cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שף
שפים ישראלים
עד לתחילת שנות ה-2000, למקצוע הטבחות בישראל היה דימוי נחות והוא נחשב לנחלתם של חסרי השכלה. בעקבות ההתעוררות הגסטרונומית של השנים האחרונות הפכה תרבות הבישול העילי לתחביב של ישראלים רבים. שפים רבים כותבים מדורי בישול בעיתונים ובמגזינים, כמו אייל שני ב"הארץ" וישראל אהרוני ב"ידיעות אחרונות", או מנחים תוכניות בישול בטלוויזיה, כמו צחי בוקששתר ("טעמים"), חיים כהן ("שום פלפל ושמן זית"), ניר צוק ("צוקריה"), ירון קסטנבוים (לשעבר "פוד-ארט"), מאיר אדוני ("כתית") ואחרים.
בין השפים הישראליים הבולטים ניתן גם למנות את יובל בן נריה (המסעדות "טאיזו" ו"יא-פאן"), רפי כהן (מסעדת "רפאל"), ויקטור גלוגר ("קלואליס"), שגב משה ("שגב"), שלום קדוש ("מלון שרתון פלזה ירושלים"), עזרא קדם ("ארקדיה"), ירון שלו ("טוטו"), יורם ניצן ("מול ים"), יונתן רושפלד ("הרברט סמואל"), דיוויד פרנקל, אסף גרניט ("מחניודה") ואחרים. הגם שהמקצוע מתאפיין בדרך כלל בדומיננטיות גברית, גם נשים מגיעות לצמרת. בישראל ניתן למנות את מיקה שרון ("מיקה") ואת מאיה דרין (לשעבר ב"אימומה"), תמר בליי (לשעבר ב"ארקדיה"), איילת לטוביץ' ואחרות.
ג'ורדן פישר
ג'ורדן ויליאם פישר (באנגלית: Jordan William Fisher; נולד ב־24 באפריל 1994) הוא שחקן, זמר, מוזיקאי ורקדן אמריקאי. הוא החל את הקריירה שלו במספר סדרות טלוויזיה, "סודות ההתבגרות" (2012), "חוף מהסרטים" (2013) והמשכו "חוף מהסרטים 2" (2015) ו"ליב ומאדי" (2015 - 2017).
פישר זכה בעונה ה-25 של התכנית "רוקדים עם כוכבים" (2017). לאחר מכן הוא הנחה את התכנית Dancing with the" Stars: Juniors" בשנת 2018. כזמר, ה-EP הראשון שלו יצא על ידי הוליווד רקורדס ב-2016.
בברודוויי, פישר גילם את ג'ון לורנס/פיליפ המילטון במחזמר "המילטון" מ-2016 עד 2017, והחל לגלם את התפקיד הראשי של אוון הנסן במחזמר "אוון הנסן היקר" בשנת \|2020.
קריירת משחק
תפקידי המשחק הראשונים של פישר היו בשנת 2009 בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "Skyrunners Testimonials" של ערוץ דיסני XD ו־"ICarly" מבית ניקלודיאון. תפקיד המשחק המשמעותי הראשון שלו היה בסדרת הנוער האמריקאית "סודות ההתבגרות" בשנת 2012.
בשנת 2016 השתתף בהפקה חיה ששודרה ברשת הטלוויזיה ABC של המחזמר גריז בשם "גריז: לייב" וגילם את דמותו של דודי, לצידה של הזמרת קארלי ריי ג'פסן שגילמה את בת זוגו. בנובמבר 2016 ביצע פישר את הופעת הבכורה שלו בברודוויי במחזמר "המילטון". בשנת 2017 התחרה פישר בעונה ה־25 של תוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים" לצד הרקדנית לינדזי ארנולד, הצמד זכה במקום הראשון.
בשנת 2019 השתתף פישר בהפקה חיה נוספת של המחזמר רנט בשם "רנט: לייב", בה גילם את מארק כהן. בחודש מאי של אותה השנה נודע כי פישר יצטרף לסרט ההמשך של הסרט "לכל הנערים שאהבתי", "לכל הנערים: נ.ב. אני עדיין אוהבת אותך" ויגלם את תפקידו של ג'ון אמברוס; הסרט עלה לשירות ההזרמה של החברה ב-12 בפברואר 2020..
בינואר 2020 חזר פישר לככב בברודוויי ולוהק בתפקיד הראשי במחזמר זוכה פרס הטוני, "אוון הנסן היקר". פישר המשיך לככב בתפקיד זה עד התפרצות מגפת הקורונה וסגירת תיאטראות ברודוויי. בחודש מאי 2020 התארח פישר בפרק בסדרת הילדים המונפשת "קפה אפונית" של ערוץ ניק ג'וניור ודיבב את דמותו של זיין גריי. ב־7 באוגוסט 2020 יצא לאור בנטפליקס הסרט "בתוך הקצב" בו מככב פישר לצד סברינה קרפנטר.
בשנת 2021 פישר גילם את בארט אלן בעונה השביעית של סדרת הטלוויזיה "הפלאש".
בשנת 2022 דיבב את דמותו של רובר בסרט האנימציה "אדומה אש" של פיקסאר ווולט דיסני. בהמשך השנה כיכב פישר בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה הרומנטית "שלום, להתראות ומה שביניהם" של ספקית שירותי המדיה נטפליקס.
קריירה מוזיקלית
בשנת 2014, פישר הוציא לאור שלושה שירים לרדיו דיסני: "By Your Side", "Never Dance Alone" ו"What I Got". בשנת 2015, הוא חתם על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים הוליווד רקורדס. באותה השנה, פישר הצטרף לכוכבי ערוץ דיסני בביצוע גרסת כיסוי לשיר "Do You Want to Build a Snowman?" מהסרט לשבור את הקרח. במסגרת תפקידו בסדרה ליב ומאדי, הוא ביצע את השיר "True Love", שהופיע בפסקול הסדרה בשנת 2015. הוא ביצע את השירים "Fallin' For Ya" ו"Wanna Be With You", והשתתף בשלושה שירים נוספים בפסקול הסרט חוף מהסרטים 2 שיצא לאור אף הוא בשנת 2015. בנוסף, שיתף פעולה עם אוליביה הולט בשיר "Thin Air" שנכלל בהמיני-אלבום הראשון שלה.
ב־6 באוקטובר 2017 הוציא לאור את הסינגל "Mess".
בחודש פברואר 2020 הוציא לאור את השיר "Contact". חודש לאחר מכן השתתף במשדר Disney Family Singalong וביצע את השיר "Under the Sea" מתוך הסרט "בת הים הקטנה". באפריל של אותה השנה הוציא פישר את הסינגל "Walking On The Ceiling".
אורן זיני
אורן זיני (נולד ב-30 באוגוסט 1974) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל ששימש בתפקידו האחרון כמדריך יבשה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בעבר שימש בין היתר מפקד המרכז לאימונים באש (מא"ש) במל"י, מפקד חטיבת מנשה, מפקד גדוד גפן בבה"ד 1 ומפקד גדוד צבר בחטיבת גבעתי. כיום משמש כרמ״ט חטיבת גבעתי במיל׳.
ביוגרפיה
זיני נולד, גדל והתחנך באשדוד. בנעוריו למד בתיכון "מקיף ה'" שבעיר מגוריו.
שירותו הצבאי
התגייס לצה"ל ושובץ בגדוד שקד שבחטיבת גבעתי. עבר הכשרה כלוחם, כמפקד כיתה ובהמשך יצא לקורס קצינים. לאחר קורס הקצינים, שימש כמפקד צוות בבה"ד 1. בהמשך שב לגדוד שקד, ושימש כמפקד מחלקת סיור בפלוגה המסייעת. לאחר מכן מונה לסגן מפקד הפלוגה המסייעת. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול בגדוד. בעת שכיהן בתפקיד זה, סייע לשחקן אקי אבני, לקבל השראה לדמות המ"פ בסדרת הדרמה הידועה, "טירונות". לאחר מכן מונה למפקד פלוגת החוד בגדוד שקד, שם לקח חלק בין היתר בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד צבר. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת גבעתי, ושימש בתפקיד בין היתר במהלך מלחמת לבנון השנייה.
עבד אל-כרים חסן
עבד אל-כרים חסן פדל אללה (בערבית: عبد الكريم حسن فضل الله בתעתיק: עבד אלכרים חסן פצ'ל אללה; נולד ב-28 באוגוסט 1993 בדוחה שבקטר) הוא כדורגלן קטרי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת א-סד מליגת העל הקטרית ובנבחרת קטר.
אורן זיני
שירותו הצבאי
ביולי 2007 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד צבר, אותו הוביל בלחימה ברצועת עזה, בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה, את תפקידו סיים בשנת 2009. בהמשך מונה למפקד גדוד הדס בבה"ד 1 בשנים 2009–2010. לאחר מכן מונה למפקד גדוד גפן בין השנים 2010–2011. לאחר שסיים את תפקידו יצא ללימודים במכללה לפיקוד ומטה "ארמי" בקנזס, ארצות הברית. בשנת 2012 מונה לקצין אג"ם של עוצבת האש, ושימש בתפקיד עד שנת 2013. ב-1 באוגוסט 2013 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת מנשה, ושימש בתפקיד עד 17 באוגוסט 2015. בסיום תפקידו יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי. באוגוסט 2016 מונה למפקד המרכז לאימונים באש (מא"ש) במל"י, ושימש בתפקיד עד יולי 2017. ב-26 בספטמבר 2016 הוחלט על מינויו למדריך יבשה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וב-2017 מונה לתפקיד. בשנת 2020 פרש מצה"ל. בשירות המילואים מכהן כרמ״ט חטיבת גבעתי במיל׳.
עבד אל-כרים חסן
קריירת מועדונים
חסן גדל במחלקת הנוער של א-סד, ובשנת 2010 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקטרית.
יואנסוס
יואנסוס (בלטינית: Iohannes; המאה ה-4 – יוני או יולי 425) היה קיסר האימפריה הרומית המערבית בין השנים 423–425.
אורן זיני
חיים פרטיים
לאחר פרישתו משירות הקבע עשה הסבה מקצועית להוראה והוא משמש מורה למתמטיקה בתיכון. כמו כן מתחרה בריצות ארוכות והקים קבוצות ריצה בגן יבנה ובאשדוד.
יואנסוס
ביוגרפיה
יואנסוס בזמן הפיכתו לקיסר היה פריסימסריוס נוטריורום (primicerius notariorum) או עובד ציבור. ההיסטוריון פרוקופיוס תיאר אותו כ"עדין, בעל מימון רב ובעל יכולת לבצע מעשים אמיצים". ובניגוד לשושלת התאודוסיאנית גילה יואנסוס סבלנות אל כל זרמי הנצרות.
עבד אל-כרים חסן
קריירת מועדונים
ב-29 ביוני 2017 הושאל חסן לאויפן מליגת העל הבלגית. ב-6 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-1 לקלאב ברוז' במסגרת המחזור השני בליגה לעונת. ב-4 בנובמבר הבקיע את שערו היחיד במועדון, בתיקו 4-4 נגד סנט טרוידן במסגרת המחזור ה-14 בליגה. בסך הכל ערך 10 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
יואנסוס
ביוגרפיה
כבר מהכתרתו, היה מעמדו של יואנסוס כקיסר לא יציב. בגאליה הפרפקט הפרטוריאני של יואנסוס נרצח לאחר מרידה של החיילים, ובאפריקה גנרל בשם בוניפטיוס עצר צי שסחב תבואה שהיה אמור להגיע לרומא.
עבד אל-כרים חסן
קריירת מועדונים
בתום ההשאלה חזר חסן לא-סד.
יואנסוס
ביוגרפיה
"אירועי שלטונו של יואנסוס לא ברורים כמו מקורו", כותב ג'ון מתיוס, ולאחר מכן מספק רשימה של פעולותיו הידועות של השליט בפסקה אחת. יואנסוס הוכרז ברומא ומשחקים פראטוריאנים סופקו. לאחר מכן העביר יואנסוס את בסיס הפעילות שלו לרוונה, בידיעה שהאימפריה המזרחית תפגע מכיוון זה. יש אזכור למסע נגד אפריקה, אך גורלה, שנחשב ללא הצלחה, אינו מתועד. בגאליה נראה שהוא הגיש אנשי דת לבתי משפט חילוניים.
עבד אל-כרים חסן
קריירה בינלאומית
ב-18 בנובמבר 2010 ערך חסן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קטר, בהפסד 1-0 לנבחרת האיטי במשחק ידידות. ב-31 בינואר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1-0 על נבחרת לבנון במשחק ידידות.
יואנסוס
ביוגרפיה
יואנסוס קיווה שיוכל להגיע להסכם עם הקיסר במזרח, אך כאשר תאודוסיוס השני העלה את בן דודו ולנטיניאנוס השלישי, קודם לקיסר, לאחר מכן לאוגוסטוס (ללא ספק מהשפעת אמו של ולנטיניאנוס גאלא פלקידיה), הוא ידע שהוא יכול היה לצפות רק למלחמה. בסוף שנת 424, נתן לאחד מעוקביו הצעירים והמבטיחים ביותר, אטיוס, משימה חשובה. אטיוס, מושל הארמון באותה תקופה, נשלח להונים, איתם חי כבני ערובה קודם לכן, כדי לבקש עזרה צבאית.
עבד אל-כרים חסן
קריירה בינלאומית
הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורנירים גביע אסיה 2015, גביע אסיה 2019 (בו זכתה נבחרתו), קופה אמריקה 2019 וגביע הזהב 2021.
יואנסוס
ביוגרפיה
בזמן שאטיוס נעדר, צבא האימפריה המזרחית עזב את סלוניקי לכיוון איטליה, ועד מהרה חנה באקוויליה. למרות שהמקורות העיקריים מציינים כי רוונה נפלה לתקיפתם – יוחנן מאנטיוכיה סיפר כי רועה צאן הוביל את צבאו של הגנרל אספר בבטחה בין הביצות שהגנו על העיר. סטיוארט אוסט סבור כי אביו של אספר, ארדבוריוס, שנתפס על ידי יואנסוס,שכנע את חיל המצב של רוונה לבגוד בעיר. הקיסר יואנסוס הובא לאקוויליה ​​שם תחילה נחתכה ידו, אחר כך הוא הוצג לאנשים רכוב על חמור בהיפודרום כעלבון. לאחר עלבונות ופציעות נוספות, נערף ראשו של יואנסוס בסביבות יוני 425.
שלושה ימים לאחר מותו של יואנסוס, שב אטיוס בראש צבא הוני גדול. לאחר התכתשויות, פלקידיה, בנה ולנטיניאנוס ואטיוס הגיעו להסכמה שביססה את הנוף הפוליטי של האימפריה הרומית המערבית לשלושים השנים הבאות. ההונים שולמו ונשלחו הביתה, בעוד אטיוס קיבל את התפקיד מגיסטר מיליטום. ההיסטוריון אדריאן גולדסוורת'י כתב כי "נדרשה מערכה מאומצת של גורמים חזקים של הצבא והצי המזרח-רומאי, בנוסף למינון הוגן של בגידה", כדי להביס את יואנסוס.
עבד אל-כרים חסן
קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת קטר לטורניר מונדיאל 2022.
קונרד פון גוסלר (גנרל בוורמאכט)
ביוגרפיה
פון גוסלר נולד ב-8 בנובמבר 1881 בגוט זיכטאו, ובשנת 1902 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-2 (ברנדנבורג ה-1). בשנת 1908 הוא הועבר לרגימנט היגר הרכוב ה-5, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, וב-8 באוקטובר 1914 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון גוסלר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1923 הוא הועלה לדרגת מיור, ומונה למפקד אסקדרון הפרשים ה-1 בלודוויגסלוסט. ב-1 באוקטובר 1924 הוא הועבר למטה הדיוויזיה ה-5 של הרייכסווהר בשטוטגרט, וב-1 בפברואר 1929 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1929 הוא מונה לראש מטה של דיוויזיית הפרשים ה-2 בברסלאו, וב-1 באפריל 1931 הוא מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-7. ב-1 באוקטובר 1931 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1932 הוא הועבר למשרד הביטחון של הרייכסווהר כראש אגף. ב-1 בפברואר 1934 הוא מונה למפקד אגד הרגלים ה-6, וב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באוקטובר 1934 הפך אגד הרגלים לדיוויזיה ה-6, וב-1 בפברואר 1935 הוא מונה למפקד אגד הארטילריה ה-6, אשר הפך ב-15 באוקטובר 1935 לדיוויזיה ה-19. ב-1 בינואר 1936 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 בפברואר 1938 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. ב-1 במרץ 1938 הוא מונה למפקח על חיל הפרשים, ובנובמבר 1938 התפטר מתפקידו והועבר לעתודת המילואים. ב-31 במרץ 1939 הוא פרש מהוורמאכט, וב-9 בספטמבר 1939 הוא מת בביתו בגרונוולד.
שני הצדדים של סגול 59
שני הצדדים של סגול 59 הוא האלבום השלישי של הראפרסגול 59. האלבום יצא לאור ב-2003 דרך NMC.
האלבום מחולק ל"שני צדדים", החלק הראשון הוא היפ הופ עדכני, והצד השני הוא היפ הופ עדין וג'אזי יותר, בסגנון המזכיר היפ הופ של שנות ה-80. שירים בולטים באלבום, שגם יצאו כסינגלים והושמעו רבות ברדיו הם "יום יפה", "שיר אהבה" ו "מה אני צריך לעשות?". האלבום כולל גם את השיר "ביג בן" לזכרו של התקליטן בן בלוטשטיין הידוע כ "בני דה בי" שהיה ה-DJ של סגול ונהרג בפיגוע באוניברסיטה העברית בירושלים ביולי 2002. באלבום מתארח נגן הג'אז אלברט בגר וכן הראפרים A7 וכושי כלב קט. המפיק DJ Caress (ניתאי שנדר) הפיק את כל השירים באלבום.
הפיגוע במסגד א-ראודה
ב-24 בנובמבר 2017, בזמן תפילות יום השישי במסגדים, התרחש פיגוע טרור משולב במסגד א-ראודה שבצפון סיני, כ-32 ק"מ ממזרח לעיירה ביר אל-עבד וכ-45 ק"מ ממערב לאל עריש. הפיגוע, שכלל פיצוץ מטעני חבלה וירי, נחשב לקטלני ביותר בהיסטוריה של מצרים - לפחות 309 אנשים נרצחו, מתוכם 27 ילדים, ולפחות 128 נוספים נפצעו.
בפיגוע השתתפו כ-25–30 מחבלים, שהגיעו למקום בארבעה רכבי שטח מסוג טויוטה לנד קרוזר ונשאו עמם דגלים של המדינה האסלאמית. המחבלים הציתו כלי רכב בסמוך למסגד, כדי להקשות על פעולות החילוץ, וירו לעבר המתפללים במסגד מכלי נשק אוטומטיים. כאשר הגיעו למקום אמבולנסים לטיפול בנפגעים, ירו המחבלים גם עליהם.
על פי הדיווחים, רבים מהנפגעים בפיגוע הם מבני שבט א-סווארכה הבדואי, המתנגד למדינה האסלאמית, ולפיכך יש להניח כי המניע לפיגוע הוא נקמני. כמו כן, לא מן הנמנע שהפיגוע בוצע גם ממניע דתי - הג'יהאדיסטים הסלפים בכלל, ואנשי המדינה האסלאמית בפרט, מחשיבים את הסופים, שעליהם נמנים רוב הנפגעים, ככופרים. עם זאת, המדינה האסלאמית לא קיבלה אחריות לפיגוע ואף הכחישה את מעורבותה בו, אך לפי הערכת מרכז המידע למודיעין ולטרור, הכחשה זו שקרית.
בעקבות הפיגוע
לאחר הפיגוע תקפו מטוסים ללא טייס של צבא מצרים את כלי הרכב של המחבלים, שניסו להימלט, והצליחו לחסל כ-15 מהם. חיל האוויר המצרי ביצע תקיפות נוספות באזור ביר אל-עבד.
פתיחתו של מעבר רפיח, שתוכננה לשבת, נדחתה. במצרים הוכרזו שלושה ימי אבל.
בית עיריית תל אביב-יפו, ספריית ברמינגהאם, ומגדל סי אן הוארו בצבעי דגל מצרים כאות הזדהות. אורות מגדל אייפל כובו.
אחמד פאדל
אחמד פאדל (בערבית: أحمد فاضل בתעתיק: אחמד פאצ'ל; נולד ב-7 באפריל 1993 בקטר) הוא כדורגלן קטרי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אל-וכרה מליגת העל הקטרית ובנבחרת קטר.
קריירת מועדונים
פאדל גדל באקדמיית אספייר. בשנת 2010 חתם באל-וכרה מליגת העל הקטרית. בעונת הושאל פאדל למועדון ספורט קטר מליגת העל הקטרית, במדיה ערך 20 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד. לאחר תקופת ההשאלה חזר לאל-וכרה.
קריירה בינלאומית
פאדל היה חלק מסגל נבחרת קטר עד גיל 23 בטורניר גביע אסיה עד גיל 23 בשנת 2016, וערך ארבע הופעות בטורניר.
ב-27 באוקטובר 2022 ערך פאדל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קטר, בניצחון 1-0 על נבחרת הונדורס במשחק ידידות.
יסוד בלתי תואם
יסוד בלתי תואם (אנגלית: Incompatible element) הוא מונח המשמש בפטרולוגיה ובגאוכימיה לתיאור יסוד שבשל גודל היון שלו או מטענו החשמלי איננו מתאים להתיישב במקום המיועד לקטיונים במינרלים. אי-התאמה זו מתבטאת בכך שמקדם החלוקה (בכימיה, מדד למסיסות השווה ליחס בין ריכוז החומר בשני ממסים שונים הנמצאים בשיווי משקל כימי) שבין המינרלים יוצרי הסלעים והמאגמה המותכת, קטן בהרבה מאחד.
כאשר מתקררת המאגמה, הנוצרת עקב התכה חלקית של מעטפת כדור הארץ וקרום כדור הארץ, מתחיל תהליך של התגבשות הדרגתית של חומרים שונים. מאחר שגביש דורש מבנה מחזורי ומסודר, יסודות שהיונים שלהם גדולים מדי, קטנים מדי באופן משמעותי או בעלי מטען שונה מהקטיון העיקרי בגביש, יגרמו להפרעה בסריג. לדוגמה, אטום רובידיום גדול בהרבה מאטום נתרן. שילוב של אטום רובידיום בגביש נתרן כלוריד יגרום לעיוות של הסריג היוני ויצרוך אנרגיה רבה. כאשר הגביש מתחיל להיווצר, היונים שאינם תואמים את המבנה ידחו ולא ישתלבו במבנה שנוצר. לכן, ההרכב הכימי של הגביש שנוצר יהיה טהור יותר מההרכב המעורב של המאגמה, ותחול העשרה של הפאזה הנוזלית באותם יסודות בלתי תואמים, שלא מצליחים להשתלב בגבישים החדשים.
לשתי קבוצות של יסודות יש קושי לעבור למצב המוצק והן ידועות באמצעות ראשי תיבות באנגלית:
העיקרון משמש גם בתהליך של גיבוש מחדש. כדי לטהר חומרים - ממיסים את החומר בממס מתאים לקבלת תמיסה רוויה, או קרוב לכך, ואז גורמים להפרעה כלשהי שתגרום לגיבוש. הגביש החדש שנוצר יכיל הרבה פחות זיהומים מהחומר המקורי, מאחר שהמבנה הגבישי נוטה לדחות חומרים זרים (אלא אם כן הם דומים מאוד בתכונותיהם - גודל, מטען וכו' - לתכונות היונים אותם החליפו).
קדמה (פירושונים)
{{פירושונים|
טליתא קומי
טַלִיתָא קוּמִי הוא סיפור מן הברית החדשה, המספר על נס שביצע ישו בכך שהחיה מן המתים את בתו של ראש בית הכנסת יאיר. הוא מופיע בבשורה על פי מרקוס (ה: 43-21), בבשורה על פי מתי (ט: 26-18), ובבשורה על פי לוקס (ח: 56-40).
קדמה (פירושונים)
ראו גם
}}
טליתא קומי
הסיפור בבשורות
בבשורת מרקוס מצוין שבא אחד השרים, כלומר איש מכובד מאוד בקהילה היהודית, לפני ישו, השתחווה לו והתחנן שיבוא ויניח ידו על בתו על מנת שתירפא. ישו נענה מייד והלך עמו. עד שישו הגיע לבית נפטרה הבת. לפי בשורת מתי ובשורת לוקס, האנשים שבאו מבית יאיר הודיעו ליאיר על מות בתו. הם רצו למנוע "טרחה המיותרת" מישו, שאותו כינו "מורה" ורחשו לו כבוד, מאחר שהיא כבר מתה, אין טעם שיבוא. ישו פנה אל ראש בית הכנסת ואמר לו "אל תירא רק האמן והיא תיוושע" וכך המשיך בדרכו לרפא ולהחיות את בת יאיר.
בשורת מרקוס
וזהו לשון הסיפור לפי בשורת מרקוס:
בשורת מתי
וזהו לשון הסיפור לפי בשורת מתי:
בשורת לוקס
וזהו לשון הסיפור לפי בשורת לוקס:
הארות לסיפור
בבשורת מתי מסופר ברצף הסיפור של החייאת בת יאיר, לעומת זאת בבשורות מרקוס ולוקס מוכנס סיפור נוסף באמצע - נס הריפוי של ישו את האישה שדיממה שנים רבות (האישה זבת הדם). כמו כן, ישו החיה מן המוות את הילדה תוך שהוא לא מרשה לאיש להיות נוכח בעת ביצוע הנס, להוציא את הוריה ואת תלמידיו הקרובים אליו ביותר - שמעון פטרוס, יוחנן ויעקב.
בשני המקרים של נסי הריפוי של ישו מדובר על האמונה הנדרשת ממי שחפץ להירפא, כתנאי הכרחי לריפוי. בשני המקרים נדרשה אמונה חזקה בכוחו של ישו לרפא באופן נסי, ויש קו ישיר המחבר בין יאיר ראש בית הכנסת לבין האישה שדממה ושנאמר לה אמונתך הושיעה לך.
הארמית שבסיפור
זהו אחד מהמקרים של שימוש בארמית בברית החדשה. במקור היווני מופיעה הקריאה טליתא קומי בתעתיק ואחריה פירושה ביוונית, וכך גם בתרגומי הברית החדשה לשפות שונות. התעתיק היווני שימר את שפת הדיבור הארמי שהיה נהוג אז ולא את הדקדוק שבכתב, ולכן נכתב באותיות יווניות: Ταλιθὰ κούμ - טליתא קום, בהשמטת סיומת היו"ד בהטיה ללשון נקבה, כפי שאכן נהגו דוברי הארמית להשמיט בדיבורם ולא להקפיד בכך.
ערן לוי (מוזיקאי)
ערן לוי (נולד ב-15 ביוני 1976 בחיפה) הוא מוזיקאי, גיטריסט ושחקן ישראלי.
קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון
לוי הופיע בתוכנית הטלוויזיה "זאפ לראשון", וכן בערוץ הילדים. שיחק ב"בוצ'אצ'י", דרמה של הזכיינית "קשת". שיחק בסרטים "קדוש" (בבימוי עמוס גיתאי), "אודות המוניטין" (בבימוי יורם כסלו) ו"ימים של אהבה" (בבימוי מנחם גולן).
בתיאטרון שיחק לוי ב"גן עדן טרום חובה" - הצגה של תיאטרון קרוב בבימויו של ניקו ניתאי בפסטיבל ישראל. כן שיחק ב-"GAGA FM" - מחזמר משירי להקת קווין במועדון התיאטרון, בהפקתו של אשר יוכלמן. שיחק בהצגות הילדים "סוף סיפור ידוע מראש" בתיאטרון הנפש, "דיג'ימון" בתיאטרון עזריאל אשרוב, "הצל" - בתיאטרון אורנה פורת, ו"סיפור העכברים" בתיאטרון הקיבוץ.
מוזיקה
מ-1996 ואילך, לוי הפיק, הלחין וניגן עם האמנים מאיר גולדברג, איתן נחמיאס גלס, ניר לוי, דפנה ארמוני, פישי הגדול, בית הבובות, יוסלס אי.די, רינת בר, חיים משה, עמיר לב, שולה חן, יאיר קלינגר ואתניקס.
לקראת סוף 2008 הוציא לוי שיר ראשון מתוך אלבום הבכורה שלו, "קימונו קינמון". שנה לאחר מכן, לאחר עבודה נוספת על האלבום, הוציא שיר שני - "סע לים". לוי הלחין ועיבד את שירי האלבום, אותם כתבו עבורו איתן נחמיאס גלס ומאיר גולדברג.
ערן נשוי ואב לשני ילדים. אחיו הוא השחקן ניר לוי.
עמית גיא
עמית גיא הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן בעבר כמפקד בית הספר לתותחנות שדה ועתיד בקרוב להתחיל את תפקידו כנספח הגנה בצ'ילה.
ביוגרפיה
גיא התגייס ב-1998 לחיל התותחנים ושירת כלוחם וכקצין במערכי החיל. הוא שירת ביחידה 5252 (יחידת הכטב"מים של החיל) ושימש בה קצין אג"ם, הוא מונה להקים את הפלוגה הייעודית ביחידה של כטב"מים טקטיים (לימים "רוכב שמיים") ופיקד עליה במבצע עופרת יצוקה עת השתתפה בלחימה ברצועת עזה. שימש קצין אג"ם של עוצבת עמוד האש, ב-2014 קודם לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 411 באגד ארטילרי 282, תפקיד בו שימש עד 2016. לאחר מכן שימש קצין אג"ם של חיל התותחנים. כאלוף-משנה שימש מפקד מרכז איסוף ותמרון באש במל"י. באוגוסט 2021 מונה למפקד ביסל"ת.
טולדו
טולדו (בספרדית: Toledo, הגייה: ) היא עיר במרכז ספרד, כ-70 ק"מ דרומית לעיר הבירה מדריד. טולדו שוכנת על גבעה לשפת נהר הטחו בגובה של כ-454 מטר מעל פני הים. טולדו היא בירת פרובינציית טולדו והמחוז האוטונומי של קסטיליה-לה מנצ'ה. בעיר גרים כ-75,000 תושבים (נכון ל-2005), ושטח השיפוט שלה כ-232 קמ"ר.
טולדו הייתה בירת ממלכת ספרד במשך 476 שנה, בין 1085 ל-1561, אז עבר התואר למדריד. העיר שמרה על צורתה מימי הביניים: העיר העתיקה מוקפת חומה ובנויה מסמטאות צרות. עד לגירוש יהודי ספרד הייתה העיר מרכז יהודי מפואר ופעלו בה אחדים מחכמי ישראל המפורסמים.
ב-1986 זכתה טולדו למעמד של אתר מורשת עולמית מטעם ארגון אונסק"ו.
העת העתיקה
מקור המידע ההיסטורי הקדום ביותר על העיר הוא דברי ההיסטוריון הרומי טיטוס ליוויוס, שכתב כי העיר ניתנה לפרוקונסול "מרקוס פולביוס" ונקראה טולטום (Toletum). הרומאים כבשו את העיר מידי הוֶטוֹנִים ב-192 לפנה"ס. מיקומה הטופוגרפי של העיר הקטנה, על גבעה מוקפת נהר, נבחר משום הקלות להגן עליה מהתקפות. שני שלישים מהיקף העיר היו מוקפים נהר, שעליו בנו הרומאים גשר, שנהרס ונבנה מחדש בימי הכיבוש המוסלמי. טולדו הייתה בשטחה של הפרובינקיה היספניה טארקוננסיס (Hispania Tarraconensis). בתקופה הרומאית הייתה העיר ידועה בתעשיית הנשק והברזל שלה.
ימי הביניים
במאה החמישית, עם היחלשות האימפריה הרומית, נכבשה על ידי האלאנים ובהמשך על ידי הוויזיגותים, ששלטו ברוב חלקי חצי האי האיברי, והפכו את טולדו לבירת ספרד. בשנת 589 כונסה מועצת טולדו (אנ') השלישית, במטרה לאחד בין הקבוצות הנוצריות השונות בממלכה. בעקבות מועצה זו הומרה האצולה הויזיגותית לנצרות קתולית וטולדו הייתה לעיר קתולית עד לכיבוש המוסלמי בשנת 711.
תחת השלטון המוסלמי נקראה טולדו טוליטולה (Tulaytulah, בערבית: طليطلة). טולדו הייתה בתחילה תחת שלטון חליפות אומיה, ובשנת 756 עברה לאמירות קורדובה, ומאוחר יותר לחליפות קורדובה. בתקופה המוסלמית זכתה טולדו לתור הזהב שלה וחיו בה בצוותא יהודים, מוסלמים ונוצרים.
ב-1085 כבש אלפונסו השישי, מלך קסטיליה את טולדו וקבע בה את בירת המדינה. בימי אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה (1252 - 1284) הייתה העיר למרכז תרגומים של יצירות פילוסופיות, מדעיות ותרבותיות, מערבית לקסטיליאנית וללטינית. את התרגומים ביצעה "אסכולת המתרגמים" שהקים הארכיהגמון ריימונדו דה סובטאט, שכיהן בטולדו בשנים 1125 - 1152.
העת החדשה
המאה ה-16 הביאה לפריחת העיר מחדש שעה שהמלך קרלוס הראשון, שהיה גם שליט אוסטריה, קבע את מקום חצרו בטולדו. התפתחות האימפריה הספרדית ברחבי העולם החדש גרמה לכך שהעיר הייתה קטנה מדי לצורכי הביורוקרטיה. בשנת 1561 העתיק המלך פליפה השני את חצר המלכות למדריד, וטולדו לא חזרה עוד לגדולתה.
למעט כ-300 שנים של שלטון מוסלמי, התקיימה בטולדו פעילות דתית ענפה של הכנסייה הקתולית. מהמאה ה-5 ועד המאה ה-16 נערכו בה כ-30 כינוסים של הכנסייה, החל מ-447, בעניין התאולוג פריסליאן, שהיה הנוצרי הראשון שהוצא להורג בגין כפירה, וכלה במועצה שנערכה ב-1582 - 1583, בראשות פליפה השני, מלך ספרד.
בכיכר המרכזית העתיקה של העיר בוצע בשנת 1600 טקס האוטו-דה-פה.
תושבי העיר מקיימים את תהלוכת הפסחא, בשעות החשכה, ובה מוציאים מהכנסיות פסלים של ישו ונושאים אותם על אפיריונים. התהלוכה צועדת לאיטה, תוך כדי הפסקות בהן הצועדים שרים. הצועדים לבושים רובם בשחור, חובשים כובעים מחודדים, ומטלטלים פנסי רוח.
מבצר אלקסר
לסיפור המבצר פן אחר, אכזרי לא פחות. על פי המסופר, כמאה בני ערובה שהשתייכו לתנועה הרפובליקנית, ובכללם נשים וילדים, נלקחו למבצר ולא נראו יותר חיים. מבצר האלקסר ניזוק בצורה קשה בעת המצור, שופץ ביסודיות ובהווה הוא מאכסן את הספרייה הלאומית של קסטיליה-לה מאנשה ואת מוזיאון הנשק (Museo del Ejército).
הקתדרלה
הקתדרלה של טולדו היא קתדרלה גותית מן המאה ה-13, המשלבת בין סגנון גותי בשל לסגנון מודחארי. זוהי אחת משלוש הקתדרלות מהמאה ה-13, שיא העידן הגותי בספרד, והיא נחשבת למייצגת הסגנון. בנייתה החלה ב-1226, במהלך שלטונו של פרננדו השלישי, מלך קסטיליה, והתוספות הגותיות האחרונות נבנו במאה ה-15, אז הושלמו קמרונות הספינה הראשית ב-1493, בתקופת המלכים הקתוליים.
תכנון הקתדרלה התבסס על זה של קתדרלת בורז' הצרפתית. מאפיין בולט בהקתדרלה, הבנויה מאבנים לבנות שנחצבו באתר קרוב לטולדו, הוא שילוב האור וההישגים המובנים בקמרונות. אחד מהאוצרות המרהיבים המצויים בקתדרלה הוא מזבח הבארוק מאת נרקיסו טומה (Narciso Tomé), בגובה מספר קומות, עם פסלים מסטוקו, ציורים, יציקות ברונזה ומספר צבעי שיש. המזבח הוא יצירת מופת של שילוב אמנויות בארוקיות, ויופיו מוגבר בעזרת תאורה ייחודית של השמש, מספר דקות ביום, דרך חור בתקרה, דבר היוצר תחושה כאילו המזבח עולה לגן עדן. תצוגה בארוקית זו מנוגדת לסגנון הגותי של הקתדרלה. המשחקים באור הפכו לשמה השני של הקתדרלה, הודות ליותר מ-750 חלונות ויטראז' מהמאות ה-14 עד ה-16, יצירתם של האמנים הטובים בזמנם בספרד.
בית הכנסת אל טרנסיטו
לאחר גירוש יהודי ספרד הועבר הבית לידי הממסד הנוצרי והפך לכנסייה שנשאה את השם "El Transito de Nuestra Señora ". בשנת 1877 הכריזה ממשלת ספרד על האתר כאתר לאומי וכיום הוא משמש כמוזיאון היסטורי לתולדות יהודי טולדו וספרד.
בית הכנסת הקרוי סנטה מריה לה בלנקה
בית הכנסת אבן שושן, הקרוי כיום סנטה מריה לה בלנקה ("מריה הלבנה הקדושה"),הוא אחד משני בתי הכנסת האחרונים שנותרו בטולדו. בית הכנסת נוסד על ידי דון יוסף אבן שושן.
המבנה שימש כבית הכנסת המרכזי של יהודי טולדו עד למאה ה-14, והפך לכנסייה בשנת 1405. בבית הכנסת יש 24 עמודי-תמך. מעל מיקומו של ארון הקודש תלוי צלב גדול.
יהדות טולדו
יהודי טולדו עמדו במוקד ההתפתחויות בעיר כאשר יהודי ספרד חוו את תוצאות קשרי הגומלין בינם לבין הנוצרים והמוסלמים ותולדותיהם מייצגות את תולדות יהדות ספרד. הנוכחות היהודית בעיר החלה במאה השישית לספירה, תחת שלטון הוויזיגותים. היהודים היו נתונים לגזרות שגזרו עליהם השלטונות, כולל דרישה להמרת דת. עם כיבוש העיר על ידי המוסלמים בשנת 715 החלה הקהילה לשגשג, שגשוג שהגיע לשיא במאה העשירית - "תור הזהב" של יהודי טולדו.
עם כיבוש העיר על ידי אלפונסו השישי ב-1085 לא חל שינוי משמעותי לרעה במעמדם, וחלק מבני הקהילה השתלבו בממשל. רק במאה השתים עשרה החלו השלטונות להתנכל לקהילה. במהלך המאה השלוש-עשרה נמשכו הגזרות. ב-1219 הוטל על יהודי העיר מס גולגולת, והחל מסע להמרת דתם מצד הממסד הנוצרי.
במהלך המאה הארבע עשרה הוחמר היחס ליהודים. בתחילה הם נדרשו לשאת סימן מזהה על בגדיהם. ב-1355 נערכו פרעות ביהודי העיר, וכ-1000 יהודים נרצחו. ב-1391 נרצחו בפרעות קנ"א אלפי יהודים, ובתי כנסת הפכו לכנסיות. בשנת 1485 העבירה האינקוויזיציה הספרדית את מקום מושבה לטולדו. ב-1492, עם גירוש יהודי ספרד, נסתם הגולל על הקהילה היהודית בטולדו.
בית הכנסת הקרוי "סנטה מריה לה בלנקה" שימש עד שנת 1948 ככנסייה. הקהילה היהודית בטולדו ביקשה להחזיר אותו לבעלותה, אך מכיוון שתמורתו מבקשת הכנסייה הקתולית את חדר הסעודה האחרונה שבירושלים, לא בוצעה כל עסקה נכון לאוקטובר שנת 2014.
שיווק עירוני
שיווק עירוני (או אורבני) הוא קידום של עיר, או מחוז בתוכה, במטרה לעודד פעילויות מסוימות, לרוב כלכליות ותיירותיות שיתרחשו בתחומה.
הגדרה
מטרת השיווק העירוני לשנות תפיסות חיצוניות לגבי העיר במטרה לעודד תיירות, הגירה חיובית של תושבים ופתיחה של עסקים באזור. מאפיין חשוב בשיווק עירוני הוא פיתוח של נקודת ציון בנוף, המהווה "אוניית הדגל", של מבנים או בניינים. הפיתוח של ערים כמוצר משווק הביא לתחרות ביניהן על השקעות פנים ומימון ממשלתי. ביטוי לכך בא לידי ביטוי בניסיונות של הערים למשוך אליהם אירועי ספורט בינלאומיים, כמו המשחקים האולימפיים. תחרות בין ערים קיימת גם ברמה האזורית, הלאומית והבינלאומית, כחלק מההשפעות של הגלובליזציה.
שיווק עירוני יכול להתרחש כתוצאה מתכנון אסטרטגי או באופן טבעי. דוגמה לתכנון אסטרטגי היא העיר לאס וגאס. העיר התפתחה מבחינה שיווקית באמצעות שורה של מאמצים בעלי כוונה אסטרטגית שיעניקו לעיר בונוסים כלכליים ותרבותיים. ירושלים לעומתה היא דוגמה להתפחות אורגנית של שיווק עיר. לעיר יש מעמד בשוק גם מבלי אסטרטגיה תכנונית, בשל העובדה שבעלי עניין לאורך המאות פיארו את העיר ועודדו צליינות ועלייה לרגל- דבר שהביא לבונוסים תרבותיים וכלכליים עבור העיר. שני המקרים ממחישים שיווק עירוני, כאשר בכל אחד מהם יש מעורבות משתנה מבחינה אסטרטגית וטבעית. באופן כללי שיווק אורבני אורגני מתרחש לצד שיווק אסטרטגי, כיוון שקשה להשפיע על תפיסה של עיר רק באמצעות מאמצים אסטרטגיים.
התפתחות התחום
ב-2004 התמנה ג'וזף פרלו למנהל השיווק של העיר ניו יורק על ידי מייקל בלומברג ראש העיר, שהחליט לעשות שימוש בפוטנציאל הטמון בעיר מודרנית בעלת נכסים רבים מבחינה תרבותית ומסחרית. באותו עשור המיתוג והשיווק, שהיה נפוץ בקרב חברות מסחריות, הגיע גם למגזר הציבורי. השיווק מבטא השקה בין חשיבה עסקית של חברות וארגונים לבין ערים ומדינות. חברות מודרניות, המעסיקות עובדים רבים ובעלות קשר לקהילה בה הן פועלות, מאמצות מודלים מודרניים של ניהול קהילה או מדינה מתוקנת. מצד שני, ערים רבות מנסות לאמץ מודלים עסקיים מתוחכמים של בניית מותג, על מנת למקסם את נכסי העיר ולהשביח את רווחת התושבים.
כיום בעולם, יש במקביל 12 אלף ערים ומדינות שעוברות תהליך של מיתוג, ביניהן: אמסטרדם, אדינבורו, סינגפור, הונג קונג ועוד.
בישראל
חולון נחשבה לעיר ממוצעת, אנונימית ואפורה לפני תהליך המיתוג, אך הפכה בהליך שיווק הדרגתי שנמשך כבר שנים, למרכז תרבותי ועיר ילדים. נהנית כיום ממעמד של עיר רוויה בפסטיבלים, גלריות ומוסדות תרבות ייחודיים. עיר מתפארת בעדלאידע אליה מגיעים מדי שנה כ-150 אלף איש מכל רחבי הארץ. בכל חודשיים מתקיים בעיר פסטיבל ייחודי כגון פסטיבל אישה, ימי זמר, תיאטרון בובות בינלאומי. בנוסף, בחולון 13 גנים ציבוריים שבהם מפוזרים פסלים סביבתיים עם דמויות מסיפורי ילדים. מוזיאון הילדים הוא חלק מתעודת הזהות של העיר. תרבות וחינוך הן מילות המפתח המובילות כיום את המשווקים של העיר.
קיסריה מוצבה מחדש והפכה מיישוב של האלפיון העליון המורכב מאוכלוסייה מבוגרת בלבד, ליישוב ססגוני בו חיה אוכלוסייה מגוונת וניתנים בו שירותים לכל השכבות.
היכל התהילה של ה-WWE לשנת 2011
היכל התהילה של ה-WWE (2011) היה טקס הוקרה למחזור ה-12 במסגרת טקסי היכל התהילה של ה-WWE המסורתיים. האירוע הופק על ידי ארגון ההיאבקות האמריקאי, World Wrestling Entertainment (WWE) ב-2 באפריל 2011 בפיליפס ארנה, שבאטלנטה, ג'ורג'יה. האירוע היה חלק מסוף השבוע של רסלמניה 27. האירוע הונחה על ידי ג'רי לולר. גרסה של שעה אחת מהטקס שודרה בערוץ הטלוויזיה USA, לפני התוכנית Raw. כמו כן, במרץ 2015, הטקס התווסף לתוכן ערוץ הטלוויזיה של ה-WWE Network.
סופרבוי
סופרבוי (באנגלית: Superboy) הוא שמם של מספר גיבורי-על בדיוניים המופיעים בחוברות הקומיקס של יקום DC קומיקס, כולם נערים עם כוחות-על הדומים לאלו של סופרמן. דמויות אלו כיכבו בסדרת חוברות הנושאות את שמם, כמו גם סדרות אחרות שהציגו קבוצות של גיבורי-על מתבגרים. הדמות גם הופיעה במגוון סדרות אנימציה ולייב אקשן. לדמותו של סופרבוי היו שלושה גלגולים עיקריים - סופרמן בצעירותו, שיבוט מתבגר בשם קון-אל, ובנם של סופרמן ושל לויס ליין ג'ונתן סמואל קנט.
קאל אל
הסופרבוי הראשון היה קאל-אל, סופרמן בשנותיו כמתבגר בעיירת מגוריו סמולוויל שחי בשם קלארק קנט. הדמות הוצגה במספר סדרות קומיקס כ-Adventure Comics, Superboy ו-The New Adventures of Superboy מאז תור הזהב של הקומיקס של שנות ה-40 ועד העידן המודרני של הקומיקס של שנות ה-80. הדמות עזרה לפתח מיתולוגיה שלמה הכוללת דמויות משנה כמו הוריו המאמצים ג'ונתן ומרתה קנט, אהובתו לאנה לאנג ובני בריתו מלגיון גיבורי-העל הנוסעים בזמן.
כאשר חברת DC קומיקס שינתה את המשכיות יקום DC בשנת 1985 באירועי "המשבר בעולמות האינסופיים", ההיסטוריה של סופרמן שונתה כך שהוא מעולם לא אימץ זהות בדויה עד התבגרותו. שינוי זה מחק את סופרבוי מההיסטוריה הקאנונית הנוכחית של סופרמן, ומספר אלמנטים מסיפור המקור נכתבו לתוך חוברות סופרבוי כמו חברותו של קלארק עם לאנה לאנג.
קון אל
דמותו של סופרבוי (קון-אל) מדורגת במקום ה-83 ברשימת גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN.
ג'ון קנט
בהרצת "הלידה המחודשת של DC" של שנת 2016 הוצגה גרסה חדשה של סופרבוי בשם ג'ונתן סמואל קנט, בנם של סופרמן ולויס ליין. בין השנים 2017 ל-2019 הוא כיכב לצד רובין (דמיאן ויין) בסדרת החוברות Super Sons, כחלק מחותם Elseworlds. נכון ל-2021 הוא מככב בסדרת החוברות של לגיון גיבורי-העל, והחליף את אביו כנושא התואר "סופרמן". באוקטובר 2021 הכריזה חברת DC כי הדמות תצא מהארון כביסקסואלית ותנהל מערכת יחסים רומנטית עם עיתונאי (בדומה למערכת היחסים של הוריו).
אחרים
מאחר שיקום DC כולל מספר מולטי-יקומים מורכבים, במשך השנים הוצגו גרסאות נוספות של סופרבוי, כאשר ביניהם נמנה סופרבוי פריים - גרסה פסיכופתית ואכזרית של סופרבוי שהיה האנטגוניסט הראשי במיני סדרה המשבר האינסופי.
גביע הטוטו 2015/2016
גביע הטוטו 2015/2016 לליגת העל הייתה המהדורה ה-31 של הגביע השלישי בחשיבותו בכדורגל הישראלי.
מכבי תל אביב הייתה המגנה על התואר.
במשחק הגמר ניצחה מכבי פתח תקווה את עירוני קריית שמונה 0–3, וזכתה בתואר בפעם הרביעית בתולדותיה.
חצי הגמר
שני חצאי הגמר נערכו ב-30 בדצמבר.
בחצר של פופיק
בחצר של פופיק הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית לילדים בגילאי הגן ששודרה בין השנים 2009–2018 בטלוויזיה החינוכית. כוכב התוכנית הוא הבובה "פופיק" שמופעלת על ידי אילן סביר, והתוכנית מתרחשת בחצר פלפלים.
רקע
התוכנית החלה את דרכה כשידורי רצף בו פופיק אירח ילדים ודיבר איתם על מצבים שונים, בהמשך הוא ראיין מפורסמים כמו: מיכל דליות, אריק אלפר, אסף אשתר וכו'. בשנת 2011, הצטרפה אל פופיק, אחותו הקטנה ליבי והם דיברו יחד עם ילדים. החל משנת 2012 שידורי הרצף הופסקו והסדרה עברה לפרק של 15 דקות ואל פופיק וליבי הצטרפו חברים חדשים, מתושלח היצור הירוק והחכם, טישה סוסונת הים והקוסמת האנושית דיתה (יעל לבנטל), שירי הסדרה בוססו על שירים לועזים. בסוף 2013, דיתה הוחלפה בפנחס (פיני טבגר) והשירים הוחלפו בשירים ישראלים. בשנת 2015, נכנסה לסדרה הדמות לבנה (לבנה פינקלשטיין). את שיר הנושא של התוכנית מבצעת יסמין אבן. בשנים 2015 ו־2016 הייתה הסדרה מועמדת לפרס האקדמיה לטלוויזיה וקולנוע, וב־2017 זכתה בפרס. בשנת 2020 זכתה "החצר של פופיק" לפארודיה בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת".
עמוד תאורה
עמוד תאורה הוא עמוד המשמש להתקנת גוף תאורה אחד או יותר בגובה מעל פני השטח.
שימושים
השימוש הנפוץ ביותר בעמודי תאורה הוא לתאורת חוץ, ובפרט לתאורת רחובות, רמזורים ותמרורים מוארים. שימושים נפוצים נוספים הם לתאורת מגרשי ספורט, מקומות בהם מתבצעות עבודות תחת כיפת השמיים, מגרשי חניה, תאורת ביטחון, רציפים, ועוד.
נדיר יותר שימוש בעמודי תאורה בתוך חללים סגורים - בדרך כלל כאשר מדובר בחלל גבוה מאוד שאינו מאפשר תחזוקה של גופי תאורה אם יותקנו בתקרה, או מסיבות עיצוביות (ליופי).
מבנה
מכיוון שרוב עמודי תאורה מותקנים בשטחים פתוחים, עליהם להיות מסוגלים לעמוד במאמץ לחיצה אופקי כתוצאה מרוחות או מגע, בנוסף ליכולת לשאת את משקלם של גופי התאורה. עם זאת, אין לצפות מעמודי תאורה שיעמדו בפגיעת כלי רכב.
עמוד
המאפיין החשוב ביותר של עמודי תאורה הוא גובהם. רוב עמודי התאורה הם בגבהים של 2.5 עד 45 מטר. הגובה המינימלי נועד למנוע פגיעה מקרית בגוף התאורה. ככל שעמוד תאורה גבוה יותר כן הוא חייב להיות רחב יותר על מנת לשמור על יציבות העמוד.
חתכים אופייניים של עמודי תאורה הם חתך עגול, מרובע ומצולע (לרוב מתומן). החתך יכול להיות אחיד לכל אורך העמוד, או להשתנות במקטעים או להשתנות באופן רציף (חרוט). קיימים גם עמודי תאורה שאינם ישרים אלא מכופפים בחלק מאורכם או אף לכל אורכם.
עמודים מעוצבים כוללים רכיבים של פרזול.
בתחתית העמוד מרותך בדרך כלל אוגן עם חורים, המשמש להצמדת העמוד לבסיסו.
זרועות
אם נדרש להתקין על העמוד יותר מגוף תאורה אחד, או להרחיק את גוף התאורה מהעמוד (למשל כשעמוד לתאורת רחוב ניצב רחוק ממרכז הדרך ומטעמי יעילות נכון להתקין את גוף התאורה מעל הדרך), מתווספות לעמוד זרועות. זרוע של עמוד תאורה יכולה לשאת גוף תאורה אחד או יותר.
סוגי הזרועות הנפוצים הם זרוע בודדת, זרוע כפולה בתצורת 180° ובתצורת 90°, זרוע משולשת בתצורות 2×90° או 360°, זרוע מרובעת, זרוע H המשמשת להתקנת מספר זרקורים - נפוצה במגרשי ספורט.
תא אביזרים
בחלקו התחתון של עמוד התאורה מותקן תא אביזרים בו נמצאים אמצעי המיתוג של גופי התאורה וחיבורי ההארקה של העמוד.
רכיבים נוספים
רכיבים נוספים שניתן למצוא על עמודי תאורה הם שלבי טיפוס המאפשרים טיפוס על עמודים גבוהים ללא צורך בסולם מיוחד, מחזיקי דגלים, שקעי חשמל, מצלמות אבטחה. לעיתים משמשים עמודי תאורה גם לתליית שלטי חוצות.
חיבור לחשמל
חיבור עמודי תאורה לחשמל מתבצע באמצעות כבל תת-קרקעי החודר לעמוד דרך צינורות ביציקת הבסיס. הכבל מתחבר לציוד המיתוג שבתא האביזרים, ומתא זה עולים כבלים בהתאם לכמות גופי התאורה שעל העמוד בתוך עמוד התאורה עד לגופים.
בעמודי תאורה מבודדים שרחוקים ממקור הזנה חשמלית מופעלים גופי התאורה באמצעות מערכת של פנל סולרי ומצבר.
הארקה
מכך שעמודי תאורה מחוברים לחשמל, עשויים מחומר מוליך ונמצאים במקום נגיש לבני אדם ובעלי חיים, נובעת סכנת התחשמלות גבוהה. על מנת להקטין סכנה זו מוארקים כל עמודי התאורה באופן משולש: בסיס הבטון של העמודים משמש כאלקטרודת הארקה, לעמוד מחובר מוליך הארקה שטמון בקרקע וכן מוליך ההארקה של מעגל ההזנה החשמלית.
תחזוקה
עמודי תאורה חשופים באופן ממושך לתנאי סביבה משתנים, בהם חום, קור, רוחות, רטיבות ועוד. בנוסף, עלולים עמודי תאורה להיפגע מכנית (למשל פגיעה "קלה" של רכב). כתוצאה מאלה עלולות להיווצר תקלות כהתרופפות של העמוד או של חלקים ממנו, שיתוך, פגמים בבידוד החשמלי ובהארקות. ככל שמשך הזמן בו מותקן העמוד ארוך יותר, ההסתברות שתיווצר בו תקלה עולה. בדיקות סטטיסטיות באירופה העלו כי לאחר 20 שנה מההתקנה מתגלות תקלות ב-3 אחוז מהעמודים. על מנת לצמצם קריסה של עמודי תאורה ופגיעות ברכוש ובנפש ניתן לבצע בדיקות תקופתיות של יציבות העמודים, ובמידת הצורך לתקנם או להחליפם.
כדור סרק
כדורי סרק (חסרי קליע), משמשים במצבים שבהם נדרשת תחושה של ירייה, אך ללא הסיכון הקיים ביריית כדור חי. חוסר הקליע בכדורי סרק (חסרי קליע), מאפשר ירי ללא כל סיכון, שכן הרובה אינו פולט כל חפץ או חומר המסכנים חיים. ירי כדורי הסרק דרוש לצורך תרגול של השימוש ברובה, מטחי כבוד, קרב יריות בקולנוע, אקדח הזנקה וכדומה.
בהוצאה להורג בירייה בפני כיתת יורים נהוג לטעון את רובהו של אחד מחברי הכיתה, באופן אקראי, בכדור סרק במקום כדור חי. בזכות זאת, כל אחד מהחברים בכיתת היורים יכול לקוות כי הוא זה שלא יתרום להרג, מה שאמור להקטין את הרתיעה מפני הירי ובכך להפוך את ההוצאה להורג לאמינה יותר. קלעים מנוסים אומנם אמורים להיות מסוגלים להבחין בין ירי כדור חי לכדור סרק לפי הרתע, אך ישנו מניע פסיכולוגי משמעותי לא לשים לב לעוצמת הרתע.
קישורים חיצוניים
Patroon (munitie)
הים האכזר (סרט)
הים האכזר (באנגלית: The Cruel Sea) הוא סרט מלחמה בריטי משנת 1953 עם ג'ק הוקינס, דונלד סינדן ודנהולם אליוט בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הנובלה הים האכזר מאת ניקולס מונסארט מ-1951. מונסארט שירת כמפקד ספינות מלחמה ליווי לשיירות אספקה באוקיינוס האטלנטי והעלה בנובלה זאת את חוויותיו ורגשותיו.
העלילה מתארת את המערכה באוקיינוס האטלנטי בין הצי המלכותי הבריטי שתפקידו העיקרי היה להגן של שיירות ספינות מהתקפה על ידי הצוללות הגרמניות שנקראו U-boats.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר, ג'ק הוקינס היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי.
תקציר העלילה
הסרט פותח במונולוג מפי לוטננט קומנדר ג'ורג' אריקסון (ג'ק הוקינס) שלאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הועבר מצי הסוחר לפקד על קורבטה מסוג פלאואר בשם "קומפאס רוז" (HMS Compass Rose):
לקציניו לוקהרט (דונלנד סינדן), פרבי (ג'ון סארטון) ומורל (דנהולם אליוט) אין כל ניסיון בשירות בים. הקצין הראשון שלו, בנט (סטנלי בייקר), מתעמר במלחים ובקצינים אך עד מהרה נאלץ לעזוב את האנייה בגלל כיב תריסריון ובמקומו מתמנה לוקהרט כלוטננט ראשון שהוא כאמור סגנו של המפקד.
לאחר שלושת שבועות של אימונים יוצאת הספינה לצפון האטלנטי ומתחילה ללוות שיירות. הם חווים הטבעת ספינות על ידי צוללות גרמניות ומשתדלים למשות מהים ולהציל את האנשים. בעזרת ציוד רדאר הם מצליחים למקם צוללת גרמנית ולהשמיד אותה. הם גם יורים בתותחי נ"מ על מטוסים גרמניים.
באחד המקרים מזהה הצוות בטעות צוללת ואריקסון מורה להטיל פצצות עומק אף על פי שבמים יש ניצולים מספינה טבועה. הם נהרגים והדבר מעיק על מצפונו תקופה ממושכת.
הם מגיעים מרוצים לליברפול שם מתחיל רומן קצר בין לוקהרט לקצינה ג'ולי הלם (וירג'יניה מקאנה שהתפרסמה אחר כך בסרט לחופש נולדה) המשרתת בחיל העזר של הצי לנשים (WRNS). מורל מגלה שאשתו השחקנית (מוירה ליסטר), בוגדת בו.
לאחר מכן הם יוצאים שוב לאוקיינוס בסביבות גיברלטר. הים שורץ צוללות ובלילה אחד נפגעת הספינה משני טורפדו וטובעת. רוב האנשים נספים מטביעה וקפיאה במים הקרים ורק קומץ ניצולים בשתי סירות הצלה ביניהם אריקסון, לוקהרט ופרבי, מצליחים להישאר בחיים עד שהם ניצלים על ידי ספינה של הצי.
אריקסון מועלה לדרגת קומנדר ומתמנה למפקד הפריגטה סולטאש (HMS Saltash) עם לוקהרט כסגנו. הוא נתון בכעין פוסט טראומה ושומע כל הזמן את הזעקות של אנשיו לנטוש את הספינה (!Abandon Ship) ונחוש בדעתו להטביע צוללת גרמנית כנקמה.
הסרט מסתיים לאחר המלחמה כשהספינה סולטאש מלווה לנמל, צוללות גרמניות שנכנעו.
ברית ההגנה הפולנית-רומנית
ברית ההגנה הפולנית-רומנית הייתה ברית הגנה שנרקמה בין פולין ובין רומניה לאחר מלחמת העולם הראשונה על רקע שיתוף אינטרסים אזורי. תחילה הופנתה הברית כנגד שאיפות ההתפשטות של ברית המועצות, אך בהמשך חלו בה שינויים שהפכו אותה לכללית ומקיפה יותר. הברית, שהתחדשה כל חמש שנים, נשארה בתוקף עד נפילת פולין במלחמת העולם השנייה ואפשרה את מעברם של המוני אנשי צבא פולנים מראש הגשר הרומני לתוך גבולות רומניה ומשם אל טריטוריות של בעלות הברית. חלק מאנשי הצבא הפולניים הגיעו גם לארץ ישראל המנדטורית.
הרקע הגאו-פוליטי
לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקמה המדינה הפולנית העצמאית, לראשונה לאחר תקופה ממושכת של שיעבוד בידי שכנותיה. גם רומניה יצאה מורחבת (רומניה הגדולה) על חשבון שכנותיה. לשתי המדינות היה אינטרס משותף לשמור על ההישגים ולהתנגד לשאיפות הרוואנשיסטיות של שכנותיהן, ברית המועצות, הונגריה וגרמניה, מדינות שהפסידו טריטוריות נרחבות.
המדינה הפולנית ניסתה לנצל את האנרכיה ששררה באימפריה הרוסית לאחר מהפכת אוקטובר ולכבוש שטחים נוספים באוקראינה. במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, שנערכה בין פברואר 1919 ובין מרץ 1921 חיפשו הפולנים בני ברית נגד המדינה הסובייטית שזה עתה קמה. פולין יצאה למלחמה גם נגד הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה שקמה בצפון בוקובינה, גליציה וזקרפטיה ובאותו זמן הותקפה על ידי צ'כוסלובקיה שחמדה את זָאוֹלזֶ'ה, אזור מחלוקת בשלזיה. רומניה עזרה לפולין בחיסול הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה בכך שכבשה ללא קרבות את פוקוטיה, שאותה מסרו לאחר מכן לפולנים. פולין ורוסיה הסובייטית חיסלו את הרפובליקה העממית של אוקראינה (מזרח אוקראינה) וחילקו אותה ביניהן.
לרומניה היה סכסוך עם האימפריה הרוסית/ברית המועצות בנושא השליטה על בסרביה. לאחר שאספת העם של בסרביה קראה ב-22 בדצמבר 1917 לכניסת הצבא הרומני, עבר זה, בהנהגת גנרל ברושטאנו, את הפרוט לתוך בסרביה, ב-10 בינואר 1918, השתלט על קישינב תוך מספר ימים ובהמשך, ב-24 בינואר הכריזה האספה על עצמאות בסרביה וב-27 במרץ קיבלה החלטת הצטרפות לרומניה. בתגובה ברית המועצות כלאה את הדיפלומטים הרומנים שהיו בשטחה והכריזה מלחמה על רומניה. כניסת הצבא האדום לאודסה הגבירה מאוד את האיום על רומניה. הצבא הרומני, שכבש את בודפשט, חנק את המהפכה הקומוניסטית ההונגרית.
התוכנית לחלוקת אוקראינה
הרוזן אלכסנדר סקז'ינסקי, שעתיד היה להיות ראש ממשלת פולין, באישורם של יוזף פילסודסקי ואיגנצי יאן פדרבסקי, הגיש לממשלת רומניה הצעה להשתתף במנהל העתידי של אוקראינה. המסר הועבר לממשלת יון ברטיאנו באוגוסט 1919 ואלכסנדר סקז'ינסקי חזר עליו כעבור חודש, כשהתמנה לשגריר פולין ברומניה.
הערכתו של השגריר הרומני בפולין, אלכסנדר ג. פלורסקו, לתוכנית זו הייתה פחות נלהבת, הוא תיאר אותה כ"אי דיוק ופנטזיה שאין להתייחס אליהם ואין לקחת אותם בחשבון". ממשלת ברטיאנו פעלה לפי עצת שגרירה וחיפשה נתיבים ליצירת קשרים עם הרפובליקה העממית האוקראינית.
בשנת 1920 הציע פילסודסקי תוכנית דומה לממשלת אוורסקו. תוכנית זו הייתה מפורטת יותר והציעה לרומניה להרחיב את גבולה על חוף הים השחור, כולל אודסה וטרנסניסטריה. אורסקו, שלא רצה להיות מעורב במלחמת האזרחים הרוסית, דחה את התוכנית.
הכנת ההסכם וחתימתו
פולין ורומניה, שהיו להם משטרים אנטי-קומוניסטיים, חשו עצמן מאוימות גם מהרפובליקה הסובייטית של הונגריה, שקמה ב-21 במרץ 1919 וממרד הספרטקיסטים בגרמניה, ב-1 בינואר 1919. הן מצאו עצמן בחזית אחת נגד ברית המועצות ועל כן ניהלו משא ומתן לחתימת הסכם הגנה הדדי.
בתחילת שנות ה-20 חתמו רומניה, יוגוסלביה וצ'כוסלובקיה על ההסכמה הקטנה, ברית כנגד שאיפות הרבנשיזם של הונגריה. שר החוץ של רומניה, טאקה יונסקו, ניסה למשוך לברית גם את פולין, אך ניגודי אינטרסים (סכסוך גבולות על מחוז זאולז'ה) בינה ובין צ'כוסלובקיה מנעו את הצטרפותה.
בין 13 ל-24 במרץ 1920, בוורשה, התנהל ויעוד פולני-רומני שהוכן היטב על ידי המארחים. על פי הוראות גנרל סטניסלב הלר, ראש המטה הכללי הפולני, זומן מפריז הגנרל הפולני רוזבדובסקי שהיה מקורב לחוגים רומנים. בראש המשלחת הרומנית עמד אלוף-משנה (לוקוטנט קולונל) יון אנטונסקו. בסוף מרץ שוחח ארוכות ראש הממשלה החדש של רומניה, אלכסנדר אוורסקו, עם ראש הנציגות הפולנית בבוקרשט. בתחילת מאי הגיע לבוקרשט, לפי הזמנת מלך רומניה, גנרל רוזבדובקי שהתקבל בלבביות רבה וניהל שיחות עם ראש ממשלת רומניה ושרי החוץ וההגנה. ב-5 ביוני הגיש הצד הפולני תזכיר שבו פורטו היחסים הבעיתיים עם רוסיה הסובייטית. המגעים בין הצדדים נמשכו וב-3 במרץ 1921, בבוקרשט, נחתם בין שתי המדינות הסכם הגנה לתקופה של 5 שנים. ההסכם חייב את הצדדים למתן סיוע צבאי הדדי במקרה שאחד הצדדים יותקף בגבול המזרחי.
חידוש הברית
בתום תקופת 5 השנים של הברית תבעו הפולנים את הרחבת הברית וסירבו לחדשה במתכונת הישנה. במהלך שנת 1925 חלה התרחקות בין צרפת ובין פולין בשל המדיניות האירופית שנקטו בתקופה זו הממלכה המאוחדת וצרפת, מדיניות שגרסה שאת הביטחון האירופי צריך להשיג עם גרמניה ולא נגדה. גרמניה התחייבה לשמור על הסטטוס קוו בגבולה המערבי וב-16 באוקטובר 1925, בלוקרנו, חתמה עם צרפת, הממלכה המאוחדת, בלגיה ואיטליה על הסכם אי-התקפה המכונים הסכמי לוקרנו. גרמניה לא הכירה בגבולותיה עם פולין וצ'כוסלובקיה והסתפקה בחתימת הסכמי בוררות איתם. פולין וצ'כוסלובקיה חשו נבגדות על ידי צרפת וחיפשו בני ברית נוספים מול איום גרמני פוטנציאלי.
דאגותיה של פולין מהרבנשיזם הגרמני ושל רומניה מהרבנשיזם ההונגרי הביאו לכך שב-26 במרץ 1926 חודשה הברית הפולנית-רומנית והפעם מתוך רצון להרחיבה לכל התקפה על אחת משתי המדינות, לא רק בגבול המזרחי. הברית המורחבת כונתה "ברית להגנה הדדית נגד תוקפנות ולסיוע צבאי" ונחתמה באופן רשמי בוורשה, ב-9 בפברואר 1927.
הידוק קשרים וגישושי איחוד
בשנת 1927 הלך לעולמו פרדיננד הראשון, מלך רומניה וכס המלכות הועבר לנכדו, מיכאי הראשון, מלך רומניה, שהיה עדיין ילד. לכן, הוקם מוסד עוצרות בראשותו של הנסיך הרומני ניקולאה, הדוד של המלך הקטין, שניהל את המדינה בשם המלך עד שאביו של מיכאי, קרול השני, מלך רומניה, אחיו של ניקולאה, שב לרומניה ותפס את השלטון בשנת 1930.
ב-15 בינואר 1931 התהדקו יחסי שתי המדינות בחתימה על הסכם ערבות הדדי. באוקטובר התחילה בפולין חרושת שמועות על כך שפילסודסקי שוקל את מועמדותו של הנסיך הרומני ניקולאה (העוצר לשעבר) לכתר הפולני הפנוי. פוליטיקאים פולנים שמרנים, כגון יאנוש רדזיוויל תמכו בכך. רדזיוויל העלה בסנאט את נושא השבת המלוכה לפולין. בשנת 1932 הודיע השגריר הרומני בפולין לראש ממשלת רומניה, ניקולאה יורגה, שקבוצות פולניות שמרניות שוקלות אפשרות של יצירת ברית אישית בין פולין לרומניה על ידי בחירתו של קרול, מלך רומניה, גם לכס המלכות הפולני.
שערוריית ספרו של יאן סבה
שר החוץ הצ'כוסלובקי טען בראשית 1937 שלא היה מודע לתוכן הספר. הפולנים לחצו ולאחר ביקור של ראש ממשלת רומניה, גאורגה טטרסקו, בפראג הוחזר השגריר הצ'כוסלובקי למולדתו.
עליית כוחה של גרמניה ופירוק צ'כוסלובקיה
במפגש של טטרסקו עם שר החוץ הפולני, יוזף בק, הציע האחרון שרומניה תמשוך את ידה מתמיכתה בצ'כוסלובקיה ותנסה להגיע לפשרה עם הונגריה. בעת משבר צ'כוסלובקיה, בשנת 1938, דחק בק בממשלה הרומנית של מירון קריסטאה להשתתף בחלוקת צ'כוסלובקיה על ידי תמיכה בסיפוח ההונגרי של רותניה הקרפטית בתקווה שתמיכה זו תביא לכך שמנהיג הונגריה, מיקלוש הורטי, ירפה מתביעותיו בטרנסילבניה.
המלך הרומני, קרול השני, דחה את ההצעה, אך פולין השתתפה בחלוקת צ'כוסלובקיה ופלשה למחוז זאולז'ה שבשלזיה, שצ'כוסלובקיה כבשה מידיה בעת שפולין הייתה עסוקה במלחמת פולין-אוקראינה. רומניה חששה שלאחר פירוק צ'כוסלובקיה צפוי לה גורל דומה. עליית כוחה של גרמניה הדאיג את פולין והיא דאגה לרשת את עצמה במערכת של בריתות. רומניה ופולין הציעו האחת לרעותה תמיכה. בשבועות שקדמו למלחמת העולם השנייה, במשא ומתן שניהלה פולין עם צרפת, הממלכה המאוחדת וברית המועצות, תבעו הסובייטים את ביטול ברית ההגנה הפולנית-רומנית. הפולנים, שראו בברית עם רומניה נכס אסטרטגי, סירבו לבטלה, יתר על כן, במערכת הבריתות, שרקמו עם מעצמות המערב, הם הבטיחו גם לרומניה ערובה בריטית.
פולין ורומניה נמנעו מלייעד ספציפית את בריתן כנגד גרמניה, משום ששתיהן שאפו לשפר את יחסיהן איתה ושרי החוץ של שתי המדינות סיכמו זאת ביניהם במפגש שערכו בקרקוב באפריל 1939.
ראש הגשר הרומני
בשעה שגרמניה הנאצית תקפה את פולין העדיפה זו לא לבקש מרומניה את עזרתה הצבאית, אלא להשתמש בשטח רומניה כעורף אסטרטגי, שדרכו תוזרם אספקה לצבא הפולני. את האספקה היו אמורות להביא לנמלי הים השחור של רומניה ספינות צי אנגליות וצרפתיות, אך הן התמהמהו.
במהלך נפילת פולין וגם זמן מה לאחריה, חיילים פולנים עברו את הגבולות עם רומניה ועם הונגריה בניסיון לעבור דרכן אל אזורים שנשלטו על ידי כוחות בני בריתם. הרומנים אפשרו למעשה לפולנים להמשיך במסעם וכ-120,000 אנשי צבא פולנים עשו את הדרך הזאת ולצדם גם פליטים אזרחים רבים.
דה נייס
דה נייס (The Nice, בתרגום לעברית: הנחמדים) הייתה להקת רוק מתקדם אנגלית שהוקמה בשנת 1967.
היסטוריה
הקלידן קית' אמרסון והבסיסט לי ג'קסון היו חברים בלהקתו של גארי פאר הטי-בונז (T-Bones) לפני התפרקותה. הזמרת האפרו-אמריקאית פי. פי. ארנולד, שזכתה להצלחה גדולה יותר בבריטניה מאשר בארצות הברית, רצתה להחליף את להקת הליווי שלה, הבלו ג'ייס (The Blue Jays). אמרסון, שהופיע באותו הזמן עם להקת ה-V.I.P.s, גייס את ג'קסון, את המתופף איאן האג ואת הגיטריסט דייוויד או'ליטס. שם הלהקה נוצר כשארנולד אמרה "הנה הגיע דה ", שחברי הלהקה שמעו כ"דה נייס". הלהקה הופיעה לראשונה במאי 1967. האמרגן של ארנולד אנדרו לוג אולדהם הסכים שהלהקה תפתח במופע חימום עצמאי ולאחר מכן ינגנו כלהקת ליווי.
הלהקה עזבה את ארנולד בסתיו 1967, וחתמה על חוזה עם חברת התקליטים של אולדהם אימידיאייט (Immediate). האג הוחלף במתופף בריאן דיווידסון בהמלצתו של או'ליסט. הלהקה הקליטה באותו הסתיו את אלבום הבכורה שלה, "המחשבות של אמרליסט דאבג'ק". האלבום כלל עיבוד ל-Blue Rondo A La Turk של דייב ברובק בשם "רונדו", תוך שינוי המשקל המקורי של 9/8 למשקל 4/4. בשנת 1968 הלהקה החליפה את אולדהם באמרגן טוני סטרטון-סמית'. ביוני יצא הסינגל "אמריקה", עיבוד ליצירתו של ליאונרד ברנשטיין מתוך סיפור הפרברים, בשילוב עם סימפוניית העולם החדש לדבוז'אק. בסופו של הסינגל בנה בן השלוש של ארנולד מקריא את השורות: "אמריקה מעוברת בהבטחה וציפייה, אך היא נרצחת בידי הבלתי-נמנע".