cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הברית המשולשת (1882)
אוסטרו-הונגריה
לקראת סוף שנות ה-60 של המאה ה-19, נטשו האוסטרו-הונגרים את שאיפתם לשלוט בחלקים מגרמניה ואיטליה עקב הקמתן של מדינות הלאום החדשות במסגרת איחוד איטליה ואיחוד גרמניה. עם החלשותה של האימפריה העות'מאנית וחיזוקה של האופוזיציה הסלאבית באזור הבלקן, ראו האימפריה האוסטרו-הונגרית והאימפריה הרוסית הזדמנות לקבל שליטה באזור זה על חשבונה של האימפריה העות'מאנית המתפרקת. ב-1876 הציעה רוסיה לחלק את הבלקן לאזורי שליטה, אך האוסטרים דחו הצעה זו בטענה שאוסטרו-הונגריה היא אימפריה גדולה, ואין לה אינטרסים בשטחים נוספים. במהלך משבר הבלקן, הוכרחה אוסטרו-הונגריה לכבוש את אזור בוסניה והרצגובינה באוגוסט 1878 כנגד התקדמותם של הרוסים אל אזור בסרביה. לאחר שלא הצליחה לתווך בין האימפריה העות'מאנית לאימפריה הרוסית על שליטתם בסרביה, החליטה האימפריה האוסטרו-הונגרית להיות נייטרלית במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1877–1878.
איטליה
כמו גרמניה, גם איטליה אוחדה ממספר מדינות שונות. לכן דאגותיה הראשונות היו לבנות משטר יציב שישמור על אחדותה. עד 1914, הייתה איטליה כבר מדינה ככל המדינות. בדיוק כמו המעצמות האירופיות האחרות, גם באיטליה רצו לבנות מושבות ולהקים מעצמה על-יבשתית. על מנת להשיג מטרה זו, הצטרפה איטליה אל גרמניה ואוסטרו-הונגריה כדי ליצור את הברית המשולשת. איטליה כעסה על צרפת שהשתלטה על תוניסיה ב-1881 מפני שאיטלקים רבים ראו בתוניסיה מושבה פוטנציאלית.
עם זאת, דעת הציבור באיטליה לא תמכה בהסכם עם אוסטרו-הונגריה מפני שאוסטרו-הונגריה הייתה יריבתה של איטליה במהלך איחוד איטליה. בשנים שלפני מלחמת העולם הראשונה, הציעו אנשי צבא רבים שאיטליה תעבור לצדן של בריטניה וצרפת. הצעה זו התחזקה לאחר הפלישה האיטלקית לטריפולי ומלחמת איטליה-טורקיה, שבמהלכה גרמניה תמכה בעיקר באימפריה העות'מאנית. זוהי הייתה ההוכחה שגרמניה ואוסטרו-הונגריה לא סומכות במאת האחוזים על בני בריתן האיטלקים.
עם פתיחת המלחמה ב-1914 נמנעה איטליה מלפתוח במלחמה מפני שאוסטרו-הונגריה וגרמניה נקטו קו התקפי ולפי ההסכם איטליה הייתה צריכה לבוא לעזרתם רק אם הן היו מותקפות. לאיטליה ובריטניה הייתה הסכמה על הים התיכון: בריטניה הייתה צריכה גישה לים התיכון ומעבר לקולוניות שלה באפריקה ובהודו, ואיטליה גבלה בים התיכון. עימות בין שני הציים של המדינות היה גרוע לשתי המדינות. לכן, העדיפה איטליה להימנע מלהיכנס למלחמה עם בריטניה.
יד לצנחני היישוב בארץ שנפלו באירופה
יד לצנחני היישוב בארץ שנפלו באירופה היא חלקת קבורה ממלכתית בבית הקברות הצבאי בהר הרצל שיועדה לקבורתם של שבעה מהצנחנים היהודיים שנשלחו לסייע לכוחות הברית במלחמת העולם השנייה כנגד גרמניה הנאצית ונהרגו בין שורות האויב באירופה. החלקה מסומנת בצורת עיגול מוקפת שיחים גבוהים וממוקמת בצמוד אל חלקת גדולי האומה. הקברים מסודרים בצורת האות V, המסמלת את ניצחונן של בעלות הברית.
היסטוריה
במסגרת הפעילות להבאת חללי מלחמת העצמאות לקבורה, עלתה גם ההצעה, ביוזמת שאול אביגור, להביא את צנחני היישוב לקבורה בישראל. גופתה של חנה סנש הייתה הראשונה שהובאה לקבורה בישראל, בגלל שהיא הייתה קבורה בבית קברות אזרחי בבודפשט ועל כן התהליך של העברת עצמותיה היה יחסית פשוט. לבקשת אמה ואחיה נקבע שהיא תקבר בהר הרצל. ב-26 במרץ 1950 הובאה סנש על ידי אוניית מלחמה של חיל הים הישראלי לנמל חיפה. ב-27 במרץ 1950 נערך מסע הלווייתה שהחל בחיפה, נמשך בקיבוץ שדות ים שסנש הייתה מראשוניו, והמשיך משם דרך תל אביב לירושלים.
בספטמבר 1952, לאחר שהושגו האישורים להעברת עצמותיהם מבית הקברות הצבאי הבריטי בו היו קבורים, הובאו עצמותיהם של חביבה רייך ורפאל רייס לישראל מצ'כוסלובקיה. הם נטמנו בהר הרצל בסמוך למקום קבורתה של חנה סנש.
בעקבות הבאת עצמותיהם של רייך ורייס, עלתה מצד משפחות וחברי צנחני היישוב שמקום קבורתם לא נודע, שייעשה להנצחתם בישראל. במענה לכך, הוקמו בהר הרצל לצד קברות צנחני היישוב שעצמותיהם הועלו, לוחות זיכרון עם שמות צנחני היישוב שמקום קבורתם לא נודע. ביולי 1954 הובאו לקבורה בסמוך לצנחני היישוב שניים מקרבנות אסון מעגן.
ב-28 בנובמבר 1954 נערך במקום טקס נוסף במהלכו הוסר הלוט מעל ארבע מצבות שהוקמו לזכרם של אבא ברדיצ'ב, פרץ גולדשטיין, צבי בן יעקב, ואנצו סרני שמקום קבורתם לא נודע.
Nice 'n' Easy
Nice 'n' Easy הוא אלבום מוזיקה מאת הזמר האמריקאי פרנק סינטרה שיצא בשנת 1960. זהו אלבום האולפן ה־23 של סינטרה וה־16 שיצא בחברת ההקלטות קפיטול.
כל השירים באלבום, חוץ מאשר שיר הנושא, הם בלדות והמארגן והמנצח שלהם היה נלסון רידל, איתו שיתף פעולה סינטרה פעמים רבות בעבר. שיר הנושא הוכנס לאלבום ברגע האחרון. השיר, "The Nearness of You", שבמקור תוכנן להיות שיר הנושא באלבום לא הופיע בו בסופו של דבר אלא רק בגרסת התקליטור של האלבום.
האלבום הורכב משירים אותם שר סינטרה בעבר ונלסון רידל ארגן את ההלחנה כך שהפכו לבלדות שקטות ונעימות. בניגוד לאלבומי בלדות אחרים של סינטרה לאלבום אין הנימה הדיכאונית טראגית שליוותה כמה מהם.
האלבום העפיל למקום הראשון במצעד אלבומי הסטראו של מגזין הבילבורד ושהה בפסגה כתשעה שבועות. גרסת המונו של האלבום העפילה אף היא למקום הראשון במצעד המקביל ושהתה בו שבוע אחד.
בטקס הגראמי של שנת 1961 זכה האלבום למועמדות בקטגוריית אלבום השנה.
אברהם מנצ'ל
אברהם מנצ'ל (נולד ב-12 בדצמבר 1935) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר בקבוצת מכבי חיפה ובנבחרת ישראל. לאחר פרישתו היה מנצ'ל מאמן כדורגל.
ראשית חייו
מנצ'ל נולד בצ'רנוביץ, אז ברומניה. בזמן השואה גורשה משפחתו מהעיר למוגילב ומשם לגטו בדז'ורין. ב-1950, עלה לישראל עם משפחתו, שהתיישבה במעברה ליד חיפה.
קריירה
מנצ'ל שיחק במכבי חיפה כקשר ימני ונחשב לאחד משחקניה הבולטים בכל הזמנים. הוא שיחק בשורותיה מ-1952 עד 1965, שותף ב-225 משחקי ליגה וכבש 64 שערים. מנצ'ל זכה עם מכבי חיפה בגביע המדינה בשנת 1962, אחרי ניצחון 2:5 על מכבי תל אביב במשחק הגמר.
בין השנים 1959–1963 הופיע מנצ'ל 30 פעמים בנבחרת ישראל וכבש במדיה שבעה שערים. מנצ'ל היה הישראלי הראשון שהופעלה עליו שמירה אישית במשך 90 דקות.
מנצ'ל שימש כמאמן מכבי חיפה מ-1965 עד 1969, ולאחר מכן עבר לאמן את הפועל באר שבע, הפועל ירושלים והפועל עכו. הוא חזר לאחר מכן לאמן את מכבי חיפה לשנתיים נוספות, שבסיומן ירדה מכבי חיפה לליגה השנייה.
במלחמת לבנון הראשונה, שימש מנצ'ל כקצין הקשר (בדרגת רס"ל) של גדוד מילואים של עוצבת חירם, שפעלה בגזרה המזרחית.
כיום מנהל מנצ'ל סוכנות לביטוח בחיפה.
השערת הצנזורה הקוסמית
השערת הצנזורה הקוסמית (באנגלית: Cosmic censorship hypothesis) היא השערה שהועלתה בשנת 1969 על ידי הפיזיקאי הבריטי רוג'ר פנרוז, לפיה כל סינגולריות כבידתית נמצאת מאחורי אופק אירועים, כלומר בתוך חור שחור.
ההשערה
לאחר הוכחת היותו של כל חור שחור "בית-קיבול" לסינגולריות, נותרה פתוחה השאלה אם כל סינגולריות בהכרח מוקפת באופק אירועים מסביבה, אשר מונע מצופה חיצוני לצפות בה או לחוש בנוכחותה. בהתאם ל"משפט האין-שיער" התקף לחורים שחורים, כל המידע שצופה חיצוני, מעבר לאופק האירועים יכול להבחין בו לגבי החור השחור הוא מסתו, מטענו והתנע הזוויתי שלו. לכן, מבחינת צופה חיצוני אין משמעות לקיומה של הסינגולריות.
בתוך אופק אירועים קיים מרחב-זמן (מטריקה) מיוחד, שבו זמן ומרחב "משנים תפקיד". כשם שמחוץ לחור השחור "מחר בשעה 12 בצהריים" הוא זמן שכל אחד מאיתנו יגיע אליו תוך מעבר מרחק סופי ממיקומו באותו רגע, כך עבור עצם שנמצא פנימה לאופק האירועים, הסינגולריות היא מקום שהעצם יגיע אליו תוך זמן סופי. קיומה של סינגולריות שאיננה מוקפת באופק אירועים, הקרויה גם סינגולריות עירומה, יגרום לפרדוקס, הנובע מכך ש"המטריקה ההפוכה" תהיה תקפה בכל מקום ביקום.
ההשערה של פנרוז, לפיה "סינגולריות עירומה" לא תיתכן, מונעת את הפרדוקס, לפחות עבור צופים חיצוניים מחוץ לאופק האירועים. השערה זו מכונה גם השערת הצנזורה הקוסמית החלשה. יש להעיר, שסינגולריות שלפניה (או אחריה) הזמן לא מוגדר, כמו המפץ הגדול, אינה גורמת לפרדוקס, ואין צורך ב"צנזורה קוסמית" כדי להגן עלינו מפניה.
השערת הצנזורה הקוסמית החזקה
הגרסה החלשה של השערת הצנזורה הקוסמית, אשר מונעת את הפרדוקס מחוץ לאופק האירועים עדיין מאפשרת אותו ליד הסינגולריות, פנימה לאופק האירועים. כדי למנוע היווצרות מצב פרדוקסלי במקום כלשהו ביקום העלה פנרוז בשנת 1978 את השערת הצנזורה הקוסמית החזקה, שטוענת כי שום צופה שמשוואת איינשטיין תקפה לגביו אינו יכול לראות "סינגולריות עירומה". כלומר, גם גוף שנמצא בתוך אופק האירועים לא יוכל להבחין ב"סינגולריות עירומה", אלא אם משוואת איינשטיין, כלומר תורת היחסות הכללית, אינה תקפה שם.
השערה זו שומרת על העקביות של תורת היחסות הכללית בכל מקום, ואפילו בתוך חורים שחורים, אבל היא מצריכה תאוריה חדשה שתסביר את אשר מתרחש בקרבת הסינגולריות. תאוריה עתידית כזו מכונה כיום כבידה קוונטית. אפשרות נוספת, המסתדרת אפילו עם הגרסה החזקה של הפרדוקס, היא אי-קיומן של נקודות סינגולריות מלבד סינגולריות התחלתית (המפץ הגדול) וסינגולריות סופית (הקריסה הגדולה). אפשרות זו פחות מקובלת על החוקרים, עקב ריבוי הראיות לקיומם של חורים שחורים ביקום.
מצב המחקר כיום
הן הגרסה החלשה הן הגרסה החזקה מהוות אתגר גדול לפיזיקה התאורטית, ועד היום (2010) לא נחזתה פריצת דרך בהוכחת או בהפרכת כל אחת מהגרסאות. ההישג היחיד היה בתחום ההדמיות הממוחשבות. כך למשל, בשנת 1993 הצליחו חוקרים לדמות מצב של יצירת סינגולריות עירומה, כאשר לצורך ההדמיה נבחר פיזור של חלקיקים סקלריים (בעלי ספין אפס) וחסרי מסה שהיו מפוזרים במרחב בפיזור סימטרי כדורי. נקודת החולשה וחוסר הכלליות של ההדמיה נבעו מכך שתנאי השפה שנבחרו היו מיוחדים מאוד - הם לא היו תנאי התחלה גנריים, כלומר לא ניתן היה למצוא קבוצה פתוחה של תנאי שפה שיאפשרו את יצירת הסינגולריות העירומה. למעשה, אם היו משנים את מיקומו של חלקיק בודד, אז ההדמיה לא הייתה מובילה ליצירת סינגולריות עירומה.
ההתערבות של הוקינג
בהתערבות מפורסמת משנת 1991 טען סטיבן הוקינג בזכות השערת הצנזורה הקוסמית, ולעומתו טענו הפיזיקאים ג'ון פרסקיל וקיפ תורן נגד ההשערה. נקבע שהמפסיד ירכוש עבור המנצח בגד ("על-מנת שהמנצח לא יהיה עירום"). עם פרסום תוצאות ההדמיות הממוחשבות דרשו פרסקיל ותורן את הפרס. הוקינג נכנע רק בשנת 1997 וטען שההפסד נבע מעניינים טכניים בלבד, כלומר נוסח ההתערבות לא היה מדויק. בכל זאת הוא שלח לידידיו חולצת טי ועליה הכתובת "Nature Abhors a Naked Singularity" ("הטבע בוחל בסינגולריות עירומה"), כפרפרזה למשפט מפורסם של אריסטו ("הטבע בוחל בוואקום"). באותה שנה נערכה התערבות חדשה, אלא שהפעם נדרש, מצד אחד - שתנאי ההתחלה יהיו גנריים, ומהצד השני - שההודאה בהפסד תהיה כנה.
מחוזות איי טרקס וקייקוס
מבחינה מנהלית איי טרקס וקייקוס מחולקים ל-6 מחוזות (District).
דורון מזר
דורון מזר (נולד ב-18 בינואר 1958) הוא זמר ישראלי.
קריירה מוזיקלית
מזר שירת באמצע שנות השבעים בלהקת פיקוד דרום לצד נתן דטנר, נתן נתנזון ואודי בוכמן.
חלקת עולי הגרדום בהר הרצל
החלקה מסודרת בשורת קברים ישרה בסמוך אל חלקת גדולי האומה.
דורון מזר
קריירה מוזיקלית
לאחר שהות של מספר שנים בפריז, שם הקליט שירים בצרפתית, חזר מזר לישראל בשנת 1984 ופרץ לראשונה לתודעת הקהל כאשר הקליט גרסה עברית של שמרית אור לשירו של טוטו קוטוניו "L'italiano" ("האיטלקי"), אשר נקראת בעברית "אני חוזר הביתה".
חלקת עולי הגרדום בהר הרצל
בחלקה קבורים שני הלוחמים היהודים שהועלו לגרדום בקהיר בשנת 1945, אליהו חכים ואליהו בית צורי לאחר שהתנקשו בלורד מוין. בצמוד אליהם טמונים שני המוצאים להורג ב"פרשת העסק הביש" בשנת 1954, ד"ר משה מרזוק ושמואל עזר. לצידם קבורים שני חללי מחתרת ניל"י: יוסף לישנסקי, שהועלה לגרדום בדמשק בתקופת השלטון העות'מאני, ואבשלום פיינברג, שעצמותיו נתגלו בחולות רפיח בשנת 1967 לאחר מלחמת ששת הימים.
דורון מזר
קריירה מוזיקלית
בשנת 1985 השתתף לראשונה בקדם אירוויזיון 1985 עם השיר "ההילולה" (מילים: אילן גולדהירש, לחן: דורון מזר וננסי ברנדס, עיבוד: ננסי ברנדס) שהגיע למקום השביעי בתחרות. בהמשך השנה הוציא את אלבומו הראשון, שנקרא גם הוא "ההילולה", ומלבד "אני חוזר הביתה" בלטו עוד באלבום השירים: "לא מוותר" (גרסה עברית: שמרית אור), "שיר של פעם" (מילים: שמרית אור, לחן: ננסי ברנדס, ו"יפה הלילה" (מילים: חמוטל בן זאב), שהולחן בהשראת המנגינה הצרפתית "Aout" ("אוגוסט") על ידי חברו מתקופת שהותו בפריז, יאיר קלינגר. ננסי ברנדס עיבד והפיק מוזיקלית את שירי האלבום.
חלקת עולי הגרדום בהר הרצל
בצמוד אל החלקה הוקמה בסוף שנות ה-90 חלקה מיוחדת עבור חיילים שאינם יהודים בשורה מקבילה במפלס מוגבה במקצת.
דורון מזר
קריירה מוזיקלית
בשנת 1986 השתתף בשנית בקדם אירוויזיון 1986 עם השיר "נגני לי בללייקה" (מילים: שמרית אור, לחן ועיבוד: ננסי ברנדס) עמו הגיע למקום השני.
ב-1989 יצא בחברת "התקליט" אלבומו הבא "קרוב ללב", מתוכו בלטו השירים "דניאל", "הרקיע השביעי" (מילים: דודו ברק), "פתחתי דלת" שהלחין מזר, "את הכסף", "חרותי" (גרסה עברית: שמרית אור) ושיר הנושא. ירון ניסימוב וברוך פרידלנד עיבדו והפיקו מוזיקלית את האלבום שהיה היחיד של מזר שיצא בשני פורמטים (ב-2003 יצאה גרסת הדיסק לאלבום). ב-1990 יצא מהדורה נוספת של האלבום, בשם "הרקיע השביעי", בעקבות הצלחתו של שיר זה.
בשנת 1992 יצא "עצמך", אלבום האוסף הראשון של מזר, ובו שיריו הבולטים משנות השמונים וכן שירים חדשים, כגון "ילדות גדולות בוכות" (מילים: מאיר גודלברג, לחן: דורון מזר) "עצמך" וכן "זוהר בדשא", שהקליט עם שלווה ברטי ואורי פיינמן עבור מצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג'.
בסוף 1993 הוציא את האלבום "קול", ובו שירים בסגנון להקת ה"Gipsy Kings". בין שירי האלבום בלטו: "ירדנה" (מילים: דודו ברק, לחן: גברי מזור), גרסה עברית לשיר של שארל אזנבור שנקראה "שתי גיטרות" (מילים: דודו טופז), "טוב שצלצלת הבוקר" (מילים: חוה אלברשטיין, לחן: מיקיאגי), "אישה צוענייה" (מילים: שמרית אור, לחן: ננסי ברנדס) ו"ריח וצבע" (מילים: איזי מן, איציק יצקן, לחן: אורי קריב) איתו השתתף בתחרות הקדם אירוויזיון של אותה שנה, ואשר הגיע למקום השני בתחרות. ננסי ברנדס עיבד את שירי האלבום.
בשנת 1996 הוציא את האלבום "עד לנקודה", שאת שיריו הלחין מזר בעצמו ועיבד המוזיקאי קן ברג'ס, בעלה של הזמרת נאוה ברוכין. האלבום לא זכה להצלחה. באותה שנה הוא השתתף פעם נוספת בקדם אירוויזיון עם השיר "את אהבתי" והגיע איתו למקום השני.
בשנת 1999 ביצע את ג'ינגל הבחירות של רשימת ישראל אחת.
באוקטובר 2004 הוציא את האלבום "את החברה שלי", שכלל בלדות שקטות לצד שירים במקצב לטיני. איתי זילברשטיין ומאיר עמר ('נערי רפול') עיבדו את שירי האלבום שלא זכה להצלחה.
ב־2010 הוציא את הסינגל "רוצה לרקוד". ביולי אותה שנה הוציא את הסינגל "את מלאך" - גרסה עברית של שירי שמר לשיר של הזמר הרוסי פיליפ קירקורוב. בנובמבר 2011 הוציא מזר את הבלדה הרומנטית "שדרות האהבה", שכתבה עינת הולנדר, הלחין שי רביזדה, ועיבד נדב ביטון. באוקטובר 2012 הוציא את הסינגל "תקבלי אותי", למילים של ארלט ספדיה ולחן ועיבוד של אורי קריב. עוד באותה שנה הוציא את "שנהיה" - שיר דאנס בהפקה אלקטרונית של ערן ברנע ומורן קריב. ב־2013 הוציא את הסינגל "איפה את היום". ביולי 2014 הוציא את הסינגל "אור בקצה המסדרון" למילים של ברוך פרידלנד, ולחן של פרידלנד ומזר עצמו.
בינואר 2015 הוציא את האלבום "רוצה לרקוד" שכלל את הסינגלים שיצאו ב-5 השנים הקודמות.
באפריל 2020, בימי הקורונה, ערך מופעים מול מרפסות בשכונות שונות, בבתי אבות לרווחת הדיירים בימי המגיפה.
באוגוסט 2021 השתתף בפסטיבל המחול הבינלאומי באשדוד, במופע מחווה לשנסונים הצרפתיים הגדולים יחד עם אילנה אביטל.
חיים אישיים
היה נשוי לקרן. אב לבן דניאל.
שואה (סרט)
שואה (במקור: Shoah) הוא סרט תיעודי על השואה משנת 1985. אורכו כתשע שעות, והוא בוים על ידי קלוד לנצמן, שעבד על הפקתו במשך 11 שנים. על אף שהסרט מסווג בהתאם למוסכמות כסרט תיעודי, לנצמן עצמו לא שייך אותו לז'אנר זה, משום שבניגוד לסרטים תיעודיים אחרים, הסרט הזה אינו מתעד מצבים היסטוריים שקרו בעבר. במקום זאת הוא כולל בתוכו ראיונות עם אנשים, אשר היו מעורבים באופן מסוים בשואה, ומבקר באתרים הקשורים לשואה.
תמצית הסרט
אף על פי שמבנהו רופף, עיקר הסרט מתייחס לארבעה נושאים: חלמנו, שם השתמשו לראשונה במשאיות גז כנשק להשמדת יהודים; מחנות ההשמדה טרבלינקה ואושוויץ; וגטו ורשה עם עדויות מניצולים, עדי ראייה ונאצים.
בסרט מרואיינים שניים משלושת היהודים היחידים ששרדו את מחנה ההשמדה חלמנו: שמעון סרבניק ומיכאל פודכלבניק. בנוסף, מתועד בסרט ראיון חשאי עם אחד השומרים במחנה, פרנץ סקולניק.
על גטו ורשה מדובר בסוף הסרט, והתנאים המחרידים שם מתוארים על ידי יאן קרסקי, שפעל עבור הממשלה הפולנית הגולה, ופרנץ גרסלר, מנהלן נאצי, שקשר קשרים עם מנהיגים יהודים. בנוסף, כולל הסרט תיעוד ממשתתפי מרד גטו ורשה. אמנם מרבית הסרט מורכב מעדויות של אנשים הקשורים באופן ישיר לשואה, אך לנצמן מראיין בנוסף את ההיסטוריון ראול הילברג שמסביר על חשיבותה של התעמולה הנאצית נגד יהודי אירופה.
אף על פי שהסרט קיבל שבחים רבים, פולנים אחדים מתחו ביקורת על לנצמן על כך שהיה בררני בבחירת הנושאים על פולין, שלא תרגם כהלכה את הדיאלוגים, שמתקבל מהסרט הרושם המוטעה שהפולנים שיתפו פעולה עם הנאצים בשמחה ושהוציא מהסרט כל עדות שמעידה על ההפך.
אבטיפוס בשואה
הסרט כולל שעות רבות של ראיונות ועדויות על השואה. סגנון הראיונות של לנצמן והבחירה שלו להפריד בין הסצנות לראיונות, מובאים בסרט בשלושה חלקים: ניצולים, עדי ראייה ומבצעים. לנצמן עשה מאמץ לתאר כל חלק בשוני מוחלט.
ניצולים
ניצולים אחרים משתפים בחוויותיהם האישיות בשואה. מולר לא רק מתאר את השימוש בגז באסירים; אלא גם משתף בדברים שסיפרו לו האסירים, ומתאר את התחושות שהרגיש כאשר צעד אל תא הגזים לבדו. עדות זו היא סיפור אישי. הניצולים מגיבים ברגש לדברים שחוו. מולר כואב כאשר הוא נזכר באסירים מתחילים לשיר בעוד הם נאלצים להיכנס לתאי הגזים. המצלמה מתקרבת למרואיין כדי ללכוד כל פרט במצוקתו. לנצמן מעודד את מרואייניו להזכר בכמה שיותר פרטים במקרה שחוו.
בחלקו השלישי של הסרט, מראיין לנצמן את אברהם בומבה, שהיה ספר בטרבלינקה, בשעה שהוא מסתפר במספרה לגברים. הוא פורץ בבכי כאשר הוא נזכר שחברו נתקל באשתו וראה אותה גוזזת את שיערה לפני כניסתה לתא הגזים. בזמן שהמצלמה לוכדת את ייסוריו, סיפורו האישי של בומבה מועבר רק על פי הבעות פניו.
עדי ראייה
עדי הראייה הם אלה שנכחו באירועי השואה אך לא היו חלק מהם. חלקם היו מעורבים בצורה עקיפה בעוד אחרים היו עדים למתרחש. כל עדי הראיה שראיין לנצמן היו פולנים. לנצמן השיג סיפורים אישיים מאותם עדי ראייה. הוא ראיין רבים מהם באותו אופן בו ראיין את הניצולים.
בחלקו הראשון של הסרט עולה פאן פלבורסקי, עד ראייה פולני, לרכבת לטרבלינקה בעוד לנצמן צופה בתגובתו. לנצמן מסיע אותו לאורך רחובות ולודבה בשעה שהוא מדבר על היהודים אשר גרו באותם בתים. בחלקו השני של הסרט, מספר פלבורסקי על משאיות הגז ועל קברי האחים. קרסקי נותן פרטי רקע מרגשים על הגטו.
לנצמן מראיין עדי ראייה רבים בקבוצות ציבוריות. הוא אינו מבקש מהם שמות או פרטים מזהים. עדי ראייה רבים הוא שואל מה הם ראו או שמעו והאם הם ידעו מה מתרחש במחנות ההשמדה. שאלותיו חשפו עד כמה מעט ידעו התושבים על המתרחש, ושאנשים שידעו על המתרחש לא פעלו כנגדו. בחלקו השני של הסרט משוחח לנצמן עם קבוצה של נשים פולניות מגרבו. מעבר לשאלותיו הן חשפו שהן לא אהבו את הנשים היהודיות שגרו בגרבו, משום שהן היו עשירות ויפות ולא נאלצו לעבוד. עד ראייה אחר, גבר, סיפר שהוא היה שמח כאשר היהודים הושמדו, אך העדיף שהם יהגרו לישראל מרצונם ולא יושמדו. בראיון מחוץ לכנסייה קתולית עם שמעון סרברניק, הוא אומר שהוא חושב שיש להתייחס לשואה כרצח תנכי ולא כרצח.
מבצעים
המבצעים הם אלו שהיו מעורבים באופן ישיר בניהול השואה. כל המבצעים שלנצמן ראיין הם גרמנים. מאותם מבצעים הוא ביסס תאוריה היסטורית. בחלק השני של הסרט פרנץ סקלינג מתאר את עבודת הפרך בחלמנו, שם הוא שירת כאיש ביטחון. בחלקים 1, 2 ו-3, פרנץ סוכומל מספר על עבודות הפרך בטרבלינקה, שם שירת כקצין פלוגת האס אס. בחלק השלישי, וולטר שטיר, פקיד נאצי במלחמת העולם השנייה, מתאר את העבודה במסילות הברזל. סקלינג מביע סימפתיה לקורבנות היהודים, אך לנצמן ממשיך בראיון. הוא מעוניין להעמיק את הידע שלהם בכל הקשור לשואה. רבים מן המבצעים מצהירים את בורותם על המתרחש. סוכומל טוען שהוא לא ידע על ההשמדה בטרבלינקה עד שהגיע לשם. שטיר טוען שהיה עסוק מכדי לגלות שהרכבות בהן עבד הובילו יהודים למותם. בכל אופן לנצמן מאתגר את טענותיהם בשאלות קשות ודרישת תשובות מתאימות.
אטיין ז'ופרואה סנט-אילר
אטיין ז'ופרואה סנט-אילר (בצרפתית: Étienne Geoffroy Saint-Hilaire; 15 באפריל 1772, אטנפ, צרפת – 19 ביוני 1844, פריז) היה זואולוג צרפתי, מחשובי התורמים לאנטומיה ההשוואתית, מייסד ענף הטרטולוגיה, בן פלוגתא של הזואולוג ז'ורז' קיווייה. בין הראשונים שתמכו בסטרוקטורליזם.
חייו
בהיותו כבן 20 התמנה לפרופסור במוזיאון להיסטוריה של הטבע בפריז כאחראי על תחום הזואולוגיה. עבד עם ז'אן-בטיסט דה לאמארק, והיה ממגיני תאוריית הלאמארקיזם.
ב-1798, לאחר כיבוש מצרים בידי נפוליאון היה חבר במשלחת של 151 מדענים, מהנדסים ואומנים למצרים לחקור את עתיקותיה (יחד עמו נסע גם בין השאר ז'אן-בטיסט ז'וזף פורייה, ואחרים). בינואר 1802 שב לפריז, ובספטמבר 1807 נבחר כחבר באקדמיה הצרפתית למדעים. שנה מאוחר יותר נשלח על ידי נפוליאון לפורטוגל לרכוש ממוזיאונים שם אוספים, למרות התנגדות הבריטים לכך. כהוקרה למאמציו, קיבל מנפוליאון את אות לגיון הכבוד.
בין השנים 1809 - 1841 כיהן סנט-אילר כפרופסור בפקולטה למדעים בפריז.
במהלך כהונתו סיכם בשנים 1818–1822 את עבודתו בספר "Philosophie anatomique, 2 vol", ובכך יניח את יסודות שעליהם יתפתח ענף האנטומיה ההשוואתית, והשפיע בין השאר גם על התפתחות האמבריולוגיה. מחקריו על עוברים סיפקו ראיות חשובות להשערתו בדבר אחדות ההרכב האורגני בקרב כלל החולייתנים. סנט-אילר סיכם את ממצאיו בשלושה חוקים ביולוגים שהבחין בהם: חוק ההתפתחות, לפיו איבר אינו מופיע או נעלם סתם כך ; חוק הפיצוי, הקובע כי איבר יכול לגדול באופן לא פרופורציונלי רק על חשבון איבר אחר ; וחוק המיקום היחסי, הקובע כי מיקום האיברים של כל בעלי החיים יישמר בסדר יחסית זהה.
לאחר שניסה בשנות ה-30 של המאה ה-19 ליישם את החוקים שהגדיר גם על חסרי החוליות, הדבר הוביל למחלוקת קשה בקרב המדענים בני התקופה, והיה בין הגורמים ליצירת כמה אסכולות מדעיות סותרות בגישתם של חוקרים לבעלי החיים בכלל ולאבולוציה בפרט.
שלא כמו דרווין שהציג את מנגנון הברירה הטבעית, סנט-אילר האמין כי הסביבה הטבעית גורמת לגילוי הפוטנציאל הטבעי הקיים למעשה כבר בגוף החי. ארנסט מאייר קרא לתאוריה "ג'ופריזם", על שמו של ז'ופרואה. בכך שונה תפיסתו של סנט-אילר מהלאמארקיזם, המאמינה כי שינוי בהתנהגות גורם לשינוי בגוף החי ובתורשה. אך תאוריה זו נדחתה במהרה, וכיום אינה מקובלת על איש במדע המודרני. סנט-אילר האמין גם כי ייתכנו שינויים פתאומיים מהירים בעקבות לחץ סביבתי, ולא בהכרח שינוי איטי ועקבי.
סנט-אילר היה דאיסט, כלומר מאמין בקיום האל, אך לא האמין בניסים ובהתגלות האל ביקום. בשל כך לא ראה סתירה בתאוריית התפתחות המינים כפי שהבינה.
בשנת 1841 נאלץ לפרוש מתפקידו בפקולטה למדעים בעקבות מצבו הרפואי. בנו, איזידור ז'ופרואה סנט-אילר, מילא את מקומו בתפקיד.
שלום רוקבן
שלום רוקבן (נולד ב-1957) הוא כדורגלן עבר ישראלי. שיחק בקבוצות: מכבי שעריים, הפועל רמת השרון, מכבי יפו, בית"ר תל אביב והפועל יהוד.
נולד כשהוא חולה בשיתוק ילדים. עד גיל שמונה היה מרותק לכיסא גלגלים ולאחר מכן נעזר בקביים למשך מספר שנים. החל לשחק כדורגל בגיל 16 במכבי רחובות כשהוא עדיין סובל מצליעה קלה. לשיא פרסומו הגיע בעת ששיחק בשורות הפועל יהוד, כאשר הקבוצה זכתה בגביע המדינה ב-1982, לאחר שרוקבן כבש את שער הניצחון במשחק הגמר נגד הפועל תל אביב בבעיטה חופשית.
שרת בצנחנים, נשוי בשנית.
האקארי (נפה)
נפת האקארי (בטורקית: Hakkâri ili או Hakkari ili, מילולית: האקיארי; בכורדית: Culemêrg) היא נפה בדרום-מזרח טורקיה. בירת הנפה בעיר האקארי והיא נחלקת לארבע יחידות אדמיניסטרטיביות. בנפת האקארי התגוררו בשנת 2020 280,514 תושבים, רובם כורדים. לפי ההיסטוריון והגאוגרף הערבי בן המאה ה-10 לספירה, אין האבסאל, מקור השם האקארי בצירוף "הר-קאריאן" (Her-kariyan) שמשמעו "לוחמני" או "חזק".
גאוגרפיה
נפת האקארי שוכנת בפינה הדרום מזרחית של טורקיה, וגובלת באיראן ממזרח, בעיראק מדרום, בנפת שירנק ממערב ובנפת ואן מצפון. נפת האקארי משתרעת על פני שטח של 7,121 קמ"ר, ומתאפיינת בתבליט הררי. למעלה משלושים פסגות מתנשאות לגובה של יותר מ-3,000 מטרים, והפסגה הגבוהה ביותר היא בהר ג'ילו (Cilo) שגובהו 4,168 מטרים. גם הרמה שבבסיסי ההרים שוכנת בגובה של 1,700 מטרים מעל פני הים.
זוננפלד
זוֹנֶנְפֶלְד (גרמנית: Sonnenfeld, יידיש: זונענפעלד או זאנענפעלד) הוא שם משפחה יהודי אשכנזי שפירושו שדה שמש, שדה שמשי, שדה אור, שדה חמים או בן השדה.
התפלגות לוג-נורמלית
התפלגות לוג-נורמלית היא התפלגות של משתנה אקראי, שפונקציית הצפיפות שלה היא בתחום \ x>0. אם \ X הוא משתנה אקראי שמתפלג נורמלית, אז \ e^X מתפלג לוג-נורמלית, וההפך- אם \ Y הוא משתנה אקראי שמתפלג לוג-נורמלית, אז \ \log(Y) מתפלג נורמלית. בסיס הלוגריתם לא משנה - שכן לוגריתמים בבסיסים שונים קשורים בקשר ליניארי.
לפי משפט הגבול המרכזי, מכפלה של מספר רב של משתנים חיוביים בלתי תלויים ובעלי אותה התפלגות, מתפלגת בקירוב טוב, לוג-נורמלית. התפלגות כזו מופיעה כאשר הערך הנמדד נוצר על ידי הצטברות כפלית של גורמים רבים. לדוגמה, המשקל ולחץ הדם של בני אדם, מספר המילים במשפטים שכתב ג'ורג' ברנרד שו, זמן השרידה של חיידקים בחומר חיטוי, הנחתה בתקשורת אלחוטית ועוד.
מאפיינים
אם \ X הוא משתנה אקראי שמתפלג לוג נורמלית, אז:
אליוט נייט
אליוט נייט (באנגלית: Elliot Knight; נולד ב-10 ביולי 1990) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד סינבד בסדרת הטלוויזיה הבריטית "סינבד". בסדרת הפנטזיה האמריקאית "עד עצם היום הזה" גילם נייט את דמותו של מרלין.
התפלגות לוג-נורמלית
דוגמה
בגרף מימין - התפלגות הלוגריתם (לפי בסיס 2) של אורכי הערכים בוויקיפדיה העברית, בבתים, לפי דגימת בסיס הנתונים שנעשתה בסוף אוקטובר 2009. מן הנתונים נוכו כ-3500 "ערכי שנים" משני סוגים - שנים עבריות ושנים לועזיות - שרובם המכריע נוצרים על ידי בוט והם ערכים שבלוניים בעלי מאפיינים אחידים (לוגריתם האורך בקבוצה אחת ו-  בשנייה) שאינם מתאימים להתפלגות הערכים האחרים.
אליוט נייט
ביוגרפיה
נייט נולד בברמינגהאם, הממלכה המאוחדת לסטיוארט ולורנה נייט, שניהם מורים. אביו עובד בבית הספר התיכון Broadway Secondary School בברמינגהאם.
התפלגות לוג-נורמלית
דוגמה
לנתונים צידוד \ -0.105, המצביע על נטיית-מה בין הנתונים הרחוקים מן הממוצע להיות נמוכים ממנו, וגבנוניות \ 0.87, המצביעה על חריגות מן הממוצע, המתבטאות בזנבות עבים של ההתפלגות.
מלבד גורמים אלה, התפלגות הלוגריתם קרובה להתפלגות נורמלית: אורכם של ערכים בוויקיפדיה העברית מתפלג, בקירוב, לוג-נורמלית.
אליוט נייט
ביוגרפיה
הוא למד בבית הספר "המלך אדוארד השישי", ולאחר מכן למד בבית הספר למשחק מנצ'סטר מטרופוליטן. ב-2011 סיים את לימודיו לתואר ראשון בהצטיינות.
קריירה
ביוני 2011 הכריז ערוץ Sky1 שנייט לוהק לתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "סינבד". זה היה התפקיד הראשון ששיחק באופן מקצועי עוד לפני שסיים את לימודיו בבית הספר למשחק. שידור הסדרה החל ביולי 2012.
ב-2015 לוהק נייט להופיע לתפקיד מרלין בעונה החמישית של הסדרה "עד עצם היום הזה".
טיפה (שיר)
טיפה הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית שירי מימון. השיר יצא לאור ב-25 באפריל 2021, על ידי חברות התקליטים הליקון מיוזיק, טריולה ופופ ארט, כסינגל שלא מתוך אלבום וכסינגל הראשון של מימון בשנת 2021 (האחרון היה "בוא אל החגיגה" שהוציאה בשנת 2020).
השיר הגיע למקום השלישי במצעד הרשמי של מדיה פורסט.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי איתי שמעוני ושירי מימון והופק על ידי ינון יהל. בסמוך להוצאת השיר, הצהירה מימון כי: "היום, כשאני בת 40 אוטוטו, מרגיש לי הכי שלם ומדויק לחזור להתחלה ולעשות מה שתמיד רציתי ולא יכולתי והעזתי" והוסיפה ש-"Live & Party (המופע) זו אני - מאז ועד היום, ועכשיו אני מזמינה אתכם להצטרף למסיבה שלי".
במסגרת הוצאת השיר התראיינה מימון למספר גופי תקשורת, תוך שדיברה עליו ועל המופע שהעלתה במקביל.
הלחן של פזמון השיר מבוסס על הלהיט הברזילאי "Tic, Tic Tac" של להקת קרפיצ'ו  משנת 1996.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-25 באפריל 2021, ביום יציאתו של "טיפה" כסינגל. בתחילת הקליפ ניתן לראות את מימון עומדת באמצע אולם ספורט, כשרקדניות מקיפות אותו. ישנן סצנות שצולמו בלילה, בעוד שחלקן צולמו בשחור-לבן. בסוף הקליפ, רוקדות כולן בתוך בריכת שחייה ריקה.
נכון ליולי 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-1.7 מיליון צפיות.
חסוס ורטה דה סוטו
חסוס ורטה דה סוטו (Jesús Huerta de Soto Ballester; נולד ב-23 בדצמבר 1956 במדריד) הוא אחד הנציגים המובילים של האסכולה האוסטרית בכלכלה היום ופילוסוף פוליטי ספרדי, פרופסור לכלכלה פוליטית באוניברסיטת חואן קארלוס במדריד.
פעילות מדעית, יזמית וחברתית
ורטה דו סוטו הוא בעל תואר דוקטור במשפטים (1984) ובכלכלה (1992), תארים אלו קיבל מאוניברסיטת מדריד, ובנוסף בעל תואר מוסמך במנהל עסקים מאוניברסיטת סטאנפורד. הוא מרצה לכלכלה פוליטית בפקולטה למשפטים החל משנת 1979. משנת 2000, משמש פרופסור לפקולטה לכלכלה פוליטית באוניברסיטת חואן קארלוס במדריד. מ-2007 עומד ורטה דו סוטו בראש המגמה היחידה בעולם לתואר מוסמך במקצוע "אסכולה אוסטרית לכלכלה". מטרת המגמה היא להפיץ את רעיונות האסכולה האוסטרית באיחוד האירופאי ובעולם.
בנוסף, משמש כיזם, יושב ראש הדירקטוריון ומנכ"ל של España S.A. Compañía Nacional de Seguros, שהיא חברת ביטוח משפחתית שמתמחה בביטוח חיים. החברה נוסדה ב-1928 על ידי סבו של ורטה דה סוטו. ורטה דה סוטו הקדיש חלק מפעילות מחקרית לנושא הביטוח. ב-1983 מלך ספרד חואן קארלוס, העניק לורטה דה סוטו פרס בין לאומי לכלכלה על עבודתו "תוכניות פנסיה פרטיות" (Planes de pensiones privados). עבודה זו מתוארת באופן חלקי בשפה האנגלית בספרו "The Theory of Dynamic EffIiciency"
ורטה דה סוטו משמש כחוקר מוביל במכון מיזס.
השקפות
ורטה דה סוטו הוא חסיד של האסכולה האוסטרית בכלכלה שנוסדה על ידי קארל מנגר, בוהם בווארק ומיזס. ורטה דה סוטו מתנגד לכלכלת התערבות שמבוססת על גישה היסטורית (אמפירית).
ספרים בשפה האנגלית
A Libertarian Theory of Free Immigration
Money, Bank Credit, and Economic Cycles
Socialism, Economic Calculation and Entrepreneurship
The Austrian School: Market Order and Entrepreneurial Creativity
אגברט, מלך וסקס
אֶגְבֶּרְט (Egbert; לערך 771 – יולי, 839), מלך וסקס מ-802 עד מותו, אדון מזרח אנגליה או מלך הסקסים המזרחיים ואנשי קנט, בפיו. בימיו הפכה וסקס לחשובה בממלכות ההפטרכיה האנגלו-סקסיות, בגוזלה תואר זה מממלכת מרסיה.
הוריו
אי בהירות קיימת בדבר זהות הוריו של אגברט. הכרוניקון האנגלו-סקסי מציין, תחת השנה 825, כי בכיבושיו במזרח השיב אגברט את השטח שלגיטימית שייך לו ולקרוביו. נמסר כי שם אבי אגברט היה אֶאָלְמוּנְד. לחוקרים מוכר אאלמונד אשר מלך בקנט ומוזכר בכתב המתוארך לשנת 784, בו הוא מזוהה עם אביו של אגברט. אף על פי כן, מתקבל על הדעת כי הכרוניקון האנגלו-סקסי מתייחס לתביעת בעלות דרך אין מלך וסקס אשר אגברט היה צאצא לאחיו אִינְגֶלְד.
גלותו
אחר רצח קינוולף מלך וסקס בשנת 768, אגברט היה ככל הנראה טוען לכתר שעבר לבַּאוַרְטרִיק, בן בריתו של אוֹפַה מלך מרשיה. בשנת 789 לערך יצא אגברט לגלות בחצרו של קארל הגדול, מלך הפרנקים. אף על פי שנאמר כי הגלות של אגברט נמשכה שלוש שנים בלבד, יש הטוענים כי היא נמשכה למעשה 13 שנים (789 - 802), הואיל ותארוך זה יסביר את מקום שהותו בשנים שקדמו למות באורטריק.
מלכותו
בשנת 815 בזז אגברט את שטחי הוולשים המערביים מקורנוול. כנראה משלטונו ניתן לשייך את קורנוול כחלק מווסקס. האירוע המשמעותי הבא בשלטונו התרחש בשנת 825. הוולשים המוכנעים התמרדו, אך אגברט השקיט את המרד ומיהר לצאת להגנת ממלכתו מפני באורוולף מלך מרשיה באלדון. לאחר ניצחונו נכנעו קנט, סארי, סאסקס ואסקס לוסקס. ממלכת מזרח אנגליה, שהתמרדה נגד השלטון המרשי ושמה קץ לחיי באורוולף, קיבלה את אגברט כשליט עליון. בשנת 829 כבש אגברט את מרשיה, מה שגרר את כניעתה של נורתמבריה למלך כדי להימנע מקרב עם כוחותיו. שנה לאחר מכן הנהיג אגברט משלחת צבאית לוויילס בהצלחה. באותה השנה מרשיה קיבלה חזרה את עצמאותה תחת ויגלף, אולם אין לדעת אם כתוצאה ממרד או כתוצאה ממחווה של אגברט לויגלף. בשנת 836 נחל אגברט תבוסה לפולשים דנים, אולם כעבור שנתיים הביס אגברט אותם ואת בני בריתם, הברטונים, בהינגסטון דון שבקורנוול.
אגברט נשא את רדבורגה, נסיכה פרנקית (ואולי גיסת קרל הגדול), שילדה לו שני בנים. אגברט איחד את רוב הממלכות האנגלו-סקסוניות, אולם הוא לא כינה את עצמו - וגם לא היה - מלך אנגליה הראשון (כפי שאחדים קוראים לו). תחתיו מלכו מלכים מקומיים דוגמת ויגלף על מרשיה ואתלוולף על קנט, והוא זוהה כבּרֶטְוַלְדַה העשירי במספר. בין יתר פעולותיו היו החלוקה למחוזות של וסקס, ארגון ה"פְרִיד" (צבאו) ומתן סמכות וכוח לכנסייה הנוצרית.
מותו
אגברט מת בשנת 839 ונקבר בוינצ'סטר. ירש אותו בנו אתלוולף.
הנצחה
הר אגברט ברכס דאגלס באי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של אגברט מלך וסקס, וזאת בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס דאגלס הנקראים על שמם של מלכים סקסוניים.
מילוש דגנק
מילוש דגנק (באנגלית: Milos Degenek; ב-28 באפריל 1994) הוא כדורגלן אוסטרלי-סרבי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת הכוכב האדום בלגרד.
קריירת מועדונים
דגנק נולד בשנת 1994 בעיר קנין שבקרואטיה למשפחה ממוצא סרבי. בגיל 6 היגר עם משפחתו לסידני שבאוסטרליה בעקבות מלחמת העצמאות של קרואטיה.
דגנק שיחק בליגת התיכונים האוסטרלית במדי בונירינג ווית' איגלס וגם ב-AIS, התחיל כמגן ימני. בקיץ הצטרף למחלקת הנוער של שטוטגרט. ב-26 ביולי 2013 ערך דגנק את הופעת הבכורה שלו בשטוטגרט ב' במשחק הליגה נגד דרמשטאדט 98. ברוב שלבי עונת דגנק היה פצוע ושיחק רק 9 משחקים.
בקיץ חתם במינכן 1860 מהבונדסליגה השנייה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך נגד פ.צ. היידנהיים. ב-19 בספטמבר 2015 הבקיע דגנק את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1-1 נגד פ.צ. קייזרסלאוטרן. בעונת דגנק עבר לשחק בעמדת הבלם.
ב-26 בינואר 2017 חתם ביוקוהמה אף. מרינוס מליגת העל היפנית. ב-25 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד אוראווה רד דיימונדס. מאז, הפך דגנק לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, עד תחילת גביע הקונפדרציות 2019. דגנק נבחר לשחקן הצעיר של העונה בליגה היפנית. ב-21 באפריל 2018 דגנק הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 4-4 נגד שונאן בלמארה.
ב-5 ביולי 2018 חתם לשלוש עונות בכוכב האדום בלגרד תמורת כ-200 אלף אירו. ב-11 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד ספרטקס יורמלה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. ב-29 באוגוסט 2018 רשם שני בישולים בתיקו 2-2 נגד רד בול זלצבורג במסגרת פלייאוף ליגת האלופות, ובסיום המשחק עלתה הכוכב האדום לשלב הבתים של המפעל.
ב-12 בינואר 2019 חתם באל הילאל מליגת העל הסעודית עד לסיום העונה.
ב-24 בינואר 2022 דגנק חתם בקולומבוס קרו מה-MLS.
ב-24 ביולי 2023 חזר לכוכב האדום בלגרד.
קריירה בינלאומית
דגנק מחזיק בשתי אזרחויות: סרבית ואוסטרלית. בצעירותו, דגנק שיחק בנבחרת הנערים של אוסטרליה, אולם בשלב הנוער החליט לייצג את סרביה. בשנת, שב לייצג את אוסטרליה ושיחק בנבחרת הצעירה שלה.
ב-27 במאי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1–2 ל. במשחק עצמו, "בישל" את השער של אוסטרליה כאשר הרים כדור לרחבה ואריק דייר הבקיע שער עצמי. ב-30 בדצמבר 2018 דגנק הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד.
דגנק השתתף עם הנבחרת בגביע הקונפדרציות 2017, מונדיאל 2018 וגביע אסיה בכדורגל 2019.
המרכז הלאומי לרפואה משפטית
המרכז הלאומי לרפואה משפטית, המוכר גם בשם המכון לרפואה משפטית, שוכן בשכונת אבו כביר שבתל אביב, והוא המוסד הציבורי היחיד המספק שירותי רפואה משפטית בישראל.
תולדות המכון
המכון נפתח ביוני 1955, הודות לתרומה של הפדרציה היהודית בדרום אפריקה לכבודו של השופט ליאופולד גרינברג. בתחילה נוהל המקום על ידי משטרת ישראל, ובנובמבר 1955 כשפתיחתו הוכרזה בטקס רשמי, הועברה האחריות על המכון לידי האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1975 הועבר המכון לאחריות משרד הבריאות, בשנת 1988 הוא סונף לפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 2004 הוא הועבר לניהול המרכז הרפואי אסף הרופא. ב-2012 הוחלט להעבירו לניהול מינהל הרפואה במשרד הבריאות.
תפקידים
במכון נערכות מדי שנה כ-2,000 בדיקות לגופות של אנשים שמתו באופן בלתי צפוי, לשם בירור סיבת המוות באמצעות נתיחה שלאחר המוות. לקיום הבדיקה נדרשת הסכמת המשפחה או צו של בית משפט. כן נערכות בו כ-600 בדיקות בשנה של אנשים חיים, לצרכים משפטיים, בעקבות מעשי אלימות. שטחי המחקר העיקריים במכון כוללים מוות פתאומי ובלתי צפוי של תינוקות, שיטות אלטרנטיביות לבדיקת גופות, זיהוי שרידי גופות, אלימות במשפחה ופצעי מלחמה וירי. בנוסף, במכון מבוצעת עבודת איסוף ועיבוד נתונים גנטיים לגבי האוכלוסייה הישראלית תוך השוואה בין האוכלוסייה הערבית והיהודית.
המחלקה לביולוגיה משפטית הפועלת במכון עוסקת בזיהוי, על פי מאפיינים גנטיים ואחרים, של גופות שלא ניתן לזהותן עקב השחתתן (למשל כתוצאה מפיגוע או עקב זמן רב שעבר מאז המוות ועד למציאת הגופה). כן מסייעת המחלקה בפענוח פשעים חמורים באמצעות ראיות ביולוגיות (כגון זיהוי DNA).
מעבדה אנתרופולוגית הפועלת במכון עוסקת באנתרופולוגיה משפטית.
המכון הוא המוסד המוכר היחיד בארץ להתמחות ברפואה משפטית.
בשנת 2015 שודר בתוכנית "עובדה" תחקיר שחשף כי אחד הפתולוגים הבכירים במכון, שינה חוות דעת שכתב בנוגע לנאשמים בעקבות לחץ של גורמים בפרקליטות. בעקבות הפרסום עלה חשש כי חפים מפשע הורשעו בפלילים ונשלחו לעונשי מאסר ממושכים בשל שינויי הגרסה. בנוסף התברר כי המכון, שאמור להיות אובייקטיבי ונטול פניות, מסרב לשתף פעולה עם עורכי דין המייצגים נאשמים ומסרב להעניק להם חוות דעת, אם הן מנוגדות לעמדת הפרקליטות בתיק. לאחר שידור הכתבה העניק מנהל המכון לרפואה משפטית ד"ר חן קוגל, שהתחקיר עסק בתקופה שקדמה לכניסתו לתפקיד, ראיון שבו אמר: "אם יש מישהו שיושב בכלא בגלל חוות דעת לא נכונה של המכון לרפואה משפטית זה איום ונורא. אני אומר לרופאים שלי: 'שהיד שלכם תרעד כשאתם חותמים על חוות הדעת. החתימה שלכם מכניסה אנשים לשנים בבית סוהר'".
מנהלי המכון
בשנת 2013 מונה ד"ר חן קוגל למנהל המכון הלאומי לרפואה משפטית.
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים היא טורניר כדורגל נשים בינלאומי הנערך בין החברות ב-OFC, התאחדות הכדורגל של אוקיאניה. הטורניר נערך בכל 4 שנים החל משנת 1983.
לאורך ההיסטוריה, היה הפרש גדול בין נבחרת אוסטרליה ונבחרת ניו זילנד לבין שאר נבחרות האיים המקומיים שהתחרו נגדן. ניו זילנד זכתה באליפות בשנים 1983 ו-1991, ואילו אוסטרליה זכתה בה בשנים 1995, 1998 ו-2003. עם זאת, עקב מעברה של נבחרת אוסטרליה לקונפדרציית הכדורגל של אסיה ב-2006, הפכה ניו זילנד לנבחרת המובילה ביבשת וזכתה בכל האליפויות שהתקיימו מאז.
מאז שנת 1991, זוכת הטורניר מעפילה אוטומטית לגביע העולם לנשים.
קללת טיפקאנו
המונח קללת טיפקאנו (גם: קללת טקומסה, "קללת עשרים השנה" או "הקללה הנשיאותית") מתייחס לעובדה שכל נשיאי ארצות הברית שנבחרו לתפקידם בשנים העגולות 1840, 1860, 1880, וכך הלאה עד 1960, מתו במהלך כהונתם.
קרב טיפקאנו
קרב טיפקאנו היה קרב שנערך ב-7 בנובמבר 1811 בין כח בפיקודו של ויליאם הנרי הריסון, מושלה הצבאי של מדינת אינדיאנה ואינדיאנים בני שבט השוני (Shawnee) בהנהגתו של צ'יף טקומסה (Tecumseh). האינדיאנים ניגפו בקרב, שהתרחש בעיירה פרופטסטאון, כיום מחוז טיפקאנו, אינדיאנה.
לאחר שנודע לממשל האמריקני כי טקומסה מתכנן את הקמתה של קונפדרציה אינדיאנית, שלח הממשל את הריסון, ב-6 בנובמבר, בראש כוח של כ-1,000 חיילים, למקום. הריסון ביקש להיפגש עם טנסקואטאוה (Tenskawatawa), אחיו למחצה של טקומסה, שנודע בכינוי "הנביא", ולהציג לו את דרישות הממשלה, מאחר שהצ'יף טקומסה עצמו נעדר מהאזור.
למחרת, 7 בנובמבר, בשעה ארבע לפנות בוקר, תקפו האינדיאנים את מחנהו של הריסון. הריסון היה זהיר מספיק והציב זקיפים רבים בשטח מחנהו. כמו כן הורה לחייליו להישאר בכוננות בלילה ולישון בבגדיהם. התקפת האינדיאנים הביאה לכ-70 הרוגים בקרב חייליו, ולכ-120 פצועים, אך גם האינדיאנים סבלו אבדות כבדות. ב-8 בנובמבר פשט צבאו של הריסון על פרופטסטאון, וגילה שהעיירה ננטשה. החיילים העלו את העיירה באש ועזבו את המקום. ניצחונו של הריסון הקנה לו את הכינוי "טיפקאנו".
במסגרת מלחמת 1812, שימש הגנרל האריסון כמפקד הכוחות האמריקניים שלחמו כנגד הבריטים ובעלי בריתם האינדיאנים באזור אינדיאנה. באחד הקרבות, ב-5 באוקטובר 1813, נהרג הצ'יף טקומסה על ידי פקודו של האריסון, הקולונל ריצ'רד ג'ונסון, לימים סגן נשיא ארצות הברית.
קללתו של טנסקואטאוה
כ-27 שנים מאוחר יותר היה הריסון מועמד לבחירות לנשיאות, ורץ יחד עם ג'ון טיילר כסגנו, תחת הסיסמה "טיפקאנו וטיילר גם" (באנגלית: Tippecanoe and Tyler too ).
אגדה אורבנית מספרת ששנים לאחר תבוסת האינדיאנים ושריפת כפריהם ב-1811, הטיל טנסקואטאוה קללה על האריסון. לפי האגדה, טנסקואטאוה (שפירוש שמו: "הדלת הפתוחה"), שנודע גם בכינויו "הנביא של בני השוני" ושהיה השאמאן של בני השבט, אמר בשנת 1835 או בסמוך לה:
האריסון נבחר לנשיאות, ומת מדלקת ריאות חודש לאחר תחילת כהונתו ב-1841 - היה זה מקרה המוות הראשון של נשיא ארצות הברית בעת כהונתו.
"שבירת הקללה"
הסיפור על הקללה נזכר לראשונה בשנת 1934, לאחר שחמישה נשיאים הלכו לעולמם. מותו של רוזוולט ובעיקר רצח קנדי הטראומטי תרמו להתפשטות האמונה בקללה. השירות החשאי קיבל על עצמו את הגנת חיי הנשיא רק לאחר התנקשות בחייהם של שלושה מהנשיאים שברשימה. מאז הוקם השירות החשאי נרצח רק נשיא אחד - ג'ון קנדי - המופיע ברשימה, ופחתו מאוד הסיכויים לרצח נוסף.
למרות זאת, עם היבחרו של רונלד רייגן לנשיא בשנת 1980 גבר החשש כי לא ישלים את כהונתו בשלום. ניסיון ההתנקשות בחיי רייגן ב-1981 חיזק את האמונה בקללה, אך רייגן בן ה-70, שנפצע בחזהו, החלים ואף נבחר לכהונה נוספת. רייגן הוא הנשיא הראשון ששבר את השרשרת, בכך שמת בשנת 2004, 15 שנה לאחר סיום כהונתו ב-1989. מספרים ששבירת הקללה נעשתה על ידי ננסי רייגן, הגברת הראשונה של ארצות הברית (אשתו של הנשיא), אשר ידעה על הקללה והחליטה לפנות לבעלות אוב, ואנשים העוסקים בתחום ובכך הצליחה לבטל את הקללה ולהציל את חיי בעלה, וכמו כן גם את חיי הנשיאים הבאים.
היסטוריונים רבים מאמינים כי הנשיא גרפילד לא היה מת, אילו טופל כהלכה. גרפילד מת כ-80 יום לאחר ההתנקשות בחייו, בשל זיהום. הרופאים לא הצליחו לאתר את הקליע שפגע בגופו.
אף על פי שמדובר באגדה, בארצות הברית יש רבים המתייחסים לקללה ברצינות. כך למשל פנה ארגון דתי למאמיניו בבקשה להתפלל לשלומו של הנשיא ג'ורג' בוש, שנבחר בשנת 2000. בוש סיים בשלום את תקופת כהונתו כנשיא בשנת 2009.
הקללה אינה מסבירה כיצד סיימו שני נשיאים את כהונתם המקורית והלכו לעולמם רק באחת הכהונות הבאות. אברהם לינקולן סיים את כהונתו הראשונה ונרצח במהלך כהונתו השנייה בעקבות ניצחונו במלחמת האזרחים האמריקנית. פרנקלין דלאנו רוזוולט לא נפגע בניסיון התנקשות לאחר בחירתו בשנת 1933, השלים את כהונתו השלישית בשנת 1944 בעיצומה של מלחמת העולם השנייה ומת מדימום תוך-גולגולתי במהלך כהונתו הרביעית. בשנת 1951 התקבל התיקון ה-22 לחוקת ארצות הברית, המגביל את הנשיא להחזיק במשרתו במהלך שתי כהונות בלבד. כתוצאה מכך קטנה ההסתברות למותו של נשיא ארצות הברית במהלך כהונתו.
דיון פסיכולוגי ופילוסופי
שיוך מותם של הנשיאים לקללה שהוטלה עליהם הוא דוגמה לכשל לוגי מסוג קום הוק ארגו פרופטר הוק (cum hoc ergo propter hoc) (מתאם מצביע על סיבתיות). כשל כזה נובע מנטייה אנושית לחפש יחסי סיבה-מסובב באירועים סביבנו. במקרה הנוכחי, ההתאמה שקיימת בין מותם של מספר נשיאים לשנת הבחירה שלהם, גרמה לחיפוש אחר סיבה להתאמה זו. בפועל, קרוב לוודאי שאין סיבה להתאמה, והיא נובעת מצירוף מקרים בלבד.
גם עקרון תערו של אוקאם יכול לסייע בהתייחסות לעובדה שנשיאים אשר נבחרו בשנים מסוימות אלו מתו בעת כהונתם. לפי עיקרון זה, כאשר קיימים מספר הסברים לתופעה מסוימת אז ההסבר הפשוט יותר הוא הנכון. במקרה הנוכחי, ההסבר הפשוט אומר שזהו צירוף מקרים בלבד, ואילו ההסבר המסובך מערב כוח על-טבעי בדמות קללה. כל עוד אין הסבר מניח את הדעת לתקפותה של הקללה ואין סיבה הגיונית אחרת, אין כלל צורך להניח שמות הנשיאים נובע מסיבה מסתורית זו או אחרת.
מקפה
מְקַפָּה (אנגלית: skimmer) היא כלי בישול הדומה לתרווד מחורר ומשמשת להסרת קרום, שומן או קצף הנמצא על פני התבשיל. הרעיון מאחורי אופן הפעולה של הכלי הוא שהקרום או הקצף בעלי צמיגות גדולה יותר מאשר הנוזל שבתבשיל ולכן כאשר גורפים את הקצף עם המקפה, נוזל התבשיל דולף דרך החורים בחזרה לתוך הסיר ומשאיר בתוך המקפה רק את הקרום.
בעברית השם מגיע מהפועל קיפה שנהוג בלשון חז"ל: "שמן של תרומה שנפל על גבי היין יקפה אותו והיין מותר" – כלומר יין שהתערבב בשמן פסול, אך מכיוון שהשמן צף על פני היין, אם נקפה את השמן (נסירו מפני היין) יהיה שוב מותר.
המונח מקפה ככלי בישול הוא מחידושיו של ביאליק, ונקבע במונחי כלים ותבשילים שפרסם ועד הלשון בשנת תרצ"ג (1933).
השם "skimmer" באנגלית נובע מפעולת ה-skimming שהיא הסרת קרום החלב.
צ'קר מרתון
צ'קר מרתון (באנגלית: Checker Marathon) היא מכונית נוסעים אמריקאית מתוצרת יצרנית הרכב "צ'קר מוטורס קורפוריישן" ("Checker Motors Corporation" ) אשר יוצרה בין השנים 1960–1982.
מטה ומפעל "צ'קר מוטורס קורפוריישן" מוקמו ב-"Kalamazoo, Michigan" במישיגן.
צ'קר מרתון
דגמי ה"צ'קר מרתון" שווקו כמכונית נוסעים לצרכנים, כלימוזינות וכמוניות.
דגמי "צ'קר מרתון" שירתו כמוניות, והתפרסמו בניו יורק כ"מוניות הצהובות". בנוסף שירתו דגמי "צ'קר מרתון" כניידות משטרה.
בסוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים של המאה העשרים רכבי "צ'קר מרתון" מדגם "A12" בצבע שחור, שימשו כמכוניות ליווי לפמליית האפיפיור פאולוס השישי.
דגמי "צ'קר מרתון" יובאו לישראל ואף שירתו כמוניות.
משנת 1966 הותקנו בדגמי ה"צ'קר מרתון", חגורות בטיחות קדמיות ואחוריות, בשנת 1968 הותקנו מנורות סימון צד על כל פגושים, ענבר מלפנים, אדום מאחור, בשנת 1968 הותקנו חגורות כתף קדמיות לנוסעים, בשנת 1969 הותקנו משענות ראש, בשנת 1975 הורכב בדגמים ממיר קטליטי לדלק נטול עופרת.
שויקה
שויקה (ובגרסאות אחרות: "שוויקה" ו"שוואקי'") הוא שם משפחה יהודי הנפוץ בקרב יהדות סוריה. יש הטוענים לקשר פילולוגי בין שם המשפחה לשם עיר שוֹכֹה התנכית.
מיגל אנחל נדאל
מיגל אנחל נדאל אומר (בספרדית: Miguel Ángel Nadal Homar; נולד ב-28 ביולי 1966 במיורקה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי. הוא מכונה "החיה של ברצלונה". נדאל שיחק עבור מאיורקה, ברצלונה והנבחרת הלאומית של ספרד, אשר במדיה השתתף ב-62 משחקים.
נדאל שיחק במשך כל קריירת המועדונים שלו בספרד. את בכורתו בליגה הספרדית ערך במיורקה ב-1986. במיורקה שיחק במשך 5 עונות מוצלחות במהלכן הבקיע 22 שערים ב-130 הופעות מעמדת ההגנה.
ב-1999 החליט נדאל לחזור למועדונו הקודם, מיורקה, בו סיים את הקריירה שלו. הוא הופיע 149 פעמים וכבש 6 שערים בתקופתו השנייה במאיורקה. הוא אף עזר לה לזכות בגביע המלך הספרדי בשנת 2003. נדאל פרש מכדורגל ב-2005, כשהיה בן 39.
נדאל ייצג את נבחרת ספרד ורשם 62 הופעות במדיה, אך לא הצליח לזכות איתה באף טורניר גדול. ביורו 1996 הוא החמיץ פנדל כנגד באצטדיון ומבלי במהלך דו-קרב בעיטות עונשין, ובכך הודחה נבחרתו מהטורניר. כמו כן, הוא השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1994, מונדיאל 1998 ומונדיאל 2002.
ב-21 ביוני 2014 מונה למנהל המקצועי של קבוצתו לשעבר מיורקה.
מיגל אנחל נדאל הוא דודו של הטניסאי הבכיר רפאל נדאל; בעוד שאחיו של מיגל, טוני נדאל, הוא מאמנו של רפאל.
לוסי אגנס סמית
לוסי אגנס סמית בירן (באנגלית: Lucy Agnes Smyth Byrne; 1882–1972) הייתה קצינה בקומן נה מאן, ארגון הנשים הרפובליקני האירי הפרה-צבאי, במהלך מרידת חג הפסחא ב-1916. היא מילאה תפקיד בולט בארגון, הייתה מפקדת מחלקה בסניף המרכזי שלו, והגיעה לדרגה של סגן ראשון.
תחילת דרכה
לוסי אגנס סמית נולדה ב-1882 בדבלין. אביה ג'יימס פיטר ג' וזף סמית היה יוצא פליז, ואמה, מרי אן סמית הייתה עקרת בית. על פי מרשם האוכלוסין של 1901, גרה לוסי עם משפחה ברחוב אמיינס, הייתה בת 18 והתעסוקה שלה הייתה מוכרת בחנות כובעים. אחותה איזבלה (28) ואחיה ג'יימס ליאו (20) גרו גם הם בבית המשפחה. על פי מרשם האוכלוסין של 1911, אביה כבר לא היה בחיים, ונולדו להוריה 9 ילדים, אשר 5 מהם היו עדיין בחיים. לוסי הייתה הצעיר מביניהם,, ועבודתה הייתה רשומה כקלדנית. סמית הייתה דוברת אירית שוטפת.
סמית נישאה לתומאס פ. בירן ב-28 באפריל 1919. בתחילת 1920, ילדם הראשון של סמית ובירן נהרג עקב פשיטה של הבלאק אנד טאנס בה ביירן נעצר ונכלא. בני הזוג היו מעורבים במלחמת העצמאות האירית
בהצהרת עדות של אליזבת קולברט, שנרשמה כחלק מפרויקט רישום עדויות של כל המשתתפים במרידת 1916 והמלחמות האיריות, היא סיפרה על אחיה קון קולברט, מורד אשר הוצא להורג בשנת 1916, ועל מפגש בינה לבין סמית. לאחר הוצאתו להורג של קון, אליזבת ביקרה את סמית בביתה, וסמית הראתה לה מכתבים ששלח לה קון, בהם תיאר את אהבתו אליה. אליזבת טענה שאחיה היה מתחתן עם סמית אלמלא היה מוצא להורג. כומר הקהילה, האב מהוני, זיפר לסמית שקיבל מקון חבילה למסור לה טרם הריגתו, אך החבילה מעולם לא נמצאה. בירן כבר חיזר אחר סמית באותה התקופה, וראה את קולברט כיריב.
קומן נה מאן וההתקוממות של 1916
בשנים 1914–1921, סמית היה מעורבת בפעילויות של קומן. במהלך ההתקוממות נגד הבריטים ב-1916, סמית פינתה נשק מבית מחבוא כשהבריטים היו בדרך לפשוט עליו. למחרת היא פעלה כשליחה בין מטה המרידה בבית הדואר המרכזי לבין העמדות האחרות של המורדים, ואף השתתפה במתן עזרה ראשונה. היא עזרה בהעברת הפצועים. בין הפצועים שטיפלה בהם היה ג'יימס קונולי.
לסמית הוענקו ארבע מדליות על פעילותה בהתקוממות, ובעוד מדליה שניתנה לכל שורדי ההתקוממות בטקס 50 שנה למרידת הפסחא. בתה של סמית, שילה אולירי, הייתה אחת האנשים היחידים אשר שני הוריה לקחו חלק פעיל במרד, והיחידה שהייתה עוד בחיים באירוע זה.
מותה
סמית נפטרה בגיל 90, בנובמבר 1972. היא קבורה בבית הקברות גלאסנווין בדבלין. היא נקברה יחד עם בעלה ובנה. טום בירן נפטר ב-7 בספטמבר 1962 בגיל 85. בנם, מיילס בירן נפטר בשנת 1968 בגיל 41.
רוסתם
רוֹסְתָם (פרסית: رُستَم, תעתיק מדויק: רסתם), המכונה גם רוסתם-י דסתאן (رستم دستان) או רוסתם בן זאל (رستم پسر زال), הוא אחד מגדולי הגיבורים בתרבות הפרסית. עלילותיו מסופרות באפוס הפרסי מהמאה ה-10, השאהנאמה.
לידתו וילדותו של רוסתם
רוסתם נולד בחבל זאבוליסטן (כיום דרום-מזרח אפגניסטן) לזאל, מגדולי הגיבורים של איראן, ולרודאבה, בתו של מהראב מלך קאבול. סבו של רוסתם, סאם, ואבי סבו, נרימאן, היו אף הם גיבורים מפורסמים אשר לחמו למען איראן. לידתו של רוסתם הענק התארכה בשל גודלו יוצא הדופן של התינוק, וחייה של אימו היו בסכנה. אביו זאל, שחשש שיאבד את אשתו ואת בנו במהלך הלידה, זימן את הסימורג, הציפור האגדית שגידלה אותו בצעירותו, על ידי שריפת נוצה שזו העניקה לו טרם פרידתם. הסימורג הדריכה את זאל כיצד לבצע מעין ניתוח קיסרי באשתו, וכך ניצלו חייה של רודאבה ורוסתם בא לעולם. כבר בילדותו מבצע רוסתם מספר מעשי גבורה. לילה אחד נודע לו שהפיל הלבן של המלך מנוצ'הר משתולל ומסכן את הסובבים. שומרי הארמון חוששים להתקרב, אך רוסתם מסתער על הפיל והורג אותו בחבטה אחת מהאלה של סבו, סאם. כמו כן, רוסתם עדיין ילד כאשר הוא מאלף בעצמו את סוסו האגדי רחש, שאינו מתיר לאף רוכב אחר לרכוב עליו. לאחר מכן, רוסתם נשלח על ידי אביו לשכנע את קאי-קובאד, השאה הראשון בשושלת קאיניאן, לשוב מהר אלבורז ולתפוס את מקומו כמלך. מכאן שלרוסתם תפקיד מרכזי בייסוד השושלת.
שבע המטלות של רוסתם
רוסתם יוצא למסע להצלת השאה של איראן, קאי-קאווס, אשר פותה לצאת לכבוש את ארץ הדִיבִים (שדים) מאזנדראן אך נפל בשבי עם כל צבאו. סיפור מסעו של רוסתם במאזנדראן מתחלק לשבעה מאורעות מרכזיים ומכונה "שבע המטלות של רוסתם" (פרסית: هفت خوان رستم, תעתיק: הפת ח'ואן רסתם):
מערכה ראשונה: רחש והאריה
רוסתם נרדם בין קני הסוף כאשר לפתע אריה תוקף את סוסו רחש. רחש נאבק באריה ולבסוף הורג אותו בעזרת שיניו ופרסותיו. רוסתם מתעורר מההמולה ורואה את האריה המת ואת סוסו הפצוע, אך גוער ברחש על שנלחם באריה בעצמו במקום להעיר אותו ולהיעזר בו.
מערכה שנייה: רוסתם במדבר
רוסתם מגיע למדבר של מאזנדראן ולאחר רכיבה ממושכת הרוכב וסוסו צמאים ונשקפת סכנה לחייהם. רוסתם מתפלל לאל לישועה, ולפתע מופיע במקום כבש שמן. רוסתם רואה בכבש סימן מבשר טובות ועוקב אחריו על מנת למצוא את מקור המים ממנו הוא שותה. הכבש מוביל את רוסתם למעיין מים ובכך מציל את חייו, ולאחר מכן הוא נעלם.