cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אסייר מרטינס
אסייר מרטינס (בספרדית: Asier Martínez; נולד ב-22 באפריל 2000) הוא אתלט ספרדי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022) בריצת 110 מטר משוכות.
ביוגרפיה
מרטינס נולד בסיסור מאיור שבספרד.
עיסאם אל-חדרי
קריירת מועדונים
אל-חדרי התחיל את הקריירה שלו בדמיאט. בקיץ חתם באל-אהלי בה שיחק 11 וחצי עונות וזכה עימה ב-8 אליפויות, 4 גביעים, 4 סופרקאפים, 4 פעמים בליגת האלופות האפריקאית, 4 סופר קאפים, פעמיים בליגת האלופות הערבית ופעם אחת בסופר קאפ הערבי.
אסייר מרטינס
2021
באולימפיאדת טוקיו שנערכה בשנת 2021 סיים מרטינס במקום השישי בגמר ריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.22 שניות.
מדליית ארד באליפות העולם בריצת 110 מטר משוכות
באליפות העולם שנערכה בשנת 2022 ביוג'ין שבארצות הברית זכה מרטינס במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.17 שניות, אחרי גרנט הולוואי מארצות הברית שזכה במדליית זהב (13.03 שניות) וטריי קנינגהם מארצות הברית שזכה במדליית כסף (13.08 שניות).
עיסאם אל-חדרי
קריירת מועדונים
ב-20 ביולי 2009 חתם אל-חדרי באיסמאעילי.
ב-1 ביולי 2010 חתם אל-חדרי בא-זמאלכ, אך הושעה על ידי פיפ"א ל-4 חודשים משום שהפר את חוזהו בסיון.
בדצמבר חתם באל מאריק מליגת העל הסודנית ל-3 שנים.
בקיץ חתם בוואדי דגלה. אחרי עונה אחת חזר לקדנציה שנייה באיסמאעילי ובסיומה חזר לוואדי דגלה.
קריירה בינלאומית
אל-חדרי זכה עם הנבחרת ארבע פעמים בגביע אפריקה לאומות (הכי הרבה בהיסטוריה לשחקן) ואף נבחר לשוער המצטיין בגביעים שנערכו ב-2006, 2008 ו-2010.
לאחר שאיבד את מקומו כשוער ראשון בנבחרת, בינואר הודיע על פרישה מהנבחרת. במרץ הודיע על חזרה לזירה הבינלאומית. ב-5 במרץ 2014 ערך את הופעת הבכורה המחודשת שלו בניצחון 0–2 נגד.
ב-17 בינואר 2017 נכנס אל-חדרי בדקה ה-25 כמחליף של השוער הראשון שפתח במשחק בגביע אפריקה לאומות 2017 נגד נבחרת מאלי לאחר שמתח את שריר הירך האחורי, ובכך הפך לשחקן המבוגר ביותר שמשחק במסגרת גביע אפריקה לאומות.
ב-25 ביוני 2018 במשחק נגד ערב הסעודית בשלב הבתים במונדיאל 2018 כשהוא בן 45 שנים ו-161 יום, אל חדרי פתח בהרכב ושיחק ובכך הפך לשחקן המבוגר ביותר ששיחק אי פעם בגביע העולם בכדורגל.
דמויי אליגטור
דמויי אליגטור (שם מדעי: Alligatoroidea) היא על-משפחה של תנינאים שהתפתחה בקרטיקון עליון. כיום היא מוגדרת כענף של האליגטור אמריקאי (Alligator mississippiensis), וכל התנינאים שקרובים אליו יותר מאשר אל תנין היאור (Crocodylus niloticus) או אל הגוויאל ההודי (Gavialis gangeticus) - המשוייכים לקבוצה לונגירוסטרס (Longirostres). העל-משפחה כוללת כיום את משפחת האליגטוריים, המצויים (למעט אליגטור סיני) לאורך אמריקה וכן תנינאי עבר שנכחדו דוגמת הדיינוסוכוס והליידיוסוכוס. הדיינוסוכוס היה תנינאי ענק (אורכו: 8–12 מטר ומשקלו יכול להגיע אף ל-8.5 טונות) באמריקה הצפונית שטרף בעיקר צבי ים ודינוזאורים.
ספרמטוגנזה
ספרמטוגנזה (באנגלית: Spermatogenesis) הוא תהליך יצירת תאי זרע.
התפתחות ומאזן הורמונלי
ראשית התהוות תאי המין בעובר מתרחשת בין השבוע השביעי לשמיני. בשבוע העשירי מתפתחים איברי הרבייה וכך נקבע מין העובר. ירידת האשכים לשק האשכים מתרחשת בחודש השביעי להיריון, וההבשלה המינית בגיל ההתבגרות. בבגרות המינית מופרש ההורמון GnRH מההיפותלמוס. ההורמון מעורר הפרשת הורמוני מין מההיפופיזה (התהליך המקביל אצל האישה הוא עירור הזקיק השחלתי). ההורמון הראשון הוא הורמון מחלמן (LH), שמעורר את תאי ליידיג (התאים שנמצאים מחוץ לסמינל טיובולס שבאוניות האשך) להפריש טסטוסטרון. הטסטוסטרון הוא ההורמון האנדרוגני העיקרי במערכת הרבייה הזכרית. ההורמון מעודד ספרמטוגנזה וכמו כן משפיע על המוח (במוח הוא הופך לאסטרוגן). הורמון שני שמופרש מההיפופיזה הוא הורמון מעורר זקיק (FSH). ההורמון מעורר את תאי סרטולי להפריש הורמון קושר אנדרוגנים (ABP) וגם הורמון אינהיבין שמעכב את הפרשת FSH (כמשוב שלילי).
אנטומיה
תהליך הספרמטוגנזה מתרחש בסמינל טיובולס (אבובית נושאת זרע) שבאוניות האשך. בכל אשך ישנן בין 200-300 אוניות, ובכל אונית כ-3 צינוריות. הצינוריות מתנקזות אל רשת האשך (Rete testis) ומשם אל עילית האשך. אורך צינור עילית האשך (שלב חמישי בספרמטוגנזה) הוא כ-6 מטרים. אורך צינור הזרע הוא כ-45 סנטימטרים והוא מתחיל מעילית האשך ונגמר באמפולת הזרע. שלוש בלוטות מין אחראיות ליצירת נוזל הזרע המגן על תאי הזרע:
מנחם שטורמן
מנחם שטורמן (1901 – 10 ביוני 1964) היה מאנשי העלייה השנייה. למד וטרינריה בברלין, הוסמך כרופא וטרינר ושירת בתפקיד זה באגודה "החקלאית" בעמק יזרעאל ובשירותים הווטרינריים של משרד החקלאות.
ביוגרפיה
מנחם נולד ב-1901 בעיר יקטרינוסלאב שב כבן הזקונים למשה ומנוחה שטורמן ולו 2 אחים ו-4 אחיות בוגרות. בעיר הולדתו עבד אב המשפחה כמנהל מפעל "ברוק" לייצור לבנים ורעפים.
בערב פסח 1906 עלה שטורמן, עם משפחתו, ארצה במסגרת העלייה השנייה. בנמל יפו קיבלה את פניהם הבת חיה ברשדסקי (שעלתה כבר ב-1905 עם בעלה שלמה ובנם הראשון שלום). לאחר העלייה ארצה התיישבה המשפחה ביפו בה עסק האב בניהול מטבח ציבורי "בית תבשיל". ומנחם (יחד עם אחיו זליג) נשלח ללמוד בבית ספר לבנים ביפו של חברת עזרה.
בתחילת 1908 נפטר האב אברהם משה. לאחר מותו המשיכה האם להפעיל את בית התבשיל אך בהמלצת הבן חיים החליטה האם לעלות עם משפחתה לגליל שם נמצאו כבר 3 מבנותיה. זליג נשלח ראשון אל חוות סג'רה ושאר המשפחה הגיע אחריו.
ב-1909 התיישבה המשפחה בחוות סג'רה שם כבר גרו אחיותיו שפרה ואסתר. האם הצטרפה כשותפה ב"קולקטיב" שהקימה מניה שוחט. בעקבות השביתה שפרצה במקום ב-1910 עברה המשפחה ליבנאל ואחרי תקופת מה עברו לחיפה. מנחם החל ללמוד בבית הספר הריאלי שבעיר וסיים את לימודיו ב-1919 לאחר שהשלים את בחינות הבגרות.
ב-1920 למד מנחם בקורס עוזרים לרופאים וטרינריים ביפו (בהנהלת ד"ר כספי) וב-1922 יצא ללימודי וטרינריה בברלין. בתחילת לימודיו נתקל בקשיים רבים עקב חוסר ידיעת השפה הגרמנית ואי הכרת המוסד האקדמי בתעודת הבגרות אותה הציג.
ב-1929 שב מנחם ארצה לאחר קבלת התואר רופא וטרינר, התיישב בכפר יחזקאל והחל לעבוד כווטרינר אזורי באגודת "החקלאית". במהלך עבודתו התמקד מנחם בטיפול במחלות של עדרי הפרות ובמיוחד בסוג של קדחת המועברת על ידי קרציות (קדחת הטיילריה). החיסון שהכניס לשימוש בארץ הביא למיגור רובה של המחלה בארץ. כמו כן פעל רבות להרחבת השימוש בהזרעה מלאכותית בבקר ולמיגור מחלת הפה והטלפיים.
ב-1937 עברו מנחם ומשפחתו מכפר יחזקאל לקיבוץ עין חרוד מאוחד.
ב-1948 מונה לווטרינר הראשי של אגודת "החקלאות" תפקיד אותו מילא עד 1960 אז נקרא למלא את מקומו של אברהם קמרון (שנפטר) כמנהל השירותים הווטרינריים והמכון הוטרינרי במשרד החקלאות ופיתוח הכפר. בתפקיד זה פעל עד 1963 אז חזר לתפקידו ב"חקלאית".
משפחתו
מנחם שטורמן נישא ב-1929 לרבקה במהלך לימודיו בברלין וזאת כשרבקה הייתה פעילה בתנועת בלאו וייס. לזוג נולדו בן ובת (חיים ודליה). מנחם נפטר ב-1964 מסרטן ונקבר ב-עין חרוד מאוחד. רבקה נפטרה ב-2001 ונקברה אף היא בעין חרוד.
בני משפחתו של מנחם עסקו מאז הגיעם ארצה בהתיישבות ובשמירה:
פרדריק סקינר
בורהוס פרדריק סקינר(נודע גם כ-ב' פ' סקינר; באנגלית: Burrhus Frederic Skinner; 20 במרץ 1904 - 18 באוגוסט 1990) היה פסיכולוג אמריקני רב השפעה, הנחשב לדמות המשפיעה ביותר בגישה הביהביוריסטית במאה ה-20.
חייו
בשנת 1938 פרסם סקינר את ספרו הראשון, "התנהגות האורגניזמים". הספר כולל סדרת מחקרים מעבדתיים שנערכו במשך כ-7 שנים בחקר ההתנהגות האופרנטית על חולדות ותיאור של מתודולוגיה חדשה לחקר ההתנהגות. הספר היווה את הבסיס לתחום מדעי שיסד - ניתוח התנהגות ניסויי (אנ').
ב-1948 סקינר פרסם את ספרו "וולדן השני". זהו ספר אוטופי-ניסויי שמתאר קהילה קטנה שחייה על פי עקרונות ניתוח ההתנהגות. הרעיון של הספר מהווה אלטרנטיבה לתרבויות הנוכחיות ומציע את האפשרות לעצב תרבויות חדשות עם תנאים טובים יותר.
סקינר היה בין הפסיכולוגים הבודדים שקיבלו (בשנת 1968) את המדליה הלאומית למדעים מידי נשיא ארצות הברית.
מבין ספריו, שניים תורגמו לעברית:
בקס טיילור-קלאוס
רבקה אדיסון "בקס" טיילור-קלאוס (באנגלית: Rebecca Edison "Bex" Taylor-Klaus; לידה ב-12 באוגוסט 1994) הם אישיות אמריקאית העוסקת במשחק, אשר זכו להכרה בזכות תפקידם הבולט בסדרת הדרמה "ההריגה". בנוסף, הם ידועים מתפקידים נוספים, וביניהם גילום הדמות סין בדרמת גיבורי העל "החץ", לקס בסדרה הקומית "בית השקרים", אודרי ג'נסן בסדרת האימה "צעקה", דיבוב הדמות של קייטי "פידג'" הולט בסדרת האנימציה של נטפליקס "וולטרון: המגן האגדי", וגילום דמותה של בריאנה בישופ בסדרת הדרמה "השריף".
ביוגרפיה
טיילור-קלאוס נולד/ה באטלנטה, ג'ורג'יה למשפחה יהודית. כשלמד/ה בכיתה ג' הוא/היא החל/ה לשחק במחזות של שייקספיר אחרי שעות הלימודים, וגם במהלך הקיץ. בנוסף, טיילור-קלאוס השתתף/ה בקבוצת אלתורים בתיכון וגילם/ה כמה תפקידים במהלך שנות לימודיו. יתר על כך, בחטיבת הביניים הוא/היא הקים/ה יחד עם חבריו/ה קבוצת משחק כדי להכשיר שחקנים צעירים. בנוסף לדרמה, טיילור-קלאוס היה/הייתה ספורטאי/ת, ושיחק/ה בתפקיד התופס/ת בקבוצת הסופטבול של התיכון, וגם כשחקן/ית בסיס שלישי. באמצע 2012, טיילור-קלאוס עבר/ה ללוס אנג'לס כדי להמשיך בקריירת המשחק שלו/ה, ולמד/ה באקדמיית ברידג'ס.
2012–2014: ראשית הקריה ופריצת הדרך
טיילור-קלאוס החל/ה לשחק במחזות של שייקספיר בכיתה ג'. עם זאת, תפקיד המשחק המקצועי הראשון שקיבל/ה היה גילום דמותה של בולט, נערה לסבית חסרת-בית, בעונה השלישית של דרמת הפשע "ההריגה" של רשת AMC, אשר עלתה לשידור ב-2013. בריאיון בו שוחח/ה על התפקיד, טיילור-קלאוס אמר/ה: "להיות שחקן זה לרצות לבקר במקומות האפלים שבני האדם שואפים כמה שיותר להתרחק מהם".
בין השנים 2013 ל-2015, טיילור-קלאוס שיחק/ה בתפקיד המשנה של סין בדרמת גיבורי העל "החץ" של רשת The CW.
2015–הווה: הצלחה נוספת
טיילור-קלאוס זכה/תה להצלחה נוספת בזכות גילום דמותה של אודרי ג'נסן, מתבגרת בי-קיוריוס אשר עוזרת לחבריה בחקירה של רוצח סדרתי, בשתי העונות הראשונות של דרמת האימה "צעקה" של MTV, בין השנים 2015 ל-2016.
לאחר שהתפרסם/ה בזכות תפקידיו/ה ב"ההריגה" ו"החץ", טיילור-קלאוס המשיך/ה לשחק כמה תפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה, ביניהן "Glee" ו"איי זומבי". ב-2016, הוא/היא החל/ה לדבב את דמותה של קייטי "פידג'" הולט, הדמות הראשית בסדרת האנימציה של נטפליקס, "וולטרון: המגן האגדי".
בשנת 2018 טיילור-קלאוס השתתף/ה בסרט האימה-סלאשר "מבוך האימה". כמו כן, הוא/היא השתתף/ה בסרט הקומדיה המוזיקלי "גדולה מהחיים", עיבוד קולנועי לרומן רב-המכר בעל אותו השם מאת הסופרת ג'ולי מרפי, בו מככבת ג'ניפר אניסטון, ובבימויה של אן פלטשר. בנוסף באותה שנה, הוא/היא גילם/ה את דמותה של ויולט פייץ' בסרט האימה "Discarnate" בבימויו של מריו סורנטי.
חיים אישיים
טיילור-קלאוס מגדל/ת כלב בשם בולט, הקרוי על שמה של דמותו/ה בסדרה "ההריגה", התפקיד המשמעותי הראשון שגילם/ה בטלוויזיה.
בנובמבר 2016, טיילור-קלאוס יצא/ה מארון כהומוסקסואל בציוץ בטוויטר, בו כתב/ה: "שלום שמי בקס, וכן, השמועות נכונות – אני הומו". ביולי 2018, טיילור-קלאוס יצא/ה מהארון כא-בינארי בציוץ דומה והצהיר/ה כי הוא/היא משתמש/ת בכינוי הגוף they/them.
טיילור-קלאוס אובחן/ה עם הפרעת קשב וריכוז בבית הספר היסודי והחל/ה לשחק בענפי ספורט שונים, ביניהם בייסבול, מה שלדבריו/ה עזר לשלוט בה.
באוגוסט 2019, טיילור-קלאוס התארס/ה לבת זוגו/תה, השחקנית אליסיה סיקסטוס, ובאוקטובר 2020 הם נישאו.
הרפתקאות רוקי ובולווינקל
הרפתקאות רוקי ובולווינקל (באנגלית: The Adventures of Rocky and Bullwinkle) הוא סרט קומדיה בשילוב אנימציה משנת 2000 שהופק על ידי סרטי יוניברסל ויצא לקולנוע. הסרט מבוסס על סדרת האנימציה רוקי ובולווינקל. העלילה עוסקת ברוקי ובולווינקל שמנסים לעזור לסוכנת חשאית לעצור תוכנית רשע של האויבים שלהם, בוריס ונטאשה ומנהיג "אל פחד".
עלילה
לאחר שהסדרה שלהם מ-1964 בוטלה, חיו רוקי הסנאי המעופף ובולווינקל האייל בשידורים חוזרים, בעקבות כך העיירה שלהם נהרסה והעצים ביער נכרתו. בינתיים מנהיג אל-פחד ועוזריו בוריס ונטאשה יצאו ממסך הטלוויזיה כדי לשלוט בטלוויזיה בכבלים ולהפוך לנשיא ארצות הברית. בעקבות זאת, יצאו רוקי ובולווינקל מעולמם המצויר כדי לעזור לסוכנת ה-FBI, קרן סימפתיה, על מנת לעצור תוכנית מרושעת של מנהיג "אל פחד" ועוזריו בוריס ונטאשה לשלוט בעולם, ויחד הם נוסעים ברחבי אמריקה, מתחמקים מהמלכודות של בוריס ונטאשה ונתקלים בהרפקאות מצחיקות.
כל אחד מהם חוקר
כל אחד מהם חוקר (באנגלית: Each an Explorer) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון אוגוסט 1956 של המגזין Future Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בשנת 2014 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 4.
עלילה
החייזרים מעניקים לצוות שני מאבחני גמוב על-חלליים - מכשירים בעלי ערך רב - אף על פי שבני אדם מעולם לא נחתו על הכוכב הזה. החייזרים מצביעים על כוכב לכת שכן בתגובה לשאלה היכן ישנם עוד מכשירים כאלה והחוקרים עוזבים בחופזה כדי לבקר בו; בלי לעצור לשקול את המצב אפילו פעם אחת. על כוכב הלכת השני הם פוגשים יצורים דמויי נחשים אשר מטפחים את אותם הצמחים, והם מעניקים להם עוד מאבחני גמוב.
בחזרה בחללית, סמית, אשר ידוע בתחושות הבטן שלו, מבין בסופו של דבר מה קרה; הם עברו "התניה" טלפית על מנת להאביק את הצמחים (אשר שולטים בטלפתיה) מכוכב לכת אחד למישנהו. סמית מאמין כי הוא חייב לחזור לכדור הארץ ולהזהיר אותם מהאיום הזה, משום שהוא מבין גם כי אחד משני המינים של בעלי החיים היה מסוגל פעם לטוס נסיעה בין כוכבית. עם זאת, הצמחים בוודאי החשיבו את הטכנולוגיה הזאת לאיום והשתמשו בטלפתיה כדי להשמיד אותה, מה שעלול לקרות גם לבני האנוש אם הם לא יזהירו אותם.
אבל מה שהצוות אינו יודע, הוא שכשהם חוזרים לכדור הארץ הם מביאים איתם נבגים של הצמחים, שהם בעלי פוטנציאל להשתלט על כדור הארץ - ובעצם הדחיפות שחש סמית לשוב, הייתה חלק מההתניה.
מקלדת עברית
מקלדת עברית סטנדרטית - ת״י 1452
התקן של מכון התקנים הישראלי למקלדת עברית נקרא ת"י 1452 (או SI 1452). בשנת 2013 יצאה גרסה חדשה של התקן שבה שונה המיקום של מקשי הניקוד וכן ונוספו סימנים נוספים העבודה עליה החלה עוד בשנת 2009 וגרסה מוקדמת נמצאת במערכת ההפעלה Windows 8. גרסאות חדשות יותר של מערכות ההפעלה כוללות אותה.
פריסת ארקן - ת״י 1452-2
תקן מקלדת חדש, הנקרא ת״י 1452-2 (או SI 1452-2) התפרסם בשנת 2018. השינוי העיקרי בפריסה זו הוא שינוי המיקום של סימני הפיסוק נקודה, פסיק, אפוסטרוף ולוכסן כך שיהיו זהים למיקומם בפריסה הלועזית QWERTY. בהתאם השתנה מיקומן של האותיות ת ו- ץ. בנוסף, האות ן שינתה את מקומה כדי לצמצם את שגיאות ההקלדה הנפוצות שנבעו מקרבתה לאות ו. לפריסה נוספו סימנים נוספים והיא תומכת בניקוד בפריסה החדשה (ראו להלן). תקן המקלדת החדש מוצע על־ידי מכון התקנים בנוסף לתקן הקודם ולא במקומו.
פריסה ישנה
ניתן להוסיף נִיקוּד בְּאֶמְצַעוּת הַמִקְלֶדֵת באופן ידני. על מנת להוסיף את הניקוד יש ללחוץ תחילה על מקש ה"Caps Lock", ולאחר מכן ללחוץ על מקש ה-Shift, ובו זמנית על המקש המתאים לסימן הניקוד המבוקש. על פי הפריסה הישנה (תקן ישראלי 1452 חלק 1 - מיפוי מסורתי) המקשים המתאימים לסימני הניקוד הם:
פריסה חדשה
על פי הפריסה החדשה (תקן ישראלי 1452 חלק 2 - מיפוי משופר), על מנת להוסיף את הניקוד יש ללחוץ על מקש ה-Alt הימני, ובו זמנית על המקש המתאים לסימן הניקוד המבוקש, שהוא לרוב האות הראשונה של שם הניקוד: קמץ = AltGr+ק, פתח = AltGr+פ וכדומה. התנועות החטופות ממוקמות מימין לתנועות הבסיסיות. המקשים המתאימים לסימני הניקוד הם: מטרת המיפוי המשופר הייתה לתת למשתמש גישה נוחה וקלה לזכירה לסימני הניקוד. בנוסף, התקן מציין במפורש "כדי לצמצם את קשיי ההסתגלות של המשתמשים למיפוי החדש המתואר בתקן זה, התואמוּת למקלדת הלטינית התקנית QWERTY היא מוחלטת." ובפרט מציין שמקש הגרש ׳ במצב עברי מקביל למקש grave accent ` (סימן הטעמה חדה) במצב לטיני.
מקלדות וירטואליות
על מנת לאפשר הקלדה בעברית גם במקלדות שלא מוצגות עליהן האותיות העבריות, קיימים מספר אתרים אשר מציגים על המסך מקלדת וירטואלית הכוללות עברית. בין האתרים:
יאקבסאלאש
יאקבסאלאש (בהונגרית: Jakabszállás) הוא כפר יחסית חדש בנפת קצ'קמט שבמחוז באץ'-קישקון במרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם ביאקבסאלאש אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה, כך, בשנת 1990 חיו בכפר 2,621 תושבים ובשנת 2021 חיים רק 2,562 תושבים.
האזור מיושב מאות שנים, היישוב עצמו הוקם בשנת 1922 והוכרז ככפר עצמאי לאחר שנפרד מסבדסאלאש. בתחילה הכפר נקרא סבדיאקאבסאלאש (Szabadjakabszállás) ובשנת 1925 קיבל את שמו יאקבסאלאש.
על פי רישומי מפקד יהדות הונגריה בכפר חי יהודי אחד בשנת 1920.
מתיו צנטרוביץ'
ביוגרפיה
צנטרוביץ' ג'וניור נולד בבלטסוויל שבמרילנד. הוא בנו של אתלט אמריקאי, מתיו צ'נטרוביץ' שייצג את ארצות הברית באולימפיאדה (מונטריאול 1976) בריצת 1500 מטר.
אלוף אמריקה לנוער
במשחקים הפאן אמריקאיים לנוער שנערכו בסאו פאולו, ברזיל בשנת 2007 זכה צנטרוביץ' במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:56.63 דקות.
מדליית ארד באליפות עולם
באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה צ'נטרוביץ' במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:36.08 דקות, אחרי אסבל קיפרופ (3:35.69 דקות) וסילאס קיפלאגט (3:35.92 דקות), שניהם מקניה.
2012
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים צ'נטרוביץ' במקום רביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:35.17 דקות, 4 מאיות ממדליית ארד.
סגן אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 זכה צ'נטרוביץ' במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:36.78 דקות, אחרי אסבל קיפרופ (3:36.28 דקות) ולפני יוהאן קרוניה מדרום אפריקה (3:36.83 דקות).
אלוף עולם באולם
באליפות העולם באולם שנערכה בפורטלנד, אורגון במרץ 2016 זכה צנטרוביץ' במדליית זהב בבריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:44.22 דקות, לפני יאקוב הולושה מצ'כיה (3:44.30 דקות) וניק ויליס מניו זילנד (3:44.37 דקות).
אלוף אולימפי
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה צנטרוביץ' במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:50.00 דקות, תאופיק מחלופי מאלג'יריה (3:50.11 דקות) וניקולס ויליס מניו זילנד (3:50.24 דקות) ובכך היה לאמריקאי הראשון שזכה במדליית זהב בריצה זו מאז מל שפרד (לונדון 1908). ניצחונו הושג על ידי ריצה טקטית שהתנהלה באיטיות רבה מאוד והסתיימה בסיום מזהיר של 50.6 שניות ב-400 מטר האחרונים. הייתה זו למעשה התוצאה האיטית ביותר, בריצה זו מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932).
המרכז האולימפי הלאומי לקליעה
המרכז האולימפי הלאומי לקליעה ע"ש יגאל אלון ז"ל הוא מתקן קליעה בינלאומי הממוקם בהרצליה.
היסטוריה
המטווח הוקם ב-1983 על ידי ארגון מלכ"ר על פי חזונו האישי של סגן-אלוף במיל' עמנואל בן-עמרם, מי שנחשב כאביה הרוחני של הקליעה הספורטיבית בישראל, אשר שימש כיו"ר התאחדות הקליעה בישראל במשך ארבעה עשורים וכמנכ"ל המתקן מיום פתיחתו ועד לפרישתו לפנסיה בשנת 2005. היו"ר הראשון של המתקן היה שר הביטחון דאז יצחק רבין, ששימש בתפקיד במשך שמונה שנים.
המטווח בהרצליה הוא מתחם הקליעה הבינלאומי החוקי היחיד בישראל. במקום מתקיימים אימוני קליעה, של מתחרים בינלאומיים כמו גיא סטריק, סרגיי ריכטר ודורון שזירי, ושל נבחרת ישראל בקליעה, וכן אימונים ותחרויות של מועדוני הקליעה בארץ. בנוסף, מארח המקום משחקי פיינטבול, קורסי קליעה למאבטחים, קורסי קליעה לציבור ואימונים של בעלי רישיון קליעה, וכולל אודיטוריום המשמש לאירוח כנסים.
מנכ"ל המתקן הנוכחי הוא אופיר בשן.
המתקן ממוקם ברחוב ז'בוטינסקי 85 בהרצליה, סמוך לאצטדיון העירוני הרצליה ולקניון שבעת הכוכבים. שטחו הכולל של המתקן הוא 21 קמ"ר.
ב-2010 שלחו ספורטאי ומאמני קליעה ישראלים מכתב להתאחדות הקליעה בישראל, שבו התלוננו על רמה ירודה של המתקנים האולימפיים ועל ניהול כושל.
לאוני גולדנברג
לאוני גולדנברג (10 בינואר 1929 – 6 בנובמבר 2012) היה צייר ברזילאי–ישראלי, חבר קיבוץ געש.
ביוגרפיה
גולדנברג נולד בריו דה ז'ניירו שבברזיל לפישל ואניטה (לבית גולדברג), ילד ראשון למשפחת מהגרים שהגיעה לברזיל מרוסיה הלבנה בתחילת העשור השלישי למאה העשרים.
עם סיום הלימודים בתיכון הצרפתי בריו, גויס גולדנברג לצבא ברזיל, שם שרת בחיל התותחנים.
כשהשתחרר, הצטרף לאביו במוסך וברפדיה שהיו בבעלותו. בערבים למד בקורס לפרסום ועיצוב והשתתף בקורס תאורטי על אמנות בהדרכת פייגה אוסטרובר, אמנית הדפס ידועה בברזיל.
ב-1963 עלה עם משפחתו לישראל והשתקע בקיבוץ געש. בציוריו השתמש רבות בנופי הקיבוץ.
במשך השנים, טרם עלייתו לישראל, השתתף גולדנברג בתערוכות קבוצתיות, בין היתר במוזיאון לאמנויות יפות בריו דה ז'ניירו.
בארץ השתתף גולדנברג בתערוכות קבוצתיות רבות וגם בתערוכות יחיד.
חיים אישיים
ב-1954 נישא למרייטה קויפמן ולזוג נולדו בברזיל שלוש בנות. נפטר בשנת 2012 ונקבר בקיבוצו.
אלן ואן דייק
ראשית חייה
ואן דייק נולדה ב-11 בפברואר 1987 בהרמלן שבאוטרכט, יש לה שני אחים גדולים. את תחילת הקריירה הספורטיבית שלה התחילה ואן דייק כמחליקה מהירה על הקרח, במסגרת אימוניה נדרשה גם לרכוב על אופניים. היא עזבה את ענף ההחלקה המהירה על הקרח לאחר שהצטיינה באופני כביש, כשסיימה שלישית באליפות העולם עד גיל 19 ב-2004 וניצחה את אליפות הולנד עד גיל 19 ב-2007.
אופני מסלול
בתחילת הקריירה שלה השתתפה ואן דייק גם בתחרויות של אופני מסלול, היא הייתה חלק מהנבחרת ההולנדית הלאומית במרוצים השונים. ב-2008 ניצחה באליפות העולם שהתקיימה במנצ'סטר, במקצה הסקרץ'. באותה השנה התקיימה גם אליפות אירופה בפרושקוב, היא זכתה בשתי מדליות זהב באליפות הזו, במרוץ הנקודות עד גיל 23 ובמרוץ הסקרץ' עד גיל 23. היא זכתה במדליית כסף באומניום וברדיפה אישית עד גיל 23.
אופני כביש
ב-2006 התחילה לרכוב בקבוצת ורינדן ואן הט פלטלנד. היא ניצחה את אליפות הולנד בנגד השעון ב-2007. ב-2008 היא ניצחה את אליפות אירופה עד גיל 23 בנגד השעון, כשהיא מקדימה את שתי הרוכבות האוקראיניות, סוויטלנה גאליוק ולסיה קליטובסקה.
ב-2009 עברה לקבוצת קולומביה, היא ניצחה בפעם השנייה ברציפות את אליפות אירופה עד גיל 23. ב-2010, ניצחה את המרוץ החד יומי בגרמניה, "ספארקסן ג'ירו בוכום", לאחר שניצחה במאוץ מתוך חמש רוכבות. היא ניצחה בקטע נגד השעון בפרופיל ליידיז טור, וסיימה במקום השלישי הכללי, כשהיא מסיימת בפער של 52 שניות ממריאנה ווס המנצחת.
ב-2011, ואן דייק ניצחה את הטור של קטר ואת הקטע השני. היא סיימה שנייה באליפות הולנד בנגד השעון, כשהיא מסיימת 6 שניות אחרי מריאנה ווס. היא ניצחה את קטע נגד השעון בפרופיל ליידיז טור, וסיימה שישית באליפות העולם בנגד השעון, בפער של 36 שניות מג'ודית ארנדט.
ב-2012 עברה ואן דייק לקבוצת ספיישליזד–לולולמון הגרמנית. היא ניצחה את מרוץ "אומלופ ואן בורסל", קטע בטור אנרשיוואחט ושני קטעים במרוץ "גרסיה–אורלובה". ואן דייק נבחרה לסגל הולנד באולימפיאדת לונדון בכביש ובמסלול, במקצה האופני כביש סיימה שמינית, כשהיא מסייעת למריאנה ווס לזכות במדליית זהב, היא עצמה סיימה מחוץ למגבלת הזמן. במקצה נגד השעון, סיימה במקום ה-8, 1:18 דקות מקריסטין ארמסטרונג המנצחת. במרוצי אופני המסלול, סיימה שישית עם שאר נבחרת הולנד ברדיפה קבוצתית, במקצה הפסילות הנבחרת שברה את השיא ההולנדי בסיבוב הראשון, אך ואן דייק, שהייתה הרוכבת האחרונה שנשארה, סיימה שישית. היא ניצחה את "לוטו-דקה טור" לאחר שגם ניצחה בקטע השלישי. לקראת סוף העונה, זכתה ואן דייק במדליית זהב באליפות העולם בנגד השעון הקבוצתי, ביחד עם קבוצתה "ספיישליזד–לולולמון".
ב-2013 רשמה עונה מוצלחת מאוד, היא סיימה שלישית בטור של קטר ושישית באומלופ הט ניוסבלד. היא ניצחה את מרוץ "לה סאמין" וסיימה שנייה ברונדה ון פלנדרן וברונדה ואן דרנט, ושלישית בטרופאו אלפרדו בינדה. היא ניצחה את טור אנרשיוואחט וקטע אחד במרוץ. ואן דייק השתתפה בטור "גרסיה–אורלובה" בצ'כיה, ניצחה את המרוץ, שלושה קטעים ואת קטגוריית הנקודות. היא ניצחה את אליפות הולנד בנגד השעון, וקטע בג'ירו ד'איטליה לנשים. ואן דייק ניצחה את לוטו - בליסול טור, לאחר שגם ניצחה עם קבוצתה את קטע נגד השעון הקבוצתי. היא ניצחה את בוולס ליידיז טור. ואן דייק ניצחה את המרוץ החד יומי בצרפת "חרונו שאמפנואה". באליפות העולם שנערכה בפירנצה, ניצחה ואן דייק את אליפות העולם בנגד השעון. יומיים לפני כן, ניצחה ביחד עם קבוצתה את אליפות העולם בנגד השעון הקבוצתי.
ב-2016 סיימה שלישית בטור של קטר וניצחה את הקטע השלישי. היא ניצחה שני קטעים בטור אנרשיוואחט ואת המרוץ כולו, ואן דייק ניצחה קטע גם במרוץ באיירן–רונדפארט. היא נבחרה שנית לסגל הולנד לאולימפיאדה, הפעם לאולימפיאדת ריו. במקצה הכביש סיימה במקום ה-21, 5:07 אחרי אנה ואן דר ברחן. במקצה נגד השעון סיימה רביעית, 11 שניות אחרי קריסטין ארמסטרונג. היא סיימה שנייה בטור בוולס. היא ניצחה את אליפות אירופה בנגד השעון, למעשה 2016 הייתה השנה בה מקצה העלית נוסד, לכן ואן דייק היא אלופת אירופה הראשונה. היא זכתה במדליית זהב ביחד עם קבוצת בוולס בנגד השעון הקבוצתי, וזכתה במדליית כסף במקצה האישי, כשרק חמש שניות מפרידות בינה לבין אמבר נבן שזכתה בזהב.
ב-2017 עברה לקבוצת סאנווב, היא ניצחה את טור הלט'י וקטע אחד במרוץ. הוא סיים חמישי בטור בריטניה, ואן דייק הגנה על תוארה כאלופת אירופה, לאחר שניצחה את התחרות בדנמרק. היא ניצחה קטע בטור של נורווגיה וסיימה במקום השלישי. ואן דייק ניצחה ביחד עם קבוצתה את אליפות העולם בנגד השעון הקבוצתי, כשקבוצתה מקדימה את קבוצתה לשעבר, בוולס–דולמנס. במקצה האישי, סיימה במקום ה-5, 52 שניות אחרי אנמיק ואן פלוטן המנצחת.
ב-2018 ניצחה את מרוץ אומלופ ואן הט הגלנד ואת מרוץ דווארס דור פלנדרן, שני המרוצים הם בבלגיה. היא ניצחה קטע וסיימה שני בטור לוטו - תורינגן. ואן דייק גברה על אנה ואן דר ברחן באליפות הולנד בנגד השעון ב-6 שניות וניצחה את התחרות. היא הפכה לאלופת אירופה בנגד השעון בפעם השלישית ברציפות, כשניצחה את התחרות בגלאזגו. גם הפעם גברה על אנה ואן דר ברחן, בפער של שתי שניות. היא ניצחה את הצ'אלנג' במדריד של הוואלטה אספנייה, שמהווה כתחלופה הנשית לוואלטה אספנייה. היא זכתה במדליית ארד גם בנגד השעון האישי וגם בנגד השעון הקבוצתי באליפות העולם.
ב-2019 עברה לקבוצת טרק - סגפרדו, היא ניצחה בפעם השנייה ברציפות בדווארס דור פלנדרן. היא ניצחה קטע בטור הלט'י וסיימה שנייה. ואן דייק ניצחה קטע גם בטור לוטו - תורינגן, היא סיימה שנייה וחמישית באליפות הולנד בנגד השעון ובכביש (בהתאמה). היא ניצחה בפעם הרביעית ברצף את אליפות אירופה בנגד השעון, שהתקיימה באלקמאר. במהלך הקטע הרביעי של טור בוולס התרסקה ואן דייק, ושברה את האגן ואת עצם הזרוע, בכך הסתיימה עונת 2019 שלה.
ארסן לופן (סרט, 2004)
ארסן לופן (בצרפתית: Arsène Lupin; שווק במדינות המערב בשם "Adventures of Arsene Lupin") הוא סרט הרפתקאות פשע משנת 2004, המבוסס על סדרת הרומנים שיצר מוריס לבלאן, בבימויו של ז'אן-פול סלומה ובכיכובם של רומאן דוריס, אווה גרין וקריסטין סקוט תומאס. הסרט היה הפקה משותפת של צרפת, ספרד, איטליה ובריטניה.
הסרט מתייחס לרבים מסיפורי ארסן לופין של לבלאן, כולל "המעצר של ארסן לופין", "המחרוזת המלכותית", "שרלוק הולמס מגיע מאוחר מדי", "813", ו"רוזנת קליוסטרו".
הסרט עוקב אחר הגנב הג'נטלמן ארסן לופן מהיותו ילד קטן, דרך מות אביו, ועד שנותיו המאוחרות יותר כאשר הוא פוגש את האישה המוזרה, ז'וזפין, שנראית אלמותית ומשתמשת בסם מהפנט כדי לשעבד אנשים לרצונה. האתוס של ארסן הוא לגנוב מהנוכלים העשירים והראויים. בסרט זה הוא מתנגד לשני יריבים, חברה סודית וז'וזפין, אשר מתכוונים לאסוף שלושה צלבים שיחשפו את סודו של אוצר אבוד.
עלילה
בגיל 23, ארסן לופין הוא גנב צעיר חסר דאגות ששודד את האצולה הפריזאית. הפורץ הווירטואוז הצעיר מכפיל את התקפותיו: תקיפה של רכבת שנוסעת במלוא המהירות, אקרובטיקה על גגות הלובר וגניבה מרהיבה בקתדרלת רואן. אך תוכניותיו ישתבשו בגלל התשוקה העיוורת שלו לרוזנת קליוסטרו הארסית שאותה הוא יציל בקושי משריפה על המוקד באשמת כישוף. ואכן, נראה שהיא חיה כמה מאות שנים בזכות שיקוי שרק היא יודעת את הסוד שלו. ארסן מתפתה פי שניים כשהיא מספרת לו על אוצר שלא יסולא בפז של מלכי צרפת. אבל לפני שחושפת לו את מיקום האוצר, כמובן, היא רוצה הוכחה. לכן ארסן ייכנע לרבים מרצונותיה. תחילה, יבצע גניבת תכשיטים שאורגנה בקזינו יוקרתי, לפני שהשניים יחגגו בתשוקה. הגעתו של ביומנין תחזיר אותו בהדרגה למציאות, ורק הוא יחליט להמשיך בחיפוש אחר האוצר. בינתיים הוא גם ילמד שהוא יהפוך לאבא דרך אהבתו הראשונה, קלאריס דה דרו-סוביז.
קבורה המונית
קבורה המונית או קבר אחים הוא קבר המכיל מספר גופות אדם. לעיתים מזוהים הגופות לפני הקבורה, אך במקרים אחרים לא בהכרח באופן מלא. קבורה המונית יכולה לשמש במקרים של קרבות או עימותים גדולים,  או באירועים המוניים של רעב, מגפה, או אסון טבע.
סוגים של קבורה המונית
קבורה המונית (ביהדות נקראת "קבר אחים") אמנם שונה מקבורה רגילה, אך הייתה מקובלת בתרבות האנושית מאז ומתמיד, ומקובלת גם כיום במקרים מסוימים.
בין הסיבות לקבורה המונית:
החלוקה אינה בהכרח דיכוטומית, ולעיתים קבורה המונית מתקיימת מכמה סיבות ביחד.
קבורה המונית אפידמיולוגית
אחת הסיבות העיקריות בהיסטוריה לקבורה המונית היא אפידמיולוגית. לעיתים מדובר בתמותת מספר גדול של אנשים, עקב מגפה או אסון טבע, בהיעדר אפשרות להחזיק בגופות רבות לאורך זמן, ונוצר הצורך לקברם במהירות מסיבות תברואתיות ועל מנת למנוע התפשטות מגפות.
דוגמה לקבורה המונית אפידמיולוגית, ניתן לראות בקטקומבות של פריז, שם הועברו לקבורת המונים כנראה מיליוני גופות עוד בתקופת לואי השישה עשר בבית העלמין פר לשז, לאחר שנפטרו ממחלת הדבר.
קיימת מחלוקת בקרב האפידמיולוגים בנוגע לקבורה המונית לאחר אסון טבע,  האם קבורה המונית אכן מסייעת בהפחתת מגפות באופן משמעותי. הטענה הרווחת היא, כי במקרים של גופות הפזורות בשטח ללא יכולת פינוי משמעותית, לדוגמה לאחר אסון טבע, הנותרות בחום במשך ימים, חשופות לפגעי מזג האוויר, עלול להתפתח ריקבון הבשר, שבתורו יעודד זבובים להטיל רימות בבשר, ולהעביר זיהומים מהגופות תוך זמן קצר. הטענה היא, כי דבר זה עלול להגדיל את הסיכון להתפרצות של דיזנטריה, שלשול, דיפתריה או טטנוס, מחלות שהיו עלולות בעבר לסכן חיים. כיום, למרות אי הנוחות שבכך, יש הטוענים כי הזיהומים האפשריים אינם מסכנים חיים, והסיכון הבריאותי לאחר אסונות טבע מוגבל, ואינו מחייב קבורה המונית מיידית. מנגד, באזורי אסון שהנגישות אליהם מוגבלת, ייתכן כי מחלות אלה כן עלולות לסכן חיים.
קבורה המונית פלילית
קבורה המונית פלילית (criminal mass grave) מוגדרת על ידי  האומות המאוחדות כאתר קבורה המכיל שלושה או יותר קורבנות של רצח. דוגמה קיצונית לכך הייתה ברצח העם בקמבודיה, שבמהלכו הוציאו הקמר רוז' להורג כל מי שהיה בעל קשרים למשטר הישן, ומספר הנרצחים מוערך ב-1.7 מיליון איש, כחמישית מאוכלוסיית קמבודיה, שרובם נרצחו ונקברו בקבורת המונים. דוגמה קיצונית ידועה יותר היא קבורת ההמונים של יהודים שנרצחו בשואה, בבאבי יאר, בפונאר, ובבורות הריגה נוספים. דוגמה לרצח וקבורת המונים מסוף המאה העשרים היא טבח סרברניצה, שבו נרצחו ונקברו בבורות ירי, כ-8,000 בוסנים, על ידי כוחות סרבים.
קבר אחים למען כבוד המתים
במקרים אחרים, קבורה המונית משמשת כאשר לא ידועה זהות כל הגופות, או חלקיהן השונים, ומתוך רצון להביא את המתים לקבורה מכובדת. קבורת המת תוך שמירה על זהותו וכבודו היא ערך חשוב ביהדות, וכן בתרבויות אחרות. בקבר אחים ניתן לקבור את המתים במשותף, תוך ציון שמותיהם על גבי הקבר המשותף, ובכך לשמור על זהותום וכבודם.
אינובלודז'
אינובלודז' (בפולנית: Inowłódz) הוא כפר במחוז טומשוב מזובייצקי שבפרובינציית לודז' בפולין, בסמוך לנהר פיליצה, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה במסמך משנת 1145, ובמאה ה-14 הוענקו לו זכויות מגדבורג. בשל מיקומו האסטרטגי של היישוב על המעבר שבנהר פיליצה, המקום בוצר, ונבנתה סביב היישוב חומה.
באמצע מאה ה-17 נהרס היישוב על ידי הפולשים השוודים. לאחר חלוקת פולין השתייך לשטחי פולין הקונגרסאית, ובשנת 1870 נשללו מהיישוב זכויות העיר שלו, בעקבות מרד ינואר.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה נפגע היישוב קשות, בשל קרבתו לחזית.
יהודי אינובלודז'
התיעוד הראשון לישיבת יהודים ביישוב הוא משנת 1537, אך זו נקטעה במהלך המאה ה-17, וחודשה רק במחצית השנייה של המאה ה-18. קהילה יהודית עצמאית התקיימה במקום מראשית המאה ה-19.
מסוף המאה ה-19 הפך היישוב ליעד קיט מועדף ליהודי הסביבה, והדבר שימש כמקור פרנסה מרכזי ליהודי המקום, לצד חייטות.
בשנות העשרה של המאה ה-20 שימש כרב הקהילה הרב יחזקאל הלשטוק, ואחריו ועד השואה כיהן בה הרב א"י גינגולד. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה ישבו בכפר 426 יהודים, ועם הגעת פליטים יהודים מהסביבה, עלה מספרם לכ-600 בשנת 1941.
באוגוסט 1942 הועברו יהודי הכפר לגטו טומשוב מזובייצקי, וגורלם היה זהה לגורל יתר יהודי המקום. בית הכנסת העתיק של הכפר נשרף במהלך המלחמה.
סאנס אולף
מועדון כדורגל סאנס אולף (בנורווגית: Sandnes Ulf) הוא מועדון כדורגל המשחק בעיר סאנס במחוז רוגלנד שבנורווגיה. המועדון משחק בליגה הנורווגית השנייה.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1911. עד שנת 1937 היו ליגות אזוריות בנורווגיה ולא הייתה ליגה ארצית. המועדון שיחק בליגה אזורית עד שנת 1937. בשנת 1937 הוקמה הליגה הראשונה הארצית בנורווגיה והמועדון שיחק בליגה זו בשתי העונות הראשונות 1937/1938 ו- 1938/1939. מעונת 1939/1940 ועד עונת 2011 המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה, בליגה השלישית ובליגה הרביעית בנורווגיה.
בעונת 2011 שיחק בסיבוב הראשון בגביע הנורווגי וניצח את קבוצת ברוד מהליגה הרביעית בנורווגיה 0-1. בסיבוב השני ניצח את קבוצת וידאר מהליגה השלישית בנורווגיה 0-2. בסיבוב השלישי הפסיד לקבוצת ויקינג 2-0. בסוף עונת 2011 הגיע למקום השני בליגה השנייה בנורווגיה ועלה לליגת העל של נורווגיה.
הקבוצה שיחקה 3 עונות בליגת העל מעונת 2012 ועד עונת 2014. בעונת 2012 שיחקה בסיבוב הראשון בגביע הנורווגי והפסידה לקבוצת סטאל ירפלאנד מהליגה הרביעית בנורווגיה 2-1 וסיימה את ליגת העל במקום 14 מתוך 16 קבוצות.
בסוף עונת 2014 ירדה לליגה הנורווגית השנייה.
720 מעלות
720 מעלות הוא שמה של יצירת אמנות פיסולית, מעשה ידי המעצב והאדריכל הישראלי רון ארד שהוצגה בקיץ 2012 בגן האמנות במוזיאון ישראל שבירושלים.
תיאור היצירה
יצירות הווידאו המוצגות על מערך החבלים כוללות יצירות של האמנים דייוויד שירגלי מסקוטלנד, כריסטיאן מארקלי מארצות הברית, באביס אלכסיאדיס יוון והאמנים הישראלים אורי גרשט, גבי קלזמר ובתו שירה קלזמר, דניאל לנדאו והמוזיקאי הישראלי קותימאן.
היצירה הוצבה כך שתשתקף בפסלי גן האמנות ובהם פסלו של הנרי מור ופסלו של אניש קאפור "היפוך העולם, ירושלים".
היסטוריה
היצירה עוצבה במיוחד עבור חלל הראונד האוס בלונדון (מבנה מעגלי המציג תערוכות), והוצגה בו בשנת 2011 תחת השם "The Curtain Call". ביצירה הוצגו יצירות וידאו של מעצב האופנה חוסיין שאלאיין ושל סטודנטים לאמנות מהמכללה המלכותית לאמנות בלונדון (הרויאל קולג'). כאשר היצירה הותאמה להצגתה במוזיאון ישראל, נוספו יצירות וידאו של שני האמנים הישראלים קותימאן ולנדאו.
1958 באסטרונאוטיקה
טיסה תת-מסלולית
במהלך השנה בוצעו מספר טיסות במסלול זה:
שיגורי לוויינים
שיגורים שנכשלו מסומנים ב אדום.
Love, Marriage & Divorce
Love, Marriage & Divorce (בעברית: אהבה, נישואין וגירושין) הוא אלבום משותף של הזמרת-יוצרת האמריקאית, טוני ברקסטון, והזמר בייביפייס. האלבום יצא לאור ב-4 בפברואר 2014, על ידי חברת התקליטים מוטאון רקורדס.
נכון ל-2 ביולי 2014 האלבום מכר 211 אלף עותקים בארצות הברית וזכה בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום ה-R&B הטוב ביותר". זהו אלבומם השמיני של השניים.
רקע
האלבום כולל 12 שירים מתוכם יצאו 3 סינגלים. הסינגל הראשון הוא השיר "Hurt You" אשר הגיע למקום הראשון במצעד שירי ה-R&B למבוגרים האמריקאי. אחריו יצאו שני סינגלים נוספים: "Where Did We Go Wrong" ו-"Roller Coaster".
אלבום זה הוא אלבומם השמיני של השניים לאחר מספר שנים בהם אף אחד מהם לא הוציא אלבום. זמן קצר לפניי יציאת האלבום ברקסטון אמרה שזהו יהיה אלבומה האחרון על מנת שתוכל להתמקד בקריירת המשחק שלה אך לאחר מכן, שינתה את דעתה שראתה את הצלחת האלבום.
האלבום במקור היה אמור לצאת בנובמבר 2013, אך בסופו של דבר הוחלט לדחות את יציאתו כדי שזה יהיה שבוע לפניי יום ולנטיין.
האי וייט
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ויליאמסבורג הקולוניאלית
ויליאמסבורג הקולוניאלית (באנגלית: Colonial Williamsburg) שוכנת בעיר המודרנית ויליאמסבורג שבמדינת וירג'יניה במזרח ארצות הברית, ומשמשת כמוזיאון פתוח המתאר את החיים של המתיישבים בקולוניות הבריטיות של המאה ה-18, טרום מלחמת העצמאות של ארצות הברית. ויליאמסבורג שימשה אף בירת הקולוניה וירג'יניה בתקופה זו והיוותה אחד ממוקדי התלקחות המרד של המתיישבים במלך בריטניה ג'ורג' השלישי.
המוזיאון נפרש על פני 1.22 קמ"ר וכולל מבנים מקוריים שעברו שחזור מהמאות ה-17, ה-18 וה-19, אטרקציות והופעות נאמנות למקורות מהתקופה הקולוניאלית בשטחים פתוחים, מסעדות, בארים ושווקים. מטרת המוזיאון הפתוח היא לדמות את החיים בעיר שוקקת מתקופת טרום מלחמת העצמאות האמריקנית.
במאה ה-19 העיר נעזבה ומבניה הוזנחו. תחילת השחזורים החלו בשנות ה-20 של המאה הקודמת והוגדרו כאחד מפרויקט השחזור הגדולים בתולדות ארצות הברית. השחזורים מומנו על ידי ארגוני שימור רבים ובעיקר משפחת רוקפלר ובראשם ג'ון רוקפלר. כיום ויליאמסבורג הקולוניאלית מהווה אחד מהאתרים המתוירים ביותר במדינת וירג'יניה והעיירה הקולוניאלית היא חלק מהמשולש ההיסטורי של וירג'יניה, יחד עם ג'יימסטאון ויורקטאון.
העובדים באתר לבושים בבגדים המסורתיים של אותה התקופה ואף מדברים במבטא ובניב שהיו נהוגים במאה ה-18 במזרח אמריקה הצפונית. חלק מהעובדים הם שחקנים מקצועיים המסתובבים ברחבי העיירה ומגלמים דמויות כגון אנשי מקצוע ומשוחחים ביניהם ועם המבקרים.
היסטוריה
ב-20 באוקטובר 1698, העיירה ג'יימסטאון שתפקדה כבירת המושבה וירג'יניה ואשר בה ישב המושל מטעם המלך האנגלי, נשרפה כליל. עקב זאת, מושב המושל יחד עם הגוף המחוקק עברו למכללת ויליאם ומרי בעיירה מידל פלנטיישן (Middle Plantation) שבווירג'ניה הקולוניאלית. המהלך הזה הביא לסיום תקופה של 192 שנים בהן ג'יימסטון היוותה בירת המושבה. בשנת 1699 הוצע לראשונה להעביר את הבירה אל אזור מידל פלנטיישן עקב התפרצות מחלת המלריה (בשנה האחרונה רק המושב היה בעיירה הזו כאשר רשמית הבירה עוד נחשבה ג'יימסטאון). כדי להשלים את המעבר הוחלף שמה של מידל פלנטיישן לוויליאמסבורג על ידי המושל פרנסיס ניקולסון על שמו של המלך ויליאם השלישי. לרחוב הראשי של מרכז השלטון קראו על שמו של יורש הכתר הנסיך ויליאם, דוכס גלוסטר.
במשך 81 שנים מהקמתה ועד מלחמת העצמאות, שימשה ויליאמסבורג כבירת המושבה וירג'יניה וכמרכז החינוך, הכלכלה, החברה והתרבות של המושבה. ג'ורג' וושינגטון, תומאס ג'פרסון, פטריק הנרי, ג'יימס מונרו, ג'יימס מדיסון ואחרים ישבו בבית הנבחרים של המושבה בוויליאמסבורג. בשנת 1780, תחת המושל תומאס ג'פרסון, שלימים יהפוך לנשיא ארצות הברית השלישי, הממשל עבר לריצ'מונד עקב המלחמה. מיקומה של ריצ'מונד (90 ק"מ מערבה מוויליאמסבורג), מנע הגעה נוחה של הכוחות הבריטיים מהים וקיצר את ההגעה מהאזור הפנימי של ארצות הברית אליה. ריצ'מונד היא בירת וירג'יניה עד היום.
לאחר מעבר הבירה לריצ'מונד, ויליאמסבורג הפסיקה להתפתח ולגדול ונהפכה לעיירה מנומנמת לאורך כל התקופה של סוף המאה ה-18 והמאה ה-19. העיירה לא נפגעה ולא הושפעה כלל ממלחמת האזרחים שפקדה את ארצות הברית. עיקר כלכלתה נשענה על מכללת ויליאם ומרי ששכנה בה, בית המשפט המחוזי שלה ובית המשוגעים שגם כן שכן בתחומי העיירה. בהמשך ההיסטוריה, בתחילת המאה ה-20, הוקם לידה בית חרושת לייצור תותחים ומפעל רכב. מפעלים אלו החזיקו את העיירה "מעל למים" אך עדיין רוב בנייניה ומוסדותיה היו במצב רעוע.
ב-1903 הגיע לעיירה ד"ר גודווין לתפקד בתור הכומר הראשי של הכנסייה. הוא החל לאסוף כספים על מנת לשפץ את בניין הכנסייה, מלאכה שהסתיימה ב-1907 לקראת חגיגות ה-300 להיווצרות הכנסייה האנגליקנית באמריקה. גודווין חזר בשנת 1923 לוויליאמסבורג לשמש בתור פרופסור במכללה שבעיירה. עם שובו הוא החליט לשפץ ולהחזיר את העיירה לימי גדולתה תוך אספת תרומות מפרנסי וירג'יניה. כמו כן הוא הצליח להשיג מימון נרחב לפרויקט שלו ממשפחת רוקפלר. הרוקפלרים רכשו את השטח בו ישבה ממשלת וירג'יניה ואת רוב הבניינים שבה. במהלך השחזור ההיסטורי נהרסו כ-720 בניינים מתקופת המאה ה-18 וה-19 (לאחר מלחמת העצמאות, על מנת לשמר את התקופה הקולוניאלית). מבני השלטון העיקריים שוחזרו ושופצו על פי מקורות ואיורים מהתקופה הקולוניאלית, בעזרת מאיירים והיסטוריונים. מתוך 500 הבניינים ששוקמו ושוחזרו, 88 נחשבים למקוריים לחלוטין ועל כן נמצאים ברשימות השימור הממשלתיות.
כתודה על פועלו הרב של ד"ר גודווין להשגת המימון ולשימור העיירה, בניין המטה של הארגון המשמר ומפעיל את המוזיאון הפתוח של ויליאמסבורג הקולוניאלית נקרא על שמו. האתר כולו שייך לארגון רוקפלר אשר שייך למשפחת רוקפלר והוא מפעיל אותו.
במהלך השנים האחרונות, ארגון רוקפלר קנה, בסמוך לעיירה, גם את השטח עליו ממוקמת חווה, בסיס צבאי ומוצב מאותה התקופה.
ויליאמסבורג הקולוניאלית היום
ויליאמסבורג הקולוניאלית היא מצבור של מבנים משוחזרים מהתקופה בה שלטה בריטניה על וירג'יניה. התיירים מוזמנים לטייל בין המבנים, שהכניסה אל רובם פתוחה לציבור הרחב. ברוב המבנים נמצאים שחקנים מקצועיים המשחזרים את עיסוקם של בעלי תפקידים שכביכול גרו במבנים הללו. התיירים יכולים לצפות בעשייה, לשמוע הסברים על "בעלי" המקום ובעלי המקצועות השונים מהתקופה ההיא ולרכוש מזכרות מעשי ידיהם של בעלי המקצועות. השחקנים לבושים בבגדים האותנטיים של התקופה ומדברים בניב בו דיברו בני המקום המקוריים. מספר פעמים ביום, נערכים שחזורים שונים במדשאות שבין הבניינים כגון משפטי ראווה, הקראה של הצהרת העצמאות האמריקנית, ירי תותחים ישנים, אימונים צבאיים וכדומה.
הכניסה למרחב העיירה היא חינם ורבים מתושבי היישובים הסמוכים מגיעים לשם לטיולים. עם זאת, הכניסה לבניינים והסיורים המודרכים הם בתשלום. את הכרטיסים ניתן לרכוש במרכז המבקרים של המוזיאון הפתוח, מספר דקות הליכה מהכניסה לעיירה (דרך החווה העתיקה).
אנדור מיקלוש
אנדור מיקלוש (במקור עד 1905 ארמין קליין, בהונגרית: Miklós Andor; בודפשט, 21 בינואר 1880 – בודפשט, 2 בדצמבר 1933) היה עיתונאי הונגרי-יהודי, עורך עיתונים, הבעלים והעורך הראשי של אשט, יו"ר המו"ל ובית הדפוס הוותיק והחשוב "חברת אתניאום לספרות ודפוס".
ביוגרפיה
הוא נולד כבן הבכור במשפחה יהודית ענייה בת שמונה נפשות. אביו היה שמואל קליין ואמו סרנה שנפלד. בתחילה עבד כנער שליח בבית דפוס. הוא החל את הקריירה העיתונאית שלו בשנת 1901 ביומון מדיאר סו (Magyar Szó), ומשנת 1902 המשיך במערכת העיתון פשטי נפלו (Pesti Napló) שפירושו "יומן של פשט" והיה עיתון חשוב ביותר מאז ייסודו בשנת 1850 ועד סגירתו בשנת 1939 כשהפסיק להופיע. בעיתון זה הפך מיקלוש תחילה לסוכן מכירות של פרסומות, אחר כך עבד כחבר הדסק הכלכלי ובהמשך כראש הדסק. הוא היה בקשר עם בנקים וחברות תעשיות רבות, והפרסום או אי-פרסום הידיעות הכלכליות עליהם סיפק לעיתון ולבעל הטור (ראש הדסק) הכנסה קבועה. לבסוף, בשנת 1910, הבעלים של העיתון יוז'ף שוראני (שוורץ), פיטר את ראש הדסק הזריז מדי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, עסקי ההוצאה לאור שגשגו משמעותית. בזמן שהתפוצה והמכירות גדלו בקצב מהיר, בית הדפוס אתנאום, שהדפיס את עותקי האשט, נכנס להפסדים, כיוון שלא הצליח לצמצם עלויות מול ספקיו. במצב דחוק זה, "הבנק המסחרי ההונגרי של פשט", שהחזיק ברוב מניות אתניאום, העביר לבסוף את מניות אתניאום לאנדור מיקלוש, על פי הסכם שנחתם בין הצדדים. הרכישה הפכה את מיקלוש גם לבעלים גם של גוש בניינים ענקי במרכז פשט, לצד חברת הדפוס וההוצאה לאור וקבוצות אחרות מעניינות. הגוש הענקי היה בצומת הרחוב דרך ראקוצי ושדרת (בולוואר) ארז'בט. בסוף 1917 נבחר אנדור מיקלוש לנשיא אתניאום. (עשרים שנה לאחר מכן רכשה אתניאום גם את מניות ארמון ניו יורק בפשט בהמשך לגוש הבניינים. ארמון ניו יורק היה המטה של חברת ביטוח בזמנו, הוא ידוע כיום בשם מלון ניו יורק פאלאס, והוא מלון יוקרתי מפואר).
לאחר המלחמה, הוא הוסיף לחברתו את עיתון "הונגריה" (בשל חובות העיתון), ובשנת 1920 גם את העיתון בו עבד קודם וממנו פוטר ה"אשטי נפלו" שהיה אז כבר בשליטתו של לאיוש הטווני ובבעלות של חברת הטווני-דויטש. מכאן ואילך, קבוצת העיתונים שלו הצליחה להפיק עיתוני בוקר, אחר צהריים וערב והפכה למעצמת העיתונות הגדולה ביותר בהונגריה. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית נאסרו הופעתם של האשט ושל עיתונים רבים אחרים ואנדור מיקלוש נמלט לווינה. לאחר נפילת הרפובליקה החלו התקפות נגדו ועיתונו מכיוון החוגים הימניים הקיצוניים.
יש מעט מאוד מידע אמין על פרטי חייו הפרטיים של מיקלוש. ב־14 באפריל 1922 נשא לאישה את השחקנית ההונגרייה-יהודייה פרידה גומבאסגי (מקודם: פרידריקה וילמה גרין). בצוואתו השאיר אנדור מיקלוש את כל רכושו ועסקיו לאשתו. פרידה גומבאסגי אכן פרשה מהבמה והשתלטה על ניהול העיתונים. אימרה שלושינסקי הפך לעורך האחראי של האשט, ואילו בלה ודנאי ולאסלו שרש מילאו תפקיד משמעותי בניהול העיתון. החברה כולה הוחרמה על ידי המדינה בשנת 1939 והאשט פורק באותה השנה.
העורך של האשט
האשט היה צהובון, ופירוש הדבר לא היה שהוצא למכירה רחבה ברחובות, בשדרות וכו', אלא בעיקר נמנע מתבניות העיתונאיות המיושנות, וסיגל סגנון חדש. אנדור מיקלוש כעורך הראשי הצליח ביותר. העיתון שלו הביא לעיתונות היומית שלל חידושים בכל הקשור לרעיונות, תוכן ודפוס. קולו היה נועז, הוא היה פרוגרסיבי, אך היה עצמאי, לא שופרו של אף גוף פוליטי ולא היה תלוי באף מפלגה פוליטית. מאמרי המערכת של האשט השפיעו על טעמי והשקפות של הבורגנות ועל המוני האזרחים בכלל.
אנדור מיקלוש הקיף את עצמו באנשי מקצוע מצוינים. לאיוש מיקש היה העורך הספרותי של העיתון, וההוצאה לאור נוהלה על ידי ארנולד שבשטין, בעלה של אחת מאחיותיו של אנדור מיקלוש, והיה לו חלק ניכר בהצלחה. חומרי הפרסומות וקידום המכירות הוכנו על ידי גרפיקאים מוכשרים (למשל טיבור פויה). העיתון בלט בשירות החדשות הסנסציוני, אך האמין שלו. הוא העסיק כתבים מעולים, פושרים ורשת מקיפה של מאתרי מידע וכתבים. בנוסף לעיתונאים המקצועיים הוא סיפק במה לסופרים המוכרים של התקופה (לעיתים קרובות לאלה שהו זקוקים לכך כלכלית) הוא שימש להם פלטפורמה לפרסום; רבים מהם הפכו מוכרים לציבור באמצעות האשט. על אנדור מיקלוש, עם זאת, לא נכתב דבר בעיתונים שלו.
הסופר ההונגרי המפורסם ז'יגמונד מוריץ לא צייר ביומנו תמונה מחמיאה לגביו, אך הכיר ביכולתו:
בפעמים אחרות, לעומת זאת, קרא לו "העורך הגאון". והוא נזכר כך:
.
לואה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
לוק בנווארד
לוק ארון בנווארד (באנגלית: Luke Aaron Benward; נולד ב-12 במאי 1995) הוא שחקן ווזמר אמריקאי.
קריירה
קריירת המשחק של בנווארד החלה בשנת 2002, כאשר קיבל תפקיד בסרט "חיילים היינו". בשנת 2006, גילם את בילי פורסטר בסרט "איך לאכול תולעים מטוגנות", עליו זכה בפרס האמן הצעיר בקטגוריית האנסמבל הצעיר הטוב ביותר בסרט עלילתי.
בנווארד גילם את צ'רלי טאטל בן ה-14 בסרט "איש הדקה" של ערוץ דיסני, את אלן בן ה-14 בסרט "ג'ון היקר", ואת הילד הקטן שעוזר לילדה שעברה התעללות בקליפ " Concrete Angel" של הזמרת מרטינה מק'ברייד. האלבום הראשון של בנווארד, "Let Your Love Out", יצא ב-5 בינואר 2009, והכיל חמישה שירים.
בנווארד סייר עם הקבוצה הנוצרית "iShine LIVE" לזמן קצר, שם היה שר את המוזיקה שלו בהופעה. הוא הוחתם בחברת התקליטים "In Crowd Productions", שבין אמניה נמצאים הילרי דאף, אינדיה ארי, בקסטריט בויז, מאט קירני, Death Cab for Cutie, והאחים ג'ונאס.
בנווארד השתתף בפרסומות שונות, כולל נינטנדו, מקדונלד'ס, ווילי וונקה, ואמריקן אקספרס. הוא שיחק את התפקיד של ניקי בסרט "Ghostly" וגילם את סטיבי דוברי בסרט "Because of Winn-Dixie". הוא שיחק בערוץ דיסני בסרט המקורי "סקיילר נגד המפלצת", בתור ראיין דין, מושא האהבה של סקיילר לואיס (אוליביה הולט).
לבנווארד היה גם תפקיד חוזר בתור מתיו פירסון, החבר לשעבר של אמילי הובס (ראיין הובס) בקומדיית המצבים "See Dad Run". הוא שיחק בסרט "קלאוד 9"בערוץ דיסני לצד דאב קמרון. הוא הופיע בתור בו, מושא האהבה של טדי, בשישה פרקים של הסדרה "גוד לאק צ'ארלי". הוא הופיע בתור ת'ור בבכורה של העונה השלישית של הסדרה "העולם של ריילי" בערוץ דיסני.
חיים אישיים
החל משנת 2020 הוא נמצא בזוגיות עם השחקנית אריאל וינטר.
יהודה לייב הכהן
רבי יהודה לייב הכהן מאניפולי (נפטר בי"ד בתשרי תקס"ז, 1806) היה מגדולי תלמידי המגיד ממזריטש. מפורסם בשם ספרו אור הגנוז.
ביוגרפיה
הוא אחד משני המסכימים על ספר התניא (לצד רבי זושא מאניפולי), ומכונה שם "הרב החסיד המפורסם איש אלוקי, קדוש יאמר לו".
נקבר באניפולי לצד רבו, המגיד ממזריטש.
ספריו
בשנת תרכ"ו הודפס ספרו אור הגנוז בלמברג, על ידי נכדו רבי שלמה מלודמיר. עיקר הספר עוסק בכל פרשה מפרשות השבוע, בה מוסבר איך הכל נובע ממקור השם אהו-ה, היוצא מהמילים "את השמים ואת הארץ", שבתחילת ספר בראשית.
בין המסכימים: רבי מנחם מנדל שניאורסון, רבי מרדכי מצ'רנוביל, רבי אהרן מצ'רנוביל, רבי אברהם מטריסק, רבי דוד מטולנא, רבי יעקב יצחק ממקארוב, רבי חיים מצאנז ורבי יצחק מאיר מגור. בסוף ספרו, הודפס בשער חדש, ספר ביאורים על המשנה בדרך החסידות, בשם "וזאת ליהודה". בסוף הספר אור הגנוז נדפס גם הספד לא גמור על רבי צבי כץ, מחבר הספר "עטרת צבי" על שולחן ערוך, ושני עמודים מספרו על התנ"ך (שלא יצא לאור).
ספר נוסף הוא שבט מיהודה על חומש בראשית ושמות שהודפס בוורשה תרנ"ג-תרס"א בתוך הספר "דברי נגידים" של נכדו רבי דוד מאיר קרליבצקי. ספרים נוספים של המחבר על אגדות התלמוד בבלי וירושלמי היו בידי נכדו זה, ואבדו.
פרוטוקול איסטנבול
פרוטוקול איסטנבול הוא מדריך לחקירה אפקטיבית ולתיעוד עינויים, יחס אכזרי, בלתי אנושי או משפיל. הפרוטוקול התקבל ב-1999 על ידי האומות המאוחדות כסט כללים מנחים לתיעוד עינויים. על פי הכללים המנחים בפרוטוקול מתבצעות הערכות לאנשים שעברו עינויים. הממצאים בהערכות אלו משמשים בחקירות של תלונות על עינויים ויכולים לשמש כראיות בהליכים משפטיים ולסייע לגופי החקירה במקרים של עינויים.
רקע ומטרות
פרוטוקול איסטנבול מספק קווים מנחים לאנשי רפואה, בריאות הנפש ועורכי דין המעוניינים לבדוק ולקבוע האם אדם מסוים עונה, ולדווח על הממצאים לבית המשפט או למנגנון בדיקה אחר. הפרוטוקול מפרט סטנדרטים ותהליכים בינלאומיים מוכרים לגבי תיעוד והכרה בסימפטומים של קרבנות עינויים, כדי שהתיעוד יוכל לשמש אחר כך כראייה משפטית.
המעמד המשפטי של הפרוטוקול
פרוטוקול איסטנבול נוסח במשותף במשך שלוש שנים על ידי 75 מומחים מתחומי המשפט, הרפואה וזכויות האדם. את ניסוח הפרוטוקול יזמו קרן זכויות האדם של טורקיה (HRFT) והסניף האמריקני של ארגון רופאים לזכויות אדם (PHR USA). בניסוח השתתפו יותר מ-40 ארגונים בין-לאומיים העוסקים בזכויות אדם. מבחינה משפטית, פרוטוקול איסטנבול הוא מסמך בלתי מחייב. עם זאת, המשפט הבינלאומי מחייב ממשלות לחקור ולתעד מקרי עינויים וצורות אחרות של יחס אכזרי, בלתי אנושי או משפיל ולהעניש את המענים באופן אפקטיבי וחסר פניות. פרוטוקול איסטנבול מסייע לממש את המחויבות הזו. הפרוטוקול פורסם על ידי נציבות זכויות האדם של האו"ם ותורגם לשש שפות.
היסטוריה
הרעיון לכתיבת הפרוטוקול עלה מצרכים שנבעו מהעבודה היום-יומית של קרן זכויות האדם של טורקיה עם קרבנות עינויים ומסוגיות שעימן התמודדו מומחים לתיעוד פורנזי בטורקיה. באופן ספציפי, המפגש הראשון לעבודה על הפרוטוקול שהתקיים ב-1996, נגע לסוגיית מותו של באקי ארדואן, שעונה על ידי שוטרים בטורקיה ונפטר כתוצאה מהעינויים שלוש שנים קודם לכן. הפעילה שבנם קורור פינג'אנג'י וארגוני זכויות אדם בטורקיה טענו כי חקירת מותו של ארדואן טויחה. באקי ארדואן נפטר בבית חולים אליו הועבר לאחר עשרה ימים במשמורת. נתיחה שלאחר המוות שביצעו הרשויות הצביעה על כך שהוא נפטר כתוצאה משביתת רעב, אולם בשל החשדות החליטה הסתדרות הרופאים הטורקית להפיק דו"ח אלטרנטיבי המצביע על כך שארדואן נפטר כתוצאה מעינויים שעבר.
הכרה בינלאומית בפרוטוקול
פרוטוקול איסטנבול נשלח לנציבות זכויות האדם של האו"ם באוגוסט 1999. הן העצרת הכללית של האו"ם והן מועצת זכויות האדם של האו"ם המליצו למדינות להשתמש בפרוטוקול ככלי למאבק בעינויים. ב-2003 הדגיש הנציב המיוחד של האו"ם לענייני עינויים את חשיבותו של פרוטוקול איסטנבול ככלי שיסייע למדינות לפתח מנגנוני בדיקה עצמאיים ובלתי תלויים של עינויים, כמו גם שירותים פורנזיים עצמאיים שיסייעו בגיבוש הערכות פורנזיות. ב-23 באפריל 2003 ציינה מועצת זכויות האדם של האו"ם, בהחלטה שנוגעת לזכויות אדם ומדע פורנזי, את הפרוטוקול ככלי יעיל למאבק בעינויים. כמו כן התייחסה המועצה לחלקו של הפרוטוקול בגיבוש מנגנוני חקירה עצמאיים שיסייעו במניעת עינויים. בנוסף להכרה מהאו"ם, פרוטוקול איסטנבול מאומץ גם על ידי מספר גופים אזוריים: הנציבות האפריקאית לזכויות אדם התייחסה לפרוטוקול בעצרת ה-32 שלה באוקטובר 2002. במפגש צוין כי כל ההאשמות בעינויים וביחס בלתי אנושי, אכזרי או משפיל צריכות להיבחן באופן אפקטיבי, חסר פניות ולפי הקווים המנחים של הפרוטוקול. האיחוד האירופי התייחס לפרוטוקול במסמך קווים מנחים של האיחוד לגבי עינויים ויחס אכזרי, בלתי אנושי או משפיל במדינות שלישיות. המסמך אומץ על ידי הפרלמנט של האיחוד ב-2001.