cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תקשורת סלולרית בישראל
HOT mobile
חברת HOT mobile שנקראה בתחילה מירס היא חברה שהוקמה מחטיבת התקשורת של מוטורולה והמשיכה את שרות מכשירי הקשר ברשת רב תדר. רשת זו אפשרה תקשורת מסוג ווקי טוקי בין המנויים לבין עצמם. לקראת סוף שנות ה-90, ביצעו במירס חיבור עוקף לרשת הטלפוניה. הדבר בוצע על ידי מספרי גישה שונים ברשת הטלפוניה הרגילה והקשה של קוד מנוי מירס לאחר מכן. שיטת חיבור זו הייתה מסורבלת ולא נוחה. בשנת 2001, קיבלה מירס רישיון מפעיל סלולרי לכל דבר ובכך הפכה לרשת הסלולרית הרביעית, הפועלת בטכנולוגיית ה-iDEN מירס השתמשה בטכנולוגיה זו עד 2019. עד שנת 2012 התמקדה מירס בארגונים גדולים בשוק המסחרי ובין השאר זכתה במכרזים של גופים כגון צה"ל. בשנת 2012 מיתגה החברה עצמה מחדש כ-Hot mobile, והתמקדה מאז גם בשוק הפרטי.
גולן טלקום
בשנת 2020 נקנתה על ידי סלקום והפכה לחברת בת שלה.
we4G
we4G של חברת אקספון או בשמה המקוצר we קיבלה רישיון באפריל 2017 והחלה לספק שירות באפריל 2018. החברה נמצאת בבעלות חזי בצלאל והמנכ"ל שלה הוא יעקב נדבורני. היא הוקמה תחילה כספקית שירותי טלפוניה בינלאומית ושירותי אינטרנט, עם הקידומת 018. אקספון, תכננה את כניסתה לשוק הסלולר זמן רב: בעליה, חזי בצלאל, התמודד במכרז הסלולר של שר התקשורת לשעבר משה כחלון ב-2011, אך הפסיד להוט וגולן. בהמשך שקל בצלאל לרכוש את גולן טלקום, אך לבסוף היא נרכשה ב-2017 על ידי אלקטרה, לאחר שמשרד התקשורת הטיל וטו על עסקה למכירת החברה לסלקום לפני שנתיים. ב-2015 היא ניגשה שוב למכרז הדור הרביעי בסלולר וזכתה ברצועת תדרים משלה, החברה, שמציעה את הקידומת 051, הקימה רשת סלולר דור 4 משותפת עם סלקום בטכנולוגיית MOCN, עם מערכות הליבה NFV/SDN של אריקסון (Ericsson) ומערכות עסקיות של חברת בילראן (BillRun). הרשת של דור 3 משולבת יחד עם סלקום וגולן טלקום במסגרת הסכם לשיתוף רשתות.
מפעילות וירטואליות
מפעיל רשת סלולרית וירטואלית קונה זמן אוויר ממפעיל סלולרי רגיל ומוכר אותו ללקוחותיו תחת המותג שלו.
אחת עשרה חברות סלולר ישראליות קיבלו ממשרד התקשורת רישיון להפעלת רשת סלולרית וירטואלית, אך בפועל רק חמש מהן מימשו אותו; בין החברות שכן מימשו אותו: רמי לוי תקשורת
החברה הראשונה להפעיל רשת סלולרית וירטואלית. החלה להציע שירותי סלולר בדצמבר 2011, כשקידומות המספרים שהוקצו למנויים חדשים של הרשת הם 6–055.
פועלת על תשתית של פלאפון תקשורת.
סלקט תקשורת
החלה להציע שירותי סלולר בדצמבר 2014, כשקידומות המספרים שהוקצו למנויים חדשים של הרשת הם 055–70 ו-055–71. מתמקדת בשוק העסקי ומציעה חבילות תקשורת ייחודיות לעסקים קטנים ובינוניים.
החלה להציע שירותי סלולר באוגוסט 2015, כשקידומות המספרים שהוקצו למנויים חדשים של הרשת הם 9–055. מתמקדת בעיקר במגזר העובדים הזרים, וכן במגזר החרדי בשל שיתוף פעולה עם נטפרי.
כיום (2018) פועלת על תשתית משותפת של הוט מובייל ופרטנר.
הום סלולר
החברה הוקמה על ידי קבוצת פישמן והחלה את פעילותה באפריל 2012, כשקידומות המספרים שהוקצו למנויים חדשים של הרשת הם 22–055. פעילות המכירות שלה מתבססת על פנייה ללקוחות רשת "הום סנטר". ביולי 2015 נמכרה ופעילותה מוזגה לתוך חברת סלקום ומאז הפסיקה פעילותה.
YouPhone
פסאודו מפעיל וירטואלי
חברות תקשורת מסוימות כגון 012 מובייל (פרטנר) ו-וואלה! מובייל פועלות במתכונת דומה, אך אינן פועלות תחת רישיון של מפעיל רשת סלולרית וירטואלית, אלא על ידי רישיון של מפעיל רשת סלולרית השייך לחברות האם שלהן.
תדרי הסלולר
מערכות הסלולר בישראל מופעלות על ידי החברות השונות, בתחומי תדר שונים, כמתואר בטבלה הבאה: לתחום התדרים שבשימוש החברות השונות, חשיבות רבה בהתאמת המכשיר הסלולרי לרשת. מכשיר שאינו תומך בכל התדרים של חברת הסלולר של המנוי יסבול מבעיות קליטה וכיסוי חלקי במקרה הטוב, ומחוסר יכולת להשתמש במכשיר כלל במקרה הרע. אמנם ניתן לראות כי כל החברות בישראל תומכות בתדר 2100, אך הסתמכות על תמיכה בתדר זה בלבד בעייתית, שכן לא מובטח כיסוי מלא בתדר 2100, וכמו כן לתדר זה יש עבירות מוגבלת בתוך בניינים ומקומות סגורים.
מכשירים סלולריים מסוגים שונים תומכים בשיטות שידור שונות ובתחומי תדר שונים: אולם, ישנם מכשירים המיועדים למדינות או חברות מסוימות, שחסר בהם התדר 1800MHz, שעליו פועל הדור הרביעי בישראל.
היסטוריה
כבר בשנת 1968 בוצע בישראל ניסוי קצר מועד להפעלת טלפונים ניידים ברכבים של הדואר במערכת שנקראה "מערכת טלפון ניידת ומשוכללת". עד שנות ה-80 של המאה ה-20, התקשורת הניידת היחידה שהייתה זמינה, הייתה באמצעות מכשירי קשר, אשר נתמכו ברשת רב תדר, שהופעלה על ידי מוטורולה. רשת זו, אשר לימים הפכה לרשת מירס, הייתה מנותקת לחלוטין מרשת הטלפונים הקווית ושימשה בעיקר גופים בתחומי התחבורה (מוניות, כלי טיס ושיט), גופי ביטחון שונים וארגונים עם צוותי שטח.
מלבד זאת הוקמה רשת חד כיוונית של מכשירי זימונית שונים, שאפשרו לקבל הודעות קוליות או כתובות, אך לא להגיב עליהן.
1986 - 1994 (עידן פלאפון)
בשנת 1983 החלו הצעדים הראשונים להקמת רשת סלולרית ראשונה בישראל, שהופעלה בשנת 1986 על ידי חברת פלאפון, אשר זכתה לבלעדיות לפי חוק, פנתה ללקוחות אמידים בלבד וגבתה מחירים גבוהים מלקוחותיה. התשתית של רשת זו התבססה על קווי הנל"ן של חברת האם בזק. מחירי זמן האוויר היו גבוהים מאוד והגיעו בשנת 1994 ל-200 אגורות לדקת זמן אוויר.
שנות ה-2000
בעשור הראשון של המאה ה-21, המשיכו חברות הסלולר להשקיע בשיפורים טכנולוגיים ובמקביל במציאת שווקים חדשים, כגון בני נוער. חשש הולך וגדל להשפעות בריאותיות של קרינת טלפון סלולרי הביאה את החברות לייסד במשותף את פורום החברות הסלולריות, גוף שמטרתו "להציג בפני הציבור את העובדות בנוגע לבטיחותה של הרשת".
עשור זה התאפיין גם בעליית השימוש ב-SMS. השימוש הלך ונפוץ ככל שהתווספו מכשירים אשר תומכים בקלות בתכונה זו. SMS הפך לכלי תקשורת לכל דבר ואף הפך לכלי מוביל בקשר בין הטלוויזיה המסחרית לבין קהל הצופים. טכנולוגיות אחרות, כגון שיחות וידאו, או הודעות MMS לא הצליחו להתחבב על הציבור וזאת למרות ההשקעה הגדולה של החברות בדור השלישי.
עם כניסת אורנג' לשוק הסלולרי ב-1999 לראשונה בישראל הוקמה רשת GSM שאפשרה הבאת מכשירים ניידים ממדינות אחרות. לאחר כמה שנים גם סלקום הקימה רשת בטכנולוגיית GSM. חברת פלאפון היחידה שדילגה על המהלך ועברה ישירות לרשת דור שלישי ב-2006 באיחור משמעותי ביחס למתחרותיה.
נכון ל-2006, ל-87% ממשקי הבית היה לפחות מכשיר סלולרי אחד ול-62% ממשקי הבית היה יותר ממכשיר אחד.
בסוף שנת 2008 החלו החברות הסלולריות הגדולות, להציע שירותי אינטרנט מהיר על גבי התשתית הסלולרית ובמחירים נמוכים מבעבר. הדבר פתח אפשרויות תקשורת חדשות, המתבססות על היכולת האינטרנטית של המכשירים המודרניים. כך למשל, ניתן לבצע שיחות סקייפ על גבי אינטרנט סלולרי ואף קיומם של מפעילי סלולר וירטואליים.
2010 - רגולציה ורפורמה בתקשורת
בדצמבר 2010 אישרה הכנסת את חוק ההסדרים במסגרתו אושרו סעיפים שמטרתם להביא להגברת התחרות ולביטול חסמי מעבר. אלה התווספו לשורת החלטות של משרד התקשורת שנועדו לקדם את התחרות בשוק התקשורת בישראל, ובכללן פרסום מכרז לשני מפעילים נוספים ומתן רישיון לשש חברות לשמש כמפעילים סלולריים וירטואליים. התקנות החדשות שנקבעו:
ניידות מספרים וקנסות יציאה
חברות הסלולר קיבלו בישראל קידומת לכל חברה. לקוח אשר ביקש לעבור מחברה לחברה היה צריך לעבור מחסום של שינוי מספר הטלפון שלו, דבר שהיווה תמריץ שלילי ודיכוי התחרות. בשנת 2005 הוציא משרד התקשורת הוראות, אשר חייבו את החברות להיערך לאפשרות לנייד מספרי טלפון בין החברות. יוזמה זו נתקלה בהתנגדויות רבות, אך בסופו של דבר, בדצמבר 2007, יצאה הניידות לדרך ואפשרה למנוי לעבור חברה מבלי לוותר על המספר.
מחסום נוסף שהקשה על תחרות בתחום הסלולר, היא שיטת התמחור. על מנת לשמור על הלקוחות, יצרו חברות הסלולר השונות חבילות מורכבות, הכוללות תנאים והנחות שונים ומשונים, כאשר הבסיס המשותף לרוב החבילות הללו, הוא התחייבות הלקוח ל-36 חודשים. "שבירת" התוכנית לפני תום 36 החודשים, גררה קנסות ותשלומים שונים. משרד התקשורת נלחם אף בשיטה זו, בהעמידו את זמן ההתחייבות המקסימלי לכ-18 חודשים.
לפי חוק ההסדרים, על חברות הסלולר נאסר להכניס מרכיב של קנסות יציאה בהסכמים שלהן עם מנויים. החברות תוכלנה לגבות אך ורק תשלום סמלי עבור הפסקת ההתקשרות - %8 כפול מספר החודשים שנותרו למנוי בתקופת ההתחייבות עם בעל הרישיון שלו. בנוסף, נאסר על החברות לפרוע באופן מיידי את התשלומים שנותרו למנוי עבור המכשיר. בכך, חויבו החברות לאפשר למנוי שביקש לעזוב את החברה לפרוע את התשלומים שנותרו לו באמצעות עסקת אשראי בתשלומים, ולא בדרך של פירעון מיידי.
חסימת כרטיסי SIM ונדידה פנים ארצית
חל איסור על החברות הסלולריות למכור מכשירי סלולר נעולים המיועדים לשימוש רק בכרטיסי ה-SIM של החברה עצמה. בנוסף החברות הסלולריות מחויבות לפתוח ללא תשלום כל מכשיר סלולר שנמכר על ידן בעבר כשהוא נעול לשימוש מפעיל אחר. משמעות ההחלטה היא כי לקוח היה יכול לקחת מכשיר שהוא רכש ברשת אחת ולעבור איתו לחברה אחרת, מבלי שייאלץ להיות תלוי בחברה אותה הוא מבקש לעזוב, בצורך לפרוץ תמורת תשלום את אפיון הנעילה של המכשיר.
החברות הסלולריות שפעלו עם כניסת החוק (פלאפון תקשורת, סלקום, פרטנר תקשורת ומירס) חויבו באירוח חברות סלולריות חדשות על הרשת שלהן (שירותי נדידה פנים ארצית) וזאת עד שאלו ישלימו את פריסת הרשת שלהן.
חובת הנייטרליות ברשת הסלולרית
החוק קובע חובת נייטרליות ברשת האינטרנט הסלולרית - לרבות נייטרליות תמחירית ונייטרליות טכנולוגית (במכשירי הסלולר). החברות מחויבות שלא להפלות אספקת שירותים הניתנים על גבי רשת האינטרנט בדיוק כמו ברשתות הנייחות. המשמעות היא איסור על חברות הסלולר להטיל מגבלות על שימוש באפליקציות מסוימות או בפרוטוקולים מסוימים ברשת האינטרנט.
הגברת התחרות
בדצמבר 2011 החלה ירידת מחירים עם תחילת פעילותה של רמי לוי תקשורת, החברה הראשונה שהפעילה רשת סלולרית וירטואלית. במאי 2012 חלה בשוק הסלולרי בישראל ירידת מחירים חדשה וחדה, בעקבות כניסתן של שתי מפעילות חדשות, גולן טלקום והוט מובייל (לשעבר מירס). באמצע מאי הודיעו גולן טלקום ואחריו הוט מובייל שהן מתחילות להעניק שירות, והציעו חבילות של דיבור, SMS וגלישה ללא הגבלה ב-89 עד 99 ש"ח. מחירים אלו היו בערך שליש מהמחיר שנדרש כדי לקבל עד אז חבילה דומה בחברות הוותיקות. בנוסף, עבור לקוחות שלא היו מעוניינים בחבילה, הציעו החברות החדשות מחירי דקת שיחה שנעו סביב 10 אגורות לדקה, פחות משליש מהמחיר שהיה מקובל קודם לכן. אלמנט נוסף של הוזלה נגע לתקשורת למדינות אחרות ובתוך מדינות אלה. החבילות של החברות החדשות כללו שיחות חינם ליעדים רבים במדינות אחרות, וכן הוזלה במחירי השימוש בטלפון הסלולרי בעת נדידה במדינות אלה.
החודש הראשון לפעילותן של החברות החדשות אופיין בתלונות רבות של לקוחות על קשיים בניוד מספרים ועל קושי להשיג נציגי שירות, הן בחברות החדשות והן בחברות הישנות. אף על פי כן, ההתלהבות מהתנאים החדשים בשוק עלתה על כל הציפיות, ובתוך שלושה שבועות עברו מאה אלף מנויים להשתמש בשירותי החברות החדשות.
בנוסף, באותה תקופה החלו פעילותם מפעילים וירטואליים: YouPhone של רשת הריבוע הכחול, והום סלולר של הום סנטר. כמו כן אורנג' פתחה מותג מוזל תחת השם של חברת הבת 012. הם הצטרפו לרמי לוי שהקים מפעיל וירטואלי עוד קודם לכן תחת חברת הבת רמי לוי תקשורת.
עם תחילת פעילותן של המפעילות הווירטואליות והמפעילות המלאות הרביעית והחמישית, נוסף על ירידת המחירים והתגברות התחרות בין החברות השונות, חל גם שינוי בהתפלגות המנויים בין החברות השונות. על פי נתונים ממאי 2012:
לצד התועלת לצרכן, לשינויים אלו היו השלכות שליליות על העובדים בחברות התקשורת והמשקיעים בהן הן ישירות והן דרך פירמידת שליטה. מניות התקשורת נפלו ב-48% במחצית הראשונה של 2012, משום שהתחרות בענף גבתה מחברות התקשורת מחיר שהיה מעבר למצופה. הירידה ברווחיות גרמה לכך כי החברות הסלולריות לא יכלו להעביר דיבידנדים לבעלי השליטה בהן, דבר שערער את מצב חברות החזקה אלה, כדוגמת איי די בי חברה לאחזקות שפרסמה הערת עסק חי. כדי להתייעל ולהתאים את עצמן לתנאי השוק המשתנים הודיעו החברות הוותיקות על קיצוצים בכוח אדם. הן הנמיכו משמעותית את מחיריהן, והציעו חבילות בלי הגבלה במחירים שנעו בין 119 ל-159 ש"ח (הבדלי המחיר היו תלויים בעיקר בתנאי הגלישה) אך אלו עדיין היו יקרות מהמחירים שהציעו החברות החדשות.
הרפורמה ביבוא
ב-29 ביולי 2012 נכנס לתוקף צו שיזם שר התקשורת משה כחלון ואושר על ידי ועדת הכלכלה של הכנסת, שמעניק פטור ליבואנים מקבלת רישיון סחר ואישור סוג, עבור יבוא וסחר בסמארטפונים ומכשירים סלולריים. הצו מקל על היבוא ומאפשר לייבא כל מכשיר מקורי וחדש, שקיבל אישור תקינה של הדירקטיבה האירופית Directive1999/5/EC או אישור של הנציבות הפדרלית לתקשורת בארצות הברית, והוא נושא סימון המעיד על העמידה בדרישות. הרציונל מאחורי הרפורמה הוא הסרת חסמי כניסה לשוק הפוגעים בתחרות החופשית ובצרכנים.
2014 - LTE
ב-2014 חברות הסלולר החלו בפעילויות הקמה והשקה של רשתות LTE. לחברת סלקום הוקצה תחום תדר והיא חתמה על הסכם שיתוף פעולה עם פלאפון וגולן טלקום להקים במשותף את התשתית האלחוטית של רשת הדור הרביעי. לפרטנר יש תחום תדר ונפרסה תשתית ראשונית בעיר הרצליה, עם הצהרה לסיים ב-2014 את הפריסה של פרטנר ברחבי ישראל.
2015
גולן טלקום פירקה בשנת 2015 את האנטנות שהתקינה והחלה לפעול כמפעילה וירטואלית העושה שימוש בתשתיות של חברת סלקום. צעד זה והעובדה שלא אושר הסכם איחוד רשתות עם סלקום מול משרד התקשורת, העמידו בסימן שאלה את המשך פעילותה של החברה, ובאוגוסט 2015 הודיעה החברה שהיא עומדת למכירה. בנובמבר 2015 הודיעה סלקום שהיא רוכשת את החברה תמורת 1.17 מיליארד שקלים חדשים, ותישא בכל חובותיה כלפי הלקוחות ומשרד התקשורת. משרד התקשורת לא אישר את העסקה שבוטלה כתוצאה מכך.
2017
בתחילת 2017 הודיעה גולן טלקום כי היא תירכש על ידי "אלקטרה צריכה".
2018
באפריל 2018 החלה לפעול חברת סלולר נוספת, אקספון, תחת המותג we4G.
2020 - 2021
בספטמבר 2020 חברות פלאפון ופרטנר השיקו רשתות 5G עם כ-500 אתרים ברחבי הארץ.
בנוסף, גולן טלקום התמזגה עם סלקום.
סלולרי כשר
רבנים ומחנכים בציבור החרדי הבחינו שהטלפונים הסלולריים המתקדמים נרכשים על ידי בני נוער חרדיים ואלו משתמשים בשירותי התוכן ללא כל בקרה. כתוצאה מכך, נחשפו צעירים אלה לתכנים אינטרנטיים מגוונים, שחלקם נחשב בציבור החרדי כתועבה. הרבנים, שחששו לגורלם הרוחני של בני הנוער, הקימו ועדת רבנים מיוחדת - "ועדת הרבנים לענייני תקשורת", שבחנה דרכים לפתרון הבעיה. הפתרון הראשון היה יצירת אפשרות של חסימת מספרים מסוימים ומניעת חיבור לאינטרנט סלולרי. הפעלת חסימה כזו הייתה על פי בקשה ממוקד השירות של החברה סלולרית. את רשימת מספרי הטלפון החסומים העבירה ועדת הרבנים לחברות הסלולר ואף עדכנו אותה לפי הצורך.
לקראת סוף 2004 החליטה ועדת הרבנים לפנות בשנית לחברות הסלולריות הפועלות בישראל ולתבוע מהן לשווק טלפון סלולרי "כשר", שמלבד האפשרות לשוחח בו, הוא נטול כל תכונה נוספת. לאחר שחברות הסלולר הוותיקות התנגדו, מחשש שיפגעו הכנסותיהן, נענתה מירס, אשר לא היו לה לקוחות בשוק החרדי, לפנייה והייתה הראשונה לספק את המכשיר הסלולרי הכשר הראשון בישראל. ההצלחה הייתה רבה ואלפי מנויים הצטרפו לפתרון המכשיר הכשר, כהמלצת ועדת הרבנים. לאחר שראו כי מאבדים נתח שוק במגזר, יישרו קו שאר החברות והחלו משווקות מסלולי מנויים, המיועדים לציבור החרדי המשתמש בסלולרי כשר. כיוון שהשירותים הנוספים מהווים מקור הכנסה לא מבוטל לחברות הסלולר ועל-מנת למנוע מהציבור החילוני להשתמש בטלפון כשר, קבעו החברות כי בשבתות התעריף לשיחה יוצאת הוא כעשרה שקלים לדקה. באופן זה, נמנע הצרכן שאינו שומר שבת לרכוש מכשיר כשר, שמא ידבר בו בשבת ויחויב במחיר מופקע זה.
אליפות אירופה בכדורסל 3x3 בוקרשט (2016)
אליפות אירופה בכדורסל 3x3 לשנת 2016 הייתה אליפות אירופה השנייה בכדורסל 3x3 שהתקיימה בבוקרשט, רומניה בהשתתפות 12 הנבחרות הטובות באירופה שהעפילו מ-4 בתי המוקדמות. האליפות התקיימה בקניון קוטרוקני שבעיר ב-2 עד 4 בספטמבר ובסופה זכתה סלובניה בתואר אלופת אירופה לאחר שניצחה בגמר את סרביה. הולנד זכתה במקום ה-3 לאחר ניצחון על רוסיה.
מבנה התחרות
בשלב הבתים חולקו הקבוצות ל-4 בתים בני 3 קבוצות כל אחד. כל קבוצה פגשה פעם אחת כל קבוצה בבית, בסך הכל 2 משחקים ובסופן 2 הראשונות בכל בית העפילו לשלב רבע הגמר, ממנו החלו הקבוצות לשחק בשיטת נוקאאוט, ברבע, בחצי וגמר. שתי המפסידות בשלב חצי הגמר נפגשו למשחק על מדליית הארד.
אונה ברנן
אונה ברנן (באירית ובאנגלית: Úna Brennan; 1888–1958) הייתה פעילה רפובליקנית אירית ופמיניסטית, שהשתתפה במרידת חג הפסחא ב-1916 וכן במלחמת העצמאות האירית ובמלחמת האזרחים האירית.
תחילת דרכה
ברנן נולדה בשם אנסטסיה בולג'ר ב-1888 לג'ון בולג'ר וג'ואנה ויטי, בקולנבוי, במחוז וקספורד שבאירלנד. היא הייתה הבכורה מבין ששת ילדיהם. היא התחנכה בפנימייה של מנזר לורטו באניסקורתי.
בשנת 1908 ברנן החלה לכתוב טור בעיתון The Echo, שעורכו היה ויליאם סירס. היא כתבה על נושאים כמו זכויות נשים הן בבית והן בחיים הציבוריים. היא הצטרפה לארגון איניניה נה הרין והייתה המזכירה של הסניף המקומי, ומאוחר יותר הייתה חברה בקומן נה מאן. היא גם הייתה אחת מהנשים הראשונות שהייתה חברה באחווה האירית הרפובליקנית. בתור תומכת בשימור השפה האירית, ברנן שינתה את שמה קודם ל-Anatás ואז ל- Úna.
היא נישאה לרוברט ברנן ב-6 ביולי 1909. הוא היה חבר בליגה הגאלית ובשין פיין. הוא לימד אירית בוקספורד, קסלברידג', וטגאות. הוא היה חבר באחווה האירית הרפובליקנית והתעקש שיקבלו גם את אשתו לשורותיה. לדבריו, רק שתי נשים התקבלו כך, אשתו ומוד גון. ברנן הייתה תורמת משמעותית למגזין הפמיניסטי-רפובליקני Bean na hÉireann (באן נה הרין), אשר נערך על ידי הלנה מולוני עבור איניניה נה הרין.
המלחמות האיריות
ברנן התייצבה יחד עם בעלה למטה מרידת חג הפסחא של מחוז וקספורד באניסקורתי. היא הייתה אחת מתוך שלוש נשים אשר הרימו את דגל אירלנד על הבניין ביום חמישי, ה-27 באפריל 1916, כשהאחרות היו מריון סטוקס וגרטה קומרפורד. היא אז הקימה בית חולים ומטבח והפעילה אותם למשך ההתקוממות. ברנן נעצרה ונלקחה לכלא בווטרפורד, ומשם לכלא מאונטג'וי. היא שוחררה לאחר מספר ימים.
לאחר ההתקוממות, עברה המשפחה לדבלין. ברנן הייתה פעילה במלחמת העצמאות האירית, בעיקר בשימוש ביתה בתור בית מבטחים עבור מסמכים וכן בהסתרת לוחמים רפובליקנים מבוקשים, כגון הארי בולנד וקולמן אודונובן. במהלך מלחמת האזרחים האירית, היא ובעלה היו בצד שנגד האמנה האנגלו-אירית, והם המשיכו להציע את ביתם כמחסה לאנשים, מסמכים, ומסרים.
חיים אישיים
לה ולבעלה היו שלוש בנות, אמר, מייב ודרי (דירדרה), ובן אחד, רוברט פטריק. מייב ברנן הפכה לסופרת ידועה. רוברט ברנן התחיל להיות מעורב בפוליטיקה ונשלח לארצות הברית לתקופה. המשפחה חזרה לאירלנד ב-1947. הם התגוררו בדבלין לאחר שרוברט ברנן מונה למנהל השידורים ברדיו ארין (רדיו אירלנד).
אונה ברנן נפטרה ב-1958.
אדגר, מלך אנגליה
אדגר "השלו" (Edgar the Peaceful, 943 או 944 - 8 ביולי 975) היה מלך אנגליה משנת 959 ועד מותו. היה בנו הצעיר של המלך אדמונד הראשון.
הכתרתו
כינויו "השליו" אינו מתאר בהכרח את אופיו או את מעשיו של אדגר כדי להשיג את השלטון. בשנת 958 הוא כבש את ממלכת נורת'מבריה וממלכת מרסיה מידי אחיו הגדול אדוויג. בעקבות הכיבוש אספת אצילים הכריזה עליו כמלך האזורים שמצפון לתמזה.
תקופת שלטונו
תקופת שלטונו מאופיינת כתקופת שלום ואחדות בממלכת אנגליה. הוא פעל לצמצם את המתיחויות בין החצרות השונות כך שבתום כהונתו לא חזרה אנגליה לנסיכויות שהתקיימו בתקופת אדרד דודו.
מעורבות בכנסייה
עם מותו של אדוויג, החזיר אדגר את האב דאנסטן מגלותו ומינה אותו לבישוף של ווסטר. דאנסטן, היה לדמות משמעותית בהחלת ויישום תקנון בנדיקטוס על המנזרים ברחבי אנגליה בתקופת מלכותו של אדגר. אדגר המשיך וקידם את דאנסטן לבישוף של לונדון ולבסוף לתפקיד הארכיבישוף מקנטרברי.
טקס ההכתרה בבאת'
טקס ההכתרה הרשמי של אדגר נערך בשנת 973. הוא הומלך יחד עם אשתו, אלפת'ירת'. הייתה זו הפעם הראשונה שאשת המלך מוכתרת עמו. הטקס נערך כדי להציג את הצלחותיו הדיפלומטיות של אדגר ולאשר את שלטונו. הטקס, שנערך על ידי דנסטן ותועד בפואמה בדברי הימים האנגלו-סקסונים, מהווה את הבסיס לטקס ההכתרה הנוכחי של משפחת המלוכה בבריטניה.
משמעותו הסמלית של הטקס הייתה עצומה. שאר מלכי בריטניה הגיעו לצ'סטר אחרי הטקס והצהירו על נאמנותם לאדגר. שישה ממלכי בריטניה וביניהם מלך סקוטלנד ומלך סטראת'קלייד נשבעו אמונים למלך והבטיחו לשרת כחייליו בים וביבשה. כתבים מאוחרים יותר מזכירים שמונה מלכים, ומרחיבים את כנף שליטתו של אדגר עד לנהר די בוויילס.
מותו
אדגר השליו מת ב-8 ביולי 975 בוינצ'סטר ונקבר במנזר גלסטונברי. אדגר השאיר אחריו שני בנים - אדוארד ואתלרד ובת - אדית. אדוארד בנו הבכור ירש את הכתר. אדית הייתה לנזירה בווילטון יחד עם אמה, וולפרית'.
מאז מותו של אדגר ועד לכיבוש הנורמני של אנגליה, לא הייתה הכתרה של מלך שלא עורערה. מותו של אדגר סימן את תחילת שקיעתה של אנגליה האנגלו-סקסית.
מלכה לוקר
מלכה לוֹקֶר (בכתיב יידי: לאָקער; 22 בנובמבר 1887, קיטוב, גליציה – 18 בנובמבר 1990, ירושלים) הייתה משוררת יידיש, חוקרת ספרות ומתרגמת.
ביוגרפיה
מלכה לוקר נולדה ב-1887 בקיטוב שבגליציה. קיבלה חינוך יהודי מסורתי לצד חינוך כללי. היא למדה כמה שפות וגילתה כישרון בתחום הספרות והלשון. בשנת 1910 נישאה לבן דודה, ברל לוקר, לימים מנהיג ציוני מפורסם, והזוג הצעיר עקר ללמברג, בירת גליציה.
בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, יצאה עם בעלה לניו יורק. הם נדדו כמה שנים בין הבירות האירופיות וינה, ורשה ולונדון. עבודתו של ברל לוקר בהנהגת התנועה הציונית חייבה אותם לנדוד בין מרכזי היהודים השונים.
שיריה הראשונים של מלכה לוקר ביידיש החלו להתפרסם בשנת 1929 – תחילה בעיתונים ובכתבי עת ספרותיים, וכעבור שנתיים, בשנת 1931, יצא לאור ספר שיריה הראשון, "וועלט און מענטש" ("עולם ואדם").
בשנת 1932 ביקרה לוקר לראשונה, עם בעלה, בארץ ישראל. חוויות הביקור בארץ באו לידי ביטוי בספר שיריה השני, "דו" ("אתה"). בעת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט כתבה שירים על עמידת היישוב מול התקפות הערבים, בהם הפואמה הדרמטית "לוח מאורעות תרצ"ו", שתורגמו לעברית בידי הסופר והמחזאי אביגדור המאירי, ואף יצאו לאור בספר. בשנת 1936 השתקע הזוג בתל אביב.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, שהתה מלכה לוקר עם בעלה בלונדון, והייתה עדה להתקפות הנאצים על בריטניה. היא נתנה לכך ביטוי בשיריה. במשך השנים חקרה והוציאה לאור את מסותיה המקיפות על גדולי השירה הצרפתית.
בשנת 1948 חזרה מלכה לוקר עם בעלה לישראל. הם השתקעו בירושלים, וברל לוקר הגיע אז גם לתפקידיו הבכירים, קודם יושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית, ואחר כך גם חבר הכנסת מטעם מפא"י. משנת 1953 ועד לפטירתם ישבו בני הזוג בדירה בירושלים; ברל לוקר נפטר בשנת 1972, ומלכה לוקר האריכה ימים וזכתה להגיע לגיל מאה ושלוש.
המשוררת אסתר מייבסקי היא בת אחיה.
קישורים חיצוניים
מפרי עטה:
אצטדיון ארנסט האפל
אצטדיון ארנסט האפל (בגרמנית: Ernst-Happel-Stadion) הוא אצטדיון כדורגל בווינה שהיה ידוע בשם אצטדיון פראטר לפני 1992. האצטדיון נבנה בין 1929 ל-1931 עבור אולימפיאדת הפועלים השנייה, ותוכנן על ידי האדריכל הגרמני אוטו ארנסט שווייצר. האצטדיון נקרא על שמו של ארנסט האפל לאחר מותו ב-1992. ב-29 ביוני 2008 נערך בו גמר יורו 2008.
כדורגל
אצטדיון זה הוא הגדול ביותר באוסטריה, והוא מגרש הבית של נבחרת אוסטריה. משחקי המועדונים שנערכים באצטדיון הם בדרך כלל משחקי גביע מקומיים ומשחקים במסגרת תחרויות בינלאומיות של אחת מהקבוצות הבכירות בווינה, אוסטריה וינה וראפיד וינה, שהאצטדיונים הרגילים שלהם קטנים מדי בהשוואה לתקן שנקבע למשחקי ליגת האלופות וגביע אופ"א. משחקי דרבי מקומיים בין אוסטריה לראפיד וינה נערכים גם כן באצטדיון. מספר הצופים הגבוה ביותר היה 92,706 במשחק נגד נבחרת ברית המועצות, אך מספר המושבים הופחת מאז.
למרות שתכולת האצטדיון הנוכחית היא רק 49,825 מושבים, האצטדיון זכה לדירוג של חמישה כוכבים באופ"א. דירוג זה מוענק בדרך כלל לאצטדיונים של למעלה מ-50,000 מושבים, ומשחק הגמר של ליגת האלופות יכול להיערך רק באצטדיונים בעלי דירוג זה. מספר המושבים הוגדל ל-53,008 עבור משחקי יורו 2008, כאשר משחק הגמר של התחרות נערך באצטדיון. בנוסף, במסגרת משחקי היורו נערכו באצטדיון שלושה משחקים בשלב הבתים, שני משחקים בשלב רבע הגמר ואחד ממשחקי חצי הגמר.
יורו 2008
במסגרת משחקי יורו 2008 נערכו באצטדיון שבעה משחקים: שלושה בשלב הבתים, שניים ברבע הגמר, אחד בחצי הגמר ומשחק הגמר עצמו. (1) בתום הארכה
משחקי ספורט אחרים
אירועי ספורט הנערכים באצטדיון כוללים תחרויות אתלטיקה, רכיבה על אופניים וטניס. בשנת 1950 נכחו 35,000 צופים בקרב היאבקות במשקל כבד, וב-1995 הוצבה באצטדיון בריכה זמנית שבה נערכה אליפות אירופה בשחייה.
קונצרטים
באצטדיון נערכו מספר קונצרטי רוק, כאשר במקרים מסוימים הגיעו כ-56,000 צופים להופעות של רובי ויליאמס, מייקל ג'קסון, בון ג'ובי, שלושת הטנורים, הרולינג סטונז, U2, Guns N' Roses, פינק פלויד וטינה טרנר.
אנטישמיות במפלגת הלייבור בממלכה המאוחדת
טענות לאנטישמיות במפלגת הלייבור בבריטניה הושמעו מאז נבחר ג'רמי קורבין למנהיג בספטמבר 2015. לאחר שאמירותיהם של הפוליטיקאים נאז שאה וקן ליווינגסטון בשנת 2016 הביאו להשעייתם מחברות במפלגה, הקים קורבין את "חקירת צ'אקברטי", שמצאה כי בלייבור לא "פשטה האנטישמיות או צורות אחרות של גזענות", אם כי הייתה "אווירה רעילה מדי פעם" ו"עדות ברורה לדעות של בורות". ועדת הפנים של הפרלמנט הבריטי ערכה באותה שנה חקירה על האנטישמיות בבריטניה ולא מצאה "שום עדות אמפירית שתומכת ברעיון כי קיימת שכיחות גבוהה יותר של עמדות אנטישמיות בתוך מפלגת הלייבור מאשר כל מפלגה פוליטית אחרת", אם כי ההנהגה, בהיעדר הפעולה, "מסתכנת בחיזוק הטענות כי גורמים בתנועת הלייבור הם אנטישמיים באופן ממסדי".
בשנת 2017 שונו כללי המפלגה כדי שביטויי שנאה יהפכו לעניין משמעתי. בשנת 2018 קורבין נשאל על זה שפקפק ב-2012 בהסרת ציור קיר אנטישמי, בתגובה לפוסט בפייסבוק של האמן, ועל היותו חבר בקבוצות פייסבוק בעבר, בעיקר פרו-פלסטיניות, המכילות פוסטים אנטישמיים. ביולי אותה שנה אימץ הוועד המנהל הארצי של הלייבור (NEC) קוד התנהגות שהגדיר אנטישמיות במובנים משמעתיים, וכלל בתוכו את הגדרת כוח המשימה הבינלאומי להנצחת זכר השואה (IHRA) עם שינויים בדברים הנוגעים לישראל. בספטמבר של אותה השנה הוסיפה ה-NEC את כל 11 הדוגמאות ל-IHRA ללא הגבלה להגדרת האנטישמיות וכללה אותן בקוד ההתנהגות של המפלגה.
בפברואר 2019 פרסמה הלייבור מידע על תוצאות של חקירות בנושא תלונות על אנטישמיות כנגד אנשים בתשעת החודשים שקדמו לזה, כאשר כ-250 חברים התפטרו, גורשו או קיבלו אזהרות רשמיות, בהיקף של כ-0.06% מחברי המפלגה. נתונים נוספים ומעודכנים פורסמו ביולי 2019. כמו כן, בפברואר 2019 התפטרו תשעה חברי פרלמנט ממפלגת הלייבור, שרובם היווה את הבסיס להקמת "הקבוצה העצמאית", מתוך שהם מבקרים את הכיוון הפוליטי השמאלי של הלייבור והטיפול שלה בטענות לאנטישמיות וברקזיט. בחודש מאי הודיעה נציבות השוויון וזכויות האדם באנגליה על פתיחת חקירה בנוגע למפלגת הלייבור, וביולי המפלגה פרסמה חומר חינוכי בנושא אנטישמיות לכל חברי המפלגה.
באוקטובר 2019, לקראת הבחירות בממלכה המאוחדת, קייט רמסדן, מועמדת למפלגה מסקוטלנד, השוותה בבלוג שלה את מדינת ישראל לילד שעבר התעללות ובכך הפך למתעלל בעצמו, ואף טענה כי הביקורות כלפי קורבין "מנוהלות בידי הממסד העשיר", וזאת כדי להבהיר את התנגדותה ליישום אמנת המפלגה כנגד האנטישמיות. אמירות אלו ספגו ביקורות קשות מאוד, בעקבותן עמדה רמסדן לשימוע בידי המפלגה, ולבסוף נאלצה לבטל את מועמדותה.
ארכיון דיגיטלי
מעבר למשמעותו הבסיסית, נהוג לקשר את המושג ארכיון דיגיטלי למצבים שבהם כמות המסמכים והמשתמשים בהם רבה (תופעה שאופיינית בעיקר לארגונים עסקיים), ואז עולה הצורך בניהול חכם שלהם באמצעות מערכת ארכיון דיגיטלי. התועלות העיקרית של מערכת ארכיון דיגיטלי הן חיסכון במקום שהוקדש לאחסון הפיזי של מסמכי הנייר, וחיסכון בזמן באמצעות מציאת המסמך המבוקש במהירות. ארכיון דיגיטלי מאפשר מציאת מסמכים דיגיטליים בקלות, גיבוי של מידע, ניהול הרשאות הקובע אילו משתמשים יחשפו לאילו מסמכים ועוד.
אנטישמיות במפלגת הלייבור בממלכה המאוחדת
באוקטובר 2020 החליטה מפלגת הלייבור להשעות את ג'רמי קורבין בעקבות פרסום דו"ח האנטישמיות במפלגה, בה הומלץ לפתוח בחקירה בעניין התבטאויותיו השנויות במחלוקת על הקהילה היהודית בארצו וכן על ישראל. עוד נקבע כי מפלגת האופוזיציה בראשותו הפרה את החוק כשהטרידה והפלתה במהלך טיפולה בטענות לאנטישמיות בקרבה. כתוצאה, קורבין הושעה מהמפלגה עד לסיום החקירה בנושא.
ארכיון דיגיטלי
גם מוסדות ציבור בארץ ובעולם עושים שימוש בטכנולוגיה זו, בפרויקטים הקרויים ספריות דיגיטליות. באמצעות ניהול מידע דיגיטלי והעברתו על גבי רשת האינטרנט, הספרייה הדיגיטלית מאפשרת גישה מקוונת של משתמשים למקורות המידע. אחד הפרויקטים הדיגיטליים הידועים בעולם הוא פרויקט גוטנברג – המשמש כספריה דיגיטלית חופשית אליה מועלים ספרים ופרסומים שאין עליהם זכויות יוצרים. הגרסה הישראלית ליוזמה זו הוא פרויקט בן-יהודה. המודל של DELOS מחלק את רכיבי הספרייה הדיגיטלית לשלושה חלקים: ספריה דיגיטלית, מערכת ספריה דיגיטלית, ומערכת הניהול של הספרייה הדיגיטלית.
מאפיינים עיקריים
קיימות כיום מגוון מערכות ארכיון דיגיטלי הנבדלות זו מזו במאפיינים השונים:
שליפה מהירה של מסמכים
חיפוש הביטוי המבוקש מעלה את תוצאות החיפוש הרלוונטיות. תהליך החיפוש נחשב למהיר יותר ביחס לחיפוש סטנדרטי במחשב האישי, הודות לשליפת הנתונים הרלוונטיים מתוך מסד נתונים. ביטויים ושדות השמורים במסד הנתונים מאפשרים למצוא את המסמך הרלוונטי בצורה מהירה יותר, מבלי לחפש את המידע בשרת כולו (כפי שמתבצע החיפוש במחשב).
בניית אינדקס
על מנת לאפשר גישה נוחה למסמכים, הארכיון הדיגיטלי מתבסס על אינדקס המותאם לצורכי המשתמש. האינדקס הוא מעין תוכן עניינים של הארכיון הדיגיטלי, המאפשר לאחסן מסמכים ולשלוף אותם בצורה מסודרת. לדוגמה, חברה יצרנית תבצע חלוקה של המסמכים שברשותה לפי סוג המוצר, שם המוצר ומידות. זאת לעומת חברה המספקת שירותים, שתמיין את המסמכים על פי פרטי הלקוחות כגון שם, גיל ואזור מגורים.
תיוג
תיוג המסמכים וחיתוך מידע נרחב יכולת תיוג מידע נוסף על המסמך בעזרת מאפיינים מוגדרים מראש והצגת המסמכים בכל חתך שנדרש
גיבוי
אחד היתרונות של ארכיון דיגיטלי על פני ארכיון של מסמכי נייר היא היכולת לגבות בקלות את המידע, לרוב באמצעות שרתי גיבוי ייעודיים הנמצאים באתרים מרוחקים. הרשאות ואבטחת מידע – מערכת ארכיון דיגיטלי מאפשרת למנהל המערכת לקבוע אילו משתמשים יקבלו גישה לאיזה מידע. מערכות מתקדמות של ארכיון דיגיטלי מאפשרות גם מעקב אחר הפעולות שמבצעים משתמשים אחרים במערכת, ותומכות בכניסה מאובטחת SSL.
נגישות
מערכות ארכיון דיגיטלי נחלקות לשני סוגים: מערכות המאפשרות גישה למידע באמצעות התקנת תוכנת שרת-לקוח ומערכות המאפשרות גישה לארכיון באמצעות חיבור אינטרנט פשוט.
ממשקי אחזור
ממשקי אחזור שונים: ממשק שפה טבעית, בו המשתמש מזין ערכים לשדות חיפוש מוגדרים מראש, כגון שם כותר, שם מחבר וכו'.
שימוש
ארכיון דיגיטלי משמש לניהול מסמכים, תמונות וספרים דיגיטליים. מעבר לשימושים העסקיים, אחסון ספרים בארכיון דיגיטלי מאפשר להוריד ולקרוא ספר דיגיטלי במחשב, כתחליף לספר המסורתי. באופן כללי, 94% מסך המידע האנושי מאוחסן כיום בצורה דיגיטלית ומעלה סוגיות הקשורות לזכויות יוצרים, פרטיות ואבטחת מידע.
סוזן אדל גרינפילד, הברונית גרינפילד
סוזן אדל גרינפילד, הברונית גרינפילד (באנגלית: Susan Adele Greenfield; נולדה ב-1 באוקטובר 1950) CBE,FRCP היא מדענית בריטית, סופרת, מרצה וחברת בית הלורדים (מאז 2001). המחקר שלה התמקד בטיפול במחלת הפרקינסון ובמחלת האלצהיימר. גרינפילד מתעניינת גם במדעי המוח של התודעה ובהשפעת הטכנולוגיה על המוח.
גרינפילד הוא עמיתת מחקר בכירה במכללת לינקולן, אוקספורד והייתה פרופסור לפרמקולוגיה סינפטית.
ביוגרפיה
אימה של גרינפילד, דוריס (לבית ת'ורפ), הייתה רקדנית נוצריה, ואביה, רג'ינלד מאייר גרינפילד, היה חשמלאי, בנו של מהגר יהודי דובר יידיש מאוסטריה. סבתותיה מעולם לא דיברו ביניהן והיא אמרה עליהן, "הדעה הקדומה הייתה קולנית באותה מידה משני הצדדים". בילדותה נהגה לענוד על צווארה שרשרת ועליה צלב ומגן דוד.
גרינפילד למדה בבית הספר גודולפין ולטימר, שם למדה לטינית, יוונית, היסטוריה של העת העתיקה, ומתמטיקה ברמה הגבוהה ביותר. הראשונה במשפחתה הקרובה שלמדה באוניברסיטה. היא התקבלה בתחילה למכללת סנט הילדה כדי ללמוד פילוסופיה ופסיכולוגיה, אך שינתה מסלול וסיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה ניסויית. כחוקרת בכירה בסנט יו קולג', אוקספורד. היא השלימה את תואר ה-DPhil שלה בשנת 1977 תחת פיקוחו של אנתוני דייוויד סמית', על מקורות האצטילכולין אסטראז בנוזל השדרה. לאחר מכן, קיבלה מלגת מחקר זוטר בגרין קולג', אוקספורד, בין השנים 1981 ל-1984.
קריירה
שני התפקידים העיקריים של גרינפילד באוקספורד היו עמיתת הדרכה ברפואה, בלינקולן קולג' אוקספורד, ופרופסור לפרמקולוגיה סינפטית. בין 1995 ל-1999, היא נתנה הרצאות פומביות כפרופסור של גרשם לפיזיקה בלונדון. גרינפילד הייתה ההוגה במעון (Thinker in Residence) בעיר אדלייד, אוסטרליה, בשנים 2004 ו-2005. כתוצאה מהמלצותיה, ראש ממשלת דרום אוסטרליה, מייק רן, התחייב למימון גדול, בגיבוי של ממשלות המדינה והממשלות הפדרליות והמגזר הפרטי, להקים את המוסד המלכותי של אוסטרליה ואת מרכז מדיה המדע האוסטרלי באדלייד. בין השנים 2005 ל-2013 הייתה קנצלרית אוניברסיטת Heriot-Watt באדינבורו. גרינפלד חקרה את הרלוונטיות של ידע במדעי המוח לחינוך והשתמשה בביטוי "שינוי תודעתי", מונח גג הדומה ל"שינויי אקלים", המקיף נושאים מגוונים המעורבים בהשפעה של הסביבה של המאה ה-21 על המוח. כיום, גרינפילד היא פרופ' אמריטוס של אוניברסיטת אוקספורד.
גרינפלד השיקה שלוש חברות סטארט-אפ אקדמיות, בשם Synaptica, BrainBoost ו-Neurodiagnostics, כולן עוסקות בהיבטים של מחלת האלצהיימר. בשנת 2013 היא הקימה את חברת הביוטק Neuro-bio Ltd, בה היא משמשת מנכ"לית. החברה מפתחת בדיקות אבחון ותרופות לטיפול במחלת אלצהיימר . החברה מצאה שניתן לבקע את קצה ה-C של אצטילכולין אסטראז וכי הפפטיד שנוצר יכול להרוג נוירונים ; החברה גם גילתה שאנלוג פפטיד מחזורי יכול למנוע את המוות הנוירוני הזה. החברה גייסה כ-4 מיליון דולר בשנת 2017.
הקשר לישראל
ב-1969 הייתה גרינפלד חלק מפרויקט הנקרא "הגשר בבריטניה" שהוציא את המשתתפים בו לישראל לחצי שנה. בסיום הדוקטורט נסעה לישראל, עבדה חצי שנה בקיבוץ גשר הזיו ולמדה עברית. בראיון בשנת 2003, בעת בקורה בארץ אמרה: "אני מרגישה יהודייה וגאה על כך". וגם "אני רואה את עצמי כיהודייה חילונית, אפילו אם במונחים דתיים אינני יהודייה כלל".
בסיום הדוקטורט נסעה לישראל, עבדה חצי שנה בקיבוץ גשר הזיו ולמדה עברית. בראיון בשנת 2003, בעת בקורה בארץ אמרה: "אני מרגישה יהודייה וגאה על כך". וגם "אני רואה את עצמי כיהודייה חילונית, אפילו אם במונחים דתיים אינני יהודייה כלל" .גרינפלד נשארה בקשר עם ישראל לאורך השנים, ועבדה עם מדענים ישראלים. הייתה בדירקטוריון הבינלאומי של מכון ויצמן. פעלה במסגרת המאבק בחרם האקדמי. בשנת 2002, כתבה מאמר חזק מאוד ב"טיימס", כמה טיפשי היה החרם, איך אף אחד לא ניצח ואיך זה בעצם מעכב את המדע ואולי לכן גם הצלת חיים. בתמורה, הוענק לה תואר של כבוד מהאוניברסיטה העברית וגם מאוניברסיטת חיפה .בתחילת שנות ה-2000 ניהלה גרינפילד שיחות בדאבוס עם פרס ואבו עלא על שיתוף פעולה מדעי ישראלי-פלסטיני, ובכנס שהתקיים באספן שוחחה עם המלך עבדאללה על שיתוף פעולה מדעי ישראלי-ירדני.
פוליטיקה
גרינפילד יושבת בפרלמנט של הממלכה המאוחדת, בבית הלורדים, כחברת מפלגה עצמאית, ללא זיקה פוליטית רשמית. תיעוד של פעילותה בבית הלורדים מצביע על הימנעות במגוון נושאים. היא דיברה על מגוון נושאים, כולל חינוך, סמים והעצמה כלכלית לנשים.
ספרים
ב-2013 פרסמה גרינפילד רומן מדע בדיוני דיסטופי, "2121: סיפור מהמאה הבאה", המספר את סיפורם של נהנתני משחקי וידאו והקונפליקט שלהם עם "נאו-פוריטנים". בשנת 2014 פרסמה גרינפילד ספר מדע פופולרי בשם: שינוי מחשבתי: איך טכנולוגיות דיגיטליות משאירות את חותמן על המוח שלנו" (Mind Change: How (Digital Technologies are Leaving their Mark on our Brains, המתאר את רעיונותיה לגבי השפעת הטכנולוגיה הדיגיטלית.
השפעת מחלוקת הטכנולוגיה הדיגיטלית
גרינפילד הביעה דאגה ששימוש באינטרנט עשוי לשנות את מבני המוח של צעירים. היא ציינה שבריאות הציבור באנגליה קשרה רשתות חברתיות ומשחקים מקוונים מרובי משתתפים ל"רמות נמוכות יותר של רווחה", והאמינה שהראיות מצביעות על קשר של "תגובת מינון", "כאשר כל שעה נוספת של צפייה מגדילה את הסבירות לחוות בעיות רגשיות-חברתיות". היא מאמינה שהנושא מעלה שאלות לגבי היכן למתוח את הגבולות בין שימוש מועיל למזיק בטכנולוגיה כזו, ואמרה כי "יהיה מפתיע אם שעות רבות ביום של פעילות מסך לא ישפיעו על הנוירופלסטיות הזו".
תארים ופרסים
נכון לשנת 2016, לגרינפילד 32 תארים של כבוד. היא זכתה בפרסים כולל פרס מייקל פאראדיי של החברה המלכותית. היא נבחרה למלגת כבוד של הקולג' המלכותי לרופאים ומוזיאון המדע של לונדון. בשנת 2006 היא הוכתרה לעמיתת כבוד של איגוד המדע הבריטי והייתה לאוסטרלית הכבוד של השנה. בינואר 2000, קיבלה גרינפילד מינוי למסדר האימפריה הבריטית (CBE) ,
חסות
היא פטרונית של "מחקר האלצהיימר בבריטניה" (Alzheimer's Research UK) ושל "מוות בכבוד" (Dignity in Dying). היא מייסדת ונאמנה של ארגון הצדקה "מדע לאנושות" (Science for Humanity), רשת של מדענים, חוקרים וטכנולוגים המשתפת פעולה עם ארגונים ללא מטרות רווח כדי ליצור פתרונות מעשיים לבעיות היומיומיות של קהילות מתפתחות.
סתוויון
צמח הסתיוויון הוא זן של דורה ממוצא דרום אפריקני, שגודל בישראל כמספוא ירוק לבקר בעונת הסתיו, משנות ה-40 ועד שנות ה-60.
תכונות
הסתוויון הוא זן רב-שנתי ממין הדורה התרבותית (Sorghum bicolor). הסתוויון נבדל מן הזן העיקרי של הדורה התרבותית בגובהו הרב, המגיע למעל ארבעה מטרים, ובהיותו רב-שנתי ולא חד-שנתי. הסתוויון גדל בצפיפות רבה, הוא אינו מתעצה והוא נותר ירוק עד לאחר הפריחה. עליו מתוקים. עונת הצמיחה שלו הוא לקראת הסתיו, ומשך הגידול הוא כ-3 חודשים
כגידול חקלאי הסתוויון מושקה בהמטרה והיבול מגיע לכ-10 טון לדונם. הסתוויון משמש כמספוא ירוק לבקר כאשר יחידת מזון אחת דורשת בין 7.5 ל-8 קילוגרם סתוויון. תכולת החלבון הנעכל בסתוויון הוא נמוך יחסית לסוגי מספוא אחרים ועומד על כ-50 גרם ליחידת מזון.
בין המזיקים של הסתוויון בישראל נמנים דרור הבית וחזיר בר.
תפוצה
מקורו של זן הסתוויון בדרום אפריקה, שם נקרא באנגלית Kaffir Corn או Kafir Corn, אך שם זה איננו בשימוש כיום מסיבות של תקינות פוליטית, שכן המונח "כאפירים" היה שם גנאי לילידי אפריקה שחורי-עור. מספר זנים דומים יובאו גם לארצות הברית, כבר בסוף המאה ה-19, וגודלו שם כמספוא לבהמות וכצמח גרעינים להאכלת עופות, בעיקר בקנזס.
בארץ ישראל
הסתוויון הובא לארץ ישראל מדרום אפריקה על ידי המחלקה לחקר החקלאות ברחובות בתחילת שנות ה-40, כדי לספק מספוא ירוק לפרות החולבות בעונת הסתיו, בין אספסת לתלתן. הוא נזרע בסביבות חודש מאי. בשנת 1945 גודל הסתוויון בארץ ישראל על שטח של כ-1000 דונם ובראשית שנות ה-50 על כ-10,000 דונם. בין השאר, הוא גודל במשמר השרון, בארות יצחק, עין חרוד, ומרחביה. בבוסתן הגליל שגשג הסתוויון למרות האדמה המלוחה יחסית, שהקשתה על האספסת והתירס. בשנת 1958 היה הסתוויון סוג המספוא הזול ביותר למעט מרעה.
היקף השימוש בסתוויון היה שונה במשקים שונים. במאמר משנת 1953 הומלץ להשתמש בשמינית השטח המוקצב לגידול מספוא לצורך סתוויון ושהסתוויון ישמש להאכלת הבקר בחודשים אוקטובר - נובמבר, בהם אין מרעה. במשמר הנגב עמד היקף הסתוויון מכלל החציר הירוק על כ-2% בשנת 1955. בגניגר מצאו אנשי המשק שהסתוויון פחות טוב מגידולי התירס והפסיקו לגדלו במהלך שנות ה-50. בבית זרע היווה הסתוויון 4.6% ממספוא הבקר בשנת תשי"א ובשנת תשט"ו לא נעשה בו שימוש. בחוקוק מצאו שהסתוויון, כגידול שלחין, הוא יקר ועברו למרעה טבעי וגידולי בעל. במזרע היה הסתוויון פחות מאחוז ממספוא הבקר בשנת תשי"ד. בבית אלפא בתש"ך סיפק הסתוויון כ-1.5% ממספוא הבקר. בסוף שנות ה-50 כמעט ופסק השימוש בסתוויון בעמק יזרעאל בגלל עלויות המים.
בשנות ה-50 עשה דוד ליבנה בעין חרוד ניסיונות הכלאה של סורגום וסתוויון.
מוזיאון טירל המלכותי
מוזיאון טירל המלכותי (באנגלית: Royal Tyrrell Museum) הוא מוזיאון ומרכז מחקר קנדי מוביל לפלאונטולוגיה. המוזיאון מכיל אוסף של יותר מ-130,000 מאובנים.
פסגות מוסורגסקי
פסגות מוסורגסקי (באנגלית: Mussorgsky Peaks) הן שתי פסגות סלעיות, בדרום מערב האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
מוזיאון טירל המלכותי
המוזיאון נמצא 6 ק"מ מדרומהלר ו-135 ק"מ מקלגרי, במדינת אלברטה שבקנדה, בלב אתר מאובנים חשוב עם שכבה מהקרטיקון העליון הנקרא תצורת קניון פרסת-הסוס (Horseshoe Canyon Formation). מלבד מאובנים מאתר זה המוזיאון מכיל גם מספר פריטים מהפארק הפרובינציאלי דינוזאור ומאתר הקינון ההיסטורי Devil's Coulee.
פסגות מוסורגסקי
הפסגות ממוקמות צפונית מערבית להר גריג, בבסיסו של חצי האי דרוקר.
גובהן של הפסגות 500 מטרים מעל פני הים.
מוזיאון טירל המלכותי
המוזיאון מופעל על ידי משרד התרבות ורוח הקהילה של אלברטה וייעודו הוא "לאסוף, לשמר, לחקור ולפרש היסטוריה פלאונטולוגית עם יחס מיוחד למורשת המאובנים של אלברטה".
פסגות מוסורגסקי
גילוי ומיפוי הפסגות
בפסגות מופו בשנית על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960 בהתבסס על תצלומי אוויר אלה.
מוזיאון טירל המלכותי
היסטוריה
המוזיאון נקרא על שם ג'וזף בר טירל, גאולוג שגילה את הדינוזאור הראשון בעמק נהר הצבאים האדומים (Red Deer River Valley) ב-1884. המוזיאון נפתח ב-25 בספטמבר 1985 וקיבל את המעמד "מלכותי" בידי אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ב-1990. בשנה הראשונה לקיומו משך המוזיאון יותר מ-500,000 מבקרים. כיום ממוצע המבקרים השנתי הוא 400,000 איש. ב-2010 ביקר במוזיאון המבקר ה-10 מיליון שלו, ילד צעיר מאדמונטון.
פסגות מוסורגסקי
מקור השם
שמן של הפסגות ניתן להן על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
מוזיאון טירל המלכותי
היסטוריה
באוגוסט 2012 חשף צוות פלאונטולוגים של המוזיאון שלד ענק של טריצרטופס, ממצא יחסית נדיר באלברטה.
ב-2011 חשף המוזיאון שלד משומר היטב של דינוזאור משוריין במכרה בקנדה. אחרי עבודתו הכנה ארוכה ומחקר של כמה שנים, פורסם ב-2017 מאמר מדעי המתאר ומגדיר את המאובן כמין חדש Borealopelta markmitchelli, שאף הצליח להסיק מה צבע עורו.
פסגות מוסורגסקי
מקור השם
הפסגות נקראות על שמו של המלחין הרוסי מודסט מוסורגסקי; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
מוזיאון טירל המלכותי
אוספים, תערוכות ותצוגות
יותר מ-4,400 מטר רבוע מסך 11,200 המטרים הרבועים של המוזיאון מוקדש לתערוכות ומוצגים. התצוגות מאורגנות בסדר כרונולוגי, החל מהיווצרות החיים לפני 3.9 מיליארד שנים ועד לימינו. אחת התצוגות הפופולריות ביותר היא "אולם הדינוזאורים" ובו כ-40 שלדים משוחסרים של דינוזאורים, בהם טריצרטופס, טירנוזאורוס רקס, אלברטוזאורוס ואדמונטוניה. תצוגות אחרות כוללות את "אדוני הארץ" ואת "Burgess Shale" - דיורמה עם עשרות יצורים מהפארק הלאומי יוהו בקולומביה הבריטית, "השונית הדבונית" - דגם בגודל טבעי של שונית אלמוגים בת 375 מיליון שנים, "גן הקרטיקון" עם מעל 600 מינים חיים של צמחים ו"עידן היונקים" ו"עידני הקרח" המציגים יונקים מהקנוזואיקון. בנוסף, מוצג "הענק הטריאסי" כולל את אחד מהזוחלים הימיים הגדולים ביותר שנתגלו אי-פעם. האיכתיוזאור שוניזאורוס מהמין Shonisaurus sikanniensis באורך 21 מטר חולץ מחוף נהר Sikanni Chief בצפון מזרח קולומביה הבריטית על ידי צוות שהונהג בידי אליזבת ניקולס, האוצרת לשעבר של תצוגת הזוחלים הימיים. תצוגה זו מחווה לעבודתה של ניקולס, שמתה ב-2004. את התצוגות מעטרים ציורי אמנות פלאונטולוגית רבים הכוללים גם ציורי קיר ודיורמות ענק (רבים מהם הוכנו על ידי המאייר הקנדי ג'וליוס צ'וטוני).
חלון הצצה אל "מעבדת ההכנה" מאפשר למקרים לראות טכנאי מעבדה מכינים בזהירות מאובנים למחקר ותצוגה. בנוסף מציע המוזיאון סיור מודרך וסיור מודרך עצמי בבתרונות מצעי המאובנים, וכן את "אולם המדע של נקסן" ("Nexen Science Hall") ובו מוצגים אינטראקטיביים שמטרתם ללמד את הקהל הצעיר מושגי יסוד בפלאונטולוגיה, סימולציה של חפירת מאובנים, יציקת מאובנים, תוכניות לבתי ספר, מחנות קיץ לילדים ומשפחות ועוד פעילויות אחרות.
שיוכים וחברויות
מוזיאון טירל המלכותי שותף לאגודת המוזיאונים הקנדיים (CMA), לרשת המידע על מורשת קנדה (CHIN) והמוזיאון הווירטואלי של קנדה (DMC).
פיטר מנדלסון
פיטר בנג'מין מנדלסון, הברון מנדלסון (באנגלית: Peter Benjamin Mandelson, Baron Mandelson; נולד ב-21 באוקטובר 1953) הוא פוליטיקאי בריטי ממוצא יהודי, איש מפלגת הלייבור, אשר שימש בתפקידי שר בממשלות טוני בלייר וגורדון בראון, והיה אחד ממנהיגי המפלגה הבולטים בתקופתו לצדם.
מנדלסון דאג לקדם תדמיתה כ"מפלגת הלייבור החדשה". באמצעי תקשורת ההמונים הבריטית הוא מכונה לעיתים קרובות בשם "מנדי". לאחר שסייע למפלגת הלייבור לחזור לשלטון בשנת 1997 הוא נאלץ בשתי הזדמנויות שונות להתפטר ממשרתו בממשלת טוני בלייר. לאחר התפטרותו השנייה הוא מונה כנציב האיחוד האירופי למסחר, תפקיד בו שירת כמעט ארבע שנים בטרם שב ומונה למשרת שר בממשלת גורדון בראון.
מנדלסון היה חבר הפרלמנט הבריטי משך 12 שנה כנציג אזור הבחירה של הרטלפול, משרה עליה ויתר לטובת מינויו לנציב באיחוד האירופי.
ביוגרפיה
מנדלסון נולד בלונדון בשנת 1953. אביו שימש כמנהל הפרסום של הג'ואיש כרוניקל. סבו מצד אימו היה הרברט מוריסון, מדינאי בריטי חבר מפלגת הלייבור, אשר שימש שר הפנים בתקופת מלחמת העולם השנייה וסגן ראש ממשלת בריטניה בתקופת כהונת קלמנט אטלי.
בנעוריו מרד לתקופה קצרה בתמיכה המסורתית של משפחתו במפלגת הלייבור, לאור תמיכת המפלגה בארצות הברית בתקופת מלחמת וייטנאם ובשנת 1971 הצטרף לליגת הקומוניסטים הצעירים, שהייתה אגף הנוער של המפלגה הקומוניסטית הבריטית.
בין השנים 1973–1976 הוא למד פילוסופיה, מדעי המדינה וכלכלה בקולג' סנט קתרין שבאוניברסיטת אוקספורד ובשלהי שנות ה-70, לאחר ששב לחיק מפלגת הלייבור, התמנה לראש מועצת הנוער הבריטית. כנציג מועצת הנוער הבריטית הוא השתתף בפסטיבל הנוער והסטודנטים העולמי בהוואנה, קובה, בשנת 1978, כאשר לצידו מספר מנהיגים עתידיים של מפלגת הלייבור הבריטית. בחודש ספטמבר 1979 הוא נבחר למועצת רובע למבת' בלונדון, תפקיד ממנו פרש בשנת 1982 על רקע חוסר שביעות רצון ממדיניות מפלגת הלייבור.
הוא עבד כמפיק בתחנת הטלוויזיה London Weekend Television (ר"ת LWT), בטרם מונה בשנת 1985 לאחראי על התקשורת של מפלגת הלייבור. בתפקידו זה היה לאחד מן האנשים הראשונים בבריטניה להם הצמידה התקשורת את הכינוי "מלך הקומבינות" (באנגלית: spin doctor), בין שלל כינויים אחרים להם זכה, ובהם "נסיך האופל" (אנגלית: The Prince of Darkness). בשנת 1986 ניהל בהצלחה את המסע לבחירת נציג ממפלגת הלייבור לאזור הבחירה פולהאם, לאחר שנציג האזור בפרלמנט הלך לעולמו.
הוא ניהל את מסע הבחירות הכלליות המוצלח של מפלגת הלייבור בשנת 1987. בשנת 1990 הוא עזב את משרתו במפלגת הלייבור והתמודד למושב בפרלמנט הבריטי מטעם מחוז הבחירה הרטלפול. הוא נבחר לפרלמנט בבחירות הכלליות בשנת 1992. בפרלמנט הוא נשא מספר נאומים בולטים בתמיכה באיחוד האירופי והיה מקורב לשניים מחברי ממשלת הצללים באותה תקופה: טוני בלייר וגורדון בראון. לאחר מותו הפתאומי של מנהיג מפלגת הלייבור, ג'ון סמית', בשנת 1994, החליט מנדלסון לתמוך בטוני בלייר כמנהיג המפלגה ומילא תפקיד מרכזי מאחורי הקלעים בקידום בחירתו. צעדיו אלה יצרו איבה ארוכת שנים בינו ובין גורדון בראון. בזכות קרבתו לבלייר הוא התמנה למנהל מערכת הבחירות של מפלגת הלייבור בבחירות הכלליות בשנת 1997, בה זכתה הלייבור בניצחון בולט.
לאחר הבחירות הוא מונה לשר בלי תיק בממשלת בלייר, אשר תפקידו לתאם בין משרדי הממשלה. לאחר מספר חודשים מינה אותו בלייר אף כאחראי לפרויקט כיפת המילניום (Millennium Dome) וזכה לכינוי "שר הכיפה". בחודש יולי 1998 מונה מנדלסון כחבר ממשלה בתפקיד מזכיר המדינה למסחר ותעשייה והוביל את הכנותיה של בריטניה לבאג 2000. בדצמבר 1998 הופיע מנדלסון בארוחה חגיגית של לשכת המסחר ישראל-בריטניה והכריז במפתיע על הקמת קרן מחקר משותפת ישראלית-בריטית, בסך 3.1 מיליון ליש"ט, לתמיכה בחברות ישראליות ובריטיות המעוניינות לשתף פעולה במחקר ובפיתוח בתחום הטכנולוגיה העילית.
בחודש דצמבר 1998 נחשף כי מנדלסון קנה בית בשכונת נוטינג היל בלונדון באמצעות הלוואה ללא ריבית בסך 373,000 ליש"ט אותה קיבל מן המיליונר הבריטי, חבר פרלמנט מטעם הלייבור, ג'פרי רובינסון. רובינסון שימש אף כשר בממשלה ומשרדו קיים מגעים תכופים עם משרדו של מנדלסון. אף שמנדלסון הקפיד שלא לקחת חלק במגעים אלה, לאור העובדה כי לא הודיע על ההלוואה שנטל, הוא נאלץ להתפטר ב-23 בדצמבר 1998. מנדלסון אף לא דיווח על ההלוואה שקיבל מרובינסון לחברת המשכנתאות ממנה קיבל משכנתא לרכישת הבית, למרות זאת לא נקטה זו בצעדים נגדו.
לאחר 10 חודשים שב מנדלסון לקבינט הממשלה ומונה למזכיר המדינה לצפון אירלנד. בחודש ינואר 2001 נטען כי מנדלסון טילפן לתת השר לענייני הגירה במשרד הפנים הבריטי, מייק או'בריאן, בשמו של איש עסקים הודי אשר ביקש אזרחות בריטית ואשר חברתו הייתה צריכה לתרום לפעילות "כיפת המילניום". ב-24 בינואר 2001 התפטר מנדלסון מן הממשלה אף על פי שהתעקש כי לא נפל פגם בהתנהגותו. ועדת חקירה עצמאית שהוקמה לחקור את הפרשה לא מצאה פגם בהתנהגותו, או בהתנהגות איש אחר. בבחירות הכלליות של שנת 2001 שב מנדלסון ונבחר מטעם אזור הבחירה שלו לפרלמנט.
בקיץ 2004 התפטר מנדלסון מכהונתו כחבר פרלמנט, למרות חששות מפלגתו כי לא תצליח בבחירות חוזרות למנות חבר מפלגה אחר במקומו, חשש שהופרך בסופו של יום. ב-22 בנובמבר 2004 התמנה מנדלסון לנציגה של בריטניה בנציבות האירופית הממונה על המסחר. אף בתפקידו זה זכה מנדלסון לכותרות כאשר עיתון הטיימס פרסם כי בילה את ערב ראש שנת 2004 על היאכטה של פול אלן ממייסדי מיקרוסופט, אשר באותה עת היה במוקד חקירה של האיחוד האירופי.
בקיץ 2008 היה מנדלסון מעורב בוויכוח עם ניקולה סרקוזי, נשיא צרפת, לאחר שהאחרון מתח ביקורת על תמיכתו של מנדלסון בסחר חופשי והאשימו בכישלון אישורה של אמנת ליסבון במשאל העם האירי. מנדלסון השיב כי הערותיו של סרקוזי החלישו את עמדת מנדלסון בשעה שניהל משא ומתן בשיחות דוחה בעת פגישת ארגון הסחר העולמי. בשנת 2008, לאחר שהתפרסמה פרשת החלב הסיני, מנדלסון שתה כוס חלב מתוצרת סין לפני עדת עיתונאים. תשעה ימים אחר כך הוא אושפז לאחר שלקה באבן בכלייתו.
ב-3 באוקטובר 2008 כחלק מארגון מחדש בממשלתו של גורדון בראון, הוכרז כי מנדלסון ישוב ויטול תפקיד בממשלה כמזכיר המדינה לעסקים, יזמות ורפורמה פיקוחית, וכן יוענק לו התואר לורד לימי חייו המזכה במושב בבית הלורדים. בהכרזתו על שובו של מנדלסון לממשלה טען בראון כי הממשלה זקוקה ל"אנשים רציניים" ל"זמנים רציניים" וכי פיטר מנדלסון הוא בעל הניסיון שהמדינה זקוקה לו בעיתות משבר כלכלי. ב-12 באוקטובר פורסם כי תוארו של מנדלסון "הברון מנדלסון".
במהלך פעילותו הציבורית היה מנדלסון מעורב לא אחת בפרשיות שזכו לתהודה ציבורית ודמותו שנויה במחלוקת בציבורים רבים. בעת כהונתו הראשונה בממשלה היה מנדלסון במוקד עניינה של התקשורת לאחר שמת'יו פריז, חבר פרלמנט לשעבר והומוסקסואל מוצהר, הצהיר במהלך ראיון טלוויזיוני חי כי פטר מנדלסון הוא הומוסקסואל בוודאות. לאחר הצהרה זו פרסמו העיתונים בהרחבה את מערכת יחסיו עם מאהבו הברזילאי.
בחודש מאי 2003 אמר חבר הפרלמנט הבריטי טאם דיאל, אף הוא חבר הלייבור, כי ראש הממשלה בלייר "מושפע בצורה מופרזת מקנוניית יועצים יהודים", תוך שהוא מציין במפורש את לורד לוי, שהיה נציגו הרשמי של בלייר במזה"ת, את מזכיר המדינה ג'ק סטרו (שסבתא-רבתא שלו הייתה יהודיה) ואת פיטר מנדלסון, שאביו היה יהודי. על כך השיב מנדלסון: "להוציא את העובדה שאינני יהודי למעשה, אני נושא את הורותו של אבי בגאווה."
במאי 2013 חשף מנדלסון כי בזמן ממשלות הלייבור בהן כיהן, הללו פעלו כדי למשוך מהגרים לבריטניה.
קטה (קמרון)
קטה (בצרפתית: Kette) היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור המזרח.
גאוגרפיה
קטה ממוקמת כ-107 ק"מ מבירת האזור ברטואה וכ-359 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף העיירה נמצאת כ-13 ק"מ מהגבול של קמרון עם הרפובליקה המרכז-אפריקאית.
תנועה ותחבורה
קטה ממוקמת ליד הכביש D25.
נערן
נַעֲרָן, אשר נקרא רשמית עד ליוני 2018 "נירן", הוא התנחלות וקיבוץ בבקעת הירדן, כ-10 קילומטרים צפונית לעיר יריחו, השייך למועצה אזורית בקעת הירדן. הרוב המוחלט של תושבי וחברי הקיבוץ מתשייכים לקבוצות הבחירה של המחנות העולים. על פי נתוני מועצת יש"ע נכון לסוף שנת 2021 נערן הוא היישוב הישראלי הקטן ביותר ביהודה ושומרון ובו 104 תושבים.
מקור השם
קיבוץ נערן קרוי על שם היישוב המקראי נַעֲרָן שהמשיך להתקיים כיישוב יהודי גם בתקופת המשנה והתלמוד. עד 20 ביוני 2018 היה שמו הרשמי "נירן", עד שהחליטה ועדת השמות הממשלתית להשוות את שמו הרשמי לשם בו השתמשו תושבי הקיבוץ, ומאז הוא מופיע במפות הרשמיות כ"נערן".