cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ההיכל
מבנה ההיכל
לדעת רבי יוסי, הפסוק "והבדילה הפרכת לכם בין הקדש ובין קדש הקדשים" מלמד שהייתה רק פרוכת אחת בעובי אמה, מכיוון שבפסוק כתוב 'פרוכת' בלשון יחיד.
NXT Wrestling
אליפויות הליגה
אליפות יחידים נוספת היא אליפות צפון אמריקה של NXT, שהוצגה לראשונה ב-7 במרץ 2018 בתוכנית שהוקלטה ושודרה בטלוויזיה שלושה שבועות לאחר מכן ב-28 במרץ, כשהג'נרל מנג'ר של התוכנית, ויליאם ריגל, הודיע שאלוף צפון אמריקה הראשון ייקבע בקרב סולם משושה באירוע NXT TakeOver: New Orleans ב-7 באפריל, לילה לפני האירוע הגדול בשנה של ה-WWE, רסלמניה. האלוף הראשון הוא אדם קול. אלוף צפון אמריקה הנוכחי הוא וס לי.
ההיכל
מבנה ההיכל
בין ההיכל לאולם היו זוג דלתות מוזהבות, שנפתחו כלפי פנים.
NXT Wrestling
אליפויות הליגה
במרץ 2021 הוצגה לראשונה אליפות זוגות למחלקת הנשים של המותג אשר נקראה בשם אליפות זוגות הנשים של NXT. קאי וגונזלס הוכתרו לאלופות זוגות הנשים הראשונות עקב זכייתן בטורניר זוגות הנשים הראשון לזכר דאסטי רודס. אלופות זוגות הנשים הנוכחיות הן פלון הנלי וקיאנה ג'יימס.
ההיכל
שימושו של ההיכל
ההיכל הכיל את רוב כלי הקודש העיקריים:
NXT Wrestling
אליפות ה-NXT
אליפות ה-NXT (באנגלית: NXT Championship) היא האליפות הראשית של NXT.
ההיכל
שימושו של ההיכל
בצפונו היה השולחן - עליו היה מונח לחם הפנים, שהוחלף בכל שבת.
באמצעו, אך משוך קמעה לכיוון מזרח, היה מזבח הזהב - עליו היו מקטרים את הקטורת, ומזים עליו מהחטאות הפנימיות.
ארז אליאב
ארז אליאב (נולד ב-13 בנובמבר 1977) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן.
קריירה
אליאב נולד בחולון והחל את הקריירה המקצוענית שלו במדי בית"ר חולון בליגה ג' בעונת 1997/1998. בשנת 2000 הוביל את בית"ר חולון לליגה ב', כאשר היה מלך שערי הקבוצה עם 14 שערים. בעונת 2000/2001 הוחתם אליאב בהפועל צפרירים חולון ששיחקה אז בליגת העל, ובגיל 23 ביצע קפיצה נדירה מהליגה השישית לליגה הבכירה בישראל.
לאחר שצפרירים חולון ירדה לליגה הלאומית עבר אליאב להפועל פתח תקווה לקראת עונת 2001/2002. אליאב השתלב טוב מאוד בקבוצה ושותף בכל משחקיה בליגה חוץ מאחד, ובעונה שלאחר מכן כבש ארבעה שערים, כולל בניצחונות על בני יהודה ומכבי נתניה שסייעו לקבוצה להישאר בליגת העל. בנובמבר 2003 נפצע ונעדר מהמגרשים לתקופה של יותר משנה.
בקיץ 2005 חתם אליאב במכבי תל אביב, אך כבר בחודש נובמבר חזר לשחק בהפועל פתח תקווה. אליאב פתח את עונה זו בצורה טובה, עם פנדל שסחט בדרבי נגד מכבי פתח תקווה, ושער מתוחכם שהבקיע נגד הפועל כפר סבא, אך היכולת המקצועית שהציג לאחר מכן לא הייתה משביעת רצון, ובסיום עונת 2005/2006 שוחרר מהקבוצה, לאחר שבסך הכל הופיע ב-93 משחקי ליגה במדיה, וכבש 6 שערים.
לקראת עונת 2006/2007 עבר אליאב להכח עמידר רמת גן, העולה החדשה לליגת העל, ובחודש ינואר עבר למכבי הרצליה. בעונה זו זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, ובסופה נאלץ לפרוש ממשחק פעיל בגיל 29 בלבד, לאחר שסבל מפציעות חוזרות.
חייו האישיים
אליאב נשוי בשנית ואב לחמישה ילדים. בשנת 2011 נולדה בתו, ובשנת 2014 נולדו לו תאומים. בשנת 2022 נולדה בתו השלישית.
כבאביר
הקמת הכפר
ראשית הכפר בהגירתה של משפחת עודה מהכפר נעלין שבבנימין. אבי המשפחה וחמשת ילדיו נמלטו ב-1850 מהשומרון, ככל הנראה בשל חובת הגיוס לצבא העות'מאני. המשפחה הייתה מוסלמית סונית והשתייכה לזרם הסופי השאזלי אשר מרכזו היה בעכו. תחילה גרה המשפחה בכפר טירה שם היו להם קרובי משפחה, אך לאחר מכן עברה לגור במערה ביחד עם עדר הצאן, בשלוחה של הר הכרמל סמוך למקורות מים, בין נחל שיח ונחל עמיק. על פי הסברה הרווחת בכפר השתרע הכפר על פני השלוחה כולה, אך במפת פון מולינן מופיע השטח כאתר התיישבות עונתי בדרך כלל. בראשיתו, התנהל הכפר כקומונה, שבה כל אחד מהאחים עוסק במלאכתו ושכר עמלו נכנס לקופה משותפת. חלק מבני המשפחה התגייסו לצבא העות'מאני, חלקם עבד בבתי הזיקוק בחיפה ובבניית נמל חיפה. בתי הכפר נבנו סביב המערה שם הוקם ביתה הראשון של המשפחה. לפני הקמת מדינת ישראל התנגדו באופן פסיבי התושבים להקמתה, מחשש להשלכות על המיעוט הערבי, אך לאחר הקמתה השתלבו ואף ראו בה התגשמות נבואה בדבר גאולת העם היהודי.
רוב אדמות הכפר נרכשו (או הופקעו) במשך השנים והכפר נטמע בעיר חיפה. בסוף המאה העשרים החלו משפחות יהודיות להתגורר בכפר, וכיום ניכרת מצוקת דיור לדור החדש של בני הכפר.
הצטרפות לאחמדים
ב-1924 הגיע לחיפה הח'ליף מירזא בשיר א-דין מחמוד אחמד בנו של מייסד העדה האיסלמית האחמדית מירזא ע'ולאם אחמד אל-קאדיאני. בני משפחת עודה התפללו במסגד איסתיקלאל בעיר התחתית של חיפה ושם פגשו את ג'לאל א-דין שמס, המבשר האחמדי מהודו. בני המשפחה החליטו להצטרף לקהילה האחמדית. בשנת 2018 נמנו בכפר כאלפיים נפשות; מהם כ-75% בני העדה האחמדית.
הוועד המרכזי של יהודי פולין
הוועד המרכזי של יהודי פולין (ביידיש: צענטראל קאָמיטעט פון די יידן אין פוילן; בפולנית: Centralny Komitet Żydów w Polsce או Centralny Komitet Żydów Polskich) היה הארגון שייצג את יהודי פולין במחצית השנייה של שנות ה-40, משלהי מלחמת העולם השנייה.
בתקופת המלחמה התפתחה התארגנות יהודית במהירות רבה בפולין המשוחררת, עוד לפני תום המלחמה בשטח פולין. בלובלין, המקום שבו היה המרכז הזמני של המדינה הפולנית החדשה, החלו להתקבץ שרידי היהודים מן השטחים המשוחררים, בקבוצות קטנות. אחד המשרדים הראשונים שקמו ליד "הוועד הפולני" היה "המדור לסיוע לאוכלוסייה היהודית".
בנובמבר 1944, לאחר שד"ר אמיל זומרשטיין הסכים להתייצב בראש הוועד המרכזי, הוקם המוסד באופן פורמלי, תחת השם 'הוועד היהודי המרכזי הזמני'. לאחר הקמת הוועד, פורסמו הודעות על כך בעיתונות הפולנית, ויהודים מרחבי פולין הוזמנו ללובלין, וקיבלו כתבי מינוי שהסמיכום לפעול כחברי הוועד במקומותיהם. הנציגים קיבלו גם תמיכה כספית לנצרכים, בגדים לחלוקה וגיליונות לרישום שמות היהודים במקומותיהם.
כמוסד דמוקרטי, נקראו כל נציגי הוועדים המקומיים לוועידה בלובלין בנובמבר 1944, במטרה לבחור את הוועד המרכזי. הוועידה אישרה בלי הצבעה את הרכב הוועד שפעל לפני הבחירות. הוועד הקים מחלקות: חיפוש קרובים ורישום, עזרה רפואית, ילדים ונוער, עזרה במזון ובביגוד, פרודוקטיביזציה וייעוץ משפטי.
לאחר הוועידה הסכימה ממשלת פולין כי לא תיעשה מעתה שום פעולה בענייני היהודים בלי ידיעת הוועד.
בינואר 1945, עם שחרורה של ורשה, העתיק הוועד את מושבו אל הבירה ורשה.
הוועד המרכזי של יהודי פולין קידם תחייה כלכלית, חברתית ותרבותית של הקהילה היהודית בפולין בעידוד ממשלת פולין ובתמיכה מיהודי ארצות הברית. הוועד סייע להתיישבות יהודים במערבי פולין, בעיקר בשלזיה תחתית. הוועד סייע בחידוש חינוכם של ילדים יהודים ביידיש ובפולנית, וסייע לחקלאות ולתעשייה יהודית. הוועד סייע בהקמת מרפאות ובתי יתומים, בניסיון להתמודד עם צורכי ניצולי השואה, בהם בית הילדים באוטבוצק.
הוועד סייע בהוצאה לאור של כתבי עת יהודיים ובהקמת תיאטראות ביידיש וארגוני תרבות. הוועד תמך ב.
ונדי דייוויס
ב-25 ביוני 2013, ערכה דייוויס פיליבסטר בו נאמה במשך שלוש עשרה במטרה לחסום את החוק הטקסני שהוסיף תקנות שיגבילו את האפשרות לערוך הפלות בטקסס. באמצעות הפיליבסטר הצליחו מחוקקים דמוקרטים לעכב את העברת החוק מעבר לסף זמן החקיקה במושב הסנאט. החוק עבר, בסופו של דבר, במושב הבא. בעקבות הפיליבסטר, דייוויס נחשפה לתקשורת הלאומית בארצות הברית ואף הבינלאומית. היא התמודדה בשנת 2014 לתפקיד מושל טקסס אך הפסידה בבחירות למועמד המפלגה הרפובליקנית מועמד גרג אבוט, 59-38%.
חיים אישיים
ונדי דייוויס נולדה בשם ונדי ג'ין ראסל במערב וורוויק, רוד איילנד, בתם של וירג'יניה סטובאל וג'רי ראסל. המשפחה עברה לגור בפורט וורת', שבמדינת טקסס ב-1973, כשהייתה בת 11. כשהייתה בת 13, התגרשו הוריה ואביה עזב את עבודתו בתאגיד NCR והחל לעבוד בתיאטרון קהילתי, צעד שהוביל לעצירת תשלום המזונות. אימה של דייוויס, שלמדה רק עד כיתה ט' פרנסה את ארבעת ילדיה כשעבדה בעבודות שרות שונות.
בגיל 14, סייעה ונדי בפרנסת המשפחה, בכך שמכרה מינויים לעיתון יומי המקומי (The Fort Worth Star-Telegram) ובחנות לממכר מיצים. בגיל 17, בעודה לומדת בתיכון, עברה לגור עם החבר שלה, פועל בניין, פרנק אנדרווד, ובשנת 1981, כשהייתה בת 18, היא סיימה את התיכון. שנה לאחר מכן היא התחתנה ונולדה לזוג בת. כשהייתה בת 19, נפרדה מאנדרווד.
דייוויס למדה באוניברסיטת טקסס בארלינגטון סמסטר אחד בלבד בגלל בעיות כלכליות ונאלצה להפסיק. באותה התקופה, היא הכירה את בעלה השני, ג'פרי ר. דייוויס, עורך דין וחבר מועצת העיר, בזמן שעבדה במלצרות. היא עבדה גם כמזכירה במשרדו של הרופא, שם אחות הפנתה אותה לתוכנית דו שנתית ללימודים משפטיים במכללת מחוז טרנט. ב־1986, היא המשיכה בלימודים באוניברסיטה הנוצרית של טקסס (TCU) ושנה לאחר מכן התחתנה עם ג'ף דייוויס. דייוויס אימץ את בתה של ונדי ונולדה להם בת משותפות ב־1988. דייוויס עברה שתי הפלות בשנים הבאות.
במאי 1990, סיימה דייוויס תואר ראשון ובסתיו, היא עברה עם בנותיה לקסינגטון מסצ'וסטס עם תחילת לימודיה בבית הספר למשפטים של הרווארד. הסדר זה לא צלח והבנות חזרו לחיות בטקסס עם האב. בזמן הלימודים התנדבה בקליניקה משפטית וסייע לחולי איידס לכתוב את הוראות רפואיות מקדימות ולבני זוגם לקבל את זכויותיהם החוקיות. במאי 1993, היא קבלה את תואר במשפטים בהצטיינות ובנובמבר 1993 התקבלה ללשכת עורכי הדין של טקסט.
ב־2005, הזוג התגרש, כאשר הבת הקטנה המשיכה להתגורר בעיקר עם אביה.
מועצת העיר
דייוויס התמודדה לראשונה על מושב מועצת העיר פורט בשנת 1996, אך הפסידה בתשעים קולות. לאחר ההפסד היא תבעה מספר כלי תקשורת על סיקור מוטה. אך, טענותיה נדחו על ידי בית המשפט בטקסס. בשנת 1999, דייוויס נבחרה לחברת מועצת העיר פורט וורת. במהלך תשע שנים בהם הייתה חברת מועצה היא עסקה בתחבורה, פיתוח כלכלי, ואתגרים מקומיים.
סנאט מדינת טקסס
דייוויס ייצגה בסנאט מדינת טקסס את מחוז 10. בשנת 2008, היא ניצחה סנטור הרפובליקני המכהן קים בריימר. ונבחרה מחדש בשנית ב-2012. בזמן כהונתה, דייוויס הייתה חברה במספר ועדות של הקונגרס.
ב-29 במאי 2011, פתחה דייוויס את הפיליבסטר על קיצוץ תקציב החינוך הציבורי ב 4 מיליארד דולר, וכתוצאה מכך כונס מושב מיוחד של הסנאט לבקשתו של מושל, ריק פרי.
דייוויס זכתה בפרסים ובהכרה במהלך כהונתה הראשונה מארגוני נשים וילדים בטקסס. היא גם צוינה בעיתונים שונים כמחוקקת פעילה למען האזרחים ושמה הוזכר כמועמדת למרוץ לתפקיד מושל טקסס.
במרץ 2013, דייוויס הודיעה על כוונתה לרוץ בבחירות לסנאט. אולם, ב-3 באוקטובר 2013, היא שינתה את דעתה הודיעה על מועמדותה לתפקיד מושלת טקסס במקום התמודדות בבחירות לסנאט.
פיליבסטר לשינוי חוק ההפלות בטקסס
ב-25 ביוני 2013, דייוויס ערכה פיליבסטר, כדי לחסום את הצעת החוק האוסרת ביצוע הפלות אחרי השבוע 20 של הריון, לדרוש ממרפאות המבצעות הפלות לעמוד באותם סטנדרטים של חדרי ניתוח בבתי חולים, ושרופא שמבצע הפלות הוא חבר סגל בבית חולים סמוך. היא ניסתה להמשיך ולנאום חצות, אז הדיון בסנאט מסתיים ולא ניתן להצביע על התיקון לחוק. אחרי 11 שעות פיליבסטר, שלוש שעות לפני חצות, סגן המושל, דוד לדוהרסט, קבע כי דייוויס סטתה מהנושא, ועל כן הוא יכול היה לכפות הצבעה בשאלה אם פיליבסטר יכול להמשיך. למרות המאמצים של הרפובלקנים להגיע להצבעה לפני חצות, בסיועה של חברת הסנט לטיסיה ר. ואן דה פוטה (Leticia R. Van de Putte) שדרשה את זכות הדיבור מיושב ראש הישיבה, כמו גם קריאות עידוד וצעקות של הפעילים הפוליטיים התאספו בבירה במהלך הלילה ולקראת סיום המושב במיוחד. מאות פעילים הגיעו לקונגרס ועודדו את דייוויס מחוץ לאולם. הסיקור התקשורתי של התקשורת הממסדית החל רק אחרי מספר שעות אחרי האירוע, בעוד שברשתות החברתיות היו עדכונים שוטפים על האירוע.
בהמשך הלילה היה ויכוח בין הדמוקרטים לרפובליקנים האם ההצבעה התרחשה לפני או אחרי חצות. דוהרסט לבסוף הודיע כי הצעת החוק לא עברה. למחרת, המושל ריק פרי, כינס לישיבה מיוחדת נוספת, כדי לאפשר עוד ניסיון להעביר את התיקונים בחוק המגבילים הפלות ולדון בסוגיות אחרות. החוק עבר בשני הבתים. במגזין השמרני "סקירה לאומית" (National Review) נכתב: "ונדי דייוויס ניצח את הקרב, אבל ריק פרי ניצח במלחמה." הצעת החוק נחתמה על ידי המושל ריק פרי ב-18 ביולי 2013. הפוליבסטר של דייוויס נחשב מצוין כאירוע בהיסטוריה הפמיניסטית בארצות הברית.
קמפיין לבחירת מושל טקסס ב-2014
ב -3 באוקטובר 2013, דייוויס הודיעה על כוונתה לרוץ לתפקיד מושלת טקסס בבחירות 2014. ב-4 במרץ 2014 היא זכתה בבחירות הפנימיות של המפלגה הדמוקרטית (79.1%), והביסה את ריינאלדו "ריי" מדריגל (20.9%). דייוויס הייתה המועמדת הראשונה לתפקיד מושל טקסס מאז הובסה אן ריצ'רדס ב -1994 על ידי ג'ורג 'בוש. בבחירות הכלליות ב -4 בנובמבר 2014 היא הפסידה למועמד הרפובליקני גרג אבוט, היועץ המשפטי של טקסס לשעבר.
יחסי הודו–מולדובה
יחסי הודו–מולדובה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של הודו ורפובליקת מולדובה.
סקירה כללית
הודו הכירה במולדובה ב-28 בדצמבר 1991 ובשנה שלאחר מכן, שתי המדינות כוננו יחסים.
שתי המדינות נקטו בצעדים להעמקת היחסים, שעדיין נשמרים ברמה צנועה. שתי המדינות תומכות זו בזו בפלטפורמות בינלאומיות רבות כמו האו"ם באמצעות מנגנון תמיכה הדדי.
בשנת 2015 בירך נשיא הודו פרנב מוקהרג'י את מולדובה ליום הלאומי של מולדובה ב-27 באוגוסט.
תומאס קרלייל
תומאס קרלייל (באנגלית: Thomas Carlyle; 4 בדצמבר 1795 – 5 בפברואר 1881) היסטוריון והוגה דעות בריטי.
ביוגרפיה
רכש את השכלתו באוניברסיטת אדינבורו ועסק בהוראה. בסקוטלנד זכה להצלחה ספרותית מועטה בלבד, לכן עקר ללונדון בשנת 1834, שם כתב את חיבורו המפורסם המהפכה הצרפתית: היסטוריה.
השקפתו הקלוויניסטית הביאה את קרלייל לייחס חשיבות עליונה לדמות היחיד ולהשפעתו על ההיסטוריה האנושית. רעיון זה בולט ביותר בחיבורו על גיבורים, עבודת גיבורים, ומידת הגבורה בדברי הימים (1841).
בה בעת היה קרלייל מודע למעשי עוול חברתי ומודעות זו המריצה אותו לפנות אל מצפונם של בני תקופתו, שכל מעייניהם היו נתונים לשיפור מצבם החומרי, ולדרוש מהם לדאוג לשכבות המקופחות, כדי שלא תאבד האומה את איכותה המוסרית.
להשקפותיו של קרלייל הייתה השפעה רבה על מחוקקים ליברלים באנגליה בתקופתו, ויש האומרים כי אף שימשו בסיס לפולחן אישיות המנהיג בתורות טוטליטריות במאה ה-20.
במאה ה-19, תומאס קרלייל וההוגים הרברט ספנסר וסידני סמית' הפכו את המונח "הסרט האדום" לביטוי עממי המבטא את התיעוב שאדם חש כלפי כל שלטון באשר הוא.
קרלוס פינטו קואלו
קרלוס פינטו קואלו (בפורטוגזית: Carlos Pinto Coelho; 18 באפריל 1944, ליסבון – 15 בדצמבר 2010) היה עיתונאי, סופר, צלם ואיש תקשורת פורטוגזי.
ביוגרפיה
פינטו קואלו נולד בשנת 1944 בליסבון. אמו הייתה הסופרת שרה פינטו קואלו. ב-1945 המשפחה עברה למוזמביק (אז בשליטת פורטוגל), שם התגורר עד גיל 19. בשנת 1963 הוא התקבל לאוניברסיטת ליסבון ללימודי משפטים. בשנת 1968 התחיל לעבור כעיתונאי בעיתון בליסבון.
ב-1972 פינטו קואלו גויס לצבא, ונשלח למוזמביק שם לחם עד לשנת 1973. אחרי מהפכת הציפורנים היה אחד ממייסדי העיתון היומי Jornal Novo.
במקביל לעבודתו בעיתונות הכתובה, פיתח פינטו קואלו קריירה ברדיו ובטלוויזיה. הוא היה ראש מחלקת החדשות וראש מחלקת התוכניות, והנחה כמה תוכניות פופולריות.
על עבודתו בתחום התקשורת, פינטו קואלו זכה במספר פרסים במדינתו, והתקבל למסדר האמנויות והספרות הצרפתי.
פינטו קואלו היה צלם מוצלח. עבודות שלו הוצגו ב-49 תערוכות אישיות ו-7 תערוכות קבוצתיות ברחבי העולם.
גביע המדינה בכדורגל 1962/1963
גביע המדינה 1962/1963 הייתה התחרות ה-25 מאז היווסדה וה-10 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו ב-24 במרץ 1962 והסתיימו ב-27 במרץ 1963.
משחק הגמר היה משחק הדרבי של חיפה בו ניצחה הפועל חיפה ובכך זכתה בגביע בפעם הראשונה.
השלבים המוקדמים
בשלב הראשון השתתפו קבוצות של ליגה ג' וליגה ב'. בהמשך לתחרות הצטרפו קבוצות מהליגות הגבוהות.
שלבי הגמר
הערות:
הדביר (כתב עת)
הדביר הוא כתב עת "לתורה וחכמת ישראל" שיצא לאור על ידי הסתדרות המזרחי הצעיר מסיון תרע"ט (1919) עד תחילת תרפ"ב (1921). למרות שכונה ירחון, הוא יצא כל חודשיים-שלושה בלבד.
מייסד "הדביר" היה הרב יצחק אביגדור אורנשטיין וברוב התקופה העורך היה אהרן ויסנשטרן. קבצים אלו יצאו לאור בבית הדפוס של חותנו של אורנשטיין, שמואל צוקרמן, בירושלים.
ל"הדביר" היה חלק תורני של חידושי תורה, במיוחד בהלכות התלויות בארץ וחלק ספרותי שכלל מאמרי מדע כתובים ברוח ישראל סבא, מדע ארץ ישראל, תולדות עם ישראל וחכמי ישראל, חקירת הלשון, ענייני חינוך, דיון בשאלות עכשוויות וידיעות על הנעשה בתנועת המזרחי הצעיר ובעולם הדתי. בין הידיעות עליהן דיווח נכללים ייסוד הרבנות הראשית וייסוד אגודת הכפר העברי.
בחלק התורני של "הדביר" השתתפו רבנים ואנשי עט ידועים, ביניהם הרב אברהם יצחק קוק, הרב צבי פסח פרנק, הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי, הרב יצחק יעקב וכטפויגל, הרב בן ציון חי עוזיאל, הרב יעקב משה טולדנו, הרב יעקב משה חרל"פ, הרב יוסף גרשון הורוויץ, הרב שלמה אהרן ורטהיימר והרב יצחק נסים. הרב אורנשטיין גם פרסם בו מאמרים שכתב סבו הרב יעקב אורנשטיין.
בחלק הספרותי השתתפו הרב שמחה אסף, ד"ר אברהם יעקב ברור, אליעזר ריבלין, ד"ר נח חכם, הרב יעקב משה טולידאנו, חיים יהושע קוסובסקי, הרב יצחק אביגדור אורנשטיין, הרב שם טוב גפן, ויהודה לייב פישמן מימון.
אחד הנושאים שהעסיקו את הדביר היה המאבק על המשפט בארץ ישראל. בנושא זה פרסם אורנשטיין תחת שם העט "איש ישראלי" את המאמר חקוי ועצמיות כתשובה לסדרת מאמרים שפוסמו בעיתון חדשות הארץ בשם "הרבנות החנוטה" ו-"הרבנות הלוחמת" בעקבות החלטתה של הרבנות הראשית שלא להכיר במשפט המנדטורי כמשפט קבוע, בירחון הדביר אב-אלול תרע"ט. הדביר של תשרי תר"ף הוקדש כולו להבאת החיבור "חק ומשפט בישראל" שכתב הרב בן ציון חי עוזיאל בנושא.
בשנת 1951 הוצא לאור קובץ לזכרו של הרב אורנשטיין וניתן לו השם "הדביר".
המפלגה הרפובליקנית לעבודה וצדק
המפלגה הרפובליקנית לעבודה וצדק היא מפלגה פוליטית סוציאליסטית וסוציאל-דמוקרטית בבלארוס שהוקמה על ידי איוואן אנטונוביץ' בשנת 1993. המפלגה נחשבת לתומכת בממשלתו של הנשיא אלכסנדר לוקשנקו.
פעילויות
המטרות העיקריות כוללות פיתוח מדינת האיחוד רוסיה ובלארוס והאיחוד הכלכלי האירואסייתי.
במינסק, ב-21 בספטמבר 2013, נערך כנס של מפלגות פוליטיות מבלארוס, רוסיה, אוקראינה וקזחסטן. משתתפי האירוע חתמו על מזכר משותף. יחד עם המפלגה הרפובליקנית לעבודה וצדק, נכללו רוסיה הוגנת, "בירליק" הקזחית והמפלגה הסוציאליסטית באוקראינה. המפלגה קוראת להכרה בעצמאותם של דרום אוסטיה ואבחזיה.
המפלגה בירכה את ניקולס מדורו על ניצחונו בבחירות לנשיאות בוונצואלה.
בסוף 2012, בוויטבסק, היא ערכה אירוע צדקה למפלגה, שנקרא "מתנת סנטה קלאוס".
הגוף המנהל של מפלגת העבודה והצדק, הכריז פה אחד על תוצאות משאל העם ב-16 במרץ 2014 בחצי האי קרים כגיטימי ותמך ברצונם של תושבי סבסטופול. המפלגה קראה גם לנשיא לוקשנקו לקבל את תוצאות משאל העם.
תוצאות בחירות
בבחירות לפרלמנט בשנת 1995 השיגה המפלגה מושב אחד מתוך 198 מושבים. בבחירות בשנת 2000 היא קיבלה 2 מתוך 110 מושבים בבית הנבחרים. הבחירות הבאות בשנת 2004 ו-2008 לא היו מוצלחות עבור המפלגה; עם זאת, בשנת 2012 היא זכתה במושב אחד.
בבחירות לפרלמנט בשנת 2019 זכתה בסך הכל בשישה מושבים בבית הנבחרים של בלארוס.
הטארי
הטארי (באיסלנדית: Hatari) היא להקת טכנו-אינדסטיראל מטאל שמוצאה מרייקיאוויק, איסלנד. החברים בלהקה הם קלמנס האניגן, מתיאס האראלדסון ואיינר סטפנסון. הטארי ידועה באירופה בעיקר בגלל מופעיה החיים המשלבים טכניקות BDSM רבות ומחאות אנטי-קפיטליסטיות. הלהקה מתארת את עצמה כ"להקת אמנות במה אנטי-קפיטליסטית BDSM" וטוענת שמטרתה היא להביא לנפילתו של הקפיטליזם. הלהקה ייצגה את איסלנד באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל.
קריירה
הטארי הוקמה בשנת 2015 על ידי קלמנס האניגן ומתיאס האראלדסון אליהם הצטרף מאוחר יותר איינר סטפנסון. הלהקה הופיעה לראשונה באיסלנד בפסטיבל הרוק "Iceland Airwaves" בשנת 2016 כאשר הם חוזרים שנית לאירוע בשנת 2018.
הלהקה שחררה את ה-EP הראשון שלה "Neysluvara" ב-31 באוקטובר 2017, הוא כלל שני שירים - Ódýr ו-X. בחג פסחא של 2018 ארגנה הלהקה פסטיבל רוק בעצמה, ובדצמבר 2018 שחררה הלהקה את השיר "Spillingardans" שזכה בפרסים ובביקורות טובות באיסלנד.
הלהקה התמודדה בחצי הגמר הראשון של הקדם האיסלנדי שהתקיים ב-9 בפברואר 2019 עם השיר Hatrið Mun Sigra והעפילה ממנו לגמר יחד עם הרה ביורק, נציגת איסלנד באירוויזיון 2010. בגמר, הביסה הלהקה ארבעה זמרים שונים כאשר הבולט מביניהם הוא פרידריק אומאר (שהתחרה כחלק מצמד באירוויזיון 2008) אשר הגיע למקום השני בקדם.
אירוויזיון 2019
לאחר הוצאת השיר "Spillingardans" טענה הלהקה שהיא מתפרקת עקב "אי הצלחה במשימתם להביא לנפילתו של הקפיטליזם". ההודעה על הפירוק התבררה כמתיחה של הלהקה לאחר שבינואר 2019 נחשף כי הלהקה היא אחת מ-10 המתמודדות בקדם האירוויזיון האיסלנדי "Songvakepnin 2019" וכי היא תנסה להגיע לאירוויזיון 2019 שיתרחש בתל אביב, ישראל.
הלהקה נתפסה בהצהרה פוליטית כאשר הודיעה כי "אם תנצח בקדם תבקש למחות נגד מדיניות ישראל בנושא הפלסטינים". מאוחר יותר, הזמינה הלהקה האיסלנדית את ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו לקרב היאבקות איסלנדית (גלימה) "ברוח ידידותית". הלהקה ציינה כי הוא יתקיים ב-19 במאי 2019 בתל אביב. במקרה שנתניהו ינצח בקרב יועברו מספר איים בדרום איסלנד לריבונות ישראלית, אך במקרה ניצחון של הטארי תוקם מדינת BDSM בישראל. גם לאחר שנבחרה הלהקה לייצג את איסלנד באירוויזיון 2019, התבטאו חברי הלהקה כנגד ישראל בראיונות שונים: "האירוויזיון הוא דבר יפה. הוא נולד ברוח של אחדות ושלום. אבל הוא נערך במדינה שאינה דוגלת באחדות אלא בקונפליקט. אנחנו מרגישים שזה אבסורד ואנחנו רוצים להביע ביקורת שתוביל לדיון בנושא". כשהראו את הלהקה במהלך חלוקת הנקודות, הם הציגו צעיפים עם דגל פלסטין כמה מהצופים הגיבו למחווה בקריאות בוז. שבוע לאחר התחרות, הלהקה שחררה את הסינגל "KLEFI / SAMED (صامد)" (תא/זקוף) יחד עם הזמר הפלסטיני בשאר מוראד ממזרח ירושלים, הקליפ צולם באזור יריחו בזמן שהלהקה שהתה בישראל לצילומי גלוית האירוויזיון באפריל.
אריך ברנדנברגר
גנרל חיל השריון אדולף רוברט אריך ברנדנברגר (בגרמנית: Adolf Robert Erich Brandenberger; 15 ביולי 1892 – 21 ביוני 1955) היה גנרל בוורמאכט שפיקד בין היתר על הארמייה השביעית ועל הארמייה ה-19 במהלך מלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
ברנדנברגר נולד ב-15 ביולי 1892 באאוגסבורג שבממלכת בוואריה, בחלקה הדרומי של גרמניה הקיסרית. בשנת 1911 התגייס ברנדנברגר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה הבווארי ה-6 (הנסיך פרדיננדו פיו, דוכס קלבריה). במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בחזית המערבית, ולקראת סופה מונה למפקד סוללת ארטילריה. על פעולותיו בקרבות עוטר בצלב הברזל (דרגה שנייה וראשונה), מדליית ההצטיינות הצבאית (בוואריה), אות הפציעה (בשחור) וצלב הכבוד.
לאחר המלחמה הצטרף ברנדנברגר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוגוסט 1936 הועלה לדרגת אוברסט, וב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד רגימנט הארטילריה הממונע ה-74. בתחילת 1939 מונה ברנדנברגר לראש המטה של מפקדת הכוחות בהרי אייפל.
טורקיה והשואה
לפני הצטרפותה לצד של בעלות הברית בסוף מלחמת העולם השנייה, טורקיה הייתה מדינה נייטרלית לאורך רוב שנות המלחמה. למרות הנייטרליות, הטורקים שמרו על יחסים דיפלומטיים חזקים עם גרמניה הנאצית בתקופת המלחמה ובתקופת השואה.
בין 2,200 ל-2,500 יהודים גורשו למחנות השמדה, בהם מחנה ההשמדה אושוויץ ומחנה ההשמדה סוביבור. מלבדם, כמה מאות יהודים-טורקים היו כלואים במחנות ריכוז. במקביל, גרמניה הנאצית עודדה מדינות נייטרליות להחזיר את אזרחיהן היהודים מגרמניה לשטחיהן, דיפלומטים טורקים קיבלו הנחיות מעמיתיהם הנאצים להימנע מלאשר ליהודים לחזור לטורקיה, גם אם הם יוכלו להוכיח את אזרחותם הטורקית.
טורקיה הייתה המדינה הנייטרלית היחידה שיישמה בשטחה חוקים אנטי-יהודיים במהלך המלחמה (אירלנד, ספרד, פורטוגל, שוודיה, שווייץ לא חוקקו חוקים נגד יהודים).
אריך ברנדנברגר
מלחמת העולם השנייה
ב-1 ביולי 1944 קיבל ברנדנברגר תפקיד מטה במטה של היטלר, וב-31 באוגוסט 1944 הוא הועבר לחזית המערבית ומונה למפקד הארמייה השביעית, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות B, ופיקד עליה בין היתר במהלך המערכה בארדנים. ב-20 בפברואר 1945 פרש ברנדנברגר לחופשה קצרה, ב-26 במרץ 1945 מונה למפקד הארמייה ה-19 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות G בדרום גרמניה, ופיקד עליה עד סוף המלחמה.
טורקיה והשואה
רקע
עד 1950, טורקיה הייתה מדינה שפעלה תחת משטר חד-מפלגתי וממשלה לאומנית שהעדיפה הקמת בורגנות טורקית-מוסלמית על חשבון מיעוטיים דתיים. אף על פי שיהודים רבים נהנו מהשלטון הטורקי בראשיתו, במהלך שני העשורים הראשונים לקיומה של הרפובליקה הטורקית, בין שליש לחצי מהיהודים הטורקים את טורקיה.
אריך ברנדנברגר
לאחר המלחמה
ב-6 במאי 1945 לקראת סיום המלחמה נפל ברנדנברגר בשבי צבא ארצות הברית, ובשנת 1948 שוחרר מהשבי. לאחר שחרורו הוא התגורר בעיר בון שבגרמניה המערבית, עד מותו ב-21 ביוני 1955, בגיל 62.
טורקיה והשואה
רקע
גורמים פוליטיים רבים בשלטון הטורקי קידמו איסור על התאגדויות על ארגונים יהודים ואסרו על השימוש בשפות שאינן טורקית (בהם השפה היהודית, לאדינו) וזאת כחלק מהקמפיין הממשלתי "אזרח, דבר טורקית", מלבד זאת ב-1934 התרחשו פרעות ביהודי תראקיה הטורקית בהם אלפי יהודים גורשו או נמלטו מבתיהם, דבר אשר הוביל לקץ קיומן של הקהילות היהודיות בחלק הטורקי של תראקיה.
היסטוריה
ב-1939 הצהיר ראש ממשלת טורקיה, רפיק סידאם כי "טורקיה לא תקבל המוני יהודים, וגם לא יהודים בודדים שדוכאו במדינות אחרות". רק כ-100 אקדמאים יהודים גרמנים התקבלו לעבודה באוניברסיטאות בטורקיה (עם זאת, מספר גדול בהרבה של גרמנים נאצים הועסקו במשרות דומות באותה תקוה). במהלך המלחמה הוטל מס העושר של 1942, שייושם בעיקר כנגד אזרחים שאינם מוסלמים ובפרט כנגד יהודים.
על אף התנגדות הממשלה הטורקי, היו מספרי פקידים טורקים שהתעלמו מההוראות הרשמיות והעניקו אשרות הגנה ליהודי טורקים. הקונסול הטורקי אוזקאיה ניסה להחזיר 62 יהודים טורקים מאירופה לטורקיה בפברואר 1944, כמו כן ב-24 במרץ עצרו אנשי האס אס כ-40 יהודים והם נכלאו במחנה הריכוז חיידרי אך נציגים טורקים הצליחו לשחרר כ-32 משהם ולהחזירם לטורקיה. מלבדם, גם הקונסול הטורקי ברודוס, סלאחטין אולקומן הצליח להציל קרוב ל-50 יהודים ממשלוח למחנה ההשמדה אושוויץ. נכון ל-2022 אולקומן הוא הטורקי היחיד שזכה בתואר חסיד אומות העולם.
לאחר מלחמת העולם השנייה
ב-2008 טורקיה התקבלה כחברה משקיפה בכוח המשימה הבין-לאומי להנצחת זכר השואה. לפני 2011 אירועים להנצחת השואה היו ברובם ביוזמת הקהילה היהודית הטורקית וללא סיוע או מעורבות מהמדינה.
אלפונסו הרביעי ד'אסטה, דוכס מודנה
ביוגרפיה
אלפונסו נולד ב-2 בפברואר 1634 במודנה, והיה הבן הבכור של פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה, ואשתו הראשונה, מריה קטרינה פארנזה. ב-27 במאי 1655 הוא התחתן עם לאורה מרטינוצי, אחייניתו של הקרדינל מאזארן, ובכך קיווה לחזק את הברית עם צרפת, ממנה נולדו לו שני ילדים. בשנת 1658 מת אביו, ואלפונסו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1659 הסתיימה מלחמת צרפת-ספרד, ומודנה קיבלה את העיר קורג'ו בשל תמיכתה בצרפת. אלפונסו סבל ממחלת שיגדון ושחפת, וב-16 ביולי 1662 הוא מת במודנה, ובנו פרנצ'סקו השני ד'אסטה, דוכס מודנה עלה לשלטון במקומו, תוך שאשתו משמשת כעוצרת עד לבגרותו.
משפחתו
ב-27 במאי 1655 התחתן אלפונסו עם לאורה מרטינוצי, בתם של הירונימוס מרטינוצי ולאורה מרגריטה מזריני, ממנה נולדו לו שני ילדים:
אדריכלות הבארוק
אדריכלות הבארוק היא סגנון ששלט באדריכלות של מבני ציבור, ארמונות וכנסיות מתחילת המאה ה-17 ועד המאה ה-18 ברחבי אירופה ואמריקה הקולוניאלית.
מאפייני האדריכלות באו לידי ביטוי בשפה עיצובית המשלבת את הסגנון הקלאסי, אשר נתגלה מחדש עם הרנסאנס באיטליה, עם אופי הקישוטים שאפיינו את האדריכלות הגותית של ימי הביניים, מבחינת עומס הקישוטים ויצירת מראה תחרתי. הסגנון, שיצא מתוך הקלאסיציזם, מתח ועיוות את הצורות האופייניות לו תוך פיתוח פרטים אדריכליים חדשים בעלי מראה תיאטרלי ומהודר יותר ולעיתים אף מצועצע.
האדריכלות, וכמו כן גם התכנון העירוני בתקופת הבארוק התאפיינו בציריות (שימוש בצירים) מאוד נוקשה ומאוד חד-משמעית. הקפדה נוקשה על סימטריה ועל צורה מסודרת של תוכנית המבנה או השטח.
אדריכלים חשובים ובולטים מן התקופה הם ברניני ובורומיני האיטלקים, פפלמן, פון ארלך והילדבראנט הגרמנים, כריסטופר רן הבריטי ומנסרט ואנדרה לה-נוטרה הצרפתים.
בארוק מוקדם
אחד האדריכלים המוכרים ביותר לתחילת ניצני הבארוק היה קרלו מאדרנו (Carlo Maderno) שעיצב את חזית בזיליקת פטרוס הקדוש המעוצבת בסגנון הבארוק המוקדם. החזית עצמה מהווה שילוב של אדריכלות הרנסאנס והבארוק המוקדם. קרלו מדארנו עצמו גם תכנן את התוכנית הראשית לבזיליקה ובכך עשה היסטוריה בתחילת התפתחות הסגנון (מרכז הבזיליקה עצמה עוצב על ידי מיכלאנג'לו). האדריכל הבא שנחשב לאבי הבארוק הוא מיכלאנג'לו המפורסם, שעיצב את הכיפה ותוכנית חדשה לבזיליקה.
בארוק מאוחר
בירת הבארוק המאוחר הייתה בלי ספק צרפת של בית בורבון, שהולידה את גדולי אדריכלי הבארוק המאוחר. מאפיין חזק של הבארוק המאוחר הצרפתי הוא הגג המשופע המאפיין בניינים צרפתיים רבים בסגנון זה (המצאה צרפתית). המבנה המפורסם ביותר בסגנון זה הוא וודאי חזית ארמון ורסאי (chateaux). מבנה זה קבע את כל סגנון הבארוק המאוחר בכל העולם, ולכן השפעתו הייתה כה גדולה. הוא מכיל קירות מישוריים לחלוטין אומנם שמאפיינים יותר את אדריכלות הרנסאנס, אך מאפיינים בארוקיים צפים בו מכל עבר (במיוחד על הגג). רשימת מבנים בסגנון הבארוק המאוחר:
רוקוקו
הרוקוקו הוא סגנון המשלב את השכלולים ההנדסיים המתקדמים של אדריכלות הבארוק, רק באופי מצועצע הרבה יותר. הרוקוקו הוא סגנון עדין הרבה יותר מהבארוק בעיצובו, אך לא פחות מרגש מבחינה אדריכלית. הרוקוקו הומצא על ידי מאדאם דה פומפדור בארמון ורסאי והתפשט בעיקר למדינות גרמניה (במיוחד בפרוסיה) ולאוסטריה.
רשימת מבנים נבחרים בסגנון הרוקוקו:
בתכנון העירוני
התכנון העירוני הבארוקי דחה את תפישת הרנסאנס הפשטנית, והעדיף מבני מתאר עירוני מורכבים יותר, שהתבטאו גם בארמונות ובמבני התפילה. בעוד שבאדריכלות הרנסאנס העדיפו צורות פשוטות יותר כמו צלב יווני, מעגל, ריבוע וצלב לתכנון עירוני בתקופת הבארוק העדיפו להשתמש באליפסה למשל שלא נראתה כמעט כלל בתקופת הרנסאנס, והרבייה בצורות גאומטריות מורכבות שהיוו כפיתוחים לצורות גאומטריות פשוטות יותר. האדריכל הנודע פרנצ'סקו בוררומיני אפילו יצר תוכנית מתאר בצורת דבורה, כך שגם צורות אקזוטיות יותר החלו להופיע. התכנון שבא לידי ביטוי באופן מושלם בתכנון הכולל של ארמון וגני ורסאי ושל כיכר סן פייטרו הכתיב צורה גאומטרית ברורה של החלל וחיבור רציונלי של מערכת צירים סימטריים סביב מרכז המבנה המרכזי המכתיבים את בסיס התכנון. להבדיל מגישות התכנון הקודמות בהן צורת החלל העירוני נבעה מדפנות המבנים אשר הגדירו אותו, אדריכלי הבארוק הרבו ליצור חללים בדמות מלבן, טרפז, אליפסה או צורות פשוטות נוספות אשר הכתיבו את דפנות המבנים הסובבים.
תנועה
כפי שצוין בפרק על הגדרת הבארוק אחד המוטיבים החשובים ביותר באדריכלות הבארוק היא תנועה. את התנועה יצרו האדריכלים על ידי שימוש בחומרים מוצקים, אך שפותלו או פוסלו בצורה המביעה תנועה. בנוסף לתנועה הרגש שהובע באופן דרמטי לראשונה באומנות הרנסאנס גם הוא התפתח. כך אפשר לראות גם בעבודותיו האימוציונליות של ג'ובאני לורנצו ברניני, שהביעו רגש בצורה שלא קדמה להן. רבות מעבודותיו המפוסלות שולבו במבניו האדריכליים, כמו למשל בבזיליקת פטרוס הקדוש בוותיקן.
קמרונות וקשתות
בניגוד לאומנות הרנסאנס גם מוטיבים מימיי הביניים קצת חזרו כמו למשל הקמרון. הקמרון אומנם היה בעל צורה ראוותנית במיוחד אך גם הוסיף יציבות וחוזק למבנה בעיקר. לדוגמה באדריכלות הרנסאנס היה נהוג שתקרת הכנסייה תהיה שטוחה בעיקרה (לא כולל החלק של הכיפה), כך אפשר לראות בכנסיות מרובות של הוותיקן למשל, אך חשוב לצין שבניגוד לאדריכלות הגותית הקמרון הבארוקי היה קשתי הרבה יותר מאשר מקומר לאורך, כך אפשר לראות למשל בבזיליקת פטרוס הקדוש.
תפישת הבניין בתקופת הבארוק
תפישת הבניין בתקופת אדריכלות הבארוק הייתה אחידה יותר מאשר בתקופות קודמות, והעיצוב והתכנון של חלקי הכנסייה למשל הומרו כתפיסה של מבנה הכנסייה כמבנה אחד שלם, שעוצב בדרך אחידה, בעלת עיצוב פנים ועיצוב חיצוני לבניין.
שילוב פיסול באדריכלות הבארוק
סממנים אומנותיים כמו פסלים או גמלונים הופיעו פעמים רבות, בעיקר בצידי המבנה, ונועדו להסית את תשומת הלב למרכזו. כך גם הבניין עוטר פעמים רבות בעמודי שיש מרהיבים וחלונות מעוטרים. המבנה עצמו גם נבנה כאשר החלק המרכזי הוא החשוב ביותר, הוא המקושט והמעוטר ביותר, בעוד שהצדדים יהיו מעוטרים פחות- כל זאת ועוד כדי לשמור על צורת בנייה אופקית והיגיון וסדר אחרי פיזור יצירות האומנות בחזית המבנה. העיטורים עצמם מופיעים גם כמשקל, ועקב כך המרכז יהיה העמוס יותר והכבד יותר בעוד שהצדדים יהוו את האזורים ה"קלים" יותר בהשוואה.
מוטיבים נוספים
הבארוק האירופאי כלל פעמים רבות צורות של האותיות הלטיניות C או S בגדרות, במיוחד של ארמונות ומבנים חשובים ומפוארים. הוא גם אופיין במוטיבים של צדפות פעמים מרובות, ובמעין תבליט של גג בצורת קשת מעל חלונות המבנה (Round pediment). פעמים רבות הופיעו גם מוטיבים מהצומח במבני הבארוק, וביניהם צמח הקוציץ. אל כל אלו השפיעה גם אדריכלות מצרים העתיקה בתוספת נוי שהופיעה במבנים רבים ברחבי אירופה בסגנון- הכרטוש. בעיצוב הפנים הופיעו פעמים רבות מראות, כך למשל באולם המראות בארמון ורסאי.
נאום רבשקה
נאום רַבשָׁקֵה, על פי המסופר במקרא, היה נאום שנשא רבשקה, שר צבא בכיר בממלכת אשור במסגרת מסע סנחריב בארץ ישראל בשנת 701 לפנה"ס בסמוך לבירה ירושלים. הנאום מופיע בתנ"ך שלוש פעמים: במלכים ב' פרק י"ח, בספר ישעיהו פרקים ל"ו–ל"ז, ובדברי הימים ב' פרק ל"ב.
אדריכלות הבארוק
בארוק צרפתי
אל שורות הבארוק הצרפתי התייצבו האדריכלים: סלומון דה ברוסה (Salomon de Brosse), פרנסואה מנסראט (Francois Mansart), לואי לה וו ( Louis Le Vau), ג'ייקוב למרסייר (Jacques Lemercier) ויולס הורדיון מנסראט (Jules Hardouin Mansart) שעיצב את אולם המראות בארמון ורסאי. גולת הכותרת של צרפת בתקופת הבארוק בניגוד לאיטליה היא לא כנסיות אלא ארמונות. הארמון הידוע מכולם הוא ארמון ורסאי ולצידו ארמון הלובר וארמון לוקסמבורג הידועים גם כן, אך איתם ברשימה גם ארמון פונטיאנבלו (Palace of Fontainebleau) והאופרה גרנייה המפורסמת בסגנון הנאו בארוקי.
נאום רבשקה
בנאומו ניסה רבשקה לשכנע את חזקיהו מלך יהודה ואת עמו להיכנע לאשור, והשתמש בטקטיקות של לוחמה פסיכולוגית. מנאומו ניתן ללמוד רבות על הממלכה האשורית ומדיניותה. למשל, הנאום מעיד כי ממלכת אשור לא סמכה רק על כיבוש באמצעות מלחמות, ולפעמים העדיפה לנקוט לוחמה פסיכולוגית. בנאומו הפגין רבשקה רמת היכרות טובה עם המצב הפוליטי והצבאי ביהודה, המעידה על יכולות מודיעיניות איכותיות.
אדריכלות הבארוק
בארוק צרפתי
בתחום הבארוק הצרפתי חשוב לציין גם את תכנון הגנים המופלא ששרר באותה העת בצרפת, שהובילה בכך בכל העולם באותה התקופה ובמיוחד בארמון ורסאי שהשאיר חותם גדול יותר בתחום זה מכל ארמון לפניו. האדריכל אנדרה לה נוטר (Andre Le Notre) היה הפנים שעמדו מאחורי מיזם זה, ונחשב לגדול אדריכלי הנוסף של תקופת הבארוק.
נאום רבשקה
רקע
בשנת 722 לפנה"ס, ימי מלכותו של הושע המלך, כבשה אשור, בהנהגת שלמנאסר החמישי (ואחר כך תחת סרגון השני), את ממלכת ישראל, והחריבה את בירתה שומרון. על פי הכתוב בספר מלכים, אשור גם הגלתה את עשרת השבטים שישבו בה. גלות זו מוזכרת לראשונה במלכים ב' פרק י"ז:. על אף שרובו של הפרק עוסק בממלכת ישראל, הסיפור המקראי מזכיר גם את ממלכת יהודה, כרמז מטרים לחורבנה העתיד לבוא עליה: בפסוק זה נטען כי גם ממלכת יהודה, שלא חרבה, לא שמרה את מצוות אלוהים והולכת בדרכה של ממלכת ישראל, המובילה לחורבן.
אדריכלות הבארוק
בארוק צרפתי
פיסת בארוק צרפתי חשובה היא ארמון האינווליד בפריז, שמכיל את קברו של נפוליאון בונפרטה ומאפיינים מסוימים מהנאו קלאסיציזם. המבנה הוקם על פי תוכניותיו של ליברל בראנט (Liberal Bruant) (1635-1697) והכיפה הוקמה על ידי יולס הרודיון מנסראט.
נאום רבשקה
רקע
נאום רבשקה מופיע לראשונה במקרא בספר מלכים ב', פרק י"ח. בפסוקים א'-ט"ז ניתן רקע כללי לנאום. הפרק נפתח במידע על ממלכת ישראל:. על פי פסוק זה, יכול הקורא להבין כי הושע בן אלה, מלך ממלכת ישראל התחיל למלוך על ממלכת ישראל שלוש שנים לפני שחזקיהו התחיל למלוך על ממלכת יהודה. ידוע כי הושע בן אלה עלה לכס השלטון בשנת 732 לפנה"ס, ומשכך ניתן להסיק כי חזקיהו עלה לשלטון בשנת 729 לפנה"ס. בפסוק שאחריו, ניתן מידע כללי על חזקיהו:
אדריכלות הבארוק
בארוק צרפתי
דוגמאות נוספות לסגנון זה הוא הארמון Chateau de Blois, כנסיית סן-סולפיס Collège des Quatre-Nations שלא קיים עוד. כך גם כנסיית אוניברסיטת סורבון.
בעת פריחת הבארוק בצרפת נבנו גם מבנים לבני האצולה בסגנון זה, כמו Vaux-le-Vicomte ו-Château de Maisons שנמצאים בתוך תחומי העיר פריז. בית החולים הצבאי בפריז Val-de-Grâce נבנה בסגנון הבארוק בלי לחסוך כלל בהוצאות.
נאום רבשקה
רקע
מסע סנחריב בארץ ישראל בשנת 701 לפנה"ס, היה מסע עונשין של אשור נגד קואליציה של מדינות מורדות, ובהן ממלכת יהודה. האשורים יצאו למסע עונשין כדי להעניש ולשעבד את הממלכות שמרדו באשור בניגוד לממלכות אחרות, אשור לא התייחסה בסובלנות אל העמים הנכבשים, אלא דיכאה אותם באמצעות הגליה, שסייעה לה להקטין את כוח ההתנגדות של העמים הנכבשים. אשור הייתה ידועה בכיבושים אכזריים ומהירים, כפי שניתן ללמוד ממלכים ב' פרק י"ז ומתיאור המלחמות המופיע בספרי השנים של מלכי אשור.
אדריכלות הבארוק
בארוק צרפתי
כיכר הבארוק המפורסמת פלאס דה ווז' הבנויה בסגנון אחיד לכל מבנייה החלה להבנות ב-1605 בשלב מוקדם מאוד בתולדות הבארוק הצרפתי. היא התפרסמה במהלך ההיסטוריה עד מאוד ועל שמה נוצר סגנון חדש בהשראתה בשם Brique-et-Pierre.
נאום רבשקה
רקע
במהלך מסעות סנחריב נהגה אשור להשתמש בטקטיקה של לוחמה פסיכולוגית ולחץ דיפלומטי, על מנת להימנע ממצב של לחימה ועימות חזיתי מול הצבא הנכבש. מטרת מסעות סנחריב לא הייתה כיבוש של שטחים מוגדרים, אלא הפעלת לחץ צבאי ופוליטי על שליטים השולטים באותם אזורים, במטרה לשכנע אותם להיכנע ולהשלים עם הריבונות האשורית באזור. המרכיבים העיקריים בבחירת המקום הספציפי בו הופעל הלחץ היה רמת הקושי לכבוש את המקום ורמת ההשפעה של סנחריב על השליט המקומי. בירושלים, התנאים לכיבוש לא היו מיטביים: היא הייתה מבוצרת היטב, מלאה חיילים ונשק, מים ומזון, וכן גובהה הרב הקנה לה יתרון טופוגרפי על כל מי שינסה לכבוש אותה. לכן העדיף סנחריב להשתמש בלוחמה פסיכולוגית ובהפעלת לחץ צבאי ופוליטי על ירושלים, במקום לכבוש אותה על ידי מלחמה שתגרום לשפיכות דמים.
פסוקים י"ג-ט"ז עוסקים בכיבוש הערים שבוצרו על ידי חזקיהו בידי הצבא האשורי, ובתוצאותיו. על פי האנאליים האשוריים, נכבשו בידי הצבא האשורי 46 "ערי חומה" (ערים גדולות שבוצרו על ידי חזקיהו לאחר שכבש אותן), ועוד ערים קטנות רבות ששכנו בסביבתן של ערי החומה, מחוץ לחומות. על פי ממצאים ארכאולוגיים שונים, ניתן להסיק כי 46 ערי החומה שנכבשו לא היו כל ערי החומה שהיו ברשותה של ממלכת יהודה, ושרק ערים ששכנו בשפלה או על יד ירושלים נפגעו. ממול, ערים ששכנו באזורים דרומיים יותר, לא נפגעו בידי הצבא האשורי. פסוקים י"ד-ט"ז, המספרים כי אחרי שערי החומה נכבשו חזקיהו שלח שליחים אל מלח אשור באומרו כי חטא. הוא קיבל את כניעתו של חזקיהו, וכעונש הטיל עליו מס של 300 כיכר כסף ו-30 כיכר זהב. כדי לשלם את המס, הוא נאלץ לרוקן את אוצרות בית המלוכה והמקדש. על פי האנאליים האשוריים, גובה המס היה גבוה יותר מן הכתוב במקרא וערכו היה 800 כיכר כסף ו-30 כיכר זהב. פסוקים אלו ניתנים גם הם בתור רקע לנאום רבשקה, מוזכרים רק במלכים ב', ולא מוזכרים כלל בספר ישעיהו או בדברי הימים. עורכי ספרים אלו השמיטו במכוון את פסוקים י"ד-ט"ז (ללא פסוק י"ג במקרה של ספר ישעיהו), מתוך מגמה ברורה - הפסוקים הללו סותרים את המסורת על תבוסת צבא אשור, ועורכי ספרים אלו לא רצו לסתור את מסורת זו.
אדריכלות הבארוק
בארוק גרמני
גדולה כמעט כמו איטליה וצרפת באדריכלות הבארוק היו המדינות המרכיבות כיום את גרמניה (בוואריה ופרוסיה במיוחד). עקב ריבוי הישויות בגרמניה אפשר לראות התפרשות גדולה מאוד של טירות וארמונות בסגנון זה ממינכן ועד לפוטסדאם. אחד המזרזים הגדולים שלו ברחבי גרמניה ואוסטריה הייתה מלחמת שלושים השנים. בין אדריכלי הבארוק הידועים נמנים: יוהאן ברנהרד פישר פון ארלך, יוהאן לוקאס פון הילדבראנדט (Johann Lucas von Hildebrandt),, מתאוס דניאל פפלמן (Matthäus Daniel Pöppelmann) ופרנסואה די קווילס (Francis de Cuvillies) הצרפתי שפעל רבות במדינות גרמניה של היום.
נאום רבשקה
חברי המשלחת
על פי הכתוב, סנחריב מלך אשור שלח לירושלים את תרתן, את רב-סריס ואת רבשקה. שלושת אנשים אלו, שהיו פקידים רמי-מעלה בממלכת אשור, הרכיבו את "משלחת סנחריב לירושלים", ולוו ב. תרתן הוא "turtanu", משנה למלך, ששימש גם כממלא מקום בעת מסע מלחמה (ניתן למצוא לכך תיעוד בספר ישעיהו, פרק כ'). כמו כן, הוא כיהן בתור שר הצבא האשורי. למקום הגיע גם רב סריס, הסריס הראשי. תוארו נגזר מן המילה האשורית "sa-res-sarri" שמשמעותה "אשר לראש המלך". רב-סריס היה גם הוא חלק מן המערך הצבאי באשור, אך חשיבות תפקידו הצבאית הייתה נמוכה יותר לעומת חשיבות תפקידו הצבאי של התרתן, שהיה ראש הצבא. אף על פי כן, תפקיד זה נמצא במקום גבוה יותר בהיררכית הדרגות במנהל הכללי באשור. התואר "רבשקה" נגזרת מן המילה האכדית "rab-saqenn" שמשמעותה "שר המשקים". רבשקה היה האדם השלישי החשוב ביותר באשור, לאחר המלך ותרתן. יש הסוברים כי רבשקה או אבותיו היו ישראלים שגורשו מממלכת ישראל, או שהיה מומר. חז"ל תמכו בסברה זו.
אדריכלות הבארוק
בארוק אוקראיני
אדריכלות הבארוק הגיעה גם לאוקראינה ונשאה עימה תוצאות מעניינות במיוחד. ביניהן מנזר מיכאל הקדוש בעל הכיפה המוזהבת, קתדרלת ניקולאס הקדוש בניז'ין ומנזר סמולוני (אנ').
נאום רבשקה
הנאום במקרא ופרשנותו
נאום רבשקה נזכר במקרא 3 פעמים: בספר מלכים ב, בפרק י"ח, בספר ישעיהו פרק ל"ו, ובדברי הימים. תוכן הנאום מופיע בשני המקורות הראשונים, בעוד בדברי הימים הוא מתואר בקצרה בלבד. אזכורו של נאום של אדם שאינו יהודי מספר פעמים כה רב במקרא מעלה תהייה, בהיותו יוצא דופן או חריג ככזה. משכך, נשאלת השאלה מה מטרתם של עורכי הספרים בהם מוזכר הנאום בהכנסת הנאום אל ספרים אלו? על פי מאמרה הדידקטי של רחי קדוש, התשובה לשאלה זו היא שעורכי הספרים רצו ללעוג לרבשקה, לסנחריב ולממלכת אשור בכללה, בתור מי שניסו להשתמש בלוחמה פסיכולוגית על העם הנבחר, ונכשל (על פי פרק י"ט). הנאום המופיע במקרא עמוס בפרטים מאותה הסיבה. סברה זו מסתמכת על הגישה היהודית לגבי כישלונה של ממלכת אשור בכיבוש ירושלים, אשר גרסה כי כישלון זה נבע מכוחו העצום של אלוהים.
החלק הראשון
הנאום התרחש בתעלת הברכה העליונה, סמוך מאוד לירושלים,. ציון מקום זה מהווה סגירת מעגל עם אמירה שהתרחשה שני עשורים קודם לכן, בימי המלך אחז, על ידי הנביא ישעיהו בן אמוץ:. במקום זה הנביא הזהיר את המלך אחז לבל ינסה לכרות ברית עם תגלת-פלאסר השלישי מלך אשור, צעד אשר יסיר ממנו את האיום של ממלכת ישראל וארם בטווח הקרוב, אך יביא לממלכתו את האיום האשורי בטווח הארוך. אחז סירב להישמע לעצת הנביא, וכעת באותו המקום חזקיהו בנו נאלץ לשמוע את הנאום המאיים של רבשקה.
אדריכלות הבארוק
בארוק בצ'כיה
פראג מכילה כמה אוצרות חשובים באדריכלות הבארוק, ביניהם הלורטה של פראג. הלורטה היא למעשה מתחם הכולל בתוכו בין היתר את סנטה קאזה וכנסייה נוספת, ומגדל פעמונים מהמפורסמים בסגנון הבארוק בכל צ'כיה. גם כנסיית ניקולאס הקדוש ברובע לזר מכילה היסטוריית בארוק מפוארת של כ-300 שנה.
נאום רבשקה
החלק הראשון
תחילה, הביעו תרתן, רב-סריס ורבשקה רצון לשוחח עם מלך יהודה חזקיהו, אך יצאו אליהם אליקים בן חלקיהו (האחראי על בית המלך), שבנה הסופר (האחראי על מערכת יחסי החוץ של ממלכת יהודה) ויואח בן אסף ("מזכיר הממלכה"). קיימים מספר הסברים לכך שחזקיהו לא יצא לדבר עם המשלחת, אלא שלח לשם את אנשיו. על פי ביאורו של הרב עדין אבן ישראל, הסיבה לכך היא שבשנים אלו היה מקובל כי מלך אינו יוצא לקראת שר של מלך אחר. במסקנה זו תמכה בת-שבע ברוש בחיבור שהגישה לשם קבלת תואר דוקטור בפילוסופיה. לעומת זאת, יוספוס טען כי חזקיהו היה פחדן, ולכן שלח אותם אל המשא ומתן ולא התייצב אליו בעצמו, ואילו הובס טען כי חזקיהו בחר לפעול כך כי היה פסיבי וחסר מעש.
אדריכלות הבארוק
בארוק בספרד
בעת שלטונו של פליפה השני מלך האימפריה הספרדית, ספרד עלתה על מפת המדינות המובילות בתחום הבארוק בעולם. אל אסקוריאל, נחשב מטובי דוגמאות אדריכלות הרנסאנס, נבנה בין השנים 1563 ל-1584. התהודה שיצר המבנה מכונה Herrerism ומושג זה תיאר את סגנון אדריכלות זה. אומנם הארמון נבנה בסגנון אדריכלות הרנסאנס, אך הייתה לו השפעה בלתי מבוטלת על אדריכלות הבארוק באותה התקופה. האדריכל פרנצ'סקו די מורה (Francisco de Mora) שלקח חלק גם במיזם זה, אימץ את הסגנון המלכותי הספרדי שיצר האדריכל ז'אן די הררארה (Juan de Herrera) ויצר בהשראתו מבנים מרובים במדריד. פרנצ'סקו די מורה יצר גם בכפר לרמה Lerma בספרד את הארמון הדוכסי של לרמה ומספר כנסיות, כך שמבנים אלו נחשבים לבעלי חשיבות עליונה בהתפתחות הבארוק הספרדי.
נאום רבשקה
החלק הראשון
רבשקה התחיל את נאומו בקריאה אל חזקיהו מפי סנחריב, אותו הוא כינה "המלך הגדול": הוא מפגין זלזול כלפי חזקיהו, כאשר הוא נוקב בשמו ללא התואר "מלך", ובכך מנסה להבדילו מ"המלך הגדול" סנחריב. הוא טען שכשחזקיהו מרד בסנחריב, הוא סמך על תחבולות, דיבורים או רעיונות לא מציאותיים:. רבשקה טען כי מצרים אינה חזקה דיה על מנת להגן על ממלכת ישראל, וגם כי היא לא אמינה דיה ולא ניתן לבטוח בה. רבשקה לא הביא סימוכין או מקורות לעובדה זו, אלא התייחס אליה כמובנת מאליה, אך הטענה שאין לבטוח במצרים לא הייתה זרה לקורא - היא הופיעה תכופות בישעיה ובירמיה. דברי רבשקה קיבלו חיזוק מכתובות סנחריב, שלפיהן סנחריב נלחם ביהודה לאחר ניצחון הצבא האשורי על הצבא המצרי באלתקה
בהמשך, ניסה רבשקה לגרום לעם למרוד בחזקיהו, על ידי גינוי הרפורמה שערך חזקיהו אשר במסגרתה הסיר מזבחות לאלוהים מערים שאינן ירושלים (במטרה לרכז את הפולחן):. בכך טען בעקיפין כי אלוהים לא יסייע לעם, שכן חזקיהו פעל נגדו, וכן עורר מרי בקרב האנשים שהמזבחות שבהם השתמשו נהרסו במסגרת הרפורמה. במשפט זה הפגין רבשקה היכרות רחבה מאוד עם המתרחש בממלכת יהודה, אך בו בזמן חוסר הבנה של מדיניות ריכוז הפולחן של חזקיהו. חוקרי המקרא חלוקים לגבי אמינות ייחוס גינוי זה לרבשקה. יש שטענו כי רבשקה באמת גינה את הרפורמה של חזקיהו, וכי זה התייחס בנאומו לפרט פולחני זה כי האשורים ראו את עצמם חייבים להגן על אלי הארצות שכבשו. אחרים טענו כי מדובר בתוספת מאוחרת שבוצעה בידי עורכו של החלק השני של הנאום. הפסוק הנזכר לעיל מופיע בכל אחד מן אזכורי הנאום במקרא, ומכאן ניתן להסיק כי עורכי כל אחד מן הספרים שבהם אוזכר הנאום ראו במשפט ייחסו חשיבות רבה למשפט זה.
רבשקה המשיך ולגלג על כוחה הצבאי של ממלכת יהודה: הוא חזר על הטענה כי אין לסמוך על מצרים, וסיים את חלקו הראשון של נאומו בטענה שהוא מכבד את משפט אלוהי הארץ, ואף בא אליה כי ה' אמר לו לעשות כן.
ניתן לשים לב לחזרה של השורש ב.ט.ח בחלק הראשון של הנאום. שורש זה הוא שורש המפתח בחלק הראשון של הנאום, והוא מופיע בו 7 פעמים. כהן הצביע על שימוש בשורש זה גם בכתובות של מלכי אשור.
בין שני חלקי הנאום
לאחר שרבשקה סיים את חלקו הראשון של נאומו, הוא נקטע בידי אליקים בין חלקיהו, שבנה הספר ויואח בן אסף, שרי ובכירי ממלכת יהודה:. הם פנו אליו, וביקשו ממנו לדבר עימם בשפה הארמית ולא בשפה ה"יהודית" (כך כונתה השפה העברית בתנ"ך, ושפה זו שימשה הן כשפה של ממלכת יהודה והן כשפה של ממלכת ישראל. עם זאת, היו מספר הבדלים בין הדיאלקטים של שתי הממלכות). הסיבה לבקשה זו היא שהם לא היו מעוניינים שהעם ישמע את דבריו של רבשקה. לפי תפיסתם, אם רבשקה רצה לדון ולדבר עם המלך, עליו לעשות זאת בשפה הארמית, שהייתה שפה בעלת מעמד מיוחד (שפה בין-לאומית), ושימשה רבות לצורך קשרים דיפלומטיים בין מדינות המזרח התיכון באותה התקופה. ניתן לשים לב שהשרים פנו לרבשקה תוך מתן כבוד עצום אליו, כשהם כינו את עצמם עבדיו. על פי ביאורו של הרב עדין אבן ישראל, משמעות צירוף המילים בפסוק זה היא שכל אותם שרים ובכירים מבינים ויודעים ארמית, מה שאפשר להם לשוחח עם רבשקה בארמית. בכך הם הבהירו לרבשקה כי שבנה הספר, שהיה מזכיר הממלכה, ומתוקף תפקידו נדרש לדעת להבין ולדבר בארמית, לא היה היחיד מביניהם שהיה בעל מיומנויות אלו. כמו כן, עוד עולה מביאור הרב עדין אבל ישראל כי לא כל העם האזין לנאומו של רבשקה באותם רגעים, אלא רק החיילים שהיו על החומה. ניתן להבין מכך שהחשש הכבד של השרים הבכירים היה שאותם חיילים, שהיו בעלי נשק, ישוכנעו מדברי רבשקה ויבגדו בחזקיהו.
החלק השני
בחלק השני של הנאום ניסה רבשקה להמשיך ולעורר מרי בקרב העם, ולהעמיק את ההפרדה בין העם לבין חזקיהו. שורש המפתח בחלק זה של הנאום הוא נ.צ.ל, והוא חוזר בנאום תשע פעמים.
רבשקה הגיב לטענתם של בכירי ממלכת יהודה וטען כי הוא לא בא לשכנע אותם כי הוא צודק וכדאי להם להיכנע, אלא את העם. הוא טען כי העם הוא זה שיסבול ממצור מתמשך של אשור על האזור, ולא המלך או בכירי הממלכה. ניתן לפרש חלק מתשובתו של רבשקה בצורה שתצביע על כך שכבר באותו זמן ירושלים הייתה תחת מצור של הצבא האשורי. בכך הובדל חזקיהו מאחז מלך יהודה ומהושע בן אלה מלך ישראל, אשר לגביהם צוין במפורש כי בתקופתם הוטל מצור, בעוד במקרה הזה לא מצוין במקרא במפורש כי הוטל מצור על ירושלים. "חריהם" ו"שניהם" נחשבו לביטויים גסים, ולכן הוחלפו במקרא ב"צואתם" וב"מימי רגליהם" בהתאמה.
הוא השתמש בדבריו בלוחמה פסיכולוגית, וניסה לגרום נזק מורלי גדול לממלכת יהודה ותושביה, ובכך לגרום לכניעת ממלכת יהודה ללא צורך במלחמה. לאחר שהוא הבהיר את כוונתו, הוא הגביר את קולו ואמר. על פי ביאור הרב עדין אבן ישראל, בכך שהוא הגביר את קולו, הוא הגדיל את מעגל המאזינים לו אל מעבר לחיילים העומדים אל החומה בקרבתם של בכירי ממלכת יהודה, וגרם לכך שגם חיילים מרוחקים יותר יוכלו לשמוע את דבריו. הוא המשיך את נאומו ואמר כי אל לעם להתפתות ולהשתכנע כי חזקיהו יצליח לעצור את מלך אשור מלכבוש את ירושלים, ועדיף לעם להיכנע ובכך להימנע משפיכת דמים. עוד הוא טען כי חזקיהו יבטיח להם שניתן לסמוך על אלוהים שיציל אותם מכיבוש ומצור בידי ממלכת אשור, אך לא כך הדבר - רק מלך אשור עצמו יוכל להציל אותם מרעב וצמא בזמן המצור.
רבשקה המשיך את נאומו עם הבטחה לכך שבני ישראל יוגלו לארץ שאינה פחות טובה מארצם בתנאי שלא יישמעו ל"הסתה" של חזקיהו באומרו שאלוהים יציל אותם. הרב עדין אבן ישראל טוען בביאורו, כי משמעות הביטוי  היא שבני ישראל לא יילקחו לארץ זרה זו בצורה לא מאורגנת ומסודרת, אלא בהעברה קפדנית ומאורגנת כנדרש. הוא סיים את נאומו בחזרה על טענתו שחזקיהו סומך על אלוהים שיציל אותם לשווא, ונימק זאת בצורה ברורה יותר כשהוא משווה את אלוהים לאלוהים המקומיים של ארצות שכבר נכבשו בידי אשור:. סיום הנאום בשאלה רטורית זו, יצר השוואה בין ה' לבין אלי ארצות אחרות, ומלמד כי בעיני רבשקה אין הבדל בין ה' לבין אלי הארצות האחרות.
אחרית דבר
על פי גישת המקרא, כאשר שמע חזקיהו את דברי רבשקה קרע אף הוא את בגדיו ושלח איגרת אל ישעיהו הנביא בבקשה שיתפלל עבורם. ישעיהו הודיע לשליחי חזקיהו שה' יגן על ירושלים, למען דוד עבדו ושסנחריב יפול. ישעיהו בעצמו מציג נבואה שנאמרת כמענה להתרסה של רבשקה ומכילה גם היא מגוון דימויים ותוכן, אך השיא שלה הוא הכינוי המלגלג כלפי רבשקה והשרים שהתלוו אליו: רבשקה שב אל סנחריב ומצא אותו צר על ליבנה. רבשקה לא נרתע ושב לירושלים לנאום נאום תקיף יותר אך מלאך ה' הרג במחנה סנחריב 185 אלף איש בלילה אחד, והצבא נאלץ לסגת מיהודה.
לגונת שבעת הימים
לגונת שבעת הימים (באנגלית: The Seven Seas Lagoon) היא אגם המצוי בשטח פארק השעשועים ממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה. האגם מצוי בין מגרשי החניה של ממלכת הקסם לשער הכניסה לפארק, וסביבו מצויים המלונות של פארק השעשועים: אתר הנופש העכשווי של דיסני, אתר הנופש הפלורידיאני הגדול של דיסני ואתר הנופש הפולינזי של דיסני.
זהו אגם מלאכותי שעומקו כארבעה מטרים בלבד. המבקרים מגיעים ממגרשי החנייה אל שערי הפארק באמצעות מונורייל או ספינת קיטור.
על מנת לאפשר דיג באגם למבקרים המתגוררים במלונות שעל חופיו, הוכנסו אליו מספר סוגי דגי מים מתוקים בעת הקמת האגם, בשנת 1973. רק בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הותר הדיג באגם בשל התרבות הדגים בו.
האגם נבנה משתי סיבות, האחת פונקציונלית - בשל העובדה שהאזור ביצתי מאפשר האגם ניקוז מימי המעיינות בסביבה מחד, ומילוי הקרקע בין מבני ממלכת הקסם מאידך. מסדרונות השירות של ממלכת הקסם, שהיו אמורים להיות תת-קרקעיים, נבנו מעל הקרקע בשל ביצתיותה. האדמה בין המסדרונות מולאה באדמה שנחפרה מהאגם, ופארק השעשועים הפתוח לציבור נמצא למעשה בקומה השנייה. הסיבה השנייה היא ספרותית - דיסני שאף לנתק את ממלכת הקסם ממגרשי החנייה, וסבר כי מסע אל מעבר לאגם אל הממלכה (מסע המופיע בספרות ובאגדות עם) תואם יותר את האופי האגדתי שרצה לשוות לפארק השעשועים.
אדריכלות הבארוק
בארוק אנגלי
אדריכלות הבארוק הגיעה גם לאנגליה של המאה ה-17, ואיתה התבססו כמה מאפיינים בהם מוטיבים של דמויות קלאסיות ועיטורים בצורת מגילה. בהם גם עיטורי עמודים ססגוניים. בארוק האנגלי התאפיין בפחות תנועיות מאשר אחיו האיטלקי אך הדגיש בתמורה קווי מתאר בולטים. הצבע של המבנה היה בעיקר משוקף מהחומר בו השתמשו הבנאים, למשל אם הם השתמשו לדוגמה באבן אדומה, כך יהיה גם הבניין (הוא פחות נצבע בצבעי הבארוק והרוקוקו הססגוניים בצרפת ובגרמניה למשל). הייחוד של הבארוק האנגלי הוא ההתאחדות שהוא נותן בין המבנה לבין הטבע, יותר מכל סגנון בארוקי אחר. דוגמת מופת לבארוק האנגלי חוץ מקתדרלת סנט פול הוא ארמון בלנהיים, בעיירה וודסטוק באנגליה. הבארוק האנגלי היה בעל השפעה מרובה על סגנון הבארוק בארצות הברית, וגם על הסגנון הנאו קלאסי המאוחר יותר שפרח בכל בריטניה. עיצוב פנים בארוקי אפשר לראות גם בפנים טירת וינדזור שהיא הטירה בעלת עיצוב הפנים הבארוקי המאוישת הגדולה ביותר בעולם.
עיצוב פנים בארוקי אנגלי
עיצוב הפנים הבארוקי האנגלי התבטא בצבעים עזים במיוחד (במיוחד החדרים הראשיים עוצבו בכחול/ירוק). בתים של המעמד הבינוני עוצבו בצבעים חומים ואפורים בעיקר. חומרי הבנייה בהם השתמשו היו בעיקר אבן ועץ והם עוצבו גם בריהוט הבארוק עיצוב הפנים הבארוקי האנגלי היה בעל השפעה ישירה וחזקה במיוחד על עיצוב הפנים בארצות הברית בתקופת האימפריה הבריטית.