cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נושים (מחזה)
ההיסטוריה של ההפקה בעולם
המחזה הציג לראשונה בבריטניה בידי Stage Society בתיאטרון פרינס בלונדון, בתרגומו של Ellie Schleussner, החל מ-10 במרץ 1912. מרים לואיס גילמה את דמותה של טקלה, הרקור ויליאמס גילם את דמותו של אדולף וגי סטנדינג גילם את דמותו של גוסטב. הוא הוצג שוב בלונדון ב-1927 וב-1952. להקת תיאטרון 59 העלתה הפקה בתרגומו של מייקל מאייר בתיאטרון ליריק בלונדון, החל מ-3 במרץ 1959. הבמאי היה קספר ורדה ומעצב התפאורה היה מלקולם פרייד. מיי צטרלינג בתפקיד טקלה, לינדון ברוק בתפקיד אדולף, מייקל גוף בתפקיד גוסטב. המחזה הוצג גם בתיאטרון אופן ספייס בלונדון, החל מ-22 במרץ 1972. הפקה זו בוימה בידי רוג'ר סוויין. ג'מה ג'ונס גילמה את דמותה של טקלה, סבסטיאן גרהם-ג'ונס גילם את דמותו של אדולף ובריאן קוקס גילם את דמותו של גוסטב. הפקה בתיאטרון אלמידה הועלתה לראשונה ב-19 במאי 1996 והוקלטה ושודרה לאחר מכן בערוץ 4 ב-16 במרץ 1988. סוזן ברטיש שיחקה את טקלה, ג'ונתן קנט שיחק את אדולף, איאן מקדירמד שיחק את גוסטב. ההפקה בוימה בידי השחקנים.
המחזה הופק בידי להקת טורקי בתיאטרון מרמייד בניו יורק, הצגת הבכורה התקיימה ב-25 בינואר 1962. פול שייר ביים ודייוויד ג'ונסטון עיצב את התפאורה. ריי אלן שיחקה את טקלה, ג'יימס ריי שיחק את אדולף ודונלד דייוויס שיחק את גוסטב. המחזה הוצג אחרי-כן כחלק משני מחזות ביחד עם "החזקה יותר" בידי התיאטרון הציבורי בתיאטרון ניומן, ניו יורק, החל מ-15 באפריל 1977. ריפ טורן ביים וג'ון רייט סטיבנס עיצב את ההפקה. ג'רלדין פייג' גילמה את דמותה של טקלה, ג'ון הארד גילם את דמותו של אדולף וריפ טורן גילם את דמותו של גוסטב. המחזה הועלה גם בידי להקת קלאסיק סטייג' בתיאטרונה בניו יורק, החל מ-27 בינואר 1992. קארי פרלוב ביימה ודונלד איסטמן עיצב את ההפקה, שהועלתה בתרגום חדש של פול וולש. קרולין לגרפלט שיחקה את טקלה, נסטור סראנו שיחק את אדולף וצח גרנייה שיחק את גוסטב.
נושים בתיאטרון המקצועי בישראל
1. תיאטרון זווית, הצגת בכורה: דצמבר 1966'''
2. תיאטרון בימות, הצגת בכורה: ספטמבר 1969'''
3. תיאטרון הבימה, הצגת בכורה: 9 באוקטובר 1993
4. תיאטרון החאן - 2018
קישורים חיצוניים
כתבות בעברית
ברוך עזרתי
ברוך עזרתי (15 בינואר 1920 – 24 באפריל 2020) היה ממייסדי מחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ויושב ראש המחלקה למעלה מ-50 שנה. על שמו נקראת קבוצת ילדים א' של מכבי תל אביב.
ביוגרפיה
בפברואר 2020 הוענק לעזרתי מגן הוקרה מטעם מכבי תל אביב לכבוד יום הולדתו ה-100. הוא נפטר מאוחר יותר באותה השנה. לאחר פטירתו החליטה קבוצת מכבי תל אביב לקרוא על שמו את קבוצת ילדים א' במחלקת הנוער.
היה אב לבן ובת, סב לנכדים ונינים.
פרדריק מק'קבין
פרדריק מק'קבין (באנגלית: Frederick McCubbin; 25 בפברואר 1855 – 20 בדצמבר 1917) היה אמן אוסטרלי, מורה לאמנות וחבר בולט בתנועת האמנות אסכולת היידלברג, הידועה גם בשם אימפרסיוניזם אוסטרלי.
שנים מוקדמות
מק'קבין נולד במלבורן, השלישי מבין שמונה ילדיהם של האופה אלכסנדר מק'קבין (מאיירשייר, סקוטלנד) ואשתו האנגלית אן, לבית מקויליאמס. מק'קבין התחנך בבית הספר המשותף ווסט מלבורן ובבית הספר סנט פול. בהמשך עבד זמן מה כפקיד אצל עורך דין, כצייר חובב וכן בעסקי המאפייה של משפחתו. בזמן שלמד אמנות בגלריה הלאומית של בית הספר לעיצוב של ויקטוריה, פגש את טום רוברטס ולמד בהדרכת יוג'ין פון גרארד. הוא למד גם באקדמיה לאמנות הוויקטוריאנית והציג שם ב-1876 ושוב בין 1879 ל-1882, ומכר את ציורו הראשון בשנת 1880. בתקופה זו, לאחר מות אביו, הוא הפך לאחראי על ניהול העסק המשפחתי.
קריירה
בתחילת שנות השמונים של המאה ה-19, עבודתו של מק'קבין החלה למשוך תשומת לב רבה וזכתה במספר פרסים מהגלריה הלאומית, כולל פרס ראשון בשנת 1883 בתערוכת הסטודנטים השנתית. באמצע שנות השמונים של המאה ה-19 התרכז יותר בציור הערבות האוסטרליות.
בשנת 1888 הוא הפך למדריך ומאסטר בבית הספר לעיצוב בגלריה הלאומית. בתפקיד זה לימד מספר סטודנטים שבעצמם הפכו לאמנים אוסטרלים בולטים, ביניהם צ'ארלס קונדר וארתור סטריטון.
מק'קבין הציג ואולי צייר בסטודיו של חברו טום רוברטס בקולינס סנט עד מאי 1888. לבנו, לואי, היה מאוחר יותר סטודיו באותו בניין. מק'קבין התחתן עם אנני מוריארטי במרץ 1889. נולדו להם שבעה ילדים, מהם בנם לואי מק'קבין הפך לאמן ומנהל הגלריה לאמנות בדרום אוסטרליה בשנים 1936–1950. הנכד, צ'ארלס, הפך גם הוא לאמן.
בשנת 1901 מק'קבין ומשפחתו עברו להר מקדון, והעבירו בית בסגנון אנגלי אל מדרונותיו אותו כינו "פונטנבלו". בסביבה היפה הזאת בשנת 1904, הוא צייר את "החלוץ" בין יצירות רבות אחרות, וזה המקום היחיד שמק'קבין צייר אי פעם פיות. הבית שרד את שריפות וניצב היום כעדות לאמן. בהר מקדון הוא קיבל השראה מהצומח שמסביב, להתנסות בהשפעותיו האור על הצבע בטבע.
מק'קבין המשיך לצייר בשני העשורים הראשונים של המאה העשרים, אם כי בתחילת מלחמת העולם הראשונה בריאותו התרופפה. הוא נסע לאנגליה בשנת 1907 וביקר בטסמניה, אך מלבד טיולים קצרים יחסית אלה חי רוב חייו במלבורן. שם לימד בגלריה הלאומית של בית הספר לאמנות בוויקטוריה, שם כללו תלמידיו את הציירת הילדה ריקס ניקולס והצלמת רות הוליק.
בדאגה לתיעוד החיים באוסטרליה, מק'קבין הפיק מספר נופים גדולים המשקפים את הנושאים המלנכוליים שהיו פופולריים בספרות על יחסי הגומלין של המתנחלים האירופיים עם הנוף. כמה מעבודות אלה הפכו לאייקונים של אמנות אוסטרלית.
במהלך טיולו הראשון והיחיד באירופה בשנת 1907 זכה מק'קבין לחשיפה ממקור ראשון ליצירותיהם של טרנר והאימפרסיוניסטים הצרפתים, מה שגרם לשינוי באמנותו לעבר עבודות מכחול חופשיות ומופשטות יותר ובצבעים בהירים יותר. יצירות מתקופה מאוחרת זו, אף על פי שהן לא ידועות כמו הנרטיבים הלאומיים הקודמים שלו, נחשבות בעיני מבקרים רבים לטובות יותר מבחינה אמנותית. כתב בארי פירס, "מק'קבין היה אחד הציירים האוסטרלים המעטים שמצאו יכולת חזותית מתקדמת עם השנים, כך שכמה מציוריו הגדולים ביותר נעשו בעשר השנים האחרונות לחייו."
מורשת
ב-1998 נמכר ציורו של מק'קבין "בוש אידיאל" (1893) תמורת 2,312,500 דולר, מחיר שיא עבור ציור אוסטרלי במכירה פומבית. נחשב לרבים בין הציורים המשובחים ביותר בתולדות האמנות האוסטרלית.
ב-25 בפברואר 2005, יום השנה ה-150 להולדתו, הועלתה בכיכר הפדרציה במלבורן בכורה של "מקובין: ביוגרפיה מוזיקלית" של פרדריק מק'קבין מאת פיטר ברג'ס.
מכתביו של מק'קבין לטום רוברטס, מתקופת 1891–1916, נמצאים בספרייה הממלכתית של ניו סאות' ויילס.
גייל גודריץ'
גייל צ'ארלס גודריץ' הבן (באנגלית: .Gail Charles Goodrich Jr; נולד ב-23 באפריל 1943) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 14 עונות בליגת ה-NBA מעמדות הקלע והרכז. ממוצעיו לאורך הקריירה הם 18.6 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-4.7 אסיסטים למשחק. בשנת 1996 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל.
נעורים ומכללות
גודריץ' נולד בעיר לוס אנג'לס שבקליפורניה, ולמד ב"תיכון ג'ון פרנסיס" המקומי. בשנת 1961 הוביל את קבוצת הכדורסל של התיכון לאליפות התיכונים של לוס אנג'לס, וקלע 29 נקודות במשחק הגמר על אף ששבר את קרסולו במהלך המשחק.
בין השנים 1961–1965 למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), והפך במהרה לכוכב קבוצת הכדורסל שלה, תחת המאמן ג'ון וודן. בעונת 1963/1964, השלישית שלו ב-UCLA, קלע 21.5 נקודות בממוצע למשחק והוביל את הקבוצה לאליפות ליגת המכללות הראשונה בתולדותיה, לאחר שניצחה את כל 30 משחקיה. בעונתו האחרונה שיפר את תפוקתו ל-24.6 נקודות למשחק וקבוצתו זכתה בשנית באליפות המכללות. במשחק הגמר של אותה עונה, מול אוניברסיטת מישיגן, קלע גודריץ' 42 נקודות אשר היוו שיא מכללות לנקודות במשחק הגמר (בשנת 1973 שבר ביל וולטון שיא זה). בסיום העונה זכה גודריץ' בתואר "השחקן המצטיין של ליגת המכללות", ביחד עם ביל בראדלי מאוניברסיטת פרינסטון. לאורך תקופתו ב-UCLA קלע גודריץ' 1,690 נקודות בסך הכול, שדירגו אותו ראשון בתולדות הקבוצה (בשנת 1992 עבר אותו הפורוורד דון מקלין).
פיניקס סאנס
בדראפט ההרחבה של שנת 1968 נבחר גודריץ' על ידי פיניקס סאנס, בה שיחק לראשונה בעמדת הרכז, כשחקן חמישייה לצד הקלע דיק ואן ארסדייל. בכל 11 המשחקים הראשונים של פיניקס קלע גודריץ' לפחות 22 נקודות, והוא סיים את העונה כקלע השישי בטיבו ב-NBA, עם 23.8 נקודות למשחק. כמו כן נבחר בעונה זו להשתתף לראשונה במשחק האולסטאר. עונתו השנייה בקבוצה, בה קלע 20.0 נקודות וחילק שיא קריירה של 7.5 אסיסטים למשחק (רביעי ב-NBA), הייתה האחרונה של גודריץ' בפיניקס.
החזרה ללייקרס
בסיום עונת נשלח גודריץ' בחזרה ללוס אנג'לס לייקרס, בתמורה לסנטר מל קאונטס. ב-6 העונות הבאות שימש כקלע הפותח של הקבוצה, רובן לצד הרכז ג'רי וסט. בעונת קלע גודריץ' 19.5 נקודות למשחק ועזר לקבוצתו להגיע לשלב גמר המערב, בו הפסידה למילווקי באקס בתוצאה 4-2. בעונה הבאה היה גודריץ' הקלעי המוביל של הלייקרס עם 25.9 נקודות למשחק (רביעי בליגה), ועזר לקבוצה לקבוע שיא NBA של 69 ניצחונות בעונה הסדירה (את השיא שברה שיקגו בולס בעונת ). במהלך העונה קבעו הלייקרס גם שיא NBA של 33 ניצחונות רצופים. בסדרת הגמר של אותה עונה גברו הלייקרס על ניו יורק ניקס בתוצאה 4-1, וזכו באליפות ה-NBA לראשונה מאז עונת. גודריץ' הוביל את כל השחקנים בסדרה, עם ממוצע של 25.6 נקודות למשחק. בעונה הבאה העפילו הלייקרס בשנית לגמר ה-NBA, אך הפסידו לניקס בתוצאה 4-1.
בין עונות ל- נבחר גודריץ' 4 פעמים להשתתף במשחק האולסטאר, ובכל אחת מהעונות הוליך את קלעי הלייקרס. עונת השיא שלו, מבחינה אישית, הייתה בה קלע 25.3 נקודות למשחק (רביעי בליגה) ונבחר לחמישיית העונה. ב-28 במרץ 1975 קלע שיא קריירה של 53 נקודות בניצחון קבוצתו על קנזס סיטי-אומהה קינגס. בנובמבר 1996, 17 שנים לאחר פרישתו, הלייקרס הוציאו לגמלאות את גופייתו של גודריץ' עם המספר 25.
ניו אורלינס ג'אז
לקראת עונת חתם גודריץ' בניו אורלינס ג'אז על חוזה לשלוש עונות עבור כ-1.4 מיליון דולר. במסגרת המעבר שלחו הג'אז ללייקרס בחירת סיבוב ראשון בדראפט 1979, אותה ניצלה לוס אנג'לס כדי לבחור את מג'יק ג'ונסון, שהוביל את הקבוצה ל-5 אליפויות. צירופו של גודריץ' לניו אורלינס יצר ציפיות גבוהות מהקבוצה, בה שיחק גם שחקן האולסטאר פיט מרוויץ'. עם זאת, הפוטנציאל של צמד הקלעים לא התממש במלואו, בעקבות פציעה בגיד האכילס של גודריץ'. הפציעה הגבילה אותו ל-27 משחקים באותה עונה, וכשחזר לשחק תנועתו הייתה מוגבלת ותפוקתו צנחה ל-14.5 נקודות בעונות -. בשנת 1979, לאחר 3 עונות בניו אורלינס ו-14 עונות בקריירה, פרש גודריץ' ממשחק בגיל 36.
Empire State of Mind (Part II) Broken Down
Empire State of Mind (Part II) Broken Down הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית אלישה קיז, מתוך האלבום, The Element of Freedom. השיר יצא לאור ב-22 בפברואר 2010, על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
זהו סינגל המשך ללהיט "Empire State of Mind", של ג'יי זי וקיז, שיצא מתוך האלבום The Blueprint 3.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ג'יי זי, אלישה קיז, ג'נט סיוול, ברט קיז, אנג'לה האנטה, סילביה רובינס, אל שוקס והופק על ידי קיז, אל שוקס.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-199 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
האודיו הרשמי של השיר פורסם ב-11 במאי, הועלה לערוץ היוטיוב של קיז. באודיו ניתן לראות את תמונת האלבום.
נכון לינואר 2022, מונה הצפיות של האודיו עומד על למעלה מ-8 מיליון צפיות.
Fantasy
Fantasy (בעברית: פנטזיה) הוא סינגל של הזמרת מריה קארי מתוך אלבומה Daydream. הוא יצא ב-12 בספטמבר 1995 כסינגל הראשון מהאלבום. הוא נכתב על ידי קארי והופק על ידי קארי עצמה ודייב הול.
את גרסת הרמיקס של השיר הפיק שון קומבס. השיר מספמל את השיר "Genius of Love" של להקת Tom Tom Club משנת 1981.
רקע וסוגה
מבחינה לירית השיר מתאר את אהבתה של קארי לגבר אחר, שאותו היא מכנה "פנטזיה שלה". מבחינה מוזיקלית זהו שיר R&B, דאנס-פופ והיפ-הופ. לשיר גם יצא רמיקס רשמי עם הראפר אול דירטי באסטרד, רמיקס זה היה אחד מהמלכים הראשונים שעשתה קארי בשביל לחדור לעולם ההיפ-הופ.
עטיפת הסינגל צולמה על ידי הצלם סטיבן מייזל, וזה השפיעה גם על עטיפת האלבום Daydream.
את הווידאו קליפ לשיר ביימה קארי, וזה היה הקליפ הראשון שביימה בקריירה שלה. היא גם זו שהגתה את הקונספט של הקליפ, ואף בחרה את מקום הצילום שלו. במקור קארי לא הייתה אמורה לביים את הקליפ, אך בעקבות אכזבתה מעבודה של במאים אחרים, היא החליטה לביים את הקליפ בעצמה. בקליפ נראית קארי בפארק שעשועים מחליקה על רולרבליידס ונוסעת ברכבת הרים. בקליפ של גרסת הרמיקס נראה גם הראפר אול דירטי באסטרד מופיע בתור ליצן, ומבצע את קטע ראפ שלו.
הצלחה
קארי שברה שיא עם השיר בכך שהוא הפך לשיר הנשי הראשון שהצליח לנחות במקום הראשון בשבוע הראשון ליציאתו אי פעם בארצות הברית ולשיר השני בסך הכל לעשות זאת, שם נשאר גם במשך 8 שבועות. בנוסף הוא גם הגיע למקום הראשון באוסטרליה, קנדה וניו זילנד ולחמישייה הפותחת בבלגיה, פינלנד, צרפת ובריטניה.
על מנת לקדם את השיר הופיע איתו קארי בהופעות שונות בטלוויזיה, בין היתר הופיע איתו בטקס ה-AMA, בתוכנית הבריטית Top of the Pops ואף בטלוויזיה הצרפתית. לימים השיר גם בוצע בסיבובי הופעות שלה כמו "Daydream World Tour" ,"Butterfly World Tour" ו-"Rainbow World Tour".
האקדמיה למכשפות קטנות
האקדמיה למכשפות קטנות (ביפנית: リトルウィッチアカデミア) הוא זיכיון מדיה יפני, שנוצר על ידי יו יושינרי והופק על ידי סטודיו טריגר. במקור הזיכיון הוא סרט קצר, בבימויו של יושינרי, אשר יצא לבתי הקולנוע במרץ 2013 כחלק ממיזם "אנימה מיראי 2013" של פרויקט הכשרת האנימטור הצעיר, כשלאחר מכן הועלה הסרט עם כתוביות באנגלית ליוטיוב בחודש אפריל 2013. סרט קצר שני בשם Little Witch Academia: The Enchanted Parade יצא לאור באוקטובר 2015 בעזרת תוכנית מימון המונים באתר Kickstarter. סדרת אנימה שודרה ביפן בין ינואר ליוני 2017, כאשר 13 הפרקים הראשונים בסדרה הפכו לזמינים בנטפליקס ברחבי העולם החל מיוני באותה שנה. 12 הפרקים הנותרים תויגו מחדש כעונה השנייה של התוכנית והועמדו לצפייה בפלטפורמה באוגוסט 2017. שתי סדרות מנגה פורסמו על ידי סטודיו Shueisha.
עלילה
הסדרה מתרחשת באקדמיה הקסומה לונה נובה (ルーナノヴァ魔法学校), בית ספר יוקרתי לבנות צעירות הרוצות להפוך למכשפות. לאחר שקיבלה השראה ממכשפה בשם שייני צ'ריוט, ילדה בשם אטסוקו "אקו" קגרי נרשמת לאקדמיה הקסומה בשביל להפוך למכשפה, אך נאבקת במכשולים העומדים בדרכה בשל הרקע המשפחתי הלא קסום שלה. כל זה משתנה כשהיא מגלה את המטה הזוהר, שריד קסם רב עוצמה שהותירה אחריה צ'ריוט.
אחד הנושאים המרכזיים בזיכיון הוא הניסיון של אקו לעמוד באידיאלים של שייני צ'ריוט בכך שהיא מראה לעולם שקסם הוא עדיין דבר נפלא, בעוד לונה נובה נאבקת על קיומה כיוון שהציבור הרחב רואה בקסם דבר מיושן וחסר ערך. בסדרת הטלוויזיה, אלמנט הרקע הזה מורחב לקו עלילה בו הקסם הולך ונחלש ברחבי העולם. הסוד להחזרת זרימת הקסם טמון בתוך יער ארקטורוס האסור, שבו אזור קסום בשם טריסקאליון הגדול שהוקם על ידי תשע המכשפות הגדולות, המייסדות האגדיות של האקדמיה.
המפתח לביטול ההגנה סביב האזור הקסום טמון ברצף של שבע מילים קסומות והמטה הזוהר, חפץ המגיב רק לרצונו האמיתי של אדם החפץ בהפצת שמחה ואושר. בזמן שאקו מחזיקה במטה של צ'ריוט, פרופסור אורסולה (המנטורית של אקו באקדמיה ובעונה 2 מתגלה שהיא צ'ריוט במסווא) מנסה להדריך אותה בדרך להחזרת כוח הקסם לעולם. עם זאת, פרופסור קורואה, חברתה הטובה של צ'ריוט לשעבר ומרצה חדשה באקדמיה, גם רצתה את הכוח שנחתם בטריסקאליון הגדול בגלל שאיפותיה האנוכיות. כתוצאה מכך, היא מתכננת לפתוח את הטריסקאליון הגדול בכוח בעזרת חפצים המופעלים על ידי רגשות שליליים (כעס, עצב, קנאה וכדומה) שפיתחה ביכולותיה הטכנולוגיות ולנסות להרתיע את אקו ושאר יריבותיה בדרך.
דמויות
אטסוקו "אקו" קגרי カガリ アツコ (アッコ)) דובבה על ידי: מגומי האן (יפנית); אריקה מנדז (אנגלית)
אקו היא נערה יפנית אנרגטית, אופטימית אך מאוד אימפולסיבית הלומדת בלונה נובה לאחר שקיבלה השראה מהמכשפה שייני צ'ריוט. כיוון שהגיעה מרקע משפחתי לא קסום, היא נאבקת בשימוש בקסם רוב הזמן, והיא מאוכזבת מהקסם השטחי וחסר הברק של חברותיה לכיתה לעומת ההופעות המרהיבות של צ'ריוט. עם זאת, האמונה הבלתי מעורערת שלה בקסם ורצונה הגדול להשתמש בו לטובה מאפשרים לה להפעיל את המטה הזוהר, שמקבל אותה כאדונו החדש, ולגלות בהדרגה את הכישרון הקסום שלה.
לוטה ינסון (ロッテ・ヤンソン) דובבה על ידי: פומיקו אוריקסה (יפנית); סטפני שה (אנגלית)
סוסי מנבאראן (スーシィ・マンババラン) דובבה על ידי: מיצ'יו מוראסה (יפנית); רחל הגר, אנסטסיה מונוז (אנגלית)
חברתה הטובה ושותפתה השנייה לחדר של אקו, מכשפה צינית ושובבה מהפיליפינים. מתמחה ברקיחת שיקויים עם אפקטים שונים. לעיתים קרובות היא משתמשת באקו כשפן ניסיונות, או בתור עוזרת באיסוף המרכיבים הרעילים או המסוכנים (פטריות בפרט) לה היא זקוקה לשיקויים שלה.
פרופסור אורסולה (アーシュラ先生) / צ'ריוט דו נורד (シャリオ・デュノール) דובבה על ידי: נוריקו הידאקה (יפנית); אלכסיס ניקולס (אנגלית)
אורסולה קליסטיס (アーシュラ・カリスティス) היא מורה לאסטרולוגיה בלונה נובה שזהותה האמיתית היא צ'ריוט דו נורד, מכשפה מפורסמת בוגרת לונה נובה שהופיעה תחת הכינוי שייני צ'ריוט (シャイニィシャリオ). המשימה שקיבלה על עצמה היא להשתמש בכישורי הקסם שלה כדי להביא שמחה לליבם של אנשים. היא נעלמה באורח מסתורי עשר שנים לפני תקופת אירועי הסדרה, לאחר שחברתה לשעבר קורואה גרמה לה להשתמש בסוג רשע של קסם, ששלל מאקו את כוחותיה הקסומים הנסתרים בילדותה. כעת, כשהיא גרה ומלמדת כפרופסורית בזהות בדויה בלונה נובה, היא לוקחת את אקו כתלמידה אישית לאחר שהיא מבחינה ברצונה העז להיות מכשפה, מה שמאפשר לה להשתמש במטה הזוהר ולגלות את שבע המילים של טריסקאליון, כדי לכפר על כישלונה שלה בניסיון דומה בעבר.
דיאנה קוונדיש (ダイアナ・キャベンディッシュ) דובבה על ידי: יוקו היקאסה (יפנית); לורה פוסט (אנגלית)
תלמידה בריטית, התלמידה המוכשרת ביותר בלונה נובה שזוכה להערצה רבה מחברותיה לכיתה ומוריה כאחד. יש לה עיניים כחולות בהירות ושיער בלונדיני. בשל היותה בת למשפחת אצילים של מכשפות מכובדות, יש לה אופי רציני ויהיר ולעיתים קרובות אופייה גורם לה להתנגש עם אקו, שבה היא מזלזלת על אופייה וההערצה הילדותית שלה לשייני צ'ריוט. למרות זאת, דיאנה בסתר אהדה בילדותה בעצמה את צ'ריוט והיא אף נכחה באותו מופע שבו נלקח מאקו כוח הקסם שלה, דבר שגם השפיע עליה. אט אט מתפתח בה כבוד לאקו ואף בסוף הסדרה הן הופכות לחברות.
אמנדה אוניל (アマンダ・オニール) דובבה על ידי: אריסה שידה (יפנית); מריאן מילר (אנגלית)
סטודנטית לכישוף בלונה נובה, בעברה עבריינית מארצות הברית. יש לה נטייה לגנוב חפצים יקרים מפז וחפצים קסומים חשובים. היא מצטיינת בביצוע פעלולים אווירובטים על מטאטא התעופה שלה.
קונסטנזה אמאלי פון בראונשבנק אלברכטסברגר (コンスタンツェ・アマーリエ・フォン・ブラウンシュバンク＝アルブレヒツベルガー) דובבה על ידי: רי מוראקאווה (יפנית); ג'ניפר אליקס (אנגלית)
יסמינקה אנטוננקו (ヤスミンカ・アントネンコ) דובבה על ידי: ריינה אואדה (יפנית); סטפני שה (אנגלית)
סטודנטית מרוסיה לכישוף בלונה נובה, ידידותית ונינוחה. יש לה תשוקה אינסופית לאוכל ותמיד נראית מנשנשת משהו, גם במהלך השיעורים. היא מתמחה בקסמים קולינריים.
האנטגוניסט הראשי של סדרת הטלוויזיה. מורה חדשה באקדמיה הקסומה לונה נובה המתמחה בתחום הטכנוקסם. היא הייתה פעם ידידה קרובה של צ'ריוט ועזרה לה בחיפוש אחר שבע המילים של הטריסקאליון, אך פיתחה כלפיה שנאה מפני שלא היא נבחרה להפעיל את המטה הזוהר.
מנגה
מנגה של כרך אחד על בסיס האנימה, שאוירה על ידי טריו טרי, פורסמה במגזין Ultra Jump של Shueisha ב־19 באוגוסט 2013. מנגה נוספת מאת טרי, המציגה את סיפור המקור, פורסמה גם ב-Ultra Jump בין התאריכים 19 באוגוסט 2015 ל-20 בנובמבר 2015, והורכבה בכרך טנקובון אחד שיצא ב־19 בינואר 2016.
סרט קצר
ב־5 ביולי 2013, הודיעה טריגר ב-Anime Expo כי סרט קצר שני, שכותרתו Little Witch Academia: The Enchanted Parade, בשל התגובות האוהדות לסרט הראשון. הפרויקט החל בשנת 2014 לאחר יציאתו של Kill la Kill. אף על פי שבתחילה היה תקציב רק לסרט באורך עשרים דקות, טריגר השיקו קמפיין גיוס המונים ב-Kickstarter להארכת זמן הסרט לחמישים דקות. הקמפיין הושק ב־9 ביולי 2013 ועמד על יעדו העצמי בסך 150,000 דולר בתוך חמש שעות, וסיים עם סך של 625,518 דולר. השיר הראשון הוקרן בבכורה ב-Anime Expo 2015, והועמד לשמיעה בלעדית לתורמים בפרויקט הקיקסטארטר ב־3 ביולי 2015 לפני שיצא לבתי הקולנוע היפניים ב־9 באוקטובר אותה שנה. מאוחר יותר יצאו שני הסרטים בנטפליקס עם דיבוב בשפה האנגלית ב־15 בדצמבר 2015.
סדרת טלוויזיה
סדרת אנימציה של האקדמיה למכשפות קטנות הוכרזה הוכרזה ב־24 ביוני 2016 בעקבות הפרק האחרון של סיירת החלל לולוקו. הסדרה שודרה ביפן בין 9 בינואר 2017 ל־26 ביוני 2017. הסדרה רצה במשך 25 פרקים ששוחררו על פני תשעה דיסקים של BD/DVD. נטפליקס החלה לשדר את 13 הפרקים הראשונים עם דיבוב לאנגלית החל מ־30 ביוני 2017. 12 הפרקים הנותרים שודרו החל מה - 15 באוגוסט; אך הם תויגו כעונה השנייה של התוכנית.
בראיונות אמר יושינרי שהוא רוצה ליצור עונה שנייה שתחקור את ההיסטוריה של דמויות כמו דיאנה קוונדיש ואמנדה אוניל. הבמאי רצה גם ליצור סדרת ספין-אוף המתמקדת במכשפה שייני צ'ריוט. במהלך ראיון הצהיר יו יושינרי כי הוא וסטודיו טריגר תכננו עונה שנייה במשך שנה, ובסופו של דבר נפל הרעיון, מה שהוביל את יושינרי לביים את BNA: Brand New Animal.
משחק מחשב
משחק וידאו פותח על ידי A+ Games ופורסם על ידי Bandai Namco Entertainment, שכותרתו Little Witch Academia: Chamber of Time, שוחרר בפלייסטיישן 4 ב־30 בנובמבר 2017 ביפן, ואחרי הוצאת המשחק ב-PS4, המשחק יצא בסטים בצפון אמריקה בתחילת 2018. משחק בונוס, Mado Senshi Gran Sharion, זמין ביפן כבונוס להזמנה מראש.
אזכורים אחרים
קרוסאובר של דמויות מהאקדמיה למכשפות קטנות ו-Inferno Cop הוקרן בבכורה ב-AnimeNEXT ב־13 ביוני 2015 והוצג גם ב-Anime Expo ב־2 ביולי 2015. גם אקו (בפרק 13) וגם סוסי (פרק 8) מופיעים בתפקיד אורח בסדרת האנימה של טריגר משנת 2016 - Space Patrol Luluco.
לאחרונה, הסדרה הופיעה במשחק המובייל Super Robot Wars X-Ω כאירוע לזמן מוגבל. הסיפור מציג את אקו וחבריה צדים פיות ביער כשלפתע הם מועברים לעולם אחר. שם הם מצטרפים לדמויותיהם של Aura Battler Dunbine ו - Gurren Lagann תוך שהם מוצאים את דרכם חזרה ללונה נובה.
ביקורת
בשנת 2019, קראנצ'ירול רשמו את האקדמיה למכשפות קטנות ב-"100 האנימות הטובות ביותר של שנות ה-20", ותיארו אותה כ - "סיפור מקסים של גיל ההתבגרות". IGN גם הכריזה על האקדמיה למכשפות קטנות לאחת מסדרות האנימה הטובות ביותר בשנות ה-2010.
ננסי קופל
ננסי ג'יין קוֹפֶּל (באנגלית: Nancy Jane Kopell; נולדה ב-8 בנובמבר 1942) היא מתמטיקאית יהודייה-אמריקאית, פרופסורית באוניברסיטת בוסטון, שעוסקת בנוירולוגיה חישובית (computational neuroscience). היא משתמשת בשיטות מתמטיות לניתוח נתונים וסימולציה, כדי לגלות עקרונות חדשים של ויסות דינאמי במוח. קופל פיתחה שיטות חדשות בתאוריה האיכותית של משוואות דיפרנציאליות, והיא משתמשת בהן ובכלים ממוחשבים כדי לחקור את הדינמיקה של רשתות נוירונים. היא מתעניינת בעיקר בדינמיקה במוחם של יונקים ובתפקיד המקצבים המוחיים בתהליכי החשיבה. באמצעות ניסויים קליניים עבודתה הראתה את חשיבותם של המקצבים בעיבוד הסיגנלים (הממסרים) הנשלחים מאזור אחד במוח לאזור המטרה. מחקריה הובילו אותה לעיסוק במגוון מחלות שמקורן במוח (כגון מחלת הפרקינסון), שבהן המקצבים המוחיים הרגילים וההכרה משובשים.
ילדות והשכלה מוקדמת
ננסי קופל גדלה ברובע ברונקס בעיר ניו יורק, שם למדה בבית ספר ציבורי. במשפחתה היו נשים נוספות שעסקו במתמטיקה. היא אמה ואחותה הגדולה סיימו תואר ראשון במתמטיקה, ואביה היה רואה חשבון. בחטיבת הביניים היא נבחרה לקחת חלק בתוכנית שאפשרה לה לסיים שלוש שנות לימודים בשנתיים בלבד. בשנת 1959 סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון כריסטופר קולומבוס בניו יורק.
קריירה אקדמית
אחרי סיום התיכון קופל החלה ללמוד באוניברסיטת קורנל שבניו יורק. לאחר חודש אחד בקורס החשבון בקורנל היא נבחרה להשתתף בתוכנית למצטיינים במתמטיקה, שם הייתה האישה היחידה. במסגרת התוכנית היא לקחה קורסים מאתגרים, וברמה גבוהה של תואר שני. היא סיימה את התואר הראשון שלה בשנת 1963, בקורנל. לאחר מכן עברה אל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. שם, סיימה את התואר השני  בשנת 1965, ואת הדוקטורט בשנת 1967. באותה שנה החלה לעבוד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), ובשנת 1969 הצטרפה אל אוניברסיטת נורת'איסטרן שם הפכה לפרופסורית בשנת 1978. בשנת 1986 עברה אל אוניברסיטת בוסטון, שם המשיכה לעבוד.
קופל היא המייסדת השותפה והמנהלת של קבוצת מחקר בשם "מקצבים קוגניטיביים" (Cognitive Rhythms Collaborative), שכוללת יותר מעשרים מעבדות שעובדות בשיתוף פעולה כדי לחקור את הדינמיקות במוח ואת השפעות הקוגניטיביות שלהם.בנוסף על כך היא החוקרת הראשית בקבוצת הדינמיקות הנוירולוגיות (Neural Dynamics Group). כמו כן היא גם המנהלת השותפה של מרכז לנוירולוגיה חישובית וטכנולוגיה נוירולוגית בשם  "CompNet".
היא חברה באקדמיה הלאומית למדעים ובאקדמיה האמריקאית לאומניות ומדעים. כמו כן לאחרונה נבחרה להיות חברת כבוד בחברה המתמטית של לונדון (The London Mathematical Society), כבוד המוענק רק לשני מדענים מכל העולם כל שנה. במהלך הקריירה שלה, פרסמה קופל למעלה מ-200 מאמרים שפיטים.
מהומות הר הבית (2022)
מהומות הר הבית היו סדרת עימותים בין שוטרים ישראלים לפלסטינים וערביי ישראל ממזרח ירושלים שהתרחשו בהר הבית ובתוך מסגד אל-אקצא. העימותים החלו ב-15 באפריל 2022, בלילה שלפני ליל הסדר ה'תשפ"ב ובאמצעו של חודש הרמדאן, כאשר פרצו שוטרים למסגד אל-אקצא בהר הבית, כדי לעצור פלסטינים אשר אגרו אבנים וקרשים במסגד ויידו אבנים לעבר השוטרים ולעבר הכותל המערבי. במסגרת העימות נפצעו מעל ל-150 פלסטינים ובסך הכל נעצרו כ-400 פלסטינים. בסך הכל נפצעו כשלושה שוטרים ישראלים בעימות.
הפריצה לתוך המסגד עוררה סערה בקרב הציבור הערבי, ותגובות רבות בקרב הקהילה הבין־לאומית.
רקע כללי
בשבועות שלפני העימות גברה המתיחות בישראל ובשטחים. במהלך גל הטרור 2022 נרצחו 15 אזרחים ישראלים במתקפות טרור שונות שבוצעו על ידי פלסטינים (חלקם ערבים ישראלים), ובעקבות כך, צה"ל פתח במבצע שובר גלים, בו ביצעו כוחות צה"ל סדרת פשיטות ומעצרים באזור יהודה ושומרון, אשר במסגרתם נהרגו 27 מחבלים פלסטינים ועשרות נפצעו.
זמן קצר לפני העימותים במסגד אל-אקצא קבוצה דתית יהודית בשם "חוזרים להר" הודיעה כי בכוונתה להקריב קורבנות פסח בהר הבית במהלך חג הפסח. ב-14 באפריל נעצרו שישה מחברי הקבוצה שתכננו להקריב עז בהר הבית. לפי ה"ניו יורק טיימס" ברשתות החברתיות נפוצו שמועות לפיהן קיצונים יהודים מתכננים לנסות להגיע להר הבית בסוף השבוע.
מהלך האירועים
ב-15 באפריל 2022, בסביבות השעה 04:00 בבוקר המפגינים הפלסטינים החלו להפגין בקרבת מסגד אל-אקצא עם דגלי פלסטין ודגלי ארגון החמאס. לטענת המשטרה ההפגנות הפכו לאלימות כאשר המפגינים החלו ליידות אבנים לעבר הכותל וכמו גם החלו להדליק חזיזים, כאשר בתגובה לכך כוחות המשטרה החלו להשתמש בגז מדמיע ורימוני הלם נגד המפגינים. בהמשך המפגינים הפלסטינים יידו אבנים לעבר השוטרים וגרמו לפציעתם של שלושה שוטרים ישראלים. ברשתות החברתיות הופצו סרטונים ותמונות של המתפרעים דורכים עם נעליים על השטיחים בתוך המסגד ומחזיקים בידיהם אבנים ואף בקבוקי תבערה. לפי הדיווחים עימותים אלימים התקיימו גם בקרבת שער האריות.
בסביבות השעה 9:30 בבוקר כוחות המשטרה הישראלים נכנסו לאזור מתחם מסגד אל-אקצא, שם התבצרו חלק מהמתפרעים הפלסטינים. לטענת המשטרה המתפרעים הפלסטינים אגרו במקום אבנים אותם הם המשיכו ליידות על השוטרים.
לטענת הפלסטינים כוחות המשטרה הישראלים נכנסו למתחם אל-אקצא מיד לאחר שהמואזין ביצעה קריאת אד'אן, בעוד שלטענת משטרת ישראל כוחות המשטרה המתינו להיכנס למתחם עד לסיום התפילות. השוטרים פינו את המתפללים מהמסגד עם אלות משטרה. משטרת ישראל חסמה זמנית את שער שכם והגבילה את הכניסה לעיר העתיקה מהשערים האחרים של העיר העתיקה על מנת לוודא שגברים צעירים פלסטינים לא יורשו להגיע לאזור מתחם אל-אקצא באותה העת בעוד שנשים, גברים, אוכלוסייה מבוגרת וילדים פלסטינים הורשו להגיע לאזור מתחם אל-אקצא. כוחות המשטרה עזבו את מתחם אל-אקצא לאחר שש שעות והפעילות במסגד חזרה לשגרה בעקבות כן.
ארגון הסהר האדום הפלסטיני מסר כי 158 פלסטינים נפצעו בעימות, בעיקר מכדורי גומי, רימוני הלם ומאלות המשטרה. כ-470 אנשים נעצרו על ידי כוחות ישראליים במהלך העימות. ב-16 באפריל דווח כי 130 אנשים עדיין כלואים. 65 קטינים שוחררו בצווי הרחקה, ו-200 עצורים שוחררו לאחר שנחקרו על ידי רשויות החוק.
המשך המהומות וההסלמה הביטחונית בעקבות האירועים
15 באפריל – ביום העימות נערה פלסטינית דקרה ופצעה גבר בחיפה. בהמשך הודתה הנערה כי היא עשתה זאת "בתגובה להסתערות הישראלית על מסגד אל-אקצא".
מאות ערבים ישראלים באום אל-פחם ארגנו הפגנות נגד הפשיטה, כאשר חלק מאותן ההפגנות הסלימו להתפרעויות.
16 באפריל – למחרת העימות יידו מתפרעים פלסטינים אבנים על שלושה אוטובוסים בירושלים שנסעו לעבר הכותל המערבי. שבעה מנוסעי האוטובוסים נפצעו כתוצאה מכן. בנוסף לכך למחרת העימות כוחות משטרה ישראלים נכנסו שוב למתחם הר הבית בטענה כי ההמון הפלסטיני מנסה למנוע מכל מי שאינו מוסלמי להיכנס למתחם אל-אקצא. תשעה בני אדם נעצרו ולטענת החובשים הפלסטינים במקום כ-17 אנשים נפצעו בעימות זה. כמו כן, ניסיון דקירה ביישוב בית אל סוכל על ידי כוחות הביטחון.
17 באפריל – פרצו מהומות בהר במהלך חג הפסח ונמשכו בחלק מחול המועד, שהיה מקביל לרמאדן.
18 באפריל – רקטה שוגרה מעזה לעבר ישראל. ערוץ 12 דיווח כי הרשויות המצריות שכנעו את ארגון החמאס הפלסטיני לא לירות רקטות לעבר ישראל בתגובה לאירוע. עם זאת, ב-18 באפריל שוגרה רקטה לעבר ישראל. בתגובה, חיל האוויר תקף אמצעי לחימה של חמאס ברצועת עזה.
20 באפריל – רקטה נוספת שוגרה לעבר ישראל. בתגובה לכך החליט שר הביטחון לסגור את מעבר ארז לכניסת פועלים וסחורה. כמו כן, בצה"ל תקפו מתקנים צבאיים של חמאס ברצועת עזה. הותקף מתחם תת-קרקעי של חמאס שהכיל חומרים כימיים לייצור מנועים רקטיים, גם עמדות נ"מ הופצצו.
21 באפריל – בסביבות השעה 2:00 נשמעו אזעקות צבע אדום באזור שדרות וכיפת ברזל שיגרה ארבעה מיירטים, אך בהמשך צה"ל הודיע כי מדובר בהתרעות שהופעלו בשל זיהוי שגוי ונשמעו אחרי ירי קליעים. באותו יום הוחלט לסגור את הר הבית ליהודים, החל מ-22 באפריל ועד לסיום הרמאדן.
22 באפריל – ב-22 באפריל, שביעי של פסח ויום שישי, מאות פלסטינים התפרעו במהלך תפילת הפג'אר בהר הבית בירושלים. המשטרה הגיבה לאחר התפילה. היא השתמשה ברימוני הלם לאחר יידוי אבנים. אחד מהפלסטינים ירה זיקוקים, שפגעו בעץ בשטח הר הבית והביאו להצתתו. צוותים הוזעקו לכבות את השריפה. בתוך כך, חלק מהמתפללים במקום התעמתו עם המתפרעים ודרשו מהם להפסיק את המהומה. הם התפרעו גם במהלך תפילת הצהריים. השוטרים פיזרו אותם באמצעות גז מדמיע שנורה מרחפן. חלק מהמתפרעים היו רעולי פנים והניפו דגלי חמאס וירו זיקוקים לעבר כוחות הביטחון במקום. לפני פרוץ המהומות תועדו עשרות מתפרעים קוראים קריאות תמיכה במוחמד דף וביחיא סינואר.
25 באפריל – רקטה שוגרה מלבנון לעבר ישראל. צה"ל הגיב בירי ארטילרי.
28 באפריל – ביום הזיכרון לשואה ולגבורה, במהלך יציאת המוסלמים ממסגד אל-אקצא, החלו כמה עשרות פורעים להפר את הסדר ולהתעמת עם השוטרים, שהגיעו באמצעים לפיזור הפגנות.
29 באפריל – מהומות אלימות פרצו בהר הבית לאחר תפילת הבוקר במסגד אל-אקצא שבמתחם הר הבית. המתפרעים הערבים יידו אבנים לעבר כוחות הביטחון, שהשיבו בגז מדמיע ובכדורי גומי. אחת האבנים נחתה ברחבת הכותל אך לא היו נפגעים. הסהר האדום דיווח על שלושה פצועים.
4 במאי – המשטרה הודיעה כי למחרת תותר שוב עליית יהודים להר הבית. החמאס וארגונים פלסטיניים נוספים איימו באינתיפאדה אם יהודים יעלו להר.
5 במאי – ביום ד' באייר יום העצמאות, נפתחה מחדש הכניסה להר הבית ליהודים, אחרי 12 ימים בהם הדבר נאסר. עם הפתיחה התחדשו המהומות. בשעות הערב התרחש הפיגוע באלעד שבו נרצחו שלושה אזרחים. חמאס טען כי הפיגוע הוא תגובה לכניסת היהודים להר.
צעדות מחאה בישראל
איתמר בן גביר הקים לשכה פרלמנטרית זמנית בכיכר צה"ל.
קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט
קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט (24 בספטמבר 1704 - 29 באוגוסט 1763), היה נסיך ולדק ופירמונט בין השנים 1728–1763, ומפקד הצבא ההולנדי במלחמת הירושה האוסטרית.
ביוגרפיה
קרל אוגוסט נולד ב-24 בספטמבר 1704 בהנאו לפרידריך אנטון אולריך, נסיך ולדק וללואיזה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, בתם של כריסטיאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד וקתרינה אגתה, רוזנת ראפולשטיין.
קרל אוגוסט ניסה לכסות את הגירעונות הגדולים שהיו בנסיכות, אולם מאידך שיפץ והרחיב את טירת ארולזן. בנוסף התיר קרל אוגוסט כניסה של יהודים לנסיכות, ובלבד שיש להם סכום של 1,000 טאלר.
פרידריך פון דר היידטה
פרידריך פון דר היידטה (בגרמנית: Friedrich von der Heydte; 30 במרץ 1907 – 7 ביולי 1994) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות צנחנים במלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן היה גנרל בבונדסוור.
קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט
ביוגרפיה
במהלך מלחמת שבע השנים הייתה הנסיכות תחת כיבוש צרפתי, וטירת ולדק אף נהרסה בהפגזות. ב-29 באוגוסט 1763 מת קרל אוגוסט, ובנו פרידריך קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-19 באוגוסט 1741 התחתן קרל אוגוסט עם כריסטיאנה הנרייטה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקרולינה מנסאו-זארבריקן, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
פרידריך פון דר היידטה
לאחר המלחמה
פון דר היידטה שוחרר מהשבי ביולי 1947, ובשנת 1951 מונה לפרופסור למשפט חוקתי ובינלאומי באוניברסיטת מיינץ. בשנת 1954 מונה לפרופסור למשפט בינלאומי, משפט מינהלי כללי, ומדעי המדינה באוניברסיטת וירצבורג, ובנוסף גם עמד בראש המכון למשפט צבאי באוניברסיטת וירצבורג. משנת 1956 עד 1971 הוא היה חבר של המוסד לחוק בינלאומי, ומשנת 1961 עד 1965 הוא כיהן כחבר מועצת המנהלים של המוסד הגרמני לחוק הבינלאומי. במקביל לעיסוקו האקדמי, פון דר היידטה גם טיפח קריירה צבאית בבונדסוור, ובשנת 1962 הועלה לדרגת בריגדה-גנרל (מקביל לדרגת תת-אלוף בצה"ל) במילואים. לאחר פרישתו התגורר פון דר היידטה בלנדסהוט, וב-7 ביולי 1994 מת, והוא בן 87 שנים.
משה סופר (ערלוי)
רבי משה סופר (קרוי גם על שם חיבורו היד סופר; כ"ה באייר ה'תרמ"ה, 1885 – כ"א בסיוון ה'תש"ד, 1944) היה דיין באגר (ערלוי) שבהונגריה, ומחבר שו"ת "יד סופר", דור רביעי לחת"ם סופר.
קורות חיים
משה סופר נולד בכ"ה באייר ה'תרמ"ה (10 במאי 1885) לרבי שמעון סופר, רב העיר ערלוי ומחבר ספר "התעוררות תשובה", בנו של ה"כתב סופר". אמו, מלכה אסתר הייתה בתם של רבי שלמה זלמן שפיצר, רב קהילת שיפשוהל בווינה ומחבר הספר "תיקון שלמה" וגיטל, בתו של החתם סופר (אביו ואמו היו בני דודים).
בשנות בחרותו התפרסם כעילוי, הרב מרדכי לייב וינקלר, מחבר הספר "לבושי מרדכי" העיד עליו כי הוא בקיא בתלמוד בבלי, בתלמוד ירושלמי, בספרי הראשונים והאחרונים. באותן שנים הוסמך להוראה על ידי כמה רבנים.
הרב סופר נישא לטושנא, בתו של הרב משה יוחנן שיינפלד, רבה של מיהליפלווא. לאחר נישואיו היה סמוך שלוש שנים על שולחן חותנו. עם פטירת חותנו רצו תושבי העיירה מיהליפלווא להכתירו כרב, אך הוא לא הסכים ודחף להכתרת גיסו רבי בנימין שיינפלד.
לאחר מכן חזר סופר לעיר מולדתו ערלוי, התפרנס ממסחר עד שהפסיד את כל כספו בבורסה ולכן ביקש להתמנות לדיין בבית הדין שבערלוי. על אף שכבר הוסמך לרבנות בבחרותו, בחר להבחן שוב אצל שלושה רבנים נוספים.
בשנת ה'תש״ד, עם פלישת הגרמנים להונגריה במלחמת העולם השנייה, גירשוהו הנאצים עם כל משפחתו, בין כל תושביה היהודים של ערלוי, לאושוויץ. בכ"א בסיוון תש״ד (12 ביוני 1944) הוא נרצח יחד עם אביו רבי שמעון, אשתו וארבע בנותיו באושוויץ.
צאצאיו
לרבי משה סופר נולדו שישה ילדים:
ארווין צ'רגף
ארווין צ'רגף (באנגלית: Erwin Chargaff, 1 באוגוסט 1905 – 20 ביוני 2002) היה ביוכימאי יהודי-אמריקאי. כיהן כפרופסור לביוכימיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קולומביה, חבר הסגל שם במשך כ-40 שנה.
נודע בעיקר כמגלה חוקי שרגף, שהוליכו בהמשך לגילויו של מבנה הסליל הכפול של ה-DNA. כשג'יימס ווטסון ופרנסיס קריק זכו בפרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה בשנת 1962, בשל גילוי מבנה ה-DNA, רבים טענו שצ'רגף צריך היה לקבל את הפרס יחד עימם.
זוכה המדליה הלאומית האמריקאית למדעים בשנת 1974.
קורות חיים
צ'רגף נולד ב-1905, להורים יהודים בצ'רנוביץ, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום באוקראינה. אביו, הרמן (1870–1934) היה בנקאי יהודי ממוצא ספרדי, בעלים של בנק פרטי קטן, אמו רוזה (לבית זילברשטיין) (1878-1943). הייתה לו אחות אחת צעירה ממנו. כשהיה צ'רגף בן חמש ירד אביו מנכסיו עקב מעילה של עובד בבנק שלו, אבל עדיין תנאי החיים הכלכליים בהם גדל היו לא רעים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, כשהיה בן תשע, ברחה המשפחה מאימת צבא האימפריה הרוסית, מצ'רנוביץ לווינה.
למד בבית ספר תיכון יוקרתי בווינה, ה-Maximiliansgymnasium והצטיין בעיקר בלימודי שפות, צ'רגף שלט בלא פחות מ-15 מהן. בגיל 18 החל ללמוד כימיה באוניברסיטת וינה, כאשר סיבותיו לבחירת מקצוע זה דווקא, היו שתיים: א. הוא לא ידע דבר על המקצוע, מדעים לא היו חלק ממקצועות הלימוד בגימנסיה האוסטרית. ב. היה לו דוד עשיר בעל בתי חרושת לכוהל והוא סבר שיוכל לעבוד ככימאי אצל הדוד.
סיים את הדוקטורט ב-1928 בהנחיית פריץ פייגל, אף הוא יהודי ואז, עקב המחסור במקומות עבודה בווינה של אותה תקופה נסע לארצות הברית. במשך שנתיים שימש כעמית מחקר במחלקה לכימיה אורגנית של אוניברסיטת ייל. בתקופה זו גילה שתי חומצות שומן רוויות (Branched chain fatty acids) חדשות וחקר את חיידק השחפת. כמו כן, בתקופה זו, בספטמבר 1929 נישא לוורה ברוידו, חברתו עוד מימיו באוניברסיטת וינה.
ב-1930 חזר לאירופה כעמית מחקר האחראי ללימודי הכימיה במחלקה לבקטריולוגיה ובריאות הציבור של אוניברסיטת ברלין. הוא עבד שם שלוש שנים בלבד, בטרם סולק מהאוניברסיטה בשל יהדותו, על ידי הנאצים שעלו אז לשלטון בגרמניה.
ברח לפריז ושם במשך כשנתיים היה עמית מחקר במכון פסטר ואז, ב-1935 היגר סופית לארצות הברית. אמו, שנשארה מאחור בווינה, על אף מאמציו להביאה לארצות הברית (אביו נפטר עוד ב-1934), נרצחה על ידי הנאצים ב, ב-1943.
עם הגיעו לניו יורק התקבל צ'רגף כחבר סגל זוטר במחלקה לביוכימיה של אוניברסיטת קולומביה ובה הוא המשיך במשך כמעט ארבעים השנים הבאות, עולה בהדרגה בסולם הדרגות האוניברסיטאי, עד שכיהן בשנים 1970–1974 כראש המחלקה. עם זאת, את הפרופסורה המלאה הוא קיבל רק ב-1952, שנתיים אחרי שפרסם את תגליתו בנוגע לחוק צ'רגף הראשון.
הוא פרש מההוראה בקולומביה בהגיעו לגיל 69, ב-1974 ובמשך 18 השנים שלאחר מכן, עד גיל 87 ב-1992 המשיך במחקריו במסגרת בית חולים רוזוולט, חלק ממערכת הבריאות של בתי החולים הר סיני הניו יורקית.
וורה צ'רגף נפטרה ב-1995 ושבע שנים אחריה נפטר גם ארווין צ'רגף והוא בן 97. הם השאירו אחריהם בן אחד.
חוקי שרגף
צ'רגף החל בחקר חומצות הגרעין ב-1944 וחוק צ'רגף הראשון פורסם על ידו ב-1950. לפי חוק זה, כמות האדנין והתימין ב-DNA, זהה וכך גם כמות הציטוזין והגואנין. החוק הזה היה השלב הראשון שהוליך למסקנה, שה-DNA מורכב משני זוגות בסיסים ולא סתם ארבעה בסיסים. עד צ'רגף סברו החוקרים שכמות כל אחד מארבעת הבסיסים, זהה. תגלית זו הייתה אבן דרך חשובה בגילוי מבנה הסליל הכפול של ה-DNA אותו הוכיחו בהמשך ג'יימס ווטסון ופרנסיס קריק.
חוק צ'רגף השני אומר שכמות כל זוג בסיסים ב-DNA משתנה על פי סוג בעל החיים. שונות מולקולרית זו הפכה את ה-DNA למועמד מתאים לשאת מטען גנטי.
פרסים ואותות כבוד
בניגוד לפרס נובל שנמנע ממנו, לדעתו שלא בצדק, פועלו של צ'רגף זכה להכרה בזכות הרבה מאוד פרסים ואותות כבוד אחרים, ביניהם:
כתיבתו
צ'רגף כתב במהלך הקריירה המדעית הארוכה שלו מעל ל-500 מאמרים מקצועיים, וכן מס' רב של ספרים, ובהם:
Votecastr
Votecastr היא חברת סטרט-אפ אמריקאית, אשר הוקמה ב-2016 ומטרתה היא לפרסם ולהכין מדגמים וסקרים ב.
ב-10 בספטמבר 2016, החברה קיבלה חשיפה לציבור הרחב בעזרת הניו יורק טיימס על כתבה שכתב ידי ניק קוראסאניטי, בכתבה אף פורסם כי אתר האינטרנט החינמי, סלייט ישתף פעולה עם החברה במערכת הבחירות.
בסביבות השעה 18:00 ביום הבחירות חזו חזתה החברה ניצחון של המועמד הרפובליקני, דונלד טראמפ באיווה, אוהיו ופנסילבניה וגם את ניצחונותיה של המועמדת הדמוקרטית, הילרי קלינטון בקולורדו, ניו המפשייר ונבדה, עם זאת החברה טעתה ולא חזתה את הניצחונות של טראמפ בפלורידה ובוויסקונסין.
לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 פרסמה החברה סקר, הסקר היה בשיתוף פעולה עם סוכנות הידיעות "Associated Press" ותוצאותיו היו כי חרף המשבר הכלכלי והמשבר הבריאותי שעוברים אזרחי ארצות הברית הם חושבים כי אף אחד מהמועמדים (לא דונלד טראמפ ולא ג'ו ביידן) יכולים להיות בחירה הטובה לנהל את המשברים האלו בצורה טובה.
אזרחי ארצות הברית מתמודדים עם משבר בריאותי וכלכלה שניזוקה באופן קשה, אך אף מועמד לנשיאות לא נתפש כבחירה הברורה לנהל את שתי הסוגיות – כך על פי הסקר הארצי VoteCast של סוכנות הידיעות Associated Press.
Smelly Cat
Smelly Cat (בעברית: חתול מסריח, בנטפליקס תורגם לחתולוני מסריחולי) הוא שיר קומי מתוך הסיטקום האמריקאי חברים (1994–2004), שבוצע במקור על ידי השחקנית האמריקאית ליסה קודרו. השיר נכתב על ידי קודרו, יחד עם שניים מכותבי עלילת הסדרה, אדם צ'ייס ובטי בורנס, והמוזיקאית כריסי היינד עבור דמותה של הראשונה, פיבי בופה, ומופיע לראשונה בפרק השישי בעונה השנייה של התוכנית, "The One with the Baby on the Bus". היינד התארחה בפרק כזמרת שנשכרה להחליף את פיבי כמוזיקאית הבית של בית הקפה סנטרל פרק, ובסופו של דבר למדה מפיבי לשיר את Smelly Cat. בורנס התכוונה במקור לכתוב את השיר על כלב, ולבסס אותו על כלבת המחמד שלה גאודה, אך בסופו של דבר החליטה ששיר על חתול יהיה מצחיק יותר.
לאחר הופעת הבכורה שלו, פיבי המשיכה לשיר לעיתים קרובות את Smelly Cat לאורך עשר שנות הסדרה, ובכמות הרבה ביותר במהלך העונה השנייה של התוכנית, כאשר השיר הפך לראנינג גאג, ולמרכיב בולט מדמותה של פיבי. הפופולריות של השיר גדלה בקרב המעריצים, עד לנקודה בה הם ביקשו שהוא ייצא כרצועה באלבום. קודרו והפריטנדרס, בדמותם של "פיבי בופה וכדורי השיער", הקליטו גרסה מעודכנת של השיר, ששמה "Smelly Cat Medley", לאלבום הפסקול הרשמי של הסדרה, Friends Again. מבחינה מוזיקלית, Smelly Cat הוא שיר פופ אקוסטי על חתול שעבר התעללות והוזנח על ידי בעליו, בעקבות ריחו.
רקע וכתיבה
"Smelly Cat" הוזכר לראשונה בפרק השישי של העונה השנייה, "The One with the Baby on the Bus" (שנת 1995), שגם אותו כתבה בורנס. היינד (סולנית להקת הרוק הפריטנדרס) התארחה בפרק, בתפקיד סטפני שיפר, זמרת מקצועית שנשכרה במקור להחליף את פיבי כמוזיקאית הבית של סנטרל פרק, ובסוף הפרק למדה מפיבי את השיר. היינד הסכימה להשתתף בסדרה, כאשר התוודעה לפופולריות בה זכתה בארצות הברית. קודרו תיארה את הכתיבה עם היינד כ"מדהימה". המבקרים מאמינים כי הופעת האורח של היינד הובילה לגדילה במכירות גרסת הכיסוי של הפריטנדרס לשיר "Angel of the Morning", אותו ביצעה היינד בפרק.
Smelly Cat הפך פופולרי יותר ויותר בקרב מעריצי התוכנית, ששלחו מכתבים למפיקים וביקשו שיפרסמו את השיר באלבום. לאחר שהתוודע לפופולריות של השיר, האווי קליין מחברת רפרייס רקורדס, הביע עניין בפיתוח אלבום קונספט שיתבסס סביב "Smelly Cat", כהמשך לאלבום הקודם של הסדרה, אך לא הוחלט האם קודרו תשתתף בפרויקט. גרסה מעודכנת של השיר, ששמה "Smelly Cat Medley" פורסמה בסופו של דבר באלבום הפסקול "Friends Again" (שנת 1999), בביצוע פיבי בופה ו-The Hairballs. הרצועה היא שילוב קטעים של השיר מפרקים שונים. על אף שבעטיפת האלבום מופיעים כל ששת חברי הקאסט הראשי של הסדרה - קודרו, ג'ניפר אניסטון, קורטני קוקס, מאט לה-בלאנק, מת'יו פרי ודייוויד שווימר, קודרו הייתה היחידה שזכתה לקרדיט עבור אחד השירים.
הופעה בסדרה
Smelly Cat הוא אחד ממספר שירים שפיבי כתבה וביצעה בסדרה. בפרק "האחד עם התינוק באוטובוס" (The One with the Baby on the Bus) מתוך העונה השנייה, פיבי מזכירה לראשונה את השיר לרייצ'ל גרין (ג'ניפר אניסטון) בשיחה. תחילה, אמור השיר היה להיות פחות פופולרי בקרב הקהל. בסוף הפרק, סטפני ופיבי יושבות בספת בית הקפה, כאשר הראשונה לומדת מהאחרונה לנגן את השיר, אם כי מתקשה לבצע אותו לטעמה של פיבי. Smelly Cat זכה לפופולריות ובוצע מספר פעמים נוספות במהלך עשר העונות של הסדרה, בעיקר על ידי פיבי, במקומות שונים ובגרסאות שונות. אף על פי שבמקור נועד להיות בדיחה חד פעמית, הכותבים המשיכו להעלות דרכים לשלב את השיר בסדרה, ויצרו קווי עלילה שונים אשר סובבים סביבו. כותבת הספר "I'll Be There for You: The One about Friends", קלסי מילר, אישרה שהשיר היה למבוצע ביותר בעונה השנייה של התוכנית, כאשר פיבי שרה אותו בסנטרל פרק באופן קבוע. בסופו של דבר, הפך השיר לאחד מהראנינג גאגס הנפוצים ביותר בתוכנית. השיר מבוצע גם בפרק "The One Where Eddie Moves In" מתוך העונה השנייה, בו פיבי מנסה להקליט ביצוע מקצועי לשיר באולפן הקלטות, ומתקשה להקליט את השיר עם זמרי רקע. פיבי מצלמת בסופו של דבר קליפ לשיר, ומגלה שלהפתעתה, שינו באולפן ההקלטות את קולה, והחליפו אותו בדיבוב של זמרת מקצועית. קולה של הזמרת המקצועית דובב על ידי הזמרת האמריקאית אליזבת דיילי. תחילה, הייתה בטוחה פיבי שהיא זו שמבצעת את השיר בהקלטה הסופית. לאחר שהתוודעה לדיבוב קולה, פיבי בסופו של דבר מרחמת על הזמרת האלמונית. בהמשך, בוצע השיר בפרק "The One with Phoebe's Ex-Partner" מהעונה השלישית, בו לסלי (אותה משחקת דיילי), זמרת שאיתה נהגה פיבי להופיע, מציעה לשלוח את "Smelly Cat" להיות ג'ינגל לפרסומת של ארגז חול לחתולים. בסופו של דבר פיבי מסרבת להצעה, אך לסלי מוכרת את השיר ללא רשותה של פיבי, מה שהוביל אותה לכתוב את השיר "Jingle Bitch" על לסלי. המוצר נקרא על שם השיר, "Smelly Cat". בהמשך, מבצעת פיבי את השיר כדואט עם רוב, אותו שיחק המוזיקאי כריס אייזק. פיבי מבקרת את ביצועו לשיר, ומציעה שהזמר יימנע מלשלב את סגנון היודל הידוע שלו, ויחליף אותו ב-"תו גברי יותר". בפרק אחר, פיבי מעודדת את חבריה להשתתף בביצוע השיר בהופעה בסנטרל פרק, כאשר כל אחד מהם שר שורה אחת, למעט רוס גלר (שווימר), כיוון שלא נותרו לו שורות.
בפרק "The One with Joey's Bag" (בעברית: התיק של ג'ואי) מהעונה החמישית, אביה של פיבי, פרנק בופה, שנטש אותה ואת אחותה, מספר לפיבי שנהג לשיר לה שיר ערש בשם "Sleepy Girl", שחולק את אותה המנגינה עם "Smelly Cat", ביסוס נוסף של השיר כהיבט מהותי בסיפור חייה של פיבי. עם זאת, סם אשורסט מ-דיגיטל ספיי זיהה זאת כחור בעלילה, שכן פיבי הסבירה בעבר כי אביה נטש אותה עוד לפני שנולדה, ולכן הוא לא יכול היה להיות נוכח כדי לשיר לה את השיר. אשורסט הסבירה כי ייתכן שפיבי רצתה לשמור על זכויות היוצרים לשיר המפורסם ביותר שלה, ובחרה לשקר על המלחין שלו. לדברי רייצ'ל שטיינברג מרדיו טיימס, "Smelly Cat" בוצע בסך הכל תשע פעמים במהלך הסדרה. בניו זילנד הראלד תואר השיר כ-"ההמנון האקוסטי של פיבי שהדהד לאורך כל הסדרה". לאחר סיום צילומי הסדרה בינואר 2004, נערכה מסיבה לשחקנים ולצוות ההפקה במלון פארק פלאזה בלוס אנג'לס, בה הוגש קוקטייל על שם השיר. הגרסה המלאה של הקליפ נכללה במהדורת ה-DVD של הסדרה.
הרכב
הביצוע הראשון של קודרו ל-"Smelly Cat" תואר כ"עממי, אקוסטי". ב-Toronto Star כונה השיר "בלדת גיטרה ייחודית". לדברי רייצ'ל פייג' מ-HelloGiggles, גרסת הקליפ של השיר היא מעין רמיקס של שנות ה-90. "Smelly Cat" בנוי משלושה אקורדים - E, A ו-D, אם כי פיבי לעולם לא מתייחסת לאקורדים בשמותיהם המסורתיים. השיר מורכב מלחן פשוט ומילים הומוריסטיות, כאשר קומדי סנטרל תיארו את שירתה של קודרו כ"מתוחה".
רייצ'ל סיימון, כותבת מטעם Bustle, סיכמה את הרצועה כשיר על "חתול בעל ריח רע שלא אהוב על ידי הסביבה בגלל הריח שלו". פזמון השיר מתחיל ב-"?Smelly cat, smelly cat, what are they feeding you" (חתול מסריח, חתול מסריח, במה הם מאכילים אותך?), וממשיך ב-"Smelly cat, smelly cat it's not your fault" (חתול מסריח, חתול מסריח, זו לא אשמתך). הבית הראשון מתחיל ב-"It may not be a bed of roses/ but you're no friend to those with noses" (זה אולי לא מצע של ורדים/ אבל אתה לא חבר של אלו שיש להם אף). בת' צ'רי מ-NME, מאמינה כי השיר "מחנך את העולם על מצוקת החתולים המסריחים בכל מקום". סיארה נייט מג'ו רואה את מילות הפזמון של השיר כמילים האייקוניות ביותר שלו.
סופיה ריזי מ-Classic FM הסכימה כי לשיר "יש מסר עמוק ומשמעותי בבסיסו". בהתייחס לשורה "במה הם מאכילים אותך?", מלורי שלוסברג הסבירה למעריצים כי "ייתכן שלעולם לא נדע את התשובה לשאלה מוזיקלית פילוסופית עמוקה זו". מעולם לא נחשף איך או מדוע החתול מריח רע, או במה בעליו מאכילים אותו. קודרו אישרה כי לא ידוע במה מאכילים את החתול, אם כי הסבירה שההסכמה הכללית היא שהאוכל של החתול הוא עיקר הגורם לריחו. גם מין החתול לא ידוע.
ביקורות ופופולריות
הביקורות על Smelly Cat היו חיוביות בדרך כלל. ג'ו סייר מקוסמופוליטן סקר את הפרק "The One with the Baby on the Bus" כ"פרק מדהים ... שם Smelly Cat מוצג לראשונה". בניוזוויק כונה השיר "אגדי". באתר מדיום נכתב כי השיר "הפך לחלק בלתי ניתן להסרה מהאישיות של פיבי". מלודי ל. גו מ-Toronto Star טענה כי Smelly Cat הוא "השיר הטוב ביותר שהושמע אי פעם בחברים", ואילו ב-RTÉ.ie הוכרז שהוא אחד הרגעים הגדולים ביותר של הסדרה. גרג גילמן מ-TheWrap תיאר את השיר כ-"מטופש להפליא". לורה מק'קלן מ-Taste of Country ראתה את השיר "כאחד מלהיטי הקפה המוזרים ביותר של פיבי". איליזה ליפריינג מ-Ad Age סקרה את אחד מהביצועים של פיבי לשיר כ"אחת הסצנות הבלתי נשכחות מהסדרה". בטי שימאבוקורו מ-Honolulu Star-Advertiser תיארה את השיר כ"אגדי על חוסר הטון שלו והתמזגותו עם האישיות של פיבי", והציע למעריצים להתנחם בעקבות סיום התוכנית בלשיר את השיר. לעומת זאת, כתב Wired, טרוויס ריילי תיאר את השיר כ"נוראי", ואילו העיתונאית ג'ניפר פריי מוושינגטון פוסט, תיארה את הביצועים לשיר כ"מכאיבים".
ב-דיגיטל ספיי דורג השיר בין "12 הרגעים המדהימים ביותר של פיבי". סמי ניקאלס, כתב מטעם HelloGiggles, מאמין ש-Smelly Cat ייכנס לספרי ההיסטוריה כ-"שיר הטוב ביותר על חיית מחמד מסריחה". מדיסון מאלון קירשר מ- Business Insider כתבה כי "Smelly Cat" הקדים את האינטרנט כמם ויראלי בכך שהוא "הפך לאבן בוחן תרבותית שמצוטטת וחוזרת לעיתים קרובות על ידי מעריצי התוכנית". ויקטוריה דוסון הוף מ-Elle הבחינה כי השיר מאיים "לבטל את מקומו של I'll Be There For You כשיר הפופולרי ביותר של חברים", והסבירה כי המעריצים עדיין מתקשים "להוציא את זה מהראש", כמעט 20 שנה אחרי שהשיר יצא. רייצ'ל סיימון מ-Bustle הסכימה ש-"Smelly Cat" מתחרה בשיר הנושא כ"אחד הרגעים המוזיקליים הבלתי נשכחים של התוכנית". ג'סיקה רודן מ-CinemaBlend מייחסת את הפופולריות של השיר למספר עלילות שביססו את השיר כהיבט חשוב בחייה של פיבי, ובסופו של דבר הפכו "מושרשים בסיב התרבותי של הסדרה". אלן סקוט מקוסמופוליטן תיארה את השיר כ-"מפואר" ו-"אייקוני", שכל מעריץ אמיתי מכיר את מילותיו. לעומת זאת, לינדזי וובר ממגזין ניו יורק טענה כי Smelly Cat "מוגזם", והאמינה שהוא פחות טוב משיריה האחרים של פיבי.
הופעות חיות וגרסאות כיסוי
קודרו בדרך כלל נמנעה מלבצע בשידור חי את השיר מסיבות שונות, אף על פי שנשאלה על כך פעמים רבות על ידי המעריצים. השיר קם לתחייה מחדש בשנת 2009, כאשר רמיקס דאנס לשיר החל להתפשט באינטרנט. לאחר שנודע לו על הרמיקס, אמרה קודרו "אני לא יכולה לחכות לשמוע אם זה טוב". בספטמבר 2009 ביצעה קודרו את Smelly Cat בהופעה חיה עם השחקנית קורטני קוקס, אשר גילמה את מוניקה גלר בחברים, במהלך מופע הצדקה Rock A Little, Feed A Lot. במקור, הופיעה קודרו כדי להציג את המוזיקאית שריל קרואו, אם כי הקהל עודד אותה לשיר במקום זאת את Smelly Cat. קודרו הזמינה אז את קוקס להצטרף אליה להופעה, שבגינה פועלי הבמה סיפקו לקודרו גיטרה על פי בקשתה של קוקס. ההופעה זכתה לאהבה רבה מהקהל. במגזין Hello! התבדחו והסבירו כי "לשיר בתווים הנכונים לא הייתה ממש דאגה [לשחקניות] אם הן רוצות שההופעה תשקף את כישרונותיה המוזיקליים המפוקפקים של דמותה של ליסה", בעוד שאשר באיו מהאתר Inquisitr טען כי הדואט "מביך". ההופעה הייתה לביצועה היחיד לשיר של קודרו למספר שנים.