cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נטליה טנה
קריירה
בשנת 2002 ביצעה את הופעת הבכורה שלה הייתה בדרמה הקומית "רווק פלוס ילד" בה גילמה את נערת הגראנג' אלי. הסרט בוים על ידי האחים כריס וייץ ופול וייץ (אנ' ), והוא מבוסס על הרומן על הילד" (אנ') משנת 1998 מאת הסופר ניק הורנבי.
בשנת 2005 שיחקה בתפקיד משני בדרמה הקומית הביוגרפית "גברת הנדרסון גאה להציג" בבימויו של סטיבן פרירס על פי תסריט מאת מרטין שרמן.
בשנת 2007 הופיעה טנה בסרט "הארי פוטר ומסדר עוף החול" בתפקיד הקוסמת נימפדורה טונקס ממסדר עוף החול. הסרט הוא החמישי בסדרת סרטי הארי פוטר המבוסס על הספר באותו שם מאת הסופרת הבריטית ג'יי קיי רולינג. את הסרט ביים דייוויד ייטס על פי תסריט של מייקל גולדנברג. טנה גילמה את הדמות גם בסרטי ההמשך "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם" (2009), "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 1" (2010) ו"הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2" (2011).
בשנת 2011 החלה לשחק את הפראית אושה (אנ') בסדרת הפנטזיה האמריקאית "משחקי הכס" אשר נוצרה על ידי צמד המפיקים האמריקאים-יהודיים דייוויד בניוף וד. ב. וייס עבור רשת HBO האמריקאית. הסדרה מבוססת על סדרת הספרים "שיר של אש ושל קרח" מאת הסופר האמריקאי ג'ורג' ר. ר. מרטין.
בשנת 2014, טנה גילמה אישה חולת נפש בפרק "White Christmas" מתוך הסדרה "מראה שחורה".
בשנת 2015 כיכבה במיני-סדרת האימה העל-טבעית "נפולת" של שירות הסטרימינג נטפליקס, בתור ג'ניפר פרסטון, צלמת עיתונות שנתקלת באירועים על-טבעיים שנגרמו בעקבות פיצוץ שאירעה במועדון לילה עתידני.
בשנת 2017 החלה לשחק את דמותה של שרה מורטן בסדרת הדרמה "חוכמת ההמונים" ברשת CBS, לצידם של מוניקה פוטר וג'רמי פיבן על פי תסריט של הסופרים הישראלים דרור משעני ושירה חדד. בנובמבר של אותה שנה בוטלה הסדרה לאחר עונה אחת.
השבויה מקווקז
השבויה מקווקז או ההרפתקאות החדשות של שוריק (ברוסית: Кавказская пленница, или Новые приключения Шурика) הוא סרט סובייטי שהופק על ידי אולפני הסרטים מוספילם. בהתאם לנתונים רשמיים כ-76 מיליון צופים ראו את הסרט במהלך הקרנתו באולמות קולנוע.
לאור ההצלחה של הסרט מבצע חיריק והרפתקאות נוספות של שוריק ב-15 ביוני 1965 התסריטאים ביקשו לצלם המשך הסרט. ב-26 באוקטובר 1965 הצילומים אושרו. בסרט נכללו מספר שירים על מוזיקה של אלכסנדר זצפין שהיו ללהיט בברית המועצות.
לאוניד גאידאי רצה דמות חדשה לתפקיד הנשי הראשי בסרט. לאחר בדיקת מאות מועמדות של שחקניות בסופו של דבר נבחרה שחקנית הקרקס נטליה וארליי שעבודה זה היה תפקיד ראשי ראשון.
"שלישיית הפושעים" ששיחקה בסרט קודם הועברה לסרט זה והיה לה תפקיד מרכזי בעלילה.
לאחר סיום הצילומים, ראשי תעשיית הקולנוע הסובייטית פסלו אותו והייתה סכנה שהסרט לא יגיע להקרנות בבתי הקולנוע. בסופו של דבר העותק היחיד הגיע להקרנה פרטית בביתו של ליאוניד ברז'נייב שאהב את הסרט ונתן אישור להקרנתו.
עלילה
החטיפה הצליחה ומייד לאחריה כאשר שוריק הבין מה נעשה הוא מאושפז בבית החולים לחולי נפש. שוריק מצליח להימלט מהמוסד. הצעירה הצליחה להימלט ממקום בו היא מוחזקת אך כמעט נתפסת מחדש. בעזרתו של שוריק היא בכל זאת הצליחה להשתחרר מהחוטפים. שוריק, הסטודנטית והחבר שלהם מביימים מתקפה על בית של החתן בכוח וכאשר הוא מנסה לברוח פוצעים אותו. בסוף הסרט מזמיני החטיפה נשפטים והצעירים חוזרים למוסקבה בנפרד.
שייזר
שייזר (בערבית: شيزر) הייתה עיר מבוצרת בסוריה שהייתה מיושבת עוד מתקופת הברונזה. בימי הביניים שיחקה העיר תפקיד חשוב בהיסטוריה של מסעי הצלב. כיום שייזר היא אתר תיירות במחוז חמאת בסוריה, ובה מבצר ומגדל עוז מרשימים מימי הביניים. האתר נחקר באופן חלקי בלבד ומעט מידע קיים על העיר בעת העתיקה.
חשיבות אסטרטגית
חשיבותה של שייזר נובע ממיקומה על נהר האורונטס, שהיה - ברובו - בלתי עביר לתנועה, מלבד באזור עליו חולשת שייזר, ששימש באופן נוח לתנועה מצפון לדרום. דרכים מן הצפון לצפון-מזרח, אשר נפגשות באנטיוכיה, מתנהלות לאורך הנהר עד חומס, שם הן מתפצלות לדמשק ולסוריה, ולדרום. בכל התקופות נעו צבאות בעמק הנהר בדרכם למצרים וממנה. על האורונטס התנהל קרב קדש בתקופת שלטונו של רעמסס השני (1279 - 1213 לפנה"ס). האורונטס שימש גם כזירת קרב קרקר בשנת 853 לפנה"ס, קרב שבו צבא אשור, בפיקודו של המלך שלמנאסר השלישי, פגש בצבאם של 12 מלכים, שאותם הוביל בן-הדד השני מדמשק. הנהר שימש מאז ומתמיד כסמן גבול. עבור המצרים הקדמונים הוא סימן את הקצה הצפוני של האמורו (Amurru), מזרחית לפניקיה. עבור הצלבנים במאה ה-12 הפך האורונטס לגבול הקבע שבין נסיכות אנטיוכיה לנסיכות חלב.
היסטוריה
מחוסר במחקר ארכאולוגי מקיף, אך מעט ידוע על ההיסטוריה הקדומה של שייזר. העיר מופיעה במכתבי אל עמרנה בשם סִנזַר ובתקופה ההלניסטית הייתה ידועה בשם סידזרה. השליטים היוונים של העיר בעת השלטון של הממלכה הסלאוקית התיישבו בעיר וקראו לה לריסה הסורית (Λάρισα Συρίας) על שם מכורתם - העיר לריסה שבתסליה. העיר הפכה למרכז שליטה רומאי ועם חלוקת האימפריה למבצר ביזנטי. אתר העיר הקדומה טרם אותר במדויק וממילא לא נחפר. בשנת 638 נכבשה שייזר על ידי הצבא המוסלמי של הראשידון ומאז שימשה כזירת קרבות ועברה מיד ליד בין הצבאות המוסלמיים וצבא האימפריה הביזנטית. העיר נכבשה וככל הנראה נהרסה על ידי ניקפורוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית, ובשנת 999, במסגרת המאבק בין האימפריה הביזנטית לשושלת הפאטמית, נכבשה על ידי צבאו של בסיליוס השני בולגרוקטונוס, קיסר האימפריה הביזנטית.
בשנת 1081 נתפסה המצודה על ידי שבט ערבי-מוסלמי בשם בנו מונקידה. על פי אחת הגרסאות רכשו המוסלמים את המצודה מהבישוף הביזנטי אך סביר להניח כי הגדודים הסלג'וקים שכבשו חלקים ניכרים מסוריה הכריחו את הביזנטים לסגת מכל המבצרים בצפון סוריה. המאבק עם הסלג'וקים הכריח את הבנו מונקידה לוותר על מרכזם בלטקיה ושייזר ששמרה על עצמאותה הפכה למעוזם. הצלבנים שהקימו את נסיכות אנטיוכיה קיבלו את שייזר העצמאית כשכנה ובעלת ברית, בעוד ששליטי שייזר ראו בצלבנים כוח המגן על עצמאותם מול הצבא הסלג'וקי שבסיס כוחו בצפון סוריה היה בחלב השכנה.
הצלבנים קראו לשייזר קיסריה מאחר שזיהו אותה בטעות כקייסרי - מקום פעולתו של בזיליוס הגדול הידוע גם כבזיליוס הקדוש מקיסריה. חולשת הנסיכויות הערביות הסובבות את המדינות הצלבניות הביאה לניסיונות לכבוש את העיר. בשנים 1108 ו-1110 נאלצו שליטי שייזר לשלם דמי חסות לטנקרד עוצר נסיכות אנטיוכיה על מנת שיסיר את המצור מעל העיר. בשנת 1111 עלה צבא צלבני של ממלכת ירושלים בראשות בלדווין הראשון, מלך ירושלים ושל נסיכות אנטיוכיה בפיקוד טנקרד על שייזר. בעקבות התנגשות עם צבאו של שליט מוסול נאלצו הצלבנים לסגת ושייזר ניצלה.
בשנת 1157 חרבו ביצורי שייזר ברעידת אדמה והמשפחה השלטת נהרגה. הצלבנים ניסו לנצל את המצב ותקפו את לוחמי כת החשישיון שתפסו את חורבות המבצר, אך חילוקי דעות מנעו מהם לכבוש את העיר. נור א-דין תפס את שייזר ובנה מחדש את ביצוריה אך הם נהרסו שוב ברעידת אדמה בשנת 1170. צלאח א-דין תפס את החורבות בשנת 1174 ובנה את המבצר מחדש. שייזר נחרבה בשנת 1241 על ידי פושטים חואריזמים, ורק בשנת 1260 שיקם הסולטאן הממלוכי ביברס את העיר ואף ביקר בה בשנת 1268. מאבקי הכוח באימפריה הממלוכית לא פסחו על שייזר שאיבדה את חשיבותה ואת מעמדה, ובשנת 1389 תפסו את המבצר המוזנח שבטים בדואים מורדים. המבצר נזנח בתאריך לא ידוע אך בסוף המאה ה-15 שוב לא מופיעים העיר או המבצר בתיאורי נוסעים.
קירסטן סינמה
קירסטן לי סינמה (באנגלית: Kyrsten Lea Sinema; נולדה ב-12 ביולי 1976) היא פוליטיקאית אמריקאית עצמאית, המכהנת כחברת הסנאט של ארצות הברית מאריזונה. טרם בחירתה לסנאט כיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-9 של אריזונה.
ביוגרפיה
סינמה נולדה בטוסון שבאריזונה. היא בוגרת תואר ראשון באוניברסיטת בריגהאם יאנג, ב-1999 סיימה תואר שני בעבודה סוציאלית מאוניברסיטת המדינה של אריזונה, ב-2004 סיימה תואר JD במשפטים מאוניברסיטת המדינה של אריזונה וב-2012 סיימה דוקטורט בעבודה סוציאלית באוניברסיטת המדינה של אריזונה. לאחר לימודי התואר השני שימשה כעובדת סוציאלית בבית ספר יסודי בפיניקס.
ב-2002 התמודדה ללא הצלחה לבית הנבחרים של מדינת אריזונה כעצמאית. ב-2004 התמודדה שוב, הפעם כחברת המפלגה הדמוקרטית ונבחרה לתפקיד, היא הייתה בכך למחוקקת הצעירה ביותר בבית הנבחרים. ב-2010 נבחרה לסנאט המדינתי. ב-2012 נבחרה לבית הנבחרים של ארצות הברית כנציגת המחוז התשיעי של אריזונה והושבעה לתפקיד ב-3 בינואר 2013. בהמשך נבחרה לשתי כהונות נוספות.
בצעירותה הייתה סינמה פעילה בתנועות אנטי-מלחמתיות, ב-2001 הייתה ממייסדי ארגון "Local to Global Justice" באוניברסיטת המדינה של אריזונה, היא קראה לסיים את הסיוע הצבאי של ארצות הברית לישראל, הקימה את הסניף המקומי באריזונה של תנועת נשים בשחור, תמכה בעורכת הדין לין סטיוארט שהורשעה בסיוע לטרוריסטים בהם לעומאר עבד א-רחמאן, ובקמפיין הפלסטיני "Palestinian Truth Tour". מאז שהתמודדה לקונגרס של ארצות הברית הביעה עמדות שונות, בהן תמיכה ביחסי ארצות הברית–ישראל ובסיוע אמריקאי לישראל. כמו כן התנגדה להסכם הגרעין עם איראן.
בנובמבר 2018 התמודדה סינמה על מושבו הפתוח של הסנאטור היוצא ג'ף פלייק, וגברה על המועמדת הרפובליקנית, חברת בית הנבחרים מרתה מקסאלי. בכך הפכה לדמוקרטית הראשונה שנבחרת לסנאט האמריקאי מטעם אריזונה מאז 1988, וכן לאישה הראשונה ולביסקסואלית המוצהרת הראשונה הנבחרת מטעם המדינה. ב-3 בינואר 2019 נכנסה לתפקידה.
בהצבעותיה מציגה סינמה עמדות מתונות ביחס לחברי מפלגתה. בעברה הייתה נחשבת לאשת שמאל מובהקת ואף אמרה על הסנאטור הדמוקרטי המתון ג'ו ליברמן שהוא "בקושי דמוקרט". מאז היבחרה לקונגרס, ניכר שדעותיה נהיו יותר ימניות בנושאים מסוימים. סינמה הייתה אחת הדמוקרטיות היחידות שהצביעו נגד הניו דיל הירוק ונגד העלאת שכר המינימום הפדרלי ל-15 דולר לשעה. במקום זאת היא הציעה לעלות אותו רק ל-11 דולר לשעה.
היא גם התנגדה לביטול הפיליבסטר הדורש רוב מיוחס של 60% על מנת להעביר חוקים מסוימים. מאחר שלמפלגה הדמוקרטית ישנו רוב זעום בסנאט, זה נתפס כפגיעה במפלגה שלה.
רבים מן המחנה השמאלי הפוליטי תקפו את סינמה בעקבות עמדותיה על שכר המינימום והפיליבסטר, ובחודש אפריל היא העלתה תמונה לאינסטגרם שבה היא נראית שותה משקה ועונדת טבעת עם הכיתוב "F*** off" עליה. בעקבות התמונה אשר רמזה ישירות להעלבת המבקרים שלה בגסות, אנשים רבים, כולל אנשי תקשורת מסוימים ואנשים שתמכו בה בעבר או בהווה ביקרו אותה על כך, תקפו אותה ואף הביעו מהתמונה זעזוע.
בשנת 2022 הופיעה ברשימת טיים 100. בדצמבר 2022 הודיעה סינמה על עזיבתה את המפלגה הדמוקרטית ועל הפיכתה לסנאטורית עצמאית, בתארה את המערכת הפוליטית בארצות הברית כ"שבורה".
חיים אישיים
סינמה גדלה כמורמונית אך היא מצהירה שהיא חסרת השתייכות דתית ("None"). היא גרושה וביסקסואלית מוצהרת.
שיק הכט
מאיר יעקב (שיק) הכט (באנגלית: Mayer Jacob "Chic" Hecht; 30 בנובמבר 1928 – 15 במאי 2006) היה סנאטור, שגריר ארצות הברית באיי בהמה ופעיל ציוני למען יהודי ברית המועצות.
חייו ופועלו
הכט נולד למשפחה יהודית בקייפ ג'ררדו, מיזורי. היה בעל תואר ראשון במדעים בקמעונאות מאוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס שאותו קיבל ב-1949.
הכט למד בבית ספר למודיעין צבאי בפורט הולברד ושימש כסוכן מודיעין עם הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת קוריאה מ-1951 ועד 1953, היה האגודה האמריקאית הלאומית למודיעין ונכנס אל היכל תהילה של האגודה האמריקאית הלאומית למודיעין בשנת 1988.
אחרי שעזב את שירותו הצבאי עבר אל מדינת נבדה בארצות הברית והחל לעסוק בעסק בנקאי ומלונאות. לאחר מכן נשא לאישה את גייל קהן בשנת 1959.
קריירה פוליטית
בשנת 1966 נבחר לסנאטור של מדינת נבדה והיה הרפובליקני הראשון המייצג את מחוז לאס וגאס למעלה מ-25 שנים. כיהן בתור סנאטור בין השנים 1975-1967 ובתור מנהיג מיעוט בסנאט בין השנים 1970-1969.
בשנת 1982 נבחר לסנאט האמריקאי לאחר ארבע הדחות והמשיך לשרת בתפקיד זה בין השנים 1989-1983, הובס בבחירות 1988 על ידי הסנאטור הדמוקרטי ריצ'רד בריאן. לאחר הפסדו בבחירות התמנה לתפקיד שגריר ארצות הברית באיי בהמה על ידי הנשיא ג'ורג' בוש בשנת 1989 לאחר התנגדות של כמה סנאטורים דמוקרטים בעניין.
הנצחה
במהלך חייו החליטה משפחתו להקים את בית הכנסת הר הצופים בקמפוס קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים בשנת 1981 שהיה הראשון בקמפוס הר הצופים, שנים רבות לאחר שהוקם בית הכנסת הראשון של האוניברסיטה בקמפוס גבעת רם.
קדוש (דת)
קָדוֹשׁ באמונה דתית הוא אדם המוכר כבעל מידה יוצאת דופן של קדושה, דמיון לאלוהים או קרבה אליו. מכיוון שהקדוש נחשב כבעל כוחות על-טבעיים נחשבים ברכתו (או לחלופין קללתו) יעילים במיוחד. משום כך עומדים קדושים במרכזם של סיפורי מופת ומתוארים כמחוללי נסים. עם התפתחות הדת, הולך ומצטמצם הצד המאגי-נסי שמיוחס לקדוש, והדת הרשמית מדגישה יותר את אופיו הרוחני, דבקותו הדתית, ולעיתים פרישותו וסגפנותו הקיצונית. עם זאת, השימוש במונח קדוש תלוי בהקשר ובזרם הדתי. בנצרות בדוקטרינה הקתולית, האורתודוקסית המזרחית, האנגליקנית, האוריינטלית אורתודוקסית והלותרנית, כל המאמינים שנפטרו והגיעו לגן עדן נחשבים לקדושים, אך חלקם נחשבים ראויים לכבוד גדול יותר או לחיקוי. הכרה כנסייתית רשמית, וכתוצאה מכך פולחן קדושים ציבורי, ניתנת לכמה קדושים השייכים לזרם הדת באמצעות תהליך הקאנוניזציה בכנסייה הקתולית או ה (גלוריפיקציה) בכנסייה האורתודוקסית המזרחית לאחר אישורם.
המילה המתארת קדוש שונה בין הדתות השונות ובין השפות השונות. מקור המילה בשפות אירופאיות שונות הוא בנצרות ומהשפה הלטינית "Sanctus", שממנה נגזרו Saint באנגלית ובצרפתית. היסטוריונים של דת נוטים להשתמש בכינוי "באופן כללי יותר כדי להתייחס למצב הקדושה המיוחדת שדתות רבות מייחסות לאנשים מסוימים", בהתייחסם גם לצדיק היהודי, לוולי המוסלמי, לגורו או ל ההינדי או הסיקי, לקאמי השינטואיסטי, ל הדאואיסטי ול או לבודהיסטווה הבודהיסטי כקדושים. בהתאם לדת, קדושים מוכרים או בהצהרה כנסייתית רשמית, כמו באמונה הקתולית, או בהכרזה עממית.
מאפיינים כלליים
המילה האנגלית saint מקורה במילה הלטינית sanctus, כאשר המקבילה היוונית היא ἅγιος (הגיוס) 'קדוש'. המילה ἅγιος מופיעה 229 פעמים בברית החדשה ביוונית, ותרגומה לאנגלית 60 פעמים בטקסט המקביל של תרגום המלך ג'יימס לביבליה.
המילה sanctus הייתה במקור מילה טכנית ב, אך בשל השימוש הגלובלי בה בנצרות, המילה המודרנית קדוש משמשת כיום גם כתרגום של מונחים דומים עבור אנשים "הראויים להערצה על קדושתם או קדושתם" בדתות אחרות.
דתות רבות משתמשות גם במושגים דומים (אך בטרמינולוגיה שונה) כדי להעריץ אנשים הראויים לכבוד כלשהו. הסופר ג'ון א. קולמן (John A. Coleman) מ בברקלי, כתב שלקדושים בתרבויות ודתות שונות יש את הדמיון המשפחתי הבא:
במאמר על הגורו ההודי שואל האנתרופולוג לורנס באב (Lawrence Babb) את השאלה "מי הוא קדוש?", ומשיב באומרו שבתשתית הסמלית של כמה דתות, יש דימוי של "כוחותיו המופלאים" של מלך רוחני יוצא דופן מסוים, שלעיתים קרובות מיוחסת לו נוכחות מוסרית מסוימת. דמויות קדושות אלו, הוא טוען, הן "המוקדים של שדות כוח רוחניים". הם מפעילים "השפעה אטרקטיבית רבת עוצמה על מאמיניהם, אך הם נוגעים בחיים הפנימיים של אחרים גם בדרכים משנות".
נצרות
בספרו Saint of the Day, העורך ליאונרד פולי (Leonard Foley) כותב כך: "הכניעה [של הקדושים] לאהבתו של אלוהים הייתה גישה כה נדיבה לכניעה המוחלטת של ישו, עד שהכנסייה מכירה בהם כגיבורים וגיבורות שראויים להוות השראה עבורנו. הם מזכירים לנו שהכנסייה קדושה, לעולם לא יכולה להפסיק להיות קדושה ומטרתה להראות את קדושת אלוהים דרך חייו של ישו".
הכנסייה הקתולית מלמדת שהיא לא "יוצרת" או "בוראת" קדושים, אלא מכירה בהם. הוכחות למעלת גבורה הנדרשת בתהליך ההפיכה לקדוש ישמשו להמחשה בפירוט את העקרונות הכלליים שנחשפו לעיל בהוכחה לקדושתם או לדמותם לאלוהים.
ב-3 בינואר 993 היה יוחנן החמישה עשר לאפיפיור הראשון שהכריז על אדם כקדוש מחוץ לדיוקסיה של רומא. על פי בקשתו של השליט הגרמני, הוא הכריז כקדוש את הבישוף. לפני כן, ה"פולחנים" הפופולריים, או הסגידה לקדושים היו מקומיים וספונטניים ואושרו על ידי הבישוף המקומי. האפיפיור יוחנן השמונה עשר התיר לאחר מכן פולחן של חמישה מרטירים פולנים. האפיפיור בנדיקטוס השמיני הכריז מאוחר יותר על הנזיר הארמני, אך רק מהכהונה של האפיפיור אינוקנטיוס השלישי שמרו האפיפיורים לעצמם את הסמכות הבלעדית להכריז על קדושים, כך שהבישופים המקומיים נזקקו לאישורו של האפיפיור. היה האדם האחרון במערב אירופה שהוכרז כקדוש על ידי סמכות שאינה האפיפיור:, הארכיבישוף של רואן, הכריז עליו כקדוש ב-1153. ב-1170 שמר האפיפיור אלכסנדר השלישי את זכות הקאנוניזציה לאפיפיור בלבד, בכל הנוגע לכנסייה הקתולית.
הכומר הקתולי וההגיוגרף האנגלי הוציא לאור את הספר "חיי הקדושים" (Lives of the Saints) ב-1756, ובו כלל סך של 1,486 קדושים. הגרסה האחרונה של ספר זה, בעריכת הרברט תרסטון (Herbert Thurston) ודונלד אטווטר (Donald Attwater), מכילה את חייהם של 2,565 קדושים. המונסיניור רוברט סרנו (Robert Sarno), עובד ציבור של של הכס הקדוש, התבטא שאי אפשר לתת מספר מדויק של קדושים.
פולחן הקדושים, בלטינית cultus, או "כת הקדושים", מתארת דבקות דתית עממית מסוימת או התמסרות של עצמיותו של אדם לקדוש או לקבוצת קדושים מסוימת. לפי הדוקטרינה של הכנסייה, הפולחן האלוהי שמור במובן המחמיר רק לאלוהים (לטריה) ולעולם לא לקדושים. מותר לבקש מהקדושים להתערב או להתפלל לאלוהים עבור אנשים שעדיין נמצאים על פני כדור הארץ, בדיוק כפי שניתן לבקש ממישהו על פני כדור הארץ להתפלל עבור אדם אחר.
ברגע שאדם זכה לקדושה, הגוף הנפטר של הקדוש נחשב לקדוש כשרידי קדושים. שרידי קדושים משמשים בדרך כלל בכנסיות. חפציהם האישיים של קדושים עשויים לשמש גם כשרידים. לחלק מהקדושים יש סמל מיוחד לפי המסורת, למשל, לאורנטיוס מרומא, דיאקון מרטיר, מזוהה על ידי רשת של גריל מכיוון שמאמינים שהוא נשרף למוות על רשת כזו. סמל זה נמצא, למשל, בהרלדיקה הקנדית של המשרד האחראי על נתיב המים סנט לורנס.
שלבים בקאנוניזציה
קאנוניזציה רשמית היא תהליך ארוך, לרוב של שנים רבות או אפילו מאות שנים. ישנם ארבעה שלבים עיקריים כדי להפוך לקדוש. השלב הראשון בתהליך זה הוא חקירת חייו של המועמד על ידי מומחה. לאחר מכן, הדוח הרשמי על המועמד מוגש לבישוף של הדיוקסיה הרלוונטית ומחקר נוסף מתבצע. לאחר מכן, המידע נשלח אל של הכס הקדוש להערכה ברמה האוניברסלית של הכנסייה. אם הבקשה תאושר, ניתן להעניק למועמד את התואר מכובד (Venerable, שלב 2). חקירה נוספת, שלב 3, עשויה להוביל להגדרתו של המועמד בתואר מבורך, המהווה עלייה למעמד המבורכים. לאחר מכן, ולכל הפחות, נדרשות הוכחה לשני נסים חשובים שהושגו מאלוהים בתווך המועמד לצורך קאנוניזציה פורמלית כקדוש. נסים אלו חייבים להיות לאחר המוות. לבסוף, בשלב האחרון, לאחר השלמת כל ההליכים הללו, האפיפיור עשוי להכתיר את המועמד כקדוש עבור פולחן קדושים בכנסייה האוניברסלית.
נצרות אורתודוקסית
בכנסייה האורתודוקסית המזרחית מוגדר כקדוש ככל מי שנמצא בגן עדן, בין אם מוכר כאן על פני כדור הארץ ובין אם לאו. לפי הגדרה זו, אדם וחוה, משה, והנביאים השונים, מלבד המלאכים, כולם מקבלים את התואר "קדוש". הקדושה בכנסייה האורתודוקסית לא בהכרח משקפת מודל מוסרי, אלא את הקרבה לאלוהים: יש אינספור דוגמאות של אנשים שחיו חיי חטא והפכו לקדושים כתוצאה מענווה וחזרה בתשובה, כמו מרים המצרית, ודיסמס, הגנב החוזר בתשובה שנצלב. לכן, הגדרה אורתודוקסית מזרחית שלמה יותר של מה זה קדוש קשורה לדרך שבה קדושים, באמצעות ענווה ואהבת המין האנושי, שימרו בתוכם את כל הכנסייה ואהבו את כל האנשים.
האמונה האורתודוקסית סבורה שאלוהים חושף קדושים באמצעות תפילות שנענות ונסים אחרים. קדושים מוכרים בדרך כלל על ידי קהילה מקומית, לעיתים קרובות על ידי אנשים שהכירו אותם ישירות. ככל שהפופולריות שלהם גדלה, לעיתים קרובות הם מזוהים ככאלה על ידי הכנסייה כולה. משמעות המילה קאנוניזציה היא שנוצרי נמצא ראוי להכניס את שמו בקאנון (הרשימה הרשמית) של קדושי הכנסייה. התהליך הפורמלי של ההכרה כרוך בדיון על ידי סינוד של בישופים. הכנסייה האורתודוקסית אינה דורשת ביצוע נסים; מה שנדרש הוא עדות לחיי סגולה.
אם הבחינה הכנסייתית מצליחה, לאחר מכן יתקיים טקס האדרה (גלוריפיקציה) שבו ניתן לקדוש יום בלוח השנה של הכנסייה שייחגג על ידי הכנסייה כולה. אולם זה לא הופך את האדם לקדוש; האדם כבר היה קדוש והכנסייה רק הכירה בכך בסופו של דבר.
ככלל, רק אנשי דת ייגעו בשרידים כדי להזיז אותם או לשאת אותם בתהלוכה, אולם במסגרת פולחן קדושים המאמינים ינשקו את השריד כדי להראות אהבה וכבוד כלפי הקדוש. המזבח בכנסייה האורתודוקסית מכיל בדרך כלל שרידים של קדושים, לרוב של מרטירים. פנים הכנסיות מכוסים באייקונות של קדושים. כאשר נוצרי אורתודוקסי מכבד איקונין של קדוש הוא מכבד את צלם האל שהוא רואה בקדוש.
מכיוון שהכנסייה אינה מראה הבחנה אמיתית בין החיים למתים, מכיוון שהקדושים נחשבים כחיים בגן עדן, מתייחסים לקדושים כאילו הם עדיין בחיים, והם זוכים להערצה, לא סוגדים להם. מאמינים שהם מסוגלים להתערב למען ישועה ולעזור לאנושות או באמצעות קרבה ישירה לאלוהים או על ידי התערבות אישית.
זכריה באומל
זכריה שלמה באומל (אנגלית: Zachary Baumel; 17 בנובמבר 1960, כ"ז בחשוון ה'תשכ"א – 11 ביוני 1982, כ' בסיוון ה'תשמ"ב) היה חייל צה"ל שהוגדר כאחד משלושת הנעדרים שמקום קבורתם לא-נודע בעקבות קרב סולטאן יעקוב בלבנון, יחד עם יהודה כץ וצבי פלדמן. גופתו של באומל אותרה והובאה לישראל במרץ 2019.
קדוש (דת)
נצרות אורתודוקסית
בכנסייה האורתודוקסית המזרחית, נעשה שימוש גם בתואר Ὅσιος, (הוסיוס) או בנקבה (Ὁσία הוסיה). זהו תואר המיוחס לקדושים שחיו חיים נזיריים או נזירים מתבודדים המקבילים לתואר הרגיל יותר של "קדוש".
זכריה באומל
ילדות ונעורים
באומל נולד בברוקלין, בנם הצעיר של יונה ומרים ואח לשמעון ואסנה.
באומל למד עד גיל עשר בבית-ספר יהודי בבורו-פארק, המוכר בשם ישיבת עץ חיים. בשנת 1970 עלתה משפחת באומל לישראל, לקריית חיים. באומל למד בבית ספר ממלכתי-דתי בקריית מוצקין ואחר כך עבר לישיבה התיכונית-מדרשית נעם בפרדס חנה. לאחר סיום הלימודים המשיך באומל בלימודיו במסגרת ישיבת הר עציון ובמסגרת ההסדר שירת בצה"ל בחיל השריון בו מילא תפקיד של מפקד טנק. במהלך לימודיו בישיבה שימש באומל כיועץ לתלמידים יוצאי יהדות ארצות הברית שנזקקו לסיוע בהסתגלות לתוכנית הלימודים.
קדוש (דת)
נצרות אוריינטלית אורתודוקסית
לכנסיות: הכנסיות האורתודוקסיות המזרחיות – הכנסייה האפוסטולית הארמנית, הכנסייה הקופטית האורתודוקסית של אלכסנדריה, הכנסייה האורתודוקסית האתיופית, והכנסייה הסורית-אורתודוקסית - יש תהליך קאנוניזציה ייחודי לכל כנסייה. לכנסייה הקופטית-אורתודוקסית של אלכסנדריה, למשל, יש את הדרישה שלפחות 50 שנה צריכות לעבור לאחר מותו של קדוש פוטנציאלי לפני שהפטריארך של הכנסייה הקופטית-אורתודוקסית יוכל להכריז עליו כקדוש.
זכריה באומל
קרב סולטאן יעקוב
באומל התקבל לאוניברסיטה העברית בירושלים, ותכנן ללמוד תואר בפסיכולוגיה. כמו כן, בקיץ 1982 התקבל לעבודה כמדריך קבוצות נוער מחו"ל המגיעות באמצעות הסוכנות היהודית. בעת פרוץ מבצע שלום הגליל היה באומל בישיבה, וגויס יחד עם חבריו לשירות. בדבריו האחרונים של זכריה באומל להוריו, שנכתבו על-גבי גלויה זמן קצר לפני הקרב, הוא בקש מספר פריטים אישיים וסיים במילות הרגעה להוריו המודאגים: "אל תדאגו, הכל בסדר, אך נראה שלא אבוא הביתה בקרוב".
קדוש (דת)
הכנסייה האנגליקנית
בכנסייה האנגליקנית העולמית וב, התואר קדוש מתייחס לאדם שהועלה למעמד זה על ידי הדעה הרווחת שהאדם היה אדוק וקדוש. הקדושים נתפסים כמודלים לחיקוי של קדושה, וכ"ענן עדים" המחזקים ומעודדים את המאמינים במהלך מסעותיהם הרוחני (האיגרת אל העברים יב:1). הקדושים נתפסים כאחים ואחיות מבוגרים בוגרים של המשיח. אמונות אנגליקניות רשמיות מכירות בקיומם של הקדושים בגן עדן.
זכריה באומל
קרב סולטאן יעקוב
באומל לחם בקרב סולטאן יעקוב כנהג טנק יחד עם מפקד הטנק חזי שי והטען-קשר צבי פלדמן, ב-11 ביוני 1982. בקרב שנערך מספר שעות לפני הפסקת האש, נהרגו 20 חיילים ישראלים ורבים נפצעו, לאחר שכח צה"ל נקלע לתוך מתחם סורי גדול, וחולץ בקושי בסיוע ארטילרי כבד תוך שהוא משאיר מאחוריו מספר כלי רק"מ פגועים. בסיום הקרב, שישה חיילים הוכרזו נעדרים. לאחר שהתברר כי שניים שבויים וגופת חלל אחד הושבה, נחשבו באומל, יהודה כץ וצבי פלדמן במשך שנים רבות כנעדרי קרב סולטאן יעקוב.
מאמצי החיפוש
מאז הכרזתו של באומל כנעדר עסק צה"ל בניסיונות שונים להשגת מידע על גורלו של באומל. גם בני משפחתו של באומל נסעו ברחבי העולם, עוקבים אחר כל פיסת מידע שיכולה להוביל לסיום הפרשה עבורם ועבור משפחות הנעדרים הנוספים מהקרב. מנגד, על פי אגף המודיעין של צה"ל, מי שהחזיקו בנעדרים ובמידע על גורלם היו גורמים פלסטינים בסוריה, בהכוונת אש"ף ומנהיגו באותו עת, יאסר ערפאת, יחד עם סגנו לעניינים צבאים אבו ג'יהאד, שהוביל מאמץ הסתרה והונאה על מנת להקשות על צה"ל להשיג מידע על גורלו של באומל.
קדוש (דת)
הכנסייה האנגליקנית
בכל הנוגע לתפילה לקדושים, אחד מ של הכנסייה האנגליקנית "בנוגע לכור המצרף" מגנה את "הדוקטרינה הרומית הנוגעת ל...תפילה לקדושים" כ"דבר חביב שהומצא לשווא, ואינו מבוסס על שום סימוכין של כתבי הקודש, אלא סותר את דבר האלוהים". אנגלו-קתולים במחוזות אנגליקניים המשתמשים בעיקרים עושים לעיתים קרובות הבחנה בין דוקטרינה "רומית" ל"פטריסטית" בנוגע לתפילה לקדושים, ומתירים את האחרונים בהתאם לסעיף XXII. ואכן, התאולוג א. ג'. ביקנל (E.J. Bicknell) קבע כי התפיסה האנגליקנית מכירה בכך שלמונח "עשויה להיות משמעות אחת משני דברים: הבקשה הפשוטה לקדוש שיתפלל (תיווך), 'אורה פרו נוביס' ('ora pro nobis'), או בקשה לתועלת מסוימת". בימי הביניים קדושים נחשבו בעצמם כמחברי הברכות. הבקשה הראשונה הייתה מקובלת, אך השנייה גונתה.
זכריה באומל
מאמצי החיפוש
לאחר הסכמי אוסלו הועברה על ידי יאסר ערפאת חצי דיסקית זיהוי של החייל זכריה באומל.
קדוש (דת)
הכנסייה האנגליקנית
האנגליקנים מאמינים שהמתווך היעיל היחיד בין המאמין לאלוהים האב, במונחים של גאולה וישועה, הוא אלוהים הבן, ישוע המשיח. האנגליקניזם ההיסטורי הבחין בין בקשת התיווך מהקדושים לבין התפילה לקדושים. הראשון היה מקובל בדרך כלל בדוקטרינה האנגליקנית, בעוד שהאחרון נדחה בדרך כלל. עם זאת, יש כאלה בין האנגליקנים, שאכן מתחננים לתיווך של הקדושים. המתחננים בפני הקדושים להתערב בשמם, עושים הבחנה בין מליץ יושר לשתדלן, וטוענים כי בקשת תפילות מהקדושים אינה סוג שונה מבקשת תפילות מנוצרים חיים. קתולים אנגליקניים מבינים את מושג הקדוש בצורה יותר קתולית או אורתודוקסית, לעיתים קרובות מתפללים להשתדלות מצד הקדושים וחוגגים את ימי החג שלהם.
זכריה באומל
מאמצי החיפוש
בשבועות תשס"ט (2009) נפטר יונה באומל, אביו של זכריה.
ב-18 בדצמבר 2010 דיווח העיתון "ג'ואיש כרוניקל" כי ברשות ממשלת בריטניה דיווח משגריר בריטניה בסוריה, איוור לוקאס, שכלל עדות על שביית החיילים בידי הכוחות הסוריים.
קדוש (דת)
לותרניזם
בכנסייה הלותרנית, כל הנוצרים, בין אם בגן עדן ובין אם על פני האדמה, נחשבים כקדושים. עם זאת, הכנסייה עדיין מכירה ומכבדת קדושים ספציפיים, כולל כמה מאלה המוכרים על ידי הכנסייה הקתולית, אך באופן מסויג: על פי, המונח קדוש משמש בדומה לכנסייה הקתולית רק באשר לאדם שקיבל חסד יוצא דופן, התקיים מהאמונה, ואשר מעשיו הטובים אמורים להוות דוגמה לכל נוצרי. האמונה הלותרנית המסורתית מספרת כי תפילות לקדושים אסורות, מכיוון שהם אינם מתווכים של גאולה. אבל, הלותרנים מאמינים שקדושים מתפללים עבור הכנסייה הנוצרית באופן כללי. פיליפ מלנכתון, מחבר האפולוגטיקה על הצהרת אוגסבורג, אישר לכבד את הקדושים באומרו שהם זוכים לכבוד בשלוש דרכים:
זכריה באומל
מאמצי החיפוש
ב־3 באפריל 2019 פורסם שזמן קצר קודם לכן הובאה גופתו לישראל. באיתור הגופה עסק צבא רוסיה בסיוע סוריה, שהוציא את הגופה מבית קברות במחנה הפליטים הפלסטיני אל ירמוכ. ב־4 באפריל 2019 טס ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לרוסיה והשתתף בטקס צבאי רוסי בהשתתפות ראש המטה הכללי הרוסי ולרי גרסימוב. בטקס הושבו גם הסרבל והנעליים של באומל. יחד עם באומל הובאו גופות נוספות, אך לא נמצא זיהוי בינם לבין שני הנעדרים האחרים מהקרב.
ב־4 באפריל 2019 נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל. ספדו לו נשיא המדינה ראובן ריבלין, ראש הממשלה בנימין נתניהו, הרמטכ"ל אביב כוכבי, ראש ישיבת הר עציון הרב יעקב מדן, ואחותו אסנה. בהלוויה השתתפו אלפי אנשים בהם מאות מתלמידי ישיבת הר עציון בה למד, יושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין, ראש המוסד, יוסי כהן, ראש אמ"ן, תמיר היימן, חברי כנסת, שרי ביטחון לשעבר ושגרירים זרים.
קדוש (דת)
לותרניזם
לכנסיות הלותרניות יש גם שבהם הם מכבדים יחידים כקדושים.
הפניה לתווך של הקדושים ספגה ביקורת בהצהרת אוגסבורג, סעיף 21: "על פולחן הקדושים". ביקורת זו נדחתה על ידי הצד הקתולי ב-, שבתורה נדחתה על ידי הצד הלותרני ב"התנצלות על הצהרת אוגסבורג".
מתודיזם
בעוד שמתודיסטים בכללם אינם סוגדים לקדושים, הם כן מכבדים ומעריצים אותם. המתודיסטים מאמינים שכל הנוצרים הם קדושים, אך משתמשים במונח בעיקר כדי להתייחס לדמויות תנ"כיות, מנהיגים נוצרים ומרטירים של האמונה. כנסיות מתודיסטיות רבות נקראות על שם קדושים - כמו שנים עשר השליחים, ג'ון ווסלי וכו' - אם כי רובן נקראות על שם מיקומים גאוגרפיים. קהילות מתודיסטיות מקיימות את יום כל הקדושים. רבים מעודדים את חקר הקדושים, כלומר את הביוגרפיות של אנשים קדושים.
עיקר הדת ה-14 בספר המשמעת (Book of Discipline) של קובע: הדוקטרינה הרומית הנוגעת לכור המצרף, סליחה, סגידה והערצה, כמו גם של תמונות כמו של שרידים, וגם תפילה לקדושים, היא דבר חביב, שהומצא לשווא, ואינה מבוססת על שום צו של כתבי הקודש, אלא דוחה את דבר האלוהים.
פרוטסטנטים אחרים
בכנסיות פרוטסטנטיות רבות, המילה קדוש משמשת באופן כללי יותר כדי להתייחס לכל מי שהוא נוצרי. זה דומה בשימוש להתייחסויות הרבות של פאולוס בברית החדשה של התנ"ך. במובן זה, כל מי שנמצא ב (כלומר, נוצרי מאמין) הוא קדוש בגלל יחסיו עם ישוע המשיח. פרוטסטנטים רבים רואים בתפילות השתדלות לקדושים עבודת אלילים, שכן מה שהם תופסים כיישום של פולחן אלוהי שאמור להינתן רק לאלוהים עצמו ניתן למאמינים אחרים, מתים או חיים.
בתוך מסורות פרוטסטנטיות מסוימות, הקדוש משמש גם להתייחסות לכל נוצרי שחזר בתשובה. רבים מדגישים את המשמעות המסורתית של הברית החדשה של המילה, ומעדיפים לכתוב "קדוש" כדי להתייחס לכל מאמין, כהמשך לתורת הכהונה של כל המאמינים.
מורמונים
השימוש ב"קדוש" בתוך כנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים (LDS Church) דומה למסורת הפרוטסטנטית. בברית החדשה, קדושים הם כל אלה שנכנסו לברית הנוצרית של הטבילה. ההסמכה "אחרית הימים" מתייחסת לדוקטרינה לפיה החברים חיים באחרית הימים לפני ביאתו השנייה של ישו, ומשמשת להבחין בין חברי הכנסייה, הרואה את עצמה כשיקום הכנסייה הנוצרית העתיקה. לכן חברים מכונים לעיתים קרובות כ"קדושי אחרית הימים" או "LDS", ובינם לבין עצמם כ"קדושים".
דתות אחרות
בספרות תאולוגית מסוימת, השימוש במונח קדוש נוטה לשמש גם בהקשרים לא נוצריים. בדתות רבות, ישנם אנשים שהוכרו במסגרת המסורת שלהם כמי שהגשימו את השאיפות הגבוהות ביותר של הוראת הדת. באנגלית, המונח קדוש משמש לעיתים קרובות לתרגום רעיון זה מדתות עולמיות רבות. החסיד או הצדיק היהודי, הוולי המוסלמי, הפרוואשי הזורואסטרי, הרישי או הגורו ההינדי, הארהט או הבודהיסטווה הבודהיסטי, השנז'ן הדאואיסטי, השינטו קאמי ואחרים כונו כולם כקדושים.
בודהיזם
בודהיסטים טיבטים מתייחסים לכוהני דת בולטים הקרויים כגלגול נשמות של מתרגלים בולטים שנפטרו ולכן כקדושים חיים עלי אדמות.
הינדואיזם
קדושים הינדים הם אלה המוכרים על ידי ההינדים כמפגינים מידה רבה של קדושה. להינדואיזם מסורת ארוכה של סיפורים ושירה על קדושים. אין תהליך קאנוניזציה רשמי בהינדואיזם, אך עם הזמן, גברים ונשים רבים הגיעו למעמד של קדושים בקרב חסידיהם ובקרב ההינדים בכלל. שלא כמו בנצרות, ההינדואיזם אינו מכריז על אנשים כקדושים לאחר המוות, אך ניתן להכיר בהם כקדושים במהלך חייהם. קדושים הינדים נקראים במגוון שמות: גורו,, , , , , , סוואמי, פאנדיט, , , , , , ושמות אחרים.
כמה קדושים הינדים מקבלים מעמד כמו אל, ונתפסים כאווטאר של וישנו, שיווה, והיבטים אחרים של האלוהי - זה יכול לקרות במהלך חייהם, או לפעמים שנים רבות לאחר מותם. זה מסביר שם נפוץ נוסף לקדושים הינדים: אנשי אלוהים.
אסלאם
על פי האסלאם, מלבד הנביאים, יש גם לקדושים את תכונת ה (بركة) ויכולים לחולל נסים (كرامات, קראמט). קדושים מדורגים נמוך יותר מנביאים, והם אינם מתערבים למען אנשים ביום הדין. עם זאת, קיים הנוהג לקבר גם בקברי נביאים וגם בקברי קדושים (זיארה). אנשים היו מבקשים את עצתו של קדוש בחיפושם אחר הגשמה רוחנית. בניגוד לקדושים בנצרות, קדושים מוסלמים זוכים בדרך כלל להכרה בלתי פורמלית בהסכמה של אנשים פשוטים, לא על ידי מלומדים. בניגוד לנביאים, נשים כמו ראבעה אל-עדוויה התקבלו כקדושות.
לאסלאם הייתה היסטוריה עשירה של הערצת קדושים (המכונה לעיתים קרובות ולי, שפירושו המילולי 'ידיד [של אלוהים]'), אשר הצטמצמה בחלקים מסוימים של העולם האסלאמי במאה העשרים בשל השפעת זרמים שונים של סלאפיזם. באסלאם הסוני, הפכה הערצת קדושים לצורה נפוצה מאוד של דבקות דתית בשלב מוקדם, והקדושים הוגדרו במאה השמינית כקבוצה של "אנשים מיוחדים שנבחרו על ידי אלוהים וניחנו ביכולות יוצאות דופן, כגון היכולת לחולל נסים." המלומדים הסונים הקלאסיים הכירו וכיבדו אנשים אלה כאנשים נכבדים, שהיו "גם אהובים על ידי אלוהים וגם פיתחו קשר קרוב של אהבה אליו." "אמונה בנסים של קדושים .. [הפכה לדרישה] באסלאם הסוני [בתקופה הקלאסית]," כאשר אפילו מבקרים מימי הביניים של הנוהג הקיים בכל מקום של ביקורי קברים כמו אבן תיימיה הכריזו בנחרצות: "הנסים של קדושים אמיתיים ונכונים לחלוטין, ומוכרים על ידי כל המלומדים המוסלמים. הקוראן הצביע על כך במקומות שונים, ודברי הנביא הזכירו זאת, ומי שמתכחש לכוחם המופלא של קדושים הוא חדשן או חסיד של חדשנים." הרוב המכריע של הקדושים הנערצים בעולם הסוני הקלאסי היו הסופים, שהיו כולם מיסטיקנים סונים שהשתייכו לאחת מארבע האסכולות המשפטיות האורתודוקסיות של החוק הסוני.
הערצת קדושים הפכה בסופו של דבר לאחד המנהגים הסונים הנפוצים ביותר במשך יותר מאלף שנה, לפני שהתנגדה לה במאה העשרים התנועה הסלפית, שזרמיה השונים רואים בה "היותה גם לא-אסלאמית וגם נחשלת... ולא החלק האינטגרלי של האסלאם שהם היו במשך יותר מאלף שנה." באופן דומה לרפורמציה הפרוטסטנטית, הפרקטיקות המסורתיות הספציפיות שהסלאפיזם ניסה לצמצם בהקשרים הסוניים והשיעים כוללים את אלה של סגידה לקדושים, מבקרים בקבריהם, מבקשים את השתדלותם ומכבדים את שרידיהם. כפי שהעיר כריסטופר טיילור: "[לאורך ההיסטוריה האסלאמית] ממד חיוני של האדיקות האסלאמית היה הערצת הקדושים המוסלמיים... [עם זאת בשל] זרמי מחשבה מסוימים בתוך המסורת האסלאמית עצמה, שהתבטאו במיוחד במאה התשע-עשרה ובמאה העשרים. מאות שנים... חלק מהמוסלמים התנגדו לחלוטין להכרה בקיומם של קדושים מוסלמים או ראו בנוכחותם ובסגידה אליהם סטיות בלתי מקובלות".
יהדות
המונח צדיק ומשמעויותיו הנלוות, התפתחו בספרות חז"ל מההנגדה התלמודית שלו לחסיד, למחקר אודותיו בספרות המוסר, והרוחניות האזוטרית שלו בקבלה. בתנועת החסידות קיבל מוסד הצדיק חשיבות מרכזית, כאשר לראשונה משלב מיסטיקה עילית לשעבר עם תנועה חברתית. יחידי סגולה זכו לכינוי קדוש כדוגמת רבי יהודה הנשיא (המכונה "רבינו הקדוש") ובמיוחד אישים דגולים בקבלה כדוגמת האר"י הקדוש ובחסידות דוגמת הבעל שם טוב.
סיקיזם
המושג או  נמצא בחשיבה הדתית של צפון הודו, כולל הסיקיזם, בעיקר בספר הקודש של הסיקים ה. דמויות כמו, , ואחרות ידועות כסאנט או בהגאט. המונח סאנט מוכל בקהילות הסיקים ובקהילות הקשורות אליו על יצורים שהשיגו הארה באמצעות מימוש האלוהות ואיחוד רוחני עם אלוהים באמצעות דקלום חוזר ונשנה של שם האל (מנהג הקרוי ). קיימים אינספור שמות של אלוהים. בסיקיזם, נאאם (הפנמה רוחנית של שמו של אלוהים) מושג בדרך כלל באמצעות השם של, שמתורגם ל"גורו המופלא".
פלירט
פְלִירְט (מאנגלית: Flirt; שם הפעולה בעברית הוא פְלִירְטוּט) הוא סוג של חיזור עדִין המסמן עניין רומנטי או מיני באדם אחר. פלירט נעשה באמצעים מילוליים ובאמצעות שפת גוף. אמצעים מילוליים יכולים לכלול משפטים הנאמרים ברגש, שאלות התעניינות ודברי התגרות. שפת הגוף יכולה לכלול תנועות בשיער, קשר עין, נגיעות קצרות והתקרבות פיזית.
פלירט כולל צורת דיבור והתנהגות שיש בה רמזים מיניים ורומנטיים, בניגוד לשיחת חולין (סְמוֹל טוֹק). בדרך כלל הרמזים מועברים על ידי אמירות משעשעות או אירוניות ומשחקי מילים שבהם יש לכל משפט גלוי גם משמעות אחרת, נסתרת.
המילה "פלירט"
מקור המילה האנגלית "פלירט" איננו ידוע. ייתכן שמקור המילה במילים דומות בשפה האנגלית, כמו flit (תנועה קלה, רפרוף) או flick (פליק, מכה קלה), המשקפות יחס לא רציני. אפשרות נוספת היא שמקור המילה הוא בביטוי הצרפתי conter fleurette, שמשמעותו היא "פיתוי באמצעות השלכת עלי כותרת של פרחים".
בעברית המילה "פלירט" אומצה כבר בתחילת המאה ה-20, ובמהלך השנים קנתה אחיזה של ממש בשפה העברית, בהטיות שונות כמו "פלירטוט", "לפלרטט", "פלרטטנית" וכדומה.
מטרת הפלירט
פלירטוט מעיד בדרך כלל על עניין בקשר עמוק יותר עם האדם השני. לעיתים ישנם אנשים המפלרטטים ללא סיבה מיוחדת, פשוט כי הם אוהבים להשתעשע אך אינם מעוניינים במערכת יחסים. סוג כזה של פלירטוט נתפס לעיתים כסוג של רמאות, במיוחד במקרים שבהם האדם השני מעוניין במערכת יחסים רצינית. בנוסף, פלירטוט יכול לשמש מטרה חומרית כלשהי, כדוגמת אדם הרוצה להשיג טובה על חשבון אדם אחר ללא שום התחייבות יכול לפלרטט איתו בשביל לשפר את היחסים לפני הבקשה עצמה. כמו כן, אם האדם המפלרטט נמצא כבר במערכת יחסים, אז הפלירט נתפס כסוג של בגידה באמון.
מאפייני הפלירט
על פי מחקרים בשפת הגוף, פלירט בחברה המערבית מורכב משילוב של צורת דיבור, שפת גוף, תנוחות וסימנים פיזיולוגיים נוספים המאותתים על עניין באדם אחר. חוקרים זיהו את הסימנים הבאים:
יעילות השימוש באמצעים אלה נדונה במחקרים בתחום הביהביוריזם, ובדרך כלל מאמני היכרויות מלמדים כיצד ניתן להשתמש בהם בדרך הנכונה.
הפלירט בהיסטוריה
מאז המאה ה-16 ועד היום אחד האמצעים הנפוצים בפלירט הוא המניפה, ששימשה כתוספת משמעותית לשפת הגוף, במיוחד בארצות אירופאיות כמו אנגליה וספרד. בספרד נעשה שימוש במניפה על ידי נערות צעירות על מנת להחליף מסרים עם מחזרים ללא ידיעת בני המשפחה. גם כיום המניפות פופולריות בספרד. ספרים ומאמרים רבים נכתבו על השימוש הנכון במניפה. אחד הספרים הידועים בנושא זה פורסם בלונדון בשנת 1797 תחת השם "מניפולוגיה, אמנות השימוש במניפה בשיחת נשים". השימוש במניפה היה נפוץ בעיקר אצל נשים, אך גם גברים השתמשו במניפה ולמדו להשתמש בה להעברת מסרים. למשל, החזקת מניפה קרוב ללב אומרת "אני אוהב אותך" ופתיחה רחבה של המניפה משמעותה "אנא חכי לי".
אחד השימושים הראשונים במילה "פלירט" במחקר אקדמי הייתה במחקר של האנתרופולוגית הידועה מרגרט מיד משנת 1944. המחקר בדק את הבדלי האופי בין חיילים אמריקאים לאזרחים בריטיים. מחקר זה מפורט להלן.
הבדלים בין-תרבותיים
קיימים הבדלים בין-תרבותיים הבאים לידי ביטוי גם בפלירטים. לדוגמה, בתרבויות מערביות רבות מקובל ליצור קשר עין כחלק ראשוני מפלירט. לעומת זאת, בסין ויפן אסור לנשים ליצור קשר עין עם גברים, והתנהגות כזו נחשבת לגסה ומזלזלת. בארצות אחרות במזרח אסיה קשר עין ברור בין אישה לגבר איננו מקובל, ואישה היוצרת קשר כזה נחשבת למופקרת.
הבדל דומה קיים בנושא הקירבה בין שני האנשים בזמן הפלירט. בארצות הים התיכון ואמריקה הדרומית נהוגה קרבה פיזית גדולה למדי בין בני אדם בזמן שיחה, בעוד שבבריטניה ובצפון אירופה כל אדם זקוק למרחב אישי גדול יותר.
האנתרופולוגית מרגרט מיד ערכה מחקר בשנת 1944, בזמן מלחמת העולם השנייה, שמטרתו הייתה להבין טוב יותר את הבדלי האופי בין חיילים אמריקאים לאזרחים בריטיים. מיד כתבה: גם החוקר פול וצלאוויק (Watzlawick) זיהה פער זה בין אמריקאים ובריטים, וציין, לדוגמה, שנשיקה בין בני זוג נתפסת אצל האמריקאים כצעד ראשוני בקשר, בעוד שאצל האנגלים זהו צעד מתקדם במערכת יחסים.
הפלירט ביהדות
המשנה במסכת אבות אומרת "ואל תרבה שיחה עם האשה. באשתו אמרו, קל וחמר באשת חברו. מכאן אמרו חכמים, כל זמן שאדם מרבה שיחה עם האשה, גורם רעה לעצמו, ובוטל מדברי תורה, וסופו יורש גיהנם."
הרמב"ם בפירושו על מסכת אבות מפרש כי : "ידוע שהשיחה עם הנשים על הרוב הוא בענייני המשגל מפני זה אמר שהרבות השיח עמהן אסור כי הוא גורם רעה לעצמו ר"ל שיקנה פחיתות מדות לנפשו והוא רוב התאוה:"
וכן בשולחן ערוך פסק רבי יוסף קארו : "צריך אדם להתרחק מהנשים מאד מאד. ואסור לקרוץ בידיו או ברגליו ולרמוז בעיניו לאחד מהעריות. ואסור לשחוק עמה, להקל ראשו כנגדה.... אין שואלים בשלום אשה כלל, אפילו על ידי שליח, ואפילו על ידי בעלה אסור לשלוח לה דברי שלומים." ומזה שתפיסת ההלכה היא שהפלירטוט בין איש ואשה שאינם נשואים- אסור.
יום ט"ו באב נחשב כיום המסמל אהבה ואף שידוכין בעקבות כך שהמשנה מציינת כי ביום זה היו בנות ישראל לובשות בגדי לבן שאולים, והולכות לרקוד בכרמים ולמצוא בני זוג שהיו באים למעמד זה. בעקבות גישה זו התפתחו מנהגים לשידוך ולקרבה בין בני זוג והפלירטוט מקובל בו בציבור החילוני.
÷ (אלבום של אד שירן)
÷ (מבוטא "Divide", בעברית: "חילוק") הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן, הוא יצא לאור ב-3 במרץ 2017 בהוצאת אטלנטיק רקורדס ואסיילום רקורדס, והסינגלים "Castle on the Hill" ו"Shape of You" פורסמו כסינגלים המובילים מתוכו. האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-60.
האלבום הופץ בהפצת בכורה בבריטניה, ונמכר בשבוע הראשון לצאתו ב-672,000 עותקים, מה שהפך אותו לאלבום הנמכר ביותר של אומן סולו גבר באנגליה, והפתיחה השלישית בגובה אחרי 25 של אדל ו-"Be Here Now" של אואזיס. כל רצועות האלבום הגיעו ל-20 העליונים במצעד הסינגלים הבריטי, בשבוע שאחרי יציאת האלבום. הדומיננטיות של האלבום הובילה לקריאה לשינוי הקריטריונים על פיהם נערכת הטבלה.
כדי לקדם את האלבום יצא שירן לסיבוב ההופעות "", שהחל ב-16 במרץ 2017 ונגמר ב-26 באוגוסט 2019 כלל 260 הופעות והיה לסיבוב ההופעות הגדול והמרוויח ביותר בכל הזמנים.
רקע ושחרור
ב-13 בדצמבר 2015, שירן הודיע על פרישה זמנית ברשתות החברתיות, ואמר כי הוא מוצא את עצמו "רואה את העולם מבעד למסך ולא דרך עיניי." ודאג לכך שחלק מהזמן שהתפנה יופנה ליצירת אלבום אולפן שלישי. שנה בדיוק אחרי ההכרזה הזו ב-13 בדצמבר 2016 שינה שירן את תמונות הפרופיל של כל חשבונות המדיות החברתיות שלו לצבע כחול ובכך הכריז על חזרתו מההפסקה שלקח מעולם המוזיקה. כיוון שלשני האלבומים הקודמים שלו היו צבעים שייצגו אותם (כתום ל-"+" וירוק ל-"×") הניחו כי הצבע הכחול יהיה הצבע של אלבומו החדש של שירן שעתיד לצאת.
האלבום יצא לאור רשמית ב-3 במרץ 2017 באמצעות אייסלם רקודס. וביום השקתו השיגו רצועות האלבום סך מצטבר של 56.73 השמעות בספוטיפיי כשהוא שובר את השיא של דה ויקנד ב-Starboy. ביום השני לשחרור האלבום השיגו שירי האלבום סך מצטבר של מיליארד צפיות ביוטיוב.
ביקורת
÷ קיבל ציון 62 על סמך 17 ביקורות, דבר המצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל". מאורה ג'ונסטון מ"רולינג סטון" העניק ביקורת של ארבעה כוכבים והעיר כי "אד עדיין מציג פופ משובח", ושהוא "מכפיל את התערובת של ברוואדו של היפ הופ וכתיבת שירים יומיומית שעזרו לו לפרוץ בתחילת העשור. רוזין אוקונור מ"האינדיפנדנט" העניק לאלבום גם דירוג של ארבעה כוכבים וטען כי: "האלבום נשען על מעט מלבד כישרונו של שירן עצמו וכי זה היה מדהים רק בגלל שאיפתו העצומה". ג'ורדן באסט מ-NME תיאר את האלבום כ"אוסף שאיכשהו עומד בתבנית הפופ המושלמת שלו... תוך שהוא מוזר בשקט", וכי האלבום "חביב", "מובטח אך לא צנוע ולעיתים קשה להבינה". מארק קנדי מסוכנות הידיעות אי.פי., לאחר שהתייחס ל"צעדים מוטעים" של האלבום, אמר כי (האלבום) "בוודאות יוסיף מאזינים, יגרע כמה עייפים מחוסר העקביות שלו, אך בהחלט ירבה את חשבון הבנק שלו ", ובסופו של דבר כינה את שירן "כישרון מיוחד".
האלבום גרף גם ביקורות שליליות; הרייט גיבסון מ"הגרדיאן" העניקה לאלבום דירוג של שני כוכבים מתוך חמישה, וכינתה אותו "לא פחות מחושב מאשר חבריו ברמה העליונה ביותר של כוכב הפופ ". בביקורת שלילית על 2.8 מתוך 10, אמרה לורה סנפס מפיצ'פורק: "בהתחשב בכך שהוא [שירן] הוא בין כותבי השירים המצליחים ביותר בעולם, הרבה מילים שלו אפילו לא סורקות." בביקורת שלילית נוספת, שכתב לטבע בסאונד, דייוויד הילייר העניק ל÷ ציון של 3/10, וכינה אותו "אלבום הפופ הכי אנונימי ותפל שאפשר".
בממלכה המאוחדת
האלבום מכר 232,000 עותקים פיזיים ודיגיטליים בבריטניה ביום יציאתו הראשון ללא הכללת נתונים הזרמה, יותר ממכירות אלבומה הקודם של שירן x בשבוע הראשון. בשלושת ימיו המשיך האלבום לגדול במכירות ונמכר ביותר מ־432,000 עותקים, ובכך עמד בראש מצעד האלבומים בבריטניה אחרי שלושה ימים בלבד. האלבום מכר 63% בעותקים פיזיים, 31% בדיגיטל ו-6% במכירות שוות ערך. האלבום מכר בסך הכל 672,000 עותקים בבריטניה במהלך השבוע הראשון שלו, מה שהפך אותו לאלבום הנמכר ביותר בבריטניה על ידי אמן גבר והפתיחה השלישית בגובהו בסך הכל אחרי 25 של אדל (שמכר 800,307 עותקים בשבוע הראשון שלו) ו-Oasis (שמכר 696,000 עותקים בשבוע הראשון שלה). [44] בשבוע הפתיחה של ÷, שירן הציג את שלושת האלבומים הראשונים שלו בחמישייה הראשונה בבריטניה. בנוסף, אלבום זה שבר את שיא עשרת השירים המובילים ביותר מאלבום בודד במצעד הסינגלים בבריטניה (עם תשעה שירים בעשירייה הראשונה גם בשבוע אחד), ועבר את השיא שהוחזק בעבר על ידי קלווין האריס. כל 16 שירי האלבום נכנסו גם הם ל-20 הראשונים. והאלבום הגיע למיליון מכירות בבריטניה לאחר 16 יום בלבד. במחצית הראשונה של 2017, האלבום עודד את מכירות המוזיקה בבריטניה ב-11.2% בהשוואה לשנה הקודמת, והוא היה מוצר הבידור הנמכר ביותר בשנה, עד יולי 2017 מכר האלבום למעלה משני מיליון יחידות בבריטניה - 1.22 מיליון מהן ממכירות פיזיות ו-371,000 עותקים מהורדות, והזרמה תרמה 415,000 יחידות שוות ערך. מאז הועלה לראשונה במצעד האלבומים בבריטניה במשך 20 שבועות רצופים בסך הכל, פרק הזמן הארוך ביותר מאז שה-21 של אדל קיימה את הפסגה בשנת 2011 ובשנת 2012. ÷ היה האלבום הנמכר ביותר במדינה השנה עם למעלה מ-2,128,000 עותקים שנמכרו עד סוף 2017.
ארצות הברית
÷ נחת בראשות מצעד הבילבורד 200 בארצות הברית עם 451,000 יחידות שוות ערך לאלבום, מתוכן 322,000 היו מכירות אלבומים טהורות. הרצועות השיגו יחד 134.6 מיליון שידורים בארצות הברית בשבוע הראשון לזמינותו של האלבום. עשרה שירים מהאלבום הופיעו לראשונה ב-Hot 100 באותו שבוע, והצטרפו לשלושת השירים שכבר היו במצעד, כולל "Shape of You" בשבוע השביעי במקום הראשון. בשבוע השני הוא נותר על לוח הבילבורד 200 עם 180,000 יחידות (87,000 עותקים שנמכרו), שהעפילה בהסמכת זהב מטעם RIAA ב־22 במרץ 2017. עד יולי 2017, רצועות מהאלבום צברו למעלה ממיליארד זרמי שמע בארצות הברית. ÷ הרוויח 2,764,000 יחידות שוות ערך לאלבום בארצות הברית במהלך שנת 2017, וסיים כאלבום הנמכר ביותר במדינה, והיה אלבומו השני הנמכר ביותר בעותקים טהורים, עם 1,102,000 עותקים שנמכרו, אחרי Reputation של טיילור סוויפט.
סינגלים
ב-5 בינואר 2017, העלה שירן שני שירים לערוץ היוטיוב שלו; "Shape of You", ו-"Castle on the Hill",
אלן מור
אלן מור (באנגלית: Alan Moore, נולד ב-18 בנובמבר 1953) הוא כותב קומיקס אנגלי. עבודותיו הידועות ביותר הן "V for Vendetta", "Watchmen" ו"From Hell". שלוש יצירות אלו אף עובדו לסרטים. בנוסף לקומיקס כתב מור נובלה בשם "קול האש" ואף ביצע מספר הופעת מיצג וכן הופעות ספוקן וורד עם The Moon and Serpent Grand Egyptian Theatre of Marvels. חלק מהחומרים אף יצאו על תקליטור.
ככותב קומיקס ידוע מור כאחד הראשונים שהחילו איכויות ספרותיות ואומנותית לתוך הזרם המרכזי של הקומיקס. כמו כן, יצירותיו עוסקות בנושאים ותמות מאתגרים, המיועדים למבוגרים ואשר לא רווחו בקומיקס לפניו, כגון פאשיזם, עולמות דיסטופים, גיבורים מעוררי מחלוקת, עיצוב חדש ושונה לגיבורי על מוכרים וארוטיקה.
מור מביא מספר השפעות ליצירותיו, ביניהם של סופרים שלא עסקו בקומיקס. בין אלו ניתן לציין את ויליאם ס. בורוז. תומאס פינצ'ון, רוברט אנטון וילסון ואיאן סינקלר, כמו גם סופר הגל החדש של המדע הבדיוני מייקל מורקוק וסופר האימה קלייב בארקר. ביו השפעותיו בקרב כותבי הקומיקס, ניתן למצוא את ויל אייזנר, ג'ק קירבי ובריאן טלבוט.
ראשית חייו והתבגרותו
מור נולד לעובד מבשלה בנורת' המפטון בשם ארנסט מור ולמדפיסה סילבייה דורין. הוא גדל באזור של בני מעמד הפועלים. מור הושעה מבית ספרו בגיל 17 בשל סחר באל אס די. מאוחר יותר בחייו תיאר עצמו מור כאחד מסוחרי הסמים הגרועים בעולם. בשלב זה של חייו ניסה את מזלו כצייר קומיקס לפני שפנה לתחום הכתיבה. נולדו לו שתי בנות מאשתו הראשונה, פיליס - אמבר וליאה. הזוג גם חלק מאהבת הדדית בשם דבורה. לימים, עזבו המאהבת, הילדים ואשתו את מור.
שנות האלפיים
במאי 2007, מור התחתן עם מלינדה גבי, אִתה גם שיתף פעולה במספר פרויקטי קומיקס. כיום חי מור בנורט'המפטון. הוא צמחוני, עוסק בעל טבעי וסוגד לאל הרומי המיתולוגי הנחש, גלייקון. מור מודה שגלייקון הוא סוג של מתיחה. הוא מגדיר עצמו כאנרכיסט.
גישתו האנרכיסטית
מור התווה את גישתו האנרכיסטית ואת האמונה שלו באתיקה אנרכיסטית בראיון אשר נתן למרגרט קילג'וי, (Margaret Killjoy) ושפורסם בספר מ-2009, "יוצרי המיתוסים ושוברי החוק":
עבודותיו הראשונות
אחרי שהושעה מבית ספרו, עבד מור מספר שנים בעבודות זמניות לפני שהחל בשלהי שנות השבעים לעבוד כמאייר. הוא כתב ואייר סטריפים של קומיקסים מחתרתיים למגזיני מוזיקה כגון Sounds וה-NME. את כתיבה זו, עשה תחת שם העט Curt Vile. שם זה מהווה באנגלית, משחק מילים על שמו של המלחין, Kurt Weill. בתקופה זו, שיתף פעולה לעיתים עם חברו, הקומיקסאי סטיב מור.
תחת שם העט Jill de Ray, (איות אלטרנטיבי לשמו של הרוצח הסדרתי, Gill de Rais) הוא החל לכתוב רצועת קומיקס שבועית בשם מקסוול חתול הקסם, לעיתון Northants Post הוא המשיך בכתיבת הקומיקס עד 1986. מור ציין כי היה שמח להמשיך לכתוב את הקומיקס אבל הפסיק לכותבו בשעה שהעיתון אשר בו פרסם את הקומיקס, כתב מאמר מערכת שלילי אודות הומוסקסואליות בקהילה.
באותה תקופה, החליט כי אינו יכול להתפרנס כאומן. הוא החל להתרכז בכתיבה וסיפק טקסטים למארוול בריטניה וכן למגזיני קומיקס ידועים בני התקופה, 2000AD ו-Warrior.
הוא גם כתב בתקופה זו, רצועות קומיקס למגזין של דוקטור הו ולשבועון של מלחמת הכוכבים לפני שהחל לכתוב באופן קבוע את קפטן בריטניה עם אלן דייוויס. סדרה אשר רצה במגוון פרסומים של מארוול בריטניה.
את שיתוף הפעולה עם 2000AD החל כבר בתחילת 1980 כשכתב רעיון לתסריט אשר הרשים את עורך המישנה, אלן גרנט. מור זוכר כי התסריט הראשון שלו היה לסדרת השופט דרד ובשל תמיכתו של גראנט שאהב את העלילה, הוזמן לכתוב עלילה לעתיד מזעזע (Future Shocks), סדרת סיפורים קצרים שיצאה במסגרת 2000AD. גראנט זוכר כי קיבל תסריט ממור אשר היה ארוך מדי לפרסום אך שלא היה ניתן לקצרו מבלי להרסו. בשל כך, הגיע למסקנה. הוא ביקש ממור לקצר את הטקסט בעצמו וקנה אותו ממנו בעקבות הקיצור. בשלוש השנים הבאות, מכר מור טקסטים ל-2000AD על בסיס קבוע יותר ויותר. הוא גם כתב יותר מחמישים סיפורים קצרים למגזיני הבת של 2000AD.
במקביל לעבודותיו על "קפטן בריטניה" (Captain Britain) למארוול בריטניה ומספר רצועות קומיקס ל-Warrior, החל מור לתכנן ולכתוב סדרת קומיקס ארוכה ל-2000AD. ב-1983, פרסם מור את סקיז. מור התבקש על ידי עורכיו לכתוב גרסה משלו לאי.טי. מור אמר כי גרסתו, חייבת מדי ל-Alan Bleasdale. את סקיז, כתב מור יחד עם האמן ג'ים בייקי (Jim Baikie) אשר צייר את היצירה. מור גם כתב באותה תקופה, סיפור לא מתמשך בכיכובם של די.אר. וקווינץ' שהיו גרסת מדע בדיוני לדמויות או.סי וסטיגס מהמגזין National Lampoon. מור ציין כי הם ממשיכים באופיים את אופי הדמויות המקוריות, קרי, סגנון של דני שובבני, אך עם יכולת (קרי אופי ומרץ) תרמו גרעיניים. את ספר זה, כתב יחד עם שותפו מכתיבת קפטן בריטניה, דייוויס. במהרה נהפך הספר לסדרה. הקומיקס שנחשב לגולת הכותרת של כתיבתו בתקופת 2000AD הוא, הבלדה של האלו ג'ונס, (The Ballad of Halo Jones) סדרה ראשונה של קומיקסים אשר התבססה על דמות נשית. חשוב לציין כי סדרה זו לא נהייתה לקלאסיקה מיידית. את סדרה זו, כתב בשיתוף איאן גיבסון. אף על פי שעבודותיו של מור, נחשבו לבין הפופולריות ביותר שהופיעו ב-2000AD, מור עצמו, נהיה מודאג לגבי תופעת שלילת זכויות היוצרים בקומיקס הבריטי של הסופרים. ב-1985 הוא שוחח עם הפנזין Arkensword והודיע להם כי, הוא מפסיק לעבוד עם IPC, המוציאים לאור של 2000AD. הוא הסביר זאת בכך ש באותה התקופה, יוצרים רבים, לא היו מרוצים מעניין הדרישה על ויתור זכויות היוצרים בנוגע לכתיבה שלהם. ב-1986, הפסיק מור לכתוב ל-2000AD והשאיר את עתידם של הגיליונות הבאים של "Halo Jones" שנוי במחלוקת. במהלך השנים, דעותיו הגלויות ועקרונותיו בנושא זכויות יוצרים והבעלות עליהם של יוצריהם, גרמה לו לסכסוכים רבים וניתוק קשרים, עם מספר מוציאים לאור לאורך התגלגלות הקריירה שלו.
תקופת Warrior
לגבי תקופה זו בקריירה של מור, נטען כי העבודות אשר כתב ל-Warrior קיבלו את הביקורות הטובות ביותר. בין עבודות אלו:
Marvelman
סדרת גיבור על. מאוחר יותר, שונה שם הסדרה ל"Miracleman" בשל זכויות יוצרים. בסדרה זו, נוצר דימוי רדיקלי חדש לסופר גיבור שלא נכתב עליו מ-1962. הסיפור צויר בעיקר על ידי גרי ליץ' ואלן דייוויס. מור כתב את מירב עלילות הקומיקס בהרצה זו כשבמהדורות הספיישל אשר איגדו את עבודותיו של מיק אנג'לו כתב רק את הקו הכללי של העלילה. כבר בהרצה זו של הדמות ניתן לראות את הקווים אשר יאפיינו מאוחר יותר את מור. בין קווי עלילה אלו, סופר גיבור שמהווה מקור לטרור כפי שניתן לראות בוונדטה, הנבל מעורר האמפתיה כפי שניתן לראות בגרסתו ל"באטמן" וכן יצירת מיתולוגיה שלמה סביב דמות הגיבור. מור כתב את הסדרה עד חוברת 16.
V for Vendetta
נובלה גרפית דיסטופית. מתארת בריטניה פאשיסטית אחרי מלחמה אטומית. גיבור העלילה הוא אנרכיסט המתלבש כגאי פוקס ונלחם בשלטון הבריטי. רומן זה צויר על ידי David Lloyd ונחשב בידי רבים לאחת מפיסגות היצירה של מור. יצירה זו נחשבת למורכבת ומור העיד על עצמו כי רצה להכניס לתוך העלילה השפעות של דייוויד בואי, האסיר, באטמן, ג'ורג' אורוול (George Orwell), אלדוס הקסלי ועוד דמויות קנוניות רבות מתחום הבידור והקולנוע הבריטי.
The Bojeffries Saga
קומדיה אודות משפחה אנגלית בת מעמד הפועלים המורכבת מערפדים ואנשי זאב. יצירה זו צוירה על ידי סטיב פארקהאוס (Steve Parkhouse).
Warrior נסגר לפני שמור סיים את יצירות אלו, אך הוא סיים אותם מאוחר יותר אצל מוציאים לאור אחרים.