cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הנס קלנר
גנרל הנס קלנר (בגרמנית: Hans Källner; 9 באוקטובר 1898 – 18 באפריל 1945) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ונהרג לקראת סוף המלחמה.
קריירה מוקדמת
קלנר נולד ב-9 באוקטובר 1898 בקטוביץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1915 באמצע מלחמת העולם הראשונה התגייס קלנר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט היגר ה-11, ולחם בשורותיו במהלך המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה פרש קלנר מהצבא, והצטרף למשטרה בפוטסדאם. בשנת 1935 הצטרף קלנר לוורמאכט, והצטרף לרגימנט הפרשים ה-4. בשנת 1937 מונה קלנר למפקד הגדוד השני ברגימנט הפרשים ה-4, ובקיץ 1939 מונה למפקד גדוד הסיור ה-11.
לילה של אלופים (2012)
לילה של אלופים (2012) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE. האירוע נערך ב-16 בספטמבר 2012, באולם ה-TD גארדן שבבוסטון, מסצ'וסטס. האירוע היה האירוע השישי בסדרת אירועי לילה של אלופים.
שמונה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהתקיים במופע המקדים לאירוע. הקרב המרכזי, שהיה על אליפות ה-WWE בין CM פאנק לג'ון סינה הסתיים בתיקו. עוד ברשימת הקרבות, שיימוס ניצח את אלברטו דל ריו ושמר על אליפות העולם במשקל כבד, ודניאל בריאן וקיין ניצחו את קופי קינגסטון ו-R-טרות' וזכו באליפות הזוגות של ה-WWE.
שיעור הקנייה של האירוע בטלוויזיה היה 189,000, נתון גבוה משיעור הקנייה של אירוע לילה של אלופים של השנה הקודמת אשר עמד על 169,000.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות גם מ-Raw וגם מסמאקדאון.
הפיוד שסבב סביב אליפות העולם במשקל כבד היה בין אלוף העולם, שיימוס לאלברטו דל ריו. לפני שהפסיד לשיימוס באירוע הקודם, סאמרסלאם, דל ריו הרגיש שהוא ראוי לקרב נוסף על התואר לאחר שהשופט לא ראה שרגלו הונחה על החבל התחתון בזמן ההצמדה. שיימוס הרגיש שדל ריו קיבל מספיק הזדמנויות לנצח אותו ואף אמר שרנדי אורטון, שרק חזר מהשעיה, ראוי לקבל קרב מולו על התואר. כדי להוכיח שדל ריו מספיק ראוי להזדמנות נוספת על התואר, הוא ניצח בקרב יחידים את רנדי אורטון. כתוצאה מכך, קרב בין שיימוס לדל ריו על התואר נקבע לאירוע לילה של אלופים.
פיוד אחר היה בין CM פאנק, שהגן על אליפות ה-WWE נגד ג'ון סינה. במסגרת הספיישל לפרק ה-1,000 של התוכנית Raw, סינה פדה את מזוודת כסף בבנק שלו על פאנק, אך כשל בניסיונו לזכות בתואר לאחר שביג שואו התערב בקרב וגרם לפסילתו. מעשה זה הוביל לקרב משולש באירוע סאמרסלאם, שכלל את פאנק, סינה ושואו, שבו פאנק ניצח. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, ניתנה לפאנק הזכות לבחור מי יהיה הטוען לכתר הבא באירוע לילה של אלופים. הוא הודיע שהוא יתמודד מול ג'ון סינה בתנאי שהוא יודה בשידור חי בטלוויזיה שפאנק הוא ה"טוב בעולם", אך סינה סירב לכך. שבוע לאחר מכן, הג'נרל מנג'רית של Raw, AJ לי, הודיעה שפאנק יגן על אליפות ה-WWE נגד סינה באירוע לילה של אלופים.
מופע מקדים
המופע המקדים הכיל קרב אחד בודד, שהיה קרב באטל רויאל של 16 משתתפים אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות ארצות הברית. זאק ריידר הוא זה שניצח בקרב לאחר שהדיח אחרון את טנסאי. כתוצאה מכך, הוא קיבל את ההזדמנות להתחרות על התואר בהמשך הערב.
קרבות מקדימים
האירוע עצמו נפתח בקרב שבו המיז הגן על האליפות הבין יבשתית נגד קודי רודס, ריי מיסטריו וסין קארה בקרב מרובע. סיום הקרב התנהל כך שסין קארה הניח מסכה על ראשו של המיז. רודס ביצע על קארה את מהלך הקרוס רודס, אך המיז, שלא ראה בעקבות המסכה, ביצע על רודס את מהלך הסיום שלו, הסקול קראשינג פינאלי כדי לנצח בקרב ולהגן על התואר בהצלחה.
אז, קופי קינגסטון ו-R-טרות' הגנו על אליפות הזוגות של ה-WWE נגד דניאל בריאן וקיין (שנודעו לאחר מכן בשם צמד Hell No). הקרב הסתיים לאחר שבריאן דחף את קיין מהחבל העליון עליו היה נמצא, וכתוצאה מכך הוא נפל ישירות על קינגסטון בדיוק בתנוחה שבה הוא הצמיד אותו לספירת שלוש. כתוצאה מכך, בריאן וקיין זכו באליפות הזוגות.
בקרב שבא לאחר מכן, אנטוניו סזארו הגן על אליפות ארצות הברית נגד זאק ריידר. סזארו ביצע על ריידר את מהלך הניוטרלייזר כדי לנצח בקרב ולהגן על התואר בהצלחה.
בקרב הרביעי, רנדי אורטון התמודד מול דולף זיגלר. אורטון ביצע על זיגלר את מהלך ה-DDT על מעקה הבטיחות ולאחר מכן ניסה להצמיד אותו בזירה, אך בזמן ההצמדה זיגלר הניח את רגלו על החבל התחתון, מה שהפסיק את הספירה. בסיום, אורטון ניסה לבצע על זיגלר את מהלך הסיום שלו, ה-RKO, לעומת זאת, זיגלר התחמק מכך וביצע עליו את מהלך הסליפר הולד, שממנו אורטון הצליח להתחמק. לאחר מכן, אורטון ניצח בקרב לאחר שביצע על זיגלר את מהלך ה-RKO, כשזיגלר היה באוויר.
בקרב הלפני אחרון, שיימוס הגן על אליפות העולם במשקל כבד נגד אלברטו דל ריו. לפני שהקרב החל, בוקר טי ביטל את האיסור על שימוש במהלך הברוג קיק של שיימוס. בסיום, דל ריו לא צלח בביצוע מהלך הסטפ-אפ אנזיגורי. זה איפשר לשיימוס לבצע עליו את מהלך הברוג קיק כדי להשיג את הניצחון בקרב, שהקנה לו הגנה מוצלחת על התואר.
הקרב המרכזי
בקרב המרכזי, CM פאנק הגן על אליפות ה-WWE נגד ג'ון סינה. פאנק ביצע על סינה את מהלך ההכנעה שלו, האנקונדה וייס, אך סינה חמק מכך וביצע עליו מהלך הכנעה משלו, ה-STF. מנגד, פאנק הצליח להפוך זאת למהלך הקרוספייס, שממנו סינה התחמק. פאנק תכנן לבצע על סינה את מהלך הסיום שלו, ה-GTS, אך סינה בלם זאת וביצע עליו פעם נוספת את מהלך ה-STF, עד שפאנק הצליח להגיע אל חבלי הזירה כדי להפסיק את ההכנעה. פאנק צלח בביצוע מהלך ה-GTS, אך ניסיון ההצמדה שבא לאחר מכן לא היה מוצלח. סינה ביצע על פאנק את מהלך הסיום שלו, האטיטיוד אדג'סטמנט, אבל גם הוא לא הצליח להשיג את הניצחון בקרב. פאנק ביצע בפעם השנייה את מהלך ה-GTS, וסינה פעם נוספת יצא מניסיון ההצמדה שבא לאחר ביצוע המהלך. פאנק ביצע על סינה את מהלך הרוק בוטום ומנגד סינה ביצע שוב את מהלך האטיטיוד אדג'סטמנט, כששני ניסיונות ההצמדה לא היו מוצלחים. סינה ביצע על פאנק את מהלך הברידג'ינג ג'רמן סופלקס כדי לנצח בקרב. בזמן שסינה חגג את זכייתו בתואר, השופט פסק על תיקו לאחר שהתבצעה הצמדה מצד שני המתאבקים בו זמנית. בעקבות תוצאת הקרב, פאנק שמר על התואר. כשסינה סיים לחגוג, פאנק הכה את סינה עם חגורת האליפות.
ג'. קרול נאייש
ג'וזף פטריק קרול נאייש (באנגלית: Joseph Patrick Carroll Naish; 21 בינואר 1896 – 24 בינואר 1973) היה שחקן קולנוע אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר ומועמד שני פרסי אוסקר על הופעותיו בסרטים "סהרה" ו"מדליה לבני".
ביוגרפיה
נאייש נולד בניו יורק סיטי לקתרין מורן ופטריק נאייש. והחל לשחק מגיל צעיר בתחילה במופעי וודוויל ולאחר מכן על בימות תיאטרון בכל רחבי העולם, בעיקר בפריס ובניו יורק שם רכש את ניסיונו הראשוני.
קריירת משחק
נאייש החל את דרכו בקולנוע בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 בתפקידי משנה עבור האוורד הוקס בדרמה "נמר כריש, מרווין לרוי בדרמה "שתי שניות" ועבור הבמאי מייקל קורטיז איתו עבד נאייש במספר סרטים כשהבולטים היו "קפטן דם, "The Charge of the Light Brigade" ו-"Front Page Woman". כמו כן שיחק בסרטו של ויליאם ולמן "בו ג'סט" בתפקיד חייל הלגיון הצרפתי רסינוף.
בתחילת שנות ה-40 זכה לחשיפה רבה יותר בזכות תפקידיו בסרטים "במורד הדרך ארגנטינה", " The Corsican Brothers" ו"דם וחול" בתפקיד לוחם השוורים גראבטו.
בשנת 1943 היה נאייש מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתור האסיר האיטלקי ג'וזפה בדרמת המלחמה " סהרה", כמו כן שיחק בתפקיד הנבל ד"ר טקה בעיבוד הקולנועי הראשון שנעשה לקומיקס "באטמן". ב-1945 זכה נאייש בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר והועמד בפעם השנייה לאוסקר על תפקידו בתור צ'ארלי מרטין בסרט "מדליה לבני", בשנה זו שיחק גם בדרמה של הבמאי הצרפתי ז'אן רנואר "איש הדרום" בתפקיד עובד האדמה הנרי דוורס.
בהמשך שנות ה-40 שיחק בדרמה ההיסטורית המצליחה של ויקטור פלמינג "ז'אן ד'ארק" בתפקיד ג'ון רוזן מלוקסמבורג השובה של ז'אן ד'ארק (אינגריד ברגמן), בדרמה של ג'ון פורד "הנמלט" בתור סוכן המשטרה הסמוי ובדרמה של ג'ין נגולסקו "Humoresqu".
בשנת 1950 הופיע נאייש בקומדיה המוזיקלית "אנני אוקלי אשת לפידות" בתפקיד הצ'יף האינדיאני פר רובץ, במערבון "ריו גרנאדה" בתפקיד מפקד צבא האיחוד של ארצות הברית פיליפ שרידן ובמיוזיקל של נורמן טאורוג "הזמיר מניו אורלינס".
חיים אישיים
נאייש היה נשוי משנת 1929 עד למותו לשחקנית גליידיס האני, לזוג נולדה ילדה אחת ביחד. נאייש מת ב-24 בינואר 1973 ממחלת ריאות חסימתית כרונית כשהוא בן 77. נקבר ב"בית הקברות קלאברי" שבמזרח לוס אנג'לס.
על פועלו כשחקן הונצח שמו של נאייש על כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד.
סרסיי לאניסטר
סרסיי לאניסטר (באנגלית: Cersei Lannister) היא דמות בדיונית בשיר של אש ושל קרח סדרת ספרי פנטזיה מאת הסופר האמריקאי ג'ורג' ר. ר. מרטין, והתאומה הטלוויזיונית שלה משחקי הכס. בסדרה, מגלמת את סרסיי השחקנית הבריטית לנה הידי. ברומנים המאוחרים יותר של הסדרה, דמותה של סרסיי משמשת כנקודת תצפית.
סרסיי, שהוצגה לראשונה שנת 1996 בספר משחקי הכס, היא מבית לאניסטר, אחת המשפחות העשירות והחזקות ביותר ביבשת ווסטרוז. לאחר מכן הופיעה בספר עימות המלכים (1998) סופת החרבות (2000). היא הופכת לדמות POV בולטת ברומנים משתה לעורבים (2005) ריקוד עם דרקונים (2011). הדמות תופיע גם בכרך רוחות החורף.
בסיפור, סרסיי לאניסטר, מלכת שבע הממלכות של ווסטרוז, היא אשתו של המלך רוברט באראתיאון. אביה סידר את הנישואין לאחר שניסיונה להתארס לראיגאר טארגאריין, כפי שרצתה, נכשל. שושלת טארגאריין הפסידה במלחמה, ואביה תכנן את דרכו לתפקיד היועץ הפוליטי של המלך רוברט שהוכתר זמן קצר קודם לכן. הלאניסטרים העשירים עזרו לו לזכות בכס, ולכן רוברט הסכים לנישואין ביניהם. לסרסיי יש אח תאום, ג'יימי לאניסטר, איתו היא מנהלת רומן תוך גילוי עריות. כל שלושת ילדייה של סרסיי הם גם ילדיו של ג'יימי, שאינו ידוע למלך וגורם למאבק כוחות בעקבות מותו המכונה "מלחמת חמשת המלכים". מאפייני הדמות הראשיים של סרסיי הם תאוות הכוח והאהבה לילדיה, עליהם היא מבקשת להגן כלביאה על גוריה, מה שמשתלב עם סמל בית לאניסטר: אריה שואג.
הידי זכתה לשבחים נרחבים על גילומה של הדמות בסדרת משחקי הכס של HBO. בזכות הופעתה המוצלחת היא הייתה מועמדת לחמישה פרסי אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה, וכן פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר. הידי ושאר חברי הצוות היו מועמדים לפרסי גילדת שחקני המסך על ביצועים יוצאי דופן על ידי אנסמבל בסדרת דרמה בשנים 2012, 2014, 2015 ו-2016. בעונה החמישית, דמותה של סרסיי כנערה מתבגרת מגולמת בפלאשבק על ידי נל ויליאמס.
רקע
סרסיי היא בתם הבכורה של טיווין לאניסטר ואשתו ג'ואנה והילדה היחידה שלהם. אחיה התאום, ג'יים (ג'יימי), נולד זמן קצר אחריה. סרסיי וג'יימי נראו כל כך דומים כילדים, עד כדי כך שסרסיי נהגה מדי פעם ללבוש את בגדיו של ג'יימי ולהתחזות לו. התאומים התנסו מינית אחד עם השנייה כבר בגיל צעיר, אך התגלו על ידי משרת, אשר הודיע לאמם. ג'ואנה הטילה על השומר לשמור על הפרדה בין תאומים ושמרה את העניין בסוד מאביהם, תוך שהיא מאיימת על התאומים שהיא תודיע לו אם אי פעם יחזרו על כך. זמן קצר לאחר מכן, ג'ואנה ילדה את אחיהם הגמד, טיריון, ומתה בלידה. סרסיי האשימה את טיריון במותה של ג'ואנה והחלה להתעלל בו כבר בהיותו תינוק. מרטין אמר בראיון לרולינג סטון: "." כבר בצעירותה קיווה טיווין כי בתו תתחתן עם ראיגאר טארגאריין, והוא דחה את הצעתה של הנסיכה של דורן להשיא את סרסיי וג'יימי לאוברין מארטל ואליה מארטל לסרסיי וג'יימי, בהתאמה. בגיל 11 ג'יימי נשלח לשרת כנושא כליו של לורד סומנר קרייקהול. סרסיי התאהבה בראיגאר אך הסתירה מאחיה תחושות אלה, כפי שייעץ לה אביה. כעבור שנה דחה אייריס טארגאריין את ההצעה כי סרסיי תתחתן עם בנו, והשפיל את טיווין. טייווין לקח את סרסיי למעלה מלך ובשנים שלאחר מכן סירב לכל הצעת נישואין עבורה. בשנת 281 לספירה, כאשר סרסיי וג'יימי היו בני 15, ג'יימי, שהיה אביר בשדה הקרב ובדרך לקאסטרלי רוק, הגיע למעלה מלך כדי לבקר את אחותו, ממנה הוא הופרד במשך ארבע שנים. היא הודיעה לג'יימי שאביהם מתכנן להשיא לו את ליסה טאלי (אחות של קייטלין טאלי-סטארק) ושכנעה אותו להצטרף למשמר המלך, כדי שיוכל להיות בקרבתה, לאחר מכן התאומים ישנו יחד בפעם הראשונה. וכך התחיל רומן שנמשך עד נישואיה של סרסיי עם רוברט באראתיאון.
במהלך שנות ההתבגרותה, מתוך אמונה כי בקרוב יוכרז על אירוסיה לראיגאר, סרסיי הביאה את בנות לווייתה, מלארה הת'רספון וג'יין פארמן, למכשפה בשם מאגי "צפרדע". ג'ין נבהלה מיד ועזבה את האוהל. סרסיי ומלארה נשארו וניסו לגרום למכשפה לומר להם נבואה. לנוכח האיומים של סרסיי, הסכימה מגי לענות על שלוש שאלות. בתגובה לשאלות אלו אמרה מגי לסרסיי שהיא תתחתן עם מלך ולא עם נסיך, שיהיו למלך 20 ילדים, ואילו לה יהיו שלושה והם ימותו במהלך חייה. שתפיל אותה מלכה צעירה ויפה יותר, וכי ה"וואלונקר" (בוואליריאנית גבוהה: "האח הקטן") יבוא לשים קץ לחייה. מלארה שאלה אם היא תתחתן עם ג'יימי; מגי ענתה שמלארה לא תתחתן עם אף אחד ותמות עוד באותו הלילה. משתמע כי סרסיי הרגה את הנערה כדי למנוע ממנה לדבר על הנבואות ולעצור את רעיונותיה לעלות מעל מעמדה החברתי. סרסיי מבלה את כל חייה הבוגרים בניסיון להכניע את הנבואה ומפתחת פרנויה חזקה, שבסופו של דבר גורמת לנבואה להתגשם.
משחקי הכס
רוברט, סרסיי ורוב בית המלוכה מבקרים בצפון כדי למנות את אדארד סטארק ל"ימין המלך". במהלך הביקור המלכותי בווינטרפל, בראן, בנו של אדארד, תופס את סרסיי ואחיה ג'יים מקיימים יחסי מין במגדל. כדי למנוע את חשיפת הניאוף וגילוי העריות שלהם, ג'יים דוחף את בראן מהמגדל. בראן שורד, אך אינו זוכר מה קרה לפני הנפילה והוא נותר משותק מהגפיים ומטה. בסופו של דבר אדארד מגלה את אמיתות הבגידה של סרסיי ומתעמת איתה, נותן לה את האפשרות לברוח לגלות, ובכך לחסוך מילדיה הוצאה להורג. אך סרסיי כבר סידרה את מותו של רוברט ב"תאונת ציד". כשהוא מת, היא תופסת את השלטון כעוצרת, וכולאת את אדארד בגין בגידה. כוונתה הייתה שאדארד יודה בפומבי, וכעונש יצטרף למשמר הלילה, אך במקום זאת ג'ופרי, בנה הבכור ויורש העצר, מורה על הוצאתו להורג.
עימות המלכים
מתוסכל מהטעויות הפוליטיות הרבות של סרסיי כמו גם מחוסר יכולתה לשלוט בג'ופרי, טייווין ממנה את טיריון ל"ימין המלך", עם הוראות מפורשות לשלוט בסרסיי וג'ופרי. בהגיעו לבירה טיריון נכנס למאבק כוחות מר עם סרסיי, מסיר את סמכותה ומעביר את תומכיה מעמדות הכוח. בהיעדרו של ג'יימי, סרסיי לוקח את בן דודם לנסל לאניסטר כמאהב שלה, רומן אותו מגלה טיריון. כאשר סטאניס באראתיאון מפליג אל מעלה מלך, סרסיי וג'ופרי נשארים סגורים במבצר האדום, ומשאירים את טיריון לפקד על הגנת העיר. בסופו של דבר, טיווין וצבאות טיירל מגיעים בזמן כדי לאלץ את סטאניס לסגת, ומצילים את העיר.
סופת החרבות
לאחר שנכנס רשמית לתפקידו כימין המלך, טיווין מבהיר לסרסיי כי היא כבר לא רצויה בישיבות המועצה הקטנות, ובכך שולל ממנה את סמכויתיה הפוליטיות. יתר על כן, מתכוון טייווין להשיא את סרסיי ללרואס טיירל, כדי ליצור ברית עם בית טיירל. מצב עניינים זה מטלטל את הממלכה, כשג'ופרי מורעל בחגיגת החתונה שלו. מטורפת מצער על אובדן בנה הבכור, סרסיי הופכת את אחיה טיריון לשעיר לעזאזל, ומאשימה אותו בהרעלת המלך מתוך נקמה. סרסיי מפעילה מניפולציה במשפטו של טיריון, על ידי שוחד והפחדה של עדים, כדי להבטיח שיורשע בפסק הדין. כאשר טיריון דורש משפט בקרב, סרסיי בוחרת את גרגור קלגאן ("ההר") כלוחם הכתר. ההר גובר על שליחו של טיריון, אוברין מארטל, והורג אותו. לאחר מכן, טיווין מכריז על טיריון כאשם, וגוזר עליו עונש מוות. עם זאת, טיריון בורח מהכלא בערמומיות והורג את טיווין. ובכך, סרסיי הופכת למעשה לראש בית לאניסטר ומקבלת לידיה שוב שליטה מלאה על הבירה.
משתה לעורבים
סרסיי רדופה על ידי נבואת ה"וואלונקר", אשר היא מייחסת לטיריון, ולכן היא מבטיחה תואר אצולה למי שיביא לה את ראשו של טיריון. אולם, זה רק מוביל למספר רב של חפים מפשע המוצאים להורג לשווא ברחבי הממלכה. בניסיון לערער את הטיירלים, ולשחרר את בנה מנישואיו למארגארי טיירל, סרסיי מנסה להפליל את למארגארי בעבירות ניאוף ובגידה. עם זאת, מזימה זו מביאה לתוצאה הפוכה, כאשר חקירת מארגארי טיירל חושפת עדויות לניאוף של סרסיי עצמה, ולחלק שלה במות בעלה רוברט. כתוצאה מכך היא נעצרת על ידי הדרורים החופשיים. סרסיי שולחת מכתב לג'יים ומבקשת ממנו עזרה, אך הוא מתעלם מבקשתה ושורף את המכתב.
עיבוד טלוויזיוני
את סרסיי לאניסטר מגלמת לנה הידי ב"משחקי הכס", העיבוד הטלוויזיוני של סדרת הספרים. באוקטובר 2014, הידי ועוד כמה חברי צוות משתתפים מרכזיים, שכולם התקשרו במשך שש עונות בסדרה, ניהלו מחדש משא ומתן על עסקאותיהם כדי לכלול עונה שביעית פוטנציאלית ותוספות שכר לעונות 5, 6 ו-7. ההוליווד ריפורטר כינה את העלאות השכר "ענקיות" וציין כי העסקה תהפוך את המשתתפים ל"בין השחקנים בעלי השכר הגבוה ביותר בטלוויזיה בכבלים". דדליין הוליווד העריך את שכרה לעונה החמישית בסכום של "קרוב ל-$300,000 לפרק" עבור כל שחקן, והוליווד ריפורטר כתב ביוני 2016 שישולם לשחקנים מעל חצי מיליון דולר לפרק, "עבור עונה 7 ועונה שמינית פוטנציאלית". בשנת 2017 הפכה היידי לאחת מכוכבי הטלוויזיה עם השכר הגבוה ביותר בעולם, והרוויחה 2 פאונד מיליון לפרק בתוכנית.
קווי עלילה
חלק ניכר מסיפור העלילה של סרסיי מהעונה הראשונה והשנייה בסדרת הטלוויזיה אינו משתנה מהספרים. עם זאת, שינוי בולט בתוכנית הוא הוראתו של ג'ופרי להפעיל טיהור כנגד כל ממזרים של רוברט במעלה מלך, הוראה שבספר מגיעה מסרסיי.
עונה 1
סרסיי מבינה כי בעלה, המלך רוברט, עלול לגלות שילדיהם, אותם הוא רואה כיורשי העצר, אינם שלו. רוברט פוגש את סופו כתוצאה מהתקפת חזיר במסע ציד, (לא נאמר במפורש בסדרה, אבל ככל הנראה סרסיי הורתה ללנסל לאניסטר - נושא הכלים של המלך לדאוג שהוא יהיה מספיק שיכור כדי למות במהלך הציד) לפני שנד סטארק אומר לו את האמת על ילדיו. סרסיי פועלת במהירות כדי להציב את בנה הבכור, ג'ופרי, על כס המלוכה, והיא משמשת כיועצת הפוליטית הראשית שלו וכ"מלכה יורשת העצר". ג'ופרי, לעומת זאת, מראה במהירות סימני עצמאות.
עונה 2
טייווין מחליט כי סרסיי לא שולטת מספיק בבנה ושולח את טיריון כיועץ פוליטי נוסף. סרסיי וטיריון אינם מסתדרים, ומנסים כל הזמן לערער זה את סמכותו של השני על הכתר. עד סוף העונה השנייה, טיריון צבר יותר השפעה על כס הברזל, והעביר את בתה היחידה של סרסיי להינשא לנסיך דורן, כנגד רצונה של סרסיי. בנוסף, הוא מכריח את בן דודם לנסל, איתו סרסיי מנהלת רומן, להעביר לו מודיעין על סרסיי. בסוף העונה, טיריון מנהל את הקרב מול סטאניס באראתיאון, אחיו של רוברט, בעוד סרסיי מתחבאת במבצר האדום. ברגע האחרון מגיע אביהם טיווין עם צבא טיירל, ונוטל משני האחים את השפעתם.
עונה 3
סרסיי חוששת שמרג'רי טיירל מתכוונת לגזול ממנה את תואר המלכה, ומנסה להרחיק את ג'ופרי ממנה, ללא הצלחה. כאשר לטייווין נודע על תוכניתם של הטיירלים להשיא את סאנסה סטארק לאחיה של מרג'רי, לוראס, הוא מתערב בדבר. הוא כופה על טיריון להינשא לסאנסה במקום זאת. סרסיי מרוצה, אך שמחתה הופכת לכעס כאשר טייווין מצווה עליה להתחתן עם לוראס. כשג'יימי חוזר למעלה מלך, הוא מחפש מיד את סרסיי, אשר המומה לגלות שהיד בה הוא אוחז את חרבו, נכרתה.
עונה 4
סרסיי עוצרת את טיריון לאחר שג'ופרי מורעל. אבלה ומלאת רוח נקם, היא רוצה את טיריון מת. בין אם הוא אשם ובין אם לאו. לעומת זאת אחיהם ג'יימי מסרב להאמין שטיריון מסוגל להרוג בן משפחה. ואכן, סרסיי תמרנה את ההליכים במשפטו של טיריון, כך שהעדים מסרו עדויות לא מלאות או כוזבות לחלוטין, כדי לקשור את טיריון וסאנסה עוד יותר ברצח. כאשר טיריון דורש משפט בקרב, סרסיי בוחרת בסר גרגור "ההר" קלגיין כאביר המלכה, כדי להקטין עוד יותר את סיכויי טיריון. בנוסף, היא משחדת את ברון, חברו של טיריון, שלא להגן עליו, בתמורה לאירוסין לאשת אצולה. משאלתה של סרסיי מתגשמת כאשר האביר של טיריון, אוברין מרטל, נהרג על ידי קלגיין. היא עדיין מסרבת להתחתן עם לוראס, ומאיימת אפילו לחשוף את אמיתות מערכת היחסים שלה עם ג'יימי ושלושת ילדיהם הבלונדיניים. טיריון מצליח לברוח, והורג את אביו טייווין.
עונה 5
סרסי מקבלת איום מדורן, שם נמצאת בתה מירסלה, המאורסת לטריסטן מארטל. היא שולחת את ג'יימי לדורן כדי להשיב את מירסלה למעלה מלך. בינתיים במעלה מלך טומן נישא למרג'רי, שמנסה לתמרן אותו שישלח את אמו סרסיי לצוק קאסטרלי. מחשש לאיבוד כוחה, סרסיי פוגשת את המנהיג הדתי, "הדרור העליון", וממנה אותו לספטון העליון ונותנת לו סמכות להקים מחדש את מסדר האמונה. על מנת לערער את בית טיירל, סרסיי דואגת שהדרור העליון יעצור את לוראס בגין הומוסקסואליות. לאחר מכן מרג'רי נעצרת גם כן על עדות שקר, לאחר ששיקרה להגנת לוראס. עם זאת, מזימתה של סרסיי מתגברת כאשר לאנסל, כעת חבר במסדר האמונה, מתוודה על הרומן שלו עם סרסיי ועל תפקידו בחיסולו של רוברט. הוא מאשים את סרסיי בגילוי עריות, מה שמוביל את הדרור העליון לעצור גם אותה. לסרסיי לאחר שהתוודתה על הניאוף עם לאנסל, הותר לסרסיי לחזור למעצר בית במבצר האדום. עם זאת, היא נאלצת לחזור אל המבצר בצעדת בושה כאות כפרה. שערה נגזז, והיא הולכת עירומה ברחובות מעלה מלך, לעיני ההמון אשר משפיל אותה. סרסיי חוזרת, מוטרדת מההתעללות שהופנה אליה על ידי אנשי מעלה מלך, אך מתנחמת בכך שקיבורן הצליח להחזיר לחיים את סר גרגור קלגיין. בינתיים בדורן, מורעלת למוות מירסלה, בתה של סרסיי.
עונה 6
סרסיי נשארת במבצר האדום, מרותקת לחדרה ונטולת סמכויות. אף שהיא מקבלת את התנצלותו של טומן על היעדר פעולה להצלתה, היא נותרת מושפלת על ידי חברי בית המשפט האחרים. סרסיי מבינה מטומן כי הדרור העליון מתכנן לעשות "צעדת כפרה" גם למרג'רי, לפני משפטה של סרסיי. היא קושרת קשר עם המועצה הקטנה שצבא טיירל יצעד לספט של באילור, כדי להבטיח את שחרורם של מרג'רי ולוראס. התוכנית שלהם מסתבכת כשמתברר כי מרג'רי הצטרפה ל"אמונת השבעה" ושכנעה את טומן למזג את האמונה עם הכתר. אף על פי שנותרה ללא בעלי ברית, סרסיי בוחרת להישאר במעלה מלך, ובוחרת בסר גרגור כאביר שלה במשפט בקרב. עם זאת, טומן מודיע כי משפט בקרב בוטל, והוחלף ב"משפט השבעה". לאור זאת, סרסיי דואגת להטמין פצצת "אש פרא" מתחת לספט של באילור, אשר מתפוצצת במהלך משפטו של לוראס. בפיצוץ נהרגים "הדרור עליון", מרג'רי, לוראס ושאר המועצה הקטנה. טומן המזועזע ממות אשתו מרג'ורי, מחליט להתאבד. את הוואקום שנותר בשלטון לאחר מותו ממלאת סרסיי. סרסיי טוענת לכס הברזל וממונה למלכה הראשונה אי פעם של שבע הממלכות.
עונה 7
טיכו נסטוריס, נציג בנק הברזל, מגיע למעלה מלך כדי לבקש את החזר חובם. סרסיי מבקשת שבועיים. בזמן הזה צבאות לאניסטר וטארלי תוקפים את הייגארדן ומביסים את הטיירלים. אולנה טיירל מתאבדת בעקבות התבוסה, ומספרת לג'יימי שהיא אחראית להרעלת ג'ופרי. עושרם של הטיירלים מועבר בבטחה למעלה מלך, אך הוא מושמד כאשר דאינריז תוקפת את השיירה עם עדר ה דות'ראקי והדרקון שלה, דרוגון. ג'יימי, שבקושי שורד את הקרב, דוחק בסרסיי לשקול הפסקת אש.
טיריון מתגנב לבירה כדי להיפגש עם ג'יימי, וג'יימי אומר לסרסיי כי דאינריז וג'ון רוצים להיפגש עמה כדי לנהל משא ומתן על שביתת נשק, בזמן שהאנושות נלחמת באיום ההלכים הלבנים. סרסיי מלאה בספקות אך מסכימה, ואומרת לג'יימי שהיא בהריון. דאינריז וג'ון נפגשים עם סרסיי בדרקונפיט בפאתי מעלה מלך, ומציגים בפניה הלך לבן כעדות לאיום שלהם. אף על פי שהיא מבועתת, סרסיי בתחילה מסרב להסכים לשביתת נשק, מכיוון שג'ון מסרב להישאר נייטרלי במלחמה בין הלאניסטרים לטארגאריינים. טיריון מדבר עם סרסיי באופן פרטי, וככל הנראה משכנע אותה לכונן ברית עם דאינריז וג'ון. עם זאת, מאוחר יותר היא מגלה לג'יימי שהיא מתכוונת שאויביה ימחקו זה את זה, ואז היא תתקוף את המנצח. היא שלחה את יורון לאסוס כדי להעביר את חברת הזהב לווסטרוז. נגעל מאנוכיותה וקוצר ראייתה של סרסיי, ג'יימי נוטש אותה ומתקדם צפונה בכוחות עצמו.
הכרה ופרסים
סרסיי זכתה לשבחים כאחת הדמויות המורכבות ורבת-פנים, בכל אחת מהגרסאות של הסיפור. הרולינג סטון דירג אותה במקום 5 ברשימת "40 הדמויות המובילות של משחקי הכס", ותיאר את סרסיי כדמות ש"מעדיפה למות מאשר לתת לך שליטה". ברשימה דומה שערכה רולינג סטון, אשר דירגה את "30 הנבלים הטובים ביותר במשחקי הכס", דורגה סרסיי במקום הראשון. היא תוארה כ"בן האדם המסוכן ביותר בווסטרוז", וכן כ"אחת הדמויות המורכבות והמרתקות ביותר טלוויזיה [...] היא גם דמות אהודה באופן מוזר".
אליסה רוזנבורג מה"וושינגטון פוסט" כתבה: "כשהגברים הורסים את עצמם וזה את זה, ומשאירים דור של נשים ללא בעלים, בנים ושותפים לנישואין, [סרסיי] יכולה להיות [האדם] היחיד שנותר כדי לתקן את העולם המרוסק". ג'יימס היברד מ"אנטרטיינמנט ויקלי" כתב באהדה על סרסיי של הידי:" רבים מחברי צוות השחקנים של התוכנית השתפרו עם השנים, אך הידי זכה לשבחים מצד המבקרים כבר מההתחלה - מאז הפרקים המוקדמים של העונה הראשונה הידי העבירה בצורה מושלמת את סרסיי באופן ייחודי. תערובת רעילה של גאווה, נקמנות, חוסר סבלנות, ערמומיות ורוע לב. בהתחשב ברשימה הארוכה של חטאי הרצח של סרסיי, יש לראות בה את דמות הנבל המוחלט של משחקי הכס. עם זאת, הודות למרקם הכתיבה של התוכנית, ולהעברתו על ידי הידי, סרסיי מעולם לא הייתה פחות מדמות ממומשת לחלוטין".
לנה הידי זכתה לשבחים רבים על גילומה של סרסי, וזכתה לפרסים רבים כולל "פרס פורטל" לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2012, פרס EWwy לשחקנית המשנה הטובה ביותר בדרמה לשנת 2012, "פרס רשת הדימוי הנשית" לסדרת הדרמה של השחקנית לשנת 2014, ופרס הטלוויזיה "דרבי הזהב" לשחקנית המשנה הטובה ביותר לדרמה ב-2015 וב-2016. אנדרו אנתוני ב"גרדיאן" סבר כי "משחקי הכס "היה" לרוב במיטבו כשההיי היה על המסך והקרין חישוב קר ותככים חסרי רחמים". הוא תיאר את סרסיי של הידי כ"מחקר בעריצות כאמנות מפתה. היה משהו אנושי מגנטי בחוסר האנושיות שלה. נמשכת לקסמיה הערמומים גם כשנרתעת ממעשיה האכזריים".
הידי קיבלה מספר מועמדויות לפרס על הופעתה בסדרה, כולל חמש מועמדויות לפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית "שחקנית המשנה המצטיינת בסדרת דרמה" בשנים 2014, 2015, 2016, 2018 ו-2019. כמו כן, היא הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ל"שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה" לשנת 2016.
מועמדויות אחרות כוללות את "פרס פורטל" לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2011, פרסי רשת דימוי הנשים לסדרת השחקניות לדרמה לשנת 2011, פרס "נימפת הזהב" לשחקנית המצטיינת בסדרת דרמה לשנת 2012, "פרס סאטורן" ל"שחקנית הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה" בשנים 2012 ו-2017, פרס הטלוויזיה "דרבי הזהב" לשחקנית המשנה הדרמה הטובה ביותר לשנים 2012 ו-2014, פרסי SFX לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2013,  פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה לשנת 2016, פרס איגוד מבקרי הטלוויזיה האמריקני לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה לשנת 2016, פרס סטלייט לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה לשנת 2017.
הופעות במסגרות אחרות
בשנת 2019 הופיעו לנה הידי ופיטר דינקלג' כסרסיי וטיריון לאניסטר לצד אלמו בקמפיין בתשדיר שירות רחוב סומסום על החשיבות של כבוד הדדי, כחלק מקמפיין "כבוד מחבר אותנו יחד" של רחוב סומסום.
מעבר גרימזל
מכיוון שנהר ארה הוא יובל של נהר הריין, מעבר גרימזל הוא בעצם נקודת החיבור היבשתית בין הים הצפוני והים התיכון.
במעבר עובר כביש סלול באורך 38 קילומטר המחבר בין העיירה מירינגן (Meiringen) שבאזור אינטרלאקן בקנטון ברן והכפר גלטש (Gletsch) שברשות המקומית אוברגומס בקנטון ואלה.
הכביש סגור בין החדשים אוקטובר ומאי עקב הצטברות שלגים, נעשים מאמצים על ידי הרשויות לצמצם את סגירת הכביש במידת האפשר והן מפעילות מספר אמצעים לפינוי הכביש לשם כך.
מעבר גרימזל הוא חלק ממסלול ארה שהוא אחד משמונת מסלולי הטיול הלאומיים של שווייץ.
ג'יגה ספייסס
ג'יגה ספייסס טכנולוגיות בע"מ היא חברת תוכנה ישראלית, העוסקת בפיתוח פתרונות המאפשרים שיתוף זיכרון בין מערכות מבוזרות, ומיועדים לניהול מערכות ארגוניות מרכזיות שמצריכות עיבוד נתונים בקצבים גבוהים וזמני תגובה מהירים.
היסטוריה
ג'יגה ספייסס נוסדה בשנת 1999 על ידי נתי שלום, ששימש כמנהל טכנולוגיות ראשי, ויוסי גל און ששימש כמנכ"ל. בתחילת דרכה התמקדה בפיתוח פתרון למחשוב סריגי (Grid Computing), על ידי הצבת שכבה נוספת של תווכה (Middleware) על גבי בסיסי הנתונים הארגוניים, המאפשרת גישה מכל יישום לכל זיכרון תוך שימוש במשאבי מבוזרים של עיבוד וזיכרון בארגון. החברה קיבלה השקעה ראשונית של 2 מיליון דולר מחברת ההשקעות פורמולה ויז'ן טכנולוגיות של היזם דני גולדשטיין. בספטמבר 2003 מונה ירון בנבנשתי למנכ"ל.
מעבר גרימזל
המעבר היה מספר פעמים חלק ממסלול מרוץ האופניים טור דה סוויס.
ג'יגה ספייסס
היסטוריה
בינואר 2005 קרן ההשקעות BRM שבשליטת האחים אלי וניר ברקת השקיעה כ-13 מיליון שקל בחברה, לפי שווי חברה של כ-10 מיליון דולר, תמורת החזקה של 23%. החזקותיה של פורמולה ויז'ן בחברה דוללו באותה עת ל-59%. במהלך 2006 גייסה עוד כ-9 מיליון דולר מ-BRM ואינטל קפיטל, לפי שווי חברה של כ-50 מיליון דולר. בסוף 2006 מכרה פורמולה ויז'ן עוד 20% מהמניות לחברת "קרדן טכנולוגיות" מקבוצת קרדן ישראל. בפברואר 2007 גייסה עוד 5 מיליון דולר.
בשנת 2016, גייסה החברה כ-80 מיליון שקל, שמתוכם השקיעה חברת קלארידג' ישראל (שבבעלות צ'ארלס ברונפמן) 47 מיליון שקל תמורת כ-16% ממניותיה. ב-2017 פיצלה ג'יגה ספייסס את הפעילות של המוצר המקורי שלה לחברה חדשה בשם "קלאודיפיי" (Cloudify), כאשר מייסד החברה נתי שלום עבר לחברה החדשה. ג'יגה ספייסס עצמה התמקדה בפיתוח מוצר לארגונים המשמש לעיבוד וניתוח Big data עבור יישומי בינה עסקית ובינה מלאכותית. במאי 2020 השקיעה קרן פורטיסימו קפיטל 12 מיליון דולר בחברה.
ויטוריו אמדאו השני, נסיך קריניאנו
ביוגרפיה
ויטוריו אמדאו נולד ב-31 באוקטובר 1743 בטורינו, ללואיג'י ויטוריו, נסיך קריניאנו ולכריסטינה הנרייטה, רוזנת הסן-רוטנבורג, בתם של ארנסט לאופולד, רוזן הסן-רוטנבורג ואלאונורה מלוונשטיין-ורטהיים, והוא נקרא על שם דודנו ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה. בשנת 1763 התגייס ויטוריו אמדאו לצבא ממלכת סרדיניה, והגיע בו לדרגת לוטננט גנרל.
ב-18 באוקטובר 1768 התחתן ויטוריו אמדאו עם ז'וזפין, נסיכת לורן, בתם של לואי, נסיך בריון ולואיז דה רואן. ממנה היה לו בן אחד - קרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו.
סטרלינג נייט
סטרלינג סאנדמן נייט (באנגלית: Sterling Sandman Knight; נולד ב-5 במרץ 1989) הוא שחקן וזמר אמריקאי. הוא ידוע בשל תפקידו כאלכס בסרט "שוב בן 17", צ'אד דילן קופר בסדרת הטלוויזיה "תנו לסוני צ'אנס" וסדרת הבת שלה "לגמרי במקרה!".
ביוגרפיה
סטרלינג נייט נולד ב-5 במרץ 1989, בעיירה הילטון הד איילנד, במחוז ביופורט, דרום קרוליינה. יש לו אחות אחת, סמנת'ה סקלהט, ואח אחד, ספנסר שוגה.
קריירה
נייט החל את קריירת המשחק שלו בתיאטרון, במספר הפקות מקומיות. הוא החל את הופעותיו על המסך בתפקידים מינוריים בסרט הקצר "Calm" (2005) ובתוכנית המתיחות "Hi-Jinks" (2006). הופעתו הראשונה בהפקה של דיסני הייתה בפרק של "האנה מונטנה" (2007), בו שיחק את לוקאס, החבר של לילי. בהמשך אותה שנה, נייט הופיע בשני פרקים של "המפענחת". בשנת 2008, נייט הופיע בסדרות "Out of Jimmy's Head" ו-"האנטומיה של גריי". בשנה זו השתתף בקליפ לשיר "La La Land" של הזמרת דמי לובאטו. בשנת 2009, נייט שיחק את התפקיד של צ'אד דילן קופר בסדרת הטלוויזיה המקורית של ערוץ דיסני "תנו לסוני צ'אנס". הופעתו הראשונה בסרט קולנוע באורך מלא הייתה ב-"שוב בן 17", בו שיחק את אלכס או'דונל, בנו של מייק (מת'יו פרי / זאק אפרון).
בשנת 2010, נייט גילם את דמותו של כריסטופר ויילד בסרט טלוויזיה של ערוץ דיסני בשם "התאהבתי בכוכב". על פי דבריו של נייט בטוויטר, הוא הצטרף להפקה בשלב כל כך מאוחר, כך שיצא ששר רק שיר אחד בפסקול, השיר הפותח. השירים הנותרים של הדמות שלו בוצעו על ידי דרו ריאן סקוט. הפרויקט הבא של נייט היה הסרט "אלה: אגדת סינדרלה מודרנית" עם אשלי יואיט. הוא גילם את דמותו של טאי פארקר. הסרט יצא לאקרנים באפריל 2010.
בשנת 2011 נייט הופיע בסדרה "לגמרי במקרה!", ספין אוף של "תנו לסוני צ'אנס". בין החיקויים שביצע בסדר זו: רייף פיינס כלורד וולדמורט, טיילור לאוטנר, ג'סטין ביבר ועוד. התוכנית בוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2012 נייט גילם את דמותו של שיין סידוול בסרט "Transit", מותחן פעולה בכיכובם של ג'יימס קאביזל ואליזבת רוהם. נכון לשנת 2013 הוא מופיע ככוכב אורח בסדרה "מליסה וג'ואי" בתפקיד זנדר, בן-זוגה של לנוקס. נייט חזר לעונה הרביעית והאחרונה של הסדרה בשנת 2014. עוד בשנת 2014, הוא כיכב בסיטקום "המיילדות של אורלנדו", הפקה מקורית של הולו, בתפקיד בילי.
ג'ולי פוודי
ג'ולי מורין פוודי (אנגלית: Julie Foudy; נולדה ב-23 בינואר 1971) היא כדורגלנית עבר אמריקאית ששיחקה בעמדת הקישור. פוודי, ששימשה כקפטנית נבחרת ארצות הברית משנת 2000 עד לפרישתה ב-2004, נחשבת לאחת מהכדורגלניות האמריקאיות הטובות בכל הזמנים.
קריירת משחק
פוודי נולדה ב-1971 בעיר סן דייגו שבקליפורניה, וכבר בתיכון בלטה בזכות כישוריה בכדורגל. ב-29 ביולי 1988, כשהיא בת 17 בלבד, ערכה פוודי את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ארצות הברית במשחק נגד צרפת. שנה לאחר מכן, היא החלה ללמוד באוניברסיטת סטנפורד. בארבע שנותיה באוניברסיטה, כבשה פוודי 52 שערים, בישלה 32 בישולים ופעמיים אף הייתה מועמדת לפרס הרמן. היא הובילה את סטנפורד לפלייאוף ה-NCAA בכל אחת מהשנים בהן שיחקה, ושלוש פעמים נבחרה לשחקנית המצטיינת של הקבוצה.
בנובמבר 1991 שיחקה פוודי בטורניר הבינלאומי הראשון בקריירה שלה - גביע העולם שנערך באותה שנה בפעם הראשונה אי פעם. את שלב הבתים סיימו האמריקאיות במאזן מושלם, וברבע הגמר הביסו את נבחרת טאיוואן 0-7. בחצי הגמר פגשה ארצות הברית את גרמניה, ניצחה אותה 2–5, והעפילה לגמר הטורניר נגד נורווגיה. במשחק הגמר ההיסטורי, שנערך אל מול קהל של 63,000 צופים בגואנגג'ואו, ניצחה ארצות הברית 1–2 וזכתה בטורניר. פוודי - שכבשה שער אחד במהלך הטורניר, לא החמיצה אפילו דקת משחק אחת במהלכו, והייתה אחת משחקניות המפתח בנבחרת האמריקאית.
ביולי 1993 היא שיחקה לצידה של מיה האם בטורניר הכדורגל של האוניברסיאדה, והשתיים הובילו את ארצות הברית לזכייה במדליית הכסף. שנה מאוחר יותר, היא עברה לשחק עונה אחת במדי טירסה מהליגה השוודית, כשלצידה חברותיה לנבחרת - מישל אקרס, קריסטין לילי ומארי הארווי.
שנה אחר כך, נערך באולימפיאדת אטלנטה, טורניר כדורגל הנשים הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים. האמריקאיות סיימו את שלב הבתים במאזן מושלם של תשע נקודות וגברו בחצי הגמר 1–2 על נורווגיה. במשחק הגמר של הטורניר הן שיחקו נגד סין, ניצחו 1–2 וזכו במדליית הזהב. פוודי פתחה בכל המשחקים בהרכב בראשון, וכמו בטורנירים הקודמים - גם הפעם היא לא החמיצה אף דקת משחק. ב-24 באפריל 1997, במשחק נגד צרפת, שיחקה פוודי את משחקה המאה בנבחרת, והייתה לכדורגלנית האמריקאית העשירית שמגיעה להישג כזה.
ביולי 1999, הגיעה פוודי לשיא הקריירה שלה, כשזכתה עם הנבחרת בגביע העולמי שנערך בארצות הברית. היא פתחה בכל ששת משחקיה של ארצות הברית בטורניר, כבשה שער אחד ובישלה שלושה. משחק הגמר של הטורניר, שנערך אל מול קהל שיא של 90,185 צופים, התקיים באצטדיון רוז בול שבקליפורניה. במשחק עצמו, נגד סין, הגיעו הנבחרות לבעיטות הכרעה, שם ניצחו האמריקאיות בפנדל המכריע מרגלי ברנדי צ'סטיין.
שנה לאחר מכן, זכתה פוודי עם ארצות הברית במדליית הכסף באולימפיאדת סידני, לאחר שזו הפסידה 2–3 בגמר לנורווגיה. עם הקמת ליגת ה-WUSA ב-2001, הצטרפה פוודי לקבוצת "סן דייגו ספיריט", שם שיחקה לצידן של ג'וי פוסט, שנון בוקס וג'ולי פליטינג. עם תחילת תהליכי הפירוק של הליגה בספטמבר 2003, נבחרה פוודי לייצג את השחקניות במאבק, אך ללא הועיל. באותה שנה שיחקה פוודי בגביע העולם הרביעי שלה עם ארצות הברית, וסיימה איתה במקום השלישי.
בקיץ 2004, לאחר שזכתה עם הנבחרת במדליית הזהב באולימפיאדת אתונה, הודיעה פוודי על פרישתה ממשחק פעיל. ביחד עם פוודי פרשו גם מיה האם, ג'וי פוסט וברנדי צ'סטיין, במהלך שסימן את סוף "תור הזהב" של הנבחרת האמריקאית. ב-17 שנים בנבחרת ארצות הברית, שיחקה פוודי ב-273 משחקים, כבשה 45 שערים ובישלה 55.
בשנת 2007 נבחרה פוודי כחברה בהיכל התהילה הלאומי לכדורגל, ביחד עם חברתה מיה האם.
גינגה (לוויין)
גינגה (ביפנית: Ginga, "גלקסיה") היה לוויין של סוכנות החלל היפנית ששוגר ב-1987. זה היה הלוויין השלישי ששוגר על ידי יפן לחקר גרמי השמיים בקרני רנטגן ולכן תחילה היה ידוע בשם Astro-C. לראשונה בבניית הלוויין שותפו מומחים מסוכנות החלל האירופית ונאס"א.
ג'ולי פוודי
פעילותה החברתית וחייה האישיים
בשנת 1996 התקבלה פוודי לבית הספר לרפואה של סטנפורד, אך לאחר שנתיים של התלבטויות, היא החליטה בסופו של דבר לוותר על הקריירה כרופאה ולהמשיך לשחק כדורגל.
גינגה (לוויין)
היסטוריה
החללית שוגרה ב-2 בפברואר 1987 ממרכז החלל אוצ'ינורה בעזרת משגר מדגם M-3. המכשיר העיקרי של הלוויין היה מערך מדים שפותח במשותף על ידי מדענים מיפן ובריטניה. הוא כלל מספר יחידות מדידה בשטח כולל של 4,000 סמ"ר. היה ניתן לקלוט אנרגיות בטווח 1.5-37 keV. האירועים נרשמו ב-46 ערוצים. רגישות הייתה 0.98 מילישניות. על הלוויין הותקן מערך זיכרון בגודל של 42 Mbit. הנתונים היו מועברים לכדור הארץ בקצב עד 131 סיביות בשנייה.
ג'ולי פוודי
פעילותה החברתית וחייה האישיים
לאורך כל הקריירה שלה ואף אחריה, פעלה פוודי רבות למען זכויות הנשים והילדים: היא שימשה כנשיאת התאחדות ספורט הנשים האמריקאית משנת 2000 עד 2002, הייתה חברה בארגון "ספורטאים בשביל תקווה" לצידם של אנדרה אגאסי ומוחמד עלי, ושימשה כדוברת של "Global Girl Media" - ארגון שמטרתו לעזור לנשים צעירות להביע את קולן דרך העיתונות. בשנת 1997 היא זכתה בפרס המשחק ההוגן של פיפ"א, והייתה לאדם האמריקאי הראשון ולאישה הראשונה שזוכה בפרס זה.
גינגה (לוויין)
היסטוריה
בנוסף למערך מדידות ראשי הותקנו מכשירי מדידה נוספים. גשש התפרצויות גמא פעל באנרגיות 1.5-500 keV.
ג'ולי פוודי
פעילותה החברתית וחייה האישיים
בשנת 2006 פתחו פוודי ובעלה את "האקדמיה לספורט ומנהיגות", שמטרתה לקדם נערות צעירות דרך המגרש ומחוצה לו. ב-2007 נולדה בתה וב-2008 נולד בנה.
גינגה (לוויין)
היסטוריה
הלוויין פעל כ-4 שנים. בתקופה זו בוצע חקר של כ-350 מקורות קרינת רנטגן. בין היתר התגלו מקורות קרינת רנטגן חדשות וקרינת רנטגן ממרכז גלקטי. על סמך המידע שהתקבל פורסמו מספר מאמרים מדעיים.
ג'ולי פוודי
פעילותה החברתית וחייה האישיים
כיום עובדת פוודי בערוצי הספורט של ESPN ו-ABC. באמתחתה נמצאים שידורי גביע העולם לגברים 2006, גביע העולם לנשים 2007, יורו 2008, גביע העולם לגברים 2010 וגביע העולם לנשים 2011.
יעקב ישכר בער רוזנבוים
רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים (מכונה לאחר פטירתו: "הבאר יעקב"; כ"ג בניסן ה'תר"ץ, 21 באפריל 1930 – ז' באדר ה'תשע"ב, 1 במרץ 2012), היה האדמו"ר מנדבורנה שמרכזה בקריית נדבורנה בבני ברק.
קורות חייו
נולד בסירט לרבי חיים מרדכי רוזנבוים ולסימא רייזל, בתו של – דוד אביו – רבי אליעזר זאב רוזנבוים מקרעטשניף. הוא נימול על ברכי סבו רבי איתמר רוזנבוים נקרא ישכר בער על שם סב סבו, רבי ישכר בער לייפר מנדבורנה. את השם יעקב נתן לו אביו ב"טעות" בחשבו שאביו רבי איתמר הורה לו כך, לאחר שרבי איתמר שלח לבנו מכתב עם הוראת שם לולד הנולד, ורבי חיים מרדכי קרא במכתב שכתוב יעקב ישכר בער, אך רבי איתמר כלל אינו רשם את השם יעקב במכתב. לאחר מעשה אמר לו אביו שבדיעבד זה טוב, כי הם נכדי רבי יעקב מקורביל מבעלי התוספות.
בתקופת השואה
בכ"א בסיון תש"א גורשו מסירט במסע נורא. בראשית ה'תש"ב הגיעו למחנה דז'ורין שבטרנסניסטריה שם שהו עד לסוף המלחמה. בזמן המלחמה נזהר לא לאכול מאכלות אסורים ושמר אף על מנהגי חסידות וביום הבר מצווה שלו טבל בנהר קפוא. כמו כן סייע ליהודי האזור בחימום והארת הבתים. ביום כד באייר תש"ד שוחררו בידי ברית המועצות. אחרי המלחמה עזר ליהודים להבריח את הגבול (שהיה אז בשליטת הקומוניסטים).
בישראל
בשנת תש"ו 1946 עלה לארץ ישראל באוניית המעפילים "הגנה", בה בנה לעצמו חדרון מארגזים ומיעט לצאת ממנו, בשל הקפדתו על שמירת עיניים. ירד רבות לטבול בים תוך סיכון עצמי, אף כשחלה במחלת ים. בהגיעו לישראל נכלא במחנה עתלית אך נמלט ממנו כעבור שעות ספורות בתרגיל הסחה, והגיע לירושלים ללמוד בישיבתו של רבי יוסף צבי דושינסקי. בהיותו בישיבה היה מתמיד בלימודו וישן מעט מאוד. אביו שלח לו מכתבים ובהם הורה לו לאכול ולהפסיק להסתגף.
בשנת ה'תש"ט עלה אביו לישראל ולאחר מספר חודשים התיישב ביפו. רבי יעקב עבר לגור עמו והקים במקום את ישיבת "מאמר מרדכי". בט' בתמוז ה'תשי"ז (יולי 1957) הוא נישא לרבקה, בת הרב משה הערש מאראד - רומניה, תלמידו של רבי מנחם ברודי רבה של קאלוב. רבי אהרן רוקח מבעלז ורבי ישראל אלתר מגור שלחו לו שיתפלל עליהם ביום חופתו. לאחר נישואיו עבר לגור ברח' רבי יוסי בבני ברק.
לאחר פטירת אביו בט"ו בטבת ה'תשל"ח (1978) מילא את מקומו והרחיב את החסידות אליה הצטרפו הונגרים רבים ובוגרי ישיבת סלבודקה. בתחילה כיהן האדמו"ר בבית המדרש של אביו ברחוב מינץ 23 בבני ברק, עד לשנת תשמ"ט. אז הקים את "קריית נדבורנה" ובית הכנסת הגדול של נדבורנה "היכלי רוזנטל", ובנייתו הסתיימה סמוך לחג הפסח ה'תשנ"ב.
הנהגותיו
נהג לעשות תענית דיבור בימי שני וחמישי וכן מראש חודש אלול עד אחרי יום כיפור. עסק גם בקירוב רחוקים. היה מפורסם כפיקח ורבים באו להתייעץ איתו. נערץ ע"י אדמור"י דורו, הקפיד להתפלל יחד עם בחורי הישיבה בשעה 7:30 על אף שקבלת הקהל אצלו הייתה מסתיימת בשעות הלילה המאוחרות. תפילותיו ושולחנותיו היו נערכים בהתלהבות כדרך חסידות נדבורנה, והיו מלווים גם בתנועות חיצוניות. היה מחברי נשיאות קופת העיר. נחשב היה ממנהיגי הציבור החרדי בדור האחרון אף על פי שנמנע מלהתערב בפוליטיקה.
פטירתו
חלה במחלת סרטן הראש, ועבר ניתוח להוצאת הגידול בי"ב בתשרי תש"ע. הוא נפטר מדלקת ריאות בז' באדר ה'תשע"ב, הלווייתו יצאה מבית מדרשו בהשתתפות אלפים, ונקבר לצד אביו וסבו באוהל אדמו"רי נדבורנה בבית הקברות בהר הזיתים. במהלך הלוויה הוכתרו בנו הגדול רב אב"ד חסידי נדבורנה רבי אליעזר זאב לממלא מקומו וממשיך דרכו באדמורו"ת, בהמשך הלוויה הוכתר בנו רבי מאיר יצחק אייזיק) לאדמו"ר במקום רבנותו. ובסיום השבעה, הוכתרו שני בנים נוספים רבי אשר ישעיה ורבי יוסף נפתלי לכהן כאדמו"רים במקום רבנותם.
השאיר צוואה מפורטת על הנהגת החסידות לאחר פטירתו ועל סדרי לווייתו, ובה הורה שבנו הבכור ימלא את מקומו בבני ברק ובמוסדות החסידות בבני ברק, וכן ששלושת בניו האחרים שכיהנו בחייו כרבני החסידות בירושלים, בביתר עילית ובאלעד יכהנו כאדמו"רים במקום מגוריהם, ושלושת בניו האחרים יתמנו לאדמו"רים כשיקימו בתי כנסת.
ספריו
דברי תורתו על התורה ומועדים הודפסו בספר באר יעקב (נכון ל-2021, 6 חלקים). בנוסף יצאו לאור אסופות מכתביו וספרי תולדותיו וסיפורי צדיקים ממנו.
צאצאיו
בניו:
חתניו:
טרה ליפינסקי
טרה "כריסטן" ליפינסקי (באנגלית: Tara Kristen Lipinski; נולדה ב-10 ביוני 1982) היא מחליקה אמנותית על הקרח אמריקאית בעבר. אלופה אולימפית (נאגנו 1998) ואלופת עולם (לוזאן 1997) בהחלקה על הקרח ליחידות. היא האדם הצעיר ביותר שזכה במדליית זהב בתחרות אישית במשחקי החורף האולימפיים (15 שנים 8 חודשים ו-10 ימים) ובמדליית זהב באליפות עולם בהחלקה על הקרח (14 שנים, 9 חודשים ו-10 ימים).
ביוגרפיה
ליפינסקי נולדה בפילדלפיה, פנסילבניה בתם של פטרישיה ברוזיניאק, מזכירה וג'ק ריצ'רד ליפינסקי, עורך דין. היא גדלה בסוול, ניו ג'רזי עד שנת 1991. היא החלה להחליק על גלגיליות מגיל 3 ומגיל 6 התאמנה בהחלקה על הקרח. בתחרות אזורית, הראשונה שלה, בשנת 1990 היא סיימה במקום שני. בשנת 1991 משפחתה עברה בעקבות האב לסוגר לנד, טקסס שם לא היו תנאים להחלקה. בשנת 1993 היא עברה עם אמה לדטרויט, מישיגן והתאמנה בהדרכתו של ריצ'רד קלהאן.
באליפות ארצות הברית בהחלקה על הקרח שנערכה בסן חוזה קליפורניה בינואר 1996 זכתה ליפינסקי במדליית ארד. חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה באדמונטון קנדה במרץ אותה שנה היא סיימה במקום 15. היא הופיעה בתרגיל הקצר, לצלילי "On the Town", ובתרגיל החופשי, לצלילי "Speed" ו-"The Prince of Tides".
אלופת ארצות הברית ואלופת עולם
באליפות ארצות הברית בהחלקה על הקרח שנערכה בנשוויל טנסי בפברואר 1997 זכתה ליפינסקי במדליית זהב כשהייתה בת 13 שנים ו-7 חודשים. חודש לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בלוזאן שווייץ בשנת 1997 היא זכתה במדליית זהב לפני בת ארצה מישל קוואן וונסה גוסמרולי מצרפת. היא הופיעה בתרגיל הקצר, לצלילי "Little Women", ובתרגיל החופשי, לצלילי "Much Ado About Nothing" ו-"Sense and Sensibility" ובכך הייתה לאדם הצעיר ביותר שזכה במדליית זהב באליפות העולם בהחלקה על הקרח בהיותה בת 14 שנים, 9 חודשים ו-10 ימים.
אלופה אולימפית
באליפות ארצות הברית בהחלקה על הקרח שנערכה בפילדלפיה פנסילבניה בינואר 1998 זכתה ליפינסקי במדליית כסף. חודשיים לאחר מכן, באולימפיאדת נאגנו (1998) היא זכתה במדליית זהב בהחלקה אמנותית לפני מישל קוואן וצ'ן לו מסין. לאחר התרגיל הקצר, לצלילי "Anastasia", היא דורגה שנייה ולאחר התרגיל החופשי האחרון, לצלילי "The Rainbow" היא דורגה ראשונה. 6 שופטים מ-9 דרגו אותה ראשונה לפני קוואן ובכך הייתה לאדם הצעיר ביותר שזכה במדליית זהב בתחרות אישית במשחי החורף האולימפיים בהיותה בת 15 וחצי.
יאיר קרביץ
יאיר קרביץ (נולד ב-3 במרץ 1999) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת עירוני נס ציונה מליגת העל בכדורסל.
ביוגרפיה
קרביץ גדל בכפר יונה שם שיחק כילד בקבוצת הכדורסל המקומית עד לכיתה ח'.
מועדונים
בגיל נערים ונוער שיחק באליצור נתניה עד שבכיתה י"ב עבר לשחק בקבוצת הכדורסל של האקדמיה במכון וינגייט. בתיכון למד במגמת הכדורסל של תיכון משה שרת בנתניה עמה זכה בעונת 2016/2017 במקום השני בגמר ליגת העל לתיכונים.
היינריך לפלר
היינריך לפלר (בגרמנית: Heinrich Lefler; 7 בנובמבר 1863 – 14 במרץ 1919) היה צייר, גרפיקאי ומעצב במה אוסטרי. אביו היה הצייר פרנץ לפלר.
יאיר קרביץ
מועדונים
עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה עונת 2017/2018 בליגה הלאומית בקבוצת הפועל כפר סבא. בעונת 2018/2019 עבר לשחק בקבוצת הפועל באר שבע בליגת העל הישראלית. בקיץ 2019 עבר לשחק בקבוצת עירוני רעננה מהליגה הלאומית בכדורסל. ביולי 2020 חתם קרביץ לשלוש שנים בקבוצת בני הרצליה. בעונת 2021/22 זכה כקפטן הקבוצה בגביע המדינה לאחר ניצחון בגמר על הפועל תל אביב.
היינריך לפלר
ביוגרפיה
בין השנים 1880–1884 למד באקדמיה לאמנויות יפות וינה בהדרכת כריסטיאן גריפנקרל, ומ-1884 באקדמיה לאמנויות יפות במינכן בהדרכת ניקולאוס גיזיס ו-וילהלם פון דיז. ב-1891 הוא הפך לחבר באגודת האמנים האוסטריים ובשנת 1900 היה חבר מייסד של קבוצת האגנבונד. משנת 1900 עד 1903, הוא היה עוזרו של אנטון בריושי, המעצב הראשי באופרה הממלכתית של וינה, ולאחר מכן הפך לפרופסור באקדמיה עד 1910. בהיותו באופרה של וינה, עיצב תפאורה לאופרה המטרופוליטן ושלח את יצירותיו לניו יורק.
יאיר קרביץ
בנבחרות הלאומיות
ב-2015 שיחק קרביץ תחת המאמן רמי הדר באליפות אירופה לנבחרות עד גיל 16 בטורניר שנערך בליטא. ב-2017 שיחק כקפטן באליפות אירופה דרג ב' לנבחרות עד גיל 18 בטורניר שנערך באסטוניה. ביולי 2018 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה בגרמניה. ביולי 2019 זכה כקפטן נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל תחת מאמן הנבחרת אריאל בית הלחמי באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה בישראל.
היינריך לפלר
ביוגרפיה
מלבד הזמן שבילה בעיסוקיו הרשמיים, הוא בילה זמן רב בווייסנבך אן דר טריסטינג עם אביו וגיסו, יוזף אורבן, עמית מעצב נוף, שם ציירו ציורי קיר בוילות ובתי מלון, ועיצבו כרטיסי הזמנה לפסטיבלי קיץ ועם המחזאי קמילו וולזל שהעלה הפקות תיאטרון לילדים.
יאיר קרביץ
קישורים חיצוניים
פרופיל השחקן באתר איגוד הכדורסל
היינריך לפלר
ביוגרפיה
הצוות של לפלר ואורבן יצר גם אירועים ציבוריים רבים, כולל מצעד פסטיבל שילר ב-1905 ותהלוכה לאורך הרינגשטראסה ב-1908, לרגל יובל ה-60 של הקיסר. לפלר עיצב גם שטרות כסף, וכרזות קידום מכירות עבור מספר חברות, ביניהן אורליכט וקרופ. רבים מהתלבושות ועיצובי הבמה של לפלר נשמרו באוסף מקס ריינהרדט בהרווארד.
ב-1903 התחתן עם זמרת האופרה מינה ויסמולר, אשר מהווה את הדיוקן המופיע בעיצובו לשטר 1000 קרונות.
בשנת 1932, רחוב בווינה, נקרא בשם "היינריך-לפלר-גאס" לכבודו.
נווה שכטר
נווה שכטר, מרכז לגסי הריטג' לתרבות יהודית, הוא מרכז יהודי רוחני יוצר בתל אביב-יפו. המרכז, השוכן במבנה ההיסטורי של קפה לורנץ, מציע לימוד וחוויה יהודית בבית מדרש, בסדנאות וסדרות, מופעי מוזיקה וכיתות אמן, חוגים למשפחה וסיורים, תוך שימת דגש על אמנות ויצירה, פילוסופיה והגות. בין היתר, מציע נווה שכטר פעילות קהילתית הפתוחה לקהל הרחב במסגרת לימוד, חגיגה וציון מועדים בסדר הזמנים העברי וכן השכרת אולמות להופעות מוזיקליות או לאירועים חברתיים ועסקיים אחרים. נווה שכטר מהווה חלק מפעילות עמותת מדרשת ירושלים, הפועלת כאגף החינוך לציבור מטעם מכון שכטר למדעי היהדות. המרכז חבר באיגוד ההתחדשות היהודית.
הקהילה המסורתית נווה צדק
בנווה שכטר פועל בית כנסת מסורתי (קונסרבטיבי) "נווה צדק" בהובלתו של הרב רוברטו ארביב, המכהן כמנהל החינוכי של נווה שכטר (מייסדה של מדרשת עיון).
קהילת נווה שכטר מארחת ומקיימת באולם ובבית הכנסת טקסים יהודים (בני/ בנות בר מצווה, חתונות ובריתות). בנוסף מתקיימים שיעורי הכנה לבר/ בת מצווה בהנחייתו של הרב ארביב וכן נערכות תפילות מידי שישי שבת ובחגים.
סיפור הבית
נווה שכטר שוכן במבנה היסטורי שנרכש בשנת 1886 על ידי משפחת לורנץ הטמפלרית (גרמנית) ממשפחה ערבית ביָפו את המקום. במקום הופעל "קפה לורנץ", ראינוע ואולם לתיאטרון ולאירועים. בשנות השלושים של המאה העשרים התקיימו בבית-הקפה כינוסים בעלי אופי גרמני לאומני. בשנת 1940 החרים הממשל המנדטורי את המתחם והסב אותו למועדון לקצינים בריטיים. בין השנים 1951–1975 שימש המתחם כבית-החייל של תל אביב-יפו לאחר שנים רבות בהן היה הבניין נטוש, הוא שוקם ב-2012 על ידי "מכון שכטר למדעי היהדות" בשיתוף קרן לגסי הריטג'. תהליך שיפוץ, שימור ושחזור המבנה בוצע על ידי משרד האדריכלים קימל אשכולות.
ולדיסלב שלבינסקי
ולדיסלב שלבינסקי (בפולנית: Władysław Ślewiński; 1 ביוני 1856 – 24 במרץ 1918) היה צייר פולני. הוא היה מתלמידיו של גוגן ואמן מוביל של תנועת פולין הצעירה.
ביוגרפיה
שלבינסקי נולד ב-1 ביוני 1856 בכפר ביאלינין שעל נהר פיזיה. ולדיסלב היה בנם של קייגטאן שלבינסקי, בעל אדמות והלנה לבית מיסירוביץ' שמתה בזמן הלידה. הוא היה בן דודו של הצייר יוזף חלמונסקי, וביוזמתו ולדיסלב שלבינסקי החל ללמוד בבית הספר לציור של וויצ'ך גרסון.
בשנת 1886 קיבל שלבינסקי רכוש דרך ירושת אמו, מה שהוביל עד מהרה לחורבנו הכלכלי. בשנת 1888 היה עליו לברוח מעומס המיסים והוא נסע לפריז. בשנים 1888–1890 למד באקדמיה קולארוסי. הוא נקשר לבית הספר של פונט-אוון על ידי פול גוגן. הוא חזר לפולין, ובשנים 1908–1910 היה פרופסור בבית הספר לאמנויות יפות בוורשה. בשנת 1910 חזר לצרפת.
הוא נפטר בפריז בבית החולים קוצ'ין ב־24 במרץ 1918, ונקבר בבית העלמין בגנו ליד פריז.
בנו היה ולדיסלב פורנקייביץ' (1884–1924), צייר ואמן גרפי.
יצירה
הוא החל לצייר באיחור ובילה כמעט את כל שנות היצירה שלו בצרפת. הים היה נושא תכוף בעבודותיו. הוא צייר טבע דומם וציורי נוף רבים – צנועים, ושלווים. הוא חלק את אמצעי הביטוי עם גוגן וארט נובו.
בציור הוא השתמש בקו עדין, מורגש יותר ממה שנראה, הרבה להשתמש במוטיב של שיער ארוך וזורם, גם הרכות והנזילות של הצורות פופולריים בסגנונו.
בהשראת גוגן – הוא חיפש אחר הפשטות והכנות במקומות שלא נגעה בהם הציוויליזציה המודרנית, כמו גם באובייקטים בשימוש יומיומי.
הצורה והצבע קבעו את אווירת הציור. האמן השתמש בעיקר בצבעי אדמה. הוא השתמש ברפרטואר של צורות עם קווי מתאר עקומים, וצייר ללא רישום מוקדם, כפי שהיה אופייני לתקופה.
ישראל - כתב הגנה
ישראל - כתב הגנה (באנגלית: The Case for Israel) הוא ספר משנת 2003 מאת המשפטן ועורך הדין היהודי-אמריקאי אלן דרשוביץ המשיב על ביקורות הנפוצות בארצות הברית וברחבי העולם כנגד מדינת ישראל. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת מטר ב-2004 בתרגומו של ירון בן עמי.
הספר זכה להצלחה רבה ונכלל ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.
דרשוביץ, פרופסור למשפטים באוניברסיטת הרווארד, מגן בספרו על מדינת ישראל מפני טענות ביקורתיות המושמעות נגדה, ותוקף מיתוסים רבים המציגים אותה באור שלילי. כך לדוגמה משיב דרשוביץ לטענה כי "ישראל היא אחת המדינות המובילות בהפרת זכויות אדם ברחבי העולם" ומראה כי אין הדבר כך, וכן הוא סותר בספרו את הטענה כי "מדינת ישראל היא הגורם לסכסוך הערבי-ישראלי".
בתחילת כל אחד מפרקי הספר מופיעה טענה כנגד ישראל, ובהמשך הפרק מפורטים מקורות שונים ואסמכתאות מאת מומחים, אישי ציבור ממדינות ערב ואישים שאינם מזוהים עם מדינת ישראל, המהווים מקורות אובייקטיביים הסותרים את הטענה. בין האישים המצוטטים על ידי דרשוביץ כאסמכתאות לטענותיו נמנים אדוארד סעיד ונועם חומסקי הידועים בהתנגדותם למדינת ישראל.
בשנת 2005 פורסם ספר המשך - "The Case for Peace", המציע פתרונות לסכסוך הישראלי-ערבי.
מבקרי הספר טענו כי דרשוביץ הפר זכויות יוצרים בכך שהעתיק פרקים מספרים אחרים שנבדקו, וכן כי נפלו אי דיוקים בספר. טענות הפרת זכויות היוצרים נבדקו על ידי נשיא אוניברסיטת הרווארד, שבה מכהן דרשוביץ כמרצה, ונמצאו לא נכונות.
קלרה ברטון
קלריסה "קלרה" הרלו ברטון (באנגלית: Clarissa "Clara" Harlowe Barton; 25 בדצמבר 1821 – 12 באפריל 1912) הייתה אשת חינוך ואחות צבאית אמריקאית. עיקר פרסומה נובע מפעילותה כמייסדת הצלב האדום האמריקאי וכנשיאתו הראשונה.
ראשית חייה
קלרה ברטון נולדה בחג המולד, ב-25 בדצמבר 1821, בצפון אוקספורד שבמסצ'וסטס, באזור כפרי שבו התגוררה קהילה קטנה, והייתה הצעירה מבין חמשת ילדיהם של שרה סטון וסטיבן ברטון. אביה היה חבר במיליציה המקומית, פטריוט שהחזיק בתפיסת חיים הומניסטית ובעל עמדה בכנסייה האוניברסלית המקומית. ברטון זכרה את הכנסייה כמקום צנוע עם ספסלים בעלי מושבים צרים וגבוהים, שבו, כך כתבה: "האמונה באה לידי ביטוי ב"אווירת חורף בלתי הולמת". היא אהבה להאזין לזיכרונותיו של אביה כחייל בשדה הקרב במלחמות האינדיאנים, תחת פיקודו של אנתוני ווין המכונה "המשוגע", גיבור מלחמת העצמאות של ארצות הברית.