cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארגון האוניברסיטאות העולמי
ממשל
הגופים השולטים של ארגון האוניבסיטאות העולמי הם האספה הכללית והמועצה המנהלית. המזכירות מיישמת את האסטרטגיה שאומצה על ידי הגופים השולטים.
חברי הארגון
נכון ל-1 בינואר 2017, ארגון האוניברסיטאות העולמי כלל יותר מ-650 חברים (מוסדות, ארגונים, חברות קשורות ושותפים) בכ-130 מדינות ברחבי העולם. לארגון שני מוסדות להשכלה גבוהה מישראל - אוניברסיטת אריאל והטכניון - מכון טכנולוגי לישראל.
נמל תעופה
נמל תעופה הוא מתחם המאפשר למטוסים לנחות, להמריא ולחנות. מקובלת ההבחנה בין נמל תעופה (airport) – מתקן המשמש כשער כניסה אווירי עיקרי לעיר, לאזור או למדינה, בו ממריאות ונוחתות טיסות מסחריות, וכולל טרמינל אחד או יותר לנוסעים ולמטענים, וכן שטחי חניה, תפעול ותחזוקה; לבין שדה תעופה (airfield או aerodrome) – מתקן מצומצם יותר המאפשר המראה ונחיתה מפוקחות של מטוסים, אך ללא מלוא התשתיות והשירותים של נמל תעופה.
נמל תעופה כולל מספר מרכיבים עיקריים: מגדל פיקוח הכולל מכ"ם, מסלול נחיתה והמראה, אזור לטיפול טכני ותחזוקת המטוס, אזור חניה למטוסים, טרמינלים לנוסעים ולמטענים. נמל תעופה בין־לאומי המשמש שער כניסה ויציאה בין מדינות, כולל גם שירותי מכס וביקורת גבולות.
בעלות וניהול
ברוב מדינות העולם, שטח נמלי התעופה שייך למדינה וניהול נמלי התעופה עצמם נמסר לתאגיד או רשות האחראית לנושא. בישראל, תפעול כלל שדות ונמלי התעופה כפוף לאחריות רשות שדות התעופה. הניהול השוטף של הנמל מתבצע בדרך כלל על ידי חברה ייעודית, ושני גופים אלה אמורים לנהל את נמל התעופה באופן מאוזן תקציבית. ההכנסות מתקבלות על ידי אגרות שונות שנמל התעופה גובה ממטוסים העושים שימוש בשירותיו ומהפעילות המסחרית בשטחו. בצורה זו, המדינה לא צריכה להשקיע מתקציבה בענף תשתיות התעופה, למעט עלויות ההקמה. בישראל, ניהול נמלי התעופה מתבצע בצורה "רווחית" ועודפי התקציב משמשים להמשך השקעה בתשתיות התעופה.
מסלולי הטיסה
מסלולי הטיסה נועדו לשרת את היכולת להמריא ולנחות, תוך שמירה על סטנדרטים בין־לאומיים באשר ליכולת להפסיק המראה, לנחות עם תקר בגלגל וכיוצא באלו. כל נושא מסלולי הטיסה מתוקנן על ידי הארגון הבין־לאומי לתעופה אזרחית. במנחתים המיועדים להמראות ונחיתות של מטוסי "תעופה כללית", מטוסים שמשקלם המרבי בהמראה מוגבל והם לא נושאים כמות גדולה של נוסעים בצורה מסחרית, בדרך כלל יהיה מסלול אחד שאורכו הטיפוסי 1,200 מטר. בנמלי תעופה גדולים הנדרשים לתמוך במטוסי נוסעים גדולים - בדרך כלל יהיו כמה וכמה מסלולי טיסה שאורכם 2,400 מטר, 3,600 מטר ואפילו יותר מכך. מסלולי טיסה אלו, בדרך כלל, יכללו תשתיות בטון עמוקות במקטעים של תחילה וסוף מסלול כדי לתמוך במשקלם הגדול של המטוסים. בנמלי תעופה גדולים תהיה תאורת המסלול, תאורת מסלולי ההסעה, תאורת גישה לנחיתה, אמצעי ניווט ומכשירים שונים שנועדו לעזור לטייסים בעת ביצוע גישה לנחיתה במג אוויר קשה ועוד. בשדות תעופה צבאיים, בדרך כלל, תהיה התקנה של "כבל עצירה" בסוף ובתחילת מסלול וכל שליש אורך מסלול. בשדות תעופה צבאיים, בדרך כלל, מותקנת גם רשת עצירה בסוף ובתחילת מסלול.
אחת הסכנות הגדולות לתעופה אזרחית, היא שאיבה של "עצם זר" למנוע בזמן ריצת ההמראה. מכיוון שכך, בחלק משדות התעופה מותקנים אמצעים ייעודיים לאיתור "עצמים זרים" שהגיעו בטעות אל מסלול הטיסה (כמו מכ"ם או אמצעים אופטיים שונים). בכל שדות התעופה, ללא קשר להימצאות מערכות ממוכנות לאיתור "עצמים זרים", צוות הקרקע של השדה מבצע סריקה אנושית של המסלולים באופן עיתי. בשדות אזרחיים גדולים סריקה זו מתבצעת בצורה רכובה, בשדות תעופה צבאיים, בדרך כלל, יש שגרה של סריקת המסלולים על ידי עשרות חיילים שהולכים בשורה חזיתית לרוחב המסלול ומוודאים בעיניים שאין חפץ זר על המסלול. גם פקחי הטיסה אמורים לצפות במטוסים הממריאים ונוחתים באופן רצוף, באמצעות משקפת - ולנסות לראות מקרים של התנתקות פיסות מהצמיג או תופעות דומות שעלולות לגרום להימצאות "עצם זר" על המסלול למטוס הבא בתור.
אנרגיה
נמלי התעופה, בהגדרה, צריכים לדאוג לאספקת הדלק למטוסים. מטוסי בוכנה, בדרך כלל, מחייבים דלק באוקטן גבוה בעוד שמטוסי סילון עושים שימוש בדלק סילוני ייעודי. בהתאם, בדרך כלל, ליד כל נמל תעופה גדול תהיה חוות מכלי דלק סילוני ומערכת הולכה שמעבירה את הדלק אל נמל התעופה. בנוסף, למקרה הצורך, שדות התעופה מחזיקים צי של משאיות ומכליות דלק היכולות לספק את הדלק למטוסים.
מרכיבים רבים בנמל התעופה הם קריטיים להפעלתו, כמו תאורת המסלולים, המכ"מים, מכשירי הרדיו שמאפשרים תקשורת בין פקחי הטיסה לטייסים ועוד. מכיוון שכך, בכל נמל תעופה גדול יהיה מערך גנרטורים המאפשר אספקת חשמל לגיבוי, במקרה שאספקת החשמל הארצית תיפסק מסיבה כלשהי. סטנדרט היתירות לאמצעים הקריטיים נקבע גם הוא על ידי הארגון הבין־לאומי לתעופה אזרחית.
תשתיות תקשו"ב
נמל תעופה מודרני תופס שטח גדול, ונמצאים בו ארגונים רבים ומגוונים. כל הגופים הפעילים בנמל צריכים לקיים "תמונת מצב" משותפת הן לגבי תנועת המטוסים והן לגבי תנועת הנוסעים. מכיוון שכך ועל רקע התחרות בענף והמהפכה הדיגיטלית, יש בנמל התעופה עשרות רבות של מערכות מידע ממוכנות ובכללן:
ובסה"כ, בנמל תעופה מודרני יש מעל מאה אפליקציות או מערכות. אפליקציות אלו ממומשות על גבי תשתיות מיחשוב הכוללות אלפי עמדות קצה, רשתות מיחשוב שונות שכן או לא משתלבות האחת בשנייה ו"מרכזי נתונים" המשרתים את התשתיות הללו.
בדומה לכל מערך תקשו"ב גדול, קיים גוף ארגוני המטפל בנושא, והמערך מחייב גיבויים ויתירויות, גיבויים למערכות אספקת החשמל, אמצעים להגנה מפני תקיפות סייבר וכיוצא באלו. על פי הסטנדרט למערכות תקשו"ב קריטיות, בדרך כלל תהיה גם דרישה לגיבויים שיבטיחו יכולת תפקוד רצופה ובכלל זה, מימוש "מרכזי הנתונים" ביותר ממקום פיזי אחד וכיוצא באלו.
אבטחת נמל התעופה
אבטחת השדה מתבצעת מול מספר סוגי איומים ובמספר "חגורות הגנה". ראשית, מחוץ לתחום שדה התעופה מתבצעת פעילות מניעה שיכולה לכלול סיורים לאיתור פעילות חשודה, קשר עם היישובים שסביב שדה התעופה לטובת זיהוי פעילויות חריגות וכדומה. נמלי התעופה בדרך כלל יהיו מוקפים גדר ולו לטובת מניעה של כניסה מקרית של בעלי חיים לאזור מסלולי הטיסה. חגורת אבטחה שנייה תכלול, בדרך כלל, סיורים סביב הגדר ההיקפית של הנמל ואמצעים שונים שנועדו לאתר חדירה. בחלק מנמלי התעופה נהוג להתקין אמצעים שנועדו למנוע שיגור טילי כתף לעבר המטוסים. מעגל אבטחה נוסף נועד למנוע כניסה של חשודים לשטח נמל התעופה. מעגל אבטחה זה מתחיל בעת הזמנת הטיסה והשוואת שמות הנוסעים ומספרי הדרכונים שלהם ל"רשימות חשודים". נקודת בקרה נוספת היא שער הכניסה לנמל התעופה. נוסעים נכנסים עוברים בידוק ביטחוני הן לגבי הכבודה שלהם והן חיפוש על גופם ובחלק משדות התעופה, גם תשאול של אנשי אבטחה. כניסה לאזור ההמתנה לטיסה תוגבל רק לנוסעים שעשו כבר בידוק ("צ'ק אין"), קיבלו ״כרטיס עלייה למטוס", ועברו סריקה של תיקי היד ובדיקה גופנית. חלק מחברות התעופה מפעילות גם אנשי אבטחה בטיסות עצמן.
טיפול במטענים ובחומרים מסוכנים
נמלי תעופה גדולים תומכים גם בהעברת מטענים ולא רק נוסעים. בדרך כלל, יכלול נמל תעופה גם טרמינל מטענים. טרמינל המטענים ואזורי או מתקני האחסון השונים צריכים לתמוך פריקה ואחסון של מטענים ממטוסים שנחתו, עברו בדיקת מכס וממתינים לשינוע יבשתי בדרכם אל היעד, מטענים ששונעו אל הנמל ומיועדים להטענה במטוסים וטיסה ליעדם ומטענים שנפרקו מטיסות נוחתות ומיועדים לעבור לטיסות המשך. שינוע המטענים אל הטרמינל, מהטרמינל אל המטוסים ומהמטוסים אל הטרמינל מתבצע על ידי חברות המתמחות בתחום זה.
גישה אל הנמל וממנו
כמות הנוסעים שעוברת דרך נמל התעופה עשויה להיות מאוד גדולה. לדוגמה, בנמל התעופה בן-גוריון עברו למעלה מ־22 מיליון נוסעים במהלך 2018. מכיוון שכך, הגישה אל נמל התעופה וממנו היא נושא חשוב ועתיר משאבים. בנמלי תעופה גדולים, בדרך כלל, תהיה תחנת רכבת המאפשרת נסיעה אל הנמל וממנו - ליעדים רחוקים יחסית, תחנת מוניות המופעלת על ידי רשויות הנמל, חניונים גדולים המהווים חלק מנמל התעופה ושירות של קווי אוטובוס. עם כניסת החברות שמספקות "שירות הסעות לפי קריאה", כמו "גט" או "אובר", מתפתח ויכוח על הגישה שכן או לא יתנו להם אל שדה התעופה.
מערכת הסעים פנימית
בחלק מנמלי התעופה הגדולים בעולם יש יותר מטרמינל אחד. מכיוון שייתכן מצב בו טיסה נכנסת מופנית לשער בטרמינל אחד בעוד שטיסת המשך יוצאת מטרמינל אחר, ומסיבות נוספות, נוצר צורך ביכולת לנוע בצורה נוחה בין הטרמינלים. בנמלי תעופה רבים ישנה מערכת היסעים ייעודית לצורך זה והיא יכולה להישען על "שאטלים" ייעודיים או אפילו סוג של רכבת קלה אוטונומית.
שירותי כיבוי והצלה
מכיוון שמטוסים מתאפיינים במשקל רב, מהירותם גבוהה והם מלאים בדלק - יש חשיבות רבה בטיפול מקצועי בכל המצבים בהם עלולה לקרות תאונה. מכיוון שכך, לנמלי התעופה יש תחנות לכיבוי אש, כלי רכב ייעודיים לכיבוי אש, מנופים ייעודיים שיכולים להניף מטוסים לגובה כדי לפנות אותם מהמסלול ושירותי אמבולנס. לשדות תעופה גדולים יש, בדרך כלל, הסכמים לשיתוף פעולה עם רשויות כיבוי האש והרפואה הדחופה במרחב שבו הם נמצאים.
מגדל הפיקוח
מגדל הפיקוח מנהל את כל הקשור לפיקוח טיסה, אישורי המראות ונחיתות, טיסה במרחב האווירי שמעל לנמל, התנעת המטוסים, הזנקת צוותי חירום וסיוע לכל גורם בנמל הקשור לתפעולו השוטף. כשאיפה, יש לאפשר קשר עין רצוף בין הפקחים למטוסים, בכל מקום בנמל התעופה ומכיוון שכך, מגדלי הפיקוח הם בדרך כלל מגדלים גבוהים עם חלונות גדולים. אילוץ זה הביא לכך שבשדות תעופה רבים מגדל הפיקוח זוכה לתכנון ארכיטקטוני ייחודי ואפילו אומנותי.
בהמשך לכניסת טכנולוגיות חדשות הכוללות מצלמות איכותיות ויכולת לקיים תקשורת ברוחב פס גבוה, בחלק ממדינות העולם מתקיימים תהליכים שתכליתם ליצור "מגדל פיקוח וירטואלי" כאשר פקחי הטיסה יהיו ממוקמים פיזית במקום מרוחק מהמגדל.
ניהול המטוסים באוויר, גישה והקפה
כל המרחב האווירי בעולם מחולק לסוגים שונים. מכיוון שבמטוסי נוסעים אין מכ"ם שמאפשר להם לראות האחד את השני בתוך עננים או בלילה, שמירת הפרדות מתאימות בין המטוסים ומניעת ההתנגשות ביניהם מוטלים על צירוף של חוקים מוגדרים מראש ובקרה מהקרקע. סביב שדות התעופה מוגדר "נפח אווירי ייעודי" שנמצא באחריות פקחי טיסה. נפח זה משתנה בגודלו ובאחריות הפיקוח עליו כתלות בגודלו. בחלק ממדינות העולם, טיסות מתחת 700 רגל מעל פני השטח ובכלל זה המראות ונחיתות במנחתים לא מאוישים, יכולות להתבצע ללא תאום מוקדם עם אף רשות מדינתית ושמירת ההפרדות ומניעת ההתנגשויות בין כלי הטיס היא באחריותם המלאה של הטייסים. בישראל, אין מרחב טיסה כזה באזורים של שדות התעופה. באיור שמשמאל, נפח האוויר שסביב מנחתים כאלה מוגדר כמנחתים ללא מגדל פיקוח (Non Towered Airport).
נפח האוויר שנמצא באחריות מגדל הפיקוח, בשדות תעופה קטנים, מוגדר על ידי גליל סביב השדה. באיור שמשמאל, זהו נפח מסוג D.
נפח האוויר שנמצא באחריות מגדל הפיקוח, בשדות גדולים יותר מופיע באיור משמאל כנפח אוויר מסוג C.
בנמלי תעופה גדולים (בנמל התעופה בן-גוריון, למשל), יש נפח אווירי ייעודי הנמצא תחת פיקוח השדה. המטוסים שמגיעים מהמרחב האווירי "הגדול" עוברים לפיקוח ובקרה של פקחי הטיסה ("פקח גישה"), בטווח של עשרות ק"מ רבים מהנמל. פקחי הטיסה אחראים לוודא שבין המטוסים, בדרכם לנחיתה, נשמרים מרווחים מתאימים. לצורך זה, לכל שדה תעופה יש "תבנית הצטרפות לנחיתה" מוגדרת מראש ו"אזורי המתנה" כך שפקח הטיסה יכול לוודא שכניסת המטוסים לנחיתה מתבצעת במרווחים מתאימים. נפח אווירי מסוג זה, המוגדר כנפח מסוג B - נראה כמו עוגת חתונה במהופך ובישראל הוא נקרא אזור תמרון מסופי (Terminal Maneuvering Area - TMA). תבנית מוגדרת מראש להצטרפות לנחיתה נקראת נוהל הגעת מכשירים (STAR - Standard terminal arrival route). תבנית מוגדרת מראש לעזיבה אחרי המראה ועד למרחב האזורי נקראת נוהל יציאת מכשירים (SID - Standard Instrument Departure).
אמצעי ניווט
בשדות תעופה מותקנים, בדרך כלל, אמצעים רבים שייעודם לסייע לטייסים למצוא את שדה התעופה גם כאשר יש עננות או מגבלת ראות או להתכנס אל ציר המסלול וקו הגלישה לנחיתה, לקראת נחיתה. אמצעים אלו עשויים לכלול אחד או יותר מהאמצעים שלהלן:
כל תחום אמצעי ניווט בשדה התעופה, הן ברמת הדרישות והן ברמת הסטנדרטים הטכניים נקבע על ידי הארגון הבין־לאומי לתעופה אזרחית. החוקים והתקנים נאכפים באמצעות רשויות התעופה האזרחיות במדינות השונות.
כדי להשתמש בנתוני אמצעי הנווט השונים, על הטייסים להכיר את אמצעי הנווט, לכוון את התדר המתאים לשדה התעופה המסוים ולהכיר את "תבנית הטיסה" של אותו שדה. נתונים אלו נמצאים בפרסום פורמלי של המדינה שנקרא פרסום מידע תעופתי פנים ארצי. והוא באחריות רשות התעופה האזרחית. כדי להבטיח שכל הטייסים של כל המדינות החברות באמנות שיקגו, יוכלו לקרוא את הנתונים, מי שמכתיב את פורמט ההצגה הוא הארגון הבין־לאומי לתעופה אזרחית. בתוך תא הטייס, תיאור הנתונים האלו מופיע באיורים או בשרטוטים מוגדרים היטב המאוגדים ב"פנקס הנמכות". בשנים האחרונות, הולכות ונכנסות מערכות אלקטרוניות המאפשרות להציג את הנותנים על מסך דיגיטלי.
תאורות מסלול ותאורות גישה
כדי להקל על מציאת השדה, בלילה ובתנאי ראות קשים, להקל על יצירת קשר עיין עם תחילת מסלול, כאשר מבצעים תהליכי גישה לנחיתה וכדי לשפר את ההתמצאות בעת ההסעה על הקרקע ואת היכולת להבדיל בין מסלול הנחיתה למסלולי ההסעה בנחיתות לילה - מותקנות כמה מערכות תאורה. ראשית, צבע המנורות מקדד את המידע היכן נמצא מסלול טיסה המשמש להמראות ונחיתות (תאורה כתומה משני צידי המסלול) והיכן נמצאים מסלולי ההסעה. בחלק מהשדות יש תאורה שעוזרת לראות את קו האמצע. בשדות תעופה גדולים מותקנות "תאורות גישה" המקלות לראות את תחילת מסלול כאשר עושים גישה לנחיתה בלילה או במזג אוויר שמגביל את הראות. מערכת התאורות מאוד משמעותית להתמצאות של הטייסים והיא נבנית בסטנדרטים מוקפדים, בדגש לאמינות גבוהה של מערכת אספקת החשמל - כולל יכולת גיבוי על ידי גנרטורים מקומיים, זמנו מיתוג קצרים מאוד למעבר בין המערכת הראשית למערכת הגיבוי ויכולת לתפקד גם כאשר יש ברקים בסביבת שדה התעופה.
מכ"מים וזע"ט
החובה להפעיל מכ"ם מקומי תלויה בגודל השדה. בנמלי תעופה גדולים יש חובה להפעיל מכ"ם ראשי - מכ"ם גדול שנועד לאפשר לפקחי הטיסה "לראות את המטוסים" ברדיוס של מאות ק"מ סביב השדה ומכ"ם משני שהוא, בדרך כלל, נשען על חוקר מערכות זיהוי עמית־טורף - כלומר, על מערכות המשיבות ל"חקירות" מהקרקע ומותקנות במטוסים עצמם. בשנים הקרובות, חלק ניכר משדות התעופה יעברו לשימוש ב־ADSB (מערכת מעקב אחרי מטוסים, על בסיס שידור עצמי שלהםׂ). כל המכ"מים, חוקרי הזע"ט ומערכות ה־ADSB צריכות לעמוד בסטנדרטים של הארגון הבין־לאומי לתעופה אזרחית. סטנדרטים אלו מפוקחים ונאכפים על ידי רשויות התעופה האזרחיות המקומיות או, באמצעות רשות תעופה אזרחית שהוסמכה לכך על ידי הארגון.
מטאורולוגיה
על פי החוקים של תעופה אזרחית, שירותי מטאורולוגיה לצורכי תעופה מסופקים לגורמי התעופה השונים, אך ורק על ידי ספקים שהורשו וקיבלו רישיון לכך מטעם הרשויות המתאימות. מעבר לתחזית מזג האוויר ברמה האזורית או הארצית, שדה התעופה מחויב לספק כמה וכמה נתונים לגבי מזג האוויר המקומי. נתונים אלו כוללים, בין השאר, את הלחץ הברומטרי בגובה המסלולים, את עוצמת הרוח, הכיוון שלה ואם יש גזירות רוח, מה עוצמתן, את מצב העננים באזור השדה עצמו, את מצב המשקעים (גשם, שלג, ברד), את הראות ואת מצב המסלולים (יבשים־רטובים, ע"פ סולם מוכתב). מטוסים המצטרפים לנחיתה או מטוסים לפני התנעה מחויבים להאזין לערוץ דווח ייעודי שמקריא בצורה ציקלית את נתוני מזג האוויר ATIS. כדי לוודא שנשמרת עדכניות הדווח, כל פרק זמן מסוים, מגדל הפיקוח נותן לATIS אות מזהה וכך, הפקח יכול לדעת בוודאות שהטייסים הקשיבו לדו"ח מזג האוויר המעודכן ביותר. ה ATIS "מקריא" גם את המסלול שבשימוש ואם יש מידע רלוונטי לגבי מצב המסלולים. מצב מזג אוויר חמור במיוחד הוא מצב בו יש סופות רעמים וברקים מעל למסלולים או בקרבתם המיידית וזאת מכיוון שהברקים עלולים לפגוע במטוסים, במערכות התאורה של השדה או באמצעי הנווט שלו, מכשירי הרדיו וכיוצא באלו, ולהקשות מאוד על תהליכי ההמראה והנחיתה.
ציוד קרקע
ברוב שדות התעופה יש צוות קרקע האחראי ללוות את תהליכי ירידת ועליית הנוסעים אל המטוסים ואת העמסת ופריקת הכבודה. לעיתים חלק מאנשי צוות הקרקע משולבים עם אנשי חברות התעופה. הטיפול במטוסים על הקרקע מחייב סוגים רבים של מקצועות וכלי רכב ובכלל זה:
הזמן הכולל שבו נמצא המטוס על הקרקע נקרא "זמן סבב קרקעי". לחברות התעופה יש אינטרס שזמן זה יהיה קצר ככל הניתן ו"חברות חסך" מסוימות הגדירו יעד למטוסים צרי גוף - של זמן סבב קצר מ־25 דקות.
נינורתה
במיתולוגיה השומרית והאכדית, נִינוּרְתַה (נין אור: "אדון האדמה המעובדת") היה האל של העיר ניפור. מזוהה גם עם האל נינגירסו, ובתקופה מאוחרת נקרא נינוב. בניפור עבדו אותו כחלק מקבוצת אלים שכללה את אביו אנליל ואמו נינליל. מופיע לפעמים כמחזיק חץ וקשת, חרב או אלה שנקראת שָרוּר. האלה מתוארת באגדה השומרית "עלילותיו של נינרותה", כבעלת יכולת דיבור, ויכולת ללבוש צורה של אריה מכונף. באגדה אחרת נינורתה נלחם במפלצת מכונפת שנקראת אימדוּגוּד (באכדית: אָנזּו). הגרסה הבבלית מספרת כיצד המפלצת אנזו גנבה את "לוחות הגורל" שהחזיק האל אנליל. נינורתה יוצא להחזיר את הלוחות ובדרך הורג מפלצות שונות (הדרקון, הגיפסום, מלך הדקל, אדון סמאן-אנא, חיית הביזון, איש העקרב, ונחש בעל שבעת הראשים). לבסוף הוא הורג את המפלצת אנזו ומחזיר את הלוחות לאביו אנליל.
נחום מערבי
רבי נחום מערבי (קרוי גם: נחום המערבי; המאה ה-13) היה משורר ומתרגם יהודי מרוקאי.
ביוגרפיה
רבי נחום מערבי בן רבי יעקב, היה משורר ומתרגם יהודי מרוקאי, בן המאה ה-13. מעטים הידיעות אודותיו, אך כינויו בשם "מערבי" מעיד עליו שהיה בן ארץ המגרב. מקור קדום מזכיר את עבודתו בעיר פאס שבמרוקו. הוא תרגם מערבית לעברית את אגרת תימן מהרמב"ם, שאת שמה העברי כינה "פתח תקווה". תרגומו זה נפוץ מאוד והוא זה שנדפס לראשונה בשנת ה'שפ"ט (1529), על ידי יוסף שלמה דלמדיגו, בספרו תעלומות חכמה.
כן תרגם מערבית פירוש לספר יצירה מרבי יצחק בן שלמה הישראלי, או מרבי ניסים גאון, ולתרגומו הקדים שיר. לפי החוקר משה שטיינשניידר, הוא תרגם גם את הספר "עולם קטן", מרבי יוסף אבן צדיק. לבסוף תרגם את פירושו של רבי סעדיה גאון לשלוש עשרה מידות שהתורה נדרשת בהן ואת "ספר הירושות" שלו.
במסורת השירה של יהודי מרוקו עברו שירים שהזמן המשוער של חיבורם הוא המאה ה-13, ומחברם נקרא בשם נחום. לפי דעת כמה מן החוקרים מחברם הוא נחום מערבי. המפורסמים בין שירים אלו הם: "הסתיו ארח" ו"נרד וכרכום", שזכו להעתקות רבות. האחרון אף הוכנס אל קובץ השירים הרשמי של שירת הבקשות, שהייתה נהוגה בקרב הקהילות במרוקו.
נינורתה
בת זוגו של נינורתה נקראה אוגאלו בניפור, או באו כאשר הוא נקרא נינגרישו. מצד אחד הוא מוצג כאיכר ואל מרפא, ומצד שני הוא אל הרוח הדרומית. הוא היה אל אהוד מאוד בקרב האשורים, ושני מלכים (תוכולתי-נינורתה הראשון ותוכולתי-נינורתה השני) נקראו על שמו. אשורנצירפל השני (883–859 לפנה"ס) בנה לו מקדש בעיר הבירה כלח. בתקופה הניאובבלית ובתקופה הפרסית הקדומה הוא אוחד וזוהה עם האל נרגל. הכוכב שאיתו מזוהה נינורתה הוא שבתאי.
זיקיתיים
הזיקיתיים (שם מדעי: Chamaeleonidae) היא משפחה של לטאות מסדרת הקשקשאים. הזיקית מאופיינת בעיקר ביכולת לשנות את צבע עורה, בלשונה הארוכה, ובעיניים המסוגלות לנוע לכיוונים שונים באופן בלתי תלוי ולהקנות לה שדה ראייה רחב, ממנו מקבל מוחה שתי תמונות שונות וברורות בו-זמנית.
הזיקיות נפוצות בעיקר באפריקה, במיוחד באי מדגסקר בו מצוי המגוון הרחב ביותר של מיני זיקיות, ובאזורים טרופיים נוספים בעולם. מינים אחדים מצויים גם בדרום אירופה, המזרח התיכון ותת-היבשת ההודית. בישראל נפוצה הזיקית הים-תיכונית. בעבר יובאו לישראל שני מינים של זיקיות לגידול אשר נקראו זיקית תימנית וזיקית נמרית (פנתר). מינים שונים של הזיקית נפוצים במגוון רחב של אזורי מחיה: יערות גשם טרופיים והרריים, סוואנות וערבות. קיים מין של זיקית שחיה במדבר, זו היא זיקית נאמאקה.
לשון הזיקית ארוכה מאוד, באורך של בין פי אחד וחצי לבין פי שניים מאורך גופה כולל הזנב. הלשון נשלחת אל הטרף במהירות רבה, כ-0.07 שניות.
הזיקית הקטנה ביותר היא גם הזוחל הקטן ביותר בעולם – זיקונית ננסית שאורכה 30 מ"מ. הגדולות ביותר הן זיקית תימנית (Chamaeleo calyptratus), זיקית ענק מלגשית (Furcifer oustaleti) וזיקית פארסון (Calumma parsonii) שאורכן עד 68.5 ס"מ.
נמל תעופה
בטיחות
הפעילות בשדה התעופה ובסביבותיו היא פעילות עתירת סיכון מעצם אופייה. סיכונים בטיחותיים עלולים לקרות בעקבות מזג אוויר קיצוני, מסלולים רטובים וחלקים, תאונות מטוסים המתרחשות בהמשך לתקלות במטוסים עצמם, תאונות על רקע שאיבת "עצם זר" למנועים, פיגועי טרור, טיפול בחטיפות מטוסים, איום על הטמנת פצצות בשטח שדה התעופה ועוד.
זיקיתיים
שינוי צבע
הזיקית מחליפה את צבעה בהתאם לטמפרטורה, מצבה הנפשי ולאיתות חברתי. כמו כן, ניתן לומר כי שינוי הצבע עוזר גם להסוואה אך לא זה העיקר. זיקית מאוימת או פוחדת תהיה שחורה או בצבע חום כהה, במצב נינוח יותר היא תהיה ירוקה, נקבה פנויה לחיזור תגוון את הופעתה בנקודות צהובות. נקבה מעוברת תהיה שחורה עם נקודות צהובות (ובמצב זה יידחו ניסיונות התקרבות של זכרים) הצבע הבוהק הוא אמצעי לביסוס מעמד בין הזכרים. הזיקית מגיבה גם למזג האוויר בשינוי צבע: בשעות הבוקר הקרירות, כאשר על הזיקית לקלוט את אור השמש כדי להתחמם, היא נוטה לצבעים כהים הבולעים ביעילות את הקרינה, ומסייעים לה להגיע במהירות לחום הגוף האופטימלי.
נמל תעופה
בטיחות
טיפול בטיחותי מיוחד עלול להיווצר בהמשך להצטברות קרח על גבי מטוסים הממתינים להמראה ובהתאם, שדות תעופה מחזיקים יכולת ל"דה־אייסינג", כלומר, טיפול להסרת הקרח מכנפי המטוסים טרם ההמראה.
זיקיתיים
שינוי צבע
מנגנון שינוי הצבע
בעורה של הזיקית שלוש שכבות מסוגי תאים שונים היוצרים את הגוון: בשתי השכבות התחתונות מצויים תאים כרומטופורים – בשכבת העור הפנימית ביותר שוכנים תאי מלנין (melanophores), המייצרים את אותו פיגמנט כהה המצוי גם בעורם של בעלי חוליות רבים אחרים. מה שמייחד את הזיקית הוא שלוחות של תאי המלנין, המסתעפות מעלה לשכבת העור העליונה. בעת הצורך, על פי אות עצבי או הורמונלי, יוזרם המלנין דרך הבליטות הללו כך שיכסה את הצבעים האחרים. למלנין תפקיד חשוב בשמירה על הטמפרטורה. מעל שכבת המלנין מצויים תאים בעלי פיגמנט צהוב.
נמל תעופה
בטיחות
ציפורים באזור מסלולי הטיסה מהוות סיכון מיוחד עקב החשש לשאיבת ציפורים אל מנועי המטוס. בעבר הרחוק, נושא זה היה במיוחד מסוכן באזור נמל התעופה בן-גוריון על רקע הקרבה לאתר האשפה חיריה.
זיקיתיים
שינוי צבע
בשכבה העליונה מצויים תאים המכילים סריגים העשויים גבישי גואנין מזעריים. שינוי הצפיפות בין הגבישים משנה את האור המוחזר ובכך משתנה גוון עורה של הזיקית. כאשר הזיקית שלווה ורגועה הצפיפות בין הגבישים גבוהה והאור מוחזר באורכי גל קצרים (גוון כחול/ירוק), לעומת זאת, כאשר הזיקית מתרגשת הגבישים מתרחקים זה מזה והאור מוחזר באורכי גל ארוכים (ירוק/צהוב/כתום/אדום). שילוב בין הפיגמנט הצהוב מהשכבה התחתונה לבין האור הכחול המוחזר בשכבה העליונה יוצר את הגוון הירוק המוכר של הזיקית.
נמל תעופה
בטיחות
סיכון נוסף עלול להתהוות בזמן ההסעה כאשר מטוס יכול להתנגש במטוס אחר או כאשר כלי רכב שונים הפועלים בשדה התעופה עלולים להתנגש במטוסים חונים. בשנים האחרונות הנושא של תאונות על הקרקע זוכה לתשומת לב מיוחדת וננקטים אמצעי בטיחות שונים.
זיקיתיים
תזונה
הזיקית ניזונה בעיקר מחרקים כגון: חגבים, חרגולים, גמלי-שלמה, זבובים, זחלים ובעיקר פרפרים. כמו כן היא גם ניזונת מעלים וצמחים מיוחדים. הזיקית מעדיפה מים זורמים על פני מים עומדים.
בתרבות
לפי אריסטו, הזיקית משנה את צבעיה כשהיא בולעת אוויר. האמונה בכך שהזיקית ניזונה מאוויר מופיעה גם בכתבי אובידיוס ופליניוס הצעיר הרומאים. מקור השם העברי ב"זקיתא" המוזכרת במסכת סנהדרין כחיה שנח לא ידע במה להאכיל עד שפעם אכלה תולעת שנפלה מרימון ומאז חתך לה נח ירק מתולע למאכל. לדעת חוקרים רבים, הזיקית כלולה ברשימת שמונת השרצים, רק שיש ויכוח מי היא מבין השמות שברשימה. רס"ג סבור שזו החומט. לדעת אהרוני ה"כוח" שמוזכר ברשימת השרצים זה הזיקית. פליקס חושב שהיא ה"תנשמת" המוזכרת ברשימת השרצים. על פי פליקס שמה של הזיקית בתנ"ך מגיע מקולות הנשיפה הידועים שהיא משמיעה כשהיא חשה מאוימת (זיק בעברית עתיקה = רוח). מנגד יש כאלה שלא מסווגים את הזיקית ביחד עם השרצים, יש אף כאלו שטוענים שלא ייתכן שהיא תהיה ברשימה היות שאין עליה די בשר שיהיה צריך לאוסרו.
נמל תעופה
בטיחות
בחלק משדות התעופה המודרניים, יש בתחילת המסלול ובסופו מקטע של "בטון רך" שייעודו לספוג את האנרגיה של מטוסים שעומדים לרדת מהמסלול ולסייע בעצירתם. התקן כזה מקובל בעיקר בשדות תעופה קרובים במיוחד לגופי מים גדולים.
סוגי שדות תעופה
ישנם שדות תעופה אזרחיים ושדות תעופה צבאיים. שדות התעופה האזרחיים לרוב מכילים טרמינל (בית נתיבות) גדול המאפשר לממתינים למטוס לחכות בנוחות. לרוב יש שם שירותים מסחריים רבים. המעבר בין הטרמינל למטוס מתבצע לרוב באמצעות אוטובוס או שרוול מטוס.
זיקיתיים
בתרבות
מנדלי מוכר ספרים זיהה את ה"זקיתא" עם ה-Chamaeleon "הכמיליון שניזון מן הרוח, ועל כן נקרא בפי העם זיקית, כי דרכו לאכול תולעים ושרצים".
נמל תעופה
סוגי שדות תעופה
בשדות תעופה צבאיים יש לרוב דירים תת־קרקעיים שבהם מאוחסן המטוס ומתוחזק. דירים תת־קרקעיים אלו נועדו להגנה על המטוס מנזקי מזג האוויר ולמנוע את חשיפתו למטוסי אויב.
שדה התעופה הגבוה ביותר בעולם הוא שדה התעופה דאוצ'נג יאדינג השוכן בטיבט בגובה של 4,411 מטר (14,219 רגל) מעל פני הים, ואילו שדה התעופה הנמוך ביותר בעולם הוא מנחת בר־יהודה סמוך למצדה וים המלח בגובה של 386 מטר (1,240 רגל) מתחת לפני הים.
בישראל
שדות התעופה העיקריים בישראל נבנו, ברובם, בתקופת המנדט הבריטי, והורחבו ופותחו על ידי מדינת ישראל. ניתן לסווג את שדות התעופה בישראל ל־4 קבוצות:
נמלי תעופה בין־לאומיים
אלו נמלי תעופה שמקיימים או יקיימו באופן סדיר טיסות בין־לאומיות:
שדות תעופה לטיסות פנים
שדות התעופה הבאים משמשים רק לטיסות פנים ארציות:
שדות תעופה צבאיים
אלה שדות התעופה הצבאיים העיקריים:
הצ'יוואווה מבוורלי הילס
הצ'יוואווה מבוורלי הילס (באנגלית: Beverly Hills Chihuahua), הוא סרט קולנוע מונפש מסוגת קומדיה משנת 2008. הסרט בוים על ידי ראג'ה גוסטל. הוא יצא לאקרנים ב-3 באוקטובר 2008 ויצא לו גם דיבוב לעברית.
עלילה
קלואי היא כלבת צ'יוואווה, יהירה ומפונקת, החיה עם בעליה האוהבת ויויאן בשכונה יוקרתית בבוורלי הילס. את ימיה מבלה קלואי בבוטיקים מפוארים ובספא. היא רגילה למותרות החיים ואינה מתייחסת לפאפי, כלבלב צ'יוואווה המאוהב בה נואשות. פאפי, שלא שכח את מקורותיו המקסיקניים ואת המאצ'ואיזם הנלווה למוצאו, מנסה בכל כוחותיו לחזר אחרי קלואי ולגרום לה להתאהב בו, אבל קלואי אינה מבחינה בקיומו. יום אחד נאלצת ויויאן לנסוע למסע עסקים ומגייסת את אחייניתה, רייצל, שתשמור על קלואי בזמן שהיא נעדרת. אבל כשרייצל חסרת האחריות מחליטה לנסוע ברגע האחרון לסוף שבוע במקסיקו ולוקחת את קלואי יחד איתה, קלואי הולכת לאיבוד. לבדה ברחובות המחוספסים של מקסיקו, קלואי משוטטת חסרת אונים, עד שהיא פוגשת בכלב רחוב קשוח ואימתני רועה גרמני, שמו דלגאדו, שסולק מכוחות המשטרה אחרי שאיבד את חוש הריח שלו. הוא מנסה לעזור לצ'יוואווה המפונקת מבברלי הילס לשרוד ברחוב ולמצוא את דרכה הביתה. במקביל, רייצל המבוהלת מגייסת את סם, הגנן המסור של וויויאן, והבעלים של פאפי המתגעגע והמודאג, אשר ממהר לחצות את הגבול למקסיקו יחד עם כלבו, הנחוש למצוא ולהשיב הביתה את אהובתו. פאפי מגייס צוות הצלה הזוי, הכולל בנוסף לרייצל וסם, שלושה כלבים, עכברוש אחד ואיגואנה עצבנית. יחד הם מוצאים את קלואי ומשיבים אותה לביתה.
סרטי המשך
לאחר הצלחת הסרט הראשון, חברת דיסני החליטה ליצור 2 סרטי המשך שיוצאו לחנויות (בשיטת direct-to-DVD).
ב-1 בפברואר 2011 יצא הסרט הצ'יוואווה מבוורלי הילס 2, וב-12 בספטמבר 2012 יצא הסרט השלישי הצ'יוואווה מבוורלי הילס 3.
שני סרטי ההמשך לא דובבו לעברית.
סקרלט פימפרנל
סקרלט פימפרנל הוא שמו של הרומן הראשון בסדרת הרומנים ההיסטוריים מאת הברונית אמה אורצ'י שגיבורו מתכנה "סקרלט פימפרנל", שמו הלועזי של הפרח מרגנית השדה. הרקע ההיסטורי לרומן הוא שלטון הטרור שבא בעקבות המהפכה הצרפתית: סקרלט פימפרנל מציל אצילים צרפתים מהגיליוטינה לאחר שנידונו למוות על ידי רובספייר.
הרומן "סקרלט פימפרנל" פורסם לראשונה בשנת 1905. הרומן נכתב לאחר שמחזה שכתבה אורצ'י באותו שם בשנת 1903 נהנה מבקורות חיוביות בלונדון, שם הוצג זמן רב לאחר העלאתו הראשונה על הבמה בנוטינגהאם.
עלילה
סקרלט פימפרנל הוא כינויו של אזרח אנגלי בזמן שלטון הטרור בצרפת שאחרי המהפכה הצרפתית, אשר יחד עם חבורת ג'נטלמנים אחרים, מציל אצילים לפני שהם מוצאים להורג בידי הממשלה הכוחנית. הגיבור נודע בסמלו – הפרח הפשוט מרגנית השדה. הוא מצליח בתוכניתו בעזרת שימוש מחוכם בתחפושות ובחשאיות המוחלטת של פעילות הקבוצה. זהותו של הגיבור אינה ידועה לציבור, למעט חבריו לקבוצה. מרגריט בלקני, אשתו הצרפתייה של ידוען אנגלי, סר פרסי בלקני, מתבקשת על ידי שליח צרפתי לעזור לזהות ולאתר את סקרלט פימפרנל. אם תסרב, חיי אחיה יהיו בסכנה. מרגריט מסייעת לשליח ומגלה לבסוף כי סקרלט פימפרנל הוא אדם היקר לליבה. היא מפליגה לצרפת כדי לעצור את השליח עם המידע.
בספר ישנם אזכורים אנטישמיים רבים, המתבטאים בהצגת היהודים כקבצנים ומלוכלכים. לקראת סוף הספר סקרלט פימפרנל אף מתחזה לסטריאוטיפ של יהודי חמדן.
המחזה
המחזה המקורי של אורצ'י, "סקרלט פימפרנל", הופק ועובד לבמה בידי ג'וליה נילסן ופרד טרי. הוא עלה לראשונה על הבמה ב-15.10.1903 בתיאטרון המלכותי של נוטינגהאם, אך לא זכה להצלחה מרובה. פרד טרי שכתב את המערכה האחרונה והעביר את המחזה לווסט אנד בלונדון, שם הוא עלה לבמת התיאטרון החדש ב-5.1.1905. המחזה קבל ביקורות נלהבות מצד הקהל, אך המבקרים טענו כי הוא מיושן. למרות הבקורות השליליות, המחזה התפרסם ונעשה פופולרי. המחזה הוצג יותר מ-4000 פעמים על במות אנגליה ונחשב לאחד המחזות הפופולריים ביותר בממלכה. הרומן סקרלט פימפרנל ראה אור שנתיים לאחר העלאת המחזה לראשונה, והיה הצלחה מיידית באנגליה ומחוצה לה. ההצלחה הזאת עודדה את אורצי לכתוב מספר ספרי המשך לסקרלט פימפרנל במהלך 35 השנים הבאות. לספר נעשו גם מספר עיבודים לקולנוע, לטלוויזיה וכמחזמר.
ב-1934 הופק הסרט "סקרלט פימפרנל" עם לסלי הווארד בתפקיד הראשי. הווארד גם ביים ושיחק בסרט פימפרנל סמית שהופק ב-1941 בהשראת סקרלט פימפרנל אך בתקופת ערב מלחמת העולם השנייה.
עיבודים לקולנוע
עלילת הספר הראשון וספרים נוספים שכתבה אורצי שימשו בסיס לעיבודים קולנועיים רבים, אחד המפורסמים שבהם הוא הסרט סקרלט פימפרנל בבימויו של הרולד יאנג משנת 1934. לשחזור התקופה, השתמש הרולד יאנג בשחקנים שתאמו לתיאורי הדמויות בספר. עיקר השחזור בסרט עוסק בליהוק השחקנים. את הסרט יצרו שלושה במאי קולנוע שונים בגלל בעיות תקציב והפקה. הראשון, רולנד בראון, ניסה לפרש באופן חופשי את עלילת הספר. השני, ג'פרי ריצ'רדס, ניסה לעקוב ולשחזר תהליכים היסטוריים באופן מדויק. השלישי, הרולד יאנג, השתמש בעבודותיהם של קודמיו וערך את הסרט באדיקות בצמוד לעלילה המקורית. בסרט שחזורים היסטוריים רבים, משחק איכותי (לסלי הווארד) וליהוק ברמה גבוהה. הבמאי, ג'פרי ריצ'רדס, הכניס את עיקר השחזורים ההיסטוריים לסרט. תפאורת הסרט דלה, רובה מורכבת מחדרים קבועים ומחלל קבוע. עיקר השחזורים נעשה בתלבושות האצילים ובתסרוקותיהם. שני הבמאים הראשונים לא צוינו בשמותיהם, וקרדיט ניתן רק לבמאי השלישי, הרולד יאנג.
סדרת המטות
בקלפי טארוט, סדרת המטות היא אחת מארבע סדרות הקלפים הבונות את הארקנה הקטנה. המוטיב החוזר בסדרה זו הוא מטות, ומאפייניה הם היצירה, האנרגיה, ההשראה וההתלהבות. יסוד המטות המופיע בסדרה מקביל ליסוד האש, ובאסטרולוגיה, כל אחד מקלפי החצר בסדרה זו מייצג מזל ממזלות האש: מזל טלה, מזל אריה ומזל קשת. זהו יסוד זכרי מוחצן, ועל כן הוא מגלם את היצירה והביטוי - פעילות יזומה הפונה כלפי חוץ.
הסדרה שהתפתחה מסדרת המטות בקלפי המשחק היא סדרת התלתן.
יתומות הסערה
יתומות הסערה (אנגלית: Orphans of the Storm) הוא סרט ראינוע אמריקאי שהופק בשנת 1921. הסרט העוסק בתקופת המהפכה הצרפתית בוים בידי ד. וו. גריפית'.
עלילה
במרכז העלילה נמצאות הנרייט ולואיס האסופית, שגדלות יחד כאחיות. כאשר לואיס מתעוורת, הן נוסעות לפריז על מנת לברר אם אפשר לרפא את עיוורונה של לואיס. שם, מתאהבת הנרייט באציל. מקסימיליאן רובספייר דן אותו למוות, והנרייט נידונה עמו לאותו גורל. ז'ורז' דנטון מציל את הנרייט מהגיליוטינה והיא חוזרת ומטפלת באחותה.
אראזם לורבק
אראזם לורבק (בסלובנית: Erazem Lorbek; נולד ב-21 בפברואר 1984 בליובליאנה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סלובני ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. גובהו של לורבק הוא 2.10 מטר. אראזם הוא אחיו הבכור של הכדורסלן דומיין לורבק.
קריירה
אראזם לורבק החל לשחק במחלקת הנוער של אולימפיה ליובליאנה בהיותו בן 15. לאחר שלוש שנים בסלובניה עבר ללמוד באוניברסיטת המדינה של מישיגן שבארצות הברית, ושיחק עבור קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שכונתה "הספרטנים". בעונת הרוקי שלו בקבוצה הוא העמיד ממוצעים של 6.4 נקודות ו-3.3 ריבאונדים למשחק. אף על פי כן, הוא בחר לחזור לאירופה לאחר שנה אחת בלבד באוניברסיטת המדינה של מישיגן.
לאחר זמן קצר, לורבק חתם בקבוצת פורטיטודו בולוניה מליגת העל האיטלקית. הוא שיחק בבולוניה במשך שלוש עונות, בהן זכה עם הקבוצה באליפות הליגה ובסופר קאפ האיטלקי, וכמו כן היה שותף להישג השיא של הקבוצה מחוץ לאיטליה: העפלה לגמר היורוליג, בו לבסוף פורטיטודו הובסה על ידי מכבי תל אביב. בשנת 2005 נרשם לורבק לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-46 הכללי על ידי האינדיאנה פייסרס, אך לא השיג חוזה בקבוצה, ועקב כך המשיך לשחק בבולוניה עונה נוספת.
ב-2006 הוא לורבק עבר לקבוצת אוניקאחה מאלגה מליגת העל הספרדית, אך לא זכה לדקות משחק רבות. בינואר 2007 הוא הושאל לבנטון טרוויזו, אך ההשאלה בוטלה על ידי התאחדות הכדורסל האיטלקית עקב הפרה של תקנון הליגה. מספר ימים לאחר מכן הוא עבר ללוטומטיקה רומא.
לורבק השתלב היטב ברומא, והפך לשחקן מפתח של הקבוצה ואף לאחד משחקני הקו הקדמי הטובים באירופה. צסק"א מוסקבה חשקה בשירותיו והחתימה אותו לשלוש עונות בשנת 2008, בעקבות יכולתו של לורבק כנגדה בשלב ה"טופ 16" של היורוליג. בעונתו היחידה בצסק"א הוא העפיל עמה לגמר היורוליג ונבחר לחמישיית העונה השנייה של המפעל. באוגוסט 2009 חתם לורבק בברצלונה מליגת העל הספרדית לשלוש עונות.
בקיץ 2012 חתם לורבק לשנתיים נוספות בקבוצה. בקיץ 2014 לורבק עזב את ברצלונה בעקבות פציעה כרונית בברך, ומאז הוא שחקן חופשי. הוא חתם בקיץ 2016 בלימוז', אך נכשל בבדיקות הרפואיות.
לורבק חבר בנבחרת הלאומית של סלובניה מאז שנת 2005. עם הנבחרת הוא השתתף באליפות אירופה של 2005 ושל 2007.
תארים והישגים בקריירה
עם ברצלונה: עם פורטיטודו בולוניה: עם לוטומטיקה רומא:
מריה אנה מצווייבריקן-בירקנפלד
מריה אנה מצווייבריקן-בירקנפלד (בגרמנית: Maria Anna von Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeld-Bischweiler; 18 ביולי 1753 - 4 בפברואר 1824), הייתה אחותו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה ואשתו של וילהלם, דוכס בבוואריה.
ביוגרפיה
ב-30 בינואר 1780 התחתנה מריה אנה עם וילהלם, רוזן פפאלץ-גלנהאוזן, שממנו נולדו לה שני ילדים.
בשנת 1799 נפטר ראש בית ויטלסבאך, קרל תאודור, הנסיך הבוחר מבוואריה, ובאותה העת נותרו רק שני ענפים ששרדו מבית ויטלסבאך: צווייבריקן (בראשותו של אחיה - הדוכס מקסימיליאן יוזף) ובירקנפלד (בראשות בעלה - הרוזן וילהלם). מקסימיליאן יוזף ירש את התארים של קרל תאודור, ואילו וילהלם פוצה עם התואר של דוכס בבוואריה. התואר "דוכס בבוואריה" נבחר, משום שבשנת 1506 הוחלט בבית ויטלסבאך על העדפת הבן הבכור, וכתוצאה מכך יכול להיות רק אחד עם התואר דוכס בוואריה בכל זמן נתון.
בשנת 1806 הוקמה ממלכת בוואריה בראשות אחיה מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה, וב-4 בפברואר 1824 מתה מריה אנה בבמברג.
משפחתה
ב-30 בינואר 1780 התחתנה מריה אנה עם וילהלם, דוכס בבוואריה, ממנו נולדו לה שני ילדים:
נפוליאון (סרט)
נפוליאון (באנגלית: Napoléon) הוא סרט אילם מ-1927 שביים אבל גאנס, הסוקר חלק מחייו של נפוליאון, מילדותו בקורסיקה עד לפלישתו לאיטליה. הסרט המקורי נמשך שש שעות, אך קוצץ לשלוש עם יציאתו לאקרנים.
כדי לשחזר את תקופת נפוליאון השתמש גאנס במונטאז'ים של מקומות בפריז. המונטאז'ים מהווים את רובו של הסרט, כיוון שמחוסר תקציב לא הייתה לגאנס אפשרות לצלם באתרי ההתרחשות המקוריים.
לקוטה (שפה)
לקוטה היא אחת השפות המדוברת ביותר של ילידי אמריקה בארצות הברית, ויש לה יותר כ-2,000 דוברים שחיים בעיקר במישורים של דקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית. ישנן מספר תוכניות להטמעת השפה אצל מבוגרים ובני נוער.
לקוטה היא שפת SOV, כלומר סדר המילים בה הוא נושא-מושא-פועל, אולם ניתן לשנות את סדר המילים לצורך הבעת רגשות והדגשת רעיונות.
תנועות
בלקוטה חמש תנועות אוראליות – /i e a o u/, ושלוש תנועות מאונפפות (נאזאליות) – /ĩ ã ũ/. התנועות /e/ ו-/o/ בלקוטה הן כנראה יותר פתוחות מתנועות הבסיס (הקרדינליות) המקבילות, ואולי הן יותר קרובות ל-[ɛ] ו-[ɔ]. מבחינת צורת הכתיבה, האותיות המאונפפות כשלאחריהן ⟨ƞ⟩, ⟨ŋ⟩ או ⟨n⟩, ובעבר הן נכתבו עם זנבון – כלומר, ⟨į ą ų⟩.
תנועת שווא נוספת בין עיצורים מסוימים באופן אוטומטי, למשל בצמדי העיצורים ⟨gl⟩, ⟨bl⟩ ו-⟨gm⟩. כך הפך שם השבט אוגְללה (Oglala) לשם המקום אוגָללה.
כתב
השפה הועלתה על הכתב לראשונה בידי מיסיונרים אירופיים-אמריקאים במחצית הראשונה של המאה ה-19, ויש מספר מערכות כתב שונות שמשמשות לכתיבת השפה. מערכת הכתב שפיתח אלברט וייט הט משמשת את בני הסו בשמורת האינדיאנים רוזבאד, וכך גם אוניברסיטת סינטה גלסקה  שבתוך השמורה. לעומת מערכת הכתב הזו, קיימת מערכת כתב "צ'כית", שבשימוש ה-Lakota Language Consortium (LLC); פעילי לקוטה דחו את מערכת הכתב של ה-LLC, תוך זיהויה עם נאו-קולוניאליזם אירופי.
מערכת הכתב הסטנדרטית של לקוטה היא פונמית, בכך שכל אות (גרפמה) מסמלת צליל ייחודי אחד (פונמה), מלבד ההבחנה בין נישוף סדקי לווילוני, שהיא פונטית בלבד.
התנועות הקיימות בכתיבת הלקוטה הן a, e, i, o, u, וכן התנועות המאונפפות aŋ, iŋ, uŋ. לסימון גובה הצלילים הדומיננטיים במילים (ראו טון) משמש הסימן ◌́: á, é, í, ó, ú, áŋ, íŋ, úŋ.
לעיצורים הבאים הגייה קרובה לערכיהם ב-IPA: b, g, h, k, l, m, n, ŋ, p, s, t, w, z. האות Y נהגית כהגייתה האנגלית – /j/. עיצור סדקי, סותם, אטום נכתב באמצעות אפוסטרוף, '.
הסימן ◌̌ (וי קטן) מופיע מעל עיצורים שאינן מסומלות באותיות לטיניות ב-IPA:. עיצורים מנושפים נכתבים עם h: čh, kh, ph, th, ועיצורים חוככים וילוניים עם ȟ: kȟ, pȟ, tȟ. עיצורים מסודקים נכתבים עם אפוסטרוף:.
פעמים רבות נכתבים טקסטים מודרניים בלקוטה בלי ניקוד דיאקריטי, דבר שמקשה על הבחנה בין הגאים ועל זיהוי ההטעמה.
גדליה בן-צבי
גדליה בן צבי (1925–2019) היה אמן ישראלי, ממייסדי כפר האמנים עין הוד.
בן צבי נולד בצ'כוסלובקיה בשנת 1925. למד בבית ספר לאומנות בברטיסלאבה. בשנת 1942 נלקח למחנה ריכוז בפולין, משם ברח ב-1945. ב-1948 עלה לישראל דרך המחנות בקפריסין. העיד במשפטו של אדולף אייכמן.
בן צבי עסק יחד עם רעיתו האמנית רחל בן צבי במגוון תחומי יצירה; ציור, פיסול, הדפסים ושטיחי קיר. הוא הרבה לעסוק בנפלאות הבריאה המשתקפות בטבע מחד ובגוף האדם מאידך. צבעי האקריל והגואש משמשים אותו בציוריו, והברונזה בפסליו. עבודותיו הוצגו באוספי אמנות פרטיים ובמוזאונים ברחבי העולם.
הפסקת אוכל
הפסקת אוכל היא תוכנית טלוויזיה העשרה ישראלית לילדים בנושא אוכל ותזונה בהנחיית רותי רוסו ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית בשנת 2016, ולאחר מכן עלתה לשידור בכאן חינוכית.
מבנה התוכנית
בכל תוכנית מתארח שף או מומחה תזונה לשיחה עם רותי ועם פאנל של 4 ילדים סקרנים לשיחה על אוכל, תזונה ובישול. כל פרק בתוכנית מתאר נושא שונה שקשור לאוכל ותזונה ביניהם: פירות, ירקות, בשר, חטיפים, מוצרי חלב, עיצוב התזונה, חוש הטעם וכו'.
מרכז עלית לספורט
מרכז הספורט באוניברסיטת תל אביב שוכן לאורכו של רחוב חיים לבנון, בחלקו הצפון-מערבי של קמפוס האוניברסיטה. שטחו כ-60 דונם, אורכו מצפון לדרום הוא כ-400 מטר ורוחבו כ-200 מטר.
בקמפוס מרכז הספורט נמצאים המתקנים הבאים: אצטדיון כדורגל ואתלטיקה, המשמש את בית הספר לכדורגל של קבוצת מכבי תל אביב, בריכת שחייה אולימפית פתוחה ושתי בריכות מקורות, שישה מגרשי טניס, אולם ספורט וחדר כושר.
המרכז הוא ביתו של "איגוד הספורט האקדמי (אס"א) תל אביב", הפעיל ביותר מעשרים מוסדות אקדמאים ברחבי ישראל. אס"א תל אביב מקיים פעילויות בענפי ספורט רבים, בהם כדוריד, טניס, כדורגל, כדורמים, רוגבי, טאקוונדו, שחמט, קראטה, ניווט ספורטיבי ועוד.
עוד פועלים במקום "קמפוס שיאים" המכשיר מדריכים ומאמנים בתחומי ספורט שונים, "קמפוס ברושים" לרפואה משלימה ובית הספר לריקוד מחולה.
עונת ההוריקנים האטלנטית 2005
עונת ההוריקנים האטלנטית בשנת 2005, שנמשכה מה-1 ביוני עד ל-30 בנובמבר, שברה את כל השיאים מבחינת מספר ההוריקנים ועצמתם. בצפון האוקיינוס האטלנטי היו 28 סופות טרופיות (שיא), 15 מתוכן הוגדרו כהוריקן (שיא) ומתוכם 7 היו בעצמה של קטגוריה 3 ומעלה. בהוריקן וילמה נמדד שקע ברומטרי של 882 מיליבר (שיא) ורוחות בעצמה של 295 קמ"ש. בעונת ההוריקנים כולה נספו 2,280 אנשים (בעיקר בעקבות הוריקן קתרינה והוריקן סטן), ונגרם נזק של כ-120 מיליארד דולר (שיא).
שתי סופות נוצרו בחודש יוני, חמש סופות ביולי, חמש סופות באוגוסט, חמש סופות בספטמבר, שש סופות באוקטובר, שלוש סופות בנובמבר, שתי סופות בדצמבר וסופה אחת בינואר. ארבע סופות הוגדרו כהוריקן בקטגוריה 5, הקטגוריה החזקה ביותר בסולם ספיר-סימפסון.
ליימיאלה
ליימיאלה (באסטונית: Laimjala, בגרמנית: Laimjall) הייתה נפה במחוז סארה שבאסטוניה הממוקמת במזרח האי סארמאה. ליימיאלה גובלת בנפת פיידה מצפון-מזרח וואליאלה ממערב.
שטחה של ליימיאלה הוא 116 קמ"ר. בשנת 2003 אוכלוסייתה מנתה 932 תושבים. היישוב הגדול ומרכזי בליימיאלה ("בירת הנפה") הוא העיירה ליימיאלה (799 תושבים) שעל-שמה נקראת הנפה, בנוסף יש בנמצא עוד 24 כפרים.
הנפה דלה ביערות אך הפאונה עשירה באיילים וחזירי-בר.
במהלך הרפורמה המינהלית-טריטוריאלית בשנת 2017 אוחדו כל 12 העיריות באי סארמאה לעירייה אחת - כנסיית סאראמא.
דגל האיים הקנריים
דגל האיים הקנריים (בספרדית: Bandera de Canarias) הוא טריקולור צהוב, כחול ולבן המשמש כדגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית האיים הקנריים. הדגל אומץ באופן חוקי ב-16 באוגוסט 1982 לאחר קבלתו של החוק הקהילתי העוסק בדגל הקהילה. לדגל שתי גרסאות לשימוש אזרחי ומדיני כאשר הגרסה המדינית מוטענת בסמל האיים הקנריים.
מקורותיו של הטריקולור הקנרי נעוצים בדגלה של תנועת השחרור של האיים אשר פעלה בשנות השישים של המאה העשרים, אשר עוצב בידי קרמן סרמינטו ובניה ארתורו וחסוס, והוצג לראשונה ב-8 בספטמבר 1961.
צבעי הדגל מסמלים את צבעי הכחול-לבן של מחוז סנטה קרוס דה טנריפה וצבעי הצהוב-כחול של מחוז לאס פאלמס.
סטפן אורוש השני מילוטין
סטפאן אורוש השני מילוטין הידוע גם כסטפאן מילוטין או המלך הקדוש מילוטין (בסרבית: Стефан Урош Други Милутин או Стефан Милутин, או Свети краљ Милутин 1253 - 29 באוקטובר 1321) היה מלך סרביה משושלת נמאניץ' בשנים 1321–1282 ואחד מחשובי השליטים הסרבים בימי הביניים. הוא היה בנו הצעיר של המלך סטפאן אורוש הראשון, אחיו הצעיר של המלך סטפאן דרגוטין ואביו של המלך סטפאן אורוש השלישי.
בעת שלטונו, שנמשך כמעט ארבעים שנה, התחילה ממלכת סרביה להתפשט באופן משמעותי דרומה על חשבון האזורים הסמוכים מתוך האימפריה הביזנטית כשבשנת 1299 נקבע גבול חדש עם האימפריה על הקו אוחריד-פרילפ-שטיפ והסרבים סיפחו את צפונה של אלבניה של היום וכמעט את כל שטחה של מקדוניה הצפונית של היום. מילוטין ניהל מלחמות מוצלחות נגד האימפריה הבולגרית השנייה ובני חסותה וכבש לצמיתות את אזורי ברניצ'בו וקוצ'בו.
אחרי מות אחיו דרגוטין ב-1316 נכנס לעימות עם מלך הונגריה קארוי רוברט על נחלותיו של אחיו המנוח. במלחמה זו איבד לטובת הונגריה את הבאנות מאצ'בה ואת בלגרד, אולם הצליח לשמור לעצמו את המבצר ראדניק ואת האזור ברניצ'בו.
שטפאן מילוטין היה המלך הסרבי הראשון שהפך לגורם פוליטי חשוב באזור והצליח, לפעמים אחרי סכסוכים צבאיים, לכרות בריתות חזקות עם המדינות השכנות,  תוך הסתייעות בקשרי נישואים. את הסכסוך עם הטטרים מאורדת הזהב סיים על ידי שליחת בנו, יורש הכתר, לימים סטפאן אורוש השלישי, כבן ערובה לחצר החאן הטטרי.
סטפאן מילוטין הצטיין כמגן של הכנסייה האורתודוקסית המקומית, כמייסד מוסדות דת רבים - מנזרים וכנסיות בארצו וביוון - והתנגד בחריפות למאמצים לכפות על סרביה את הדת הרומית-קתולית אחרי שהקיסר הביזנטי מיכאיל השמיני פלאולוגוס (1282-1261) הסכים לתנאי האיחוד בליון משנת 1274. בדומה לרבים מהמלכים משושלת נמאניץ' הוכרז מילוטין לקדוש של הכנסייה האורתודוקסית הסרבית, שאותו חוגגים בתאריך 30 באוקטובר. (ב-12 בנובמבר לפי הלוח הגרגוריאני).
שנותיו המוקדמות
סטפאן מילוטין היה בנו הצעיר של מלך הסרבים, סטפאן אורוש הראשון, ושל אשתו, הלן לבית אנז'ו (בסרבית:ילנה), הוא הוכתר למלך סרביה ולשליט על חלק גדול משטחיה באופן פתאומי בגיל 29. ייתכן כי זה קרה בעקבות הפיכת ארמון ללא שפיכות דמים, אחרי התפטרות אחיו, סטפן דרגוטין שהסתפק בתואר מלך סרם. התפטרותו של דרגוטין התרחשה באספה מלכותית שכונסה ביישוב דז'בו. מיד אחרי עלייתו לכס המלוכה הוא פלש לשטחים במקדוניה שהיו בשליטת האימפריה הביזנטית. ב-1282 הוא כבש את צפון מקדוניה, לרבות העיר סקופליה, שהפכה לאחת מבירותיו. הקיסר הביזנטי מיכאיל השמיני פלאולוגוס תכנן לפתוח במלחמה נגדו אך מת בתראקיה בלי שיוכל לממש את תוכניותיו. אחרי מותו מילוטין יחד עם אחיו פלש עוד יותר עמוק לתוך שטח האימפריה הביזנטית עד לקוואלה. ב-1284 הוא השתלט גם על צפון אלבניה ועל העיר דיראכיון (דורס של ימינו). ב-15 השנים הבאות מצב המלחמה נותר בכנו אך ללא שינויים בסטטוס קוו. ב-1299 נחתם הסכם שלום, שבו סוכם שהשטחים שכבש מילוטין יישארו בשליטתו כנדוניה של סימוניס, בתו של הקיסר אנדרוניקוס השני פלאולוגוס, שנישאה על ידו כאישה רביעית.
מילוטין החזיק בנרודימליה ז'ופה שלוש חצרות - בנרודימליה - המוגנת על ידי מבצר פטרוביץ'-, סוורצ'ין ופאוני.
מלחמותיו נגד הנסיכויות הבולגריות
בשלהי המאה ה-13 המגנאטים הפאודלים הבולגרים דרמן וקודלין שלטו באזור ברניצ'בו (כיום בשטח סרביה) כשליטים כמעט עצמאיים. הם נהגו לתקוף בקביעות את ממלכת סרם של סטפאן דרגוטין באזור מצ'בה, שהנמצא בעבר תחת חסות מלכת הונגריה, ארז'בט. בשנים 1284-1282 המלכה שלחה כוחות במטרה להשתלט על מצ'בה אולם הם הובסו פעמים חוזרות על ידי האצילים הבולגרים שפשטו בשטחים שהיו בחסותה ושדדו אותם. ב-1285 ניסתה המלכה יחד עם דרגוטין לכבוש את אחוזותיהם של דרמן וקודלין אך נכשלו. כתגמול פשטו שוב שני האחים הבולגרים אל ממלכות שכניהם. רק ב-1291 הצליח כוח מאוחד של דרגוטין ושל המלך סטפאן מילוטין לנצח את האחים ולספח את נחלותיהם אל הממלכה הסרבית של דרגוטין. כתגובה קם נגדם הנסיך הבולגרי שישמן מווידין. הוא היה בן חסות של נוגאי חאן, החאן של אורדת הזהב והרגיש די חזק כדי לשאוף להתפשט מערבה על חשבון סרביה. הוא פלש עד לחבוסנו וכשל מול ז'דרלו, על ידי פץ'. בנסיגתו נרדף על ידי הסרבים עד לבירתו ווידין. מילוטין זרע הרס בווידין ובשאר נסיכותו של שישמן, וגרם לנסיך הבולגרי להימלט מעבר לדנובה. בסופו של דבר שני האויבים המרים הסכימו להתפייס כאשר מילוטין השיא את הז'ופן הסרבי דראגוש עם בתו של שישמן ומאוחר יותר הסכים מילוטין לתת את יד בתו אנה לבנו של שישמן, מיכאיל, שהוכתר כצאר בולגריה בשנת 1323 נוגאי חאן לא היה שלם עם ההצלחות הסרביות האלה ויזם מסע צבאי נגד סרביה, אך גם במקרה זה מצא מילוטין פתרון של שלום והסכים לשלוח את בנו סטפאן דצ'אנסקי כבן ערובה לחצרו של נוגאי, עם עוד כמה אצילים סרבים. סטפאן נשאר שם עם פמלייתו עד שנת 1296 או אולי 1299, שנת מותו של נוגאי חאן.
מאבקים בין האחים
אחרי חתימת הסכם חדש עם האימפריה הביזנטית בשנת 1299 פרץ סכסוך בין מילוטין לאחיו, דרגוטין. דרגוטין שלט באותה עת על שטח שהשתרע מברניצ'בו במזרח ועד לנהר בוסנה במערב. בירתו הייתה בלגרד. המלחמה בין מילוטין לאחיו נמשכה עם הפסקות ושביתות נשק מדי פעם עד למותו של דרגוטין ב-1314. במהלך מלחמה זו מינה מילוטין את סטפאן דצ'אנסקי כעוצר ב-זטה, מונטנגרו של ימינו. משמעות הדבר הייתה שסטפאן דצ'אנסקי ולא בנו של דרגוטין, סטפאן ולדיסלבה השני, נועד להיות יורש הכתר בסרביה.
ההגמוניה של מילוטין בסרביה
בשנת 1296 שוב כבש מילוטין את דורס. ב-15 במרץ 1306 הוציא המלך כתב זכויות במנזר ראטאץ' שבו הכריז על סטפן דצ'אנסקי כיורש הכתר. בשנת 1312 נחלץ לעזרת בן בריתו, הקיסר הביזנטי אנדרוניקוס, והשתתף בקרב גליפולי נגד הטורקים. הטורקים העות'מאנים היוו אז איום ממשי על האימפריה הביזנטית וארגנו תכופות פשיטות של שוד והרס נגד הכפרים הביזנטים. הברית בין הצבא הביזנטי והצבא הסרבי הצליח להתגבר עליהם בחצי האי גליפולי. בסימן תודה העניקו הביזנטים לסרביה את העיר קוצובו.
אחרי מותו של סטפן דרגוטין ב-1314 השתלט מילוטין על אדמותיו כולל בלגרד. אולם ב-1319 הצליח קארוי רוברט, מלך הונגריה לכבוש את בלגרד ואת הבאנות מצ'בה, ומילוטין הסתפק בברנצ'בו.
בשנת 1314 מרד סטפאן דצ'אנסקי באביו. הוא נשבה, עיניו נוקרו, ונשלח לגלות קונסטנטינופול. בשאר שנותיו של מילוטין הממלכה הסרבית הונהגה בפועל על ידי בנו הצעיר, סטפן קונסטנטין, שנחשב ליורש הכתר החדש. אולם באביב 1321 סטפן דצ'אנסקי הוחזר לסרביה ואביו מחל לו על מעשי עבר והעניק לו את נחלת בודימליה, בעוד שהבן האחר, סטפן קונסטנטין, קיבל את זטה.
מילוטין חלה ונפטר בטירתו נרודימליה ב-29 באוקטובר 1321, והובא לקבורה במנזר באנסקה. כשפלשו העות'מאנים לסרביה, שרידי גופתו הועברו לטרפצ'ה. משם בשנת 1460 הועברו לסופיה ונקברו בקתדרלת סווטה נדליה. בשנת 2007 החליטה הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית והסינוד לה בסופיה להעביר חלק משאריות גופתו של מילוטין בחזרה לידי סרביה, בסימן סולידריות עם הכנסייה האורתודוקסית הסרבית. מילוטין נחשב לקדוש נערץ בבולגריה ועצמותיו נחשבו שרידים קדושים. הסרבים קברו אותו במנזר באנסקה, שנחנך מחדש בשנת 2004.
נשותיו וצאצאיו
נשותיו: שני בנים:
מורשתו
בסוף חייו של מילוטין סרביה (ראשקה) הייתה הממלכה החזקה בדרום-מזרח אירופה אחרי הונגריה. היא שלטה על רבו רובו של שטח סרביה של ימינו, להוציא בלגרד וויבודינה, מונטנגרו, הרצגובינה, דרום דלמטיה וצפון אלבניה. הוא כבש מהביזנטים חלקים רחבים ממקדוניה ומאלבניה.
בשנות שלטונו, אימצה חצרו הרבה מן הגינונים והמנהגים של החצר הביזנטית וסרביה שאבה השפעות רבות מן התרבות הביזנטית. מילוטין, הקים מעל 40 מנזרים וכנסיות ברחבי ממלכתו: מנזר גראצ'ניצה, טרסקבץ, גאורגי הקדוש בנאגוריצ'אנה, גברתנו מלייביש, כנסיית הבטולה הקדושה מריה בסקופיה, כמו כן מחוף לגבולות - כנסיית ואבדנייה בהילנדר, כנסיות בסלוניקי, סופיה, קונסטנטינופול וירושלים. אחרי מותו פרצה בממלכה מלחמת אזרחים קצרה, בעקבותיה עלה על כס המלכות בנו הבכור, סטפאן דצ'אנסקי.
מורשתו של מילוטין בהר אתוס
אחרי סטפן אורוש הראשון ובנו, ראסטקו הלא הוא סאבה הקדוש, סטפאן מילוטין אורוש השני היה התורם הראשי למנזר חילנדר על ההר אתוס, שבו התרכזו רוב מבני הדת שהוא בנה בחו"ל. הוא השלים את המתחם המנזר, בנה את הקתוליקון, שהוא המפואר שבבתים בהר הקדוש, בנה מחדש את חדר האוכל שבנו קודמיו, השלים את כנסיית בית הקברות שהוקדשה קודם לשליחים פטרוס ופאולוס ואחר כך לבשורה. בתרומתו נבנה גם השליש העליון של המגדל סאבה הקדוש. בשנים 1300–1302 לבקשת אב המנזר קיריאקוס בנה מילוטין גם את מגדל חרוסיה. אחריו הוקם בשדה סאבה מגדל מרשים שנשא את שמו - מגדל מילוטין. מילוטין מימן גם את בניית המגדל ההיירומונאך תאודולוס בקייראס, היישוב הגדול ביותר שבהר אתוס, על יד הקליון של סאבה הקדוש. הוא לשרד עד ימינו. בזכותו התמלאו בניינים אלה בציורי קיר, איקונין, כלי כנסייה, ספרים ורקמות. חלקם אבדו, חלקם נשמרים באוצרות הכנסיות והמנזרים. נודע במיוחד דיפטיך עם מיניאטורות ונציאניות. באתר המונטנגרי נייגוש.
מילוטין במדיה האומנותית
ההאשמה באה כנראה בעקבות הנפקת מטבעות של סרביה לפי דגם ונציאני (של ה-matapan או הגרוש grosso) על מתכות זולות יותר. צווים המזהירים מפני המטבעות האלה הוצאו על ידי הרפובליקה הוונציאנית ב-3 במרץ 1282 וב-3 במאי 1306
מקורות ראשוניים
(דנילו השני - חיי המלך מילוטין)
קישורים חיצוניים
Преподобни Јустин (Поповић) Ћелијски Житије Светог Милутина, краља Српског Жељко Фајфрић Света лоза Стефана Немање Србска православна заједница Графосрем Шид 1998
קופישוק
קוּפּישוק (מיידיש: קופּישאָק; בליטאית:, קוּפּישקיס; בפולנית: Kupiszki) היא עיר קטנה במחוז פוניבז' שבליטא, בירת מחוז המשנה קופישוק, השוכנת על גדות הנהרות לבואו (Lėvuo) וקופה (Kupa), בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
אתרה של קופישוק היה מיושב מהמאה ה-3 לפנה"ס. קופישוק עצמה נזכרת בכתובים לראשונה במחצית השנייה של המאה ה-15, והיא נמצאה על הדרך הראשית בזמנו שבין וילנה וריגה.
יהודי קופישוק
בשנת 1897 נמנו בעיר 2,661 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-1,500 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות של הסיעות החרדיות ושל המפלגות הציוניות, תוך קיום בית ספר עברי ובית ספר יידי. עם סיפוח ליטא לברית המועצות ביוני 1940 הולאמו עסקי היהודים בעיר.
ב-26 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ובד בבד, הגיעו אליה פליטים יהודים רבים מיישובי הסביבה. עד מהרה החלו הליטאים המקומיים בביצוע מעשי התעללות ורצח ביהודי העיר, תוך הוצאה להורג של 25 מהם.
באמצע יולי 1941 רוכזו יהודי העיר בגטו צפוף שהוקם בה, ובתחילת אוגוסט 1941 רצחו הליטאים קבוצה גדולה של יהודים מהגטו. יתר יושבי הגטו נרצחו בהמשך בשלוש קבוצות - שתיים בעיר עצמה, והשלישית ביער סמוך - ועד ספטמבר 1941 אותרו ונרצחו כל היהודים שהסתתרו בעיר.
מספר היהודים שנרצחו בעיר מוערך בכ-3,000 איש.
בין רבני העיר נמנה הרב אלכסנדר סנדר קפלן, מחבר "שלמי נדרים" על מסכת נדרים.
שקאלזן גאשי
שקאלזן גאשי (באלבנית: Shkëlzen Gashi; נולד ב-15 ביולי 1988) הוא כדורגלן אלבני המשחק באראו מליגת המשנה השווייצרית.
קריירת מועדונים
גאשי התחיל את הקריירה שלו בפ.צ. ציריך, ב-12 באוגוסט 2008 הוא ערך את הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–3 נגד סנט גאלן. ב-6 בדצמבר 2007 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע אופ"א בהפסד 0–1 נגד ספרטק מוסקבה. לאחר שהושאל לשפהאוזן ולבלינצונה, בינואר חתם בנשאטל גזמאקס ולאחר מכן עבר לאראו.