cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מכניקה קלאסית
היסטוריה
פריצת הדרך המשמעותית הבאה בוצעה על ידי אייזק ניוטון, מגדולי הפיזיקאים של כל הזמנים ומבסס המכניקה הניוטונית. בספרו המפורסם היסודות המתמטיים של פילוסופיית הטבע, הציג את שלושת חוקי ניוטון, המסבירים את הקשר בין התנע של גוף למאפייניו התנועתיים. נוסף על שלושת אלה, מתוקף ניסיונותיו להסביר את תופעת הכבידה, ניסח את חוק הכבידה העולמי של ניוטון. על סמך חוקים אלה, הצליח ניוטון לפתור בעיות רבות ולבסס את עבודותיהם של קודמיו. ניוטון הוכיח את חוקי קפלר ואף פתר לראשונה את בעיית קפלר, העוסקת בתנועתם של שני גופים תחת השפעת כוח ריבועי הפוך. תוך כך, פיתח ניוטון את החשבון האינפיניטסימלי במקביל ללייבניץ. זהו ענף מתמטי אשר כליו משמשים בכל ענפי הפיזיקה ובפרט במכניקה. כריסטיאן הויגנס, הידוע בעיקר בשל מחקריו בתורת הגלים, פיתח את שעון המטוטלת ורוברט הוק פיתח את חוק הוק במסגרת מחקריו בתורת האלסטיות.
דניאל ברנולי פרסם בשנת 1739 את משוואת ברנולי, אחד מעמודי התווך של מכניקת הזורמים, והניח בעבודותיו ידע רב ששימש בסיס למכניקה הסטטיסטית. ז'אן לה רון ד'אלמבר ידוע בעבודותיו מתחום הגלים וכן בעבודותיו בתחום הכוחות המדומים.
פייר-סימון לפלס תרם לביסוס המכניקה הניוטונית על חשבון אינפיניטסימלי במקום על יסודות גאומטריים כפי שניסחה ניוטון. עבודה חשובה נוספת בוצעה על ידי ז'וזף לואי לגראנז' אשר פיתח ביחד עם לאונרד אוילר את חשבון הווריאציות והניח את יסודות המכניקה האנליטית שפותחה בהמשך על ידי ויליאם רואן המילטון.
בסוף המאה התשע עשרה ותחילת המאה העשרים בוצע מפנה מחשבתי חד נוסף עם הופעתן של תורות מכניקה משלימות לזו הניוטונית: תורת היחסות ומכניקת הקוונטים, אשר הצליחו להסביר את פעולת הטבע בצורה מדויקת ויסודית יותר. בראייה מודרנית, המכניקה הקלאסית, בפני עצמה, איננה נכונה אלא כקירוב למכניקת הקוונטים ותורת היחסות. עם זאת, עבור סדרי הגודל האופייניים לחיי היום-יום עבור גופים מקרוסקופיים הנעים במהירויות הנמוכות בהרבה ממהירות האור, התיקונים הנדרשים הם זניחים והתורה הקלאסית מספיקה לכל צורך מעשי. ראו פרק מגבלות התורה ותורות משלימות להרחבה. במאה העשרים החל החיפוש אחר התאוריה של הכול, תאוריה שתאחד את כל התורות המכניות הקיימות ותהיה תקפה במידה שווה בכל סדרי הגודל.
הנחות יסוד
בניסוח הניוטוני, תורת המכניקה מבוססת על שלוש הנחות יסוד, הקרויות היום חוקי התנועה של ניוטון:
חוקי שימור
מתוך עקרונות היסוד שהובאו לעיל, ניתן להסיק את קיומם של גדלים שמורים (אנגלית: Constant of motion) במערכות פיזיקליות. לגדלים שמורים במערכת פיזיקלית חשיבות רבה הן מבחינה מעשית והן תאורטית. מבחינה מעשית, המצאות גדלים שמורים בבעיה מקלה את ניתוחה. באופן תאורטי, שימורם של גדלים במערכת פיזיקלית נתונה מאפשר הבנה של תכונות האופייניות למערכת זו. חוקי שימור כלליים, אשר אינם מתקשרים למערכת נתונה בלבד, מעידים על תכונות של מערכות פיזיקליות כלליות ולתכונות של סימטריה במרחב ובזמן. רעיון זה פותח בצורה עמוקה יותר בניסוחים האנליטיים של המכניקה.
המכניקה הקלאסית מצביעה על שלושה חוקי שימור בסיסיים, הם חוק שימור התנע הקווי, חוק שימור התנע הזוויתי וחוק שימור האנרגיה.
חוק שימור התנע הקווי קובע כי במערכת שעליה לא פועלים כוחות חיצוניים נשמרת כמות הנקראת "תנע קווי" או פשוט "תנע" – זהו גודל המוגדר כמכפלת מהירותו של גוף במסתו, כלומר: כמות זו במערכת איננה משתנה עם הזמן כל עוד לא פועלים על המערכת כוחות חיצוניים.
חוק שימור התנע הזוויתי קובע כי במערכת שעליה לא פועלים מומנטי כוח חיצוניים נשמרת כמות הנקראת "תנע זוויתי" – זהו גודל המוגדר כמכפלתם הווקטורית של תנעו הקווי של גוף והמרחק ממנו מופעל הכוח על הגוף, כלומר: כמות זו במערכת איננה משתנה עם הזמן כל עוד לא פועלים על המערכת מומנטי כוח חיצוניים.
חוק שימור האנרגיה קובע כי במערכת סגורה, כלומר – מערכת שאנרגיה לא יכולה לזרום אליה או ממנה – נשמרת כמות הנקראת "אנרגיה" – גודל המאפיין את מצבו של הגוף ביחס למרחב שבו הוא נמצא, כלומר: כמות זו במערכת איננה משתנה עם הזמן כל עוד נשארת המערכת סגורה.
תחומים במכניקה
ענף מכני נוסף חוקר את הקשרים בין עבודה ואנרגיה שהם גדלים פיזיקליים בסיסיים נוספים, כאשר "אנרגיה" היא תכונה של הגופים המבטאת את מצבם ועבודה מבטאת שינוי באנרגיה.
במסגרת תורת הכבידה נחקר כוח הכובד ונחקרות תכונותיו והשפעותיו ובפרט משיכת ותנועת גרמי השמיים, כאשר חוק הכבידה האוניברסלי של ניוטון מהווה את אחד מעמודי התווך של התחום.
בעיות חשובות בעלות פתרון אנליטי
שתי הבעיות הפשוטות ביותר שניתנות לפתרון אנליטי הן בעיית המתנד ההרמוני (חלקיק המחובר לקפיץ) והבעיה הדו-גופית.
תורות בעלות זיקה למכניקה
במסגרת מכניקת הרצף נחקרים גופים המשכיים (לא נקודתיים) ותכונותיהם המכניות תוך הנחה כי ניתן להתייחס אליהם כרציפים. מכניקת הגוף הקשיח, המהווה מודל פיזיקלי אידיאלי למוצק, חוקרת את מאפייניהם ואת תנועתם הסיבובית של גופים קשיחים. מכניקת הזורמים עוסקת בחקר הזורמים (קרי: נוזלים וגזים ובהקשרים מסוימים אף פלזמה), תכונותיהם ותנועתם הנקראת "זרימה". תורת האלסטיות חוקרת את תגובתם של גופים למאמץ ואת תכונות החוזק. לתורות אלו קשר עמוק לתורת הפיזיקה הסטטיסטית ובפרט למכניקה הסטטיסטית אשר בה, בניגוד לניתוח המכני הניוטוני העוסק במאפייניהם של גופים בדידים, מנותחת מערכת מתוך גישה סטטיסטית. להרחבה ראו פרק מגבלות התורה ותורות משלימות.
גישה מתמטית
המכניקה הניוטונית נשענת, מבחינה מתמטית, על החשבון האינפיניטסימלי שפיתחו ניוטון ולייבניץ, כל אחד בנפרד, ומסיבות שונות. ענף מתמטי זה עוסק בהשתנותן של פונקציות ולכן מספק כלים נוחים לתיאור שינוי מצבה של מערכת פיזיקלית. חלק נכבד מן ההגדרות והנוסחאות המוסקות מהן במכניקה הקלאסית, מנוסח על ידי הכלים של החשבון האינפיניטסימלי אשר משמש גם ככלי יסודי בניסוח ופתרון של בעיות מתחום זה.
כאשר \vec v הוא וקטור המהירות, \vec r הוא וקטור ההעתק, ו- הוא אופרטור הגזירה. באופן דומה, קצב שינוי המהירות הוא התאוצה המוגדרת כנגזרתה של המהירות, או נגזרתו השנייה של ההעתק. בסימון מתמטי:, כאשר \vec a הוא וקטור התאוצה.
משום שהתאוצה מוגדרת כנגזרת של המהירות ונגזרת שנייה של ההעתק, מקשר החוק השני של ניוטון, במקרה של מסה קבועה, בין הגדלים התנועתיים המאפיינים גוף וקצב השינוי שלהם לכוח המופעל על הגוף. מבחינה מתמטית, אוסף קשרים זה מתבטא על ידי משוואה דיפרנציאלית המאפיינת את תנועת הגוף. פתרון של משוואה מסוג זה, הדנה בקשרים בין קצבי שינוי של כמויות שונות, הוא בעצמו פונקציה – למשל, פונקציית ההעתק בכל זמן נתון. באופן דומה, מבוסס פתרונן של בעיות מכניות רבות על ניסוח, ניתוח ופתרון של משוואות דיפרנציאליות הנובעות מתוך הגדרות, חוקי ניוטון וחוקי השימור.
השיטה: תצפית, ניסוי והיסק
הפילוסופיה האריסטוטלית, אשר שלטה באירופה בתקופת התהוות המכניקה, ראתה בהרמוניה ובמחזוריות של הטבע מוטיבים עיקריים. היא הציגה את הטבע כבעל שלמות שבה אין מקום להסברת תופעות בדרך של ניסויים או על ידי הסתמכות על תופעות קודמות. ידועים בביקורתיהם על גישה זו גלילאו ורנה דקארט אשר תקפו אותה ושאפו לבסס את המדע על ניסויים ותצפיות. גלילאו ביסס את עבודותיו על ניסויים - למשל, הפלת גופים ממגדל פיזה, ניסוי אשר זכה לפרסום רב. עבודותיו של גלילאו היוו בחלקן בסיס לעבודותיו המאוחרות יותר של ניוטון. אלברט איינשטיין וליאופולד אינפלד טענו כי
בספרו המפורסם, עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע, מגדיר ניוטון את העקרונות המנחים אותו בעת הסקת מסקנות אודות "פילוסופיית הטבע", מונח בו השתמש על מנת לתאר את המדע הנקרא כיום "פיזיקה".
דוגמה לדרך בה עיצבו עקרונות אלו את המכניקה ניתן למצוא בעקרון המנחה של תורת הכבידה, על פיו בין כל שני גופים קיים כוח משיכה, עליו אמר ניוטון שהוא "דדוקציה מתוך תופעה". בהפשטה, כיוון שדי להניח כי הכבידה היא זו המושכת גופים ארצה וכיוון שהמשכות הירח לכדור הארץ היא דומה, ניתן לקבוע כי אותו הכוח מושך את שניהם ואת כל שאר הגופים בעלי המסה.
מרחב, זמן ותנועה
בפתיח ספרו "עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע", מגדיר ניוטון את מטרתה של "פילוסופיית הטבע" במילים חוקי התנועה של ניוטון, המהווים את עקרונות תורתו, הצריכו ראשית הגדרה של תנועה, ולשם כך דיון במונחים של זמן ומרחב. על מושג הזמן אמר הדיון במושג המרחב חייב התייחסות לשאלת קיומן של מערכות ייחוס שונות, אשר הוביל את ניוטון להגדיר כהבהרה לקשר שבין חוק התנועה הראשון להגדרות אלו, הסיק ניוטון את הדברים הבאים: עיקרון זה, המוכר בתור יחסות גליליי, נסתר ברבות הימים עם הופעת תורת היחסות של איינשטיין. ברעיון המרחב המוחלט כפי שמתארו ניוטון ניתן למצוא הדים לגישות שרווחו בסוף ימי הביניים על פיהן מרחב מוחלט נברא על ידי האל אשר מלאו בגופים.
כוחות הטבע, כבידה
בתקופתו של ניוטון נעשו מספר שימושים במונח "כוח" על מנת לתאר דברים שונים. לייבניץ השתמש בזמנו במושג על מנת לתאר את מה שמכונה היום "אנרגיה". דקארט אמר על השימוש במונח "כוח" כי אין להבינו:
הסוג השני של הכוח אותו הגדיר ניוטון הוא vis impressa, "כוח מוטבע", שהוא "פעולה המבוצעת על גוף במגמה להסיטו ממנוחה מתנועה שוות מהירות". זהו כוח כפי שאנו מכירים אותו כיום. בעזרתו, על סמך חוק התנועה השני שלו, הגדיר ניוטון את מושג המסה.
אחד מהישגיו הגדולים של ניוטון הוא פיתוח ההסבר לתופעת הכבידה. שעה שהפילוסופיה האריסטוטלית הסבירה כי כל הגופים נמשכים באופן טבעי אל "מרכז היקום", הרי שחוק הכבידה העולמי של ניוטון הוא "עולמי" מבחינה כפולה: הן משום שהוא תקף לכל הגופים הידועים (בעלי המסה) והן משום שהוא מצביע על אינטראקציה בין כל הגופים הידועים (בעלי המסה). עם זאת, עקב הייחודיות של כוח הכובד, הפועל בין שני גופים חומריים אף בהיעדר תווך חומרי ביניהם, נמנע ניוטון מלתת הסבר לתופעה והסתפק בתיאורה.
דטרמיניזם
תורת המכניקה הקלאסית היא תורה דטרמיניסטית. הדטרמיניזם היא השקפה שעל פיה מהלכם של אירועים הוא קבוע מראש ומתבסס ישירות על מהלכם של אירועים קודמים. כך, התורה הניוטונית מספקת כלים שיכולים לנבא, לכאורה, את ההתנהלות הפיזית של אירועים על סמך ידע מוקדם של תנאי התחלה וחוקי הפיזיקה. הפיזיקאי פייר-סימון לפלס, שהיה מהתורמים הבולטים לניסוחה של המכניקה הקלאסית על סמך כלים מתמטיים מתחום האנליזה, ידוע בטענתו כי בהינתן מחשב על בעל כל המידע הדרוש, ניתן יהיה לנבא את התנהלות היקום לפרטיה. גישה זו הייתה גישה מדעית נפוצה עד תחילת המאה העשרים, אך עם ניסוח עקרון אי הוודאות של מכניקת הקוונטים, נמצא כי גישה זו איננה מתארת בהכרח מערכות מיקרוסקופיות.
ביקורות
התורה הניוטונית זכתה למספר ביקורות על העקרונות עליהם היא מתבססת, חלק גדול ממנה מכיוון האמפיריציסטים, ביניהם מי שנחשבים לאבות התחום: ג'ון לוק, ג'ורג' ברקלי ודייוויד יום. הוגי האמפריציזם סברו כי על הידע האנושי להסמך על המידע אשר נקלט מהחושים וממסקנות ישירות מהם, דבר אשר עמד בניגוד מה לגישה הניוטונית. כך, למשל, במקביל לשבחים שחלק יום לניוטון על הישגיו, ניסח את הבעיתיות אשר ראה בגישה הניוטונית במילים
בהתבטאות אחרת על הנושא, אמר יום על הישויות המופשטות המופיעות בתורה הניוטונית
ביקורת על תורתו של ניוטון נמתחה אף על ידי פיזיקאים גדולים אחרים בני זמנו, כדוגמת הויגנס ולייבניץ. כך, למשל, לייבניץ מתח ביקורת על הישגיו של ניוטון בתחום הכבידה באומרו
מגבלות התורה ותורות משלימות
לתורת המכניקה הקלאסית ישנן מספר מגבלות, אשר הובילו לבסוף לפיתוח תורות פיזיקליות נוספות אשר מתארות את הטבע בצורה מדויקת יותר. כאמור, תורת המכניקה הקלאסית מתבססת על ניסוח משוואות דיפרנציאליות הנובעות מחוקי הקינמטיקה וחוקי התנועה של ניוטון ופתירתן. משימה זו היא לעיתים מורכבת מבחינה טכנית ומתמטית, ולכן המכניקה הקלאסית מתקשה לתת פתרון מדויק למספר בעיות. על מנת להתגבר על קושי זה, נוסחה תורת המכניקה האנליטית אשר מתבססת על עקרונות פיזיקליים דומים, אך תוך שימוש בעולם המתמטי של חשבון הווריאציות ובעקרון המילטון הידוע גם כ"עקרון הפעולה המינימלית". היתרון הגדול בפורמליזם החדש הוא שניתן להכלילו לתורת שדות ובפרט למכניקת הקוונטים ותורת שדות קוונטית. תוצאה חשובה מאוד במכניקה האנליטית היא משפט נתר הקובע שכל סימטריה בבעיה גוררת חוק שימור.
תורת הכאוס דנה במערכות שהתנהגותן מתאפיינת ברגישות גבוהה לתנאי ההתחלה שלהן במטרה לנתח את התנהגותן ולהבין את ההתנהגויות אליהן הן שואפות.
בתחילת המאה העשרים התחולל שינוי מהותי בעולם הפיזיקה עם היוולדן של שתי תורות חדשות, תורת היחסות ומכניקת הקוונטים, שמקורבות למכניקה הקלאסית, אך סותרות אותה באופן מורגש כשמתקרבים לסדרי גודל מסוימים של גודל ומהירות. במסגרת המכניקה הקלאסית, אין הגבלה על מהירותו של האור או על מהירות העברתה של אינפורמציה. עם זאת, ניסוי מייקלסון-מורלי הראה כי אחד הכללים הבסיסיים של המכניקה הקלאסית, חיבור מהירויות על פי טרנספורמציית גליליי, איננו נשמר עבור האור. בהקשר לניסוי זה ובעקבות בעיות מתחום האלקטרודינמיקה, פיתח הפיזיקאי אלברט איינשטיין את תורת היחסות, הקובעת מגבלה על מהירות האור והעברת האינפורמציה, אשר כתוצאה ממנה משתנים מספר חוקים מכניים בסיסיים כשהמערכות הנידונות מתקרבות למהירות האור. תורת היחסות קובעת כי המרחב והזמן אינם ישויות נפרדות ומוחלטות, ובכך מאגדת את הזמן והמרחב לכדי מרחב-זמן הניתן לעיוות, למשל, על ידי מסות. כמו כן, תורת היחסות קובעת כי המסה והאנרגיה, שבמכניקה הקלאסית הן ישויות שונות, הן בעצם ישות אחת, כלומר – מסה היא אחת מצורותיה של האנרגיה, בדומה לחום או לאנרגיה חשמלית. עבור מהירויות נמוכות משמעותית ממהירות האור ומסות שאינן אסטרונומיות, ההבדלים בין התחזיות של המכניקה הניוטונית לאלו של תורת היחסות הם זניחים.
גילויים פיזיקליים על אודות המבנה הפנימי של החומר, כגון הימצאותן של רמות אנרגיה בדידות בתוך האטום (בניגוד למכניקה הקלאסית, שבה לגופים ישנו ספקטרום אנרגטי רציף), אי-קריסתו של האלקטרון אל הגרעין (האלקטרון אינו נופל אל גרעין האטום למרות המשיכה החשמלית ועל אף שלפי התורה האלקטרודינמית גופים טעונים שמאיצים מאבדים אנרגיה עקב פליטת קרינה אלקטרומגנטית), ותופעת דואליות גל-חלקיק המתארת תכונות גליות של גופים מיקרוסקופיים (כמו, למשל, האלקטרון) מצד אחד, ותכונות חלקיקיות של האור (ובפרט, האפקט הפוטואלקטרי) מצד שני - הובילו לפיתוח תורה מכנית המתארת את החומר בסדרי גודל זעירים ונקראת מכניקת הקוונטים. תורה זו שוללת את הדטרמיניזם הקלאסי וקובעת כי בסקאלות קטנות דיין, למשל אטומים, ישנה אי-ודאות מובנית בהתנהגותן של מערכות פיזיקליות, ולכן הן ניתנות לתיאור הסתברותי בלבד.
אחת מהבעיות הפתוחות בפיזיקה היא מציאת מודל מכני כולל שיתאר היטב את התנהגות הטבע בכל סדרי הגודל, יכיל בתוכו את תוצאותיה החשובות של תורת הקוונטים ושל תורת היחסות גם יחד, ויסביר את אופן פעולת ארבעת כוחות היסוד. תורת השדות הקוונטית מנסה לספק מודל מכני שמשלב את התוצאות החשובות של מכניקת הקוונטים ושל תורת היחסות גם יחד. כיום התורה מתארת את הכוח הגרעיני החלש, הכוח הגרעיני החזק ואת הכוח האלקטרומגנטי. התורה עושה שימוש בכלים פיזיקליים מודרניים מתחום פיזיקת מצב מעובה וכן במודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים. שאלה מרכזית פתוחה בהקשר זה היא השאלה "האם קיימת תורה היכולה לתאר את תופעת הכבידה בצורה קוונטית". תורה אפשרית שכזו נקראת תורת כבידה קוונטית.
הוראה
במוסדות להשכלה גבוהה נלמדת לרוב המכניקה הניוטונית כחלק מלימודי הפיזיקה, הן כחלק מהלימודים לתואר בוגר אוניברסיטה (.B.Sc) בפיזיקה והן כחלק מהלימודים לתארים בנושאים אחרים, למשל חלק ממקצועות ההנדסה. במסגרת הלימודים לתואר "בוגר" בפיזיקה נלמד גם המקצוע "מכניקה אנליטית". הנושאים הנלמדים בהשכלה הגבוהה דומים, לרוב, לאלו הנלמדים בתיכון, אך היקפם גדול יותר ורמת התוכן, הן הפיזיקלית והן המתמטית, גבוהה יותר.
מקורות
מקורות כתובים: מקורות ברשת: הפרק אודות ההוראה נסמך בחלקו על תוכניות לימודים כפי שפורסמו ברשת:
אוטו שינמן
אוטו שינמן (בגרמנית: Otto Schünemann; 6 באוקטובר 1891 – 29 ביוני 1944) היה מפקד בכיר בורמאכט, שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
שינמן נולד ב-6 באוקטובר 1891 בדובראן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 הוא התגייס לצבא האימפריה הגרמנית והצטרף לרגימנט המשמר ה-3, ולחם עמו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות הוא קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה פרש שינמן מהצבא והצטרף למשטרת ברלין, ומילא בה תפקידי פיקוד ומטה. ב-19 בדצמבר 1933 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-18 בנובמבר 1935 מונה למפקד משטרת דיסלדורף. ב-15 במרץ 1936 הוא הצטרף לוורמאכט, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-77, אשר הפך ב-6 באוקטובר אותה שנה לגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-37. ב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-10 בנובמבר אותה שנה מונה לקצין מטה ברגימנט הרגלים ה-37.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-184, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-86, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת. ב-1 בדצמבר 1940 הועלה לדרגת אוברסט, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עם הרגימנט בגזרה הצפונית. ב-20 בדצמבר 1941 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 באוקטובר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-337. ב-1 בנובמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-28 בנובמבר 1943 הוענק לו תוספת עלי האלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל על מנהיגותו במהלך קרבות ההגנה באזור סמולנסק בקיץ 1943. במהלך מתקפת הקיץ הרוסית בשנת 1944 הושמדה הדיוויזיה ה-337 במהלך הקרבות, וב-29 ביוני נהרג שינמן באזור מוגילב, יום לאחר שקיבל את הפיקוד על קורפוס הפאנצר ה-39 במקום רוברט מרטינק שנהרג אף הוא במהלך הקרבות.
קציצות כרישה
קציצות כרישה או קציצות פראסה (מלאדינו: Fritas de Prasa,  Keftikas de Prasa) הן קציצות כרישה מטוגנות מהמטבח הספרדי-יהודי מהמזרח התיכון, אסיה הקטנה והבלקן, השאולות מן המטבח הטורקי-עות'מאני. המאכל מוגש בדרך כלל כתוספת לארוחה המרכזית בחגי ישראל כגון ראש השנה, חג הפסח ולעיתים גם בחג השבועות.
הקציצה נחשבת למעדן במטבח הספרדי יהודי, אך הכנתה נחשבת למלאכה ארוכה ומתישה, בעיקר בשל כמויות הכרישה הנדרשות כדי להכין תערובת המספיקה לארוחה רבת משתתפים ומשך הזמן שחולף עד שהתערובת מוכנה לטיגון ולכן בעבר, הוכנו הקציצות רק לארוחות חג. ההקשר לחגים כגון ראש השנה ופסח נבע גם מסימני החגים השונים עליהם ברכו. "הכָּרְתִי" בסדר ליל ראש השנה, ובפסח כמאכל מן הצומח המקדים את ההגדה. למרות ההקשר המקורי לחגים ומועדים, נוהגים בימינו יוצאי ארצות אסיה הקטנה והבלקן להכין את הקציצות גם לארוחות שבת משפחתיות ואירועים חגיגיים נוספים.
הולוקן
הולוקן (מיוונית: ὅλος ("כולו"), καινός ("חדש")) היא התקופה הגאולוגית הנוכחית. התקופה שייכת לתור הרביעון אשר בעידן הקנוזואיקון, והחלה בסוף תקופת הקרח האחרונה – לפני 11,700 שנים. תקופה זו מכסה את כל ההיסטוריה המתועדת של המין האנושי. במהלך התקופה הפכו פעילויות האדם למשמעותיות מבחינה אקולוגית וגלובלית. בשל כך, יש התומכים בהגדרת חלקה המאוחר של התקופה או אף כולה כעידן חדש, האנתרופוקן (עידן האדם).
אירוע ההכחדה בהולוקן
אירוע ההכחדה בהולוקן הוא השם שניתן בדרך כלל להכחדה ההמונית המתמשכת של מינים בתקופה המודרנית של ההולוקן. המספר הגדול של ההכחדות מקיף משפחות רבות של צמחים ובעלי חיים כולל יונקים, עופות, דו־חיים, זוחלים ופרוקי־רגליים. אחוז גבוה מההכחדה מתרחש ביערות הגשם הטרופי. האיגוד הבינלאומי לשימור טבע תיעד את הכחדתם של 784 מינים מאז שנת 1500 לספירה ועד 2012. עם זאת, היות שרוב ההכחדות הן כנראה בלתי מתועדות, מעריכים מדענים כי במהלך המאה ה־20 נכחדו בין 20,000 ל־2 מיליון מינים, אך לא ניתן לקבוע את המספר באופן מדויק יותר ברמת הידע הנוכחית. כמו כן, הערכות הן שקצב ההכחדה נע בין 100 ל־1,000 יותר מהר מאשר הקצב הממוצע של הכחדות מינים על פני סולם הזמן האבולוציוני.
דורון בן ברק
דורון בן ברק (נולד ב-1 בינואר 1973) הוא תת-אלוף בצה"ל שכיהן בעבר כסגן הפרקליט הצבאי הראשי ובתפקידו האחרון בצה"ל כצנזור הצבאי הראשי.
ביוגרפיה
בן ברק שירת ב משנת 1995 בשורה של תפקידים, בהם היועץ המשפטי לפיקוד העורף, פרקליט עריקים, סגן היועץ המשפטי לאזור יהודה והשומרון, פרקליט פיקוד המרכז וחיל האוויר והיועץ המשפטי לאזור יהודה והשומרון.
ביולי 2020 החליט שר הביטחון, בני גנץ, למנותו לתפקיד הצנזור הצבאי הראשי במקומו של אלוף-משנה במילואים אייל סמואלוב שכיהן בתפקיד כממלא מקום מאז פרישתה של תת-אלוף אריאלה בן-אברהם בפברואר 2020. ב-13 באוגוסט 2020 נכנס לתפקידו כצנזור הצבאי הראשי והועלה לדרגת תת-אלוף. כיהן בתפקיד עד 30 ביוני 2022, אז העביר את התפקיד לתת-אלוף קובי מנדלבליט.
בן ברק הוא בעל תואר ראשון ושני במשפטים מהאוניברסיטה העברית. בנוסף, הוא בוגר קורס "אפק" לפיקוד ומטה ב ובעל תואר שני במדעי המדינה מטעם אוניברסיטת חיפה במסגרת הלימודים ב.
קשת סיפור
קשת סיפור (באנגלית: story arc) או קשת נרטיבית (באנגלית: narrative arc) הוא סיפר מתמשך המסופר באמצעות פרקים במדיות לסיפור סיפורים כמו טלוויזיה, חוברות קומיקס, רצועות קומיקס, משחקי לוח, משחקי וידאו, מאנגה, אנימה וסרטי קולנוע, כאשר כל פרק מכיל אלמנטים של דרמה. הנרטיב העלילתי בקשת הסיפור לא ייפתר בחוברת אחת (במקרה של קומיקס, לדוגמה) או בפרק אחד (במקרה של סדרת טלוויזיה), אלא הסיפור יתפתח לאורך מספר רב של חוברות או פרקים.
החלוקה הטלוויזיונית לפרקים שכיחה מאוד בקומדיות ומופיעה במיוחד באופרות סבון. בסרט הוליוודי טיפוסי, קשת הסיפור סובבת אחר מערכה בת שלושה חלקים. פורמט הובקומיקס משתמש יותר בקשתות סיפור מאשר קומיקס עיתונים, וזאת מאחר שלרובו יש ארכיב מקוון שזמינים בו פרקים קודמים.
קשתות סיפור היו קיימות שנים רבות. המונח עצמו הוטבע בשנת 1988 בסדרת המותחן "סוכן סמוי" ואומץ לשימושים אחרים.
מבנה דרמטי ומטרה
מטרתה של קשת סיפור היא להניע דמות או מקרה ממצב אחד למשנהו כדי לגרום לנקודת מפנה. שינוי שכזה או טרנספורמציה מתרחשים לרוב בתור נפילה מחן טרגית או להיפוך דפוס התנהגות. צורה שכיחה להיפוך מסוג זה היא העברתה של דמות מרגע של חולשה לרגע של חוזק. כך למשל, אדם עני יוצא למסע הרפתקאות שבסופו זוכה בעושר, או שאדם בודד מתאהב ומתחתן.
צורה אחרת של סיפור סיפורים שמציע שינוי או טרנספורמציה של דמות היא ב"מסע הגיבור", כפי שניתן לראות בתאוריה של ג'וזף קמפבל במגנום אופוס שלו משנת 1949, "הגיבור בעל אלף הפנים".
בטלוויזיה וברדיו
קשתות סיפור בטלוויזיה וברדיו היו קיימות מאז תור הזהב של הרדיו. כך למשל, רצועות הדוקו-דרמה של רשת הרדיו של NBC משנת 1946, The Fifth Horseman, אשר כללה קשת סיפור בת ארבעה פרקים הנוגעת לשרשרת אירועים היפותטיים המתרחשים לאורך שני עידנים עתידיים בעקבות שואה גרעינית. הדבר בא לידי ביטוי בתעשיות טלוויזה במדינות בהן השימוש בסיפורים בעלי פרקים רבים הוא הנורמה, לדוגמה "דוקטור הו" של הממלכה המאוחדת, כמו גם סדרות אנימה רבות.
בעשורים האחרונים, סדרות טלוויזיה רבות המבוססות על קשתות סיפור, כמו זיכיון המדע בדיוני "V", היו קצרות מועד והתקשו למצוא קהל יעד. נוסף על כך, הן לעיתים רחוקות משודרות בסינדיקציה (דוגמה לכך היא הנובלה הטלוויזיונית המדע-בדיונית "בבילון 5"). אולם, עלייה במכירות של סדרות טלוויזיה דרך פורמט DVD ו-DVR עבד לטובת חברות ההפקה דרך הפורמט של עונות, כשכל עונה מאוגדת לאוסף DVD אחד.
קשתות סיפור לעיתים מחולקות לעלילות משנה משלהן. אמצעי נוח להבדיל בין פרק לפרק הוא השימוש בשם הפרק. קיימים פרקים שעלילתם ברובה אינה חשובה לקשתות הסיפור המרכזיות והם נועדו למלא את החסר. כך למשל, פרקי "מפלצת השבוע" של סדרות כמו "תיקים באפלה", "באפי ציידת הערפדים" ו"אנג'ל".
בקומיקס
סדרות קומיקס אמריקאיות רבות נכתבות עם קשתות סיפור בנות ארבע עד שש חוברות כחלק מסדרה מרכזית אחת. קשתות סיפור קצרות ניתנות למכירה באמצעות אוגדנים, והן נגישות יותר לקהל הצרכנים מאשר ההמשכיות הבלתי נגמרת שהייתה נחלתן של חוברות קומיקס אמריקאיות מהעבר.
במאנגה ובאנימה
מדיות המאנגה והאנימה הן דוגמה טובה לסיפורים המכילים קשתות סיפור. כך למשך, סדרות האנימה של הרוח במעטפת ונאון ג'נסיס אוונגליון כוללות בכל עונה 26 פרקים, כאשר כל עונה מתייחסת לעלילה אחת. סדרות אנימה ארוכות יותר מכילות יותר מקשת סיפור אחת, למשל בליץ', וואן פיס, נארוטו, יו-גי-הו! ופיירי טייל. סדרת האנימה דרגון בול Z מאמצת ארבע קשתות סיפור מהמאנגה עליה היא מבוססת, המכונות "סאגות", כשבכל אחת קיים אנטגוניסט וסיפור מקורי משלו.
יחסי כורדיסטן העיראקית–סוריה
יחסי כורדיסטן העיראקית–סוריה הם היחסים הדו-צדדים הרשמיים שבין כורדיסטן העיראקית לבין הרפובליקה הערבית הסורית. כורדיסטן העיראקית וסוריה גובלות אחת בשנייה, אף על פי שמאז מלחמת האזרחים בסוריה כורדיסטן העיראקית גובלת ברוז'אבה, כורדיסטן הסורית. בין שתי האומות יש שני מעברי גבול. נכון לפברואר 2021, כ-208,574 פליטים סורים חיו בכורדיסטן העיראקית.
היסטוריה
בשל היחסים המעורערים בין חאפז אל-אסד לסדאם חוסיין, אסד תמך במורדים הכורדים כאשר לחמו נגד הכוחות העיראקים. ב-1975, האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן הוקם על ידי ג'לאל טאלבאני בדמשק, בירת סוריה. הממשלה הסורית פתחה קשרים רשמיים עם המפלגה הדמוקרטית הכורדית בשנת 1979, כאשר אידריס בארזאני, פוליטיקאי כורדי, ביקר בדמשק. הממשל הסורי ניסה לאחד בין שתי המפלגות הכורדיות שנלחמו במשטר העיראקי.
לארס פון טרייר
לארס פון טרייר (בדנית: Lars von Trier; נולד בשם לארס טרייר ב-30 באפריל 1956) הוא במאי קולנוע דני. הוא משויך לאסכולת דוגמה 95, ונחשב לאחד מיוצרי הקולנוע הבולטים והשנויים במחלוקת באירופה כיום.
קורות חייו
לארס, יליד קופנהגן, הוא בנה היחיד של אינגה טרייר, עובדת בשירות הציבורי ופעילת זכויות נשים, ובנו החורג של אולף טרייר, יהודי דני שנמלט לשוודיה במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1989 גילתה לו אמו את זהותו הביולוגית של אביו, פריץ מיכאל הרטמן (1909-2000), גרמני שהעסיק את אמו אינגה. הרטמן היה נצר לשושלת ארוכה של מוזיקאים, ואינגה רצתה שיוריש לבנה "גנים אמנותיים". המשפחה בה גדל טרייר דגלה בקומוניזם ועל פי דבריו לא הוקירה "רגשות, דת או הנאה". מאז ילדותו סבל מדיכאון ופוביות, והוא מצא מפלט בקולנוע על ידי צילום סרטים משל עצמו בגיל 11, עת קיבל במתנה מצלמת סופר 8. הוא המשיך ביצירת סרטים קצרים עצמאיים גם בשנות לימודיו בתיכון.
ב-1979 התקבל ללימודים בבית הספר הדני לקולנוע. שם יצר את סרטיו Nocture ו- Befrielsesbilleder ("תמונת חירות"), שניהם ב-1982) שזכו בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל מינכן לקולנוע. ידידיו בבית הספר לקולנוע כינו אותו בלצון "פון טרייר" (הקידומת "פון" נפוצה בשמות אצילים גרמנים, בעוד לארס וטרייר הם שמות עממיים ונפוצים בדנמרק). כינוי זה נתחבב עליו והוא שמר אותו גם כשסיים את לימודיו ב-1983.
יחסי כורדיסטן העיראקית–סוריה
היסטוריה
בתגובה למשאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית שהתקיים בשנת 2017, הממשל הסורי הודיע שאינו תומך במשאל. באותה השנה, שר התיירות הסורי, בישר יאז'י, ביקר בארביל כדי לחזק את קשרי התיירות בין שתי המדינות.
לארס פון טרייר
קריירה קולנועית
פון טרייר החל לעבוד על טרילוגיית "אירופה" שלו, עם סיום לימודיו. זו החלה בסרט הקולנוע Forbrydelsens element ("אלמנט הפשע", 1984). הסרט הצטיין ברמה טכנית גבוהה וזכה בפרס על כך בפסטיבל קאן. הסרט הבא בטרילוגיה היה Epidemic ("מגפה", 1987), שהוצג גם הוא בקאן. עבור הטלוויזיה, ביים פון טרייר את הסרט "מדיאה" (1988), שזכה בפרס ז'אן ד'ארסי בצרפת. הסרט שסיים את הטרילוגיה ב-1991 היה Europa (בעברית - "רכבות לילה", בארצות הברית נקרא Zentropa), שזכה בפרס השופטים בקאן, באותה שנה, ובפרסים חשובים אחרים בפסטיבלי קולנוע בעולם.
פון טרייר גם ביים את הקליפ ללהיט "Bakerman" של Laid Back בשנת 1990. בשנת 1992 ייסד עם שותפו פטר ינסן את חברת ההפקה "זנטרופה", במטרה להשיג עצמאות פיננסית ואמנותית מוחלטת בהפקת סרטיו. במטרה לגייס כסף הפיקה החברה את "הממלכה" (1994) ו"הממלכה 2" (1997), מיני סדרות טלוויזיה המתרחשות בבית חולים ממלכתי דני (ומכאן שם הסדרה). חלק שלישי בסדרת "הממלכה" עמד על הפרק אך בוטל בשל מותו של ארנסט-הוגו ירגור, ששיחק את תפקיד הרופא הלמאר, שהיה אחת הדמויות הראשיות בסדרה. "הממלכה" הביאה לפון טרייר פרסום רב יחסית בקרב הקהל הרחב, וקנתה לו אוהדים רבים בשל השילוב הייחודי של אימה, קומדיה וסמליות שבה וסגנון צילומה המיוחד, שרובו התבצע ממצלמת כתף.
סרטו "לשבור את הגלים" מ-1996 זכה בפרס הראשי בפסטיבל קאן באותה שנה. כוכבת הסרט, אמילי ווטסון, הייתה מועמדת לפרס אוסקר עבור "השחקנית הטובה ביותר" על תפקידה. ב-1998 התגבר פון טרייר על הפוביה מנסיעות שהייתה לו, והציג את הסרט השני של חבורת "דוגמה", "האידיוטים" (1998) בקאן, לאחר שנהג במכונית מדנמרק לצרפת, מפאת סירובו לטוס. בהיותו הרוח החיה בקבוצת דוגמה 95, הצליח פון טרייר לעורר עניין רב בקולנוע הדני בכלל, ובקבוצתו בפרט.
ב-2000 זכה סרטו "רוקדת בחשכה", בכיכובה של ביורק, בפרס דקל הזהב שהוא החלק השלישי בטרילוגיית לב-הזהב יחד עם "האידיוטים" ו-"לשבור את הגלים". ב-2003 יצא סרטו "דוגוויל" בכיכובה של ניקול קידמן. ב-2005 סרט ההמשך "מנדרליי" בכיכובה של ברייס דאלאס הווארד שהחליפה את קידמן שלא הסכימה לחזור לעבוד עם פון טרייר. שני סרטים אלו נחשבים כחלקים הראשונים בטרילוגיה "ארצות הברית - ארץ האפשרויות" של פון טרייר. החלק האחרון בטרילוגיה האמריקאית, שעתיד להקרא "וושינגטון" נדחה מספר פעמים וכרגע אין לו תאריך הפקה.
בסוף 2006 יצא סרטו "הבוס הגדול" (Direktøren for det hele), קומדיה ברכטיאנית העונה לחלק מחוקי דוגמה (שימוש בתאורה טבעית) וצוחקת במופגן על חוקים אחרים. הסרט צולם בטכניקת Automavision, כאשר פון טרייר הזין למחשב את ה"שוטים" שהוא רצה, ותוכנת מחשב בחרה בצורה אקראית את התנועות של המצלמה.
ב-2009 יצא סרטו "אנטי-כרייסט", בכיכובם של וילם דפו ושארלוט גינסבורג, שזכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר, ב"פסטיבל קאן". הסרט עורר מחלוקות רבות בעולם, בשל התכנים הפרובוקטיביים שבו. בתי קולנוע רבים לא הקרינו את הסרט, והוא נחל כישלון קופתי.
ב 2011 יצא סרטו "מלנכוליה" (Melancholia) בכיכובם של קירסטן דנסט, קיפר סאת'רלנד, שארלוט גינסבורג, ואלכסנדר סקארסגארד. המספר על ההתמודדות של קבוצת אנשים עם סופו הקרב של כדור הארץ, בעקבות התנגשות עם גוף זר מהחלל החיצון.
באוגוסט 2012 לקראת צילומי סרטו "נימפומנית" (2013), סיפר השחקן שיה לה-באף, כי פון טרייר דרש ממנו ומשאר השחקנים לקיים יחסי מין אמיתיים במהלך הצילומים, בהתאם ל"סעיף בראש התסריט שאומר שכל מה שכתוב בו נעשה במציאות. כל מה שלא חוקי יצולם באפקט מטושטש". זאת בניגוד למקובל בסרטי קולנוע שאינם פורנוגרפיים. בין שאר שחקני הסרט גם שארלוט גינסבורג, וילם דפו ואומה ת'ורמן.
מנקס
מַנְקְס (Manx) הוא גזע של חתול בית חסר זנב.
לארס פון טרייר
קריירה קולנועית
פרט לעבודתו כבמאי, פון טרייר שימש כצלם ברבים מסרטיו, הפיק וכתב ואותם. וכן כתב סרטים לאחרים, בין היתר את "Dear Wendy" אותו ביים חברו לדוגמה תומאס וינטרברג. בנוסף לכך הוא היה שותף בסרט הדוקומנטרי "חמש מכשלות" (De fem benspænd) בו הוא הציב לבמאי הדני יורגן לית' (Jørgen Leth) מגבלות שונות לעשייה מחודשת של הסרט הקצר שלו משנת 67 "האדם המושלם" (Det perfekte menneske).
חיים אישים ודעותיו
טרייר קיים מספר מפגשים טעונים עם אביו הביולוגי, אך זה סירב להכיר בו או לשוחח עמו. הוא המיר את דתו לקתוליות כשהיה בן 30 כ"מרד טיפוסי במקום שהגעתי ממנו" ו"כסוג של כיף". כיום הוא מגדיר את עצמו כאתאיסט.
מנקס
מבנה כללי
מבנה גופו של המנקס דומה לזה של קצר השער הבריטי, אלא שרגליו האחוריות ארוכות מרגליו הקדמיות והדבר מקנה לו "הליכת ארנבת". פרוותו צפופה ויכולה לבוא כמעט בכל הצבעים והתבניות אפשריות, מלבד שוקולד ולבנדר.
לארס פון טרייר
חיים אישים ודעותיו
טרייר הוכרז כאישיות בלתי רצויה בפסטיבל הקולנוע בקאן, ב-19 במאי 2011. במסגרת מסיבת עיתונאים שנערכה במקום יום לאחר הקרנת סרטו "מלנכוליה", הוא נשאל לגבי השורשים הגרמניים שלו ועל התעניינותו באסתטיקה הנאצית, וענה בהבעת "סימפתיה והבנה" לאדולף היטלר ובהבעת הערצה לאלברט שפר. לאחר מכן הוסיף: "אני בעד היהודים - לא, לא יותר מדי, מאחר שישראל היא קוץ בתחת", ולבסוף הפטיר "אוקיי, אני נאצי". כשנשאל האם הוא מתכנן לעשות סרט בסדר גודל גדול יותר השיב: "כן, אנו הנאצים אוהבים לעשות דברים בקנה מידה גדול. אולי אוכל לעשות את הפתרון הסופי". מאוחר יותר התנצל פון טרייר וטען שהדברים נאמרו בבדיחות הדעת, "השואה היא הפשע הנורא ביותר שקרה אי פעם; אין לי שום דבר נגד יהודים; יש לי שם יהודי, ולכל ילדי שמות יהודיים [...] זה באמת נעשה בטיפשות ובפורום הלא נכון. במפגש עם עיתונאים דנים לא היו בעיות, אבל אני לא חושב שהעיתונאים הבינלאומיים מבינים את ההומור הדני שלי." מאוחר יותר הוסיף שהתכוון למדיניות ישראל כלפי הפלסטינים ולא לאזרחי המדינה.
מנקס
מבנה כללי
חלק מהחתולים חסרי זנב לחלוטין ונקראים באנגלית "Rumpy" ("עכוזי"). קיימים גם חתולים עם שרידי זנב המכונים "Stumpy" ("בעל גדם"), או חתולים עם זנב בחצי אורך או אפילו זנב שלם.
לארס פון טרייר
חיים אישים ודעותיו
באוגוסט 2022 נמסר שפון טרייר חולה במחלת פרקינסון. למרות המחלה, בכוונתו להמשיך בעבודה על המיני-סדרה "The Kingdom Exodus", השלישית והאחרונה בטרילוגיית "הממלכה".
מנקס
מבנה כללי
משקלו של המנקס נע בין 4-5.5 ק"ג.
אופי
חברותי ואנרגטי. חתולים שחיים גם מחוץ לבית הם ציידים טובים. רבים מכנים את המנקס כ"חתול כלב" בגלל תשוקתו העזה להיות עם בעליו, ולעקוב אחריו מחדר לחדר. קולו של המנקס בדרך כלל שקט מאוד ביחס לממדי גופו (וזה כולל גם נקבות בתקופת הייחום). המנקס משמיע סלסול קול ייחודי (בעיקר נקבות המדברות עם הגורים), אבל גם כתגובה לדיבור של בעליהם. מנקסים רבים יגוננו על בתיהם במיוחד מפני כלבים זרים. מסתדרים טוב עם ילדים אם הם גדלו איתם ביחד. למנקס בוגר יהיו קשיים להסתגל לבית רועש על ילדים, אם לא היה מורגל לכך, ויעדיף סביבה שקטה.
אגדות ומיתולוגיה
המנקס יוצא דופן בכך שאין לו זנב. קיימות אגדות רבות סביב גזע מיוחד זה, והסיבות שגרמו לו לאבד את זנבו. אחת האגדות קשורה בתיבת נוח: המנקס שהיה האחרון להיכנס לתיבה, הספיק בקושי להגיע בזמן והדלת של התיבה נטרקה על זנבו. גרסה נוספת לסיפור התיבה מאשימה את כלבו של נוח בהעלמת הזנב. המנקס הכועס עזב את התיבה ושחה לאי מאן (אי בין אנגליה לאירלנד), שם מצא לו בית.
אגדה נוספת מספרת כי הוויקינגים חטפו גורי חתולים כדי להשתמש בזנבם בתור קמיעות למזל, וכדי לשמור על הגורים, אמהות הגורים היו קוטעות להם את הזנב בנשיכה.
קיימים גם סיפורים על כך שהמנקס הובא לאי מאן במאה ה-16 על ידי ספינות שהגיעו מהמזרח הרחוק. כיום משערים כי המנקס הוא גזע טבעי שהתפתח באי מאן לפני מאות שנים, כאשר מוטציה גנטית טבעית גרמה לחתולים לאבד את זנבם ובגלל בידודו הגאוגרפי של האי, הונצח חוסר הזנב בדורות הבאים. המנקס הוא מבין הגזעים הראשונים שנרשמו באירופה וצפון אמריקה.
יומנו של חנון (סרט, 2021)
יומנו של חנון (באנגלית: Diary of a Wimpy Kid) הוא סרט קומדיה אמריקאי בהנפשה ממוחשבת, שבוים על ידי סווינטון סקוט על פי תסריט מאת ג'ף קיני. הסרט מבוסס על ספר באותו השם שיצא לאור בשנת 2007 ונכתב על ידי קיני. הסרט הוא פרקו החמישי של סדרת סרטי "יומנו של חנון", והוא נועד לשמש כאתחול לסרט הלייב אקשן באותו שם שעלה לאקרנים בשנת 2010.
הסרט מופק על ידי חברת "20th Century Animation" בשיתוף פעולה עם "Color Force" והוא הופץ על ידי אולפני המאה ה-20 כסרט מקורי של "דיסני+", שעלה לשידור ב-3 בדצמבר 2021. הסרט עתיד להיות הראשון בסדרת "יומנו של חנון", שיופק באופן מלא בבעלות אולפני דיסני. הסרט הוא גם הסרט המונפש השני שמופק על ידי "20th Century Animation" ומופץ על ידי אולפני המאה ה-20 מאז סגירתם של אולפני "בלו סקיי" באפריל 2021, לאחר הסרט "הבאג של רון", וסרט המונפש הראשון של אולפני המאה ה-20 שיופץ ב"דיסני+". זהו גם הסרט הראשון של אולפני המאה ה-20 אשר יושק על ידי חברת וולט דיסני, אשר נראה מעל לוגו הסרט.
ב-16 ביוני 2022 הושק שירות הסטרימינג דיסני+ בישראל, וסרט זה בגרסתו המדובבת לעברית נכלל בחלק מתכני הבכורה שלו.
תקציר העלילה
גרג הפלי הוא ילד צנום ושאפתן בעל דמיון פעיל, אשר יש לו תוכניות גדולות להיות עשיר ומפורסם, אך לפני שזה יקרה עליו לשרוד את חטיבת הביניים. בעודו ממלא את דפי היומן שלו בפרטים על ניסיונותיו המצחיקים, ולעיתים ההרות אסון, לצלוח את הסיטואציות היומיומיות בחטיבה, גרג לומד להעריך את חברי האמת שלו ומגלה אודות הסיפוק הנובע מעמידה בעקרונות שקבע לעצמו.
צוות המדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי תומר שביט באולפני דאבי דאב.
הפקה
לאחר הפצת הסרט "קיץ קטלני", נמסר כי הסבירות להפקת סרט לייב אקשן רביעי הוא קלוש. בשנת 2012, ג'ף קיני, מחבר ספרי "יומנו של חנון", הכריז על האפשרות להפיק סרט מונפש שיתבסס על "יומנו של חנון - מכת קור". בראיון שנערך לצורך קידום הספר "יומנו של חנון - משחקי מזל", קיני הצהיר שהוא עובד עם רשת הטלוויזיה "פוקס" על ספיישל טלוויזיוני בן חצי שעה המבוסס על "מכת קור", שהתעתד לעלות לשידור בסוף שנת 2014. אף על פי שהפקת הספיישל מעולם לא יצאה לפועל, באוגוסט 2018 הוכרז על הפקת פרויקט חדש בזיכיון. מנכ"לית "פוקס המאה ה-20", סטייסי סניידר, הצהירה כי סדרת טלוויזיה מונפשת המבוססת על "יומנו של חנון" נמצאת בפיתוח, לאחר שקיני החליט שלא לאפשר יותר עיבודי לייב אקשן לסדרת הספרים. באוגוסט 2019, לאחר רכישת "פוקס המאה ה-20" על ידי דיסני, אושר שהפרויקט עדיין נמצא בפיתוח ויהיה זמין בלעדית לשירות "דיסני+".
בדצמבר 2020, אושר כי הפרויקט פותח מחדש ויהיה סרט עלילתי מונפש המהווה אתחול לסדרת סרטי הלייב אקשן. לצד הכרזה זו, נחשף כי ההפקה החלה והסרט עתיד לעלות לשידור באמצע שנת 2021. בספטמבר 2021, נמסר כי הסרט יהיה עיבוד לספר הראשון בסדרה ושהוא עתיד לעלות לשידור ב-3 בדצמבר 2021. עוד נמסר כי את הסרט יביים סווינטון סקוט, על פי תסריט שנכתב על ידי קיני שישמש גם כמפיק. בהמשך נחשף כי בריידי נון, איתן ויליאם צ'ילדרס וכריס דיאמנטופולוס ידובבו את דמויותיהם של גרג הפלי, ראולי ג'פרסון ופרנק הפלי בהתאמה. את הפסקול עבור הסרט הלחין ג'ון פסאנו.
שירותי ההנפשה עבור הסרט סופקו על ידי חברת "Bardel Entertainment".
שיווק
הקדימון הרשמי הראשון הופץ ב-19 באוקטובר 2021.
כדור הזהב 2022
כדור הזהב
המועמדים לפרס הוכרזו ב-12 באוגוסט 2022. הזוכה המכהן, שזכה בפרס שבע פעמים, ליונל מסי, לא היה מועמד לפרס בפעם הראשונה מאז 2005.
בפעם הראשונה מאז 2007, כל שלושת השחקנים שסיימו בפודיום הגיעו אליו בפעם הראשונה.
כדור הזהב לנשים
המועמדות לכדור הזהב לנשים, המוענק לכדורגלנית הטובה בעולם, הוכרזו ב-12 באוגוסט 2022.
גביע קופה
המועמדים לפרס קופה, שנקרא על שם רמון קופה הצרפתי ומוענק לשחקן הצעיר הטוב בעולם, הוכרזו ב-12 באוגוסט 2022.
גביע יאשין
המועמדים לגביע יאשין, שנקרא על שם לב יאשין הרוסי ומוענק לשוער הטוב בעולם, הוכרזו ב-12 באוגוסט 2022.
פרס סוקרטס
הפרס, שנקרא על שם הברזילאי סוקרטס, מוענק לראשונה וניתן לשחקן שפעל למען צדק חברתי.
פרס גרד מילר
פרס גרד מילר, שהיה ידוע בעבר כ"פרס חלוץ השנה", ושמו שונה לאחר שהחלוץ הגרמני גרד מילר מת באוגוסט 2021, מוענק לשחקן שכבש הכי הרבה שערים בעונה.
מועדון השנה
הפרס מוענק למועדון הכדורגל ששלח הכי הרבה שחקנים מתוך 50 המועמדים והמועמדות לכדור הזהב או לכדור הזהב לנשים.
חישוב מבוזר קהילתי
חישוב מבוזר קהילתי הוא חישוב מבוזר, כלומר שיטה לעריכת חישובים ארוכים או מסובכים, לפרויקטים הזקוקים לעוצמה כזו, המתבצע באמצעות קהילה מקוונת המאפשרת ניצול הזמן הפנוי של עשרות אלפי מחשבים אישיים שבעליהם מצטרפים לפרויקט, ורתימתם לפרויקט אחד באמצעות האינטרנט.
במקום להשתמש במחשבי-על, שמחירם גבוה וזמינותם נמוכה, חישוב מבוזר קהילתי מתבסס על אלפים רבים של משתמשים ביתיים שהתקינו במחשבם תוכנת לקוח קטנה. התוכנה רצה ברקע ומנצלת את המעבד כשהוא לא בשימוש. במחשבים של היום, אפילו תוך כדי עבודה רגילה, נדיר להגיע לצריכת 100% מכוח העיבוד שלו, והתוכנה מסתמכת על עובדה זו. בוודאי שבמשך שעות רבות שבהן המחשב האישי אינו נמצא בשימוש ניתן לנצל את מלוא עוצמתו לפרויקט.
תוכנת הלקוח מתקשרת עם שרת כדי לקבל מטלות חישוב - משימות קצרות זמן, בצירוף כמות נתונים קטנה, עליה מבוצעים החישובים. בסיום חישוב המטלה, התוצאה נשלחת בחזרה לשרת. אז יכולה תוכנת הלקוח לבקש יחידות עבודה נוספות, וחוזר חלילה. שיטה זו של התקשרות במשיכה מאפשרת עקיפת חומות אש מאחוריהן נמצאים פעמים רבות מחשבי המתנדבים.
דוגמה לפרויקט של חישוב מבוזר קהילתי היא המשימה של חיפוש מספרים ראשוניים ענקיים. עד לשנת 1996 התגלו מספרים כאלה על ידי מחשבי-על (בעיקר מתוצרת CDC או Cray). החל משנה זו התגלו מספרים כאלה על ידי מחשבי פנטיום ביתיים שהופעלו באלפיהם באמצעות האינטרנט.
בנוסף לתרומה הישירה של החישוב המבוזר לפרויקט הנהנה ממנו, יש בו גם תרומה עקיפה, בזכות הוצאת המחקר מתחומו המצומצם של "מגדל השן" האקדמי ופתיחתו להשתתפות פעילה של קהילה רחבה של חובבים. בהיבט זה שלו מהווה החישוב המבוזר הקהילתי חלק מתרבות האינטרנט.
בעיות במיחשוב קהילתי מבוזר
מחשבי מתנדבים הם הטרוגניים מאוד מבחינת מערכת הפעלה וחומרה. על החוקר להכין תוכנות לקוח גמישות ופורטביליות כדי לאפשר לפרויקט שלו לנצל את מירב המתנדבים העומדים לרשותו. המחשבים מתחלפים לעיתים קרובות, ומקשים על צבירת רישומים היסטוריים לביסוס אמינותו וביצועיו של מחשב מסוים. אף כי המאגר הכולל של המתנדבים עשוי להיות גדול, קשה לאמוד האם מחשב מסוים נמצא או לא נמצא במאגר המחשבים העובדים כעת על הפרויקט, בגלל החיבוריות הרופפת בה מאופיינת התשתית. לא ניתן בדרך כלל להעביר הודעות למחשבי המתנדבים באופן יזום (כמו למשל הודעת ביטול מטלה), מכיוון שהתקשורת מתבצעת ביוזמת מחשבי הלקוח בלבד. זמינות מחשבי המתנדבים נמוכה - יש צורך בערך בפי שלושה מחשבי מתנדבים מאשר במחשבים ייעודיים לצורך ביצוע אותו פרויקט. כמו כן ניהול הפרויקט הוא מורכב, ומצריך תחזוקה של שרתים מרכזיים מתוחכמים. עבור פרויקטים קטנים וקצרי טווח, לא משתלם להניע פרויקט מבוזר קהילתי כלל.
הנעת משתמשים
המשתמשים אשר מנדבים את מחשביהם לפרויקט נהנים מכך שהם מפעילים משאב מערכת לא מנוצל לטובת מטרה שהם רואים כנעלה. כדי להניע את המשתמשים לתרום עוד ממשאביהם, מנהיגים פרויקטים שונים שיטות ניקוד למשתתפים, אשר מזכות את המשתתפים המובילים בזכות להגיע לרשימת התורמים הגדולים של הפרויקט. תגמול זה לבדו, אף כי אינו כרוך בתגמול כספי, מניע לעיתים את מנדבי המחשבים לזייף תוצאות: במקום לחשב מטלת חישוב, להחזיר עבורה תוצאה של מטלה קודמת, למשל. כדי להתגונן בפני שיטה זו, כמו גם בפני שגיאות חישוב הקורות בעיקר במחשבים בתנאי קיצון, למשל מחשבים שעברו over clocking, מפעילים החוקרים המובילים את פרויקטי החישוב המבוזר הקהילתי מנגנונים המשפרים את הבטחת איכות התוצאות, אך מבזבזים משאבי חישוב. שיטות כאלה כוללות הכנסה של חישובי ביקורת בתוך מטלת החישוב (כהגנה בפני החזרת תוצאות אקראיות) ודרישה לכפילות תוצאות: החוקר מבקש לקבל תוצאות עבור אותה מטלת חישוב משני מחשבי מתנדבים ומעלה. מגמה זו בתורה גורמת להתמרמרות בקרב המתנדבים, אשר מעריכים את זמן המחשב והוצאות החשמל שהם תורמים, ואינם רוצים לראות את תרומתם מבוזבזת בשל חוסר אמון של החוקרים. הפרזה בדרישה למספר התוצאות הכפולות מביאה לרתיעה של המתנדבים מן הפרויקט, ומקטינה עוד יותר את כמות העבודה המבוצעת (מעבר לצמצום כמות העבודה אשר נובע מבזבוז משאבים לצורך כפילות).
מחשבי מתנדבים אינם מחוברים לשרת באופן קבוע, אלא מבקשים מספר מטלות, השייכות לעיתים לפרויקטים שונים, ומחזירים אותם במועד מאוחר יותר, בעיקר על פי זמני היעד של המטלות. זמן היעד של מטלה הוא מועד אשר אם המטלה מגיעה לשרת לאחריו, המשתמש אינו מקבל ניקוד עבורה. ביצוע מטלות ללא קבלת ניקוד מתסכל את המשתמשים ומבזבז את משאביהם. לכן ערוכות תכנות הלקוח לסדר את מטלות החישוב על פי זמני היעד שלהן, דבר המביא לכך שמטלות בעלות זמני יעד ארוכים מחושבות לאחר ש"הוחזקו בבטן" של הלקוח במשך זמן רב, בעוד הלקוח מבצע חישובים עבור פרויקטים אחרים, בעלי זמני יעד קצרים יותר. מאידך גיסא, קיצור זמני היעד עלול להוביל את הלקוח לכישלון בעמידה בזמני היעד של הפרויקט, ולעודד את הלקוח להימנע מביצוע מטלות עבור פרויקט זה.
תוכנה למחשוב מבוזר קהילתי
תכנות הלקוח המוקדמות למיחשוב מבוזר קהילתי היו תוכנה יחידה אשר כללה גם את החישוב המדעי וגם את תשתית המיקבול. מבנה מונוליתי זה היה בלתי גמיש. למשל, היה קשה לעדכן את גרסת החישוב המדעי. לאחר מכן עבר החישוב הקהילתי המבוזר למערכות תווכה שמספקות תשתית מיקבול בנפרד מן החישוב המדעי. דוגמאות לתווכות כאלה הן
עלויות למתנדבי הפרויקטים
משתמש אשר מנדב זמן מעבד, מנדב בעצם יותר מכך. צריכת החשמל של המעבד עולה ככל שהוא עסוק יותר. ההפרש עשוי להתבטא בכ-50–150 וט עבור מעבדי אופטרון, למשל. חישוב זה נובע מהכפלת האומדן של חברת AMD עבור הספקי המעבדים במצבים השונים פי שניים, כדי להביא בחשבון את עלויות הקירור.
הפרש ההספק בין מצבי הפעילות השונים הולך וגדל עם עליית המודעות לצריכת האנרגיה של מחשבים. בנוסף, משתמש להוט עשוי להותיר את המחשב פועל במשך הלילה או לנטרל מנגנוני חיסכון באנרגיה כגון השהיה.
ניצול זמן מעבד בעת שהמשתמש משתמש במחשב פוגע בביצועי המחשב עקב זיהום זיכרון המטמון, עומס על המעבד, ועומס על הדיסק והגישה לרשת. אם זיכרון מהווה מגבלה, תיתכן הגדלה של כמות ההחמצות בזיכרון המטמון של הדיסק ודפדוף מוגבר. על פי רוב מקבל מחשוב התנדבותי עדיפות נמוכה לצורך זימונו בתור למעבד, דבר שמקטין את מידת ההפרעה למשתמש, אך לא מבטל אותה לחלוטין.
גספר תאודור מוליין
גספר תאודור מוליין (בצרפתית: Gaspard Téodore Mollien; 29 באוגוסט 1796 – 28 ביוני 1872) היה מגלה ארצות ודיפלומט צרפתי. נודע במסעותיו החלוציים לחקר מערב אפריקה ובספריו שבהם תיאר את הנופים והתרבויות שפגש.
ילדות וצעירות
מוליין נולד בפריז בשנת 1796 כבן למשפחה בורגנית שמוצאה מקאלה. אביו היה אנטואן אראר מוליין (Antoine Érard Mollien), שעבד בתחום יחסי החוץ, ואמו - מארי אליזבט לבית מואנא (Moynat). הוריו התחתנו ב־1783 בכנסיית סן-לואי אן-ל'איל בפריז. מילדותו התלהב מוליין מהרפתקאותיו של רובינזון קרוזו.
אסון "מדוזה"
בשנת 1814 התגייס לצי בתור פקיד וב-17 ביוני 1816 הפליג לכיוון סן-לואי בסנגל עם הפריגטה "לה מדוז" (La Méduse – מדוזה). בדרך, מדרום לקאפ בלאן, האונייה טבעה. הימאים בנו במהרה רפסודה שתלאותיה הונצחו בציור של תאודור ז'ריקו "רפסודת המדוזה". מוליין היה אחד הניצולים היחידים. סיפורו על האסון פורסם ב-1889. מוליין ואחרים מצאו מפלט באי גורה ובחצי האי קאפ ור שפונו על ידי הבריטים. הוא חלה במלריה, אך בהמשך עבד שם כמנהל בית חולים. מוליין התוודע לעמים המקומיים, בהם לבו וולוף, פולה, המורים, טוקולורים, ואחרים. בנוסף לשפה הערבית שהוא כבר שלט בה, למד את שפותיהם.
המסע במערב אפריקה
מוליין ביקר בבורב-ג'ולוף, באזור החצי-מדברי פרלו ופנה אחר כך ולסדו, ואחר כך דרומה, טיפס על המסיב פוטה ג'אלון (כיום במערבה של גינאה) מדרום לקדוגו של היום. הוא מצא ב-12 באפריל את מקורות הנהר קורובל (טומין), וכן של הנהרות גמביה וריו גראנדה הנמצאים באחת מפסגות ההר – באדה (Badet), על יד היישוב דונגה. אחר כך הגיע לטימבו, ועל יד דאלאבה ב-26 באפריל 1818 גילה את המקורות של באפינג (סנגל). את מקורות הניז'ר לא הצליח לאתר.
מוליין חצה את פוטה טורו, שם נתקל בלוחמיו של השליט המקומי, ונסע דרומה דרך בונדו, חצה את החלק העליון של נהר גמביה וטנדה ובאפריל הגיע לטימבו. בדרך התעדכן לגבי מאבק של שבטי הפולה המוסלמים בראשות הדיוואל של לאבה, נגד ה"פגנים", שהסתיים בהחרבת היישוב קאבו והמרת תושביו לאסלאם. הוא התעניין בקשרי המסחר של בני פולה ובני סונינקה. מטימבו החליט מוליין לנסוע צפונה, תוך עקיפת לאבה, ואחר כך מערבה לקאדה. לאורך הדרך לקאדה פגש בני סונינקה בקמבריאה ובנטאלה, קרוב לנהר בנטאלה. מצא שם שווקים לסחורות אירופיות שהובאו על ידי סוחרים פורטוגזים ולוסו-אפריקאים (סיניארים) שהחליפו אותן בזהב ובעבדים.
בעת מסעו, שהסתיים בינואר 1819, הזדמן למוליין להכיר עמים ותרבויות שונים של מערב אפריקה. פרט להרפתקאות רבות שעבר (שוד, ניסון הרעלה, מחלות, מעצר וכו'), תיאר גם את הכנסת האורחים ואדיבותם של הרבה מהילידים. בשובו לצרפת במרץ 1819 זכה לקבלת פנים חגיגית והוענק לו ב-1819 צלב לגיון הכבוד על הישיגיו בחקירת אפריקה.
בשנים 1822–1823 ערך מוליין מסע ברחבי קולומביה, שעליו כתב בספר נוסף. אחר כך נשלח על ידי צרפת להאיטי בשנים 1824–1831 בתור קונסול, ואחר כך שימש קונסול כללי בפורט-או-פרנס. הוא ניהל משא ומתן על הכרת צרפת ברפובליקת האיטי תמורת פיצויי ענק למתיישבים הצרפתים. בשנים 1831–1848 מילא מוליין את תפקיד הקונסול הכללי של צרפת בהוואנה שבקובה. בגיל 52 הוצא מוליין לגמלאות ממשרד החוץ על ידי משטר הרפובליקה השנייה, והמשיך במסעות להנאתו. ביקר במצרים, אחר כך ב-1856 בהודו ובציילון (סרי לנקה) ולבסוף בסין.
מוליין נפטר בניס בשנת 1872.
קישורים חיצוניים
Roger Little (Trinity College Dublin) Introduction à une réédition de Gaspard Théodore Mollien Voyage dans l’intérieur de l’Afrique, aux sources du Sénégal et de la Gambie, fait en 1818 (extraits) Editions Aurement mêmes 2008 , Sielec (החברה הבינלאומית לחקר הספרות של העידן הקולוניאלי) John Delaney (curator) - To the Mountains of the Moon:Mapping African Exploration 1541-1880, 2007
.li
.li היא סיומת אינטרנט מדינית (ccTLD), השייכת לליכטנשטיין. סיומת אינטרנט זו נוצרה ב-1993.
עד פברואר 2013, הסיומת נוהלה על ידי חברת SWITCH.
ברקינרידג' לונג
ברקינרידג' לונג (באנגלית: Breckinridge Long; 16 במאי 1881 - 26 בספטמבר 1958) היה דיפלומט אמריקאי אשר בימי מלחמת העולם השנייה, בהיותו תת-מזכיר המדינה של ארצות הברית, סיכל הצלתם של יהודים מאירופה על ידי מניעת הגירתם לארצות הברית.
ראשית דרכו
ברקינרידג' לונג נולד בעיר סנט לואיס במדינת מיזורי, כבן למשפחה מיוחסת שבניה מילאו תפקידים ציבוריים נכבדים. מהמשפחה יצאו שישה חברים בקונגרס האמריקאי, שני סנטורים, שר בממשלה, שני שגרירים ואף סגן נשיא. הוא היה בוגר אוניברסיטת פרינסטון בשנת 1904 ולאחר מכן בשנים 1905 ו 1906 למד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וושינגטון. בשנת 1909 הוענק לו תואר שני מאוניברסיטת פרינסטון. הוא היה חבר בלשכת עורכי הדין של מיזורי משנת 1906 ובשנת 1907 פתח משרד לעריכת דין בסנט לואיס לונג המשיך לפעול כעורך דין עצמאי עד לשנת 1917. לונג נטל חלק בהליכי הקמת חבר הלאומים. הוא היה מתומכי הנשיא וודרו וילסון ומיוחסת לו סיסמת הבחירות של וילסון "הוא שמר אותנו מחוץ למלחמה", סיסמה שעזרה לוילסון, שעד אז לא צירף את ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, להיבחר בשנית בבחירות של שנת 1916, שלאחריהן צירף וילסון את ארצות הברית למלחמה.
לונג הצטרף למחלקת המדינה – משרד החוץ האמריקאי בשנת 1917 ונתמנה לתפקיד עוזר בדרגה שלישית למזכיר המדינה שטיפל בענייני אסיה ובנושא התקשורת הבינלאומית. לונג נשאר בתפקיד זה עד שהתפטר בשנת 1920 על מנת להתמודד בבחירות לסנאט לתפקיד הסנטור ממדינת מיזורי. הוא הובס בבחירות אלו והובס שנית בשנת 1922.
שגריר באיטליה הפשיסטית
לונג היה ידיד אישי של פרנקלין דלאנו רוזוולט עוד מהתקופה שרוזוולט היה עוזר שר הצי בימי נשיאותו של וילסון, ולונג, בעל האמצעים, תרם תרומה נדיבה למערכת הבחירות של רוזוולט לנשיאות ארצות הברית ב 1932. כשרוזולט נבחר לנשיא הוא גמל ללונג במנותו אותו לשגריר ארצות הברית באיטליה הפשיסטית. לונג כיהן בתפקיד זה בין השנים 1933 ל- 1936. לונג נתגלה כאוהד נלהב של הפשיזם וכמעריצו של בניטו מוסוליני. לאחר קריאת "מיין קמפף" הביע לונג את התפעלותו מהיטלר. בעת מלחמת חבש בשנת 1936 יעץ לנשיא רוזוולט שלא להטיל אמברגו של נשק, דלק וסחורות על איטליה, בתגובה על פלישתה לאתיופיה.
על גישתו הפייסנית של לונג כתב ההיסטוריון פרופסור שלמה אהרונסון:
בתקופת השואה
בשובו מאיטליה מילא לונג תפקידים אחדים במשרד החוץ ובין היתר יצא לשליחות למדינות אמריקה הדרומית. תפקידו העגום בעת השואה החל כאשר לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, בינואר 1940 נתמנה, דווקא הוא, שבעברו גילה אהדה לפשיזם האיטלקי והבנה להיטלר, לתפקיד עוזר שר החוץ, ובתוקף תפקידו היה לאחראי על מתן היתרי הגירה לארצות הברית. היה זה בתקופה הקריטית שלפני ראשית ביצוע הפתרון הסופי, השמדתם המוחלטת של כל יהודי אירופה. בעת הזו עשה לונג כמיטב יכולתו לסכל הצלת יהודים על ידי מניעת הגירתם לארצות הברית. טענתו הייתה כי חוקי ההגירה הקפדניים של ארצות הברית קובעים מכסות מצומצמות של היתר כניסה לארצות הברית וכי בין מבקשי ההגירה נמצאים מה שהגדיר כ"אלמנטים שליליים" והביע את דאגתו כי גרמניה הנאצית וברית המועצות ישתמשו בכניסת הפליטים לארצות הברית כדי להחדיר ביניהם מרגלים וסוכנים חתרניים.
כאשר הושמעה תביעה מחוגים יהודיים בארצות הברית להציל ילדים יהודים מבין הפליטים, כינה זאת לונג ״פסיכוזה של מלחמה״ ויצא נגד הדרישה. הצעת חוק שהוגשה על ידי שני חברי הקונגרס האמריקאי בשנת 1940 להתיר כניסת עשרים אלף ילדי פליטים לארה״ב הוכשלה על ידי לונג, שכינה את הדרישה "פסיכוזה של מלחמה".