cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיכאל קולגנוב
מיכאל (מישה) קולגנוב (או קלגנוב; נולד ב-24 באוקטובר 1974) הוא קיאקיסט עבר ומאמן ישראלי, פעמיים ברציפות אלוף עולם, ובעל מדליית ארד אולימפית (סידני 2000). בין השנים 2013–2015 חבר מועצת עיריית טבריה.
ביוגרפיה
נולד בשם מיכאיל קולגנוב בטשקנט בירת אוזבקיסטן הסובייטית, והחל להתאמן בגיל 14. הוא סיפר כי סבל מעודף משקל והוריו חיפשו עבורו תחביב שיסייע לו להתגבר על הבעיה. אחיו הגדול אנדריי כבר עסק בתחום באותה העת ואף זכה באליפות ברית המועצות לנוער. הוא בוגר אוניברסיטת טשקנט בחינוך גופני.
החל לייצג את ישראל בתחרויות בינלאומיות משנת 1997.
באליפות העולם שנערכה בסגד, הונגריה בשנת 1998, זכה קולגנוב בשתי מדליות. מדליית זהב למרחק 200 מטר בקיאק יחיד ומדליית כסף למרחק 500 מטר קיאק יחיד.
באליפות העולם שנערכה במילאנו, איטליה בשנת 1999, זכה קולגנוב במדליית זהב למרחק 200 מטר בקיאק יחיד ובכך הגן על תוארו.
באולימפיאדת סידני (2000) זכה קולגנוב במדליית ארד אולימפית למרחק של 500 מטר (המדליה היחידה לנציג ישראלי בסידני), ובמקום הרביעי למרחק של 1000 מטר.
באולימפיאדת אתונה (2004) הגיע קולגנוב לשלב חצי הגמר במרחק 500 מטר.
בשנת 2006 החל קולגנוב להתחרות בקיאק זוגי יחד עם ברק לופן מגינוסר וזכה איתו במדליית ארד באליפות אירופה בקאנו וקיאק בקיאק זוגי למרחק של 200 מטר.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) נשא קולגנוב את דגל ישראל בטקס הפתיחה. הוא העפיל לשלב חצי הגמר בתחרות למרחק של 1000 מטר, לאחר שסיים במקום החמישי במקצה שלו בשלב המוקדמות (13 כללי) ובתחרות למרחק של 500 מטר שבה העפיל גם כן לשלב חצי הגמר, לאחר שסיים ראשון במקצה שלו (13 כללי).
קולגנוב, תושב טבריה, אימן את נבחרת הנוער של הפועל טבריה והתמודד בבחירות למועצת העיר ב-2008 מטעם ישראל ביתנו. בבחירות 2013 התמודד בשנית ונכנס למועצה, לאחר שהוצב במקום השלישי ברשימת "לב" של ראש העיר, יוסי בן דוד. היה ממונה קולגנוב על תחום הקליטה והספורט הימי בעירייה.
באוגוסט 2015 הודיע קולגנוב כי לא הצליח למצוא עבודה בישראל, ולכן החליט לאמן במועדון קיאקים בגרמניה.
בספטמבר 2016 החליטה פרקליטות המדינה לסגור את תיק החקירה נגדו בפרשת השחיתות בישראל ביתנו בעילה של חוסר עניין לציבור. קולוגנוב הועסק במסגרת הפרשה בעמותת איילים וקיבל שכר במשך שנה אף על פי שלא עבד בפועל.
חיים אישיים
קולגנוב נשוי ואב לשניים.
קישורים חיצוניים
מכתביו
חוג רגולרי פון-נוימן
בתורת החוגים, חוג פון-נוימן רגולרי (לפעמים גם חוג רגולרי) הוא חוג, שבו לכל איבר a יש איבר x כך ש-axa=a. תכונה תמימה-למראה זו מקנה למשפחת החוגים הרגולריים אופי ייחודי: מקומית הם דומים לחוגים עם חילוק (x להלן הוא "ההפכי של a ביחס לעצמו"), אבל הם כלליים מספיק כדי לתאר תופעות אנליטיות וגאומטריות במימד כלשהו.
החוגים הרגולריים של פון-נוימן קרויים על-שם ממציאם ג'ון פון נוימן, שהגדיר אותם על-מנת ללמוד אופרטורי הטלה במרחב הילברט. בהקשר זה הוכיח פון-נוימן את משפט הקואורדינטיזציה: כל סריג מודולרי עם משלימים שיש לו בסיס הומוגני בן n\geq 4 איברים, איזומורפי לסריג תת-המודולים של המודול החופשי מדרגה n מעל חוג רגולרי.
אידמפוטנטים
התכונות הבאות של חוג R שקולות זו לזו:
לכל אידמפוטנט e בחוג רגולרי R, גם eRe הוא רגולרי.
תכונות
אנדומורפיזם f של מודול M הוא רגולרי (כלומר קיים x כך ש-fxf=f) אם ורק אם הגרעין והתמונה שלו מחוברים ישרים ב-M; לכן חוג האנדומורפיזם של כל מודול פשוט למחצה הוא רגולרי. בפרט, חוג האנדומורפיזמים של מרחב וקטורי מעל חוג עם חילוק הוא תמיד רגולרי (לעומת זאת, אלגברת בנך שהיא רגולרית פון-נוימן צריכה להיות מממד סופי (Kaplansky, 1954)).
חוג רגולרי הוא ראשוני למחצה. למעשה, כל חוג רגולרי הוא פרימיטיבי למחצה, מכיוון שרדיקל ג'ייקובסון לעולם אינו יכול להכיל אידמפוטנטים. בדומה לאפיון של חוגים פשוטים למחצה ככאלה שכל המודולים מעליהם פרויקטיביים, חוג הוא רגולרי אם ורק אם כל המודולים מעליו שטוחים (משפט Harada-Auslander). בפרט, כל חוג פשוט למחצה הוא רגולרי.
Kaplansky שער (ב-1970) שכל חוג רגולרי ראשוני הוא פרימיטיבי, והשערה זו הוכחה כנכונה אם יש קבוצה בת-מניה של אידיאלים (שונים מאפס), שכל אידיאל (שונה מאפס) מכיל אחד מהם. לעומת זאת יש אלגברות חבורה שהן ראשוניות ורגולריות, אבל אינן פרימיטיביות.
מושגים קרובים
חוג הוא רגולרי בחֹזקה (strongly regular) אם לכל איבר a קיים איבר x כך ש-a^2x = a, ובי-רגולרי אם כל אידיאל דו-צדדי נוצר על ידי אידמפוטנט מרכזי. כל חוג רגולרי בחזקה, הוא רגולרי וגם בי-רגולרי (חוג הוא רגולרי בחזקה אם ורק אם הוא רגולרי וכל האידפוטנטים שלו מרכזיים). מאידך, חוג נקרא \pi-רגולרי אם לכל a קיימים איבר x ומספר n כך ש-. כל חוג רגולרי, או בי-רגולרי, הוא \pi-רגולרי. בחוג \pi-רגולרי, כל אידיאל שמאלי לא נילי מכיל אידמפוטנט. חשיבותה של המחלקה האחרונה בכך שכל אלגברה אלגברית היא \pi-רגולרית. חוג נקרא \pi-רגולרי בחזקה אם לכל a קיים n כך ש- (חוג קומוטטיבי כזה הוא בעל ממד קרול אפס).
אם לכל a קיים x הפיך כך ש-axa = a, החוג הוא רגולרי ליחידות (unit regular); תכונה זו שקולה לכך שכל איבר הוא מכפלה של אידמפוטנט ואיבר הפיך. כל חוג כזה הוא כמובן רגולרי. כל חוג פשוט למחצה הוא רגולרי ליחידות. לחוג רגולרי ליחידות יש טווח יציב 1. נניח שחוג האנדומורפיזמים של מודול M הוא רגולרי; אז הוא רגולרי ליחידות אם ורק אם M מקיים את תכונת הצמצום הפנימי. בפרט, חוג רגולרי הוא רגולרי ליחידות אם ורק אם הוא מקיים את תכונת הצמצום הפנימי כמודול (שמאלי) מעל עצמו, אם ורק אם כל מודול פרויקטיבי נוצר סופית מעליו הוא בעל תכונת הצמצום. מכאן נובע גם שלכל מרחב וקטורי אינסוף-ממדי V מעל חוג עם חילוק D, חוג האנדומורפיזמים הוא רגולרי אבל אינו רגולרי ליחידות.
חוגים רגולריים למחצה
אם R/J(R) רגולרי ואפשר להרים כל אידמפוטנט מחוג המנה R/J(R) אל R, אז R נקרא רגולרי למחצה. כמובן, כל חוג רגולרי הוא רגולרי למחצה.
חוג עם החלפה (exchange ring) הוא חוג R שבו לכל איבר a קיים אידמפוטנט e \in a R כך ש- (תכונה זו סימטרית להחלפת שמאל וימין). כל מודול פרויקטיבי מעל חוג עם החלפה הוא סכום ישר של אידיאלים שמאליים הנוצרים על ידי אידמפוטנטים. כל חוג רגולרי למחצה הוא חוג עם החלפה (אבל יש חוגים קומוטטיביים עם החלפה שאינם רגולריים למחצה).
דרום רוסיה
היסטוריה
חבל הקווקז מיושב לאורך אלפי שנים. ישנן עדויות לכך ששבטים סלאביים שונים אכלסו את אזור דרום רוסיה עוד במאה ה-3. לאזור דרום רוסיה היה תפקיד חשוב בהשפעה של התרבות הביזנטית על רוסיה. התרבות הפרסית הייתה גם היא בעלת השפעה משמעותית על אזור דרום רוסיה. בתחילת האלף השני לספירה, בין הוולגה לדון, שבטים טורקים שונים הקימו באזור דרום רוסיה מדינות טטאריות. לפי מקורות היסטוריים, תושבים רבים באזור דרום רוסיה בחרו להתאסלם בעקבות הפלישות של המונגולים לאזור זה.
במהלך מלחמת האזרחים הרוסית (1917–1922), טריטוריה שזכתה לכינוי "דרום רוסיה" התקיימה לזמן קצר משנת 1919 עד שנת 1920, והיא השתרעה על החלקים הדרומיים ביותר של האימפריה הרוסית, כולל חלקים מאוקראינה. בהיסטוריוגרפיה הסובייטית, אזור זה כונה "אזור הדרום הלבן" - התייחסות לתנועה הלבנה שנלחמה באזור זה בבולשביקים יחד עם הכוחות המזוינים של דרום רוסיה וצבא המתנדבים.
יסעור ענק
יסעור ענק (שם מדעי: Macronectes) הוא סוג של עוף ימי השייך למשפחת היסעוריים, והם המינים הגדולים ביותר במשפחה זו. בסוג שני מינים המוגבלים לחצי הכדור הדרומי, ולמרות ההבדלים ביניהם יש דמיון בהרגלי הרבייה בשני המינים על אי הנסיך אדוארד, איי קרגלן, האי מקווארי ואיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים. יסעורנים רבים מקננים דרומה יותר, באנטארקטיקה.
היסעורים הענקיים הם טורפים תוקפניים וגם אוכלי נבלות. ציידי הלווייתנים נהגו לקרוא להם "זללנים".
בסוג זה ישנם שני מינים:
אטימולוגיה
השם: Macronectes מקורו במילה מרקוס והמילה nēktēs, ביוונית שמשמעותה: שחיין ארוך. כמו כן, המילה Petrel שמשמעותה בעברית יסעור, היא נגזרת של שליח הברית החדשה, פטרוס הידוע בסיפור ההליכה שלו על פני המים. דבר המזכיר את הרגל היסעורים, הנראים רצים על המים כדי להמריא.
תיאור
יסעורי הענק ענקים כשמם. יסעור הענק הצפוני שוקל 3–5 קילוגרם, מוטת כנפיו 150–210 סנטימטרים, ואורכו 80–95 סנטימטרים. יסעור הענק הדרומי מעט גדול יותר, משקלו כ-3 עד 8 קילוגרם, מוטת כנפיו 180–210 סנטימטרים, ואורכו 86–100 סנטימטרים. הזכרים גדולים וכבדים יותר מהנקבות.
יסעורנים אלה דומים לכאורה לאלבטרוסיים, והם היחידים שיכולים להיות שווים אליהם בגודלם. הם גם היחידים מבני משפחת היסעוריים שיש להם רגליים מספיק חזקות בשביל ללכת בצורה יעילה על הקרקע. ליסעורים יש לסת אשר יכולה להכיל מזון חלקלק. הם מפיקים שמן קיבה המורכב משעוות אסטר וטריגליצריד העוזר להם כנגד טורפים. יש להם בלוטת מלח מעל הנחיריים המסייע להתפיל את גופם, עקב כמות גבוהה של מים באוקיינוס שהם סופגים. הבלוטה מפרישה תמיסת מלח מאפם, וגם מייצר מזון עשיר באנרגיה המסייע לאפרוחים ועבור העופות הבוגרים בזמן טיסות ארוכות.
רבייה
עונת הרבייה היא מחודש אוקטובר ועד מרץ. היסעורים מטילים ביצה אחת ויחידה, בקן מחוספס הבנוי 50 סנטימטרים מעל לפני הקרקע. הביצה מודגרת במשך כ-60 ימים. מרגע שבקע, הגוזל נשאר בקן למשך 3 שבועות. הגוזלים מצמיחים נוצות לאחר כ-4 חודשים, ומגיעים לבגרות המינית רק לאחר 6–7 שנים כאשר הופכים לפרחון.
טדורנה
טדורנה (שם מדעי: Tadorna) הוא סוג של עופות מים ממשפחת הברווזיים. בסוג זה ישנם 7 מינים.
מיני הטדורנה ניכרים בגודלם היחסי בהשוואה לשאר הברווזים. מוטת כנפיהם עשויה להגיע לכ-140 ס"מ, אורכם מגיע עד כ-70 ס"מ, ומשקלם עד כ-1.3 ק"ג.
צבעים העיקרי הוא לבן, שחור וחום. לזכרים יש מין יבלת גדולה על המקור.
ששון כדורי
הרב ששון כדורי (14 באוקטובר 1886 - 24 במאי 1971) היה ראש הקהילה והרב הראשי של יהדות בבל (חכם באשי) בעיראק, במשך למעלה מארבעים שנה. בשנת 1920 נתמנה לדיין שני בבית הדין שבראשותו של הרב יחזקאל אליה, ועם פטירתו נתמנה לאב בית הדין בשנת 1923; לאחר מכן בשנת 1927 נבחר לרב הראשי של הקהילה היהודית, משרה שבה כיהן עד לפטירתו בשנת 1971.
הרב כדורי הנהיג את הקהילה היהודית בעיראק בשיאה ובירידתה, החל מתחילת דרכו של המשטר המלוכני בעיראק בראשות המלך פייסל הראשון, ועד לתקופת שלטונו של סדאם חוסיין. מקהילה של כ-200,000 איש בשיאה, עד לקומץ 3000 יהודים שנותרו בה בשעת פטירתו. הרב כדורי ניצל את כישרונותיו הפוליטיים לשמר קשרי עבודה רציפים עם השלטונות העיראקיים מתוך מטרה להגן על הקהילייה היהודית, ולהרחיב ככל הניתן את חופש הפעולה והעיסוק של היהודים. הוא רקם יחסים טובים עם השלטונות, שראו בו אדם קדוש והוא אף שימש כמתווך בינם ובין יריביהם הפוליטיים.
לאונל אלברס
לאונל דה חסוס אלברס סולטה (בספרדית: Leonel de Jesús Álvarez Zuleta; נולד ב-30 ביולי 1965) הוא כדורגלן עבר קולומביאני ששיחק בעמדת הקשר האחורי, וכיום מאמן כדורגל. נחשב לחלק מדור השחקנים המוצלח של המדינה שכלל בין היתר את רנה היגיטה, קרלוס ולדרמה, פאוסטינו אספרייה, פרדי רינקון ואדולפו ולנסיה.
קריירת מועדונים
אלברס החל את הקריירה שלו בדפורטיבו אינדפנדיינטה מדיין ב-1983. הוא שיחק שם במשך ארבע שנים, וב-1987 עבר ליריבה העירונית אתלטיקו נסיונל. הוא זכה עם אתלטיקו בקופה ליברטדורס ב-1989, לאחר ניצחון בגמר על אולימפיה מפרגוואי בדו-קרב פנדלים שבו הבקיע את הפנדל המכריע. הייתה זו הפעם הראשונה שקבוצה קולומביאנית זוכה בתואר.
ששון כדורי
ביוגרפיה
בשנות ה-40 היה כדורי בין הפטיש והסדן. מצד אחד ניסה לשמור על קשרים טובים ככל הניתן עם השלטונות העיראקיים על מנת להגן על הקהילייה היהודית ולמנוע מעצרים והוצאות להורג של יהודים ומצד שני היה נתון ללחצים מצד המחתרת הציונית בעיראק, שהוצאה מחוץ לחוק באמצע שנות ה-30, לשתף עימה פעולה. מאחר ששיתוף פעולה כזה היה נחשב לבגידה בעיני השלטונות העיראקיים והיה עלול להביא לחורבן של הקהילייה כולה, הוא פעל כלפי חוץ כלאומן עיראקי ופעל לשמר את דריסת רגלו אצל השלטונות. גם הקומוניסטים התנגדו לרב כדורי בשל התנגדותם הכללית לממסד הדתי. הרב כדורי גמר אומר שלא לעלות לישראל עד שאחרון היהודים יצא מעיראק, וכך לא ביקר מעולם בישראל עד אשר נפטר בעיראק ביום 24 במאי 1971.
לאונל אלברס
קריירת מועדונים
ב-1990 הוא עבר לשחק באמריקה קאלי, וזכה עמה באליפות ב-1992. באותה שנה הוא הצטרף לחבריו קרלוס ולדרמה ורנה היגיטה בריאל ואיאדוליד מספרד, אותם אימן המאמן פרנסיסקו מטוראנה, אך לאחר עונה לא מוצלחת הוא חזר לאמריקה קאלי למשך שלוש עונות נוספות. ב-1996 הוא הצטרף לוולדרמה בדאלאס ברן מה-MLS. הוא אף נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של הליגה.
ב-1997 הוא עבר לוורקרוז מליגת העל המקסיקנית, אך תוך זמן קצר שב לארצות הברית ועבר לניו אינגלנד רבולושן תמורת האקוודורי אריאל גרציאני. הוא שיחק בניו אינגלנד עד 2001, ועזב כיוון שחוזהו לא חודש. הוא חזר לקולומביה והצטרף לדפורטס פריירה, וסיים את הקריירה בדפורטס קינדיו.
נבחרת לאומית
אלברס היה אחד משחקניה הבולטים של הנבחרת ואחד מסמליה. הוא ערך את הבכורה ב-14 בפברואר 1985 במשחק ידידות מול. בסך שיחק בנבחרת 101 פעמים שהתפרשו לאורך 12 שנים, עד לשנת 1997. שיחק בטורנירי גביע העולם ב-1990 ו-1994 וכן בטורנירי הקופה אמריקה ב-1987, 1989, 1991, 1993 ו-1995.
קריירה כמאמן
התחיל את קריירת האימון כעוזרו של הוגו קסטניו בדפורטיבו פריירה ואחר כך כעוזרו של סנטיאגו אסקובר באינדפנדיינטה מדיין ב-2008. ב-2009 החליף את אסקובר כמאמנה של אינדפנדיינטה מדיין בטורניר הקלאוסורה של 2009 והוליך אותה לאליפות כבר בעונת הבכורה שלו כמאמן ראשי.
ב-2010 מונה לעוזרו של הרנן דריו גומס בנבחרת קולומביה, אבל באוגוסט 2011 מונה למאמן הראשי של הנבחרת לאחר התפטרותו של גומס. ב-3 בספטמבר ערך אלברס את הבכורה כמאמן ראשי בניצחון על במשחק ידידות וכעבור חודש  החלה את משחקיה במוקדמות מונדיאל 2014. ניצחון בחוץ על 1-2, תיקו ביתי 1-1 מול  והפסד ביתי ל 1-2 הספיקו לראשי ההתאחדות בשביל לפטר את אלברס ולמנות במקומו את חוסה נסטור פקרמן.
ששון כדורי
ביוגרפיה
לאחר עליית מרבית יהודי עיראק במבצע עזרא ונחמיה, המשיך הרב כדורי בפועלו למען הקהילה היהודית. כך לדוגמה הצליח הרב כדורי לשכנע את נשיא עיראק, עבד אל-כרים קאסם ב-1958, לפתוח בחזרה את כותלי האוניברסיטאות ליהודים. עם זאת, לא הצליח כדורי למנוע את העברת בית הקברות היהודי העתיק בעיר לשכונת אל-חביבה.
לאונל אלברס
קריירה כמאמן
ב-2012 מונה אלברס למאמנה של איטגווי דיטיירס וכעבור שנה מונה למאמנה של דפורטיבו קאלי. בטורניר הקלאוסורה הוא הצליח להוליך את הקבוצה למשחק הגמר לאחר 8 שנים שבהן לא הגיעה למעמד זה. לאחר 0-0 במשחק הראשון באצטדיון פסקואל גררו, הפסידה הקבוצה במשחק השני לאתלטיקו נסיונל 0-2 וסיימה כסגנית. בינואר 2014 נפגשו שתי הקבוצות שוב במסגרת הסופרליגה והפעם הייתה זו קאלי שזכתה בתואר על חשבונה של נסיונל. כעבור חודש פוטר אלברס לאחר שהשיג בסך הכל נקודה אחת מששת המחזורים הראשון בליגה.
ששון כדורי
ביוגרפיה
לאחר הירצחו של עבד אל-כרים קאסם בשנת 1963 וועליית מפלגת הבעת' לשלטון, החל מצבה של הקהילה היהודית להידרדר. בשנים אלו ובמיוחד לאחר מלחמת ששת הימים בשנת 1967 ותבוסת מדינות ערב במלחמה, היהודים היו מטרה ראשונה במשטר הטרור שסדאם חוסיין החל מפעיל בארצו. סדאם חוסיין החל באשמות שווא כלפי יהודים, שלוו במאסרים ובהוצאות להורג.
סמל סטאבי (כלב)
סמל סטאבי (1916 - מרץ 1926) היה כלב והקמע הבלתי רשמי של רגימנט חיל הרגלים ה-102 של ארצות הברית, שצורף לדיוויזיה ה-26 במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא שירת במשך 18 חודשים, ולקח חלק ב-17 קרבות בחזית המערבית. סטאבי הזהיר את לוחמי הרגימנט שלו מפני מתקפת פתע של גז חרדל, ניחם ועודד את הפצועים, ואף תפס חייל גרמני במכנסיו עד להגעת חיילי הרגימנט.
לאונל אלברס
קריירה כמאמן
ב-2017 מונה למאמנה של סרו פורטניו הפרגוואית שהתמודדה בטורניר הקלאוסורה והסודאמריקנה. בעוד שבטורניר הבין לאומי הוא הודח עם קבוצתו כבר בסיבוב השני לאחר הפסד לג'וניור ברנקייה, הוא הוליך את סרו לזכייה באליפות לאחר ניצחון 2–3 במחזור האחרון על סול דה אמריקה. למרות ההצלחה עם סרו, הוא לא המשיך בקבוצה עקב החלטה שלו.
באוקטובר 2018 מונה למאמנה של ליברטד הפרגוואית ואף הוליך אותה לשלב הבתים בקופה ליברטדורס על חשבונה של אתלטיקו נסיונל הפייבוריטית. למרות תוצאות טובות, הוא פוטר ב-6 במרץ 2019 בעקבות מה שהוגדר כמחלוקות בלתי ניתנות לגישור מול ההנהלה, ואף דובר על שמועה לא מבוססת שבה נאמר שהוא ניהל רומן עם אשתו של אחד משחקני הקבוצה.
ששון כדורי
ביוגרפיה
מספר חודשים לאחר מלחמת ששת הימים נכלא בנו של הרב כדורי, שאול, על ידי השלטונות. במשך חודשים השלטונות לא מסרו לאב כל מידע על מיקום הימצאו ועל גורלו מאז מעצרו, למרות מעמדו של הרב כדורי. לבסוף שוחרר בנו שאול, לאחר שעבר עינויים קשים והצליח להימלט מעיראק והשתקע בלונדון. ניתן ללמוד על תקופה זו מתוך עדותו של נכדו של הרב כדורי ובנו של שאול, זוהייר ששון.
לאחר פטירת הרב כדורי נערכה לו הלוויה ממלכתית בבגדאד, ולאחר מכן ערך שר ההסברה העיראקי ביקור תנחומים בביתו ופנה אל המשפחה וביקש את התלבושת המסורתית של הרב על מנת להציגה במוזיאון. המשפחה מסרה לו גלימה חדשה ואילו את הבגדים המקוריים של הרב כדורי, הבריח נכדו זוהייר ששון דרך איראן ומשם לישראל והם מונחים עד היום בתצוגת קבע במוזיאון ישראל.
סמל סטאבי (כלב)
סטאבי הוא הכלב בשימוש צבאי המעוטר ביותר במלחמת העולם הראשונה, והיחיד שקודם לדרגת סמל בקרב. שרידיו של סטאבי שמורים במוזיאון הסמית'סוניאן.
בשנת 2018 סטאבי היווה השראה לסרט האנימציה "סמל סטאבי: גיבור אמריקאי".
חיים מוקדמים
סטאבי נמצא משוטט במדשאות קמפוס אוניברסיטת ייל בניו הייבן, קונטיקט ביולי 1917. חיילי רגימנט חיל הרגלים ה-102 התאמנו באזור ואחד החיילים, רב-טוראי ג'יימס רוברט קונרוי, אימץ אותו לחיקו. כשהיחידה נשלחה לחזית, הגניב אותו קונרוי לספינה, וכן החביא אותו במעיל בשנית כשירדו מהסיפון בצרפת. כשמפקדו של קונרוי גילה את מעשיו את קונרוי, הצדיע לו סטאבי כפי שאומן על ידי קונרוי והקצין נאות להשאירו.
במהלך המלחמה
סטאבי שהה עם לוחמיו בשוחות בצרפת במשך 18 חודשים. הוא לקח חלק ב-17 קרבות ו-4 התקפות. טבילת האש של סמל סטאבי הייתה ב-5 בפברואר 1918, ב-Chemin des Dames, צפונית לסואסון, שם שהה תחת אש מתמדת למעלה מחודש. באפריל 1918, במהלך פשיטה על העיירה Seicheprey, נפצע סטאבי ברגלו הקדמית עקב רימון שהולך לעברו על ידי החיילים הגרמנים הנסוגים. הוא הועבר לעורף להבראה שם העלה את מורל החיילים. לאחר הבראתו, חזר סטאבי ללחימה בשוחות.
במהלך המלחמה נפגע סטאבי מגז חרדל, ולאחר שהבריא קיבל מחבריו ליחידה מסכת גז מעוצבת למידותיו. הוא למד לזהות התקפות גז חרדל ולהזהיר את חבריו, לאתר פצועים בשטח ההפקר ויכל להתריע על הפגזות ארטילריה לפני בני אדם עקב חוש השמיעה המפותח שלו. הוא אף הכניע בעצמו מרגל גרמני בארגון. על פעולה זו הועלה לדרגת סמל. לאחר כיבוש Château-Thierry מידי הגרמנים, נשות העיירה תפרו מעיל צמר עבורו, עליו נתלו המדליות שלו. לאחר מכן סטאבי נפצע שוב בחזה וברגל מרימון יד. בסיכום, סטאבי עוטר בשני עיטורי פציעה. בסוף המלחמה החזיר קונרוי את סטאבי הביתה.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה סטאבי נהיה לידוען והוביל מצעדים צבאיים רבים ברחבי ארצות הברית. הוא נפגש עם הנשיאים וודרו ווילסון, קלווין קולידג' ווורן הרדינג. הוא אף זכה לחברות לכל החיים בארגון הוטרנים הלגיון האמריקאי ובימק"א.
סטאבי מת בשנתו במרץ 1926. הוא פוחלץ ובשנת 1956 קונרוי מסרו לסמית'סוניאן. מאז הוא מוצג שם בתערוכת הקבע "מחיר החירות: אמריקאים במלחמה".
פורמולה 1 עונת 1996
עונת 1996 הייתה העונה הארבעים ושבע של אליפות הפורמולה 1. העונה החלה ב-10 במרץ 1996 והסתיימה ב-13 באוקטובר לאחר 16 מרוצים. דיימון היל הבריטי זכה באליפות הפורמולה 1 הראשונה והיחידה שלו, והפך יחד עם אביו גרהאם לצמד אב-בן הראשון שהשלימו זכייה באליפות.
היל, שסיים שני באליפות בשנתיים הקודמות, הוביל את האליפות לאורך כל העונה, אך נאבק בבן קבוצתו ז'אק וילנב, בעונתו הראשונה באליפות, עד למרוץ האחרון. קבוצת ויליאמס זכתה באליפות העולם ליצרנים לאחר שניצחה ב-12 מתוך 16 המרוצים.
ז'אן דפו
ז'אן דפו (בצרפתית: Jean Deffaugt; 31 במאי 1896 – 1 ביולי 1970) היה ראש העיר אנמס שבצרפת במהלך מלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם.
סיפור ההצלה
במאי 1944 שמע דפו על לכידתה של קבוצה ובה 28 ילדים יהודים שניסו לעבור את הגבול לשווייץ בסיוע המחתרת הצרפתית ובראשות מדריכתם מריאן כהן. דפו הגיע לבית הסוהר של הגסטפו ששכן בבניין בית מלון בעיר. הוא הצליח להביא לשחרורם של 17 ילדים מהקבוצה, בני 4 עד 11, והבטיח למפקד הגסטפו המקומי שהוא ערב אישית לכך שהילדים יוחזרו לגסטפו אם הגסטפו ידרוש זאת. דפו העביר את הילדים למקום מסתור, ולאחר מכן שב מספר פעמים לכלא וסייע ליתר הילדים במזון ובבגדים, למרות הסיכון לחייו בכל פעם שנכנס בשערי הכלא.
ביולי 1944 הודיע מפקד הגסטפו לדפו שיש לשלוח את הילדים שנותרו בכלא ליעד בלתי ידוע. דפו הצליח להביא גם לשחרורם של ילדים אלה, וב-18 באוגוסט 1944 שוחררה אנמס על ידי כוחות בעלות הברית.
לאחר המלחמה
חלק מהילדים שהציל דפו נותרו להתגורר בצרפת אחרי המלחמה, וחלקם היגרו לבריטניה ולישראל.
בשנת 1966 הוענק לדפו אות חסידי אומות העולם על ידי יד ושם.
מוצב שרייפה
מוצב שרייפה היה מוצב של חיל התותחנים בגזרה המזרחית ברצועת הביטחון בדרום לבנון כ-8 ק"מ צפונית לגבול. המוצב היה ממוקם על רכס אל-ח'יאם, בחלקו הצפון מזרחי של עמק עיון - מזרחית למרג' עיון, מערבית לערוץ החצבאני ההררי ("וואזני"), ומצפון לעיירה אל-ח'יאם. המוצב שכן מדרום למוצב עיישייה וממזרח למוצב הבופור ונועד לגיבוי ארטילרי למוצבי צה"ל וצד"ל בגזרה המזרחית, ולמענה בשעת הצורך לחיילי צד"ל ולסוהרים בכלא אל-ח'יאם.
מבנה
מוצב שרייפה היה המוצב החודר היחידי של חיל התותחנים בגיזרה המזרחית רצועת הביטחון (בנוסף היה גם את מוצב טבק שנמצא אף הוא בתוך רצועת הביטחון, אך בחלקה המערבי). המוצב היה מחולק לשני מוצבי משנה: שרייפה עליון ושרייפה תחתון. המוצב התחתון היה ממוקם כ-100-150 מטר דרומית מערבית לעליון וקצת נמוך ממנו. ככלל, המוצב היה מאויש באורח קבוע על ידי סוללת תותחים אחת והתחתון אויש רק כתגבור (ע"פ החלטות מח"ט) וכאשר העליון היה בשיפוצים. המוצב העליון היה מוקף בבטונדות וממוגן כראוי והרבה יותר מאורגן מאשר המוצב התחתון. הוא כלל מטבח וחדר אוכל מסודר, חדר תדריכים וחדר חובשים גדול, כאשר במוצב התחתון הלינה הייתה באוהלים בין סוללות עפר. במוצב הייתה מחלקת חי"ר מתוגברת בצוות טנק וכן צוות נ"מ צוות הנ"מ היה ללא נשק נ"מ, אלא עם אמצעי תצפית. מטרתה של המחלקה הייתה להגן על המוצב ולהציב מארבים על הציר המוביל מהגדר למוצב. אספקת המים הייתה מגיעה למוצב בעזרת מכליות המים של צד"ל.
ב-24 במאי 2000, בעקבות התמוטטות צד"ל ונסיגת צה"ל מרצועת הביטחון ננטש המוצב ופוצץ.
יחסי ישראל–מדגסקר
יחסי ישראל–מדגסקר היחסים הדיפלומטיים והבילטרליים המתקיימים בין מדינת ישראל ורפובליקת מדגסקר.
כינון היחסים
יחסי המדינות כוננו לראשונה בשנת 1960 עם קבלת העצמאות של מדגסקר מידי צרפת. ב-1961 ביקר בישראל הנשיא פיליבר ציראנאנה.
במאי 1966 כחלק מהמאמץ הישראלי לשיפור היחסים עם מדינות אפריקה, יצאו ראש ממשלת ישראל לוי אשכול ושרת החוץ גולדה מאיר לביקור מדיני בן שלושה שבועות ב-7 מדינות אפריקאיות בהן גם מדגסקר.
ישראל הטיסה משלחות סיוע למדינה בנושאים כגון חקלאות, כלכלה ורפואה.
חידוש היחסים
בשנת 1994 חודשו היחסים בין שתי המדינות.
ישראל חתמה על הסכמי שיתוף פעולה בנושאים שונים עם מדגסקר.
בשנת 2017 בעקבות התפרצות המגפה השחורה שלחה ישראל סיוע הומניטרי למדינה.
קאבלאם!
קאבלאם! (באנגלית: !KaBlam) היא תוכנית הנפשה אשר שודרה במקור בערוץ ניקלודאון בין השנים 1996 עד 2000, ועד סוף שנת 2013 שודרה במחזוריות עם סדרות "ישנות" אחרות בכל לילה בערוץ ניקלודאון ישראל. התוכנית מכילה סרטונים קצרים שמיועדים לילדים, שביניהם יש קטעי מעבר מונפשים שמציגים את מנחי התוכנית - הנרי וג'ון.
הסרטונים
הסדרה ידועה בשביל שינויים בסגנון ההנפשה מסוימים למספר סרטונים:
קליפורד הולידיי
אלברט קליפורד הולידיי (באנגלית: Albert Clifford Holliday; 21 בדצמבר 1897 – 26 בספטמבר 1960) היה אדריכל ומתכנן ערים בריטי שפעל בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. הולידיי הטביע באופן ניכר את חותמו על תכנון העיר ירושלים ובנייתה בתקופת המנדט, וכן עסק בתוכניות פיתוח בחיפה ובאזורים אחרים בארץ ישראל. לאחר שירותו בארץ ישראל עסק בתכנון עירוני גם בציילון, בגיברלטר ובאנגליה.
ביוגרפיה
הולידיי נולד בפאתי העיר לידס במחוז וסט יורקשר באנגליה. הוא למד בבית הספר לאמנות בלידס, ולאחר מכן המשיך ללימודי אדריכלות ותכנון ערים באוניברסיטת ליברפול תחת הנחייתו של פרופ' פטריק אברקרומבי (Patrick Abercrombie). הוא הצטיין בלימודיו, ועבד עם אברקרומבי בפרויקטים של תכנון עירוני ובעריכת כתב עת בנושא. על פי המלצה חמה של אברקרומבי למושל ירושלים רונלד סטורס הגיע הולידיי בספטמבר 1922 לארץ ישראל בשרות ממשל המנדט הבריטי, ומונה ליועץ אזרחי לפיתוח העיר ירושלים - תפקיד בו החליף את קודמו צ'ארלס רוברט אשבי. בו-זמנית החליף את אשבי גם בתפקיד מזכיר-כבוד של האגודה למען ירושלים, כחבר ועדת התכנון הארצית וכחבר בוועדת התכנון העירונית של ירושלים.
על הולידיי הוטל לייעץ בתכנון העיר, שהייתה עד לכיבוש הבריטי עיר שדה בשולי האימפריה העות'מאנית, כדי לשדרגה למעמד של עיר הממשל המרכזית של ארץ ישראל ומקום מושב שלטונות המנדט. בתפקידו הציבורי סייע לצידו המהנדס ומתכנן הערים יעקב שיפמן (בן-סירה), שבהמלצתו של הולידיי מונה בהמשך כמהנדס העיר תל אביב. בשנת 1927 פתח הולידיי, במקביל לתפקידו הציבורי, משרד לתכנון אדריכלי, ובו העסיק לצידו את האדריכל הארץ-ישראלי זולטן שמשון הרמט, לימים אדריכל מפורסם בזכות עצמו. בשני כובעיו, הציבורי והפרטי, היה הולידיי מעורב בשורה ארוכה של מפעלי בנייה ופיתוח בעיר, כולל תוכנית האב לפיתוח ירושלים (1926-1930), ארגון פעולות שיקום העיר לאחר רעידת האדמה הגדולה של 1927, שיקום חומות העיר העתיקה ושערי העיר, ותכנון של מספר מוסדות ממשל וציבור בולטים. משרת היועץ האזרחי לפיתוח ירושלים בוטלה ב-1929 ותחום אחריותה עבר למהנדס העיר, אז הגביר הולידיי את פעילותו בוועדת התכנון הארצית שם החליף את האדריכל אוסטן סיינט בארב הריסון.
תוכנית האב לפיתוח ירושלים של הולידיי, שעליה עבד ארבע שנים ופורסמה ב-1930, הייתה המשך ישיר לתוכניות הקודמות - תוכנית מקלין ותוכנית גדס-אשבי, ובאספקטים רבים חזרה על עקרונותיהם. אך לראשונה היה ניסיון לתכנן את ירושלים כישות עירונית המשתלבת בתכנון הכולל של יתר ארץ ישראל, עם כביש טבעתי המקיף אותה ומתקשר לצירי תחבורה המחברים אותה למרכזים אחרים בארץ. התוכנית הגדירה באופן ברור ייעודי קרקע למגורים, מסחר ותעשייה ולקחה בחשבון את הצרכים הגדלים של שתי האוכלוסיות - היהודית והערבית - באזורי העיר השונים. התוכנית נשארה בתוקף לאורך מרבית שנות המנדט והכתיבה את התפתחות העיר, עד שהוחלפה ב-1944 בתוכנית חדשה של הנרי קנדל - תוכנית קנדל.
הולידיי תכנן מבנים וערך תוכניות בניין עיר גם בערים נוספות בארץ ישראל, וכן פעל בעבר הירדן ובלבנון. בשנים 1929–1931 תכנן, יחד עם האדריכל היהודי יליד גרמניה ריכרד קאופמן, את פיתוח שטח הקרקע המיובשת בסמוך לנמל חיפה ולאחר מכן הנחה את הקווים האדריכליים להמשך הפיתוח. בנוסף היה שותף בשנות ה-30 לתכנונו של המרכז המסחרי החדש בחיפה, וכן עסק, בשנים 1933–1935, בהכנת תוכנית אזורית לפיתוח מפרץ חיפה יחד עם עמיתו ומורו לשעבר מאוניברסיטת ליברפול, סר פטריק אברקרומבי. הוא פתח משרד בחיפה ב-1934 ובו העסיק אדריכל נוסף בוגר אוניברסיטת ליברפול, פירס האברד. יחד עם אד רוזנהק תכנן עבור חברת החשמל את מבנה תחנת הכוח חיפה (חיפה א') ואת משרדיו של פנחס רוטנברג, שנחנכו ב-1935 ושתכנונם הסופי הכתיב את סגנון תכנון תחנת הכוח רדינג בתל אביב. בנק ברקליס, שהולידיי כבר תכנן עבורו משרדים מרשימים בירושלים (בחזית הדרומית של בניין עיריית ירושלים), מינה אותו לתכנן גם את מבני סניפיו בתל אביב ובחיפה. הולידיי גם הכין תוכניות פיתוח עירוני והרחבה לערים לוד, רמלה, טבריה, יפו ונתניה.
לאחר סיום תקופת שרותו בארץ ישראל ב-1935 שב הולידיי עם משפחתו לאנגליה. הוא התמודד על קבלת תפקידו של מורו לשעבר, פטריק אברקרומבי, כראש המחלקה לתכנון עירוני באוניברסיטת ליברפול, אך חרף המלצתו החמה של אברקרומבי לא זכה במינוי. הוא פתח משרד לתכנון עירוני בלונדון והתגורר בריצ'מונד שעל התמזה, בפאתי לונדון. ב-1939 יצא עם משפחתו לציילון, שם קיבל מינוי להכין תוכנית-עיר לבירה הקולוניאלית קולומבו. שהות המשפחה שם, שמלכתחילה נועדה לחצי שנה, התארכה עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה, והולידיי לקח על עצמו פרויקטים נוספים באי - הידוע ביותר הוא עבודתו המשותפת עם פטריק אברקרומבי על תכנון קמפוס אוניברסיטת ציילון בסמוך לעיר ההיסטורית קאנדי. ב-1941 עברה המשפחה לקייפטאון, דרום אפריקה, ולאחר שנה חזרה לציילון.
ב-1944 עבר הולידיי עם משפחתו למושבה הבריטית גיברלטר, שם קיבל פרויקט תכנון, ורק ב-1947 שב לאנגליה. הוא מונה לאדריכל הראשי של העיר סטיבנג', תפקיד אותו מילא בין 1947 ל-1952. לאחר מכן מונה כפרופסור וראש המחלקה לתכנון עירוני באוניברסיטת מנצ'סטר. הוא נפטר במנצ'סטר ב-1960, בגיל 63.
שטוק 84'
שטוק 84' (STOCK '84) הוא ברנדי המיוצר מיין לבן צעיר, העובר תהליך זיקוק, בהתאם לידע איטלקי. הברנדי עובר יישון של 4–6 שנים, בחביות עץ אלון אטומות, ומדורג בשל כך כ-VSOP.
היסטוריה
בשנת 1884 ייסדו ליונלו שטוק (יהודי איטלקי) ושותפו קרלו קמיס, את המזקקה הראשונה, לזיקוק יינות איטלקיים מקומיים, והפיכתם לברנדי משובח. בשנת 1906 פרש "קמיס" מהחברה והיא נשארה בבעלותו של "שטוק". המזקקה הוקמה בטריאסטה שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. הברנדי אותו ייצרה המזקקה נמכר היטב עד לימי מלחמת העולם הראשונה, בהם נוצרו בעיות בשינוע סחורות. כדי להקל על קשיי הסחר בין מדינות אירופה, רכשה חברת "שטוק את קמיס", מזקקה נוספת בצ'כיה, בעיר בוזקוב (Božkov), שם ביקבקו אלכוהול שנשלח מטריאסטה, ושווק עקב כך ביתר קלות. השנים הבאות לא היו קלות עבור חברת שטוק, ראשית עקב המשבר הכלכלי בשנת 1929, וכן עקב פריצת מלחמת העולם השנייה והלאמת המפעל שהיה רכוש יהודי, על ידי הנאצים.
התפתחות הברנדי
עם הקמת המזקקה בשנת 1884, החלו לייצר את הברנדי הראשון שנקרא "מדיצינל". לאחר מכן החלו לייצר גראפה מסוגים שונים, הראשון בהם נקרא "אמפה" (Ampea). לאורך כל הדרך ובמקביל לפיתוח מוצרים אלכוהוליים שונים, פיתחו בחברה את נושא הברנדי, ובשנת 1935 התפרסם הברנדי "פיין שמפיין". ברנדי זה קיבל את שמו הסופי "שטוק-84" בשנת 1955, והפך למוצר הדגל של החברה.
חברת שטוק
המפעל המרכזי של שטוק-איטליה, ממוקם בטריאסטה, ומחסני היישון, קרובים לוונציה. לחברה מפעלים במדינות נוספות בעולם כגון: אוסטריה, ארצות הברית ומזרח אירופה. עיקר פעולתה של חברת שטוק מתרכזת בפיתוח ובשיווק מוצרי אלכוהול: ברנדי, גראפה, סקוטש ויסקי, יין קינוח, מוצרי קוקטייל, ליקרים ויינות נתזים. החברה מייצרת למעלה מ-32,000,000 בקבוקים לשנה, בלמעלה מ-100 ארצות.
הברנדי בישראל
בתחילת דרכו בישראל, יוצר הברנדי על ידי היקב שהוקם על ידי ליונלו שטוק בנחלת גנים ברמת גן. מאוחר יותר, עבר היקב לנתניה והיה לחברת ו. ו.ס. ט. בע"מ. בשנת 1990 נרכש הייקב על ידי משפחת לרנר ומשפחת בוקסר מנס ציונה ושמו שונה ליקבי ברקן. כיום ברנדי שטוק 84, מיוצר בזיכיון מיוחד, על ידי יקבי ברקן. קשר נוסף לישראל הוא העובדה ש"ליונלו שטוק" מייסד החברה באיטליה, רכש עוד בשנת 1924 שטחי אדמה בצפון הארץ ליד רמת ישי והקימו את חוות שטוק. כיום ממוקמת בשטחים אלו חוות המחקר נווה יער של מינהל המחקר החקלאי.
גרייס לי בוגס: מהפכנית אמריקאית
גרייס לי בוגס: מהפכנית אמריקאית הוא סרט תיעודי ביוגרפי משנת 2013, בבימויה של גרייס לי. הסרט עוקב אחר הפעילה החברתית גרייס לי בוגס, בגיל 98, ומנתח את התפתחותה האקטיביסטית החל מפעילות במסגרת מרקסיסטית ועד לעבודה קהילתית, פמיניסטית, וסביבתית בעיר מגוריה, דטרויט.
תקציר
הקולנוענית גרייס לי עוקבת אחר ההתפתחות האידאולוגית והאקטיביזם של הפילוסופית גרייס לי בוגס. בוגס הייתה בתם של מהגרים מסין, אשר למרות הישגיה האקדמיים לא התקבלה לשורות האקדמיה בגין מוצאה. היא החלה להיות פעילה מרקסיסטית במסגרת ארגונים לזכויות עובדים ושוכרי דירות, והמשיכה בתרגומים וכתיבת טקסטים פילוסופיים מהפכניים, במשך שנות ה-60 וה-70. היא פעלה לטובת זכויות שחורים, ונהייתה לאישה היחידה הלא-שחורה במעקב ה-FBI בגין פעילותה זו.. במרוצת הזמן, עזבה בוגס את הפעילות הזו לטובת התארגנות קהילתית בעירה, דטרויט, שם קידמה גם פעילות פמיניסטית, אנטי-גזענית, סביבתנית, ולמען נוער בסיכון.
יציאה לאקרנים
הקרנת הבכורה של גרייס לי בוגס: מהפכנית אמריקאית הייתה בפסטיבל הקולנוע לוס אנג'לס 2013. הסרט יצא גם בהפצה מוגבלת לבתי קולנוע, ושודר בערוץ PBS כחלק מסדרת POV ביוני 2014.
ביקורת
הסרט זכה לביקורות חיוביות בעיקר. בעיתון Variety כתב המבקר ג'סטין צ'אנג שזהו "סרט תיעודי מלא חיים ואינטליגנטי" בעל "קצב תוסס". בביקורת בהוליווד ריפורטר כתב המבקר פרנק שק, "בעידן בו פעילות חברתית זוכה יותר מידי פעמים לבוז, גרייס לי בוגס: מהפכנית אמריקאית מהווה ניתוח מרגש של הכוח של אישה אחת להחיל שינוי". אינקו קאנג מהלוס אנג'לס טיימס גם סברה שזהו סרט "מעולה" ושהוא מטפל באופן ראוי להערכה בקושי הטמון בהצגת הישגיה של דמות שמצניעה את עצמה. בניו יורק טיימס כתב המבקר ניקולס רפולד, "גב' לי יכלה להעמיק יותר לתוך מחשבותיה של גב' בוגס, והיא גולשת למצב 'טייס אוטומטי' תוך השענות על קליפים ארכיבים עם אפקטים קוליים או חזרה על רעיונות של טרנספורמציה אישית. אך בשיתופה את השגי החיים של הסובייקט שלה, היא מעלה שאלות משמעותיות ומשאירה אותן פתוחות באופן מתגמל."
הסרט זכה בפרס הקהל בפסטיבל הקולנוע בלוס אנג'לס, ובפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע וודסטוק. ב-2015 זכה הסרט בפרס ג'ורג' פוסטר פיבודי, עבור הצטיינות במדיה אלקטרונית.
פייטארי אינקינן
פייטארי אינקינן (בפינית: Pietari Inkinen; נולד ב-29 באפריל 1980) הוא כנר ומנצח פיני.
ביוגרפיה
אינקינן נולד בקובולה. הוא החל ללמוד לנגן בכינור ובפסנתר בגיל 4. בצעירותו הופיע גם בלהקת רוק. הוא למד באקדמיית סיבליוס וסיים תואר ראשון בכינור (2003) ובניצוח (2005). הוא למד כינור בבית הספר הגבוה למוזיקה וריקוד בקלן אצל זכר ברון. אינקינן מופיע עם כינור קרלו ברגונזי משנת 1732. הוא עומד בראש השלישייה הקאמרית "שלישיית אינקינן".
במאי 2007 מונה למנהל המוזיקלי השני של התזמורת הסימפונית של ניו זילנד. הוא נכנס רשמית לתפקיד בינואר 2008. באוקטובר 2013, תזמורת ניו זילנד הודיעה על הארכת חוזהו של אינקינן עד עונת 2015. אינקינן סיים את כהונתו בתזמורת הסימפונית של ניו זילנד בסוף 2015, וכעת יש לו את התואר של מנצח כבוד של תזמורת ניו זילנד. הוא והתזמורת הקליטו מוזיקה של המלחינים איינוג'והאני ראוטווארה ושל ז'אן סיבליוס עבור נקסוס ושל ריכרד וגנר עבור תחנת הרדיו קלאסיק FM באוסטרליה, עבודתו באופרה כללה את הניצוח שלו על טבעת הניבלונג עם האופרה האוסטרלית ב-2013, לאחר התפטרותו של ריצ'רד מילס.
בספטמבר 2009, אינקינן הפך למנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית היפנית. באפריל 2015, התזמורת מינתה את אינקינן למנצח הראשי הבא שלה, החל מספטמבר 2016, עם חוזה ראשוני של 3 עונות. ההארכה האחרונה של החוזה שלו עם התזמורת, שהוכרזה במאי 2021, היא עד אוגוסט 2023. הוא אמור להתפטר כמנצח ראשי של התזמורת הפילהרמונית היפנית באוגוסט 2023.
באירופה, אינקינן מונה למנצח הראשי החדש של פסטיבל טירת לודוויגסבורג במרץ 2014, לתקופה שבין 2015 ל-2017. באוקטובר 2014 הודיעה התזמורת הסימפונית של פראג על מינויו של אינקינן למנצח הראשי הבא שלה, החל מספטמבר 2015. הוא ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית של פראג ב-2007. הופעת הניצוח הראשונה שלו עם התזמורת הפילהרמונית של הרדיו הגרמני בזארבריקן הייתה בשנת 2010. בספטמבר 2016, התזמורת מינתה את פייטארי אינקינן למנצח הראשי הבא שלה, החל מעונת 2017–2018, עם חוזה ראשוני של 4 שנים.
במאי 2021 הודיעה תזמורת רשות השידור הקוריאנית על מינויו של אינקינן למנצח הראשי הבא שלה, החל מינואר 2022, עם חוזה ראשוני עד סוף 2024.
אי שתקת שתקת
במשפט העברי, אי שתקת – שתקת, ואי לא – מהדרנא שטרא למרייהו (מארמית: אם שתקת – שתקת, ואם לא – אחזיר השטר לאדוניו) היא טענה אותה יכול לטעון הנתבע כלפי תובע הדורש נכס (או תשלום מנכס) שהיה בבעלות צד שלישי - קודם שהגיע לידי הנתבע, כאשר ישנו קושי משפטי בגביית הנכס מהצד השלישי.
טענה זו משמעה איום מצד הנתבע כי יבטל את העסקה שעשה עם הצד השלישי, ואז לא יוכל התובע לגבות מהצד השלישי כפי שרוצה לגבות כעת - מהנתבע, ועל כן יהיה מעמד הנתבע, אף עכשיו, כמעמד הצד השלישי – למרות שלבסוף לא ביטל את המקח.
דוגמאות
בתלמוד מוזכרות שתי דוגמאות לטענה זו:
ההגדרה ההלכתית
כאמור, טענה זו מהווה 'איום'. ולכן במקום שבכל מקרה אין לתובע מה להפסיד ואין ה'איום' מאיים עליו, לא תהיה לה כל תוקף, ויצטרך הנתבע להתפשר. לדוגמה: אין הנתבע יכול לאיים על בעל-חוב (שדינו בבינונית), שיטול זיבורית, ולולי כן יחזיר לבעלים ויטול הוא משם. משום שבכל מקרה אין לבעל-חוב מה להפסיד ותמיד יקבל זיבורית. או-אז על הנתבע להתפשר, או לחלופין אכן להחזיר. אולם ישנם ראשונים החולקים על הנחה זו, וסוברים שמכח טענת אי שתקת, נקבעת עמדתו בבית הדין כאילו היה הוא הצד השלישי. כלו' שעתה מכח טענתו מקנים לו תוקף משפטי כהצד השלישי - בלא תלות בטענה וב'איום' (ובקיצור - 'דין'). ואכן, לעולם יכול לתת לבעל-חוב קרקע זיבורית. וכדלהלן:
מיק הרון
מיק הרון (באנגלית: Mick Herron) הוא סופר מתח ומסתורין בריטי, ידוע כמחבר סדרת הספרים "בית סלאו", ששני הספרים הראשונים בה זכו לעיבוד טלוויזיוני בשם "סוסים איטיים".
חייו
הרון נולד בניוקאסל על הטיין, אנגליה ולמד בבייליול קולג' באוקספורד תואר בשפה אנגלית.
ב-2010 החל לכתוב את סדרת הספרים "בית סלאו" (Slough House), כשהספר הראשון סוסים איטיים מגולל את סיפורם של סוכני MI5 כושלים שהוגלו מהמטה בשל כישלונותיהם המקצועיים. החלק השני, אריות מתים, יצא לאור ב-2013 וזכה להערכת המבקרים ובפרס גולדסבורו גולד דאגר של איגוד סופרי המתח ונבחר על ידי הסאנדיי טיימס לאחד מעשרים וחמישה ספרי המתח הנבחרים של חמש השנים האחרונות. עד דצמבר 2022 הרון הוציא שמונה ספרים בסדרה, כולל נובלות קצרות. הספרים הראשונים עובדו לעונות נפרדות בסדרת הטלוויזיה, "סוסים איטיים", של אפל TV+.
ספריו
{{טורים|תוכן=
סיפורים קצרים
}}
סדרת טלוויזיה
סדרת הספרים "בית סלאו" עובדה לסדרת טלוויזיה בשם סוסים איטיים, עם גארי אולדמן כג'קסון לאמב. הסדרה הופקה עבור Apple TV+.
מתג איש מת
מתג איש מת (באנגלית: Dead man's switch) הוא מתג שנועד להיות מופעל או מושבת אם המפעיל האנושי הופך למחוסר יכולת, למשל בעקבות מוות, אובדן הכרה או כל סיבה אחרת. במקור נעשה בו שימוש בכלי רכב או במכונות, אך מאז הוא משמש גם לתיאור שימושים בלתי מוחשיים, כגון בתוכנת מחשב.
מתגים אלה משמשים בדרך כלל כצורה של מנגנון אל כשל כאשר הם עוצרים מכונה ללא מפעיל מפעולה שעלולה להיות מסוכנת או מבטלים את פעולתו של מכשיר כתוצאה מתאונה, תקלה או שימוש לרעה. הם נפוצים בקטרים, תדלוק מטוסים, מעליות משא, מכסחות דשא, טרקטורים, כלי שיט אישיים, מנועים חיצוניים, מסורי שרשרת, מפוחי שלג, הליכונים, אופנועי שלג, מתקנים בפארקי שעשועים ומכשירי הדמיה רפואיים. במכונות מסוימות, מתגים אלו רק מחזירים את המכונות למצב בטוח, כגון הפחתת המצערת למצב סרק או הפעלת בלמים תוך השארת המכונות פועלות ומוכנות לחידוש פעולה רגילה לאחר חזרת השליטה עליהן.
מתגי איש המת לא תמיד משמשים לעצירת מכונות. מתגים אלה יכולים לשמש גם כגורם להשלמת תהליך ולא רק למניעתו. הדבר מאפשר להשתמש במתג איש מת, כמנגנון כשל קטלני, כדי להפעיל מתקן מזיק, כגון פצצה או מטען חבלה. המתג המחמש את המתקן נשמר במצב "כבוי" רק על ידי המשך לחיצה עליו על ידי המשתמש. המתקן יופעל עם שחרור המתג, כך שאם המשתמש מאבד יכולת או נהרג תוך כדי החזקת המתג, הפצצה תתפוצץ. גרסה קיצונית יותר היא תוכנית Dead Hand של רוסיה, המאפשרת שיגור אוטומטי של טילים גרעיניים אם יתקיימו מספר תנאים, גם אם כל ההנהגה הרוסית נהרגת.
מושג דומה הוא מכתבי המוצא האחרון בכתב יד מראש ממשלת בריטניה למפקדי 4 צוללות הטילים הבליסטיים הבריטיים. הם מכילים פקודות איזו פעולה לנקוט אם ממשלת בריטניה תושמד בהתקפה גרעינית. לאחר שראש ממשלה עוזב את תפקידו, המכתבים מושמדים ללא פתיחה.
מושג זה מיושם גם עם נתוני מחשב, כאשר מידע רגיש הוצפן ואז שוחרר לציבור, ובמקביל ה"מתג" הוא מפתח ההצפנה אשר משוחרר במועד אחר.
רקע
העניין במתגי איש מת גבר עם כניסתן של חשמליות (קרונות רחוב בצפון אמריקה) ובעיקר רכבות תחתית מחושמלות. מתג איש המת היה נדיר למדי בחשמליות בארצות הברית עד לחשמלית PCC המצליחה, שהיה לה מתג איש מת המופעל בעזרת רגל שמאל, בשילוב עם דוושות הבלם והכוח המופעלות ברגל ימין. צורת הפעלה זו המשיכה לשמש בכמה חשמליות מודרניות ברחבי העולם. ברכבות קיטור קונבנציונליות, תמיד היה אדם שני עם נהג הקטר, שיכול היה כמעט תמיד לעצור את הרכבת במידת הצורך. במשך עשורים שובצו שני אנשים גם לקטרי חשמל ודיזל, אף על פי שאדם בודד יכול תאורטית להפעיל אותם.
ברשת הרכבת העירונית והפרברית המודרנית, הנהג נמצא בדרך כלל לבדו. מכשירים אוטומטיים כבר החלו להיפרס על מתקנים חדשים יותר של מערכת הרכבת התחתית של העיר ניו יורק בתחילת המאה ה-20. ההריסה של רחוב Malbone במערכת התחבורה המהירה של ברוקלין בשנת 1918, על אף שלא נגרמה על ידי חוסר יכולת של הנהג, דחפה את הצורך בפריסה אוניברסלית של מכשירים כאלה כדי לעצור רכבות במקרה של נכות של המפעיל. לפי היסטוריון רובע במנהטן, היו לפחות שלושה מקרים שבהם נעשה שימוש מוצלח במתג המתג - ב-1927, 1940 ו-2010.
ידית
מתגי איש מת רבים מותקנים בידית השליטה של כלי רכב או מכונה ונכנסים לפעולה אם המפעיל אי פעם מאבד את אחיזתו.
כלי רכב
מתגי ידית עדיין בשימוש בחשמליות וברכבות מודרניות. אם הידית לא מוחזקת, בלמי החירום של הרכבת מופעלים. בדרך כלל, הידית היא מוט אופקי, המסובב כדי להפעיל את הכוח הנדרש עבור הרכבת. הידית קופצת אם עוזבים את הידית, הדבר מנתק את המגע עם מתג פנימי וגורם לניתוק מידי של הכוח והפעלת הבלמים.
ברכבת התחתית של ניו יורק למשל, מתג איש מת משולב בבקרת המהירות של הרכבת. מפעיל הרכבת חייב להחזיק את ידית המהירות במקומה כדי שהרכבת תנוע.
מכונות
מתגי איש מת המורכבים בידית משמשים גם בכלים ידניים, בדרך כלל בכלים שמסתובבים או בעלי להבים כגון מסורים, מקדחות ומכסחות דשא. במסורים למשל, הם מחייבים לחיצה על הידית. אם המשתמש מאבד אחיזה במסור, הקפיצים בהדק המצערת ידחפו אותו בחזרה החוצה למצב כבוי או סרק, ויעצרו את הלהב מלהסתובב.
חיישן מגע
בחלק מכלי הרכב, כולל קטרי הרכבת הדיזל-חשמליים בקנדה, בקר המהירות מצויד בחיישן מגע כדי לזהות את ידו של הנהג. אם היד מוסרת למשך יותר מפרק הזמן שהוגדר הבלמים מופעלים.
דוושה
ניתן להשתמש בדוושה במקום בידית אך לשיטה זו יש כמה חסרונות. באסון רכבת ווטרפול, שהתרחש בשנת 2003 בפרבר של ניו סאות' ויילס, דרומית לסידני אוסטרליה, נראה היה כי הנהג צנח על מושבו, אך המשיך ללחוץ על הדוושה כאשר מת באופן פתאומי מהתקף לב.
ישנם כמה פתרונות לבעיה זו המשמשים כיום במערכות דוושות מודרניות. לדוושה יכולה להיות פונקציית ערנות מובנית, שבה הנהגים חייבים לשחרר וללחוץ מחדש על הדוושה לסירוגין בתגובה לאות קולי.
סוגים מסוימים של קטר מצוידים בדוושה בעלת שלושה מצבים, שבדרך כלל יש לשמור אותה במצב האמצעי. הוספת פונקציית ערנות לסוג זה של דוושה מביאה למערכת בטוחה מאוד.
מתגי מפתח
בכלים כגון סירות, אופנועי ים ואופנועי שלג, ובלוח הבקרה של מתקני שעשועים רבים, יש למשתמש או למפעיל חוט או שרוך המחובר לפרק כף היד או לחגורת ההצלה, המחוברים למפתח המותקן על מתג איש מת. אם הרוכב ייפול מהכלי או שהמפעיל יתרחק מהפקדים, הכבל יישלף מהמתג, יכבה את המנוע או יכוון את מצב המצערת ל"סרק".
מתגי מד גובה
פיקוד האוויר האסטרטגי פיתח מתג איש מת עבור המפציצים הגרעיניים שלו, הידוע כמערכת חירום להפרדת נשק מיוחד (SWESS), אשר מבטיח שהמטען הגרעיני יתפוצץ במקרה של חוסר יכולת של הצוות לתפקד במקרה של פעולת האויב. המטרה של מכשיר זה, בניגוד לדוגמאות אחרות שהוזכרו לעיל, המנגנון המיושם כאן הוא כשל קטלני ולא אל כשל. לאחר שהפצצה חמושה, המערכת תפוצץ את הנשק הגרעיני על סיפון המטוס אם המטוס יירד מתחת לגובה שנקבע מראש, לרוב הדבר מתרחש בעקבות הפלת המטוס.
בקרת ערנות
כשל הבטיחות העיקרי במערכת מתג איש מת הבסיסית הוא האפשרות שהמתג יוחזק באופן קבוע במקומו, בכוונה או בטעות (למשל על ידי הנחת משקולת על דוושה). בקרת ערנות פותחה כדי לזהות מצב זה על ידי דרישה שהמתג ישוחרר לרגע ויופעל מחדש במרווחי זמן קצובים.
המתיישבים של קטאן
המתיישבים של קטאן (בגרמנית: Die Siedler von Catan, באנגלית The Settlers of Catan (תרגום מילולי: "המתנחלים של קטאן", מכונה גם בקיצור סטלרס או קטאן) הוא משחק קופסה שנוצר בידי קלאוס טויבר. המשחק יצא לראשונה בגרמניה ב-1995 והופץ ברחבי אירופה, ארצות הברית ומדינות אחרות. בשנת 2008 תורגם המשחק לעברית על ידי חברת "הקוביה".
המשחק המתיישבים של קטאן נחשב למשחק Gateway, כלומר משחק לוח שמשמש כהיכרות של התחביב עבור הקהל הרחב. המיומניות הנדרשות במשחק הן חשיבה אסטרטגית, ניהול משאבים ויכולת מסחר (מסחר במשאבים ועסקאות שונות הוא האלמנט האינטראקטיבי העיקרי בין המשתתפים במשחק). מטרת המשחק היא לצבור ראשון 10 נקודות ניצחון. ישנן אליפויות בארץ ובעולם.
המשחק
המשחק משוחק על מפת משושים כאשר כל משושה מייצג סוג קרקע שונה, המניב משאבים (Resources) שונים המיוצגים על ידי קלפים אותם מחזיק השחקן ביד:
בבניית הלוח כל משושה מקבל מספר בין 2 ל-12, לא כולל המספר 7.
מהלך המשחק
בשלב ההקמה, כל שחקן מקים שני יישובים ושתי דרכים (ומתחיל את המשחק עם קלפי משאבים בהתאם למיקום היישוב השני). יש לבחור את מיקומם בחכמה תוך שיקולים של שליטה על מירב סוגי המשאבים ותדירות ההשגה של כל משאב (שתלוי במספר שעל המשושה, כאשר המשושים עם המספרים 2 ו-12 שכיחים פחות בהשוואה למשושים עם הספרות 5,6,8,9).
מהלך התור
יישובים וערים מקנים לשחקנים נקודות ניצחון (נקודת ניצחון 1 לכל יישוב ו-2 נקודות ניצחון לכל עיר). בנוסף, שחקנים מקבלים נקודות ניצחון על הישגים כגון הדרך הארוכה ביותר, הצבא הגדול ביותר או באמצעות קלפי ההתקדמות.
המנצח הוא הראשון שמגיע לרף של 10 נקודות ניצחון (אלא אם כן לא שם לב ואז ממשיך המשחק עד ששחקן אחר ינצח או עד שהוא ישים לב בתורו).
הרחבות
לקטאן יצאו הרחבות שונות, כשההרחבה הבסיסית היא תוספת ל-5–6 שחקנים במשחק הבסיס. בנוסף, יש גם הרחבות שמוסיפות מכניקות חדשות למשחק, כשהידועות שבהן הן קטאן: ערים ואבירים, קטאן: יורדי הים וקטאן:פיראטים ומגלי ארצות. בנוסף יש משחקים שעומדים בפני עצמם, כגון קטאן: משחקי הכס, קטאן: עליית שבט האינקה, קטאן: גיבורי החלל, וקטאן: שחר האנושות שאינם דורשים את משחק הבסיס. קטאן ג'וניור הוא גרסה לילדים, שמפשט את המשחק משמעותית. הסוג האחרון של הרחבות הן הרחבות קטנות, שבעיקר מוסיפים תרחישים חדשים למשחק.
פרסים
המשחק זכה במספר פרסים:
קטאן בישראל
בישראל נערכים במהלך השנה מספר טורנירים של קטאן. אליפות קטאן שמתבססת על המשחק הרגיל שמתקיימת כל שנה באוגוסט בדרקוניקון החל משנת 2012 ואירוע חנוקטאן שמאורגן בידי הקוביה משחקים שאירע לראשונה בפסח 2018, אך היום מתרחש בחנוכה בגני התערוכה, ובו משתמשים בגרסה מיוחדת של קטאן - Catan Big Game.
הסייח השחור
הסייח השחור (באנגלית: Black Beauty) הוא רומן של הסופרת האנגלייה אנה סואל משנת 1877. הוא מספר את קורותיו של סוס שחור בגוף ראשון, העובר בין בעלים שונים ומספר את חוויותיו בכפר ובעיר. במקור נכתב הספר למבוגרים, אך עם הזמן הפך לקלאסיקת ילדים ונוער. עם השנים נמכרו יותר מ-50 מיליון עותקים של הספר, מה שהופך את הספר לאחד מרבי המכר הגדולים של כל הזמנים.
הספר מבקש לטפח יחס של חמלה כלפי סוסים, ויוצא בביקורת נגד העבדה של סוסים מעבר עד אפיסת כוחות, הצלפות מרובות, השימוש בסכי עיניים ובעיקר נגד השימוש ברסנון (check-rein), סוג של רסן המגביל את תנועת הצוואר של הסוסים ומאלץ את הסוסים להישאר בתנוחה זקופה, שהשימוש בו היה פופולרי מאוד בתקופה הוויקטוריאנית. מספר שנים לאחר פרסום הספר קמה באנגליה "התנועה נגד השימוש ברסנון", ומספר ארגונים שונים להגנת בעלי חיים פעלו למניעת השימוש בו.
עיבודים
בשנת 2011 הסרט עובד להצגה שעלתה באנגליה.
תרגומים לעברית
הספר תורגם פעמים רבות לעברית, במספר שמות שונים.
4 בפברואר
4 בפברואר הוא היום ה-35 בשנה, בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 330 ימים (331 בשנה מעוברת).
Dangerous Dave
Dangerous Dave (בעברית ידוע יותר בשם "דייב", או "דייב המסוכן") הוא משחק מחשב משנת 1988. הוא פותח בשביל Apple II ו-DOS בתור דוגמה למשחק שצורף כמאמר על GraBASIC.
מטרת המשחק להגיע אל הדלת לאחר קבלת הגביע, אך ישנם מספר מכשולים, בהם אש, מים ומפלצות.
במשחק 10 מסכים גלויים ו-4 נוספים מוסתרים. מספר הפעמים שניתן להיפסל הוא מוגבל. כל פסילה מופיעה בצורת ראשו של דייב.
אביזרים
במשחק קיים רק אביזר אחד - ג'ט-פק. בעזרת הג'ט-פק דייב יכול לעוף ולחצות מכשולים שאותם לא היה מצליח לעבור בלעדיו. הג'ט-פק ניתן לשימוש לזמן מוגבל. כשאוספים אותו הדלק מיוצג על ידי פס אדום. בתום הדלק הג'ט-פק נעלם.
המשחקים
לאורך השנים פותחו מספר משחקים בסדרה:
הקלאסיקו
הקלאסיקו (בספרדית: El Clásico, לעיתים מכונה הסופר קלאסיקו, בשל החלפה עם הסופר קלאסיקו הארגנטינאי), הוא מפגש בין שני מועדוני הכדורגל הספרדיים ריאל מדריד וברצלונה.
שני המועדונים הם הכוח המוביל בליגה הבכירה בספרד, הם היחידים (יחד עם אתלטיק בילבאו) שמעולם לא ירדו ליגה ויש ביניהן יריבות רבת שנים. אף על פי שהמשחק ביניהן אינו דרבי במובן הרגיל של המילה, מכיוון ששתי הקבוצות לא מגיעות מאותה עיר ואף לא מאותו אזור גאוגרפי, השם "הדרבי של ספרד" נקשר למשחק בשל החשיבות ההיסטורית שהייתה למשחק במשך השנים - שפעמים רבות אף השפיעה על הפוליטיקה של ספרד, והביאה ליריבות הגדולה.
ככלל משחקי הקלאסיקו מאופיינים במספר שערים גבוה בהרבה מהממוצע למשחקי כדורגל רגילים.
בתוצאות המשחקים התחרותיים ריאל מדריד מובילה עם 101 ניצחונות לעומת 100 של ברצלונה, נוסף ל-52 תוצאות תיקו. במשחקי ראווה ריאל מדריד מובילה עם 10 ניצחונות לעומת 7 של ברצלונה, נוסף ל-10 תוצאות תיקו. בסך כל המשחקים מובילה ריאל מובילה 119 ניצחונות לעומת 105 של ברצלונה נוסף ל-62 תוצאות תיקו.
רקע
תופעת היריבות בין הקבוצות נעוצה במתחים חברתיים ופוליטיים של אזוריהם. מימיו הראשונים של הכדורגל הספרדי נחשבו שתי הקבוצות כמייצגות של שני חבלי ארץ יריבים בספרד, קטלוניה וקסטיליה, של הערים ברצלונה ומדריד ואף של שני צדיה של הפוליטיקה בספרד: ריאל מדריד כמייצגת הממשל והמלוכה הספרדית, לעומת ברצלונה כמייצגת האופוזיציה. עובדה זו, בנוסף להבדלים התרבותיים והפוליטיים בין חבלי הארץ, הביאה למפגשים בין הקבוצות חשיבות רבה. היריבות בין השתיים קיימת גם בענף הכדורסל.
במסגרת השלטון הדיקטטורי בספרד, הן בתקופת שלטונו של פרימו דה ריברה והן בתקופת שלטונו של פרנסיסקו פרנקו, דוכאו הסממנים האזוריים וחופש הביטוי הוגבל. ניסיונו של פרנקו להמליך עצמו על ספרד עורר התנגדות בקרב הקטאלנים, שלא רצו בו עקב תמיכתו במדריד ושנאתו לקטאלוניה, שהתבטאה גם באיסור לדבר קטלאנית במדינה. על המורדים שניסו להתנגד לפרנקו הוטל עונש מוות.
בימיה הראשונים של מלחמת האזרחים בספרד נרצח ז'וזפ סוניול, נשיא מועדון הכדורגל ברצלונה, בידי שלטונות פרנקו. סנטיאגו ברנבאו, נשיא ריאל מדריד ומאמנה לפני פרוץ המלחמה, השתתף עם גדודי פרנקו בכיבוש קטלוניה. המתיחות התפתחה והגיעה לשיאה בזמן מלחמת האזרחים, כאשר מספר שחקני ברצלונה הוברחו מספרד. לקראת סיום המלחמה אצטדיון ברצלונה לס קורטס עמד בפני הפיכה למחנה צבאי בידי השלטונות, לאחר כיבוש קטלוניה וברצלונה. בד בבד, השלטון תמך באופן גלוי בריאל מדריד, כמועדון המייצג את עיר המלוכה, וכתוצאה מכך היה המועדון מהמצליחים בספרד בתקופה זו.
לאחר מות פרנקו בשנת 1975 נכנסה הדמוקרטיה לספרד, וקטלוניה קיבלה אוטונומיה רחבה יותר. החופש התבטא גם בכדורגל: מאז התחזק מועדון הכדורגל ברצלונה מאוד וצבר כוח פוליטי וכלכלי רב משל עצמו, זאת בהמשך לתנופה הספורטיבית שהחלה שנתיים קודם עם הגעתו של השחקן יוהאן קרויף למועדון.
שנים ראשונות
ב-13 במאי 1902 נערך המשחק הראשון בין שתי הקבוצות, במסגרת חצי גמר טורניר הגביע הספרדי, שנערך לכבוד המלכתו של אלפונסו ה-13 (מאוחר יותר הוחלף שמו בגביע המלך הספרדי), ובו ניצחה ריאל 5–0.
באליפות הראשונה בתולדות הליגה הספרדית, בשנת 1929, זכתה ברצלונה, אף על פי שריאל מדריד הייתה זו שניצחה במפגש הליגה הראשון ביניהן. שחקניה הבולטים היו ריקרדו זאמורה ופפ סמיטייר.
בצל השלטון הדיקטטורי
ב-10 בינואר 1943 נערך אחד מהמשחקים המרתקים ביותר בהיסטוריה של הקלאסיקו. ברצלונה אירחה את המשחק והובילה 2–4 במחצית לאחר שפיגרה 1–2, אך ריאל חזרה והשוותה בסיום ל-5–5 אחרי שער בדקה ה-87'.
ציון הדרך העיקרי בהיסטוריה של שני המועדונים היה בהמשך שנת 1943. בשנה זו נפגשו שתי הקבוצות בחצי גמר הגביע הספרדי. במשחק הראשון מבין שניים ניצחה ברצלונה 0–3, אך היו טענות לשיפוט מוטה לטובת ריאל, מכיוון שהשופט לא פסק על עבירות בתגובה לתיקולים חריפים של שחקני ריאל. לקראת משחק הגומלין, הייתה האווירה בספרד חמה ביותר. אוהדי ברצלונה הואשמו בכך שיצאו כנגד "האומה הספרדית", שיוצגה על ידי מדריד בעידן פרנקו. שחקני ברצלונה היו מחויבים להפסיד במשחק, מכיוון שהשלטונות איימו על חייהם של חלקם. במשחק עצמו, שהתקיים באצטדיון צ'מרטין, נשמעו שריקות בוז רמות לשחקני ברצלונה, וחפצים נזרקו לעבר שוערה. ברצלונה כלל לא ניסתה לנצח, והפסידה לריאל בתוצאה הגבוהה 1–11. לאחר המשחק היללו עיתוני מדריד את הקבוצה ואת יכולת השחקנים, ובמקביל ברצלונה ספגה לעג. משחק זה נחשב פתח עיקרי ליריבות הגדולה בין שני המועדונים.
בסביבות שנת 1950 הסתיימו רבים ממשחקי הקלאסיקו בתוצאה גבוהה וחד צדדית, לדוגמה ניצחון ברצלונה 2–7 או ניצחון ריאל 1–6.