cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נשיקה אסקימואית
מנהג זה מקובל גם בתרבות המאורים בניו זילנד ובעוד מספר תרבויות בעולם.
הסרט "נאנוק איש הצפון" של רוברט פלאהרטי מ-1922 היה הסרט התיעודי הראשון שהציג את הנשיקה האסקימואית לעולם המערבי וייתכן כי בזכותו למדו רבים במדינות המערב על קיומו של מנהג זה.
חור האוקסיאניון
אנזימים שמזרזים לתגובות רב-שלביות יכולים להכיל מספר חורים אוקסיאניוניים שייצבו מצבי מעבר שונים בשלבים שונים של התגובה .
מריו
מאז 1992 דמותו של מריו מדובבת על ידי צ'ארלס מרטינה.
יצירת הדמות
שיגרו מיאמוטו יצר במקור את דמותו של מריו כאשר הוא פיתח את המשחק דונקי קונג בניסיון לייצר משחק וידאו חדשני ופורץ דרך עבור חברת נינטנדו. במקור מיאמוטו קיווה ליצור משחק וידאו בו יוכל להשתמש בדמויותיהם של פופאי, בלוטו, ואוליב אוייל. אף על פי כן, באותה העת מיאמוטו לא הצליח לרכוש את הזכויות להשתמש בדמויות הללו במשחק הווידאו, ולכן יצר את המשחק דונקי קונג בו היה גיבור ראשי ללא שם, דמותו של דונקי קונג, ודמות נשית שכונתה בתחילה "ליידי". בשלבים המוקדמים של דונקי קונג, מריו לא היה מסוגל לקפוץ. עם זאת, בהמשך מיאמוטו הוסיף את היכולת לקפוץ.
בעוד שהגיבור היה ללא שם בגרסה היפנית המקורית של המשחק, בגרסה האנגלית של דונקי קונג דמות הגיבור הראשי נקרא "Jumpman" וכונה "מריו". בספרון שהתלווה אל המשחק. מיאמוטו קרא לדמות במקור "Mr. Video", והוא התכוון עוד באותה העת להשתמש בדמות זו בכל משחקי הווידאו אותם יפתח מאז ואילך. בעת שמיאמוטו עבד על הלוקליזציה של המשחק דונקי קונג עבור הקהל האמריקאי במהלך שנות ה-80, איש הנדל"ן האמריקני-היספני מריו סגל, אשר השכיר מחסן למחלקה של נינטנדו בארצות הברית, התעמת עם מנכ"ל המחלקה האמריקנית של חברת נינטנדו מינורו אראקאווה כאשר דרש ממנו שישלם את שכר הדירה. בעקבות ויכוח סוער, הצליחו לבסוף עובדי נינטנדו לשכנע את סגל ששכר הדירה ישולם ולאחר מכן הם החליטו לקרוא לדמות על שמו. מיאמוטו ציין בעבר שאם הוא היה קורא לדמות בשם "מר וידאו", במקום מריו, סביר להניח שהדמות לא הייתה זוכה להצלחה.
לטענת מיאמוטו, המקצוע המקורי של מריו התבסס על עיצוב המשחק - מאחר שהמשחק דונקי קונג התרחש באתר בנייה, מריו הפך בתחילה לנגר. כאשר הוא הופיע שוב ב-"האחים מריו", הוחלט שהוא יהיה שרברב במקום זאת משום שחלק גדול מהמשחקים בסדרה מתרחשים בביוב. לאחר שהפך לשרברב החליט מיאמוטו שמריו יהיה אמריקני ממוצא איטלקי שמגיע במקור מניו יורק.
בשל המגבלות הגרפיות של משחקי הארקייד באותה העת, מיאמוטו החליט שהדמות תלבש סרבל אדום וחולצה כחולה בשל הניגודיות החזקה של הצבעים הללו לצבעי הרקע במשחק. השימוש בכובע אפשר למיאמוטו להימנע מלהקפיד על הצגת פרטים קטנים כמו התספורת והגבות של הדמות, כמו גם להימנע מלהנפיש את שערו בעת שהדמות קופצת. על מנת להעניק לדמות הקטנה תכונות פנים אנושיות שיראו בבירור על אף שהגודל של הדמות המקורית הייתה 8 × 8 פיקסלים, החליט מיאמוטו לצייר למריו אף גדול ושפם, ובאופן זה הוא לא הזדקק לצייר לו פה והבעות פנים במשחק המקורי.
לאורך השנים, בעקבות העלייה בפופולריות של הדמות והיכולות החדשות של קונסולות המשחקים השונות, המראה של מריו הפך בהדרגה למורכב יותר - הוחלט שיש לו עיניים כחולות, כפפות לבנות, נעליים חומות, האות "M" על חזית הכובע, וכפתורים צהובים על הסרבל שלו. הצבעים של החולצה והסרבל שלו הוחלפו - מחולצה כחולה וסרבל אדום לחולצה אדומה עם סרבל כחול.
מאפייני הדמות
מריו הוא שרברב אשר חי בממלכת הפטריות יחד עם אחיו הצעיר לואיג'י. בסדרת הטלוויזיה ובסרט ההוליוודי מריו ולואיג'י הם במקור מברוקלין שבניו יורק.
מריו לובש חולצה אדומה ארוכה ומעליה סרבל כחול עם כפתורים צהובים, נעליים חומות, כפפות לבנות, וכובע אדום עם האות "M". למריו יש עיניים כחולות, וכמו לואיג'י יש לו שיער ושפם בצבע חום כהה. בראיון מבשנת 2005 מיאמוטו ציין שמריו בן 25.
שם משפחה
נינטנדו לא חשפה בתחילה את שמו המלא של מריו. בראיון משנת 1989 צוין ששמו המלא איננו "מריו מריו", אם כי ניתן להסיק זאת משם המשחק "האחים מריו". בספטמבר 2015 הצהיר לבסוף היוצר של הדמות שיגרו מיאמוטו כי השם המלא של מריו הוא "מריו מריו".
מקצוע ותחביבים
לאורך מרבית משחקי הסדרה מריו הוא שרברב, אם כי במשחקי דונקי קונג המקוריים בהם מריו הופיע הוא היה נגר. למריו היו עוד כמה מקצועות לאורך המשחקים השונים בזיכיון - בסדרת משחקי הפאזל "ד"ר מריו" שיצא לראשונה לשווקים ב-1990 מריו מתואר כרופא, במשחק הגיים בוי "Mario's Picross" מריו הוא ארכאולוג, במשחק " Mario vs. Donkey Kong 2: March of the Minis" מריו הוא המנכ"ל של חברת צעצועים, ובמשחק "Super Mario Maker" מריו הוא בנאי. מריו הוא גם ספורטאי במשחקי הספורט של הזיכיון. בנוסף לכך, מריו הוא גם נהג מכוניות קרטינג בסדרת משחקי המרוצים של הזיכיון "Mario Kart".
יחסים בין אישיים
עוד מהמשחק הראשון בזיכיון התפקיד של מריו הוא תמיד להציל את הדמות הנשית במשחק. בעוד שבמשחק המקורי הוא היה צריך להציל את חברתו פאולין, פאולין הוחלפה במהרה בנסיכה פיץ' ב"האחים סופר מריו". מריו הציל את הנסיכה פיץ' פעמים רבות מאז במשחקים השונים בזיכיון. במשחק Super Princess Peach, הנסיכה פיץ' מצילה את מריו. מריו מציל גם את הנסיכה דייזי במשחק "Super Mario Land".
קבלת הדמות
מריו נחשב לאחד מדמויות משחקי הווידאו הפופולריות ביותר ולאייקון תרבותי בתעשיית משחקי הווידאו. לאורך השנים נמכרו מעל ל-510 מיליון עותקים של משחקים מסדרת משחקי הווידאו של מריו-מה שהופך את זיכיון משחקי הווידאו של מריו לזיכיון משחקי הווידאו הנמכר ביותר בכל הזמנים.
בסקר שנערך בשנת 2008 על ידי "Oricon" מריו נבחר לדמות משחקי הווידאו הפופולרית ביותר ביפן. "CNET" כללו את מריו ברשימת "חמשת דמויות משחקי הווידאו המוצלחות ביותר".
בעקבות ההצלחה של המשחקים הופקו לאורך השנים תוכניות טלוויזיה, ספרי קומיקס, וסרט לייב-אקשן בהם מריו מככב כדמות הראשית. בנוסף, לאורך השנים מריו כיכב גם על סחורה נלווית כגון חולצות טריקו, מגזינים, פרסומות, בקבוקי שמפו, משחקי לוח, ועוד. בשנת 1986 נינטנדו הפיקו גם סרט אנימה באורך 60 דקות המבוסס על המשחק המקורי בסדרת האחים סופר מריו-הסרט הופץ רק ביפן ב-VHS.
בטקס סגירת אולימפיאדת הקיץ של 2016 נכלל מריו כחלק מקידום של אולימפיאדת הקיץ של 2020 שתיערך בטוקיו. בסרטון שהוקלט מראש, ראש ממשלת יפן שינזו אבה היה לבוש כמו מריו בעודו עומד על צינור ירוק גדול שהוצב באמצע האצטדיון.
ספריית קוקרן
ספריית קוֹקרֵן (באנגלית: The Cochrane Library) היא מאגר מידע בנושאי רפואה. בבסיסו נמצאות סקירות קוקרן, אוסף של סקירות שיטתיות ושל מטא-אנליזות שמסכמים ומפרשים את התוצאות של מחקר רפואי. ספריית קוקרן נועדה להנגיש את התוצאות של מחקרים עשויים היטב עם ניסויים קליניים שעשויים היטב ומהווה מקור חשוב לרפואה מבוססת ראיות. הספרייה נקראת על שם הרופא הסקוטי ארצ'י קוקרן.
הגישה לספרייה מוגבלת למנויים בתשלום.
Miracle (שיר של קסקדה)
Miracle (בעברית: נס) הוא סינגל של להקת היורודאנס הגרמנית קסקדה. השיר יצא לאור ב-23 בנובמבר 2004, כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה של הלהקה, Everytime We Touch, על ידי חברת התקליטים זולנד. השיר זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה השונים, כאשר רובם שיבחו את סאונד היורופופ שלו.
השיר הגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי יאן פיפר ודיג'יי מניאן. השיר הופץ מחדש בעולם ב-23 במאי 2006. בבריטניה ובאירלנד הופץ השיר ב-26 ביוני 2006. בהמשך, הופץ מחדש בגרמניה ב-22 ביוני 2007. השיר הוא בסגנון היורודאנס ועל כן, ביקרו אותו מבקרי המוזיקה באופן חיובי. הוא זכה להצלחה רבה והגיע למקום הרביעי באירופה הוט 100.
בארצות הברית זכה השיר למעמד זהב על סך מכירות של 500,000 עותקים.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה ליוטיוב ב-2 בנובמבר 2006. בתחילת הקליפ ניתן לראות כדור דיסקו, ולאחר מכן את נטלי הורלר. בהמשך, ניתן לראותה יושבת על ספה ורוקדת לצלילי השיר. לאורכו של הקליפ מופיעה הורלר במצבים שונים, כשהיא שרה את השיר לצד אורות מתחלפים. בקליפ נעשה שימוש באפקטים שונים.
נכון לפברואר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-40 מיליון צפיות.
M26 פרשינג
M26 פֵּרְשִׁינְג היה טנק אמריקאי בינוני-כבד, שיוצר בארצות הברית לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. הטנק לא השתתף במלחמה במספרים גדולים.
רקע
הפרשינג (על שם גנרל הצבאות ג'ון פרשינג, מפקד צבא המשלוח האמריקני לצרפת במלחמת העולם הראשונה), נועד למעשה להחליף את ה־M4 שרמן בתפקיד הטנק העיקרי של צבא ארצות הברית. בניגוד לשרמן ששקל מעט יותר מ-30 טון, שקל הפרשינג מעל 40 טון, ובכך למעשה מתח את גבולות ההגדרה "טנק בינוני". בגלל בעיית הסיווג הוא הוגדר לבסוף כטנק כבד, על אף שנועד למלא את תפקידי השרמן. הסיבה להבדל במשקל לעומת השרמן הייתה פשוטה - השרמן לא היה מסוגל להתמודד בתנאים שווים עם הטנקים הגרמניים, במיוחד הפנתר והטיגר. האמריקאים הבינו כי הפתרון הוא בטנק כבד יותר, שישמש בתפקיד של טנק בינוני (למעשה הם פיגרו בכך אחרי הגרמנים שהתייחסו לפנתר כטנק בינוני על אף ששקל מעל ל-40 טון). ב-1943 החל הפיתוח של הטנק, ובאוקטובר 1944 החל הייצור.
M26 פרשינג
הטנק היה גדול מהשרמן אם כי נמוך יותר, ושקל 42 טון. ההבדל במשקל נבע מעובי שריון שהגיע במקומות העבים ל-102 מילימטר. הטנק צויד בתותח בקוטר 90 מילימטר, שהיה מסוגל לחדור 150 מילימטר שריון בטווח של 2,000 מטר. המנוע היה מנוע בנזין בן 470 כוחות סוס, והניע את הטנק למהירות מרבית של 40 קמ"ש. המנוע ותיבת ההילוכים היו החיסרון העיקרי של הטנק, שכן היו חלשים מדי ובלתי אמינים. צוות של חמישה תפעל את הטנק. 310 טנקי M26 הגיעו לאירופה לפני תום המלחמה, והשתתפו בלחימה בריין התחתון. הטנק היווה שיפור עצום לעומת קודמו, ובמפגשים עם פנתרים וטיגרים הוכיח את עצמו כשווה להם. גרסה מיוחדת של הפרשינג, שהייתה חמושה בתותח 90 מילימטר ארוך יותר אף השמידה טנק מסוג קניגסטיגר. 2,350 טנקים מסוג זה יוצרו.
לאחר מלחמת העולם השנייה פנו האמריקאים להיערכות לעימות אפשרי עם ברית המועצות. הבעיה הייתה קשה: השרמן המיושן, עדיין הטנק העיקרי של האמריקאים, ניצב בפני טנקי T-34 ו-IS-2 הסובייטיים המעולים. האמריקאים נאלצו לפעול מהר על מנת לשפר את מצבם והחליטו לפתח טנק בינוני חדש, ובמקביל לשדרג את ה-M26 פרשינג כך שישמש כמגשר עד לסיום הפיתוח. הגרסה המשופרת נקראה M46 פטון. שינוי השם היה חריגה מהמדיניות האמריקאית של מתן שמות לטנקים, שכן ה-M46 לא היה טנק חדש לחלוטין. השינוי נעשה על מנת לכבד את זכרו של ג'ורג' פטון, שנהרג בתאונת דרכים בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה.
M46
למרות שינוי השם, ה-M46 היה למעשה פרשינג, שעשו בו שני שינויים עיקריים:
כ-800 טנקי M26 שודרגו למפרט ה-M46.
עם פרוץ מלחמת קוריאה, נשלחו טנקי ה-M46 ביחד עם טנקי ה-M26 הוותיקים יותר לאזורי הקרבות, שם הם פגשו בטנקי T-34 של קוריאה הצפונית וסין.
יארקו רוטו
יַארְקּוֹ רוּטוּ (בפינית Jarkko Ruutu, נולד ב-23 באוגוסט 1975 בהלסינקי, פינלנד) הוא שחקן הוקי קרח מקצועני המשחק בקבוצת ה–NHL פיטסבורג פינגווינס. הוא נבחר במקום ה–68 (בסיבוב השלישי) בדראפט של 1998 על ידי ונקובר קנאקס. הוא משחק בעמדת הכנף.
לרוטו שני אחים צעירים ממנו, טוּאוֹמוֹ ומִיקּוֹ, המשחקים גם הם הוקי קרח מקצועני. טואומו משחק ב–NHL בקבוצת שיקגו בלאק הוקס.
יארקו נודע בליגה כשחקן ״מניע״, שתפקידו הוא להפריע לשחקנים יריבים במילים או במעשה, כדי שירכזו את תשומת לבם עליו במקום המשחק. זה תפקיד שבאופן מסורתי שייך לעיתים קרובות ב–NHL לפינים כמו אֵסָה טִיקַאנֶן ווִילֶה נִימֵנֶן. הוא התחיל בליגה המקצועית הפינלנדית SM-Liiga, עם קבוצת HIFK בעונת 1996–1997. ב–NHL, העונה הטובה שלו הייתה ב–2005–2006, עם 10 שערים ו–7 מסירות, בסך הכול 17 נקודות ב–82 משחקים.
בפברואר 2006, הוא זכה במדליית הכסף במשחקי החורף האולימפיים בטורינו, כחבר נבחרת פינלנד בהוקי קרח.
תיק בחקירה
תיק בחקירה היא תוכנית תחקירים דוקומנטרית שמשודרת החל מ-1 ביוני 2017. בעונה הראשונה שודרה בערוץ 2 במסגרת רשת, והחל מהעונה השנייה משודרת בערוץ 13.
וסיל לבסקי
וסיל לבסקי (בבולגרית: Васил Левски; 18 ביולי 1837, קרלובו, איילט רומליה, האימפריה העות'מאנית – 18 בפברואר 1873, סופיה, האימפריה העות'מאנית) היה מהפכן בולגרי וממייסדי תנועת ההתנגדות לכיבוש העות'מאני באזור בולגריה. נלכד על ידי העות'מאנים, הוצא להורג, והפך לגיבור לאומי ולסמל המאבק לעצמאות בולגריה.
ביוגרפיה
לבסקי נולד בקרלובו בשם וסיל איוואנוב קונצ'ב (בבולגרית: Васил Иванов Кунчев) למשפחה בעלת אוריינטציה דתית נוצרית אורתודוקסית. דודו, באסיליוס (וסיל) נשא בתפקידי כמורה בכירים. הוא רכש השכלה יסודית בעירו ובהמשך עבר לסטארה זאגורה שם הוסמך לכמורה. בדצמבר 1858 הצטרף למנזר בסופוט. בולגריה הייתה נתונה בעיצומו של עידן התחייה הלאומית הבולגרית, ולבסקי הושפע מהרעיונות המהפכניים.
ב-1862 עזב את המנזר ונסע לבלגרד, שם חבר למהפכן הבולגרי גאורגי ראקובסקי אשר הקים את מיליציית "לגיון המתנדבים הבולגרי", אשר שמה לה למטרה לשחרר את בולגריה מהכיבוש העות'מאני. במהלך פעילותו במיליציה זכה לכינוי "לבסקי" ("כמו אריה"). בלחץ העות'מאנים פירקו הסרבים את המיליציה. ב-1863 שב לבסקי לבולגריה, נעצר בידי מנגנוני הביטחון העות'מאניים ונכלא בפלובדיב ל-3 חודשים. בין 1864 ל-1866 עבד כמורה בכפר וויניאגובו הסמוך לקרלובו, ובו המשיך את פעילותו המחתרתית. מחשש לתגובת השלטונות, נאלץ לעבור לאזור טולצ'אה ושם לימד במספר כפרים.
בהמשך, ביאשי, הצטרף למיליציית מתנדבים נוספת שהקימו גולים בולגרים ובכללם גאורגי ראקובסקי. לאחר ניסיון כושל להיכנס לשטחי בולגריה, הגיעו כוחות המיליציה לפירוט. בלחץ השלטונות הסרביים פורקה המיליציה. לבסקי עבר לאזור בוקרשט, ובה פגש בחריסטו בוטב ובהמשך אף התגורר איתו לתקופה מסוימת. בין 1868 ל-1870 שילב בין פעילות מחתרתית בתוך בולגריה תוך שהוא מגיע בחשאי לערים וכפרים בבולגריה, יוצר קשרים עם גורמי מחתרת מקומיים ומסייע בהקמת תאים מחתרתיים לבין פעילות מטה בבוקרשט, שמיצבה אותו כאידאולוג של תנועת ההתנגדות.
הוא הקים את "הארגון המהפכני הפנימי", שמנה כ-1,000, חברים ומיקם את מפקדתו בעיר לובץ'. השלטונות העות'מאניים הוציאו נגדו צו מעצר והציעו פרס כספי של 1,000 לירות עות'מאניות בעבור לכידתו ו-500 בעבור גופתו. לבסקי המשיך בפעילותו תוך שהוא עובר בין יישובים שונים. בתקופה זו קיבל סיוע מהקהילות היהודיות בבולגריה. השלטונות העות'מאניים נטו שלא לחשוד בפעילות מחתרתית בקרב היהודים, שכן הם נחשבו מיעוט הנאמן לסולטאן. בפלובדיב מצא לבסקי מסתור בביתו של חאג'י מושון גרטי אביו של הקולונל רחמים מושונוב, וכן בבית משפחת סרנגה, בפאזארג'יק בקרב משפחת גרון וכן ברוסה ובווידין.
ב-27 בדצמבר 1872 הצליחו השלטונות העות'מאניים לעצור את וסיל לבסקי בכפר ליד לובץ'. הוא הובל לסופיה, שם נשפט על ידי בית דין מיוחד בראשות קוצ'וק מהמט סעיד פאשה ונידון לעונש מוות. ב-18 בפברואר 1873 הוא הוצא להורג בתלייה, ומקום קבורתו לא נודע.
השלכות מותו והנצחתו
הוצאתו להורג של לבסקי הפכה אותו לגיבור לאומי והעצימה את תנועת ההתנגדות הבולגרית. ב-1876 פרץ ברחבי בולגריה מרד אפריל הבולגרי, שאמנם דוכא ביד קשה על ידי העות'מאנים ומיליציית הבאשי באזוק, אך העלה את הסוגיה הבולגרית למרכז הזירה הפוליטית והתקשורתית האירופית. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) ותבוסת העות'מאנים, הוקמה נסיכות בולגריה.
אנדרטאות לזכרו של לבסקי הוקמו בערים ובכפרים רבים בבולגריה, וכן בבוקרשט שברומניה, בבלגרד שבסרביה, בפריז שבצרפת ובוושינגטון די. סי. שבארצות הברית. רכס הרים באי ליווינגסטון נקרא על שמו, וכן מוסדות וארגונים שונים בבולגריה, ובכלל זה מועדון הכדורגל לבסקי סופיה.
חבל (אקרובטיקה)
חבל הוא מכשיר המשמש לוליינים במופעי אקרובטיקה, יחד עם טרפז. בעזרת החבל הלוליינים מבצעים מספר תרגילים, כגון סלטות, היפוכים וגלגולים.
לשם ביצוע התרגילים תלוי חבל בצורה מאונכת והלוליינים מטפסים עליו ומשתמשים בכישוריהם כדי לבצע את הופעתם.
החבל הוא האלמנט הראשון הנלמד באקרובטיקה אווירית. מכשיר קרוב לחבל, אך מאתגר יותר, הוא ה"טיסו" (Tissue), שהוא בד משי חלק ביותר, התלוי גם הוא במאונך, שניתן לפצל לשני חבלים. לטיסו דרוש כוח רב הרבה יותר מאשר לחבל, מפני שהוא חלק ולכן הוא נחשב לקשה יותר לטיפוס מאשר חבל.
מכשיר קשה יותר לשימוש, הקשור אף הוא לחבל, ואשר לומדים אותו בשלב מתקדם יותר, הוא "ספניש ווב" (Spanish Web - באנגלית: "רשת ספרדית"): חבל שתלוי במאונך ובו הלוליין תלוי מלולאה בצמרתו מהרגל או מהיד, שעה שבקצה החבל מחזיק אדם אחר המסובב אותו. ה"ספניש ווב" נחשב למרשים ביותר מפני שהלוליין שתלוי למעלה מבצע תרגילים תוך כדי סיבוב.
זואי 101
הסדרה מתמקדת בתחילה בשבעה בני נוער והחל מהעונה השלישית מצטמצמת לשישה, כאשר שתי נערות עוזבות את הסדרה ואחת מצטרפת אליה, ובעונה הרביעית מצטמצמת לחמישה לאחר שאחד הנערים עוזב את הסדרה. הדמויות הראשיות לומדות בפנימייה בשם PCA - Pacific Coast Academy, בה מתרחשת העלילה.
בשנת 2023, חמש עשרה שנים לאחר סיום הסדרה, צפוי לצאת לשירות הסטרימינג "פרמאונט+" סרט שמשמש כהמשכון בשם "זואי 102".
עונה 1
פרקים 1–13 (13 פרקים)
עד עתה פנימיית PCA לימדה בנים בלבד, ולראשונה הוחלט לקבל אליה גם בנות. לאחר שיפוצים שנמשכו כל הקיץ נפתחת שנת הלימודים הראשונה ב-PCA לבנים ולבנות. זואי ברוקס מגיעה לפנימיית PCA ביחד עם אחיה דסטין, ושם היא פוגשת לראשונה את צ'ייס. השניים מתיידדים ותוך זמן קצר הופכים לחברים טובים. דרך צ'ייס זואי מכירה את לוגן ומייקל - שותפיו לחדר והחברים הטובים ביותר שלו. צ'ייס מתאהב בזואי וממשיך לאהוב אותה גם בעונה השנייה. זואי פוגשת את שתי השותפות לחדר שלה, ניקול ודיינה. השלוש הופכות לחברות טובות. בנוסף הן פוגשות נערה נוספת, קווין, נערת מחשבים חכמה ומוזרה.
עונה 2
פרקים 14–26 (13 פרקים)
בעונה השנייה דיינה משתתפת בתוכנית חילופי תלמידים בפריז, ולכן היא עוזבת את PCA. במקומה מגיעה נערה אחרת ששמה לולה. חלומה של לולה הוא להיות שחקנית מפורסמת, והיא מנצלת את מעברה לבית ספר זר כדי לנסו להגשים אותו. היא מעמידה פני פריקית וזואי וניקול מאמינות לה, אך לבסוף סודה מתגלה. לולה תופסת את מקומה של דיינה בחבורה.
עונה 3
פרקים 27–52 (26 פרקים)
בעונה השלישית ניקול עוזבת את בית הספר ונשלחת לפנימייה לבנות, בגלל האובססיה שלה למין הגברי.
קווין עוברת לגור עם זואי ולולה בחדר. הבנות לא מרוצות מכך בהתחלה, אך מצליחות להסתדר עם המוזרות שלה.
בתחילת העונה השלישית זואי מגלה שלצ'ייס יש חברה, רבקה. לאחר שהבנות מכירות קצת יותר, רבקה מתגלית כילדה קנאית ואנוכית. היא שמעה על כך שצ'ייס היה מאוהב בזואי במשך שנתיים, ולכן היא אוסרת על זואי לדבר עם צ'ייס. צ'ייס עוזב את רבקה וחוזר להיות ידיד של זואי.
בפרק האחרון, הוריהם של דסטין וזואי מגיעים ל-PCA, ומודיעים להם שהם עוברים לאנגליה בגלל עבודתם. הם מעניקים להם את אפשרות הבחירה: לבוא איתם או להישאר בפנימיה. זואי מחליטה להתייעץ עם צ'ייס, אך משום מה המפגש מתעכב ולצ'ייס נודע על כך משמועות. הוא מתרגז על זואי ולא רוצה לדבר איתה. זואי, עקב זאת, מחליטה להצטרף אל הוריה לאנגליה. מאוחר יותר צ'ייס מתחרט על מעשיו. לאחר שזואי הגיעה לפנימייה באנגליה, חבריה מהפנימיה מתקינים תוכנת מחשב שמאפשרת להם לראות זה את זה ולדבר זה עם זה. צ'ייס מחליט לנצל את התוכנה הזאת ולישר את ההדורים בינו לבין זואי. זואי סולחת לו, אך היא לא נשמעת או נראית כך. לאחר שזואי עוזבת, צ'ייס מרגיש נורא, ומוצא לעצמו בחורה שבמראה החיצוני דומה לזואי, ומזכירה אותה מאוד, אך אופייה לא דומה לה כלל וכלל: היא דוחה ולא נעימה. החבורה נגעלת ממנה, חוץ מצ'ייס שעיוור לכך. הבנים מחליטים להאיר את עיניו. הם נועלים אותו בחדרם ומנסים לגרום לו להודות בכך שהוא מתגעגע לזואי, עובדה שהוא מכחיש בכל תוקף. לאחר שלוגן קורע בובה שצ'ייס קיבל מזואי, וצ'ייס מנסה להכות אותו, הוא מבין שהוא עדיין מאוהב בזואי. תוכנת הווידאו שמייקל לא הבין כיצד לסגור מסגירה את סודו של צ'ייס באוזניה של זואי.
עונה 4
פרקים 53–66 (13 פרקים)
לאחר שזואי מבינה שצ'ייס מאוהב בה, היא חוזרת ל-PCA. מתברר שצ'ייס עזב את PCA ללונדון, על מנת להיות איתה. כעת זואי וצ'ייס התחלפו במקומותיהם: זואי ב-PCA, וצ'ייס באנגליה. בחדר ממלא את מקומו נער בלונדיני בשם ג'יימס. בהתחלה הוא לא מסתדר היטב עם מייקל ולוגן, אך עם הזמן הוא מתגלה כנער מצחיק וחמוד. הוא וזואי מתאהבים זה בזה, ותוך זמן קצר נעשים לזוג. מארק נפרד מקווין וכשלוגן מנחם אותה הם מתנשקים והופכים לזוג אבל שומרים על כך בסוד. כוכב הכדורגל וינס בלייק חוזר לPCA והוא ולולה מתאהבים והופכים לזוג. בפרקי הסיום, ג'יימס נותן לזואי במתנה שרשרת ואומר לה שהוא אוהב אותה, אבל זואי לא מרגישה אותו הדבר ומרגישה שמשהו חסר לה. הנשף מתקרב וקווין ולוגן בוחרים אחד לשנייה בני זוג, אבל בסוף מתוודים על אהבתם בפני כל בית הספר. צ'ייס מפתיע את זואי ומגיע לPCA והם הופכים לזוג. כולם מתרגשים לפגוש את צ'ייס, וזואי מזמינה אותו לטוס איתה להוואי.
המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה
המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה (באנגלית: Royal Canadian Mounted Police - ובקיצור RCMP, בצרפתית: Gendarmerie Royale du Canada ובקיצור: GRC) הוא כוח השיטור הלאומי והפדרלי של קנדה, האחראי לאכיפת חוק ברמה הפדרלית ומספק את כוחות השיטור המחוזיים והפרובינציאליים באלברטה, קולומביה הבריטית, מניטובה, ניו ברונזוויק, ניופאונדלנד ולברדור, אי הנסיך אדוארד ובססקצ'ואן (כאשר אונטריו וקוויבק מפעילות כוחות שיטור משלהן). למרות שמה, המשטרה כבר אינה משטרה רכובה והסוסים משמשים רק בטקסים רשמיים.
ככוח המשטרה הלאומי של קנדה, המשטרה אחראית לאכיפת חוקים פדרליים בקנדה כולה ושמירה על החוק והסדר. הערים הגדולות במדינה מפעילות מחלקות משטרה מוניציפליות עצמאיות. שתי הפרובינציות המאוכלסות ביותר, אונטריו וקוויבק, מפעילות כוחות משטרה משלהן: משטרת אונטריו (Ontario Provincial Police) ושירות הביטחון של קוויבק (Sûreté du Québec).
למשטרה סמכויות נרחבות רבות ובהן מאבק בפשעים מסחריים, מניעת הברחות, מלחמה בסחר בסמים לא חוקיים, שמירה על הגבול, מאבק בפשע מאורגן, מלחמה בטרור וביטחון פנים, שירותי אבטחה לבכירים ממשלה, אבטחת נציגויות דיפלומטיות ושיתוף פעולה בינלאומי בנושא שיטור. במחוזות המשטרה מפעילה כוחות שיטור מוניציפליים ואחראית לחקירת פשעים חמורים, תיקי רצח, הפעלת מעבדות לזיהוי פלילי, צוותי תגובת חירום, נטרול חומרי נפץ והפעלת חבלנים וביצוע משימות חשאיות.
שירות הביטחון של המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה (The RCMP Security Service) היה הגוף העיקרי למודיעין פוליטי וסיכול ריגול עם אחריות להגנה על הביטחון הלאומי, עד שגוף זה הוחלף בשירות הביון הביטחוני הקנדי (Canadian Security Intelligence Service) בשנת 1984, בעקבות חשיפת מבצעים חשאיים שהופעלו נגד תנועות בדלניות בקוויבק. שירות הביון הביטחוני אינו מהווה חלק מהמשטרה הרכובה והוא גוף עצמאי לביטחון פנים.
שוטרי המשטרה הרכובה מכונים לרוב "Mounties" - "רכובים". במשטרה הרכובה כ-30,092 שוטרים, נכון לשנת 2019.
היסטוריה
המשטרה הרכובה הקנדית נוסדה בפברואר 1920 תוך שילוב של כוחות המשטרה הרכובה המלכותית הצפון מערבית (Royal Northwest Mounted Police) שנוסדה בשנת 1873 עם משטרת הדומיניון, שנוסדה בשנת 1868.
המשטרה הפכה לגוף השיטור הלאומי העיקרי ולה סמכויות נרחבות רבות. במסגרת תפקידה כאחראית על המודיעין והביטחון הלאומי, המשטרה הסתננה לקבוצות אתניות וארגונים פוליטיים שהוגדרו כמסוכנים לקנדה, כולל הסתננות למפלגה הקומוניסטית ולארגונים לאומנים. המשטרה הייתה מעורבת בענייני הגירה, בייחוד בגירוש רדיקלים חשודים. בשנים הראשונות לקיומה הפעילה המשטרה גל של גירוש בקרב הקהילה הסינית במדינה, בשל מעורבות במלחמת האופיום הראשונה ומעריכים כי בשנים 1923–1932 גורשו 2% מכלל הקהילה הסינית.
נוסף לתפקידי הגירה, מאבק בסמים לא חוקיים ומודיעין, המשטרה סייעה לסוכנויות פדרליות לאכוף חוקים נגד הילידים. עם הקמת שירות הביטחון של המשטרה, התמקד הגוף במאבק בריגול סובייטי ובסיכול ריגול, בייחוד לאחר 1945 ולאורך כל ימי המלחמה הקרה עד לפירוק השירות בשנת 1984.
ביוני 1953 המשטרה הצטרפה לאינטרפול כחברה מלאה. ב-4 ביולי 1973 אושר תג חדש למשטרה. בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 התגלה כי שירות הביטחון היה מעורב בפשעים נגד הבדלנים בקוויבק, מה שהוביל לתפיחת ועדת חקירה שנודעה בשם "ועדת מק'דונלד", על שמו של ראש הוועדה, השופט דייוויד קרגיל מק'דונלד. הוועדה המליצה להפקיע את תפקידי המודיעין מידי המשטרה ולהקים גוף עצמאי אחר במקומו וכך הוקמה סוכנות ביון חדשה: שירות הביון הביטחוני הקנדי (Canadian Security Intelligence Service, בראשי תיבות CSIS).
בשנת 1993 הצוות המיוחד לתגובת חירום (Special Emergency Response Team, SERT), גוף הכוחות המיוחדים המשטרתי, הועבר מאחריות המשטרה לידי הכוחות הקנדיים, ליצירת כוח המשימה המשולב 2 (Joint Task Force 2 ,JTF2).
ביוני 2013 חטיבה A שנועדה להילחם בשחיתות שינתה את שמה לחטיבה הלאומית והמשטרה הרכובה החלה להפעיל גם יחידה לביטחון אווירי בשם מרשלי האוויר (Sky Marshalls).
תפקידים וסמכויות
המשטרה הרכובה היא כוח שיטור פדרלי האחראי על ביצוע הוראות הממשל הפדרלי. כמו כן המשטרה פועלת ברמת הפרובינציות ואוכפת חקיקה פרובינציאלית וחקיקה מקומית. שמונה מתוך פרובינציות קנדה בחרו להעביר את כל סמכויות השיטור בהן למשטרה הרכובה במקום להפעיל כוח שיטור עצמאי (רק אונטריו, קוויבק וניופאונדלנד ולברדור מפעילות כוחות שיטור עצמאיים).
המשטרה הרכובה הקנדית אחראית גם על אבטחת משפחת המלוכה הקנדית, המושל הכללי של קנדה, ראש ממשלת קנדה ושרי ממשלת קנדה, וכן כוללים יחידת אבטחה לאישים זרים המבקרים במדינה (ראשי מדינות זרים ודיפלומטים).
אנשי הארגון היו בסיס להקמת שירות המודיעין הפלילי של קנדה בשנת 1970.
הנרי ארנסט דודני
הנרי ארנסט דודני (באנגלית: Henry Ernest Dudeney; 10 באפריל 1857 - 24 באפריל 1930) היה חידונאי ומתמטיקאי אנגלי. נחשב לאחד החידונאים החשובים בכל הזמנים.
ביוגרפיה
דודני נולד בעיר מייפילד באנגליה. סבו, ג'ון דודני, היה מתמטיקאי אוטודידקט ידוע. שיחק שחמט במשך כל חייו. השחמט הוביל אותו להתעניין במתמטיקה וחיבור חידות. בשנותיו הראשונות התעניין במיוחד בחידות שחמט.
מאוחר יותר החל דודני לפרסם את חידותיו תחת שמו האמיתי, בעיתונים ובמגזינים רבים. במשך עשרים שנה כתב טור מצליח בשם Perplexities", במגזין "The Strand". הוא המשיך בהתכתבות ושיתוף פעולה עם לויד, עד שהחברות ביניהם עלתה על שרטון ודודני אף האשים את לויד בגנבת רעיונותיו ופרסומם תחת שמו.
חיים אישים
בשנת 1884 נישא דודני לאליס ויפין. מאוחר יותר פרסמה אליס ספרים רבים והתפרסמה בזכות עצמה (חלקם בשם "גברת הנרי דודני"). יומניה הפרטים של אליס נערכו ופורסמו ב-1998 בשם "A Lewes Diary: 1916–1944", ובהם מתוארים חיי היומיום והנישואין לדודני. ילדם הראשון נפטר בינקותו, ולאחר מכן נולדה להם בת אחת, מרג'רי.
באפריל 1930 נפטר דודני מסרטן בגרון, בעיר לואיס (Lewes), בה התגורר מאז 1914 עם אשתו.
יון גווידטי
יון אלברטו גווידטי (בשוודית-איטלקית: John Alberto Guidetti, נולד ב-15 באפריל 1992) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת החלוץ בא.י.ק סולנה ובנבחרת שוודיה.
קריירת מועדונים
גווידטי נולד בסטוקהולם, בירת שוודיה, לאב ממוצא איטלקי, שוודי וברזילאי. גווידטי החל את קריירת הכדורגל שלו בגיל 6 בקבוצת הילדים של ברומאפויקארנה. בגיל 10 עזב עם משפחתו לקניה בגלל עבודת אביו ושיחק שם באקדמיה בניירובי. בגיל 14 חזר לשוודיה ולקבוצת הנערים של ברומאפויקארנה. באפריל חתם במנצ'סטר סיטי בה שיחק בקבוצת המילואים והצטיין בשירותיה אך לא זכה לשחק עבור הקבוצה הראשונה.
בשנת הושאל בחזרה לברומאפויקארנה במדיה שיחק 8 משחקים וכבש 3 שערים ובישל 3 נוספים. בקיץ של אותה שנה חזר להתאמן עם סיטי וקיבל את ההזדמנות הראשונה שלו בהרכב במשחק ידידות נגד ספורטינג ליסבון. ב-22 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הליגה האנגלי נגד וסט ברומיץ' אלביון בו בישל את השער היחידי במשחק.
ב-25 בנובמבר 2010 גווידטי הושאל לברנלי לחודשיים. בסיום תקופת ההשאלה חזר לסיטי אבל שוב לא זכה להזדמנות. ביוני סיכם בטוונטה, אך לאחר מכן התבררו מספר אי הבנות בין הצדדים ובסופו של דבר חזר לסיטי והאריך את חוזהו ב-3 שנים נוספות.
אוהד שחר
אוהד שחר (נולד ב-30 באוקטובר 1957) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע, טלוויזיה, קריין ומדבב ישראלי.
יון גווידטי
קריירת מועדונים
לאחר סיום מועד חלון העברות של קיץ הושאל לפיינורד רוטרדם מליגת העל ההולנדית. ב-11 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון נגד נאק ברדה בה הוא גם הבקיע בפנדל. ב-18 בדצמבר 2011 הבקיע שלושער בניצחון 2–3 על טוונטה. ב-12 בפברואר הבקיע את שלושער שלישי ברציפות ב-3 משחקי ליגה והפך לשחקן השני בהיסטוריה של הליגה שעושה זאת אחרי קיס חרוט שעשה זאת בשנת והפך לשחקן הראשון בתולדות המועדון שעושה זאת בעונה אחת. לקראת סיום העונה שבר את רגלו ולא חזר לשחק כדורגל באותה עונה וכתוצאה מכך פספס גם את יורו 2012. את העונה סיים גווידטי עם 20 שערים ו-8 בישולים ב-23 משחקי ליגה.
בתחילת עונת חזר שוב לסיטי אך לא הצליח להתאושש ונשאר ביציע אף על פי שחתם על חוזה חדש עד שנת. ב-14 בינואר 2013 חזר מהפציעה במשחק של הקבוצה הצעירה של המועדון נגד הקבוצה הצעירה של רדינג. ב-14 בינואר 2014 הושאל לסטוק סיטי. ב-4 בספטמבר 2014 הצטרף לסלטיק בהשאלה לעונה שלמה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1–2 נגד אברדין. ב-24 בספטמבר הוא הבקיע את השער הראשון שלו עבור סלטיק בניצחון 0–3 נגד הארטס במסגרת גביע הליגה הסקוטי. שלושה ימים לאחר מכן הוא הבקיע את שערי הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–2 נגד סנט מירן. באוקטובר נבחר לכדורגלן החודש בליגה לאחר שהבקיע בכל משחקי הקבוצה בהם גם ניצחה. לאחר שפתח את העונה עם 11 שערים ב-10 משחקים, לא הצליח למצוא את הרשת בעשרת המשחקים שלאחר מכן ואיבד את מקומו בהרכב. לקראת סיום העונה הצליח לחזור להרכב המועדון והבקיע 5 שערים נוספים. בתום העונה סיים את חוזהו בסיטי והפך לשחקן חופשי.
אוהד שחר
ביוגרפיה
שחר למד משחק בבית הספר לאומנות הבמה בית צבי וסיים את לימודיו בשנת 1981. כמו כן שיחק בתיאטרון צה"ל.
שחר השתתף בתפקידים רבים בתיאטרון ובהם: קוסטיה ב"השחף", ג'ון מריק ב"איש הפיל", עזאזל ב"השטן ממוסקבה", פוק ב"חלום ליל קיץ", ז'אק ב"כטוב בעיניכם", כריס ב"כולם היו בני", יוסף ק. ב"המשפט", ניק ב"מי מפחד מווירג'יניה וולף?", אנטיפולוס מאפזוס ב"קומדיה של טעויות", יואל מילר ב"המורדים", תורוולד ב"נורה", הייזנברג ב"קופנהגן", אחרב ב"צור וירושלים" ארנו קרצ'מן ב"דמוקרטיה", גדעון ב"הבן הטוב", ג'ק ב"יומן חוף ברייטון" ואוטו פרנק ב"אנה", "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש", "מהומה רבה על לא דבר", "מרג'ורי פריים" בתיאטרון הקאמרי, אביהו תשבי ב"השיבה" בתיאטרון הקאמרי (במקביל לשמואל וילוז'ני).
יון גווידטי
קריירה בינלאומית
גווידטי שיחק בנבחרת הצעירה של שוודיה עימה זכה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015 לאחר דו-קרב בעיטות עונשין בגמר נגד פורטוגל כאשר גווידטי הבקיע את הפנדל הראשון. ב-29 בפברואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד.
אוהד שחר
ביוגרפיה
ב-1989 השתתף בסרטו של עמוס גיתאי, "ברלין ירושלים".
ב-2004 הוא הופיע לצד ארז שפריר בהצגת הילדים "מוף ומוריס" שם גילם את מוריס, פסיכולוג ילדים ולו כלב ששמו מוף. ההצגה זכתה להצלחה רבה.
ב-2013 השתתף שחר במחזמר קזבלן. וב"הנסיכה האמריקאית (חוזרת)" בתיאטרון תמונע.
בנוסף, השתתף שחר בסרטי הקולנוע: "החולמים", "נקודת ראות", "עץ הדומים תפוס", "סיפור קיץ", ״היורד למעלה״, ״מינכן״, ובדרמות הטלוויזיה: "קו 300" ו"משפט קסטנר".
ב-2005 גילם את משה שרת בסרט הטלוויזיה "עכשיו או לעולם לא".
בשנת 2015 השתתף בסרט הטלוויזיה "ההפך" לפי ספרו של יהושע גרינברג.
בשנת 2017 יצא סרטו של דורון ערן, "רוח חדשה", בכיכובו של שחר. הסרט מגולל את סיפור חייו של היהודי המשיחי יעקב דמקני ומבוסס על רב המכר פרי עטו.
בשנת 2020 החל להשתתף במחזה "אלוהי הקטל" בתיאטרון הקאמרי.
אוהד קריין בעברית ובאנגלית בסרטונים המוקרנים ברחבי מוזיאון יד ושם.
קריירת דיבוב
שחר הוא מראשוני וותיקי הדיבוב בישראל, ומרבה לעסוק בתחום. מסרטו הראשון שדובב לעברית ועד היום, שחר הוא קולו העברי של מיקי מאוס, אותו דיבב, בין היתר, ב"בן המלך והעני", "מועדון החברים של מיקי מאוס", "מיקי מאוס: הרפתקאות מבולבלות", "מיקי מאוס: כייף של בית" ו"מיקי מאוס: סיפורן של שתי מכשפות". כמו כן תרם את קולו לסרטים רבים ובהם "מלך האריות" (זאזו), "אגדות ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה" (קריינות), "אלאדין" (יאגו), "הרקולס" (פיל), "מולאן" (שאן יו), "מרי פופינס" (מר בנקס), "אצבעונית" (מר סנונית), "בילבי: הסרט" (בלום), "גופי הולך לקולג'" (קן הכתב), "מפלצות בע"מ" (רנדל בוגס), "גנוב על הירח" (גרו) ,"טינקרבל והסוד הקסום" (ד"ר גריפיטס), "הנסיכה סופיה הראשונה: היה הייתה נסיכה" (המלך רולנד השני), "הנסיכה סופיה הראשונה: קללת הנסיכה אייבי" (בייליוויק), "מוצאים את נמו" (גיל), "מוצאים את דורי" (האנק התמנון), "עידן הקרח" (מני), "סופר וואי!", "סיפורי נרניה - האריה, המכשפה וארון הבגדים" (מר ביבר), דיבב את באגס באני בסרטונים רבים, את מר קראב בסרט "בובספוג מכנסמרובע", את סוורוס סנייפ בסדרת סרטי "הארי פוטר", את בומר ב"השועל והכלבלב" וגם דיבב ב"נסיך מצרים", ב"הדרדסים - הסרט" וב"טינקרבל וסוד הכנפיים". כמו כן דיבב את ארכימדס הינשוף בסרט "החרב באבן". ב-2017 דיבב את דמותו של אלפרד פניוורת' ב"סרט לגו באטמן" וכן את דמותו של גרו ב"גנוב על העולם". ב-2018 דיבב את דמותו של פרנק בסרט "מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה" ואת הגרינץ' בסרט "הגרינץ'. ב-2019 דיבב את דמותו של מר פריקלפנטס בסרט "צעצוע של סיפור 4" והיה המספר בסדרת הטלוויזיה "הרפתקאות רוקי ובולווינקל". ב-2020 דיבב את דמותו של קארל בסרט "סוניק - הסרט". ב-2022 דיבב בסרטים "הצרצר והנמלה" ו"הסנדקית הקסומה" ובסדרה "מזלגוני שואל שאלה". ב-2023 דיבב בסרט "לירוי וסטיץ'".
בפעם הראשונה בה תרם את קולו לסרט מונפש פגש בשחקן דב רייזר, איתו השתתף בכמה הפקות תרגום ודיבוב לעברית.
חיים אישיים
שחר היה נשוי לשחקנית והקומיקאית ענת וקסמן ולשניים שני ילדים. כיום הוא נשוי בשנית לשחקנית והרקדנית מאיה קופצ'יק ולהם בת.
קארין רויטפלד
קארין רויטפלד (בצרפתית: Carine Roitfeld; נולדה ב-19 בספטמבר 1954 בפריז, צרפת) הייתה העורכת הראשית של ווג צרפת מ-2001 עד ל-21 בינואר 2011. היא דוגמנית בעברה, הודיעה על פרישתה ב-17 בדצמבר 2010. החליפה אותה עמנואל אלט.
הרקע המשפחתי
אביה, ז'אק רויטפלד, שנפטר ב-1999, היה מפיק סרטים רוסי שעבד בברלין ועבר לפריז, שם פגש את אימה. רויטפלד מתארת את אימה כ"צרפתייה קלאסית מאוד". היא מתארת את אביה כ"דמות נערצת" ואומרת ש"הוא תמיד היה רחוק, צילם בקאן". היא מתארת את התבגרותה ברובע השישה-עשר של פריז כ"בורגנית מאוד. אני לא אומרת שהיינו עשירים, אבל חיינו מאוד מאוד בנוחות."
חייה האישיים
רויטפלד חיה עם שותפה לחיים כריסטיאן רסטואן. רסטואן היה מעצבו של קו בגדים, אותו הוא סגר ב-2001, אחרי שרויטפלד קיבלה את ההצעה לשמש כעורכת הווג. לזוג שני ילדים:
ז'וליה סיימה את לימודיה בבית הספר לעיצוב אופנה פרסונס בעיר ניו יורק במאי 2006 ונעשתה הפנים של הבושם Black Orchid של תום פורד בנובמבר 2006. ולדימיר סיים את לימודיו בבית הספר לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה ב-2007.
הקריירה
רויטפלד החלה לדגמן בהיותה בת 18, היא התגלתה ברחוב בפריז בידי עוזר צלם בריטי. "לא הייתי כוכבת", היא אומרת, "דיגמנתי רק עבור מגזינים לבני הנעורים". היא נהפכה לכתבת לענייני אופנה ב-"Elle" הצרפתי. כשהיא עבדה כמעצבת אופנה עצמאית, בתה, ז'וליה, צולמה בידי מריו טצ'ינו בשביל פרסומת לאופנת ילדים עבור הז'ורנל במביני ווג האיטלקי. בראיון שהעניקה ב-2005 למגזין "032c", מציינת רויטפלד, "לא הייתי מעצבת האופנה הטובה ביותר כשעבדתי במשך חמש עשרה שנה עבור "Elle" הצרפתי, אבל בוודאי כשפגשתי את מריו טצ'ינו משהו קרה. האדם הנכון עבורי הגיע בזמן הנכון..." רויטפלד וטצ'ינו החלו לעבוד כצוות ועשו עבודות פרסום וגם צילומים לווג האמריקני והצרפתי. רויטפלד התקדמה ועבדה כיועצת וכמוזה לטום פורד בגוצ'י ולאיב סאן לורן במשך שש שנים. ג'ונתן ניוהאוז, נשיא חברת קונדה נאסט העולמית פנה אליה בהצעה לערוך את ווג צרפת ב-2001. באפריל 2006, נפוצו שמועות שרויטפלד עורכת משא ומתן עם תאגיד הרסט להחליף את גלנדה ביילי כעורכת הראשית של "הרפרס בזאר ארצות הברית".
הארי היי
הארי היי (באנגלית: Harry Hay; 7 באפריל 1912 - 24 באוקטובר 2002) היה פעיל אמריקאי בולט לזכויות להט"ב, קומוניסט ופעיל לזכויות הילידים ביבשת אמריקה. הוא ייסד את אגודת מאטאשין, אחת מהקבוצות הראשונות לזכויות להט"ב בארצות הברית, וכן את תנועת פיות רדיקליות, המהווה אלטרנטיבה קהילתית, רוחנית ופוליטית לזרם המרכזי בתרבות הגייז המודרנית.
קארין רויטפלד
הקריירה
ב-17 בדצמבר 2010, התפטרה קארין רויטפלד לאחר עשר שנים במשרה, על-מנת להתמקד בפרויקטים אישיים. היא עזבה את כתב העת בסוף ינואר 2011. ההשערות שלפיהן היא תצטרף לתום פורד בחברה הקרויה על-שמו התבררו כעבור זמן כמופרכות. ב-1 בפברואר 2011 עמנואל אלט, ששירתה תחתיה כמנהלת האופנה, החליפה אותה כעורכת "ווג צרפת".
קישורים חיצוניים
כתבות בעברית
הארי היי
הוא נולד למשפחה מהמעמד הבינוני-גבוה באנגליה, וגדל בצ'ילה ובקליפורניה שבארצות הברית. הוא למד באוניברסיטת סטנפורד, ולאחר מכן הפך לשחקן תיאטרון מקצועי בלוס אנג'לס, שם הצטרף למפלגה הקומוניסטית. אף שמגיל צעיר הכיר במשיכה המינית שלו כלפי בני מינו, הרי כתוצאה מלחץ חברתי קיים אורח חיים הטרוסקסואלי לאורך כמה שנים ונישא ב-1938 לפעילה מהמפלגה הקומוניסטית, איתה אימץ שני ילדים. בהכירו בעובדה שנשאר הומוסקסואל, הסתיימו נישואיו ב-1950, אז ייסד את אגודת מאטאשין שפעלה להגנה ותמיכה בזכויות הומוסקסואלים, בתקופה בה יחסים חד-מיניים היוו עבירה על החוק. ב-1969 ייסד היי סניף של Gay Liberation Front בלוס אנג'לס. ב-1970 עבר לניו מקסיקו עם בן זוגו וב-1979 ייסדו יחד עם דון קילהפנר ומיטש ווקר את תנועת פיות רדיקליות.
היי מתואר כ"מייסד התנועה הגאה המודרנית" ו"אבי השחרור ההומואי" והיה נושא לספר ביוגרפי ולסרט תיעודי.
עם השנים נקט עמדה נגד ההיטמעות של המיעוט הלהט"בי בחברה ההטרו-נורמטיבית, ולמען שמירה של תרבות שוליים קווירית ומגוונת. "עטינו עלינו עור צפרדע ירוק ומכוער של קונפורמיות הטרוסקסואלית, וכך שרדנו את שנות בית הספר", הסביר פעם היי. "אנחנו יודעים איך לחיות דרך העיניים שלהם, אנחנו תמיד יכולים לשחק במשחקים שלהם, אבל האם אנחנו מתכחשים לעצמנו על ידי כך? אם אתה נושא עליך את עור הקונפורמיות, אתה מסתיר ומדחיק את הנסיך או הנסיכה היפהפיים שבתוכך".
רץ
{{פירושונים| ספורט: אישים:
ראו גם
}}
יצחק ג'קי אדרי
יצחק ג'קי אדרי (כ"ט בשבט ה'תשי"ט, 7 בפברואר 1959 – כ"ח בחשוון ה'תשפ"ב, 3 בנובמבר 2021) היה פעיל חברתי ופוליטי ישראלי.
ביוגרפיה
אדרי נולד בישראל וגדל בדימונה. לאחר שירותו בצה"ל, התגייס לימ"מ, ואחר כך הקים חברת מחשבים.
יזם את פרויקט "בוסתן השלום" בעיר הנבטית העתיקה ממשית לנטיעת 600 עצי זית על ידי תלמידים מישראל וירדן. התפרסם בשנת 2004 בעקבות הסרט זהב לבן עבודה שחורה של מערכת תוכנית התחקירים "עובדה", שבו נחשף מצב עובדי הקבלן במפעלי ים המלח. בעקבות החשיפה פוטר מעבודתו. התחבר לגורמים נוספים כמו אנשי המכללה החברתית-כלכלית, הקשת הדמוקרטית המזרחית ויצא למאבק למען זכויות עובדי קבלן, מאבק בחברות כוח-האדם ומניעת העסקה פוגענית ברחבי ישראל.
בשנת 2004 הקים אדרי את עמותת "מערכות תמיכה חינוכיות לילדי עובדי קבלן בלתי מאוגדים", במטרה להוות אפיק להזרמת 80,000 ש"ח שהתקבלו בהסכם פשרה בבית הדין לעבודה בין אדרי לבין חברת הברום מקבוצת כי"ל בבעלות החברה לישראל. בכסף שהתקבל בעמותה נרכשו מחשבים לילדים של עובדי קבלן מדימונה.
היה מועמד לכנסת ה-17 מטעם רשימת "תפנית", שלא עברה את אחוז החסימה.
בשנים 2006–2009 ניהל את המרכז הרב נכותי בדימונה, המשמש מסגרת יום תעסוקתית לבעלי צרכים מיוחדים.
מתחילת 2010 - כותב מאמרים בעיתונות ומופיע בהרצאות למען עובדי קבלן ולמען בניית סדר יום חדש חברתי-כלכלי ומימוש הזכות לחופש ההתאגדות. מרצה בהתנדבות במכללה החברתית כלכלית.
ב-14 באוקטובר 2010 הגיש לבג"ץ עתירה הקוראת להקמת ועדת חקירה ממלכתית לבדיקת התנהלות החברות "כימיקלים לישראל" ו"מפעלי ים המלח". לבקשת בית המשפט, משך העותר את העתירה, לאחר שבמסגרת הליך של בוררות בין המדינה לחברה, הגישה המדינה תביעה של יותר ממיליארד שקל. ב-22 בנובמבר 2010 הכריז, בישיבת חרום של מועצת העיר דימונה, על מרד תשלומי מים לתאגיד המים "מעיינות הדרום", מייד לאחר ההכרזה ייסד מטה, בו הוא משמש יושב ראש, למאבק נגד תאגידי המים ונגד הפרטת משק המים ישראל. לאחר שהוצאו צווי עיקול למאות משפחות צרכני מים בדרום, פתח בשביתת רעב ב-18 בדצמבר 2011 נגד הפרטת משק המים ותאגידי המים. לאחר 23 ימים הפסיק את שביתת הרעב לבקשת יו"ר וועדת הכספים, ח"כ משה גפני שהגיע להסדר עם אנשי משרד האוצר על סבסוד שנתי בגובה 50 מיליון ש"ח במחירי המים לבעלי צרכים מיוחדים וקשישים.
ב-2012 צורף למועצה הציבורית של כל זכות, וחבר מייסד בקבוצת המייסדים של תנועת עורו.
בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו ב-22 באוקטובר 2013 נבחרה סיעת "דימונה בלב" בראשות יצחק ג'קי אדרי למועצת העיר דימונה וקיבלה שני מנדטים.
ב-21 בדצמבר 2019 יצא למסע "עוטף ישראל" במחאה אישית, בהפגנת יחיד בקריאה להתפטרותו של ראש הממשלה בנימין נתניהו. המחאה נמשכה מספר שבועות, בהם הפגין במקומות שונים ברחבי המדינה. בסוף 2020, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע היה אדרי בין מייסדי מפלגת "האזרחים אלטרנטיבה שלטונית".
נפטר ב-3 בנובמבר 2021, כחצי שעה לאחר פטירת אחיו, כתוצאה ממחלת נגיף קורונה.
חייו האישיים
בשנת 1980 נישא לג'ולי, והשניים התגרשו בשנת 2021 ולהם שלושה ילדים.
הגביע הבין-יבשתי
הגביע הבין-יבשתי (Intercontinental Cup) שהיה ידוע גם בשם הגביע האירופאי-דרום אמריקאי (European/South American Cup), והחל מ-1980 נקרא גם גביע טויוטה (Toyota Cup), היה טורניר כדורגל שהפגיש בין מועדוני כדורגל שהיו חברים באופ"א וב-CONMEBOL. הקבוצות מאירופה שהיו משתתפות היו לרוב זוכות ליגת האלופות למעט מקרים מסוימים, בהם סגניתן הייתה משתתפת. הקבוצות מדרום אמריקה היו זוכות גביע ליברטדורס. הטורניר הפגיש את שתי הזוכות הללו, לכאורה הקבוצות הטובות ביותר ביבשתן באותה השנה, תחילה לשני משחקי גומלין ואחרי 1980 למפגש יחיד, משחק שהתקיים ביבשת נייטרלית - באסיה, תחילה באצטדיון טוקיו בטוקיו ומאוחר יותר באצטדיון יוקוהמה ביוקוהמה, שניהם ביפן.
הטורניר נקרא בעבר גם אליפות העולם לקבוצות עד שאליפות העולם לקבוצות נערכה לראשונה ב-2000. באליפות העולם לקבוצות משתתפות גם זוכות טורנירי הקבוצות מצפון ומרכז אמריקה, אסיה, אפריקה ואוקיאניה, כאשר אחד המקומות המשוריינים בטורניר הוא לאלופת המדינה המארחת, אך אם זוכת טורניר הקבוצות היבשתי היא מאותה מדינה כמו המארחת, אזי מצורפת קבוצה נוספת מאותה יבשת, סגניתה של הזוכה בתואר היבשתי. ב-2004 התקיים המשחק האחרון במסגרת הגביע הבין-יבשתי והחל משנת 2005 הטורניר הוחלף באליפות העולם לקבוצות (כדורגל).
היסטוריה
הקבוצות הראשונות שטענו אי-פעם לתואר "אלופת העולם" היו היברניאן, שהייתה מחזיקת הגביע הסקוטי ופרסטון נורת' אנד שהייתה זוכת גביע ה-FA במשחק שנערך ב-13 באוגוסט 1887. בעונה שלאחר מכן, וסט ברומיץ' אלביון כמחזיקת גביע ה-FA שיחקה מול רנטון הסקוטית, למרות שהמשחקים נערכו ללא שום פיקוח של שתי ההתאחדויות השונות. הקמתן של הליגה האנגלית והליגה הסקוטית כמו גם הקמת מועדוני כדורגל מחוץ לבריטניה גרמו לירדה בחשיבות המשחק הנ"ל.
הטורניר הראשוני, שהפך מאוחר יותר לגביע הבין-יבשתי, הוקם על ידי הנרי דלאוני שניסה לקבוע מיהו המועדון הטוב ביותר בעולם (הוא יצא מנוקדת הנחה כי שתי היבשות המתקדמות ביותר בכדורגל הן אירופה ודרום אמריקה, דבר שהיה נכון בשל המיעוט בקבוצות מקצועניות, בעיקר ביבשות אסיה ואפריקה).
תחילה, רק באירופה היה מפעל בין-לאומי לקבוצות מכל היבשת, (גביע אירופה) שנוסד ב-1955. מאוחר יותר, ב-1960, הוקם בדרום אמריקה טורניר דומה שנשא תחילה את השם "גביע אמריקה לאלופות" והחל מ-1965 הוחלט לקרוא לו על שם הגיבורים שהביאו לעצמאותן של מדינות דרום אמריקה, ה"ליברטדורס דה אמריקה" (Libertadores de América, משחררי אמריקה). מכאן שמו של גביע ליברטדורס שהחל להכתיר את "אלופת דרום אמריקה".
הטורניר הראשון נערך בשנת 1960 והפגיש בין הקבוצה הספרדית ריאל מדריד לפניארול מאורוגוואי. במשחק הראשון בין הקבוצות ניצחה ריאל מדריד 5-1, המשחק השני הסתיים בתיקו 0-0 וריאל מדריד הפכה לזוכה הראשונה בטורניר.
החל משנות ה-50 (ובעיקר בשנות ה-70), כישרונות רבים מדרום אמריקה נדדו מעבר לאוקיינוס האטלנטי כדי לשחק במועדונים האירופאים, שהיו לרוב גם בעלי יכולות כספיות טובות יותר. זוהי כנראה הסיבה לכך שאוהדי הכדורגל בדרום אמריקה הקדישו חשיבות רבה יותר למשחקים אלו כדי לראות את בני מדינותיהם משחקים במועדונים הגדולים באירופה.
אירוע קשה במיוחד התרחש בשנת 1969, במשחק בין מילאן לאסטודיאנטס לה פלאטה כאשר שחקנים רבים של אסטודיאנטס הורחקו במהלך המשחק בשל התפרעותם.
מספר עונות, אלופות אירופה לא השתתפו בטורניר בשל מספר שיקולים בהם שיקולים כלכליים ובמקרים אלו סגניתן השתתפה בטורניר במקומן. כמו כן, בשנים 1975 ו-1978 לא התקיים הטורניר בשל קשיים להסדרי תאריכים למשחקים. הטורניר היה תחילה תחת חסותם של מספר חברות עד שטויוטה השיגה את הבעלות על הטורניר בשנת 1980, אז גם הועברו המשחקים ליפן במקום שני משחקי גומלין במדינות שונות כפי שהיה נהוג לפני כן.
טורניר זה שוחק לאחרונה בשנת 2004, עד שהוחלף באליפות העולם לקבוצות בשנת 2005. למרות זאת, מאז דצמבר 2005, הועלו הצעות להקמת טורניר שיפגיש את זוכת הרקופה סודאמריקנה עם זוכת הסופר קאפ האירופי או את אלופת הליגה האירופית עם מחזיקת גביע סודאמריקנה, ובכך ישוחזר הגביע הביניבשתי שפעולתו הופסקה.
פורמט הטורניר
בין 1960 ל-1979 הטורניר העולמי נערך בשיטת שני משחקי גומלין, כאשר כל קבוצה אירחה במגרשה משחק אחד. עד שנת 1969 נערך הטורניר בשיטת צבירת נקודות כאשר במקרה של שוויון נקודות בין הקבוצות, ללא קשר להפרש השערים ביניהן, נפגשו השתיים למשחק שלישי על אדמה נייטרלית באחת משתי היבשות, אירופה או דרום אמריקה. שיטה זו, שהייתה נהוגה בעיקר בדרום אמריקה לא שרדה זמן רב והוחלפה בשיטת האירופאית, לפיה מתקיימים שני משחקים בלבד וההכרעה היא לפי הפרש שערי חוץ כאשר במקרה של תיקו נערך דו-קרב פנדלים.
מאמנים
קרלוס ביאנצ'י זכה בשלושה גביעים כמאמן: פעם אחת עם ולז סרספילד ב-1994, ו-2 פעמים עם בוקה ג'וניורס ב-2000 ו-2003.
לואיס קוביז'ה וחואן מוחיקה, 2 האורוגוואיים זכו בתואר הן כשחקנים והן כמאמנים:
Wants and Needs
Wants and Needs הוא שיר של הראפר האמריקאי דרייק, בהשתתפות הראפר האמריקאי ליל בייבי, מתוך המיני-אלבום הרביעי של דרייק, Scary Hours 2. השיר יצא לאור ב-5 במרץ 2021, כרצועה השנייה באלבום, על ידי חברות התקליטים ריפבליק רקורדס ו-OVO סאונד. שני האמנים כתבו את השיר לצד המפיקים קרדו, דז רייט ו-40. השיר הגיע היישר אל המקום השני במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך היה שירו החמישי של דרייק שהגיע למקום השני ושירו ה-13 בשני המקומות הראשונים במצעד. הוא הפך גם לשירו של ליל בייבי שהגיע למיקום הגבוה ביותר במצעד.
רקע
השיר הוא שיתוף הפעולה הרביעי בין דרייק לליל בייבי, לאחר הסינגלים המשותפים "Yes Indeed" ו-"Never Recover", האחרון לצד גאנה, והשתתפות של האמנים ברמיקס לשיר "Life Is Good" של פיוצ'ר בו דרייק משתתף גם בגרסת המקור, לצד דה-בייבי. השיר אף זכה לתשומת לב עקב השערות שדרייק שכב עם דוגמנית העל ואישיות התקשורת האמריקאית קים קרדשיאן, גרושתו של הראפר האמריקאי קניה וסט. הריב המתוקשר של דרייק ווסט כלל מחלוקות רבות, שהחלו בסביבות 2010.
ביקורות
ג'ורדן רוז מוראייטי הרגיש כי "ליל בייבי גונב את ההצגה" ו"דרייק מתיישב במושב האחורי לאחר שהעביר וורס עם זרימה יוצאת דופן מכוונת כשליל בייבי משתלט על המערכה השנייה ומגמל לחלוטין את הופעת האורח שלו", והשיר "היה רק תערוכה של ליל בייבי, כשהראפר מאטלנטה מוכיח שיש לו עדיין הרבה במיכל אחרי הצריבה של 2020".
בחודש יוני 2021 דירג בילבורד את השיר במקום ה-32 ברשימת "50 השירים הטובים ביותר בשנת 2021 עד כה". מגזין Complex דירג את השיר במקום ה-18 ברשימת ״50 השירים הטובים ביותר לשנת 2021 (עד כה)״.
להטביע את הביסמרק!
להטביע את הביסמרק! (באנגלית: !Sink the Bismarck) הוא סרט מלחמה בריטי בשחור-לבן משנת 1960 בבימוי של לואיס גילברט, עם קנת' מור ודנה ווינטר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "תשעת הימים האחרונים של הביסמרק" מאת ס.ל פורסטר והוא מתאר את המרדף וההטבעה של אוניית המערכה הגרמנית ביסמרק במלחמת העולם השנייה על ידי הצי המלכותי הבריטי.
בתחילת הסרט מוקרן יומן חדשות גרמני ובו טקס השקת הביסמרק בנמל המבורג ב-14 בפברואר 1939 בנוכחות אדולף היטלר כשהקהל שואג קריאות זיג הייל.
העיתונאי אד מורו שעבד באותה תקופה ברשת CBS בלונדון מופיע בתחלת הסרט בתפקיד עצמו כשהוא מסביר על המצב הקשה של בריטניה. הוא מופיע גם בקדימון לסרט.
בהשראת הסרט נכתב השיר Sink the Bismarck בסגנון קאנטרי שהושר על ידי ג'ון נורטון והיה להיט. הוא משובץ בקדימון לסרט.
תקציר העלילה
קפטן ג'ונתן שפרד (קנת' מור) מתמנה לקצין מבצעים באדמירליות. הוא מתחיל את תפקידו בזמן קשה לבריטניה, צוללות ה-U-Boat ואוניות הצי הגרמני עושות שמות בשיירות האספקה לאי. במאי 1941 מתקבלו ידיעות שאוניית המערכה ביסמרק והסיירת הכבדה פרינץ אויגן, עומדות לצאת מהים הבלטי לאוקיינוס האטלנטי.
מרגל שנמצא על החוף בנורווגיה מבחין בשתי האוניות וממהר לשלוח תשדורת מורס אך מצליח רק לבשר על פרינץ אויגן לפני שהוא נהרג על ידי חייל גרמני. הבריטים משערים שהאונייה השנייה היא הביסמרק ומוכרז מצב חרום.
שפרד מטיל משמעת נוקשה בחדר המבצעים ומתקרב לקצינה אן דייוויס (דנה ווינטר). ארוסה של אן נהרג במערכה על דנקרק ואשתו של שפרד נהרגה בהפצצה בבליץ בלונדון. בנו משרת כתותחן על מטוס נושאת המטוסים אה"מ ארק רויאל הנמצאת בים התיכון ליד גיברלטר.
מפקד השייטת הגרמנית, אדמירל גינתר ליטיינס (קרל סטפאנק) נושא נאום נאצי נלהב בפני הלוחמים הגרמנים. הוא מבטיח למפקד הביסמרק, ארנסט לינדרמן (קרל מונר) ששניהם ייזכרו כגיבורים בתולדות גרמניה.
בקרב שמתנהל במצר דנמרק, מצליחים הגרמנים להטביע את אה"מ הוד ומתוך 1500 איש ניצלו רק שלושה. אה"מ פרינץ אוף ויילס נפגעה וניתקה מגע. זה היה ניצחון גרמני גדול שפורסם בכל תחנות השידור בעולם.
מצב הרוח בלונדון יורד, וינסטון צ'רצ'יל מתקשר לחדר המבצעים וכולם שומעים ברמקול את הוראתו "להטביע את הביסמרק" בכל מחיר!
המפקד לינדרמן מבקש לחזור לצרפת לשם תיקון הנזקים הקלים שנגרמו לביסמרק אך ליטיינס אומר שזה לא ימצא חן בעיני היטלר ומורה לו להמשיך לעבר השיירות ולפגוע בהן.
שפרד מקבל הודעה שבנו נעדר לאחר שמטוסו נחת בים מחוסר דלק. הוא ממשיך בתפקידו ביתר עוז עד שהוא מקבל הודעה שבנו נאסף חי מהים.
יחסי סנט לוסיה–קנדה
היסטוריה
סנט לוסיה וקנדה נהנות ממערכת יחסים קרובה, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות כוננו ב-1979. היחסים הטובים של קנדה עם מדינות האיים הקריביים, בהן סנט לוסיה, נובעים בין השאר מהעובדה שקיים ריכוז גדול של מהגרים מהקריביים בקנדה (דיאספורה). מעל 10,000 קנדים מבקרים בסנט לוסיה למטרות תיירות על בסיס שנתי.
בין שתי המדינות מתקיים סחר בקנה מידה גדול בהתחשב בגודלה הקטן של סנט לוסיה. הסחר הכולל בין שתי המדינות עמד ב-2017 על שווי של 9.3 מיליון דולר אמריקאי. הייצוא הקנדי לסנט לוסיה הוערך בשווי 8.8 מיליון דולר אמריקאי וכלל דגים, בשר, ירקות ומוצרי מזון אחרים. לעומת זאת, הייבוא הקנדי מסנט לוסיה עמד על 468,000 דולר אמריקאי וכלל מוצרי מזון בעיקר.
הסכמים דיפלומטיים
בין קנדה לסנט לוסיה נחתמו שני הסכמים דיפלומטיים:
אייזק שטרן
אייזק שטרן (סטרן; Isaac Stern; 21 ביולי 1920 – 22 בספטמבר 2001) היה כנר יהודי-אמריקאי. נחשב לדעת רבים לאחד מגדולי הכנרים הווירטואוזים של המאה העשרים.
ביוגרפיה
שטרן נולד בעיר קרמניץ, בחבל ווהלין שבמערב אוקראינה. כשהיה בן עשרה חודשים היגרה משפחתו לארצות הברית, והתיישבה בסן פרנסיסקו. החל לנגן בפסנתר בגיל 6 ואת שיעורי המוזיקה הראשונים שלו קיבל מאמו. בעקבות חבר החליט לעבור לנגינה בכינור ונרשם לקונסרבטוריון של סן פרנסיסקו בשנת 1928. שם למד אצל נחום בלינדר. בהופעת הבכורה שלו ב-18 בפברואר 1936 ניגן את הקונצ'רטו לכינור מס' 3 של סן-סנס, עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, בניצוחו של פייר מונטה.
שטרן היה חבר בשלישיית איסטומין-שטרן-רוז, עם הפסנתרן יוג'ין איסטומין והצ'לן ליאונרד רוז.
בשנת 1979 הזמינה ממשלת סין את שטרן לסייר ולהורות בארצה. מפיק הסרטים מאריי לרנר ליווה אותו והפיק את הסרט "ממאו עד מוצרט", שזכה בפרס אוסקר לשנת 1980 כסרט התעודה הטוב ביותר.
שטרן נודע לתהילה בהקלטותיו ובתמיכתו בנגנים צעירים. בין תגליותיו היו הצ'לן יו-יו מה והכנרים יצחק פרלמן ופנחס צוקרמן. היה לו גם תפקיד מרכזי בהצלת קרנגי הול מהריסה בשנת 1960, והאולם הראשי בבניין קרוי כיום על שמו.
שטרן עמד בקשר מתמיד וחם עם ישראל והרבה לנגן בקונצרטים עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. הוא נודע בסירובו לנגן בניצוחו של הרברט פון קאראיין, ששיתף פעולה עם המשטר הנאצי ואף הצדיע במועל יד בקונצרט מיד לאחר האנשלוס באוסטריה. כך נהג גם יצחק פרלמן.
בימי מלחמת המפרץ קיים אייזק שטרן מסע הופעות בישראל. בעת אחד הקונצרטים בירושלים בהשתתפותו נשמעו אזעקות המתריעות על ירי טילים, ונגני התזמורת קמו ועזבו את האולם. שטרן נשאר, וניגן סולו יצירה של באך, מול קהל חבוש מסכות גאז. המאורע בעל המימד הסמלי התפרסם, ועורר אהדה לשטרן מצד יהודים ומצדדי העולם החופשי בכלל.