cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ממלכת נאפולי
שלטון בית בורבון
לאחר מלחמת הירושה הספרדית בתחילת המאה ה-18, שוב התחלפו שליטי הממלכה. על פי תנאי הסכם רסטאט מ-1714 ניתנה נאפולי לקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-1720 השיג קרל את השליטה גם באי סיציליה, אך השלטון האוסטרי לא נמשך זמן רב. במהלך מלחמת הירושה הפולנית ב-1734 שבו ונכבשו נאפולי וסיציליה בידי ספרד, וקרלוס השלישי, מלך ספרד שכונה אז "הדוכס מפארמה" והיה בנו הצעיר של פליפה החמישי, מלך ספרד, שהיה מלך ספרד הראשון מבית בורבון, הוכתר כמלך נאפולי וסיציליה מ-1735. כאשר עלה קרלוס לכס המלוכה הספרדי ב-1759 הותיר את נאפולי וסיציליה לבנו הצעיר, פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות על אף ששתי הממלכות היו באוניה פרסונלית תחת שלטון מלכי בורבון מ-1735, הן נותרו ישויות נפרדות.
כמונרך לבית בורבון היה פרננדו אויב בנפש למהפכה הצרפתית ולנפוליאון בונפרטה. ב-1798 כבש את רומא, אך גורש ממנה בידי כוחות מהפכנים צרפתים בתוך שנה. מיד לאחר מכן נמלט אף מסיציליה. בינואר 1799 יסדו מהפכנים צרפתים בשטח הממלכה רפובליקה אותה כינו "רפובליקת פרתנופיאה" על שם המושבה היוונית הקדומה שקדמה לעיר נאפולי. אך רפובליקה זו לא החזיקה מעמד זמן רב. מרד איכרים שהומרץ על ידי הכמורה החזיר את פרננדו לנאפולי. ב-1801 ויתר פרננדו על רבות מנחלותיה של נאפולי במרכז איטליה וסגר את נמליו לתנועת אוניות בריטיות ועות'מאניות, על מנת לשמור על כיסאו, ובכך התחזק מעמדה של צרפת באיטליה.
תקופת המלחמות הנפוליאוניות
לאחר תבוסת נפוליאון ב-1814 הגיע מירא להסכמה עם אוסטריה שאיפשרה לו להמשיך ולשלוט בממלכת נאפולי, על אף מחאותיו של פרננדו. אך מששב נפוליאון לשלטון בצרפת, בשלטון מאה הימים ב-1815, שב מירא ותמך בקיסר. בהבינו כי האוסטרים ינסו להדיחו, הכריז מירא את "הצהרת רימיני" בה קרא לאיחוד איטליה, אך זו לא קנתה לו תומכים רבים מחוץ לנאפולי. בעקבות ההצהרה פרצה המלחמה הנאפוליטנית בין מירא והאוסטרים, שהסתיימה בניצחון אוסטרי מובהק בקרב טולנטינו במאי 1815. מירא נמלט, ופרננדו שב לכס מלכות נאפולי. מירא ניסה לשוב ולזכות בכיסאו, אך נתפס והוצא להורג בפני כיתת יורים בפיצו שבקלבריה. ב-1816 אוחדה ממלכת נאפולי רשמית עם האי סיציליה ליצירת ממלכת שתי הסיציליות.
אמיר צורף
אמיר צורף (נולד בדצמבר 1969) הוא מלחין, גיטריסט ומפיק מוזיקלי ישראלי. היה חבר בלהקות נוער שוליים ורוקפור ובצמד "ג'ינג'יות".
ביוגרפיה
בשנת 1993 הקים עם תמיר אלברט את הצמד "ג'ינג'יות". השניים הוציאו אלבום בסגנון שנע בין מוזיקה אלקטרונית לרוק ודאנס. הצמד התפרק כשנה לאחר מכן, אחרי אלבום אחד שהכיל מספר להיטים, כ"ג'ינג'יות", "ביפ" ו"אל איי".
אחרי פרישתו מהצמד, בגיל 24, הפך למפיק מוזיקלי ועבד עם אסף אמדורסקי, עמיר לב, אריק איינשטיין ושלום חנוך, ג'ירפות, יהודית רביץ, יוסי בבליקי, אביתר בנאי ועוד.
בשנת 2008 הפיק את האלבום "הכל כאן" של עמיר לב וליווה אותו בסיבוב הופעות (צורף גם הפיק את האלבום "פעם בחיים" של לב משנת 1997).
במרץ 2017 ערך עם תמיר אלברט הופעת איחוד של "ג'ינג'יות". ביוני 2017 יצא האלבום "זה לא אני" של להקת כנסיית השכל שהפיק צורף.
צ'נגדו
צֶ'נְגְדוּ (בפין-יין: Chéngdū) היא תת-מחוז עירוני, עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר במחוז סצ'ואן שבמערב הרפובליקה העממית של סין. היא בנויה בצורה מעגלית, ומקיפים אותה ארבעה כבישי טבעת גדולים. במרכז העיר נמצאת כיכר טיינפו, בה ניצב פסלו של מאו דזה-דונג. העיר נוסדה בשנת 316 לפנה"ס בערך. העיר צ'נגדו מפורסמת בדובי הפנדה הגדלים בתחומי מחוז סצ'ואן, ובשטר הכסף הראשון מאז ומעולם - ה"ג'יאו דזה" (Jiao Zi) מתקופת שושלת סונג (שנת 1023).
אוכלוסייה
מרבית אוכלוסייתה של צ'נגדו מורכבת מבני האן, הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בסין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 התגוררו בתת-המחוז העירוני כ-20.9 מיליון תושבים, מתוכם כ-15.4 מיליון בשטח האורבני, והיא מדורגת כעיר החמישית בגודל אוכלוסייתה במדינה (אחרי שאנגחאי, בייג'ינג, שנג'ן, וגואנגג'ואו). רבים מבני הכפרים, בעיקר במחוז סצ'ואן, מהגרים אל העיר ואוכלוסייתה נוטה לגדול.
חלוקה מנהלית
תת-המחוז העירוני צ'נגדו מחולק ל-12 מועצות, שלוש נפות כפריות וחמש נפות עירוניות:
כלכלה
צ'נגדו היא מרכז לוגיסטי ותעבורתי חשוב. כלכלתה מתבססת על שירותים (כ-50% ב-2013) תעשייה (כ-46%) וחקלאות.
צ'נגדו היא מרכז משמעותי לייצור טכנולוגיות מתקדמות ומוצרי אלקטרוניקה. העיר היא אחד הבסיסים החשובים של תעשיית הטכנולוגיה הסינית, וחברות בינלאומיות רבות - בהן אינטל, IBM, נוקיה, מוטורולה, SAP ומיקרוסופט - הקימו עיר מרכזי פיתוח.
צ'נגדו מהווה מרכז לאומי בסין בתחום הרפואה הסינית המסורתית. היא הפכה למרכז המחקר והפיתוח הגדול ביותר במערב סין, וללא ספק אחד הגדולים ביותר בסין כיום. כתוצאה מכך, התפתח שוק רחב למגוון מוצרים של הרפואה הסינית המיועדות הן לשוק המקומי והן לשווקים בינלאומיים.
בשלבי בנייה נמצא מגדל צ'נגדו גרינלנד שמתוכנן להגיע לגובה של 468 מ'.
תיירות
העיר צ'נגדו הולכת ומתפתחת כמרכז תיירות מהגדולים בסין. צ'נגדו מהווה בסיס לטיולים בכל רחבי מחוז סצ'ואן. הממשלה הסינית גילתה לא מכבר את הפוטנציאל הגלום בעיר, והיא מפנה משאבים רבים ומשקיעה כסף בפיתוח התשתית התיירותית בצ'נגדו ובסביבתה. התיירות בצ'נגדו, כמו ברוב חלקי סין, מתבססת על תיירות פנים יותר מאשר תיירות בינלאומית. עם זאת, ניכר שיפור משמעותי בתשתיות התיירותיות גם למבקרים המגיעים ממדינות אחרות. בעשור האחרון קמו מלונות רבים, חלקם ברמות של 4 ו-5 כוכבים, לצד אכסניות נוער רבות המיועדות למטיילים דלי תקציב.
תיירים רבים פוקדים את מרכז הרבייה והמחקר של דובי הפנדה הענקית, המרוחק כ-10 קילומטרים ממרכז העיר. סין היא המקום היחיד בו הם חיים בטבע. במקום ישנו גן חיות קטן המציג לראווה דובי פנדה צעירים ובוגרים, ואת "הפנדה האדומה" (שלמרות שמה, היא שייכת למשפחה שונה מהפנדה הענק).
אקלים
האקלים בצ'נגדו הוא אקלים סוב-טרופי לח ורווי מונסונים. בדומה לרוב חלקי סין, עונות השנה מורכבות מחורף (בחודשים דצמבר–מרץ) - עונה קרה ויבשה - וקיץ (בחודשים יוני–ספטמבר) - עונה חמה ורטובה. מספר ימי השמש בעיר נמוך מאוד, ובממוצע נמוך אפילו מזה של לונדון. אור השמש המועט מגיע לעיר בעיקר באביב, בחודשים אפריל-מאי.
הטמפרטורה בצ'נגדו עומדת על ממוצע של כ-C° 7 בחודש ינואר, וכ-C° 28 בחודש יולי.
תחבורה
העיר מהווה צומת דרכים מרכזי בסין בכלל ובסצ'ואן בפרט.
רכבות
תחנת הרכבת הצפונית של העיר היא הגדולה והחשובה בעיר. היא ממוקמת במפגש של ארבעה קווי רכבת - צ'נגדו-באוג'י, צ'נגדו-דונמינג, צ'נגדו-דאשיאן וצ'נגדו-צ'ונגצ'ינג. היא זכתה בתואר "תחנת הרכבת הבטוחה ובעלת השירות הטוב ביותר" על ידי הממונה על הרכבות בסין, והחזיקה בתואר "תחנת הרכבת המתקדמת ביותר" במשך 11 שנים.
מדי יום עוברות בצ'נגדו לא פחות מ-60 רכבות, מחציתן יוצאות ממנה ומחציתן מגיעות אליה. 50,000 נוסעים עוברים בתחנת הרכבת מדי יום. התחנה מתמודדת עם עומס של כמעט 8 מיליון נוסעים מדי שנה, מה שהופך אותה לאחת מתחנות הרכבת העמוסות ביותר בסין. העיר מקושרת לבייג'ינג ולשאנגחאי באמצעות כמה סוגים של רכבות, כאשר הרכבת המהירה מאפשרת הגעה לערים אלה תוך 9 עד 12 שעות.
תעופה
נמל התעופה הבינלאומי שואנגליו בצ'נגדו (成都双流国际机场, קוד יאט"א: CTU) נחשב לאחד מ-100 שדות התעופה העמוסים ביותר בעולם. עוברים בו למעלה מ-16 מיליון נוסעים מדי שנה, ליעדים בסין וברחבי העולם. שואנגליו הוא שדה התעופה השישי בגודלו בסין. מרבית הטיסות היוצאות משדה התעופה שואנגליו הן טיסות פנימיות, אך ישנן גם לא מעט טיסות בינלאומיות ליעדים ברחבי העולם, בהם אמסטרדם, פנום פן, טוקיו, סיאול, בנגקוק וסינגפור, ואף קישורים טרנס-מחוזיים להונג קונג ומקאו.
החל מ-26 בספטמבר 2018 מפעילה חברת סצ'ואן איירליינס טיסות ישירות מנמל התעופה בן-גוריון.
רעידת האדמה ב-2008
במאי 2008 אירעה רעידת אדמה עזה בעוצמה של 7.9 בסולם ריכטר, שמוקדה היה 80 ק"מ צפונית מערבית לעיר, שגרמה לפגיעות בעיר.
ליגת ההוקי הרוסית
בשנת 1999, בגלל הצורך להתאימה לתקני החקיקה של הפדרציה הרוסית, היא פורקה. ב-31 במאי 1999, משכה פדרציית ההוקי הרוסית מה-RHL את הזכות לארח את האליפות הלאומית בין קבוצות ליגת העל והליגה הבכירה. במקום RHL, באוגוסט 1999 הוקמה ליגת ההוקי המקצוענית.
הגוף המנהל של הליגה הייתה מועצת RHL, שכללה נציגי המועדונים שהשתתפו באליפות רוסיה, וכן נשיא פדרציית ההוקי הרוסית, שהיה גם סגן נשיא ה-RHL. מנגנון ה-RHL כלל כמה מחלקות: עריכת תחרויות, פיננסיות, ארגוניות. נשקלה שאלת הקמת נשיאות מועצת RHL, אך הפרויקט מעולם לא יצא לפועל. בשנת 1999 הקימה ה-RHL ועדת פיתוח, שכללה נציגי מועדוני RHL.
בעונה הראשונה קיימה הליגה תחרויות בין קבוצות ליגת העל, שעד 1996 הייתה אחראית עליה ליגת ההוקי הבינלאומית. מאז עונת 1997/98, קבוצות הליגה עברו לחסות ה-RHL. כך, בשלוש עונות ה-RHL למעשה יצרה מערכת שדרכה עברה גם ממשיכתו של RHL, הליגה המקצוענית. בשנת 1999 נשיא פדרציית ההוקי, אלכסנדר סטבלין, בשל הדרישות בחקיקת הספורט הרוסית החדשה, יזם את סגירת ה-RHL והעברת הזכויות לביצוע תחרויות הוקי רוסיות למבנה חדש - הליגה המקצוענית.
בעל חמון
בעל חמון החל בתור בעל מקומי של העיר חמון (שבמקדשיה נמצא סמלו ), וממנה התפשט פולחנו לכנען ולעברי הים. סמל בעל חמון, יחד עם מוטיבים נוספים הקשורים בפולחנו, נמצאו במקדש בחצור מהמאות ה־14–13 לפנה"ס קשורים, אולי, להתהוותו האל הראשונית. בכתובת מהעיר חמון מוזכר האל כ"אל חמן", ובכתובת מצובה משנת 221 לפנה"ס נזכר הן כ"בעל חמן" והן כ"אל חמן". האל נזכר גם בכתובות מתדמור, וכן בשם תיאופורי מכתובת מצור. בעל חמון היה האל של במה מלך שמאל. במצבות הפיניקיות הקדומות מעברי הים נזכר בעל חמון לבדו, ומהמאה ה־5 לפנה"ס נזכר יחד עם תנת. תוארו הנפוץ היה "האדון בעל חמון", כפי שנזכר בכתובות שפנו אליו: אך נמצאו כתובות בהן עוטר שמו בתארים נוספים כגון ,  ו.
כינויה הנפוץ של האלה תנת "פני בעל" מצביע על היותה פניו של בעל חמון, ושממנו שאוב כוחה. מסכות פנים שנמצאו ועליהן סמל בעל חמון מרמזות על כך שתנת נעבדה ממש כפניו של בעל חמון.
בתדמור נעבד "בל חמון", והוקדשו לו מקדשים.
קיימת דעה, המבוססת בעיקר על מקורות יווניים ורומיים, לפיה ייתכן שפולחן תנת ובעל חמון לווה בהקרבת ילדים. מנגד, קיימים היסטוריונים המתייחסים לכך בביטול ומייחסים את מקור המידע להטייה היסטורית מצד הרומאים והיוונים.
ליגת ההוקי המקצוענית (אוקראינה)
ליגת ההוקי המקצוענית הוא שמה של אגודה של מועדוני הוקי מקצועניים באוקראינה. הארגון עוסק בארגון האליפות הלאומית, כמו גם בהגדלת הפופולריות של הוקי קרח באוקראינה. הארגון נוסד ב-25 ביולי 2011. השפה הרשמית היא אוקראינית, אם כי בעבודה יומיומית משתמשים בשפה הרוסית.
האיגוד קם בשנת 2011 כתוצאה מארגון מחדש. ליגת ההוקי האוקראינית. מאז 2013 נשללה מהפדרציה הלאומית את הזכות לארגן את אליפות אוקראינה.
מדרש תהילים
מדרש תהילים הוא מדרש אגדה על רובו של ספר תהילים הערוך בעיקר בעברית. המדרש נקרא גם מדרש שוחר טוב על שם הפסוק בו פותח המדרש. רש"י כינה את המדרש "אגדת תְּהִלִים". המדרשים ממזמור קי"ט ועד לסוף הספר, מאוחרים יותר ואינם מקובץ המדרשים הקדום יותר. ההשלמה המאוחרת לא כוללת מדרש על מזמור קכ"ג ומזמור קל"ג.
קטעים רבים ממדרש תהילים הובאו בילקוט שמעוני. לדעת שלמה בובר מקור המדרש הוא בארץ ישראל והוא מן המדרשים הקדומים, אך רבים מהחוקרים שוללים זאת. יש המתארכים את המדרש למאה ה-10. לדעת אבי תנועת "חכמת ישראל", יום-טוב ליפמן צונץ, גם החלק הראשון של המדרש שייך למאות האחרונות של תקופת הגאונים, בין היתר משום שהוא מביא ליקוטים מתוך מדרש תנחומא (שצונץ מעריך שנתחבר במאה ה-9) ומדרש פסיקתא רבתי. צונץ סבור שמחבר המדרש חי באיטליה, אולי בחלקה הדרומי, וזאת משום שהוא משתמש במדרש תנחומא (שצונץ מעריך שנתחבר באיטליה), מתלונן על רדיפות הנוצרים ושלטון הערבים, וגם מכיר את אפוליה. המדרש מובא לראשונה אצל רב ניסים גאון, רבי נתן מרומי, רש"י ורשב"ם, ולפיכך צונץ קובע כי באמצע המאה ה-11 המדרש היה ידוע לכל. לדעת יעקב אלבוים, המדרש נתחבר לאורך כמה מאות שנים, והחלק הסופי שלו נערך במאה ה-13.
חלב הלביאה היא מעשייה נודעת שמקורה במדרש תהילים. עיבוד לגרסת המדרש נכנס לספרו של חיים נחמן ביאליק "ויהי היום" ובעקבותיו עובד המדרש גם במסגרת סדרת האנימציה אגדות המלך שלמה.
מדרש נוסף שהתפרסם וצוטט רבות על ידי אנשי הציונות הדתית, ובין השאר הופיע בספר מכתבים לטליה: . השימוש במדרש זה נעשה הן בהקשר של סמיכות השואה לקום המדינה והן בהקשר של סמיכות יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום העצמאות.
בירוקרטיה
בִּירוֹקְרַטְיָה (בעברית: מִשׂרָדָנוּת, מילולית: שלטון מנהלים; נגזרת מהמילה היוונית κράτος, קרטוס, שלטון, ומהמילה הצרפתית bureau, "בִּיוּרוֹ", משרד) היא מושג רב משמעי מתחום הניהול הארגוני, שאחת המשמעויות המוכרות שלו היא צורת ניהול משאבי אנוש היוצרת תאום (השואף להיות רציונלי) במערכת. צורה זו מסודרת ומאורגנת בחוקים ברורים רשמיים ומוחלטים וקיים בה פיקוח רצוף על ביצועיה שלה ושל החברים בה. כנגזרת לכך המונח בירוקרטיה משמש לתיאור כלל עבודת הניירת או העבודה המשרדית בתוך ארגון מסוים כאשר השימוש נעשה לרוב כדי לתאר עודף מטריד של עבודה מסוג זה, משמעות נוספת היא ככינוי גנאי למצב קפקאי של שתלטנות פקידים על הציבור שהם צריכים לשרת. כיום הביטוי בירוקרטיה מציין את משמעו הנוסף, עודף פנקסנות וטופסולוגיה.
המילונאי ראובן אלקלעי הציע במילוניו את חידושו שָׂרֶרֶת תחת "בירוקרטיה", אולם חידושו זה לא נקלט.
הבירוקרטיה בראי הסוציולוגיה
סוציולוגים רבים התייחסו לבירוקרטיה (קרל מרקס, הגל, ג'ון סטיוארט מיל ועוד), אך הראשון שבחר בה כשיטת הניהול התאורטית הטובה ביותר עבור החברה נחשב לסוציולוג הרציונליסטי מקס ובר. ובר ניסח את עקרונות הבירוקרטיה באופן תאורטי, בעזרת המודל הטהור של הבירוקרטיה. לצד הגדרותיו, ובר התריע כי ביורוקרטיה מקצועית עלולה לדאוג לאינטרס האישי שלה על חשבון האינטרס הציבורי וכן התריע כי "שלטון הפקידים" עלול לחתור תחת השלטון הריבוני. לצד זאת, וובר גם ביקר את הבירוקרטיה מתוך טענה שהיא עלולה להוביל לאובדן יחס אנושי, ופעולה מתמדת המתמקדת אך ורק במטרה מבלי לקחת בחשבון גם את הדרך.
על פי תפישת הבירוקרטיה של ובר, מודל זה שבבסיסו חתירה של כל פרט לקידום האינטרס הפרטי שלו (הנגזר ממעמדו ומתפקידו במערכת) ומערכת הרותמת אינטרסים אלו על מנת לקדם את האינטרס המערכתי, מאפשר יכולות פיקוח וניהול של כוח עבודה, ועל כן נעשה בו שימוש רב במסגרות שונות ורבות, בייחוד מוסדות ממשלתיים וכלכליים גדולים.
למודל זה מצטרפים מאפיינים נוספים של ההתנהלות הביורוקרטית, כגון תקשורת מנותבת- מערכת כללים פורמלית להעברת מידע והוראות בין חלקי המערכת, על בסיס חלוקת העבודה והאחריות בה (לדוגמה: האיסור על עקיפת סמכות).
התוצאה של המודל הביורוקרטי היא יצירתם של מוסדות בעלי שוק עבודה פנימי, בו מערכת עצמאית של יחסי העסקה הפועלת לטווחי זמן ארוכים מבחינת העובד (המועסק לרוב לתקופות זמן ארוכות ביותר). מערכות ביורוקרטיות הופכות עם הזמן למורכבות יותר ויותר, ומכילות בדרך כלל תת-מערכות שונות של התנהלות בתוך עצמן.
במערכת זו מתרחבים הכללים ומגדירים תחומים הולכים וגדלים של הפעילות האנושית. כך נוצרים נהלים שונים המגדירים פעילויות רבות באופן פורמלי ומדויק, הופכים להיות יותר ויותר עצמאיים ובלתי-תלויים באנשים המפעילים אותם. בתהליך זה, המכונה הצרנה (פורמליזציה) נעשים הכללים לקוד התנהגות עליון ובלתי ניתן לערעור. הפורמליזציה שואפת ליצור התנהגות שאינה תלויה בתודעתו ורגשותיו של האדם.
מלבד התכונות הבסיסיות של הבירוקרטיה, ההופכות אותה למערכת יציבה וקבועה באופן יחסי, מבנה הקידום במערכות אלו לרוב מהווה גורם משמר בתוכן. מצב זה נוצר משום שקיימות אפשרויות קידום רבות (שכן ישנם שלבים רבים בהיררכיה), בטוחות (שכן נאמנות וצייתנות, שאינן תלויות בכישרון או במזל, הן הקריטריונים העיקריים לקידום), ושונות (שכן קיימים תחומי התעסקות רבים ושונים), משום שערכו של תואר כלשהו במערכת ביורוקרטית נמוך יותר מחוץ למערכת המסוימת בה הוא נרכש, ומשום ששיטת התגמול הופכת לחיובית יותר עם ההתקדמות (פרסים במקום ענישה).
מכיוון שמערכת ביורוקרטית מכילה עולם פנימי יציב וקבוע באופן יחסי, הן מבחינת החוקיות שלו והן מבחינת הרכבו האנושי, קיימת נטייה ליצור 'משפחתיות' ותחושת נאמנות בקרב העובדים (לדוגמה, באמצעות שימוש בעיתונות פנימית).
אפיון נוסף של מערכת ביורוקרטית הוא בהיותה סגורה יחסית לזרימת מידע, דבר היוצר מעטה של סודיות סביב פעולותיה.
הגדרה נוספת של אנתוני דאונס, מונה 4 מאפיינים לבירוקרטיה: ארגון גדול (הבכירים מכירים פחות מחצי משאר הסגל), רוב העובדים במשרה מלאה ותלויים במשכורת, מינוי וקידום עובדים מתבסס על הצלחה בתפקיד ולא על תכונות אחרות (מין, מוצא, קשרים), ותפוקת הארגון לא נמדדת בכסף.
ביקורת
למרות שיסוד השיטה הביורוקרטית הוא היעילות, מקובל להאמין כי היא מובילה במקרים רבים לחוסר יעילות רב ("דיספונקציונליות"), מכמה בחינות כמו:
מבנה
מבחינה מבנית- קיימות טענות רבות על-פיהן המבנה הביורוקרטי אינו מסוגל להתמודד עם המציאות באופן הטוב ביותר, כלומר, מבנה זה נתפש פעמים רבות כמסורבל, איטי, ורחב מדי מכדי להיות יעיל. כמו כן, חוסר ביצירתיות ביכולת ההתאמה הנדרשת למצבים משתנים נחשב לחיסרון בולט של הבירוקרטיה אל מול שיטות ניהול אחרות.<BR> דוגמאות לטענות כאלו הן:
תפקוד
מבחינת תפקוד בעלי התפקידים במציאות, נהוג לטעון כי אופיים האנושי סותר לעיתים את הדרישות הנוקשות של המערכת הפורמלית, ועל כן מתעוררות בעיות תפקודיות. הטענה המרכזית בתחום זה היא שצמצום העובד לתחום הצר המוגדר על ידי תפקידו ויצירת עולם פורמלי של כללים נוקשים סביבו מונע ממנו להשיג את מטרות המערכת כולה (איתה אין הוא מזדהה) ביעילות, והוא לרוב מפתח אדישות כלפיהן הפוגעת בתפקודו.<BR> דוגמאות לטיעונים כאלו הן:
מלבד חוסר היעילות, קיימות טענות ערכיות רבות כלפי טיבה הפורמלי של הבירוקרטיה. לרוב נטען כי הבירוקרטיה שוללת את אנושיותם של עובדיה ואת מחשבתם העצמית בזכות אופייה המקבע.<BR> דוגמה לטעונים כאלו הם טיעוני המרקסיזם, כחלק מרעיון ביטול העבודה. בנוסף, ניתן למצוא טיעונים נגד הבירוקרטיה בתאוריה של יהודה שנהב הרואה בה אידאולוגיה שרירותית הפועלת נגד טובתם של רבים.
טעון נוסף הוא שמכיוון שאין חשיבה ערכית אקטיבית של המוסדות הביורוקרטיים, ניתן להשתמש בהם למטרות מזיקות (כדוגמה נהוג לציין את הביקורת כלפי השימוש בבירוקרטיה ברייך השלישי).
כמו כן, קיימת הטענה כי ההתנהלות הביורוקרטית אינה דמוקרטית מטיבה, ועל כן פוגעת בדמוקרטיה ובדפוסי החשיבה הדמוקרטיים (כדוגמת כלל הברזל של האוליגרכיה).
הביקורת כלפי הבירוקרטיה הפכה לנפוצה ביותר, עד הפיכת המונח למלת גנאי. תהליך ביקורת הבירוקרטיה מחוזק בזכות המגע המתמיד של אוכלוסיות רחבות בארגונים ביורוקרטים, ובזכות תיאורים שליליים להם זוכה הבירוקרטיה ביצירות אמנות רבות (מהמפורסמות שבהן: יצירותיו של פרנץ קפקא וניקולאי גוגול).
לווייתן בריד
לווייתן בריד (שם מדעי: Balaenoptera brydei) הוא מין של לווייתן מזיפות מהסוג לווייתן החי במרבית האוקיינוסים הטרופיים. לווייתן זה נחקר פחות מקרובי משפחתו הענקיים (כמו לווייתן כחול ולווייתן מצוי). הוא קרוי ע"ש החוקר שגילה אותו, יוהאן בריד (1858 – 1925).
הם בינוניים בגודלם ביחס לסוג, קטנים מהלווייתן הצפוני אך גדולים יותר מלווייתן אומורה ומלווייתן מינקי. אורכם המקסימלי יכול להגיע ל-14.5 מטרים ונמצאה אפילו נקבה שאורכה 15.51 מטרים. משקלם יכול להגיע ל-12–25 טון בממוצע. ישנם תת-מינים קטנים בהרבה מהממוצע, כמו אלו שליד חופי דרום אפריקה או יפן שאורכם רק 11–12 מטרים.
כמו רוב בני המשפחה, ללווייתן זה אין שיניים כלל, ובמקום יש לו מזיפות מחוספסות העוזרות לסנן חלקיקי פלנקטון מהמים. צבעם בדרך כלל כחול או אפור בהיר עם בטן לבנה ולעיתים מנומר מעט מלמטה. הזנב ארוך ושריר ועוזר ללווייתן לשעוט קדימה במהירות. לאורך הלסת האפורה ישנם קפלים לאורך כל פלג הגוף התחתון. ישנו סנפיר גב קטן בקצה הזנב שגובהו כ-30–37 ס"מ.
תפוצה
הלווייתנים חיים בכל האוקיינוסים הטרופיים והסובטרופיים מוושינגטון ודרום קליפורניה עד פרו ואקוודור וכן צפון צ'ילה במערב ומהונשו עד ניו זילנד במזרח. הם נפוצים גם ברחבי האוקיינוס ההודי עד לדרום אפריקה וממשיכים עד לקצה המערבי אך לא נכנסים לים סוף. גם באוקיינוס האטלנטי הם לא נכנסים לים התיכון.
לווייתנים אלה חיים לבד או בזוגות ויכולים לצלול עד 20 דקות לעומק 1,000 מטר מתחת למים. הם ניזונים מיצורי פלנקטון קטנים אותם הם מסננים אך גם יזללו להקות של דגי סרדין ואנשובי וכן דיונונים קטנים.
לווייתנים נדירים ומצב שימורם אינו ידוע.
לווייתן עדני
לווייתן עדני (שם מדעי: Balaenoptera edeni) הוא מין קטן יחסית של לווייתן מזיפות מהסוג לווייתן. הוא נפוץ בעיקר באזורים הטרופיים של האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט המערבי. בעבר נחשב לתת-מין של לווייתן בריד אך לאחרונה נכלל במין משלו. קרוי ע"ש החוקר אשלי עדני (1831 – 1887).
מאפיינים
לווייתן זה מזכיר מאוד את לווייתן בריד, אך בעל גולגולת צרה יותר והוא רזה וקטן יותר. האורך הממוצע מגיע ל-10-11.6 מ' ומשקלו 13.6-15 טון. הגוף אפור כהה עם בטן לבנה. הוא מזכיר בצורתו מאוד את לווייתן בריד ואת הלווייתן הצפוני.
לווייתן זה אינו נצפה בטבע, אך מעריכים שחי באזור הטרופי האינדו-פסיסי ממפרץ בנגל ולאורך חופי מינמאר, בנגלדש, הודו, תאילנד וטאיוואן וממשיך לים סין המזרחי ועד לסין ויפן בצפון ולאוסטרליה בדרום.
לווייתנים אלה נחקרו רק מגופות ולא נצפו בטבע כלל. לא ידוע מה מצב שימורם. מעריכים שהם חיים בזוגות, צוללים לעומק רב וניזונים מפלנקטונים ומלהקות דגים.
מחלף עין תות
מחלף עין תות הוא מחלף המחבר את כביש 6 וכביש 67 וממוקם מדרום-מערב למושב אליקים ומצפון לקיבוץ רמות מנשה. המחלף נפתח לתנועה ב-20 ביולי 2009 עם חנוכת הקטע בין מחלף עירון לבינו. המחלף נקרא על שם עין תות, מעיין הנמצא מצפון למחלף.
היסטוריה
המכרז להקמת המחלף פורסם באוקטובר 2003, כחלק מפרויקט סלילת קטע 18 של כביש חוצה ישראל. בספטמבר 2004, עיכבה חברת כביש חוצה ישראל את תחילת העבודות על המחלף, עקב עתירות שהגישו לבג"ץ ארגונים לאיכות הסביבה, נגד הפגיעה של הכביש ברמות מנשה.
המחלף הושלם ונפתח לתנועה ביולי 2009.
מבנה המחלף
מבנה מחלף עין תות דומה למחלף חצוצרה המותאם לקישור בין כביש מהיר (כביש 6) לכביש בין עירוני אחר (כביש 67). מבנה המחלף אינו אופייני, כיוון שכביש 6 וכביש 67 מתאחדים מצפון מזרח למחלף, ולכן בשטח המחלף מופרדים שני כיווני כביש 67 הנגדיים. בעת בניית המחלף הוסט דרומה הנתיב של כביש 67 (אז כביש 70) לכיוון מזרח והוא עובר בגשר מעל כביש 6, בעוד הנתיב לכיוון מערב נע מצפון למרכז המחלף, בתוואי המקורי של כביש ואדי מילק. כל כיווני הפנייה אפשריים בצורה ישירה ללא רמזורים. הפנייה מכביש 6 בכיוון צפון לכביש 67 בכיוון מערב מתבצעת באמצעות רמפת לולאה.
גביע המדינה בכדורסל 1985/1986
גביע המדינה בכדורסל לעונת 1985/1986 היא התחרות ה-26 מאז היווסדו של המפעל.
מכבי תל אביב זכתה בגביע המדינה ה-22 בתולדותיה, לאחר ניצחון בגמר על הפועל חולון.
הגמר
מכבי תל אביב זכתה בגביע המדינה ה-22 בתולדותיה לאחר ניצחון על הפועל חולון, שחזרה למעמד הגמר לאחר 25 שנה.
בדקה ה-26 הובילה חולון 50:51, אבל פציעה של ישראל אלימלך הכריעה את המשחק. מכבי ניצלה את פציעתו כדי לברוח ליתרון דו ספרתי ולבסוף ניצחה את המשחק 90:86. מיקי ברקוביץ' הניף את הגביע לראשונה כקפטן.
טכיון
בפיזיקה תאורטית, טכיון הוא חלקיק היפותטי אשר לכאורה נע במהירויות הגבוהות ממהירות האור c, אך לפי התאוריה המקובלת מייצג למעשה חוסר יציבות של המצב הפיזיקלי. מקור השם הוא במילה היוונית "טכיס" (ταχύς), שפירושה "מהיר". הראשון שהציע את אפשרות קיומם של חלקיקים אלו היה הפיזיקאי הגרמני ארנולד זומרפלד, אך השם טכיון הוטבע רק בשנות ה-60 של המאה ה-20.
טכיונים הופיעו במסגרת מספר תאוריות, ובהן תורת המיתרים. בכל תורת שדות קוונטית, אף שטכיון נראה כפתרון של משוואות התאוריה אשר מייצג חלקיק, הוא למעשה מייצג חוסר יציבות של השדות הפיזיקליים. מצב כזה קורה כאשר מתרחשת שבירת סימטריה ספונטנית. גם בתורת המיתרים, מפורש טכיון כחוסר יציבות של המצב הפיזיקלי.
למרות זאת, מפעם לפעם נעשים ניסיונות לגילוי חלקיקים הנעים מהר ממהירות האור, ניסיונות שנכשלו עד כה; גילוי של חלקיקים כאלה יערער את יסודות הפיזיקה המודרנית. מאמר זה מתייחס לחלקיקים היפותטיים כאלה.
תכונות בסיסיות
הטכיון כחלקיק שמהיר ממהירות האור צפוי לגלות מספר תכונות שיראו לנו משונות. ישנן שתי גישות שקולות לטיפול בקינמטיקה שלו. 1. הטכיונים מצייתים לאותו אינווריאנט לורנץ אשר מקיימים חלקיקים איטיים ממהירות האור, המכונים "ברדיונים", על פיו מתקיים כאשר בנוסף, מתקיימת משוואת האנרגיה הכוללת, כאשר ניתן לראות כי בעבור טכיון, השורש המופיע בביטוי הנ"ל הוא שלילי ולפיכך תוצאת החישוב היא מרוכבת או מספר מדומה טהור. על מנת לשמור על האנרגיה כגודל ממשי, יש צורך להגדיר את המסה של הטכיון כמספר מדומה טהור, כיוון שחלוקה של מספר מדומה טהור באחר היא מספר ממשי. 2. בניסוח אחר, אם נרצה לשמור על מסה גם כמספר ממשי, נשכתב את האינוריאנט של לורנץ כך שלאחר השינוי משוואת האנרגיה הכללית הנה . בכך, אנו נמנעים מלתת פרשנות למשמעות הפיזיקלית של מסה מדומה.
ניתן בקלות לראות כי שתי הגישות שקולות לחלוטין מבחינה מתמטית, וגוררות את אותן תופעות פיזיקליות לתכונות של החלקיקים הללו.
תופעות
תופעה אחת, העולה מניתוח מתמטי של המשוואות, היא כי הגדלת האנרגיה של טכיון למעשה תגרור ירידה במהירותו בעוד שהקטנת אנרגיה תגביר את מהירותו לאינסוף. תופעה נוספת עולה מניתוח הנוסחה
היא כי ציר הזמן של טכיון הוא הפוך לציר הזמן שלנו, ולמעשה הזמן יראה כאילו הוא נע בכיוון ההפוך, כך שתוצאה תגרור סיבה.
תופעות של התבדרות בתאוריה פיזיקלית מעידות בדרך כלל על כך שהתאוריה אינה שלמה או שהצבנו במשוואותיה ערכים "לא פיזיקליים". במקרה זה v>c היא ההצבה הלא פיזיקלית שכן נדרשת אנרגיה אינסופית על מנת לחצות את מהירות האור.
פיתוח גאומטרי יחסותי
גאומטרית, מערכת של חלקיק שנע ביחס למערכת המעבדה היא מערכת בה קו תנועתו ביחס למערכת המעבדה הוא ציר הזמן, והקו המתקבל משיקופו ביחס לקונוס האור הוא ציר המרחב. על כן, ניתן לפתח נאיבית טרנספורמציה למעבר למערכת של טכיון באופן הבא: נשרטט את קווי הזמן והמרחב, ונשים לב שהיטל מאורע כלשהו A^\mu על ציר המרחב של הטכיון זהה להיטל של אותו מאורע על ציר הזמן של מערכת הנעה במהירות הפכית משל הטכיון (שהיא קטנה ממהירות האור). בדומה, היטל המאורע על ציר הזמן של הטכיון זהה להיטל המאורע על ציר המרחב של המערכת הנעה במהירות ההפכית.
נעיר כי פיתוח זה נובע מאנלוגיה גאומטרית ואינו חלק מתורת היחסות הפרטית על עקרונותיה הרגילים, בדיוק כמו הרעיון של קיום הטכיונים.
קוונטיזציה של טכיונים
כאשר מבצעים קוונטיזציה לטכיונים, התכונות אותן הן יגלו אם חלקיקים אלו קיימים:
ניסיונות גילוי
בשנת 1973 נטען על ידי צמד חוקרים כי במטר של קרינה קוסמית הובחן חלקיק על-אורי, בעל מסה ממשית, טענה אשר לא אושרה או הוכחה עד היום. טענה זו גררה העלאת השערה כי חלקיקים יכולים להיות בעלי קו זמן עצמאי משלהם שיאפשר להם לנוע למעשה אחורה בזמן, מה שיראה לצופה חיצוני כאילו היה זה טכיון.
מבחינה ניסויית לא נמצאה עד כה הוכחה או הפרכה של טענות אלו.
ב-22 בספטמבר 2011 פרסמה קבוצת חוקרים תוצאות מחקרים שנערכו במשך כ-3 שנים במאיץ החלקיקים בז'נבה, לפיהם נמדדה תנועת חלקיקי נייטרינו במהירות שגבוהה ממהירות האור. בניסוי נמדדו חלקיקים שעברו מרחק של 730 קילומטר בזמן שקצר ב-60 ננו-שניות מהזמן שלוקח לאור לעבור את אותו מרחק. דובר החוקרים הודיע, כי טווח השגיאה בניסוי הוא 10 ננו-שניות. שבועיים לאחר פרסום המחקר הוצע הסבר אפשרי לשגיאת מדידה המבטלת את מהימנותו אך בפברואר 2012 טענה זו הופרכה לאחר שהתגלה כי כבל אופטי רופף גרם למדידות השגויות והסדר הושב על כנו.
סיבתיות
נראה כאילו באפשרותם של טכיונים להפר את עקרון הסיבתיות – אחד מאבני היסוד של פיזיקת החלקיקים; אך למעשה, אפילו אילו הייתה לטכיונים אפשרות להגיב עם חומר רגיל, לא הייתה הסיבתיות מופרת: נניח כי חלקיק היה שולח טכיון עם אנרגיה שלילית לעבר וקולט אותו (משמע: מידע עבר מהעתיד לעבר של קו העולם של החלקיק), ובכך היה יוצר פרדוקסים לוגיים כמו פרדוקס הסבא. פתרון לכך הוא הפירוש של פיינברג, הגורס כי ניתן לפרש טכיון עם אנרגיה שלילית הנבלע כטכיון עם אנרגיה חיובית הנפלט על ידי החלקיק, וזאת היות שלצופה רגיל אין יכולת להבחין בין קליטה ופליטה של טכיונים, הואיל ועצם הניסיון למדוד טכיון כזה, שמקורו בעתיד, יביא ליצירת אותו טכיון אשר ינוע לעתיד. כך, למעשה, יגלה גלאי טכיונים היפותטי טכיון בכל צורת מדידה שלא תהיה: הוא יקלוט למעשה את הטכיונים שהוא עצמו יוצר.
התוצאה מהאמור לעיל, היא שאם טכיונים קיימים, הם יהיו מסוגלים אמנם להעביר אנרגיה ותנע – אך לצורכי תקשורת הם יהיו חסרי תועלת, כיוון שכל טכיון שיעביר מידע לא ניתן יהיה לגילוי מאחורי רעש הרקע של הטכיונים אשר נוצרים על ידי הגלאי.
תורת השדות ותיאורית המיתרים
בתורת השדות טכיונים מיצגים את הקוונטה (המנה) של השדה, בדרך כלל שדה סקלרי, אשר מסתו בריבוע היא שלילית. קיום של חלקיק כזה מראה על חוסר יציבות של השדה, בעוד שבמירב השדות הקוונטים במצב הריק האנרגיה מינימלית, השדה של הטכיונים נמצא במקסימום מבחינת האנרגיה הפוטנציאלית שלו (בדומה מאוד לכדור בראש גבעה) כך שהפרעה מאוד קטנה תגרום ליצירת חלקיק והתדרדרות של האנרגיה למינימום בצורה מעריכית.
כתוצאה ממנגנון היגס כאשר השדה יגיע למינימום במקום הטכיון יופיע בוזון היגס אשר ריבוע המסה שלו חיובי.
בתיאורית המיתרים הטכיונים מופיעים תדיר כחלק מהמצבים האפשריים של רטיטת המיתרים בתאוריה: אם הטכיון מיוצג באמצעות מיתר פתוח (מה שמייצג חוסר יציבות בממברנה עליה הוא מקושר) המיתר יעבור למצב של מיתר סגור או ממברנה יציבה. אם הטכיון הוא מצב רטט של לולאה סגורה, נגררת אי יציבות במרחב זמן עצמו ובאופן כללי לא ניתן לחזות לאיזה מצב המערכת תדעך ותתייצב בו.
בתרבות פופולרית
הטכיון משמש ככלי עזר להנעת עלילה בהרבה ספרות מדע בדיוני, ומסביר בין היתר תקשורת במהירות העולה על מהירות האור.
תוואכול כרמאן
תוואכול כרמאן (בערבית: توكل كرمان, בתעתיק עברי מדויק: תוכל כרמאן; נולדה ב-7 בפברואר 1979 בתעז) היא עיתונאית, פעילת זכויות אדם ומדינאית תימנייה, חברה בכירה במפלגת הכינוס התימני למען רפורמה - מפלגת האופוזיציה העיקרית בתימן. כרמאן עומדת בראש קבוצת "נשים עיתונאיות ללא כבלים", אותה הקימה בשנת 2005, וכלת פרס נובל לשלום לשנת 2011.
חייה
כרמאן למדה תואר ראשון במסחר באוניברסיטה למדעים וטכנולוגיה של צנעא ותואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת צנעא. קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד במשפט בינלאומי באוניברסיטת אלברטה.
לאחר שבשנת 2011 קיבלה איומים על חייה בתימן, במידה ותמשיך במחאות ציבוריות, ממשלת טורקיה הציעה לה אזרחות וזו הוענקה לה על ידי שר החוץ הטורקי ב-11 באוקטובר 2012. כרמאן קבעה את ביתה החדש באיסטנבול, משם המשיכה להשמיע דעותיה כנגד המתרחש בתימן, כולל מחאות על פעולותיה של ערב הסעודית בשטחה של תימן. בדצמבר 2020 פרסמה כי כוחות חות'ים השתלטו על משרדה בעיר צנעא.
נשים עיתונאיות ללא כבלים
בשנת 2005 הקימה תוואכול כרמאן ביחד עם שבע עיתונאיות קבוצה לקידום זכויות אדם בשם "נשים עיתונאיות ללא כבלים" (Women Journalists Without Chains (WJWC)), אשר מטרתה העיקרית הייתה לפעול למען חופש הביטוי והדעה וקידום זכויות דמוקרטיות. השם המקורי של הארגון היה "עיתונאיות ללא גבולות", אך השם הנוכחי אומץ על מנת לקבל רישיון ממשלתי להקמת ארגון. כרמאן סיפרה כי על רקע פעילותה קיבלה "איומים ופיתויים" מן השלטונות בתימן, בטלפון ובמכתבים, כיוון שמשרד האינפורמציה התימני דחה את בקשת הקבוצה לרישיון להקמת עיתון ותחנת רדיו. הן השתמשו בהודעות SMS לפרסום חדשות. אמנם שרותי הודעות היו בפיקוח מלא של הממשלה, אולם השירות נחסם כמו שירותים דומים של מפלגות אופוזיציה וגופים אחרים. לאחר דיון בפרלמנט רוב האתרים ושירותי החדשות במסרונים חזרו לפעול מלבד אלו של WJWC. רק אתר Bilakoyood של הקבוצה היה פעיל.
ב-2007 פרסם WJWC דוח על הפגיעה בחופש העיתונות בתימן מאז 2005. שנתיים מאוחר יותר כרמאן ביקרה את משרד התקשורת שפוגע בעיתונאים באמצעות כתבי אישום ומשפטי סרק. בין השנים 2007 עד 2010 כרמאן הובילה באופן קבוע הפגנות ושביתות שבת בכיכר החירות בצנעא בחזית בנין הממשלה.
הפגנות 2011
בעת פעולות המרי האזרחי בתימן בשנת 2011 ארגנה כרמאן הפגנות סטודנטים בצנעא נגד משטרו של עלי עבדאללה סאלח וממשלתו. היא נעצרה לראשונה עקב תלונה שווא שבעלה אינו יודע היכן היא נמצאת, אולם שוחררה בערבות ב-24 בינואר 2011. חמישה ימים אחר כך הובילה הפגנה נוספת שבה קראה ל"יום זעם" שיצוין ב-3 בפברואר, בדומה לאירועי ההפיכה במצרים בשנת 2011, בהשראת המחאות וההפיכה בתוניסיה. ב-17 במרץ 2011 היא נעצרה בשנית בגלל השתתפותה בהפגנות. כרמאן הקימה מחנה בו התגוררה יחד עם בעלה במהלך ההפגנות. היא הסבירה את הסיבות לכך שהמחאה משכה אזרחים תימנים: "השילוב של דיקטטורה, שחיתות, עוני ואבטלה יצר את המהפכה הזאת, זה כמו הר געש, עוול ושחיתות מתפוצצים, כאשר ההזדמנויות לחיים טובים מתקרבים.
פעילותה במסגרת הפגנות אלה תועדה בפרק מתוך סדרת טלוויזיה ששודרה ברשת "אלג'זירה" בשפה האנגלית.
עמדות פוליטיות
כרמאן פעילה למען חופש העיתונות בארצה. בעת פרסום הקריקטורות על הנביא מוחמד בדנמרק ב-2005, היא הגיבה על מחלוקת בכותבה: "לא אנחנו צריכים לבקר את העריצות ולאסור על חופש".
ב-2004 כרמאן הפסיקה ללבוש את הניקאב והחליפה אותו בחג'אב צבעוני יותר שחשף את פניה והסבירה שכיסוי כל הפנים באמצעות ניקאב הוא תרבותי ולא מוכתב על ידי האסלאם. באותה השנה הופיעה בחג'אב בטלוויזיה בתימן.
בניגוד לעמדת מפלגתה, כרמאן ניסתה לקדם חוק שיאסור על נישואי ילדים בתימן ללא ההצלחה.
המועצה המפקחת על פייסבוק
בשנת 2021 פורסם כי כרמאן הצטרפה למועצה המפקחת על פייסבוק שהוקמה על ידי קרן חיצונית וכוללת 19 חברים שהחלטותיהם בנושאים שונים יחייבו את פייסבוק.
הכרה בפעילותה
כרמאן, במשותף עם אלן ג'ונסון-סירליף, נשיאת ליבריה, ולימה בואי, גם היא מליבריה, זכתה בפרס נובל לשלום לשנת 2011 על פעילותה למען זכויות נשים. כרמאן, בת 32 במועד קבלת הפרס, הייתה הזוכה הצעירה ביותר בפרס נובל לשלום עד לאותו מועד.
פוקנה (סוג)
פוקנה (שם מדעי: Phocoena) הוא סוג של לווייתני שיניים ממשפחת הפוקניים והם הסוג הגדול ביותר במשפחה.
לווייתנים אלה חיים בימים טרופיים וקרים לאורך החופים ואף בנהרות. הם קטנים ביותר ומזכירים בצורתם דולפינים חסרי מקור ובעלי גוף מעוגל. חלקם ידידותיים כלפי אנשים. הקטנה בבני הסוג הואקיטה מגיעה לאורך של 140 ס"מ בלבד והיא כמעט הקטנה מכל הלווייתנים.
היינקן
היינקן (בהולנדית: Heineken) היא מבשלת בירה עולמית שמקורה בהולנד. כיום מחזיקה היינקן ביותר מ-130 מבשלות בירה ברחבי העולם, ומשווקת יותר מ-170 מותגים מקומיים ועולמיים של בירה.
היינקן היא מבשלת הבירה הרביעית בעולם מבחינת היקף המכירות, והחברה העשירית בגודלה בהולנד. מדורגת במקום ה-352 ברשימת 1,000 החברות הגדולות בעולם. שוויה נאמד בכ-12 מיליארד דולר. בירה היינקן, מסמליה המסורתיים של הולנד, יוצרה כבר לפני 130 שנה באמסטרדם. בהולנד נמכרת הבירה בבקבוקים חומים, מחוץ להולנד - בבקבוקים ירוקים.
ייסוד החברה
ב-16 בדצמבר 1863 קנה ג'רארד אדריאן היינקן את מבשלת הבירה הגדולה ביותר באמסטרדם, "דה הויברג". הוא החל להפעילה ותוך שנים אחדות הכפיל את המכירות ובנה מבשלה גדולה יותר. עשר שנים לאחר מכן הקים מבשלה נוספת בעיר רוטרדם, וקרא לחברה שלו בשם "HBM". היינקן יצא להשיג חומרי גלם בארצות השכנות, כדי לשפר את הבירה המצליחה שלו. בדרך שכר את וילהלם פלטמן, אמן בירה גרמני, ואת ד"ר אליון, בוגר בית הספר של לואי פסטר. שניהם פיתחו שמרי בירה שהעניקו טעם חדש לבירה של היינקן. במסגרת התערוכה העולמית של פריז (1889) זכתה הבירה במדליית זהב.
במארס 1893, 30 שנה לאחר שקנה את המבשלה הראשונה, אדריאן היינקן נפטר. בנו, ד"ר פייר הנרי היינקן, ירש את מקומו. בתקופת מלחמת העולם הראשונה צומצמו מחזורי המכירות של הבירה, אך לאחר המלחמה הצליח היינקן הבן לשלש את המכירות. בתקופת המשבר הכלכלי העולמי של 1929 החל לייצא בירה לאנגליה, לבלגיה, למערב אפריקה ולאינדונזיה (שהייתה אז מושבה של הולנד). היינקן הייתה הראשונה לייצא בירה לארצות הברית. ד"ר היינקן עמד בראש החברה עד שנת 1940. בין השנים 1946 ו-1953, עמדה היינקן לפני סגירה, בעקבות קשיים כלכליים. בעקבות אותם קשיים, לחברה היה קושי באחסון חומרי הגלם שלה והיה לה מחסור בבקבוקים ובאריזות.
המיזוג עם אמסטל
קושי כלכלי פקד גם את חברת אמסטל, מבשלת בירה הולנדית אף היא. אמסטל החזיקה נתח צריכה של 17.5% בקרב הציבור ההולנדי (בעוד 24.7% מההולנדים שתו היינקן). בסוף שנות ה-50, חלה שוב עלייה במכירות של היינקן. כתוצאה מכך, לאחר משא ומתן שנמשך שנים, נרכשה אמסטל על ידי היינקן, באוגוסט 1968.
בישראל
זכיינית היינקן בישראל היא חברת "טמפו משקאות", אשר החלה בייבוא בשנת 1992 ובייצור הבירה ב-2005. החברה בבעלות משותפת של היינקן העולמית וטמפו תעשיות בירה. היינקן מחזיקה למעלה מ-10% מנתח שוק הבירות בישראל, שהיקפו נאמד ב-130 מיליון דולר לשנה.
בקיץ 2019 היינקן השיקה בישראל את "היינקן 0.0": בירה ללא אלכוהול, שעל פי טענת החברה פותחה בתהליך האמור לשמר את טעמי הבירה המקוריים.
מותגים פופולרים
היינקן מייצרת 30 סוגים של בירות, בטעמים שונים ובדרגות ריכוז שונות של אלכוהול, בהן:
דוד קשדן
קורות חיים
קשדן נולד במוסקבה בשם דימיטרי אלכסנדרוביץ' קשדן. קיבל תואר דוקטור בשנת 1969 באוניברסיטת מוסקבה בהנחיית אלכסנדר קירילוב. לאחר מכן השתתף בסמינר של ישראל גלפנד ובשנת 1975 היגר לארצות הברית ומונה לפרופסור באוניברסיטת הרווארד. בשנת 2002 עלה קשדן לישראל, ומאז כיהן כפרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית עד פרישתו בשנת 2014.
ב-6 באוקטובר 2013 נפצע קשה בתאונת פגע וברח. לאחר אשפוז של כתשעה חודשים, שוחרר לביתו.
מחקר
קשדן נודע בעיקר בעקבות תכונת T של קשדן שפיתח בשנת 1967, הקשורה לתורת ההצגות של חבורות ומהווה תחום מחקר פורה עד היום. קשדן נודע בשיתופי הפעולה שלו במחקריו עם מתמטיקאים אחרים, בעיקר עם ישראל גלפנד, ג'ורג' לוסטיג וגריגורי מרגוליס. תלמידו, ולדימיר וואודסקי קיבל את מדליית פילדס בשנת 2002.
חוק פרקינסון
חוק פרקינסון (באנגלית: Parkinson's law, or The Pursuit of Progress; בתרגום מילולי: חוק פרקינסון, או המרדף אחרי הקידמה) הוא ספר הומוריסטי למחצה שיצא לאור בשנת 1958 על ידי נורת'קוט פרקינסון, היסטוריון בריטי.
הספר מקבץ סדרת טורים שיצאו לאור לראשונה בשבועון האקונומיסט, ועוסק בארגונים בירוקרטיים. הוא זכה לפרסום בגלל התובנות שהוא מציע על חסרונותיה של הבירוקרטיה, ומבוסס על ניסיונו הנרחב של פרקינסון בשירות המדינה הבריטי. הספר נקרא על שם הכלל המנוסח בפרקו הראשון, הטוען כי "העבודה מתרחבת באופן כזה, שהיא מנצלת את כל הזמן המצוי לשם ביצועה".
תוכן הספר
פרקי הספר מטפלים באופן הומוריסטי במגוון בעיות של ארגונים בירוקרטים:
"חוק פרקינסון" הראשון
בפרק הראשון של הספר, טוען פרקינסון כי לאדם נטייה טבעית להגדיל את כמות הזמן שעליו להשקיע בהשלמתה של מטלה מסוימת, עד למיצוי הזמן העומד לרשותו לביצועה. לפיכך, יש להגדיל באופן קבוע את מספר העובדים/פקידים. על פי הסקותיו של פרקינסון, קיימים שני כוחות: כתוצאה מכך, מספר הפקידים במשרד בירוקרטי גדל אף על פי שהעבודה הממשית והיעילה אינה גדלה. הוא הגיע למסקנה זו לאחר שגילה כי ככל שהשליטה הבריטית מעבר לים קטנה בחשיבותה ומספר האוניות בחיל הים המלכותי קטן, כך גדל מספר העובדים בו ובמשרד המושבות.
בעקבות החוק
את "חוק פרקינסון" ניתן להגדיר בצורה כללית יותר: "הביקוש לאמצעי מסוים יתרחב תמיד כדי להתאים להיצע של אותו אמצעי".
חוק הטריוויאליות
בפרק השלישי של הספר מופיעה הטענה לפיה ככל שהנושא יותר טריוויאלי, המשאבים שיידרשו כדי לדון בו יגדלו. הנימוק לכך, לפי פרקינסון, הוא שרוב האנשים אינם מבינים בנושאים מורכבים, ועל כן נוטים לקבל החלטות לגביהם בלי לדון בפרטים. לעומת זאת נושאים פשוטים (ולכן, בדרך כלל, מעוטי חשיבות) מעלים דיון שבו כל אחד מהמשתתפים יכול לכאורה להוכיח את יכולותיו, וכתוצאה להאריך את הדיון עד מאוד.
לקריאה נוספת
ס. נורתקוט פרקינסון החוק והרווחים, תרגם מאנגלית: יוסף נדבה, בהוצאת סטימצקי
כוונה (יהדות)
כוונה היא מחשבה פנימית של האדם, המניעה אותו לבצע פעולות או מעשים מסוימים. ביהדות מיוחסת חשיבות רבה לכוונתו של אדם לפני ובמהלכן של תפילות, במהלך קיום מצוות, ואף לפני ביצוע מעשים שליליים.
כוונה בתפילה
התפילה היא המצווה שבה באה הכוונה לידי ביטוי, באופן הנרחב ביותר. התפילה היא פנייה ישירה של המתפלל אל אלוהיו באמצעות אמירה. נוסח התפילה שהוא קבוע, תוקן על ידי חכמי המשנה ומופיע בכתב בסידורי התפילה. אופן אמירת התפילה בנוסח קבוע ובמועדים קבועים, עלול להשכיח מהאומר, כי באמצעות התפילה הוא פונה אל אלוהים, ובכך להפוך את האמירה למעין דיקלום. דיקלום המילים, מבלי לערב באמירתם מחשבה נוספת, מהווה תפילה בלא כוונה, עליה אמרו חז"ל שהיא כגוף בלא נשמה.
מקור הצורך בכוונה בעת התפילה, נובע ממצוות איסור פיגול, על פיו אסור לחשוב מחשבות זרות בעת ההקרבה. מכיוון שהתפילה מחליפה את הקרבן, איסור דומה חל על התפילה.
כיצד מכוונים
רבי יוסף קארו בשולחן ערוך אומר שהכוונה בתפילה באה לידי ביטוי בכך שהמתפלל מפרש בליבו את משמעות המילים שבנוסח התפילה. כעיצה טובה הוא מציע למתפלל, לדמיין בליבו שהוא עומד מול מלך מלכי המלכים, ולחשוב שאם היה עומד מול מלך רגיל, בוודאי היה מדקדק במילותיו, כעת, כשהוא עומד לפני אלוהים, על אחת כמה וכמה.
תחנונים
המתפלל צריך לזכור כי בתפילתו הוא בא לבקש מהאל שייתן לו את צרכיו. מצד מעשיו של המתפלל, אין כל ביטחון שמגיע לו לקבל את בקשותיו. על כן עליו להוסיף בתפילה כוונה של תחנונים, כבן שמתחנן לאביו, או כמו עני המתחנן לנדבה.
הקושי שבכוונה בתפילה
דווקא בגלל שבתפילה כר נרחב למתפלל להביע את כוונתו, רבים הנכשלים בתפילה מדוקלמת, המלווה במחשבות זרות שאינן קשורות לתפילה. על פי טבעו של האדם, אין הוא יכול להתרכז בתפילה, ולמנוע ממחשבות אחרות לעבור במוחו. חז"ל מלמדים אותנו: "המתפלל צריך שיכוין את לבו", והתנא אבא שאול אומר שיש סימן לכך בספר תהילים שכתוב: "תָּכִין לִבָּם, תַּקְשִׁיב אָזְנֶךָ". כלומר: כאשר הלב נכון (כוונה), אזי האל מקשיב לתפילה. אך דווקא הסימן שמביא אבא שאול, מראה לנו שגם הכנת הלב תלויה באלוהים והאדם בעצמו אינו יכול להתמודד בכוחותיו. ומסביר רבי יואל סירקיש בספרו בית חדש שאם האדם מעורר את עצמו להתכוון בתפילה, אלוהים עוזר לו והוא מצליח בכך.
עיצה נוספת כדי שלא תתערבנה מחשבות זרות בזמן התפילה מובאת בשם רבי חיים יוסף דוד אזולאי שאומר על דרך הצחות נאמר במגילת אסתר: "אָמַר עִם-הַסֵּפֶר, יָשׁוּב מַחֲשַׁבְתּוֹ הָרָעָה" – אם האדם עומד להתפלל ועלו לו מחשבות לא טובות, יתפלל מתוך ספר, מתוך סידור, ואז תשוב מחשבתו הרעה, ויוכל להתפלל שוב מתוך כוונה.
לשם ייחוד
גם שאר המצוות צריכות להיעשות עם מחשבה פנימית. לדוגמה אדם המקיים מצוות נטילת לולב, צריך לחשוב בליבו שהנה עכשיו הוא מקיים את ציוויו של אלוהים, בדיוק כפי שכתוב בספר ויקרא: "וּלְקַחְתֶּם לָכֶם בַּיּוֹם הָרִאשׁוֹן, פְּרִי עֵץ הָדָר כַּפֹּת תְּמָרִים, וַעֲנַף עֵץ עָבֹת, וְעַרְבֵי נָחַל וּשְׂמַחְתֶּם, לִפְנֵי ה' אֱלֹהֵיכֶם שִׁבְעַת יָמִים", ועליו להרהר בליבו שהנה לשם קיום המצווה הוא טרח וכיתת את רגליו, ולא קימץ בכסף, ובחר בסט היפה ביותר שמצא בשוק ארבעת המינים. בנוסף, בעת שהוא מנענע את הלולב לכל הכיוונים, יחשוב שהוא עושה זאת בדיוק על פי הסדר שציוונו חז"ל.
כדי לסייע בידי מקיים המצווה לכוון בעת קיומה, תוקנה תפילת לשם ייחוד קודשא. התפילה מקובלת בעיקר בקרב החסידים, והמקור הקדום ביותר לה הוא ראשית חכמה, ספרו של רבי אליהו די וידאש. בנוסח תפילה זאת יש מילים המביעות התחברות בין אלוהים לבין נשמתו של מבצע המצווה מתוך אהבה ויראה, וכן יש התייחסות למצווה הספציפית על פרטיה. אמירת תפילה זאת עוזרת למקיים המצווה, לרכז את כל מחשבותיו בקיום המצווה, ובאהבת האל.
כוונה בקיום מצוות
היות שיש צורך במחשבה פנימית בעת קיום המצווה, נשאלת השאלה האם אדם המקיים מצווה ללא כוונה, יוצא ידי חובתו או לא. הראשונים חלוקים ביניהם בנושא, יש הסוברים שכל מצווה צריכה כוונה, ומי שלא כיוון לא יצא ידי חובת קיום המצווה. אחרים סוברים שאמנם מצוות צריכות כוונה, אך אם אדם קיים מצווה, אף שלא כיוון יצא ידי חובת קיום המצווה. יש הסוברים כי מצוות המתקיימות במעשה כגון הנחת תפילין, אינן זקוקות לכוונה, כי עצם קיומן מראה שהאדם התכוון, אך במצוות הבאות בלב, או באמירה כגון תפילה חייבים כוונה (פירוש המילים) כדי לצאת ידי חובה.
מצוות אנשים מלומדה
המכשול הגדול ביותר העומד כנגד קיום מצוות מתוך כוונה, הוא קיומן מתוך הרגל, או מתוך לחץ חברתי. קיום של מצוות כזה נקרא מצוות אנשים מלומדה, על פי הפסוק בספר ישעיהו: "יַעַן כִּי נִגַּשׁ הָעָם הַזֶּה, בְּפִיו וּבִשְׂפָתָיו כִּבְּדוּנִי, וְלִבּוֹ רִחַק מִמֶּנִּי וַתְּהִי יִרְאָתָם אֹתִי, מִצְוַת אֲנָשִׁים מְלֻמָּדָה".
קיום המצווה תוך כך שבכל פעם מחדש, מכוון המקיים את מחשבותיו להתאחדות עם השכינה מחד, ושמירת כל פרטי ודקדוקי המצווה מאידך, מונע ממנו שקיעה בתוך שיגרה. את עצתם של חז"ל, כיצד להימנע מלשקוע בשיגרה, ולהגיע למצב של מצוות אנשים מלומדה, מביא רש"י מתוך מדרש תנחומא בביאורו על הפסוק מספר דברים: "הַיּוֹם הַזֶּה, ה' אֱלֹהֶיךָ מְצַוְּךָ לַעֲשׂוֹת אֶת-הַחֻקִּים הָאֵלֶּה--וְאֶת-הַמִּשְׁפָּטִים; וְשָׁמַרְתָּ וְעָשִׂיתָ אוֹתָם, בְּכָל-לְבָבְךָ וּבְכָל-נַפְשֶׁךָ" - בכל יום יהיו בעיניך חדשים, כאילו בו-ביום נצטוית עליהם.
שוגג ומזיד
גם היחס לעבירות שעושה אדם, הוא תולדה של כוונה. ישנם מקרים בהם אדם עושה עבירה מבלי שהייתה לו כוונה פנימית - מחשבה שהניעה אותו לעשות את העבירה, אלו נקראות עבירות שבשוגג. לעומת זאת עבירה שנעשית על ידי האדם בידיעה גמורה מלכתחילה נקראת עבירה במזיד.
על עבירות בשוגג, שאילו בוצעו במזיד היה דינם כרת או מיתת בית דין, מתחייב החוטא בשוגג להביא קרבן..
כוונות האר"י
הכוונות אותן ציינו לעיל (פירוש המילים, התדבקות באל וקיום פרטי המצווה) מיועדות לאדם הסביר. יחד עם זאת, קיימות כוונות עמוקות יותר וקשורות בעולם הקבלה. האר"י נהג בחייו על פי רשימה של כוונות מתורת הנסתר, אשר הועלתה על הכתב על ידי תלמידו רבי חיים ויטאל בספר הנקרא "שער הכוונות", והוא אחד משמונה שערים שכתב על פי מאמריו של האר"י.
בספר, כוונות שבתפילות ימי החול, שבת, ימים טובים, ימים נוראים, חנוכה, ופורים. כמו כן כוונות בענייני מצוות תלמוד תורה, מצוות קריאת שמע, מצוות ציצית, ומצוות תפילין.
הלכה למעשה
בפועל, ההלכה דורשת כוונה רק בפסוק הראשון של קריאת שמע בלבד, ואילו בהמשך די בקריאה ללא כוונה.
בתפילת שמונה עשרה, הכוונה מעכבת בברכה הראשונה בלבד מתוך התשע עשרה (וגם בזה כתבו הפוסקים האחרונים שמכיוון שבימינו אין מכוונים - גם מי שלא כיוון בברכה ראשונה אל יחזור ויתפלל, אלא אם כן הוא בטוח בעצמו שהפעם יצליח). ברם יש הסוברים שזה רק באמירת התפילה מתוך הבנת המילים, שבכוונה זו הכוונה אינה מעכבת אלא בברכה ראשונה, אבל יש כוונה נוספת הנדרשת בתפילה, והיא מעכבת בכל התפילה - המודעות של המתפלל לכך שהוא עומד לפני הקב"ה ומדבר אליו, ויש חולקים וסוברים שאין כוונה זו מעכבת.
חז"ל גם הקלו על מי שחוזר ממסע ארוך, שיוכל לא להתפלל במשך שלושה ימים, בגלל שעדיין אינו במצב שיכול לכוון בתפילתו.
טביעת האונייה מסדה
אסון טביעת האונייה הישראלית "מסדה" אירע ב-28 במרץ 1950, הספינה שהייתה שייכת לחברת אופיר (קואפרטיב ספנות) טבעה במהלך הפלגתה ב עם מטען עצים, בדרכה מויבו ולנטיה לסלרנו. הצוות חילץ את עצמו מן הספינה הטובעת באמצעות סירות הצלה ואולם רק 14 אנשי צוות שהיו בסירה אחת הגיעו לחוף האיטלקי. שישה אנשי צוות שהיו בסירה אחרת טבעו.
היה זה האסון הימי הראשון של צי הסוחר הישראלי. בשל תוצאותיו חוקק חוק הספנות והוקם מנגנון פיקוח על ביצוע תקנות הבטיחות.
פירוט
"מסדה" הייתה האונייה הראשונה של אופיר (קואפרטיב ספנות). היא נרכשה בדנמרק בנובמבר 1949. ב-28 במרץ 1950, כ-10 מייל ימי מהחוף המערבי איטליה, בשל הטענה לא תקינה של מטען העצים אותו נשאה האנייה, היא נטתה על צידה הימני נכנסו מים צלחדר המכונות מהפתח בסיפון, והאנייה החלה לטבוע. את סירת ההצלה השמאלית לא ניתן היה להוריד. גם סירת ההצלה הימנית לא הורדה אלא שתי סירות עבודה מהירכתיים.
בירור נסיבות המקרה
זאב הים (רב חובל) נשלח על ידי שר התחבורה דוד רמז לברר את המקרה. הוא הגיע לרומא ביקר בסאלרנו, ויבו לנסיה ונאפולי. נפגש עם האדמירל האיטלקי הממונה על האזור. למד על החיפושים וראה כי נעשה הכל אך ששת הימאים בסירה לא נמצאו.
ועדת חקירה בראשות רב חובל משה אברמסקי מצאה. טעינת מטען העצים על האנייה נעשתה בצורה גרועה. רב החובל הדני א. ברגנזון דרש להפסיק טעינה. כי חלק מאנשי הצוות שהיו בעלי הקואופרטיב והרשו לעצמם להפר את הוראת רב החובל. נעשו שינויי ציוות החובל הראשון י. הרנה גם הוא דני מונה לקברניט. אנוש שטמפר מינה עצמו לחובל ראשון. לפני הפלגת האנייה פוטר החובל השני שהיה דני ולא מונה אחר במקומו. גם קצין האלחוט פוטר מטעמי חיסכון.
מסדה הפליגה לסאלרנו וטענה כ-600 טון עצים לפורטוגל. משם יצאה לויבו ולאלנסיה שם הייתה צריכה לסיים את ההטענה. בשעת תמרוני היציאה מסאלרנו פגע מדחף האנייה במכשול תת-ימי אך לא נבדק הנזק. בויבו ולנסיה עגנה ליד רציף בעומק רדוד ונגעה בתחתית. לאחר שהשתחררה נטתה ב-20 מעלות לצדה השמאלי. רב החובל הורה לאזן את האנייה במילוי מי ים במיכל התחתית הימני. לאחר שיט של שעתיים וחצי נטתה האונייה ימינה באופן פתאומי עד כ-40 מעלות. מים החלו לחדור לחדר מכונות.
בגלל הנטייה החזקה היה קושי להוריד את סירות ההצלה והורדו שתי סירות העבודה. הצוות נטש את האונייה בלי לקבל על כך פקודה מרב החובל.
דיונים משפטיים
בפסק הדין שניתן בבית המשפט המחוזי בחיפה, ב-23 ביוני 1954, קבעה השופטת אוגניה וינוגרדוב כי מותם של ששת אנשי הצוות נעשה על ידי רשלנות ומחדל של הממונה מטעם הקואופרטיב שמינה עצמו כחובל ראשון אנוש שטמפר. נדון לשנת מאסר אחת על כל אחד מהנספים. נקבע כי ירצה את העונש באופן חופף.
עורכי דינו של שטמפר יצחק טוניק ומלצר, ערערו על פסק הדין לבית המשפט העליון. השופטים שניאור זלמן חשין, דוד גויטיין ואלפרד ויתקון קיבלו את הערעור ושטמפר זוכה.
אף כי היה ברור שנעשתה הזנחה בטעינת העצים שגרמה להתהפכות הנושא לא נידון. אף כי שטמפר קיבל הוראה להוריד את סירת ההצלה ולא ביצעה. סירות העבודה הורדו והצוות ירד בהן בלא הוראת רב החובל. סירת העבודה הקטנה לא הייתה ערוכה להצלה. סיבת המוות נשארה בגדר תעלומה. השופטים מצאו שלא ניתן לתלות את האשמה באנוש שטמפר.
הנצחה
בטביעת האונייה מסדה נספו 3 אנשי צוות ישראלים: יוסף פלדשטיין, שרגא ברובסקי ושלום קליין. ושלושה זרים: פצ'יו רוזריו ממלטה, קרל הנסן מדנמרק ובלטו מאיטליה.
אופיר (קואפרטיב ספנות) רכש בדצמבר 1950 אונייה אחרת וקרא לה בשם "השלושה" מציין את שלושת הנעדרים הישראלים בטביעת "מסדה". לאחר שזו נמכרה נרכשה אונייה אחרת שנקראה בשם " השלושה" אונייה זו טבעה ב-24 בינואר 1967 על כל אנשיה. הנספים באסון "מסדה" מונצחים באתר ההנצחה לחללי צי הסוחר, בפינת הרחובות ווינגיט ושדרות קיש בחיפה.
שרגא בורובסקי בוגר מחזור ב' של בית הספר הימי בחיפה, מונצח גם בבית הספר לקציני ים עכו. שמו חקוק על המציבה במגרש המסדרים ותמונתו מוצגת בספריית בית הספר.
גלקסיה אליפטית
גלקסיות אליפטיות מכילות מעט חומר בין-כוכבי ומצויות בדרך כלל בצבירי גלקסיות גדולים. צבען של גלקסיות אליפטיות הוא לרוב צהוב-אדום, בניגוד לגלקסיות ספירליות שצבע זרועותיהן כחול.
צורה ומבנה
צורתן הנראית, הדו-ממדית, משתנה החל מעיגול ועד לאליפסה מוארכת. נהוג למיין אותן על פי היחס בין צירי האליפסה:
כאשר a הוא אורך הציר הראשי ו-b אורך הציר המשני. כך למשל, E0 היא גלקסיה כדורית (a=b), ו-E5 היא גלקסיה שבה אורכו של הציר המשני שווה למחצית אורכו של הציר הראשי. הגלקסיה הפחוסה ביותר שנתגלתה עד כה היא E7. רובן של הגלקסיות הן בעלות פחיסות בינונית והמדענים נוטים להאמין כי הפחוסות ביותר שנתגלו הן למעשה פחוסות פחות מכפי שהן נצפות, וזאת בשל זוויתן יחסית לכדור הארץ.
תנועה
בחינה ספקטרוסקופית של גלקסיות אליפטיות הראתה כי הן כמעט ולא מסתובבות סביב עצמן. הכוכבים נעים תנועה אקראית בתוך גוף הגלקסיה בכיוונים רבים ושונים (תנועה אנ-איזוטרופית), בדומה למולקולות גז חם במכל. לעומת זאת, בגלקסיות ספירליות החומר סובב סביב המרכז במהירות ההולכת ועולה עם המרחק ממנו.
נוטים לחלק את הגלקסיות האליפטיות לשני סוגים; גלקסיות אליפטיות ענקיות עם צורה הדומה מעט לקופסה, הנובעת מתנועת הכוכבים הפנימית האנ-איזוטרופית, וגלקסיות דיסקה רגילות ועמומות, שצורתן נובעת מתנועת הכוכבים הפנימית האיזוטרופית באופן יחסי אך פחוסה בשל התנועה הסיבובית.
ארמן סרקיסיאן
ארמן סרקיסיאן או סרגסיאן (בארמנית: Արմեն Սարգսյան; נולד ב-23 ביוני 1953) הוא פוליטיקאי ודיפלומט ארמני, כיהן כנשיא ארמניה. מאפריל 2018 עד פברואר 2022. סרקיסיאן כיהן בעבר, בנובמבר 1996 - מרץ 1997, כראש הממשלה החמישי של ארמניה העצמאית. הוא פיזיקאי ומתמטיקאי בהכשרתו.
ביוגרפיה
ארמן סרקיסיאן נולד בירוואן. הוא בוגר תואר ראשון בפיזיקה תאורטית ובמתמטיקה מהאוניברסיטה הממלכתית בירוואן. בשנים 1976 עד 1984 לימד באוניברסיטה והוא מייסדה של המחלקה למודלים ממוחשבים של מערכות מורכבות. בשנים 1989–1991 שימש פרופסור אורח באוניברסיטת קיימברידג'.
באוקטובר 1991 מונה לשגרירה הראשון של ארמניה בממלכה המאוחדת. במקביל שימש גם שגריר ארמניה לאיחוד האירופי, בלגיה, הולנד, לוקסמבורג וקריית הוותיקן. בשנים 1995 עד 1996 שימש שגריר לאיחוד האירופי ולנאט"ו.
ב-1998 מונה שוב לשגריר ארמניה בממלכה המאוחדת וכיהן בתפקיד עד אפריל 2000. לאחר מכן שימש יועץ לחברות בהם BP, אלקטל-לוסנט, טלפוניקה ומריל לינץ'. בשנת 2000 ייסד את "Eurasia House International", ארגון שנועד לקדם קשרים עסקיים, מחקר ופיתוח מדיני באירואסיה.
בספטמבר 2013 מונה בפעם השלישית לשגריר ארמניה בממלכה המאוחדת.
במרץ 2018 נבחר על ידי הפרלמנט הארמני לנשיא. הוא החל את כהונתו ב-9 באפריל 2018 וכיהן עד פברואר 2022.