cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חטאפה
מקור השם
במהלך ימי הביניים שכנו מספר כפרים באזור חטאפה של ימינו. אחד הכפרים המרכזיים היה Alarnes שהיה קרוב מאוד למרכז העירוני הנוכחי. בשנת 1326 התאחדו הכפרים לעיר אחת, שנמצאת על הדרך שחיברה בין מדריד לטולדו. העיר החדשה הזו נקראה Xatafi, שם שהגיע מהמילה הערבית ג'אטה (משהו ארוך). ההנחה היא שהשם קסאפי התייחס לכביש המלכותי, ששימש גם הרחוב הראשי של העיירה. השם של העיר שונה במשך השנים, מ-Xetafe ל-Jetafee ל-Jetaphe ל-Jetafe ולבסוף חטאפה.
היסטוריה
ניתן לחלק את ההיסטוריה של חטאפה לשלוש תקופות. בעידן הראשון, שנמשך מהפרהיסטוריה עד שנת 132, היו באזור כפרים נבדלים אחד מהשני, אם כי חטאפה עצמה לא הייתה קיימת כעירייה. העידן השני נמשך מהמאה ה-14 ועד המאה ה-20, במהלכה הוקמה חטאפה כעיירה והתפתחה באטיות. בעידן השלישי, שהחל במאה ה-20 ונמשך עד ימינו, חטאפה השתנתה במהירות מעיירה חקלאית קטנה לעיר תעשייתית גדולה, עם עלייה בולטת במסחר, בתעשייה, באוכלוסייה ובגודלה.
הרומאים שלטו בחצי האי האיברי מהמאה השנייה לפני הספירה ועד המאה החמישית לספירה. במאה ה-3 לספירה בנו הרומאים וילה בשם לה טורצילה, אשר חורבותיה נראות עד היום על גדות נהר מנזאנארס. בהמשך, נכבשה על ידי סדרה של שבטים הכוללים את האלאנים, ונדלים, ויזיגותים ועוד. אלפונסו השישי, מלך לאון, כבש את כפרי האזור בשנת 1085. בשנת 1326, תושבי הכפרים התקרבו לכביש המלכותי המחבר בין מדריד לטולדו, ובכך למעשה יצרו עיירה חדשה, חטאפה.
בשנת 1492, רעב ומחלות הרסו את חטאפה, מה שהביא לבניית בית החולים Hospitalillo de San José בשנת 1529. בשנת 1549 החל האדריכל אלונסו דה קובארוביאוס לבנות את איגלסיה דה נוסטרה סנורה דה לה מגדלנה, שהפכה מאז לקתדרלת דיוקסיה של חטאפה. בשנת 1763 הורה קרלוס השלישי, מלך ספרד לבנות דרך חדשה המחברת בין מדריד לארנחואס, ובהמשך לקדיס. כוחות נפוליאון כבשו את חטאפה משנת 1808 עד 1812. קו הרכבת המחבר בין מדריד לארנחואס, ועובר דרך חטאפה, נחנך בשנת 1851. בסיס חיל האוויר של חטאפה הוקם בשנת 1911. אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד חנך את האנדרטה הראשונה ב-30 במאי 1919.
בשל קרבתה למדריד, חטאפה עברה מהפכה תעשייתית בתחילת המאה ה-20, וכתוצאה מכך הוסבה העיר מעיר חקלאית לעיר תעשייתית. הדבר עורר גם גידול מהיר באוכלוסייה החל משנות החמישים.
דמוגרפיה
אוכלוסיית חטאפה, מוערכת ב-159,300 בשנת 2007 על ידי המוסד Nacional de Estadística, האוכלוסייה מפוזרת בצורה לא אחידה על פני מספר שכונות: סקטור III, סן איזידו, פראלס דל ריו, לאס מרגריטאס, לה אלחוניגה, חואן דה לה צ'ירבה, חטאפה נורטה, אל ברסיאל וחטאפה סנטרל. 30,000 תושבי חטאפה הם בני 20 עד 40, האוכלוסייה מונה 79,514 נשים ל 78,849 גברים.
אוכלוסיית חטאפה חוותה צמיחה חזקה במחצית השנייה של המאה העשרים. מימי הביניים ועד 1900, האוכלוסייה גדלה מ-2,500 ל-6,000 תושבים. בשנת 1950 האוכלוסייה הייתה 12,254, בשנת 1970 הייתה כבר 69,424, בשנת 1977, 124,601. נתונים אלה מדגימים את גידול האוכלוסייה שהחלה בשנת 1960 בעיר ונמשכת עד ימינו. נכון לעכשיו, אוכלוסיית העיר גדלה בדרך כלל בקצב מתון ומתמשך, בסביבות 1,700 תושבים בשנה. שנת 2006 הייתה השנה הראשונה מאז המאה ה-17 בה אוכלוסייה פחתה, היא צנחה בכ-2,043 איש.
חטאפה רשומה כעיר 41 המאוכלסת ביותר בספרד, אחרי סלמנקה ולפני לוגרוניו. בתוך קהילת מדריד, חטאפה היא העיר השישית המאוכלסת.
כלכלה
כלכלת חטאפה הייתה חקלאית מבחינה היסטורית. המפעלים הראשונים הוקמו באזור בראשית המאה העשרים, אך רק במחצית השנייה של המאה החלה בעיר התעשייה. בשנות ה-60, התעשייה הפכה למוקד הכלכלי העיקרי.
כיום, הכלכלה היא בעיקר תעשייתית. אחרי מדריד, חטאפה היא העיר המתועשת ביותר בקהילה של מדריד, עם תעשיות רבות. הפעילות התעשייתית בעיר מחולקת על פני כמה תעשיות: 34% מתכות, 20% עיבוד מזון, 14% ייצור עץ ורהיטים, 6% טקסטיל, פרוות ועורות. 26% הנותרים כוללים ענפים אחרים, כגון ייצור נייר, גרפיקה ובנייה, בין היתר.
ענף השירותים החל להתעורר בסוף שנות התשעים עם הקמת כמה קניונים ואזורי בילוי חדשים. חשיבותה של החקלאות על הכלכלה המקומית פחתה משמעותית במאה האחרונה, אם כי בחלקים המזרחיים של העירייה נכללים עדיין חלקות טובות של אדמות מושקות ולא מושקות. היבול העיקרי הוא חיטה, עם גידול קטן יותר של עצי זית, גפנים וירקות. עדרי הצאן והבקר הולכים ומתמעטים, אם כי עדיין ניתן למצוא אותם בסביבה.
ההכנסה החציונית לנפש של תושבי חטאפה היא 10,000 אירו, שהם נמוכים מההכנסה החציונית של 12,500 אירו בשאר קהילת מדריד. השכונות העשירות ביותר הן סקטור III וגטאפה נורטה, עם הכנסה חציונית של 13,000 אירו. השכונות העניות ביותר הן לה אל-אלנדיגה, גטפה סנטרו וסן איזידו, שהממוצע שלהן הוא 9,000 אירו. בינואר 2006 שיעור האבטלה עמד על 8.4%.
ספורט
הספורט העיקרי בחטאפה, בדומה לשאר ספרד, הוא כדורגל. קבוצת הכדורגל המקומית היא חטאפה. ב-19 ביוני 2004 הקבוצה עלתה לליגה הראשונה הספרדית. ב-23 ביוני 2007 הקבוצה הגיעה לגמר גביע המלך הספרדי. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא קולוסיאום אלפונסו פרס בעיר המכיל 17,300 מקומות ישיבה.
ענפי ספורט פופולריים אחרים כוללים כדורסל, טניס, אופניים וספורט מוטורי. במהלך הפסטיבלים המקומיים בכל חודש יוני, העיר חוגגת את "יום האופניים", עשרות אלפי מקומיים רוכבים על אופניים ברחובות חטאפה ללא תחרות. אירוע ספורט חשוב נוסף הוא "מרתון חטאפה", המתקיים בכל חודש ינואר ואשר מושך אליו מספר גדול של ספורטאים.
פליקס אהרונוביץ'
פליקס אהרונוביץ' (ברוסית: Феликс Аронович; נולד ב-18 ביולי 1988) הוא מתעמל ישראלי.
ביוגרפיה
אהרונוביץ' נולד באודסה (כיום באוקראינה), עלה עם משפחתו לישראל וגדל בקריית ביאליק.
בשנת 2006 השתתף לראשונה באליפות העולם בהתעמלות, שנערכה באורהוס, וסיים במקום ה-113 בקרב-רב.
באליפות העולם שנערכה ברוטרדם ב-2010 לא הגיע להישגים גבוהים. הוא סיים במקום ה-69 בסוס הסמוכות, במקום ה-75 בטבעות, במקום ה-81 בקרב-רב, במקום ה-109 במקבילים, במקום ה-131 במתח, במקום ה-189 בתרגיל הקרקע ובמקום ה-238 בסוס הקפיצות. באותה שנה החל להתאמן באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה.
באליפות אירופה בהתעמלות שנערכה במונפלייה ב-2012 עלה לגמר הקרב-רב מהמקום ה-11, והבטיח את מקומו באולימפיאדת לונדון. כן סיים במקום ה-38 במקבילים, במקום ה-39 בטבעות, במקום ה-46 במתח, במקום ה-52 בתרגיל הקרקע ובמקום ה-80 בסוס הסמוכות.
באולימפיאדה עצמה סיים במקום ה-32 בקרב-רב (4 מקומות פחות מהמקום שהיה מקנה לו מקום בגמר). כן סיים במקום ה-44 בסוס הסמוכות, במקום ה-48 במקבילים, במקום ה-51 בטבעות ובקרקע, במקום ה-56 במתח ובמקום ה-68 בקפיצות.
1853 בארצות הברית
1853 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 77 שנה מיום היווסדה.
משבר המאה ה-3
משבר המאה ה-3 (235–284 לספירה), הידוע גם בשמות האנרכיה הצבאית והמשבר האימפריאלי, הוא תקופה בהיסטוריה של האימפריה הרומית שבמהלכה האימפריה כמעט קרסה תחת שילוב של לחצים, בהם פלישה, מלחמת אזרחים, מגפה ומשבר כלכלי.
היסטוריה
המשבר החל עם ההתנקשות בחייו של הקיסר אלכסנדר סוורוס על ידי חייליו בשנת 235. ההתנקשות פתחה תקופה בת חמישים שנה, שבה עשרים ושישה אנשים התקבלו באופן רשמי על ידי הסנאט הרומי כקיסרים, ובכך הפכו לקיסרים לגיטמיים. רובם היו מצביאים בולטים בצבא הרומי.
בשיאו של המשבר, בשנת 268, האימפריה הייתה מחולקת לשלוש מדינות מתחרות: האימפריה הגאלית, הכוללת את הפרובינקיות של גאליה, בריטניה ולתקופה קצרה גם היספניה; האימפריה התדמורית, הכוללת את הפרובינקיות המזרחיות: סוריה פלשתינה ומצרים; והאימפריה הרומית העצמאית במרכז איטליה, בין שתי האימפריות האחרות. מאוחר יותר, אורליאנוס (270–275) איחד מחדש את האימפריה. המשבר הסתיים עם עלייתו של דיוקלטיאנוס והרפורמות שביצע בשנת 284.
המשבר הביא לשינויים עמוקים במוסדות האימפריה, בחברה, בחיים הכלכליים, ובסופו של דבר, בדת. התקופה נתפסת, בעיני רוב ההיסטוריונים, כתקופת המעבר בין העת העתיקה הקלאסית, לבין שלהי העת העתיקה.
שנות ה-40 של המאה ה-13
שנות ה-40 של המאה ה-13 היו העשור החמישי של המאה ה-13, החלו ב-1 בינואר 1240 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1249.
לוס אנג'לס רבתי
לוס אנג'לס רבתי (באנגלית: Greater Los Angeles) היא מטרופולין הנמצאת בחלק הדרומי של מדינת קליפורניה שבארצות הברית. זוהי המטרופולין השנייה בגודלה בארצות הברית (אחרי המטרופולין של ניו יורק) והיא מורכבת מחמישה מחוזות.
באזור יש שלוש מטרופולינים: מטרופולין ריברסייד-סן ברנרדינו-אונטריו, מטרופולין ונטורה אוקסנרד (מחוז ונטורה ) והמטרופולין של לוס אנג'לס הכולל את מחוז לוס אנג'לס ומחוז אורנג' בלבד.
בליז (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
הונדורס הבריטית }}
אולקסנדריה
אולקסנדריה (אוקראינית: Олександрія) היא עיר במחוז קירובוגרד שבאוקראינה.
היסטוריה
ב-1855 העבירו דרך העיר קו טלגרף שחיבר את אודסה עם סנקט פטרבורג. בתחילת המאה ה-20 התחילה בעיר התפתחות תעשייתית, אז גם בקרבת העיר התגלו מצבורי ליגניט גדולים.
העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-6 באוגוסט 1941, ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-6 בדצמבר 1943. בתקופת הכיבוש הגרמני נרצחו בסמוך אליה כ-1,500 יהודיה, כ-1,000 יהודים מעיירות אחרות וכן כ-5,500 שבויי מלחמה סובייטיים.
אוכלוסייה
ההרכב הלאומי של אוכלוסיית אולקסנדריה לאורך השנים:
I'm So Tired...
(מעוצב: i'm so tired ; בעברית: כל כך נמאס לי...) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר האמריקאי לאוב והזמר האוסטרלי טרוי סיון. הוא יצא לאור ב-24 בינואר 2019 ובהמשך הוצג כסינגל הראשי באלבום הבכורה של לאוב, How I'm Feeling. השיר הגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי והפך לשיר הראשון של שני האמנים שמגיע שם לעשירייה הראשונה. השיר הגיע גם לחמישייה הראשונה באירלנד, לעשירייה הראשונה בניו זילנד, ול-15 הראשונים באוסטרליה.
רקע
סיון זוכר ש"התחרפן לגמרי" לאחר שהוצגה לו הרצועה על ידי לאוב במהלך פגישת הכתיבה. הרצועה עברה מספר שינויים. בשלב מסוים, הפזמון כלל ארבע פעימות תוף על הרצפה (four-on-the-floor). אף על פי שאותה הגרסה "הרגישה ממש טוב", לדברי סיון, היא גם הרגישה עבורו כמו רמיקס, ואותו רכיב בוטל בסופו של דבר. לאוב היה ממשיך לקרוא לסינגל "דואט מקרי" ומסביר כי "הוא [סיון] פשוט נשמע טוב מדי כששר אותו, כך שלדעתי זה היה פשוט טבעי לעשות את התקליט ביחד".
ביקורת
מגזין רולינג סטון כינה את השיר "חיתוך נמרץ" ש"מזלזל בבלדות חולה אהבה מודרניות כמו "Hurts Like Heaven" של קולדפליי ו"Buzzcut Season" של לורד, עם לאוב וסיון על איך "כל כך נמאס להם משירי אהבה" . לייק שץ ממגזין Consequence of Sound כינה אותו "האזנה רעיונית ומפוכחת".
רשימות סוף שנה
"" נחשב בעיני מבקרים רבים לאחד השירים הטובים ביותר בשנת 2019.
קליפים
ביוטיוב יש גרסה של טרוי סיון ואחת של לאוב. ההבדל בין שתי הגרסאות הוא שגרסתו של לאוב אורכת 2 שניות יותר מהגרסה של סיון. כמו כן, לאוב הוא זה שנוהג במכונית בגרסת טרוי סיון, ואילו טרוי סיון הוא זה שנוהג במכונית בגרסת לאוב.
סרטון מוזיקה לשיר יצא ב-14 בפברואר 2019, יום האהבה. בסרטון רואים את השניים שרים ונכנסים בין זוג שיוצא לדייט, בזמן שהם עדיין לא מבחינים בהם. בסופו של דבר לאוב טורק את דלת המכונית, מפעיל אזעקה ברכב וזוכה לתשומת ליבם תוך כדי שמתרחק.
"דלק" חברת הדלק הישראלית
"דלק" חברת הדלק הישראלית בע"מ, הידועה יותר בשם דלק, היא אחת מארבע חברות הדלק הגדולות בישראל. בבעלותה מאות תחנות דלק ברחבי הארץ, בחלקן יש גם חנויות נוחות תחת המותג "מנטה" ומתחמים קמעונאיים. בבעלות החברה מספר חברות-בנות בתחומי האנרגיה והלוגיסטיקה, המספקות שירותי שינוע והובלה של דלק, מערכות לוגיסטיות, ייצור שמנים וחומרי איטום, ושירותי ניפוק לאוניות בנמלים בישראל ובעולם.
הקמת החברה
עם הקמת מדינת ישראל שתי חברות שיווק הדלק שפעלו במדינה (חברות הבת המקומיות של תאגידי הנפט רויאל דאטש של ו"סוקוני ואקום") היו בבעלות זרה. גם בתי זיקוק לנפט בחיפה נשארו בבעלות זרה, אך פעילות צינור הנפט הגולמי מעיראק הופסקה באפריל 1948. חברות שיווק הדלק המשיכו לפעול עם המלאים שנותרו, אך לאחר מכן הושבתו במשך שנתיים. ייבוא הנפט היה ההוצאה הגדולה ביותר של המדינה במטבע זר, ונשלט כולו על ידי חברות זרות. לפיכך החליטה הממשלה להקים חברה בבעלות ישראלית, ולחסוך מטבע זר, בדמות הרווחים שעברו קודם לקופות החברות הבינלאומיות מהעסקים של יבוא הנפט, זיקוקו ושיווקו. החברה הוקמה על ידי ממשלת ישראל בדצמבר 1951 בשם "חברת הדלק הישראלית בע"מ", בשותפות עם בנק לאומי לישראל, החברה למימון ולהשקעות של בנק דיסקונט, חברת "נוע" של המשביר המרכזי וצים. עם הקמתה בוצעה הזמנה של 120,000 טון נפט גולמי מוונצואלה, שהעברו לזיקוק בבתי הזיקוק. התכנון היה להקים בהדרגה רשת לאחסון והפצת הדלק ברחבי המדינה. בשלב הראשון הועבר הדלק בקרונות רכבת מחיפה למרכז הארץ, ובהמשך הוקמה החברה הממשלתית "שירותי נפט", שהקימה תשתית להולכה ואספקה של סוגי דלק, בעיקר של תזקיקים, באמצעות צנרת תת-קרקעית לכל רחבי הארץ. וחברת "דלק" התמקדה בשיווק קמעונאי.
בשנת 1956, ושוב בשנת 1959 הונפקו מניות החברה והיא הפכה לחברה ציבורית.
גידול, התרחבות והפרטה
בשנת 1955 רכשה "דלק" חלק מהמתקנים והציוד של חברת אקסון מוביל בישראל, שפעלו תחת שם המותג "אסו" (Esso). עד 1960 התרחבה החברה ופרסה 44 תחנות דלק ברחבי הארץ; במקביל הצטמצם חלקן בשוק של חברות הדלק הזרות, שפעלו בארץ מאז תקופת המנדט הבריטי. בתקופה זו נוסדה גם חברת השמנים "דלקול". בין השנים 1969 ל-1996 החזיקה דלק 30% מחברת פדסקו (בשותפות עם החברות סונול ופז), שהיה לה מונופול לשיווק דלק בשטחים, עד הקמת רשות הפלסטינית.
בשנות ה-80 רכשה קבוצת השקעות דיסקונט את השליטה בחברה. דלק הייתה חברה ציבורית שמניותיה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
ב-1988 שר האנרגיה והתשתית, משה שחל, יזם רפורמה במשק הדלק. שמטרתה הייתה הגדלת התחרות והורדת מחירי הדלק בישראל. הרפורמה במשק הדלק, עשתה אותו ריכוזי פחות, ואיפשרה לראשונה תחרות בין חברות הדלק. בין השאר כללה רפורמה זו הסרת המכסות אשר חילקו את השוק בין חברות הדלק הגדולות, צמצום הפיקוח על המחירים, ואיפשרה כניסת מתחרות נוספות לשוק הדלק.
ב-1998 רכש את השליטה בחברה איש העסקים יצחק תשובה, והחברה הפכה לחלק מקבוצת דלק שבשליטתו, חברת החזקות מהגדולות בישראל. תחילה רכש תשובה מחצית מהמניות מאיש העסקים אליעזר פישמן, בנק הפועלים ומשקיעים מוסדיים. כמה חודשים אחר כך רכש 37.5% מקבוצת השקעות דיסקונט. בתחילת 1999 חילקה החברה דיבידנד ומיד אחר כך יצא תשובה בהצעת רכש לרכישת מניות הציבור, והחברה הפכה פרטית בשליטתו המלאה.
במאה ה-21
בתחילת המאה ה-21 יצאה החברה עם מיתוג חדש והחלה לפרוש את רשת חנויות הנוחות "מנטה" בחלק מתחנות הדלק שלה.
במאי 2007 רכשה חברת "דלק אירופה", שבה שותפה חברת דלק, 869 תחנות דלק (כולל 400 חנויות נוחות), בהולנד, לוקסמבורג ובלגיה, מידי חברת האנרגיה "שברון טקסקו" (ChevronTexaco). בפברואר 2010 רכשה מחברת בריטיש פטרוליום 416 מתחמי תדלוק בצרפת.
ביוני 2007 זכתה החברה במכרז להפרטת מסופי הניפוק והאחסון של פי גלילות באשדוד, באר שבע וירושלים; העסקה, בשווי 800 מיליון ש"ח, אפשרה לחברה כושר אחסון של 600 מיליון ליטר (40% מכושר האחסון של משק הדלק בארץ) וכושר ניפוק המספיק לצריכת הדלק הכוללת של המדינה, דבר שהעניק לחברה יתרון משמעותי בתחום ייבוא הדלק לשראל.
באוגוסט 2007 הונפקו שוב מניות החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ודלק הפכה לחברה ציבורית, ובהמשך נכללה במדד תל אביב 100.
באפריל 2014 נמכרה "דלק אירופה", שהחזיקה באותה עת בכ-1,300 תחנות תדלוק ונוחות, תמורת 1.7 מיליארד שקל. ביולי 2020 מכרה דלק את פעילות פי גלילות לקבלן האשדודי יחיאל אבו, תמורת כ-720 מיליון שקל.
באוקטובר 2020 רכשו אנשי העסקים אורי מנצור, אלי להב ואיליק רוז'נסקי 60% מהבעלות בחברת דלק, תמורת 750 מיליון שקל. לאחר הרכישה הודיעו שבכוונתם לפצל את פעילות דלק ישראל לשתי חברות. הראשונה תחזיק 54 מתחמי תדלוק שבבעלות דלק ישראל, כחברת נדל"ן עם הון עצמי של 400 מיליון שקל, ותשכיר אותם בדמי שכירות של כ-50 מיליון שקל בשנה. החברה השנייה היא זו שתשכור את המתחמים הללו, תחזיק את פעילות רשת "מנטה" ואת כל שאר התחנות. בכוונתם בעיקר להשביח את הנדל"ן, והם מתכננים להנפיק בבורסה את החברה השנייה.
קרן דלק למדע לחינוך ולתרבות
קרן דלק למדע לחינוך ולתרבות, היא קרן תרומות שפועלת כחברה לתועלת הציבור, העוסקת במתן תרומות לצורך עידוד וסיוע לקידום המדע, החינוך, והתרבות בישראל. הקרן הוקמה בשנת 1963 על ידי חברת "דלק" וממשלת ישראל ("דלק" הייתה אז חברה ממשלתית), במטרה להקדיש חלק מרווחי הרחבה לתועלת הציבור. תחילה קבעה לעצמה הקרן מטרה לתת מלגות לסטודנטים שנושאי לימודיהם קשורים בנפט, פטרוכימיה ותחומים דומים העשויים לתרום לתחום הפעילות של החברה. בשנת 1973 שר האוצר פנחס ספיר החליט להרחיב את פעילות הקרן, עם מימון מקביל מטעם הממשלה, על כל סכום שמקצה הקרן למלגות. מאז המלגות מוענקות לכל תחומי הלימוד. יחד עם זאת, עדיין נשמר הדגש לתחומי הטכנולוגיה והמדע, בהכללת מוסדות חינוך דוגמת הטכניון, מכון ויצמן, בית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים, רשתות עמל ואורט. בשנת 1973 הוחלט גם שכל מקבלי המלגה ישתתפו בפרויקט פר"ח ("פרויקט חונכות"), בתמורה לקבלתה.
לאחר שיצחק תשובה רכש את החברה הוא קבע שרוב המלגות יינתנו לסטודנטים הלומדים במכללה האקדמית נתניה, מכללה פרטית שאינה מתוקצבת, שהוא נותן לה חסות ונושא בתואר "נאמן המכללה". במהלך השנים נשמע ביקורת על כך שתשובה מציג בתקשורת את המלגות כתרומה אישית שלו ולא של הקרן הממומנת מרווחי החברה. הן אפילו זכו לכינוי "מלגות תשובה". בנוסף למכללת נתניה החלה הקרן לתרום לעמותת החינוך החרדי "מפעלות שמחה", שמנהלת יפה דרעי, רעייתו של מנהיג ש"ס אריה דרעי.
תביעה נגד הקרן
בשנים 2015 עד 2018 הופנה למעלה מ-80% מתקציב הקרן, בסך 30 מיליון שקלים, לטובת מימון הקמת בית הכנסת "שערי תשובה" במנהרות הכותל בירושלים. בספטמבר 2020, הוגשה לבית המשפט המחוזי בלוד בקשה לאישור תביעה נגד יצחק תשובה, קבוצת דלק, קרן דלק ושורה של דירקטורים בקרן, בהם יו"ר דלק גבי לסט והמשנה למנכ"ל ברק משרקי. המבקש, בעל מניות בדלק, תובע מהנתבעים להשיב לקרן את 30 מיליון השקלים, בטענה כי מימון הקמת בית הכנסת היה בלתי חוקי. זאת מאחר שהתרומה הייתה בניגוד למטרות הקרן שאושרו ונקבעו במסמכי התאגדות שלה, הדבר הוא ניצול כספי ציבור למטרות אישיות, ועסקת בעלי עניין שלא קיבלה אישור כנדרש.
דגל החברה
בכניסה לכל תחנות הדלק של החברה מונף דגל החברה. הלוגו המקורי שעיצב דן ריזינגר בשנת 1978 שאיחד את כל התחנות שהיו בזמנו בעלות סגנונות שונים למותג אחד אחיד.ֶ
.
קרל, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג השישי
ביוגרפיה
קרל נולד ב-21 במאי 1834 בהייד, לקונסטנטין, נסיך הכתר של לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג ולאגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, בתם של קרל לודוויג הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ואמליה הנרייטה, רוזנת זולמס-בארות. בשנת 1835 מתה אמו, ובשנת 1838 מת אביו, וקרל ואחותו אדליידה גודלו על ידי הורי אביו קרל תומאס, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג וסופיה, רוזנת וינדיש-גרץ. הוא היה צאצא זכר של פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ. קרל למד משפטים, וירש את ראשות בית לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג ואת תואר הנסיך בשנת 1849, לאחר מות סבו. בשנת 1868 הוא נהיה הנשיא הראשון של החברה הקתולית של גרמניה, ובשנת 1871 הוא נבחר כחבר הרייכסטאג מטעם מפלגת המרכז הגרמנית.
לאחר מות אשתו בשנת 1899, הוא הפך בשנת 1907 לנזיר ב ריימונדוס מריה, וחי במנזר ונלו בהולנד. הוא הוסמך ככומר קתולי בשנת 1908, ובאותה שנה, הוא ויתר על תואר הנסיך שלו והעביר אותו לבנו. ב-8 בנובמבר 1921 מת קרל בקלן, והוא בן 87 שנים.
מטרופולין מיניאפוליס-סנט פול
מטרופולין מיניאפוליס-סנט פול (באנגלית: Minneapolis–Saint Paul), הידוע גם בכינוי הערים התאומות (באנגלית: Twin Cities), הוא האזור העירוני המאוכלס ביותר במדינת מינסוטה אשר ממוקם במפגש הנהרות מיסיסיפי, מינסוטה וסנט קרואה אשר במדינת מינסוטה שבארצות הברית. האזור כולל 11 מחוזות במינסוטה ו-2 מחוזות בוויסקונסין.
על פי מפקד האוכלוסין של 2020 אוכלוסיית המטרופולין מנתה באותה העת 3,690,261 תושבים. המטרופולין משתרע בסך הכל על פני 16,483 קמ"ר.
The Buried Sessions of Skylar Grey
The Buried Sessions of Skylar Grey הוא המיני-אלבום הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית סקיילר גריי. המיני-אלבום יצא לאור ב-17 בינואר 2012 על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ו-Kidinakorner.
מיי ג'מיסון
מיי קרול ג'מיסון (באנגלית: Mae Carol Jemison; נולדה ב-17 באוקטובר 1956) היא אסטרונאוטית, מהנדסת ורופאה אמריקאית. היא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שטסה בחלל.
ביוגרפיה
נולדה בדיקייטר, אלבמה, בארצות הברית ב-17 באוקטובר 1956. אביה היה מפקח על התחזוקה של ארגון צדקה, ואמה הייתה מורה למתמטיקה ואנגלית בבית ספר יסודי בשיקגו.
בילדותה, התעניינה במדע והוריה תמיד עודדו את סקרנותה. בראיון נוסף היא הסבירה שבעוד שהיא גדלה וההתלהבה מחלל בזמן תקופת אפולו היא מאוד התעצבנה שאין נשים אסטרונאוטיות, ואנשים בסביבתה היו מנסים להסביר לה למה זה לא קורה באותה תקופה. ג'מיסון הושפעה בצעירותה מדבריו ומעשיו של מרטין לותר קינג וכן מהשחקנית נישל ניקולס אשר שיחקה את לוטננט אוהורה בסדרה "מסע בין כוכבים".
בגיל 11 החלה לרקוד, והמשיכה להתאמן ולרקוד לאורך שנות נעוריה.
ג'מיסון סיימה את לימודי התיכון בשנת 1973 והתקבלה לאוניברסיטת סטנפורד בגיל 16. היא סיימה תואר ראשון בהנדסה כימית ב-1977, ובמקביל השלימה את הדרישות לתואר ראשון בלימודים אפרו-אמריקאים. במהלך לימודיה הייתה מעורבת בפעילויות קהילת הסטודנטים האפרו אמריקאים. ונחשפה לאפליה מגדרית והתייחסויות גזעניות.
במהלך לימודי הרפואה נסעה לקובה, לקניה ולתאילנד כדי לספק טיפול רפואי לאנשים החיים שם. ג'מיסון מספרת שבשנתה האחרונה בקולג', היא התלבטה בין לימודי רפואה או להפוך לרקדנית מקצועית. אמא שלה אמרה לה, "את תמיד יכולה לרקוד כשתהיי רופאה, אבל את לא יכולה לרפא אם תהיי רקדנית". ב-1981 השלימה תואר ברפואה באוניברסיטת קורנל. היא עשתה התמחות במרכז הרפואי בלוס אנג'לס ובהמשך עבדה כרופאה כללית עד דצמבר 1982 במקביל ללימודים המשיכה לקחת שיעורי מחול, ומאוחר יותר בנתה סטודיו למחול בביתה, והפיקה מספר מופעים של ג'אז מודרני ומחול אפריקני.
ג'מיסון הצטרפה לחיל השלום בין השנים 1983–1985. במסגרת ההתנדבות הוצבה בליבריה ובסיירה לאון. שם דאגה לטיפול הרפואי וניהול הצוות הרפואי. היא פיתחה נהלים וחוברות הדרכה המשמשות לאימון מתנדבים. במהלך עבודתה שם עבדה בשיתוף עם המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) במחקרים למציאת חיסונים לכלבת ולהפטיטיס B.
לאחר חזרתה, המשיכה לעסוק ברפואה ולמדה לתואר שני בהנדסה כאשר נבחרה להפוך לאסטרונאוטית.
שירות בנאס"א
לאחר טיסתה של סאלי רייד לחלל (האישה האמריקאית הראשונה בחלל) ב-1983, הגישה ג'מיסון בקשה להצטרף לנאס"א. הגיוסים לנאס"א הוקפאו לאחר התפוצצות מעבורת החלל צ'לנג'ר ב-1986, אולם היא הגישה בקשה חוזרת בשנת 1987, והתקבלה, אחת מ-15 שנבחרו מתוך כ-2,000 מועמדים.
במסגרת האימונים וההכנות לפני שיגורה לחלל היא עסקה גם בפעילויות צוות התמיכה הקרקעי במרכז החלל קנדי בפלורידה, ובאימות ובדיקה של תוכנות המעבורת במעבדת האינטרגציה של המעבורת (Shuttle Avionics Integration Laboratory) במרכז החלל ג'ונסון.
ג'מיסון טסה לחלל ב-12 בספטמבר 1992, בתור מומחית משימה על טיסת STS-47. הטיסה, שהתקיימה בין ה-12 ל–20 בספטמבר, הייתה הטיסה ה-50 של מעבורות החלל, כמו גם שיתוף פעולה בין סוכנות החלל היפנית ונאס"א.
על המעבורת היו 43 ניסויים. ג'מיסון הייתה מעורבת בשני ניסויים לחקר תאי העצם במיקרו כבידה. כמו כן בוצעו ניסויים לבחון את השפעת מיקרו כבידה ומחלת נסיעה על כל שבעת משתתפי הטיסה. את משמרותיה הייתה מתחילה בקריאה "ערוצי התקשורת פתוחים" ("Hailing frequencies open") כמחווה לסדרה "מסע בין כוכבים" - משפט אותו נהגה לאמר ניוטה אוהורה, שהייתה קצינת התקשורת בסדרה.
ג'מיסון לקחה עימה לטיסה פוסטר של תיאטרון המחול אלווין איילי כדי לציין את אהבתה לריקוד. כמו כן היא הביאה עימה מספר קטן של חפצי אמנות ממדינות אפריקה המערבית כדי לסמל שהחלל שייך לכל העמים, ולקחה לחלל תמונה של בסי קולמן, שהייתה הטייסת האפרו-אמריקאית הראשונה.
בסך הכול שהתה ג'מיסון בחלל במשך 190 שעות, 30 דקות ו-23 שניות.
בחודש מרץ 1993, הודיעה על פרישתה מנאס"א כדי לראות "איך ניתן לשלב בין טכנולוגיות מתקדמות ומדעי החברה". מצד נאס"א, יש שהביעו צער על פרישתה גם מכיוון שג'מיסון מילאה נישה של ייצוג מיעוטים.
לאחר נאס"א
בין השנים 1995–2002 לימדה כפרופסור ללימודי הסביבה בדארטמות' קולג'.
כיום משמשת כפרופסור באוניברסיטת קורנל.
בשנת 1999 ייסדה ג'מיסון את חברת "ביוסנשין" (BioSentient Corp), הפועלת לפתח מכשיר נייד אשר יוכל לנתר פעילויות לא רצוניות של מערכת העצבים. לחברה אישור לפתח מסחרית טכנולוגיה של נאס"א בשם אימון משוב אוטוגני (Autogenic Feedback Training Exercise או AFTE), אשר משמש בטיפול אוטוגני וביופידבק כדי לאפשר לחולים לשלוט ולפקח על מצבם. זאת כחלק מטיפול אפשרי בהפרעות של חרדה ומתח. ביוסנשיין בוחנת אפשרויות טיפול נגד חרדה, בחילות, כאב כרוני והפרעות חרדה.
ב-2006 ייסדה את "Reality Leads Fantasy" כדי לשמר ולתעד מורשת נשים שאינן לבנות (Women of color) בתחומי האווירונאוטיקה והחלל, במציאות ובתרבות.
בשנת 2012 זכתה קרן ג'מיסון ב-500,000 דולר במסגרת מכרז חללית ה-100 שנים (Year starship 100) של DARPA. דרישות המכרז, הן הצורך להעריך מה התשתית הטכנולוגית והארגונית, ומפת הדרכים הנדרשת, כדי להגיע לפרויקט לחללית המסוגלת לבצע מסע בין כוכבי. לאחר המכרז הראשון, הוקם גוף הנקרא "חללית ה-100 שנים" אשר, נכון ל-2016, נוהל על ידי ג'מיסון.
הופעות בטלוויזיה
ג'מיסון הופיעה מספר פעמים בטלוויזיה. ב-1993 הופיעה בפרק של "מסע בין כוכבים: הדור הבא" בפרק "הזדמנות שנייה". היא האסטרונאוטית האמיתית הראשונה שהופיעה ב"מסע בין כוכבים". לימים הופיעה גם בסרטים התיעודיים "מסע בין כוכבים - 30 שנה" (1996) ו"איך ויליאם שטנר שינה את העולם" (2005).
כמו כן הופיעה כמנחה ויועצת טכנית של סדרת "עולם של פלא" בערוץ דיסקברי.
ג'מיסון מרבה להופיע בציבור כדי לעודד אנשים צעירים להתקדם בתחומי המדע והטכנולוגיה.
פרסים והוקרה
על שמה נקראו מספר מוסדות ובתי ספר ברחבי ארצות הברית, ולה תשעה תוארי ד"ר לשם כבוד מאוניברסיטאות שונות.
שנות ה-30 של המאה ה-13
שנות ה-30 של המאה ה-13 היו העשור הרביעי של המאה ה-13, החלו ב-1 בינואר 1230 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1259.
מלאכי (פירושונים)
{{פירושונים|
אוף מונסטרס אנד מן
אוף מונסטרס אנד מן (באנגלית: Of Monsters and Men, בתרגום לעברית: על מפלצות ואנשים) היא להקת אינדי פולק פופ מאיסלנד השרה באנגלית.
היסטוריה
הלהקה חתמה עם רפאבליק רקורדס בחודש פברואר 2011.
אלבום הבכורה שלהם My Head Is an Animal פורסם בחודש ספטמבר 2011. הסינגל שלהם, Little Talks, הפך ללהיט ברחבי העולם.
הנסיך הירוק (סרט)
הנסיך הירוק הוא סרט תיעודי ישראלי-בריטי-גרמני משנת 2014 בבימויו של נדב שירמן. הוא מבוסס על האוטוביוגרפיה של מוסב חסן יוסף, "בן החמאס".
הסרט קיבל ארבעה פרסים: פרס אופיר (2014), פרס הקהל במהלך פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה (2014), פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל סאנדנס (2014) והסרט התיעודי הטוב ביותר בפרס הסרט הבווארי (2015).
עלילה
הסרט מגולל את סיפורו של מסעב חסן יוסף, בנו של מנהיג חמאס, שייח חסן יוסף, שבמשך עשר שנים היה מרגל של השב"כ. הסרט התיעודי כולל בעיקר ראיונות עם מסעב חסן יוסף ועם המפעיל שלו גונן בן יצחק, וצילומים מקוריים מהאירועים שסוקרו, בעיקר מהאינתיפאדה השנייה. הוא מכסה את מאמצי המלחמה בטרור של ישראל באותה תקופה.
אניה קלינג
אניה קלינג (בגרמנית: Anja Kling; נולדה ב-22 במרץ 1970) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה גרמנייה, שהתפרסמה לראשונה בזכות תפקידה הראשי בדמות של סוזן, בסרט "החתונה הירוקה" (בגרמנית: "Grüne Hochzeit"; 1989). פריצת הדרך המשמעותית שלה התרחשה בזכות תפקידה הראשי בסדרת הדרמה הגרמנית "ביתו של הגדרון" (בגרמנית: Hagedorns Tochter; 1994).
תחילת הקריירה 1989–1999
קלינג נולדה בפוטסדאם לאב העובד בתעשיית הקולנוע ולאם מורה לאומנות, אחותה הגדולה היא השחקנית. היא למדה תקופה בבית ספר לבלט, לאחר התיכון היא תכננה ללכת ללמוד רפואה אך בעקבות אחותה הלכה לתחום המשחק. ב-1989 התפרסמה לראשונה כששיחקה את התפקיד הראשי בסרט "Grüne Hochzeit" (חתונה ירוקה). בשנות התשעים החלה ללמוד בבית ספר למשחק בברלין אך עזבה את הלימודים עקב הצעה מהטלוויזיה. ב-1994 זכתה בפרסומה המשמעותי הראשון עקב תפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "ביתו של הגדרון". ב-1997 שיחקה בסרט הבלארוסי "מגיהנום לגיהנום" העוסק בפוגרום קיילצה. ב-1997 גם דיבבה את קטעי הדיבור בגרמנית של הדמות הראשית אניה בסרט "אנסטסיה" וב-1998 דיבבה את מרים בסרט "נסיך מצרים".
2000 ואילך
ב-2003 הופיעה בסרט "ספטמבר" המתרחש בגרמניה לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הסרט הוקרן בפסטיבל קאן. ב-2004 גילמה מלכה בסרט "Traumschiff Surprise – Periode 1" המהווה פרודיה על סרטי מדע בדיוני. ב-2006 גילמה את חברתו של טיל שווייגר בסרט "Where Is Fred?" וב-2007 פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה.
בשנת 2020 שיחקה בסדרת הדרמה "פרויד" אודות חיו של זיגמונד פרויד בהפקה אוסטרית-גרמנית-צ'כית שעלתה מאוחר יותר לשירות הסטרימינג של נטפליקס.
היא זכתה במספר פרסים על עבודתה.
נועה
נועה (לעיתים בכתיב חסר: נֹעָה) הוא שם פרטי בעברית. {{פירושונים|
ראו גם
}}
רוברט שילר
רוברט ג'יימס שילר (בשם מלא באנגלית: Robert James Shiller; נולד ב-29 במרץ 1946) הוא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת ייל וחתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2013. תחומי העיסוק של שילר כוללים כלכלה התנהגותית, שווקים פיננסיים בינלאומיים ונדל"ן. שילר הוא מחברם של ספרים בתחומים אלו, שאחדים מהם הפכו לרבי מכר בארצות הברית.
מחקריו מתאפיינים בניתוח כלכלי-מתמטי של תופעות מקרו-כלכליות (דוגמת מדד הנדל"ן האמריקני קייס-שילר), לצד גישה רב-תחומית שלוקחת בחשבון תהליכים היסטוריים, סוציולוגיים ופסיכולוגיים בחקר הכלכלה.
בועות כלכליות
שילר מרבה להתבטא בסוגיות הקשורות בהיווצרות של בועות כלכליות בשווקים ברחבי העולם (מניות, נדל"ן ועוד) - בהתבסס על פסיכולוגיה חברתית ונרטיבים שנוצרים ביחס למצב השווקים. גישה זו ייצרה ויכוח מתמשך בין שילר ליוג'ין פאמה (חתן פרס נובל לכלכלה במשותף עם שילר לשנת 2013) שפיתח את ה-Efficient Markets Hypothesis. על פי פאמה, השוק מתומחר באופן שמשקף את סך כל המידע הציבורי שקיים ביחס לחברות ציבוריות, ועל כן מחיר השוק מהווה בהכרח השתקפות ראלית של סך כל המידע. הגישות השונות של שילר ופאמה בנושא, מעוררות דיונים בקרב משקיעים פסיביים ברחבי העולם.
השקפת עולם כלכלית-חברתית
שילר מבטא את תמיכתו העקרונית בשיטה הקפיטליסטית הנהוגה בארצות הברית, אך במקביל מצביע על כשלים מבניים בשיטה, בדגש על אי-צדק וניצול לרעה של מידע ועוצמה כלכלית. שילר גם תומך בהגברת הרגולציה השלטונית על מערכות פיננסיות בארצות הברית.
כילוניס (בת לאוטיכידס)
כילוניס (ביוונית: Χιλονίς; המאה ה-3 לפנה"ס) הייתה נסיכה ספרטנית, בתו של לאוטיכידס מהשושלת האאוריפונטידית. אשתו של קלאונימוס, והמאהבת של אקרוטאטוס השני.
ביוגרפיה
היא נישאה לקלאונימוס, נסיך מהשושלת האגידית. קלאונימוס היה מבוגר ממנה. הוא נודע כבעל "מזג אלים ושרירותי" וזלזל באשתו. כילוניס התאהבה "באופן נואש" בנסיך אקרוטאטוס השני, בן אחיינו של קלאונימוס. הרומן ביניהם היה ידוע לרבים. על פי פלוטרכוס, בגידתה של כילוניס, כמו גם העובדה שקלאונימוס סולק מכס המלוכה לטובת אראוס הראשון, אביו של אקרוטאטוס, גרמה לכך שקלאונימוס הסית את פירוס מלך אפירוס לתקוף את ספרטה.
בעת שפירוס תקף, שהה המלך אראוס הראשון בכרתים. לפיכך, על הגנת העיר פיקד אקרוטאטוס. בספרטה הציעו בתחילה לשלוח את הנשים לכרתים כדי להגן עליהן, אולם תוכנית זו נתקלה בהתנגדות מצד הנשים עצמן. אשה בשם ארכידמיה הגיעה עם חרב בידה בפני הגרוסיה, ובשם נשות ספרטה הצהירה שהן לא מוכנות לחיות אם ספרטה תיפול. לפיכך, הוחלט שהנשים ישתתפו בהגנת העיר, ויחד עם הגברים הן חפרו תעלה נגד פילי הקרב של פירוס. במשך יומיים הצליחו התושבים לעמוד נגדו, כשהגברים לוחמים על החומות והנשים מטפלות בפצועים וקוברות את הגופות הנושרות מהחומה, משום שמפואר "למות בזרועות אמותיהם ונשותיהם". כילוניס עצמה לא השתתפה בהגנה. על פי המסופר, היא הכינה חבל תלייה והצהירה שאם בעלה יכבוש את העיר היא תשים קץ לחייה.
המצור הגיע לקיצו כאשר שלח אנטיגונוס השני גונאטס, מלך מוקדון גיס שכירים שלו תחת פיקודו של אמינאס איש פוקיס לעזרת העיר, ואראוס חזר מכרתים עם 2,000 חיילים. פירוס נאלץ לעזוב את ספרטה, ומאוחר יותר מת בארגוס. גורלו של קלאונימוס אינו ידוע. פלוטרכוס מספר שלאחר יום הקרב הראשון, נכנס אקרוטאטוס מכוסה בדם לספרטה, ונראה נאה יותר מתמיד. כל נשות ספרטה קינאו בכילוניס, וזקני ספרטה ביקשו ממנו לעזוב את הקרב ולשאת את כילוניס לאשה כדי שיוליד ילדים נוספים כמוהו. הדבר אינו מצוין במפורש במקורות, אולם נראה שלאחר מכן נישא אקרוטאטוס לכילוניס באופן חוקי. אקרוטאטוס מת בקרב בשנת 262 לפנה"ס, ובאותה שנה ילדה כילוניס את בנם הראשון, אראוס השני. מכאן ואילך לא ידוע עליה דבר.
תומאס הגרטי
תומאס ג'יי הגרטי (באנגלית: Thomas J. Hagerty; 1862 - ?1920) היה כומר נוצרי-קתולי אמריקאי ומארגן איגוד מקצועי בפדרציית הכורים המערבית. הוא נודע גם בזכות היותו פעיל מרכזי בייסוד ארגון פועלי התעשייה של העולם. הגרטי היה אחד מששת המייסדים הראשונים של ה-IWW אשר חיבר את ההקדמה המפורסמת של חוקת הארגון ויצר את "גלגל הגרטי", תיאור סכמטי של יחסי ההיררכיה ב-IWW בין ההנהגה המרכזית לשאר סניפי הארגון והאיגודים החברים.
חייו
אין מידע על שנות ילדותו ונעוריו של הגרטי, ורק למן תחילת פעילותו ככומר יש תיעוד. ישנה סברה שאולי הגרטי היה בעל הכשרה רפואית, עקב שימוש בטרמינולוגיה רפואית בחלק מכתביו, ופנייתו של דניאל דה ליאון אליו בשאלה רפואית אותה הוא שואל דווקא את הגרטי כ"רופא". אולם סברה זו אינה מוכחת או מאומתת עם מידע קיים אודותיו. לאחר 3 שנות פעילות אינטנסיבית בזירת תנועת העבודה האמריקאית (בין 1902-1905), נעלם הגרטי במפתיע והפסיק לפעול במסגרות סוציאליסטיות שונות. לאחר עזיבתו את ה-IWW דיווחים מעטים התקבלו אודותיו, בעיקר במכתבים של חברים לשעבר שנתקלו בו במקרה ברחובות שיקגו, רובם מתארים אדם אשר חי בעוני רב אולם לא איבד את תפיסתו האידיאליסטית. הגרטי ככל הנראה אימץ את השם הבדוי "ריקרדו מורנו" לאחר עזיבתו את ה-IWW. תחת השם "מורנו" החל הגרטי לעבוד בהוראת לספרדית וכרופא עיניים באזור שיקגו. למן שנות ה-20, הגרטי חי ככל הנראה בעוני רב ברחובות שיקגו, ומותו או מקום קבורתו אינם ידועים.
פתיח לחוקת ה-IWW
הפתיח לחוקת ה-IWW אשר נוסח על ידי הגרטי, נותר עד היום הפתיח של הארגון:
בית הכנסת הכוראלי של ויטבסק
בית הכנסת הכוראלי של ויטבסק היה בית כנסת היסטורי ב, בלארוס.
בית הכנסת נבנה לאחר הניצחון הרוסי בפלישת נפוליאון אך עם שלטונו של ניקולאי הראשון הוחרם על ידי רשויות העיר והוצבה בו אורווה. הצאר אלכסנדר הראשון החזיר את זכות השימוש בבניין ליהודי ויטבסק, אך רק בשנת 1890 הסכימו שלטונות העיר לשפץ את בית הכנסת. השיפוץ מומן ממס שקיבלו הרשויות מהאוכלוסייה היהודית בגין הזכות לסחור בבשר.
בית הכנסת נפתח רשמית רק בשנת 1899, כיהן בו במשך שנים הרב בער גיטלזון.
היסטוריון האמנות בבלארוס אליאקסנדר לוקוטקו מתארך את שנת הבנייה המשוערת של בית הכנסת ל-1630, אולם, המבנה עבר הרבה שחזורים עד שאיבד את מראהו המקורי. החזית הראשית של בית הכנסת בראשית המאה העשרים הייתה בניין בן שתי קומות שנבנה על הכן גבוה. היו תוספות חד קומתיות משני הצדדים.
בית הכנסת נסגר על ידי השלטונות הבולשביקים בשנת 1929 ובמקום הופעל מועדון תרבות. במהלך מלחמת העולם השנייה ניזוק קשה. לאחר סיום המלחמה שרידיו נהרסו. השטח היה חלק מפארק שנבנה במקום.
Log4j
Log4j היא ספריית קוד פתוח מבוססת Java, חלק ממיזמי קרן התוכנה אפאצ'י, המשמשת לניהול קובצי לוג.
גרסה ראשונה של הספרייה פותחה על ידי Ceki Gülcü. בהמשך פותחה גרסה Log4j 2, שאינה תואמת לאחור לגרסה 1. באוגוסט 2015 ניתנה המלצה למשתמשי גרסה 1 לחדול להשתמש בה ולעבור לגרסה 2. Gülcü יצר מאז את SLF4J, Reload4j ו-Logback כמו חלופות ל-Log4j.
Log4Shell
ב-9 בדצמבר 2021 פורסם דבר קיומה של פרצת אבטחה חמורה בספרייה, המאפשרת לתוקף מרוחק להריץ קוד על שרת המריץ תוכנה הכוללת ספרייה זו, ללא צורך בהזדהות. הפרצה קיבלה את השם Log4Shell, וזיהויה הוא CVE-2021-44228. תחילה הוזהרו מהפרצה משתמשי המשחק מיינקראפט, שהתבקשו לעדכן את תוכנת המשחק, ובהמשך התברר שתוכנות רבות, בהן אלה של סיסקו, VMWare ונטאפ, חשופות לפרצה זו, המסכנת מיליוני משתמשים בעולם. לסגירת הפרצה פורסמה גרסה 2.15.0 ואחריה גרסה 2.17.0, וכן פורסם מעקף למי שמתקשה במעבר לגרסה המתוקנת.
שנות ה-20 של המאה ה-13
שנות ה-20 של המאה ה-13 היו העשור השלישי של המאה ה-13, החלו ב-1 בינואר 1220 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1229.
טסים לריו
טסים לריו (באנגלית: Flying Down to Rio) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1933 עם גין ריימונד, פרד אסטר, ג'ינג'ר רוג'רס ודולורס דל ריו בתפקידים הראשיים.
זה הסרט השני של פרד אסטר והסרט הראשון בו הוא רוקד עם ג'ינג'ר רוג'רס. זה הסרט היחיד בו מופיע שמה של רוג'רס מעל שמו של אסטר.
הכוכבת דולורס דל ריו מופיעה בסרט בפעם הראשונה בבגד ים של שני חלקים.
המיוחד בסרט הוא מופע הבלט של צעירות על מטוסים מעל שמי ריו דה ז'ניירו. השיר הקצבי "קריוקה" הפך ללהיט עם ביצועים רבים המושר עד היום. מחבריו היו מועמדים לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בשנת 1934, הפעם הראשונה שחולק פרס בקטגוריה זאת.
תקציר העלילה
המלחין והמנצח רוג'ר בונד (ג'ין ריימונד) מופיע עם תזמרתו במלון "היביסקוס" במיאמי. פרד איירס (פרד אסטר) הוא אקורדיוניסט, זמר וסגנו של רוג'ר, האני היילס (ג'ינג'ר רוג'רס) היא הזמרת. בקהל המכובדים והרוקדים נמצאת בלינה דה רזנדה (דולורס דל ריו), יפהפייה עשירה מברזיל שהגיעה למיאמי עם מלווה שפוקחת עליה עיניים. רוג'ר מבחין בה, עוזב את התזמורת ומזמין אותה לריקוד. זה בניגוד לכללי המלון שאוסר על הצוות לרקוד עם האורחים. דונה אלנה (בלנש פרידריצי) המלווה של בלינה מתלוננת על "הג'יגולו" שנטפל לבת חסותה.
רוג'ר מפוטר ואתו כל צוות הנגנים. חבר שלו ראול (חוליו ריבריו), מזמין אותם לנגן במלון אטלנטיקו בריו דה ז'ניירו. גם בלינה צריכה לחזור לשם ורוג'ר מציע להטיס אותה במטוסו הפרטי בדרך הוא נאלץ לנחות נחיתת אונס בהאיטי ליד פורט או פרנס. בלילה לאור הירח הם מתחבקים ומתנשקים אך ישנים בנפרד. בלינה מוסעת לבסוף לשדה תעופה סמוך ושניהם מגיעים בנפרד לריו דה ז'ניירו.
בריו מתברר לצערו של רוג'ר כי ראול הוא הארוס של בלינה וכי המלון שייך לאביה, קרלוס (וולטר ווקר). במלון האורחים רוקדים "קריוקה" לצלילי תזמורת עם רקדנים. פרד והאני מתלהבים מהקצב ומתחילים לרקוד לכל תשואות הקהל.
קרלוס מודיע להם כי למלון אין עדיין רישיון להופעות ובלעדי זה יצטרך לסגור אותו וכבר יש בנקאי יווני שרוצה לקנות אותו ממנו. רוג'ר ופרד מחליטים לעזור. רוג'ר מלחין את הנעימה "טסים לריו" ומארגן מטס של מטוסים כפולי כנפיים עליהם מבצעות מאתיים צעירות יפהפיות הקשורות בכבלים למטוסים, התעמלות קבוצתית ואקרובטיקה לצלילי המנגינה החדשה. המופע הזה סוחף את כל העיר וראש העיר מגיע למלון ונותן לו את הרישיון להפעלת הבידור.
לאחר המופע האווירי עולה רוג'ר עם מטוס ימי לטיסה לבואנוס איירס. ראול מבין שבלינה מאוהבת ברוג'ר ומכניס אותה ביחד אתו למטוס, מאחל להם כל טוב וצונח מהמטוס עם מצנח.
סרסור (פירושונים)
{{פירושונים|
מיסלאב אורשיץ'
מיסלאב אורשיץ' (בקרואטית: Mislav Oršić; נולד ב-29 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הקשר בטרבזונספור.
קריירת מועדונים
אורשיץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצה הבוגרת של אינטר זאפרשיץ', אליה הצטרף בשנת. בעונת כבש 12 שערים והיה מלך שערי הקבוצה. בקיץ, אורשיץ' חתם בספציה מהסרייה ב'. שנה לאחר מכן, חזר לקרואטיה וחתם ברייקה. במהלך הקדנציה שלו ברייקה, הושאל לצליה וג'אונם דראגונס, אליה הצטרף בשנת.
ב-1 ביולי 2016, אורשיץ' נמכר לצ'אנגצ'ון יטאי מליגת העל הסינית תמורת 1.3 מיליון אירו. בינואר אורשיץ' חתם באולסן יונדאי תמורת 935 אלף אירו, עמה זכה בגביע הדרום-קוריאני.
בקיץ, אורשיץ' חתם בדינמו זאגרב. ב-18 בספטמבר 2019 אורשיץ' כבש שלושער בניצחון 0-4 נגד אטלנטה במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות. ב-18 במרץ 2021, אורשיץ' כבש שלושער בניצחון 0-3 נגד טוטנהאם הוטספר והפך לכובש המצטיין של זאגרב בזירה האירופית.
ב-6 בינואר 2023 חתם אורשיץ' בסאות'המפטון לשנתיים וחצי. במדי הקבוצה שותף במשחק ליגה אחד בלבד.
ב-29 ביוני 2023 חתם אורשיץ' בטרבזונספור.
קריירה בינלאומית
ב-9 בספטמבר 2019, אורשיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה בתיקו 1-1 נגד.
ב-17 במאי 2021, נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2020.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר מונדיאל 2022.
המפלגה הקומוניסטית של בולגריה
המפלגה הקומוניסטית של בולגריה (בבולגרית: BCP - Българска комунистическа партия) הוא שמה של מפלגה קומוניסטית אשר נוסדה ב-1903 בנסיכות בולגריה. ב-1923, בהשראת מהפכת אוקטובר חוללו חברי המפלגה הפיכת נפל שגבתה אלפי נפגעים, בניסיון להפיל את השלטון המלוכני במדינה. לאחר מלחמת העולם השנייה, עם ייסודה של הרפובליקה העממית הבולגרית ובגיבוייה של ברית המועצות הצליחו הקומוניסטים להשתלט בהדרגה ובאופן אלים על בולגריה ותוך יישום שיטת הסלאמי הפכו את המדינה לגרורה סובייטית מלאה. ב-1990, לאחר סתיו העמים קרס השלטון הקומוניסטי בבולגריה, המפלגה זנחה את הקו המרקסיסטי-לניניסטי, שינתה את שמה למפלגה הסוציאליסטית הבולגרית ונותרה כוח פוליטי משמעותי במדינה.
השנים הראשונות
שרשיה של המפלגה הקומוניסטית נעוצים בהקמתה של מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית ב-2 באוגוסט 1891 על ידי דימיטר בלגואב. בְּלָגוֹאֶב שנולד ב-1856 בכפר ליד העיר קסטוריה, הושפע מאוד מתנועת התחיה הלאומית הבולגרית. במהלך לימודיו באוניברסיטת סנקט פטרבורג נחשף לתורתו של קרל מרקס ובמקביל עסק בפעילות פוליטית בעיר, אשר הובילה לגירושו משטחי האימפריה הרוסית. עם שובו לבולגריה התיישב בסופיה והחל בפעילות פוליטית, אשר כאמור הובילה להקמת מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית. ב-1897 הפיצה המפלגה עיתון מטעמה בשם "עיתון הפועלים" ובלגואב עצמו ערך והפיץ את העיתון "הזמן החדש". ב-1903, חל פילוג במפלגה והזרם המרקסיסטי הקים מפלגת פועלים נפרדת, שהוותה את הבסיס למפלגה הקומוניסטית הבולגרית וכונתה "מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית (סוציאליזם צר)". זרם זה התנגד לחברותם של בורגנים במפלגה. ב-1919 שינתה מפלגת הפועלים את שמה למפלגה הקומוניסטית של בולגריה ובהמשך הצטרפה לקומינטרן.
בין מלחמות העולם
לאחר תבוסת בולגריה במלחמת העולם הראשונה נכפה עליה לחתום על חוזה ניי ובמסגרתו צומצם הצבא הבולגרי לכדי ז'נדרמריה. אלפי חיילים וקצינים נפלטו למעגל האבטלה וחלקם הצטרפו לארגונים מחתרתיים חצי צבאיים ולמפלגה הקומוניסטית. ויתורו של פרדיננד הראשון, מלך בולגריה על כס המלוכה, ועלייתו לשלטון של בוריס השלישי, יצרו חוסר שקט פוליטי בממלכה והמשבר הכלכלי החריף הוביל גם לחוסר שקט חברתי. ביוני 1923 הודח ונרצח ראש הממשלה אלכסנדר סטמבוליסקי ולשלטון עלה אלכסנדר צאנקוב, אשר משטרו החל מייד ברדיפת גורמי אופוזיציה ובכללם חברי המפלגה הקומוניסטית. בספטמבר 1923, בעידודה של ברית המועצות, חוללו חברי המפלגה הקומוניסטית ניסיון הפיכה שדוכא בכוח רב ובמניין של אלפי נפגעים. ראשי המפלגה וסיל קולארוב וגאורגי דימיטרוב נמלטו מבולגריה וגלו לברית המועצות. בהמשך, הוצאה המפלגה הקומוניסטית אל מחוץ לחוק. תאים מחתרתיים של המפלגה המשיכו בפעילותם, תוך ביצוע התנקשויות באישים מהמערכת הצבאית והפוליטית. באפריל 1925 הגיעה לשיאה הפעילות המחתרתית, עת ניסתה המפלגה הקומוניסטית לחסל את כל ראשי המערכות הפוליטית, הצבאית והמשטרתית, כאשר חוליית מפגעים ביצעה את הפיגוע בכנסיית סווטה נדליה. לאחר הפיגוע הוטל בבולגריה משטר צבאי, ראשי המפלגה הקומוניסטית ורבים מחבריה, חוסלו, נכלאו או נאלצו לגלות מבולגריה. מקצת מחברי המפלגה שבו בהדרגה לפעילות פוליטית כראשי איגודים מקצועיים, או כחברי "מפלגות פועלים".
הרפובליקה העממית הבולגרית
בנובמבר 1946 נערכו בבולגריה בחירות כלליות, המפלגה הקומוניסטית זכתה ב-275 מושבים מתוך 465 וגאורגי דימיטרוב מונה לראש הממשלה. בספטמבר 1947 הוצא להורג ניקולה פטקוב, מנהיג מפלגת האיכרים של בולגריה אשר הייתה חברה בחזית המולדת. דמיאן ולצ'ב מנהיג מפלגת זבנו (הליכוד), נשפט ונדון ל-15 שנות מאסר ומנהיג הסוציאל-דמוקרטים, קוסטה לולצ'ב, נמלט מהמדינה. כך נותרה המפלגה הקומוניסטית ללא כל אופוזיציה ממשית. בדצמבר 1947 הוחלה בבולגריה חוקת דימיטרוב אשר דמתה במתכונתה לחוקה הסובייטית מ-1936. עם מותו של דימיטרוב החל תהליך מואץ להפיכתה של בולגריה לגרורה סובייטית מלאה. שיאו של התהליך היה בתקופת כהונתו של וולקו צ'רבנקוב כראש הממשלה. צ'רבנקוב שהיה סטליניסט פעל בשיטת הסלאמי ודיכא בכוח רב מתנגדי משטר או חשודים ככאלו ובכלל זה אלמנטים בתוך המפלגה הקומוניסטית והנהיג כלכלה ריכוזית. תהליך זה הוביל לבידודה הבינלאומי של בולגריה, עניין שהגביר עוד את תלותה הפוליטית והכלכלית של המדינה בברית המועצות.
ב-1981 הלכה לעולמה לודמילה ז'יבקובה שהובילה קו ליבראלי בהנהגת המפלגה, ומותה הוביל לחזרתה של המפלגה לקו ריכוזי קשוח מחד ולהתנתקותו ההדרגתית של ז'יבקוב מחבריו להנהגת המפלגה, מאידך. במקביל, הוחמרו הבעיות הכלכליות של המדינה והיא סבלה מתשתיות תחבורה ואנרגיה מתיישנות ולקויות. מסע "הבולגריזצייה" של השלטון הבולגרי כנגד המיעוט הטורקי הוביל להגירתם של מאות אלפי אזרחים מבולגריה, בעיקר לטורקיה והעמיק את בידודה הבינלאומי של בולגריה. לז'יבקוב היו יחסי ידידות קרובים עם ליאוניד ברז'נייב מנהיג ברית המועצות וכשזה הלך לעולמו ב-1982, חלה הרעה מסוימת והדרגתית ביחסי שתי המדינות. במחצית השנייה של שנות ה-80 החלה אחיזתו של ז'יבקוב במפלגה מתרופפת ונערכו דיונים בשאלת היורש לתפקידו. לקראת סוף העשור, עברה השליטה בפועל על המפלגה לידיהם של שר החוץ פטר מלאדנוב, ראש הממשלה גאורגי אטנסוב, שר האוצר אנדריי לוקאנוב ושר ההגנה דוֹבְּרִי ג'וּרוֹב.
סתיו העמים ולאחריו
עלייתו של מיכאיל גורבצ'וב לשלטון בברית המועצות, סימנה קו חדש במדיניותה של מנהיגת הגוש המזרחי ומדיניות זו חלחלה בהדרגה גם לשאר מדינות הגוש. אף על פי שהנהגת המפלגה הקומוניסטית בבולגריה הביעה תמיכה בעקרונות הגלאסנוסט והפרסטרויקה, בפועל נקט ממשלו של ז'יבקוב בשורת צעדים כדי למנוע את התרופפות האחיזה הקומוניסטית במדינה ובכלל זה רדיפה ומעצר של מתנגדי משטר. תפישת העולם של ז'יבקוב לא איפשרה לו להתמודד עם אירועי סתיו העמים. בסופיה פרצו הפגנות המונים וב-10 בנובמבר 1989, הודח טודור ז'יבקוב מהנהגת המפלגה ומתפקידו כיושב ראש מועצת המדינה בהפיכה פנים מפלגתית שהוביל פטר מלאדנוב, אשר מונה בהמשך למחליפו של ז'יבקוב בהנהגת המפלגה והמדינה. מלאדנוב הכריז על בחירות כלליות ובאפריל 1990 בוטלה הרפובליקה העממית הבולגרית ונוסדה הרפובליקה הבולגרית. מלאדנוב התפטר מתפקיד יושב ראש מועצת המדינה ומנהיג המפלגה הקומוניסטית ומונה לנשיאה הראשון של בולגריה. במועד זה שונה שמה של המפלגה הקומוניסטית למפלגה הסוציאליסטית של בולגריה, בוצע טיהור בקרב חברי הדור הישן אשר סולקו מהמפלגה ובוטלו מוסדותיה הישנים ובכלל זה הפוליטביורו.
ג'יימס פרקינסון
ג'יימס פרקינסון (באנגלית: James Parkinson; 11 באפריל 1755 - 21 בדצמבר 1824) היה רוקח ומנתח, גאולוג, פלאונטולוג, ופעיל פוליטי אנגלי. הוא מוכר בעיקר בזכות חיבורו "מאמר על שיתוק רועד", מצב פתולוגי שמאוחר יותר כונה בשם "מחלת פרקינסון" על ידי ז'אן-מרטן שארקו.
חייו
ג'יימס פרקינסון נולד בשורדיץ' (Shoreditch) שבלונדון כבן הבכור למשפחה בת שלושה ילדים. היה בנו של ג'ון פרקינסון, רוקח ומנתח שעבד בהוקסטון סקוור שבלונדון. בשנים 1776-1784 הוא למד רפואה בבית חולים בלונדון. במהלך לימודיו עבד פרקינסון במרפאה של אביו. ב-21 במאי 1783, הוא התחתן עם מארי לבית דייל, (לשניים נולדו שישה ילדים). בשנת 1784 הוסמך פרקינסון על ידי האיגוד של לונדון כמנתח (בניגוד לדעה הרווחת, פרקינסון מעולם לא הוסמך כרופא). באותה שנה נפטר אביו ועקב כך הוא ירש את מקומו כמנתח במרפאה בהוקסטון סקוור. במקביל הוא הקשיב להרצאות של ג'ון הנטר (John Hunter), אחד המנתחים המוכרים ביותר בעת ההיא.
פרקינסון שלט בקצרנות והאמין שידיעתה היא חובה על כל עוסק ברפואה.
ג'יימס פרקינסון הלך לעולמו בלונדון בשנת 1824 ונקבר בבית הקברות הסמוך לכנסיית סנט לנרד בשורדיץ'. בכנסייה נמצא שלט זיכרון לכבודו.
רפואה
פרקינסון היה הראשון לתאר בצורה שיטתית שישה בני אדם עם תסמינים של המחלה אשר נקראה על שמו, מחלת פרקינסון. עם זאת, הוא מעולם לא בחן את החולים בעצמו, אלא צפה בהם בהליכות יומיות. היה זה ז'אן-מרטן שארקו שקרא למחלה על שם פרקינסון, יותר משישים שנה מאוחר יותר.
פרקינסון גם התעניין מאוד בשיפור הבריאות הכללית והרווחה של האוכלוסייה. היא כתב מספר דוקטרינות רפואיות שחשפו התלהבות זהה לבריאות ולרווחה של הכלל, שהובעו גם דרך פעילותו הפוליטית. הוא היה "צלבן" של הגנה חוקית עבור חולי הנפש, וכמו כן של רופאיהם ומשפחותיהם.
בשנת 1812 פרקינסון סייע לבנו עם המקרה המתואר באנגלית הראשון של דלקת התוספתן, והמקרה הראשון שבו ניקובו הוכח כגורם למוות.
מאדי ווטרס (חברה)
מאדי ווטרס מחקר (באנגלית: Muddy Waters Research LLC) היא חברה בבעלות פרטית לבדיקת נאותות פיננסית, אשר מבצעת תחקירים על חברות ציבוריות ובמקביל מבצעת השקעות בפועל לטובת חיזוק מסקנות המחקר. החברה חשפה בעיות חשבונאיות והונאות בכמה חברות ענק, בעיקר בסין, אבל גם במדינות אחרות באסיה, אירופה וצפון אמריקה.
החברה התפרסמה במיוחד לאחר איתור הונאות בחברת "Sino-Forest Corporation", חברה סינית הרשומה בקנדה, אשר לאחר חשיפת ההונאות נפלה מנייתה ב-74% ובסופו של דבר הגישה בקשה לפשיטת רגל במרץ 2012. ב-2014, הרשויות הקנדיות תבעו לדין פלילי את מנהלי החברה.
שם החברה, שתרגומו "מים בּוֹצִיִים" נובע מפתגם סיני מפורסם "混水摸魚" (פין-יין: Húnshuǐmōyú) שמשמעו "מים בוציים מקלים על תפיסת הדג".
היסטוריה
מאדי ווטרס נוסדה על ידי קרסון בלוק, משקיע אמריקני המתמחה ב"שורטים".
בינואר 2015, החברה גייסה גיוס ראשוני של 100 מיליון דולר. בלוק תואר על ידי בלומברג ואחרים כ"אחד הדובים המוצלחים ביותר בשוק כיום".
בשנת 2011 הוכרז בלוק ברשימת "50 המשפיעים ביותר בכלכלה" על ידי בלומברג.
רשימת חברות שחשפה מאדי ווטרס
ננוקס
Session
במדעי המחשב ובייחוד בתקשורת נתונים, session (סשן), ובעברית שיח, היא החלפת מידע אינטראקטיבית חצי-קבועה, הידועה גם כ"שיחה", "התקשרות", "דיאלוג" או "פגישה", בין שני מכשירים מתקשרים או יותר, או בין מחשב למשתמש קצה. סשן מוקם או מבוסס (established) בנקודה מסוימת בזמן, ונהרס בנקודה מאוחרת יותר. סשן תקשורת מבוסס יכול לכלול יותר ממסר אחד בכל כיוון. בדרך כלל, אבל לא תמיד, סשן הוא stateful, כלומר, לפחות אחד מהצדדים המתקשרים צריך לשמור מידע אודות ההיסטוריה של השיחה על מנת שיוכל לתקשר, וזאת בניגוד לתקשורת stateless, המורכבת מבקשות ותגובות נפרדות.
סשן תקשורת (communication session) ניתן למימוש כחלק מפרוטוקולים ושירותים בשכבת היישום, בשכבת השיחה או בשכבת התעבורה של מודל ה-OSI.
במקרה של פרוטוקולי תעבורה שאינם מממשים שכבת סשן פורמלית (לדוגמה: UDP), או במקרים בהם זמן החיים של סשנים בשכבת השיחה הוא בדרך כלל קצר ביותר (לדוגמה: HTTP), סשנים מנוהלים על ידי תוכנה שהיא high-level יותר, באמצעות שיטות המוגדרות בנתונים המועברים עצמם. לדוגמה, העברת נתונים בפרוטוקול HTTP בין דפדפן לשרת מרוחק יכולה לכלול עוגייה (cookie) המשמשת לזיהוי מצב, כגון מזהה סשן (session ID), מידע אודות העדפות המשתמש או רמת הרשאות.
מימושי תוכנה
סשנים בפרוטוקול TCP בדרך כלל ממומשים ברמת התוכנה, באמצעות יצירת תהליכים בנים (child processes) או על ידי שימוש בריבוי תהליכונים (multithreading). במקרה זה, עבור כל סשן חדש שנוצר נפתח תהליך או תהליכון חדש. סשנים בפרוטוקול HTTP בדרך כלל לא ממומשים על ידי שימוש בתהליכון עבור כל סשן, אלא על ידי שימוש במסד נתונים אשר שומר מידע אודות המצב של כל סשן. היתרון בשימוש בריבוי תהליכים או תהליכונים הוא בכך שהלוגיקה של התוכנה יכולה להיות פשוטה יחסית, מכיוון שכל תהליכון הוא ישות בעלת היסטוריה משלה ועם משתנים משלה שהיא מכמסת. החיסרון הוא בתקורת משאבים גבוהה, ובכך שהסשן יכול לאבד במקרה של הפעלה מחדש של המערכת (ראו: persistence).
במקרים בהם הלקוח עשוי להתחבר לכל אחד מהשרתים באשכול (cluster) של שרתים, נוצרת בעיה מיוחדת בשימור ההמשכיות כאשר השרתים חייבים לשמור מידע אודות מצב הסשן. במקרה כזה חייבים להכווין את הלקוח לאותו השרת למשך כל זמן הקיום של הסשן, או שהשרתים חייבים להעביר את נתוני הסשנים בצד השרת באמצעות מערכת קבצים משותפת או מסד נתונים משותף. אחרת הלקוח עשוי להתחבר מחדש לשרת שונה מזה שהתחיל איתו את הסשן, מה שיגרום לבעיות כאשר לשרת החדש אין גישה אל נתוני הסשן שנשמרו בשרת הקודם.
HTTP Sessions
תחילה היה נחשב שגרסה 1.1 של פרוטוקול ה-HTTP מאפשרת רק בקשה ותגובה (request and response) אחת במהלך סשן HTTP יחיד. גרסה 1.1 של פרוטוקול ה-HTTP שופרה על ידי השלמת ה-(Common Gateway Interface (CGI ובכך אפשרה שימור קל יותר של סשן רשת ותמיכה בעוגיות והעלאת קבצים.