cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שלמה בר
חיים אישיים
בר היה נשוי לרינה (לדבריו החליף את שמו המקורי משום שהיא לא אהבה אותו) ולזוג נולד ילד אחד. במשך 17 שנים היה בן זוגה של יעל אופנבך, ולהם שלושה בנים. כיום בר נשוי לזהרה בר.
הגנות במשפט הפלילי
הגנות במשפט הפלילי אלו מצבים בהם לא חלה אחריות פלילית על אדם כאשר הוא מבצע עבירה. בכל חברה מוכרים סייגים הגנות וחריגים לעבירות בקודקס הפלילי, שהמשותף להן הוא כי על אף שהדין מכיר בכך שנעברה עבירה, קיים פטור מהרשעה בדין, מחמת נסיבות או הצדקות או ערכים שרואה החברה כחשובים יותר. כך לדוגמה עומדת הגנה לאדם שפעל מתוך הגנה עצמית.
גיל אחריות פלילית
רוב מדינות העולם קובעות גיל מינימלי שמתחת לו אין אדם נושא באחריות פלילית, אף אם ביצע מעשה עבירה.
בישראל, לחוק העונשין קובע כי לא יישא אדם באחריות פלילית למעשה שעשה מתחת לגיל 12. קביעה זו עולה בקנה אחד עם תפיסה לפיה מבחינה התפתחותית מי שצעיר מאוד אינו מסוגל להבין את המשמעות האנטי-חברתית של העבירה או את מלוא המשמעות של התנהגותו. אף שקטין מעל לגיל 12 נושא באחריות פלילית, הטיפול בו במסגרת ההליך הפלילי בישראל נעשה לפי חוק הנוער (טיפול והשגחה), המתיר לבית המשפט לתת הוראות הדרושות לטיפול והשגחה על קטין, חינוכו ושיקומו.
הגנת היעדר שליטה
לפי חוק העונשין, אדם לא יישא באחריות פלילית למעשה שעשה ללא שליטה על תנועותיו הגופניות, כגון: כפיה, תגובה רפלקסיבית, מתוך שינה, אוטומטיזם או היפנוזה.
הגנת אי-שפיות הדעת
הגנת 'אי-השפיות' קובעת, כי אדם, שבעת המעשה לא היה שפוי בדעתו – בשל מחלה שפגעה ברוחו או בשל ליקוי בכושרו השכלי – והיה חסר יכולת של ממש להבין את אשר הוא עושה או את הפסול שבמעשהו; או להימנע מעשיית המעשה – לא יישא אחריות בפלילים.
מכאן שלהקמת ההגנה על הנאשם להוכיח שלושה תנאים:
להבדיל מהגנת 'היעדר-השליטה' בה מצב הנאשם הוא של "שפוי בהיעדר רצייה" – שיזוכה בדין, מצבו של נאשם בהגנת 'אי-שפיות הדעת' הוא של 'היעדר רצייה בהיעדר שפיות' ועל פי חוק טיפול בחולי נפש מבצע העבירה יאושפז בבית חולים לחולי נפש.
הגנת השכרות
השכרות כוללת כל מצב של היעדר הכרה מסוים שנגרם מצריכת אלכוהול או סם. השכרות משמשת כהגנה לנאשם במצב ייחודי בו הנאשם נכנס למצב השכרות שלא מדעתו. למעשה, שכרות בעת ביצוע עבירה בדרך כלל מחמירה את מצבו המשפטי של הנאשם, ומסייעת לתביעה בכך שהיא יוצרת 'קיצור דרך' להוכחת יסוד נפשי. סייג השכרות מכונה בשל כך ”הגנה מדומה“.
הגנה עצמית
ההגנה המוכרת ביותר, שמעניק המחוקק היא טענת 'הגנה עצמית', לפיה לא יישא אדם באחריות פלילית למעשה שהיה דרוש באופן מיידי כדי להדוף תקיפה שלא כדין שנשקפה ממנה סכנה מוחשית של פגיעה בחיים, בחירות, בגוף או ברכוש, שלו או של זולתו; ואולם, אין אדם פועל תוך הגנה עצמית מקום שהביא בהתנהגותו הפסולה לתקיפה תוך שהוא צופה מראש את אפשרות התפתחות הדברים.
לצורך כניסה תחת כנפי הגנה זו יש צורך בהתקיימות שישה תנאים מצטברים: אדם אשר ביצע עבירה וחלים כל התנאים להגנה עצמית – יזוכה מאשמה.
סייג להגנה: על המתגונן הרוצה ליהנות מן ההגנה לנקוט באמצעי סביר לפי, קרי באמצעי הכי פחות מזיק שעומד לרשותו כדי למנוע את הנזק הצפוי מן ההתקפה. כאשר המתגונן יכול להדוף את ההתקפה באמצעות פגיעה קלה בתוקף אין זה סביר שיגרום לו נזק חמור.
הגנת בית מגורים, בית עסק ומשק חקלאי מגודר
הגנת בית מגורים מצויה ב ומהווה מקרה פרטי של הגנה עצמית. הגנה זו נוספה בשנת 2008 והיא רחבה יותר מההגנה העצמית. לפי פרשת דרומי, ישנם שישה תנאים מצטברים לתחולת ההגנה: אדם אשר ביצע עבירה וחלים כל התנאים להגנת בית המגורים – יזוכה מאשמה.
הגנת הצורך
'הגנת הצורך' גורסת כי לא ישא אדם באחריות פלילית למעשה שהיה דרוש באופן מיידי להצלת חיים, חירות, גוף או רכוש, שלו או של זולתו, מסכנה מוחשית של פגיעה חמורה הנובעת ממצב דברים נתון בשעת המעשה, ולא הייתה לו דרך אחרת אלא לעשותו.
ב'הגנת הצורך' הסיטואציה הבסיסית היא של סכנה מוחשית של פגיעה חמורה, לבד מתקיפה בלתי חוקית המכוסה על ידי 'הגנה עצמית'. ההגנה מותנית באי קיום דרך אחרת לפעול, שהיא דרך סבירה, כגון פניה לשירותי הצלה וביטחון. אם הייתה דרך סבירה אחרת, לא תעמוד הגנת הצורך.
הגנת הכורח
הגנת הכורח פוטרת אדם מאחריות פלילית למעשה שנצטווה לעשותו, תוך איום שנשקפה ממנו סכנה מוחשית של פגיעה חמורה בחייו, בחירותו, בגופו או ברכושו, שלו או של זולתו, ושאנוס היה לעשותו עקב כך.
התנאים להגנת הכורח הם:
הגנה זו חלה על מבצע שעשה את המעשה הפלילי בתנאי כפייה, תוך שבירת כוח התנגדותו המנטלית, בכך שעמד – עובר למעשה ובשעתו – בדילמה קשה למלא אחרי הדרישה לעשותו או להסתכן במימוש האיום המוחשי עליו אם לא יענה לדרישה. בצימצום כה רב של חופש הבחירה, שאינו מאפשר אלא בחירה בין כניעה לדרישה לבין התמודדות עם המאיים והסתכנות במימוש האיום העשוי לפגוע באורח חמור במי שהאיום מופנה אליו – תחול ההגנה.
החוק מוסיף סייג במקרה שהיה עליו על פי דין לעמוד במקום סכנה שאז ההגנה לא חלה.
הגנת הצידוק
הגנת הצידוק מערטלת את המעשה הפלילי מאי חוקיותו ומכשירה אותו אם נעשה על פי נורמה משפטית, ציות לצו של רשות מוסמכת, נורמה חברתית מקובלת ומקרים נוספים המנויים ב.
ואלה תנאי ההגנה:
מדובר בהתנהגות המגבשת יסודות של עבירה פלילית אך עם זאת בעלת ערך חיובי לחברה, שכן היא נעשית בנסיבות אשר בהם מעניקה החברה עדיפות לערך חברתי אחר על פני זה של העמדת העושה לדין. סייג להגנה הוא חוקים שלא מחילים את ההגנה (חוק עשיית דין בנאצים).
הגנת זוטי-דברים
הגנת זוטי דברים הידועה במשפט הפלילי, היא ממשפחת דוקטרינות "דברים של מה בכך" בנזיקין, ו"המעשה הפעוט" בדיני המקרקעין, שהרציונל השווה בהן הוא כי בתי המשפט לא יעסקו בעניינים שהם קלי-ערך.
ההגנה בחוק העונשין קובעת כי אדם לא יישא באחריות פלילית למעשה, אם, לאור טיבו של המעשה, נסיבותיו, תוצאותיו והאינטרס הציבורי, המעשה הוא קל ערך.
אין לומר או להבין כי הגנה זו מבטלת אותן עבירות שהמחוקק מלכתחילה קבע אותן כקלות-ערך, אלא יש לבחון את המעשה אותו ביצע העבריין ולקבוע באיזו רמה, בסקלת חומרת העבירה, הוא ממוקם. אם המעשה ממוקם מתחת לרמה המינימלית אנטי חברתית – תחול ההגנה.
טעות במצב דברים
חוק העונשין קובע כי העושה מעשה בדמותו מצב דברים שאינו קיים, לא יישא באחריות פלילית אלא במידה שהיה נושא בה אילו היה המצב לאמיתו כפי שדימה אותו. הכוונה היא שכאשר אדם עובר עבירה, מתוך טעות כנה לגבי מצב דברים עובדתי, רואים את מעשהו באספקלריה של הטעות שלו, ומעמידים את המציאות המדומה שלו במקום המציאות האובייקטיבית האמיתית ועל פי המציאות המדומה הוא נותן את הדין. אם המציאות המדומה אינה מגבשת כל עבירה, או שהיא מגבשת עבירה, אך גם מקימה לה הגנה, יוצא אותו אדם פטור. אך אם המציאות המדומה מגלמת עבירה פלילית פלונית יחוב אותו אדם בגין אותה עבירה, וזאת אפילו שהמציאות האמיתית מגלמת עברה פלילית אלמונית. הכלל הנ"ל חל גם על עבירות שנדרש בהן יסוד נפשי של רשלנות, ובלבד שהטעות הייתה סבירה. הכלל הנ"ל אף חל על עבירה של אחריות קפידה בכפוף לכלליה.
טעות במצב משפטי
ככלל, הדין הפלילי אינו מכיר בטענה שאדם דימה שמעשהו אינו אסור עקב טעות בדבר קיום איסור פלילי או בדבר הבנתו של האיסור כהגנה פלילית. ואולם, החוק מוסיף וקובע כי הגנה בדבר טעות במצב משפטי תחול במקום שהטעות בדבר קיומו של איסור פלילי או בדבר הבנתו את האיסור, הייתה בלתי נמנעת באורח סביר.
כאשר המעשה הפלילי נעשה בתחום בעל מורכבות משפטית, תוך הסתמכות על חוות דעת של מומחה בתחום, כגון עורך דין או רואה חשבון, עומדת לחשוד הגנת ההסתמכות, לפיה לא הייתה מחשבה פלילית כאשר פעל. על מנת ליהנות מהגנה זו יש להראות שהמומחה קיבל את כל העובדות הרלוונטיות למקרה שבו התבקשה חוות דעתו, ושהוא נתן את חוות דעתו בכתב. חוות דעת זו לא תועיל כאשר לרשות הנאשם עומדות דרכים אחרות לבירור כשרות מעשהו, כגון בקשת החלטה מקדמית, והוא לא ניצל אותן.
הגנה מן הצדק
דוקטרינת ה"הגנה מן הצדק" התפתחה במשפט המקובל האנגלי, ובמשפט האמריקאי ואומץ בפסיקה הישראלית. "ההגנה מן הצדק" מאפשרת לבית המשפט לעכב הליך פלילי המתנהל לפניו או לזכות את הנאשם מטעמים שונים, שהצדק דורש זאת, כגון שנפל פגם קשה בהליך הפלילי, ואשר הופך את הרשעת הנאשם לבלתי הוגנת ובלתי צודקת.
הגנה תרבותית
דוקטרינת ההגנה התרבותית הקובעת כי ייתכנו מקרים אשר בהם מתמלאים כל יסודות העבירה, והנאשם עבר על החוק, אך יש לזכות או להפחית בעונשו של הנאשם מן הטעם שמעשהו בוצע על רקע תרבותו או ערכי הקבוצה אליה הוא שייך או מנהגיה. הסוגיה של הגנה תרבותית במשפט הפלילי התפתחה בעקבות התפתחות הגישה הרב תרבותית והדיון בהשלכותיה על תחומי משפט שונים. לאחרונה החלה ההגנה להתקבל על ידי בית המשפט במסגרת השיקולים לחומרת גזר דינו של הנאשם. ההגנה איננה מעוגנת בחוק והיא ומקורה בספרות ופסיקת בית המשפט (ראו לעניין זה פסק דינו של השופט סאלים ג'ובראן בע"פ 10358/08 איסמעיל אזברגה נ' מדינת ישראל).
Happy Home
Happy Home (בעברית: בית מאושר) הוא שיר של הדי ג'יי הדני הדגור בהשתתפות הלהקה הדנית לוקאס גרהאם. השיר נכתב במשותף על ידי הדגור עצמו ולוקאס פורקאמר (לוקאס גרהאם). השיר יצא לאור ב-10 במרץ 2014 על ידי חברת התקליטים קופנהגן רקורדס בשיתוף עם יוניברסל מיוזיק דנמרק. הוא הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הדני Hitlisten.
השיר הושמע פעמים רבות בתחנת הרדיו הדנית P3 ובתחנות רדיו דניות נוספות. השיר הופיע מספר שבועות במקום הראשון בסטרימינג ובמכירות בדנמרק ועד פברואר 2015 הוא צבר מכל 31 מיליון הזרמות בסך הכול.
אחר הופעה של השיר בתוכנית האירוח הנורווגית "Senkveld med Thomas og Harald", הוא הגיע למקום הראשון במצעד האייטונס הנורווגי והשיג את התואר פלטינה 3× בסטרימינג בנורווגיה, והגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים הנורווגי VG-lista. השיר נכנס גם לטופ 40 במצעד הסינגלים השוודי Sverigetopplistan.
פרסים
ב-2014, הדגור זכה בפרס הגרמי הדני בתור "מפיק השנה" עבור הלהיט "Happy Home" בטקס פרסי המוזיקה הדנית 2014.
מרקו ברוצ'ינר
קורות חיים
מרקו ברוצ'ינר נולד ולמד ביאשי, רומניה, היה בנו של אידל בר ברוצ'ינר, מחסידי תנועת ההשכלה היהודית ואחיהם של מאוריצ'יו, יוסף ואנדריי. הוא המשיך בלימודי משפטים באוניברסיטת לייפציג ומדעי המדינה ופילוסופיה באוניברסיטת היידלברג, שם קיבל דוקטורט ושיתף פעולה עם כתבי עת ממינכן ועם כתב העת היהודי רומני Vocea Apărătorului.
ב-1880 שב לרומניה, ייסד את כתב העת בשפה הגרמנית Bukarester Tageblatt והיה לעורכו הראשי. מרקו ברוצ'ינר נמנה בין הפובליציסטים היהודים שגורשו מרומניה, למרות היותו יליד רומניה, ב-1885, בגלל מאבקם באנטישמיות. הוא התיישב בווינה, שם התמנה ב-1888 לעורך בכתב העת Neues Wiener Tageblatt, ביטאון ממשלת אוסטריה.
ברוצ'ינר נפטר בגיל 90 בגטו הווינאי שיצר המשטר הנאצי.
אונלסקה
אונלסקה (באנגלית: Onalaska) היא עיר במחוז לה קרוס, שבוויסקונסין, שבארצות הברית. במפקד אוכלוסין של 2020, אוכלוסיית העיר מנתה 18,803 תושבים. היא גובלת בלה קרוס, ומהווה חלק ממטרופולין קרוס-אונלסקה.
אונלסקה בנויה על רכס מוגבה מעט מעל הנהר השחור של ויסקונסין. אזורים טבעיים כוללים גם קרקע בתחתית הנהר וגם גבעות מיוערות בכבדות. מאגר מים מעשה אדם בקצה המערבי של העיר ידוע בשם אגם אונלסקה. אונלסקה ידועה בתור "בירת דג השמש של העולם".
היסטוריה
הכפר המקורי הוקם על ידי תומאס ג'י רו ממדינת ניו יורק וג'ון סי לירד מפנסילבניה ב-1851. בימיה הראשונים שימשו תעשיות עצים ותעשיות נלוות בסיס לכלכלתה.
שמה של העיר נקבע כבר כשהוקמה ככפר מגיע מהשיר "תענוגות התקווה", מאת המשורר הסקוטי תומאס קמפבל. האיות המקורי של השם בשירו של קמפבל היה "אונאלסקה" (אי אלאוטי וכפר דייגים בצפון האוקיינוס השקט).
אנדריי אוסטרמן
ביוגרפיה
נולד במשפחת כומר בעיר בוכום שבווסטפאליה. למד באוניברסיטת יינה אך נמלט עקב השתתפות בדו-קרב. לאחר ששהה באמסטרדם בשנת 1704 הגיע לרוסיה הצארית.
אונלסקה
היסטוריה
מקומות נוספים בשם אונלסקה נמצאים בארקנסו (כיום הכפר נטוש), בטקסס ובוושינגטון; הם קשורים היסטורית זה לזה באמצעות תעשיית העצים. באלסקה, העיר המודרנית אונאלסקה והאי אונאלסקה מקושרות לאונלסקה באמצעות שירו של תומאס קמפבל. Unalaska היא ה-Oonalaska או Onalaska המקורית או "Ounalashka" (כתיב רוסי) שהונצחה על ידי תומאס קמפבל המשורר.
אנדריי אוסטרמן
ביוגרפיה
במהרה למד רוסית והחל לשרת במשרד לענייני חוץ. בשנת 1711 השתתף במערכה נגד העות'מאנים ועזר לפיוטר שפירוב במשא ומתן עם העות'מאנים. השתתף באופן פעיל בשיחות שלום שסיימו את המלחמה הצפונית הגדולה במסגרת חוזה נישטד. עבור ההצלחה בניהול משא ומתן זה קיבל תואר ברון. השיחות שניהל סיימו את מלחמת רוסיה–פרס (1722–1723), לאחריהן מונה לסגן מנהל המשרד לענייני חוץ. עזר לפיוטר הגדול בהכנסת רפורמות ניהוליות שונות. על שירותו הנאמן קיבל הטבות כספיות ואחוזה במחוז ריאזאן, שהפכה לאחוזה המשפחתית.
מאבק פוליטי לאחר תקופת פיוטר הגדול
עם תחילת שלטונה של יקטרינה הראשונה קודם לתפקיד סגן הקנצלר, מנהל משרד הדואר ומנהל משרד המסחר. התמנה להיות חבר במועצה הסודית העליונה. באופן רשמי היה אחראי על חינוכו של פיוטר השני. בשנת 1730 התנגד לרעיונות של חלק מחברי המועצה הסודית העליונה להגבלת שלטון הקיסר. היה בין תומכי אנה בתו של איוואן החמישי, וניהל איתה התכתבות בהקשר למהלכיה לתפישת השלטון.
אונלסקה
גאוגרפיה
על פי הלשכה למפקד האוכלוסין של ארצות הברית, לעיר שטח כולל של 28.4 קילומטרים רבועים, מתוכם 26.9 קילומטרים רבועים הוא יבשתי ו-1.5 קילומטר רבוע הוא שטח מים.
אנדריי אוסטרמן
תקופת אנה
מיד עם תחילת שלטונה של אנה קיבל תואר רוזן. היה בין יועציה הראשיים בהתוויית מדיניות חוץ ומדיניות פנים. בהתאם לרעיונותיו הוקמה מועצת השרים. במסגרתה הוא קידם יזם קיצור תקופת השירות בצבא, הקטנת שיעור המסים, ושיפורים בתנאי המסחר. בהשתתפותו הפעילה הוסדרו נושאים בעייתיים עם פרס ובמספר מדינות אירופה, נחתמו הסכמי מסחר עם אנגליה והולנד. טיפל בחתימת הסכם ניש, שסיים את המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1735–1739.
אונלסקה
גאוגרפיה
Onalaska שוכנת מיד צפונית ללה קרוס, על הנהר השחור. זוהי העיר השנייה בגודלה במחוז לה קרוס שבוויסקונסין.
אנדריי אוסטרמן
תקופת אנה
מדיניותו של אוסטרמן הסתמכה על ברית עם אוסטריה – לטענת היסטוריונים רוסים, לעיתים תוך הפקרת אינטרסים של רוסיה עצמה. בשנת 1734 החזיר לפרס את כל השטחים שנכבשו על ידי פיוטר הגדול. כתוצאה ממדיניותו, לקראת שנת 1740 איבדה האימפריה הרוסית חלק משמעותי מן ההישגים של פיוטר הגדול בפוליטיקה האירופית. בהתאם להסכם ניש, איבדה רוסיה את המוצא לים השחור. לקראת שנת 1740 הייתה האימפריה בהמתנה למלחמה עם שוודיה, פרס, האימפריה העות'מאנית, חאנות קרים ופרוסיה המתחזקת.
נפילתו
לאחר פטירת אנה הצליח אוסטרמן להישאר בכל תפקידיו, ואף הגיע לשיא השפעתו. לאחר הגליית כריסטופור מיניך עמד בראש הפירמידה השלטונית. בהיוודע על הקשר של יליזבטה, קיסרית רוסיה ניסה לפעול נגדו אך ללא הצלחה, ויליזבטה עלתה לשלטון.
עם תחילת שלטונה של יליזבטה נעצר ונשפט. לאחר חקירה קצרה החליט בית המשפט על הוצאתו להורג. בהתאם לצו קיסרי הוגלה לסיביר. התגורר בגלות ביחד עם אשתו במשך חמש שנים.
אונלסקה
דמוגרפיה
נכון למפקד האוכלוסין של 2020 מנתה האוכלוסייה 18,803. צפיפות האוכלוסין הייתה 700 לקילומטר רבוע והיו 8,241 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 307 יחידות דיור בקילומטר רבוע ההרכב הגזעי של העיר היה 84.6% לבנים, 8.0% אסייתים, 1.1% שחורים או אפרו אמריקאים, 0.4% ילידים אמריקאים, 0.9% מגזעים אחרים ו-4.9% משני גזעים או יותר. מבחינה אתנית, האוכלוסייה הייתה 2.6% היספנים או לטינים מכל גזע.
אנדריי אוסטרמן
נפילתו
בתקופת יקטרינה השנייה הוחזרו בניו לחצר המלכות, ועשו קריירה מרשימה.
אונלסקה
גלריה של מקומות היסטוריים
ישנם מספר אתרים באונלסקה הרשומים בהמרשם הלאומי של מקומות היסטוריים של ארצות הברית.
גל אוחובסקי
גל אוחובסקי (נולד ב-27 בספטמבר 1958) הוא עיתונאי, עורך, מנחה, תסריטאי ומפיק קולנוע ישראלי. כיהן כנשיא איגי - ארגון נוער גאה עד 2021.
ראשית חייו
אוחובסקי נולד בחדרה ועד גיל חמש גדל בווינה, שם התגורר עם הוריו במסגרת לימודיו של אביו. עם חזרת המשפחה לישראל ב-1963, התגורר בחדרה ובבית הספר התיכון למד בפנימייה של בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. בנעוריו הצטיין בספורט ואף שיחק תקופה קצרה כמגן במדי הנוער של מכבי פרדס כץ. בגיל 14 נרשם פעמיים בסגל הקבוצה והופיע פעם אחת על המגרש. את שירותו הצבאי התחיל בקורס טיס, וכעבור 11 חודשים נשר ממנו ועבר לשרת בבסיס לוחמה אלקטרונית באום חשיבה.
לאחר שירותו הצבאי גר בתל אביב ולמד צילום בבית הספר "קמרה אובסקורה" וכן משפטים באוניברסיטת תל אביב. עבד כשבע שנים כדייל ב"אל על".
כעיתונאי
בשנת 1983 בעודו סטודנט, היה אוחובסקי אחד משלושת המוציאים לאור של כתב העת ההומוריסטי "טיק בשכל". אל המקומון "העיר" הגיע במקרה, לאחר שכתב מכתב למערכת כתגובה לכתבה על דיילי-אוויר, והוזמן לריאיון עבודה. תחילה כתב במדור התרבות על אירועי תרבות עתידיים. בהמשך, כתב אוחובסקי באופן קבוע מדור המלצות בשם "יהיה טוב" וכן כתב טור בשם בדוי בשם "משה" שתיאר את חוויותיו של בחור הומוסקסואל בעיר הגדולה. ב-1989 עבר לעיתון "חדשות" של רשת שוקן, בו ערך מוסף חדשני בשם "התוספת" וכתב מדור במוסף בשם "אוחובסקי בדרכים". בגיל 32 (בשנת 1990) מונה לעורך "העיר", ועסק בכך כשנתיים.
בשנת 1993 החל לעבוד בעיתון "מעריב", שם שימש ככתב מוזיקה של השבועון "מעריב לנוער" ויצר וערך את מוסף "תרבות מעריב", במסגרתו שימש גם כמבקר מוזיקה. ב-2003, לאחר עשור של עבודה ב"מעריב", פוטר אוחובסקי, והוא חזר לכתוב מדור אישי בשם "הנטיות של אוחובסקי" ב"עכבר העיר". בשנת 2005, עקב הצמצומים שנעשו במקומון, עזב את מערכת "העיר" והחל לכתוב במגזין "Time Out תל אביב".
כמפיק קולנוע
בראשית הקריירה הקולנועית-טלוויזיונית שלו, עסק אוחובסקי בפן המוזיקלי של היצירות בהן היה מעורב, כאשר תרומתו הראשונה הייתה הפקת הפסקול של סרטו של איתן פוקס "שירת הסירנה" ב-1994. בשנת 1997 התנסה לראשונה בתסריטאות כשכתב שליש מפרקי העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה של איתן פוקס, "פלורנטין". בשנת 1998 כתב תסריט עלילתי ראשון, לדרמת הטלוויזיה "בעל בעל לב", אותו ביים פוקס. הדרמה עקבה אחר קבוצת צעירים בעיירה קטנה העומדים על סף חייהם הבוגרים, השואפים להגשים את חלומותיהם והמגבשים לעצמם זהות מינית וחברתית.
בשנת 2002 התנסה לראשונה בהפקה קולנועית, כשהפיק ביחד עם אמיר הראל את סרטו של פוקס "יוסי וג'אגר", שכתב התסריטאי והעיתונאי אבנר ברנהיימר. הסרט "יוסי וג'אגר" עוקב אחר מערכת יחסים הומוסקסואלית בין שני קצינים קרביים בצה"ל, ומככבים בו אוהד קנולר ויהודה לוי. הסרט זכה להצלחה רבה, השתתף בפסטיבלים לקולנוע ברחבי העולם וזכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה.
כמנחה טלוויזיה
ב-1993 הנחה את "לילה רוק" בערוץ 3 בכבלים.
בשנת 1997 החל אוחובסקי להנחות בערוץ 2 את תוכנית התרבות "המעגל הקטן", ששודרה במשך שלוש עונות מלאות.
בשנת 2009 הנחה אוחובסקי את התוכנית "פסקול העשור" בערוץ 24. ב-2010 עבר להגיש יחד עם מרגלית צנעני את התוכנית "גל ומרגול" ששודרה בערוץ זה. ב-2011 הגיש באותו ערוץ את התוכנית "גל ואלירז" יחד עם אלירז שדה שהחליף את מרגלית צנעני.
בשנת 2012 הנחה אוחובסקי לצד אלירז שדה את תוכנית האקטואליה "מה אתם אומרים?" ששודרה בערוץ 2. בהמשך אותה שנה, החל אוחובסקי להנחות את תוכנית הראיונות "פסקול חיי" המשודרת בערוץ 24, וכן החל לשמש כשופט בתוכנית המציאות "אייל גולן קורא לך".
בשנת 2015 השתתף בעונה השלישית של התוכנית "גולסטאר".
ביוני 2019 החל להנחות את התוכנית "24 בצהריים" בערוץ 24, יחד עם מעיין אדם ועדי לאון.
במאי 2020 עלתה לשידור בכאן 11 סדרת הדוקו "המהפכה הגאה" אותה כתב וביים יחד עם לירן עצמור. במקביל, עלתה סדרת רשת בשם "המהפכה הגאה שלי".
אוחובסקי וקהילת הלהט"ב
אוחובסקי פועל במשך שנים רבות לעידוד יציאה מהארון, ובמיוחד של זמרים וזמרות. בשנת 2001 פרסם במוסף "סופשבוע" של "מעריב" את ריאיון היציאה מהארון של עברי לידר. בהקשר זה, הוא נתפס במידה רבה כמי שהיה מעורב באאוטינג של דמויות ציבוריות בישראל, על אף שהוא אינו סבור כך. בין היתר נקשר שמו כמי שפעל להוצאתם מהארון של יהודה פוליקר ויהודית רביץ. באוגוסט 2010, לאחר הופעתו של הראל סקעת בעצרת של הקהילה הגאה בתל אביב לציון שנה לרצח בברנוער, אמר אוחובסקי כי "הופעתו של הראל סקעת השפילה אותי". אוחובסקי אמנם לא חשף באופן מפורש את נטייתו המינית של סקעת, אולם התבטאותו בנושא הוגדרה על ידי רבים כאאוטינג. סקעת אכן יצא מהארון חודשים ספורים לאחר המקרה.
בנובמבר 2011 השתתף אוחובסקי בקמפיין "אחרי כל לילה מגיע יום", שנולד בעקבות ארבעה מקרי התאבדויות בקהילה הגאה, מספר חודשים לפני כן. לצד אוחובסקי השתתפו בקמפיין גם עברי לידר, שורטי, ג'ייסון דנינו הולט, אביעד קיסוס, עומרי חיון, ציונה פטריוט, אוריאל יקותיאל, קיי לונג, אבנר דפני, שי דויטש, יניב ויצמן ואחרים. בשנת 2014 השתתף בקליפ השיר "Everybody Needs a Man" של עופר ניסים ומאיה סימנטוב, שיצא לכבוד מצעד הגאווה באותה השנה. ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכה אוחובסקי להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
בנובמבר 2021 התפרסם תחקיר של כאן חדשות שממנו עולה חשד כי אוחובסקי פעל באלימות וביצע בגברים אחרים מעשים מגונים בכוח. בעקבות התחקיר פרש אוחובסקי מארגון "איגי". המשטרה פתחה בבדיקת העובדות, ולאחר מכן נפתחה חקירה פלילית, שנסגרה מחוסר אשמה במרץ 2022.
מרוקו במשחקים האולימפיים
מרוקו השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת רומא (1960). היא נעדרה מהמשחקים פעם אחת, כשהצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980) בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. גם השתתפותה באולימפיאדת מונטריאול (1976) הייתה מינימלית, מאחר שזמן קצר לאחר טקס הפתיחה הצטרפה לחרם שהובילו מדינות אפריקה על המשחקים בשל סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי שלה קיימה משחק מול נבחרת דרום אפריקה בשעה שבזו הונהג משטר האפרטהייד.
לאורך השנים צברו הספורטאים המרוקאים 24 מדליות, מהן 7 מדליות זהב. 20 מתוך המדליות הושגו באתלטיקה, בעיקר בריצות הבינוניות, והיתר באיגרוף. הישאם אל גרוז' זכה בשלוש מהמדליות וסעיד עוויטה זכה בשתיים.
היסטוריה
מרוקו זכתה להופעת בכורה מוצלחת במשחקים, לאחר שהאתלט ראדי בן עבדסאלם סיים במקום השני בריצת המרתון (אחרי אבבה ביקילה). ב-3 האולימפיאדות הבאות לא הצליחו הספורטאים המרוקאים לזכות במדליות. באולימפיאדת מונטריאול הספיק להתחרות מתאגרף אחד (שהודח בסיבוב הראשון) בטרם החליטה מרוקו להצטרף לחרם האפריקאי על המשחקים.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכו שני אתלטים מרוקאים במדליות זהב, והחלו ברצף של הישגים למרוקו בענף האתלטיקה. סעיד עוויטה קבע שיא אולימפי בריצת 5,000 מטר (13:05.59 דק') ונוואל אל מותוואקל ניצחה בריצת 400 מטר משוכות.
באולימפיאדת סיאול (1988) לא ניסה עוויטה להגן על תוארו, אך התחרה בריצת 800 מטר וזכה במדליית ארד. לעומתו, זכה איברהים בוטייב במדליית הזהב בריצת 10,000 מטר. הישג ראשון הגיע גם מזירת האיגרוף, לאחר שעבדאלחאק אשיק זכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל של עד 57 ק"ג.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) הגיעו מספר אתלטים לשלבי הגמר, אך בניגוד לשלוש האולימפיאדות הקודמות, אף ספורטאי מרוקאי לא זכה במדליית זהב. שניים מהאתלטים זכו במדליות ארד: חאלד בולמייה בריצת 5,000 מטר וסלאח חיסו בריצת 10,000 מטר. להישגים בולטים נוספים הגיעו איבראהים בולמייה (אחיו הצעיר של ח'אלד; מקום שביעי בריצת 3,000 מטר מכשולים), איבראהים לחלאפי (מקום שמיני בריצת 5,000 מטר), איסמעיל סע'יר (מקום 11 בריצת 5,000 מטר) והישאם בואוויש (מקום 11 בריצת 3000 מטר מכשולים). הישאם אל גרוז', שקיווה להתברג במקומות הראשונים בריצת 1,500 מטר, מעד במהלך המירוץ וסיים במקום ה-12. המתאגרף חמיד ברחילי הודח בשלב רבע הגמר בקטגוריית המשקל של עד 48 ק"ג. שניים מזוכי המדליות בברצלונה, אל-בסיר ואשיק, התחרו גם באטלנטה, אך שניהם סיימו את דרכם כבר בסיבוב הראשון.
באולימפיאדת סידני (2000) זכו המרוקאים במספר שיא של חמש מדליות, אך אף אחת מהן לא הייתה מדליית זהב. להישג השיא הגיע הישאם אל גרוז', שזכה במדליית הכסף בריצת 1,500 מטר. עבור אל גרוז', שהיה שיאן העולם וניצח בכל התחרויות בהן השתתף בארבע השנים שקדמו למשחקים, התוצאה נחשבה לאכזבה. שלושה אתלטים זכו במדליות ארד: איבראהים לחלאפי בריצת 5,000 מטר, עלי אזין בריצת 3,000 מטר מכשולים ונזיאה בידואן בריצת 400 מטר משוכות. אתלטים נוספים שהעפילו לשלבי הגמר כללו את סעיד בריווי (מקום חמישי בריצת 10,000 מטר), עבדאלקאדר אל מועזיז (מקום שביעי בריצת מרתון), בראהים בולאמי (מקום שביעי בריצת 3,000 מטר מכשולים), חסנה בנחאסי (מקום שמיני בריצת 800 מטר) ויוסוף באבא (מקום 12 בריצת 1500 מטר). המתאגרף טאהר טמסמאני זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 57 ק"ג. הטניסאי כרים עלמי הודח בשלב רבע הגמר בידי רוג'ר פדרר.
באולימפיאדת אתונה (2004) הצליח אל גרוז' לזכות בתואר האולימפי בריצת 1500 מטר ובהמשך ניצח גם בריצת 5,000 מטר. בכך, היה לספורטאי הראשון מאז אולימפיאדת פריז (1924) שזוכה בשני התוארים. אתלטית נוספת, חסנה בנחאסי, זכתה במדליית הכסף בגמר צמוד בריצת 800 מטר, שבו הייתה רחוקה 5 מאיות השנייה מהמנצחת, קלי הולמס, וההכרעה בינה לבין הזוכה במדליית הארד, יולנדה צ'פלאק, נקבעה באמצעות פוטו פיניש. בנוסף, סיימה בנחאסי במקום ה-12 בריצת 3,000 מטר מכשולים. אתלטים נוספים שהעפילו לשלבי הגמר היו מוחסין שהיבי (מקום רביעי בריצת 800 מטר), עלי אזין (מקום שמיני בריצת 3,000 מטר מכשולים), אדיל קאוש (מקום תשיעי בריצת 1,500 מטר), הישאם בלאני (מקום תשיעי בריצת 5,000 מטר) ועבדרחים גומרי (מקום 13 בריצת 5,000 מטר). ג'וואד גריב סיים במקום ה-11 בריצת המרתון. שני לוחמי טאקוונדו, עבדאלקאדר זרורי ומונה בנאבדראסול, העפילו לשלבי רבע הגמר.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכו שני מרוקאים במדליות: ג'וואד גריב זכה במדליית הכסף בריצת המרתון וחסנה בנחאסי זכתה במדליית ארד בריצת 800 מטר. אתלטים בולטים נוספים כללו את סיהאם חילאלי ובטיסאם לחוואד (מקומות 10 ו-12, בהתאמה, בריצת 1,500 מטר), עבדאלקאדר חשלאף (מקום 15 בריצת 3,000 מטר מכשולים) ועבדאללה פאליל (מקום 16 בריצת 10,000 מטר). המתאגרף מוחמד ארג'אווי הודח בשלב רבע הגמר בקטגוריית המשקל של עד 91 ק"ג, וגם לוחם הטאקוונדו עבדאלקאדר זרורי הגיע להישג דומה, בפעם השנייה ברציפות.
באולימפיאדת לונדון (2012) הצטמצמו הישגי המשלחת המרוקאית לכדי מדליית ארד אחת בלבד, בה זכה עבדלדאתי איגידר, בריצת 1,500 מטר. איגידר גם סיים במקום השישי בריצת 5,000 מטר, בעוד שחמיד אזין סיים במקום השביעי בריצת 3000 מטר מכשולים. המתאגרף מוחמד ארג'אווי הודח ברבע הגמר.
גם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הסתכמו הישגי המשלחת המרוקאית במדליית ארד אחת, בה זכה המתאגרף מוחמד רביעי. מתאגרפת נוספת, חלדיג'ה אל-מארדי, הודחה ברבע הגמר. לראשונה מאז שבה מרוקו להשתתף במשחקים ב-1984, אף אתלט מרוקאי לא זכה במדליה אולימפית. הקרוב ביותר לכך היה סופיאן אל בקאלי, שסיים במקום הרביעי בריצת 3000 מטר מכשולים. עבדלאטי איגידר סיים במקום החמישי בריצת 1500 מטר. בטאקוונדו סיימה ויאם דיסלאם במקום החמישי, ואילו עומאר חג'אמי ונעימה בקאל סיימו במקום השביעי.
לפי אולימפיאדה
באולימפיאדות הקיץ:
מהליה ג'קסון
מהליה ג'קסון (באנגלית: Mahalia Jackson תעתיק מדויק: מהייליה ג'קסון, 26 באוקטובר 1911 - 27 בינואר 1972) הייתה זמרת גוספל אפרו-אמריקאית. היא זכתה לכינוי "מלכת הגוספל" ונחשבת על ידי רבים כזמרת הבולטת ביותר בסוגה מוזיקלית זו. בזכות קול הקונטראלטו העוצמתי והייחודי שלה, הפכה ג'קסון לאחד מהגורמים הבולטים להפצת מוזיקת הגוספל בארצות הברית וברחבי העולם. במשך הקריירה שלה היא הקליטה 30 אלבומים (רובם עבור קולומביה רקורדס), ו-12 מתוכם היו לאלבומי זהב.
מרוקו במשחקים האולימפיים
לפי ענף
בענפי הקיץ:
מהליה ג'קסון
ילדות
מהליה ג'קסון נולדה בשכונת העוני קרולטון שבניו אורלינס, לצ'ריטי קלארק ולג'וני ג'קסון. שמה בלידה היה מהלה ג'קסון (Mahala Jackson), והיא כונתה על ידי משפחתה "היילי". היא גרה עם משפחתה המורחבת שכללה 13 נפשות בדירת שלושה חדרים ונקראה בשם דודתה שעל פיה התנהלו העניינים בבית המשפחה. אביה היה סוור וספר ומאוחר יותר הפך למטיף בכנסייה בפטיסטית. כשנולדה סבלה מברכיים עקולות (רגלי O בלשון העם) והרופאים ביקשו לנתחה על ידי שבירת עצמות רגליה ואיחוין מחדש, אך אחת מדודותיה התנגדה לכך בתוקף ואימה נהגה לעסות בילדותה את רגליה בעזרת מי שטיפת הכלים המשומנים. רגליה לא מנעו ממנה לתרגל ולהציג צעדי ריקוד בפני הנשים הלבנות שאת בתיהן ניקו אימה ודודתה.
בהיותה בת 6 מתה אמה והיא ואחיה עברו לחסות דודתה שעל שמה נקראה. על ג'קסון ועל הילדים הצעירים האחרים בבית היה לעבוד מעלות החמה ועד שקיעת השמש בעבודות הבית ובייחוד בניקיון. הם נענשו בעונשים פיזיים כשלא מילאו את המטלות לשביעות רצון הדודה ונעדרו פעמים רבות מבית הספר. באותן שנים התפתחה אהבתה לשירה ובמיוחד לשירה בכנסייה אותה פקדה משפחתה.
משנות ה-20 ועד שנות ה-40
כבר בגיל 13 היא החלה לעבוד מחוץ לביתה כמבשלת וככובסת. ב-1927, במהלך ההגירה הגדולה של אפרו-אמריקאים מדרום ארצות הברית לצפונה, עברה ג'קסון בת ה-16 בגפה לשיקגו אל אחד מדודיה. זמן מה לאחר הגגעתה לשיקגו, היא עלתה לשיר בצורה ספונטנית בתפילת יום ראשון בכנסייה וביצעה את השיר המועדף עליה באותה עת: "Hand Me Down My Favorite Trumpet, Gabriel". בעקבות זאת, היא הוזמנה להצטרף למקהלת הכנסייה הבפטיסטית "גרייטר סיילם". בהמשך, היא החלה להופיע ברחבי העיר יחד עם "זמרי הגוספל של ג'ונסון" – אחת מחבורות הגוספל המקצועיות הראשונות.
ב-1929 פגשה ג'קסון את הכומר תומאס דורסי, שנודע בכינוי "אבי מוזיקת הגוספל", והוא החל להדריך אותה מוזיקלית. באמצע שנות ה-30 של המאה העשרים הם החלו להופיע ביחד ברחבי ארצות הברית כשג'קסון שרה את המזמורים שחיבר דורסי באירועים כנסייתיים ובעצרות דתיות. אחד השירים שעיבד דורסי, "Take My Hand Precious Lord", הפך לשיר המזוהה ביותר עם מהליה ג'קסון והיה השיר המועדף על מרטין לותר קינג. שיתוף הפעולה בין ג'קסון ודורסי נמשך 14 שנים. באותן שנים שטרם פרסומה, עסקה במגוון עבודות: חדרנית במלון, כובסת ושמרטפית.
ב-1931 הקליטה בפעם הראשונה, את השיר "You Better Run, Run, Run". ההקלטה אבדה ולא ידועים פרטים לגבי מעבר לכותרת. הביוגרפית לוריין גורו טוענת כי באותה עת הוסיפה ג'קסון לשמה הפרטי את האות "I" ונקראה מעתה מהליה. במאי 1937 היא הקליטה מספר שירים בחברת התקליטים דקה כשמלווה אותה בפסנתר אסטל אלן. התקליט כלל את השירים: "God's Gonna Separate The Wheat From The Tares," "My Lord," "Keep Me Everyday," ו-"God Shall Wipe All Tears Away". התקליט לא הצליח מבחינה מסחרית וחברת דקה הניחה לה לעזוב.
ב-1947 היא חתמה על חוזה הקלטות עם חברת אפולו רקורדס וב-1948 הקליטה את שירו של ויליאם הרברט ברוסטר, "Move On Up A Little Higher". ההצלחה הייתה מיידית וחנויות התקליטים לא הצליחו לענות על הביקוש. התקליט נמכר ב-8 מיליון עותקים והזניק את ג'קסון לתהילה. שנים רבות לאחר מכן, ב-1998, זכה השיר לכבוד ונכלל ב"היכל התהילה של פרס גראמי". מיד אחרי ההצלחה בארצות הברית הגיעה גם ההצלחה באירופה, וג'קסון הפסיקה לשיר בכנסיות והחלה להופיע בקונצרטים בארצות הברית ובאירופה. גם הליווי המוזיקלי השתנה: אם לפני פרסומה שרה בלווית פסנתר או עוגב בלבד, הרי שעכשיו הליווי והעיבודים הפכו בדרך כלל לתזמורתיים.
בשנים שלאחר מכן, הוציאו ג'קסון וחברת תקליטי אפולו הקלטות נוספות של שירי גוספל ואלו זכו להצלחה גדולה הן בארצות הברית והן במדינות אחרות במערב אירופה, ביניהן צרפת, דנמרק ונורווגיה.
משנות ה-50 ועד שנות ה-70
ב-1950 הייתה לאמנית הראשונה שערכה הופעה של מוזיקת גוספל באולם קרנגי הול שבניו יורק. ב-1952, בעת שערכה מסע הופעות באירופה, כונתה שם "זמרת הגוספל הטובה בעולם" ו"מלאך השלום" והופעותיה נערכו מול קהלים גדולים. במהלך שנות ה-50 וראשית שנות ה-60 המשיכה הקריירה שלה במסלול עלייה. ב-1954 היא החלה בסדרת תוכניות ברשת CBS וחתמה על חוזה חדש עם חברת קולומביה רקורדס. עם הצלחתה הגדולה גם בזרם המרכזי של המוזיקה, הפכה ג'קסון מטרה לביקורת של חלק מיוצרי מוזיקת הגוספל בטענה כי היא ויתרה על סגנון וצליל הגוספל הקלאסי שלה לטובת הגעה לקהלים נרחבים יותר.
ב-1961 היא שרה בנשף לכבוד כניסתו של ג'ון פ. קנדי לתפקיד נשיא ארצות הברית וב-1962, במקביל ליציאת אלבום נוסף שלה, הפכה להיות דמות מוכרת בקרב צופי הטלוויזיה הבריטית בעקבות הקרנתם המזדמנת של קליפים של שיריה. במצעד הגדול לוושינגטון, שהתקיים ב-1963, בו נשא מרטין לותר קינג את נאומו המפורסם "I Have a Dream", שרה ג'קסון את השיר "How I Got Over" בפני 250,000 איש. כשנרצח מרטין לותר קינג ב-1968, היא שרה בהלווייתו את השיר האהוב עליו, "Take My Hand, Precious Lord".
במשך שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 ערכה ג'קסון מסעי הופעות ברחבי העולם, כולל באירופה בשנים 1961, 1963, 1964, 1967, 1968 ו-1969. ב-1961 נכללה גם תל אביב במסע הופעותיה, והופעתה בישראל זכתה להצלחה גדולה. ב-1970 היא הופיעה בליבריה בפני נשיא המדינה האפריקנית (ויליאם טבמן) ובאותה שנה הופיעה במספר איים בקריביים. ב-1971 היא הופיעה בפני המשפחה הקיסרית היפנית ובהודו, בפני קהל הודי וראש הממשלה (אינדירה גנדי). את הופעתה בת שלוש השעות בהודו סיימה בהדרן עם השיר "We Shall Overcome".
היא התגוררה בשיקגו עד מותה ב-1972, שנגרם מאי ספיקת לב אחרי מספר שנים בהן סבלה מבריאות לקויה.
אסטרואיד נקרא על שמה.
מאפייני שירתה
כנוצרית דתית סירבה ג'קסון, במשך כל שנותיה כזמרת, לשיר שירים חילוניים. עם זאת, היא שרה שירים חילוניים שניתן היה לפרשם כבעלי משמעות דתית כגון You'll Never Walk Alone. ניסיונות רבים נעשו לשכנעה להקליט ולהופיע גם עם חומר חילוני. אמני ג'אז כמו לואי ארמסטרונג ואמני בלוז ניסו לשכנעה לשיר בזרמים המוזיקליים שלהם, אך ג'קסון טענה כי "בלוז היא מוזיקת הייאוש. שירי הגוספל הם שירי תקוה. כשאתה שר גוספל, יש לך את ההרגשה כי יש תרופה למה שאינו כשורה, אך כשאתה מסיים עם הבלוז, אין לך על מה להישען".
על אף שמילות השירים היו בעלי נימה דתית, שירתה מלאת הנשמה וההתרגשות מול קהלים אפרו-אמריקאים הפכו במקרים רבים את השירים לבעלי אופי מחאתי. אנתוני היילבוט, מחבר הספר "The Gospel Sound" והביוגרף של ג'קסון, טוען כי בעוד שבהופעותיה בטלוויזיה ומול קהלים לבנים הייתה הופעתה של ג'קסון מאופקת, הרי שמול קהלים שחורים, הייתה הופעתה מלאת רגש וסערה, עד כי מסרקותיה נפלו משערה. הקהל השחור הגיב בריקודים, צעקות ואקסטזה. הזמרת הישראלית, נחמה הנדל, שנכחה בכנסייה בשיקגו בעת שג'קסון שרה בה, תיארה את החוויה במילים:
בעת שהופיעה ב-1961 בישראל, היא רואיינה על ידי יוסף לפיד, וכשנשאלה על ידו האם היא מתכוננת להופעותיה, ענתה:
יום הניצחון (שיר)
יום הניצחון (ברוסית: День Победы) הוא שיר רוסי על ניצחון ברית המועצות את גרמניה הנאצית. את מילות השיר כתב ולדימיר חריטונוב (רוסית: Владимир Харитонов) והלחין דויד טוחמנוב (Давид Тухманов), והוא הפך ברבות הימים לאחד השירים הרוסיים הפופולריים והמוכרים ביותר.
השיר נכתב בשנת 1975 עבור תחרות כתיבה שהוכרזה בארגון המלחינים והכותבים, בעת שהתכוננה ברית המועצות לחגיגות 30 שנה לסיום מלחמת העולם השנייה. הביצועים הראשונים של השיר לא משכו תשומת לב והוא אף נאסר להשמעה ברדיו הסובייטי. במהלך אותה השנה הוא בוצע על ידי לב לשצ'נקו מאז הוא מושמע ומושר בחגיגות יום הניצחון על הנאצים - חג לאומי ברוסיה ובשאר מדינות ברית המועצות לשעבר - המצוין ב-9 במאי. מילים:
The Fame
The Fame (בעברית: תהילה) הוא אלבום הבכורה של זמרת הפופ והפזמונאית האמריקאית ליידי גאגא. האלבום יצא ב-19 באוגוסט 2008 על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס. לאחר שתמללה והלחינה שירים רבים לאמנים מפורסמים, הוציאה גאגא את האלבום הראשון שלה. הנושא העיקרי בו עוסק האלבום הוא הרגשת הפרסום אותה כל אחד יכול לחוות. גאגא עבדה עם מספר מפיקים על האלבום, רד וואן, מרטין קירשנבאום, ורוב פוסארי. השירים הושרו ברובם מאהבתה של גאגא לפרסום, ועוסקים במורכבויות של סגנון החיים של "העשירים והמפורסמים", כפי שהיא רואה אותו. מבחינה מוזיקלית, האלבום מאופיין במקצבים שהיו פופולריים בשנות ה-70, כמו האלקטרופופ והסינת'פופ בשילוב עם מוזיקת דאנס.
האלבום זכה לביקורות חיוביות רבות, כשהבולטות ביניהן שיבחו את גאגא על היכולת למצוא תבניות מוזיקליות מרעננות, ומבחינה ווקאלית אף השוו אותה לסולנית להקת No Doubt, גוון סטפאני. האלבום הגיע למקום הראשון בבריטניה, קנדה, אוסטריה, גרמניה, שווייץ ואירלנד ובארצות הברית הגיע למקום השני במצעד הבילבורד ולמקום הראשון במצעד אלבומי הדאנס. ברחבי העולם מכר מעל 15 מיליון עותקים ונכון לנובמבר 2010 והוא נכלל ברשימת האלבומים הנמכרים בכול הזמנים. במצעד הבילבורד 200 הוא מוכתר כיום כאלבום השביעי המצליח ביותר של זמרת עם כ-208 שבועות ששהה בו.
שני הסינגלים הראשונים שיצאו מהאלבום, "Just Dance" ו-"Poker Face", היו ללהיטים בינלאומיים, כש-Just Dance הגיע למקום הראשון בלמעלה מ-8 מדינות, כולל מצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית. "Poker Face" הגיע למקום הראשון כמעט בכל שוקיי המוזיקה הגדולים, והיה לסינגל השני ברצף של גאגא שהגיע למקום הראשון בארצות הברית נוסף לעוד כ-25 מדינות. השיר הוא גם הראשון של גאגא עם תואר יהלום בארצות הברית לאחר שמכר מעל 10 מיליון עותקים. שלושת הסינגלים הבאים היו, "(Eh, Eh (Nothing Else I Can Say", "LoveGame" ו-"Papaprazzi". גאגא קידמה את האלבום כשהופיעה עם השירים בתוכניות טלוויזיה מפורסמות והשיקה את סיבוב ההופעות הראשון שלה, "The Fame Ball Tour". בנוסף, האלבום צורף למיני אלבום החדש של גאגא "The Fame Monster". ב-2 בדצמבר 2009, הועמד לשישה פרסים בטקס הגראמי וזכה בפרס שיר הדאנס בזכות "Poker Face". האלבום אף היה מועמד לפרס אלבום השנה שבו לא זכה, אך כן זכה בפרס האלבום האלקטרוני\דאנס הטוב ביותר. ב-6 בפברואר זכה בפרס "האלבום הבינלאומי הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה הבריטית לשנת 2010, והוא מוכתר כ-12 המצליח ביותר בהיסטורית הבילבורד 200.
מגזין התרבות רולינג סטון דירג את האלבום הבכורה זה ברשימתם "100 האלבומי הבכורה הטובים ביותר בכל הזמנים" במקום ה-95.
רקע וכתיבה
בעודה מבססת את עצמה כאמנית כשהיא מופיעה ברחבי מועדוני ניו יורק, גאגא הוציאה את אלבומה הראשון, "The Fame". בהתייחס לשם האלבום, הסבירה כי, "The Fame מדבר על איך כל אחד יכול להרגיש מפורסם ... תרבות הפופ היא אמנות, זה לא הופך אותך למגניב אם אתה שונא אותה, אז חיבקתי אותה וכולכם יכולים לשמוע את זה דרך האלבום. מה שכן, זוהי תהילה שניתנת לשיתוף. אני רוצה להזמין את כולכם למסיבה, אני רוצה שאנשים ירגישו חלק מסגנון החיים הזה". גאגא הצהירה בריאיון עם רשת MTV הבריטית שהיא עבדה על האלבום במשך שנתיים וחצי והשלימה חצי ממנו בשבוע הראשון של ינואר 2008. בנוסף לכתיבת המילים, גאגא גם הלחינה את השירים יחד עם מפיק האלבום רד וואן. לפיה, השיר הראשון "Just Dance" הוא שיר שמח, הוא מדבר אל הלב של אנשים בתקופות קשות בחייהם. "LoveGame", השיר השני, מדברת מהידלקות קצרה שחשה גאגא כלפי זר במועדון לילה, כשלאחר מכן פנתה אליו והכריזה "אני רוצה לרקוד על מקל הדיסקו שלך". השיר עצמו נכתב תוך ארבע דקות ומתבסס על קצב הדיסקו. לשיר האחרון, "Paparazzi", עורבו מספר משמעויות, אך גאגא הסבירה בריאיון שהשיר מספר אודות מאמציה והרעב לתהילה ואהבה. שיר אהבה במהותו, "Paparazzi" התעסק בפיתוייה של המדיה והתעמק בשאלה האם אדם יכול להיות נגיש לאהבה ותהילה בו זמנית.
סגנון מוזיקלי
מבחינה מוזיקלית, האלבום מלא בהשפעות של אמני רוק משנות ה-70 המאוחרות כמו דייוויד בואי וקווין. גאגא שילבה בו מקצבים שונים של גלאם רוק יחד עם מלודיות פופ קליטות ליצור מה שנקרא במילותיה, "פופ תיאטרלי". שירים כמו "Poker Face", "Just Dance" ו-"LoveGame" הם שירים קצביים עם השפעות שונות. "Just Dance" ו-"Love Game" הם שירי קצביים (Uptempo), בעוד ש-"Poker Face" משתייך יותר לסוגה "מטאל אפל" עם נגיעות פופ בפזמון. "Just Dance" מבוסס בעיקר על מוזיקה משולבת, כאשר ל-"LoveGame" יש קצב שהולך לכיוון מוזיקת הדאנס, ואילו השיר מהאלבום "Money Honey" ניתן למצוא עיבודי טכנו קלים. כל אלו באו בשילוב עם מערכות מוזיקה לצלילים אלקטרוניים ומעט נגיעות של אר אנד בי. "Paparazzi" עובד במיוחד לטונים יותר "חושניים", ו-"Summerboy" מזכיר את סגנונה של הלהקה בלונדי. "Eh, Eh" הוא קצת יותר בלדה בהשוואה לשאר שירי הדאנס. לשיר יש תחושת סינת'פופ משנות ה-80, ובנוסף גם קיבל השוואות לשירה של הזמרת ריהאנה משנת 2007, "Umbrella".
באופן כללי השירים מהאלבום מדברים על איך אתה מרגיש כמפורסם ועל השגת פופולריות. "Poker Face" מדבר על רמיזות מיניות והתגרות, גאגא גם סיפרה בריאיון לעיתון הבריטי "דיילי סטאר" כי הוא מדברת על בלבול באהבה ומין, בעוד ש-"Just Dance" מדבר על מצב שכרות במסיבה עם משחק המילים, "מה הולך על הרצפה? אני אוהבת את התקליט הזה מותק אבל אינני יכולה לראות ישר יותר". "LoveGame" משקף אהבה, תהילה ומיניות - שזה נושא האלבום, ו-"Paparazzi" מדבר על מעריץ אובססיבי שעוקב אחרי האמן האהוב עליו ומכריז שהוא "המעריץ הגדול ביותר". כמו כן, המילים גם משקפות את התשוקה בלכידת תשומת לבה של המצלמה.
בריאון עם חדשות MTV גאגא אמרה כי,
אמריקה הצפונית
בארצות הברית, The Fame הופיע לראשונה במקום ה-17 במצעד הבילבורד 200 עם מכירות של כ-24,000 עותקים ב-15 בנובמבר 2008. לאחר הטלטלות במצעדים, עלה למקום העשירי במרץ 2009. לאחר זמן לא רב האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד אלבומי הדאנס\אלקטרונים בבילבורד אך כבר הגיע לפסגת המצעד בעבר ושוהה במשך 369 שבועות לא רצופים במצעד. בחודש מרץ 2010, האלבום הוכתר כפלטינה מרובעת בארצות הברית עם מכירות של מעל ל-4,779,450 מיליון עותקים, ועם שחרורו של המיני אלבום The Fame Monster כמהדורת דלוקס האלבום קפץ למקום ה-6 מהמקום ה-34 במצעד הבילבורד 200.
נכון לחודש אפריל 2016 נמכר במעל ל-4.7 מיליון עותקים בארצות הברית, ובכך נחשב לאלבום הדיגיטלי ה-17 הנמכר ביותר בכול הזמנים עם מכירות של מעל ל-1.086 מיליון עותקים דיגיטליים. לאחר הופעתה במופע המחצית של הסופרבול LI בשנת 2017 The Fame חזר למצעד הבילבורד 200 למקום ה-6 עם כ-17,000 עותקים. האלבום הוא גם השביעי המצליח ביותר בכול הזמנים של זמרת במצעד בכך ששהה בו כ-207 שבועות וה-12 המצליח בכול הזמנים מתוך כ-200 אלבומים שונים. האלבום הוא החמישי הנמכר ביותר לשנת 2009. בקנדה, הגיע למקום הראשון במצעד והוכתר כתואר פלטינה 7х על ידי תעשיית ההקלטות של קנדה עם מעל 560,000 עותקים עד היום ו-476,000 עותקים עד לחודש מרץ 2011.
אירופה ואוקיאניה
בצרפת, The Fame הופיע לראשונה במספר 73 ועלה למקום השני למשך חמישה שבועות. האלבום הוכתר כתואר יהלום על ידי תעשיית ההקלטות של צרפת, ונכון לחודש פברואר 2012 הוא מכר כ-650,000 עותקים במדינה. באירלנד האלבום הגיע למקום השמיני לראשונה, ובשבועו החמישי במצעד עלה למקום הראשון ושהה בו משך כ-2 שבועות רצופים. באירופה, האלבום הגיע לפסגת המצעד "100 האלבומים המובילים של אירופה". ובפסגת המצעדים של אוסטרליה וגרמניה. בגרמניה האלבום הפך לאלבום הרביעי הנמכר ביותר בהורדות דיגיטליות בהיסטוריה. הוא אף הגיע ל-20 המובילים במקסיקו, בלגיה, צ'ילה, דנמרק, יוון, הונגריה, הולנד, נורווגיה, פולין, רוסיה, ושווייץ וברחבי העולם מכר מעל 15 מיליון עותקים נכון לנובמבר 2010.
בבריטניה הופיע לראשונה במקום השלישי עם כ-25,228 עותקים בשבועו הראשון. אחרי ששהה עשרה שבועות בעשרת הגדולים, עקף את אלבומו של הזמר רונאן קיטינג ועלה למקום הראשון ומאז שהה ארבעה שבועות רצופים בפסגת המצעד. הוא הוכתר כפלטינה 10х עם מכירות של מעל ל-2,940,000 עותקים, והפך לאלבום הראשון בהיסטוריה שהפך למעמד פלטינה במכירות דיגיטליות עם כ-300,000 עותקים, והוא האלבום העשירי הנמכר ביותר במדינה במאה ה-21 כיום. באירלנד, נכנס למקום השמיני ובשבוע החמישי עלה למקום הראשון למשך שבועיים רצופים. בשאר אירופה, האלבום נחת היישר במקום הראשון במצעד האלבומים של אירופה, אוסטריה, גרמניה, פולין, שווייץ, סקוטלנד, ואפריקה הדרומית. בניו זילנד הופיע לראשונה במיקום השישי, ובשיאו הגיע למקום השני והוכתר כפלטינה 5х עם כ-75,000 עותקים. באוסטרליה נכנס למקום ה-12, ובשיאו הגיע למקום הראשון. הוא הוכתר כתואר פלטינה במדינה לאחר שמכר מעל 280,000 עותקים.
ביקורת
The Fame קיבל ביציאתו ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, באתר הביקורות Metacritic, אשר מקצה דירוג מתוך 100 ביקורות שונות, האלבום קיבל ציון ממוצע של 71 נקודות, על בסיס 13 ביקורות. מתיו צ'יזלינג מהאתר AllMusic כינה את האלבום "הדגימה של פופ איכותי" ונתן לו חמישה כוכבים מתוך חמישה והוסיף, " אך הוא לא מצליח לקצר את הצלילים הפונקסיים כדי לשעשע את האוהדים של ז'אנר המחול". ניקול פאוורס מהמגזין URB נתנה לאלבום ביקורת מעורבת ואמרה עליו "המילים האירוניות עמוסות ומסופקות בסגנון שחייב משהו קטן לגוון סטפני". סך הכול נתנה לו 3 וחצי כוכבים מתוך 5.
מייק ווד מהמגזין האמריקאי, Entertainment Weekly כינה את The Fame באופן יוצא מן הכלל (ומתיש) טהור בחזונו של עולם שבו שום דבר לא מצליח להיות יפה, מלוכלך, ועשיר אבל לגאגא יש את הקסם שלה". דניאל ברוקמן מהמגזין הבריטי, The Guardian אמר כי באלבום, "הכול נשמע כמו עוד להיט נוסף" וחזה שהוא הולך להיות "דבר גדול". דניאל ברוקמן מהעיתון האמריקאי "The Phoenix" אמר כי "לגאגא יש את היכולת של כתיבת שירים קליטים". בן הוגווד מהאתר המוזיקה, musicOMH שיבח את "תערובת היחס החוצפני, המכות, והחדות של גאגא... כתיבת שירים נמרצת ואלמנטים שהם חלק בלתי נפרד מיצירת מוזיקת פופ". באתר "AnyDecentMusic?" האלבום קיבל 6.1 נקודות מתוך 10. אוון סוודי מהמגזין "PopMatters" כינה את האלבום כ-"אלבום ריקודים סולידי" והוסיף כי "הרבה מהצלחת האלבום יכולה להיות מיוחסת למפיק רדוואן".
ג'ואי גררה מהעיתון כרוניקל יוסטון הרגיש ש-"אף על פי שהשירים הנוכחים באלבום אינם חדשניים, גאגא ראויה לקרדיט על שהביאה מוזיקת דאנס אמיתית לתודעה". המבקר ג'נייבייב אמר כי "כל העניין של האלבום הוא "אנרגיה מעוררת נצנצים, מעוררת ריקודים, אשר מבשרת טובות עבור משחק מועדוני מורחב". סל סינקוומני ממגזין סלנט ראה כי מילותיה של גאגא נעות בין "זולות" ל-"דחף שטותי", ואילו השירה שלה היא "לא אחידה במקרה הטוב". הוא הוסיף כי נקודות השיא בו, Poker Face", "Starstruck", "Paper Gangsta" ,"Summerboy נשענות כמעט אך ורק על הפקתם המחורבנת והווים הנגמרים".
מגזין התרבות רולינג סטון דירג את האלבום הבכורה זה ברשימתם "100 האלבומי הבכורה הטובים ביותר בכל הזמנים" במקום ה-95. בשנת 2019, מגזין הגרדיאן דירג את האלבום במקום ה-80 ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של המאה ה-21".
הופעות חיות
רשת הטלוויזיה ABC החליטה להפיק עבור גאגא קליפ לשיר "Beautiful, Dirty, Rich" שתוכנן לצאת כסינגל השני. על אף שהקליפ אכן צולם, השיר מעולם לא יצא כסינגל לתחנות רדיו אלא למקומות אחרים. לשיר צולמו שני קליפים, הראשון לסדרה "Dirty Sexy Money" (ללא גאגא) ובשני גאגא השתתפה. הקליפ השני הועלה לאתרה ב-Vevo וקיבל מעל ל-35 מיליון צפיות עד לחודש אוגוסט 2017. השיר צעד במצעד הסינגלים הבריטי בממלכה המאוחדת במקום ה-83 בשיאו ובמקום ה-23 במצעד השירים האלקטרונים בבילבורד בארצות הברית.
סיבוב הופעות
האלבום זכה לפרסום נרחב יותר כאשר גאגא יצאה לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "The Fame Ball Tour" שהחל ב-12 במרץ 2009 בסן דייגו, קליפורניה. זה הוא סיבוב ההופעות הראשון של גאגא בצפון אמריקה, שלאחריו הופיעה גם באוקיאניה ו-אירופה. סיימו נקבעו תאריכי הופעות באסיה והופעות בשני פסטיבלים באנגליה. חלק מרווחי הכרטיסים נתרמו לצדקה. בכל מקום שבו הופיעה - קונספט שונה תוכנן מראש, למופע עצמו היו ארבעה חלקים, כשכל חלק נפתח בהקדמת וידאו. גאגא הופיעה על הבמה בתלבושות חדשות ומפתיעות, שאחת מהן הייתה שמלה שעוצבה כולה מבועות.
"The Fame Monster"
לקידום מכירותיו של האלבום גאגא הוציאה מיני אלבום המשך בשבילו בשם, "The Fame Monster" שייצא לאור ב-18 בנובמבר 2009. האלבום העלה את מכירותיו באופן משמעותי וזכה להצלחה בין לאומית בכך שהגיע למקום הראשון ב-12 מצעדים בעולם ומכר מעל 8.2 מיליון עותקים שנחשב להישג מכירות גדול למיני אלבום. האלבום הגיע לתואר פלטינה בארצות הברית לפלטינה כפולה משולשת ומרובעת במספר מדינות נוספות. בטקס פרסי הגראמי 2010 הועמד לשישה פרסים ביניהן "אלבום השנה" אך לא זכה, וכן זכה בקטגוריית "אלבום הפופ הטוב ביותר".
האלבום קיבל ביקורות חיוביות ברובן והוציא שלושה להיטים בין לאומים, "Bad Romance", "Telephone", "Alejandro". לקידומו גאגא יצאה לסיבוב הופעות שני בשם, "The Monste Ball Tour" שכלל כ-203 במספר יבשות שונות. בסיימו השיג כ-227.4 מיליון דולר הכנסות מתוך כ-2.5 מיליון כרטיסים ובכך נכנס לרשימת סבבי ההופעות המצליחים בהיסטוריה, זכה ב-3 פרסי המוזיקה של בילבורד, והוציא גם DVD שכבש מספר מצעדים והוכתר כ-DVD הרביעי הנמכר ביותר בארצות הברית לשנת 2011.
ורקה סרדוצ'קה
אנדרי מיכאילוביץ' דנילקו (באוקראינית:  Андрі́й Миха́йлович Дани́лко; נולד ב-2 באוקטובר 1973), הידוע בשם הבמה ורקה סרדוצ'קה (באוקראינית: Вєрка Сердючка), הוא קומיקאי, זמר ושחקן אוקראיני ששר מוזיקת פופ ודאנס. דנילקו ייצג את אוקראינה באירוויזיון 2007 כוורקה סרדוצ'קה וסיים במקום השני, לאחר סרביה.
בתור שחקן אופי, דנילקו הופיע בתריסר סרטים בטלוויזיה. הופעתו הידועה הייתה כאשר הופיע כוורקה סרדוצ'קה בסרט הקומדיה "מרגלת" בכיכובם של מליסה מקארתי, רוז ביירן ומירנדה הארט. דנילקו אף הופיע באירוויזיון 2017 אשר נערך באוקראינה, וכן באירוויזיון 2019 שנערך בתל אביב.
ראשית חייו והשכלה
אנדריי דנילקו נולד למשפחה ממעמד הפועלים בעיר פולטבה, ששכנה אז ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית. ב-1980, כשהיה בן שבע אביו מת מסרטן הריאה. דנילקו היה שחקן חובב ונלהב מאז ילדותו, הוא סיים את חוק לימודיו במכללת הקרקס בקייב.
קריירה מוקדמת
בשנת 1990, אנדריי דנילקו החל ליצור את הדמות המכונה "ורקה סרדוצ'קה", אישה מְצֻעֲצָעת בגיל העמידה המגיעה ממשפחה כפרית שעובדת כמשגיחה ברכבת שינה. דנילקו הציג לראשונה את סרדוצ'קה בפומבי במהלך תחרות קומדיה שנערכה בפולטבה ב-4 בינואר 1991. הוא המציא את שמה של הדמות בשילוב שם פרטי שנבחר באופן אקראי ושם משפחה של חברתו לכיתה לשעבר, אניה סרדוק.
מאוחר יותר נתן דנילקו דמות המשמשת כאמא של סרדוצ'קה המגולמת בידי השחקנית אינה בילוקון, שהייתה חברה קרובה של דנילקו עוד מימי לימודיו בבית הספר.
אחרי ורקה סרדוצ'קה יצר דנילקו דמויות אחרות, כמו שוטר, חייל ורקדן בלט נשי. הוא הקים את ההרכב "תיאטרון דנילקו", המסייר בערי רוסיה ואוקראינה. בשנת 2002 דנילקו והרכבו סיירו במדינות הבלטיות עם התוכנית "I am a Revolution" במשך כל השנה. בשנה שלאחר מכן הוא זכה בפרס אמנות הבמה של אוקראינה.
Born Without a Heart
Born Without a Heart (בעברית: נולד ללא לב) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית-מרוקאית פאוזיה. את השיר הוציאה לאור ב-28 במרץ 2019 חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. הוא נכלל כרצועה השישית והאחרונה במיני-אלבום הראשון של הזמרת, שכלל גרסאות מיוחדות לחלק משיריה, Stripped. השיר צבר כ-39 מיליון השמעות בפלטפורמת הספוטיפיי.
ורקה סרדוצ'קה
קריירת טלוויזיה
בסוף שנות ה-90 ובתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 הנחה דנילקו תוכנית אירוח בשם "SV-show" (SV זהו הקיצור האנגלי של "Спальний Вагон" בתעתיק אנגלי: "Spalnyy Vagon", כלומר קרון שינה) בערוצי טלוויזיה אוקראיניים שונים.
Born Without a Heart
רקע
השיר נכתב והולחן על ידי פאוזיה. האודיו הרשמי של "Born Without a Heart" פורסם בעמוד היוטיוב הרשמי של הזמרת ב-28 במרץ 2019. לאחר מכן היא פרסמה את גרסת ה-Stripped של השיר, לצד שני וידאו קליפים שונים. גרסה זו בוצעה בסגנון בלדה ווקאלית. בקליפ הראשון ביצעה פאוזיה את מילות השיר בבית עם אורות כתומים, צהובים ואדומים. לאורך כל הקליפ השני פאוזיה הייתה כלואה בכלוב זכוכית. כשהיא הגיעה לפזמון האחרון של "Born Without a Heart", נופץ כלוב הזכוכית והוצגו כמה סצנות מהקליפ של "This Mountain".
ורקה סרדוצ'קה
קריירת טלוויזיה
בשנת 2001, עשה דנילקו את הופעתו הראשונה עבור כמה הפקות מוזיקליות בטלוויזיה בדמותה של סרדוצ'קה. כמה מהפקות אלו הוצגו בשידורי הסילבסטר בערוץ הטלוויזיה רוסיה-1.
Born Without a Heart
רקע
ב-4 בספטמבר 2020 ביצעה פאוזיה את "Born Without a Heart", כחלק מקונצרט יומי של שירי Stripped.
ורקה סרדוצ'קה
קריירה מוזיקלית
מלבד הופעות פופ וריקוד שביצע דנילקו כוורקה סרדוצ'קה, דנילקו ביצע גם יצירות מוזיקליות מסוג אמביינט תחת שמו האמיתי.
אירוויזיון 2007
ורקה סרדוצ'קה נבחרה לייצג את אוקראינה באירוויזיון 2007 שנערך בהלסינקי שבפינלנד עם השיר "Dancing Lasha Tumbai" (לרקוד לָאשָׁה טוּמְבָּאי). אחת מתחנות הרדיו הארציות של אוקראינה ארגנה מחאה בפברואר 2007 במטרה להביע את מורת רוחה על הבחירה. כמה מאזרחי אוקראינה ואפילו חברי הפרלמנט האוקראיני הביעו גם את מורת רוחם על הבחירה, באומרם כי הדמות סרדוצ'קה היא "וולגרית ומגוחכת".
בשיר "Dancing Lasha Tumbai" של סרדוצ'קה היו ארבע שפות: גרמנית, אנגלית, אוקראינית ורוסית. השם "Lasha Tumbai", נשמע פונטית כמו "Russia goodbye" ("להתראות רוסיה"), בהתייחס למהפכה הכתומה שהתרחשה שלוש שנים קודם. לפי דנילקו, השם "Lasha Tumbai" הוא מונח שלקוח מהשפה המונגולית המתאר סוג של קינוח. אלא שבירורים שונים שנערכו בתוכנית אירוח בערוץ הראשון של רוסיה מול דיפלומטים מונגולים באירופה העלו שאין אמת בדבריו של דנילקו. בשגרירות מונגוליה במוסקבה נמסר כי מבחינתם מדובר בג'יבריש מוחלט.
אירוויזיון 2011
סרדוצ'קה הגיע לגמר של הקדם האירוויזיון האוקראיני שבחר את נציג אוקראינה לאירוויזיון 2011, אך הוא לבסוף נסוג מבחירתו ב-2010.
אירוויזיון 2019
דנילקו הופיע באירוויזיון 2019 כוורקה סרדוצ'קה, במופע של כוכבי האירווזיון מהעבר, לצידם של גלי עטרי, קונצ'יטה וורסט, אלני פוריירה, ומונס סלמרלוב.
מעורבות פוליטית
דנילקו הודיע בשנת 2007 כי הוא הקים מפלגה פוליטית חדשה בשם "!For Ours", שתתמודד בבחירות לפרלמנט האוקראיני באותה שנה. דנילקו מאוחר יותר נטש את הרעיון להקמת המפלגה. סקר דעת קהל מחודש יולי 2007 הניח כי המפלגה "For Ours!" תקבל תמיכה כוללת של 2% בלבד.
איסור כניסה לרוסיה
ב-20 באפריל 2022 נודע שלורקה סרדוצ'קה נאסרה כניסה לרוסיה למשך 50 שנה.