cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טרנאטה
בטרם הגעת האירופאים
במאה ה-13 היה האי קרוי בשם גאפי (Gapi), והאוכלוסייה הייתה מרוכזת בארבעה כפרים שתושביהם היגרו מהלמהרה שבראש כל אחד מהם עמד "מומולה" (momole – "ראש חמולה"). האי היה מרכז לסחר בתבלינים והגיעו אליו סוחרים ערבים, ג'אוויאנים, מלאים וסיניים. בשל החשש מהתקפות פירטים התכנסו ראשי הכפרים, החליטו להתאחד, ובחרו אחד מהם, "מומולה סיקו סמפלו" (momole Ciko Sampalu) להיות מלך (Kolano) על כל האי בשם באב משהור מאלמו (Baab Mashur Malamo, שלט 1257–1272). מרכזה של ממלכת גאפי היה בכפר טרנאטה שעקב כך הלך וגדל והתפתח ותושביו היו מכונים "גם למו" (Gam Lamo – "כפר גדול", מקור שם הר הגעש גמאלמה). בשל החשיבות הגדלה של טרנאטה השתנה שם הממלכה מממלכת גאפי לממלכת טרנאטה. הממלכה שמקורה היה באי קטן הפכה הודות לעושר שהגיע מסחר התבלינים לממלכה החשובה ביותר במזרח אינדונזיה של אותה העת. בכרוניקה של האי ידועים תואריהם של 18 המלכים ששלטו באי לפני בוא האסלאם.
באמצע המאה ה-15 היה האי טרנאטה לראשון באיי מאלוקו שקיבל עליו את דת האסלאם, שהגיעה כנראה מג'אווה כתוצאה מקשרי המסחר שהיו לאי. המלך קאיצ'יל מארהום (kaicil marhum; שלט 1465–1486) התאסלם, ובעקבותיו התאסלמו בהדרגה בני משפחת האצולה ואחר-כך שאר בני עמו. בנו, זאינאל אבידין (Zainal Abidin, שלט 1486–1500) קבע את האסלאם כדת הרשמית של הממלכה, כפה את חוקי השריעה, והתאים את המנהל לכללי הדת האסלאם ושילב בממסד את אנשי הדת. הוא שינה את תוארו ממלך (Kolano) לסולטאן והישות שעמד בראשה הפכה לסולטנות. עד שהאימפריה ההולנדית השלימה את ההשתלטות על מאלוקו במאה ה-19, עמדו סולטאני טרנאטה בראש אימפריה שכללה נומינלית את אמבון, סולאווסי, סראם וחלקים מפאפואה.
הפורטוגזים
האירופאים הראשונים שהגיעו לטרנאטה היו פורטוגזים ממשלחת האימפריה הפורטוגזית שהפליגה ממלאקה. אחת הספינות טבעה מול חופי סראם, והמקומיים הצילו חלק מהמלחים, בהם מפקד הספינה, פרנסישקו סראו (Francisco Serrão). הסולטאן של טרנאטה, בייאנולה (Bayanullah, גרסה אחרת היא אבו לאיס - Abu Lais; שלט 1500–1521), שהאי היה בתחום שלטונו, שמע על כך. הוא ראה בכך הזדמנות לחבור למעצמה אזורית חזקה, והביא את הניצולים לטרנאטה ב-1512. הסולטאן אף אישר לפורטוגזים לבנות מצודה באי (Benteng Tolukko) שבנייתה החלה ב-1522. מצודה נוספת (Benteng Kalamata) נבנתה ב-1540.
עם זאת, היחסים בין תושבי טרנאטה והפורטוגזים היו מתוחים מלכתחילה. השירות במקום כה מרוחק מאירופה משך בעיקר הרפתקנים ותאבי בצע. התנהגות חסרת רגישות של הפורטוגזים, ניסיונותיהם לייצר מונופול בסחר התבלינים ולהשפיע על הפוליטיקה הפנימית, בצירוף ניסיונות רפים לנצר את האוכלוסייה המוסלמית מתחו את היחסים בין הסולטאן לפורטוגזים. ב-1533 הדיחו הפורטוגזים את הסולטאן אבו חייט השני, בנו של בייאנולה, בתואנה כי הורה על רציחתו של המושל גונזלו פריירה (Gonzalo Pereira), ובמקומו עלה לשלטון הסולטאן טבאריג'י (Tabariji), שהיה אז רק בן 15 ולכן שלט תחילה אביו החורג כעוצר. גם טבאריג'י הסתכסך עם המושל הפורטוגזי ויסנטה דה פונשקה (Vicente de Fonseca), ועל כן הודח גם הוא ב-1534, והוא נשלח לגואה. במקומו מינו הפורטוגזים את אחיו למחצה הסולטאן חיירון (Khairun; שלט 1534–1570). בהשפעת הפורטוגזים בגואה התנצר טבאריג'י ושינה את שמו לדום מנואל. הפורטוגזים התכוונו להחזירו לטרנאטה כמועמד רצוי לכס הסולטאן, אלא שהסולטאן חיירון מנע זאת, ובסופו של דבר כשקיבל אישור לחזור הוא מת במלאקה בדרכו לטרנאטה ב-1545. בצוואתו הוא העניק את האי אמבון לסנדקו הפורטוגזי ז'ורדאו דה פריטאש (Jordão de Freitas).
ב-1546 ביקר המיסיונר הנודע פרנסיסקו חאווייר בטרנאטה ובאיים שבשליטתה. הפעילות המיסיונרית וההתערבות בענייניה הפנימיים של הסולטנות הובילו את הסולטאן להכריז מלחמה על הפורטוגזים. ב-1558 הושמה המצודה הפורטוגזית בטרנאטה במצור, והסולטאן כבש חלקים גדולים מהאי אמבון. הפורטוגזים, שהחליטו לחסל את האיום, ביקשו לנהל שיחות עם הסולטאן, וכשהוא ביקר על פי הזמנתם במצודה בטרנאטה ב-25 בפברואר 1570 הוציאו אותו הפורטוגזים להורג. בתגובה התקוממו תושבי טרנאטה כנגד הפורטוגזים. בנו של חיירון הוכתר כסולטאן החדש בשם באבולה (Babullah; שלט 1570–1583) וניהל מערכה צבאית מוצלחת כנגד הפורטוגזים, שהובאו במצור וב-1575 נכבש המבצר האחרון שלהם בטרנאטה, מבצר סאו פאולו (Sao Paulo). הפורטוגזים העבירו את מרכז הפעילות שלהם לאמבון, וכוחם באזור הלך ונחלש. אומנם בהזמנת סולטאן טידורה הקימו הפורטוגזים מצודה באי ב-1578, אך הם לא היוו איום על שליט טרנאטה. תחת שלטונו של הסולטאן באבולה ובנו הסולטאן סעיד (Said; שלט 1583–1606) הפכה סולטנות טרנאטה למדינה אסלאמית קיצונית אנטי-פורטוגזית. במהלך שלטונו של באבולה השתלטה הסולטנות על איים רבים ובאבולה הוכתר כ"שליט על 72 מדינות" (penguasa 72 negeri). תקופתו נחשבת לתור הזהב של טרנאטה.
ב-3 בנובמבר 1579 עגנה בטרנאטה "גולדן היינד", ספינתו של פרנסיס דרייק. דרייק הגיע לטרנאטה לאחר מסע שוד כנגד הספרדים בפרו ובפנמה וחציית האוקיינוס השקט. דרייק התקבל בכבוד מלכים לאחר שהתברר לסולטאן באבולה כי להם אויב משותף - הספרדים והפורטוגזים. לזהב ששדד דרייק מהספרדים הצטרף מטען של ציפורן מאיכות מעולה.
הספרדים
האימפריה הספרדית הייתה מעצמה אירופית נוספת שפעלה באיי מאלוקו. ב-1521 הגיעה המשלחת של פרדיננד מגלן, לאחר מותו בקרב בפיליפינים, לטידורה. הסולטאן המקומי חיפש בני ברית כנגד הסולטנות החזקה של טרנאטה, שהפורטוגזים היו אז עוד בני בריתה, וכרת ברית עם הספרדים, שקיבלו רשות להקים באי מצודה. במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-16 ניסו הספרדים כמה פעמים להיאבק עם הפורטוגזים על השליטה באיי התבלין ושלחו לאיים משלחות. הם הפסיקו את הניסיונות לאחר שמשלחת וִייַאלובוס (Villalobos) הובסה על ידי הפורטוגזים ב-1545. הספרדים החליטו לחזור לאזור לאחר האיחוד האיברי שבו צורפה פורטוגל לספרד במסגרת אוניה פרסונלית. החל ב-1582 שלחו הספרדים מבסיסם בפיליפינים כמה משלחות צבאיות שניסו בלא הצלחה לכבוש את המבצר בטרנאטה בשיתוף פעולה עם הפורטוגזים. מצב דברים זה השתנה בעקבות תבוסה מקומית. במאי 1605 כבשו ההולנדים (שהיו אז בעיצומו של עימות צבאי עם ספרד) יחד עם בני בריתם מטראנטה את המצודה הפורטוגזית בטידורה. בתגובה שלח פדרו דה אקוניה (Pedro de Acuña), המושל הספרדי של הפיליפינים, משלחת צבאית גדולה נוספת לאיי מאלוקו ב-1606. משלחת זו החזירה לידיים ספרדיות את השליטה על המצודה בטידורה והצליחה גם להשתלט על טרנאטה. הסולטאן סעיד ופמלייתו הוגלו למנילה. הספרדים נשארו בטרנאטה במשך 57 שנים, בין 1606 ל-1663. תקופה זו התאפיינה במאבקים בלתי פוסקים כנגד ההולנדים שהיו יורדי ים טובים יותר, ובדרך כלל ניצחו בקרבות הימיים. לשני הצדדים היו בני ברית מקומיים - בני טרנאטה תמכו בהולנדים, והסולטאן של טידורה תמך בספרדים.
כבר ב-1607 הקימו ההולנדים מבצר על טרנאטה במרחק קילומטרים מהמושבה הספרדית שבאי. בעת הקמתו היה המבצר קרוי מבצר מלאיו (Malayo), כיום מבצר אוראניה (Benteng Oranye). ב-1609 הם הקימו בחלקו הצפוני של האי את מבצר וילמשטאדט (Willemstad), וב-1612 הם שיפצו את מבצר טולוקו הפורטוגזי וכינו אותו מבצר הולנדיה (Hollandia). הספרדים היו כל העת בעמדת התגוננות מול ההולנדים ובני בריתם תושבי טרנאטה, וב-1610 נותר בידם חלקו הדרומי של טרנאטה (היישוב "Nuestra Señora del Rosario"), האי טידורה וכמה נמלים באיים הלמהרה ומורוטאי. בשל מצב המלחמה הנמשך היו הספרדים בטרנאטה ובטידורה תלויים לחלוטין במשלוחי המזון, הביגוד והתחמושת השנתיים שהיו מגיעים מהפיליפינים. במקרים שהמשלוח השנתי לא הגיע, אם משום שההולנדים לכדו את האוניות או שהאוניות טבעו בסערה, היו הספרדים בחילות המצב על האיים והתושבים המקומיים במצב נואש ועל סף רעב. ב-1663 החליט מנריקה דה לארה (Manrique de Lara) מושל הפיליפינים לשים למצב סוף פסוק והורה על פינוי חילות המצב מאיי מאלוקו.
ההולנדים
ב-1599 הזמין הסולטאן סעיד מטרנאטה את ההולנדים עוד בטרם היות חברת הודו המזרחית ההולנדית (VOC בראשי תיבות בהולנדית) לכרות ברית עמו תמורת הזכות לרכוש תבלינים, אבנים יקרות ופנינים. הברית נשאה את הפירות להם קיווה הסולטאן כאשר ב-1605 כבש כוח משותף הולנדי-טרנאטי את המצודה הפורטוגזית בטידורה. הספרדים (שפורטוגל הייתה חלק מממלכתם אז) שלחו בתגובה משלחת צבאית גדולה מהפיליפינים, שכבשה את טרנאטה. ההולנדים לא היו מסוגלים לתקוף את הספרדים ישירות והקימו סדרה של מבצרים על האי. בשנים הבאות התמקדה היריבות בין ההולנדים לספרדים בסדרה של קרבות קטנים באיים הסמוכים, שבהם הייתה ידם של ההולנדים ובני בריתם בדרך כלל על העליונה, וב-1663 פינו הספרדים את כל מוצביהם באיי מאלוקו. ההולנדים היו לכוח האירופאי היחיד באיי מאלוקו.
כמו הפורטוגזים לפניהם התערבו ההולנדים בפוליטיקה הפנימית של טרנאטה כשגרמו להדחת הסולטאן מוצפר (Muzaffer) והעלו לשלטון את הסולטאן חמזה (Hamzah; שלט 1627–1648). הסולטאן החדש השתמש בכוח על מנת לכפות את גביית המיסים מנתיניו, וכאשר בני ההיטו (Hitu) באמבון התקוממו הוא פנה להולנדים בבקשה לעזרה. מכאן ואילך הפכה ההתערבות ההולנדית במאבקי הכוח הפנימיים בטרנאטה לתופעה קבועה. ב-1651 פנה בנו של חמזה, הסולטאן מנדארשאה (Mandarsyah; שלט 1648–1675), שניהל מאבקי כוח פנימיים, בבקשת עזרה מההולנדים. הם התנו את הסכמתם לעזרה בתמורה ליישום מדיניות של השמדת עצי הציפורן בכל האיים, פרט לאמבון שעליו שלטו ישירות. הסיבה לדרישה הייתה ירידת מחירי התבלין באירופה בשל יבולי שיא של ציפורן באיי מאלוקו. הסולטאן הסכים לכך תמורת פיצוי כספי. ב-1683 חתם הסולטאן של טרנאטה על הסכם לפיו הפך ואסל של חברת הודו המזרחית ההולנדית.
בהגיע המאה ה-19 דעך המסחר בתבלינים בצורה משמעותית. האזור איבד מחשיבותו עבור ההולנדים, אך ההולנדים המשיכו להפגין את נוכחותם באיים במטרה למנוע אפשרות שמעצמה קולוניאלית אחרת תכבוש את האזור. לאחר שחברת הודו המזרחית ההולנדית הולאמה על ידי הממשלה ההולנדית ב-1800, הייתה טרנאטה חלק מממשלת מולוקה (Gouvernement der Molukken). כחלק מהמלחמות הנפוליאוניות, כבשו הבריטים את טרנאטה ב-1810, אך החזירו אותו להולנדים ב-1817. ב-1824 היה האי טרנאטה למרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז שכלל את הלמהרה, את החוף המערבי של גינאה החדשה ואת מרכז החוף המזרחי של סולאווסי. ב-1867 נוסף למרכז כל החלק שבשליטת ההולנדים בגינאה החדשה, אך בהדרגה הוא הועבר לחסות אמבון, וב-1922 הוא פורק.
הביולוג וחוקר הטבע הבריטי אלפרד ראסל וולאס, מהוגי תורת האבולוציה, התגורר בטרנאטה 3 שנים ובו כתב את ספרו על האבולוציה שכותרתו "על הנטייה של המינים להיפרד באופן מוחלט מהמין המקורי", המכונה כיום "מאמר טרנאטה" (Ternate Paper), אותו שלח ב-1858 לצ'ארלס דרווין, צעד שהביא את דרווין להקדים ולהוציא לאור את ספרו הידוע "מוצא המינים".
עצמאות
כמו שאר אינדונזיה, נכבש האי טרנאטה בידי הצבא היפני במלחמת העולם השנייה. יפן נכנעה באוגוסט 1945, ובנובמבר 1945 נכבש האי טרנאטה בידי בעלות הברית במטרה להחזירו לשלטון הולנד. עקב לחץ בינלאומי הכירה הולנד כארבע שנים לאחר מכן בעצמאות אינדונזיה. עם קבלת העצמאות, צורף האי טרנאטה למחוז איי מאלוקו באינדונזיה.
כמו במקומות אחרים באיי מאלוקו, פרצו גם באי טרנאטה מהומות בשנים 2000-1999, במסגרת העימות הכיתתי של מאלוקו, שבין נוצרים למוסלמים. משמר הסולטאן מודפר שאה (Mudaffar Sjah; 2015-1935) ניסה להגן על המיעוט הנוצרי הקטן באי, אך הובס על ידי מילציה מוסלמית מקומית שקיבלה תגבורת מטידורה ומאיים אחרים. ההמון שרף כנסיות ובתים של נוצרים והנוצרים עברו להתגורר בהלמהרה. במקביל עברו תושבים מוסלמים מהלמהרה, שסבלו מתקיפות של נוצרים לטרנאטה, (והתגוררו תחילה בכנסיות ובבתי קולנוע). בסיום העימות לא נותרו יותר נוצרים בטרנאטה ובטידורה.
גאוגרפיה
כמה אתרים מעידים על ההיסטוריה הגעשית של האי. באטוּ אַנְגוּס (Batu Angus - "הסלע השרוף"), הוא שפך לבה נרחב שזרם מפסגת ההר על המדרון הצפוני עד הים במהלך ההתפרצות של מרץ 1737. שפך לבה זה מקנה לקצהו הצפוני של האי את צורתו המיוחדת. אתר נוסף נמצא על צלע ההר בצפון-מערב האי, כ-10 קילומטרים מבירת האי. במקום זה מצויים שני אגמים במרחק של 200 מטרים ביניהם, הקרויים אגם טולירה (Tolire). שני האגמים הם מארים שנוצרו בהתפרצות שאירעה בלילה שבין 5 ל-6 בספטמבר 1775. הגדול בהם (Tolire Jaha) קוטרו 700 מטרים, שטחו 50 דונם, עומקו המרבי 50 מטרים, והוא מוקף בצוקים תלולים. הקטן יותר (Tolire Kecil) צמוד לקו החוף. המקומיים מספרים כי האגמים נוצרו כשאלוהים זעם על אב שעיבר את בתו והפך את האב לאגם הגדול ואת הבת לאגם הקטן. הם גם מאמינים כי במימי האגם מסתתרים מאות תנינים לבנים גדולים ולכן אוסרים על רחצה או דיג באגם. מאר נוסף הוא אגם לגונה (Danau Laguna) בחוף הדרום-מזרחי של האי. החול השחור של חוף סולמדאהה (Sulamadaha) מעיד גם הוא על ההיסטוריה הגעשית של האי.
החוף הדרומי והחוף המזרחי של האי מיוערים בצפיפות ביער טרופי. עופות רבים מקננים ביער, כשאגם טולירה הוא אתר חביב על צפרים. בין העופות קקדו לבן, יונת פירות כחולת-כיפה (Ptilinopus monacha), תוכי גדול-מקור (Tanygnathus megalorynchos), דגרתל כהה (Megapodius freycinet), עופות נזירים (Philemon) ולונכורה. כמו כן חי ביערות קוסקוס כחול-עין, יונק כיס קטן שאנדמי לאי זה ולאי טידורה השכן.
אקלים
האי נמצא קרוב מאוד לקו המשווה ואקלימו טרופי (סיווג Af על פי שיטת קפן). כמות המשקעים בטרנאטה גבוהה, כשגשמים יורדים כל השנה, אפילו בספטמבר, החודש היבש ביותר יורדים בממוצע 125 מילימטרים גשם. החודש הגשום ביותר הוא מאי עם ממוצע של 244 מילימטרים, והממוצע הרב שנתי הוא כ-2,200 מילימטרים. החודש החם ביותר הוא נובמבר עם טמפרטורה ממוצעת של 26.6°C, והחודש הקר ביותר הוא דצמבר עם טמפרטורה ממוצעת של 26.4°C. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 26°C והלחות היחסית סביב 75%.
אוכלוסייה
בסוף שנת 2015 התגוררו באי 202,262 תושבים, מרביתם בעיר טרנאטה, המרכז המסחרי של מחוז מאלוקו צפון, שעד 4 באוגוסט 2010 שימשה גם כבירתו (מתאריך זה משמשת העיירה הקטנה סופיפי – Sofifi – שבחופו המערבי של הלמהרה כבירת המחוז). התושבים הם ממוצא מלאי, מרביתם מוסלמים (98%) ומיעוטם נוצרים (2%), תוצאה של חילופי האוכלוסייה בין טרנאטה והלמהרה בעקבות המהומות של 1999–2000.
חלק מהתושבים בטרנאטה מדברים שפה מקומית המכונה "שפת טרנאטה", שבניגוד למרבית השפות באינדונזיה אינה שייכת למשפחת השפות האוסטרונזיות, אלא לשפות פפואניות. היא ככל הנראה קשורה לשפות אותם דוברים באזור חצי האי ראש הציפור בגינאה החדשה. שפה זו נמצאת בנסיגה, כאשר רוב התושבים דוברים ניב של מלאית המכונה "מלאית של טרנאטה" (Ternate Malay) ששימשה במקור לתקשורת עם הסוחרים שהגיעו לאי והפכה לשפת אם. חלק מהתושבים דוברים אינדונזית.
התושבים מגדלים אורז, תירס, קפה, פלפל, אגוז מוסקט, פירות וכן את דקל הסאגו. אף שעושרו של האי בעבר בא מייצוא תבלין הציפורן, מייצא האי כיום בעיקר קופרה ואגוז מוסקט.
חלוקה אדמיניסטרטיבית
האי ושבעה איים סביבו (ארבעה מהם מאוכלסים ושלושה בלתי מאוכלסים) שייכים למועצה העירונית (kotamadya) "קוֹטֶה טרנאטה" (Kota Ternate - העיר טרנאטה). המועצה שייכת למחוז מאלוקו צפון ומחולקת לשמונה אזורי משנה (kecamatan), מתוכם חמישה באי טרנאטה:
תחבורה
בחוף הצפון-מזרחי של האי, כ-5 קילומטרים ממרכז העיר טרנאטה, פועל נמל התעופה "סולטאן באבולה" (Bandara Sultan Babullah) (0.83141°N, 127.381°W), קוד יאט"א TTE. נמל התעופה קרוי על שם הסולטאן שלחם בהצלחה כנגד הפורטוגזים בסוף המאה ה-17. בנמל התעופה פועלות כמה חברות תעופה פנים-אינדונזיות (Garuda ,Sriwijaya ,Wings ו-Expressair) ויוצאות ממנו טיסות סדירות למקאסאר, למאנדאו, לאמבון ולג'קרטה.
אל האי ניתן להגיע גם בדרך הים באמצעות חברת הספנות הלאומית של אינדונזיה (Pelni). קו סדיר היוצא מביטונג בצפון סולאווסי בדרכו לסורונג במחוז פפואה המערבית באי גינאה החדשה עובר פעם בשבוע בכל כיוון באי. בנוסף יש ספינות נוסעים קטנות יותר המגיעות לאי פעמיים עד שלוש בשבוע ממנאדו בירת סולאווסי בדרכן לאיי סולה בצפון מאלוקו. פעמיים בשבוע מגיעה גם מעבורת מביטונג לטרנאטה.
סביב האי כביש טבעתי המקשר בין העיר טרנאטה ליישובים סביב החוף. את התחבורה הציבורית מספקים מוניות שירות בנות שלושה גלגלים (המכונות bemo) או אופנועים (המכונים ojek).
העיר טרנאטה
העיר טרנאטה (Kota Ternate) משתרעת על חופו המזרחי של האי לאורך 10 קילומטרים, משדה התעופה ועד נמל בסטיונג (Bastiong). המרכז המסחרי של העיר משתרע ברצועה של 2 קילומטרים מתחנת האוטובוס שליד מבצר אוראניה (Benteng Oranye) ועד נמל אחמד יאני (Ahmad Yani) שבו עוגנות הספינות של Pelni. אתרי התיירות העיקריים בעיר הם ארמון הסולטאן, שנבנה ב-1796 ומשמש חלקית כמוזיאון, ומבצר אוראניה, שנבנה על ידי ההולנדים בשנת 1607 ושימש כמטה חברת הודו המזרחית ההולנדית עד 1619, מועד הקמת בטאוויה על חורבות ג'איאקתרא (כיום ג'קרטה) בידי ההולנדים.
גארי ויליאמס
ביוגרפיה
ויליאמס נולד בוולברהמפטון שבאנגליה בשנת 1960 ומגיל 15 היה חלק מקבוצת הנוער של אסטון וילה. הוא הועלה לבוגרים ביוני 1978 ובעונה אחר כך ב-1978/79 המאמן רון סאונדרס נתן לו לערוך את הופעת הבכורה בליגה. היא הייתה בתיקו 1–1 נגד אברטון ושבועיים לאחר מכן שיחק לראשונה בעמדת המגן השמאלי במשחק נגד נוטינגהאם פורסט. למרות שעמדתו המועדפת של ויליאמס הייתה בצד ימין, השחקנים ג'ון גידמן וקני סוויין הועדפו שם. הוא הושאל לתקופה קצרה לוולסול מהליגה הרביעית לפני שחזר אל אסטון וילה בעונת 1980/81. באותה עונה זכה עימה באליפות עם 22 הופעות בליגה. בעונת 1981/82 נלחם על העמדה השמאלית עם קולין גיבסון ובתחילתה שימש כמגן ימני או בלם. למזלו, כל זה השתנה כאשר טוני ברטון נכנס לתפקיד המאמן לאחר שהחליף את סאונדרס ותחתו חזר לעמדתו המוכרת בפברואר 1982. ויליאמס היה שותף בזכייתה בגביע אירופה לאלופות עם ניצחון מפתיע בגמר 0–1 על באיירן מינכן.
רשוואל סמאיי
רסוואל סמאיי (באנגלית: Ruswahl Samaai; נולד ב-25 בספטמבר 1991) הוא אתלט דרום אפריקאי, בעל מדליית ארד מאליפות עולם (לונדון 2017) ופעמיים אלוף אפריקה (דרבן 2016, אסבה 2018) בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה
ב-2011 התחרה לראשונה באליפות דרום אפריקה באתלטיקה וסיים במקום השלישי בקפיצה לרוחק. ההישג הביא לקבלת מלגה ללימודים באוניברסיטת יוהנסבורג שם חבר לראשונה למאמנו ג'ני קינגוול. הוא זכה באליפות אפריקה עד גיל 23 ב-2012 וב-2013.
ב-2014 קפץ לראשונה למרחק של מעל שמונה מטרים, כשבתחרות ביוהנסבורג רשם תוצאה של 8.10 מטר. במשחקי חבר העמים הבריטי באותה שנה זכה במדליית ארד בתוצאה של 8.08 מטר, ובמדליית ארד באליפות אפריקה באתלטיקה. באליפות העולם באתלטיקה 2015 לא העפיל לגמר כשקפץ למרחק של 7.79 מטר. הוא זכה באותה שנה באליפות דרום אפריקה בתוצאה של 8.38 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2016 סיים חמישי וקבע שיא דרום אפריקה בתוצאה של 8.18 מטר. באליפות אפריקה שהתקיימה במרקש זכה במדליית זהב בתוצאה של 8.40 מטר עם רוח גבית מעל המותר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו העפיל לגמר בו סיים במקום התשיעי בתוצאה של 7.97 מטר.
באפריל 2017 קבע סמאיי את שיאו האישי 8.49 מטר בתחרות באצטדיון אוניברסיטת נורת'-ווסט בדרום אפריקה. באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכה במדליית ארד בתוצאה של 8.32 מטר לאחר בן ארצו לובו מניונגה (8.48 מטר) והאמריקאי ג'ריון לוסון (8.44 מטר). במשחקי חבר העמים 2018 זכה במדליית ארד בתוצאה של 8.22 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיים חמישי בתוצאה של 8.23 מטר. באולימפיאדת טוקיו קבע תוצאה של 7.74 מטר במוקדמות ולא העפיל לגמר.
הארמייה ה-35 (ברית המועצות)
הארמייה ה-35 (ברוסית: армия я-35) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
היחידה הוקמה ביולי 1941. היא הופקדה על שמירת הגבול של ברית המועצות ובאזור פרימוריה. במהלך מאי 1945 החל תגבור הארמייה וב-5 באוגוסט היא נכללה בכוחות של חזית המזרח הרחוק הראשונה. היא לקחה חלק פעיל במבצע סערת אוגוסט כאשר החלה במתקפה מאזור פרימוריה מזרחה.
במהלך אוקטובר 1945 הארמייה ה-35 פורקה.
קרלו פליצ'ה, מלך סרדיניה
קרלו פליצ'ה, מלך סרדיניה (באיטלקית: Carlo Felice di Savoia; 6 באפריל 1765 - 27 באפריל 1831), היה מלך סרדיניה בשנים 1821–1831.
ביוגרפיה
קרלו פליצ'ה נולד בטורינו ב-6 באפריל 1765 להוריו ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה ומריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד, בתם של פליפה החמישי, מלך ספרד ואליזבטה פארנזה.
ב-7 במרץ 1807 התחתן קרלו פליצ'ה עם מריה כריסטינה מנאפולי וסיציליה, בתם של פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קרולינה מאוסטריה, אולם, על אף ניסיונות ממושכים לא היו לבני הזוג ילדים.
בין השנים 1799–1806, ו-1815–1821, היה קרלו פליצ'ה המשנה למלך באי סרדיניה.
ב-12 במרץ 1821 ויתר אחיו ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה על הכתר, ומכיוון שהיו לו רק בנות ולא בנים, עלה קרלו פליצ'ה לשלטון במקומו. בעת עלותו לשלטון התקיימו הפגנות סוערות בממלכת סרדיניה בעד ליברליזם, ובעקבות כך חתם קרלו אלברטו שהיה עוצר הממלכה עקב היעדרות קרלו פליצ'ה שהיה במודנה על חוקה חדשה, שבוטלה מיד עם שובו של המלך, שהגלה את קרלו אלברטו לפירנצה. על אף שנאתו הרבה לאוסטריה, נעזר בה קרלו פליצ'ה בדיכוי ההתקוממויות במדינה.
קרלו פליצ'ה שיפר את המינהל ואת נוהלי השיפוט במדינה, קידם את הכלכלה, יזם עבודות ציבוריות, וטיפח את האמנות והמדע.
ב-27 באפריל 1831 מת קרלו פליצ'ה בטורינו, ובמקומו עלה לשלטון קרוב משפחתו קרלו אלברטו, מלך סרדיניה.
ואיאדוליד (כדורסל)
מועדון הכדורסל העירוני של ואיאדוליד (בספרדית: Club Baloncesto Ciudad de Valladolid, בקיצור CBC Valladolid), הידוע גם בשם ריאל ואיאדוליד כדורסל (Real Valladolid Baloncesto), הוא מועדון כדורסל ספרדי מוואיאדוליד, קסטיליה ולאון, המשחק בליגת ה-LEB, ליגת הכדורסל השנייה בפירמידת הליגות הספרדית.
היסטוריה
בעונה הבאה ואיאדוליד עלתה ל-LEB Oro כשניצחה את לוסנטום, מורון וזורנוצה בפלייאוף.
בשנת 2020, כאשר הקבוצה הוליכה את הליגה השנייה, העונה הופסקה עקב מגפת הקורונה והמועדון קיבל את העלייה לליגת העל, אך לא עמד בדרישות להצטרפות לליגה ונשאר בליגת המשנה.
ב-28 ביולי 2020, ואיאדוליד סיכמה על שיתוף פעולה עם מועדון הכדורגל של ההתאחדות המקומית ריאל ויאדוליד והחלה להשתמש בשמם, בצבעים ובסמל שלהם.
מיגלזה
אגם מיגלזה (ידוע גם בשם Großer Müggelsee, "האגם הגדול") הוא אגם טבעי בפרברים המזרחיים של ברלין, עיר הבירה של גרמניה. זהו האגם הגדול מבין אגמי ברלין לפי שטח, עם שטח של, אורך של.
האגם נמצא ברובע טרפטו-קפניק בברלין.
האגם עצמו הוא בעומק בנקודה העמוקה ביותר שלו. בקצה הדרומי שלו יש גבעות הנקראות 'Müggelberge', שגובהן ; הם נוצרו במהלך הפליסטוקן (כשקע קרחוני, שנותר בקרחון ווייכסלי). על מה שמכונה 'קלינר מיגלברג', נבנה ה-'Müggelturm' (מגדל) המתוייר והפופולרי, הראשון ב-1889 (נהרס בשריפה ב-1958), והנוכחי ב-1960/61. מהמגדל נשקפים נופים נרחבים של האגם והיערות על רקע קו הרקיע של ברלין. נהר השפרה זורם לתוך האגם דרך ה-Kleiner Müggelsee הקטן יותר, ששטחו רק. מפעל המים של פרידריכסהגן על הגדה הצפונית של ה-Müggelsee שואב את רוב מימיו מהאגם. ישנם גם בארות עמוקים רבים הממוקמים בסמוך לגדות, והם מוזנים בעיקר מהאגם וחלק קטן מהם ממי התהום.
אטימולוגיה
השימושים הראשונים במרכיב המילה "Müggel" הם, לפי גרהרד שלימפרט ב"Codex diplomaticus Brandenburgensis", ב-1394 כ"den Tyns in der Miggel" וב-1487 כ"von der Miggelseh". האטימולוגיה נותרה לא ברורה. הנגזרת המסורתית ממוגילה סלאבית נפוצה = "קבר, גבעת קבר, גבעת אדמה" נדחתה על ידי שלימפרט כלא עמידה. מקור פרה-סלאבוני, גרמני משורש פרוטו-הודו-אירופי סביר יותר: migh-, mighla = "ערפל, ענן": בהולנדית miggelen = "טפטוף". ניתוחים אומרים כי החלק "היים" של המילה מקורו בסביבות 1750 על ידי מתיישבים מהפאלץ ממולדתם אודרנהיים, לפי שלימפרט.
שמות
בדצמבר 2013, אגם על הירח טיטאן של שבתאי נקרא רשמית על שם אגם Müggelsee על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי. אגם זה מורכב ממתאן נוזלי ואתאן, והוא ממוקם ב-84°26 N ו-203°30 W על ירח טיטאן.
דמנציה עם גופיפי לואי
דמנציה עם גופי לואי (באנגלית: Dementia with Lewy bodies או DLB) היא סוג של דמנציה המאופיינת בשינויים בשינה, התנהגות, קוגניציה, תנועה וויסות של תפקודי גוף אוטומטיים. אובדן זיכרון אינו תמיד סימפטום מוקדם. המחלה תוארה לראשונה על ידי קנג'י קוסקה ב-1976.
סיווג ומינוח
דמנציה עם גופיפי לואי היא סוג של דמנציה, קבוצה של מחלות המערבות ניוון עצבי מתקדם; הוא מאופיין בניוון של מערכת העצבים המרכזית שמחמיר עם הזמן.
דמנציה עם גופיפי לואי יכולה להיות מסווגת בדרכים אחרות. זוהי אחת משתי דמנציות גופי לואי, יחד עם דמנציה המערבת מחלת פרקינסון. תסמונות פרקינסון לא טיפוסיות כוללות דמנציה עם גופיפי לואי, יחד עם מצבים נוספים. לבסוף, דמנציה עם גופיפי לואי היא סינוקליינופתיה, כלומר היא מאופיינת במשקעים חריגים של חלבון אלפא-סינוקלאין במוח. הסינוקליינופתיות כוללות מחלת פרקינסון, ניוון מערכות מרובות ומצבים נדירים יותר.
אוצר המילים הקשור לפתולוגיה של לואי גורם לבלבול. דמנציה עם גופיפי לואי (מונח הגג המקיף את האבחנות הקליניות של דמנציה עם גופיפי לואי ודמנציה במחלת פרקינסון) שונה ממחלת גופיפי לואי (המונח המשמש לתיאור ממצאים פתולוגיים של גופיפי לואי בנתיחה). מאחר שלאנשים עם אלצהיימר נמצא לעיתים קרובות בנתיחה שלאחר המוות גם גופיפי לואי, היא אופיינה כדמנציה הקשורה למחלת אלצהיימר; כבר לא נעשה שימוש במונח וריאציית גופיפי לואי של מחלת אלצהיימר מכיוון שהפתולוגיה השלטת עבור אנשים אלה קשורה לאלצהיימר.
סימנים וסימפטומים
דמנציה עם גופיפי לואי היא דמנציה המתרחשת עם "שילוב של קוגניציה משתנה, הזיות ראייה חוזרות, הפרעת התנהגות מהירות של שינת תנועת עיניים מהירה (REM), הפרעת התנהגות שינה (RBD) ופרקינסוניזם", לפי ארמסטרונג (2019), כאשר מחלת פרקינסון אינה החלה לפני הדמנציה. לדמנציה עם גופי לואי יש תסמינים משתנים מאוד והיא מורכבת יותר ממחלות דמנציה רבות אחרות. מספר אזורים של מערכת העצבים (כגון מערכת העצבים האוטונומית ואזורים רבים במוח) יכולים להיות מושפעים מפתולוגיה של דמנציה עם גופיפי לואי שבה משקעי אלפא-סינוקלאין גורמים לנזק וליקויים נוירולוגיים.
תכונה חיונית
אבחון דמנציה נעשה לאחר שהירידה הקוגניטיבית מתקדמת עד כדי הפרעה לפעילות יומיומית רגילה, או לתפקוד חברתי או תעסוקתי. בעוד שדימנציה היא תכונה חיונית של דמנציה עם גופיפי לואי, היא לא תמיד מופיעה בשלב מוקדם, ויש סיכוי גבוה יותר שתופיע ככל שהמצב מתקדם.
קוגניציה וערנות משתנות
תנודות בתפקוד הקוגניטיבי הן התכונות האופייניות ביותר לדמנציה של גוף לוי. הן התסמין השכיח ביותר של דמנציה עם גופיפי לואי, ולעיתים קרובות ניתן להבדיל ביניהן מאלו המתוארים על ידי צמקיס ומולר (שמות חוקרים) (2021) כ"וריאציות ספונטניות של יכולות קוגניטיביות, עירנות או עוררות". ניתן להבחין בהן עוד יותר על ידי "משרעת ניכרת בין הביצועים הטובים והגרועים ביותר", על פי מקית' (2002). תנודות אלו משתנות בחומרה, בתדירות ובמשך; פרקים נמשכים בין שניות לשבועות,  בין תקופות של תפקוד נורמלי יותר. כאשר תקופות צלילות יחסית חופפות לפגישות רפואיות, בדיקות קוגניטיביות עשויות לשקף בצורה לא מדויקת את חומרת המחלה, כאשר הערכות קוגניטיביות עוקבות מראות שיפורים מקו הבסיס.
בניגוד לליקויים בזיכרון ובאוריינטציה האופייניים למחלת אלצהיימר, הליקויים המובהקים בקוגניציה הנראים ב-דמנציה עם גופיפי לואי הם לרוב בשלושה תחומים: קשב, תפקוד ביצועי ותפקוד ויזו -מרחבי. ליקויים משתנים אלו קיימים בשלב מוקדם של מהלך המחלה. אנשים עם דמנציה עם גופיפי לואי עלולים להיות מוסחים בקלות, מתקשים להתמקד במשימות, או להיראות כ"דמוי דליריום", "מתנתקים" או במצבי תודעה שונה   עם תחושת בלבול או דיבור לא קוהרנטי. ייתכן שיש להם דיבור לא מאורגן והיכולת שלהם לארגן את מחשבותיהם עשויה להשתנות במהלך היום.
הפרעת התנהגות שינה REM
הפרעת התנהגות שינה REM (RBD) היא פאראסומניה שבה אנשים מאבדים את השיתוק של השרירים (אטוניה) שהוא נורמלי במהלך שנת תנועת עיניים מהירה (REM), וכתוצאה מכך מממשים את החלומות שלהם או עושים תנועות או קולות חריגים אחרים. כ-80% מאלו עם דמנציה עם גופיפי לואי יש RBD. התנהגויות שינה חריגות עשויות להתחיל לפני שנצפית ירידה קוגניטיבית, ועשויות להופיע עשרות שנים לפני כל סימפטום אחר, לעיתים קרובות כאינדיקציה קלינית ראשונה ל-דמנציה עם גופיפי לואי וסימן מוקדם לסינוקליינופתיה. לפי הממצאים, 94 עד 98% של אנשים עם פולסימונוגרפיה מסוג RBD-הנפוץ ביותר למחלת דמנציה עם גופיפי לואי או פרקינסון  בשיעורים שווים. יותר משלושה מתוך ארבעה אנשים עם RBD מאובחנים עם מצב נוירודגנרטיבי בתוך עשר שנים, אך אבחנות נוירודגנרטיביות נוספות עשויות להופיע עד 50 שנים לאחר אבחון RBD. RBD עשוי לרדת עם הזמן.
מאפיינים תומכים
למאפיינים התומכים של דמנציה עם גופיפי לואי יש פחות משקל אבחנתי, אך הם מספקים כראיות לאבחנה. מאפיינים תומכים עשויים להיות נוכחים בשלב מוקדם של ההתקדמות, ולהימשך לאורך זמן; הם נפוצים אך אינם ספציפיים לאבחנה. התכונות התומכות הן:
גורמים
בדומה לסינוקליינופתיות אחרות, הסיבה המדויקת לדמנציה עם גופיפי לואי אינה ידועה. סינוקליינופתיות נגרמות בדרך כלל על ידי אינטראקציות של השפעות גנטיות וסביבתיות. לרוב האנשים עם דמנציה עם גופיפי לואי אין בני משפחה מושפעים, אם כי מדי פעם דמנציה עם גופיפי לואי עובר במשפחה. התורשה של דמנציה עם גופיפי לואי נחשבת כ-30% (כלומר, כ-70% מהתכונות הקשורות ל-דמנציה עם גופיפי לואי אינן עוברות בתורשה).
הסיכון הגדול ביותר לפיתוח DLB הוא מעל גיל 50. הפרעת התנהגות שנת REM או מחלת פרקינסון מקנה סיכון גבוה יותר לפתח דמנציה עם גופיפי לואי. הסיכון לפתח דמנציה עם גופיפי לואי לא נקשר לגורמי חיים ספציפיים. גורמי סיכון להמרה מהירה של RBD לסינוקליינופתיה כוללים ליקויים בראיית צבע או ביכולת להריח, פגיעה קוגניטיבית קלה והדמיה דופמינרגית לא תקינה.
אבחנה
דמנציה עם גופי לואי יכולה להיות מאובחנת באופן סופי רק לאחר המוות בנתיחה שלאחר המוות (או במקרים משפחתיים נדירים, באמצעות בדיקה גנטית), כך שאבחון החיים מכונה סביר או אפשרי.
אבחון דמנציה עם גופיפי לואי יכול להיות מאתגר בגלל מגוון התסמינים הרחב עם רמות חומרה שונות אצל כל אדם. דמנציה עם גופיפי לואי מאובחן לעיתים קרובות בצורה שגויה או, בשלביו המוקדמים, מבולבל עם מחלת אלצהיימר. רוב האנשים עם דמנציה בגוף לואי מקבלים אבחנה ראשונית לא מדויקת, כגון אלצהיימר, פרקינסוניזם, דמנציות אחרות או אבחנה פסיכיאטרית וכתוצאה מכך תמיכה מופחתת והגברת הפחד ואי הוודאות, לפעמים במשך שנים רבות. השוואת שיעורי הגילוי של דמנציה עם גופיפי לואי במחקרי נתיחה לאלו שאובחנו בזמן טיפול קליני מצביעה על כך שעד אחת מכל שלוש אבחנה של דמנציה עם גופיפי לואי עשויה להחמיץ. גורם מסבך נוסף הוא שדמנציה עם גופיפי לואי מופיע בדרך כלל יחד עם אלצהיימר; ניתוח שלאחר המוות מגלה שלמחצית מהאנשים עם דמנציה עם גופיפי לואי יש רמה מסוימת של שינויים המיוחסים ל-AD במוחם, מה שתורם למגוון רחב של תסמינים ולקושי אבחון.
קריטריונים
המאפיין המהותי הוא דמנציה; לאבחון דמנציה עם גופיפי לואי. הוא חייב להיות משמעותי מספיק כדי להפריע לתפקוד חברתי או תעסוקתי. ארבעת מאפייני הליבה הקליניים (המתוארים בסעיף <i id="mwAt4">סימנים ותסמינים</i> ) הם קוגניציה משתנה, הזיות ראייה, הפרעת התנהגות בשנת תנועת עיניים מהירה (REM) וסימנים של פרקינסוניזם. מאפיינים קליניים תומכים הם רגישות ניכרת לאנטי פסיכוטיות; חוסר תפקוד אוטונומי ניכר; הזיות לא חזותיות; היפרסומניה (ישנוניות מוגזמת); היפוסמיה (יכולת מופחתת להריח); אמונות שווא ואשליות המאורגנים סביב נושא משותף; חוסר יציבות יציבה, אובדן הכרה ונפילות תכופות, אדישות, חרדה או דיכאון.
היסטוריה קלינית ובדיקות
ניתן להשתמש בבדיקות אבחון כדי לקבוע כמה מאפיינים של המצב ולהבדיל אותם מתסמינים של מצבים אחרים. האבחנה עשויה לכלול לקיחת ההיסטוריה הרפואית של האדם, בדיקה גופנית, הערכת תפקוד נוירולוגי, בדיקה לשלילת מצבים שעלולים לגרום לתסמינים דומים, הדמיית מוח, בדיקות נוירופסיכולוגיות להערכת תפקוד קוגניטיבי, מחקרי שינה, בדיקת שריר הלב (סינטיגרפיה). בדיקות מעבדה יכולות לשלול מצבים אחרים שעלולים לגרום לתסמינים דומים, כגון תפקוד לא תקין של בלוטת התריס, עגבת, HIV או מחסור בוויטמינים שעלולים לגרום לתסמינים הדומים לדמנציה. .
אבחנה מבדלת
מצבים נוירודגנרטיביים רבים חולקים סימפטומים קוגניטיביים ומוטוריים עם דמנציה עם גופיפי לואי. האבחנה המבדלת כוללת מחלת אלצהיימר; סינוקליינופתיות כגון דמנציה במחלת פרקינסון, מחלת פרקינסון וניוון מערכתי ריבוי; דמנציה וסקולרית; ושיתוק על-גרעיני מתקדם, ניוון קורטיקובזאלי ותסמונת קורטיקובזלית.
מחלת אלצהיימר
ניתן להבחין בין דמנציה עם גופיפי לואי לבין אלצהיימר אפילו בשלב הפרודרומלי. פגיעה בזיכרון לטווח קצר נראית בשלב מוקדם של אלצהיימר והיא תכונה בולטת, בעוד שתנודת קשב אינה שכיחה; ליקוי בדמנציה עם גופיפי לואי נתפס לעיתים קרובות יותר קודם כל כקוגניציה משתנה. בניגוד לאלצהיימר שבו ההיפוקמפוס הוא בין מבני המוח הראשונים שנפגעו, ואובדן זיכרון אפיזודי הקשור לקידוד זיכרונות הוא בדרך כלל התסמין המוקדם ביותר - פגיעה בזיכרון מתרחשת מאוחר יותר בדמנציה עם גופיפי לואי. אנשים עם ליקוי קוגניטיבי קל אמנסטי (שבהם אובדן זיכרון הוא הסימפטום העיקרי) עלולים להתקדם לאלצהיימר, ואילו אלו עם ליקוי קוגניטיבי קל לא-אמנסטי (שיש לו ליקויים בולטים יותר בתחום השפה, החזותי-מרחבי והניהולי ) נוטים יותר להתקדם לעבר דמנציה עם גופיפי לואי. לאובדן זיכרון בדמנציה עם גופיפי לואי יש התקדמות שונה מזו של אלצהיימר מכיוון שמבנים חזיתיים מעורבים מוקדם יותר, עם מעורבות מאוחרת יותר של מבני מוח טמפרופריאטליים. הזיכרון המילולי אינו מושפע בצורה חמורה כמו בספירה.
טיפול
טיפול פליאטיבי מוצע כדי לשפר את הסימפטומים, אך אין תרופות שיכולות להאט, לעצור או לשפר את ההתקדמות הבלתי פוסקת של המחלה. אין תרופות לדמנציה עם גופיפי לואי שמאושרות על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) נכון לשנת 2020, למרות שדונפזיל מורשה ביפן ובפיליפינים לטיפול בדמנציה עם גופיפי לואי. נכון לשנת 2020, היה מעט מחקר על הניהול הטוב ביותר לתסמינים לא מוטוריים כגון הפרעות שינה וחוסר תפקוד אוטונומי; רוב המידע על ניהול הפרעות בתפקוד אוטונומי בדמנציה עם גופיפי לואי מבוסס על מחקרים של אנשים עם מחלת פרקינסון.
תרופות
זהירות רבה נדרשת בשימוש בתרופות אנטי פסיכוטיות אצל אנשים עם דמנציה עם גופיפי לואי בגלל רגישותם לגורמים אלו. תגובות קשות ומסכנות חיים מתרחשות בכמעט מחצית מהאנשים עם דמנציה עם גופיפי לואי,  ויכולות להיות קטלניות לאחר מנה בודדת. תרופות אנטי פסיכוטיות עם תכונות חוסמות קולטן דופמין D2 משמשות רק בזהירות רבה. , "הבחירה שלא להשתמש בתרופות נוירולפטיות היא לרוב דרך הפעולה הטובה ביותר". אנשים עם דמנציה בגופיפי לואי הנוטלים נוירולפטיקה נמצאים בסיכון לתסמונת ממאירה נוירולפטית, מחלה מסכנת חיים. אין ראיות התומכות בשימוש בתרופות אנטי-פסיכוטיות לטיפול בדמנציה בגופיפי לואי, והן נושאות את הסיכון הנוסף לשבץ בשימוש בקשישים עם דמנציה.
תרופות (כולל תרופות נוגדות דיכאון טריציקליות וטיפולים לבריחת שתן ) בעלות תכונות אנטיכולינרגיות החוצות את מחסום הדם-מוח עלולות לגרום לאובדן זיכרון. התרופה האנטי - היסטמינית דיפנהידרמין ( בנאדריל ), תרופות שינה כמו זולפידם ובנזודיאזפינים עלולות להחמיר את הבלבול או תסמינים נוירו-פסיכיאטריים. כמה חומרי הרדמה כלליים עלולים לגרום לבלבול או דליריום עם היקיצה אצל אנשים עם דמנציה בגופיפי לואי, ועלולים לגרום לירידה קבועה.
תסמינים קוגניטיביים
ישנן עדויות חזקות לשימוש במעכבי אצטילכולין אסטרז לטיפול בבעיות קוגניטיביות; תרופות אלו כוללות ריביסטיגמין ודונפזיל. שניהם הם טיפולי קו ראשון בבריטניה. גם כאשר הבמעכבי אצטילכולין אסטרז אינם מובילים לשיפור בתסמינים קוגניטיביים, לאנשים הנוטלים אותם עשויה להיות פחות הידרדרות בסך הכל, אם כי עשויות להיות השפעות שליליות במערכת העיכול. השימוש בתרופות אלו הוכיח עומס מופחת על המטפלים, ושיפור בפעילויות חיי היומיום עבור הפרט עם דמנציה עם גופיפי לואי.. הבמעכבי אצטילכולין אסטרז מתחילים בזהירות מכיוון שהם עלולים להחמיר חוסר תפקוד אוטונומי או התנהגויות שינה. יש פחות עדויות ליעילות של ממנטין ב-דמנציה עם גופיפי לואי., אך ניתן להשתמש בו לבד או עם במעכבי אצטילכולין אסטרז בגלל פרופיל תופעות הלוואי הנמוך שלו. תרופות אנטיכולינרגיות נמנעות מכיוון שהן מחמירות את התסמינים הקוגניטיביים.
תסמינים מוטוריים
נראה כי תסמינים מוטוריים בדמנציה עם גופיפי לואי מגיבים מעט פחות לתרופות המשמשות לטיפול במחלת פרקינסון, כמו לבודופה, ותרופות אלו יכולות להגביר את התסמינים הנוירו-פסיכיאטריים. כמעט אחד מכל שלושה אנשים עם דמנציה עם גופיפי לואי מפתח תסמינים פסיכוטיים מלבודופה. אם יש צורך בתרופות כאלה לתסמינים מוטוריים, יש להתחיל עם עליות איטיות למינון הנמוך ביותר האפשרי במטרה לסייע במניעת פסיכוזה.
תסמינים נוירופסיכיאטריים
תסמינים נוירופסיכיאטריים של דמנציה עם גופיפי לואי (תוקפנות, חרדה, אדישות, אשליות, דיכאון והזיות) לא תמיד דורשים טיפול. קו ההגנה הראשון בהפחתת הזיות הראייה הוא הפחתת השימוש בתרופות דופמינרגיות, שעלולות להחמיר הזיות. אם מופיעים תסמינים נוירו-פסיכיאטריים חדשים, נבדק השימוש בתרופות (כגון תרופות אנטי-כולינרגיות, תרופות נוגדות דיכאון טריציקליות, בנזודיאזפינים ואופיואידים ) שעשויות לתרום לתסמינים אלו.
הפרעות שינה
פציעות במהלך חלימה הן בעדיפות טיפולית. ניתן לטפל בחוסר שינה כרוני עם מלטונין. תרופות שינה מוערכות בקפידה עבור כל פרט, שכן הן נושאות סיכון מוגבר לנפילות, ישנוניות מוגברת בשעות היום והחמרת קוגניציה. מלטונין עשוי להיות מועיל יותר במניעת פציעות, והוא מציע חלופה בטוחה יותר, מכיוון שקלונאזפאם יכול לייצר הידרדרות קוגניציה,  ולהחמיר דום נשימה בשינה.
תסמינים אוטונומיים
ייתכן שיהיה צורך בהפחתת המינון של תרופות אנטי-פסיכוטיות דופמינרגיות עם יתר לחץ דם אורתוסטטי, ולעיתים ניתן להפסיק תרופות ללחץ דם גבוה. כאשר הטיפול הלא-תרופתי לתת לחץ דם האורתוסטטי מוצו, פלודרוקורטיזון, דרוקסידופה, או מידודרין אפשרויות,  אך תרופות אלה לא נחקרו במיוחד עבור דמנציה עם גופיפי לואי. ריקון הקיבה מעוכב עלול להחמיר על ידי תרופות דופמינרגיות, ועצירות יכולה להחמיר על ידי אופיאטים ותרופות אנטיכולינרגיות. אנטגוניסטים מוסקריניים המשמשים לתסמינים בדרכי השתן עלולים להחמיר את הפגיעה הקוגניטיבית אצל אנשים עם דמנציה בגוף לואי.
מתן הטיפול
מומלץ ללמד את המטפלים כיצד לנהל תסמינים נוירו-פסיכיאטריים (כגון תסיסה ופסיכוזה). בגלל התסמינים הנוירו-פסיכיאטריים הקשורים לדמנציה עם גופיפי לואי, הדרישות המוטלות על המטפלים גבוהות יותר מאשר באלצהיימר, אך החינוך למטפלים לא נחקר בצורה יסודית כמו במחלת אלצהיימר או פרקינסון. גורמים התורמים לנטל המטפל בדמנציה עם גופיפי לואי הם תנודות רגשיות, אדישות,  פסיכוזה, תוקפנות, תסיסה והתנהגויות לילה כמו פאראסומניה,  המובילות לאובדן עצמאות מוקדם יותר מאשר אלצהיימר. מטפלים עשויים לחוות דיכאון ותשישות, והם עשויים להזדקק לתמיכה מאנשים אחרים. בני משפחה אחרים שאינם נוכחים בטיפול היומיומי עשויים שלא לראות את ההתנהגויות המשתנות או לזהות את הלחץ על המטפל, וקונפליקט יכול להיגרם כאשר בני המשפחה אינם תומכים. חינוך המטפל מפחית לא רק את המצוקה עבור המטפל, אלא את הסימפטומים עבור הפרט עם הדמנציה עם גופיפי לואי.
פרוגנוזה
נכון לשנת 2021, לא ידועה תרופה לדמנציה עם גופיפי לואי. הפרוגנוזה לדמנציה עם גופיפי לואי לא נחקרה היטב; למחקרים המוקדמים היו מגבלות מתודולוגיות, כגון גודל מדגם קטן והטיית בחירה. יחסית לאלצהיימר ודמנציות אחרות, דמנציה עם גופיפי לואי מוביל בדרך כלל לשיעורים גבוהים יותר של נכות, אשפוז ומוסדות, ותוחלת חיים נמוכה יותר ואיכות חיים, עם עלויות טיפול מוגברות. דיכאון, אדישות והזיות ראייה תורמים לירידה באיכות החיים. הירידה עשויה להיות מהירה יותר כאשר הגן קיים, או כאשר אלצהיימר או הסמנים הביולוגיים שלו נמצאים גם הם. החומרה של תת-לחץ דם אורתוסטטי מנבאת גם פרוגנוזה גרועה יותר. ליקויים חזותיים-מרחביים בשלב מוקדם של דמנציה עם גופיפי לואי נחשבו כמנבאים של ירידה מהירה, אך מחקרים עדכניים יותר לא מצאו קשר.
אפידמיולוגיה
השיטיונים בגוף לואי הם הצורה השנייה בשכיחותה של דמנציה נוירודגנרטיבית אחרי אלצהיימר נכון לשנת 2021. דמנציה עם גופיפי לואי היא אחת משלושת הסוגים הנפוצים ביותר של דמנציה, יחד עם אלצהיימר ודמנציה וסקולרית.
היסטוריה
פרדריק לואי (1885–1950) היה הראשון שגילה את מצבורי החלבון החריגים בתחילת המאה ה-20. בשנת 1912, בחן את מחלת פרקינסון. הוא תיאר ממצאים של גופי הכללה אלו בעצב הוואגוס, בגרעין הבסיס של מינרט ובאזורי מוח אחרים. הוא פרסם ספר, The Study on Muscle Ton and Movement הכולל חקירות שיטתיות על הקליניקה, הפיזיולוגיה, הפתולוגיה והפתוגנזה של פרקינסון. בשנת 1923 ולמעט מאמר קצר אחד לאחר שנה, לא הזכיר שוב את ממצאיו.
חברה ותרבות
הסופר והמשורר הבריטי מרווין פיק מת ב-1968 ואובחן לאחר מותו כמקרה סביר של דמנציה עם גופיפי לואי במחקר משנת 2003 שפורסם ב- JAMA Neurology. בהתבסס על סימנים בעבודתו ובמכתביו של הידרדרות מתקדמת, ירידה קוגניטיבית תנודתית, הידרדרות בתפקוד חזותי-מרחבי, ירידה בטווח הקשב והזיות ראייה ואשליות, ייתכן שהוא המקרה המוקדם ביותר הידוע בו נמצא כי דמנציה עם גופיפי לואי היה ההסבר הסביר לסיבת המוות.
בזמן התאבדותו ב-11 באוגוסט 2014, רובין ויליאמס, השחקן והקומיקאי האמריקאי, היה מאובחן כחולה במחלת פרקינסון. לדברי אלמנתו, ויליאמס חווה דיכאון, חרדה ופרנויה גוברת. אלמנתו אמרה שבנתיחה שלו נמצאה מחלת גופיפי לואי מפושטת,   בעוד שהנתיחה השתמשה במונח דמנציה מפוזרת בגופיפי לואי. דניס דיקסון, דובר האגודה לדמנציה של גופיפי לואי, הבהיר את ההבחנה בכך שדימנציה של גופיפי לואי נקראת בדרך כלל מחלת גופיפי לואי מפוזרים ומתייחסת לתהליך המחלה הבסיסי. לדברי דיקסון, "גופיפי לואי מוגבלים בדרך כלל בהפצה, אך בדמנציה עם גופיפי לואי, גופי לואי מפוזרים באופן נרחב בכל המוח, כפי שהיה במקרה של רובין ויליאמס".
כיווני מחקר
הזיהוי של סמנים ביולוגיים פרודרומליים עבור דמנציה עם גופיפי לואי יאפשר להתחיל טיפולים מוקדם יותר, לשפר את היכולת לבחור נבדקים, למדוד יעילות בניסויים קליניים,  ולעזור למשפחות ולרופאים לתכנן התערבויות מוקדמות ומודעות להשפעות שליליות אפשריות כתוצאה שימוש בתרופות אנטי פסיכוטיות. הקריטריונים הוחלטו בשנת 2020 כדי לעזור לחוקרים לזהות טוב יותר דמנציה עם גופיפי לואי בשלב הטרום-דמנציה. הוצעו שלוש תסמונות של דמנציה עם גופיפי לואי: 1) פגיעה קוגניטיבית קלה. 2) דמנציה עם גופיפי לואי בהופעת דליריום; ו-3) דמנציה עם גופיפי לואי עם התחלה פסיכיאטרית. שלוש התסמונות המוקדמות עשויות לחפוף.  נכון לשנת 2020, עדיין קשה להבחין בין דמנציה עם גופיפי לואי להופעת דליריום ופסיכיאטרית ללא סמנים ביולוגיים טובים יותר.  אף על פי כן, הפרעות פסיכיאטריות חמורות המתחילות מאוחר והזיות בלתי מוסברות יכולות להוות אינדיקציה לשקול דמנציה עם גופיפי לואי.
מיתולוגיה רומנית
המיתולוגיה הרומנית היא אוסף המיתוסים שרווחו בקרב הרומנים. מיתולוגיה רומנית היא אחד מענפי המיתולוגיה הנוצרית, ובמרכזה עומדים עיקרי הנצרות, לפי הגרסה הרומנית, בתוספת אגדות מקומיות מהתקופה הקדם-נוצרית ואגדות המשלבות בין הנצרות ובין המיתוסים המקומיים.
את המיתוסים הרומנים אספו, עיבדו ופרסמו בצורה מסודרת המשורר וסילה אלכסנדרי, המספרים יון קריאנגה ופטרה איספירסקו. בתחום האיסוף הפולקלוריסטי התבלטו טודור פמפילה, ארתור גורוביי, סימאון מריאן, מרצ'ל אולינסקו.
בריאת העולם
לפי המיתולוגיה הרומנית, לפני הופעת האדם ואפילו לפני הופעת האל, היו רק מים שכיסו את הכל וחושך. המים היו חסרי תנועה, אך במהלך הזמן התחילה להיווצר בהם אדווה קלה שיצרה מעגלים הולכים ומתרחבים. מעגלי האדווה החלו להתנגש ביניהם וליצור גלים מקציפים, והקצף החל להצטבר במקום אחד. אל הקצף הזה הגיעו, כנראה מעולם אחר (אולי העולם שמתחת), פרפר ותולעת. במהלך הזמן הפרפר השיל את צורתו והפך לעלם יפה שהאיר את החושך – זה היה האל. גם התולעת שינתה צורה והייתה לשטן, גם הוא בדמות אדם, כמו האל, אך ללא היכולת להאיר.
תחילה חיו האל והשטן יחד ללא בעיות, אך השטן קרא לאל בתואר "אח", והאל לא הסכים לכך וקרא לשטן בתואר "לא אח". האל הפך עצמו ליונה, כדי לעוף במרומים, והשטן, בתגובה, יצר לעצמו שלושה זוגות כנפיים והתיישב במים באומרו לאל: "קח לך את השמיים ואני אקח את המים".
פעם התלונן השטן בפני האל על כך שאין לו מקום יבש ומוצק לנוח עליו. האל ציווה על השטן שיצלול למעמקי המים ויביא משם, בשם האל, חופן של אדמה. לאחר שהשטן עשה כמצוותו (כשניסה לעשות זאת שלא בשם האל, נכשלו מעשיו), לקח האל את האדמה, שהביא השטן ויצר ממנה משטח די גדול למשכבם של האל והשטן. כשהשטן חשב שהאל ישן, ניסה לגלגל אותו מהאדמה לתוך המים, אך ככל שגלגל אותו התרחבה האדמה, כדי שהאל לא יפול לתוך המים. ניסיונות השטן לגלגל את האל לכיוונים האחרים הביאו לאותן תוצאות וכך התרחב השטח היבשתי לממדיו הנוכחיים.
טד דויטש
תאודור "טד" דויטש (באנגלית: Theodore "Ted" Deutch; נולד ב-7 במאי 1966) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. בשנים 2022-2010 כיהן דויטש בבית הנבחרים של ארצות הברית, תחילה כנציג מחוז 19 ולאחר מכן מטעם המחוז ה-21 של פלורידה. משנת 2019 ועד להתפטרותו היה יו"ר ועדת בית הנבחרים לענייני אתיקה. בשלהי ספטמבר 2022 התפטר מהקונגרס לשם תפקידו החדש כמנכ"ל הוועד היהודי-האמריקאי.
ביוגרפיה
דויטש נולד בבית לחם שבפנסילבניה, בנם הצעיר של ג'ין וברנרד. ב-1988 סיים תואר ראשון באוניברסיטת מישיגן, בתקופת הלימודים זכה במלגת המנהיגות היוקרתית על שם הארי טרומן. ב-1990 סיים תואר JD במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן. עבד כעורך דין וב-1997 עבר עם רעייתו להתגורר בדרום פלורידה.
ב-2006 התמודד וזכה בבחירות לסנאט של פלורידה. במהלך כהונתו קידם חקיקה שהפכה את פלורידה למדינה הראשונה בארצות הברית שמפעילה לחצים כלכליים על חברות עסקיות במטרה להאט את תוכנית הגרעין האיראנית. רוח החוק שיזם אומצה ב-2010 על ידי הקונגרס של ארצות הברית בחקיקת חוק הסנקציות הכלכליות ברמה הפדרלית.
ב-28 בפברואר 2022 הכריז דויטש על פרישתו מבית הנבחרים האמריקאי לקראת בחירות אמצע הכהונה באותה השנה, לשם כניסתו לתפקיד מנכ"ל הוועד היהודי-האמריקאי. ב-30 בספטמבר 2022 נכנסה התפטרותו מבית הנבחרים לתוקף.
דויטש נשוי לג'יל ואב לשתי בנות תאומות ולבן. הוא מתגורר בבוקה רטון וחבר בקהילה היהודית-קונסרבטיבית המקומית "בני תורה".
הרי חיביני
גאוגרפיה
הרי חיביני הם ההרים הגבוהים ביותר בחצי האי קולה, חצי אי גדול המשתרע מצפון רוסיה אל תוך ים ברנץ והים הלבן.
רכס ההרים השני בחצי האי קולה, טונדרות לובוזרו, בעל מאפיינים דומים לרכס חיביני וממוקם כ-5 קילומטרים מזרחה מהנקודה המזרחית ביותר של חיביני, מופרדים על ידי אגם אומבוזרו.
הרי חיביני עשירים במינרלים, בעיקר עפרות אפטיט ונפלין. 477 מינרלים תועדו בהרים ועבור 108 מהם הרי חיביני מהווים מיקום מייצג - הם תוארו לראשונה בחיביני.
הרי חיביני ברובם אינם מיושבים, למעט אחת ממחצבות המינרלים העשירות בעולם. אחד המינרלים שהתגלו שם מדווח כבעל פוטנציאל כסופג רדיואקטיביות של פסולת גרעינית. למרגלות הרכס שוכנות הערים אפטיטי (על שם המחצב אפטיט) וקירובסק.
אקלים
האקלים מתון ארקטי, עם טמפרטורת חורף ממוצעת של מינוס 5 מעלות צלזסיוס. עם זאת, הטמפרטורה עשויה לרדת למינוס 30 במהלך הלילה. זרם הגולף, המביא מים חמים יותר לחצי האי קולסקי מצפון, ממתן את האקלים, מה שהופך אותו לחם מעט יותר מאזורים ארקטיים אחרים.
ההינדו
ההינדו (במקור באנגלית: The Hindu) הוא עיתון יומי הודי באנגלית בבעלות קבוצת ההינדו העיתון החל כשבועון ב-1878 והפך ליומון ב-1889. העיתון הוא העיתון האנגלי השני בתפוצתו בהודו, אחרי הטיימס אוף אינדיה.
ההינדו הוא בבעלות משפחתית מאז 1905, אז נרכש על ידי ס. קאסטורי רנגה איינגאר מהמייסדים המקוריים. כיום הוא בבעלות משותפת של צאצאיו של איינגאר, המכונים "משפחת קסטורי", המכהנים כדירקטורים של חברת האחזקות.
למעט תקופה של כשנתיים מ-2011 עד 2013, כאשר ס. וראדרג'אן כיהן כעורך העיתון, תפקידי העריכה הבכירים של העיתון היו תמיד בידי בני משפחת איינגאר המקורית או על ידי מי שמונו על ידם.
שנים ראשונות
ההינדו נוסד במדרס ב-20 בספטמבר 1878, על ידי קבוצה של שני מרצים וארבעה סטונדנטים למשפטים שביקשו להביע תמיכה במינויו של סר ט' מוטוסוואמי אייר לכהונת שופט בבית המשפט העליון במדרס ולהתנגד לקמפיין נגדו שבוצע על ידי העיתונות האנגלו-הודית. ההינדו היה אחד העיתונים של התקופה שהוקמו כדי למחות המדיניות של הראג' הבריטי.
העיתון עבר להופעה שלוש פעמים בשבוע ב-1883 וליומון שהופיע מידי ערב ב-1889. ב-1883 פתח העיתון בית דפוס עצמאי בשם "העיתונות הלאומית" (The National Press).
ב-1987 התפרסם בעיתון הדיווח הראשון בהודו על שערוריית בופורס, במהלכה שיחדו אנשי חברת בופורס השוודית אנשי ממשל בהודו על מנת להביא לחתימה על חוזה נשק עם צבא הודו. מפלגת השלטון, הקונגרס הלאומי ההודי, לחצה על העיתונות למנוע את פרסום הסיפור, ונטען כי הוא סייע בתבוסת המפלגה בבחירות הכללית בהודו ב-1989.
נוכחות מקוונת
ההינדו היה העיתון הראשון בהודו לפתוח אתר אינטרנט ב-1995.
ב-15 באוגוסט 2022, לראשונה בתולדותיו, החל ההינדו לפרסם מאמרי מערכת בתרגום להינדי באתר האינטרנט שלו.
הערכות ופרסים
בשנת 1965, הטיימס ציין את ההינדו כאחד מעשרת העיתונים הטובים בעולם. בדיונים על כל אחת מהבחירות שלו במאמרים נפרדים, כתב ה"טיימס" : " ההינדו לוקח את הרצינות הכללית עד חומרה... שפורסם במדרס, זהו העיתון היחיד שלמרות שהוא מתפרסם רק בבירת מחוז מתפרסם בקביעות. קרא בתשומת לב בדלהי. הוא נקרא לא רק כקול מרוחק וסמכותי בעניינים לאומיים אלא כביטוי לגישות הדרום הליברליות ביותר - והפחות פרובינציאליות. . . הלשכה של דלהי מעניקה לה שליחות פוליטיות וכלכליות יוצאות דופן והיא נושאת דיווחים שוטפים ותכופים מכל בירות המדינה, כך שהיא מספקת יותר חדשות ממדינות, מלבד שלה, מאשר רוב העיתונים בהודו. . . אפשר לתאר אותו כקול לאומי עם מבטא דרומי. ההינדו יכול לטעון שהוא הנייר המכובד ביותר בהודו."
בשנת 1968, איגוד מוציאי העיתונים האמריקאי העניק להינדו את פרס ההישג העולמי לעיתונות.
דייוויד סקוט (צייר)
דייוויד סקוט (באנגלית: David Scott; אוקטובר 1806 – 5 במרץ 1849) היה צייר היסטורי סקוטי.
ביוגרפיה
סקוט היה אחיו של ויליאם בל סקוט. הוא נולד ליד כיכר הפרלמנט באדינבורו, שם למד בבית הספר התיכון המלכותי, ולמד אמנות אצל אביו, רוברט סקוט, החרט.
בשנת 1828 הוא הציג את תמונת השמן הראשונה שלו, "תקוות הגאונות הקדומה מתפוגגת על ידי המוות", ואחריה "קין, נמרוד, אדם וחוה שרים את מזמור הבוקר שלהם", "סרפדון נישא בשינה ומוות" ונושאים נוספים. בעל אופי פואטי ומלא דמיון.
ב-1829 הפך לחבר באקדמיה הסקוטית, וב-1832 ביקר באיטליה, שם בילה יותר משנה בלימודים. בהיותו ברומא הוא ביצע ציור סמלי גדול, שכותרתו "ייסורי המחלוקת, או האלים של הבית שנהרסו". העבודות של שנותיו המאוחרות כוללות את "ואסקו דה גאמה נתקל ברוח הסערה", תמונה עצומה בגודלה ועוצמתית ביותר שהסתיימה ב-1842; "הדוכס מגלוסטר נכנס לשער המים של קאלה" (1841); ה"אלכימאי" (1818), "המלכה אליזבת בתיאטרון הגלוב" (1840) ו-"ניצחון האהבה" (1846), המובחנים ביופי של צבע ועומק של תחושה פואטית. החשובים מבין נושאיו הדתיים הם "ההורדה מהצלב" (1835) ו"צליבת הקמים לתחייה" (1844).
סקוט גם ביצע כמה סדרות יוצאות דופן של עיצובים. שניים מהם - "המונוגרמות של האדם" והאיורים ל-Ancient Mariner של קולרידג' - נחרטו בידו, ופורסמו ב-1831 וב-1837 בהתאמה, בעוד שנושאיו מ"התקדמות הצליין" ו-"ארכיטקטורת השמים של ניקול" פורסמו רק אחרי מותו.
סקוט גר ברייבורן פלייס בסטוקברידג', אדינבורו. הוא מת בסטודיו שלו בבית איסטר דאלי (אותו חכר משנת 1845) במערב אדינבורו. הוא נפטר ממחלה שנדבק באיטליה. סקוט נקבר בבית הקברות דין, ואנדרטה שתוכננה על ידי אחיו נקבעה בשנת 1860. על הקבר נמצא המוטו "ars longa vita brevis": "האמנות היא ארוכה, החיים קצרים".
יצירת המופת העיקרית שלו היא "ואסקו דה גאמה בכף התקווה הטובה" שנמצא בבית טריניטי אוף ליית'.
ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן
ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית: Bernhard, Prinz von Sachsen-Meiningen; 30 ביוני 1901 - 4 באוקטובר 1984) היה ראש בית סקסוניה-מיינינגן משנת 1946 ועד מותו.
ביוגרפיה
ברנהרד נולד ב-30 ביוני 1901 בקלן, כבנם השלישי של פרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן והרוזנת אדלייד מליפה-ביסטרפלד. אביו היה בנו השני של גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ואמו הייתה בתו של ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד.
ב-25 באפריל 1931 התחתן ברנהרד בנישואים מורגנטיים עם מרגוט גרסלר, בתו של סוחר מברסלאו, ממנה נולדו לו שני ילדים. ברנהרד ואשתו הראשונה הוכרזו אשמים בקנוניה נאצית נגד אוסטריה ב-1933; הוא נידון לשישה שבועות בכלא, ואילו היא הושמה במעצר בית. לאחר התערבות השגריר הגרמני הוא שוחרר מהכלא, והם נמלטו לאיטליה. שלושה שבועות לאחר מכן הוא נעצר בעת שניסה לחזור לטירת פיצלשטאטן. ב-10 ביוני 1947 התגרשו השניים, וב-11 באוגוסט 1948 התחתן ברנהרד עם הברונית ורה שפר פון ברנשטיין, ממנה נולדו לו שלושה ילדים.
לאחר מותו של אחיו הבכור גאורג, נסיך סקסוניה-מיינינגן בשנת 1946, אחיינו פרידריך אלפרד ויתר על זכויות הירושה שלו, וכך ירש ברנהרד את ראשות בית סקסוניה-מיינינגן.
מכיוון שנישואיו הראשונים היו נישואים מורגנטיים, בנו מנישואיו השניים, קונרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן, ירש את תאריו, לאחר מותו בבאד קרוצינגן ב-4 באוקטובר 1984.
משפחתו
ב-25 באפריל 1931 התחתן ברנהרד בנישואים מורגנטיים עם מרגוט גרסלר, ממנה נולדו לו שני ילדים:
ב-11 באוגוסט 1948 התחתן ברנהרד עם הברונית ורה שפר פון ברנשטיין, ממנה נולדו לו שלושה ילדים:
אלכסנדרה שיפ
אלכסנדרה רות שיפ (באנגלית: Alexandra Ruth Shipp; נולדה ב-16 ביולי 1991) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה וזמרת אמריקאית. ידועה ביותר עם תפקידה כאורורו מורנו / סטורם בסרט "אקס-מן: אפוקליפסה" ובהמשכו "אקס-מן: הפניקס האפלה".