cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סינארה יקטרינבורג
היסטוריה
מספטמבר 2010 הקבוצה החלה להיקרא "סינארה" ובעונת 2010/2011 הקבוצה העפילה לפלייאוף הליגה מהמקום השני ובפלייאוף הפסידה לדינו מוסקבה ולא הצליחה לזכות באליפות שלישית. באותה עונה סינארה לא הצליחה להעפיל משלב הבתים של הטורניר. בעונת 2011/2012 סינארה לא הצליחה להעפיל לגמר פלייאוף הליגה וסיימה במקום הרביעי ובעונת 2012/2013 הודחה בשלב רבע גמר פלייאוף הליגה.
בעונת 2015/2016 סינארה חידשה את הסגל שלה בעקבות עזיבת מספר שחקנים לאלופת 2015, גזפרום-יוגרה. בעונת 2019/2020 סינארה העפילה לחצי גמר פלייאוף הליגה להתמודדות מול גזפרום-יוגרה יוגורסק.
בעונת 2020/2021 זכתה באליפות השלישית שלה, אחרי שגברה בגמר הפלייאוף על טיומן. במרץ 2022 זכתה בגביע השני בתולדותיה אחרי שגברה 4:5 על גזפרום-יוגרה.
התנועה המהפכנית טופאק אמארו
התנועה המהפכנית טופאק אמארו (בספרדית: Movimiento Revolucionario Túpac Amaru, בראשי תיבות MRTA) הייתה קבוצת גרילה מרקסיסטית-לניניסטית פרואנית שהחלה לפעול בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. מטרתה המוצהרת הייתה להפגין בפני קבוצות שמאלניות בפרו שחיפשו שינוי באמצעות הממשלה הנוכחית את הכדאיות של מהפכה רדיקלית. ה-MRTA גם שאפה לספק אלטרנטיבה לקבוצה מיליטנטית אחרת, הנתיב הזוהר, שהייתה בתחרות ישירה איתה. את הקבוצה הוביל עד שנידון ל-32 שנות מאסר ב-1992, ועל ידי  (Camarada Evaristo - "החבר אווריסטו") עד מותו ב-1997.
שם הארגון הוא מחווה לטופאק אמארו השני, מנהיג מורדים מהמאה ה-18, שנקרא בעצמו על שם אביו הקדמון כביכול, טופאק אמארו, הקיסר הילידי האחרון של בניי האינקה. MRTA הוגדרה כארגון טרור על ידי, משרד החוץ האמריקאי והפרלמנט האירופי, אך הוסרה מאוחר יותר מרשימת ארגוני הטרור הזרים של מחלקת המדינה של ארצות הברית ב-8 באוקטובר 2001.
בשיא כוחה היו לתנועה כמה מאות חברים פעילים. מטרותיה המוצהרות היו להקים מדינה סוציאליסטית ולסלק מהמדינה את כל הגורמים האימפריאליסטיים.
אידאולוגיה
האידאולוגיה של ה-MRTA מבוססת הן על לאומיות פרואנית והן על מרקסיזם-לניניזם. מקור שם הארגון הוא בטופאק אמארו, קיסר אינקה, והשליט האחרון של מדינת נאו-אינקה, שנכבשה על ידי הממשלה הקולוניאלית הספרדית. במהלך הכיבוש נלכד טופאק אמארו והוצא להורג ב-1572. אחד מצאצאיו, חוסה גבריאל קונקורנקי, התכנה בשם טופאק אמארו השני והוביל מרד עממי נגד הספרדים (1780–1782). ה-MRTA החשיבה את עצמה לחלוצת הרעיונות שכבר זכו לתמיכה עממית בקרב קבוצות מדוכאות, בדומה למנהיג הילידים. בהצהרותיה הרשמיות, קישרה MRTA בין הארגון לבין המאבק האנטי-קולוניאלי נגד הספרדים שנמשך עד המאה העשרים, בטענה שפרו היא עדיין כלכלה וסאלית של המערב, במיוחד ארצות הברית. MRTA טענה שגלובליזציה היא מנגנון של הנאו קולוניאליזם, אפילו שאין הבדל אמיתי. ה-MRTA ראתה בקרן המטבע הבינלאומית ובבנק העולמי כלים חשובים של נאו-קולוניאליזם, וטענה שהמדיניות שנאכפה על ידי ארגונים אלה על פרו גרמה לאבטלה ולעצירת הפיתוח. בשידור הרדיו הראשון שלהם, אמר דובר הארגון: "המלחמה שאנו מתחילים היום היא המשך של המלחמה הגלויה והחשאית שניהלנו הפרואנים נגד מדכאים זרים ופנימיים (במשך מאות שנים)." בהסתמך על יצירותיו של חוסה קרלוס מריאטגי, "שבע המסות הפרשניות על המציאות הפרואנית" (Siete Ensayos de Interpretación de la Realidad Peruana), שילבה ה-MRTA הערכה להיסטוריה הילידית של פרו עם יצירותיו של קרל מרקס. המרקסיסטים הפרואנים שונים ממרקסיסטים מסורתיים בכמה מובנים. בייחוד משום שהמסורת המרקסיסטית הפרואנית גורסת שעובדים שאינם פועלי תעשייה יכולים להפוך למודעים פוליטית ולהתחיל בהתקוממות עממית, רעיון שנפסל על ידי המרקסיסטים האירופים בתקופתו של מריאטגי. המרקסיסטים הפרואנים התעניינו פחות בהשגת התנאים המקדימים העיקריים של המהפכות המרקסיסטיות המסורתיות, ובמקום זאת התמקדו בחוויות היומיומיות של הפרואנים. מהפכה, הם טענו, היא הדרך היחידה לשפר את תנאי העם הפרואני.
המרקסיסטים הפרואנים גם העריכו חברות ילידיות בשל הארגון הקהילתי שלהן, אשר נתפס כהקדמה לסוציאליזם. למעשה, המרקסיסטים הפרואניים משווים בין הקמת מדינה סוציאליסטית בפרו לחזרתה של מדינה ילידית, הנחשבת ליותר צודקת ומייצגת של עמים ואינטרסים פרואניים.
בו-זמנית ה-MRTA הטיפה ללאומיות פרואנית תוך טענה שהיא חלק ממאמץ גדול יותר של אמריקה הלטינית לסלק את התערבות אמריקה הצפונית ביבשת. הבולטות של העבר הילידי של פרו ברטוריקה של ה-MRTA פירושה שהיא מעולם לא שאפה להתמזג במלואה עם תנועה עולמית, רק שהיא רצתה לסייע לבעלי ברית בעלי דעות דומות.
הקמה
ה-MRTA נוצרה בין 1980 ל-1982 עם מיזוג של המפלגה הסוציאליסטית המהפכנית - מרקסיסטית-לניניסטית (Partido Socialista Revolucionario (Marxista-Leninista), בראשי תיבות PSR-ML) והפלג המיליטנטי של "תנועת השמאל המהפכני" (Movimiento de la Izquierda Revolucionaria) הקרוי MIR El Militante (בראשי תיבות MIR-EM). הראשונה כללה כמה חברים לשעבר בכוחות המזוינים של פרו שהשתתפו בממשלת השמאל של (1968–1975), והאחרון ייצג חלוקת משנה של תנועת השמאל המהפכני, פלג גרילה קסטרואיסטי שהובס ב-1965. ה-MRTA ניסתה ליצור ברית עם ארגוני שמאל אחרים בעקבות הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בפרו לאחר תקופת ממשל צבאי (1968–1980). בתקופה של 1982–1984, ה-MRTA המשיכה לארגן פנימית את המבנים הצבאיים והפוליטיים שלה.
ה-MRTA שמר על הברית עם MIR עד 1987.
פעולות
הפעולה הראשונה של ה-MRTA התרחשה ב-31 במאי 1982, כאשר חמישה מחבריה, כולל ויקטור פולאי קמפוס וחורחה טאיידו פריה (Jorge Talledo Feria), שניהם חברי הוועד המרכזי שדדו בנק בלה ויקטוריה (La Victoria), לימה. במהלך השוד, טאיידו נהרג מירי של אנשיו.
בחצות 28 בספטמבר 1984 ירו חברי ה-MRTA על שגרירות ארצות הברית, גרמו נזק אך ללא נפגעים. חברי ה-MRTA היו מחופשים לשוטרים, ונמלטו לאחר שהשומרים הפרואניים של השגרירות השיבו אש. ה-MRTA נטלה אחריות לפיגוע בהודעה שנשלחה לשגרירות ארצות הברית. הקבוצה הייתה קשורה גם להתקפות נוספות בשטחי השגרירות בסוף 1985, באפריל 1986 (מחאה על מבצע קניון אל דוראדו בלוב) ובפברואר 1990, כמו גם לסדרה של התקפות על מרכזים דו-לאומיים של סוכנות ההסברה של ארצות הברית ושתי כנסיות מורמוניות במהלך 1989.
תוכנית הלוחמה בטרור של פרו צמצמה את יכולתה של הקבוצה לבצע פיגועים, וה-MRTA סבלה מלחימה פנימית וכן מעימותים אלימים עם היריבה המאואיסטית הנתיב הזוהר, מאסר או מותם של מנהיגים בכירים, ואובדן תמיכת השמאל. הניסיון של ה-MRTA להתרחב לאזורים כפריים העמיד אותה בעימות עם הנתיב הזוהר, שם הם לא הצליחו להתחרות בקבוצה הרדיקלית יותר. כוחו של הנתיב הזוהר באזור הכפרי אילץ את ה-MRTA להישאר בעיקר בבסיס העירוני ומעמד הביניים שלה.
ב-6 ביולי 1992 ערכו לוחמי MRTA פשיטה על העיירה חאאן (Jaen) בפרו, עיירת ג'ונגל הממוקמת במחוז קחאמרקה הצפוני. שני שוטרים, ביניהם אלאדיו גרסיה טיו (Eladio Garcia Tello), נענו לקריאות העזרה. לאחר קרב יריות אינטנסיבי גורשו כוחות הגרילה אל מחוץ לעיירה. גרסיה טיו נהרג, לאחר שחטף כדור בחזה.
הפעולה הגדולה האחרונה של MRTA גרמה ל ב-1997. בדצמבר 1996 השתלטו 14 חברי MRTA על מעונו של שגריר יפן בלימה, כשהם החזיקו 72 בני ערובה במשך יותר מארבעה חודשים. בהוראת הנשיא אלברטו פוג'ימורי הסתערו כוחות מזוינים על המעון באפריל 1997, והצילו את כל בני הערובה הנותרים למעט אחד והרגו את כל 14 חברי ה-MRTA. פוג'ימורי זכה לשבחים פומביים על הפעולה המכריעה, אך הפרשה הוכתמה מאוחר יותר בגילויים שלאחר מכן, לפיהם לפחות שלושה, ואולי אף שמונה, מחברי תנועת ה-MRTA הוצאו להורג לאחר שנכנעו. משבר בני הערובה בשגרירות יפן סימן את סופה של MRTA ככל איום על המדינה הפרואנית ולמעשה פירק את הקבוצה.
בשנת 2001 עדיין נותרו מספר חברי MRTA כלואים בבוליביה.
משפטים והרשעות
בספטמבר 2003, ארבעה נאשמים צ'יליאנים, כולל חיימה קסטייו פטרוסי (Jaime Castillo Petruzzi), נשפטו מחדש והורשעו בחברות בתנועה המהפכנית טופאק אמארו והשתתפות בהתקפה על מכון התרבות פרו-צפון אמריקה ובחטיפה-רצח ב-1993.
במקרה שמשך תשומת לב בינלאומית, ב-30 בנובמבר 1995 נעצרה לורי ברנסון (Lori Berenson), סטודנטית לשעבר ב-MIT ופעילה סוציאליסטית אמריקאית שהתגוררה בלימה, על ידי המשטרה והואשמה בשיתוף פעולה עם ה-MRTA. לאחר מכן היא נידונה על ידי בית משפט צבאי למאסר עולם (מאוחר יותר הופחת עונשה ל-20 שנה על ידי בית משפט אזרחי).
ועדת האמת והפיוס
ועדת האמת והפיוס ממשיכה ומציינת שאחת ממטרות ה-MRTA הייתה להעניק לגיטימציה לאלימות על רקע פוליטי בפרו. ועדת האמת והפיוס גם מגנה את ההצדקה הזו של אלימות, וגם טוענת שהיא תרמה ליכולת של ארגונים אחרים להפעיל אלימות גדולה יותר מזו שהם היו עשויים לפעול לולא ההשראה מפעילות ה-MRTA. יתרה מכך, קיומן של קבוצות כמו MRTA, טענה ועדת האמת והפיוס, העניקו לגיטימציה לממשלתו של אלברטו פוג'ימורי להפעיל מדיניות רודנית, מיליטריסטית ומדכאת.
אשר פריינד
רבי אשר פריינד (רֶבּ אוּשֶׁר בפי חסידיו) (כ"ה באלול ה'תר"ע, ספטמבר 1910 – י"א בתשרי ה'תשס"ד, 6 באוקטובר 2003) היה צדיק ירושלמי חסיד (אדמו"ר), אשר נודע בשיטתו בעבודת הנפש. ובסיועו לנזקקים. מקים מוסדות "יד עזרה".
ביוגרפיה
נולד לאריה מרדכי, דור חמישי ל"היהודי הקדוש", ולחיה רבקה דבורה, מצאצאות האדמו"ר רבי אהרן הגדול מקרלין. משפחתו השתייכה ליישוב הישן בארץ ישראל, ובניה התפרנסו ממסחר במטבעות וזהב. נישא לצביה, בתו של הרב אברהם שטרנברג, מרבני צפת.
בצעירותו היה רבי אשר לחסידו של רבי אברהם אלימלך פרלוב מקרלין, לאחר פטירתו, בהשפעת חברו הקרוב רבי גדליה קעניג מברסלב היה מבקר אצל רבי אברהם שטרנהרץ שהעריכו מאד. הוא עמד בקשר עם רבנים ואדמו"רים נוספים. שוחח עם פסיכיאטרים ופסיכולוגים שבאו להיוועץ עמו ונעזרו בו בייעוץ.
רבי אשר נסתלק לבית עולמו במוצאי יום כיפור ה'תשס"ד, לאחר שהכין את תלמידיו לכך שזהו יום המיתה שלו, אלפים ליווהו למנוחות, נקבר בחלקת הר תמיר שבהר המנוחות.
בצוואתו הוריש רבי אשר את כל רכושו למוסדות "יד עזרה", ומינה הנהלה למוסדות תוך שהוא מציין שברצונו שהמוסדות לא יהפכו להיות שלטון יחיד ומבקש מהמשפחה לא להרשות לעצמם הנהגה של בעלות.
לאחר פטירתו חלק מחסידיו קיבלו עליהם את מרותם של תלמידיו המשתייכים לענפים חסידיים שונים. בהם: הרב עקיבא רבינוביץ (האדמו"ר מפוריסוב). הרב ישראל חיים וייס (האדמו"ר מספינקא-דונולו),
סביב רבי אשר התפתחה קהילה, אשר ממשיכה לפעול בהנהגת תלמידיו, ומפעילה את מוסדות וארגוני יד עזרה. לקהילה בתי כנסת בירושלים, בבית צפפה, בביתר עילית ובמושב מירון וכן תלמוד תורה בירושלים.
משנתו
דרכו הייחודית של רבי אשר אותה כינה "דרך האמונה הפשוטה" היא על פי דרכו של רבי מנחם מנדל מוויטבסק מחבר הספר פרי הארץ.
תכליתו של האדם על פי רבי אשר היא דבקות הבורא. לשם כך הדריך את חסידיו לראות כל אירוע בחייהם, טוב או רע, כ"סיבה", כלומר כעניין בעל טעם ומשמעות, וכמסר ישיר מאת הבורא. ה"סיבה" מגיעה אל האדם כדי לכוון אותו אל "דבקות בבורא", כלומר קישור כל כוחותיו אל מציאותו השרויה בכל של הבורא. רבי אשר נהג לצאת עם חסידיו ל"התבודדות" ביום ובעיקר בלילה.
הרבה לדבר על דוד המלך, בו השתמש כדוגמה לדברים רבים, כמו שפלות האדם וקבלת היסורים באהבה. וכן הרבה לדבר על רבי עקיבא בו השתמש גם כן כסמל לקבלת היסורים באהבה.
הדגיש את עקרון האחדות וה"אהבה שאינה תלויה בדבר" בין החברים תוך כדי ההתקשרות אל צדיק האמת. כתנאי לעבודת הבורא הוא הדגיש את ה"הכנעה" ה"שפלות" ואת "ביטול היש", ערך שהדגיש רבי ישראל בעל שם טוב. ממשיכי מורשתו מכונים "רֶבּ אוּשֶׁרְנִיקֶעס".
פועלו ומוסדותיו
בשנות השישים יסד רבי אשר את מוסדות החסד "יד עזרה". מוסדות אלה כללו:
ילדיו
לרבי אשר 4 ילדים:
חיים ילין (סופר)
חיים ילין (בליטאית: Jelinas Chaimas; ברוסית: Елин Хаим Лейзерович; 7 בנובמבר 1912 – 1944) היה סופר ומפקד הארגון האנטי-פשיסטי בגטו קובנה, ליטא.
ילדותו
בתקופת מלחמת העולם הראשונה גורשו יהודי ליטא, לפי צו של רמטכ"ל צבא רוסיה מ-1915, לעורף הרוסי, והמשפחה טולטלה בדרכים עד אשר התמקמה בעיר וורונז' (רוסיה, כ-1,100 ק"מ מעיירתם בליטא). שם פקדו אותם מהפכת אוקטובר ומלחמת האזרחים ברוסיה. בעקבותיהן שינה האב, אליעזר, את השקפותיו באורח ניכר, וכך גם את שמו, ובביתם נשמעה יותר ויותר שפת היידיש.
המשפחה שבה מרוסיה לליטא ב-1921, והשתקעה בקובנה. עם שובם, ייסד האב ספרייה יהודית-כללית בעיר, שפעלה ליד ה"קולטור-ליגע" (הליגה לתרבות). במרוצת השנים הייתה ה"ליגה", מטעמי חוק ורישוי, לחברת "ליבהאבער פון וויסן" (חובבי דעת). הספרייה, למעשה, הפכה מרכז תרבותי, יהודי מודרני (יידשאי), ושמה יצא את גבולות קובנה. היו קבועים בה חדר קריאה, מרכז למכירה ולהפצה, שבא במגע עם הוצאות הספרים היהודיות הגדולות בעולם, נערכו בה דיונים ופעילויות ספרותיות ענפות, והיא שמשה מקום מפגש לאמנים וסופרים.
נעוריו
חיים ילין התחנך וגדל בין הספרים, וזכה בפי חבריו לכינוי "הספר". בלימודיו, עבר תלאות מעט. בוורונז' החל את לימודיו בשפה הרוסית, בקובנה עבר ליידיש, אך מכיוון שלא היו בבית ספרו ארבע הכיתות האחרונות, נכנס לגימנסיה הריאלית העברית, שם למד בעברית (עד 1932). נוסף לכך, לימודיו באוניברסיטה הליטאית בקובנה, בפקולטה לכלכלה, היו על טהרת הליטאית (1934–1938).
פעילותו הספרותית
ילין החל בפרסום ביקורות תיאטרון על הופעותיהן של הלהקות היהודיות בקובנה. מכתיבה על נושאים אלה עבר בהדרגה לדיווחים ותיאורים של חיי הרחוב והשוק, העיירה והכפר, ובעיקר – על מצבו הקשה של הפועל. הוא היה מהחברים הפעילים ביותר של קבוצת הסופרים הצעירים השמאליים, וכן פעיל מאוד בארגונם של קבצים ספרותיים וערבי תרבות בנושאי ספרות מתקדמת, תיאטרון, מוזיקה ושירה. בין השאר השתתף ילין בקביעות ביומון היידישיסטי "פאלקסבלאט", ובירחון "שטראלן" שהופיע בהוצאת הקומוניסטים.
במסגרת פעילותו הספרותית-ציבורית, יצא ב-1937 לוועידת התרבות היהודית בפריז. בכנס זה הוקם האיגוד התרבותי-יידישיסטי "איקו"ף", וילין נמנה עם נציגיו בליטא.
שנות המלחמה
ביוני 1940 ליטא סופחה לברית המועצות, כהמשך להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. תקופת הכיבושי הסובייטי הקצרה נראתה, בעיני היהודים הסוציאליסטים, כהזדמנות להגשמת אידיאל קומוניסטי. המשטר החדש העניק ליהודי ליטא שוויון זכויות, סיכויי תעסוקה והשכלה. יהודים רבים השתלבו במשטר בתפקידים שונים. בזמן זה שימש ילין כמשנה למנהל המשרד הממלכתי לפוליגרפיה, העוסק בכל ענייני הדפוס. ב-24 ביוני 1941 גרמניה הנאצית כבשה את קובנה. ילין ומשפחתו ניסו להימלט לתוככי ברית המועצות, אך נתפסו על ידי הגרמנים. הם שוטטו זמן מה בדרכים וביערות וסופו של דבר הגיעו חזרה לקובנה ונכנסו לגטו. שם, הסתתר ילין בשם הבדוי "קאדיסון" וגם הסווה את מראהו מחשש שיבואו לחפש אחריו בגלל תפקידו הבכיר בשלטון הסובייטי. עד אוקטובר 1941 הגרמנים ערכו מספר אקציות, בסופן נותרה פחות ממחצית הקהילה היהודית בקובנה, שמנתה קודם לכן כ-40,000 נפש.
ידוע על שלוש חבורות מחתרתיות-קומוניסטיות שהחלו לפעול בגטו בסתיו 1941. ילין נמנה עם ראשיה של אחת מהן, אשר עסקה בעיקר באיסוף ידיעות על החזיתות, הגשת סעד לוותיקי התנועה הקומוניסטית, וטיפול בילדיהם של קומוניסטים שנעדרו. כמו כן, ילין לקח על עצמו כבר מראשית הפעילות, את המשימה של יצירת הקשר עם גורמים מחוץ לגטו, ולמעשה עד מותו חיפש קשרים עם פרטיזנים ביערות מחוץ לגטו, במטרה לצרף לשורותיהם יהודים מהגטו.
בדצמבר 1941 התאחדו הקבוצות הקומוניסטיות השונות בגטו לכדי "הארגון הלוחם האנטי-פשיסטי". על אף שלחימה ומחתרת לא היו נושאים הקרובים לליבו של ילין – בשעתו, אף נפסל מלשרת בצבא הליטאי מפאת בריאותו, הוא התמנה למפקדו של הארגון. במעמד הקמתו, הוגדרה מטרות הארגון – "אין אנו מפקירים את הגטו, אך מטרתנו הראשית היא – מאבק גלוי בתוך שורות הפרטיזנים". ואכן, חברי הארגון ביצעו פעולות חבלה רבות ומגוונות, בעיקר באתרי העבודה אליהם נשלחו יהודים לעבודות כפייה (תחנת הרכבת, המנסרה וכו'), הם אגרו נשק וחומרי נפץ, הקימו תא של אנשי רפואה ועוד.
ניסיונות החבירה לפרטיזנים
בתחילת 1943, לאחר מאמצים רבים ליצירת קשרים, התחברו חברי ה"ארגון האנטי-פשיסטי" למחתרת הליטאית "איגוד למלחמה בפאשיזם בליטא", ובהובלת ילין, הוחלט על שיתוף פעולה הדוק. נעשו שני ניסיונות להקמת בסיס פרטיזנים ביערות בסביבת קובנה, אולם אלו נכשלו, דבר שמחד, הביא להתפוררותו של ה"איגוד" הליטאי, אך מאידך, תרם לניסיונו של ה"ארגון", והניע אותם לחיפוש קשרים נוספים. פעילות זו נמשכה לאורך ספטמבר – אוקטובר 1943, ובמהלכה יצאו שלוש קבוצות סיור ליעדים שונים, אולם פעילותן לא הביאה תוצאות של ממש.
בספטמבר 1943 יצא ילין לווילנה, בעקבות מכתב שהגיע לגטו, על מנת ליצור קשר עם הצנחנית גסיה גלזר ("אלבינה"), שליחתו של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ליטא, שפעלה במוסקבה. במפגש עימה קיבל ילין הזמנה אל אחד מבסיסי הפרטיזנים במזרח ליטא, והשניים יצאו ליערות רודניקי (Rūdninkai). בבסיס הפרטיזנים שהה ילין כשבועיים בהם עבר הכשרה מהירה והצטרף למספר מבצעים.
מבצע "אוגוסטובה"
בזמן שהותו של ילין ביערות רודניקי נהגתה התוכנית, שהייתה ניסיון נועז אך כושל להקמתו של בסיס פרטיזנים חדש ביער "אוגוסטובה", כ-150 ק"מ דרום מערבית לעיר (בגבול פרוסיה-פולין). עם חזרתו לגטו החל ילין יחד עם חבריו לארגון במסע שכנוע על מנת להביא את המטה המשותף להכריע לטובת המבצע, דבר שאכן הושג לאחר דיונים רבים.
חלקו הראשון של המבצע היה בתחילת אוקטובר 1943. קבוצת חלוץ אשר מנתה כ-20 איש יצאה בדרכה ליערות, אולם בעקבות קשיים אשר נתקלה בהם בדרך, החליטו לשוב אל העיר. עד סוף אוקטובר הוקמו מספר קבוצות נוספות אשר עשו דרכן אל היער, אולם כולן, למעט אחת, סופן שנכשלו במשימתן. אותה קבוצה אחת, שניים מאנשיה הצליחו להגיע ליער, אך נוכחו לדעת כי אין הוא מתאים להקמת בסיס פרטיזנים, וכך שבו לגטו. הערכות נסבות סביב כ 100 איש אשר לקחו חלק בכישלון מר זה.
יערות רודניקי
ניסיונות העבר לימדו כי לא ניתן להגיע לבסיסי הפרטיזנים ברגל, והיה ברור כי הדרך היחידה היא בעזרת כלי רכב. אולם המרחק, כ-160 ק"מ בעיצומה של המלחמה, היה בעיה קשה. מכאן, מרב המאמצים היו למציאת פתרונות לקשיים שמסע כזה זימן. ילין היה הגורם המניע והחלוץ שבפעולה זו. בגטו קובנה הוחל במבצע חשאי בהובלת מצו"ק, להכשרת לוחמים שיסעו ליערות. נערכו מגביות לגיוס כסף, נרכש נשק, בתי המלאכה בגטו ייצרו מדים וחגור, הלוחמים המיועדים עברו אימונים בנשק בתוך הגטו. נמצאו כלי רכב והוכנו סיפורי כיסוי ותעודות מזויפות להברחת צעירים ליערות הפרטיזנים בגלוי, מתחת לאפם של הגרמנים. והוא שהוביל, בהצלחה, את הקבוצה הראשונה ליער. עד אמצע מרץ 1944, שבע קבוצות כאלו יצאו מן הגטו וחברו לשורות הפרטיזנים ביערות ולמשימות ההתנגדות השונות, כאשר ילין הוא המארגן העיקרי שלהן.
מותו
ב-6 באפריל 1944, נלכד ילין בידי סוכני הגסטאפו, עת שהיה בחיפושים מחוץ לגטו אחר אמצעי תחבורה לקבוצה נוספת של לוחמים ליערות. כשישה שבועות הוא עמד בעינויים שמטרתם הייתה לחשוף את המחתרת בגטו, אך למרות מאמציהם לא הצליחו אנשי הגסטאפו להוציא מפיו מידע כלשהו. ישנן עדויות סותרות באשר למותו, עם זאת, ידוע ללא ספק שהוא מת במעצר.
השלטונות הסובייטים העניקו לחיים ילין, אחרי מותו, את 'עיטור לנין' (ברוסית: орден Ленина, שהיה העיטור הגבוה ביותר בברית המועצות) על שירותו בתור פרטיזן ועל הצטיינותו במלחמה האנטי-פשיסטית.
משפחתו
אחיו, מאיר ילין (יעלין) (1910–2000), היה מהנדס במקצועו וסופר. בימי הכיבוש הנאצי נכלא בגטו קובנה. בתחילת 1944 ברח מהגטו למסתור בעיר שם שהה עד שהעיר שוחררה על ידי הצבא הסובייטי. עם שחרור קובנה היה ממקימי בית מחסה לילדים יהודים ששרדו את השואה. פרסם סיפורים ומאמרים בליטא, ואחר כך בעיתונות היהודית הסובייטית על השואה בליטא. מבין חיבוריו: "פארטיזאנער פון קאונאסער געטא" (ביידיש: 'פרטיזנים בגטו קובנה'; מוסקבה, 1948); "בלילה אחד" (בליטאית וברוסית, 1966); "במבצרי המוות" (בליטאית, 1966). עלה ארצה בשנת 1971.
יחסי ארמניה–סוריה
יחסי ארמניה–סוריה הם היחסים הדיפלומטיים שבין ארמניה לסוריה. לארמניה יש שגרירות בדמשק וקונסוליה כללית בחלב. בשנת 1997 פתחה סוריה שגרירות בירוואן. שר החוץ הסורי פארוק א-שרע ביקר בארמניה במרץ 1992.
סוריה כוננה יחסים דיפלומטיים עם ארמניה זמן קצר לאחר קריסת ברית המועצות. נשיא סוריה חאפז אל-אסד שמר על יחסים טובים בין השאר בגלל הקהילה הארמנית הגדולה בסוריה. בסוריה חיים כ-120,000 איש ממוצא ארמני. הם מרכיבים רוב בעיירות כסב ויעקוביה, ולוקחים חלק בחיים הפוליטיים של סוריה.
בתקופת רצח העם הארמני השתמשה האימפריה העות'מאנית בסביבות העיר דיר א-זור שבסוריה כשדות ההריגה העיקריים של הארמנים. הערבים הילידים הסתתרו ותמכו בארמנים. מתחם זיכרון לזכר הטרגדיה הזו נפתח בעיר. הוא תוכנן על ידי סרקיס בלמנוקיאן ונחנך רשמית בשנת 1990 בנוכחות הקתוליקוס השל הכנסייה האפוסטולית הארמנית. המתחם מכיל עצמות ושרידים שהושגו ממדבר דיר א-זור של קורבנות רצח העם והפך ליעד עלייה לרגל עבור ארמנים רבים לזכר מתיהם, לפני שנהרס חלקית על ידי המדינה האסלאמית.
מלחמת האזרחים בסוריה
למרות מלחמת האזרחים הסורית המתמשכת במדינה, שגרירות ארמניה עדיין פתוחה בדמשק והמדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים.
לאחר ניצחונו של הנשיא בשאר אל-אסד בבחירות לנשיאות סוריה בשנת 2014, בירך נשיא ארמניה סרז' סרקיסיאן את אסד באומרו: "אני מאחל לך [בשאר אל-אסד] בריאות טובה והצלחות ואני מאחל לעם הסורי הידידותי שלום נצחי."
ארמניה סיפקה גם טונות של סיוע הומניטרי לסוריה לאורך כל מלחמת האזרחים, ובמיוחד העבירה 40 טונות של סיוע הומניטרי כולל סיוע ומוצרי מזון בשנת 2017. שגריר ארמניה ארשק פולדיאן הצהיר כי הסיוע "היה תחת הוראות הנשיא ארמניה והוענק על ידי העם הארמני."
רצח העם הארמני ומלחמת נגורנו קראבך
סוריה הכירה ברצח העם הארמני בשנת 2015, והפכה למדינה הערבית השנייה אחרי לבנון שעשתה זאת, צעד שנתפס בחיוב על ידי ארמניה. זה קרה על רקע מתיחות היחסים בין סוריה וטורקיה. ממשלת טורקיה כעסה על ההכרה. ארמניה מואשמת על ידי טורקיה וגם אזרבייג'ן בכך שהיא מאפשרת לפליטים סורים להתיישב מחדש בנגורנו קרבאך, על רקע מתיחות דיפלומטית בין טורקיה לסוריה. בשנת 2020, כאשר פרצה מלחמת נגורנו קרבאך השנייה, הביע מנהיג סוריה בשאר אל-אסד את תמיכתו בארמניה, והאשים את טורקיה בשליחת מחבלים לאזור.
אימאן שאמפרט
אימאן אסאנטה שאמפרט (באנגלית: Iman Asante Shumpert; נולד ב-26 ביוני 1990) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בברוקלין נטס.
מכללות
בעונתו הראשונה בג'ורג'יה טק בעונת, שאמפרט קלע בממוצע 10.5 נקודות במשחק, הרביעי בקבוצה, עם 34.5 אחוזים לשלוש. במהלך עונת עבר שאמפרט ניתוח ארתרוסקופיה כדי לתקן פגיעות במניסקוס בברכו הימנית והחמיץ 6 משחקים. הוא קלע בעונה זו 10 נקודות בממוצע, שלישי בקבוצתו. בעונתו השלישית,, שאמפרט הוביל את קבוצתו בנקודות (17.3), ריבאונדים ואסיסטים, והיה השחקן השביעי בלבד בתולדות ליגת האטלנטיק קוסט שמוביל את קבוצתו בכל שלושת המדדים. הוא דורג רביעי בכל בליגה בנקודות, והחזיק במספר החטיפות הגבוה ביותר בליגה (שביעי בכל ארצות הברית). הוא נבחר לחמישייה השנייה ולחמישיית ההגנה של הליגה.
ב-28 במרץ 2011 העמיד עצמו שאמפרט לבחירה בדראפט ה-NBA כשהוא מוותר על זכאותו לעונה רביעית במכללות.
ניו יורק ניקס
שאמפרט נבחר בדראפט ה-NBA 2011 בבחירה ה-17 על ידי ניו יורק ניקס. בעונתו הראשונה נבחר שאמפרט לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA. החמישייה כללה בעונה זו שבעה רוקיז כיוון שהיה שוויון בתוצאות ההצבעה בין שאמפרט, קוואי לאונרד וברנדון נייט במקומות 5, 6 ו-7. כבר בעונתו הראשונה שאמפרט קנה לעצמו שם של שחקן הגנה מוצלח והיה היחיד מבין הרוקיז שקיבל קולות גם בהצבעה לפרס שחקן ההגנה של העונה. את העונה סיים עם ממוצע של 1.7 חטיפות למשחק (שביעי בליגה), 9.5 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים והעפיל יחד עם קבוצתו לפלייאוף מהמקום השביעי. שאמפרט שותף במשחק אחד בלבד וניו יורק הודחה בסיום הסדרה הראשונה על ידי מיאמי.
את עונת החל שאמפרט באיחור בשל פציעה ואת הופעתו הראשונה בעונה זו ערך ב-17 בינואר 2013. בסך הכל שותף בעונה זו ב-45 משחקים ושוב העפיל עם קבוצתו לפלייאוף, הפעם מהמקום השני. הניקס גברו על הסלטיקס 2-4 בסיבוב הראשון, אך הפסידו לפייסרס בסיבוב השני באותה תוצאה.
בעונת השתתף שאמפרט ב-74 משחקים, מהם 58 בחמישייה. הוא קלע בממוצע 6.7 נקודות במשחק, קלט 4.2 ריבאונדים ומסר 1.7 אסיסטים. בעונה זו לא הצליחו הניקס להגיע לפלייאוף וסיימו במקום התשיעי.
קליבלנד קאבלירס
ב-5 בינואר 2015, באמצע עונת, עבר שאמפרט בטרייד לקליבלנד קאבלירס לאחר שלוש וחצי עונות עם הניקס. בטרייד, שכלל גם את אוקלהומה סיטי ת'אנדר, קיבלו קליבלנד בנוסף לשאמפרט גם את חברו לניקס ג'יי אר סמית' ובחירה בדראפט 2015. בתמורה העבירו הקאבלירס לאוקלהומה את דיון וייטרס ולניקס את לו אדמונסון, אלכס קירק ובחירת סיבוב שני בדראפט 2019.
בקליבלנד פתח שאמפרט בעיקר על הספסל, לאחר שבעת הגעתו לקבוצה היה פצוע. את עמדת הקלע בחמישייה מילא דווקא ג'יי אר סמית', שבניו יורק פתח בעיקר בספסל. בעונתו השנייה בקליבלנד,, זכה עמה באליפות ה-NBA.
סקרמנטו קינגס
לקראת עונת, לאחר כ-3 וחצי עונות עם הקאבלירס, נשלח לסקרמנטו קינגס כחלק מטרייד משולש עם יוטה ג'אז. ב-42 משחקיו בקבוצה קלע 8.9 נקודות בממוצע למשחק.
יוסטון רוקטס
בפברואר 2019 הועבר מסקרמנטו ליוסטון רוקטס, כחלק מטרייד משולש עם הקאבלירס.
ברוקלין נטס
ב-13 בנובמבר 2019 חתם שאמפרט על חוזה זמני בברוקלין נטס, בעקבות השעייתו של וילסון צ'נדלר ל-25 משחקים, ולאחר כחודש שוחרר מהקבוצה.
ב-30 בינואר 2021 חזר לברוקלין נטס.
אחר
שאמפרט התחרה בעונה 30 של התכנית "רוקדים עם כוכבים", עם שותפתו דניאלה קראגץ' והוכרז כמנצח של העונה ב-22 בנובמבר 2021.
ווס
Vos וגם Voss הם שמות משפחה. {{פירושונים| Vos:
Voss:
ראו גם
}}
Side to Side
Side to Side (בעברית: מצד לצד) הוא שיר של הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה בהשתתפות הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-30 באוגוסט 2016 כסינגל השלישי מתוך האלבום השלישי של גרנדה Dangerous Woman.
דרך ארץ - ההופעה
דרך ארץ - ההופעה הוא אלבום הופעה הראשון של גידי גוב, שיצא בשנת 1988.
האלבום יצא אחרי שאלבומו האחרון של גוב "דרך ארץ" הצליח מאוד, מה שהוציא את גוב לסיבוב הופעות סולו הראשון בקריירה שלו. את ההופעה הפיק מוזיקלית רמי קליינשטיין. בנוסף לשירים מאלבום "דרך ארץ", שילב גוב בהופעה שירים של להקת כוורת שהיה חלק ממנה ובשלב זה הייתה מפורקת למעט מופעי איחודים פעם בכמה שנים.
אי שמיים
הדינמיקה המורכבת של עושר המינים על איי השמיים מעניינת את תחום הביוגאוגרפיה, ובדומה, המגוון הביולוגי מעניין את הביולוגיה של שמירת הטבע (conservation biology). אחד מהמרכיבים המרכזיים של אי שמיים הוא ההפרדה באמצעות ריחוק פיזי מרכסי הרים אחרים, ועקב כך הפיכתו לאי של בית גידול, כדוגמת יער המוקף מדבר.
חלק מאיי השמיים מהווים מקום מפלט למינים צפוניים שנעזבו לאנחות בשל התחממות האקלים מאז עידן הקרח. במקרים אחרים, נוטים אוכלוסיות מקומיות של צמחים ובעלי חיים ליצור מינים חדשים, בדומה לאיי האוקיינוס, דוגמת איי גלאפגוס השייכים לאקוודור.
מקור המונח
בערך באותו זמן קיבלו מדענים את הרעיון שהרים הם איים של בית גידול ונעשה בו שימוש על ידי סופרי מדע פופולריים דוגמת דייוויד קומן (David Quammen) וג'ון מקפי (John McPhee). מושג זה הוא חלק משדה המחקר של ביוגאוגרפיה של איים. הוא אינו מוגבל להרים בדרום-מערב אמריקה הצפונית והוא חל גם על הרים, רמות ומסיבים ברחבי העולם.
מאפיינים
איי השמיים המדרייניים הם קרוב לוודאי איי השמיים שנחקרו לעומק יותר מכל איי שמיים אחרים בעולם. הרים אלו השוכנים במדינות ארצות הברית ניו מקסיקו, אריזונה וטקסס ומדינות מקסיקו צ'יוואווה וסונורה, הרים רבים אלו יוצרים חוליות בשרשרת המחברת בין הקצה הצפוני של סיירה מדרה אוקסידנטל במקסיקו ודרום רמת קולורדו. לעיתים קרובות קרויים איי שמיים של ההרים המרכזיים והצפוניים בארצות הברית רכסי אי (island ranges), בייחוד על ידי האוכלוסיות בטווח צפייה מאיי הרים אלו המוקפים במישורים כדוגמת אלו המצויים בהרי ויצ'יטה (Wichita Mountains) של דרום-מערב אוקלהומה.
דוגמאות השוכנות צפונה יותר הם הרי קרייזי (Crazy Mountains), הרי קסל (Castle Mountains), הרי ברס פואו (Bears Paw Mountains), הרי הייווד (Highwood Mountains) והרי ליטל רוקי (Little Rocky Mountains), כולם במדינת מונטנה. כל אחד מרכסי הרים אלו מיוער וכולל טונדרה ושלג-עד מעבר לקו העצים, אבל אינו מחובר לאף רכס הרים אחר על ידי שלוחות מיוערות. הרכסים מוקפים לגמרי בערבה נטולת עצים או ערבת שיחים צחיחה למחצה. איי שמיים נוספים ידועים באמריקה הצפונית הם היערות ההרריים של האגן הגדול, כדוגמת ההרים הלבנים (White Mountains) בקליפורניה, והרי ספרינג (Spring Mountains) סמוך ללאס וגאס בנבדה. אחד ההיבטים הייחודיים של איי שמיים באזור גבול מקסיקו-ארצות הברית הוא התערובת של הצמחייה שיש לה זיקה למקומות אחרים, העצים והצמחים של המקומות הגבוהים מאפיינים קווי רוחב צפוניים יותר, בעוד שלצמחייה של המקומות הנמוכים יש זיקה למדבר ולהרים הרחק דרומה. באיי שמיים אלו מצויים מספר בעלי חיים וצמחים ייחודיים, כדוגמת מין היוקה Yucca × schottii, תת-מין של סנאי אדום אמריקני Tamiasciurus hudsonicus grahamensis, מין של שבלול מים קטן Pyrgulopsis thompsoni, ומין הסלמנדרה Plethodon neomexicanus.
חלק מהמינים בהרים התפתחו כלל הנראה ברכס שבו הם מצויים, כשהם עוברים התאמה לסביבה, כדוגמת מין החדף Sorex lyelli. עם זאת, חלק מהמערכות האקולוגיות ההרריות המבודדות נוטות לאבד מינים לאורך זמן, ייתכן משום שאוכלוסיות קטנות מבודדות פגיעות יותר לתהליכי הכחדה, והבידוד של בית הגידול מפחית את האפשרות לקולוניזציה של בית הגידול על ידי מינים חדשים. יתר על כן, כמה מינים, דוגמת דוב גריזלי, דורשים מגוון של בתי גידול. דובים אלו השתמשו בעבר ביערות ובכרי הדשא של איי השמיים המדרייניים, כמו גם בבתי הגידול באזורים הנמוכים יותר כדוגמת האזורים על גדות הנחלים (דובי הגריזלי נכחדו מהאזור במאה ה-20). תנועה עונתית בין בית גידול בהרים לבית גידול בשפלה היא סוג של נדידה, כדוגמת ההתנהגות של שליו הרים אמריקני (Oreortyx pictus) של הרי האגן הגדול. עופות אלו חיים באזורים הגבוהים כל עוד אין בהם שלג ובמקום לנדוד דרומה בחורף הם נודדים "למטה".
עם זאת קיימים מינים שעבורם ארכיפלג של איי שמיים או אפילו העמקים שביניהם אינם מחסום לפיזור ביולוגי אלא גם נתיב לנדידה. דוגמאות לעופות ויונקים המשתמשים בארכיפלג המדרייני על מנת להרחיב את תחום התפוצה שלהם צפונה הם טרוגון אלגנטי (Trogon elegans), עוף מסדרת הטרוגוניים וחוטמן חום.
הבאת הנדרים למקדש ברגל הראשון
הבאת הנדרים למקדש ברגל הראשון היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה יש להביא את הנדרים שאדם נדר למקדש ברגל (חג) הראשון לאחר הנדר.
בנוסף ובמקביל למצווה זו, יש מצוות לא תעשה שלא יאחר בהבאת הקרבן יותר משלושה רגלים לאחר הנדר.
מקור המצוה
בחומש דברים נאמר:
חז"ל למדו מהמילים "והבאתם שמה" - שיש חובה להביא את קרבן הנדר ברגל ראשון לאחר שנדר.
בתלמוד נקבע שלא רק קורבנות חייבים להביא ברגל הראשון, אלא גם כסף שאדם התחייב להביא לסדר הבית של בית המקדש, בדרך של נדר, ערכין, חרם או הקדש. כמו כן מצווה להביא אז את הלקט, השכחה והפאה
טעם המצווה
בטעם המצוה כתב ספר החינוך שאין ראוי לאדם שיתעצל כשנדר לעשות מצווה, כמו אדם שהתחייב לעשות מעשה במצות מלך בשר ודם. ומכל מקום לא חייבה התורה לעלות מיד מכיוון שכך יקשה על אנשים לנדור ולנדב קורבנות לבית המקדש, אבל ברגל כשכבר עולים צוותה התורה שיקיימו את נדרם.
דיני המצווה
במסכת אמרו חז"ל שאף על פי שעדיין לא מתחייב על "בל תאחר" אם עדיין לא עברו שלושה רגלים (לרוב הדעות), עובר על מצוות עשה של הבאת הנדרים למקדש כבר ברגל הראשון.
בימינו
כיום, כשבית המקדש חרב, אנשים לא נוהגים להקדיש קרבן או כסף לבית המקדש
כתב ספר החינוך שגם מי שהקדיש בימינו - לא עובר על המצווה, כיוון שאינו יכול להביא את ההקדשה.
פגי פלמינג
פגי גייל פלמינג (באנגלית Peggy Gail Fleming; נולדה ב-27 ביולי 1948) היא מחליקה אומנותית על הקרח אמריקאית בעברה, אלופה אולימפית (גרנובל 1968), שלוש פעמים אלופת עולם (1966–1968) ו-5 פעמים אלופת ארצות הברית (1964–1968) בהחלקה אמנותית ליחידות. פלמינג שימשה כפרשנית טלוויזיה בהחלקה אמנותית על קרח במשך 20 שנים, כולל מספר במשחקי החורף האולימפיים.
ביוגרפיה
פלמינג נולדה בסן חוזה שבקליפורניה, בתו של דוריס אליזבת ואלברט יוג'ין פלמינג, עיתונאי ונחת לשעבר. היא החלה להחליק בגיל תשע כאשר משפחתה עברה לגור בקליבלנד, ועד מהרה החלה להחליק באופן מקצועי בעידוד אביה. ב-1961, כשמלאו לפגי שתים עשרה, נהרג מאמנה, ויליאם קיפ, בהתרסקות טיסת 548 של חברת סבנה, יחד עם שאר נבחרת ההחלקה האמנותית של ארצות הברית שהייתה בדרכה לאליפות העולם בהחלקה אמנותית של 1961. לאחר מכן קרלו פאסי היה למאמן של פלמינג. סגנון ההחלקה יוצא הדופן שלה הוביל לזכייה בחמישה תוארי אליפות ארצות הברית, שלושה תוארי אלופת העולם ולזכייתה במדליית זהב אולימפית באולימפיאדת גרנובל (1968). תוארה האולימפי מגרונבל היה בעל משמעות מיוחדת עבור אתלטים אמריקאים ועבור האומה כולה, כיוון שזו הייתה מדליית הזהב היחידה באותה שנה של הקבוצה האולימפית כולה שייצגה את ארצות הברית במשחקי החורף האולימפיים של 1968. ניצחון זה סימל את תחילת עידן חדש מבחינת כוחה של נבחרת ארצות הברית להוות יריבה חזקה בענף ההחלקה האמנותית על הקרח לנשים, לאחר תהליך ההתאוששות מהתוצאות העגומות של הטרגדיה חסרת התקדים של התרסקות המטוס ב-1961.
לאחר שהייתה לאלופה אולימפית, כמחליקה אומנותית מקצועית פלמינג הופיעה בתוכניות טלוויזיה מגוונות, ביניהן בתוכניתו של פרי קומו, בפרק הספיישל לכבוד חג המולד של 1974, וכן יצאה למסעי הופעות רבים, כגון מסע ההופעות של Ice Capades. בתקופת המלחמה הקרה, פלמינג צילמה תוכנית טלוויזיה שנערכה בברית המועצות וכן החליקה בסין לצלילי התזמורת הלאומית של סין Butterfly Lovers' Violin Concerto. מ-1981, פלמינג משמשת כפרשנית החלקה אומנותית בתוכנית הטלוויזיה של איי. בי. סי ספורט. ב-1993 פרסמה Associated Press את תוצאות מחקר לאומי של כל ענפי הספורט, ובמסמך זה פלמינג דורגה כאחת משלוש הספורטאיות הפופולריות ביותר באמריקה, לאחר עמיתותיה אלופות האולימפיות מרי לו רטון ודורותי האמיל.
פגי פלמינג חלתה בסרטן השד ב-1998. הסרטן אובחן בשלביו המוקדמים ותוצאות הניתוח היה מוצלחות. בעקבות ההתמודדות עם המחלה, פלמינג הייתה לפעילה במאבק נגד סרטן השד, עודדה נשים לערוך בדיקות לגילוי מוקדם של המחלה.
בשנת 1988 יצרה המטבעה והמותג לייצור בובות חרסינה The Franklin Mint, בובת חרסינה בשם "פגי פלמינג" אשר נוצרה בדמותה.
ב-2010 נפצעה פלמינג ואושפזה לזמן קצר בעקבות תאונת דרכים בתהלוכת כלי הרכב הממונעים כשהיא והאלופה האולימפית וונטה פלאוארס (Vonetta Flowers) נסעו יחד עם בנו של סגן נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בשיירה של אולימפיאדת החורף בוונקובר בפברואר 2010.
ב-2011 הייתה פלמינג לדוברת מותג התרופות נגד שיעול Robitussin, אשר שם המשפחה שלה נשמע כמו אחד את הסימפטומים בהם מטפלות התרופות.
שבלול רומי
שבלול רומי (או החילזון הרומי; שם מדעי: Helix pomatia) הוא חילזון ממשפחת הקדמומיים וסדרת שבלולי יבשה בעל ריאות החי ביבשה. השבלול הרומי נפוץ ברחבי אירופה ומשמש גם בתור מאכל אסקרגו.
תיאור
לשבלול הרומי קונכייה גדולה יחסית, גובהה נע בין 30 ל-45 מ"מ וקוטרה 30–35 מ"מ, כך שצורתה די כדורית. יש בה כ-5–6 פיתולים. צבעה חום בהיר עד צבעי קרם.
מראהו דומה באופן כללי לשבלול הגינה. צבע הגוף של השבלול הרומי הוא חום-צהבהב-אפור. הרגל רחבה בעלת שוליים בולטים. בראשו של השבלול הרומי זוג משושים ארוכים ועליהם העיניים, שעיקר תפקודן הוא להבחין בין אור לחושך. המשושים הקידמיים קצרים יותר ונקראים "בחנינים" ובהם איברים הרגישים לריח, מישוש וטעם. שני זוגות המשושים אלה מהווים את איברי החושים של השבלול. פה השבלול נפתח בלסתות שבאמצעותן הוא אוסף את המזון, בפיו ישנה מגרדת או משננת (radula), איבר בעל מספר רב של שיניים קטנות, שבאמצעותה הוא טוחן וחותך את המזון לפני העברתו למערכת העיכול.
אורח חיים ואקולוגיה
בניגוד למרבית החלזונות בארץ ישראל, שפעילים בחורף, השבלול הרומי פעיל באביב ובקיץ. בחורף הוא נכנס לתרדמת חורף, מתכנס לקונכייתו ואוטם אותה בחתם גירני (epiphragma).
השבלול הרומי ניזון בעיקר מחומרים צמחיים מתים, בעיקר צמחים ירודים, רקב צמחי, פטריות, עובש וחומרים אורגניים על האדמה, אך גם מצמחים ירוקים כגון עלים או נבטים.
השבלול הרומי מתקדם באמצעות כיווץ והרפיה של שרירי הרגל, כאשר הוא מחליק על גבי ריר אותו הוא מפריש מהסולייה. הריר נועד להגן על רגל השבלול מחפצים חדים, להקל עליו את ה"החלקה" בעת תנועתו ואף להידבק למשטחים חלקים או אנכיים.
בית גידול
השבלול הרומי נפוץ כמעט בכל רחבי אירופה. בדרום-מזרח אירופה הוא חי ביערות, שטחים פתוחים, גינות, וכרמים, במיוחד ליד נהרות. בגלל הצורך בסלע גיר לייצור הקונכייה הגדולה שלו, מוגבל השבלול הרומי לבתי גידול גירניים בהם יש סלעי גיר. במרכז אירופה הוא חי ביערות פתוחים ובאזורים גירניים עם שיחים. הוא מעדיף אזורים לחים וקרים, וצריך קרקע חופשית בה אפשר לחפור ולהתחפר (לצורך תרדמת והטלת בצים). הוא יכול לחיות עד גובה של 2,100 מטר מעל פני הים, אך בדרך כלל לא נמצא בגבהים שמעל 2000 מטר. בדרום אנגליה הוא נמצא בעיקר באזורי עשבייה ובתה, ולא בגינות. קצב הריבוי שלו נמוך ויכולת תפוצתו מוגבלת.
אף על פי שמצב השימור של השבלול הרומי לפי ה-IUCN הוא "ללא חשש" (LC), הוא מאוים על ידי אובדן בית גידול.
השבלול הרומי שימש למאכל עוד מתקופת רומא העתיקה ואף הורבה בשבי לשם כך. הרומאים הפיצו אותו בכל רחבי אירופה בשטחים שכבשו. מכיוון שמין שבלול זה זוהה עם הרומאים, במספר שפות שמו העממי הוא "השבלול הרומי", כולל בעברית.
רבייה
השבלול הרומי הוא הרמאפרודיט, כלומר: בעל מערכת רבייה הן של זכר והן של נקבה, כך שבסיום ההזדווגות שני השבלולים מופרים ומטילים ביצים. ההזדווגות מתחילה בדרך בסוף חודש מאי ואת הבצים הוא מטיל ביוני ויולי בצברים של 40–65 בצים. גודל כל ביצה הוא 5.5-6.5 מ"מ. הצעירים בוקעים מהביצה כעבור 3–4 שבועות. לעיתים הם אוכלים את אחיהם הקטנים בעיתות רעב ומחסור (קניבליזם). הם מגיעים לבגרות כעבור 2–5 שנים, וחיים בדרך הכלל כ-20 שנה, כאשר תוחלת החיים המקסימלית שנצפתה היא 35 שנים.
מיום מינרלי
מִיוּם מינרלי הוא תגובה כימית אי-אורגנית המתרחשת כאשר נוספים מים למבנה הגבישי של מינרל. תגובה כזו עשויה ליצור מינרל חדש הנקרא הידרט. התוצאות הן קשירה כימית של מולקולות המים בתוך הסריג הגבישי או – במקרה של מינרלי חרסית – ספיחת מים על שטח פנים טעון. המים הנוספים הכלולים במבנה הגבישי נקראים "מי גביש" או "מי גֶּבֶש".
המרה כימית זו מתרחשת בנוכחות נוזלים, בעיקר הידרותרמיים. המיום מתבצע בשתי דרכים עיקריות:
כמה מינרלים, דוגמת מונטמורילוניט, מסוגלים לכלול כמויות משתנות של מים ללא שינוי במבנה.
דוגמה למיום מינרלי היא אנהידריט הסופח מים והופך לגבס באופן הבא:
AR-15
AR-15 (באנגלית: ArmaLite AR-15) הוא רובה סער (רוס"ר) אמריקני בעל נצרה בוררת בקליבר 5.56 מ"מ. הרובה פותח על ידי חברת ארמלייט ויוצר על ידיה ועל ידי חברת קולט. רובה זה היה חדשני בתכנונו והשפיע רבות על עולם הנשק האמריקאי, ומאפייניו החדשניים נהפכו לתקן החדש בכל הנוגע לרובים אוטומטיים. השפעתו הגדולה ביותר היא היותו אב-הטיפוס האזרחי לרובה M16 הצבאי. רובה ה-M16 משמש כרובה השירות האישי של רוב חיילי הכוחות המזוינים של ארצות הברית מאז שנת 1964, כנשקם האישי של רוב חיילי צה"ל מאז שנות ה־90 של המאה ה־20 (לצד ה-M4A1 קרבין והתבור X-95 פלאט-טופ בחי"ר) ורובה השירות של צבאות רבים בעולם.
המאפיינים החדשניים של הרובה היו:
ארמלייט ייצרה את הרובה עד 1959, אז מכרה את זכויות הייצור לחברת קולט בשל קשיים כלכליים, וזאת ייצרה אותו עד 1964. בשנות ה-60 של המאה ה-20 פותחה לרובה גרסת קרבין - CAR-15. החל מאמצע שנות ה-60 הוא הוחלף על ידי רובה ה-M16, בהתחלה בצבא ארצות הברית ואחר כך ברוב צבאות העולם. עם זאת, הוא נשאר בשימוש מוגבל בקרב אזרחים.
בזכות הצלחתו הגדולה, יצרני נשק רבים פיתחו ושיווקו רובים תואמי AR-15: חלקם רק בצורה הכללית (עם המעצה המודרני והחדשני) וחלקם עד לזהות ברמת החלקים והמכלול. רובים אלו קרויים "רובים בסגנון AR-15" רובי AR-15 ותואמיהם משווקים עד היום גם בשוק הנשק האזרחי בארצות הברית, אך עם מכלול המוגבל לפעולה חצי-אוטומטית בלבד, ללא אפשרות לביצוע ירי אוטומטי מלא.
PBS Kids
פי.בי.אס קידס (באנגלית: PBS kids) הוא ערוץ טלוויזיה אמריקאי חינוכי לילדים ונוער שהוקם ב-14 ביולי 1994, כאשר הוא בבעלות חברת PBS.
היסטוריה
PBS שידרה תוכניות לילדים כמו רחוב סומסום, שכונת מיסטר רוג'רס (וגם את הסדרה השניה שלה טיגי הטיגריס) וקשת קשת; לפני 1993, תוכניות אלו שודרו תחת מיתוג כללי של PBS. באוגוסט 1993, PBS הציגו מיתוג חדש לתוכניות הילדים שלהם הכוללות את "The P-Pals" (בעברית: דמויות ה - פ), דמויות מונפשות המעוצבות כמו לוגו PBS שעודדו מיומנויות כמו איסוף מידע, הערכה עצמית, שיתוף פעולה והשגת יעדים במודעות ביניים שפותחו במיוחד. המסגרת ל-PBS Kids הוקמה כחלק מיוזמת "מוכן ללמוד" של PBS, פרויקט שנועד להקל על הגישה של תכנות חינוכיות לגיל הרך לילדים מוחלשים. ב-11 ביולי 1994, PBS ארזו מחדש את התוכניות החינוכיות של הילדים הקיימות שלהם כגוש חדש בשם "PTV", המשודר ב-11 תחנות חברות בעת ההשקה. בנוסף לתכנות חינוכיות מתוכננות, PTV שילבה גם תוכן ביניים עם ה-P-Pals בעולם הבדיוני שלהם "PTV Park" לילדים צעירים יותר. ילדים מבוגרים יותר היו ממוקדים עם מודעות ביניים של לייב אקשן וסרטוני מוזיקה.
תוכניות של PBS Kids ששודרו בישראל
חלק מתוכניות הערוץ שודרו בישראל בערוצים השונים, ביניהם ערוץ הילדים, לוגי, כאן חינוכית וערוץ הופ!, להלן רשימה הכוללת חלק מהן:
ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו
ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו (ביפנית: ジョジョの奇妙な冒険, באנגלית: JoJo's Bizarre Adventure) היא סדרת מאנגה שנכתבה ואוירה על ידי הירוהיקו אראקי, פורסמה בהמשכים במגזין שונן ג'אמפ השבועי (Weekly Shonen Jump) מ-1987 עד 2004 ובמגזין החודשי אולטרה ג'אמפ (Ultra Jump) מ-2005.
הסדרה מחולקת לתשעה חלקים, כל אחד מהם עוקב אחר הסיפור של פרוטגוניסט חדש הנושא את הכינוי "ג'וג'ו" ומשתייך לשושלת משפחת ג'וסטאר; החלק הנוכחי, "הג'וג'ולנדס" התחיל לצאת בהמשכים בפברואר 2023.
סדרת OVA בעלת 13 פרקים הופקה על ידי סטודיו A.P.P.P בין השנים 1993 ל-2002, וזו עיבדה את החלק השלישי של המאנגה, צלבני אבק הכוכבים. בהמשך, הפיק הסטודיו סרט אנימה שעיבד את החלק הראשון של המאנגה, דם הפנטום, והוא יצא לאקרני בתי הקולנוע שביפן בשנת 2007. באוקטובר 2012, שודרה לראשונה בערוץ Tokyo MX סדרת אנימה שהופקה על ידי הסטודיו David Production, שעקבה אחרי החלק הראשון והשני של המאנגה. סטודיו זה עיבד את חלקי המאנגה לעונות נוספות במהלך השנים – את החלק השלישי בשנת 2013, את החלק הרביעי בשנת 2016, את החלק החמישי בשנת 2018 ואת החלק השישי בשנת 2022. סרט לייב אקשן המבוסס על החלק הרביעי של המאנגה שודר ביפן בשנת 2017.
ששת החלקים הראשונים מתחברים לסאגה המתארת את הקונפליקטים העל טבעיים בין חברי משפחת ג'וסטאר ונבלים שונים. ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו נמכרה ביותר מ־100 מיליון עותקים, מה שהופך אותה לאחת מסדרות המאנגות הנמכרות ביותר בכל הזמנים.
עלילה
כל אחד מתשעת גיבורי העלילה הוא חלק ממשפחת ג'וסטאר, שצאצאיה נושאים כתם לידה בצורת כוכב מעל השכמה השמאלית, ושם שאפשר לקצר ל"ג'וג'ו". העלילה הכללית של כל חלק מתארת, בדרך כלל, את הגיבור הראשי, שאוסף קבוצה של בעלי ברית שלומדים לשלוט ביכולתם העל טבעית, נלחמים באויבים שונים, ומתעמתים עם הנבל החזק ביותר בכל חלק. ששת החלקים הראשונים של הסדרה מתרחשים בתוך המשכיות יחידה שהסכסוך הרב-דורי שלה נובע מתוך היריבות בין ג'ונתן ג'וסטאר ודיו ברנדו, בעוד ששלושת החלקים האחרונים מתרחשים ביקום חלופי, בו עץ משפחת ג'וסטאר עבר שינוי כבד.
דם הפנטום (Phantom Blood)
בסוף המאה ה-19 באנגליה, אביו של ג'ונתן ג'וסטאר, ג'ורג', מאמץ את דיו בראנדו, בנו של איש עני שג'ורג' חושב שהציל את חייו אף על פי שבפועל ניסה לגנוב ממנו את רכושו. דיו מנסה להרוס את חיי ג'ונתן ולהפוך את אביו לשונאו, כדי לקבל את הירושה של משפחת ג'וסטאר. למרות זאת, ניסיונותיו נכשלים והוא נאלץ להשתמש במסכת אבן קדומה שהופכת אותו לערפד. ג'ונתן משתמש בטכניקה ששמה האמון (תנודה או אַדְוָה ביפנית), הכוללת שליטה באנרגיית החיים וזרימת הדם דרך נשימה, אותה למד מן המנטור שלו, ויליאם זפלי, אשר כבר נתקל בעברו בכוחות של מסכת האבן. יחד עם ויליאם ועם חבר כנופיה לשעבר בשם רוברט א.ו. ספידווגון, ג'ונתן יוצא להילחם בדיו, על מנת למנוע ממנו להשתלט על העולם.
נטיית הקרב (Battle Tendency)
בשנת 1938, בניו יורק, חי ג'וזף ג'וסטאר, נכדו של ג'ונתן. לאחר ששמע שספידווגון מת בחפירה ארכאולוגית, הוא מגיע למקסיקו ומגלה שהשמועות על מותו לא נכונות. הוא חוקר את ההתעוררות של איש עמוד (Pillar man), ישות עתיקה דמוית אדם ובעלת כוח עצום שהגזע שלה הוא האחראי ליצירתן של מסכות האבן. עוד שלושה אנשי עמוד מתעוררים ברומא, ומחפשים את האבן האדומה של אג'א, שיכולה להפוך אותם ליצורים האולטימטיביים. בשביל להביס אותם ג'וזף חובר לסיזר זפלי, נכדו של וויל, וביחד הם מתאמנים לשלוט בכוח ההאמון. המורה שלהם היא אישה בשם ליסה-ליסה, שהיא גם השומרת של האבן האדומה של אג'א שלבסוף מתגלת כאליזבת ג'וסטאר ואמו של ג'וזף.
צלבני אבק הכוכבים (Stardust Crusaders)
בשנת 1988, ג'וטארו קוג'ו, תלמיד תיכון יפני, מוצא את עצמו בכלא מפני שהוא מאמין שהוא מכושף על ידי "רוח רעה". אמו, הולי קוג'ו קוראת לאביה, ג'וזף ג'וסטאר על מנת שיכניס היגיון בבנה. בעזרתו של חברו, נביא עתידות מצרי בשם מוחמד עבדול, ג'וזף מגלה שג'וטארו פיתח כוח על טבעי הנקרא סטאנד (Stand), שהופיע במשפחתם בגלל תחייתו של דיו, שגנב את גופו של ג'ונתן ויצר קשר דם בינו לבין משפחת ג'וסטאר. ג'וזף מסביר שהסטאנד, יכולת על טבעית, הוא התגלמות כוח המשתמש בצורת דמות שאינה גשמית. אחרי סיכול ניסיון ההתנקשות של תלמיד תיכון בשם נוריאקי קאקיואין, אשר היה תחת שליטתו של דיו, ג'וזף וג'וטארו מגלים שהולי גוססת כתוצאה מהתעוררות לא רצונית של הסטאנד שלה. ג'וטארו מחליט למצוא ולהרוג את דיו, וג'וזף מוביל אותו, את עבדול ואת קאקיואין (שהחלים) אל מצרים, בה דיו שוכן. בדרכם ליעד הם נלחמים במשתמשי סטאנד אויבים, אך גם פוגשים בבעלי ברית - הסייף הצרפתי ז'אן פייר פולנארף, שרוצה לנקום בשם מות אחותו, וכלב בוסטון טרייר בעל אינטליגנציה אנושית ששמו איגי. יחדיו הם יוצאים למסע מסביב לעולם במטרה להגיע למקום הימצאו של דיו במצרים, לפני שיעברו 50 ימים שלאחריהם הולי תמות.
רוח מוזהבת (Vento Aureo)
בשנת 2001, ג'יורנו ג'ובאנה, בנו של דיו (בזמן שראשו היה מחובר לגופו של ג'ונתן ג'וסטאר) מעיר את כוחות הסטאנד שלו, ונתקל בברונו בוצ'ראטי – גנגסטר בקרטל הסמים וארגון המאפיה "פאסיונה" (Passione). ג'יורנו מחליט להצטרף ליחידה שבוצ'ראטי מוביל על מנת למגר מבפנים את עסקאות הסמים שיוצר הארגון בנאפולי שבאיטליה. את ארגון המאפיה מנהיג הבוס המסתורי, שמחביא את זהותו גם מהבכירים ביותר בארגון. לאחר שג'יורנו מתנקש בפולפו, קאפו מהארגון, על מנת שבוצ'ראטי יתפוס את מקומו, מקבלת היחידה משימה ישירה מהבוס להוביל בבטחה את בתו הביולוגית טריש לוונציה – שם הוא נמצא. בדרך רודפת אחריהם יחידת המתנקשים, שרוצה לנצל את טריש כדי לגלות את זהותו האמיתית של הבוס ולהרוג אותו כנקמה על שרצח שניים מחברי היחידה.
אוקיינוס האבן (Stone Ocean)
בשנת 2011 ליד נמל סנט לוסי, פלורידה, ג'ולין קוג'ו (בתו של ג'וטארו קוג'ו) נעצרת ונכלאת בכלא "רחוב הדולפין הירוק" באשמת רצח. לפני שהיא נאסרת, ג'ולין נדקרת על ידי חתיכה קטנה מאחד מהחצים שמעירים את כוחות הסטאנד, ומעירה את הסטאנד שלה "Stone Free". לאחר שג'וטארו מבקר את ג'ולין בכלא, הוא מותקף על ידי הסטאנד "וויטסנייק" (Whitesnake), אשר יכול לקחת מאנשים תכונות ומאפיינים אנושיים ולצרוב אותם על דיסקים. ג'וטארו נכנס לקומה וג'ולין וחבריה לכלא מאחדים כוחות בשביל להציל אותו.
מרוץ כדור הפלדה (Steel Ball Run)
בציר זמן אלטרנטיבי ב-1890, נערכת בארצות הברית תחרות רכיבה על סוסים מסן דייגו בקליפורניה למנהטן שבניו יורק, ושמה ה"Steel Ball Run". לתחרות מגיע ג'וני ג'וסטאר, רוכב סוסים מקצועי בעברו שבעקבות קטטה הפך לנכה, וג'יירו זפלי, רוכב מסתורי מאיטליה ששולט באמנות לחימה מסתורית ושמה "Spin". ג'וני מתלווה לג'יירו במרוץ הסוסים, מתוך המחשבה שאם ילמד את אמנות הספין יוכל ללכת שוב. במהרה השניים מגלים שמאחורי מרוץ הסוסים עומדת קונספירציה הקשורה לגופתו של "קדוש", שיכולה להעניק לבאים איתה במגע את כוחות הסטאנד. בעקבות גילוי זה השניים מחליטים לחפש במהלך המרוץ את חלקי הגופה, כאשר אויבים רבים החפצים בכוח הגופה מתחרים בהם.
ג'וג'וליון (Jojolion)
ב-2011, באותו יקום בו התרחש החלק הקודם של הסדרה, מכה בעיירה מוריו רעידת אדמה מסתורית. סטודנטית מקומית בשם יאסוהו הירוסה מוצאת ליד המקום בו התרחשה רעידת האדמה נער קבור מתחת למערום סלעים, אותו היא מכנה "ג'וסקה". הנער סובל מאמנזיה, ולא זוכר דבר מעברו או כיצד נקבר בעודו חי. הירוסה מציגה את ג'וסקה למשפחת היגאשיקטה, שמחליטה לאמץ אותו. בו בזמן היא וג'וסקה מנסים לחפש פרטים על זהותו של ג'וסקה ומי הוא למעשה, ומגלים קשר בינו לבין אדם בשם "קירה יושיקאגה" שמת בנסיבות מסתוריות. אמנם במשפחת היגאשיקטה יש לא מעט סודות, אך מעבר לכך דרכיהם נצלבות בדרכיו של ארגון משונה המורכב מאנשים בעלי כוחות סטאנד. החיפוש אחר זהותו של ג'וסקה הופך למירוץ נגד הזמן כדי להשיג את פרי ה"לוקאקאקה" (Locacaca) שלו מסתבר, יש סגולות על טבעיות.
הג'וג'ולנדס (The JOJOLands)
החלק התשיעי של ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו, שהתחיל ב-17 בפברואר 2023. לפי קדימון שפורסם במגזין אולטרה ג'אמפ, החלק התשיעי עוסק בג'ודיו ג'וסטאר, נער אשר נהיה עשיר כקורח באי תת-טרופי.
השפעות ספרותיות
הסופר ויוצר הקומיקס, הירוהיקו אראקי, הוא חובב מושבע של מוזיקה, אופנה ואומנות, אשר באים לידי ביטוי בג'וג'ו; דמויות רבות נקראות על שם אומנים ולהקות (שושלת זפלי, דיו, אסידיסי, ג'אן פייר פולנארף), ואף את השמות של יכולות הסטנד של הדמויות, אשר מן החלק הרביעי והלאה, נקראות על שם להקות, אלבומים ושירים, כמו "Crazy Diamond", "Highway Star", "King Crimson", "Sticky Fingers" וכדומה, וההשפעות של עולם האופנה על הבגדים של הדמויות לובשות, והפוזות הייחודיות לסדרה, הן ניכרות. יש אפילו דמויות בסדרה שמבנה הגוף שלהן מבוסס על פסלים מסוימים.
דוד מורה
דוד מורה (1920–2012) כיהן כראש המועצה המקומית קריית שמונה במשך כשמונה שנים.
מורה התייתם משני הוריו בגיל שמונה שנים. הוא גודל על ידי אחיו ואחותו הגדולים, שתפסו את מקום ההורים. הם הצליחו לממן עבורו השכלה, כולל שליחתו לאוניברסיטת בגדד.
דוד מורה התקדם לתפקיד מנהל בית הספר. מתפקיד זה החל לעסוק בעניינים הקשורים בעירייה ובפוליטיקה מקומית. בשנת 1955 נבחר כחבר במליאת המועצה, ובשנת 1960 הוא נבחר לראשות המועצה המקומית. פועלו כראש עיר כלל את הבאת המפעל אלקטו-גליל לקריית שמונה, הקמת שכונת הוורדים, ובנית רכבל מנרה. בחלק משנות כהונתו, המצב הביטחוני בעיירה לא היה טוב ונורו לעברה קטיושות. דוד מורה נבחר לתפקיד ראש העיר אחרי שכיהן בו אשר ניזרי. ניזרי כיהן גם בין שתי הכהונות של מורה וגם אחרי כהונתו האחרונה. מורה היה חבר במליאה בכול הכהונות של ניזרי והתמודד נגדו בקביעות בבחירות.
כראש החברה לפיתוח קריית שמונה, החל משנת 1977, מורה דאג להקים ולהפעיל בעיר מיזמים שונים, כגון בתי הקולנוע הראשונים שלה.
הסוטרה בת עשר השורות לאוולוקיטשוורה להארכת החיים
הסוטרה בת עשר השורות לאַוַולוֹקיטֶשוַורַה להארכת החיים (ביפנית: 延命十句観音経, Enmei Jukku Kannon-Gyō; בסינית: 十句觀音經, Kuan-yin ching) היא סוטרה קצרצרה בת 42 סימניות סיניות בלבד, בעשרה משפטים, המוקדשת לבודהיסטווה אַוַולוֹקיטֶשוַורַה (ביפנית: Kannon; בסינית: Kuan-yin), שנהוג לדקלם בזן בודהיזם.
זוהי כנראה היצירה המפורסמת ביותר המונה את שבחיו/ה של הבודהיסטווה אַוַולוֹקיטֶשוַורַה, שהוא/היא התגלמות החמלה. היא מופיעה כסוטרה עצמאית, וכן כפרק העשרים וחמישה של סוטרת הלוטוס החשובה.
הסוטרה מופיעה ב"רשומות הבודהות והפטריארכים" (佛祖統紀, בסינית: Fózǔ tǒngjì; ביפנית: Busso tōki), יצירה בודהיסטית סינית המתוארכת ל-1269, שלהי תקופת שושלת סונג הדרומית. ככל הנראה, היא נכנסה לשימוש כטקסט לדקלום ביפן במאה ה-18, בימיו של מורה הזן הַקוּאין.
מקובל לדקלם את הסוטרה מספר פעמים ברצף, כשבכל פעם מגבירים את הקצב והוגים את המילים בקול רם יותר.
קישורים חיצוניים
תרגומים לאנגלית:
זמרה:
חיימה מרטין
חיימה מרטין (בספרדית: Jaime Martín; נולד ב-1 בספטמבר 1965) הוא מנצח וחלילן ספרדי.
ביוגרפיה
נולד בסנטנדר, ספרד, מרטין החל את לימודי המוזיקה שלו בחליל צד בגיל 8, והפך לחבר בתזמורת הנוער הלאומית של ספרד בגיל 13. הוא היה תלמידו של אנטוניו אריאס במדריד ואחר כך אצל פול וריי בהאג. הוא החל את הקריירה שלו כחלילן. הוא קיבל תפקידים כחלילן ראשי באקדמיה של סנט מרטין בשדות, והתזמורת הפילהרמונית המלכותית. הוא היה חלילן ראשי בתזמורת הפילהרמונית של לונדון במשך 3 שנים ועבד באופן קבוע כחבר בתזמורת הקאמרית של אירופה. ב-1991 ערך את הופעת הבכורה שלו כסולן בקרנגי הול עם הקונצ'רטו לחליל מאת נילסן. הוא הקליט מוזיקה קאמרית עם אנסמבל גאודי, רביעיית המיתרים של ברינדיזי, פנחס צוקרמן ואחרים. הוא חבר מייסד של תזמורת קאדאקס. ב-1998 הוא הפך למורה לחליל בקולג' המלכותי למוזיקה שבלונדון.