cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גטו ניסבייז'
המרד היהודי
המורדים לחמו בתחמושת המועטה שהייתה בידם. בקרב שהתפתח נהרגו רוב היהודים, וכארבעים גרמנים וליטאים נפצעו ונהרגו. תושבי הגטו העלו באש את הבתים, והשרפה התפשטה אל הבתים שהיו בשאר תחומי העיירה. יהודים מעטים ניצלו במחבואים בתחומי הגטו, וכ-25 לוחמים יהודים הצליחו להימלט אל היערות והצטרפו ליחידת פרטיזנים של יהודי סובייטי מהעיירה קופיל, שהייתה חלק מאוגדה סובייטית. חלקם הגיעו ליישובים יהודיים סמוכים והודיעו על הרצח ההמוני ועל המרד. בעקבות הודעה זו החליטו יהודי מיר לברוח מהגטו.
הצבא האדום כבש את ניסבייז' ביולי 1944. יהודים מעטים ניצלו ביערות ובמקומות מחבוא אצל איכרים, אך רוב הניצולים היהודים ששבו לעיירה עזבו אותה לאחר זמן קצר. הם עברו ליישובים אחרים בפולין, ורובם עלו לאחר מכן לישראל. כיום לא ידוע על יהודים המתגוררים בעיר.
גרטרוד שולץ-קלינק
גרטרוד שולץ-קלינק (בגרמנית: Gertrud Scholtz-Klink;9 בפברואר 1902- 24 במרץ 1999), הייתה מנהיגת ליגת הנשים הנאציונלית-סוציאליסטית (אגף הנשים במפלגה הנאצית) ומנהלת כל ארגוני הנשים בגרמניה בתקופת הרייך השלישי.
תחילת דרכה
נולדה כגרטרוד אמה טרויש ב-9 בפברואר 1902 באדלסהיים שבמחוז באדן שבדרום גרמניה כבתו של פקיד. במהלך מלחמת העולם הראשונה עזבה את הגמנסיה בבאדן בה למדה, כדי "להקדיש עצמה כל כולה למאמץ המלחמתי", כפי שהצהירה מאוחר יותר. ב-1920 נישאה לאויגן קלינק וב-1 במרץ 1930 הצטרפה יחד עם בעלה למפלגה הנאצית שם הייתה פעילה מהרגע הראשון בגיוס נשים לתנועה. באותה שנה מת בעלה מהתקף לב בעת הפגנה של המפלגה, והותיר אותה עם ארבעה ילדים (בן נוסף מת בצעירותו). לאחר מות בעלה הגבירה את פעילותה והתמנתה למנהלת ליגת הנשים הנאציונלית-סוציאליסטית בפברואר 1934.
ב-1932 נישאה מחדש לרופא גינתר שולץ. וב-1933 מונתה לתפקיד "יועצת לארגוני נשים" במשרד הפנים המחוזי. היא ניצלה את תפקידה לביטול כל ארגוני הנשים המתחרים כדי לצבור כוח עד שב-1 בינואר 1934 מונתה ל"מנהלת שירות העבודה לנשים" ומנובמבר 34' נשאה את התואר "מנהיגת הנשים של הרייך".
בתפקידה הרשמי
במסגרת תפקידיה פעלה למען הנחלת "הערכים הגרמניים" של המפלגה בנוגע לתפקיד האישה בחברה. בין השאר הקימה מוסד בשם "שנת משק הבית"- שנה שחייבה את כל בוגרות בתי הספר, ומטרתו העיקרית הייתה להניע נשים גרמניות לנטוש את העולם האקדמי- מקצועי, לטובת חיי משפחה. במקרים חריגים ניסתה שולץ-קלינק לפעול למען נשים שרצו לפתח קריירה, אך לרוב ללא הצלחה. אמנם תפקידה-שלה, עמד בניגוד לאידאולוגיה הנאצית לה הטיפה, אך ראשי המפלגה דאגו להשאיר אותה בתפקיד מנהלי- ייצוגי ולא הנהגתי. בשנת 1936, עם העברתם של ארגוני הנשים לסמכותו של "שירות העבודה של הרייך" פחתה חשיבותה הממשית וההנהגה הנאצית השתמשה בה רק לצרכים ייצוגיים- בעיקר מחוץ לגרמניה. היטלר עצמו העיד על כך באומרו: "ארבע נשים ייצוגיות היו לי: גברת טרוסט (אלמנתו של פאול טרוסט), גברת ואגנר (כלתו של ריכרד וגנר), לני ריפנשטאהל וגברת שולץ-קלינק".
ב-1937 התגרשה מבעלה השני שלא היה מרוצה מתפקידיה הציבוריים הרבים. ב-1940 נישאה בשלישית, לקצין האס אס אוגוסט הייסמאייר שהביא עמו שישה ילדים מנישואיו הקודמים. במהלך המלחמה, חזרה בה מדעותיה לגבי תפקידי האישה ותמכה בהעסקת נשים בתעשיית החימוש, דבר שהיטלר התנגד אליו בתוקף, אך כאמור, לדעותיה בשלב זה לא הייתה השפעה ממשית. רק בינואר 1943, הסכים היטלר לכך, עקב הפצרותיו של שר החימוש אלברט שפר. לאחר שיצאה ההוראה על חיוב נשים בגילאי 17–45 לעבודה בתעשייה, בירכה על כך שולץ-קלינק:.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה, נעצרה גרטרוד על ידי הסובייטים והוחזקה במחנה מעצר, משם היא הצליחה להימלט כעבור מספר שבועות. בעזרת ידידתה, פאולינה, נסיכת וירטמברג היא ובעלה השיגו מסמכים מזויפים ועברו לגור בכפר בבנהאוזן (Bebenhausen) במערב גרמניה. הם הצליחו לחיות בזהות בדויה, כבעלי מאפיה עד פברואר 1948. עקב הלשנה, נעצרו בני הזוג וגרטרוד נידונה ל-18 חודשי מאסר באשמת זיוף מסמכים. לקראת סוף מאסרה, עקב לחץ ציבורי, נוספו לה עוד 30 חודשי מאסר ושיחרורה עוקב עד שנת 1953. לאחר ששוחררה, נאסר עליה לעסוק בהוראה, עיתונאות ופוליטיקה למשך 10 שנים נוספות, אך אושרה לה פנסיה כעובדת מדינה לשעבר.
בהמשך, המשיכה להביע את דעותיה בשבח הנאציזם ואף כתבה ספר בשם "האישה ברייך השלישי", שיצא לאור בשנת 1978 ובו מבחר נאומים, מאמרים והתבטאויות מתקופת הזוהר שלה וכן דברי סניגוריה על הרייך השלישי ודברי הערצה להיטלר.
גרטרוד שולץ קלינק המשיכה להתגורר בכפר בבנהאוזן עד למותה בשנת 1999.
טנריפה (כדורסל)
לנובו טנריפה (ספרדית: Lenovo Tenerife) היא קבוצת כדורסל ספרדית מהעיר סן קריסטובל דה לה לגונה, שבטנריפה. המועדון משחק כיום בליגת העל הספרדית ובליגת האלופות.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1939, בשנת 1978 השתתפה הקבוצה בגביע קוראץ' בזמן שהיא שיחקה בליגה השנייה (קבוצות מהליגה הראשונה סירבו להשתתף) והודחה בסיבוב הראשון. לאחר הרבה שנים בליגות הנמוכות בשנת 1981 העפילה הקבוצה לליגה הראשונה והפכה להיות קבוצת צמרת בעונות 1986/87 ו1987/88 שבהן היא סיימה במקום ה6 בעונה הסדירה והודחה ברבע הגמר. הקבוצה ירדה ליגה ב1991 והתאחדה עם קבוצות אחרות באי טנריפה כמה שנים לאחר מכן בשל בעיות כלכליות.
הקבוצה הוקמה מחדש בשנת 1994 לאחר כישלון האיחוד ששיחק בליגה השנייה שנתיים לפני שפורק לאחר התנגדות לאיחוד מקרב אנשי המועדון הישן שהקימו המועדון הנוכחי. הקבוצה שיחקה הרבה שנים בליגה הרביעית והשלישית עד שעלתה בשנת 2008 לליגה השנייה וב2012 הקבוצה חזרה לליגה הראשונה. ב2016 חזרה הקבוצה לאירופה כשנרשמה לליגת האלופות של פיב"א, ובאותה שנה הקבוצה זכתה בתחרות לאחר ניצחון 63-59 על בנאוויט בגמר. בשנת 2019 הקבוצה הגיעה לגמר ליגת האלופות אבל הפסידה לוירטוס בולוניה 73-61. בשנת 2022 זכתה הקבוצה בפעם השנייה בליגת האלופות לאחר ניצחון בגמר 98-87 על באסקט מנרסה. ב2023 הקבוצה הגיעה לגמר הגביע הספרדי אבל הפסידה לאוניקאחה מלאגה.
הקבוצה השתתפה 3 פעמים בגביע הבין-יבשתי, בכל הפעמים היא זכתה בתחרות. ב2017 ו2023 כאשר היא הגיעה כמחזיקת ליגת האלופות וב2020 כמאחרת התחרות.
רשות הפטנטים
רשות הפטנטים היא רשות ממשלתית ישראלית שאמונה על הגנה משפטית על קניין רוחני ותעשייתי בישראל באמצעות רישום פטנטים, מדגמים, סימני מסחר וכינויי מקור.
מתן הזכות מותנה בבחינה של הבקשה לרישום, כדי לוודא שהבקשה עומדת בדרישות הדין הישראלי, בלא לפגוע בזכויות החוקיות של אחרים.
מאז שנת 2009 ממוקמת רשות הפטנטים בגן הטכנולוגי מלחה בירושלים.
הדינים העיקריים שרשות הפטנטים פועלת לפיהם הם: חוק הפטנטים, תשכ"ז-1967 ותקנות שהותקנו מכוחו, פקודת הפטנטים והמדגמים 1924, פקודת סימני מסחר [נוסח חדש], תשל"ב-1972 ולתקנות סימני המסחר, 1940, חוזרי רשם הפטנטים והחלטות הרשם ופסקי דין בתחום הקניין הרוחני בישראל
פעילות הרשות
רשות הפטנטים מורכבת מ-5 מחלקות עיקריות:
ברשות מתקיימים ערעורים על החלטות בוחנים, התנגדויות לרישום ובקשות לביטול זכויות. הרשות מפרסמת מדי חודש את יומן הפטנטים והמדגמים ואת יומן סימני המסחר.
בית הדין של הרשות
במסגרת תפקידי רשות הפטנטים מתנהלת בה ערכאה שיפוטית שלה הסמכות להכריע במחלוקות הנוגעות לרישום פטנטים, מדגמים וסימני מסחר. רשם הפטנטים הוא בעל סמכויות שיפוטיות המקבילות לאלו של שופט מחוזי, והוא מנהל משפטים ודן במחלוקות השונות הנוגעות לרישום קניין רוחני.
בהתאם לחוקי הקניין הרוחני, מוענקות הסמכויות השיפוטיות גם לסגן רשם הפטנטים, ולפוסק בקניין רוחני.
ההליכים העיקריים המתבררים בבית הדין של רשות הפטנטים נחלקים לשני סוגים - התנגדויות ובקשות ביטול. התנגדות היא הליך שמתקיים לפני שניתן פטנט או נרשם סימן מסחר, ואילו בקשה לביטול היא הליך שמתקיים כנגד פטנט או סימן מסחר רשומים.
הגשת בקשות
כחלק ממגמה לשיפור השירות לאזרח, ניהול הרשות שונה למודל עצמאי שנקרא סוכנות ביצוע. הרשות הייתה הגוף הציבורי הראשון בישראל שמנוהל כסוכנות ביצוע. היום הגשת בקשת פטנט נעשית באופן אלקטרוני באתר מקוון הדורש הזדהות באמצעות כרטיס חכם. את אגרות ההגשה ניתן לשלם דרך חשבון הפקדות.
בדרך כלל בעל ההמצאה מתקשר עם רשות הפטנטים דרך משרד עורכי הפטנטים, ועורך פטנטים מגיש עבורו את כל החומר הנדרש ברשות. מבקש כזה נקרא מבקש מיוצג. מבקש לא מיוצג - מבקש שאין לו עורך פטנטים שעוזר לו - יכול להיעזר בנוהל מיחד שפותח עבורו (ראו בקישורים חיצוניים).
רשם הפטנטים
רשם הפטנטים עומד בראש משרד הפטנטים הישראלי, ומאז הפיכת המשרד לסוכנות ביצוע, הוא גם ראש רשות הפטנטים. עד לשנת 1969, היה תפקידי רשם הפטנטים, רושם המדגמים, ורשם סימני המסחר, חלק מתפקיד 'הרשם הכללי' במשרד המשפטים, מינוי שכלל גם את רשם החברות ותפקידים נוספים. לאחר חקיקת חוק הפטנטים בשנת 1967, הופרד התפקיד ובעקבותיו מונה ב-1969 רשם פטנטים במינוי ייחודי לתפקיד. להלן רשימת הרשמים ותקופות כהונתם:
היסטוריה
בזמן האימפריה העות'מאנית שיטת הפטנטים (גדיקים) הוכנסה לראשונה על ידי הממשלה בשנות ה-20 של המאה ה-18 כאמצעי וויסות עיסוק במלאכות שונות ומסחר. ללא גדיק אסור היה לעבוד עם סירה, לסחור ואף לשיר ברחובות. מלווים בריבית היו מלווים כספים לבעלי מקצוע העובדים בבתי מלאכה (אסנפים) לקבלת גדיק ובכך היו שולטים בהם.
שיטת פטנטים זאת שרדה עד אמצע המאה ה-19, בה שליטים עות'מאניים אימצו שורה של ספרי חוקים (קודים) שהיו מבוססים על המשפט המערבי (בעיקר המשפט הצרפתי) וביטלו חלקים נרחבים מהדין הקודם, המוסלמי בעיקרו, שנהג באימפריה עד כו.
תקן חשבונאות בין-לאומי 2 – מלאי
תקן חשבונאות בינלאומי 2 – מלאי הוא תקן דיווח כספי בינלאומי שאומץ על ידי המועצה הבינלאומית לתקינה בחשבונאות (IASB) כדי לספק הנחיות לגבי הערכת שווי וסיווג מלאי.
רשות הפטנטים
היסטוריה
האזכור להחלתם של חוקי קניין רוחני הוא בתקופת התנזימת (1839 - 1876), בזמן זה נעשו רפורמות חוקתיות שונות כדי לשלב את טורקיה והאימפריה העות'מאנית בחבר המדינות המודרניות.
תקן חשבונאות בין-לאומי 2 – מלאי
מטרה ומאפיינים
מטרת התקן היא הגדרת מלאי כנכסים שהם:
רשות הפטנטים
היסטוריה
ב-1847 התקבל הטלגרף כפטנט והוא נבחן אישית על ידי הסולטן עבדול חמיד הראשון.
תקן חשבונאות בין-לאומי 2 – מלאי
מבנה ותוכן
תקן זה דורש שאותם נכסים הנחשבים למלאי צריכים להירשם לפי הנמוך מבין העלות או שווי המימוש נטו. העלות כוללת לא רק את עלות הרכישה אלא גם את עלויות ההמרה, שהן העלויות הכרוכות בהבאת המלאי למצבו ומיקומו הנוכחיים, כגון עבודה ישירה. התקן מאפשר גם היוון של תקורה משתנית ותקורה קבועה כל עוד התקורות הקבועות מוקצות על בסיס שיטתי ועקבי ובהתייחס לרמות התפוקה הרגילות. כאשר התפוקה נמוכה מהצפוי, יש לראות את התקורה העודפת הנובעת כהוצאה ולא להוון, אך כאשר התפוקה גבוהה באופן חריג, יש להקטין את התקורה הקבועה שהוקצתה לכל יחידה כדי לא להעריך יתר על המידה את המלאי.
רשות הפטנטים
היסטוריה
שינוי חוקתי מעמיק בתחום החל בשנת 1879 כאשר האימפריה אימצה את חוק הפטנטים הצרפתי (משנת 1844), לפי החוק לא צריכה להיערך בחינה מהותית לצורך קבלת פטנט "berat".
דוכס אורליאן
דוכס אורליאן (בצרפתית: Duc d'Orléans) היה תואר שמור עבור המלוכה הצרפתית, ושנוצר לראשונה בשנת 1344 על ידי פיליפ השישי, מלך צרפת לטובת בנו פיליפ, דוכס אורליאן. התואר ידוע בשם נסיכי הדם, וניתן בדרך כלל לאחיו הבכור של מלך צרפת. כך, עד שנת 1830, הם יצרו קו ביטחונות של משפחת המלוכה הצרפתית, עם זכות בסופו של דבר לרשת את כס המלוכה אם נסיכים בכירים יותר ימותו. בדרך זו, התואר של דוכס אורליאן עשוי להיחשב כמקביל של דוכס יורק, אשר ניתן באופן מסורתי לאחיו של מלך אנגליה (ומאוחר יותר המלך הבריטי).
תקן חשבונאות בין-לאומי 2 – מלאי
מבנה ותוכן
התקן אינו מאפשר היוון של:
רשות הפטנטים
היסטוריה
בחוק ישנם סעיפים רלוונטיים לפרובינציות העות'מאניות:
תקן חשבונאות בין-לאומי 2 – מלאי
מבנה ותוכן
התקן מאפשר שתי שיטות תמחיר, הטכניקה הסטנדרטית והטכניקה הקמעונאית. הטכניקה הסטנדרטית דורשת שהמלאי יוערך בעלות הסטנדרטית של כל יחידה; כלומר, העלות הרגילה ליחידה ברמת התפוקה והיעילות הרגילה. הטכניקה הקמעונאית מעריכה את המלאי על ידי לקיחת ערך המכירה שלו ולאחר מכן הקטנתו בשיעור הרווח הגולמי הרלוונטי. כאשר פריטי מלאי אינם ניתנים להחלפה בדרך כלל או כאשר פריטים מסוימים מיועדים לפרויקטים ספציפיים, נדרש לזהות את העלויות הספציפיות של אותם פריטים ולהקצות את העלויות לפריטים בנפרד.
דוכס אורליאן
בתקופה של המשטר הקדמון בעל התפקיד מילא לעיתים קרובות תפקיד פוליטי. הענף של אורליאן של בית ולואה הגיע אל כס המלכות עם לואי השנים עשר, מלך צרפת (המאה ה-15). לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן, תרם להשמדת המשטר הישן. בראש מפלגה בשם "אורליאניסטים" שממוקמת בפאלה רויאל, הוא התווכח על סמכותו של דודנו לואי השישה עשר, מלך צרפת בלובר הסמוך. בנו עלה בסופו של דבר על כס המלוכה בשנת 1830 בעקבות מהפכת יולי כמלואי פיליפ, מלך הצרפתים. צאצאי המשפחה הם מעמידי הפנים האורלינאים לכתר הצרפתי, ותואר זה מוחזק על ידי כמה מחברי הבית. בעל התואר החזיק בסגנון של הוד רוממות.
רשות הפטנטים
היסטוריה
ניתן לראות אף שהעיתונות העברית ב-1909 אף עסקה בפרשנות עברית למילה "פטנט" כחלק מתחייתה של השפה העברית בארץ ישראל. ההצעה הייתה לקרוא לפטנט אהגמ"ה (איסור השגת גבול מאת הממשלה).
תקן חשבונאות בין-לאומי 2 – מלאי
מבנה ותוכן
התקן דורש גם שימוש בעקרון [נכנס ראשון יוצא ראשון] (או FIFO), לפיו אותם פריטים שהיו במלאי הכי הרבה זמן נחשבים לפריטים שבהם נעשה שימוש ראשון, מה שמבטיח שאותם פריטים המוחזקים במלאי בתאריך הדיווח מוערכים לפי המחיר האחרון. כחלופה, ניתן להקצות עלויות של מלאי באמצעות נוסחת העלות הממוצעת המשוקללת.
דוכס אורליאן
Île d'Orléans נקרא על שמו של אנרי השני וניו אורלינס על שם פיליפ השני.
רשות הפטנטים
היסטוריה
ב-1888 יצא חוק סימני מסחר שהחליף את אקט של סימני זיהוי (Distinctive Marks Act) מאת 1871. ב-1910 יצא חוק זכויות יוצרים.
The Key to Life on Earth
The Key to Life on Earth (בעברית: המפתח לחיים על פני כדור הארץ) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי דקלן מקנה. השיר יצא לאור ב-14 באפריל 2020 כסינגל השני מתוך האלבום השני שלו, Zeros. את השיר כתב מקנה יחד עם מקס מארלו, והוא הופק על ידי ג'יי גויס.
דוכס אורליאן
בית ולואה
בפעם הראשונה התואר נוצר עבור פיליפ מוולואה, הבן השביעי של פיליפ השישי, מלך צרפת ואחיו הצעיר של ז'אן השני, מלך צרפת בשנת 1344. בתואר התמזגו ההנחלות של טורן וולואה. עם זאת, התואר התבטל לאחר מותו של פיליפ ללא ילדים לגיטימיים.
רשות הפטנטים
היסטוריה
בקשת פטנט ראשונה הוגשה בשנת 1917 בתקופת המנדט בריטי ושמה "שיפורים בקשר לרכבת קלה". הפטנט ניתן לבקשה זאת בשנת 1920. ב-1924 החילו הבריטים בארץ ישראל את פקודת הפטנטים וסימני ההמצאה מס' 33. לפי סעיף 4 (1) ו- (2) המצאה צריכה שתהא חדשה ומועילה ואין צורך בבחינה, האחריות לחידוש או לתועלת על אחריותו של מקבל הפטנט ונתונה להצהרה בשבועה. כמו כן, פנקס הפטנטים וסימני המסחר צריכים להיות שמורים בבתי המשפט בירושלים.
The Key to Life on Earth
רקע
מקנה אמר על השיר, "The Key to Life on Earth מהרהר על פשטות ועוינות. אני מניח שהוא מתרחש בפרברים ממש כמו בעיר הולדתי. בקליפ נראים שני אנשים דומים מאוד, שנמצאים בעימות אחד עם השני, ואני חושב שזו האנלוגיה הפשוטה ביותר למטרתו של השיר".
דוכס אורליאן
בית ולואה-אורליאן
בפעם השנייה התואר נוצר בשנת 1392 על ידי שארל השישי, מלך צרפת עבור לואי, רוזן בומון, הבן הצעיר של שארל החמישי, מלך צרפת. תפקידו כדמות מובילה בחצר המלוכה, יורש עצר של אחיו במהלך הטירוף שלו, בעל קרקעות עשיר, כמו גם ראש מפלגת ארמניאק, העניק לצאצאיו לשמור על תפקיד חשוב בפוליטיקה הצרפתית. נכדו לואי השנים עשר, מלך צרפת הפך למלך אחרי שנכחד הענף הישיר של בית ולואה בשנת 1498, בעוד נינו פרנסואה הראשון, מלך צרפת ירש את האחרון בשנת 1515. הענף הישיר של ולואה-אורליאן נכחד עם מותו של לואי השנים עשר בשנת 1515, אם כי דוכסות אורליאן שולבה בין הנחלות של הכתר לאחר עלייתו על כס המלוכה בשנת 1495.
רשות הפטנטים
היסטוריה
ב-1935 פרסם הארגון בעיתון פלסטינה פוסט (לימים: The Jerusalem Post) דרישות שונות אותן הציג לממשל הבריטי, לדוגמה:
דוכס אורליאן
בית ולואה-אנגולם
בפעם השלישית התואר נוצר על ידי פרנסואה הראשון, מלך צרפת עבור בנו השני אנרי עם לידתו. כאשר אחיו הבכור של אנרי, הדופן פרנסואה השלישי, דוכס ברטאן, מת ללא ילדים ב-1536, אנרי החליף אותו בתור הדופן והעביר את התואר לאחיו הצעיר, שארל, דוכס אנגולם, שמת אף הוא ללא ילדים ב-1545.
רשות הפטנטים
היסטוריה
תשובת הממשל הייתה "נשקול בעניין" את הבקשות.
The Key to Life on Earth
קליפ
הקליפ לשיר עלה לערוץ היוטיוב של דקלן מקנה ב-15 באפריל 2020. בקליפ משתתף השחקן האנגלי אלכס לות'ר. מקנה ולות'ר הושוו אחד לשני במשך שנים. מקנה אמר על הקליפ, "אלכס לות'ר הוא מישהו שרציתי לעבוד איתו כבר הרבה זמן, נהניתי לצפות בתפקידים שלו ב-"Carnage", "מראה שחורה" ו"סוף הפאקינג עולם", וניסיתי ליצור איתו קשר לאחר שראיתי כמה אנשים השוו בינינו באינטרנט". בריאיון למגזין NME, לות'ר כינה את מקנה 'מוזיקאי נפלא' ואמר כי לפעמים מתבלבלים בינו לבין מקנה בציבור, "לפעמים אנשים באים אליי ואומרים: 'אהבתי את ההופעה שלך אתמול בלילה, היית כל כך נהדר'. הם חושבים שאני דקלן מקנה. גם לפעמים מתבלבלים בין מקנה לביני".
דוכס אורליאן
בית ולואה-אנגולם
בפעם הרביעית התואר נוצר על ידי אנרי השני, מלך צרפת עבור בנו לואי עם לידתו. הדוכס הילד, לעומת זאת, מת שנה לאחר מכן, והתואר הועבר לאחיו, שארל, שהפך למלך צרפת בשנת 1560. התואר הועבר לאחיו של שארל, אנרי, דוכס אנגולם, שש שנים לאחר מכן החליף את התואר למען התואר דוכס אנז'ו, והפך ליורש של הכתר.
ממלכת איטליה במלחמת העולם הראשונה
ממלכת איטליה התחילה את מלחמת העולם הראשונה כשותפה מכורח הברית המשולשת לגרמניה ואוסטרו-הונגריה, במעמד של מדינה נייטרלית. אולם, לאחר משא ומתן חשאי שניהלה עם הצדדים חתמה איטליה על ברית לונדון והצטרפה למדינות ההסכמה כשנה לאחר פרוץ המלחמה, במאי 1915. לאחר מלחמה סטטית בחזית צפון איטליה, שהקיזה הן את דם החיילים האיטלקים והן את דמם של יריביהם האוסטרו-הונגרים, מוטטו לבסוף האיטלקים, בסיוע בריטי, צרפתי ואמריקאי את קווי ההגנה האוסטרים. הלחימה בחזית האיטלקית תמה ב-3 בנובמבר 1918 בהכנעת האימפריה האוסטרו-הונגרית. אולם, למרות השתתפות האיטלקים ומחיר הדמים ששילמו, לא זכתה איטליה בהישגים טריטוריאליים משמעותיים בהסכם ורסאי, דבר שהוביל לחוסר יציבות בשנים שלאחר מכן ולעליית בניטו מוסוליני.
דוכס אורליאן
בית מדיצ'י
לאחר חילופי הנחלות של אנרי, העניק שארל התשיעי, מלך צרפת את התואר לאמו קטרינה דה מדיצ'י, מלכת צרפת לשעבר, כמענק על תפקידה כעוצרת הממלכה, ובעיקר על פוליטיקה של סובלנות. היא הייתה הדוכסית היחידה ששלטה בדוכסות, כך שהיא נכללת בין הדוכסים השולטים.
ממלכת איטליה במלחמת העולם הראשונה
מנייטרליות לכניסה למלחמה
ממלכת איטליה הייתה חתומה מאז 1882 עם גרמניה ואוסטרו-הונגריה על הסכם הגנה הדדי שנקרא "הברית המשולשת". עם זאת, ב-1902 חתמה עם צרפת חוזה סודי נפרד, שרוקן את הברית המשולשת מתוכנה. עם הזמן אף הבינו המדינאים האיטלקים שהסכם עם האוסטרו-הונגרים לא יסייע להם להשיג את הטריטוריות האיטלקיות שנמצאו בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית כדרום טירול, טרנטינו, טרייסט, דלמטיה, איסטריה וצארה (זאדר).
דוכס אורליאן
בית בורבון-אורליאן בפעם הראשונה
בפעם החמישית התואר נוצר בשנת 1626 על ידי אנרי הרביעי, מלך צרפת עבור בנו השלישי גאסטון, דוכס אנז'ו. גאסטון הפך לדמות ליברלית נכלולית בחצר המלוכה, ותכנן את ההתנקשות בחייו של הקרדינל רישלייה ואחר כך הצטרף למרד הפרונד, קואליציה של אצילים שהתנגדה לריכוזיות המלכותית. לבסוף סלח לו אחיו לואי השלושה עשר, מלך צרפת, אולם הוא מת ללא יורשים זכרים, והתואר בוטל.
ממלכת איטליה במלחמת העולם הראשונה
מנייטרליות לכניסה למלחמה
עם פרוץ המלחמה סירבה איטליה להפעיל את הברית, בטענה הפורמלית שהברית היא ברית הגנתית ואילו אוסטרו-הונגריה הייתה התוקפנית במלחמה. במהלך החודשים שלאחר מכן ניהלו ראש ממשלת איטליה אנטוניו סלנדרה ושר החוץ שלה, סידני סונינו, משא ומתן חשאי עם מדינות ההסכמה, שהגיע לקיצו עם חתימת ברית לונדון. הברית, שנחתמה ב-26 באפריל 1915 בין איטליה לבין בריטניה, צרפת ורוסיה, הבטיחה לאיטלקים לאחר הניצחון נתחים מהאימפריה האוסטרו-הונגרית וחלק מן המושבות הגרמניות באסיה ובאפריקה, בתנאי שאיטליה תכריז מלחמה על אוסטרו-הונגריה בתוך חודש.
כעת היה על סלנדרה להביא את ההחלטה על כניסה למלחמה בפני הפרלמנט. חלק גדול של האוכלוסייה – קתולים, סוציאליסטים ואחרים, דגלו בנייטרליות אבל התנועה הלאומנית דרשה התערבות מידית. לאחר הפגנות גדולות של מצדדי המלחמה הכריזה איטליה ב-23 במאי 1915, מלחמה על אוסטריה. ב-26 במאי 1916 הכריזה איטליה מלחמה גם על גרמניה.
הכניסה למלחמה לוותה בהתלהבות לאומנית ובקריאות מיליטריסטיות, כמו זו של המשורר גבריאלה ד'אנונציו, לפיהן על הלטינים (איטליה וצרפת) לשבור, לרסק ולהשמיד את ה"הונים" (הגרמנים והאוסטרים) ולהטביע אותם בנהרות של דם.
קרבות הנהר איזונצו
מפקד הצבא האוסטרו-הונגרי, קונרד פון הצנדורף, החל לתכנן מתקפה גדולה נגד האיטלקים אותה כינה בשם "משלחת עונשין" (Strafexpedition), כדי להעניש את איטליה, בעלת הברית לשעבר, על בגידתה. הצנדורף תכנן מתקפה גדולה באזור טרנטינו, משם עתיד היה הצבא האוסטרו-הונגרי להתקדם לעבר עמק הפו ולסגור על הצבא האיטלקי הערוך בעמק (כיום סוצ'ה בסלובניה). בצורה כזאת הוא תכנן להוציא את איטליה מהמלחמה במתקפה אחת. הצנדורף ביקש מעמיתו הגרמני, גנרל אריך פון פאלקנהיין, שיאפשר לו להעביר כוחות אוסטרו-הונגריים מחזית גליציה לטירול ולהחליפם בכוחות גרמניים, אבל פלקנהיין סירב היות שבאותה תקופה לא הייתה גרמניה עדיין במלחמה עם איטליה. אי לכך, הצנדורף החליט לבצע את המתקפה בעצמו – הוא ריכז כוח גדול של 300 גדודים ו-2,000 תותחים. בכל קרבות האיזונצו פיקד על הצבא האוסטרו-הונגרי הגנרל סבטוזר בורוייביץ'.
מנגד, קיבל הרמטכ"ל האיטלקי, לואיג'י קאדורנה, דו"חות מודיעין על ההתקפה האוסטרו-הונגרית ופקד על מפקד הארמייה הראשונה, רוברטו ברוזטי, לנקוט מיד קו הגנה, אך האחרון התעלם מכך ובחר לפתוח בהתקפות מקומיות מעמק האיזונצו ולהתקדם משם לעבר ליובליאנה וטריאסטה.
האוסטרים נהנו מיתרון טופוגרפי, והאיטלקים לא הצליחו לפרוץ את קו החזית. הגנרלים האיטלקים שילחו עוד ועוד התקפות באותו מבנה אחיד, בהם הסתערו חיילים איטלקים מלמטה על עמדות מבוצרות ונקטלו באמצעות אש מקלעים. מיוני 1915 עד ספטמבר 1917 נערכו אחד-עשר קרבות על האיזונצו שגבו מהאיטלקים כ-150,000 הרוגים, וההישג היחידי היה כיבוש העיר גוריציה בקרב השישי על האיזונצו באוגוסט 1916. עם זאת הדיווחים שהועברו על ידי קאדורנה לעורף (הן למלך והן לציבור) סיפרו רק על הצלחות וניצחונות.
קרב אסיאגו
ב-15 במאי 1916 פתחו האוסטרו-הונגרים בהפגזה ארטלירית גדולה ומיד לאחריה החלה הסתערות של חיל הרגלים לאורך חזית של 50 ק"מ. האיטלקים הופתעו מהסתערות זו. ב-29 במאי 1916 כבשו האוסטרו-הונגרים את אסיאגו והתקרבו לעיירת המחוז ויצ'נצה, כעת כל הצבא האיטלקי עמד לפני כיתור.
קאדורנה התעשת ברגע האחרון, והודות למערכת מסילות ברזל טובה, הצליח לשנע כוחות מחזית איזונצו לחזית טרנטינו ולעצור את התקדמות האוסטרו-הונגרים. ב-4 ביוני 1916 פתחה האימפריה הרוסית בהתקפה בגליציה, והצנדורף נאלץ להפסיק את המתקפה באיטליה ולהעביר כוחות נגד הרוסים. ב-10 ביוני 1916 נסתיים קרב אסיאגו והאיטלקים הצליחו להחזיר את החזית לגבולות שלפני הקרב.
לאוסטרו-הונגרים היו בקרב 15,000 הרוגים, 75,000 פצועים ו-15,000 שבויים ונעדרים. לאיטלקים היו 12,000 הרוגים, 80,000 פצועים ו-50,000 שבויים.
קרב קפורטו
לאחר הקרב האחד-עשר על האיזונצו החליטו הגרמנים להתערב ולהביא לשינוי בחזית זו. כוחות גדולים הובלו מהחזית המזרחית, שם נחלו הצלחה בכיבוש ריגה בעזרת הטקטיקה שפותחה על ידי גנרל אוסקר פון הוטייה שעיקרה: חדירה מהירה של יחידות קטנות ומהירות מצוידות בלהביורים, רימונים ונשק קל, פגיעה במפקדות ובסוללות התותחים תוך גרימת בהלה אצל האויב ולאחר מכן כניסת הדרג השני והשלישי שמשלימים את המלאכה.
על הכוחות האוסטרו-גרמניים מונה הגנרל הגרמני אוטו פון בלוב שהשתתף קודם לכן בקרבות בפרוסיה ובמקדוניה. לקאדורנה נודע על הכוח הגרמני באזור על ידי סיורי אוויר וחקירת עריקים. הוא הזהיר את המפקד האיטלקי באזור, גנרל לואיג'י קאפלו, והורה לו לנקוט בפעולות הגנתיות נגד המתקפה הקרבה אך הוא התעלם מכך.
הקרב החל ב-24 באוקטובר 1917 בשעה 02:00 בהפגזה ארטילרית מלווה בהתקפת גזים ומסך עשן. החיילים האיטלקים הופתעו כשמתוך הערפל הגיחו עליהם יחידות המחץ הגרמניות מצוידות בלהביורים ורימוני יד. במהרה נבקעו פרצות גדולות בחזית האיטלקית. הפריצה הגדולה הייתה באזור קפורטו. הכוחות האיטלקים הצליחו לעמוד בפני התקפות האוסטרים משני צדיו של פון בלוב, אבל תוך זמן קצר החלה מנוסת בהלה של הצבא האיטלקי. קאדורנה לא ראה היטב את תמונת הקרב ואסר על קאפלו לסגת. רק ב-30 באוקטובר 1917 נתן קאדורנה רשות לסגת, אבל היה זה מאוחר מדי. הצבא האיטלקי התמוטט. בגלל התארכות קווי האספקה של האוסטרו-גרמנים הואטה ההתקדמות שלהם וקאדורנה ניצל זאת כדי לבנות במהירות קו הגנה לאורך הנהר פיאווה כ-30 ק"מ מצפון לוונציה לאחר נסיגה של יותר מ-100 ק"מ.
אבדות האיטלקים בקרב היו קשות, 11,000 הרוגים, 20,000 פצועים ו-265,000 שבויים. כן נלקחו שלל כמויות עצומות של נשק ותחמושת.
עקב המפלה נאלץ ראש הממשלה פאולו בוזלי להתפטר ותחתיו התמנה ויטוריו אמנואלה אורלנדו.
ההתאוששות האיטלקית
בעקבות הכישלון בקרב קפורטו הודח הגנרל קאדורנה ובמקומו מונה גנרל ארמנדו דיאז. עקב התערבות הגרמנים החליטו בריטניה וצרפת לשלוח כוחות לעזרת האיטלקים. האנגלים שלחו חמש דיוויזיות חיל רגלים והצרפתים - שש. ביחד עם האיטלקים הם בנו קו ביצורים חזק על הנהר פיאווה שהצליח להדוף התקפה נוספת של האוסטרו-גרמנים בין ה-15 ל-23 ביוני 1918 (קרב הנהר פיאווה, שנודע באיטליה בשם Battaglia del Solstizi - "קרב נקודת היפוך). מודיעין צבאי טוב ומדויק ומערך אספקה קרבי מצאו את האיטלקים ערוכים ומוכנים להתקפה האוסטרית וקידמו אותה בהרעשת-נגד ארטילרית. למרות שהאוסטרים הצליחו לחצות את הנהר במספר נקודות, נהדפו עד כי ב-23 ביוני נתן קרל הראשון, קיסר אוסטריה (שמינה את עצמו למפקד המתקפה) פקודת נסיגה.
הקרב, שהיה המתקפה הגדולה האחרונה של הצבא האוסטרו-הונגרי במלחמה, סימן את תחילת התפוררות צבא זה. ארנסט המינגוויי שימש בקרב זה כנהג אמבולנס מתנדב וכתב עליו בספרו "הקץ לנשק".
האיטלקים הצליחו וחצות את הנהר פיאווה ולהתקדם צפונה. ב-28 באוקטובר 1918 הכריזה צ'כוסלובקיה על עצמאות וב-29 באוקטובר 1918 הכריזו הסלבים על עצמאות. ב-31 באוקטובר 1918 הכריזה הונגריה על ניתוקה מאוסטרו-הונגריה. הצבא האוסטרו-הונגרי התפורר.
הלחימה ההררית
במקביל ללחימה הסטטית בעמקים, התחוללו קרבות בראשי הרכסים האלפיניים בהם בלמו כוחות לוחמה הררית איטלקיים ניסיונות פלישה אוסטרו-הונגריים. בין הקרבות ההרריים החשובים בגיזרה זו, קרב הר אורטיגרה ביוני 1916, קרב מונטה גראפה הראשון, שהיה חלק מהמאמץ של קרב קפורטו וקרבות מונטה גראפה השני והשלישי בסוף המלחמה. כמו כן התקיים ב-13 באוגוסט 1918 קרב סן מתאו, שהיה קרב חסר חשיבות, פרט לכך שהיה הקרב שניטש במקום הגבוה ביותר בהיסטוריה הצבאית עד לקרב קארגיל בין הודו ופקיסטן בהרי ההימליה במחוז קשמיר ב-1999.
הלוחמה הימית
במהלך המלחמה החזיק הצי המלכותי האיטלקי (ה"רג'ה מרינה") שש אוניות מערכה מטיפוס "דרדנוט" ("דנטה אליגיירי" כאב-טיפוס, "ג'וליו צ'זארה", "קונטה די קאבור" ו"לאונרדו דה וינצ'י" מסוג "קאבור", "אנדריאה דוריה" ו"קאיו דואיליו" מסוג "דוריה"), אך הן לא השתתפו בקרבות ימיים גדולים במלחמה.
רוב שנות המלחמה השתדלו הציים האיטלקי והאוסטרי להימנע מעימות, אם כי שניהם יזמו פעולות אחדות. האוסטרים חיבלו באוניות המערכה "בנדטו ברין" (Benedetto Brin) בברינדיזי ב-27 בספטמבר 1915 ו"לאונרדו דה וינצ'י" (Leonardo da Vinci) בטאראנטו ב-2 באוגוסט 1916 והטביעו אותן. הרג'ה מרינה תקף בכלי נשק תת-מימיים: ספינות הטורפדו MAS 21 ו-MAS 15 הטביעו את אוניית המערכה ההונגרית "סנט אישטבן" (Szent István) בים האדריאטי ב-10 ביוני 1918; אחד מראשוני הטורפדות המאוישים, "מיניאטה" (Mignatta), חדר לנמל פולה (Pula) והטביע את אוניית הדגל האוסטרו-הונגרית "ויריבוס יוניטיס" (Viribus Unitis) ב-1 בנובמבר 1918. אוניית המערכה "טגטהוף" (Tegetthoff), אחותן של השתיים הקודמות, הועברה לאיטליה כשלל מלחמה ב-1919.
החזית המקדונית
באוגוסט 1916 שלחו האיטלקים לחזית המקדונית את אוגדת הרגלים ה-35 בפיקודו של קרלו פטיטי די רורטו, ואליה הצטרפו בהמשך יחידות מטה, הנדסה ורפואה. בשיאו פעל הכוח האיטלקי במתכונת של קורפוס (גיס) שמנה כ-55,000 חיילים. במהלך חודש מאי נקרא הגנרל די רורטו לרומא ומונה למפקד ארמייה בחזית האיטלקית הצפונית ובמקומו מונה הגנרל ג'וזפה פנלה אשר הוחלף לאחר זמן קצר בגנרל ג'ובאני בטיסטה. ב-2 ביולי מונה ארנסטו מומבלי לפקד על הגיס האיטלקי והוא נותר בתפקידו עד לסיום המלחמה.
ממועד הגעתו ועד לפתיחת מתקפת הווארדאר, שסיימה את הלוחמה בחזית זו, הוצב הכח האיטלקי בגזרת אגם דויראן. במתקפת הווארדאר הצטרפו האיטלקים לכוח התקיפה הסרבו-צרפתי בגזרת אגם אוחריד, ובהמשך השתתפו בכיבוש העיר קומאנובו.
המלחמה באפריקה
בראשית המלחמה הצליחה ממלכת איטליה להשיג שליטה על שטחים בקירנאיקה (מזרח לוב) ובטריפוליטניה, תוך הסגת כוחות האימפריה העות'מאנית, אולם ההישגים האיטלקיים באזור נותרו מוגבלים עד 1922.
רשות הפטנטים
היסטוריה
ב-1935 פורסמה בגרמניה המצאה מטרידה אשר מאפיינת את רוח התקופה הנאצית בגרמניה, הדבר הטריד כבר אז את היהודים בארץ ישראל כיוון שהעיתון דואר היום דיווח על המצאה זו, מדובר בהמצאה שמטרתה לבדוק מיהו יהודי על ידי בחינת הדם.
תיעוד ראשון לדו"ח רישום פטנטים אנו מוצאים בשנת 1936, "סימני מסחר ומדגמים לשנת 1935". דו"ח זה הופק על ידי רשם סימני המסחר הפטנטים והעיצוב שמקום מושבו בחיפה.
עיתון פלסטין פוסט הודיעה שבמהלך שנת 1939 הוגשו במשרד הפטנטים 64 פטנטים ממבקשים מקומיים.
עם קום המדינה ב-1948 נסגר משרד הפטנטים הבריטי ויצאה הודעה בעיתון פלסטין פוסט על הקמת משרד חדש בו ניתן לרשום פטנטים וסימני ההמצאה. המשרד הוקם על ידי הממשלה הזמנית בשיתוף עם ארגון פלסטיני ליהודים עורכי דין וועדת סוכני פטנטים. מלון יוז בירושלים שימש משכן ועד הצירים וההנהלה הציונית בטרם הוקם בעיר בניין המוסדות הלאומיים. בעיתון רשמי יצאה הודעה על מינויו של ד"ר יצחק קיסטר לרשם פטנטים וסימני ההמצאה. ב-28 במאי 1948 נפתח משרד האפוטרופוס הכללי בתל אביב, ברחוב רוטשילד 43, ותחילת קבלת קהל בנושאים הקשורים לרישום פטנטים, סימני המצאה וסימני מסחר.
וארנו א. בלום אשר החליף את ד"ר צחק קיסטר, והוקצה מקום של משרד הפטנטים ומדגמים ברחוב יפו 19, בקומה ג', בשנת 1950 ועד 1974.
מחלקת סימני מסחר התמקמה בין השנים 1970 - 1982 ברחוב עוזי חסון 4 (ידידיה לשעבר) בקומה ב'.
בין השנים 1974 - 1982 היה אגף הפטנטים ומדגמים ממוקם ברחוב יפו 21, בקומות ב', ג', ד'.
בין השנים 1982 - 1992 היה אגף הפטנטים ממוקם ברחוב יפו 27, ב"בניין כלל", בקומות 12 ו-13.
בין השנים 1992 - 2001 היה אגף הפטנטים ממוקם ברחוב בית הדפוס 11, בבניין "לב הגבעה", בקומות ב' וג'.
בין השנים 2001 - 2009 היה אגף הפטנטים ממוקם ברחוב הסדנא 4, תלפיות בקומות א' וב'.
על קניין רוחני
קניין רוחני הוא שם כולל לסוגי זכויות בנכסים הלא מוחשיים שהם פרי יצירתו של אדם, כגון יצירות, המצאות, עיצובים, מוניטין ועוד. ההגנה באמצעות זכויות הקניין הרוחני מתייחסת ליצירה האינטלקטואלית כשלעצמה ולא לאובייקט הפיזי (לדוגמה: לא למכונה אשר יוצרה לפי ההמצאה, אלא להמצאה כשלעצמה, שהיא פרי המאמץ החשיבתי של הממציא ואשר על פיה נבנתה אותה מכונה).
לא כל הנכסים הבלתי מוחשיים שייכים בהכרח למישהו. רוב המידע, הרעיונות והתגליות בעולם אינם שייכים לאיש והם ניתנים לניצול חופשי על ידי כל החפץ לעשות בהם שימוש. רק אותם נכסים, אשר הדין רואה אותם כראויים להגנה באמצעות זכויות הקניין הרוחני, יהיו בבעלות הבלעדית של יוצריהם, או מי שהזכויות בהם הועברו אליו, ויהיו מוגנים לתקופה מוגבלת בדרך כלל.
דיני הקניין הרוחני נועדו לתמרץ יצירה, מחקר והעשרת החברה, תוך שמירה על האיזון שבין הענקת זכויות בלעדיות ליוצרים ולממציאים, לבין אינטרסים משפטיים, חברתיים, וכלכליים שונים.
זכויות הקניין הרוחני כוללות בעיקר את הזכויות הבאות:
חלק מזכויות הקניין הרוחני, והן: פטנטים, מדגמים, סימני מסחר וכינויי מקור, טעונות רישום, אשר מתבצע בארץ על ידי רשות הפטנטים, המדגמים וסימני המסחר. בארצות אחרות, דוגמת ארצות הברית, ניתן לרשום זכויות נוספות, כגון זכויות יוצרים. כל בקשה לרישום עוברת בחינה פורמלית ומהותית, שנועדו לבדוק, האם נשוא הבקשה עומד בתנאים ספציפיים הקבועים בחקיקה ובאמנות בינלאומיות שישראל חתומה עליהן.
לבעל הקניין הרוחני ניתנת הזכות לעשות שימוש בלעדי בפרי עמלו, וכן הוא זוכה להגנה חוקית כנגד ניצול או העתקה של המצאתו או יצירתו על ידי אחרים. מאידך, כלל הציבור זוכה לחשיפה ליצירות חדשות ולמוצרים חדשניים. יתר על כן, רוב זכויות הקניין הרוחני כאמור מוגבלות בזמן, ובבוא העת המידע הופך לנחלת הכלל, וכל אדם רשאי לעשות שימוש בו כרצונו.
The Key to Life on Earth
קרדיטים וצוות
הקרדיטים לקוחים מאתר טיידל.
מאיר בריסקמן
ביוגרפיה
בריסקמן סיים בהצטיינות את לימודי המוזיקה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, שם היה תלמידו של מאסטרו אבנר בירון. בריסקמן הוא המייסד והמנצח של האנסמבל הליטורגי יהודי - לשמוע אל הרינה, ומנצחה ומנהלה המוזיקלי של מקהלת החזנים הירושלמית. בנוסף הוא משמש כמנצח הבית בתזמורת ירושלים מזרח ומערב, שם מנצח על סולני המוזיקה המרוקאית והאלג'יראית אמיל זריהן, בנימין בוזגלו ועוד.
המאפיין הייחודי באישיותו המוזיקלית הרב-תחומית, הוא שילוב סגנונות שונים של מוזיקה בקונצרטים ובהפקות. במסגרת זו יזם את הפרויקט 'פרנק סינטרה פינת יוסלה רוזנבלט', אשר משלב את ז'אנר החזנות היהודית עם מוזיקת ג'אז. במסגרת הפרויקט יצא למסע הופעות בארצות הברית ובעולם בחודש מאי 2015.
קצר שבחים בפסטיבל צלילים במדבר, אליו הוזמן על ידי מנהלו המוזיקלי הד"ר מיכאל וולפה. בפסטיבל ניצח על האופרה הקאמרית "קין והבל" אשר נכתבה לכבוד המאורע על ידי המלחינה אטרי קורבנוב. בריסקמן משמש כמרצה לסולפג', הרמוניה וקונטרפונקט, ומנצח על המקהלה במכון תל אביב לחזנות.
בריסקמן משמש כמעבד מוזיקלי במגוון רחב של סגנונות, מעיבודים סימפונים לאמני רוק ישראלים (כגון ברי סחרוף, אסף אבידן, נחום היימן, נורית הירש) ועד עיבודים בתחום הליטורגיה היהודית – חזנות, מוזיקה חסידית ועוד. נוסף על כך כתב עיבודים לתזמורות ביג בנד חולון ותל אביב, ולסדרות סימפוניות להרכבים שונים בארץ ובעולם.
דוכס אורליאן
בית בורבון-אורליאן בפעם השנייה
התואר נוצר בפעם השישית והאחרונה עבור פיליפ, דוכס אנז'ו, שקיבל את התואר מאחיו לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. באמצעות נישואיו עם אליזבת שארלוטה, נסיכת הפפאלץ, הוא ייסד שושלת ארוכה שהגיעה לבסוף אל כס המלוכה בשנת 1830, עם התפטרותו שארל העשירי, מלך צרפת והכתרתו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים. לואי פיליפ העביר את התואר לבנו פרדיננד פיליפ, דוכס שארטר, שמת בתאונה ב-1842.
ממלכת איטליה במלחמת העולם הראשונה
המלחמה בחזיתות אלבניה ויוון
מאוקטובר ועד דצמבר 1914 כבשו כוחות איטלקיים את עיר הנמל ולורה (Vlorë) שבאלבניה ומספר איים בסביבתה, שחלקם נשלטו על ידי יוון (כחלק מצפון אפירוס). שטחים אלה הוחזקו על ידי איטליה עד כיבושם בידי האלבנים ב-1920.
ממלכת איטליה השתלטה על האיים הדודקאנסיים כבר בזמן המלחמה האיטלקית-עות'מאנית (1912) ובעת מלחמת העולם הראשונה שימשו חלק מאיים אלה כבסיס לכוחות בריטניה וצרפת בעת מערכת גליפולי, בתמיכה איטלקית. איטליה המשיכה לשלוט על איים אלה, כולל רודוס, עד לאחר מלחמת העולם השנייה.
הישגי איטליה במלחמה ותוצאותיה
נציג איטליה לועידת השלום בפריז עם תום המלחמה היה ויטוריו אמנואלה אורלנדו. בתחילת הוועידה נחשב לאחד מ"ארבעת הגדולים", יחד עם ראש ממשלת צרפת, ז'ורז' קלמנסו, ראש ממשלת בריטניה, דייוויד לויד ג'ורג' ונשיא ארצות הברית, וודרו וילסון. אולם לאחר שנתקל בסירובן של בעלות-בריתו לקיים כלשונן את ברית לונדון ולהעניק לאיטליה את חלקי האימפריה האוסטרו-הונגרית שנקבעו בהסכם, נטש את הוועידה בזעם. ההישגים הטריטוריאליים שנפלו בחלקה של איטליה היו זעומים ביחס למחיר הדמים ששילמה.
התחושה המרה ששררה לאחר הסכם ורסאי הובילה לשנתיים של חוסר יציבות, שאחריהן עלה לשלטון בניטו מוסוליני.
ב-4 בנובמבר מצוין באופן מסורתי "יום הצבא" ונחגגות חגיגות הניצחון במלחמת העולם הראשונה.
דקירות הסלנדרמן
דקירות הסלנדרמן הוא השם שניתן לאירוע שהתרחש בוויסקונסין ב-31 במאי 2014, במסגרתו שתי נערות בשם אניסה וייר ומורגן גרייסר הובילו נערה בגילם בשם פייטון לאוטנר ליער ודקרו אותה 19 דקירות כפולחן עבור הדמות הבדיונית "סלנדרמן". לאחר התקיפה, לאוטנר הצליחה לזחול לכיוון הכביש. שם היא נמצאה, הובהלה לבית החולים ושוחררה לאחר שישה ימי אשפוז. וייר וגרייסר נמצאו לא אשמות בזכות הגנת אי שפיות ונשלחו למוסדות פסיכיאטרים, שם הן מרצות את מאסרן (25 שנה עד למאסר עולם ו-40 שנה עד למאסר עולם, בהתאמה). שבע שנים לאחר המקרה (2021), וייר שוחררה בשחרור מוקדם ונמצאת תחת השגחה עד שתגיע לגיל 37.
סלנדרמן
סלנדרמן הוא דמות בדיונית שנוצרה עבור תחרות עריכת תמונות בנושא העל טבעי שנערכה בפורום "". המיתוס סביב הדמות הורחב לאחר מכן על ידי גולשים שונים, שהוסיפו לו סיפור רקע ותכונות אופי.
על פי המיתוס, סלנדרמן הוא דמות גבוהה, רזה, חסרת הבעה ובעלת ראש בצבע לבן. הדמות מתוארת כלובשת חליפה אלגנטית בצבע שחור ובחלק מהעיבודים מתואר כבעל זרועות שיוצאות מתוך גבו. כחלק מהמיתוס, מסופר שהדמות יכולה לגרום לחוזים בה אמנזיה, שיעולים והתנהגות פרנואידית. ברוב העיבודים שנעשו על הדמות, מקום משכנו של הסלנדרמן הוא ביערות.
התקיפה
האירוע התרחש באזור מיוער בשם "David's Park" ("הפארק של דייוויד") שנמצא בסמוך לעיר ווקשה שבוויסקונסין, במהלך משחק מחבואים ב-31 במאי 2014. התוקפות, אניסה וייר (נולדה ב-10 בנובמבר 2001) ומורגן גרייסר (נולדה ב-16 במאי 2002) ריתקו לאדמה את פייטון איזבלה לאוטנר (שכונתה "בלה" בתקופת התקיפה) ודקרו אותה 19 דקירות בזרועותיה, רגליה ובחזה בעזרת סכין באורך 13 ס"מ. הדוקרות החמיצו את לבה של פייטון בפחות ממילימטר, אך פגעו בקיבה ובכבד של פייטון. התוקפות ציוו על לאוטנר לשכב בזמן שהן מזעיקות עזרה, אך הן ברחו מהמקום והשאירו אותה לבדה. לאוטנר הצליחה לגרור את עצמה לכביש הקרוב, שם היא נמצאה על ידי רוכב אופניים שהתקשר למוקד החירום.
חמש שעות לאחר מכן, התוקפות נלכדו בסמוך ל בזמן ששהו בחנות רהיטים במרחק של כמעט 8 ק"מ ממקום התקיפה. הסכין איתה הן תקפו את לאוטנר הוחבאה בתרמיל שהן סחבו. מטרתן הייתה לפגוש את סלנדרמן במקום שתואר כאחוזה שלו, הממוקמת ב, שנמצא במרחק של כ-320 ק"מ. השתיים ראויינו לאמצעי התקשורת וגרייסר סיפרה שהיא לא הרגישה שום אמפתיה ללאוטנר, בעוד וייר חשה אשמה על התקיפה. למרות זאת, השתיים הצהירו שהתקיפה הייתה הכרחית ונועדה לרצות את סלדרמן.
לאוטנר שוחררה לביתה לאחר שישה ימי אשפוז בבית החולים וחזרה לבית הספר בספטמבר 2014.
מצבה הנפשי של גרייסר
במהלך התבגרותה, גרייסר סיפרה שהיא חוותה הזיות בהן היא ראתה רוחות, צבעים "נמסים" וכן היו לה שני חברים דמיוניים בשם מייגן וסאב. גרייסר סיפרה שאחת ההזיות, שחזרה על עצמה מספר פעמים הציגה דמות בשם "זה" שגופו היה בצבע אפור דמוי עשן ודיו, שעמד מאחוריה בזמן שבהתה במראה, בדומה לסנדרמן.
לאחר מעצרה, אמה של גרייסר, אנג'י סיפרה שבתה נכנסה למצב פסיכוטי. הרופאים שטיפלו בה חזו בה מדברת לעצמה מספר פעמים, מעמידה פנים שהיא חתול ומטפלת בנמלים כאילו היו חיות מחמד. היא תיארה הזיות בהן היא ראתה חדי-קרן וניהלה שיחות עם סלנדרמן ועוד דמויות בדיונות כגון סוורוס סנייפ (דמות מספרי "הארי פוטר").
בסתיו 2014, גרייסר הועברה ל במטרה לבדוק האם היא כשירה לעמוד למשפט. הרופאים איבחנו את גרייסר עם סכיזופרניה בילדות. למרות זאת, במקום להתחיל בטיפול תרופתי, צוות המוסד ניסו ללמד את גרייסר את החוקים עליהם היא עברה במטרה להכין אותה למשפט. כמעט שנה לאחר מכן, גרייסר נמצאה כשירה לעמוד למשפט.
הסכיזופרניה ממנה סבלה גרייסר לא טופלה במשך כמעט שנתיים, מה שגרם לה "להיתקע" במצב פסיכוטי ולאבד קשר עם המציאות. בדצמבר, היא נשלחה בחזרה למוסד והחלה לקבל תרופות אנטי-פסיכוטיות, מה שעזר לה להיות צלולה ולהביע חרטה על מעשייה. ב-23 במרץ 2016, גרייסר נשלחה לכלא תוך הוראה להמשיך בטיפול התרופתי, אך למרות זאת, מצבה הנפשי התדרדר.
המשפט והמאסר
לאחר האישומים, גרייסר נשפטה באשמת ניסיון לרצח מדרגה ראשונה וייר נשפטה באשמת ניסיון לרצח מדרגה שנייה. בגלל טבעה האכזרי של התקיפה, התוקפות נשפטו כבגירות, למרות היותן קטינות בעת ביצוע המעשה.
בשנת 2017, וויר הודתה באשמה. למרות זאת, חבר המושבעים מצא אותה לא אשמה בעקבות מחלה נפשית. גרייסר חתמה על הסדר טיעון לפיו היא לא תעמוד למשפט, אלא תישלח להערכה פסיכיאטרית במטרה לקבוע כמה זמן היא תצטרך להתאשפז בבית חולים פסיכיאטרי. לאחר מכן, גרייסר הודתה באשמה, אך לא נשפטה בשל מחלה נפשית. גרייסר אובחנה כסובלת מסכיזופרניה, מחלה ממנה גם אביה סובל.
וויר נשפטה ל-25 שנה עד מאסר עולם בבית חולים פסיכיאטרי, מתוכן היא בילתה 3 שנים בבידוד. לאחר שתשוחרר, צווה עליה להיות תחת השגחה עד שתגיע לגיל 37.
גרייסר נשפטה קיבלה את העונש המקסימלי בחוק – 40 שנה עד מאסר עולם, מתוכן היא בילתה 3 שנים בבידוד. גרייסר נשפטה להישאר בבית החולים עד שהסיפטומים של מחלתה ייעלמו בהדרגה או עד שתגיע לגיל 53, מה שיגיע קודם. גם לאחר שחרורה, גרייסר צוותה להיות תחת השגחה צמודה והמשך טיפול תרופתי בפיקוח.
אף על פי שלגרייסר ניתנה האפשרות לשחרור מוקדם מהמוסד, היא עדיין תצטרך להיות תחת השגחה צמודה לכל תקופת עונשה. גרייסר אושפזה בבית חולים פסיכיאטרי, והייתה המטופלת הכי צעירה במוסד.
בדיון משפטי שהתרחש בשנת 2021, וייר (שהייתה בת 19) הקריאה מכתב ובו נכתב "אני מצטערת ומתחרטת על הצער, הכאב והפחד שגרמתי", לא רק ללאוטנר, אלא גם ל-"קהילה בה אני חיה". וייר הצהירה שהיא "שונאת את מה שהיא עשתה ב-31 במאי 2014, אך בעזרת שיחות ארוכות (עם פסיכולוג), אני כבר לא שונאת את עצמי בגלל המעשים האלו". ב-1 ביוני 2021, השופט ציווה על שחרורה של וייר מבית החולים הפסיכיאטרי, תוך שהוא פוקד עליה להגיע באופן קבוע לבית החולים למעקב עד שזאת תגיע לגיל 37.
הערעור של גרייסר
בשנת 2020, גרייסר הגישה ערעור על פסק דינה וביקשה להישפט כקטינה. עורך דינה, מת'יו פיניקס, טען שגרייסר צריכה להיות מואשמת בניסיון לרצח ממדרגה שנייה ושהיא תושאלה על ידי רשויות החוק לפני שאלו הקריאו בפניה את זכותיה. הערעור הוגש לבית המשפט העליון בוויסקונסין, אך בשנת 2021, בית המשפט דחה את הערעור.
אחרית דבר
בעקבות האירוע, משרד החינוך בוויסקונסין חסם את הגישה לאתר "ויקי" המאגד בתוכו קריפיפסטות. שבוע לאחר האירוע, יוצרו של סלנדרמן, אריק קנודסן אמר: "אני מעורער לחלוטין מהטרגדיה בוויסקונסין ולבי יוצא אל המשפחות שנפגעו מאותו אירוע קטלני".
מנהל אתר הויקי המוקדש לקריפיפסטות הצהיר ש-"האירוע היה חריג ולא משקף את קהילת הקריפיפסטות". מנהל האתר הצהיר שהאתר לא עודד בשום צורה פגיעה, רצח או פולחן שטני מכל סוג.
חברי קהילת הקריפיפסטות הסטרימו את עצמם באתר יוטיוב במטרה לגייס כסף עבור לאוטנר. ג'ו ג'וסווסקי, מנהל אתר המוקדש לקריפיפסטות הצהיר שמטרה של הסטרימינג הייתה להראות שלקהילת האתר אכפת מהקורבן ולא תומכת בפגיעה אמיתית, מכיוון שהם נהנים מאלימות במדיה.
ב-12 באוגוסט, מושל ויסקונסין, סקוט ווקר הכריז על ה-13 באוגוסט 2014 כיום שמוקדש למען לאוטנר והפציר בתושבי ויסקונסין ללבוש בגדים בצבע סגול כהוקרה עבורה. בנוסף, ווקר שיבח את האומץ והתעוזה שלאוטנר הפגינה במהלך החלמתה. העיר מדיסון אירחה פסטיבל ב-29 באוגוסט, מספר ימים לפני שלאוטנר חזרה לבית הספר. בפסטיבל נמכרו בירות ונקניקיות וכל ההכנסות שומשו לתשלום ההוצאות הרפואיות של לאוטנר. האירוע נוהל על ידי 250 מתנדבים וגויסו בו $70,000 עבור לאוטנר.
הוויכוח אודות השפעות האינטרנט בקרב ילדים
התקיפה עוררה ויכוח עז באשר לתפקידה של רשת האינטרנט בחברה ובקרב ילדים. ראסל ג'ק, שוטר ממשטרת ווקשה, הצהיר שהתקיפה "אמורה להוות קריאת השכמה להורים" והוסיף שהאינטרנט "מלא במידע ובדברים נפלאים שמלמדים ומבדרים", אך למרות זאת הוא גם "מלא בדברים אפלים ומעוותים". ג'ון אגלהוף, סוכן FBI בגמלאות הצהיר שהאינטרנט הפך ל-"חור שחור" ובו הילדים נחשפים לעולם זדוני. אגלהוף הצהיר שהדרך הטובה ביותר למניעת תקיפות נוסעות היא לגרום להורים לנטר אחר הרגלי הגלישה של הילדים וללמד אותם על ההבדל בין טוב לרע. שירה צ'ס, עוזרת מחקר באוניברסיטת ג'ורג'יה הצהירה שקריפיפסטה לא יותר מסוכנת מסיפורי אימה על ערפדים או זומבים. היא תמכה בהיווצרותן של קריפיפטסות מסיבה שהן משפרות את כישורי הכתיבה של הגולשים.
בתרבות הפופולרית
סרט תיעודי בשם "" נוצר על ידי במרץ 2016 ושודר ברשת HBO ב-23 בינואר 2017.
הסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד" הציגה בעונה 16 פרק בשם "" המבוסס ברפרוף על המקרה.
בסדרה "מחשבות פליליות", הפרק "האיש הגבוה" מבוסס על המקרה.
ב-31 במרץ 2019, סרט נוסף שבוסס על המקרה בשם "" בכיכובה של השחקנית דניאלה פינדה יצא בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס". הסרט בוים על ידי אוון אגרטון והוא הופק ברובו על ידי חברת בלאמהאוס הפקות. עלילת הסרט עוקבת אחר שתי חברות שמאובחנות בסכיזופרניה המנסות לרצוח את חברתן, בתקווה שרוח בשם מרסי בלאק תעניק להן מתנה בתמורה. בהמשך הסרט, דמות הפרוטגוניסט משוחררת מבית החולים הפסיכיאטרי ונלאצת להתמודד עם התוצאות המחרידות למעשיה בעולם האמיתי.
ב-24 באוקטובר 2019, יותר מחמש שנים לאחר התקיפה, לאוטנר (אז בת 17) התראיינה בתוכנית הטלוויזיה "" על התקרית מנקודת המבט שלה בפעם הראשונה. היא סיפרה על הצלקות שנותרו בה מהאירוע ואמרה "אני לא חושבת עליהן יותר. הן כנראה ידהו בהמשך". לאוטנר סיפרה בראיון שהיא הכירה את התוקפות כשהייתה בכיתה ד'. כשנשאלה מה היא תגיד לגרייסר אם היא תפגוש אותה, היא הצהירה שהיא תודה לה, מכיוון שהתקיפה עוררה בה רצון להתמקצע ברפואה.
בספטמבר 2021 דווח שלאוטנר עזבה את מחוז ווקשה והחלה ללמוד במכללה.
פטילודוס
פטילודוס (שם מדעי: Ptilodus) הוא סוג נכחד של יונק קדום מהסדרה מולטיטוברקולטה אשר חי בתקופת הפלאוקן, בראשית עידן הקנוזואיקון. מאובניו נתגלו ברחבי ארצות הברית וקנדה ותוארו בידי החוקר אדוארד קופ וכמה מאובנים קרובים אוחדו לסוג זה.
הפטילודוס היה יצור קטן באורך 30-50 ס"מ והיה בעל זנב ארוך וכפות רחבות שהתאימו לטיפוס. ייתכן מאוד שהוא חי כמו סנאי. היו לו שיניים חותכות גדולות ביותר בדומה למכרסמים אך גם מלתעות חזקות כמו לאוכל בשר. ככל הנראה הוא היה אוכל-כול בעל התאמה לתזונה מאגוזים קשים או מזון קשיח אחר אך מגוון בחרקים או חיות אחרות. הזנב שלו היה מחוזק ופעל כמו רגל חמישית, סייע לו לנוע על הענפים.
מינים
בסוג זה נכללו 7 מינים:
ג'ון גריי
ג'ון גריי (באנגלית: John Gray; נולד ב-28 בדצמבר 1951) הוא יועץ זוגי, סופר ומרצה אמריקאי, בעל מספר תארים אקדמיים.
החל מ-1969 למד תשע שנים אצל מייסד המדיטציה הטרנסצנדנטלית, מהרישי מהש יוגי. ב-1992 יצא לאור ספרו "גברים ממאדים ונשים מנוגה", שהיה לרב-מכר. הספר עיצב את המשך הקריירה שלו, ונושא הספר היה לציר המרכזי בספריו הבאים.
ספריו של גריי נמכרו במיליוני עותקים ברחבי העולם, כשבד בבד הם גררו ביקורת של אקדמאים שונים, לדעתם גישתו של גריי היא טריוויאליזציה של הדינמיקה של הפסיכולוגיה החברתית בתחום מערכות היחסים.
ביוגרפיה
גריי נולד ב-1951 ביוסטון, טקסס. אביו היה סוחר עם שמן, ואמו עבדה בחנות ספרי רוחניות.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, קיבל תואר ראשון ושני במדע האינטליגנציה היצירתית, אך יש דעות שונות אם קיבל את התארים מהמוסד הלא מוכר, האוניברסיטה המהרישית האירופית למחקר; או מהמוסד המוכר האוניברסיטה המהרישית הבינלאומית בפיירפילד, איווה.
קריירה
ב-1969 השתתף בהרצאה על מדיטציה טרנסצנדנטלית, ובעקבותיה היה מאוחר יותר לעוזרו האישי של מהרישי מהש יוגי למשך תשע שנים.
ג'ני ג'ונס
ג'ני ג'ונס (באנגלית: Jenny Jones; נולדה בשם ג'נינה סטרונסקי ב-7 ביוני 1946) היא מנחת טלוויזיה אמריקאית-קנדית. הנחתה את תוכנית האירוח "המופע של ג'ני ג'ונס" בשנים 1991–2003.
ביוגרפיה
ג'ונס נולדה בשנת 1946 בשם ג'נינה סטרונסקי בבית לחם. אביה היה מהגר פולני קתולי שהצטרף ל במסגרת המנדט הבריטי בישראל. משפחתה עברה לאיטליה, וכשהייתה בת שנתיים השתקעה המשפחה בעיר לונדון שבקנדה.
קריירה
ג'ונס החלה את הקריירה כמתופפת בלהקת רוק, ובשנות השמונים ניסתה להניע קריירה בסטנד-אפ. היא התמודדה במספר שעשועונים ותוכניות ריאליטי, כגון "The Price Is Right", "Match Game" ו-"Press Your Luck", ובשנת 1986 זכתה בתוכנית הטלוויזיה "Star Search" בקטגוריית הקומדיה.
המופע של ג'ני ג'ונס
בשנים 1991–2003 הנחתה תוכנית אירוח צהובה בשם "המופע של ג'ני ג'ונס". היא הופקה על ידי חברת "Telepictures", הוקלטה באולפני WMAQ-TV בשיקגו והופצה על ידי אולפן הטלוויזיה של האחים וורנר.
רצח סקוט אמדור
ב-6 במרץ 1995 הוקלט פרק בתוכנית ובו סקוט אמדור, הומוסקסואל, מתוודה במפתיע בשידור על אהבתו לג'ונתן שמיץ, שכנו שהובא לבמה בידיעה שמישהו או מישהי התאהבו בו, בלי לדעת מי.
במהלך השידור הגיב שמיץ במבוכה לגילוי, אך שלושה ימים לאחר מכן הגיע למקום מגוריו של אמדור וירה בו למוות. הוא הודה במעשה, הורשע ברצח מדרגה שנייה וריצה עונש מאסר בשנים 1996–2017.
משפחתו של אמדור תבעה את מפיקי התוכנית בטוענם כי הם היו צריכים לברר לפני הצילום על מחלות הנפש של שמיץ. המפיקים טענו, מנגד, כי הובהר לשמיץ לפני הצילומים כי יכול להיות שה'מעריץ' הסודי שלו הוא גבר.
בית המשפט פסק כי מפיקי התוכנית ישלמו פיצוי של 25 מיליוני דולרים למשפחתו של אמדור, אך פסק זה בוטל על ידי בית המשפט לערעורים במישיגן.
פעילות
בשנת 1997 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "Jenny Jones: My Story". בשנת 2006 הוציאה ספר בישול בשם "Look Good, Feel Great". כל ההכנסות משני ספריה נתרמו לחקר סרטן השד.
ג'ונס תחזקה אתר רשמי, אתר בישול וערוץ בישול ביוטיוב. לערוץ למעלה ממיליון מנויים, ונכון לינואר 2023 הסרטונים בערוץ זכו ליותר מ-132 מיליון צפיות.
פעילות ציבורית
ג'ונס תמכה בקביעות בארגונים הלוחמים בסרטן השד. היא תרמה מכשיר ממוגרפיה נייד לבית חולים ציבורי בשיקגו, הקימה קרן המנגישה מידע בנוגע לסרטן השד, הסרת שתל חזה ובעיות דימוי גוף, ואף תרמה את כל ההכנסות משני ספריה לחקר סרטן השד.
בשנת 2005 הקימה את "קרן ג'ני ג'ונס", כאמצעי לספק סיוע לנזקקים. תחומי המיקוד העיקריים של הקרן הם חינוך, בריאות נשים ושיפור קהילות ברחבי המדינה. בשנת 2008 הקימה מטעם הקרן את התוכנית "הגיבורים של ג'ני", במסגרתה העניקה מכספה הפרטי מיליוני דולרים לאנשים המעוניינים ליצור שינוי בקהילות המקומיות שלהם.
ואיל אל-חלקי
ואיל נאדר אל-חלקי (בערבית: وائل نادر الحلقي; נולד ב-1964) הוא ראש ממשלת סוריה לשעבר. כיהן כראש ממשלה בשנים 2012–2016. קודם לכן כיהן כשר הבריאות מאפריל 2011 עד אוגוסט 2012. באפריל 2013 שרד ניסיון התנקשות באמצעות מכונית תופת בשכונת אל-מאזה שבדמשק.
אל-חלקי נשוי ואב לארבעה ילדים. אל-חלקי הוא מוסלמי סוני.
חיים מוקדמים
חלקי נולד בשמת 1964 בג'סים במחוז דרעא למשפחה מוסלמית סונית. הוא קיבל תואר ברפואה בשנת 1987 מאוניברסיטת דמשק ודוקטורט בגינקולוגיה ובמיילדות בשנת 1991.
קריירה
חלקי שימש כמנהל תחום הבריאות בג'אסים בין השנים 1997 ל-2000 והיה המזכיר בסניף דרעא של מפלגת הבעת' הסוציאליסטית הערבית בין השנים 2000-2004.
הוא שימש כמנהל הבריאות בדרעא, ובשנת 2010 מונה לראש הרופאים בסוריה.
הוא מונה לראשות ממשלת סוריה ב-9 באוגוסט 2012 על ידי הנשיא בשאר אסד, לאחר שהיה בתפקיד שר הבריאות במשך שתי ממשלות וגם לאחר שקודמו ריאד פריד חיג'אב ברח לירדן והצהיר על נאמנותו לאופוזיציה הסורית.
בתקופת הכהונה שלו, אל-חלקי עשה מאמצים רבים במלחמה בטרור.
חיים אישיים
אל-חלקי נשוי ויש לו ארבעה ילדים, בת אחת ושלושה בנים.
אוסורנו (עיר)
אוסורנו (בספרדית: Osorno, במפודונג: Chauracavi) היא עיר וקומונה בדרום צ'ילה ובירת פרובינציית אוסורנו שבמחוז לוס לאגוס.
היא מקושרת לשאר חלקי המדינה על ידי כביש 5 דרום, והיא ממוקמת כ־918 ק"מ דרומית לסנטיאגו הבירה, וכ־232 ק"מ מערבית לעיר הארגנטינאית בארילוצ'ה - אליה היא מקושרת על ידי כביש 215 הבינלאומי. ומיקומה הייחודי הופך אותה לשער הגישה היבשתי למחוזות אייסן ומגיאנסנס.
כמו כן אוסרנו ממוקמת בדיוק בין שתי בירות אזוריות ואלדיביה - בירת מחוז לוס ריוס שנמצאת מאה ועשרה קילומטרים צפונה ממנה ופוארטו מונט בירת מחוז לוס לאגוס שממוקמת מאה ועשרה קילומטרים דרומית אליה. בנוסף עקב מיקומה במפגש הנהרות דאמאס וראווה משמשת אוסורנו כמרכז השירות החקלאי של צפון המחוז.
אוסורנו העתיקה
במקור העיר תוכננה לקום בשנת 1553, תחת ממשלת פדרו דה ואלדיביה ושותפו לכיבוש, הגנרל דון פרנסיסקו דה וילאגרה; בשם "סנטה מרינה דה גאטה", במקום בו שכן כפר ילידי בשם צ'אוראקאבי ("Chauracavi"). עם זאת, מותו של ואלדיביה מנע את מימושה של תוכנית זו לפני שהספיקה להתממש.