cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אולימפיאדת מלבורן (1956)
כדורמים
העימות בין ברית המועצות להונגריה  קיבל גם ביטוי ספורטיבי, במפגש טעון בין נבחרות הכדורמים שלהן בשלב בית הגמר, שזכה לכינוי "משחק הדם במים".
קפיצה למים
בתחרויות הקפיצה למים זכתה הנבחרת האמריקנית ב-9 מתוך 12 המדליות האפשריות.
שחייה
בתחרויות השחייה שלטה נבחרת אוסטרליה, שזכתה ב-8 מתוך 13 מדליות זהב אפשריות, 6 מהזכיות היו תוך קביעת שיא עולם.
המנון חדש
לקראת המשחקים בחר הוועד האולימפי המנון חדש, שנכתב ממילות שיריו של המשורר היווני פינדאר:
פנזשגיור
הכפר הוקם בשנת 1956 מאיחוד של שני כפרים קישגיור (Kisgyőr) ופנזשקוט (Pénzeskút).
קציצות (ספר)
קציצות הוא ספר שנכתב על ידי הסופר, תסריטאי ובמאי הקולנוע הישראלי אילן הייטנר. הספר יצא לאור בספטמבר 2008, בהוצאת "מודן", וכבר בשבוע הראשון ליציאתו נכנס לטבלת רבי-המכר. הוא זכה בפרס "ספר הזהב", שהוענק לו מטעם התאגדות המו"לים על מכירת למעלה מ-20,000 עותקים. זהו ספרו הרביעי של הייטנר, ובדומה לספריו הקודמים, הוא עוסק בשינויים שעוברים על ישראלים בסביבות גיל השלושים, ועל התהפוכות הרגשיות בחייהם. בספר זה הוא מתאר את השינוי המחשבתי המתחולל אצל אדם שכל חבריו התחתנו, והכמיהה לאהבה מעוררת בו שאלות על מקומו בעולם ועל אופיו. ספריו פונים בעיקר לקהל צעיר, נשים וגברים כאחד.
פרנסואז מארי דה בורבון
ביוגרפיה
פרנסואז מארי נולדה ב-4 במאי 1677 בשאטו דה מנטינון, ללואי הארבעה עשר, מלך צרפת ולמאדאם דה מונטספן, בתם של גבריאל דה רוששור דה מורטמר ודיאן דה גרנסיין. פרנסואז מארי ואחיה לואי אלכסנדר, רוזן טולוז חונכו על ידי פרנסואז ד'אובינייה, מרקיזת מנטנון, ומדי פעם הובאה לארמון ורסאי לפגוש את הוריה. בשנת 1681 קיבלה פרנסואז מארי מעמד של בת לגיטימית, ובנוסף קיבלה את התואר מדמואזל דה בלואה.
קציצות (ספר)
עלילה
הספר עוסק באריאל, רווק בן 37, תסריטאי שמתקשה במציאת עבודה, הממורמר מכך שחבריו הקימו משפחות, בעוד הוא נותר בבדידותו. יום אחד הוא פוגש את אהבת חייו, הדר, ברחוב יהודה מכבי. הוא מחליט שהגיע הזמן להתחתן, אך תוהה האם הוא בשל לכך. לפני החתונה הם רבים. הוא נבהל ורוצה לברוח. מאחר ששני בני הזוג עברו מזמן את גיל 30, הם מסכמים כי עדיף להיות גרושים מאשר רווקים, ומחליטים להתחתן ולהתגרש כעבור חצי שנה. התכנית להתגרש לאחר החתונה מתוארת בתחילת הספר, ובפרקים שלאחר מכן, מתוארים האירועים והלך הרוח שהובילו להיכרות, ההתאהבות, המריבות וההסכם, עד לחתונה עצמה ולירח הדבש.
פרנסואז מארי דה בורבון
ביוגרפיה
אביה לואי הארבעה עשר, מלך צרפת הציע לבן דודה פיליפ, דוכס שארטר את בתו הבלתי חוקית, פרנסואז מארי, ואף הציע לו נדוניה של שני מיליון ליברות עם ידו של בתו. לאחר ששמעה אמו של פיליפ, אליזבת שארלוטה, נסיכת הפפאלץ, כי בנה הסכים לנישואין, סטרה אמו של פיליפ על פניו אל מול בית המלוכה והפנתה את גבה אל המלך כשקד לה. אף על פי כן, ב-18 בפברואר 1692 נישאו השניים בקפלה של ארמון ורסאי, ובין האורחים היו אף ג'יימס השני, מלך אנגליה הגולה ואשתו מרי ממודנה. הזוג הצעיר, שלא התאים מלכתחילה, מעולם לא חיבב זה את זה, ועד מהרה נתן פיליפ הצעיר לאשתו את הכינוי מאדאם לוציפר, אך למרות זאת, היו להם שמונה ילדים.
עם מותו של חמיה פיליפ הראשון, דוכס אורליאן ביוני 1701, ירש פיליפ את דוכסות אורליאן, אנז'ו, מונפנסייה, ונאמור, כמו גם את נסיכות ז'ואנוויל. חמיה פיליפ הראשון מת לאחר ויכוח עם אחיו לואי הארבעה עשר על פילגשו של פיליפ השני, וכן הוא התרגז כל כך על שלואי לא שילם את הנדוניה של בתו. במשך חייו היו לפיליפ הרבה פילגשים, בעוד פרנסואז מארי העדיפה לחיות בשקט בסנט קלאוד, בפאלה-רויאל, או בביתה בבגנולה.
בשנת 1710 התחתנה בתה הבכורה מארי לואיז אליזבת ד'אורליאן, עם שארל, דוכס ברי, ובכך החזיקה במעמד יותר גבוה מהוריה בחצר המלוכה, אך לא היו להם ילדים.
בשנת 1711 מת לואי, הדופן הגדול, ובנו לואי, דוכס בורגונדיה מונה לדופן צרפת. בשנת 1712 מת אף לואי שנדבק בחצבת מאשתו, וכמה ימים מת אף בנו לואי, דוכס ברטאן, ובנה הקטן לואי, דוכס אנז'ו מונה ליורש העצר. ב-1 בספטמבר 1715 נפטר לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ולואי, דוכס אנז'ו ירש את הכתר בשם לואי החמישה עשר, אך היות שהיה בן חמש שנים בלבד שימש בעלה פיליפ כעוצר בשמו.
בנובמבר 1721 התחתנה לואיז אליזבת ד'אורליאן התחתנה על ידי שליח בפריז, ועברה להתגורר יחד עם אחותה הצעירה במדריד. למרות קבלת הפנים הקרה של משפחת המלוכה הספרדית, במיוחד על ידי אליזבטה פארנזה, האם החורגת של בעלה, וב-20 בינואר 1722 התקיים טקס הנישואין הרשמי. הנדוניה שלה הייתה של 4 מיליון ליברות. התנאי השלישי של ההסכם שכלל את נישואי האינפנטה קרלוס עם פיליפין אליזבת ד'אורליאן לא התקיים, ובשל כך נשלחה האינפנטה מריאנה ויקטוריה בחזרה לספרד. יחסי ספרד-צרפת רק התאוששו בשנת 1743 כאשר לואי פרדיננד, דופן צרפת, בנו של לואי החמישה עשר התחתן עם מריה תרסה רפאלה מספרד.
קהילת הבלוט
חוות קהילת הבלוט (אנגלית: Acorn Community) היא קהילה רצונית, שוויונית, אנרכיסטית בווירג'יניה.
פרנסואז מארי דה בורבון
ביוגרפיה
ב-15 ביוני 1722 עזבו לואי החמישה עשר והחצר המלכותית את ארמון טווילרי ועברו לארמון ורסאי, שם רצה המלך הצעיר להתגורר. פיליפ לקח את דירותיו של דודנו המנוח לואי, הדופן הגדול בקומה הראשונה של הארמון, בעוד המלך התגורר בקומה מעליו. בשנת 1723 מת בעלה פיליפ, ובנה לואי, דוכס אורליאן ירש את תאריו. בשנת 1725 התחתן לואי החמישה עשר, מלך צרפת עם מריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין. בשנת 1740 התאהב נכדה לואי פיליפ, דוכס שארטר בהנרייט, נסיכת צרפת, בתו של לואי החמישה עשר, אולם אביה סירב לנישואין הללו, משום שהיו מביאים את לואי פיליפ מדי קרוב לכס המלוכה. בעקבות כך ניהלה פרנסואז מארי משא ומתן עם אחייניתה לואיז אליזבת דה בורבון, ונכדה לואי פיליפ התחתן עם בתה של לואיז אליזבת - לואיז הנרייט דה בורבון.
קהילת הבלוט
הקהילה
פעם בשבוע ישנן התכנסויות ודיונים, בהם מגיעים להחלטות בקונצנזוס. החברים בקהילת האלון מחזיקים בדעות סביבתניות ולכן הם מנסים לא לפגוע בסביבה. אף על פי שישנם בקהילה כללים (כגון בנושא קבלת אנשים לקהילה), הקהילה מנסה לשמור על מינימום חוקים. בין החוקים שכן נוכחים בקהילה, יש דגש על אחריות אישית, ולא על השגחה של אחראי. בקהילה בעיות מטופלות בדרך שמותאמת לבעיה הייחודית, תוך התחשבות בכך שלכל אדם צרכים משלו.
האוכלוסייה והיציבות של קהילת הבלוט השתנו בצורה ניכרת בפרק הזמן הקצר בו היא קיימת. משבר כלכלי ובעיות בין - אישיות הביעו את הקהילה לכמעט התפרקות במספר מקרים. לאחר שהקהילה שרדה את אותם משברים, נכון ל-2013 היא משגשגת במספר אופטימלי של 30 דיירים קבועים, ומספר משתנה של אורחים, מתלמדים ומתנדבים; בנוסף לדיירים הקבועים, ישנה רשימת המתנה של אנשים שרוצים להצטרף לקהילה ומחכים למקום פנוי בה.
פרנסואז מארי דה בורבון
משפחתה
ב-18 בפברואר 1692 התחתנה פרנסואז מארי עם פיליפ השני, דוכס אורליאן, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
קהילת הבלוט
הקהילה
הקהילה מספקת את צרכיה באמצעות גידול מזון לא מהונדס גנטית. ההכנסה ממכירת הגידול משמשת לטובת כלל החברים בקהילה בצורה שוויונית, ולמספר פעילויות אחרות (כגון עזרה לארגונים אחרים בעלי מטרות דומות). בשנת 2013 רכשה קהילת הבלוט קרקע בשביל לעזור לביסוסה של קהילה חדשה, אשר נקראה נבט.
כל החברים בקהילה נהנים מטיפול רפואי, דנטלי ואופטי, ומקבלים משכורת חודשית. החברים בקהילה נוהגים להתנדב בארגונים לבחירתם, כגון אוכל במקום פצצות. הקהילה עצמה תורמת חלק מכספיה בתור עזרה לביסוס חוות האנרגיה החיה.
עבודה
לקהילה ישנה חלוקת עבודה עצמאית גמישה במיוחד השומרת על הצביון חסר ההיררכיה והעצמאות האישית של החברה, ביחד עם האחריות המצופה מהחברים בה. בהיותה קהילה לא היררכית, גם בעבודה בה אין מנהלים, בוסים, בעלים, משקיעים או משגיחים; בהתאם לכך, העבודה מתבצעת בהשגחה מינימלית. עבודות בקהילה מתבצעות בידי אלו שיכולים לתרום להשגת המטרה הכי הרבה מבין חברי הקהילה. הדבר מתבצע מתוך הנחה כי גם שאר חברי הקהילה יפעלו כך.
כל חבר בקהילה מצופה להגיע למכסה של לפחות 42 שעות עבודה בשבוע. משך זמן עבודה זה הוא המעט ביותר שנראה מקובל בקהילה, ורוב החברים בקהילה עובדים בפועל הרבה מעבר למספר שעות זה.
כל עבודה שנעשית בידי חברים הקהילה מקבלת הכרה שווה. למעשה, כמעט כל דבר שיש צורך לבצע אותו בקהילה נחשב כעבודה, כולל עבודות "מסורתיות" כדוגמת עבודה משרדית, תחזוקה וחקלאות; למרות זאת, גם עבודות פחות "מסורתיות", כדוגמת טיפול בילדים, בישול, ניקיון והכנה של מסיבות בקהילה מקבלות הכרה זהה כעבודה בקהילה. כתוצאה משיטה זאת, האנשים בקהילה לרוב מרגישים שיש להם זמן חופשי רב יותר מאשר כשעבדו בעבודות רגילות. בהתבסס על עבודה בהתאם למינימום המצופה, כל חבר זכאי לארבעה שבועות חופשה בשנה. עבודה נוספת מעבר למצופה, מזכה חברים בקהילה בזמן חופשה נוסף.
חברות
קהילת הבלוט מצליחה לפעול היטב בחלקה הגדולה בזכות בחירה קפדנית של החברים בה, בידי תהליך שנקרא "בהירות". אדם שרוצה להצטרף לקהילה, לאחר ביקורים ועזרה לקהילה במשך שלושה שבועות, עליו להיהפך ל"בהיר" עם כל חבר בקהילה, כלומר לנהל שיחה ארוכה, פרטית ועמוקה עם כל חבר בקהילה בנפרד. לאחר מכן, כל חברי הקהילה נפגשים כדי להגיע לידי החלטה בדבר קבלתו של החבר החדש; החלטה זאת, כמו כל ההחלטה בקהילה, מתבצעת באמצעות קונצנזוס. אם אף חבר אחד בקהילה לא מאשר את קבלתו של החבר החדש, זה האחרון לא יוכל להצטרף לקהילה.
לאחר קבלתו של חבר חדש, החבר נשאר חבר אפשרי למשך שנה אחת, לאחריה מחליטים שאר חברי הקהילה האם יישאר בקהילה או לא. חברות אפשרית היא תקופת מבחן בה החבר יכול להישאר בקהילה, כל עוד כל החברים בה מרוצים מכך; בכל שלב במהלך שנה זאת, אם אפילו אחד מחברי הקהילה אינו מרוצה מהמצב, על החבר האפשרי לעזוב. לאחר שנה זאת, אם החבר מתקבל, דרוש קונצנזוס מלא (של כל שאר החברים מלבדו) בשביל לגרום לעזיבתו.
תזונה
רוב הארוחות בקהילה צמחוניות, ובכולן יש אפשרות לבחור במנה טבעונית. הקהילה מגדלת ושומרת על תרנגולות לביצים ובשר, עיזים בשביל חלב ובקר בשביל בשר.
אדן
אֶדֶן (נקרא גם אֶדֶן מְסִילָּה) הוא גוף תיבתי קשיח המשמש כבסיס לפסי רכבת. לרוב מונחים האדנים בניצב לכיוון הפסים בצפיפות שונה בהתאם לצורך, ומחברים ביניהם כך שהמרחק בין הפסים נשמר קבוע לכל אורך המסילה. כמו כן מעבירים האדנים את הלחץ המופעל על הפסים אל המצע שעליו מונחת המסילה ומפזרים אותו על שטח גדול יותר מאשר שטח הפסים עצמם, ועל ידי כך תורמים לייצוב המסילה ולעמידותה בפני הלחצים והמעמסים שנגרמים בעת מעבר רכבת על הפסים.
האדנים עצמם מונחים על גבי רבד שעוטף אותם מכל הכיוונים, מייצב אותם ומונע את תזוזתם, וכן מאפשר ניקוז מים ומספק שיכוך זעזועים.
אדני עץ
אדני עץ עשויים בדרך כלל מעץ קשה שעבר תהליכי חיטוי ושימור נגד מזיקים. בעבר זה היה חומר הגלם העיקרי ליצור אדנים.
לאדני עץ מספר יתרונות:
לעומת זאת לעץ יש גם מספר חסרונות:
כיום אדני עץ משמשים בעיקר במקרים שיש צורך באדנים בעלי צורה מיוחדת, למשל במסוטים ובהצטלבויות.
אדני בטון
אדני בטון מיוצרים מבטון מזוין על ידי יציקה לתבניות שמכילות חיזוקי ברזל וכן את התושבות אליהן מתחברים הפסים. באופן הזה ניתן לייצר אדנים בכמויות גדולות ובמהירות תוך הבטחת דיוק מרבי בקביעת המרחק בין הפסים. כיום מרבית האדנים מיוצרים מבטון.
חסרונות אדני הבטון:
אדני פלדה
אדני פלדה מיוצרים על ידי מכבש ומשמשים בעיקר למסילות צדדיות, למסילות צרות או למסילות זמניות. התכונות המכניות שלהם לא מאפשרות שימוש במסילות המיועדות למהירויות גבוהות, שכן הם כמעט חסרי יכולת לשכך זעזועים.
סיבות לשימוש באדני פלדה:
סיבות להימנעות משימוש באדני פלדה:
אדנים מחומרים אחרים
בשנים האחרונות נכנסים לשימוש אדנים מחומרים סינתטיים - פלסטיק וגומי. אדנים אלו מיוצרים בדרך כלל ממיחזור של פסולת פלסטיק וגומי ואמורים לשלב את היתרונות של אדני הבטון - חוזק, יציבות ועמידות לתנאי הסביבה, עם היתרונות של אדני עץ - גמישות, שיכוך זעזועים ורעש ומשקל נמוך. כמו כן השימוש בחומר ממוחזר תורם לאיכות הסביבה, מה גם שתהליכי החיטוי והשימור של אדני העץ משתמשים בחומרים רעילים הנפלטים מהאדנים לסביבה.
קיימות מסילות ללא אדנים בכלל, כמו מסילות של רכבות קלות הנבנות על גבי יציקת בטון רצופה ועבה המכילה בתוכה את תושבות הפסים. שיטה זו אפשרית גם בהקמת מסילות רכבת רגילות, אך יש לה מספר בעיות:
יתרונות השיטה הן חוזק, דיוק ועמידות גבוהים במיוחד המאפשרים תנועת רכבות מהירות ותחזוקה קלה וזולה בהרבה מאשר תחזוקת מסילות רגילות. כאשר נדרש שיכוך רעש וזעזועים, ניתן לצקת את רצועת הבטון על גבי מצע של חומר גמיש יותר שמסוגל לספוג את הזעזועים.
שימושים נוספים
אדני עץ משמשים בשנים האחרונות כאלמנט עיצובי בגינות ובבתים. השימוש העיקרי הוא לתחימת ערוגות או כתמיכה לצורך הגבהת פני הקרקע, אך משתמשים בהם גם לבניית מדרגות, משטחי עץ או ריהוט גן. האדנים המשמשים לצרכים אלו מגיעים בדרך כלל ממסילות שהוחלפו כחלק מאחזקת הקו או נסגרו ופורקו. בישראל בשנים אחרונות התמעטו מאוד מקורות אלו כאשר רובן המוחלט של המסילות הישנות כבר שודרגו. הבעיה העיקרית בשימוש זה היא השימוש בחומרי חיטוי ושימור רעילים כחלק מייצור האדנים ואחזקתם, שפליטתם לסביבה עלולה לגרום לזיהום הקרקע ולפגיעה בבריאות המשתמשים בהם.
סימנים (תלמוד)
טעם ופירוש הסימנים
הצורך לנתינת הסימנים היה בעיקר בזמן שבו תורה שבעל פה טרם הועלתה על הכתב - רובה או כולה, ומכל מקום נלמדה בעל פה ממש. מדובר בדרך כלל בסוג של ראשי תיבות (שאמנם לא תמיד נלקחו מראש המילה) הבאים לסכם רשימה או סוגיה כדי להקל על זכירתן. בתלמוד הבבלי מופיעים סימנים כאלה מדי פעם, כעזר לזיכרון הסוגיה.
המקור
אחד ממניחי הסימנים הידועים היה רבי יהודה, שסימנו לעשר המכות נזכר בהגדה של פסח:.
במשנה במסכת מנחות מופיע סימן אחר שלו: "שתי הלחם אורכן - שבעה, ורוחבן - ארבעה, וקרנותיהן - ארבע אצבעות. לחם הפנים אורכן - עשרה, ורוחבן - חמישה, וקרנותיו - שבע אצבעות. רבי יהודה אומר: שלא תטעה, זד"ד יה"ז".
זיכרון הטקסט הנלמד היה חשוב ביותר עבור חז"ל, שלימודם היה על-פה. במקומות רבים חז"ל הדגישו את חשיבות זכירת הלימוד, ובהקשר זה הוזכרה גם שיטת הסימנים:. התלמוד הבבלי דורש את ראשי התיבות של כל אותיות האלף-בית, ואת האותיות ס' ע' הוא דורש: סימנים עשה.
על תועלת השימוש בסימנים אומר התלמוד (בתרגום לעברית): "בני יהודה שהיו מדייקים בלשונם והיו מניחים סימנים - נתקיימה תורתם בידם, בני הגליל שלא דייקו בלשונם ולא הניחו סימנים - לא נתקיימה תורתם בידם".
הסימנים בתלמוד הבבלי
בעשרות מקומות ברחבי התלמוד הבבלי מובאים סימנים לזכירת הסוגיה. שהם בדרך כלל ראשי תיבות של סוגיות ועניינים מסוימים. לרוב מדובר בסוגיה שבה כמה שלבים, או כמה דעות תנאים או אמוראים. כגון הסימן יע"ל קג"ם, שהוא ראשי התיבות של המקומות בהם הלכה כאביי נגד רבא. הסימן הרגיל נוקט באות הדומיננטית (לאו דווקא הראשונה) משמו של כל חכם או מהמילה המרכזית בכל ראיה, וכיוצא בזה. לעיתים אינו בצורת ראשי תיבות אלא כסדרה של מילים, שכל אחת מייצגת שלב אחר בסוגיה וכיוצא בזה. כך מבקש הסימן לשמור גם על סדר הסוגיה.
בכתבי היד של התלמוד הסימנים רבים עוד יותר; נראה שעם הזמן, ככל שהתלמוד נלמד יותר מתוך הכתב, כך לא הבינו הלומדים את תועלת הסימנים, כאשר הסוגיה כבר כתובה בפניהם, ועל כן חלק מהמעתיקים השמיטו חלק מהסימנים. אך בזמן הקדום, ובפרט בתקופת הגאונים ולפניה, נלמד התלמוד בעיקרו בעל פה, ועל כן חשיבות הסימנים הייתה קריטית לזיכרון מבנה הסוגיה. הסימנים היו כה טבועים בתלמוד, עד שמצאנו את הגאונים מצטטים מראי מקום בתלמוד בהתייחס לסימן מסוים שמופיע בו (שהרי ציון דפים מוסכם כבימינו לא היה, וציון לפרק במסכת היה לעיתים לא ממוקד דיו).
כאמור, במרוצת השנים התועלת שבסימנים נראתה ללומדים פחותה יותר, שהרי טקסט הגמרא כתוב לפנינו, והם נטו לזלזל בהם. הד לכך נמצא בדברי השל"ה, שאף הרחיק לכת וייחס לסימנים משמעויות נסתרות:.
סימנים שהשתמשו בהם חכמי התלמוד
גם במימרות ישירות של חכמי התלמוד מצאנו שימוש בסימנים, שנועדו לזכור את פרטי הדינים או את סדרם. דוגמאות לכך: בשאלת סדר הברכות בהבדלה של יום טוב שחל להיות במוצאי שבת, נחלקו האמוראים בסדרן: ראשי התיבות מתייחסים לברכת בורא פרי הגפן ("יין"), הקידוש, הנר, וברכת ההבדלה. אביי ורבא התייחסו גם לברכת שהחיינו ("זמן").
רוב הסימנים הבאים כראשי תיבות יוצרים מילים סתמיות וחסרות משמעות, ועם זאת הסימנים מקלים על הזכירה והשינון. אולם במקרים מסוימים ראשי התיבות יוצרים מילה או מילים בעלות משמעות, ואז תועלתם רבה יותר. כגון: חבי"ת, שהיא ראשי תיבות של חלב, בשר, יין, תכלת. וכן: שעטנז גץ, שהן שבע האותיות שיש עליהן שלושה תגים (בכתיבת סת"ם).
לעיתים הגמרא מביאה סימנים מסוג אחר, לא כראשי תיבות או כרצף מילים, אלא כעזר זכירה ענייני יותר. לדוגמה, על המימרה: "הרהורי עבירה קשים מעבירה" אומרת הגמרא: וסימנך, ריח בשר, כלומר, כשם שהמריח בשר צלי קשה לו מאוד, משום שמתאווה לאכילת הבשר, כך הרהורי העבירה קשים לאדם מן העבירה עצמה. וכן סוכות גנב"ך ורקב"ש, שהן סוכות כשרות, על אף שלכאורה הן אמורות להיות פסולות.
סימנים נוספים שנוצרו לאחר תקופת התלמוד
במהלך הדורות הוסיפו חכמי ישראל בספריהם סימנים משלהם על עניינים שונים בתלמוד ובהלכה. בעוד שבתלמוד לא הקפידו שהמילים שנוצרו כסימנים תהיינה בעלות משמעות, חידושיהם של חכמי הדורות מבוססים על סימנים היוצרים מילים בעלות משמעות, כדי שייקלטו על ידי ההמון. הנה כמה מהם:
ג'פרי דלייל
ג'פרי פול דלייל (באנגלית: Jeffrey Paul Delisle; נולד ב-30 במרץ 1971 ) הוא סגן משנה לשעבר בצי המלכותי הקנדי שהעביר מידע רגיש מרשת שיתוף המודיעין החשאית ביותר STONEGHOST לידי סוכנות המודיעין הצבאי הרוסית גה.אר.או. כשמעשיו תוארו כ"קשים במיוחד" על ידי משרד ההגנה הלאומית של קנדה (DND) ו"בלתי ניתנים לתיקון" על ידי שירות הביון הביטחוני הקנדי והרשויות הקנדיות רואות בי כמי שפגע פגיעה אנושה ביכולות המודיעין הקנדיות.
בבית המשפט באוקטובר 2012 הודתה בהפרת אמונים ובשתי עבירות של העברת מידע סודי לגורם זר, בניגוד לחוק ביטחון המידע. הוא נשפט ל-20 שנות מאסר בפועל, בניכוי זמן, על ידי השופט הראשי של בית המשפט המחוזי בנובה סקוטיה ב-8 בפברואר 2013. ב־13 בפברואר 2013 הודיע משרד ההגנה כי דלייל הופשט מכל עיטוריו ושוחרר משירות צבאי תחת הכיתוב "הודח בבושת פנים בשל התנהגות בלתי הולמת".
חיים מוקדמים ואישיים
דלייל סיים את לימודיו בבית הספר התיכון סאקוויל בשנת 1990.
ב-3 במאי 1997 נישא דלייל לג'ניפר לי ג'יינס בלור סאקוויל, נובה סקוטיה. ב-17 בפברואר 1998 הוא הגיש בקשה לפשיטת רגל והצהיר על התחייבויות של 18,587 דולר ונכסים של 1,000 דולר. ביוני 2008 דלייל ואשתו נפרדו. ב-3 במאי 2010 הגישו דלייל ואשתו בקשה לגירושין, בשל רומן שניהלה אשתו.
קריירה צבאית
דלייל שימש כאנליסט להערכת איומים ימיים עבור הצי המלכותי הקנדי. בתחילה הצטרף למילואים בינואר 1996 ונרשם לשירות קבע במרץ 2001. באוקטובר 2001 סיים קורס קצינים וקודם לדרגת קורפורל (רב"ט). בנובמבר 2006 קודם דלייל לסרג'נט (סמל). בשנת 2008 הוא נרשם לפקולטה לאמנויות במכללה הצבאית המלכותית. הוא קיבל דרגת קצין כתת-לויטננט ביולי 2008. בספטמבר 2010 סיים את המכללה המלכותית הצבאית עם תואר ראשון והוצב לשרת במרכז הביון והתקשורת הימי הרב-לאומי בספינת הצי טריניטי שבהליפקס באוגוסט 2011.
ריגול
פעילותו של דלייל הייתה מזיקה במיוחד בשל גישתו למאגר המידע המודיעיני STONEGHOST המשותף בין קנדה, ארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה וניו זילנד. בהתייחס למידע שהעביר, אמר: "זה אף פעם לא היה ממש דברים קנדיים... היו דברים אמריקאים, היו דברים בריטיים, אוסטרליים - זה היה הדברים של כולם." מערכת STONEGHOST מהווה מערכת נתונים משותפת בין סוכנות הביון של משרד ההגנה האמריקני, ארגון הביון של משרד ההגנה האוסטרלי והמודיעין הצבאי של הממלכה המאוחדת (Defence Intelligence).
דלייל האשים את פעילות הריגול שלו בבעיות הזוגיות שלו, ולא בצורך כספי. הוא נכנס לשגרירות רוסיה ביום שגילה שאשתו מנהלת רומן.
חקירה, הרשעה ושחרור מוקדם
החקירה בנושא דלייל הופעלה על פי מידע של לשכת החקירות הפדרלית האמריקאית ב-2 בדצמבר 2011. בביתו נערך חיפוש באותו חודש והוא נעצר בינואר שלאחר מכן על ידי שוטרי המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה.
בעבר הוא עוכב על ידי סוכני שירותי הגבול בקנדה בשדה התעופה בהליפקס בספטמבר 2011 לאחר שחזר מנסיעה לברזיל לפגוש את איש הקשר שלו מטעם המודיעין הצבאי הרוסי, כשהוא נושא כמות גדולה של מזומנים וכרטיסי אשראי. אך זה לא הוביל לחקירה. במאי 2013 דיווחה העיתונות הקנדית כי שירות הביון הביטחוני הקנדי היה מודע לריגול של דלייל הרבה לפני חשיפת ה-FBI, אך הארגון לא הצליח ליצור קשר עם המשטרה המלכותית הקנדית לביצוע מעצר.
ב-8 בפברואר 2013 נגזר על דלייל 20 שנות מאסר. ב-13 בפברואר 2013 משרד ההגנה הצהיר כי דלייל הופשט מכלל דרגותיו והוא שוחרר מהשירות הצבאי בקלון. בנוסף, הצבא הקנדי דרש באופן מיידי להשיב את השכר ששולם לדלייל מאז שנעצר בינואר 2012.
ועדת השחרורים הקנדית העניקה לדלייל שחרור באוקטובר 2018 והוא שוחרר ממאסרו במרץ 2019.
השערת העולם הצודק
השערת העולם הצודק היא הטיה קוגניטיבית שמניחה כי "כל אחד מקבל מה שמגיע לו". על פי האמונה, אנשים צריכים להאמין בעולם המושתת על עקרונות של סדר, שלפיו כל אדם מקבל את מה שמגיע לו, וקורבנות ראויים לאסון שפקד אותם, שכן ככל הנראה עשו משהו שהביא עליהם את אסונם. בדרך זו אנשים מספקים לעצמם תחושה של ביטחון, ומאמינים שלאדם יש היכולת לשלוט על חייו ולמנוע מעצמו ליפול קורבן אם ינהג באופן מסוים, ושהעולם הוא מקום צפוי, מסודר וצודק.
בעברית, האמונה מופיעה בדרך כלל בביטויים שונים כמו: "קיבלת מה שמגיע לך", "איך שגלגל מסתובב לו", "הכל קורה מסיבה כל שהיא", "אתה קוצר מה שאתה זורע" ו"צדיק וטוב לו רשע ורע לו".
במחקרים אודות הקשר שבין לאמונה בעולם צודק להתנהגות פרו חברתית נמצאו שני מרכיבים משמעותיים היוצרים אמונה זו: האמונה בעולם צודק לעצמי והאמונה בעולם צודק לאחר. בעוד שאדם המאופיין ברמה גבוהה של אמונה בעולם צודק לעצמי מתאפיין בדרך כלל בנכונות לעזור לאחר, מחקרים מראים כי אדם המאופיין ברמה גבוהה של אמונה בעולם צודק לאחר נוטה להחזיק בעמדות שליליות כלפי אוכלוסיות מוחלשות הכוללות כעס, גזענות, אשמה וביקורת כלפי הנזקקים לעזרה.
היסטוריה
פילוסופים ותאורטיקינים חברתיים רבים חקרו את תופעת האמונה בעולם צודק. ניתן לאתר זאת עד זמני קדם אל הפילוסוף סקסטוס אמפיריקוס שכתב עליה בסביבות שנת 180 לספירה, וטען נגד אמונה זו. עבודתו של פרופסור מלווין לרנר בשנות ה-60 של המאה ה-20 הפכה את השערת העולם הצודק לאחד הנושאים המרכזיים בפסיכולוגיה חברתית.
תיאוריה
המוטיבציה שגורמת לאדם להחזיק באמונה זו, היא תחושה השליטה האישית שאמונה זו מקנה לו על גורלו, המסייעת לו להתמודד עם מציאות קשה שהוא עלול לפגוש בעולם והיא נובעת מכך שהאדם מאמין שהוא טוב ביסודו, ולכן הוא אינו ראוי לתוצאות שליליות.
לפי לרנר (1974), האמונה בעולם צודק מתגבשת כחלק מהתהליך ההתפתחותי בו הילדים מתקדמים מהשלב שבו מה שמניע אותם הוא "עקרון העונג" (שלב שבו הילד מחפש סיפוק מידי), לעבר השלב שבו מה שמניע אותם הוא "עקרון המציאות" (שלב שבו הילד מצליח לדחות סיפוקים מיידיים על מנת להשיג מטרות בעתיד הרחוק יותר). לפי לרנר, על מנת לעבור משלב אחד למשנהו הילד יוצר "חוזה אישי" עם עצמו, שבו הוא דוחה סיפוקים על מנת להשיג תגמולים גדולים יותר מאוחר יותר. משתמע מכך כי הילד חייב להאמין שהוא יקבל את התוצאות שמגיעות לו, ולפיכך הוא מונע להאמין שגם אחרים מקבלים את מה שמגיע להם.
החשיבות של תהליכי השוואה חברתיים בחשיבה על אמונה בעולם צודק, חשובה מאוד, בין היתר בשל העמימות הרבה הקיימת לגבי מה שמגיע לאדם במקרים רבים. לכן, במצבים חברתיים שבהם קיימת עמימות, אנשים פונים להשוות לאחרים על מנת לקבל מידע רלוונטי על איזה תוצאות הם יכולים לקבל, או איזה תוצאות אפשר לקבל. לפיכך, כאשר אדם המחזיק ברמה גבוהה של אמונה בעולם צודק ונתקל בסבל, בלי שיש לו דרך להצדיק או להסביר את מקורו, עלול הדבר לגרום לו למצוקה רבה ולערער את אמונתו. לכן האדם יחפש דרך לשפר את הרגשתו ולתחזק את האמונה. ולפיכך במקרים רבים הוא עשוי לפעול כדי לתקן עוול שנגרם למישהו אחר, או לסייע לקורבן הנמצא בצרה. עם זאת, פעמים רבות יש קושי בתיקון המצב וגם הגשת עזרה לא תפתור את בעיית הקורבן. במקרים כאלו האדם עשוי לגבש דעה שלילית על האחר הנמצא בצרה ולמצוא דרך להצדיק "מדוע זה מגיע לו".
שיפוט ערכי
חוקרים אחרים הציעו הסברים חלופיים לתופעה. הצעה אחת היא כי הצדקה "למה זה מגיע לו" מבוססת על שיפוט מדויק של אופי הקורבן. למשל, באחד ממחקריו הראשוניים של לרנר, היו כאלה ששיערו כי זה הגיוני להאשים אדם אחר שמרשה לעצמו לקבל שוק חשמלי ללא סיבה. מחקר שנערך לאחר מכן על ידי לרנר קרא תיגר על ההשערה החלופית. המחקר הראה כי המעטת הערך התרחשה רק כאשר הקורבנות סבלו בפועל; אנשים שהסכימו לעבור סבל אך לא עשו זאת נצפו באור חיובי.
הפחתת אשמה
הסבר חלופי נוסף לתופעה הוא שאחרים פוגעים בקורבנות כדי להפחית את רגשות האשמה שלהם. אנשים עשויים להרגיש אחראים, או אשמים, לסבלו של הקורבן אם הם עצמם מעורבים במצב או בניסוי. כדי לצמצם את תחושת האשמה, הם עלולים להפחית מערכו של הקורבן. לרנר ועמיתיו טוענים כי אין ראיות מספקות ומשכנעות לתמיכה בפרשנות זו. לרנר הציג מחקר שהראה כי המעטת ערך התרחשה גם על ידי אנשים שלא היו מעורבים בתהליך הניסוי ולכן לא הייתה להם סיבה להרגיש אשמה.
הפחתת אי נוחות
לחלופין, המעטת ערך ואסטרטגיות אחרות עשויות להיות רק דרכים להקל על אי הנוחות של צפייה בסבל. המשמעות היא שהמוטיבציה העיקרית היא לא להחזיר את האמונה בעולם צודק, אלא להפחית את אי הנוחות הנגרמת כתוצאה מאמפתיה. מחקרים הראו כי המעטת ערך של הקורבן אינה משפיעה על עזרה לקורבן לאחר מכן, וכי לאמפתיה יש תפקיד חשוב בעת הטלת האשמה. פסיכופתיה נקשרת להיעדר אסטרטגיות לשמירה על העולם הצודק, אולי בשל תגובות רגשיות דלות, קשיחות וחוסר אמפתיה.
האלפים העליונים
האלפים העליונים (בצרפתית: Hautes-Alpes, באוקסיטנית: Auts Aups) הוא מחוז בצרפת בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור. המחוז הוקם ב-1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. מחוז האלפים העליונים גובל באיטליה ממזרח וכן במחוזות האלפים של פרובאנס עילית, דרום, איזר וסבואה. בירת המחוז היא העיר גאפ. המחוז מאופיין בהרים גבוהים: הגובה הממוצע של המחוז הוא מעל ל-1000 מטר, והנקודה הגבוהה ביותר בו בגובה של למעלה מ-4000 מטר.
ולדימיר ספיבקוב
ולדימיר תאודורוביץ' ספיבקוב (ברוסית: Влади́мир Теодо́рович Спивако́в; נולד ב-12 בספטמבר 1944) הוא מנצח וכנר סובייטי ורוסי הידוע בעיקר בזכות עבודתו בתזמורת הקאמרית הווירטואוזית במוסקבה.
ספיבקוב נולד באופה. הוא למד בקונסרבטוריון במוסקבה. ספיבקוב נחשב אף לאחד מהכנרים המובילים בדורו, לאחר שלמד אצל יורי ינקלביץ' בקונסרבטוריון במוסקבה.
נכון ל-2022 ספיבקוב משמש כמנהל האמנותי והמנצח הראשי של הפילהרמונית הלאומית של רוסיה. הוא ניצח על המוזיקה לסרט המצויר של גארי ברדין משנת 2010, "הברווזון המכוער".
עבד אל-מוטלב אבן האשם
שייבה אל-חמד עבד אל-מוטלב אבן האשם בן עבד מנאף בן קוסיי (בערבית: شيبة الحمد عَبدُ المُطَّلِب بنُ هَاشِم بنُ عَبد مَنَاف بنُ قُصَي; 497 – 578) היה סבו של מוחמד, נביא האסלאם.
ולדימיר ספיבקוב
במרץ 2014 הוא חתם על מכתב תמיכה במדיניות של ולדימיר פוטין בנוגע לסיפוח הרוסי של קרים ואוקראינה ב-2014. עם זאת, בשנת 2022, הוא ואמנים רוסים אחרים חתמו על מכתב נגד הפלישה הרוסית לאוקראינה שיזם פוטין.
עבד אל-מוטלב אבן האשם
לידה
חרף העובדה שישנם היסטוריונים שגורסים כי עבד אל-מוטלב נולד בשנת 480, הדעה המקובלת והרווחת ביותר היא שהוא נולד בשנת 497, באל-מדינה, שנקראה בתקופתו "ית'רב".
אחים
לאבו מוטלב היה אח אחד ויחיד, והוא אסד בן האשם.
הסכסוך האבחזי-גאורגי
הסכסוך הגאורגי-אבחזי מתייחס לאחד מהסכסוכים האתניים העקובים מדם בעידן הפוסט-סובייטי, בין הממשלה הגאורגית לבין בדלנים אבחזים, שהגיע לשיאו בין השנים 1992–1993, במלחמת אבחזיה, וגרם, בין היתר, לטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה.
עבד אל-מוטלב אבן האשם
נשים
היסטוריונים יודעים על שש נשים שהיו לעבד אל-מוטלב:
הסכסוך האבחזי-גאורגי
רקע
אבחזיה שוכנת במערב גאורגיה לחופי הים השחור. מקורו של מעמדה הפוליטי נעוץ בהסדרי הגבולות המנהליים של שנות ה-20 וה-30 של המאה העשרים. ב-31 במרץ 1921 הוכרזה אבחזיה כרפובליקה סובייטית עצמאית בשם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אבחזיה, אך כבר בדצמבר של אותה שנה היא שולבה עם גאורגיה בהסכם פדרטיווי, שאיפשר לה לשמור על ריבונותה. מעמד ריבוני זה נפגע כאשר, בשנת 1931, היא אוחדה איחוד מלא עם גאורגיה כרפובליקה אוטונומית, תחת שליטה מלאה של גאורגיה. מצב שגרם להתפתחות עוינות של האבחזים כלפי הגאורגים.
עבד אל-מוטלב אבן האשם
ילדים
לעבד אל-מוטלב היו ילדים רבים.
הסכסוך האבחזי-גאורגי
רקע
אחד מיתרונותיה הבולטים של אבחזיה גאוגרפית הוא המוצא לים. בזכות תוואי הקרקע של הקווקז משמשת אבחזיה כמקום אסטרטגי במפת הדרכים האזורית. מלבד מספר קטן של מעברי הרים מהווה רכס הקווקז מחסום בלתי עביר מרוסיה דרומה. אבחזיה שולטת על מישור החוף הצפון-מזרחי של הים השחור, גובלת ברוסיה וממוקמת בכניסה לשפלת אריון, שהיא ציר תנועה נוח ממערב הקווקז למזרחו עד לבאקו שלחוף הים הכספי. אבחזיה משמשת כנתיב הגישה היחיד של רוסיה לדרום הקווקז ממערב. מסילת הברזל היחידה המקשרת את מרכז הקווקז עם מערב הקווקז ורוסיה, חוצה את אבחזיה. זהו גם קשר התחבורה העיקרי בין רוסיה לארמניה, בת חסותה של רוסיה.
עבד אל-מוטלב אבן האשם
מותו
עבד אל-מוטלב נפטר בשנת 578, בגיל 98, ונקבר במכה.
הסכסוך האבחזי-גאורגי
רקע
בשנת 1978 פנו האבחזים, לשלטונות הסובייטים, בבקשה לנתק אותם מגאורגיה ולהחזיר את הסטטוס שהיה לאבחזיה כפדרציה עם גאורגיה או עצמאות, ונדחו. אולם מדיניות הגלאסנוסט של גורבצ'וב, מאמצע שנות השמונים עודדה את השאיפות הלאומיות של כל עמי האזור והגבירה את החששות ההדדיים. מצד אחד חששו הגאורגים מעצמאות אבחזיה, כדי שלא תשפיע על מקומות אחרים בגאורגיה, ומצד שני חששו האבחזים מהשתלטות גאורגית על המחוז, ובעצם מהתהליך שהתנהל למעשה בתקופה הסובייטית ודחק את האבחזים מעמדות כוח והשפעה במחוז.
הקרבה של האבחזים לעמי האזור השכנים שמעבר לגבול ברוסיה, והעובדה שיש לאבחזיה גבול משותף עם רוסיה, עוררו בתחילת שנות התשעים ציפיות לתמיכה פוליטית וצבאית של רוסיה, בתביעתם להיפרדות מגאורגיה ולסיפוחם לרוסיה.
העימות המזוין הראשון בין נציגי האבחזים והגאורגים התרחש מה-15 ביולי ועד ל-17 ביולי 1989.
מלחמה באבחזיה
במלחמת אבחזיה, בשנים 1992–1993, שנמשכה 13 חודשים, נאבקו מצד אחד כוחות צבא גאורגיה ומיליציות של גאורגים שהתגוררו באבחזיה, ומצד שני כוחות בדלניים של אבחזים, ארמנים ורוסים, שהתגוררו אף הם באבחזיה. הבדלנים נתמכו גם במיליציות צפון קווקזיות, מיליציות של קוזאקים ובאופן בלתי רשמי כוחות רוסיים המוצבים בגודאותה (מחוז גודאותה).
המתיחות באבחזיה החלה כבר בימי הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אבחזיה, בשנות השמונים, כאשר התפתחה אופוזיציה אנטי-סובייטית, שדרשה הפרדות מברית המועצות. במרץ 1989, דרשו לאומנים אבחזים, בהצהרת ליחני, הכרה באבחזיה כרפובליקה סובייטית, כאשר הם מתבססים על מעמדה של אבחזיה בשנים 1925–1931. ההפגנות שבאו בעקבות הדרישה התפתחו להפגנות אנטי-סובייטיות, ולתמיכה בעצמאותה של גאורגיה. פעולות דיכוי ההפגנות של הצבא האדום גרמו ל-21 הרוגים. באמצע יולי של אותה שנה נרשמה ההתנגשות המזוינת הראשונה בין גאורגים לאבחזים בסוחומי, כאשר העילה לעימותים היו פגיעה, כביכול, בבחינות הקבלה לאוניברסיטת סוחומי. התסיסה התפתחה במהירות לעימות מזוין, שגבה 16 הרוגים וכ-40 פצועים, בעיקר גאורגים. הצבא הרוסי שנקרא לעזור לא התערב בסכסוך האתני, בהיותו עסוק בעצמו בהתפרקות ברית המועצות.
באוגוסט 1990 הכריז השלטון הסובייטי האבחזי על ריבונותה של אבחזיה. לאחר הכרזת העצמאות של הרפובליקה של גאורגיה, באפריל 1991, הצביעו האבחזים, בקיץ 1992, בעד החזרתה של חוקת אבחזיה הריבונית משנת 1925. הכרזה זו נתקלה בהתנגדותו של זוויאד גמסחורדיה והלאומנים הגאורגים. הם דחו כל תביעה להכרזה על אבחזיה כאוטונומיה. האבחזים מצידם פנו למוסקבה ולארגון הגג של הקבוצות האתניות בקווקז, לקבלת תמיכה.
הטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה
במהלך שנות התשעים היו שינויים רבים בדמוגרפיה של אבחזיה. בשנת 1989 עם סוף ימי ברית המועצות ישבו במחוז כ-525,000 איש שהתחלקו אתנית ל-45.7% גאורגים ורק -17.8% אבחזים (אחוזים דומים נרשמו גם בשנת 1917 כאשר הגאורגים היוו 42% מהאוכלוסייה והאבחזים 21%).
הפיזור הדמוגרפי של העמים באבחזיה היה הטרוגני. בשנת 1989, נמנו במחוז גאלי 93% גאורגים, ואילו במחוז גודאותה היה רוב אבחזי של 53%. בבירה סוחומי נמנו 44% גאורגים ואילו רק 13% אבחזים. כאשר במחוז סוחומי נמנו 44% גאורגים ואילו רק 5% אבחזים. בעיר אוצ'מצ'ירה נמנו 40% גאורגים ו-37% אבחזים.
בשנת 1993 לאחר מלחמה קשה נוצר צורך להפריד את אבחזיה מיתר גאורגיה, כאשר כ-240,000 גאורגים שישבו במחוז זה גורשו מאבחזיה במה שנקרא "הטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה". כיום הרוב במחוז זה הוא של הקבוצה האתנית האבחזית, כאשר האבחזים מהווים 37% מאוכלוסיית והגאורגים 30%, כמו כן קטן במעט אחוז הארמנים והרוסים.
הממשל דה יורה של אבחזיה
הממשל דה יורה של אבחזיה הוא הגוף היחיד המוכר באופן בינלאומי כסמכות הרשמית של אבחזיה, היא ממוקמת בצ'חאלתה שבאבחזיה עילית, ושולטת בפועל רק בחלק הצפון-מזרחי של אבחזיה. כוחות של בדלנים שנתמכו על ידי רוסיה ובעלי בריתם, שהסתערו על סוחומי ב-27 בספטמבר 1993, וגרשו את התושבים הגאורגים של אבחזיה, שהיו אז הרוב באבחזיה, ויחד עמם גם את חברי הממשל. במשך כ-13 שנה, נקרא ממשל זה בשם "ממשלת אבחזיה בגלות", והייתה ממוקמת בטביליסי עד למשבר קודורי (2006), שבעקבותיו נוסד מחדש הממשל האבחזי בתוך הגבולות המנהלתיים של אבחזיה. מלחז אקישבאיה, פוליטיקאי אבחזי בעל השכלה מערבית, נבחר באפריל 2006 לראש הממשל דה יורה של אבחזיה.
ב-27 בספטמבר 2006, הנשיא מיכאיל סאקשווילי, נינו בורג'נדזה והפטריאך הקתולי של כל גאורגיה, איליה השני, וחברי ממשלה אחרים של גאורגיה, ביקרו בעמק קודורי, ושינו את שם האזור באופן רשמי לאבחזיה עילית. הנשיא סאקשווילי מיקם את המפקדה בצ'חאלתה שבאחזיה עילית.
כוח המשקיפים של האו"ם בגאורגיה
בעקבות המלחמה באבחזיה וחתימת הסכם הפסקת האש, הוקם כוח המשקיפים של האו"ם בגאורגיה, UNOMIG, מכוח החלטת מועצת הביטחון של האו"ם מספר 858.
התחדשות העוינות
באפריל-מאי 1998, התחדש הסכסוך שוב במחוז גאלי, כאשר מאות מכוחות האבחזים פלשו לכפרים שהיו עדיין מאוכלסים בגאורגים. למרות הביקורת שנמתחה עליו, סירב אדוארד שוורדנדזה להיערך כנגד האבחזים. וב-20 במאי של אותה שנה הוכרז על הפסקת אש לאחר משא ומתן. תוצאות פעולות האיבה היו מאות הרוגים משני הצדדים וכ-20,000 פליטים גאורגים.
קתדרלת מירנדה דו דורו
קתדרלת מירנדה דו דורו היא קתדרלה קתולית במירנדה דו דורו, פורטוגל. זוהי הקתדרלה המשותפת של דוכסות ברגנזה מירנדה, שמונהגת מהבישופות של ברגנזה.
העבודות לבניית הקתדרלה החלו ב־24 במאי 1552. האישור להשלמתו נשלח לאפיפיור פאולוס החמישי בשנת 1609. בשנת 1770 הועבר הכס לברגנזה על ידי האפיפיור קלמנט ה -14 והקתדרלה של מירנדה דו דורו הפכה לקתדרלה המשותפת.
מאז 16 ביוני 1910 מוגנת הקתדרלה כאחת המונומנטים הלאומיים של פורטוגל.
המפלגה האדומה של נורווגיה
המפלגה האדומה (בנורווגית ספרותית: Rødt, נורווגית חדשה: Raudt) היא מפלגה בנורווגיה. המפלגה נוסדה במרץ 2007 על ידי איחוד של "מפלגת העובדים הקומוניסטית" ו"הברית האלקטורלית האדומה".
אידאולוגית, המפלגה תוארה כמפלגה השייכת לשמאל הפוליטי,   וספציפית לאגף הרדיקלי  בספקטרום הפוליטי. במצע הפוליטי של המפלגה, האדומים מציבים את הקמתה של "חברה ללא מעמדות" כיעדה האולטימטיבי, אשר המפלגה אומרת אשר "לזה קרל מרקס קרא קומוניזם". יעדיה האחרים של המפלגה הם להחליף את הקפיטליזם בסוציאליזם, מגזר ציבורי רחב, והלאמה של תעשיות גדולות. למפלגה אידאולגיה סוציאליסטית מהפכנית, אשר מכוונת לכך שהרשות המחוקקת תישלט על ידי מעמד העובדים. עם זאת, המפלגה לא תומכת ב"מהפכה מזוינת" ואלימה, בניגוד למנהיגי המפלגה בשנות השבעים והשמונים. המפלגה מתנגדת בתקיפות להצטרפות נורווגיה לאיחוד האירופי.
למפלגה האדומה יש בסך הכל 10 נציגים במועצות המחוזיות בכל נורווגיה ו-80 נציגים במועצות המוניציפליות. בבחירות הכלליות בנורווגיה ב-2013, היא הייתה מפלגה הגדולה ביותר אשר כשלה בהשגת מושב בבחירות. המפלגה נכנסה לפרלמנט הנורווגי בבחירות הכלליות של 2017, בהן זכתה ב-2.4% מהקולות ובמושב הראשון שלה אי פעם בסטורטינג. הפעם האחרונה בה מפלגת שמאל רדיקלי זכתה בייצוג בסטורטינג הייתה "הברית האלקטורלית האדומה" שזכתה בכיסא בבחירות הכלליות של 1993. בבחירות הכלליות של 2021 המפלגה הגיעה לתוצאת הבחירות הטובה ביותר שלה אי פעם, 4.69% מהקולות, אשר זיכו אותה בשמונה מושבים בפרלמנט.
אידאולוגיה ועמדות
המפלגה מצדדת במנגנון מדינת רווחה ובמיסוי גבוה של בעלי ההון והעשירים כאמצעי לחימה באי השיויון המתמשך בנורווגיה. מאז הקמתה, התמזגו קבוצות מסוימות במפלגה. הדוגמה הבולטת ביותר היא "הסוציאליסטים הבין-לאומיים" הטרוצקיסטים. במפלגה כמה מחנות פנימיים, בין היתר הטרוצקיסטים, המרקסיסטים-לניניסטים והדמו-סוציאליסטים.
אחד היעדים החשובים של המפלגה האדומה הוא הגנה על מדינת הרווחה הנורווגית. היא קראה לממשלה להוציא 30–40 מיליארד כתרים נורווגים על המגזר הציבורי כדי להילחם בהשלכות המשבר הכלכלי של 2008. הפוליטיקאי האדום מימיר קריסטיאנסון טען ש"מפלגות הימין הוכיחו את נכונותן לפרק את הבסיס של מדינת הרווחה שלנו". לפי קריסטיאנסון, המפלגות הסוציאליסטיות, יחד עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הנורווגית, צריכות לאמץ מדיניות אשר מגנה בחוזקה על המודל הנורדי עבור העניים.
תוצאות הבחירות הכלליות של 2009, אשר היו מאכזבות עבור המפלגה, גרמו למהומות במפלגה ולכך שכמה חברי מפלגה רצו להזיז את האידאולוגיה של המפלגה קרוב יותר לזו של מפלגת השמאל הסוציאליסטי.
גיבוש המפלגה
המפלגה האדומה נוסדה ב-7 במרץ 2007 על ידי מיזוג של "האיחוד האלקטורלי האדום" ו"מפלגת העובדים הקומוניסטית". שתי המפלגות חלקו את אותה ההיסטוריה עשרות שנים, מפני שמפלגת העובדים הקומוניסטית יסדה את האיחוד האלקטורלי האדום כמפלגה שתקדם ערכים סוציאליסטים וקומוניסטים.
האגף הצעיר של המפלגה הוא "הנוער האדום", אשר נוסד ב-1963, לפני הקמתם של האיחוד האלקטורלי האדום ומפלגת העובדים הקומוניסטית. הנוער האדום תמך במיזוג של שתי המפלגות.
היסטוריה אלקטורלית וסקרים
בבחירות המחוזיות של 2007, המפלגה האדומה זכתה ב-2.1% מהקולות. לאחר הבחירות, קנוט הנינג ט'ייגסן נהיה ראש העיר הראשון והיחיד של המפלגה אשר נבחר בבחירות ישירות לראשות המחוז ריסור. בבחירות המחוזיות של 2011, המפלגה זכתה ב-1.7% מהקולות. בבחירות הכלליות של 2009, המפלגה זכתה ב-1.3% מהקולות, מה שלא זיכה את המפלגה במושבים בפרלמנט. המפלגה הייתה הכי קרובה לזכות במושב באוסלו, שם היא זכתה בכמעט 4% מהקולות. בבחירות שהתקיימו בשנת 2021 זכתה המפלגה ב-8 מקומות בסטורטינג.
מוזיאון העיר חיפה
מוזיאון העיר הוא מוזיאון העוסק במרחב האורבני, בתרבות עירונית ובהצגת היסטוריות של אוכלוסיות שונות בעיר חיפה. המוזיאון נפתח בנובמבר 2000, והוא ממוקם במבנים בית העם הטמפלרי ובית הספר הטמפלרי, בשדרות בן-גוריון 11, במושבה הגרמנית בחיפה. מיקומו של המוזיאון בקצה המושבה הגרמנית, בסמוך לעיר ההיסטורית, חושף מרקם עירוני מורכב ועשיר המבקש לתת ביטוי למגוון היסטוריות של אוכלוסיות שונות בעיר. במסגרת פעילות תרבותית נרחבת המתקיימת במוזיאון, נידונים במקום נושאים הקשורים לטבורה ואופייה של העיר, כאבן שואבת לתרבויות שונות, מפגשי מזרח ומערב וסוגיות פוליטיות הנוצרות ומעובדות במרחב העירוני. יחד עם בחינת סיפורה הייחודי של חיפה בנוף המקומי, המוזיאון מניע ומקדם שיח העוסק במרחב האורבני ובתרבות עירונית כמושא למחקר.
המוזיאון הוא חלק ממוזיאוני חיפה, חברה לתועלת הציבור שבבעלות עיריית חיפה.
היסטוריה
בית העם הטמפלרי הוקם בשנת 1869 והיה הבניין הראשון שהקימו הטמפלרים בארץ ישראל. האולם המרכזי שבקומת הקרקע שימש כמקום התכנסות, תפילות ואירועים חגיגיים. בקומה העליונה שכן בית הספר של הטמפלרים, שעבר לאחר מכן לבניין שנבנה מאחוריו. המבנה תוכנן על ידי פטר יוליוס לויטווד, ובנייתו נעשתה ב-1869 על ידי פועלים ערבים בהדרכתם של אנשי מקצוע טמפלרים. הוא שופץ ב-1890, והתווספו לו אולם, גג רעפים ומגדל פעמונים על הגג.
לאחר הקמת מדינת ישראל עברו מבני המושבה הגרמנית לידי מוסדות המדינה, ועם השנים ננטשו ונזנחו. משנות ה-50 של המאה ה-20 שימש המבנה כמחסן של חברת אגד. בשנת 2000 הוא שוקם ושופץ במימון ממשלת גרמניה, ונפתח בו מוזיאון העיר.
פעילות
המוזיאון עורך פעילויות רב-תרבותיות מגוונות, במטרה להעניק נקודת מבט עכשווית על אירועים שהתרחשו בעיר ושינויים שחלו בעקבותיהם. זאת באמצעות תערוכות, מפגשים, ימי עיון, הרצאות וסיורים ברחבי העיר בהשתתפות אנשי אקדמיה, יוצרים, אוצרים וחוקרים. לצד תערוכות, המוזיאון גם מפתח תוכניות חינוכיות, מציע פעילויות למשפחות ועוסק בפיתוח קשרי קהילה-חברה-תרבות.
תערוכות
כמוזיאון הרואה לנגד עיניו את התפתחות עושרה ההיסטורי והתרבותי של העיר, הוא שם לעצמו למטרה ליזום שיח חברתי ותרבותי פעיל, הכולל תערוכות מגוונות הנוגעות בשאלות של היסטוריה, עירוניות, זהות, רב-לאומיות ובין-תרבותיות. במוזיאון מתקיים מבחר גדול ומרשים של תערוכות השופכות אור לראשונה על תהליכים ונושאים מרכזיים שעצבו את דמותה של חיפה כעיר מודרנית וכראי לתרבות החברה המתפתחת בארץ. ייחודן של התערוכות המתקיימות במוזיאון הוא בעיסוקן בדינמיקה הפנימית של העיר – בין קבוצות אוכלוסייה ובין מרחבים פיזיים ובמוסדות חברתיים היוצרים את המרקם העירוני. התערוכות משקפות את התהליכים ההיסטוריים שהשפיעו על עיצובה של העיר מהתקופה העות'מאנית ועד היום. הן בוחנות את מערך היחסים בין המקום לבין הקהילה וכיצד הללו עשויים להשפיע על כינון זהות מקומית, לאומית, דתית או אתנית ולהעברת מסרים ואידאולוגיות.
במוזיאון מוצגות תערוכות קבע ותערוכות מתחלפות. במוזיאון הוצגו בעבר תערוכת צילומים של העיר מתחילת המאה לצד צילומים עכשוויים, תערוכות בנושא נמל חיפה, מסילת הרכבת החיג'אזית, הנוצרים בישראל ובחיפה, היסטוריות מצטלבות, חיפה העות'מאנית, מילון הווה, חיפה בתקופת המנדט הבריטי, "בדרך אל הים", "העיר ואני", "נוף עירוני", "ההדר הנעדר" ועוד.
ארדקוושד
ארדקוושד (בהונגרית: Erdőkövesd) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
הגביע הרוסי בכדורגל 2021/2022
פורמט
החל משלב 1/512 ועד לשלב 1/64 נערכים משחקי נוק-אאוט, בהם משתתפות קבוצות חובבים וקבוצות הליגה השנייה, לאחר משחק אחד, קובעים את הקבוצה החזקה יותר. בשלב 1/64, מועדונים חובבים וקבוצות הליגה השנייה קובעות את 11 המנצחות.
ארדקוושד
כמו יישובים רבים באירופה גם בארדקוושד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 735 תושבים ובשנת 2021 רק 661 תושבים.
הגביע הרוסי בכדורגל 2021/2022
פורמט
במקום שלב 32 האחרונות ו-16 האחרונות, משוחק שלב הבתים העילי המורכב מ-11 בתים בני 3 קבוצות כל אחת: קבוצת ליגת על שלא משתתפת במפעלים האירופיים קבוצה מהליגה הראשונה וקבוצה מהליגה השנייה.
הקבוצות המשתתפות במפעלים האירופיים בעונת 2021/2022 מתחילות את השתתפותן החל משלב שמינית הגמר. יתר על כן, הם מארחות את משחקי הבכורה שלהן בטורניר. משלב שמינית הגמר, נערכת הגרלה מדי שלב לקביעת הזוגות.
ארדקוושד
יהודי ארדקוושד
יהודים חיו בארדקוושד במאה ה-18 ובמאה ה-19 החל משנת 1885 הייתה הקהילה כפופה לקהילת יהודי פטרוואשארה. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
הגביע הרוסי בכדורגל 2021/2022
פורמט
לעומת עונת הגביע הקודמת קרן הפרסים הכוללת של הטורניר תגדל ב-10 מיליון רובל ותסתכם ב-83.8 מיליון רובל שיוענקו למחזיקת הגביע.
ייצוג מועדונים לפי ליגה
סך הכל — 99 מועדונים.
1/256
בשלב זה משתתפות קבוצות הליגה החובבנית והאזורית.
שלב הבתים העילי
בשלב זה 11 קבוצות ליגת העל שאינן משחקות במפעלים האירופיים משתתפות בטורניר. אליהם יצטרפו 11 קבוצות מהליגה הראשונה ו-11 קבוצות מהליגה השנייה או קבוצות חובבניות שניצחו בשלב הקודם בגביע. שלב הבתים כולל 11 בתים, כשבכל בית קבוצת ליגת העל, קבוצת מהליגה הראשונה וקבוצת מהליגה השנייה או קבוצה חובבנית. אורנבורג, אלניה, בלטיקה וטורפדו, כארבעת המועדונים הטובים ביותר בליגה הראשונה בתום העונה החולפת, עברו ישירות לשלב הבתים העילי.
זהות הבתים הוכרעה בהגרלה שנערכה במשרדי התאחדות הכדורגל הרוסית ב־13 באוגוסט 2021.
שמינית גמר
בשלב זה, 5 קבוצות ליגת העל משתתפות בטורניר שהחלו להשתתף במפעלים האירופיים באותה עונה. צמדי הקבוצות נקבעו על פי תוצאות ההגרלה ב־2 בנובמבר 2021.
9 קבוצות ליגת העל השתתפו בסך הכל משלב שמינית הגמר, 6 קבוצות הליגה הלאומית וקבוצה אחת בלבד (צ'ייקה) מהליגה הלאומית השנייה.
משחק הגמר
משחק גמר הגביע נערך ב-29 במאי 2022 בלוז'ניקי שבמוסקבה לעיני 73,000 צופים.
חלקיק וירטואלי
הדוגמה הפשוטה ביותר היא מינהור של חלקיק דרך מחסום פוטנציאל. בתחומי המחסום החלקיק מתקיים כחלקיק וירטואלי. הפתח לקיומם של חלקיקים וירטואליים הוא עקרון האי-ודאות של הייזנברג, לפיו האי-ודאות באנרגיה של חלקיק מתכונתית הפוכה ל"זמן המדידה" של החלקיק. לכן עבור זמנים קצרים מספיק האי-ודאות באנרגיה מספיק גדולה כדי לאפשר מעבר דרך המחסום. "זמן המדידה" בהקשר זה הוא, בקירוב, זמן המעבר דרך מחסום הפוטנציאל. באופן כללי יותר, מחסום הפוטנציאל עבור תהליך וירטואלי כלשהו, הוא הפרש האנרגיה הדרוש כדי להפוך את החלקיק הווירטואלי ל"חלקיק אמיתי" (בתהליך המשמר אנרגיה).
דוגמאות
דוגמאות נוספות לחלקיקים/תהליכים וירטואליים:
זה ששומר עליי
זה ששומר עליי הוא אלבומה ה-15 של הזמרת שרית חדד אשר יצא לאור ב-6 ביוני 2007. האלבום כולל בלדות כמו השיר "חופשייה" ושירים קצביים - "עליך ועליי", "שמח", "אוהבת ת'חיים" ועוד. הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא "עליך ועליי" שכתבו והלחינו צמד דוסול (יעקב למאי וטל שגב) שגם עיבדו והפיקו מוזיקלית את מרבית האלבום. בנוסף לשיר הזה הם כתבו והלחינו עוד חמישה שירים. אמנים נוספים אשר תרמו את חלקם לאלבום: הנרי, אלון דה לוקו, זאב נחמה, שרית חדד ועוד.
בספטמבר 2007 קיבל האלבום מעמד פלטינה, על מכירות של מעל 45,000 עותקים. בסך הכל נמכר האלבום בסדר גודל של למעלה מ-80,000 עותקים.
בדצמבר 2007 זכה השיר "זה ששומר עליי" בפרס שיר השנה של טקס פרסי עמ"י.
הדרשה האחרונה
הדרשה האחרונה (בערבית: خطبة الوداع) הוא הנאום אשר המוסלמים מאמינים שהיה הנאום האחרון של נביא האסלאם, מוחמד.
מהלך הדרשה
בשנה התשיעית להיג'רה, החל מוחמד בעליה לרגל למֵכַּה. ביום העלייה לרגל, הוא קיבל לכאורה את ההתגלות שהכילה את הפסוק המפורסם מהקוראן, האומר כך: "היום סיימתי לכונן לכם את דתכם והשלמתי את חסדי עליכם, ושבע רצון אני כי האסלאם היה לכם לדת", פסוק זה אומר למעשה שהמסר שמוחמד הביא, ואשר אותו הסביר במילים ובמעשים כל השנים הללו, הושלם. המסר מתומצת בשם 'אל-אסלאם', שמשמעו התמסרות. מוחמד דקלם פסוק זה בעמק מוזדליפה, בו נאספו עולי הרגל.
בשובו, עצר מוחמד במינא. היה זה היום האחד עשר לחודש ד'ו אל-חיג'ה. מוחמד עמד מול אספה גדולה של מוסלמים ונשא נאום, הידוע בהיסטוריה כדרשה האחרונה, או כנאום הפרידה של מוחמד. במהלך נאום זה אמר:
בזמן שאמר את הדברים הללו, הרים מוחמד את ידיו וחיבר את אצבעות ידו האחת עם אצבעות ידו האחרת ואמר:
מוחמד הוסיף ואמר:
לסיכום, אמר מוחמד:
הדרשה הזאת נחשבת על ידי המוסלמים לתמצית האסלאם ומהותו.
פיזיקה קלאסית
פיזיקה קלאסית הוא שם כולל לתורות פיזיקליות שאינן מתחשבות בתורת הקוונטים. לעיתים משמש שם זה גם תורות פיזיקליות שאינן מתחשבות בתורת היחסות הכללית ובתורת היחסות הפרטית.
באופן כללי ניתן להתייחס לכל תאוריה פיזיקלית שפותחה עד המאה ה-20 כשייכת לתחום הפיזיקה הקלאסית.
ענפי הפיזיקה הנכללים בפיזיקה הקלאסית:
המכניקה הניוטונית נחשבת לתחילתה של הפיזיקה הקלאסית, פיזיקה שהגיעה לשיאה במאה ה-19 עם גילוי משוואות מקסוול, וחוקי התרמודינמיקה.
הגדרת המונח "פיזיקה מודרנית" אינה הגדרה קשיחה, ויכולה להכיל רק את תורת הקוואנטים, או את כל הפיזיקה של המאה ה-20 ושל המאה ה-21.
מערכת פיזיקלית קלאסית היא מערכת שבה חוקי הפיזיקה הקלאסית תקפים. בדרך כלל חוקי הפיזיקה הקלאסית תקפים בכל מערכת שמרכיביה הם אטומים ומולקולות או גדולים מאלה, כולל מערכות אסטרונומיות. חוקי הפיזיקה הקלאסית אינם תקפים לתיאור התופעות הפיזיקליות בתוך מולקולות ואטומים. יתרה מכך, התיאור הקלאסי של הקרינה האלקטרומגנטית מוגבל במערכות מסוימות, כיוון שהאור הוא תופעה קוונטית.
המשוואות המתמטיות המתארות את תופעות הפיזיקה הקלאסית הן משוואות שלא מופיע בהן קבוע פלאנק. לפי עקרון ההתאמה של בוהר, התיאור הקוונטי של מערכת חופף לתיאור הקלאסי כאשר גודל או מסת המערכת מגיעים לתחום הקלאסי (ישנן תופעות יוצאות דופן כמו נוזל-על שאינן מקיימות את עקרון ההתאמה). לכן תורת הקוונטים לא משפיעה כמעט על התוצאות המוכרות לנו כשמדובר במערכות בהן אנחנו עוסקים באופן יומיומי (לדוגמה: מנוע, רדיו, מטוס וכולי). אחד מתחומי המחקר הפופולריים בפיזיקה היום הוא מציאת ההתאמה בין הפיזיקה הקלאסית לתורת הקוונטים - כלומר, ניסיון לענות על השאלה "כיצד נובעים החוקים הקלאסיים מהקוונטיים בגבול בו המערכת גדולה מספיק?".
תחילת המאה ה-20 מסמנת קו גבול חדש, שבו נופצו חוקי הפיזיקה הקלאסית ונולדה הפיזיקה המודרנית.
ראו גם
Dezyèm lwa Newton
פוליני (יישוב)
פוליני (באוקראינית: Пулини; בשנים 1935-2016: Червоноармійськ, צ'רבונוארמיסק; ברוסית: Червоноармейск, צ'רבונוארמייסק; בפולנית: Pułyny) היא עיירה במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
העיירה נזכרת לראשונה באמצע המאה ה-12. במהלך המאה ה-14 הייתה העיירה בשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא, ומהמאה ה-16 הייתה בבעלות אצילים פולנים.
בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ומהמחצית השנייה של המאה ה-19 הוקמו מספר מפעלי תעשייה ביישוב.
באזור הייתה התיישבות גרמנית משמעותית. בשנים 1923-1935 העיירה הייתה מרכז של "ריאון לאומי גרמני של פוליני" שכלל 18 מועצות מקומיות גרמניות, 8 מועצות אוקראיניות, 2 מועצות פולניות ומועצה יהודית.ראיון מנהלי זו בוטל בשנת 1935.
ב-1935 שונה שם היישוב מפוליני לקראסנוארמייסק (ברוסית: Красноармейск), אשר שונה בהמשך לצ'רבונוארמיסק. ב-2016, כחלק ממהלך כולל לשינוי שמות מקומות הקשורים לשלטון הקומוניסטי באוקראינה, שמה של העיירה הושב לפוליני.
יהודי היישוב
בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה כ-1,168 יהודים, כשליש מתושביה. בתקופה הסובייטית עזבו את העיירה רבים מיהודיה, והנותרים נאלצו לזנוח את המסחר הפרטי בה.
ב-10 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את כ-500 היהודים שנותרו בה בגטו צפוף ומוקף גדר תיל, בו נצטוו לענוד טלאי צהוב.
בסוף ספטמבר 1941 רצחו הגרמנים 274 יהודים מהגטו בבורות ירי שאולצו לחפור בעצמם, בסמוך ליישוב ליסאיה גורה (Lysaia Gora). בסוף נובמבר שלאחר מכן רוכזו היהודים הנותרים מהגטו, לאחר שהופצו בקרבם שמועות כי הם מועברים לארץ ישראל. ממקום הכינוס נלקחו היהודים לבית העלמין המקומי, ונרצחו בו, לאחר שנשדדו בידי שוטרים ותושבים אוקראינים.
בית פלגסטאף
בית פלגסטאף (באנגלית: Flagstaff House) הוא מבנה היסטורי הממוקם בפארק הונג קונג שבאי הונג קונג, בדרך קוטון טרי (Cotton Tree Drive).
המבנה שימש את מגורי מפקד כוחות הצבא הבריטיים באי, וכיום משמש כמוזיאון לכלי תה.
היסטוריה
המבנה הוקם בסגנון התחייה היוונית. ככל הנראה המבנה תוכנן על ידי מרדוך ברוס (Murdoch Bruce) הסקוטי. מייג'ור ג'נרל ג'ורג' צ'ארלס ד'אגילר, מפקד הצבא הבריטי בהונג קונג בין השנים 1844–1846 והמשנה למושל הונג קונג באותה עת, היה הראשון שהתגורר במבנה.
במהלך הכיבוש היפני של הונג קונג נפגעו האגף המערבי והמזרחי של המבנה מהפצצות. שלטונות הכיבוש היפניים שיקמו את המבנה, והמבנה שימש כמגורי מפקד האי היפני.
לאחר שחרור הונג קונג שב המבנה לשמש את מפקד הצבא הבריטי במושבה, ושימש כבית המפקד עד שנת 1978 עת שמפקד הצבא הבריטי במושבה עבר למבנה חדש שנבנה עבורו ברחוב בארקר. בשנת 1981 המבנה ניתן לממשלת הונג קונג, יחד עם שאר המחנה הצבאי על מנת שישמש כשטחי ציבור.
בשנת 1989 הוכרז המבנה כאתר היסטורי לאומי, שוקם למראהו המקורי, וחוזק על מנת שיוכל לשמש כמוזיאון.
בשנת 1984 הפך המבנה למוזיאון לכלי תה, סניף של מוזיאון הונג קונג לאמנות.
בשנת 1995 נוסף למבנה אגף חדש - אגף ק. ס. לו (K.S. Lo Gallery) הנקרא על שם אספן מקומי אשר תרם את אוספיו לעיר הונג קונג בשנות ה-70. אוספים אלה מהווים כיום את עיקר מוצגי המוזיאון.
Mojang Studios
היסטוריה
בעקבות הצעת עבודה מחברת Valve בשנת 2010 רצו חבורה של מתכנתי משחק, וביניהם מרקוס פרסון, להקים סטודיו כדי להמשיך עם הפיתוח של Minecraft. החברה מפעילה כמה פרויקטים חינוכיים, ביניהם: פרויקט "בלוק אחר בלוק" ביחד עם האו"ם, במטרה לבנות מבנים בכפרים עניים באפריקה ו"MinecraftEdu" אשר מעודד שימוש במשחק בבתי הספר.
ב-15 בספטמבר 2014 נרכשה החברה על ידי Xbox Game Studios (חטיבה של מיקרוסופט) תמורת 2.5 מיליארד דולר.
משחקים
מיני-משחקים
רצון (פילוסופיה)
רצון הוא תכונה של התודעה ומאפיין של פעולות שהתבצעו בכוונה תחילה.
בפילוסופיה, המונח רצון אינו מתייחס לתשוקה מסוימת או שאיפה לדבר מסוים, אלא ליכולת הכללית לקיים רגשות מסוג זה ולקבל החלטות המבוססות עליהן לצורך פעולות עתידיות. פעולות שנעשו בהתאם לרצונו של האדם נקראות "פעולות רצוניות".
הרצון הוא מושג חשוב בפילוסופיה משום שהוא אחד החלקים המובחנים ביותר בתודעתו של האדם, כמו היגיון והבנה. לרצון יש חשיבות רבה גם במסגרת האתיקה, משום שהוא חייב להיות נוכח לצורך קיומה של פעולה מכוונת של האדם.