cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משל חישוב העלויות
סיפור המשל
שני המשלים הם כדלקמן: 25 וַהֲמוֹן עַם־רָב הֹלְכִים אִתּוֹ וַיִּפֶן וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם׃ 26 אִישׁ כִּי־יָבוֹא אֵלַי וְלֹא יִשְׂנָא אֶת־אָבִיו וְאֶת־אִמּוֹ וְאֶת־אִשְׁתּוֹ וְאֶת־בָּנָיו וְאֶת־אֶחָיו וְאֶת־אַחְיֹתָיו וְאַף גַּם־אֶת־נַפְשׁוֹ לֹא יוּכַל לִהְיוֹת תַּלְמִידִי׃ 27 וַאֲשֶׁר לֹא יִשָׂא אֶת־צְלוּבוֹ וּבָא אַחֲרָי לֹא יוּכַל לִהְיוֹת תַּלְמִידִי׃ 28 כִּי מִי מִכֶּם הֶחָפֵץ לִבְנוֹת מִגְדָּל לֹא יֵשֵׁב רִאשׁוֹנָה וִיחַשֵּׁב אֶת־הַהוֹצָאוֹת אִם־הַשֵׂג תַּשִׂיג יָדוֹ לְהַשְׁלִימוֹ׃ 29 פֶּן־יְיַסֵּד וְלֹא־יוּכַל לְכַלּתוֹ וְהָיָה כָּל־רֹאָיו יָקוּמוּ וְלָעֲגוּ־לוֹ לֵאמֹר׃ 30 הָאִישׁ הַזֶּה הֵחֵל לִבְנוֹת וְלֹא יָכֹל לְכַלּוֹת׃ 31 אוֹ מִי־הוּא הַמֶּלֶךְ הַקָּם לְהִתְגָּרוֹת מִלְחָמָה בְּמֶלֶךְ אַחֵר וְלֹא יֵשֵׁב בָּרִאשׁוֹנָה וְיִתְיָעֵץ אִם־יוּכַל לַעֲרֹךְ בַּעֲשֶׂרֶת אֲלָפִים לִקְרַאת הַבָּא עָלָיו בְּעֶשְׂרִים אָלֶף׃ 32 וְאִם־לֹא יוּכַל וְשָׁלַח אֵלָיו מַלְאָכִים בְּעוֹדֶנּוּ מֵרָחוֹק לְבַקֵּשׁ שָׁלוֹם׃ 33 וְכֵן כָּל־אִישׁ מִכֶּם אֲשֶׁר לֹא־יַעֲזֹב כָּל־קִנְיָנָיו לֹא יוּכַל לִהְיוֹת תַּלְמִידִי׃
- לוקס י"ד 25–33 (ברית חדשה, תרגום דליטש)
פרשנות
מטרתו של ישו בספרו את שני המשלים היא להבהיר לתלמידיו מה המחיר שיידרשו לשלם בתמורה להיותם תלמידיו הנאמנים. שני המשלים מתארים שני מצבים בהם נדרש לחשב מראש את ההוצאות או העלויות של משימה, לפני ביצועה.
במשל הראשון (לוקס י"ד 28–30) מבקש אדם לבנות מגדל, אך הוא לא חישב מספיק את ההוצאות הכרוכות בכך. הוא מתחיל בבנית המגדל ולא מצליח להשלים את המשימה בשל העדר המימון המתאים, לפיכך הפך ללעג וקלס בעיני מכריו.
במשל השני (לוקס י"ד 31–32) מסופר על מלך אשר יוצא למלחמה נגד מלך אחר, מחשב בעזרת יועציו תחילה האם אוצר המדינה מספיק להוצאות המלחמה, ואם חישוביו העלו שאין לו די באוצר המדינה לכיסוי הוצאות המלחמה, הוא יעשה כל מאמץ להימנע ממלחמה על ידי כך שישלח שליחי פיוס ושלום למלך האויב.
שני המשלים משרתים את ההבהרות שישו מבקש להעביר לתלמידיו, והמסקנה הסופית שהוא מעביר להם היא - שעליהם לדעת מראש, שאם הם בוחרים להיות תלמידיו וללכת בדרכו, על פי הלימוד שהוא לימד, עליהם לכחש בעצמם, לאהוב אותו (את ישו) יותר מאשר את הוריהם, אחיהם, בניהם ובנותם, ושאר קרובי משפחתם ואף את עצמם, קניינם וכל אשר להם, ובעצם לעזוב הכל ולהיות נאמנים לו ולדברו.
.על סמך פסוקים ומשלים אלה פרשו קבוצות כמו האנבפטיסטים (Anabaptist) ההוטריטים וקומונת ברודרהוף ( Bruderhof) שעליהם לחיות ללא רכוש פרטי או קניין. עבורם, "לעזוב כל קנייניו" היא הנחיה, לוותר על הכול למען השירות והאמונה בדרכו של ישו.
פרסקוט בוש
ביוגרפיה
בוש נולד למשפחה מהמעמד הגבוה, בקולומבוס שבאוהיו. בשנים 1908- 1913 למד בניופורט, רוד איילנד. ב-1913 החל ללמוד באוניברסיטת ייל, שם היה חבר באחוות הגולגולת והעצמות, ובכך המשיך מסורת משפחתית של לימודים במוסד אקדמי זה. לאחר סיום לימודיו שירת בוש בצבא ארצות הברית, בזמן מלחמת העולם הראשונה. קיבל הכשרה מודיענית בורדן שבצרפת. ב-1921 נישא לדורותי ווקר ולזוג נולדו חמישה ילדים. ביניהם ג'ורג' הרברט ווקר, לימים הנשיא ה-41 של ארצות הברית. באותה התקופה החל לעבוד בסנט לואיס, מיזורי, והמשפחה חזרה לקולומבוס שבאוהיו בשנת 1923. בהמשך השנים המשיך לעבוד כאיש עסקים.
ב-1952 נבחר בוש לסנאט מטעם קונטיקט לאחר שגבר על המועמד הדמוקרטי אברהם ריביקוף. כסנטור הגדיר בוש את עצמו "פרוגרסיבי מתון". בוש התנגד לפעילותו האנטי-קומוניסטית של עמיתו למפלגה, הסנטור ג'וזף מקארתי ולתוכנית החלל האמריקאית וסייע להקים את חיל השלום. ב-1956 הוא ניצח שוב בבחירות, עם למעלה מ-55% מהקולות, ובשנת 1962 החליט שלא להתמודד לקדנציה שלישית.
נפטר בשנת 1972 ונקבר בקונטיקט.
סמבה
סמבה (בפורטוגזית: Samba) היא סגנון מוזיקלי וריקוד בברזיל. בעיני זרים הסמבה נחשבת לאחד הסמלים הלאומיים. מקור השם "סמבה" הוא כנראה מהמונח "מֶסֵמבה" (mesemba) - מקצב דתי שמקורו באנגולה. הסמבה היא חלק אינטגרלי מהקרנבל בברזיל, כאשר כל בית ספר לסמבה מכין "סמבה-נושא" (samba-enredo) למצעד בתי הספר לסמבה.
היסטוריה
עד תחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 הייתה הסמבה מחוץ לחוק בגלל האופי הגס והמוחצן של הריקוד. הסמבה התפתחה בריו דה ז'ניירו (אז בירת ברזיל) בהשפעת מהגרים שחורים מבאהיה. בסוף שנות העשרים נפתחו בתי הספר הראשונים לסמבה, ובראשית שנות ה-30 הפכה הסמבה למקובלת ולחלק אינטגרלי מהקרנבל.
בתי הספר הראשונים לסמבה היו קטנים עם לא יותר מ-50 תלמידים שצעדו וחוללו לצלילי המוזיקה, בלי תלבושות מיוחדות. הקבוצות הללו נקראו: "blocos" ובתכנים שיצרו הם כללו גם נושאים מהדמיון ורעיונות נועזים. הקבוצה הראשונה, בשנת 1928 הייתה Deixa Falar. הקבוצה פעלה בפרבר בשם Estacio בריו דה ז'ניירו. לא חלף זמן רב והקבוצות הללו החלו לקיים מצעדים מאורגנים וגם תחרויות. התחרות הראשונה התקיימה בשנת 1932 בה ניצחה קבוצה בשם Mangueira.
ב-1935 הוכרו בתי ספר לסמבה באופן רשמי כ"מועדונים ליצירה".
לאחר מלחמת העולם השנייה נוצרו ארגונים גדולים של סמבה שזכו להתעניינות רבה מצד גורמים חברתיים וכלכליים במדינה. בשלב הבא גיבשו בתי הספר לסמבה זהויות ייחודיות שהתבטאו בסגנון המוזיקלי ובתלבושות, ובסמלים ודגלים ייחודיים. הסגנונות השונים בבתי הספר לסמבה היו נתונים להשפעות מסגנונות אחרים דוגמת בולרו, צ'ה צ'ה צ'ה ופוקסטרוט, עד כדי תפיסת מקום הסמבה. בקרב השכבות העניות המשיכה הסמבה לשמור על פופולריות.
בשנות ה-60 וה-70 חזרה הסמבה לתפוס את מקומה כריקוד הברזילאי הפופולרי ביותר כתוצאה ממהפכה בעולם הסמבה. לריקוד הוכנסו מושגים אסתטיים יותר, בתי הספר השקיעו יותר במראה, בתלבושות ובאביזרים, בדגלונים ובסממנים החיצוניים. נוצרה גם תחרות בין המלחינים, היוצרים ובתי הספר לסמבה. תחרות זו גדלה לממדים של מאבק יוקרה ומימון המתמצה בתהלוכת בתי הספר בזמן הקרנבל.
סמבה בקרנבל
השירים שנכתבים לקראת הקרנבל עוסקים בפוליטיקה, נושאים חברתיים וחיי היום יום. הם מושמעים ברדיו מספר שבועות לפני הקרנבל וצוות מומחים מיוחד בוחר את הלהיט השנתי.
בימי הקרנבל מציג כל בית ספר את מיטב להיטיו, רקדניו ונגניו. התהלוכה נעה על קרונות משא עליהם נמצאים רקדני הסמבה והמתופפים רבים (תופי סורדו Surdo, תוף שני ראשים (מתופפים עם יד אחת ובעזרת מקל תיפוף), תוף סמבה בשם רפניקי (repinique), תוף יד) וכן נגני כלי הקשה. התזמורת מכונה בטריה (bateria).
בזמן הקרנבל בתי הספר מתחרים במספר קטגוריות: ריקוד, מוזיקה, מילות השיר, וההופעה הכוללת. הזכייה בתחרות נחשבת ליוקרתית מאוד.
פרטידו אלטו
פרטידו אלטו הוא למעשה "משפט" קצבי אשר לעיתים מנוגן ביחד או "על" מקצב הסמבה, מה שמיחס לו תת-ז'אנר בסמבה. הפרטידו אלטו ינוגן לרוב על פעמון פרה (קאובל) או פעמוני אגוגו (זוג או שלישייה של פעמוני פרה המחוברים יחד ומשומשים ליצירת מנגינות ומשפטים קצביים) במסגרת של תזמורת, או על חישוק של תוף הסנר כאשר המקצב מנוגן על מערכת תופים.
פאגוז'י
פאגוז'י (pagode) היא סמבה שמנוגנת על ידי הרכב נגנים קטן יחסית ועם כלים שקטים יותר מהתופים הגדולים של הקרנבל כגון פנדיירו, טאנטאן, קוואקיניו, רפיקי דה מאו, קוויקה, טמבורין, אגוגו. בהרכבי פאגוז'י יש גם לרוב שירה והטקסטים הם במקרים רבים על אהבה, מוזיקה ויופיים של החיים.
סמבה-קנסאו
גרסה רומנטית ואיטית של הסמבה, המושפעת ממקצבים דרום אמריקאים כמו הטנגו והבולרו ועוסקת בנושאים ליריים וטרגיים.
סמבה-אנרדו
כינוי לסגנון הנגינה כמו שהוא מתבצע בקרנבל או על ידי בטוקדות. מנוגן עם סורדו(תופי בס), קאישה (תוף מצעד), רפיניקי, טמבורין, שוקאליו (שייקר), אגוגו, קוויקה, קוואקיניו וכדומה בסמבה אנרדו יש גם אלמנט של שירה ובתי הספר לסמבה מכנים את פועלם כסמבה אנרדו
נגזרות נוספות
בוסה נובה - סגנון פיוז'ן בין הסמבה לג'אז, מנוגן עם כלי נגינה אופייניים לג'אז, עם טונים וקולות רכים.
ג'ונגו - ריקוד מסורתי מקובל בריו דה ז'ניירו.
פלקונקולוס פרונטטוס
פלקונקולוס פרונטטוס (שם מדעי: Falcunculus frontatus) היא מין של ציפור שיר אוסטרלית, השייכת למשפחה מעובי ראש, אם כי כמה חוקרים רואים בה מין במשפחה נפרדת (Falcunculidae). זוהי הציפור היחידה בסוגה. מצב שימורה הוא "ללא חשש", אך כמה מהתת-מינים סובלים מאוכלוסיות מפורדות וכן מהרס בתי גידולם.
ציפור זו נראית כמו שילוב של ירגזי או זהבן ואולי גם חנקן, אך למעשה קרובה יותר לעורביים ולעדניים. כמה חוקרים רואים בציפור מין במשפחה עצמאית, אך אחרים מכלילים אותה עם בני המשפחה מעובי ראש.
ישנם 3 תת-מינים של הציפור:
הזכר בעל גוונים צהובים עם ראש גדול בצבע לבן ובעל פסים שחורים עבים ולראשו ציצה זקורה. הנקבה קטנה יותר בצבע ירוק-זית. אורכם הממוצע 16 סנטימטרים ומשקלם עד 27 גרם. המקור של הציפורים עבה יחסית, מזכיר מבנה של מקור תוכי, מה שמאפשר לו להיזון מזחלי חרקים שונים הקבורים מתחת לענפים. בנוסף הוא יאכל חיפושיות, חגבים, עכבישים ואף גוזלים בעונת הרבייה.
הציפורים הקטנות חיות בקרבת נחלים ואזורים מיוערים או מיוערים בדלילות ברחבי אוסטרליה.
בדומה למרבית העופות הם מונוגמיים החיים עם בן זוג קבוע. זוג הציפורים מקנן על עצי אקליפטוס והנקבה תטיל 2 עד 3 ביצים הבוקעות כעבור 20 יום בערך.
ירונים אובורביץ'
ירונים אובורביץ' (ברוסית: Иероним Петрович Уборевич; בליטאית: Jeronimas Uborevičius; 14 בינואר 1896 - 12 ביוני 1937) קצין מראשי הצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה ואחריה, הוצא להורג בשנת 1937 במהלך הטיהורים הגדולים.
ירונים אובורביץ' נולד למשפחת איכר ממוצא ליטאי באושפול, כפר בסביבת קובנו. בשנים 1909–1914 למד בבית ספר הריאלי בעיר דאוגבפילס וסיים אותו בהצטיינות. ב-1916 סיים את לימודיו בבית ספר לקציני חיל התותחנים בסנקט פטרבורג ונשלח לחזית מלחמת העולם הראשונה. במרץ 1917 הצטרף לשורות הבולשביקים.
מלחמת האזרחים ברוסיה
בינואר 1918 לחם אובורביץ' נגד הרומנים בשטח בסרביה, נפצע ונלקח בשבי. באוגוסט 1918 הצליח לברוח מהשבי והועבר לחזית הצפונית. בגזרה זו פיקד אובורביץ' על הדיוויזיה ה-18 שלחמה באזור ארכנגלסק. באוקטובר 1919 מונה אובורביץ' למפקד הארמייה ה-14 שלחמה נגד אנטון דניקין באזור אוריול. בעקבות מתקפות מוצלחות, התפצל צבא המתנדבים ל-2 חלקים שנסוגו לכיוון חצי האי קרים וקובאן. היחידה בפיקוד אובורביץ' הגיעה לחופי הים השחור באזור אודסה וניקולייב. ב-29 בפברואר 1920 מונה אובורביץ' למפקד הארמייה ה-9 שכבשה מידי צבא המתנדבים את קרסנודר ונובורוסיסק.
במהלך המלחמה הסובייטית-פולנית פיקד אובורביץ' על הארמייה ה-14. לאחר סיום הלחימה בגזרה הוא מונה למפקד הארמייה ה-13 שלחמה נגד פיוטר וראנגל בדרום אוקראינה, ולאחר מכן מונה למפקד הארמייה ה-14 בגזרת חצי האי קרים.
במהלך 1921 השתתף אובורביץ' לצידו של מיכאיל טוכאצ'בסקי בדיכוי מרד האיכרים נגד השלטון הסובייטי במחוז טמבוב, בלארוס.
בשנת 1922 הועבר אובורביץ' למזרח הרחוק הרוסי ומונה למפקד הארמייה ה-5, עימה פיקד על הלחימה באזור שהסתיימה בכיבוש ולדיווסטוק ב-25 באוקטובר 1922. אובורביץ' היה מפקד הצבא באזור עד לשנת 1924.
לאחר מלחמת האזרחים
במהלך העשור אובורביץ' היה מפקד פיקודים שונים. בשנים 1927–1928 הוא היה בשליחות בגרמניה ולמד באקדמיה צבאית. בשנת 1930 הוא נשלח לגרמניה פעם נוספת.
בשנת 1931 הוא מונה למפקד פיקוד הצבאי בבלארוס וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1937. עם הכנסת הדרגות החדשות, ב-20 בנובמבר 1935 הוא קיבל דרגת מפקד ארמייה (קומנדארם) דרגה ראשונה.
אובורביץ' היווה חלק מקבוצת קצינים בכירים המקורבים למיכאיל טוכאצ'בסקי שמתחה ביקורת על פעילותו של קלימנט וורושילוב בתפקיד שר הביטחון.
ב-20 במאי 1937 קיבל אובורביץ' מינוי חדש - מפקד הפיקוד הצבאי של אסיה המרכזית. במהלך המעבר למקום שרותו החדש, ב-29 במאי הוא נעצר והועבר למוסקבה. ב-11 ביוני 1937 הוא נשפט יחד עם עוד 7 קצינים בכירים והוצא להורג באותו יום. ב-31 בינואר 1957 הוא טוהר מכל אשמה. במהלך שנות ה-60 פורסמו ספרי זכרונות של מפקדים בכירים בהם ניתנה הערכה גבוהה לידע, לניסיון המבצעי ולמנהיגותו של אובורביץ'.
אשתו נעצרה והוצאה להורג בשנת 1941. בתו גדלה בבית יתומים ובשנת 1944 נשפטה ל-5 שנים במחנה עבודה. היא שוחררה בשנת 1947 וטוהרה מכל אשמה בשנת 1955. בוריס אובורביץ' בורובסקי הוא בנה.
יארי קורי
יארי פקה קורי (בפינית: Jari Pekka Kurri; נולד ב-18 במאי 1960 בהלסינקי) הוא שחקן הוקי קרח פיני מקצועני לשעבר בעמדת חלוץ אגף ימני, הנחשב לאחד מגדולי שחקני פינלנד בכל הזמנים.
קורי שיחק 17 עונות בליגת ה-NHL, וזכור בעיקר כאחד מכוכבי אדמונטון אוילרס של שנות ה-80 של המאה ה-20 הנחשבת לאחת הקבוצות הגדולות בהיסטוריה של הליגה. במדי האוילרס זכה קורי 5 פעמים בגביע סטנלי במחצית השנייה של אותו עשור. הוא התקבל להיכל התהילה של ההוקי קרח ב-2001.
תחילת הדרך
קורי החל לשחק הוקי קרח בילדותו, בדחיפת אביו. בילדותו עסק גם בכדורגל ובאתלטיקה קלה.
כילד, הצטרף קורי למועדון יוקריט הלסינקי בעיר הולדתו, טיפס בהצלחה דרך קבוצות הגילאים של המועדון, ובעונת 1977/78 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.
יוקריט הלסינקי
קבוצת הבוגרים של יוקריט הלסינקי, בה החל קורי את הקריירה הקצוענית שלו, הייתה חברה בליגה המקצוענית העליונה בפינלנד (SM-liiga). המועדון שכן באותן שנים דרך קבע בתחתית הליגה.
לאחר עונה ראשונה של 11 נקודות (שערים + אסיסטים) בלבד, היה קורי לאחד החלוצים המובילים של הקבוצה כשרשם לזכותו 30 ו-39 נקודות בשתי העונות הבאות (עונות של 33 משחקים), וסייע למנוע את נשירתו של המועדון לליגה נמוכה יותר. בקיץ 1980, עם סיום העונה השלישית שלו, נבחר בדראפט ה-NHL (בבחירה ה-69) על ידי אדמונטון אוילרס.
אדמונטון אוילרס
אדמונטון אוילרס אליה הגיע קורי ב-1980 הייתה כבר קבוצה מלאה בכוכבים צעירים ומבטיחים החל מוויין גרצקי שהיה בעונתו השלישית בקבוצה, דרך שחקנים כמרק מסיה שנבחרו בדראפט שנה אחת לפני קורי, וכלה בשחקנים נוספים שנבחרו בדראפט של 1980 יחד איתו. קורי צוות לקו הראשון של התקפת הקבוצה, לצידו של גרצקי שכבר היה הכוכב הגדול של הקבוצה והמבקיע המצטיין בליגה.
קורי השתלב היטב בקבוצה עמוסת הכוכבים, וכבר בעונתו הראשונה סיים עם 75 נקודות ב-75 משחקים. הוא הלך והעלה את תפוקתו ההתקפית בכל עונה מעונותיו הראשונות, ואת עונת 1983 - השלישית שלו - כבר סיים עם 45 שערים ו-59 אסיסטים, ובסך הכל 104 נקודות. גם בפלייאוף הרים קורי תרומה התקפית משמעותית יותר ויותר בכל עונה. באותה עונה עלה קורי עם האוילרס לראשונה לסדרת הגמר על גביע סטנלי, בו הובסו האוילרס על ידי אלופת שלוש העונות הקודמות, ניו יורק איילנדרס.
במקביל לתפוקה ההתקפית הגבוהה שלו הוכיח קורי גם יכולת הגנתית גבוהה מאוד, ולמעשה נחשב בין הטובים בליגה בעזרה להגנה מבין החלוצים, למרות שמעולם לא זכה בפרס העונתי למצטיין בתחום זה, גביע סלקה.
בעונת 1984 הרים קורי עוד את תפוקתו כשסיים עם 113 נקודות את העונה הרגילה. בפלייאוף היה קורי מבקיע השערים המצטיין של הקבוצה עם 14, עליהם הוסיף 14 אסיסטים, וזכה עם האוילרס לראשונה בגביע סטנלי.
עונת 1985 הייתה עונת השיא של קורי באוילרס. עם 71 שערים ו-64 אסיסטים, סיים קורי את העונה עם שיא אישי של 135 נקודות. בפלייאוף התעלה על עצמו וכבש 19 שערים, ובכך השווה את שיא ה-NHL לשערים בפלייאוף בעונה אחת שקבע רג'י ליץ' מפילדלפיה פליירס ב-1976. ליץ' וקורי מחזיקים בשיא הזה עד היום. בין השאר, הגיע קורי לשיא הזה על ידי כיבוש שלושער ב-4 משחקים שונים בפלייאוף - שיא NHL נוסף. גם השיא הזה, שקורי מחזיק בו לבדו, מחזיק מעמד עד היום. בעזרת היכולת הגבוהה של קורי ושל הכוכבים האחרים בקבוצה, בראשותו של גרצקי, הגנו האוילרס על תוארם וזכו בגביע סטנלי בפעם השנייה ברציפות.
קורי המשיך להצטיין בעונה הרגילה של 1986. הוא היה מלך השערים של הליגה עם 68 (אז עוד לא חולק גביע מוריס "רוקט" רישאר למלך השערים), וסיים בסך הכל עם 131 נקודות. אך בפלייאוף ירדה מאוד יכולת ההבקעה שלו, והוא סיים את הפלייאוף עם שני שערים בלבד כשהאוילרס נוצחו בגמר החטיבתי על ידי קלגרי פליימס והפסידו את התואר.
בעונות הבאות ירד מעט קורי בתפוקתו, אך שמר עדיין על מספרים גבוהים ויציבים של כ-100 נקודות בעונה הרגילה וכ-25 נקודות בפלייאוף. קבוצת הכוכבים של האוילרס, שקורי היה אחד החלקים החשובים בה, זכתה בשני גביעי סטנלי רצופים נוספים ב-1987 ו-1988, כשבשתי העונות הוביל קורי את הליגה בשערים בפלייאוף, עם 15 ו-14 שערים בהתאמה.
קורי שמר על תפוקה יציבה גם בשנתיים הבאות, וסייע לקבוצה להתגבר על חסרונו של וויין גרצקי שעבר בעסקת ענק ללוס אנג'לס קינגס. ב-1990, ללא גרצקי, זכו קורי והאוילרס בגביע סטנלי בפעם החמישית.
מילנו דווילס
עם סיום עונת 1990 פג חוזהו של קורי באוילרס, אולם לאוילרס הייתה עליו זכות ראשונים. קורי לא המתין להצעת חוזה חדשה באוילרס, והפתיע את עולם ההוקי קרח כשחתם בקבוצת מילנו דווילס בליגה האיטלקית (Serie A).
למרות שקורי היה כוכב NHL מוכח בליגה חלשה יחסית, ולמרות שבאופן אישי הצטיין בהבקעת שערים ובמסירת אסיסטים לחבריו לקבוצה, העונה לא הייתה מוצלחת מבחינה קבוצתית. הדווילס סיימו במקום הרביעי בליגה, רחוק מהצמרת הגבוהה שלה.
לוס אנג'לס קינגס
בקיץ 1990, בעסקה סיבובית בין האוילרס, פילדלפיה פליירס ולוס אנג'לס קינגס, עברו הזכויות על קורי לקינגס, והוא חזר ל-NHL. במדי הקינגס חבר שוב קורי לחברו מימי האוילרס, ויין גרצקי, שעבר ללוס אנג'לס בעסקת הענק של 1988.
בתחילת עונת 1995, בעקבות סכסוך עבודה בין ה-NHL וארגון השחקנים שלה, הוכרזה השבתת מגן בליגה ופתיחת העונה התעכבה. בזמן ההשבתה חזר קורי לקבוצת נעוריו, יוקריט הלסינקי. בצוותא עם כוכב NHL פיני נוסף, טמו סלאנה, הוביל קורי את יוקריט לזכייה בגביע אירופה לאלופות עם ניצחון בגמר על קבוצה מרוסיה.
קולורדו אוולאנש
משחקו האחרון של קורי בקבוצה וב-NHL בכלל, באופן סמלי, היה באדמונטון במשחק פלייאוף מול האוילרס, הקבוצה בה כיכב בתחילת קריירת ה-NHL שלו. האוילרס הדיחו את האוולאנש בסיום הסדרה והורידו את המסך על קריירת ה-NHL המפוארת של כוכבם לשעבר.
בזירה הבינלאומית
למרות קריירת NHL ארוכה הספיק קורי לשחק במספר הזדמנויות עבור נבחרת פינלנד בטורנירים בינלאומיים.
הקריירה הבינלאומית שלו החלה למעשה בגיל הנוער, כאשר כבר את שער הניצחון על ברית המועצות בגמר אליפות אירופה לנוער ב-1978.
שנה לאחר מכן שיחק קורי באליפות העולם עד גיל 20. קורי רשם בה הופעה פושרת, ופינלנד הגיעה לבית הגמר של האליפות, אולם שם נחלה שלושה הפסדים וסיימה במקום הרביעי והאחרון. באליפות הבאה ב-1980 הצליח קורי יותר, סיים אותה עם 4 שערים ו-7 אסיסטים, ועם 11 נקודות סיים כמבקיע השני בטיבו באליפות. פינלנד שוב עלתה לבית הגמר, והפעם שני ניצחונות בו הספיקו לה לזכייה במדליית הכסף.
קורי ערך באותה שנה הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת, באולימפיאדת לייק פלאסיד. הוא כבש שני שערים במשחק האחרון בבית המוקדם מול הולנד וסייע לפינלנד להשיג ניצחון מכריע שהעלה אותה לבית הגמר של הטורניר, אולם פינלנד כשלה בבית הגמר וסיימה רביעית בלבד.
ב-1981 שיחק קורי לראשונה בגביע קנדה במדי פינלנד, אולם הוא והנבחרת כולה הפגינו יכולת חלשה. קורי סיים את הטורניר עם אסיסט בודד וללא שער, ופינלנד סיימה שישית ואחרונה עם תיקו ו-4 הפסדים.
קורי הופיע לראשונה באליפות העולם ב-1982, לאחר שהאוילרס הודחו מוקדם מהפלייאוף. הופעה טובה מבחינתו, עם 7 נקודות ב-7 משחקים, הסתיימה בכישלון של הנבחרת שסיימה חמישית ולא עלתה לבית הגמר.
קורי המשיך וייצג את פינלנד בגביע קנדה ב-1987 ובאליפויות העולם של 1989 ו-1991. למרות הופעות אישיות טובות באליפויות העולם - ב-1991 נבחר לשישיית הטורניר - הנבחרת המשיכה להיכשל.
קורי הצטיין ונבחר לשישיית הטורניר גם באליפות העולם של 1994. הפעם הצליחה גם הנבחרת, כשבשורה של ניצחונות גבוהים, כולל ניצחון 8:0 על ארצות הברית בחצי הגמר, ניצבה פינלנד בפני זכייה היסטורית. אולם משחק הגמר מול קנדה הוכרע בהפסד בדו-קרב מכות עונשין לאחר שהסתיים ב-1:1 בתום הארכה. קורי ופינלנד נאלצו להסתפק במדליית כסף, המדליה הראשונה של קורי בנבחרת הבוגרת.
הופעתו האחרונה של קורי בנבחרת הייתה ב-1998, שנת הפרישה שלו, באולימפיאדת נאגנו - האולימפיאדה הראשונה בה הורשו להשתתף שחקני NHL במדי נבחרותיהם. פינלנד הגיעה עד חצי הגמר בו נוצחה על ידי רוסיה, ונפגשה במשחק על מדליית הארד מול נבחרת קנדה, המועמדת לזכייה בטורניר שהודחה במפתיע בחצי הגמר השני. פינלנד הפתיעה את קנדה 3:2 וזכתה במדליה. קורי כבש את השער הראשון לזכות פינלנד, שערו האחרון בנבחרת.
מורשת כשחקן
חולצתו, מספר 17, הוצאה לגמלאות על ידי אדמונטון אוילרס, כמו גם על ידי נבחרת פינלנד וקבוצת נעוריו, יוקריט הלסינקי.
ב-2001 היה קורי לפיני הראשון שהתקבל כחבר בהיכל התהילה של ההוקי קרח.
גביע ה-MVP של הפלייאוף בליגה המקצוענית הפינית (SM-liiga) נקרא "גביע יארי קורי" על שמו.
לאחר הפרישה ממשחק
קורי נשאר מעורב בנבחרת פינלנד לאחר פרישתו. הוא שימש כעוזר מאמן באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) ובאליפויות העולם ב-2004 ו-2005.
ב-2005 התמנה קורי למנהל המקצועי של הנבחרת. בתקופתו כמנהל מקצועי נהנתה הנבחרת משורה של הצלחות - שלוש מדליות אולימפיות (מדליית כסף באולימפיאדת טורינו (2006) ומדליית ארד באולימפיאדת ונקובר (2010) ובאולימפיאדת סוצ'י (2014)), וארבע מדליות באליפות העולם, ששיאן זכייה באליפות העולם ב-2011 (ובנוסף מדליית כסף ב-2007 ומדליות ארד ב-2006 ו-2008).
בקיץ 2014 עזב קורי את תפקידו בנבחרת ומונה למנכ"ל קבוצת נעוריו, יוקריט הלסינקי, לקראת עזיבתה של הקבוצה את הליגה הפינית והצטרפותה לליגת ההוקי הקונטיננטלית. ב-2019 קנה את הקבוצה והפך גם לבעליה, עם אחזקת מיעוט של חברת הניקל הרוסית "נורניקל".
לידיה מריה צ'יילד
לידיה מריה צ'יילד (באנגלית: Lydia Maria Child; 11 בפברואר 1802 - 20 באוקטובר 1880) הייתה פעילה למען ביטול העבדות, למען זכויות נשים וזכויות ילידים, סופרת ועיתונאית אמריקאית.
ביוגרפיה
לאחר פטירת אימה בשנת 1818 עברה להתגורר במיין עם אחותה. באותה עת החלה לעסוק בהוראה. כמו כן הושפעה רבות מאחיה, ששימש איש דת אוניטרי.
בשנת 1828 נישאה לדייוויד לי צ'יילד, שהיה פעיל חברתי, עיתונאי ועורך דין אשר היה ידוע בדעותיו הרדיקליות. בני הזוג פעלו יחד בתנועה לביטול העבדות וייסדו את העיתון השבועי של התנועה. מיזמיו העסקיים של בעלה נחלו פעמים רבות כישלון והיא הייתה המפרנסת העיקרית של הבית. הוא עודד אותה לכתוב ולהיות פעילה עסקית ויצירתית ולא הגביל את עשייתה. לזוג לא היו ילדים.
נפטרה בשנת 1880 בביתה שבמסצ'וסטס והיא בת 78.
קריירה ספרותית
צ'יילד נחשבת לאחת הסופרות האמריקאיות המשפיעות במאה ה-19. היא נחשבת לפורצת דרך בשימוש בז'אנרים שונים בארצות הברית, בהם הרומן ההיסטורי וכן הייתה בין הראשונות לעסוק בספרות בנושאים כגון ביטול העבדות וזכויות נשים, ועשתה זאת באופן שהנגיש סוגיות אלה לקהל הקוראים הרחב.
במהלך חייה כתבה מעל 50 ספרים וכן סיפורים קצרים, שירה ומאמרים לכתבי עת.
בשנת 1824, כשהיא בת 22, הוציאה לאור את ספרה הראשון, "הובומוק" (Hobomok, A tale of Early times), שבו סופר על נישואים בין אישה לבנה ויליד אמריקאי. צ'יילד התרחקה בכתיבת רומן זה מן הפוריטניות שאפיינה את הספרות באותה עת וכן בחרה להציג את העלילה דרך עיניה של גיבורה אישה, אשר מתמרדת נגד מוסכמות דתיות וחברתיות של התקופה. הספר זכה תחילה לגינוי מצד מבקרים בשל עיסוקו בנישואים בין גזעיים, אולם כעבור זמן קצר זכה להצלחה גדולה בקרב קהל הקוראים. צ'יילד הפכה לשם נודע בבוסטון וברחבי ארצות הברית.
בעקבות הצלחתה התיידדה עם דמויות בולטות בזירת התרבות, בהם אדגר אלן פו, המשורר ג'ון גרינליף ויטיאר והסופר והפילוסוף ראלף וולדו אמרסון ששלח לה כרטיסים להרצאותיו.
בשנת 1824 הוציאה לאור את ספרה הבא, ספר ילדים בשם "ערב בניו אינגלנד" (Evening in New England), שבו עסקה בנושאים חינוכיים שונים כגון היסטוריה, מדעים, וחייהם של ילידים אמריקאים ועבדים. בדומה לספר הביכורים שלה, גם ספר זה זכה להצלחה גדולה. הצלחה זו סייעה לה להתחיל להתפרנס מכתיבתה באותה עת.
בשנת 1826 ייסדה את העיתון האמריקאי הראשון לילדים, עיתון דו חודשי בשם "המכלול הצעיר" (The Juvenile Miscellany). בעיתון התפרסמו שירים, חידות וסיפורים לילדים, שהתאפיינו בדידקטיות אך גם בליברליות ביחס לרוח התקופה. צ'יילד ניהלה צוות של כותבות וכן תרמה לעיתון בעצמה, תחת שם העט "הדודה מריה". העיתון זכה להצלחה וצבר קהל קוראים גדול.
לאחר נישואיה, החלה לכתוב את המדור הספרותי של עיתון המפלגה הוויגית שאותו ניהל בעלה.
בשנת 1829 הוציאה לאור ספר ילדים נוסף "המתיישבים הראשונים של ניו אינגלנד" (The First Settlers of New-England). בספר עסקה בנושא מלחמות האינדיאנים דרך דו-שיח בין אם ובנותיה והציגה את מעשי הזוועה שביצעו המתיישבים האמריקאים בילידים.
צ'יילד כתבה גם מספר ספרי בישול. קהל היעד שלה היו נשים מן המעמד הבינוני והנמוך שבבתיהן לא היו משרתים, בעיקר נשים צעירות שעברו לראשונה לאזורי הספר לאחר נישואיהן והקימו משפחה ללא עזרתן של אימהותיהן. נוסף על המתכונים נכללו בספר עצות לקוראות בנושאים שונים מחיי היום יום, בין היתר ייעצה לקוראות לרכוש השכלה כדי לפרנס עצמן בכבוד.
לאחר הצטרפותה לתנועה לביטול העבדות בסביבות 1830, החלה לכתוב אודות הנושא. באחד מחיבוריה המפורסמים "An Appeal in Favor of that Class of Americans Called Africans" משנת 1833 תיארה את ההיסטוריה של העבדות והוקיעה את חוסר השוויון כלפי השחורים. מאמר זה היווה נקודת מפנה משמעותית בקריירה של צ'יילד, היא איבדה רבים מקוראיה שגינו אותה על כתיבתה בנושא ביטול העבדות. מנויים רבים של העיתון שלה בוטלו, מה שפגע במצבה הכלכלי. היא גם נדחתה מעבודות כתיבה, שכן רבים החשיבו אותה רדיקלית מדי מכדי לכתוב לילדים.
כדי להתמודד עם הדחייה מצד מוציאים לאור, הבינה שתיאלץ לבצע שינויים בכתיבתה וזאת למרות הדילמה המוסרית שעמדה בפניה והתחושה שהיא בוגדת בערכיה. היא החלה לרכך את המסרים בספריה והפכה אותם למוסווים וישירים פחות. באופן זה יכלה לפנות לקהל קוראים נרחב יותר ולהעביר שוב את המסרים שלה.
בתנועה לביטול העבדות
צ'יילד החלה את פעילותה בתנועה לביטול העבדות לאחר שנחשפה לעיתון "המשחרר" (The Liberator) של ויליאם לויד גאריסון.
בשנת 1833 כתבה את החיבור “An Appeal to that Class of Americans Called Africans" ובו הוקיעה את תופעת העבדות וקראה לאחרים להצטרף למאבק לשחרור העבדים. חוסר התמיכה בביטול העבדות בחברה הכללית הוביל לירידה חדה במכירות הספרים והעיתונים של צ'יילד, ומוציאים לאור סירבו לעבוד עמה.
למרות הגינויים שקיבלה על פעילותה נגד העבדות והפגיעה שלהם בקריירה הספרותית שלה, צ'יילד לא חדלה מפעילותה למען ביטול העבדות. היא החלה לעבוד כעורכת בעיתון " National Anti-Slavery Standard" של התנועה לביטול העבדות.
היא מונתה לוועד הפועל של האגודה למלחמה בעבדות יחד עם לוקרישה מוט ומרי וסטון צ'פמן. מינויין של הנשים הכעיס לא מעט מן החברים הגברים בארגון.
היא ובעלה עברו להתגורר בנורת'המפטון ושם גידלו סלק סוכר, במחאה על גידול קנה הסוכר במדינות כגון ברזיל והודו שבהן הסתמכו על עבדים.
לאחר מעבר חוק העבד הנמלט 1850 שבה למאבקה לביטול העבדות. היא המשיכה בפרסום מאמרים שבהם קראה לשוויון גזעי וכן תרגמה את הספר "אוטוביוגרפיה של שפחה" (Incidents in the Life of a Slave Girl) של הרייט ג'ייקובס.
פעילות למען זכויות ילידים
צ'יילד פעלה רבות למען זכויות ילידים אמריקאים, היא כתבה מאמרים על זכויותיהם וקראה לממשל ולמנהיגים דתיים לגנות את פשעי העבר נגד הילידים.
היא השתמשה בספריה, ספרי הילדים שכתבה וכתיבתה העיתונאית כדי להביא את נושאי זכויות הילידים וביטול העבדות לתודעה הציבורית. היא לא חששה מביקורת על כך והתמידה בכתיבה על חירות האדם חרף התנגדויות שכוונו אליה.
בספרה הראשון משנת 1824, "הובומוק", התייחסה לקשר רומנטי בין אישה לבנה לגבר יליד, נושא שנחשב לטאבו באותה עת. בכתיבתה הסתמכה על מפגשיה בצעירותה עם שבטי ילידים באזור מיין. בספר קידמה ערכים של שוויון וסובלנות.
כתיבתה בנושא זכויות הילידים משכה את תשומת ליבו של הממציא והפילנתרופיסט פיטר קופר, אשר ייסד את הוועדה "US Board of Indian Commissioners". ועדה זו ייעצה לממשלה הפדרלית של ארצות הברית בנוגע לזכויות הילידים ווידאה כי הממשל יעמוד בהתחייבויותיו בנושא זה.
פמיניזם
במסגרת הכתיבה והעשייה האקטיביסטית שלה, פעלה צ'יילד רבות גם בתחום זכויות הנשים. היא התייחסה בכתיבתה לפגיעה בזכויותיהן של נשים ובאופן שבו הפטריארכיה הפעילה כלפיהן דיכוי והגבילה את מקומן בחברה. כמו כן, טענה כי כדי לשנות את מצבן של הנשים, גם על הגברים לשנות את דפוסי התנהגותם. היא קראה לגברים לקחת חלק שווה בניהול משק הבית, ובמקביל לאפשר לנשים להשתתף בעסקים ובעולם התעסוקה.
בשנת 1835 פרסמה חיבור שבו התמקדה בהיסטוריה של נשים ומצבן לאורך הדורות, ומלאומים שונים. במאמרה פירטה הן אודות הישגי הנשים והן אודות הדיכוי שהיו נתונות בו והמגבלות שהוטלו עליהן. הטקסט שימש בשנים לאחר מכן נשים רבות במסגרת מאבקן לקידום זכויותיהן.
צ'יילד סברה כי קיימות נקודות השקה בין המאבק הפמיניסטי לבין מאבקה של התנועה לביטול העבדות, היא טענה כי הן הנשים והן אנשים של צבע היו נתונים ליחס של כפייה מצד גברים לבנים והיחס אליהם היה כאל רכוש. עוד האמינה כי לא ניתן להגיע לשינוי במצב הנשים עד לביטול העבדות.
שרשוב
שֶרֶשוב (בבלארוסית: Шарашоў (שַרַשואו) או Шарашо́ва (שַרַשובה); בפולנית: Szereszów; ברוסית: Шерешёво (שֶרֶשיובו); ביידיש: שערשעוו) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
בשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי שרשוב
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1583. בשנת 1897 נמנו בעיירה 2,553 יהודים. בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, פינו הרוסים את יהודי היישוב ממנו, ואלו שבו אליו לאחר שוך הקרבות, ומצאו את בתיהם שרופים. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים, התעמרו אלו ביהודיה, וכך גם החיילים הפולנים שהגיעו אליה בשנת 1919.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,341 יהודים, מתוך 3,310 תושבים, ופעלו בה בית ספר עברי ותנועות נוער ציוניות. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
בשואה
ב-24 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכנסו הגרמנים לעיירה, ולמחרת ביצעו שוד המוני ביהודיה, תוך הוצאה פומבית להורג של 14 יהודים. בהמשך, הוטלו על הקהילה בעיירה תשלומי כופר, תוך לקיחת בני ערובה, ורצח כמה מהיהודים. בד בבד, נלקחו יהודי העיירה לעבודות כפייה מפרכות, בהן כ-40 עד 50 מהם מתו מהתעללות שומריהם.
ב-25 בספטמבר 1941 נצטוו כל הגברים היהודים מהעיירה להתייצב בכיכר השוק בה. כ-350 גברים שהתייצבו נלקחו בשלשלאות אל מחוץ לעיירה, והוצעדו לאנטופול, תוך ירי בעשרות מהם בדרך. יתר יהודי העיירה גורשו בהמשך ליישובי הסביבה, ובין היתר לחומסק, שכבר התרוקנה מיהודיה. מיהודי העיירה שרדו את השואה בודדים.
אנטולי ליין
אנטולי ליין (ברוסית: Анатолий Лейн; 28 במרץ 1931 לנינגרד – 1 במרץ 2018 ביצ'ווד, אוהיו) היה שחמטאי סובייטי ויהודי-אמריקאי.
קריירה
אנטולי ליין נולד בלנינגרד בברית המועצות למשפחה יהודית. הוא התחיל להשתתף בתחרויות שחמט לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1965 הוא היה חבר נבחרת ברית המועצות, שניצחה באליפות אירופה בשחמט לנבחרות. בשנת 1968 הוענק לאנטולי ליין תואר רב אמן. הוא ניצח במספר תחרויות בינלאומיות (סרייבו 1968, סיינפואגוס 1972, ונובי סאד 1972 ו-1974)
בשנת 1976 עזב את ברית המועצות ועבר להתגורר בארצות הברית. בספטמבר 1976 זכה במשותף עם לאוניד שמקוביץ' בתחרות ארצות הברית הפתוחה בפיירפאקס, וירג'יניה. לאחר מכן הוא המשיך להתחרות עד לשנת 1986.
אנטולי ליין באולימפיאדת השחמט
בשנת 1978 השתתף אנטולי ליין באולימפיאדת שחמט:
המאה ה-13 לפנה"ס
המאה ה-13 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 1300 לפני הספירה והסתיימה בשנת 1201 לפני הספירה. זוהי המאה ה-13 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
אירועים בולטים בעולם
בשלהי המאה ה-13 לפנה"ס החל באזור מזרח התיכון ובאגן הים התיכון משבר תקופת הברונזה המאוחרת - תקופת מעבר מתקופת הברונזה המאוחרת לתקופת הברזל.
המשבר נמשך עד לאמצע המאה ה-12 לפנה"ס. במהלך תקופה זו חרבו אימפריות, ממלכות וערי מדינה, התחוללו בצורות, רעב המוני, נדידת עמים, מלחמות ומהפכות חברתיות, וחלה נסיגה חמורה בסחר בינלאומי, בתרבות החומרית ובכתיבה. מומחים משווים השוו את חומרת המשבר לזו של נפילת האימפריה הרומית במאה החמישית לספירה, שסיימה את העת העתיקה ופתחה את ימי הביניים במערב.
הסיבות למשבר אינן ברורות וכוללות אפשרויות כמו רעידות אדמה, תמורות באקלים הגלובלי שגרמו ליובש ולבצורת, הגירה המונית של גויי הים שפשטו על חופי מזרח הים התיכון, ו"פגיעה מערכתית" כתוצאה משילוב סיבות טבעיות וחברתיות.
המשבר מוטט את הסדר החברתי האופייני לתקופת הברונזה, שהתבסס בעיקר על אימפריות גדולות וערי מדינה המקושרות זו לזו בסחר גלובלי. התאוששות מלאה מן המשבר ארכה כמה מאות שנים בראשית תקופת הברזל, ובמהלכה קם במזרח התיכון סדר שונה, המבוסס יותר על ממלכות מקומיות.
במאה זו יש אזכורים ראשונים לגויי הים - קבוצות עמים חמושות שפשטו מכיוו ממערב הים התיכון על התרבויות המבוססות במזרח – הפיניקית, החיתית, המיקנית, המצרית.
סו-וון
סו-וון (בקוריאנית: 서원) היו מוסדות החינוך הנפוצים ביותר בקוריאה במהלך אמצע עד סוף שושלת ג'וסון. הם היו מוסדות פרטיים, ושילבו את הפונקציות של מקדש קונפוציאני ומכינה. במונחים חינוכיים עסקו הסו-וון בעיקר בהכנת תלמידים לבחינות בשירות המדינה. ברוב המקרים, סו-וון שירת רק תלמידים ממעמד היאנגבאן האריסטוקרטי. ב-6 ביולי 2019, הכיר ארגון אונסק"ו במקבץ של תשעה סו-וון השוכנים בקוריאה הדרומית כאתר מורשת עולמית בשם "סו-וון, אקדמיות נאו-קונפוציאניות קוריאניות".
היסטוריה
מוסדות הסו-וון הופיעו לראשונה בקוריאה בתחילת שושלת ג'וסון. הם עוצבו לפי הקרויים בסינית שׁוּיְוֵּ'אן (书院, בפין-יין: shūyuàn). מקורן במאה ה-8 תחת שושלת טאנג ומאוחר יותר הן פורקו תחת שושלת יואן כדי להפוך למכינות לבחינות הקיסריות בשליטה ממשלתית.
אף על פי שהשנה המדויקת של כניסת הסו-וון לקוריאה אינה ידועה בוודאות, בשנת 1418 העניק המלך סג'ונג פרסים לשני חוקרים על עבודתם בהקמת סו-וון ב וקוואנגג'ו. הסו-וון הראשון שקיבל אמנה מלכותית היה סוֹסוּ סו-וון ב, בניהולו של, שקיבל לוח הכרה מהמלך ב-1550. הסו-וון שימשו לתרגול וביצוע של טקסים קונפוציאניים ולעיתים קרובות כמקום לחוקרים השייכים לאסכולה או פלג מסוים.
מוסדות סו-וון רבים הוקמו על ידי משכילים בולטים, או על ידי קבוצות מקומיות של משפחות יאנגבאן. לדוגמה, ג'ו סה-בונג הקים ב-1534 את הסוֹסוּ סו-וון, שהמשיך לפעול זמן רב לאחר מותו. חלקם נבנו על ידי קבוצת המשכילים המכונים שפרשו לכפרים בעקבות הטיהורים של המשכילים במאה ה-16 ושימשו להם כבסיסים פוליטיים.
בשיא פעלו בקוריאה כ-600 סו-וון. רובם נסגרו על ידי צו של יורש העצר בשנים האחרונות הסוערות של המאה ה-19. הוא אסר על בנייה בלתי מורשית של סו-וון ב-1864, וביטל את מעמד הפטור ממס שממנו נהנו ב-1868; לבסוף, ב-1871, הוא הורה לסגור הכל מלבד קומץ. היאנגבאן זעמו על הצעדים הללו, וצעדים אלו היו בין הסיבות לכך שדאוונגון הודח מהשלטון ב-1873; עם זאת, הסו-וון נשארו סגורים עוד לפני הקמתם של מוסדות חינוך ציבוריים מודרניים.
הלימודים
הסו-וון גם שימש כספרייה של הכפר וגם פרסם ספרים ומדריכים.
DS 6
DS 6 היא דגם של קרוסאובר מתוצרת יצרנית הרכב DS אוטומובילס על ידי Changan PSA אשר מיוצר משנת 2014 ועד היום.
דגם ה"DS 6" מבוסס על פלפורמת ה"PSA PF2 platform" של יצרניות הרכב הצרפתית סיטרואן ופיג'ו, ועל בסיס הלוגו של סיטרואן ("citroen-ds-6wr").
Changan PSA Automobiles Co., Ltd הוקמה בשיתוף פעולה של 50%/50% בין יצרנית הרכב הסינית Changan Automobile ויצרנית הרכב הצרפתית Groupe PSA.
חוט של כסף
חוט של כסף (באנגלית: Spinning Silver; בתרגום חופשי: "טוויית הכסף") הוא ספר פנטזיה מ-2018 מאת נעמי נוביק. הספר נוצר בעקבות מעורבותה של נוביק בפרויקט של סיפור אגדות מחדש על ידי סופרים מפורסמים. הפרויקט יצא לאור תחת הכותרת "The Starlit Wood: New Fairy Tales" ב-2016. נוביק בחרה את סיפורו של עוץ לי גוץ לי, ולאחר שכתבה את "חוט של כסף" כסיפור קצר, החליטה להרחיבו לרומן רחב יריעה. הסיפור עוקב אחר שלוש נערות צעירות. מרים, בתו של מלווה כספים יהודי בעיירה קטנה במדינה דמוית ליטא, וונדה, בתו של איכר שיכור ומתעלל מאותה עיירה ואירינה, בתו הבכורה והנזנחת של דוכס העיר הגדולה ויסניה, שהתחתן מחדש לאחר מותה של אשתו הראשונה. הסיפור עוקב אחר שלוש הנערות והתמודדותן, כל אחת בדרכה, עם הוריהם, הסביבה שלהן ועקרון ההגינות.
הבריחה מכדור הארץ
הבריחה מכדור הארץ (באנגלית: Escape from Planet Earth) הוא סרט אנימציה אמריקאי-קנדי משנת 2013 בבימויו של קאל ברונקר.
תקציר העלילה
עלילת הסרט מתרחשת בכוכב הלכת "באאב", בו ציוויליזציית חייזרים כחולים מעריצים את גיבור חלל המהולל "סקורצ' סופרנובה" (מגולם על ידי ברנדן פרייזר). סקורץ' הוא מומחה במשימות חילוץ נועזות אותם הוא נוהג לבצע יחד עם אחיו החנון גארי (מדובב על ידי רוב קורדרי), ראש צוות בסוכנות BASA. בהמשך, לאחר שמתקבל אות מצוקה ב"באאב" מכוכב לכת זר שנחשב למסוכן ביותר, האחים מחליטים לצאת למשימה מסוכנת בכוכב זה. עם זאת, לאחר שסקורץ' מגלה כי הוא הגיע לכדור הארץ הוא נלכד ומועבר לאזור 51. כעת גארי צריך לצאת לעזרת אחיו ולעזור לו לברוח מכדור הארץ.
ביקורת
הסרט זכה לביקורות שליליות רבות, אך מעט שבחו את ההומור שבו. הסרט קיבל באתר Rotten Tomatoes 27% המבוסס על 37 דעות עם ציון משוקלל של 1.4/10 שזהו אחד מהציונים הנמוכים באתר. אתר Metacritic נתן לסרט 35 מתוך 100 המבוסס על 11 דעות. פיטר הוואל נתן לסרט שניים וחצי כוכבים מתוך ארבעה.
הכנסות
הסרט הכניס כ-57 מיליון דולר בצפון אמריקה וכ-13.7 מיליון דולר ברחבי העולם. בצפון אמריקה, הסרט היה מדורג במקום הרביעי בסוף השבוע הראשון שלו עם הכנסות של כ-16 מיליון דולר.
שם הסרט בישראל
בדומה לסרט היפה והגלדיאטור, החברה "פורום פילם", המפיצה בעברית את הסרט, ביקשה בעמוד הפייסבוק שלה (בשם "סרט סרט - חדשות הקולנוע") שם עברי לסרט. מכיוון שהיו הרבה תגובות שהיו בעיקר מגוחכות ולא רלוונטיות, החליטה החברה לתרגם בפשטות את שמו של הסרט מאנגלית. המועמדים הסופיים לשם ישראלי היו: "הבריחה מכדור הארץ עוברת באזור 51", "המרוץ לישראל", "כחול ומהיר" וכן "פלישת החייזרים".
סטאר 1466
סטאר 1466 (בפולנית: Star 1466) היא משאית צבאית, אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב הפולנית "Fabryka Samochodów Ciężarowych "Star בין השנים 2001–2006.
דגם "סטאר 1466" הוצג לראשונה בשנת 1999.
דגמי "סטאר 1466" יוצרו ב-2 סוגי הנעות: הנעה כפולה 4x4 והנעה על כל 6 הגלגלים: 6x6.
דגם "סטאר 1466" יוצר בסטרחוביצה, בשיתוף עם יצרן המשאיות, האוטובוסים ומנועי הדיזל, מאן, (Maschinenfabrik Augsburg-Nürnberg), הגרמני.
בנוסף לגרסה הצבאית הדגם שווק ככבאית הנעה 6x6.
יורגיטה יורקוטה
יורגיטה יורקוטה (בליטאית: Jurgita Jurkutė; נולדה ב-23 באפריל 1985) היא שחקנית ודוגמנית ליטאית, זוכת התחרות מיס ליטא לשנת 2007.
ביוגרפיה
יורקוטה נולדה בפלונגה, ליטא והחלה לדגמן בגיל חמש עשרה.
קריירה
בשנת 2000 זכתה בתחרות "דוגמנית העל של ליטא" שאורגנה על ידי סוכנות פורד והשתתפה בתחרות דוגמנית העל העולמית.
היא למדה עבודה סוציאלית באוניברסיטת וילנה, בנוסף היא גם השתתפה בתוכנית לבחירת מנחים לערוץ "MTV ליטא".
היא נבחרה למיס ליטא 2007 והייתה נציגת ליטא במיס עולם 2007.
משנת 2008 משחקת את התפקיד הראשי של ג'ולנטה בסדרת הדרמה-קומית "נשים משקרות טוב יותר" המשודרת בערוץ TV3. נכון לשנת 2020 לתוכנית 13 עונות.
בשנת 2011 גם שיחקה במיני סדרה האיטלקית "I cerchi nell'acqua".
בשנת 2014 בפסטיבל הסרטים של וילניוס היא זכתה בתואר "השחקנית הליטאית של הנשה" על תפקידה בסרט "Pakeliui".
בשנת 2016 שיחקה בסרט הרוסי "גיבור" של הבמאי יורי ואסילייב. בשנת 2020 שיחקה בקומדיה הרומנטית "Tobulas Pasimatymas" בתפקיד הראשי.
הנחיה
מ-2009 ועד 2012 הנחתה את הגרסה הליטאית של "רוקדים עם כוכבים" הנקראת "Šok su manimi".
ב-2010 הנחתה את התוכנית "Chorų karai" שהיא הגרסה הליטאית של תוכנית המציאות "Clash of the Choirs".
היא הנחתה את טקס ההגרלה של אליפות אירופה בכדורסל 2011 שהתארחה בליטא ובמהלכו נחלקו הנבחרות לבתים.
Hanny's Voorwerp
Hanny's Voorwerp (בתרגום מהולנדית: האובייקט של הני) היא ערפילית פליטה ענקית שככל הנראה מחזירה הד אור מקוואזר שכבה לפני 200,000 שנים. הגוף האסטרונומי הנדיר התגלה בשנת 2007 על ידי המורה ההולנדית הני ון ארלק - מתנדבת בפרויקט Galaxy zoo. הערפילית נראית בתמונות כענן גז ענקי וזורח שנמצא על יד הגלקסיה הספירלית IC 2497 בקבוצת הכוכבים אריה קטן.
תיאור
יצירת כוכבים מתרחשת באזור של Voorwerp הקרוב ל־IC 2497. מתצפיות רדיו עולה כי הדבר נובע משטף גז שיוצא מליבת IC 2497 שגורם לחלק קטן מ־Voorwerp לקרוס וליצור כוכבים. הכוכבים שנוצרו הם צעירים יחסית וגילם מוערך במספר מיליוני שנים.
מחקרים הוכיחו שענן הגז שנראה בתמונות הוא רק חלק מענן גז ענקי שמקיף את הגלקסיה. אורכו של ענן הגז הוא 300,000 שנות אור והוא משתרע בטווח שבין 44,000 ל־136,000 שנות אור ממרכז הגלקסיה.
תאוריה
מספר הסברים הועלו מה מקור היינון החזק של ערפילית הפליטה ומדוע לא רואים אותו. ההשערות כללו דחיסת גז כתוצאה מגלי הלם בערפילית עצמה, גרעין גלקטי פעיל מוסתר היטב או קוואזר.
מספר סיבות הביאו את החוקרים למסקנה שמקור היינון הוא הגלקסיה השכנה: היינון חזק מכדי להסבירו בדחיסת גז בערפילית, יש התאמה בין הקרבה לגלקסיה לרמת היינון של הגז.
מדענים משערים שהערפילית נוצרה כתוצאה ממיזוג גלקסיות שדחף החוצה את ענן הגז. ככל הנראה ההתמזגות דחסה גז לכיוון החור השחור במרכז הגלקסיה. כתוצאה מדחיסת הגז נדלק החור השחור כקוואזר ופלט אנרגיה וגז בצורת שני קונוסים.
תצפיות באמצעות קרני רנטגן העלו שענן הגז זוהר כך עקב השפעה של אירוע שהתרחש בקוואזר בהיר בלב הגלקסיה השכנה 200,000 שנים קודם לכן. אירוע הקוואזר מסביר את קווי הפליטה הבהירים שמאפיינים את Voorwerp. ההשערה היא שהקוואזר כבוי ב־200,000 שנים האחרונות ולכן לא ניתן לצפות בו ישירות. אירוע הקוואזר יכול להסביר את מקור החור באמצע ענן הגז: בתמונות נראה מעבר חד בין הענן הזוהר לבין החלק החשוך, מה שמחזק את ההשערה שהיה גוף שהטיל צל על ענן הגז בשעת התפרצות הקוואזר.
אם אכן תאוריית הקוואזר נכונה, הרי שמדובר בקוואזר הקרוב ביותר שנצפה. אירוע זה גם משנה את התפיסה לגבי מהירות הצתה וכיבוי של קוואזרים.
אלפונסו החמישי, מלך אראגון
אלפונסו החמישי, מלך אראגון (בספרדית: Alfonso V de Aragón; 1396 - 27 ביוני 1458) היה מלך אראגון בין השנים 1416–1458, ומלך נאפולי בין השנים 1442–1458.
ביוגרפיה
אלפונסו החמישי נולד במדינה דל קמפו בשנת 1396, והיה בנם של פרננדו הראשון, מלך אראגון ולאונור אורקה מקסטיליה, רוזנת אלבורקרקה, בתם של סנצ'ו אלפונסו, הרוזן הראשון מאלבורקרקה וביאטריש, רוזנת אלבורקרקה.
בשנת 1416 מת אביו פרננדו הראשון, מלך אראגון, ואלפונסו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1421 הכירה ג'ובאנה השנייה, מלכת נאפולי באלפונסו כיורשה, ובעקבות כך הלך אלפונסו לנאפולי, שם התעמת עם לואי השלישי, דוכס אנז'ו שהיה אף הוא טוען לכתר. מכיוון שלואי נתמך על ידי האפיפיור מרטינוס החמישי, הכריז אלפונסו על תמיכתו באנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר. בשנת 1423 התכחשה ג'ובאנה להכרתה באלפונסו כיורשה, והכירה בלואי מאנז'ו כיורשה. בתגובה לכך ניסה אלפונסו לתפוס את השלטון, אולם נאלץ לסגת עקב קואליציה חזקה שהוקמה נגדו. בהמשך אותה שנה נאלץ אלפונסו לחזור לאראגון, שבה פרצה מלחמה בין אחיו פדרו מאראגון, רוזן אלבורקרקה לבין ממלכת קסטיליה, ובדרכו לשם הרס את מרסיי שהייתה מעוז של לואי מאנז'ו.
בשנת 1424 הובסו כוחות אראגון על ידי קואליציה שהונהגה על ידי פרנצ'סקו ספורצה, וג'ובאנה השנייה חזרה והשתלטה על נאפולי. לאחר מותה של ג'ובאנה השנייה בשנת 1435, ירש אותה רנה מאנז'ו, אולם האפיפיור אאוגניוס הרביעי התנגד לכך. אלפונסו ניסה לנצל את ההזדמנות ולכבוש את נאפולי, אולם הובס בקרב פונזה על ידי כוחותיו של פיליפו מריה ויסקונטי ונלקח בשבי. בהיותו בשבי הרשים אלפונסו את פיליפו מריה ויסקונטי, ושכנע אותו שישחרר אותו ושלא יתערב בסכסוך בנאפולי. בשנת 1436 ניסה שוב אלפונסו לכבוש את נאפולי, אולם כשל במשימה. בשנת 1438 הגיע רנה מאנז'ו לנאפולי ותפס את השלטון, ובשנת 1439 נהרג אחיו של אלפונסו - פדרו מאראגון, רוזן אלבורקרקה בקרב אל מול כוחותיו של רנה, ומשום כך חתם אלפונסו על הסכם הפסקת אש עם רנה.
בשנת 1441 חזר אלפונסו והטיל מצור על נאפולי, וב-2 ביוני 1442 פינה רנה את העיר ואלפונסו הוכתר כאלפונסו הראשון, מלך אראגון. בשנת 1446 כבש אלפונסו את סרדיניה, ולאחר מכן השיג את הסכמת האפיפיור אאוגניוס הרביעי שבנו פרדיננדו יירש את ממלכת נאפולי לאחר מותו.
בשנת 1448 תמך אלפונסו בסקנדרבג, שליט אלבניה, וסייע לו להדוף את כוחותיו של מהמט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית, ובתמורה הפך סקנדרבג לואסל של אלפונסו בשנת 1451.
ב-27 ביוני 1458 מת אלפונסו בנאפולי, בזמן שתכנן לפלוש לג'נובה. את ממלכת אראגון יחד עם סיציליה וסרדיניה ירש אחיו חואן השני, מלך אראגון, ואילו את ממלכת נאפולי ירש בנו הלא חוקי פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי.
משפחתו
ב-12 ביוני 1415 התחתן אלפונסו עם מריה מקסטיליה, מלכת אראגון, בתם של אנריקה השלישי, מלך קסטיליה וקתרין מלנקסטר, אך לא היו לו ילדים ממנה.
אלפונסו החזיק בכמה פילגשים, ומפילגשו גירלדונה קרלינו נולדו לו שלושה ילדים:
דייהטסו טאפט
דייהטסו טאפט (באנגלית: Daihatsu Taft) הוא רכב שטח קטן, הנעה 4x4, מתוצרת יצרנית הרכב היפנית, דייהטסו, אשר יוצר בין השנים 1974–1984.
ביטול רשות מבית לבית
ביטול רשות מבית לבית הוא שם של כלל בהלכות עירובין עוסק בדין ביטול רשות מבית בבעלות אדם אחד לבית שבבעלות אדם אחר, ובא להתיר את איסור טלטול בין רשויות היחיד מבית לבית, בניגוד לדין הרגיל שעוסק בביטול רשות בחצר משותפת ובא להתיר איסור זה מבית פרטי לחצר משותפת.
רקע
מדרבנן נאסר הטלטול (הוצאה והכנסת חפצים) בשבת בין רשויות היחיד שונות, פרטיות או משותפות, שנמצאות בבעלות נפרדת, כגון טלטול מבית מגורים לחדר מדרגות או לחצר משותפת, ללא תיקון עירוב חצרות, שמשמעו שיתוף כל הרשויות הפרטיות והפיכתם לרשות אחת משותפת לכלל הדיירים, שיתוף שמתיר את הטלטול בין הרשויות השונות. באופן דומה נאסר גם טלטול החפצים מהחצרות המשותפות למבוי ללא תיקון שיתוף מבואות. אולם העירוב והשיתוף מתירים את הטלטול בין הרשות הפרטית לרשות המשותפת רק אם נשתתפו בו כל הדיירים שלהם בעלות על הרשות המשותפת. אפילו אם רק אחד מהדיירים מבעלי הרשות המשותפת לא נשתתף בעירוב ובשיתוף - הוא אוסר על כל הדיירים את הטלטול אליה, מפני חלקו שבבעלות עליה. אולם ישנה אפשרות שהדייר שלא נשתתף בעירוב ובשיתוף יבטל את רשותו ברשות המשותפת ויסתלק ממנה, ועל ידי כך יהיה מותר לדיירים שנשתתפו בעירוב החצרות ובשיתוף המבואות לטלטל חפצים מבתיהם לרשות המשותפת. פעולה זו נקראת ביטול רשות, ונעשית על ידי אמירה כגון: 'רשותי מבוטלת לכם' או 'רשותי קנויה לכם'.
ביטול רשות מועיל לעניין היתר הטלטול אף שהוא הצהרה סמלית, ללא משמעות בפועל לגבי הבעלות על המקום, היות שכל איסור הטלטול בין רשויות היחיד הוא מדרבנן ולא מהתורה, וחכמים הקלו שביטול רשות סמלי יועיל לעניין זה. ביטול רשות אינו צריך קניין (פעולה חזקה שמבטאת מכירה), וכן נעשה בעצם השבת, אף שאסורה קניית ומכירת דברים בשבת, היות שאין זה כמכירה גמורה.
סתם ביטול רשות הוא כלפי הבעלות על חצר משותפת בעירוב החצרות, וכלפי המבוי בשיתוף המבואות, וכדי לבטל רשות על בית מגורים פרטי בעירוב החצרות, וכלפי החצר בשיתוף המבואות, יש לציין במפורש שמבטל את רשויות אלו. (לשם פישוט משתמשים בחצר כדוגמה לרשות היחיד בבעלות משותפת, אבל הדינים והעקרונות נכונים לכל רשות יחיד בבעלות משותפת, לדוגמה: חדר מדרגות, וכן נכונים לגבי מבוי במקרה של שיתוף מבואות, בו החצרות מבטלות רשותם במבוי אלו לאלו). השאלה היא האם דין ביטול רשות תקף גם מבית לבית.
פסקו של רש"י
הלכה זו העוסקת בדין ביטול רשות מבית לבית, אינה נידונת בפירוש בתלמוד, ואת האזכור הראשון להלכה זו, אנו מוצאים בפסק הלכה של רש"י, במהלך חופה שהתקיימה, כנהוג בעבר, בשבת. במהלך החופה והחתונה, הוצרכו להוציא חפצים מבית אחד לבית שני באותה חצר, וכאשר השאלה הגיעה לפני רש"י ששהה במקום, הוא פסק שאחד מבעלי הבתים יבטל את רשותו אל הבית השני, ואז יוכלו להוציא ולהכניס חפצים בחופשיות בין שני הבתים, מכיוון שעל ידי הביטול אנו מחשיבים את שניהם כרשות היחיד אחת.
התייחסויות מאוחרות
בעלי התוספות מביאים את פסקו של רש"י בחיבורם, ומביאים שלוש גישות לפסק זה:
רבינו יצחק טוען, שאם ניתן לבטל רשות מבית לבית באותה חצר, הטלטול בין שני הבתים יותר בחופשיות. בעוד שכאשר מבטלים רשות מבית לבית כדי להתיר את הטלטול בחצר, הביטול מועיל רק חלקית, ואסור למי שביטל את רשותו להוציא חפצים מביתו לחצר שכן בכך הוא מראה שהוא חוזר ונוטל את החלק ששיך לו משפטית בחצר, הרי שכאשר אדם ביטל את רשותו לרשות של אדם אחר, גם אם הוא יחזור ויוציא כלים לרשות האדם השני, אין בכך כדי לערער את הביטול רשות, שהרי בין כך ובין כך אנו יודעים שאין לו חלק ברשות השכן, ומדובר בהשאלת רשות בלבד. אם כן, טוען ר"י, נמצא שהביטול רשות פועל היתר טלטול בחצר כמו העירוב ממש וזה דבר שלא ייתכן.
מסיבה זו פוסק ר"י שלא ייתכן שיותר לבטל רשות באופן מלא כך שהטלטול יותר לגמרי, והעצה היא, שאם יש לאותו בית (שאת רשותו רוצים לבטל) חדרים נוספים, ניתן לבטל את הרשות ממרכז הבית אך לא מהחדרים שבו, ומכיוון שבאופן כזה הביטול רשות אינו מועיל כמו העירוב חצירות, אין בעיה הלכתית לעשות "ביטול רשות" כזה.
הסיבה לכך שלא קיים היתר כזה לפי שיטת רבינו תם, שווה לזו שהסביר ר"י, כי תקנת ביטול רשות מבית לבית עלולה לערער כליל את תקנת עירוב חצירות, ולבסוף יבואו אנשים לטלטל ללא ביטול כלל.
מנוע תעופתי
מנוע תעופתי הוא סוג של מנוע המיועד לשימוש בכלי טיס. מנועים אלו שיכולים להיות רקטיים, בוכנתיים, סילוניים או אף חשמליים אבל הם נדרשים לרמת ביצועים ואמינות גבוהים במיוחד.
מנועי בוכנה
מנוע בערה פנימית הוא הוותיק ביותר בשימוש בתעופה והיה לסטנדרט בהנעת כלי טיס למשך כ-40 שנה. בגלל שמנועי בוכנה לבסוף מסובבים ציר השימוש המעשי העיקרי בציר זה זה סיבוב של פרופלור – למעשה בורג אווירי שדוחף אוויר תוך סיבוב הלהבים. אם מתקינים מנועים אלו במבנה המטוס ולא בכנפיו, מתקינים אותם לרוב באף המטוס בתצורת פרופלור מסחב, או בזנב המטוס בתצורת פרופלור מדחף. בהתקנה על גבי כנפי המטוס מנועים אלו לרוב מותקנים בתצורת מסחב על גבי בתי מנועים בשפת ההתקפה של הכנפיים. לעיתים רחוקות ולרוב אופייני לתעופה מוקדמת ניתן היה להתקין שני מנועים באותו בית מנוע, אחד בתצורת מדחף ואחד בתצורת מסחב.
מנועי בוכנה תעופתיים רבים כוללים עדיין רכיבים כמו קרבורטור ודורשים בקרה על תערובת הדלק במהלך טיסה בשביל לאפשר בערה יעילה, כאשר תערובת עשירה אופיינית לטיסה בגובה נמוך ובעוצמה מרבית, ותערובת דלה אופיינית לטיסה בגובה גבוה יותר ובתנאי שיוט בהם רוצים נצילות דלק מיטבית ככל הניתן. נקודת השיא של יעילות הבערה היא מפיקה גם את טמפרטורת ראש הבוכנה המרבית שהיא גבוהה מהמותר במנוע ולכן לרוב טסים עם תערובת דלק שהיא עשירה או דלה מהשיא. טיסה בתערובת שהיא דלה מהשיא נחשבת ליותר יעילה, אבל בשביל לטוס בתנאים אלו בבטחה נדרשת בקרת טמפרטורות בכל בית בערה של בוכנה שכן טעות בבקרה על אלו יכולה לגרום לכיבוי המנוע או לסכן את שלמותו. במנועים הכוללים רק גשש טמפרטורה בפליטה מהמנוע (מה שמכונה EGT – Engine Gas Temperature) או טמפרטורת השמן בלבד יעדיפו לטוס בתערובת שהיא עשירה מהשיא.
רוב סוגי מנועי בוכנה כמו כן מאוד רגישים לנזק חום ולכן דורשים תפעול ובקרה מחמירים. חימום המנוע לפני המראה, עבודה עם תערובת עשירה בשיא הכוח וכדומה שומרים על שלמותו של המנוע. בתנאי שיוט בגובה רב תפעול המנוע הוא מורכב אף יותר שכן אם מורידים את כוח המנוע בצורה מהירה מדי במהלך הנמכה המנוע עלול לחוות הלם תרמי שיגרום לכשל המנוע.
בגבהי טיסה גבוהים המנוע גם דורש אמצעים להגדלת לחץ האוויר בכניסה לבוכנה שכן הלחץ החיצוני הוא נמוך מדי. ולכן יש צורך בשימוש באמצעים כגון מדגשי טורבו או סופר. במהלך עבודה בסל"ד נמוך במנועים המשתמשים בקרבורטור ישנה סכנה ליצירת קפאון בפרפר המצערת, ולכן ישנו מכלול המכניס אוויר חם מהמפלט לכיוון פרפר המצערת הנשלט על ידי הטייס.
מנועי בוכנה גם מתאפיינים בשימוש במערכות לשינוי זווית הפסיעה של להבי הפרופלור לשיפור ביצועים דוגמת מדחף מהירות קבועה וכדומה. בשימוש במדחף מהירות קבועה סל"ד המנוע נקבע על ידי ידית נפרדת המקושרת ליחידת מקבע המהירות במכלול הפרופלור ולכן נתון הסל"ד לא משקף את כוח המנוע הנקבע על ידי ידית המצערת של הטייס. במקום זה הטייס מבקר על כוח המנוע על ידי מחוון לחץ סעפת היניקה (Manifold Pressure).