cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תרמודינמיקה סופית בזמן
היסטוריה
בשנת 1975 פ.ל. קורזון ו ב. הלברון היו הראשונים אשר הכלילו את המנוע הקלאסי של קרנו – למנוע קרנו אשר אינו נמצא בבידוד מושלם מסביבתו, וכן מנוע אשר מספק הספק עבודה מקסימלי.
עבודתם של קורזון והלברון הייתה פורצת דרך בתחום והובילה לפיתוח מואץ של התחום, בעיקר על ידי פיטר סלומון, ר. סטפן ברי ובז'ארן אנדרסון – אבות התרמודינמיקה הסופית בזמן.
למרות התוצאה המהפכנית של קורזון והלברון, הנחות המודל שעליו התבססו עדיין היו די בסיסיים, ולא תיארו בצורה מדויקת את הנצילות של מנועים תעשייתיים. עם הזמן, בקרב הקהילה המדעית הובן כי לא יהיה פרודוקטיבי, ואף פעמים רבות לא אפשרי, להגיע לביטויים סגורים עבור ההספק המקסימלי שניתן להפיק מכל סוגי המנועים. לפיכך, הייתה דרושה דרך כללית להגדלת ההספק של כל סוגי המנועים.
בשנת 1983 סלומון וברי הציעו דרך חילופית להשגת המטרה – במקום מציאת אקסטרמום להספק המנוע כפונקציה של טמפרטורת המנוע והסביבה (כפי שקורזון והלברון עשו), ניתן להשתמש בעובדה כי בתהליך לא הפיך, העבודה שהמערכת מבצעת היא לא פונקציית מצב, דהיינו – העבודה תלויה בדרך שהמנוע עבר במרחב התרמודינמי. לפיכך – כדי למצוא את העבודה המקסימלית, ניתן למצוא את הדרך שמחזירה מקסימום עבודה. לכן, האתגר המרכזי כעת יהיה לחפש את הדרך הזו.
לצורך כך, הם הגדירו את אחד המושגים החשובים ביותר בתרמודינמיקה סופית בזמן – זמינות אנרגיה סופית בזמן. בעזרת הגדרה זו, וכן בעזרת החוק השני של התרמודינמיקה, הצליחו סלמון וברי למצוא חסם תחתון לזמינות האנרגיה במערכת, ובכך להקטין את מלאכת החיפוש עבור התהליך שמחזיר את העבודה המקסימלית.
== המודל של קורזון והלברון == כאמור, קורזון והלברון היו הראשונים אשר הצליחו למצוא חסם עליון הדוק לנצילות של מנוע קרנו המספק הספק מקסימלי, אשר אינו מבודד באופן מושלם מסביבתו.
הנחות המודל שפיתחו:
כאשר:
בגלל שהנחנו שעוצמת זרימת החום אינה משתנה בזמן, נוכל לכתוב כי האנרגיה שהתקבלה בתהליך ההתפשטות האיזותרמית היא:
כך ש t_1 הוא משך הזמן שבו התרחש התהליך, ו W_1 היא האנרגיה הנכנסת למערכת.
באותה דרך, בדחיסה האיזותרמית נקבל כי:
מכיוון שהנחנו שכל התהליכים המתרחשים במנוע הפיכים, מתקבל כי:
כעת, הספק המנוע, על פני מחזור שלם, הוא:
כך שמשך פעולת המנוע במחזור שלם הוא.
כך שהגדרנו:.
כעת, נרצה למקסם את ההספק לפי הטמפרטורה האפקטיבית, כלומר לטמפרטורה של המאגרים פחות הטמפרטורה של הסביבה, שהם x,y.
בסופו של דבר, מתקבל:
בנצילות המנוע החדשה שנמצאה קיימות שתי תוצאות תאורטיות חשובות:
מנוע קורזון - הלברון עם דליפת חום
הנצילות החדשה תחושב ע"י:
כך ש:
לכן, נקבל:
נשים לב כי הנצילות של מנוע עם דליפת חום תלויה באורך התהליך, וגם בקבועים התלויים בקיבול החום של המנוע.
תוצאה זו עוזרת להבין את הסיבה כי במרבית תחנות הכוח, נצילות קורזון-הלברון גבוהה במעט מהנצילות שנמדדה בפועל.
צימוד מנועי קורזון - הלברון
עד כה הדיון סבב סביב מנוע ק.ה. יחיד, אך לעיתים יש צורך הנדסי בצימוד של שני מנועי ק.ה., ואולי אף יותר במערכת אחת.
כך למשל בתחנות כוח רבות משתמשים בחום הנפלט במחזורי חום חמים יותר, כקלט במחזורי חום קרים יותר.
מנוע קורזון - הלבורן המוצמד ה n מוגדר כך שהוא עובד בין הטמפרטורות לבין, והחום הנכנס אליו הוא {Q_H}_n והחום היוצא ממנו הוא {Q_C}_n, כך ש:
עבור n טבעי, גדול מאחד.
בשנת 1988 מורטון ה. רובין ובז'ארן אנדרסון הצליחו להראות כי הנצילות של שני מנועי ק.ה. מצומדים – היא אותה נצילות של מנוע ק.ה. יחיד בעל אותם תנאים התחלתיים.
מכך באופן אינדוקטיבי ניתן להסיק כי נצילות של n מנועי ק.ה. מצומדים היא אותה נצילות כמו של מנוע ק.ה. בודד.
בשנת 2001 ג'ינחאן חן הראה כי גם נצילות של שני מנועי ק.ה. עם דליפת חום שווה לנצילות של מנוע ק.ה. בודד עם דליפת חום.
עבודתם התבססה על צורת תולמן פיין של החוק השני של התרמודינמיקה, כך שעבור תהליך כללי שנמשך מזמן t_i עד ל t_f, העבודה המתקבלת ממנו היא:
כאשר:
כך ש A זו זמינות האנרגיה הקלאסית, ומוגדרת כך:
נשים לב שעבור תהליך הפיך, מתקיים ולכן כצפוי מתקבל.
מכיוון שאנו מעוניינים בעבודה המקסימלית שהמנוע מסוגל לספק, נדרוש:
בדרך כלל, כאשר מתכננים מנוע, מקבעים את להיות ערך קבוע, ואז, בעזרת שיקולים הנדסיים מבצעים מינימניזציה ל  (למשל על ידי הארכת זמני התהליכים, שיפור תנאי הבידוד של מאגרי החום מהסביבה, ועוד).
לפיכך, נבין כי עדיף לבחור ב מקסימלי.
בעזרת שימוש בעבודתו של ווינהולד, הצליחו סלמון וברי למצוא חסם תחתון גבוה יותר לזמינות האנרגיה.
מטריצת ווינהולד מוגדרת באופן הבא:
ווינהולד הצליח להראות כי המטריצה הזו מקיימת את כל התכונות המאפיינות מטריקה, ולפיכך המטריצה מהווה מרחב מטרי, ולכן היא מהווה הצגה שקולה לכל חוקי התרמודינמיקה.
כך למשל, עבור גז אידיאלי :
מתקיים:
בעזרת המטריקה של ווינהולד, ניתן לחשב גודל בשם "האורך התרמודינמי" (Thermodynamic length), כך:
כך ש \gamma הוא מסלול במרחב התרמודינמי, ו- \xi הוא פרמטר פיזיקלי רציף במרחב התרמודינמי (למשל הזמן).
במאמרם, הצליחו סלמון וברי להראות כי:
כך ש \varepsilon הוא זמן הפיגור (Lag time) של המערכת.
כעת, בעזרת אי שוויון קושי שוורץ לאינטגרלים:
כך ש הוא זמן הפיגור הממוצע (Mean lag time).
לבסוף:
ג'יימס פרגוסון
סר ג'יימס פרגוסון (14 במרץ 1832 – 14 בינואר 1907) היה איש צבא, פוליטיקאי מטעם המפלגה השמרנית ופקיד קולוניאלי בריטי.
תרמודינמיקה סופית בזמן
צימוד מנועי קורזון - הלברון
לסיכום, עבור כל תהליך תרמודינמי ניתן לחשב שלושה גדלים - האורך התרמודינמי, זמן הפיגור הממוצע, וכן משך זמן התהליך, וכך למצוא חסם תחתון לנצילות האנרגיה הסופית בזמן.
ג'יימס פרגוסון
קריירה פוליטית וקולוניאלית
פרגוסון נבחר מטעם מחוז הבחירה של איירשייר וייצג אותו בפרלמנט בין השנים 1854–1857 ובין השנים 1859–1868. בין השנים 1866–1867 הוא כיהן כתת-מזכיר המדינה לענייני הודו תחת הלורד דרבי ובין השנים 1867–1868 כתת-מזכיר המדינה במשרד הפנים גם תחת הלורד דרבי ותחת בנג'מין דיזראלי וב-1868 הוא נכנס כחבר במועצה המלכותית. בין השנים 1868–1873 הוא כיהן כמושל אוסטרליה הדרומית, בין השנים 1873–1874 כמושל ניו זילנד, תפקיד שממנו התפטר ובין השנים 1880–1885 כמושל בומביי. לאחר פרישתו הוא שב לפרלמנט כנציג של מחוז הבחירה של צפון-מזרח מנצ'סטר, שאותו הוא ייצג בין השנים 1885–1906. בין השנים 1886–1891 הוא החזיק שוב בתפקיד פוליטי בתור תת-מזכיר המדינה במשרד החוץ וכשר הדואר (Postmaster General) בין השנים 1891–1892 בממשלתו השמרנית של הלורד סולסברי.
משפחתו
ב-1859 נשא פרגוסון לאישה את ליידי אדית כריסטיאן, בתו של ג'יימס ברון-רמזי, מרקיז דלהאוזי הראשון, שהיה המושל הכללי של הודו. לשניים נולדו שני בנים ושתי בנות. ליידי אדית נפטרה באוקטובר 1871 בגיל 32. ב-1873 נישא פרגוסון בשנית לאוליב, בתו של עורך הדין ג'ון הנרי ריצ'מן. לשניים נולד בן אחד. בינואר 1882 מתה אוליב מכולרה. ב-1893 נישא פרגוסון בשלישית לאיזבלה אליזבת, בתו של ריצ'רד טוויסדן ואלמנתו של צ'ארלס יו הואר. לשניים לא נולדו ילדים. בנו של פרגוסון, צ'ארלס פרגוסון ונכדו, ברנרד פרגוסון, היו שניהם מושלים כלליים של ניו זילנד. ג'יימס פרגוסון נהרג ברעידת אדמה בג'מייקה ב-1907 בגיל 74. העיר ג'יימסטאון שבאוסטרליה הדרומית, האי פרגוסון שבפפואה גינאה החדשה וקולג' פרגוסון שבעיר פונה שבהודו, נקראים על שמו.
מוסקבה מתחת לאפס
מוסקבה מתחת אפס (ברוסית: Москва ноль) הוא סרט משנת 2006 בבימויה של מריה לידון.
תקציר עלילת הסרט
צוות חילוץ מחפש אחר אנתרופולוג שנעלם במערות ובקטקומבות שמתחת לעיר מוסקבה שמאוכלסים בשדים.
ארידו
אֶרידוּ הייתה עיר שוּמֶרִית קדומה, היום "תל אבו שהרֵין" (تل أبو شهرين), ששכנה בדרום מסופוטמיה בעיראק במחוז ד'י קאר של היום. העיר נחשבת במשך זמן רב כעיר הקדומה ביותר בדרום מסופוטמיה ויש הטוענים שהיא העיר הקדומה ביותר בעולם. העיר שוכנת כ-12 ק"מ דרומית-מערבית לאור. היא הייתה אחת מקבוצת ערים שומריות עתיקות שנוסדו בקרבת ערים אחרות. במיתולוגיה השומרית העיר מופיעה כעירו של האל אנכי שנחשב כמייסד העיר. המקדש לאל נקרא א-אָבְּזוּ (E-Abzu) שמשמעותו היא "מים עמוקים" והאמונה הייתה שהאל חי במים שהיו מקור לכל המים הטריים.
ארידו במיתולוגיה ובספרות
השם ארידו (ובתעתיק נוסף: ארידוג) משמעותו היא "מקום אדיר" או "מקום הנחיה". ברשימת המלכים השומרית ארידו מופיעה כמקום משכנו של המלך השומרי הראשון אלולים. הרשימה מספרת:
רשימת המלכים השומרית מציינת תקופות מלוכה ארוכות למלכים ששלטו לפני המבול. הרשימה מראה איך מרכז הכוח עבר לאטו מאזור הדרום צפונה. אדאפה או-אן (Adapa U-an), שהיה האדם הראשון והיה חצי אל חצי אדם, כונה אבגאלו של ארידו (אבגאלו פירושו: אב=מים, גאל=גדול, לו=אדם). הוא נחשב כמי שהביא את הציוויליזציה לעיר מדילמון (המזוהה אולי עם בחריין) ושרת את אלולים.
על פי המיתולוגיה השומרית, בארידו שכן מקדש אבזו שהיה מקדשו של האל אנכי, שהוא מקבילו של האל האכדי אאה. כמו כל האלים השומריים הבבלים אנכי/אאה החל כאל מקומי, שלאחר מכן חלק ביחד עם האלים אנו אלוהי השמים ואנליל אלוהי הרוח האוויר והסער, את השליטה על היקום. ממלכתו היו המים שהקיפו את העולם ושכנו מתחתיו.
האלה איננה, שהייתה האלה של העיר ארך ששכנה מצפונה של ארידו, תוארה כמי שנדרשה ללכת לארידו כדי לקבל שם את מתנות הציוויליזציה. בתחילה אנכי האל של ארידו ניסה לשמור אותם לעצמו כי הם היו מקורות הכוח שלו, אבל לאחר מכן הוא מסר אותם ברצון תוך קבלת העובדה שארך היא עכשיו מרכזה של הארץ. זהו סיפור מיתולוגי המשקף את העברת מרכז השלטון צפונה.
טקסטים בבליים מספרים גם על הקמת ארידו על ידי האל מרדוך כעיר ראשונה "עיר הקודש, מקום משכן העונג של האלים האחרים". בחצר המלוכה של ממלכת אשור, רופאים מיוחדים שהוכשרו על פי המסורת העתיקה של ארידו, ניבאו את מהלכה הצפוי של המחלה אצל אדם מסוים באותות ובמופתים על גופו של המטופל, תוך שימוש בלחשים מתאימים וקסמים ששימשו למרפא.
בספרות השומרית נמצאו חמש קינות על ערי קודש ומקדשים. קינות אלו מבכות את חורבנן של ערים מרכזיות בשומר עם נפילתה של השושלת השלישית של אור בסוף האלף ה-3 לפנה"ס או תחילת האלף ה-2 לפנה"ס. קינות הערים חוברו כנראה במחצית המאה ה-20 לפנה"ס בתקופת מלכותו של אישמה-דגן המלך הרביעי בשושלת איסין. אחת הקינות היא "הקינה על ארידו". בקינה מסופר על סערה שהחריבה את העיר לאחר נטישתה על ידי האל הפטרון אנכי. הסערה חיללה את המקדש, אוצרותיו נבזזו והכוהנים טומאו.
היסטוריה
על פי רשימת המלכים השומרית, ארידו הייתה העיר הראשונה בעולם, והייתה אחת מחמש הערים שנבנו לפני המבול. בשורת הפתיחה ברשימה נכתב:
ארידו הייתה כנראה היישוב הקדום ביותר באזור, היא נוסדה בשנת 5400 לפנה"ס לערך בסמוך למפרץ הפרסי ליד שפך הפרת. בגלל הצטברות של סחף בקו החוף במשך אלפי שנים, שרידי העיר שוכנים עכשיו במרחק מה מהמפרץ.
על פי החוקרת גואנדלין לייק (Gwendolyn Leick), ארידו הוקמה בנקודת מפגש של שלוש מערכות אקולוגיות נפרדות, שתמכו בשלוש תרבויות נפרדות שהגיעו להסכמה לגבי גישה משותפת למים מתוקים בסביבה מדברית. התרבות החקלאית שדמתה לתרבות סאמרא בצפון, התבססה כנראה על חקלאות אינטנסיבית שהתאפיינה בבניית תעלות השקיה ובתים מלבני בוץ. תרבות של ציידים-דייגים שמקורה בחוף הים הערבי הייתה אחראית כנראה לערמות הכלים שנמצאו בקו החוף הערבי, ואולי היו השומריים המקוריים. הם ישבו כנראה בבקתות מקנים. התרבות השלישית שתרמה לבנייתה של ארידו היו רועים נוודים ממוצא שמי, שהיו בעלי עדרי כבשים ועזים והתגוררו באוהלים באזורים המדבריים למחצה.
נראה ששלוש התרבויות היו מעורבות בשלבים הראשונים של גיבוש והקמת העיר. היישוב העירוני התרכז במתחם המקדש הגדול שהיה בנוי מלבני בוץ, בתוכו היה שקע קטן שאפשר למים להצטבר.
העיר הקדומה מהאלף השישי לפנה"ס גדלה במשך הזמן והפכה לעיר גדולה שנבנתה מלבני בוץ וקנים. בשנת 2900 לפנה"ס השתרעה העיר על שטח של 100-80 דונם. היא הגיעה לשיא גדולתה בתקופת השושלת השלישית של אור. בשנת 2050 לפנה"ס העיר ירדה מגדולתה. יש מעט מאוד עדויות לאחר תאריך זה. באתר נמצא מקדש זיגוראת שבנייתו לא הסתיימה. נמצאו באתר 18 קומות מלבני בוץ. הזיגוראת נבנה על ידי המלך אמר-סין שחי באמצע המאה ה-21 לפנה"ס. באתר נמצאו גם שרידים רבים של עצמות דגים המראים את ההמשכיות של כת הפולחן לאבזו שנקשר מאוחר יותר לאלים אנכי ואאה.
בתקופתו של אור-נמו שהיה המייסד של השושלת השלישית של אור, ארידו נחשבה מרכז דתי ונמל חשוב. הוא ציווה לחפור תעלה מאור לארידו, ששימשה גם להשקיה וגם לחיבור אור עם המפרץ הפרסי.
ארידו נעזבה למשך שנים רבות עד שננטשה סופית ושרידיה הפכו להריסות במאה ה-6 לפנה"ס. השפעת דיונות החול ששכנו בקרבתה ועליית מפלס המים המלוחים הגבילו את הבסיס החקלאי של היישוב. בתקופה הנאו-בבלית נבנה באתר מקדש וזאת כדי לכבד ולקדש את ההיסטוריה הקדומה של העיר.
מיקום אפשרי של מגדל בבל
במחקרים אחרים עלה קשר נוסף אפשרי בין השם בבל לארידו. בלוחות שנמצאו נאמר שסרגון מאכד שחי במאה ה-24 לפנה"ס חפר את העיר בבל המקורית ובנה אותה מחדש ליד העיר אכד. למרות שיש הטוענים שהכוונה בכתובות היא לסרגון השני שחי במאה ה-8 לפנה"ס.
ארכאולוגיה
האתר הארכאולוגי שנמצא ליד בצרה נחפר לראשונה על ידי ג'ון ג'ורג' טיילור (John George Taylor) בשנת 1855. חפירה נוספת התקיימה בשנת 1918 על ידי ר. קמפבל תומפסון (R. Campbell Thompson) מטעם המוזיאון הבריטי, ובשנת 1919 על ידי הנרי רג'ינלד הול ( Henry Reginald Hall).
החפירות חודשו בשנת 1946 והן נמשכו עד שנת 1949 בראשותם של פואד ספאר וסיטון לויד ממחלקת העתיקות והמורשת של עיראק.
מרכז העיר ארידו היה המקדש של אנכי. המתחם נקרא בתחילתו "הבית של האקוויפר", ומאוחר יותר שונה שמו ל"בית של המים". בת זוגו של אנכי הייתה נינהורסנגה (Ninhursanga ), שהמקדש שלה שכן בעיר סמוכה בעובייד. במקדש נמצאו 18 שכבות, שהקדומה בהן מתוארכת ל-5300 לפנה"ס, והמאוחרת לתקופה הקדומה של ארך 3200 לפנה"ס.
היפרמודרניזם (שחמט)
היפרמודרניזם, היפרמודרניות או "האסכולה ההיפרמודרנית" היא אסכולת שחמט שנוצרה לאחר מלחמת העולם הראשונה. היא מתאפיינת בערעור על אסטרטגיות שחמט קודמות כגון על גישתו של וילהלם שטייניץ למרכז ובמיוחד על הכללים הדוגמטיים שנקבעו על ידי זיגברט טאראש. ההיפרמודרניות קראה תיגר על הקווים המנחים של רבי-האמן מהדור הקודם תוך הוכחות מעשיות ליתרונה של אסכולה זו.
בפועל, ההיפרמודרניזם לא החליף את התאוריה הקלאסית של שטייניץ וטאראש. במקום זאת, ספרי לימוד השחמט המודרניים מתארים את ההיפרמודרניות כתוספת, או כהרחבה של התאוריה הקלאסית.
פתיחות שחמט
אסכולת ההיפרמודרניזם כוללת את פתיחות השחמט הבאות:
היסטוריה
בשנת 1922, פרסם ריכרד רטי את ספרו, רעיונות חדשים בשחמט (גרמנית: Die Neuen Ideen im Schachspiel), אשר בוחן את התפתחות תהליכי החשיבה והאסכולות השונות בשחמט מפול מורפי עד תחילתה של אסכולת ההיפרמודרניזם. בשנת 1924 יצא לאור ספרו של טרטקובר, השחמט ההיפרמודרני (גרמנית: Die hypermoderne Schachpartie). מ-1925 ועד 1927, ב-5 פעימות שונות, פורסמו חמשת חלקיו של ספרו של נימצוביץ', שיטתי (גרמנית: Mein System) אשר אמנם דן בהרחבה באלמנטים היפרמודרניים, אך מתמקד בעיקר במשחק עמדתי.
גיטרת פלדה הוואית
גיטרת פלדה הוואית היא סוג של גיטרת פלדה אשר מנגנים בה בדרך כלל עם הכלי במצב אופקי על ירך הנגן. הנגן משנה את גובה הצליל על ידי לחיצה על מוט מתכת או זכוכית כנגד המיתרים, לעומת גיטרה מסורתית שבה קצות האצבעות של הנגן לוחצים על המיתרים נגד הסריגים. מוט זה ממוקם נגד המיתרים ונקרא "מוט פלדה" או "מוט צליל".
תיאור
גיטרת הפלדה שונה מגיטרה רגילה בדרך שמנגנים בה. מחזיקים את גיטרת הפלדה על הירך כאשר היא פונה לכיוון המנגנים. המיתרים מורמים מעל הפינגרבורד ומוט הפלדה נלחץ על המיתרים.
היסטוריה
ב 1885 בהונולולו, ג'וזף קיקוקו, ילד בן 11 תלמיד בבית הספר קמהאמהא התנסה בדרכים שנות כדי לשנות את הצלילים המוזיקליים בגיטרה שלו. בעקבות זה הוא יצר כלי חדש שנקרא גיטרת פלדה הוואית. פעם אחת ג'וזף מצא בורג והחליק אותו על גבי המיתרים, מה שהפך להתנדנדות האופיינית הראשונה של גיטרת הפלדה ההוואית. במשך שבע שנים, ג'וזף לימד את עצמו לייצר את הצלילים הייחודיים במסרק שיער, בכוס. לבסוף, בבית המלאכה של בית ספרו, פיתח את מוט הפלדה החלק, שמשתמשים בו היום. עד מותו בבוסטון בשנת 1932, קיקוקו סייר בארצות הברית וברוב מדינות אירופה ושם הראה את הגיטרה ולימד לנגן בה.
איגוד גיטרות הפלדה ההוואיות
ישנו ארגון של נגנים וחובבי גיטרת פלדה הוואית שקוראים לעצמם איגוד גיטרות הפלדה ההוואיות. איגוד גיטרות הפלדה ההוואי הוא ארגון ללא מטרת רווח בינלאומי אשר מקדם מוזיקה הוואית מסורתית ואת צליל ההיכר של גיטרת הפלדה. המטרה העיקרית של איגוד גיטרות הפלדה ההוואיות הוא קידום והנצחה של מוזיקה הוואית מסורתית. אחד מהמטרות שלהם זה ליצור רשת גלובלית של נגנים וחובבי מוזיקה הוואית מסורתית. חברות באיגוד פתוחה לכל סוגי נגני גיטרות הפלדה (גם חובבנים וגם מקצועיים) וגם לאנשים שלא מנגנים שרוצים לתמוך באיגוד ובמה שהוא מייצג. באיגוד זה יש חברים ממקומות רבים מכל צפון אמריקה, במקומות שונים באירופה, בחלקים מאסיה, אוסטרליה ואפריקה.
מיכל פלטי
מיכל פלטי (נולדה ב-10 בנובמבר 1966) היא עיתונאית ויזמית ישראלית. כתבותיה פורסמו בעיתונים הארץ ודה-מרקר. עבדה גם בדמוקרטTV. משמשת כיועצת תקשורת עבור "אורנשטיין חושן".
ביוגרפיה
מיכל פלטי נולדה בתל אביב וגדלה בשכונת מעוז אביב. היא למדה בתיכון עמל ליידי דייוויס בתל אביב. שירתה בנח"ל. פלטי בעלת תואר ראשון ותואר שני בהצטיינות בחוג לתורת הספרות הכללית באוניברסיטת תל אביב. היא גם התמחתה בלימודי שוק ההון בבית ההשקעות "מיטב".
פלטי הייתה כתבת בעיתון הארץ בנושאי אוכל ומוזיקה בין השנים 1992 ל-2011. בתחום המוזיקה כתבה על מוזיקת רוק. החל משנת 2003, כתבה גם בתחום הכלכלה, בתחילה במוסף "כלכלה חדשה", ובהמשך ב"דה מרקר".
מיכל פלטי אם לשניים וגרה בתל אביב.
וואלטה אספניה 2020
וואלטה אספניה 2020 (בספרדית: Vuelta a España 2020) היה המהדורה ה-75 של מרוץ הוואלטה אספניה, אחד משלושת מרוצי האופניים היוקרתיים והחשובים הנקראים גרנד טורס. במרוץ ניצח פרימוש רוגליץ' (יומבו–ויסמה) בפעם השנייה ברציפות לאחר הניצחון שלו ב-2019, מקדים ב-24 שניות את ריצ'רד קאראפאס (אינאוס גרנדיירס) וב-1:15 דקות את יו קארת'י (EF Pro Cycling). המרוץ תוכנן להתקיים בין ה-14 באוגוסט ל-6 בספטמבר אך נדחה בשל מגפת הקורונה. ההחלטה על תאריך המרוץ התקבלה ב-5 במאי והתאריך החדש למרוץ היה בין ה-20 באוקטובר ל-8 בנובמבר, כשלושת קטעי הפתיחה בהולנד בוטלו והוחלפו במקום בשלושה קטעי פתיחה בחבל הבסקים, אורך הוואלטה היה 18 קטעים, הפעם הראשונה מאז 1985 שאורך המרוץ הוא פחות מ-21 קטעים.
רוגליץ' ניצח גם את קטגוריית הנקודות ובארבעה קטעים נוספים. גיום מרטן (קופידיס) ניצח בקטגוריית ההרים, כשאנריק מאס שיחזר את הישגו מ-2018 וניצח בקטגוריית הרוכב הצעיר.
קבוצות
כל 18 קבוצות ה-"וורלד טים" התחרו במרוץ, ועוד שלוש קבוצות מדרג ה-"פרו טים" המשני.
דירוג כללי
פרימוש רוגליץ', מנצח מהדורת 2019, רכב כמוביל קבוצת יומבו–ויסמה במטרה להגן על תוארו, לצד טום דימולן, מנצח ג'ירו ד'איטליה 2017. כריס פרום, מנצח מהדורות 2011 ו-2017 של המרוץ, רכב עבור אינאוס גרנדיירס במרוץ האחרון שלו עבור הקבוצה הבריטית, במטרה לעזור למוביל הקבוצה במרוץ ומנצח ג'ירו ד'איטליה 2019. מובילים נוספים היו: טיבו פינו (Groupama–FDJ), אסטבן צ'אבס (מיצ'לטון - סקוט), ווט פולס (בחריין מקלארן), יו קארת'י ודניאל פיליפה מרטינס (EF Pro Cycling), אנריק מאס (מוביסטאר), דן מרטין (Israel Start-Up Nation) ואלכסנדר ולאסוב (אסטנה).
ספרינטרים
סם בנט, שניצח 2 קטעים במהדורת 2019 והגיע למרוץ לאחר ניצחון בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, הוביל את קבוצת דקונינק קוויק-סטפ במאיצים. פסקל אקרמן, שערך את הופעת הבכורה שלו במרוץ, היה הספרינטר של בורה–הנסגרוהה, כשמגנוס קורט, מנצח 2 קטעים במהדורת 2016, שימש כספרינטר של EF Pro Cycling. ספרינטרים בולטים אחרים היו: יאקוב מרצ'קו (CCC), יספר פיליפסן (יו. איי. אי. אמירטס), מטאו מוסקטי (טרק-סגפרדו), מקס קנטר (סאנווב), גרבן תייסן (לוטו–סודאל), מיקל ראים (Israel Start-Up Nation), לורנצו מנזן (טוטאל דיירקט אנרז'י) ויון אברסטורי (Caja Rural - Seguros RGA).
קטע 1
לאחר ביטול קטעי הפתיחה בהולנד (אוטרכט), הוואלטה נפתחה ב-20 באוקטובר עם קטע פתיחה בחבל הבסקים, מאירון לאראטה שבאייבאר, עם ארבע עליות מדורגות באורך של 173 קילומטרים והעלייה האחרונה הייתה ה-אלטו דה אראטה בקטגוריה 1, ופסגתה הייתה רחוקה קצת יותר מקילומטר מסיום הקטע. בקטע ניצח פרימוש רוגליץ' (יומבו–ויסמה), לאחר התקפה בתוך הקילומטר האחרון, מקדים בשנייה את ריצ'רד קאראפאס (אינאוס גרנדיירס) ואת דן מרטין (Israel Start-Up Nation) שהובילו את הדבוקה של רוכבי הדירוג הכללי. ספ קוס (יומבו–ויסמה) הוביל את קטגוריית ההרים עם 14 נקודות. כבר בקטע הראשון פרשו שלושה רוכבים, אילן ואן וילדר (סאנווב), אלכסנדרה ז'נייה ומת'יאס פרנק (AG2R La Mondiale)
קטע 3
קטע 3 כלל 166.1 קילומטרים מלודוסה לוינוסווה, הקטע היה גבעי עם שתי עליות מדורגות, אך היה הראשון שהסתיים בעלייה מדורגת, כשהעלייה האחרונה בקטע הייתה בקטגוריה 1, באורך של 6.5% על שיפוע ממוצע של 6.7%. הקטע במרוץ הסתיים במאוץ אל קו הסיום בין מרטין, רוגליץ' וקאראפאס, בו השיג מרטין ל-Israel Start-up Nation את הניצחון השני בתולודתיה בגרנד טור, והתייצב במקום השני הכללי בפער של חמש שניות מרוגליץ', כשקאראפאס בפער של 13 שניות במקום השלישי. לפני תחילת הקטע פרשו טיבו פינו (Groupama–FDJ) ומאטיי מוחוריץ' (בחריין מקלארן).
קטע 4
קטע 4 כלל 191.7 קילומטרים מגאראי לאחאה דה לוס קאבלרוס, הקטע היה מישורי לחלוטין וההזדמנות הראשונה לספרינטרים טהורים לנצח את הקטע מתוך ספרינט רב משתתפים. סם בנט (דקונינק קוויק-סטפ) ניצח את הקטע, כשהוא מקדים את יספר פיליפסן (יו. איי. אי. אמירטס) ואת יאקוב מרצ'קו (CCC. לפני תחילת הקטע פרשו סימון גשקה (CCC) ודניאל פיליפה מרטינס (EF Pro Cycling).
קטע 5
קטע 5 כלל 184.4 קילומטרים מוסקה לסאמיאניגו בתוואי הררי עם שלוש עליות מדורגות, שהאחרונה מביניהן הייתה מדורגת כ-18 קילומטרים לסיום ובקטגוריה 2. בקטע יצאה קבוצת בריחה של כ-19 רוכבים, אך היא הצטמצמה ל-3 כשהשאר נתפסו על ידי בפלוטון, טים ולנס (לוטו–סודאל), תיימן ארנסמן (סאנווב) וגיום מרטן (קופידיס), השלושה שרדו עד הסיום וזה היה הקטע הראשון במרוץ שמנוצח בידי רוכב מקבוצת הבריחה, הסיום היה בעלייה כשטים ולנס מנצח, מקדים ב-4 שניות את מרטן וב-12 שניות את ארנסמן. הפלוטון חצה את קו הסיום כ-2:13 דקות אחרי ולנס, מובל בידי רוגליץ' במקום הרביעי. ולנס גם עבר להוביל בקטגוריית ההרים עם 19 נקודות. במהלך הקטע פרשו נתנאל ברהאנה (קופידיס), גרגה בולה (בחריין מקלארן) ופרנסיסקו חוסה ונטוסו (CCC).
קטע 6
הקטע ה-6 היה הקטע ההררי הראשון במרוץ, עם שלוש עליות מדורגות כשהאחרונה מביניהם הייתה זו שהסתיים בה השלב, בקטגוריה 1, באורך של 14.5 ק"מ ובשיפוע ממוצע של 4.6%. הרוכבים גם הגיעו לאותה עלייה בתנאים גשם וכבישים רטובים. הקטע נוצח בידי יון איסאגירה (אופניים), לאחר שהיה חלק מקבוצת הבריחה ביחד עם אחיו ובן קבוצתו גורקה. איסאגירה התקיף כ-3 קילומטרים לסיום הקטע והמשיך עד לניצחון שני ברציפות לרוכב מקבוצת הבריחה, מקדים את מייקל וודס (EF Pro Cycling) ואת רוי קושטה (יו. איי. אי. אמירטס) ב-25 שניות. קאראפאס הפך למוביל המרוץ החדש לאחר שחצה את קו הסיום כ-55 שניות אחרי איסאגירה ובמקום ה-12, בעוד רוגליץ' סיים כ-1:38 דקות אחרי איסאגירה ובמקום ה-20, בעוד דן מרטין סיים את הקטע במקום ה-18, 1:23 דקות מאיסאגירה, יו קארת'י (EF Pro Cycling) הרוויח גם הוא זמן על שאר רוכבי הדירוג הכללי, לאחר שחצה את קו הסיום כ-48 שניות אחרי איסאגירה ובמקום השמיני. בדירוג הכללי התייצב קאראפאס ראשון, בפער של 18 שניות מקארת'י ו-20 ממרטין, כשרוגליץ' רביעי בפער של 38 שניות ואנריק מאס (מוביסטאר) סוגר את החמישייה, בפער של 1:07 דקות מקאראפאס. לפני תחילת הקטע פרש פרננדו בארסלו (קופידיס).
קטע 8
קטע 8 היה הקטע ההררי השני במרוץ, 164 מלוגרוניו ל-"אלטו די מונקבליו", עלייה בקטגוריה 1, באורך של 11.3 ק"מ ובשיפוע ממוצע של 7.6%. בקטע ניצח רוגליץ', שהשיג את הניצחון השני שלו במרוץ לאחר שהתקיף את קאראפאס בקילומטר האחרון וחצה את קו הסיום 13 שניות אחריו. דן מרטין סיים שלישי, 25 שניות אחרי קאראפאס. בזכות התוצאה שלו עלה רוגליץ' למקום השני הכללי, בפער של 13 מקאראפאס, כשהוא חולף על פני יו קארת'י שיורד למקום הרביעי הכללי, בפער של 44 נקודות מקאראפס. טום דימולן (יומבו–ויסמה), קני אליסונדה (טרק-סגפרדו) ומיכל גולאש (אינאוס גרנדיירס).
קטע 10
קטע 10 כלל 185 קילומטרים מקסטרו אורדייאס לסואנסס, הקטע היה בתוואי מישורי אך עלייה מדורגת בקטגוריה 3 אחת, וגבעות לא מדורגות לקראת סיום הקטע. בקטע ניצח פרימוש רוגליץ', לאחר שניצל את הגבעות בסיום לפתיחת פערים וניצח בספרינט מתוך דבוקה של שמונה רוכבים, מקדים את פליקס גרוסשארטנר (בורה–הנסגרוהה) ואת אנדראה באג'יולי (דקונינק קוויק-סטפ). ריצ'רד קאראפאס לא היה חלק מהדבוקה הזו, הוא חצה את קו הסיום כ-3 שניות אחרי רוגליץ' ועם בונוס הזמן שרוגליץ' קיבל מהניצחון בקטע, השניים היו שווים בזמנם בדירוג הכללי, כשרוגליץ' היה מוביל המרוץ החדש.
קטע 11
קטע 11 כלל 170 קילומטרים מויאוויאוסיה לאלטו דה לה פראפונה, עלייה באורך של 18.5 קילומטרים בשיפוע של 5.7%, מלבד זאת בקטע נכללו עוד 3 עליות מקטגוריה 1, ועלייה בפתיחת הקטע מקטגוריה 3. במהלך הקטע יצאה קבוצת בריחה שכללה בין היתר את מנצח קטע 2, מארק סולר, ומוביל קטגוריית ההרים, גיום מרטן. כשנותרו 5 קילומטרים לסיום התקיף סולר מקבוצת הבריחה, דויד גאודו (Groupama–FDJ) גישר אליו והמשיך לניצחון בקטע לאחר שהתקיף את סולר כשנותרו מאות מטרים לסיום הקטע וחצה את קו הסיום 4 שניות לפניו. מייקל סטורר (סאנווב) סיים שלישי, 52 שניות אחרי גאודו, כשהוא חוצה את קו הסיום לצד בן קבוצתו הבריטי מארק דונובן. מרטן סיים חמישי, בפער של 55 שניות מגאודו וחיזק את הובלתו בקטגוריית ההרים עם 50 נקודות. דן מרטין, רוגליץ', קאראפאס, ואנריק מאס חצו את קו הסיום בדבוקה אחת במקומות 7–10, 1:03 דקות אחרי גאודו, כשאלכסנדר ולאסוב הרוויח עליהם 5 שניות במקום השישי. במהלך הקטע פרשו חמישה רוכבים, קוונטין ז'ארגווי (AG2R La Mondiale), יאקוב מרצ'קו, מת'יו לדניו (Groupama–FDJ), הקטור סייז (Caja Rural - Seguros RGA) וניק דלאמיני (NTT Pro Cycling), כשלפני תחילת הקטע פרש סטיבן ויליאמס (בחריין מקלארן).
קטע 12
קטע 12 היה הקטע ההררי והקשה ביותר במרוץ, שנחשב ל"שלב המלכה" במהדורה הזו, כשהוא הסתיים על העלייה המיתולוגית לאלטו דה אנגלירו, אחת מהעליות הידועות בוואלטה אספניה לאורך השנים. עלייה באורך של 13.2 ק"מ על 9.4% שיפוע ממוצע, כשבקטעים מסוימים השיפוע עובר את ה-20%, העלייה בקטגוריה HC, אחת משתי העליות היחידות בשנה הזו של המרוץ בקטגוריה הזו. מלבד האנגלירו, הקטע כלל ארבע עליות מדורגות אחרות, שתיים מקטגוריה 3 והשתיים האחרות מקטגוריה 1. בקטע ניצח יו קארת'י, לאחר שהתקיף 1.2 ק"מ לסיום על האנגלירו, והפך לרוכב הבריטי הראשון לנצח על העלייה, כשהוא מקדים את ולאסוב, מאס, וקאראפאס שחצו את קו הסיום כ-16 שניות אחריו. רוגליץ' סיים במקום החמישי, 26 שניות אחרי קארת'י, כשהוא חוצה את קו הסיום לצד בן קבוצתו האמריקאי ספ קוס ודן מרטין במקומות ה-6 וה-7 בהתאמה. בעקבות כך עלה קאראפאס בחזרה להוביל את המרוץ, כשהוא מקדים ב-10 שניות את רוגליץ' במקום השני. יו קארת'י חלף על פני מרטין ותפס את המקום השלישי, בפער של 32 שניות לעומת 35 שניות של מרטין.
קטע 13
אחרי קטע 12, הרוכבים נכנסו למחרת ליום המנוחה השני והאחרון במרוץ, קטע 13 התקיים יומיים אחרי קטע 12 והיה קטע נגד השעון היחיד במרוץ, 33.7 ק"מ ממורוס למיראדור דה אזארו, הקטע היה מישורי עד לעלייה האחרונה שעלייה הסתיים נגד השעון, עלייה באורך של 1.8 ק"מ ובקטגוריה השלישית אך בשיפוע ממוצע של 14.2%. בעקבות כך, רוב הרוכבים החליפו חזרה מאופני נג"ש לאופני כביש עבור העלייה. בקטע ניצח פרימוש רוגליץ', שהשיג את הניצחון הרביעי שלו במרוץ, מקדים את וויל בארטה (CCC) בשנייה ואת נלסון אוליביירה (מוביסטאר) ב-10 שניות. קארת'י סיים רביעי את הקטע, בפער של 25 שניות מרוגליץ', כשקאראפאס סיים שביעי, 49 שניות מרוגליץ', בעקבות כך חזר רוגליץ' להובלת המרוץ בפער של 39 שניות מקאראפס ו-47 שניות מרוגליץ', דן מרטין, שסיים את הקטע במקום ה-12 בפער של 1:12 דקות מרוגליץ', התבסס במקום הרביעי הכללי בפער של 1:42 דקות מרוגליץ', כשמאס סגר את החמישייה הראשונה בפער של 3:23 דקות.
קטע 14
קטע 15 כלל 204.7 קילומטרים מלוגו לאורנסה, בתוואי גבעי ושלוש עליות מדורגות בקטגוריה 3. זה היה קטע נוסף לקבוצת הבריחה לאחר ששבעה רוכבים נכללו בה, ביניהם רוכבים שכבר ניצחו קטעים במרוץ, כמו וודס, ולנס וסולר. הקטע הסתיים במאוץ על גבעה, בו השיג ולנס את הניצחון השני שלו בקטע במרוץ, מקדים את וודס ואת זדנק שטיבר (דקונינק קוויק-סטפ) במקום השלישי. במהלך הקטע פרשו אלכסיס רנאר (Israel Start-Up Nation), אלכסנדר קאמפ (טרק-סגפרדו) ומרטין סלמון (סאנווב).
קטע 15
קטע 15 היה הקטע הארוך ביותר במרוץ, 230.8 קילומטרים ממוס עד לפוובלה דה סנבריה, הקטע היה בתוואי גבעי וכלל כחמש עליות מדורגות, כולן בקטגוריה 3 שלא פירקו או דיללו רוכבים בפלוטון, והקטע הסתיים בספרינט רב משתתפים בניצחונו של יספר פיליפסן (יו. איי. אי. אמירטס), מקדים את שני הגרמנים, פסקל אקרמן ויאניק שטיימלה (דקונינק קוויק-סטפ). במהלך הקטע פרשו גרבן תייסן, פים ליחטארט (טוטאל דיירקט אנרז'י) והארי טאנפילד (AG2R La Mondiale), מה שהשאיר את הקבוצה הצרפתית עם שלושה רוכבים בלבד.
קטע 16
קטע 16 כלל 162 קילומטרים מסלמנקה לקיודאד רודריגו, הוא כלל 2 עליות מדורגות, אחת בקטגוריה 2 והשנייה בקטגוריה 1 והיה בתוואי גבעי, גם הקטע הזה הסתיים בספרינט רב משתתפים, בו ניצח מגנוס קורט (EF Pro Cycling) לאחר שהקדים את רוגליץ' ורוי קושטה, אך הפורטוגלי נפסל על ידי חבר השופטים ואת מקומו בשלישייה תפס דיון סמית' (מיצ'לטון - סקוט). במהלך הקטע פרש אנדראה באג'יולי, כשלואיס לאון סאנצ'ס (אסטנה) לא זינק אליו.
קטע 17
קטע 17 כלל 178 קילומטרים מסקוורס לעלייה באלטו דה לה קובילה, הקטע ההררי האחרון במרוץ. האלטו דה לה קובילה הייתה העלייה השנייה במרוץ מלבד האנגלירו שהיא בקטגוריה HC, כשהיא באורך של 11.7 ק"מ בשיפוע ממוצע של 6.9%. מלבדה, בקטע היו עוד חמש עליות מדורגות, אחת בקטגוריה 1, שלוש בקטגוריה 3 ואחת בקטגוריה 2, מה שהפך את הקטע לאחד משני הקטעים הכי הרריים במרוץ, ביחד עם קטע 12. בקטע ניצח דויד גאודו, שהשיג את הניצחון השני שלו בקטע במרוץ לאחר שהתקיף מתוך קבוצת הבריחה בקילומטרים האחרונים על האלטו דה לה קובילה, מקדים ב-28 שניות את ג'ינו מאדר (NTT Pro Cycling) וב-1:05 דקות את יון איסאגירה. פרימוש רוגליץ' אומנם הפסיד 21 שניות לריצ'רד קאראפאס שסיים 8 את הקטע בפער של 2:35 דקות מגאודו המנצח, בעוד רוגליץ' עצמו סיים במקום העשירי, בפער של 2:56 דקות מגאודו, אך זה לא היה מספיק לאקוודורי שנאלץ להסתפק במקום השני הכללי, 24 שניות מרוגליץ, בעוד קארת'י סגר את הפודיום במקום ה-3, 47 שניות מרוגליץ'. דן מרטין סיים רביעי כללי, 2:43 דקות מרוגליץ', בעוד הפער של אנריק מאס במקום החמישי עמד על 3:36 דקות. גיום מרטן הבטיח את ניצחונו בקטגוריית ההרים עם 99 נקודות, בעוד פרימוש רוגליץ' הבטיח ניצחון שני ברצף גם בקטגוריית הנקודות, בה הוביל מתחילת המרוץ, עם 204 נקודות.
קטע 18
קטע 18 היה הקטע האחרון במרוץ, 139.9 קילומטרים מהיפודורמו דה לה זארזוולה עד למדריד, בתוואי מישורי. הקטע היה ממלכתי, וכמו כל קטעי הכביש האחרונים בג'ירו, או בטור, הוא קטע בלי התקפות או מהלכים על הדירוג הכללי. הקטע הסתיים בספרינט רב משתתפים בניצחון שני במרוץ של פסקל אקרמן, לאחר שהקדים את סם בנט ואת מקס קאנטר. דווידה פורמולו (יו. איי. אי. אמירטס) לא זינק לקטע בשל לידת אשתו.
פיג'ו סוג 163
פיג'ו סוג 163 (בצרפתית: Peugeot Type 163) היא מכונית משפחתית מסוג טורפדו ("Torpedo car" ), שיוצרה במספר תצורות, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1919–1924.
אמזון ישראל
אמזון ווב סרביסז ישראל בע"מ (באנגלית: AMAZON WEB SERVICES ISRAEL LTD), המוכרת בשם המקוצר אמזון ישראל, היא חברה ישראלית שהוקמה בשנת 2013 ועוסקת בשיווק שירותי מחשוב ענן. החברה ממוקמת בתל אביב-יפו במגדל עזריאלי שרונה ובחיפה בפארק מת"ם. מלוא מניותיה מוחזקות על ידי קבוצת אמזון דוט קום האמריקאית.
היסטוריה
בינואר 2015 רכשה אמזון את אנאפורנה לאבס.
בנובמבר 2017 דווח כי חברת אמזון שוקלת להפסיק לעבוד עם דואר ישראל, ובוחנת להעביר את המשלוחים המוזמנים דרך האתר לחברות מסירת חבילות אחרות, בנוסף דווח על מגעים לשכירת שטחים לוגיסטיים, במטרה להפוך אותם לשטחי אחסנה לסחורות שמוזמנות באתרי החברה. בדצמבר 2017 פורסמה עמדת הממונה על ההגבלים העסקיים כלפי כניסתה הצפויה של אמזון לשוק הקמעונאות הישראלי, ולפיה המדינה מקדמת בברכה את החברה, ושוקלת את ההשפעה הצפויה על שוק הקמעונאות הישראלי.
בנובמבר 2017 דווח כי אמזון עורכת מסע גיוס למפתחים להקמת מרכז מחקר ופיתוח למוצרי אלכסה שופינג (ביצוע קניות בדרך של מתן פקודות קוליות לעוזרת האישית של אמזון המכונה “אלכסה”).
ב-2019 ביצעה אמזון מספר רכישות של חברות ישראליות ובעלות מרכז פיתוח בישראל. בינואר את CloudEndure, ביוני את Sizmek וביולי את E8 Storage.
באפריל 2019 הודיעה אמזון על כניסתה הרשמית לשוק הקמעונאות בישראל ועל פתיחת זירת מסחר מקומית. בשלב הראשון, פעילות החברה בישראל התבצעה בתצורה של משלוחים פנים ארציים אשר יארזו וישלחו על ידי עסקים מקומיים. בחודש מאי 2019 דווח ש"אלקטרה", קמעונאית מוצרי החשמל הישראלית, סיכמה את תנאי הסחר מול אמזון, ותפתח בה בקיץ שתי חנויות תחת המותגים "אלקטרה" ו"מחסני חשמל". החברה תשלם לאמזון עמלה של 8% לכל מכירה.
ב-21 באוגוסט 2019 אמזון הכריזה רשמית על כניסה לישראל והקימה לפעילות של סוחרים ישראלים דף רשמי בשפה העברית תחת Amazon Services.
במהלך שנת 2020 גדלה אמזון ישראל וגייסה כ-150 עובדים.
חלקיק בפוטנציאל מרכזי
במכניקת הקוונטים, חלקיק בפוטנציאל מרכזי הוא מערכת קוונטית עם פוטנציאל שתלוי רק במרחק בין החלקיק ונקודת המוקד של הכוח המרכזי. דוגמה אחת למערכת כזו היא האלקטרון באטום המימן. הפוטנציאל בו מצוי האלקטרון תלוי רק במרחקו מהפרוטון שבגרעין אטום המימן. פוטנציאל זה ניתן לגזירה מחוק קולון.
במקרה הכללי, הדינמיקה של חלקיק בפוטנציאל ספרי סימטרי נשלטת על ידי המילטוניאן מהצורה:
כאשר m_0 היא מסת החלקיק, \hat{p} הוא אופרטור התנע, והפוטנציאל V(r) תלוי רק ב-r, כלומר באורך הרדיוס וקטור. המצבים הקוונטיים האפשריים של החלקיק ניתנים לחישוב דרך משוואת שרדינגר עבור ההמילטוניאן הנתון, ממנה ניתן למצוא את הערכים העצמיים של הגדלים הפיזיקליים הרלוונטיים כמו גם את המצבים העצמיים המתאימים להם, שהם פונקציות גל.
כדי לתאר את המערכות הספריות הסימטריות הללו, טבעי להשתמש בקואורדינטות כדוריות r, \theta ו-\phi. לאחר שכותבים את משוואת שרדינגר בקואורדינטות אלו, משוואת שרדינגר הבלתי תלויה בזמן בעבור מערכת כזו היא פרידה. פירוש הדבר שפתרון החלק הזוויתי של המשוואה ניתן לקביעה באופן בלתי תלוי בחלק הרדיאלי. זה מותיר משוואה דיפרנציאלית רגילה במונחי הרדיוס בלבד, אשר ממנה נגזרים המצבים העצמיים בעבור הפוטנציאל הנתון.
מבנה הפונקציות העצמיות
המצבים העצמיים של המערכת הם מהצורה: שבה הזוויות θ,φ הן הזווית הפולרית והאזימוטלית בהתאמה. שני החלקים הזוויתיים של פונקציות הגל העצמיות ψ נכתבים לעיתים כגורם מנורמל יחיד הנקרא הרמוניה ספרית, כך שהפונקציות העצמיות מקבלות את הצורה:
המשוואה הדיפרנציאלית שמתארת את הפונקציה R(r) מכונה המשוואה הרדיאלית.
גזירת המשוואה הרדיאלית
אופרטור האנרגיה הקינטית בקואורדינטות כדוריות הוא:
ואם נציב זאת במשוואת שרדינגר נקבל בעיית ערך עצמי חד-ממדית,
וזוהי בדיוק משוואת שרדינגר החד-ממדית עם פוטנציאל אפקטיבי שניתן על ידי כאשר הקואורדינטה הרדיאלית r נעה בין 0 ל-\infty.
דיון סמי-קלאסי בפונקציית הגל של חלקיק בפוטנציאל מרכזי
במכניקה קלאסית, מסלולו של חלקיק בפוטנציאל מרכזי נקבע באופן חד-חד ערכי על ידי התנע הזוויתי שלו L והאנרגיה הכוללת שלו E, שמהווים שמורות תנועה. אף על פי שבמכניקת הקוונטים אין מיקום ותנע מוגדרים לחלקיק וניתן לדבר רק על פונקציית הגל שלו (שמייצגת את הסיכוי למצוא את החלקיק במיקום כלשהו), אינטואיציות "קלאסיות" רלוונטיות במידת מה גם עבור המקרה הקוונטי. מכיוון שבמכניקת הקוונטים החלקיק אינו נקודתי אלא "מרוח" במרחב, אפשר לתאר מצבים עצמיים של המערכת רק דרך שפה של אופרטורים; משוואת שרדינגר לחלק הרדיאלי כפי שתוארה לעיל, מתייחסת לפוטנציאל האפקטיבי דרך האופרטור \hat{L}^2 (ריבוע התנע הזוויתי). החלק הזה מוקדש לתיאור מאפיינים "איכותיים" כלליים של המצבים העצמיים של חלקיק קשור בפוטנציאל מרכזי. אף על פי שהדיון כאן לא מתייחס לפוטנציאל ספציפי, הוא תקף למרבית סוגי הפוטנציאלים (בפרט לאלקטרון באטום המימן).
תיאור איכותי של החלק הזוויתי
הבדל מהותי אחד בין הבעיה הדו-גופית הקלאסית להתנהגותו של חלקיק קוונטי הוא שבבעיה הקלאסית לא ייתכנו מצבים קשורים ללא תנע זוויתי (למעט אלו המתארים נפילה של החלקיק ישירות אל מרכז הכוח). לעומת זאת, חלקיק קוונטי מרוח בכל המרחב שמסביב למרכז הכוח ולכן כל עוד פונקציית הגל שלו היא בעלת סימטריה כדורית (כלומר כאשר החלק הזוויתי שלה הוא טריוויאלי) אין שום סיבה שהיא תתאר מישור תנועה מוגדר או באופן שקול תתאים לערך שונה מאפס של אופרטור ההיטל של התנע הזוויתי \hat{L}_z על ציר מסוים; מכיוון שבמקרה זה ערכי התצפית של אופרטור ההיטל של התנע הזוויתי מתאפסים ביחס לכל ציר, ניתן לקבוע שבמצבים עצמיים בעלי סימטריה כדורית התנע הזוויתי מתאפס. תפקיד התנע הזוויתי בגרסה הקוונטית של בעיית הכוח המרכזי הוא "לשבור" את הסימטריה הכדורית של פונקציית הגל של החלקיק הקשור.
מבחינה מתמטית, עבור מצב קשור נתון של חלקיק בפוטנציאל מרכזי, ככל שהמספר הקוונטי הזוויתי l גדול יותר, ההרמוניה הספרית המתאימה מתוארת על ידי פולינום לז'נדר נלווה ממעלה גבוהה יותר ב-, ולפיכך מייצג תצורה מרחבית מורכבת יותר בעלת קווי צומת מורכבים יותר. המספר הקוונטי האזימוטלי m, שמייצג את ההיטל של התנע הזוויתי על ציר z, ניתן לתיאור (בשפה השאולה מהפיזיקה הקלאסית) כ"תדירות המרחבית" של התנדנדות פונקציית הגל (מספר גל) לאורך מעגל במישור שניצב לציר זה. במילים אחרות, החלק הזוויתי שתלוי ב-\theta בלבד (ותואם למספר הקוונטי הזוויתי) הוא קבוע על פני חרוטים בעל זווית ראש \theta בעוד שהחלק הזוויתי שתלוי ב-\phi בלבד קבוע לאורך קרן בזווית \phi במישור XY.
תיאור איכותי של החלק הרדיאלי
במכניקה קלאסית, מאחר שהתנע הזוויתי L מהווה שמורת תנועה עבור פוטנציאלים מרכזיים, בפתרון הבעיה הדו-גופית נהוג לתאר את התנהגות המערכת בעזרת גודל הנקרא "פוטנציאל אפקטיבי", אשר כולל בתוכו הן את השפעת האפקט הצנטריפוגלי של התנע הזוויתי והן השפעת הכוח המרכזי ומאפשר לצמצם את הבעיה התלת-ממדית לבעיה חד-ממדית. האנרגיה הכוללת E מטילה הגבלות על תחום הערכים האפשריים של r (מרחק החלקיק ממרכז הכוח המרכזי). בניתוח הקלאסי של הבעיה הדו-גופית ניתן להראות שאם משנים את התנע הזוויתי L בעוד ששומרים על אנרגיה כוללת קבועה E, אז הקטנת התנע הזוויתי מגדילה את מנעד הערכים של r בו החלקיק יכול להימצא, כלומר מגדילה את המרחק בין הפריהליון לאפהליון.
בגרסה הקוונטית של הבעיה, כאשר פותרים את משוואת שרדינגר לחלק הרדיאלי R(r) של פונקציית הגל, מגלים שהחלק הרדיאלי תלוי גם בתנע הזוויתי L של החלקיק, בנוסף על האנרגיה הכוללת E. להשפעת הקטנת התנע הזוויתי במקרה הקוונטי יש קווי דמיון עם המקרה הקלאסי – מנעד הערכים של r בהם הסיכוי למצוא את החלקיק גבוה (כלומר שצפיפות ההסתברות |R(r)|^2 אינה זניחה) הולך וגדל. ניתן למתוח את האנלוגיה הקלאסית אף יותר - בבעיה הדו-גופית הקלאסית הקטנת התנע הזוויתי מגדילה את האקסנצטריות של מסלולו האליפטי של החלקיק, כך שבמרבית זמן המחזור של התנועה החלקיק יהיה מצוי במרחקים גדולים יותר - ולכן הגיוני לצפות שבגרסה הקוונטית שלה תוחלת מרחק החלקיק ממרכז הכוח תגדל עם הקטנת L. למשל, עבור אטום המימן, תוחלת מרחק האלקטרון מהגרעין, שמוגדרת להיות: מקיימת את הקשר: כאשר a_0 הוא רדיוס בוהר. ניתן לראות שהקטנת המספר הקוונטי הזוויתי l מגדילה את <r> עד לערך מקסימלי של המתקבל עבור המצב העצמי הסימטרי כדורית של רמת האנרגיה ה-n. ניתן להראות גם שהמרחקים "המותרים" r_n של רמות האנרגיה של האלקטרון במודל בוהר של אטום המימן הם השכיח של פונקציית צפיפות ההסתברות של r כפי שמתקבלת במודל שרדינגר, כלומר r_n הוא המרחק שבו מקבלת ערך מקסימלי.
נוסף על כך, מכיוון שההפרש קובע למעשה את האנרגיה הקינטית הרדיאלית של החלקיק, ומכאן גם את מספר הגל הרדיאלי \kappa_r, ניתן לשער שמספר הצמתים (שורשים של R(r)) בחלק הרדיאלי יגדל עם הקטנת L. למשל, בפתרון המתמטי המדויק של אטום המימן, פונקציית הגל הרדיאלית שווה לאקספוננט דועך כפול פולינום לגר מוכלל, אשר מספר שורשיו עולה עם הקטנת L.
דוד אנגל
דוד אנגל (נולד ב-31 במאי 1952) הוא תת-אלוף בצה"ל בדימוס, ששימש כראש מנת"ק – מנהלת המרכבה והרק"ם במשרד הביטחון בין השנים 1999–2003 ובהמשך מונה על ידי מנכ"ל משרד הביטחון לשמש כראש מטה ההשבחה של הטנק הטורקי.
הוביל בתקופת שירותו את פיתוח טנק מרכבה סימן 4 ודגם רק"מ האחזקה על בסיס תובת מרכבה. בשנת 1987 קיבל את פרס קצין חימוש ראשי על פיתוח מקורי להעלאת הספק מנוע המגח מ-750 כ"ס ל־900 כ"ס עבור טנקי מגח 7 ממוגן.
קריירה צבאית
אנגל החל את שירותו בצה"ל בשנת 1971 כמכונאי טנקי מגח בגש"ח (גדוד שירותי חימוש) בסיס רפידים בסיני. במלחמת יום כיפור תיקן ביחד עם חבריו ליחידה עשרות רבות של טנקי מגח פגועים ברפידים, בתעלת סואץ, ומעבר לה באזור איסמעיליה. לקראת סוף המלחמה עסק בחילוץ ופינוי טנקים וכלים אחרים שנפגעו בחווה הסינית, באזור התעלה.
לאחר המלחמה, נשלח לקורס קצינים, אותו סיים בהצטיינות וחזר כסגן מפקד פלוגה לאותה פלוגת רק"מ בה שרת בגש"ח סיני רפידים. בהמשך ביצע שני תפקידי מפקד פלוגה, הן ברפידים והן במחנה טסה על ציר עכביש לכוון תעלת סואץ.
בשנת 1978, בתום שרות כולל של כשבע שנים בסיני כחייל וכקצין, נשלח ללימודי הנדסת מכונות בטכניון אותו סיים בהצטיינות. במהלך הלימודים, השתתף במלחמת לבנון הראשונה, בתפקיד ממלא מקום מפקד פלק"ד (פלוגה קדמית) אגד ארטילרי של תותחי רומח 175 מ"מ.
בשנת 1983 הוצב כרב-סרן במדור מגח במקחש"ר – מפקדת קצין חיל חימוש ראשי. במהלך שירותו כראש מדור מגח נחשב המדור לגדול וחשוב לאור סד"כ הכלים הגדול שבצה"ל. בתקופה זו היה אחראי על שדרוגים רבים בטנקי המגח והמרכזיים בהם:
במסגרת תפקידו כראש מדור מגח, קיבל את פרס קחש"ר על פיתוח מקורי להעלאת הספק מנוע המגח מ-750 כ"ס ל־900 כ"ס עבור טנקי מגח 7 ממוגן. בהמשך שירת ביחידת הניסויים של צה"ל, כראש מדור ניסויי רק"מ. בשנת 1988 נקרא על ידי האלוף ישראל טל (טליק) אבי טנק המרכבה ועוזר שר הביטחון לשמש כראש ענף פתוח טנק המרכבה.
בשנת 1993 סיים את תפקידו כראש ענף פיתוח ויצא לשליחות בארצות הברית, כקצין קישור צה"ל ב-TACOM – בסיס פיתוח הטנקים האמריקאי בדטרויט. עם שובו לארץ, מונה לאלוף-משנה בתפקיד סגן ראש מנת"ק – מנהלת המרכבה והרק"ם בין השנים 1996–1999.
בסוף שנת 1999 מונה לראש מנת"ק עד לשחרורו מצה"ל בשנת 2003.
במסגרת שירותו הצבאי השלים אנגל תואר ראשון בטכניון בהנדסת מכונות (1982) ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב (1998).
קריירה אזרחית
עוד לפני שחרורו מצה"ל, מנכ"ל משרד הביטחון האלוף במילואים עמוס ירון מינה את אנגל בשנת 2002, כראש המטה להשבחת טנקי M60 פטון של הצבא הטורקי במשרד הביטחון - פרויקט טנק ה"סברה". אנגל שימש ראש פרויקט ה"סברה" כ-10 שנים, עד סיומו בשנת 2010, במסגרתו היה אחראי לפיקוח ותיאום הפרויקט מול תע"ש, אלביט מערכות, משרד ההגנה הטורקי, גורמי משרד הביטחון השונים ותעשיות ביטחוניות נוספות.
במקביל לתפקידו כראש מטה השבחת הטנק הטורקי, הקים דוד אנגל מספר חברות ועמד בראשן, ביניהן חברת "מוביוס", שעסקה בפתוח וייצור מערכות סופגות אנרגיה בזמן פיצוץ ועליה על מטעני גחון של רק"מ, כמו כן ניהל עם חברה אמריקאית, עם חברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות ועם רפ"ט – רשות פיתוח טנק, את פיתוח רכב גלגלי ממוגן ה"גולן". בנוסף, שימש גם כיועץ למפעלים וחברות ביטחוניות בישראל ומחוצה לה.
במרץ 2009 פרסם מבקר המדינה דו"ח ביקורת על אי-סדרים בהעסקת קצינים שפרשו מצה"ל בתעשיות הביטחוניות. המבקר ציין בין השאר את אנגל שהחל לעבוד בפרויקט הטנק הטורקי "סברה" עוד לפני שפרש מצה"ל, קיבל שכר ופנסיה במקביל מהקופה הציבורית, למרות הוראת החוק בעניין זה. כדי לעקוף מגבלה זו הוגדר כיועץ לתע"ש ולא עובד מהמניין. בפועל, האישור ניתן על ידי היועץ המשפטי של נציבות שירות המדינה, לבקשת מנכ"ל משרד הביטחון, זאת לאור חשיבות הפרויקט שהנו בעל חשיבות אסטרטגית למדינת ישראל. בנוסף שימש אנגל יועץ לחברות בתחום השריון לחברות מתחרות במקביל לתפקידו בתע"ש תוך שקיבל אישור לכך מהראש של משרד הביטחון. בהקשר לכך משרד מבקר המדינה העיר למשהב"ט כי לא בוצע פיקוח הולם על כך שאנגל אינו נמצא בניגוד עניינים.
משפחתו
אנגל נשוי ליפה ואב לשלושה ילדים. עינת שירתה ביחידה 8200 ומשמשת כרופאה בכירה בית החולים שיבא במחלקת שיקום נוירולוגי. בנו גיא שרת כקצין ביחידת אגוז ובעל חברה למדפסות תלת־ממד ובנו טל ששירת כלוחם ביחידת שלדג והוא בעל חווה חקלאית בקנדה. לאנגל 10 נכדים.
The Abbey Road E.P.
הוא EP של להקת הרד הוט צ'ילי פפרז שיצא בשנת 1988. מתוך חמש הרצועות הכלולות ב-EP הזה, ארבע פורסמו בעבר באלבומי האולפן של הלהקה. הרצועה החדשה היחידה היא גרסת כיסוי לשירו של ג'ימי הנדריקס "Fire", שהופיעה בעבר בתור B-side לסינגל "Fight Like a Brave", ומאוחר יותר נכללה באלבום Mother's Milk בתור מחווה להלל סלובק, הגיטריסט המקורי של הלהקה, שמת ממנת יתר של הרואין. הלל מנגן בגיטרה ברצועה זו.
עטיפת האלבום ושמו הם מחווה לאלבום Abbey Road של הביטלס. בעטיפה נראים חברי הלהקה חוצים כביש באופן כמעט זהה לעטיפה של "Abbey Road", למעט העובדה שהם ערומים, ורק גרב מכסה את איבר המין שלהם. חברי הלהקה נהגו להופיע כך בהופעותיה הראשונות של הלהקה.
גביע דייוויס 2003
גביע דייוויס 2003 הייתה התחרות ה-92 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 135 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת BNP פריבה.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-3 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
נבחרת רוסיה שהייתה מחזיקת הגביע הודחה בסיבוב השני. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת אוסטרליה לבין נבחרת ספרד במלבורן. הוא הסתיים עם התוצאה 1:3 לטובת אוסטרליה. בכך הם זכו בגביע בפעם ה-28.
העברות לקראת שנת 2004
בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
ישראל בגביע דייוויס
בתחרות שנת 2003, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה-1. במשחקה הראשון היא שובצה נגד נבחרת בלארוס.
לאחר הפסד זה, נבחרת ישראל שיחקה נגד נבחרת זימבבואה.
יון אנדרייסקו
יון אַנְדְרֶייֶסקוּ (ברומנית: Ion Andreescu, 15 בפברואר 1850 – 22 באוקטובר 1882) היה צייר רומני. נחשב הראשון מבין ציירי רומניה שהיה "מודרני באמת" (ק. פרוט). בחייו הקצרים יצר כמה מאות תמונות - של טבע דומם, פרחים,דיוקנאות ובייחוד נופים. אמנותו מתאפיינת באיפוק, עומק ובמימד מדיטטיבי.
סלים שבזוחוב
סלים שבזוחוב (ברוסית: Залим Борисович Шебзухов; נולד ב-6 באוקטובר 1986 ונהרג ב-17 באוגוסט 2016) היה איסלאמיסט מקברדינו-בלקריה ומנהיגה הרביעי של אמירות הקווקז.
יון אנדרייסקו
קורות חייו
יון אנדרייסקו נולד בבוקרשט בשנת 1850 במשפחה של סוחר משקאות. היה הבן הבכור בין שבעה ילדים - שלשה בנים וארבע בנות. למד לימודים יסודיים כולל השפה הצרפתית ב"פנסיון" של אנדריאס אפוסטולטוס. אחר כך נרשם לגימנסיה ע"ש גאורגה לאזר שם מוריו לציור היו הצייר פטרה אלכסנדרסקו ובכיתה ד הצייר ה. טרֶנק. המשיך בתיכון "ספנטול סבא" (סבא הקדוש) בבוקרשט שבו למד ציור אצל ק. י. סטנצ'סקו.
סלים שבזוחוב
ביוגרפיה
סלים ישב בכלא רוסי למשך שנתיים לאחר שנעצר ב-7 בדצמבר 2007. הוא שוחרר ב-24 ביוני 2009. זמן קצר לאחר מכן הצטרף לאמירות הקווקז. עד שב-12 באוגוסט 2015 נהיה מנהיגה של האמירות.
יון אנדרייסקו
קורות חייו
בשנת 1869 יון אנדרייסקו עזב את התיכון כדי להתקבל לבית הספר הלאומי לאמנויות יפות שבניהולו של תאודור אמאן. בבית ספר זה למד בשקידה וקיבל ציון מיוחד במקצוע אסתטיקה אותו למד גם אצל אותו ק. סטנצ'סקו. מפני שהוריו נקלעו למצוקה כלכלית החליט אנדרייסקו לעבוד בהוראה והצטרף לסניף בבוקרשט של "החברה לחינוך העם הרומני", שבו היו פעילים גם מוריו. חיפש משרה פנויה אפילו במחוזות רחוקים כמו בוטושאן. למרות הצלחתו במבחנים הדרושים לזכייה במשרת מורה בבוקרשט, הוא עבר טרטורים רבים בגלל מכרזים שהיו "תפורים" למועמדים אחרים. המנטור שלו, הצייר תאודור אמאן השתדל רבות אצל הרשויות כדי שייעשה צדק לתלמידו המחונן. אנדרייסקו הועסק בהתחלה רק כחצי שנה כממלא מקום בבית ספר למסחר בבוקרשט ולאחר מכן שוב נשאר מובטל.
סלים שבזוחוב
ביוגרפיה
ב -16 באפריל 2015 הודיעה הוועדה הלאומית למלחמה בטרור (רוסיה) על מותו במבצע מיוחד בנאלצ'יק, אך זמן קצר לאחר שהוועדה הודיעה לתקשורת ששבזוחוב נהרג הוציאה הודעה שנייה שבה נאמר שאירעה טעות בזיהוי, ומי שנהרג במהלך אותה פעולה היה הלוחם זאור פרוקופצ'וק.
יון אנדרייסקו
בוזאו
סוף-סוף בשנים 1872-1873 התאפשר לו, אחרי מבחנים נוספים, לעבוד כמורה לשרטוט ולקליגרפיה בבית הספר ("סמינר") של הבישופות בוזאו. שיטות ההוראה שלו השיגו תוצאות טובות בקרב התלמידים. לאחר מכן מצא משרה של מורה בגימנסיה ע"ש טודור ולדימירסקו בבוזאו (כיום המכללה הלאומית ע"ש בוגדן פטריצ'ייקו השדאו) והחל משנת 1875 בבית הספר המקצועי באותה עיר. אחרי שנים של עוני ותסכולים, שהטביעו חותם באופיו המהורהר והמלנכולי, בבוזאו התגבשה אישיותו כאדם וכיוצר. יצירותיו בשנים הראשונות בבוזאו שיקפו את חיפושיו אחרי מוטיבים. צייר אז בעיקר נופים כפריים:"הבית שעל יד הדרך" (Casa la drum),"ביתו של מייצר הכברות" (Casa ciurarului), "שולי הכפר" (Margine de sat), דמויות של איכרים ("רועה עם צאנו" - Ciobanul cu oi) וציורי טבע דומם עם פרחים ופירות. עדיין הצורות בתמונות אלה כבדות משהו ומשיכת המכחול פחות מדויקת ובחירת הצבעים אינה מיד מוצלחת. בשנת 1873 ביקר אנדרייסקו בבוקרשט. בהזדמנות זאת התוודע ליצירות האומנות הרומנית המוקדמת ול ציורים מאסכולות אמנותיות זרות שהוצגו ב"תערוכת ידידי האמנויות היפות". באותה עת הכיר את הצייר ניקולאיה גריגורסקו שעודד אותו להמשיך לצייר. ב-1874 שלח אנדרייסקו ל"תערוכת האמנים בחיים" בבוקרשט 5 עבודות, מהן התקבלו שלוש: "סיר עם פרחים" (Oala cu flori), "טבע דומם עם דגים" (Natură moartă cu peşti) ו"נוף מחורשת בוזאו" (Peisaj din crângul Buzăului). יש מעריכים כי מבחינת קומפוזיציה ופירוש הנוף הרומני, הציורים "שוק בקרבת בוזאו" (Târg în preajma Buzăului), "יריד בבוזאו" (Bâlci la Buzău) ו"קילון הכפר" (Cumpăna satului) היוו מפנה בסגנונו של אנדרייסקו, שהבשיל באותה תקופה.
סלים שבזוחוב
ביוגרפיה
במשך זמן רב גורלו ומיקומו לא היו ידועים עד שהתקבל מידע במשטרת סנט פטרסבורג כי שבזוחוב מסתתר בעיר.