cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אבשלום כהן
ביוגרפיה
כהן נולד ב-1928 ליוחאי ויונה בתל אביב, בן זקונים למשפחה בת חמישה ילדים, להורים ילידי תימן. אביו נולד בתימן, למד בביירות ועלה בגיל 17 לארץ ישראל. דודתו מצד אמו, היא סבתו של יהודה קיסר. למד בבית הספר תל נורדאו. בבית המשפחה לא היה רדיו והוא הקשיב לשירים שהתנגנו בפטיפון של השכנים. אביו נפטר כשהיה בן 12. למד נגינה בפסנתר אצל אחותו של נחום נרדי. משנות ה-40 המאוחרות פעל כפזמונאי, מלחין וזמר עברי בארץ. מפזמוניו המפורסמים: שיר הילדים הפופולרי "עגלה עם סוסה" (1944), ששרה יפה ירקוני, "הסבתא בנגב" ("אני והסבתא"), שבו מספרת הסבתא לנכדה על ימיה כלוחמת פלמ"ח, "על חוף אילת" (שניהם בביצוע ירקוני), "השוק השחור", על השוק השחור בתקופת הצנע, ששר ישראל יצחקי ואחר-כך הכל עובר חביבי, "מחול הכרם", "שבת במחנה" (1955), "לונה פארק" (שמאוחר יותר שימש את ישראל יצחקי לשירו "אבא'לה בוא ללונה פארק").
בשנת 1955 הגיע לניו יורק בעקבות הזמנתו של ג'ק טורצינר, נשיא ההסתדרות הציונית של אמריקה. בקיץ 1956 התבקש לשמש כמנהל המוזיקלי במחנה הקיץ של "יהודה הצעיר". שם חיבר את השיר "שבת במחנה", שהפך להמנון המחנה. באותה שנה נישא לאסתר יהודייה-אמריקאית. מאוחר יותר עבר לקליפורניה, שם הועסק כמורה וחזן בבית כנסת רפורמי. הוא חיבר מנגינות לפרקי תפילה כמו "אדון עולם", "מי כמוך", "בישיבה של מעלה" ואחרות. למד בסמינר למורים והיה מורה בבתי ספר יהודיים. התגורר עד שנותיו האחרונות בלוס אנג'לס. ב-17 במאי 2017 פרסם את שירו האחרון "באפס כוחות" בעמוד הפייסבוק שלו.
אבשלום כהן נפטר בגיל 89 לאחר מאבק במחלה חשוכת מרפא. הותיר אחריו את גרושתו אסתר (אסתי) ושני בניו, רוני (מוזיקאי ומורה) ויונתן (מוזיקאי וסופר).
שבזי (סרט)
שבזי הוא סרט באורך מלא המבוסס על סדרת הדרמה "המונה דופק", בבימויו של יקי יושע, יוצר הסדרה. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1997.
תקציר העלילה
דני, נהג מונית, גר בדירת חדר בשבזי, שכונה מתפוררת, בה מצויים גם מסוממים חסרי בית, שמצאו מחסה בבניינים נטושים. בשבזי שלוש חנויות מכולת, שתי תחנות סמים ודיסקוטק אחד.
דני פוגש בגידי, חבר מהצבא שהדרדר לסמים והפך חסר בית. גידי מנסה לספר לדני על משהו אפל ומסוכן שקורה בשבזי, אבל הוא יותר מדי מסומם ומבולבל. למחרת גידי נרצח. המשטרה מאבדת עניין בתיק הרצח של עוד נרקומן אחד משבזי ודני מחליט למצוא את הרוצח בעצמו.
מה שנראה בתחילה כמלחמת כנופיות סמים בביבים של השכונה, מתברר כרחיצת ידיים משותפת של אנשי-חוק ופורצי-חוק. דני מצליח להסגיר את האחראים, וכאשר מסע הצלב שלו מסתיים הוא מסיר את שריונו, הזמני, בדירת החדר שלו, אביר שניצח ולא הרוויח מאום.
פלוגר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
כלוב פאראדיי
כלוב פאראדיי (באנגלית: Faraday cage) הוא מתקן שמונע משדות חשמליים מלחדור לתוכו. הפיזיקאי הניסיוני הבריטי מייקל פאראדיי היה הראשון שבנה כלוב שכזה ב-1836.
פאראדיי הבין כי כל מה שנמצא בחלל הפנימי המוקף לגמרי במוליך יהיה "מוגן" מהשפעתם של שדות אלקטרומגנטיים מחוץ למוליך (כתוצאה מחוק גאוס, השדה החשמלי בתוך מוליך מתאפס). פאראדיי בנה חדר המצופה ביריעות אלומיניום ומיקם בתוכו אלקטרוסקופ. המכשיר הוסיף למדוד מטען חשמלי אפסי בתוך החדר גם כשקירותיו הופגזו במטענים שחולל פאראדיי.
הפיזיקאי האיטלקי ג'ובאני בטיסטה בקריה חזה עוד במאה ה-18 את שפאראדיי הצליח להוכיח.
עקרון פעולה - תיאור פיזיקלי
ניתן להבין את פעולתו של כלוב פאראדיי אם נתאר לעצמנו שהשדה החיצוני גורם להיווצרותו של התפלגות מטען במעטפת הכלוב אשר יוצרת שדה חשמלי זהה בגודלו והפוך בכיוונו לשדה החיצוני. שני השדות מבטלים האחד את השני.
מקרה אידיאלי
עקרון הפעולה הפיזיקלי של כלוב פאראדיי ניתן לתיאור על ידי מערכת של מוליך אידיאלי סגור וחלול, החוסם נפח ריק מחומר ובפרט ממטען חשמלי. בחומר מוליך נושאי המטען (לרוב אלקטרונים) חופשיים לנוע, ולכן כל התפלגות מטען בו - כתוצאה משדה חיצוני כלשהו בסביבתו - תיווצר אך ורק על שפת המוליך. במילים אחרות - לא תיתכן צפיפות מטען נפחית במוליך. לכן, מחוק גאוס נובע כי השדה החשמלי במוליך חייב להתאפס:. לפיכך, הפוטנציאל החשמלי במוליך הוא קבוע. כמו כן, בנפח החסום מתקיימת משוואת לפלס:. פתרון המשוואה עבור תנאי השפה שמקנה המוליך (בעל הפוטנציאל הקבוע) הוא: הפוטנציאל בנפח החסום קבוע גם הוא, ושווה לזה במוליך. מכאן, לפי הקשר:, השדה בתוך הנפח מתאפס, ללא קשר לשדה החיצוני בסביבה החיצונית של המוליך.
מקרה כללי
עבור כל מקרה מורכב יותר (לא אידיאלי) ההתנהגות האיכותית של התופעה נשמרת, אך נוצרים אי-דיוקים בתופעות המתוארות במקרה הפשוט. בפרט, כתוצאה מכך ניתן לעיתים למדוד בכל זאת השפעה של שדה חיצוני בתוך החלל העטוף על ידי המוליך.
כך למשל, תיאור התופעה עבור קיום של גל אלקטרומגנטי בסביבת המוליך נשמר באופן איכותי, אך "בידוד" הכלוב תלוי מאוד במספר גורמים - העיקריים בהם הם ההתנגדות החשמלית של המוליך, עוביו, קיום "חורים" במעטפת שהוא יוצר וגודלם (ביחס לסדר גודל אורך הגל). מסיבה זו, ניתן לעיתים לקלוט ולשדר מידע ממכשיר סלולרי בתוך מעלית (אם כי האיכות ירודה לרוב, בדיוק בשל תופעה זאת).
שבזי
שבזי הוא שם משפחה יהודי שמשמעותו היא "יוצא שבז" (ישוב בתימן).
מנטיניאה
מנטיניאה (ביוונית עתיקה: Μαντίνεια) הייתה עיר יוונית במרכז הפלופונס, מתקופת יוון הקלאסית. העיר הייתה שדה מלחמה שבו נערכו שני קרבות היסטוריים מכריעים בין ספרטה לאויביה.
הקרב הראשון, בשנת 418 לפנה"ס, נערך בין הספרטנים לבין ארגוס, אתונה, ארקאדיה, ובנות בריתם, במהלך המלחמה הפלופונסית. הקרב הסתיים בניצחונה של ספרטה, ושבירת כוחה של ארגוס.
הקרב השני נערך בשנת 362 לפנה"ס בין ספרטה ובין תבאי ובנות בריתם. הכוחות התבאיים, בהנהגתו של אפמינונדס נחלו ניצחון, אך אפמינונדס נהרג בקרב, ועם מותו כוחה של תבאי נשבר.
שבע שניות
שבע שניות (באנגלית: Seven Seconds) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית, המבוססת על הסרט הרוסי המייג'ור, שנכתב ובוים על ידי יורי ביקוב. הסדרה נוצרה על ידי וינה סוד (יוצרת סדרת דרמת הפשע, ההריגה) ועלתה לשידור לראשונה ב-23 בפברואר 2018 בנטפליקס.
בעקבות כיכובה בסדרה, רג'ינה קינג זכתה בפרס אמי בקטגוריית השחקנית הראשית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט.
עלילה
פיטר ג'בלונסקי, שוטר מהגזע הלבן, פוגע לא במכוון ופוצע את ברנטון בטלר, נער אפרו-אמריקאי בן 15 מג'רזי סיטי. ג'בלונסקי קורא לזירת התאונה לחבריו השוטרים. הם מניחים שברנטון מת וכתוצאה מכך מפקד הצוות וחבריו מטייחים את התאונה. בלש ותובעת מנסים לפענח את המקרה כאשר ברקע פורצת מתיחות בין הגזעים של העיר.
ראש שירותי בריאות הציבור של ארצות הברית
ראש שירותי בריאות הציבור של ארצות הברית, (המנתח הכללי של ארצות הברית) הוא ראש מערך התפעול של חיל בריאות הציבור האמריקאי (United States Public Health Service Commissioned Corps) ובכך הוא נשמש כדובר המוביל בנושאי בריאות הציבור בממשל הפדרלי של ארצות הברית.
ראש שירותי בריאות הציבור הנוכחי הוא סגן האדמירל ויווק מרת'י.
אחריות
הממונה על ראש שירותי בריאות הציבור הוא היועץ ראשי של מזכיר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית בנושאי בריאות הציבור ומדעי הרפואה. ראש שירותי בריאות הציבור כולל צוות של 6,500 איש של אנשי בריאות במדים הזמינים 24 שעות ביממה במקרה של מצב חירום בריאותי.
לראש שירותי בריאות הציבור יש גם חובות לא פורמליות רבות, כגון חינוך הציבור האמריקאי בנושאי בריאות ובחירת אורח חיים בריא.
המשרד של ראש שירותי בריאות הציבור גם מוציא אזהרות בנושאי בריאות. הדוגמה הידועה ביותר לכך היא תווית האזהרה שלו המופיע על כל אריזות סיגריות הטבק האמריקאיות מאז 1966. אזהרת בריאות דומה הופיעה על תוויות המשקאות האלכוהוליים מאז 1988. בנוסף, מאז 2020, ראש שירותי בריאות הציבור הוא אחד המטפלים במגפת הקורונה בארצות הברית.
היסטוריה
בשנת 1798 הקים הקונגרס את "קרן החולים של חיל הנחתים", רשת בתי חולים שטיפלה במאות חולים. הקרן עברה ארגון מחדש בשנת 1870.
לאחר 141 שנים תחת מחלקת האוצר, בשנת 1939, השירות עבר לעבוד תחת סוכנות הביטחון הפדרלית (שעסקה בפיקוח על מזון ותרופות), ולאחר מכן מחלקת הבריאות, החינוך והרווחה בשנת 1953, ולבסוף מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית.
טרומס
טרומס (בנורווגית: Troms) הוא מחוז לשעבר בנורווגיה. למחוז גבול משותף עם המחוזות פינמרק ונורדלנד, וגובל בחלקו המזרחי בשוודיה. טרומס הוא המחוז ה-4 הגדול ביותר מבחינת שטח וה-15 הגדול ביותר מבחינת אוכלוסייה. מנהל המחוז נמצא בטרומסה.
ב-1 בינואר 2020, לאחר השינויים המנהליים בנורווגיה, הוא מוזג עם מחוז פינמרק הסמוך ליצירת מחוז טרומס ופינמרק החדש.
הוא גבל במחוז פינמרק מצפון מזרח ובמחוז נורדלנד מדרום מערב. ממערב נמצא הים הנורווגי.
המחוז כולו, שהוקם בשנת 1866, היה ממוקם צפונית לחוג הארקטי. עיריית מחוז טרומס הייתה הגוף המנהל של המחוז, שנבחרה על ידי אנשי טרומס, ואילו מושל מחוז טרומס היה נציג של המלך והממשלה של נורווגיה. במחוז התגוררו 167,207 תושבים בשנת 2019.
סמל
הסמל של טרומס נעשה על ידי הלוורד טרייטברג ואומץ בהחלטה המלכותית ב-15 בינואר 1960.
גאוגרפיה
טרומס, כשהוקם, היה ממוקם בחלקו הצפוני של חצי האי הסקנדינבי. בשל המרחק הרב לאזורים הצפופים יותר ביבשת, זהו אחד האזורים הפחות מזוהמים באירופה. לטרום קו חוף מחוספס ומוטה מאוד הפונה לים הנורווגי. עם זאת, האיים הגדולים וההרריים לאורך החוף מספקים נתיב מים מוגן מבפנים
אקלים
לטרומס יש קיץ קצר וקריר, אבל חורפים מתונים למדי לאורך החוף בגלל הים הממוזג. הטמפרטורות בדרך כלל נמוכות מהקפאה במשך כחמישה חודשים (8 חודשים בהרים), מתחילת נובמבר ועד תחילת אפריל, אך אזורי החוף מתמתנים על ידי הים: עם יותר מ -130 שנות הקלטות מזג אוויר רשמיות, טמפרטורת החורף הקרה ביותר אי פעם שנרשמה בטרומס היא -20.1 מעלות צלזיוס בפברואר 1985. השיא בכל הזמנים של טרומס הוא 33.5 מעלות צלזיוס שנרשם בברדופוס ב-18 ביולי 2018. ההפשרה יכולה להתרחש גם באמצע החורף. לרוב היה שלג בשפע, ומפולות שלגים לא היו נדירות בחורף. עם המערביות הרווחות, באזורי השפלה ממזרח לרכסי ההרים יש פחות משקעים מאשר באזורים שממערב להרים.
אור שמש
זוהר הקוטב הוא מראה שכיח בכל טרומס, אך לא בקיץ מכיוון שאין חושך. כמו בכל האזורים בקווי הרוחב הקוטביים, ישנן שינויים קיצוניים באור יום בין עונות השנה. כתוצאה מכך, אור היום גדל (בסוף החורף והאביב) או פוחת (בסתיו) ב -10 דקות מיום אחד למשנהו.
טבע
העמקים המוגנים בפנים טרומס הם בעלי קו העצים הגבוה ביותר (החום והאורך בקיץ הם הגורם המגביל), כאשר ליבנה פלומתי מגיע לגובה של 700 מ '(2,300 רגל) במורד הדרומי של נג'וניס; בכל רחבי מחוז טרומס עצי ליבנה יוצרים את קווי העץ, לרוב 200 מטר מעל לעצים אחרים. רוואן, אספן, ערבה, אלמון אפור ודובדבן ציפורים נפוצים בגבהים התחתונים.
כלכלה
העיר טרומסו, בחלק המרכזי הצפוני, הייתה מושב המחוז ונמל ימי ארקטי, ומקום מושבה של האוניברסיטה הצפונית בעולם, שנודעה במחקר אודות זוהר הקוטב. באוניברסיטת טרומסו נמצא מצפה אסטרופיזי בסקיבוטן. טרומסו הייתה העירייה היחידה במחוז לשעבר עם גידול אוכלוסין חזק; ברוב הנפות הקטנות יותר חלה ירידה באוכלוסיות כאשר הצעירים והמשכילים עברו לערים, לעיתים קרובות בחלק הדרומי של נורווגיה. הרסטאד הוא מרכז מסחרי לחלק הדרומי של המחוז לשעבר, ונבחר על ידי סטטויל כמשרדו הראשי בצפון נורווגיה.
לאורך החוף ובאיים הדיג הוא הדומיננטי. יש גם חקלאות מסוימת, במיוחד בחלק הדרומי של המחוז לשעבר, בו יש עונת גידול ארוכה יותר. בלספיורד נחשבת לעיתים קרובות לעירייה הצפונית ביותר עם פעילות חקלאית משמעותית בנורווגיה, אם כי יש גם חקלאות צפונה יותר.
הכוחות הצבאיים הנורווגיים היו מעסיקים חיוניים בטרומס לשעבר, עם מקום מחלקת הצבא השישי, תחנת האוויר ברדופוס, כנפי המסוקים ותחנות הרדאר במחוז. ישנם בתי חולים בטרומסו (בית חולים אוניברסיטאי ובית חולים ראשי בצפון נורווגיה) ובהרסטאד.
טרומס לא הייתה רכבת, אך בשנת 2013 ממשלת פינלנד הביעה עניין בבניית רכבת מרשת הרכבות הפינית למתקני נמל בסקיבוטן, אם כי הם גם הצהירו כי אינם יכולים לממן הרבה מהעלות.
היסטוריה
טרומס קיימת מאז תקופת האבן הקדומה, ויש גילופי סלע פרהיסטוריים בכמה מקומות (למשל איבסטד ובלספיורד). אנשים אלה התפרנסו מציד, דיג ומלקט.
הראשונים מבין הקבוצות האתניות הנוכחיות שהתיישבו במחוז היו העם הסמי, שאכלס את סאפמי, אזור גדול בהרבה ממחוזות נורדלנד, טרומס ופינמרק של ימינו. עדויות ארכאולוגיות הראו כי תרבות מבוססת ברזל נורדית בשלהי תקופת הברזל הרומית (200-400 לספירה), מגיעה עד צפונה עד קרלסוי (ליד טרומסו של ימינו), אך לא צפונית-מזרחית יותר.
הנורדים עם הברזל והחקלאות שלהם התיישבו לאורך החוף ובכמה מהפיורדים הגדולים יותר, בעוד שהסמים חיו באותם אזורי פיורדים, בדרך כלל רק בפיורד ובפנים. החל מהמאה העשירית, יישובים נורדיים מתחילים להופיע לאורך החוף צפונה יותר, ומגיעים אל מה שהוא כיום מחוז פינמרק.
דרום ואמצע טרומס הייתה ממלכה קטנונית בעידן הוויקינגים, ונחשבה לחלק מהאלוגאלנד. אוטאר מהאלוגאלנד פגש את המלך אלפרד הגדול בסביבות 890. המנהיג הוויקינגי טורה הונד היה מושבו בברקוי. על פי הסאגות, Tore Hund חנית את המלך אולב הרלדסון בקרב סטיקלסטאד. הוא גם סחר ולחם בביארלמאנד, כיום אזור ארכנגלסק בצפון רוסיה. [16] טרונדנס (הרסטאד של היום) היה גם מרכז כוח ויקינגי מרכזי, ונראה שהיה מקום התכנסות.
נפות
במחוז טרומס היו בסך הכל 24 נפות.
ס.ק. קרנטן
'''ס.ק. אוסטריה קרנטן (בגרמנית: SK Austria Kärnten''') היה מועדון כדורגל אוסטרי. הוא היה מועדון הכדורגל של העיר קלגנפורט. המועדון הוקם ב-1 ביוני 2007 ותוך ניצול רישיון של קבוצה אחרת שפורקה הוא נכלל בהבונדסליגה האוסטרית. המועדון שיחק באצטדיון היפו ארנה שידוע גם בשמו אצטדיון "ורס'ירסי". במועדון נקלטו כדורגלנים מקובצה אחרת של העיר (שבהמשך פורקה) וגם כדורגלנים זרים חדשים כמו תיירי טזאמטה. בעונתו הראשונה סיים המועדון במקום התשיעי מ-10 קבוצות. את עונת 2008/2009 הקבוצה סיימה במקום השישי. לאחר עונת 2009/2010 הקבוצה ירדה לליגת משנה.
ביוני 2010 הקבוצה הודיעה על פשיטת רגל והתפרקה.
TV Azteca
טלוויזיה אצטקית (בספרדית: TV Azteca) היא חברת המדיה השנייה בגודלה במקסיקו ובספרדית. החברה נוסדה בשנת 1993 על ידי ריקרדו סלינס פלייגו, כאשר קנה את Imevisión מהממשלה.
מדובר בתאגיד המחזיק באולפני הקלטות, ומפיק תוכנית מציאות, שעשועון (הוא מפיק את הגרסה המקסיקנית של כלוב הזהב) ותוכנית אירוח. בעבר הפיק טלנובלות (לדוגמה: מלאך עז) עד 2017, כשהפסיק להפיק אותן. התאגיד משדר גם תחרויות אגרוף והיאבקות, ובעיקר משחקי כדורגל בערוץ הספורט שלו Azteca 7.
המתחרה העיקרית של החברה היא חברת טלוויסה.
טלוויזיה אצטקית נסחרת בבורסה המקסיקנית ובבורסת מדריד (לטיבקס) ובעבר בוול סטריט.
ג'יימסטאון (סנט הלנה)
ג'יימסטאון (באנגלית: Jamestown) היא בירת הטריטוריה הבריטית שמעבר לים סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה, ועיר הנמל המרכזית של האי סנט הלנה.
העיר נוסדה בשנת 1659 על ידי חברת מזרח הודו הבריטית. העיר בנויה לאורכו של עמק צר, וממנה יוצאת דרך המובילה לשאר יישובי האי (ובהם האתר בו נכלא נפוליאון בונפרטה).
כלכלת העיר מתבססת על מכסים מקומיים, תיירות והנפקת בולי דואר.
ארכיטקטורה
אחד המבנים הבולטים בעיר מכונה "סולם יעקב" (Jacob's Ladder, על שמו של סולם יעקב) - גרם מדרגות בן 699 מדרגות שנבנה בשנת 1829 וקישר את העיר לגבעת לאדר בה היה מוצב צבאי שהגן על העיר. בעיר מבנים רבים הבנויים בסגנון אדריכלות ג'ורג'יאני בריטי. בשל ריכוז מבנים אלה הובאה הצעה בפני ארגון אונסק"ו להכריז על העיר כאתר מורשת עולמית.
פונטיאק לה מאן
פונטיאק לה מאן (באנגלית: Pontiac LeMans) היא מכונית סלון, אשר יוצרה על ידי חטיבת הרכב האמריקאית פונטיאק מבית ג'נרל מוטורס, בין השנים 1962–1981.
בנוסף, הדגם יוצר בגרסאות קופה, קבריולה וסטיישן.
בין השנים 1988-1993 יוצר הדגם על ידי חברת "דייהו" מקוריאה הדרומית.
ארצות ייצור
בין השנים 1988–1993 יוצר הפונטיאק לה מאן בדרום אמריקה ובניו זילנד על ידי חברת "דייהו" הדרום־קוראנית, לאחר שיתוף פעולה בין חברת "דייהו" וג'נרל מוטורס, חברת ג'נרל מוטורס השתלטה על חברת "דייהו" בשנת 2002.
הדגם התבסס על דגם ה"אופל קדט".
הדגם היה קרוי: Asüna GT, Asüna SE, Daewoo 1.5i, Daewoo Fantasy, Daewoo Pointer, Daewoo Racer,  Passport Optima.
בניו זילנד הדגם היה קרוי "פונטיאק לה מאן".
דורות וגרסאות
(2 דלתות סדאן, 2 דלתות קבריולה) (2 דלתות קופה, 2 דלתות סדאן, 4 דלתות סטיישן) (2 דלתות קופה, 2 דלתות קבריולה, 2 דלתות סדאן, 4 דלתות סדאן,, 4 דלתות סטיישן) (2 דלתות קופה, 2 דלתות סדאן, 4 דלתות סטיישן) (2 דלתות קופה, 4 דלתות סדאן, 5 דלתות סטיישן)
שפת תיאור חומרה
בהנדסת מחשבים, שפת תיאור חומרה (Hardware Description Language; ובקיצור HDL) היא שפת מחשב המתארת את המבנה וההתנהגות של מעגלים אלקטרוניים ובפרט לוגיקה דיגיטלית.
שפת תיאור מחשב מאפשרת לתאר בצורה פורמלית את המבנה של מעגלים חשמליים וכך לבצע אנליזה אוטומטית וסימולציה למעגלים חשמליים. ניתן לסנתז תיאור חומרה ל-netlist (רשימת חיווט; תיאור של הרכיבים האלקטרוניים ואיך הם מחוברים), שלו אפשר לעשות מיקום וניתוב (Place and route) ליצירת מסיכות שמשמשות לייצור מעגל משולב.
מהנדסים של מעגלים משולבים משתמשים בשפת תיאור חומרה לתיאור השערים הלוגים ברמה גבוהה מבלי להיות תלויים בטכנולוגיה ספציפית כדוגמת ECL, TTL ו-CMOS. שפות תיאור חומרה ממשות אבסטרקציה לרמת מעברי אוגר (register-transfer level ובקיצור RTL) של מעברי מידע לאורך זמן במעגל משולב.
שתי שפות עיקריות לתיאור חומרה הן VHDL ו-Verilog. דוגמה לקוד VHDL:
פונקציה היפרגאומטרית
הפונקציה ההיפרגאומטרית הסטנדרטית (2F1(a,b;c;z באנליזה מתמטית היא פונקציה מיוחדת המיוצגת על ידי הטור ההיפרגאומטרי, אשר כוללת פונקציות מיוחדות רבות אחרות כמקרים פרטיים או מקרי גבול; דוגמאות לפונקציות המהוות מקרים פרטיים שלה כוללות את הפונקציות האלמנטריות, פונקציות בסל ופולינומים אורתוגונליים. הפונקציה ההיפרגאומטרית היא גם הפתרון של משוואה דיפרנציאלית רגילה וליניארית מסדר שני; יותר מכך, כל משוואה דיפרציאלית רגילה וליניארית מסדר שני עם שלוש נקודות סינגולריות ניתן להפוך בעזרת טרנספורמציה מתאימה למשוואה הדיפרנציאלית ההיפרגאומטרית.
פונקציה היפרגאומטרית מוכללת, כפי ששמה מרמז, היא הכללה של הפונקציה ההיפרגאומטרית הסטנדרטית, ומבחינה היסטורית היא נחקרה מאוחר יותר. אף על פי כן, נוח להציג אותה קודם, כדי שתשמש כרקע להגדרת הפונקציה ההיפרגאומטרית הסטנדרטית.
היסטוריה
במונח "טור היפרגאומטרי" נעשה שימוש לראשונה על ידי ג'ון ואליס בספרו מ-1665 Arithmetica Infinitorum.
טורים היפרגאומטריים נחקרו לראשונה על ידי לאונרד אוילר, אולם הטיפול השיטתי הראשון בהם ניתן על ידי קרל פרידריך גאוס במאמר מ-1813.
מחקרים משמעותיים על הפונקציה ההיפרגאומטרית שנעשו במאה ה-19 כוללים את אלו של ארנסט קומר (1836) ושל ברנהרד רימן (1857), שאפיין את הפונקציה ההיפרגאומטרית באמצעות המשוואה הדיפרנציאלית היסודית שהיא מקיימת.
רימן הראה שכאשר חוקרים את המשוואה הדיפרנציאלית מסדר שני שמקיימת (2F1(z במישור המרוכב, אז היא ניתנת לאפיון (על הספירה של רימן) על ידי שלוש נקודות הסינגולריות שלה.
המקרים בהם הפתרונות למשוואה ההיפרגאומטרית הם פונקציות אלגבריות נמצאו על ידי הרמן שוורץ.
רקע; הגדרות וסימונים
הטור ההיפרגאומטרי הכללי ביותר מוגדר באופן פורמלי כטור חזקות:
שבו היחס בין מקדמים עוקבים הוא פונקציה רציונלית של האינדקס הסידורי n של האיברים:
נקבל:
,
כך שטור זה מקיים את ההגדרה, שכן A(n) = 1 ו- B(n) = n + 1.
באופן כללי, מקובל להוציא מחוץ לסוגריים את האיבר הראשון בטור, כך שמותר להניח ש-β0 שווה 1. הפולינומים ניתנים לפירוק לגורמים ליניאריים מהצורה (aj + n) ו-(bk + n), כאשר aj ו-bk הם מספרים מרוכבים. מסיבות היסטוריות, מניחים ש-(1 + n) הוא גורם של B. אם זה לא המצב אז אפשר לכפול את A ו-B בגורם הזה; הגורם מצטמצם כך שהאיברים נותרים ללא שינוי ואין אובדן כלליות. במובן זה, ההגדרות שיובאו בהמשך לפונקציות היפרגאומטריות עם m פרמטרים, שהם גם ההגדרות הנכונות מבחינה היסטורית, הן למעשה פונקציה היפרגאומטריות עם m + 1 פרמטרים, כאשר אחד הפרמטרים שלהן הוא 1.
לפיכך, אם מפרקים לגורמים את (A(n ו-(B(n, אז מקבלים שהיחס בין מקדמים עוקבים הוא מהצורה:
כאשר c ו-d הם המקדמים של החזקות הגבוהות ביותר של A ו-B. לטור יש לפיכך את הצורה:
או, באמצעות הכפלה של z בפקטור מתאים וסידור מחדש של האיברים במונה ובמכנה:
.
לטור זה יש צורה של פונקציה יוצרת מעריכית, והוא מיוצג בדרך כלל על ידי הסימון המקוצר:
או:
ניתן לכתוב מחדש את הפונקציה כך:
הפונקציה ההיפרגאומטרית הגאוסיאנית (הסטנדרטית)
הפונקציה ההיפרגאומטרית הסטנדרטית מתקבלת כאשר p = 2, q = 1 ונדרשים 3 פרמטרים (p + q = 3) כדי לאפיין את הטור שמייצג אותה. במקרה זה מקבלים:
היחס בין מקדמים עוקבים של הטור הוא והוא שואף ל-1 כאשר n שואף לאינסוף, לכן נקבל שהטור הזה מתכנס רק בעבור מספרים מרוכבים z שמקיימים z| < 1|. ניתן להיווכח בנקל כי הפונקציה הזאת מקיימת נוסחאות גזירה כגון:
או באופן כללי יותר:
וניתן לקבל פונקציות מיוחדות מוכרות אחרות כמקרים ספציפיים שלה:
הקשרים המתמטיים של גאוס
שש הפונקציות:
נקראות contiguous ל-(2F1(a, b; c; z. גאוס הראה ש-(2F1(a, b; c; z ניתנת לכתיבה כצירוף ליניארי של כל שתיים מהפונקציות האלה, כאשר מקדמי הצירוף הם פונקציות רציונליות ב-a, b, c ו-z, למשל:
קשרים כאלו. באופן כללי יותר, ניתן לקשור בין כל שלוש פונקציות היפרגאומטריות מהצורה כאשר m, n ו-l מספרים שלמים, וזאת באמצעות איטרציות חוזרות על הקשרים המתמטיים הללו.
הילד (מלחמת הכוכבים)
הילד (באנגלית: The Child), או גרוגו (באנגלית: Grogu), הידוע בכינויו "בייבי יודה" בשל דמיונו החיצוני ליודה (אם כי אין קשר משפחתי בין הדמויות), הוא דמות בדיונית מסדרת הטלוויזיה המקורית מבית "דיסני+" כחלק מזיכיון "מלחמת הכוכבים" והסדרה "המנדלוריאן". הוא יצור זכר מאותו זן חייזרי ללא שם כמו הדמות הפופולרית יודה, איתו הוא חולק יכולת חזקה דומה עם הכוח. בסדרה נשכר צייד הראשים דין דג'ארין המכונה "מנדו" כדי לאתר את הילד וללכוד אותו עבור שרידי האימפריה הגלקטית שנפלה, אך לאחר שהעביר אותו לידי האימפריה התחרט על מעשיו וחזר כדי להציל אותו. מאוחר יותר בסדרה, מנדו הופך לדמות האב של גרוגו מקבל עליו את המשימה להחזיר אותו לבני מינו (הג'דיי) בשביל שיוכל לקבל אימונים מתאימים.
הילד והמנדלוריאן הן שתי הדמויות היחידות שהופיעו בכל פרק בעונה הראשונה של הסדרה. הוא נוצר על ידי היוצר ג'ון פאברו, בהתבסס על רצונו לחקור את התעלומה סביב יודה והמין שלו. הדמות פותחה עוד יותר בשיחות מוקדמות בין פאברו והמפיק הבכיר דייב פילוני ומראה הדמות עוצב על ידי אמן הקונספט כריסטיאן אלזמן. הילד הוא בעיקר יצירה של אנימטרוניקה ובובות, אם כי מודגש בשימוש בגרפיקה ממוחשבת.
הבובה עוצבה על ידי חברת Legacy Effects ועלתה כ-5 מיליון דולר. היא נשלטת על ידי שני טכנאים, אחד שמפעיל את העיניים והפה ואחר ששולט בהבעות פנים אחרות. הקול והצלילים של הדמות נוצרו תוך שילוב של צלילים בוגרים ותינוק, כמו גם הקלטות של שועל אוזנן ודביבון לופת. הדינמיקה בין המנדלוריאן לילד מגלמת נושא הורות ואבהות הרווחת בסדרה, ודמותו של הילד העלתה גם שאלות על טוב ורע וטבע לעומת פיתוח.
ביוגרפיה
הילד הוא בן מאותו המין כמו הדמות הפופולרית יודה ממלחמת הכוכבים. הוא בן 50 באירועי "המנדלוריאן", אך עדיין נראה תינוק כתוצאה מהקצב האיטי בו מזדקן המין הזה. המין מעולם לא קיבל שם ראוי מכיוון שיוצר "מלחמת הכוכבים" ג'ורג' לוקאס רצה שיודה ישמור על תחושת מסתורין. לאורך כל עונה 1 ועד לפרק 5 של עונה 2 בסדרה "המנדלוריאן", הילד לא זוהה בשם וכונה על ידי דמויות אחרות בשם "הילד" או "התינוק", עד שנחשף על ידי אסוקה טאנו כי שמו הוא "גרוגו". הוא הדמות היחידה שמופיעה בכל עשרים וארבע פרקי הסדרה מלבד המנדלוריאן (פדרו פסקל).
לדברי אסוקה טאנו ששוחחה עם הילד (במהלך הפרק החמישי בעונה השנייה של המנדלוריאן), גרוגו גודל על ידי הג'דיי במקדשם בקורסנט. לאחר מלחמת המשובטים כשהאימפריה עלתה לשלטון, הוא הוסתר.
בפרק השישי של העונה השנייה, גרוגו עסק במדיטציה על כוכב הלכת טיית'ון שמטרתה הייתה לקרוא לג'די כלשהו להגיע ולקחת אותו תחת חסותו. באותו הפרק הוא נחטף על ידי דור חדש של חיילים אפלים (באנגלית: Dark Troopers) ונלקח אל ספינתו של מוף גדעון.
בפרק השמיני של העונה השנייה, המנדלוריאן חילץ אותו מהספינה של גדעון ולאחר מכן הג'דיי לוק סקייווקר הציל את גרוגו, מנדו, בו-קטאן ואנשיהם מהחיילים האפלים של גדעון. לוק הסביר למנדו שהוא הג'דיי שהגיע ושגרוגו מבקש את רשותו של מנדו שילך עם לוק הוא ממשיך ואומר שלגרוגו יש כישרון אך זה חסר תועלת ללא האימון הנדרש. לאחר פרידה מרגשת שבמהלכה מנדו הוריד את הקסדה שלו מול גרוגו, לוק לוקח איתו את גרוגו במטרה לאמן אותו להיות ג'דיי. במהלך הספר של בובה פט גרוגו בוחר לחזור למנדלוריאן.
בפרק האחרון של העונה השלישית של המנדלוריאן מנדו מאמץ את גרוגו כמתלמד שלו וכתוצאה מכך הוא משנה את שמו של גרוגו ל- "דין גרוגו".
אפיון
פיזית, הילד דומה מאוד ליודה, עם אותו גוון עור ירוק ואוזניים מחודדות. הילד קטן בגודלו, עם עיניים גדולות, שערות קצרות ועור קצת פחות מקומט. לילד יש כישרון להכניס את מנדו לצרות, בעיקר בכך שהוא לוקח כל הזמן חלק מסוים בספינה של מנדו, "הרייזור קרסט". הילד מסוגל לשבת, לזחול, ללכת ולאכול. נראה שהוא מסוגל להבין איזו שפה המדוברת סביבו, אך אינו מסוגל לדבר אלא להשמיע קולות תינוקיים. ג'ינה קראנו חשה שהילד מביא חום לסדרה כאיזון למנדלוריאן עצמו, שאחרת היה פועל באופן חסר רגש. קראנו מאמינה שבדרך זו, הילד "מעלה את הרמה הרגשית ואת ההומור" של הסדרה. אנתוני ברזניקן מ-"Vanity Fair" הדהד את הסנטימנט הזה באומרו כי "יש כאן העברה רגשית. קהל [הצופים] דואג יותר למנדלוריאן ללא שם, מכיוון שהוא כל כך דואג לתינוק יודה." רבקה קיגן "מהוליווד ריפורטר" מאמינה שהילד מפגין צורה של חוכמה למרות גילו הצעיר ומתארת אותו כ"דלאי לאמה פעוט". ז'אן קוולוס, לשעבר אסטרופיזיקאית מנאס"א ומחברת הספר "מדע מלחמת הכוכבים", מאמינה גם שהילד מפגין אינטליגנציה מעבר לשנותיו, תוך שהיא מציינת את מודעותו והאמפתיה כלפי יצורים גם כאשר פניהם או גופם מכוסים לחלוטין, כמו גם את יכולתו לזהות פגיעה אצל אחרים ולנסות לתקן אותה.
למרות גילו הצעיר, הילד מפגין יכולת ניכרת בשימוש ב"כוח" ותפעולו, כמו כשהוא מרים את המאדהורן הגדול (יצור דמוי קרנף אך מעט גדול יותר) לאוויר ב"פרק 2: הילד", וכאשר הסיט את האש של להביור חיילי הסער ב"פרק 8: גאולה". קווין מלרוז מ-"Comic Book Resources" ציין כי בסרט הטרילוגיה המקורית של מלחמת הכוכבים, "האימפריה מכה שנית" (1980), לוק סקייווקר נאבק להרים חללית X-Wing בשל גודלה, לכן העובדה שהילד יכול להרים חפצים כבדים למרות גודלו הקטן וגילו הצעיר ממחישים את עוצמת כוחותיו. הילד גם מראה שוב ושוב רצון להשתמש בכוח כדי לסייע לסובבים אותו, למשל כשהוא מנסה לרפא את פצעי המנדלוריאן ב"פרק 2: הילד" וכאשר הוא מרפא את הפצעים הכמעט קטלניים של גרף קארגה ב"פרק 7: השינוי". עם זאת, לאחר השימוש בכוח באופן זה, הילד נופל לתרדמת קצרה לעיתים קרובות,  מה שמצביע על כך שהילד עדיין מפתח את כוחו ועדיין אין לו את הכישורים לשלוט בהם באופן מלא. למרות יכולתו הטבעית הגולמית עם הכוח, הילד אינו מיומן ועדיין תלוי במידה רבה בסיוע המנדלוריאן ובעלי ברית אחרים להגנה. הילד בעל מזג רגוע ומתוק, והוא תמים וטוב לב לרוב האנשים שהוא פוגש, אך הוא מסוגל מדי פעם גם לאלימות, למשל במהלך סצנה ב"פרק 7: חשבון הנפש" כשהוא משתמש בכוח כדי לחנוק את קארה דון בזמן שהיא מערבת את המנדלוריאן במשחק הורדת ידיים ידידותי (מנדו עוצר אותו לפני שנגרם נזק רציני).
ליגה (יחידת מידה)
ליגה (בצרפתית: lieue, באנגלית: League) היא יחידת אורך עתיקה שמקורה בימי האימפריה הרומית המציינת מהלך שעה של אדם או סוס. ערכה ביחידות המידה השימושיות בימינו בסביבות 5.15 ק"מ או 3.2 מיל. היא הייתה קיימת זמן רב לאחר נפילת האימפריה הרומית, ושמו האמיתי של ספרו המפורסם של הסופר הצרפתי ז'ול וורן הוא "20 אלף ליגות מתחת למים" ולא "20 אלף מיל מתחת למים" שהוא השם המוכר של התרגום בעברית. נראה כי הטעות נובעת מכך שהמספר 1000 בצרפתית נכתב Mille, כשמה הלטיני של יחידת האורך הרומית "מיל" (שהיא, אגב, המקור למיל התלמודי והרוסי ולמייל הבריטי, הבינלאומי והאמריקאי של ימינו).
מרגרט קוואלי
ביוגרפיה
מרגרט קוואלי נולדה ב-23 באוקטובר 1994 במונטנה. היא בתה של השחקנית והדוגמנית אנדי מקדואל, והדוגמן לשעבר, פול קוואלי. יש לה אח גדול, ג'סטין, ואחות גדולה, רייני, שהיא זמרת ושחקנית.
היא ואחותה השתתפו, בנשף יציאה לחברה (Débutantes) שהתקיים בפריז.
היא עזבה את הבית בגיל 14 כדי ללמוד בבית הספר לאמנויות בצפון קרוליינה, שם למדה במגמת מחול קלאסי. היא למדה בלט, ועשתה התמחות בתיאטרון הבלט האמריקאי. במקביל למדה בבית הספר המקצועי לילדים בניו יורק. עם זאת, בגיל 16, בעקבות הצעה להפוך למתמחה בחברת תיאטרון המחול בצפון קרוליינה, החליטה קוואלי להתמקד במשחק. כדי להישאר בניו יורק, היא החלה לעבוד כדוגמנית." מאוחר יותר השתתפה בתוכנית הקיץ באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון.
קוואלי למדה באוניברסיטת ניו יורק, אך עזבה לאחר סמסטר כדי להתמקד במשחק.
דוגמנות
החל משנת 2015 היא חתומה בסוכנויות הדוגמניות IMG Models ו-Uno Models Barcelona.
משחק
בשנת 2016 שיחקה בסרט "בלשים בע"מ" לצד ראיין גוסלינג וראסל קרואו. באפריל אותה שנה פורסם כי קוואלי תשחק בסרט "היעלמותה של סידני הול" בבימויו שון כריסטנסן. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל סאנדנס בשנת 2017, לצד סרט נוסף שלה,"אמונה במבחן". בסרט "אמונה במבחן" קווראלי מגלמת את נזירה צעירה המתחילה לפקפק באמונה כשהיא עוברת הכשרה להיות נזירה. הסרט יצא לאקרנים ב-27 באוקטובר 2017. באותה שנה כיכבה קוואלי בסרט "מחברת המוות", שביים אדם ווינגארד.
בשנת 2018 הופיעה קוואלי בסרט "דוניברוק", בבימויו של טים סאטון ובכיכובם של ג'יימי בל ופרנק גרילו. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע בטורונטו 2018.
בשנת 2019 שיחקה קוואלי בתפקיד ראשי בסרט המדע הבדיוני של נטפליקס, "איו אחרונה על כדור הארץ". את הסרט ביים ג'ונתן הלפרט והוא יצא לאקרנים ב-18 בינואר 2019. היא גילמה את סם וולדן, אחת הניצולות היחידות שנותרו בכדור הארץ אחרי אסון קשה מאוד. היא מדענית צעירה שמתמסרת למטרה אחת ויחידה: למצוא דרך לעזור לבני האדם לשרוד בכדור הארץ ולאמץ את תנאי המחיה החדשים בעולם המזוהם ולמנוע את עזיבתם. אבל כאשר המעבורת האחרונה מתוכננת לעזוב את כדור הארץ למושבה מרוחקת על איו, נחישותה להישאר מתמוססת ויחד עם ניצול נוסף בשם מיכה הם יוצאים למסע להצטרף לשאר האנושות ולהתחיל חיים חדשים. בשנת 2019 שיחקה קוואלי בסרט "בן הארץ". באותה שנה גילמה קוואלי את השחקנית והרקדנית אן ריינקינג (אנ') במיני סדרה "פוסי/ורדון", עליה קיבלה מועמדויות לפרס אמי לשחקנית משנה בסדרה או מיני סדרה. לאחר מכן היא הופיעה בסרטו של קוונטין טרנטינו, "היו זמנים בהוליווד", בו גילמה בת למשפחת מנסון בשם פוסיקאט. על הסרט היא הייתה מועמדת יחד עם שאר השחקנים לפרס גילדת שחקני המסך על הופעה יוצאת דופן על ידי אנסמבל בסרט קולנוע. קוואלי שיחקה בסרט "סיברג" לצד קריסטן סטיוארט וג'ק אוקונל. את הסרט ביים בנדיקט אנדרוז.
בשנת 2020 כיכבה קוואלי בסרט "Wake Up", סרט קצר שביימה אוליביה ויילד, ובסרט הדרמה-קומי "השנה שלי עם סלינג'ר", לצד סיגורני ויבר ובבימויו של פיליפ פאלארדו. הפרק הראשון הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין בפברואר 2020. בשנת 2021 שיחקה בתפקיד ראשי במיני-סדרה של נטפליקס; "עוזרת בית" שם היא מגלמת את אלכס, הבורחת מבן זוגה האלים (ניק רובינסון). עבור תפקידה זה, הייתה קוואלי מועמדת לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה.
קוואלי תככב במותחן הפסיכולוגי "A Head Full of Ghosts", שיביים סקוט קופר על פי ספרו של ג'ון פול טרמבליי; ובסרט "The Stars at Noon" שביימה קלייר דני ומבוסס על ספר באותו שם מאת דניס ג'ונסון, שם תשחק לצד רוברט פטינסון.
וידאו קליפים, משחקי וידאו ופרסומות
ב-29 במאי 2019 נחשף כי קוואלי תשחק במשחק "Death Stranding" של פלייסטיישן 4. את המשחק יצר מעצב משחקי הווידאו היפני הידאו קוג'ימה. היא גם גילמה את דמותה של לוקן, אחותה התאומה של האמא, במשחק.
חיים אישיים
החל מנובמבר 2019, קוואלי מתגוררת בניו יורק. קוואלי התגוררה בעבר בלוס אנג'לס עם אחותה רייני, איתה היא חולקת כלב בשם בוקס. קוואלי תיארה את אחותה כ"אלילה שלי, החברה הכי טובה שלי בעולם כולו".
באוגוסט 2021 החלה לצאת עם המוזיקאי ג'ק אנטנוף; השניים אף התארסו ב-25 במאי 2022; דבר שהם אישרו בחשבון באינסטגרם שלהם ב-31 במאי 2022.
גדעון כהן
גדעון (גיגי) כהן (21 באוגוסט 1936 – 29 באוקטובר 2018) היה ספורטאי ומאמן רב תחומי. ככדורגלן שיחק בעמדת השוער בקבוצות רבות, וכן היה שוער נבחרת ישראל בכדוריד.
גדעון כהן, שנולד ברחובות, התחרה בענפי ספורט נוספים, כגון הוקי שדה, טניס שולחן (זכייה בגביע אליפות בסיס חיל אוויר) וכדורסל (זכייה באליפות חיל האוויר). הוא לא עשה הפרדה חדה בין התחומים השונים וכך נוצר מצב בו לעיתים השתתף בשבת בבוקר במשחק הוקי, לפני הצהרים השתתף במשחק כדוריד ואחר הצהרים עמד בשערה של קבוצת כדורגל.
קריירת המשחק
גדעון כהן החל את הקריירה הספורטיבית שלו כחלוץ בקבוצת הנוער של מכבי רחובות בכדורגל. בגיל 16 עלה לשורות קבוצת הבוגרים וכבר במשחק הראשון, נגד הפועל רמת גן, הבקיע שער, היחיד של קבוצתו באותו משחק, שהסתיים בתוצאה 1-1. במהרה עבר כהן לשחק בעמדת שוער, ואף הצליח לעצור בעיטות פנדל שבעטו לעברו יעקב ויסוקר מהפועל פתח תקווה ובן-צבי ממכבי חיפה.
מהשער של מכבי רחובות עבר כהן לשער של בית"ר ירושלים ועבור העברתו קיבלה מכבי רחובות אלף לירות מבית"ר ירושלים. כהן הגן גם על השער של סקציה נס ציונה ושל מכבי שעריים, וכן הגן על שערה של בני יהודה תל אביב (בשנים 1962 - 1964). משום נוהגו לעבור מקבוצה לקבוצה, זכה לכינוי "השוער המעופף".
קריירת המאמן
גדעון כהן היה בוגר המחזור הראשון למאמני כדורגל, שהתקיים במכון וינגייט. הוא אימן, יחד עם יצחק מזרחי, את מכבי שעריים, אך פרש ממשרה זו לאחר שני אימונים עבר לאימון קבוצת הפועל לוד. לאחר מכן אימן את הפועל אשקלון. לאחר שמכבי שעריים ירדה לליגה השלישית, הוזעק גדעון כהן וקיבל את האימון שלה ותוך שנתיים עלה איתה שתי ליגות. לאחר מכן קיבל כהן את אימון נבחרת הנוער של ישראל. בשנת 1996 מונה למאמן מכבי נתניה בליגת המשנה, ולאחר כשנה סיים את תפקידו.
הקריירה בכדוריד
בגיל 21 החליט כהן לנסות את כוחו גם כשוער כדוריד והצטרף בתפקיד זה למסע של נבחרת רחובות בכדוריד בהולנד, ב-1956. במקביל לקריירה כשוער מכבי רחובות בכדורגל, הצטרף כהן לקבוצת הכדוריד מכבי רחובות, קבוצה שהוביל אחיו, אורי כהן, ונקלט היטב בתחום הכדוריד. ב-1957 היה שוער נבחרת ישראל בכדוריד במשחקי המכביה החמישית.
גדעון כהן נפטר ב-29 באוקטובר 2018.
מסחתי
מֶסחֶתי (בגאורגית: მესხეთი) הוא אזור הררי ופרובינציה לשעבר של דרום מערב גאורגיה. השבטים הגאורגים הקדומים משקי-Meshki (מאוחר יותר מוסח-Moskh, והמוסיניקים, היו ילידי האזור הזה, שזוהו, בידי חלק מהמחברים כ-מושקי (Muški) מאסיה הקטנה, מהמאה ה-12 לפנה"ס, על פי מקורות אשוריים. רוב האוכלוסייה המסחתים הגאורגים כיום הם צאצאי שבטים אלו. המוסיניקים היו ממציאי המטלורגיה. במיליניום השני - המאה הרביעית לפנה"ס, מסחתי הייתה חלק מהממלכה הגאורגית דיאוחי (დიაოხი). המאה ה-4 לפנה"ס - המאה ה-6, חלק מממלכת איבריה. בין מאה העשירית ועד למאה ה-15, האזור היה חלק מהממלכה הגאורגית המאוחדת. במאה ה-16 מסחתי נכבשה וסופחה לאימפריה העות'מאנית. בשנים 1829-1917 האזור היה חלק מפרובינציית טביליסי. בשנים 1918-1921 חלק מהרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, ובשנים 1921-1990 חלק ממחוז גאורגיה בברית המועצות. משנת 1990 מסחתי הפכה לפרובינציה בגאורגיה בשם סאמצחה-ג'אוואחתי.
בית הכנסת ברובע פבריק
בית הכנסת ברובע פבריק (ברומנית: Sinagoga din Fabric) או כפי שנקרא בזמנו בית הכנסת החדש ברובע פבריק שוכן – כפי שמעיד שמו – בשכונת פבריק (Fabric ,Fabrikstadt ,Gyárváros) שבטימישוארה, רומניה, בה חיו בעבר רבים מבני הקהילה היהודית בעיר. הוא נמצא ברחוב י. ל. קאראג'אלה 2 (בעבר- ספלאיול קולוניאֶי מס' 2).
תולדותיו
בית הכנסת, שנודע כ"בית הכנסת החדש", נבנה לפי תוכניותיו של האדריכל ההונגרי-יהודי הנודע בזמנו, לאופולד (ליפוט) באומהורן מבודפשט והבניה בוצעה בשנים 1899-1895 על ידי הקבלן המקומי יוסף קרמר. הבניה כוללת אלמנטים נאו-מאורים רבים, לפי אופנת "התחייה המורית" שאפיינה את סגנון הבנייה של בתי כנסת רבים באירופה ואמריקה במאה ה19–20. גם בתי הכנסת האחרים בטימישוארה בנויים בסגנון זה. יש המכנים בימינו דווקא את בית הכנסת הזה " בית הכנסת המאורי" אולי גם בזכות הכיפה המרכזית המרשימה שלו. היסודות הנאו-מאורים משולבים כאן עם השפעות ביזנטיות ומהרנסאנס האיטלקי. האדריכל באומהורן בנה בתי כנסת דומים ברחבי האימפריה האוסטרית-הונגרית בערים רייקה, סולנוק וווליקי בצ'קרק. בבנין המבנה נלקח בחשבון מקום לעוגב ולמקהלת נשים. העוגב נבנה בסביבות שנת 1900 על ידי מומחה ממוצא גרמני בשם קרל לאופולד וגנשטיין שבנה גם את עוגב כנסיית המילניום (1896) באותו הרובע. עם הרבנים ששרתו בבית כנסת נמנה ד"ר יעקב זינגר וד"ר ארנסט נוימן. על יד בית הכנסת הוקם בשנות ה-1970 בית אבות של הקהילה היהודית בתמיכת הג'וינט.
פרטים אדריכליים
בית הכנסת בנוי על מתאר מרובע ויש לו כיפה מרכזית הקשורה לחומות החיצונים באמצעות קשתות חצי-מעגליות עמוקות. יסודותיו האופייניים הם מגדלונים וכיפות. החזית היא פוליכרומית, תוך שימוש לסירוגין בטיח ובלבנים אדומות. הכיפה המרכזית והכיפות הקטנות הם בהשפעה ביזנטית ועל כן בית כנסת זה מוגדר לפעמים כשייך לקבוצה של בתי כנסת בעלי "קומופוזיציה מרכזית ביזנטית" (ר. קליין) בדומה לבית הכנסת ציון באורדיה, לבית הכנסת רומבך בבודפשט, לבתי הכנסת הגדולים של גיור, סגד, בטרגו מורש ונובי סאד.
הכיפה המרכזית הגבוהה מורמת על "תוף" מתומן, בעל מבנה עשוי עץ מסוייד וצבוע, הנשען על ארבעה עמודים.
.
לבית הכנסת שתי כניסות: אחת לגברים דרך פרוזדור ("פוּליש") והשנייה לנשים ישירות מהרחוב עם מדרגות עד לקומת עזרת הנשים. גם העוגב נמצא בקומה עליונה. מה"פוליש" נכנסים לאולם התפילה המלבני המיועד לגברים, מצויד עם ספסלי עץ.
בית הכנסת נחשב לאחד המבנים היפים והמרשימים ביותר בעיר טימישוארה, אך מצב התחזוקה שלו לקוי ביותר ונמצא בסכנת התמוטטות. בשנת 2007 נעשו עבודות מיגון הגג בעזרת פח, בתרומת ראשות הכנסייה האורתודוקסית בעיר. בשנת 2009 הקהילה היהודית החליטה לצורך שיקום הבניין (שאינו משמש לתפילה כבר מזה שני עשורים ) להחכיר אותו למשך 35 שנה לתיאטרון הלאומי של טימישוארה. "בית הכנסת המאורי" כפי שהתחיל הבניין להקרא בעיתונות יעמוד להיהפך לאולם שלישי של התיאטרון הלאומי בטימישוארה. הקהילה היהודית העמידה תנאי שתוכן המופעים שיתקיימו בו לא יהוו פגיעה בערכי היהדות או בזכר היהודים.
בסמוך לבית הכנסת עברה בעבר אחת מזרועותיו של הנחל בגה (Bega).
במקום אחר ברובע פבריק שוכן בית הכנסת הספרדי.
בית משפט לעניינים מקומיים
בית משפט לעניינים מקומיים הוא בית משפט שדן בעבירות לפי חוק התכנון והבנייה, פקודת העיריות, חוק רישוי עסקים, חוקי עזר עירוניים ופקודת המועצות המקומיות. סמכות בית המשפט היא כסמכות בית משפט השלום והוא פועל על-פי חוק בתי המשפט.
שר המשפטים רשאי להקים בצו, לאחר התייעצות עם הרשויות המקומיות הנוגעות בדבר, בית משפט לעניינים מקומיים ולקבוע את מקום מושבו ואזור שיפוטו. אזור השיפוט של בית המשפט יכול להכיל מספר רשויות מקומיות והוא אינו בהכרח תואם לגבולות בתי המשפט לשלום. אם בית המשפט לעניינים מקומיים "חוצה גבולות" של בתי משפט שלום אחדים מוחלט מי נשיא בית המשפט השלום האחראי לבית משפט זה. דוגמה לכך היא בית המשפט בקריית ביאליק שכולל יישובים כמו טירת כרמל, עתלית ורכסים. באין בית משפט שכזה מוסמך בית משפט השלום לשמש כבית משפט לעניינים מקומיים. דוגמה לעיר שבה אין בית משפט לעניינים מקומיים היא כפר סבא.
דין שופט בית משפט זה הוא כדין שופט שלום.
העבירות עליהן דן בית המשפט, כאמור, נוגעות לעניינים מקומיים שבהם מתעסקת הרשות המקומית בעזרת פקחיה: רישוי עסקים, עבירות בנייה, דו"חות חנייה, רוכלות אסורה, זיהום וכיוצ"ב.
בית המשפט לעניינים מקומיים ממומן בידי הרשות המקומית (אף על פי שהשופטים לא ממונים על ידה), והקנסות משולמים לקופת הרשות. בפועל רוב התיקים הנ"ל מוגשים לבית משפט השלום, והקנס משולם לקופת המדינה.
סמכות עניינית
סמכותם העניינית של בתי המשפט העירוניים משתרעת רשימת חוקים, אותם ניתן לחלק למספר סוגים:
א. חוקי עזר עירוניים בנושאים שונים - למשל בענייני מקלטים, עישון במקום ציבורי, ביוב, ועוד.
ב. עבירות לפי פקודת העיריות, פקודת המועצות המקומיות, וחוק התכנון והבניה, תשכ"ה-1965, ולפי תקנות, צווים וחוקי עזר על פיהם, וכן בעבירות לפי החיקוקים המנויים בתוספת השלישית, לרבות תקנות, צווים וחוקי עזר על פיהם.
ד. צווי סגירה ושימוש חורג לפי חוק רישוי עסקים.
ה. הפסקת בניה וצווי הריסה לפי חוק התכנון והבנייה.
חזקה דרבא
חֲזָקָה דְרָבָא היא כינוי לכלל שקבע האמורא רבא, שלפיו בן ובת שהגיעו לגיל הבגרות (גיל 13 לבן וגיל 12 לבת) - מניחים שגם הגיעו לבגרות שכלית וגופנית (המוגדרת כהבאת שתי שערות במקום הערווה), על אף שלא נבדקו, והם נחשבים כבוגרים מבחינה הלכתית ללא צורך בבדיקה (לדוגמה, לגבי יכולת להצטרף למניין). חזקה זו איננה מוחלטת, ובדברים הקשורים למצוות ואיסורים מהתורה, בדרך כלל אין סומכים עליה.
רקע
על פי ההלכה, על מנת להחשב כבוגר נדרשים שני תנאים: א. הגעה לגיל הבגרות - גיל שלוש עשרה לבנים ושתים עשרה לבנות. ב. התבגרות שכלית וגופנית, המתבטאת בצמיחת שתי שערות לפחות במפשעה, ובלשון ההלכה: "הבאת סימנים".
יש תיאורים מימי התנאים על בדיקת התבגרותן של בנות על ידי נשים: "כל הנבדקות (נשים שנצרכה בדיקת בגרותן לשם פסיקה הלכתית) - נבדקות על פי נשים, וכן היה רבי אליעזר מוסר לאשתו, ורבי ישמעאל מוסר לאמו". למרות זאת, מאחר שלא תמיד היה מקובל ואפשרי לבדוק את ההתבגרות הגופנית, התעורר דיון בשאלה האם הגעה לגיל הבגרות מהווה הוכחה להבאת סימני הבגרות הנסתרים.
לדיון זה השלכות מגוונות, אולם במשנה ובתלמוד שאלת הבגרות נדונה בעיקר בהלכות מיאון וחליצה. על פי ההלכה, ילדה שנישאה בהיותה יתומה (מאב) קטנה - אין לנישואיה תוקף משפטי מלא, והיא רשאית "למאן" בחיי הנישואין ולעזוב את בעלה ללא קבלת גט, כל עוד לא הגיעה לבגרות. אם לא מיאנה, היינו, הגיעה לבגרות והמשיכה בחיי הנישואין - נישואיה קיבלו כעת תוקף גמור, והיא אינה יכולה עוד להיפרד מבעלה ללא גט. מקרה הפוך הוא דין החליצה: ילדה שנישאה והתאלמנה ללא ילדים - זקוקה לייבום או חליצה מאחי בעלה המת. אולם חליצה יכולה להתבצע רק על ידי בוגרת ולא על ידי ילדה. אם כן, המיאון אפשרי רק בקטנה, והחליצה - רק בגדולה. סביב הלכות אלו קיים דיון מפורט במקורות על הגדרתם המדויקת של סימני הבגרות ועל השאלה האמורה, כיצד יש לנהוג בהיעדר מידע מדויק על הבאת הסימנים. מכיוון שכך, במוקד הדיון התלמודי עומדת בעיקר בגרותה של הבת.
בדורות מאוחרים יותר, כאשר הנוהג של נישואין בגיל צעיר התמעט עד שפסק כליל, שאלה זו של הגדרת הבגרות נדונה בין פוסקי ההלכה בעיקר מזווית אחרת, והיא מידת חיובם של הנער והנערה במצוות. השאלה מתעוררת ביתר שאת כאשר החיוב גורר השלכות לקולא, כגון סמכות להעיד, ויכולת להוציא ידי חובה את הזולת במצוות שונות, כגון קריאת התורה. מעתה, במוקד הדיון בפוסקים עומדת בעיקר בגרותו של הבן, שהוא הפעיל יותר בבית הכנסת.
דברי רבא והמחלוקת בעניינם
רבא קבע: "קטנה שהגיעה לכלל שנותיה - אינה צריכה בדיקה; חזקה הביאה סימנין". כלל זה מכונה כבר בתלמוד "חזקה דרבא".
הדברים מנוגדים לדברי רב נחמן בשם שמואל: "בודקין לקידושין ולגירושין ולחליצה ולמיאונין", כלומר, אין לסמוך על ידיעת הגיל בלבד, אלא יש לבדוק ולוודא את קיום הסימנים.
בתלמוד נאמר שמחלוקת זו קדומה יותר, והנושא שנוי במחלוקת כבר בין תנאים: רבי יהודה סובר כחזקה דרבא, ורבי שמעון חולק עליה.
מחלוקת זו משתלשלת עד לפסיקת ההלכה בראשונים שאחרי התלמוד: רבנו חננאל פסק שלא כרבא, אבל רוב ככל הראשונים פסקו כדעת רבא, וזוהי הדעה המקובלת בשולחן ערוך ובפוסקים האחרונים.
הסייגים לחזקה דרבא
התלמוד מסייג את דברי רבא, ואומר שדבריו נאמרו רק לגבי מיאון, ולא לגבי חליצה. משמעות הדברים, שניתן להסתמך על חזקה זו לחומרא, ולהניח שהנערה כבר גדולה ואיננה יכולה לעזוב את בעלה ללא גט, אבל אין להסתמך עליה לקולא, ולהניח בוודאות שהיא כבר גדולה ויכולה לחלוץ.
נחלקו המפרשים בטעמו של סייג זה. יש אומרים שטעם הדבר הוא שחזקה זו היא רעועה ואינה מוחלטת. אמנם רוב המגיעים לגיל בגרות מביאים סימנים, אבל קיימת קבוצת מיעוט משמעותית היוצאת מן הכלל, שגם בהגיעם לגיל הבגרות עדיין לא הביאו סימנים. לפיכך אי אפשר לסמוך על החזקה ולהקל. על פי דעה אחרת, החזקה אמנם מבוססת ותקפה, אבל קיים כלל הנוהג בכל החזקות, שאין לסמוך על חזקה כאשר ניתן לברר את המציאות באופן וודאי. ומכיוון שניתן לבדוק את הבגרות הגופנית של הנער והנערה - אין לסמוך על החזקה ללא בדיקה. על פי נימוק זה עקרונית יש מקום לסמוך על החזקה, ורק לכתחילה אין סומכים עליה.
על פי זה חלוקות הדעות בשאלה האם בדיעבד או בשעת הדחק ניתן לסמוך על חזקה זו אף לקולא. הדוגמה לכך היא, כאשר נער שהגיע לגיל מצוות ולא נבדק, כתב תפילין: האם ניתן להכשירם בדיעבד, בהנחה שהנער היה בר מצווה בזמן כתיבתם, או שגם בדיעבד אין להכשיר את התפילין, ויש לגונזן? רבי עקיבא איגר נטה לפסול את התפילין הללו, ואילו רבי יחזקאל לנדא הכשיר אותן.
מדברי כמה ראשונים משתמע כדעה המקילה: הריב"ש כתב שחזקה דרבא "אמיתית היא", ולכן ניתן לסמוך עליה גם לקולא, כשיקול מצטרף לשיקולים נוספים. המהרי"ק אף כתב, שהדין שלא לסמוך על חזקה זו לקולא נאמר רק באיסורי עריות החמורים, אבל באופן כללי ניתן לסמוך עליה.
בדינים מדרבנן
כמה מגדולי האחרונים קבעו, שהחילוק הנזכר בתלמוד בין חומרא לקולא נוהג רק בעניינים הלכתיים מדאורייתא, כדוגמת דיני אישות שעליהם מדובר בתלמוד. אולם בעניינים הלכתיים מדרבנן ניתן להסתמך על חזקה דרבא גם לקולא.
גרשון שופמן
גרשון שוֹפְמן (בגרמנית: Schoffmann; נכתב לעיתים גרשֹם שופמן, 28 בפברואר 1880, ט"ז באדר תר"מ– 12 ביוני 1972) היה סופר עברי בן דור התחייה. חתן פרס ביאליק (תש"ז 1946) ופרס ישראל (תשט"ז 1956). אמן הסיפור הקצר וקצרצר.
ביוגרפיה
גרשון שופמן נולד לזלמן דוב (אלתר), חסיד קוידנוב, ולפייגה חיה בת יוסף לוין בעיר אורשה שבפלך מוהילוב, ברוסיה הלבנה (שבאימפריה הרוסית; כיום בבלארוס), למשפחה יהודית חסידית בת ארבעה ילדים. הוא קיבל חינוך יהודי מסורתי, למד בחדר ובישיבה ועבד לכלכלת משפחתו. את סיפוריו הראשונים החל לכתוב בגיל 19. בגיל 21 נסע לעיר ורשה, שהייתה באותם ימים מרכז של ספרות עברית במזרח אירופה. בשנת 1902 פרסם קובץ ראשון ובו שבעה מסיפוריו בשם "סיפורים וציורים", בהוצאת "תושיה" של בן אביגדור. הוא התוודע שם אל גדולי המספרים היהודים ובראשם י"ל פרץ, יוסף חיים ברנר ואורי ניסן גנסין וכמו כן זכה לתמיכה ולהערכה מצד מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, סופר אשר שופמן העריץ. שלוש שנים שירת בצבא הצאר, בעיר הוֹמל, והמשיך לכתוב גם בשירותו הצבאי.
לאחר פרוץ מלחמת רוסיה–יפן ב-1904 ערק מהצבא ונמלט ללבוב, משם שלח את סיפוריו ל"השילוח" (שיצא באודסה בעריכתו הספרותית של ביאליק) ומאוחר יותר ל"המעורר" בלונדון, בעריכתו של ברנר. שנה מתקופת חייו בלבוב התגורר עם ברנר, אך דרכיהם נפרדו כאשר התאהבה בת זוגו של ברנר בשופמן, וברנר עלה לארץ ישראל. עם זאת, הם שמרו על קשר עד למותו של ברנר. תקופת מגוריו בלבוב הייתה תקופה פורייה ביצירתו, והוא הרבה לכתוב על בתי הבושת בסביבת מגוריו ועל הומוסקסואליות. בשנת 1913 עבר מלבוב לווינה, שם העביר את שנות מלחמת העולם הראשונה כפליט. בשנת 1914 הוציא את כתביו המקובצים בהוצאת מוריה של ביאליק.
בשנת 1920, בגיל 40, נשא את אנני (רות) פלאנק, נערה אוסטרית קתולית שהתגיירה כבת 20 ממשפחת איכרים, הקים עמה בית בכפר האוסטרי וֶצֶלְסְדוֹרְף (Wetzelsdorf) שליד גראץ (מאז האנשלוס זהו אחד מרובעי העיר). בני הזוג חיו בכפר 17 שנה ונולדו להם בן ובת - משה ואסתר. הם נשארו נשואים עד למותו.
במשך שנים הסתייג מעלייה לארץ, בעיקר לאחר רצח ברנר ביפו. אולם ביולי 1938, עקב סיפוח אוסטריה על ידי גרמניה הנאצית ורדיפת היהודים, בהמלכה נעצר שופמן, עלה עם משפחתו לארץ ישראל, בגיל 58. הוא נתקבל בנמל תל אביב על ידי משלחת סופרים שכללה את שאול טשרניחובסקי, אשר ברש, שלמה הלל'ס, יעקב פיכמן ודוד שמעוני. לכבוד בואו נערכו באוגוסט מסיבה של אגודת הסופרים וקבלת פנים בבית ברנר. שופמן השתקע עם אשתו וילדיו בתל אביב, פרסם מציוריו ומסיפוריו ב"דבר" ובהוצאת "עם עובד".
אחיו זליג ואחותו חסיה, שניהם צעירים ממנו נספו בשואה.
ב-1954 עבר לחיפה, בעקבות הצעתו של אבא חושי, ראש העיר חיפה, להעניק דירות במתנה לסופרים. ב-1957, עם פרישתו של דוד זכאי מעריכת דבר, הפסיק שופמן לכתוב בעיתון. ב-1960 הוציאו הוצאות "עם עובד" ו"דביר" את כל כתביו בחמישה כרכים.
בשנת תש"ז (1946) זכה שופמן בפרס ביאליק, בשנת 1953 בפרס רופין ובשנת תשט"ז (1956) זכה בפרס ישראל. כן היה אזרח כבוד של העיר חיפה.
שופמן נפטר בקיץ 1972 בבית החולים הרצפלד בגדרה, בגיל 92. נקבר בבית העלמין חוף הכרמל. שלושה שבועות לאחר מותו, נפטרה אשתו רות ונקברה לצדו.
על שמו קרויים רחובות בבאר שבע ובחיפה.
כתיבתו
שופמן נחשב לאומן הסיפור הקצרצר. סיפוריו הם "דקים", מרוכזים ופיוטיים. שופמן ניחן בהסתכלות חדה וחריפה, ובמילים מועטות, בהן הוא מצליח לתאר אפיזודות מחיי היומיום. דוגמה לכתיבתו הממוקדת:
שלום נתן רענן
הרב שלום נתן רענן (רב נוֹסוֹן - בפי תלמידיו; כ"ו באב תר"ס, 21 באוגוסט 1900 - י' בניסן תשל"ב, 25 במרץ 1972) היה ר"מ בישיבת מרכז הרב ומנהלה. חתנו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
קורות חייו
נולד לרב יעקב אלעזר וצ'סנא רענן-הירשוביץ. למד בישיבת פוניבז' בליטא אצל הרב יוסף שלמה כהנמן, ואחריה גם בישיבת סלבודקה.
בז' בניסן תרפ"ד (1924) עלה לארץ ישראל משאולאי שבליטא. בתחילה לא הייתה לו קורת גג והוא ישן על ספסל בבית הכנסת "ישועות יעקב" במאה שערים. מאוחר יותר התגורר בביתו של הרב דוד כהן (הנזיר) וקבע את לימודו אצל הרב קוק בישיבת מרכז הרב. בקיץ תרפ"ח (1928) נישא לרבנית בתיה-מרים, בתו של הרב קוק (נפטרה בכ"ג בחשון ה'תשל"ב).
בהוראת הרב קוק היה ממלא מקומו באמירת שיחה בסעודה שלישית בישיבה כאשר הרב קוק לא היה בירושלים. לאחר פטירתו של הרב קוק בתרצ"ה הוטל ניהול הישיבה על שכמו והוא שימש גם כר"מ בישיבה ומסר שיעור שבועי בדרך הלימוד הישיבתית. הוא התגורר ב"בית הרב", שבו שכנה גם הישיבה. אחותו טובה (לימים אשתו של הרב זוסמן ריגר) התגוררה אף היא ב"בית הרב" כששימשה את אימו של הרב קוק. שיעוריו היו קצרים מהמקובל ונאמרו בתמציתיות. גם כאשר היה חולה הגיע לישיבה למסור את השיעור.
היה חברו הקרוב של גיסו הרב צבי יהודה קוק. היה יו"ר ועדת השופטים של פרס ירושלים לספרות תורנית על שם הרב קוק. בשנת תשכ"ח 1968 הוענק לו תואר "יקיר ירושלים".
הרב רענן נפטר בליל שבת הגדול בשנת תשל"ב (1972). מכון הרצי"ה הוציא לזכרו את ספר הזיכרון "בשמן רענן".
משפחתו
בנו אברהם יצחק טבע בחוף בת-ים ביום כ"ג אב תשי"ט בהיותו בן עשרים. לזכרו יצא הספר "לחי ראי" וכן החוברת "חזון הצמחונות והשלום" (בעריכת הרב הנזיר).
בתו ציפורה נישאה לרב מרדכי פרום, ר"מ בישיבת מרכז הרב, שנפטר בה'תשל"ב (1972).
בנו הרב אליהו שלמה רענן היה חבר מערכת הלכה ברורה ובירור הלכה. תושב היישוב היהודי בחברון שנרצח בו בתשנ"ח, 1998.
אחותו, הרבנית פנינה, הייתה נשואה לרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, שהיה ראש ישיבת מרכז הרב והרב הראשי לישראל.
אחותו, הרבנית טובה, הייתה נשואה לרב זוסמן ריגר, אב בית הדין הרבני בחיפה, שלימד אף הוא תקופה מסוימת במרכז הרב.
אחיו שמואל ליב, עבד במכון הרי פישל ונפטר בגיל צעיר.
שמואל רוזנטל
שמואל (שמוליק) רוזנטל (נולד ב-22 באפריל 1947) הוא כדורגלן עבר ישראלי, שחקן נבחרת ישראל בכדורגל בשנות השישים והשבעים והישראלי הראשון שזכה לחוזה מקצועני ושיחק בקבוצה אירופאית. רוזנטל שיחק בעיקר בעמדת הקשר השמאלי.
ביוגרפיה
רוזנטל נולד לשולמית, ילידת פולין, ולמרדכי, שנמנה עם סגל נבחרת ליטא בכדורגל שהשתתפה במכביה השנייה ב-1935. אביו נשאר בארץ ישראל לאחר הטורניר, ובסופו של דבר הצטרף להפועל פתח תקווה. רוזנטל החל לשחק כדורגל בהפועל פתח תקווה בגיל 10, ובסוף עונת 1963/1964 החל לשחק באופן קבוע בקבוצה הבוגרת.
קריירה כשחקן ומאמן
בעונות 1965/1966 ו-1966/1968 הציג יכולת גבוהה בליגה שזיכתה אותו בתואר כדורגלן העונה בישראל לעונות אלו.