cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
התקדמות בעלות הברית מפריז אל הריין
מתקפת הריינלנד
על קבוצת הארמיות ה-21 של מונטגומרי הוטל טיהור הגדה המערבית של הריין במורד הזרם מאזור קרפלד. התוכנית הייתה שהארמייה הקנדית הראשונה - מחוזקת על ידי הקורפוס ה-30 - להתקדם לדרום מזרח בין נהרות הריין ומז, בעוד שהארמייה התשיעית האמריקאית תתקדם צפונה מזרחה מהרור. שתי הארמיות ייפגשו באזור גלדרן. הארמייה השנייה הבריטית נשארה ממערב למאס, מלבד שתי דיוויזיות שחיזקו את ההתקדמות האנגלו-קנדית, אך הפיקוד העליון הגרמני היה משוכנע בתחילה שהם האיום העיקרי ופרסו את העתודות שלהם בציפייה להתקפה מפנלו.
שני המבצעים עוכבו על ידי 'קרב הבליטה' אך הם נקבעו מחדש ל-8 בפברואר 1945. אף על פי שהמתקפה האנגלו-קנדית (מבצע ממשי) החלה בזמן, ההתקפה האמריקאית (מבצע רימון) התעכבה בגלל האיום ולאחר מכן סכנת הצפה על ידי מים ששוחררו מסכרי רור. עיכוב זה אפשר לגרמנים לרכז את הגנתם בהתקפות האנגלו-קנדיות, אך הם לא הצליחו לעשות הרבה יותר מאשר להאט אותה באזורים מקומיים. כשהאמריקאים הצליחו להתקדם, כשבועיים לאחר מכן, נותרו מעט עתודות להתמודד מולם והם התקדמו במהירות עד שנתקלו בעורף הגרמני ליד הריין.
שני החודים נפגשו בגלדרן, ואז התקדמו לעבר ריס, ולבסוף גירשו את הכוחות הגרמניים ב-21 במרץ.
צפון צרפת ובלגיה
הארמייה הראשונה של ארצות הברית התקדמה במהירות דרך צפון צרפת ובלגיה במהלך סוף אוגוסט ותחילת ספטמבר, כשהמטרה העיקרית שלה הייתה להגיע לנהר הריין לפני שהגרמנים יוכלו לבסס שם עמדות הגנה. במהלך קרב כיס מונס כיתרו בעלות הברית כ-70,000 גרמנים ליד מונס בבלגיה, ולקחו כ-25,000 שבויים.
אאכן
הארמייה הראשונה של ארצות הברית התמקדה בכיבוש העיר אאכן, לפני שהתקדמה לתקוף את קו זיגפריד עצמו. בתחילה, העיר אאכן אמורה הייתה להיעקף ולהישאר מאחור בניסיון של בעלות הברית לחקות את טקטיקת הבליצקריג שבה השתמשו הגרמנים בצורה כה יעילה (ראה להלן). עם זאת, העיר הייתה הראשונה שהותקפה על אדמת גרמניה ולכן הייתה לה משמעות היסטורית ותרבותית עצומה עבור העם הגרמני. אדולף היטלר הורה באופן אישי לתגבר את חיל המצב שם ולהחזיק את העיר. זה אילץ את מפקדי בעלות הברית לחשוב מחדש על האסטרטגיה שלהם.
כמה היסטוריונים, כולל סטיבן א. אמברוז, סברו שהמצור על אאכן היה טעות. הקרב עצר את ההתקדמות מזרחה של בעלות הברית וגרם לכ-5,000 אבדות לבעלות הברית. הלחימה הייתה, לכל הדעות, לחימה עירונית אכזרית בסגנון רחוב לרחוב, בית לבית ושאבה את המשאבים הזמינים של צבאות בעלות הברית המתקדמים. אמברוז הציע שאסטרטגיה יעילה יותר הייתה לבודד את חיל המצב באאכן ולהמשיך את המהלך מזרחה ללב גרמניה. בתיאוריה, זה היה מבטל את יכולתו של חיל המצב הגרמני לפעול ככוח לוחם על ידי ניתוק קווי האספקה שלהם. זה עשוי היה לאלץ אותם להיכנע או לצאת מהעיר בניסיון להקים מחדש את קווי האספקה שלהם. במקרה השני, עימות בסביבה נייטרלית יותר היה מביא כנראה פחות נפגעים צבאיים ואזרחיים.
לורן
בסוף אוגוסט, לארמייה האמריקנית השלישית החל להיגמר הדלק. מצב זה נגרם מההתקדמות המהירה של בעלות הברית דרך צרפת, וכן בשל העברת העדיפות הלוגיסטית לכוחות הצפוניים כדי לאבטח את אנטוורפן. עד 1 בספטמבר 1944, עם כמות הדלק האחרונה שלה, הצליחה הארמייה השלישית בדחיפה אחת אחרונה לכבוש גשרים מרכזיים מעל נהר המז ב-ורדן וקומרסי. אולם חמישה ימים לאחר מכן, מצב האספקה הקריטי גרם למעשה לעצירה של הארמייה השלישית, מה שאיפשר לכוחות גרמניים שהיו חלשים קודם לכן להתארגן מחדש ולחזק את מעוזיהם באזור.
זמן קצר לאחר מכן, התמודדה הארמייה השלישית נגד מץ, חלק מקו מאז'ינו ואחת הערים המבוצרות ביותר במערב אירופה. לא ניתן היה לעקוף את העיר, שכן לכמה מהמבצרים שלה היו תותחים מכוונים לעבר אתרי מעבר המוזל והכבישים הראשיים באזור. העיר יכלה לשמש גם כמעוז לארגון התקפת נגד גרמנית לעורף הארמייה השלישית. בקרב הבא על מץ, הארמייה השלישית, בעודה מנצחת, ספגה אבדות כבדות.
בעקבות מץ, הארמייה השלישית המשיכה מזרחה אל נהר סאר ועד מהרה החלה בהסתערותה על קו זיגפריד.
יער הירטגן
יער הירטגן נתפס כמקום אפשרי לחדירה לאגף האמריקני, וסכרי הנהר באזור היוו איום על התקדמות בעלות הברית במורד הזרם, כך שהתקפה לטיהור האזור החלה ב-19 בספטמבר 1944. ההגנה הגרמנית הייתה עקשנית מהצפוי והשטח היה מאוד נוח להגנה, ובמידה רבה שלל את היתרונות האמריקאים של מספר ואיכות החיילים. הקרב - שהיה צפוי להימשך כמה שבועות - נמשך עד פברואר 1945 ועלה ב-33,000 הרוגים (מכל הסיבות).
ערכו של הקרב שנוי במחלוקת. היסטוריונים מודרניים טוענים שהתוצאה לא הייתה שווה את האבדות הצפויות, ובכל מקרה, הטקטיקה האמריקאית שיחקה לידיים הגרמניות.
מבצע מלכה
מבצע מלכה היה מתקפה אווירית-קרקעית משולבת של בעלות הברית נגד הכוחות הגרמניים בקו זיגפריד, שנוהלה בעיקר במאמץ המשולב של הארמיות האמריקניות התשיעית והראשונה. המטרה העיקרית של המבצע הייתה להתקדם אל נהר רור ולהקים מספר ראשי גשר מעליו, לכניסה לאחר מכן לתוך גרמניה אל נהר הריין. חלקים ממבצע זה כללו גם לחימה נוספת ביער הירטגן. המתקפה החלה ב-16 בנובמבר עם אחת ההפצצות הטקטיות האוויריות הכבדות ביותר של בעלות הברית המערביות במהלך המלחמה. אף על פי שמספר הכוחות הגרמניים היה קטן יותר, ההתקדמות של בעלות הברית הייתה איטית מאוד. לאחר ארבעה שבועות של לחימה אינטנסיבית, הגיעו בעלות הברית לרור, אך לא הצליחו להקים מעליו ראשי גשר. גם הלחימה ביער הירטגן נתקעה. הלחימה המתישה במהלך המבצע גרמה לכוחות בעלות הברית לסבול אבדות כבדות, ובסופו של דבר פתחו הגרמנים במתקפת נגד משלהם - מבצע "Wacht am Rhein" - ב-16 בדצמבר, שתוביל לקרב הבליטה.
מתקפת הארדנים
הגרמנים הכינו מתקפת נגד מסיבית במערב מאז פריצת בעלות הברית מנורמנדי. התוכנית שנקראה "Wacht am Rhein" ("משמר הריין") הייתה לתקוף דרך הארדנים ולנוע צפונה לאנטוורפן, תוך פיצול הצבאות האמריקאים והבריטיים. המתקפה החלה ב-16 בדצמבר במה שנודע בשם הקרב על הבליטה. באזור הארדנים הגנו חיילים של הארמייה האמריקאית הראשונה. לאחר הצלחות ראשוניות במזג אוויר גרוע, שהעניקו לגרמנים חיפוי מחילות האוויר של בעלות הברית, פתחו בעלות הברית במתקפת נגד כדי לפנות אותם מהארדנים. הגרמנים נדחקו בסופו של דבר לנקודות ההתחלה שלהם עד 25 בינואר 1945.
הגרמנים פתחו במתקפה שנייה וקטנה יותר (Nordwind) לתוך אלזס ב-1 בינואר 1945. במטרה לכבוש מחדש את שטרסבורג, הם תקפו את קבוצת הארמיות ה-6 במספר נקודות. מכיוון שקווי בעלות הברית נמתחו קשות בתגובה למשבר בארדנים, החזקה והכלה של מתקפת נורדווינד הייתה עניין יקר שנמשך כמעט ארבעה שבועות. התקפות נגד של בעלות הברית החזירו את קו החזית לאזור הגבול הגרמני ומוטטו את כיס קולמר.
גרמניה ממערב לנהר הריין
תנועת המלקחיים של הארמייה הראשונה הקנדית, שהתקדמה מאזור ניימכן במבצע ממשי, והארמייה התשיעית האמריקנית, שחצתה את רור במבצע רימון, תוכננה להתחיל ב-8 בפברואר 1945, אך היא נדחתה בשבועיים כשהגרמנים הציפו את עמק רור על ידי השמדת שני סכרים על הרור העליון (סכר רור וסכר אורפט). במהלך השבועיים שבהם הנהר הקטן הוצף, היטלר לא אפשר לרונדשטט להסיג את הכוחות הגרמניים מאחורי הריין, בטענה שזה רק יעכב את הקרב הבלתי נמנע. היטלר הורה לו להילחם במקום שבו עמדו כוחותיו.
עד שהמים שקעו והארמייה התשיעית האמריקאית הצליחה לחצות את הרור ב-23 בפברואר, כוחות אחרים של בעלות הברית היו גם הם קרובים לגדה המערבית של הריין. הדיוויזיות הגרמניות שנותרו בגדה המערבית של הריין נופצו לרסיסים, ו-280,000 איש נלקחו בשבי. ההתנגדות הגרמנית העיקשת עלתה ביוקר; ההפסדים הכוללים שלהם הגיעו ל-400,000 איש.
לאחר מכן
בעלות הברית חצו את הריין בארבע נקודות. מעבר אחד היה הזדמנות שניצלו כוחות אמריקאים כאשר הגרמנים לא הצליחו לפוצץ את גשר לודנדורף ברמאגן; אחר היה תקיפה נמהרת; ותוכננו שני מעברים:
לאחר חציית הריין, בעלות הברית התקדמו במהירות ללב ליבה של גרמניה. סופה של מלחמת העולם השנייה באירופה הגיע זמן קצר לאחר מכן עם כניעת גרמניה ב-7 במאי.
סיילם איליז
סיילם איליז (באנגלית: Salem Ilese, נולדה ב-19 באוגוסט 1999), הידועה גם כסיילם דאוורן, היא זמרת-יוצרת אמריקאית.
ביוגרפיה
איליז נולדה במיל ואלי, קליפורניה. היא החלה לכתוב שירים בגיל 10, ולקחה שיעורים אצל הפזמונאית בוני הייז בסן פרנסיסקו. מאוחר יותר, החלה איליז ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה.
קריירה
בשנת 2017 הוציאה איליז את המיני-אלבום הראשון שלה, 757.
ב-24 ביולי 2020 פרסמה איליז את הסינגל "Mad at Disney", שהפך ללהיט ואף זכה לתואר זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. השיר נכנס למצעד ה-Viral 50 של ספוטיפיי, הגיע בשיאו במקום ה-67 בבילבורד גלובל 200 בשנת 2020, נכלל ברולינג סטון טופ 100 בשנת 2020, והגיע למקום ה-16 בטופ טרילר גלובל של בילבורד בשנת 2021.
איליז הייתה שותפה לכתיבת השירים "Here's Your Perfect" של ג'יימי מילר, "Build a Bitch" של בלה פורץ' ו-"Anti-Romantic" של להקת הבנים Tomorrow X Together.
במאי 2021 הוציאה איליז את המיני-אלבום השני שלה, .
ב-21 ביולי 2023 הוציאה את הסינגל "Strongly Worded Letter".
אנסבכר
אַנְסְבַּכֶר או אַנְשְֹבַּכֶר (אנסבאכער) הוא שם משפחה ממקור גרמני שמשמעו "יוצא אנסבך".
Batman: The Caped Crusader
Batman: The Caped Crusader הוא משחק פעולה-הרפתקאות שפותח על ידי חברת Special FX Software והופץ על ידי חברת Ocean Software למחשבי 8-ביט ולפלטפורמות PC, ספקטרום סינקלייר, קומודור 64, קומודור אמיגה, Amstrad CPC ו-Apple II.
באטמן מתמודד מול הפינגווין והג'וקר. המשחק מפוצל לשני חלקים נפרדים, אחד לכל נבל. באטמן נלחם בעזרת אגרופים, בעיטות ובאטראנג, במקור בומרנג בצורת עטלף (מאנגלית: batarang, מורכב מהמילים "עטלף"+"בומרנג"). באטמן פותר חידות במהלך המשחק.
בהשקתו המקורית, המגזין "Your Sinclair" העניק לו ציון 9/10 וציין לשבח את הגרפיקה והפיצול לשני חלקים. מגזין CGW פרסם סקירה חיובית ושיבח את הגרפיקה, במיוחד בפלטפורמות Atari ST's שהייתה מעט יותר איכותית מהקומדור 64.
אוניברסיטת אלברטה
אוניברסיטת אלברטה (באנגלית: University of Alberta) היא אוניברסיטה ציבורית, הממוקמת באדמונטון שבקנדה, אשר הוקמה בשנת 1908 על ידי השלטונות באלברטה. האוניברסיטה כוללת ארבעה קמפוסים הפרוסים ברחבי העיר. באוניברסיטה לומדים כ-39,000 סטודנטים מקנדה ומ-150 מדינות אחרות הלומדים בכ-18 פקולטות המכילות 400 תוכניות לימוד. לאוניברסיטה ישנה תרומה כלכלית משמעותית לכלכלת אלברטה, והיא מהווה 5% מהתמ"ג המקומי והיא האוניברסיטה הציבורית היחידה באלברטה. הספרייה של אוניברסיטת אלברטה נחשבת לאחת מן הגדולות באמריקה הצפונית עם למעלה מ-10.6 מיליון פריטים.
מאז הקמתה, למדו באוניברסיטת אלברטה כ-275,000 איש, אשר הידועים שבהם הם המדען ריצ'רד טיילור וראשי הממשלה רולנד מיצ'נר וג'ו קלארק. האוניברסיטה חברה ברשת אוניברסיטאות עולמית ובקבוצת U15.
היסטוריה
אוניברסיטת אלברטה הוקמה בשנת 1908 עם כ-45 סטודנטים (מתוכם כ-7 נשים) לאחר שהתקיימה מחלוקת רבה האם להקים אותה באדמונטון או בקלגרי. האוניברסיטה העניקה את התארים הראשונים בשנת 1912. הפקולטה לרפואה הוקמה בשנה שלאחר מכן, והפקולטה לחקלאות החלה לפעול בשנת 1915. מלחמת העולם הראשונה והשפעת הספרדית שיתקו את הפעילות במוסד לזמן מה בסתיו 1918. במהלך המלחמה נהרגו כ-80 סטודנטים ואנשי סגל. לאחר תקופה זו האוניברסיטה חזרה לצמוח ועד שנת 1920 היו בה כשש פקולטות (אומנויות ומדעים, מדעים יישומיים, חקלאות, רפואה, רפואת שיניים ומשפט) ושני בתי ספר (בית מרקחת וחשבונאות). הוענקו מגוון תארים: תואר ראשון באומנויות (BA), תואר ראשון במדעים (BSc), תואר ראשון במדעים בחקלאות (BSA), תואר ראשון במשפטים (LLB), תואר ראשון ברוקחות (PhmB), תואר ראשון באלוהות (BD), תואר שני באומנויות (MA), תואר שני במדעים (MSc), ודוקטור לחוקים (LLD). בתקופה זו למדו באוניברסיטה 851 סטודנטים גברים ו-251 סטודנטיות, ו-171 חברי סגל, מתוכם 14 נשים. במהלך שנות ה-20 הפקולטה לרפואה שגשגה לאור הניסיון הטיפולי במלחמה. בשנת 1929 הקימה האוניברסיטה מכללה לחינוך. שגשוג זה נקטע בזמן השפל הגדול ומלחמת העולם השנייה.
גל צמיחה שני התרחש בשנות ה-50 ושנות ה-60, ונבנו מבנים חדשים רבים לאוניברסיטה. בשנת 1960 הוקם קמפוס בקלגרי, שהפך לאוטונומי בשנת 1966. בשגשוג המתמשך נקטע כשהתרחש משבר פיננסי במהלך שנות ה-90 אך תרומות רבות עזרו למוסד לעבור את המשבר.
צום (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ויקטוריה (סדרת טלוויזיה)
ויקטוריה (באנגלית: Victoria) היא סדרת דרמה בריטית העוקבת אחר המלכה ויקטוריה בצעירותה, עלייתה לשלטון ונישואיה לבן דודה הנסיך אלברט.
הסדרה הוכרזה בספטמבר 2015 כאשר ג'נה קולמן החליטה לעזוב את הסדרה דוקטור הו ולקחת את תפקיד המלכה ויקטוריה. הסדרה שודרה לראשונה ב-28 באוגוסט 2016 ברשת ITV. העונה השנייה שודרה ב-2017. עונה שלישית שודרה ב-2019.
עלילה
העונה הראשונה עוקבת אחר המלכה ויקטוריה בצעירותה, המגולמת על ידי השחקנית ג'נה קולמן, מעלייתה לשלטון בגיל 18 עד לנישואיה לנסיך אלברט, אשר מגולם על ידי השחקן טום יוז. העונה השנייה עוקבת אחר התמודדותה של המלכה ויקטוריה עם תפקידה כמלכה במקביל לחובותיה לבעלה ולילדיה הפעוטים. ברקע יש התייחסות למאורעות היסטוריים כגון: המלחמה האנגלו-אפגנית הראשונה ורעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד. העונה השלישית והאחרונה עוקבת אחרי הבעיות המתעוררות ביחסי ויקטוריה ואלברט, כאשר אלברט מחפש את דרכי ההשפעה שלו בממלכה (כמו למשל בייזום התערוכה הגדולה) ובחינוך הילדים, לצד ההתפתחויות הפוליטיות באנגליה. העונה מסתיימת לפני מינויו של לורד פלמרסטון לראש הממשלה בתחילת 1855.
ליגת העל המוזמביקית
ליגת העל המוזמביקית (בפורטוגזית: Campeonato Moçambicano de Futebol; מכונה גם ע-Moçambola - מוזמבולה) היא ליגת הכדורגל הבכירה במוזמביק, שהוקמה רשמית בשנת 1976.
היסטוריה
הליגה כיום מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של מוזמביק, אשר כפופה לקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF).
נכון לעונת 2022, בליגה 14 קבוצות, המשחקות ביניהם ב-2 סיבובים בבית ובחוץ כאשר סך הכל ישנם 26 מחזורים. הליגה משוחקת ממרץ/אפריל ועד אוקטובר/נובמבר של אותה השנה קלנדרית. הקבוצה המסיימת במקום הראשון (האלופה) מעפילה למוקדמות ליגת האלופות האפריקאית, בעוד הקבוצות בשלושת המקומות האחרונים יורדות לליגת המשנה המוזמביקית.
קבוצת פרוביאריו דה מפוטו היא הקבוצה המצליחה ביותר במוזמביק, עם 18 זכיות באליפות הליגה (מאז 1956). שנייה בדירוג היא קוסטה דו סול עם 10 אליפויות ושלישית בדירוג היא GD מפוטו עם 8 אליפויות, כאשר מקור שלושתן הוא בעיר הבירה של מוזמביק, מפוטו.
הזוכות באליפות הליגה מ-1976
קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בטאקה דה מוזמביק באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
טאטבו יוקובו
טאטבּוֹ יוֹקוֹבּוֹ (ביפנית: タテボーヨコボー) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.
חוקים
המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת שכוללת תאים שחורים ותאים לבנים. בחלק מהתאים, גם בשחורים וגם בלבנים, יש מספרים. המספרים בתאים השחורים מציינים את מספר הקווים (האנכיים או המאוזנים) הנמתחים מהתא, בעוד שהמספרים בתאים הלבנים מציינים את אורך (בתאים) הקווים הלא שבורים (האנכיים או המאוזנים) הנמתחים מהתא. תא לא שבור הוא תא שלא עובר דרך יותר ממספר אחד. המטרה היא למתוח קווים (מאונכים או מאוזנים) בכל תא בטבלה על פי החוקים.
שיטות פתרון
השיטה לפיה עובדים התאים השחורים, דומה לחידה גשרים, ולכן השיטות לפתרונן דומות.
היסטוריה
החידה הופיעה לראשונה ב-Nikoli's Puzzle Box מספר 6.
מלחת סדום
מלחת סדום היא בית גידול הנמצא בדרום ים המלח בשפכי נחל צין, נחל אמציהו ונחל הערבה אל ים המלח. המלחה השתרעה בעבר בין חופו הדרומי של ים המלח והמושבים נאות הכיכר ועין תמר. בעקבות הרחבת בריכות המלח של חברת מפעלי ים המלח דרומה, צומצם שטח המלחה.
במלחת סדום יש שטח רחב של אדמת מלחה. מלחה זו מהווה בית גידול ייחודי ונדיר בישראל, בעקבות הפיתוח החקלאי והתעשייתי המואץ בעשורים האחרונים שצמצם משמעותית את שטחי המלחות לאורך הבקע מדרום לים המלח.
במלחת סדום מתקיימת מערכת אקולוגית ייחודית, המכילה מספר רב של בעלי חיים הנמצאים בסכנת הכחדה. הבולט שביניהם הוא התחמס הנובי, עוף לילה אוכל חרקים, שתת-המין המקומי שלו הוא כמעט אנדמי לישראל, ומלחת סדום היא המקום האחרון בו נותרו בישראל זוגות של מין זה. האזור עשיר במגוון מיני העטלפים. במלחה נמצאו 16 מיני עטלפים, מתוכם 14 המוגדרים בסכנת הכחדה. כמו כן קיימות אוכלוסיות של קרקל, חתולי בר, צבועים וחזירי בר, וכן דו-חיים ודגים, ביניהם נאווית המלחות.
בנוסף לאוכלוסיית בעלי החיים, במלחה יש מגוון רחב של צמחייה, הכוללת מיני אשל, ניל מכסיף, רופיית הים, כף-חתול זוחלת (Aeluropus lagopoides), כף-חתול שרועה (Aeluropus litoralis), ואוכם חד-ביתי (Suaeda monoica).
בעקבות זיהום נחל אשלים ביוני 2017 נאגרו מים מזוהמים בבריכת אגירה מצפון למלחה.
יאיר אנסבכר
יאיר אנסבכר (נולד בשנת 1983) הוא מומחה לביטחון, איש חינוך ויזם חברתי ומחבר ספרי עיון ישראלי, מייסדה ומנהלה הראשון של המכינה הקדם צבאית "איתן" במישור אדומים, מרצה, חוקר ויועץ במערכת הביטחון הישראלית ובצה"ל, כיום עמית במכון משגב לביטחון לאומי ואסטרטגיה ציונית.
ביוגרפיה
יאיר אנסבכר נולד ב-1983 וגדל בירושלים למשפחה בת ארבעה ילדים. הוא התחנך במסגרת מערכת החינוך הממלכתי-דתי בבית הספר דוגמה עוזיאל ובישיבה התיכונית "נתיב מאיר". לאחר מכן, למד במכינה הקדם צבאית "בני דוד" בעלי ושירת ביחידת מגלן שם פעל כלוחם, כמפקד חוליה מבצעית וכמומחה אמל"ח והשתתף בעשרות מבצעים במהלך האינתיפאדה השנייה, כמו כן השתתף במלחמת לבנון השנייה כלוחם בחטיבת מילואים מובחרת. לאחר המלחמה התחתן עם נעמה אשחר, יועצת זוגית, ועבר לגור במעלה אדומים. אנסבכר הוא אב לחמישה ומתגורר במעלה אדומים. הוא נכדו של מרדכי אנסבכר (מנהלו הראשון של מוזיאון יד ושם) ונינו של ד"ר מרדכי בוקסבוים.
קריירה חינוכית
אנסבכר, בעל תואר ראשון בחינוך, לימד כמחנך בבית הספר אמי"ת בעיר, וכן יזם והוביל פרויקטים חינוכיים בלתי פורמליים במעלה אדומים כגון מועדונית נוער לילדי הקהילה האתיופית ופרויקט "הקן" (מתחם מוגן לבני נוער בעיר בשילוב עם תוכנית "ציפורי לילה") כחבר הגרעין התורני "בית מורשת". בהנחייתו של ראש הגרעין הרב אלי קפלן גם הקים בשנת 2011 את המכינה הקדם צבאית "איתן" במישור אדומים, המכינה מותאמת לאוכלוסייה המסורתית ועוסקת בחינוך לערכי תיקון המידות, לסולידריות חברתית בישראל ולקידום בני נוער ומשולבים בה אימוני הכנה לצה"ל, שיעורי אהבת העם והארץ, לימודי יהדות ותנ"ך, לימודי ערבית סדרות שטח וטיולים. בשנת 2023 במהלך המשבר הפנימי שהתפתח בישראל סביב הרפורמה המשפטית היה ממובילי יוזמת "אנשים אחים אנחנו", הקוראת לשמור על גבולות השיח והמחלוקת ולשמור על האחדות בעם.
קריירה מחקרית-ביטחונית
לאחר כחמש שנים ועם קבלת הכרה למכינה על ידי משרד החינוך ומשרד הביטחון, המשיך ללימודי תואר שני באוניברסיטת תל אביב בדיפלומטיה וביטחון. ולאחר מכן ללימודי תואר שלישי באוניברסיטת בר-אילן. המחקר שלו העוסק בחקר הכוחות המיוחדים המודרניים ובהשפעתם על מלחמות בנות זמננו זיכה אותו בפרס נשיא אוניברסיטת בר-אילן על פרסום מאמרים אקדמיים.
במקביל לעבודת המחקר אנסבכר משמש כפרויקטור ביחידה מטכל"ית בצה"ל וכיועץ לכמה גופים במערכת הביטחון ביניהם פיקוד צפון ומפקדת העומק, משטרת ישראל ומטה ההסברה הלאומי במשרד ראש הממשלה.
כן הוא משמש מעת לעת יועץ צבאי לתעשיית הקולנוע והיה יועץ לסרט "הלילה הזה" ובסידרת הדוקו-דרמה "הלילה הארוך ביותר" של תאגיד השידור כאן 11 המשחזרים את חילוץ בני הערובה בפיגוע במשגב עם.
ספריו
אנסבכר הוא מחברם של חמישה ספרים:
עזיז קאיונדו
עזיז עבדו קאיונדו (באנגלית: Aziz Abdu Kayondo; נולד ב-6 באוקטובר 2002 בקיאזנגה שבאוגנדה) הוא כדורגלן אוגנדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת הפועל תל אביב מליגת העל הישראלית ובנבחרת אוגנדה.
קריירת מועדונים
קאיונדו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת וייפרס מליגת העל האוגנדית, וזכה עם המועדון בשתי אליפויות אוגנדה ובגביע האוגנדי.
ליאנדרו מרקוני
ליאנדרו מרקוני (Leandro Marconi ;23 באפריל 1834 בוורשה – 8 באוקטובר ב-1919 במונטרה) היה אדריכל פולני.
עזיז קאיונדו
קריירת מועדונים
ב-4 בפברואר 2022 חתם במ.פ.ק. וישקוב הצ'כית. ב-27 באפריל הושאל לריאל מונרכס, במדיה ערך 15 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ליאנדרו מרקוני
מרקוני היה מהאדריכלים החשובים ביותר בתקופת הנאו קלאסיציזם בוורשה. הסגנון האדריכלי של ליאנדרו מרקוני הושפע במיוחד מעקרונות אמנות אקלקטית, כמו גם מהאדריכלות הפלדיאנית. מרקוני התפרסם בעיקר הודות לתכנון בתי הכנסת בוורשה ובכלל זה בית הכנסת טלומצקה בסגנון האקלקטי. מרקוני תכנן מספר מבנים נוספים בוורשה.
עזיז קאיונדו
קריירת מועדונים
ב-28 בפברואר 2023 חתם בלגנס מהליגה הספרדית השנייה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-1 באוגוסט 2023 הצטרף קאיונדו בהשאלה להפועל תל אביב בחוזה לשנה אחת עם אפשרות רכישה בסופה.
קריירה בינלאומית
ב-18 בינואר 2021 ערך קאיונדו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוגנדה, בתיקו 0-0 מול נבחרת רואנדה במסגרת אליפות האומות האפריקאיות.
זמן קליע
זמן קליע (מאנגלית Bullet time) היא טכניקה של צילום קולנועי בריבוי מצלמות. הטכניקה מבוצעת בסרטים להמחשת אירוע שכביכול עובר כהרף-עין (כגון ירי קליע), אך הצופה חווה אותו בצורה איטית. הדבר נעשה כך שברגע שבו הפעולה מתחילה, האובייקט מוקפא או זז בהילוך איטי ואילו המצלמה ממשיכה לנוע רגיל.
על הטכניקה
טכניקת הצילום נוצרת כאשר מוצבות מאות מצלמות סטילס מסביב לשחקן כדי ללכוד את הסצנה; מצלמות אלו מצלמות בקצב גבוה של פריימים, כולן יחדיו. כל מצלמות הסטילס מסודרות מסביב לאובייקט המצולם. הבמאי בעריכה מחליט האם לעבור בין המצלמות באותו הפריים - דבר היוצר תנועה סביב אובייקט מוקפא; או לעבור בין המצלמות בסדר עולה בפריימים - דבר היוצר תנועה של המצלמות וגם של האובייקט. מהירות התנועה של האובייקט נקבעת בהתאם לקצב המעבר בין הפריימים העולים.
שימוש בטכניקה
הטכניקה יושמה בסרט "מטריקס" (1999) ארבע פעמים. היוצרים השתמשו בטכניקה מתוחכמת של ריבוי מצלמות סטילס, רקע ירוק, מנוף וכבלים. בנוסף משמשת השיטה בסרטים נוספים, סדרות טלוויזיה, קליפים ומשחקי וידאו.
ראיין מקארתן
ראיין ג'רום מקארתן (באנגלית: Ryan Jerome McCartan; נולד ב-14 ביוני 1993) הוא שחקן וזמר אמריקאי. ידוע בעיקר בשל גילום הדמות דיגי מהסדרה של ערוץ דיסני "ליב ומאדי" ובשל דמותו כג'ייסון דין בהפקת האוף-ברודוויי של "מלכות הכיתה: המחזמר".
ביוגרפיה
מקארתן נולד בעיר אקסלסיור, מינסוטה שבארצות הברית. אביו, קון מקארתן, היה מנהל בית ספר תיכון בעיר אדן פרייר שבמינסוטה, משנת 2004 עד לפרישתו ב-2018.
קריירה
בשנת 2013 החל לשחק בין התפקידים הראשיים בסדרה "ליב ומאדי" של ערוץ דיסני לצד דאב קמרון, בתפקיד של דיגי, אותו גילם עד סיום הסדרה ב-2017.
בשנת 2014 הוא קיבל את התפקיד של JD במחזמר "מלכות הכיתה" באוף ברודוויי.
בשנת 2015 התארח עם דאב קמרון בסדרה "אוסטין ואלי". באותה שנה הקים יחד עם דאב להקה בשם "The Girl and the Dreamcatcher" (הילדה ולוכד החלומות). ב-1 באוקטובר 2015, הם הוציאו את השיר הראשון שלהם "Written in the Stars".
בשנת 2016 לוהק בתור בראד מייג'ורס ברימייק הטלוויזיוני "מופע הטלוויזיה של רוקי".
חיים אישיים
ראיין מקארתן החל לצאת עם השחקנית דאב קמרון באוגוסט 2013 (הכירו בצילומי הסדרה "ליב ומאדי"). באפריל 2016 השניים התארסו, ובאוקטובר באותה השנה נפרדו.
כיום הוא יוצא עם סמנת'ה פקט, איתה הוא מנהל ערוץ יוטיוב בשם "Sam & Ryan with".
ב-29 ביולי 2014, צייץ מקארתן כי הוא סובל מסוכרת מגיל שש.
בשנת 2019 שיתף מקארתן בראיון כי עבר התעללות מינית כשהיה בן 12.
חומט נקוד
חומט נקוד (שם מדעי: Ophiomorus latastii) הוא מין של חומט חסר רגליים. הוא אנדמי לישראל, ירדן וסוריה. ייתכן והוא קיים גם בלבנון. הוא חי במישורים ויערות עם אקלים ים תיכוני. תפוצתו בישראל מקוטעת מצפון הארץ ועד אזור באר שבע. הוא מאוים על ידי איבוד השטחים שבהם חי, ובישראל הוא מוגדר כמצוי בסכנת הכחדה חמורה.
החומט הנקוד חי בתוך הקרקע מתחת לאבנים וגם (לעיתים רחוקות) בצוקים תלולים מה שמקטין את סכנת הטריפה. באביב הוא נוהג להסתתר תחת אבנים, אך ככל שהקרקע מתחממת הוא מוצא מסתור עמוק יותר באדמה.
החומט הנקוד אוכל מיני פרוקי-רגליים שונים ביניהם חיפושיות, פרפרים ועשים, עכבישים, ושבלולים (לא פרוקי רגלים).
מושג + אינפורמציה
"מושג + אינפורמציה" הייתה תערוכה, שהוצגה במוזיאון ישראל בשנת 1971. התערוכה היוותה את אחד מן הגורמים לפריחת האמנות הפוסט-מינימליסטית והמושגית בישראל בשנות ה-70 של המאה ה-20.
רקע
במהלך המחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20, החלה להתגבר בקרב אמנים רבים הנטייה לפרוץ את גבולות "הריאליזם החדש" וה"פופ ארט" לשם הדגשת אמצעי הייצור של האמנות. העבודות עסקו בבחינת הממד האונטולוגי, תוך בדיקה וערעור של ערכי החברה מבחינה חברתית ופוליטית. התערוכה "Information" (באנגלית: מידע), שהוצגה בין התאריכים 2 ביולי - 20 בספטמבר 1970 במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, היוותה עבור פישר מודל אישור לנטייה זו. במידה רבה היוותה "מושג + אינפורמציה" גרסה מקומית של התערוכה האמריקאית.
יונה פישר טען בדיעבד כי בתקופה זו "ההבנה שתתפתח כאן פעילות מושגית עדיין לא הייתה מחודדת". במידה מסוימת שימשה התערוכה כאמצעי דידקטי לבחינת ההשפעה המושגית, שהגיעה בעיקר מארצות הברית דרך כתבי-עת. לצד השפעה זו, ראה פישר ביצירתם של אריה ארוך ויצחק דנציגר, שהדגישה תהליכי עבודה, כמקורות התייחסות מקומיים נוספים למגמות אלו.
העבודות בתערוכה
התערוכה - "מושג + אינפורמציה" - נפתחה ב-2 בפברואר במוזיאון ישראל והציגה עבודות של 10 אמנים ישראלים צעירים. היא הוצגה ב"אולם ספרטוס", אולם התצוגה הראשי של המוזיאון באותה עת. "מצד אחד", כתב פישר בקטלוג התערוכה, "חותרת היצירה לתת תוקף לחיים, לשים בהם את הדגש על חשבון האמנות גופה ולמצוא את הגיונה הפניני בהקשרים שמחוץ לתחומיה; ומצד שני מבטאת האמנות את עצמה באמצעות צורותיה שלה, כלומר ללא קשר עם תכנים וצורות שבמציאות". כלומר, במקום עיסוק באסתטיקה טהורה, משמשת יצירת האמנות כביטוי של מגוון תחומים שונים כגון פסיכולוגיה, ביולוגיה ועוד. בנוסף, האמנים המושגיים אינם מחויבים עוד לחומר הפיזי, כי אם לרעיונות, השווים בערכם למימושם החומרי. אלו מהווים ביטויים של "הזדהות עם מצבים משתנים, חד-פעמיים, עם תהליכים".
עבודתו של יצחק דנציגר בתערוכה עסקה בניסיון לשקם ולפייס את מערכת היחסים הפגועה בין האדם לסביבתו. "נוף תלוי" או "זריעת שטח באמולסיה פלסטית", עבודתו בתערוכה, הורכבה מבד תלוי ועליו תערובת של צבעים, אמולסיה פלסטית, סיבי צלולוזה ודשן כימי, שעליו גידל דנציגר עשב בעזרת מערכת תאורה והשקייה. לצד הבד הוקרנו שקופיות המציגות פגיעה בטבע על ידי התיעוש המודרני. בתצוגה זו שאף דנציגר ליצור יחידה אקולוגית המתקיימת כ"אמנות" וכ"טבע" בה בעת. היה זה שלב מקדמי של "פרויקט שיקום מחצבת נשר", שהתנהל תוך שיתוף פעולה בין דנציגר האמן לבין מדענים כגון האקולוג זאב נאווה וחוקר הקרקע יוסף מורין. בפרויקט, שלא הגיע אל סיומו מעולם, ניסו ליצור מתוך שאריות המחצבה סביבה חדשה באמצעים טכנולוגים ואקולוגיים שונים. "אין להחזיר את הטבע למצבו הקודם. צריך למצוא שיטה להשתמש בטבע מחדש שנוצר כחומר לתפיסה כוללת חדשה". לאחר השלב הראשון של הפרויקט הוצגו בשנת 1972 מאמצי השיקום כתערוכה במוזיאון ישראל.
כמה עבודות ביקשו לערער את מושגי ההכרה דרך ביטויים לשוניים. המלחין יוחנן זראי יוצג בתערוכה בעבודת טקסט על קיר, שכללה חזרה רפטטיבית על הביטוי 'Bla Bla'. קטלוג התערוכה קשר טקסט זה אל ביטויים דאדאיסטים. עבודה דומה נוצרה על ידי יוסי מר חיים, שהציג את "אינטרקום", מיקרופון שהותקן בשירותים של המוזיאון ושידר את הקולות לרמקול שהותקן באולם התצוגה. לצידו הוצמדה כתובית ובה הטקסט "קטעים נבחרים ישודרו בהמשך". בני אפרת הציג את "תנאים ה'" - שתי מסגרות עץ שנתלו על הקיר זו מעל זו. מאחוריהן נכתב על הקיר צמדי הניגודים 'פנים - חוץ' ו-'מעל - מתחת'. "תנאים", העבודה הנוספת שהציג, נשענה על מוטיב לשוני דומה, במבנה שכלל לוח זכוכית שהונח על גבי ארגז עץ. גם משה גרשוני יצר טקסט בעל רוח דומה שכלל רצף של ביטויי גוף - "אני הוא אתה את הוא אנחנו אתם אתן הם הן אני אתה הוא היא אנחנו אתם אתן הם הן". עבודה בעלת רוח דאדאיסטית דומה נוצרה על ידי מיכאל דרוקס, שיצר את "מונומנט", תצלום מעובד של ארובת תחנת הכוח רדינג, שהוטה על צדו והפך למעיין תותח.
אביטל גבע הציג בתערוכה תיעוד של "ניסיון יישובי מס' 1: חיבור סביבתי על ידי מחיקת שבילים ומדרכות" (1970) ו"ניסיון ישובי מס. 1: קו סימון צהוב" (1970). היו אלו פעולות שבחנו את היחס שבין האמן לחברה הקיבוצית שבה חי. עבודה נוספת הייתה "טבעות זמן", בה הציג תהליך של ייבוש שלוליות מים על גבי יריעת גומי.
עבודה נוספת שתיעודה הוצג בתערוכה היה "פרויקט נהר ירושלים" שיצרו נויישטיין, בלייה ומרקס בחסות המוזיאון. פישר תיאר את העבודה בקטלוג התערוכה כפעולה המושגית הראשונה בישראל.במיצג הושמעו קולות זרימה מוקלטים של מים על ידי רמקולים, במזרח ירושלים, באזור שלרגלי אבו תור ומנזר סנט קליר ועד נחל קדרון. הנהר הדמיוני לא רק יצר סביבת אמנות חוץ-מוזיאלית, אלא גם רמז, באופן אירוני, על תחושת הגאולה המשיחית שלאחר מלחמת ששת הימים, ברוח ספר יחזקאל (פרק מ"ז) וספר זכריה (פרק י"ד).
השפעה וביקורת
בעוד ביקורת העיתונות בת התקופה הסתייגה מן התערוכה וממרבית העבודות בה, הרי שבמהלך השנים קיבלה התערוכה חשיבות היסטורית כתערוכה חלוצית בהתקבלות של האמנות המושגית בישראל. במאמרה "העיניים של המדינה: אמנות חזותית במדינה ללא גבולות" (1998) הציגה אלן גינתון את התערוכה, לצד התערוכה "גבולות" (1980), כמסמנת את "טווח המשמעויות של האמנות המושגית". על פי גינתון התערוכה ביטאה רעיון של דה-מטיריאליזציה של האובייקט, תוך הדגשת האספקטים הא-פוליטיים של האמנות".
מרבית האמנים בתערוכה המשיכו ביצירה המושגית במשך שנות ה-70 של המאה ה-20. בתקופת זמן זו השתכללה אצל אמנים אלו ואחרים השפה המושגית, כמו גם התחדדו הביטויים הפוליטיים ביצירתם.
טיפול קצר מועד ממוקד על פי באלינט
טיפול קצר מועד ממוקד (focal psychotherapy) הוא שיטת טיפול בה בעיה ספציפית אחת נבחרת כפוקוס לשינוי וכמוקד לעבודה משותפת. שיטה זו פותחה על ידי מיכאל באלינט והיא אחד מהפיתוחים הראשונים של הטיפול הנפשי קצר המועד.
הגישה הטיפולית היא ברוח הפסיכואנליזה, ופותחה בשנות השישים של המאה העשרים על ידי באלינט, אשתו אניד באלינט (Enid Balint) ועמיתים בסדנה שהקימו לצורך פיתוח הגישה. לאור מותו הפתאומי של באלינט ב-1970, המשיך לפתח את התאוריה דייוויד מאלאן שהתמקד בטיפול הקצר מועד. הטיפול במר בייקר שמדגים את אופן פיתוח השיטה והגישה הטיפולית הוצג בספר שפורסם לאחר מותו של באלינט על ידי אשתו אניד, ופול אורנסטין (Paul H. Ornstein).
יש הטוענים כי עבודתו של באלינט ושותפיו הובילה לגילוי מחדש של הטיפול קצר המועד.
היסטוריה
באלינט התחיל להתעניין בטיפול קצר מועד בשלב מוקדם בחייו. לאור התעניינות זו, הוא התחיל בשנות החמישים של המאה העשרים לפתח את הטיפול הממוקד. כוונתו הייתה לפתח את התאוריה עבור שני גורמים, האחד עבור עובדים סוציאליים שמטפלים באנשים עם בעיות בנישואים, והשני הוא לרופאים כלליים על מנת לעזור להם להתמודד עם בעיות פסיכולוגיות של מטופלים.
בשנת 1955 הוא הקים צוות לצורך פיתוח התאוריה בקליניקת טוויסטוק, אך צוות זה, לאור חילוקי דעות פוזר בשנת 1956. בנובמבר באותה השנה, הוא יזם הקמת סדנה של טיפול ממוקד (Focal therapy workshop), שהעבודה בה המשיכה עד 1961. בסדנה זו היו שותפים גם אשתו אדית באלינט ודויד מאלאן. שניהם ליוו אותו מהניסיון הראשון בקליניקת טוויסטוק ויחד עם באלינט היוו את ליבתה של הסדנה.
ממצאי המחקר של סדנה זו הוצגו על ידי מאלאן בשנת 1963. מאלאן המשיך להתמקד בפיתוח התאוריה של הטיפול קצר המועד בגישתו של באלינט, ורוב ההתייחסויות לטיפול ברוח זו הוצגו על ידו. תהליך פיתוח הגישה, הטיפול במר בייקר, וכן הבדלים בגישתו של באלינט אל מול זו שפותחה בהמשך על ידי מאלאן, הוצגו בספרם של אורנסטין ואשתו של באלינט שיצא בשנת 1972.
אופן פיתוח השיטה
הקבוצה ניסתה לעשות מחקר מדעי מסודר לצורך פיתוח התאוריה. לצורך כך הם פיתחו סידרה של טפסים למילוי על ידי המטפל. טפסים אלו כללו סוג של קידוד לצורך ניסיון למפות את ההתערבויות שהשפיעו על המטופל. הם פיתחו שני סוגי טפסים, האחד טופס ראיון ראשוני, והאחר לצורך מילוי לאחר הפגישות. לא נרשמו הערות או דברים במהלך הפגישות עצמן, אלא רק לאחר סיום כל פגישה. כפי שצוין, תוצאות המחקר המבוססות על טפסים אלו הוצגו על ידי מאלאן (1963).
טופס לאחר ראיון ראשון
לטופס זה שתי מטרות. האחת היא לאפשר לקבוצת המחקר להחליט האם המטופל מתאים לטיפול ממוקד קצר מועד, השנייה היא לאפשר לצוות לאבחן את מחלתו של המטופל ומה הדרך הנכונה לטפל בו. בעקבות בחינה של טופס זה הם קבעו את מטרת הטיפול ואת פרק הזמן המשוער הנדרש לטיפול. טופס זה כלל:
טופס לאחר פגישה
בנוסף על המטרות שצוינו לגבי הטופס הראשוני, מטרתו של טופס זה הייתה לתעד ולבחון את התפתחות היחסים בין המטפל הספציפי, לבין המטופל הספציפי. טופס זה כלל:
תאוריה ואופן הטיפול
מקורות התאוריה, והגישה באופן כללי ניזונו מהגישה הפסיכואנליטית הקלאסית, והגישה של יחסי אובייקט, כשאלו מתפתחים תחת ההבנות החדשות של הקבוצה העצמאית הבריטית, אליה היה שותף באלינט (שכללה גם את וויניקוט ופרבין).
בטיפול זה, השימוש בטפסים, כפי שהוצגו להלן, אפשרו למטפל להמשיך ולהתמקד בפוקוס הנבחר בלבד, ולהישאר במסלול הטיפולי שנקבע.
קריטריונים לבחירת המטופל
בשלב מוקדם של עבודתו הבין באלינט כי טיפול קצר מחייב גם את המטפל וגם את המטופל לקחת סיכונים. סיכונים אלו יכולים להילקח תחת ההנחות כי מעט אנשים מתאימים לטיפול קצר, וכי יש סיכוי גבוה יותר לכישלון בטיפול. לאור כך, עיסוק ניכר היה בניסיון להגדיר את הקריטריונים לבחירתו של המטופל המתאים. במהלך פיתוח הגישה, הצוות נשען על שני קריטריונים לבחירת מטופלים, האחד, מוטיבציה גבוהה לבוא לטיפול ולרצון לתובנה, והשני הוא שיש עלייה במוטיבציה כתוצאה מהפרשנויות לאורך הטיפול. הוצגו חמישה הקריטריונים לבחירת המטופל (שהם שונים מעט מאלו שהוצגו בעבודתו של מאלאן), והם:
אופן בחירת מוקד
על המוקד להיות ספציפי, משורטט בחדות, וחד משמעי. המוקד צריך להיות כזה שניתן לתת אותו כפרשנות משמעותית עד לתום הטיפול הקצר. על מנת שאפשר יהיה לעמוד בעקרונות אלו, נדרשת רמה גבוהה של התבוננות רגישה מצד המטפל, ידע בגישות הפסיכואנליטיות, וחשוב מכל, הימנעות מ"להלביש" כותרות פסיכואנליטיות כמוקד.
מוקד הטיפול נבחר על ידי המטפל במהלך הפגישות הראשונות. העיקרון שבו האמין באלינט הוא שהמוקד צומח מתוך העבודה המשותפת של המטופל והמטפל. מעבר לכך, הם האמינו במה שהם קראו לו "פסיכותרפיה של 10 דקות", כשהם מתכוונים לכך שלאור הזמן המוגבל של הטיפול, צריכה להיות אינטראקציה אינטנסיבית בין המטפל למטופל במהלך אותן ה"עשר דקות". אם המטפל מצליח, מוקד הטיפול יעלה בצורה של הבזק (Flash) של הבנה, כזה שבדרך כלל מאחד בין המטפל והמטופל וההרגשה המשותפת שלהם. הגדרה אחרת לרגע זה היא "מפגש של שני מוחות" (Meeting of two minds), או "רגע של אמת". לאחר שהמטפל חווה את אותו הרגע, עליו לתרגם אותו לעצמו במילים, לרמה של מודעות ומשפטים על מנת שבהמשך יוכל להעבירם למטופל.
כדי להגיע להבזק זה של מודעות, נדרשת אווירה מיוחדת בתך הטיפול. האווירה צריכה להיות חופשייה מכל חוסר אמון ונקייה מדאגות, כך תאפשר לקונפליקט לעלות על פני השטח. האווירה צריכה להיות רגועה, אך עם זאת, בעלת מתח גבוה, כך שתאפשר למטפל להתכוונן (Tune in) למצבו המנטלי של המטופל, ותאפשר לעצמו לחוות את אותו רגע של הבזק.
אפשרות אחרת לתהליך בחירת המוקד, מתוארת יותר על ידי מאלאן, שדיבר על תהליך של זיקוק, או התגבשות (Crystallization) רעיונות עד אשר נוצר המוקד. דהיינו, לא הבזק, אלא תהליך של צמיחה הדרגתית של המוקד מתוך העבודה המשותפת.
הפירושים בתהליך הטיפולי
בטיפול זה, מטרת המטפל היא לחשוף רגשות, מחשבות ודמיונות חבויים, זאת באמצעות פירושים של חרדות והגנות ותוך קישור בין העברה, המצב הנוכחי והעבר. מכאן, ניתן להבין כי הפרשנות היוותה את הכלי העיקרי לעבודה בגישה זו, כחלק מהגישה הפסיכואנליטית. עם זאת, צריך לזכור כי באלינט היה שותף לקבוצה העצמאית הבריטית בה הדגש היה בעיקר על המטופל בתוך התהליך. בהתאם לגישה זו המחשבה הייתה כי "גילוי עצמאי" (dependent discovery) הוא בעל הכוח הדינמי העיקרי, דבר שהכתיב את הפרשנות.
פירושים הם כל מה שבא מהמטפל ומועבר למטופל, מתוך כוונה לעשות את הלא מודע למודע, או במטרה לכוון את האסוציאציות הלא מודעות של המטופל למה שהמטפל מכוון. ככלל, הפירושים היו ל"רמת" האדם הבוגר, מתוך כוונה להפחית את האינטנסיביות של התחושות ביחסים הטיפוליים, וכך להימנע מכך שהטיפול יהפוך לטיפול ארוך. על המטפל להיות ערני מאוד לתגובות המטופל לפרשנויות שלו. אם האסוציאציות שעולות לאור הפרשנויות השונות מעלות חומרים אחרים מהמוקד שנבחר, על המטפל להיזהר מלהכריח את המטופל לקבל פרשנויות אלו, ולהקשיב לרצון המטופל ולנסות להבין אם קיים מוקד אחר מזה שהוא זיהה.
הטיפול במר בייקר
הטיפול במר בייקר מבטא את גישתו של באלינט לטיפול הממוקד קצר המועד.
מר בייקר הגיע לטיפול אצל באלניט כמוצא אחרון לפני אשפוז. הוא היה יצרן צורכי כתיבה שירש את העסק המשפחתי מאביו. מר בייקר היה נשוי, בן 43 שסבל שנים רבות מקנאות אובססיבית לאשתו (Severe jealousy paranoia), באשר למערכת יחסים שניהלה עם גבר שנים רבות לפני שהם נפגשו. הטיפול לא הוגדר כטיפול קצר מועד מראשיתו. אך לאור בעיות של העברת נגד שהתעוררו אצל באלינט, וכן מורכבות הטיפול, הוא קיצר את הטיפול לטיפול ממוקד.
הטיפול במר בייקר התחיל ב-1962. במהלך טיפול זה באלינט נפגש עם מר בייקר 27 פגישות, שנפרשו על פני כחמישה עשר חודשים. לאחר סיום הטיפול, נעשה מעקב בעזרת מכתבים בין מר בייקר לבאלניט במשך כארבע וחצי שנים נוספות, ועוד שנתיים נוספות בעזרת דיווחים לבאלניט מהרופא הכללי של מר בייקר.
באופן כללי, ניתן להתרשם בטיפול זה מהשפה הפסיכואנליטית שהייתה שגורה בפי באלניט, ושהשפיעה על הבנתו את המטופל ולפיכך את המוקד לעבודה. הוא זיהה במהלך הטיפול נושאים רבים שעלו בשיחות עם מר בייקר כמו התעניינות אנאלית פרימיטיבית, הומוסקסואליות לטנטית, קנאה לגברים אחרים, האכזריות הכללית שלו ומול אשתו ועוד. למרות עושר נושאים זה, הוא בחר להתמקד בשני מוקדים בלבד, שלא נוסחו בצורה של "כותרת פסיכואנליטית". מוקד אחד היה "היכולת של המטופל לחלוק את אשתו בצורה סימבולית עם המטפל", והמוקד השני היה "לאפשר למטופל להשלים עם ניצחונותיו על פני יריביו". לאור האינטנסיביות של הטיפול, ומפאת קוצרו, באלינט לא עבד עם המוקד הראשון, והתמקד רק במוקד השני שהוגדר.
לאור הטיפול חל שיפור משמעותי במצבו של מר בייקר, המחשבות האובסיסיביות פסקו כמעט לחלוטין, ואורח חייו השתפר. לאור הדיווחים השונים בשנים לאחר הטיפול ניתן להבין כי השיפור במצבו נשמר.
בספרם של באלינט, אורנסטין ובאלינט, יש דיווח מפורט ביותר על טיפולו של מר בייקר, כולל כל הטפסים שמולאו על ידי באלניט בתקופת הטיפול, ההבנות והפרשנויות שניתנו במהלך הטיפול.
1912 בספורט
אולימפיאדה
האולימפיאדה החמישית מתקיימת בסטוקהולם שבשוודיה
גביע דייוויס
נבחרת בריטניה זכתה בגביע לאחר ניצחון 3:2 על נבחרת אוסטרלאסיה.
ברזיל
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
שחייניות
10 ביוני בבירקנהד, בריטניה - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:20.6 דקות 10 ביולי בסטוקהולם, שוודיה - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:19.8 דקות 21 ביולי בהמבורג, גרמניה - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:18.8 דקות
מועצת פיפ"א
מועצת פיפ"א היא חלק מהפדרציה הבינלאומית לכדורגל (פיפ"א), האחראית לניהול השוטף של הארגון בין המפגשים של קונגרס פיפ"א אשר אחראי לבחירת חבריו. המועצה אינה גוף מבצע אלא אחראית על קביעת החזון של פיפ"א והכדורגל העולמי. ב-2016 הוקמה המועצה במקום הוועד המנהל של פיפ"א. נשיא המועצה הוא נשיא פיפ"א ג'אני אינפנטינו, והמזכירה הכללית היא פאטמה סמורה.
שאול אש
שאול דב אֵש (אֶשוֶוגֶה) (Shaul Esh (Eschwege)‎; 9 במאי 1921, א' באייר תרפ"א – 2 באפריל 1968, תשכ"ח) היה חוקר השואה, עורך הפרסומים הראשון של "יד ושם", מרצה בכיר במכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים, מראשוני סגל המכון, והראשון שעסק בהוראת השואה באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה
אש נולד בשנת 1921 בשם שאול אֶשוֶוגֶה בהמבורן שבגרמניה, בן הרב יצחק דב אשווגה, ממשפחת רבנים נודעת המתייחסת לרב יצחק דב במברגר. בנעוריו הצטרף להכשרה של צעירים דתיים ובשנת 1938, זמן לא רב לפני מלחמת העולם השנייה, עלה לארץ ישראל בעליית הנוער. למד במקווה ישראל, בישיבה ובבית המדרש למורים מזרחי בירושלים. לאחר תקופה ששימש מורה ומדריך בכפר הנוער הדתי, החל בשנת 1945 ללמוד היסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. במלחמת העצמאות השתתף בהגנה על הרובע היהודי בירושלים, נפל בשבי הלגיון הערבי בירדן, ושוחרר כעבור כמה חודשים. בשנת 1949 סיים את לימודיו לתואר מוסמך באוניברסיטה. בשנות ה-50 למד באוניברסיטת ציריך, ובשנת 1957 קיבל ממנה תואר דוקטור על דיסרטציה שכותרתה: "הקדוש (ברוך הוא): לתולדותיו של שם אל עברי בתר-מקראי" (העבודה ראתה אור באותה שנה כספר בהוצאת בריל).
עם שובו לישראל התמנה כעורך הפרסומים הראשי הראשון של "יד ושם", שהוקם שנים ספורות קודם לכן, ושימש בתפקיד זה מ-1956 עד 1960. ערך את ארבעת הקבצים הראשונים של המוסד. ב-1959 הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית, היה מראשוני המכון ליהדות זמננו והגיע לדרגת מרצה בכיר. עם הצטרפותו של אש, שנחשף למחקר השואה במסגרת עבודתו ביד ושם, נמצא מי שיוכל ללמד את נושא השואה באוניברסיטה העברית, וכבר עם כניסתו לתפקידו כמרצה העביר את הקורס הראשון בנושא באוניברסיטה.
את מחקריו בנושא השואה כתב מתוך השקפה יהודית לאומית. כן הדגיש את הקשיים המתודולוגיים המיוחדים הקשורים בחקר מדעי של השואה, הן מבחינת הכלים העומדים לרשות החוקר והן מבחינת המעורבות הרגשית הכרוכה במחקר זה.
כפילולוג בהכשרתו, התחקה אחר לשונם המיוחדת של הנאצים במחקרו "מלים ומישמען: כ"ה דוגמאות מלשון הנאצים" (1963). המושג "קידוש החיים", שהכניס לשימוש נתן עק, בצטטו את האימרה המיוחסת לרב יצחק ניסנבוים מגטו ורשה, כי "זוהי שעה של קידוש החיים ולא של קידוש השם במוות", זכה לפיתוחו של אש במאמרו "קידוש החיים בתוך החורבן: על הגדרתה של תקופת השואה" (תשכ"א), הנחשב לנדבך קלאסי בספרות המחקר על השואה, זכה להדים רבים והביא להפצתו של המונח.
בראשית שנת 1968 צורף אש למועצת מכון ליאו בק. בתחילת חודש אפריל אותה שנה נהרג בתאונת דרכים בכביש 2, ליד זכרון יעקב. בן 47 במותו. הותיר אישה, אם ואחות. נקבר בבית העלמין בהר הזיתים, סמוך לקבר אביו.
לאחר מותו ראה אור קובץ מאמריו "עיונים בחקר השואה ויהדות זמננו" (ירושלים תשל"ג).
בעריכתו
בהשתתפותו:
הלן, נסיכת אורליאן
הלן לואיז הנרייטה, נסיכת אורליאן (בצרפתית: Hélène d'Orléans; 13 ביוני 1871 – 21 בינואר 1951), הייתה בתו של הנסיך פיליפ, רוזן פריז ואשתו של אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה.
ביוגרפיה
הלן נולדה ב-13 ביוני 1871 בטוויקנהאם, אנגליה, לפיליפ, רוזן פריז ולמארי איזבל, נסיכת אורליאן, בתם של אנטואן, דוכס מונפנסייה והאינפנטה לואיסה פרננדה, דוכסית מונפנסייה. זמן קצר לאחר לידתה חזרה המשפחה לצרפת, ובשנת 1872 נחקק חוק שהחזיר למשפחה את כל נכסיה שהוחרמו בשנת 1848.
בשנת 1883 מת אנרי, רוזן שאמבור, ובעקבות כך ירש אביה את הטענה לכתר צרפת בעיני רוב המלוכנים. בשנת 1886 נערכה חגיגת הנישואים של אחותה אמלי, נסיכת אורליאן עם קרלוש, מלך פורטוגל בפאר רב, ובעקבות כך גורשה המשפחה שוב מצרפת.
בשנת 1890 התאהבה הלן בנסיך אלברט ויקטור, דוכס קלרנס ואייבונדייל, והשניים אף רצו להתחתן. אולם על אף הסכמתה של הלן להמיר את דתה לדת האנגליקנית, אביה סירב לכך, ובעקבות כך ראש ממשלת בריטניה רוברט גסקוין ססיל הביע את התנגדותו לנישואים בפני המלכה ויקטוריה. הלן פנתה לאפיפיור לאו השלושה עשר בתקווה שישכנע את אביה, אולם הלה צידד באביה.
חנה רדו
חנה רדו (נולדה ב-14 ביוני 1959) היא יזמת עסקית וחברתית, יו"ר ומייסדת העסקים החברתיים: סופרסונס- מיזם לשוויון חברתי בנקודות ההשפעה, מדבר תשעשרה במצפה רמון, לב תשעשרה בצפת, נגב תשעשרה בנגב המערבי, טק 19 בירוחם וספרינג וואלי בעמק המעיינות. בעברה שימשה כ-CFO, כ-COO וכמשנה ליו"ר בקבוצת מקאן תל אביב והקימה את מקאן וואלי במצפה רמון מיד לאחר המחאה החברתית בישראל 2011. כיום רדו עומדת בראש קבוצת העסקים החברתיים "קבוצת תשעשרה", ומקדמת תעסוקה איכותית לנשים בפריפריה הגאוגרפית הרחוקה של ישראל.
ביוגרפיה
רדו נולדה וגדלה בכרכור כבת בכורה להורים ניצולי שואה, במשפחה של שבעה ילדים שבהם שלישיית אחים. היא נשואה לרוני, דוקטור לזואולוגיה, אותו הכירה אחרי הצבא, כשעבדה בספארי, ולהם שלושה ילדים ושלושה נכדים. חנה למדה בבית הספר החקלאי בפרדס חנה ובילדותה ובנעוריה עסקה בעבודות חקלאיות אלו במקביל ללימודים ולעזרה בעבודות הבית. אביה, דוד צ'צ'קס אקסלברד, מילא תפקיד משמעותי בחינוכה ולימים היא כתבה עליו ספר ושמו "ארבעה מעגלי חיים".
במהלך שירותה הצבאי מילאה תפקידים שונים, הצטיינה בקורס מפקדות ובקורס קצינות, ובתפקידה האחרון הייתה מפקדת מחלקה בקורס קצינות. השתחררה מצה"ל בדרגת סגן.
הלן, נסיכת אורליאן
ביוגרפיה
בשנת 1892 נסעה הלן עם אחיה פיליפ, דוכס אורליאן (1869–1926) למצרים ולארץ ישראל. לאחר התמוטטות בריאותה ונישואיה, החלה הלן בנסיעות תכופות לאפריקה שנמשכו עד עשרה חודשים בכל פעם. היא חקרה את הנילוס, נהר הקונגו, חלק גדול ממזרח אפריקה, וחצתה את הסהרה.
חנה רדו
ביוגרפיה
לאחר סיום שירותה הצבאי רדו עשתה תואר BSc בביולוגיה ותעודת הוראה באוניברסיטת תל אביב. היא עבדה כמורה ובמקביל למדה תכנות. לאחר מכן עשתה תואר שני במנהל עסקים עם התמחות במימון, גם הוא באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1988 הקימה רדו עם סמי הירס את מיסטר אייס, המפעל הראשון ליצירת קוביות קרח בארץ. בין השנים 2000-1996 עבדה בשטראוס במספר תפקידים, תחילה כמנהלת הכספים של סלטי אחלה בניהולה של עפרה שטראוס ובשנת 2000 ניהלה את יישום סאפ בשטראוס, שהיה היישום השני בארץ לתוכנת ה-ERP הנפוצה. בתפקידה האחרון בקבוצה כיהנה כמנהלת הכספים של חטיבת המכירות.
הלן, נסיכת אורליאן
ביוגרפיה
ב-25 ביוני 1895 התחתנה הלן עם אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה, שהיה באותה תקופה השני בתור לכס המלכות האיטלקי. בחתונה נכחו אישים חשובים, כולל ויטוריו אמנואלה, נסיך הכתר של איטליה, אלברט אדוארד, נסיך ויילס ואשתו אלכסנדרה, נסיכת ויילס, ורוב משפחת המלוכה הבריטית.
חנה רדו
ביוגרפיה
בשנת 2,000 הצטרפה לקבוצת הפרסום מקאן, תחילה כ-CFO ולאחר מכן כ-COO. בתפקידה האחרון בקבוצה כיהנה כמשנה ליו"ר מקאן תל אביב, אילן שילוח.
הלן, נסיכת אורליאן
ביוגרפיה
כשפרצה המלחמה האיטלקית-עות'מאנית, הלן נשלחה כאחות על סיפון ספינת בית החולים ממפי, שם טיפלה בחיילים פצועים ובמחלות. במהלך מלחמת העולם הראשונה, הלן מונתה לראש האחיות של הצלב האדום האיטלקי ובילתה חלק ניכר מזמנה בקו החזית או בקרבתו. הלן שיפרה מאוד את התנאים הסניטריים בבתי החולים הצבאיים, והעלתה את חשיבות תפקידן של האחיות. על שירותה זכתה הלן במדליית הכסף האיטלקית לאומץ לב, עיטור צלב המלכה מריה הרומני, צלב המלחמה הצרפתי, ולעיטור הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית. יומן המלחמה שלה התפרסם מאוחר יותר, בעת שהעניק בניטו מוסוליני סיוע לצלב האדום האיטלקי.
בשנת 1931 מת בעלה אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה, וב-21 בינואר 1951 מתה הלן בביתה בקסטלמארה די סטאדיה.
חנה רדו
ביוגרפיה
בשנת 2017 רדו הובילה את הקמת ספרינג וואלי, מרחב עבודה למקצועות הנותנים פתרונות דיגיטליים בעמק המעיינות, במטרה לייצר מקומות תעסוקה באזור.
מנשייה (עכו)
מנשייה (בערבית: المنشيّة, תעתיק מדויק: אלמנשיה) היה כפר ערבי במישור החוף הצפוני ששכן כ-3.5 קילומטרים צפונית מזרחית לעכו העתיקה. במהלך מלחמת העצמאות בעת הקרבות על העיר עכו וכיבושה במבצע בן עמי הכפר התרוקן מתושביו.
חנה רדו
ביוגרפיה
בפברואר 2018 הקימה רדו את לב תשעשרה בצפת, חברה המעניקה שירותי ראיית חשבון, הנהלת חשבונות, חשבות שכר, גבייה, תזרים מזומנים ועוד. שנתיים לאחר הקמתה ובשיא משבר הקורונה החברה מעסיקה 28 נשים שמעניקות שירותים ללמעלה מתשעים לקוחות, רובם המכריע ממרכז הארץ. עבור מרבית העובדות, לב תשעשרה מהווה את מקום העבודה הראשון שלהן, כתוצאה ממיעוט הזדמנויות תעסוקה באזור.
מנשייה (עכו)
במפה משנת 1799 מצוין שבמקום עמדו חורבות לא-מיושבות. הכפר מוזכר בתזכיר שהגיש הקונסול הבריטי בעכו למשה מונטיפיורי בעת ביקורו בארץ ישראל בשנת 1839 בתזכיר זה נכתב (פאדאן היא יחידת מידה של שדה חקלאי). בסוף המאה ה-19 תואר הכפר כבנוי מאבן ומטיט, שכן במישור והיה מוקף אדמות חקלאיות מעובדות. את המים סיפק אקוודוקט מעכו ובכפר התגוררו כ-150 תושבים.
חנה רדו
ביוגרפיה
בשנת 2020, בין סגר א' ל-ב' הקימה רדו את "נגב תשעשרה" באופקים ובשנת 2021 את סוכנות הדיגיטל "לינק תשעשרה" בשדרות בשיתוף פעולה עם בנק הפועלים, משרד נגב גליל וראשי המועצות באזור. בנגב תשעשרה 35 עובדים המעניקים שירות לקוחות בתמיכה מרחוק, מזכירות אישית, טלמיטינג, אישורי הגעה, תמיכה טכנית, שירות לקוחות מסורתי ודיגיטלי, אדמיניסטרציה, BI, בקרת נתונים מהמשרדים באופקים לחברות המובילות במשק. בלינק תשעשרה ניתנים שירותי הקמת אתרי אינטרנט, עיצוב גרפי, ניהול מדיה דיגיטלית ועוד. כמו כן מתמחה הסוכנות בתהליכי דיגיטציה לעסקים קטנים ובינוניים. במסגרת פרויקט נגב תשעשרה צפויים לקום עוד 6 מיזמי תשעשרה אשר יעסיקו כ־300 עובדים.
מנשייה (עכו)
בתקופת המנדט השתייך הכפר לנפת עכו במחוז הגליל (1945). שטח אדמותיו היה 14,886 דונם. תושבי הכפר היו מוסלמים. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 1931 היו בכפר 460 תושבים ו-132 בתים מיושבים. במקום ישנו מקדש בהאי, ולצדו בית קברות בהאי. כן היו במקום מסגד ובית יתומים מוסלמי. בשנת 1945 מנה 810 נפשות.
חנה רדו
ביוגרפיה
בדצמבר 2021 הקימה רדו את הזרוע הטכנולוגית של הקבוצה – "טק תשעשרה" בירוחם. החברה עוסקת בשני תחומים עיקריים - מכניקה ותוכנה. בתחום המכניקה הפעילות העיקרית היא מידול (תכנון ויצירת אבות-טיפוס מכנים) ובתחום התוכנה פיתוח תוכנה (Frontend) ובקרת איכות תוכנה. בעתיד החברה מתכננת להיכנס לתחום של עריכת מעגלים חשמליים (Physical design).
מנשייה (עכו)
במהלך המרד הערבי הגדול השתתפו תושבי הכפר בפעילות כנגד השלטונות. בתוכנית החלוקה נועד הכפר להיות חלק מן המדינה הערבית. הכפר הוקף לראשונה על ידי יחידה יהודית חמושה ב-6 בפברואר 1948 אולם התקפה זו נהדפה. ב-14 במאי אותה שנה נכבש הכפר במהלך מבצע בן עמי. זמן לאחר כיבוש הכפר נהרסו בתיו. היישובים שמרת ובוסתן הגליל הוקמו עוד באותה שנה צפונית לחורבות הכפר, על שטחיו החקלאיים.
שרידי הכפר נמצאים היום בשטח העיר עכו באזור הרחובות אחד העם, מנוף ובורלא, צפונית לתל עכו. היישובים הנמצאים היום על אדמות הכפר: חלק משמרת חלק מבוסתן הגליל והשכונות המזרחיות של עכו (נוה אלון, נוה אביב, מוריה, בן-גוריון).
חנה רדו
ביוגרפיה
בחברה יועסקו מהנדסים ואנשי תוכנה בני המקום וכן אנשים ללא ניסיון, אך בעלי אוריינטציה טכנולוגית שיעברו הכשרה מוכוונת השמה על ידי טק תשעשרה בשיטת on the job training האופיינית לקבוצת תשעשרה.
בראש כל המיזמים עומדות מנכ"ליות נשים שעזבו, כמו רדו, תפקידים בכירים במשק הישראלי על מנת לקדם נשים ברחבי הארץ.
קידום ייצוג נשי
ביום האישה הבינלאומי, בשנת 2015, הקימה רדו את ארגון סופרסונס במטרה לקדם שוויון מגדרי בצומתי השפעה והכרעה בישראל. רדו משמשת עד היום כנשיאת הארגון ופועלת רבות ליצירת שוויון מגדרי ולחיזוק מעמד האישה בישראל ובעולם. רדו חותרת ליצירת נוכחות נשית שוויונית ומאוזנת בצמתי השפעה והחלטה בישראל בדירקטוריונים, במינויים ממשלתיים, בכנסים ובתהליכי קבלת החלטות במשק ובחברה.
רדו מרצה ומשתתפת בפאנלים שונים בנושאי ציונות חברתית, יזמות ושוויון מגדרי ומרצה ב-TED נשים החל משנת 2013.
ביולי 2018 מחתה רדו על כך שלכנס שאורגן על ידי העיתון כלכליסט הוזמנו "מאה אחוז גברים". בתגובה, טענו בכלכליסט כי רדו מנסה לבצע "תרגילי יחצנות עלובים לעצמה ולעסק שלה", נוסח התגובה של כלכליסט עורר ביקורת רבה בקרב הציבור. כיממה לאחר מכן, ולאחר מאות תגובות שליליות נגד כלכליסט ברשתות החברתיות, פרסם העיתון התנצלות.
בדצמבר 2018 השתתפה רדו בפאנל "כמה עולה שוויון" במסגרת ועידת ישראל לעסקים של גלובס. בשנת 2021 היא הוכתרה בין 50 הנשים המשפיעות של גלובס. כמו כן קיבלה בשנת 2021 אות אבירות לנשים פורצות דרך בתחומן המהוות מודל לחיקוי בקרב נשים ונערות בארץ ובעולם ממרכז פרס לשלום ולחדשנות.
במעמד קבלת הפרס אמרה רדו: "מביטות בנו מרחוק, עשרות נשים מקבוצת 19 ומאות סופרסונות ברחבי הארץ. הן מעניקות לי כל יום אנרגיה כי בזכותן אני מבינה שיש לנו נשים מצוינות, חכמות, מקצועניות, שנסתרות מן העין רק כי הן נשים או כי הן גרות בצפת, אופקים, שדרות, רהט, מרר  או מצפה רמון. הנשים הללו הן חלק מהעתיד של מדינתנו, הן חלק מ"הסטארטאפ – ניישן" ואנחנו ממעטים לספור אותן - ההפסד כולו שלנו. במעמד הזה אני פורסת את חלומי – שנגיע ל-51% נשים בכנסת, בחברות הציבוריות והגדולות ונביא לשוויון מגדרי. ושאקים עד שנת 2025 19 מיזמי "תשעשרה" בפריפריה של ישראל בהם יעבדו אלפי נשים מוכשרות מרחבי הארץ".