cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אומץ תחת אש
עלילה
על קולונל נאט סרלינג (דנזל וושינגטון), קצין ריינג'רס ושריון בצבא ארצות הברית אשר פיקד על גדוד טנקים במלחמת המפרץ, הוטל לחקור את נסיבות מותה של קפטן קרן ואלדן (מג ראיין), טייסת מסוקים במלחמת המפרץ. ואלדן וצוותה נשלחו לחלץ כוח חיילים שהותקף. המסוק התרסק וואלדן וצוותה נדרשו להדוף את חיילי הצבא העיראקי עד שחולצו. במהלך החילוץ נהרגה ואלדן. מפקדה המליץ עליה למדליית הכבוד, אך כדי שהמלצה זו תאושר סרלינג חייב לגלות את האמת שמסתירים חייליה ששרדו את הקרב. אם יתברר שאכן פעלה בגבורה יוענק לה, לאחר מותה, העיטור. סרלינג עצמו רדוף בשל תקרית בשדה הקרב, במהלכה הורה לפתוח באש על כוח שריון לא מזוהה. לאחר מעשה התברר שירה על אנשיו, וחלקם נהרגו. בהמשך התעשת סרלינג ופיקד באומץ על אנשיו עד להשלמת המשימה. על מעשיו עוטר בכוכב הכסף.
שביעות הרצון מובטחת
עלילה
טי-אן 3, המכונה טוני, הוא רובוט הנועד לעבודות בית, ניסיון של חברת יו-אס רובוטים להכניס את הרובוטים לתוך משק הבית האנושי. טוני מוצב בביתה של קלייר בלמונט, שבעלה עובד עבור החברה, כניסוי, אבל היא לא מוכנה לקבל אותו.
טוני מבין שקלייר סובלת מהערכה עצמית נמוכה, ומנסה לעזור לה על ידי שיפוץ ביתה, איפורה והלבשתה מחדש. לבסוף הוא מציע לה להזמין את חברותיה לביתה החדש, וכשהם מגיעות הוא מתחזה לאהובה וגורם לחברותיה לראות אותם מתנשקים, ובכך הוא מנסה להגדיל את ההערכה העצמית של קלייר.
בסופו של דבר מתאהבת קלייר בטוני ושוקעת בדיכאון כאשר הוא נלקח בחזרה למעבדה. בעקבות ניסוי זה דגמי טי-אן 3 נשלחים לעיצוב חדש, מאחר שיו-אס רובוטים אינה רוצה ליצור רובוטים שישנו חשש שנשים יתאהבו בהם.
בסוף הסיפור שואל בעלה של קלייר את ד"ר סוזן קלווין האם טוני התאהב בקלייר. סוזן עונה לו שאין זה הדבר, מאחר שרובוטים לא יכולים להתאהב, אך היא מסתייגת ואומרת שנשים כן יכולות להתאהב ברובוטים.
עיבודים
הסיפור עובד לפרק בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC בשם "Out of the Unknown"
יעקב שמואל טרכטמן
יעקב שמואל הלוי טרכטמן (בכתיב יידי: טראכטמאן; 2 ביוני 1831, אוברוץ', פלך ווהלין – 12 במרץ 1925, אקרמן, בסרביה, ממלכת רומניה) היה מורה, סופר, עיתונאי, פיליטוניסט עברי, ואחד מאחרוני תנועת ההשכלה העברית.
קורות חיים
טרכטמן קיבל חינוך תורני בילדותו, אך השקיע מזמנו גם בספרות ההשכלה. עסק בהוראה והקים בשנת 1856 בית ספר ברדומישל שבאוקראינה. בשנים 1856–1862 התגורר בייקאטרינוסלאב, שגם שם עסק בענייני חינוך וענייני ציבור. בשנים 1862–1882 חי באודסה, שם עבד בעסקיו של ברודסקי. בד בבד הוא השקיע בלימוד שפות זרות. בשנת 1882 עבר לאקרמן, בה התגורר עד סוף ימיו. טרכטמן כיהן באקרמן כדרשן בבית הכנסת "בית אלוהים" וכמטיף להתיישבות בארץ ישראל. מאוחר יותר הוא הצטרף לפעולות יק"א למען ההתיישבות היהודית בארגנטינה והרבה לכתוב על הנושא בעיתונות העברית.
ביתו של טרכטמן ורעייתו שרה, היה מקום מפגש לסופרים ואנשי רוח. בשנות השישים של המאה ה-19 הוא החל לפרסם את יצירותיו, שכללו: סיפורים, פיליטונים, רשימות ומחקרים, ברוב הבמות העבריות שהיו קיימות בתקופה: הצפירה, המגיד, המליץ, השילוח, חבצלת ועוד. בנוסף לשמו הוא חתם על פרסומיו גם בשמות עט שונים: "יעקב איש תם", "יעקב לא מת", "איש מבית לוי", "סת"ם", "סופר סת"ם" ועוד. החל מראשית המאה ה-20 פרסם ב"חבצלת" הירושלמי, אך עם סגירתו פסקו להופיע גם פרסומיו.
הקהילה המקומית חגגה לו ברוב עם והדר את יום הולדתו השמונים ושתיים, ואת שישים שנות עבודתו הציבורית והספרותית, כדברי הכתב בעיתון "הצפירה": "בימים האלו חגגה עדתנו את חג יובלו של זקן הסופרים העבריים, שריד מחלוצי ההשכלה והלוחמים בעדה, הרב החכם, ר' יעקב שמואל הלוי טרכטמן, ביום מלאת לו שמונים ושתיים שנה, ושנת השישים לעבודתו הציבורית והספרותית"
יעקב שמואל טרכטמן נפטר בגיל 96 באקרמן, בסרביה.
עבודתו הספרותית והציבורית
מעט מכתביו של טרכטמן קובצו בספרים וקונטרסים: "אגודה אחת" (קובץ מאמרים מהעיתונות, וכן תרגומים מספר "מסילת העושר" של בנג'מין פרנקלין ), "מאמר אור תורה", "סוכת דוד הנופלת", וכן ספרים לנוער, כמו "הדודאים", "ברוך מבנים" ועוד.
טרכטמן הרבה לפרסם מאמרים עיוניים ופיליטונים כאחד, בעיתונות הרוסית המקומית ובעיתונות העברית של התקופה. הנושאים שעסק בהם היו, בין השאר, בתחומי המדע והטבע, השפה העברית, היישוב היהודי בארגנטינה וענייני ציבור שונים.
משנות השישים נפתח פרק חדש ב"מחשבה המדעית" של יהודים, כותבים יעקב שביט ויהודה ריינהרץ, ומביאים כדוגמה את יעקב שמואל טרכטמן, מורה ומשכיל.
וכך כתב טרכטמן על המדע: בעקבותיו של מנדלי מוכר ספרים, שהרבה לעסוק במדעי הטבע, כתב גם הוא מאמר בעיתון "הצפירה" (1862) בשם: תועלת הצפור דרור
עם זאת, לא משך ידו מכתיבת פיליטונים, כמו "המטפחת היהודית" שפרסם בכתב העת הירושלמי, חבצלת, בשנת תרס"ט. שם המדור היה "פיליטון - הדודאים".
לקראת כינוסו של הקונגרס הציוני הראשון פרסם טרכטמן בעיתון "המגיד" מכתב גלוי לעורך, ובו הוא מזהיר מהסכנה שנשקפת ליישוב היהודי מיוזמתו של הרצל. העורך ענה לו שאין מקום לדאגה כי אין תכלית לציונות המדינית של הרצל, שהיא בבחינת "נשיאים ורוח וגשם אין".
בן עירו, שילדקראוט מסכם את דמותו וכתיבתו של טרכטמן: "הוא היה יהודי פיקח בעל עין חדה, בוחנת וחוש של הומור, והיה מלומד בעל ידיעות רחבות"
חיים באר על טרכטמן
בספרו האוטוביוגרפי, "חבלים" מספר חיים באר את שאמר לו רבו באזהרה כנגד שיר שבאר עמד להוציא לאור: בעיירה אוברוץ' היה בית כנסת ישן שעמד במקום מזה 300 שנים. "בבית הכנסת הזה [...] ישב בלילות מתמיד צעיר לימים, אחד מפרחי המשכילים, ובין דפי הגמרא כתב את דברי הכפירה שלו, עד שפעם אחת אחזה אש הנר שלו בפרוכת ארון הקודש והבית כולו עלה באש".
אמו של באר ביטלה את הסיפור כבדותה של חרדים שנועדה להלך אימים על החילונים, אך לימים בדק באר את הסיפור ואישר את העובדות: "ב-1850 עלה באש בית הכנסת של הקצבים באוברוץ', ולאחר השרפה נמלט מן העיר יעקב שמואל הלוי טרכטמן, משכיל כבן תשע עשרה [...] מאמריו וסיפוריו של טרכטמן [...] נדפסו מראשית שנות השישים ועד מותו בזקנה מופלגת ב-1925 בכל האכסניות הספרותיות"
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
גא"ז 3110 וולגה
גא"ז 3110 וולגה (ברוסית: ГАЗ-3110 Волга, קרוי גם: ГАЗ-3110, באנגלית: GAZ-3110 Volga, קרוי גם: GAZ-3110) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב גא"ז (גא"ז הם ראשי התיבות ברוסית של מפעל כלי הרכב על שם "גורקי" (Горьковский автомобильный завод, ГАЗ) אשר יוצרה בין השנים 1996 – 2004 ברוסיה.
דגם סטיישן יוצר בין השנים 1997 – 2010 והיה קרוי GAZ-310221.
לינדיטה חלימי
לינדיטה חלימי (באלבנית: Lindita Halimi; נולדה ב-29 במרץ 1989) היא זמרת-יוצרת אלבנית-קוסוברית.
ביוגרפיה
חלימי נולדה בעיירה ויטינה שבקוסובו. התפרסמה לראשונה כשהשתתפה בעונתה השלישית של תוכנית הכישרונות האלבנית "Ethet" והגיעה לעשירייה הראשונה. בשנת 2009 זכתה בתחרות השירה "Top Fest", המיועדת לזמרים מאזורים דוברי אלבנית, כנציגת קוסובו. ב-2013 היגרה לארצות הברית. חזרה למדינתה ובדצמבר 2014 השתתפה לראשונה בתחרות השירה "Festivali i Këngës" עם השיר "S'të fal" (לא סולחת לך), המשמשת החל משנת 2004 לבחירת הנציג האלבני מדי שנה לתחרות האירוויזיון, לתחרות ב-2015 וסיימה במקום השלישי.
השתתפה בעונה האחרונה של "אמריקן איידול" ששודרה ב-2016. חלימי זכתה בהשתתפותה השנייה בתחרות "Festivali i Këngës" החמישים וחמש במספר, עם שיר "Bote" (עולם), אשר נכתב במקור באלבנית לאותו גמר ושונה לאחר מכן לתחרות האירוויזיון לאנגלית, בשם "World". השיר איתו ייצגה את מדינתה בתחרות בשנת 2017, הופיע רביעי בסדר ההשמעה של חצי הגמר הראשון שנערך ב-9 במאי באותה השנה.
חלימי לא עלתה לגמר האירוויזיון וסיימה במקום ה-14 בחצי הגמר.
מייקל הופמן
מייקל הופמן הוא במאי קולנוע אמריקאי.
חיים מוקדמים וחינוך
הופמן נולד בהוואי, בנם של דורותי (הארפר) וגלן ר. הופמן אשר ממוצא גרמני, הוא גדל באיידהו. למד בקולג' בוייז סטייט, שם הוא נבחר לנשיא הסטודנטים באוניברסיטה. הוא היה ממייסדי פסטיבל שייקספיר איידהו (יחד עם דאג קוסאי וויקטוריה הולוואי). זכה במלגת רודז בשנת 1979, והיה לבוגר הראשון שהשיג את הכבוד הזה. בעוד שלמד את ספרות הרנסאנס באוניברסיטת אוקספורד, הוא הרחיב את התעניינותו גם לדרמה בכך שהקיים את קרן הקולנוע באוניברסיטת אוקספורד. זאת הוא עשה על ידי יצירת סרטי סטודנטים, בכיכובו של יו גרנט הצעיר.
קריירה
אחד הסרטים המפורסמים של מייקל הופמן, Restless Natives, הוא סרט עם מבט הומוריסטי על ילדים סקוטים צעירים המעכבים אוטובוסים של תיירים. בשנת 1988 ביים את הסרט "Some Girls" בכיכובם של פטריק דמפסי וג'ניפר קונלי הצעירים. ביים בנוסף את "שיקום" עם רוברט דאוני ג'וניור, "יום בהיר אחד" עם מישל פייפר וג'ורג 'קלוני, "בועות של אהבה" עם סאלי פילד וקווין קליין, "ליל קיץ החלום של הלילה", שעבורו הוא גם כתב את התסריט המבוסס על העבודה של שייקספיר, ו"מועדון הקיסר" (בכיכובו של קווין קליין). מייקל, עשה שלושה סרטים עם קליין (עד כה), כולל "חלום של ליל קיץ".
הסרט "המובטחת" שלו (1987) היה מועמד לפרס הגדול של חבר השופטים בפסטיבל סאנדנס. הסרט שיקום (1995) הוצג בפסטיבל ברלין הבינלאומי ה-46.
הופמן גם ביים את הסרט גמביט (2012) ו-The Best of Me (2014)
קאדין קרינגטון
קאדין קרינגטון (באנגלית: Khadeen Carrington; נולד ב-3 באוקטובר 1995) הוא כדורסלן טרינידדי-אמריקאי המשחק בעמדות הרכז והקלע בהפועל ירושלים.
קריירה
קרינגטון הוא בנו של הכדורגלן ומאמן הכדורגל ריינולד קרינגטון. הוא נולד בטרינידד וטובגו וגדל בניו יורק, ובחר לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סיטון הול.
לאחר שלא נבחר בדראפט 2018 ב-NBA, בקיץ 2018 שיחק קרינגטון במדיה של דטרויט פיסטונס בליגת הקיץ של ה-NBA. ב-21 ביולי 2018 חתם במורנר בר המונטנגרית, ובהמשך אותה עונה עבר ללימבורג יונייטד הבלגית. ב-3 ביולי 2019 חתם בריזן לודוויגסבורג הגרמנית.
ביולי 2020 חתם בסאסקי בסקוניה, אך שוחרר לאחר חודשיים בשל בעיות בדרכון שלו. ב-15 בספטמבר 2020 חתם במונקו, אך ב-19 באוקטובר קרע את הרצועה הצולבת והושבת למשך מספר חודשים.
ב-19 ביולי 2022 חתם בהפועל ירושלים. קרינגטון זכה עם הקבוצה בגביע המדינה לעונת 2022/23. בתום העונה הסדירה נבחר לחמישיית העונה השנייה בליגת העל.
Bars and Melody
בהמשך, השניים חתמו חוזה הקלטות עם Syco Music, חברת הקלטות שנוסדה על ידי סיימון קאוול. סינגל הבכורה שלהם, "Hopeful", אשר איתו ניגשו לאודישן בתוכנית, יצא ב-27 ביולי 2014 והגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי. ב-21 באוגוסט 2015 הם הוציאו לאור את אלבום הבכורה שלהם, 143, אשר הגיע למקום הרביעי בבריטניה.
2013-2014: Britain's Got Talent
דווריז ולנהאן נפגשו לראשונה בספטמבר 2013 דרך פייסבוק, לאחר שדווריז ראה סרטונים של לנהאן מופיע. הם נפגשו בינואר 2014 והחליטו ליצור את הצמד "Bars and Melody", או בקיצור "BAM".
ב-8 בפברואר 2014 נבחנו השניים במנצ'סטר לעונה השמינית של תוכנית הטלוויזיה הבריטית "Britain's Got Talent". הם שרו שיר המבוסס על שירם של פיית' אוונס וטוויסטה בשם "Hope" כאשר דווריז החליף את קטעי הראפ המקוריים בקטעי מחאה נגד בריונות אשר הוא כתב. לאחר האודישן הקהל החל בקריאות "לחצו על הזהב!" וסיימון קאוול בתגובה לחץ על זמזם הזהב, אשר שלח את השניים ישירות לחצי הגמר בשלב ההופעות החיות. האודישן שלהם נצפה מאז ביוטיוב מעל 150,000,000 פעמים.
2014-2016: 143 ו-Teen Spirit
אף על פי שלא ניצחו, דווח כי השניים חתמו על חוזה הקלטות בשווי £500,000. ב-15 ביוני 2014 פורסם כי השניים חתמו חוזה לסינגל אחד עם חברת ההקלטות של סיימון קאוול, Syco. הקליפ לשירם "Hopeful" יצא ב-7 ביולי 2014 ביוטיוב. ב-27 ביולי יצא השיר כסינגל הבכורה שלהם והגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי. כדי לקדם את השיר השניים הופיעו בתוכניות טלוויזיה שונות כמו גם בתוכנית הרדיו "The Official Chart" ברדיו BBC.
כדי לקדם את סינגל הבכורה שלהם, השניים יצאו לסיבוב בשיתוף עם חברת הבידור האנגלית HMV. בהמשך הוציאו השניים את השיר "Shining Star" כחלק מהמיני-אלבום "Hopeful Acoustic", אשר מכיל גרסאות שונות של השיר "Hopeful" (כדוגמת גרסה אקוסטית של השיר ורמיקסים שונים). ב-16 בפברואר 2015 הצמד הוציא את הסינגל החדש "Keep Smiling" אשר הגיע למקום 52 במצעד של חברת המצעדים הרשמית. במרץ-אפריל 2015 יצאו השניים לסיבוב הופעות בשם "Stay Strong Tour" כדי להציג שירים מאלבומם החדש. הסינגל השלישי שלהם, "Stay Strong", יצא ב-6 באפריל לצד קליפ, במקביל לסיבוב ההופעות. כמו כן הם יצאו לסיבוב שני עם חברת HMV.
הסינגל הרביעי שלהם, "Beautiful", יצא ביוני 2015, גם הוא לצד קליפ. אלבום הבכורה שלהם, 143, יצא לאור ב-21 באוגוסט 2015. האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים בבריטניה ב-28 באוגוסט. כדי לקדם את האלבום השניים יצאו לסיבוב השלישי שלהם עם HMV ברחבי בריטניה. לפני הוצאתו לאור של האלבום יצא הצמד ל"סיבוב קיץ 2015", שהיה סיבוב הופעות ברחבי בריטניה ונועד להציג שירים מאלבום הבכורה שלהם. בהמשך הם יצאו בנובמבר לסיבוב ההופעות "the 143 Album Tour" שהיה סיבוב ההופעות השלישי שלהם, והראשון מאז יציאת האלבום. סיבוב זה היה הראשון של השניים ברחבי העולם כאשר הם הופיעו גם בפולין ובהולנד. בהמשך הצמד גם השתתף בתוכנית "Friday Download" בערוץ CBBC וכן בסרט של התוכנית שנקרא "Up All Night". ב-12 בפברואר 2016 יצא לאור אלבום הופעה חיה של השניים בקארדיף, מתוך סיבוב ההופעות שלהם לרגל אלבומם הראשון.
בפברואר ואפריל 2016 יצאו השניים לסיבוב הופעות בבריטניה לצד הזמרת קירה ווטרס, שהשתתפה בתוכנית The X Factor. הם הופיעו בלונדון, ברמינגהאם, בריסטול, גלאזגו וליברפול. באוגוסט אותה שנה השניים יצאו לסיבוב הופעות באוסטרליה וביפן.
ב-7 ביולי 2016 יצא השיר "Battle Scars" כסינגל ראשון מתוך מיני-אלבום חדש. ב-29 ביולי יצא הסינגל השני,, בשיתוף עם חברת avex היפנית. ב-26 באוגוסט 2016 הוציאו לאור השניים את המיני-אלבום "Teen Spirit" שכלל חמישה שירים חדשים והופץ על ידי חברת התקליטים Syco.
2017-הווה: Never Give Up ו-Generation Z
ב-21 בדצמבר הוציאו לאור כסינגל מאלבומם החדש, מלווה בקליפ, את השיר Never Give Up, גם הוא בשיתוף עם חברת avex. בנוסף, הוציאו השניים לאור, לרגל חגיגות חג המולד, ב-24 בדצמבר שיר נוסף כחלק מאלבומם "Generation Z" בשם Live Your Life, בלעדי למשתמשי Spotify. ב-1 בינואר 2017 יצא לאור הקליפ לשיר. אלבומם Never Give Up, יצא ב-15 בפברואר 2017 והופץ ברחבי אסיה בלבד.
החל ממאי 2015 השניים פרסמו בערוץ היוטיוב שלהם מספר גרסאות כיסוי שהקליטו לשירים שונים כדוגמת "Hello" של אדל, "Don't Let Me Down" ו-"Closer" של הצ'יינסמוקרס ועוד. גרסאות כיסוי אלה נכנסו לסיבובי ההופעות של השניים. ב-9 בינואר 2017 יצאה לאור גרסת כיסוי לשירו של אד שירן, Shape Of You, אשר צברה מעל לשמונה מיליון צפיות ביוטיוב. ב-20 בינואר 2017 פורסם בעמוד הפייסבוק שלהם כי הם מוציאים לאור אלבום במהדורה מוגבלת אשר יכיל 11 גרסאות כיסוי לשירים, אשר פורסמו בערוץ היוטיוב של השניים. האלבום נקרא "Covers" ויצא ב-17 בפברואר 2017. מאז צאת האלבום המשיכו השניים להוציא לאור גרסאות כיסוי לשירים. ב-8 באפריל 2017 יצאה לאור גרסת כיסוי לשירם של סלינה גומז וקייגו, It Ain't Me.
ב-10 באפריל 2017 פורסם בעמודים הרשמיים של השניים ברשתות החברתיות כי אלבומם החדש יקרא "Generation Z" ויצא ב-1 בספטמבר אותה שנה. האלבום החדש יכלול 13 שירים חדשים, ביניהם השיר Live Your Life אשר יצא כסינגל בתחילת השנה. כמו כן הם פרסמו כי הם יצטרפו ללהקת Diversity בסיבוב ההופעות שלהם בבריטניה כמופע החימום שלהם. ב-14 באפריל יצא סינגל מאלבומם החדש, "Faded", בלעדי למזמיני האלבום בהזמנה מוקדמת. במקביל השניים יצאו לסיבוב הופעות בבריטניה, צרפת ושווייץ במאי 2017 במהלכו הופיעו בלונדון, אוקספורד, פריז, ציריך ועוד. בסוף מאי יצאו השניים לסיבוב הופעות קצר בבריטניה לצד ג'וני אורלנדו ומקנזי זיגלר. בספטמבר 2017 השניים צפויים לצאת לסיבוב הופעות לרגל האלבום החדש. ב-26 במאי יצא הסינגל השלישי מאלבומם החדש, Thousand Years וב-28 במאי יצא גם קליפ לשיר. ב-27 באוגוסט יצא סינגל רביעי מאלבומם, Fast Car. אלבומם השני, "Generation Z" יצא ב-1 בספטמבר 2017. ב-27 באוקטובר 2017 הוציאו כסינגל רביעי מאלבומם את השיר "I Won't Let You Go" מלווה בקליפ. בינואר 2018 יצאו לסיבוב הופעות באירופה לקידום אלבומם השני.
ב-6 ביולי 2018 הוציאו לאור השניים אלבום גרסאות כיסוי שלישי.
ליאונדרי דווריז
ליאונדרי אנטוניו דווריז (Leondre Antonio Devries; נולד ב-6 באוקטובר 2000) נולד בפורט טלבוט, נית' פורט טלבוט, ויילס ולמד בבית הספר המקיף גלאן אפאן. דווריז חי עם אמו ויקטוריה. יש לו אחות קטנה, טילי, ושלושה אחים גדולים, ג'ייקוב, בן וג'ואי. אחיו ג'ואי השתתף בעונה ה-11 של תוכנית הטלוויזיה "The X Factor" כחלק מלהקת הבנים "Overload Generation". בילדותו חווה דווריז מעשי בריונות מצד תלמידים בבית ספרו, עליהם כתב את קטעי הראפ בשיר "Hopeful". הוא מדבר בפתיחות על הנושא ואף השתתף בקמפיין נגד בריונות של הפרס לזכר הנסיכה דיאנה אשר מוענק לצעירים מעוררי השראה.
צ'ארלי לנהאן
צ'ארלי לנהאן (Charlie Lenehan; נולד ב-27 באוקטובר 1998) נולד בפרמפטון קוטרל, כפר בדרום גלוסטרשייר, כ-14 קילומטרים צפון-מזרחית לבריסטול, אנגליה. אמו, קארן ג'יימס, היא עובדת מטבח בבית ספר גיליגסטון. הוא למד באקדמיית ווינטרבורן הבינלאומית מגיל 11 וכיום הוא לומד דרמה ומוזיקה לתעודה אקדמית של GCSE. צ'ארלי החל לשיר בגיל 11, כאשר חבריו בבית הספר הקימו להקה והוא נבחר להיות הסולן. כשאמו שמעה כמה הוא מוכשר בשירה, היא הייתה מופתעת מכיוון שאף בן משפחה אחר לא גילה כישרון דומה בעבר. לאחר שחשף את הכישרון שלו, סביו של צ'ארלי, דניס, קנה לו מיקרופון ורמקולים. צ'ארלי, שכתב לעצמו את המוזיקה שלו, החל להעלות סרטונים שלו לפייסבוק וליוטיוב, חלקם הגיעו ל-50,000 צפיות. ליאונדרי, שהתרשם מצ'ארלי, יצר עמו קשר. השניים החלו להתכתב ונפגשו לראשונה בינואר 2014, אז החלו השניים להיפגש ולהתאמן ביחד על שירים. הם החלו לבקר אחד את השני בבתיהם בסופי שבוע ובחופשות וכך הקימו את הצמד Bars and Melody.
ג'רג' האמוש
ג'רג' האמוש (במקור עד 1930 הולנדר, בהונגרית: Hámos György; בודפשט, 1 ביוני 1910 – בודפשט, 9 בינואר 1976) היה סופר, מספר סיפורים, תסריטאי, מבקר אמנות, עיתונאי, הומוריסטן יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט (הפרס המקביל בהונגריה לפרס ישראל) וכן זוכה פרס אטילה יוז'ף (הפרס הספרותי הגבוה בהונגריה).
ביוגרפיה
ג'רג' הולנדר נולד במשפחה יהודית כבנם של הוגו הולנדר, עוזר המפקח לבריאות הציבור ושל ז'ני שאלאמון (סלומון). הוא קיבל דוקטורט במשפטים באוניברסיטת פאזמאן פטר בבודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). מ-1932 היה עיתונאי של העיתון בשפה הגרמנית בבודפשט פסטר לויד. מ-1933 עד 1942, הוא היה עוזר העורך של כתב העת "זמנים חדשים" (Új Idők). במהלך מלחמת העולם השנייה, נלקח למחנות של שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) באזור הקרפטים הגבוהים בטרנסילבניה. בין 1948 לבין 1949 היה, בין היתר, גם עורך האחראי של כתב עת שעבד בו לפני המלחמה, "זמנים חדשים". בין 1945 לבין 1951, הוא היה סגן אלוף ולאחר מכן אלוף-משנה במפקדת משטרת בודפשט. בין 1951 לבין 1953 היה חבר בצוות המועצה הלאומית לשלום, ולאחר מכן ערך את העיתון "השוטר ההונגרי" (Magyar Rendőr). בין 1955 לבין 1956 עבד כעורך של "העיתון הספרותי" (Irodalmi Újság) ומ-1958 של "עולם הסרטים" (Filmvilág). בין 1957 לבין 1968 כתב את התסריטים לחמישה סרטים. משנת 1964, היה מבקר הטלוויזיה עבור כתב העת "חיים וספרות" (Élet és Irodalom). המערכונים ההומוריסטים שלו שפורסמו בעיתונים יומיים ובכתבי עת ספרותיים זכו לפופולריות רבה. הוא הופיע בקביעות בתוכנית הרדיו עם הערותיו האירוניות.
הקורפוס ה-17 (ורמאכט)
הקורפוס ה-17 (בגרמנית: XVII. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
החזית המערבית
הקורפוס הוקם בהמבורג ב-1 באפריל 1938, וכמפקדו הראשון מונה ורנר קיניץ. הקורפוס לחם במסגרת המערכה בפולין כחלק מהארמייה ה-14 של קבוצת ארמיות דרום. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B, ואף לחם במהלך מבצע אדום.
החזית המזרחית
במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השישית, והשתתף בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. ב-23 בינואר 1942 מונה קרל-אדולף הולידט למפקד הקורפוס, ולחם עמו במסגרת מבצע מקרה כחול. בהמשך לחם הקורפוס בזירה הדרומית והשתתף בקרבות לחילוץ הכוחות הנצורים בסטלינגרד, בקרבות על המיוס ובמבצע דנייפר-קרפטי. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות בהונגריה ובקרפטים, ומפברואר 1945 לחם בשלזיה, שם סיים את המלחמה.
המערכה בפולין
במהלך המערכה בפולין, כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
מבצע ברברוסה
בתחילת מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
מבצע יאשי-קישינב
במהלך מבצע יאשי-קישינב כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
קינקייד
קינקייד (Kinkaid, Kincaid) הוא שם משפחה.
אנסטסיה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה
אנסטסיה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (ברוסית Великая Княжна Анастасия Николаевна Романова; 18 ביוני 1901 – 17 ביולי 1918) הייתה דוכסית גדולה של רוסיה, בתם של ניקולאי השני, אחרון קיסרי רוסיה, ושל אלכסנדרה, נסיכת הסן. אנסטסיה הוצאה להורג בידי הצ'קה יחד עם כל משפחתה ב-17 ביולי 1918, אולם גופתה לא נמצאה במשך עשרות שנים, מה שעורר את הסברה שהיא הצליחה להימלט. במשך השנים, נשים רבות טענו שהן אנסטסיה, ועל בסיס חייה של המפורסמת מביניהן, אנה אנדרסון, נעשה בשנת 1956 סרט בשם "אנסטסיה". אנדרסון אכן ידעה פרטים רבים על המשפחה הקיסרית, אולם בדיקות DNA שנערכו בשנת 1994 הראו שאין לה כל קשר לבית רומנוב.
בשנת 1991 נמצא קבר האחים שבו נקברה המשפחה הקיסרית, אולם גופה אחת הייתה חסרה, מה שהעלה מחדש את הסברה שאנסטסיה או אחותה הגדולה מריה, אכן הצליחה להימלט. אולם סיפור ההימלטות הופרך סופית בשנת 2007 עת נמצא קבר נוסף ובו הגופה החסרה. בדיקות DNA אישרו כי אלו אכן בני המשפחה הקיסרית.
ילדות ואופי
אנסטסיה נולדה בארמון פטרהוף שבסנקט פטרבורג ב-18 ביוני 1901. אביה היה ניקולאי השני, קיסר רוסיה ואמה הייתה אלכסנדרה, נסיכת הסן. מכיוון שהיו לה שלוש אחיות גדולות, אולגה, טטיאנה ומריה, ואף לא אח אחד, התקבלה לידתה באכזבה בקרב בני משפחתה שציפו לבן זכר שיירש את הכתר. אביה נאלץ לצאת לטיול ארוך כדי להירגע לפני שהלך לבקר את היולדת ואת התינוקת בפעם הראשונה. משמעות שמה הוא "התחייה", מה שלימים רק הגביר את השמועות על הישרדותה.
ילדי הצאר גדלו בצורה פשוטה ביותר. הם ישנו במיטות מחנה קשות ללא כריות למעט כשהיו חולים, בבוקר התרחצו באמבטיה קרה והיו אמורים לסדר בעצמם את חדריהם. כאשר הם לא היו עסוקים בדבר מה אחר, היה עליהם להכין מעשי רקמה שנמכרו באירועי צדקה שונים. רוב בני הבית, כולל המשרתים, לרוב פנו אל הנסיכה בשמה הפרטי, או בשמות החיבה "נסטיה" ו"נאסטינקה". אנסטסיה תוארה לרוב כילדה מלאת אנרגיה, נמוכה ושמנמנה מעט, עם עיניים כחולות ושיער תות-בלונדיני. מרגרטה אגר, אומנת אירית שלה ושל אחיותיה, מספרת בזיכרונותיה כי אחד מהאנשים שנפגש עם אנסטסיה הקטנה ציין שיש לה קסם אישי גדול יותר מכל ילד שפגש מעודו.
בניגוד לשאר אחיותיה, אנסטסיה הקפידה אך מעט על מראה החיצוני. על פי עדותו של גלב בוטקין (בנו של רופא החצר יבגני בוטקין), היא החזיקה בשיא של קבלת העונשים במשפחה. היא הייתה תוססת ושובבה במיוחד, ולעיתים אף מרושעת. היא נהגה להתקיל את המשרתים, לטפס על עץ ולסרב לרדת ממנו, ובמהלך משחקים לבעוט ולשרוט את חברותיה למשחק. באחת הפעמים היא פצעה את אחותה טטיאנה כאשר זרקה לכיוונה אבן מצופה בשלג במהלך מלחמת כדורי שלג שניהלו. עם זאת, אנסטסיה סבלה משרירים חלשים, ולפיכך נזקקה לעיסוי פעמיים בשבוע. היא נהגה להתחבא מתחת למטה או בארון כדי להתחמק מכך.
החברות עם רספוטין
הקיסרית אלכסנדרה והצאר ניקולאי היו בקשר הדוק עם הנזיר גריגורי רספוטין שנודע כבעל כוחות מיסטיים. קשר זה נבע בעיקרו מהתקווה שרספוטין יצליח לרפא את מחלתו של אחיה הצעיר של אנסטסיה, נסיך הכתר אלכסיי. בעידוד הוריהם, למדו עד מהרה הנסיכות לחבב ולהעריך את רספוטין. הם חשו בנוח בחברתו, ולעיתים אף נפגשו עמו כשהן לבושות בכותנות הלילה שלהן. הנסיכות נהגו להתייחס אליו כאל "ידידנו" או "החבר שלנו". היחסים החמים של משפחת המלוכה עם רספוטין המשיכו עד רציחתו של זה האחרון ב-30 בדצמבר 1916. על פי תיאורי עדי ראייה, הנסיכות כעסו מאוד כששמעו על הרצח, והיו קודרות מאוד זמן רב לאחר מכן. לאחר מותן התגלה כי ארבע הנסיכות ענדו קמעות עם תמונתו של רספוטין.
המוות
במהלך מלחמת העולם הראשונה, הקיסרית ושתי הבנות הגדולות שימשו כאחיות בצלב האדום וטיפלו בפצועי מלחמה. אנסטסיה ואחותה הגדולה מריה, היו צעירות מכדי לעשות זאת, ועל כן הן הסתובבו בין בתי החולים הצבאיים ועודדו את רוחם של החיילים הפצועים באמצעות משחקי דמקה וביליארד. בשנת 1917 אביה הודח משלטונו במהפכת פברואר, ומשפחת המלוכה הושמה במעצר בית בפושקין. לפי עדותו של אלכסנדר קרנסקי קיבלה ממשלת המעבר בקשות רבות של אזרחים להוציא להורג את הצאר המודח. באוגוסט 1917 הועברה משפחת הצאר לטובולסק. הכוונה הייתה להעביר אותה למקום מרוחק ממסילת רכבת כדי להקשות על הבריחה. לאחר מהפכת אוקטובר הוחלט להעביר את משפחת רומנוב למוסקבה ולהעמיד את הצאר לדין. באביב נפל אלכסיי, ובגלל מחלתו לקה בשיתוק ברגליו. בשל כך עברה המשפחה ליקטרינבורג בשני שלבים. ב-22 באפריל הגיעו ליקטרינבורג ניקולאי, אשתו ובתם מריה, וב-23 במאי הגיעו יתר בני המשפחה ומשרתים.
המשפחה שוכנה ב"בית איפטייב". מבנה שהיה שייך לפני כן לקצין הנדסה ונהרס בשנות ה-70 של המאה ה-20. חוץ ממשפחת המלוכה גרו בבית חמישה משרתים, ובהם רופא המשפחה. כמה פעמים הוצע למשרתים לעזוב את המשפחה אך הם העדיפו להישאר למרות הסכנות. המשפחה התגוררה בבית איפטייב 78 ימים. בני המשפחה סבלו מפחד ומחוסר וודאות. מעידים על כך המכתבים שאנסטסיה שלחה באותה תקופה, המלאים בשגיאות כתיב. הבנות תפרו את תכשיטיהן לתוך בגדיהן בתקווה למנוע את החרמתם. הן ואמן המציאו שמות קוד עבור כל אחד מפריטי הערך שלהם כדי להסתיר אותם (חלקם הוחרמו מיד עם הגיעם ליקטרינבורג).
בלילה שבין 17-16 ביולי 1918, נלקחו בני המשפחה ומעגל המשרתים המצומצם שלהם למרתף בטענה שהבית נמצא בסכנת התקפה של אנרכיסטים. כשירדו העצורים למרתף הבית והתאספו באחד החדרים, ביקשה הקיסרית שני כיסאות עבורה ועבור אלכסיי. הכיסאות הובאו, ולאחר מכן הודיע להם המפקד הבולשביקי שהם מוצאים להורג. הצאר רק הספיק להגיד "מה?" לפני שפתחו החיילים באש והרגו את כולם.
הקבר ותאוריית ההישרדות
מספר ימים לאחר הרצח, דרשה הקיסרות הגרמנית מהממשלה הבולשביקית ערובה לביטחונן של הנסיכות שהיו גרמניות מצד אמם. הבולשביקים לא רצו להרגיז את הגרמנים, ועל כן פרסמו הודעה על פיה המשפחה המלכותית הועברה למקום בטוח. ב-25 ביולי 1918 נכנסו חיילי הלגיון הצ'כוסלובקי ליקטרינבורג, וגילו שמשפחת הצאר נעלמה. מיד החלה חקירה בנושא, והחוקרים ביקרו בבית איפטייב שבו בוצע הרצח. הם אף חקרו כמה מן מהשומרים, אבל לא הצליחו להגיע אל מבצעי הרצח. הגופות עצמן לא נמצאו, והחוקרים תמכו בגרסה הבולשביקית שלפיה הוצא להורג רק הצאר עצמו. באותו הזמן פשטו שמועות על הופעתם של בני המשפחה במקומות שונים ברוסיה, אבל כולן נותרו בגדר שמועות. אחת מבנות משפחת הצאר, שהוחזקה אותו זמן במעצר, סיפרה מאוחר יותר שלתאה הובאה נערה שקראה לעצמה "אנסטסיה רומנוב". הסוהרת שאלה אותה האם היא מכירה את הנערה, ומשהשיבה שלא, נלקחה הנערה משם. ישנן גם עדויות על נערה שקפצה מרכבת באזור פרם וטענה שהיא הנסיכה אנסטסיה.
ב-6 בפברואר 1919 הוחלף צוות החקירה ובראשו הועמד ניקולאי סוקולוב. הצוות החדש אסף מספר רב של עדויות ומסמכים, ובהם מברקים בין יקטרינבורג לשלטון המרכזי. את כל המסמכים לקח עמו סוקולוב לפריז, שם המשיך בחקירה עד יום מותו בשנת 1924. תוצאות ביניים פורסמו והן הבסיס למידע הקיים עתה על מה שאירע בבית איפטייב. בשנת 1997 נמסרו כל המסמכים שנאספו לידי שלטונות רוסיה.
שרידי הגופות נמצאו במהלך חפירות שבוצעו בשנת 1979. לפי הוראת שלטונות ברית המועצות הוחזרו השרידים למקום מוצאם. זיהו את הגופות בעיקר בעזרת DNA. בעזרת דגימת דם מהנסיך פיליפ דוכס אדינבורו, צאצא של המלכה ויקטוריה ולפיכך בן-דודה של אלכסנדרה, זיהו את אלכסנדרה ובנותיה על ידי הגנים המיטוכונדריים שלהן. שיטת זיהוי נוספת הייתה בשיטה חדשה של השוואה בין צילומים לגולגולות. שתי גופות עדיין היו חסרות, זו של אלכסיי ואחת מהבנות: מריה או אנסטסיה. על פי תיאורו של יורובסקי, מפקד הפלוגה שאליה השתייכה כיתת היורים, הגופות של אלכסיי ואחת מהבנות, שפלוגתו של יורובסקי חשב כי הן של אלכסנדרה, נשרפו על יד אתר הקבורה ואפרן פוזר והוסתר. כמה גורמים ברוסיה, ובייחוד הכנסייה האורתודוקסית, טענו כי הגופות אינן של המשפחה המלכותית, אך לאחר סדרה ארוכה של עיכובים ביורוקרטיים ופוליטיים, שאריות המשפחה נקברו מחדש באחוזת הקבר של משפחת רומנוב בקתדרלת פיוטר ופאבל ב-1998, בטקס רב רושם, ביום השנה להוצאה להורג.
העובדה שהגופה לא נמצאה, יצרה מיד שמועות על בריחה והישרדות שלה. שאלה זו הייתה אחת התעלומות ההיסטוריות הידועות ביותר של המאה ה-20, והיוותה השראה לספרים וסרטים רבים. לפחות עשר נשים טענו שהן היא, וסיפרו סיפורים שונים לגבי דרך ההישרדות. המתחזה הידועה ביותר הייתה אנה אנדרסון, אשר שטחה את טענותיה בפני בית המשפט ברפובליקת וויימאר. היא טענה שהיהלומים שהסתירה על גופה הגנו עליה, וכי שומר רחום שהבחין שהיא בחיים סייע לה להימלט. ההחלטה הסופית של בית המשפט הגרמני הייתה שההוכחות שאנדרסון סיפקה אינן מספקות כדי להוכיח שהיא אכן בת למשפחת רומנוב וזכאית לחלק מהירושה. אנדרסון מתה בשנת 1984 וגופתה נשרפה. בשנת 1994 נערכו בדיקות DNA על דגמת רקמה של אנדרסון, אשר הוכיחו חד משמעית כי אנדרסון לא הייתה קשורה למשפחת רומנוב.
בשנת 1991 חודשו החפירות באזור שבו התגלו הגופות הראשונות. המומחים שערכו את החפירות קבעו שהגופות החסרות הן של אלכסיי ומריה, ולא של אנסטסיה. בשנת 2007 נמצאו שרידי גופות נוספות, שעל פי ההערכה הן גופותיהם של אלכסיי ומריה. בשנת 2008 נערכו בדיקות DNA קפדניות שבהן השתתפו רוסיה וארצות הברית, אשר אישרו את הסברה. חלק מהחוקרים כיום סבורים שבהנחה ואחד מבני המשפחה שרד את מטח הירי הראשון, סביר להניח בהחלט שהוא הצליח להימלט. הגופות היו במרתף ללא השגחה במשך זמן מה, ובבית אפטייב היו מספר שומרים שאהדו את הצאר ולא השתתפו במעשי הרצח.
אנסטסיה בתרבות
בשנת 1928 הועלה לאקרנים סרט בשם "הבגדים עושים את האשה" (Clothes Make the Woman), המספר את סיפורה של שחקנית המבקשת לגלם את דמותה של אנסטסיה בסרט, ובסופו של דבר מתברר שהיא למעשה אנסטסיה עצמה. בשנת 1956 הועלה לאקרנים הסרט "אנסטסיה" המספר את סיפורו של רמאי המתכנן למצוא נערה שתתחזה לאנסטסיה כך שהוא יוכל לקבל את הפרס שהובטח על ידי משפחתה, ובסופו של דבר מגלה שהנערה שמצא היא אנסטסיה האמיתית. אנסטסיה מגולמת בסרט זה בידי אינגריד ברגמן. בשנת 1997 נוצר סרט אנימציה בעל אותו שם המספר סיפור דומה, ובו רספוטין הוא הנבל הראשי. בשנת 2015 עובד סרט האנימציה למחזמר שעלה בשנת 2017 בברודוויי והיה מועמד לשני פרסי טוני.
הפגנת החרדים נגד גיוס בני ישיבות (2014)
הפגנת החרדים נגד גיוס בני ישיבות (כונתה גם "עצרת המיליון") הייתה הפגנת מחאה ועצרת תפילה שהשתתפו בה מאות אלפי חרדים, בראשות מנהיגי היהדות החרדית בישראל. משתתפי ההפגנה מחו נגד הצעת חוק שגובשה בוועדת שקד, שנועדה לחייב חלק מבחורי הישיבות והאברכים להתגייס לצה"ל ולשירות אזרחי. ההפגנה התקיימה בשטח רחב, מאזור הכניסה לירושלים עד לרחוב מלכי ישראל ורחוב ירמיהו, ביום ראשון, ראש חודש אדר ב' תשע"ד, 2 במרץ 2014. במקביל התקיימו אירועים דומים בכמה ריכוזי חרדים בעולם.
עשרה ימים לאחר קיום ההפגנה אושרו בכנסת, ברוב גדול של חברי הקואליציה, החוקים העוסקים בעידוד גיוסם של בני ישיבות.
רקע
נושא גיוסם של בני הישיבות החרדים מוסדר באופן חלקי עוד מראשית המדינה. מאז 1977 ניתן ללא הגבלה דיחוי לבני ישיבות מגיוס על ידי שר הביטחון, שהשתמש לכך בסמכות חוקית שהוקנתה לו מכוח חוק שירות ביטחון לפטור חייבי גיוס משירות. עתירה לבג"ץ כנגד הסדר זה הובילה לפסיקה ב־1998 כי הסמכות המוקנית לשר הביטחון בחוק לא נועדה לפטור בהיקפים כה גדולים, כפי שהגיעו בסוף שנות ה־90, וכי נושא זה נדרש לחקיקה בכנסת.
בעקבות פסיקת בג"ץ מונתה ב־1999 ועדה ציבורית בראשות השופט צבי טל. מסקנותיה הובילו ב־2002 לחקיקת חוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם ("חוק טל"), שהסדיר בחוק את דחיית גיוסם של בני הישיבות שתורתם אומנותם. החוק נחקק כהוראת שעה לחמש שנים, והוארך ב־2007 בעוד חמש שנים. בג"ץ פסק ב־2012 כי אין להאריך שוב את תוקפו של החוק בקיץ 2012, משום שהוא אינו שוויוני. בעקבות פקיעת החוק נוצר מצב לפיו חלה חובת גיוס לצה"ל על כל בני הציבור החרדי מתוקף חוק שירות ביטחון, וסנקציות פליליות על מי שיסרב להתגייס (מאסר של עד 5 שנים), אך בפועל חוק זה לא נאכף כלפי בני הציבור החרדי, עקב שימוש בסמכותו של שר הביטחון לעכב את הגיוס.
לאחר כמה ניסיונות לגבש חוק חדש שלא צלחו (כדוגמת ועדת פלסנר), הוקמה ועדת שקד, בראשות ח"כ איילת שקד, להגברת השוויון בנטל באמצעות חקיקה. במהלך דיוניה (שטרם הסתיימו בזמן ההפגנה) גיבשה הוועדה הצעות להגדיר יעדי גיוס שנתיים עבור המגזר החרדי, תוך כוונה להטיל חובת גיוס כללית החל מ־2017 אם יעדים אלה לא יושגו. במקרה זה תכלול חובת הגיוס אפשרות להטלת סנקציות כלכליות ופליליות על בחורי הישיבות שלא יתגייסו, וגם סנקציות כלכליות על ישיבה שלא תספק את כמות המתגייסים הנדרשת.
ההיערכות להפגנה
נקראו להשתתף בעצרת כל בחורי הישיבות והגברים החרדים בישראל. בעצרת השתתפו גם נשים וילדים.
קבוצה של רבנים מהזרם החרד"לי פרסמה כרוז הקורא לציבור הציוני דתי להשתתף בעצרת. רבנים אחרים מהציבור הדתי-לאומי, קראו שלא להשתתף בה. היו רבנים שהזדהו עקרונית עם מטרת ההפגנה אך הורו שלא להשתתף בה בשל ביטויים קשים של מארגניה כנגד מדינת ישראל. חלק מהרבנים שקראו להשתתף בעצרת חזרו בהם בבוקר האירוע, בעקבות התקפה חריפה של העיתון "יתד נאמן" כלפי הרב חיים דרוקמן, על רקע התנגדותו להשתתפות בהפגנה.
ביום ההפגנה סגרה משטרת ישראל את כביש 1 ממחלף לטרון לכניסת כלי רכב פרטיים לירושלים מהשעה שתים עשרה בצהריים ועד שעות הערב. החל מהשעה שתיים חסמה המשטרה רחובות ראשיים באזור ההפגנה, כולל אזור הכניסה לירושלים. התחבורה הציבורית הפנימית והבין-עירונית בירושלים פעלו באופן מצומצם.
הארגון הלוגיסטי נעשה על ידי אנשי מפלגות ש"ס ויהדות התורה, שגם מימנו את ההוצאות הקשורות בעצרת.
מהלך ההפגנה
ההפגנה אורגנה תחת השם "עצרת המיליון". על פי הערכות המשטרה השתתפו בה כ-300 אלף איש. לטענת המארגנים היו בה יותר מחצי מיליון. חבר הכנסת משה גפני אמר כי מספר המשתתפים הוא כ-600 אלף ותיאר את ההפגנה כהצלחה רבה.
המפגינים עמדו לאורך הרחובות שדרות שז"ר (בנייני האומה), יפו, ירמיהו, שרי ישראל ומלכי ישראל, וכן ברחובות הסמוכים באזור. חלק מרחוב יפו הוקצה עבור ציבור הנשים שהשתתף בהפגנה. במהלך ההפגנה חולקו והונפו שלטים עם סיסמאות בזכות לימוד התורה ונגד רדיפת הציבור החרדי. הסלוגן ששימש כסמל העצרת היה "התורה הקדושה תנצח".
בעצרת נאמרו אחד עשר מזמורי תהילים, שעשרה מתוכם הם לפי סדר שסידר השל"ה, וכן תפילת השל"ה, ועוד סליחות ותחנונים. אף על פי שהעצרת חלה בראש חודש, שבו אין אומרים סליחות ותחנונים, פסק הרב שמואל הלוי וואזנר שמותר לומר בה סליחות, עקב "הגזירות הקשות שניחתות על שומרי התורה על ידי השלטון בארץ ישראל". בעצרת נישאה גם תפילת "ועננו בורא עולם", בעקבות הבצורת של חורף 2013–2014.
בהפגנה השתתפו רבים ממנהיגי הציבור החרדי, ובהם הרבנים הליטאים אהרן לייב שטיינמן, חיים קניבסקי ושמואל אוירבך, הרבנים הספרדים שלום כהן ושמעון בעדני, האדמו"רים מגור, בעלזא וויז'ניץ, וחברים נוספים במועצות גדולי התורה ובמועצת חכמי התורה. כמו כן השתתפו בה רבני העדה החרדית ובראשם יצחק טוביה וייס, הרבנים הראשיים לישראל דוד לאו ויצחק יוסף, וכן אדמו"רים, רבנים ואישי ציבור. בהפגנה השתתפו גם קבוצות קטנות ורבנים מהציונות הדתית, בהם הרב שמואל אליהו והרב יעקב שפירא.
בעצרת לא הייתה במה מרכזית לרבנים ולאדמו"רים (שהתקבצו בנפרד יחד עם חסידיהם במקומות מוגדרים), אלא רק לחזנים שקראו את פרקי התהילים והסליחות.
בסיום ההפגנה בירך הרב ברוך מרדכי אזרחי בקול, ואיתו הציבור, את ברכת חכם הרזים, (ברכה מיוחדת שנתקנה לרואה שישים ריבוא יהודים), התקיים מעמד קבלת עול מלכות שמים והוקראה הכרזת ההפגנה (ראו להלן). לאחר מכן הושמע השיר "אני מאמין". הציבור התפזר תוך כדי שירה וריקודים כשברקע נשמעה מוזיקה חסידית, ורבים מן המשתתפים רוקדים במעגלים.
הכרזת ההפגנה
בהפגנה לא נישאו נאומים, אך בסופה הוקראו הצהרות שהתקבלו על ידי מועצות גדולי התורה ומועצת חכמי התורה:
הפגנות נוספות בעולם
במקביל להפגנה בירושלים, נערכו הפגנות בריכוזים חרדיים בלונדון, מנצ'סטר, אנטוורפן ושווייץ, בהשתתפות אלפי חרדים. שבוע לאחר מכן, התקיימה הפגנת מחאה נוספת במנהטן שבניו יורק, בהשתתפות רבבות חרדים.
סופרסטור
סופרסטור (באנגלית: Superstore) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית קומית ששודרה ברשת NBC מ-30 בנובמבר 2015 עד 25 במרץ 2021. הסדרה נוצרה והופקה על ידי ג'סטין שפיצר. בכיכובם של אמריקה פררה ובן פלדמן (ששניהם משמשים גם כמפיקים בפועל), Superstore עוקבת אחר קבוצת עובדים שעובדת ב-Cloud 9, חנות בדיונית של רשת ביג בוקס בסנט לואיס, מיזורי. האנסמבל והצוות התומך כוללים את לורן אש, קולטון דאן, ניקו סנטוס, ניקול סאקורה, מארק מקיני וקליקו קאואהי.
אורחים בולטים
פרד ארמיסן כנציג של ארגון צדקה. אליזה קופה ככתבת מגזין עובדים. האווי מנדל בתור עצמו, קומיקאי שדינה טועה בו כעובד טרי של קלאוד 9. נטשה לגרו בתור גנבת חנויות. ססילי סטרונג בתור המתעמלת האולימפית הבדיונית מיסי ג'ונס. טוני פלאנה בתור רון סוסה, אביה של איימי. (בסדרה הקודמת של פררה, בטי המכוערת, פלאנה גילמה גם את אביה של דמותה.) מרלן פורטה בתור קוני סוסה, אמה של איימי. ברנדה סונג בתור קריסטן, בתו האומנה של גלן ומושא האהבה לשעבר של ג'ונה. פליפה אספרזה בתור קודי, שותף במחסני סטונר. בריאן האו בתפקיד ניל פנדרסון, מנכ"ל Cloud 9. פרד מלמד בתור ריצ'רד סימס, אביו של ג'ונה. מייגן פיי בתפקיד מרילין סימס, אמו של ג'ונה. עדן שר בתור פני, אישה צעירה שעובדת ב-Cloud 9 ליום אחד. כריסי מץ בתור לואן, עובדת תאגיד של Cloud 9 שחוקרת את מקור הציוצים המחורבנים בחנות. אנג'לה ג'ונסון בתור רובין גרין, מנהיג האיגוד. ג'ייסון ריטר בתור ג'וש סימס, אחיו של ג'ונה. שון גאן בתור קונה כרטיסים דין נוריס בתפקיד הווארד פוקס, אביה המנוכר של דינה פוקס. אפייון קרוקט בתפקיד טומי, מארגן במחאת העלאת השכר ג'ייקוב ויסוצקי בתור פריסקו, חברו של בו (בעלה של צ'יין) דייב פולי בתור לואל אנדרסון, בנו של מייסד Cloud 9.
הפקה
הסדרה הייתה אחד משלושה תכנונים שנאספו על ידי NBC ב-14 בינואר 2015. הסדרה הייתה הפרויקט הראשון של החברה החדשה שהוקמה על ידי רובן פליישר The District כחלק מהסכם לשנתיים עם יוניברסל, בזמן שביים את פרק הפיילוט. סופרסטור הוכרזה רשמית כסדרה ב-7 במאי 2015, על ידי NBC. העונה הראשונה כללה אחד עשר פרקים, לאחר שסדר הפרקים הצטמצם מ-13 ב-19 באוקטובר 2015. ב-2 בנובמבר 2015 NBC הודיעה, כי הסדרה תעלה לאקרנים ביום שני, 4 בינואר 2016, אך לפני הבכורה היא תשודר שני פרקים גב אל גב ב-30 בנובמבר 2015, בעקבות The Voice.
ב-23 בפברואר 2016, הסדרה חודשה לעונה שנייה על ידי NBC. ב-15 במאי 2016, NBC הודיעה שהסדרה תוביל את תוכניות הפריים-טיים שלה ביום חמישי בלילה בעונת 2016-17. העונה השנייה עלתה לראשונה ב-22 בספטמבר 2016, עם סדר של 22 פרקים שהוכרזו ב-23 בספטמבר 2016. העונה הסתיימה ב-4 במאי 2017. פרק מיוחד בנושא האולימפיאדה שודר ב-19 באוגוסט 2016, במהלך סיקור הרשת של אולימפיאדת הקיץ בריו 2016. ב-21 בפברואר 2018, NBC חידשה את הסדרה לעונה רביעית בת 22 פרקים, ששודרה לראשונה ב-4 באוקטובר 2018. ב-4 במרץ 2019, NBC חידשה את הסדרה לעונה חמישית, ששודרה לראשונה ב-26 בספטמבר 2019. ב-11 בפברואר 2020, הסדרה חודשה לעונה שישית. במרץ 2020, ההפקה בתוכנית הושבתה עקב מגפת הקורונה, מה שהביא לעונה החמישית בת 21 פרקים במקום 22 שתוכננו במקור. צילומי העונה השישית החלו ב-8 בספטמבר 2020. העונה עלתה לראשונה ב-29 באוקטובר 2020. בדצמבר 2020, NBC הודיעה שהעונה השישית תהיה האחרונה שלה. ההפקה של העונה האחרונה הושלמה ב-28 בפברואר 2021. פרק סוף הסדרה שודר ב-25 במרץ 2021.
הסדרה הוסרה מנטפליקס ב-19 בפברואר 2023 ולפי דיווחים התגלה שהסדרה הוסרה רק מנטפליקס ישראל בזמן שהיא משודרת בשאר העולם.
ליהוק
ב-20 בפברואר 2015 הוכרז כי לורן אש לוהקה לסדרה קבועה, ותגלם את דינה, עוזרת המנהלת של החנות. ב-2 במרץ 2015, דדליין דיווח שסופרסטור צירפה שלושה שחקנים נוספים: קולטון דאן, מארק מקיני וניקו סנטוס. האתר דיווח כי דאן יגלם את גארט, העובד הסרקסטי של הסדרה לעיתים קרובות, מקיני יגלם את גלן, מנהל החנות האינטנסיבי, וסנטוס יגלם את מתאו, עוד עובד חדש וחוטם חום מרקע עני. ב-12 במרץ 2015, הוכרז על ניקול סאקורה שהצטרפה לתוכנית בתור שאיין, תהיה עובדת בגיל ההתבגרות בהריון.
דדליין הודיע ב-13 במרץ 2015, כי בן פלדמן ינחית את המנהיג הגברי בסופרסטור, בתור ג'ונה, עובד חדש בחנות. שלושה ימים לאחר מכן, TVLine הודיעה ב-16 במרץ 2015, שאמריקה פררה תקבל את התפקיד הראשי בסדרה בתור איימי מפקחת קומה בחנות Cloud 9. כמו כן, דווח כי פררה גם מפיקה של התוכנית.
ב-22 במאי 2019, NBC הודיעה שהשחקנית קליקו קאואהי המגלמת את עובדת Cloud 9, סנדרה, תועלה לסדרה קבועה לעונה החמישית.
עזיבתה של אמריקה פררה
לאחר ש-NBC הכריזה תחילה על חידוש העונה השישית של הסדרה, הרשת חשפה ב-28 בפברואר 2020, כי כוכבת הסדרה אמריקה פררה, תעזוב את הסדרה בסוף העונה החמישית, מתוך רצון לעבוד על פרויקטים חדשים ולבלות יותר זמן עם משפחתה.
לאחר שהפקת העונה החמישית נקטעה בפרק אחד עקב מגפת הקורונה, פררה ציינה כי עזיבתה מהתוכנית עשויה להתעכב לעונה 6 על מנת להעניק לדמותה סגירה ראויה. בסופו של דבר, פררה הייתה בשלושת הפרקים הראשונים של העונה השישית כמו גם שני הפרקים האחרונים.
קלאוד 9 סופרסטור
Cloud 9 Superstore היא חנות מוזלת היפרמרקט בדיונית. בנוסף למוצרי היפרמרקט אמריקאים טיפוסיים, רשת Cloud 9 מוכרת גם רובים, משקאות חריפים, ויש לה בית מרקחת. ל-Cloud 9 יש איגוד אשראי משלה לעובדיה. התאגיד, שבסיסו בשיקגו, אינו מציע חופשת לידה בתשלום, ביטוח בריאות או שעות נוספות בתשלום לעובדיו. על פי מדיניות Cloud 9, העובדים רשאים לקחת הפסקת שירותים אחת בכל משמרת, ומוקצות להם 15 דקות לארוחת צהריים. במאמץ לשלוט במתרחש בחנויות הבודדות, כל המנעולים והאורות, כמו גם בקרת הטמפרטורה והמוזיקה, נשלטים ממשרדי החברה. בשנת 2017, Cloud 9 שינה את מותג החנות שלה מ-Halo ל-Super Cloud. לCloud 9 יש גם מגזין משלה בשם Stratus.
הדמויות הראשיות של התוכנית עובדות בחנות 1217, החנות "Ozark Highlands", אשר ממוקמת בסנט לואיס, מיזורי, ברחוב Ozark Highlands Road. החנות נפלה תחת מנהל המחוז ג'ף סאטון, שהיה מנהל המחוז מ-2006 עד 2018, ולאחר מכן שוב לתפקידו מסוף 2020 (אחרי לורי ב-2018 ומאיה מ-2019 – 2020). החנות נהרסה על ידי טורנדו במהלך סיום עונה 2, ונפתחה מחדש במהלך הבכורה של עונה 3 מיקומים נוספים באזור כוללים את קירקווד, פנטון, איסטון, ובל-רידג'. בנוסף, ישנם מיקומים המוזכרים באוסטין, טקסס, בדטרויט ומישיגן. ל-Cloud 9 יש מיקומים במספר מדינות, עם חנויות בבייג'ינג, מומבאי, פריז, ונקובר, טאיפיי ומקסיקו סיטי.
ביקורת
ב-Metacritic לעונה הראשונה יש ציון של 58 מתוך 100, מה שמצביע על "ביקורות מעורבות או ממוצעות" על סמך ביקורות של 21 מבקרים. ב-Rotten Tomatoes, לעונה הראשונה יש דירוג של 64%, על סמך ביקורות של 33 מבקרים, עם דירוג ממוצע של 5.01/10. הקונצנזוס של האתר הוא: "צוות השחקנים המוכשר והפוטנציאל הברור של Superstore מואפל מעט על ידי מצגת מבולבלת וכתיבה דקה ונוסחתית."
ככל שהעונה הראשונה עברה, הביקורות החלו להיות חיוביות יותר. בעקבות הגמר "לייבור", הלוס אנג'לס טיימס כינה אותה אחת מהקומדיות החדשות הטובות ביותר בטלוויזיה." העונה השנייה זכתה לשבחים על ידי המבקרים ויש לה דירוג אישור של 100% ב-Rotten Tomatoes, בהתבסס על ביקורות של 7 מבקרים. לעונה השלישית יש דירוג אישור של 100% ב-Rotten Tomatoes על סמך ביקורות של 11 מבקרים. הקונצנזוס של האתר קורא, "סופרסטור בוגרת מדור הסליקה של קומדיות רשת כדי להעמיד את תביעתה כאחד ההרכבים החביבים ביותר בטלוויזיה, תוך חידוש הקאסט המקסים שלו תוך התגרות מומחית של הרומנטיקה המרכזית שלו." העונה הרביעית קיבלה תשבחות הביקורת עם המבקרים שאמרו "סופרסטור נותרה מהומה חסרת פחד בגניבה בגישה הקומית שלה לנושאים כבדים ובזמן". עם ציון של 100% על Rotten Tomatoes בהתבסס על 15 ביקורות. העונה החמישית זכתה לשבחי המבקרים עם ציון של 100% ב-Rotten Tomatoes על סמך 9 ביקורות. העונה השישית זכתה לביקורות חיוביות עם ציון של 92% ב-Rotten Tomatoes על סמך 13 ביקורות.
ארכנואידיטיס
אָרַכנואידיטיס (Arachnoiditis; בעברית גם דלקת הקרום העכבישי או דלקת קרום הקורים) היא מחלה נוירופטית כרונית הנגרמת על ידי דלקת והצטלקויות של הקרום העכבישי של המוח (קרום הקורים, ובלועזית: הקרום הארכנואידי). קרום זה הוא הקרום האמצעי מבין שלושת הקרומים העוטפים את מערכת העצבים המרכזית הכוללת את המוח וחוט השדרה (האחרים הם הקרום הקשה – Dura mater, והקרום העדין – Pia mater); תפקידם של קרומים אלה יחד עם נוזל מערכת העצבים המרכזית (CSF), הוא הגנה על מערכת העצבים המרכזית והזנתה.
אטיולוגיה
הגורמים למחלה הם מורכבים ומשולבים. הם מתחלקים לשתי קבוצות עיקריות:
שכיחות המחלה
הרופא והחוקר ד"ר חורחה אנטוניו אלדרטי (J. A. Aldrete), מחבר הספר "ארכנואידיטיס: המגפה השקטה" (Arachnoiditis: The Silent Epidemic; 2000), טוען כי
אין בנמצא מחקרים עדכניים, מדויקים ומספקים המציגים נתונים לגבי שכיחות המחלה. מחקרים אפידמילוגיים לגבי המחלה נתקלים במספר קשיים: מודעות נמוכה למחלה בקרב אנשי מקצוע והקהל הרחב, תת-אבחון, רמת דיווח נמוכה, קשיים באבחון בשל אופייה הרב מערכתי והבלתי-טיפוסי של המחלה, הופעת תסמינים תקופות ארוכות לאחר החשיפה לגורם המחלה, חפיפת תסמינים בשל בעיות רפואיות נלוות (כמו ניתוחי גב, פריצות דיסק, היצרות תעלת עמוד השדרה), חפיפת תסמינים עם מחלות אחרות כגון: טרשת נפוצה, פיברומיאלגיה, מחלות אוטואימוניות כמו זאבת או אדמונית, חוסר במעקבים רפואיים פרוספקטיביים ארוכי טווח, חוסר במערכות לאיסוף נתונים נרחב ורב תחומי, ועלות גבוהה של אבחון מדויק באמצעות MRI.
במחקרים נמצא ששכיחותה של המחלה במטופלים אשר אובחנו לאחר ניתוח גב כסובלים מתסמונת כשל ניתוח גב (Failed Back Surgery Syndrome) היא 10%–20%; במחקרים מסוימים השכיחות גבוהה אף יותר.
פתוגנזיס - תהליך היווצרות המחלה
הקרום העדין וקרום העכביש הם קרומים שבריריים ורגישים ביותר לחדירות, פציעות, או למגע עם חומרים כימיים. התגובה לפציעה מסוג כלשהו בקרומים אלו, דומה לפציעה של רקמות סרוטיות נוספות בגוף, כמו קרום הצפק (Peritoneum), כיס הלב (Pericardium), וקרום האדר (Pleura). נזק לכלי הדם בקרום הקשה וסביבו, מונע אספקת דם נאותה. העדר אספקת דם נאותה, וכן איסכמיה, גורמים לפעולתם של ציטוקינים (מספר אנזימים הנושאים תאי דם לבנים ותאים מזנכמליים). קרוב לוודאי שפגוציטים ואנזימים מזרזי קרישת דם (כגון פיברין), נמהלים ונשטפים עם נוזל חוט השדרה (CSF), דבר המונע מהארכנואיד לנטרל את היווצרות הרקמה הצלקתית בעת גירוי הקרום, ולכן תהליך ההצטלקות אורך זמן רב. אל הרקמה הפיברוטית פולשים פיברוציטים היוצרים קולגן. תיתכן הסתיידות של הרקמה הפיברוטית. ישנה "פלישה" של תאי קולגן אל רקמת הארכנואיד הפגועה, דבר היוצר הדבקויות המובילות לכליאה ולחץ על שורשי העצבים בשל "התכווצות" הרקמה. חלקים מן הוורידים במקום נכלאים אף הם ברקמת הצלקת הנוקשה, דבר המוביל לגודש של דם ורידי - היפרמיה. במקרים של קיום חומר ניגודי ממיאלוגרפיה, גם החומר עצמו "מתערבב" בתוך מבנה הרקמה המצולקת.
שלבי המחלה
שלבי המחלה תוארו בשנת 1978 על ידי ד"ר צ'ארלס בורטון.
תסמיני המחלה
המקום השכיח ביותר להופעת המחלה הוא בעמוד שדרה מותני, אך הנגעים בקרום הארכנואיד עלולים להופיע לכל אורך עמוד השדרה, במיוחד במקרים של ארכנואידיטיס על רקע חומר הניגוד פנטופאק. אופי התסמינים במחלה נרחב; במאמר שפורסם ב-Journal of the Royal Society of Medicine ב-1990 מציינים המחברים שאופי התסמינים במחלה שונה מאדם לאדם. לפיכך האבחון מצריך פעמים רבות יצירתיות ו"גמישות" מחשבתית ומקצועית.
תסמיני המחלה עשויים להופיע זמן רב לאחר החשיפה לגורם המחלה, לעיתים עשרות שנים (30-20). מחלה זו מאופיינת במגוון רחב של תסמינים, חלקם לאו דווקא נוירולוגיים, כלומר: אופי הבעיה ייראה כבעיה שהיא מחוץ למערכת העצבים. לפיכך, פעמים רבות היא באה לידי ביטוי כמצבור של תסמינים בלתי ספציפיים, בעלי אופי מגוון ורב-מערכתי. התסמינים גם לא תמיד יתנהגו על פי פיזור עצבי אנטומי, דבר המציב אתגר קליני מורכב מבחינת קביעת האבחנה.
המאפיין הבולט והנפוץ ביותר במחלה הוא כאב קשה בעל אופי נוירופטי, המתאפיין בתחושת צריבה קשה ובערה של המקום הכואב המלווה פעמים רבות ב"זרמים חשמליים", תחושת "לחץ" ודקירות פולחות. הכאבים מופיעים בדרך כלל בגפיים התחתונות, גב תחתון, עכוזים, אזור הפרינאום ואיברי המין ובטן תחתונה. כאשר נגעי הארכנואידיטיס גבוהים יותר בעמוד השדרה (עמוד שדרה חזי וצווארי), עלולים להופיע כאבים בחזה, בידיים, בצוואר ובפנים. תופעות אלה מתגברות בתנועה ובעת ולאחר פעילות גופנית ולו הקלה ביותר, וכן לאחר ישיבה או עמידה ממושכות. מאפיין נוסף הוא השהייה בהופעת הכאב לאחר שמעוררים אותו, התרחבות הכאב מעבר לגבולות פיזיולוגיים מוגדרים, ואלודיניה (allodynia) - כאב הנגרם ממגע בלבד בלחץ ובמגע של בגדים על הגוף או אף כלי המיטה. כמו כן הופעתן של "תחושות מוזרות", כמו זרימת מים קרים על פני העור או "הליכת חרקים" על העור. מאפיין נוסף הוא הופעתם של הכאבים בשעות הערב.
תסמינים נוספים כוללים: התכווצויות ועוויתות שרירים, או כאב פתאומי בשרירים, תחושת הירדמות, נמלול, ירידה בתחושה, ירידה בהחזרים גידיים, חולשת גפיים, נוקשות פרקים וכאבים בפרקים, הפרעות ביציבות ובשיווי משקל, תסמונת הרגליים הבלתי שקטות במיוחד בשכיבה (restless leg syndrome, RLS), אריתרומללגיה (Erythromelalgia), יובש בעיניים והפרעות בראייה, יובש וכיבים חוזרים ברירית הפה, בעיות שיניים, הפרעות בשליטה על סוגרים, הפרעות בתפקוד המיני, תחושת מלאות לאחר אכילה, קשיים בבליעה, קוצר נשימה, הפרעות שינה, אי סבילות לחום, תחושת "שפעת" וחולשה קיצונית, הפרעות בריכוז, והפרעות בדיבור (דיספוניה).
הגורמים המעוררים ומחמירים את התסמינים במחלה זו (על פי סקר ניו זילנד): פעילות גופנית, תנוחה – ישיבה ממושכת, עמידה ממושכת, הליכה ממושכת, התכופפות, טיפולים (פיזיותרפיה, אוסטאופתיה, כירופרקטיקה, הידרותרפיה, אקופונקטורה), מזג אוויר ושינויים בטמפרטורת הסביבה ובלחץ ברומטרי, וגורמים ספציפיים כמו מתחים נפשיים, מחלה חריפה נלווית, ותופעות לוואי של תרופות.
הטיפול במחלה
על פי דעת מומחים, העדר ממצאים בבדיקות הדמיה לא שולל קיומה של מחלת הארכנואידיטיס, אם קיימים תסמינים קליניים המעידים על קיומה של המחלה. לפיכך, בנוסף לסריקות הדמיה כמו טומוגרפיה ממוחשבת, MRI ובדיקות נוספות, על תהליך האבחון להסתמך על אנמנזה קפדנית והיסטוריה רפואית מפורטת של החולה, תוך התייחסות מיוחדת לפעולות פולשניות לעמוד השדרה בעבר (על פי הספרות הרפואית – אפילו ניקור מותני בילדות); בדיקת EMG בדרך כלל תקינה בארכנואידיטיס.
למחלה אין כיום בנמצא טיפול המוביל לריפוי מלא, לכן חשובה ההתמקדות במניעתה. במקרים נדירים תיתכן הקלה ספונטנית בתסמינים, עד היעדרות מוחלטת שלהם. ככל שהמחלה מפושטת יותר וככל שהנגעים בארכנואיד רבים ונרחבים יותר, כך המחלה קשה יותר, גורמת לנכות ומוגבלות גדולות יותר וכך הטיפול מורכב יותר.
מכיוון שארכנואידיטיס היא מחלה נוירולוגית שכאב נוירופתי הוא אחד מתסמיניה המרכזיים, המסגרת הטובה לטיפול בה, היא מרפאת כאב בעלת ידע וניסיון בטיפול בכאבים ממקור נוירופתי, וגישה טיפולית רב תחומית.
טיפול תרופתי משולב יש להתאים לתסמינים השונים אותם מציג החולה. הטיפול הרווח כיום בכאב ממקור נוירופתי הוא באמצעות תרופות נרקוטיות ממשפחת האופטיים. יחד עם זאת, לטיפול זה מספר מגבלות, בעיקר כאשר מדובר בכאב עצבי מרכזי, כפי שהוא בא לידי ביטוי במחלה זו. לעיתים הוא מאבד מיעילותו ומצריך הגדלה מתמדת של מינון התרופה, לצורך הפקת שיכוך כאב. טיפול תרופתי המשולב עם הטיפול באופיאטים הוא באמצעות תרופות נוגדות פִּרכוסים (כמו Tegretol, Gabapentin). עם כניסת השימוש בקנאביס רפואי, ניתן כיום להוסיפו לטיפול הכולל בארכנואידיטיס.