ערך את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת.
תארים
עם ורדר ברמן:
עם נבחרת גרמניה:
מולן (עיירה)
מולן (בבווארית: Molln) היא עיירה במחוז קירכדורף אן דר קרמס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה. בשנת 1919 התקיים במולן קרב בין ציידים ובו נהרגו ארבעה בני אדם.
גאוגרפיה
העיירה מולן שוכנת באזור המנהלי טראונפירטל. כ-70% מאדמות העיירה מיוערות, ו-20% הן אדמות חקלאיות.
קלואי או'בריאן
קלואי או'בריאן (באנגלית: Chloe O'Brian) היא דמות בדיונית שמגלמת מרי לין רייסקוב בסדרת הטלוויזיה האמריקאית 24. היא הופיעה ב-101 פרקים בסדרה. מהעונה השלישית עד לעונה השמינית. היא הדמות הנשית המובילה החל מהעונה השישית. היא הופיעה בעונות השלישית עד השביעית, מתוכן הופיעה בכל הפרקים בעונות השלישית, החמישית והשישית.
אישיות
קלואי מיומנת בתפעול מחשבים. למרות התנהגותה האגרסיבית, קלואי הצליחה לרכוש מספר רב של חברים והפגינה נאמנות רבה כלפיהם. קלואי עזרה לצ'ייס אדמונס (ג'יימס דייל) לטפל בבתו שאימה נטשה אותה ואת צ'ייס. היא אפילו הכריזה שהילדה שלה כדי למנוע מחברתו של צ'ייס, קים באואר (אלישה קאת'ברט), לדעת על התינוקת.
לקלואי יש מערכת יחסים מורכבת עם גיבור הסדרה, הסוכן ג'ק באואר (קיפר סאת'רלנד). בהתחלה, ג'ק החשיב אותה כמטרד, מה שלא מנע ממנו לבקש ממנה להשתמש במערכת המחשבים של CTU ללא אישור. ג'ק ביקש ממנה פעמים רבות לסכן את הקריירה שלה. בדרך כלל, קלואי נענתה לבקשותיו ללא התלהבות.
בתחילת העונה הרביעית, יחסם של קלואי וג'ק השתנו בצורה דרמטית בגלל נכונתה לעזור לו. כאשר חבר של קלואי נחטף על ידי טרוריסטים מפני שהוא גילה מידע חיוני על פעילותם, היא פנתה לג'ק שיעזור לה. למרות זאת, ג'ק זעזע את קלואי כאשר הוא אמר לה שהוא מעדיף לתת לחברה למות מאשר שהטרוריסטים ידעו שהוא עוקב אחריהם. אחרי כמה דקות של שכנועים, ג'ק נכנע והבטיח לקלואי שהוא יציל את חברה. מעשה זה גרם לה להיות נאמנה באופן מוחלט לג'ק, עד כדי שכך שהייתה מוכנה להתפטר מ-CTU ולא להפסיק לעזור לג'ק (שלא עבד באותו זמן עם CTU).
קלואי התפטרה מ-CTU, אך מאוחר יותר גויסה מחדש על ידי מישל דסלר (רייקו איילסוורת') שהתמנתה למנהלת CTU. מישל טענה שהיא רוצה את קלואי כי אין ב-CTU מישהו מיומן ומוכשר כמוה. קלואי רכשה את נאמנותה של מישל במהירות, והיא עזרה לה ולטוני אלמיידה (קרלוס ברנארד) לזייף את מותו של ג'ק בסופו של אותו יום.
בזמן שקלואי עבדה עם אדגר סטיילס (לואי לומברדי ) ב-CTU, הייתה להם מערכת יחסים עוינת יחסית, אם כי מספר פעמים שניהם הרגישו רגשות דאגה כנים זה לזה. בעונה הרביעית, כאשר קלואי נשלחה למשימת שטח מסוכנת, אדגר רצה להחליפה. היא הגיבה בצורה קשה מאוד כאשר הוא נהרג מול עיניה, אחרי שנחשף לגז קטלני.
לקלואי יש בעל-לשעבר, מוריס א'ובריאן (קרלו רוטה ) שגם הוא עבד ב-CTU. בעונה החמישית, כאשר היא מנסה לגייסו מחדש ל-CTU, מתברר שהוא עובד בחנות לנעלי נשים בבוורלי הילס. מוריס הוא די פטפטן, מקסים ופלרטטן. אבל כאשר הוא חוזר לעבוד ב-CTU, קלואי מלאת טינה כלפיו. אף על פי כן, בסוף העונה הם מתפייסים. בעונה השישית, הם חוזרים להיות ביחד אך לא נשואים.
לפני העונה השישית, קלואי ומיילו פרסמן (אריק בלפור ) יצאו, אך הם החליטו לוותר על מערכת היחסים ביניהם. זה גרם לעוינות בין מיילו למוריס.
לקראת סוף העונה מתברר שקלואי בהריון ממוריס. היא יולדת לפני העונה השביעית.
במהלך העונה השביעית, קלואי עוזרת לטוני, ביל וג'ק לחשוף מזימה של אנשים מהשלטון של הנשיאה אליסון טיילור (שרי ג'ונס). היא אף נעצרת על ידי ה-FBI לאחר ששיתפה פעולה עם ג'ק כשהוא נמלט מהם. בסוף העונה, היא נשארת ב-FBI כדי להיות עם ג'ק בשעותיו האחרונות לאחר שנחשף לנגיף שממנו הוא מחלים לבסוף.
גם במהלך העונה השמינית קלואי עוזרת לג'ק למרות פקודות הפוכות שקיבלה. בפרק האחרון היא מונעת ממנו להתנקש בנשיא רוסיה.
בעת יציאת העונה התשיעית של 24, התברר שבעלה מוריס ובנה מתו בתאונת דרכים בארצות הברית, בעקבות כך, נכנסה קלואי לדיכאון ועברה ללונדון. שם התחברה לקבוצת האקרים המנסים להשיג מסמכים סודיים מהממשלה האמריקאית. בשלב מסוים נתפסה קלואי וג'ק יצאה ממחבואו בשביל למלט אותה מעינוים שביצעו עליה ה-CIA. במשך העונה התשיעית ניכר שוב היחסים המיוחדים בין ג'ק באואר לקלואי, המתאפיינים בעזרה הדדית.
הופעות אחרות
ב-2007, מרי לין רייסקוב וקיפר סאת'רלנד השתתפו בפרק מיוחד של משפחת סימפסון שהיה פרודיה על הסדרה 24.
סטר אירי
סֶטֶר אירי (באנגלית: Irish Setter) הוא תת-מין של כלב השייך למשפחת הכלביים.
היסטוריה של הגזע
אבות אבותיו, כמו של הסטר האנגלי היו הפוינטר. גזע זה הוא כלב ציד אשר שימש לאיתור ציד על ידי חוש הריח. הסטר שייך לקבוצת כלבי הציד ששמם מלמד על תפקידם: הרטריוור משמש להבאת הציד אחרי שנורה, הפוינטר מצביע על הצייד ואילו הסטר מתיישב ליד הציד. גזע זה אהוד על ציידים מתחילים בשל יופיו הרב, אולם נחשב בעיני רבים לנחות לעומת הסטר האנגלי, הצייתן יותר, למרות שבתחרויות רבות לא נפל הסטר האירי בביצועיו מהסטר האנגלי. כלב זה אינו נפוץ בישראל.
מבנה כללי
גובהו נע בין 54 ל-62 ס"מ ומשקלו נע בין 18 ל-22 ק"ג. פרוותו של הסטר האירי ארוכה ומזכירה במגע משי. צבעה של הפרווה חום נוטה לאדום (מהגוני). ניתן למצוא כאלו בעלי כתם לבן בחזה אולם זו אינה תכונה מועדפת. הפרווה חלקה בדרך כלל ומנוצה באוזניים, זנב וחזה הכלב. לכלב אוזניים שמוטות וראש בעל צורה מחודדת הייחודית לגזע. עיני הכלב כהות ומשוות לו מראה חברותי ואינטליגנטי.
אופי
הסטר האירי נחשב לכלב בעל מרץ רב, כלב ציד מעולה ובעל חוש ריח מפותח. מכיוון שזהו כלב נמרץ ושובב מומלץ להוציא אותו למרחבים פתוחים ויש הממליצים לאלפו. הוא נחשב לכלב עצמאי, לעיתים חשדן כלפי זרים אולם מאוד חברותי, לעיתים עד כדי כך שאינו יודע מתי להירגע. דעת הכלב מוסחת בקלות על ידי גירויים שונים כמו ריח מעניין או כלבים אחרים, ובמקרים אלו אינו מציית היטב לפקודות אם אינו מחונך כראוי. כלב זה ישתלב היטב בחיי המשפחה בתנאי שתסופק לו תעסוקה מספקת וחינוך קפדני אך לא נוקשה מדי. למרות שכלבים מסוג זה לומדים לאט הם אינם שוכחים את מה שלמדו בדרך כלל.
בעיות נפוצות
לגזע זה מספר בעיות מוכרות:
תיאודור טיילור
סר תיאודור טיילור (באנגלית: Theodore Henry Tylor; 13 במאי 1900 - 23 באוקטובר 1968) היה עורך דין ושחמטאי בריטי ברמה בינלאומית. הישגיו בשחמט היו מרשימים במיוחד בשל היותו עיוור כמעט לחלוטין. בשנת 1965 הוענק לטיילור תואר אבירות כהוקרה על שירותיו לקהילת העיוורים. הוא היה מרצה למשפטים באוקספורד במשך קרוב לארבעים שנים.
ביוגרפיה
טיילור למד לשחק שחמט בגיל 7, ויכולתו השתפרה כאשר למד בקולג' לעיוורים בווסטר בין השנים 1909–1918. ב-1918 הוא התחיל ללמוד באוקספורד, שם התמנה לקפטן מועדון השחמט. טיילור סיים ב-1922 בהצטיינות את לימודי המשפטים, וב-1923 החל ללמד בקולג' בליול באוקספורד. ב-1928 קיבל משרה קבועה כמרצה.
החל משנת 1930/31 שיחק טיילור בתחרות הראשית של הייסטינגס, שם השתתף תשע פעמים. התוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום שישי בשנת 1936/37.
טיילור שיחק בנבחרתה האולימפית של אנגליה באולימפיאדת השחמט 1930, אולימפיאדת השחמט השלישית שאורגנה על ידי פיד"ה שהתקיימה בהמבורג בין 13 ביולי לבין 27 ביולי 1930. טיילור שיחק בלוח מילואים ראשון והשיג תוצאה של +1 -2 =4. (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו)
טיילור ניצח שלוש פעמים באליפות אנגליה בשחמט בהתכתבות, בשנים 1932, 1933 ו-1934. הוא שיחק בתחרות השחמט בנוטינגהאם 1936.
טיילור היה נשיא מועדון השחמט של Midland Counties בין השנים 1947–1950 אך עבודתו האקדמית ופועלו למען רווחת העיוורים הגבילו את הזמן שיכל להקדיש לשחמט. טיילור גם נהנה ממשחק הברידג'.
כלא סיידנאיא
כלא סיידנאיא (בערבית:  سجن صيدنايا) הוא כלא צבאי ליד דמשק בסוריה המופעל על ידי משטר בשאר אל-אסד. בית הכלא משמש לכליאת אלפי אסירים, הן עצירים אזרחיים והן אנשי האופוזיציה נגד הממשל.
בשנת 2016 המכון לארכיטקטורה פורנזית ערך מחקר בשיתוף פעולה עם אמנסטי אינטרנשיונל, על בית הכלא שהתבסס על ראיונות עם עצורים ששרדו את השהות בכלא. במשך רוב זמן שהותם במקום, האסירים הוחזקו בחושך כשעיניהם קשורות. החקירה התמקדה, לפיכך, ב"עדויות שמיעה" שלהם, שתרגמו את החלל לצלילים, וכעת תורגמו מחדש למודל אדריכלי דיגיטלי ששחזר את מבנה בית הסוהר הידוע לשמצה. חוקרי המכון הבינו שבעזרת בניית מודל אדריכלי דיגיטלי מפורט, מהסוג בו משתמשים ארכיטקטים כדי להציג ללקוחותיהם את המראה העתידי של בתיהם, ניתן לא רק לשחזר אלימות שהופעלה על חללים, אלא גם לסייע לעדים לשחזר אירועים. המודל הופך לטכניקת היזכרות ולבמה עליה ניתן להניח פיסות זיכרון. בעזרת המודל שהם לאט לאט בונים, העדים יכולים לנוע מחדש בחלל הן של המבנה והן של הזיכרון שלהם.
אמנסטי אינטרנשיונל העריך בפברואר 2017 כי:.
על פי משרד החוץ האמריקאי, נבנתה שם משרפה המשמשת לשריפת גופות המוצאים להורג, במטרה להעלים את הראיות להוצאות להורג ההמוניות בכלא.
גליה צבר
גליה צבר (נולדה ב-1963) היא חוקרת ופרופסור בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב. מספטמבר 2016 עד אוקטובר 2021 שימשה כנשיאת המרכז האקדמי רופין. בין השנים 2009 – 2014 כיהנה כראש התוכנית הבין-אוניברסיטאית ללימודי אפריקה וכן כראש הדסק לחקר אפריקה במרכז ללימודים בינלאומיים ואזוריים על שם ס. דניאל אברהם באוניברסיטת תל אביב.
קורות חייה
נולדה בתל אביב וגדלה ברמת אביב. אמה היא נעמה צבר בן-יהושע, פרופ' לחינוך באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1985 סיימה בהצטיינות תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ובהיסטוריה של אפריקה באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1982–1984, בהיותה סטודנטית, נסעה לאתיופיה להדריך קבוצות של יהודים מצפון אמריקה וקנדה שמימנו את העלייה החשאית מאתיופיה (לימים מבצע משה). במהלך עשרות נסיעות העבירה מידע וכסף אליהודי אתיופיה שהיו בדרכם לסודאן. שנתיים אלו באפריקה היוו חוויה מעצבת בחייה ומאז הרבתה לבקר ביבשת, בין אם לצורכי מחקר ובין אם לצורכי פעילות חברתית וציבורית. משנת 1985 עד 1987 למדה לתואר שני בלימודי אפריקה באוניברסיטה העברית בירושלים וסיימה אותו בהצטיינות. עבודת התזה שלה, בהדרכתו של פרופסור מרדכי אביר, עסקה באתיופיה שלאחר המהפכה, על רקע הניסיון ההיסטורי-אימפריאלי, ובחנה את הגיבוש הלאומי והזהות האתיופית. החל משנת 1989 שהתה משך כשלוש שנים עם משפחתה בקניה. במהלך תקופה זו ביצעה את מחקר השדה לדוקטורט. מחקרה עסק במעורבות הכנסיות בפעילות פוליטית. הנושא ושאלות המחקר עוגנו בתחומי הדעת של היסטוריה, מדע המדינה ומדעי הדתות. חלק ניכר מעבודת המחקר בוצעה בשיטות מחקר היסטוריות אולם בהדרגה, רוב איסוף המידע נעשה בשיטות מחקר איכותניות ובכלל זה ראיונות עומק, תצפיות משתתפות ואיסוף סיפורי חיים המעוגנים בשדה האנתרופולוגי. בשנת 1993 הוענק לה תואר דוקטור בלימודי אפריקה מהאוניברסיטה העברית. עבודת הדוקטורט דנה בכנסייה האנגליקנית בקניה ונעשתה בהדרכתם של פרופסור נעמי חזן ופרופסור סטיב קפלן. בשנת 1994 הצטרפה כמרצה לחוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1996-1998 שהתה בקניה שם עמדה בראש קבוצת מחקר בינלאומית שבדקה היבטים סוציו-פוליטיים של התפשטות מגפת האיידס.
נשואה לעפר שחטר והם הורים ל-5 ילדים.
פעילות אקדמית
חברת הוועדה להקמת לימודי אפריקה בין-אוניברסיטאיים. בראשית שנות ה-2000 היה איום על המשך קיומם של לימודי אפריקה בישראל בשל הצטמצמות מספר הסטודנטים בתחום. יחד עם חוקרות מובילות אחרות בישראל ובכללן פרופ' לין שלר, פרופ' ג'ינאו, ד"ר אירית בק ופרופ' חזן הובילה צבר לבניית התוכנית הבין אוניברסיטאית ללמודי אפריקה.
בתמיכה של קרן יד הנדיב נבנתה תוכנית לתואר ראשון בה שותפות ארבע אוניברסיטאות: העברית, תל אביב, בן-גוריון והפתוחה. התואר שניתן היה משותף. תוכנית הלימודים הורכבה מקורסים מגוונים שהוכנסו למאגר אחד מתוכו בחרו הסטודנטים. הסטודנטים נעו בין המוסדות וזכו ללמוד מטובי המומחים בכל אחד מהמוסדות. בניית התוכנית חייבה התמודדות עם אתגרים טכניים, תכניים ואישיים רבים בשל העובדה כי לראשונה בישראל נפלו מחיצות בין המוסדות האקדמיים והאוניברסיטאות התחייבו להכיר האחת בשנייה באופן מלא ושוויוני ולהעניק תואר משותף. נכון להיום סיימו את התוכנית הבין-אוניברסיטאית בלימודי אפריקה מאות רבות של בוגרות ובוגרים ועד היום היא מהווה פריצת דרך באופני ההכשרה האקדמית. צבר עמדה בראש התוכנית בין השנים 2002-2010.
בשנת 2019 מונתה צבר על ידי שרת החינוך דאז ח"כ מירי רגב לוועדה האקדמית וחברת הנהלה של המועצה הלאומית של מרכז לחקר ושימור מורשת יהדות אתיופיה. המועצה הוקמה בשנת 2019 מתוקף חוק ויש בה 13 חברים, מתוכם שלושה אנשי אקדמיה בעלי מומחיות בתחומים הנוגעים לפעילות המרכז. החברות של צבר במועצה אושרה על ידי המל"ג (אגף האקדמי) וע"י שרת התרבות והספורט.
משנת 2010 ועד היום מנהלת צבר את קרן המלגות על שם לילי ונתן סילבר לעידוד סטונדטים ללמודי אפריקה, המשלבים עשייה חברתית עם מצוינות אקדמית.
בחודש מאי 2018 מונתה צבר לראש הנציגות האקדמית במשלחת של נשיא המדינה ראובן ריבלין לאתיופיה. במשלחת השתתפו מאות אנשי עסקים, עובדים בארגוני סיוע, רופאים ואנשי מחקר. המטרה הייתה להדק את שיתופי הפעולה בין שתי המדינות.
בשנת 2022 היא הקימה ומנהלת קרן מלגות באוניברסיטת תל אביב על שם פרופ' קותי גרשוני לעידוד חוקרות וחוקרים צעירים העוסקים ביבשת אפריקה ואנשיה.
בשנת 2022 מונתה לחברה בוועדה שהקימה שרת החינוך ד"ר יפעת שאשא ביטון לבחינת הקמת אוניברסיטה חדשה בגליל. בראש הוועדה עומד פרופ' בני גייגר ממכון ויצמן.
קבלת הנצרות באפריקה
עבודת הדוקטורט של גליה צבר עסקה בקבלת הנצרות במזרח אפריקה משנות ה-20 של המאה ה-20 ועד 1978. העבודה התמקדה בדרך שבה חוו האנשים את הדת החדשה שהגיעה אליהם, במה הציעה הדת לאנשים, הן ברמת החוויה הרוחנית והן בפרקטיקות היומיומיות. במסגרת מחקרה שהתה כארבע שנים באפריקה כשהיא חיה בניירובי בירת קניה. עבודת המחקר נחלקה בין איסוף מידע בארכיוני הקהילות הכנסייתיות בקניה ובארכיונים באנגליה לבין איסוף בשיטות מחקר איכותניות, בכלל זה קיום ראיונות ותצפיות משתתפות ברחבי המדינה.
מגפת האיידס באפריקה
בפוסט דוקטורט עמדה צבר בראש קבוצת מחקר בינלאומית שבדקה את התפשטות האיידס באפריקה, והתבוננהבהיבטים סוציו-פוליטיים של מגפת האיידס. במחקר הושם דגש על איתור המרכיבים בתרבות הגורמים לשכיחות של הופעת האיידס ביחס לאזורים אחרים של העולם. צבר בחנה את התהליכים שהובילו את הכנסיות להיות בעלות תפקיד מרכזי גם במאבק נגד איידס.
במהלך שהותה בקניה בשנים 1996–1997 הרחיבה צבר את מחקרה אודות מעורבות הכנסייה במאמץ למניעת התפשטות האיידס. הייתה ממארגני הכנס הבינלאומי התשיעי למניעת איידס, בהשתתפות חוקרי האיידס בעלי השם פרופסור רוברט גאלו ופרופסור ג'ונתן מאן. בשנים 1997–2002 עמדה צבר בראש צוות מחקר בינלאומי שבדק את המשתנים הכלכליים, חברתיים, אתניים ודתיים המשפיעים על בני נוער קנייתים בקיום יחסי מין.