cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ערן בדינרי
ביוגרפיה
בשנת 2008 הקליט בגרמניה את האלבום "Dreaming".
בשנת 2010 ראה אור ספרו הראשון, "פעם אחת לא מזמן".
בשנת 2019 פרסם את הרומן "על האהבה הזו אני מדבר" ואת הפואמה האוטוביוגרפית "אני ואנדי מקדואל". בפיסקה החותמת את הפואמה הצהיר כי זהו ספרו האחרון. אולם בשנים שלאחר מכן ראו אור ספרים נוספים פרי עטו.
ברלינגיירו ברלינגיירי
ברלינגיירי היה מהאמנים המרכזיים בסצנת האמנות של טוסקנה בתקופת פעילותו. עבודותיו מוצגות במוזיאונים לאמנות ברחבי אירופה, וגם בארצות הברית במוזיאונים כמו: מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, מוזיאון קליבלנד לאמנות ומוזיאון צפון קרוליינה לאמנות.
הוא אביהם של הציירים: ברונה, בונוונטורה ומרקו ברלינגיירי.
קוצביו
קוצביו (באנגלית: Kotzebue) או קֵכֵּקְטָרְ'ז'וּךּ (באינופיאק: Qikiqtaġruk, IPA: [qekeqtɑʁʐuk]) היא בירת מחוז נורת'ווסט ארקטיק שבמדינת אלסקה שבארצות הברית והעיר הגדולה ביותר בו.
היסטוריה
קיימות עדויות ארכאולוגיות על כך שבני שבט האינופיאט חיו בקוצביו החל מהמאה ה-15 לספירה. הודות למיקומה ולגודלה, שימשה קוצביו כמרכז סחר והתכנסות למגוון של קהילות באזור. הנהרות נואטק, סלאוויק וקובוק נשפכים לתוך מצר ים ליד קוצביו וכך יצרו מרכז תעבורה למקומות שונים בפנים היבשה. בנוסף לתושבים מהכפרים הפנימיים, הגיעו לקוצביו תושבים מהמזרח הרחוק הרוסי כדי לסחור שם. בין הפריטים שנסחרו היו פרוות, שומן כלבי ים, עורות, רובים ותחמושת. האנשים גם התכנסו לצורך השתתפות במשחקי ספורט. עם הגעתם של ציידי הלווייתנים, הסוחרים, מחפשי הזהב והמיסיונרים, גדלה חשיבותה של קוצביו כמרכז מסחר.
בעבר הייתה קוצביו ידועה בשם קֵכֵּקְטָרְ'ז'וּךּ (Qikiqtaġruk), שמשמעותו באינופיאטון (אינופיאק צפון אלסקנית), שפת שבט האינופיאט, "אי גדול". את שמה הנוכחי קיבלה קוצביו משם מצר הים הסמוך שנקרא כך על שמו של אוטו פון קוצביו, גרמני-בלטי שחקר את המצר כאשר חיפש עבור רוסיה את המעבר הצפון-מערבי ב-1818.
מהמאה ה-19 ואילך
ב-1897 החלה באזור רעיית אייל הצפון. אף שבאלסקה גדל אייל הצפון באופן טבעי, הובאו איילים מבויתים מאסיה. ב-1899 נפתח במקום משרד דואר.
בקוצביו צולם הסרט Salmonberries משנת 1991. ב-2 בספטמבר 2015 נשא נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, נאום בקוצביו בנושא שינוי האקלים, ובכך היה לנשיא האמריקאי המכהן הראשון שביקר במקום שנמצא מצפון לחוג הארקטי.
חתונה מלכותית
חתונה מלכותית (באנגלית: Royal Wedding) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1951 בבימויו של סטנלי דונן עם פרד אסטר וג'יין פאוול בתפקידים הראשיים.
בסרט משחקת גם שרה צ'רצ'יל, בתו של וינסטון צ'רצ'יל.
זה סרטו הראשון של דונן כבמאי יחידי לאחר שביים את הסרט יום בניו יורק ביחד עם ג'ין קלי.
העלילה מתרחשת בלונדון בשנת 1947 בעת חתונתם של הנסיכה אליזבת ופיליפ מאונטבאטן. אסטיר ופאוול משחקים בתור אח ואחות רקדנים/זמרים שמגיעים להופעות בלונדון בתקופת החתונה המלכותית ומתאהבים שם. בחיים האמיתיים אסטיר הופיע שנים רבות עם אחותו אדל.
התסריט ומילות השירים נכתבו על ידי אלן ג'יי לרנר והמוזיקה על ידי ברטון ליין. הסרט צולם בהוליווד ומשולבים בו קטעים מקוריים של החתונה המלכותית.
זכויות הסרט הפכו לרשות הציבור בשנת 1978. השיר ""Too Late Now" היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
בסרט משולבים שני קטעים מפורסמים של אסטיר, כשהוא רוקד על התקרה וכשהוא רוקד עם מתלה כובעים.
תקציר העלילה
טום בוון (פרד אסטר) ואחותו אלן (ג'יין פאוול) הם צמד רקדנים/זמרים שהמופע שלהם Every Night at Seven נוחל הצלחה גדולה בברודוויי. האמרגן שלהם אירוינג קלינגר (קינן ווין) משכנע אותם לצאת לסיבוב הופעות בלונדון לרגל החתונה המלכותית שיאורגן שם על ידי אחיו התאום אדגר (קינן ווין בתפקיד כפול).
באוניה מדגימים שניהם ריקוד לעיני הנוסעים שמשתבש עקב סערה ונדנוד של האוניה מצד לצד. בנסיעה מתוודעת אלן לצעיר יפה ושרמנטי בשם לורד ג'ון ברינדייל (פיטר לופורד). הקשר ביניהם מתהדק לאחר שהיא מגיעה ללונדון.
טום פוגש בחזרות את הרקדנית אן המונד (שרה צ'רצ'יל), מתאהב בה ומצרף אותה להופעה. הוא מבקש להמשיך את היחסים אתה אבל היא אומרת לו שהיא מאורסת לאיש עסקים בשיקגו. הוא מבקש מהסוכן שלו לברר על הארוס ומסתבר שהוא נשוי. אן מוכנה כעת למסד את הקשר עם טום אבל הוא מקבל לפתע "רגליים קרות" כי הנישואין יפגעו בקריירה שלו.
גם אלן מסרבת להפצרותיו של ג'ון ורוצה להמשיך את חייה המקצועיים עם אחיה.
טום ואלן נוכחים במצעד החתונה המלכותית ולפתע הם מבינים שגם הם רוצים להתחתן. טום מוצא בקהל את אן ואלן את ג'ון. הם ממהרים לבית העירייה שם מסדר להם אמרגנם אדגר קלינגר, רישום נישואין מהיר וכולם יוצאים נשואים באושר ומצטרפים לקהל החוגגים.
טיסה 752 של יוקריין אינטרנשיונל איירליינס
טיסה 752 של יוקריין אינטרנשיונל איירליינס הייתה טיסה של חברת התעופה האוקראינית יוקריין אינטרנשיונל איירליינס שהתרסקה בבוקר 8 בינואר 2020, דקות אחדות לאחר המראתה מנמל התעופה הבינלאומי האימאם חומייני בטהראן בירת איראן כשעל סיפונה 176 נוסעים ואנשי צוות, שנספו כולם. המטוס התרסק כתוצאה מפגיעת טיל קרקע-אוויר איראני, ששוגר בטעות.
יעד הטיסה היה נמל התעופה הבינלאומי בוריספיל בקייב בירת אוקראינה. הטיסה נערכה במטוס מדגם בואינג 737–800.
ההתרסקות
מטוס הבואינג 737 של חברת "יוקריין אינטרנשיונל איירליינס" התרסק, זמן קצר לאחר שהמריא משדה התעופה אימאם חומייני בטהראן בדרכו לנמל הבית בקייב. לאחר ההתרסקות עלה המטוס באש. כל 176 הנוסעים ואנשי הצוות שהיו על המטוס נהרגו. לפי הדיווחים, על המטוס היו 167 נוסעים ותשעה אנשי צוות. בין הנוסעים היו 82 איראנים ו-63 אזרחים קנדים, 11 אוקראינים - בהם כל תשעת אנשי הצוות - עשרה שוודים, ארבעה אפגנים, שלושה בריטים ושלושה גרמנים.
דובר רשות התעופה האזרחית באיראן מסר כי צוותי חקירה הוזעקו לאזור ההתרסקות, דרומית-מערבית לטהראן. המטוס שהתרסק פתח את משדר ה-GPS בשעה 04:38 (שעון ישראל) ונעלם בשעה 04:44 מהמסכים. לפי נתוני המעקב, המטוס התרסק כשהיה בגובה 7,925 רגל (כ-2.5 ק"מ).
בדוח, שחובר על ידי רשות התעופה האזרחית של איראן, צוטטו עדים מהשטח וממטוס חולף שטס בגובה רב שאמרו שהמטוס עלה באש כשהוא עדיין היה בגובה רב. מטוס הבואינג בן השלוש שנים, שעבר את הבדיקות האחרונות שלו ב-6 בינואר, נתקל בבעיה טכנית זמן קצר לאחר ההמראה ופנה לעבר נמל תעופה סמוך לפני שהתרסק. הבעיה הטכנית לא צוינה בדוח.
הסיבה להתרסקות
מיד לאחר ההתרסקות פרסמה רשות התעופה האזרחית האיראנית שהמטוס סבל מבעיה טכנית.
בימים שלאחר ההתרסקות עלה החשד שהתרסקות המטוס האוקראיני לא נבעה מתאונה, אלא שמערכות ההגנה האווירית של איראן יירטו אותו בטעות. רשת CNN דיווחה בערב 8 בינואר 2020 כי המודיעין האמריקני פתח בבדיקת נסיבות ההתרסקות.
תחילה הודיעה רשות התעופה האזרחית האיראנית שלא תמסור לאוקראינה את הקופסאות השחורות של המטוס, אך ב-10 בינואר מסרה אותן.
ב-11 בינואר הודתה איראן שהמטוס הופל בטיל קרקע-אוויר שנורה בטעות עקב המתיחות שגרם העימות בין ארצות הברית לאיראן. בהמשך לכך הכריז המנהיג העליון של איראן, עלי ח'אמנאי, כי על חקירת ההתרסקות להיות פומבית. בקייב, בתגובה, דרשו פיצויים למשפחות ההרוגים.
אלפי מפגינים באיראן יצאו ב-12 בינואר (יום א') למחאה ענקית כנגד ניסיון טיוח הפלת המטוס של הממשל האיראני שהסכים לקבל על עצמו את האחריות להפלה רק אחרי לחץ בינלאומי כבד. במהלך ההפגנות נורו ונהרגו מספר מפגינים
ב-14 בינואר דובר מערכת המשפט באיראן מסר כי כמה בני אדם נעצרו על רקע פרשת הפלת המטוס האוקראיני בטהראן בשוגג לפני כשבוע. מוקדם יותר הנשיא האיראני חסן רוחאני כינה את האירוע שבו נספו 176 נוסעים "טעות בלתי נסלחת", וציין כי "המעורבים ייענשו".
ב-15 בינואר פורסם תיעוד וידאו של מצלמת אבטחה המראה שלעבר המטוס נורו שני טילים בהפרש של למעלה מ-10 שניות, דבר שסתר את הגרסה האיראנית הרשמית.
ב-19 בינואר דווח על ידי סוכנות רויטרס כי איראן מכחישה את הדיווח לפיו הקופסה השחורה מהמטוס האוקראיני שהופל בטהראן לפני כשבועיים נשלחה לקייב. "אנחנו מנסים לפענח את הנתונים מהקופסאות השחורות פה באיראן", אמר ב-19 בינואר 2020 חסן רזאיפאר, מנהל חקירת המקרה ברשות התעופה האזרחית של איראן, "ייתכן שבסופו של דבר הן ישלחו לאוקראינה ולצרפת, אולם נכון לעכשיו, לא קיבלנו החלטה".
ננו-אנטנה
ננו-אנטנה (באנגלית: Nanoantenna. נקראת גם Optical rectenna, בעברית: אנטנת יישור אופטית) היא אנטנה בגודל ננומטרי אשר קולטת קרינה אלקטרומגנטית ומתמירה אותה לזרם חשמלי.
ננו-אנטנה משמשת רכיב קליטה והמרה של גל אלקטרומגנטי בתחום הנראה ובתחום התת אדום לזרם חשמלי ישר (DC) באמצעות שילוב של מעגל יישור זרם. הגודל של הננו-אנטנה מאפשר קליטה אופטימלית של אור באורכי גל אלו. שילוב הננו-אנטנה עם מעגל יישור המורכב מדיודה נקרא אנטנת יישור (rectenna).מערכי ננו-אנטנות משמשות להפקת אנרגיית שמש ביעילות טובה יותר מאשר תאי השמש הסטנדרטיים.
רקע
אנטנות יישור המסורתיות (רדיו- ומיקרו-גל) הן ביסודן מאוד דומות לננו-אנטנות. האתגר בננו-אנטנות הוא לישר גלים בתדר גבוה – בתחומי האור הנראה (מאות טרה-הרץ). כיום מספר סוגי הדיודות המסוגלות ליישר גל בתדר גבוה הנמצא בתחום האור הנראה (rectify) הם מעטות מאוד. אתגר נוסף הוא גודל האנטנה שכן בהיותה מזערית גודלה בסדר גודל של הגל האלקטרומגנטי. בנוסף חוסר היעילות של הדיודות, מכיוון שגודל האנטנה הוא זעיר מאוד לכן ההספק שלה מאוד נמוך הגורם לכך שיוצר מתח נמוך מאוד על הדיודה דבר הגורם ליעילות נמוכה של פעילות הדיודה.
המטרה שרבים מן החוקרים בתחום הזה היא ליצור מערך של ננו-אנטנות אשר יוכלו להיות יעילות מספיק על מנת להפוך אור שמש לחשמל ועל ידי כך להחליף את השיטות המקובלות היום לקבלת אנרגיה חלופית מאור השמש (תאים הסולריים).
הרעיון של הננו-אנטנות הוצע בתחילה על ידי רוברט ל. ביילי בשנת 1972, אך עד שנת 2012 מעטות הננו-אנטנות שנבנו.
כיום המעבדה הלאומית של איידהו תכננה ננו-אנטנה לתחום אורכי גל בין 3 ל-15 מיקרומטר. אורכי גל אלו מתורגמים לאנרגיית פוטון בערכים בין 0.08 ל-0.4 אלקטרון-וולט. לפי תיאורית האנטנות, גודל האנטנה צריך להיות תואם ואופטימלי לאורך גל ספציפי. באופן אידיאלי ננו-אנטנה תספוג את האור באורך גל של 0.4-1.6 מיקרומטר מכיוון שלאורכי גל אלו יש אנרגיה גדולה יותר מאשר תחום התת-אדום הרחוק והם יכולים לנצל 85% מקרינת אנרגיית השמש שכן רוב אורכי הגל המתקבלים מהשמש על פני כדור הארץ הם בתחומים אלו (ראו איור מספר 1).
היסטוריה
רוברט ביילי בשיתוף עם ג'יימס פלטשר קיבלו רישיון לפטנט בשנת 1973 על "ממיר אנרגיה מגלים אלקטרומגנטים" ("electromagnetic wave energy converter"). הפטנט כלל התקן הדומה לננו-אנטנה מודרנית ועסק בשימוש של דיודה הבנויה מחוט מתכתי בקוטר של 100nm על גבי משטח מתכת מצופה שכבה דקה של תחמוצת מבודדת בין המתכות. גוואן דיווח כי ההתקן קולט אור תת-אדום בתדר 58THz ומיישר את הזרם. בשנת 1974 גוסטפסון וחוקרים נוספים הראו כי סוגים אלו של התקנים יכולים לקלוט אור נראה ולהמירו לזרם ישר. אלווין מ. מארקס קיבל רישיון לפטנט בשנת 1984 עבור התקן של מערך אנטנות בגודל תת-מיקרון להמרה ישירה של אנרגיית אור לאנרגיה חשמלית. ההתקן של מארקס הראה שיפורים משמעותיים ביעילות לעומת ההתקן של ביילי. בשנת 1996, גואנג' י. לין דיווח על בליעת אור על ידי ננו-מבנה ויישור של אור בתדרי האור הנראה. בשנת 2002, ITN מערכות אנרגיה בע"מ פרסמו דו"ח של עבודתם בתחום אנטנות אופטיות בצימוד דיודות בתדרים גבוהים. ITN בנו מערך אנטנות אופטיות עם יעילות של פחות מעשרה אחוזים. על אף שהם לא צלחו, הנושאים הקשורים לבניית אנטנות אופטיות ביעילות גבוהה היו מובנים יותר למדע.
בשנת 2015, חוקרים ייצרו קולט אנרגיית שמש אשר יכול להמיר אור אופטי לזרם ישר. באראטונד קולה, פרופסור במכון הטכנולוגי של גאורגיה, הוביל צוות לפיתוח אנטנות אופטיות בשימוש ננו-צינורות פחמן- CNT. הצוות גידל מערכים אנכים של ננו-צינורות פחמן רב-שכבתיות- MWCNT -על מצע מצופה מתכת. הננו-צינורות צופו עם תחמוצת אלומיניום מבודד וכולן ביחד כוסו בשכבה של אלקטרודת מתכת. הממדים הקטנים של ננו-צינורות מתנהגות כמו אנטנה אשר מסוגלת לקלוט אור הנראה. הננו-צינורות רב שכבתיות מהוות גם שכבה של דיודת מנהור מסוג מתכת-מבודד-מתכת (Metal-Insulator-Metal-MIM). בגלל הקוטר הקטן של ננו-צינורות, השילוב הזה יוצר דיודה המסוגלת ליישר את הזרם של קרינה אופטית בתדרים גבוהים. יעילות ההמרה הכוללת של ההתקן עומדת בין 5 ל-10 אחוזים. עם זאת, המחקר בתחום הננו-אנטנות מתמשך. המאמצים העתידיים יושקעו בשיפור היעילות של ההתקן על ידי חקירת חומרים חלופיים, מניפולציות של ננו-צינורות רב-שכבתיות לשיפור ההולכה של הממשק והפחתת התנגדויות הקיימות במבנה ההתקן.
תאוריה
התאוריה של ננו-אנטנה הוא מאוד דומה לתאוריה של האנטנות המסורתיות (רדיו או גלי מיקרו). פגיעה של האור באנטנה גורמת לאלקטרון בתוך האנטנה לזוז קדימה ואחורה באותו תדר בדיוק כמו האור הפוגע. זה קורה בעקבות תנודות של השדה החשמלי של הגל האלקטרומגנטי הפוגע. תנועת האלקטרון גורמת לזרם חילופין (AC) במעגל האנטנה. ולכן יש צורך להמיר אותו לזרם ישר (DC) על ידי שימוש בדיודה, את מוצא הזרם הישר ניתן לספק לעומס חיצוני.
בגלל השימוש בתאוריה של אנטנות מיקרו-גל והפישוט שלהן לננו-אנטנות, ישנם מספר קשיים המתעוררים כאשר מדברים על ננו-אנטנות בתדרים הגדולים מתדרי האינפרה-אדום. אחת הבעיות היא שכמעט כל הזרם נמצא בסמוך לשטח של המוליך, אשר מפחית את שטח החתך האפקטיבי של המוליך וגורם לעלייה בהתנגדות המוליך ובזבוז אנרגיה. אפקט זה מוכר גם כ-"skin effect". מנקודת מבט של התקן, המאפיינים של I-V כבר לא יהיה אוהמי, אבל בכל זאת חוק אוהם בצורתו הכללית יהיה עדיין בתוקף.
קושי נוסף נובע מכך שהדיודות הסטנדרטיות אינן מסוגלות לפעול בתדרים בסדר גודל של THz ללא הפסדים גבוהים בהספק. הפסדים אלו נובעים מהקיבול הקיים בצומת P-N בדיודות ודיודות שוטקי, אשר עובדות באופן יעיל בתדרים הקטנים מ-5 טרה-הרץ. האורך גל האידיאלי שהוצג מקודם (0.4-1.6 מיקרומטר) מוביל לטווח תדרים שבין 190–750 טרה-הרץ, תדרים גבוהים מאוד מתחום תדרי העבודה של הדיודות. לכן ישנו צורך בפיתוח דיודות אלטרנטיביות על מנת להשיג המרת הספק יעילה. כיום משתמשים בדיודות מסוג "מתכת-מבודד-מתכת" (MIM) בעלות צומת מנהור. דיודות אלו (שלא כמו דיודות שוטקי) לא מושפעות מקיבול פרזיטי מכיוון שהן עובדות על תופעת מנהור אלקטרונים. בגלל תכונה זו, עובדות דיודות MIM בצורה אפקטיבית בתחום תדרים של 150 טרה-הרץ.
יתרונות
אחד היתרונות הגדולים של ננו-אנטנה הוא היעילות הגדולה (תאורטית). כאשר משווים את היעילות התאורטית של תא סולארי יחיד (30 אחוז) לננו-אנטנה יש יתרון משמעותי ביעילות. היעילות מחושבת על ידי שימוש בהשערות שונות. ההשערות המשמשות את הננו-אנטנה מתבססות על יישום של יעילות קרנו של קולטי שמש:
כאשר T_c היא הטמפרטורה של הגוף הקר, ו-T_h היא הטמפרטורה של הגוף החם. על מנת שיעילות המרת האנרגיה תהיה גבוהה, נדרש שהפרש הטמפרטורות בין שני הגופים יהיה גדול משמעותית. רוברט ביילי טען שבניגוד ליעילות של תאים פוטו-וולטאיים, זו של ננו-אנטנות יכולה לעבור את יעילות קרנו. עם זאת, טענה זו לא הוכחה על ידי ביילי.
יתרון נוסף, על ידי שימוש במערך של ננו-אנטנות ניתן לקלוט תחום נרחב של אורכי גל של אור. לעומת זאת, תאים פוטו-וולטאים (תאי שמש) בנויים ממוליכים למחצה, ולכן הם קולטים תחום אורכי גל צר וספציפי בלבד. על מנת לשנות את תחום אורכי הגל הנקלטים בתאים פוטו-וולטים, נדרש לשנות את חומר המוליך למחצה אשר נעשה בו שימוש.
מגבלות וחסרונות
כפי שתואר לעיל, החיסרון הראשון הגדול הוא תדר העבודה של האנטנה. התדר הגבוה של האור הופך את השימוש בדיודת שוטקי לא מעשי עקב היעילות הנמוכה. למרות תוצאות מבטיחות שמפגינות שדיודות מסוג MIM, יתרונות נוספים צריכים להימצא על מנת להפעיל את האנטנות ביעילות בתדרים גבוהים.
חיסרון נוסף הוא עלות הייצור של האנטנה: ייצור ננו-אנטנה מתבצע על ידי ליתוגרפיה בעזרת קרן אלקטרונים. מכיוון שתהליך זה לא מאפשר עבודה מקבילית, תהליך הייצור הופך ליקר ואיטי. בדרך כלל, ליתוגרפיה בעזרת קרן אלקטרונים משמשת עבור מטרות מחקר בהן ישנו צורך לייצור ברזולוציות גבוהות בעקבות הדיוק בממדי האנטנה. למרות זאת, התפתחות תהליך הפוטוליתוגרפיה מאפשרת רזולוציה של כמה עשרות ננו-מטרים, מה שצפוי להוזיל את ייצורן של הננו-אנטנות על ידי שימוש בפוטוליתוגרפיה.
ייצור
ננו-אנטנות כוללות שלושה מרכיבים עיקריים: משטח הארקה, תא תהודה אופטי ואנטנה. האנטנה קולטת גלים אלקטרומגנטים, משטח ההארקה משמש כמחזיר אור לכיוון האנטנה והתא תהודה אופטי מרכז את האור לכיוון האנטנה דרך משטח ההארקה. להלן שיטות לייצור ננו-אנטנות, כאשר תהליך הייצור אינו כולל את ייצור דיודת היישור.
שיטה ליתוגרפית
במעבדה הלאומית של איידהו השתמשו בשלבים הבאים כדי לייצר את מערך הננו-אנטנות שלהן: ראשית, ציפו פרוסת סיליקון בשכבת משטח הארקה מתכתית בעומק של רבע אורך גל הנקלט, והיא צופתה שכבת סיליקון אמורפי באמצעות התזה (sputtering). על גבי שכבת הסיליקון האמורפי הונחה שכבת דקה של מגנזיום עם זהב (לסינון התדרים הרצויים) על מנת שתשמש כאנטנה. הצורה הנדרשת הודפסה באמצעות ליתוגרפיה ואחריה תהליך איכול, לקבלת התבנית המתכתית הרצויה.
הנחת שכבה אטומית
חוקרים באוניברסיטת קונטיקט משתמשים בטכניקת הנקראת הנחת שכבה אטומית (ALD-Atomic layer deposition) באזור סלקטיבי היכולה לייצרם את האנטנות באופן אמין בקנה מידה תעשייתי. המחקר בנושא עדיין נמשך לכיול של התדרים האופטימליים לאור הנראה והאינפרה-אדום.
הוכחת עקרון פעולה
הוכחת עקרון הפעולה של ננו-אנטנות התחיל עם מערך אנטנות מודפס על גבי מצע סיליקון בגודל של 1 סמ"ר. המערך נבדק באמצעות אור אינפרה-אדום בטווח אורכי גל שבין 3 ל-5 מיקרומטר. שיא האמיסיביות (קירון) מרוכז סביב אורך גל של 6.5 מיקרומטר ומגיע לגודל של 1. אמיסיביות של 1, מציין כי האנטנה קולטת את כל הפוטונים הפוגעים במצע באורך גל מסוים ויחיד.
השוואה בין הספקטרום בניסוי והספקטרום התאורטי, אנו מוצאים קורלציה גבוהה בין התוצאות הניסיוניות לתוצאות התאורטיות. באורכי גל מסוימים, לאנטנה קיימת אמיסיביות קטנה יותר מאשר בתאוריה ואילו באורכי גל אחרים, בעיקר סביב 3.5 מיקרומטר מערך הננו-אנטנות קלטו יותר אור מאשר המצופה בתאוריה.
לאחר הוכחת עקרון הפעולה על מצע סיליקון. בוצע הניסוי על גבי מצע של פולימר גמיש. היעד לניסוי היה יצירת מערך ננו-אנטנות בעל אמיסיביות באורך גל של 10 מיקרומטר. תוצאות ראשוניות הראו שניתן לתכנן את האנטנה על פני פולימר גמיש, אך נדרשים ניסויים נוספים למיטוב (אופטימיזציה) מאפייני הננו אנטנות ועל מנת לראות את מלוא הפוטנציאל במצע פולימר גמיש.
היבט כלכלי
אנטנות אופטיות זולות יותר מתאים פוטו-וולטאיים, שכן חומרי הגלם ותהליך הייצור של תאים פוטו-וולטאיים הם יקרים מאוד. סטיבן נובאק העריך בשנת 2008 שעלות אנטנה היא בין 5 ל-10 דולר אמריקאי למטר רבוע (לעומת 430 דולר אמריקאי למ"ר של תאים פוטו-וולטאים). סטיבן נובאק מעריך שאם ייבחרו חומרים וטכניקות ייצור מתאימות, העלות הכללית של האנטנה לא תעלה בהרבה. האב-טיפוס של סטיבן נובאק כלל 30X61 ס"מ של פלסטיק הכולל זהב בעלות של רק 0.6 דולר אמריקאי (בשנת 2008). האב-טיפוס היה על מצע של סיליקון ועל ידי שימוש בטכניקות עיבוד מוכרות, ניתן להשתמש, תאורטית, במצע מכל סוג חומר כל עוד משטח האדמה מתפקד כראוי.
סקסוהוליסטים אנונימיים
סקסוהוליסטים אנונימיים (SA) היא תוכנית שנים עשר הצעדים לאנשים הסובלים ממחשבות והתנהגויות מיניות כפייתיות, המבוססת על שנים עשר הצעדים ושתים עשרה המסורות של אלכוהוליסטים אנונימיים.
SA היא אחת מבין כמה קבוצות שונות של 12 צעדים המציעות החלמה מהתמכרות מינית, כמו גם "מכורים למין ולאהבה אנונימיים" (SLAA), מכורים למין אנונימיים (SAA), ואחרות, והיא מבדילה עצמה מקבוצות אחרות בכך שהיא מגדירה מפוכחות מינית כהימנעות מאוננות וכן קיום יחסים עם פרטנרים שאינם בני זוג. במקרה של רווקים, יש להימנע מקיום יחסי מין כלל.
הקבוצה משתמשת ב"ספר הגדול" של "אלכוהוליסטים אנונימיים" ובספר "סקסוהוליסטים אנונימיים" (המכונה לעיתים קרובות "הספר הלבן") כמדריכיה הבסיסיים.
בישראל
קבוצות של סקסוהוליסטים אנונימיים קיימות בישראל משנת 1995. בתחילה, הפעילות בקבוצות התבצעה באנגלית בלבד. שנתיים אחר כך, תורגם לעברית הספר "סקסוהליסטים אנונימיים" על ידי חברים מהקבוצות, ופעולה זו הביאה לקידום התפתחות הקבוצות בעברית. בשנים האחרונות הקבוצות בישראל התאחדו לחברותא אחת, עם מספר וועדות ארציות (אינטרגרופים) כנסים ארציים שנתיים, וכנסים למטפלים ואנשי סיוע. בשנת 2014, בחודש מאי, התקיים כנס אזורי מאירופה והמזרח התיכון בירושלים, עם השתתפות של חברי SA מכל רחבי אירופה.
בינואר 2017 התקיים לראשונה כנס החורף השנתי הבין-לאומי של SA העולמי מחוץ לגבולות ארצות הברית, בישראל. לכנס הגיעו מאות אנשים מישראל והעולם.
ביקורת
פסיכולוג המעורב בטיפול בהתמכרות מינית, פטריק קארנס, מעודד את ההגדרה העצמית של מפוכחות מינית בכתביו, ואמר כי הגדרת מפוכחות ללא אוננות מתאימה רק לחלק מהמכורים למין, וכי גבול תחתון כן עשוי להשתנות לאורך זמן. ג'ו קורט, מבקר את SA על עמדת הנישואין הפרו-הטרוסקסואלית שלה.
עזרה למשפחות וחברים של מכורים למין
התמכרות יכולה להיות בעלת השפעה על משפחתו וסביבתו של המכור, ולכן קמה גם חברותא מקבילה, לעזרה ותמיכה במשפחות, בני ובנות זוג של מכורים למין ותאווה, בשם קבוצות המשפחה של אס-אנון (S-Anon) והן קיימות בארץ ובעולם. (בדומה לקבוצת ה-Al-Anon של האלכוהוליסטים). הקבוצה מציעה תמיכה, עזרה ותקווה לבני משפחה, חברים ומכרים של סקסוהוליסטים - או מכורים למין - ללא מטרות רווח.
משום טבעה של התמכרות זאת, קבוצות האס-אנון מקבלות אליהן גם אנשים שנפגעו או הושפעו מהתנהגות מינית של אנשים מכורים למין.
אפונסו השלישי, מלך פורטוגל
אפונסו השלישי, מלך פורטוגל (בפורטוגזית: Afonso III; 5 במאי 1210 - 16 בפברואר 1279) היה מלך פורטוגל בין השנים 1248–1279.
חייו
אפונסו השלישי נולד בקוימברה בפורטוגל ב-5 במאי 1210, לאפונסו השני, מלך פורטוגל ואורקה מקסטיליה, מלכת פורטוגל, בתם של אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה ואלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה. בשנת 1238 התחתן אפונסו עם מטילדה השנייה, רוזנת בולון, ובכך הפך לרוזן בולון.
אפונסו היה נחוש בדעתו לא לעשות את הטעויות שאחיו עשה, ומשום כך כינס בשנת 1254 את הקורטס, וחוקק חוקים שהגבילו את כוח האצולה. אפונסו ביטל את המעצרים ללא משפט, והטיל מיסים אף על הכנסייה, מה שהביא לנידויו על ידי האפיפיור. בשנת 1267 הגיע אפונסו להסכם עם ממלכת קסטיליה, על תיחום הגבול בין הממלכות.
ב-16 בפברואר 1279 מת אפונסו השלישי, ובנו דיניש, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
בשנת 1238 התחתן אפונסו עם מטילדה השנייה, רוזנת בולון, בתם של רנוד, רוזן דאמרטין ואידה, רוזנת בולון, אך לא היו להם ילדים.
בשנת 1253 התחתן אפונסו עם ביאטריס מקסטיליה, בתם של אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה ומיור גילן דה גוסמן, ממנה היו לו 4 ילדים:
בנוסף היו לאפונסו כמה ילדים לא חוקיים מפילגשיו השונות.
פלגת הארמייה D (האימפריה הגרמנית)
פלגת הארמייה D הייתה פלגת ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית.
היסטוריה
ב-28 באוקטובר 1915 הוקמה פלגת הארמייה D באגף הימני של ארמיית הניימן על בסיס הקורפוס ה-20, בפיקודו של גנרל פרידריך פון שולץ. ב-2 בינואר 1917 מונה גנרל פון שולץ למפקד הארמייה השמינית, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל אוסקר פון הוטייה. ב-22 באפריל 1917 מונה גנרל פון הוטייה למפקד הארמייה השמינית, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל גינטר פון קירשבאך. ב-12 בדצמבר 1917 מונה גנרל פון קירשבאך למפקד הארמייה השמינית, ובמקומו מונה למפקד הארמייה בן דודו גנרל הנס פון קירשבאך שפיקד על הארמייה עד לפירוקה.
ב-2 באוקטובר 1918 פורקה פלגת הארמייה.
ידידיה בלחסן
ידידיה בלחסן (נולד ב־6 בינואר 1986) הוא זמר-יוצר, מלחין, משורר ומוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה
בלחסן נולד ב-6 בינואר 1986 בתלמי אליהו למאיר ולמוניק בלחסן. יש לו 11 אחים ואחיות. אחיו היה הזמר-יוצר והמוזיקאי גבריאל בלחסן, איתו גם שיתף פעולה באלבומו "מדרגות". אח נוסף שלו הוא הסופר עמנואל בלחסן. בלחסן למד בבתי ספר דתיים. בגיל 16 עזב את לימודיו בישיבה בעיר נתיבות והחל לממן את עצמו. הוא סובל מהפרעה דו-קוטבית. בת דודתו היא הזמרת יוצרת נועה בלחסן.
קריירה
בשנת 2014 הוציא את האלבום "חייך עכשיו" לזכר אחיו. באלבום שירים שנכתבו על ידי גבריאל וידידיה, והוא יצא בלייבל התו השמיני. אחד השירים, "ידידיה", נכתב על ידי גבריאל אחיו כמעין מכתב פרידה לפני מותו.
בשנת 2016 הוציא בלחסן את אלבום סולו הבכורה "קודש וחול" עם ההרכב שהקים, "בלחסן והדיסוננס". באלבום, שבו עשרה שירים, בלחסן מתמודד עם מותו של אחיו. את ההפקה המוזיקלית עשה שלום גד. שירי האלבום הושמעו בתחנות רדיו רבות.
במאי 2017 הוציא בלחסן את האלבום "אין קול ואין עונה". את ההפקה המוזיקלית והעיבודים עשה בעצמו. שנה לאחר מכן הוציא את האלבום "עיניים מביטות בי", העוסק בהתמודדות שלו עם מחלת המאניה דיפרסיה. באלבום עשרה שירים, והוא יצא תחת הלייבל "קמע".
בשנת 2018 הופיע בפסטיבל אינדינגב בבמה המרכזית.
בינואר 2019 יצא אלבומו החמישי, "בוא", שהוקלט בלייב. באלבום אחד עשר שירים, והוא יצא תחת הלייבל קמע. באוגוסט אותה שנה יצא המיני-אלבום "ימים", ובו שירים שנגנזו מתקופות שונות בחייו. האלבום נוגע במחלתו, באשפוזים, בדת, ובמותו של אחיו.
בשנת 2020 יצא אלבומו השביעי, "פיסות חיים". באלבום, שיצא תחת הלייבל "קמע", שמונה שירים. השיר "כוכב נופל" הושמע בתחנות רדיו רבות. באוגוסט אותה שנה יצא אלבומו השמיני "4321" גם הוא תחת הלייבל "קמע". באלבום שבו שמונה שירים מתמודד בלחסן עם נושאים שונים ומגוונים כדת, אהבה ונפש.
מייקי קלי
מייקי קלי (באנגלית: Mikey Kelley; נולד ב-14 בנובמבר 1973) הוא שחקן ומדבב אמריקאי. ידוע בעיקר בתור המדבב של מיכלאנג'לו בסרט צבי הנינג'ה ובמספר דיבובים נוספים.
ידידיה בלחסן
קריירה
ביולי 2022 יצא אלבומו התשיעי, "אתה לא קיים", ובו נוגע בלחסן בנושאים שונים, ובהם אלוהות, שאלות פילוסופיות, ומחלת הנפש עמה הוא מתמודד.
מייקי קלי
ביוגרפיה
קלי נולד בנובמבר 1973 בקווינסי, מסצ'וסטס והוא בוגר של קולג' אמרסון מ-1995 בתקשורת המונים והפקת טלוויזיה.
ידידיה בלחסן
קריירה
במרץ 2023 יצא אלבומו העשירי "Bepolar".
מייקי קלי
ביוגרפיה
הוא החל לדבב במשחקי וידאו וסדרות אנימציה החל מ-1997 בסדרה "Extreme Ghostbusters" ולאחריה בסדרה שנוצרה בידי סטיבן שפילברג "Invasion America" מ-1998 בתור דייוויד קרטר.
ידידיה בלחסן
חיים אישיים
בלחסן מתגורר בתלמי אליהו.
מייקי קלי
ביוגרפיה
במשך השנים הופיע במגוון סדרות ומשחקי מחשב וכן בכמה סרטי אנימציה וקומדיות. בנוסף עבד בפרסומות בטלוויזיה וברדיו.
פילמוגרפיה חלקית
סרטים:
סדרות טלוויזיה:
אמי גרינג
אמה יוהנה האני "אמי" גרינג (24 במרץ 1893 – 8 ביוני 1973) הייתה שחקנית גרמנייה שנודעה בעיקר בגלל היותה אשתו השנייה של מפקד הלופטוואפה ושר התעופה הנאצי, הרמן גרינג.
היא שמשה כמארחת של אדולף היטלר באירועים רשמיים רבים של גרמניה הנאצית ובשל כך הייתה בין הנשים שזכו לתואר "הגברת הראשונה של הרייך השלישי".
ביוגרפיה
היא נולדה בשם אמה זוהנמן בהמבורג לאיש מכירות עשיר. לאחר לימודיה, היא הפכה לשחקנית בתיאטרון הלאומי בויימאר.
בינואר 1916, נישאה זוהנמן לשחקן קארל קסטלין בטריאסטה שבממלכת איטליה. עם זאת, באוטוביוגרפיה שלה אמרה גרינג שהיא וקוסטלין הבינו במהרה שהם מתאימים יותר כידידים מאשר כבני זוג ובסופו של דבר הם נפרדו והתגרשו ב-1926.
נישואים להרמן גרינג
באפריל 1935 היא נישאה בשנית, להרמן גרינג מפקד הלופטוואפה ושר התעופה הנאצי. אלו היו גם הנישואים השניים של גרינג, אשתו הראשונה, קארין גרינג נפטרה באוקטובר 1931. היא הצטרפה למפלגה הנאצית במהלך חג המולד של 1938. לאחר נשואיהם החליטו לגור באופן קבוע באחוזתו של הרמן, קארינהאל. לאחוזתו בפרוסיה המזרחית הוא קרא על שמה: "אמיהאל".
"הגברת הראשונה של הרייך השלישי"
אמי גרינג שימשה כמארחת של היטלר באירועים רבים של המדינה לפני מלחמת העולם השנייה. זה ותביעתה להיות "הגברת הראשונה של הרייך השלישי" יצרו איבה רבה בינה לבין בת זוגו של היטלר (ולימים אשת), אווה בראון, שאותה היא דחתה והביעה את איבתה לגרינג מספר פעמים. כתוצאה מכך היטלר זעם על גרינג ודרש שאמי תתייחס בכבוד לאווה, אחת התוצאות של יחסה המתנשא של אמי כלפי אווה הייתה שהיא לא הוזמנה עוד לאחוזתו של של היטלר בבוואריה, הברגהוף.
מאסרה ומותה
עם סיום מלחמת העולם השנייה, כחלק מתהליך דה-נאציפיקציה גרינג הורשעה בחברות במפלגה הנאצית ונגזרה עליה שנת מאסר. כשהיא שוחררה, כ-30% מרכושה הוחרם. בעלה לעומת זאת נידון לעונש מוות במהלך משפטי נירנברג אך התאבד בתאו בבליעת כמוסת ציאניד בטרם הוצא גזר הדין אל הפועל.
כמה שנים לאחר שחרורה מהכלא, אמי גרינג הצליחה לקנות דירה קטנה מאוד בבניין בעיר מינכן ונשארה שם עד סוף חייה. בשנותיה האחרונות, היא סבלה מסיאטיקה והיא כתבה אוטוביוגרפיה ב-1972.
אמי גרינג מתה במינכן ב-8 ביוני 1973 בגיל 80.
בלי בושה (שיר)
בלי בושה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנה אביטל. הוא יצא לאור בשנת 1986, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך אלבומה החמישי, בלי בושה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי חמוטל בן זאב ואביטל והופק על ידי יזהר אשדות. לשיר לא הופק וידאו קליפ רשמי, אולם ב-2014 פורסם אודיו לא רשמי שלו ביוטיוב.
הצלחה
ב-2 בדצמבר 1986 נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-24. ב-30 בדצמבר עלה למקום הראשון. ב-21 בינואר, לאחר שמונה שבועות רצופים, יצא מהמצעד. במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשמ"ז הגיע למקום ה-30.
דוד לוי
דוד לוי (נולד ב-21 בדצמבר 1937) הוא פוליטיקאי ואיש ציבור ישראלי. כיהן כחבר הכנסת ושר בממשלות ישראל. חתן פרס ישראל על מפעל חיים לשנת תשע"ח (2018).
ביוגרפיה
דוד לוי נולד, גדל והתחנך בעיר רבאט שבמרוקו, להוריו, משה - יליד קזבלנקה, וסימי. אביו היה נגר. דוד קרוי על שם אחי סבתו, הרב דוד לוי. בגיל 11 חגג לוי את הבר מצווה שלו יחד עם אחיו הגדול, על פי המנהג של יהודי צפון-אפריקה, שבהגיע הבן הבכור לגיל 13, עורכים לו ולאחיו הצעיר חגיגה משותפת. לוי ואחיו למדו בבית הספר "אליאנס". במקביל ללימודיו, החל לוי בגיל 12 לעבוד בנגרייה של אביו. אחרי שעות הלימודים באליאנס, למד גם ב"תלמוד תורה". מאז נעוריו, הפך לוי ללקוי ראייה בעינו הימנית בשל פגם ברשתית. במרוקו היה חבר בתנועות נוער ציוניות. הוא החל ב"בני עקיבא", עבר ל"דרור" וממנה ל"בית"ר".
ב-1956 השתתף בכנס משותף של צעירים יהודים וערבים, שהיה למעשה ויכוח, בו השתתף גם הנסיך חסן השני, מלכה העתידי של מרוקו.
משפחתו של לוי עזבה את ביתה ועלתה לישראל, הוא היה בן 19 וחצי שעזבו. בערב פסח 1957, חצו בני המשפחה את הגבול עם מרוקו הספרדית, אל העיר סאוטה, שם נפגשו עם איש קשר של הסוכנות היהודית, ששיכן אותם בבית מלון. למחרת הפליגה המשפחה לגיברלטר, שם נשלחה אל מחנה עולים. במחנה גיברלטר הכיר לוי את אשתו רחל אדרי, שהייתה אז בת 16, ממשפחה בת 14 ילדים מקזבלנקה. מגיברלטר עברו שתי המשפחות למחנה מעבר במרסיי, אותו עזבה משפחת לוי ביוני 1957 ועלתה לישראל על האניה "ארצה". עם הגעתה של משפחת לוי לנמל חיפה, התאחדה עם הבן הבכור, אשר, שעלה לפני כן לבדו, ונשלחה להתגורר בבית שאן. כעבור ארבעה חודשים הגיעה גם משפחתה של רחל לבית שאן וכארבעה חודשים לאחר מכן הם נישאו. ב-1957 נפסל לוי לשירות בצה"ל על ידי הוועדה הרפואית בלשכת הגיוס, בגלל הפגיעה בעינו.
הכניסה לפוליטיקה
בבית שאן עבד לוי בעבודות זמניות בקיבוצי האזור. הוא עבד בייעור בגלבוע, בחקלאות ובחפירת תעלות עבור חברת מקורות. עם נישואיהם וגם לאחר הולדת בתם הבכורה, עבדה רחל במשק בית-הספר של בית שאן, אולם לוי היה מובטל. לאחר תקופת אבטלה ארוכה, התפרץ ללשכת העבודה ועקר בה דלת. הוא נעצר על ידי המשטרה והוחזק במעצר 48 שעות, עד שהובא בפני שופט שגזר עליו 12 ימי מעצר, אותם ריצה בתא המאסר של משטרת בית שאן. לאחר מכן מצא עבודה באחד הקיבוצים, שם יזם שביתה של הפועלים, שהשיגה אספקה של מים קרים ונקיים לעובדים בשדה. בשנת 1960 השיג עבודה קבועה כפועל בניין ובין השאר עבד בהקמת מלון הילטון תל אביב, מגדל שלום מאיר וקריה למחקר גרעיני – נגב. בהמשך ארגן קבוצת עובדים שהקימה מקלטים באזור בית שאן.
בסוף 1963 כבר התמקצע בעבודתו כטפסן. הוריו ואחיו הצעירים (ביניהם מקסים לוי) עברו להתגורר בלוד, שם פסקו שנות האבטלה של אביו, שהחל לעבוד במפעל של התעשייה האווירית לישראל.
בשנת 1964 נבחר לאגודת פועלי הבניין מטעם מפא"י ורשימתו זכתה לרוב גדול, אולם לאחר מכן החל להיות פעיל בתנועת החרות ובסיעת תכלת לבן בהסתדרות. בבחירות למועצת בית שאן ב-1965 הוא נבחר למועצה מטעם רשימת גח"ל, שקיבלה מנדט אחד מתוך 11, ומונה לסגן ראש המועצה המקומית במסגרת קואליציה עם המפד"ל, ללא מפא"י. כשנה לאחר מכן, ב-1966, נבחר למרכז תנועת החרות. מאוחר יותר נבחר להנהלת סיעת תכלת לבן בהסתדרות. במסגרת תפקידו במועצת בית שאן, עמד החל משנת 1968 בראש ועדת ביטחון של המועצה.
בכנסת ובממשלה
בבחירות לכנסת השביעית בשנת 1969, הוצב לוי במקום ה-24 ברשימת גח"ל (גוש חרות ליברלים). המפלגה זכתה ב-26 מנדטים ולוי נבחר לראשונה לכנסת ה-7, והפך לחבר הכנסת הצעיר ביותר. בינואר 1970 נשא את נאומו הראשון בכנסת, במסגרת הדיון על הודעת ראש הממשלה גולדה מאיר על מצוקתם של היהודים בארצות ערב, בו קרא לפעול לפינוים המוחלט מכל הארצות הללו. ביוני 1971 הכה קצין משטרה את לוי, בשעה שלוי ניסה למנוע פיזור הפגנה בשערי הכנסת.
אחרי המהפך בבחירות לכנסת התשיעית בשנת 1977 הפקיד בידיו ראש הממשלה מנחם בגין את תיק הקליטה. בבחירות להסתדרות, שהתקיימו ב-21 ביוני 1977, היה לוי מועמד לתפקיד מזכ"ל ההסתדרות מטעם סיעת הליכוד, שקיבלה 28% מן הקולות (לעומת 22% ב-1973). החל מ-15 בינואר 1979 הפקיד בידיו ראש הממשלה גם את תיק הבינוי והשיכון, נוסף על תיק הקליטה. כשר השיכון התנגד לשיתוף הסוכנות היהודית בפרויקט שיקום השכונות, ונלחם על הדומיננטיות בפרויקט עם יגאל ידין, השר הממונה על תיאום פעילות משרדי הממשלה בנושא.
באפריל 1981 עמד לוי בראש סיעת הליכוד בבחירות לוועידה ה-14 של ההסתדרות. הסיעה קיבלה מעט פחות מ-27% מכלל הקולות. אחרי הבחירות לכנסת העשירית בשנת 1981, סירב לוי לקבל שוב את תיק השיכון, מאחר שקיווה לקידום למשרד יוקרתי יותר, אולם הוא התרצה רק אחרי שבגין העניק לו את התואר סגן ראש הממשלה.
הוא כיהן כסגן ראש הממשלה ושר הבינוי והשיכון בכל ממשלות ישראל בין השנים 1979–1990. בהצבעה בממשלת האחדות הלאומית ב-1985 על הנסיגה מלבנון היה השר היחיד מהליכוד שהצביע בעד הנסיגה, החלטה שעברה על חודו של קול בממשלה.
לאחר התרגיל המסריח בשנת 1990, מונה דוד לוי לשר החוץ בממשלת שמיר. במהלך כהונתו חודשו הקשרים עם רוב מדינות אפריקה ועם מדינות מזרח אירופה. הסיבה העיקרית לתהליך זה הייתה נפילת מסך הברזל.
על רקע החלטת שמיר לעמוד בראש משלחת ישראל לוועידת מדריד באוקטובר 1991 החליט דוד לוי שלא להשתתף בוועידה. באותן שנים נחשב לנץ פוליטי ונמנה, יחד עם אריאל שרון ויצחק מודעי, על החישוקאים בליכוד, שהתנגדו לוויתורים בשטחים.
בפברואר 1992 כונס מרכז הליכוד כדי לבחור את המועמד מטעמו לראשות הממשלה, לוי התמודד מול שמיר והפסיד. את כעסו הביע לאחר מכן ב"נאום הקופים" המפורסם שלו בו הוא טען, כי הוא מקופח בגלל מוצאו. בין היתר ביטא לוי את הרגשתו במילים:.
אחרי שהליכוד נחל מפלה בבחירות לכנסת השלוש עשרה התמודד לוי בבחירות הפנימיות לראשות הליכוד שנערכו ב-1993, שלראשונה היו פתוחות לכל חברי הליכוד. בבחירות שנערכו ב-1993 התמודד מול בנימין נתניהו, בני בגין ומשה קצב. נתניהו ניצח ואחריו לוי, בגין וקצב. במהלך ההתמודדות התפרסם סיפור הקלטת הלוהטת בו טען נתניהו ש"אדם אחד בליכוד, מוקף בחבורה של פושעים" ניסה לסחוט אותו באמצעות קלטת וידאו בה הוא נראה בוגד באשתו. הרמיזה כלפי דוד לוי ואנשיו כאחראים לפרשה יצרה קרע עמוק בין שני האישים.
פעילות במסגרת גשר
דוד לוי פרש מהליכוד ביוני 1995 והקים את תנועת גשר. לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה בשנת 1996 שב והתאחד עם הליכוד. בליל הבחירות נראה היה כי בנימין נתניהו נחל מפלה, ברגע קשה זה עלה לוי עם נתניהו לדוכן הנואמים, ואחז בידו במפגן של תמיכה. מאוחר יותר התברר כי נתניהו ניצח ולוי התמנה לשר חוץ בממשלתו. לוי אף פעל למען הכנסת אריאל שרון לממשלת נתניהו על ידי יצירת "תיק תשתיות מורחב". עם הזמן נוצרו בקיעים ביחסים בין לוי לנתניהו, שהסתיימו בקרע מוחלט. לוי פרש מהממשלה ב-6 בינואר 1998 ברעש גדול לאחר שטען שתקציב המדינה אינו דואג לשכבות החלשות ושנתניהו לא משלב אותו מספיק במהלכים המדיניים.
ב-4 בינואר 1998 ערך לוי מסיבת עיתונאים שבה הודיע על התפטרותו בשל מה שהיה בעיניו כישלונה המוחלט של הממשלה לדאוג לשכבות החלשות. "איפה האחריות? איפה הרגישות?", זעק. וסיכם את תחושתו במילים: "נשבר לי. נקודה".
לוי חבר למפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת ה-15 בשנת 1999, והאיחוד בין מפלגת מימד, מפלגת העבודה ותנועתו יצר את רשימת ישראל אחת שרצה בראשות אהוד ברק. לאחר ניצחונו של ברק בבחירות קיבל לוי את תפקיד שר החוץ בפעם השלישית בחייו. הוא תמך בנסיגה החד צדדית מרצועת הביטחון בדרום לבנון, אך הסתכסך עם ברק בשל הפשרות המדיניות שהציע לפלסטינים. הוא התפטר מהממשלה ב-4 באוגוסט 2000, ולקראת הבחירות המיוחדות לראשות הממשלה בשנת 2001 הביע תמיכה במועמדותו של אריאל שרון. שרון מצידו לא מינה את לוי לשר בממשלה אחרי זכייתו. בהמשך כהונתה של ממשלת שרון, כיהן לוי כשר בלי תיק למשך כארבעה חודשים (8 באפריל עד 30 ביולי 2002).
החזרה לליכוד ומפלגת גשר
לקראת הבחירות לכנסת ה-16, פרש דוד לוי מראשות המפלגה ועבר לליכוד בצעד שגרם לחילוקי דעות בקרב חברי המפלגה. באספה שהתקיימה על ידי חברי המפלגה שנותרו בה, נבחרה אסתי שירז, שכיהנה אז כראש מטה ההסברה במפלגה, לעמוד בראש גשר במקום דוד לוי וגשר הגישה רשימה לוועדת הבחירות המרכזית, לצורך התמודדות לכנסת ה-16. דוד לוי הגיב בעתירה לפסול את הרשימה ובקשתו נתקבלה על ידי בית המשפט. דוד לוי נבחר לכהן בכנסת ה-16 ובתום מאבק משפטי שארך מספר שנים, החליט בית המשפט ב-2007 לפרק את גשר והמפלגה חדלה מלהתקיים.
לאחר שהכריז שרון על תוכנית ההתנתקות היה לוי חבר בקבוצת המורדים שניסתה להכשילה, צעד שמתנגדיו טענו שקשור לכעסו על שרון בשל העובדה ששוב מידר אותו מלשמש בתפקיד בכיר מטעם הסיעה. עם זאת ההתנגדות לתוכנית תאמה את העמדות המדיניות בהן נקט משחר פעילותו הפוליטית. פעילותו בכנסת בקדנציה זו התאפיינה בפעילות פרלמנטרית מועטה. לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה כשל בהשגת מקום ריאלי ברשימת הליכוד בכנסת, ובכך בא הקץ על קרוב ל-37 שנים של חברות בכנסת.
עם ההכרזה על הבחירות לכנסת השמונה עשרה בחר לוי לא להתמודד על מקום ברשימת הליכוד, והוא הוצב במקום האחרון הסמלי ברשימתה לכנסת.
לאחר הפרישה מהכנסת
במערכת הבחירות לנשיאות ישראל ב-2014 הוזכר שמו של דוד לוי כמועמד אפשרי מטעם הליכוד לנשיאות, לאור הדיווחים בתקשורת על חוסר תמיכתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו במועמד ראובן ריבלין ממפלגתו. לוי הודיע כי לא יתמודד לתפקיד.
חיים אישיים
לוי התמיד בקשריו לעיר בה התחיל את הקריירה - בית שאן. גם כשהיה שר עסוק חזר לעיתים קרובות לביתו בעיר.
סגנון דיבורו האיטי והמוטעם, התפטרויותיו והתחושה שרווחה שעל אף שלל תפקידיו, מעולם לא הייתה לו השפעה של ממש - כל אלו הפכו את לוי לדמות כמעט קומית בעיני חלק מהציבור, והוא אף צוין כז'אנר בדיחות שנקראו על שמו - "בדיחות דוד לוי", בדיחות גזעניות על רקע עדתי שהחלו להתפשט בראשית שנות ה-80. כאשר מונה לוי לשר החוץ של מדינת ישראל, התמקדו אותן בדיחות בביקורת שהופנתה כלפיו, בטענה שאינו דובר אנגלית, ולכן יתקשה לתפקד כשר חוץ. לוי דובר צרפתית ברמה גבוהה, בה השתמש בנאומיו בעצרת הכללית של האו"ם לוי דובר גם ערבית וספרדית.
מנגד, אחרים ראו בו דמות שקולה ומתונה. הוא בלט בין המסתייגים ממלחמת לבנון הראשונה, תמך באהוד ברק אך התנגד לוויתוריו, וקרא להפסקת מדיניות ההבלגה בטרם מבצע חומת מגן. במישור החברתי הבליט עצמו לוי כנושא קולה של "ישראל השנייה", למודת הסבל והמצוקות הכלכליות, אך האשימו אותו שבדרך כלל נמנע מלקיחת תפקיד ביצועי כלכלי.
ב-2002 אחיו מקסים לוי, ראש עיריית לוד, נפטר בפתאומיות מדום לב. סמוך לאירוע זה נפגעו שלושה מבניו בפיגוע בסניף הליכוד בבית שאן.
משפחתו
לוי נשוי לרשל (רחל) ולהם 12 ילדים. מביניהם:
בנו, ז'קי לוי כיהן כחבר הכנסת וכיום משמש כראש עיריית בית שאן.
בנו, אשכול לוי (יליד 1969), נקרא על שמו של ראש הממשלה לוי אשכול.
בתו, אורלי לוי-אבקסיס, הייתה חברת כנסת והשרה הראשונה במשרד לקידום וחיזוק קהילתי.
אחיינו הוא ראש עיריית מודיעין, חיים ביבס.
פרסים והוקרות
בדצמבר 2016 קיבל את פרס בגין לשנת ה'תשע"ז, כאות הוקרה על מפעל חייו למען חיזוק החברה הישראלית ומדינת ישראל.
ב-2018 זכה בפרס ישראל על מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
אליפות תל אביב ווטרג'ן הפתוחה 2022
אליפות תל אביב ווטרג'ן הפתוחה 2022 היה טורניר טניס מסבב ה-ATP-250 שנערך באקספו תל אביב, ישראל בין 25 בספטמבר ל-2 באוקטובר. האליפות היא הטורניר הראשון בסבב ה-ATP שנערך בישראל מאז 1996, והמהדורה ה-18 של אליפות תל אביב הפתוחה.
ארגון האליפות ומיקומה
ב-21 ביוני 2022, הוכרז על כוונה להשיב את אליפות ישראל הפתוחה בטניס לתל אביב במסגרת סבב ה-ATP-250 של 2022, 26 שנים לאחר התחרות האחרונה שנערכה ב-1996. את ארגון האליפות יזם איש העסקים מיכאל מירילשוילי, שצוותו השתתפו בארגון אליפות סנקט פטרבורג הפתוחה לפני ביטולה ב-2022 במקביל לפלישה הרוסית לאוקראינה, בשיתוף פעולה עם חברת ווטרג'ן שמירישוילי משמש כנשיאה.
ב-21 ביולי אישרו מארגני סבב ה-ATP במכתב רשמי את קיום התחרות, ואת תאריכיה בין ה-25 בספטמבר ועד ה-2 באוקטובר 2022. למרות כוונות מוצהרות של מארגני התחרות ומשרד התרבות והספורט לקיימה באופן שנתי, ואף לשדרגה לסבב ה-ATP-500, אישור התחרות על ידי ה-ATP נעשה בעקבות ביטולים של טורנירים בתאריכים מקבילים בסין, עקב תקופה ארוכה בה המדינה התמודדה עם מגפת הקורונה. זוהי השנה השלישית ברציפות בה בוטלו טורנירי הטניס בסין.
במסגרת ארגון הטורניר קיבלו מארגניה אישור מיוחד מה-ATP לערוך את האליפות באולם סגור וממוזג, כך שיהיה ניתן להקל על הצופים בתחרות בחום הצפוי. לשם כך, נבחנה אפשרות עריכת התחרות באצטדיון קנדה המסורתי ברמת השרון, שאירח את מרבית התחרויות הקודמות, אך לשם בניית גג לאצטדיון הוותיק נדרשה השקעה של כ-20 מיליון ש"ח. לבסוף נבחרו ביתנים 1 ו-2 באקספו תל אביב, שאירחו ב-2019 את תחרות האירוויזיון, לארח את התחרות באופן חד פעמי עקב עלות שיפוץ נמוכה יותר של 8 מיליון ש"ח בלבד.
ב-11 בספטמבר דווח שמחירי הכרטיסים היומיים ינועו בין 69–999 ש"ח, כלל הכרטיסים נרכשו תוך דקות ספורות עם פרסומם למכירה ב-08:00 ב-12 בספטמבר. הביקוש לכרטיסים נחשב גבוה יחסית לאור הקיבולת הנמוכה של המגרשים, 2,500 מושבים במגרש הראשי ו-300 מושבים בלבד במגרש המשני. לאחר שמרבית הכרטיסים נרכשו, עודכנו הרוכשים שהכרטיסים הם למשחקים שנערכים בשעות הבוקר בלבד, וכי יצטרכו לרכוש כרטיסים נוספים על מנת לצפות במשחקים שנערכים בשעות הערב. עקב מחאה על הטעיה והתנהלות חובבנית פורסם שרוכשי הכרטיסים יוכלו לצפות במשחקים שיערכו בכל היום בו רכשו כרטיס. בנוסף, לבקשת המארגנים, לא התאפשרה כניסת צופים למשחקים שהתקיימו במהלך ראש השנה, ב-26 וב-27 בספטמבר. זאת למחאת צופים שכבר רכשו כרטיסים לצפיה במשחקים ב-27 בספטמבר, ועודכנו בדואר אלקטרוני שלאור אי הכנסת קהל בימי שבת וחג יוכלו להיכנס לצפות במשחקים החל מ-20:00 בצאת החג בלבד. בעקבות תלונות רוכשי הכרטיסים נמתחה ביקורת ציבורית על מארגני התחרות, שארגונה כונה "חובבני".
משתתפים
מארגני התחרות הכריזו על כוונה לשלם תוספת לשחקנים המדורגים ב-10 המקומות הגבוהים בעולם על מנת שישתתפו בתחרות, ולשם כך הובטחו פרסים בסך 1,019,855 דולר. סך הפרסים הפך את הטורניר לשני היוקרתי ביותר בסבב ה-ATP-250 ב-2022, אחרי אליפות דרום קוריאה, וזאת במטרה למשוך את השחקנים בעלי הדירוג הגבוה. ב-8 באוגוסט עדכנו מארגני התחרות שיעניקו כרטיס חופשי לדומיניק תים שבאותו שבוע היה מדורג 292 בעולם, ובעבר היה מדורג במקום ה-3 בעולם. בנוסף לתים, הוכרז שיוענקו כרטיסים חופשיים לשני ישראלים ששמם טרם נמסר, אך שוער שהם יהיו מסגל הטניסאים שיבחרו לשחק במפגש גביע הדייוויס מול צ'כיה שהתקיים בשבוע לפני האליפות. ב-22 בספטמבר הוכרז ששלושת הטניסאים הישראלים הם עידן לשם ודניאל צוקרמן, שישתתפו החל מסבב המוקדמות, וישי עוליאל, שקיבל כרטיס חופשי לסיבוב הראשון באליפות.
שלב המוקדמות
ב-25 בספטמבר החלה התחרות עם פתיחת שלב המוקדמות. ביום הראשון התקיימו 8 משחקים, עידן לשם הישראלי גבר על לורנזו ג'יוסטינו, המדורג כ-200 מקומות מעליו בדירוג העולמי. באותו היום, גבר ניקולאס אלברס ורונה על דניאל צוקרמן. בסיום היום השני, העפילו לסיבוב הראשון ליאם ברודי, עידן לשם, מריוס קופיל וסם אילק , כאשר ואסק פוספיסיל  הקנדי זכה להעפיל לתחרות כ'מפסיד בר-מזל' (Lucky Loser).
תחרות היחידים
תחרות היחידים נפתחה ביום השני לתחרות, 26 בספטמבר, עם שני משחקי הסיבוב הראשון הראשונים. משחקים אלו נערכו בין השחקנים המדורגים שהעפילו ישירות לסיבוב הראשון ובהם גבר דומיניק תים על לאזלו דרה במערכה השלישית, ורומן סאפיולין  גבר על הוגו גרניה. באותו הערב אמור היה להיערך משחק בין ישי עוליאל הישראלי לבין פטר גוז'וביץ' הגרמני, אך לאחר פציעתו של האחרון בוטל המשחק. במקום זאת, נקבע משחק ליום המחרת, בצאת חג ראש השנה, בין עוליאל לבין עידן לשם, אף הוא ישראלי, לאחר העפלתו מהמוקדמות. האירוע כונה "דרבי ישראלי" והבטיח נציגות ישראלית בסיבוב השני.
תחרות הזוגות
האליפות כללה גם טורניר זוגות בנוסף לטורניר יחידים, כפי שהתקיים בטורניר גם בשנות ה-80 וה-90. תחרות הזוגות אמורה הייתה לכלול את השתתפותו של נובאק ג'וקוביץ' עם יוני ארליך הישראלי, ובכך האליפות אמורה הייתה להיות טורניר הפרידה של ארליך לפני פרישתו. בימים הקודמים למשחק המתוכנן ב-28 בספטמבר סבל ארליך מכאבים בגבו ונאלץ לוותר על השתתפותו בטורניר, והודיע על פרישתו מהספורט.
דג סלמנדרה
דג סלמנדרה (שם מדעי: Lepidogalaxias salamandroides) הוא מין של דג מסדרת הסמלטאים שבמחלקת מקריני סנפיר. דג זה מכונה דג סלמנדרה, לא עקב דמיונו לדו-חיים או לדגי הריאות ודומיהם, אלא כיוון שהוא יכול לשרוד עונות בצורת קשות על פני היבשה, קבור בחול. מין זה הוא היחידי בסוגו ובמשפחתו.
מאפיינים
ע"פ חוקרים מסוימים הוא צריך להיות בסדרה עצמאית (Lepidogalaxiiformes), אך ע"פ רוב שייך לסדרת הסמלטאים, בתוכם נמצאים דגי הסמלט שהם דגי מאכל נפוצים המדיפים ריח חזק.
זהו דג דק באורך של עד 7 ס"מ וצבעו חום-ירוק מלמעלה ושקוף מהצד. עיניו אדומות והוא יכול לסובב את צווארו לכל כיוון.
הוא חי רק במערב אוסטרליה ומצוי רק בכמה נהרות כמו "נהר העצים השחורים" (Blackwood River) או "נהר קאנט" (Kent River). הנקבות מחכות לגובה המרבי של הנהרות ואז מטילה 400-500 ביצים במים. הדגיגים הקנים בוקעים באורך 5 מ"מ אך צריכים לצמוח במהירות והם טורפים חרקי מים למזונם. לקראת העונה היבשה הם חופרים מחילה בבוץ ונרדמים בה עד שהחורף חוזר. הם מגיעים לבגרות בגיל 5 שנים.
דג זה מצוי בקרבה לסיכון.
שגרירות ארצות הברית לכס הקדוש
שגרירות ארצות הברית של אמריקה לכס הקדוש (באנגלית: Embassy of the United States to the Holy See) (או שגרירות הוותיקן) היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית של אמריקה ל, מונח המתייחס לממשל המרכזי האוניברסלי של הכנסייה הרומית הקתולית.
השגרירות הנוכחית עברה לבניין חדש בספטמבר 2015, בבניין נפרד באותו מתחם בו ממוקמת שגרירות ארצות הברית רומא.
השגרירות שכנה בעבר בגבעת אוונטינו שבווילה דומיזיאנה (Villa Domiziana) ברומא, איטליה, שנבנתה כמגורים פרטיים בשנת 1953.
בשנת 1994 רכשה ממשלת ארצות הברית את הנכס החדש עבור מבנה השגרירות לכס הקדוש.
ב־16 באוקטובר 2017 אושר מינוייה של קליסטה ל. גינגריץ "Callista Gingrich" על ידי הסנאט האמריקני כשגרירה הבאה לכס הקדוש.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים עם הכס הקדוש הוקמו בשנת 1984 על ידי הנשיא רונלד רייגן והאפיפיור יוחנן פאולוס השני. לארצות הברית לא היו יחסים דיפלומטיים עם הוותיקן מאז 1867.
הנציגות ברומא הפכה ל-"שגרירות ארצות הברית לכס הקדוש" (בראשותו של ויליאם וילסון) והשליח האפוסטולי בארצות הברית קיבל מעמד מלא ורשמי של נונציו, למעט הגדרתו כבכיר חברי הסגל הדיפלומטי ("ראש הסגל הדיפלומטי"), מנהג מקובל במרבית ארצות העולם.
השגרירות פועלת בשיתוף עם הכס הקדוש בנושאים גלובליים הכוללים: דמוקרטיה, שלום וביטחון, סחר בבני אדם, דיאלוג בין דתי, פיתוח וסיוע חוץ, וזכויות אדם
מתחם השגרירות הפך למוקד מחלוקת בלתי צפויה כאשר דווח בשגגה ב־27 בנובמבר 2013 כי השגרירות תיסגר.
השגרירות הייתה אמורה להיות מועברת בינואר 2015 לבניין גדול יותר הסמוך לשגרירות ארצות הברית באיטליה מסיבות של עלות, ביטחון וקרבה לוותיקן. עם זאת, כחלק מדחיפה רחבה יותר לקיצוץ האבטחה בשגרירויות ארצות הברית, הקונגרס האמריקאי חסם את המהלך בשנת 2014.
פרימה לינק
פרימה לינק הוא מלון מרשת מלונות פרימה השוכן בפתח תקווה, בצמוד לקניון אבנת. המלון נפתח בשנת 2016 והוא המלון היחיד בפתח תקווה. המלון מיועד בעיקר לשוהים למטרות עסקים ורפואה, אך מכיל גם חדרים המיועדים לצרכים אישיים.
המלון משתרע על שטח של כ-4,000 מ"ר, ותוכנן על ידי האדריכל ארי שאלתיאל.
היסטוריה
המלון נפתח בשנת 2016, והוא המלון הראשון שנבנה אי פעם בפתח תקווה. אזור התעשייה בפתח תקווה הוא השני בגדלו בישראל, והמלון הוקם כדי להציע פתרון לקהל העסקי באזור. בתוך המלון נבנו חדרים מעוצבים וסוויטות, בנוסף לאולמות וחדרי ישיבות. המלון פונה גם לקהל היעד של משפחות חולים מבית החולים בילינסון הסמוך אליו.
בהקמת המלון הושקעו 45 מיליון ש"ח, והוא נבנה במשך כ-3 שנים.
שגרירות ארצות הברית לכס הקדוש
היסטוריה
שגרירות ארצות הברית לכס הקדוש, ששכנה בעבר בגבעת אוונטינו, עברה בספטמבר 2015 למבנה נפרד באותו מתחם של שגרירות ארצות הברית ברומא בכתובת: Via Sallustiana, 49 Rome.
שאול קרקובר
שאול קרקובר (נולד ב-17 באוקטובר 1947, ג' בחשוון תש"ח) הוא גאוגרף ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה לגאוגרפיה ופיתוח סביבתי באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא חבר סגל המחלקה מאז 1982 ועמד בראשה שתי קדנציות במשך 6 שנים. כיהן כדקאן בקמפוס אוניברסיטת בן-גוריון באילת בין השנים 2006–2010 וכנשיא האגודה הגאוגרפית הישראלית בין השנים 2000 – 2002. ייסד את המכון למחקר אזורי קטיף ועמד בראשו בשנים 1985–1985. מאז 2007 הוא מכהן כיו"ר הוועד המנהל של מרכז מדע ים המלח והערבה. היה שותף בכיר בעריכת תוכניות פיתוח רבות עבור רשויות מקומיות בישראל בהן: התוכנית לפיתוח באר שבע (1989), תוכנית מתאר לעיר אשקלון (1991), ותוכניות לפיתוח מוסדות חינוך ברשויות מקומיות. משנת 2016 מכהן כנשיא המכללה האקדמית לחינוך חמדת הדרום.
ביוגרפיה
נולד בעיירה הורנה סליבי שבסלובקיה בשנת 1947 לנפתלי צבי ורבקה קרקובר. בשנת 1949 עלה לישראל עם הוריו ואחיו הצעיר יעקב באונייה "גלילה" והתגורר תחילה במגדל-גד, לימים - העיר אשקלון. למד בבית הספר הממ"ד ע"ש הרב שמחה אסף בעיר, ולאחר מכן בישיבת פוניבז' לצעירים ובישיבת פוניבז' הגבוהה בבני ברק. השלים בגרות אקסטרנית בטרם החל לימודיו באוניברסיטת הנגב. בשירותו הצבאי לחם בחזית סיני במלחמת ששת הימים.
החל משנת תשכ"ז נשוי למזל לבית גבאי. לזוג ארבעה בנים. בנם השני, הרב אוהד קרקובר, מכהן כרב היישוב כוכב השחר. בעבר התגורר הזוג בנתיבות ועסק בהוראה. לאחר מכן התגוררו שנים רבות ביישוב מיתר, שם התמודד מספר פעמים על מקום במליאת המועצה המקומית מיתר מטעם סיעת "שורשים". כיום מתגורר בירושלים.
קריירה אקדמית
בשנת 1972 השלים את לימודי התואר הראשון בכלכלה וגאוגרפיה באוניברסיטת בן-גוריון (שנקראה אז אוניברסיטת הנגב), ובשנת 1978 קיבל בה תואר שני בגאוגרפיה, על עבודה שכותרתה "חסרונות לגודל ביישובים עירוניים קטנים : בהדגמה - אופקים, נתיבות ושדרות".
השלים את לימודי המאסטר באוניברסיטה העברית בגאוגרפיה אורבנית בהנחייתו של פרופ' אריה שחר בשנת 1999. באותה שנה קבל גם תעודת מתכנן ערים ואזורים מהמכון ללימודים עירוניים ואזוריים באוניברסיטה העברית.
משנת 2016 מכהן כנשיא המכללה האקדמית לחינוך חמדת הדרום.
פרסם ספרים אחדים ועשרות מאמרים בכתבי עת בארץ ובעולם. משמש כעורך-שותף של כתב העת הבינלאומי Tourism Geographies מאז היווסדו, כמייסד וכעורך ראשי של כתב העת האינטרנטי 'הרשת הגאוגרפית' וכחבר מערכת בכתבי עת אחדים בארץ ובעולם. תחומי מחקריו מתמקדים בפיתוח עיר ואזור מהיבטים אחדים:
דג צינורי עין
דג צינורי עין (שם מדעי: Stylephorus chordatus) הוא מין דג החי באוקיינוס הפתוח, מסדרת הלמפיריים, והוא המין היחיד במשפחת דגי צינורי עין (Stylephoridae) ובסוג Stylephorus.
מאפיינים
דג זה חי במצולות הים של הימים הטרופיים והסובטרופיים בעולם. הוא עולה מהמצולות בעת החשיכה לאכול פלנקטון מפני המים ויורד בזריחה. אורכו של הדג 28 ס"מ, אך זיזים בקצה הזנב מאחוריו יכולים להגיע ל-90 ס"מ. עיניו צינוריות ודמויות משקפת ומהן הדג קיבל את שמו.
בעת תזונתו, מרחיב הדג את לסתותיו לפי 40 מגודלם ובולע כמויות גדולות של פלנקטון. את המים הוא מסנן דרך הזימים ומשאיר את טרפו לכוד.