cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משחק הדם במים
המשחק
כשהחלה האולימפיאדה דוכא כבר המרד ההונגרי בברוטאליות ורבים מהשחקנים בנבחרת הונגריה ראו את האולימפיאדה כדרך להציל מעט מכבוד מדינתם. "חשנו כי אנו משחקים לא רק עבורנו כי אם עבור מדינתנו כולה" אמר זאדור לאחר המשחק. הקהילה הבינלאומית הייתה כבר מודעת לעוצמת הברוטאלית של התגובה הסובייטית למרד ההונגרי והצופים עודדו בקולניות את הנבחרת האולימפית ההונגרית בכל המשחקים בהם השתתפה. משחק "הדם במים" התנהל מול קהל אוהד שכלל גולים הונגרים שרבים מהם היו כמה ימים לפני כן בזירת האגרוף שבה ראו את לאסלו פאפ ההונגרי זוכה במדליית הזהב השלישית שלו.
מלכתחילה היה המשחק אלים מאוד והוחלפו בו בעיטות ומהלומות. לקול תשואות הקהל הבקיע הכוכב ההונגרי ארווין זאדור שני שערים. זאדור נאלץ לעזוב את הבריכה בדקות האחרונות של המשחק כשנבחרתו כבר הובילה 0:4 לאחר שקיבל אגרוף בפניו מולנטין פרוקופייב. הפציעה של זאדור הייתה הקש ששבר את גב הגמל לגבי הקהל, שכבר היה בטירוף. על מנת למנוע התפרצות מהומות הופסק המשחק כשנותרה דקה לסיום, והמשטרה נכנסה לזירה על מנת לפנות את הקהל. תמונותיו של זאדור השותת דם התפרסמו בעיתונות העולמית והובילו לכינוי "משחק הדם במים", למרות שהדיווחים כאילו המים בבריכה האדימו מדם הם ככל הנראה הגזמה.
ההונגרים המשיכו למשחק הגמר ובו ניצחו את נבחרת יוגוסלביה 1:2 וזכו במדליית הזהב הרביעית שלהם. לאחר שהסתיימה האולימפיאדה ערקו מחצית מ-100 המשתתפים במשלחת ההונגרית לאולימפיאדה למערב. בין הספורטאים שעזבו את הונגריה עקב תוצאות המרד ההונגרי הייתה המתעמלת היהודייה אגנס קלטי, זוכת 4 מדליות זהב באולימפיאדת מלבורן, שעלתה לישראל.
בשנת 2006, שנת היובל למרד ההונגרי, יצא לאקרנים סרט תיעודי בשם "זעם החירות" המתאר את סיפור המשחק. את הסרט הפיקו לוסי לו וקוונטין טרנטינו, שתיאר אותו "כסיפור הטוב ביותר שמעולם לא סופר". הקריין בסרט הוא מארק ספיץ שארווין זאדור היה מאמנו בעת שהיה נער.
קרים (סרט)
"קרים" (ברוסית: Крым) הוא סרט דרמה רוסי בבימויו של אלכסיי פימאנוב ובכיכובם של רומן קורצין ויבגניה לאפובה. בכורת הסרט ברוסיה נערכה ב-28 בספטמבר 2017. זהו הסרט העלילתי הראשון שמגולל את אירועי סיפוח חצי האי קרים (2014). הסרט נחל כישלון קופתי משהרוויח 345 מיליון רובלים בלבד אל מול תקציב הפקה של 400 מיליון רובלים.
Oneworld
וואן וורלד (באנגלית: Oneworld; בתרגום חופשי: "עולם אחד") היא ברית חברות תעופה שהוקמה על בסיס אמריקן איירליינס ב-1 בפברואר 1999, השלישית בגודלה בעולם (נכון ל-2005), לאחר סטאר אלייאנס ו-סקאיי טים. חברות הברית טסות ליותר מ-1,000 יעדים ברחבי העולם, ביותר מ-150 מדינות. לפי נתוני יולי 2010 הטיסו 11 חברות התעופה החברות בברית 335.5 מיליון נוסעים בשנה. צי המטוסים של חברות הברית מונה 2,470 מטוסים, ואלה מקיימים 9,366 טיסות ביום ל-871 יעדים ב-146 מדינות.
קרים (סרט)
תקציר עלילת הסרט
הסרט מספר על מערכת היחסים בין תושב העיר סבסטופול סשה ועיתונאית מקייב בשם ילנה התומכת במהפכת יברומאידן. השניים נפגשים בחצי האי קרים בשנת 2014 ונלחמים לשמור על אהבתם על רקע האירועים הפוליטיים של סיפוח חצי האי קרים לרוסיה.
Oneworld
ואן וורלד הייתה לברית חברות התעופה הראשונה שהקימה הנהלה משותפת שמושבה בוונקובר, קנדה. בראש ההנהלה המשותפת עומד מנהל כללי, המדווח לוועד מנהלי חברות התעופה החברות בברית.
קרים (סרט)
הפקה
יוזם הרעיון של הסרט היה שר הגנה הרוסי סרגיי שויגו, שהציע במרץ 2014 לאלכסיי פימאנוב לעבד את האירועים לסרט. הרעיון קיבל גם את תמיכת הנשיא ולדימיר פוטין.
Oneworld
במסגרת הברית, קיימו אל על ואמריקן איירליינס שלושה הסכמי שיתוף פעולה (Code share), שבהם:
קרים (סרט)
הפקה
על הפקת הסרט עבדה חברת "פימאנוב ושותפיו", בתמיכת "הערוץ הראשון", חברת החזקות התקשורת "הכוכב האדום", משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית, משרד התרבות, קרן הקולנוע, החברה הרוסית להיסטוריה צבאית, משרד הנציג הנשיאותי במחוז הפדרלי של חצי האי קרים, ממשלת הרפובליקה של חצי האי קרים, ממשלת העיר סבסטופול. הסרט זכה לסטטוס "סרט לאומי", משמעות הדבר, שהסרט זוכה לסיוע מהמדינה והפיקוח על שלבי ההפצה וההפקה נתונים בידי משרד התרבות.
אלכסיי פימאנוב הקדיש את הסרט לקצינים הרוסים והאוקראינים אשר במרץ 2014 בחרו שלא לירות אחד בשני. על פי פימאנוב, זהו "סרט שמצולם באהבה עצומה לסבסטופול, לאנשי קרים ולאוקראינים". לפי תיאור הסרט, יוצגו לקהל האירועים מנקודת מבט רוסית .
שמו המקורי של הסרט היה "מלכות תיאודור". הצילומים התקיימו במוסקבה, סנקט פטרבורג וסבסטופול. את התפקידים הראשיים גילמו השחקנים האלמוניים יבגניה לאפובה, רומן קורצין, כמו גם בוריס שצ'רבאקוב, פאבל טרובינר, פאבל קראינוב וגנאדי יאקובלב (שחקן מקרים שאף נטל חלק באירועים המכונים "האביב של קרים"). בסצינות שדרשו קהל רב השתמשו בניצבים מקומיים, מתושבי חצי האי קרים.
שחרור
מתחילה פירמאנוב רצה לשחרר את הסרט ביום השנה השלישי לסיפוח מחדש של חצי האי קרים וסבסטופול עם רוסיה, אבל בסופו של דבר תאריך היציאה לאקרנים ברוסיה נקבע ל-28 בספטמבר 2017 (שישה חודשים לפני הבחירות לנשיא הפדרציה הרוסית ב-18 במרץ, שהוא יום השנה לסיפוח חצי האי). אירוע הבכורה נערך ב-27 בספטמבר 2017 בארמון הקרמלין הממלכתי.
הסרט תוכנן לצאת בספטמבר גם בבלארוס ומאז יולי 2017 הוצגו בבתי הקולנוע המקומיים הטריילר לסרט, דבר שהביא את השגרירות האוקראינית בבלארוס לשלוח מכתב מחאה אל משרד החוץ של בלארוס.
Carmen: A Hip Hopera
Carmen: A Hip Hopera הוא סרט דרמה רומנטית מוזיקלי אמריקאי משנת 2001 שהופק על ידי MTV ובוים על ידי רוברט טאונסנד. בסרט מככבים ביונסה נואלס בתפקיד הבכורה שלה, מקי פייפר מוס דף, ראה דיגה, וייקליף ז'אן, דה-בראט, ג'וי בראנט, רייגן גומז-פרסטון ג'רמיין דופרי ובאו ואו. עלילת הסרט מבוססת על האופרה כרמן משנת 1875 מאת ז'ורז' ביזה, לודוביק הלוי והנרי מיילהאק. העלילה מתרחשת בפילדלפיה ובלוס אנג'לס בתקופה המודרנית וכולל שיריהיפ-הופ / אר-אנד-בי מקוריים ברובם במקום האופרה של ביזה.
הסרט הוא העיבוד האפרו-אמריקאי הגדול השני לאופרה, הראשון הוא המחזמר "כרמן ג'ונס" שהוצג בברודוויי בשנת 1943 והעיבוד הקולנועי שלו היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר בשנת 1954.
עלילה
כרמן בראון היא שחקנית פתיינית ושאפתנית שגורמת בלי משים צרות בכל מקום שהיא הולכת. היא מסתבכת עם סמל. דרק היל, המאורס למלצרית הקוקטיילים, קאהלה. בבר של לו, כרמן נקלעת לריב עם אישה קנאית. הקצין הבכיר של היל, סגן פרנק מילר מורה להיל לעצור את כרמן. כרמן מנסה ללא הצלחה לפתות את היל, אבל היא משכנעת אותו לתת לה לעצור בדירתה כדי לשים את הטבעת של אמה במקום בטוח כדי שהיא לא תיגנב בכלא. שם היא לובשת הלבשה תחתונה והוא מתאהב בה. הוא נתפס בבוקר (כאשר לא ניתן למצוא את כרמן) על ידי מילר (שמתגלה כעת כשוטר מושחת), שמביא איתו את קאהלה כשהוא עוצר את היל. קאילה כועסת על היל ואומרת לו שהיא שונאת אותו.
בזמן שהוא בכלא, היל לא יכול להפסיק לחשוב על כרמן. היא כותבת לו מכתב, והוא חולק את האובססיה שלו עם החברים לתא ג'ליל ו"פוקט". בזמן שהיל בכלא, כרמן פוגשת את הראפר המפורסם בלייז במועדון הלילה "הספוט". הוא רוצה להביא אותה ללוס אנג'לס, אבל מצליח להביא רק את החברים הטובים ביותר שלה. כרמן מבטיחה לפגוש אותם בלוס אנג'לס ברגע שהיל יצא מהכלא. לרוע המזל, היל עומד בפני שנת מאסר על תנאי ברגע שהוא יוצא. עם זאת, לאחר שהוא נכנס לוויכוח עם מילר, הוא מכה בו. הוא וכרמן בורחים ללוס אנג'לס. עם זאת, כרמן אינה מודעת לאירוע.
החיים בלוס אנג'לס לא קלים במיוחד. כרמן לא יכולה למצוא עבודה במשחק, ומעמדו של היל כנמלט מונע ממנו להשיג עבודה. היא נתקלת בחברותיה הטובות ביותר, ראשידה וניקי, אשר זוכות ליחס של מלכים על ידי בלייז. לשלושתם קוראים את קלפי הטארוט שלהם על ידי מדיום (ויקלף ז'אן). ראשידה וניקי זוכות בכסף רב, אבל בכרטיסיה של כרמן נכתב "הרס", "צער" ו"מוות". היא מחליטה שהגיע הזמן לשינוי. היא הולכת לחזרה של בלייז וזוכה בהזמנה להיות הדייט שלו לקונצרט הבא שלו. בינתיים, מילר מחפש את היל, ופורטר (בת זוגו לשעבר) נותנת לו את הכתובת של היל וכרמן תמורת סכום כסף גדול. במקביל, רדיו, המחובר לנקודת חשמל, נופל לתוך האמבטיה שכרמן עזבה זה עתה. כרמן תוהה אם זה היה אמור להיות סופה המר.
זמן קצר לאחר מכן, כרמן נפרדת מהיל ועוברת לגור עם חבריה בבית שככל הנראה בבעלותו של בלייז. היא מרגישה שהיא לא צריכה לוותר על חייה בשבילו, למרות כל מה שהוא עשה בשבילה. בדומה למקבילו באופרה המקורית, היל הרוס. הוא גם לומד מקאלה שהוא בסכנה. מכיוון שהיל יודע כמה מילר מושחת, הוא רוצה להיפטר ממנו. היל הולך לכרמן כדי לנסות לזכות בה שוב ולגרום לה לעזוב איתו. כרמן לא רוצה לעזוב ואומרת להיל שהיא נשארת. בזמן שהם מתווכחים, מילר מתבונן בהם ויורה בטעות בכרמן פעמיים באקדח מושתק תוך כדי שהוא מכוון לכיוונו של היל. כרמן מתה בזרועותיו של היל והיא לא יכולה לדבר כשהיל כל הזמן שואל מה לא בסדר. הוא נוגע בגבה ורואה דם זורם במורד ידו. הוא מניח את הגופה על הרצפה והולך להילחם במילר. היל ומילר מנהלים את הקרב האחרון שלהם שמסתיים בכך שמילר נהרג. ראשידה וניקי מוצאות את גופתה של כרמן והן מזועזעות והרוסות. הסיפור מסתיים עם מעצרו הלא נכון של היל. הסרט מסתיים באופן רשמי בכך שהמספר ( דה בראט ) מניח ורד על קברה של כרמן וקובע "אהובת אלמוות. . . כרמן בראון, לעולם לא תהיה עוד אחת".
את הסרט ביים רוברט טאונסנד שגם ביים "את איש המטאור" ואת מופע הססטנד אפ של "אדי מרפי Raw". הסרט הופק על ידי MTV ב-2001. יש כמה סתירות בין הסיפור המוצג בגרסתו המקורית, כמו גם ביקורת על הופעת הבכורה של ביונסה בסרט. בספר Carmen: From Silent Film to MTV, פריאם ודייוויס מצהירים כי "ביונסה... היא זמרת מוכשרת, וירטואוזית, והיא מתקשה לכופף את כישרונותיה להגשה מדוברת". ההפך נאמר על מקי פייפר ש"הוכיח את עצמו במקומות אחרים כשחקן יעיל בטלוויזיה ובקולנוע, אבל נראה שלא נוח לו כאן כאשר הוא שר ראפ".
ביקורת
הסרט קיבל ביקורות מעורבות בעיקר. אתר AllMovie דירג את סרט הטלוויזיה בשניים וחצי מתוך חמישה כוכבים.
דני איימוס
דניאל "דני" עמוס (במקור איימוס; נולד ב-2 בפברואר 1987) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת השוער בקבוצת סקציה נס ציונה.
קריירת מועדונים
בתחילת דרכו ככדורגלן שיחק במחלקת הנוער של עירוני קריית שמונה. בתחילת עונת עבר לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, ובמקביל שיחק בקבוצת הנוער. את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ערך בגביע הטוטו לליגה הלאומית, מול הפועל נצרת עילית במשחק שהסתיים בתיקו ללא שערים. בגמר גביע הטוטו פתח בהרכב, והוביל את הקבוצה לניצחון על בני סכנין בבעיטות הכרעה, ולזכייה בתואר הראשון בתולדות המועדון. בליגה שותף בחמישה משחקים בעונה זו, ובתום העונה עלה עם הקבוצה לליגת העל. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך מול מ.ס. אשדוד במשחק שהסתיים אף הוא ללא שערים.
בעונת 2008/2009 שיחק ברוב משחקי הקבוצה בליגת העל עקב עזיבתו של השוער הראשון שביט אלימלך. באותה עונה גם ירד עם הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית, ועונה אחר כך זכה עמה בשנית בגביע הטוטו, ועלה איתה בחזרה לליגת העל. בעונת התמודד על עמדת השוער הראשון עם גיא חיימוב, וזכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לליגת העל.
בעונת 2011/2012 חל שיפור גדול ביכולתו, והוא הפך לשוער הראשון הקבוע של הקבוצה. בתום עונה זו זכה עם עירוני קריית שמונה באליפות הראשונה בתולדותיה, בנוסף לגביע הטוטו השני ברציפות, וזכה בפרס שחקן העונה מטעם ההתאחדות לכדורגל בישראל. בעונה שלאחר מכן הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, שיחק עמה במוקדמות ליגת האלופות והעפיל עמה לשלב הבתים של הליגה האירופית, ובסופה הסתיים חוזהו והוא עזב את המועדון.
את עונת 2014/2015, לאחר עזיבתו של קליימן, החל איימוס כשוער הראשון של הפועל תל אביב, אך בינואר ביקש לעזוב את המועדון ונסע לרומניה על מנת לחתום בראפיד בוקרשט. לאחר שלא הוחתם לבסוף בקבוצה הרומנית, הודיעה הפועל תל אביב כי מבחינתה השחקן עזב וסיים את דרכו במועדון. בעקבות כך נותר ללא קבוצה עד תום העונה.
ב-8 ביולי 2015 חתם לעונה אחת בהפועל עכו. הוא פתח בהרכב הקבוצה בכל משחקיה בעונת 2015/2016, ובסופה ירדה הקבוצה לליגת המשנה ואיימוס עזב את המועדון.
ב-20 ביולי 2016, לקראת עונת 2016/2017, חתם במכבי פתח תקווה, והיה שותף לעונה מוצלחת של הקבוצה, בה סיימה במקום הרביעי בפלייאוף העליון.
ב-22 במאי 2017 חתם לעונה אחת במדי העולה החדשה לליגת העל, מכבי נתניה. איימוס היה שותף להעפלתה המפתיעה של הקבוצה לפלייאוף העליון בעונת 2017/2018, ואת העונה היא סיימה במקום החמישי. בעונת 2018/2019, לאחר עזיבתם של ערן לוי ודיא סבע, מונה איימוס לקפטן הקבוצה. בעונה זו העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, ובליגה סיימה הקבוצה במקום הרביעי.
ב-19 ביוני 2022 חתם במכבי פתח תקווה.
ב-26 ביוני 2023 חתם בסקציה נס ציונה.
נבחרות ישראל
ב-20 באוגוסט 2008 ערך איימוס את הופעתו היחידה בנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק מול שנערך באצטדיון וינטר שברמת גן.
ב-22 בפברואר 2012 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת לקראת משחק הידידות מול אוקראינה, ומאז זומן עוד מספר פעמים לקראת כמעט כל קמפיין עד שנת 2018.
חיים אישיים
איימוס נולד בדרום אפריקה, ובגיל צעיר עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בקיבוץ כפר בלום. אחיו הוא נתן עמוס, שחקן נבחרת ישראל ברוגבי.
מתנדב באופן קבוע בחוות החופש.
וסטרה ייטלנד
המחוז משתרע במערב שוודיה בארץ יטאלנד, וכולל 49 רשויות מוניציפליות ("קומין") ובהן יחד למעלה ממיליון וחצי תושבים – כ-17 אחוזים מאוכלוסיית שוודיה ב-2008. עיר-המושב (Residensstad) של המחוז היא גטבורג, שהיא גם הרשות המאוכלסת ביותר בו והעיר השנייה בגודלה בשוודיה.
גבולותיו של המחוז, עם כיוון השעון: נורווגיה, מחוז ורמלנד, שחולק עם יטאלנד המערבית את האגם ונרן; מחוז ארברו, מחוז אסטריֶטלנד, מחוז ינשפין שחולק עם יטאלנד המערבית את האגם וטרן, מחוז הלנד, והים הצפוני.
גשר סווינסונד מהווה קשר חשוב בין דרום שוודיה לבין דרום נורווגיה.
סאקורה
סמל הסאקורה
הסאקורה הוא סמל יפני, היסטורי ותרבותי, המסמל את האופי היפה אך החמקמק ובר-החלוף של החיים, ומופיע תדיר באמנות יפנית. את יופיו של עץ הדובדבן היפני חוגגים בפסטיבל ההאנאמי (花見, התבוננות בפרחים), ובמסגרתו יוצאים לחוג את הפריחה בטבע, בשמורות, בפארקים ועוד
תנועה מהפכנית
בשנות ה-30 של המאה ה-20 קמה ביפן תנועה מהפכנית שנקראה "אגודת פרחי הדובדבן" שביצעה כמה ניסיונות הפיכה.
סמליות בינלאומית
יפן העניקה לארצות הברית בשנת 1912 3,000 עצי דובדבן במתנה כדי לחגוג את הידידות המתפתחת בין המדינות. העצים נמצאים בפארק הפוטומק המערבי לאורך נהר הפוטומק הזורם דרך וושינגטון הבירה. יפן העניקה לארצות הברית 3,000 עצים נוספים בשנת 1956. עצי הדובדבן ממשיכים להוות מוקד משיכה פופולרי לתיירים ומושא פסטיבל פריחת הדובדבן הלאומי כשהם מגיעים לפריחה מלאה בתחילת האביב.
סוגים נוספים
סוגים אחרים הם "יאמה סאקורה" (山桜-דובדבן ההרים), "יאה סאקורה" ו"שידארה סאקורה". ל"יאה סאקורה" פרחים גדולים ועבים עם אבקנים ורודים עשירים. ל"שידארה סאקורה", או "הדובדבן המתייפח", יש ענפים הנופלים מטה כמו אלו של הערבה, מרוצפים בפרחים ורודים.
מועד הפריחה
כל שנה, עוקבים היפנים אחר ה"סאקורה זנסן" (桜前線) או "חזית פריחת הדובדבן". היא מתחילה באוקינאווה בפברואר ובדרך כלל מגיעה לקיוטו וטוקיו לקראת סוף חודש מרץ או תחילת חודש אפריל. אז היא ממשיכה צפונה, ומגיעה להוקאידו כמה שבועות מאוחר יותר.
ב-14 במרץ 2023 הודיעה יפן על תחילה רשמית של עונת הפריחה, 10 ימים לפני המועד הרגיל, וההסבר לכך קשור בהתחממות כדור הארץ עקב משבר האקלים.
מיקה (זמר)
מייקל הולברוק פנימאן ג'וניור (באנגלית: Michael Holbrook Penniman, Jr; נולד ב-18 באוגוסט 1983), הידוע בכינויו מיקה (Mika), הוא זמר בריטי-לבנוני. את אלבום הבכורה שלו, Life In Cartoon Motion הוציא מיקה בשנת 2007. האלבום מכר יותר מ-5.6 מיליון עותקים בעולם כולו. שנתיים לאחר מכן, הוציא מיקה את אלבומו השני The Boy Who Knew Too Much, שזכה להצלחה דומה לאלבום הראשון. בשנת 2012 יצא אלבומו השלישי, The Origin of Love.
נעוריו
מיקה נולד בביירות שבלבנון להורים אמריקאים. אימו נולדה בניו יורק להורים לבנוניים, בעוד אביו נולד בירושלים (סבו היה בשליחות דיפלומטית) למשפחה אמריקאית-נוצרית ממוצא בריטי. הוא השלישי מבין חמישה ילדים. משפחתו עזבה את לבנון כשהיה בן שנה בגלל המצב הביטחוני ששרר בה במלחמת לבנון הראשונה. בתחילה היגרו לפריז, שם כתב מיקה את השיר הראשון שלו. כשהיה בן 9, היגרה המשפחה ללונדון. בילדותו, סבל מיקה מדיסלקסיה ובגיל 11, חווה התמוטטות. לאחר המקרה נשאר בביתו למשך מספר חודשים ואמו לימדה אותו את החומר שהחסיר בבית הספר. מיקה למד בקולג' המלכותי למוזיקה, אך עזב את הלימודים כדי להקליט את אלבום הבכורה שלו.
מיקה דובר גם צרפתית ואיטלקית שוטף. בנוסף, הוא יודע קצת ערבית-לבנונית מאימו.
Life In Cartoon Motion
אלבום הבכורה של מיקה, Life In Cartoon Motion, יצא לאור ב-5 בפברואר 2007. הסינגל הראשון מתוך האלבום היה השיר "Relax, Take It Easy", אשר מוקם במקום השני במצעד הבילבורד האמריקאי ובמצעד הממלכה המאוחדת. בתחילת 2007 הוציא סינגל שני, "Grace Kelly" (על שמה של השחקנית ונסיכת מונקו לשעבר, גרייס קלי). השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי ובעוד מצעדים רבים ברחבי העולם (ביניהם גם לראש המצעד הבינלאומי של גלגלצ, שם שהה השיר חודש שלם). הסינגל השלישי, "Love Today" הגיע ל-10 המקומות הראשונים ב-MTV.
במרץ 2007 אמר מיקה לעיתונות הבריטית כי ישמח לייצג את מולדתו, לבנון, בתחרות האירוויזיון או לפחות לכתוב את השיר שייצג אותה בתחרות.
ב-2008 זכה מיקה בתואר "תגלית השנה" בטקס פרסי המוזיקה הבריטית וזכה בפרס גראמי עבור שיר הדאנס הטוב ביותר ("Love Today"). טקסים אלו נערכו בחודש פברואר אותה שנה.
בישראל זכה שנתיים ברציפות בתואר "זמר השנה" במצעדים השנתיים של גלגלצ לשנים 2007 ו-2008. וב-31 בדצמבר 2009 הוא דורג במקום השלישי בקטגוריית "זמר העשור" אחרי ג'סטין טימברלייק ורובי ויליאמס במצעד העשור של גלגלצ.
The Boy Who Knew Too Much
באותה שנה הודיע מיקה שהוא ביסקסואל. באוגוסט 2012 הגדיר את עצמו בריאיון למגזין "Instinct" כהומו.
Songs For Sorrow
ב-8 ביוני 2009 הוציא מיקה אלבום ובו ארבעה שירים, וספר בעל 68 עמודים.
The Origin of Love
אלבומו השלישי של מיקה, "The Origin of Love", יצא ב-16 בספטמבר 2012. השיר הראשון שיצא מהאלבום הוא שיר בצרפתית, בשם "Elle Me Dit".. השיר יצא ביולי 2011 כהוצאה מוקדמת מהאלבום, וזכה להצלחה גדולה בצרפת. מיקה אישר שתהיה גרסה באנגלית של השיר באלבום, בשם 'Emily'. השיר השני שיצא מהאלבום נקרא "Make You Happy", והוא יצא בתור וידאו קליפ ב-8 ביוני 2012. הסינגל המוביל לקראת יציאת האלבום, הנקרא "Celebrate", הוצג לראשונה בתחנת הרדיו הצרפתית "nrg". בשיר זה משתף איתו פעולה הזמר פארל ויליאמס, שעבד איתו על האלבום. הוידאו קליפ של השיר יצא ב-10 באוגוסט 2012. שיר הנושא של האלבום, "The Origin of Love" הוצג בתחנת הרדיו BBC ב-26 ביולי 2012.
נאקאפיריפירית
מחוז נאקאפיריפירית (באנגלית, בסוואהילי: Nakapiripirit) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור הצפוני במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, נאקאפיריפירית.
מיקום
המחוז גובל במחוז נפק מצפון, במחוז מורוטו מצפון מזרח, במחוז אמודט ממזרח, במחוז קווין מדרום מזרח, במחוז בולמבולי מדרום מערב, במחוז קומי ממערב ובמחוז קאטאווי מצפון מערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא נאקאפיריפירית.
רקע כללי
במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מורוטו. בשנת 2001, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז.
רוב תושבי המחוז משתייכים לקבוצה האתנית קרמוג'ונג, ודוברים את שפת הקרמוג'ונג. שפה נוספת המדוברת בפי תושבי המחוז היא פוקוט.
במחוז מספר הרים שגובהם מגיע עד 3,000 מטרים. ההרים גבוהים ביותר הם הר קאדאם, לולקק ונאפאק. המחוז מחולק באופן גס לרצועה יבשה ולרצועה רטובה. הרצועה היבשה מכסה את תת-הנפות לורו, אמודט, לורגנדווט ויורד לנאבילאטוק, לולחאט ולחלקים של לורגאה. הרצועה הרטובה מכסה בעיקר את מרגלות של הר קאדאם, בעיקר נאקאפיריפירית, נאמאלו, קאקומונגולה, קאריטה. במחוז יורדים בממוצע בין 500 ל-1,500 מ"מ משקעים.
כלכלה
אחזקת משק-חי וגידול תבואה הם שתי הפעילויות הכלכליות העיקריות במחוז. דורה הוא המוצר העיקרי שמיוצר ברצועה היבשה והתירס הוא התוצר העיקרי של הרצועה הרטובה. יבולים נוספים שגדלים במחוז הם קטניות, אגוז האדמה, שומשום, חמניות, קנה הסוכר ובננות. בשנות ה-2000 התחילו לגדל גם אורז.
אוכלוסייה
קצב גידול האוכלוסייה הוא 4.36% בשנה. כ-95% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.
רחל ורנהגן
רחל וַרְנְהָגן פון אֶנְזֶה (בגרמנית: Rahel Varnhagen von Ense - "רָהֶל פַרְנְהָגֶן פוֹן אֶנְזֶה"; נולדה בתור רחל לוין, החל באמצע שנות התשעים של המאה ה-18 נקראה רחל רובר (Rahel Robert) או רחל רובר-טורנו (Robert-Tornow); נטבלה בשנת 1814 בשם פרידריקה אנטוני (Friedericke Antonie); 19 במאי 1771, ברלין – 7 במרץ 1833, שם) הייתה סופרת גרמנייה של הזרם הרומנטי, יהודייה מומרת, שמילאה תפקיד חשוב בתנועת הנאורות באירופה. בלטה בתמיכתה בשיווי זכויות ליהודים ולנשים.
מתנד הרמוני
מַתְנֵד הרמוני (או אוסצילטור הרמוני, מאנגלית: Harmonic oscillator) הוא מערכת מכנית שבה פועל על גוף נתון כוח מתכונתי (יחסי) להעתק הגוף ובכיוון מנוגד לו:, כאשר \vec{F} הוא הכוח, K>0 הוא קבוע המתנד ו- הוא ההעתק. כוח זה נקרא גם כוח מחזיר שמשמעותו היא כוח שתמיד פועל לכיוון נקודת שיווי המשקל.
באנלוגיה, כל מערכת פיזיקלית שמאופיינת מתמטית בצורה דומה נקראת אף היא "מתנד הרמוני". חשיבותו של מודל המתנד ההרמוני נובעת מכך שתופעות פיזיקליות רבות מתוארות על ידי מערכות שמתנהגות, ברמות קירוב שונות, כמתנד הרמוני. לדוגמה, מסה התלויה על קפיץ, מעגלים חשמליים מסוימים, גלים בחומר, מיתרי גיטרה או כלי פריטה אחר, ואפילו גלי אור במובן מסוים. במובן זה המתנד ההרמוני הוא מודל פיזיקלי המתאים בקירוב למקרים מגוונים רבים.
רחל ורנהגן
ביוגרפיה
נולדה בשנת 1771 בשם רחל אנטוני פרידריקה כבתם הבכורה של הבנקאי וסוחר התכשיטים מרקוס לוין ואשתו חיה בברלין למשפחה בת חמישה ילדים. בשנים 1790–1806 ניהלה בעיר סלון ספרותי ידוע שבו נפגשו סופרים, מדענים, פוליטיקאיים, אריסטוקרטים ואנשי-שם אחרים תחת קורת גג אחת. עקרון החברותא, שאיפשר לבני מעמדות ואנשים ממקצועות שונים להיפגש לשיחה אינטלקטואלית, קידם את האמנציפציה. בין אורחיה הקבועים המפורסמים נמנו ז'אן פול, לודוויג טיק, פרידריך שלגל, היינריך היינה, האחים וילהלם ואלכסנדר פון הומבולדט, פרידריך דה לה מוט פוקה והנסיך הפרוסי לואי פרדיננד. לאחר מותו של אביה ב-1806 אימצה כאחיה, לודוויג, את שם המשפחה רוברט.
בזמן המלחמות הנפוליאוניות בשנת 1813, ארגנה ורנהגן את הסיעוד של פצועי המלחמה מכל הצדדים בפראג ואספה תרומות לשארי הנספים. לאחר סדרת מערכות יחסים כושלות היא נישאה ב-1814 לדיפלומט, ההיסטוריון והמוציא-לאור קרל אוגוסט פרנהגן פון אנזה, ונטבלה לנצרות. היא הצטרפה אל בעלה במסעות רבים. לאחר פרישתו מהדיפלומטיה, שבה עִמו באוקטובר 1819 לברלין, ושם הקימה את "הסלון השני" שלה. בין אורחיה נמנו עתה בני משפחת מנדלסון, היינריך היינה, אדוארד גנז, ולודוויג ברנה, כולם דמויות מפתח בתנועת הנאורות. בני הזוג ורנהגן ביקרו את גתה בוויימאר פעמים רבות.
מתנד הרמוני
מתנד הרמוני, בפרט מתנד הרמוני פשוט, הוא אחת המערכות הפשוטות והבסיסיות ביותר בפיזיקה. זוהי מערכת פתירה באופן אנליטי כמעט בכל תורה פיזיקלית (מכניקה קלאסית, תרמודינמיקה, מכניקת הקוונטים, תורת היחסות ועוד) המשמשת ככלי עזר חשוב בלימוד התאוריות השונות והבנתן. יתרה מכך, מסתבר שניתן לקרב מערכות רבות ומורכבות - שאינן פתירות באופן אנליטי או פשוט - על ידי מתנדים הרמוניים, ובכך להגיע להבנה רבה ואף לפתרון מקורב לבעיה.
כאן נסקור את בעיית המתנד ההרמוני במכניקה הקלאסית. בנוגע לטיפול במתנד הרמוני מאולץ, כלומר מתנד שפועל עליו כח חיצוני המשתנה בתדירות שונה משל המתנד, ראו: תהודה.
בנוגע לטיפול במתנד הרמוני לפי מכניקת הקוונטים ראו: מתנד הרמוני קוונטי.
מתנד הרמוני פשוט
מתנד הרמוני פשוט, הוא מערכת בה פועל כח מחזיר בלבד, שכן כשמו הוא מנסה להחזיר את המערכת לנקודת שיווי המשקל שלה, לאחר שזו סטתה ממנו. באופן כללי משוואת המתנד ההרמוני היא משוואה דיפרנציאלית מהצורה כאשר \xi הוא הגודל המחזורי, ו\ddot \xi הוא הנגזרת השנייה בזמן של הגודל המחזורי.
רחל ורנהגן
ביוגרפיה
היא נפטרה בברלין בשנת 1833, והיא קבורה שם ב-Dreifaltigkeitsfriedhof (בית הקברות של השילוש) בקרויצברג.
מתנד הרמוני
מתנד הרמוני פשוט
במכניקה הקלאסית, כח מחזיר, הוא כח מהצורה F=-kx כאשר k הוא קבוע המאפיין את המערכת כמו קבוע הקפיץ בחוק הוק, וx הוא העתק המסה מנקודת שיווי המשקל.
ניתן לרשום את החוק השני של ניוטון עבור המערכת הבנויה ממסה המחוברת לקפיץ, תוך כדי כתיבת התאוצה בדרך מעט שונה a= \ddot x:
רחל ורנהגן
יחסה ליהדות
עמוס אילון בספרו "רקוויאם גרמני -יהודים בגרמניה לפני היטלר, 1743- 1933" מספר:
מתנד הרמוני
מתנד הרמוני פשוט
. נשים לב, כי המסה תסומן באות m. מקובל לחלק את שני אגפי המשוואה ב-m ולהגדיר, כך שלאחר העברת אגפים מתקבלת המשוואה.
לגודל יש יחידות של תדירות, ומקיים את התכונות הבאות:
משוואה זו היא משוואה דיפרנציאלית ליניארית הומוגנית מסדר שני, שניתן לפתור באמצעות הפולינום האופייני של המערכת:, אשר שורשיו הם הצמד , כאשר i הוא היחידה המדומה. בדרך כלל, כאשר משתמשים בפולינום האופייני לפתרון משוואה דיפרנציאלית, הפתרון יהיה מהצורה. עם זאת, על ידי הצבת הפתרונות של הפולינום האופייני, מתקבל במשוואה זו הפתרון, שהוא פונקציה מרוכבת – כלומר, אינו פונקציה ממשית, ואילו העתק המסה הוא גודל ממשי לחלוטין.
הבעיה נפתרת אם דורשים כי, כלומר, ששני המספרים הם צמודים זה לזה. למשל, אם, אז , ואז לפי נוסחת אוילר,
פירוש פיזיקלי של הפתרון
המופע (פאזה) שסומן באות \phi, יימצא גם הוא מתנאי ההתחלה. גודל זה מאפיין את ההזזה של פונקציית הקוסינוס. מבחינה פיזיקלית, המופע שונה מאפס, אם מדידת הזמן החלה לא בדיוק ברגע בו שוחררה המסה ממנוחה.
לשם הפשטות, ניתן לבחון מקרה פשוט יותר של המתנד, בו אין מופע (\phi = 0). במקרה כזה, העתק המסה נתון על ידי המשוואה. היות שהפונקציה המתארת את העתק המסה היא פונקציה טריגונומטרית, ניתן להסיק כי התנועה מחזורית. אם כך, קיים זמן T מינימלי הדרוש כדי שהמערכת תשלים מחזור אחד (תבצע תנועה אחת שלמה) ותחזור לאותה הנקודה בה התחילה. המחזור של פונקציית הקוסינוס הוא 2 \pi, ולכן נדרוש שכאשר נציב את T לתוך הפונקציה, הארגומנט של הפונקציה, יהיה שווה ל־2 \pi. כלומר, נדרוש שיתקיים. הזמן T נקרא זמן המחזור של התנועה:, והתדירות של המערכת, לפי הגדרתה מקיימת. בגלל הקשר המיוחד בין התדירות לגודל \omega_0, מקובל לקרוא ל-\omega_0 תדירות זוויתית. התדירות הזוויתית – וממילא גם התדירות "הרגילה" – נקבעות אך ורק על ידי מאפייני המערכת, ואינן תלויות בזמן או בגדלים משתנים אחרים.
אנרגיה
כעת, נרצה לדבר על האנרגיה של המערכת. עבור מסה המחוברת לקפיץ, סך האנרגיה נתון על ידי סכום של אנרגיה קינטית של המסה כפונקציה של הזמן, ואנרגיה פוטנציאלית אלסטית כפונקציה של הזמן. על ידי הצבת הגדלים שמצאנו למשוואת האנרגיה, מתקבל:
כלומר, התלות בזמן מתבטלת, והאנרגיה זהה בכל נקודה בזמן. במילים אחרות, האנרגיה במערכת נשמרת.
במערכת שנותחה עד כאן, הגורם לתנודות היה הקפיץ, אך קיימות מערכות נוספות, ללא קפיץ, בהן יכולות להיות אוסצילציות. גם במקרים כאלה האנרגיה נשמרת, מכיוון שכח מחזיר הוא כח משמר. כלומר, העבודה שלו אינה תלויה במסלול, והרוטור של כח זה, שווה לאפס. ניתן להוכיח זאת עבור כל כח מחזיר.
מתוך משוואות שימור האנרגיה, ניתן לראות שכאשר כל האנרגיה הפוטנציאלית מתאפסת, האנרגיה הקינטית מקסימלית. למעשה, הנקודה בה האנרגיה הפוטנציאלית מתאפסת, היא בדיוק נקודת שיווי המשקל (באנלוגיה של הקפיץ, האנרגיה הפוטנציאלית מתאפסת כאשר הקפיץ רפוי). לכן, המהירות מקסימלית, בנקודת שיווי המשקל.
במכניקה הקלאסית, משוואת המתנד ההרמוני יכולה להיות משוואת מומנטים (היא מתקבלת על ידי בחירת נקודה קריטית במערכת לא נקודתית לרוב וכתיבת כל מומנטי הכח הפועלים ממנה, תוך כדי מתן תשומת לב לכיוון המומנט. בדרך משוואת מומנטים תוביל אותנו למשוואת מתנד על זווית כלשהי במערכת כפונקציה של הזמן), משוואת כוחות (היא מתקבלת בדרך כלל על ידי כתיבת החוק השני של ניוטון על מערכת של נקודה אחת לרוב) או משוואת אנרגיה גזורה (היא מתקבלת על ידי גזירת המשוואה המתארת את האנרגיה של המערכת והשוואתה לאפס. ניתן לעשות זאת, בגלל שימור האנרגיה. היות שהאנרגיה נשמרת, היא שווה לקבוע כלשהו שנעלם בעת הגזירה).
מתנד הרמוני מרוסן
בתיאור הקודם, הנחנו כי אין חיכוך במערכת. נראה איך מתנהג המתנד במקרה בו יש חיכוך.
חיכוך הוא כוח מרסן נפוץ בטבע - חיכוך עם האוויר או עם נוזל, התנגדות של מעגל חשמלי, ועוד. כוח משכך זה תלוי ביחס ישר במהירות (נקרא גם כוח סטוקס). נדמה כי כוח החיכוך נגרם על ידי בוכנת אוויר, כבאיור, ונניח כי הכוח מתכונתי למהירות הגוף ונתון על ידי, כאשר b הוא מקדם הפרופורציה.
כעת משוואת הכוחות נראית כך:. על ידי סידור אלגברי מקבלים או
, כאשר, כמקודם.
מתנד הרמוני פשוט הוא מקרה פרטי של מתנד הרמוני מרוסן, בו b=0.
בהנחה שהחיכוך קטן מספיק, הפתרון הכללי למשוואה זו הוא:
, כאשר:
פתרון מפורט מופיע בהמשך הערך. זוהי תנודה הרמונית, המתבצעת בתדירות נמוכה מעט מהתדירות הטבעית (תמיד מתקיים ). במערכת זו, בניגוד לתנודה ההרמונית הפשוטה, יש איבוד אנרגיה מתמיד לחיכוך.
אם החיכוך גדול מדי, התנועה תדעך מהר מאוד, באופן מעריכי, כך שלא יסתיים אפילו מחזור תנודה יחיד. קיים ערך מקסימלי של שיכוך, שבערכי שיכוך גדולים ממנו לא יתרחשו כלל תנודות. ערך זה נקרא השיכוך הקריטי, והוא נתון על ידי.
פתרון המשוואות
זוהי משוואה ריבועית שפתרונותיה הם . כאן. מכיוון שהפתרונות יכולים להיות מרוכבים, יש תמיד פתרון למשוואה. אם אין חיכוך, \ b=0 ואז.
כעת ישנם שלושה מקרים מובחנים:
כאשר אין חיכוך, \ b=0 ולכן \ \alpha =0 ומקבלים את הביטוי המוכר של תנודה הרמונית פשוטה:.
מטוטלת
מטוטלת מתמטית פשוטה היא מערכת שמקיימת תנועה הרמונית רק בקירוב. תנועתה המלאה היא מחזורית וסוטה במקצת מתנועה הרמונית, אך בקירוב זוויות קטנות אפשר להתייחס לתנועתה כתנועה הרמונית.
נניח שמסת המטוטלת היא m והיא מחוברת לתקרה בחוט אידיאלי חסר משקל באורך \ l בתוך שדה כבידה אחיד g. נסמן ב \theta את הזווית בין המטוטלת לאנך.
הכוח המחזיר יהיה הרכיב של כוח הכובד בכיוון המשיק לתנועה הרדיאלית של המטוטלת, כלומר:. לכן, משוואת התנועה תהיה:
זוהי תנועה הרמונית רק בקירוב, שכן משוואת התנועה הייתה רק קירוב למשוואת התנועה המדויקת. במקרה של מטוטלת אפשר לפתור באופן אנליטי גם את המשוואה הלא-ליניארית; הפתרון הוא אינטגרל אליפטי. גם מטוטלת שאינה מורכבת ממסה נקודתית מקיימת תנודה הרמונית בקירוב - למעשה, כל גוף בעל מסה התלוי מנקודה אחת מהווה מתנד הרמוני. מטוטלת כזו נקראת מטוטלת פיזיקלית.
מעגל LC
מעגל LC אידיאלי (ללא התנגדות) הוא מעגל המכיל קבל וסליל בו האנרגיה האלקטרומגנטית עוברת בין הקבל לסליל באופן מחזורי הרמוני.
מכך שהמתח הכללי על המעגל הוא אפס (על פי חוקי קירכהוף) ניתן להסיק כי: כאשר: ומאחר ש־, נובע כי:
, ולכן וכאן תדירות התנועה היא.
מעגל RLC
מעגל RLC, הוא מעגל זהה למעגל LC, בתוספת נגד. מעגל שכזה הוא מתנד הרמוני מרוסן, כיוון שהוא מקיים את המשוואה:
.
מבחינה מתמטית, מעגל RLC שקול למתנד הרמוני מרוסן הבנוי ממסה המחוברת לקפיץ עם שיכוך תלוי מהירות, כמו זה שהוצג למעלה. האנלוגיה למתנד מכני היא:
הכללות של מתנד הרמוני
המתנד ההרמוני מצטיין בתכונה הבסיסית שזמן המחזור של חלקיק שתונד הרמונית אינו תלוי במשרעת. לא משנה כמה רחוק החלקיק ישוחרר ממרכז הכוח של המתנד, הוא תמיד ישלים תנודה באותו זמן. תכונה זו אינה נכונה כאשר דנים בחוקי כוח אחרים בהם הכוח לא יחסי למרחק r מהמרכז - משפט ידוע קובע שאם התלות של זמן המחזור במשרעת היא מהצורה T = CA^n (כאשר A היא המשרעת ו-C הוא קבוע פרופורציה) אז הכוח המרכזי הוא מצורה. למשל אם n = 0 (זמן המחזור לא תלוי במשרעת) נקבל: F = kr, כלומר נקבל מתנד הרמוני. יותר מכך, אם נציב n = 3/2 נקבל, כלומר נקבל כוח היפוך-ריבוע - במקרה פרטי זה קיבלנו את החוק השלישי של קפלר. חישוב קבוע הפרופורציה C בביטוי לזמן המחזור לפי המשרעת לרוב כרוך בחישוב אינטגרל מסובך ולעיתים אין לו פתרון אנליטי.
יאנושהאזה
יאנושהאזה (בהונגרית: Jánosháza) היא עיירה במחוז ואש במערב הונגריה. גבולה המזרחי של העיירה שטוח ברובו ויורד לנהר מרצל, ואילו המערבי הוא אזור הררי. רוב שטחי העיירה ניתנים לעיבוד חקלאי.
הקהילה היהודית
יהודים התיישבו בעיירה במחצית הראשונה של המאה ה-18. רובם התפרנסו ממסחר, מיעוטם היו בעלי מלאכה, חקלאים, עובדי תעשייה ופקידים. הקהילה התארגנה ב-1836 והקימה מוסדות צדקה וגמילות חסדים. בשנת 1840 נבנה בית הכנסת הראשון. בעקבות הקרע ביהדות הונגריה ב-1868, הצטרפה הקהילה לזרם הקהילות האורתודוקסיות.
במלחמת העולם הראשונה גויסו חלק מיהודי הקהילה לצבא הונגריה וחלקם אף נהרגו בקרבות.
תקופת השואה
מעמדם וזכויותיהם של יהודי הונגריה הוגבלו עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, כשממשלת הונגריה הפרו-גרמנית חוקקה בשנת 1938 את "החוקים היהודיים", אשר נועדו להגדיר מיהו יהודי, לצמצם את מספר היהודים ולהגבילם בכמה תחומי חיים. ב-1941 נמנו בעיירה 389 יהודים.
אחרי השואה
אחרי המלחמה חזרו למקום כ-50 יהודים שניצלו, בעיקר מבין המגויסים לעבודות כפייה, וחידשו את חיי הקהילה. אולם התפילה שהוחרב במלחמה סודר מחדש ובעיירה הוקם גלעד לזכר הקורבנות. ב-1956 נמנו במקום 25 יהודים. כיום לא ידוע על הימצאותם של יהודים בעיירה.
עטלף פירות זהוב-כיפה
עטלף פירות זהוב-כיפה (שם מדעי: Acerodon jubatus) הוא מין של עטלף ממשפחת עטלפי הפירות החי רק באיי הפיליפינים והוא העטלף הגדול ביותר בעולם.
זהו מין העטלף הגדול ביותר בעולם. מוטת כנפיו יכולה להגיע לאורך 1.5–1.7 מטר (170 ס"מ) ומשקלו ל-0.7–1.2 ק"ג. הוא בעל גוף חום כהה עם ראש שחור וכיפה זהובה, ממנה קיבל את שמו והגב ורוד כהה.
העטלף חי ביערות הגשם של הפיליפינים ופעיל במשך היום. הוא חי בחבורות תלוי הפוך בין הענפים ומחפש עצי פרי בשלים. הוא יכול לעוף עד 40 ק"מ ביום בחיפוש פירות, פרחים ועלים של פירות טרופיים. הוא מחבב במיוחד עצי Syzygium, פיקוס ושיזף.
העטלפים נחים בין הענפים בחבורות של מעל 150,000 פרטים. דבר זה מושך הרבה טורפים אך גם נותן לקבוצה אפשרות להתגונן מפניהם על ידי הסתחררות מבלבלת. הלהקה גם עוזרת לנקבות ללדת ולטפל בצאצאה המסתייעת בחבריה.
עטלפים אלה חיים הרחק מבני אדם ונעשו פגיעים עם כריתת היערות.
כפר סמיר
כפר סמיר היא שכונה בחיפה, הממוקמת בין שכונת נווה דוד בצפון לתחנת מרכזית חוף הכרמל.
היסטוריה
כפר סמיר, נוסד בתקופה העות'מאנית וישב על ובסמוך לשרידי חורבת קסטרא, אתר ארכאולוגי של עיר גדולה שהתקיימה מהתקופה הביזנטית מהמאה ה-4 ועד המאה ה-7, ושרידי יישוב קטן יותר שהתקיים בתקופה המוסלמית הקדומה עד שננטש בסוף המאה ה-10. האתר נמצא במבואותיה הדרומיים של העיר חיפה על שלוחה של הר הכרמל, ומשתרע על שטח של כ-250 דונם. זיהוי האתר עם "קסטרא של השומרונים" נעשה בהנחה ששמו של כפר סמיר שימר את השם שומרונים בשמו. ממצאי החפירה באתר אינם מאשרים זיהוי זה.
ב-1931 יזם עזיז כיאט את הקמתו של חוף רחצה מוסדר, חוף כיאט, על קרקע שבבעלותו על חופו של כפר סמיר. התשתית שנבנתה על ידו כללה מבני רחצה מסודרים ומסעדה.
תחנת הרכבת כפר סמיר
ממשלת המנדט בנתה מחנה צבאי בין מתחם בית הקברות למסילת החוף (שאחר כך היה למחנה של צה"ל ומתחם של תע"ש - מרכז שיקום ואחזקה מש"א רכב 7200). המחנה שימש את חיל החימוש המלכותי (The Royal Army Ordnance Corps). ליד המחנה נבנתה תחנת רכבת, תחנת הרכבת כפר סמיר, מעט מצפון לנקודה שבה הוקמה תחנת הרכבת חיפה – חוף הכרמל. התחנה שימשה להעברת אספקה ותחמושת למחנה. לקראת סיום המנדט הבריטי, במרץ 1948 הוצע המחנה והציוד בו למכירה.
התחנה ממשיכה לפעול כתחנת רכבת תפעולית של רכבת ישראל, במקום ארבע מסילות ברזל המשמשות לדיור רכבות.
היישוב הפרהיסטורי
בשנים 1991 עד 1995 נערכו סקרים תת-ימיים בחוף הסמוך לכפר-סמיר, מטעם היחידה לארכאולוגיה ימית ברשות העתיקות, ונמצאו שרידי יישוב מהתקופה הנאוליתית הקרמית. גובה פני הים עלה מאז והיישוב נמצא כיום מתחת למים.
בחורף 1991 נחשף על קרקעית הים, 15 מטר מקו החוף בעומק 0.5 מטר, קטע ריצוף עשוי מאבני גוויל קטנות (7-5 ס"מ) שהונחו על הקרקעית החרסיתית. על הריצוף התגלה שבר קערה דמוית עציץ עשויה מעץ. בחורף 1994 נחשף על קרקעית הים, בעומק 2.3 מטר, כ-65 מטר ממערב לקטע הריצוף, בור שנחפר בחרסית. חפירת בדיקה שנערכה בבור העלתה חרסית אפורה רכה ובה קטעי מקלע, ענפי עצים ועשרות חרצני זיתים רוויי מים. שלושת חלקי המקלעת העשויים מענפים דקים הם כנראה חלקי כלי שהתפרק. נראה כי המקלעת היא שריד של כלי קיבול, סל או עקל ששימש בתהליך הפקת שמן מזיתים. המקלעת תוארכה באמצעות תיארוך פחמן-14 ל-4730-5000 לפנה"ס. כמה עשרות מטרים דרומית לבור נחשף מיתקן להפקת שמן זית ובו גפת שהכילה אלפי חרצני זיתים מרוסקים. מתאריך המקלעת שהתקבל ומתאריכי פחמן 14 של חרצני הזיתים, נראה כי ניתן לייחס את הממצאים למחצית הראשונה של האלף ה-5 לפנה"ס, התקופה הנאוליתית הקרמית, תרבות ואדי רבה.
באוקטובר 2014 נערכה חפירה תת-ימית נוספת באתר, שהתרכזה בבאר, ששימשה מקור מים ליישוב. זמנה של הבאר סביב 7,800 שנה לפני זמננו, והיא נמצאת בעומק של 5–7 מטר מתחת לפני הים ובמרחק של 200 מטר מהחוף. היא נבנתה מענפי עץ ומאבנים ונחשבת לאחד ממבני העץ הקדומים בעולם.
דונאוולה
שמה של העוגה נובע מצורת הגלים של השכבות שלה ומן הציפוי המעוגל שלה. בגרמנית, יש לעוגה שם נוסף והוא "Schneewittchenkuchen", כלומר "עוגת שלגייה". שם נוסף לעוגה הוא "Schneewittchentorte" שפירושו "סכימה צבעונית" והוא מתייחס לצבעי העוגה שהם שחור, לבן ואדום כפי שמתוארת דמותה של שלגייה באגדה מאת האחים גרים.
הכנה
בסיס העוגה הוא למעשה עוגת פאונד, עוגה הנאפית מכמות שווה של קמח, חמאה, ביצים וסוכר. את הבלילה מחלקים לשניים, ולאחד מחצאיו מוסיפים קקאו. את שתי השכבות מכניסים לתבנית אפייה כאשר התבליל עם הקקאו נמצא מעל התבליל הרגיל, וביניהם מכניסים דובדבנים חמוצים. בזמן האפייה, הדובדבנים שוקעים וכך בסיס העוגה מקבל מראה גלי. לאחר שהעוגה מתקררת, מצפים אותה בשכבה של קרם חמאה ובזיגוג שוקולד, אותם לרוב מערבלים בעזרת מזלג כדי ליצור תבנית של גלים או מעגלים.
אטימולוגיה
לקראת סוף המאה ה-19, לאחר תערוכה עולמית בפריז, התפרסמה מאוד המנגינה גלי הדנובה. באותה תקופה הוקמה חברת Dr.Oetker Donauwellen, שיווקה ערכה להכנת העוגה, ערכה שזכתה לשם המפורסם בתקופה, "גלי הדנובה".
קרונדה
קרונדה (באנגלית: Carronade) היה סוג של תותח קצר טווח, בעל קנה חלק קדח, קצר ובקוטר גדול. הקרונדה פותח במפעלי קארון, בסקוטלנד (ומכאן שמו) עבור הצי המלכותי הבריטי, ושימש באוניות מלחמה מ-1770 עד אמצע המאה ה-19. הקרונדה היה יעיל מאוד בטווח קצר, ועם הופעתו נחשב מוצלח מאוד, עד להופעתם של תותחים ארוכי טווח.
היסטוריה
התותחנות הימית בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19 לא הייתה מדויקת. התותחים היו חלקי קדח, הכוונות לא היו מדויקות, הקליעים לא היו לגמרי זהים, ושחיקת הקנה של כל תותח הייתה שונה. בשל כך, לא היה כמעט מושג של בקרת ירי, וירי מדויק לטווח רחוק היה כמעט בלתי אפשרי. קרבות ימיים התחוללו בדרך כלל בטווח קצר של כמה עשרות מטרים, והדגש באימוני הצוותים היה על קצב אש גבוה. במצב כזה, תותח בעל כוח אש רב לטווח קצר היה כלי נשק אפקטיבי מאוד בקרבות ימיים.
פיתוח הקרונדה מיוחס ללוטננט גנרל רוברט מלוויל ב-1759 או לצ'ארלס גאסקויין (Gascoigne), מנהל חברת קארון בין השנים 1769 ל-1779. בהתאם, נקרא התותח בשנותיו הראשונות לעיתים "מלווינדה" (Mellvinade) או "גסקונדה" (Gasconade).
הצי המלכותי הבריטי סירב תחילה לאמץ את הקרונדות, בשל המוניטין הגרוע שהיה לחברת קארון. לעומת זאת, אוניות סוחר בריטיות אימצו בשמחה את התותח במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית: התותח היה קל משקל יחסית ודרש צוות מצומצם להפעילו, והיה יעיל נגד פריבטירים צרפתים ואמריקנים, תכונות שהפכו אותו ליעיל מאוד עבור אוניות הסוחר. התותח החל להיכנס לצי הבריטי כתחליף לתותחים הקלים שהוצבו בדרך כלל על ו, ועד מהרה הוכיח את יעילותו בקרב. תעשיות המתכת הצרפתיות לא הצליחו לחקות את התותח במשך עשרים שנה, וכך היה לאוניות הבריטיות יתרון טקטי משמעותי בעשורים האחרונים של המאה ה-18, בשלבים הראשונים של המלחמות הנפוליאוניות. הצלחתו של הקרונדה הביאה לכך שנעשו ניסיונות לחמש ספינות בקרונדות בלבד: לאה"מ "גלאטון" (Glatton), שהייתה אונייה מן הדרג הרביעי ונשאה 56 תותחים - קרונדות בלבד - היה יותר כוח אש מאשר אוניית הקו אה"מ ויקטורי, אוניית קו מן הדרג הראשון ובה למעלה מ-100 תותחים. ואולם תצורה זו של חימוש בקורונדות בלבד לא הייתה נפוצה, ונעשה בה שימוש באוניות בודדות בלבד, וזאת משום שהיריב יכול היה להישאר מעבר לטווח הקצר של הקרונדות ולהשתמש בתותחים ארוכי טווח ללא כל סיכון.
בעשורים הראשונים של המאה ה-19 החלה לעלות קרנה של התותחנות ארוכת הטווח, על חשבון מטחי דופן כבדים בטווח קצר. בשל כך, ירד ערכו של הקרונדה, ובאמצע המאה הוצא משירות בצי הבריטי. עם זאת, עדיין נעשה בו שימוש במלחמת האזרחים האמריקנית בשנות ה-60 של מאה זו.
אפיונים
הקרונדה היה קצר בהרבה מתותח רגיל, ושקל כרבע ממשקלו. טווח הירי של הקרונדות היה כמחצית, ואף שליש של טווח התותחים הרגילים (שנקראו Long Guns), זאת מכיוון שהמטען ההודף בקורנדות היה קטן בהרבה מזה של תותח רגיל. מכיוון שרוב הקרבות היו בטווח קצר מאוד, לא הייתה שאלת הטווח משמעותית. יתרון נוסף שהיה לקרונדות הוא משקלם הנמוך: ניתן להציב מספר גדול יותר של קרונדות בסיפון העליון בלי לחשוש ליציבות האונייה. העובדה שהצוות הנדרש להפעלת הקרונדה קטן מזה שנדרש להפעלת תותח רגיל הייתה יתרון נוסף, שאיפשר הפעלת מספר רב יותר של קרונדות בעזרת צוות בגודל נתון.
קרונדות יוצרו בקליברים המקובלים בצי: 6, 12, 18, 24 ו-32 ליטראות. משקלם וגודלם אפשרו ליצור גם קרונדות גדולים בהרבה מהתותחים הרגילים; אה"מ "ויקטורי" נשאה קרונדות בקליבר 68 ליטראות. הקרונדות הקטנים יותר שימשו בכמה תפקידים. ראשית, כעיקר חימושן של כמה אוניות מלחמה קטנות יחסית: הסקונרים מסדרות באלאהו (Ballahoo) וקוקו (Cuckoo) היו חמושות בארבעה קרונדות. שימוש נוסף בקרונדות קטנים היה בספינות תותחים - ספינות קטנות שנועדו להפגזת חופים; ספינות אלה צוידו בקרונדות בקליבר קטן, אך לעיתים גם בקליברים גדולים יותר, עד 32 ליטראות. שימוש שלישי היה בסירות של אוניות קו; סירות אלה נועדו לעיתים מזומנות לפעולות פשיטה על יעדי אויב, ולפיכך צוידו גם הן בקרונדות.
אוניית קו דורגה על פי מספר התותחים שנשאה, ואולם הקרונדות לא נספרו במניין זה. בשל כך, מספר התותחים הרשמי עלול להטעות: ייתכן שהאונייה נשאה פחות תותחים מן המניין הרשמי ובמקומם נשאה קרונדות.
לקרונדות, כמו לשאר התותחים בתקופה, הייתה מערכת חבלים שנועדה לרסן את הרתע של התותח. ואולם, הכָּנָה עליה הותקן הקרונדה הייתה שונה מזו של התותחים הימיים: בעוד אלה מחוברים לציר אַצִילַיִם שנשען על כנה בעלת גלגלים (כדי לאפשר תנועה אחורה בעת הרתע), הונח הקרונדה על כנה שהייתה מחליקה לאחור על בעת הרתע. שינוי טווח הירי נעשה בעזרת סיבוב בורג, לעומת הטריזים שהיו נתחבים אל כנת התותח לאותה מטרה.
שמוליק נויפלד
ביוגרפיה
נויפלד נולד בעכו להורים שורדי שואה מפולין וגדל כבן יחיד. כבר בגיל שלוש, ניגן שיר שלם באקורדיון ובגיל חמש למד חלילית בקונסרבטוריון שבעכו. בגיל 7 התקבל לתזמורת כלי הנשיפה בעכו, בניצוחו של שמואל כהנא, שם ניגן עד גיל 19 בחליל צד ובפיקולו. כמו כן ניגן בתזמורת המקובצת הישראלית לנוער. נויפלד למד בתיכון בסמ"ת בחיפה, אותו סיים עם תואר הנדסאי אלקטרוניקה, ושירת בחיל הים. בכל אותה תקופה, עיבד לתזמורת כלי הנשיפה בעכו והיה אחראי מוזיקלית למופעים שנערכו בעירו.
בשנת 1985 החל נויפלד ללמוד במחזור הראשון של בית ספר רימון לג'אז ולמוזיקה בת זמננו. את עבודת הגמר שלו הגיש עם תזמורת ביג בנד שמנתה 25 נגנים ושלוש זמרות, כשבלט בו ביצוע לשיר "נדודי שינה". בשיר התארח המוזיקאי שלמה גרוניך. תזמורת ה-Big Band הופיעה החל משנת 1988 במרתונים של בית ליסין ובלילות יפו, ניגנה קטעים מוזיקליים מקוריים שהולחנו ועובדו על ידי נויפלד וליוותה את גרוניך בחלק מיצירותיו. במקביל ללימודיו ברימון למד במשך 8 שנים מוזיקה ותאוריה קלאסית אצל המוזיקאי המלחין מנחם ויזנברג. בשנת 1990 נסע ללימודים דרך בית הספר למוזיקה מנהטן אצל המלחין והמעבד בוב ברוקמאייר. בשנת 2000 חזר לבית הספר "רימון" כמרצה.
נויפלד השתתף בהפקה המוזיקלית ובעיבודים של אלבומים רבים, ובהם "זמן סוכר" של להקת "איפה הילד?", "האחרון בעשירון התחתון" של להקת טיפקס, "ירמי קפלן והפרחים" ו"לרע ולטוב" של ירמי קפלן, ו"באושר ובעוני" של שי עמר.
בשנת 2005 גילה נויפלד את מירי מסיקה במהלך לימודיה בבית ספר רימון, שם פגש גם את אורי זך שניגן באנסמבל בבית הספר. החיבור ביניהם הבשיל להפקת האלבום הראשון של מירי מסיקה, בו שימש נויפלד כמעבד ומפיק מוזיקלי. נויפלד גם הלחין לאלבום את השיר "אף אחת" שכתבה צרויה להב. באלבומה השני של מסיקה, "שלום לאמונות" שיצא ב-2007, שימש נויפלד כיועץ אמנותי בבחירת החומרים וכמעבד לחלק מהשירים.
מיד לאחר מכן החל לעבוד עם אוהד חיטמן כמעבד ומפיק מוזיקלי לאלבומו "הרגע הבא", שיצא ב-2007.
בשנת 2007 עיבד והפיק מוזיקלית את פרויקט מוזאיק. הפרויקט מופץ באירופה ובישראל על ידי Universal ו-Sony BMG וכולל מוזיקה מקורית על גבי אלבום ו-DVD. המופע נבחר להיות מופע הסיום של פסטיבל ישראל באותה השנה.
בשנת 1998, הפיק מוזיקלית ועיבד את השיר "שמש לך מצפים" לקורין אלאל ובשיתוף ירון גוטפריד את השיר "לילה" לחמי רודנר, שניהם עבור הפרויקט המוזיקלי "עבודה עברית". בשנת 2008, באלבום השני של הפרויקט, עיבד והפיק את השיר "רק אתמול" לזמר אריק סיני.
בשנת 2009 יצא אלבומו של יאיר זיו "זמן", אותו הפיק נויפלד מוזיקלית בשיתוף יאיר זיו ובו השתתף בהלחנת ועיבוד רוב השירים.
בשנת 2011 יצא אלבומו של אריק סיני "הולך ובא", אותו ניהל אמנותית נויפלד בשיתוף אריק, הלחין 4 שירים והפיק מוזיקלית 5 שירים.
בשנת 2011 הלחין והפיק מוזיקלית את "זיקוקים", שיר הנושא לאלבומו של משה פרץ "זיקוקים", שזכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשע"ב.
בשנת 2014 עיבד והפיק מוזיקלית את אלבום המשקפיים של נויפלד. הפרויקט, עליו עבד למעלה משנתיים, כולל 12 שירים מקוריים שהולחנו על ידי נויפלד לטקסטים של ניר פרח, מאיר גולדברג, רחלי שביט, נועם חורב וחנה גולדברג. באלבום משתתפים מירי מסיקה, שמעון בוסקילה, ערן צור, דנה ברגר, שלמה גרוניך, ריקי גל, אבי בללי, דניאלה מילא, בעז בנאי, סמדר אקראי, סיון טלמור, ליאונל פרטיין ורועי נויפלד שאף הלחין עם שמוליק שישה משירי האלבום. מופע ההשקה של המשקפיים של נויפלד עלה בפסטיבל הפסנתר בנובמבר 2014 שם קיבל נויפלד "אלבום זהב" על מכירת למעלה מ 15,000 עותקים של האלבום.
בשנת 2016 הלחין, עיבד והפיק יחד עם רועי נויפלד את השיר " מבטך " לזמר ישי לוי ובשנת 2017 את השיר "מהזריחה עד השקיעה"לזמר קובי אפללו. ביניהם גם יצא לאור השיר "מתים מאהבה"אותו שר רועי נויפלד. כל השירים יצאו במסגרת המשקפיים של נויפלד וזכו למאות אלפי האזנות וצפיות.
בשנת 2019, כתב והלחין יחד עם צוות מלחינים נוספים את השיר "זז בטירוף", שבוצע על ידי איתי לוי. בהמשך השנה יצא השיר שתי טיפות אמא שהולחן יחד עם רועי נויפלד למילים של נועם חורב, השיר בוצע על ידי משה פרץ. במסגרת המשקפיים של נויפלד הלחין והפיק יחד עם רועי נויפלד את השיר "את הסיבה" בביצועו של אסי ישראלוף למילים שכתב נועם חורב.
בשנת 2020, במסגרת פרויקט המשקפיים של נויפלד הלחין, עיבד והפיק מוזיקלית את השיר "כל מעייני" בביצועו של ישי ריבו למילים שכתב מאיר גולדברג בהמשך לאותה שנה, יצא השיר "התרת חלומות" בביצועו של שולי רנד, למילים שכתב משה קלוגהפט גם בהפקתו, עיבודו והלחנתו של שמוליק ורועי נויפלד.
הצגות תיאטרון
בשנת 1987, שנתו האחרונה ברימון, הלחין ועיבד נויפלד מוזיקה להצגת התיאטרון "12 המושבעים" שהועלתה בסטודיו למשחק בהנהלת ניסן נתיב, בבימויו של רוני ניניו. בשנת 1998 הלחין ועיבד מוזיקה להצגת התיאטרון "קרן קיימת 6" בבימויה של אורנה עקאד ולסדרה "שרה אישה עיקשת", במסגרת פסטיבל עכו. שיתוף הפעולה בין נויפלד לניניו המשיך גם במחזותיו "לילה במאי" (1988), "דני והים הכחול" (1988), "עלילות עקביה" (1992), "אירמה לה דוס" (2001), "השמיים הם הגבול" (2004) ו"ארטון" (2005).
בשנת 2007 הלחין ועיבד את המוזיקה להצגת התיאטרון "מיס דייזי" בתיאטרון הבימה עם הבמאי איציק ויינגרטן. ב-2011 הלחין את המוזיקה להצגה "מלחמה בבית" בבימוי של רועי הורוביץ וכן את מוזיקה ל"קומדיה של טעויות" בבימויו של משה קפטן בתיאטרון הקאמרי של תל אביב. בשנים 2014–2015 הלחין את המוזיקה להצגות "בוגרשוב 64" "סאדקו" ו"אחת זקנה" עם ליא קניג בבימוי של רועי הורוביץ. ב-2016 הלחין את המוזיקה להצגת התיאטרון "הרביעייה" בכיכובם של ליא קניג, מרים זוהר, אילן דר ויהודה אפרוני ובבימוי של רועי הורוביץ. ב-2016 הלחין מוזיקה מקורית להצגת התיאטרון הקאמרי "רישיון לחיים" אותה ביים רועי הורוביץ ובה משחקים מרים זוהר, אודיה קורן ושרה פון שוורצה, וב-2017 הלחין את המוזיקה להצגה "חיית מחמד" אותה ביים אלון אופיר בתיאטרון בית לסין ובה משחקים בין היתר רמי הויברגר, דב נבון ונתי קלוגר.
בשנת 2018 הלחין ועיבד את המוזיקה להצגת התיאטרון "הים הכחול העמוק" ולהצגה "היורשת" בתיאטרון בית לסין בבימויו של אלון אופיר. כמו כן באותה שנה עיבד וניהל מוזיקלית את המחזמר סאלח שבתי בכיכובו של נתן דטנר.
בשנת 2019 הלחין ועיבד את המוזיקה להצגת היחיד של רועי הורביץ "אוטוטו זוכה בלוטו" בבימויה של ליא קניג. כמו כן, הלחין ועיבד את המוזיקה להצגה "של מי החיים האלה" בבימויו של אלון אופיר שבה משחקת אסי לוי
בתחילת שנת 2020 הלחין ועיבד את המוזיקה להצגה "מחוברים לחיים" בבימויו של אלון אופיר בתיאטרון הקאמרי. בהמשך אותה השנה, יצאה ההצגה "הנשים של ג'ק", שגם את המוזיקה שלה הלחין ועיבד, בבימויו של אלון אופיר בתיאטרון חיפה.
בשנת 2021 ערך את הפסקול והלחין מוזיקה מקורית להצגה "זאקופנה שלי" בבימויו של רועי הורוביץ בתיאטרון הבימה.
בפברואר 2023 עלה בתיאטרון "הבימה" המחזה, בבימויו של ד"ר רועי הורוביץ, שהמוזיקה בו נכתבה על ידי נויפלד.
תוכניות טלוויזיה לילדים
בשנת 1993 הלחין ועיבד את המוזיקה לסדרה "והילד הזה הוא אני" על פי ספרו של יהודה אטלס. סדרות טלוויזיה נוספות להן הלחין ועיבד את המוזיקה כוללות את "קופיקו", "אגדות המלך שלמה", "ירון בעל החלונות" ו"הנימנומים".
בשנת 2000 עם הקמת ערוץ הופ!, כשנה אחרי שנולדה בתו מאיה, החל לכתוב את הלחנים והעיבודים למעברונים והפתיחים המוזיקליים של הערוץ, ובהם "דפנה ודודידו", "באלי דליק ושלוק", שיר הערוץ "הופ לגדול בידיים טובות" בביצוע אריאל זילבר, "סיפורים לנימי", ו"אחת שתיים הופ".
לערוץ הילדים הלחין ועיבד שירים כ"קסדה בראש טוב" בביצוע קובי אוז, "הכדור פורח" ו"הכיתה המעופפת" בביצוע חמי רודנר, "ששטוס" ו"מרכז העניינים".
סרטים וסדרות בטלוויזיה
בין השנים 1989 עד 1991 הלחין ועיבד את המוזיקה לתוכנית האירוח בטלוויזיה "סופ סופ" בערוץ הראשון עם גבי גזית.
גם בקולנוע הרבה נויפלד לשתף פעולה עם רוני ניניו, ובין היתר הלחין את המוזיקה לסרטיו "המחצבה" (1990), "הורים ובנים" (1990) ו"שחקנים" (1995).
סרטים נוספים להם הלחין את המוזיקה כוללים את "זוהי סדום", "צומוד" וסרט ההמשך "צומוד 2", "בן-גוריון", "חבצלת", "סיכון מחושב" ו"שלוש אמהות" עם גילה אלמגור ומירי מסיקה בתפקיד ראשי לה הלחין את השיר "ברכת המלך" למילים של מאיר גולדברג.
בשנת 2000 הלחין ועיבד את המוזיקה לסדרת הטלוויזיה "לתפוס את השמיים", בבימויו של רוני ניניו. בשנת 2006 הלחין את המוזיקה לתוכנית "אורי גלר מחפש את היורש". ב-2007 הלחין את פסקול הסדרה "מרחק נגיעה" של ניניו, עליה זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית המוזיקה המקורית הטובה ביותר. שיתוף הפעולה עם ניניו המשיך לשאת פרי בשנת 2009 עת הלחין ועיבד נויפלד את המוזיקה לסרט הקולנוע "היו לילות" שביים ניניו.
בשנת 2011 הלחין והפיק את המוזיקה לסרט הדוקומנטרי "החולמות" ולדרמת הטלוויזיה "חמץ" שזכתה בפרס הדרמה המקורית בפסטיבל חיפה.
בשנת 2018 הלחין והפיק ביחד עם רועי נויפלד את המוזיקה לסרט התיעודי "המחתרת היהודית" בבימויו של שי גל.
החל מיולי 2015 עורך ומגיש את התוכנית ציפורי לילה מוזיקליות, בימי שלישי בגלי צה"ל.
פרסומות
נויפלד הלחין את הפסקולים לקמפיינים שונים, כ"ישראל מחכה לרבין" בבחירות לכנסת השלוש עשרה, "יש מכבי יש חברים", של בירה מכבי, סופר-פארם, אסם השקעות, נסטלה, שטראוס, קסטרו, קוקה-קולה, קרלסברג, סלקום, פרטנר, פלאפון, בנק הפועלים, Hot, Yes, אמישראגז, ומפעל הפיס ועוד.
פולקסווגן חיפושית
חיפושית הוא כינויו של דגם המכונית הראשון מתוצרת חברת פולקסווגן הגרמנית.
בברזיל יוצרו 3,350,000 יחידות.