cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ים ווטסון (פוליטיקאי קנדי)
פרויקטים משמעותיים
העיר השקיעה מאז 2014 מספר שיא של 80 מיליון דולר עבור מסלולים לטובת רכיבה על אופניים והולכי רגל. מועצת העיר אישרה פה אחד את מסלול האופניים השני של אוטווה ב-2015 ובנתה את עמוד השדרה של 2.5 ק"מ לרכיבה מצפון לדרום בין גבעת הפרלמנט לפארק לאנסדאון ברחוב אוקונור. בנוסף, ה-NCC פעל לצד ווטסון, כמו גם נטלי דס רוזייר ואליזבת מור אובין, לפתיחת נתיב אופניים נוסף בשדרת מקנזי, יצירת סביבה בטוחה יותר לרוכבי אופניים באזור אוטווה. ווטסון מילא תפקיד מפתח בפתיחת מרכז החדשנות ב-Bayview Yards, הבית החדש של Invest Ottawa ומרכז יזמות לאזור אוטווה. מרכז זה צפוי להעסיק מעל 1200 עסקים בתוך העיר, לסייע להם לצמוח ולפתח את המוצרים שלהם, כמו גם ליצירת למעלה מ-280 מקומות עבודה באזור הבירה. ווטסון והעיר אוטווה עבדו יחד כדי להפחית את ההשפעה של גלישת ביוב ומי סערה אל נהר אוטווה. תוכנית הפעולה לטובת נהר אוטווה (ORAP) מורכבת מ-17 פרויקטים בודדים שמטרתם לשפר את בריאותו של נהר אוטווה ולהגן על סביבת המים של אוטווה.
קרונגה
היסטוריה
ב־11 ביולי 2008 מכרה קיילקרה שליד קרונגה חגג 1.5 מיליון שעות של כריית אורניום ללא תאונות. "אנליסטים" טוענים כי מדובר בהישג נדיר. בעבר היו ויכוחים וביקורות אודות המכרה בשל החשיפה של העובדים במקום לקרינה רדיו-אקטיבית.
ג'ים ווטסון (פוליטיקאי קנדי)
פרויקטים משמעותיים
ווטסון תמך בקהילת האמנויות לקראת פיתוח מחדש של בית המשפט לאמנויות והרחבת גלריית האמנות של אוטווה. הפרויקט הוא חלק מחזון להחייאת מרכז העיר באוטווה. הפרויקט כולל חללי תצוגה ואוצרות בשליטה סביבתית, מתקני אירועים וחינוך, בית קפה וחנות מתנות.
קרונגה
היסטוריה
בדצמבר 2009 האזור ספג שורה של רעידות אדמה.
ג'ים ווטסון (פוליטיקאי קנדי)
אוטווה 2017
כשקנדה חגגה 150 לקונפדרציה, עיריית אוטווה הקימה צוות שאחראי לתוכנית שנה שלמה של פעילויות ואירועים. לשכת אוטווה 2017, בפיקודו של גאי לאפלם, הייתה אחראית לארגון אירועים לאורך כל השנה, ומשכה מיליוני מבקרים אשר באו לאוטווה כדי לחוות אותם. במהלך השנה, העיר אירחה מספר אירועים מוצלחים, כולל תחרות ההחלקה במורד 2017 Red Bull Crashed Ice, פרסי Juno לשנת 2017 ; La Machine (חברת הפקה), מופע של ארבעה ימים שמשך למעלה מ-750,000 איש, Ottawa Welcomes the World, סדרה של חגיגות בלנסדאון פארק כדי לקדם תיירות במדינות אחרות ולחזק את הקשרים עם אותן מדינות, הגביע האפור ה-105 ב-TD Place, וה- NHL 100 Classic 2017, משחק חוץ בין הסנטורים של אוטווה למונטריאול קנדיאנס, ששיחזר את משחק ה-NHL הראשון אי פעם כמעט 100 שנים מאוחר יותר.
קדנציה רביעית לראשות העיר
ב-22 באוקטובר, ניצח ווטסון במירוץ לראשות העיר 2018 עם 71.03% מהקולות, והביס אחד-עשר מועמדים אחרים.
ג'ים ווטסון פיקח על השקת מערכת ה-LRT (רכבת קלה) שנפתחה לציבור ב-14 בספטמבר 2019. הוא גם מילא תפקיד אינסטרומנטלי בפתיחת ספרייה מרכזית חדשה במרכז העיר ב- LeBreton Flats - מתקן אפס פחמן נטו חדיש. במהלך הקדנציה הזו, במאמר שפורסם ב- Ottawa Citizen ב-17 באוגוסט 2019, ווטסון יצא כהומו לאחר 40 שנה שהיה בארון. מאז 2018, ווטסון הוביל את העיר דרך אסונות טבע, כולל שני שיטפונות, טורנדו ומגפה עולמית (COVID-19).
קרונגה
גאוגרפיה
בעיר יש שדה תעופה בעל מסלול באורך 1,500 מטרים, בתי חולים, בתי ספר יסודיים ותיכוניים. בעיר מתקיים שוק שבועי, ישנם כמה סופרמרקטים, סניף דואר וכמה בנקים. קרונגה נמצאת על הכביש המהיר מזוזו - צ'יטיפה. מעבר הגבול לטנזניה, נמצא כשעת נסיעה מהעיר ונסגר כל לילה. העיר מביה בטנזניה נמצאת במרחק כ־115 קילומטרים מעבר לגבול מקרונגה.
ג'ים ווטסון (פוליטיקאי קנדי)
קדנציה רביעית לראשות העיר
ב-20 במרץ 2021, ווטסון הפך לראש העיר המכהן הארוך ביותר של אוטווה, ועבר את השיא הקודם של JE סטנלי לואיס.
קרונגה
שפות
השפה הרשמית במלאווי היא אנגלית אבל שפת טומבוקה היא השפה נפוצה בקרונגה הן בבית והן בבית הספר. קרונגה ידועה כ"אי של השפה ותרבות טומבוקה".
ג'ים ווטסון (פוליטיקאי קנדי)
"מועדון ווטסון"
מאז בחירתו מחדש, חברי מועצה רבים הביעו דאגה מהחוסר דמוקרטיה לכאורה של ווטסון ביחס לכמה חברי מועצה אחרים. בעקבות הפיצול העירוני-פרברי בין חברי מועצה רואה את ווטסון מצדד בחברי מועצה פרבריים יותר, אותם הוא ממנה ליו"ר כל ועדה.
קרונגה
כלכלה
כלכלת האזור מבוססת על דיג, ייצור כותנה, אורז, תירס, תה, קפה וגידול בעלי חיים, לאורך האגם, בצדו המערבי. תושבי קרונגה תלויים בדיג לקיומם.
ג'ים ווטסון (פוליטיקאי קנדי)
2010
(x): מציין נבחרים.
(*): מציין בעל תפקיד.
קרונגה
כלכלה
בקורנגה נמצאת סוכנות השיווק החקלאית הממלכתית ADMARC. מחוז קרונגה משגשג יחסית, שכן קרקעותיו דשנות יותר מאשר בדרום וכמות גשמים השנתית גבוהה יותר. קארונגה היא עיר חקלאית, השוכנת במישור פורה.
חברת האנרגיה Paladin Energy Ltd האוסטרלית מתחזקת את מכרה האורניום המיועד לייצוא שנמצא בקיילקרה הסמוכה, על הכביש לצ'יטיפה. פעילות החברה הוביל לשינויים ניכרים בעיר. לדוגמה, סלילת מסלול ההמראה בנמל התעופה קארונגה, שממנו מייצאים את האורניום ישירות, דבר שהיא לגידול של מספר הבנקים המקומיים משניים ליותר מחמישה.
אקלים
האקלים של קרונגה מסווג כטרופי. הקיץ גשום בהרבה מהחורפים בקרונגה. האקלים כאן מסווג כ- Aw על ידי מערכת Köppen-Geiger. בקרונגה הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 25.6 ° C.
אמנות ותרבות
מרכז התרבות והמוזיאונים קרונגה מהווה האטרקציה הפופולרית ביותר בקרונגה. במוזיאון נמצא שלד של הדינוזאור מלאויזאורוס, מאובן בן 150 מיליון שנה שהתגלה 45 קילומטרים דרומית לקרונגה. במוזיאון קיים מיצג שכותרתו "מדינוזאורים לדמוקרטיה", המתאר את ההיסטוריה של האזור.
תחבורה
בקרונגה נמצא נמל התעופה קרונגה המיועד לטיסות פנים ובשעות היום בלבד המתבצעות על ידי חברת התעופה אייר מלאווי. בעיר מופעלים קווי אוטובוסים נוסעים למזוזו וחזרה וממפרץ נקטה לקרונגה.
יחסי בנין–יפן
סקירה כללית
בין רפובליקת בנין לבין יפן מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת בנין לבין יפן כוננו באופן רשמי לראשונה ב-1 באוגוסט 1960 עם הכרתה של יפן בעצמאותה של בנין.
צי הים השחור
מפקד הצי הנוכחי (מאז אוגוסט 2022) הוא אדמירל ויקטור סוקולוב, בעבר מפקד יחידת הצוללות של הצי הצפוני של חיל הים הרוסי וסגן הרמטכ"ל.
היסטוריה
צי הים השחור הוקם כאיחוד של שייטת דנייפר, אזוב וקרים לשייטת הים השחור במאי 1783. במקביל להקמת הצי החלו עבודות בהקמת נמל חדש בסבסטופול, שהחל משנת 1804 שימש כבסיס ראשי. ב-1785 הצי התחזק משמעותית והוקמה המפקדה של צי הים השחור, שמושבה הייתה תחילה בחרסון ובאותן שנים תרם פיודור אושקוב רבות לפיתוח הצי.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792), צי הים השחור הנחיל תבוסות כואבות לצי העות'מאני כמעט בכל המערכות שניהלה רוסיה כנגד הטורקים ואט-אט ביסס עצמו הצי כצי חזק ואיתן.
בתקופת הקואליציה האנטי-צרפתית השנייה, צי הים השחור עבר דרך המצרים בוספורוס ודרדנלים ופעל לשחרור האיים היוניים וקורפו, במימי הים התיכון, מידי הצרפתים.
המאה ה-19
הצי נחלץ שוב למאבק מול הצי העות'מאני, בעת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812). ב-1807 צי הים השחור הנחיל תבוסה כואבת לצי העות'מאני בים האגאי, ואזור הדרדנלים.
בימי המלחמה העות'מאנית-רוסית (1828–1829), צי הים השחור ביצע מתקפות משולבות באזור הקווקז והבלקן, ובכל המערכות שנוהלו כנגד הטורקים הצי הרוסי ניצח והטביע ספינות עות'מאניות רבות. באמצע המאה ה-19, צי הים השחור הרוסי הפך לצי המפרשים הטוב ביותר בעולם, עם 14 ספינות מפרשים ושלל ספינות נוספות.
המאה ה-20
המבחן הראשון של צי הים השחור המחודש היה במלחמת העולם הראשונה, ואף שכמה ממפקדי הצי התנהלו בגבורה רבה, הצי התקשה להתמודד בקרבות מול הגרמנים. בשנת 1916 למפקד הצי מונה אדמירל אלכסנדר קולצ'ק. בתקופתו הצי החזיר לעצמו שליטה כמעט מלאה בים השחור.
בעקבות חוזה ברסט-ליטובסק רוסיה הסובייטית העבירה חלק משמעותי של האוניות לנובורוסיסק אך בסופו של דבר הם נאלצו להטביע את האוניות שהיו ברשותם, אך חלק מהאוניות עזבו לכיוון חצי האי קרים שהיה בשליטה גרמנית. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה אוניות הצי שנותרו היו חלק של הצבא הלבן והשתתפו בפינוי הכוחות מחצי האי קרים. במהלך זה השתתפו כ-130 אוניות הצי. לאחר הקמת ברית המועצות הצי הוקם מחדש.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, השתתף הצי בשורת מבצעים של חיל הנחתים, חרף ניסיונות מוצלחים למדי של הנאצים לשתק את צי הים השחור. אומנם הבסיסים העיקריים של הצי בסבסטופול ואודסה נכבשו על ידי הנאצים. בתקופה זו רוב אוניות הצי התרכזו בנובורוסיסק.
בשנת 1955 בקרבת סבסטופול התפוצצה וטבעה אוניית קו "נובורוסיסק" ועל סיפונה היו כ-605 ימאים. האונייה התקבלה מאיטליה במסגרת שילומים לאחר מלחמת העולם השנייה וסיבת הפיצוץ לא ברורה עד היום.
בתקופת המלחמה הקרה הצי עבר שורת שינויים ארגונים והשתתף בתמרונים צבאיים רבים. הצטרפות טורקיה לנאט"ו ושליטתה במעבר בין הים השחור לבין הים התיכון הקטינה בהרבה את החשיבות האסטרטגית של הצי בים השחור. במהלך כל תקופת המלחמה הקרה הייתה נוכחות קבועה של ספינות הצי בים התיכון. במטרה זו ספינות הצי נעזרו גם באוניות שבאו מצי הבלטי וצי האוקיינוס השקט.
בשנת 2006 ספינות נצי השתתפו במבצע המאמץ הפעיל בים התיכון.
חלוקת הצי בין רוסיה לאוקראינה
בעקבות התפרקות ברית המועצות הודיעו רוסיה ואוקראינה על הקמת צבאות עצמאיים. בינואר 1992 נשיא רוסיה, בוריס ילצין, דחה את דרישת נשיא אוקראינה, ליאוניד קרבצ'וק, לקבל לפיקודו את צי הים השחור. זאת לאחר שצקרבצ'וק הכריז כי אוקראינה תעביר לפיקודה את הצי, שכלל 300 כלי שיט. גם מפקד צי הים השחור, האדמירל איגור קאסאטונוב, אמר בתגובה כי קציני הצי לא יישבעו אמונים לאוקראינה. באפריל 1992 הכריזו בנפרד רוסיה ואוקראינה על בעלות על הצי. אולם אחר כך פתחו קרבצ'וק וילצין במשא ומתן על עתידו.
מעמדה של נוכחות צי הים השחור הרוסי בסבסטופול ובחצי האי קרים נפתר לבסוף ב-1997 בהסכם חלוקת הצי. לפיו צי הים השחור הרוסי מחכיר את בסיס הצי בסבסטופול לעשרים שנה. כ-70% מתשתיות צי הים השחור נמצאים בחצי האי קרים: סבסטופול, פאודוסיה וניקולאייב, כאשר בנובורוסיסק נמצא בסיס משני של הצי. בהתאם להסכמות בין הצדדים רוסיה לא יכולה להוסיף ספינות נוספות לבסיסיה בחצי האי קרים והחלפות ספינות צריכים להיות מתואמים עם אוקראינה.
ב-12 ביוני 1997 הונף לראשונה בבסיס צי הים השחור דגל הצי הרוסי. נושאת המטוסים האדמירל קוזנצוב שהיא נושאת מטוסים היחידה שנבנתה בברית המועצות הועברה לצי הצפוני של רוסיה, אך ללא מטוסים וטייסים שנשארו באוקראינה.
בשנות ה-2000
הצי היה נושא המשיך להיות נושא לוויכוחים בין רוסיה לאוקראינה, כאשר נשיא אוקראינה ויקטור יושצ'נקו הכריז ב-2005 כי נוכחות צי הים השחור הרוסי בסבסטופול היא איום על ביטחונה הלאומי של אוקראינה. בשל הכרזות אלה, משרד ההגנה הרוסי החל לקדם רעיון לבניית בסיס צי חדש בנובורוסיסק כתחליף לבסיס בסבסטופול, מתוך תקווה לסיים את בניית הבסיס עד שנת 2017.
באוגוסט 2008 הצי היה שותף בהטלת המצור על נמל פוטי בגאורגיה וביצע תמרונים משותפים עם הצי האבחזי.
ב-2010, עם בחירתו של ויקטור ינוקוביץ' לנשיא אוקראינה, חתמו נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב ונשיא אוקראינה ינוקוביץ' על הסכמי חרקוב, שבמסגרתם חוזה ההחכרה של רוסיה הוארך ב-25 שנים נוספות עם אופציה ל-5 שנים נוספות. לפי זה, צי הים השחור יוכל לשהות בסבסטופול עד שנת 2042 או 2047.
בשנת 2014 בעקבות משאל עם עבר חצי האי קרים במלואו מאוקראינה לרוסיה כרפובליקה אוטונומית בפדרציה הרוסית. צי הים השחור נשאר בנמל סבסטופול.
במלחמת אוקראינה–רוסיה
עם תחילת מלחמת אוקראינה–רוסיה, בפברואר 2022, ערך כוח של צי הים השחור, במטרה לפתוח משם במתקפה על אודסה ולבסס את עמדתה של רוסיה באזור מערב הים השחור. אולם לאחר 4 חודשים נסוגו הכוחות מהאי. בנוסף הטיל הצי מצור ימי על אוקראינה, ירה טילים מספינות על מטרות ברחבי אוקראינה, פיזר מוקשים ימיים שפגעו במספר ספינות משא ושיתק את הסחר הימי בים השחור.
תפנית ראשונה במערכה בים השחור אירע ב-24 במרץ 2022, כאשר אוקראינה השמידה ספינת לוחמה אמפיבית, ה"אורסק", בנמל העיר ברדיאנסק. ב-14 באפריל 2022, ספינת הדגל "מוסקבה" טבעה במהלך גרירה לכיוון נמל סבסטופול לאחר שניזוקה לילה לפני כן בפיצוץ. ב-17 ביוני 2022 טובעה ספינת האספקה הרוסית Spasatel Vasily Bekh בדרכה לאי הנחשים. במהלך יולי ואוגוסט 2022 ערכה אוקראינה מתקפות מל"טים על בסיסי הצי בקרים, כולל מל"ט שפגע בגג המפקדה של הצי הרוסי בים השחור.
נוכחות בים התיכון
ביוני 2006 דיווח העיתון הרוסי "קומרסאנט" כי הצי הרוסי החל בעבודות תשתית בעיר הנמל טרטוס שבצפון סוריה. לפי הדיווח מזה מספר שנים כבר פעלה במקום נקודת אספקה טכנית עבור הצי הרוסי ובהמשך היא תוסב לבסיס של אוניות קרב שיועברו מהים השחור לים התיכון. באוגוסט 2007 הכריז האדמירל ולדימיר מסורין כי על הצי הרוסי לקיים נוכחות קבועה בים התיכון, מאחר שיש לים התיכון חשיבות רבה לצי הרוסי המוצב בים השחור. שנה אחר כך דיפלומט רוסי הודיעה כי הצי הרוסי יגביר את שימושו בנמלים הימיים של סוריה, כביטוי לחיזוק נוכחותו הצבאית במזרח התיכון. אחר כך נחשף רשמית כי סוריה הסכימה לאפשר לרוסיה לבנות בסיס צבאי ימי קבוע בטרטוס, כבסיס שייטת הים התיכון של הצי הרוסי, שהיא יחידת משנה של צי הים השחור.
בינואר 2009 הגיעה נושאת המטוסים אדמירל קוזנצוב לטרטוס יחד עם לוחמים וספינות קרב נוספות. באוקטובר 2016 ביקרה נושאת המטוסים בסוריה פעם נוספת.
ספינות הצי תומכו בלחימה של צבא רוסיה בסוריה, במסגרת המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה. בין השאר ירו טילים מסוג 3M-54 Klub למטרות בשטח סוריה. בקיץ 2012 העביר הצי 11 ספינות קרב לטרטוס.
באוגוסט 2018 שוב העביר צי הים השחור לאזור הים התיכון לפחות עשר ספינות ושתי צוללות, שנועדו לסייע לצבא אסד במתקפה על מעוז המורדים באידליב.
הרכב הצי
להלן סדר הכוחות של הצי (נכון לשנת 2016) ספינות:
יחידות יבשתיות:
מנחם נחום טברסקי (טריסק)
רבי מנחם נחום טברסקי (כ"ב בסיון ה'תקפ"ט - ד' בשבט ה'תרמ"ז) בן רבי אברהם טברסקי (המגיד מטריסק). היה האדמו"ר מטריסק בבריסק.
ביוגרפיה
נולד בטוריסק לרבי אברהם וריקל טברסקי. נישא בי"ג בסיון ה'תר"ז לחיה בת דודו רבי דוד טברסקי (האדמו"ר מטאלנא). הוכתר עוד בחיי אביו לכהן באדמורו"ת ומקובל כי אביו רבי אברהם היה שולח אל רבי מנחם נחום חסידים כדי שיתנו לו הזכרות להתפלל עבורם.
בשנת ה'תרמ"ה עקב גזירותיה של ממשלת רוסיה נאלץ רבי מנחם נחום להימלט מטוריסק יחד עם אחיו רבי מרדכי מקוזמיר, והשתכנו בעיר סלאוויטא ולאחר מכן בכפר קוטלנה. לאחר מכן עבר לבריסק שם פתח מחדש את חצרו.
נפטר בבריסק בחיי אביו בד' בשבט תרמ"ז. רבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (הבית הלוי) ספד לו. דברי תורתו והסכמותיו הודפסו בספר "זיכרון מנחם נחום".
אבדוקיה, נסיכת בולגריה
אֶבְדוֹקִיָּה, נסיכת בולגריה (בבולגרית: Евдокия; 5 בינואר 1898, סופיה, נסיכות בולגריה - 4 באוקטובר 1985, פרידריכסהאפן גרמניה המערבית) הייתה נסיכת בולגריה.
ביוגרפיה
אבדוקיה נולדה בסופיה ב-5 בינואר 1898, ילדתם השלישית של פרדיננד הראשון, נסיך בולגריה דאז, ורעייתו, מריה לואיזה, נסיכת בורבון-פארמה, אחות לבוריס. בשנת 1946, לאחר ביטול המלוכה בבולגריה וכינון הרפובליקה העממית הבולגרית, נמלטה עם משפחתה מבולגריה לאלכסנדריה שבמצרים, ובהמשך עברה לספרד. מאוחר יותר היגרה לגרמניה המערבית וחיה לצד אחותה, נדז'דה. היא נפטרה ב-4 באוקטובר 1985 בגיל 87 שנים.
אסתר ברלי-יואל
אסתר ברלי-יואל (ידועה גם כאסתר ברלין-יואל, 2 במאי 1895 - 7 במרץ 1972, כ"א באדר תשל"ב) הייתה אמנית וגרפיקאית. עיצבה את סמל העיר חיפה, וסמל העיר חולון.
ביוגרפיה
בין השנים 1915–1920 למדה בבית הספר הגבוה לאמנויות חזותיות של המבורג. לאחר מכאן עברה לברלין בשנת 1920 והשתלמה אצל אלכסנדר ארכיפנקו בזמן שהותו בברלין והצייר לודוויג מיינדנר בבית הספר הגבוה לאמנויות בברלין עד לשנת 1923.
בשנת 1922 התחתנה עם חיים ברלין, ובסוף 1923 נולד בנם, דן. בשנת 1925 עלו שלושתם ארצה. הזוג התגרש בשנת 1930.
בעקבות הרצון החברתי לעברת את שם המשפחה, שינתה את שמה לאחר הגירושים לברלי-יואל.
ברלי-יואל הייתה אמנית ומעצבת גרפית. היא עיצבה כרזות וסמלים, ולאורך השנים השתתפה בעשרות תערוכות כלליות וערכה 12 תערוכות יחיד. בשנת 1936 קיבלה פרס ראשון על אלבום ציורי חיפה.
נפטרה בכ"א באדר תשל"ב, 7 במרץ 1972, ונקברה בבית הקברות בחיפה.
עיצוב סמלי ערים והתאחדויות
בשנות ה-30 ברלי-יואל עיצבה מספר סמלים של ועדים והתאחדויות. בשנת 1930 היא עיצבה את סמל התאחדות בעלי התעשייה ואת סמל ועד הדר הכרמל. כמו כן הציעה הצעות לעיצוב סמל העיר ירושלים, ועיצבה את סמל העיר חיפה (1936) וסמל עיריית חולון (1946).
סמל העיר חיפה
בראשית 1934 החל ראש העיר חיפה, חסן שוכרי, בהליך לבחירת סמל רשמי לעירו. ביולי 1935 התכנסה ועדת הסמל לראשונה והחליטה על קיום תחרות לעיצוב הסמל וכן קבעה פרס של 15 לירות ארץ ישראליות למעצב הסמל הנבחר. בתחילת 1936 התכנסה ועדת הסמל בפורום רחב, שכלל שלושה אנשי מקצוע נוספים (מהנדס, אדריכל ואמן), לדון בהצעות שהתקבלו. הוועדה לא מצאה סמל הראוי לבחירתה, אך התרשמה מהצעה שהגישה האמנית אסתר ברלין-יואל, אשתו של הרופא חיים ברלין. התקבלה החלטה להטיל את מלאכת עיצוב הסמל על ברלין, וזאת על פי דגשים שייתנו חברי הוועדה ואנשי המקצוע. בהתאם לדגשים שקיבלה הכינה ברלין מספר תרשימים ובהם ניכר שילוב בין נוף ההר לים וכן ביטוי גרפי לשלום. ביטוי לטבעה העירוני של העיר באותם הימים נעדר מהתרשימים והושם דגש על האווירה בעיר, כפי שבאה לידי ביטוי בנמל חיפה, הר הכרמל והים התיכון.
ב-22 באפריל 1936 התכנסה הוועדה לישיבתה האחרונה כדי לדון בהצעותיה של ברלין. הסמל שהומלץ על ידי שלושת אנשי המקצוע שהנחו את ברלין אושר על ידי הוועדה וב-22 ביוני אושרר גם במועצת העירייה.
סמל העיר ירושלים
בשנת 1942 פנתה לראש העירייה מוסטפא אל-ח'אלידי, והציעה כמה הצעות לסמל עיריית ירושלים. העירייה אימצה את אחת ההצעות של אסתר יואל-ברלין ב-20 במאי 1943, אך הייתה זקוקה לאישור "מכון הסמלים הבריטי", אישור שהתעכב בשל מלחמת העולם השנייה. ביולי 1946 פוזרה עיריית ירושלים בידי שלטונות המנדט עקב המשבר החמור ששרר בעיר בתום תקופת המנדט, כך שהאישור לא ניתן בסופו של דבר, והסמל נגנז.
תערוכות
בין התערוכות שהציגה בהם:
פרסומים ואוסף אלבומים
ברלי-יואל הוציאה מספר אוספים של יצירותיה: בשנת 1955 (תשט"ז) פרסמה קובץ ליטוגרפיות בשם:"דמויות".
בנוסף פרסמה אלבומים מיצירותיה על הנושאים: פועלים בארץ, ו-ילדים בארץ.
יוהאן הרביעי, דוכס בוואריה
יוהאן הרביעי, דוכס בוואריה (4 באוקטובר 1437 - 18 בנובמבר 1463) היה דוכס בוואריה בין השנים 1460–1463.
ביוגרפיה
יוהאן הרביעי נולד ב-4 באוקטובר 1437 לאלברכט השלישי, דוכס בוואריה ואנה מבראונשווייג-גרובנהאגן-איינבק, בתם של אריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן ואליזבת מבראונשוויג-גטינגן.
בשנת 1460 מת אביו אלברכט השלישי, דוכס בוואריה, ויוהאן עלה במקומו לשלטון. יוהאן היה חובב ציד מושבע, אך מת בפתאומיות ב-18 בנובמבר 1463 כתוצאה ממגפה. לאחר מותו התפטרו אחיו וולפגנג וכריסטוף מזכותם בירושה, ואחיו זיגיסמונד, דוכס בוואריה ואלברכט הרביעי, דוכס בוואריה ירשו יחד את הדוכסות. בשנת 1467 ויתר זיגיסמונד על זכויותיו, והקים את דוכסות בוואריה-דכאו, שהתקיימה עד למותו בשנת 1501.
סויסיי
סויסיי (ביפנית: すいせい, "שביט") היא גשושית של סוכנות החלל היפנית ששוגרה ב-1985. מטרתה של הגשושית הייתה להגיע לסביבת שביט האלי ולהעביר נתונים על השביט. במקביל ליפן לכיוון השביט נשלחו גשושיות שנבנו על ידי ברית המועצות וסוכנות החלל האירופית.
היסטוריה
הגשושית שוגרה ב-18 באוגוסט 1985 ממרכז החלל אוצ'ינורה בעזרת משגר מדגם M-3.
המבנה של הגשושית היה דומה למבנה של גשושית Sakigake ששוגרה בינואר 1985 באותה מטרה. על הגשושית הותקן מכשיר CCD לביצוע צילומים בתחום אולטרה סגול ומכשיר למדידת רוח השמש. המטרה הייתה לבצע צילומי עטרה של השביט בתקופה של 30 ימים לפני הגעה ליעד ו-30 ימים לאחר התקרבות מרבית לשביט. מדידות רוח השמש בוצעו בתקופה ארוכה יותר.
לשליטה על מסלול הגשושית הותקנו מדחפים שהופעלו בהידרזין.
צילומי אולטרה סגול החלו בנובמבר 1985 וכל יום נשלחו למרכז הבקרה 6 צילומים. ב-8 במרץ 1986 הגשושית עברה במרחק 151 אלף קילומטר מהשביט וספגה פגיעות מינוריות.
באפריל 1987 הגשושית עברה כ-60 אלף קילומטר מכדור הארץ.
היו תוכניות להתקרב לשביט 21P/Giacobini-Zinner בשנת 1998 אך מחוסר דלק תוכנית זו לא התגשמה.
רוברט מטקאלף
מטקאלף קיבל פרסים שונים, כולל פרס טיורינג, מדליית IEEE והמדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות על עבודתו בפיתוח טכנולוגיית אתרנט.
בנוסף להישגיו, הוא ביצע כמה תחזיות שלא מומשו, וחזה את סופם של האינטרנט, רשתות אלחוטיות ותוכנות קוד פתוח במהלך שנות התשעים.
ראשית חייו
רוברט מטקאלף נולד בשנת 1946 בברוקלין, ניו יורק. אביו היה טכנאי שהתמחה בגירוסקופים.
בשנת 1964 סיים מטקאלף את לימודיו בתיכון ביי שור והצטרף לכיתת MIT של 1968.
לבסוף סיים את לימודיו ב-MIT בשנת 1969 עם שני תוארי SB, האחד בהנדסת חשמל והשני בניהול תעשייתי מבית הספר לניהול MIT סלואן. לאחר מכן הוא הלך ללימודי תואר שני באוניברסיטת הרווארד, וקיבל תואר שני במתמטיקה שימושית בשנת 1970 ודוקטורט במדעי המחשב (מתמטיקה שימושית) בשנת 1973.
קריירה
במהלך לימודי הדוקטורט במדעי המחשב, מטקאלף התחיל לעבוד בפרויקט MAC של MIT לאחר שהרווארד סירבה לקבל חיבור שלו ל-ARPAnet החדש.
ב-MAC, מטקאלף הייתה אחראית לבניית חלק מהחומרה שתקשר בין מחשבי MIT ל-ARPAnet.
ARPAnet היה בתחילה נושא עבודת הדוקטורט שלו, אך הגרסה הראשונה לא התקבלה. ההשראה שלו לעבודת עבודת גמר חדשה הגיעה בזמן שעבד בחברת פארק, שם קרא מאמר על פרוטוקול ALOHA באוניברסיטת הוואי. הוא זיהה ותיקן כמה מהבאגים במודל AlohaNet והפך את הניתוח שלו לחלק מתזה מתוקנת, שלבסוף זיכתה אותו בתואר דוקטור לפילוסופיה בהרווארד בשנת 1973.
מטקאלף עבד ב-PARC בשנת 1973 כאשר הוא ודייוויד בוגס המציאו את אתרנט, בתחילה תקן לחיבור מחשבים למרחקים קצרים.
לדעת מטקאלף יום הולדתו של אתרנט הוא ב-22 במאי 1973, היום בו הפיץ תזכיר שכותרתו "אלטו אתרנט" ובו סיכום של אופן פעולתו.
"זו הפעם הראשונה ש-Ethernet מופיע כמילה, וכך גם הרעיון להשתמש בו כאתר, כמו ב-AlohaNet או ב-ARPAnet, היו מזריקות את חבילות הנתונים שלהן, הן היו מסתובבות במגה ביט לשנייה, יהיו התנגשויות, שידורים חוזרים והתנגדות, "הסביר מטקאלף. בוגס מזהה תאריך אחר כלידת Ethernet: 11 בנובמבר 1973, היום הראשון בו המערכת תפקדה בפועל.
בשנת 1979 עזב מטקאלף את PARC והקים יחד את 3Com, יצרנית ציוד רשת מחשבים, בדירתו בפאלו אלטו. בשנת 1980 הוא קיבל את פרס ACM על תרומתו לפיתוח רשתות מקומיות, במיוחד אתרנט. בשנת 1990, בהתכתשות בחדר הישיבות, דירקטוריון 3Com בחר באריק Benhamou כיורש של ביל קראוזה כמנכ"ל חברת הרשת במקום Metcalfe.
מטקאלף עזב את 3Com והחל תקופה של 10 שנים כמפרסם ומומחה, וכתב טור אינטרנט עבור InfoWorld. הוא עבד בקרן הון סיכון בשנת 2001 וכיום הוא שותף כללי ב-Polaris Venture Partners. בשנת 1997 הוא הקים את פופ! טק, כנס טכנולוגי למנהלים.
בנובמבר 2010 נבחר מטקאלף להוביל יוזמות חדשנות באוניברסיטת טקסס באוסטין בבית הספר להנדסה. הוא החל את עבודתו בינואר 2011.
מטקאלף היה נואם מרכזי בקונגרס המנהיגים העתידיים למדע וטכנולוגיה ב-2016 ובשנת 2019 הציג את הרצאת אנדרטת ברנרד פרייס בדרום אפריקה.
פרסים
בשנת 1996 הוענק למטקאלף מדליית IEEE על "מנהיגות מופתית ומתמשכת בפיתוח, סטנדרטיזציה ומסחור של אתרנט."
בשנת 2003 הוא קיבל את פרס מרקוני על "על המצאת ה-Ethernet והוצאת חוק חוק השירות מבוסס על ריבוע הצמתים"
ב־14 במרץ 2003 קיבל מטקאלף את המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות מהנשיא בוש בטקס הבית הלבן "למנהיגות בהמצאה, סטנדרטיזציה ומסחור של אתרנט".
באוקטובר 2008 קיבל מטקאלף את פרס העמית מהמוזיאון להיסטוריה של המחשבים "על תרומות יסודיות להמצאה, סטנדרטיזציה ומסחור של אתרנט."
במרץ 2023 קיבל מטקאלף את פרס טיורינג לשנת 2022, עבור "המצאה, סטנדרטיזציה ומסחור של אתרנט".
חיזויים שגויים
מטקאלף ניבא בשנת 1995 כי האינטרנט יספוג "התמוטטות קטסטרופלית" בשנה שלאחר מכן; הוא הבטיח "לאכול את דבריו" אם לא. במהלך נאומו המרכזי בכנס הבינלאומי השישי בשנת 1997, הוא לקח עותק מודפס של הטור שלו שניבא את הקריסה, הכניס אותו לבלנדר עם מעט נוזלים ואז אכל את המסה העיסה. הוא ניסה לאכול את דבריו המודפסים על עוגה גדולה מאוד, אך הקהל לא קיבל את הצורה הזו של "אכילת דבריו".
מטקאלף מתח ביקורת חריפה על תוכנת קוד פתוח, ועל לינוקס בפרט, וחזה כי האחרונה תימחק לאחר שמיקרוסופט פרסמה את Windows 2000.
מאוחר יותר הוא חזר בו במידה מסוימת ואמר בטור שבועיים לאחר מכן:
הוא צפה שרשתות אלחוטיות יסגרו באמצע שנות התשעים.
הוא אמר בשנת 2006 כי Windows ו-Linux לא יוכלו לטפל בווידאו:
סנגליה
סנגליה (שם מדעי: Senegalia) הוא סוג צמח פורח ממשפחת הקטניות. הסנגליה מונה פחות מ-200 מינים של צמחים, רובם ככולם היו מסווגים כמינים של שיטה עד שנת 2005, בה הוגדר הסוג החדש. לפיכך כל מיני הסנגליה נחשבו בעבר למיני שיטה. הסוג עדיין נחשב פוליפילטי ולא מן הנמנע שיפולג למספר סוגים בעתיד.
המין המייצג של הסוג הוא סנגליית סנגל (בעבר שיטת סנגל), העץ שמגודל לרוב למען הפקת גומי ערבי משרפו.
מישל שוורל
מישל אז'ן שוורל (בצרפתית: Michel Eugène Chevreul; 31 באוגוסט 1786 – 9 באפריל 1889) היה כימאי צרפתי שעבודתו עם חומצות שומן הובילו ליישום הנושא בתחומי המדע והאמנות. מזוהה עם גילוי ויצירת סוג מוקדם של סבון עשוי משומני חיות ומלחים. מחלוצי חקר הגרונטולוגיה. חי עד גיל 102.
ביוגרפיה
מישל שוורל נולד באנז'ה שבצרפת, שם עבד אביו כפיזיקאי. בגיל 17 נסע לפריז והפך לעוזרו של הכימאי לואי-ניקולה ווקלן במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע שבז'רדן דה פלאן. בשנת 1813 מונה לפרופסור לכימיה. לאחר מכן התחיל את מחקרו על ניגודי הצבעים. ב-1826 נהיה חבר האקדמיה הצרפתית למדעים ובאותה השנה נבחר כנציג הזר לחברה המלכותית של לונדון לשיפור הידע במדעי הטבע שעל ידה קיבל מדליית קופלי על הישגיו ב-1857. בשנת 1829 נבחר כנציג הזר לאקדמיה המלכותית השוודית למדעים. ב-1830, שוורל ירש את ווקלן, כפרופסור לכימיה אורגנית במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע.
לכבוד אירוע יום הולדתו ה-100 של שוורל נוצקה מדליית זהב במיוחד לכבוד האירוע ב-1886 והאירוע נחגג כאירוע לאומי. שוורל קיבל המון מכתבי שבח מראשי מדינות ומלכים, ביניהם המלכה ויקטוריה. מספר מפגשיו של שוורל עם פליקס נדאר הוקלטו וצולמו בווידאו עם בנו של נדאר, פול, שצילם תמונות; זהו האירוע שהיום ידוע בתור הראיון המצולם הראשון בהיסטוריה.
בנוסף הייתה זו מחווה לאדם שחי 100 שנים וחווה את כל המהפכה הצרפתית וזכה לראות את אירוע הפתיחה של מגדל אייפל. שמו של מישל אז'ן שוורל חקוק על מגדל אייפל יחד עם עוד 72 גדולי אומה משכילים צרפתיים.
באופן אירוני, החל שוורל לחקור את השפעות ההזדקנות על גוף האדם זמן קצר לפני מותו ב-9 באפריל 1889 בגיל 102. שוורל זכה להלוויה ציבורית. בשנת 1901 הוצב פסל לזכרו במוזיאון בו הוא עבד והיה קשור אליו כל כך.
מנחם נחום טברסקי (מקארוב)
רבי מנחם נחום טברסקי (ה'תקס"ה - ז' בתשרי ה'תרי"א) בנו הרביעי של רבי מרדכי טברסקי (המגיד מצ'רנוביל), אדמו"ר חסידי, מייסד חסידות מקארוב.
ביוגרפיה
נפטר בז' תשרי ה'תרי"א ונטמן בעירו מקארוב. בנו בכורו הרב יעקב יצחק טברסקי מילא את מקומו באדמו"רות.
היקארו שידה
היקארו שידה (ביפנית: 志田 光, Shida Hikaru; נולדה ב-11 ביוני 1988) היא מתאבקת יפנית, המופיעה בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). כמו כן, שידה היא אמנית לחימה משולבת, שחקנית ודוגמנית.
היא החלה להתאבק בשנת 2008, כשהצטרפה לארגון ההיאבקות היפני Ice Ribbon, לאחר שהשתתפה בסרט בשם Three Count, שעסק בענף ההיאבקות המקצועית. היא נשארה בארגון זה עד לשנת 2014, כשבטווח שנים זה היא הספיקה להיות פעם אחת אלופת ICE×60 וארבע פעמים אלופת הזוגות הבינלאומית של Ribbon. מחוץ ל-Ice Ribbon, שידה החזיקה באליפות היחידים של Wave, אליפות הזוגות של Oz Academy ואליפות הזוגות של Sendai Girls.
ביוגרפיה
בילדותה, שידה החלה להתאמן הן בג'ודו והן בקנדו, ואף הגיעה לדרגת דאן שלוש בקנדו. מאוחר יותר, היא פצחה בקריירת משחק, כשהיא בעיקר הייתה מוכרת בשל הופעותיה בסדרת הטלוויזיה Muscle Venus. בשנת 2009, שידה הייתה חלק מהקאסט של הסרט Three Count, שעסק בעולם ההיאבקות המקצועית וכלל בנוסף את המתאבקות הוותיקות אמי סאקורה, קיוקו אינאו ויושיקו טמורה. במסגרת התפקיד, היא החלה להתאמן תחת הדרכתה של מייסדת ארגון ההיאבקות Ice Ribbon, אמי סאקורה, ובסיום הצילומים, היא החליטה לעשות הסבה ולהפוך למתאבקת מקצועית.
All Elite Wrestling (2019–היום)
ב-9 באפריל 2019, נודע ששידה חתמה על חוזה בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). ב-25 במאי, שידה ערכה את הופעת הבכורה שלה בזירה במסגרת אירוע השלם וצפה, Double or Nothing, כשהצטוותה לשורות ריהו וריו מיזונאמי בניצחונן בקרב שלוש נגד שלוש על איה קונג, יוקה סאקאזאקי ואמי סאקורה. באירוע All Out, שנערך ב-31 באוגוסט, שידה הפסידה לריהו בקרב יחידים, שבו המנצחת קיבלה הזדמנות להפוך לאלופת הנשים הראשונה של AEW בקרב אשר התקיים בפרק הבכורה של התוכנית השבועית Dynamite ברשת TNT ב-2 באוקטובר.
ב-1 בינואר 2020 בפרק של התוכנית Dynamite, שידה השתתפה בקרב על אליפות הנשים של AEW נגד ריהו, בריט בייקר וניילה רוז, שבסופו ריהו ניצחה. בספיישל Bash at the Beach, שידה הצטוותה לשורות קריס סטטלנדר וביחד הן גברו על ברנדי רודס ומלני קרוז. באירוע Double or Nothing, שנערך ב-23 במאי, שידה ניצחה את ניילה רוז בקרב ללא פסילות וללא ספירות חוץ וכתוצאה מכן הפכה לאלופת הנשים של AEW בפעם הראשונה בקריירה שלה. שידה הגנה לראשונה על התואר בלילה הראשון של הספיישל Fyter Fest, שנערך ב-1 ביולי, והיא עשתה זאת בהצלחה מול פנלופה פורד. ב-14 באוקטובר, שידה רשמה הגנה מוצלחת על התואר מול ביג סוול. באירוע Full Gear, שנערך ב-7 בנובמבר, שידה הגנה בהצלחה על תוארה נגד ניילה רוז. ב-25 בנובמבר, שידה רשמה הגנה מוצלחת נוספת על התואר, הפעם נגד אנה ג'יי. בלילה הראשון של הספיישל New Year's Smash, שנערך ב-6 בינואר 2021, שידה ניצחה את אבאדון ושמרה על תוארה. באירוע Revolution, שנערך ב-7 במרץ, שידה הצליחה להגן על תוארה מול ריו מיזונאמי. ב-31 במרץ, שידה וטיי קונטי הפסידו בקרב זוגות לבאני וניילה רוז. ב-21 באפריל, שידה הגנה בהצלחה על התואר מול טיי קונטי. באירוע Double or Nothing, שנערך ב-30 במאי, שידה הפסידה לד"ר בריט בייקר וכתוצאה מכך הפסידה את חגורת האליפות; הפסד זה קטע תקופת כהונה של 372 ימים כאלופה. ב-27 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite, שידה ניצחה את סרינה דיב בסיבוב הראשון של הטורניר על אליפות TBS. במופע המקדים לאירוע Full Gear, שנערך ב-13 בנובמבר, שידה ות'אנדר רוזה ניצחו בקרב זוגות את ג'יימי הייטר וניילה רוז. ב-17 בנובמבר בפרק של התוכנית Dynamite, שידה הודחה בשלב רבע הגמר של הטורניר על אליפות TBS לאחר שנחלה הפסד לניילה רוז. ב-12 בינואר 2022 בפרק של התוכנית Dynamite, שידה הפסידה בקרב יחידים לסרינה דיב. ב-27 באפריל בפרק של התוכנית Dynamite, שידה הפסידה לסרינה דיב בקרב רחוב בסגנון פילדלפיה.
עיתונות מקוונת
היסטוריה
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 התפתחה טכנולוגיית טלטקסט שאפשרה שיגור מידע מודפס למכשיר הטלוויזיה הביתי, אך השימוש בה הופסק אף על פי שהושקע בה ממון רב, בין היתר בשל היותה בלתי ידידותית למשתמש.
הבשלת טכנולוגיית האינטרנט והתרחבות תפוצתה הביאה ליצירת חידושים המבוססים עליה. בתחילת שנות ה-90 הקים בית הספר לעיתונות של אוניברסיטת פלורידה אתר עיתונות באינטרנט, הנחשב לראשון מסוגו שהתבסס על טכנולוגיית הרשת בדור הראשון. מקובל לראות באתרים Chicago Tribune ו-Mercury Centre משנת 1993 את חלוצי העיתונות המקוונת. מגמה זו של עיתונות חופשית זכתה להתייחסות חיובית מצד המשתמשים והביאה את העיתונים הגדולים להיענות לדרישת הצרכנים. במקביל להתפתחות העיתונות המקוונת פותחו כלים טכנולוגיים כמו שפת בניית אתרי האינטרנט, HTML, ודפדפנים שמציגים בשפה גרפית מתוחכמת את הטקסט בשילוב של קטעי וידאו.
העיתונות המקוונת המשיכה להתפתח, תוך שהיא מעניקה יותר ויותר יכולת לקוראים לפקח על המידע שזורם אליהם. הופעת הדור החדש של האינטרנט, "וב 2.0" אף שינתה את ההיררכיה בין יוצר החדשות וצרכן החדשות, שיכול ליצור את התכנים ללא תלות בגוף החדשות.
אתר חשדות בעברית הראשון חדשות. קום הוקם בשנת 1999.
אמצעים
עיתונות מקוונת כוללת את הפלטפורמות הבאות:
אפקט הבלוגוספירה (blogosphere), מוגדר כשלב נוסף בהתפתחותה של "העיתונות החדשה" שמיוחס לדור השני של האינטרנט, "וב 2.0", אשר מאיים על העיתונות המסורתית ופוגע לעיתים ביוקרת תכניה. עם התבססות הבלוגים אף החלה זליגה של עיתונאים שפתחו בלוגים משלהם, בהם הם כותבים חוויות ודעות אישיות ללא מגבלות עריכה ותוכן של הרשת אותה העיתונאי מייצג. גופי תקשורת רבים לא מקבלים את תופעת זליגת העיתונאים לכתוב גם באינטרנט, ומחייבים אותם לסגור את הבלוג האישי שלהם ולפעול על פי כללי העיתון שהם מייצגים.
מקורות כלכליים
תעשיית העיתונות המסורתית סובלת מקיצוץ לאורך שנים ארוכות, בעוד תחום האינטרנט הצליח למשוך מקורות כלכליים כמו פרסום, המהווה אחד המקורות הכספיים המשמעותיים ביותר של אמצעי התקשורת. עסקים רבים החלו להפנות את מרבית תקציב הפרסום מהעיתונות המודפסת לעיתונות המקוונת, וזאת מתוך הבנה שהרלוונטיות של אתרי החדשות האינטרנטיים חזקה בהרבה מהגרסה המודפסת של העיתון.
בנוסף, הנהירה ההמונית של עסקים לרשת העצימה את כוחה וגרמה לירידה בחשיבות של העיתון המסורתי בקרב המוסדות הכלכלים והתרבותיים בחברה. הירידה בפרסום וברלוונטיות של העיתון המודפס היא מכה כלכלית קשה לעיתונים, אשר מעמידה בספק את כושר הישרדותם בעקבות השינויים הטכנולוגיים. ייתכן שאחרי מאה שנים מתחילת ייצור עיתונים המוניים היא מתחילה לפנות את מקומה לטובת מהפכה אחרת. עם זאת חוקרים רבים סבורים כי עד שתחום העיתונות המודפסת יעלם מן העולם ייקח זמן רב ובכל מקרה היא תשתנה בצורה ניכרת.
מקורות הכנסה נוספים של אתרי חדשות כוללים תוכן שיווקי ופתיחת כתבות למנויים בתשלום. בישראל החל אתר "הארץ" בדרישת תשלום, ואחריו הלכו בדרך זו אתר "TheMarker" ואתר "ynet".
שימוש והשפעה
הטכנולוגיה שינתה ללא הכר את צריכת המידע של המין האנושי, כולל בתחום העיתונות. אם בעבר חלק מהמידע הרחב היה בידי האליטה התרבותית-חברתית, כיום המידע הפך יותר לנחלת הכלל. העיתונות המודפסת, שהייתה במשך שנים ספקית המידע העיקרי, מאבדת את כוחה ובמידה מסוימת אף הופכת להיות בשולי ספקיות המידע, כאשר את מקומה היוקרתי וההיסטורי תופסת העיתונות המקוונת שתפוצה גדלה עם התרחבות האינטרנט.
התפתחות זו היא חלק מהדטרמיניזם הטכנולוגי שהחברה עוברת, בחיפוש פתרונות טכנולוגיים כמענה לצרכים אנושיים. כך למשל, בעבר שימשה הטכנולוגיה לפיתוח אמצעי תקשורת המונים כגון הטלוויזיה, הרדיו והעיתונות המודפסת, שדרכם צרכה החברה מידע וגיבשה בעקבות זאת אידאולוגיה משותפת כחלק מההגמוניה התרבותית. לאחר מספר עשורים, מעמדה של התקשורת כהגמוניה נחלש בעקבות מעבר החברה מחברה מגובשת לחברה אינדיבידואליסטית יותר. משום כך, הצרכנים מחפשים אפיקים חדשים, ואחת הפתרונות היותר משמעותיים, בנוסף לערוצי הלוויין והעיתונות המודפסת, היא העיתונות המקוונת שעונה על הצורך של האינדיבידואל לצרוך מידע אשר יתאים לדרישותיו. אף על פי שגם העיתונות המודפסת עונה על צורכי החברה בצורה טובה וחדשנית, המרחב האינסופי והמיידיות של חדשות הרשת עולים על החידושים שנוקטים העיתונים המסורתיים.
החברה המודרנית מנצלת את יתרונות העיתונים המקוונים ומאתגרת את תפקידו המסורתי של העיתון המודפס כספק החדשות והמידע. המשתמש יכול לבחור את החדשות שהוא צורך ולתפוס את תפקיד העיתונאי ולבנות לעצמו את תיאור המציאות על ידי עיון במסמכים נוספים שמשקפים את המציאות, כך יכול המשתמש להשוות בין כתבות שונות ולדלות את המציאות שיראה בה כנכונה ביותר, וכן לצרוך מגוון רחב יותר של סוגי אמצעים תקשורתיים כגון אודיו ווידאו, בנוסף לטקסט וצילום עיתונאי האופייניים לאמצעי התקשורת המסורתיים. היתרון החברתי-תרבותי הוא בכך שהאינטרנט מאפשר לכל אדם שברשותו מחשב להפיק "מכבש דפוס" משלו, בלוג, מה שמביא לריבוי דעות ויצירת מערכות לא מסורתיות לחדשות ומידע.
בשנת 2008 נמצאו לראשונה יותר אמריקאים שמקור החדשות העיקרי שלהם הוא האינטרנט ולא עיתונים. בשנת 2010 פורסם סקר שנערך ב-16 מדינות על שימוש יומי בעיתונות מקוונת: ישראל (59 אחוזים), טאיוואן (56 אחוזים), איחוד האמירויות הערביות (50 אחוזים), ארצות הברית (47 אחוז), ניו זילנד ושוודיה (43 אחוז); הונגריה, יפן, פולין (42 אחוז), אוסטרליה (37 אחוז); קולומביה ומקסיקו (35 אחוזים). בבריטניה, צ'ילה, קפריסין, מקסיקו ויפן הופיע המספר הגבוה ביותר, 20 אחוז ומעלה, של משתמשי אינטרנט שמעולם לא גלשו באינטרנט כדי לקרא חדשות.
ביוני 2000 נמנו בישראל 1.1 מיליון גולשים בני 13 ומעלה ש-29 אחוז מהם עשו שימוש קבוע בעיתון מקוון, ובשנת 2010 כבר היו קרוב ל-5 מיליון משתמשי אינטרנט בני 18 ומעלה ש-60 אחוז מהם גלשו לעיתונים מקוונים לפחות פעם ביום. 35.5% מהגולשים מהמגזר הערבי אף דיווחו על קריאת חדשות באינטרנט מספר פעמים ביום, אחוז כפול מהנתון במגזר היהודי (כ-17 אחוז). במגזר החרדי, שבו התלות בעיתונות החרדית הממוסדת והכפופה לכללי עריכה והוראות רבנים גבוהה יותר מבציבור הכללי, גולשים לפי הערכות משנת 2007 למעלה מ-32% מהמגזר, 24% מהם צורכים חדשות מקוונות.
קהל יעד
על-פי מחקרים רבים בתחום התקשורת עולה כי התפלגות הצרכנים משתנה, יותר ויותר אנשים צעירים מסתפקים בקריאת אתרי החדשות באינטרנט. נוצר מצב שמרבית הקוראים של העיתון המודפס הם בני 50 שנים ומעלה, אשר מתקשים להתרגל לטכנולוגיה החדשה. המציאות התקשורתית בונה מצב של שני מקורות מידע בעלי אידאולוגיות שונות ותחומי עניין שונים שפונים לקהלי יעד שונים.
מערכת היחסים בין העיתונות המסורתית למקוונת
בראשית המהפכה ראשי העיתונים הגדולים ראו באתרי התוכן טרנד חולף אשר אינו מספק את אמינות המידע ואת חוויית המשתמש כמו העיתון המודפס, ושמבזה את יוקרתו של תוכן המידע ושאינו מדבר באותה "שפה" כמו זו שלהם. לכן הם יצאו בשיטות הדחקה שונות כדי להחריבו. הצעדים שנקטו העיתונים הוותיקים היו מגוונים. הפיתוח הטכנולוגי המואץ שהוביל לכך שכמעט בכל בית, משרד בעולם המערבי וגם במדינות נוספת האינטרנט נכנס לשימוש בהיקף אוכלוסייה רחב מאוד ולכן התנגדות העיתונים לא הצליחה. העיתונים המסורתיים אשר בתחילה עמדו נגד הפיתוח הפסידו כספים רבים וכעבור זמן מה, הבינו שהאינטרנט אינו הולך להיעלם.
מנהלי העיתונים שהתקשו לקבל בתחילה את העיתונאות המקוונת אך נאלצו ללכת בעקבותיה, ניסו לשלב בלוגרים בעיתונות המודפסת וכך גם להפך, להכניס גורמים רשמיים של העיתון לתוך מערך הבלוגים כדי להראות שהעיתון כמוסד תרבותי וחברתי לוקח חלק מהמהפכה החדשנית ולשמור על שמו של העיתון כספק חדשות.
במשך הזמן נאלצו לקיים את העיתון גם במהדורה מקוונת, שמטרתה לשמור על קשר עם הקוראים ולשם צורכי תדמית וקידום מכירות של העיתון המודפס. בדרך כלל המהדורה האינטרנטית של העיתון הייתה צמודה בתכניה למהדורה המודפסת ועם הזמן עקב התחרות הגוברת מצד העיתונים השונים נאלצו המנהלים לשנות את תוכן העיתון המקוון. השינויים כללו מבזקי חדשות בזמן אמת, מבזקים ומאמרי דעות, כל זאת נעשה לשם יצירת הבדלה בין העיתון המודפס למקוון כדי שלא תהיה תחרות בין שתי המהדורות ולשמר את ההגמוניה של המהדורה המודפסת. אך ככל שהמהדורה המקוונת הפכה לפופולרית יותר ויותר בקרב הקוראים והמפרסמים, מנהלי העיתונים נאלצו להשקיע ולשפר את הרכיב האינפורמטיבי של המהדורה המקוונת, גם אם יהיה חשש של תחרות בין שתי המהדורות. כאמור מטרתו של העיתון המקוון הוא לפרסם את העיתון המודפס ולכן יש חשיבות רבה לנקיטת צעדים אשר יעלו את הפופולריות של עיתון הרשת, כדי להביא להצלחתו של העיתון המודפס. למרות התחרות הנראית לעין, שתי המהדורות מחזקות זו את זו, מבחינה כלכלית ומשמרות את שמו היוקרתי של העיתון.
יתרונות
חלק ניכר מהגורמים שמאיימים על העיתונות המסורתית נובעים מיכולת של העיתון המקוון למלא את כל תפקידי העיתון הקלאסי באופן יעיל, זול יותר ופונה לאוכלוסייה רחבה יותר. זה בא לידי ביטוי בכך שהעיתון המקוון מאפשר הוצאת "עיתון ללא נייר" וחוסך עלויות בהדפסה ובהפצה. כמו כן, מעבר מעיתונות מודפסת לעיתונות מקוונת מצריך שינוי מוסדי והוספת אמצעים ויזואליים, ולכן תפקיד העיתונאי וחלוקת העבודה שונים. זה בא לידי ביטוי בהיחלשות מעמדו של העורך משום שהעדכונים הם שוטפים ונעשים מיידית, עיתונאים נדרשים לגלות מיומנויות של כתב ושדרן, כלומר פחות כישורי כתיבה ויותר כישורי הופעה מול מצלמה. יתרון נוסף של העיתון המקוון הוא אפשרות הבעת דעה ואינטראקטיביות על ידי טוקבקים. הטוקבק מעניק לקוראים הרגשה של השתתפות בתהליך הפקת התכנים.
כמו כל מהפכה שנרשמה בדפי ההיסטוריה, גם לעיתונות המקוונת יש יתרונות וחסרונות, אשר ישפיעו בצורה רבה על ההרכב החברתי-תרבותי בחברה המודרנית, ולכן הכחדתה של העיתונות המסורתית אינה רצויה. נקודת מבט אחרת רואה בעיתונות המקוונת כלי עזר לעיתונות המסורתית במאבק נגד אמצעי השידור. זה בא לידי ביטוי במספר היבטים: ראשית, האינטרנט שחרר את העיתון מאילוצי ה-deadline ושיפר באופן ניכר את יכולות העדכון, כתוצאה מכך העיתונות הכתובה מסוגלת להתמודד עם מה שנחשב לאחד היתרונות הבולטים בעבר של השידור בטלוויזיה וברדיו – המיידיות של מסירת מידע לצופים. בנוסף, האפשרות להתעדכן באמצעות העיתונות המקוונת נוחה יותר מפני שהקוראים הם אלה שמחליטים למה להיחשף לפי רצונם, בניגוד לשידור שפועל על פי לוח שידורים מוכן מראש.
בישראל
כספי מזהה ארבעה סוגים של עיתונים מקוונים בישראל לפי טיב הזיקה בין העיתון המקוון לעיתון המודפס, כל אחד מהווה דפוס הסתגלות של העיתונים המודפסים והעיתונים המקוונים למציאות התקשורתית החדשה:
אתיקה עיתונאית
ועדת האתיקה שעוסקת בכללי האתיקה שמטילים הגבלה על העיתונות החליטה ליישם את כללי האתיקה שקיימים על העיתונות המסורתית גם על העיתונות המקוונת, אך באופן חלקי וזאת עקב השינויים הרבים שעוברים העיתונאים המקוונים ומתוך חוסר יכולת להגדיר מהו עיתון מקוון. הכללת עיתוני הרשת בחוקי האתיקה נחוצה מבחינה חברתית וגם מבחינה כלכלית.
זיגיסמונד, דוכס בוואריה
זיגיסמונד, דוכס בוואריה (26 ביולי 1439 - 1 בפברואר 1501) היה דוכס בוואריה בין השנים 1460–1463.
ביוגרפיה
זיגיסמונד נולד ב-26 ביולי 1439 לאלברכט השלישי, דוכס בוואריה ואנה מבראונשווייג-גרובנהאגן-איינבק, בתם של אריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן ואליזבת מבראונשוויג-גטינגן.
לאחר מותו של אחיו יוהאן הרביעי, דוכס בוואריה בשנת 1463, התפטרו אחיו וולפגנג וכריסטוף מזכותם בירושה, וזיגיסמונד ירש את הדוכסות יחד עם אחיו אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה. בשנת 1467 ויתר זיגיסמונד על זכויותיו, והקים את דוכסות בוואריה-דכאו. זיגיסמונד החל בהקמתה של כנסיית פראואנקירכה במינכן, והרחיב את טירת בלוטנבורג.
ב-1 בפברואר 1501 מת זיגיסמונד ללא ילדים, ונחלתו עברה לאחיו אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה.
כריסטיאן גוטלוב נפה
כריסטיאן גוטלוב נפה (בגרמנית: Christian Gottlob Neefe; 5 בפברואר 1748, קמניץ – 28 בינואר 1798) היה מלחין ומנצח גרמני. הוא כתב מספר יצירות מוזיקליות וידוע כמורה ראשון של לודוויג ואן בטהובן.
נפה נולד בקמניץ שבסקסוניה. הוא התחיל להלחין בגיל 12. נפה למד משפטים באוניברסיטת לייפציג אך חזר לעיסוק במוזיקה והיה תלמיד של יוהאן אדם הילר. בהדרכתו הוא כתב את האופרה הראשונה שהוצגה בלייפציג בשנת 1771. בשנת 1776 הוא עבר לדרזדן וירש את התפקיד של מנהל מוזיקלי ממורו.
נפה התחתן עם השחקנית סוזנה זינק בלייפציג. איתה היו לו שלוש בנות, ביניהן מרגרטה, שלימים הייתה אשתו של השחקן לודוויג דבריאנט, והיו לה שלושה בנים, ביניהם הצייר הרמן יוזף נפה.
בשנת 1779 להקת "תיאטרון סיילר" בה נפה עבד נאלצה להגיש בקשה לפשיטת רגל למרות הישגים והצלחות אמנותיות יוצאות דופן. באותה שנה קיבל נפה עבודה כמלחין ומנהל מוזיקלי בהרכב של גוסטב גרוסמן וקארל הלמות' בתיאטרון הלאומי האלקטורלי בבון. שם הוא מונה בשנת 1781 ל"עוגב החצר". במקביל לנגינת בעוגב הוא היה המורה הראשון של לודוויג ואן בטהובן. נפה היה ראש סניף אילומינטי בבון.
בשנת 1780 הוא כתב לברית לאופרה "Schauspiel mit Gesang" לפי לברית של גוסטב גרוסמן.
בנוסף לאופרות הוא כתב מספר יצירות מוזיקליות שונות.
כאשר חיילים צרפתים כבשו את חבל הריין ב-1794 שלטון השתנה ונפה איבד את עבודתו בבון בגיל 46. לאחר מספר בקשות שלא צלחו, אחת מבנותיו הצליחה להביא אותו לדסאו ב-1796, שם נפה קיבל משרה של מנהל המוזיקלי של להקת התיאטרון. הוא החזיק בתפקיד זה עד סוף ימיו.
בריאן רובסון
בריאן רובסון (באנגלית: Bryan Robson; נולד ב-11 בינואר 1957) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הקשר. הוא ידוע בעיקר בשל תקופתו במנצ'סטר יונייטד, במהלכה הפך לקפטן שכיהן התקופה הארוכה בתולדות המועדון. כיום משמש כשגריר מנצ'סטר יונייטד ברחבי העולם.
כריסטיאן גוטלוב נפה
ב-26 בינואר 1798 נפה נפטר בדסאו בגיל 49.
בריאן רובסון
רובסון החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת וסט ברומיץ' אלביון, בטרם עבר למנצ'סטר יונייטד ב-1981. הוא היה שותף לזכיית הקבוצה בשתי אליפויות הפרמייר ליג, שלוש פעמים בגביע ה-FA וכן בגביע אירופה למחזיקות גביע. לקראת סיום הקריירה שלו, עבר ב-1994 לשמש כמאמן-שחקן בקבוצת מידלסברו. רובסון שיחק 90 פעמים במדי נבחרת אנגליה בכדורגל, והוא מדורג במקום השישי בדירוג ההופעות של הנבחרת בכל הזמנים. הוא הבקיע במדי הנבחרת 26 שערים וכיהן תקופה ארוכה כקפטן שלה.
בשנת 1996 פרש רובסון ממשחק והפך למאמן מידלסברו באופן בלעדי. בשבע שנים כמאמן הקבוצה הוא הוביל אותה לשלוש הופעות בגמר גביע ה-FA, שבכולן הפסידה, ולשתי העפלות לפרמייר ליג. מאוחר יותר אימן שנתיים בקבוצת העבר שלו כשחקן, וסט ברומיץ' אלביון, וכיהן כמאמן תקופות לא מוצלחות בברדפורד סיטי ובשפילד יונייטד. בספטמבר 2009 מונה למאמן נבחרת תאילנד.
ראשית חייו
רובסון נולד בצ'סטר-לה-סטריט שבמחוז דורהאם לבריאן רובסון סניור, נהג משאית במשך זמן רב, ולמאורין רובסון. הוא היה השני מבין ארבעת ילדיהם, אחרי אחותו שושן ולפני אחיו הצעירים ג'סטין וגארי שהיו גם הם כדורגלנים. רובסון גדל בכפר ויטון גילברט עד היותו בן 6, עת עברה משפחתו להתגורר ליד צ'סטר-לה-סטריט, העיר בה נולד.
כילד אהד רובסון את קבוצת הכדורגל ניוקאסל יונייטד, וגיבור ילדותו היה חלוצה של ניוקאסל, ויין דייוויס. הוא היה נלהב במיוחד לכדורגל מגיל צעיר והצטרף לנציב סקאוטים מקומי, על מנת שיוכל לשחק בקבוצת הכדורגל שלהם. רובסון למד ב"בית הספר התיכון המודרני בירטלי סאות'" ומאוחר יותר ב"בית הספר הקהילתי של בימיש ע"ש לורד לאוסון", בו ייצג את בית הספר בתחרויות כדורגל ואתלטיקה. הוא כיהן כקפטן הן בקבוצת בית הספר שלו והן בקבוצת הכדורגל המחוזית. כנער ניסה רובסון להתקבל למחלקות הנוער של המועדונים ברנלי, קובנטרי סיטי, שפילד ונסדיי, ניוקאסל יונייטד ווסט ברומיץ' אלביון.
כאשר היה רובסון בגיל 15 ואחז באופציה להמשיך לשנה נוספת בלימודים האקדמאיים שלו בתיכון, הוא נענה בקיץ 1972 להצעתו של מנהל וסט ברומיץ' אלביון, דון האו, לשנתיים של אימונים במועדון. שכרו עמד על חמש לירות שטרלינג לשבוע בשנה הראשונה ועל שמונה לשבוע במשך השנה השנייה.
וסט ברומיץ' אלביון
לקראת סיום עונת 1973/1974, השנייה בהסכם שלו עם וסט ברומיץ', הופיע רובסון לראשונה בקבוצת המילואים של המועדון, במשחק נגד המילואים של אברטון בגודיסון פארק. הוא חתם על חוזה מקצועני בווסט ברומיץ' בקיץ 1974, במסגרתו הרוויח 28 לירות שטרלינג לשבוע. במהלך עונת 1974/1975 היה רובסון שחקן קבע בקבוצת המילואים, אך לא הוזמן על ידי דון האו לשחק בקבוצה הבוגרת. לאחר עזיבתו של האו שלושה משחקים לפני סיום העונה, זומן רובסון לראשונה לקבוצה הבוגרת על ידי המאמן הזמני בריאן וייטהאוס. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה במשחק נגד יורק סיטי באפריל 1975, בו ניצחה קבוצתו בתוצאה 1-3. במשחק השני, בו ניצחה וסט ברומיץ' 0-2 את קארדיף סיטי, הבקיע רובסון את שערו הראשון בקבוצת הבוגרים, והבקיע גם במשחק האחרון של אותה עונה, בו שיחקה קבוצתו נגד נוטינגהאם פורסט.
במהלך העונה הבאה, 1975/1976, שותף רובסון לסירוגין בלבד במשחקי קבוצתו. הוא נתקל בתחרות קשה מול שחקנים אחרים על דקות המשחק בעמדות הקישור, כאשר אחד מהם היה המאמן-שחקן של הקבוצה, ג'וני ג'יילס. במשחקים בהם שותף רובסון הוא תופקד על ידי ג'יילס במגוון עמדות, ובהם קשר התקפי, קשר מרכזי ומגן שמאלי. וסט ברומיץ' סיימה באותה עונה במקום השלישי בליגה השנייה, ומשכך העפילה לליגה הראשונה של הפוטבול ליג.
רובסון שיחק לראשונה בקריירה במסגרת הליגה הבכירה באנגליה בעונת 1976/1977. בעונה זו החל לבסס את מעמדו כשחקן קבע בקבוצה, על אף שעדיין נע בין עמדת המגן השמאלי לעמדה המועדפת עליו, כקשר מרכזי. עם זאת, התקדמותו המהירה התעכבה כאשר סבל מהפציעה החמורה הראשונה בקריירה שלו. כאשר שיחק כמגן שמאלי הוא שבר את רגלו בתיקול עם חלוצה של טוטנהאם הוטספר, כריס ג'ונס. חודשיים מאוחר יותר הוא שב מהפציעה והשתתף במשחק בליגת המילואים, אך השבר המקורי החמיר לאחר שנתקל בדניס סמית' מסטוק סיטי. לאחר שהחלים בשנית הוא שב לקבוצה הבוגרת בסוף חודש דצמבר. עם חזרתו הצטיין רובסון במדי קבוצתו, והבקיע את השלושער הראשון שלו בניצחון 0-4 על איפסוויץ' טאון במרץ 1977. עם זאת, חודש בלבד לאחר מכן הוא סבל מפציעה נוספת - שבר בקרסולו - לאחר התנגשות עם שחקן מנצ'סטר סיטי דניס טיוארט.
ג'וני ג'יילס עזב את וסט ברומיץ' בסיומה של אותה עונה ומחליפו, רוני אלן, העביר את רובסון לתפקד בקביעות כקשר מרכזי במקומו של ג'יילס. עם זאת, אלן עצמו עזב באמצע העונה ומגן הקבוצה, ג'ון ויל, הוצב בתפקיד המאמן הזמני. שינוי זה הרע עם רובסון והוא הוצא מסגל הקבוצה, אך הוא הוחזר לסגל תחת המאמן החדש רון אטקינסון. אטקינסון השאירו מחוץ לסגל בהפסד בחצי גמר גביע ה-FA נגד איפסוויץ' טאון אך זימן אותו בחזרה לשלבים המתקדמים של העונה, שבסופה העפילה וסט ברומיץ' לגביע אופ"א. בעונת 1978/1979 הפך רובסון לאחד משחקני המפתח של הקבוצה ופתח בהרכב ב-41 מתוך 42 משחקיה בליגה. הוא לקח חלק חשוב בהגעה למקום השלישי בליגה הראשונה, ההישג הגדול של המועדון מזה למעלה מ-20 שנה, ובהעפלה לרבע גמר גביע אופ"א. העונה הבאה הייתה מאכזבת למדי כאשר אלביון סיימה במקום העשירי בלבד, אך יכולתו הטובה של רובסון בקישור זיכתה אותו בזימון ראשון לנבחרת אנגליה בפברואר 1980. בעונת 1980/1981 הבקיע רובסון עשרה שערים ב-40 משחקי ליגה, וסייע לקבוצתו לסיים במקום הרביעי.
אטקינסון עזב את המועדון ומונה למאמנה של מנצ'סטר יונייטד ביוני 1981, וספקולציות נתלו במעבר אפשרי של רובסון ליונייטד או לליברפול אותה אימן בוב פייזלי. אלביון הציעה לרובסון חוזה חדש בשווי 1,000 לירות שטרלינג לשבוע, אך הוא דחה את ההצעה והוצב ברשימת ההעברות. חברו לקבוצה, רמי מויסס, חתם ביונייטד בחודש ספטמבר ורובסון הלך בעקבותיו.
מנצ'סטר יונייטד
באוקטובר 1981 הועבר רובסון למנצ'סטר יונייטד תמורת 1.5 מיליון לירות שטרלינג - סכום שיא בכדורגל הבריטי דאז - ומיד לאחר מכן חתם על חוזה במועדון. השיא שרשם רובסון החזיק מעמד במשך שש שנים, עד שנשבר על ידי פיטר בירדסלי שכרטיס שחקנו נרכש על ידי ניוקאסל יונייטד. רובסון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-7 באוקטובר במשחק בו הפסידה קבוצתו לטוטנהאם הוטספר במסגרת גביע הפוטבול ליג, והופיע לראשונה בליגה במשחק מול מנצ'סטר סיטי. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע במשחק ב-7 בנובמבר מול סנדרלנד, בו ניצחה קבוצתו 1-5. הוא סיים את עונת 1981/1982 עם חמישה שערים ב-32 משחקים במדי מנצ'סטר יונייטד. במקביל שגשגה הקריירה שלו בנבחרת אנגליה, והוא היה שותף למשחקי הנבחרת במונדיאל 1982.
בעקבות יכולתו הטובה מונה רובסון לתפקיד הקפטן של מנצ'סטר יונייטד. במהלך עונת 1982/1983 קרע רובסון מיתרים בקרסולו בניצחון בחצי גמר גביע הפוטבול ליג מול ארסנל, ובעקבות כך החמיץ את משחק הגמר, בו הפסידה הקבוצה לליברפול. לאחר שחזר מפציעתו המשיך לתרום רבות לקבוצה - הוא הבקיע שער בניצחון 1-2 על ארסנל בחצי גמר גביע ה-FA; במשחק החוזר של הגמר, מול ברייטון אנד הוב אלביון, הוא הבקיע צמד שערים בניצחון 0-4, ואף יכול היה להשלים שלושער אלמלא אפשר לארנולד מוהרן לבעוט בעיטת עונשין שנפסדה לקבוצתו. לאחר ניצחון זה זכה רובסון בתואר הראשון שלו כקפטן מנצ'סטר יונייטד.
בעונה הבאה, 1983/1984, הגיע רובסון לשיאו עד לאותה עת כאשר הבקיע 12 שערים ב-33 משחקי ליגה. הוא סייע לקבוצתו להגיע לשלב חצי הגמר בגביע אירופה למחזיקות גביע - הוא הבקיע שני שערים בניצחון 0-3 על ברצלונה במפגש הגומלין של רבע הגמר, שהוביל את קבוצתו להעפלה לשלב הבא על אף הפסד 2-0 במשחק הראשון. עם זאת, הוא החמיץ את שני המפגשים בחצי הגמר מול יובנטוס בשל פציעה במיתר הברך. בזמן ששהתה קבוצתו בטורינו ניהלה יובנטוס משא ומתן עם רובסון על החתמתו בקבוצה, אך הוא סירב ובמקום זאת האריך ב-1984 את חוזהו במנצ'סטר יונייטד בשבע שנים נוספות, תמורת שכר שהוערך במיליון לירות שטרלינג. ב-1985 הוביל רובסון את הקבוצה כקפטן לזכייה נוספת בגביע האנגלי, לאחר ניצחון על אברטון בגמר.