cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ביל פיץ'
ראשית חייו
פיץ' נולד בעיר דבנפורט שבאיווה, ושירת בחיל הנחתים האמריקאי כמדריך אימונים. בין השנים 1950–1954 למד בקו קולג', מכללה פרטית הממוקמת בסידר רפידס, איווה, ובשנת 1956 החל לשמש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קרייטון שבאומהה, נברסקה. בשנת 1958 חזר לקו קולג' בה מונה למאמן הראשי, ועד שנת 1970 המשיך לאמן בליגת המכללות האמריקאית, כמאמן קבוצות אוניברסיטת דקוטה הצפונית, אוניברסיטת המדינה של באולינג גרין ואוניברסיטת מינסוטה.
קליבלנד קאבלירס
לקראת עונת מונה למאמנה הראשי של קבוצת ה-NBA החדשה קליבלנד קאבלירס, ונשאר בתפקיד זה במשך 9 העונות הראשונות של המועדון. הקאבלירס הפסידו בכל 15 המשחקים הראשונים בעונתם הראשונה, וב-5 העונות הראשונות לא הצליחו להעפיל לפלייאוף כשניצחו 33.9% בלבד ממשחקיהם. בעונת הדריך פיץ' את הקאבלירס למאזן השני בטיבו באזור המזרחי, 49-33, ולהעפלה ראשונה לפלייאוף ה-NBA. הקבוצה, שהובלה על ידי הקלעים אוסטין קאר ובינגו סמית', הסמול פורוורד קמפי ראסל והסנטר ג'ים צ'ונס, התמודדה בסיבוב הראשון מול וושינגטון בולטס, ולאחר שישה משחקים צמודים גברה עליה בתוצאה 85–87 במשחק השביעי והמכריע והעפילה לגמר המזרח. בשל המאבק ההירואי של קבוצתם מול וושינגטון, מכנים אוהדי הקאבלירס את סדרת פלייאוף זו בשם "הנס של ריצ'פילד", על שם מיקום האולם של הקאבלירס. בגמר המזרח הפסידה קליבלנד לבוסטון סלטיקס של דייב קאונס, ג'ון האבליצ'ק וג'ו ג'ו וייט בתוצאה 2–4. בסיום העונה זכה פיץ' בפרס מאמן השנה ב-NBA. בשתי העונות הבאות הודחה קליבלנד בסיבוב הראשון של הפלייאוף, ובסיום עונת, אותו סיימו הקאבלירס עם מאזן ניצחונות שלילי 30–52, עזב פיץ' את הקבוצה.
בוסטון סלטיקס
בעונת מונה למאמן בוסטון סלטיקס, אליה הצטרף באותה עונה כוכב המכללות לארי בירד שזכה בתואר רוקי השנה. בירד קלע 21.3 נקודות למשחק והוביל את הסלטיקס לשיפור של 32 ניצחונות לעומת העונה הקודמת, ולמאזן העונה הסדירה הטוב בליגה - 21–61. בפלייאוף 1980 הגיעה בוסטון לגמר המזרח, בו הפסידה לפילדלפיה 76' של ג'וליוס אירווינג בתוצאה 1–4. בעונת הצטרפו לסלטיקס רוברט פאריש וקווין מקהייל, אשר יצרו עם בירד קו קדמי דומיננטי במיוחד שזכה לכינוי "שלושת הגדולים" ("The Big Three"), והוביל את בוסטון לאליפות ה-NBA תחת הדרכתו של פיץ'. בשתי העונות הבאות הודחו הסלטיקס בסיבוב השני של הפלייאוף, ובסיום עונת פוטר פיץ' מאימון הקבוצה.
שלהי קריירת האימון
בעונות עד  אימן את ניו ג'רזי נטס של דריק קולמן ודראז'ן פטרוביץ', ובמהלך התקופה השתתפה הקבוצה בסדרת פלייאוף אחת (1992). בעונות עד  הדריך את לוס אנג'לס קליפרס, שרשמה תחתיו מאזן מצטבר של 99 ניצחונות ו-229 הפסדים (30.2%) ולא העפילה לפלייאוף.
מאזן הניצחונות המצטבר של פיץ' לאורך הקריירה עומד על 944 ניצחונות ו-1,106 הפסדים בעונה הסדירה (46.0%), וכן 55 ניצחונות ו-54 הפסדים בשלב הפלייאוף (50.5%). 2,050 המשחקים שאימן פיץ' בעונה הסדירה מציבים אותו במקום השלישי בתולדות ה-NBA (אחרי לני וילקינס ודון נלסון).
פיץ' נפטר ב-2 בפברואר 2022.
אנג'ליקה סידורובה
אנג'ליקה אלכסנדרובנה סידורובה (ברוסית: Анжелика Александровна Сидорова; נולדה ב-28 ביוני 1991) היא אתלטית רוסייה, סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020), אלופת העולם (דוחה 2019) ואלופת אירופה (ציריך 2014) בקפיצה במוט.
סגנית אלופת עולם באולם
באליפות העולם באולם שנערכה בסופוט, פולין במרץ 2014 זכתה סידורובה במדליית כסף בקפיצה במוט ביחד עם ייז'ינה פטאצ'ניקובה מצ'כיה בתוצאה של 4.70 מטר, אחרי יאריסלי סילבה מקובה (4.70 מטר).
אלופת אירופה
באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.65 מטר, לפני קטרינה סטפנידי מיוון (4.60 מטר) ובת ארצה אנג'לינה ז'וק-קרסנובה (4.60 מטר).
2015
אליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט 2015 סיימה סידורובה במקום 13 לאחר שלא הצליחה לקבוע כל תוצאה בשלב הגמר.
2017
אליפות העולם שנערכה בלונדון, באוגוסט 2015 סיימה סידורובה במקום 25 לאחר שלא הצליחה לקבוע כל תוצאה בשלב המוקדמות.
2018
באליפות העולם באולם שנערכה בבירמינגהאם, בריטניה במרץ 2018 זכתה סידורובה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.90 מטר, אחרי סנדי מוריס מארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 4.95 מטר ולפני קטרינה סטפנידי(4.80 מטר).
באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.70 מטר.
אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בדוחה בספטמבר 2019 זכתה סידורובה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אישי חדש של 4.95 מטר, לפני סנדי מוריס (4.90 מטר) וקטרינה סטפנידי (4.85 מטר).
סגנית אלופה אולימפית
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה סידורובה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.85 מטר, אחרי קייטי מון מארצות הברית (4.90 מטר) ולפני הולי בראדשו מבריטניה (4.85 מטר)
חוף סורד
חוף סורד הוא שם קוד שניתן לאחד מחמשת החופים שבהם נחתו בעלות הברית במסגרת הפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944, כחלק ממבצע אוברלורד. החוף השתרע על פני 8 קילומטרים מיליון-סור-מר במערב עד אויסטרהאם על שפך נהר האורן במזרח, והוא היה החוף המזרחי ביותר בתוכנית הפלישה. הדיוויזיה הבריטית השלישית תוכננה לנחות בגזרה ברוחב 3 קילומטרים החל מהשעה 07:25. יעדי הדיוויזיה השלישית היו לדחוף פנימה לעומק היבשה, להשתלט על שדה התעופה קרפיקה ועל העיר קן, להתקדם במהירות לעבר נהר האורן והגשרים על תעלת קן, ולחבור עם כוחות מהדיוויזיה המוטסת השישית, ולהגן על האגף המזרחי של ראש הגשר של בעלות הברית, מפני התקפת נגד של דיוויזיית הפאנצר ה-21 הגרמנית.
הנחיתה הראשונית לא נתקלה בהתנגדות משמעותית, והושגה עם מספר נפגעים נמוך. אך הבריטים כשלו בהשגת יעדם העיקרי - כיבוש קן - בגלל פקקי תנועה שנוצרו ביציאות מהחוף, התנגדות גרמנית מאחורי החוף, ומתקפת הנגד המשמעותית היחידה שהצליחו לבצע הגרמנים ביום הע', בידי דיוויזיית הפאנצר ה-21. עד סוף היום הצליחו הבריטים לבסס ראש גשר איתן יחסית, וחברו לצנחנים מהדיוויזיה המוטסת השישית בגשרים על נהר האורן, באגף המזרחי, אך באגף הימני לא חברו עם הדיוויזיה הקנדית שנחתה בחוף "ג'ונו", ועקב כך נותר פער מסוכן בין ראשי הגשרים. הבריטים העלו לחוף סורד 29,000 איש במחיר 630 נפגעים. אבדות הגרמנים היו גבוהות בהרבה, ורבים נלקחו בשבי.
רקע
כבר לאחר נפילת צרפת ונסיגת הצבא הבריטי דנקירק בקיץ של 1940, החלו הבריטים לתכנן באופן תאורטי את חזרתם ליבשת. עם כניסת ארצות הברית למלחמה בדצמבר 1941, הסכימו ביניהן בעלות-הברית המערביות על אסטרטגיית "גרמניה תחילה", כלומר, מטרת המלחמה המרכזית שלהן היא כניעת גרמניה בלא תנאי והפלת המשטר הנאצי. לפיכך היה ברור שיהיה עליהן לפלוש ליבשת אירופה. אולם הנסיבות לא אפשרו פלישה בהיקף גדול לאירופה באותה עת. הצבא האמריקני עוד היה בתהליך הקמה, והנחתות הדרושות לחציית התעלה האנגלית עוד לא נבנו. מעבר לכך, צ'רצ'יל וראש המטה הכללי הבריטי אלן ברוק נמנעו מפלישה ליבשת אירופה במועד שנראה להם מוקדם מדי בגלל שיקולים צבאיים וצרכים פוליטיים. במקום זאת, הם כפו את הסטת היוזמה לסדרה של מערכות באפריקה הצפונית, בים התיכון, ולאחר מכן איטליה, שנועדו להחליש ולפצל את הוורמאכט.
אף שהאסטרטגיה המועדפת על צ'רצ'יל הייתה לתקוף את גרמניה דרך איטליה, אותה כינה "שיפולי הבטן הרכים של אירופה", שכן היא הייתה גם מפתח לכיבוש יוון והבלקן, הוא נאלץ לבסוף להסכים ללחץ האמריקאים, שהיו כעת הבכירים בברית האנגלו-אמריקנית, לפלישה למערב אירופה. איטליה נותרה בגדר זירת מלחמה משנית עד תום המלחמה. בוועידת וושינגטון (מאי 1943) וועידת קוויבק (אוגוסט 1943), בה נפגשו צ'רצ'יל ונשיא ארצות הברית פרנקלין רוזוולט, אושרה לבסוף התוכנית לפלישה לצפון-מערב אירופה לה ניתן שם הקוד אוברלורד, שתחל לא יאוחר ממאי 1944; עוד הוחלט על מבצע אנוויל - נחיתה בדרום צרפת, שנועדה להתחיל במקביל לאוברלורד. החלטה זו הוצגה בפני סטלין בועידת טהראן (נובמבר-דצמבר 1943), שהבטיח בתמורה לפתוח במתקפה מתואמת במזרח ולהכריז מלחמה על יפן אחרי שתיכנע גרמניה.
הבריטים
חוף סורד השתרע על פני 8 קילומטרים, מיליון-סור-מר במערב עד אויסטרהאם על שפך נהר האורן במזרח. הוא חולק לארבע גזרות, שקיבלו את שמות הקוד 'אובוי', 'פיטר', 'קווין' ו'רוג'ר', ממערב למזרח. כל גזרה עצמה חולקה לשלושה אזורים: גרין, וויט, רד. אזור הנחיתה שנבחר היה ברוחב 3 קילומטרים, מספיק למעבר של בריגדה בודדת, מאחר ששוניות מנעו אפשרות נחיתה בשאר החוף. שעת הש' לנחיתה תוכננה ל-07:25; הבריגדה השמינית תוביל את ההסתערות ותנחית בגזרת 'קווין' וויט ו'קווין' רד שני גדודי רגלים זה לצד זה, כאשר גדוד שלישי ינחת בעקבותיהם. הרגלים יקבלו סיוע ישיר מטנקים אמפיביים מהבריגדה המשוריינת ה-27 שיורדו מהנחתות ממרחק של 5,000 מטרים, ו"ישחו" לחוף באותו הזמן. מיד אחרי הגל הראשון יגיעו הטנקים של חיל ההנדסה המלכותי מהדיוויזיה המשוריינת ה-79. תפקידם יהיה להתגבר על מכשולי החוף, לפנות שדות מוקשים ולפתוח צירים מהחוף אל פנים הארץ. בעקבותיהם תנחת יתרת הבריגדה המשוריינת ה-27, יחד עם שלושה רגימנטי ארטילריה המצוידים בתותחים מתנייעים.
היעדים הראשונים של גל ההסתערות הראשון היו לפנות את המכשולים התת-ימיים בחוף, לנטרל את מעוזי ההתנגדות הגרמניים, ולאבטח יציאות מהחוף אל פנים היבשה. קבוצת הקומנדו ה-4 של חיל הנחתים המלכותי (מבריגדת הקומנדו ה-1), אשר תנחת בגל השני, תנוע מזרחה ותתקוף מהעורף את הביצורים הגרמניים בריבה בלה ובאויסטרהאם. באותו זמן, קבוצת הקומנדו ה-41 (מבריגדת הקומנדו ה-4) תתקדם מערבה ותתקוף המעוז הגרמני בליון-סור-מר. בעקבותיהם ינחתו הגדוד השלישי של הבריגדה ה-8, ויתרת בריגדת הקומנדו ה-1, עליה הוטל להתקדם במהירות לעבר נהר האורן והגשרים על תעלת קאן, ולחבור עם כוחות מהדיוויזיה המוטסת השישית, שיונחתו באזור זה בלילה הקודם ליום הפלישה, וישתלטו על הגשרים החיוניים.
הצבא הבריטי
דיוויזיית הרגלים הבריטית השלישית שתוכננה לנחות בסורד, השתתפה במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כחלק מחיל המשלוח הבריטי ב-1940. הדיוויזיה, בפיקודו דאז של ברנרד מונטגומרי פונתה מדנקירק לאנגליה לאחר שלחמה בקרבות מאסף רבים כנגד הגרמנים. כל הציוד והרכבים שלה ננטשו בצרפת. הדיוויזיה צוידה מחדש והעבירה את ארבע השנים הבאות באימונים באנגליה, בעיקר בלוחמה אמפיבית ובתקיפת יעדים מבוצרים.
הצבא הגרמני
בסביבת קן ובמרחק קצר מחוף סורד חנתה דיוויזיית הפאנצר ה-21, העתודה הניידת של קבוצת ארמיות B, שעליה הוטל לבצע מתקפת נגד על חופי הנחיתה בנורמנדי. דיוויזיית הפאנצר ה-21 הוקמה ב-1941, ולחמה כחלק מקורפוס אפריקה בקרבות בצפון אפריקה, עד אשר הושמדה למעשה במאי 1943 בתוניסיה. היא הוקמה מחדש בנורמנדי ביוני 1943, סביב גרעין של קצינים ומש״קים מנוסים, אך מרבית מחייליה היו טירונים וחסרי ניסיון קרבי. הדיוויזיה הורכבה מרגימנט הפאנצר ה-22, ומרגימנט הפאנצרגרנדיר (חיל רגלים משוריין) ה-125 וה-192, לכולם רק שני גדודים במקום התקן הסטנדרטי של שלושה. הציוד שלה הורכב בחלקו הגדול מכלי נשק מיושנים ומרכבי שלל צרפתיים. מרבית הטנקים היו מדגם פאנצר סימן 4, אך גם מספר טנקי שלל קלים.
הנחיתות
לפנות בוקר החלו מטוסי קרב-הפצצה של בעלות הברית לתקוף את המעוזים הגרמניים בחוף ומאחוריו, ואחר כך החלה הרעשה ימית מספינות קרב וממשחתות, מ'כוח המשימה הימי S'. מספר טרפדות ניצלו את מסך העשן שהורידו מטוסים בריטיים - כדי להגן על צי הפלישה מסוללות התותחים הכבדות הגרמניות - והצליחו להטביע את המשחתת הנורווגית "סוונר" (Svenner). זאת הייתה הפעולה המוצלחת היחידה של הצי הגרמני ביום הפלישה. בשעה 06:00 החלו הנחתות הנושאות חיילים וטנקים לשוט לעבר החוף. מעט לפני הנחיתה, החלו נחתות נושאות רקטות ותותחים מתנייעים מאסדות הנחיתה להפגיז את גזרת הנחיתה המיועדת.
בשעה 07:25, החלו לנחות הטנקים האמפיביים שהורדו למים במרחק של 4,500 מטרים, ואיתם גלי ההסתערות הראשונים של הרגלים מהבריגדה ה-8 וצוותי החבלה. 31 מתוך 40 הטנקים המיועדים הצליחו להגיע לחוף, והם סיפקו אש מסייעת חשובה כנגד המעוזים הגרמניים. ההתנגדות בחוף הייתה קלה יחסית, וכוחות החלוץ הבריטיים מהבריגדה ה-8, בסיוע טנקים מפני מוקשים הצליחו לעבור בתוך שעה קלה את חומת הים ולטהר נתיבי יציאה מן החופים, והחלו להתקדם לפנים הארץ. גדוד הסאות' לאנקס ה-1 התקדם דרומה והשתלט על הכפר הרמאנוויל, בעוד גדוד האיסט יורקשיירז ה-2 התקדם לכיוון נהר האורן והשתלט על העמדות המבוצרת "סואול" ו"דיימלר", שהיו בה ארבעה תותחי 155 מ"מ. גדוד הסאפוק החל לנוע דרומה לכיוון קולוויל ורכס פרייה, ותקף את שתי העמדות המבוצרות "הילמן" ו"מוריס". מוריס נכבשה כעבור שעה, אך הילמן, מתחם עם ביצורי בטון עמוקים, מערכת מורכבת של תעלות קישור ושדות מוקשים, עיכבה את הכוח התוקף למשך מספר שעות.
בדומה למה שהתרחש בחופים האחרים, גם ב"סורד" התעכבו גלי ההמשך - שכללו חיילים, טנקים, תותחים וציוד. גאות גבוהה מאוד דחפה את קו המים כמעט עד לדיונות, וצמצמה את רוחב רצועת החוף לכמה עשרות מטרים. ביציאות מהחוף החלו להצטבר פקקי תנועה של רכבים וטנקים. התוצאה הייתה, שהבריגדה ה-185 שנחתה בגל השני, והייתה אמורה להתקדם ישירות לעבר קן בסיוע רגימנט טנקים מהבריגדה המשוריינת ה-27, נאלצה לפתוח במתקפה בלי סיוע משוריין.
קבוצת הקומנדו מס' 4, לרבות שתי יחידות קומנדו צרפתיות, נחתו בחוף בשעה 07:55. יעדיהם היו המעוז בריבה בלה וסוללת התותחים באוסטרהאם.
מתקפת הנגד של דיוויזיית הפאנצר ה-21
בשעות הבוקר המוקדמות העבירה קבוצת ארמיות B את דיוויזיית הפאנצר ה-21 (שכללה 127 טנקים מדגם פאנצר סימן 4 ו-40 תותחי סער, בפיקודו של גנרל אדגר פויכטנגר) תחת פיקוד הארמייה השביעית, כדי לבצע מתקפת-נגד על הצנחנים הבריטים מזרחה לנהר אורן. רגימנט הפאנצר ה-22 של הדיוויזיה החל לנוע בשעה 08:00 בבוקר לעבר היעד, אך התקדמותו הייתה איטית, מכיוון שמטוסי בעלות הברית תקפו את טורי הטנקים שנעו בשטח הפתוח, לאור יום, וגרמו להם אבדות ניכרות. בשעה 12:00 קיבל הרגימנט שינוי משימה ממפקד הקורפוס ה-84, גנרל אריך מרקס, שפקד עליו לתקוף מקאן לכיוון מערב, כדי למנוע את נפילת העיר לידי בעלות הברית, ולאחר מכן לנוע לעבר קו החוף, כדי להשמיד את ראשי הגשר של בעלות הברית. רק פלוגה אחת של הרגימנט הושארה כדי להתמודד עם איום הצנחנים הבריטיים. כתוצאה מכך נגרם עיכוב נוסף בפתיחת מתקפת הנגד הגרמנית. רק בשעה 14:00 הגיע רגימנט הפאנצר ה-22 לנקודת ההיערכות מצפון לקאן, שם חבר אליו הרגימנט הנוסף של הדיוויזיה - רגימנט הפנצרגרנדיר (חיל רגלים משוריין) ה-192.
בשעה 16:30 החלה דיוויזיית הפאנצר ה-21 להתקדם לבסוף לעבר לביסיי (Lebisey). שם נתקלו הטנקים שלה במארב של טנקי שרמן פיירפליי ורגלים בריטיים המצוידים בתותחים נ"ט 6 ליטראות ובתותחים מתנייעים, מהדיוויזיה הבריטית השלישית. תוך פרק זמן קצר השמידו הבריטים 13 טנקים גרמניים, והסבו נזק למספר טנקים נוספים, מתקפת הנגד הגרמנית נבלמה, אולם יחידות מרגימנט הפנצרגרנדיר 192 שהתקדמו באגף השמאלי, ניצלו את הפער שנותר בין הדיוויזיה הבריטית השלישית לכוחות הקנדיים שנחתו בחוף ג'ונו, והצליחו להגיע בשעות הערב לקו החוף, שם חברו לכיסים מבודדים של חיילים מהרגימנט ה-736 של הדיוויזיה ה-716 בליון-סור-מר. למרות שהצליחו ליצור טריז בין ראש הגשר הבריטי והקנדי, לא היו לגרמנים תגבורות כדי לנצל את ההצלחה. בנוסף לכך, שעה קלה לאחר מכן, בשעה 21:00, החלו להגיע לחוף נורמנדי גלים של מטוסי תובלה עם יותר מ-250 דאונים שהובילו את הגל השני של הדיוויזיה המוטסת הבריטית ה-6, שתוכנן לנחות באזור סן-אובן. מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-21, שחשש כי הצנחנים הבריטיים ינחתו בעורפו ויגרמו לכיתור הדיוויזיה שלו, הורה לכל יחידותיו לסגת ולבסס קו הגנה סביב קאן. הפריצה הגרמנית לקו החוף לא יצרה אמנם איום משמעותי על ראשי הגשר של בעלות הברית, אך גרמה לעצירת התקדמות הדיוויזיה הבריטית השלישית לעבר קאן, עקב החשש ממתקפות נגד גרמניות נוספות. הפעולה של דיוויזיית הפאנצר ה-21 הייתה מתקפת הנגד המשמעותית היחידה של הגרמנים ביום הפלישה.
חניבעל (238 לפנה"ס)
חניבעל היה מצביא קרתגי, שלקח חלק במלחמת שכירי החרב ונהרג במהלך קרב תוניס.
לאחר קרב משור, הפקיד מפקד הכוחות הקרתגיים חמלקרת ברקה את הסרת המצור על קרתגו בידי חניבעל. בעוד הוא עצמו יחד עם נארוואס יצא לדכא את ערי אפריקה המתמרדות. מפקד המורדים מאתוס חנה אותו זמן בתוניס. כדי לדכא את רוח המורדים, צלב לעיניהם חניבעל את ספנדיוס. אולם נהג ברשלנות ואפשר למאתוס להפתיע אותו ולהביס אותו בקרב. המחנה הקרתגי נבזז, מאתוס הוריד מהצלב את ספנדיוס וצלב עליו את חניבעל, ולידו שחט שלושים אצילים קרתגים.
מאוחר יותר הגיע חמילקרת ברקה לאזור ולאחר שהתאחד עם כוחותיו של חנו הגדול הביס את מאתוס.
הלקחנים – עולמה הסודי של ארייטי
הלקחנים – עולמה הסודי של ארייטי הוא סרט אנימה יפני משנת 2010. הסרט בבימויו של הירומסה יונביאשי, התסריט הוא של הייאו מיאזאקי, בהפקת סטודיו ג'יבלי. הסרט מבוסס על ספר הילדים "הלקחנים" מאת מרי נורטון.
פסגת הייפוינטר
ההר, שגובהו כ-1,720 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 440 מטרים מעל סביבתו.
הלקחנים – עולמה הסודי של ארייטי
הסרט היה לשובר קופות ולהצלחה ביקורתית נאה. בישראל הופץ הסרט בדיבוב עברי שהופק על ידי וידאופילם אינטרנשיונל.
פסגת הייפוינטר
ממוקם 22 קילומטרים מערבית לפסגת ברבאו (הגבוה בהרי הרכס).
משחקי ילדים (סרט)
משחקי ילדים (באנגלית: Mean Creek) הוא סרט דרמה אמריקני משנת 2004 בכיכובם של רורי קאלקין, ג'וש פק, ראיין קלי, סקוט מקלוויץ, טרוור מורגן וקרלי שרודר.
הלקחנים – עולמה הסודי של ארייטי
תקציר העלילה
במהלך העלילה הארוּ, המשרתת, אומרת בגלוי שהלקחנים הם יצורים מסוכנים, מיותרים שיש לסלקם ואף גרוע מכך. אמנם היא חשה בקיומם של הלקחנים, ורק כאשר היא עוקבת אחרי שו, היא מגלה את מקום המחבוא שלהם, מתחת לבית. המשרתת תופסת את הומילי, אמה של אריאטי וכולאת אותה בתוך צנצנת. אריאטי מקבלת עזרה משו, ובכוחות משותפים היא מצליחה להציל את אמה. אך הפור כבר נפל, מאחר שנתגלו, על אריאטי ומשפחתה לעזוב מיד את הבית להקים בית חדש במקום מסתור אחר.
משחקי ילדים (סרט)
הסרט עוסק בחבורת נערים שמחליטה להתנקם בבריון של בית ספרם, אך בעקבות תאונה מחרידה במהלך "מבצע הנקמה" על הנערים ללמוד לקחת אחריות על מעשיהם.
הסרט צולם בסט צנוע באזור העיר אורגון.
תקציר העלילה
סם הביישן (מגולם על ידי רורי קאלקין) מספר לאחיו הגדול רוקי (מגולם על ידי טרוור מורגן) שבריון בית הספר, נער רחב משקל בעל דיסלקסיה בשם ג'ורג' (מגולם על ידי ג'וש פק) מתעלל בו. רוקי בתגובה מחליט לרקום תוכנית על מנת לנקום בג'ורג'.
במהלך אימון כדורסל סם מזיז את מצלמת הווידאו של ג'ורג' ממקומה. בתגובה לכך, ג'ורג' תוקף את סם.
רוקי מאחד את חבריו קלייד (מגולם על ידי ראיין קלי) ומרטי (מגולם על ידי סקוט מקלוויץ) על מנת שאלו יעזרו לו בתוכניתו. קלייד הוא נער ביישן שעובר התעללות מילולית מצד מרטי עקב משפחתו הלא רגילה של קלייד שכוללת בתוכה שני אבות גאים. מרטי הוא נער אלים החווה טראומה נפשית בעקבות התאבדות אביו שנים קודם לעלילה.
התוכנית של רוקי כוללת יציאה לשייט עם ג'ורג' על מנת לחגוג את יום ההולדת של סם שבמהלכו הם יגרמו לג'ורג' להתפשט כחלק ממשחק "אמת או חובה" ויגרמו לו לחזור הביתה עירום.
סם מזמין את חברתו מילי (קרלי שרודר) לשיט אך מסתיר ממנה את התוכנית עד הגעתם לאגם. מילי מסרבת לקחת בתוכנית חלק עד שסם מבטיח לה לבטל את כל העסק, מה שהוא אכן עושה. סם מבקש מרוקי להפסיק ולמרות חוסר רצונם הם מבטלים את התוכנית. במהלך השיט ג'ורג' מנסה לשעשע את כולם בבדיחות (מה שלא עובד) והחבורה מגלה שלמרות אופיו הבריוני של ג'ורג', הוא בסך הכל אדם בודד שמנסה להתקבל בחברה.
במהלך השיט מרטי מחליט להתחיל משחק "אמת או חובה" למרות התנגדות החבורה. לאחר שג'ורג' משפריץ על מרטי עם רובה מים הוא מספר בדיחה על אביו של מרטי בלי לדעת שזה נושא רגיש. מרטי בתגובה מתעצבן ומספר לג'ורג' שכל השייט היה בעצם מזימה על מנת להשפיל אותו. ג'ורג' הכועס מתחיל לרדת על החבורה ועל אביו המת של מרטי. מרטי הכועס מכה את ג'ורג' ורוקי, שמנסה לעצור את הריב מפיל בטעות את ג'ורג' מהסירה. החבורה צופה בהלם בג'ורג' שלא יודע לשחות ומנסה לצוף אך מכה בראש ממצלמת הווידאו שלו גורמת לו לשקוע. לאחר כמה דקות גופו של ג'ורג' נסחף לחוף והחבורה מנסה לבצע בו החייאה אך ללא הועיל.
החבורה מעוותת מהמעשה ופוחדת שיאשימו אותם ברצח. הם קוברים את גופתו של ג'ורג' המת בחוף וקלייד מתרץ את הכל בכך שזו הייתה תאונה. מרטי מספר לחבורה שהם יכולים להתחמק מעונש כיוון שג'ורג' לא סיפר לאמו לאן הוא הלך ולכן היא אינה יכולה להאשים אותם, בעקבות זאת החבורה מחליטה לשמור על פרופיל נמוך.
החבורה נפגשת בביתו של סם ומחליטה לקחת אחריות על מעשיהם ולהסגיר את עצמם. מרטי מסרב ומרגיש נבגד, הוא לוקח מאחיו את אקדחו ואת רכבו, מבצע שוד בתחנת דלק ונמלט. שאר החבורה הולכת לביתו של ג'ורג' ומספרת לאמו את האמת.
בסוף הסרט מופיע סם בחדר החקירות במשטרה בו הוא מספר את כל מה שאירע. המשטרה לאחר מכן מוצאת את הקלטת ממצלמת הווידאו של ג'ורג'. בסצנה האחרונה נשמע קולו של ג'ורג' דרך הקלטת בה הוא מספר על חלומו להפוך ליוצר סרטים דוקומנטריים על חיו. ברקע סם מתבונן בשריף מוביל את גופתו של ג'ורג' מהבור שהם חפרו באגם.
ביקורות
הסרט זכה לשבחים מרוב המבקרים וקיבל 90% דירוג חיובי באתר "Rotten Tomatoes". המבקר רוג'ר איברט מהעיתון "שיקגו טיימס" כתב עליו: "הסרט בהתחלה נראה נורא פשטני אך בהמשך מתגלה שזהו סרט על בחירות גורליות ועל הפחד והלחץ החברתי".
קורפוס התקיפה החמישי (סוריה)
קורפוס התקיפה החמישי הוא קורפוס של הצבא הסורי אשר הוקם בנובמבר 2016 בסיוע נרחב ומימון של הצבא הרוסי על בסיס יחידות מתנדבים ומיליציות מקומיות.
היסטוריה
בניסיון להגדיל את ההשפעה הישירה של הכוחות הרוסים על הצבא הסורי, היועצים הרוסים בשטח הקימו באוקטובר 2015 את הקורפוס הרביעי ככוח תקיפה דינמי המושתת על שיטות לחימה רוסיות ועל בסיס מתנדבים ומיליציות סוריות התומכות בשלטון. בפועל הקורפוס הרביעי לא עמד בציפיות ונותר עם כוחות מצומצמים בעיקר כמסגרת הגנתית שיחידותיה מוצבים כחיילות מצב בבסיסים ואתרים אסטרטגיים. כשנה לאחר מכן הקימו הרוסים את קורפוס התקיפה החמישי עם מעורבות רוסית גדולה בהרבה, כולל מימון מלא של רוסיה ושילוב קצינים רוסים בשורות הקורפוס, מפקדו הראשון אף היה לוטננט-גנרל ולרי אספוב שנהרג מאש מרגמות בספטמבר 2017 מעט לאחר שקיבל את הפיקוד על הקורפוס החדש.
עם היווסדו של הקורפוס בנובמבר 2016, המטרה הייתה לגייס לשורותיו בעיקר עובדי מדינה (הפטורים משירות צבאי) ואחרים שיתגייסו מרצון עם המשכורות הגבוהות יחסית, במימון רוסי, שהובטחו לחיילי הקורפוס. בפועל שורות הקורפוס מולאו בעיקר על ידי לוחמי מיליציות ובעיקר מאזור דרום סוריה בהן בריגדות בעת', חטיבת אל-קודס, ציידי דע"ש, בזי המדבר, רגימנט כוחות הצי המיוחדים, ואחרים.
מבנה ויעוד
בשונה מקורפוסים אחרים בצבא הסורי, הקורפוס החמישי אינו מתחלק לדיוויזיות, אלא מפקד על שבע חטיבות וכן מספר המשרתים בו בפועל נמוך מהנהוג עם כ-15,000 חיילים נכון ל-2019 (כשליש מכוח האדם בקורפוסים אחרים).
קרלוטו קוטה
קרלוטו קוטה (בפורטוגזית: Carloto Cotta; נולד ב-31 בינואר 1984) הוא שחקן פורטוגזי, שזכה להצלחה עולמית בזכות השתתפותו בסדרה "אליטה", כמו גם בסדרות וסרטים נוספים.
ביוגרפיה וקריירה
בשנת 2022, השתתף בצוות השחקנים הראשי בעונות 6-5 של סדרת הטלוויזיה "אליטה", אשר שודרה בנטפליקס (גילם את אביו של אנדרה למוליה).
חזירי דיסקו
חזירי דיסקו (באנגלית: Disco Pigs) הוא סרט אירי משנת 2001, בבימויה של קירסטן שרידן, אשר נכתב על ידי המחזאי אנדה וולש, שעיבד אותו מהמחזה שכתב באותו השם בשנת 1996. קיליאן מרפי ואיליין קסידי, בדמותם של חזיר וננסית, נער ונערה שנולדו גדלו בעיר קורק ומנהלים מערכת יחסים אפלטונית, אלימה ולא בריאה.
עלילה
הסרט עוקב אחר מערכת היחסים האינטנסיבית של שני המתבגרים, דארן (קיליאן מרפי) ושינייד (איליין קסידי), המכנים זו את זה "חזיר" (באנגלית: "Pig") ו"ננסית" (באנגלית: "Runt"), בהתאמה. חזיר וננסית נולדו באותו בית חולים כמעט באותה דקה, וגדלים בית ליד בית, דבר אשר מוביל ליחס הדוק ביותר בין השניים שגובל בטלפתיה. הם חיים בעולם שלהם ובקושי מתקשרים עם הסובב אותם; כאשר הם עושים זאת, זה בעיקר כדי להביע את העוינות שלהם כלפיה. עד יום הולדתם ה-17, הזוגיות שלהם, אף על פי שהיא מאוד אינטנסיבית ולא בריאה, נותרה אפלטונית.
בסביבות הזמן הזה, ננסית מתחילה להתעניין בנער אחר מבית הספר שלהם בשם מארקי (דארן הילי), כאשר חזיר מתחיל לפתח רגשות רומנטיים כלפי ראנט. ככל שמתקרב יום הולדתם, חזיר הופך להיות אלים יותר ויותר ורגשותיו החדשים מתגלים לאט לאט בפני ננסית, עד שבמהלך בילוי במועדון דיסקו, ברגע מלא באדרנלין והורמונים – הוא מנשק אותה. ננסית לא יודעת איך להתמודד עם הסיטואציה, ומערכת היחסים בניהם ממשיכה להיות אפלטונית, אם כי מאוד מביכה. מערכת היחסים שלהם מתחילה להיות בעייתית בעיינייהם של הוריהם וביחד – אמו החד הורית של חזיר והוריה של ננסית מחליטים לשלוח את ננסית לפנמייה הרחק מקורק. חזיר הרוס מכך ומחליט לברוח במטרה להחזיר את ננסית.
על אף הקושי של חוסר הודאות והפחד משגרה בלי חזיר, ננסית מתחילה להסתגל לחיי הפנימיה, ואף מתיידדת עם נערה אחרת. ביום הולדתם ה-17, חזיר מגיע לבית הספר של ננסית ומבקש ממנה לעזוב איתו. היא משתפת איתו פעולה. מרוגשים מהאיחוד שלהם, הם מוצאים עצמם במועדון ריקודים בשם "הארמון" שם, ננסית נתקלת במארקי ורוקדת איתו. בהתקף זעם קנאי, חזיר מכה את מארקי עד מוות. השניים בורחים מהמועדון ונוסעים במונית לחוף הים שם הם עושים אהבה. בבוקר, חזיר מאפשר ללא מילים לננסית לחנוק אותו, מכיוון שמבין שזהו העונש שלו על שהרג את מארקי. בסצנת הסיום, ננסית נועצת מבט אל האוקיינוס, תוהה איך תראה שארית חייה.
דמויות
דארן/"חזיר" (קיליאן מרפי) חזיר הוא נער מוזר, אלים וחולמני. ננסית היא אשת הסוד שלו, והיא מכירה אותו יותר טוב מכל אחד אחר. הוא לא יכול לדמיין עולם שבו ננסית לא לצידו. יחד הם יוצרים עולם סוריאליסטי שבו אין הבדל בין המציאות לחלומות. צ'ארלס בארק משחק את חזיר הצעיר.
שינייד/"ננסית" (איליין קסידי) היא הרגועה יותר משתי הדמויות. כאשר אירועים הקשורים לחזיר נהיים פרועים מדי, ננסית בדרך כלל משתתקת. היא עצמאית יותר מחזיר. איילין וולש מילאה את התפקיד על הבמה. שרה גלאגר מגלמת את ננסית הצעירה.
קרל אולינץ' פון טאון
ביוגרפיה
קרל אולינץ' פון טאון הגיע משושלת אירית ותיקה של לינץ' (המשפחה) בעיר גולוויי, שהתגוררה בטירת לינץ' והשתייכה לקהילת סנט ניקולס בגאלווי. ג'יימס או'לינץ טאון היה חבר בבית המלוכה האוסטרו-הונגרית בסוף המאה ה-17. התוספת פון טאון התקבלה באמצעות תואר אצולה. אחייניתו סידוניה (סידה) אולינץ טאון, הייתה נשואה להרמן שולץ (1859–1926), בעל נכס בסלובניה.
הוא עצמו היה נשוי פעמיים; בנישואין הראשונים עם אנטוניה אנה ארקנגר (1871–1913) בנישואים השניים עם מלווין הרמן.
משנת 1888 עד 1890 קרל אולינץ' למד באקדמיה לציור בגראץ, ואז למד באקדמיה לאמנות בווינה אצל זיגמונד ל'אלמנד (1840–1910) ובאקדמיה לאמנויות יפות במינכן אצל גבריאל פון האקל (1843–1926) וניקולאוס גיזיס (1842–1901).
בשנת 1904 הציג ציורי שמן בגראץ בתערוכה השנתית החמישית של התאחדות האמנים השטיריים. אף שמרכז חייו היה במינכן, הוא שלח באופן קבוע ציורים לתערוכות גם בווינה וגם בגראץ. הוא היה בהשפעת אמיל יעקב שינדלר (1842–1892) ובחוג האמנים שלו.
בשנת 1908 קיבל האמן את מדליית המדינה האוסטרית הגדולה. בשנת 1929 הוענקה לו מדליית הזהב של העיר גראץ.
הוא יצא לנסיעות לימוד רבות באיטליה, הולנד, בלגיה, דרום אנגליה, הים הצפוני והים הבלטי. כצייר נוף, הוא העדיף בעיקר את הים ואת אזורי החוף, נושא שריתק אותו במיוחד ושאותו הביע היטב בתמונות בציור ובאווירה.
במהלך שהותו במושבת האמנים דכאו, התעוררה אהבתו להרים הגבוהים, שהיו הנושא ההראשי בימיו המאוחרים יותר – הוא מצא את המוטיבים שלו בהרי האלפים הבוואריים העליונים, באלפים האוסטרים ובדולומיטים של דרום טירול. לצד אלפרד זוף (1852–1927) ואדוארד אמסדר (1856–1939), נחשב קרל אולינץ' פון טאון גם לאחד האמנים השטיריים החשובים ביותר של תחילת המאה. הסגנון של קרל אולינץ' מזכיר בחלקו את הסגנון של מקס ליברמן.
קרל אולינץ' פון טאון נקבר בקריפטה בבית העלמין המרכזי של גראץ.
דורין מאסי
דורין מאסי (באנגלית: ; 3 בינואר 1944 – 11 במרץ 2016) הייתה פרופסורית בריטית שהתמחתה בסוציולוגיה ובגאוגרפיה. תחומי המחקר העיקריים שלה היו גאוגרפיה מרקסיסטית, גאוגרפיה פמיניסטית (אנ) וגאוגרפיה תרבותית. מאסי כיהנה כפרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטה הפתוחה באנגליה. עבודתה על גאוגרפיה ומרחב מוכרת בכל העולם.
קורות חיים
דורין ברברה מאסי נולדה במנצ'סטר שבאנגליה. היא נולדה למשפחה במעמד הפועלים, ומותו המוקדם של אביה ג'ק הותיר את אמה ננסי כמפרנסת העיקרית שלה ושל אחותה. בזכות מדיניות הרווחה שהייתה נהוגה בבריטניה, מאסי זכתה לחינוך הגון ודיור מסובסד ובילתה את רוב ילדותה בוויתנשוו (אנ), פרבר של דרום מנצ'סטר באנגליה. כשסיימה את חטיבת הביניים קיבלה מאסי מלגה לתיכון מנצ'סטר ובסיומו קיבלה מלגה נוספת לאוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1966 סיימה מאסי בהצטיינות את התואר הראשון שלה בגאוגרפיה והמשיכה להתמחות בגאוגרפיה כללית. מאסי אהבה במיוחד את הקשר בין גאוגרפיה לתחומים נוספים. היא שוחחה רבות עם פיזיקאים, אנתרופולוגים ואישים מהתמחויות שונות. עם סיום לימודיה החלה לעבוד במרכז ללימודי סביבה בלונדון, שבחן את בעיות הערים בבריטניה, שם היא מצאה מגוון של קולגות מתחומים שונים.
בשנים 1971–1972 מאסי עזבה את עבודתה במרכז ללימודי הסביבה והחלה ללמוד תואר שני במדעי האזור באוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה. היא בחרה להתמחות גם במדעיים רציונליים יותר, כמו כלכלה מתמטית, על מנת להבין טוב יותר את הבסיס של מדעי האזור. באוניברסיטת פנסילבניה מאסי פגשה קבוצה של מרקסיסטים צרפתיים והחלה להיות מעורבת מאוד בדיונים על מרקסיזם. כשחזרה לבריטניה כתבה מאמר בשם "לקראת ביקורת על תורת המיקום התעשייתית", שפורסם בשנת 1973.
מאסי חזרה לעבוד במרכז ללימודי הסביבה, ובשנת 1973 הצטרפה לוועדה העוסקת בדיון מדיני בנושא ערים ואזורים פנימיים, ובאי השוויון בין צפון לדרום בריטניה. ב-1979, עם הקמתה של ממשלה חדשה, המרכז הסביבתי בו עבדה מאסי נסגר והיא החלה ללמד באוניברסיטת קליפורניה.
ב-1982 מאסי מונתה לפרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטה הפתוחה. היא האמינה ששם תוכל להיות המרצה והחוקרת שהיא רוצה להיות. האוניברסיטה הפתוחה התבססה על האמונה שטכנולוגיה יכולה להביא הזדמנות ללמידה ברמה גבוהה, גם לאנשים שלא הייתה להם אפשרות ללמוד באוניברסיטה מסורתית. מאסי נשארה באוניברסיטה הפתוחה על אף הצעות פרופסורה ממקומות שונים, ביניהם גם מאוניברסיטת אוקספורד. היא האמינה בפתיחות ובנגישות של האוניברסיטה הפתוחה, ונשארה נאמנה לאמונתה 27 שנים, עד פרישתה לפנסיה.
הפעילות המקצועית של החוקרת
עבודתה של מאסי נגעה במגוון תחומים של גאוגרפיה: גאוגרפיה כלכלית, גאוגרפיה מרקסיסטית, גאוגרפיה פמיניסטית וגאוגרפיה תרבותית. היא הבינה את יחסי הכוחות בכל אחד מהתחומים ואתגרה אותם.
עבודתה המוקדמת במרכז ללימודי סביבה בלונדון ביססה את עבודתה האקדמית המאוחרת יותר בגאוגרפיה כלכלית, ובמיוחד את תאוריית 'חלוקות העבודה המרחביות' שאומרת כי חוסר אחידות הכלכלה הקפיטליסטית יצרה פילוגים בין אזורים עשירים ועניים וגרמה לאי שוויון חברתי.
מאסי בחנה את המרחב והמקום בהיבטים שונים. היא חקרה באמצעות הגאוגרפיה את הדינמיקה בעולם וניווטה מחדש את מושגי המרחב והגאוגרפיה ככאלו הנבנים דרך פעולה, בניגוד לתפיסה שהם מחליפים את הפעולה. באמצעות הרעיון הזה, היא הצביעה על השפעות מרובות במרחב ועל אחריות מוסרית ופוליטית המעוצבת על ידי מה שהיא כינתה "גיאומטריות של כוח". תובנות אלה שינו מאוד את ההבנות ביחסי הגומלין של מרחב, זמן, כוח ופוליטיקה.
איגוד תעשיית ההקלטות הסינגפורי
איגוד תעשיית ההקלטות הסינגפורי (באנגלית:  ובקיצור RISA; בעבר נקרא: Singapore Phonogram Association; ובקיצור: RPA) הוא ארגון העוקב אחר כמעט כל ההיבטים של ענף ההקלטות בסינגפור.
האיגוד הוקם בשנת 1976, ופועל תחת הפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית, על מנת להעניק תעודות על מכירות של סינגלים ואלבומים במדינה.
תעודות על מכירות
האיגוד מעניק תעודות עבור סינגלים ואלבומים, על בסיס מכירותיהם במדינה. עד שנת 2006 היה הרף שונה בין סינגלים ואלבומים; מאז שנת 2007, אותו הרף חל על סינגלים ואלבומים כאחד.
בית נבאלא
בית נבאלא (בערבית: بيت نبالا; נקרא לעיתים בטעות בית נבאללה) היה כפר ערבי שהתקיים בשפלה והיה שייך לנפת רמלה. במלחמת העצמאות, במהלך מבצע דני, כבש צה"ל את הכפר ועל שטחיו הוקמו המושבים בית נחמיה וכפר טרומן.
היסטוריה
בתקופה העת'מאנית היה בית נבאלא כפר חשוב בסביבות לוד. בכפר התיישבו חמולות מתימן והתרחשו מלחמות אחים אלימות שכונו סכסוכי קייס וימן. בסוף המאה ה-19 עיבדו תושבי בית נבאלא את אדמות ג'ינדאס (כיום, מושב גנתון)
בשנת 1921 הקימו שלטונות המנדט בית ספר לילדי הכפר, שבו למדו למעלה מ-200 תלמידים באמצע שנות ה-40. על פי סקר הכפרים שהתקיים בשנת 1945 מספר התושבים הוערך בכ-2,310, שטח הכפר הוערך כ-15,051 דונם טורקי מתוכם 624 דונם בבעלות ציבורית.
בזכות מיקומו האסטרטגי של הכפר בצומת הדרכים מזרח-מערב וצפון-דרום (כיום כביש 444) הקימו שלטונות המנדט מערבית אליו תחנת רכבת ובסיס תובלה, הממשיך לפעול עד היום כבסיס של מרכז ההובלה בצה"ל, הנקרא כיום "מחנה בן עמי" על שם בן עמי פכטר שנפל בשיירת יחיעם. ממחנה זה תקפו חיילי הלגיון הערבי ששהו בו אז, את שיירת בן שמן ב-14 בדצמבר 1947 והרגו 13 מאנשיה.
בית נבאלא נועדה להישאר בשטח המדינה הערבית שתוכננה לקום על פי תוכנית החלוקה. ערב מלחמת העצמאות עם התגברות הקרבות עזבו רוב התושבים את היישוב, כשאת הבתים תפסו כוחות צבא ההצלה. התושבים עזבו מזרחה לרמאללה, רנתיס ולמחנה הפליטים ג'לזון. הכפר נכבש במהלך שלב א' של מבצע דני, שבמהלכו נכבשו רמלה ולוד. בתי הכפר נהרסו בספטמבר 1948. במהלך שנת 1950 הוקם דרומית לשרידי הכפר המושב בית נחמיה.
שרידי היישוב
כיום נותרו מצפון למושב בית נחמיה ודרומית-מזרחית לשוהם שני שרידים עיקריים: בית הספר המשמש היום את קרן קיימת לישראל וממוקם בכניסה למושב, ובית קברות הממוקם במערב התל עליו שכן היישוב. לבד מהם קיימים באזור שרידי מערות ומתקנים חקלאיים שנחצבו בסלע.
תודה (שיר של חיים משה)
תודה הוא שיר שכתב עוזי חיטמן ללחן של סטברוס קיומדזיס היווני, וביצע חיים משה. השיר יצא לאור בשנת 1986 ונכלל באלבומו השמיני של חיים משה, הנושא את השם "תודה".
רקע וכתיבה
חיים משה צפה בהופעה של הזמר היווני, יורגוס דאלארס במדיסון סקוור גארדן בניו יורק, אשר שר את השיר "אולה קאלה". הוא פנה לחיטמן שיכתוב מילים עבריות ללחן הזה.
בשיר פונה הדובר לאל, ומודה על נושאים רבים בחייו.
ניקולאי מנשוטקין
ניקולאי אלכסנדרוביץ מנשוטקין (רוסית: Никола́й Алекса́ндрович Меншу́ткин; 24 באוקטובר 1842, סנקט פטרבורג רוסיה – 5 בפברואר 1907, סנקט פטרבורג) היה כימאי רוסי שהיה תלמיד של מנדלייב.
גילה את התהליך, הנקרא על שמו "תגובת מנשוטקין", להפיכת אמין שלישוני למלח אמוניום רביעוני (quaternary ammonium salt) באמצעות תגובה עם הלואלקאן.
NTLM
אופן הפעולה
ברשתות מחשבים מבוססות Microsoft Windows, NTLM (NT LAN Manager) הוא פרוטוקול אימות מסוג "אתגר-מענה". כאשר משתמש בדומיין מסוים מבצע תהליך אימות למכונת דומיין מרוחקת בשימוש בפרוטוקול NTLM, השרת שולח למשתמש "אתגר" באמצעות בקשת NTLM_CHALLENGE. המשתמש צריך להצפין את האתגר באמצעות hash קריפטוגרפי של סיסמתו (שנקרא NT hash), ולשלוח אותו אל השרת באמצעות הודעת NTLM_AUTHENTICATE. מכיוון שהשרת לא מאחסן בתוכו את סיסמאות המשתמשים, הוא צריך לאמת את שם המשתמש והסיסמה באמצעות Domain Controller. פעולה זאת נעשית באמצעות שליחת בקשת NETLOGON אל ה-Domain Controller באמצעות ערוץ מאובטח. הודעה זאת כוללת חלקים של בקשת ה-NTLM_AUTHENTICATE שנשלחה את השרת. ה-Domain Controller מאמת את האתגר והמענה של ה-NTLM, ושולח הודעה שמראה האם ניסיון האימות הצליח או נכשל.
בנוסף, ה-Domain Controller מצרף מפתח Session שבו התקשורת תוצפן/תיחתם, אם יש צורך בהצפנת/חתימת ה-Session. מכיוון שמפתח ה-Session מחושב על בסיס הסיסמה של החשבון המאומת, הלקוח מחשב אותה באופן עצמאי. על מנת למנוע מחשבונות לקבל מפתחות Session שאינם מיועדים אליהם, יש לבצע תהליכי אימות על ה-Domain Controllers.
ב-NTLM הסיסמה לא עוברת ברשת, היא נשמרת מקומית כ-HASH. הפרוטוקול מחליף את LM (LANMANAGER). פונקציית הגיבוב שמשתמשים בה בדרך כלל נקראת NTHASH. ב-NTLMV2 יש "המלחה" (Nonce - הוספת מספר תווים רנדומלי לפני/אחרי/באמצע הקלט שקיבלת) של ה-HASH של הסיסמה על מנת שיהיה יותר קשה לפענח את ההצפנה. אך גם NTLM בגרסה השנייה יחסית פריצה.
תהליך
פרוטוקול זה פועל בשיטת Response-Challenge (אתגר-מענה), להלן התהליך:
חולשות
ברגע שמציפים את השרת בבקשות - השרת עלול לחזור על אותו "אתגר" וכך ניתן לעקוב אחרי הפקטות (באמצעות הסנפה) ולשלוח את ה"תגובה" הנכונה (וכך להתחבר ל-Domain כמשתמש לגיטימי).
אם תוקף יאזין הרבה זמן הוא ימצא שהשרת יכול לשלוח בטעות את אותו "אתגר" פעמיים וכך התוקף יכול לעלות על התגובה.
להתגברות על הנושא פותחה שיטת EPA.
עיצור הומופוני
דוגמאות
הלשונאית חנה מגיד, מחדדת את הנושא בספרה וכותבת:
היסטוריה
לדעת חוקרי השפה, מספר העיצורים בשפה העברית המקורית הוא כמספר האותיות; לכל עיצור היה צליל משלו כבשאר השפות השמיות החיות כיום, כגון השפה הערבית; עם הזמן נטשטשו עיצורים אלה בקרב יהודי הגולה אשר חיו בין עמים שבהם עיצורים אלה לא היו שימושיים או קיימים; כמו כן נוספו עיצורים אחרים, כאשר כל תהליכים אלו קרו בעיקר אצל יהודי אירופה או בהשפעתם, אך בחלק מהמקרים גם בקרב יהודי ארצות המזרח והמערב; בעוד שמרבית יהודי אשכנז כבר במאות הקודמות לא הבחינו בין האותיות א-ע; ב-ו; ח-כ; ט-ת; כ-ק; הרי שיהודי ארצות המזרח והמערב בתמיכת השפה השמית האחרת שהייתה שגורה על לשונם, השפה הערבית, הצליחו לשמר את הצליל המקורי של העיצורים הנ"ל והבדילו ביניהם.
רבות נכתב אודות נושא זה בשנים שלאחר קום מדינת ישראל, בתקופה בה הגיית השפה העברית עדיין לא התגבשה. לכן, אפשר למצוא לנושא זה הדים מהתקופה ההיא בכל בטאוני העברית למיניהם של האקדמיה ללשון, כמו גם של לשונאים ובלשנים שונים שהביעו את דעתם האישית לגבי נושא זה. כיום, עדיין נושא זה נדון בציבור הכללי בין בכתבי עת לשוניים ובין בספרי מדע הלשון, אך מנקודת מבט של הגייה מגובשת. לעומת זאת, אנשי דת, בעיקר מקרב עדות המזרח, מעוררים ותובעים לשמר את ההגייה המקורית ולא לשנותה להגייה זרה.
המונח הומופוניה מקורו בשפה היוונית: הומו= אחיד; פוניה = קול (מיוונית: φωνή, פוֹנֵה - קול). זמן הטבעת מונח זה בשפה העברית לא ידוע בדיוק אך נקל לשער שמונח זה הופץ בשלביה המאוחרים של התפתחות השפה העברית בארץ.
הומופוניה בתקשורת בזמננו
בשונה מהדיבור הרגיל, בתקשורת ובפרט בחדשות "קול ישראל" הושם דגש על הגייה נכונה של חלק מהאותיות הנ"ל, ועד זמננו ניכרת מגמה זו אם כי במידה פוחתת. קרייני "קול ישראל", ערוץ החדשות הרשמי והוותיק של מדינת ישראל, מקפידים להגות בצורה המקורית את האותיות אל"ף, עי"ן וחי"ת. כמו כן, אותם שדרנים מקפידים על כללי דקדוק אחרים כגון הגיית שווא נע, ובג"ד כפ"ת.
המילונאי אברהם אבן-שושן, מציין בטבלת האל"ף-בי"ת שבמילונו, שקרייני קול ישראל חויבו להקפיד לבטא את האותיות חי"ת ועי"ן כתיקנן; ואכן גם האקדמיה כתבה בכתב העת שלה, על ההגיים המוזכרים בחוקי ההגייה של רשות השידור, אך מציינת כבר ב-1983 שקריינים רבים "לא שמים" על זה.
ההומופוניה והאקדמיה ללשון העברית
לאחר דין ודברים באספה שהרצו בה אנשי ועד הלשון: דוד ילין, ישראל איתן, ד"ר א' מזיא, א"מ לונץ, ח"ל זוטא, יוסף מיוחס, הוחלט לבטא את העיצורים העבריים כפי דקדוקם אצל אנשי עדות המזרח.
מאוחר יותר במאה העשרים, האקדמיה ללשון העברית התכנסה שוב והחליטה להקפיד על הגיית האותיות ה"א, חי"ת ועי"ן; מתוך כך הבינו שעל אלה צריך להקפיד ולא על אחרים. מטבע הדברים נשמעו ביקורות, בעיקר בציבור הדתי הספרדי, שקבלו על החלטתה השנייה של האקדמיה אשר מאשרת את ההגייה החדשה ומבטלת את הגיית השפה העברית המקורית.
שימור ההגייה המקורית בזמננו
ההגייה העברית המקורית בזמננו נשמרת בעיקר על ידי קהילות דתיות מעדות המזרח המקפידות להגות את העיצורים כבמקוריותן ובפרט בבית הכנסת, בתפילות וכיוצא בזה. בין העדות המשמרות את ההגייה העברית המקורית אפשר למנות את העדות הבאות (לפי סדר א-ב): בבל (עיראק), מצרים, מרוקו, סוריה, תוניסיה, תימן.
נוסף על כך, בזמננו יש מספר מצומצם מאוד של אנשים דתיים - ללא זיקה עדתית - המקפידים לשמר את מסורת השפה העברית והוגים את העיצורים כצורתם המקורית המבחינה בין כל העיצורים לרבות האלופונים העבריים הקדומים: תי"ו רפויה, גימ"ל רפויה ודל"ת רפויה. חלק ניכר מאנשים אלה הם מקהילת ישיבת "כסא רחמים" של הרב מאיר מאזוז, המפיצה מודעות לנושא הדקדוק העברי המקורי בקרב קהילתה ובכלל, באמצעות הרצאות, קבצים תורניים, ספרים וסידורים בעלי ניקוד עזר.
העסקה הטובה
העסקה הטובה (בגרמנית: Der gute Handel) היא מעשייה אנטישמית שלוקטה על ידי האחים גרים, והיא מספר 7 במעשיות האחים גרים. הסיפור הוא אחד מארבעת הסיפורים שליקטו האחים גרים, שבו יהודים לוקחים חלק פעיל.
עלילה
איכר מכר את פרתו בשוק תמורת 8 מטבעות. בדרכו חזרה הוא עובר ליד בריכה והצפרדעים שבה מכריזות לעברו "שבע שבע שבע". הוא מנסה להסביר להן שיש כאן שמונה ולא שבע, אולם הצפרדעים אינן מקשיבות לו. ברוב זעמו הוא משליך על הצפרדעים את המטבעות ומצפה מהן להחזיר אותן בחזרה, אולם הצפרדעים כמובן אינן עושות זאת. כעבור תקופה שוב הוא קונה פרה והפעם שוחט אותה ומתכנן למכור את בשרה לקצב. בשוק נובח לעברו כלב "הב הב". הוא סבור שהכלב מתכוון לשאת עבורו את הבשר לקצב, ועל כן משליך את הבשר לעבר הכלב תמורת הבטחה שתוך שלושה ימים יקבל את כספו. כעבור שלושה ימים הוא כמובן לא מקבל את הכסף. הוא פונה אל הקצב ושואל אותו האם הכלב הביא את הבשר. הקצב סבור שמדובר במתיחה ומגרש אותו עם מטאטא.
כעבור שלושה ימים מגיע האיכר אל המלך לתבוע את החמש מאות. אולם אז מתברר שהמדובר בחמש מאות מלקות. האיכר מכריז שהן כבר אינן שלו, אז נכנסים השומר והיהודי לתבוע את המגיע להם והמלך מצווה להלקותם. השומר סובל בשקט, אולם היהודי בוכה ומכריז "אוי ואבוי איזה מטבעות כבדים". המלך נהנה מהמחזה ומציע לאיכר לקחת מחדר האוצרות ככל שירצה. האיכר שמח וטוב לב ממלא את כיסיו כסף וזהב והולך לבית המרזח לספור את כספו. היהודי מתגנב אחריו ושומע את האיכר התמים מכריז שהמלך סידר אותו, כיוון שאם היה נותן לו בעצמו היה יודע אם קיבל כפי שמגיע לו. אבל כעת כאשר הוא לקח הוא אינו יודע האם קיבל מספיק. היהודי ששומע כל זאת ניגש במהירות אל המלך ומספר לו שהאיכר דיבר בו סרה. המלך זועם מצווה להביא את האיכר לפניו, היהודי נשלח לעשות זאת. אולם האיכר מכריז שאדם עשיר כמוהו אינו יכול לבוא אל המלך בבגדים פשוטים. היהודי שרוצה להזדרז משאיל את מעילו היקר לאיכר.
האיכר ניצב בפני המלך שמוכיח אותו על הדברים שאמר. האיכר מכריז: "מה שאומר יהודי זה תמיד שקר, אף מילת אמת לא יוצאת לו מהפה. הברנש הזה מסוגל אפילו לומר שאני לובש את המעיל שלו." היהודי נזעק ומכריז שזה אכן המעיל שלו. המלך מכריז שהיהודי בוודאי רימה אותם, ומצווה להלקות אותו. והאיכר חוזר הביתה שמח וטוב לב עם המעיל והאוצרות.
יתר בן גדעון
יֶתֶר בֶּן גִּדְעוֹן הוא דמות מקראית, המוזכר התנ"ך פעם אחת בלבד, בספר שופטים, כבנו הבכור של גדעון בן יואש.
ביוגרפיה
מהאזכור של יתר בספר שופטים ניתן ללמוד כי הוא נולד כבכור לאביו גדעון ולאשתו הראשונה, בעפרה, בנחלת שבט מנשה.
הוא השתתף במלחמתו של אביו נגד מדין ומלכיה, זבח וצלמונע, והשתתף במרדף אחריהם עד נהר הירדן. האזכור שלו במקרא נוגע להריגתם של זבח וצלמונע בסוף המרדף:
בפסוק זה מתואר כי אביו גדעון ביקש ממנו להרוג את זבח וצלמונע מלכי מדין, אך הוא לא היה מסוגל לעשות זאת מכיוון שהיה עדיין נער. בנוסף, מלכי מדיין ביקשו שגדעון עצמו יהרוג אותם, ובסופו של דבר גדעון הרג אותם בעצמו:
לאחר מות אביו, יתר נרצח יחד עם 68 אחיו על ידי רוצחים ששכר אחיו אבימלך. מלבד אבימלך, נותר בחיים גם בן הזקונים, יותם.
משמעות שמו
בספר תהילים המילה 'יתר' משמשת במשמעות מיתר של חץ וקשת:
לפי זה, הציע הרב מנשה וינר שגדעון קרא לבנו בשם של כלי נשק, מכיוון שהוא תכנן שיתר ימשיך את דרכו כשופט ומצביא, אך תוכנית זו לא התממשה מפני שלאחר מות אביו אבימלך רצח אותו.
ראדא תעשיות אלקטרוניות
ראדא תעשיות אלקטרוניות בע"מ היא חברה ביטחונית-טכנולוגית גלובאלית העוסקת בפיתוח, בייצור, ומכירה של מערכות מכ"ם לכוחות תמרון קרקעיים, ואוויוניקה לכלי טיס צבאיים. ראדא היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בנאסד"ק. בפברואר 2021 נרשמה החברה למסחר גם כמניה דואלית, ונכללה במדד תל אביב 125. ביוני 2022 התמזגה החברה עם חברת לאונרדו DRS האמריקאית.
קלי ארמסטרונג
קלי מייקל ארמסטרונג (באנגלית: Kelly Michael Armstrong; נולד ב-8 באוקטובר 1976) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת דקוטה הצפונית מאז 2019. ארמסטרונג הוא חבר המפלגה הרפובליקנית.
ראדא תעשיות אלקטרוניות
השנים הראשונות
ראדא הוקמה בשנת 1970 בחיפה על ידי דוד רייטנר, כמפעל למערכות חשמל ורכיבים אלקטרוניים. רייטנר היה מהנדס שעבד קודם בחברת אלביט, עזב את החברה, החל לייצור את המוצרים מביתו בחיפה, וסיפק אותם לחיל האוויר. בשנות ה-70, בעקבות אמברגו הצרפתי שלאחר מלחמת ששת הימים, סבל חיל האוויר הישראלי ממחסור במערכות בדיקה למטוס המיראז' 3 והנשר (שיוצר בתעשייה האווירית, על-פי התוכניות של מטוס מיראז' 5), וראדא הפכה לספקית העיקרית של ציוד זה לחיל האוויר. בשנות ה-80 התבססה פעילותה של ראדא על אספקת מכשירי בדיקה למטוסי הכפיר ובייצור ציוד לתחקור קרבות אוויר. בשנת 1977 הורשע רייטנר במתן שוחד של 1,000 דולר לפקיד במשרד הביטחון, ונידון לשלושה חודשים מאסר על תנאי.
בתחילת 1980, עבר המפעל לבית שאן בעידוד הממשלה, כדי לספק מקורות תעסוקה, לאחר שמפעל כיתן בעיירה נסגר. עקב עלות המעבר המפעל נקלע לקשיים, והוא נרכש על ידי קבוצת משקיעים בראשות איש העסקים אברהם רינות, מבעלי חברת הביטוח האררט. בסוף אותה שנה מונה חיים ניסנזון למנכ"ל החברה. ב-1985, לאחר שהוכרז שהחברה תהיה שותפה בפרויקט הלביא, הנפיקה את מניותיה בבורסת הנאסד"ק בניו יורק.
קלי ארמסטרונג
ביוגרפיה
ארמסטרונג נולד בעיר דיקינסון שבדקוטה הצפונית, ואת לימודיו בבית הספר התיכון של העיר סיים ב-1995. ב-2001 נהיה לבוגר בפסיכולוגיה מטעם אוניברסיטת דקוטה וב-2003 השלים לימודי משפטים, לאחר שבילה את השנה הראשונה ללימודי משפטים בבית הספר למשפטים של מכללת ויליאם ומרי בווירג'יניה.
ראדא תעשיות אלקטרוניות
בשנות ה-90
בשנת 1990 השקיעה ראדא בחברת קלסטרום תעשיות (Kellstrom Industries), שהקים טייס חיל האוויר לשבר זיו נדיבי בפלורידה. החברה עסקה באספקת ציוד אווירונאוטי, מנועים וחלקי מנועים של מטוסי סילון, ובליסינג או במכירה מחדש של מטוסי נוסעים, מנועים וחלקי מנועים. בנוסף הייתה לחברה שותפות אסטרטגית עם משרד הביטחון לשיווק חלקי חילוף תעופתיים מעודפי חיל האוויר. לאחר ההשקעה בקלסטרום היא הפכה לחברה-בת של ראדא, ונדיבי הפך לסגן נשיא ראדא. בשנת 1995 נמכרה קלסטרום לחברת השקעות, תמורת כ-9 מיליון דולר. אחר כך הפכה לחברה ציבורית ולבסוף נמכרה בשנת 2002.
בשנת 1993 זכתה החברה בחוזה לאספקת מערכות תחקור חדשה שפיתחה עבור מערך מטוסי ה-F-16 של חיל האוויר.
קלי ארמסטרונג
ביוגרפיה
ב-2012 נבחר ארמסטרונג לסנאט של דקוטה הצפונית. הוא החל לכהן בסנאט מדצמבר אותה שנה עד להיבחרו לבית הנבחרים האמריקאי ב-2018. בשנים 2015–2018 שימש ארמסטרונג כיושב ראש המפלגה הרפובליקנית בדקוטה הצפונית. הארגון השמרני "האיחוד השמרני האמריקאי" ("American Conservative Union") העניק לארמסטרונג ב-2017 דירוג שמרנות בן 71 אחוזים.
ראדא תעשיות אלקטרוניות
בשנות ה-90
בשנת 1996 החברה נקלעה שוב לקשיים, לאחר שבעקבות ביטול פרויקט הלביא ב-1988, היא השקיעה 25 מיליון דולר בהסבה של קו מוצרי הבדיקה שלה כך שיתאים לשימוש במטוסים אזרחיים, וקבוצת משקיעים הונג-קונגית הפכה לבעלת המניות העיקרית תמורת השקעה של 4 מיליון דולר. במאי 1997 התמנה הרצל בודינגר, מפקד חיל האוויר בשנים 1992–1996, כמנהל פעילות השיווק הבינלאומית של החברה ונשיא חברת הבת בארצות הברית. ביולי 1998 החליף את חיים ניסנזון כמנכ"ל. באותה עת ניהלה החברה משא ומתן עם חברת בואינג להשקעה של 10 מיליון דולר תמורת 42% מהמניות, אך העסקה עם בואינג לא יצאה לפועל לאחר בדיקת נאותות שביצעה. עם זאת, החברות חתמו בספטמבר 1999 על הסכם שיתוף פעולה, לפיו בואינג תעניק תמיכה לשיווק ומכירות של מערכת הבדיקה האוטומטית של ראדא - CATS, ותמליץ על התקנת המערכת במטוסיה מדגם 737 ו777.
קלי ארמסטרונג
ביוגרפיה
בפברואר 2018 הודיע ארמסטרונג על מועמדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית. את מועמדות המפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים קיבל באורח רשמי בידי ועידת המפלגה באפריל אותה השנה. ארמסטרונג זכה בבחירות הכלליות לבית הנבחרים ב-6 בנובמבר 2018, יום בחירות 2018 בארצות הברית. הוא התפטר ממושבו בבית המחוקקים של המדינה יממה לאחר מכן. ארמסטרונג הושבע לתפקידו עם כינוס הקונגרס ה-116 של ארצות הברית בינואר 2019, והחליף את קווין קריימר שנבחר לסנאט של ארצות הברית. ארמסטרונג חבר בוועדת המשפט של בית הנבחרים, בוועדת בית הנבחרים של ארצות הברית על משבר האקלים ובוועדת הפיקוח והרפורמה.
ראדא תעשיות אלקטרוניות
במאה ה-21
בראשית המאה ה-21 עברה ראדא תהליך של ארגון מחדש שכלל סגירה של כל חברות הבת מחוץ לישראל וכניסה לפעילות בתחומים חדשים. החברה זכתה בשורה של חוזים, חלקם כספקית של מוצרים לחברות תעשייה ביטחונית אחרות המבצעות את האינטגרציה שלהם כחלק מפרויקטים שלהם, דוגמת, רפא"ל, התעשייה האווירית, וחברת Smiths Aerospace האמריקנית עובר מטוסי ה-F-16 של חיל האוויר הישראלי ושל פורטוגל, צילה, הולנד ועומאן. תחומי הפעילות החדשים שאליהם נכנסה ראדא כללו: מערכות ניווט, מכ"ם ומערכות אוויוניקה (למטוסים ובהמשך גם למל"טים).
בינואר 2003, זכתה ראדא בחוזה לאספקת מערכות תחקור עבור מערך מטוסי האימון של חיל האוויר הישראלי - הסקייהוק. מערכת התחקור מציגה לחניך את ביצועיו באוויר בווידאו ובגרפיקה תלת־ממדית. בינואר 2004, הפך הפרויקט לתוכנית השבחה אוויונית מלאה, בהובלת ראדא, הכוללת תכנון והתקנת מערכת ניווט לוויינית, מערכת תצוגה עילית, מחשב ניהול ובקרת חימוש. בפברואר 2005, רכשה את חברת וקטופ תמורת רבע מיליון דולר. חברת וקטופ הוקמה בשנת 1994, על ידי רן כרמלי, זוכה פרס ביטחון ישראל, נשיא החברה היה עמר בר-לב, מפקד סיירת מטכ"ל לשעבר. וקטופ פיתחה מצלמה המתוקנות בקסדות הטייסים לצילום התצוגה העילית.
בינואר 2007, שיתפה ראדא פעולה עם החברה האמריקאית נורת'רופ גרומן במכרז למערכת להגנה מפני רקטות לטווח קצר ובינוני. ראדא חתמה על הסכם לשיתוף בבנייה ובהתקנה בישראל של מערכת הלייזר נגד רקטות סקיי גארד Skyguard, שהייתה בפיתוח על בסיס פרויקט הנאוטילוס. אך שר הביטחון עמיר פרץ החליט כי חברת רפא"ל תפתח את המערכת, עם הפתרון שלה "כיפת ברזל". באותה שנה החלה לשתף פעולה עם רפא"ל בפיתוח המכ"ם לפרויקט "מעיל רוח" שנועד לספק הגנה לטנקי המרכבה. אך לאחר כשנה וחצי של עבודה, רפאל בחרה במכ"ם של חברת אלתא. במקום זאת החלה לשתף פעולה עם תע"ש בפרויקט המקביל שלה, "חץ דורבן", אך גם הוא בוטל. את שנת 2010 סיימה עם מכירות שיא של 27 מיליון דולר, לאחר שזכתה להיות חלק מפרויקט השבחה רחב היקף למטוסי קרב שביצעה יצרנית המטוסים אמבראר בדרום אמריקה.
בשנת 2015 נקלעה ראדא שוב לקשיים, לאחר שהשוק המסורתי שלה, מערכות אוויוניקה למטוסים החל לדעוך, והיא סיימה את השנה עם ירידה במכירות, הפסד של 6.4 מיליון דולר, ושווי שוק שהצטמק ל כ-6 מיליון דולר בלבד. חברת השקעות הפרטית DBSI של אנשי העסקים יוסי בן-שלום וברק דותן נכנסה להשקעה בראדא.
כניסה לתחום מערכות המכ"ם
החל משנת 2016 מתמקדת החברה בפיתוח, ומכירות של מכ"מים מבוססי תוכנה, ניידים וקומפקטיים שמותקנים על כלי רכב קרביים ומשמשים לגילו ועקיבה אחר טילי נ"ט, כטב"מים, רחפנים, מטוסים, פגזי מרגמה, טילים וארטילריה קצרת טווח. השימושים של מכ"מים אלה הם עבור מערכות הגנה אקטיבית (APS) לכלי רכב קרביים, פתרונות הגנה אווירית לטווח קצר (SHORAD) לתמרונים כולל (Counter-UAS) ומערוכת נגד טילים / ארטילריה / פגזים (C-RAM). בנובמבר 2016 מונה דב סלע, מנהל הפיתוח העסקי שלה, למנכ"ל החברה.
בשנת 2017, החברה סיפקה מעל למאה מערכות מכ"ם לחיל הנחתים של ארצות הברית, וצבא ארצות הברית, ורווחי החברה הוכפלו. בשנת 2018, המכ"מים שולבו במערכת ההגנה נגד רחפנים של הצבא הבריטי לשיפור יכולת ה-C-UAS שלו; בחבילת הציוד Leonardo DRS (MEP) לשדרוג יכולות התמרון המגן האווירי לטווח קצר של צבא ארצות הברית (IM-SHORAD); למערכת הלחימה ברחפנים של משרד ההגנה האמריקאי כנגד איומים אוויריים לא מאוישים (UAS); ולמערכת ההגנה האקטיבית של תעש מערכות, חץ דורבן, עבור חטיבת בראדלי בצבא האמריקאי. בנוסף, חברת ראדא פתחה משרדים ומפעל ייצור בג'רמנטאון, מרילנד (RADA USA), כדי לפתח את השוק המקומי של המכ"מים הטקטיים לצבא ארצות הברית. בנובמבר 2018, גייסה ראדא 12.5 מיליון דולר מפסגות בית השקעות ומהפניקס חברה לביטוח.
בשנת 2019, המכ"מים של ראדא השתתפו במגוון משימות הגנה, כולל הפלה של רחפן איראני במיצר הורמוז על ידי רכב של חיל הנחתים של ארצות הברית, שצויד במערכת גילוי והפלה לרחפנים. הדרישה הגוברת והולכת למכ"מים טקטיים, בשילוב עם העלייה במכירות של RADA USA, הובילה להכפלה של הרווחים השנתיים ושל מחיר המניה.
בשנת 2020, חברת ג'נרל דיינמיקס מערכות קרקע (GDLS) זכתה בחוזה על סך 1.2 מיליארד דולר מצבא ארצות הברית, כדי לייצר, לבחון ולספק מערכות IM-SHORAD המשלבות את המכ"ם הרב-תכליתי ההמיספרי של חברת ראדא (MHR).
ביוני 2022 הסכימו ראדא וחברת לאונרדו DRS (חברת בת של תאגיד לאונרדו האיטלקי) על מיזוג ביניהן, כך שבעלי המניות בראדא יקבלו 19.5% מהחברה הממוזגת שתיקרא "Leonardo DRS", ותיסחר במקביל בנאסד"ק ובבורסה בתל אביב.
יחסי איראן–תאילנד
יחסי איראן–תאילנד (בפרסית: روابط ایران و تایلند) הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין ממלכת תאילנד. לאיראן יש שגרירות בבנגקוק בשעה שלתאילנד יש שגרירות בטהראן.
בעקבות הסרת הסנקציות ב-2016 כתוצאה מהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית, איראן ותאילנד שומרות על יחסים כלכליים קרובים.