cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרשל של חיל האוויר המלכותי
מרשל של חיל האוויר המלכותי (באנגלית: Marshal of the Royal Air Force; בקיצור: MRAF; סימול נאט"ו: OF-10) היא דרגת הקצונה הגבוהה ביותר בחיל האוויר המלכותי (RAF). דרגה זו מוענקת בעתות שלום לקציני חיל האוויר המלכותי שנושאים בתפקיד רמטכ"ל הכוחות המזוינים של בריטניה (CDS) וכן למפקדי חיל האוויר המלכותי (CAS), יום לפני פרישתם מהתפקיד. הענקת דרגה זו הופסקה החל בשנות ה־90 של המאה ה־20, עקב קיצוצים בתקציב הביטחון של הממלכה המאוחדת, והדרגה הגבוהה ביותר בחיל האוויר הייתה מרשל אוויר ראשי. בשנת 2012 חודשה הענקת הדרגה כשניתנה לצ'ארלס, נסיך ויילס.
מרשל חיל האוויר המלכותי היא דרגת חמישה כוכבים ומקבילה לדרגת פילדמרשל בצבאות היבשה ולדרגת אדמירל הצי בצי המלכותי הבריטי (RN).
הדרגה הוקמה בשנת 1919 והקצין הראשון שקודם ל־MRAF היה סר יו טרנצ'רד בשנת 1927. מאז, כולל טרנצ'רד, היו 27 גברים שהחזיקו בדרגה. מתוכם, 22 היו קצינים מקצועיים של ה־RAF וחמישה היו ממשפחת המלוכה הבריטית. המלך ג'ורג' החמישי לא החזיק רשמית בדרגת מרשל של ה־RAF, אלא הוא קיבל את התואר "ראש חיל האוויר המלכותי". בתפקיד זה לבש מעת לעת את מדי חיל האוויר המלכותי עם סמל דרגות של מרשל של חיל האוויר המלכותי. הוא לבש לראשונה מדים כאלה בשנת 1935, שנה לפני מותו. למעט מלכים וחברי משפחת המלוכה, שני הקצינים היחידים של חיל האוויר המלכותי שהחזיקו אי פעם בדרגה מבלי לשרת כראש מטה האוויר היו: הלורד שולטו דאגלס וסר ארתור האריס. שניהם החזיקו בפיקוד העליון במהלך מלחמת העולם השנייה. דאגלס היה מפקד פיקוד מטוסי הקרב של חיל האוויר המלכותי, מפקד פיקוד המזרח התיכון של חיל האוויר המלכותי ומפקד פיקוד החופים של חיל האוויר המלכותי והאריס היה מפקד פיקוד המפציצים של חיל האוויר המלכותי.
מרד שייז
מרד שייז היה מרד איכרים אלים במרכז ומערב מסצ'וסטס, ארצות הברית. המרד פרץ ב-29 באוגוסט 1786 עד לינואר 1787 עם מעצרם של למעלה מ-1,000 מורדים. המרד נקרא על שמו של סרן דניאל שייז (1747 - 1825), ותיק מלחמת העצמאות האמריקאית, שהיה אחד מראשי המרד. האיכרים מחו על הנטל שהוטל עליהם בעקבות מלחמת העצמאות האמריקאית, נטל שנבע מאובדן הכנסות בזמן הלחימה והכספים אותם הם השקיעו בלחימה נגד אנגליה. כוונת המרד הייתה להקל במיסים והחובות ובעיקר על חוסר מימוש של איגרות החוב אותן הנפיקה הנהגת המושבות בזמן המלחמה באנגליה. האיכרים עלו לבית המשפט בבוסטון במטרה לשרוף את רישומי החובות שבו אולם המיליציות המקומיות של בוסטון דיכאו את המרד, לאחר מספר התקפות על בתי משפט ותחנות משטרה.
במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית מכרה הממשלה המרכזית איגרות חוב לתושביה כדי לממן את המאמץ המלחמתי. לאחר המלחמה התברר שהמדינה אינה יכולה לעמוד בתשלום איגרות החוב, שכן לא הייתה לה הסמכות לגבות מיסים מתושבי שלוש-עשרה המושבות העצמאיות. המוני תושבים החזיקו באיגרות חוב שלא ניתנו למימוש. רוב התושבים מכרו אותם לבסוף לספסרים בחצי חינם. ספסרים אלו עשו הון רב כאשר קמה ארצות הברית כפדרציה, ואז יכלה לשלם את ערכן הנקוב של איגרות החוב.
המרד התרחש בזמן כינוס ועידת אנאפוליס במרילנד. בוועידה התכנסו ראשי הקונפדרציה של אמריקה למען ויסות הסחר והמסחר בין המושבות. כאשר הגיעה אליהם הידיעה על המרד, דרש ג'ורג' וושינגטון, לימים נשיאה הראשון של ארצות הברית, לדכא את המרד בכוח. אולם על פי הסכם הקונפדרציה האמריקאית לממשלה המרכזית לא הייתה הזכות להתערב בעניינים שבתוך המושבות. לאחר המרד קיבלו את ההחלטה ובראשם ג'ורג' וושינגטון שהקונפדרציה חלשה מדי מכדי להתמודד עם בעיות המושבות ולכן יש צורך בהחלפת התשתית ובהקמת גוף ריכוזי חזק יותר. לשם כך התאספה ועידת הקונגרס שכונתה 'הוועידה המהוללת' בה הוחלט על כינון חוקה וממשלה מרכזית 'של העם, בידי העם ולמען העם'. לפי היסטוריונים רבים, המרד היה זרז להקמת ארצות הברית כפדרציה וכינון החוקה האמריקאית.
למרות דיכויו של המרד משתתפיו כמעט ולא נענשו, והמושל שפיקד על דיכוי המרד הובס בבחירות שנערכו אחריו.
ישראל הפראית
את תסריטי הסדרה כתבה טל ברטוב, ואת המוזיקה המקורית הלחין ישראל כסיף.
הצעת התורה לאומות
הצעת התורה לאומות (מוכר גם כהתורה והאומות) היא אגדה המופיעה במספר מקורות בספרות חז"ל, ולפיה אלוהים הציע לאומות העולם את התורה לפני נתינתה לעם ישראל, והגויים סירבו לקבלה בגלל סטריאוטיפ המיוחס להם שמנע מהם להתחייב לקיים את המצוות.
מקור
במספר מקומות בספרות חז"ל מופיעה האגדה בשינויים קלים. בתלמוד בבלי מסכת עבודה זרה האגדה מובאת בקיצור בשם רבי יוחנן:, בפסיקתא רבתי מובא תיאור מפורט: בפרקי דרבי אליעזר מובאת האגדה בשם רבי טרפון, ושם מתוארת גם פנייה לשאר אומות העולם, ותשובתן שאינם יכולים לעזוב את עבודת האלילים ולעבור לאמונה מונותאיסטית.
פרשנות
פרשני האגדה דנים במטרה שלשמה אלוהים הציע לעמים את התורה. חלק מהפרשנים כתבו שאלוהים לא התכוון באמת למסור את התורה לאומות אם יסכימו, אלא פנה אליהם רק כדי שלא יוכלו לטעון ביום הדין שהתורה לא הוצעה להם. בספר הזוהר מוסבר שההצעה נועדה מראש כדי שיסרבו, וממילא לא ירדפו ויקנאו בבני ישראל שיקבלו את התורה. יש שפירשו שהכוונה בהצעה הייתה להכניס "ניצוץ קדושה" באומות כדי שיתבררו על ידי עם ישראל כשיהיו בגלות.
על אופן הדיאלוג כתב הרמב"ם שההצעה הייתה על ידי נביא שנשלח לכל אומה, ואילו בספר הזוהר מתואר שהדיאלוג היה בין אלוהים למלאכים הממונים על האומות. בעל אור החיים כתב שסירובן של האומות לא נבע רק מהקושי לקיים את המצוות שהוצגו להם, אלא שכל הוייתם של אותם עמים היא על ידי רציחה ניאוף וגזל ואם היו מקבלים את התורה היו מתבטלים מהמציאות. יש שכתבו שמחבר האגדה סבר שאלוהים ויתר לגויים על שבע מצוות בני נח, כי אם לא כן היו חייבים לקיים את המצוות המוצעות להם גם בלי לקבל את התורה.
בתרבות
רבים מפיוטי חג השבועות משלבים בפיוטיהם את סיפור הצעת התורה לאומות.
המלחין החסידי יום-טוב עהרליך עיבד את האגדה לשיר "דער מלאך". השיר מתאר ביידיש מלאך שמציע את התורה למדינות גרמניה, אנגליה, רוסיה, ארצות הברית ומצרים. לכל אחת מהמדינות מוצע לקבל אחת מעשרת הדיברות והיא מסרבת ושולחת את המלאך למדינה אחרת. השיר התפרסם בביצועו של אברהם פריד גם בעברית באלבום אוצרות יהודיים. ביצוע נוסף לשיר של זאנוויל ויינברגר יחד עם מקהלת מלכות.
כותב שירי הילדים החרדי רבי אלתר כתב את השיר "הלך האלוקים" על אגדת התורה והאומות.
הדומה העירונית של קאזאן
הדומה העירונית של קאזאן (ברוסית: Казанская городская дума) הוא בית המחוקקים של העיר קאזאן.
הפרלמנט הוא בית מחוקקים חד ביתי המורכב מ-50 חברים הנבחרים בבחירות מדי 5 שנים. ישיבות הפרלמנט נערכות אחת לשלושה חודשים. הדומה העירונית מחוקקת חוקים עירוניים והיא האחראית לבחירתו של ראש העיר, שבדרך כלל הוא גם ראש המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט. מחצית מחברי הפרלמנט נבחרים על פי רשימות מפלגתיות ומחציתם על פי מחוזות הבחירה.
בסאם זועמוט
בסאם זועמוט (בערבית: بسام زعمط; 27 במרץ 1951 – 16 באוקטובר 2004) היה שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ערבי-ישראלי.
ביוגרפיה
זועמוט נולד בירושלים. בשנת 1976 סיים את לימודי התיאטרון ב"בית רוטשילד" בחיפה.
עם סיום לימודיו שיחק בתיאטרון בלהקת "תיאטרון החאן" ושיחק בעשרות הצגות : "סוחרי גומי", "אנטיגונה", "מידה כנגד מידה" ובהצגת היחיד "סיפורי אבו נימר", המבוססת על ספר שכתב דן בן אמוץ.
היה חבר קרוב של ג'ורג' איברהים, מנהל תיאטרון אל-קסבה ושיחק בהצגות "רומיאו ויוליה", "המהגרים", "מלאך ירד אל בבל", "בית הזכוכית", "נישואי פיגרו", "בת הטוחן" ו"הלילה וההר". שיחק גם בתיאטרון בית ליסין ב"חצוצרה בואדי".
בשנים 1985–1989 שיחק בטלוויזיה בתפקיד "הטבח חכים" בסדרת הטלוויזיה "המסעדה הגדולה", כך נחשף לקהל הרחב והפך את הדמות לדמות פולחן מקומית. השתתף גם בסדרות הטלוויזיה "שכנים", "משפחה דה לוקס" ו"סיפורי ח'ליל". זועמוט עזב את הטלוויזיה הישראלית למספר שנים כמחאה על דלות שירות החירום שהיא הגישה בערבית במהלך מלחמת המפרץ הראשונה.
בקולנוע גילם מחבל לבנוני בסרט "גמר גביע" (1991) של ערן ריקליס, וכן שיחק בסרט "קרקס פלשתינה" (1998) של אייל חלפון, ב"בחודש התשיעי" של עלי נאסר ובסרטים נוספים אחרים.
באמצע ובסוף שנות התשעים כתב תסריט בערבית לקומדיית מצבים. התסריט הוצע לרשות השידור, שמינתה את ויקטור קמר לבמאי. קמר ליהק את זועמוט עצמו לתפקיד הראשי, וכך נוצרה לה "משפחה דה לוקס".
זועמוט התגורר עד מותו בשועפאט שבירושלים. הוא נפטר בשנת 2004 ממחלת כליות. במותו היה בן 53. הותיר אחריו אישה, לידיה, ובת.
ריחוף מגנטי
ריחוף מגנטי (באנגלית: Magnetic levitation), נקרא גם בשם מגלב (maglev), הוא ריחוף חפץ מתכתי הנגרם על ידי דחייה של השדה המגנטי, כך שהכוח הנגרם מדחיית המגנט כלפי מעלה מאזן את כוח תאוצת הכובד המושך כלפי מטה, והחפץ נשאר באוויר ללא מגע כלל.
מאחר שמשפט ארנשאו (Earnshaw's theorem) מראה שלא ניתן לבצע ריחוף על ידי שימוש בפרומגנטיות או בחומרים פאראמגנטיים בלבד, ניתן לעשות זאת רק על ידי הוספת כוחות נוספים למשוואה, כגון: דיאמגנטיות, מוליכות-על או זרמי פוקו.
לריחוף מגנטי יש מספר שימושים בתעשייה, ובהם מסב מגנטי המשמש לחיבור חלקי מכונות ללא חיכוך וללא הגבלת מהירות מקסימלית של החלקים ורכבות מגלב המגיעות למהירויות גבוהות ביותר.
תיאור
חומרים מגנטים יוצרים פעולות משיכה ודחייה אחד על השני בכוח התלוי בעוצמת השדה המגנטי ובשטח המגנט. הלחץ המגנטי הנוצר על ידי השדה המגנטי על מוליך-על מחושב בעזרת הנוסחה: כאשר:
יציבות סטטית
משמעותה של יציבות סטטית היא שכל תזוזה מנקודת שיווי המשקל מפעילה רשת כוחות הדוחפת ומחזירה אותו לאיזון בנקודת שיווי המשקל. תאוריית ארנשואו מוכיחה באופן חד משמעי שלא ניתן לגרום לריחוף יציב על ידי שימוש בכוחות סטטיים ושדה פאראמגנטי בלבד, כך שהכוחות הפועלים על החומר אשר מקורם בשדה חשמלי, שדה כבידה או שדה מגנטי חיצוני יסיטו אותו מיציבות בציר אחד לפחות. אולם, ישנם מספר אפשרויות לשמור על יציבותו בעזרת אמצעים אלקטרוניים או על ידי חומרים דיאמגנטיים, מאחר שיחס הפרמאביליות המגנטית קטנה מ-1.
יציבות דינאמית
יציבות דינאמית מתרחשת כאשר המערכת מסוגלת לרסן כל כוח הנגרם על ידי תנועות שנוצרות בתוך המערכת על ידי משוב שלילי. כדי להשיג ריחוף מגנטי ניתן גם לשלב כוחות ממערכת בקרה חיצונית הדואגת למשוב שלילי.
ליגת העל הצ'כוסלובקית
אליפות צ'כוסלובקיה בכדורגל היה טורניר שנערך בין 1925 ו-1938, ולאחר מלחמת העולם השנייה בין 1945 ו-1993, בין מועדוני כדורגל מצ'כיה וסלובקיה בתקופה ששתי המדינות היו חלק מצ'כוסלובקיה.
סמל קווינסלנד
סמל קווינסלנד (באנגלית: Coat of Arms of Queensland) הוא הסמל הרשמי של מדינת קווינסלנד שבאוסטרליה מאז הוענק למדינה בשנת 1893. הסמל שונה מספר פעמים במהלך השנים. הסמל הנוכחי נקבע בשנת 1977.
ליגת העל הצ'כוסלובקית
עם התפרקות הגוש הצ'כוסלובקי בשנת 1993, הוקמו ליגת העל הצ'כית וליגת העל הסלובקית, הוקמו התאחדויות כדורגל נפרדות וכן נבחרות לאומיות נפרדות.
הקבוצות בעונה האחרונה של הליגה (1992/1993) היו: ספרטה פראג, סלאביה פראג, סלובן ברטיסלאבה, דוניאסקה סטרדה, סיגמה אולמוץ, באניק אוסטראבה, אינטר ברטיסלאבה, בובי ברנו, הראדץ קראלובה, ויטקוביצה, טאטרן פרסוב, ניטרה, צסקה בודייבויצה, דוקלה פראג, בוהמיאנס פראג, ספרטק טרנבה.
סמל קווינסלנד
בראש הסמל נמצא צלב מלטה שעליו כתר מלכותי. התומכים הם אייל אדום - בעל חיים שהובא למושבה מלונדון ובשל כך מסמל את הקשר לאנגליה, ועגור ברולגה - ציפור האופיינית למדינה ומהווה אחת מסמליה.
על המגן מצוירים ראש של שור, ראש של כבש, אלומת חיטה, קנה סוכר ומכרה זהב המייצגים את ענפי הכלכלה העיקריים של המדינה.
בתחתית הסמל מופיע מוטו המדינה: "אמיצים ויפים" (בלטינית: Audax at Fidelis).
דיאליזה
ברפואה, דיאליזה (באנגלית: Dialysis) היא תהליך המיועד להחליף את הכליות ולבצע את תפקידן, במקרה שאלו חדלות לתפקד, בין אם כתוצאה מאי ספיקת כליות חריפה או כתוצאה מאי ספיקת כליות כרונית.
זהו טיפול תומך שאינו מיועד לרפא את הכליות. דיאליזה מיועדת לחולים קשים שהכליות שלהם חדלו לתפקד בפתאומיות (אי-ספיקת כליות חריפה) או לחולים במצב יציב שהכליות שלהם חדלו לתפקד באופן קבוע (אי-ספיקת כליות כרונית). הדיאליזה הוא טיפול במיקרים של שילוב בין היפרקלמיה, חמצת מטבולית קשה, פריקרדיטיס ובצקת ריאות קשה.
דרכי הפעולה
הדיאליזה עובדת על עקרון הדיפוזיה של מומסים לאורך גרדיאנט ריכוזים דרך ממברנה חדירה למחצה. בכל סוגי הדיאליזה דם נמצא מצידה האחד של הממברנה ונוזל דיאליזה מצידה השני. הריכוז ההתחלתי של המומסים הבלתי רצויים (בעיקר אשלגן ושתנן) בנוזל הדיאליזה נקבע על ערך נמוך, ושל המומסים הרצויים (כמו נתרן) על הערך הנורמלי התקין המצוי בדמו של אדם בריא. המומסים הבלתי רצויים עוברים בדיפוזיה לנוזל הדיאליזה שלאחר מכן מסולק.
דיאליזה בישראל
ב-1947 החליט ד"ר קורט שטייניץ, מנהל המעבדה הכימית של בית החולים "רוטשילד" בחיפה, (כיום מרכז רפואי בני ציון) לבנות "כליה מלאכותית". הוא התעמק בכתביהם של קולף מהולנד ואלואל משוודיה ובנה מכונת המו-דיאליזה. המכונה, שהרכבתה הושלמה ב-1948, הוצבה באחד מצריפי הטכניון בהדר הכרמל. שני המטופלים הראשונים נפטרו, מסיבות שלא בהכרח קשורות לכשל בביצוע הדיאליזה. הטיפול במטופלת השלישית הצליח והיא המשיכה לחיות כ-15 שנה לאחריו.
מחלקת הנפרולוגיה הראשונה בה בוצעו טיפולי דיאליזה סדירים החל מ-1958, הייתה המחלקה בבית חולים הדסה בירושלים, בניהולו של פרופסור דוד אולמן שהשתלם בטיפולי דיאליזה ונחשב כחלוץ הנפרולוגיה המודרנית בישראל. המכשיר נועד לטיפול בחולים עם חוסר תפקוד זמני של הכליות. בסוף שנות ה-60 הופעלו בישראל כ-30 מכשירי דיאליזה בבתי חולים שונים.
כיום קיימות יחידות דיאליזה במרבית בתי החולים הכלליים בישראל. הן מיועדות לטיפול במאושפזים וכן לטיפול מרפאתי בחולים מורכבים. מרבית הנזקקים לטיפולי דיאליזה בישראל מקבלים אותם במכוני דיאליזה בקהילה, המופעלים על ידי קופות החולים ועל ידי חברות שירותי רפואה פרטיות, הקשורות בהסכמים עם קופות החולים.
בישראל היו בסוף שנת 2020 6913 מטופלים בדיאליזה, מתוכם כ-75 חולים חדשים שהצטרפו באותה השנה. מעט יותר מ-90% מהמטופלים טופלו בהמודיאליזה והשאר בדיאליזה פריטוניאלית.
הבחירות הכלליות במיאנמר 2015
ב-8 בנובמבר נערכו בחירות כלליות במיאנמר (לשעבר בורמה). הצבעות נערכו עבור הגופים הפרלמנטריים, להוציא מושבים שמורים לאנשי צבא, כדי למנות חברים לבית העליון, "בית הלאומים", לבית התחתון של אספת האיגוד ("בית הנבחרים"), וכן למוסדות המחוזיים.
הבחירות היו הבחירות החופשיות הראשונות מזה 25 שנה. כ-91 מפלגות התמודדו בבחירות אלו.
במיאנמר היו כ-30 מיליון בעלי זכות הצבעה. כאשר חלק מהתושבים בני הרוהינגיה המוסלמיים, נחשבים כזרים ולכן אינם מורשים להצביע.
המועמדים המובילים היו תיין סיין, נשיא מיאנמר החל ממרץ 2011, ראש ה-USDP ומנהיגת האופוזיציה אונג סן סו צ'י שהובילה את הליגה הלאומית לדמוקרטיה לניצחון מוחץ במערכת הבחירות. למרות הניצחון הסוחף, אונג סן סו צ'י הייתה חסומה מהמינוי לנשיאות, בגלל שבעלה מחזיק באזרחות זרה.
תיין סיין הכריז כי הוא מכבד את התוצאות ומוכן להעברת השלטון בשלום.
סוויטי
דיאמונטה קיאבה ולנטין הרפר (באנגלית: Diamonté Qiava Valentin Harper; נולדה ב-2 ביולי 1993) היא זמרת-יוצרת וראפרית אמריקאית, הידועה בשם הבמה סוויטי (Saweetie). בשנת 2018, הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה High Maintenance, אשר זכה להצלחה כאשר נכנס למצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ.
בשנת 2019, הוציאה את להיטה הגדול ביותר "My Type", אשר קיבל את תואר הפלטינה הכפולה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
קריירה
בשנת 2017, הוציאה סוויטי את סינגל הבכורה שלה, "Icy Grl". השיר זכה להצלחה, תוך שקיבל את תואר הפלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על מכירות של למעלה מ-1,000,000 עותקים במדינה. השיר הגיע אל המקום ה-16 במצעד השירים הקצביים. בהמשך, הוציאה את השיר "Up Now" ואת "Pissed", אשר לא זכו להצלחה כמו הקודם. בשנת 2019, הוציאה את להיטה "My Type", אשר הגיע אל המקום הראשון במצעד השירים הקצביים, תוך שנכנס אל מצעד הבילבורד הוט 100. באותה השנה הוציאה את המיני-אלבום השני שלה Icy, אשר הגיע אל המקום ה-50 במצעד אלבומי ה-R&B\היפ הופ.
לאחר ההצלחה לזה זכתה בשנת 2019, נבחרה סוויטי לשיר את השיר "Sway with Me", מתוך פסקול הסרט "ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת", לצד מייגן די סטליון ונורמני שביצעו את "Diamonds", ודוג'ה קאט שביצעה "Boss Bitch". השיר זכה להצלחה כאשר הגיע אל המקום ה-32 במצעד השירים של ניו זילנד. כמו כן, סוויטי הוציאה ביחד עם הטיקטוקרית והזמרת לורן גריי, את השיר "Can't Do It", במאי 2019.
סוויטי הנחתה את פרסי המוזיקה של MTV אירופה 2021. היא קיבלה מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריית תגלית השנה.
סרקיאורניס
סרקיאורניס (שם מדעי: 'Serikornis'; מילולית: "עוף משי") הוא סוג נכחד של דינוזאור ממשפחת האנכיאורניטיים, אשר התגלה בתצורות טיאוג'ישן (Tiaojishan Formation) שבליאונינג, סין. הסוג תואר ב-2017 בידי החוקר Lefèvre עקב דמיון הנוצות למבנה הנוצות של תרנגול המשי. ונכלל בו מין יחיד - Serikornis sungei. הוא התקיים בתור היורה שלפני 165 עד 162 מיליון שנה מזמננו.
הסרקיאורניס ידוע ממספר ממצאים בודדים של פרט בודד, אשר הכילו נוצות ממגוון סוגים שמוקמו לאורך העורף, הגפיים הקדמיות ונוצות ארוכות יותר לאורך הרגליים האחוריות והזנב.
הוא הגיע לאורך משוער של 45 ס"מ בלבד ובמראהו דמה מעט לעופות האמיתיים, אך היה פרימיטיבי יותר, חסר יכולת תעופה והיה בעל מאפיינים של תרופודים דמויי דרומזאוריים כמו המיקרורפטור. עם זאת הוא היה קרוב בעיקר לאנכיאורניס וקרוביו ואולי יכל לדאות מבין הענפים ביערות סין.
מבנה לסתותיו המכילות שיניים חרוטיות רבות מעיד שהיה צייד של טרף קטן כמו חרקים ועכבישים.
ניל קינוק
ניל גורדון קינוק (באנגלית: Neil Gordon Kinnock; מוכר גם כ-הברון קינוק; נולד ב-28 במרץ 1942) הוא פוליטיקאי בריטי ומנהיג מפלגת הלייבור לשעבר. כיהן כחבר הפרלמנט הבריטי מ-1970 עד 1995. היה מנהיג מפלגת הלייבור וראש האופוזיציה בשנים 1983 - 1992. כיהן כסגן נשיא הנציבות האירופית מ-1999 ועד 2004. מבחינה פוליטית נחשב ל"שמאל רך" בקרב מפלגת הלייבור.
ראשית חיים
קינוק נולד בטרדגאר שבדרום ויילס כבן יחיד להוריו, אביו היה כורה פחם, שמאוחר יותר הפך לפועל, ואמו הייתה אחות מחוזית.
קינוק קיבל תואר בהיסטוריה ויחסים תעשייתיים מאוניברסיטת קארדיף ב-1965, ובשנה שלאחר מכן קיבל תואר שני בחינוך, הוא עבד כמורה בין 1966 ל-1970.
נשוי לגלניס קינוק מאז 1967, ואב לשני ילדים - סטיבן (נ. 1970)  שמכהן אף הוא כחבר פרלמנט מטעם הלייבור ורייצ'ל (נ. 1971).
כחבר פרלמנט
נבחר לראשונה כמועמד מטעם הלייבור ביוני 1969 מטעם Bedwelty (שהפכה לIslwyn ב-1983) ונבחר לראשונה לפרלמנט ב-18 ביוני 1970.
לאחר התבוסה של הלייבור בבחירות 1979 מונה על ידי ג'יימס קלהאן לממשלת הצללים כמופקד על נושא החינוך.
הוא נודע כאיש שמאל, וזכה למוניטין בזכות התקפותיו את ראש הממשלה תאצ'ר על טיפולה במלחמת פוקלנד. במשאל העם על חברותה של בריטניה בקהילות האירופיות ב-1975 הוא פעל למען יציאת בריטניה מהשוק המשותף, אך הוא שינה את דעתו בנושא בשנים שלאחר כך.
תקופה ראשונה (1983–1987)
קינוק החליף התפקיד מנהיג הלייבור את מייקל פוט שהתפטר לאחר הכישלון בבחירות 1983, כסגנו נבחר רוי הארטסלי.
קינוק נחשב למתון יותר מפוט, והנהיג את המפלגה לעמדות שמאל מתונות יותר, כחלק ממאבקו בממשלת תאצ'ר.
בשנת 1984 הראו הסקרים כי הלייבור מעט יותר פופולרי מהשמרנים, ובמהלך השנים שעד הבחירות, שנועדו לשנת 1988 נראה היה לעיתים כי ייתכן שמפלגת הלייבור תוכל להקים את הממשלה הבאה. עם זאת, כאשר נטתה דעת הקהל לטובת תאצ'ר, בשנת 1987, הקדימה תאצ'ר את מועד הבחירות, וקיימה אותן ביוני 1987 על אף שיכולה הייתה לקיימן כשנה לאחר מכן.
בבחירות אלו השתפר מעט מצב מפלגת הלייבור, והתמיכה בה עלתה ל-30.7 אחוזים, אך השמרנים נותרו בשלטון עם רוב מוצק של 102 חברי פרלמנט. ברית הליברלים והדמוקרטים כשלה בניסיונה להפוך למפלגה השנייה בגודלה, והלייבור נותרה מפלגת האופוזיציה העיקרית.
קינוק התפרסם לזמן קצר בארצות הברית באוגוסט 1987 כאשר התגלה כי הסנאטור ג'ו ביידן (לימים הנשיא ה-46) גנב את אחד מנאומיו של קינוק ועשה בו פלגיאט במהלך מסע הבחירות שלו לנשיאות ב-1988, מה שהוביל לפרישתו של ביידן מהמירוץ. שני הפוליטיקאים נפגשו לאחר התקרית ונעשו ידידים.
קינוק התפטר מתפקידו כמנהיג המפלגה באפריל 1992, לאחק קרוב לעשור בתפקיד. החליף אותו בתפקידו ג'ון סמית'.
נציבות האיחוד האירופי
ב-1999 הוא מונה מחדש לנציבות תחת הנשיא רומנו פרודי והפך לאחד מסגניו עם אחריות לרפורמה מנהלית ולמנהלות הביקורת, הבלשנות והלוגיסטיקה הכללית.
Z3
מחשב Z3 של קונראד צוזה היה המכונה הראשונה ברת התכנות האוטומטי. Z3 נבנה באמצעות 2,000 ממסרים, היה לו תדר שעון של 5 הרץ ואורך מילה של 22 סיביות. חישובים בוצעו במחשב באמצעות אריתמטיקה בינארית של נקודה צפה.
ניל קינוק
נציבות האיחוד האירופי
בפברואר 2004, הוכרז כי החל מ-1 בנובמבר 2004, קינוק יהפוך לראש המועצה הבריטית. במקרה, באותו זמן, בנו סטיבן הפך לראש סניף המועצה הבריטית בסנקט פטרבורג שברוסיה. בסוף אוקטובר, הוכרז כי יהפוך לחבר בית הלורדים (בכוונתו להיות עמית עובד), כאשר יוכל לעזוב את אחריותו באיחוד האירופי. בשנת 1977, הוא נשאר בבית הנבחרים, עם דניס סקינר, בעוד חברי פרלמנט אחרים הלכו אל הלורדים כדי לשמוע את נאומה של המלכה פותחת את הפרלמנט החדש. הוא דחה ללכת להלורדים בראיונות האחרונים. קינוק הסביר את שינוי הגישה שלו, למרות נוכחותם המתמשכת של תשעים עמיתים תורשתיים ומינוי בחסות, בטענה שהלורדים הם בסיס טוב לקמפיין.
Z3
המכונה הושלמה בשנת 1941 (במאי של אותה שנה היא הוצגה בפני קהל של מדענים בברלין). Z3 המקורי הושמד בשנת 1944 במהלך הפצצת ברלין על ידי בעלות הברית. עותק משוחזר נבנה בשנות ה-60 על ידי חברת Zuse KG והוא מוצג בתצוגת קבע במוזיאון המדע של מינכן.
ניל קינוק
מינוי ללורד לימי חייו
קינוק הוצג בבית הלורדים בינואר 1995, לאחר שנוצר עבורו התואר של ברון קינוק. עם כניסתו לתפקידו הוא הצהיר "קיבלתי את ההזמנה האדיבה להצטרף לבית הלורדים כעמית לימי חיי מסיבות פוליטיות מעשיות, התפקיד ייתן לי את ההזדמנות לתרום לדיון הלאומי בנושאים כמו אירופה, מדיניות חוץ והשכלה גבוהה".
Z3
ה-Z3 אפשר סדרה של פקודות אריתמטיות ללא פקודות בקרה (ראו למטה לגבי הכוח החישובי של התקן כזה).
הקשר של ה-Z3 למושג מכונת טורינג אוניברסלית
Z3 אפשר לולאות, אבל לא היו פקודות קפיצה מותנית. למרות זאת מדען המחשבים ראול רוחס (Raul Rojas) הראה ב-1997 כי קיימת דרך מתוחכמת לממש מכונת טורינג אוניברסלית באמצעות ה-Z3, בהנחה שיש מקום אחסון בלתי מוגבל והסתברות אפסית לנפילה. הסימולציה אינה יעילה והיא משתמשת בטכניקה המאפשרת לדמות קפיצות מותנות באמצעות חילוק.
ניל קינוק
מינוי ללורד לימי חייו
עם מינויו מספר החברים בבית הלורדים מטעם מפלגות הלייבור והשמרנים השתווה. (לאחר מכן מספר חברי הלייבור עקף את השמרנים לשנים רבות).
קינוק היה מבקר חריף של בית הלורדים במשך שנים רבות, וכניסתו לוותה בביקורת רבה על צביעות מצידו.
כנופיות ניו יורק
כנופיות ניו יורק (באנגלית: Gangs of New York) הוא סרט קולנוע בבימויו של מרטין סקורסזה ובכיכובם של לאונרדו דיקפריו, דניאל דיי-לואיס וקמרון דיאז. הסרט, העוסק במלחמת כנופיות בעיר ניו יורק בשנת 1863, יצא לאקרנים בשנת 2002. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר, והיה מועמד בעשר קטגוריות שונות לקבלת פרס אוסקר, ביניהן הפרס לשחקן הטוב ביותר (דניאל דיי לואיס).
תקציר העלילה
סצנת הפתיחה מראה שתי כנופיות מתכוננות לקראת קרב אחד, שבו המנצחת תיקח את השליטה על אזור "חמש הנקודות" שבניו יורק. הכנופיה האירית, "הארנבות המתות", אותה מנהיג הכומר וואלון (ליאם ניסן) וכנופיית "הילידים" ומנהיגה ביל הקצב (דניאל דיי-לואיס). בתום קרב עקוב מדם, עליו צופה בנו של וואלון מהצד, נדקר וואלון למוות על ידי ביל הקצב. ביל הקצב מצווה לשלוח את הבן למוסד לעבריינים צעירים כדי ש"יתחנך".
16 שנה אחר כך משתחרר הבן (שיכנה עצמו בהמשך "אמסטרדם", מגולם בידי לאונרדו דיקפריו) וחוזר לניו יורק במטרה לנקום את מותו של אביו. הוא מארגן סביבו חבורת תומכים חדשה מקרב בני המיעוטים (ובמיוחד אירים), ביניהם חבר הילדות שלו ג'וני ורואה כיצד שולט ביל הקצב בעיר.
בניו יורק, עוסק אמסטרדם בפשע מזדמן, תוך שהוא נותן אחוז מעבודתו לביל, כמקובל. לאחר שהוא מסתבך בקטטה עם אחד מעוזריו של ביל, ומנצח אותו בקרב איגרוף באגרופים חשופים, הוא משיג את הערכתו, ומאוחר יותר גם את אמונו, של ביל. במקביל, מתקרב אמסטרדם לכייסת ששמה ג'ני (קמרון דיאז), אשר מתבררת כקרובה מאוד לביל.
לאחר שהציל את ביל ממתנקש אירי בתגובה אינסטינקטיבית, מרגיש אמסטרדם רגשות אשם ומחליט לרצוח אותו בהזדמנות הראשונה. במקביל, בשל קנאתו על חיבתה של ג'ני, בוגד בו חברו ג'וני ומסגיר את זהותו לביל. לאחר מכן, כאשר מנסה אמסטרדם להתנקש בחייו של ביל, ביל מצפה לכך, מונע את ההתנקשות, ומכה את אמסטרדם עד אובדן הכרה, אך מחליט להשאירו בחיים.
לאחר שהחלים, החליט אמסטרדם לקרוא תיגר על כנופייתו של ביל, ולהקים מחדש את כנופיית ה"ארנבות המתות". הוא מנסה לפעול כנגד ביל גם באמצעים פוליטיים, כאשר הוא מעמיד את מונק, חברו הקרוב של אביו, להתמודד על משרת השריף. אמסטרדם דואג להטות את ההצבעה באמצעות איום על המצביעים והבאתם להצביע מספר פעמים עבורו. כתוצאה מכך, זוכה מונק ביתרון הגדול משמעותית ממספר הקולות בעיר כולה ומוכרז כשריף החדש של ניו יורק. ביל רוצח אותו, וכתוצאה מכך מזמין אותו אמסטרדם לדו-קרב עד למוות.
בזמן מצור על העיר בעקבות מהומות הגיוס בניו יורק, אוסף אמסטרדם את המהגרים באזור להילחם נגד ביל הקצב וה"ילידים". אולם באותו יום פורצת הפגנה אלימה, ובעקבותיה הפגזה על העיר. לאחר שמתפזר עשן ההפגזה, מתברר שאנשי שתי הכנופיות התפזרו כולם למעט ביל ואמסטרדם, והראשון מתברר כגוסס כיוון שרסיס מתכת חדר לבטנו. השניים שולפים סכינים, ואמסטרדם הורג את ביל בסכין ששימש את אביו. בסוף המהומה קובר אמסטרדם את ביל סמוך לקברו של אביו בבית קברות בברוקלין ועוזב עם ג'ני כדי להתחיל חיים חדשים בסן פרנסיסקו. בסצנת הסיום של הסרט נראה קו הרקיע המשתנה במהלך תקופה של 140 שנה, במהלכה נבנית מנהטן המודרנית, מגשר ברוקלין ועד מרכז הסחר העולמי, בעוד בית הקברות מתכסה בצמחייה ונשכח.
קישורים חיצוניים
ביקורות
אנטישמיות בממלכה המאוחדת
אנטישמיות בממלכה המאוחדת מבטאת את השנאה והאפליה של יהודים בממלכה המאוחדת.
היסטוריה
יהודים הראשונים הגיעו לממלכת אנגליה בעקבות הכיבוש הנורמני בשנת 1066. ההתיישבות היהודית הידועה הקדומה ביותר מתוארכת בערך בשנת 1070. יהודים שחיו באנגליה החל מתקופת שלטונו של המלך סטיבן (שלט 1135–1154) חוו אפליה דתית וקיימת סברה כי עלילת הדם שהאשימה את היהודים ברצח לצורכי פולחן מקורו באנגליה במאה ה-12. המקרה המוכר הבולט ביותר באנטישמיות באנגליה היה הטבח ביהודי יורק משנת 1190, בו העדיפו כ-150 יהודים ליטול את נפשם ולא להתנצר. התמונות המוקדמות ביותר של אנטישמיות נמצאות ברשומות המס המלכותיות משנת 1233. הנוכחות היהודית באנגליה של ימי הביניים הסתיימה עם הגירוש של המלך אדוארד הראשון בשנת 1290. יהודים שהמירו את דתם הורשו להמשיך ולחיות באנגליה בבית המומרים (Domus Conversorum) בלונדון. היהודים הורשו לחזור לממלכה המאוחדת בידי אוליבר קרומוול בשנת 1655, אף על פי שישנם עדויות כי קהילות של אנוסים חיו באנגליה גם לפני הצו של קרומוול. גם לאחר חזרתם לאנגליה היהודים היו נתונים לאפליה ולהשפלה, שהלכו ודעכו בהדרגה במשך מאות שנים כאשר היהודים תרמו תרומה מסחרית, פילנתרופית וספורטיבית למדינה. בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה העשרים, מספרם של יהודי בבריטניה גדל מאוד בגלל גלי הגירה של יהודים שברחו מפוגרומים רוסיים ואפליה, רבים מאותם מהגרים התיישבו באיסט אנד לונדון. צעדי מחאה בעלי סנטימנט פופולרי נגד הגירה שימש את איחוד הפשיסטים הבריטי כדי להסית לשנאה נגד היהודים. צעדה פשיסטית שתוכננה בשכונת האיסט אנד של לונדון, בה התגוררה כאמור אוכלוסייה יהודית גדולה, התפזרה בעקבות הקרב ברחוב כייבל בשנת 1936, כאשר המשטרה שניסתה להבטיח את קיום הצעדה יכולה לא הצליחה לפרק את המתרס שהוקם על ידי עובדי רציף מאוחדים, סוציאליסטים, אנרכיסטים, קומוניסטים, יהודים ואנטי-פשיסטים אחרים במטרה למנוע את הצעדה.
בעקבות השואה, שנאה בלתי מוסתרת, שנאת ממניעים גזעניים כלפי יהודים הפכה בלתי מקובלת בחברה הבריטית. עם זאת התפרצויות אנטישמיות שהגיעו מקבוצות פשיסטיות נמשכו, והובילו להקמתה של קבוצה 43 בהנהגתם של יהודים יוצאי כוחות הביטחון הבריטים, אשר פירקו את הישיבות הפשיסטיות בשנים 1945 עד 1950.
מקורות
לאורך רוב המאה העשרים, המקור הכמעט יחיד לאנטישמיות בבריטניה היה הימין הקיצוני. עם זאת, על פי חקירה פרלמנטרית משנת 2006, חל שינוי במקורות האנטישמיות החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 וכעת היא נובעת ממגוון רחב יותר של מקורות: ימין קיצוני, אסלאמיסטים, מתח בין-קהילתי המוסלמי ושמאל פוליטי.
ימין קיצוני
אחרי השואה הימין הקיצוני הפך לגורם שולי בבריטניה, אולם הכחשות השואה ותאוריות קונספירציה אנטישמיות עדיין נותרו מרכיבי יסוד באידאולוגיה של הימין הקיצוני. ארגון ה-CST מצא כי בשנת 2016 כמעט שלושה רבעים מהתקריות האנטישמיות המונעות פוליטית הושפעו מאידאולוגיה של הימין הקיצוני. מחקר של הקונגרס היהודי העולמי מאותה שנה מצא כי 90% מההודעות האנטישמיות במדיה החברתית בבריטניה נערכו על ידי גברים לבנים מתחת לגיל 40 עם השתייכות לקבוצות ימין קיצוני.
שמאל פוליטי
הביקורת על ישראל, בעיקר מהצד השמאלי של המפה הפוליטית, גברה מאז כיבוש הגדה המערבית ועזה במלחמת ששת הימים והתעצמה עוד יותר בעקבות האינתיפאדה הפלסטינית השנייה והפלישה לעיראק בשנת 2003. חלק מהעדים מהחקירה הפרלמנטרית ב-2006 דיברו על 'אנטישמיות שמאלנית' כביקורות על ישראל המוכוונת למתקפה על יהודים כקבוצה: לדברי פרופ' דייוויד סזאראני, האנטישמיות מהשמאל "עלתה על האנטישמיות הימנית"; עם זאת, לדבריו, הוא מתקשה להגדיר ולהתמודד עם אנטישמיות זאת "מכיוון שכבר אין בה שום דמיון לשנאת היהודים בסגנון הנאצי, שהיא מוסווה על ידי או מתמזגת באכזריות עם אנטי-ציונות, ומכיוון שהיא מנוסחת לעיתים קרובות בשפה של זכויות אדם." הסוציולוג ד"ר דייוויד הירש רואה באנטי-ציונות שיח פוליטי המציב אנטי-אימפריאליזם במרכז אידאולוגיה אבסולוטיסטית המחלקת את העולם לשני מחנות, שיח שעשוי לקבל צורה אנטישמית, או להתמזג עם אנטישמיות. שיח, אך כשלעצמו עשוי שלא להיות אנטישמי במודע.
אירועים
כמות התקריות האנטישמיות בבריטניה נוטות לעלות בתגובה לאירועים הקשורים לישראל או למזרח התיכון הרחב, כגון הסכסוך בעזה בין ישראל לחמאס ופיגוע הטרור בבית הספר היהודי "עוזר התורה" בטולוז, צרפת בשנת 2012; מלחמת לבנון השנייה בשנת 2006; מלחמת עיראק בשנת 2003; פיגועי הטרור ב־11 בספטמבר 2001; והתפרצות האינתיפאדה השנייה בשנת 2000.
בדצמבר 2014 פרסם משרד הקהילות והממשל המקומי בבריטניה דוח על פעולות הממשלה באנטישמיות. הדוח מציין ירידה מתמשכת באירועים אנטישמיים בשנים 2013/14, אף על פי שאזכורים אנטישמיים במדיה החברתית עלו ברבע ביחס לשנים קודמות. מרבית הדיווחים על פשע שנאה על רקע אנטישמי נמצאים במטרופולין של מנצ'סטר רבתי והרטפורדשייר, בה מתגוררים רוב היהודים.
עמדות
מחקרים שפורסמו ביוני 2015 על ידי מרכז המחקר פיו הראו כי מתוך שש מדינות שהשתתפו, אוכלוסיית בריטניה הייתה כמעט עם הדעות הטובות ביותר כלפי היהודים. בעוד ש-78% מהאירופאים הם בעלי דעה חיובית כלפי העם היהודי (ל-13% דעות שליליות), בבריטניה ל-83% מהאוכלוסייה דעות חיוביות, ורק ל-7% דעות שליליות. ניתן להשוות דעות אלו עם דעות כלפי מוסלמים (81% חיוביים) וצוענים (63%).
בשנת 2017 ערך המכון לחקר מדיניות יהודית את מה שהוא כינה "הסקר הגדול והמפורט ביותר של עמדות כלפי יהודים וישראל שנערכו אי פעם בבריטניה."" מהסקר עולה שרמות האנטישמיות בבריטניה הן מהנמוכות בעולם, כאשר רק 2.4% מהבריטים הביעו עמדות אנטישמיות, וכ-70% הם בעלי דעה חיובית על היהודים. עם זאת ביחס לישראל, רק 17% היו בעלי דעה חיובית, ו-33% היו בעלי דעה שלילית.
שיח
על פי דו"ח החקירה הפרלמנטרית של כל המפלגה באנטישמיות ב-2006, "השיח האנטישמי, מטבעו, קשה יותר לזיהוי והגדרה מאשר התקפה פיזית על אדם או מקום". שיח זה בדרך כלל זה לא מכוון לקורבן שניתן לזהות, אלא ליהודים כקבוצה. שיח כזה משפיע ומשקף עמדות עוינות ליהודים ולנושאים הקשורים ליהודים, ויכול לתדלק אירועים אנטישמיים כנגד יהודים ומוסדות יהודיים. הוא יכול להימצא בתקשורת או באינטראקציה חברתית פרטית ומשקף לעיתים קרובות חלק תכונות של אנטישמיות ישנה, משחק על סטראוטיפים ומיתוסים יהודיים, ולעיתים רחוקות משתמש בביטוים של אנטישמיות עכשווית.
השיח האנטישמי, במאה ה-21 בבריטניה, כולל כמה ביטויים:
בטור ב"ניו יורק טיימס" טוען רוג'ר כהן כי בבריטניה של שנת 2019 "אנטי ציונות עוברת לאנטישמיות" באמצעות:
חקירת הוועדה לענייני פנים
בשנת 2016 קיימה הוועדה הפרלמנטרית לענייני פנים בבריטניה חקירה בנושא אנטישמיות בבריטניה. הוועדה קראה למנהיגי המפלגות ואחרים למסור עדות. הדו"ח שהתפרסם בעקבות עבודת הוועדה היה ביקורתי כלפי המפלגה השמרנית, מפלגת הלייבור, החקירה הצ'קרברטית, המפלגה הליברל-דמוקרטית, איחוד הסטודנטים הלאומי בבריטניה (ובמיוחד נשיאתו, מליה בואטיה), טוויטר וכוחות המשטרה בגין החמרה או אי התמודדות עם אנטישמיות. הדו"ח הציג שורה של המלצות, כולל אימוץ רשמי על ידי ממשלת בריטניה, של הגדרת העבודה לאנטישמיות מתוך הפרסום של "כוח המשימה הבינלאומי לזכר השואה".
מפלגות פוליטיות
בשנים 2015, 2016 ו-2017, הקמפיין נגד אנטישמיות (CAA) הורה ל-YouGov לבחון את עמדות אזרחי בריטניה כלפי יהודים. מהסקר שנערך בשנת 2017 נמצא כי תומכי מפלגת הלייבור היו פחות בעלי עמדות אנטישמיות מאשר אלה של תומכי המפלגה הקונסרבטיבית או מפלגת העצמאות של בריטניה (UKIP), ואילו אלה של הליברל-דמוקרטים היו בעלי הסיכוי הנמוך ביותר לדעות כאלה. 32% מתומכי הלייבור תמכו בלפחות "גישה אנטישמית" אחת, כפי שהוגדרה על ידי ה-CAA, לעומת 30% של תומכי המפלגה הליברל-דמוקרטית, 39% תומכי ה-UKIP, ו-40% עבור השמרנים. ניתוח נוסף שערך הבלוג Evolve Politics על נתוני הסקר העלה כי בקרב תומכי מפלגת הלייבור, האנטישמיות ירדה בין השנים 2015-2017.
הוועדה מצאה שאף על פי שהאיום מצד הימין הקיצוני כלפי היהודים לא היה גדול כפי שהיה בעבר, בכל זאת "הכחשת שואה ותאוריות קונספירציה יהודית נותרו חלק מיסודות באידאולוגיה של הימין הקיצוני", בנוסף ציינה הוועדה כי המפלגה הלאומית הבריטית (BNP) ממשיכה לעורר צרות ופוגעת בלכידות חברתית.
טענות לאנטישמיות במפלגת הלייבור בבריטניה הושמעו מאז שנבחר ג'רמי קורבין למנהיגה בספטמבר 2015, בין היתר בגלל שיוך של קורבין עצמו למפלגה. דו"ח הוועדה מצא כי את הצהרתו של קן ליווינגסטון בראיון כי אדולף היטלר "תמך בציונות" אינו מועיל למפלגת העבודה. עוד מצאה הוועדה כי הדיווח של שאמי צ'קרברטי על אנטישמיות וצורות אחרות של גזענות במפלגת העבודה חטא בהגדרה לא ברורה של אנטישמיות. בנוסף נמצא כי ג'רמי קורבין הראה "חוסר מנהיגות עקבית", אפשרה "יצירה של מה שכמה התייחסו אליו כאל 'מרחב בטוח' לאנשים עם עמדות שפלות כלפי העם היהודי." וכי "כישלונה של מפלגת העבודה להתמודד בעקביות וביעילות עם אירועים אנטישמיים בשנים האחרונות נתן את האפשרות להאשמות כי גורמים מתנועת העבודה הם אנטישמיים מוסדיים." עם זאת, הדו"ח הגיע למסקנה כי "... אין שום עדות אמפירית שתומכת ברעיון כי קיימת שכיחות גבוהה יותר של עמדות אנטישמיות בתוך מפלגת העבודה מאשר כל מפלגה פוליטית אחרת."
דוגמאות בודדות
מאמר משנת 2015 מאת שר הממשלה הקונסרבטיבית, מייקל פאלון, על אד מיליבנד, ובו הביטוי "דקירה מאחור", תואר כאנטישמי.
בשנת 2016 השעתה המפלגה הליברלית-דמוקרטית את חבר הפרלמנט הקונסרבטיבי לשעבר מתיו גורדון בנקס שצייץ כי "קמפיין ההנהגה של פארון היה מאורגן ומומן על ידי יהודי לונדון" ו"ניסיתי לעבוד איתם. קשה מאוד"; ציוצים שקוטלגו כאנטישמיים.
בינואר 2017 טען פרנסיס בקט כי ההתקפות על אד מיליבנד ואביו, האקדמאי ראלף מיליבנד, בידי אנשי ימין היו נגועים באנטישמיות. בקט הסיק כי "התחברנו לאמונה שאנטישמיות היא כיום מחלה של השמאל. במציאות, היא עדיין נמצאת בעיקר בבית ההיסטורי של הגזענות: בימין."
בתחילת 2018, "נאצי" נמצא אשם בכך שהסעיר את האנטישמיות בבריטניה בעקבות נאומים שנשא בפני קבוצה בשם "הכופרים מצפון מערב" בבלקפול ובפגישה של לאומנים מיורקשייר, בה השתתפו אנשים ממגוון קבוצות מהימין הקיצוני.
טוטנהאם הוטספור
יש היסטוריה של אנטישמיות המופנית כלפי אוהדי הכדורגל של קבוצת טוטנהאם. מועדון הכדורגל המקושר לקהילות היהודיות בצפון ומזרח לונדון החל מהמחצית הראשונה של המאה העשרים. מסיבה זו, אוהדי הכדורגל של הקבוצות היריבות פונות אליהם בקריאות אנטישמיות החל משנות השישים. בתגובה, רבים מאוהדי טוטנהאם החלו לתאר את עצמם כ-"יידים" או כ-"צבא היהודים" כביטוי לגאווה ולמוסס את השליליות של העלבונות.
השפעה על יהודי בריטניה
קמפיין נגד האנטישמיות פרסם סקר בשנת 2015 בו מצא כי 45% מיהודי בריטניה חששו כי אין להם עתיד בבריטניה, 77% מיהודי בריטניה היו עדים לאנטישמיות שבאה לידי ביטוי כהערה פוליטית על ישראל, ו-25% מיהודי בריטניה שקלו לעזוב את בריטניה בשנתיים האחרונות בגלל אנטישמיות. במרץ 2019 דווח כי 534 מתוך כמעט 300,000 יהודי בריטניה עלו לישראל במהלך שנת 2018, שנה זאת היא השנה השנה השלישית בה קיימת ירידה בכמות העולים. מספר העולים ב-2018 ירד שליש לעומת 2015 והוא הנמוך ביותר מזה חמש שנים.
משוואות נאוויה-סטוקס
משוואות נאוויה-סטוקס מתארות תנועה של זורם צמיג כמו נוזל או גז. המשוואות נקראות על שם מפתחיהן קלוד לואי נאוויה וג'ורג' גבריאל סטוקס. הן נובעות מפיתוח של החוק השני של ניוטון, ומההנחה כי המאמצים בזורם נובעים מהפרש הלחצים בזורם ומצמיגות הזורם.
המשוואות הן בעלות חשיבות גדולה מכיוון שהן שימושיות ונפוצות בתחומים רבים, כגון מידול מזג האוויר וזרמים בים, זרימה בצנרת, וזרימה מסביב כנף של מטוס. יתר על כן, ישנו עניין במשוואות מבחינה מתמטית, שכן טרם הוכח שקיים להן תמיד פתרון (מד"ח עם מקדמים לא קבועים, קוואזי ליניאריות, בשלושה ממדים), וכן לא הוכח שבאופן כללי פתרונות המשוואה אינם סובלים מסינגולריות או אי רציפויות. בעיות אלו הוכרזו על ידי מכון קליי למתמטיקה כאחת משבע הבעיות הפתוחות החשובות ביותר במתמטיקה, ואף הוצע פרס כספי בשווי של 1,000,000 דולרים לחוקר שיצליח להוכיח טענה זו. הפרכת הטענה, לעומת זאת, לא תזכה בפרס המדובר, שכן לשם מציאת מקרה המפריך את הטענה ניתן להשתמש במחשב.
משוואות נאוויה-סטוקס הן משוואות דיפרנציאליות. הנחת היסוד של המשוואות היא שהזורם הוא רציף, והן פותחו מתוך עקרונות בסיסיים של שימור מסה, שימור תנע ושימור אנרגיה. פתרון המשוואות הוא שדה מהירות שהוא תיאור של מהירות הזורם בכל נקודה במרחב ובזמן. מתוך שדה המהירות ניתן לחשב גדלים פיזיקליים אחרים.
המשוואות בצורתן הכללית
בכתיב וקטורי, הצורה הכללית ביותר של המשוואות היא:
כאן \mathbb{I} היא מטריצת היחידה.
המשוואות עבור זורם ניוטוני בלתי דחיס
עבור זורם ניוטוני בלתי דחיס ומתוך משוואת הרציפות - דיברגנץ המהירות מתאפס, כמו גם \mathbb{T} הוא מאמץ הגזירה \tau. לכן, מתקיים
כתוצאה מכך מתקבלת הכללה למעשה של החוק השני של ניוטון עבור זורם רציף, ולכל אחד מהאיברים ניתן לשייך משמעות פיזיקלית מוגדרת:
פתרון המשוואות נעשה בהינתן תנאי ההתחלה ותנאי השפה של הבעיה.
אי-ליניאריות
משוואות נאוויה-סטוקס הן משוואות דיפרנציאליות חלקיות לא-ליניאריות בכמעט כל מצב ריאלי, חוץ מכמה מקרים בודדים - כגון זרימה חד־ממדית וזרימה זוחלת - בהם ניתן לפשט את המשוואה לצורה ליניארית. העובדה שהמשוואות אינן ליניאריות היא הסיבה העיקרית לקושי בפתרונן.
עבור נוזל ניוטוני בלתי דחיס האיבר הלא ליניארי היחיד הוא איבר ה"הסעה" שמייצג תאוצה שנגרמת משינוי המהירות כפונקציה של המקום. דוגמה למקרה כזה היא מעבר זורם דרך זרבובית הולכת וצרה. במקרה זה מהירות הנוזל גדלה עם ההתקדמות בזרבובית, אך אף על פי שהמהירות של כל חלקיק יחיד תלויה בזמן, שדה המהירות קבוע בזמן.
ישימות
יחד עם משוואות משלימות (לדוגמה, משוואת הרצף) ותנאי שפה מנוסחים היטב, משוואות נאוויה-סטוקס מסוגלות למדל תנועה זורמת באופן מדויק, תחת ההנחה של זורם רציף (שאפשר לגזור אותו אינסוף פעמים ואינו מורכב מאטומים או מולקולות בדידות) וניוטוני (צמיגות קבועה). כאשר מדובר בקנה מידה קטן מאוד או תחת תנאים קיצוניים, נוזלים אמיתיים העשויים ממולקולות בדידות יפיקו תוצאות שונות מאלו המחולצות מהמשוואה. בהתאם למספר קנודסן, ייתכן כי גישה מתאימה יותר לפתרון שדה הזרימה היא שימוש במכניקה סטטיסטית או לעיתים רחוקות בדינמיקה מולקולרית.
עבור נוזלים טורבולנטיים קשה יותר לקבוע בוודאות שהמשוואות מהוות מידול מדויק עבור שדה הזרימה, אך לרוב התוצאות המתקבלות על ידי שימוש במשוואות מתאימות לתצפיות ניסויות. הפתרון הנומרי של משוואות נאוויה-סטוקסל עבור זרימה טורבולנטית היא קשה מאוד, וצורך רזולוציית רשת קטנה במיוחד כאשר ממדלים את הבעיה בעזרת מחשב, מה שגורם לכך שקשה עד בלתי אפשרי להגיע לפתרון. ניסיונות לפתור את הזרימה הטורבולנטית באמצעות מידול למינרי מביאים בדרך כלל לפתרון לא יציב בזמן, אשר לא מצליח להתכנס כראוי. על מנת להתמודד עם בעיה זו, לעיתים נעשה שימוש במשוואות שלוקחות בחשבון זמן ממוצע - כגון משוואות נאוויה-סטוקס עם מיצוע של מספר ריינולדס (RANS) - בתוספת דגמים טורבולנטיים, עבור דינמיקה חישובית של נוזלים (CFD). טכניקה נוספת לפתרון הבעיה היא שימוש ב-Large Eddy Simulation, או בקצרה LES (ראה ערך באנגלית). גישה זו יקרה יותר מאשר שיטת RANS (בזמן ובזיכרון מחשב), אבל מייצרת תוצאות טובות יותר.
המשוואות בקואורדינטות קרטזיות
כשאנו מתייחסים לוקטור המהירות כאל (כאשר u,v,w מייצגים את רכיבי המהירות בכיוון הצירים של המערכת), נוכל להפריד את המשוואה הווקטורית לשלוש משוואות סקלריות.
יצוין שgx, gy, gz תלויים באוריינטציה של התאוצה הגרוויטציונית במערכת הצירים אותו אנו בוחרים.
משוואת הרציפות בקואורדינטות קרטזיות היא:
תחת ההנחה של נוזל בלתי דחיס - \rho קבוע - וההנחה של זרימה תמידית, שגוררת את ההתאפסות של הנגזרות לפי הזמן, נוכל לפשט את משוואת הרצף למשוואה:
המערכת של ארבע המשוואות הללו מהווה את הצורה הכי שכיחה ונלמדת של משוואות נאוויה-סטוקס.
המשוואות בקואורדינטות גליליות
שימוש בקואורדינטות גליליות יתן לנו את מערכת המשוואות הבאה:
לרוב נבחר את מערכת הצירים כך שרכיבי התאוצה הגרווטציונית יהיו קבועים - הן על ידי בחירת ציר z כך שיהיה בכיוון הגרוויטציה והן על ידי בחירת מערכת הצירים כך שכח המשיכה יתבטל עם כוח הנובע מהפרש לחצים.
משוואת הרצף בקואורדינטות גליליות:
נוח מאוד לקבוע את מערכת הצירים כך שהמערכת תהייה אקסי-סימטרית. במקרה זה אין למשוואות תלות בזווית \phi.
המשוואות בקואורדינטות כדוריות
משוואות נאוויה-סטוקס בקואורדינטות כדוריות הם:
כאשר \theta היא קו הרוחב, ו-\phi היא האזימוט.
משוואת הרצף בקואורדינטות כדוריות:
השפעת מספר ריינולדס של הנוזל על המשוואות
מספר ריינולדס הוא גודל חסר ממד, המבטא את היחס בין כוחות האינרציה של הזורם לבין כוחות החיכוך הפועלים בין הזורם לסביבה.
אם לזורם יש מספר ריינולדס גדול, אזי כוחות האינרציה של הזורם גדולים יחסית מהכוחות שנובעים מצמיגותו של הגוף, וניתן להזניח את האיברים במשוואת נאוויה-סטוקס התלויים בצמיגות. מאידך, נוזל עם מספר ריינולדס קטן במיוחד יושפע הרבה יותר מצמיגותו מאשר מכוחות האינרציה, וניתן להזניח את כל איברי המשוואה התלווים ב-\rho, המהווים את כלל האיברים מצדו השמאלי של השוויון.
הנחות מפשטות אפשריות למשוואות
להלן רשימה של כמה הנחות אשר מפשטות את משוואות נאוויה סטוקס, ובכך גורמות לכך שיהיה יותר קל למצוא פתרון אנליטי או נומרי.
סטארגייט מקורות
סטארגייט מקורות (באנגלית: Stargate Origins) היא סדרת רשת אמריקאית מסוגת המדע בדיוני וההרפתקאות שהופקה כחלק מזיכיון סטארגייט של מטרו גולדווין מאייר. הסדרה מבוססת על הסרט "סטארגייט" משנת 1994 של רולנד אמריך ודין דבלין וסדרת ההמשך "סטארגייט SG-1". הסדרה הוכרזה ב-20 ביולי 2017 בכנס קומיק-קון, סן דייגו לציון 20 שנה ליציאת הסדרה. הסדרה כוללת 10 פרקים קצרים באורך של עשר דקות כל אחד. הסדרה מרחיבה על היקום המקורי של סטארגייט ובעיקר על סיפור מציאתו של הסטארגייט על כדור הארץ. הקרנת הבכורה של הסדרה התרחשה ב-14 בפברואר 2018 בשירות בתשלום של MGM הנקרא "סטארגייט קומאנד". הסדרה משמשת כסדרת פריקוול לסרט הקולנוע ולסדרת הטלוויזיה.
עלילת הסדרה
קתרין לאנגפורד הצעירה נמצאת עם אביה הארכאולוג בגיזה שבמצרים, לאחר שזה האחרון חשף את מיקומו של הסטארגייט ומנסה להבין את משמעותו ותפקודו עבור המצרים הקדמונים. במהלך מלחמת העולם השנייה ובהיעדר תקציב להמשך המחקר נתקלים קתרין ואביה בקצין נאצי שחפץ בסטארגייט לשם קידום האינטרסים של גרמניה הנאצית. הקצין הנאצי לוקח את אביה דרך הסטארגייט ולמעשה שואב את קתרין למסע מפתיע בעקבות המסתורין שמאחורי הסטארגייט, במטרה להציל את אביה ואת כדור הארץ מכוחות האופל.
ראניה, מלכת ירדן
ביוגרפיה
ראניה למדה בתיכון "ניו אינגליש סקול" בכווית סיטי, לאחר מכן השלימה תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטה האמריקאית בקהיר (1991). עם סיום לימודיה עבדה תקופה קצרה בשיווק ב-Citibank, ולאחר מכן בחברת אפל בעמאן.
ראניה נישאה למלך עבדאללה השני ב-10 ביוני 1993 ונולדו להם ארבעה ילדים: הנסיך חוסיין (28 ביוני 1994), הנסיכה אימאן (27 בספטמבר 1996), הנסיכה סלמה (26 בספטמבר 2000) והנסיך האשם (30 בינואר 2005). ב-7 בפברואר 1999 הוכתרה למלכת ירדן. המלכה נכנסה לספר השיאים של גינס עקב היותה המלכה הצעירה ביותר בעולם (בעת שהומלכה).
פעילות פוליטית
לאחר שהפכה לגברת הראשונה של הממלכה, עסקה המלכה ראניה בנושאים לאומיים ובינלאומיים בתחומי איכות הסביבה, בריאות, ילדים ונוער ונושאים אחרים. בתחילת 2011, במה שנתפס כחלק מאירועי האביב הערבי, נמסר על מחאות בירדן בשל השתתפותה הפעילה, בישיבות עם פוליטיקאים בכירים מהעולם והטייתה את התקציב הממלכתי, לטובת הפליטים הפלשתינאים בירדן, בני עמה.
בספטמבר 2007 שודר ב-CNN ראיון של פריד זקריה עם ראניה. בראיון אמרה ראניה כי היא אינה מתנגדת לבחירתן האישית של נשים ללבוש את הרעלה המוסלמית, החג׳אב, כל עוד זה לא נכפה עליהן. היא ציינה, כי לדעתה חובה שתהיה לנשים מוסלמיות מודרניות הזכות ללבוש כל רעלה, מבחירתן האישית וללא ״לחץ״ על ידי פרשנות שמרנית של החוק האסלאמי בחברה. ראניה עצמה נצפתה לובשת רעלה או כובע מסוגנן בחתונות מתוקשרות ובזמן פגישות עם האפיפיור ברומא.
פעילות קהילתית
הפרויקט הראשון של המלכה ראניה היה הקמת קרן נהר הירדן (JRF) ב-1995, גוף חוץ-ממשלתי הפועל לעידוד אוכלוסיות עם הכנסה נמוכה.
ב-2009, כדי לחגוג עשור להמלכתו של בן זוגה, המלכה ראניה השיקה פרס לגיבורים קהילתיים, כדי לרכז תשומת לב להישגים של יחידים וקבוצות אשר סייעו לקהילות שלהם.
נוער
המלכה ראניה אמרה כי חלק מרכזי בחינוך, הוא הקניית כלים לאנשים צעירים כדי שיוכלו לתפקד בצורה המיטבית בסביבת העבודה. המלכה יזמה ב-2003 את קרן אל-עמאן לעתיד היתומים, ושיתפה פעולה עם אוניברסיטאות מסביב לעולם כדי לספק מלגות לתלמידים ירדנים שלומדים מחוץ לירדן. היא תומכת בארגון יזמים צעירים, אשר הוקם ב-1999 אך התמסד לכדי עמותה בירדן על ידי המלכה, ב-2001. במסגרת תפקידה כשגרירה אזורית של INJAZ, המלכה לימדה ובאה במגע עם צעירים ממדינות אחרות. היא גם השיקה את הנוכחות של INJAZ במקומות אחרים בעולם הערבי. ב-2008, בפורום הכלכלי העולמי בדאבוס שבשווייץ, היא השיקה את קמפיין ״מחזקים מיליון בני נוער ערבים עד 2018״, אשר הגיע במקור מ-INJAZ.
חינוך בינלאומי
בנובמבר 2000, כהוקרה על מחויבותה של המלכה ופועלה למען ילדים ונוער, הזמינה קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים (UNICEF) את המלכה ראניה להצטרף ליוזמתה להנהגה עולמית. המלכה עבדה לצד ראשי מדינות אחרים, ביניהם נשיא דרום אפריקה לשעבר, נלסון מנדלה, בתנועה עולמית, תוך שאיפה לשפר את רווחתם של הילדים. בינואר 2007, הוכתרה המלכה ראניה על ידי UNICEF בתור הנציגה המכובדת הראשונה עבור הילדים. באוגוסט 2009, מונתה המלכה ראניה ליושבת ראש עולמית של כבוד של יוזמת האומות המאוחדות לחינוך עבור נשים (UNGEI).
כתומכת עקבית של הקמפיין העולמי לחינוך (GCE), נפגשה המלכה ראניה עם ילדים ונשים בדרום אפריקה, ביוהנסבורג ובסווטו, במרץ 2009. המלך ראניה ונשים אחרות הקריאו ביחד סיפורים קצרים מתוך The Big Read לילדים בניסיון לעודד אוריינות. אחד מהסיפורים הקצרים, ״מאהא מההרים״, נתרם על ידי המלכה ראניה.
במהלך מסע שלה לארצות הברית באפריל 2009, המלכה ראניה הצטרפה לפעילות החינוך של חברת בית הנבחרים האמריקאי ניטה לאווי והיועץ המיוחד לנשיא ג׳ין שפרלינג, כדי להשיק את The Big Read כחלק משבוע הפעילות של הקמפיין העולמי לחינוך הקורא לחינוך בסיסי לכל ילדי העולם. היא זכתה לאירוח על ידי הגברת הראשונה של ארצות הברית, מישל אובמה, באותו מסע.
ב-20 באוגוסט 2009, הייתה המלכה ראניה אחת המקימות והמובילות של קמפיין 1GOAL Education for All, לצד גארי ליניקר וכדורגלנים מפורסמים אחרים, באצטדיון ומבלי בלונדון. המלכה ראניה היא גם המקימה והמובילה של קמפיין 1GOAL, שמטרתו להביא יחדיו את האוהדים של מונדיאל 2010, במהלך אירוע הספורט היחיד הגדול בעולם, כדי לקרוא למנהיגי העולם להעניק חינוך ל-75 מיליון ילדים שאינם רשומים בבתי ספר. ב-6 באוקטובר 2009 המלכה ראניה ביחד עם ראש ממשלת בריטניה גורדון בראון, נשיא FIFA ג׳וזף בלאטר, נשיא דרום אפריקה ג׳ייקוב זומה וראשי מדינה אחרים, ביצעו את ההשקה העולמית של 1GOAL בשישה מקומות מסביב לעולם. המלכה ראניה דיברה על הצורך להפוך את ״הטרגדיה הזאת להצלחה״ וקראה למנהיגים פוליטיים לבצע את ההתחייבויות שלהם לסיוע.
ב-2008 המלכה ראניה השתתפה בקמפיין "בשמי" (In My Name) של יוטיוב. היא הופיעה לצד will.i.am, החבר בלהקת בלאק אייד פיז, בסרט ״End Poverty - Be the Generation״ (סיימו את העוני - היו הדור), אשר עודד ראשי מדינות מסביב לעולם לעמוד בהתחייבויות שהם ביצעו בשנת 2000 בפסגת המילניום.
דיאלוג בין-תרבותי
במאי 2009, המלכה ראניה נכחה בוועידת המנהיגים הצעירים העולמית בצד הירדני של ים המלח, כדי לדבר על האתגרים הסוציו-אקונומיים אשר עומדים בפני המזרח התיכון. המלכה ארגנה טיולים עבור הנוכחים בוועידה שבהם הם ביקרו בבתי ספר מקומיים בירדן וכן במוסדות של קרן נהר הירדן.
ב-2002 המלכה ראניה הצטרפה לחבר הנאמנים של הקרן הבינלאומית למען נוער, שבסיסה בבולטימור שבמדינת מרילנד בארצות הברית. בספטמבר 2006 המלכה ראניה הצטרפה גם לחבר הנאמנים של קרן האומות המאוחדות, קרן הפועלת לקדם מטרות של האומות המאוחדות.
מיקרו מימון
בספטמבר 2003, המלכה ראניה קיבלה הזמנה להצטרף לחבר הנאמנים של הקרן הבינלאומית לסיוע קהילתי (FINCA). מהלך זה הגיע לאחר מערכת יחסים שהחלה ב-2002, שבה המלכה סיפקה תמיכה ודוברות עבורם. בתור שליחה של שנת המיקרו מימון הבינלאומית של האומות המאוחדות ב-2005, המלכה יצרה מיקרו עסקים ירדנים. ב-2008 המלכה סייעה להקמה של הסניף הירדני של FINCA, בפברואר 2008.
אונליין
המלכה ראניה עושה שימוש ברשתות חברתיות מקוונות כגון יוטיוב, פייסבוק, אינסטגרם וטוויטר.
YouTube
ב-30 במרץ 2008 המלכה השיקה את ערוץ ה-YouTube הרשמי שלה. במקור המטרה של המלכה הייתה להזמין אנשים להביע את דעתם על המזרח התיכון וכן לדבר על סטריאוטיפים שעשוי להיות להם על ערבים ומוסלמים. בין 30 במרץ ל-12 באוגוסט, יום הילד הבינלאומי, פרסמה המלכה ראניה סרטים ביוטיוב שבהם היא מבקשת מאנשים לשלוח אליה שאלות בנוגע לאסלאם ולעולם הערבי. היא השיבה תשובות לשאלות והסבירה את עמדתה בנוגע לאמת על סטריאוטיפים על ערבים ומוסלמים. לאחר חמישה חודשים היא פרסמה סרטים על נושאים שכללו טרור, הזכויות של נשים ערביות ורצח על חילול כבוד המשפחה.
המלכה ראניה גם מקשרת בין ראיונות נוכחיים שלה לערוץ היוטיוב שלה, כגון ראיון שהיא נתנה לוולף בליצר ב-CNN באפריל 2009. המלכה גם מעלה סרטונים על נושאים אחרים בפעילות שלה, כגון הפעילות שלה לתמוך בפעילות של אונר״א בעזה לאחר מבצע עופרת יצוקה.
פייסבוק
המלכה ראניה מחזיקה חשבון בפייסבוק אשר מכוון ליצור מגע עם אנשים ולבצע דיאלוג חוצה תרבויות. לצד סרטוני היוטיוב שלה, ניתן למצוא בחשבון הפייסבוק של המלכה תמונות מחייה הפרטיים.
טוויטר
לקראת ביקור האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בירדן, במאי 2009, המלכה ראניה החלה לעשות שימוש בפלטפורמת המיקרו-בלוגינג טוויטר, עם שם המשתמש @QueenRania. כאשר הפורום הכלכלי העולמי נערך בים המלח בירדן, ביוני 2009, המלכה ערכה את הראיון הראשון שלה בטוויטר. בראיון זה היא ענתה על חמש שאלות מהציבור הרחב בעזרת חשבון הטוויטר שלה.
כאשר המלכה הצטרפה לטוויטר, היא גם נתנה ריאיון ל-TechCrunch, תחת הכותרת ״כיצד טוויטר יכול לשנות את העולם״. בראיון זה המלכה צוטטה כאומרת ״כדי לעשות שינוי חברתי דרך שימוש במדיה חברתית: מייצרים קהילה של תומכים אשר יכולים לעשות שימוש בקולות שלהם בשם אלה שאין להם קול, או לנצל את כישוריהם והידע שלהם והמשאבים כדי לשים יותר ילדים בכיתות לימוד או להפעיל לחץ על הנציגים הנבחרים כדי לשים את נושא החינוך בראש סדר העדיפויות.״