cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוקראינה במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת אתונה (2004)
המתעמל ואלרי גונצ'רוב זכה במדליית זהב בתרגיל המקבילים, וסיים במקום השמיני במתח. נבחרת הנשים בהתעמלות סיימה במקום הרביעי ונבחרת הגברים במקום השישי. בטרמפולינה זכה יורי גיניקין במדליית הזהב, ואולנה מובצ'אן סיימה במקום החמישי. בהתעמלות אומנותית זכתה אנה בסונובה במדליית ארד ונטליה גודונקו דורגה במקום החמישי.
שני מתאבקים אוקראינים זכו במדליות זהב - אלברוס טדייב ואירינה מרלני. מרימת המשקולות נטליה סקקון זכתה במדליית זהב ואיגור רזורונוב זכה במדליית כסף. במדליית הזהב השמינית זכתה הקלעית אולנה קוסטביץ', בירי באקדח אוויר מ-10 מטר. צוות שייטות היינגלינג ושייטי ה-49er גאורגי לאונצ'וק ורודיון לוקה זכו במדליות כסף. מספר ספורטאים נוספים זכו במדליות ארד: הסייף ולדיסלב טרטיאק, נבחרת הגברים בקשתות, רביעיית החותרים ורביעיית חותרות הקיאק.
באתלטיקה, היה הספורטאי הבולט יורי בילונוג, שזכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל. ואולם, בשנת 2012 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי לבדוק מחדש בדיקות סמים שנערכו במהלך אולימפיאדת אתונה, ובבדיקה החדשה נמצא כי בילונוג נטל חומרים אסורים. משכך, שמונה שנים לאחר המשחקים, ניטלה ממנו המדליה. שלוש אתלטיות אוקראיניות אחרות זכו במדליות: אולנה קרסובסקה זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות, ויטה סטיופינה זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה וטטיאנה טרשצ'וק-אנטיפובה זכתה במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות. אתלטים אוקראינים נוספים שבלטו באתונה כללו את אולנה אנטונובה (מקום חמישי בזריקת דיסקוס), איוואן גשקו (מקום חמישי בריצת 1500 מטר), אירנה מיכלצ'נקו (מקום חמישי בקפיצה לגובה), אנדריי סוקולובסקי (מקום חמישי בקפיצה לגובה), אנז'לה בלחונובה (מקום שישי בקפיצה במוט), נטליה דוברינסקה (מקום שמיני בקרב שבע), טטיאנה ליאחוביץ' (מקום שמיני בהטלת כידון) ואירנה סקצ'ובה (מקום שמיני ביידוי פטיש).
נבחרת הנשים בכדוריד הייתה לנבחרת האוקראינית הראשונה (והיחידה עד כה) שזוכה במדליה בענפי הכדור הקבוצתיים, לאחר שהפסידה לנבחרת דנמרק בחצי הגמר, וגברה על נבחרת צרפת במשחק על המקום השלישי.
אולימפיאדת בייג'ינג (2008)
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) השתתפו 243 ספורטאים אוקראינים, שזכו ב-22 מדליות, מהן 7 מדליות זהב, שהקנו לאוקראינה את המקום ה-11 בטבלת המדליות. המדליות הושגו ב-12 ענפים שונים, הבולטים שבהם קליעה (3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב) ואתלטיקה (4 מדליות, בהן מדליית זהב אחת).
הקלע ארתור אייווזיאן זכה במדליית זהב בירי מ-50 מטר בשכיבה, אולכסנדר פטריב זכה במדליית זהב בירי מ-25 מטר באקדח אש מהירה ויורי סוחורוקוב זכה במדליית כסף בירי מ-50 מטר משלושה מצבים. קלע נוסף, אולג אומלצ'וק, סיים במקום הרביעי בירי באקדח מ-50 מטר.
נטליה דוברינסקה וליולדמילה בלונסקה זכו בשני המקומות הראשונים בקרב שבע, ואולם בלונסקה נפסלה מאוחר יותר, לאחר שהתברר כי נטלה חומרים אסורים. גם בריצת 1500 מטר עמדו שתי אוקראיניות על הפודיום - אירינה לישצ'ינסקה זכתה במדליית כסף ונטליה טוביאס זכתה במדליית ארד. במדליית ארד נוספת זכתה זורקת הדיסקוס אולנה אנטונובה. הקופץ במוט דניס יורצ'נקו זכה במדליית ארד אך היא נשללה ממנו ב-2016 לאחר הרשעה באימרוץ. אתלטים בולטים נוספים כללו את אנסטסיה רבצ'ניוק (מקום רביעי בריצת 400 מטר משוכות), יורי בילונוג (מקום חמישי בהדיפת כדור ברזל), ויטה פלמאר (מקום חמישי בקפיצה לגובה, הישג שנשלל ממנה ב-2016 לאחר הרשעה באימרוץ), אולכסי קסיאנוב (מקום שביעי בקרב עשר), יוליה קרווסון (מקום שביעי בריצת 800 מטר) וויקטור קוזנייצוב (מקום שמיני בקפיצה משולשת).
הקיאקיסטית אינה אוסיפנקו-רדומסקה זכתה במדליית זהב במקצה ל-500 מטר, וחותר הקאנו יורי צ'באן זכה במדליית ארד במקצה ל-500 מטר. המתאגרף ואסיל לומצ'נקו זכה במדליית זהב, ועמיתו לנבחרת ויאצ'יסלב גלזקוב זכה במדליית ארד. הקשת ויקטור רובאן זכה במדליית זהב, וסיים במקום הרביעי עם הנבחרת האוקראינית. במדליית הזהב השביעית זכתה נבחרת הסייפות בחרב.
המתאבקים האוקראינים זכו בארבע מדליות: אנדריי סטדניק זכה במדליות כסף וטאראס דנקו, ארמן ורדריאן ואירנה מרלני זכו במדליות ארד. ואסיל פדורישין זכה במדליית כסף אך זו נשללה ממנו ב-2017 לאחר הרשעה באימרוץ. מרימת המשקולות אולגה קורובקה זכתה במדליית כסף ונטליה דוידובה זכתה במדליית ארד אך מדליות אלו נשללו מהן ב-2016 לאחר הרשעה באימרוץ. ויקטוריה טרשצ'וק זכתה במדליית ארד בקרב חמש מודרני, והייתה לאוקראינית הראשונה שזוכה במדליה בענף זה, מדליה זו נשללה ממנה ב-2017 לאחר הרשעה באימרוץ. במדליות ארד נוספות זכו רוכבת האופניים לסיה קליטובסקה (במרוץ מרדף), הקופצים למים אולכסי פריחוקוב ואיליה קוואשה (בקפיצה סינכרונית מ-3 מטר) והג'ודוקא רומן הונטיוק.
אולימפיאדת לונדון (2012)
באולימפיאדת לונדון (2012) זכו האוקראינים ב-20 מדליות, מהן 6 מדליות זהב. המדליות הושגו בתשעה ענפים שונים, הפורה שבהם האיגרוף, עם חמש מדליות: ואסיל לומצ'נקו זכה במדליית זהב שנייה ברציפות, אלכסנדר אוסיק זכה אף הוא במדליית זהב, דניס ברינצ'יק זכה במדליית כסף, וטאראס שלסטיוק ואלכסנדר גווזדיק זכו במדליות ארד. חותר הקאנו יורי צ'באן זכה במדליית זהב במקצה ל-200 מטר וחותרת הקיאק אינה אוסיפנקו זכתה בשתי מדליות כסף, במקצים ל-200 ול-500 מטר. הסייפת יאנה שמיאקינה זכתה במדליית זהב, ואולגה חרלאן זכתה במדליית ארד. בהרמת משקולות זכה אלכסיי טורוחטי במדליית זהב ויוליה קאלינה זכתה במדליית ארד. מרימת משקולות נוספת, יוליה פרטובה, סיימה במקום החמישי, ואיגור שימצ'נקו סיים במקום השישי. במדליית הזהב השישית זכתה רביעיית החותרות.
המתאבק ואלרי אנדריאיצב זכה במדליית כסף ושתי מתאבקות נוספות, אירינה מרלני וטטיאנה לזרבה, סיימו במקום החמישי. הקלעית אלנה קוסטייביץ', האלופה האולימפית מאתונה בירי באקדח אוויר מ-10 מטר, זכתה הפעם בשתי מדליות ארד, הן במקצה זה והן בירי מ-25 מטר. אולג אומלצ'וק סיים במקום החמישי בירי מ-10 מטר. במדליה הרביעית זכה המתעמל איגור רדיבילוב, שסיים שלישי בתרגיל הקפיצות. מיקולה קוקסנקוב סיים במקום הרביעי בקרב-רב וויטאלי נאקונצ'ני סיים במקום השישי בתרגיל על סוס הסמוכות. נבחרת המתעמלים האוקראינים הוכרזה כזוכה במדליית הארד, אך ערעור שהגישה הנבחרת היפנית על ציון שקיבל מתעמל יפני העלה את יפן למקום השני, והוריד את אוקראינה למקום הרביעי.
במספר ענפים נוספים רשמו האוקראינים הישגים נאים אף שלא זכו במדליות: השייטת אולגה מסילבץ (מקום רביעי בדגם ניל פרייד RS:X, הקופצים למים איליה קוואשה ואלכסיי פריגורוב (מקום רביעי בקפיצה סינכרונית מ-3 מטרים; קוואשה סיים גם במקום השמיני במקצה היחידים), רוכבות האופניים ליובוב שוליקה ואלנה טסוס (מקום רביעי במרוץ אופני מסלול), נבחרת ההתעמלות האומנותית (מקום חמישי), הג'ודוקא אירנה קינדזרסקה (מקום חמישי), הקופצות למים אלנה פדורובה וחנה פיסמנסקה (מקום שישי בקפיצה סינכרונית מ-3 מטרים), אלינה מקסימנקו (מקום שישי בהתעמלות אומנותית), צמד השחייניות הצורניות (מקום שישי) והשחיינית אולגה ברסנייבה (מקום שביעי בשחייה במים פתוחים ל-10 ק"מ). הקשת ויקטור רובאן ונבחרת הקשתים הודחו ברבע הגמר.
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) חלה ירידה ניכרת בהישגי המשלחת האוקראינית, שהסתפקה ב-11 מדליות, מהן שתי מדליות זהב.
המתעמל אולג ורניאייב היה הספורטאי הבולט במשלחת. הוא זכה במדליית הזהב בתרגיל המקבילים ובמדליית הכסף בקרב-רב, וכן סיים במקום החמישי בקפיצות ובמקום השמיני בסוס הסמוכות ובמתח. עמיתו, איגור רדיבילוב, סיים במקום החמישי בטבעות ובמקום השמיני בקפיצות. שניהם סיימו גם במקום השמיני עם הנבחרת האוקראינית. בהתעמלות אמנותית זכתה גנה ריזטדינובה במדליית ארד, והנבחרת האוקראינית סיימה במקום השביעי.
במדליית הזהב השנייה זכה חותר הקאנו יורי צ'באן, ששמר על תוארו במקצה ל-200 מטר. דמיטרו יאנצ'וק וטרס מישצ'וק זכו במדליית הארד במקצה הזוגות ל-1000 מטר, ופבלו אלטוחוב סיים במקום הרביעי במקצה היחידים למרחק זה. הקיאקיסטיות אינה הירשצ'ון ואנסטסיה טודורובה סיימו אף הן במקום הרביעי, הן במקצה הזוגות ל-500 מטר, והן במקצה הרביעיות למרחק זה. בסיף, זכתה נבחרת הנשים בחרב במדליית כסף, ואולגה חרלן זכתה גם במדליית ארד בתחרות היחידות. בכך, הגיעה למאזן של ארבע מדליות אולימפיות. נבחרת הגברים בדקר סיימה במקום הרביעי ונבחרת הנשים בדקר סיימה במקום השמיני. פבלו טימושצ'נקו זכה במדליית כסף בקרב חמש מודרני, והישג דומה רשם המתאבק ז'אן בלניוק. במדליית כסף נוספת זכה הקלע סרגיי קוליש, בירי ברובה אוויר. אולג צרקוב סיים במקום השמיני בתחרות זו, וקלע נוסף, מיקולה מילצ'ב, סיים במקום הרביעי בסקיט.
האתלט האוקראיני היחיד שזכה במדליה אולימפית בריו היה הקופץ לגובה בודן בונדרנקו שזכה במדליית ארד. אנדריי פרוצנקו סיים אחריו, במקום הרביעי. אתלטים אוקראינים נוספים שבלטו בריו כללו את דמיטרו קוסינסקי (מקום חמישי בהטלת כידון), נבחרת השליחות ב-400X4 מטר (מקום חמישי), נבחרת השליחות ב-100X4 מטר (מקום שישי) ואולגה זמליאק (מקום שביעי בריצת 400 מטר).
ביתר הענפים בלטו ספורטאים אלו: השחייניות הצורניות לוליטה אננסובה ואנה וולושינה (מקום רביעי בדואט ומקום רביעי עם נבחרת השחייה הצורנית), רביעיית החותרות (מקום רביעי), הג'ודוקא ארטם בלושנקו (מקום חמישי), השחיין אנדריי הובורוב (מקום חמישי ב-50 מטר חופשי), מרימי המשקולות אירינה דחה ואלכסנדר פייליישנקו (מקום חמישי), רוכבת האופניים ליובוב שוליקה (מקום חמישי בקיירין), מרים המשקולות דמיטרו צ'ומאק (מקום שישי), הקופץ למים איליה קוואשה (מקום שישי בקפיצה מ-3 מטר), הקופצים למים מקסים דולגוב ואלכסנדר גורשקובוזוב (מקום שישי בקפיצה סינכרונית מ-10 מטר), רביעיית החותרים (מקום שישי), מרימת המשקולות יוליה פרטובה (מקום שמיני), הטניסאית אלינה סביטולינה (הודחה ברבע הגמר) והמתאגרפת טטיאנה קוב (הודחה ברבע הגמר).
אולימפיאדות החורף
באולימפיאדות החורף הגיעה אוקראינה להישגים פחותים מאשר במשחקי הקיץ: 7 מדליות, מהן שתי מדליות זהב, בשני ענפים בלבד: ביאתלון והחלקה אומנותית.
באולימפיאדת נאגנו (1998) גדלה המשלחת ל-56 ספורטאים, אך רק אחת מהם זכתה במדליה - הביאתלטית אולנה פטרובה, שזכתה במדליית כסף במקצה ל-15 ק"מ. פטרובה גם סיימה במקום החמישי עם הנבחרת האוקראינית במקצה השליחות ל-7.5X4 ק"מ.
באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) גדל מספר המשתתפים עוד יותר, ל-68, אך אף אחד מהם לא זכה במדליה. את ההישגים הגבוהים ביותר רשמו המחליקה המהירה ולנטינה שבצ'נקו, שסיימה במקום החמישי במקצה ל-30 ק"מ, וסטניסלב קרבצ'וק, שרשם הישג דומה בסקי חופשי.
באולימפיאדת טורינו (2006) השתתפו 52 ספורטאים אוקראינים, והישגיהם הסתכמו בשתי מדליות כשהביאתלטית ליליה יפרמובה זכתה במדליית ארד במקצה הספרינט ל-7.5 ק"מ, וכך גם צמד המחליקים האומנותיים רוסלן גונצ'רוב וילנה גרושינה. גונצ'רוב היה לגבר הראשון שזוכה במדליה אולימפית עבור אוקראינה במשחקי החורף.
גם באולימפיאדת ונקובר (2010) השתתפו 52 ספורטאים אוקראינים, אך איש מהם לא זכה במדליה. ההישג הגבוה ביותר נזקף לזכותו של הביאתלט אנדריי דריזמליה, שסיים במקום החמישי במרוץ הספרינט ל-10 ק"מ. נבחרת השליחות האוקראינית דורגה במקום השישי.
לאולימפיאדת סוצ'י (2014) שלחה אוקראינה את אחת המשלחות הקטנות ביותר מזה 20 שנה, והיא כללה 45 ספורטאים. נבחרת הנשים בביאתלון זכתה במדליית זהב, הראשונה בה זכתה אוקראינה מזה 20 שנה. ויטה סרמנקו, שהייתה חברה בנבחרת, זכתה גם במדליית ארד במקצה הספרינט.
לאולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) שלחה אוקראינה את המשלחת הקטנה ביותר בתולדותיה והיא כללה 33 ספורטאים, עם זאת זכתה במדליית זהב בתחרות הסגנון החופשי בקפיצת סקי, בזכות אלכסנדר אברמנקו שסיים במקום הראשון.
לפי אולימפיאדה
באולימפיאדות הקיץ: width="20px"|
באולימפיאדות החורף:
לפי ענף
בענפי הקיץ: width="20px"|
בענפי החורף:
יהדות באהבה
העלון החל להופיע בשנת תשנ"ה, כדף A4 בצבע אחד, ומבנה העלון ועיצובו שופרו במשך השנים. המאמר הפותח את העלון, בכותרת "נכון לעכשיו", נכתב בידי ראש המכון, הרב דב ביגון, ועוסק לרוב בקישור האקטואליה לתכני פרשת השבוע.
בעלון מתפרסם מדי שבוע מאמר של הרב שלמה אבינר, שבו מתפרסמות שאלות שהופנו אל הרב, הדרכות לחיים או מאמרים בנושאים תורניים-הלכתיים והשקפתיים. בעבר התפרסמו בעלון סיפור לילדים, גם הוא מאת הרב אבינר, "פינת החינוך" של הרב אלישע אבינר, ומאמר של הרב יעקב פילבר עם נגיעה לאירועים אקטואליים. רבנים נוספים שכותבים בעלון הם הרב עזריאל אריאל והרב ערן טמיר.
בכסלו תשס"ח, הגיליון התרחב לחוברת בגודל A4 מהודקת בסיכות. בעקבות קשיים כלכליים של מכון מאיר, צומצם מספר העמודים בשנת 2014 לארבעה.
במשך שנים רבות יצא העלון לאור על ידי חברת "פרסומי ישראל ושות'", אך בפברואר 2010 נוצר סכסוך בין מכון מאיר למו"ל על רקע סירוב העלון לכלול בו מאמר של הרב פרופ' נריה גוטל על היחס לאקדמיה. בעקבות הסכסוך הופסקה ההתקשרות העסקית בין המכון למו"ל אשר החל להוציא עלון בשם "גילוי דעת", ו"באהבה ובאמונה" עבר להוצאה עצמית של מכון מאיר.
בכ"ה בטבת תשע"ב נמתחה ביקורת על העלון לאחר שתמונתה של רות פוגל הופיעה בפרסום בעיתון כשהיא מטושטשת. לאחר הסערה שחלה פרסם העלון התנצלות בעמוד הראשי.
העלון מופץ בשש שפות: עברית, אנגלית, רוסית, צרפתית, גרמנית וספרדית.
מצר סיציליה
מצר סיציליה (איטלקית: Canale di Sicilia; סיציליאנית: Canali di Sicilia, ערבית: مضيق صقلية) הוא מצר ים ברוחב של כ-160 ק"מ בין חופי סיציליה מצפון-מזרח לחופי תוניסיה מדרום-מערב.
מצר סיציליה מחבר את אגנו המזרחי של הים התיכון עם אגנו המערבי, ובמרכזו שוכן האי האיטלקי פנטלריה. בדומה למצר גיברלטר, גם במצר סיציליה זורמים זרמי הים העמוקים ממזרח למערב, בעוד שקרוב לפני המים כיוונם הפוך, היינו, ממערב למזרח.
שירוגרפיה
שירוגרפיה (Shearography) היא בדיקה לא הורסת, המבוססת על אינטרפרומטריה.
להבדיל מתרמוגרפיה, בשיטה זו משתמשים בעירור מכני ישיר של החלק, ובעזרת מערכת מיוחדת ניתן לאתר פגמים ושינויים בפריט הנבדק. הפעלת מאמץ גזירה על הפריט מביאה להתפשטותו, ופגם מיקרוסקופי בחומר גורם לחוסר אחידות במעוות הנוצר. חוסר אחידות זה יוצר תבנית התאבכות אופיינית, המאפשרת לגלות פגמים ולעיתים גם להעריך את גודלם.
בישראל ממעטים בביצוע בדיקות אלו מאחר ש:
סחלין
סחלין (ברוסית: Сахали́н) הוא אי ארוך וצר בצפון האוקיינוס השקט, הנמצא בין קווי הרוחב '54°24 ו־'45°50 צפון. אי זה הוא האי הגדול ביותר בפדרציה הרוסית, האי ה־22 בגודלו בעולם ועיר הבירה שלו היא יוז'נו־סחלינסק (ברוסית: Ю́жно-Сахали́нск). האי הוא חלק ממחוז סחלין, הנמצא במזרח הרחוק וכולל גם את האיים הקוריליים הסמוכים לסחלין. יפן טוענת שהאיים שלה, או שהיו שלה בעבר, ותמיד התייחסה אל האזור הזה כאל "הצפון הרחוק היפני", אך כיום יפן אינה טוענת בעלות על האי, בניגוד לאיים הקוריליים.
השם האירופאי מבוסס על אי־הבנה של השם המנצ'י "Sahaliyan ula angga hada", שמשמעותו: "אי בשפך נהר אמור". סחליאן בשפה המנצ'ית משמעותו "שחור", וזהו השם שהמקומיים העניקו לנהר אמור. שמו של האי בשפתם של בני אינו, קָרַפּוּטוֹ, הוחזר לאי על ידי היפנים כאשר אלה שלטו בחלקו הדרומי של האי בין השנים (1945-1905)
היסטוריה
האי מאוכלס מאז תקופת האבן החדשה. המתיישבים הראשונים הם שבטי הקסיאנבי והחזא שחיו מדייג. בזמן שושלת מינג, קראו הסינים לאי בשם קואי ואחרי כן, קואה. על פי ספר השנגמו, סין שלחה 400 חיילים לסחלין בשנת 1616 אך מאוחר יותר החיילים הוחזרו כיוון שנראה היה כי אין נשקפת לסין סכנה רבה מצד האי. אימפריית צ'ינג טענה שהאי שייך לה וסחלין הייתה תחת שלטון סיני החל משושלת ג'ין והלאה. למרות זאת, כיוון שלסין לא הייתה נוכחות צבאית באי, כוחות יפניים וכוחות רוסיים ניסו לכבוש את האי מהסינים. עיירה יפנית באוטומרי נוסדה ב־1679. היפנים ציירו מפות של האי וקראו לו קיטה־אזו ("אזו הצפונית" ביפנית, איזו הוא שם עתיק להוקאידו, האי הצפוני של יפן). לפי הסכם נרצ'ינסק בין רוסיה וסין, שנחתם ב־1686, סחלין הייתה שייכת לסין. למרות זאת, החלה רוסיה להחזיק את האי, החל מהמאה ה־18, על ידי חיל מצב שהורכב מפושעים שגויסו בכפייה. בשנת 1855 סוכם שהאי יהיה בריבונות משותפת של האימפריה הרוסית ויפן. בשנת 1875 סוכם במסגרת חוזה סנקט פטרבורג שהאי כולו יעבור לריבונות רוסית ואיי קוריל יהיו בריבונות יפנית. בעקבות כך, נשלחו לאי אסירים רבים מבתי הכלא באודסה, קישינב, חרקוב ומוסקבה. בשנת 1890 ביקר באי אנטון צ'כוב אשר תיאר בספרו "האי סאכאלין" את מצוקת האסירים במקום.
בשלהי מלחמת רוסיה–יפן, ביולי 1905, פלשו הכוחות היפניים לסחלין והשתלטו עליו, ובסיומה של המלחמה, בהתאם להסכם פורטסמות', הועבר החלק הדרומי של האי לשליטת יפן והפך למחוז קאראפוּטוֹ. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה נכנסה יפן לחלק הצפוני של האי ושלטה בו עד לשנת 1925, אז עזבה אותו בעקבות הסכם בייג'ינג עם ברית המועצות. כוחות יפן חזרו לקו הגבול שסוכם לגביו בשנת 1905. בשנת 1945, עם סיום מלחמת העולם השנייה, הועבר החלק הדרומי לברית המועצות.
ב־27 במאי 1995 התרחשה באי רעידת אדמה בדרגה 7.6 בסולם מגניטודה לפי מומנט, שגרמה למותם של כ־2,000 בני אדם.
גאוגרפיה
סחלין הוא אי באוקיינוס השקט בין ים אוחוצק לים יפן. בצפון הוא מופרד מהיבשת על ידי מצר הטטרים, שרוחבו רק 7.3 ק"מ בנקודה הצרה ביותר (מצר נבלסקוי); בדרום, מצר לה פרוז מפריד אותו מהאי הוקאידו של יפן. האי סחלין הוא הגדול ביותר בשטחו ברוסיה עם שטח של 78,000 קמ"ר; אורכו 948 ק"מ ורוחבו בין 25 ל־170 ק"מ.
Outrageous
Outrageous (בעברית: שערורייתי) הוא הסינגל הרביעי והאחרון שיצאו לאור ב-2004 מתוך אלבומה הרביעי של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס. השיר, כמו שמו, מדבר על דבר מה שערורייתי. השיר נכתב והופק על ידי אר קלי. השיר הוא סוג של סגנון פופ בשילוב R&B. השיר הוא הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום וזכה לשחרור מוגבל עקב פציעה שעברה ספירס בעקבות צילומי הקליפ והוא מוכר כסינגל רשמי רק ביפן וארצות הברית.
סחלין
גאוגרפיה
שני רכסים מקבילים משתרעים לאורך האי מצפון לדרום. גובה ההרים נע בין 600 ל־1,500 מטרים. ברכס המערבי, ההר הגבוה ביותר הוא איצ'רה (Ichara) המתנשא לגובה 1,481 מטרים, וברכס המזרחי, ההר הגבוה ביותר הוא לופטין (Lopatin) המתנשא לגובה 1,609 מטרים. עמק טים־פורונאיסקי (Tym-Poronaiskaya) מפריד בין שני הרכסים.
Outrageous
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי הזמר-היוצר אר. קלי. הקליפ לשיר בוים על ידי ג'וזף קהאן ("Toxic", "Stronger"). במהלך צילומי הקליפ לשיר, שברה ספירס את ברכה, מה שגרם לביטול הקליפ ולכישלון הסינגל עקב חוסר הקידום שלו בעקבות ביטול הצילומים. בחלק מהסצנות ניתן לראות מגרש כדורסל ובו את הראפר סנופ דוג כשחקן אורח משחק כדורסל עם חבריו עד שלרגע הכדור מגיע לרגליה של ספירס, ספירס נראית מוכנה לקלוע סל אך בעת שמתקרבת עולה על סנופ דוג ומפלרטטת איתו. בסצנות נוספות ניתן לראות את ספירס רוקדת עם רקדניות הליווי שלה באמצע רחוב (הסצנה בה נפצעה). השיר גם היה אמור להיות שיר הנושא של הסרט קאטוומן, אך בשל אותה תקרית הוא יצא רק כסינגל ועם קליפ חלקי ולא גמור.
סחלין
כלכלה
כלכלתו של האי נשענת בעיקר על משאבים טבעיים. האי מייצא נפט, גז, כריית פחם, יערנות ודיג. באי יש גם גידולים שונים אך היקפם מצומצם. הגידולים העיקריים הם: שיפון, חיטה, שיבולת־שועל, ושעורה וירקות שונים. כמותם המצומצמת נובעת בעיקר מאורכה של העונה במהלכה ניתן לגדל גידולים שהיא פחות מ־100 יום בשנה בממוצע.
ארון (פירושונים)
{{פירושונים|
Outrageous
רקע וכתיבה
בדי.וי.די של הלהיטים הגדולים של ספירס Greatest Hits: My Prerogative, נכלל קטע של דקה וחצי המראה קטעים מתוך הקליפ.
ארון (פירושונים)
אישים:
סחלין
דמוגרפיה
מספר התושבים באי יורד בהדרגה. נכון לשנת 2009 אוכלוסיית האי מנתה כ־500,000 תושבים. העיר הגדולה ביותר ומרכז אדמיניסטרטיבי של מחוז סחלין היא יוז'נו־סחלינסק (180,700 תושבים). כ־85% מתושבי האי הם רוסים. קבוצות אתניות אחרות הן: אוקראינים, קוריאנים, בלארוסים, טטרים, צ'ובשים וכן בני העמים המקומיים: ניבחים ואורוקים. בעבר התגוררו באי גם בני איינו, אך רובם עברו להוקאידו שביפן בתום מלחמת העולם השנייה, ואלה שנשארו נטמעו באוכלוסייה דוברת הרוסית.
Outrageous
מיקומי שיא
בעקבות הפציעה שעברה בצילומי הקליפ, ספירס לא יכלה לקדם את הסינגל ושחרורו כסינגל רביעי עולמי מהאלבום בוטל והוא זכה לשחרור חלקי באזורים מסוימים. קידום השיר בוטל (ואיתו הקליפ שהופק לו). השיר יצא לאור בארצות הברית באוקטובר 2004, ונכנס אל המקום ה-79 במצעד הבילבורד הוט 100. השיר זכה להצלחה ביפן שם מקומו הגבוה היה 31 וזכה למעמד זהב בסך מכירות של כ-100,000 עותקים.
ארון (פירושונים)
ראו גם
}}
סחלין
דמוגרפיה
בשנת 1945 התגוררו בדרום האי כ־400,000 יפנים, הם עזבו את האי עם סיפוחו של דרום האי לברית המועצות.
תחבורה
באי עובר כביש ראשי באורך כ־560 ק"מ אשר מקשר בין מספר יישובים עיקריים באי (מצפון לדרום): אליקסנדרבסק (ברוסית - סבליינסקי), שוכנת על מיצר טטר. מכאן מטפס הכביש כ־60 ק"מ, בקרבת ההר הגבוה באי (הר לופטין, גובהו 1,609 מ') ולאחר שהוא יורד חזרה למישור, הוא ממשיך כ־130 ק"מ (בקרבת מסילת ברזל), עובר את העיירה פובידיינו, ומגיע אל פורניסק, השוכנת בחופו המזרחי של האי, על מפרץ טירפניה. מכאן הכביש ממשיך עוד כ־260 ק"מ, ובדרכו עובר ליד העיירה מקרוב, השוכנת גם היא על פני מפרץ טירפניה, ועובר גם ליד העיירה איליינסקי. אז הוא מגיע לדוליינסק, ממשיך לעיר הגדולה יוז'נו סבליינסק (מעל 100,000 תושבים), ומסתיים בעיר קורבקוב, השוכנת לחוף מפרץ אנייבה, המפרץ הדרומי שבאי. אורכה של מסילת הברזל הוא 127 ק"מ והיא חוצה אזורי ביצות.
לשון-שור נגבית
הצמח גדל אך ורק בתחומי מדינת ישראל בשטח לא גדול באזור מישור ימין במרכז הנגב. הצמח התגלה על ידי אבינועם דנין בשנת 1994. הצמח מוגדר כצמח הנדיר ביותר בישראל מבין הצמחים האנדמיים והוא נמצא בסכנת הכחדה חמורה. כל אוכלוסייתו בעולם מונה עשרות בודדות של פרטים, ואלה מצויים על 1–2 דונם בדרום-מערב מישור ימין. עבודות פיתוח באזור לרבות סלילת קו הרכבת לאילת ותנועה של רכבים צבאיים מהווים סכנה להמשך קיומו של הצמח. נעשו ניסיונות להרבות את הצמח בעזרת מכון וולקני.
פורח בחודשים פברואר עד מאי.
כ"ט בנובמבר (אוניית מעפילים)
כ"ט בנובמבר הייתה אוניית מעפילים, נקראה על שם החלטת האו"ם בכ"ט בנובמבר על הקמת מדינה ליהודים בארץ ישראל.
קורותיה
בגלל רוחות נגדיות לא יכלה הספינה לעבור במיצרי בוניפציו ועקפה את סרדיניה במעבר מדרום לסיציליה, ובכך האריכה את דרכה. כשעברו את סרדיניה, הודיעו המלווים לבסיסים בצרפת ואיטליה כי הדלק והמים לא יספיקו למסע עד הארץ ותדרש עזרה מיוחדת. אך כשהגיעו לדרום סיציליה התחלף כיוון הרוח, הספינה הצליחה להגביר מהירות והמלווים החליטו להמשיך עד לארץ ללא עזרה. במהלך ההפלגה התמוטטו הקונסטרוקציות שנבנו, והיה צורך בתיקונים.
ב- 23 בדצמבר, ממערב לאי כרתים, החלה ללוות את הספינה משחתת בריטית. עם הגילוי, התבקשו המעפילים לרדת אל מתחת לסיפון. ההוראות היו להתנגד, באופן סביל בלבד, להעברה לארץ, אך באופן פעיל יותר להעברה למקום אחר, או לגירוש. בקרבת חופי הארץ יצא מנוע אחד מכלל פעולה, וניתן היה להתקדם במהירות 1.5 קשר בלבד.
ב-28 בדצמבר, בשעות הלילה, נתפסה הספינה על ידי ארבע משחתות. ב-21:45 עלו על סיפונה מלחים בריטים. לפני כן קיבלו המלווים הצעה מהבריטים לגרור את הספינה בגלל הקלקול במנוע. הבריטים התנו את הגרירה בחתימת הצוות כי הדבר נעשה מרצונו, אך המלווים סירבו והספינה המשיכה לנוע בכוחות עצמה לנמל חיפה. בשעה 00:30, אור ליום 29 בדצמבר, נכנסה הספינה לנמל. על פי דו"ח בריטי, רק קבוצה קטנה ניסתה להתנגד בשירה, וההתנגדות הייתה מתונה. 683 איש הועלו על אניית הגירוש 'אושן ויגור' שהפליגה לקפריסין. בשעה 03:00, ב-29 בדצמבר, הסתיימה ההעברה. 331 גברים, 212 נשים, 124 ילדים, גורשו למחנות המעצר בקפריסין. חמישה מעפילים חולים נשארו בארץ.
היאטוס
היאטוס (מלטינית hiatus: רווח, פתח; בעברית: מִפְעָר) הוא מושג בפונטיקה המתאר רצף של שתי תנועות נפרדות (או יותר) השייכות להברות שונות. הרצף יכול להתקיים בתוך מילה אחת, כמו במילה הצרפתית naïve, או בין שתי מילים (האחת מסתיימת בתנועה והשנייה מתחילה בתנועה).
יש להבחין בין היאטוס לבין דו-תנועה (דיפתונג), שהוא שתי תנועות מחוברות (על פי רוב התנועה השנייה היא תנועה למחצה) בהברה אחת.
ברישום פונטי ניתן לציין את ההיאטוס על ידי הפרדה של שתי התנועות באמצעות נקודה, כמו במילה הרומנית aer, הנרשמת פונטית כ-[a.er']. או באמצעות סימן הטעם (אם ההברה השנייה מוטעמת), כמו במילה "היאטוס" ברומנית, [hi'at].
שפות מסוימות נמנעות מיצירת היאטוס על ידי הוספת עיצור עזר בין שתי התנועות או קיצור שתי התנועות לתנועה אחת.
בעברית ההיאטוס אינו נפוץ בתוך מילים כיוון שהאות א' אמורה לשמש כעיצור מפריד בין התנועות, למשל במילה מֵאָה (בהגייה מוקפדת). היאטוס מופיע במילים המסתיימות בפתח גנובה כגון יוֹדֵעַ, גָּבוֹהַ, אֲבַטִיחַ. היאטוס יכול גם להיווצר בין מילים, למשל בצירוף "מי ייתן". בהגיית העברית הישראלית נוצר לעיתים היאטוס כאשר האות א' אינה מבוטאת כעיצור, למשל בהגיית המילה מֵאָה במהירות (וכן מָאתַיִּים בפי דוברים מסוימים).
היאטוס מופיע במילים לועזיות רבות שאומצו לעברית כגון אאוגניקה, דאודורנט, אסטרואיד, וכן המילה "היאטוס".
יחסי דנמרק–המלדיביים
יחסי דנמרק–המלדיביים הם יחסי החוץ בין דנמרק לבין המלדיביים.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-8 בנובמבר 1982. שתי המדינות משתפות פעולה בעיקר בארגונים בינלאומיים, ובכלל זה באו"ם.
אלכסנדר אלכסנדרוב (קוסמונאוט)
אלכסנדר פבלוביץ' אלכסנדרוב (ברוסית: Александр Павлович Александров; ) הוא קוסמונאוט סובייטי-רוסי שטס לחלל כחבר צוות תחנת החלל סאליוט 7 ותחנת החלל מיר.
קורות חיים
אלכסנדר אלכסנדרוב נולד במוסקבה. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל לימודים בבית הספר הטכני של חיל האוויר הסובייטי. עם סיומו אלכסנדרוב החל את השרות. הוא השתחרר מהצבא כעבור שנה בעקבות פטירת אביו. בשנת 1969 הוא סיים לימודי הנדסה.
בשנת 1964 הוא התחיל לעבוד במחלקת תכנון מס' 1 תחילה כטכנאי ולאחר סיום הלימודים כמהנדס.
בשנת 1978 אלכסנדר אלכסנדרוב התקבל ליחידת הקוסמונאוטים והחל הכנות לטיסה לחלל.
בשנת 1983 אלכסנדר אלכסנדרוב שוגר לחלל בחללית סויוז T-9 לצד ולדימיר ליאחוב. במהלך טיסה זו הם ביצעו מספר רב של מחקרים ופעילויות תחזוקה לרבות פעילות חוץ רכבית.
ליאון רקנאטי (הנכד)
ליאון יהודה רקנאטי (נולד ב-10 במאי 1948) הוא בנקאי ואיש עסקים, בן למשפחת הבנקאים רקנאטי אשר ייסדה את בנק דיסקונט ואת קבוצת אי די בי.
אלכסנדר אלכסנדרוב (קוסמונאוט)
קורות חיים
בשנים 1987 אלכסנדר אלכסנדרוב שוגר לחלל בחללית סויוז TM-3 לצד אלכסנדר ויקטורנקו ומוחמד פאריס. החללית התחברה לתחנת החלל מיר ואלכסנדר אלכסנדרוב חזר לכדור הארץ כעבור 160 ימים.
ליאון רקנאטי (הנכד)
ביוגרפיה
ליאון רקנאטי נולד ב-1948 בתל אביב למטילדה לבית קרסו ולדניאל רקנאטי, מנהל בנק דיסקונט, והוא נכדו של ליאון רקנאטי ראש הקהילה בסלוניקי שעלה לישראל בשנת 1935 וייסד את הבנק. למד בגימנסיה הרצליה, ובאוניברסיטה העברית בירושלים, בעל תואר שני במנהל עסקים.
ליאון רקנאטי נשוי למירה רקנאטי, במאית קולנוע ואמנית, שחיה בת"א ובניו יורק. לזוג שני ילדים, דפנה ודניאל. ובת נוספת, מאי, מזוגתו לשעבר, שולה.
אלכסנדר אלכסנדרוב (קוסמונאוט)
קורות חיים
בשנת 1993 אלכסנדר אלכסנדרוב עזב את יחידת הקוסמונאוטים אך המשיך לעבוד בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה. הוא מתגורר במוסקבה.
ליאון רקנאטי (הנכד)
פעילות עסקית
ב-1970 החל לעבוד בבנק דיסקונט ככספר, וזאת בהתאם למדיניות שהנהיג סבו כי בני המשפחה צריכים להכיר את הבנק מהתפקידים הפשוטים ביותר, ולהתקדם לתפקידים הבכירים, שימש כמשנה למנכ"ל הבנק וכמנהל מערך השיווק והסניפים. במסגרת תפקידו גם יזם והקים את "מפעלות דיסקונט לתרבות ואומנות" במטרה לתמוך בתערוכות, מוזיאונים ואומנויות במה.
בשנת 1986 פרש מבנק דיסקונט ועבר לפעול במסגרת אי די בי, מילא שורה של תפקידים בקונצרן אי.די.בי ובחברות בשליטת, ובהם: חבר הדירקטוריון של קבוצת האם אי די בי אחזקות, מנכ"ל משותף בחברת אי די בי חברה לפיתוח, יו"ר דירקטוריון שופרסל, ויו"ר דירקטוריון קבוצת דלק, יו"ר דירקטוריון קונצרן כלל. וכן דירקטור בחברות שונות הקשורות לקונצרן, כמו: מפעלי נייר אמריקאים ישראליים בע"מ, סאיטקס קורפוריישן בע"מ, אל ים אוניות בע"מ, אלרון תעשייה אלקטרונית בע"מ, ועוד.
החל מ-1998 ניהל במשותף עם בן דודו אודי רקנאטי את עסקי משפחת רקנאטי, ולאחר פטירת דודו רפאל רקנאטי, מונו שניהם ליושבי ראש הקבוצה. ב-2001 פרש אודי, וליאון רקנאטי התמנה ליו"ר קבוצת אי די בי בתפקיד זה כיהן עד מכירת הקבוצה במאי 2003 ממשפחת רקנאטי לאיש העסקים נוחי דנקנר.
ביולי 2003 הקים חברת השקעות המתמקדת בטכנולוגיה ומדעי החיים בשם "קבוצת GlenRock". בנוסף הוא בעל עניין ודירקטור בחברות אבוג'ן, קמהדע ועוד.
פעילות חברתית
ליאון רקנאטי משלב שנים רבות את פעילותו כאיש עסקים ויזם, עם פעילות חברתית ענפה ובפיתוח תשתיות בתחום החינוך בישראל.
בשנת 1985 נענה לפנייתו של שר החינוך יצחק נבון להקים מוזיאון מדע בחיפה בקמפוס הטכניון ההיסטורי ומאז במשך 33 שנים הוא מכהן כיו"ר המוזיאון ואחראי להתפתחותו.
אלכסנדר בוגדנוב
אלכסנדר אלכסנדרוביץ' בּוֹגְדַנוֹב (ברוסית: Александр Александрович Богданов) היה שם העט של אלכסנדר מַלִינוֹבְסקי (Малино́вский; בלארוסית: מַלִינוֹאוּסקי, Аляксандар Маліноўскі; 10 באוגוסט 1873, סוקולקה, פלך גרודנו, האימפריה הרוסית (כיום פולין) – 7 באפריל 1928, מוסקבה, רוסיה הסובייטית) היה רופא פסיכיאטר, פילוסוף, כלכלן מרקסיסטי, תאורטיקן של התרבות, סופר מדע בדיוני פופולרי ומהפכן רוסי ממוצא בלארוסי, שנתן ידו במגוון רחב של תחומים – מניסיון ליצור תורה אוניברסלית של מערכות, שהוביל לפיתוח פילוסופיה מקורית בשם "טֶקְטוֹלוגיה" (שכיום יש הרואים בה מבשרת תחום תורת המערכות) ועד חקר אפשרות ההצערה באמצעות עירוי דם.
ליאון רקנאטי (הנכד)
פעילות חברתית
בשנת 2000, יזם את הקמת עמותת תפוח, במטרה לצמצם את הפער הדיגיטלי וליצור ניעות חברתית-כלכלית בישראל, באמצעות הנגשת המידע והטכנולוגיה.
בשנת 2003 ייסד את פרס המורה היזם למורים יזמים מכל מגזרי החינוך בישראל ושנתיים לאחר מכן בשנת 2005 את פרס העובד הסוציאלי היזם ליזמות בתחום הטיפול בנצרכים ובחלשים בחברה.
אלכסנדר בוגדנוב
בטרם מלחמת העולם הראשונה
במסגרת מאבקו למען צדק חברתי למד פילוסופיה פוליטית וכלכלה, אימץ לעצמו את שם העט "בוגדנוב" והצטרף ב-1903 לפלג הבולשביקי במפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית (רדסל"פ).
ליאון רקנאטי (הנכד)
פעילות חברתית
ליאון רקנאטי פעיל בשורה של גופים ציבוריים, ובהם: באוניברסיטה העברית בירושלים;- חבר בחבר הנאמנים, אוניברסיטת תל אביב - חבר בחבר הנאמנים ובוועדות שונות, חבר הקורטוריון בטכניון; מכון ויצמן חבר בחבר הנאמנים, וכן בהנהלות וחבר הנאמנים של בצלאל, מוזיאון ישראל, מדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל, מרכז דניאל ומטילדה רקנאטי, חיפה - יו"ר ההנהלה וחבר בחבר הנאמנים, מוזיאון תל אביב, בית התפוצות, קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב, אלו"ט, האגודה למלחמה בסרטן, עמותת תפוח - Appleseeds Academy ועוד.
אלכסנדר בוגדנוב
בטרם מלחמת העולם הראשונה
במהלך שש השנים הבאות היה בוגדנוב דמות בולטת בקרב הבולשביקים, שני בהשפעתו רק לוולדימיר לנין. בשנים 1904–1906 פרסם בוגדנוב שלושה כרכים של המסה הפילוסופית "אמפיריומוניזם", שבה ניסה למזג רעיונות מרקסיסטיים עם הפילוסופיות של ארנסט מאך, וילהלם אוסטוולד וריכארד אוונאריוס. הגותו של בוגדנוב השפיעה מאוחר יותר על מספר תאורטיקנים מרקסיסטיים, בהם ניקולאי בוכארין.
לאחר כישלון מהפכת 1905 הנהיג בוגדנוב קבוצה רדיקלית מקרב מפלגת רדסל"פ (שכונתה "אולטימטיסטים" או "אוֹטְזוֹבִיסטים" (Отзовисты) – "מחזירנים"), אשר דרשה את החזרתם של נציגי המפלגה מהדומה (במסגרת דרישתהּ לחדול לחלוטין מכל השתתפות של המפלגה במוסדות השלטון, ומכאן כינויהּ), וקראה תיגר על מנהיגותו של לנין את הסיעה הבולשביקית. בשנת 1906 לובוב אקסלרוד פרסמה מספר מאמרים עם ביקורת על דעותיו. הואיל ובאמצע שנת 1908 הפכו המחלוקות בין בוגדנוב ללנין בלתי ניתנות לגישור, ומרבית מנהיגי הבולשביקים צידדו בבוגדנוב או נמנעו מהכרעה, ריכז לנין את מאמציו בערעור המוניטין של בוגדנוב כפילוסוף. ב-1909 פרסם לנין ספר בשם "מטריאליזם ואמפיריו-קריטיציזם", שבו מתח ביקורת חריפה על בוגדנוב, תקף את עמדתו והאשימו ב"אידיאליזם פילוסופי".
בחודש יוני 1909 הובס בוגדנוב בידי לנין בוועידה זעירתא בפריז שאורגנה על ידי מועצת המנהלים של כתב העת הבולשביקי "פרולטרי". הוא הודח מהסיעה והצטרף לגיסו אנטולי לונצ'רסקי, למקסים גורקי ול"אוטזוביסטים" נוספים באי קאפרי, שם ייסדו בית ספר עבור פועלי מפעל רוסים. ב-1910 העבירו בוגדנוב, לונצ'רסקי, פוקרובסקי ותומכיהם את בית הספר לבולוניה, שבה הוסיפו ללמד לאורך שנת 1911. במקביל לכך, ייסדו לנין ובני בריתו בית ספר מתחרה מחוץ לפריז. באותה שנה נפרד בוגדנוב מעל ה"אוטזוביסטים", ונטש את הפעילות המחתרתית. כעבור שש שנים של גלות פוליטית באירופה, שב בוגדנוב בשנת 1914 לרוסיה, בעקבות החנינה הכללית.
חיבורו ההשוואתי של בוגדנוב על כוחן הכלכלי והצבאי של אומות אירופה, שנכתב בין השנים 1912–1913, היה מראשוני החיבורים הבין-תחומיים שעסקו בניתוח מערכות. בחיבור זה הציג בוגדנוב עקרונות מודרניים המשמשים בתורת המערכות ובניתוח מערכות. ואולם, עבודתו בתחום לא תורגמה בימי חייו, ולא הוכרה מחוץ לרוסיה משך שנים רבות.
בשנים שלאחר מלחמת העולם
במלחמת העולם הראשונה שירת בוגדנוב כרופא בבית חולים, ולא השתתף כלל במהפכה. לאחר עליית הבולשביקים לשלטון באוקטובר 1917, דחה בוגדנוב מספר הצעות להצטרף מחדש למפלגה, והוקיע את המשטר החדש כזהה לשלטונו הרודני והמושחת של גנרל אלכסיי אַרַקְצֶ'יֶב (Аракчеев) בראשית שנות ה-20 של המאה ה-19. בשנים 1913–1922 שקע בכתיבת מסה פילוסופית מקיפה, 'טֶקְטוֹלוגיה: המדע האוניברסלי של ארגון', אשר חזתה רבים מן הרעיונות הבסיסיים של ניתוח מערכות שנחקרו בהמשך בתחום הקיברנטיקה. ב-1918 התמנה בוגדנוב לפרופסור לכלכלה באוניברסיטת מוסקבה ולמנהל האקדמיה הסוציאליסטית למדעי החברה שזה עתה נוסדה.
ליאון רקנאטי (הנכד)
אותות הוקרה
על פעילותו למען החינוך והחברה בישראל הוענקו לו אותות הוקרה, בהם:
אלכסנדר בוגדנוב
בשנים שלאחר מלחמת העולם
בשנת 1918 היה בוגדנוב ממייסדי התנועה האמנותית "פְּרוֹלֶטְקוּלְט" (Пролеткульт), והתאורטיקן המוביל שלה. בהרצאותיו ובמאמריו קרא להרס מוחלט של "התרבות הבורגנית הישנה", אשר תוחלף ב"תרבות פולטרית טהורה". בתחילה זכתה "פרולטקולט", כתנועות תרבותיות רדיקליות אחרות באותה תקופה, לתמיכה כספית מהממשלה הבולשביקית; אך בין השנים 1919–1920 הפנתה ההנהגה הבולשביקית אט-אט עורף לתנועה, וב-1 בדצמבר 1920 פרסם העיתון "פראבדה" צו שגינה את "פרולטקולט" כארגון "זעיר-בורגני" הפועל מחוץ למוסדות הסובייטים וכמקלט ל"אלמנטים זרים חברתית". מאוחר יותר באותו חודש הודח נשיא "פרולטקולט", ובוגדנוב איבד את מושבו בוועד המרכזי. ב-1921–1922 פרש לחלוטין מהארגון.
בקיץ 1923 החל בוגדנוב בניסוייו לבצע עירוי דם. בין המתנדבים לניסוי הייתה אחותו של לנין, מריה אוליאנובה. ככל הנראה (לפחות באופן חלקי) בתקווה להשיג נעורים נצחיים או לפחות הצערה חלקית. לאחר שקיבל 11 עירויים, ציין בוגדנוב בסיפוק שיפור בראייה, האטת התקרחות וסימפטומים חיוביים נוספים שהדגים. חברו, הפוליטיקאי לאוניד קראסין, כתב לאשתו כי "בוגדנוב נראה כאילו נהייה צעיר ב-7, לא, ב-10 שנים אחרי הטיפול". בשנת 1925 ייסד בוגדנוב את המכון להמטולוגיה ולעירויי דם, שבהמשך נקרא על שמו.
באביב 1928 קיפח אלכסנדר בוגדנוב את חייו כתוצאה מאחד מניסוייו, כאשר הערה לעצמו את דמו של סטודנט שסבל ממלריה ומשחפת. מספר חוקרים (בהם לורן גרהאם) העלו את ההשערה כי מותו של בוגדנוב היה לאמיתו של דבר התאבדות, שכן זמן קצר לפני ניסוי זה כתב מכתב פוליטי נרגש למדי; מנגד, יש התולים את מותו באי-התאמה בסוג הדם, שלא הובנה דיה בזמנו.
הגותו
הצעתו המקורית של בוגדנוב – "טֶקְטוֹלוגיה" – הייתה לאחד את מדעי החברה, הטבע והפיזיקה, באמצעות החשבתם כמערכות של יחסים, ובאמצעות חיפוש אחר העקרונות המארגנים המונחים ביסוד כל המערכות. בחיבורו "טקטולוגיה: מדע ארגון אוניברסלי", שהעבודה עליו נסתיימה בראשית שנות ה-20, צפה רבים מהרעיונות שהוצגו מאוחר יותר ב"קיברנטיקה" של נורברט וינר וב-"General System Theory" ללודוויג פון ברטלנפי (שייתכן שנתקלו בהם בתרגום לגרמנית של "טקטולוגיה", שראה אור ב-1928). בברית המועצות נחשבה הפילוסופיה הנטורליסטית של בוגדנוב לאיום אידאולוגי על המטריאליזם הדיאלקטי, והושכחה. רק בשנות ה-70 נתגלה החיבור מחדש.
רבים מחיבוריו של בוגדנוב תורגמו במחצית הראשונה של המאה ה-20 ליידיש. לעברית תורגם רק חיבורו 'תורת הכלכלה המדינית', באמצע שנות ה-40.
בוגדנוב כסופר מדע בדיוני
בשנת 1908 חיבר בוגדנוב את הרומן "כוכב אדום", על אודות אוטופיה המתקיימת במאדים, ובו תחזיות כמעט נבואיות בנוגע להתפתחויות המדעיות והחברתיות העתידיות. באוטופיה הופיעו גם מוטיבים פמיניסטיים, שנעשו נפוצים יותר עם התפתחות המדע הבדיוני האוטופי; לדוגמה: שני מינים הנעשים כמעט זהים, או נשים הבורחות מ"עבדות הבית" ונעשות חופשיות לתור אחר מערכות יחסים באותה החופשיות כמו גברים.
'כוכב אדום' הוא אחד מגורמי ההשראה לרומן המדע הבדיוני זוכה פרסי הוגו ונבולה 'מאדים האדום' (מ'טרילוגיית מאדים') מאת קים סטנלי רובינסון. בספר מופיעה דמותו של ארקדי בוגדנוב, צאצא בדיוני של אלכסנדר בוגדנוב.
אוטוביוגרפיה
בוגדנוב חיבר אוטוביוגרפיה קצרה במילון האנציקלופדי (Энциклопедический Словарь) XLI, מוסקבה: 1926, עמ' 29–34.
בעלי חוליות
בעלי חוליות או חולייתנים (שם מדעי: Vertebrata) היא תת-מערכה הכוללת את כל המיתרניים בעלי עמוד שדרה.
בתום תקופת הסילור ובתחילת הדבון, לפני 400–420 מיליון שנים לערך, היו מרבית בעלי החוליות על פני כדור הארץ מבין חסרי הלסתות ומבין קבוצות שנכחדו והיו קרובות להם. לפני 380 מיליון שנים החלה דעיכה במספר חסרי הלסתות ועלייה הדרגתית עד לימינו במספר החולייתנים הלסתניים.
החולייתנים כוללים מספר תכונות המייחדות את חברי הקבוצה, ושלא הופיעו אצל המיקסינים:
דלתא G
הדלתא G או תור-דלתא G היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשיגורם של 2 לוויני מחקר ביולוגיים. הטיל הוא בן למשפחת טילי הדלתא.
הדלתא G היה נגזרת של הדלתא E אך בעל שני שלבים בלבד. שלבו הראשון של המשגר היה טיל תור-DSV-2C שנוספו לו שלושה מאיצים מסוג קסטור-1. שלבו השני של המשגר היה שלב דלתא E (שהיה שיפור של שלב הדלתא המקורי).
השיגורים בוצעו ב-LC-17 מנמל החלל קייפ קנוורל והושלמו בהצלחה.
זהויות טריגונומטריות
במתמטיקה, זהויות טריגונומטריות הן זהויות בין ביטויים המכילים פונקציות טריגונומטריות אשר מתקיימים עבור כל ערך אפשרי שיציבו במשתנים. הזהויות שימושיות במקרים רבים כדי לפשט ביטויים המכילים פונקציות טריגונומטריות.
קשרים בסיסיים
מתוך שתי הזהויות הללו ניתן להסיק את הטבלה הבאה שמבטאת כל פונקציה טריגונומטרית בעזרת פונקציה טריגונומטרית אחרת.
סימטריה, הזזה ומחזוריות
על ידי בחינת מעגל היחידה, ניתן להסיק את התכונות של הפונקציות הטריגונומטריות שיבואו להלן.
סימטריה
כאשר מבצעים שיקוף של הפונקציות הטריגונומטריות דרך ערכים מסוימים של \theta, התוצאה תהיה פעמים רבות אחת מהפונקציות הטריגונומטריות האחרות. מצב זה מוביל לזהויות הבאות:
הזזה ומחזוריות
על ידי הזזה של הפונקציות בזוויות מסוימות, ניתן לעיתים למצוא פונקציות טריגונומטריות אחרות אשר יכולות לבטא את הנדרש בצורה פשוטה יותר. מספר דוגמאות לכך ניתן לקבל על ידי הזזת הפונקציות ב־, \pi או 2\pi רדיאנים (90°, 180° ו-360° בהתאמה). מאחר שהמחזור של הפונקציות הללו הוא תמיד \pi או 2\pi, במקרים מסוימים הפונקציה החדשה תהיה זהה לחלוטין לפונקציה הישנה לפני ההזזה.
זהויות של סכום והפרש זוויות
הדרך המהירה ביותר להוכיח זהויות אלה היא באמצעות נוסחת אוילר.
זהויות של זווית כפולה, זווית משולשת וחצי־זווית
ניתן להוכיח זהויות אלו באמצעות הזהויות של סכום והפרש זוויות, או באמצעות זהויות המכפלה שלעיל.
סינוס, קוסינוס וטנגנס של כפולות של זווית
tan nθ יכולה להיכתב כביטוי של tan θ באמצעות היחס הבא:
cot nθ יכולה להיכתב כביטוי של cot θ באמצעות היחס הבא:
זהויות לצמצום חזקות
זהויות אלה ניתן להוכיח באמצעות הגרסה השנייה והשלישית של זהות הזווית הכפולה של הקוסינוס (ראו לעיל).
עבור חזקות שרירותיות כלשהן של \sin\theta או \cos\theta ניתן להשתמש בזהויות הבאות, אשר נובעות ממשפט דה־מואבר, נוסחת אוילר והבינום של ניוטון.
זהויות להמרת מכפלה לסכום וסכום למכפלה
זהויות אלה ניתן להוכיח באמצעות הרחבת הצד הימני במשוואה באמצעות הזהויות של סכום והפרש זוויות (ראו לעיל). ראו פעימה (אקוסטיקה) ליישום מעניין של הזהויות שלהלן.
בפרט, זהויות אלה שימושיות בשיטות אינטגרציה על ריבועי פונקציות טריגונומטריות וניתן להכלילן לחזקות שונות.
זהויות קשורות
אם x, y, ו־z הן שלוש זוויות של משולש כלשהו, כלומר אם חצי מעגל (180°), אזי .
בנוסף, אם = חצי מעגל (180°), אזי .
משפט תלמי
אם = חצי מעגל (180°), אזי
ביסודה מהווה זהות זו זה התאמה של משפט תלמי משפת הגאומטריה לשפת הטריגונומטריה.
צירופים ליניאריים
עבור שימושים מסוימים, חשוב לדעת שכל צירוף ליניארי של גלי סינוס בעלי אותו זמן מחזור אך מופע שונה מהווה גל סינוס בפני עצמו, גם הוא בעל אותו זמן מחזור אך מופע שונה. במקרה של צירוף ליניארי של גל סינוס וגל קוסינוס (בעלי הפרש מופע של π/2), נקבל
כאשר
או באופן שקול,
באופן כללי, עבור הפרש מופע כלשהו, נקבל
סכומים נוספים של פונקציות טריגונומטריות
סכומים של סינוסים וקוסינוסים עם ארגומנטים כטורים חשבוניים:
לכל a ו־b:
כאשר arctan(y, x)‎ היא הכללה של arctan(y/x)‎ אשר מכסה את כל היקף המעגל (לעיתים מכונה גם arctan2(y,x)).
אם = חצי מעגל (180°), אזי
קשר לפונקציה המעריכית המרוכבת
ומכאן נסיק:
כאשר i^2 = -1.
מכפלות אינסופיות
הזהויות הבאות, העוסקות במכפלות אינסופיות, שימושיות עבור פונקציות מיוחדות:
זהויות ללא משתנים
"חוק מורי":
כאשר k = 3, x = 20°. את השם טבע הפיזיקאי ריצ'רד פיינמן, אשר למד את הזהות הזו בילדותו מילד בשם מורי, ומאז זכר אותו למשך כל חייו.
זהויות נוספות באותה מתכונת הן:
וכן,
את הזהות הבאה קשה להכליל מיד לזהות הכוללת משתנים (אך קראו בהמשך להסבר):
לאחר עיון בזהות שלהלן, ניתן להגיע למסקנה שמדידה במעלות אינה תמיד מתאימה יותר ממדידה ברדיאנים:
הגורמים 1, 2, 4, 5, 8, 10 נותנים רמז למקורה של הדוגמה הנ"ל: אלה הם המספרים הטבעיים הקטנים מ־21/2 שהם זרים ל־21 (כלומר, אין להם גורם ראשוני משותף עם 21). הדוגמאות האחרונות נובעות מעובדה בסיסית על פולינומים ציקלוטומים: הקוסינוסים מהווים את החלק הממשי של פתרונות הפולינום; סכום הפתרונות הוא פונקציית מביוס אשר מחושבת עבור המספר 21 (בדוגמה האחרונה); רק חצי מהפתרונות מופיעים בדוגמה זו. לשתי הזהויות הקודמות לזהות האחרונה נגיע בצורה דומה, עם 10 או 15 במקום 21 (ולאחר המרה למעלות).
חישוב פאי (π)
דרך יעילה במיוחד לחשב את ערכו של פאי היא שימוש בזהות שלהלן, המיוחסת לאסטרונום ג'ון משין:
ערכים מעניינים נוספים
באמצעות יחס הזהב φ:
ראו בנוסף: קבועים טריגונומטריים מדויקים.
חשבון אינפיניטסימלי
הזהויות שלהלן, הלקוחות מן החשבון האינפיניטסימלי, עובדות רק עבור זוויות הנמדדות ברדיאנים; הקשרים יהפכו למסובכים יותר אם נשתמש בזוויות הנמדדות ביחידות אחרות, כגון מעלות. אם נגדיר את הפונקציות הטריגונומטריות במונחים גאומטריים, ניתן למצוא את נגזרותיהן על ידי חישוב שני גבולות. הגבול הראשון הוא:
ניתן להוכיח גבול זה באמצעות מעגל היחידה וכלל הסנדוויץ'. הניסיון להוכיח את הגבול באמצעות כלל לופיטל עשוי להיות מפתה, אך אם נשתמש בגבול זה כדי להוכיח כי הנגזרת של sinx היא cosx, ולאחר מכן נשתמש בעובדה זו במסגרת כלל לופיטל, תהא זו הוכחה שמבוססת על הגיון מעגלי - וזוהי טעות לוגית. הגבול השני הוא:
אותו נוכיח באמצעות הזהות. לאחר שביססנו את שני הגבולות הנ"ל, נוכל להשתמש בהגדרת הנגזרת לפי גבול ובמשפטים קשורים כדי להראות כי וכן . אם פונקציות הסינוס והקוסינוס מוגדרות על ידי טורי טיילור שלהן, אזי ניתן למצוא את נגזרותיהן על ידי גזירת טור החזקות.
את שאר הפונקציות הטריגונומטריות ניתן לגזור באמצעות הזהויות שלעיל וכללי הגזירה.
אינטגרלים בסיסיים:
העובדה כי גזירת הפונקציות הטריגונומטריות (סינוס וקוסינוס) מניבה צירופים ליניארים של אותן פונקציות היא בעלת חשיבות ראשונה במעלה בתחומים רבים של המתמטיקה, כולל משוואות דיפרנציאליות והתמרות פורייה.
גרעין דיריכלה
גרעין דיריכלה Dn(x)‎ היא הפונקציה הרשומה משני צידי הזהות הבאה:
קונבולוציה של גרעין דיריכלה עם פונקציה אינטגרבילית בעלת מחזור 2π נותנת את קירוב פורייה ממעלה n של הפונקציה, כלומר סכום האיברים עד סדר n בטור פורייה של הפונקציה (או איברים −n עד n בטור פורייה המרוכב).
הרחבות של הזהות של חצי־זווית
אם נציב
כאשר הביטוי eix זהה ל־cis (x)‎.
ההצבה הנ"ל שימושית בחשבון אינפיניטסימלי לשם המרת פונקציות רציונליות עם sin(x)‎ ו־cos(x)‎ לפונקציות של t על מנת למצוא את הפונקציה הקדומה שלהן.
יישומים בחישוב אינטגרלים
יישום חשוב שלהן הוא במציאת אינטגרלים של פונקציות שאינן טריגונומטריות: טריק שכיח הוא להשתמש בתחליף טריגונומטרי לפונקציה, ואז לפשט את האינטגרל שהתקבל באמצעות זהות טריגונומטריות.
קיצורים היסטוריים
הקיצורים שלהלן שימשו בעבר לצורך ניווט (לדוגמה, נוסחת ה־haversine שימשה לחישוב המרחק בין שתי נקודות על כדור). כיום משתמשים בהם לעיתים נדירות בלבד.
מיחזור משכנתה
מיחזור משכנתה הוא תהליך בנקאי המאפשר לשנות את תנאי המשכנתה על ידי סגירת משכנתה ישנה ופתיחת משכנתה חדשה, כלומר החלפה של התחייבות חוב קיימת בהתחייבות חוב אחרת בטווח ובריבית שונים. התנאים וההגבלות של מיחזור משכנתה עשויים להשתנות לפי מדינה, בהתבסס על מספר גורמים כלכליים כגון סיכון אינהרנטי, סיכון חזוי, יציבות פוליטית , יציבות מטבע, אסדרת בנקאות , סיכון אשראי ודירוג אשראי. במדינות רבות מיחזור משכנתה מקובל במשכנתאות למגורים ולמימון לרכב. בנוסף, מיחזור משכנתה יכול לחול על חוב שנוצר מכמה סוגי הלוואות. כולל גם הלוואות לסטודנטים, יתרות הלוואות כרטיסי אשראי, הלוואות אישיות וחובות אחרים.
כיוון שהמשכנתה היא הלוואה ארוכת טווח, לעיתים חלים מאז שנלקחה שינויים משמעותיים, הן בתנאי השוק והן בהיקף ההכנסות וההוצאות המשפחתיות. מדובר, למשל, בשינוי הריבית במשק, הולדת ילד, קבלת כספי ירושה, מענק ועוד.
אם מיחזור משכנתה מתרחש במצוקה פיננסית, הוא נעשה כהסדר חוב.
סיבות למיחזור משכנתה
הלוואה עשויה להיות ממוחזרת מסיבות שונות:
מיחזור משכנתה מסיבות 2, 3 ו-5 מתבצע בדרך כלל על ידי לווים הנמצאים בקושי כלכלי, על מנת להפחית את התחייבויות ההחזר החודשי שלהם, אך ייקח להם יותר זמן לפרוע את חובם.
בהקשר של מימון אישי (בניגוד למימון תאגידי), מיחזור משכנתה של מספר חובות מקל על ניהול החוב. כשחוב בריבית גבוהה, כגון חוב בכרטיס אשראי, מאוחד למשכנתה, הלווה יכול לשלם את יתרת החוב לפי שיעורי משכנתה לאורך תקופה ארוכה יותר.
עבור משכנתאות לבית בארצות הברית, ייתכנו הטבות מס הזמינות עם מיחזור משכנתה, במיוחד אם לא משלמים מס מינימום חלופי.
סיכונים
בחלק מהלוואות לתקופה קצובה יש סעיפי קנסות המופעלים בפירעון מוקדם של ההלוואה וכן עמלות "סגירה". כמו כן, יהיה אגרה (תשלום) על מיחזור המשכנתה. יש לחשב עמלות אלו לפני היציאה למיחזור משכנתה, שכן הן יכולות למחוק את כל החיסכון שנוצר באמצעות מיחזור משכנתה. סעיפי קנס חלים רק על הלוואות ששולמו לפני הפירעון. אם הלוואה נפרעת עם עת הפירעון מדובר במשכנתה חדשה, ולא במיחזור משכנתה, וכל תנאי ההתחייבות הקודמת מסתיימים כאשר כספי המימון החדשים משלמים את החוב הקודם.
אם ההלוואה הממומנת היא בעלת ריבית זהה לבעבר, אך לטווח ארוך יותר, הדבר יביא לעלות ריבית כוללת גדולה יותר לאורך זמן ההלוואה, ותגרום לכך שהלווה יישאר בחובות עוד שנים רבות. בדרך כלל, מיחזור משכנתה יהיה בעל ריבית נמוכה יותר. שיעור נמוך יותר זה, בשילוב עם הטווח החדש והארוך שנותר על ההלוואה, יוריד את התשלומים.
הלווה צריך לחשב את העלות הכוללת של הלוואה חדשה בהשוואה להלוואה הקיימת. עלות ההלוואה החדשה תכלול את עלויות הסגירה, קנסות פירעון מוקדם (אם יש) והריבית המשולמת לאורך חיי ההלוואה החדשה. זה צריך להיות נמוך מהריבית הנותרת שתשולם על ההלוואה הקיימת כדי לראות אם יש טעם כלכלי למחזר.
נקודות
מלווים למיחזור משכנתה דורשים לעיתים קרובות אחוז מסכום ההלוואה הכולל כתשלום מראש. בדרך כלל, סכום זה מתבטא ב"נקודות" (או "פרמיות") בארצות הברית. נקודה אחת = 1% מסכום ההלוואה הכולל. יותר נקודות (כלומר תשלום מראש גדול יותר) יגרמו בדרך כלל לריבית נמוכה יותר. חלק מהמלווים יציעו לממן חלקים מההלוואה בעצמם, וכך ייצרו מה שנקרא "נקודות שליליות" (כלומר הנחות).
דארן בויד
ביוגרפיה
בויד נולד בהייסטינגס שבמחוז מזרח סאסקס אנגליה. הוא בן יחיד. בגיל 17 התחיל לשחק בתיאטרון חובבים, ובין השנים 1989 ל-1995 הופיע בהפקות מקומיות. כשהיה באמצע שנות העשרים שלו עבר בויד ללונדון, והמשיך להופיע בתיאטרון עד שלוהק לסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "נשיקיני קייט" בשנת 1998.
בויד כיכב בסדרה "נשקיני קייט" במשך שלוש עונות. התפקיד הוביל אותו לשחק בקומדיות בריטיות נוספות כמו הסדרה "היפיס" (1999) ו-"Smack the Pony" מאותה שנה. ב-2001 שיתף פעולה עם ויקטוריה פייל בסדרה חדשה בשם "Los Dos Bros", סיטקום שבו בויד והשחקן קאוואן קלרקין מגלמים דמויות של אחים למחצה. בויד היה שותף ליצירת הסדרה וכן היה שותף בכתיבתה. ב-2002 זכתה התוכנית בפרס ורד הכסף במונטרה. באותה תקופה לוהק בויד לסדרה האמריקאית "בקצב של אלי" של NBC בכיכובה של ג'וליה לואי-דרייפוס.
ב-2005 חזר בויד לבריטניה והחל לשחק בתפקידים מובילים בהם ד"ר ג'ייק ליף בעונה השנייה של הסדרה "מחלקה אלטרנטיבית" (2006) ובתפקיד ג'ונתן בסדרה "סקסונדייל" בכיכובו של סטיב קוגן. ב-2009 הופיע בויד בעיבוד לרומן "May Contain Nuts" המבוסס על רב המכר של ג'ון או'פארל. עוד השתתף בסדרת הדרמה-קומית "Personal Affairs" עבור BBC3 ובסרט הטלוויזיה "חתונה מלכותית" (2010), העוקב אחרי האירועים בחתונתם של הנסיך צ'ארלס ודיאנה ב-1981, מנקודת מבטם של אנשי כפר כורים ולשי. את הסדרה כתבה אבי מורגן זוכת הבאפט"א וכיכבה בה ג'ודי ויטאקר.
בסדרה "Whites" של ה-BBC כיכב בויד בתפקיד ביב. עוד כיכב בדרמה "דירק ג'נטלי" בתפקיד ריצ'רד מקדאף שותפו של דירק ג'נטלי (סטיבן מנגן). בסרט הקומדיה "Holy Flying Circus" גילם בויד את דמותו של השחקן ג'ון קליז. הסרט עוסק בתגובות שעורר הסרט "בריאן כוכב עליון" של מונטי פייתון כשיצא לאקרנים ב-1979. הסרט " Holy Flying Circus" היה מועמד לפרס האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה לדרמה הטובה ביותר.
בויד כיכב במשך שנתיים בסדרה "מרגל" של רשת Sky1. וזכה על תפקידו בפרס באפט"א. עוד השתתף בשתי תוכניות דרמה של ITV, בסדרה "חקירה רגישה", עיבוד לרומן מאת סופי האנה "נקודת הצלה", לצדה של אוליביה ויליאמס, וכן שיחק בדרמה בת שלושה חלקים "The Guilty". היו לו הופעות קמע בסדרה "כבוד הכומר" בתפקיד כומר אוונגליסטי ובסדרה המוקומנטרית "2012" שיחק בתפקיד אתלט לשעבר בשם דייב וולבק, המקדם את ההכנות לאולימפיאדה.
ב-2014 חזר בויד להופיע לצדה של ג'וליה לואי-דרייפוס בתפקיד אורח בסדרה "ויפ" של HBO בפרק "Special Relationship". עוד השתתף בויד בסדרת הדרמה "רצח בדם קר" של רשת סקיי אטלנטיק ששודרה בסוף 2014.
בקולנוע הופיע בויד בסרטים " High Heels and Low Lifes" (מ-2002), "קליק" (2005), "Magicians" (מ-2007), סרטו של כריס מוריס "Four Lions" (מ-2010), "סוף העולם" (2013) ובקומדיה "Alan Partridge: Alpha Papa" (מ-2013).
חיים אישיים
בויד מתגורר בלונדון עם אשתו אמנדה אשי-בויד אותה הכיר בלוס אנג'לס. לבני הזוג יש שני ילדים. הוא טבעוני.
בחזרה לעתיד 2
בחזרה לעתיד 2 (באנגלית: Back to the Future Part II, הופץ בבתי הקולנוע תחת השם בחזרה לעתיד חלק II) הוא הסרט השני בטרילוגיית "בחזרה לעתיד" משנת 1989, בהפקת סטיבן ספילברג ובבימויו של רוברט זמקיס.