cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גליה צבר
AIDS Education Prevention in Multi-Cultural Societies
אסופת מאמרים שערכה צבר ביחד עם ינון שנקר ופרנציסקו סאי, שראה אור ב-1996. הספר מקבץ מאמרים מדיסציפלינות שונות (כדוגמת: נשים ואיידס, איידס ודת, איידס ואמנות) ומאזורים שונים ועוסק כולו בחינוך למניעת איידס. זו הפעם הראשונה במחקר למניעת איידס שראה אור ספר שעוסק במחלה מפרספקטיבה רחבה כל כך, דבר שהוא מובן מאליו כיום. בעת כתיבת הספר היה האיידס נחלת מחקרם של הרופאים בלבד.
קניה – מהתיישבות קולוניאלית למדינה עצמאית
ספר שכתבה צבר בצוותא עם פרופסור מרדכי תמרקין, והוא יצא לאור בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה בשנת 1997. זו הפעם הראשונה שהתפרסם בעברית ספר על ההיסטוריה הפוליטית המודרנית של קניה. הספר עוקב אחרי המאבק האנטי-קולוניאלי בקניה (מלחמת המאו מאו), שהיה שונה מאוד מתהליכי הדה-קולוניזציה שאפיינו את חלק הארי של אפריקה. לאחר מכן הוא חוקר את ההתפתחות הפוליטית בתוך קניה, עם דגש על היחסים המורכבים שבין האפריקאים למתיישבים הלבנים. הייחודיות שבספר הוא בניסיון לחבר בין כתיבת היסטוריה קלאסית לבין כתיבה מנקודות מבט אחרות, בהן נקודת מבט מגדרית, דגש על התאגדויות פועלים והתאגדויות דתיות, וכיוצא בזה. הספר מחדש בשימו דגש על מרכזיותה של הנצרות בעיצוב הזירה הפוליטית של קניה.
מהגרי העבודה
החל משנת 2001 החלה גליה צבר לחקור את קהיליית מהגרי העבודה האפריקאיים בישראל. היא השתתפה באופן פעיל בפעילויות החברתיות השונות שלהם: הכנסיות, מוסדות החינוך והספורט, תוך שהיא בוחנת את סיפורי החיים של מהגרי העבודה בניסיון להבין את הווייתם מנקודת ראותם. במחקריה היא מצביעה על זהות כפולה של מהגרי העבודה שהכנסיות מקנות לחבריהן: מחד, זהות דתית-נוצרית המותאמת לחיים במדינת ישראל ומאידך, זהות טרנס לאומית שהיא ביטוי לתהליך הגלובליזציה שהמהגרים האפריקאיים לוקחים בו חלק. את ממצאי מחקרה פרסמה בכתבי עת שונים וכן בספר "לא להאמין" בעריכת אביעד קליינברג בהוצאת אוניברסיטת תל אביב וכתר, 2005.
לא באנו להישאר - מהגרי עבודה מאפריקה לישראל ובחזרה
ספרה זה של צבר ראה אור בנובמבר 2008. זהו מחקר שערכה על אלפי אפריקאים שהגיעו לישראל בשנות ה-80 ובשנות ה-90 של המאה העשרים ועל חייהם בארץ כמהגרי עבודה בלתי חוקיים. בספר מתוארת המערכת החברתית והדתית בתוכה חיו, ובכלל זה כחמישים כנסיות נוצריות אותם בנו בישראל ובהן יצרו רשת פעילה של ארגונים וחיי חברה עשירים. רוב המהגרים הללו גורשו מישראל בראשית המאה העשרים ואחת ומיעוטם עזבו מרצונם. צבר עקבה אחרי מסלולם החל מהגירתם לישראל, חייהם בארץ וחזרה לארץ המוצא. זהו אחד המחקרים היחידים בעולם המתחקה אחר מסלול הגירה מלא של מהגרים, שלעיתים נמשך למעלה מעשור שנים, ובכלל זה השיבה שלהם לארץ הולדתם.
מבקשי מקלט אפריקאים בישראל
משנת 2009 מתמקד המחקר של פרופ' צבר במבקשי מקלט אפריקאים בישראל תוך התמקדות בהם כסוכנים (Agents) של שינוי ולא כאובייקטים חסרי ישע. צבר מפנה את הזרקור לעבר פעילויות חברתיות, כלכליות ופוליטיות של מבקשי המקלט. מחקריה מתמקדים בשלושה נושאים מרכזיים: המאבק על מרחב מחיה, פעילויות במרחב הדתי ותפישות של בריאות וחולי.
תאולוגיה של הגירה
ביחד עם ד"ר אוריה שביט הובילה פרופ' צבר מחקר הבוחן את המפגשים בין מסורת, מודרנה ופוסט-מודרנה כמעצבים של תאולוגיות על תנועות הגירה בנות זמננו. המחקר התמקד בניתוח טקסטים (כתובים ואחרים) המעניקים פרשנות דתית למושגים כגון הגירת עבודה, גלובליזציה, טראנס-לאומיות וטכנולוגיות תקשורת מתקדמות, וכן את האופנים שבהם מנסים אנשי דת להפיץ ולמסד את הפרשנויות האלה. המחקר בחן באופן השוואתי תהליכים אלו במרחבים נוצרים, מוסלמים ויהודים. המחקר התפרסם Uriya Shavit, Galia Sabar, Andrew Esensten and Teresa Harings Lavi (2014) "Theology of Migration: Towards a Comparative Conceptualization," Journal of Levantine Studies, Vol.4 no.2:9-38.
משפחות משולבות
ביחד עם אמה, פרופ' (אמריטה) נעמה צבר בן יהושע חקרה גליה צבר משפחות משולבות בישראל: נשים וגברים, עם או בלי ילדים משלהם, אשר נכנסו לקשר משפחתי עם בן/ת זוג שיש לו/ה ילדים מקשר קודם. המחקר התמקד בהוויית החיים של הורים – צעירים ומבוגרים, דתיים וחילוניים אשר הגיעו לקשר כשהיו רווקים גרושים או אלמנים. כמו כן המחקר בחן את הווית החיים של ילדים שגדלו במשפחות משולבות עם הורה לא ביולוגי. בשנת 2012 פרסמו את ספרן "שני בתים וילד" – סיפורן של משפחות משולבות בישראל" בהוצאת שוקן.
בשנים 2017-2022 הרחיבה צבר את מחקריה על מהגרי עבודה לקבוצות נוספות ובכלל זה מהגרים מאמריקה הלטינית ומהפיליפינים. מחקריה עסקו בזהותם של ילדי אותם מהגרים בישראל, התאזרחותם ושירותם בצבא.
במהלך מגפת הקורונה יצאה לחקור את קורותיהם של מהגרי עבודה מהפיליפינים, עובדות ועובדי סיעוד. מחקריה, יחד עם ד"ר דבי בביס, התפרסמו בכתבי עת מדעיים.
פעילות ציבורית
גליה צבר היא חברת הנהלה בהתנדבות בארגונים הבאים: פרויקט איידס ירושלים, המרכז הרפורמי לדת ומדינה של התנועה ליהדות מתקדמת, מוקד סיוע לעובדים זרים, וכן NALA – מרכז מחקר ופעולה למיגור מחלות טרופיות נדירות באפריקה.
ספריה
Lynn Schler, Louise Bethlehem, and Galia Sabar. 2010. Rethinking Labour in Africa, Past and Present. London: Routledge.
פרסים והערכה
במאי 2009 זכתה צבר בפרס Unsung Heroes המוענק על ידי הדלאי לאמה בחסות הארגון הבינלאומי Wisdom in Action. הפרס מוענק אחת לכמה שנים, ועד היום זכו בו כ–100 איש מרחבי העולם. הפרס הוענק לה כהוקרה על פעילות מוצלחת ורבת שנים בשדות המחקר והעשייה החברתית בסוגיית יהודי אתיופיה ומהגרי עבודה מאפריקה בישראל, והצבתן של סוגיות אלו במרכזו של השיח הציבורי בישראל. היא הישראלית הראשונה שזכתה בפרס זה. בנוסף אליה זכו בפרס של 2009 עוד 48 איש מרחבי העולם. טקס הענקת הפרסים נערך בסן-פרנסיסקו במאי 2009.
בשנת 2015 זכתה לפרס הוקרה מטעם ארגון SID ועיריית תל אביב, כהוקרה על פועלה בתחום הפיתוח הבין לאומי.
בשנת 2016, לרגל יום האישה הבינלאומי, נבחרה כאחת מ-11 חוקרות מעוררות השראה באוניברסיטת תל אביב.
קישורים חיצוניים
מפרסומיה
ראיונות עימה
סאפאר
סאפאר (בהונגרית: Szápár) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בסאפאר מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 556 ובשנת 2020 רק 460 תושבים.
שמו של הכפר נגזר משמם של משפחת אצולה הונגרית ספארי ממנה גם יצא ראש הממשלה ההונגרי התשיעי גיולה ספארי
יהודי סאפאר
בסאפאר חיו יהודים בתקופות זמן שונות. ישנו תיעוד של יהודים ילידי הכפר שנרצחו בשואה.
קוינטן טימבר
קוינטן ראיין קריספיטו טימבר (בהולנדית: Quinten Ryan Crispito Timber; נולד ב-17 ביוני 2001 באוטרכט שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פיינורד מליגת העל ההולנדית.
קריירת מועדונים
טימבר גדל במחלקות הנוער של DVSU, פיינורד ואייאקס. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצת המילואים של אייאקס.
ב-5 במאי 2021 חתם טימבר על חוזה לשלוש שנים באוטרכט מליגת העל ההולנדית. ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על ספרטה רוטרדם במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. ב-17 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 5-1 לא.ז. אלקמאר במסגרת המחזור התשיעי בליגה. הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, בה ערך 33 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
ב-28 ביולי 2022 חתם טימבר על חוזה לארבע שנים בפיינורד מליגת העל ההולנדית. ב-7 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5-2 על ויטסה ארנהם במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023. ב-27 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על אמן במסגרת המחזור הרביעי בליגה. בעונתו הראשונה במועדון זכה עם פיינורד באליפות הולנד, וערך 24 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
קריירה בינלאומית
טימבר הוא חלק מסגל נבחרת הולנד עד גיל 21. נכלל בסגל הנבחרת לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023.
חיים אישיים
אחיו התאום הוא כדורגלן נבחרת הולנד ואייאקס יוריאן טימבר, ואח נוסף שלו הוא כדורגלן נבחרת קוראסאו ואוטרכט דילן טימבר.
אסטרפותריום
אסטרפותריום (שם מדעי: Astrapotherium; מילולית: "בהמת ברקים") הוא סוג של יונק נכחד גדול מהסדרה אסטרפותרים, אשר חי באמריקה הדרומית בתקופת המיוקן לפני 21-11.8 מיליון שנה. מאובניו התגלו בארגנטינה וצ'ילה ותוארו בשנת 1879 בידי החוקר הגרמני הרמן בורמייסטר.
מאפיינים
למרות מראהו דמוי הפיל או הטפיר הוא לא היה קרוב לשניהם והשתייך לקבוצה נכחדת ששלטה בדרום אמריקה לפני הגעת שלייתנים מפותחים יותר. האסטרפותריום היה יונק גדול שהגיע לאורך 2.5 מטר ולמשקל של 1 טון או יותר. הגולגולת שלו הייתה גבוהה ובעלת ניבים קדמיים משני צידי הלסתות שפנתה למעלה. מאחוריה היו שורת שיניים טוחנות רחבות שאולי צופו באמייל קשיח, כמו מרבית הפרסתנים המודרניים. בקצה הגולגולת היה חדק ארוך שהשתופף מטה.
מבנה הנחיריים הוצב בקדמת הראש, אולי כדי להכיל את החדק אך ייתכן שגם לשם התנפחות חלל האף כמו אצל פיל הים.
הוא היה צמחוני ששכן לפחות חלקית במי ביצות ונהרות טבעיים כמו היפופוטם.
ונלפאקסין
ונלפאקסין (Venlafaxine) היא תרופה נוגדת דיכאון מקבוצת ה-SNRI. התרופה יצאה לשוק לראשונה על ידי Wyeth בשנת 1993, ומשווקת כעת על ידי פייזר, דקסל פארמה וטבע. ידועה גם בשמות המסחריים אפקסור (Effexor) ו-ויאפקס (Viepax).
שימושים רפואיים
התרופה משמשת בעיקר לטיפול בדיכאון קליני, הפרעת חרדה מוכללת, הפרעת פאניקה וחרדה חברתית. במינונים נמוכים (פחות מ-150 מ"ג) התרופה פועלת על הנוירוטרנסמיטור סרוטונין, ובמינונים בינוניים (מעל ל-150 מ"ג) היא עובדת גם על הנוירוטרנסמיטור נוראדרנלין. במינונים גבוהים (מעל ל-300 מ"ג) התרופה עובדת על הנוירוטרנסמיטורים סרטונין, נוראדרנלין ודופמין.
דרלינגטון (ניו סאות' ויילס)
דרלינגטון (באנגלית Darlington) הוא פרוור בסידני. דרלינגטון מנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney).
גאוגרפיה
דרלינגטון הוא מהפרוורים הקטנים בסידני, וגבולותיו הם בין אווליי בדרום (על רחוב אברקרומבי), אוניברסיטת סידני במערב (וניוטאון בדרום מערב), גליב בצפון (על רחוב קליבלנד) ורדפרן וצ'יפנדייל במזרח. כמעט מחצית משטחו הוא למעשה קמפוס אוניברסיטת סידני, ומרבית האוכלוסייה בו הם סטודנטים החיים במעונות ובדירות שכורות. שטחו הוא חצי קמ"ר לא כולל הקמפוס, שנחשב כשטח עצמאי.
היסטוריה
דרלינגטון היה שטח מיושב על ידי אבוריג'ינים עד שנת 1789, אז מגפת אבעבועות שחורות, מגפה שלא הייתה ידועה ביבשת לפני בוא האירופאים, השמידה את האוכלוסייה והשאירה את אדמתם נפקדת. המתיישבים האירופאים, שהגיעו לאזור רק שנה לפני כן, חילקו לעצמם שטרי קניין לבנות לעצמם אחוזות נרחבות באזור. הבוטנאי ויליאם שפרד ביקש לדור בקרבת הנמל, וקיבל נחלה בת 28 אקרים בשנת 1835, לה הוא קרא משתלת דרלינג, על שם המושל ראלף דרלינג. בשטח המשתלה הוא שתל גידולים חקלאיים שונים וביצע את מחקריו. לאחר מותו נקרא האזור בשם דרלינג, ולאחר מכן דרלינגטון. עם הזמן, שובש השם לדרלינגטון. לזכר ההיסטוריה הבוטנית של הפרוור, מצויים בו היום רחובות כגון Ivy (קיסוס), Vine (גפן), Rose (ורד) ו-Myrtle (הדס). לאחר שנים הפרוור הפך להיות מקום מגוריהם של משפחות עובדות רבות מהמעמד הבינוני. במהלך המאה ה-20 התפתח קמפוס אוניברסיטת סידני על חשבון אזורי המגורים של הפרוור, וכמה עשרות בתים ויקטוריאניים עתיקים נהרסו כדי לפנות מקום לבנייני הקמפוס. במהרה הפכה אוכלוסיית האזור ליותר צעירה, ובפתח המאה ה-21 דרלינגטון הפך הלכה למעשה לפרוור סטודנטיאלי.
תרבות
מרביתו של דרלינגטון בנוי בבנייני שורה (טרסות) מהתקופה הוויקטוריאנית, בני שתי קומות. בתים אלו נבנו במאה ה-19 ומציגים עדיין כלים מהתקופה שנס ליחם, כגון אביזרי ביוב חיצוני (ושבילים לאורך החצרות האחוריות, שנבנו כדי להקל על סבלי הדליים לאסוף את התוצר). בצידו הדרום-מזרחי של הפרוור נמצא אזור גולדן גרוב הכולל חנויות רבות ובצדו המערבי, בגבול עם אווליי, נמצא מוזיאון לאמנות מודרנית בשם CarriageWorks, הבנוי הלכה למעשה בחצר קרונות רכבת.
מגוואטי סוקרנופוטרי
מגוואטי סוקרנופוטרי (באינדונזית Diah Permata Megawati Setiawati Sukarnoputri ) (נולדה ב-23 בינואר 1947) היא פוליטיקאית אינדונזית ומנהיגת האופוזיציה כראש מפלגת PDI-P.
מגוואטי היא בתו של סוקרנו, נשיאה הראשון של אינדונזיה. בשנת 1999 התמודדה על נשיאות אינדונזיה מטעם המפלגה הדמוקרטית, אולם הפסידה בבחירות, בין השאר, בגלל התנגדות גורמים איסלמיים לכך שבראש המדינה תעמוד אישה. בבחירות זכתה מפלגתה ל-396 מושבים בפרלמנט והיא נבחרה לסגנית הנשיא. שימשה כסגנית נשיא אינדונזיה בשנים 1999-2001 תחת מנהיגותו של הנשיא עבד א-רחמן וחיד. כשהודח וחיד על ידי הפרלמנט ב-23 ביולי 2001, מונתה מגוואטי לנשיאת אינדונזיה במקומו. מיד לאחר הבחירות מינתה לסגנה את מנהיג המפלגה המוסלמית, כדי למנוע התנגדות לכהונתה על רקע היותה אישה.
היא כיהנה כנשיאה עד ל-20 באוקטובר 2004 והייתה האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה במדינה. היא הפסידה את הנשיאות לסוסיליו באמבאנג יודהויונו ב-2004 ולאחר מכן ב-2009. ב-2004 היא דורגה כאישה ה-8 ברשימת מאה הנשים החזקות בעולם של מגזין פורבס.
בעלה השלישי של מגוואטי הוא תופיק כיאמס.
ברקודה
ברקודה, אַסְפִירְנָה או זאב מים ימי (שם מדעי: Sphyraenus) הוא סוג של דג טורף מסדרת הדקראים החיים בים והסוג היחיד במשפחת האַסְפִירְנָתִיִּים (Sphyraenidae). הם שייכים לקבוצה דמויי-מקרל, וקרובים למשפחת הגמפיליים והקולייסיים.
תיאור ואופי
גופו דמוי הטורפדו של הברקודה מסייע לו לנוע מהר, לסתותיו חזקות ומצוידות בשיניים חדות, בעזרתן מסוגל הברקודה לטרוף בבת אחת כמה דגים יחד. לעיתים מצליח הברקודה לחדור אל מבעד לרשתות הדייגים ולטרוף את שלל הדייג.
רוב מיני הברקודות הם דגי ים רגועים הנעים בחבורות גדולות מעל לשוניות אלמוגים וניזונים מדגים קטנים. רק מין אחד הוא תוקפני לאדם - ברקודה ענקית (Sphyraena barracuda) שהיא הגדולה במשפחה ויכולה להגיע לאורך של יותר מ־3 מטרים. היא עלולה לתקוף אנשים לעיתים נדירות (מתוך טעות בזיהוים כטרף).
הברקודה בישראל
בחופי ישראל ישנם 5 מיני ברקודה:
שני המינים הראשונים היגרו מהים התיכון לים סוף, דרך תעלת סואץ בשנות השבעים. הברקודה כשרה ונחשבת כדג טעים מאוד.
יהונתן בשן
יהונתן בשן (נולד ב-11 בפברואר 1990) הוא שחקן טלוויזיה ודוגמן ישראלי.
ביוגרפיה
בשן נולד וגדל בשכונת רמת אביב ג' בתל אביב. למד ב בתל אביב. ב-2008 התגייס לצה"ל ושירת כמפקד מחלקה בגדוד חרוב. לאחר שחרורו השתתף בקורס "משחק מול מצלמה" בסטודיו של גלית רוזנשטיין.
בשנת 2013 שיחק בעונה השנייה של סדרת הנוער "יומני החופש הגדול" ב-YES, וגילם את אדם, בן זוגה של אלינור אותה הכיר במשרדים של אביה.
ביוני 2014 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הנוער "שוברי גלים" בערוץ הילדים למנויי yes, שם מגלם את עמרי, נער אסרטיבי ודעתן, גולש ומנהיג את חבורת הגולשים. ביוני 2015 שב לשחק בעונה השנייה של הסדרה. באותה שנה גילם את אדם (מ"יומני החופש הגדול") במספר פרקים בספין אוף "כוכב הצפון" שגם היא משודרת בערוץ דיסני.
החל ממרץ 2014 מוביל כפרזנטור של חברת "ספרינג טי". בספטמבר 2014 הצטלם יחד עם מורן אטיאס לקמפיין חורף של הוניגמן.
בינואר 2015 הופיע בפסטיבל "ילדודס 5" ברשת מלוני ישרוטל במופע "המסיבה" לצד טל מוסרי ונוי והדר.
בנובמבר 2015 שיחק בסדרת המתח של HOT "הצורף", שם גילם את מישל קוגמן (דמותו של יהושע סובול בצעירותו).
בסוף ינואר 2017 הצטרף לצוות המנחים של ערוץ הילדים והחל להגיש בערוץ לצידה של לירון רביבו את העונה השנייה של התוכנית "הצלצול האמיתי".
ב-2017 שיחק בסדרה "כדברא", ששודרה בערוץ ניקלודיאון, בתפקיד דני וסרמן, ובעונה השנייה של הסדרה "פולמון".
קטר חשמלי
קטר חשמלי הוא קטר רכבת בעל הנעה חשמלית. אספקת החשמל לקטר יכולה להיות באמצעות קווים עיליים, מסילה שלישית או אחסון אנרגיה בקטר או ברכבת, באמצעים כגון סוללה או תא דלק. כמו כן קיימים קטרים אשר פועלים באמצעות דלק, דיזל או גז, אשר מפיקים חשמל באמצעות גנרטור שנמצא ברכבת, וחשמל זה מזין מנוע חשמלי אשר יוצר את תנועת הרכבת. השימוש בקטר חשמלי מפחית את פליטת העשן מהקטר ומנצל את היעילות הגבוהה של מנועים חשמליים.
היסטוריה
הקטר החשמלי הידוע הראשון נבנה בשנת 1837 על ידי הכימאי רוברט דייווידסון של אברדין, והיה מופעל על ידי תאים גלווניים (סוללות). מאוחר יותר בנה דוידסון קטר גדול יותר בשם גלוואני, שהוצג בתערוכת החברה המלכותית לאמנות סקוואית בשנת 1841. קטר זה שקל שבע טון וכלל שני מנועים, עם אלקטרומגנטים קבועים הפועלים על מוטות ברזל המחוברים לצילינדר עץ על כל סרן, וקומוטטורים פשוטים. הוא גרר מטען של שישה טון בארבע מייל לשעה (6 קמ"ש) למרחק של מייל וחצי (2.4 ק"מ). בספטמבר שלאחר מכן הקטר נבדק ברכבת של אדינבורו וגלאזגו, אבל מגבלת הכוח של הקטר, שנבעה מקיבולת הסוללות, התבררה כחסרון שלא מצדיק שימוש נרחב בקטר. הוא נהרס על ידי עובדי הרכבת, שראו בו איום על ביטחונם התעסוקתי.
גרנאסטרפותריום
גרנאסטרפותריום (שם מדעי: Granastrapotherium; תרגום מספרדית: "אסטרפותריום גדול") הוא סוג של יונק גדול מהסדרה הנכחדת אסטרפותרים, אשר חי באמריקה הדרומית באמצע תקופת המיוקן. בסוג זה יש מין אחד - Granastrapotherium snorki, אשר התגלה ב-1997 במדבר טטאקואה בקולומביה.
הגרנאסטרפותריום הגיע לאורך 3.5-4 מטר ולמשקל 2.5-3.5 טון, מה שהופך אותו לאחד מגדולי הסוגים בסדרתו. במראהו הוא הזכיר טפיר ענקי עם דמיון מסוים למיני פילים קדומים והוא הכיל חדק ארוך ושפוף מקצה לסתותיו. היו לו 4 חטים בולטים מקצוות הלסת, אשר הזכירו את שיני הפלאומסטודון ושורת שיניים טוחנות מאחוריהם המעידות שהיה אוכל צמחים. סוג זה קרוב מאוד לקסנאסטרפותריום מאותה תקופה.
מבנה החדק שלו עזר ללפות עלים מהעצים והיה ארוך ממבנה של אסטרפותרים אחרים. הוא היה יצור חצי-מיימי כמו היפופוטם וניזון מצמחים.
גלית אלדר
גלית אלדר (נולדה ב-24 באוגוסט 1973) היא סופרת ישראלית.
קורות חייה
גלית אלדר נולדה וגדלה בחולון, בהיותה בת 13 נסעה עם הוריה לניו יורק במסגרת שליחות מבנק לאומי, שם למדה בבית ספר יהודי. היא שבה לישראל בגיל 17 ובמקום לעשות כיתה י"ב התחילה ללמוד לתואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן. בצבא שירתה בבסיס מפרשית, בחיל מודיעין בדרום הארץ ובתום הסדיר שירתה במילואים. לאחר הצבא עבדה כדיילת קרקע באל על ובמקביל למדה לתואר ראשון במדעי החברה בבר-אילן. לאחר התואר עשתה תעודה בעיתונות ותקשורת בבר-אילן לבוגרי תואר ראשון. באותה עת עברה קורס מכירות מטעם אל על, ואחריו הייתה מנהלת פרסום באגף מטענים באל על.
בשנת 2000 התמנתה אלדר למנהלת תקשורת שיווקית בחברת סטרט-אפ ובעקבות בועת הדוט קום, פשטה החברה את הרגל, היא מצאה את עצמה ללא עבודה בהריון מתקדם, בנה נולד והיא החלה לכתוב את ספרה הראשון, שראה אור ב-2004. ב-2006 יצא לאור ספרה השני וב-2008 ספרה השלישי. ב-2007 נהייתה עוזרת ראש תחום פיננסיים בסוכנות ביטוח והיום היא מנהלת שיווק וקשרי סוכנים. במהלך כל השנים שימשה כסופרת צללים של אנשים שונים שרצו להוציא רומנים או ספרי זכרונות.
בשנים האחרונות עסקה אלדר בתחום מכירות וניהול מועדוני כושר. היום מנהלת ספורטן הוד השרון.
גלית אלדר נשואה לעמית אלדר, מנהל פרויקטים במחשבים ולהם שלושה ילדים, תומר אלדר, רועי ונועה.
ספריה
כבר לא שם, ספרית מעריב, 2004
מתאר את הקונפליקט של האישה המודרנית בת זמננו, הנקרעת בין השאיפה לממש את האני שלה, לבין הצורך שלה להיות אמא ובת זוג מושלמת. הספר מספר בין השאר על אישה שאינה מעוניינת להביא ילדים לעולם ונתקלת בשל כך בעוינות בחברה הישראלית. הוא מתאר כיצד ערך של חברות בין נשים עלול להתנפץ בחיים, דבר שקורה הרבה בגלל גבר ובגלל קנאה שמתעוררת בין נשים.
פול מון, ספרית מעריב, 2006
שם הספר לקוח ממסיבת הפולמון אשר מתקיימות בתאילנד, שם חציו הראשון של הספר מתרחש. ואילו חציו השני מתרחש שמונה שנים אחר-כך. הספר דן בשאלה האם מאורעות חיינו הם גורל או צירוף מקרים. בחלקו הראשון הוא מתאר הרפתקאות ואהבות בחופי תאילנד ועל החיים במצב רוח איטי ורגוע. בחלקו השני הוא מתאר כיצד הגיבורה מתמודדת עם פציעה של בן-זוג.
סדקים, ספרית מעריב, 2008
סויוז TM-16
סויוז TM-16 (ברוסית: Союз TM-16) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-24 בינואר 1993 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה, כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים: גנאדי מנאקוב, ואלכסנדר פולישצ'וק. המטרה העיקרית של הטיסה הייתה עגינה בתחנת החלל מיר וביצוע מחקרים שונים.
עגינה לתחנת החלל מיר עברה ללא בעיות וצוות התחיל בביצוע מחקרים לפי התוכנית. "סויוז TM-16" היה מצויד בהתקן עגינה מיוחד שתוכנן למעבורת החלל בוראן. מכיוון שבהמשך תוכנית זו בוטלה, חלליות רוסיות לא צוידו יותר בהתקן עגינה זה.
חברי הצוות ניסו לפרוס רפלקטור בקוטר של 20 מ'. מטרת רפלקטור זה היה להחזיר את אור השמש ולהאיר מתחמים מרוחקים בקרקע. הניסוי נכשל כי קוסמונאוטים לא הצליחו להגיע לפתיחת הרפלקטור במלואו. בנוסף לכך בוצעו מחקרים בתחום ביולוגיה, רפואה ותורת החומרים.
בחלק משמעותי של זמן הטיסה בוצעו פעולות תחזוקה ותיקון של ציוד תחנת החלל. ב-14 באפריל ו-18 ביוני 1993 בוצע פעילות חוץ רכבית. מטרת פעילות זו הייתה שינוי מיקום של פאנלים סולריים. כמו כן בוצע תיקון אנטנת קשר.
במהלך שהיית הקוסמונאוטים בתחנת החלל בוצע אספקת ציוד על ידי חלליות פרוגרס M-16, פרוגרס M-17 ופרוגרס M-18.
ב-3 ביולי 1993 לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TM-17. ב-22 ביולי חללית "סויוז TM-16" התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה גנאדי מנאקוב, אלכסנדר פולישצ'וק וז'אן פייר אניירה מצרפת שהגיע לחלל בחללית "סויוז TM-17". הם נחתו באותו יום בצפון קזחסטן.
חוואלי
חוואלי (בערבית: حولي) היא עיר בכווית, המשמשת כבירת מחוז חוואלי. העיר נמצאת במטרופולין של העיר כווית.
דמוגרפיה
נכון לשנת 2022, אוכלוסיית העיר מונה 218,141 תושבים.
עד פרוץ מלחמת המפרץ שכנו בעיר פלסטינים רבים, אך רובם עזבו אותה.
כיום מתגוררים בעיר מיעוטים רבים, בהם: הודים, לבנונים, מצרים, נפאלים, סורים, עיראקים ופקיסטנים.
קרל רובין
תולדות חייו
קרל (חיים) רובין בן יצחק נולד ב-1899 בשניאטין שבגליציה, תחת שלטון האימפריה האוסטרו הונגרית, ולמד אדריכלות בבירה וינה. בשנת 1920 החליט רובין לעלות לארץ ישראל והשתקע בתל אביב. במהלך שהותו הראשונה בארץ עבד רובין תחילה כשנתיים עם אלכסנדר ברוולד ולאחר מכן כשלוש שנים עם האדריכל ריכרד קאופמן. פעל בעיקר בתל אביב ותכנן מבני מגורים, גנים ומבני ציבור.
בשנת 1931 החל לעבוד במשרדו של האדריכל היהודי אריך מנדלסון שבברלין, במהלך עבודתו הושפע רבות מסגננו הייחודי של מנדלסון, והשפעה זאת ניכרת בעבודותיו.
עבודותיו של רובין בסגנון הבאוהאוס הובילו, יחד עם מבנים אחרים בסגנון זה, להכתרתה של תל אביב כאתר מורשת עולמית, וכ"עיר הלבנה". ב-1938 הוזמן לבגדאד, שם תכנן ארמון לרופאו הפרטי של המלך פייסל. בשנת 1941 תכנן יחד עם יצחק יעבץ את בית האוסף הארכאולוגי של האוניברסיטה העברית בירושלים בהר הצופים. בדמשק תכנן את בית העירייה בשנת 1943. המבנה האחרון שתכנן היה בית הספר אורט לטקסטיל ברמת גן.
קרל רובין נפטר בט"ו בשבט, תשט"ו (1955), לאחר מחלה קשה. נטמן בבית העלמין הישן בהרצליה. הותיר אישה, מרגוט.
עבודותיו
קרל רובין תכנן מבנים בעיקר בסגנון הבינלאומי, ועבודותיו התרכזו בעיקר בתל אביב, ובהן:
הפיגוע במרקש (2011)
הפיגוע במרקש הוא פיגוע טרור שאירע ב-28 באפריל 2011, בעיר מרקש שבמרוקו בו נהרגו 17 בני אדם. הפיגוע הרס את בית הקפה ארגנה בכיכר ג'אמע אל-פנא, מוקד תיירות פופולרי. לפחות 20 בני אדם נפצעו. רוב ההרוגים היו תיירים, כולל קבוצה אחת של סטודנטים צרפתים.
הפיגוע
ב-28 באפריל 2011, מעט לפני הצהריים, אירעה פיצוץ בתוך בית הקפה "ארגנה", בכיכר ג'אמע אל-פנא בעיר מרקש. בעקבות הפיצוץ נהרגו 18 בני אדם ונפצעו 25 נוספים, ובית הקפה נהרס לגמרי. בתחילה הרשויות טענו כי האירוע נגרם כתוצאה מפיצוץ גז בשוגג, אך מאוחר יותר דווח כי הפיצוץ בוצע על ידי "פושעים" ו"מחבלים".
מרוקו האשימה את אל-קאעידה במגרב האסלאמי באחריות לפיגוע. ארגון הטרור מבצע פעולות טרור ומרידה רבים באזור המגרב מאז 2002. עם זאת, אל-קאעידה הכחישה אחריות לפיצוץ.
ב-28 באוקטובר 2011, בבית המשפט ברבאט, נדון עאדל אל-עות'מאני למוות על השתתפותו בפיגוע. עבד אלחכים דאה קיבל מאסר עולם, וארבעה משתתפים אחרים בפיגוע קיבלו ארבעה שנות מאסר ושלושה נוספים קיבלו שנתיים מאסר. הנאשמים התלוננו שהתיק נגדם מבוסס על הודאות שנתנו בעקבות עינויים שעברו וחסרות ראיות מוצקות.
נפגעים
17 בני אדם נהרגו, מתוכם ארבעה עשר מתו במקום, בעוד ששלושה נוספים מתו מפצעיהם למחרת. 25 בני אדם נפצעו, ארבעה באורח קשה, כולל האקר המחשבים הרוסי רומן סלזנב.
הנפגעים היו שמונה אזרחים צרפתים, בהם ילדה בת 10, במקור מצפון צרפת, אישה ישראלית-קנדית ובעלה המרוקאי, אזרח מרוקאי נוסף, בריטי (פיטר מוס, בן 59, תושב לונדון שהיה כותב לשעבר בעיתון ג'ואיש כרוניקל), הולנדי, שווייצרי ופורטוגלי. השווייצרי והפורטוגלי היו בני משפחה של שני ילידי טיצ'ינו שנפצעו גם הם בפיגוע.
מבין הפצועים, 14 אושפזו וארבעה מתוכם הוחזרו לארצם יום למחרת (שני שווייצרים ושני רוסים), בעוד ששאר הפצועים עזבו את בית החולים לאחר שקיבלו את הטיפול הדרוש. אחד הפצועים השווייצרים מת מאוחר יותר כשאושפז בבית החולים בציריך.
אלאיס טבשאן
אלאיס טבשאן (בהולנדית: Elayis Tavşan; נולד ב-30 באפריל 2001 ברוטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ניימכן מליגת העל ההולנדית.
קריירת מועדונים
טבשאן גדל במחלקת הנוער של ספרטה רוטרדם. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות ספרטה רוטרדם, טלסטאר ספורטקלאב וניימכן במסגרת ליגת המשנה ההולנדית. בעונת 2021/2022 החל לשחק עם ניימכן בליגת העל ההולנדית.
קריירה בינלאומית
טבשאן הוא חלק מסגל נבחרת הולנד עד גיל 21. נכלל בסגל הנבחרת לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023.
לוח מחוונים
לוּחַ מַחְוָנִים (מכונה גם דֵּאשְׁבּוֹרְד, מאנגלית: dashboard) הוא לוח בקרה המצוי בכלי רכב, לנגד עיני הנהג, וכולל מחוונים (אנלוגיים או דיגיטליים) המציגים לנהג את נתוני מאפייני הנסיעה של הרכב, כגון מהירות.
היסטוריה
עוד לפני המצאת המכונית שימש לוח, שהיה לרוב עשוי מעץ או מחתיכת עור, את רוכבי הכירכרות להגנה מפני שלג, עפר ואבנים שהועפו עליהם מאוכפי הסוסים בעת רכיבה. לוחות אלו היו מונחים לפני הרוכב וחסמו את העפר מפניהם ואיפשרו להם רכיבה נוחה ובטוחה יותר.
התפתחות
ברכבים הראשונים הוצגו לוחות שלא כללו נתונים בסיסיים לרבות מד מהירות, מד דלק וכדומה, אלא הכילו לרוב רק סוויץ' (חור הכניסה למפתח המכונית, המשמש להתנעתו). לעומת זאת, כשהתפתחה תעשיית מרוצי המכוניות, שחייבה תצוגת נתונים חיונית במכוניות מרוץ, לוח המחוונים הכיל מחוונים לנהג. כתוצאה מכך, תעשיית המכוניות הכללית הושפעה כולה וכיום כל מכונית מכילה לוח מחוונים המציג לנהג נתונים בסיסיים: מד מהירות, מד דלק, נורות הבהוב, ומד הילוכים. כמו כן, לוח המחוונים מכיל עוד שלל נתונים ואזורי תצוגה המשתנים ממכונית למכונית.
לשם ראייה ברורה, ההגה מעוצב בצורה "חלוּלה", בניגוד להגה שהיה מעוצב בצורת עיגול מלא בראשית תעשיית המכוניות.
במכוניות מרוץ, לרבות מכוניות הפורמולה אין לוח מחוונים - נתוני הרכב מוצגים בתצוגה דיגיטלית על גבי ההגה, שאף הוא מעוצב בצורה שונה ומכיל כפתורי הפעלה ושליטה.
תצוגה
ברוב המכוניות והאופנועים ישנו שילוב בין שני הסוגים.
דגמים
בעבר הכילו לוחות מחוונים רק רכיבים להצגת נתונים בסיסיים: מד מהירות, מד דלק ומד הילוכים.
כיום, יש שלל דגמים וסוגים של לוחות מחוונים המעוצבים בסגנונות שונים ומכילים שלל אמצעי מותרות שלא מחייבים בעת נסיעה: לוח המחוונים יכול לכלול שעון, מסך בו מותקנת תוכנת GPS מובנית, פאנל אודיו - המכיל רדיו ומאפשר קליטת דיסקים, קלטות אודיו ועוד. בלילה, מצוידים לוחות אלו בנורות הארה המאפשרות ראייה ברורה של נתוני הנסיעה. ישנם כמה לוחות המכילים חומר זרחני המחזיר אור, כדי להציג טוב יותר את נתוני הנסיעה בעת נסיעה בלילה.
בעיות אכילה והאכלה אצל תינוקות ופעוטות
הקשיים העולים סביב תהליך האכילה וההאכלה משפיעים על האינטראקציה בין ההורים לילדם. ההורים עשויים לחוש דאגה, תסכול וחוסר אונים. מעבר לכך, לבעיות אכילה בשנים הראשונות לחיי הילד עשויות להיות השלכות על המשך התפתחותו. פנייה לאיש מקצוע לשם אבחון וטיפול מתאים מסייעים להתגבר על הקושי ולמנוע בעיות נוספות.
שלבי התפתחות האכילה
התפתחות מיומנות אכילה היא תהליך מורכב המושפע מגורמים אנטומיים, נוירופיזיולוגיים, סביבתיים, חברתיים ותרבותיים. התפתחות האכילה נעשית במקביל להתפתחות המוטורית של התינוק. הבשלת המערכות המוטוריות והתחושתיות היא תנאי הכרחי להתפתחות יכולת אכילה תקינה. אף על פי שהאכילה היא צורך פיזיולוגי ונוירולוגי, מיומנויות אכילה נרכשות בתהליך למידה שמושפע מהתנסויות וקשור גם במזג אישי וביחסים בין אישיים, סביבתיים ותרבותיים.
לפי הנחיית ארגון הבריאות העולמי והמלצת משרד הבריאות בישראל התינוק יקבל את תזונתו  מחלב אם או תחליף חלב אם בלבד בששת חודשי החיים הראשונים. לאחר גיל זה החלב אינו מהווה מזון המספק את כל צרכיו התזונתיים של התינוק. בנוסף, רפלקס הוצאת הלשון (Extrusion Reflex) של גיל הינקות נעלם, ומתפתחת היכולת להביע רצון למזון על ידי פתיחת הפה והיכולת לבליעת מזון שאינו נוזלי. אם בגיל שישה חודשים לא מציעים מזון לא נוזלי, עלולים להתעורר קשיים בהאכלה בהמשך. תקופת המעבר נמשכת מספר חודשים, והמעבר ל"מזון מבוגרים", על כל ההתאמות הכרוכות בו, נעשה בגיל 10–12 חודשים, אם כי הוא מושפע מהעדפותיו האישיות של הילד. הרגלי האכילה של הילד נקבעים בשנים הראשונות לחייו וחשיפה לסוגי אוכל רבים ומגוונים חשובה בגיל זה.
סימפטומים שעשויים להעיד על קיומן של בעיות אכילה והאכלה
לא כל סימפטום שמופיע מעיד בהכרח על קיומה של בעיית אכילה ופעמים רבות מדובר בתופעה נורמטיבית. על מנת שהתופעה תאובחן כבעיית אכילה עליה לעמוד במספר קריטריונים ולהיות מאובחנת על ידי איש מקצוע. בכל מקרה של חשש או התלבטות לגבי הרגלי האכילה והתפתחות מיומנויות האכילה של הילד, או במצב בו מתעורר קושי במהלך ההאכלה, מומלץ להתייעץ עם איש מקצוע העוסק בתחום (קלינאי תקשורת, רופאי ילדים ותזונאים), על מנת למנוע התפתחותה של בעיית אכילה בעתיד.
קיימים סימנים שונים העשויים להעיד על בעיות אכילה והאכלה. לא כל הסימפטומים יופיעו אצל כל הילדים:
הגורמים לבעיות האכילה
בעיות בהאכלה, גדילה וקבלת מזון, יכולות לנבוע מאחד או מכל שלושת המקורות הבאים: מצב רפואי או פיזי של התינוק, בחירת מזון לא נכונה או דינמיקה לא הולמת סביב האכלה.
הגורמים לבעיות האכילה נעים על טווח ממקור אורגני בלבד, כמו שניתן לראות אצל פגים שעברו הנשמה ממושכת וכדומה, לבין בעיה תפקודית ממקור סביבתי. חלק מהבעיות מקורן הוא בשילוב של מקור אורגני וסביבתי.
אלו הם חלק מן הגורמים לבעיות האכילה וההאכלה בקרב תינוקות ופעוטות:
גורמים אורגניים
הגורמים האורגניים הראשוניים עלולים להביא גם להתפתחותן של בעיות רגשיות סביב ההאכלה. לעיתים התינוק אינו נחשף למגוון מזונות או מתקשה לפתח מיומנויות אכילה שונות בשל מגבלות פיזיות (למשל עיכוב באכילה עצמאית או לעיסת מרקמים קשים בשל קושי מוטורי). התינוק עשוי לפתח סלידה ממזונות מסוימים אף על פי שהמערכות הפיזיולוגיות כבר בשלות להתמודד עם המזון. למשל, ילד שסבל מרפלוקס עבר חוויה של כאב סביב נושא האכילה ולכן עשוי להימנע ממזון בעל מרקם קשה, גם לאחר שהבריא. מעבר לכך, גם ההורים עשויים לחוש חרדה או תסכול במצבים אלה ועלולה להתפתח דינמיקה לא הולמת סביב האוכל. חשוב מאוד שילדים עם קשיים אורגניים יהיו תחת מעקב של אנשי מקצוע בתחום האכילה והוריהם יקבלו ייעוץ והדרכה התואמים לשלבי ההתפתחות של ילדם.
גורמים סביבתיים-רגשיים
הגורמים הסביבתיים עשויים להתפתח בשל חוסר מודעות של ההורים, ציפיות שאינן תואמות את התפתחותו, צרכיו ורצונותיו של התינוק, חרדה של ההורים ומאבקי כוח ביחסי הורה-ילד. כמו כן, אצל ילדים עם קשיים אורגניים יש סיכוי רב יותר שיתפתחו גם בעיות סביבתיות.
סוגי בעיות האכילה וההאכלה
איירין שאטור (Irene Chatoor), פסיכיאטרית ילדים, סיווגה את בעיות האכילה בגיל הרך על פי הגורמים השונים:
מלידה ועד גיל חודשיים
בעיות הקשורות בוויסות מערכות הקשורות ברעב ושובע, ערנות ושינה. התופעה קשורה בעיקר במזג של התינוק. התינוק צריך להיות במצב של ערנות שלווה על מנת שיוכל לאותת כראוי על תחושת רעב או שובע. המטפל צריך לקרוא את איתותיו של התינוק ולהגיב בהתאם. אצל תינוקות עם קשיי האכלה הקשורים בוויסות נראה את הקשיים כבר בתקופה שלאחר הלידה, התינוקות יהיו רדומים או לחוצים מדי על מנת לאכול ולא יעלו במשקל באופן מספק.
גיל חודשיים עד חצי שנה
הבעיות המופיעות בגיל זה עשויות לנבוע מקשיים בהדדיות, כלומר בקשר הורה-ילד. בגיל זה מתאפיין הקשר שבין ההורה והתינוק בקשר עין, הפקות קוליות ומגע הדדי וקיימת אינטראקציה משמעותית סביב ההאכלה. במידה ויש הפרעה בהתקשרות של הילד עם ההורה תהיה לכך השפעה על ההאכלה והגדילה של התינוק. התינוקות יראו עיכוב בתגובות חברתיות (קשר עין, חיוך ומלמול) בזמן ההאכלה על ידי המטפל העיקרי. בעיות ההאכלה במקרה של הפרעה בהתקשרות אינן קשורות בבעיות פיזיולוגיות או הפרעות התפתחותיות. ההפרעה מתקשרת בספרות לחסך אימהי (היעדר אם) ולקטגוריה הרחבה של הזנחה. מזהים הפרעת האכלה זו בעיקר כאשר התינוק נזקק לטיפול חירום. לרוב, האימהות אינן מודעות כלל לקיומה של בעיית אכילה או גדילה.
גיל חצי שנה עד תשעה חודשים
בעיות המתחילות בתקופת המעבר לאכילה עם כפית או לאכילה עצמאית. בתקופת המעבר לכפית היבטים של תלות ועצמאות עולים מדי יום בסיטואציית ההאכלה. הילד לומד להבחין בין תחושות של רעב ושובע. בעיית אכילה עשויה להתפתח כאשר ההורה אינו קורא נכון את איתותיו של התינוק ומגיב לצרכים רגשיים במתן אוכל. הילד מתקשה להבחין בין רעב לצורך רגשי ולומד לאכול או לסרב לאכול בתגובה לתחושות של שעמום, תסכול, כעס או בדידות. כלומר, האוכל מווסת דרך מצבו הרגשי של הילד והוא עלול לפתח הפרעת האכלה. הילד עשוי לסגור את פיו ולסרב לאכול. התופעה נקראת "אנורקסיה של הינקות" (Infantile anorexia) והיא יכולה לבטא קושי בהיפרדות. סירוב של ילד לאכול לא בהכרח מעיד על קיומה של הפרעת האכלה ופעמים רבות מדובר בתופעה נורמטיבית שבה ילד מביע את רצונו לא לאכול מזון מסוים או שהוא שבע. על מנת שהתופעה תאובחן כ"אנורקסיה של הילדות" עליה לעמוד במספר קריטריונים:
גיל תשעה חודשים עד שנתיים
סלידה חושית מאוכל. תופעה זו נקראת בספרות גם "בררנות באוכל". התופעה השכיחה בשלב בו הילד נחשף למגוון רב של מזונות. הילד מסרב לאכול אוכל עם מרקם, טעם, מראה או ריח מסוים. פעמים רבות לילדים אלה יהיו רגישויות תחושתיות בתחומים אחרים כגון: מגע של דשא, חול, בדים מסוימים, גריבת גרביים, רעשים וריחות.
הורים מדווחים שהילדים מסרבים לטעום אוכל חדש, ולעיתים לא מוכנים לאכול אוכל שנגע באוכל אחר. הימנעות מקבוצת מאכלים מסוימת עלולה לגרום לחסכים תזונתיים, לירידה בתפקוד המוטורי ולהפרעות בדיבור בשל העדר מיומנויות לעיסה.
בעיית אכילה הקשורה במצב רפואי
עשויה להופיע בכל גיל. ידועות הפרעות האכלה שקשורות בבעיות רפואיות, למשל: רפלוקס, לשון קשורה, חך שסוע, פגים, שיתוק מוחין ועוד.
הפרעת אכילה פוסט-טראומטית
עשויה להופיע בכל גיל. קשורה לאירוע טראומטי שחווה הילד באזור הפה או במערכת העיכול (ניתוחים, הנשמה, האכלה בכוח, אירוע קיצוני של השתנקות, האכלה באמצעות זונדה). ההורים מתארים את הופעת ההפרעה לאחר אירוע של כמעט חנק, או הקאות קשות בעקבות שתייה מבקבוק. הילדים מסרבים לאכול בבכי, בעיטות או סגירת הפה. כשהאוכל מונח בפה שלהם הם לא בולעים אותו, יורקים או מקיאים אותו. הפרעה כזו היא מסוכנת וילדים רבים הלוקים בה נאלצים להיות מוזנים בזונדה כדי לשרוד. אבל שיטת האכלה זו, שעוזרת להם לשרוד, מונעת מהם את החוויה של רעב, ומגבירה את מורכבות הפרעת האכילה.
סירוב לאכול בא לאחר אירוע טראומתי שעורר את התופעה והסירוב לאוכל בא לידי ביטוי באחת הדרכים הבאות :
השלכות של בעיות אכילה
התזונה ורכישת מיומנויות אכילה בשנתיים הראשונות לחייו של הילד הן קריטיות להמשך התפתחותו. מחקרים שונים הראו כי אצל תינוקות ופעוטות עם בעיות אכילה נצפו עיכוב התפתחותי, בעיות גדילה, חסרים תזונתיים בוויטמינים, חלבונים ומינרלים שונים, ירידה בתפקוד האינטלקטואלי והפרעה לקשר בין האם לילד. כמו כן נמצא כי אצל חלק מהילדים שבעיות האכילה שלהם לא טופלו בינקות התפתחה בהמשך הפרעת אכילה. הפרעת האכילה התבטאה בתחושות שובע לא מאוזנות, חוסר הנאה מאוכל, עצבנות סביב תהליך האכילה, אכילה איטית ומועטה ובררנות. סירוב לאכול בינקות נקשר לבעיות התנהגות ובעיות רגשיות בילדות כגון חרדה, בעיות חברתיות, תנודות במצבי הרוח ותלונות על מיחושים גופניים.
במחקרים שעקבו אחר ילדים שגילו בררנות באכילה לאורך זמן נמצא כי הבררנות נמשכה גם בגילאי בית הספר ובעקבותיה היו מאבקים סביב האוכל והכנת מאכלים מיוחדים לילד. חלק מהילדים שגילו בררנות באוכל היו בעלי משקל נמוך. עם זאת, בעיות האכילה לא תמיד מתבטאות במשקל נמוך, אך יש להן השפעות שליליות שלא תמיד ניתן להבחין בהן בגילאים הצעירים ולכן חשוב לאבחן ולטפל כבר בשלב מוקדם.
הקשר בין אכילה ודיבור
שרירי הלסת, הלשון, הגרון והחך פעילים הן בזמן האכילה והן בזמן הדיבור. שרירים אלה מתחזקים על ידי פעולות האכילה השונות: מציצה, נגיסה, לעיסה ועוד. כלומר, להתפתחות מיומנויות האכילה יש השפעה ישירה על התפתחות הדיבור. התינוק מתנסה במאכלים בעלי מרקמים שונים ובכך מפעיל שרירים ותחושות שונות באיברי ההיגוי, כפי שבהמשך יתנסה בהגיית הברות שונות. חוויה חושית ומוטורית באזור הפה היא הכרחית להתפתחות תקינה של דיבור.
אבחון בעיות אכילה
מחקרים רביםמצביעים על כך שאבחון וטיפול מוקדם עשויים למנוע השלכות עתידיות של בעיות אכילה. ברוב הילדים עם בעיות אכילה קלות ההורים והמטפלים, בייעוץ עם רופא הילדים, אמורים להתמודד בהצלחה עם הבעיות. במקרים המורכבים יותר ניתן להיעזר באנשי מקצוע נוספים: קלינאית תקשורת, תזונאית וגסטרואנטרולוג ילדים. או לפנות למרפאות אכילה שבהן צוות רב מקצועי הכולל: קלינאית תקשורת, מרפאה בעיסוק, רופא ילדים, פיזיותרפיסט, פסיכולוג ותזונאית.
לאבחון מספר שלבים:
הטיפול בבעיות האכילה
הטיפול משתנה בהתאם לגורם ולסימפטומים ומותאם לכל ילד באופן אישי על סמך ממצאי האבחון. לרוב יהיה שילוב בין אפשרויות הטיפול השונות:
קישורים חיצוניים
סרטון הדרכה בנושא האכלה- בית חולים אלי"ן https://www.youtube.com/watch?v=sAk7YLJlN1k&feature=youtu.be
דיזנטריה
בּוֹרְדָם או דִּיזֶנְטֶרְיָה (באנגלית: Dysentery) היא שלשול חמור, המלווה לפי הגדרה בדם וריר בצואה, וכן בחום גבוה, הנובע מזיהום במערכת העיכול. המושג מתייחס יותר לתסמינים הנגרמים על ידי מחלות או מצבים בריאותיים שונים, ובדרך כלל אינו משמש כשם של מחלה בפני עצמה.
טפילים
לדיזנטריה יכולת הדבקה גבוהה מאוד. המחלה שכיחה יותר בקיץ מאשר בחורף. חולי איידס מועדים במיוחד להידבקות; רבים מהם אכן נדבקים במחלה ומתקשים להיפטר ממנה ומסיבוכיה, העלולים להיות קטלניים עבורם.
על החולים בדיזנטריה לשתות כמויות גדולות של נוזלים על-מנת למנוע התייבשות כתוצאה מהשלשול. במקרים חמורים נדרש עירוי תוך-ורידי כדי לספק את הנוזלים החסרים. לא מומלץ לצרוך תרופות נגד שלשול, שכן הן מאריכות את משך המחלה.
שיגלוזיס
שיגלוזיס היא מחלה הנגרמת על ידי מיני החיידק Shigella המפורטים לעיל ומועברת בדרך-כלל לבני אדם על ידי מים או מזון המזוהמים בצואה (מחזור צואה-פה). למזונות מסוימים סיכוי גבוה יותר לשאת את החיידק: תפוחי אדמה, דגי טונה, פסטה, מוצרי חלב, בשר עוף וירקות לא-מבושלים. רובן המוחלט של ההדבקות מתרחשות עקב דרכי מים מזוהמות (במדינות עניות, בדרך-כלל) או גהות (היגיינה) לקויה של עובדי מזון.
סוג חיידקי השיגלה התגלה בתחילת המאה ה-20 על ידי המיקרוביולוג היפני קיושי שיגה, ועל שמו הוא קרוי. ישנם ארבעה מינים השייכים לסוג זה, כולם גורמים למחלה; הנפוץ שבהם: Shigella dysentariae. חיידק זה מפריש רעלן המפרק קשרים גליקוזידיים ב-rRNA, המרכיב את הריבוזומים, בהם מיוצרים חלבוני התא. יצור החלבונים נפסק והתא מת במהרה. החיידק תוקף בדרך-כלל תאי אפיתל במעי הגס; מותם של אלו גורם להפסקת ספיגת המים במעי, וכתוצאה מכך - לשלשול ולאיבוד מים.
שיגלוזיס גורמת, בין השאר, לכאבים ולהתכווצויות בבטן, הקאה, חום גבוה, כאבים בפי הטבעת, דם בצואה וכאמור - שלשול חמור, אשר עלול לגרום להתייבשות. סיבוכים אפשריים הם דלקות בדרכי השתן, אלח דם (זיהום חמור בדם) ואי-ספיקת כליות. בכ-3% מהחולים במחלה ישנה נטייה גנטית מסוימת, העלולה לגרום להופעת תסמונת רייטר - מחלה המשלבת כאבי פרקים, גירוי בעיניים וכאב בזמן הטלת שתן.
החולים בשיגלוזיס מחלימים בדרך-כלל מעצמם תוך פחות משבוע; למרות זאת, נהוג לטפל במחלה באמצעות אנטיביוטיקה כדי למנוע סיבוכים אפשריים והדבקות.
אפשרויות הטיפול האנטיביוטי בשיגלוזיס:
טיפול דרך הפה:
טיפול תוך ורידי: תרופת הבחירה היא צפטריאקסון (רוצפין).
במדינות העולם השלישי כ-5% עד 15% ממקרי השיגלוזיס קטלניים. בארצות הברית נדבקים בכל שנה כ-18,000 איש.
אמביאזיס
אמביאזיס, או דיזנטריה אמבית, היא מחלה הנגרמת על ידי הפרוטיסט Entamoeba hystolitica וגם כן מועברת על ידי מים או מזון מזוהמים. בנוסף, היא יכולה להיות מועברת באמצעות מגע מיני. אנשים נגועים יכולים לחיות עם המחלה במשך שנים ללא כל סימן, אך בזמן זה הם מפרישים צואה נגועה ויכולים להדביק בקלות אנשים אחרים.
האמבה, אשר שוכנת כל העת במעי הגס אצל אנשים נגועים, תוקפת עם התפרצות המחלה (רק אצל כ-16% מהנשאים) את דפנות המעי וגורמת לכיבים ולדימומים. סיבוכים אפשריים הם פריטוניטיס (דלקת של קרום המעי) וכן דלקות וכיבים באיברים שונים בגוף, בעיקר בכבד. כל הסימפטומים של שיגלוזיס רלוונטיים גם כאן. שיעור התמותה נמוך בהרבה מזה של שיגלוזיס.
האנטיביוטיקה העיקרית המשמשת לטיפול בדיזנטריה אמבית היא מֵטרונידָזוֹל.
הדיזנטריה גרמה למותם של האישים הבאים:
תנועת החזרה לאפריקה
תנועת החזרה לאפריקה (באנגלית: Back-to-Africa movement) היא תנועה של האוכלוסייה השחורה, הידועה גם כ"תנועת הקולוניזציה" או כ"ציונות השחורה" או כ"תנועה השחורה בארקנסו". התנועה השחורה פעלה בארצות הברית ומטרתה הייתה להחזיר את העבדים השחורים בארצות הברית לאפריקה ללא קשר למקום שבו נולדו, כדי לחזור למקום שממנו הגיעו אבותיהם כעבדים. אף על פי שלבסוף מעט אפריקאים-אמריקאים יחסית היגרו בחזרה לאפריקה, תנועה זו מספקת עדות לבחינת ההתפתחות של זכויות האזרח בארצות הברית. למרות מאמציה הרבים של התנועה השחורה להוביל להגירה לאפריקה, תיעוד פעילות התנועה נשאר יחסית מוזנח בספרות ההיסטורית.
היסטוריה
התנועה החלה לפעול בשנת 1877. תקופת הפעילות האינטנסיבית ביותר התרחשה בין 1877–1890. התנועה המשיכה את פעילותה גם במאה ה-20 על ידי מרקוס גארבי, שראה בשורשים האפריקאים מקור גאווה, ועודד אנשים ממוצא אפריקאי לחזור למולדת האתנית שלהם.
25 בדצמבר
25 בדצמבר הוא היום ה־359 בשנה (360 בשנה מעוברת) בשבוע ה-52 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 6 ימים.
תנועת החזרה לאפריקה
התבססות התנועה מחדש
השחורים אשר נשארו באמריקה והיגרו לאזורים צפוניים, עדיין חוו תסכולים והתמודדויות עם החברה העירונית. על אף רצונם של השחורים להשתקע, הם נשארו ממוקמים בתחתית ביחס ללבנים באזור, הן מבחינה כלכלית והן מבחינה חברתית. על רקע זה, התבסס מעמדה של התנועה מחדש בשנת 1920, הפעם על ידי מרקוס גארבי. מרקוס גארבי היה מנהיג זכויות שחור, יליד ג'מייקה. גארבי האמין כי אין אפשרות לשחורים ולבנים לחיות יחד בהרמוניה. גארבי היה שייך למעמד הפועלים, והקיצוניות בה נקט פנתה אל רבים מן השחורים העניים יותר ממדינות ארצות הברית. הוא נתקל בהתנגדות רבה מצד לבנים אשר דחו את רעיונותיו. חלק מרכזי ממשימתו היה להנחיל גאווה גזעית בשחורים, על בסיס השורשים האפריקאים המשותפים להם. על כן, שם לעצמו למטרה להקים ממשלה לשחורים באפריקה. הוא התנגד לשלטון הקולוניאלי והאמין שאפריקה צריכה להישלט על ידי אפריקאים ולא על ידי לבנים. על כן, גארבי עודד את כל האנשים אשר מוצאם אפריקאי לחזור לאפריקה. הוא מימן חברת הסעות לאנשים שחורים בלבד שנקראה "The Black Star Line", על מנת לסייע בהעברת שחורים לאפריקה. אולם, חברה זו נכשלה, והוא הואשם בהונאה ונכלא למשך כשנתיים כשלאחריהן נשלח לג'מייקה. מאחר שכמעט שלא היה בסיס להאשמות נגדו, שוער כי הרשעתו קודמה על ידי מניעים פוליטיים של לבנים שהתנגדו לפעולותיו. נראה אפוא כי גארבי התקבל בהתנגדות רבה, הן מצד לבנים אשר דחו את העליונות שייחס לשחורים, והן מצד מנהיגים שחורים אשר התנגדו להגירת שחורים לאפריקה וטענו כי לשחורים כן יש מקום בארצות הברית. גארבי המשיך בפעולותיו למען שחורים עד מותו בשנת 1940. על אף היותו דמותו שנויה במחלוקת, פעולתו לקידום עצמאות וגאווה בקרב שחורים הרשימה והותירה רושם על מנהיגי זכויות אזרח רבים כמו מרטין לותר קינג ועוד אחרים.
תנועת ההתיישבות האמריקאית
בשנת 1816 נוסדה תנועת ה- ACS) American Colonization Society) תנועה אמריקאית מטעם האוכלוסייה הלבנה שמטרתה הייתה להחזיר שחורים חופשיים ועבדים שחורים בחזרה לאפריקה. התנועה נוסדה על ידי רוברט פינלי, אדם לבן מניו ג'רזי. רוברט פינלי התנגד ליחס כלפי העבדים ודרש מימון ממשלתי עבור פיתוח התיישבות בחוף המערבי של אפריקה עבור השחורים המשוחררים שהתגוררו אז בארצות הברית. פינלי הרגיש כי בעת שישוחררו השחורים מעבדות הם יוכלו להתפתח ובכך תמוגר העבדות. נוסף על כך, קיווה כי ההתיישבות תמשוך כמה שיותר שחורים לעזוב את אמריקה ולעבור לאפריקה. בניגוד לתנועת החזרה לאפריקה, בה רוב חברי הקבוצה היו שחורים, רוב חברי ה-ACS היו לבנים. חלקם היו כמרים ואנשים דת, וחלקם בעלי עבדים. הכמרים ואנשי הדת האמינו בביטול העבדות, ואילו בעלי העבדים חששו ששחרור העבדים השחורים ישמיד את הכלכלה האמריקאית. ההסכמה ביניהם הייתה כי אנשים שחורים לא יוכלו להשתלב בחברה האמריקאית הלבנה ועל כן יש להעביר את העבדים המשוחררים ואת השחורים החופשיים בחזרה לאפריקה. לפעילות התנועה, אם כך, היו מספר מניעים. ראשית, אזרחים שחורים וצאצאיהם, נתקלו באפליה נרחבת בארצות הברית של ראשית המאה ה-19. לבנים תפסו אותם בדרך כלל כנטל על החברה וכאיום על העובדים הלבנים כיוון שהם הביאו לקיצוץ השכר. חלק בולט מחברי התנועה האמינו כי האפליה תגרום לכך ששחורים לא ישיגו שוויון בארצו הברית, ולכן עדיף יהיה להם לחזור לאפריקה ולהקים שם חברה משל עצמם. רבים מבעלי העבדים חששו כי נוכחותם של השחורים החופשיים מאיימת על עסקי העבדות בדרום. התוכנית של התנועה התמקדה ברכישה ושחרור עבדים שחורים, תשלום על העברתם לחוף המערבי של אפריקה ומתן סיוע לאחר הגעתם לשם. הממשל הפדרלי מימן חלק נכבד מפעילות התנועה, בין היתר סייע לה לרכוש את "קייפ מסוארדו"- אזור בחוף המערבי של אפריקה אשר בהמשך ב-1822 הפך ל"ליבריה". בשנת 1830, הממשלה הפסיקה את התשלומים שסיפקה לתנועה, והגורמים אשר מימנו אותה היו סניפים מקומיים וממלכתיים וכן כנסיות. בין 1820 ל-1831, כ־3000 מהגרים שחורים לערך עברו להתיישבות של התנועה בליבריה. אולם באמצע שנות השלושים, דיווחים שליליים של מהגרים קודמים במקביל לשיפור התנאים הכלכליים עבור שחורים בארצות הברית, הביאו לירידה ביכולותיה של התנועה לגייס מהגרים חדשים. לאחר כמעט 78 שנות פעילות, אפשרה תנועת הACS את מעברם של 16,424 שחורים להתיישבות בליבריה.
מגמות נוספות
את המחשבה והרעיון להעביר שחורים חזרה לאפריקה חלק גם פאול קופי, שהיה אדם שחור, נוצרי אדוק ואיש עסקים עשיר שפעל למען שוויון זכויות לשחורים. הוא הקים את בית הספר המשולב הראשון במסצ'וסטס. קופי האמין כי אפשרויות ההתפתחות של השחורים בארצות הברית היו מוגבלות, ולכן החל לפעול להעברת שחורים בחזרה לאפריקה. בשנת 1787 נעשה ניסיון ליישב את סיירה לאון, שנחל תבוסה עקב קשיים בביסוס ופיתוח כלכלה וממשלה שתוכל להתמודד עם לחצים חיצוניים. לאחריו, נוסדה קבוצה שנקראה "המוסד האפריקאי החדש", שהציעה הגירה לעבדים משוחררים שהתיישבו בנובה סקוטיה ובלונדון לאחר המהפכה האמריקאית. על אף שיישוב סיירה לאון נתקל בקשיים, קופי האמין כי טמונה בכך הזדמנות עבור שחורים לכן, ב-1807 החל קופי לגייס את עזרתם של חברי המוסד האפריקאי לתחזק את סיירה לאון הנחשלת. בשנת 1809 החליט להצטרף למוסד בעצמו, וב-1811 הגיע לראשונה למושבה סיירה לאון. עם פרוץ המלחמה בשנת 1812, הסחר בין ארצות הברית לבריטניה פסק, ויחד איתו גם העברת השחורים לאפריקה. על אף מאמציו של קופי להקל על ההגבלות על המסחר, הוא נכשל ונאלץ לחכות עד תום המלחמה. לבסוף, ב-1815 לאחר תום המלחמה, הגיע קופי חזרה לסיירה לאון עם 38 שחורים מאמריקה.
ליבריה
ליבריה של היום, היא מדינה הממוקמת על החוף המערבי של אפריקה. היא גובלת עם סיירה לאון ממערב, גינאה מצפון וחוף השנהב ממזרח. אנגלית היא שפתה הרשמית, בנוסף ליותר מ-20 שפות מדוברות המייצגות את הקבוצות האתניות הרבות שמאכלסות אותה. מונרוביה היא עיר הבירה של ליבריה והיא העיר הגדולה ביותר בה.
ליבריה הוקמה כמושבה על ידי אזרחי ארצות הברית ועבדים לשעבר. ב-1822 רכשה תנועת ה-ACS שטח במערב אפריקה במטרה להקים בית לאומי לעבדים משוחררים. התנועה יישבה בליבריה כ-20 אלף עבדים לשעבר, אשר הכריזו על עצמאותם ב־26 ביולי 1847 והיו לתושבי המדינה העצמאית היחידה באפריקה למעט אתיופיה. ליבריה נקראה בשמה על ידי ה-ACS, ופירושה הוא חופש.
המושבה ליבריה נוסדה על ידי ה-ACS כמפלט לשחורים חופשיים ועבדים משוחררים. על אף שמלחמת האזרחים הובילה לסיום העבדות ולשינוי משמעותי במעמדם של האמריקאים השחורים, עדיין נותרו דעות קדומות וגזענות רבה כלפי השחורים בארצות הברית. שחורים רבים שוחררו על ידי אדוניהם ורצו להימלט מארצות הברית לליבריה כדי לברוח מהגזענות. בנוסף, בליבריה הוצעו המון הטבות וקרקעות למתיישבים המהגרים. הגירתם של השחורים החופשיים לליבריה גדלה במיוחד לאחר מרד העבדים הנודע ביותר בתולדות ארצות הברית הקרוי מרד ״נט-טרנר" ב-1831. שחורים מהמעמד הבינוני היו נחושים יותר להיות חופשיים ונהרו לליבריה כדי לבנות חיים טובים יותר יצר:יואב סלמן שגיא
ההיסטוריה של ליבריה
ב-1820 יצאה ספינה בשם אליזבת לכיוון אפריקה מטעם ה-ACS. ספינה זו נשאה 88 מהגרים שחורים. היא עגנה באי שרברו, בחוף דרום סיירה לאון. המהגרים סבלו מאוד מהתנאים הקשים שהיו באזור וכן ממחלות קשות כגון מלריה, קדחת צהובה ורעב. מסיבה זו, הועברו ב-1822 לאזור אחר שנקרא קייפ מסוראדו, הממוקם ליד ליבריה. למרות המחלות ושיעור התמותה הגבוה ביותר בקרב המתיישבים האפרו-אמריקאים הראשונים גם באזור זה, עם הזמן גדלה אוכלוסיית העולים השחורים שהיגרו למושבה בליבריה. בשנת 1824, שונה שמה של ההתנחלות המרכזית בקייפ מסוראדו למונרוביה (כיום בירת ליבריה), בשל שמו של ג'יימס מונרו שהיה הנשיא החמישי ולפני כן חבר בולט ב-ACS הקבוצות האתניות האפריקאיות המקוריות ששכנו באזור, בעיקר הבסה, דאי וגולה, התנגדו להרחבת ההתנחלות על ידי התיישבות העבדים באדמותיהם. כך החלו מלחמות רבות בין המהגרים לבין קבוצות הילידים הוותיקים. בעוד שהיחסים בין המהגרים לבין המקומיים היו ברובם עוינים, חלק מהמקומיים חשו צורך לתת שטחים נוספים למהגרים, כיוון שהם סיפקו עבורם הגנה מסוימת מפני התקפות מצד שכנים באזור, חינוך מערבי לילדים ושוקי מסחר כך, המהגרים שהגיעו לליבריה מארצות הברית הביאו עמם מנהגים רבים חדשים כמו סגנונות לבוש, שפה אנגלית, הרגלי מזון, דת, שמות, מערכות כלכליות ופוליטיות ועיצובים אדריכליים.
ב-1838 הוקמו כמה מושבות באפריקה שכללו את מרילנד באפריקה, מיסיסיפי באפריקה (לימים התנחלות גרינוויל) ואת באסה קוב. מאוחר יותר בשנת 1838, ה- ACS ניסחה חוקה שאיחדה בין ההתנחלויות הללו והתנחלות נוספת (מונטאסארדו) לליבריה. אט-אט, ליבריה הפכה ליעד הנפוץ ביותר להגירה של אמריקאים אפריקאים במאה ה-19. ב -1847 הכריז ה-ֿACS על ליבריה כמדינה עצמאית וריבונית בעלת ממשל רפובליקני. בבחירות הראשונות של 1848, נבחר ג'וזף ג' רוברטס לנשיא הראשון של הרפובליקה העצמאית של ליבריה.
עבדים לשעבר
ליבריה וסיירה לאון הוקמו על ידי עבדים לשעבר (אמריקאים ובריטים בהתאמה) שהוחזרו לאפריקה. לרבים מהעבדים לשעבר לא היו די משאבים כדי לקיים את עצמם. ואכן, עם סיום מלחמת האזרחים, ממשלת ארצות הברית הקימה את הלשכה לעבדים משוחררים כדי לסייע לעבדים לשעבר בארצות הברית. הממשלה הבטיחה למכור או להשכיר לחקלאים קרקעות ואדמות פנויות, שהוחרמו במהלך המלחמה. לא מעט אפריקנים אמריקאים ניצלו את התוכניות הללו וקנו או שכרו קרקעות. הנשיא אנדרו ג'ונסון הטיל וטו על הצעת חוק להגדלת סמכויותיה ופעילותיה של לשכת פרידמן, ושינה חלק ניכר ממדיניותה. חלק משמעותי מהשטחים המובטחים שהושכרו לחקלאים אפריקאים אמריקאים נלקחו והוחזרו לנאמני הקונפדרציה. כך, עבור רוב האמריקאים האפריקאים שלהם הובטחו קרקעות, ההבטחה לא נשמרה.