cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משפט רייס
מקרה שני: הפונקציה הריקה בעלת התכונה
נשים לב כי לכל תכונה \ X ניתן לחשוב על התכונה ה"משלימה" לה,. פונקציה מקיימת את אם ורק אם היא אינה מקיימת את \ X.
אם קיים אלגוריתם \ Q שמכריע האם הפונקציה שמחשב \ A היא בעלת התכונה \ X, אז ניתן ליצור בעזרתו אלגוריתם אחר שבודק האם \ A היא בעלת התכונה - הוא פשוט מריץ את \ Q על \ A ועונה הפוך ממנו.
וסלי פרסון
וסלי לבון פרסון (באנגלית: Wesley Lavon Person; נולד ב-28 במרץ 1971) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1994–2005. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו ב-NBA הם 11.2 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים למשחק. בעת פרישתו ניצב במקום השביעי בתולדות ה-NBA באחוזי קליעה מהשלוש, עם 41.8%.
קריירת מכללות ונבחרות ארצות הברית
בשנת 1991 השתתף בטורניר גביע העולם בכדורסל עד גיל 19 כשחקן נבחרת ארצות הברית, וזכה עמה במדליית הזהב. בשמונת משחקי הטורניר קלע 11.1 נקודות בממוצע למשחק. שנתיים לאחר מכן השתתף באליפות העולם בכדורסל עד גיל 21, וזכה עם ארצות הברית במדליית זהב נוספת.
קריירה מקצועית
בדראפט ה-NBA 1994 נבחר פרסון בבחירה ה-23, על ידי פיניקס סאנס. בעונתו הראשונה בפיניקס קלע 10.4 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בפלייאוף 1995 פתח פרסון בכל עשרת משחקי קבוצתו, אשר הודחה בחצי גמר המערב על ידי יוסטון רוקטס (3–4). בשתי העונות הבאות פתח בכמחצית מהמשחקים, ותרם 13.1 נקודות למשחק.
לקראת עונת נשלח לצד ריצ'י דומאס לקליבלנד קאבלירס, במסגרת טרייד בו אנטוניו מקדייס הועבר לפיניקס, בעוד דנוור נאגטס קיבלה 5 בחירות דראפט עתידיות. בעונתו הראשונה בקליבלנד קלע 14.7 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את כל שחקני הליגה עם 192 שלשות בסך הכול. ב-4 העונות הבאות עם הקאבלירס קלע 11.1 נקודות למשחק, לרוב כשחקן החמישייה הפותחת.
ביוני 2002, לאחר 5 עונות בקליבלנד, הועבר בטרייד לממפיס גריזליס בתמורה לניק אנדרסון ומאט בארנס. בעונתו המלאה היחידה בממפיס פתח ב-44 משחקים, וקלע 11.0 נקודות בממוצע למשחק.
במהלך עונת הועבר בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, יחד עם בחירת דראפט עתידית, בתמורה לבונזי ולס. בפברואר 2004 נשלח לצד ראשיד וולאס לאטלנטה הוקס, בתמורה לשריף עבדור-רחים, ת'יאו ראטליף ודן דיקאו. לקראת עונת עונת חתם על חוזה במיאמי היט, אך במרץ 2005 שוחרר מהקבוצה, וחתם בדנוור נאגטס עד לסיום העונה. בקיץ 2005 פרש פרסון ממשחק, בגיל 34.
בסנג'י
בסנג'י (באנגלית: Basenji) הוא כלב ציד שמקורו ומוצאו ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו במרכז אפריקה. הפדרציה הבינלאומית לכלבנות מגדירה את סוג הכלב ככלב שפיץ מסוג פרימיטיבי. כלב הבסנג'י עושה קולות הנשמעים כמו יודל ואינו נובח, עקב צורת תיבת הקול המשונה שלו שמבדילה בינו לבין גזעי כלבים אחרים.
אלימלך אברהם
אלימלך אברהם הוא קצין ומפקד בחטיבת גולני מגדוד 13 שעוטר בצל"ש הרמטכ"ל במלחמת יום כיפור.
אברהם היה קצין בדרגת סגן ומפקד מוצב 107 ("פורטוגל") ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים. המוצב הותקף על ידי כוחות סוריים גדולים, כוחות חיל רגלים משולבים עם כוחות חיל שריון. המוצב נשאר מבודד במוצב עם כוח לוחמים קטן - 19 איש, והמשיך להילחם לבדו תחת פיקודו של סגן אברהם. אברהם ארגן והנהיג את אנשי המוצב במשך כל ימי הלחימה במוצב, תוך שהוא מכוון טנקים של כוחותינו לירי לעבר השריון הסורי על המוצב.
למרות ההתקפות הסוריות, חוסר תחמושת ותקלות בכלי הנשק, המשיך אברהם להנהיג את חייליו. במשך 100 שעות נלחמו חיילי המוצב מול הכוחות הסוריים, ואף הצליחו להגן על הצירים באזור.
שלא ייגמר לי הלילה
יצירת השיר
בשנת 1973 נכתב השיר על ידי המשורר יהודה שביט ובאותה שנה אף הקליטה אותו שלישיית "אף אוזן גרון", שהייתה מורכבת מהזמרים יובל דור, קיקי (צבי) רוטשטיין ועמי מנדלמן. השיר "שלא ייגמר לי הלילה" היה הלהיט הבולט בכל תקופת פעילותה של הלהקה (1970–1975) והיא התפרסמה בזכותו. מאוחר יותר הוקלט השיר על ידי חברי להקת "הנשמות הטהורות".
אלימלך אברהם
על רוח הלחימה של סגן אברהם הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל על ידי הרמטכ"ל מוטה גור.
שלא ייגמר לי הלילה
יצירת השיר
בעת הקלטת השיר על ידי שלישיית "אף אוזן גרון", הוקלטו גם השירים "שמש אחת", "מלך במלונה", "שרה שרה שיר שמח" (שזכה במקום ראשון בפסטיבל שירי הילדים), "עושים היסטוריה" ו"חגיגה", שירים אלו (כולל "שלא ייגמר לי הלילה") היו ללהיטי מצעד הפזמונים עד אמצע שנת 1975.
אלימלך אברהם
על סיפור הגבורה של המוצב נכתב הספר "עשירי למניין" מאת רומן פריסטר, שהגיע למוצב הנצור עם יחידת חרמ"ש ששחררה את הנצורים, וכתב את הספר על פי שיחות איתם.
שלא ייגמר לי הלילה
יצירת השיר
השיר זכה לגרסאות מחודשות של להקת "הכל עובר חביבי" ושל שלישיית גמר "כוכב נולד 6" בשנת 2008. ב־2014 חידשה רוני דואני את השיר (בעיבוד והפקת עופר מאירי), שנכלל באלבומה "אוספרטי". בשנת 2011 התמודד השיר בתחרות שירי שבת עברית ברדיו 103FM בתור אחד מ-100 השירים העבריים האהובים ביותר.
פזמון השיר סומפל על ידי הראפר והיוצר שקל, כחלק מהשיר "הלילה" אשר מופיע באלבומו "ילד פרפר" אשר יצא בשנת 2019.
מצעדים שבועיים
גרסת "הנשמות הטהורות"
בסנג'י
יחס
הבסנג'י הוגדר בתור גזע בזל (בסיסי), שקדם להופעת גזעי הכלבים המודרניים במאה ה-19. מחקרי DNA המבוססים על רצף גנום שלם מראה כי כלבי הבסנג'י וכלבי דינגו, שניהם שייכים למשפחת כלבים מגזע בזל ושניהם כלבי בית.
ב-2021, הגנום של שני הכלבים אוספו למחקר, שבו התגלה כי כלבי הבסנג'י נופלים תחת קטגורית כלבי שפיץ אסייאתים. בדומה לזאב או להאסקי. גם הדינגו וגם הבסנג'י מכילים 2 דגימות DNA שהם AMY2B ועמילז, שמהווה הוכחה שהם גדלו לפני המהפכה הנאוליתית.
היסטוריה
כלבי הבסנג'י גדלו באפריקה האירופאים כינו את הכלב לראשונה מהמקום בו הוא בא ב-1895 — מקונגו. כלבים מקומים אלו, שהאירופאים הגדירו כזן מובדל וכינו אותו basenji, קיבל הערכה והוכרה רבה עקב האינטליגנציה שלו, מהירותיו, אומצו, ודממתו. לעיתים מגדירים את כלבי הבסנג'י ואת הכלבים האפגנים כיותר אינטליגנטים מגזעים צייתניים עקב יכולתם לזהות איזו פעולה מספקת להם תועלת, ואיזו מביאה תועלת לאחר.
מספר ניסיונות נעשו על מנת להביא את גזע הכלב לממלכה המאוחדת, אך הניסיונות הראשונות נכשלו עקב מחלה. ב-1923 לדוגמה, גברת הלן נוטינג הביאה 6 כלבי בסנג'י איתה מסודאן, אך כל השישה מתו מכלבלבת שקיבלו בהסגר בריאות. רק לאחר שנות ה-30 של המאה ה-20, שקרן הכלבנות הוקמה בבריטניה, הנרי טרפליך היגר לאירופה עם כלבי בסנג'י, יש המאמינים כי כמעט כל כלבי הבסנג'י קיימים באירופה בזכות ההגירה של הנרי טרפליך. כלבי הבסנג'י נכנסו רשמית לרשימת התאחדות האמריקאית לכלבנות בשנת 1943. בשנת 1990 וב-2019 עד 2013, הביאו וחקרו כלבי בסנג'י לאמריקה ולאירופה, וב-2010, כלבי הבסנג'י קיבלו הוכרה ברשימה של מועדון המלונה המאוחד.
מראה
כלבי הבסנג'י הם כלבים קטנים, אלגנטיים וספורטיביים, בעלי רגליים ארוכות וגבוהות. פרוותם חלקה במספר צבעים כגון שחור מנומר, שחור לבן וחום. עלפי רוב הרגליים, החזה וקצה הזנב הם בצבע לבן. הזנב מתעגל כלפי מעלה, אוזניהם זקופות ולעיניהם יש צורת שקד. הקמטים במצח משווים להם הבעה מודאגת.
אופי
ישנן דרכים רבות בהן ניתן לתאר את הבסנג'י וחלקן אף סותרות אחת את השנייה, מכיוון שכלבים אלו נוטים להיות בעלי מצבי רוח שונים. באופן כללי ניתן לומר כי מדובר בכלבים ערניים מאוד, אנרגטיים ומלאי חיבה, הם נחשבים לכלבים תובעניים והם נזקקים לטיפול מסור ולמגע יד אדם מגיל צעיר מאוד. מכיוון שהם כלבי ציד, יש להם נטייה לרדוף אחר חיות קטנות. כלבי הבסנג'י לא נובח, הם מסוגלים ליבב, לחרוק או לילל. הם גם אינם מסוגלים להסתדר עם גזעי כלבים שונים מהם, במיוחד אם מדובר בגזע כלב דומיננטי או בגזע כלב מאותו מין. כלבי הבסנג'י הם גזע כלבים חכם ביותר והקשר שלהם לבעליהם ולמשפחותיהם הוא קשר הדוק ואוהב, אך הם יותר ביישניים ומנוכרים בסביבת זרים ואף עלולים להיות תוקפניים כלפיהם. הם גזע כלבים טריטוריאלי ומגונן ביותר. בנוסף לכך, הם שובבים וזקוקים לזמן משחק רב על מנת לשחרר את האנרגיה הרבה שלהם, אם אינם מוציאים את האנרגיה שלהם כמו שצריך, הם יבצעו זאת בדרכים שליליות, במיוחד על ידי לעיסת חפצים.
מחלות
קיימות מספר מחלות ומגוון הפרעות שגזע הבסנג'י יכול ונוטה לסבול מהן, כגון: הפרעת כליות, אנמיה, דיספלסיה של מפרק הירך, מחלת מעיים שכאשר היא לא מטופלת, היא יכולה לגרום למוות וניוון רשתיות העיניים שבסופו של דבר יכול לגרום לתוצאה של עיוורון מוחלט. גזע הבסנג'י אינו זקוק לטיפוח באופן מתמיד או מיוחד, אבל הוא כן יהנה מהברשת פרוותו בזכות הצורך שלו בתשומת לב מכל סוג, כלבי הבסנג'י מנקים את עצמם ממש כמו חתולים. לגזע הבסנג'י יש עור רגיש ומסיבה זו, נדרש לרחוץ אותם בשפמו מיוחד כנגד פשפשים.
תסמונת פנקוני
תסמונת פנקוני היא פגם גנטי כלייתי, המאופיין בהפרשה בשתן של כמויות גדולות של חומצות אמינו, גלוקוז וזרחה, למרות שחומרים אלה נמצאים ברמה תקינה בדם. תסמונת זו נפוצה אצל כלבי בסנג'י וסימניה היא בעיקר שתיית מים מרובה והפרשה מרובה, שיכולה להביא לאבחון מוטעה של סוכרת. תסמונת הפנקוני יכולה לאובחן בגילאי 4 עד 8 שנים, אבל לפעמים יכולים לאבחן אותה בגילאים מוקדמים כמו גילאי 3 וגילאים מאוחרים כמו גילאי 10. ניתן לרפא את תסמונת הפנקוני ולהפחית את נזק הכליות אם מאבחנים ומטפלים בתסמונת בזמן מוקדם (לפני שהתסמונת התפתחה). לבעליו של כלב הבסנג'י, מומלץ לבדוק את השתן של הכלב שלהם פעם בחודש ל-3 שנים.
מחלות גנטיות
כלבי בסנג'י עשויים לסבול משלל מחלות גנטיות כגון עיוורון, הם רגישים לחומרים כימיים והם עלולים להיות תוקפניים.
פעילות גופנית
גזע כלבי הבסנג'י זקוקים למגוון פעילויות גופניות שביכולתכם להעניק להם, הם כלבים אנרגטיים מאוד והם זקוקים להליכה רבה מסביב לשכונות. חצר מגודרת מסוגלת לעזור להם, אך אינה מהווה תחליף למשחקים עם בעליו, כלבים אלו מאוד אוהבים משחקי רדיפה, הם אינם אוהבים להיות בקרבת מים וינסו להימנע מכך בכל מחיר.
תוחלת חיים
כלבי הבסנג'י לפי מחקר של הכלבנות הבריטית ב-2004, יכולים לחיות כ-13.6 שנים בממוצע (מחקר בגודל 46 כלבים מתים), שזה שנתיים מעל הגיל הממוצע של רוב גזעי הכלבים עם גודל דומה לכלבי הבסנג'י. הכלב הזקן ביותר במחקר היה בן 17.5 שנים. סיבות המוות הנפוצות ביותר היו אורולוגיה (30%), כשל כליות כרוני (13%), מחלה לא ברורה (9%) וסרטן (9%).
המיסיון (סרט, 1986)
המיסיון (באנגלית: The Mission, גם "המשימה") הוא סרט דרמה בריטי אודות חוויותיו של מיסיונר ישועי בדרום אמריקה של המאה ה-18. הסרט בוים על ידי רולנד ג'ופה ואת התסריט כתב רוברט בולט. בסרט מככבים רוברט דה נירו, ג'רמי איירונס, ריי מקנלי, איידן קווין, שרי לונגי וליאם ניסן. הסרט זכה בפרס דקל הזהב ובפרס אוסקר על צילום. באפריל 2007, נבחר הסרט במקום הראשון על ידי המגזין "צר'ץ' טיימס" ברשימת 50 הסרטים הגדולים הנוגעים בנושאי דת. את הפסקול כתב המלחין האיטלקי אניו מוריקונה וזה דורג במקום הראשון ברשימת "100 הפסקולים הקלאסיים בסרטים" של רשות השידור האוסטרלית.
עלילה
בשנות ה-50 של המאה ה-18 מגיע האב גבריאל (ג'רמי איירונס) לג'ונגלים של דרום אמריקה כדי לבנות תחנת מיסיון ולהמיר את בני שבט הגוארני לנצרות. בתחילת הסרט מגיע האב גבריאל למפלי האיגואסו, מטפס למעלה ומתחיל לנגן באבוב שלו. בני השבט נשבים בקסמה של המוזיקה שלו ומאפשרים לו לחיות.
שכיר החרב, רודריגו מנדוזה (רוברט דה נירו) מתפרנס מחטיפת הילידים ומכירתם כעבדים לבעלי השדות החקלאיים באזור כולל למושל דון קבזה (צ'אק לו). לאחר שארוסתו של מנדוזה, קרלוטה, (שרי לונגי), מודיעה לו שהיא אוהבת את אחיו למחצה, פליפה (איידן קווין), הורג מנדוזה את פליפה בדו-קרב. אף על פי שמנדוזה מזוכה על ידי קבזה, הוא מסתחרר לדיכאון. האב גבריאל מבקר את מנדוזה ומאתגר אותו לקחת על עצמו כפרה ראויה. מנדוזה מתלווה לישועים במסעם חזרה כשהוא סוחב אחריו מטען כבד הכולל את השריון ואת החרב שלו. בהגיעם לפאתי שטח הילידים, ישנם כמה רגעי מתח כאשר בני השבט מזהים את מנדוזה אך במהרה מחבקים אותו, כשהוא ממרר בבכי, ולוקחים ממנו את מטענו הכבד.
המיסיון של האב גבריאל מתואר כמקום של תפילה וחינוך עבור בני שבט הגוארני. כשהוא מרוגש על ידי קבלתם של בני השבט, מבקש מנדוזה לעזור במיסיון והאב גבריאל נותן לו ספר תנ"ך. בבוא העת, לוקח על עצמו מנדוזה נדרים והופך לישועי תחת האב גבריאל ועמיתו האב פילדינג (ליאם ניסן).
המיסיונים של הישועים היו בטוחים היות שהיו מוגנים תחת החוק הספרדי. לאחר אמנת מדריד (1750), חולקו האדמות מחדש והאזור שכלל את המיסיונים של הישועים הועבר לידי פורטוגל שאפשרה עבדות. הקולוניאליסטים הפורטוגזים שואפים לשעבד את הילידים והיות והמיסיונים של הישועים עלולים לטרפד זאת, נשלח נציג הותיקן, הקרדינל אלטמירנו (ריי מקנלי), כומר ישועי לשעבר בעצמו, כדי לסקור את המיסיונים ולהחליט אילו מהם, אם בכלל, יישארו.
כשהוא תחת לחץ, הן מצד המושל הספרדי, קבזה, והן מצד המושל הפורטוגזי, דון הונטאר, נאלץ הקרדינל אלטמירנו לבחור בין שתי רעות. אם יפסוק לטובת הקולוניאליסטים, ישועבדו הילידים. אם יפסוק לטובת המיסיונים, הדבר עלול לסכן את כלל המסדר הישועי וזה עלול לקבל גינויים מצד הפורטוגזים, דבר העלול לסדוק את כלל הכנסייה הקתולית באירופה. אלטמירנו מבקר במיסיונים ונדהם מתעשייתם והצלחתם, הן בהמרתם של הילידים האינדיאנים, והן במובן הכלכלי. במיסיון של האב גבריאל בסן קרלוס הוא מנסה להסביר את טיעוניו לסגירת המיסיון ומודיע לבני שבט הגוארני שעליהם לעזוב. בני השבט מערערים על סמכותו והאב גבריאל ומנדוזה, תחת איומי ניתוק, מצהירים על כוונתם להגן על המיסיון במקרה של תקיפה מצד הקולוניאליסטים. ביניהם הם חלוקים על אופן הביצוע והם דנים ביניהם על אופן התגובה לתקיפה צבאית הקרבה ובאה. האב גבריאל מאמין שאלימות היא פשע ישיר כנגד אלוהים. למרות זאת, מחליט מנדוזה להפר את נדריו כדי להגן באופן צבאי על המיסיון. בניגוד לבקשותיו של האב גבריאל, הוא מלמד את הילידים את אומנות המלחמה האירופאית ושולף פעם נוספת את חרבו.
כשכוח משולב של פורטוגזים וספרדים תוקף, מגינים תחילה מנדוזה, פילדינג ובני הגוארני על המיסיון. כוחם אינו עומד להם כנגד הכוח הצבאי ומנדוזה נורה ונפצע אנושות. פילדינג מקריב את עצמו על ידי הריגת המפקד הפורטוגזי לפני שהוא בעצמו נהרג. בראותם את הכנסייה במיסיון, מהססים החיילים לירות. כשהם נכנסים לתוך המיסיון, הם נתקלים בשירתם של האב גבריאל ונשות וילדי שבט הגוארני אשר צועדים. כשהוא סוחב מונסטראנם (תשמיש קדושה נוצרי) ביחד עם הסקרמנט הקדוש, מוביל האב גבריאל את התהלוכה. למרות זאת, מורה המפקד הספרדי על תקיפה והאב גבריאל, ביחד עם כמרים אחרים ורוב בני השבט, שכללו נשים וילדים, נורים למוות. לאחר שנורה האב גבריאל, מרים אחד מהילדים את הסקרמנט הקדוש ומוביל את התהלוכה. רק קומץ קטן בורחים אל תוך הג'ונגל.
בחילוף דברים סופי, בין הקרדינל אלטמירנו ודון הונטאר, מביע הונטאר את טענותיו שמה שהתרחש הוא מצער ובלתי נמנע היות ש-"עלינו לעבוד בעולם; העולם הוא כך". בתגובה עונה לו אלטמירנו, "לא, כך עשינו את העולם. כך עשיתי אותו". ימים ספורים לאחר מכן, מגיעה סירת קאנו ובה ילדים צעירים בחזרה למקום הטבח במיסיון ומצליחים להציל חלק מהרכוש. הם חוזרים במעלה הנהר לתוך הג'ונגל עם המחשבה שהאירועים יישארו בזיכרונותיהם. בכתובית אחרונה מוצהר שכמרים רבים ממשיכים להילחם למען זכויותיהם של ילידים. כתובית מתוך ספר יוחנן בברית החדשה עולה ובה כתוב: "האור מאיר לתוך האפלה והאפלה לא גברה עליו."
אתרי צילום
נעשה שימוש במערות בפורט אמהרסט כחלק מתפאורת הסרט בסצנה בה נראה מנדוזה (רוברט דה נירו) כשהוא מוחזק כאסיר לאחר שרצח את אחיו.
פסקול
"האבוב של גבריאל" (Gabriel's Oboe) של אניו מוריקונה מתוך פסקול הסרט המיסיון:
את פסקול הסרט המיסיון כתב אניו מוריקונה. כשהוא מתחיל עם קטע פולחני (בארץ כמו שזה בשמיים) (On Earth as It Is in Heaven), שהופך להיות הפזמון "הספרדי", הוא במהרה הופך לפזמון "הגוארני", אשר נכתב באופן כבד כקטע מסורתי/תרבותי של הילידים ועושה שימוש בכמה וכמה כלי נגינה שבטיים. מאוחר יותר הגדיר מוריקונה את פסקול "המיסיון" כדואט בין הפזמון "הספרדי" וה-"גוארני". פזמונים אחרים במהלך הסרט כוללים את הקטעים "פנאנס" (Penance), "כיבוש" (Conquest) ו-"אווה מריה גוארני" (Ave Maria Guarani) שבו לוקחת חלק תזמורת גדולה הכוללת בני ילידים השרים ביצוע מבעית של "אווה מריה" בשפתם המקורית.
פסקול הסרט "המיסיון", בניצוח אניו מוריקונה
פרסים והוקרות
פרס אוסקר (1987)
פרס האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA)
פסטיבל הסרטים בקאן (1986)
פרס גלובוס הזהב (1986)
בעל מופת
ביהדות, בעל מופת הוא כינוי לצדיק שמיוחסים לו כוחות על-טבעיים לחולל נסים ומופתים. מאמיניו וחסידיו מאמינים כי קרבתו אל האלוהים מעניקה לו כוח לשנות את גורלו של האדם ולבטל את רוע מזלו, באמצעות ברכה או תפילה. אצל בעלי מופת מתחום הקבלה נעשה המופת על ידי השבעות וקמעות, הגייה או כתיבה של שמותיו של האל.
כוחו העל-טבעי של הצדיק
על פי המסורת היהודית "צדיק גוזר והקדוש ברוך הוא מקיים". המקור לכך מן התלמוד:
(מסכת מועד קטן טז, ב)
מקור נוסף הוא מסיפורו של חוני המעגל שתפילתו חוללה נס:
(מסכת תענית כג, א)
מ'בעלי נס' ל'בעלי מופת'
במקורות היהודיים כונו אנשים מחוללי נסים "בעלי נס", כגון רבי מאיר בעל הנס, וכן רבי שמעון בר יוחאי ה"מלומד בנסים".
מאז קמה תנועת החסידות שונתה ההגדרה מ"נס" ל"מופת" ומ"בעלי נס" ל"בעלי מופת". השינוי הטרמינולוגי נועד לרכך את עוצמת המעשה שמחולל הצדיק. הרקע לשינוי נעוץ בשינוי ההתייחסות לתופעה זו בעולם החסידות. בעוד שלנס שמחולל אדם בשר ודם יש משמעות דרמטית והוא מתחולל רק בנסיבות מיוחדות, בעולם החסידות נחשבים ה'מופתים' לתופעה שכיחה וכמעט שגרתית, כחלק מהנהגתו של הצדיק את עדת חסידיו.
התנגדות
בדורות הראשונים של תנועת החסידות, ההתייחסות אל המופתים בקרב החסידים ואדמו"ריהם לא הייתה אחידה. אצל קבוצות רבות בעולם החסידות היה למופתים מקום מרכזי, אולם היו קבוצות שייחסו משקל מועט למופתים והן השתיתו את ההווייה החסידית על יסודות אחרים. היו אף קבוצות חסידיות שביטלו לגמרי את תופעת המופתים, ובראשן חסידות קוצק. הרבי מקוצק נטה לזלזל וללעוג לתופעה, ומיוחסת לו האמרה: "אותות ומופתים באדמת בני חם" - הם זקוקים למופתים, לא אנו.
בעבר, הציבור הליטאי דחה את תופעת בעלי המופת הרווחת בעולם החסידות. בהתייחסויות שונות של גדולי תורה ליטאים אנו מוצאים התבטאויות האומרות ש"בעל המופת" האמיתי הוא מי שמהווה מופת בהנהגותיו האישיות ולאו דווקא במופתים שמיוחסים לו. כמו כן ידועה האמרה שהמופת הגדול אינו "צדיק גוזר והקדוש ברוך הוא מקיים" אלא "הקדוש ברוך הוא גוזר והצדיק מקיים", כלומר, שהאדם מקיים את מצוות התורה ועובד את אלוהיו.
עם זאת, גם בליטא התפרסמו בעבר כמה "צדיקים עממיים" שנחשבו בעלי מופת, ובהם רבי מרדכי מאושמינה, רבי נחום מהרודנה, רבו של החפץ חיים, ואף החפץ חיים עצמו.
סוגי 'בעלי מופת'
קבוצה נוספת של בעלי מופת היא של מקובלים. ההילה המיסטית שאופפת את העיסוק בקבלה מושכת את המון העם להאמין בכוחם של המקובלים לחולל מופתים. לקבוצה זו משתייכים בעיקר יהודים בני עדות המזרח. ההנחה הרווחת היא שאנשי קבלה אמיתיים, העוסקים בקבלה מעשית, אכן יש להם הכוח לחולל מופתים על ידי השבעות וקמעות. אולם בשנים האחרונות נעשה תחום זה פרוץ ולתוכו חדרו אנשים המתחזים למקובלים.
אף שהנטייה לייחס סיפורי מופתים למקובלים הייתה נפוצה מאוד בעדות המזרח, בכל זאת יוחסו אצלן סיפורי מופתים לצדיקים וגדולי תורה ולאו דווקא למקובלים מובהקים. הבולט שבהם בדור האחרון היה הבבא סאלי. לאחר פטירתו התפשטה תופעת ה"באבות", המייחסים לעצמם כוחות על-טבעיים. תופעה זו משיקה לתחום הפרוץ של קבוצות המקובלים והיא שנויה במחלוקת. כיום יש כ-350 "באבות" ברחבי הארץ.
קבוצה נוספת שמיוחסים לה סיפורי מופתים היא זו של הצדיקים הנסתרים. המשותף לקבוצה זו שהיא אינה מורכבת מצדיקים ורבנים ידועים אלא מפשוטי עם, רובם בעלי מלאכה פשוטים. האנשים הנכללים בקבוצה זו נחלקים לשניים: אלו שאינם נחשבים תלמידי חכמים וכוחם העל-טבעי מיוחס לצדיקותם, ואלו שהצליחו להסתיר את גדלותם בתורה. רוב "הצדיקים הנסתרים" קשורים במידה מסוימת לתחום הקבלה. החזון איש, שלו עצמו מיוחסים סיפורי מופתים, נהג לשלוח אנשים אל משה יעקב רביקוב, "הסנדלר", שנחשב "צדיק נסתר".
כיום ארגוני צדקה שונים מרבים לעשות שימוש בסיפורי מופתים כדי לעודד תרומות לארגוניהם. אולם נשמעת ביקורת על כך בטענה כי נעשה שימוש מופרז באמצעי זה, ויש בו ניצול לרעה של אנשים בזמן מצוקה.
אוניברסיטת סגד
אוניברסיטת סגד (בהונגרית: Szegedi Tudományegyetem) היא אוניברסיטה השוכנת בעיר סגד שבדרום הונגריה. לפי הדירוג האקדמי של אוניברסיטאות בעולם, שמוציאה אוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי, לשנת 2010, דורגה האוניברסיטה במקומות 301–400 בדירוג הכלל-עולמי, במקומות 124–168 באירופה ובמקומות 1–2 בהונגריה.
1928 בארץ ישראל
להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1928 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.
הנהגה
שלטון המנדט
הנהגת ערביי ארץ ישראל
רודיניה
בגאולוגיה, רודיניה (מרוסית "Родить", כלומר 'ללדת' או "Родина", 'המולדת') הוא שמה של יבשת-על קדומה שנוצרה והתפרקה בנאופרוטרוזואיקון, כך על פי תאוריית נדידת היבשות של אלפרד וגנר. רודיניה נוצרה ככל הנראה לפני כמיליארד שנים וכללה את כל השטח היבשתי של כדור הארץ. הדעה המקובלת היא שהיבשת התפרקה לשמונה יבשות לפני כ-750 מיליון שנה.
למרות שאין הסכמה נרחבת בין הפלאוגאוגרפים על הפרטים, יש הסכמה כללית שהקראטונים היבשתיים מהם הורכבה רודיניה התרכזו סביב לאורנטיה (פרוטו אמריקה הצפונית) בליבתה של רודיניה. החוף המזרחי של לאורנטיה היה בסמוך לחוף המערבי של דרום אמריקה. אוסטרליה, יחד עם אנטארקטיקה, נשענו על החוף המערבי של לאורנטיה.
מרקלינוס
מרקלינוס (בלטינית: Marcellinus; מת ב-1 באפריל 304) שהוכרז מאוחר יותר כמרקלינוס הקדוש היה שמו של אפיפיור אשר כיהן החל מ-30 ביוני 296 לאחר האפיפיור קאיוס.
חייו
לפי המסורת, מרקלינוס היה רומאי, בנו של אחד פרויקטוס. מרקלינוס החל בכהונתו בתקופת כהונתו של דיוקלטיאנוס כקיסר האימפריה הרומית, אך לפני שהלה החל ברדיפת הנוצרים. מספר המצטרפים החדשים לכנסייה גדל בהתאמה. שותפו של דיוקלטיאנוס לטטררכיה, גלריוס, היה הכוח המניע מאחורי רדיפת הנוצרים בתקופה זו, ובשנת 302 הודחו החיילים הראשונים שהמירו דתם לנצרות ולאחר מכן החלה רדיפה פעילה של נוצרים וכתבי הקודש שלהם; כולל פקודה של דיוקלטיאנוס (אחרי שתי שריפות שפרצו בארמונו) להוציא להורג נוצרים שיסרבו להתכחש לדתם.
ריק אסטלי
ריצ'רד פול "ריק" אסטלי (באנגלית: Richard Paul "Rick" Astley; נולד ב-6 בפברואר 1966) הוא זמר אנגלי שזכה לפופולריות במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20. בין שיריו המוכרים בולט שיר הבכורה של אסטלי "Never Gonna Give You Up" (בתרגום חופשי: "לעולם לא אוותר עליך") משנת 1987. השיר היה ללהיט במספר מדינות ודורג במקום הראשון בכמה ממצעדי הלהיטים של בילבורד. כ-20 שנים לאחר מכן זכה השיר לעדנה מחודשת כשהפך לתופעת אינטרנט.
קורות חייו
ריק אסטלי נולד ב-1966 באנגליה. בצעירותו נטל חלק במספר להקות חובבניות באזור מגוריו. ב-1985, כששימש כמתופף, מילא אסטלי את מקומו של זמרהּ של להקתו לאחר שזה עזבהּ וצד את עינו של המפיק המוזיקלי פיט ווטרמן. ווטרמן שכנע את אסטלי להתחיל לעבוד באולפן ההקלטות שלו כדרך ללמוד את רזי התעשייה.
ב-1987 החל אסטלי להקליט את שיריו הראשונים. שירו המסחרי הראשון "Never Gonna Give You Up" היה ללהיט פופ וזכה להצלחה רבה. השיר מוקם במקום הראשון במצעדי פזמונים ברחבי העולם והיה לסינגל הנמכר ביותר בבריטניה באותה שנה. בעקבות ההצלחה המשיך אסטלי להוציא סינגלים נוספים ואף אגדם לאלבום בשם "Whenever You Need Somebody". האלבום והסינגלים הבאים זכו להצלחות משל עצמם. כך לדוגמה ב-1988 הסינגל הרביעי שלו, "Together Forever", הגיע עם שחרורו לראש המצעד הבריטי, שני רק לשיר הבכורה של קיילי מינוג "I Should Be So Lucky".. בעקבות הצלחתו היה אסטלי מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "האמן החדש הטוב ביותר".
עבודתו של אסטלי על אלבומו השני נתקלה בקשיים בעקבות שרפה שפרצה במשרדי אולפן ההקלטות אשר השמידה חלק מהחומרים עליהם עבד. האלבום יצא לבסוף ב-1989 תחת השם "Hold Me In Your Arms". האלבום והסינגלים לא הצליחו לשחזר את הצלחתו המקורית של אסטלי ולא דורגו בראש המצעדים בעוד שהעיתונות החלה לבקרו. אף על פי כן יצא אסטלי למסע הופעות בינלאומי, לאחריו עזב את חברת ההפקות של ווטרמן וניסה לשנות את סגנונו המוזיקלי ממוזיקת פופ לנשמה. השינוי לא שיפר את הצלחתו של אסטלי וגם אלבומו השלישי "Free" לא טיפס לצמרות המצעדים. אסטלי אמנם עבד על אלבום רביעי ("Body And Soul"), אך מעט לפני יציאתו לאור ב-1993 החליט לפרוש מקריירת המוזיקה והאלבום לא זכה לתשומת לב רבה.
אסטלי נותר מחוץ לתעשיית המוזיקה ולאור הזרקורים למשך כעשור, בעודו מתרכז בחייו הפרטיים ובגידול בתו אמילי, אשר נולדה שנה לפני פרישתו. ב-2002 הוציא אלבום חמישי בשם "Keep It Turned On", אשר גם לא זכה להצלחה רבה. באותה שנה הוציא גם אלבום אוסף להיטים.
תופעת האינטרנט "Rickrolling"
גם בשנים הבאות לא הצליח אסטלי לשחזר את תהילת העבר. הוא הוציא אלבום נוסף ב-2005 ואלבום אוסף נוסף ב-2008. מעט לפני כן הבליח לפתע בחזרה לאור הזרקורים לאחר ששיר הבכורה שלו "Never Gonna Give You Up" שימש כמתיחה אינטרנטית. גולשים באתרים שונים, בהם אתר הפורומים 4chan, היו מעלים הודעות בנושאים שונים וכללו בתוכן קישור אל סרטון של השיר באתרי שיתוף סרטונים כגון YouTube. מתוכן ההודעות עצמן לא היה ניתן להבין כי מדובר בסרטון של ריק אסטלי אלא להפך – קישור למאמר או דבר מה דומה בנושאים שונים לחלוטין. מטרת המתיחה הייתה להפתיע את הגולשים התמימים אשר לוחצים על הקישור ולא מבינים את הקשרו, שלא היה קיים למעשה. התופעה הגיעה לשיאה כאשר אתר YouTube עצמו ביצע את המתיחה בכל אחד ממיליוני הסרטונים שבו לרגל אחד באפריל ב-2008.
התופעה זכתה לכינוי Rickrolling (בתרגום חופשי: "גלגול רִיק") והעלתה את דמותו של אסטלי, וכן את שירו משנות השמונים, למודעות הציבור. הפופולריות של המתיחה הייתה כה גבוהה עד שבעקבות מהלך קמפיין אינטרנטי נרחב, מצא את עצמו אסטלי מועמד לפרס "האמן הטוב ביותר אי פעם" של רשת MTV האירופאית, כנגד אמנים פופולריים ומצליחים הרבה יותר ממנו, כגון להקת U2, בריטני ספירס ועוד. ההפתעה רק גדלה לאחר שאסטלי זכה בפרס בעקבות הקמפיין האינטרנטי.
אסטלי לא פסח על ההזדמנות שנקרתה בדרכו ובמהלך השנים הבאות חזר להופיע במרץ כזמר אורח בהופעות אחרים. עם זאת, ניסיונו להוציא סינגל חדש ב-2010 לא זכה להצלחה רבה.
ביוני 2016 הוציא אסטלי את אלבום האולפן השמיני שלו, שנקרא "50". שבוע הראשון לצאתו, האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
זמיר דחב"ש
זמיר דחב"ש הוא מייסד ושותף במשרד יחסי הציבור "שלום TELAVIV". קודם לכן עבד כעיתונאי וכפרסומאי.
ביוגרפיה
משנת 1989 ובמשך כחמש שנים שימש כראש הדסק הכלכלי בעיתונים "הארץ" ו"חדשות".
בשנת 1994 הצטרף למשרד הפרסום "צרפתי-שטרנשוס" כפלנר. בשנת 1995 הפך לשותף במשרד זה, ששינה את שמו ל"צרפתי-שטרנשוס-זמיר".
בשנת 1997 הקים את חברת יחסי הציבור יורו-קומיוניקיישן והחל לכהן בה כמנכ"ל. בשנת 1999 מכרו שלושת שותפי המשרד כ-51% מהחזקותיהם במשרד לרשת הפרסום הבינלאומית Euro RSCG. בעקבות המכירה שינה המשרד את שמו ל- צרפתי שטרנשוס-זמיר-Euro. בשנת 2002 מונה למנכ"ל המשרד. בשנת 2004 שינה המשרד את שמו ל"יורו תל אביב", בעקבות מיתוג מחדש של הסוכנות העולמית יורו.
בשנת 2006 מונה דחב"ש ליועץ תקשורת חיצוני של נגיד בנק ישראל, סטנלי פישר. דחב"ש ליווה את פישר ובנק ישראל במשך שבע שנים, ונחשב לאחד מאנשי סודו של הנגיד. בשנת 2007 פרש מניהול קבוצת התקשורת "יורו-תל אביב" ומכר את החזקותיו בה לסוכנות הפרסום הבינלאומית Euro RSCG. הקים את משרד הייעוץ התקשורתי "שלום TELAVIV", והעביר אליו שבעה מלקוחות יורו כחלק מהסכם הפרישה. בשנת 2008 הצטרפה רינת פרידמן כשותפה בחברת יחסי הציבור "שלום TELAVIV" והחלה לכהן בה כמנכ"לית, לאחר שפרשה אף היא מיורו ת"א.
לקוחות בולטים של משרד "שלום TELAVIV" הם חברות גדולות כגון: "אל על", פייסבוק ישראל, סופר פארם, שיכון ובינוי, בנק הפועלים, כלל ביטוח, תנובה ושירותי בריאות כללית וטייקונים מפורסמים כגון: יצחק תשובה, אילן בן דב, שרי אריסון, משפחת עופר ועוד..
בין 2009 ל-2011 שימש דחב"ש כיועץ חיצוני לשני גופים רגולטורים (רשות ניירות ערך ובנק ישראל), ובמקביל הוא ייעץ לגופים עסקיים במשק שנמצאים בפיקוחם (חברת כרטיסי האשראי "לאומי קארד", חברת "דלק אנרגיה", חברת "פריגו" ועוד). דו"ח מבקר המדינה שהתפרסם בחודש מאי 2012 עסק בהרחבה בחשש לניגודי העניינים בבנק ישראל וברשות ני"ע כתוצאה מהעסקתו של זמיר דחב"ש.
בשנת 2014 נבחר דחב"ש לאחד מ-25 הלהט"בים המשפיעים בתקשורת.
בעקבות פעילותו של דחב"ש כיחצ"ן של בנק הפועלים החלו אנשי קבוצת "באים לבנקאים" להטרידו במקום מגוריו, ועקב כך הוצא לבקשת דחב"ש צו מניעת הטרדה מאיימת נגד ראש הקבוצה, ברק כהן, המרחיק אותו מדחב"ש ומבני משפחתו. ביוני 2015 נתבע דורי בן ישראל על ידי זמיר דחב"ש, בטענה כי הפר את פרטיותו לאחר שפרסם בבלוג המזבלה סרטון תיעוד מהפגנה של תנועת באים לבנקאים מול ביתו של דחב"ש. בעקבות התביעה, פצח בן ישראל בפרויקטים סיקורים מיוחד שעסק נרחבות בפעילותו של דחב"ש כ"משתיק מחאות", כשבנובמבר 2016, ביקש דחב"ש למשוך את התביעה שהגיש.
בנובמבר 2019 התפטר מדירקטוריון חברת NSO בעקבות תביעתה של פייסבוק כנגד החברה, וזאת על מנת להימנע מניגוד עניינים. כמו כן המשרד שבבעלותו הדיר את עצמו מטיפול בפרשה מטעמם של שני הצדדים
חיים אישיים
זמיר הוא בן הזוג של ירון רמתי, איתו התחתן במאי 2019. לזוג ארבעה ילדים.
הופעות בתקשורת
כיחצ"ן, דחב"ש נמנע מלהופיע באמצעי התקשורת ופועל בה בעיקר מאחורי מהקלעים. יחד עם זאת, לדחבש מספר הופעות שליליות וחיוביות בתקשורת ובהם:
כלכלת פולין
עם נפילת הגוש הסובייטי בסוף שנות ה-80, החלה פולין בצעדי ליברליזציה נרחבים במשק. חברות ממשלתיות רבות הופרטו והגבלות רבות על הקמת חברות פרטיות חדשות הוסרו. השקעות רבות זרמו לפולין ותרמו לפיתוחה המואץ. כיום נהנים הפולנים מרמת חיים גבוהה לאין ערוך מזו שהייתה להם העידן הקומוניסטי. פולין נחשבת למקרה מוצלח במיוחד של מעבר של כלכלה קומוניסטית לכלכה בעלת דגם מערבי ונחשבת לאחת המפותחות ביותר מקרב המדינות הקומוניסטיות לשעבר, ואחת עם שיעורי הצמיחה הגבוהים ביותר באירופה. עם שוק מקומי חזק ויציב, חוב פרטי נמוך, מטבע גמיש, וחוסר תלות במגזר יצוא אחד, פולין היא הכלכלה האירופית הגדולה היחידה שנמנעה מהמיתון של סוף שנות ה-2000. פולין הצטרפה לאיחוד האירופי ב-1 במאי 2004.
התוצר המקומי הגולמי במונחי שווי כוח הקנייה של פולין עומד נכון ל-2015 על כ-1 טריליון דולר, דבר המציב אותה ככלכלה ה-21 בגודלה בעולם והשישית בגודלה באיחוד האירופי. התוצר המקומי הגולמי לנפש בפולין הוא כ-25,000 דולר, נמוך בכ-30% מהממוצע באיחוד האירופי. מבחינת התוצר המקומי הגולמי לנפש פולין עומדת במקום ה-48 בעולם וה-22 באיחוד האירופי. ביחס לעולם כולו, מגדיר מדד הפיתוח האנושי את איכות החיים בפולין כ"גבוהה מאוד", ומציב אותה במקום ה-35 בעניין זה. בניגוד למדדים חיוביים רבים, האבטלה היא בעלת שיעור שאיננו מבוטל - 9.7% מכלל העובדים, נתון גבוה יחסית, אך הוא נתון במגמת ירידה. לאחר כעשור וחצי לנפילת הקומוניזם מטלות רבות מונחות לפני פולין, בהן הפרטתן של חברות ממשלתיות קטנות כמו גם בינוניות, וחקיקת חוקים ליברליים בנוגע לפתיחת עסקים פרטיים, שיעודדו רבות את התפתחותו של הסקטור הפרטי, אשר מהווה את המניע העיקרי לצמיחתה הכלכלית של פולין. אף על פי כן, התפתחותו של המגזר החקלאי אטית הרבה יותר, עקב בעיות מבניות, כוח-עבודה מיותר, משקים קטנים ולא יעילים והיעדר השקעות. מאז הצטרפותה של פולין לרוב המסגרות האירופאיות האזוריות, ובפרט לאמנת שנגן, פולנים רבים, כ-2.3 מיליון במספר, עזבו את פולין ומצאו עבודה מחוצה לה - בעיקר במדינות מערב אירופה.
ארגונם מחדש והפרטתם של "סקטורים רגישים" (לדוגמה פחם) היו גם כן איטיים, על אף שפני הדברים משתנים בעקבות השקעות חוץ באנרגיה ובפלדה. רפורמות שבוצעו במערכת הבריאות, החינוך, הפנסיה ובהנהלת המדינה הביאו למצב של נטל כבד יחסית על כספי הציבור. חיסול הגירעון התקציבי והמדיניות המוניטרית, תוך התמקדות בטיפול באינפלציה מצויים בראש סולם העדיפויות של הממשל הפולני. התקדמות נוספת בכלכלה תלויה בעיקר בהפרטתם של הסקטורים הממשלתיים הנותרים, צמצום מספר העובדים במגזר הציבורי ובדיקה מחדש של אי תשלום המיסים של חקלאים מאוגדים (אשר כרגע לא משלמים מס).
PKO Bank Polski הוא הבנק הגדול במדינה.
חקלאות
תחום הייצוא של פולין כולל ממתקים, ירקות ופירות מעובדים, בשר ומוצרי-חלב. יצרנים מקומיים מסתמכים לרוב על ייבוא כדי לענות על הדרישה הביתית הגבוהה בענפי החיטה, דגנים, שמן צמחי, משום שהייצור המקומי אינו מספיק. בכל אופן, פולין היא היצרנית הגדולה באירופה של תפוחי אדמה ולחם שיפון, ומהגדולות בעולם של סלק-סוכר. בנוסף, פולין היא יצרנית בולטת בתחומים: דגנים, חזירים ובקר. ניסיונות להגדיל את ייצור התבואה נכשלו בעקבות עונת הצמיחה הקצרה, אדמה רזה, וגודלם הקטן של המשקים החקלאיים.
תעשייה
לאחר הקמת פולין העצמאית, המדינה סבלה מבעיות שבין היתר נגרמו מכך שהמדינה החדשה הורכבה משטחים שהיו בעבר חלק של האימפריה הרוסית, האמפירה הגרמנית והאימפירה האוסטרוהונגרית. בחלקים המערביים תעשייה ייתה מפותחת יותר. עד לשנת 1934 לא היה קשר רכתי ישיר בין ורשה לבין קרקוב. באותה תקופה הוקם נמל חדש בגדינה ובכך בוטלה התלום מנמל גדנסק שהיה מחוץ לגבולות המדינה החדשה.
בין התעשיות שהתחילו להתפתח הייתה תעשיית הרכב. בוורשה הקום מפעל לייצור מכוניות Towarzystwo Budowy Samochodów AS שהתבסס בין היתר על חלקים יובאים כמו מנועים מתוצרת CIME. כיום בפולין מיצרים כמיליון כלי רכב של היצרנים המובילים.
לפני מלחמת העולם השנייה, עיקר הייצור התעשייתי של פולין התרכז בענפי הפחם, טקסטיל, חומרים כימיים, כלי ברזל ופלדה ומכונות. כיום ייצור זה התרחב לענפים אחרים כמו דשנים, חומרים פטרוכימיים, מיכון חשמלי, כלי מכונות, אלקטרוניקה, מכוניות ובניית ספינות.
הבסיס התעשייתי של פולין נפגע קשות במהלך מלחמת העולם השנייה, ומשאבים רבים הופנו לשיקום המדינה. השיטה הכלכלית הקומוניסטית שנכפתה בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20, הביאה ליצירתם של מבנים כלכליים מסורבלים ולא יעילים, אשר פעלו תחת הפיקוד המרכזי. השיטה הכלכלית הזו הייתה אחת הסיבות לכך שכלכלת פולין בזמן השלטון הקומוניסטי הייתה מהחולות במרכז אירופה באותה תקופה. ב-1990, ממשלתו של מזובייצקי החלה לערוך רפורמה רחבה כדי להחליף את הכלכלה הריכוזית בשוק חופשי ומונחה. התוצאות ככלל היו מרשימות, על אף שתאגידים ממשלתיים רבים כמו מסילות הרכבת, הכרייה, פלדה וסקטורים הגנתיים המשיכו להתנגד לרפורמה בעקבות הייעול שנדרשו להנהיג כדי לשרוד בכלכלת השוק החופשי.
התוכנית לרפורמה כלכלית
הרפורמה הכלכלית שהוצגה ב-1990 הסירה את הפיקוח על המחירים, חיסלה את מרבית הסובסידיות לתעשייה, פתחה שווקים לתחרות בינלאומית והטילה משמעת קפדנית בנושא התקציבי והמוניטרי. פולין הייתה המדינה הראשונה בה הונהגה כלכלה ריכוזית במרכז אירופה שחיסלה את המיתון ועברה לצמיחה בשנות ה-90 המוקדמות. החל מ-1992, נהנתה כלכלת פולין מהחלמה מואצת, אף על פי שקצב הצמיחה ירד. כיום שני שלישים מן התוצר המקומי הגולמי שייכים למגזר הפרטי. הודות לצמיחה ולתנאים הנוחים להשקעה, פולין קיבלה כ-50 מיליארד דולר בהשקעות חוץ ישירות מ-1990. מכל מקום, ממשלת פולין ממשיכה לשחק תפקיד חשוב בכלכלה, מה שמתבטא בסחבת ובירוקרטיה מוגזמות ופוליטיזציה בולטת של עניינים עסקיים. משקיעים טוענים כי תקנות הממשלה אינן ברורות, וכי הכלכלה סובלת מחוסר תחרות בתחומים רבים, במיוחד בטלקומוניקציה (תקשורת רחק). בתחילת שנת 2002 הכריזה הממשלה על שורה של רפורמות, שתוכננו כדי להשלים את מה שהתחיל ב-1990. בכך הכירה הממשלה בצורך לשפר את תנאי ההשקעה בפולין, במיוחד לעסקים קטנים ובינוניים, ובהכנות הדרושות כדי להתחרות בשוק האירופי במסגרת הצטרפותה לאיחוד האירופי. בכוונת הממשלה לשפר את המאזן הכלכלי, כהכנה למעבר למטבע האירו, מהלך שנדחה עקב התנגדות הציבור.
לצורכי המאבק בשחיתות שלטונית הוקמה הלשכה המרכזית למלחמה בשחיתות. פולין מדורגת במקום ה-36 (2017) מהיבט זה.
סחר חוץ והשקעות זרות
עם התמוטטתו של ארגון הסחר "קומקון" ב-1990, פולין נאבקה קשות כדי לכוון את המסחר שלה. ב-1996, 70% מהמסחר של פולין היה עם חברות האיחוד האירופי, וכיום גרמניה הסמוכה מהווה את הסוחרת הדומיננטית ביותר. פולין הצטרפה לאיחוד האירופי במאי 2004. לפני כן, היא עודדה מסחר דרך ההסכם לסחר חופשי במרכז אירופה, שכלל את הונגריה, צ'כיה, סלובקיה וסלובניה.
מרבית הייבוא הפולני מתרכז בסחורות המשמשות במפעלים תעשייתיים, ולאו דווקא לצריכה פרטית. לכן, צפוי מחסור שצריך להיחשב כדבר חיובי בשלב זה. פולין חברה בארגון הסחר הבינלאומי ובאיחוד האירופי. היא מחילה את מכסי המגן המשותפים שקבע האיחוד האירופי על מדינות אחרות (אשר אינן חברות באיחוד), כולל ארצות הברית. רבים מהמוצרים שפולין מייצאת לארצות הברית נהנים מהטבות על פי שיטת ההעדפות הכללית הנהוגה שם.
אפשרויות למסחר ולהשקעות ממשיכות להתקיים כמעט בכל הסקטורים. לשכת המסחר האמריקנית בפולין, שנוסדה ב-1991, מנתה בתחילת דרכה כ-7 חברים. כיום חברים בה יותר מ-300 חברים. פוטנציאל צמיחה גבוה, שוק גדול ומפותח, חברות באיחוד האירופי ורמה גבוהה של יציבות פוליטית הן הסיבות העיקריות לכך שארצות הברית וחברות זרות אחרות עושות עסקים עם פולין.
מערכת המס הפולנית מהווה שיקול רם במעלה אצל משקיעים זרים. כרגע, מעורבת במערכת זו כמות גדולה של עובדי מנהל, מה שמעלה את הסיכון להופעת שחיתות באחד מן השלבים. בהתייחס לעסקים בפולין, ישנה רמה מדאיגה במיוחד לפשע כלפי רכוש. הממשלה מנסה לפעול כדי למזער את הפשיעה עד כמה שניתן, אך זוכה להצלחה מועטה בלבד. <Br> בעשור האחרון הפולנים צפו בזרים רבים פותחים עסקים ולוקחים שליטה על התעשייה. לדוגמה, 70% מהסקטור הבנקאי נמצא בשליטה זרה. כיום, קיימת רתיעה מסוימת ועסקים פולניים מעדיפים לעשות עסקים בינם לבין עצמם.
סטטיסטיקות נוספות
השקעות (ברוטו): 18.4% מהתמ"ג. (2004) חלוקת ההכנסות (מדד ג'יני): 31.6 (1998) חקלאות- מוצרים: תפוחי אדמה, פירות, ירקות, חיטה; עופות, ביצים, בשר חזיר. קצב צמיחה תעשייתי: 10% (2004) חשמל: חשמל- ייצור לפי מקור אנרגיה: נפט: גז טבעי: מאזן תקציבי נוכחי: -3.831 מיליארד דולר (2004). חוב- חיצוני: 99.15 מיליארד דולר. (2004).
דרך הביטחון
דרך הביטחון הייתה דרך שנסללה בפרוץ מלחמת העצמאות, ראשיתה בין שכונת עזרא לשכונת התקווה בתל אביב דרך מקוה ישראל לראשון לציון, חלקו המערבי של כביש 44 היום, על מנת לאגוף את שכונת אבו כביר, תל א-ריש והעיירות יאזור ובית דג'אן הערביות שתקפו בירי את משתמשי הדרך היהודים בכביש יפו-ירושלים בקרבת יפו. שימשה כמעבר בטוח גם את השיירות לירושלים ולמושבות הדרום בואכה נגב ביציאתן מתל אביב.
סלילה והגנה
כדי לאבטח את סלילתה של דרך הביטחון ואת בניית גשר העץ עליו חצתה הדרך את נחל איילון לכיוון השער הצפוני של מקוה ישראל, נתפס ב-4 בדצמבר 1947 על ידי נוטרים בית נטוש בקצה פרדס בבעלות ערבית, עם חצר גדולה מוקפת חומה, בגדה המערבית של נחל איילון, שכונה "המצודה". ממערב לבית ובצמוד לו נמתחה מסילת הרכבת יפו-ירושלים. הבית והחצר נקבעו כעמדה, בסיס ל'מחלקת המצודה' שהשתייכה ל'פלוגה המיוחדת', אנשי חי"ש, ששמרה על דרך הביטחון משכונת התקווה עד מקוה ישראל. לימים הוצבה מדרום ומעבר לכביש, כיום הכניסה לבית הספר הולץ, לוחית זיכרון.
ממערב הגנו על ראשיתה של הדרך שתי עמדות של ההגנה בבתי החרושת "היוצק" ו"הספירט".
כדי לעקוף את יאזור היה צורך להאריך את דרך הביטחון משכונת מולדת לכביש צומת בית דגן-ראשון לציון בפאתי נחלת יהודה. זה הצריך הכשרת דרך בחולות בתוך הפרדסים והקמת מזקפי ביטחון לאורכה. רק בסוף ינואר 1948 הושלמה כל דרך הביטחון. ראשיתה בשכונת עזרא, חצתה את האיילון על גשר עץ עד לשער מקוה ישראל. הדרך המשיכה בתוך מקוה ישראל לחולון ומשם לחוסמסה ולמולדת וממולדת דרך הפרדסים לכביש בית דג'ן-ראשון לציון ליד נחלת יהודה.
השמירה על הביטחון בדרך זו דרשה הקצאת כוחות רבים בעיקר בקטע מולדת-ראשון לציון שעבר בתוך פרדסים ערביים. בתחילה הוטל תפקיד הבטחת הדרך על כוח פלמ"ח וממחצית פברואר 1948 הועבר תפקיד זה לפלוגה מחטיבת גבעתי שבסיסה היה במולדת וקיבל שם מחנה 88. בלילה נערכו מארבים וביום בוצעו סיורים לגילוי מוקשים. המכוניות הורשו לעבור רק לאחר בדיקת הדרך. לאורך הדרך היו מזקפי הגנה נייחים שאוישו כל שעות היום.
חסן סלאמה פקד על אנשיו לפגוע בתחבורה היהודית העושה דרכה בדרך הביטחון על ידי מיקוש. ב-11 בפברואר 1948 הוטמנו מוקשים חשמליים בקטע הדרך המרוחק 300 מטר מהכביש הראשי. המוקשים הופעלו מרחוק מתחת לאוטובוס גדוש נוסעים שהגיע מראשון לציון. 8 נוסעים נפגעו קשה ו-21 נפצעו קל. הש"י גילה כי מניחי המוקשים יצאו מביתו של זוהדי אבו ג'אבן ליד צומת בית דגן. הוחלט לפוצץ את הבית והפעולה הוטלה על מחלקה מפלוגה ב' בגדוד 52 בפיקודו של הסמ"פ שלמה להט. הפעולה בוצעה ב-26 בפברואר 1948 בהצלחה. הבית פוצץ ו-15 ערבים נהרגו. מכיוון שהתברר ששליש מהבית נותר על כנו בוצעה פעולה חוזרת ב-8 במרץ 1948 ופיצוץ הבית הושלם. במקום הפעולה יש אנדרטה קטנה ועליה סיפור הקרב.
ב-29 בפברואר 1948, לאחר שהבריטים פרקו את אנשי ההגנה מנשקם תקפו הערבים את העמדות "היוצק" ו"הספירט", כבשו אותם והרגו 10 לוחמים של ההגנה שהיו בנסיגה למקוה ישראל. הסכם בין ההגנה לבריטים הוביל להשתלטות בריטית על העמדות, סילוק הכוח הערבי ונוכחות בריטית במקום עד פינויים מהארץ. שתי לוחיות זיכרון ל"היוצק" ול"ספירט" הוצבו בצומת חולון.
עם כיבוש יאזור נתבטל הצורך בדרך הביטחון.
קישורים חיצוניים
באתר תל.אביב.פדיה
בשיקטש
מועדון הכדורגל של בשיקטש (בטורקית: Beşiktaş Jimnastik Kulübü) הוא מועדון כדורגל טורקי מהעיר איסטנבול. בשיקטש הוא אחד משלושת מועדוני הכדורגל המובילים בליגת העל הטורקית, יחד עם פנרבחצ'ה וגלאטסראיי. יחד עמן היא אחת משלוש הקבוצות היחידות בטורקיה שמעולם לא ירדו לליגת המשנה.
המועדון זכה ב-16 אליפויות, עשרה גביעים, והגיע לגמר הגביע שש פעמים נוספות.
למועדון קבוצות בשם זה גם בענפי ספורט אחרים, כגון כדורסל, כדורעף, כדוריד ועוד.
העשורים הראשונים
מועדון התעמלות ברקת נוסד ב-3 במרץ 1903, תחת השם "מועדון התעמלות ברקת", ומאוחר יותר שונה שמו ל"מועדון ההתעמלות העות'מאנית בשיקטש". ב-1910 המועדון הפך למבנה מקיף יותר, בו הודגשו הענפים התעמלות, היאבקות, איגרוף, סיף ואתלטיקה. ב-13 בינואר 1910, המועדון הפך למועדון הספורט הטורקי הרשום הראשון באימפריה העות'מאנית.
במשך שנים האמינו שהצבעים המקוריים של בשיקטש הם "אדום ולבן", ולאחר מכן שונה באופן זמני ל"שחור ולבן", לזכר חללי מלחמות הבלקן שכללו שחקנים מהמועדון. אף על פי שרוב המקורות הכתובים תומכים בטענה זו, מחקר מפורט שנערך לסרט התיעודי לכבוד 100 שנה להיווסדה של בשיקטש הראה שצבע אדום מעולם לא היה בשימוש בצבעים הראשונים של המועדון, והצבעים של המועדון היו תמיד "שחור ולבן".
עם הפיכת הכדורגל לספורט העיקרי של האימפריה העות'מאנית בסביבות 1910, הנהלת המועדון החלה לתת דגש על ענף הכדורגל. למועדון לא היו אליפויות עד 1918, אז זכתה בליגת הספורט הטורקית הראשונה באיסטנבול.
ב-1921, העונה האחרונה של אותה ליגה, המועדון זכה שוב באליפות. בשנת 1924 בשיקטש נכנסה לליגת הכדורגל של איסטנבול יחד עם גלאטסראיי, פנרבחצ'ה וקבוצות אחרות מאיסטנבול. בשיקטש הפכה לאלופה הראשונה של הליגה בעונת 1923/1924, אך לא הצליחה מעבר לכך, וגלאטסראיי ופנרבחצ'ה היו שתי הקבוצות הדומיננטיות עד אמצע שנות ה-30. בשיקטש זכתה באליפות הליגה השנייה באיסטנבול בעונת 1933/1934.
המקצוענות בכדורגל בטורקיה נכנסה בשנת 1952, כאשר בשנת 1959 הוקמה ליגת הכדורגל המקצוענית הראשונה במדינה. והמועדון זכה בתואר האליפות הראשון בתואר הראשון שלהם בעונה שלאחר מכן. בשנת 1960, המועדון השתתף גם בליגת האלופות, והפך למועדון הטורקי הראשון אי פעם שהשתתף בטורניר.
לאחר שזכתה בשתי אליפויות רצופות, בעשור שלאחר 1967 המועדון נשאר מאחור ביחס למועדונים הגדולים האחרים בטורקיה, והישגה הגדול של הקבוצה באותו עשור היה כשסיימה במקום השני בעונת 1973/1974, בו-1975 זכתה לראשונה בגביע הטורקי. לאחר תקופה של 15 עונות ללא תואר אליפות, בשיקטש שמה קץ לבצורת כשזכתה באליפות בעונת 1981/1982 תחת המאמן הסרבי דורדה מיליץ׳, עמו זכתה באליפות נוספת בעונת 1985/1986, וסיימו 4 פעמים כסגנית האלופה במחצית השנייה של העשור. הישג נוסף היה כשהקבוצה העפילה לשלב רבע גמר גביע אירופה בעונת 1986/1987, שם הודחה על ידי דינמו קייב.
השנים המוצלחות
בתחילת שנות ה-90 זכתה הקבוצה בשלוש אליפויות רצופות תחת המאמן האנגלי גורדון מילן, כאשר באחרונה הפכה לאלופה הבלתי מנוצחת הראשונה והיחידה בהיסטוריה של הליגה הטורקית. תחת מילן, ב-15 באוקטובר 1989 ניצחה הקבוצה את הניצחון הגבוה ביותר בתולדות הליגה, כשהביסה 0–10 את אדנה דמירספור. בעונת 1994/1995 זכתה הקבוצה שוב באליפות תחת המאמן הגרמני כריסטוף דאום, כשלרשותה 79 נקודות ב-34 משחקים, 3 נקודות יותר מטרבזונספור.
שנות ה-2000
כשהמועדון חגג 100 שנה להיווסדו, ולאחר 8 שנים ללא תואר אליפות, בעונת 2002/2003 זכתה הקבוצה בתואר נוסף, תחת המאמן הרומני מירצ'ה לוצ'סקו. בנוסף רשמה הקבוצה הישג באירופה כאשר הגיעה לרבע גמר גביע אופ"א בעונת 2002/2003, כשלבסוף הודחה על ידי לאציו. בעונת 2008/2009 זכתה הקבוצה באליפות נוספת.
אצטדיון
ב-11 באפריל 2016 חנכה בשיקטאש את אצטדיונה החדש במשחק ליגה נגד בורסאספור, אשר הסתיים בניצחונה של בשיקטש בתוצאה 2–3.
תארים והישגים
אליפות טורקיה (16): הגביע הטורקי (10): הסופר קאפ הטורקי (9): ליגת האלופות: גביע אופ"א:
סגל נוכחי
נכון ל-18 בספטמבר 2022
(בהשאלה מברנלי) (בהשאלה מאברטון) (קפטן)
(בהשאלה מוסטהאם)
(בהשאלה מאלניהספור)
דרך הטבק (סרט)
דרך הטבק (באנגלית: Tobacco Road) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1941 בבימויו של ג'ון פורד.
התסריט מבוסס על המחזה "דרך הטבק" של ג'ק קירקלנד (1933) המבוסס על רומן בשם זה מאת ארסקין קולדוול (1932). המחזה מוצג בברודוויי מאז 1933 והוא במקום ה-19 ברשימת ההצגות שהוצגו לאורך זמן ובמקום שני להצגות שאינן מחזות זמר.
קולדוול נולד וגדל במזרח ג'ורג'יה וב-1930 בעת השפל הגדול חזר לביקור שם והחליט לכתוב על מצבם העגום של החקלאים המרוששים וחסרי התקווה.
הסרט הופץ בארץ ישראל המנדטורית בשם "ברחוב הטובקו".
תקציר העלילה
משפחת לסטר יושבת כבר 100 שנים באזור כפרי במזרח ג'ורג'יה, שנקרא "דרך הטבק". בעבר האזור פרח מגידולי טבק וכותנה, ומצבם הכלכלי היה מצוין, אבל עם השנים המצב הלך והדרדר וכיום הם גרים בבית מט ליפול על אדמה שכבר אינה שלהם.
אבי המשפחה הוא ג'יטר לסטר (צ'רלי גרייפווין), אשר מתאפיין בבטלנות ואנאלפביתיות, לבוש סחבות, שמתפרנס ממכירת גזרי עצים במכונית המקרטעת שלו. הוא מסרב בעקשנות לעבור לעיר ולהיות פועל בבתי החרושת לטכסטיל. אתו גרה אשתו, עדה (אליזבת פטרסון), בנו דוד חובב המכוניות ומוגבל קצת בשכלו, בתו אלי מיי בת 23 (ג'ין טירני), שמשדרת מיניות, אבל כמעט אינה פותחת את פיה. חתנו, לאב בנסי (ווארד בון) נשוי לבתו פרל, אבל היא בורחת ממנו. כשלאב מגיע להתלונן על כך, ובידיו שק עם לפת, מתנפלים עליו הלסטרים הרעבים וחוטפים את השק כדי לאכול מיד את הלפת. לאחר שמצפונו מציק לו, הוא מבקש מחילה מהאחות בסי.
למקום מגיע טים הרמון (דיינה אנדרוז), בנו של בעל האדמות, ביחד עם הבנקאי שלו מר פיין (גרנט מיטשל). ג'יטר מבקש הלוואה אבל טים מודיע לו שהאדמה כבר בידי הבנק והבנקאי פיין מוכן להחכיר לו תמורת 100 דולר לשנה.
ג'יטר מבקש לנסוע איתם העירה לקנות עצים. הם משתכנים במלון ובלילה בורח ג'יטר עם המכונית, נתפס על ידי שוטר ומובא לחקירה, שם הוא פוגש את בסי ודוד. המכונית החדשה נראית כגרוטאה. לאב מגיע שוב לג'יטר, ובוכה על בריחת פרל, וג'יטר מציע לו את אלי מיי שהיא "רווקה זקנה" בת 23, והיא שמסכימה מיד ומצטרפת ללאב.
ג'יטר לא מצליח לגייס 100 דולר והבנק מבקש לפנותו. הם אורזים את מטלטליהם הספורים וצועדים לעבר בית מחסה אבל בדרך עוצר אותם טים, נותן לג'יטר 50 דולר לחצי שנה ו-10 דולר לקניית זרעים. ג'יטר אומר לאשתו כי יתחיל את תוכנית שיקום החווה "בהקדם".
כנסיית יוסף הקדוש
היסטוריה
מתחת לכנסייה התגלו שרידיהם של שלושה בורות מים, פסיפסים, מערות ואסמים המתוארכים למאות הראשונות לספירה. אלה נראים בקריפטה של הכנסייה, והמסורת מייחסת את אחת המערות למקום בו שכן בית המלאכה של יוסף. אף שהנוסע ארקולף אשר פקד את העיר במחצית השנייה של המאה ה-7, היינו לאחר הכיבוש הערבי של ארץ ישראל, העיד על כנסייה שניצבה לצד כנסיית הבשורה הביזנטית, הממצא הארכאולגי אינו תומך בכך ששרידים אלה היו חלק מקומפלקס דתי, ובאתר לא תועדו סמלים דתיים. במאה ה-12 קמה באתר כנסייה צלבנית שלא הוקדשה ליוסף הקדוש, והיא נהרסה על ידי הממלוכים. נראה כי המסורת לפיה במקום זה שכן בית המלאכה של יוסף התפתחה בסוף ימי הביניים, והפרנציסקנים רכשו את השטח ב-1754 והקימו בו קפלה אשר הוקדשה לו. הכנסייה הנוכחית הוקמה ב-1914 מעל השרידים הקדומים ושופצה ביוזמת ארכיבישוף הגליל ג'ורג' חכים בשנת 1956.
הקריפטה
אל הקריפטה מובילים שני גרמי מדרגות נפרדים - האחד בספינה הימנית של הכנסייה והאחר בספינה השמאלית שלה. בקריפטה השתמרו שרידיה של הכנסייה הצלבנית שנבנתה בצורת צלב וכללה שלוש ספינות ושלושה אפסיסים. האפסיס המרכזי מוגבה מעט ממפלס הקריפטה, ובו מזבח שיש הניצב על עמוד אבן. מעליו תלוי קרוסיפיקס ומסביבו סינתרונון שבו תשעה מושבים פשוטים עשויים עץ ואבן. תקרתו עשויה בצורת חצי כיפה וקבוע בו ויטראז' המתאר את נישואי יוסף למרים. בקריפטה שני ויטראז'ים נוספים המתארים, בדומה לפרסקאות בכנסייה העליונה, את התגלות המלאך ליוסף בחלומו, עת פקד עליו שלא לגרש את מרים לאחר שגילה כי היא הרה, ואת יוסף כשהוא בא בימים. מהספינה המרכזית של הקריפטה מוליכות שבע מדרגות למפלס נמוך עוד יותר, שבו התגלה אגן מרוצף בפסיפס באורך של כשני מטרים ברוחב של מטר בודד.
הכנסייה הנוכחית
הכנסייה הוקמה על גבי תוואי הכנסייה הצלבנית בסגנון נאו-רומנסקי, וגם בה שלוש ספינות המסתיימות בשלושה אפסיסים. הספינה המרכזית גבוהה משתי הצדדיות. גגה המחודד עשוי עץ ונתמך בשתי שורות בנות שש קשתות כל אחת. מעל הקשתות קבועים חלונות ובהם ויטראז'ים צבעוניים. גם גגותיהן של הספינות הצדדיות עשויים מעץ והם משופעים. האפסיסים עוטרו בפרסקאות ב-1950, ובכל אחד מהם ניצב מזבח. האפסיס האמצעי גדול משני הצדדים, ובחלקו העליון, מעל קרוסיפיקס גדול, מצויר פרסקו המתאר את המשפחה הקדושה בתקופת ילדותו של ישו. מעל הדמויות נראית רוח הקודש בדמות יונה, ומשני צדדיהן שישה מלאכים הצופים בהן. באפסיס השמאלי נראית המשפחה הקדושה כאשר יוסף היישוב בא בימים, מרים תומכת בו וישו ניצב לידו. באפסיס הימני מתוארת התגלות המלאך ליוסף. במעבר בשמאלי נראה פסל יוסף הקדוש וישו הילד, האוחז בידו בספר ובו רשום "Ite ad Joseph" (לכו אל יוסף), משפט המתקשר אל דברי פרעה עם סיום שבע השנים הטובות. בקיר המערבי של הכנסייה קבועים שני חלונות ובהם ויטראז'ים המתארים את פרנציסקוס מאסיזי ואת מרים.
הכנסייה צמודה למנזר הפרנציסקני שמדרום לה, ובין שני המבנים ניצב מגדל פעמונים רבוע הנושא גג אדום. שתי הקומות העליונות של המגדל מתנשאות מעל גגות הכנסייה והמנזר. בקומה העליונה קבועים חלונות טריפורים ושעון בכל אחד מצדדיו, והקומה שמתחת לה מעוטרת בחלונות ביפורים.
אליפות העולם בראלי-קרוס עונת 2017
עונת 2017 באליפות העולם בראלי-קרוס היא עונת התחרויות הרביעית של האליפות. במהלך העונה התקיימו 12 מרוצים בקטגוריית הסופרקאר. במקביל, התקיימה אליפות בקטגוריית RX2. באליפות זאת התקיימו שבעה מרוצים.
אליפות הנהגים
† הפחתה של 10 נקודות עקב שימוש בצמיגים לא מורשים במקצה 3. ‡ הפחתה של 10 נקודות בשל איטום טורבו נוסף לאחר בדיקה. ‡‡ הפחתה של 10 נקודות בשל איטום טורבו נוסף לאחר בדיקה. ‡‡‡ הפחתה של 10 נקודות בשל שימוש במגדש טורבו שלישי במהלך האליפות. ‡‡‡‡ הפחתה של 15 נקודות עקב שימוש באטם מנוע רביעי באליפות.
ארווד
אַרְוָד (בפיניקית: 𐤀𐤓𐤅𐤃, ארוד; משם לאכדית Ar-ua-di, למצרית קדומה jrtw או jrṯw, ליוונית Αραδος), כיום אַרְוָואד (מפיניקית לערבית أرواد), היא עיירה סורית אשר שוכנת על האי רואד שבים התיכון, על חורבות עיר נמל חשובה מהעת העתיקה בשם זה. העיירה ממלאת את כל שטח האי, שאורכו הוא 710 מטר ורוחבו 515 מטר. ארווד מרוחקת 3 ק"מ מטרטוס, הנמל השני בגודלו בסוריה.
שם
מקור שם העיר הוא מהשם הפיניקי 𐤀𐤓𐤅𐤃 (ארוד), המופיע גם בתנ"ך. משם התגלגל השם לאכדית בגרסאות שונות כ־Ar-ua-da, כ־A-ru-a-di, כ־Ar-ma-da כ־A-ru-da, וכ־A-ru-ad-da,62 למצרית עתיקה כ־jrtw או jrṯw, וליוונית כ־Άραδος (אַרַדוֹס). בנוסף, כונתה ביוונית גם "אנטיוכיה שבפייריה " (Αντιόχεια της Πιερίας).
העת העתיקה
האי יושב לראשונה בתחילת האלף השני לפנה"ס על ידי הפיניקים.
העיר מוזכרת במכתבי אל־עמרנה כעיר בעלת צי אניות גדול. מלך גבל מתלונן בפני פרעה, על הסכנה הצפויה לעיר מספינות אנשי ארוד. במכתב של אבימלך מלך צור מספר שזמרי־הדה  מלך צידון המורד כרת ברית עם אנשי ארוד, והם כינסו את אניותיהם, מרכבותיהם ואנשי צבאם כדי לכבוש את צור.
המלך האשורי תגלת פלאסר הראשון כבש את האזור, וקיבל מנחה מגבל, צידון וארוד; הוא הפליג על אניות אנשי ארוד למרחק של "שלוש שעות כפולות" מהעיר ארוד האי לעיר צומור אשר בארץ אמורו.
אשורנצירפל השני כתב שהוא עשה את דרכו למרגלות הר הלבנון והלך לים הגדול של ארץ אמורו, הטביל בו את נשקיו והקריב קרבן לאלים. הוא קיבל מנחות ממלכי חוף הים: צור, צידון, גבל, מחֿלתו, מַאיזוּ, כַאיזוּ, אמורו, וארוד שבים, ופירט את המנחות עצמן.
בימי אשורנצירפל השני שמלך במאה ה־9 לפנה"ס, הוטל על העיר מס, הוא מציין שהיא שוכנת בלב ים.
בשנת 853 לפנה"ס השתתף מתן־בעל מלך ארווד בקרב קרקר עם כח של 200 רגלים במלחמה נגד שלמנאסר השלישי.
אדד־ניררי השלישי ציין שהוא הזקיף את צלם מלכותו ב"ארוד השוכנת בלב ים".
בשנת 734 לפנה"ס, נכנע מלך ארוד מתן־בעל לתגלת פלאסר השלישי, הפך לוסאל שלו והוזכר בין מגישי המנחה אליו.
גם בתקופתו של סנחריב (704–680 לפנה"ס) העיר שילמה מס לאשור, תחת מלך העיר עבדי־לִיאְתִי.