cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מטאליקה
1988–1993: ...And Justice for All והאלבום השחור
למרות היותם של השירים מאוד אנטי-ממוסחרים, הן מבחינת המוזיקה וההלחנה, והן מבחינת המילים הבוטות והבלתי נעימות, ארבעת האלבומים זכו להערכה רבה בקרב המבקרים ומומחי המוזיקה, ולהצלחה מסחרית עצומה. למעשה, ארבעת האלבומים נמכרו במיליוני עותקים כל אחד, ללא כל חשיפה באמצעי התקשורת (למעט וידאו קליפ אחד בודד לשיר "One" מתוך ...And Justice for All).
אחרי ההצלחה הגדולה של ...And Justice for All, יצאה מטאליקה לסיבוב הופעות ברחבי העולם. רק כעבור 3 שנים, בשנת 1991, הוציאה הלהקה אלבום חדש, שנקרא כשם הלהקה Metallica. בשל עטיפתו השחורה (כאנטיתזה לעטיפת האלבום שהוציאו הביטלס, The White Album, שכולה לבנה) מכונה האלבום The Black Album - "האלבום השחור".
"האלבום השחור" היה תפנית חדה בסגנון של מטאליקה. אם בארבעת האלבומים הראשונים יצרה מטאליקה מוזיקה כבדה, טכנית, קיצונית וכמעט חסרת רגש ומלודיה, שלוותה בשירה צעקנית של הטפילד, האלבום השחור הוא מלודי וקליט יחסית, בעל קצב איטי יותר בחלק מהשירים, עם פחות דגש על סולואים מהירים, יותר קליל ופחות טכני ביחס לקודמיו. כמו כן, גם שירתו של הטפילד ב"אלבום השחור" היא מלודית יותר, בקול עבה ולירי, ואף מלאת רגש ב-"Nothing Else Matters" ו-"The Unforgiven", שני שירים שסימלו את שיא ההתרחקות מהסגנון הידוע של מטאליקה. שירים כאלה נקראים גם "בלדות מטאל". הטענה המקובלת בקרב מעריצי הלהקה היא כי מטרתו של "האלבום השחור" הייתה להרחיב את הקהל של מטאליקה, לשנות את תדמית הלהקה ולהרחיקה מהקישור לקבוצות מעריצים פנאטיים בעלי טעם כבד וקיצוני. הלהקה ביקשה לפנות לקהל מיינסטרימי יותר, שנתפס כמעדיף מוזיקה מלודית ולא פרועה. טענה זו לא אומתה על ידי חברי הלהקה עצמם.
תגובת המעריצים לאלבום המפתיע לא הייתה אחידה. אלה הנמנים עם הגרעין הקשה טענו כי זהו אלבום ממוסחר, שלא מייצג את רוח הלהקה, וכל מטרתו הייתה למשוך קהל מיינסטרימי. מצד שני, חלק מהמעריצים הגיבו בהתלהבות וטענו כי הלהקה התפתחה מבחינה אמנותית ונפתחה לכיוונים נוספים. כך או כך השיג האלבום את מטרתו: הקהל של מטאליקה התרחב ואיבד במקצת מאופיו המחתרתי והקיצוני. כמו כן, החל מאלבום זה החלה מטאליקה ליצור וידאו-קליפים שליוו את השירים החדשים ושודרו ב-MTV, ערוץ המוזיקה הפופולרי השנוא על רוב קהל המטאל בשל אופיו הממוסחר. עד לאלבום זה היה למטאליקה קליפ אחד בלבד, לשיר "One" מהאלבום And Justice For All.
"האלבום השחור" זכה להצלחה מסחרית עצומה, למרות הביקורות השליליות מצד חלק מהמעריצים, שלא אהבו את הכיוון הנוטה למיינסטרים של האלבום. לאחר פרסומו יצאה הלהקה לפגרה של 5 שנים מהקלטות. במקביל יצאה הלהקה לסיבוב הופעות, במהלכו הגיעה להופעה בישראל ב-30 ביוני 1993.
1994–1999: Load, ReLoad, Garage Inc. ו-S&M
ב-1995, אחרי 4 שנים של הפסקה, חזרו חברי להקת מטאליקה להקליט חומר חדש, ובשנת 1996 הוציאו את אלבומם השישי, Load. לחברי הלהקה היה מספיק חומר להקלטה של אלבום כפול, אך אלה קיבלו החלטה להקליט רק חצי מהשירים, כשהיתר יוקלטו לאלבום נוסף כשנה לאחר מכן.
לאחר ההפסקה חזרו חברי הלהקה במראה חדש, כששיערם הארוך שאפיין אותם בעבר, קוצר לטובת תספורות קצוצות. מבחינת הסגנון המוזיקלי, Load מהווה הקצנה של "האלבום השחור" מבחינת התרחקות מהסגנון המקורי של הלהקה ומעבר לסגנון מתון, שקט יחסית וקליט.
Load נחשב לאכזבה גדולה בעיני רוב מעריצי הלהקה, ומכר פחות מהמצופה - על אף שנתוני מכירות היו נחשבים מרשימים לכל להקת מטאל אחרת מלבד מטאליקה. אם את "האלבום השחור" רוב המעריצים יכלו לקבל ואף אהבו, הרי ש-Load נחשב בעיני חלק מהמעריצים למסחור מוחלט של הלהקה, חדה ברמה האמנותית, ובעיקר ברמה הטכנית (או לפחות בהפגנת הרמה הטכנית). דווקא שאיפתה של הלהקה להתחבב על ההמונים גרמה לכישלונה המסחרי היחסי.
בשנת 1996 הלהקה לראשונה נתנה אישור שמוזיקה שלה תהיה מוזיקה לסרט - בסרט תיעודי גן עדן האבוד: רצח הילדים בגבעת רובין הוד.
בשנת 1997 הוציאה מטאליקה את אלבומה השביעי, ReLoad. כצפוי, האלבום מהווה המשך מבחינה סגנונית לאלבום השחור ול-Load. למרות השתייכותו של האלבום לסגנון החדש של מטאליקה, האלבום הצליח יותר מקודמו, אך גם הוא נחשב לממוסחר ולמוערך פחות מארבעת האלבומים הראשונים ומ"האלבום השחור".
בשנת 1998 הוציאה מטאליקה את האלבום Garage Inc.; אלבום כפול שכלל גרסאות כיסוי לשירי רוק ישנים, כאשר התקליטור הראשון הכיל הקלטות חדשות מ-1998 ואילו השני הקלטות מוקדמות יותר. מטרת האלבום הייתה להתאים את המלודיות הישנות והעדינות לסגנון רוק כבד. במיוחד בולטות גרסאות המטאל לשיר "Turn the Page" של זמר הקאנטרי בוב סיגר ולשיר "Astronomy" של להקת הרוק הקלאסית בלו אויסטר קאלט. בשתי הגרסאות בלט השילוב של נגינה מטאלית כבדה עם שירה מלאת רגש של הטפילד.
כמו כן, כולל האלבום גרסת כיסוי לשיר "Sabra Cadabra" של להקת המטאל הראשונה, בלאק סבאת', מספר גרסאות כיסוי ללהקות מז'אנר הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי וכן גם מחרוזת ארוכה (מעל ל-10 דקות), של גרסאות כיסוי למספר שירים של להקת המטאל הדנית מרסיפול פייט. המחרוזת בוצעה בסגנון הת'רש מטאל הישן של מטאליקה. בנוסף חודשו שירים של להקת הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי דיאמונד הד, להקה שהשפיעה על מטאליקה מבחינה מוזיקלית, כמו Am I Evil?"".
בשנת 1999 ארגנה הלהקה הופעה מיוחדת וחד-פעמית עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו. במשך חודשים עמלו הגיטריסט והסולן ג'יימס הטפילד, המתופף לארס אולריך ומנצח התזמורת מייקל קיימן על התאמת יצירותיה של מטאליקה מכל התקופות לכלי התזמורת.
בהופעה גם ניגנה הלהקה שני שירים חדשים: "No Leaf Clover" ו-"Human", אשר לא נוגן מעולם ללא התזמורת.
ההופעה הוקלטה לאלבום כפול בשם S&M, אשר נמכר עד היום במיליוני עותקים. יש האומרים כי אף אלבום זה הוא ממוסחר, וכל מטרתה של ההופעה הייתה רווח כספי, אך בעיני רוב המעריצים והמבקרים כאחד, נחשב האלבום לאחד משיאיה של הלהקה. בשל הצלחתה הרבה של ההופעה החליטו חברי הלהקה להוציא את ההופעה כקלטת וידאו ולאחר מכן גם כמארז DVD.
2000–2005: המחלוקת סביב נאפסטר, עזיבתו של ניוסטד ו-St. Anger
הסינגל I Disappear יצא ב-2000 כחלק מפסקול הסרט משימה בלתי אפשרית 2. מוקדם יותר באותה השנה גילו חברי הלהקה שגרסת דמו לשיר פורסמה ברשת הקצה לקצה של נאפסטר. העבודה על השיר עדיין לא הושלמה והמטרה הייתה להוציא אותו במקביל ליציאת הסרט לאקרנים. בעקבות גילוי זה התברר להם שכל הקלטותיהם מאז ומעולם זמינות בשירות נאפסטר. הלהקה הגישה תביעה נגד נאפסטר ודרשה כי 300,000 המשתמשים שסחרו בשירי מטאליקה יסולקו מהרשת. הם תבעו גם את אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת דרום קליפורניה ואוניברסיטת אינדיאנה על כך שלא החרימו את נאפסטר מהקמפוסים שלהן. ב-2001 הגיעו מטאליקה ונאפסטר להסדר מחוץ לכותלי בית המשפט שגרם להחרמתם של משתמשי נאפסטר רבים. הלהקה מעולם לא תבעה אף אדם ישירות על הפרת זכויות יוצרים.
הפרשה יצרה למטאליקה תדמית של כוכבי רוק אגואיסטיים ומנותקים מהקהל שלהם. חברי להקת מוטלי קרו תרמו את קולותיהם לסרטון אינטרנט ששיבח את תוכנות שיתוף הקבצים והציג את מטאליקה כלהקה תאבת-בצע; היה זה אחד מסרטוני קריקטורה רבים, שלעגו בעיקר ללארס אולריך. מספר מבקרים אף לעגו לאולריך באמצעות איות שמו כ"$Lar". אולריך טען בתגובה כי מטאליקה איננה מעוניינת במעריצים שמתנים את הערצתם בכך שיורשו להוריד את המוזיקה שלה בחינם. המבקרים הגיבו על כך בטענה כי הצלחתה המסחרית של מטאליקה בתחילת דרכה נבעה מסחר מחתרתי בבוטלגים שלה, שהיווה למעשה את המקבילה של שנות ה-80 לנאפסטר.
בשנת 2001 הודיע ג'ייסון ניוסטד על עזיבתו מסיבות אישיות לאחר 14 שנות פעילות בלהקה, על רקע התנגדותו של הטפילד לפרויקט-הצד של ניוסטד, Echobrain. את מקומו של ניוסטד נבחר לתפוס רוברט טרוחיו, נגן הבס של זמר המטאל האנגלי אוזי אוסבורן. ניוסטד הצטרף מאז ללהקת הת'ראש מטאל הקנדית וויבוד (Voivod). הסכסוך בין ניוסטד להטפילד וכן התמכרותו המחודשת של הטפילד לאלכוהול ו"התמכרויות אחרות", כלשון הלהקה (אם כי הוא עבר אחרי כן עוד טיפול גמילה), גרמו לשיתוק מוחלט בפעילותה של מטאליקה למשך קרוב לשנה וסימנו לכאורה את סופה הקרב של הלהקה. ואלבום האולפן השמיני של מטאליקה, St. Anger, יצא רק בשנת 2003 כאשר מפיק הלהקה בוב רוק ממלא בו את תפקיד הבסיסט. לאחר מכן הוא הוחלף בידי טרוחיו.
St. Anger נחשב לאלבום האגרסיבי ביותר של מטאליקה מזה עשור וכן השנוי ביותר במחלוקת של הלהקה. הדעה הרווחת בקרב קהל המטאל היא, שהלהקה אשר בעבר נמנתה על הלהקות האיכותיות ביותר בעולם, ואשר היוותה דוגמה למקוריות אמנותית, הידרדרה לשפל אמנותי. הטענות שנשמעו היו כי הלהקה, ששימשה כאבות רוחניים-אמנותיים לעשרות להקות רוק ומטאל צעירות, הוציאה לאור אלבום שמחקה לכאורה את הלהקות הללו. עם זאת, היו גם מעריצים שסברו כיSt. Anger אמנם אינו משחזר את האמת האמנותית של ארבעת אלבומי המופת, אך עדיין מהווה שיפור לעומת Load ו-ReLoad, ולמעשה, התחלה של דרך אמנותית חדשה. למרות חוסר הערכה מצד הקהל המסורתי של הלהקה, האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה.
זמן קצר לאחר שעזב ניוסטד את הלהקה, ולפני שהתחילו בהקלטות ל-St. Anger, נכנסו שלושת חבריה הנותרים לטיפול קבוצתי. הטיפול תועד בסרט דוקומנטרי בשם "Some Kind of Monster". בסרט תועד כל תהליך יצירת האלבום, החל משכירת האולפן ועד לרמיקסים, וגם חוויות אינדיבידואליות של חברי הלהקה. הסרט הופץ ב-DVD, וזכה להצלחה מסחרית גדולה.
2006–2011: Death Magnetic, Lulu ו-Beyond Magnetic
בדצמבר 2006 הוציאה הלהקה לאור אלבום וידאו בשם The Videos 1989–2004. האלבום מכר כ-28,000 עותקים ברחבי העולם, וניצב במקום השלישי במצעד האלבומי הווידאו של הבילבורד. בפברואר 2007 פורסמה גרסת מטאל ליצירה "The Ecstasy of Gold", שנכתבה על ידי אניו מוריקונה. גרסה זו הועמדה לפרס בקטגוריית שיר הרוק האינסטרומנטלי הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-50. באותו החודש הודיע מפיק הלהקה בוב רוק על פרישתו. את מקומו תפס ריק רובין, שעבד עם חברי הלהקה במספר פרויקטים קודמים. ב-12 בספטמבר 2008 הוציאה לאור את האלבום Death Magnetic. טרם צאתו, הוא הודלף ונמכר באופן לא חוקי בצרפת כבר מ-2 בספטמבר, ובממלכה המאוחדת מ-10 בספטמבר. חברת התקליטים שהפיקה את האלבום האחים וורנר, שקלה לנקוט צעדים משפטיים נגד חנות הקמעונאות הצרפתית, אך לבסוף חזרה בה. Death Magnetic ניצב בפסגת מצעד הבילבורד 200 במשך שלושה שבועות – האלבום החמישי ברציפות של מטאליקה, שהגיע למקום הראשון במצעד.. Death Magnetic זכה להצלחה דומה גם באירופה. הוא הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של היבשת, ובמצעדי מוזיקה של מדינות שונות דוגמת אוסטריה, קרואטיה, צ'כיה, דנמרק ופינלנד. בשנה הראשונה לצאתו נמכר האלבום בכ-490,000 עותקים ברחבי העולם, ואף הוכרז כאלבום הנמכר ביותר באוסטרליה לשנת 2008.
ב-14 בינואר 2009 הוכרז כי מטאליקה תיכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול באפריל 2009. ב-16 ביוני 2010 יצאו חבריה למסע הופעות ברחבי העולם, כאשר הופעתם הראשונה נערכה בעיר ורשה, בירת פולין, כחלק מאירועי פסטיבל סוניספרה. במסגרת סיבוב ההופעות, ביצעה את מיטב להיטיה במספר ערים גדולות באירופה, דוגמת סופיה, בוקרשט, איסטנבול ופריז. ב-22 במאי הופיעה הלהקה בישראל, באצטדיון רמת גן. סיבוב ההופעות הסתיים ב-21 בנובמבר 2010, בעיר מלבורן, אוסטרליה. לפני הגעתם לאוקיאניה, הוציאו חברי הלהקה לאור מיני-אלבום הופעה בשם Six Feet Down Under. כמה ימים לפני הופעת בפסטיבל בוונארו, ב-26 בנובמבר, הוציאה לאור מיני-אלבום הופעה נוסף בשם Live at Grimey's. ב-9 בנובמבר 2010 הכריזה על הופעתה בפסטיבל "רוק בריו", בעיר ריו דה ז'ניירו שבברזיל כמופעו המרכזי. ב-15 ביוני 2011 הודיעה כי סיימה להקליט את אלבומה העתידי, Lulu, שיצא לאור ב-31 באוקטובר באותה השנה. האלבום נכתב בהשראת המחזות "Earth Spirit" ו-"Pandora's Box" של פרנק ודקינד. ב-16 באוקטובר אישר רוברט טרוחיו את השמועות על כתיבת אלבומה הבא של הלהקה. לדבריו, כתבו חברי הלהקה מספר שירים שיוקלטו ב-2012.
עם פתיחת העונה ה-62 של מרוץ המכוניות פורמולה 1, נודע בקרב מעריצי הלהקה כי בכוונתה להופיע בגרנד פרי ההודי, במדינה אוטר פרדש ב-30 באוקטובר. אולם מופע זה בוטל לאחר מפגעי תברואה קשים באולם התחרות. כפיצוי למעריציהם באזור, הופיעה הלהקה בבנגלור שבדרום הודו. ב-10 בנובמבר הכריזה הנהלת פסטיבל הרוק בפארק דומינגטון כי הלהקה תבצע את האלבום Metallica במלואו בפסטיבל הקרוב. במלאת 30 שנים להקמתה, הופיעה ארבע פעמים בשכונת פילמור שבסן פרנסיסקו. לצד חברי הלהקה כיכבו מספר אמנים הידועים בהשפעתם הרבה על הלהקה, ועל ז'אנר הרוק ככלל. בנוסף, אל חברי הלהקה הצטרפו חבריה לשעבר לביצוע מספר שירים. בדצמבר 2011 הוציאה הלהקה לאור את המיני-אלבום Beyond Magnetic, שיצא בפורמט תקליטור בינואר 2012.
2012–2018: Hardwired...to Self-Destruct
ב-7 בפברואר 2012 הודיעה הלהקה כי בכוונתה להקים פסטיבל מוזיקה חדש בשם "Orion Music + More", שיתקיים ב-23 וב-24 ביוני 2012, באטלנטיק סיטי, ארצות הברית. הפסטיבל יכלול את ביצוע שניים מאלבומיה של הלהקה, Metallica ו-Ride the Lightning. בנובמבר 2012 עזבה את חברת התקליטים "האחים וורנר", וייסדה חברת תקליטים עצמאית בשם "Blackened Recordings", אשר תפיק את עבודותיה העתידיות. ב-10 בדצמבר 2012 הוציאה לאור DVD המכיל מספר קטעי הופעות שלה מ-2009 בקוויבק סיטי, קנדה. בשנת 2013 כיכבו חברי הלהקה במותחן האמריקאי "Metallica Through The Never", אשר בוים על ידי נמרוד אנטל. הסרט מתאר מסע של נער המשמש כעובד במה של מטאליקה שנשלח להביא חבילה שדרושה למופע ממשאית שנתקעה בדרכה. המסע מתרחש כולו לאורך ההופעה החיה של מטאליקה, ומשלב מאפיינים פסיכדליים רבים כתוצאה מנטילת סם הזייתי על ידי הגיבור. הלהקה לקחה חלק בכתיבת הסרט והופיעה בקטעי המוזיקה. ב-22 ביולי 2013 הכריז לארס אולריך על תחילת תהליך כתיבת האלבום החדש של הלהקה, שעתיד לצאת בשנת 2015. במהדורה השנייה של פסטיבל "Orion Music + More", ביצעה את האלבום Kill 'Em All בשם מחודש, "Dehaan", כמחווה לשחקן דיין דיהן ששיחק בסרט "Metallica Through The Never". ב-8 בדצמבר 2013 ערכה מטאליקה מופע בשם "Freeze 'Em All" ביבשת אנטארקטיקה, והפכה ללהקה הראשונה בעולם שהופיעה בכל שבע היבשות. ההופעה צולמה ויצאה לאור כאלבום הופעה באותו החודש.
בינואר 2014, הלהקה ביצעה את השיר "One" עם הפסנתרן הסיני לאנג לאנג, במהדורה ה-56 של טקס פרסי הגראמי. במרץ 2014, יצאה לסיבוב הופעות מיוחד בשם "Metallica By Request", בו המעריצים מחליטים אילו שירים הלהקה תבצע. ביוני באותה השנה, הוציאה הלהקה לאור את השיר "Lords of Summer". באותו החודש, מטאליקה הופיעה בפסטיבל גלסטונברי בניסיון למשוך קהל מעריצים חדש. בינואר 2015, ערכה את "ליל מטאליקה",עם קבוצת ההוקי "סן חוזה שארקס". בליל הזה, ענו חברי הלהקה על שאלות רבות של מעריציהם. ב-2 בנובמבר 2015, הלהקה הופיעה בסופרבול ה-50. ב-22 ביולי 2016, מטאליקה הופיעה עם להקת Avenged Sevenfold ו-Volbeat ביום פתיחת האצטדיון יו. אס. בנק. ב-18 באוגוסט 2016, הודיעה מטאליקה באתר האינטרנט שלה כי אלבומם העשירי Hardwired...to Self-Destruct, עתיד לצאת עוד חודשיים ב-18 בנובמבר. בנוסף, הלהקה חשפה את כל שמות רצועות האלבום והוציאה לאור את הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Hardwired". עם צאתו, הגיע האלבום למקום הראשון בבילבורד 200. בקיץ 2017, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בארצות הברית, שבמהלכו הופיעה לצד להקות נוספות דוגמת Avenged Sevenfold ו-Gojira.
2019–הווה: S&M2 ו-72 Seasons
במרץ 2019 הכריז רוברט טרוחיו כי הם החלו לאסוף חומרי כתיבה חדשים לקראת האלבום הבא. באותו החודש הכריזה הלהקה כי באוקטובר תצא לסיבוב הופעות באוסטרליה ובניו זילנד. אולם ב-27 בספטמבר הלהקה דחתה את סיבוב ההופעות. לרגל ציון 20 שנים מאז אלבומם S&M, הופיעה בפתיחה של מרכז הצ'ייס החדש של סן פרנסיסקו. ב-28 באוגוסט 2020 יצא אלבום ההופעה לאור. ביולי 2019 פורסמו תאריכי ההופעות של סיבוב ההופעות הקרוב באמריקה הדרומית. בספטמבר 2019 הופיעה הלהקה, לצד אמנים רבים דוגמת בילי אייליש, מיילי סיירוס וקולדפליי, בפסטיבל האזרחים הבינלאומי. בעקבות מגפת הקורונה בארצות הברית דחתה הלהקה את חמש ההופעות שתוכננו במדינה. בעת ההסגר העולמי בעקבות המגפה הופיעה בקביעות בשידור חי ביוטיוב ובפייסבוק. ב-10 באוגוסט 2020 הופיעה בעיר סונומה, קליפורניה. קהל ההופעה הורכב מכמה אנשי צוות והפקה בכירים, וההופעה עצמה שודרה ברחבי העולם ב-29 באוגוסט.
ב-28 בנובמבר 2022 הודיעה הלהקה שהיא עתידה להוציא לאור את "72 Seasons", אלבום האולפן ה-12 שלה, ובמקביל הוציאה הלהקה את הסינגל הראשון מתוכו, "Lux Æterna". ב־19 בינואר 2023 הוציאה הלהקה את הסינגל השני מתוך האלבום "Screaming Suicide". ב-1 במרץ, הוציאה הלהקה את "If Darkness Had a Son", הסינגל השלישי שלה מתוך האלבום. ב-27 במרץ הוציאה את "72 Seasons", הסינגל הרביעי מהאלבום וב-14 באפריל יצא לאור האלבום עצמו. בהמשך החודש יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בשם M72 World Tour.
סגנון מוזיקלי
מטאליקה היא להקת הבי מטאל. אף על פי שהלהקה מוכרת על פי רוב כלהקת ת'ראש מטאל, חלק מאלבומיה אינם שייכים לסגנון זה.
ת'ראש מטאל
מטאליקה החלה כלהקת ת'ראש מטאל, ועד וכולל האלבום ...And Justice for All מ-1988 היא ניגנה ודבקה בסגנון זה. למעשה, אלבום האולפן הראשון של הלהקה, Kill 'Em All מ-1983, נחשב על פי רבים לאלבום הת'ראש מטאל הראשון, ולמשפיע מאוד בז'אנר. כמו כן, הלהקה נחשבת לאחת מ"ארבע הגדולות" - הלהקות המרכזיות בסגנון הת'ראש מטאל, לצד מגאדת', סלייר ואנתרקס.
התרחקות מסגנון הת'ראש
אלבום האולפן החמישי של הלהקה, Metallica, הידוע גם בתור "האלבום השחור" ("The Black Album") מ-1991, סימן את השינוי בכיוון של מטאליקה מסגנון הת'ראש מטאל של ארבעת אלבומי האולפן הקודמים שלה, לכיוון של של מטאל מסחרי יותר, ופנה לקהל המיינסטרים. אף על פי זאת, האלבום עדיין כלל מאפיינים מסוימים של ת'ראש מטאל. אלבום האולפן השישי של הלהקה, Load מ-1996 התרחק עוד יותר מסגנון הת'ראש מטאל, והציג סאונד של הארד רוק/הבי מטאל, מה שהרחיק חלק גדול מקהל מעריצי הלהקה בזמנו. אלבום האולפן השביעי של הלהקה, ReLoad מ-1997, תואר בתור הארד רוק, הבי מטאל ומטאל אלטרנטיבי. אלבום האולפן השמיני של הלהקה, St. Anger מ-2003, נתפס כחריגה מהעבודה הקודמת של הלהקה, ועל פי רוב מתואר כמטאל אלטרנטיבי וכנו-מטאל.
חזרה לשורשי הת'ראש/הבי מטאל
אלבום האולפן התשיעי של הלהקה, Death Magnetic מ-2008, מציג את החזרה לשורשי הת'ראש מטאל של הלהקה. שני האלבומים הבאים של מטאליקה, Hardwired... to Self-Destruct מ-2016 ו-72 Seasons מ-2023, נחשבים להבי מטאל מסורתי יותר מאשר ת'ראש.
פירוט על שינויים
מטאליקה הושפעה מאמני ומלהקות מטאל מוקדמות כמו בלאק סבאת', דיפ פרפל, קיס, לד זפלין, קווין, טד נוג'נט, AC/DC, ראש, אירוסמית', ג'ודאס פריסט, והסקורפיונז. אמנים מהגל החדש של ההבי מטאל הבריטי כמו ונום, מוטורהד, סקסון, דיאמונד הד ואיירון מיידן השפיעו על מטאליקה, כמו גם להקות הפאנק רוק הראמונס, סקס פיסטולס ומיספיטס ולהקת הפוסט-פאנק קילינג ג'וק. האלבומים הראשונים של הלהקה כללו מקצבים מהירים, שירה מתואמת ורצועות אינסטרומנטליות בנות תשע דקות. הצליל המזוהה עם הלהקה נחשב "מלוכלך" ודיסהרמוני. בביקורת באתר Allmusic נכתב שמטאליקה הרחיבה את טכניקת ההלחנה ואת מרחב הביטוי שלה והביאה לגישה אגרסיבית יותר באלבומים הבאים, בהם המילים עסקו בנושאים אישיים ובמודעות חברתית. מנהיגים דתיים וצבאיים, זעם, טירוף, מפלצות וסמים - כמו נושאים אחרים נוספים - נדונו באלבום Master of Puppets.
St. Anger סימן שינוי גדול נוסף בסאונד של הלהקה. באלבום לא נכללו סולואי גיטרה והגיטרה כווננה לדרופ C (כיוון אשר יוצר סאונד "כבד" ונמוך), מה שלדעת המבקרים הביא לסאונד גלמי ולא מלוטש; התוף של אולריך ספג ביקורת על איבוד הצליל המתכתי בו היה ידוע. המילים של האלבום עסקו בגמילה מהסמים של הטפילד וכוללות אזכור של השטן, מלחמה בסמים, קלאוסטרופוביה, אבדון הממשמש ובא, וצביעות דתית. בעצתו של המפיק ריק רובין, באלבום האולפן התשיעי, Death Magnetic, חזרה הלהקה לסולואים ולכוונון הגיטרה E. האלבום סימל חזרה לשורשי הת'ראש של הלהקה, ומלבד סולואי הגיטרה האינטנסיביים הוא כלל מילים עדינות העוסקות בהתמודדות עם התאבדות וגאולה.
מורשת והשפעה
מטאליקה הייתה אחת הלהקות המייסדות של סוגת הת'ראש מטאל, אשר מבוססת כולה על מהירות נגינה גבוהה ושליטה טכנית בכלים, בעוד השירה והמלודיה נדחקים הצידה ואינם מקבלים חשיבות גדולה, בניגוד לסגנון המטאל הקלאסי של להקות המטאל הגדולות אז דוגמת איירון מיידן. היא הפכה לאחת מלהקות ההבי מטאל המשפיעות ביותר בכל הזמנים והיא אחת מ"ארבע הגדולות" - הלהקות המרכזיות בת'ראש מטאל, לצד אנתרקס, מגאדת', וסלייר. הלהקה מכרה יותר מ-110 מיליון תקליטים ברחבי העולם, מה שהפך אותה לאחת הלהקות המצליחות ביותר מסחרית בכל הזמנים. לדעת כותבי "אנציקלופדיית הרוק-אנד-רול" של מגזין הרולינג סטון, מטאליקה נתנה לכל סצנת הרוק שהייתה קיימת "טעינה חשמלית שהייתה נחוצה עד מאד". באתר ביקורת המוזיקה Allmusic נכתב כי מטאליקה הרחיבה את גבולות הת'ראש וכי היא להקת ההבי מטאל הטובה והמשפיעה ביותר של שנות השמונים.
סולן להקת קורן, ג'ונתן דייוויס, שיבח את הלהקה על הדרך שפרצה לעצמה ועל כך שהיא הצליחה לשמור על רלוונטיות לאורך שנים. שאנון לארקין, מתופף להקת גודסמאק אמר שמטאליקה הייתה ההשפעה המוזיקלית הגדולה ביותר על הלהקה ועליו באופן אישי. הסולן והגיטריסט של להקת משין הד, רוב פלין, אמר שכשחברי להקתו יצרו את אלבומם The Blackening, הם ניסו ליצור אלבום "שיש לו הכח, ההשפעה והגדולה האפית שיש ל-Master of Puppets - תקליט על-זמני". M. Shadows, סולן להקת Avenged Sevenfold, אמר שסיבוב ההופעות המשותף של להקתו ושל מטאליקה היה גולת הכותרת בקריירה של הלהקה. מטאליקה זכתה לשבחים גם מחברי הלהקות Adema, Ill Niño ו-God Forbid. מגזין הרוק הבריטיKerrang! הוציא אלבום מחווה למטאליקה בשם Master of Puppets: Remastered במהדורת 8 באפריל 2006, לכבוד חגיגות עשרים השנה ללהקה. האלבום כלל גרסאות כיסוי לשירי הלהקה מאת אמנים שהושפעו ממנה - בהם משין הד, Bullet for My Valentine, Chimaira, Mastodon, Mendeed, ו-Trivium.
MTV דירג את מטאליקה במקום השלישי ברשימת "להקות ההבי מטאל הגדולות בהיסטוריה". VH1 דירג את הלהקה במקום החמישי ברשימת 100 האמנים הגדולים של ההארד רוק, ובמקום הראשון ברשימת 20 להקות המטאל הגדולות ביותר. רולינג סטון דירג את הלהקה במקום ה-61 ברשימת "100 האמנים הגדולים ביותר בכל הזמנים"; אלבומי הלהקה Master of Puppets ו-Metallica דורגו במקומות ה-167 וה-255 בהתאמה ברשימת של המגזין של 500 האלבומים הגדולים ביותר בכל הזמנים. Master of Puppets נכלל גם ברשימת "50 אלבומי ההבי הגדולים ביותר בכל הזמנים" של מגזין Q, דורג במקום הראשון ברשימת "25 אלבומי מטאל" של IGN, ובמקום הראשון ברשימת במתכת כללים רשימת "100 אלבומי ההבי מטאל" של Metal-rules.com. "Enter Sandman" דורג במקום ה-399 ברשימת "500 השירים הגדולים ביותר בכל הזמנים" של רולינג סטון. ב-7 במרץ 1999 קיבלה מטאליקה כוכב בשדרת הכוכבים של סן פרנסיסקו.
דמותה של מטאליקה
בתקופה בה היה נהוג לקדם להקות על ידי שימוש בגימיקים שונים כגון: בגדים נוצצים ובלתי רגילים, שימוש בשיער ארוך, פעלולים על הבמה, אפקטים מורכבים והקרנות של סרטונים שונים על הבמה ועוד - מטאליקה בלטה כאנטי תזה לזרם המרכזי. חברי הלהקה נהגו לעלות לבמה בבגדים יומיומיים רגילים. עטיפות האלבומים היו צנועות וחוברות המילים לא קושטו כלל באיורים. המוזיקה שהולחנה הייתה כבדה, וקשה לעיכול כיוון שמבנה השירים לעיתים רבות חרג מהתבנית הקלאסית של "בית-פזמון-בית". בנוסף התכנים שמטאליקה ביטאו בשיריהם דיברו על פוליטיקה, גזענות וביקורת על החברה - נושאים שנתפסים בעייתיים מבחינה מסחרית. בתחילת דרכם, היו ידועים חברי הלהקה כשתיינים, שהיו משתכרים לעיתים כה קרובות, עד שמעריציהם כינו את הלהקה "אלכוהוליקה" (Alcohollica), שם שהצחיק את חבריה. נושא השתייה תמיד העסיק את חברי הלהקה, ב-19 ביולי 2001, במהלך הקלטת האלבום St. Anger נאלץ סולן הלהקה, ג'יימס הטפילד, לעבור גמילה מאלכוהול, דבר שעיכב את הקלטת האלבום.
מחוות למטאליקה
אמנים רבים הושפעו מיצירותיה של מטאליקה והפגינו את הערכתם הרבה באלבומי מחווה רבים שהוקדשו לה.
Metal Militia
בשנת 1994 הופק בשוודיה אלבום המחווה למטאליקה Metal Militia, ששמו זהה לשיר החותם את האלבום Kill 'em All. האלבום מורכב מ-12 גרסאות כיסוי לשירי מטאליקה בביצוען של 12 להקות מטאל שוודיות שונות המנגנות סוגים שונים של מטאל. הסגנון המיוצג ביותר באלבום הוא דת' מטאל. בגרסאות אלה השירים נשמעים יותר גסים ואלימים מאי פעם, שכן נוסף על נגינת הת'רש הכבדה, שירתו היחסית עדינה של הטפילד הוחלפה בשאגות גראולינג אימתניות. השירים באלבום מסודרים לפי סדר כרונולוגי ושירים מאותו אלבום אף מסודרים לפי סדר הופעתן באלבום המקורי.
אפוקליפטיקה
בשנת 1996 הוציאה רביעיית הצ'לנים הפינית הצעירה אפוקליפטיקה את אלבומה הראשון, אשר הוקדש כולו לגרסאות כיסוי לשיריה של מטאליקה. השירים בוצעו תוך החלפת הגיטרות החשמליות ואף השירה בצ'לו חשמלי.
כמו כן, שני אלבומיה הבאים של להקת אפוקליפטיקה, שיצאו בשנים 1998 ו-2001, הכילו ביצועים לשירים נוספים של מטאליקה, אם כי היו באלבומים גם שירים מקוריים של הלהקה.
ביטאליקה
בשנת 2001 נוסדה להקה בשם ביטאליקה, המנגנת שירים פארודיים העשויים משילובים של שירים של הביטלס ושל מטאליקה. זמר הלהקה אף שר בקול דומה לקולו ה"מאוחר" של הטפילד, תוצאה של שיעורי פיתוח קול.
חברת סוני המחזיקה בזכויות רוב השירים של הביטלס לא אהבה את פעילות הלהקה, ובפברואר 2005 הוציאו נגדם צו מניעה. מי שיצא לעזרתם היה מתופף מטאליקה, לארס אולריך, שהשתמש בעורכי דינו ובסופו של דבר גרם לסוני לחזור בהם מתביעתם.
MTV Icon
בשנת 2003 ערך ערוץ המוזיקה MTV מופע מחווה לכבוד מטאליקה. המופע נערך על מנת לשבח ולהעריך את מטאליקה על תרומתה למוזיקה ביותר מעשרים שנה של פעילות. במהלך המופע ניתן ללהקה פרס MTV Icon. בין האמנים שהופיעו נמנים סאם 41 שהופיעו עם מחרוזת של "For Whom the Bell Tolls", "Enter Sandman", ו-"Master of Puppets", חברי סטיינד ביצעו גרסת כיסוי לשיר "Nothing Else Matters" וכן הופיעו אבריל לאבין עם "Fuel", סנופ דוג עם "Sad but True", קורן עם "One" ולימפ ביזקיט עם "Welcome Home (Sanitarium)".
מחווה לארבעת הפרשים
באותה שנה, הוציאה חברת Nuclear Blast הגרמנית, אלבום בשם Tribute to the Four Horsemen, הקרוי על שם השיר "The Four Horsemen" מהאלבום Kill 'em All, ואשר מהווה לקט של 14 גרסאות כיסוי לשירים של מטאליקה, אשר נכתבו בזמנים שונים על ידי להקות אירופאיות שונות החתומות ב-Nuclear Blast.
בין היתר, כולל האוסף שני שירים מMetal Militia, וכן גם שיר אחד של אפוקליפטיקה. מבחינה סגנונית, הלהקות שהשתתפו בפרויקט הן מכל קשת סגנונות המטאל, מהבי מטאל קלאסי, דרך פאואר מטאל ועד דת' מטאל.
דיסקוגרפיה
{{שלושה טורים|
שיתופי פעולה
}}
בתי מחסה
הקמת המתחם
המתחם הוא למעשה ה"שיכון" הראשון שנבנה בארץ ישראל. מטרת המבנה הייתה הקמת בתי מחסה לעניים (מעין "דיור מוגן"). היוזמה להקמתו הייתה של ארגון יהודים מהולנד ומגרמניה שנקרא "כולל הו"ד" (כולל הולנד ודויטשלנד - ארגון של יהודים שתרמו למתגוררים ברובע היהודי בירושלים בתקופת "היישוב הישן" נקרא "כולל").
בניית המתחם אפשרה הענקת דירות למשפחות עניות לתקופה של שלוש שנים (בחינם, או תמורת שכר-דירה-מוגן נמוך ביותר). הסיבה לכך שנקבעה דווקא תקופה כזו, הייתה הנוהג באותה עת של תשלום שכר הדירה מראש לשלוש שנים. בסוף המאה ה-19 עלו מחירי הדירות, ומשפחות יהודיות רבות מצאו עצמן ללא יכולת לשלם את שכר הדירה לבעלי הבתים המוסלמיים, כך שנותרו למעשה ללא קורת גג. מצב סוציו-אקונומי זה הביא להחלטת הרב עזריאל הילדסהיימר מכולל הו"ד להקים את חברת בתי המחסה לעניים בהר ציון תובב"א. המתחם שנבנה כלל מאה דירות אשר הוקמו ברמת חיים גבוהה יחסית למקובל אז בירושלים.
המימון להקמת המבנה הושג על ידי שד"רים, בהם משה זאקס, חיים צבי שניאורסון ועזריאל זליג הויזדורף, שנשלחו לכל רחבי העולם ואספו תרומות מהיהודים המתגוררים בארצות רבות (הרחוקה בהן היא אוסטרליה). תרומה גדולה במיוחד ניתנה על ידי הברון וילהלם קרל פון רוטשילד מפרנקפורט.
כל דירה כללה שני חדרים ומטבח, ובמרכז החצר המרוצפת של המתחם היו בורות מים גדולים. דיירים שזכו לקבל דירה נחשבו ברובע לבני מזל, ורבים ניסו להפעיל קשרים לקבלת הדירות שחולקו שליש לתושבים שמוצאם מהונגריה, שליש לתושבים שמוצאם מגרמניה ומהולנד ושליש לעניים שמוצאם מארצות אחרות. על משקוף הדירות נחקק מספר הדירה באותיות עבריות.
הכוונה המקורית הייתה לחלק את הדירות לתלמידי חכמים עניים. אולם שני שלישים מהדירות ניתנו לבני הכוללים של הונגריה והו"ד שלא היו עניים כלל. על כך כותב בציניות דוד ילין:
על שם הכולל נקראה במקור גם הכיכר שלפני המבנה - דער דויטשער פלאטץ - "הכיכר הגרמנית" אף ששם השכונה הרשמי היה "בתי מחסה והכנסת אורחים על מכון הר ציון בירושלים" (Armen und Pilgerwohnungen auf dem Berge Zion in Jerusalem).
במלחמת השחרור ואילך
המתחם, המצוי בסמוך לחומת העיר העתיקה, היה החצר האחרונה שנותרה בידי המגינים של הרובע היהודי בעת נפילת הרובע היהודי במלחמת העצמאות, ומהכיכר שבמתחם הלכו מגיני הרובע לשבי הלגיון הירדני. בחצר המבנה, בפינת רחוב גלעד, נקברו גופות הנופלים על הגנת הרובע, מאחר שלא ניתן היה לקברם מחוץ לחומות הרובע הנצור. קבר אחים זה הוקם באישור רב הכותל הרב יצחק אביגדור אורנשטיין על אף האיסור ההיסטורי על קבורת מתים בתוך העיר העתיקה. החללים הועברו ביום כ"ז בתמוז תשכ"ז (4 באוגוסט 1967) לקבר אחים בהר הזיתים, שם זכו לקבורה צבאית ולמצבות רשמיות.
לאחר מלחמת ששת הימים שוקם המתחם. חלק מהריסות המבנים פונו ובמקומן נבנו מבני מגורים חדשים. מבנה בית רוטשילד (ראו בהמשך) שופץ ומשמש כיום כבניין משרדים ובית ספר.
בית הכנסת "בית מאיר ואהל יצחק"
בית הכנסת "בית מאיר ואהל יצחק" היה בניין גדול, מפואר ורחב-ידיים בדרום-מזרח חצר המתחם של בתי המחסה ששימש בית כנסת לקהילת יוצאי גרמניה ברובע היהודי. בית הכנסת נחנך בשנת 1881, ונקרא על שם הרב מאיר בן יצחק פרנקל אייזמן, רב בעיר ויצנהאוזן שבגרמניה.
הרקע להקמת בית הכנסת
הרב אייזמן הוריש בצוואתו, בשנת 1879, סכום ניכר להקמת בית כנסת בשכונת בתי מחסה, ובנוסף הוריש למטרה זו את ספרי התורה הפרטיים שלו על כל קישוטיהם ואת ספרייתו הגדולה. האחריות לביצוע הצוואה, ניתנה למנהלי "כולל הו"ד" (הולנד וגרמניה). אשתו ובניו של הרב אייזמן התנגדו בתחילה לקיום הצוואה, ורק אחרי תקופה ארוכה הסכימו להעביר את הכספים למטרתם. בניית בית הכנסת החלה ב-1880, במהלך הבניה נהרגו 2 מהפועלים.
באלול ה'תרמ"א (1881) נערכה חנוכת בית הכנסת. באירוע השתתפו הרב שמואל סלנט והראשון לציון רפאל מאיר פאניז'יל.
פעילות בית הכנסת וחורבנו
בית הכנסת החל את פעילותו בערב ראש השנה ה'תרמ"א. בספר "חינוך בצלאל" שיצא בתקופה זו נכתב . נכתב על ידי חיים הויזדורף שהיה חתנו של יהושע בצלאל קנטרוביץ.
בקרבת בית הכנסת הוקם מקווה טהרה, שקיבל את מימיו מבור מים עמוק וקדום.
כאשר נאסר על היהודים לקרוא בספר תורה בכותל המערבי, נהגו המתפללים לבוא בשבת לבית כנסת זה לקריאת התורה. בית-הכנסת שימש כאחד מבתי הכנסת המרכזיים בעיר העתיקה באותה תקופה. בתיאור מאותה תקופה נכתב:
בשנת 1948 לאחר כיבוש הרובע היהודי בידי הלגיון הירדני, הרסו הערבים כליל את בית הכנסת.
היום אין שריד לבית הכנסת, ואף לא ידוע על צילום של חלקו הפנימי. בניגוד לבתי כנסת אחרים בעיר העתיקה שנהרסו במלחמת השחרור ושוקמו לאחר שחרור ירושלים, כדוגמת בית הכנסת החורבה ובית הכנסת אוהל יצחק, אין עדיין תוכניות לשיקום בית הכנסת.
בית רוטשילד
בית רוטשילד הוא מבנה המהווה חלק מבתי המחסה, אשר הוקם ביוזמת "כולל הו"ד" ובמימון הברון וילהלם קרל פון רוטשילד מפרנקפורט, שהיה יהודי אדוק וכונה "הברון הצדיק". המבנה קרוי על שמו של הברון, ובחזיתו מתנוסס סמל היוחסין של משפחת רוטשילד.
במבנה שתי קומות, ובכל קומה שש דירות. בין הדירות ישנו מעבר המקורה בקמרונות צולבים. בכל דירה היו שני חדרים ומטבח.
לאחר מלחמת ששת הימים שוקם המבנה, ושוכנו בו משרדי החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי.
בשנת 2001 מכרה החברה לשיקום הרובע את המבנה לעמותת "נר לרחל ובניה" עמותה זו היא העמותה הרשמית המנהלת את קהילת אדרת אליהו מיסודו של הרב יצחק שלמה זילברמן. ערעור של מספר תושבים לבג"ץ נגד המכירה עצר את מסירת המבנה כולו לעמותה. בשנת 2009 הוכרע הדיון בבג"ץ והמבנה כולו נמסר לעמותה. כיום שוכן בקומה התחתונה של המבנה תלמוד תורה אדרת אליהו, ובקומה העליונה שוכנים (בשכירות) משרדי החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי.
סיאד קולאשינאץ
סיאד קולאשינאץ (בבוסנית: Sead Kolašinac; נולד ב-20 ביוני 1993; קרלסרוהה שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני-בוסני המשחק באטלנטה ובנבחרת בוסניה והרצגובינה בעמדת המגן שמאלי.
קריירה
ב-6 ביוני 2017 חתם קולאשינאץ בארסנל מהפרמייר ליג. ערך את הופעתו הבכורה נגד צ'לסי במגן הקהילה בן כבש את שערו הבכורה.
ב-31 בדצמבר 2020 חזר לשאלקה 04 והושאל עד לסוף העונה.
ב-18 בינואר 2022 חתם במרסיי מהליגה הצרפתית.
ב-6 ביולי 2023 חתם באטלנטה האיטלקית.
קולאשינאץ הוא יליד גרמניה ובן להורים שהיגרו מבוסניה והרצגובינה. לאחר ששיחק בכל נבחרות הנוער של גרמניה, החליט בשנת לייצג את בוסניה והרצגובינה וב-18 בנובמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–2 נגד.
הבחורים מאפיקים
הבחורים מאפיקים היה הרכב קולי גברי שנוסד בתחילת שנות השמונים. הלהקה החלה את דרכה בקיבוץ אפיקים שבעמק הירדן, בערב פתיחה חגיגית של אולם המופעים והקולנוע בקיבוץ.
במשך כעשר שנים פעלה הלהקה בתחום הזמר העברי, בביצוע שירים עבריים-ישראלים מכל התקופות וכן שירים מקוריים שאת רובם הלחין חיים ברקני.
הלהקה השתתפה, בנוסף להופעותיה הרבות, בתוכניות רדיו וטלוויזיה, במופעים, ערבי תרבות, שירה ומוזיקה והפקות בימתיות הקשורות בעיקר לתנועה הקיבוצית ולהתיישבות העובדת.
חברי הלהקה היו: יהודה אולמן, אמוץ ברונטמן, נדב בר-ניב, גדעון ברקני, שי גוטסמן, יצחקי גל, משה רוקמן, אוהד תדמור, ארי רוקמן ופלג רפפורט. במשך השנים עבדה הלהקה עם אמנים שונים, בהם נעמי פולני, מתי כספי, גיל אלדמע, עוזי אסנר.
התוכנית הראשונה, שכללה שירים עבריים חדשים וישנים, הועלתה בבימויו של יצחק שאולי ובניהולו המוזיקלי של חיים ברקני. עם תוכנית זו גם הופיעה הלהקה בפני יהדות ברזיל, במסגרת מסע הופעות לציון יום העצמאות לישראל.
בשנת 1982 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, שהוקלט בקיבוץ העוגן. ב-1985 הפיקה את אלבומה השני, שהוקלט כולו על ידי קול ישראל בבית המורה בתל אביב ובליווי "להקת ברוש".
בשנת 2001, למעלה מעשור לאחר התפרקות הלהקה, הפיקו "הבחורים" בשיתוף עם קיבוץ אפיקים שני דיסקים שהכילו את השירים שהקליטו בעשר שנות פעילותם.
דגי תנין
דגי תנין (שם מדעי: Lepisosteidae) הם משפחת דגים יחידה בסדרה דגים תניניים (Lepisosteiformes) שבמחלקת מקריני הסנפיר ומקבוצת התמים גרמיים.
שמו של דג התנין ניתן לו בשל חרטומו, הדומה לזה של תנין. אורך ראשו הוא כשליש מאורך גופו. סנפיר הגב והשת של דג התנין נמצאים בבסיס הזנב ויחד עם סנפיר הזנב המעוגל מאפשרים לו את תנועתו המהירה וזינוקו בתווך המים. גופו מכוסה קשקשים עבים. בלסתותיו הארוכות ישנן שיניים גדולות וחדות. בשולי שלפוחית השחייה שלו ישנם שקעים, המגדילים את שטח חילוף הגזים. כדי לנשום, הוא צריך לעלות לפני המים. תפוצתו של הדג במקווי מים מתוקים באמריקה הצפונית. מזונו הוא דגים ועופות מים. אורך הדג הבוגר הוא, אם כי פרט באורך של כ-3 מטרים נתפס בעבר בצפון אמריקה.
עונת הרבייה היא באביב. הביצים מוטלות על הסלעים שבקרקעית המים. הדגיגים בוקעים, כשהם ניזונים משק החלמון שבבטנם. הם נצמדים לעלים של צמחיית המים ושוהים שם, עד שהחלמון אוזל ואז הם יוצאים לצוד את טרפם. חוש המגע של חרטומו רגיש מאוד והוא מסוגל לאתר את מזונו גם במים עכורים על ידי מישושו.
חלק ממיני דגי התנין ניצודים כדגי מאכל וגם לדיג ספורט, בשל גודלם המאתגר.
GEDCOM
GEDCOM (ראשי תיבות של GEnealogical Data COMmunication) הוא פרוטוקול להעברת מידע מתוכנה גנאלוגית אחת לאחרת, באמצעות קובץ טקסט.
הפרוטוקול מאגד בתוכו את כל המידע הדרוש מן התוכנה. לכל אירוע יש קוד קבוע. למשל תאריך לידה מסומל ב־BIRT DATE, מקום הלידה BIRT PLAC וכך הלאה. התוכנה יודעת לקרוא את הקודים הללו ולהציב את הערכים במקומות המתאימים ובכך להעביר את כל המידע למבנה הנתונים שלה.
הדרך להעביר עצי משפחה מתוכנה לתוכנה היא ייצוא וייבוא של הקובץ. לכל תוכנה ליצירת עץ משפחה יש מבנה נתונים משלה, אך הסטנדרט הוא פורמט GEDCOM. לפיכך יש לייצא את העץ מתוכנה אחת ל־GEDCOM, ולייבא אותו לתוכנה בה משתמשים כעת.
הבעיה עם הפרוטוקול היא שהוא מאפשר מרחב תמרון גדול בתגיות הייצוא. כלומר, כל תוכנה יכולה לשחק עם התגיות הללו כפי רצונה (לדוגמה, האופן שבו הן נכתבות). הדבר כמובן גורם לבעיות בייבוא הנתונים על ידי תוכנה אחרת. יש גם גרסאות שונות לפרוטוקול - הגרסה הרשמית האחרונה היא 5.5. צריך לוודא שהתוכנה שממנה מייצאים והתוכנה אליה מייצאים יודעות לעבוד עם הגרסה הנוכחית של ה־GEDCOM. יש גם אפשרות שמידע המוחזק בתוכנה אחת אינו מוחזק (ולכן גם לא מיובא, או מיובא חלקית) בתוכנה אחרת.
חנוך הניך הכהן לוין
רבי חנוך הֶניך (ביידיש: העניך) הכהן (מאלכסנדר) לוין (שאטין) (ה'תקנ"ח 1798 – י"ח באדר ב' ה'תר"ל 1870), היה מגדולי התלמידים של רבי שמחה בונים מפשיסחא ורבי מנחם מנדל מקוצק. שימש כאדמו"ר לאלפי חסידי גור במשך ארבע שנים, בתקופה שבין פטירת יצחק מאיר אלתר בעל החידושי הרי"ם, האדמו"ר הראשון מגור, לכהונת נכדו, הרב יהודה אריה ליב אלתר.
ביוגרפיה
נולד בשנת תקנ"ח (1798) לרבי פנחס הכהן, רב בלוטומירסק הסמוכה ללודז' ובן למשפחת רבנים עתיקה שהתייחסה למהרשש"ך. שם משפחתו, שאטין. הוחלף מאוחר יותר ללוין. שמו ניתן לו על שם אבי אמו. אביו היה מתנגד חריף לחסידות, אך חנוך הבן הושפע מאחד ממלמדיו בילדותו ונמשך כבר מאז לחסידות. התארס בסביבות גיל 13 לבתו של יעקב יאקיל מעשירי פשיסחה, וכעבור כשנתיים התחתן והיה סמוך על שולחן חותנו בפשיסחה.
כעבור שבע שנים נפטר גם רבי יצחק מאיר אלתר. 13 ילדיו מתו לפניו ואילו נכדו רבי יהודה אריה ליב אלתר, ה"שפת אמת" היה אז רק בן 19 וסירב למלא מקום סבו. במשך ארבע שנים עד לפטירתו הנהיג רבי חנוך הניך את מרבית החסידים בעירו אלכסנדר שהפכה למרכז חסידי גדול. גם ה"שפת אמת" קיבל את מרותו והיה נוסע לאלכסנדר, שם זכה ליחס מיוחד. רבי חנוך הניך גם כתב שם את תורתו אשר מובאת בספר חשבה לטובה. קודם לפטירתו שלח רבי חנוך הניך לקרוא ל"שפת אמת" ובשבת האחרונה לחייו ציווה לחסידיו לתת את העלייה לתורה השמורה לאדמו"ר ל"שפת אמת" ובכך רמז שהוא עתיד למלא את מקומו.
רבה של קראקא רבי שמעון סופר, בן החת"ם סופר כתב אליו כחסיד לרבי וגם הזכיר את עצמו ושם אמו בסוף מכתבו.
במהלך חייו שימש רבי חנוך הֶנִיך ברבנות הערים נובידבור ופרושניץ.
נפטר ביום י"ח באדר ב' תר"ל (1870). בנו היחיד יחיאל אפרים פישל הכהן לוין (1822-1894) לא המשיך את דרכו באדמורו"ת. נינו היה רבי חנוך צבי הכהן לוין רב העיר בנדין ומראשי אגודת ישראל. נין אחר שלו היה המחזאי חנוך לוין. חתן חתנו היה יוסף הלוי יעבץ.
לחסידות אלכסנדר אין קשר לרבי חנוך הֶנִיך מלבד העובדה שמקורה באותה העיר, ושבית המדרש הגדול שלו נמכר להם.
תורתו
מלבד דרשה אחת לשבת שובה ותשובות אחדות לא הותיר אחריו כתבים, אך רבים מדבריו נרשמו בידי חסידיו ומצוטטים רבות. תורותיו לוקטו בספר "חשבה לטובה", והוצאו לאור בפיעטרקוב ה'תרפ"ט. מהדורה נוספת ומורחבת יצאה בירושלים. בפתח הספר מובאים דברי תורה שכתב ה"שפת אמת" משמו.
סוכן
אחר:
ראו גם
}}
רוברט השני, מלך סקוטלנד
רוברט השני (בסקוטית: Robert II; 2 במרץ 1316 - 19 באפריל 1390) היה מלך סקוטלנד משנת 1371 ועד מותו. כמו כן רוברט היה הסוכן העליון של סקוטלנד. רוברט היה הראשון ממלכי בית סטיוארט.
קורות חיים
רוברט היה בנו היחיד של וולטר סטיוארט, הסוכן העליון השישי של סקוטלנד ושל מרג'ורי ברוס, בתו של רוברט הראשון, מלך סקוטלנד ורעייתו הראשונה איזבלה ממאר. רוברט נולד בניתוח קיסרי במנזר פייסלי, בעקבות נפילת אמו מהסוס עליו רכבה. אמו מתה זמן קצר לאחר מכן.
בשנת 1318 קבע הפרלמנט הסקוטי בצו כי אם המלך רוברט הראשון ימות בלי בנים, יעבור הכתר לידי בנה של מרג'ורי, אולם בשנת 1324 נולד למלך בן - לימים המלך דייוויד השני.
לאחר מותו של דייוויד השני, על פי החוק משנת 1318, הומלך רוברט כמלך סקוטלנד במרץ 1371. טקס ההכתרה נערך על אבן הגורל במנזר סקון שבפרת'שייר.
בשנת 1378 פרצה מלחמה נוספת עם אנגליה, אולם רוברט עצמו נמנע מלקחת בה חלק, ולא מנע את שריפת אדינבורו. כמו כן, לא לקח רוברט בשנת 1388 חלק בקרב אוטרבורן, בו ניצח הצבא הסקוטי.
בשל גילו המתקדם ומצב בריאותו, מינה הפרלמנט הסקוטי את בנו השני, רוברט סטיוארט, דוכס אולבני ורוזן פייף, לתפקיד הסוכן העליון של סקוטלנד.
רוברט נפטר בדנדונלד בשנת 1390 ונקבר במנזר סקון.
צאצאים
רוברט היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה אליזבת מיור, היו לרוברט לפחות עשרה צאצאים:
מאשתו השנייה, יופמיה דה רוס, בתו של אאוד, רוזן רוס נולדו לרוברט חמישה ילדים:
כמו כן היו לרוברט שמונה ילדים מחוץ לנישואים. מפילגשו מוירה לייטץ' נולד לו ג'ון סטיוארט מברוט ("הסטיוארט השחור"), ומפילגשו מריון קארדני נולדו לו:
עבודת רגשות
הגדרה
המונח "עבודת רגשות" הוגדר לראשונה על ידי הסוציולוגית ארלי הוכשילד בשנת 1983. הוכסצילד טענה שהמושג מתייחס לניהול התחושה הרגשית לצורך הצגה גופנית או הבעתית של התחושה בפומבי. על מנת להבדיל בין עבודת רגשות לתופעות רגשיות אחרות היא טענה שעבודת רגשות היא מצב שבו עובד מביע רגשות אשר נדרשים על ידי הארגון, ושזה בדרך כלל קורה בעיסוקים אשר דורשים מגע ישיר עם הציבור. עיסוקים אלה בדרך כלל דורשים מהעובד ליצור מצב רגשי באדם אחר ודורשים מהעובד לשלוט ברמה מסוימת בתגובות הרגשיות של עצמו.
פיתוח וקידום החשיבות של חקר עבודת רגשות נעשה על ידי חוקרים שונים בהתנהגות הארגונית ובהם ענת רפאלי (שנמצאת כיום בטכניון) ורוברט סטון (אשר נמצא באוניברסיטת סטנפורד). הם הגדירו עבודת רגשות כתהליך שבו עובדים מביעים רגשות כך שיהיו בהלימה עם כללים נדרשים על ידי הארגון או התפקיד. הם גם זיהו מנגנונים של מיון עובדים, הדרכת עובדים ותגמול עובדים אשר מקדמים את ההצגה של רגשות אשר רצויים לארגון. בסדרה של עבודות הם הראו את ההשפעה של היבטים ארגוניים כגון אורך התור, השעה ביום, מין הלקוח והעובד, וענידת תג מזהה על ידי העובד על הרגשות שעובדים מביעים. כללי הצגה (display rules) מתייחסים לכללים לגבי סוג הרגשות שהעובדים מצופים ומורשים לבטא במסגרת התפקיד (וסוג הרגשות שעליהם לדכא או להסתיר) וכיצד הם רשאים לבטאם.
ויסות רגשי
ויסות רגשי (Emotion regulation) מתייחס לתהליכים העומדים בבסיסה של עבודת הרגשות. אלו הם התהליכים שבאמצעותם האדם מנהל ושולט על סוג הרגשות שהוא חווה או מביע, על העיתוי שלהם, ועל אופן חוויתם והבעתם.
קיימת הבחנה בספרות בין שני סוגים עיקריים של ויסות רגשי:
סוגים של עבודת רגשות
קיימת הבחנה בין שני אופנים של הצגה רגשית שבה נוקטים עובדים במטרה לייצר את הרגשות ה"רצויים" לתפקיד:
אף על פי ששני סוגי ההצגה הם כוזבים בבסיסם, הם נבדלים מבחינת הכוונה העומדת מאחוריהם. כלומר, עובד הנוקט בהצגה עמוקה, ומנסה לשנות את רגשותיו הפנימיים כך שיתאימו לכללי ההצגה הנדרשים, עושה זאת במטרה להיראות אותנטי כלפי הלקוח ("זיוף בנאמנות חיובית"), בעוד שבהצגה שטחית, שהיא האסטרטגיה החליפית, העובד מנהל את ההבעה הרגשית שלו ללא שינוי תואם של רגשותיו הפנימיים, ועושה זאת במטרה שלא יפטרו אותו, ולא מתוך רצון לעזור ללקוח או לארגון ("זיוף בנאמנות שלילית"). הצגה עמוקה מקושרת על ידי חוקרים להשלכות חיוביות, כגון הפחתת לחץ והגברת תחושה של הישגיות אישית, בעוד שהצגה שטחית מקושרת לרמות גבוהות יותר של לחץ, תשישות רגשית, וכן לדיכאון ולתחושה של חוסר-אותנטיות.
עבודת רגשות בארגונים
תפקידים ועיסוקים רבים בארגונים שונים כרוכים כיום בעבודת רגשות של העובד, ביחסים בין אישיים הן מול גורמים שונים בארגון והן מול לקוחות. בעבר, מחקרים התייחסו לצורך בעבודת רגשות וב"כללי הצגה" כרלוונטיים לעיסוקים מסוימים בלבד, כמו מלצרות, סיעוד, עבודה בבתי-חולים, עבודה סוציאלית, עריכת דין, מזכירות, גביית חובות, וכדומה. אולם, למעשה, כללים אלו אינם נחלתם של קבוצת עיסוקים ספציפית, אלא מהווים את הדרישות הבין-אישיות הקיימות כמעט בכל תפקיד שהוא.
השלכות של השימוש בעבודת רגשות
מחקרים מעידים על כך שלעובדים, הבאים במגע עם הלקוח בתפקידים שונים, קיימת השפעה על רגשותיו של הלקוח. כך למשל, דיילים מצליחים לרומם את רוחם של הנוסעים, נושים מצליחים לעורר חרדה בקרב בעלי החוב, ועובדי שרות לקוחות המביעים רגשות חיוביים מעוררים רגשות חיוביים יותר אצל הלקוח. תופעה זו יכולה להיות מוסברת, לדעת החוקרים, באמצעות המכניזם של "הדבקה רגשית" (emotional contagion), לפיו, אדם יכול "להידבק" ברגש המובע על ידי אדם אחר. כלומר, היחשפות לאדם המביע רגשות חיוביים או שליליים יכולה לייצר או לעורר רגשות דומים אצל האדם הצופה בהבעה רגשית זו, ובכך למעשה לשנות את מצבו הרגשי בהתאם לסוג הרגשות המובעים על ידי האדם שמולו.
מחקרים מראים קשר ישיר בין שביעות הרצון של הלקוח מהשירות לבין הבעת רגשות חיוביים של העובד כלפיו, בייחוד בתפקידים שבהם הרגשות שמביע העובד (כמו אמפתיה או נעימות), מהווים מדד מקובל לטיב השרות שהוא מעניק. הבעה רגשית חיובית מצד העובד, נמצאה קשורה לתפיסה חיובית יותר של השרות שניתן, וכן לכוונה של הלקוח לחזור לקבל שרות זה בעתיד או להמליץ עליו לאחרים.
מחקרים רבים מעידים כי עבודת רגשות במסגרת התפקיד עשויה להוביל לשחיקה ולתשישות רגשית של העובד לאורך זמן, וכן לפגום בשביעות רצונו של העובד בתפקיד. כך נמצא, כי רמות גבוהות של שימוש בוויסות רגשי בתפקיד קשורות ברמות גבוהות יותר של תשישות רגשית ורמות נמוכות יותר של שביעות רצון בקרב העובדים.
ישנן ראיות מחקריות לכך שדרישה לעבודת רגשות בתפקיד אינה בהכרח מתוגמלת בשכר, אלא כי תגמול זה מותנה בדרישות הקוגניטיביות הכלליות של התפקיד. כלומר, בעיסוקים בעלי דרישות קוגניטיביות גבוהות, השכר גבוה יותר ככל שהדרישה לעבודת רגשות גבוהה יותר, ואילו בעיסוקים שבהם הדרישות הקוגניטיביות נמוכות, השכר דווקא יורד ככל שהדרישה לעבודת רגשות גבוהה יותר.
עבודה רגשית עומדת במרכזו של מודל אפר"ת, שפותח על ידי אלפרד אדלר, מודל התנהגותי המתאר את התהליך המתרחש בתוכנו מרגע חשיפתנו לאירוע ועד לתגובה שלנו אליו.
פולמוס הרבנים אודות לימוד הפילוסופיה
הפולמוס אודות לימוד פילוסופיה היה פולמוס קשה ונודע שהתחולל בין רבני הדור במאות ה-13, ה-14 וה-15 והסעיר את העולם היהודי כולו. כתוצאה מכך, גזר הרשב"א חרם שיצא בשלוש מהדורות נגד לומדי ומלמדי הפילוסופיה באופנים מסוימים.
רקע
המחלוקת באה בהמשך לפולמוס הרמב"ם שקדם לה, ובה יצאו מספר רבנים נגד לימוד תורת הרמב"ם, ובייחוד הספר מורה נבוכים. ההתנגדות הובילה לשריפת ספרי הרמב"ם בידי האינקוויזיציה בשנת 1233. בתגובה לכך יצאו רבנים מסוימים בחרמות נגד המזלזלים בספרי הרמב"ם, בהם ראש הגולה מדמשק.
הרב אבא מרי הירחי מלוניל חשש מדרך זו, יחד עם שני האחים למשפחת וידאל קרא לעזרת הרשב"א, מחכמי ספרד וגדול חכמי היהודים בדור.
הפולמוס
כתוצאה מפניית רבי אבא מרי, הרשב"א שלח בשנת ה'ס"ד (1304) אגרות לחכמי ישראל בספרד ובפרובנס לחקור את הנושא, על מנת לבדוק אם להטיל חרם על לומדי הפילוסופיה.
על אגרות אלו קיבל הרשב"א כתבי מחאה רבים מחכמי פרובנס ומאחרים שתמכו בפילוסופיה. בראותו זאת פנה אבא מרי לגדול חכמי אשכנז, הרא"ש, שהיגר זמן מועט לפני כן לספרד, כדי שיפעל בנושא אצל הרשב"א.
הדיין הרב שלמה גרסיאן-חן ניסה לפשר בין רבי אבא מרי לחכמי פרובנס, אך לא הצליח בכך.
החרם
בעקבות זאת, יצא חרם חמור מבית דינו של הרשב"א, בשבת חזון, ד' באב של שנת ה'ס"ה (1305), על כל המפיצים דעות פילוסופיות ה"מגלות פנים בתורה שלא כהלכה". כן נגזר חרם למשך 50 שנה על המלמדים פילוסופיה לבחורים למטה מגיל 25, ונגזרה שרפה על הספרים המוציאים את דברי התורה מפשטה. על החרם חתומים חכמי ברצלונה, בהם רבי שלמה גרסיאן-חן.
בעקבות החרם פרץ פולמוס עז במונפלייה, בין תומכי לימוד הפילוסופיה, בראשות רבי יעקב בן מכיר אבן תיבון, ממציא המטה יעקב, לבין ר' אבא מרי ואנשיו. הרדיפות ההדדיות הגיעו לידיעת השלטון הצרפתי, וזה פעל לטובת תומכי הפילוסופיה. כך נאלצו רבי אבא מרי ואנשיו לעזוב את מונפלייה והתיישבו בארל.
את החרם והפולמוס סיכם רבי אבא מרי, בקונטרס "מנחת קנאות".
גם הרב המאירי היה מעורב בפולמוס, והוא אף שלח איגרת לרבי אבא מרי ובו הוא מתנגד לחרם מכל וכל. האיגרת עצמה לא הגיעה לידינו, אך קטעים ממנה מצויים במכתב התשובה ששלח אליו רבי שמעון ב"ר יוסף הוא דון דוראן די לוניל, בשם "אגרת חשן משפט".
הנוסח השני והשלישי
בהמשך יצא נוסח שני לחרם הרשב"א, ובו אין הגבלת זמן. ובהמשך יצא שוב בנוסח שלישי, החל על כל המדינות ללא הגבלת זמן.
כתגובה לכך כתב רבי ידעיה הפניני, ממעריצי הרמב"ם, את "איגרת ההתנצלות" המלמדת זכות על לומדי הפילוסופיה.
טענות הצדדים
אחת ממהויות המחלוקת היה פירוש התורה באופן אלגורי. לדוגמא, הרשב"א שמע שהוצע שאברהם ושרה לא היו דמויות היסטוריות כי אם רק משל לרעיונות מופשטים אריסטו טליים ובאופן דומה, פרשנות אלגורית למצוות. שעלולה להביא לאי קיומן באופן קונקרטי וראייתן כרעיון הגותי בלבד. מנגד, טען רבי ידעיה הפניני שאין מדובר בכפירה בעיקרי האמונה אלא רק בהמשך דרכם של רבי סעדיה גאון, הרמב"ם ואחרים שפרשו את התורה לאור עקרונות פילוסופיים. פרשנות שמונעת תפיסות שגויות, למשל, היא הכרחית לשלילת הגשמות ועוד . בפן החינוכי, המחלוקת הייתה באיזו מידה חשיפת הנוער לפרשנות פילוסופית בגיל צעיר לפני רכישת רקע תורני נרחב תגרום לכפירתו או להיפך, דווקא תחזק את אמונתו.
במאה ה-15
לאחר גזירות קנ"א, שב הפולמוס לבעור. אז יצא רבי שם טוב אבן שם טוב, שהיה מקובל וראש ישיבה בספרד, נגד לימוד פילוסופיה.
לדעתו הרציונליזם של הרמב"ם וחוגו, רבי אברהם אבן עזרא, רלב"ג ואחרים, הם הגורם להחלשת עם ישראל כנגד הרדיפות. "ספר האמונות", שנדפס בפרארה בשנת שט"ז כולל את התקפתו העזה נגד הרמב"ם והפילוסופים שעמדו אחריו. כתגובה לספר האמונות, כתב רבי משה אלשקר את ספר ההשגות המשיג עליו.
נכדו, רבי שם טוב אבן שם טוב (השני), תמך בפילוסופיה, והיה ממפיצי מורה הנבוכים.
משמעות מודרנית
העקרונות הנלמדים מהפולמוס בנוגע לפרשנות התורה, משמשים כיום בהתייחסות רבנית למגוון סוגיות מודרניות תלויות פרשנות כגון : ביקורת המקרא, דת ומדע, פרשנות התורה לאור עקרונות מוסריים ומידת הפתיחות ואופן החינוך התורני אל מול התרבות הכללית.
ולדימיר פוטין
ולדימיר ולדימירוביץ' פוטין (ברוסית: Влади́мир Влади́мирович Пу́тин, ; נולד ב-7 באוקטובר 1952) הוא מדינאי רוסי, המכהן כנשיא רוסיה משנת 2012. היה נשיא רוסיה גם בשנים 1999–2008, וכיהן כראש ממשלת רוסיה בשנים 1999–2000 וגם בשנים 2008–2012. משנת 2018 מכהן בקדנציה הרביעית שלו כנשיא.
ב-31 בדצמבר 1999 מונה פוטין לנשיא בפועל של הפדרציה הרוסית עד תום הקדנציה של בוריס ילצין, שהודיע על פרישתו. בשנת 2000 נבחר פוטין לנשיא הפדרציה הרוסית וכיהן בתפקיד במשך שתי קדנציות מלאות, עד מרץ 2008. בשל מגבלות חוקתיות נמנע ממנו להתמודד על כהונה שלישית רצופה כנשיא רוסיה, ולקראת תום הקדנציה השנייה הוא סימן את דמיטרי מדבדב כמועמד המועדף עליו לתפקיד הנשיא הבא. במרץ 2008 נבחר מדבדב לנשיא בבחירות כלליות, ומינה את פוטין לראש ממשלת רוסיה. במרץ 2012 זכה פוטין בבחירות לנשיאות, ובמאי אותה שנה הושבע לתפקיד הנשיא לקדנציה שלישית. הוא חזר ונבחר לקדנציה רביעית גם במרץ 2018.
במהלך כהונתו כנשיא נהנה פוטין מפופולריות בציבור הרוסי. נוצרה לו תדמית של נשיא חזק שהצליח לנצח את הטרור הצ'צ'ני ולהביא למדינה סדר לאחר תקופה של שפל כלכלי וחוסר יציבות שלטונית בעקבות קריסת ברית המועצות ובתקופת כהונתו של בוריס ילצין.
בה בעת עורר פוטין ביקורת על התנהלותו כנשיא, הן מצד מבקרים מבית והן מצד ממשלות זרות וארגוני זכויות אדם. המשברים בצ'צ'ניה ובדאגסטן, שבהם השתמשה הפדרציה הרוסית באמצעים חריפים לדיכוי מרידות בדלנים וקיצונים מוסלמים, וכן יחס המדינה לזכויות להט"ב, הביאו לביקורת חריפה על הפרות חמורות של זכויות האדם; בעוד פעולות נוספות גררו ביקורת עזה מצד המערב, כגון הפלישה לחצי האי-קרים וסיפוחו ועימותים צבאיים במזרח אוקראינה שבאו לאחר מכן, אשר גררו מערכת עיצומים מצד מדינות המערב, נאט"ו והאיחוד האירופי נגד המשטר ונגד אוליגרכים המקורבים אליו, וכן האשמת ארצות הברית ומדינות נוספות בהתערבות מוסקבה בהליך הדמוקרטי שלה. יחסיו עם המדינות שהיו בעבר בברית המועצות ובתחום השפעתה, ויחסיו עם אנשי העסקים המכונים "אוליגרכים", שנהנו מהשפעה, עושר וכוח פוליטי וכלכלי בתקופת ילצין, עמדו אף הם במוקד הביקורת. עם חלק מאוליגרכים אלו שיתף פוטין פעולה, ואחרים, כבוריס ברזובסקי, מיכאיל חודורקובסקי ולאוניד נבזלין, רדף, כלא או הגלה. הקרמלין דחה טענות אלו כביקורת אנטי-רוסית מצד מתנגדי המשטר במערב ומצד אוליגרכים גולים. נעשו צעדים מבית להשתקת הביקורת, ויש הטוענים כי עיתונאים ויריבים פוליטיים שהתנגדו לפוטין נרצחו על ידי עושי דברו.