cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אינטרס
מרקסיזם
לפי תורה זו, האינטרס המעמדי הוא האינטרס היחיד של הפרט. אינטרסים אחרים, שהפרט סבור שיש לו, אינם אלא תודעה כוזבת. כאן נכללים אינטרסים לאומיים, תרבותיים ואחרים. אלו אינם אינטרסים אמיתיים, משום שהשגתם לא תקדם את הפרט. לפי התפיסה המרקסיסטית, סיכויי חייו של הפרט נגזרים אך ורק ממצבו המעמדי, וכל שינוי שאינו שינוי כלכלי - קרי, שינוי ביחסי הייצור - לא יביא לשיפור באיכות חייו. העובדה שרבים סבורים שיש להם אינטרסים שאינם כלכליים נובעת מפעולתו של מבנה העל - המערכת החברתית שהיא תוצר של יחסי הייצור, וכל תפקידה הוא השימור של יחסי ייצור אלו. ביום שיכירו חסרי אמצעי הייצור באינטרסים האמיתיים שלהם, יהפכו ממעמד כשלעצמו למעמד למען עצמו, ויוכלו לפעול למען המהפכה - האמצעי היחיד שישפר את מצבם.
פוסט-סטרוקטורליזם
ההגות הפוסט סטרוקטורליסטית מערערת על הקישור הישיר בין נתוניו הסוציו-דמוגרפיים של הפרט לבין האינטרסים שלו. לפי טענה זו, התהליך שבו מאפייניו של היחיד - דוגמת מצבו הכלכלי, השתייכותו לקבוצות חברתיות ועוד - מיתרגמים לאינטרסים אינו תהליך ישיר, אלא מתווך תרבותית. מעמדו של אדם, לדוגמה, אינו קובע ישירות את האינטרסים שלו. האדם מפרש בעזרת המטען התרבותי שלו את מעמדו, ומכך גוזר את האינטרסים שלו. בהקשר תרבותי מסוים, עובדת היותו של אדם חסר אמצעים יחסית לאחרים עשויה להתגלגל לכך שירצה במהפכה סוציאליסטית, שלאחריה לא יהיו עוד הבדלי מעמד; בהקשר תרבותי אחר, יכולה אותה עובדה בדיוק לגרום לו לשאוף לשפר את מעמדו הריבודי, ולהפוך לבעל אמצעים.
כתוצאה מתפיסה זו, מושג האינטרס משמש באופן שונה במחקר. ראשית, מוקד המחקר עובר מהאופן שבו אינטרסים משפיעים על התנהגותם של פרטים ולכן על החברה, אל האופן שבו נקבעים אותם אינטרסים - על הכוחות המעורבים בתהליך התרגום של מאפיינים לאינטרסים. שנית, מושג האינטרס הופך להיות נגזרת של השיח, ולכן משתנה מחברה אחת לשנייה מחד, ותולדה של יחסי הכוחות בחברה מאידך.
טוקסידו
טוקסידו או מקטורן ערב באירופה נקרא גם עניבה שחורה (באנגלית: Tuxedo, Black Tie או Dinner Jacket) הוא קוד לבוש חצי רשמי לחליפת שרד לגברים, המשתתפים באירוע המתקיים בשעות הערב (אחרי שש) או לאירועים רשמיים אחרים המחייבים קוד לבוש זה. החלופה היומית היא "חליפת טרקלין שחורה"
ז'קט
הרכיב העיקרי בתלבושת זו הוא המקטורן (ז'קט) הקרוי בצפון אמריקה טוקסידו ובבריטניה מקטורן ערב (dinner jacket), בצבע שחור או כחול כהה (Midnight blue). לרוב המקטורן יהיה בעל דשים מחודדים או דשי צעיף העשויים ממשי, סאטן או גרוסגריין. ללא פתחי אוורור. עם כפתורים שחורים. בדרך כלל את המקטורן לא מסירים במהלך האירוע כולו.
שאר הפרטים
מתחת למקטורן יש ללבוש חולצה בצבע לבן, בעלת ניטים בחזית, צווארון שיתאים לעניבה וחפתים צרפתיים. בחזית החולצה עניבת פרפר (פפיון) שחורה, רצוי ממשי, התואמת את הדשים. מכנסיים שחורים ארוכים, ללא לולאות לחגורה, לרוב מעוטרים בסרט משי לאורך הצד החיצוני של הרגל המכונים גם "גלאון". מותר להוסיף אבנט או וסט ייעודי בעל חיתוך נמוך יותר מווסט רגיל כדי להראות את לובן החולצה (אבל לא שניהם ביחד), נעליים שחורות לבושות (מהמילה האנגלית "dress") מסוג אוקספורד, או משאבות אופרה (מצוחצחות עד ברק) וגרביים דקים שחורים (לרוב ממשי) שאורכם יעבור את השוק או אפילו את הברך, כך שבישיבה לא ייראה עור הרגל. ניתן להוסיף כובעי באולר, קש, המבורג, (לא צילינדר) וגם צעיף ייעודי, פרח בדש, ממחטה לבנה וכפפות (לא לבנות) אך לא שעונים מכיוון שהדבר אומר שיש לך דברים חשובים יותר לעשות מהאירוע.
אישה המתלווה לגבר הלבוש טוקסידו נדרשת ללבוש שמלת קוקטייל או שמלת ערב ארוכה.
היסטוריה
על פי המסורת, מקורה של חליפת הטוקסידו ב-1860, כאשר החייט הנרי פול עיצב ג'קט סמוקינג קצר עבור נסיך ויילס אדוארד השביעי כתחליף לחליפת ערב רשמית. באותה התקופה הטוקסידו נועד להיות לבוש נוח יותר באירועים רשמיים פחות או כאלו הנערכים מחוץ לעיר. ב-1886 הזמין נסיך וילס את האמריקאי ג'יימס פוטר, לבית סאנדרינגהאם. כאשר שאל פוטר איזה סוג בגד עליו ללבוש, שלח אותו הנסיך אל החייט הנרי פול, שתפר לו בגד זהה. כאשר חזר פוטר לארצות הברית הופיע עם הבגד החדש לאירוע שהתרחש במועדון "טוקסידו פארק" (Tuxedo Park) בניו־יורק, חברי המועדון העתיקו את העיצוב, ומכאן כינויו של הבגד בצפון אמריקה.
מעיל ארוחת ערב
באקלים טרופי וחם אפשר ללבוש מעיל ארוחת ערב (dinner jacket) שלהבדיל מהטוקסידו יש לו בדרך כלל דשי צעיף ולא דשים מחודדים, ובא במגוון צבעים אך לרוב בצבע שנהב עם דשי צעיף מאותו הבד כמו שאר הז'קט בניגוד לטוקסידו הרגיל. (ופה עדיין צריך לענוב פפיון שחור ולא תואמת לדשים.) באנגליה נהוג שלא ללבושו בכלל.
ועידת ארזורום
שמאל|ממוזער|200px|ארבע ההחלטות העיקריות של ועידת ארזורום ועידת ארזורום (טורקית Erzurum Kongresi) הייתה ועידה של התנועה הלאומית הטורקית שהתכנסה בעיר ארזורום במזרח טורקיה בעקבות חוזר אמסיה מ-22 ביוני 1919, ואשר קיבלה ארבע החלטות עיקריות לניהולה של מלחמת העצמאות של טורקיה - המולדת היא אחת ואינה נתנת לחלוקה, האומה תהא חופשית מכל שלטון זר, יש להפעיל את מלוא כוחו של העם אגב אחדות, וכן כי לא ניתן יהיה לצפות לפיקוח או להגנה מצד אחרים.
בוועידה שהתכנסה החל ב-23 ביולי 1919 וננעלה ב-4 באוגוסט 1919, השתתפו נציגיהם של חמישה מחוזות במזרח טורקיה - ביטליס, ארזורום, סיוואס, טרבזון וואן - והיא נוהלה בידי מוסטפא כמאל ומוסה קזם קראבקיר (Musa Kâzım Karabekir), מפקד הצבא המזרחי העות'מאני לקראת סופה של מלחמת העולם הראשונה. הוועידה שימשה כוועידה מכינה לקראת ועידת סיוואס שהתכנסה כחודש לאחר מכן.
Forever
Forever (תעתיק: פוֹרְאוור) היא מילה שמשמעותה באנגלית היא לָנֶצַח, לתמיד {{פירושונים|
ראו גם
}}
המפץ הגדול
המפץ הגדול (באנגלית: The Big Bang) הוא תאוריה פיזיקלית שמתארת את היווצרות היקום. על פי תאוריה זו, היקום התפשט ממצב של "סינגולריות כבידתית" שבה הכבידה, הצפיפות והחום הם גדולים מאד. חוקי הפיזיקה המוכרים אינם יכולים לתאר נקודת זמן זו ורק כעבור זמן פלאנק (10-43 של שנייה בערך) ניתן להחילם. לפי התיאוריה החלקיקים הראשונים נוצרו בגלל. המפץ הגדול מתאר את התהליכים שהתרחשו מאז ומהם נוצר היקום, נוצרו ממד הזמן, ממדי המרחב, והכוחות הפיזיקליים הידועים לנו כיום. עם הזמן התפשט היקום לכדי היקום המוכר לנו כיום. גיל היקום, שהוא הזמן שחלף מאז המפץ הגדול, מוערך ב-13.819 מיליארד שנה. בראשיתו היה היקום כולו מרוכז באותו מצב סינגולרי, ולכן כל מקום ביקום של היום הוא המקום שבו התרחש המפץ.
מקור השם
את השם "המפץ הגדול" טבע בשנת 1949 דווקא פרד הויל, שהתנגד לתאוריה וכינה אותה בצחוק תאוריית "הבום הגדול" - The big bang. הוא פיתח מודל אלטרנטיבי בשם "תאוריית המצב היציב".
סינגולריות
כשאומדים את התרחבות היקום אחורה בזמן מגיעים לתוצאה כי צפיפות החומר והטמפרטורה היו אינסופיים בזמן סופי כלשהו בעבר. סינגולריות זו מצביעה על כך שתורת היחסות הכללית אינה מתארת באופן מספק את חוקי הפיזיקה בהקשר זה. יכולתם של מודלים המבוססים על תורת היחסות הכללית לאמוד את הסינגולריות מוטלת בספק, בוודאי לא בזמן שלפני סוף עידן פלאנק (10-43 שנייה מתחילת המפץ הגדול).
אותה סינגולריות קדמונית מכונה לעיתים "המפץ הגדול", אך המושג לעיתים גם מתייחס לשלב הקדמוני, הצפוף והחם של היקום. בכל מקרה, ל"מפץ הגדול" כאירוע ניתן להתייחס בלשון הדיבור, כ"לידתו" של היקום מאחר שהוא מייצג את הנקודה בהיסטוריה בה חוקי הפיזיקה כמו שאנו מבינים אותם (ביחוד היחסות הכללית והמודל הסטנדרטי), כולל הזמן עצמו, התחילו לשחק תפקיד. הזמן שעבר מאז אותו אירוע — מה שנחשב גם כגיל היקום — הוא כ-13.8 מיליארד שנה. נתון זה מתבסס על מדידות על ידי שימוש בסופרנובה מסוג Ia, ומדידת תנודות בקרינת הרקע הקוסמית.
אינפלציה ובאריוגנזה
השלבים הראשונים של המפץ הגדול נתונים להשערות. ברוב המודלים הנפוצים היקום בראשיתו היה מלא הומוגנית ואיזוטרופית בצפיפות אנרגיה גדולה מאוד, טמפרטורות גבוהות ולחץ אדיר, תוך כדי התפשטות מהירה והתקררות. כ-10-37 שנייה להתפשטות, מעבר פאזה גרם לאינפלציה קוסמית תוך כדי שהיקום גדל בצורה מעריכית, בזמן שתנודות קוונטיות, שהתרחשו כתוצאה מעקרון האי-ודאות, התגברו והפכו לאבני היסוד שמאוחר יותר יהוו את המבנים הגדולים ביקום (גלקסיות, צבירים וכדומה). לאחר שהאינפלציה נעצרה, היקום התחמם מחדש עד לקבלת הטמפרטורה הנחוצה ליצירת זוג של פלזמת קווארקים-גלואונים בנוסף לחלקיקים יסודיים אחרים. הטמפרטורות היו כה גבוהות עד שתנועות אקראיות של חלקיקים היו מהירים יחסותית וזוגות של חלקיק-אנטי חלקיק מכל הסוגים נוצרו והושמדו ללא הרף כתוצאה מהתנגשויות. בנקודה מסוימת, ריאקציה בלתי ידועה שנקראת באריוגנזה הפרה את השימור של מספר באריוני, מה שהוביל לרוב קטן של קווארקים ולפטונים על פני אנטי-קווארק ואנטי-לפטון (כלומר האנטי חלקיק שלהם). הדבר הוביל ליתרון של החומר על פני האנטי חומר ביקום כיום.
התקררות
צפיפות היקום המשיכה לרדת והטמפרטורות צנחו, מה שגרם לאנרגיה האופיינית של כל חלקיק להיחלש בהתאם. מעבר פאזה נוסף סידר את כוחות היסוד של הפיזיקה והפרמטרים של חלקיקי היסוד בצורתם הידועה כיום. כ-10-11 שנייה לאחר המפץ הגדול, התמונה נהפכת לפחות משוערת מאחר שאנרגיית החלקיקים צונחת למידות שכבר ניתן לאמת על ידי שימוש במאיצי חלקיקים. כ-10-6 שנייה למפץ הגדול, קווארקים וגלואונים התחברו ויצרו באריונים כמו פרוטונים ונייטרונים. היתרון המספרי של הקווארקים על פני האנטי-קווארקים גרם גם ליתרון של הבאריונים על פני האנטי-באריונים. הטמפרטורות באותה העת לא היו גבוהות מספיק כדי ליצור זוגות חדשים של פרוטון ואנטי-פרוטון (אותו הדבר עבור נייטרונים ואנטי-נייטרונים), מה שגרם להשמדת מסה אשר ממנה נשאר רק 10-10 ממספר הפרוטונים והנייטרונים המקוריים ואף לא אחד מהאנטי חלקיק שלהם. תהליך דומה התרחש עבור האלקטרונים והפוזיטרונים כשנייה לאחר המפץ הגדול. לאחר השמדת המסה, הפרוטונים, הנייטרונים והאלקטרונים הנותרים לא נעו יותר יחסותית וצפיפות האנרגיה ביקום נשלטה על ידי הפוטונים (עם השפעה זניחה של חלקיק הנייטרינו).
דקות ספורות למפץ הגדול, כאשר הטמפרטורה הייתה כמיליארד מעלות קלווין והצפיפות הייתה כזאת של האוויר, נייטרונים ופרוטונים התחברו ויצרו את גרעיני האטום של דאוטריום (איזוטופ של אטום מימן) וההליום בתהליך הסינתזה הגרעינית. רוב הפרוטונים נשארו חופשיים כגרעיני אטום מימן.
אוגר (מחשבים)
אוֹגֵר (באנגלית: Register) הוא מושג בארכיטקטורת מחשב, המתאר תא אחסון נתונים, בצורת אוסף סיביות, המשמש כאופרנד ישיר לפעולות המעבד. ברוב המעבדים המודרניים האוגרים בנויים פיזית על גבי המעבד. היסטורית, בהתאם לארכיטקטורת פון נוימן, היחידה האריתמטית-לוגית ויחידת הבקרה אינן מבצעות חישובים ישירות על זיכרון המחשב אלא טוענות ערכים ממנו לאוגרים ולאחר ביצוע החישוב מחזירות את התוצאה שוב מן האוגרים לזיכרון. כך גם ברוב המעבדים המודרניים.
המפץ הגדול
התקררות
במשך אותו הזמן, צפיפותו של היקום גברה על קרינת הפוטונים ולא איפשרה לה לחדור מבעדה. Dark Ages - לאחר כ-380,000 שנה של התקררות, האלקטרונים וגרעיני האטום התחברו לכדי אטומים (לרוב אטומי מימן). כתוצאה מכך, צפיפות היקום ירדה ולקרינה לא הייתה עוד אינטראקציה עם החומר, מה שאיפשר לה להמשיך ולהתקדם ברחבי היקום. אותה קרינה מכונה כקרינת הרקע הקוסמית. ייתכן שהביוכימיה החלה זמן קצר יחסית לאחר היווצרות היקום כאשר היקום היה בן 10–17 מיליון שנה.
התגבשות מבנים
לאחר פרק זמן ארוך, כשהחומר התפזר ביקום בצורה כמעט אחידה, האזורים המעט יותר צפופים משכו, בעזרת הכבידה, את החומר שהיה מצוי בקרבתם. אלו הפכו ליותר ויותר צפופים כאשר הם מתגבשים לבסוף לכדי ענני גז, כוכבים, גלקסיות ולמעשה כל מבנה אסטרונומי שניתן לצפות בו כיום. פרטי תהליך זה תלויים בכמות וסוג החומר ביקום. ארבעת סוגי החומר האפשריים ידועים כהחומר האפל הקר, החומר האפל החמים (warm dark matter), החומר האפל הלוהט (hot dark matter) והחומר הבאריוני. המדידות הטובות ביותר שזמינות (מלוויין המחקר WMAP), מראות כי הנתונים תואמים היטב את מודל הלמדא-CDM (ΛCDM) בו משוער כי החומר האפל הוא קר והערכה כי הוא מהווה כ-23% מהחומר-אנרגיה ביקום, כאשר החומר הבאריוני מהווה כ-4.6%.
אוגר (מחשבים)
האוגרים נמצאים בראש מדרג הזיכרון, וגישת המעבד אליהם היא המהירה ביותר. בשל כך, הקצאה ממוטבת של אוגרים למשתנים בתוכנית היא קריטית, ומשפיעה עמוקות על מהירות הריצה של התוכנית. פעולה זו של הקצאת אוגרים נעשית על ידי המהדר בשלב חילול הקוד.
המפץ הגדול
התרחבות מואצת
ראיות שונות מסופרנובה מסוג Ia וקרינת הרקע הקוסמית רומזות כי היקום כיום נשלט על ידי סוג של אנרגיה מסתורית המכונה אנרגיה אפלה שכפי הנראה מתפשטת בכל החלל. תצפיות מציעות כי אנרגיה זו מהווה כ-73% מצפיפות האנרגיה ביקום כיום. כשהיקום היה צעיר מאוד, ככל הנראה היה חדור אנרגיה אפלה, אך עם פחות מרחב וצפיפות גדולה יותר, לכבידה היה יתרון והתרחבותו נבלמה באיטיות. אך לבסוף, לאחר מיליארדי שנים של התרחבות שכיחותה של האנרגיה האפלה עלתה וגרמה באיטיות להתרחבות להתחיל להאיץ.
אוגר (מחשבים)
תכונות
את גודלם של האוגרים של מעבד בדרך כלל מודדים בסיביות, ואלו משקפים את כמות המידע המקסימלי אשר המעבד יכול לחשב בפעולה יחידה. כך למשל "מעבד 32 ביט" יתייחס למעבד בעל אוגרים בגודל 32 סיביות, בעוד ש"מעבד 64 ביט" יהיה בעל אוגרים בגודל 64 סיביות. יש להדגיש כי השימוש במושגים אלה לעיתים לא עקבי, כאשר יש המשתמשים בו לתיאור רוחב אפיק הנתונים של המעבד.
המפץ הגדול
התרחבות מואצת
האנרגיה האפלה בהגדרתה הפשוטה ממלאת את מקום המושג הקבוע הקוסמולוגי ממשוואות השדה של איינשטיין של תורת היחסות הכללית, אולם ההרכב והמכניזם שלה אינם ידועים והיחסים של עם המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים נחקר הן בדרכים תאורטיות והן על ידי תצפיות. כל האבולוציה הקוסמית של עידן האינפלציה יכול להיות מוסבר לעומק על ידי מודל הלמדא-CDM של הקוסמולוגיה, אשר נעזרת במסגרת של מכניקת הקוונטים ותורת היחסות הכללית. אין מודל מגובה בראיות שמסביר את מה שאירע כ-10-15 שנייה למפץ הגדול ונראה כי נדרשת תאוריה מאוחדת של תורת כבידה קוונטית על מנת לפרוץ מחסום זה. הבנת התקופות הקדומות של ההיסטוריה של היקום מהווה את אחת הבעיות הגדולות הבלתי פתורות של הפיזיקה.
אוגר (מחשבים)
תכונות
קיימים מספר סוגים של אוגרים:
המפץ הגדול
ההיסטוריה של רעיון המפץ הגדול
מאז ימי אריסטו שהאמין ביקום נצחי ובלתי משתנה הדעה המקובלת באותה התקופה, גם בקרב מי שהאמינו בבריאה הייתה שהיקום הוא סטטי ואינסופי. בתמונת עולם זו היו מספר בעיות. לא היה הסבר משכנע מדוע המשיכה הגרוויטציונית לא תוביל לקריסת היקום, וגם לא היה הסבר לפרדוקס של אולברס, שהצביע על כך שאם היקום הוא נצחי ואינסופי, שמי הלילה לא יכולים להיות שחורים, כי האור מכל הכוכבים אמור להצטבר לאנרגיה אינסופית. הראשון שהעלה על הכתב את האפשרות שמקור היקום בנקודה בודדת, דווקא לא היה מדען, אלא הסופר אדגר אלן פו, שכתב על כך בשנת 1848 במאמר לא מדעי בשם "יוריקה". אולם למאמר זה לא הייתה השפעה על הקהילה המדעית. תפיסה זו של יקום סטטי השתנתה בעקבות פיתוח תורת היחסות הכללית ומחקרים תאורטיים על השלכותיה, ובעקבות תצפיות אסטרונומיות שהראו שהיקום מתפשט.
ב-1917 ניסה אלברט איינשטיין לבדוק את השלכותיה של תורת היחסות הכללית אותה פיתח על היקום. הוא הניח שהיקום הוא איזוטרופי והומוגני, וגילה שהצבת התפלגות מסה אחידה במשוואות השדה נתנה פתרון בלתי יציב, שבו היקום הולך ומתכווץ. איינשטיין הצליח לקבל בכל זאת מודל סטטי של היקום כשהוא הוסיף למשוואות עוד איבר, שלא סתר את הנחות היסוד שלו, אבל היה תלוי בקבוע שרירותי, שעבור ערך מסוים שלו קיים פתרון יציב למשוואות, שהתאים להנחה של יקום סטטי. לקבוע זה הוא קרא הקבוע הקוסמולוגי.
בשנות ה-20, ערערו שני מדענים על קביעתו של איינשטיין לפיה יש לתקן את משוואות השדה בעזרת האיבר התלוי בקבוע הקוסמולוגי, ובדקו מה משמעות הפתרונות הבלתי יציבים שמתקבלים ממשוואות השדה המקוריות. המתמטיקאי הרוסי אלכסנדר פרידמן פרסם ב-1922 וב-1924 מאמרים, בהם הראה את קיומם של שלושה סוגי פתרונות, שבכל אחד מהם היקום בתחילה מתפשט. הפתרונות היו שונים זה מזה במידת ההתפשטות ההתחלתית ובצפיפות המסה ההתחלתית של היקום. עבור צפיפות התחלתית גבוהה, התפשטות היקום נבלמת והוא מתכווץ וקורס. עבור צפיפות התחלתית נמוכה, ההתפשטות נמשכת לנצח, ועבור ערך קריטי של הצפיפות, ההתפשטות נבלמת אולם לא מתהפכת, והיקום שואף לבסוף למצב סטטי. הפיזיקאי הבלגי ז'ורז' למטר, שלא הכיר את עבודתו של פרידמן, מצא גם הוא את הפתרונות בהם היקום מתפשט. אולם הקהילה המדעית לא שמה לב לעבודותיהם, ואילו איינשטיין, שכן היה מודע להן, דחה אותן בתוקף.
באותה תקופה חלו גם התפתחויות באסטרונומיה התצפיתית שהביאו להכרה בכך שהיקום מתפשט. ב-1912 פרסמה האסטרונומית האמריקנית הנרייטה ליוויט את גילויה שיש קשר בין הבהירות המוחלטת של כוכבים משתנים מסוג קפאידים לבין זמן המחזור שלהם - דבר שאיפשר למדוד את מרחקם על ידי השוואת הבהירות הנראית לבהירות המוחלטת, ולהשתמש בהם כ"נר תקני". ב-1923 הצליח האסטרונום האמריקני אדווין האבל לזהות לראשונה משתנה קפאידי בערפילית אנדרומדה. מדידת המרחק הראתה שהערפילית היא מחוץ לשביל החלב, ובכך הכריע את הוויכוח ארוך השנים האם קיימות גלקסיות מחוץ לשביל החלב. מדידת המרחקים לגלקסיות נוספות, והשוואת למדידת ההסחה לאדום של האור מהן לפי אפקט דופלר, הראו שהגלקסיות מתרחקות זו מזו במהירות פרופורציונית למרחק ביניהן, דבר שמראה כי היקום עצמו מתפשט. האבל פרסם מסקנה זו, שמכונה היום "חוק האבל", ב-1929.
פרסום חוק האבל הוביל להתעניינות בעבודתם של פרידמן, שנפטר בינתיים, ושל למטר. ב-1930 הסב ארתור אדינגטון את תשומת לב הקהילה המדעית למאמרו של למטר מ-1927 שחזה את התפשטות היקום. למטר חזר לעסוק בנושא, ובהרצאה בלונדון הציג לראשונה את הרעיון שהיקום התפשט מנקודה התחלתית, לה הוא קרא "האטום הקדמוני". ב-1931 קיבל גם איינשטיין את רעיון היקום המתפשט, והכריז על כך בעת ביקור אצל האבל במצפה הכוכבים בהר וילסון. הוא גם חזר בו מרעיון "הקבוע הקוסמולוגי", אותו כינה "הטעות הגדולה בחיי".
למרות התמיכה של איינשטיין, מודל "המפץ הגדול" היה עדיין רחוק מלהתקבל כקונצנזוס בקהילה המדעית. במהלך שנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 כמעט כל הקוסמולוגים הבכירים תמכו במודל של מצב יציב נצחי, חלקם בטענה כי מודל של יקום עם התחלה מייבא רעיונות דתיים. טענה זו הסתמכה גם על העובדה שלמטר עצמו היה כומר קתולי. במשך השנים פותחו תאוריות שונות שהסבירו את התפשטות היקום שהוכחה בתצפיות של האבל מבלי להניח שליקום הייתה התחלה, כולל את מודל מילן, מודל של יקום מחזורי (במקור הוצע יל ידי פרידמן אבל נתמך על ידי איינשטיין וריצ'רד טולמן) ורעיון האור המתעייף של פריץ צוויקי.
לאחר מלחמת העולם השנייה צמחו שתי תאוריות אפשריות שונות. האחת הייתה תאוריית המצב היציב של פרד הויל, ולפיה היקום מתפשט בצורה קבועה תוך כדי שבמרחבי היקום נוצר חומר באופן מתמיד. על פי מודל זה היקום הוא פחות או יותר זהה בכל נקודת זמן. השנייה הייתה תאוריית המפץ הגדול של למטר, שנתמכה ופותחה על ידי ג'ורג' גאמוב שהציג את הסינתזה הגרעינית הקדמונית. עמיתיו רלף אלפר ורוברט הרמן חזו את קיומה של קרינת הרקע הקוסמית. באופן אירוני, היה זה הויל שטבע את המושג שהפך לשמה של התאוריה של למטר, בהתייחסו ל"רעיון המפץ הגדול" בזמן שידור תוכנית רדיו של ה-BBC במרץ 1949. בעיה מרכזית שעמדה בפני תומכי "המפץ הגדול" הייתה שגיל היקום כפי שהתקבל מהתצפיות של האבל עמד על פחות משני מיליארד שנה, בעוד ההערכות לגבי גיל כדור הארץ עמדו באותה תקופה על כ-3.4 מיליארד שנה. בעיה זו נפתרה רק בשנות ה-50, כשהאסטרונומים ואלטר באדה ואלן סאנדייג' מצאו פגמים ניכרים בהערכות המרחקים לגלקסיות עליהן התבסס האבל. לזמן מה, התמיכה בשתי התאוריות הייתה מפוצלת ובסופו של דבר הראיות התצפיתיות החלו לנטות לטובת מודל המפץ הגדול. הגילוי והאישוש של קרינת הרקע הקוסמית ב-1964 הבטיח את היותו של המפץ הגדול כהסבר הטוב ביותר למוצאו והתפתחותו של היקום. רוב המחקרים בקוסמולוגיה כיום כוללים את הבנת היווצרות הגלקסיות לפי המפץ הגדול, הבנת הפיזיקה של היקום בתקפות קדומות וישור קו של תצפיות עם התאוריה.
בשנים 1968 ו-1970 פרסמו רוג'ר פנרוז, סטיבן הוקינג וג'ורג' אליס מאמר בו הראו כי סינגולריות מתמטיות היו תנאי מקדים הכרחי עבור מודלים יחסותיים של המפץ הגדול. מאז, משנות ה-70 ועד שנות ה-90 של המאה ה-20, קוסמולוגים עבדו על אפיון התכונות של היקום על פי המפץ הגדול ופתרון בעיות בולטות. ב-1981 עשה אלן גות' פריצת דרך בפתרון מספר בעיות בולטות בתאוריית המפץ הגדול עם הצגת תקופת התפשטות מהירה ביקום הקדום שנקראת אינפלציה קוסמית. באותם עשורים התעוררו גם שאלות בנוגע לצפיפות החומר ביקום וערכו המדיוק של קבוע האבל.
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, תצפיות על צבירים כדוריים מסוימים הצביעו כי גילם הוא כ-15 מיליארד שנה, בניגוד לרוב הערכות גיל היקום דאז. בעיה זו נפתרה מאוחר יותר כאשר סימולציות מחשב חדשות, אשר לקחו בחשבון את אפקט אובדן המסה כתוצאה מרוח כוכבים (Stellar wind), הצביעה כי גיל הצבירים הכדוריים הוא צעיר הרבה יותר.
מאז שנות ה-90 נעשתה התקדמות ניכרת בקוסמלוגיה של המפץ הגדול כתוצאה מהתקדמות טכנולוגיית הטלסקופ יחד עם ניתוח מידע שנאסף על ידי לוויני מחקר שונים כגון COBE, טלסקופ החלל האבל ו-WMAP. מאז יש לקוסמולוגים מדידות די מדויקות של פרמטרים רבים של מודל המפץ הגדול והגיעו לתגלית בלתי צפויה שלפיה התרחבות היקום מאיצה.
התפשטות היקום
ניתן להבחין בשינויים במרחק בין גלקסיות ביקום על ידי הקרינה האלקטרו-מגנטית, שכוללת גם את האור הנראה, אותה הן פולטות. שינוי בתכונות גל האור יכול להעיד על השינוי במרחק אותו עבר; כאשר גל האור מתרחק מנקודה מסוימת, אורך הגל עולה, התדירות יורדת ומתרחשת הסחה לאדום. מקרה הפוך, בו גל האור מתקרב אל נקודה מסוימת, גורם להסחה לכחול. תופעה פיזיקלית זו מוסברת על ידי אפקט דופלר. לפי תצפיות וניתוחן על ידי האסטרונום האמריקני אדווין האבל ועמיתו למחקר מילטון יומאסון בשנת 1929, נמצאה הסחה לאדום בספקטרום הגלקסיות, המעיד על כך שהגלקסיות מתרחקות זו מזו וכי מהירות התרחקותן פרופורציונית למרחקן, במה שידוע כקבוע האבל.
התגלית ניתנת להסבר על ידי שתי אפשרויות; האחת היא שכדור הארץ נמצא במרכז ההתפשטות, כלומר בנקודה אשר ממנה מתרחקות כל הגלקסיות והשנייה היא שהיקום מתפשט בצורה אחידה לכל עבר. האפשרות הראשונה לא תיתכן על פי העיקרון הקופרניקני, אך האפשרות השנייה נחזתה על ידי אלכסנדר פרידמן וז'ורז' למטר, עוד לפני התגלית של האבל.
כאשר,
קרינת הרקע הקוסמית
בסביבות שנת 1950 העריכו הקוסמולוגים ג'ורג' גאמוב, רלף אלפר ורוברט הרמן כי היקום, בראשיתו, היה צפוף ולוהט עד כדי כך שקרינה לא יכלה לחדור מבעד לאלקטרונים החופשיים. רק לאחר תקופה של כ-380,000 שנה בה היקום התפשט, צנחה הטמפרטורה מספיק כך שהאלקטרונים והפרוטונים יכלו להתחבר וליצור את האטומים הראשונים. כתוצאה מכך, צפיפות היקום ירדה והקרינה יכלה להמשיך הלאה ולהתפשט בחופשיות ברחבי היקום. לפיכך, ההנחה הייתה כי שרידים של הקרינה מראשיתו של היקום עדיין מתקדמת ביקום וניתן לראותה גם במאה ה-21.
ארנו פנזיאס ורוברט וילסון ממעבדות בל גילו באקראי ב-1965 רעש שלא ידעו מה מקורו, באמצעות גלאי קרינה אלקטרומגנטית רגישים. לאחר שפסלו כל מקור רעש אחר הבינו כי מדובר בקרינת הרקע הקוסמית. הקרינה הקוסמית היא אחידה בכל כיוון ומעידה על קיום מצב של שיווי משקל תרמי ביקום הקדום - הקרינה הקוסמית "נפרדה" משאר החומר ביקום כ-380 אלף שנה לאחר המפץ הגדול. הגילוי היווה אישוש לתחזיתם של גאמוב, אלפר והרמן. על גילוי זה זכו ארנו פנזיאס ורוברט וילסון בפרס נובל לפיזיקה. למטר שמע על התגלית כשהיה על ערש דווי. אחריהם הציעו ווקר ורוברטסון דגמים דומים לדגם של למטר.
מידע שנאסף בטלסקופ BICEP, ופורסם במרץ 2014, הצביע על אי-סדירות בקרינת הרקע הקוסמית שעשויה הייתה להיגרם מגלי כבידה בשלב התפיחה של המפץ הגדול. אחר בדיקה מחודשת של התוצאות פורסם באוקטובר 2014 כי ככל הנראה נפלו טעויות בהערכת הממצאים, וכי לא ניתן לייחס למדידות אלו את קיומם של גלי כבידה בשלב התפיחה של המפץ הגדול. הבהרה של מהות הממצאים התפרסמה על ידי צוות לוויין החלל האירופאי Planck באוקטובר 2014. אישוש מדעי נוסף למודל המפץ נתקבל בעקבות הממצאים הקשורים לקרינה שגילה לוויין המחקר COBE בשנות ה-90 של המאה ה-20 ולוויין המחקר WMAP ששוגר מאוחר יותר.
שכיחות יסודות קדמונים
לאחר שהיקום התקרר דיו נוצרו היסודות הראשונים בתהליך הסינתזה הגרעינית. ניתן לצפות שהתפלגות החומר ביקום תהיה 75% מימן, 25% הליום-4, כמה אלפיות האחוז של דאוטריום והליום 3, ועשר מיליארדיות האחוז ליתיום. כמו כן ניתן לחשב את ריכוז הליום-4, הליום-3, דאוטריום וליתיום-7 ביקום ביחס לכמות אטומי מימן רגיל (כלומר שאיננו איזוטופ). היחס, במסה, שנחזה הוא כ-0.25 עבור הליום-4/מימן, כ-10−3 עבור דאוטריום/מימן, כ-10−4 עבור הליום-3/מימן וכ-10−9 עבור ליתיום-7/מימן.
התצפיות אינן חד משמעיות. על חלק מהתחזיות יש הסכמה רחבה (כדוגמת דאוטריום) ועל חלק אי ודאות (כדוגמת ליתיום). למרות זאת, העקביות בכמות שנחזית על ידי הסינתזה הגרעינית מהווה ראייה למפץ הגדול מאחר שהתאוריה היא היחידה שיכולה להסביר את היחס בין היסודות וכי לא ייתכן שהמפץ הגדול יצור כמות גדולה או נמוכה מ-20–30% של הליום.
היווצרות הגלקסיות
תצפיות על המבנה והתפוצה של גלקסיות וקוואזרים מאמתות את התחזית של תאוריית המפץ הגדול כי הגלקסיות והקוואזרים הראשונים נוצרו כמיליארד שנה לאחר המפץ הגדול וכי מאז עוד מבנים גדולים נוצרו והתהוו, כגון צבירי גלקסיות וצבירי-על.
בנוסף, תצפיות מעידות כי גלקסיות מרוחקות (שנצפו כפי שהיו ביקום הקדום) נראות שונה מאוד מגלקסיות אחרות בסביבתן הקרובה (נצפות במצב מאוחר יותר). יתרה מזאת, גלקסיות שהתהוו יחסית לאחרונה שונות בצורה בולטת מגלקסיות שנוצרו במרחקים דומים אך זמן קצר לאחר המפץ הגדול. כל זה מהווה טיעון חזק כנגד מודל המצב היציב ומתיישב עם התיאור של מודל המפץ הגדול את צפיפות היקום.
ענני גז קדמונים
בשנת 2011 מצאו אסטרונומים ענני גז, וסיווגו אותם כעננים קדומים של גז קדמוני, על ידי ניתוח ספקטרום הבליעה של קוואזרים מרוחקים. טרם תגלית זו, כל גרמי השמיים נצפו כמכילים את היסודות הכבדים אשר נוצרים בליבת הכוכבים. אולם ענני הגז שהתגלו לא הכילו שום יסוד כבד ממימן נייטרלי ודאוטוריום. מאחר שלענני הגז אין יסודות כבדים, הם ככל הנראה נוצרו דקות ספורות לאחר המפץ הגדול במהלך הסינתזה הגרעינית הקדמונית.
קווי ראיות נוספים
הערכת גיל היקום בעזרת חוק האבל וקרינת הרקע הקוסמית מיישרת קו עם הערכות אחרות המתבססות על גיל הכוכבים הקדומים ביותר, הנעזרות באבולוציית כוכבים, צבירים כדוריים ותיארוך רדיומטרי של כוכבים מסוימים בעלי כמות מתכת נמוכה יחסית.
ניסויים שנעשו על ידי תצפיות בספקטרום הבליעה של ענני גז עם הסחה לאדום מאוד גבוהה (כלומר מתרחקים) מאמתות את התחזית כי טמפרטורת קרינת הרקע הקוסמית הייתה גבוהה בעבר. תחזית זאת גם מרמזת כי משרעת אפקט זלדוביץ'-סודייב (עיוות של קרינת הרקע על ידי אפקט קומפטון) בצבירי גלקסיות אינה תלויה ישירות בהסחה לאדום. תצפיות מגלות כי הדבר פחות או יותר נכון אך אפקט זה תלוי במאפייני צבירים שלא משתנים עם הזמן הקוסמי, מה שהופך את דיוק המדידות לקשה.
תצפיות עתידיות
תצפיות עתידיות של גלי כבידה עשויות לזהות גלים קדמונים ושרידים של היקום הקדום עד פחות משנייה מהמפץ הגדול.
גורלו הסופי של היקום
לפני התצפיות של האנרגיה האפלה, קוסמולוגים שקלו שני תרחישים לעתיד היקום. אם צפיפות המסה של היקום תהיה גדולה מהצפיפות הקריטית, היקום יגיע לגודל מרבי ואז יתחיל לקרוס. הוא יהפוך שוב לצפוף וחם יותר, ויסתיים במצב דומה (אך הפוך) לזה שבו הוא התחיל - התכווצות גדולה.
לחלופין, אם הצפיפות ביקום הייתה שווה לצפיפות הקריטית או מתחתיה, התרחבות היקום הייתה מאטה אך לא עוצרת. היווצרות כוכבים תפסיק עם צריכת גז בין-כוכבי בכל גלקסיה; כוכבים יתפוצצו ויסיימו את מחזור חייהם, כאשר הם משאירים אחריהם ננסים לבנים, כוכבי נייטרונים וחורים שחורים. בהדרגה, התנגשויות בין אלה יגרמו להצטברות המונית של חורים שחורים יותר ויותר גדולים. הטמפרטורה הממוצעת של היקום תתקרב אסימפטוטית לאפס המוחלט - כלומר, קפאון גדול. יתרה מזאת, אם הפרוטונים יהיו בלתי יציבים, החומר הבאריוני יעלם וישאיר רק קרינה וחורים שחורים. לבסוף החורים השחורים יתנדפו על ידי פליטת קרינת הוקינג. האנטרופיה של היקום תתעצם עד לנקודה שבה שום צורה של אנרגיה לא תוכל להיחלץ ממנה. תרחיש זה מכונה "מות החום".
תצפיות מודרניות על ההתרחבות המואצת של היקום מרמזות כי יותר ויותר מהיקום הנצפה יעבור את אופק האירועים ויאבד כל קשר איתנו. התוצאה הסופית איננה ידועה. מודל ה-ΛCDM כולל את האנרגיה האפלה בדמות הקבוע הקוסמולוגי. תרחיש זה גורס כי רק מערכות הקשורות כבידתית, כגון גלקסיות, יישארו מחוברות וגם הן יהיו נתונות למות החום של היקום בזמן שהיקום מתרחב ומתקרר. הסברים אחרים של אנרגיה אפלה, הנקראים תאוריות "אנרגיית פנטום", גורסים כי בסופו של דבר כל צבירי הגלקסיות, כוכבים, כוכבי לכת, אטומים, גרעיני אטום ולמעשה כל החומר ביקום, יקרעו לגזרים בתוך היקום המתרחב לנצח, בתרחיש שנקרא הקריעה הגדולה.
הרכבו הכימי של היקום
מודל המפץ הגדול הסטנדרטי מאפשר חישוב של התנאים הפיזיקליים ששררו ביקום בכל רגע, החל בשבריר-זמן קצר ביותר לאחר המפץ הגדול עצמו. על פי תורת הגרעין ותורת החלקיקים האלמנטריים, אנו יודעים לחשב, בתנאי צפיפות וטמפרטורה שונים, את מצבי הקיום של החומר, אילו חלקיקים יכולים להתקיים, אילו אינטראקציות אפשריות בין חלקיקים שונים ובין חלקיקים לשדות קרינה. בשניות ובדקות הראשונות שלאחר המפץ הגדול, הטמפרטורה והלחץ ששררו ביקום הלכו וקטנו במהירות רבה, בגלל ההתפשטות המהירה של היקום. חישובים מראים שמהלך הצפיפות והטמפרטורה היו כאלה שעם ההתפשטות וההתקררות, 90 אחוזים מחלקיקי החומר ביקום נשארו בצורת גרעינים של אטומי מימן, דהיינו כפרוטונים, וכ-10 אחוזים - כחלקיקי אלפא, דהיינו כגרעינים של אטומי הליום.
בתנאי המפץ הגדול לא הספיקו להיווצר חלקיקים כבדים יותר, שכן ירידת הצפיפות והטמפרטורה היו מהירים מדי להתחוללותן של ריאקציות היצירה של יסודות כאלה. גם ניבוי זה של תורת המפץ הגדול אושש בתצפיות. אלה מגלות בכל מקום ביקום את הרכב החומר המתבקש מן המודל. כל הסטיות המתגלות, כגון קיומם של יסודות כבדים אחרים, כמו בשמש ובמערכת השמש, ניתנות להסבר כתופעות וכשינויים מאוחרים יותר בהרכב החומר הקוסמי, שנבעו מתהליכים תרמו-גרעיניים שמתחוללים בליבתם של כוכבים.
היחס לתאוריה
מודל זה סותר באופן חד משמעי את התפיסה האריסטוטלית בת אלפי השנים שקדמה לו, על פיה היקום הוא סטטי ונצחי ללא כל נקודת התחלה.
ישנם זרמים בקרב הדתות המונותאיסטיות המתנגדים לתאוריה בתוקף, בין היתר בשל הטענות העולות ממנה לגבי גיל העולם. זרמים אחרים רואים בתאוריה אישור לאמונתם בדבר בריאת העולם יש מאין על ידי אלוהים; בשנת 1951 הכריז האפיפיור פיוס השנים עשר כי מודל המפץ תואם את כתבי הקודש. ביהדות, יש רבנים ואנשי מדע דתיים אשר טוענים כי המפץ הגדול תואם לפסוקי ספר בראשית.
נעשו מספר ניסיונות מדעיים לסתור את המודל הזה, אך ללא הצלחה יתרה. בין הניסיונות ניתן למנות את תורת המצב היציב של הרמן בונדי, תומאס גולד ופרד הויל, ואת ניסיונם של יבגני ליפשיץ ואיסק חלטניטוב הסובייטים.
ארי שביט
ארי נמרוד שביט (נולד ב-26 בנובמבר 1957) הוא עיתונאי ישראלי, פובליציסט ופרשן מדיני, בעל טור בעיתון "מקור ראשון". היה פעיל פוליטי ושימש כיו"ר הנהלת האגודה לזכויות האזרח. שביט פרסם שני ספרים, על אחד מהם - ספרו "My Promised Land"' - זכה בפרס אניספילד-וולף לשנת 2013. זכה בפרס יאן מיכלסקי לשנת 2015.
ביוגרפיה
שביט נולד ברחובות, בנם של ד"ר נחמיה שביט, מדען במכון ויצמן, ורחל שביט-בנטואיץ, אמנית. אמו היא בת למשפחה שבניה היו בעלי תפקידים נכבדים בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי: אביה, יוסף בנטוויץ', היה מנהל בית הספר הריאלי והאחראי על מערכת החינוך בארץ (חתן פרס ישראל לחינוך לשנת 1962); אחיו (דודה של אמו), נורמן בנטוויץ', היה היועץ המשפטי של ממשלת המנדט; וסבה של אמו, הלל יפה, היה מחלוצי הרופאים ביישוב ופעיל ציוני.
שביט שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים ולחם במבצע ליטני. בתום המבצע טען טענות חריפות נגד התנהגות חיילי צה"ל, שלטענתו השתתפו ברצח שבויים ובביזה. הסיפור פורסם בעיתון "דבר" לאחר שנדחה על ידי רשות השידור.
למד פילוסופיה ופסיכולוגיה באוניברסיטה העברית. בסיום לימודיו עבר לעבוד בשבועון "כותרת ראשית" עד סגירת העיתון ב-1988. כמו כן, פעל במסגרת תנועת "שלום עכשיו". באותן שנים נחשב לאחד הדוברים המרכזיים של השמאל הישראלי, וכן כיהן כיו"ר האגודה לזכויות האזרח. הוא כתב מאמרים בעיתון "הארץ" כפרילנסר, וב-1995 נהיה לחבר מערכת ובעל טור קבוע בעיתון.
באמצע שנות התשעים החלה תזוזה מסוימת לכיוון מרכז בעמדותיו, כשהחל לפקפק בתהליך אוסלו ב-1996, לאחר פיגועי טרור פלסטיני שחשפו, לדעתו, את הצביעות הפלסטינית בניהול התהליך. בשנים הבאות המשיך להעלות סימני שאלה באשר לדרך המרכזית של השמאל הישראלי.
בשנת 2001 נמנה עם מנסחי אמנת כנרת השואפת ליצור מכנה משותף לזרמים והמחנות השונים בציבור היהודי (ימין-שמאל, דתיים-חילוניים וכו') וחתם עליה ביחד עם שורה של אנשי ציבור מהימין והשמאל.
בראיונות שקיים עם פוליטיקאים בכירים מן הימין ומן השמאל הוא אינו מרבה להקשות בשאלות ומאפשר למרואיין לחשוף את "האמת הפנימית" שלו. מן הידועים שבראיונותיו הוא זה שערך עם בנימין נתניהו לאחר תבוסתו בבחירות 2006.
בשנת 2006 מסר עדות אופי בשלב הטיעונים לעונש במשפטו של עמרי שרון, ובהזדמנות זו חשף לראשונה את חברותם, שנוצרה במהלך עבודתו העיתונאית.
כתב מאמרים עבור כתב העת האמריקאי "הניו יורקר". בשנת 2005 ערך את ספרו הראשון, "חלוקת הארץ: ישראלים חושבים על ההתנתקות", שבו כלל את דעותיהם של 33 מרואיינים בנושא, וניסח הצעה משלו. בנובמבר 2013 יצא לאור בארצות הברית ספרו "My Promised Land", שזכה לשבחים ואף זיכה אותו בפרס אניספילד-וולף בשנת 2014 ובמועמדות לפרס יאן מיכלסקי לשנת 2015
באוקטובר 2016 פרסמה העיתונאית האמריקאית דניאל ברין שעיתונאי ישראלי בכיר תקף אותה מינית שלוש שנים קודם לכן, בעת שבאה לראיין אותו בלובי של בית המלון שבו התאכסן. העיתונאי יואב יצחק חשף שמדובר בארי שביט. בתגובה פרסם שביט התנצלות בפני העיתונאית וטען שמעשיו היו ניסיון חיזור ולא כוונה להטריד מינית, אך ברין דחתה את התנצלותו, והגדירה את טענתו בדבר חיזור כאבסורדית. בעקבות זאת לא הופיע שביט בפאנל של התוכנית "שישי", וארגון הלל העולמי השעה את סבב ההרצאות שתוכנן לשביט. ימים מספר לאחר הפרסום הראשון, פורסמה בעיתון הפורוורד האמריקאי-יהודי עדות נוספת להטרדה מינית של עובדת השדולה היהודית "ג'יי סטריט". בהמשך לפרסום זה, פרסם שביט שהוא לקה בעיוורון ומתבייש במעשיו והתפטר מעבודתו בעיתון "הארץ" ובערוץ 10. בדצמבר 2017, העידו שתי נשים נוספות על התנהגות לא הולמת מצידו. בעקבות העדויות, בוטלה השתתפותו של שביט באירוע לקידום ספרו בניו יורק.
ב-27 בספטמבר 2019 החל לפרסם טור שבועי בעיתון המודפס ואתר האינטרנט של מקור ראשון.
פובליציסטיקה
ב-11 באוגוסט 2006, לקראת סוף מלחמת לבנון השנייה פרסם שביט מאמר שהופיע באופן בולט בעמוד הראשון של עיתון "הארץ", ובו קרא לראש הממשלה אהוד אולמרט להתפטר אם יקבל את החלטת מועצת הביטחון על סיום המלחמה "ללא מהלך קרקעי". לפי מקורות שונים מאמר זה שכנע את אולמרט לאשר את המהלך הקרקעי השנוי במחלוקת בסיום המלחמה.
בתקופת מערכת הבחירות לכנסת השמונה עשרה פרסם שביט מאמר ביקורת על שרת החוץ ויו"ר מפלגת קדימה ציפי לבני. במאמר מנה פגמים באישיותה של לבני, כגון קוצר רוח, קושי בקבלת החלטות וחוסר באינטליגנציה רגשית. את המאמר ביסס לדבריו על עדויות מאנשים בולטים בציבוריות הישראלית המכירים היטב את לבני, אך נמנע מלנקוב בשמותיהם. המאמר עורר סערה בשיח הציבורי והתקשורתי, שגלשה אף לדיון בשביט עצמו.
ב-11 ביוני 2009, לאחר נאומו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בקהיר, ולפני נאומו של בנימין נתניהו במרכז בגין-סאדאת, פרסם שביט מאמר ובו "נוסחת שבע המילים". במאמר הציע לנתניהו להכליל את שיטתו המדינית כולה במשפט "מדינה פלסטינית מפורזת לצד מדינת ישראל יהודית": משפט הכולל את ההסתייגות ממדינה פלסטינית מלאה וכן את הדרישה להכרה במדינת ישראל כמדינת העם היהודי. משפט זה נועד להחליף את המשפט השנוי במחלוקת "שתי מדינות לשני עמים". בנאומו אכן השתמש נתניהו במשפט דומה.
באוגוסט 2012 כתב מאמר שכותרתו "חשבון הנפש שלי" שבו "היכה על חטא" על אמונתו בעבר, כי יש להחזיר את מלוא שטחי רמת הגולן לסוריה ובמיוחד על פעילות השכנוע מול הציבור ומקבלי ההחלטות בישראל, בה עסק כדי להביא ליישום עמדתו, שבדיעבד התבררה כמוטעית, ושאם הייתה מיושמת: "גדודים של הג'יהאד העולמי היו חונים היום ליד עין גב, ומחנות של אל-קאעידה היו שוכנים על שפת הכנרת. צפון ישראל ומקורות המים של ישראל היו גובלים בקיץ הזה בישות איסלאמית חמושה וקיצונית ובלתי ניתנת לשליטה... השלום שבו האמנתי ועליו המלצתי היה נהפך למלחמה רבתי, שבה ייתכן שאלפים היו נהרגים."
מאמרו עורר הדים בציבור ובאמצעי תקשורת, ובריאיונות שהעניק לאחר מכן הבהיר, כי הוא עדיין משתייך לשמאל בדעותיו, מתנגד להתנחלויות ובעד מסירת שטחים לצורך הקמת מדינה פלסטינית במסגרת משא ומתן ישיר, אך הוא למד לקח חשוב, כי "חובה לנסות להשיג שלום מציאותי... מוכרחים לדבוק בניסיונות היצירתיים לסיים את הכיבוש באופן הדרגתי. אבל בזהירות, חברים. בצניעות. תוך כדי הקשבה רצינית לאזהרות הרציניות של האנשים מנגד ותוך כדי התבוננות מפוכחת בעולם האמיתי שבו אנחנו חיים".
בקיץ 2012 פרסם שביט ב"הארץ" סדרת ראיונות עם אישים ישראלים בסוגיית תקיפת מתקני הגרעין באיראן.
ביולי 2014, בעת מבצע צוק איתן, פרסם מאמר המצדיק את לחימתה של ישראל, בין השאר בנימוק "מול מי אנחנו נלחמים? מול ארגון פאשיסטי, המטיל אימה על תושבי עזה, מדכא נשים, נוצרים והומואים ובז לערכים של דמוקרטיה, חירות וקידמה."
חיים אישיים
שביט הוא בן זוגה של הבמאית תמנע רוזנהיימר ולהם שני בנים. בעבר היה נשוי לד"ר ליהי גת, ולהם בת.
ליונל הולינס
ליונל יוג'ין הולינס (באנגלית: Lionel Eugene Hollins; נולד ב-19 באוקטובר 1953) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1975–1985, בעמדת הרכז.
בעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן פורטלנד טרייל בלייזרס, ולאורך קריירת המשחק השתתף פעם אחת במשחק האולסטאר  והעמיד ממוצעים כוללים של 11.6 נקודות, 2.4 ריבאונדים, 4.5 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק. שימש כמאמן הראשי של קבוצות ה-NBA ונקובר/ממפיס גריזליס וברוקלין נטס.
נעורים ומכללות
הולינס נולד בארקנסו סיטי שבקנזס, וגדל בעיר לאס וגאס הצפונית שבנבדה. בין השנים 1971–1973 למד באוניברסיטת המדינה של דיקסי אשר בסנט ג'ורג', יוטה, ובשנתיים הבאות למד באוניברסיטת המדינה של אריזונה. בעונת 1974/1975 הוביל את קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה להישגה הטוב אי פעם – העפלה לשלב רבע הגמר של טורניר אליפות המכללות ("NCAA Elite Eight"). בשתי עונותיו באריזונה רשם ממוצעים של 17.0 נקודות ו-4.2 אסיסטים למשחק.
פורטלנד טרייל בלייזרס
בדראפט ה-NBA‏ 1975 נלקח הולינס בבחירה השישית, על ידי קבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס. בסיום עונת הרוקי שלו נבחר הולינס לחמישיית הרוקיז של העונה, לאחר שקלע 10.8 נקודות בממוצע למשחק. בעונה הבאה העפילה פורטלנד לפלייאוף ה-NBA בפעם הראשונה בתולדותיה, הודות ליכולת טובה של הולינס (14.7 נקודות למשחק), ביל וולטון (18.6) ומוריס לוקאס (20.2). בפלייאוף עצמו גברו הטרייל בלייזרס על שיקגו בולס (2–1), דנוור נאגטס (4–2), לוס אנג'לס לייקרס (4–0) ופילדלפיה 76' (4–2) בדרך לזכייה בתואר האליפות, על אף שהיו ללא יתרון ביתיות מאז הסיבוב השני. לאורך הפלייאוף היה הולינס חלק חשוב בהצלחת קבוצתו, כשקלע 17.3 נקודות ומסר 4.5 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונת קלע שיא קריירה של 15.9 נקודות למשחק, נבחר לחמישיית ההגנה של העונה והשתתף בפעם היחידה בקריירה במשחק האולסטאר. בעונה העוקבת המשיך להציג יכולת טובה בפורטלנד כשקלע 15.3 נקודות למשחק ונבחר לחמישיית ההגנה השנייה.
ב-18 באפריל 2007, כ-30 שנה לאחר שזכה עמה באליפות ה-NBA, הפרישה פורטלנד טרייל בלייזרס את גופייתו של הולינס, עם המספר "14".
פילדלפיה 76'
באמצע עונת, לאחר 4 עונות וחצי בפורטלנד, הועבר הולינס בטרייד לפילדלפיה 76' בתמורה לבחירת דראפט עתידית. בסיום אותה עונה העפיל עם פילדלפיה לגמר ה-NBA, בו הפסידה ללוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 2–4. בעונה הבאה הודחה הקבוצה בסדרת גמר המזרח, ובעונת חזרה פילדלפיה לגמר ה-NBA, ושוב הפסידה ללייקרס בתוצאה 2–4. בשלוש עונותיו בקבוצה רשם הולינס ממוצעים כוללים של 10.5 נקודות ו-4.1 אסיסטים למשחק.
השנים האחרונות
לקראת עונת נשלח הולינס בטרייד לסן דייגו קליפרס, בתמורה לשתי בחירות דראפט עתידיות. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 13.5 נקודות ומסר שיא קריירה של 6.7 אסיסטים למשחק. בשתי העונות הבאות שיחק עבור דטרויט פיסטונס ויוסטון רוקטס, בהתאמה, ובקיץ 1985 פרש ממשחק, בגיל 31.
כעוזר מאמן וכממלא מקום
בשנים 1985–1988 שימש הולינס כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אריזונה סטייט, ובין העונות – היה עוזר מאמן בקבוצת פיניקס סאנס, תחת המאמנים קוטון פיטסימונס ופול וסטפאל. בעונת רשמו הסאנס את מאזן העונה הסדירה הטוב בתולדות המועדון (62–20), והגיעו עד גמר ה-NBA.
לקראת עונת הבכורה של ונקובר גריזליס,, מונה הולינס לעוזרו של מאמן הקבוצה בראיין וינטרס. ב-3 מתוך 4 העונות הראשונות של הגריזליס סיימה הקבוצה עם המאזן הגרוע ביותר בליגה, ורשמה מאזן כולל של 56 ניצחונות לעומת 240 הפסדים (18.9%). במהלך עונת, כאשר עמדה ונקובר על מאזן ניצחונות שלילי 4–18, מונה הולינס למאמן הקבוצה הזמני במקומו של בראיין היל. עד סיום אותה עונה רשמו הגריזליס שיפור מסוים כשניצחו 18 מתוך 60 המשחקים הנותרים, אך הקבוצה החליטה לפטר את הולינס ומינתה את סידני לואו כמחליפו.
בעונת חזר לתפקיד עוזר מאמן הגריזליס, כעוזרו של יובי בראון, ובסוף עונת  העפיל עם הקבוצה לפלייאוף ה-NBA לראשונה בתולדותיה. לאחר 12 משחקים בעונת התפטר בראון מתפקיד המאמן, והולינס מונה למחליפו הזמני, במשך 4 משחקים, עד מינויו של מייק פראטלו. עד סיום עונת המשיך להחזיק בתפקיד תחת פראטלו וטוני בארון. בתחילת עונת מונה לעוזרו של סקוט סקיילס, מאמן מילווקי באקס.
ממפיס גריזליס
ב-25 בינואר 2009 קיבל הולינס את תפקידו הראשון כמאמן ראשי קבוע ב-NBA, כאשר מונה למאמנה של ממפיס גריזליס במקומו של מארק אייברוני. את אותה עונה סיימו הגריזליס עם 24 ניצחונות בלבד, אך בעונה הבאה רשמו שיפור של 16 ניצחונות והוצבו במקום העשירי באזור המערבי. בעונת הוביל הולינס את הקבוצה למאזן חיובי 46–36, ולהעפלה ראשונה לפלייאוף מזה 5 עונות. בסיבוב הפלייאוף הראשון גברה ממפיס על סן אנטוניו ספרס (4–2), ובכך העפילה לראשונה בתולדותיה לסיבוב השני, בו הפסידה לאוקלהומה סיטי ת'אנדר (3–4). את העונה העוקבת סיימו הגריזליס עם אחוז הניצחונות הגבוה בתולדות הקבוצה (62.1%), אך הודחו כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון.
ברוקלין נטס
לקראת עונת מונה הולינס למאמן ברוקלין נטס, כשחתם בקבוצה על חוזה ל-4 עונות. בעונתו הראשונה בברוקלין רשמו הנטס מאזן שלילי 38–44, והעפילו לפלייאוף מהמקום השמיני במזרח. בסיבוב הפלייאוף הראשון התמודדו הנטס מול המדורגת ראשונה אטלנטה הוקס, והפסידו לה בתוצאה 2–4. לאחר שפתח את עונת עם 10 ניצחונות לעומת 27 הפסדים, פוטר הולינס מתפקיד מאמן הקבוצה.
קפטן יוניברס
קפטן יוניברס (באנגלית: Captain Universe, "קפטן היקום") הוא דמות בדיונית של גיבור-על שמופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Micronauts #8 מאוגוסט 1979, ונוצרה על ידי הכותב ביל מנטלו והמאייר מייקל גולדן. הדמות משמשת כשומרת ומגנה על הישות הקוסמית אטרניטי. בניגוד לשכיחות בה לדמות יש אישיות אחת, קפטן יוניברס מתמזג עם מארחים רבים במהלך שנות פרסומו, כאשר המארחת האחרונה היא אפרו אמריקנית בשם תמרה דבו.
הכוח האוניברסלי הוא כוח חוץ-ממדי שמשתלט על אחדים (ובמקרה מסוים גם תאומים) ברגעי משבר והופך אותם לקפטן יוניברס. בתור קפטן יוניברס, אותו אדם שומר על אישיותו וחזותו הייחודית, אם כי מוטבעים על תלבושתו סממנים אופייניים של קפטן יוניברס. הכוח האוניברסלי עצמו נובע מכוח אניגמה, אשר טבעו נותר בגדר תעלומה (ומכאן שמו, אניגמה). האמונה רווחת שמקורו של הכוח הוא מהמיקרו-יקום, מקום מושבם של המיקרונאוטים. למרות הכוח האוניברסלי מעצים לרוב את כוחם של בני אנוש רגילים, הוא השתלט בעבר גם על דוקטור סטריינג' וספיידרמן בין היתר. מקביליו ביקומים חלופיים כללו את קפטן מאר-וול, מיסטר פנטסטיק ואת קוואזר. עקב מקור כוחו הבלתי נדלה, הוא הפך למחוז חפצם של רבים אשר חשקו בו, ביניהם ארגוני טרור (A.I.M), נבלי-על (דוקטור דום) וסוכנויות אוכפות חוק (S.H.I.E.L.D).
קפטן יוניברס הראשון היה אסטרונאוט אנושי בשם קפטן ריימונד קופין. מאז, מארחיו הרבים כללו את פיטר פארקר (ספיידרמן), ברוס באנר (הענק הירוק), סוזן סטורם (האישה הבלתי-נראית), מאט מורדוק (דרדוויל), נורין ראד (הגולש הכסוף), קיין מארקו (ג'אגרנוט), קאלארק מאימפריית השי'אר ולורה קיני (X-23, אשר הייתה המוטאנטית הראשונה לשאת את הכוח האוניברסלי), גלגולו הנוכחי של קפטן יוניברס הוא אשה אפרו-אמריקנית בשם תמרה דבו, אשר נפגעה בתאונת דרכים ונותרה בתרדמת למשך עשור. כאשר היא גססה, הכוח האוניברסלי החל לחפש אחריה, מאחר שגם הוא עמד בפני כיליון.
סופי דה סגיר
הרוזנת סופי דה סגיר (בצרפתית: Sophie Rostopchine, Comtesse de Ségur; 1 באוגוסט 1799 סנקט פטרבורג – 9 בפברואר 1874 פריז) הייתה סופרת ילדים צרפתייה ממוצא רוסי, בתו של הגנרל רוסטופצ'ין (הידוע כמצביא ששרף את העיר מוסקבה בשנת 1812).
ביוגרפיה
סגיר הייתה ידועה בילדותה כילדה שובבה וחובבת מתיחות, שהוריה ניסו לדכא בעזרת חינוך קפדני.
לאחר נישואיה לאז'ן דה סגיר, קצין צרפתי ממעמד האצולה, קיבלה סגיר את אזרחות בעלה, ועברה לגור בצרפת. רוב חייה עברו עליה בקרב חוגי החברה הגבוהה של צרפת, ורק בגיל 57 החלה בקריירה ספרותית.
ספרה הראשון, "סיפורים חדשים על הפיות", חובר בשנת 1857 למען שתי בנותיו הקטנות של אחד מידידיה. הספר הידוע ביותר שלה, "תעלוליה של סופי", יצא לאור בשנת 1859. הספר מתאר את תעלולי ילדה בעלת דמיון מפותח וחסרת משמעת, דמות שהייתה מבוססת בחלקה על סגיר עצמה בילדותה. ספר נוסף ידוע שלה, "זיכרונותיו של חמור", יצא לאור בשנת 1860, ובו מתוארת אוטוביוגרפיה של חמור.
במהלך השנים הבאות פרסמה סגיר יותר מ-20 ספרים, שכונסו יחד תחת הסדרה המפורסמת הספרייה הוורודה, וזכו להצלחה רבה בצרפת בפרט, ובעולם בכלל.
סגיר, שלמשך שנים ארוכות הייתה סופרת הילדים הפופולרית ביותר בצרפת, מתה בשנת 1874 בפריז.
ספריה של סגיר התאפיינו בדרך כלל בשפה קלה ופשוטה, מוסר השכל ברור, ותיאורים של דמויות כחלק מקבוצה או חבורה עליזה, אשר משתייכת למעמדות הגבוהים. מוסר ההשכל בספרים התאים לעקרונות הנוקשים של החינוך הנוצרי. כמו כן, התאפיינו העלילות באכזריות רבה, הן מצד הגיבורה סופי והן כלפיה.
רבים מספריה תורגמו לעברית, רובם על ידי יצחק לבנון.
מרדכי אברמובסקי
הרב מרדכי אברמובסקי (נולד ב-י"ג בשבט ה'תש"ז, 3 בפברואר 1947) רבה של זכרון יעקב. לשעבר רב צבאי שמילא שורת תפקידים בצה"ל, בין השאר מפקד הישיבה הצבאית וראש ענף זיהוי חללים.
קורותיו
נולד בלודז' שבפולין להורים שנישאו לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1949 עלה עם הוריו לישראל. גדל בזכרון יעקב, למד במדרשית נעם, ולימים מונה לחבר הנהלת המדרשייה. לאחר מכן למד בישיבת חברון בירושלים, קיבל סמיכה לרבנות מראשי הישיבה הרב יחזקאל סרנא והרב משה חברוני. נישא לאסתר נויגרשל, אחותו של הרב מרדכי נויגרשל.
בשנת 1973 התגייס לצה"ל. לאחר קורס רבנים צבאיים מונה לרב של מרחב שלמה. זמן קצר לאחר מינויו פרצה מלחמת יום הכיפורים, והוא מונה לרב פיקודי. שימש כרב צבאי במשך כ-23 שנים. כרב הגדנ"ע ריכז את חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי בסוף שנות ה-70. בתקופת מלחמת שלום הגליל שימש כרב חיל הרגלים ושירת כרב אוגדתי בלבנון. במסגרת תפקידו כמפקד הישיבה הצבאית ייסד את לימוד הדף היומי בצה"ל. את תפקידיו בצבא סיים כראש ענף זיהוי חללים בתקופת ההכנה למלחמת המפרץ ובמהלכה.
בי"ג בטבת תשנ"ג (6 בינואר 1993) נפטר הרב יקותיאל עזריאלי, רבה של זכרון יעקב. בג' בטבת תשנ"ו (דצמבר 1995) נבחר תחתיו הרב אברמובסקי לתפקיד. מונה לכהן למשך תקופה גם כרבה של בנימינה. בשנת 2002 התמודד על חברות במועצת הרבנות הראשית, אך לא נבחר. הוא מפעילי מרכז רבני ארץ ישראל (נוסד ב-2008). כמו כן הוא מארח את כינוסי ימי עיון של רבני ישראל הנערכים אחת לתקופה בזכרון יעקב.
בשנת תשע"ב התבקש על ידי הרבנים הראשיים ומועצת הרבנות הראשית למלא את תפקיד הרב האחראי על מערך הכשרות והנישואין בעיר חיפה.
בנו הרב יוסף אברמובסקי הוא ראש ישיבת קניין דעת בבית שמש.
בנו הרב שמואל אברמובסקי מכהן כראש כולל מרכז לתורה והוראה בפתח תקווה
Freed From Desire
Freed From Desire (בעברית: משוחררת מתשוקה) הוא שיר יורודאנס שנכתב והוקלט על ידי הזמרת והפזמונאית האיטלקייה גאלה. השיר יצא בשנת 1996 כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלה, Come into My Life. השיר הפך ללהיט במדינות רבות באירופה, והגיע למקום הראשון במספר ההאזנות בצרפת ובבלגיה. השיר יצא בבריטניה ביולי 1997, כשנה לאחר שיצא באירופה, ומוקם במקום השני במצעד הסינגלים במדינה. על בסיס הישגי שיר זה גאלה קיבלה פרסי הוקרה ממדינות שונות: תואר יהלום בצרפת, תארי פלטינה בבלגיה ובבריטניה, ותואר זהב באיטליה.
השיר נכתב והולחן על ידי גאלה, והופק על ידי המפיקים האיטלקיים פיליפו אנדריאה כרמני ומאוריציו מוללה.
ביקורות
בדירוג של "10 מנגינות הריקוד המובילות של שנות ה-90" שערך מגזין בריטי ב-2016, דורג השיר במקום השלישי. "Pop Rescue" כינו אותו שיר "נהדר", וציינו לשבח את "המקצבים, התופים, המילים המסחררות, הבס הנפלא, וכמובן הקטע הקליט ביותר 'Na na na na na na na, na na na, na na'". דייב פאוברט מ-ShortList תיאר את השיר כ"באנגר מוחלט", וכינה אותו כ"שיר שהביטלס היו גאים לכתוב".
המשך התפשטות השיר בעולם
"Freed from Desire" המשיך והפך ללהיט ענק בכל רחבי אירופה, ולסינגל המצליח ביותר של גאלה. השיר הגיע למקום הראשון בבלגיה ובצרפת, והגיעה לעשירייה הראשונה בדנמרק, איסלנד, אירלנד, איטליה, הולנד, סקוטלנד ובריטניה. השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי ב-3 באוגוסט 1997, ושהה 8 שבועות ב-10 הראשונים ו-14 שבועות בסך הכל ב-75 הראשונים; בנוסף, השיר הופיע גם ב-20 הראשונים באוסטריה, פינלנד, גרמניה ושווייץ.
השיר בכדורגל
השיר שימש כ"המנון כדורגל" על ידי אוהדי בוהמיאנס האירית עוד באפריל 2011, והוא הושר על ידי האוהדים כך שהפזמון הוחלף ל-"The Bohs have got no money, we've got a bag of E's", תוך כדי משחק חוץ נגד סלייגו רוברס. בהתייחסות לאירוע, "Irish Independent", עיתון אירי דאז, כתבו: "במשך 45 דקות האוהדים האורחים - שבבירור תכננו יום שישי טוב ויבש - שאגו את קלאסיקת הריקודים 'Freed From Desire', לכאורה בלא-יודעין למצבה של הקבוצה שלהם על המגרש". החגיגה תועדה על ידי אוהדי סלייגו רוברס ביציע הנגדי.
הפזמון שימש גם כ"המנון כדורגל" בשנת 2012 על ידי אוהדי סטיבנייג'. ששרו על שחקן הכנף לוק פרימן: "!Freeman's on fire, your right back is terrified". לאחר מכן, בתחילת 2016, אוהדי ניוקאסל יונייטד עיבדו את השיר עבור החלוץ אלכסנדר מיטרוביץ' הסרבי, והפזמון היה: "!Mitro's on fire, your defence is terrified", שבו השתמשו גם אוהדי פולהאם לאחר שעבר לשם. הפזמון הפך ויראלי במאי של אותה שנה, כאשר אוהד ויגאן את'לטיק העלה ליוטיוב את הגרסה שלו ל"Freed from Desire" בשם "Will Grigg's on Fire", כהוקרה על הישגיו האחרונים של ויל גריג, שחקן וויגאן, בסרטון שהפך ויראלי. גרסה זו הוקלטה גם על ידי המפיקים "Blonde", והיא הגיעה למקום ה-76 במצעד הסינגלים הבריטי.
אוהדים מצפון אירלנד שרו גם את "Will Grigg's on Fire", בעיקר במהלך יורו 2016, כשגריג שיחק בצפון אירלנד. אוהדי אירלנד, ויילס, אנגליה וצרפת הכינו גרסאות משלהם לשיר, כדוגמת "Vardy's on Fire" ו-"Grizi's on Fire", שמאוחר יותר הוא נחשבו כשירים הלא-רשמיים של יורו 2016. "Freed From Desire" עצמו שימש כהמנון לא רשמי של נבחרת בלגיה במהלך מונדיאל 2018, שבמהלכו גם הופיעה גאלה לפני המשחק של בלגיה נגד יפן ושרה את השיר.
בינואר 2022 נבחר "Freed from Desire" באמצעות סקר אוהדי מלבורן ויקטורי כשיר הניצחון שלהם. השיר נוגן ברמקולים של האצטדיון המלבני לאחר כל ניצחון ביתי של הקבוצה.
התאחדויות הכדורגל הלאומיות של אנגליה, שווייץ ופולין בחרו ב-"Freed from Desire" כמנגינת השערים שלהם, שינוגן אחרי כל שער שהובקע במונדיאל 2022.
השיר עובד גם על ידי אוהדי מילאן ל-"Pioli's Is On Fire", כמחווה לשחקן האגדי של המועדון והמנהל הנוכחי סטפנו פיולי.
גאלה עצמה הביעה תמיכה בשימוש בשיר כהמנון ספורט, ואמרה כי "זה דבר כל כך יפה שלשיר יש אנרגיה בפני עצמו".
גרסאות אחרות
בשנת 2016 הקליטה גאלה גרסה אקוסטית של "Freed from Desire" באולפני ההקלטות סנט ז'רמן בפריז, עבור הסרט הצרפתי "להתאהב מעל הראש" (בצרפתית: Un homme à la hauteur) בבימויו של לורן טיראר ובכיכובו של ז'אן דוז'רדן.
הקליפ לשיר
הקליפ של "Freed from Desire" צולם בשפייכרשטאט שבהמבורג, ובוים על ידי הצלמת הגרמנייה נינה ביטל. הוא צולם עם פילטר ספיה ובו מוצגים מספר גברים שרודפים אחרי גאלה.
Instruction
"Instruction" (בעברית: "הוראה") הוא שיר של התקליטן והמפיק האנגלי ג'קס ג'ונס, בו מופיעות הזמרת האמריקאית דמי לובאטו והראפרית האנגלייה סטפלון דון. הוא נכתב על ידי MNEK, סטפלון דון, דמי לובאטו וג'קס ג'ונס. מפיקי השיר הם ג'קס ג'ונס ומארק ראלף. הוא יצא לאור ב-16 ביוני 2017, תחת הוצאת פולידור רקורדס. "Instruction" כלול במהדורת הדלוקס של אלבום האולפן השישי של לובאטו, Tell Me You Love Me.
רקע כללי
ב-12 ביוני 2017, ג'קס ג'ונס שיתף לראשונה קטע מהשיר בטוויטר, יחד עם תאריך יציאתו של הסינגל. סטפלון דון גם צייצה קטע דומה כעבור כמה דקות, ואילו דמי לובאטו צייצה אותו ב-13 ביוני 2017, וחשפה את האמנים המשתתפים בשיר. "זה עומד להיות להיט", כתבה לובאטו בפוסט. דמי לובאטו שיתפה טיזר ארוך יותר של השיר ב-14 ביוני 2017, וחשפה יותר ממילות השיר.
הרכב השיר
"Instruction" הוא שיר דאנסהול באתר בילבורד הברזילאי נכתב כולל תופים בקצב סמבה ולאחריהם קצב רגאטון.
וידאו קליפ
הקליפ צולם ב-20 ביולי 2017 בלוס אנג'לס, קליפורניה. הוא יצא לאור ב-2 באוגוסט 2017. הוא כולל את דמי לובאטו, סטפלון דון, ג'קס ג'ונס ואמנים/רקדנים אחרים ברקע שרוקדים ומנגנים על כלים שונים.