cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הבחירות לכנסת החמש עשרה ולראשות הממשלה
לאחר הבחירות
מיד לאחר הבחירות הצליח אהוד ברק להקים ממשלה רחבה יחסית עם מפלגות רבות: מפלגת המרכז, יהדות התורה, מרצ, ש"ס, ישראל בעליה (שאכן קיבלה את משרד הפנים אך לא הצליחה להשיג שינוי מהותי בו) והמפד"ל. אולם עד מהרה התגלו קשיים ניכרים בקואליציה, ב־5 בספטמבר 1999 פרשה יהדות התורה מהקואליציה וזאת בשל פרשת העברת המשחן (חלק מטורבינה של חברת החשמל), ואחריה פרשה מרצ בגלל מאבק על סגן שר החינוך מש"ס. החל במרץ 2000 הקואליציה התפוררה והתפרקה כמעט לחלוטין ביולי 2000 בשל ועידת קמפ דייוויד.
מתוך הבטחותיו הרבות של ברק לפני הבחירות - שגשוג כלכלי, מתן תשובה לעוני ו"לזקנה במסדרון בית החולים", שלום עם הפלסטינים ועם סוריה, ביטחון אישי ונסיגה מלבנון התממשו בפועל שתיים - הכלכלה צמחה (בעיקר בזכות התיירות וההיי טק) וצה"ל נסוג מלבנון במאי 2000. לעומת זאת תהליך השלום עם הסורים שנערך בתחילת 2000 נכשל, הפלסטינים פתחו באינתיפאדה השנייה בסוף ספטמבר 2000 ואפילו ערביי ישראל פתחו במהומות. בניגוד בולט לקמפיין החברתי שניהל, כראש ממשלה התמקד ברק בעיקר בנושאים המדיניים. הוא זנח קווים אדומים שהצהיר עליהם והסכים לחלוקת ירושלים ולמתווה קלינטון.
בדו"ח מבקר המדינה לשנת 2000 אשר בחן את מערכת הבחירות בלטו הפרות משמעותיות של חוק מימון מפלגות על ידי ישראל אחת. המבקר חשף שורה של עמותות קש אשר נועדו לגיוס תרומות בלתי חוקיות למימון קמפיין הבחירות של ברק. בתגובה לכך המבקר קנס את המפלגה וחקירה פלילית נפתחה בנושא, אך נסגרה ב-2006 ללא הגשה של כתבי אישום.
במהלך כהונת הכנסת התאחדו סיעות: האיחוד הלאומי וישראל ביתנו לסיעת איחוד לאומי-ישראל ביתנו. סיעה זו הייתה שותפה קואליציונית בממשלה ה-29.
כמחאה על האיחוד, פרש חבר הכנסת מיכאל קליינר מהסיעה המאוחדת והקים סיעה בשם חרות - התנועה הלאומית.
קונסטנטינוס החמישי, קיסר האימפריה הביזנטית
קונסטנטינוס החמישי (ביוונית: Κωνσταντῖνος; יולי 718 – 14 בספטמבר 775) היה קיסר האימפריה הביזנטית בין השנים 741 עד 775.
קונסטנטינוס נחשב לאחד מהתומכים הגדולים של האייקונקליזם (ניתוץ פסלים וצלמיות האל) בקרב הקיסרים באימפריה של המאה השמינית והתשיעית.
ראשית חייו
קונסטנטינוס החמישי נולד ביולי 718 בקונסטנטינופול להוריו לאון השלישי, קיסר האימפריה, ואשתו הראשונה מריה. קונסטנטינוס הוכתר כקיסר משנה בגיל שנתיים בשנת 720. בשנת 732 נישא לצ'יצ'אק, הייתה בתו של הכגן הכוזרי ביחאר, כחלק מיחסי הבריתות שאביו רצה ליצור עם ממלכת הכוזרים. באירוסין הוטבלה בשם איירין.
לאחר שירש את לאון השלישי ב-741, יצא קונסטנטיוס בראש הכוחות להילחם בחליפות אומיה במזרח אנטוליה. ארטאבסדוס, סטרטגוס (גנרל ביזנטי) ממוצא ארמני ובעלה של אחותו הגדולה של קונסטנטינוס, נפגש עם קונסטנטינוס בדרכו למערכה ושם תקף אותו. בתקיפה נהרג הגנרל של קונסטנטינוס והוא עצמו נמלט. בטענה שקונסטנטינוס מת, חזר ארטאבסדוס לקונסטנטנופול והכתר לקיסר על ידי הפטריארך אנסטסיוס. קונסטנטינוס באותו זמן גייס כוח גדול של שתי "תימות" צבאיות ועשה דרכו לקונסטנטינופול. לאחר מלחמת אזרחים של שנתיים מתוכם שנה אחת של מצור על קונסטנטינופול, תקף קונסטנטינוס ב-2 בנובמבר 743 בהפתעה את הבירה. קונסטנטינוס כבש את העיר ועיוור את ארטאבסדוס ושני בניו.
האייקונקליזם של קונסטנטינוס החמישי
בדומה לאביו לאון השלישי, קונסטנטינוס היה תומך נלהב של האיקונוקלזם, תאוריה תאולוגית המתנגדת לשימוש דתי ופולחני בדמויות (אייקונות) ושאיפה להרוס את אלו הקיימות. בפברואר 754 קונסטנטינוס כינס את ועידת הכנסייה בהייריאה, שהייתה מורכבת בעיקר מבישופים התומכים באייקונוקליזם. כינוס זה לא נחשב ועידה אקומנית מכיוון שלא נכחו בו האפיפיור והבישוף של קונסטנטינופול, אשר תמכו באייקונות. בוועידה הוכרז חרם על האייקונות וכל מי שתומך בהם הוא כופר.
מכיוון שאייקונות נאסרו כבר לפני הוועידה, תוצאותיה נתנו בעיקר את הלגיטמציה להחריף את הפעולות נגד האייקונות. לאחר הוועידה החלו פעולות של הורדת האייקונות מקירות הכנסיות באימפריה וטיהור הכנסיות. מכיוון שהנזירים נחשבו לתומכים הגדולים ביותר של האייקונות, קונסטנטינוס ריכז את התקפותיו נגדם, התקפות שלאחר מכן ביטאו את ההתנגדות של קונסטנטינוס לנזירות כמוסד. את מסעות האייקונקליזם הוביל הגנרל מיכאל לכנודרקון. במסעות אלה רכוש של נזירים נלקח לטובת הצבא והאימפריה ונזירים שמרדו הוגלו או עוורו. חלקם הובאו להיפודרום בקונסטנטינופול, שם הוכרחו הנזירים והנזירות להתחתן בפומבי כדי לשים ללעג את נדרי הצניעות שלהם.
ניצחונותיו כנגד הערבים הוכיח לקונסטנטינוס את צידקת דרכו במלחמה באייקונות ושאלוהים לצידו. לקראת סוף שלטונו של קונסטנטינוס החליט לרדוף גם את פולחן הקדושים ופולחן שרידי הקדושים, אף על פי שלא נקבע לגביהם דבר בוועידת היאריה.
תמיכתו של קונסטנטינוס באייקונקליזם והתקפותיו על המוסד הנזירי הובילו כותבים והיסטוריונים ביזנטיים מאוחרים יותר לקלל אותו ולכנות אותו בשמות כמו "איש גללים" (באנגלית "Kopronymos" ,"Dung-named") אשר נבעו מהשמועה שטימא את עצמו בצואה כשהוטבל. טאופנס בכרונוגרפיה שלו מתאר את קונסטנטינוס מפלצת צמאת דם, חיה אכזרית, ואויב האלוהים.
מותו התקבל בברכה על ידי תומכי האיקונות. במאה ה9, לאחר הניצחון של תומכי האיקונות ובהוראת תאודורה הקיסרית, הוסרו עצמותיו של קונסטנטינוס מכנסיית נושאי הבשורה בקונסטנטינופול, נשרפו ופוזרו בים.
פעילות צבאית
בשנת 740 היה גנרל בצבאו של אביו ונתגלה כמפקד מוכשר ביותר. לאחר תקופה ארוכה בה הייתה במגננה, יצאה האימפריה תחת קונסטטינוס למתקפות רבות, גם נגד הערבים בחזית המזרחית וגם בחזית הצפונית נגד הבולגרים והסלאבים.
לאחר המרידה של ארטבאסדוס, החליט קונסטנטינוס להקים יחידה צבאית מיומנת נפרדת מהיחידות הצבאיות של התמות, אשר כונתה "טאגמטה". לטאגמטה גויסו 8,000 חיילים, בעיקר מהצבא שאיתו התקיף ארטאבסדוס ופורק לאחר מכן, ותפקידה היה לרוב ללות את הקיסר למסעותיו הצבאיים.
החזית המזרחית נגד הערבים
בשנת 746, בעקבות היחלשותה של ח'ליפות בית אומיה, פלש קונסטנטינוס לסוריה וכבש את העיר גרמניקיה (בימינו קהרמאנמרש), עיר הולדתו של אביו. כנראה במסע זה נלחמו לראשונה ה"טאגמטה". ניצחון זה היה הניצחון הראשון על החליפות מאז 718. בהמשך כבש בחזרה את קפריסין ושנה לאחר מכן השמיד שם את הצי הערבי של קפריסין. באותה שנה פרצה מגפה בקונסטנטינופול, שגרמה להפסקה בכיבושים הצבאיים של האימפריה.
ב-751 ניצל קונסטנטינוס את ההפיכה באימפריה הערבית ותקף את הח'ליפות העבאסית שעלתה לשלטון. נראה שמטרתו העיקרית של המערכה במערב כנגד הערבים הייתה לכבוש ערים ולהעביר את התושבים ליישוב מחדש בתראקיה שבחבל הבלקן. קונסטנטינוס שאף לחזק את החזית שלו עם הבולגרים ולכן בנה בתראקיה ערים מבוצרות רבות, שאוכלסייתן הגיעה בעיקר ממזרח האימפריה.
ב-757, לאחר קרבות נוספים כנגד הערבים בקיליקיה, הסכים קונסטנטינוס על הפסקת אש ועל חילופי שבויים. השקט בגזרה המזרחית אפשר לקונסטנטינוס להתרכז במערכות הבאות בבלקן.
החזית בבלקן
בעקבות הצלחותיו במזרח, תקף קונסטנטינוס את הבולגרים במערכות רבות מ-755 עד 759. ב-759, תקף את השבטים הסלאביים בתראקיה וכבש שטחים רבים. בשנה לאחר מכן תכנן להתקיף את הבולגרים בגבול תוך כדי איגוף עם הצי לדלתא של הדנובה. בקרב הזה סבלו שני הצדדים מקורבנות רבים והוחלט על הפסקת אש.
החזית באיטליה
בזמן שהיה טרוד בחזית המזרחית נמנע קונסטנטינוס מעימות באיטליה. בשנת 751 כבש המלך הלומברדי אייסטולף את רוונה ואת השטחים שנותרו לאימפריה מסביבה. קונסטנטינוס ניסה לשלוח נציגים למלך הלומברדי שישחרר את העיר אך זה ידע שאין לו ממה לפחד מהאימפריה הביזנטית. קונסטנטינוס נמנע משליחת צבא להחזרת השטחים באיטליה בעיקר כי רצה להתרכז בחזיתות בבלקן ובמזרח ובשל היחסים עם האפיפיור אשר ניזוקו.
משפחה
אביו היה לאון השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית, ואימו הייתה הקיסרית מריה.
פנחס משה טאוב
רבי פנחס משה טאוב הוא האדמו"ר מקוזמיר.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב לרבי ישראל דן טאוב ממודז'יץ ובילא רחל בת הרב שמואל אהרן שצדרוביצקי מקוברין - ביאליסטוק. למד בישיבת טשעבין. נישא לחנה בת האדמו"ר מלובלין רבי אברהם אייגר. במשך כמה שנים שימש כראש הכוללים בחסידות מודז'יץ, וכרב בית המדרש המרכזי של חסידי מודז'יץ.
לאחר פטירת אביו מונה אחיו רבי חיים שאול טאוב לממלא מקומו כאדמו"ר ממודז'יץ. רבי פנחס משה פתח חצר חדשה והחל לכהן כאדמו"ר מקוזמיר. הוא הקים בית מדרש ברחוב רש"י בבני ברק.
דברי תורתו מודפסים מדי שבוע בגיליון "טעמו וראו".
כמסורת בית אבותיו הוא מלחין ניגונים חדשים, ניגונו על המילים "אודה ה' בכל לבב" התפרסם.
משפחתו
מבניו:
מחתניו:
צוות הווי פיקוד ההדרכה
צוות הווי פיקוד ההדרכה הראשון הוקם ב - 1966 והיו חברים בו שרית אקרמן (כהן), מיכל ורדי ומנחם וולף והמעבד המוזיקלי היה אילן מוכיח. הלהקה התפרקה ב-1968.
צוות הווי פיקוד ההדרכה השני הוקם בסוף 1968 על ידי סגן ליאורה לנגר (מור), ע/קצין חינוך פיקוד ההדרכה ובעידודו של רס"ן מתי גרינברג, קצין החינוך הפיקודי דאז. הרכבת הצוות וגיבושו, תוך כדי עבודה על התוכנית הראשונה, ארכה כשנה.
צוות הווי פיקוד ההדרכה השלישי הוקם ב-1972 על ידי יוני נמרי, ופורק כעבור שנה. נמרי קיבץ אנשים שניסו ולא הצליחו להתקבל ללהקות הגדולות בצבא. כ-15 חברי הרכב (בהם מולי הירשברג, אבנר קנר ורותי נבון) הגיעו להקים את הצוות שנמרי היה הסולן שלו, וגם שימש כמפקד הלהקה.
התוכנית השנייה
התוכנית השנייה נקראה "שמח בלב". הצוות החל להופיע עם התוכנית כבר ב-1972, וגם להקליט כמה שירים על גבי תקליט חצי, שחצי אחד תפס שירים של הצוות, והחצי השני תפס שירים של צוות הווי סדנאי השריון. בין השירים המצליחים הופיע "כל מה שרציתי" (יוסי בכר/אלדד שרים) ששר סולו נמרי. השיר התפרסם מאוד והגיע באותה שנה למקום ה-17 במצעד הפזמונים, לצידו הופיעו עוד ארבעה שירים בתקליט ששייכים לצוות פיקוד ההדרכה. באותה תוכנית גם הוקלט השיר "חייל באפור" (דודו ברק/אפי נצר - סולו: יוני נמרי) על גבי תקליט שדרים במקביל לתקליט שהצוות הפיק, והצליח לא פחות.
הצוות הפסיק את פעילות התוכנית עם הופעות שזכו לביקורות מרשימות וטובות, לאחר שגם זכה לכינוי "להקת הקצב הראשונה בישראל".
התוכנית השלישית
תוכניתו השלישית של הצוות הצליחה הרבה פחות. שנה אחרי התוכנית השנייה, הפיק הצוות את התוכנית "הווי והווה", שלא הצליחה לשחזר את ההצלחה של הקודמת. כעבור זמן של הופעות הצוות הקליט שישה משירי התוכנית שוב לתקליט חצי שהפעם צידו השני היה שייך לצוות הווי הנדסה קרבית. ההקלטות והפקת התקליט נעשו כבר בתוך מלחמת יום כיפור שפרצה באוקטובר, הביקוש לסגנון המוזיקה מהסגנון של הצוות ירד, עקב פרוץ המלחמה והתוצאות, ומה שיותר הצליח מהתקליט הנ"ל היו דווקא השירים של צוות הנדסה קרבית. בין השירים של צוות ההדרכה היו גרסה מחודשת לשיר "לפנות ערב", שבמקור היה של עדנה גורן וגם השירים "יום שניתן לך", "שיר לפיקוד ההדרכה" וגרסת כיסוי נוספת ל"שיר החוזרים ללא בית".
גיירמו אוצ'ואה
פרנסיסקו גיירמו אוצ'ואה מגנייה (בספרדית: Francisco Guillermo Ochoa Magaña; נולד ב-13 ביולי 1985 בגוודלחרה שבמקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת השוער בקבוצת סלרניטנה ובנבחרת מקסיקו.
אוצ'ואה ערך את הופעת הבכורה שלו בקלוב אמריקה בשנת 2004 במשחק ליגה נגד מונטריי. הוא זכה באליפות הראשונה שלו בשנת 2005 והיה לשוער הראשון של הקבוצה עד שנת 2011 עם מעל ל-200 הופעות בקלוב אמריקה. בקיץ זה הועבר אוצ'ואה לאז'אקסיו שבצרפת. הוא שיחק שלוש עונות בקבוצה עד לירידתם לליגה השנייה בצרפת ב-2014.
אוצ'ואה הצטרף לנבחרת מקסיקו מאז שנת 2005, והופיע לראשונה בנבחרת במשחק ידידות נגד נבחרת הונגריה, במשחק ניצחה מקסיקו 0–2. או'צואה נכלל בסגל נבחרת מקסיקו למונדיאל 2006 ו-2010. בשנת 2009 הפך לשוער הראשון של מקסיקו.
קלוב אמריקה
אוצ'ואה ערך את הופעת הבכורה שלו בקלוב אמריקה במהלך עונת 2004 בליגת העל המקסיקנית במשחק נגד מונטריי, בגיל 18. אוצ'ואה החל לשחק באופן קבוע כשהחליף את השוער הפצוע אדולפו ריוס. כאשר החלים ריוס מפציעתו עמדת השוער התחלקה בין שניהם.
בעונת 2004 לאחר החלפת מאמנים ושוערים, הגיע המאמן החדש, מריו קארילו, שהעביר את אוצ'ואה לעמדת השוער הראשון ומאז שיחק בכמעט כל משחק במועדון. תחת אימונו של קארילו הוא זכה באליפות הראשונה שלו בעונת 2005.
הוא החל את עונת 2008 בצורה נהדרת ועזר לקלוב אמריקה לזכות בטורניר ה-InterLiga עם הופעות מצוינות מצדו, בעיקר במשחק בשלב הבתים נגד מונרקס מוריילה, במשחק זה הציל בעיטת עונשין בדקות האחרונות.
עונתו האחרונה של אוצ'ואה בקבוצה הייתה בעונת 2011 של ליגת העל המקסיקנית.
אז'אקסיו
ב-4 ביולי 2011 חתם על חוזה לשלוש שנים במועדון הכדורגל הצרפתי החדש בליגת העל הצרפתית, אז'אקסיו. הוא שיחק בשני משחקיו הראשונים במועדון במשחקי ידידות נגד בורדו, שנגמר בהפסד 1–2 ונגד ריאל סוסיאדד שנגמר בהפסד 0–4.
הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במשחק ליגה ב-5 באוגוסט נגד טולוז בהפסד 0–2. במשחק האחרון של העונה הייתה אז'אקסיו זקוקה לניצחון על טולוז כדי לצאת מסכנת הדחה לליגה השנייה. אוצ'ואה פתח בהרכב הראשון ושיחק 90 דקות נגד טולוז ועזר לקבוצתו לנצח 0–2 ולהישאר בליגה הראשונה. הוא סיים את עונתו הראשונה עם שמונה משחקים שמר על רשת נקייה, 43 הצלות ו-151 חסימות. מנגד, הוא גם סיים את העונה לאחר שספג 59 שערים, מה שהפך אותו, יחד עם שוער קן, לשוער שספג הכי הרבה שערים.
ב-1 ביולי 2012 הודיע נשיא המועדון שאוצ'ואה יישאר לעונת 2013/2012 אף על פי ששמועות שמועדונים אחרים כמו גלאטסראיי וסביליה מעוניינים בו, אוצ'ואה ומאמנו הודו שלא הצליחו להגיע להסכם עמם. הוא סיים את העונה עם 12 משחקים ללא ספיגת שער.
אוצ'ואה החל את עונת 2014/2013 ב-11 באוגוסט 2013 כאשר פתח נגד סנט אטיין, המשחק הסתיים בהפסד 0–1. ב-18 באוגוסט, אוצ'ואה שיחק 90 דקות נגד פריס סן ז'רמן בפארק דה פראנס, אז'אקסיו הובילו ביתרון 0–1 וכמעט השיגו ניצחון היסטורי אך בדקה ה-86 כבש אדינסון קבאני שער ואז'אקסיו סיימה בתיקו 1–1. הופעתו של אוצ'ואה במשחק זכתה לתשבחות, עם 12 הצלות מסך כל 39 הבעיטות מצד פ.ס.ז'.
ב-18 בינואר 2014 שיחק את משחקו ה-100 בקבוצה בהפסד החוץ 0–2 לניס. עקב הפסד 1–2 לספורטינג קלוב דה בסטיה ב-20 באפריל נשרה אז'אקסיו באופן רשמי לליגה השנייה לאחר שלוש שנים בליגה הראשונה. לאחר שהודיע רשמית על עזיבתו, נפרד המועדון מאוצ'ואה במכתב פתוח לתקשורת.
2014–הווה
ב-7 באוגוסט 2019 חזר לקבוצת נעוריו קלוב אמריקה וחתם לארבע שנים.
נבחרת מקסיקו
אוצ'ואה זומן בגיל 20 לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2006, כשוער השלישי. בנוסף למונדיאל, שותף בגביע הזהב של CONCACAF לשנת 2007 ובקופה אמריקה 2007. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במוקדמות מונדיאל 2010 ב-28 במרץ 2009 נגד קוסטה ריקה.
ב-9 במאי 2014 זומן לסגל נבחרת מקסיקו למונדיאל 2014. הוא פתח במשחק הפתיחה של מקסיקו במונדיאל נגד נבחרת קמרון ב-13 ביוני, משחק זה נגמר בניצחון 0–1 למקסיקו. משחק זה היה הופעת הבכורה שלו בגביע העולם, לאחר שזומן בטורנירים הקודמים אך לא שותף במשחקים. ב-17 ביוני במשחקה השני של נבחרת מקסיקו בשלב הבתים נגד מארחת הטורניר, ברזיל, סיפק ארבע הצלות שעזרו למקסיקו לסיים בתיקו 0-0. הוא נבחר לשחקן המצטיין של המשחק. הופעתו במשחק זכתה לתשבחות מרבים, גם מהמאמן הברזילאי לואיס פליפה סקולארי. אוצ'ואה התרגש מהופעתו ואמר, "זה היה משחק חיי. לעשות את זה במשחק בגביע העולם, בפני כל האוהדים, זה מדהים."
אוצ'ואה זומן גם לסגל הנבחרת לגביע העולם ברוסיה 2018. במשחק הראשון מקסיקו פגשה את גרמניה, אלופת העולם מ-2014. הוא שמר על שער נקי בניצחון 0–1 על גרמניה. מקסיקו עלתה לשמינית הגמר, אך נכנעה 0–2 לנבחרת ברזיל וסיימה את דרכה.
האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה
האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (באנגלית: British Academy of Film and Television Arts, BAFTA) היא ארגון צדקה עצמאי שתומך, מפתח ומקדם את צורות אמנות של התמונה הנעה במדיומים של הקולנוע, טלוויזיה ומשחקי מחשב. בנוסף לטקסי הפרסים השנתיים שלה, לבאפט"א יש תוכנית בינלאומית, בכל ימות השנה, של אירועי למידה ויוזמות המציעה גישה לבעלי כישרונות, באמצעות סדנאות, כיתות אמן, מלגות, הרצאות ותוכניות חונכות בבריטניה ובארצות הברית.
האקדמיה הבריטית לקולנוע נוסדה ב-1947 והחלה לחלק פרסים בתחום הקולנוע ב-1948. גילדת המפיקים ובמאי הטלוויזיה החלה לחלק פרסים מטעמה ב-1954. ב-1958 התמזגו שני הגופים והקימו את החברה לקולנוע ולטלוויזיה, והחלו להעניק את הפרסים במשותף. ב-1976 שונה שם החברה והיא הפכה לאקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, או, כפי שהיא מכונה בקיצור, באפט"א.
פרסי באפט"א
פרסי באפט"א (באנגלית: BAFTA Awards) הם פרסים המוענקים מדי שנה על ידי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (British Academy of Film and Television Arts; בראשי תיבות: BAFTA) לתוכניות טלוויזיה, סרטי קולנוע והעוסקים בהם. הפרס נחשב למקבילה הבריטית לפרס האוסקר האמריקאי.
על אף האיחוד בין הפרסים, מאז 1998 הם מוענקים בטקסים נפרדים - פרסי הקולנוע מוענקים מדי שנה בסביבות חודש פברואר, ופרסי הטלוויזיה באפריל.
פרסים נוספים
מאז 1969 מוענקים גם פרסים לסרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה המיועדים לילדים, ולעוסקים בהם. פרסים אלה מוענקים בנפרד מהפרסים האחרים, מדי חודש נובמבר. מאז 2007 ניתן גם פרס מטעם הקהל, ובבחירה רשאים להשתתף ילדים מתחת לגיל 14.
מאז 1989 מוענקים מדי שנה גם "פרסי בריטניה" (Britannia Awards), בטקס הנערך בלוס אנג'לס. פרסים אלה אינם מוענקים לסרטים ולתוכניות טלוויזיה, אלא לעוסקים בהם בלבד. בשנת 2007 הוענק הפרס לשחקנים דנזל וושינגטון וקייט וינסלט, וכן הוענק פרס מיוחד על מפעל חיים למפיקים רוברט שיי ומייקל לין, מייסדיהם של אולפני ניו ליין סינמה.
ב-1998 הוחל בחלוקת פרסים לאמצעי תקשורת אינטראקטיביים. ב-2003 פוצלו פרסים אלה לשניים, ומאז מוענקים פרסים למשחקי וידאו ומחשב ולאמצעים אינטראקטיביים. גם פרסים אלה מוענקים בנפרד מפרסי הקולנוע והטלוויזיה.
רפלקציה
{{פירושונים|* התייחסות עצמית – תופעה, בשפה טבעית או מתוכננת, שבה משפט מתייחס אל עצמו, במישרין או בעקיפין
ראו גם
}}
הלינץ' ברמאללה
הלינץ' ברמאללה  התרחש ביום חמישי, 12 באוקטובר 2000 (י"ג בתשרי ה'תשס"א), (תחילת האינתיפאדה השנייה) ברמאללה, ובמהלכו תקף המון פלסטיני שני חיילי מילואים של צה"ל, ו, רצח אותם והשחית את גופותיהם. תיעוד האירוע התפרסם בידי הטלוויזיה האיטלקית, למרות ניסיונות של הרשות הפלסטינית להעלים כל תיעוד לאירוע. האירוע והדיון סביבו גרמו לזעזוע בדעת הקהל ולדרישה בציבור הישראלי להקשחת המדיניות נגד הטרור הפלסטיני.
רקע
למחרת היום, בוקר חמישי ה־12 באוקטובר, חזרו אברהמי ונורז'יץ ברכבו הפרטי של נורז'יץ לבסיס. במהלך נסיעתם בכביש 443 שגו החיילים בדרכם, ובמקום להמשיך למחסום חיזמא ולעקוף את רמאללה, המשיכו לכיוון העיר כאשר בדרכם חצו מחסום צה"לי בביתוניא.
הלינץ'
בעודם נכנסים לרמאללה, זוהו אברהמי ונורז'יץ כישראלים על ידי עוברים ושבים פלסטינים, על פי לוחית הרישוי הצהובה. מיד כשזוהו ככאלו, החלו הפלסטינים ליידות על הרכב אבנים ולחסום את דרכם.
בלב העיר העוינת החיילים נתקעו בפקק תנועה. רכבם לא היה יכול לזוז קדימה או אחורה. שוטרים פלסטינים במדים באו אל הרכב, ונורז'יץ ואברהמי הפצירו בהם כי הם רק טעו בדרך ורוצים להתקשר בטלפון הנייד. השוטרים מנעו זאת מהם ודרשו מהחיילים להילוות אליהם לחקירה בתחנת המשטרה "אל-בירה" תוך כדי הצמדת רובים לראשיהם. הוצאת החיילים מהמכונית והובלתם אל תחנת המשטרה בוצעה תוך כדי גרירתם באכזריות ומעשי אלימות מצד ההמון הפלסטיני, בעודו משולהב על ידי השוטרים הפלסטינים. בעת הוצאתם מהרכב נטלו מהם השוטרים את נשקיהם האישיים, אקדח נוסף שהיה ברשותם וכן את תיקיהם. כשהגיעו לתחנת המשטרה בשעה 10:15 בבוקר, הובילו את החיילים למשרד המפקד שבקומה השנייה. בזמן זה ההמון הפלסטיני ניסה לרצוח את החיילים כשהם בתוך התחנה, אך השוטרים הורו להמון להמתין מחוץ לשער התחנה עד אשר יוציאו את החיילים מהתחנה, ואז ייתנו להם אותם על מנת להורגם. עם זאת, תוך רגעים ספורים אחד השוטרים פתח את דלתות המשרד עבורם, ופלסטינים רבים מילאו את התחנה והמשרד. למרות תחנוניהם של החיילים, ההמון וכן למעלה מעשרה שוטרים נקטו כלפיהם באלימות קשה והכו אותם באלות השוטרים, מוטות ברזל ובחפצים קהים, וכן דקרו אותם מספר פעמים.
בתוך זמן קצר נפוצה הידיעה על הימצאותם של החיילים הישראלים בתחנת המשטרה, ובחצר המשטרה התקבצו מאות פלסטינים מצוידים במקלות ובבלוקים ועודדו את המתעללים בקריאות להרוג את החיילים. בתוך 15 דקות, הגיעה לישראל הידיעה על אנשים שנלכדו ברמאללה, אך צה"ל החליט שמבצע חילוץ יהיה מסוכן מדי מפאת ההתנגדות הצפויה של כוחות הביטחון הפלסטינים, המאומנים היטב לשטח העירוני של עירם. ההמון המשולהב הצית את מכונית החיילים ודרש לקבל את החיילים לידיו. נורז'יץ הושלך דרך החלון בקומה השנייה (מגובה של כ־8 מטרים), ואברהמי דרך הדלת, לידי ההמון הזועם, שעקר את עיניהם, דקר, רמס והכה אותם. בשעה 10:30 לערך ההמון הפלסטיני גרר את החיילים ברחוב אל כיכר אל-מנארה שבלב רמאללה והמשיך בהתעללות בהם ובריטושם. נורז'יץ הועלה באש, והמתפרעים תלשו את איבריהם הפנימיים ונופפו בהם תוך צהלות ניצחון. החגיגה בכיכר של ההמון והשוטרים וריטוש הגופות נמשכו עד אשר נפוצה השמועה לפיה צה"ל עומד לנקוט בפעולת תגמול ואז התפזר ההמון באחת והגופות נעזבו.
אחד המשתתפים העיקריים בלינץ', עזיז צאלחה, אשר השליך את נורז'יץ מהחלון, הוציא ראשו מהחלון והציג את ידיו המגואלות בדם, בעוד שההמון מריע. לדברי הרופא הגדודי, יוסי אברהמי הוכה קשות והגיע במצב של מוות קליני למתחם המת"ק באזור ומת בדרכו למסוק. בשעה 11:00 בבוקר, כשהתקשרה אשתו של אברהמי לטלפון של בעלה על מנת לדרוש בשלומו, אחד מרוצחיו ענה לה בהתפארות ולגלוג: "שחטתי את בעלך לפני כמה דקות". כך שמעה לראשונה על מותו של בעלה.
התמונות והשפעתן בישראל
הברוטליות של הרצח זעזעה את הציבור הישראלי והגבירה את חוסר האמון הישראלי ביושב ראש הרשות הפלסטינית דאז יאסר ערפאת. הלינץ' השפיע במיוחד על האמונה של חלק מהשמאל הישראלי בתהליך השלום. הסופר עמוס עוז לדוגמה, צוטט שאמר "ללא ספק, אני מאשים את ההנהגה הפלסטינית [...]". תמונות הלינץ' גרמו לזעם בדעת הקהל הישראלית ותמונת הרוצח המנופף את ידיו מגואלות הדם בשמחה דרך החלון נהפכה לאחד מסמלי האינתיפאדה השנייה. בסטיקר שדרש את הקשחת המדיניות הישראלית כלפי מחבלים הופיעה תמונתו של צאלחה מנופף בידיו עם כיתוב מתחת האומר: "הייתם לוחצים את הידיים האלה לשלום?". צילומי וידאו נוספים שצולמו מבניין המשטרה מלמעלה מראים את ההמון מסתער על נורז'יץ לאחר השלכתו מהחלון, דורך עליו ומכה אותו במסגרת עץ.
לצד גינויים חריפים בתקשורת הישראלית ופרסום נרחב של תמונות שצילם הצוות האיטלקי, העיתונאי גדעון לוי ניסה להסביר בריאיון לקול ישראל את ההקשר הפוליטי והקונצפטואלי של המעשה. הסברו עורר מחלוקת ציבורית והעיתונאי נחום ברנע פרסם על כך מאמר ביקורת בעין השביעית בשם "מבחן הלינץ". הוא כתב כי אירועי אוקטובר 2000, היו ללוי "שעה של מבחן משולש: איזה עיתונאי אתה? איזה בן-אדם אתה? איזה ישראלי אתה...? לוי קפץ בקושי מתחת לרף".
ניסיונות התיעוד
צוות טלוויזיה איטלקי תיעד את הלינץ' ושידר את התמונות אף על פי שקיבל איומים על חייו מצד הפלסטינים.
הצלם הבריטי מארק סיגר ניסה אף הוא לצלם את המאורע אך ההמון תקף אותו פיזית והרס את מצלמתו. אחרי האירוע, הוא אמר "הלינץ' היה הדבר המחריד ביותר שראיתי אי-פעם, ואני דיווחתי מקונגו, קוסובו, ומהרבה מקומות רעים אחרים... אני יודע שלא כל הפלסטינים כאלו, ואני אדם מאוד סלחן, אבל לעולם לא אשכח זאת. זה היה רצח מהסוג הברברי ביותר. כשאני חושב על זה, על הראש של האדם, כולו מרוסק, אני יודע שיהיו לי סיוטים עד סוף ימי חיי".
צוות של חדשות ABC ניסה לצלם גם הוא את הרצח, אבל ההמון הפלסטיני מנע ממנו לצלם. המפיק נאצר אתא אמר שכאשר ניסו לצלם "צעירים באו אלינו ועצרו אותנו בסכינים ובמכות".
הסיקור התקשורתי
השמועה על הסרט הגיעה לכל רשתות הטלוויזיה הגדולות בעולם, והרשת האיטלקית תכננה למכור אותו להן. אלא שבשלב הזה בא לחץ מממשלת ישראל, שדרשה לא לשדר דבר לפני שהידיעה תימסר למשפחות. כמו כן ביקשה ישראל לקבל לידה את הקלטת כדי שתוכל לחקור את האירוע. מאוחר יותר באותו היום, ישראל דרשה לשדר את הקלטת, כדי שישמש כסרט הסברה, אלא שאז האיטלקים התעכבו מלשדר. זאת על פי נחום ברנע, משני טעמים: החשש של אנשי הרשת האיטלקית בארץ מנקמה, וכן התמיכה הגורפת באיטליה בנרטיב הפלסטיני. בירחון קומנטרי אף נטען כי ראש המחלקה הישראלית של הערוץ האיטלקי שצילם את האירוע נאלצה לפרוש בשל איומים על חייה.
שערוריית הטלוויזיה האיטלקית
ריקרדו כריסטיאנו, סגן ראש הלשכה בירושלים של ערוץ הטלוויזיה הממלכתי של איטליה RAI, פרסם מכתב ב"אל-חיאת אל-ג'דידה", העיתון היומי הרשמי של הרשות הפלסטינית. במכתב (תחת הכותרת "הבהרה מיוחדת על ידי נציג הטלוויזיה האיטלקית הממלכתית בארץ RAI"), כריסטיאנו מכחיש כי ל-RAI הייתה כל מעורבות עם הצילומים של האירוע והפניית אצבע מאשימה אל רשת הטלוויזיה המתחרה בצילום הלינץ'. הוא כתב, "אנו ב-RAI מדגישים לכולכם כי האירועים לא קרו ככה, כי אנחנו תמיד מכבדים ונמשיך לכבד את הכללים העיתונאיים שהוכתבו מאת הרשות הפלסטינית לעבודתנו בפלסטין [...] זוהי לא דרכנו לעשות דברים". מהדברים השתמע כי הכללים הם דרישות הרשות הפלסטינית להסתיר צילומים הפוגעים בתדמית הפלסטינית. הכתב האיטלקי גם בירך את הרשות הפלסטינית, וציין כי זה מחובתם של העיתונאים להסביר את עצמם כלפי הרשות.
לשכת העיתונות הממשלתית בישראל השעתה את כרטיס העיתונאי של כריסטיאנו מכיוון שלדבריהם ישראל מקדמת כתבים זרים וחופש עיתונות ועל כן מבקשת כי הכתבים יכבדו את כללי האתיקה העיתונאית. מכתבו הרומז כי הוא לעולם לא יצלם אירועים שאינם נאמנים ליצירת תדמית חיובית לרשות הפלסטינית, נוגדים לאתיקה הזו.
כתוצאה מהמכתב של כריסטיאנו, ערוץ "מדיה-סט" (Mediaset) נחשף כזה אשר צילם את התמונות. מדיה-סט נאלץ להחזיר את הצוות שלו חזרה לאיטליה מחשש מתקיפות נקמה של הפלסטינים. סילביו ברלוסקוני שלמשפחתו שליטה במדיה-סט, אמר "המכתב הזה מצביע על גישה אנטישמית ביסודות השמאל האיטלקי". העיתון קוריירה דלה סרה הצהיר כי יום פרסום המכתב הוא יום מביש לעיתונות האיטלקית.
הצנזורה הפלסטינית
משרד החוץ האשים את תחנות השידור הפלסטיניות שעשו כל מאמץ להסתיר את התמונות המחרידות שנראו ברחבי העולם. משרד החוץ הוסיף גם ש"על פי עדויות של עיתונאים שנכחו במקום, המשטרה הפלסטינית ניסתה למנוע מעיתונאים זרים מלהיכנס לאזור במטרה למנוע את התיעוד של הרצח". נוסף לכך, רענן גיסין מציין כי השוטרים הפלסטינים החרימו שתי קלטות, של AP ושל ABC, שהצלמים שלהם היו בתוך המשטרה וצילמו את היריות והטבח בצילומי תקריב.
נוסף על כך, ע"פ בכירים ברשות, משרד התקשורת וההסברה הפלסטינים הפעילו איומים ואמצעי לחץ אחרים כדי למנוע את השידורים של הלינץ' ברשתות זרות.
תגובת ממשלת ישראל ללינץ'
כשעתיים לאחר הלינץ', הודיעה ממשלת ישראל בראשותו של אהוד ברק לפלסטינים על כוונתה לפוצץ את בניין המשטרה בו בוצע הלינץ' והורתה להתרחק ממנו. לאחר האזהרה הפציצו מסוקי צה"ל את הבניין הריק ומבנים ריקים נוספים של הרשות הפלסטינית. הטילים שנורו היו קטנים ומדויקים, ולפני כל תקיפה ביצעו הטייסים ירי אזהרה לעבר שטח פתוח בקרבתה.
מעצר מבצעי הלינץ' הראשיים
בתקופת ממשלת אריאל שרון החלה ישראל במצוד אחרי מבצעי הלינץ' הראשיים. קרוב ל-20 פלסטינים נעצרו והורשעו, ובהם:
התפארות פלסטינית בלינץ'
"חגיגות" הלינץ' ברמאללה נערכו מספר פעמים על ידי פלסטינים כשהם מהללים את הרוצחים. בשנת 2002 נחשפה תמונה של ילדה פלסטינית במסיבת הסיום של גן הילדים בו למדה, מצטלמת כשידיה מורמות, וכפות ידיה מרוחות בצבע אדום, כחיקוי לתמונה המפורסמת. בטלוויזיה של הרשות הפלסטינית ציינו בשנת 2009 את יום השנה השני להשתלטות חמאס על רצועת עזה. בשידורי הפת"ח, לגלגו על חמאס והציגו אותם כמי שאינם מבצעים די פיגועים בישראל, והתפארו בכך שהפת"ח היה זה ש"עצר שני חיילים ברמאללה" לעומת חמאס ש"רק חטף" את גלעד שליט.
שעון אטומי
לא כל שעון אטומי מראה את השעה. רוב המכשירים המכונים "שעון אטומי" מייצרים רק תדר כלשהו שדיוקו גבוה (שוֹנוּתוֹ נמוכה). כיוון שהתדר ידוע, ניתן למנות את מספר המחזורים באות השעון וכך לעדכן את השעה. למשל, אם השעון מייצר אות בתדר 1 מגה הרץ, אז מדי מיליון מחזורים חולפת שנייה אחת, ויש לקדם את הזמן המוצג בהתאם. את מניית המחזורים מבצע מונה מתאים. כך למשל, אם אות השעון הוא גל מרובע, קל למנות את המחזורים על ידי ספירת מספר הפעמים שבהן האות חוצה את האפס.
שעונים אטומיים מסתמכים על תהודה אטומית, שיוצרת אות מחזורי שאותו מודד מונה (counter). השעונים האטומיים הראשונים התבססו על מייזרים (מכשירים המשתמשים בקרינה כדי להגביר גלי מיקרו). כיום השעונים האטומיים המתקדמים מבוססים על מערכות מתקדמות ומדויקות יותר, הכוללות אטומים "קרים" ועל מקורות אטומיים. מכונים לאומיים לתקנים מגיעים לסטיית שעון של פחות מ־10-9 שניות (ננו־שנייה) ביום. השעונים מקיימים סקאלת זמן רציפה, הנקראת זמן אטומי בינלאומי (International Atomic Time - TAI). לשימוש אזרחי קיימת סקאלה נוספת - זמן אוניברסלי מתואם (UTC - Coordinated Universal Time). UTC נגזר מ־TAI, אך מסונכרן עם מעבר הימים והלילות לפי תצפיות אסטרונומיות.
השעון האטומי הראשון נבנה ב־1949 במכון התקנים הלאומי האמריקאי. את השעון האטומי המדויק הראשון בנה לואיס אסן ב־1955 במעבדה הלאומית לפיזיקה בבריטניה. שעון זה התבסס על מעברים של אטום צסיום־133. הדבר הוביל להגדרה בינלאומית מוסכמת כי יחידת הזמן "שנייה" תתבסס על זמן אטומי.
בישראל מיוצרים שעונים אטומיים על ידי חברת "אקיוביט". ארבעה שעונים אטומיים ממוקמים במעבדת הזמן הישראלית במעבדה הלאומית לפיזיקה שבאוניברסיטה העברית בירושלים..
פעולת השעון האטומי
מאז 1967 מוגדרת השנייה במערכת היחידות הבינלאומיות SI כ־9,192,631,770 מחזורי מעבר (תדירות רטט) בין שתי רמות אנרגיה של אטום צסיום־133. ההגדרה הזו הופכת את מתנד הצסיום (הקרוי גם שעון אטומי) לתקן העיקרי עבור מדידות זמן ותדירות. יחידות פיזיקליות אחרות, כמו וולט ומטר, מסתמכות על ההגדרה של שנייה כחלק מהגדרתן.
ליבת השעון האטומי מורכבת מחלל ובו גלי מיקרו וגז מיונן, מתנד רדיו מתכוונן, ולולאת משוב המשמשת לכוון את המתנד לתדירות המדויקת של אפיון הקליטה, המוגדרת לפי תכונות אטומים בודדים. משדר המיקרוגל ממלא את התא בגלי רדיו עומדים. כאשר תדירות גלי הרדיו תואמת את תדירות המעבר של הצסיום, אטומי הצסיום בולעים את גלי הרדיו ופולטים אור.
גלי הרדיו מעוררים את האטומים (גורמים להם לעלות) לרמת אנרגיה גבוהה יותר, שבה המרחק הממוצע של האלקטרונים המעוררים מהגרעין הוא גדול יותר. כאשר האטום המעורר דועך בחזרה לרמת היסוד, נפלטת האנרגיה כפוטון, ואוסף הפוטונים הנפלטים יוצר אור שניתן לגילוי. תא פוטואלקטרי ממיר את האור הפוגע בו לזרם חשמלי. כאשר סוטה משדר הרדיו ותדירותו שונה מתדירות התהודה, יורדת עוצמת האור, ולולאת בקרה בשעון מסיטה את תדר משדר הרדיו בחזרה לתדר הנכון, כדי לפצות על השינוי, ומחזירה אותו לתדר התהודה.
התהליך מתבסס על עירור קוונטי של רמות אנרגיה באטום. בין כל שתי רמות אנרגיה באטום יש הפרש אנרגיה שאם נחלקו בקבוע פלאנק המצומצם נקבל את התדירות הדרושה בשביל לעורר את האטום מהרמה האחת לרמה הגבוהה יותר, שהיא (תדירות זו נקראת תדירות תהודה). אם בוחרים את שתי הרמות כך שאין זוגות נוספים של רמות שהפרש האנרגיה ביניהן הוא דומה, אפשר להשתמש באטום כבוחן לתדירות הגל שפגע בו, שכן האטום יגיב רק לתדירות אחת - זו המתאימה להפרשי האנרגיה בין שתי הרמות - "תדירות תהודה".
בפועל, במקום מעברים בין שתי רמות משתמשים בתהודה של ספין של האלקטרון ברמת היסוד, וזאת מטעמים טכניים הקשורים לתדירויות שאפשר להפיק במעבדה ויכולת המנייה של המונים האלקטרוניים.
החלק המורכב ביותר בבניית שעון אטומי הוא תהליך הכוונון. בכוונון מנטרלים תופעות לוואי לא רצויות, כגון תדירויות ממעברי אלקטרונים אחרים, עיוותים של שדות קוונטיים והשפעות טמפרטורה במנגנון. לדוגמה, תדירות גלי הרדיו יכולה להיות מכוונת בצורה גלית מעלה ומטה כדי ליצור אות מאופנן בתא הפוטואלקטרי. אז אפשר להפריד מסר מאופנן מן האות של התא כדי ליצור סחף לזמן ארוך בתדירות הרדיו. בדרך זו, התכונות הקוונטיות המדויקות עד מאוד של תדירות המעבר האטומית של הצסיום יכולה לשמש לכיוון מתנד המיקרוגל לאותה התדירות (פרט לסכום קטן של חריגה). כאשר שעון מודלק לראשונה, לוקח זמן מה עד שהוא מתייצב ומגיע לדיוקו המרבי.
מונה סופר את הגלים שמייצר משדר הרדיו. מחשב קורא את המונה, ומבצע המרה למספר כך שניתן להציגו כשעון דיגיטלי, או גל רדיו משודר.
לעיתים תקן אחד משמש לתיקון אחר: לדוגמה, שימושים מסחריים של תקן הרובידיום קיימים במקלטי GPS.
נושא פרקטי חשוב הוא משך חיי המדף. לשפופרות רובידיום אורך חיים של למעלה מ־10 שנים ומחירן כ־50 דולר. לעומת זאת, אורך החיים של שפופרות צסיום לשימושים לאומיים הוא כ־7 שנים ומחירן כ־$35,000. להתקני מימן חיי מדף בלתי מוגבלים.
מחקר
רוב המחקר על שעונים אטומיים עוסק בהקטנת ממדיהם, תוך שמירה על דיוק, אמינות ומחיר נמוך, דרישות שבבסיסן סותרות זו את זו.
מחקר רב מתרכז בסוגים שונים של מלכודות יונים. תאורטית, יון בודד אשר מושהה אלקטרומגנטית, יכול להיבחן זמן ארוך, דבר העשוי להעלות את דיוק השעון, כמו גם גודלו וצריכת האנרגיה שלו.
במציאות, שעונים חד־יוניים אינם בעלי דיוק מעולה לזמן קצר, בשל התנועה הרבה של היונים. במחקר משתמשים בקירור לייזר של יונים, עם מהודים (מכשירים המגבירים גלים על ידי תהודה) המגדילים את היציבות לזמן קצר. רוב הקושי נעוץ בנטרול הטמפרטורה ותוצרים מכניים של הרעש במהודים ובלייזרים. השיטה הטובה ביותר כיום היא קירור מהודי ספיר לטמפרטורה של הליום נוזלי. על אף שמלכודת היונים קטנה מאוד, הציוד הנלווה עדיין גדול.
כמה חוקרים פיתחו שעונים עם גאומטריות שונות של מלכודות יונים. לעננים ליניאריים של יונים יש דיוק טוב יותר לזמן קצר מאשר זה של יונים בודדים.
המערכות הטובות ביותר משתמשות ביונים של כספית. יונים נוספים עומדים כיום לניסויים. לאיזוטופ מסוים של איטרביום יש תדירות תהודה מדויקת באחד ממצבי המעבר שלו. לסטרונציום יש מצב מעבר שאינו מדויק, אך ניתן לשלוט בו בלייזרים. הדבר יכול לאפשר שעון זול, קומפקטי ועמיד לטווח ארוך.
יצחק ידיד
סגנון הקומפוזיציה של ידיד מתואר כ "אקלקטי, רב-תרבותי ואישי מאוד, המשלב מוזיקה יהודית, מוזיקה קלאסית אירופית, ג׳אז ואוונגרד, אקראיות ושילוב של טכניקות". בארי דייוויס כתב בג'רוזלם פוסט (2017): "במהלך שני העשורים האחרונים בערך, עיצב ידיד מגוון אקלקטי כמעט של עבודות והקלטות. הרקע המשמעתי שלו כולל מוזיקה קלאסית מערבית, ג'אז, אלתור חופשי, מוזיקה ערבית וחומר ליטורגי. הקומפוזיציות שלו מורכבות ומעניינות, ולעיתים קרובות מרשימות מבחינה ויזואלית, עם תפקיד הפסנתר הדורש מידה מסוימת של פעילות קלסטית ומינון משמעותי של השקעות רגשיות וטכניות. "
קורות חיים
ידיד נולד בירושלים, אליה היגרה משפחתו מסוריה. הוא בוגר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים והקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד. הוא חי באוסטרליה.
סגנון מוזיקלי
יצירותיו של ידיד מתאפיינות בשילוב של סגנונות ובטכניקת כתיבה עשירה. ידיד מבטא ביצירותיו רגשות הצומחים מן העולם היהודי-ישראלי. בסגנון המיוחד לו הוא חוקר ומפתח טכניקת כתיבה מקורית, המחברת בין "המוזיקה הקלאסית המערבית" לבין אלתורים בסגנונות מזרחיים ויהודיים, בין נגינה מדויקת לחופשית. ידיד מושפע ביצירותיו מנושאים חוץ-מוזיקליים, כדוגמה, "משל המערה" של הפילוסוף היווני אפלטון. יצירותיו מוצגות לעיתים כסיפור בשפת המוזיקה ומציגות תמונות ומפגשים של תרבויות וסגנונות שונים.
קריירה
בשנת 1999 הקליט ידיד אלבום עבור חברת הקלטות "מוזה" מיצירותיו לפסנתר סולו. בין היצירות, יצירה לזכרו של יצחק רבין. את הסוויטה תחנון כתב ידיד בשנת 2000 בהזמנת פסטיבל "הזרם השלישי" לפתיחת פסטיבל המוזיקה בת זמננו בווינה. יצירה זו בוצעה בישראל פעמים רבות, והביצוע מפסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון למוזיקה קאמרית בכפר בלום" הוקלט ושודר בערוץ 2. בשנת 2001 יצא לאור אלבומו השני של ידיד זעקה פנימית בחברת ההקלטות "מוזה".
היצירה משל המערה משנת 2002 נחשבת מהחשובות ביצירותיו. היא נכתבה בהזמנת חברת ההקלטות הגרמנית "ביטווין דה ליינז". היצירה, שזכתה לשבחים רבים במגזיני ועיתוני המוזיקה החשובים בעולם, בוצעה בפסטיבלים רבים בארץ ובעולם- ביניהם גרמניה, אוסטריה, רומניה, קנדה וארצות הברית. האלבום "משל המערה" זכה לדירוג של חמישה כוכבים בכמה מהמגזינים החשובים.
בשנת 2005, הלחין ידיד את השלישייה לעוד-קונטרבס-פסנתר, היצירה זכתה לביצועים בקונצרטים ובפסטיבלים ברומניה, אוסטריה, קנדה וארצות הברית. בארץ היצירה בוצעה בפסטיבל העוד והוקלטה על ידי רשות השידור. היצירה זכתה בפרס מאת משרד החינוך על היצירה המקורית בפסטיבל העוד.
יצירתו האחרונה משנת 2005 מיום שאהבה נפשי בוצעה בבכורה ב"אתנחתא" ב 28 בנובמבר 2005.
במרץ 2009 זכה בפרס מפעל הפיס ע"ש לנדאו לאמנויות הבמה לשנת 2008 בתחום הג'אז.
מיצירותיו
Yitzhak Yedid "Nine images for Violin Cello and Piano" (2006) Piano trio Commissioned by IBA music, 2006 Duration: 13 minutes
Premier performance: March, 2007, Jerusalem Concert Hall Orit Wolf- piano, Nathniel Vallois- violin, Doo- Kim- cello
Premier performance: September, 2007 Yitzhak Yedid- Piano
Premier Performance: Sibiu Festival, May 2005, Romania "Yedid Ensemble" Mikhail Maroun- Oud Ora Boasson- Bass Yitzhak Yedid- Piano
Yitzhak Yedid "Psalms" (2004) Three Singers, Ethiopian folk Dancer, Alto, Bass and Piano Commissioned by Confederation House Duration: 51 minutes
Premier Performance: Confedaration House December, 2004 "Ras Deshen Ensemble" Abate Berihuen- Voice ans Saxophones Esti Kainan Ofri- Voice Tzeta Germaye- Voice and Dance Fentahon Malessa- Krar Ora Boasson Horev- Double Bass Yitzhak Yedid- Piano '''
Yitzhak Yedid "Reflections Upon Six Images"''' (2004) Quartet for Clarinet, Viola, Double Bass and Piano. In six parts. Commissioned by Vienna Music Gallery Festival, Austria 2004 CD released for German label –between the lines- December 2006 Duration: 64 minutes
Premier Performance: Vienna Music Gallery Festival, September 2004, Austria "Yedid Ensemble" François Houle- Clarinet/Bass Clarinet Galia Hai- Viola Ora Boasson- Double- Bass Yitzhak Yedid- Piano
Yitzhak Yedid "Passions & Prayers, Sextet in Homage to Jerusalem" (2003) Sextet for, Horn, Clarinet/Bass Clarinet, Trombone, Viola, Double Bass and Piano. In Five Movements Commissioned by –between the lines- Germany, 2003 CD released for –between the lines- 2005 Duration: 53 minutes
Premier Performance: The Israel Festival, 2004 "Yedid Ensemble" Alon Reuven - horn Orit Orbach - clarinet & bass clarinet Yaron Ouzana – trombone Galia Hai - viola Ora Boasson - double bass Yitzhak Yedid - piano
Yitzhak Yedid "Myth of the Cave" (2002) Trio for, Clarinet/ Bass Clarinet, Double Bass and Piano. In Five Movements Commissioned by -between the lines- Germany, 2002 CD released for –between the lines- 2003 Duration: 61 minutes
Premier Performance, May 2003, Frankfurt, Germany "Yedid Ensemble": François Houle- Clarinet/Bass Clarinet Ora Boasson- Double- Bass Yitzhak Yedid- Piano
Abatte Barihun & Yitzhak Yedid - "Ras Deshen" (2002) Yitzhak Yedid For Voice, Krar, Piano Commissioned by MCI 2003 CD released on 2003 for MCI records Duration: 61 minutes
Premier Performance, Tel Aviv Festival, February, 2001 "Ras Deshen Ensemble" Abatte Barihun- Voice and Saxophones Fentahon Malessa- Krar Yitzhak Yedid- Piano
Yitzhak Yedid "Tachanun" (2001) Trio for Piano, Double Bass and Percussions. Suite In one movement Commissioned by Vienna music Gallery festival, Austria 2003 Duration: 66 minutes
Premier Performance: Vienna Music Gallery Festival, September 2002, Austria "Yedid Ensemble": Vlad nedelin- drums & percussions. Ora Boasson Horev- Double- Bass Yitzhak Yedid- Piano
Yitzhak Yedid "Tachanun"- Solo Piano version (2000) Suite in one movement Commissioned by Vienna Music Gallery Festival, Austria 2003 Duration: 66 minutes Premier Performance: Chamber Music Festival, Israel
Yitzhak Yedid "Full Moon Fantasy" (1998) Solo Piano compositions Length: 37 minutes
Commissioned by Musa records 1999 CD released in 1999 for Musa records CD re printed in April 2005 Performer: Yitzhak Yedid- Piano
רשימת יצירות ותקליטורים
שלישייה, 12 דקות בפרק יחיד
יצחק ידיד- פסנתר, מיכאל מארון- עוד, אורה בועזסון חורב- קונטרבס
69 דקות בחמישה פרקים. שלישייה
תקליטור יצא לאור במאי 2008 בחברת "ביטווין דה ליינס"
יצחק ידיד- פסנתר, דניאל הופמן- כינור, גליה חי- ויולה, יוני גוטליבוביץ- צ'לו, אורה בועזסון חורב- קונטרבס
44 דקות בארבעה פרקים. חמישייה
הקלטה מתוכננת ב 2006
פרנסווה הול- קלרינט, גליה חי- ויולה, אורה בועזסון חורב- קונטרבס
64 דקות בשישה חלקים. רביעייה
תקליטור יצא לאור בינואר 2007 בחברת "ביטווין דה ליינס"
אלון ראובן- קרן, ירון אוזנה- טרומבון, אורית אורבך- קלרינט ובס קלרינט, גליה חי- ויולה, אורה בועזסון חורב- קונטרבס, ויצחק ידיד- פסנתר
55 דקות, בחמישה פרקים. שישייה
תקליטור יצא לאור ב 2004 בחברת "ביטווין דה ליינס"
יצחק ידיד-פסנתר, פרנסווה הול- קלרינט ובס קלרינט, אורה בועזסון חורב- קונטרבס
61 דקות, בארבעה פרקים. שלישייה
תקליטור יצא לאור ב 2003 בחברת "ביטווין דה ליינס"
אבטה בריהון- סקסופונים ושירה, יצחק ידיד- פסנתר
תקליטור יצא לאור ב 2003 בחברת "אם סי איי"
יצחק ידיד- פסנתר, אורה בועזסון- קונטרבס וולד נדלין- תופים וכלי הקשה
54 דקות, סוויטה בארבעה חלקים. שלישייה
יצחק ידיד-פסנתר אורה בועזסון חורב- קונטרבס ולד נדלין- כלי הקשה
51 דקות, 8 חלקים. שלישייה
תקליטור יצא לאור ב 2002 בחברת "מוזה"
יצחק ידיד- פסנתר
תקליטור יצא לאור ב 2001 בחברת "מוזה"
25 דקות, דואו.
פול בליי- פסנתר, יצחק ידיד- פסנתר
מאסשי הראדה- כלי הקשה, בהב רייני- סופרנינו, יצחק ידיד- פסנתר
פוני הוצול
פוני הוצול (באנגלית: Hucul pony) הוא גזע סוס פוני של סוס הבית שמקורו בהרי הקרפטים.
"פוני הוצול" מתפקד כסוס רכיבה, וכסוס עבודה, ובין השאר מושך עצים במקומות שאינם נגישים, בהרי הקרפטים.
"פוני הוצול" קרוי על שם ההוצולים אשר התגוררו בקרפטים של אוקראינה ורומניה
היסטוריה
קיים דמיון מסוים בין גזע ה"פוני הוצול" לגזע הטרפן שנכחד. מקורו בטווח הרי הקרפטים של מזרח אירופה (אוקראינה, פולין, סלובקיה ורומניה).
במאה התשע עשרה שימש גזע ה"פוני הוצול" בצבא האוסטרי-הונגרי.
בשנת 1922 נשלחו 32 סוסים לצ'כיה כדי לשקם את העדר שהיה בסכנת הכחדה.
מלחמת העולם השנייה גרמה לירידה חדה במספר סוסי "פוני הוצול" בצ'כיה. בתום המלחמה נותרו כ-300 סוסים בלבד
בשנות השבעים הקימו המגדלים של הגזע את ארגון מגדלי ה"פוני הוצול" (Hucul Club) כדי למנוע הכחדה. כיום קיימים יותר מ-1,000 פריטים.
משפטי ויירשטראס
שני המשפטים שהוכיח קארל ויירשטראס על פונקציות ממשיות הם מן המשפטים היסודיים בחשבון האינפיניטסימלי. המשפטים עוסקים בפונקציות רציפות המוגדרות בקטע סגור וחסום.
המשפט הראשון קובע שפונקציה רציפה בקטע סגור, חסומה שם.
תכונות אלה לא מתקיימות בהכרח בפונקציות רציפות מעל קטעים שאינם סגורים. לדוגמה, הפונקציה f(x)=1/x רציפה בקטע (0,1), שאינו סגור, ואינה חסומה שם. באופן דומה, הפונקציה g(x)=x חסומה בקטע (0,1), אבל אינה מקבלת בו מינימום או מקסימום (לכל נקודה בקטע הפתוח יש נקודה שמאלית/ימנית ממנה בקטע ששם מתקבל ערך קטן/גדול יותר בהתאמה).
באופן כללי אף יותר, המשפטים נותנים את אחת התכונות היסודיות של פונקציות המוגדרות על קבוצות קומפקטיות: פונקציה ממשית רציפה המוגדרת על קבוצה קומפקטית היא חסומה, ומקבלת את ערך המקסימום שלה בתחום ההגדרה. כפי שיוסבר בהמשך, הסיבה העקרונית לשתי התכונות היא שתמונה רציפה של קבוצה קומפקטית היא קבוצה קומפקטית.
הוכחת המשפט הראשון
נביא כאן הוכחה עבור פונקציה רציפה f המוגדרת על קטע סגור A=[a,b] ב- \mathbb{R}. ההוכחה הכללית עבור קבוצה סגורה וחסומה ב- דומה.
נניח שתמונת f אינה חסומה. אם כך, לכל n קיימת נקודה x_n \in A כך ש- f(x_n)>n. לפי משפט בולצאנו-ויירשטראס, לסדרה שבנינו קיימת תת-סדרה מתכנסת,. מכיוון ש-A סגורה, x\in A. אבל f רציפה ב-x, ולכן, וזה בלתי אפשרי.
הוכחה א'
לפי המשפט הראשון, הפונקציה חסומה מלעיל ב-A. לכן, בשל שלמות הממשיים, קיים לה חסם עליון שנסמן. מכיוון שזהו חסם עליון, קיימת לכל נקודה x_n\in A כך ש-, ולכן לפי משפט הסנדוויץ'. שוב לפי משפט בולצאנו-ויירשטראס קיימת לסדרה שבנינו תת-סדרה מתכנסת, x_{n_k}. נסמן. לכל מתקיים, ולכן  ומכאן. מכיוון ש-f רציפה ב-A היא בפרט רציפה ב-x_0 ולכן מתקיים. אבל, f(x_{n_k}) תת-סדרה של הסדרה המתכנסת f(x_{n}) ולכן היא מתכנסת ל-, ומכאן. כלומר, מצאנו נקודה x_0\isin A כך שלכל x\isin A מתקיים ולכן היא נקודת מקסימום.
הוכחה ב'
אפשר להציע הוכחה שונה מעט למשפט השני, הנסמכת על המשפט הראשון במקום על משפט בולצאנו-ויירשטראס: אם s הוא חסם עליון בקטע אבל אינו מתקבל שם, אז s-f(x)>0 והפונקציה חיובית ורציפה בכל הקטע. לפי המשפט הראשון היא חסומה מלעיל, כלומר קיים z>0 כך שלכל x\in A מתקיים. מכך נובע ש-, בסתירה לכך ש- s הוא החסם העליון.
הוכחה כללית
לכל שני מרחבים טופולוגיים X,Y ופונקציה רציפה f:X\rarr Y, התמונה של קבוצה קומפקטית במרחב X היא קומפקטית במרחב Y (להוכחה עיינו בערך קומפקטיות). כעת נניח שהמרחב השני הוא הישר הממשי עם הטופולוגיה המטרית. נזכיר שקבוצה קומפקטית על הישר הממשי היא קבוצה סגורה וחסומה, ולכן היא כוללת את החסם התחתון והחסם העליון של עצמה. מכאן נובע שפונקציה רציפה על קבוצה קומפקטית מקבלת שם מקסימום ומינימום.
ניתוח גורמים
ניתוח גורמים (באנגלית: Factor analysis) היא שיטה סטטיסטית המשמשת כטכניקה לצמצום מספר המשתנים שנבחנו במחקר על ידי חיפוש מגמות משותפות בקרבם. המגמות המשותפות ייוצגו על ידי משתנים חדשים הנקראים גורמים, שהם למעשה משתנים חבויים. הגורמים הם משתנים ליניאריים המבוססים על מתאם (קורלציה) בין משתני המחקר המשוקללים המיוחסים לאותו גורם.
מטרת השיטה היא להקטין את כמות המשתנים במחקר (ללא איבוד מידע מהותי) ועל ידי כך לפשט מודלים מורכבים. בשיטה זו ניתן להשתמש גם במקרים בהם הקשרים בין המשתנים הנצפים למטרות המחקר ולערכים אותם מחפשים אינם ידועים או אינם ניתנים להישאל ישירות. השיטה משמשת גם לאישוש או הפרכת השערות טרם סיום המחקר.
לדוגמה: לעיתים מחפשים משתנים אשר אינם ניתנים למדידה ישירה, הן בשל היעדר משתנים ברי מדידה או בשל חוסר יכולת לקבל תשובות אמתיות. דוגמה לכך יכולה להיות מדידת גורם הצורך בהישגיות, אשר אותו ניתן לראות כשילוב של התמדה, חריצות ופרפקציוניזם. בראייה זו, יוגדר מראש גורם (משתנה חבוי) בשם צורך בהישגיות, המייצג צירוף של שלושת המשתנים בני המדידה. נשער כי שקלול שלושת המשתנים יהיה, לדוגמה: התמדה - 25%, חריצות – 30%, ופרפקציוניזם –45%. קביעת השקלול היחסי של כל משתנה בגורם נקרא טעינות (Loadings).
סמי והקנגס
ביוגרפיה
והקנגס נולד ב-1998 ביובסקילה, שבמרכז פינלנד. הוא סיים את לימודיו בתיכון בשנת 2017 וכעבור שנה עבר לגור בהלסינקי.
באוגוסט 2017 ראה אור ספר הביכורים שכתב, "דיאטת איטריות". ספרו השני אמור לראות אור בשנת 2020.
תרגומים עבריים של אחדים משיריו ראו אור בספר חסד ויערות, אסופה לשירה פינית צעירה, שראתה אור בשנת 2020, בתרגום רמי סערי ובהוצאת כרמל.
כיום, עובד כמוכר בחנות כלבו ועוסק בפעילות פוליטית.
איירבוס A400M
איירבוס A400M אטלס (באנגלית: Airbus A400M Atlas) הוא מטוס תובלה צבאי בעל ארבעה מנועי טורבו-פרופ מתוצרת חברת הבת של EADS, איירבוס מיליטרי שכיום חלק של Airbus Defence and Space.
טיסת הבכורה של המטוס שתוכננה בתחילה להיערך בשנת 2008, התקיימה ב-11 בדצמבר 2011 במפעל איירבוס שבסביליה, ספרד.
המטוס הראשון מדגם זה נמסר לחיל האוויר הצרפתי באוגוסט 2013.
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא איירבוס A400M באתר Airliners.net
האופרה של שטוטגרט
האופרה הממלכתית של שטוטגרט (בגרמנית: Staatsoper Stuttgart) היא להקת אופרה השוכנת בשטוטגרט, גרמניה.
היסטוריה
ביתה הקבוע של הלהקה הוא התיאטרון הממלכתי של שטוטגרט, הידוע בעיר בשם Grosses Haus ("הבית הגדול"), שתוכנן על ידי מקס ליטמן ונפתח בשנת 1912 בביצוע של "טוסקה" מאת פוצ'יני. היה זה אחד מבתי האופרה החשובים הבודדים בגרמניה, שלא נהרסו במלחמת העולם השנייה.
שטוטגרט, שהייתה מרכז חשוב לאופרה במאה ה-17, חזרה למלא את תפקידה זה מאז המלחמה, בעיקר ליצירות עכשוויות. שלוש אופרות של קרל אורף זכו שם לביצועי בכורה והאופרה עמדה בקשר עם דמויות כמו וילנד וגנר, גינתר רנרט, הנס ורנר הנצה ופיליפ גלאס.
קלאוס צֵהֶליין ניהל את האופּרה 1991-2006 צהליין עבד עם הבּמאיים רות בּרגהאוס, פטר קונוויטשני ויוסי וִילֶר. מנהל הליהוק משנת 2000 היה איתן פּסן. בּניהולו של צהליין זכתה האופּרה בּפּרס "אופּרת השנה" שש פּעמים (בּ־1994, 1998, 1999, 2002,2000, 2006). המנהל האמנותי הנוכחי אחרי אלברכט פולמן (2006-2011) הוא יוסי וִילֶר והמנהל המוזיקלי הוא סילוון קמבּרלינג. גבּריאֶלה פֶררו, לותר צגרוסק ו מנפרד הונק היו המנהלים המוזקליים הקודמים.
ביזון מערבי
ביזון מערבי או ביזון אוֹקְסִידֶנְטָלִי (שם מדעי: Bison occidentalis) הוא מין ביזון נכחד אשר חי בתקופת הפליסטוקן עד לאמצע ההולוקן, סביב 10,000 עד 5,000 אלף שנים לפני הספירה. המאובנים שלו התגלו באמריקה הצפונית וביפן ונקראו בשם לראשונה ב-1898.
הביזון התפתח באמריקה הצפונית לצד כמה מינים נכחדים של ביזונים כגון ביזון הסטפה וביזון קדמוני, שהיו מעט גדולים יותר. ייתכן שגם המין החי כיום, ביזון אמריקני, התפתח יחד איתם.
האופרה של שטוטגרט
הקלטות
הפקות האופרה של שטוטגרט ל"סאטיאגרהא" של פיליפ גלאס, טבעת הניבלונג של ריכרד וגנר ו"אלצ'ינה" של גאורג פרידריך הנדל יצאו לאור על DVD
לקריאה נוספת
"שטוטגרט" מאת תומאס באומן והורסט קגלר, :"מילון גרוב החדש לאופרה", עורך סטנלי סיידי (לונדון, 1992) ISBN 0-333-73432-7
ביזון מערבי
מאפיינים
ביזון זה היה בעל קרניים קצרות יותר, מחודדות יותר ומופנות אחורה, וממדי גופו היו קטנים יותר, אך עדיין הגיע לגובה של 1.8 מטר ולמשקל של 1 טון. אורך הגולגולת שלו הגיע ל-30 ס"מ.
ביזון זה החל להיכחד עם סיום עידן הקרח האחרון לפני 10,000 שנה. מספריהם צומצמו בשל הקשיים של אותו זמן, והם לא הצליחו להרחיב את אוכלוסיותיהם בשל תחרות קשה עם חיות מרעה דומות כגון ביזונים אחרים, סוסיים, גמליים ופילאים נכחדים כמו הממותה. נוסף על כך ההכחדה אולי נגרמה מציד בידי שבטים פלאו-אינדיאנים שהגיעו אז לאמריקה, אשר ככל הנראה צדו באמצעות דחיקתו מצוקים גבוהים.
מחקרים בדנא עתיק מראים קרבה גדולה בין ביזון זה למין הביזון הקיים כיום, מאשר שאר הביזונים.
רוסלן פונומריוב
רוסלן אולגוביץ' פונומריוב (באוקראינית: Русла́н Оле́гович Пономарьо́в; נולד ב-11 באוקטובר 1983) הוא שחמטאי אוקראיני בדרגת רב-אמן, שהיה אלוף עולם מטעם פיד"ה בשנת 2002.
נכון ליוני 2019, הוא מדורג במקום ה-70 בעולם והרביעי באוקראינה לפי מד כושר.
ביוגרפיה
ב-1994 דורג פונומריוב במקום ה-3 באליפות העולם לשחמטאים עד לגיל 12. ב-1996 (גיל 12) הוא זכה באליפות אירופה עד גיל 18. בגיל 13 הוא זכה באליפות העולם מתחת לגיל 18. בגיל 14 הוא זכה בתואר רב אמן, מה שהפך אותו לשחקן הצעיר בהיסטוריה שהחזיק בתואר זה.