cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מלאך האש
היסטוריה
האופרה הוצגה לראשונה כמוזיקה תזמורתית ב-25 בנובמבר 1954 (היינו, בלא תפאורות ותלבושות) בתיאטרון שאנז אליזה בפריז. ההפקה הבימתית המלאה הראשונה נערכה ב-14 בספטמבר 1955 בתיאטרון לה פניצ'ה שבוונציה.
עלילה
האופרה מתרחשת בגרמניה של המאה ה-16. גיבורת האופרה, אישה צעירה בשם רנאטה, מתאהבת ב"מלאך האש" אשר הופיע בפניה בילדותה. לימים רנאטה סבורה כי המלאך הוא הרוזן היינריך, אשר מנצל אותה מינית ונוטש אותה. רנאטה שוכרת את שירותי האביר רופרכט על מנת שימצא את המלאך. רופרכט המאוהב ברנאטה, עוסק במאגיה שחורה על מנת למצוא את המלאך. לבסוף רנאטה נדונה על ידי האינקוויזיציה להוצאה להורג בשריפה.
גוסטב קרפלס
גוּסְטַב (גֵּרְשׁוֹן) קַרְפֶּלֶס (בגרמנית: Gustav Karpeles; 11 בנובמבר 1848 במוראביה – 21 ביולי 1909 ) היה היסטוריון ספרותי, סופר, מבקר ופובליציסט יהודי. הוא כתב כמה ספרים על היינריך היינה ופרסם את הספר הפופולרי "ההיסטוריה של הספרות היהודית" ב-1885.
קורות חיים
גוסטב קרפלס נולד למשפחת רבנים, אביו היה הרב אליאס קרפלס (1822–1889), סביו הרבנים המוראביים אלעזר קרפלס ודוד בוכהיים; שושלת האבות הקדמונים מתחילה עם הסבים שלו משה פרגר-קרפלס וגרשון בוכהיים. הוא למד בתיכון בניקולסבורג ובאולומואוץ, נרשם ב-1867 כסטודנט לתאולוגיה באוניברסיטת ברסלאו, ובמקביל למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו, אך מהר מאוד פנה ללימודי ספרות. לאחר לימודים באוניברסיטה נסע קרפלס ללונדון לשנה, חזר לגרמניה וב-1870 בברלין הפך למייסד שותף ויחד עם שמואל חנוך, עורך העיתון השבועי "Jüdische Presse" (עיתונות יהודית). בת דודתו הייתה זמרת האופרה. בין השנים 1873 ל-1877 היה עורך המדורים של ה-"Breslauer Zeitung" (העיתון של ברסלאו [כיום ורוצלב בפולין]) ובשנת 1878 הוא קיבל על עצמו את עריכת "" (הירחון של וסטרמן), והנהיג את הירחון עד 1883. כעורך של כתב העת הפופולרי, הוא גם התכתב עם תאודור פונטאנה, שדגל בעבודתו. מ-1890 ועד מותו היה לבסוף עורך ומוציא לאור של ה-"Allgemeine Zeitung des Judentums" (עיתונה הכללי של היהדות), שיצא לאור ברציפות מ-1837 עד 1922, בעריכת לודוויג פיליפסון, ולאחר מכן על ידי גוסטב קרפלס,, אלברט כץ. בחסות קרפלס נכללו בכתב העת נושאים יהודיים ממזרח אירופה והסתיימה ההתרכזות המוחלטת במערב ובמרכז אירופה.
בשנת 1893 היה מייסד שותף של "התאחדות האגודות להיסטוריה וספרות יהודית" (Verbands der Vereine für jüdische Geschichte und Literatur) (ההתאחדות הוציאה גם את "ספר השנה להיסטוריה וספרות יהודית" (Jahrbuch für jüdische Geschichte und Literatur) מאז 1898; בשנים 1898 עד 1920 התפרסמו "ההודעות מהתאחדות האגודות להיסטוריה וספרות יהודית בגרמניה" [Mitteilungen aus dem Verband der Vereine für jüdische Geschichte und Literatur in Deutschland]).
כחוקר היינה, הוא פרסם ביוגרפיה של היינריך היינה כבר ב-1869, פרסם את יצירותיו של היינה ב-1884 וכתב את הספר "היינריך היינה ובני דורו" ב-1888. אבל הוא כתב גם עבודות ביוגרפית על לודוויג ברנה ועל ניקולאוס לנאו וב-1889 כתב חיבור ספרותי חשוב על.
קרפלס מת מהתקף לב ב-21 ביולי 1909 בבאד נאוהיים. קברו נמצא בבית הקברות היהודי בווייסנזה בברלין. המצבה נחשפה מעל הקריפטה לאחר שנה בדיוק, כלומר ב-21 ביולי 1910, והיא כוללת את המוטו הבא: "ליבו היה מקור חוכמתו" (Sein Herz war der Quell seiner Weisheit).
לובאספטונה
לובאספטונה (בהונגרית: Lovászpatona) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בלובאספטונה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,380 ובשנת 2020 רק 1,081 תושבים.
יהודי לובאספטונה
בלובאספטונה חיו יהודים בתקופות זמן שונות. ובמקום קיים בית קברות יהודי.
היפרדות בטנית
התופעה מתוארת בעצם כהתרחקות מרכז השריר הישר בטני ממרכז הבטן והימתחות שלו לרוחבו. במרבית המקרים, מדובר במתיחה בלבד, החיונית על מנת שחלל הבטן יוכל להתמודד עם התרחבות הרחם, בזמן ההריון, מבלי לפגוע באישה מבחינה כירורגית. לרוב, אין צורך בניתוח לתיקון הקו, והוא שב למקומו הטבעי לאחר תקופת משכב לידה, 0–10 שבועות לאחר הלידה. במקרים קיצוניים, ישנה פגיעה בבריאות האישה ואורח חייה, הדורשת התערבות כירורגית והחזרת הקו למקומו הטבעי באמצעות ניתוח.
לשריר הישר הבטני והתקינות שלו, ישנה חשיבות מכרעת ביציבה, יציבות ותנועתיות האגן והגנה על איברי הבטן הפנימיים.
אטיולוגיה – גורמים אפשריים
לתופעה זו גורמים אפשריים רבים, חלקם נעוצים בהתפתחותו התקינה של גוף האישה עוד מיום לידתה, והאחרים הם נסיבתיים ותלויי ההריון המדובר.
רייכסמרשל
רַיְיכְסְמַרְשָׁל (בגרמנית: Reichsmarschall, מילולית: המרשל של הרייך) הייתה הדרגה הגבוהה ביותר בוורמאכט, צבאה של גרמניה הנאצית. היא נוצרה במיוחד והוענקה באופן בלעדי להרמן גרינג.
היפרדות בטנית
שכיחות התופעה
התופעה של היפרדות ביטנית בהריון קיימת לפי מחקרים בכ־30%–55% מהנשים וישנם מחקרים בודדים הגורסים כי אף לכ־70% מהנשים התופעה מתרחשת. סטטיסטיקה חיובית מצביעה על כ־40% מהמקרים, בהם השריר חוזר למקומו בטווח החודשיים הראשונים לאחר הלידה.
רייכסמרשל
היסטוריה
דרגת "רייכסאֶרצמרשל" (Reichserzmarschall) נוצרה במקור לפני המאה ה-12, בתקופת האימפריה הרומית הקדושה. בתקופת הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה, אף אחד בצבא הגרמני לא החזיק בדרגה זו.
היפרדות בטנית
שכיחות התופעה
53% מהנשים בממוצע יסבלו מהתופעה לאחר הלידה, כאשר 37% ימשיכו לסבול גם לאחר מכן.
רייכסמרשל
היסטוריה
במהלך מלחמת העולם השנייה המפקד הראשי של הלופטוואפה, הרמן גרינג, היה האדם היחיד שהגיע לדרגת רייכסמרשל. הוא קודם בשנת 1940 על ידי אדולף היטלר במהלך טקס הענקת דרגות פילדמרשל שהתקיים ב-19 ביולי, בעיקר כדי להדגיש כי הוא הבכיר בין המפקדים האחרים של המטה הכללי של הוורמאכט אשר היו בדרגת גנרל-פלדמרשל, ובכך, העניק לו כיבוד נוסף כיורש ההנהגה של הרייך.
היפרדות בטנית
מאפיינים גופניים המצביעים על היתכנות קיום התופעה
חשוב לציין שקיימת חשיבות לא רק למרחק הרוחבי בין קירות שריר הישר הבטני, אלא, הוכח כי לעומק הפער בין שני הצדדים ישנה משמעות רבה.
רייכסמרשל
היסטוריה
אף על פי כן, במברק מסוף אפריל 1945, גרינג ביקש רשות מהיטלר ליטול על עצמו את ההנהגה, והיטלר בצוואתו הדיח אותו מתפקידיו ומינה יורש חדש, גרוס-אדמירל קרל דניץ. הפגישה נקבעה לפני או ביום התאבדותו של היטלר (30 באפריל 1945), אך ההודעה על ידי מרטין בורמן ויוזף גבלס התעכבה עד ה-1 במאי 1945.
היפרדות בטנית
דרכי מניעה וטיפול
כאשר מדובר במניעה, הדגש בעיקרו על מודעות לקיום התופעה. כיום, מרבית הנשים שנכנסות להריון ויולדות – אינן מודעות לתופעה כלל ולכן אינן "מגינות" על עצמן מפניה.
באם הייתה מודעות רווחת, המצב האידיאלי היה אמור להיות:
בדיקות יזומות אצל הגינקולוג החל מסוף הטרימסטר הראשון ובתום משכב הלידה (שישה עד שמונה שבועות) וכחצי שנה עד שמונה חודשים מיום הלידה. כמו כן – מודעות של כל מי שמטפל בנשים בהריון ואחרי הלידה: אחיות טיפת חלב, מיילדות, דולות, מדריכות הכנה ללידה, מדריכות הנקה, דולות לאחר לידה, מורים ומאמנים לחינוך גופני – לבדוק כל אישה בהריון ואחרי לידה, גם הרבה שנים אחרי הלידה הראשונה.
דרכי טיפול שגויות
במקרים קיצוניים יותר, ובדרגות החומרה הגבוהות, מדובר בשלוש שיטות התערבות המצריכות התערבות כירורגית:
Forever (שיר של דרייק, קניה וסט, ליל ויין ואמינם)
Forever הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר הקנדי דרייק והראפרים האמריקאים קניה וסט, ליל ויין ואמינם, מתוך פסקול סרט הדוקומנטרי More than a Game של לברון ג'יימס. השיר יצא לאור ב-27 באוגוסט 2009, כסינגל השלישי מתוך הפסקול, על ידי חברות התקליטים זון 4, אינטרסקופ רקורדס, שיידי רקורדס ואפטרמת' אנטרטיינמנט. השיר נכלל גם בהוצאה המחודשת של אלבום האולפן השישי של אמינם, Relapse, הנקראת Relapse: Refill.
רקע
השיר הופק על ידי בוי-1דה, שהפקתו שומשה במקור על ידי הראפר הקנדי קרדינל אופישל וצמד המפיקים האמריקאי אר סיטי  בתחילת 2008, בשיר "Bring It Back". בסופו של דבר, קרדינל לא השתמש בשיר באלבומו, ומאוחר יותר הוא נמכר לדרייק, שהוציא אותו בסוף 2008 כ-"I Wan't This Forever", יחד עם ליל ויין וקיד קיד. בגרסתו של השיר שיצאה ב-2009 בשם "Forever", משתתפים לצד דרייק קניה וסט, ליל ויין ואמינם.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר צולם במלון פונטבלו שבמיאמי בתחילת ספטמבר 2009. עם זאת, חלקו של אמינם בקליפ צולם בדטרויט עקב בעיות תזמון. הקליפ צולם ובוים על ידי הייפ ויליאמס. בקליפ מופיע לברון ג'יימס משחק במשחקי וידאו, ומופיעים גם קטעים מתוך סרטו, More than a Name, שבפסקולו נכלל השיר. גם הראפר בירדמן מופיע בקליפ לקראת סופו.
תקופת המתנה
תקופת המתנה (באנגלית: Waiting period) היא פרק זמן שבין הגשת בקשה לפעולה במגוון תחומים לבין יציאתה הסופית אל הפועל.
בארצות הברית, המונח משמש בדרך כלל בהתייחס לפיקוח על מכירת ורכישת נשק, הפלות מלאכותיות ורישיונות נישואים (Marriage license ). חלק ממדינות ארצות הברית מחייבות אדם להמתין מספר מוגדר של ימים לאחר שרכש או הזמין כלי נשק מהמוכר בטרם שם את ידו עליו, לאחר הגשת בקשה לביצוע הפלה מלאכותית או לאחר הגשת בקשה לרישיון נישואים.
במימון חברות (Corporate finance), תקופת המתנה (או תקופת שקטה – Quiet period) היא הזמן בו חברה המנפיקה עצמה בפעם הראשונה לציבור (IPO) חייבת להישאר שקטה בנושא, כדי לא לנפח את ערך המניה של החברה המונפקת באופן מלאכותי. תקופה זו נקראת גם תקופת צינון (Cooling-off period).
דברים אחרים שעלולים להיות כפופים לתקופות המתנה שונות כוללים נישואים, גירושים, גישה להפלות והליכי מיזוגים ורכישות.
רכישת נשק
לתקופת המתנה בין רכישת הנשק לבין מסירתו לרוכש יש מספר מטרות:
הוושינגטון פוסט מחקר שנעשה על ידי המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) ומאמרים שונים מביעים הערכה מדעית לפיה:
נכון לשנת 2015, 10 מדינות בארצות הברית מחייבות את קיומן של תקופות המתנה, בין 1 ל-14 יום. המדינות הן: קליפורניה, מחוז קולומביה, הוואי, אילינוי ורוד איילנד לכל סוגי הרובים; ופלורידה, איווה, מרילנד, מינסוטה וניו ג'רזי לאקדחים בלבד. התאבדות שהתרחשה בשנת 2018 גרמה למחוקקים בורמונט להעביר הצעת חוק שתחייב תקופת המתנה, אך המושל פיל סקוט הטיל וטו על חקיקה שכזו ביוני 2019. ישנן עוד מדינות הדורשות אישורי רכישה, שעשויים לייצר תקופת המתנה בפועל אם הם לא יונפקו באופן מיידי. המדינות הם: מסצ'וסטס וקונטיקט עבור כל כלי הנשק; ונברסקה, ניו יורק וקרוליינה הצפונית עבור אקדחים בלבד.
פיי ולדון
פיי ולדון (באנגלית: Fay Weldon; 22 בספטמבר 1931 – 4 בינואר 2023) הייתה סופרת ומחזאית פמיניסטית אנגלייה. ביצירותיה ייצגה נשים מודרניות הלכודות במצבים דיכאוניים הנגרמים מהמבנה הפטריארכלי של החברה הבריטית.
ביוגרפיה
ולדון נולדה בברמינגהאם, אנגליה, למשפחה ספרותית, כאשר גם סבה וגם אמה כתבו ספרים. בשנותיה הראשונות התגוררה באוקלנד שבניו זילנד, שם אביה עבד כרופא. לאחר שהוריה התגרשו כשהייתה בת 14, חזרה ולדון לאנגליה והתגוררה בלונדון עם אמה ואחותה, ג'יין, ולא ראתה שוב את אביה לעולם.
ולדון למדה פסיכולוגיה וכלכלה באוניברסיטת סנט אנדרוז שבסקוטלנד, וחזרה ללונדון.
קריירה
ולדון עבדה זמן קצר במשרד החוץ הבריטי, ולאחר מכן כעיתונאית, ולבסוף פנתה לעבודה בתחום הפרסום כקופירייטרית, שם קצרה הצלחה מרובה. במהלך הריונה השני החלה ולדון לכתוב לרדיו ולטלוויזיה, וכעבור מספר שנים, ב-1967, פרסמה את ספרה הראשון, "בדיחת האישה השמנה".
במהלך שלושה עשורים פיתחה קריירה מצליחה, שכללה פרסום של יותר מעשרים רומנים, קובצי סיפורים קצרים, תסריטים לסרטי טלוויזיה, ומאמרים לעיתונים ומגזינים. היא התארחה רבות בתוכניות של ה-BBC.
ב-1971 כתבה את הפרק הראשון של הסדרה הנודעת "אדונים ומשרתים". היא כתבה את התסריט לעיבוד הטלוויזיוני של ה-BBC לספרה של ג'יין אוסטן, "גאווה ודעה קדומה", שיצא ב-1980.
התייחסותה לנשים בכתיבתה
ולדון בקרה את הממסד הפטריארכלי בבריטניה, המדכא נשים ומצמם את הישגיהן.
מצד שני, בראיון ברדיו ב-1998 חוללה סערה תקשורתית ותרעומת בקרב פמיניסטיות, כאשר טענה כי "אונס אינו הדבר הגרוע ביותר שיכול לקרות לאישה, כל עוד היא יוצאת מזה בטוחה, בחיים, וללא צלקות".
סרטים על פי ספריה
ב-1989 יצא הסרט ההוליוודי "אישה שטן" בכיכובן של מריל סטריפ ורוזאן בר.
ב-2007 יצא הסרט Puffball, בתסריט של בנה דן וולדון ובכיכובם של דונלד סאת'רלנד ומירנדה ריצ'רדסון.
תפקידים ציבוריים
ב-1983 הייתה יו"ר ועדת השופטים של פרס בוקר, ובשנה זו הגיעו להכרעתה הסופית הספר "בושה" של סלמאן רושדי, ו"חייו וזמניו של מייקל קיי" של ג'. מ. קוטזי. היו דיווחים שוולדון הסכימה, תחת לחץ, לתת את הפרס לרושדי, אלא שברגע האחרון, במעמד שיחת הטלפון שמודיעה על התוצאות, שינתה את דעתה. ב-1996 ישבה בחבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
ב-2006 מונתה לפרופסורה לכתיבה יצירתית באוניברסיטת ברונל, בלונדון, וב-2012 קיבלה פרופסורה באוניברסיטת באת' ספא.
פרסום
ב-2001 פרסמה את ספרה "הפיתוי של בולגרי", אשר כלל פרסומת בתשלום לחברת בולגארי, דבר שעורר מחלוקת בחוגים ספרותיים.
חיים אישיים
ולדון התחנכה כאתאיסטית והייתה כזו רוב חייה. בשנת 2000, בגיל 69, היא נטבלה לכנסייה האנגליקנית.
ולדון נפטרה ב-4 בינואר 2023, בגיל 91.
באנגלית
ולדון פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה, "אוטו דה פיי" ב-2002.
גבע ברקאי
גבע ברקאי (נולד ב-29 ביוני 1978) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה
ברקאי נולד בקיבוץ אילון והתחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל חיפה. בעונת ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במשחק נגד הפועל כפר סבא במסגרת גביע הטוטו. בקיץ הושאל להפועל צפרירים חולון על מנת לצבור דקות משחק, ואת שער הבכורה שלו בקבוצה הבקיע בהפסד 2–4 לבני יהודה תל אביב. בסיום העונה חזר להפועל חיפה, ושיחק במדיה עונה נוספת. בעונת חתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית, עמה זכה בגביע המדינה.
בקיץ חתם ברקאי בבני יהודה תל אביב. במחזור ה-21 הבקיע את שער הניצחון נגד בני סכנין בדקה ה-86. בקיץ חתם בבני סכנין ובסיום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, אך עונה לאחר מכן הוא העפיל עמה בחזרה לליגת העל.
בתחילת עונת לא זכה ברקאי לדקות משחק רבות, ובינואר  חתם בהפועל עכו. בעונת העפיל עם הקבוצה לליגת העל לאחר 31 שנים בליגות הנמוכות.
בינואר חתם בהפועל אסי גלבוע מליגה א', במטרה לסייע לקבוצה להעפיל לליגה הלאומית, אך בפלייאוף הפסידה הקבוצה למכבי יבנה. בקיץ חתם בהפועל עפולה. בסיום העונה העפיל עם הקבוצה לליגה הלאומית לראשונה בתולדות המועדון.
ביולי הצטרף למכבי עירוני קריית אתא מליגה א', במדיה שיחק עונה אחת. בנובמבר 2016 ערך הופעה אחת במדי הפועל טירת כרמל מליגה ב' ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
בילי באראט
בילי אייס באראט (באנגלית: Billy Ace Barratt נולד ב-16 ביוני 2007) הוא שחקן אנגלי. בגיל 13, הוא האדם הצעיר ביותר שזכה בפרס אמי הבינלאומי.
קריירה
בארט החל לשחק בתפקידי טלוויזיה. בין היתר שיחק בתפקיד חוזר במיני סדרת הטלוויזיה נסיכה לבנה, מר סלפרידג' ורצח אופי. הוא עשה את הופעת הבכורה שלו בסרט "To Dream", שיצא לאקרנים ב-2016. בשנת 2018 הוא קיבל תפקיד קטן בסרט מ-2018 מרי פופינס חוזרת, כשגילם ילד רחוב . בשנת 2019, הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט "Responsible Child", שמספר את הסיפור הבדיוני על ילד בן 12 שהואשם ברצח, ושואל האם ניתן להטיל על ילד אחריות למעשיו. ב-23 בנובמבר 2020, באראט זכה בפרס אמי הבינלאומי לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט, והפך לאדם הצעיר ביותר שעשה זאת אי פעם.
פסי זרימה
בגאולוגיה, פסי זרימה הם רצף של פסים ורצועות הנראים בסלעי יסוד פלוטוניים וגעשיים, בעיקר במחדרים שכבתיים ובזרמי לבה. במחדרים עשויים הפסים להיערך בשכבות קונצנטריות מהשוליים פנימה. גם בזרמי לבה עשויים להיווצר פסים מקבילים.
במחדרים
לפסי הזרימה אין בהכרח מקור ייחודי, אלא הם יכולים להיווצר בשולי המאגר – תא מאגמה או מחדר פלוטוני, בכמה דרכים. אלה יושפעו מהרכבה הראשוני של המאגמה, ממגע מכני בינה לבין שולי המאגר, משינויים בהרכב ומהדינמיקה הראולוגית של המאגמה:
בעת זרימת המאגמה לתוך המאגר נוצר חיכוך בין הנוזל המגמטי הצמיג לבין דפנות המאגר, ההופכים לשולי לכידה. החיכוך והצמיגות גורמים לקסנוליתים ופנוקריסטים – סלעים וגבישים הכלואים במאגמה – להאט ולהיצמד אל דפנות המאגר.
בגיבוש מפריט נוצרים גבישים, הנצמדים לדפנות המאגר ויוצרים פסי גיבוש. היפרדותם של גבישים אלה ושל היסודות המרכיבים אותם מתוך המאגמה, משנה את הרכב המאגמה הנותרת, כפי שמתבטא בשורת בואן. הפסים הבאים שיתגבשו יהיו בהרכב שונה, העשוי להתבטא גם במרקמם ובצבעם. תהליך זה מבטא התגבשות הדרגתית של המאגמה.
בזרמי לבה
מעוות זה של הלבה עשוי להתבטא בצורה של ספרוליטים – מבנה חיצוני של כדוריות, המפגינות מבנה פנימי של פסי זרימה. כדוריות אלה עשויות להיווצר בנוכחות מים – לא רק מחוץ לזרם הלבה אלא גם בהרכבו.
דוגמה מעניינת לפסי זרימה ניתן למצוא באובסידיאן – סוג של זכוכית געשית. פסים אלה נוצרים לא בתהליך ממושך אלא במהלך התקררות מהירה המאפיינת את היווצרות הסלע. הפסים נראים במקביל לחזית התגבשות, ועשויים לשקף לחצים שונים המופעלים על הזרם בעת התגבשותו, או מסדרה של תהליכי התגבשות, שבירה פריכה והלחמת השברים.
מאפיינים
המאפיין העיקרי של פסי הזרימה הוא ההבדל הנראה לעין בין פס אחד למשנהו, העשוי להתבטא בצבע, בצפיפות, במרקם הגבישי ובנקבוביות שלהם. שינויים אלה אינם בהכרח עדות לשינוי בהרכב הכימי או המינרלוגי בין הפסים. במקרים בהם אין הבדל בהרכב המאגמה, הפסים יתבטאו בשינוי בהיערכות הגבישים, בגודל הגביש, במרקם או בקומבינציות שלהם.
תיאטרון שאנז אליזה
תיאטרון שאנז אליזה (בצרפתית: Théâtre des Champs-Élysées) הוא תיאטרון הממוקם ברובע השמיני של פריז בירת צרפת. התיאטרון נודע בהעלאת יצירות שנויות בזמנו במחלוקת ובהן "פולחן האביב" של המלחין הרוסי איגור סטרווינסקי עם כוריאוגרפיה של ואצלב ניז'ינסקי בביצוע של הבלט רוס של סרגיי דיאגילב בשנת 1913, "מלאך האש" של המלחין הרוסי סרגיי פרוקופייב ו"מדבריות" של המלחין הצרפתי אדגר וארז בשנת 1954.
היסטוריה
בניית התיאטרון הושלמה בשנת 1913 בסגנון אר דקו. המבנה תוכנן על ידי האדריכל אוגיסט פרה (Auguste Perret), כאשר בחזית המבנה הוצב תבליט מעשה ידי אנטואןבורדל (Antoine Bourdelle). כיפת המבנה עוצבה על ידי מוריס דני (Maurice Denis), וציוריו של ז'קלין מארוואל ואדואר ויאר (Édouard Vuillard) מעטרים את המבנה. מסך התיאטרון עוצב על ידי קסאבייה רוסל (Xavier Roussel).
התיאטרון הוקם על ידי העיתונאי גבריאל אסטרוק במטרה להקים אתר בו יוצגו יצירות בנות זמננו, ולא יצירות קלאסיות (כגון אלה המוצגות בבית האופרה של פריז).
מאז שנת 1970 התיאטרון נמצא בבעלות ה-Caisse des Dépôts et Consignations.
התיאטרון מעלה מדי שנה כשלוש הפקות אופרה (בעיקר אופרות בארוק - בשל הבמה הקטנה באופן יחסי). כמו כן התיאטרון משמש את התזמורת הלאומית של צרפת, ותזמורת לאמורה (Orchestre Lamoureux). התיאטרון משמש כמשכנה הפריזאי של הפילהרמונית של וינה, וכן משרת את התזמורת הפילהרמונית של רדיו צרפת ותזמורת האנסמבל של פריז.
אסון הספארי (1985)
אסון הספארי הוא פיגוע התאבדות שאירע ב-10 במרץ 1985 ובו התפוצצה מכונית תופת בסמוך לשיירת כלי רכב של צה"ל ליד העיירה הלבנונית מארג' עיון. באירוע נהרגו 12 חיילי צה"ל ו-14 נוספים נפצעו.
לאחר שאוטובוסים ששימשו להיסעים הותקפו מספר פעמים בכבישי דרום לבנון במלחמת לבנון הראשונה, פיתח צה"ל משאיות פתוחות למחצה בהן ישבו הלוחמים במרכז ארגז המשאית בשתי שורות, בתצורת "גב אל גב", כשפניהם ונשקיהם מופנים אל צידי הכביש. משאיות אלו כונו "ספארי" בשל הדמיון היחסי לכלי רכב ששימשו לספארי בשמורות הטבע באפריקה. לעיתים גם הורכבו כנות מאג בדפנות המשאית, לשימוש בהעברת חיילים בין מוצבים בתוך לבנון.
שיירה שכללה ארבע משאיות ספארי נסעה לכיוון דרום לבנון. בשיירה היו חיילים בסדיר ובמילואים השייכים לחיל החימוש, אשר שבו מחופשת שבת. השיירה לוותה על ידי שני ג'יפים, אחד בתחילת השיירה והשני בסופה. השיירה נסעה על כביש המוליך משער עגל שבמטולה לעבר מארג' עיון. נוסעי הג'יפ שהיו בראש השיירה הבחינו בטנדר אדום מסוג שברולט. אחד מנוסעי הג'יפ הראשון היה סגן ניסים אסייג, לימים אלוף-משנה ומח"ט בחיל החימוש. החיילים חשדו בנהג, ולכן הורו לנהג הטנדר לרדת לשוליים הימניים של הכביש. נהג הטנדר ציית, ועצר את רכבו סמוך לגשרון נחל עיון, כשהוא מאפשר לג'יפ הראשון ולמשאית הראשונה שבשיירה לעבור. כשיתר השיירה הייתה אמורה לחלוף על פניו, התפוצץ הטנדר, ובעקבות ההדף נעקרה ממקומה אחת ממשאיות הספארי ועלתה באש. לזכר הנופלים הוקמה אנדרטת חללי הספארי במטולה. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל ישראל גודוביץ.
פינלנד במלחמת העולם השנייה
החל מדצמבר 1939 השתתפה פינלנד במלחמת העולם השנייה. בשלב ראשון (1940-1939), נלחמה פינלנד נגד ברית המועצות שפלשה לשטחה - מלחמת החורף. לאחר פתיחת מבצע ברברוסה הצטרפה פינלנד למדינות הציר במערכה הצבאית נגד ברית המועצות (1944-1941) - מלחמת ההמשך, אם כי מעולם לא הצטרפה באופן רשמי למחנה הציר. בשלבי הסיום של המלחמה, לאחר שחתמה על הסכם שביתת נשק עם ברית המועצות, עברה פינלנד למחנה בעלות הברית, ולחמה נגד הכוחות הגרמניים, שנמצאו בלפלנד, כדי לסלק אותם משטחה - מלחמת לפלנד.
שפי פז
שפי רכלין פז (נולדה ב-18 ביוני 1952) היא פעילה חברתית ישראלית, המתגוררת בשכונת שפירא בדרום תל אביב. בעברה הייתה פעילה במרצ, אך שינתה את דעותיה ופנתה ימינה. החל מ-2013 היא נמנית עם מובילי המאבק נגד אוכלוסיית המסתננים האפריקנים והמהגרים הבלתי חוקיים האחרים בשכונות דרום תל אביב ובישראל למען גירושם מישראל.
קורות חייה
פז נולדה בלודז' שבפולין להורים ניצולי השואה. ב-1956, בגיל 4, עלתה לארץ עם משפחתה, שהתיישבה תחילה במעברה בקריית אתא. אביה, שהיה מנהל חשבונות, החליף מקומות עבודה, והמשפחה עברה דירה כמה פעמים. בצבא שירתה בחיל החימוש, ולדבריה "עשיתי קצת שטויות, קצת נפקדויות ובסוף הוצאתי אישור לימודים ונרשמתי לאוניברסיטה". אמהּ נהרגה בתאונת דרכים כשפז הייתה בת 21. לפז תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב. במקצועה היא מתרגמת, עורכת לשון, ומעמדת.
פינלנד במלחמת העולם השנייה
רקע
במהלך מלחמת האזרחים נחתם חוזה ברסט-ליטובסק בין מעצמות המרכז לרוסיה, שקבע בין היתר כי פינלנד ואיי אולנד יפונו מיידית מחיילים רוסים, הנמלים הפינים יפונו מיידית מכוחות ימיים רוסים, וכי רוסיה תפסיק את התעמולה נגד הממשלה הפינית. פינלנד הפכה למדינה דמוקרטית, בעוד רוסיה הפכה לברית המועצות הקומוניסטית.
הכרזת המלחמה הרוסית
ב-23 באוגוסט 1939 חתמו ברית המועצות וגרמניה הנאצית על הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, במסגרתו חולקה אירופה לאזורי השפעה בין גרמניה לברית המועצות. הרוסים קיבלו יד חופשית בלטביה, ליטא, אסטוניה, ופינלנד. יוסיף סטלין שליט ברית המועצות היה נחוש להשתלט על כל המפרץ הפיני, שחיבר את לנינגרד אל הים הבלטי. ליטא, לטביה, ואסטוניה, נאלצו לוותר וויתורים רבים עד שבשנת 1940 אבדה להן עצמאותן כליל. פינלנד הייתה שונה, כיוון שמאז ומתמיד הייתה בעלת ברית של גרמניה. מרבית המפקדים בצבא פינלנד קיבלו את הכשרתם בצבא הקיסרות הגרמנית, וקצינים פינים רבים נסעו לביקורי התרשמות במחנות צבא גרמניים. לפינלנד היה גבול של 1,300 קילומטרים עם ברית המועצות, והגבול הפיני גם היה קרוב מאוד אל לנינגרד. הפינים התחייבו אמנם שלעולם לא ייתנו לכוח זר לעבור דרך ארצם לשטח ברית המועצות, אולם סטלין חשש שיפרו את הבטחתם, מה גם שפינלנד הייתה שייכת בעבר לאימפריה הרוסית וסטלין רצה להחזיר לידי ברית המועצות את כל שטחי האימפריה הרוסית. למרות כל זאת היה הלך הרוח בפינלנד אופטימי, והתושבים התכוננו בהתרגשות לאולימפיאדה הבאה שהייתה אמורה להיערך בהלסינקי. בד בבד, מפקדי הצבא התריעו שוב ושוב על האיום הרוסי.
סטלין דרש הסכם של שלושים שנה לחכירת הבסיס הימי בחצי האי האנקו (Hanko) השייך לפינלנד, וכן ויתור על נמל פטסאמו ועל שלושה איים, והזזה לאחור של הגבולות בקרליה. בתמורה לכך היו הרוסים מוכנים למסור לפינים שטח של 5,500 קמ"ר סביב רפולה ופוראייבי. העסקה לא הייתה גרועה, אולם האתרים שסטלין דרש היו אסטרטגיים וחיוניים לפינלנד, וברור היה שבעקבותיהם יבואו דרישות נוספות שיהפכו את עצמאותה של פינלנד לכלי ריק מתוכן, עד שלבסוף תהפוך לעוד מחוז רוסי.
שפי פז
פעילות חברתית ופוליטית
בנעוריה הייתה חברה בשומר הצעיר. לאחר היציאה מהארון חברה לחברות הכנסת שולמית אלוני ויעל דיין ולמפלגת רצ, שפעלו לקידום זכויות קהילת הלהט"ב, והייתה חברת מרצ עשרות שנים. הייתה פעילה במאבק לזכויות הלהט"בים, במסגרתו הייתה חברה בקל"ף. היא התייצבה למשמרות מחאה מול בית הנשיא עזר ויצמן, לאחר שהתבטא באמירות הומופוביות ושוביניסטיות ועמדה לצד הטרנסג'נדרים והדראג קווינס במהומות ויגסטוק 1998. מאוחר יותר, על רקע פעילותה כנגד מגורי מסתננים שינתה את דעותיה וחברה לימין (ראו למטה). גיבורות נעוריה הן שולמית אלוני וגאולה כהן.
ב-1993 עברו פז ובת זוגה טלי להתגורר בשכונת שפירא בדרום תל אביב, לדבריה גם בשל הרב־תרבותיות והגיוון האנושי בשכונה (אז כבר היו שם קהילות קטנות של אנשים ממגוון מוצאים). על פי תיאורה ניהלה קשרי שכנות וחברות קרובים גם עם קהילת המהגרים בשכונתה ובפרט בבניין מגוריה, בה התגוררו שתי משפחות של ניגרים שהפכו לחבריה הטובים. בשנת 2002, במהלך תקופת גירושי המסתננים שיזם אריאל שרון, היא אף הסתירה בביתה שכן מהגר עבודה לא חוקי מניגריה בעת פשיטה של יחידת עוז. אך עם הגידול העצום במספר המסתננים, בעיקר מאריתריאה, היא החלה להתנגד לשהייתם בשכונות דרום תל אביב.
בקיץ 2011 הייתה פעילה במחאה החברתית. בבחירות המוניציפליות למועצת העיר תל אביב שנערכו בשנת 2013, שובצה פז במקום השישי ברשימת "סיעת דרום העיר". הרשימה זכתה במושב אחד במועצה והיא לא נכנסה למועצת העיר.
פינלנד במלחמת העולם השנייה
מלחמת החורף
הרוסים כבשו את עיירת הגבול הפינית טריוקי (Terijoki) וב-1 בדצמבר 1939, הקימו בה ממשלת בובות שנקראה "הרפובליקה הדמוקרטית הפינית" בראשות הקומוניסט הפיני אוטו וילה קוסינן (Otto Ville Kuusinen). ממשלתו של קוסינן לא הייתה פופולרית ולא משכה פינים רבים, בסופו של דבר סופחה לברית המועצות. מהר מאוד התברר שהפינים יודעים להגן על עצמם. הארמייה השביעית תחת פיקודו של יאקובלב לא הצליחה להבקיע את קו מנרהיים שעליו הגנו הפינים בחירוף נפש. המלחמה החלה בחורף, והקרקע הייתה כה קשה שהרוסים נאלצו להשתמש בדינמיט כדי לחפור תעלות. הרוסים לא תיאמו את פעולות השריון עם חיל הרגלים, והפינים השתמשו בבקבוקי מולוטוב ובעוד כלי לחימה מאולתרים כדי להבעיר את הטנקים. הארמייה השמינית של הברוב הצליחה בתחילה להדוף אחור את הפינים, אולם הגנרלים הגלונד וטולוולה הנחילו להם אבדות כבדות והשמידו שתי דיוויזיות מהארמייה של הברוב.
במקביל ניסה גנרל דוהנוב הרוסי לחתוך את פינלנד לשני חלקים, תוכנית שתוארה כ-"ברוכת דמיון, גמישה, ובלתי מציאותית לחלוטין." מנרהיים שלח לשם את הקולונל הפיני סילאסוואו, שהצליח להנחיל לרוסים תבוסה מוחצת בקרב סואומוסאלמי והשמיד שתי דיוויזיות רוסיות. הפינים לחמו ברוסים בטקטיקות לא צפויות, הם ארבו לרוסים לבושים במדי הסוואה לבנים, ובשעות הארוחות תקפו עם מרגמות וכך מנעו מהם ארוחות חמות. כאשר ניסו הרוסים להדליק אש כדי להתחמם, הצלפים הפינים פתחו גם הם באש. הקור המקפיא של פינלנד הכריח את הרוסים להפעיל ללא הרף את מנועי הרכבים שלהם כדי שלא יקפאו, מה שבזבז הרבה דלק. כפי שהתבטא הגנרל הפיני קורט וליניוס "זוהי מלחמה של מספרים נגד מוחות."
שפי פז
החזית לשחרור דרום תל אביב
בעקבות העימותים הרבים עם אנשי השמאל הישראלי היא שינתה את דעותיה הפוליטיות. פז התפקדה לליכוד, ומעידה על עצמה כמי שרותמת את זיהויה בעבר עם השמאל לטובת המאבק הנוכחי שהיא מובילה. לדבריה "יש קבוצה הולכת וגדלה של שמאלנים לשעבר, שמביאים רוח חדשה לימין. יכול להיות שנבנה פה גרעין של ימין חדש, שיחזיר לתודעה את הימין החילוני".
פינלנד במלחמת העולם השנייה
מלחמת החורף
הרוסים למדו את הלקח במהירות, סטלין שלח עוד 1,000,000 חיילים אל החזית הפינית תחת פיקודו של הגנרל המוכשר סמיון טימושנקו. הרוסים תקפו שוב ושוב את קו מנרהיים, עד שהצליחו להבקיע אותו בכמה מקומות. לאור העדיפות המספרית של הרוסים, ביקש ראש ממשלת פינלנד ריסטו רייטי מממשלת שוודיה לתווך בין רוסיה לפינלנד.
שפי פז
החזית לשחרור דרום תל אביב
החל מאוגוסט 2017 עמדה פז בראש הפגנות המחאה השבועיות כנגד נשיאת בית המשפט העליון לשעבר, מרים נאור, מול ביתה בשכונת רחביה שבירושלים, ומול בית נשיאת העליון הנוכחית אסתר חיות בשכונת צהלה בצפון תל אביב. בנובמבר 2017 נעצרה פז פעמיים במהלך הפגנות שהובילה מול ביתה של נשיאת בית המשפט העליון. לדברי פז, בעולם אידיאלי היא בעד ביטול גבולות, לאומים ודתות, אך לדבריה "זה בלתי אפשרי, צריך לשרוד, ואני ציונית במובן הבסיסי של המילה. חייבים מדינה משלנו וברגע שלא תהיה, זה נגמר. יש פה מיעוטים, אז שנייצר עוד?".
באוקטובר 2017 גייסה פז כ-500 אלף ש"ח בקמפיין מימון המונים לצורך הפעילות כנגד מסתננים.
פינלנד במלחמת העולם השנייה
שביתת נשק ושלום זמני
בנוסף, פינלנד נאלצה לוותר על חלקים מאזור סאלה (Salla), על חצי האי קלסטאינסארנטו (Kalastajansaarento), וכן על ארבעה איים במפרץ הפיני. חצי האי האנקו הוחכר לברית המועצות כבסיס צבאי לתקופה בת 30 שנים. מצד שני, הותר לפינים לשמור על שלל המלחמה שלקחו, כולל מאות טנקים סובייטיים וציוד צבאי מתקדם אחר. מלחמת החורף נמשכה 105 יום. הצבא האדום ספג במהלכה אבדות כבדות כולל כ-125 אלף הרוגים ונעדרים, 180 אלף פצועים וכמעט 6,000 שבויים. לפינים היו 25,000 הרוגים, ו-43,000 פצועים. אבדות כבדות מאוד למדינה עם אוכלוסייה של ארבעה מיליון תושבים בלבד. אולם המלחמה הוכיחה לעולם את עוצמתו של הצבא הפיני (ואת החולשות של הצבא הסובייטי), הרתיעה את סטלין מלשוב ולתקוף את פינלנד, וגרמה לו לוותר על תוכניותיו לסיפוחה לברית המועצות.
שפי פז
החזית לשחרור דרום תל אביב
פז נבחרה על ידי מגזין "פורבס" כאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל לשנת 2018.
מנובמבר 2017 עד דצמבר 2018 נעצרה שפי פז תשע פעמים על ידי שוטרים בתל אביב במהלך פעולות מחאה, כמו הפגנות, חסימת כבישים, ריסוס גרפיטי והפרעה לאירועים. ב-24 בדצמבר באותה שנה, בעקבות סירובה לחתום על תנאים מגבילים לשם שחרורה על ידי שופט מעצרים, זומנה לדיון בבית המשפט המחוזי. השופטת שרית זמיר קבעה שאין להשתמש בשחרור בתנאים מגבילים לצורך דיכוי הפגנות.
פינלנד במלחמת העולם השנייה
שביתת נשק ושלום זמני
על אף הפסקת האש, ההנהגה הפינית חששה מחידוש המלחמה ומפלישה סובייטית נוספת לשטחה. כתוצאה מכך, כמעט 40 אחוז מתקציב המדינה הוקדשו לביטחון. הצבא הפיני גדל לכדי 530,000 חיילים, ושולבו בו טנקים ותותחים שנלקחו שלל במהלך מלחמת החורף. חיל האוויר הפיני גדל לכמעט 300 מטוסים. הפינים ניסו לכרות ברית הגנה עם שוודיה, אולם זו האחרונה חששה מפגיעה במעמדה הנייטרלי.
שפי פז
החזית לשחרור דרום תל אביב
באוגוסט 2017 עמדה לצידו של ראש הממשלה בנימין נתניהו כאשר הגיע לביקור בדרום תל אביב והצהיר על כוונתו לטפל בבעיית המסתננים בעקבות הביקור הודיעה הממשלה על תוכנית ההרחקה למדינות שלישיות, וארגוני זכויות אדם יצאו במאבק נגד הגירוש. פז הצהירה על תמיכה בתוכנית ויזמה סדרה של הפגנות תמיכה בגירוש. באפריל 2018 קרסה תוכנית הגירוש וממשלת ישראל הציגה מתווה חדש שגובש עם נציבות הפליטים של האו"ם ולפיו חלק מהמסתננים ייצאו מישראל והנותרים יישארו במעמד של תושבים ארעיים. פז התנגדה נחרצות למתווה והוא בוטל לבסוף.
פינלנד במלחמת העולם השנייה
מלחמת ההמשך
שיתוף הפעולה בין גרמניה לפינלנד הלך והתהדק. במסגרת תוכנית הפלישה הנאצית לברית המועצות (מבצע ברברוסה) היה הצבא הפיני אמור לתקוף מזרחה משני עברי ימת לדוגה ולכבוש בחזרה את האנקו. במאי 1941 התירה גרמניה למתנדבים פינים להצטרף אל ה-וואפן אס אס, וגדוד שכלל 1,200 מתנדבים צורף לדיוויזיית הפאנצר אס אס החמישית (ששמה המקורי היה "הדיוויזיה הנורדית החמישית"). במהלך המלחמה הצטרפו לכוח זה 200 פינים נוספים. ב-7 ביוני הכניסה גרמניה שתי דיוויזיות ללפלנד הפינית, במטרה לתקוף ולכבוש את נמל מורמנסק בצפון-מערב ברית המועצות, ולאחר מכן קיבל הצבא הפיני פקודת כוננות, ואזרחים פונו מאזורי הגבול. כשנפתחה המלחמה התירה פינלנד לגרמניה לתדלק את מטוסיה בשדות התעופה הפינים, ולהשתמש במתקני הצי שלה.
שפי פז
החזית לשחרור דרום תל אביב
במרץ 2019, כחודש לפני הבחירות, חשפה פז באתר ynet את המגעים שניהלו עימה משרד ראש הממשלה ומנכ"ל רשות ההגירה, במטרה לשכנע אותה לקבל את מתווה האו"ם המשופר, וסיפרה איך הצליחה למנוע בשנית את אישורו של המתווה. החשיפה כללה הדלפת שיחות והקלטות, שלטענתה נעשו מתוך חשש שהמתווה יאושר מיד לאחר הבחירות. בספטמבר 2019, לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, חתמה "החזית לשחרור דרום תל אביב" הסכם עם רשימת ימינה, שלפיו הרשימה תתחייב לשנות את חוק הכניסה לישראל, כך שתיחסם אפשרות של מתן מעמד למסתננים ולשוהים בלתי חוקיים שלא מכוח החלטה מפורשת של הממשלה או של בית המשפט לעניינים מנהליים.
פינלנד במלחמת העולם השנייה
מלחמת ההמשך
במסגרת הכרזת המלחמה על ברית המועצות ב-22 ביוני 1941 הכריז היטלר כי פינלנד ורומניה עומדות לצידו. פינלנד הכריזה מלחמה על ברית המועצות ב-25 ביוני, לאחר שחיל האוויר הסובייטי הפציץ שדות התעופה וישובים בתחומה, בטענה שהיא משתפת פעולה עם גרמניה. מנרהיים העריך שהגרמנים ינצחו את ברית המועצות ורצה שפינלנד תרוויח מתבוסתה. הוא גם טען שהסובייטים יתקיפו את פינלנד בין אם תצטרף אל גרמניה ובין אם לאו. ב-10 ביולי כוח בפיקוד גנרל סילאסוואו תקף את סאלה, כעבור שבועיים פתחו הפינים במתקפה לכיוון ויפורי, תוך מספר ימים כבר הגיע כוח פיני בפיקוד גנרל טלוולה לגבול הפיני הישן וקיבל פקודה לעצור. סילאסוואו כבש את סאלה ללא התנגדות, והעיר ויפורי נפלה לידי הפינים לאחר שאוגפה מכל הכיוונים.
שפי פז
החזית לשחרור דרום תל אביב
בספטמבר הוגש נגדה כתב אישום על השחתת פני מקרקעין בשל ריסוס המילים "גירוש" ו"חולדאי טרוריסט" על עמודים ומתקנים בגינת לווינסקי בנווה שאנן.
ב-15 בספטמבר 2019 ריססה, יחד עם מירב חג'אג', אם שבתה נרצחה בפיגוע הדריסה בטיילת ארמון הנציב, כתובות גרפיטי בכניסה לשגרירות האיחוד האירופי ברמת גן, כמחאה לדבריה כנגד התערבותו של האיחוד בענייניה הפנימיים של ישראל. הכתובות קראו "German money kill Jews" ו-"EU GET OUT". ההשחתה גונתה על ידי שר החוץ ישראל כץ. נגד פז וחג'אג' הוגש כתב אישום על קשירת קשר, השחתת פני מקרקעין והיזק לרכוש בשל מעשיהן אלה. ביולי 2020 נעדרה מהקראת כתב האישום ושלחה עם פרקליטה הצהרה שלפיה המדינה הפרה את חובתה כלפיה כתושבת דרום תל אביב ולפיכך היא פטורה מציות להוראות החוק ומבקשת מבית המשפט למחוק את כתב האישום, כנהוג בכחמישים אחוז מכתבי האישום שמוגשים נגד חסרי המעמד. השופט עלאא מסראווה הוציא נגדה צו הבאה. יומיים לאחר מכן עוכבה פז עם שניים נוספים כאשר ריססה כתובות בגנותה של נשיאת בית המשפט העליון מול ביתה בצהלה. המשטרה הפעילה נגדה את הצו. למחרת התחייבה בפני בית המשפט להגיע לדיונים הבאים ושוחררה בערבות.
פינלנד במלחמת העולם השנייה
מלחמת ההמשך
השתתפות פינלנד במלחמה הביאה לגרמניה תועלת רבה: הצי הסובייטי נחסם במפרץ הפיני והקריגסמרינה יכול היה לנוע בחופשיות בים הבלטי ולהעביר לרייך השלישי ניקל מפינלנד וברזל משוודיה. הפינים גם סייעו באופן עקיף לגרמנים במצור על לנינגרד, על אף שהם סירבו לתקוף את העיר מצפון. הם סגרו על לנינגרד מכיוון צפון, בעוד שקבוצת ארמיות צפון הגרמנית תקפה את העיר מדרום, ניתקה את דרכי ההספקה אליה, והטילה עליה מצור.
שפי פז
החזית לשחרור דרום תל אביב
במאי 2020 פסק בית משפט השלום בתל אביב שעל העיתונאי אסף רונאל לפצות את פז ב-20,000 ש"ח על שכינה אותה "יודו-נאצית".
פינלנד במלחמת העולם השנייה
מלחמת ההמשך
בינואר 1942 פתחו הרוסים בהתקפת נגד, והחלו להפעיל פרטיזנים בשטחי הכיבוש הפינים. ב-4 ביוני של אותה שנה, יום הולדתו של מנרהיים, הגיע היטלר בכבודו ובעצמו לפינלנד כדי למסור את איחוליו. מנרהיים כמעט ולא דיבר בפגישה, וסירב לדרישתו של היטלר לשלוח כוחות נוספים ללנינגרד. ב-9 ביוני 1944 (שלושה ימים אחרי תחילת מבצע אוברלורד) פתחו הסובייטים במתקפה גדולה על הפינים באזור ימת לדוגה. הסובייטים התקדמו 21.7 ק"מ והתעורר חשש לשלומה של פינלנד. ב-28 ביוני כבשו הסובייטים בחזרה את פטרוזבודסק. הפינים פנו אל סטלין דרך שוודיה, סטלין דרש לחזור לגבולות 1940, 600,000,000 דולר כפיצויים, גירוש החיילים הגרמנים החונים בשטחי פינלנד, והתפרקות כמעט מוחלטת של הפינים מנשקם. הפינים הסכימו לכל התנאים אולם חששו להכריז מלחמה על גרמניה, ומשכו את המשא ומתן כשהם מקווים שגרמניה תיחלש בהדרגה במלחמה. ב-26 ביוני הציע ריבנטרופ, שר החוץ הגרמני, לנשיא פינלנד רייטי ציוד גרמני מתקדם כדי לבלום את הרוסים, בתמורה להבטחה שלא לחתום על הסכם שלום נפרד עם רוסיה. רייטי הבטיח וטס לברלין, שם קיבל נשק ותחמושת שכללו ציוד נ"ט מתקדם. לאחר שהנשק הועבר לצבא פינלנד, התפטר רייטי מתפקידו. מנרהיים מונה כנשיא החדש, התכחש לכל הבטחות קודמו בתפקיד, וחתם על ברית עם סטלין.
שפי פז
החזית לשחרור דרום תל אביב
בדצמבר 2020 פרצה עם אדם נוסף לגן של ילדי נתינים זרים בתל אביב והתעמתה עם העובדים לעיני הפעוטות. היא נעצרה, נשלחה למעצר בית של 7 ימים שהוארך בהמשך, והוצא נגדה צו הרחקה מגני ילדים של הקהילה הזרה ל-30 יום. כשבוע וחצי לאחר מכן הוגש כתב אישום נגד פז ונגד שני פעילים נוספים, ובו 14 סעיפי אישום, בעבירות של הסגת גבול, ריסוס כתובות גרפיטי ליד מוסדות חינוך ומול בתיהם של שופטי בית המשפט העליון, פגיעה בפרטיות של מסתננים שתועדו באופן מבזה, צילום ילדים ופרסום התמונה בפייסבוק עם כתובות מבזות, שיבוש הליכי חקירה, וקשירת קשר לעשות עוון. במקביל להגשת כתב האישום הומר מעצר הבית במעצר תחת פיקוח עד תום ההליכים.
פינלנד במלחמת העולם השנייה
מלחמת לפלנד
בשלב זה של המלחמה היה כבר ברור, שתבוסת גרמניה הנאצית היא בלתי נמנעת, ולכן מנרהיים לא חשש להכריז עליה מלחמה בהתאם לדרישת ברית המועצות. בלפלנד חנתה הארמייה ההררית העשרים הגרמנית שכללה יחידות עילית. כבר בקיץ 1943 החל הפיקוד הגרמני העליון להכין תוכניות למקרה שפינלנד תחתום הסכם שלום נפרד עם ברית המועצות. הגרמנים תכננו להסיג את כוחותיהם צפונה על מנת להגן על מכרות הניקל בקרבת פטסאמו. במהלך חורף 1943–1944 שיפרו הגרמנים את תשתית הכבישים שבין צפון נורווגיה לצפון פינלנד תוך שימוש נרחב בכוח אדם מבין שבויי המלחמה (רבים מהם נשבו בדרום אירופה והיו עדיין במדי הקיץ שלהם, רבים גוועו), כמו כן הוקמו באזור מחסנים בהם נאגרה אספקה רבה. ולכן כאשר חתמה פינלנד הסכם שלום עם ברית המועצות היו הגרמנים מוכנים.
שפי פז
החזית לשחרור דרום תל אביב
לקראת הבחירות לכנסת ה-24 פרסמה פז סרטון ובו קראה לתמוך במפלגת הציונות הדתית. בנוסף נפגשו היא ודורון אברהמי עם יצחק וסרלאוף מועמד מפלגת עוצמה יהודית, שרצה ברשימה משותפת עם הציונות הדתית, והצהירו על תמיכה של "החזית לשחרור דרום תל אביב" במפלגה.
פינלנד במלחמת העולם השנייה
תוצאות
המלחמה גבתה מחיר כבד מפינלנד, סה"כ 91,000 הרוגים בשלוש המלחמות. בשביל מדינה קטנה כפינלנד היה זה אסון דמוגרפי כבד. היא נאלצה לשלם פיצויים לא רק לרוסים, אלא גם לבעלות הברית, שסיווגו אותה כבעלת ברית של הנאצים. עניין זה הרס לחלוטין את הכלכלה הפינית, שמצבה ממילא היה קשה מאוד בשל ההפצצות הרוסית והגרמניות. לעומת זאת, הביצועים הפינים המרשימים לאורך שלוש המלחמות הותירו את פינלנד דמוקרטיה לאורך המלחמה הקרה, בזמן שכל שכנותיה האחרות של ברית המועצות הפכו לקומוניסטיות.
שפי פז
החזית לשחרור דרום תל אביב
באוגוסט 2021, לאחר שפז כתבה ציוץ המופנה לח"כ גבי לסקי "המעשה הכי אנושי והומניטרי שאפשר לעשות זה להעמיד אותך ואת החברים שלך מול כיתת ירי", הורה יו"ר הכנסת, מיקי לוי לאסור את כניסתה של פז למשכן הכנסת.
פינלנד במלחמת העולם השנייה
פשעי מלחמה
לאחר כיבוש פטרוזבודסק הוקם שם מחנה ריכוז לאזרחים ממוצא סלאבי. הסיבה העיקרית לכך היה החשש שהם יהפכו לגיס חמישי בתוך שטחי קרליה, אם כי הם נוצלו גם ככוח עבודה. מתוך 20,000 הרוסים שנכלאו במחנות ריכוז ועבודה נהרגו 7,000. הפינים גם הקימו מחנות ריכוז מיוחדים לשבויי מלחמה, שם סבלו השבויים מתנאי מחיה מחפירים, ועבודות כפייה. אלפים מתו כתוצאה ממחלות וקור ורבים אחרים הוסגרו לגרמנים.
בדו"ח שפורסם בפברואר 2019, עולה כי חיילים מפינלנד היו מעורבים ברצח אלפי יהודים בשואה. לפי מחקר של הארכיון הלאומי של פינלנד, 1,408 חיילים התנדבו לשורות האס אס והשתתפו במעשי רצח של כעשרת אלפים יהודים, שבויי מלחמה רוסים ובני לאומים אחרים באוקראינה.
שפי פז
החזית לשחרור דרום תל אביב
בשנת 2022 פעילותה תוארה בסרט "40 צעדים".
פינלנד במלחמת העולם השנייה
פינלנד והיהודים
פינלנד הייתה המדינה היחידה בין מדינות הציר שהקימה בית כנסת שדה שהוקם ליד נהר הסוויר, עמוק בתוך קרליה המזרחית, האזור שפינלנד כבשה במלחמה. בית הכנסת שכן באוהל צבאי שאותו ייצבו בעזרת קרטון ודיקט. באוהל היה ספר תורה ובכל שבת נערכו בו תפילות שבהן השתתפו חיילים יהודים גם מיחידות שהיו רחוקות למדי.
זייד אבן ת'אבת
זַיְד אִבְּן ת'אבּת (בערבית: زيد بن ثابت) (611-665), ידוע גם כזַיִד בן ת'אבּת בן א-צ'חאכּ אלאנצארי (בערבית: زيد بن ثابت بن الضحّاك الأنصاري) היה אחד מהמקורבים לנביא מוחמד, ואחד מהמחברים החשובים של הקוראן. לאחר פטירתו של הנביא מוחמד, הוא היה אחד מהראשונים שהיוו את שרשרת המוסרים של אמירות הנביא (החדית'). על פי המסורת האסלאמית, הנביא ישב לידו בעת כתיבת הקוראן, כדי להקפיד על העברה נכונה ומדויקת של כוונתו של הנביא. זייד נודע גם בכינויים: החבר הנעלה, סופר ההתגלות, שייח' הקוראים, המופתי של העיר.
קורות חייו
בהיותו בן שש, אביו נהרג בקרב בּועת'. על פי מסורת אחת, כשהיה בן אחת עשרה בלבד, הוא ביקש להשתתף בקרב בדר, אולם הנביא מוחמד סירב לכך, מפאת גילו הצעיר. על כן הוא החליט לנסות לזכות באהדתו של מוחמד, על ידי שינון הקוראן.
האמונה האסלאמית קובעת, שפסוקי הקוראן הגיעו בהתגלות אלוהית אל הנביא מוחמד דרך המלאך גבריאל. מאחר שמוחמד לא ידע קרוא וכתוב, זייד אבן ת'אבת היה בין הראשונים שמונו להעלות במדויק את פסוקי הקוראן על הכתב. בהמשך, הוא מונה להיות כותב המכתבים הרשמי אל הלא-מוסלמים, והיה ממונה על כתיבה, איסוף, שמירה, ותיעוד פסוקי הקוראן כפי שאמר אותם הנביא. זייד הקדיש זמן רב לשינון הקוראן, ובכל פעם שהנביא חיבר פסוקים חדשים, הוא היה ממהר ללמוד אותם בעל פה.
בהגיעו לגיל תשע עשרה התנדב זייד לצבא של המוסלמים. הגיל שנקבע לגיוס לצבא היה חמש עשרה, ועל כן הוא התקבל הפעם. לאחר מותו של הנביא מוחמד, זייד, אשר כבר נחשב למומחה בקוראן, הפך לבעל הסמכות העליונה לאימות הנוסח של פסיקי הקוראן, ושל המסורות שעברו בעל פה מהנביא מוחמד.
התאסלמותו
זייד אימץ את האסלאם בגיל צעיר מאוד, יש היסטוריונים שאומרים שהוא עשה זאת כבר בגיל 11, ועשה זאת מרצונו החופשי ואמונה מלאה.
ייחודו במסורת האסלאמית
זייד נחשב למשכיל מאוד, וכאשר הנביא מוחמד החל להפיץ את האסלאם בעולם, באמצעות אגרות ששלח למלכים ולקיסרים, הנביא ציווה על זייד ללמוד את לשונותיהם של האומות הסובבות, והוא אכן למד אותן בפרק זמן קצר. כשהגיע לעיר מדינה, נאמר עליו: "זה מבני א-נג'אר, אשר קרא שבע עשרה סורות מהקוראן".
יש חוקרים הסבורים כי פסוקים בקוראן המשבחים את עם ישראל כעם הנבחר, מיוחסים לאבן-ת'אבת, שביקש בכך להמחיש את עליונותו של עם ישראל על פני המוסלמים. הוא כתב בקוראן ראשי תיבות, שהמפרשים לא פענחו עד ימינו: האותיות א.ל.מ., שיש הסבורים שהם ראשי התיבות "אין לו ממש".
לאחר מות מוחמד, דחק החליף אבו בכר באבן-ת'אבת לקבוע טקסט אחיד לקוראן בכל רחבי האימפריה. הוא שכנע בכך גם את החליף עומר בן אל-ח'טאב. אבן-ת'אבת אסף את כל הטקסטים המפוזרים וקבע נוסח אחיד, שהפיץ ברחבי האימפריה של החליף. עומר אבן אל-ח'טאב התייחס לכתיבתו של אבן-ת'אבת ואמר למוסלמים: "מי שרוצה לשאול על הקוראן, חייב ללכת אל זייד אבן-ת'אבת."
לקריאה נוספת
* Michael Lecker, ayd B. Thābit, "A Jew with Two Sidelocks": Judaism and Literacy in Pre-Islamic Medina (Yathrib), Journal of Near .Eastern Studies, Vol. 56, No. 4 (Oct., 1997), pp. 259-273
שון עדרי
שון עדרי (נולד ב-24 באוקטובר 2003 בגדרה שבישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת הפועל אשדוד מהליגה הלאומית, בהשאלה ממכבי תל אביב.
קריירת מועדונים
עדרי נולד בגדרה שבישראל, וגדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. ב-3 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על מכבי יפו במסגרת שלב רבע הגמר של גביע המדינה לעונת 2021/2022.
קריירה בינלאומית
עדרי החל לשחק בנבחרת ישראל עד גיל 19 בשנת 2021. הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר אליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2022, בו סיימה נבחרת ישראל במקום השני לאחר הפסד בגמר לנבחרת אנגליה עד גיל 19, וערך ארבע הופעות בטורניר.
אמנויות לחימה אירופיות היסטוריות
אמנויות לחימה אירופיות היסטוריות (אנגלית: Historical European Martial Arts, בראשי תבות מקובלים: HEMA) הן אמנויות לחימה עתיקות ומסורתיות שמקורן באירופה.
המונח המודרני HEMA נטבע במאה ה-21 לתיאור אמנויות לחימה בנות-ימינו המשחזרות אמנויות לחימה אירופיות מתקופות היסטוריות שונות: העת העתיקה, ימי הביניים, תקופת הרנסאנס, והעת החדשה עד ראשית המאה ה-20. השחזור המודרני נעשה לצורכי אימון גופני וספורטיבי, הגנה עצמית, בידור ומחקר היסטורי. הוא מבוסס לעיתים קרובות על ניתוח תעודות, מקורות ומסמכים היסטוריים, בעיקר ספרות הדרכה מעשית באמנות לחימה ששרדה החל מסוף ימי-הביניים, וכן על ידע בעקרונות בסיסיים של אמנות לחימה, ועל אימון מעשי ברפליקות של כלי נשק היסטוריים שונים.
אמנויות הלחימה האירופיות המשוחזרות הפופולריות ביותר בימינו הן סיוף בסוגי חרב היסטוריים כמו חרב האבירים, החרב הדו-ידנית, הרפייר וסיף הפרשים. אך הן עשויות לכלול גם שיטות לחימה בסוגי נשק רבים אחרים, כמו נשקי מוט שונים, קשתות, לחימה ביד ריקה דוגמת סוגי היאבקות מסורתיים, וכן לחימה בשריון גוף ולוחמת פרשים. ניתן לכלול תחת המונח גם אימון בנשק חם עתיק דוגמת הארקבוס והמוסקט. מועדוני HEMA מוקמים במדינות העולם המערבי לאימון גופני, בידור ותחרות ספורטיבית, אם כי הם פחות נפוצים ממועדונים לאמנויות הלחימה המזרחיות הפופולריות.
הגדרות ומונחים
בסוף המאה ה-20 היה בשימוש המונח "אמנויות לחימה מערביות" (אנגלית: Western Martial Arts ובראשי תבות WMA), כהד למונח "אמנויות לחימה מזרחיות", שהוא כינוי כולל לאמנויות לחימה שמקורן במזרח אסיה דוגמת קונג פו, קרטה ואמנויות לחימה פיליפיניות. אך במאה ה-21 המונח WMA מוחלף בדרך-כלל במונח החדש יותר HEMA, המדגיש את ההיבט ההיסטורי. החלפת המונח "מערבי" ב"אירופי" נובעת אולי מן הרצון לכלול אמנויות לחימה שהתפתחו במזרח אירופה, ואולי משום שהמונח Western פירושו באנגלית גם מערבון.
מונחים מודרניים נוספים לשחזור אמנויות חרב היסטוריות באירופה הם "סיוף מסורתי" (איטלקית: Scherma Tradizionale), "סיוף עתיק" (ספרדית: Esgrima Antigua), "סיוף קלאסי" ו"סיוף היסטורי". מונחים אלו מבדילים את הסיוף המסורתי לסוגיו מן הסיוף הספורטיבי המודרני. ישנו דמיון חיצוני ביניהם משום שהסיוף הספורטיבי פותח במקורו מן הסיוף המסורתי, וכן משום שמתאמנים מודרניים באמנויות לחימה היסטוריות לעיתים קרובות משתמשים במסכות סיוף ובציוד הגנה אחר של סיוף ספורטיבי. אך באמנויות הלחימה ההיסטוריות, המטרה העיקרית איננה לצבור נקודות בהתאם לחוקים בתחרויות ספורט, אלא לשחזר את שיטת הלחימה העתיקה וכלי הנשק העתיקים באופן מדויק ככל האפשר.
שיטה חדשה אחרת הדומה לאמנויות לחימה אירופיות היסטוריות היא אירועי לחימה בשריון דוגמת תחרויות קרב האומות. בשיטה זו המתחרים מוגנים בשריונות מתכת שונים בסגנון ימי הביניים, והולמים זה בזה בכוח מלא באמצעות כלי-נשק קהים כמו חרבות, נשקי מוט, גרזנים ואלות בהשראת כלי הנשק ההיסטוריים. ואולם שיטה זו שונה משיטות HEMA בכך שמטרתה העיקרית לנצח בתחרות ספורטיבית בהתאם לחוקים, אין בה הדמיית מצב מציאותי של כלי-נשק חדים ואין ניסיון לשחזור נאמן של טכניקות הלחימה העתיקה. תחרויות HEMA, אף שהן מחייבות לבישת ציוד מיגון מסיבות בטיחות, מדמות בדרך-כלל דווקא את הלחימה ההיסטורית ללא שריון. באותן תחרויות HEMA נדירות המדמות לחימה היסטורית בשריון, מוענקות הנקודות דווקא על התקפת נקודות התורפה בשריון, ולא על מהלומות חזקות בשריון עצמו כמו בתחרויות "קרב האומות".
היסטוריה
עדויות עתיקות להתמחות באמנויות לחימה באירופה קיימות לפחות מאז התקופה הקלאסית ביוון העתיקה. האולימפיאדות היווניות כללו מקצועות לחימה כמו אגרוף, היאבקות, פאנקרטיון והטלת כידון. בימי הביניים, אבירים למדו את שיטות הלחימה שלהם במשך שנים של חניכה כנושאי כלים של אבירים מנוסים יותר, ותרגלו אותן בתחרויות טורניר.
עם זאת, מן העת העתיקה וממרבית ימי הביניים לא שרדו באירופה מקורות היסטוריים מעשיים של הדרכה בלחימה. נראה שבתקופה זו התקיימו אמנויות לחימה בעיקר כמסורות בעל-פה, ללא בתי-ספר מאורגנים, ספרות הדרכה ומוסדות מרכזיים אשר פיקחו על הלימוד. במזרח אסיה בעיקר, כבוד למסורת הוא ערך ראשון במעלה בקונפוציאניזם, בשינטו ובדתות רבות אחרות, ולפיכך מסורות לחימה עתיקות שהועברו בעל-פה מן המורה לתלמידיו לעיתים גובשו במוסדות ובבתי-ספר (יפנית: ריו) רשמיים, והפכו לאמנויות לחימה מוסדרות שהמשיכו ללמדן אפילו לאחר שנעלם הצורך המעשי בהן בשדה הקרב. למשל איאיידו, האמנות היפנית של שליפת חרב, הפכה מיותרת מבחינה מעשית כאשר פסק השימוש בחרבות למלחמה ובדו-קרבות, ולמרות זאת שרדה עד ימינו בתרבות היפנית כאמנות לחימה טקסית וכשיטת אימון גופני ומנטלי. לעומת זאת, בתרבות המערב נטו לזנוח כליל מסורות לחימה מרגע שפסק השימוש המעשי בהן. כתוצאה מכך, אמנויות לחימה היסטוריות שלא תועדו בכתב אבדו לחלוטין, ולא קיים כיום ידע מעשי או תאורטי בהן. האגרוף, ההיאבקות והפאנקרטיון של יוון העתיקה, כמו הלחימה הרכובה ברומח של אבירים בימי הביניים, הן דוגמאות טיפוסיות למסורות מתות: לא ידוע כיום באיזו מידה שחזורים מודרניים של שיטות כאלו, הנעשים בעיקר לצורך בידור בקולנוע ובמשחקי מחשב, אכן דומות למציאות ההיסטורית.
ספרות ההדרכה האירופית
ספרות הדרכה באמנויות לחימה באירופה שרדה החל מן המאה ה-14, לקראת סופם של ימי הביניים. כתב היד העתיק ביותר ששרד ידוע כיום בעיקר בסימונו הקטלוגי המודרני I.33 ("אחת - שלושים ושלוש", כאשר הספרה אחת כתובה כספרה רומית). הוא נכתב בלטינית על ידי מחבר אנונימי בסביבות שנת 1300 בפרנקוניה. זהו מדריך מאויר המתאר טכניקות חרב ומגן. החרב הנראית באיורים היא חרב האבירים הנפוצה באותה תקופה שהוחזקה ביד אחת, והמגן הוא מן הסוג שנקרא באנגלית באקלר (buckler) - מגן עגול קטן שניתן היה לשאתו תלוי מן החגורה בחיי היומיום.
ספרות הדרכה מקורית דוגמת I.33 מפריכה דעה מודרנית מקובלת לפיה לחימת האבירים בימי הביניים הייתה גסה ו"פרימיטיבית", והתבססה בעיקר על כוח ופראות, בניגוד לסיוף המתוחכם וה"תרבותי" שנוצר בתקופת הרנסאנס ובעת החדשה. נראה כי דעה מוטעית זאת משקפת תפיסה רומנטית מאוחרת שראתה ברנסאנס את "עידן התחייה" מימי הביניים ה"אפלים". למעשה, התעמקותם של אמני לחימה מודרניים ב-I.33 חושפת כי מדובר בשיטת סיוף מתוחכמת ומפורטת, המבוססת על ידע בעקרונות טקטיים אוניברסליים של אמנות לחימה, כמו טווח ועיתוי, עמידות מוצא, התקפות דקירה, חיתוך ושיסוף, חסימות והטעיות, טכניקות וטכניקות נגד. מספר מועדוני HEMA מודרניים בעולם המערבי מתאמנים ומלמדים לחימה בחרב ומגן בהתבסס על השיטה של I.33 ומקורות נוספים מסוף ימי הביניים, וכן עורכים בה תחרויות וטורנירים.
משה ליאון
משה ליאון (נולד בכ"ו בתשרי ה'תשכ"ב, 6 באוקטובר 1961) הוא ראש עיריית ירושלים; כיהן כמנכ"ל משרד ראש הממשלה בין השנים 1997–1999 וכיו"ר רכבת ישראל. עסק בראיית חשבון בין השנים 1991–2017.
ביוגרפיה
ליאון למד בבית הספר צייטלין בתל אביב. בעודו נער, התנדב לשמש חזן בבית האבות הספרדי בשכונת קריית מטלון ב. בתור חזן צעיר, הוא לקח חלק בהקלטת אלבום החזנות "מחזור סלוניקי", המושר בלאדינו ובעברית, ובו מיטב פיוטי הימים הנוראים של קהילה זאת של יהדות סלוניקי.
את שירותו בצה"ל עשה במקהלת הרבנות הצבאית.
רואה חשבון
ליאון הוא בוגר אוניברסיטת בר-אילן בכלכלה וחשבונאות. את התמחותו עשה במשרדו של אביגדור יצחקי ובסופה, קיבל ב-1990 את תעודת רואה חשבון. הוא מוסמך במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 1991 ייסד את המשרד יצחקי ושות' ביחד עם אביגדור יצחקי ושני שותפים נוספים, ובין לקוחותיו הייתה תנועת הליכוד, אותה ליווה בשיקום כלכלי לאחר ההפסד בבחירות לכנסת השלוש עשרה ב-1992. בתחילת 1996 שילם המשרד כופר מס בעקבות ראיות לעבירות מס בדיווח על הכנסות.
החל משנת 2000 שימש ליאון שותף-מנהל בפירמת רואי החשבון שהקים, "ליאון אורליצקי ושות'". תחת ניהולו הפך המשרד לאחד מעשרת המשרדים הגדולים בארץ, על פי דירוג דן אנד ברדסטריט. בפברואר 2017 פרש מתפקידו כרואה חשבון ומשותפותו במשרד.
מנכ"ל משרד ראש הממשלה
לאחר ניצחונם של הליכוד ובנימין נתניהו בבחירות לכנסת הארבע עשרה ולראשות הממשלה ב-1996, מונה ליאון למשנה למנכ"ל משרד ראש הממשלה וליועצו הכלכלי של נתניהו. בפברואר 1997 מונה למנהל לשכת ראש הממשלה, ובנובמבר אותה שנה החליף את אביגדור ליברמן כמנכ"ל משרד ראש הממשלה. בתקופת שירותו במשרד ראש הממשלה עסק בקידום הנושאים הכלכליים שעל סדר יומה של הממשלה בהם נושא ההפרטה.
לאחר כהונתו כמנכ"ל משרד ראש הממשלה נחקר יחד עם שרה ובנימין נתניהו ב"פרשת עמדי". על פי הפרסום של העיתונאי מרדכי גילת בידיעות אחרונות, ליאון ניסה להביא לפשרה בין בני הזוג נתניהו לקבלן ההובלות עמדי שהסתיימה בתשלום של 50 אלף ש"ח במקום 480 אלף ש"ח. ליאון ספג ביקורת על התנהלותו והמשטרה הציעה להגיש נגדו כתב אישום בעבירות של ניסיון לקבלת דבר במרמה והפרת אמונים, אך פרקליט מחוז ירושלים משה לדור הציע לסגור את התיק. בספטמבר 2000 הודיע היועץ המשפטי לממשלה אליקים רובינשטיין על סגירת התיק נגד ליאון: "לכאורה היה מקום להעמדה לדין משמעתי, אך לא יהא זה מן המידה והעניין בשעה שנסגר התיק נגד בעלי הדבר העיקריים מר וגב' נתניהו, והבאנו בחשבון גם כי אינו מכהן עוד בשירות המדינה.
פעילות ציבורית נוספת
ב-2003 מונה על ידי שר התחבורה אביגדור ליברמן ליו"ר חברת רכבת ישראל שנוסדה באותה תקופה לאחר שקודם לכן פעלה כחלק מרשות הנמלים והרכבות. כיו"ר הוביל מהלך בו קיבלה רכבת ישראל תקציב פיתוח של 24 מיליארד שקל להשקעה בהקמת קווי רכבת חדשים ורכישת ציוד רכבתי חדש. ליאון סיים את תפקידו ב-2006 לאחר שכהונתו לא הוארכה. בשנת 2004 מונה ליאון לראשות ועדה ציבורית שעסקה בבחינת תפעול, ניהול, תקצוב והבעלות על בתי החולים הממשלתיים. המלצתה העיקרית הייתה להפריד את בתי החולים מהמדינה בדרך של תאגוד או על ידי הפיכתם לחברות.
ביוני 2008 מונה ליו"ר הרשות לפיתוח ירושלים. בתפקידו זה הקים, בין היתר, את מתחם התחנה הראשונה. ב-22 ביולי 2013 הודיע על פרישתו מהתפקיד.