cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מחיר האנרכיה
דוגמה: מחיר האנרכיה בעיית תזמון עבודות
כל שחקן בוחר מכונה עליה יריץ את עבודתו כך שהיא תבוצע בצורה המהירה ביותר. ביצוע אוסף בחירות השחקנים, כאשר בחירתם בוצעה לפי השיקול הנ"ל, יגרום לכך שכל שחקן ימתין לסיום עבודתו משך זמן ארוך יותר לעומת המצב בו כל שחקן היה בוחר את המכונה כך שתבצע את עבודתו בזמן בינוני (לא מהר ולא לאט מדי).
ביטוי מתמטי לבעיית תזמון העבודות
ישנן N עבודות ו-M מכונות. לכל מכונה קצב ביצוע עבודה, ולכל עבודה יש משקל. כל שחקן בוחר מכונה עליה תרוץ עבודתו. פעולה של כל שחקן מסומנת באופן הבא: .
נגדיר "עומס" בצורה הבאה:
הרווח של השחקן ה-i-י הוא :, משמע השלילה של עומס על המכונה, שנבחרה על ידי השחקן הנ"ל. נגדיר את המחיר באופן הבא: c_i=-u_i, ומכאן . על ידי הגדרה זו של המחיר יהיה ניתן לדון במחירים, שערכם חיובי, במקום להתעסק עם תועלות שליליות. מטרתנו תהיה לשפר את הרווח בצורה שוויונית לכלל השחקנים, וזאת נשיג על ידי מזעור של העומס המקסימלי. העומס המקסימלי
נקרא "makespan".
על-מנת לפתור את בעיית תזמון העבודות נגדיר את מחיר האנרכיה PoA להיות היחס בין ה-MS הגדול ביותר עבור כל שיווי משקל נאש לבין ה-MS הקטן ביותר האפשרי. נשים-לב כי mixed PoA ≥ pure PoA שכן כל שיווי משקל נאש טהור הוא גם שיווי משקל נאש מעורב (אי-שוויון זה יכול להיות גם א"ש חזק כאשר N=2, w_1=w_2=1, M=2 וגם s_1=s_2=1. האסטרטגיות המעורבות מניבות makespan ממוצע, שערכו 1.5, בעוד עבור כל אסטרטגיה טהורה PoA\leq 4/3). ראשית, יש להוכיח כי קיים שיווי משקל נאש.
טענה. לכל משחק "תזמון עבודות" קיים לפחות שיווי משקל נאש טהור אחד.
הוכחה. נסמן ב-a^{*} את האופטימום החברתי - פרופיל הפעולה האופטימלי מבחינה חברתית. זה הוא פרופיל פעולה שה-makespan שלו הוא מינמאלי. ייתכן וקיימים מספר פרופילי פעולה שכאלו, שיניבו התפלגויות עומסים שונות, כאשר לכולן יהיה את אותו עומס מקסימלי. מבין כל פרופילי פעולה אלו נבחר את זה שיש לו את העומס המקסימלי השני בגודלו (אחרי העומס המקסימלי שזהה בכל הפרופילים) המנימאלי. כאמור ההגבלה בדרישות לא מחייבת כי יתקבל פרופיל פעולה יחיד גם לאחר רדוקציה זו, ולכן יש להמשיך ולחזור על התהליך עד אשר העומס ה-M-י המקסימלי, הקטן ביותר מבין כל יתר העומסים ה-M מקסימליים, מניב התפלגות יחידה עד כדי פרמוטציה. עומס זה נקרא גם lexicographic smallest sorted load vector, ונראה כי הוא שיווי משקל נאש טהור. נניח בשלילה כי העומס הנ"ל אינו שיווי משקל נאש. נניח כי השחקן ה-i-י, בה"כ, יכול לשפר מצבו על ידי שימוש במכונה ה-k-ית במקום במכונה ה-j-ית, משמע העומס על המכונה העמוסה יותר יקטן משום שהשחקן ה-i-י בהכרח השתמש בה לפני ההחלפה במכונה העמוסה פחות (שכן אחרת ההחלפה לא הייתה כרוחה בשיפור), בסתירה למינימליות הלקסיקוגרפית של a.  סוף הוכחה
טענה. לכל משחק "תזמון עבודות" מחיר האנרכיה הטהור הוא לכל היותר M.
הוכחה. ניתן לחסום מלמעלה את הרווח, המושג עבור כל שיווי משקל נאש מעורב \sigma, ע"י:.
נסמן פרופיל פעולה של אסטרטגיות טהורות ב-a. על כל פרופיל כזה
מאחר שהביטוי שלעיל נכון לכל פרופיל פעולה של אסטרטגיות טהורות, הוא גם נכון עבור האופטימום חברתי, המקיים, אפוא, את w(\sigma) וגם את w(a). סוף הוכחה
הפרדוקס של ברס
חשבו על רשת כבישים, בה מספר קבוע של נהגים מעוניין להגיע מנקודת מוצא משותפת לנקודת סיום משותפת; הניחו שכל נהג בוחר את מסלולו בצורה אנוכית, ושהזמן הדרוש להגיע מתחילתה לסופה של דרך תלוי באופן ליניארי במספר הנהגים שבחרו בה. ניתן להתייחס לבעיה זו כבעיית זרימה בגרף קשיר G=(V,E), לו קדקוד מקור s \in V וקודקוד מטרה t \in V, כאשר כל אחת מקשתותיו מהווה דרך בה יכול לבחור כל אחד מהנהגים. המעבר מקודקוד המקור לקודקוד המטרה יהיה בהתאם לבחירות הנהגים. נגדיר את הזרימה בגרף באופן הבא:
1. פונקציית קשת, המגדירה לכל קשת מספר ממשי אי-שלילי.
2. אוסף פונקציות ליניאריות, הממפות את כמות הנהגים המשתמשים בקשת לקיבולת שלה.
3. הרווח החברתי של זרימה נתונה f דרך הגרף מוגדר כ-.
הכללה של בעיית הניתוב
ניתן להכליל את בעיית הניתוב, המציגה את הפרדוקס של בראס, עבור רשתות תנועה שונות בו"ז.
הגדרה (רשת מוכללת). יהיו G=(V, E), L ו-w כפי שהדרנו אותם לעיל. נניח שברצוננו לנתב את דרך כל זוג קודקודים. זרימה   מוגדרת כהשמה   של מספר ממשי אי-שלילי לכל דרך  p מ-s_i ל-t_i (קודקודי המקור והמטרה בהתאמה שב- \Gamma),  תחת הדרישה ש-
זרימה דרך קשת ספציפית בגרף G מוגדרת כ-:.
הערה: לשם קיצור נרשום f_e בלי \Gamma,R.
הגדרה (שיווי משקל נאש של זרימה). זרימה תקרא שיווי משקל נאש של זרימה אא"ם  ו- מ-s_i ל-t_i  (דרכים מהמקור למטרה) מתקיים
הערה: הגדרה זו שקולה למה שנאמר על שיווי משקל נאש מעורב במשחקים נורמלים.
הגדרה (רווח תחת תנאי של זרימה). תהיינה ו- 2 זרימות ב-G (המתייחסות לאותן קבוצות \Gamma ו-R). רווח תחת תנאי של זרימה f^{*} ביחס ל-f מוגדר כ-:.
טענה 1. בהינתן שיווי משקל נאש של זרימה f וזרימה כלשהי f^{*}, מתקיים:.
הוכחה. נניח ש-. מהגדרה :. מאחר ש-f ו-f^{*} מתייחסות לאותן קבוצות \Gamma, R, אז:
מכאן נובע כי בהכרח קיים זוג (s_i, t_i) ו-2 דרכים p, q מ-s_i ל-t_i כך ש-, , וגם.
במילים אחרות, הזרימה f^{*} יכולה להשיג רווח נמוך יותר מאשר f רק בתנאי שישנן 2 דרכים מ-s_i ל-t_i בעלות מחירים שונים, ובתנאי ש-f^{*} ישנה מספר זרימות שב-f על ידי שימוש בדרכים זולות יותר במקום שימוש בדרכים יקרות יותר. מצב זה לא אפשרי תחת ההנחה ש- f הוא שיווי משקל נאש של זרימה. סוף ההוכחה
הערה: שימו-לב כי טענה 1 לא מניחה מבנה מסוים של L.
טענה 2. בהינתן 2 מספרים ממשיים x ו-y מתקיים.
הוכחה. זו דרך נוספת לבטא את הא"ש .  סוף ההוכחה .
משפט. מחיר האנרכיה הטהור של כל בעיית ניתוב מוכלל (G, L) עם קיבולות ליניאריות, קטן/שווה ל-4/3.
על ידי שימוש בטענה 2 נקבל כי:
נסיק ש-, ולבסוף על ידי שימוש בטענה 1 הוכח הדרוש. סוף ההוכחה
הערה: בהוכחה נעשה שימוש מורחב של ההנחה לפיה הפונקציות ב-L הן ליניאריות. נוכיח את המשפט גם עבור פונקציות פולינומיות.
משפט. בהינתן בעיית ניתוב מוכללת עם גרף G וקיבולת פלינומיאלית מדרגה d גם שאריות אי-שליליות אזי מחיר האנרכיה הטהור קטן/שווה ל- d+1.
יש לשים-לב כי מחיר האנרכיה יכול לגדול עם דרגת הפולינום d. בדוגמה בתמונה שלעיל, בה הנחנו זרימה של יחידות זמן, לשיווי משקל נאש של זרימה יש תועלת חברתית שערכה 1, אולם התועלת הטובה ביותר מושגת כאשר  וכאשר
גודל זה שואף לאפס כאשר d שואף לאינסוף.
פול ואנדן בוינאנץ
פול ואנדן בוינאנץ ׁ(בצרפתית: Paul Emile François Henri Vanden Boeynants; 22 במאי 1919 – 9 בינואר 2001) היה פוליטיקאי בלגי אשר כיהן כראש ממשלת בלגיה פעמיים והיה שר במספר ממשלות.
ביוגרפיה
פול ואנדן בוינאנץ נולד בעיירה באזור בריסל. הוא היה איש עסקים בתחום תעשיית המזון לפני שנכנס לפוליטיקה. הוא היה בין ראשי הדמוקרטיה הנוצרית בבלגיה.
בשנת 1958 הוא התמנה לראשונה לשר בממשלה, ועד שנת 1961 היה שר למעמד הביניים. בשנת 1966 מונה לראש ממשלת בלגיה וכיהן בתפקיד כשנתיים.
בשנת 1972 הוא מונה לשר ההגנה. בשנת 1978 מונה לראש הממשלה והעביר את תפקיד שר ההגנה ליוסה דמארץ, אך כבר כעבור כחצי שנה הממשלה פורקה.
בשנת 1986 הואשם בהונאה ואי-תשלום מיסים. הוא נשפט לשלוש שנות מאסר. כתוצאה מכך נמנע ממנו להתמודד על תפקיד ראש העיר בריסל.
בשנת 1989 הוא נחטף וכעבור שלושה ימים נדרש עבור שחרורו סכום של 30 מיליון פרנק בלגי. הוא שוחרר בהמשך תמורת סכום בלתי ידוע.
נפטר בשנת 2001 מדלקת ראות.
ארגון מסע
ארגון "מסע" ישראל (באנגלית: Masa Israel (Journey)) הוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 2004, בשותפות ממשלת ישראל והסוכנות היהודית.
ארגון מסע הוא הפלטפורמה המובילה את עולם התוכניות הארוכות בישראל עבור צעירים יהודים מהתפוצות. מאז היווסדו השתתפו במסגרת 'מסע' מעל 160,000 יהודים צעירים (18–30) מלמעלה כמה מ–60 מדינות בעולם, כאשר היעד הוא הבאת 12,000 צעירים יהודים בשנה לתוכניות באורך סמסטר עד שנה בישראל.
במסגרת מסע מועברים מגוון רחב של תוכניות חינוכיות בתחומי - התנדבות, לימודים אקדמאים, פיתוח קריירה ולימודי יהדות. התוכניות מיועדות לצעירים בני 18–30. אורכן של התוכניות בין 8 שבועות לשנה.
ארגון מסע מציע לכל משתתף זכאי סיוע כספי הנע בין $10,000-$500 להשתתפות בתוכנית מוכרת מטעם מסע בישראל ואף קובע את הסטנדרטים להפעלת התוכניות. כמו כן מבצע הארגון בקרת איכות תוך פיתוח רשת גלובלית הכוללת ישראלים ויהודים מרחבי העולם.
רקע
בשנת 2004, ביוזמת ראש ממשלת ישראל דאז אריאל שרון, ויו"ר הסוכנות היהודית סלי מרידור, הוקם באופן רשמי פרויקט מסע כמיזם משותף של ממשלת ישראל והסוכנות היהודית לארץ ישראל. הפרויקט הוקם בהחלטת ממשלה בשנת 2004 אשר עודכנה שלוש שנים מאוחר יותר. את החלטת הממשלה לוותה חתימה על 'הסכם משולש' אשר הצדדים לו הם ממשלת ישראל, הסוכנות היהודית וחברת מסע. חזונו של אריאל שרון בעת הקמת הפרויקט היה "שכל צעיר יהודי יחיה שנה מחייו בישראל".
וועדת ההיגוי, המתווה את מדיניות הפרויקט ומאשרת את תוכניות העבודה של החברה, מונה 16 חברים: 8 נציגים מטעם ממשלת ישראל ו-8 נציגים מטעם הסוכנות היהודית לארץ ישראל, ובראשה עומדים מנכ"ל הסוכנות היהודית ומזכיר הממשלה.
בתחילת דרכו, בשנת 2004–2005 עמד תקציב הארגון על כ-10 מיליון דולר ונכללו בו כ-45 תוכניות, נכון לסוף 2009 הוגדל התקציב לכ-40 מיליון דולר ומספר התוכניות המזוהות עם הפרויקט גדל ליותר מ-200. בשנת 16–2015 (תשע"ו), משתתפים כ-12,000 יהודים צעירים במסגרת הפרויקט ומשתלבים בכ-250 תוכניות שונות, הכוללות התמחות מקצועית במשק, התנדבות במגזרים שונים בחברה הישראלית ולימודים במגוון מסלולים, נתון המהווה את שיא המשתתפים השנתי עד כה. זהו גידול משמעותי בהשוואה לכ-4,000 משתתפים מ-30 מדינות שהגיעו ארצה בתחילת הפרויקט. בינואר 2016, נחתמה תקנה חדשה, המאפשרת למשתתפי תוכניות מסע קבלת ויזת עבודה למשך 6 חודשים מיד עם סיום התוכנית בה השתתפו. שר הפנים, אריה דרעי, חבר הכנסת נחמן שי ועמוס ארבל, הובילו את המהלך עד לחתימתו.
את ארגון מסע מנהל כיום עופר גוטמן. החל משנת 2009, נוצר שיתוף פעולה בין 'פרויקט מסע' לבין 'הלל -המרכז לחיים יהודיים בקמפוס', במטרה להרחיב את הקשר עם קמפוסים באמריקה הצפונית.
תרומתם של משתתפי 'מסע' לחברה הישראלית נאמדת בכמיליון ימי התנדבות בשנה וכוללת השתלבות במשימות לאומיות וחברתיות כמו חינוך, קידום נוער בסיכון, קליטת עליה, חיזוק הפריפריה ועוד. בנוסף, אלפי משתתפים פועלים ותורמים מניסיונם במסגרות מקצועיות במשק הישראלי. בין היתר בחממות טכנולוגיות, חברות סטארט-אפ, קרנות הון-סיכון ומשרדי ממשלה. עם שובם למדינותיהם, משתלבים רבים מהבוגרים בתפקידי מפתח בקהילה והופכים לשגרירים נאמנים של ישראל בארצותיהם.
מקור השם 'מסע'
השימוש במילה "מסע" מעיד על התפיסה הדינאמית העומדת בבסיס הפעילות. מסע הוא תהליך, בו יוצאים לדרך מנקודת מוצא כלשהי ואוספים חוויות והתנסויות עד לחזרה ליעד. ההגעה לישראל ותקופת השהייה בה הן רק שלב ברצף תהליכי ההתפתחות הנמשכים שנים לאחר סיום הפרק הפורמלי של התוכנית. משתתפי מסע חווים את החיים בישראל וצוברים חוויות מעצבות אשר מלוות אותם כל חייהם.
אמנת מסע
מתוקף נאמנותנו לרוח ממגילת העצמאות ומתוך אחריות לקיומו, להתפתחותו ושגשוגו של העם היהודי לדורות, ועל בסיס אמונתנו במרכזיותה של מדינת ישראל במילוי שליחות זו, אנו מתחייבים לפעול להגשמת החזון, הקורא לכל צעיר וצעירה מקהילות ישראל בתפוצות לחיות שנה בישראל. תמורות רבות עברו על עמנו, עמדנו במבחנים קשים, עשינו זאת בכוח האחדות היהודית והאמונה בשותפות גורל. כדי להבטיח את עתידנו עלינו לצקת מחדש ולחזק את השותפות של הדור הבא בעם היהודי. לפיכך אנו מתחייבים, לפעול למען יצירת מרחב תרבותי משותף לצעירי קהילות ישראל, לטפח את זהותם היהודית המשותפת ולחשל את האחווה והערבות ההדדית היהודית. אנו מאמינים, כי אלפי הצעירים שיצטרפו ל"מסע" יעשירו את עולמם האנושי, היהודי והמקצועי, יחזקו את הקהילה ממנה הם באים, יתרמו לחיזוק הקשר של התפוצות עם ישראל ויחזקו את החברה הישראלית. אנו קוראים לכל צעיר וצעירה יהודיים בתפוצות לבוא לשנה מעצבת חיים בישראל, במהלכה יכירו את נופיה הפיזיים, האנושיים והתרבותיים של הארץ, יתברכו בהישגיה ויתמודדו עם אתגריה. אנו בישראל מתחייבים לקלוט בזרועות פתוחות את אחינו הצעירים מהתפוצות, לפתוח בפניהם את ביתנו, להשפיע עליהם מטובה של החברה הישראלית, להקנות להם ידע וללמוד מהחוויה היהודית שלהם. אנו קוראים לבני הדור הצעיר בישראל ובתפוצות ליצור רעות וחברות אישית, להכיר זה את זה, להעמיק את הקשר ההדדי ביניהם, ליצור מסגרות להידברות ולהתנדבות ולעצב ביחד את העתיד היהודי. יחד נגשים את חזון הנביא ישעיהו "ואתנך לברית עם לאור גוים" (ישעיהו, מ"ב, ו').
ארגון מסע
נכון ל-2016 פועלים בישראל במסגרת פרויקט מסע כ-140 מארגנים המפעילים כ-300 תוכניות מגוונות הכוללות תוכניות התנדבות (מד"א, קיבוצים, עיירות פיתוח, תוכניות התמחות וכדומה), לימודים אקדמאים (תלמידי חו"ל באוניברסיטאות), תוכניות של תנועות הנוער העולמיות, תוכניות חווייתיות ע"פ תחומי עניין (ריקוד, מוזיקה, אמנויות לחימה, איכות סביבה/קיימות, ארכאולוגיה ועוד) ותוכניות לימודי יהדות מגוונות. לצורך קבלת הכרה כתוכנית מסע, על הארגונים השונים לעמוד בתנאי הסף ובדרישות התקן המנהלתיות אותם מציב ארגון מסע כתנאי להצטרפות לפרויקט. על הארגונים לכלול תוכניות לימודים חינוכית, הוראת עברית וטיולים ברחבי הארץ. לפרויקט תקנון מפורט וכל המארגנים נדרשים לעמוד בו כתנאי להצטרפותם אליו.
מארגנים מובילים מתחום האקדמיה - האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה ,הטכניון -מכון טכנולוגי לישראל, המרכז הבינתחומי הרצליה ו אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ארגונים תיירותיים - חינוכים נוספים - החוויה הישראלית, Destination Israel, סחלב, Masa-Tlalim.
בנוסף, פרויקט מסע מפקח על מספר תוכניות גאפ הכוללות בין היתר תנועות נוער יהודיות כגון יהודה הצעיר, הבונים דרור, בני עקיבא, השומר הצעיר ותוכניות סמינרים/ישיבות.
הארגון רקם שיתופי פעולה חשובים עם משרדי ממשלה שונים במסגרתם נוצרו תוכניות חדשות אשר תורמות תרומה ניכרת לחברה הישראלית.
אחד הפרויקטים הוא תוכנית להשמת עוזרי הוראה בשפה האנגלית בבתי ספר בישראל - תוכנית אשר שותפים לה פרויקט מסע ומשרד החינוך, במסגרתה משתתפים כ-150 צעירים דוברי אנגלית אשר מושמים בעשרות בתי ספר בכ-10 ערים נבחרות בארץ ומהווים תגבור ללימודי השפה האנגלית. התוכנית אושרה בהחלטת ממשלה בשנת 2011. לאור הצלחתו של הפרויקט התקבלה החלטת ממשלה נוספות בשנת 2015 על תוכנית דומה בתחום הוראת השפה הצרפתית בבתי הספר בישראל.
תוכנית הדגל של הפרויקט אשר נוסד בהשראתו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, היא תוכנית להגדלת הפוטנציאל האנושי בתחום הסייבר, אשר אושרה בהחלטת ממשלה בשנת 2015.
מקורות מימון
פרויקט "מסע" ממומן על ידי ממשלת ישראל, הסוכנות היהודית ושותפיה בתפוצות: הקהילות היהודיות המאוחדות של צפון אמריקה וקרן היסוד. מסגרת התקציב השנתית של הפרויקט יכולה להגיע עד לסך של 100 מיליון דולר בחלוקה שווה בין שני השותפים: הסוכנות היהודית וממשלת ישראל. נכון לשנת 16–2015 תקציבה של החברה הוא כ-60 מיליון דולר. המשתתפים בתוכניות מסע המזדהים כיהודים יכולים לקבל מענקים ומלגות עד גובה עלות תוכניתם, כאשר סך המלגה ניתן בהתאם לגילם, אורך התוכנית שלהם בארץ, מוצאם ומצבם הסוציו-אקונומי.
קרחון אוונס (ארץ גרהאם)
קרחון אוונס (באנגלית: Evans Glacier) הוא קרחון בחוף המזרחי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 28 קילומטרים; רוחבו 7 קילומטרים.
השיפוע של הקרחון עדין.
הקרחון מנקז את המורדות הדרום-מזרחיים של טראבניק באטרס (שלוחת טראבניק), וזורם לכיוון מזרח בין מצוק ראגייט ורמת פוייברן.
גילוי ומיפוי המפרצון
אזור הקרחון צולם על ידי סר יוברט וילקינס, בטיסתו מעל האזור ב-20 בדצמבר 1928. וילקניס חשב כי מדובר במפרצון מכוסה קרח.
הקרחון מופה בשנית על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בספטמבר 1955, ורק לאחר מיפוי זה התברר כי מדובר בקרחון יובלי.
מקור השם
הקרחון נקרא על שמו של אי. אס. אוונס (E.S. Evans), מדטרויט שבארצות הברית (באותה עת סברו כי מדובר במפרצון - וניתן לו השם "מפרצון אוונס" - "Evans Inlet").
לאחר המיפוי הנוסף שונה השם ל"קרחון אוונס".
לקריאה נוספת
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 276
• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, Coastal-Change and Glaciological Map of the Larsen Ice Shelf Area, Antarctica: 1940–2005, U.S. Geological Survey Geologic Investigations Series Map I–2600–B, 1 map sheet, 28-p. text.
• Etienne Berthier, Ted A. Scambos, Christopher A. Shuman, Mass loss of Larsen B tributary glaciers (Antarctic Peninsula) unabated since 2002, GEOPHYSICAL RESEARCH LETTERS, VOL. 39, L13501, doi:10.1029/2012GL051755, 2012
אוסף פויכטונגר
אוסף פוֹיכְטְוַנגֶר הוא אוסף של יודאיקה ופריטי תרבות יהודית שנאספו על ידי היינריך פויכטונגר. כיום נמצאים פרטי האוסף במוזיאון ישראל.
תיאור
היינריך פויכטונגר נולד במינכן בשנת 1893. לאחר שרות צבאי בזמן מלחמת העולם הראשונה החל בלימודי רפואת שיניים במינכן ובהיידלברג. בשנות ה-20 של המאה ה-20 החל לאסוף תשמישי קדושה וחפצי אמנות יהודית אחרים, תחום אספנות שלא היה מקובל באותה עת. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל. לאחר עלייתו הופקד אוספו, שאותו המשיך להגדיל, בבית הנכות הלאומי בצלאל. בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 החזיר לחזקתו את האוסף, שאוכסן בדירתו. האוסף נרכש על ידי ברוך ורות רפופורט מז'נבה בשנת ה'תשכ"ט כתרומה למוזיאון ישראל. בשנת 1971 הוצג האוסף בתערוכה במוזיאון.
האוסף כולל למעלה מאלף פריטים המקיפים את כל תחומי החיים היהודיים. באוסף יצירות מאירופה, לצד יצירות מארץ ישראל, איראן, צפון אפריקה ועוד. בין הפריטים תשמישי קדושה, דברי דפוס וכתובות, לצד יצירות עממיות ובהן מגזרות נייר, מוצרי טקסטיל, קמעות, חותמות של מוסדות יהודיים ועוד. פריטים רבים מן האוסף מוצגים בתצוגת הקבע של האגף לאמנות ותרבות יהודית במוזיאון.
מפרצון ובר
מפרצון ובר (באנגלית: Weber Inlet) הוא מפרצון רחב מלא קרח, בדרום מערב האי אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
המפרצון חודר לתוך החוף הדרומי של חצי האי בטהובן, מדרום מערב לכיפת בנט.
המפרצון מהווה את הזרוע הצפון-מערבי של מדף הקרח באך.
גילוי ומיפוי המפרצון
המפרצון מופתה בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, על בסיס תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
מקור השם
המפרצון נקרא על שמו של המלחין הגרמני קרל מריה פון ובר; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
תועלתנות
תּוֹעַלְתָּנוּת (באנגלית: Utilitarianism - יוּטִילִיטַרְיָאנִיזְם) היא תורה פילוסופית, הנוגעת לתחום האתיקה וקובעת כי ערכה של פעולה נקבע על פי תרומתה לתועלת הכללית. בכך מהווה התועלתנות תורה הבוחנת את המעשים על פי תוצאתם, ולא על פי חשיבותם הערכית, וזאת בניגוד לתורות דאונטולוגיות המתייחסות לחשיבותם הערכית של המעשים כשלעצמם, ורואות טוב או רוע מוסרי במעשים מסוימים, בלי קשר לתוצאתם. על פי התועלתנות, התוצאה מצדיקה את האמצעים. אותה תועלת אותה יש להשיג - הוגדרה במספר דרכים על ידי הוגים שונים. ישנם הוגים כפיטר סינגר, המגדירים את ה"טוב" כהשגת המטרות.
כל מעשה נבחן, על פי התפיסה התועלתנית, באבן הבוחן הבודקת האם הוא "מביא את הטוב הרב ביותר למספר הגדול ביותר של אנשים", אף כי בחינה מסוג זה כרוכה במספר בעיות מוסריות ואחרות. כך, למשל, אם פגיעה אנושה באדם אחד מביאה תועלת רבה לאחרים, הרי שכאבו נבלע, בחישוב הסופי, בעונג הנגרם לאנשים רבים יותר, ובכך מוצדקת הפגיעה בו.
העקרונות התועלתניים, שנוסחו לראשונה לכלל תורה אחידה על ידי ג'רמי בנת'ם בן המאה ה-19, זכו לתשומת לב ולפיתוח פילוסופי על ידי פילוסופים בולטים כג'ון סטיוארט מיל, אך גם לביקורת רבה מכיוונים שונים, הן מכיוון פילוסופים דאונטולוגים כג'ון רולס, והן מפילוסופים כקרל מרקס, פרידריך וילהלם ניטשה ומישל פוקו.
היסטוריה
על פי בנת'ם, כל מעשה נמדד לפי כמות העונג או הכאב שהוא יוצר, ומספר האנשים שעליהם הוא פועל את פעולתו. העונג (או הכאב) נמדד בכלים מדויקים ומדעיים על פי קריטריונים כעוצמתו, משכו, ודאותו או אי ודאותו, קרבתו או ריחוקו, היותו פורה (הסיכוי שיבואו אחריו תחושות מאותו סוג עצמו) והיותו טהור (הסיכוי שלא יבואו לאחריו תחושות מן הסוג השני). מעשה מביא תועלת אם הוא מביא למקסימום הטוב למספר הרב ביותר של אנשים.
בספרו הידוע "על החירות" מבסס מיל עקרונות ליברליים ודמוקרטיים כחופש הביטוי, בין היתר על בסיס תועלתני. כבר בפתיחת הספר הוא כותב:
עם זאת, התועלתנות של מיל ב"על החירות" שונה באופן מהותי מזו של בנת'ם, שכן מיל רואה בחירות היחיד משום ממלכה נפרדת, שאינה כפופה לעקרונות של תועלת הרבים. על פי מיל, העילה היחידה בה יכולים הרבים להתערב בענייניו הפרטיים של היחיד היא על מנת למנוע ממנו מלהזיק לאחרים. עיקרון זה, "עקרון הנזק", נחשב לעיקרון מנחה בחשיבה הליברלית והדמוקרטית. במקום בו ראה בנת'ם את היחיד ככפוף לתועלת הרבה יותר של הרבים, מנע מיל את הפגיעה ביחיד בשם תועלת הרבים, וצמצם את תחולת עקרון התועלת.
התועלתנות הקלאסית של בנת'ם ומיל השפיעה על פילוסופים רבים בהתפתחות המושג הרחב יותר של "תוצאתנות" (קונסקואנטיאליזם) (באנגלית: Consequentialism). כתוצאה מכך נוצרו צורות רבות לבחינת ה"טוב" אותו אמור לקדם המעשה התועלתני, ועל כן קיימות פילוסופיות רבות לצד התועלתנות, השייכות לאותו זרם מחשבתי. כך, למשל, פילוסופים מסוימים דוחים את חשיבות העונג או השמחה, וטוענים כי ערכים כידע או אוטונומיה הם הערכים שאותם יש לקדם.
עם הפילוסופים שעסקו בתועלתנות נמנים ויליאם גודווין, הנרי סידג'וויק  והרברט ספנסר, ובהמשך ג'יימס רייצ'לס, ר. מ. הייר, פיטר סינגר וטורביורן טנסיו.
לודוויג פון מיזס השתמש בנימוקים תועלתניים לתמיכה באידאולוגיה הליברטריאנית, וכך גם הוגים סוציאליסטים, על אף ביקורתו המפורשת של מרקס על בנת'ם. אידאולוגיות וגישות נוספות הושפעו מהתועלתנות או נולדו ממנה, בהן אלטרואיזם אפקטיבי, ואידאולוגיות שונות שתומכות בזכויות בעלי חיים.
תועלתנות של המעשה לעומת תועלתנות של הכלל
תועלתנות של המעשה היא ראיית עולם תועלתנית הטוענת כי המעשה הנכון הוא זה שמביא את כמות העונג הגדולה ביותר למספר הגדול ביותר של אנשים. תועלתנות של הכלל, לעומתה, טוענת כי המעשה הנכון הוא זה שאם יפעלו לפיו באופן כללי, ייווצר עונג גדול יותר למספר גדול יותר של אנשים.
למעשה, על פי תועלתנות-מעשה, כאשר מוצגת בפנינו בחירה בין נתיבי פעולה אפשריים, עלינו לשקול קודם לכן את התוצאות האפשריות של כל פעולה, ולבחור בפעולה שאנו מאמינים שתניב את כמות העונג הגדולה ביותר. תועלתנות-כלל תבחר באותו המקרה בחיפוש אחר כלל אוניברסלי, שפעולה עקבית לפיו תניב את כמות העונג הגדולה ביותר. ההבחנה בין תועלתנות-כלל ותועלתנות-מעשה מבוססת, אם כן, על השוני באובייקט של הבחינה התועלתנית - מקרה פרטי או מרבית המקרים.
אין לבלבל תועלתנות של כלל עם היוריסטיקה - ניסוחם של כללים האמורים להיות תקפים בכל הזדמנות. רבים מן התועלתנים של כלל יסכימו כי יש לנסח כללים היוריסטיים במקרה בו חישוב התוצאות המדויק הוא קשה, יקר או גוזל זמן. אך במקרים אחרים, אם ניתן לחשב את תוצאות הכלל באופן יחסית ברור וללא ספקות רבים, הרי ניתן להתעלם מהכללים ההיוריסטיים.
תועלתנות דו-שלבית
הפילוסוף ר. מ. הייר פיתח את תורת התועלתנות הדו-שלבית. לפי גישה זו יש להשתמש לרוב בחשיבה מוסרית "אינטואיטיבית" התואמת את התועלתנות של הכלל, ומביאה להשׂאת העונג. עם זאת, ישנם מצבים בהם יש להתייחס לחשיבה גבוהה יותר על מנת להחליט כיצד לפעול, וכאן יש לפעול על פי תועלתנות של המעשה. על פי הייר, לו היינו כולנו מלאכים, היינו פועלים תמיד על פי תועלתנות המעשה, כי היינו יכולים לחזות מראש את תוצאותיו של כל מעשה. אך אנו איננו מלאכים, ואנו נתונים לנְטַאי מסוגים שונים, ואיננו יכולים לחזות את תוצאות מעשינו, ולכן אנו זקוקים לקווי מתאר מוסריים, ולפעולה על פי תועלתנות הכלל. כאשר העקרונות המוסריים על פיהם אנו פועלים מתנגשים, עלינו לחשוב כמלאכים, ולדבוק בתועלתנות המעשה.
תועלתנות שלילית
רוב התורות התועלתניות עוסקות ביצירת הכמות הגדולה ביותר של טוב, למספר הגדול ביותר של אנשים. תועלתנות שלילית מנסה למנוע את הכמות הגדולה ביותר של הרע מהמספר הגדול ביותר של אנשים. תומכי ראייה זו טוענים כי המדובר בנוסחה יעילה יותר מבחינה אתית, שכן הרוע הגדול ביותר הוא בעל תוצאות רבות יותר מן הטוב הגדול ביותר.
תועלתנות של סכום ותועלתנות של ממוצע
תועלתנות של סכום מודדת את הפעולה על פי כמות התועלת הכללית שהיא מביאה לאוכלוסייה. על פי שיטה זו, פעולה המביאה עונג ברמה של "5" לעשרה אנשים עדיפה על פעולה המביאה עונג ברמה של "6" לשמונה אנשים מכיוון ש-50 (5*10) גדול מ-48 (6*8). הקושי בגישה זו הוא ביצירת פרדוקס, לפיו פעולה המביאה תועלת נמוכה לכמות גדולה מאוד של אנשים, עדיפה על פעולה המביאה תועלת גבוהה יותר לכמות קטנה יותר של אנשים. במצב זה ניתן להגיע לפעולות המביאות תועלת קטנה יותר ויותר למספר גדל והולך של אנשים, ולמעשה להעדיף פעולות חסרות משמעות והמוניות, על פעולות משמעותיות למספר מצומצם של אנשים.
תועלתנות של הממוצע מודדת את הפעולה על פי הממוצע של התועלת שהיא מביאה לאוכלוסייה, וכך היא נמנעת מן הפרדוקס האמור. עם זאת, היא פגיעה לטענה כי בסופו של דבר יועדפו הפעולות המביאות תועלת רבה מאוד למספר מועט של אנשים, וכך אנשים בעלי היכולת לנצל את משאביהם יהיו בעלי יתרון רב על אחרים.
תועלתנות בין-מינית
פיטר סינגר ופעילי זכויות בעלי החיים טוענים, כי בקביעת תועלתן של פעולות יש להתחשב לא רק בבני אדם, אלא בכל בעלי החיים המסוגלים להרגיש כאב או עונג. גרסה שונה מעט של טיעון זה טוענת כי גרימת סבל לחיות סופה לגרום סבל לבני אדם, ולכן גם אם אין מייחסים ערך לתחושות החיה עצמה, הרי שיש לקחת את סבלה בחשבון.
ביקורת התועלתנות
על אף שהתועלתנות זכתה לתומכים רבים ושימשה בסיס לתורות שונות בפילוסופיה של המוסר ובמדע המדינה, היא זכתה גם לביקורת אם ברעיונות הבסיס ואם בשיטה בה היא מיושמת.
ביקורת הנוגעת לזכויות האדם
כיוון שהתועלתנים שופטים את הפעולות על פי יכולתן להשׂיא תוצאות טובות, כל נזק שנגרם ליחיד מפעולה מסוימת, יכול להיות מוצדק על ידי רווח שנגרם לרבים כתוצאה ממנה. זאת גם אם הנזק שנגרם ליחיד הוא גדול, והרווח לרבים הוא זניח. כך, נראה כי התועלתנות מנוגדת לתפיסה שלפיה לכל אדם ישנן זכויות אדם שאינן ניתנות להפרה.
חישוב גודלה של התועלת אינו פשוט. על פי בנת'ם, לא די בכך שהטוב ישפיע על די אנשים, אלא שמידתו תהיה גדולה. התועלת בפעולה מסוימת נמדדת על פי הכמות הכוללת של טוב שהיא מייצרת, ולא על פי מספר האנשים שעליהם היא משפיעה. כך, למשל, אפילו אם אדם אחד נפגע ומאה אנשים מרוויחים מכך, הרי שייתכן שנזקו של האדם הוא כה גדול, והרווח לאחרים כה קטן, שהפעולה תיחשב כבלתי תועלתנית בסופו של דבר.
ראייה זו של התועלתנות, המתעלמת מהיחיד ומזכויותיו, ומכפיפה אותם לדעת הכלל, מנוגדת לתורות שונות במדע המדינה, ובמיוחד לליברליזם, הרואה בזכויות היחיד את הבסיס שעליו יש להשתית את החברה. ג'ון סטיוארט מיל, שהיה אף הוא תועלתן, יצר את "עקרון הנזק", שלפיו אין לפגוע בזכויות הפרט של היחיד, אלא במידה שיש בה כדי למנוע ממנו להזיק לאחרים. בכך "תיקן" את תורתו של בנת'ם, והתאים אותה לשיטות המייחסות חשיבות לזכויות הפרט.
תורתו של בנת'ם, המתייחסת אך לעונג ולכאב ואינה מתייחסת לזכויות אדם, הביאה לניסויים חברתיים באנגליה של המאה ה-19, שתוצאותיהם היו כישלון חברתי. בספרו של בנת'ם "Pauper Arrangements Improved", תיאר בנת'ם שיטה לשיפור מצב העוני, באמצעות עידוד העניים לעבודה יצרנית, ביצירת "בתי עניים" שמרכיב הכאב בשהייה בהם יגרום לעניים לרצות לעבוד, ולו גם בעבודות הגרועות ביותר. שיטה זו, משיושמה, הביאה לתוצאות חברתיות קשות.
מישל פוקו מבקר את בנת'ם ואת תורתו מנקודת ראות שונה. ביצירתו "לפקח ולהעניש", מתאר פוקו את החברה המודרנית כמעין פנאופטיקון. הפנאופטיקון הוא מבנה שהגה בנת'ם, ובעיקרו הוא מגדל המשקיף סביב אל מעגל של תאים שבהם מצויים אסירים, תלמידים, עובדים או חולים. האנשים שבתאים אינם רואים את המשקיף במגדל, אך נמצאים בתחושה שהם נצפים ללא הרף. על-פי פוקו, החברה המודרנית משולה לפנאופטיקון של בנת'ם. האדם בה נשקל ונמדד כל העת על ידי מעין "סוהר" בלתי נראה, המווסת את פעולתו של האדם על ידי מנגנון כפייה חברתי, היוצר מידות מדויקות של כאב ועונג, ושולט בבני האדם באמצעות רצונם להימנע מסבל.
ביקורת דאונטולוגית
התועלתנות עומדת בניגוד לתורות מוסר דאונטולוגיות, כגון הצו הקטגורי של קאנט, שכן אלה מייחסות ערך מוסרי למעשים כשלעצמם ולא לתוצאותיהם. קאנט דחה את התועלתנות כמרחיבה באופן לא ראוי את עקרון הבחירה מאדם אחד לחברה בכללותה.
ג'ון רולס טוען כי התועלתנות מנסה להרחיב באופן שגוי את המודל של התנהגות רציונלית של אדם בודד לחברה שלמה, ובכך היא "אינה לוקחת ברצינות את ההבדלים בין יחידים". כתוצאה מכך, היא מצדיקה הקרבת חירותו של מיעוט למען תועלת הרוב. אף על פי שנקודת המוצא של רולס אינה תועלתנית, ניתן לראות ב"כלל המקסימין" הרחבה ראויה של המודל מהפרט לכלל. לפי כלל זה, כאשר נתונות מספר חלופות יש להעדיף את החלופה שתפעל לטובת אלה שמצבם הוא הגרוע ביותר בחברה באופן מקסימלי.
ביקורתו של מרקס
בספרו "הקפיטל" כינה קרל מרקס את בנת'ם "אותו ארכיקרתן, נקרן מפוכח, מלמלן בכבדות, ששימש אורים ותומים לשכל הבורגני ההמוני של המאה ה-19". וכתב עליו ועל התועלתנות:
מרקס מבקר את תורתו של בנת'ם משתי נקודות ראות. ראשית, הוא אומר שהתורה התועלתנית נכונה על פי הגדרתה, אך אינה אומרת דבר בעל משמעות. עבור מרקס, חקירה בעלת משמעות תצטרך לבדוק איזה סוג של דברים הם טובים עבור האנשים, על פי תפיסתו, הרואה את הניכור של האדם הפשוט במסגרת השיטה הקפיטליסטית. שנית, מרקס אומר שבנת'ם אינו מתייחס לאופי המשתנה של האדם, ומכאן האופי השונה של "הטוב". ביקורת זו חשובה במיוחד עבור מרקס, שהאמין כי טבע האדם הוא דינמי, והאמין בתהליך היסטורי דטרמיניסטי המבוסס על דיאלקטיקה, כך שתפיסה של טוב אחיד לכל בני האדם בכל עת ובכל מקום היא חד-צדדית ואינה ראויה.
ביקורתו של ניטשה
על פי ניטשה, "הרצון לעוצמה" הוא המניע העיקרי של "רוח ההיסטוריה". ניטשה ראה בתורות המנסות לבסס את מעשי האדם על בסיס שונה, משום "מוסר עבדים" ובתועלתנות ראה, כמו במוסר הנוצרי או היהודי, חישוב המחפש את ה"טוב" במקום שבו אינו יכול להימצא. וכך כתב ב"גנאלוגיה של המוסר":
ביקורתו של ברנרד ויליאמס
הדוגל בתועלתנות ישיב שאין לבטלה בקלות כזאת. למשל, אמרטיה סן, הפילוסוף הכלכלי חתן פרס נובל לכלכלה, טען שהסוכנות-המוסרית (יכולתו של אדם לבצע שיפוטים מוסריים ולפעול בהתאם), ענייני היושרה ונקודות ההשקפה האישיות יכולים להתמזג לתוך תחשיב-הדברים הטלאולוגי; כלומר, ניתן להחשיבם כסיבות ותוצאות לכל דבר ועניין. בתגובה, הציג ויליאמס דוגמה לפיה, כדי לפתור את בעיות החניה בלונדון, ייאלץ התועלתן לבכר איומים בירי על כל מי שיחנה את רכבו באזורים אסורים. לו יירו בשל כך במספר אנשים, תיפסק החניה הבלתי-חוקית בהקדם; הירי יהיה מוצדק, כמובן, על פי תועלתנות מעשה פשוטה, בשל האושר שהיעדר בעיות החניה יסב למיליוני לונדונאים. על כל תאוריה המצדיקה מעשה שכזה, טען ויליאמס, להידחות כלאחר יד, בלא כל תלות במידת התקבלותה על הדעת של התחושה האינטואיטיבית, כי אנו אכן שופטים מעשים אך ורק על פי תוצאותיהם. איננו עושים כן, טען ויליאמס, ואל לנו לעשות כן.
אולם, סן ואחרים טענו שתועלתנות-כלל תבקש ליצור כלל שיפתור את בעיית החניה. אין זה סביר להניח שהכלל "המבצע עבירת חניה - ירׁה יירה", לטווח-הארוך ולאחר שקילת כל השלכותיו, ישׂיא תוצאות טובות. בעבור ויליאמס, מנגד, סוג כזה של טיעונים דווקא נמצא מחזק את טענתו. למעשה, טען, איננו צריכים לחשב האם איום בירי על אנשים בשל עבירות חניה ישׂיא תוצאות טובות. אנו כבר יודעים מראש שאיום בירי על אנשים בשל בעיות חניה הוא מעשה מגונה ופסול, ושכל מערכת שתתבע מאִתנו לבצע חישוב שכזה היא מערכת שעלינו לדחות משום שבהתעלמה מידיעה א-פריורית זו שלנו, היא איננה תופסת כראוי ואף מעוותת את שיקול דעתנו המוסרי.
חלקי פנים
חלקי פְּנִים (וכן חלקים פנימיים או טפלי בשר) מתייחס בבישול לאיברים פנימיים של בעלי חיים הנצרכים כמזון. לרוב הכוונה היא לכל החלקים שאינם רקמת שריר או עצם.
המטבח היהודי והישראלי
במטבח היהודי האשכנזי, שצמח בשטעטלים העניים, הכורח לנצל באופן מיטבי את הבשר הוליד מאכלים רבים מחלקי פנים, ביניהם כבד קצוץ, קישקע ועוד.
במטבח יהדות גאורגיה - חנגי עשוי חלקי פנים של עוף ואגוזי מלך.
במטבח הישראלי, מעורב ירושלמי נאכל לרוב כמאכל רחוב. הוא עשוי כבד ולבבות צלויים על מנגל, המוגשים בפיתה.
אירופה
מתכוני חלקים פנימיים מהמטבח הבריטי כוללים פגוטס (faggots) - בשר חזיר קצוץ (מחלקי לב, כבד ובטן), מעורב עם עשבי תיבול ופירורי לחם, הנעטף בקרום בטן ונאפה; פשטידת סטייק וכליות; האגיס הוא מאכל סקוטי העשוי קיבת כבש ממולאת חלקי פנים קצוצים (ריאות, כבד, לב). מאכל דומה נאכל ברומניה בחג הפסחא.
מתכוני מרק קיבה קיימים במטבח הבולגרי, המטבח הטורקי, המטבח הרומני ואחרים.
ביוון ספליננטרו (splinantero) כולל כבד, טחול ומעי צלויים על המנגל. גרסה חגיגית של המאכל, קוקורֶצי (Kokoretsi), הנאכלת מסורתית בחג הפסחא, מורכבת מחלקי כבש (כבד, לב, ריאות, טחול, כליות ושומן) המושמים על שיפוד גדול בדומה לשווארמה. לאחר מכן כורכים מסביב חלקי מעי וצולים את השיפוד מעל פחם. מאיִיריצָה (magiritsa) הוא מרק עשוי מטפלי כבש, עשבי תיבול, לעיתים ירקות ואבגולמונו.
במטבח האיטלקי נפוצים מאוד מאכלי חלקי פנים. ביניהם: מוח מטוגן או כנזיד; קיבה ברוטב עגבניות או ברוטב פטרוזיליה וצ'ילי; כבד צלוי עם בצל, ומאכלים העשויים מלבבות, ראש, עיניים, אשכי חזיר. בסיציליה מקובל כריך של טחול וקשקבל.
במטבח הספרדי מאכלים מסורתיים הכוללים חלקי פנים הם קאיוס (callos, בפי דוברי אסטורית מבוטא קאליוס) - מרק מקיבת בקר, כבד עם בצל, כליות (לרוב עם יין שרי), מוח, אשכי פר ולשון בקר.
אמריקה הלטינית
בחלק מארצות אמריקה הלטינית משתמשים בקיבה להכנת מרק מנודו (menudo) או מונדונגו (mondongo). בפרו ובברזיל מקובלים שיפודי לבבות. נזיד פייז'וֹאָדה (feijoada) הברזילאי מכיל לעיתים טפלי חזיר - אוזניים, רגליים, זנב. נזידים מסורתיים אחרים כוללים "קורקבני" עוף, כבד בקר וקיבה.
בארגנטינה ארוחת גריל ("אסאדו") כוללת פעמים רבות גם חלקי פנים כגון מעיים, כליות, לבלב. ממוח בקר מכינים מלית לרביולי. לשון בקר נוהגים לבשל, לפרוס ולהשרות במרינדה של שמן, חומץ, מלח, שום ופלפל קצוץ.
ארצות הברית
מתכוני חלקי פנים מארצות הברית כוללי טפלי עוף, מאכלי כבד; מתכונים מסורתיים של רוטב בשר לתרנגול הודו כוללים בדרך כלל חלקי פנים של העוף; בדרום ארצות הברית - מתכונים הכוללים מעיים, קורקבני עוף וכבד, קיבת חזיר; בצפון-מזרח המדינה מקובל סקרפל (Scrapple), קציץ בשר חזיר הכולל לעיתים חלקי פנים; באזור עמק הנהר אוהיו מתמחים בכריכי מוח מטוגן.
בארצות הברית אסור על פי חוק לשווק ריאות למאכל.
אסיה
בסין בשר חזיר הוא הבשר הנצרך ביותר וקיימים מגוון מאכלים מטפלי חזיר. יש המחשיבים אותם כמאכלי מעמד הפועלים והם נפוצים בדוכנים של סוחרי רחוב. ביניהם: כליות מוקפצות עם רוטב צדפות, ג'ינג'ר ובצל ירוק; נזיד טופו, חרדל, מעי חזיר וקוביות דם קרוש; לשון חזיר עם מלח ושמן שומשום פופולרית במחוז סצ'ואן; רצועות אוזני חזיר ברוטב סויה הם מתאבן נפוץ הנמכר על ידי סוחרי רחוב ובסופרמרקטים; גם מעיים בטיגון עמוק ופרוסות כבד חזיר מוקפצות עם בצל או במרק נמכרים כמאכל רחוב; פרוסות קיבה צלויה בסוכר ורוטב סויה הן מאכל מקובל בברביקיו בסגנון הונג קונג; מרק דם חזיר נחשב מאכל עתיק. הרפואה הסינית עושה שימוש בחלקי פנים בשיקויי מרפא שונים.
בסינגפור מרק חלקי פנים של חזיר נמכר כמאכל רחוב.
בפיליפינים כל חלקי החזיר נחשבים ראוים לאכילה. מאכל מקובל הוא נקניק דם או נזיד דם (תלוי באזור) מבוסס על חומץ ופלפל צ'ילי ירוק.
בהודו, פקיסטן ובנגלדש נאכלים רוב החלקים הפנימיים של העז וכן כבד ולבבות עוף. גם בנפאל נאכלים חלקי פנים של עז, והם מקובלים במאכלי החג הלאומי דשאין (Dashain). קורקבני עוף הם טפלי העוף האהודים בנפאל.
בלבנון נאכלים בין השאר מוח כבש (בתבשיל ואף כמילוי לכריך) ומעי כבש ממולא אורז.
באיראן כבד, לב וכליות נכללים בקבב פופולרי. גם מעיים וקיבת כבש מבושלים הם מאכלים אהודים. תבשיל של מוח, לשון ושוק כבש נאכל לעיתים בארוחת בוקר עם לחם מסורתי.
אוסטרליה
באוסטרליה חלקי פנים נצרכים לרוב בפשטידות בשר או בתבשילים אתניים. עד 2003 נאסר על פי תקן המזון לכלול חלקי פנים מסוימים (כגון חוטם, קרקפת, שפתיים, ריאות ואברי מין) במאכלי בשר. כיום ניתן להוסיפם למאכלים תוך פירוט מדויק שלהם ברשימת המרכיבים (ולא כמושג כללי "חלקי פנים"). בפשטידות בשר מותר לכלול אותם ללא פירוט מלא.
סוגיות בטיחות ובריאות
מעיים דורשים ניקוי מוקפד טרם הכנתם לבישול, ובישול ממושך, בין השאר כיוון שהם מכילים חיידקי קוליפורם. מתכונים מסורתיים העושים שימוש במעיים מוכנים כיום לעיתים עם מעטפת סינתטית כתחליף.
חלקי פנים ככלל, וכבד ומוח בפרט, הם עתירי כולסטרול.
רקמות ממערכת העצבים עלולות בתנאים מסוימים להיות מזוהמות בפריונים הגורמים לספגת המוח בבקר ("מחלת הפרה המשוגעת") ולמחלת קרויצפלד יקוב באדם.
הנוהג להאכיל כלבי חוות בחלקי פנים נאים (בלתי מבושלים) עלול לגרום להתפשטות אכינוקוקוזיס (echinococcosis), מחלה טפילית בעלת פוטנציאל קטלני לבעלי חיים ולאדם.
חלקי פנים העשירים בפורין עלולים לגרום אצל חולי שיגדון להתקף חמור.
חלקי פנים של דג הפוגו מכילים את הרעל הקטלני טטרודוטוקסין. ביפן מורשים לעבד את הדג אך ורק שפים שהתמחו והוסמכו לטיפול בו.
משוגעת
משוגעת הוא שיר של הזמר הישראלי גל אדם והראפר הישראלי נורוז. הוא יצא לאור כסינגל ב-19 באוגוסט 2022. את השיר כתבו אדם ונורוז לצד צמד המפיקים Triangle.
רקע וכתיבה
סגנון השיר תואר במאקו כ"סאונד אחיד של פופ-אלקטרוני-ים תיכוני עם באסים כמו שהישראלים אוהבים".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ פורסם בסמוך לצאתו של השיר בערוץ היוטיוב של גל אדם ובוים על ידי אלון דניאל. הקליפ צבר למעלה מ-3.4 מיליון צפיות, נכון לינואר 2023.
הצלחה מסחרית
בפלטפורמת הזרמת המדיה ספוטיפיי, הגיע השיר בשיאו למקום הרביעי במצעד הישראלי השבועי, עם 152,916 השמעות. גם בתחנות הרדיו בישראל זכה השיר להצלחה, והגיע בשיאו למקום ה-18 במצעד השבועי של מדיה פורסט. במצעד העשירייה של כאן גימל הגיע השיר למקום השני ובמצעד הרשמי של גלגלצ הגיע למקום הראשון.
לינדה בלייר
לינדה דניס בלייר (באנגלית: Linda Denise Blair; נולדה ב-22 בינואר 1959) היא שחקנית קולנוע אמריקאית. מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר וזוכת פרס גלובוס הזהב לשנת 1973 על תפקידה בתור הנערה רייגן בסרט "מגרש השדים".
ביוגרפיה
בלייר נולדה בעיירה ווספורט שבקונטיקט. בתם של אלינור ושל צייד הכישרונות ג'יימס בלייר, לבלייר אח בשם ג'ימי ואחות בשם דבי. כבר בגיל שש שלחוה הוריה להיות דוגמנית, שיחקה לראשונה באופירת הסבון "פנים חבויות".
בלייר נבחרה ב-1973 מתוך 600 מועמדות לתפקידה של רייגן מק'ניל בתה אחוזת דיבוק השדים של כריס (אלן בורסטין) בסרט האימה "מגרש השדים". הופעתה העניקה לבלייר בת ה-14 את פרס גלובוס הזהב ומועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, זאת לפני שהציבור הרחב גילה שאת קולו של השטן דיבבה השחקנית זוכת פרס האוסקר מרסדס מקמברידג', העובדה שבלייר זכתה כביכול לקרדיט על עבודה של שחקנית אחרת הרסה למעשה את סיכוייה לזכות באוסקר. חברת האחים וורנר הציבה לבלייר מאבטחים במשך חצי שנה לאחר יציאת הסרט בעקבות איומים על חייה מצד גורמים נוצריים קיצוניים אשר טענו שהסרט מהלל את השטן. בלייר הופיעה בתפקיד הראשי בתור רייגן גם בסרט ההמשך שיצא ארבע שנים לאחר מכן, שיחקה בתפקיד הראשי גם בסרט "השתלטות מחדש" ב-1990 המהווה פארודיה על הסרט.
ב-1981 שיחקה בסרט האימה "ליל הגיהנום" בתור מרטי גיינס הרוצה להתקבל לאחווה בקולג'. לשם כך היא ועוד שלושה סטודנטים נאלצים לשהות בבית נטוש שבו התחולל טבח של משפחה שלמה על ידי האב. הופעתה הראשית בסרט האקשן "רחובות פראיים "זיכתה" את בלייר בפרס פטל הזהב על היותה השחקנית הגרועה ביותר לשנת 1984, על התפקיד הועמדה גם לפרס סאטורן.
בלייר היא פעילת זכויות למען בעלי חיים ופועלת עם ארגוני סיוע בינלאומיים כגון אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים, וראייטי ואחרים. בלייר מקדישה את זמנה לארגון הסיוע שהקימה בעצמה במטרה להציל חיות אבודות, מוזנחות ונפגעות. בלייר היא טבעונית.
תומר מוקד
תומר מוקד (נולד ב-19 בפברואר 1986) הוא מוזיקאי ואמן כלי מיתר.
קורות חייו
תומר מוקד נולד בסאו פאולו, ברזיל. בהיותו בן שש עזב עם משפחתו את סאו פאולו והגיע לישראל. בילדותו גר בנתניה, שם התקרב לסבו שהיה מוזיקאי וניגן בכינור ובאקורדיון. מגיל שש למד תומר לנגן בכינור קלאסי וניגן בין השאר גם בתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה. בתיכון למד במגמת מוזיקה, שם החל לנגן בגיטרה בהרכבי ג'אז ורוק. בהמשך למד ברימון במסלול ביצוע ג'אז בגיטרה לאחר שזנח את הכינור למספר שנים, אך כתוצאה ממפגש עם יאיר דלאל שב מוקד לנגן בכינור והחל להתמקד במוזיקת עולם ולפתח טכניקות נגינה וסאונד שונות בכינור.
תומר מוקד מנגן בהופעות בכינור, בגיטרה, במנדולינה, בבוזוקי, בעוד ובבנג'ו. הוא משלב נגינה ייחודית על כלים אקוסטיים ושימוש באפקטים ליצירת סאונד חדש.
הופיע והקליט לאלבומים רבים בהם אלבומים של האמנים מוש בן-ארי, מיכה שטרית, שב"ק ס', ארז לב ארי, גלעד כהנא ונינט טייב, The Walking Man, מוטיה בואנה (סולנית הSugababes), ג'ירפות, חנן יובל, יעל דקלבאום, לירן דנינו, קרן פלס, דיקלה, איה כורם, ועוד.
במקביל היה שותף להפקות אינדי עם יהוא ירון, ג'ודי ענתבי, כפיר בן ליש, נסים והנפלאות, רני שחר, להקת עלמא, ולהקת הדמעות.
בשנים 2012-2011 מוקד הופיע ב"פסטיבל ג'אז בים האדום" וב"פסטיבל העיר הלבנה" עם Anistar, הרכב שהוקם בניו יורק על ידי הקלרינטן והמלחין הראל שחל ומשלב מוזיקה צוענית-טורקית וג'אז. הוא ניגן במגוון כלי מיתר לסרט התיעודי "זבל טוב" מוזיקה מאת רן בגנו, לסרט העלילתי "פנסיון פראכט" ובעוד פסקולים רבים לתיאטרון ולקולנוע.
ב-2012 הופיע עם ההצגה "הסוחר מוונציה" של תיאטרון הבימה בפסטיבל שייקספיר בתיאטרון הגלוב בלונדון (בימוי: אילן רונן, מוזיקה: אורי וידיסלבסקי). הקליט Bundle של דגימות בוזוקי לחברת EarthMoments, שמתמחה בסימפולים של כלי נגינה אוריינטליים.
בימים אלה עובד עם בת זוגו הזמרת יעל בדש על פרויקט חדש של שירי לאדינו בו שותפים המוזיקאים אדם בן עזרא, יוני דרור וישי אפטרמן ומחלק את זמנו ועשייתו המוזיקלית בין תל אביב וברלין.
דוד עמר
דוד עמר (12 בדצמבר 1942 – 14 באוגוסט 2018) היה ראש המועצה המקומית נשר וראש עיריית נשר במשך 24 שנים.
ביוגרפיה
דוד עמר נולד בשנת 1942 עלה עם משפחתו לישראל בשנת 1955 והמשפחה התיישבה בספסופה. ב-1956 עברה המשפחה להתגורר בשכונת תל חנן בעיר נשר. בשנות ה-70 של המאה ה-20 היה יו"ר ועד העובדים של נמל חיפה וחבר מפא"י. ב-30 באוגוסט 1971 נבחר עמר לחבר בהנהלת מועצת נשר כנציג המערך במקומו של אדלשטיין שהתפטר מהמועצה. בהמשך עבר לליכוד.
בשנת 1989 נבחר לראש המועצה המקומית נשר מטעם הליכוד. הוביל את הפיכת היישוב לעיר ובספטמבר 1995 נשר הפכה לעיר בטקס שנכחו בו ראש הממשלה יצחק רבין, שמעון פרס, אהוד ברק ובנימין בן אליעזר. עמר המשיך לכהן כראש העירייה עד שנת 2013. בתקופת כהונתו הוקמה ביישוב שכונת רמות יצחק, על שמו של יצחק רוט ראש המועצה השני של נשר. עמר שגר בשכונת תל חנן עבר לגור בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 לשכונת רמות יצחק.
בשנת 2017 עבר להתגורר ברשפון, סמוך לילדיו. נפטר ב-14 באוגוסט 2018 ונקבר בבית הקברות ברשפון.
אבי בניהו כתב על עמר לאחר פטירתו:
הנצחה
בדצמבר 2019 הוסב שמן של חטיבות הביניים ברחוב השיטה ברמות יצחק, על שמו של דוד עמר. האירוע התקיים בנוכחות ראובן ריבלין נשיא המדינה.
במרץ 2021 הונחה אבן פינה לבית כנסת חדש בשכונת רמות יצחק שיקרא "מגן דוד" על שמו של דוד עמר.
רוזנות טקלנבורג
רוזנות טקלנבורג (בגרמנית: Grafschaft Tecklenburg) הייתה מדינה בתחום האימפריה הרומית הקדושה, הממוקמת במדינות גרמניה הנוכחית נורדריין-וסטפאליה וסקסוניה התחתונה.
היסטוריה
במאה ה-12 הוקמה רוזנות טקלנבורג באזור שנקרא כיום "ארץ טקלנבורג" במרגלותיו המערביים של יער טויטובורג.
לאחר הכחדת הרוזנים של טקלנבורג ב-1262, סופחה הרוזנות לרוזנות בנטהיים השכנה ב-1263. בין השנים 1328–1562 שלטו בה רוזנות שוורין. בשנת 1365 הם רכשו את הלורדות של רהדה, אך בשנת 1400 הם איבדו את החלקים הצפוניים של הרוזנות עם המחוזות קלופנבורג, פריזווית' ובברגרן לידי הנסיכות-בישופות של מינסטר.
קונרד מטקלנבורג-שוורין היה השליט הראשון בווסטפאליה שהנהיג את הרפורמציה הפרוטסטנטית והפך לחבר בברית שמלקלדן. לאחר תבוסת הליגה, נאלצה רוזנות טקלנבורג לוותר על שטחים לקרל החמישי כדי להקים את רוזנות לינגן. בשנת 1557, בניגוד לטענות בית זולמס-בראונפלס, הרוזנות עברה בירושה לידי ארנולד השני (IV) מבנטהיים-טקלנבורג שבנו אדולף ייסד ענף חדש של רוזני טקלנבורג. בשנת 1588 הכניסו הרוזנים את הקלוויניזם לטקלנבורג.
בשנת 1696 נמסרה רוזנות טקלנבורג לבית זולמס. בשנת 1707 מכר הרוזן וילהלם מוריץ מזולמס-בראונפלס את טקלנבורג לפרוסיה. בהסכם ברלין משנת 1729 נטש בית המועצה של בנטהיים-טקלנבורג את כל התביעות לרוזנות.
הרוזנות סופחה לדוכסות הגדולה של ברג ב-1808. טקלנבורג סופחה לצרפת בשנת 1810 יחד עם אזורים רבים בצפון מערב גרמניה. קונגרס וינה החזיר את טקלנבורג לפרוסיה ב-1816.
פליקס ל. ספארקס
פליקס לורנס ספארקס (באנגלית: Felix Laurence Sparks; 2 באוגוסט 1917 – 25 בספטמבר 2007) היה קצין צבא ארצות הברית שפיקד במהלך מלחמת העולם השנייה על הגדוד ה-3, רגימנט הרגלים ה-157, אחד מכוחות בעלות הברית הראשונים שנכנסו למחנה הריכוז דכאו ושחרר את אסיריו. בהמשך שירת בבית המשפט העליון בקולורדו.
חיים מוקדמים
ספארקס נולד בסן אנטוניו, טקסס, ב-2 באוגוסט 1917, גדל במיאמי, אריזונה. הוא היה הבכור מבין חמישה ילדים; אביו עבד בחברת כריית נחושת עד שזו נסגרה בשנת 1931. השפל הגדול החל ובשנת 1933 נאלצו הוריו לשלוח אותו לדוד באריזונה כדי להתפרנס שם. בשנת 1935, לאחר שחיפש עבודה ללא הצלחה במספנות קורפוס כריסטי, טקסס ובסן פרנסיסקו, התגייס לצבא ארצות הברית.
מלחמת העולם השנייה
ספארקס הוסמך כקצין חי"ר והוצב ברגימנט החי"ר ה-157 שבבפורט סיל, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-45. הקולונל צ'ארלס מ'אנקורן (שלחם בפלנדריה במהלך מלחמת העולם הראשונה) מינה את ספארקס להיות עוזרו בשנת 1941. ביוני 1942 התחתן ושנה לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד ה-3 שברגימנט. ביולי 1943 הוביל את פלוגתו במבצע האסקי. מאוחר יותר הוא היה השורד היחיד מיחידתו בקרב אנציו. הוא השתתף במבצע דרגון, לשחרור את דרום צרפת ובהמשך מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט. הוא גם השתתף בקרב על הבליטה ובקרב אשאפנבורג. לאחר מכן השתתף בשחרור מחנה הריכוז דכאו. כמה מחייליו, בהשפעת המראות הקשים, הרגו במהלך השחרור חיילים גרמנים שנמצאו במחנה. ספארקס נחקר בעקבות זאת וכמעט שהועמד לדין, אולם הגנרל ג'ורג' פטון קבע כי אינו אחראי למעשי חייליו. עם סיום המלחמה השתחרר בדרגת לוטננט קולונל. על פועלו במלחמה עוטר בכוכב הכסף ופעמיים הוענק לו עיטור לב הארגמן, שניתן על פציעה בקרב.
לאחר המלחמה
עם חזרתו לחיים האזרחיים למד ספארקס בבית הספר למשפטים באוניברסיטת קולורדו וסיים את לימודיו בשנת 1947. לאחר שפתח משרד עורכי דין בדלתא, קולורדו, הוא נבחר שם לפרקליט המחוז והתמודד כמועמד המפלגה הדמוקרטית. לאחר הפסד בחירתו מחדש בשנת 1952, המושל אד ג'ונסון מינה את ספארקס למלא קדנציה בבית המשפט העליון בקולורדו. בסוף תקופת כהונה זו הוא חזר לעסוק בעריכת דין בדלתא. הוא שירת גם במשמר הלאומי של צבא קולורדו, במיוחד במהלך משבר הטילים בקובה בשנת 1962 ובשנים 1968–1979 שימש כמפקדו, ופרש כבריגדיר גנרל (המקבילה לתא"ל בצה"ל).
שמונה שבועות אחרי יום הולדתו התשעים, ספארקס מת בקולורדו מסיבוכים עקב דלקת ריאות.
את דמותו במיני-סדרה המשחרר: מבצע אוולאנש, גילם בראדלי ג'יימס.
יעל השילוני-דולב
יעל השילוני-דולב (נולדה בשנת 1970) היא פרופסורית מן המניין במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון, בעבר כיהנה כנשיאה משותפת של האגודה להיסטוריה ופילוסופיה של המדע (בין השנים 2018-2021), וכחברת המועצה הלאומית לביואתיקה (2013-2021). כיום, חברת ועדת היגוי ושיפוט לקידום הוגנות מגדרית במל"ג, חברת הוועד המארגן של המרכז לבריאות, הומניזם וחברה באוניברסיטת בן-גוריון וחברת הוועדה היוזמת של עמותת בשער.
ביוגרפיה
השילוני-דולב נולדה בגבעתיים. בתם של אילנה וגד, אחות צעירה לסיגל ולשדרנית הרדיו טל השילוני. בילדותה למדה בבית הספר מצדה ובתיכון שמעון בן צבי בעיר. בין השנים 1983–1981 גרה עם הוריה בפרנקפורט, שם התחנכה בבית ספר בין-לאומי. בצבא שירתה ככתבת צבאית בעיתון "במחנה נח"ל". בהיותה סטודנטית עבדה כעיתונאית ב"ידיעות אחרונות" ומאוחר יותר בטלוויזיה הישראלית בתוכניות "מבט שני" ו"יומן תרבות" ובטלוויזיה החינוכית ב"הכל אנשים". בגיל 20 נישאה לבן-זוגה, המעצב האומנותי עדו דולב, והם הורים לשלושה בנים.
השילוני-דולב למדה תואר ראשון כללי וספרות השוואתית ועשתה תואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב. בעלת תואר שני בקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת אמסטרדם בהולנד. בשנת 1997 החלה את לימודי הדוקטורט בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. את עבודת הדוקטורט כתבה בנושא בדיקות גנטיות בהריון ושאלת החיים הראויים בגרמניה וישראל. בפוסט-דוקטורט התארחה בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית, ועד שנת 2019 הייתה חברת סגל בבית-ספר לממשל וחברה במכללה האקדמית תל אביב-יפו. הייתה חוקרת אורחת באוניברסיטאות קינגס קולג' לונדון שבממלכה המאוחדת וקלן וגטינגן שבגרמניה. כיום מרצה באוניברסיטת בן-גוריון.
בשנת 2003 פרסמה ביחד עם בן זוגה את ספר היצירה לילדים "תוצרת בית – מדריך משפחתי לפעילות יצירתית ", שהפך לרב-מכר.
תחומי מחקר
השילוני-דולב היא חוקרת מובילה העוסקת בממשק שבין סוציולוגיה, משפחה, ביו-אתיקה, בריאות וחולי, מגדר וטכנולוגיות רפואיות. מחקריה בנושאים כמו הפלת עוברים על רקע בריאותי ובחירת מין הילוד (הפלות סלקטיביות), בדיקות גנטיות בהריון, גיל ופריון, הקפאת ביציות והולדה לאחר המוות בישראל ובגרמניה, זכו לתהודה בינלאומית ופורסמו במיטב כתבי העת בישראל ומחוצה לה. השילוני-דולב נוהגת לשתף פעולה עם חוקרות וחוקרים מובילים בישראל ומחוץ לה, והיא חברה בקבוצות מחקר בינלאומיות שעוסקות בהקפאת תאי רבייה וטרום עוברים ובגנטיקת פריון בישראל, גרמניה ודנמרק.
פעילות ציבורית
פרופ' השילוני-דולב הייתה חברה במועצה הלאומית לביו-אתיקה החל משנת 2013. כמו כן היא לקחה חלק בוועדות אתיות של משרד הבריאות בנושאי רפואה מותאמת אישית וביג דטה. בין השנים 2018-21 כיהנה כנשיאה שותפה של האגודה הישראלית להיסטוריה ופילוסופיה של המדע, יחד עם ד"ר נורית קירש. היא חברה בוועדה היוזמת של עמותת בשער
השילוני-דולב הוזמנה לתת חוות דעת בוועדת מצא בנושא הולדה בעוולה, ובוועדת הכנסת לנושא שוויון מגדרי בנוגע להקפאת ביציות. כמו כן שימשה כחברה בוועדות במל"ג, והיום היא חברה בוועדת ההיגוי והשיפוט להוגנות מגדרית באקדמיה. מחקריה צוטטו בהרחבה בפסקי דין שונים, ואף בפסק-דין מכריע של בית המשפט העליון בנושא הולדה לאחר המוות.
השילוני-דולב מפרסמת מאמרים פובליציסטיים בעיתון הארץ בנושאים הקשורים בעיקר בחופש אקדמי וזכויות נשים, ומתראיינת בגופי תקשורת בהם גל"צ  והארץ  בנושאי ביו-אתיקה של פריון.
חסידות קרעטשניף
חסידות קרעטשניף היא חסידות מגזע נדבורנה. האדמו"ר הראשון שכיהן בכפר קרעטשניף (קרצ'ונשטי, במחוז מורש , רומניה) היה רבי מאיר רוזנבוים, בנו של רבי מרדכי לייפר מנדבורנה, בן נינו של רבי מאיר הגדול מפרמישלאן.
תולדות החסידות
רבי מרדכי לייפר (ה'תקפ"ד (1824) - ה'תרנ"ה (1894)) כיהן בהתחלה בנדבורנה לצד אחיו רבי אהרן אריה, מחבר הספר היד אהרן. בהמשך עבר לערים אחרות, בהן חוסט ובישטינא. לאחר פטירתו כל בניו שימשו כאדמו"רים, ביניהם בנו הרביעי רבי ישראל יעקב שכיהן כאדמו"ר מחוסט ונכדו רבי איתמר לייפר שכיהן כאדמו"ר מבישטינא. בניו האחרים התפרסו בערים שונות בהונגריה ורומניה. בנו השלישי רבי מאיר, ממשיכו העיקרי, כיהן כאדמו"ר בקרעטשניף שברומניה.