cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פטריק שנהאן
במחלקת ההגנה
ב-16 במרץ 2017 הודיע הנשיא דונלד טראמפ על כוונתו למנות את שנהאן לסגן מזכיר ההגנה של ארצות הברית, התפקיד האזרחי השני בבכירותו בפנטגון ובמחלקת ההגנה של ארצות הברית. טראמפ מינה את שנהאן להנהיג תוכניות להרחבת גודלם של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. שימועי אישור מינויו של שנהאן בסנאט של ארצות הברית נערכו ב-20 ביוני 2017. במהלך השימוע איים הסנאטור ג'ון מקיין, יושב ראש ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט ותומך בהספקת נשק לאוקראינה, לטרפד את מועמדותו של שנהאן בגין תגובתו על השאלה אם על ארצות הברית לספק או לא לספק כלי נשק לאוקראינה. שנהאן, בתגובה, אמר כי אין לו גישה למידע צבאי מסווג כדי לקבל החלטה בעניין. במאי 2018 נועד שנהאן עם מנכ"ל משרד הביטחון אודי אדם בפנטגון.
בוב וורק, סגן מזכיר ההגנה מתקופת כהונת ממשלו של ברק אובמה, נשאר בתפקיד עד לאישור מינויו של שנהאן בסנאט. המינוי אושר על ידי הסנאט באורח רשמי וסופי ברוב של 7–92 ב-18 ביולי 2017, ושנהאן הצהיר אמונים לתפקידו כסגן מזכיר ההגנה ה-33 ב-19 ביולי 2017. על רקע נסיגת הכוחות המזוינים של ארצות הברית מסוריה בדצמבר 2018, התפטר מזכיר ההגנה ג'יימס מאטיס מתפקידו ב-21 בדצמבר. ב-23 בדצמבר הודיע טראמפ באמצעות "ציוץ" ברשת החברתית "טוויטר" על כוונתו למנות את שנהאן למזכיר ההגנה בפועל במקומו של מאטיס למינוי קבע.
ב-11 בפברואר 2019 ערך שנהאן ביקור באפגניסטן ונועד עם נשיא אפגניסטן אשרף גאני אחמדזאי, ראש הרשות המבצעת עבדאללה עבדאללה ועם בכירים אפגנים נוספים. ב-23 בפברואר ביקר בגבול ארצות הברית–מקסיקו יחד עם יושב ראש המטות המשולבים ג'וזף דנפורד ועם מפקד חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית טוד סימונייט לשם משימות משותפות של גופים אלה עם משמר הגבול של ארצות הברית, המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית וסוכנויות אחרות.
בשלהי 2019, דווח באמצעי התקשורת כי שנהאן נחקר על ידי משרד המפקח הכללי של הפנטגון, בשל טענות שסנגר שלא כראוי בשם מעסיקו הקודם, חברת בואינג. ב-9 במאי 2019 הודיע הבית הלבן כי הנשיא טראמפ ימנה את שנהאן למזכיר ההגנה באורח רשמי, חרף ספקנות ואף עוינות מצד גורמים ופקידים בתוך מחלקת ההגנה של ארצות הברית. עם זאת, שנהאן הודיע על פרישתו מתהליך המינוי ביוני, בעקבות חשיפת מקרים וטענות אחדים בדבר אלימות במשפחה מצדו של שנהאן כלפי גרושתו ובנו.
גזצ'או יוסף
גזצ'או יוסף  (נולד ב-17 בינואר 1975) הוא אתלט עבר ישראלי שהתמחה בריצות בינוניות וארוכות. הוא זכה 24 פעמים בתואר אלוף ישראל בריצות למרחקים של 800 מטר עד ל-10,000 מטר. הוא שיאן ישראל הנוכחי בריצות ל-1500 מטר, ל-3000 מטר ול-5000 מטר (משנת 2009), וב-2010 שבר שיא ישראלי בינלאומי בריצת 10,000 מטר (מאז נשבר שיא זה).
ביוגרפיה
גזצ'או נולד בגונדר שבאתיופיה, הבן החמישי מבין עשרה אחים למשפחת יוסף. גזצ'או ומשפחתו עלו ארצה ב-1991, כשהיה בגיל 16. בגיל 17 החל ללמוד בכפר הנוער הדתי "נווה עמיאל" שבעמק יזרעאל, שם החל לרוץ לראשונה במסגרת "עליית הנוער", בהדרכתו של ואלרי סימיונוב.
במסגרת זו השתתף בתחרויות מול רצים מפנימיות שונות בארץ.
ב-1995, לאחר סיום לימודיו בפנימייה, המשיך יוסף ללימודי מכינה והשלמת בגרויות, והשקיע במקביל באימוני הריצה ב"מכללת וינגייט", ואף זכה באליפות ישראל לנוער. כשזוהה הפוטנציאל הגלום בו, הוא זכה במלגת ספורט והחל לימודי מנהל עסקים במכללת "לינדנווד" במדינת מיזורי (ארצות הברית), וכעבור שנתיים המשיך באוניברסיטת טקסס. ב-2002 סיים את לימודיו ושב ארצה, ובגיל 27 התגייס לצבא.
כיום חי גזצ'או עם זוגתו נורית ושלושת ילדיהם בפתח תקווה.
שיאן ישראל
בתחרות שהתקיימה באודן הולנד ביוני 2009 קבע יוסף בריצת 1500 מטר שיא ישראלי חדש של 3:40.90 דקות, שיפור לשיאו בן 6 השנים של איתי מגידי (3:41.73 דקות). שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בליאז' בלגיה הוא קבע בריצת 3000 מטר שיא ישראלי חדש של 7:51.40 דקות, שיפור לשיאו בן השנתיים של איתי מגידי (7:54.11 דקות). שלושה ימים לאחר מכן בתחרות שנערכה בהויזדן בלגיה הוא קבע בריצת 5000 מטר שיא ישראלי חדש נוסף של 13:31.45 דקות, שיפור של לשיא בן 35 השנים של יובל וישניצר (13:39.8 דקות).
בתחרות שנערכה בהדר יוסף באפריל 2010 קבע גזצ'או בריצת 10,000 מטר שיא ישראלי חדש של 28:37.48 דקות, שיפור לשיאו בן 26 השנים של אריה גמליאל (28:42.9 דקות).
ב-2011, בעקבות שבר מאמץ באגן, ולאחר שיקום ופיזיותרפיה, עבר יוסף להשתתף בריצות מרתון.
ב-2012, השתתף יוסף בשתי ריצות מרתון בטווח של חודש, בניסיון לקבוע את קריטריון ההשתתפות הישראלי האולימפי (2:15:00 שעות). המרתון הראשון בו השתתף התקיים ברוטרדם הולנד, שם היה רחוק ב-46 שניות מהקריטריון האולימפי. במרתון השני בו השתתף, אשר התקיים בפראג, סיים במקום 11, בתוצאה של 2:15:07 שעות, כששבע שניות מפרידות בינו לבין השתתפות במשחקים האולימפיים.
הקדמה לשייקספיר
הקדמה לשייקספיר היא ההקדמה שכתב סמואל ג'ונסון למהדורה של כל כתבי שייקספיר בעריכתו, שיצאה לאור ב-1765. בהקדמה עוסק ג'ונסון בנושאים שונים שעולים בדיון ביצירתו של שייקספיר. טקסט ההקדמה הוא מהטקסטים המכוננים של ביקורת הספרות האנגלית לדורותיה.
בשנת 1756 התחייב סמואל ג'ונסון להוציא בעריכתו מהדורה מלאה של כל כתבי שייקספיר, מלווה בהערות מפורטות ובהקדמה. רק בשנת 1765 הוא הוציא לאור את המהדורה, השישית באנגליה של אותה המאה.
בהקדמה עוסק ג'ונסון בכמה נושאים, הנוגעים ליצירתו של שייקספיר. למשל, הוא מבקר את שיקספיר על מונולוגים ארוכים המופיעים במחזותיו, על קטעי סיפר ארוכים, וכדומה. ג'ונסון מציין גם את יתרונותיו של שייקספיר: במחזותיו הוא מתעלם מהכללים הנוקשים של המחזאים הצרפתים (כמו ניקולה בואלו או ז'אן ראסין), ויוצר מחזאות חיה המחקה את האנושות היטב. הדמויות שהוא יוצר הן טיפוסיות כראוי ועם זאת מבטאות ייחודיות עצמאית, ועוד. בהקדמה מטיח ג'ונסון האשמות בעורכים קודמים של מהדורות שייקספיר, אשר מנעו מהטקסט לדבר בעצמו, הכבידו בהערות שוליים, התווכחו לכל אורך הטקסט עם העורכים שלפניהם ומנעו הזדהות והקשבה של הקורא לטקסט.
ג'ונסון הוא מראשוני המתייחסים לטקסט המחזאי כטקסט לקריאה, והמייחס לביקורת את תפקיד בחינת תגובתו של הקורא.
המשורר כגאון
החיקוי של המשורר נובע מיכולת התבוננות שלו על טבע האדם ומאחר והתבוננות על העולם משתנה במהלך הדורות, כל דור מקדם את הספרות בהתאם לנקודת מבטו. ג'ונסון הבדיל בין שני סוגים של טבע. הראשון הוא טבע אישי אשר מתמקד באדם ובעניינים התרבותים-פוליטיים של התקופה. טבע זה נוטה לקוטב דיכאוני. הסוג השני הוא טבע כללי המהווה את מכלול הרגשות והחוויות הבסיסיות שחווה כל אדם במהלך חייו כמו ניצחונות, אכזבות, תקופת הזקנה וכדומה.
מתוקף עיקרון זה, אין המשורר צריך להיות משכיל או בקיא בתחומי הידע השונים, וכך גם לא הקוראים. בנוסף לכך, הוא קבע את אחד העקרונות החשובים ביותר בספרות. לדעתו, היוצר קדם למבקר ומכאן שיש לבקר עבודות על פי נימוקים והשוואות בין יצירות. זאת גם הסיבה שבגללה יצירות חדשניות מקבלות הערכה פחותה לערכן - אין יצירות אחרות להשוואות אליהן.
עקרונות ג'ונסון
ג'ונסון העדיף מחזות מעורבים שייצגו בנאמנות את המציאות המורכבת מרע ומטוב. הצגת המציאות היא כלי חינוכי אך גם מענג, שכן לראות עיניו, העצבות יכולה לענג את הצופה. בהתאם גם הדמויות, יכולות להיות מעורבות בין הסוגות השונות.
תואם דמות צריכה להתאים לתפקיד אותה היא מגלמת, כך למשל דמות "נרגנת" תשמור על תכונותיה, עצבנית, כועסת, וכו'. מצד שני, ג'ונסון אפשר מרחב תימרוני בניגוד לאריסטו וקורניי והסביר שאם דמות אציל היא מחרחרת מריבות וצמאת דם; היא יכולה להיות גם שיכור, אם כי השכרות אינה מייצגת את מאפייני הדמות עצמה.
סבירות הם אירועים שיכולים להתרחש כפי שהגדיר אריסטו את ההגדרה. גאונות שייקספיר, בניגוד ליוצרים אחרים, היא הלקיחה של אירוע יוצא דופן, שלא קרה אף פעם, והפיכתו לרצף הגיוני ומוכר, שאם הוא היה קורה, הוא מתרחש כפי ששייקספיר סיפר.
מהדורה מתוקנת
ג'ונסון הגדיר מה היא מהדורה ביקורתית ולמעשה הניח כלים ליצירתה, למשל הוא המליץ על שמירת הטקסט המקורי תוך כתיבה של הערות רק בצדו של הטקסט המבוססות על השוואות בין מהדורות וסברה הגיונית. עם זאת, המבקר יכול היה להוסיף או להפחית מילים קטנות וניקוד לפי ראות עיניו. הוא המליץ להימנע מפרשנות יתר והפרשנות לעולם לא תהיה מוחלטת. בכל מקרה, כל אלו יעשו רק אחרי קריאה של הטקסט כולו והבנת הרעיון העומד בבסיסו.
The Plays of William Shakespeare
גזצ'או יוסף
קבוצות ריצה
מאז פרישתו עוסק גזצ'או בעיקר כמאמן ריצה מקצועי. הוא מאמן ספורטאים בכירים, ביניהם איימרו עלמיה ודוד טאייצ'או. בנוסף לכך, הוא מלווה גזצ'או את המרתוניסט העיוור, גדי ירקוני, שהשתתף במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012), ובחצי המרתון הכללי של ברלין ב-2013. הם הגיעו יחד למשחקים הפאראלימפיים בריו דה ז'ניירו ב-2016.
משנת 2016 מרכז את פרויקט הריצה של נערים בפתח תקווה במסגרת הקרן למצוינות אולימפית בישראל (בהנהלתו של אריק זאבי).
באוקטובר 2018 יזם יחד עם הקרן את מרוץ יוספטל בפתח תקווה.
לידיה רוסלנובה
לידיה רוסלנובה (ברוסית: Лидия Русланова; 14 באוקטובר (27 באוקטובר) 1900 – 21 בספטמבר 1973, מוסקבה) הייתה זמרת סובייטית. על פעילותה בתחום התרבות הוענקו לה מספר עיטורים. היא הצטיינה בביצוע של שירי עם ושירים חדשים בסגנון זה.
ילדות
אגפיה לייקינה נולדה בכפר במחוז סרטוב למשפחת איכרים ענייה. במשפחה היו עוד שני ילדים ואביה עבד כסבל. בהתאם לעדות הזמרת במשפחתה היו כמה אנשים שאהבו לשיר והיה להם כישרון גדול. לאחר תחילת מלחמת רוסיה–יפן אביה של הזמרת גויס לצבא. תוך זמן קצר המשפחה קיבלה הודעה שהוא נהרג (בהמשך התברר שזו הייתה הודעה שגויה). כאשר הילדה הייתה בת שש אימה נפטרה. אגפיה וסבתה החלו להתפרנס מנדבות והילדה הקטנה הייתה שרה תוך בקשה לנדבה. לאחר כשנה המצב השתפר - כול הילדים פוזרו בין בתי יתומים ואגפיה עצמה נשלחה לבית יתומים ליד כנסייה והחלה לשיר במקהלה. בזמן זה היא החליפה את שמה ללידיה רוסלנובה. הכישרון הגדול לשירה של רוסלנובה התגלה עד מהרה היא הייתה סולנית הלהקה של הכנסייה תחת השם "היתומה". בינתיים התברר שאביה שרד את המלחמה אך נותר ללא רגל. עם חזרתו לסראטוב הוא נפגש עם ביתו אך נפטר תוך כשנה.
עם התבגרותה רוסלנובה עזבה בית יתומים והחלה לעבוד בבית חרושת לרהיטים. מרצה בקונסרבטוריון המקומי שמע אותה שרה והזמין את הזמרת לשיעורי קול ושירה. הוא רצה לעשות ממנה זמרת אופרה, אך כעבור שנתיים של לימודים רוסלנובה החליטה שתמשיך לשיר רק שירי עם רוסים.
בשנת 1916 היא התנדבה לצבא, נשלחה לחזית מלחמת העולם הראשונה כאחות ושירתה כשנה.
תקופת המהפכה ומלחמת האזרחים
בשנת 1917 בהיותה בת 17 רוסלנובה התחתנה עם גבר בן 35. בשנת 1918 נולד לה בן, ובאותה שנה היא הופיעה לראשונה בהופעה רשמית על במת תיאטרון אופרה בסראטוב.
לאחר מהפכת אוקטובר רוסלנובה המשיכה להופיע בערים רבות. בשנת 1918 בעלה עזב אותה ולקח איתו את בנם. למרות כול המאמצים רוסלנובה לא הצליחה למצוא את בנה והיא לא ידע את גורלו.
במהלך כול תקופת מלחמת האזרחים ברוסיה רוסלנובה השתתפה בהופעות מפני חיילי הצבא האדום. בשנת 1919 בהיותה בוויניצה היא התחתנה עם עובד בצ'קה נחום נאומין.
לפני מלחמת העולם השנייה
בשנת 1921 רוסלנובה עם בעלה הגיעו למוסקבה. היא המשיכה בהופעות עם שירי העם. בשנת 1924 רוסלנובה הוזמנה להרכב של תיאטרון הצבא האדום במוסקבה.
עם השנים הפופולריות שלה גלדה. תקליטים עם שירי העם הופצו בכול רחבי המדינה. בשנת 1929 היא התגרשה והתחתנה בפעם השלישית עם מיכאיל הרקבי שהיה מנחה בהופעות שלה. הרקבי היה אספן אמנות וגם רוסלנובה הצטרפה לנושא האספנות.
בשנות ה-30 רוסלנובה הופיע רבות ברחבי ברית המועצות. היא הייתה בין הזמרות הידועות במדינה. בכסף שהיא קיבלה מההופעות רוסלנובה קנתה מספר רב של ציורים, רהיטים, דברי ערך וכו'.
תקופת המלחמות
החל מימים הראשונים של מלחמת העולם השנייה רוסלנובה הופיעה בקרבת החזית. ההופעות שלה זכו להצלחה גדולה.
באפריל 1942 באחד ההופעות היא הכירה גנרל ולדימיר קריוקוב, מקורב לגאורגי ז'וקוב. תוך זמן קצר הם התאהבו, ביולי רוסלנובה התגרשה ומייד התחתנה בפעם הרביעית. רוסלנובה אימצה את הבת של קריוקוב שהיה אלמן כבר מספר שנים וגידל אותה לבד.
ב-2 במאי 1945 רוסלנובה הופיעה מפני החיילים בברלין המשוחררת. בסוף ההופעה ז'וקוב הוריד מעצמו אחד העיטורים והעניק אותו לרוסלנובה. בסך הכול במהלך המלחמה רוסלנובה השתתפה ב-1120 הופעות. ב-24 באוגוסט 1945 גאורגי ז'וקוב העניק לה עיטור באופן רשמי.
לאחר 1945
לאחר סיום הלחימה רוסלנובה וקריוקוב חזרו למוסקבה. היא המשיכה ברכישות של ציורים ודברי ערך אחרים תוך ניצול יכולת של קריוקוב לקבל אותם מגרמניה הכבושה.
ביוני 1947 פורסמה החלטת פוליטביורו בהקשר להענקת עיטור לרוסלנובה וכמה אנשי תרבות נוספים בניגוד לדרישות החוק. הענקה נשללה, ז'וקוב קיבל נזיפה חמורה. בספטמבר 1948 במסגרת פרשת הגנרלים בעלה של רוסלנובה נעצר. תוך זמן קצר נעצרה גם הזמרת.
רוסלנובה הואשמה בתעמולה אנטי-סובייטית ואחזקת רכוש רב בניגוד לחוק. כול הרכוש שהיה באחזקת בני הזוג נלקח לטובת המדינה. על רוסלנובה לחצו להודות בתעמולה אנטי-סובייטית אך ללא הצלחה. בינואר 1949 הממשל החליט להוציא מכלל שימוש כול התקליטים והקלטות עם שיריה. השמעתם בציבור נאסרה. ב-28 באוקטובר 1949 רוסלנובה נשפטה וקיבלה 10 שנות מעצר במחנות גולג. בעלה נשפט ל-25 שנות מאסר. במחנות גולג רוסלנובה תחילה הועסקה בעבודות בנייה ואחר כך החלה לשיר בהופעות. ב-26 במרץ 1950 הוחלט להעביר אותה למעצר בכלא בעיר ולדימיר. בהיותה בכלא היא סירבה להופיע מפני הנהלת הכלא. במשך תקופה ארוכה ניסו להשיג ממנה הודעות מפלילות נגד גאורגי ז'וקוב אך ללא הצלחה.
ב-25 באפריל 1953, לאחר פטירת יוסיף סטלין, קריוקוב כתב פנייה לוועד המרכזי של המפלגה עם בקשה לבדוק מחדש את האשמות נגדו ונגד אשתו. גאורגי ז'וקוב שקודם לתפקיד סגן שר הביטחון קיבל העתק מהפנייה. ב-2 ביוני הוא פנה אישית לניקיטה חרושצ'וב עם בקשה לקדם את הנושא. ב-7 ביוני רוסלנובה שוחררה ובאוגוסט 1953 שוחרר גם בעלה.
בני זוג עם ביתם החלו להתגורר בדירה שכורה כי דירתם לפני המאסר נלקחה מהם. רוסלנובה סבלה מאוד מהמצב בו הם נמצאים ומהשפלות של המאסר. במהלך המאסר קולה נפגע והיא פחדה לחזור ולהופיע. גם בריאותו של בעלה הידרדר. הוא היה יכול ללכת בקושי רב. במטרה להשיג כסף לרכישת מכונית רוסלנובה החליטה לחזור ולהופיע. ב-6 בספטמבר 1953 התקיימה ההופעה הראשונה של הלאחר שחרור והיא זכתה להצלחה גדולה.
תוך זמן קצר בני הזוג כבר יכלו להרשות לעצמם לרכוש מכונית וקיבלו דירה מהמדינה. חלק מהרכוש שהוחרם הוחזר, אך רוסלנובה כבר לא רצתה להמשיך באספנות.
בעלה של רוסלנובה לא השתקם, הוא אומנם לקלט בחזרה לצבא אך עבר פעמיים התקף לב ונפטר בשנת 1959. לאחר פטירתו רוסלנובה לא הופיעה במשך שנה ושרה לכבודו בכנסייה.
לידיה רוסלנובה נפטרה ב-21 בספטמבר 1973 מהתקף לב. היא נטמנה בבית העלמין נובודוויצ'יה.
גלאס איסר
גלאס איסר (בגרמנית: Glas Isar) היא מכונית מיני מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית Hans Glas GmbH אשר יוצרה בין השנים 1958–1965 בגרמניה המערבית.
בין השנים 1960–1965 יוצר דגם Isard Royal T-700 בארגנטינה.
אסכולות בפילוסופיה
אסכולה פילוסופית היא קבוצה של פילוסופים, בית מדרש שהתמחה בהגות או פילוסופיה מוגדרת, או שיטות פילוסופיות שבהן רעיונות דומים או ששואבים את הרעיונות שלהם או את מערכת ההצדקות מאותם המקורות. בדרך כלל חברי האסכולה פועלים גם בזמן ובמקום דומה, ומתקיימים ביניהם קשרים מסוגים שונים - תלמידים של אותו המורה, חליפת מכתבים, פרשנים של אותו הפילוסוף ועוד. המונח "אסכולה" אינו מוגדר היטב ולעיתים קשה להחליט איזו קבוצה של פילוסופים ושיטות פילוסופיות תקרא אסכולה. מונחים דומים הם "זרם פילוסופי" ו"תנועה פילוסופית".
במהלך ההיסטוריה של הפילוסופיה קמו מספר זרמים, תנועות, תפיסות, שיטות ואסכולות פילוסופיות:
דניאל פאר
דניאל פאר (2 בינואר 1943 – 28 בספטמבר 2017) היה מבכירי העיתונאים והשדרים ברדיו ובטלוויזיה בישראל.
ביוגרפיה
נולד בשם דניאל פרוידנריך בארץ ישראל. למד בבית ספר בלפור ובתיכון עירוני א' שבתל אביב. הוא החל את דרכו בשידור בגיל 12, בתוכנית לנוער "הכל בכל מכל בה", במסגרת אולפן הילדים התל אביבי של קול ישראל. השתתף בהגשת התוכנית "חץ וקשת – המיקרופון לרשות הגדנ"ע" בגלי צה"ל, כחבר בלהקת הגדנ"ע. שירת בצה"ל כמראיין פסיכוטכני. למד ספרות עברית ובלשנות אנגלית באוניברסיטה העברית, ובמקביל קיבל תעודת הוראה באנגלית. לאחר התואר הראשון המשיך בלימודי אנגלית לתואר שני ותקשורת ב"מכון לקומוניקציה" באוניברסיטה.
בשנת 1962, מיד עם שחרורו מצה"ל, התקבל פאר ל"קול ישראל" כקריין. במסגרת עבודתו שימש כקריין חדשות והגיש תוכניות רבות, בהן "יומן השבוע" ו"רדיו-עשרה", שזיכתה אותו בפרס רשות השידור. בשנת 1969 מונה לראש מדור הקריינים. ב-1966–1967 עבד כעורך, כתב ושדר במחלקה העברית של הבי. בי. סי. בלונדון. את דרכו בטלוויזיה החל בשנת 1970 כמגיש בתוכנית "בכותרת ובשוליים". בשנת 1971 סיים את עבודתו ברדיו, ועבר למחלקת החדשות בטלוויזיה.
לאורך השנים הגיש את "מבט", את "בוקר טוב ישראל", משדרים מיוחדים ומבזקי חדשות, ושימש בתקופות שונות כתב, ראש דסק חדשות חוץ, ראש דסק הדרכה ועורך-משנה של "מבט". במשך עשר שנים, בין 1983-1973 היה מזוהה עם תוכנית הצרכנות "כלבוטק", שהיה ממייסדיה והמנחה הראשון שלה, ועימה זכה פעמיים בפרס כינור דוד. ב-1979 הנחה לצד ירדנה ארזי את תחרות האירוויזיון שנערכה בישראל.
בראשית שנות השמונים הנחה פאר בין היתר את פסטיבל למנצח שיר מזמור בחנוכה תשמ"א, וארבע מתחרויות קדם האירוויזיון. בהמשך שנות השמונים היה בין מנחי תוכנית האירוח "שעה טובה".
ב-16 בפברואר 1983 הגישו פאר ודליה מזור את מהדורת מבט הראשונה בצבע.
ב-13 בדצמבר 1987 הנחה והיה שותף לעריכתה של תוכנית חדשה בנושא תחבורה, שנקראה "גלגלים" ובהמשך שונה שמה ל"על גלגלים", והיא שודרה עד שנת 1994.
בשנים 1983–1985 שימש שליח חינוכי של הקרן הקיימת לישראל בקנדה.
בשנים 1989–1990 דיבב את דמות המספר בסדרה המצוירת לילדים "עמיקו וחבריו".
ב-6 בנובמבר 1995 הנחה את טקס הלוויית יצחק רבין.
בשנת 2003 הוכתר ליקיר התנועה לאיכות השלטון.
בשנים 2006–2007 הגיש בתוכנית "כך היה" בערוץ הראשון פינה בשם "היום לפני".
פאר פרש לגמלאות בסוף ינואר 2010, לאחר כ-48 שנות שידור.
בשנים 2010–2013 הצטרף לצוות התוכנית "טל-כרם" - הטלוויזיה הקהילתית מרכז קהילתי בית הכרם ירושלים.
חיים אישיים
פאר נפטר ב-28 בספטמבר 2017, בגיל 74, לאחר שלקה בשבץ מוחי.
היה נשוי ואב לארבעה, ביניהם בנו ירון פאר, מנחה בערוץ הקניות.
קישורים חיצוניים
בעקבות מותו:
בגרט
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Warning:
האלבום יצא ב-3 באוקטובר 2000 והוקלט במרץ ואפריל באותה השנה. האלבום הגיע למקום הרביעי במצעדי האלבומים העיקריים בארצות הברית. אבל, האלבום קיבל ביקורות קשות ממבקרי מוזיקה ומעריצי הלהקה שאמרו כי הלהקה לא רלוונטית יותר.
הצלחת האלבום
האלבום הגיע למעמד של זהב לעומת כל אלבומיה האחרים של גרין דיי שהגיעו למעמד של פלטינה כפולה. מגזין המוזיקה Allmusic נתן לאלבום 4.5 מתוך 5 כוכבים, והוסיף: "Warning: לא יכול להיות שיא חדשני, אבל הוא סיפוק אדיר.". לעומתו מעריצי הלהקה היו ביקורתיים יותר וטענו כי הלהקה פחות רלוונטית ומחדשת מבעבר.
למרות כל זאת האלבום עדיין הוציא את הלהיטים Warning ו־Wating ואת Minority שהפך לאחד הלהיטים הגדולים שלהם
הלהקה זכתה בעזרת האלבום בטקסים רבים ובין הזכיות "האלבום הטוב ביותר" " אלבום פאנק רוק/סקא הטוב ביותר" "הלהקה הטובה ביותר" "הסולן הטוב ביותר" "הבסיסט הטוב ביותר" "המתופף הטוב ביותר" "הכתיבה הטובה ביותר" ו"האמן הטוב ביותר".
רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי בילי ג'ו ארמסטרונג והולחנו על ידי הלהקה (פרט לאלה שמצוינים)
עדי רבן
אתי (עדי) רבן הייתה קריינית חדשות בקול ישראל.
ביוגרפיה
בשנת 2005 פרשה מקול ישראל במסגרת תוכנית הפרישה המיוחדת שהנהיג משרד האוצר לעובדי רשות השידור.
אחת ממהדורות החדשות הזכורות בקריירה שלה היא הכרזתה על הצלחת מבצע יונתן בשנת 1976.
קולה זוהה עם הגשת החדשות, והיא זכתה לאהדת המאזינים.
ויקיפדיה הוולשית
ויקיפדיה הוולשית (בוולשית: Wicipedia Cymraeg) היא הגרסה בשפה הוולשית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה. ויקיפדיה הוולשית הושקה ביולי 2003 ונכון ל- ב ישנם בו  ערכים ו- משתמשים פעילים.
ויקיפדיה הוולשית היא המקור האינטרנטי היחיד מסוגו בשפה הוולשית ונרשמה כמקור שכזה בספרייה הלאומית של ויילס. מספר הצפיות החודשי הממוצע בה בחודש הוא 2.7 מיליון, עובדה העושה אותה לאתר האינטרנט הפופולרי ביותר בשפה הוולשית.
בשנת 2007 הציג מייסד ויקיפדיה ג'ימי ויילס את ויקיפדיה הוולשית כדוגמה לטעם שבקיום ויקיפדיות בשפות קטנות. לדבריו מספר דוברי הוולשית שאינם דוברים גם אנגלית קטן ומצטמצם מדי שנה, אך מהדורה זו של ויקיפדיה מסייעת בשימור שפת אמם ותרבותם, ושימור שפה ותרבות באמצעות מיזמים שיתופיים הוא הגיוני ביותר. ביוני 2007 היו בוויקיפדיה הוולשית 10,000 ערכים, בנובמבר 2008 - 20,000, ביולי 2013 - 50,000. נכון לינואר 2018 היא הכילה למעלה מ-93,000 ערכים והיא הוויקיפדיה ה-60 בגודלה.
בחודש ספטמבר 2012 נוסדה האגודה "Wici Cymru", ששמה לה למטרה לקדם את ויקיפדיה בוויילס. באותה השנה התמנה לפטרונה השחקן ריס איוואנס.
עונת 1987/1988 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל
עונת 1987/1988 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל הייתה העונה ה-22 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בשיטת משחק בית/משחק חוץ בהם נקבעו 8 עולות לשלב הבתים. מחזיקת הגביע ציבונה לא השתתפה בתחרות. המשחקים בבתים נערכו בשיטת משחק בית/משחק חוץ. בהמשך התקיימו משחקי חצי הגמר בשיטת משחק בית/משחק חוץ והגמר במגרש שנקבע בתחילת התחרות.
במשחק הגמר של התחרות גברה לימוז' על חובנטוד בדאלונה בתוצאה 96:89, וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
שלב הבתים
בית א' בית ב'
ישראל בתחרות
הפועל גליל עליון הייתה הנציגה הישראלית בתחרות. היא התחילה את השלב המוקדם מהסיבוב השני בו היא נפגשה עם אלויק השוודית וניצחה 93:95, 84:93. היא העפילה לשלב הבתים, אותו סיימה במקום השלישי.
שלמה מאזוז
הרב שלמה מאזוז (י"ח בתמוז ה'תרס"ח, 17 ביולי 1908 - כ"ה בטבת ה'תשמ"ב, 10 בינואר 1982), היה רב ודיין באי ג'רבה שבתוניסיה.
ביוגרפיה
נולד בג'רבה, לרב מנחם מאזוז. נישא לרבקה (מעיתקה). שימש בג'רבה כרב וכדיין, והוציא לאור ירחון תורני בשם "מקבציאל". כן ערך את שו"ת "זרע דוד" של הרב סאסי מעתוק הכהן יהונתן, רבה של ג'רבה.
בשנת 1956 עלה לישראל והתגורר בנתיבות (אז: עזתה). על קליטתו בעיר סיפר בנו, מני: .לאחר עלייתו נמנע מלכהן כרב, והתפרנס מיגיע כפיו, תחילה מעבודה כפועל ולאחר מכן כבעל חנות לדברי סדקית. עם זאת הוא זכה לכבוד והערכה מצד תושבי נתיבות. לדברי בנו הרב יחזקאל: ...
בחודש אייר ה'תשי"ז, היו הרב מאזוז וידידו הרב נסים הכהן, רב המושב שרשרת, מהראשונים שהשתתפו ביום עיון שבועי לרבני האזור, שיזם חברם הרב רפאל כדיר צבאן, רב העיר נתיבות. מדי חודש אלול נהגו השלושה לנסוע פעמיים להתפלל ולומר סליחות בכותל המערבי, עם עוד מתושבי ורבני האזור. הרב מאזוז נהג לומר הלל בלי ברכה ביום העצמאות. נפטר בכ"ה בטבת ה'תשמ"ב (1982).
משפחתו
לרב מאזוז תשעה ילדים, בהם: אחותו, כמסאנה חנה, נישאה לרב מצליח מאזוז.
ההפגנה בעקבות הטבח בסברה ושתילה
ההפגנה בעקבות הטבח בסברה ושתילה היא הפגנה של השמאל בישראל שנערכה בכיכר מלכי ישראל בתל אביב ב-25 בספטמבר 1982, בעקבות טבח סברה ושתילה. כונתה בתקשורת: "הפגנת הארבע מאות אלף".
רקע
מבצע שלום הגליל, שהחל ביוני 1982, נהנה בתחילה מתמיכת רוב גדול בציבור הישראלי, אך בהמשך, בעקבות התמשכות הלחימה והתרחבותה מעבר לאמור בפקודת המבצע, החלה להישמע ביקורת ציבורית הולכת וגוברת על המלחמה, שנתפסה בעיני חלקים גדולים בציבור כ"מלחמת ברירה". ב-16 בספטמבר אותה שנה, במסגרת השתלטות צה"ל על מערב ביירות, הוכנסו למחנות הפליטים הפלסטינים סברה ושתילה כוחות הפלנגות הנוצריות, שתפקידם היה לטהר את המחנות מלוחמי אש"ף שנותרו בהם. תוך זמן קצר החלו לוחמי הפלנגות לטבוח ללא הבחנה בתושבי המחנות והרגו מאות מהם כנקמה על רצח בשיר ג'ומאייל, לפני שעזבו את המחנות בבוקר ה-18 בספטמבר. הטבח, שישראל נתפסה כמעורבת בו, הביא לתגובות חריפות כלפיה בעולם, ובהן האשמה באחריות לו מצד נשיא ארצות הברית רונלד רייגן. בישראל הביא הטבח את ההתנגדות הציבורית למלחמה לשיאה. זו התבטאה בדרישה, לה היו שותפים גורמים בקואליציה ואף במפלגת השלטון, הליכוד, להקמת ועדת חקירה ממלכתית לבדיקת נסיבות הטבח, אך דרישה זו נדחתה על ידי ראש הממשלה מנחם בגין.
מהלך ההפגנה
את ההפגנה, שנקבעה למוצאי שבת, 25 בספטמבר 1982, ארגנה תנועת השמאל החוץ פרלמנטרית שלום עכשיו, שקראה להקמת ועדת חקירה ממלכתית, להתפטרותם של בגין ושר הביטחון אריאל שרון ולהסגת כוחות צה"ל מביירות. במודעה שפרסמה התנועה לקראת ההפגנה נכתב: "די לחרפה! על מה מכסה הסירוב להקמת ועדת חקירה? ממשלת הליכוד האחראית למחדל הנורא חייבת ללכת! בואו להפגנת ענק של כל מי שאינם יכולים להשלים עם הדמות שממשלה זו משווה למדינה". לקריאה הצטרפו תנועות נוספות, בהן מפלגת האופוזיציה המרכזית, המערך (שכללה אז גם את מפ"ם ורצ), שינוי, הפנתרים השחורים ותנועות הנוער השומר הצעיר, הנוער העובד והלומד והמחנות העולים.
ההפגנה נקבעה לשעה שמונה בערב, ובעיתון מעריב דווח למחרת כי "שעתיים לפני המועד הרשמי לתחילת ההפגנה כבר הצטופפו בכיכר רבבות בני אדם". המפגינים נשאו שלטים וקראו קריאות בגנות הממשלה, בהן גם "בגין רוצח". את האירוע הנחתה השחקנית חנה מרון, ובין הנואמים בו היו יו"ר מפלגת העבודה שמעון פרס, ראש הממשלה לשעבר יצחק רבין, חברי הכנסת שולמית אלוני (רצ) וויקטור שם-טוב (מפ"ם), הסופר ס. יזהר, המשורר יהונתן גפן וכן אברהם בורג, אז פעיל בתנועת "חיילים נגד שתיקה" שהתנגדה למלחמה. הדוברים מתחו ביקורת חריפה על בגין ושרון. רבין אמר כי "עלינו לפנות לראש הממשלה ולממשלה ולומר להם: שאו באחריות למחדל הנורא, פנו מקומכם", ואלוני קראה להם: "החזירו את המנדט ולכו. לכו לבקר פצועים, לכו לנחם אבלים". הנואמים הדגישו את הנזק שגרמו המלחמה והטבח לתדמיתה של ישראל בעולם. "מדיניות זו - זה לא אנחנו", קרא פרס והוסיף: "אנחנו לא רוצים להיות בודדים כדרום אפריקה".
במהלך ההפגנה עצרה המשטרה עשרים אזרחים תומכי הממשלה, שניסו לשבש את מהלך האירוע והתעמתו עם המפגינים.
במקביל להפגנת 'שלום עכשיו' בכיכר מלכי ישראל, כ-2,500 איש הפגינו ברחובות פריז נגד מדיניות ישראל. גם בבון התקיימה הפגנה נגד אירועי הטבח.
מספר המפגינים
מקור המספר ארבע מאות אלף (כעשירית מאוכלוסיית ישראל באותו זמן) נמצא בדבריו של צלי רשף, מראשי שלום עכשיו, שהצהיר במהלך ההפגנה כי "יש כאן ארבע מאות אלף איש" (בדיווח במעריב נאמד מספר המפגינים ב"מאות אלפים"). מספר זה התקבע בתודעה הציבורית, אף שרבים התייחסו אליו בספקנות וטענו כי הכיכר כלל אינה יכולה להכיל מספר כזה של מפגינים (אורי אבנרי העריך את מספר המפגינים בכ-200 אלף, והיו שטענו כי היה אף נמוך יותר). כיום מקובל להניח כי מספר המפגינים המוצהר היה מוגזם.
השפעה
הסערה הציבורית הביאה להקמתה בנובמבר 1982 של ועדת חקירה ממלכתית לבדיקת נסיבות הטבח, בראשות נשיא בית המשפט העליון יצחק כהן. הוועדה, שפרסמה את מסקנותיה בפברואר 1983, קבעה כי לא הייתה מעורבות ישירה של ישראל בטבח, אך המליצה כי שר הביטחון שרון יועבר מתפקידו ולא יחזיק עוד בתיק זה (שרון סירב להתפטר, אך כעבור שבוע הועבר בעקבות החלטת הממשלה לתפקיד שר בלי תיק). כמו כן מתחה הוועדה ביקורת על תפקודם של ראש הממשלה בגין, שר החוץ יצחק שמיר ובכירי הצבא, בראשם הרמטכ"ל רפאל איתן.
משפחת האיקסים
משפחת האיקסים (באנגלית: The X's) היא סדרת הנפשה אמריקאית שיצר קרולס רמוס. הסדרה כללה עונה אחת (20 פרקים), ששודרה בשנים 2005–2006 בערוץ ניקלודאון.
במרכז הסדרה משפחת מרגלים סודית, שבניה נדרשים להוכיח כי הם מסוגלים להשתלב בחיים כמשפחה רגילה. אויביהם הם ארגון סנא"פו, הזומם להשתלט על העולם. הדמויות המרכזיות בסדרה היו אב המשפחה מר איקס (דיבוב: פטריק וורבורטון), האם (ונדי מאליק), הבת טיוזדי (לינדסי ברטילסון), הבן (ג'נסין פנטיר), מפקד סנא"פו (כריס הרדוויק) ואחיינו (ג'ייסון שוורצמן).
תרזה, נסיכת ליכטנשטיין
הנרייטה, נסיכת ליכטנשטיין (בגרמנית: Therese von Liechtenstein, 28 ביולי 1850 - 13 במרץ 1938), הייתה בתו של אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין ואשתו של ארנולף, נסיך בוואריה.
ביוגרפיה
תרזה נולדה ב-28 ביולי 1850 בטירת ליכטנשטיין, אוסטריה תחתית, לאלויס השני, נסיך ליכטנשטיין ולפרנציסקה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו, בתם של פרנץ דה פאולה קינסקי, רוזן וצ'יניץ וטטאו ותרזה, רוזנת ורבנה ופרוידנטל.
ב-12 באפריל 1882 התחתנה תרזה עם בן דודה ארנולף, נסיך בוואריה, בנו של לואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה ואחיו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה, ממנו נולד לה בנה היחיד, היינריך, נסיך בוואריה (1884–1916) שנהרג במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1907 מת בעלה, ובשנת 1916 נהרג בנה במהלך מלחמת העולם הראשונה, וב-13 במרץ 1938 מתה תרזה במינכן.
מחוזות פיג'י
מבחינה מנהלית פיג'י מחולקת ל-4 מחוזות אשר מחולקים לנפות. האי רוטומה לא שייך לאף מחוז ומהווה יחידה אוטונומית.
אואקרי קירח
אואקרי קירח (שם מדעי: Cacajao calvus) הידוע גם בשמות אואקרי אדום או אואקרי קירח-ראש הוא קוף יוצא דופן המצוי ביערות הביצתיים של ברזיל, פרו, וקולומביה. האואקרי חי את רוב חייו על עצים, והוא גם ישן עליהם. ברשימה האדומה של IUCN הוגדר ב-2004 כ"פגיע" בשל צייד והרס בתי גידול.
רוב גופו של האואקרי מכוסה בפרווה ארוכה ועבה, שצבעה משתנה מלבן לאדום. לאואקרי אין פרווה על הפנים (וכך קיבל את שמו העברי והאנגלי), עור פניו אדום בשל כלי הדם הרבים העוברים מתחתיו ומהווה סימן לבריאות טובה. הזנב קצר וסבוך. אורכו של הזכר כ-45.6 ס"מ, ואורכה של הנקבה הוא כ-44 ס"מ. המשקל נע בין 3.75 ל-3.45 ק"ג. תוחלת חייו היא כ-30 שנה, ואואקרים החיים בשבייה מגיעים בדרך כלל לגיל גבוה אף יותר.
לפי מחקר שבדק את התפלגות תזונתו של האואקרי, היא כ-67% זרעים, 18% פירות, 6% פרחים, 5% בשר, וניצנים. הלסת התחתונה החזקה שלו מאפשרת לאואקרי לפתוח אגוזים בעלי קליפה קשה, אשר רוב הפרימטים האחרים לא יהיו מסוגלים לפתוח. האואקרי לעיתים ניזון גם מחרקים, אך הם לא מהווים חלק חשוב מתזונתו. בחיפוש אחר מזון, האואקרי עשוי לעבור כ-4.8 ק"מ ליום בקבוצות של זכרים או נקבות, שגודלן בדרך כלל 5–30 פרטים, אם כי הוא עשוי להגיע גם ל-100 פרטים. גודל הטריטוריה של קבוצה עומד בדרך כלל על 5,000 עד 6,000 דונם. על מנת לשמור על טריטוריה בגודל זה, האואקרים משתמשים בקריאות אזהרה, נענוע זנב וסימור שערות הגוף.
עונת הרבייה מתרחשת בין אוקטובר למאי. ההיריון נמשך כשישה חודשים. הנקבות מעודדות את הזכרים להזדווג באמצעות שחרור ריחות.
יש ארבעה תת-מינים מזוהים אואקרי קירח, שכולם מסווגים כפגיעים:
קלאונאים
הַקָּלָאוֹנִיִּים (שם מדעי: Bucerotiformes) היא סדרה במחלקת העופות הכוללת בתוכה עופות גדולים, בעלי מקור גדול וחלול, רגליים חזקות והרגלי קינון ייחודיים. ישנן שתי משפחות בסדרת הקלאונאים. תכונה המאפיינת את הקלאונאים היא שיש להם קסדה מעל ראשם ומקורם, בצורת אליפסה לרוב. הקסדה חזקה מאוד, אך קלה מפני שהיא חלולה, בדומה למקורם של הטוקניים. הקלאונאים נמצאים ביערות של אסיה ואפריקה.
הקלאונאים חיים לרוב ביערות גשם טרופיים. הקלאונאים בדרך כלל פעילים בחופה של יער הגשם, שם הם מוצאים את מזונם ובונים קן. באפריקה, מתוך 24 מינים, המינים שמתקיימים בסביבות הצחיחות האלה מנויים כ-13 מינים, בעוד שכל השאר נמצאים ביערות.
התנהגות
הקלאונאים ניזונים בעיקר מתאנים, מפיקוסים, מפירות ומחרקים, אך לעיתים גם מדו-חיים ומשלשולים. המקור שלהם ארוך מאוד ולשונם קצרה, ולכן הם מטילים את הראש אחורה וכך בולעים את פירות הפיקוס והתאנים. הקלאונאים מחפשים את המזון בעיקר בצמרות העצים, שם הם מתגודדים בקבוצות אכילה גדולות, אך יש שמחפשים את המזון על האדמה, למשל קלאו הקרקע הצפוני.
כל מיני הקלאו מקננים לפי אותו דפוס קינון ייחודי להם: הנקבה בוחרת לעצמה חור בעץ לקנן בו ומתיישבת בו. למרות מקורם הגדול, הקלאונאים אינם מסוגלים לחפור בעצים משום שמקורם וקסדתם חלולים. אחרי שהנקבה מצאה מקום לקינון, היא כולאת את עצמה, בעזרת הזכר שמביא לה חומרי גלם (לשלשת ושאריות מזון) עד שהחור בעץ נאטם לגמרי מלבד חור קטן שמיועד להעברת אוכל ולהוצאת לשלשת. אטימת החור מיועדת כדי למנוע כניסת פולשים כגון נחשים לקן, כך שהנקבה לא יכולה לצאת והטורפים לא יכולים להיכנס. אחרי שהגוזלים גדלים, הנקבה והם פורצים את הקן בעזרתו של הזכר, והגוזלים כולאים את עצמם, כמו אמם לפניהם. כעת הזכר והנקבה מביאים להם אוכל, ובבוא העת יפרצו שניהם את החור ויעופו לדרכם.
המין הגדול ביותר הוא קלאו אדום פנים (Bucorvus leadbeateri) שיכול לשקול עד 6.2 ק"ג. הקטן ביותר הוא טוקוס שחור ננסי (Tockus hartlaubi) ששוקל עד 102 גרם.
מיון
משפחה: קלאויים
משפחה: קלאוניים
אוניברסיטת מאלמה
אוניברסיטת מאלמה (בשוודית: Malmö universitet) היא אוניברסיטה במאלמה שבשוודיה.
המוסד הוקם ב-1998, לאוניברסיטה תוכנית חילופי סטודנטים עם יותר מ-240 אוניברסיטאות ברחבי העולם, רבים מהסטודנטים הם בעלי רקע בינלאומי.
הלימודים באוניברסיטה מתמקדים בהגירה, חוקים בינלאומיים, מדיה וטכנולוגיה.
באוניברסיטה חמש פקולטות:
מודיעין-מכבים-רעות
מוֹדִיעִין־מַכַּבִּים־רֵעוּת (הידועה בשמה המקוצר "מודיעין") היא עיר במחוז המרכז בישראל. מודיעין ממוקמת בין ירושלים לבין תל אביב־יפו. העיר במתכונתה הנוכחית היא תוצאה של איחוד רשויות, עליו הוחלט בשנת 2003, בו אוחדו העיר מודיעין והיישוב הקהילתי מכבים־רעות לרשות אחת, לה שטח שיפוט של 50,000 דונם.
שם העיר
מודיעין קרויה על שם העיר הקדומה מודיעים, שבין תושביה הידועים נמנים מתתיהו הכהן וחמשת בניו. העיר שכנה גם היא בשפלת יהודה, כתשעה ק"מ ממזרח ללוד, אך לא במקום המדויק בו נמצאת העיר המודרנית. מקור השם מכבים הוא בכינוי שניתן לבניו של מתתיהו, וביניהם יהודה המכבי.
השם מודיעין אומנם בנוי מהשורש י־ד־ע, אך לא ידוע בוודאות מדוע העיר הקדומה נקראה כך. יש הטוענים כי המקום שימש בין היתר להעברת הודעות ובשורות, ומשמעות שמו היא "המקום בו מודיעים". על פי מסכת ראש השנה, בתקופה בה נהגו לקבוע את הלוח העברי לפי מולד הירח, אנשי הסנהדרין היו חוקרים עדים, שראו את צורת הירח, ולפי עדותם היו מחליטים מתי חל ראש חודש. אם אושרה העדות, היו חברי בית הדין מכריזים על קידוש החודש בקריאת "מקודש, מקודש". ואחר כך היו מודיעים ומפיצים את הבשורה לכל הקהילות היהודיות על ידי הדלקת משואות אש או עשן בראשי ההרים.
בהסבר זה תומך הגאוגרף וההיסטוריון זאב וילנאי:
על פי המקורות, היוונים נהגו להגות את השם כ"מודעין" או "מודעים" Μωδεειμ. דוגמאות לכך נמצאו בכתביהם של סופרים כמו יוספוס או אוסביוס מקיסריה שכתב על המקום: "מודעין כפר קרוב ללוד, משם היו המכבים, שאת מצבת קברם מראים שם עד היום". בלטינית נהגו לבטא את השם כ"מודעים" והוא נכתב כ־Modeim. בארמית כונתה העיר "מודיעין". במשנה ובתלמוד היא נזכרת כ"מודיעית" וכ"מודיעים", ובמפת מידבא כתוב: "מודיעים היא עתה מודיתא"
שמה לא הוזכר במקורות היהודיים עד זמן החשמונאים, בתקופת בית שני. השם "מודיעין" נזכר לראשונה בספר מכבים, ומאז הוא מופיע במקומות שונים בספרות היהודית, בצורותיו השונות, הנזכרות לעיל, לרוב בשינוי הסיומת. האותיות מ"ם ונו"ן בסוף השם מסמנות צורה עברית או ארמית.
למרות זאת, נראה כי עדיין השמות היו כה נפוצים זה לצד זה עד כי לעיתים נכתבו יחדיו באותו משפט. כך למשל נכתב בתוספתא:  התוספתא היא המקור העברי הקדום ביותר שבו מופיעות שתי צורות אלו, אך היא מקור מאוחר יחסית בהיסטוריה של המקום ונכתבה כשלוש מאות שנה לאחר ימי המכבים.
נתונים גאוגרפיים
העיר ממוקמת באזור גבעות יהודה, משקיפה אל שפלת לוד ממערב ואל הרי ירושלים ממזרח. הגבעות בעיר מתנשאות לרום הנע בין 220 ל־300 מטר, ובהן גבעות כגון גבעת ברפיליה (239 מטר), גבעת שר (253 מטר) וגבעת התיתורה (כ־290 מטר). נקודות הציון הגבוהות ביותר (כ־300 מטר) נמצאות סמוך לצומת שילת, ברחוב מגדל הלבנון ובסמוך לגבעת הברושים בין מכבים לרעות.
האקלים בעיר הוא אקלים ים־תיכוני, הנפוץ במדינות שלאורך חופי הים התיכון, ומתאפיין בחורף גשום וקיץ יבש. ערוצי הנחלים והוואדיות מתמלאים מים וזורמים רק כאשר יורד גשם בעונת החורף. מסביב לעיר נפוצה צמחיית חורש ים־תיכוני.
שטח העיר נמצא במסדרון האקולוגי.
גבולות השטח המוניציפלי
מצפון גובלת העיר במושבים שילת וכפר רות, במזרח בכפר הפלסטיני בית סירא, בדרום בקיבוץ שעלבים וביישוב הקהילתי נוף איילון ובמערב ביער בן שמן. לגבי חלק מגבולות השטח המוניציפלי של העיר קיימות מחלוקות משפטיות:
היסטוריה
ימיה הראשונים של העיר המאוחדת מודיעין־מכבים־רעות החלו ביוזמה של הוגה רעיון המכביה יוסף יקותיאלי, שעשה צעדים ראשונים לתכנון עיר באזור מודיעין, אך יוזמתו לא קרמה עור וגידים. שמו הונצח בכיכר יקותיאלי שבמכבים.
ב־1985 החלה תנועת מכבי העולמית, בראשות הד"ר ישראל פלד, שהפך אזרח כבוד ותושב המקום, בהקמה בפועל של יישוב צמוד קרקע בשם מכבים. באותה שנה התקבלה במקביל החלטת ממשלה עקרונית על הקמת עיר באזור.
ב־1990 אושרה באופן רשמי, במועצה לתכנון ובנייה, הקמת העיר על שטח של 30,000 דונם. כצעד ראשון, החלה הקמתו של יישוב צמוד קרקע נוסף בגבעה הסמוכה למכבים בשם רעות. יוזמת ההקמה של היישוב הייתה עמותה מטעם צבא הגנה לישראל שייעדה את המגורים במקום למשרתי כוחות הביטחון. באפריל אותה שנה הוקמה מועצה מקומית מאוחדת לשני היישובים בשם מכבים־רעות.
איחוד מודיעין ומכבים־רעות
בשנת 2003 החליט משרד הפנים על איחוד היישובים והוכרזה העיר מודיעין־מכבים־רעות. מכבים ורעות הפכו לרובע עירוני בעיר, למרות התנגדותם של חלק מתושבי מכבים־רעות, בין השאר עקב אופייה העירוני של מודיעין והמעבר מתרבות יישוב מקומי אל עיר גדולה.
תושבי מכבים־רעות התנגדו להקמת מודיעין עוד בטרם הוקמה בטענה שהעיר תפגע באיכות חייהם. עם קבלת ההחלטה על האיחוד עם מודיעין ניהלו תושבים ממכבים־רעות מאבק לביטול האיחוד אך ללא הצלחה. גם מספר שנים לאחר האיחוד נשמעו לעיתים קרובות ביקורות של תושבי מכבים־רעות על התנהלות העירייה המאוחדת. כמו כן, גם פעולות העירייה הנעשות לטובת שילוב היישובים זוכות להבעת מחאה מצד מנהלי המאבק לביטול האיחוד. נושאים המעסיקים את מנהלי המאבק כוללים לדוגמה טענות על בניית כביש עוקף רעות (שכונה 11/12) הפוגע לטענתם באיכות חיי התושבים הסמוכים והתוכניות לבנייה בגבעות מדרום למודיעין, מחסומים על כביש יאיר פרג ומעברים חסומים בין שכונת השבטים (בוכמן) ורעות. מחלוקות אלו היוו בעיה מרכזית למשך מספר שנים, אך עם התפתחותה של העיר השלימו הצדדים עם האיחוד כעובדה מוגמרת.
תכנון עירוני וסביבה
העיר מודיעין תוכננה כולה מראש במטרה להיות עיר מחוז גדולה בין ירושלים לתל אביב. היוזמה להקמת העיר הייתה של מנהלת אגף תכנון ופיתוח במשרד השיכון, סופיה אלדור. את תוכנית המתאר של העיר תכנן האדריכל משה ספדיה.
על תכנון העיר קיימת ביקורת קשה הטוענת כי העיר שהתפתחה היא פרבר שינה נוסף ולא עיר בעלת מאפיינים המעודדים דפוסי התנהגות עירוניים מקיימים. בעיר קיימת בנייה מרקמית ורוויה הצמודה לקו הרחוב, אך לא קיימים בה רחובות רבים הכוללים חזיתות מסחריות בקומת הרחוב ושימושי הקרקע בה יחסית מופרדים. ביקורת נוספת היא שהעיר קמה ללא קשר או זיקה להיסטוריה של המקום. על רקע ביקורת זו קודמו פרויקט המע"ר ותוכנית המתאר העתידית להרחבת העיר הכוללת עקרונות תכנוניים המעודדים הליכה.
החברה להגנת הטבע הזהירה שהתפתחות העיר עלולה להזיק לסביבתו של יער בן שמן הנמצא בצמוד אל העיר ואל הערים השכנות הוותיקות, לוד ורמלה, משום שתגרום לעזיבתם של תושבים ממעמד סוציו־אקונומי גבוה ובכך תחליש אותן. בנוסף, הזהירו מתכנני ערים את משרד השיכון כי הקמתם של אזורי תעשייה חדשים בעיר תגרום להיחלשותם של אזורי תעשייה קיימים ביישובים שמסביב לעיר, כולל של יישובים בסביבת העיר כגון האזור המסחרי בצומת שילת. בנוסף – ישנם סקרים ארכאולוגיים וחפירות הצלה הנערכות מידי כמה שנים באזור העיר.
במודיעין כל הרחובות הוקמו על גבי הטופוגרפיה ההררית של הגבעות כאשר כל השדרות בנויות בתחתית העמקים של הגבעות וגם בעלות שם של עמקים ברחבי הארץ לעומת ראשי הגבעות שהוקמו בצורת מעגלים ונושאים שמות של מגדלים. רוב השירותים המסחריים והציבוריים בעיר נמצאים בתוך השדרות ולא בצדדי השדרות כמקובל ברוב הערים. בנוסף, כאשר תכננו את המרכזים המסחריים הראשונים בעיר, רצה המתכנן שהם יפנו אל הצדדים של שדרה עם הפנים אל הרחוב, לאחר מאבק של תושביה העתידיים הראשונים של העיר הוחלט כי כל המרכזים המסחריים במרכזי השדרות יפנו עם הפנים אל השדרות ולא אל הצדדים וזאת במטרה למנוע רעש לכיוון בתי המגורים. כל המרכזים המסחריים בעיר הם בעלי קומה אחת או שתי קומות עם מראה שכונתי ועם רחבה פנימית מרכזית שאליה פונות כל החנויות. חלק מן השדרות בעמקים עוברות בתוואי יובלים שמתנקזים אל נחל ענבה.
כל השדרות בעיר משמשות בתור צירי העיר הראשיים. הן מתחילות מהכיכר המרכזית המכונה כיכר התחבורה שבה נמצאת תחנת הרכבת "מודיעין מרכז" ותחנת האוטובוסים המרכזית. שדרות החשמונאים הן ציר התנועה הראשי החוצה את העיר מצפון לדרום, שסמוך אליו עתיד לקום מרכז העסקים הראשי של העיר. הפארק העירוני המתחיל בכיכר המרכזית של העיר היושב מסביב לערוץ נחל ענבה תוכנן להתרחב לגבעה הצמודה לכביש הראשי אך שטח זה הוקצה לבסוף לשכונת מגורים בשם "שכונת הציפורים". הפארק העירוני אמור להתרחב בעתיד עד כביש מספר 1 במערב בסמוך אל מחלף ענבה ולכלול בתוכו אתרים ארכאולוגיים.
בשנת 2009 זכתה העיר ב"דגל היופי" בתחרות קריה יפה לישראל של המועצה לישראל יפה. בדרום העיר נבנה סקייט פארק מוריה, שהוא ה"סקייט פארק" הגדול בישראל.
בשנת 2022 ועדת המשנה של המועצה הארצית אישרה את תוכנית המתאר המחוזית החדשה לעיר במסגרתה צפויות להתווסף עשרות אלפי דירות לעיר, ומספר התושבים בה יעמוד על כ-240 אלף תושבים.
ארכאולוגיה
ברחבי העיר מצויים אתרים ארכאולוגים רבים. בשכונת הנחלים ברחוב נחל זוהר ישנו אתר ארכאולוגי הכולל חווה חקלאית מתקופת החשמונאים ואילו בשטחים הפתוחים במערב העיר ואזור נחל ענבה ישנם כבשני סיד טורקיים רבים ששימשו לצורך הכנת סיד לבנייה על ידי שרפה של אבני גיר במהלך התקופה העות'מאנית בארץ ישראל, הכבשנים מצויים ברובם בשטחים המערביים של העיר. בין היתר ישנם אתרים ארכאולוגים ששימשו להפקת שמן זית. באזור המערבי והדרומי של העיר מצויים גם כמה כפרים ערביים עתיקים שחלקם נטוש וחלקם שימש בתור ישוב עונתי עבור החקלאים שגרו באזור.
דמות מודי
לצורך מיתוג אתרי היסטוריה והמורשת במודיעין עוצבה הדמות המצוירת של איש מזוקן בבגדי התקופה ההלניסטית מודי שהפך לקמע או מותג של המורשת של העיר מודיעין.
מוזיאון מורשת החשמונאים
בתחילת ספטמבר 2021 נחנך בעיר מוזיאון "מורשת החשמונאים מאז ועד היום". שטחו של המוזיאון כ-700 מ"ר ומוצגים בו יותר מ-150 פריטים עתיקים וגם מיצגים אינטראקטיביים רב חושים. המוזיאון הוקם בשיתוף פעולה של עיריית מודיעין מכבים רעות, רשות העתיקות ומשרד ירושלים ומורשת.
פארקים
מודיעין היא אחת הערים הירוקות בישראל ומתאפיינית במספר רב של פארקים וגינות ציבוריות.
תעשייה ומסחר
מודיעין היא עיר שינה, שכן רובם המוחלט של תושביה עובדים מחוץ לעיר ומספר מקומות התעסוקה בה עדיין קטן. בשכונות העיר מודיעין פועלים כ־12 מרכזים מסחריים. אלו הם מרכזים שכונתיים שנועדו לספק את צורכיהם היום־יומיים של התושבים. בשנות העיר הראשונות, בגלל העדר מרכזים מסחריים גדולים, התפתחו חלק מן המרכזים השכונתיים כמרכזי מסחר עירוניים ראשיים כשהבולט בהם הוא "מודיעין סנטר".
כאשר ביקשה העירייה להקים אזורי תעשייה בעיר היא נענתה בסירוב של משרדי הממשלה בטענה שהדבר יביא להיחלשותם של אזורי התעשייה הקיימים באזור לוד־רמלה המשמשים בחלקם גם תעשייה רגילה ומפעלים מזהמים. לאחר בקשות רבות הוחלט שלא יקומו בעיר תעשיות כבדות ומזהמות ולא יקומו מבני לוגיסטיקה ומחסנים (דבר שלא יצא אל הפועל לבסוף). בשנת 2014 נסלל כביש המחבר בין 2 אזורי התעשייה ואל כביש 431.
בקרבת העיר ממוקם אזור מסחרי גדול שהוקם על חלק מאדמות היישוב שילת. אתר זה כלל שטחי מסחר שנבנו בחלקם על גבי מבני חממות ששימשו בעבר את ענף החקלאות של שילת. מבני המסחר שהתפתחו באזור זה ללא תכנון מסודר, היו מאז אמצע העשור הראשון של המאה ה־21 בשלבי פינוי והריסה.
בתוכנית האב של מודיעין הוקצו בפאתי העיר בנפרד משכונות המגורים שני אזורים לשימושי תעשייה ומסחר שאינם מזהמים וטובלים בגינות ירק. מרכז העסקים הראשי הוא למעשה רצועת שטח המתחילה בכניסה הראשית אל העיר ומסתיימת בכיכר התחבורה בה מתוכננים לקום בנייני המשרדים הראשיים של העיר ביחד עם חנויות ומרכזי עסקים אחרים.
מרכז העסקים הראשי (מע"ר) וטיילת דם המכבים
מודיעין מאופיינת כעיר שינה כיוון שאין לה מרכז עירוני נרחב ואזורי תעסוקה גדולים. מרכז העסקים הראשי עובר בתוך רצועה מקבילה מצידה המזרחי של שדרות החשמונאים בין הכניסה לעיר מכביש 443 עד לכיכר התחבורה שהוא המשכו הדרומי של "רחוב דם המכבים" מכיכר העירייה ועד כיכר התחבורה. הרחוב הראשי מכונה על ידי העירייה "הראמבלס של מודיעין" כיוון שנועד להיות מרכז הפעילות העסקית של העיר, במתטאת בעירוב שימושים, וחיי רחוב.
במרכזה של השדרה עוברת טיילת אשר מכילה ריהוט רחוב, צמחייה ומבנים קטנים המאכלסים מסעדות. לשני צדי הטיילת עוברים כבישים חד כיוונים. השדרה מכילה מבנייני תעסוקה המאכלסים משרדים, בנייני מגורים ומוסדות ציבוריים. כל המבנים כוללים גם חנויות בקומת הרחוב. בנוסף, בשדרה קיימת תחנת המשטרה של מודיעין, "מוזיאון מורשת החשמונאים", בית הופעות המונהל על ידי מועדון הגריי ובית ההנדסה והתכנון של מודיעין.
בתחילה הייתה כוונה למקם את המע"ר משני צידיו של כביש שדרות החשמונאים החוצה את העיר אך לבסוף הוחלט לוותר על צידו המערבי לטובת מגדלי מגורים. בשטחו של מרכז העסקים הראשי מתוכננים לקום: הספרייה העירונית, בית הכנסת המרכזי, מתחם משלט 1 (פיקוד העורף, משטרה, מכבי אש, מגן דוד אדום), ומשרדי ממשלה מחוזיים. המכללה העירונית והבריכה העירונית ממוקמים בשדרות עמק זבולון, ואילו המתנ"ס העירוני ממוקם בשדרות עמק האלה.
בקצה הדרומי של מרכז העסקים העירוני נמצאת: "כיכר התחבורה" המאכלסת בתוכה את התחנה המרכזית של העיר ובה מצויים הקניון העירוני של חברת קנית של קבוצת עזריאלי. הקניון שנפתח ביוני 2008 משמש כאזור המסחר הראשי של העיר בהיעדר רחובות מסחריים עם חנויות ומשרדים ובסמוך אליו נמצאת "תחנת הרכבת מודיעין מרכז" שמתוכננת להיות בעתיד קניון נוסף וכניסה אל התחנה המרכזית מתחתיה. בשאר השטחים הגובלים בכיכר מתוכננים לקום: "בניין עיריית מודיעין־מכבים־רעות" ולצידו "המוזיאון העירוני". בצידה השני של הכיכר מתוכננת לקום "המכללה העירונית" ומעונות סטודנטים.
בשנת 2015 גודר השטח המיועד למרכז העסקים העירוני והחלו עבודות יישור והכשרה לבנייה. באוגוסט 2017 נפתחה התחנה המרכזית השוכנת מתחת לכיכר התחבורה בצמוד לתחנת הרכבת.
ב-2018 נחנך באזור בית האבות של קבוצת עזריאלי. עלות הקמתו הייתה בסך 390 מיליון שקל, במקום ישנם כ-239 יחידות דיור, ו-136 מיטות סיעודיות ואף חניון תת-קרקעי הכולל 600 חניות.
אזור התעסוקה (הפארק הטכנולוגי מודיעין)
בצפון מערב העיר, בסמוך ליער בן שמן, תוכנן אזור תעסוקה ובדרום מערב העיר תוכנן אזור המלאכה והשירותים שבחלקו מוקם על אדמות קיבוץ שעלבים. אזור התעסוקה נועד לאכלס במקור תעשיות מדע וטכנולוגיה ושטחי מסחר תומכים. בשנת 2003 אוכלס המבנה הראשון באזור שנודע בשם "ליגד סנטר", אך עקב המיתון באותה תקופה הוא התקשה לאכלס חברות תעשייתיות והיי-טק. המחסור בשטחי מסחר ושירותים במרכז העיר הסיט את השימוש במבנה למסחר ושירותים עירוניים. החל משנת 2007 החלה הקמת מבנים נוספים באזור. אזור התעסוקה שהוקם בשנת 2003 נועד לאכלס בתחילה את 3 בנייני ליגד סנטר למשרדים ותעשיית היי־טק, לאחר שהוקמו רק 2 מבין 3 הבניינים שהיו אמורים לקום, נחל האזור כישלון בניסיון להביא תעשיות מתקדמות ומשרדים כגון ניסיון להקים את בניין הנהלת "סלקום" (לפני שעברו אל נתניה). ניסיון נוסף היה בשנת 2007 להקים במקום את בניין הנהלת מגן דוד אדום יחד עם בית ספר לחובשים ועם בנק הדם – ניסיון נוסף שנכשל. החל מסוף העשור הראשון של המאה ה־21 הוקמו במקום מבני לוגיסטיקה ומשרדי ההנהלה של חברות כגון "קרביץ" ו"אופיס דיפו". בסמוך לאזור התעסוקה עתיד לקום בית חולים ואצטדיון עירוני. החל בעשור השני של המאה ה-21 הוקמו באזור גם בנייני משרדים וביניהם גם אולפני תקשורת כגון האולפנים של תאגיד השידור הישראלי "כאן" שהחליפו את אולפני "ערוץ 9" שעברו לנווה אילן.
פארק המים והספורט
בשדרה המרכזית, בכניסה לאזור התעסוקה נבנה פארק המים והספורט.
אזור המלאכה (מרכז עינב)
באזור המערבי של העיר שוכן אזור המלאכה והשירותים הנועד לשמש תעשייה קלה, תעשייה זעירה, מחסנים, מוסכים ומרכזי מסחר גדולים בעלי אופי חוץ שכונתי כדוגמת פאואר סנטרים. בספטמבר 2005 נפתח בשדרה הראשית של אזור המלאכה – הפאוור סנטר "ישפרו סנטר", ובו חנויות רבות ובית קולנוע. בהמשך נפתחו באזור מרכזים נוספים וסניפים של מספר רשתות מזון גדולות. שמו של האזור נקרא: "עינב" על שם נחל ענבה העובר בסמוך. בשנת 2010 החלה העירייה לסלול דרכים נוספות ולשווק שטחים נוספים כדי להקים בתי מלאכה נוספים. בשנת 2017 החלו להבנות מחלף חדש מעל כביש 431 ועל ידו "גשר להולכי רגל" שעתידים לחבר את האזור אל תחנת הרכבת "פאתי מודיעין".
ספורט
נכון לשנת 2022 משחק מועדון הכדורגל עירוני מודיעין - בליגה א'. מאמן הקבוצה הוא ארז בנודיס.
בנות עירוני מודיעין היא קבוצת כדורגל נשים וחלק ממועדון עירוני מודיעין, שיחקה בליגה הלאומית והייתה אמורה לשחק בליגת העל בכדורגל נשים החל מעונת 2021/2022 אך לא עברה את הבקרה התקציבית של ההתאחדות לכדורגל. הקבוצה נוסדה בשנת 2015 כקבוצת "מאמא רגל" ומשנת 2019 הפכה לקבוצת כדורגל רשמית שהצליחה לעלות תוך שתי עונות לליגת העל אך לא מימשה את הצלחתה ופעילותה הופסקה. המועדון מפעיל גם קבוצת נערות וילדות.
תקשורת
כמו כן, פועלים בעיר מספר אתרי אינטרנט לחדשות ומידע מקומי. ביניהם: מודיעין בכף ידך - האפליקציה של מודיעין (למידע על כל מה שיש בעיר), מודיעינט, MCity (למידע חדשותי) ודתי מודיעין השייך לרשת אתרי מקומונט.
חינוך
בשנת הלימודים התשפ"א (2021–2020) למדו בעיר כ-27,302 תלמידים.
תקציב החינוך העירוני הוא יותר ממחצית תקציב העירייה.
מערכת החינוך בעיר מציעה מבחר תחומי לימוד – מדע וטכנולוגיה, אומנויות וספורט – כבר בכיתות בתי הספר היסודיים.
תנועות נוער
במודיעין פועלות 13 תנועות נוער שונות, הפרוסות ב־25 סניפים ושבטים ברחבי העיר. בתנועות חברים כ־4,500 ילדים ובני נוער. התנועות שותפות למגוון אירועים עירוניים כגון יום תנועות הנוער העירוני, בשיתוף עם חטיבת יפתח של הפלמ"ח, ארגון אירועי יום הזיכרון המרכזיים בעיר וארגון אירועי פורים המוניים לקהילה.
מועצת התלמידים והנוער העירונית
מועצת הנוער העירונית היא הגוף הנבחר והמייצג של כלל בני הנוער בעיר. במועצה חברים בני נוער אשר מייצגים מועצות תלמידים בית ספריות, תנועות נוער וארגוני נוער בעיר.
המועצה מוכרת לכל הגופים והגורמים השונים בעירייה ובעיר בכלל. במועצת הנוער חברים נציגים אשר נבחרו בבחירות דמוקרטיות מכלל גופי הנוער בעיר (בכיתות ז' עד י"ב בלבד). את מועצת הנוער מובילים חברי מזכירות המועצה אשר נבחרו מתוך המועצה עצמה.
מזכירות המועצה המצומצמת כוללת: יושב ראש המועצה, סגני יושב ראש, דובר, מזכ"ל, ומבקר.
תחבורה
בעיר רחוב מרכזי בשם שדרות החשמונאים המחבר את כביש 443 וכביש 3. רחובות מרכזיים נוספים ממוקמים בתוואי העמקים שבין הגבעות: עמק החולה, עמק איילון, עמק דותן, עמק בית שאן, עמק האלה, עמק זבולון, דרך מנחם בגין ושדרות יצחק רבין.
כבישים בינעירוניים
מודיעין ממוקמת בסמוך לכביש 443 המחבר את העיר לוד עם העיר ירושלים וזהו עורק התחבורה העיקרי הן לכיוון מערב (השפלה וגוש דן) והן לכיוון מזרח (ירושלים). כמו כן מודיעין מחוברת לכביש 3 המוביל דרומה. לכיוון צפון מוליך כביש 446 המגיע אל מודיעין עילית, ובהמשכו לכביש 465 שמתחבר עם כביש 444. כביש עיקרי נוסף שנפתח לתנועה ב־2009 הוא כביש 431 שמחבר בין מודיעין לראשון לציון, נס ציונה, באר יעקב ורמלה.
תחבורה ציבורית
בעיר שתי תחנות רכבת: תחנת הרכבת פאתי מודיעין הממוקמת בסמוך לאזור התעשייה ישפרו סנטר ונפתחה ב־1 בספטמבר 2007, ותחנת הרכבת מודיעין מרכז הממוקמת במרכז העיר בסמוך לקניון במרכז העסקים הראשי, נחנכה ב־1 באפריל 2008.
בשנת 2017 הסתיימה בניית מרכז התחבורה של העיר, אשר כולל תחנה מרכזית ובה שירות אוטובוסים של חברות קווים ואגד תעבורה לאזור מרכז הארץ. בבניית מרכז התחבורה נבנה מסדרון המחבר אותו אל תחנת הרכבת במעבר תת-קרקעי, אך הוא אינו פעיל.