cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שלג על עצי הדובדבן
תקציר עלילה
קאדה חוזרת לבית ילדותה, אותו לא ראתה מאז היותה בת שבע, מכיוון שישבה בשבי. היא מגלה שאמה נפטרה, ואביה חי בייאוש לאחר שהפסיד לאראי בקרב, אך אין לו את האומץ ליטול את חייו. היא מחליטה שלמרות היותה אישה, היא תשתלט על ארץ שירקאווה ותשיב את הסדר. היא מכירה אציל מהקיסרות שגר בקרבת מקום, לורד פוג'יווארה שמסייע לה בתמורה לך שתספר לו את סודותיה. כשמגיע לביקור הנזיר מאקוטו שפגש את שיגרו, קאדה וטקאו במנזר טריאמה - הוא חושף בטעות שלא התקיימו מעולם נישואים בין קאדה ושיגרו. בבושת פנים, אביה מחליט שעל כל המשפחה ליטול חייהם ותוקף את קאדה. שיזוקה וקונדו (שכיר באחוזה וחבר באחווה) מצילים אותה על ידי הריגתו. קאדה נתקפת צירים וחווה הפלה. היא נופלת חולה אנושה על משכבה.
האחווה מאבדת סבלנות עם מרדנותו של טקאו, ושולחת אותו למשימה המוגדרת כהזדמנותו האחרונה. הם מאמינים ששיגרו אסף מידע אודות האחווה, אז טקאו הולך לביתו הישן עם אקיאו כדי להשיבם ממורהו הקודם איצ'ירו, מכיוון שטקאו הוא היחיד שיכול לפסוע על רצפת הזמיר הממולכדת בעזרת כוחותיו. טקאו מגלה שהרשומות של שיגרו נמצאות במנזר טריאמה, וכדי ללכת להביא אותן הוא מחליט להימלט מאחיזת האחווה. בעת בריחתו דרומה, כשהחורף בעקבותיו, הוא פוגש בהדרכת המנודה ג'ו-אן מעדת הנסתרים באישה עיוורת במערת סלע שמוסרת לו את הנבואה על אודותיו שתרדוף אותו: " אדמותיך ייפרשו מים לים... חמישה קרבות יקנו לך שלום, ארבעה בניצחון ואחד לתבוסה. רבים יפללו, אך אתה מוגן מפני המוות, למעט זה שיבוא לך מידי בנך". הוא מגיע למנזר טריאמה ביום האחרון לפני שהמעבר נסגר בשל השלגים ומוצא את כתביו הסודיים של שיגרו על פריסת האחווה.
כשהשלגים מפשירים באביב, קאדה מודיעה לפוג'יארה שבכוונתה לבקר את אראי שהוא כעת שליט הממלכה, כדי לדבר עמו על עתידה. הוא מסכים לכך בחוסר רצון, והיא נוסעת לטריאמה, שם שמעה שטקאו נמצא. הם נפגשים ועדיין מאוהבים. מכיוון שטקאו נמצא תחת גזר דין מוות מטעם האחווה, הם משלחים משם את שיזוקה וקונדו, כדי שלא ייפגעו. כנגד כל עצות חבריהם, קאדה וטקאו מתחתנים, אף על פי שהדבר יעורר תגובות נזעמות הן מצד אראי שליט הממלכה והן מצד פוג'יארה שתכנן להתחתן עם קאדה בעצמו.
מירב קניג-ולרשטיין
מירב קניג-ולרשטיין (נולדה ב-17 בדצמבר 1971) היא עורכת דין ישראלית. החל מינואר 2023 משמשת פרקליטת מחוז תל אביב (אזרחי) בפרקליטות המדינה. במסגרת תפקידה מייצגת את מערכת הביטחון באופן ארצי בכל תיקי הנזיקין (גוף ורכוש) המוגשים נגדה.
פרקליטת מחוז תל אביב (אזרחי)
בינואר 2023 בחרה ועדת המכרזים של נציבות שירות המדינה פה אחד בקניג-ולרשטיין לשמש כפרקליטת מחוז תל אביב (אזרחי), במקומה של ליאורה חביליו.
חיים אישיים
מתגוררת בכפר סבא ואם לארבעה. בעבר הייתה נשואה לאורי ולרשטיין, מנהל רשות האכיפה והגבייה.
טיל בליסטי לטווח קצר
טיל בליסטי לטווח קצר (SRBM - Short-range ballistic missile), הוא טיל בליסטי בעל טווח של עד כ-1,000 קילומטר.
טילים בליסטיים לטווח קצר, מכונים לעיתים טילים בליסטיים טקטיים. רובם ככולם של הטילים, הם בעלי שלב אחד, והם בעלי יכולת שיגור ממשגר נייד. ניתן לצייד טילים כאלו גם בראשי קרב לא קונבנציונליים, ולרוב הם נושאים ראש נפץ במשקל של 500 עד 1,000 ק"ג ולעיתים יותר.
רובם של הטילים פותחו במהלך המלחמה הקרה, ומאות רבות של טילים הוצבו על אדמת אירופה כאשר הם נושאים ראש קרבי גרעיני.
בזירת המזרח התיכון, טילים אלה נפוצים במדינות אחדות ובכלל זה: לבנון (מתופעלים בדי החזבאללה), סוריה, עיראק (כיום אין), איראן, סעודיה, מצרים ותימן.
היסטוריה
ראשיתו של הטיל הבליסטי, וגם של הטיל הבליסטי קצר הטווח, הוא בטיל הV-2 הגרמני שפותח על ידי ורנר פון בראון במהלך מלחמת העולם השנייה. טיל זה, שהיה בעל טווח של 320 ק"מ וראש קרב של טון, הופעל נגד מטרות בריטיות ובלגיות אך לא היה מאוד אפקטיבי, בשל מחירו הרב והקושי ביצורו, יחסית לנשק נוסף שהיה בשימוש הוורמאכט, טיל השיוט הראשון בעולם, ה-V-1. לאחר המלחמה, נשבה פון בראון על ידי האמריקאים והעביר להם מידע רב, בנוסף לעשרות טילים וציוד היקפי שנלקחו שלל והועברו לארצות הברית. על בסיס הטיל, פיתחו האמריקאים (בהנחיית פון בראון) את הרדסטון. גם הצבא האדום, לכד טילים שלמים ומידע טכני רב בתום המלחמה. על בסיס הטיל, פותח על ידי הסובייטים אחד הטילים הבולטים והנפוצים בעולם, הסקאד.
במהלך המלחמה הקרה, טילים בליסטיים מסוגים שונים היו מטווחים לעבר ברית המועצות וארצות הברית. באירופה הוצבו, על ידי האמריקאים, טילי פרשינג וע"י הסובייטים, טילי סקאד. זאת בנוסף לטילים בין יבשתיים (ICBM) וטילים בליסטיים מצוללות.
טילים בליסטיים קצרי טווח, נורו מספר פעמים בהיסטוריה, במהלך מלחמת יום הכיפורים, נורו שלושה טילי סקאד לעבר כוחות ישראלים והרגו כשבעה חיילים, וגם במלחמת המפרץ, נורו טילי סקאד, או כמו שנקראו בעיראק, אל-חוסיין, לעבר סעודיה (46 טילים) וישראל (39 טילים).
השימוש הבולט ביותר בטילים בליסטיים קצרי טווח, לאחר מלחמת העולם השנייה, היה במהלך מלחמת איראן עיראק, כנגד מטרות צבאיות ומתקני נפט. לקראת סוף המלחמה, תקפו שני הצדדים זה את בירתו של זה, לעיתים גם בנשק כימי, במה שכונה "מלחמת הערים".
בצבאות רבים בעולם, משמש הטיל הבליסטי קצר הטווח, מרכיב חשוב ביכולת האסטרטגית. הטילים מספקים נשק בעל השפעה עצומה במחיר נמוך משמעותית ממערכות אחרות דוגמת מטוסי קרב מודרניים, דבר המאפשר למדינות דלות אמצעים לרכוש אותו, ונותן להם יכולת להגיב כנגד מתקפות של חילות אוויר מתקדמים. בנוסף, לטילים בליסטיים יש הילה של נשק מתקדם ויוקרתי - דבר המשמש משטרים שונים בעולם ומהווה גם עילה להצגה פומבית של טילים - למשל במצעדים צבאיים.
טילים בליסטיים טקטיים (TBM)
טילים טקטיים עשויים להוות יתרון מכריע מעבר לקווי האויב ובשדה הקרב בכלל. עקב ניידותם, הטילים מוכנים יותר להתמודדות עם תרחישים שונים היכולים לקרות בשדה הקרב.
קשה להתמודד עם טילים מהסוג הזה, ומערכות בודדות מסוגלות לעם איום מסוג זה. הבולטות שבהם, הם הפטריוט PAC-3 ושרביט קסמים הישראלי, המיועד להיות PAC-4 של מערכת הפטריוט, והם מיועדות ליירוט טילים בליסטים קצרי טווח בלבד. להבדיל ממערכת החץ לדוגמה, שביכולתה ליירט גם טילים בליסטיים בין יבשתיים (ICBM).
נבחרת גרמניה המזרחית בכדורסל
הישג השיא של הנבחרת בטורנירים בינלאומיים היה באליפות אירופה 1963 ב, פולין, אז זכתה הנבחרת במקום השישי.
היסטוריה
לאחר מלחמת העולם השנייה היו שתי נבחרות כדורסל לגרמניה. נבחרת גרמניה המזרחית הצטרפה כחברה לפיב"א ב-1952, בנוסף לגרמניה המערבית. היא לא העפילה לטורניר בינלאומי עד אליפות אירופה 1959, שם סיימה במקום ה-14.
באליפות אירופה 1961 בבלגרד סיימה גרמניה המזרחית במקום ה-12 מתוך 19 הנבחרות, ארבעה מקומות לפני. נבחרת הכדורסל המזרח-גרמנית זכתה להצלחתה הגדולה ביותר שנתיים לאחר מכן, באליפות אירופה 1963 ב. לאחר ארבעה ניצחונות ושלושה הפסדים בסיבוב המקדים, גרמניה המזרחית סיימה שלישית (אחרי אלופת הטורניר והסגנית ) בבית ב'. מכיוון שרק שתי הנבחרות הראשונות עלו לחצי הגמר, שיחקה הנבחרת מול ו בסיבוב הדירוג. לאחר שניצחה את בלגיה 81–35 הפסידה גרמניה המזרחית לבולגריה 62–77. לדברי מומחים רבים, הנבחרת המזרח-גרמנית הייתה אחת ההפתעות הגדולות של הטורניר.
באליפות אירופה 1965 במוסקבה וטביליסי לא הצליחה הנבחרת לשחזר את הצלחתה משנתיים קודם לכן. עם זאת, היא סיימה ארבעה מקומות לפני גרמניה המערבית וסיימה במקום העשירי מתוך 16 נבחרות. גרמניה המזרחית התחרתה באליפות אירופה האחרונה שלה באליפות 1967 שהתארחה בהלסינקי וטמפרה, בה סיימה במקום ה-14.
לאחר הכישלון באליפות אירופה שנה קודם לכן, גרמניה המזרחית נרשמה למוקדמות לאולימפיאדת מקסיקו סיטי 1968. במוקדמות הם ניצחו את גרמניה המערבית בפעם השנייה, אך לא העפילו לטורניר. למרות חוסר הפופולריות של הכדורסל במדינה, גרמניה המערבית ניצחה את גרמניה המזרחית לראשונה רק בשנת 1973. גרמניה המזרחית מעולם לא העפילה לאליפות העולם או לטורניר הכדורסל האולימפי.
פירוק
בשנת 1969 החליטה מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה להעביר את המיקוד שלה לענפי הספורט שלדעתם יביאו למדינה הכי הרבה מדליות ויעזרו לה לצבור נקודות בתחרויות בינלאומיות. כיוון שכדורסל הוא ספורט קבוצתי שבו, בניגוד לספורט יחידני, כל הנבחרת יכולה לזכות רק במדליה אולימפית אחת, הנבחרת איבדה תמיכה ממשלתית ניכרת. בסופו של דבר, המפלגה אסרה על שחקני הכדורסל שלה לנסוע למדינות לא סוציאליסטיות, והגבילה מאוד את קידום הכישרונות. מדיניות זו הובילה בסופו של דבר לסיום קיומו של הכדורסל הבינלאומי בגרמניה המזרחית, שפורק לחלוטין לאחר 1973, אף על פי שהפדרציה המשיכה להיות מוכרת על ידי פיב"א כחברה מלאה, עד לאיחוד גרמניה מחדש ב-1990.
חמאסטן
ממוזער|275px|דגל [[חמאס]] חמאסטן (בערבית = حماستان; הלחם של "חמאס" ו"סטן" = מדינה) הוא כינוי המשמש בעיקר את מתנגדי חמאס למצב שבו לארגון חמאס יש ריבונות על אדמה פלסטינית. הכינוי משקף מצב בו תיווצר בשטח זה רפובליקה איסלאמית בה מונהגים חוקי השריעה.
שימוש
הכינוי נוצר, ככל הנראה, בסוף 2004 בעקבות עליית כוחה של תנועת חמאס ברשות הפלסטינית, אז שימש המונח את המתנגדים לתוכנית ההתנתקות. ב-18 וב-25 באוקטובר 2004 עשה בו לראשונה שימוש חבר הכנסת אפרים סנה ממפלגת העבודה: ב-9 במאי 2005 התבטא שר החוץ, סילבן שלום כי "לא נראה לי הגיוני שאם חמאס ינצח בבחירות לרשות הפלסטינית ביולי, ישראל תוכל לבצע את ההתנתקות וגם לא נראה לי הגיוני להקים 'חמאסטן'".
הכינוי הוזכר גם בריאיון עם מחמוד א-זהאר, מראשי חמאס, בריאיון לניוזוויק זמן קצר אחרי ביצוע תוכנית ההתנתקות. א-זהאר נשאל על ידי הכתב קווין פריאנו: "גורמים ישראלים רשמיים מזהירים שאחרי הנסיגה תהפוך עזה ל"חמאסטן". על כך הוא השיב: "היא צריכה להיות חמאסטן. מדוע לא? אנחנו לא מושחתים. אנו משרתים את המעמדות הנמוכים. אנו מגינים על אדמתנו. היא צריכה להיות חמאסטן!".
הכינוי חזר לשימוש בישראל לאחר שבנימין נתניהו, מנהיג "הליכוד", השתמש בו בינואר 2006 כתגובה לניצחון חמאס בבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית באומרו: "היום קמה מדינת חמאסטן".לאחר השתלטות חמאס על רצועת עזה ביוני 2007 הכינוי חדר אף לעיתונות הזרה עת נוצרה דה פקטו ריבונות של חמאס ברצועת עזה. לטענת בנימין נתניהו, הוא זה שטבע את המונח.
ההיבט הלשוני
המונח מורכב משתי מילים משפות שונות. המילה "חמאס" היא ראשי תיבות של מילים מן השפה הערבית, ואילו הסיומת "סטן", שמשמעותה "מדינה" (דוגמת פקיסטן ואפגניסטן), באה מן השפה הפרסית.
באופן דומה, קודם לכן נקבע הכינוי פתחלנד שתיאר את אזור מחנות הפליטים הפלסטיניים בדרום לבנון. בכינוי זה המילה פת"ח היא היפוך ראשי תיבות של מילה בערבית בצירוף הסיומת לנד, המסמלת מדינה או חבל ארץ בשפות גרמאניות. לכן יש המשתמשים בביטוי חמאסלנד במקום חמאסטן. עם זאת, שימוש זה שכיח פחות, בעיקר בגלל המשמעות האסלאמית של הסיומת "סטן" בדומה למספר מדינות מוסלמיות במרכז אסיה.
הערות שוליים
Gazastreifen
רוחב חצי מקסימום
בעיבוד אותות, רוחב חצי מקסימום (FWHM קיצור של Full width at half maximum) של פונקציה (או של בליטה מקומית שלה) הוא ההפרש בין ערכי המקור (ציר x) של שתי הנקודות שבהן ערך הפונקציה הוא חצי מערך המקסימום שלה. רוחב חצי מקסימום משמש בתורת הגלים, באופטיקה, בתקשורת אופטית ובאלקטרומגנטיות להגדרת רוחב הסרט של חבילת גלים, כלומר תחום התדרים הכלולים בה או כפרמטר אופייני לשם השוואות רוחב.
פונקציה בעלת התפלגות נורמלית, עם סטיית תקן \ \sigma סביב הנקודה \ x_0:
בפונקציה כזו רוחב חצי המקסימום כתלות בסטיית התקן הוא
עבור גלים סוליטוניים עם התפלגות סקאנט היפרבולי עם קבוע \ c
כאשר הפונקציה arcsech היא ההופכית לפונקציה סקאנט היפרבולי.
ועבור לורנציאן סביב x_0 המוגדר ע"י
הרוחב בחצי גובה הוא \Gamma. ערך זה הוא ההופכי של קבוע הזמן האופייני עבור דעיכה אקספוננציאלית במישור הזמן במידה והלורנציין הוא הצגתה במישור התדר.
רוברט שול
רוברט שול (בגרמנית: Robert Scholl; 13 באפריל 1891 - 25 באוקטובר 1973) היה פוליטיקאי גרמני מתנגד לנאציזם. הוא היה ראש עיריית אינגרשיים בין השנים 1917–1920, ראש עיריית פורכטנברג בין השנים 1920–1930 וראש עיריית אולם בין 1945–1948. עם זאת, את עיקר פרסומו הוא קנה כאביהם של הנס וסופי שול.
ביוגרפיה
שול נולד ב-13 באפריל 1891 במינהארט שבקיסרות הגרמנית. במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוא התגייס לחיל הרפואה בצבא הקיסרות הגרמנית, ובתקופה זו פגש את מגדלנה מילר (1881-1958), ונישא לה ב-1917. באותה שנה נבחר שול לתפקיד ראש עיריית אינגרשיים. הוא החזיק בתפקיד עד 1920 עת התמנה לראש עיריית פורכטנברג. בתפקיד זה הוא החזיק עד 1930. היו להם שישה ילדים: אינגה, הנס, אליבת, סופי, ורנר ומתילדה (נפטרה בגיל שנה). ב-1930 עברה המשפחה ללודוויגסבורג ובשנת 1932 לאולם, שם הקים שול חברת מס וחשבונאות.
לאחר שעלתה המפלגה הנאצית לשלטון, התלהב ממנה הנס, ועד מהרה סחף אחריו את כל אחיו ואחיותיו. רוברט לעומת זאת, היה מתנגד חריף לנאציזם, ונהג לנהל ויכוחים ארוכים על כך עם הנס. בעיניו של רוברט היה היטלר "נוכל אשר עתיד לגרור את כל העם הגרמני אל התהום." עם זאת, בהיותו ליברלי, הוא האמין שיש לתת לילדיו חירות לבחור את דרכם ולפיכך לא כפה עליהם להתרחק מהנאצים. במהלך יום המפלגה בנירנברג בנובמבר 1935, קיבל הנס את הכבוד לשאת את דגל ההיטלריוגנד במצעד. עם זאת, במהלך הכנס הוא חווה משבר שגרם לו לעבור מתומך בנאציזם למתנגד לו. בעקבותיו של הנס, הפכו גם שאר האחים לשונאי הנאציזם. רוברט עודד אותם כאשר סיפר להם על מחנות הריכוז שמפעיל המשטר. כאשר ילדיו ניסו לטעון שאולי היטלר לא יודע על המחנות, התפרץ עליהם רוברט בזעם: "ואיך הוא לא יודע, כאשר [המחנות] עומדים על תלם כבר שנים, וידידיו הקרובים ביותר הקימו אותם? מדוע לא השתמש בסמכותו כדי לבטל אותם מיד?".
מושפעים מהטפותיו של רוברט, ורנר והנס הצטרפו לקבוצת נוער מחתרתית שכונתה "1.11.1929" (על שם התאריך שבו הוקמה). הקבוצה הייתה מיועדת לבנים בלבד, כך שהבנות לא יכלו להצטרף. עם זאת, כאשר נודע לשלטונות שהנס עומד באש הסניף של הקבוצה באולם, הם החליטו להעניש באופן קולקטיבי את כל משפחת שול. בסוף נובמבר 1937, נלקחו הנס, ורנר, סופי ואינגה למעצר. הבנות שוחררו כמעט מיד, וורנר זמן קצר לאחר מכן. הנס נותר במעצר ארבעה שבועות ושוחרר רק תודות להתערבות ידידיו. האירוע הפך את משפחת שול כולה למתנגדת חריפה לנאצים. בסופו של דבר ייסדו הנס וסופי, ללא ידיעת הוריהם, את מחתרת הסטודנטים "הוורד הלבן". ב-1942 נידון רוברט לארבעה חודשי מאסר לאחר שאחת ממזכירותיו שמעה אותו מדבר נגד היטלר. סופי, שרצתה לנחם אותו, הגנבה לתאו את אחד מהעלונים שהיא ואחיה פרסמו נגד הנאצים. רוברט התלהב מאוד מהעלון, אולם מיהר לשאול: "סופי, אני מקווה שאת לא מעורבת בדברים האלה". סופי מיהרה להשיב: "איך עלה הדבר על דעתך... לי אין שום קשר לזה". ב-22 בפברואר 1943 התגלתה פעילותם המחתרתית של הנס וסופי, ושניהם הוצאו להורג. חמישה ימים לאחר מכן נידון רוברט ל-18 חודשי מאסר בגין האזנה לשידורי הרדיו של האויב.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, שימש רוברט שול כראש עיריית אולם מ-1945 עד 1948. הוא היה חבר בפרלמנט של באדן-וירטמברג. ב-1952 ייסד שול יחד עם גוסטב היינמן מפלגה פוליטית החדשה, מפלגת העם הגרמנית (GVP). בין חברי המפלגה נמנו יוהאנס ראו, לימים נשיא גרמניה וארהרד אפלר, לימים השר לשיתוף פעולה כלכלי של גרמניה. המפלגה תמכה במשא ומתן עם ברית המועצות במטרה לאחד את גרמניה ולהפוך אותה לנייטרלית בין הגוש המערבי לגוש המזרחי, אך ה-GVP לא הצליחה למשוך רבים מהבוחרים. ב-1957 פיזרו שול והיינמן את המפלגה. שול נפטר בשטוטגרט ב-25 באוקטובר 1973 בגיל 82.
בסרט משנת 2005 - "סופי שול - הימים האחרונים", מגולם רוברט שול בידי יורג הופ.
חימיק יוז'ני
חימיק יוז'ני (באוקראינית: хімік Южне) היא קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר יוז'ני. המתמודדת בסופרליגה האוקראינית ובליגת האלופות. הקבוצה נמצאת בבעלות חברה "מפעלי נמל אודסה". בעונת 2015 זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 2000 ומשתתפת בסופרליגה האוקראינית מאז עונת 2002/03 וידועה כקבוצת צמרת. 5 פעמים ברציפות סיימה במקום השלישי 2008/09, 2007/08, 2006/07, 2005/06, 2004/05. ובמסגרת הגביע האוקראיני הגיעה לחצי הגמר בעונות: 2005/06, 2008/09.
אשתאול (אתר מקראי)
אֶשְׁתָּאוֹל הייתה עיר בשפלת יהודה בתקופת המקרא.
חימיק יוז'ני
היסטוריה
הקבוצה משתתפת ביורוצ'לנג' מאז 2004/05. השלב הגבוה ביותר שהגיעה אליו היה רבע הגמר ב(2007/08), בו הודחה על ידי קבוצת אקא לימסול הקפריסאית. הקבוצה השתתפה בעבר גם ביורוקאפ צ'לנג' (מאז 2002/03). השלב הגבוה ביותר שאליו הגיעה הוא הגמר בעונת 2005/06, בו הפסידה בסיכום שני מפגשים לקבוצת אוראל גרייט.
אשתאול (אתר מקראי)
בספר יהושע היא מוזכרת פעמיים, בראשונה, עם היישובים צרעה ואשנה, כשייכת לנחלת שבט יהודה:
חימיק יוז'ני
היסטוריה
בעונת 2010/11 נפגשה מול מכבי חיפה במסגרת גביע היורוצ'לנג'.
אשתאול (אתר מקראי)
ובשנייה, עם צרעה ועיר שמש כשוכנת בנחלת שבט דן:
חימיק יוז'ני
היסטוריה
בעונת 2014/15 זכתה באליפות הסופרליגה האוקראינית. בעונת 2015/16 זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע האוקראיני. בעונת 2018/2019 זכתה באליפות השלישית שלה.
אשתאול (אתר מקראי)
וכך בדומה נאמר על שמשון בספר שופטים:
ולאחר מותו של שמשון נאמר:
על בני שבט דן קשתה ההתיישבות באשתאול, והם חיפשו אזור פנוי כך עולה מהפסוקים בספר שופטים:
ולאחר שחקרו את הארץ, העתיקו לבסוף את מקום מושבם לצפונה:
במאה ה-20 הציעו חוקרים לזהותה באֶשְוַע מצפון לערתוף, בסמוך לצרעה; באתר נערכו חפירות ארכאולוגיות ונמצאו בו ממצאים, כגון חרסים, מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל. חוקרים הציעו לזהות את אשתאול גם בערתוף.
בשנת 1949, לאחר מלחמת העצמאות הוקם על ידי עולים מתימן מושב בשם אשתאול, מצפון לבית שמש ושייך למועצה אזורית מטה יהודה.
המעורר (קומיקס)
המעורר (בפורטוגזית: O Doutrinador) היא סדרת קומיקס ברזילאית, שנוצרה על ידי לוצ'יאנו קוניה. הדמות הראשית, "דוטרינדור", מפורטוגזית "המעורר", היא דמות שלוקחת את החוק לידיה במטרה להרוג פוליטיקאים מושחתים שפוגעים בחברה הברזילאית.
פרסום
את הקומיקס הגה לראשונה לוצ'יאנו קוניה בשנת 2008, אך רק בשנת 2013 החל הפרויקט להתפתח ולהתפרסם ברשתות החברתיות. הפרסום העצמאי הראשון שנמכר בשנת 2014 וזמן קצר לאחר מכן חבר לוצ'יאנו למוזיקאי והפעיל מרסלו יוקה כדי לכתוב סיפור חדש בשם Dark Web.
עלילה
מיגל הוא סוכן פדרלי מאומן היטב שחי בברזיל שממשלתו נחטפה על ידי חבורת פוליטיקאים ואנשי עסקים. טרגדיה אישית מובילה אותו לבחור בשחיתות הברזילאית כאויבתו הגדולה ביותר והוא מתחיל לנקום באליטה הפוליטית הברזילאית בתקופת הבחירות לנשיאות, במסע צלב ללא פשרות כנגד השחיתות.
קולנוע
בשנת 2018 שוחרר לאקרנים הסרט המעורר, בבימויו של גוסטבו בונפה.
טלוויזיה
סדרת הטלוויזיה המעורר שודרה מ-1 בספטמבר 2019 ברשת Space והשלימה את אירועי הסרט המקורי.
הידטיוס
הידטיוס (Hydatius; בערך 400 - בערך 469) היה בישוף אקואָי פלביה בפרובינקיה הרומית גאלאיקיה (ככל הנראה חאבס בפורטוגל של היום) הנמצאת במחוז ויה ריאל. הידטיוס חיבר כרוניקה היסטורית של זמנו, המהווה את העדות הטובה ביותר להיסטוריה של היספניה במאה החמישית.
הידטיוס נולד בערך בשנת 400 לספירה בסביבות למיקה עיירה הסמוכה לצ'ינזו דה לימיה של היום במחוז אורנזה בספרד. כנער, עלה לרגל לארץ הקודש, שם פגש את הירונימוס הקדוש כאשר התבודד זה בבית לחם. בשנת 428 הפך לבישוף באקואָי פלביה, בתקופה בה שליטתה של רומא בספרד הפכה יותר ויותר נומינלי. באזור אקואָי פלביה שלטו הסואבים, שהתיישבו בגלאיקיה בשנת 411. הידטיוס נטל חלק במשלח שביקשה מהגנרל פלביוס אאטיוס, השליט בפועל ברומא לצד גאלא פלקידיה.
רוסקוסמוס
רוֹסקֹוסמוֹס (ברוסית: Роскосмос) הוא שמו הנפוץ של התאגיד הממלכתי לפעילות חלל, שהוא הגוף העיקרי של הפדרציה הרוסית הממונה על חקר מדעי החלל ועל פעילות האסטרונאוטיקה האזרחית בפדרציה והוא אחד מארגוני החלל הגדולים בעולם.
הידטיוס
איננו יודעים הרבה על חייו של הידטיוס מעבר לכך, למרות שידוע כי נחטף ונכלא למשך זמן מה בשנת 460 על ידי יריבים מקומיים, עובדה המצביעה על כך ששיחק תפקיד חשוב בפוליטיקה המקומית בגלאיקיה.
עיקר חשיבותו ההיסטורית של הידטיוס נעוצה בתולדות הימים שכתב לקראת סוף חייו. הכרוניקה שכתב הייתה מן הז'אנר הפופולרי בתקופת שלהי העת העתיקה, אם כי היו לה מקבילות בז'אנרים כרונוגרפיים כמו הקונסולר פסטי. מטרתו העיקרית של ז'אנר נוצרי מובהק זה הייתה למקם את ההיסטוריה האנושית בתוך הקשר שיש בו התקדמות ליניארית מתקופת התנ"ך ועד הביאה השנייה. ברישום כל שנה נמנים אירוע אחד או יותר, לרוב בתמציתיות רבה. החסיד הבולט ביותר של הז'אנר היה הבישוף בן המאה הרביעית אאוסביוס מקיסריה. הירונימוס תרגם את אאוסביוס ללטינית והמשיך אחר כך את הכרוניקה עד לשנת 378. כותבים רבים אימצו את המנהג והמשיכו את רישום השנים מהנקודה בה הפסיק הירונימוס.
רוסקוסמוס
בשנים 2004–2015 נודעה בשם סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה וזוהי היורשת העיקרית של תוכנית החלל הסובייטית ושל המשרד לבניית מכונות כלליות (Министерство общего машиностроения СССР) המהווה לתוכנית החלל הוותיקה ביותר בעולם שהוקמה בשנות ה־50.
הידטיוס
הידטיוס התחיל את חיבורו בשנת 379, כהמשך ישיר להירונימוס. להידטיוס הייתה גישה למספר מקורות היסטוריים וכרונוגרפיים, אף שישנם חילוקי דעות ביחס למספרם, והוא השתמש במערכות כרונולוגיות מקבילות. בגלל שיטה זו, במיוחד לקראת סוף הכרוניקה, קשה לתרגם את הכרונולוגיה שלו לתאריכים מודרניים. המידע שנותן הידטיוס תמציתי מאוד בתחילה, אף הוא הופך מפורט יותר ויותר עם התקדמות השנים, עד שבשלב מסוים הוא מזכיר עבודה מתפתחת יותר מכאשר כרוניקה רגילה.
עיקר מטרתו של הידטיוס היא להראות את התפוררות החברה האזרחית במערב האימפריה הרומית ובמיוחד בספרד, והוא מתאר את המאה החמישית בצבעים קודרים במיוחד. ייתכן והפסימיות של הידטיוס נובעת מהאמונה שקיצו של העולם הולך וקרב, מאחר שקרא את המכתב האפוקריפי של ישו לתומא (מכתב מזויף כמובן), שטען כי העולם יבוא לקיצו במאי 482 וייתכן שהידטיוס האמין כי הוא מתאר את ימיו האחרונים של העולם עד שלעיתים אף הפריז בקדרות התמונה שהוא מתאר. דברים אלו נכונים במיוחד ביחס לאירוע שהוא שיאו של הסיפור, ביזת בירת הסוואבים בראגה בשנת 456 על ידי המלך הויזיגותי תיאודוריד השני, שפעל בשירות הקיסר אוויטוס. חשיבותו העיקרית של הידטיוס היא בכך שהוא המקור היחידי לתולדות ספרד בתקופה שעד 468, נקודה שבה ישנה הפסקה בסיפור. ההנחה היא שהידטיוס לא הצליח לסיים את עבודתו ומן הסתם מת באותה שנה או זמן לא רב אחר כך.
רוסקוסמוס
משרדי רוסקוסמוס ממוקמים במוסקבה. מרכז בקרת המשימה שוכן בעיר קורוליוב. מרכז הכשרת הקוסמונאוטים נמצא בעיר הכוכבים, מחוז מוסקבה. רוסקוסמוס משתמשת בנמלי החלל בייקונור, ווסטוצ'ני ופלסצק.
משנת 1992 ועד 2015 רוסיה הייתה המובילה העולמית במספר שיגורי הטילים, בסך הכל 19 שנים והחזיקה בערך 30-40% מסך שירותי השיגור העולמיים ובשנת 2001 הייתה החלוצה בתחום תיירות חלל כששיגרה את דניס טיטו ומאז משתפת פעולה בתחום עם חברת Space Adventures, שיתוף פעולה שהביא לכך ששוגרו שבעה תיירים לחלל (אחד מהם פעמיים). רוסקוסמוס שיגרה את טיסת התיירים האחרונה בשנת 2021.
בשונה ממרבית מדינות העולם, קיימת ברוסיה גם מקבילה צבאית - חיל החלל.
הקמה
עם התפרקות ברית המועצות בשלהי שנת 1991 החלו תהליכי שינוי ורפורמה בסוכנויות והארגונים של הממשל הישן, שבין השאר הביאו לפיצולה של תוכנית החלל הסובייטית לשני גופים - חיל החלל הרוסי האחראי על הפעילות הצבאית בחלל, וסוכנות החלל הפדרלית של רוסיה האחראית על הפעילות האזרחית. ככלל, רוסקוסמוס נחשבת ליורשת המשרד הסובייטי לבניית מכונות כללית (Министерство общего машиностроения, МОМ СССР) שנחשב למשרד הממשלתי הממונה על תוכנית החלל הסובייטית. המשרד הוקם ב־1965 ופורק ב־1991 על מנת להקים במקומו את רוסקוסמוס, ב־25 בפברואר 1991.
באופן רשמי, נוסדה הסוכנות ב־30 בספטמבר 1992 במסגרת משרד התעשייה והאנרגיה, כשמטרתה המוצהרת היא הוצאה לפועל של מדיניות החלל הממשלתית, תיאום וניהול הפעילות האזרחית בחלל וניהול תשתיות החלל של הפדרציה.
למנהלה הראשון של הסוכנות מונה יורי קופטב, לשעבר מהנדס במשרד לתכנון ניסויי לאבוצ'קין ויועץ בכיר להנדסה לממשל הסובייטי. קופטב כיהן כמנהל הסוכנות עד שנת 2004.
שנות ההתאוששות
החל מאמצע שנות התשעים החלה הסוכנות לתור אחר מיזמים נושאי רווח, בין השאר באמצעות שיתופי פעולה בינלאומיים דוגמת הקמת תאגיד Starsem הרוסי־אירופאי לשיווק שיגורי לוויין מסחריים, והפכה לגורם מוביל בשוק זה. כמו כן החל שיתוף פעולה עם נאס"א בתחזוקת והרחבת תחנת החלל מיר, דבר שאיפשר את המשך פעילותה של התחנה לשנים נוספות.
בשנת 1999 קיבלה הסוכנות את האחריות הממשלתית על כל תעשיית התעופה ברוסיה, ומילאה תפקיד זה עד שנת 2004.
בתחילת שנות ה־2000 הייתה הסוכנות לגוף הראשון שביצע טיסות תיירות בחלל. הסוכנות אימנה והטיסה מספר תיירים (כמו דניס טיטו) לתחנת החלל הבינלאומית וזהו עודנו אחד מתחומי הפעילות העיקריים של תאגיד החלל.
הרפורמה של שנת 2004
בשנת 2004, במסגרת רפורמה מקיפה בארגונים הממשלתיים ברוסיה, קיבלה סוכנות החלל מעמד של סוכנות פדרלית עצמאית והופרדה ממשרד התעשייה והאנרגיה. למנהלה החדש של הסוכנות מונה הגנרל אנאטולי פרמינוב, לשעבר סגן מפקד כוחות הטילים האסטרטגיים של ברית המועצות ומפקד קוסמודרום פלסצק.
2005–2013
השגשוג שחוותה הכלכלה הרוסית משנת 2005 הביא להגדלת תקציב הסוכנות לכ־900 מיליון דולר בשנה זו, סכום הגדול פי 4 מתקציבה בשנת 2004.
בשנת 2005 אישר הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי תקציב של 305 מיליארד רובל (כ־11 מיליארד דולר) לסוכנות החלל לשנים 2006–2015, ובנוסף לזאת צפויה הכנסה נוספת משיגורים מסחריים.
ב־2010 רוסיה המשיכה להוביל את כמות השיגורים לחלל ונחשבה למובילה עולמית; רוסיה ביצעה 31 שיגורים לחלל לאורך השנה, כאשר ארצות הברית שנייה לה, עם 16 שיגורים בלבד.
ב־2011 שוגרה הגשושית "פובוס גרונט" לחלל, כדי לחקור את ירח פובוס, הסובב את מאדים, אלא שבשל תקלה מערכתית החללית סטתה ממסלולה והתרסקה אל כדור הארץ בינואר 2012. חרף הגדלת התקציב עבור תוכנית החלל הפדרלית של רוסיה, עדיין סובלת זו משחיתות גואה הפוגעת ביעילות פעילותה של התוכנית.
הפיכת הסוכנות לתאגיד ממשלתי
עקב שלל כישלונות השיגור בשנים 2011–2014, הוחלט לבצע רפורמה במבנה ובמעמד סוכנות החלל וממשלת רוסיה החלה בתהליך של הפיכת הסוכנות לתאגיד ממשלתי, תוך ניסיון לייעל את פעילותה והפכה לתאגיד (בדומה לרפורמה שבוצעה ברוסאטום, לשעבר הסוכנות הפדרלית לאנרגיה אטומית). במסגרת ההחלטה בינואר 2015 פוטר ראש הסוכנות אולג אוסטפנקו ובמקומו מונה למנהל הסוכנות, הכלכלן והתעשיין איגור קומארוב, שניהל את תאגיד הטילים והחלל המאוחד. באוגוסט אותה שנה הוא הוחלף על ידי אלכסנדר איוואנוב שמונה לפרק זמן קצר כמנהל סוכנות החלל הפדרלית כדי להוביל את פירוק הסוכנות כאשר קומארוב המשיך לכהן במקביל כמנכ"ל רוסקוסמוס.
מאז אוגוסט 2015 הסוכנות הפכה לרוסקוסמוס - התאגיד הממלכתי לפעילות חלל. ב־28 בדצמבר 2015 נשיא רוסיה חתם על צו לפירוק סוכנות החלל והפיכתה לתאגיד ממלכתי. ב-2018 מונה דמיטרי רוגוזין להחליף את איגור קומארוב בראש התאגיד. באוגוסט 2019, במסגרת משימת סויוז MS-14, שוגר לראשונה רובוט חלל רוסי בשם FEDOR, שמטרתו לסייע לקוסמונאוטים במשימותיהם בתחנת החלל הבינלאומית.
באוקטובר 2021, התאגיד היה מעורב בהטסת שחקנית הקולנוע יוליה פרסילד והבמאי קלים שיפנקו לצלם את הסרט העלילתי הראשון בהיסטוריה שצולם בחלל ובדצמבר אותה שנה היה מעורב שוב בהטסת תיירי חלל לתחנת החלל הבינלאומית, לראשונה מאז 2001. במרץ 2022, שונה לוגו התאגיד באופן זמני לכוכב אדום, לזכר קורבנות מלחמת העולם השנייה וכתמיכה בצבא הרוסי בימי הפלישה הרוסית לאוקראינה. בתאגיד הדגישו כי מדובר בצעד זמני. בקיץ 2022 מונה יורי בוריסוב למנכ״ל התאגיד החדש, לאור ניסיונו בתחום התעשיות הביטחוניות. אחד מצעדיו הראשונים היה להכריז רשמית כי הסוכנות תפסיק לתחזק את תחנת החלל הבינלאומית החל משנת 2024, תוך התמקדות בבניית תחנת החלל המסלולית הלאומית.
תוכניות בפיתוח
מאז 2002 חל גידול מתמיד בגודל התקציב הפדרלי המוקדש לחקר החלל, בניגוד למצב משנות ה־90 שאופיינו בפיחות בתקציב, מה שהכריח את החברה לפנות ליזמים פרטיים ולפתח באופן עצמאי את ענף התיירות חלל. במסגרת תוכנית החלל הפדרלית לשנים 2016–2025 צפוי גידול בפעילות רוסקוסמוס ובהתאם לכך גם המשך הגדלת התקציב השנתי.
מתקנים ותשתיות
משרדי רוסקוסמוס ממוקמים במוסקבה. מרכז הבקרה וניהול המשימות נמצא בעיר קורולב שבמחוז מוסקבה ומרכז אימוני הקוסמונאוטים על שם יורי גגארין נמצא בעיר הכוכבים מצפון למוסקבה.
בפברואר 2019 החלה הקמת מרכז החלל הלאומי במוסקבה (Национальный космический центр), קומפלקס משרדים ומתקני מחקר ברחוב נובוזאבודסקאיה 18, רובע פילי שבמוסקבה. השלמתו מתוכננת לשנת 2022 ומיועד להפוך למטה רוסקוסמוס.
רוסקוסמוס מבצעת את שיגוריה המאוישים מקוסמודרום בייקונור בקזחסטן וחלק מהשיגורים הלא מאוישים מקוסמודרום פלסצק בצפון רוסיה ומקוסמודרום ווסטוצ'ני, בסיס שיגור חדש בדרום מזרח רוסיה, שבנייתו החלה ב־2011 ושיגור לא מאויש ראשון בוצע בשנת 2017.
רוסקוסמוס כוללת גם חברות ותאגידים פרטיים, שחציים או חלקם בבעלות ממשלתית, להלן רשימה חלקית שלהם:
הנהלה
מאז 2015 הסוכנות מנוהלת על ידי המועצה המפקחת (Наблюдательный Совета ברוסית). במועצה חברים כלכלנים, תעשיינים ומנהלים בכירים, לרבות עוזרים לנשיא רוסיה, מפקד חיל החלל הרוסי, סגן/ית שר האוצר של רוסיה, מנכ"ל הקרן למחקרים מתקדמים, סגן שר התקשורת, סגן/ית השר לפיתוח כלכלי, מנכ"ל תאגיד רוסאטום ומנכ"ל רוסקוסמוס, שמנהל את החברה בפועל ואחראי לתפעול היומיומי.
ראשי תוכנית החלל הרוסית
כיום, מנהל רוסקוסמוס הוא העומד בראש תאגיד החלל הרוסי והוא משמש גם כיועץ הבכיר למדעי החלל של נשיא רוסיה. משרדי ההנהלה שוכנים במטה הראשי של רוסקוסמוס הממוקם במוסקבה והם האחראים על כל פעילויות הסוכנות.
מנהלה הראשון של רוסקוסמוס היה יורי קופטייב, שירש את התפקיד מאולג שישקין, ששימש כראש תוכנית החלל הסובייטית. תחת אחריותו של קופטייב הפכה התכנית לתוכנית אזרחית בחסות משרד המדע והטכנולוגיה. קופטייב היה גם מנהל רוסקוסמוס למשך התקופה הארוכה ביותר (13 שנים). עד כה, אף אדם לא החזיק במשרת מנהל רוסקוסמוס פעמיים. חלק ממנהלי רוסקוסמוס היו עובדי תעשיית החלל בעבר.
ב־15 ביולי 2022 הודיע הנשיא ולדימיר פוטין על מינויו של יורי בוריסוב למנכ"ל רוסקוסמוס והוא מנהל הסוכנות הנוכחי.
ארסקינוויל
ארסקינוויל (באנגלית: Erskineville) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney).
גאוגרפיה
ארסקינוויל ממוקם כשלושה ק"מ דרומית למרכז העסקים הראשי של סידני, וגובל בניוטאון ממערב, אווליי בצפון, סיינט פיטרס בדרום ואלכסנדריה במזרח. הוא אחד מהפרוורים המזרחיים ביותר תחת אזור השיפוט של עיריית סידני. הפרוור נמצא על קו בנקסטאון של סיטירייל, וממוקמת בו תחנת הרכבת ארסקינוויל, בדרך לסיינט פיטרס. הרחוב הראשי החותך את הפרוור ממערב למזרח הוא רחוב סוואנסון.
היסטוריה
ארסקינוויל נקרא על שם וילת ארסקין, מעונו של הכומר ג'ורג' ארסקין שנבנה ב-1830. באותה תקופה נקרא הפרוור מקדונלדטאון, ובית הכומר שימש את כנסיית השילוש הקדוש של הפרוור. במרוצת השנים, נבלע מקדונלדטאון בתוך ניוטאון הסמוכה, וכיום נותרו רק מספר אתרים באזור המשתמשים בשם הישן, כגון תחנת הרכבת מקדונלדטאון בגבול אווליי-ארסקינוויל. אזור בית הכומר התרחב לאחוזה וקיבל את השם ארסקינוויל ב-1893. בתחילת המאה ה-20 עבר בפרוור קו חשמליות שנמתח בין הפרוורים צ'יפנדייל, דרלינגטון וארסקינוויל, קו שנסגר ב-1958 עם ההחלטה של עיריית סידני לעבור לתחבורה ציבורית מבוססת אוטובוסים.
פרג קליפורניה
פרג קליפורניה (באנגלית: California poppy) (שם מדעי: Eschscholzia californica) הוא מין צמח ממשפחת הפרגיים.
בית הקברות היהודי בל'איל-סור-לה-סורג
בית הקברות היהודי בל'איל-סור-לה-סורג הוא אחד מהאתרים היהודיים החשובים של מחוז ווקלוז בצרפת. מאז 30 ביוני 2008 הוא רשום כאנדרטה היסטורית.
יהודי הקומטדינס
הקהילה היהודית נמצאת ב מאז ימי הביניים. ב-1322 האפיפיור יוחנן ה-22 גירש את היהודים מהקומטאט. החלטה שביטל ב-1326.
יהודי לאיל סור לה סורג
עוד מהמאה ה־12 מוצאים עדויות לקיומה של קהילה יהודית מפותחת בעיר. לאחר גירוש ספרד הגיעו חלק מהמגורשים לעיר, הקהילה התרחבה אך איבדה חלק ממנהגיה המקוריים – שעד אז היו פרובנסליים ועתה חדרו אליהן השפעות ספרדיות.
בעת גירוש יהודי פרובאנס בשנת 1501 הייתה העיר אחת מארבע הערים היחידות בפרובאנס בהן נותרו יהודים, מכיוון שהיו תחת שלטון האפיפיור וצווי המלך הצרפתי לא חלו עליהן. לאחר הגירוש עברו אל העיר יהודים רבים. הקהילה התקיימה בשטח של כ-2,500 מ"ר. 28 משפחות לערך חיו במקום זה בשנת 1682 ו-63 משפחות בשנת 1789. בעבר, היו לקהילה מספר מבנים סביב בית הכנסת שנהרסו ב-1856.
בית קברות
בתחילתו, בית הקברות שכן ליד שטח הקהילה, אך לאחר התרחבות העיר נמצא לו מיקום חדש דרומית לעיירה, ולאחר מכן (בשנת 1736) הוגדל על ידי רכישת קרקע סמוכה לז'אן ז'אק גרין, תמורת 650.
במלאי שנערך בשנת 1906, בעקבות חוק ההפרדה בין כנסייה ומדינה בשנת 1905, בית הקברות מופיע כאתר היחיד של הקהילה היהודית בעיר. 1939 היא שנת הקבורה האחרונה בו. שער בית הקברות מספק גישה לקרקע מוקפת בגדר בגודל 9460 מ"ר. בין האישים הקבורים בבית הקברות הזה, אפשר למנות את ראש העיר לשעבר של העיירה אברם אדולף מישל (1834–1905), ראש העיר מ-1871 עד 1874.
בצו מיום 30 ביוני 2008, בית הקברות נרשם כאנדרטה היסטורית במלואו עם קבריו, אנדרטאות ופריטים אחרים.
האימפריה הבולגרית
האימפריה הבולגרית הוא השם של שתי תקופות בהיסטוריה של בולגריה מתקופת ימי הביניים, שבמהלכן היא מילאה תפקיד של כוח משמעותי באירופה בכלל ובדרום אירופה בפרט, כאשר לעיתים קרובות היא מתעמתת עם האימפריה הביזנטית. שתי "האימפריות הבולגריות" לא נחשבות כשתי ישויות נפרדות, כי אם כמדינה אחת שקיומה חודש לאחר שליטה ביזנטית על השטח שלה.
האימפריה הבולגרית הראשונה נוסדה כתוצאה מההתרחבות של בולגריה הישנה אל הטריטוריה של נהר הדנובה, ובדרך כלל מתארכים את שנות קיומה בין 681 (כאשר האימפריה הביזנטית הכירה בה באמצעות אמנת שלום) עד 1018, כאשר האימפריה הביזנטית השתלטה עליה. היא הגיעה בהדרגה לשיאה במהלך המאה ה-9 וראשית המאה ה-10 תחת שלטונם של בוריס הראשון וסימיון הראשון, כאשר היא התפתחה והפכה למרכז התרבותי והספרותי של אירופה הסלאבית, כמו גם אחת המדינות הגדולות ביותר באירופה.
המדינה הבולגרית של ימי הביניים הושבה על כנה כאימפריה הבולגרית השנייה, לאחר מרד מוצלח נגד של שני אצילים מוליקו טרנובו, אסן ופיטר, ב-1185. תחת שלטונו של איוון אסן השני במחצית הראשונה של המאה ה-13 היא השיבה לעצמה בהדרגה את רוב הכוח שהיה בידיה בעבר, למרות שהדבר לא נמשך זמן רב בגלל בעיות פנים ופלישות מבחוץ. האימפריה התקיימה עד כיבושה בפלישה העות'מאנית לבלקנים בשלהי המאה ה-14. ב-1422 הוצא להורג בבלגרד צאר וידין קונסטנטין השני ומועד זה נחשב לסיומו הרשמי של עידן האימפריה הבולגרית השנייה.
קישורים חיצוניים
História da Bulgária
רוברטו קוסאק
רוברטו קוסאק (בספרדית: Roberto Kozak; 14 במאי 1942 – 4 בספטמבר 2015) היה דיפלומט ארגנטינאי והומניסט ממוצא אוקראיני, הידוע במיוחד במאמציו להצלת אנשים מבתי הכלא ומכוחות המוות של הדיקטטורה הצבאית הצ'יליאנית. קוסאק קיבל את מסדר ברנרדו או'היגינס בדרגת "הצלב הגדול", העיטור הגדול ביותר בצ'ילה לאזרחים שאינם צ'יליאנים. הוא מכונה 'שינדלר של אמריקה הלטינית' על סיועו לאסירים פוליטיים לאחר ההפיכה הצ'יליאנית בשנת 1973.
דינמו ברנאול
אצטדיון הקבוצה
מגרש הבית של המועדון הוא אצטדיון "דינמו", הממוקם בלב הרובע המרכזי של העיר, בין רחוב ניקיטין לשדרות לנין ושדרות הקומסומול (ברחוב ניקיטין 55). לאצטדיון קיבולת של 16,000 מושבים.
האצטדיון קיים מאז 1927. בשנים 1940—1941 שופץ: נבנו יציעים לצופים, מגרש כדורגל חדש ומסלול הליכה. בשנות הששים של המאה העשרים בוצע שיפוץ נוסף: נבנו חדרי הלבשה, מקלחות, מגרש אימונים, חדר לשופטים, חדר הדרכה, מגרש טניס והותקנה תאורה מלאכותית.
סמל
עד 1998 סמל המועדון היה הלוגו קלאסי של האות D של אגודת הספורט "דינמו" עם שם העיר בתוך מלבן אופקי. בשנים 1999-2014 הסמל כלל האות D כשהיא ממוסגרת משני צדדיה בשיבולי חיטה. קווי המתאר של האות כוללים סמלי כוכבים, ובמרכז מלך השערים של הקבוצה — בוריס בריקין, שהבקיע 168 שערים. ברקע הסמל, אחד מסמלי העיר: בית תחת צריח.
עם חזרתה ב-2014 לליגה המקצוענית, המועדון עדכן את הלוגו שהורכב מהאות "D" מוקפת בשלושה יהלומים בצבעי המועדון. לקבוצה גם לוגו חלופי שמשמש כסמל האוהדים והוא מעוין ובתוכו דמות זאב. על פי האגדה, "ברנאול" פירושו "זאב הנהר" ולכן הזאב מופיע על הלוגו. מוטו המועדון והאוהדים הוא: "אנחנו קבוצה אחת. אנחנו עדר". בשל הסמל החלופי, הקבוצה מכונה: "הזאבים".
אנטואן אוגוסטן קורנו
אנטואן אוגוסטן קורנו (בצרפתית: Antoine-Augustin Cournot; 28 באוגוסט 1801 – 31 במרץ 1877) היה מתמטיקאי כלכלן ופילוסוף צרפתי. ידוע בעיקר בזכות התאוריות הכלכליות שלו המהוות הקדמה לתורת המשחקים.
ביוגרפיה
קורנו נולד בעיירה הצרפתית גריי. בגיל 20 החל ללמוד בבית ספר למורים ובגיל 29 השלים את עבודת הדוקטורט שלו במתמטיקה. קורנו התמנה לפרופסור והחזיק במספר תפקידים אקדמיים, ביניהם גם כיהן כרקטור של אוניברסיטת דיז'ון.
למרות שקורנו הקדיש את מרבית עבודתו למתמטיקה, הוא ידוע כיום בעיקר בזכות המודלים הכלכליים שאותם פיתח. קורנו היה מהראשונים שדגלו בניצול כלים מתמטיים להבנת הכלכלה ולביסוסה כמדע. המודלים המתמטיים שלו לתיאור מונופולים ודואופולים מהווים בסיס להבנת תחרות ונמצאים בשימוש עד היום.
בשנת 1838 פרסם קורנו את ספרו "העקרונות המתמטיים של תורת הכלכלה", שבו נעשה שימוש ראשוני בנוסחאות וסימונים מתמטיים בניתוח כלכלי. ספר זה ספג קיתונות של ביקורת ולא זכה להצלחה בתקופתו, אך הפך לספר בסיס משפיע ביותר על כלכלנים במאה ה-20 והוא מסמן, בעיני רבים, את ראשיתה של התורה הכלכלית המודרנית. בין חידושיו, קורנו הציג לראשונה שימוש בפונקציות מתמטיות ובהסתברות לאפיון מערכות כלכליות. הוא היה הראשון להציג פונקציות ביקוש, המתארות את השפעת ההיצע והביקוש על מחיר של מוצרים. עבודתו של קורנו אף נחשבת כחלוצית בתחום תורת המשחקים, אף על פי שהיא הוכרה ככזו רק עם התפתחות התחום למעלה ממאה שנים מאוחר יותר.
קני סנסום
קנת' גרהאם סנסום (באנגלית: Kenneth Graham Sansom; נולד ב-26 בספטמבר 1958 בקמברוול שבלונדון) הוא כדורגלן עבר אנגלי. סנסום הוא המגן שהופיע הכי הרבה פעמים במדי נבחרת אנגליה (86), והוא נמצא במקום השמיני הכללי.
קריירת מועדונים
סנסום החל לשחק בקבוצת הנוער של קריסטל פאלאס, אליה הצטרף כשהיה בבית הספר. סנסום ערך את הופעת הבכורה שלו בסגל הבוגר בגיל 16 בלבד, והוא השחקן השלישי בתולדות קריסטל פאלאס מבחינה זו. הוא היה קפטן קבוצת הנוער של קריסטל פאלס שזכה בגביע ה-FA לנוער במקביל להיותו הקפטן של נבחרת אנגליה באותה רמה, וזכה בתואר שחקן השנה של קריסטל פאלאס בעונתו הראשונה במועדון.
סנסום התבלט בזכות מהירותו, שלוותו, תיקוליו החזקים ומסירותיו הטובות. הוא החמיץ משחק ליגה אחד בלבד מתוך 156 אפשריים החל מ-1976, כאשר מועדונו היה בליגה השלישית הישנה. בסופו של דבר העפיל המועדון לליגה הראשונה, ולמשך תקופה קצרה ב-1979 אף היה בראש הטבלה. למרות זאת לא הצליח המועדון לזכות בתארים כלשהם כשסנסום שיחק בשורותיו. בקיץ 1979 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת, בתיקו 0 - 0 נגד נבחרת ויילס.
הנהלת ארסנל פנתה אל קריסטל פאלאס בקיץ 1980 והציעה מיליון לירות שטרלינג תמורת סנסום, וכן את החלוץ קלייב אלן; היה זה צעד מפתיע כיוון שאלן היה שחקן צעיר ומבטיח שהצטרף לארסנל רק מספר שבועות קודם לכן, וטרם הספיק לשחק במדי ארסנל במשחק רשמי. הנהלת פאלאס קיבלה את ההצעה וסנסום עזב להייבורי. באותו קיץ הוא הצטיין במדי הנבחרת ביורו 1980 שנערך באיטליה, אם כי הנבחרת לא התקדמה לשלבי הטורניר המאוחרים.
משחקו הראשון של סנסום במדי ארסנל היה נגד וסט ברומיץ' אלביון ב-16 באוגוסט 1980, ובאותה עונה ובזו שאחריה הוא היה שחקן הרכב קבוע. סנסום נבחר ב-1981 לשחקן השנה של ארסנל, אך רק כעבור שבע שנים הוא זכה עם ארסנל בתואר.
סנסום זכה לתואר ראשון ב-1987 כאשר היה הקפטן של ארסנל והוביל את השחקנים לניצחון בגמר גביע הליגה נגד ליברפול. הוא היה השחקן שהתחיל את המהלך שהוביל לשער הניצחון של צ'ארלי ניקולאס.
סנסום עזב את ארסנל בדצמבר 1988 לאחר שלא שיחק כלל בארבעת החודשים הראשונים של עונת 1988/1989; גרהאם החתים את לי דיקסון וארגן מחדש את ההרכב כאשר דיקסון משחק בעמדת המגן הימני ווינטרברן בעמדת המגן השמאלי במקום סנסום. בסך הכל השתתף סנסום ב-394 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שישה שערים. הוא השחקן השני בהיסטוריה של ארסנל מבחינת הופעות בנבחרת לאומית (77) לאחר פטריק ויירה (79).
סנסום המשיך לשחק במשך שש שנים נוספות עד לפרישתו. בהתחלה הוא הצטרף לניוקאסל יונייטד ולאחר מכן עבר לקווינס פארק ריינג'רס, קובנטרי סיטי, אברטון, ברנטפורד וווטפורד. כמו כן, הוא שיחק בשלוש קבוצות חובבניות בתקופה זו (קרוידון, צ'רטסי וסלוג טאון).
סנסום נקלע לקשיים כלכליים לאחר פרישתו וסבל מבעיות בעסקים, בהימורים ובאלכוהוליזם. אולם, הוא חזר לשחק בקבוצות ותיקים. מדי פעם הוא נקרא לשמש כפרשן בנושא כדורגל, בעיקר בעניינים הנוגעים לקריסטל פאלאס או לארסנל. הוא גם אחד מהמדריכים בסיור המאורגן שנערך באצטדיון האמירויות של ארסנל.
סנסום הוא אחד מהמגישים בתוכנית הכדורגל של רשת LBC הלונדונית, המשודרת אחר הצהריים בשבת. בשנת 2005 הוא נבחר לאחד מ-16 השחקנים הטובים ביותר בתולדות קריסטל פאלאס.
נבחרת אנגליה
כיוון שבתחילת דרכו בארסנל הוא לא זכה בתארים כלשהם הייתה זו הקריירה שלו בנבחרת אנגליה שזיכתה אותו בהכרה ובהערכה. הוא הרבה לשחק בנבחרת והשתתף בכל משחקיה במונדיאל 1982 שנערך בספרד, שבו הודחה הנבחרת בשלב הבתים השני. הוא היה שחקן קבוע גם במונדיאל 1986 שנערך במקסיקו, ושיחק בטורניר זה עד להפסד ברבע הגמר לנבחרת ארגנטינה. סנסום היה אחד מהשחקנים האנגליים שעל פניהם חלף דייגו מראדונה בדרכו להבקיע את שערו השני.
סנסום החמיץ מעט משחקים של הנבחרת בין 1980 ל-1988, ורובם היו משחקי ידידות שבהם נבדקו מחליפים אפשריים למקרה שהוא ייפצע. סנסום אמנם לא נפצי, אך החל מ-1987 נאלץ להתחרות על עמדת המגן השמאלי עם סטיוארט פירס מנוטינגהאם פורסט, שערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד נבחרת ברזיל ובמהלכה בישל שער לגארי לינקר. למרות זאת סנסום היה שחקן הרכב קבוע במוקדמות יורו 1988.
סנסום היה בחירתו הראשונה של בובי רובסון לעמדת המגן השמאלי לקראת יורו 1988, שהיה טורניר גרוע מבחינת אנגליה. הנבחרת פתחה את שלב הבתים בהפסד לנבחרת אירלנד שהופיעה לראשונה בטורניר ומאמנה היה ג'ק צ'רלטון. סנסום ביצע טעות קריטית מבחינה אנגליה והיה אחד מהאחראים העיקריים לשער של הנבחרת האירית, לאחר שהתערב ללא צורך והפריע לשחקני ההגנה האחרים לחלץ את הכדור משחקני אירלנד. סנסום שיחק גם בשני המשחקים האחרים של אנגליה בשלב הבתים, אך לאחר מכן הוחלף על ידי סטיוארט פירס. הקריירה הבינלאומית של סנסום הסתיימה לאחר תשע שנים שבהן השתתף ב-86 משחקים והבקיע שער אחד. הוא זומן פעם נוספת ב-1989 כיוון שפירס נפצע, אך לבסוף לא שותף במשחק.
Acordando o Prédio
Acordando o Prédio (בעברית: להעיר את הבניין) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הפורטוגזי לואן סנטנה. הוא יצא לאור ב-31 בינואר 2017, על ידי חברת התקליטים סום ליברה, כסינגל מתוך אלבום הבכורה שלו, 1977 (2016). "Acordando o Prédio" נחשב לשיר המצליח ביותר בברזיל בשנת 2017.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הברזילאי.
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-95 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-31 בינואר 2017 והועלה לערוץ היוטיוב רשמי של לואן סנטנה. בתחילת הקליפ, ניתן לראות בניין עם מספר רב של קומות, ואת סנטנה עצמו במיטה עם בחורה בלבוש מינימלי. לאורכו של הקליפ, מעירים את הדיירים את הבניין, כשהם עורכים מסיבת ריקודים וזאת, תוך קיום יחסי מין האחד עם השני.
נכון לאוקטובר 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-300 מיליון צפיות.
גרסאות כיסוי
השיר הוקלט בידי מספר אמנים שונים מאז שיצא, ביניהם:
גאורג, נסיך סקסוניה-מיינינגן
גאורג, נסיך סקסוניה-מיינינגן (11 באוקטובר 1892 - 6 בינואר 1946), היה חותנו של אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה.
ביוגרפיה
גאורג נולד ב-11 באוקטובר 1892 בעיר קאסל שבקיסרות הגרמנית, לפרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן, בנו של גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ואחיו של ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ולאדלייד, רוזנת ליפה-ביסטרפלד בתם של ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד וקרולינה, רוזנת ורטנסלבן, ואחותו של לאופולד הרביעי, נסיך ליפה (השליט האחרון של נסיכות ליפה).
בצעירותו החל גאורג בלימודי משפטים באוניברסיטת ינה ובאוניברסיטת מינכן, אולם עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא התגייס כקצין לרגימנט פרשים. עם תום המלחמה התפטר דודו ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן בעקבות המהפכה הגרמנית, וגאורג חזר ללימודי המשפטים, ואף כיהן תקופה כשופט בהילדבורגהאוזן. ב-1 במאי 1933 הצטרף גאורג למפלגה הנאצית, ובשנת 1941 הפך לראש בית סקסוניה-מיינינגן בעקבות מות דודו ארנסט ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן ללא ילדים. בנו אנטון אולריך נהרג במהלך המערכה על צרפת, ואילו גאורג עצמו נפל בשבי הצבא האדום בסוף המלחמה. ב-6 בינואר 1946 מת גאורג במהלך שביו בצ'רפורבץ', ואחיו ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן ירש את תאריו, בעקבות הפיכת בנו לנזיר וויתורו על זכויותיו.
בשנת 1951 התחתנה בתו רגינה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן עם אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה.
משפחתו
ב-22 בפברואר 1919 התחתן גאורג עם קלרה מריה רוזנת קרוף, רוזנת שמיסינג-קרסנברוק, בתם של אלפרד, רוזן קרוף, רוזן שמיסינג-קרסנברוק והברונית הלנה פון הילגרס, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
Up the Downstair
רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי סטיבן וילסון מלבד איפה שמצוין
גרסת הרימסטר הערוכה של 2005
דיסק 1
דיסק 2 - Staircase Infinities
ביצוע
כל המוזיקה בוצעה על ידי סטיבן וילסון למעט:
אנדרבי (אי)
האי אֶנְדֶרְבּי (באנגלית: Enderby Island) מהווה חלק מאיי אוקלנד, ארכיפלג בניו זילנד. הוא נמצא סמוך לקצה הצפוני של האי אוקלנד, האי הגדול ביותר בקבוצת האיים.
היסטוריה
נמצאו ראיות ליישוב פולינזי במאות ה-13 וה-14. הממצאים התגלו בסנדי ביי, במיקום מוגן ופחות עוין יחסית, נגיש למושבות כלבי-ים.
ב-20 במרץ 1887, עלתה האונייה "דרי קאסל" על שרטון ליד האי אנדרבי, תשעה ימים לאחר שיצאה לים. האונייה הייתה בדרכה מגילונג, מדינת ויקטוריה אל פלמאות, קורנוול, עם צוות של עשרים ושלושה ימאים. היא נשאה נוסע אחד ומטען חיטה. האונייה הייתה בבעלות חברת ריצ'רדסון ורב החובל שלה היה ג'. גוף.
הניצולים מצוות האונייה מצאו מחסה מצויד לפליטי אוניות טרופות בסנדי ביי על האי אנדרבי. הם בנו עוד מבנים גולמיים סביב מצבור הצידה הזה. על צוק נישא המשקיף אל המים קברו את גופות חבריהם לצוות, שנסחפו של החוף. לציון הקבר הציבו את הפסל מחרטום האונייה.
במשך שנים רבות תחזקה ממשלת ניו זילנד את אתר הקבורה של אנשי ה"דרי קאסל", עד ששקע אל תוך הקרקע. ואולם, במהלך מלחמת העולם השנייה, חולץ פסל החרטום על ידי משמר החופים, שהוצב על האיים בתוכנית משלחת הכף. עכשיו אפשר לראות אותו (יחד עם חפצים אחרים מן האונייה הטרופה) במוזיאון קנטרברי בניו זילנד, בכרייסטצ'רץ'. במקומו, מציינת עכשיו אבן מצבה את מקום קבורתם של הימאים.
בעלי חיים
אוכלוסיית החי הילידית כוללת את קורמורן אוקלנד ואת אריה הים הניו זילנדי. בעלי חיים מיובאים כוללים ארנבונים ובקר.
ארנבונים
זן ייחודי של ארנבון חי באי אנדרבי. ארנבונים אינם צורת חי טבעית לאי; אבות-אבותיהם הובאו מאוסטרליה באוקטובר 1865. לאחר שהובאו אל האי, הייתה אוכלוסייתם מבודדת למשך קרוב ל-130 שנה. הארנבונים סולקו מן האי בראשית שנות ה-90' של המאה ה-20, אף כי כמה מהם ניצלו והזן שורד בשבי. צבע פרוותם של ארנבוני האי אנדרבי הוא בעיקר אפור-כסוף, אבל הודות לקיום גן נסגני, אחוז קטן מהם מופיע בצבע קרם או בז'.
אזור עופות חשוב
האי הוא חלק מאזור עופות חשוב של קבוצת איי אוקלנד (IBA), שהוכרז ככזה על ידי הארגון הבינלאומי BirdLife International הודות לחשיבות הקבוצה כאתר קינון לכמה זנים של עופות ים לצד הקורמורן הירוק, ברווז היופי והחרטומן, כולם עופות ילידים באי אוקלנד.
גאולוגיה
האי אנדרבי יושב על רמת קמבל ומורכב משרידים געשיים של התפרצויות, שאירעו לפני 25 עד 10 מיליון שנים.
פיליפ פרהיידן
פיליפ פרהיידן (23 באפריל 1648 - 28 בינואר 1710, לוון) היה מנתח פלמי, אנטומאי וסופר.
חייו
תחילה הוא למד רפואה בלוון, בקולג' טריניטי, ובין השנים 1681 עד 1683 למד בליידן. לאחר מכן חזר שוב ללוון ושם קיבל את הדוקטורט שלו ברפואה. הוא החל להעביר שיעורים ברפואה ובאנטומיה וכן השתתף בניתוחים. הוא החל לפרסם מאמרים רבים וכך רכש לעצמו פרסום במדינה ומחוץ לה. בשנת 1693 פרסם את אחד ממאמריו החשובים ביותר, Corporis Humani Anatomia.
פיליפ פרהיידן מת בנובמבר 1710 ונקבר בחצר כנסיית סיינט מיכאל בלוון. בטרם מותו הוא ציווה שישרפו את גופתו מחוץ לכנסייה כדי שעשן גופו לא יישאר בכנסייה.
בשנת 1862 נערכה חגיגה בוורברוק לזכרו ולזכר הישגיו.
אלכסנדר-גבריאל דקאן
אלכסנדר-גבריאל דקאן (בצרפתית: Alexandre-Gabriel Decamps; 3 במרץ 1803 – 22 באוגוסט 1860) היה צייר צרפתי שהשתייך לזרם הרומנטי באמנות ונחשב לאחר מגדולי הציירים בדורו.
ביוגרפיה
דקאן נולד בפריז למשפחה בורגנית, נשלח על ידי אביו לעבור הכשרה כצייר. ב-1820 כבר היה צייר עצמאי וצייר ליתוגרפים סאטיריים וסיפורים. ב-1823 החל לגלות עניין במזרח הקרוב וצייר סצנות מדומיינות העוסקות בו. הוא החל להציג את יצירותיו ב-1827, ושנה לאחר מכן, עוד בהיותו נער, היה בין הראשונים באירופה שנסעו לטורקיה ולצפון אפריקה. הוא חזר לפריז עם סקיצות רבות, ששימשו אותו עד סוף הקריירה שלו, והפכו אותו לאחד מבכירי הציירים האוריינטליסטיים.
בהמשך הקריירה חזר לליתוגרפים וביקר באיטליה. בעקבות ביקורו זה צייר סצנות תנכיות ברקע מזרח תיכוני.
באמצע המאה ה-19 כבר זכה דקאן לכבוד רב, ואף דורג לצד דלקרואה ואנגר כאחד האומנים הצרפתים המובילים של תקופתו ; בתערוכה הפריזאית של שנת 1855 קיבל את מדליית המועצה הגדולה.
הוא חיבב חיות, בעיקר כלבים, והתענג על כל מיני ענפי ספורט שדה.
הוא חי את מרבית חייו בפריז, והוא נפטר בשנת 1860 כאשר נזרק מסוסו במהלך מסע ציד בפונטנבלו.
האב המייסד של האוריינטליזם
דקאן היה האב המייסד של האוריינטליזם לאחר שחשף בסלונים של פריז את חיי היומיום של המזרח בשנת 1831. הסגנון שלו, שהושפע מרמברנדט, התבטא בניגוד חזק של אור וצל ושימוש בחומר עבה, אשר ציירים, צלמים וסופרים רבים התכתבו ברבות הימים עם סגנונו.
הוא היה הצייר המשפיע ביותר על האוריינטליזם והתמנה כמנהל בית הספר אוריינטלי חדש שהוקם.
השפעות והתכתבות עם עבודתו של דקאן ניתן למצוא בעבודותיו של דלקרואה כמו הנשים של אלג'יר (1834), והפנאטים של טנג'יר (1838). היצירה קונסטנטינופול של הסופר תאופיל גוטייה (1853) תוארה כ"דקאניזם מילולי מרשים" על ידי הנרי ג'יימס. גוטייה אף השווה את תפקידו של דקאן כמגלה האוריינטליזם לתגליותיו של ז'אן ז'אק רוסו בטבע האדם.
עוד נאמר עליו על ידי הוגי דעות צרפתים נוספים בני תקופתו שהוא הכריסטופר קולומבוס של האוריינטליזם, ושהמקבילה היחידה לתהילה שלו היא היצירה סיפורי אלף לילה ולילה.
עבודותיו
סגנון עבודתו של דקאן היה סגנון נועז המאפיין את צרפת של תקופתו. הוא נודע בתפיסה דרמטית חיה של המציאות, במשיחות מכחול נועזות ואף גסות, ובניגודים מדהימים של צבע ושל אור וצל.
הנושאים שבחר לציוריו היו מגוונים מאוד. פעמים רבות צייר סצנות שהכיר מתוך כתבי הקודש, אלא שהוא היה כנראה ראשון הציירים האירופאים שצייר את הסצנות הללו עם רקע האקלים והנוף ההולם אותם. כך צייר למשל את יוסף נמכר על ידי אחיו, משה נמשה מהנילוס, סצינות מחייו של שמשון, ועוד.
מבין הציורים ההיסטוריים שלו, אולי המרשים ביותר הוא תבוסתם של הקימברים, שייצגה מאבק בין המוני ברברים לבין צבא ממושמע. בנוסף ליצירות היסטוריות או מקראיות צייר דקאן גם סצנות רבות מחיי הצרפתים והטורקים, כשהמאפיין הבולט ביותר בתמונות אלו היה ההומור.
סגנונות אלו נמצאים גם בעבודותיו השונות בציורי החיות ; דקאן אהב במיוחד לצייר הקופים. הציור הידוע שלו "הקונוסייר הצרפתי" הוא סאטירה על חבר המושבעים של האקדמיה הצרפתית לציור, שדחה כמה מעבודותיו המוקדמות בשל סטייה מכל סטנדרט ידוע.
R2-D2
R2-D2 הוא דרואיד שירות ותיקונים מכניים מסדרת סרטי מלחמת הכוכבים. R2-D2 הוא רובוט שמגיב לפקודות קול אך אינו מסוגל לדבר, וגם אינו הומנואיד. זהו רובוט טיפוסי למדי בעולם של מלחמת הכוכבים. הוא מופיע בכל סרטי הסדרה והוא מגולם על ידי השחקן קני בייקר.
לטענת מעריציו, בנוסף להיותו דמות ראשית, הסרטים למעשה סובבים סביבו. הסיפור מסופר באמצעות פעולותיו. R2D2 מעביר הודעות בין דמויות המפתח, מציל אותם כאשר הם בצרה, אנו למעשה רואים את הסרטים דרך "עיניו". אף על פי ש־R2D2 אינו דמות אמיתית או מדברת, לטענתם הוא מהווה את גרעין הסדרה.