cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וולף בירמן
קורות חייו
על אף שהיה קומוניסט בדעותיו, הייתה השקפת עולמו נון-קונפורמיסטית, והדבר לא נעלם מעיני המשטר. משנת 1964 החל להופיע גם בגרמניה המערבית. בסוף שנת 1965 החליטה המפלגה לאסור עליו להופיע ולפרסם בציבור במדינה בטענה שהוא מפיץ דעות ספקניות ואנרכיסטיות. איסור דומה הוטל גם על הסופרים שטפן היים והיינר מילר. השטאזי הכין תוכנית פעולה להריסת המוניטין שלו במדינה. מספר אמנים ביקרו את בירמן בשנים אלו על מנת לתמוך בו. שירתו הועתקה והופצה במזרח גרמניה בכתב ובקלטות והועברה מיד ליד, וכך הגיעה גם לגרמניה המערבית. שיריו אלו הביאו לו את הכרתו ופרסומו.
בשנת 1976 החליטה מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה על שלילת אזרחותו בעת ששהה בביקור במערב גרמניה. ביקור זה היה באישור השלטונות המזרח-גרמניים, ובו הופיע בפני איגוד העובדים של עובדי הברזל. שלילת האזרחות גררה מחאה ממספר אינטלקטואלים מזרח גרמניים, בהם הסופרת כריסטה וולף. בשנת 1977 הצטרפה אליו גרושתו, השחקנית אווה מריה האגן, ובתהּ קטרינה (נינה האגן).
בעת שהותו במערב גרמניה ביקר בירמן את המשטר המזרח גרמני רבות. השטאזי (המשטרה החשאית המזרח-גרמנית) ניסתה להתנקש בחייו מספר פעמים (באחת הפעמים באמצעות פגיעה בבלמים מכוניתו), וניסתה לפגוע בשמו הטוב (באחת הפעמים באמצעות ניסיון שלא צלח לפתותו על ידי קטינה) ולפגוע בו כלכלית.
כיום מתגורר בירמן בהמבורג ובצרפת, עם אשתו פמלה. הוא אב לעשרה ילדים, מהם שלושה במשותף לפמלה בירמן.
למשפחתו של בירמן קשרים הדוקים עם ישראל. מרבית ילדיו מבקרים בישראל לעיתים תכופות, וחלקם אף התנדבו בקיבוצים שונים. חלק מילדיו עוסקים גם הם במוזיקה. בנו בנימין הוא שדרן רדיו ותקליטן מפורסם, בתו מארי היא זמרת-שחקנית מחוננת, ובנו טיל כותב מוזיקה בגרמנית, באנגלית ובעברית.
בסדרת הרצאות שנתן בירמן בארץ בשנת 2006 הדגיש את תמיכתו בצד הישראלי בסכסוך הישראלי-ערבי. הוא העביר ביקורת חריפה על הגרמנים והאירופאים וטען שהשקפותיהם מושפעות על ידי מניעים אנטישמיים (כלפי הישראלים) וגזעניים (כלפי הערבים).
ניר מטרסו
ניר מטרסו (נולד ב-1972 ומתגורר בעיר תל אביב) הוא קומיקסאי, אנימטור ומוזיקאי ישראלי. היה חבר להקת המהפכה המיותרת בגלגולה הראשוני, אך התפרסם בעיקר בזכות פרסומי הקומיקס שלו. את המוזיקה שלו לא פרסם בשמו האמיתי עד שנת 2014, אז פרסם את אלבום הסולו הראשון שלו, זרע לוויתן. בשנת 2020 הוציא את הרומן הגרפי הראשון שלו, "הקסטה השחורה".
קריירה מוזיקלית
מטרסו התחיל את דרכו כגיטריסט להקת הפאנק הישראלית נ"מ בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. לאחר מכן הצטרף כגיטריסט ללהקה הישראלית המהפכה המיותרת בשנת 1991. יחד איתם הוציא את אלבומם הראשון, "המהפכה המיותרת". אחרי הופעתם הראשונה עזב, אך חזר תוך זמן קצר מחוסר מעש. במשך השנים פרסם שירים שונים ללא שמו האמיתי, ואף הוציא מיני-אלבום בשם "צ'רלי קצ'רלי" בשנת 2004 בשם הבדוי צ'רלי קצ'רלי.
רק בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 החל מטרסו ליצור מוזיקה כמפיק מוזיקלי. בנוסף, הוא יצר מספר משחקי קופסה מוזיקליים בהם משחקים על תיבות נגינה. בשנת 2014 פרסם את אלבום הסולו הראשון שלו, "זרע לוויתן", תחת שמו האמיתי. האלבום מורכב אך ורק משירים שאותם הוא כתב ושר לבדו. כשנשאל בראיון למגזין "Time Out תל אביב" למה פרסם את האלבום עם שמו האמיתי, ענה כי "לא רציתי שזה יהיה אלבום של צ'רלי קצ'רלי, כי הוא יותר אוונגרדי ופחות טקסטואלי, ופה מופיעים שירים בעברית".
אנימציה
מטרסו התפרסם בעיקר בעבור האנימציה שלו. בסרטים הכוכב הכחול, משהו טוטאלי ו"סינדרום בנטביץ'" של גור בנטביץ' הוא יצר את קטעי האנימציה המשולבים בין הקטעים. מטרסו נחשב גם לאחד מחלוצי אמנות המדיה החדשה בישראל, ועובד גם כיוצר קליפים מונפשים.
קריירת קומיקס
את קריירת הקומיקס שלו התחיל בשנת 1997, כאשר יצר את אנתולוגית הקומיקס "ביצים וקציצות: חלליות", שם כתב את כל הסיפורים (להוציא שניים של אתגר קרת ורואי לינד עם ג'ק דניאלס) בחלק הראשון, כולל הסיפור הפותח והסיפור החותם. בתור מאייר עיצב את הלוגו של אתר ההאקרים המחתרתי Y2HACK, והעמיד מיצגים שונים בבית ביאליק ומוזיאון הילדים חולון.
בשנת 2020 פרסם את הרומן הגרפי הראשון שלו, "הקסטה השחורה", וזכה לתשומת לב תקשורתית רחבת היקף. במגזין ספרים של הארץ הוקדשה לספר כתבה שלמה, בה תואר כ"ספר בלשים מרהיב", ו"ביוגרפיה של אחד האמנים האלטרנטיביים המעניינים בארץ, וגם הרהור על איך המרדף אחר משהו מספק יותר מהשגתו". רבקה מיכאלי כתבה בעיתון כלכליסט על הספר בין היתר כי "ספרו של ניר מטרסו "הקסטה השחורה" (הקיבוץ המאוחד) מפתיע, מלא הומור ועניין. זה ספר חכם של מחבר מחונן".
שאנדור סוקולאי
ביוגרפיה
סוקולאי נולד בשנת 1931 בקונאגוטה במחוז בקש הנמצא בחבל אלפלד בקצה הדרום-מזרחי של הונגריה, כילד השני של משפחה הונגרית לות רנית, היחידה שהשתייכה לדת זו ביישוב. אביו באלינט סוקולאי היה פקיד וחובב מוזיקה ואמו הייתה ארז'בט לבית הולצ'קה בעל שורשים סלובקיים. סוקולאי גדל בהמשך ביישוב אורושהאזה בסביבה לותרנית, ויצירותיו שאבו השפעות ממנה. הוא למד אחר כך בשנים 1947–1950 בגימנסיה למוזיקה בבקשטארהוש ; שנוהלה לפי שיטתו של זולטאן קודאי. בהמשך למד הלחנה באקדמיה למוזיקה על שם פרנץ ליסט בבודשפט. מוריו היו פרנץ סאבו ואחר כך פרנץ פרקש אך לדבריו את ההשפעה המכרעת בעיצוב השקפתו בתחום ההלחנה קיבל סוקולאי מקודאי ומלאסלו נמט. בימי לימודיו האקדמיים בשנים 1952–1955 לימד סוקולאי סולפג' בבית הספר התיכון "פודור " למוזיקה במסגרת "ארגון החינוך המוזיקלי של בודפשט". אחרי שסיים את האקדמיה למוזיקה ב-1957 בשנים 1957–1961 הוא עבד כעורך ומפיק במחלקת המוזיקה של רשות השידור ההונגרית. בשנים 1966 - 1994 לימד כמורה לניצוח ולפיתוח קול באקדמיה למוזיקה על שם פרנץ ליסט ובין השנים 1982–1994התמנה בה כפרופסור לפרוזודיה, הלחנה וקונטרפונקט שבה למד בצעירותו. בשנים 1978–1988 חזר לרשות השידור כמרצה למוזיקה בשנים 1959–1994 כיהן כפרופסור לפרוזודיה, הלחנה וקונטרפונקט באקדמיה למוזיקה בבודשפט. הוא פרש לגמלאות בשנת 1994 כפרופסור אמריטוס ועבר לגור בעיר שופרון, בה חי ופעל עד יום מותו. סוקולאי היה יושב ראש אגודת קודאי ההונגרית (1978) ושל הקאמרה המוזיקלית ההונגרית (1992-1991). כמו כן היה חבר באקדמיה ההונגרית לאמנויות על שם סצ'ני. (1992)
ניר מטרסו
קריירת קומיקס
בבלוג "הספרים ואני" נכתב על הספר כי "העיצוב של הספר לא פחות מנפלא בעיני, מהאיורים המגוונים והמסוגננים, עד הטיפוגרפיה, בחירת סוג הנייר ואפילו הפורמט של הכריכה הקשה בצבע שחור שמזכיר בצורה מסוימת את צורת הקסטה, כל דבר כאן עוצב בקפידה ומייצר אריזה שלמה ומסוגננת".
שאנדור סוקולאי
פעילותו היצרתית
סוקולאי הלחין מוזיקה קולית וכלית, אולם עמוד השדרה של יצירתו הן האופרות שחלקן נודעו גם מחוץ לגבולות הונגריה. סוקולאי הסתייע מאוד בחושו לתיאטרון. במוזיקה הקולית שלו בלטה המשיכה לאוסטינטו קצבי ולקישוטים קצביים כמו-ארכאיים, המזכיר את המוזיקה של קרל אורף. בקישוטים אלה, להבדיל מאורף, לא חיפש רק את אפקט כלי ההקשות המרובים אלא השתמש בכל הצורות המוזיקליות הנחוצות. באופרות "חתונת הדמים" ו"שמשון" למשל פנה המלחין לצורות כמו רונדו, סונטה, קפריצ'ו, פסקליה, טריו, וריאציות וכו ' והתאים אותן לדרישות הדרמטיות של היצירות. המלחין נהג להיעזר גם בצורות מלודיות דודקפוניות גרידא עיבור רגעים מהותיים של העלילה. למשל - בסצנת הפרידה האחרונה ב"חתונת הדמים", בסצנת הסיום של "שמשון" ולכל אורך אופרת "המלט".גם האופרה ווצק מאת אלבן ברג עמדה נגד עיניו כדגם להתאמת המוזיקה ללבריות. בבימויו של אנדראש מיק היא הוצגה בשנת 1974 בטלוויזיה ההונגרית כחלק מסדרת התיאטרון המוזיקלי TV.עם האופרות הידועות שיצר סוקולאי נמנות: "המלט" לפי המחזה של שייקספיר (1968), "שמשון" לפי הדרמה התנ"כית של לאסלו נמט, "Ecce homo" (1984) לפי הרומן של ניקוס קזנצקיס,"הפיתוי האחרון של ושו", "סאוויטרי" (1988) לפי סיפור הודי, ו"נתן החכם" לפי המחזה של לסינג. האופרה השביעית שלו, אופרה-מיסתריום לאומית על מרגיט הקדושה, מבית ארפאד - "מרגיט, קרבן למולדתה" (1995) הייתה היצירה הראשונה שבה עסק סוקולאי בנושא היסטורי הונגרי. בשנת 1995 הופק לפיה גם סרט בבימוי אישטוואן מארטון וגאבור קולטאי. סוקולאי כתב גם אופרות לילדים ולנוער: A Tavaszhozó kislány (ילדת האביב הקטנה) (1967) - על שיירים מאת לאסלו בלאשי לפי סיפור מאת פרנץ מורה, אחר כך "פטר צ'אלוקה" ממנה הופק סרט טלוויזיה, בבימוי אדם הורבאט (1979), Az elégedetlen kishangya (הנמלה הקוטרית), (1956), Lalala "להלהלה" (1971) הפסקול הראשון שהלחין היה ב-1961 עבור הסרט המצויר של טיבור צ'רמאק A Piros pöttyös labda (הכדור עם נקודות אדומות). ב-1978 כתב מוזיקת במה למחזה - האגדה "Csillagszemű" ("עיני כוכב") של מיקלוש מרקוש.
ביצירות הכליות של סוקולאי מורגשת השפעת המוזיקה הקולית. הלחין מספר קונצ'רטי (לכינור, לפסנתר, לחצוצרה, לחליל, וכפול). כמו כן הלחין 5 בלטים, 3 סימפוניות, מעל מאה יצירות מוזיקה קאמרית (לרבות רביעיית מיתרים, שישיה), 107 קנטטות, אורטוריות, שירים ו-200 יצירות למקהלה. בימי המשטר הקומוניסטי לא הסתיר את אמונתו הדתית. אחרי שנות ה-1970 כתב יותר יצירות כנסייתיות כמו המוטטים לוקרנו, Confessio Augustana (הווידוי האוגוסטיני), קנטטת "לותר" וכו'. הוא שילב את האמונה הלותרנית עם נטיית לבו להשקפות אקומניסטיות. סוקולאי נהנה מכוח יצירתי בלתי נדלה. במוזיקה שלו משתלבים בצורה הרמונית יסודות ממוזיקת העם ההונגרית (הפנטטוניה, מודליות, מקצבים), מהמוזיקה הכנסייתית המסורתית, המזמורים הגרגוריאנים, המוזיקה הקולית של הרנסאנס, וריאציות ושיטות החיקוי של הבארוק ואפילו שיטת שנים-עשר הטונים ואמנות הרצ'יטטיב. סוקולאי לא השתייך לקבוצה מסוימת. לדעתו יש לידע מקצועי חשיבות רבה מאוד בהלחנה, אבל אין מלחין בעל השראה ללא כישרון ויצרתיות. בסך הכל הלחין סוקולאי מעל ארבע מאות יצירות. ביצירות שלו למקהלה הלחין על טקסטים מאת מעל שלושים משוררים הונגרים. הקפיד בבחירת הטקסטים והרבה מיצירותיו שאבו השרא מהעבר של ההונגרים.
חייו הפרטיים
בשנת 1952 נשא סווקולאי לאישה את הפסנתרנית שארי ססטאי, ממנה התגרש ב-1968. ב-1970 הוא התחתן עם ד"ר מגדולנה ולטלר, רופאת עור. משני נישואיו הראשונים נולדו לו ארבעה בנים:טמאש, גרגיי, בלאז' ואדם. מתוכם רק טמאש לא בחר בקריירה מוזיקלית. גרגיי ובלאז' סוקולאי הם פסנתרנים, ואדם הוא נגן חליל. בתו, אורשויה, נולדה מנישואיו השניים והיא כנרת. בשנת 1994 עבר סוקולאי לגור בעיר סופרון, בה היו לו זמן להלחנה והיה קרוב לבתו המתגוררת בווינה. בגיל 80 בשנת 2011 סיים סוקולאי את יצירתו אופוס 400.
המלחין נפטר בשנת 2013 בדירתו בעיר שופרון בעקבות דלקת ראות. התאבלו עליו במיוחד משרד משאבי האנוש של הונגריה, האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט, האקדמיה ההונגרית לאמנויות ועיריית שופרון.
פרסים ואותות הוקרה
VIT-díjak (1955, 1957, 1959)
לובץ' (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אליגטור היילנסיס
אליגטור היילנסיס (שם מדעי: Alligator hailensis) הוא מין נכחד של אליגטור, אשר היה קרוב לאליגטור האמריקאי המודרני. שמו נקרא ב-2020 על שם העיירה הייל בפלורידה, בה התגלה.
על פי השרידים שהתגלו הייתה לו גולגולת עבה באורך של 52.5 ס"מ בקירוב ורוחב של 15 עד 20 ס"מ והיה בעל אורך כללי של 5.3 מטרים (17.5 רגל), כך שהיה די קרוב לאליגטור האמריקאי. בדומה לקרוביו החיים הוא התקיים בביצות ונע במים. מבנה הלסתות התאים לריסוק טרף בעוצמה רבה. באזור נמצאו גם קופרוליטים רבים שלו ומממצאי הצואה נראה שהתבסס בעיקר על דגים.
Intel NUC
Intel NUC (שם מלא: Next Unit Of Computing) היא סדרת מחשבים נייחים קטנים המיוצרת על ידי אינטל. למחשבים אלו יש מעבדים מסוג Celeron, i3 ו-i5 הנקראים Intel NUC Kits. ניתן לקנות גם את לוח האם בלבד (Intel NUC Boards).
בחודש יולי 2023 הודיעה אינטל על הפסקת ייצור המחשבים מסדרה זו.
צוק כס המטיף
הצוק עשוי סלע גרניט. חלקו העליון משתרע על שטח של 625 מ"ר ושטוח כמעט לגמרי.
Intel NUC
דגמי המחשבים (Kits)
הדגמים שאות H בסוף שמם לא תומכים בדיסק קשיח כלל, השאר תומכים בדיסק קשיח בגודל 2.5 אינץ' (דיסק קשיח רגיל או מסוג SSD או שניהם ביחד).
צוק כס המטיף
הצוק הוא אחד מאתרי התיירות המפורסמים והפופולריים ביותר בנורווגיה. בשנת 2011 ביקרו בכס המטיף כ-130 אלף איש. אף על פי כן, לא הוקם עד היום מעקה בטיחות בקצה הצוק, למרות תנאי הסביבה המסוכנים, כדי לא לפגוע ביופיו הטבעי של הצוק. עד אוקטובר 2013 אז נפל אל מותו תייר ספרדי, לא אירעו במקום תאונות בהן נפל תייר מן הצוק, אך לאורך השנים היו במקום מספר מקרי התאבדות וניסיונות התאבדות.
הדרך היחידה בה ניתן להגיע אל הצוק היא בהליכה ממגרש החניה, האורכת כשעה וחצי עד שעתיים לכל כיוון. מגרש החניה ממוקם כשעה מהעיר סטוונגר, אם בנסיעה ואם בשיט במעבורת.
Intel NUC
דגמי המחשבים (Kits)
דגמי ה NUC בעלי ממדים קטנים שניתן לתלות אותו על מסך שתומך.
היילי אטוול
היילי אליזבת' אטוול (באנגלית: Hayley Elizabeth Atwell ; נולדה ב-5 באפריל 1982) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה, שהייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה במיני-סדרה "עמודי תבל". התפרסמה בסרטים "הדוכסית", "חלומה של קסנדרה" ו"בחזרה לבריידסהד" ובתפקיד הסוכנת פגי קרטר ביקום הקולנועי של מארוול.
ביוגרפיה
אטוול נולדה בלונדון, אנגליה. בתם היחידה של אליסון קיין, ילידת הממלכה המאוחדת וגרנט אטוול, צלם במקצועו, במקור מקנזס סיטי, מיזורי. לאטוול יש אזרחות כפולה; בריטית מלידה ואמריקאית. הוריה נפרדו כאשר הייתה בת שנתיים. למדה בבית ספר תיכון קתולי שבפולהאם, לפני שלמדה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה וסיימה את לימודייה בהצלחה עם תואר ראשון באמנויות הבמה ב-2005. בין חבריה לכיתה נמנים ג'ודי ויטאקר ומישל דוקרי.
קריירת משחק
אטוול החלה את דרכה בתעשייה המקומית בבריטניה ב-2006 עם הופעות משניות לעיבודים הטלוויזיוניים לנובלות "קו היופי" ו"רובי בעשן", הופעות אלו העניקו לה את דמותה הספרותית של מרי קרופורד בסרט הטלוויזיה המבוסס על הרומן "מנספילד פארק".
ב-2007 כבר זכתה לפרסום נרחב יותר בזכות תפקידה הקולנועי במותחן הפשע של וודי אלן "חלומה של קסנדרה" בתור השחקנית אנג'לה סטארק בה מתאהב איאן (יואן מקגרגור).
קיבלה הערכה מצד מבקרי הקולנוע המקומיים ב-2008 כשגילמה את הגברת אליזבת' פוסטר בדרמה התקופתית "הדוכסית", על הופעתה הועמדה לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר בטקס הסרטים העצמאיים הבריטיים. הופיעה בדמות הספרותית ג'וליה פלייט בהפקה "בחזרה לבריידסהד".
שיחקה את לוסי בחידוש המודרני לסדרה הבריטית "האסיר" ואת אליאנה במיני סדרה הטלוויזיונית "עמודי תבל". ב-2015 גילמה את אמה של סינדרלה בסרט הקולנוע "סינדרלה".
התפרסמה בתפקידה כסוכנת פגי קרטר ביקום הקולנועי של מארוול אותו גילמה בסרטים "קפטן אמריקה", "קפטן אמריקה: חייל החורף", "הנוקמים: עידן אולטרון", "אנטמן", "הנוקמים: סוף המשחק" ובסדרות "סוכני " ו"הסוכנת קרטר".
חיים אישיים
באוקטובר 2017, בזמן ההאשמות נגד הארווי ויינשטיין, התפרסם סיפור שבמהלך הצילומים לסרט "בחזרה לבריידסהד " ב-2007, ויינשטיין אמר לאטוול שהיא נראית כמו "חזירה שמנה" על המסך ועליה לאכול פחות. מאוחר יותר סיפקה אטוול זיכרון משלה מהאירועים, ואמרה שמישהו שלא קשור לוויינשטיין הציע לה לרדת במשקל כדי להיראות יותר כמו פלאפר. היא גם אמרה שהיא לא מאמינה שויינשטיין מכור למין אלא טורף מיני שצריך להיענש על הטרדת נשים
קרחון אנדרסון (אנטארקטיקה)
קרחון אנדרסון או קרחון אנדרסן (באנגלית: Anderson Glacier) הוא קרחון בחוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
פני הקרחון מבותרים ביותר.
הקרחון זורם לכיוון דרום-מזרח ונשפך אל מפרץ קבינט בין כף קייסי ונקודת בלדר.
אורכו של הקרחון 22 קילומטרים.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד וצולם מהאוויר בדצמבר 1947 על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
הקרחון נקרא על שמו של סר ג'ון אנדרסון, ויסקונטי וייברלי הראשון, חבר הפרלמנט הבריטי, הלורד נשיא המועצה (בין השנים 1940–1943), וחבר בקבינט המלחמה של הממלכה המאוחדת במלחמת העולם השנייה.
יחסי האיטי–יפן
יחסי האיטי–יפן הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת האיטי לבין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים באפריל 1956.
סחר
בשנת 2017, שוויו של הייצוא היפני להאיטי עמד על 7.3 מיליארד ין. באותה השנה, שוויו של היבוא היפני מהאיטי עמד על 455 מיליון ין.
אוכלוסייה משותפת
על פי הלשכה היפנית המרכזית לסטטיסטיקה, באוקטובר 2017 חיו בהאיטי שלושים ושניים אזרחי יפן. לעומת זאת, ביוני 2018 התגוררו ביפן שלושים ואחד אזרחי האיטי.
אפנון עצבי
אפנון עצבי או נוירומודולציה הוא שינוי מאפיינים עצביים וסינפטיים על ידי תאי עצב, או באמצעות חומרים המופקים על ידי תאי עצב.
מערכת העצבים מורכבת מתאי עצב רבים המקיימים תקשורת רצופה בינם לבין עצמם וגם עם תאים מסוגים אחרים, כאשר הסינפסה היא המבנה באמצעותו מתבצעת התקשורת הזו. הסינפסה היא אזור המפגש בין תא עצב לתא מטרה, אשר יכול להיות תא עצב אחר, תא שריר או תאי בלוטות. היא משמשת להעברת מסרים עצביים לתאי המטרה. תא העצב המשדר מכונה "קדם-סינפטי" (לפני הסינפסה) ותא המטרה הקולט מכונה "בתר-סינפטי" (אחרי הסינפסה). בסינפסות כימיות העברת המסר מתבצעת על ידי שחרור של מוליכים עצביים (נוירוטרנסמיטרים) אל המרווח הסינפטי וקליטתם בתא המטרה. המוליכים העצביים מסונתזים ומאוחסנים בשלפוחיות סינפטיות, אשר נמצאות בקצה האקסון של תא העצב הפרה-סינפטי. סך השינויים הנגרמים על ידי הסינפסות מסוכם על ידי תא המטרה בכל נקודת זמן לשינויים במתח החשמלי על-פני קרום התא, וכאשר מתח זה מגיע לערך סף מסוים יפתחו תעלות נתרן תלויות-מתח בכמות מספיקה ויתפתח פוטנציאל הפעולה.
בכל זמן נתון, מיליוני תאי עצב במערכת העצבים מתקשרים ביניהם כדי לבצע את העבודה החיונית לגוף ולנפש. כתוצאה מתקשורת מתמדת זו, המוח עצמו משתנה עם הזמן. במסגרת פעולת האפנון העצבי, נוירומודולטור הוא כל חומר אשר משנה את פעילות תא העצב הבתר-סינפטי או מווסת אותו.
הצורך בוויסות מערכת העצבים
באופן כללי, ויסות הוא פעולה של התאמת קצב הזרימה של חומר או מידע למערכת, בהתאם ליכולתה להתמודד עם הקליטה והעיבוד שלהם. באופן זה, הוויסות מאפשר למנוע שיבוש בפעולת המערכת.
מערכת העצבים היא רשת תקשורת עצבית מפותחת שבאמצעותה פועל הגוף כיחידה מבוקרת ומתואמת. מערכת העצבים מקבלת ממערכות החישה מידע על גירויים בסביבה החיצונית. והפנימית, ומשתמשת במידע זה על מנת לפקח על תהליכי ההתנהגות, המודעת והלא מודעת. בהתאם לכך, מערכת העצבים של האדם היא בעלת מבנה מורכב, שבו אזורים שונים משתתפים בפעולות שונות. היא מורכבת ממיליארדי תאי עצב, אשר מתמחים בתפקודים שונים ומרכיבים את המוח ואת סיבי העצבים הנמצאים בכל חלקי הגוף. תאי העצב משמשים כיחידת התפקוד הבסיסית של המוח והם אחראיים על עיבוד והעברה של מידע.
תהליך עיבוד המידע של מערכת העצבים מושפע מתהליכים מסוג מלמטה-למעלה ומלמעלה-למטה, כאשר הכיוון "למעלה" מתייחס למוח, שנמצא במערכת העצבים המרכזית, בעוד שהכיוון "למטה" מתייחס למערכת החישה, אשר מחוברת למוח באמצעות מערכת העצבים ההיקפית. האיזון בין שני תהליכים אלו מאפשר לאדם לתפוס את העולם ולחוות אותו, בדרך שמאפשרת לו להתאים את עצמו בצורה מיטבית לסביבה הפיזית והחברתית שבה הוא חי.
האפנון העצבי עוסק בווייסות של פעולת מערכת העצבים ותהליכי עיבוד המידע שמתרחשים בה. ההשפעות של האפנון העצבי אינן סטטיות, הן יוצרות ויסות דינמי של מעגלים עצביים.
ניקולס גיין
ניקולס כריסטובל גיין בטיסטה (בספרדית: Nicolás Cristóbal Guillén Batista; 10 ביולי 1902 – 16 ביולי 1989) היה משורר קובני. כחבר המפלגה הקומוניסטית של קובה משנת 1937 השתתף גיין באורח פעיל בחיי התרבות של ארצו ובפוליטיקה שלה. גיין נחשב לדמות ראשונה במעלה בתרבות האפרו-אנטילית של המאה העשרים ולאחד מגדולי המשוררים שהצמיחו האיים הקריביים בזמננו. מעבר לעיסוק המתמיד בשאלות חברתיות, ובעיקר בבעיית העוני והקיפוח על רקע גזעי, ניכרת בשירתו ההתעניינות בשורשי התרבויות האפריקניות העממיות, ומקצביהן המוזיקליים זוכים לביטוי נאמן ברבות מיצירותיו.
קורות חייו
ניקולס קריסטובל גיין בטיסטה נולד ב-10 ביולי 1902 בקמגואיי המשמשת כבירת המחוז הנושא אותו שם. ניקולס הוא בנו של העיתונאי ניקולס גיין אורה וארחליה בטיסטה ארייטה. אביו חשף אותו למוזיקה אפרו- קובנית בגיל צעיר מאוד.
אפנון עצבי
אופן הפעולה במערכת העצבים
פעולות של אפנון עצבי מתווכות לרוב על ידי קולטנים המצומדים לחלבון G. הן משפיעות על תעלות יונים וחלבוני ממברנה אחרים. על ידי כך הן יוצרות שינויים בדחף העצבי, באקסוציטוזה (פליטה תאית) או תכונות התגובה של תאי עצב.
ניקולס גיין
קורות חייו
ב-1917 אביו מחה בכתביו על זיופים אלקטורליים וכתוצאה מכך חוסל על ידי חיילים בהתקוממות פוליטית ואימו הייתה צריכה לגדל אותו ואת אחיו בכוחות עצמה. לאורך גדילתו של גיין, הוא נחשף לגזענות רבה מכיוון החברה.
אפנון עצבי
אופן הפעולה במערכת העצבים
האנדורפינים הם מוליכים עצביים המסווגים כנוירומודולטורים. הם מופרשים מבלוטת יותרת המוח ומסייעים לשיכוך כאב ולשיפור מצב הרוח.
ניקולס גיין
קורות חייו
ב-1919 גיין סיים את לימודי התיכון ושנה לאחר מכן הוא החל לפרסם את שיריו, ולעבוד עם עיתונים כמו "קמגאויי גרפיקו" ו"אורטו".
אפנון עצבי
יחס אות לרעש והשפעת הדופמין על התפקוד הקוגניטיבי
במערכת העצבים יכול להיווצר רעש ממקורות חיצוניים או פנימיים. סביבה רועשת יכולה להגביר את רמת הרעש במערכת העצבים, אך היא יכולה לעלות גם בסביבה שקטה. זאת משום שתאי עצב יכולים ליצור כמות משמעותית של רעש פנימי.
ניקולס גיין
קורות חייו
ב-1922 התחיל ללמוד משפטים באוניברסיטת הוואנה, ופרש בעקבות אכזבתו מהמצב של האוניברסיטה- דבר שהביא לידי ביטוי בשירו " מלבד ספרי הלימוד שלי" שיר סאטירי על חיי האוניברסיטה שלו.
אפנון עצבי
יחס אות לרעש והשפעת הדופמין על התפקוד הקוגניטיבי
בדרך כלל הרעש נחשב למטרד במערכות דינמיות. משום שהוא יכול ליצור אפקט ממסך שעלול להפריע ליכולת העיבוד של מידע רלוונטי אודות האות. עם זאת, ישנם מקרים שבהם לרעש יכולה להיות גם השפעה חיובית על התפקוד של מערכת העצבים. לאפנון עצבי של יחס אות לרעש בתהליך עיבוד המידע של מערכת העצבים יש השלכות על הקיבולת והתנודתיות של העיבוד. היחס בין התפקוד הקוגניטיבי לרמת הרעש במערכת העצבים הוא בצורת U הפוכה, כך שהביצוע המיטבי מתרחש ברמות רעש מתונות והוא נפגע ברמות רעש גבוהות או נמוכות מידי. כתוצאה מכך מחסור או עודף של אפנון עצבי פוגע ביכולת עיבוד המידע העצבי ובתפקוד הקוגניטיבי. סטייה מרמת האפנון העצבי המיטבית מובילה לירידה במובחנות של ייצוגים עצביים ופגיעה ביעילותן של התנהגויות תפקודיות. כמו כן, היא עלולה להוביל להנמכה בקיבולת של זיכרון העבודה וביכולת העכבה.
ניקולס גיין
קורות חייו
גיין חזר לעיר הולדתו והתחיל לארגן ולנהל את המגזין ליס, שהחזיק מעמד זמן קצר. בקמגאווי גיין עסק בדברים שונים, הכוללים עבודה כמתקן הגייה ולאחר מכן כעורך בעיתון "הקמגאוייני". כמו כן, עבד בעיריית קמגאווי. בשנת 1937 הצטרף למפלגה הקומוניסטית. בשנים אלו סיקר כעיתונאי את מלחמת האזרחים בספרד. לאחר שסורב להיכנס לארצות הברית בשנת 1940, סייר באופן נרחב באמריקה הדרומית, סין ואירופה. בשנים אלו התגברו מאפיינים של דיאלקטיקה מרקסיסטית בשיריו. בשנת 1953 ממשל קובה בראשות פולחנסיו בטיסטה מנע מגיין מלחזור לקובה, והוא נאלץ לבלות שנים בגלות בצ'ילה. אחרי המהפכה הקובנית ב-1959, התקבל גילן בברכה על ידי הנשיא החדש, פידל קסטרו.
אפנון עצבי
יחס אות לרעש והשפעת הדופמין על התפקוד הקוגניטיבי
הרעש הפנימי של מערכת העצבים מקושר לרמות הרקע (tone) של המוליך העצבי דופמין. המוליך העצבי דופמין משפיע על יחס האות-רעש של תהליכי עיבוד מידע עצביים וכתוצאה מכך גם על יעילות עיבוד האותות של מערכת העצבים. בעקבות זאת הדופמין משפיע על רמת התנודתיות והקיבולת של המערכת הנוירו-קוגניטיבית.
ניקולס גיין
קורות חייו
נפטר בגיל 87 ממחלת הפרקינסון ונקבר בבית העלמין קולון שבהוואנה.
אפנון עצבי
יחס אות לרעש והשפעת הדופמין על התפקוד הקוגניטיבי
הדופמין חיוני לשליטה על הפעילות הקוגניטיבית בקליפת המוח הקדם-מצחית. הוא מעורב בתהליכי ויסות ושליטה של עיבוד מידע מלמעלה-למטה המאפשרים מתן עדיפות למידע רלוונטי על פני מידע לא רלוונטי. בהתאם לזאת, לדופמין יש תפקיד מרכזי בתפקודים קוגניטיביים, בפעילות של זיכרון העבודה ובתפקודים ניהוליים.
בנוסף, האפנון העצבי של המערכת הפרונטו-סטריאטלית, עליו אחראי המוליך העצבי דופמין, מאפשר את הגמישות וההתמדה הדרושות לתהליך היצירתי.
היבטים התפתחותיים
נראה שהתפתחות האדם לאורך החיים מווסתת לפחות באופן חלקי על ידי ההבשלה וההזדקנות של תפקודי האפנון העצבי.
שימושים טיפוליים ברפואה
במובן הרחב יותר האפנון העצבי מוגדר כשינוי תפקודו של איבר באמצעות שינוי של הפעילות העצבית.
תאי עצב ושריר ניתנים לשפעול חשמלי ועל כן אפשר להשפיע עליהם באמצעות גירוי חשמלי. כתוצאה מכך, אלקטרותרפיה (electrotherapy) יכולה לעשות שימוש באפנון העצבי למטרות רפואיות (למשל אלקטרודה לגירוי שדרתי).
פרדיננד פוש
פרדיננד פוֹש (בצרפתית: Ferdinand Foch, נהגה: פרדינאן פוש; 2 באוקטובר 1851 – 20 במרץ 1929) היה מצביא צרפתי במלחמת העולם הראשונה, מרשל צרפת (1918), פילדמרשל בריטניה (1919) ומרשל פולין (1923).
קריירה מוקדמת
פרדיננד פוש נולד ב-2 באוקטובר 1851 בעיר טארב (Tarbes) בחבל דרום-פירנאים שבדרום מערב צרפת. בני משפחתו היו, מזה דורות, פקידי מדינה. בנעוריו למד במכללה הישועית בסנט אטיין ואחר כך, במכללה הישועית במץ. בעודו תלמיד במץ, בשנת 1870, במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, התנדב לצבא הצרפתי, ושירת בחיל הרגלים. לאחר סיום המלחמה, בה לא השתתף באופן פעיל, חזר ללימודיו במכללה במץ (עיר שעמדה להיספח לרייך הגרמני כתוצאה מהמלחמה). ב-1871, בשאיפתו לקריירה צבאית, הוא התקבל לאקול פוליטקניק. בשל מחסור בקצינים זוטרים, שנגרם עקב המלחמה, פוש הוצב לחיל התותחנים, בשנת 1873, לפני תום תקופת הלימודים.
עם הצבתו, הוענקה לו דרגת סגן, והוא נשלח לשרת ברגימנט תותחנים מס' 24. ב-1878, הוענקה לו דרגת סרן. בעת שהוצב בעיר רן נישא. בשנת 1885 התקבל לאקדמיה צבאית, שאותה סיים בהצטיינות בשנת 1887. בשנים 1895–1901 לימד טקטיקה והיסטוריה באקדמיה הצבאית. בשנת 1901 חזר שוב לתפקידים פיקודיים. ב-1903 קיבל דרגת קולונל והיה מפקד רגימנט התותחנים ה-35, וב-1905, התמנה לתפקיד ראש מטה הגיס החמישי באורליאן. בשנת 1907 הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד האקדמיה הצבאית Écoles supérieures de guerre. בשנת 1911, נתמנה לתפקיד מפקד האוגדה ה-13 בשומון, ובשנת 1913 מונה למפקד הקורפוס ה-20 בננסי.
בסדרת הרצאותיו הנודעות באקדמיה ובספריו "עקרונות המלחמה" (1903,Les Principes de la guerre) ו"ניהול המלחמה" (1905,La Conduite de la guerre), העלה פוש על נס את הרצון לנצח כמפתח לניצחון. עקרון שנוסח בפתגמו "הניצחון הוא הרצון" (Victoire c'est la volonté). מתוך עיקרון זה נובעים הצורך בעידוד מורל הלוחמים, רוחם ההתקפית בכל תנאי ויכולתם לחשוב ולאלתר. בניגוד לאבי תורת הלחימה הגרמני קלאוזביץ, האמין פוש שלחייל בקרב חייב להיות מרחב תמרון מחשבתי שיחרוג מהתכנון. הוא לא זלזל בנוהל קרב מסודר אך הטיף לקציניו שעליהם ללמוד לחשוב, ליזום ולהתכונן לבלתי צפוי. זאת יכולים לעשות רק מי שבטוחים בניצחון, מאמינים בו ומשתוקקים לו.
קצין שדיווח לז'ורז' קלמנסו על שיעוריו של פוש טען ש"הקצין הזה מלמד מטפיזיקה מעורפלת". ואכן, רעיונות אלה, להם היו שותפים נוספים בפיקוד הצרפתי, הובילו למרחץ דמים איום בהתקפות הנגד הצרפתיות באוגוסט 1914, בגבולה עם גרמניה, עם זאת, רוח ההתקפה והנכונות ליזום באה לידי ביטוי בהתקפה הצרפתית אשר הובילה למפנה ולבלימת הצבא הגרמני בקרב הראשון על המארן שנודע כ"נס על המארן".
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה פיקד פוש על הקורפוס ה-20 שהיה חלק מהארמייה השנייה בקרבות נגד הצבא הגרמני בלורן. לאחר מכן פיקד על הארמייה התשיעית בקרב הראשון על המארן. בשנת 1915 מונה למפקד קבוצת הארמיות הצפונית איתה השתתף בקרב על הנהר סום. בשנת 1917 מונה פרדיננד פוש לתפקיד ראש המטה הכללי של הצבא הצרפתי. ב-26 במרץ 1918 מונה לתפקיד המפקד העליון של כוחות בעלות הברית באירופה. באוגוסט 1918 הוענקה לו דרגת מרשל של צרפת. בשיתוף עם הפילדמרשל הבריטי דאגלס הייג תכנן פוש את המתקפה הגדולה של בעלות הברית על גרמניה, אשר החלה ב-26 בספטמבר 1918 והביאה להתמוטטות האימפריה הגרמנית ולסיום מלחמת העולם הראשונה.
לאחר המלחמה ומותו
לאחר תום המלחמה היה פרדיננד פוש יועץ צבאי של צבא פולין בעת המלחמה הפולנית-סובייטית. על תפקיד זה הוענק לו בשנת 1923 תואר מרשל פולין. הוא ביקר את חוזה ורסאי על כך שלטענתו הקל מדי עם גרמניה, והעריך כי זהו ״אינו שלום, אלא הסכם הפסקת אש ל-20 שנה״. מילותיו היו ממש נבואיות: מלחמת העולם השנייה החלה 20 שנים ו-65 ימים לאחר מכן.
פרדיננד פוש נפטר ב-20 במרץ 1929 בפריז. הוא נקבר באינווליד, לצד נפוליאון ומצביאים צרפתים מפורסמים אחרים.
יועץ חינוכי
יועץ חינוכי הוא בעל תואר שני בייעוץ חינוכי ותעודת הוראה, שעוסק בייעוץ חינוכי במערכת החינוך, בבתי ספר או בגני ילדים.
תפקיד היועץ החינוכי
היועץ החינוכי מסייע במסגרת עבודתו לתלמידים בתהליכי התפתחות נורמטיביים, כמו גם בקשיי הסתגלות ובמצבי דחק היוצרים בעיות שונות בתהליך הצמיחה האישית של הילד. מטרתו היא לסייע לכל תלמיד למצות את מירב הפוטנציאל של התפתחותו בתחום האישי, החברתי, הלימודי והקריירה המקצועית.
היועץ החינוכי בישראל
בישראל כפוף היועץ החינוכי לשירות הפסיכולוגי הייעוצי (שפ"י) של משרד החינוך, ופעילותו נגזרת משילוב מטרות שפ"י והמערכת הבית ספרית בה הוא עובד, תוך ראייה בו זמנית של הפרט והמערכת. היועץ עוסק בפיתוח צוות בית ספרי, פיתוח והטמעת תוכניות התערבות ומניעה, ייעוץ לתלמיד, להורים, למורים ולהנהלה, וכן סיוע בבית הספר במצבי משבר וחירום.
היועץ החינוכי משלב בדרך עבודתו בין ארבע מיומנויות יסוד:
מקצוע הייעוץ החינוכי עבר התפתחויות רבות לאורך השנים בישראל. בראשית ימיה של המדינה יכל לעבוד במקצוע כל מי שהיה מורה ועבר הכשרה אקדמית של שנתיים בתחום הייעוץ; מורים אלו נקראו "מורה-יועץ". בשנות ה-70 עלתה דרישת הסף לתפקיד הייעוץ, ולשם כך נדרש תואר ראשון בייעוץ. ב-1980 הוקם האיגוד המקצועי של היועצים, "אגודת היועצים החינוכיים בישראל". לאורך השנים עלתה דרישת הסף לתפקיד, וכיום נדרש תואר שני בייעוץ חינוכי וכן תעודת הוראה לשם עיסוק בייעוץ. בשנת 2000 חוברה לראשונה טיוטה להצעת "חוק הייעוץ החינוכי"; ההצעה עברה גלגולים רבים ונמצאת כיום בשלבים סופיים לקראת הגשתה מחדש לכנסת. במקביל, לאחר עשרות שנים של עיסוק רק בתחום החינוך היסודי והעל יסודי, החלה בשנת 2002 התרחבות של הייעוץ החינוכי לקידום הרווחה הנפשית גם לילדים בגיל הרך, בגני הילדים. גם פרסומים מקצועיים בתחום הייעוץ עברו שינויים לאורך השנים, החל מעלון קצר שפרסמה אגודת היועצים החינוכיים מעת לעת מתחילת שנות ה-80, ועד לכתב העת המדעי של האגודה, "הייעוץ החינוכי", שיוצא לאור מדי שנה החל מ-1990. כיום עובדים במערכת החינוך כ-3500 יועצים חינוכיים.
הכשרה
בישראל, ניתן ללמוד לתואר ראשון בייעוץ חינוכי באוניברסיטאות ובמכללות שונות, לרוב במסגרת לימודים לתואר ראשון בחינוך. רישיון והסמכה של משרד החינוך ניתנים רק לאדם שסיים תואר שני לפחות בייעוץ חינוכי, והוא בעל תעודת הוראה, וזאת לאחר שעבר הערכה מקצועית של הייעוץ הבכיר במשרד החינוך.
יועץ חינוכי ומקצועות דומים
לעיתים מבלבלים בין תפקיד היועץ החינוכי לבין הפסיכולוג החינוכי. לשניהם מספר מטרות ודרכי פעולה משותפות, כגון סיוע, ייעוץ והדרכה לתלמידים, הורים ומורים בבית הספר, קידום התפתחות התלמיד בתחומים שונים, וכן התפיסה המניעתית לפיה ניתן למנוע היווצרות קשיים באמצעות איתור מוקדם שלהם והקניית כלים רחבה לכלל התלמידים, גם לתלמידים בעלי הסתגלות נורמטיבית. בישראל, פסיכולוגים ויועצים חינוכיים אף כפופים לגוף מקצועי אחד (שפ"י) של משרד החינוך. ההבדלים ביניהם קשורים, בין השאר, בנקודת המבט - יועץ חינוכי מגיע מתוך בית הספר, כפוף למנהל בית הספר, וזווית ההסתכלות שלו היא פנים-ארגונית; לעומתו, פסיכולוג חינוכי מגיע לבית הספר מתוך השירות הפסיכולוגי החינוכי של העירייה או המועצה המקומית, וזווית ההסתכלות שלו היא חיצונית ונייטרלית יותר. בנוסף, פסיכולוג חינוכי מוסמך כיום לערוך אבחונים פסיכולוגים לתלמידים הזקוקים לכך בבית הספר, ואילו יועץ חינוכי לא מוסמך לכך אך מוכשר יותר בכלי הוראה שונים, ולרוב אף מחויב במספר שעות הוראה בשבוע בכיתות בבית הספר (מומלץ בנושאים ייעוציים כגון "כישורי חיים"). לגבי טיפול בילדים והורים, קיימת מחלוקת בנושא, שכן הרישיון למתן טיפול פסיכולוגי מסוגים שונים אינו מוסדר כהלכה בחוק, אך נכון לעכשיו נראה כי אף על פי שפסיכולוגים עוברים הכשרה ארוכה ומעמיקה יותר לטיפול, בפועל הן פסיכולוגים והן יועצים חינוכיים שעברו הכשרות טיפוליות שונות, מקיימים מפגשים טיפוליים עם ילדים והורים בבית הספר, בהתאם לצורך.
ראו גם
• ייעוץ פסיכולוגי
• פסיכולוגיה חינוכית
צ'נקלה
צ'נקלה (בטורקית: Çanakkale) היא עיר נמל בצפון-מערב טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז מרמרה שהיא אחת משתי הנפות בטורקיה השוכנות בשתי יבשות נפרדות (אירופה ואסיה, האחרת היא נפת איסטנבול). העיר מרוחקת 235 ק"מ דרום-מערבית לעיר איסטנבול ולפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה 197,841 תושבים.
הטורקים מכנים את מערכת גליפולי "קרב צ'נקלה", על שם עיר זו השוכנת לחופו הדרומי (האסייתי) של מיצר הדרדנלים, ממול חצי האי גליפולי. בשנת 2012 יצא לאקרנים סרט על מערכה זו בשם "צ'נקלה".
צ'נקלה היא העיר הקרובה ביותר לטרויה הקדומה. סוס העץ מהסרט "טרויה" מוצג בה לראווה.
מרבית היהודים בצ'נקלה הם יהודים ספרדים מגירוש ספרד.
חבורת בראואר
באלגברה מופשטת, חבורת בראואר (Brauer group) של שדה נתון היא חבורת אוסף מחלקות האלגברות הפשוטות המרכזיות הסוף ממדיות עם פעולת המכפלה הטנזורית, בה איבר ההופכי הוא (המחלקה של) האלגברה המנוגדת. היא נקראת על שם המתמטיקאי ריכרד בראואר. מטרתה היא לאפיין ולמיין את האלגברות הפשוטות המרכזיות מעל השדה.
מבוא והגדרה פורמלית
אלגברה פשוטה מרכזית (Central simple algebra) מעל שדה \mathbb{F} היא אלגברה פשוטה סוף ממדית שמרכזה הוא השדה \mathbb{F}. אלגברת חילוק מרכזית (Central division algebra) היא אלגברה פשוטה מרכזית עם חילוק.
לפי משפט ודרברן-ארטין, כל אלגברה פשוטה מרכזית סוף-ממדית איזומורפית לאלגברת מטריצות מעל חוג עם חילוק; חוג זה וגם סדר אלגברת המטריצות יחידים עד כדי איזומורפיזם. אלגברת החילוק הזו נקראת האלגברה הבסיסית (היא בבסיס האלגברה המקורית).
נאמר ששתי אלגברות פשוטות מרכזיות הן שקולות בראואר אם לשתיהן אותה אלגברה בסיסית. נסמן זאת. בשקילות, כאשר קיימים n_1,n_2 כך ש-. קל לבדוק שזהו אכן יחס שקילות, ואת המחלקה של אלגברה פשוטה מרכזית R נסמן על ידי [R]. למשל, מתקיים.
חבורת בראואר היא החבורה הבאה:
אוסף זה כפי שהוגדר מהווה חבורה קומוטטיבית, הנקראת חבורת בראואר של השדה \mathbb{F}, אותה מסמנים.
תכונות והגדרות נוספות
תהי הרחבת שדות.
ההעתקה הנתונה על ידי  מוגדרת היטב, ומהווה הומומורפיזם חבורות. העתקה זו מכונה הצמצום (Restriction) ומסומנת. הגרעין שלה נקרא חבורת בראואר היחסית (relative Brauer group), המסומנת. אם אז, ובמקרה זה \mathbb{L} נקרא שדה מפצל של האלגברה R.
הסגור האלגברי של \mathbb{F} תמיד שדה מפצל של כל \mathbb{F}-אלגברה R, ולכן קיים מספר טבעי n כך ש-, ולכן ממדו הוא {n}^{2}. המספר n נקרא הדרגה של R, ומסמנים n=deg(R). האינדקס של הוא הדרגה של D מעל \mathbb{F}, מסומן ind(R), ומתקיים.
לתת-שדות מקסימליים של האלגברה מקום מרכזי בתאוריה:
משפט:שדה \mathbb{L} מפצל את R אם ורק אם \mathbb{L} תת-שדה מקסימלי של איזושהי אלגברה R' השקולה ל-R בחבורה.
האקספוננט של אלגברה R הוא הסדר של, ומסומן exp(R). תמיד מתקיים, וכל ראשוני המחלק את ind(R) מחלק את exp(R). בפרט, חבורת בראואר היא חבורה מפותלת, כלומר חבורה בה לכל איבר סדר סופי.
לכל מספר m, מגדירים את החבורה להיות תת-החבורה המכילה את כל האלגברות מאקספוננט המחלק את m. אם  העתקת הצמצמום מ- ל- היא שיכון.
חבורת הקוהומולוגיה הראשונה
תהי הרחבת שדות עם חבורת גלואה.
נסמן ב את ה\mathbb{F}-אלגברות הפשוטות המרכזיות מדרגה n המתפצלות על ידי \mathbb{K} (עד כדי איזומורפיזם). ישנה פעולה הנתונה על ידי המכפלה טנזורית, היות ששדה פיצול של שתי אלגברות הוא גם שדה פיצול של המכפלה הטנזורית שלהן.
יחס השקילות שקולים בראואר שהוצג לעיל הוא יחס על, ואוסף מחלקות השקילות הוא בדיוק חבורת בראואר היחסית , וחבורת בראואר היא , כאשר האיחוד הוא על כל הרחבות הגלואה הסופיות.
כעת, נצטט את המשפט החשוב הבא:
משפט: יש התאמה חד-חד-ערכית:.
ממשפט זה יחד עם הפעולה לעיל, נובע שיש פעולה מתאימה .
משפט: חד-חד-ערכיות.
כלומר, אפשר לשכן חבורות קוהומולוגיה כנ"ל, ולכן נגדיר (זהו למעשה גבול ישר ביחס להכלה כנ"ל). כעת, נגדיר, כאשר האיחוד הוא על כל הרחבות הגלואה \mathbb{K} המוכלות בתוך סגור ספרבילי של \mathbb{F}.
המשפט המרכזי הוא:
משפט: ו-.
שירות חלוצי לישראל
השירות החלוצי לישראל (בראשי תיבות: שח"ל) היה ארגון לחלוציות מגויסת, שהוקם בראשית שנות ה-50 על ידי מפא"י ביוזמת דוד בן-גוריון.
הקמת השירות
עם הקמת מדינת ישראל חשש בן-גוריון כי הרוח החלוצית תלך ותדעך, וסבר שיש להקים מסגרות ארגוניות להמשך קיום ועידוד החלוציות, בייחוד לאור גלי העלייה הגדולים באותה התקופה. לצורך כך הקימה מפא"י ב-20 במאי 1950 את השח"ל - שירות חלוצי לישראל, כך שיהיה כוח חלוצי-מוסרי שימשיך להנחיל את הערכים של מקימי המדינה גם לאוכלוסיות הצעירות יותר וכן לעולים החדשים. השח"ל תוכנן לגייס אלפי מתנדבים צעירים מכל המגזרים היהודיים בישראל לתקופה של שנתיים לפחות שבה יפעלו לקידום משימות לאומיות-ממלכתיות.
לשח"ל הובטחה על ידי ראש ממשלת ישראל תמיכה מלאה בכל מאמציו ופעילויותיו ובכירי ההנהגה בארץ, בממשלה, בסוכנות ובהסתדרות, התבקשו לסייע לו ככל הניתן.
משימות השח"ל
בחוזר שחיבר והפיץ מטה השח"ל פורטו משימות ההתנדבות בתחומים הבאים:
פועלו
כ-500 מאנשי השח"ל הקימו היאחזויות בתל ירוחם, סדום, אילת, עין נטפים, עין יהב, באר אורה ועברונה. במסגרת "מבצע ערבה" שנערך כבר בשנת הקמתו של השח"ל ב-1950, הוקמה התיישבות ראשונית בעין ויבה, לימים מושב עין יהב. השח"ל ניסה להקים במקום חווה חקלאית לגידולי שדה וירקות ונעזר לצורך כך בין היתר בסוכנות היהודית ובמשרד החקלאות. כדי להוסיף ידיים עובדות לצרכים החקלאיים של החווה הגיעו בשנת 1952 לחווה עשרות גדנ"עים, אך ב-1954 פורקה ההתיישבות לאחר שנקלעה למשבר כלכלי.
שח"ל גם מיין מאות אנשים וגייסם למערכת החינוך שנזקקה נואשות למורים נוספים בשל גלי העלייה. במסגרת קורסים מזורזים הוא איפשר את פתיחתן של מאות כיתות. כמו כן הוא גייס מאות אחרים לתפקידים במושבים ובמעברות כגון שומרים וחובשים.
בסיכומו של דבר התגייסו לשח"ל 2,256 מתנדבים. אנשי שח"ל השתתפו בהקמת היישובים לאורך "כביש הרעב" שצמחו מחמש מעברות: העימרות, בטחה, גילת, פדאים ורנן.
דעיכה ופירוק
כעבור מספר חודשים מהקמת השח"ל רק כ-200 מבני היישוב הוותיק בארץ התגייסו אליו. הרוב המוחלט העדיף את התפתחותו האישית בעבודה או בלימודים. בניגוד אליהם, מאות עולים ומובטלים התגייסו לשורות השח"ל בתקווה לקבל הכשרה מקצועית ומקום עבודה מסודר. דעיכת העלייה בין השנים 1952–1954 ועזיבתו לשדה בוקר של יוזם השח"ל, בן-גוריון, הביאו לדעיכה בהיקף התמיכה והפעילות של הארגון. קשיים כלכליים אליהם נקלע השח"ל בשל פעילות קבוצות החלוצים בנגב הביאו את הנהגת מפא"י לפרק את השח"ל במקום להמשיך ולתמוך בפעילותו.
השח"ל היה לאחרוני הניסיונות של הנהגת מפא"י לארגן חלוציות מגויסת לצורך משימות חברתיות לאומיות שאתגרו את המדינה בשנותיה הראשונות. יש הגורסים שכישלון השח"ל היה זרז למעברו של בן-גוריון לשדה בוקר למען יהיה דוגמה אישית חלוצית.
מפרץ בוטאני
מפרץ בוטאני (באנגלית: Botany Bay) הוא מפרץ בחוף ים טסמן בסידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה. הפרוור בוטאני בסידני נקרא על שמו של המפרץ.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 17 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ינואר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (10 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,507 מילימטרים בשנה. חודש יוני הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (232 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (39 מ"מ גשם).
ספארי הקילימנג'ארו
ספארי הקילימנג'ארו (באנגלית: Kilimanjaro Safari) הוא מתקן שעשועים בארץ "אפריקה" בממלכת החיות של דיסני שנמצא במתחם דיסניוורלד באורלנדו, פלורידה.
מבנה
במתקן זה נוסעים קבוצה של כ-15 אנשים בג'יפ הנוסע על מסילת ברזל. לג'יפ יש לכאורה נהג, שהוא בעצם שחקן מעובדי דיסני, שמדמה נהיגה בג'יפ. הג'יפ עובר במתחם דמוי ספארי באפריקה, כשבדרך ניתן לצפות בחיות אמיתיות. הנהג בשלב מסוים, מוציא "רובה" ו"יורה" כביכול בחיה שמאיימת לטרוף את נוסעי הג'יפ. הג'יפ עובר דרך נהר ודרך בוץ, ונותן לנוסעים בו חוויה של נסיעה בספארי אמיתי באפריקה.
חנן לושקוב
חנן לושקוב (1952 - 22 במאי 2021) היה שחקן נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים וחבר משלחת ישראל במשחקים הפאראלימפיים.
ביוגרפיה
לושקוב נפצע במלחמת יום הכיפורים ולאחר תקופת שיקום החל להתאמן בבית הלוחם.
במשחקי סטוק מנדוויל בשנת 1978 השתתף בתחרות קליעה באקדח וזכה במקום הראשון.
ב-1984 צורף לנבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים. ב-1988 וב-1992 התחרה עם הנבחרת במשחקי אולימפיאדת הנכים.
לושקוב נפטר ב-2021 בגיל 69. הוא הוכר כחלל צה"ל בהיותו נכה צה"ל שנפטר לאחר השירות.
אקפנטוס
אקפנטוס (ביוונית: Ἔκφαντος) או אפנטוס (Έφαντος) היה פילוסוף יווני קדם-סוקרטי, אולם ייתכן שלמעשה לא היה קיים. הוא מזוהה כפיתגוראי של המאה ה-4 לפנה"ס, וכתומך בתאוריה ההליוצנטרית. הוא מתואר כאיש סירקוזה, ואפשר שהוא אקפנטוס איש קרוטונה, שבאשר אליו קיימת עדות.
אקפנטוס הכיר בקיומם של אטומים וקיומו של חלל ריק. הוא טען שהקוסמוס עשוי מאטומים, ויש רק קוסמוס אחד (יקום) שנשלט על ידי השגחה (Πρόνοια), כלומר חוקי הפיזיקה. הוא ראשון הפיתגוראים שייחס חומר פיזי ליחידות הפיתגוראיות.
אקפנטוס, כמו הרקלידס פונטיקוס, האמין שכדור הארץ מסתובב סביב מרכזו ממערב לכיוון מזרח, כמו גלגל, כאילו יש לו ציר.
דור הפרוזאק (סרט)
דור הפרוזאק (באנגלית: Prozac Nation) הוא סרט קולנוע עצמאי משנת 2001. הסרט בוים על ידי הבמאי הנורווגי אריק סקולדברג והופק בעזרתה של לטי גרובמן. בסרט כיכבו כריסטינה ריצ'י, ג'ייסון ביגס, אן הייש ומישל ויליאמס. הסרט מתבסס על אוטוביוגרפיה של אליזבת וורצל באותו שם, המתארת את חוויותיה והדיכאון הקליני בו לקתה. כותרת הסרט מתייחסת לתרופה האנטי-דיכאונית "פרוזאק".
עלילה
אליזבת "ליזי" וורצל היא נערה בת 19, אשר התקבלה להרווארד על ידי מלגת לימודים בעיתונות. הוריה התגרשו כשהייתה בגיל שנתיים ומאז היא חיה עם אימה. ליזי לא ראתה את אביה בכל ארבע השנים האחרונות, ולמרות חוסר העניין ומעורבותו, ליזי עדיין מתגעגעת לאביה, גורם תורם לדיכאון שלה. באמצעות סדרה של פלאשבקים, ברור שלא הייתה תקשורת מוחלטת בין ההורים של ליזי, אשר באו לידי ביטוי בעקבות יחסיה של ליזי עם אימה.
זמן קצר לאחר שהגיעה להרווארד, ליזי מחליטה לאבד את בתוליה לתלמיד מבוגר, ששמו נח. ליזי ממשיכה להרחיק את נח על ידי מסיבת הפסד הבתולים שלה מיד לאחר מכן בעזרת השותפה שלה רובי. למרות שליזי ורובי היו החברות הכי טובות בהתחלה, רובי הופכת במהרה לפגועה נוספת על ידי אי-היציבות של ליזי. למרות שמאמרה של ליזי לטור המוזיקה המקומי בהרווארד מוצג בפרס על ידי הרולינג סטון המוקדם לסמסטר, ליזי בקרוב מוצאת את עצמה לא מסוגלת לכתוב ותקועה במעגל קסמים עם שימוש בסמים.
הקריירה הספרותית המבטיחה של ליזי בסיכון, כפי שהבריאות הנפשית והפיזית שלה. אימה שולחת אותה למפגשים פסיכיאטריים יקרים, שבו אביה ללא רחם מסרב לתרום משהו בכלל. לאחר תקופה ארוכה של טיפול תחת תרופות ומחווה של התאבדות, ליזי מתייצבת ומתחילה להסתגל לחיים שלה כפי שהם באמת.
הוצאת הסרט
הצגת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-8 בספטמבר 2001, והזכויות להקרנתו נרכשו על ידי חברת ההפצה מירמקס. אך לאחר חודשים של הקרנות-מבחן ועריכות מחדש של הסרט, שלא זכה להצלחה, הוא יצא לאקרנים רק בנורווגיה (באוגוסט 2003) ולא בארצות הברית. ב-2005 שודר בטלוויזיה ויצא בגרסת DVD.
כיתת כוננות
כיתת כוננות היא כוח אבטחה מצומצם המיועד לפעול במהירות תוך מענה ראשוני לאירוע ביטחוני עד להגעת כוחות נוספים. בצה"ל, כיתת כוננות מתבססת על כח צבאי קטן (כיתה). במרבית היישובים בישראל, בדגש על יהודה ושומרון ועוטף עזה, קיימת כיתת כוננות המורכבת מתושבי היישוב, שעברו הכשרה מיוחדת, ותפקידן לגשר על פער הזמן שנוצר מרגע של הכרזה על אירוע ביישוב ועד הגעת כוחות הביטחון ולסייע לכוחות הביטחון לאחר הגעתם.
צה"ל
כיתת הכוננות בצה"ל (מכונה גם בראשי תיבות: כ"כ) מורכבת ממספר חיילים, הנבחרים לרוב באמצעות תורנות, ונושאים כלי נשק כאשר לעיתים מצטרפים אליהם גם חובשים.
כיתת הכוננות נדרשת למענה בתוך זמן קצר מאוד (עד מספר דקות בודדות) ולכן חבריה נשארים במדים במשך כל תורנות המשימה. מרבית הציוד בה מוכן לפעולה והעמסה מיידית לצמצום זמן התגובה.
בבסיסים עורפיים, לא מורכבת הכיתה מלוחמים, אלא מחיילי הבסיס שלעיתים אינם מאומנים דיו בשימוש בנשק.
בהשאלה משמש המושג לכל כח המשמש כתורן, גם אם אינו נושא נשק ועוסק בפעולות אחרות, למשל טכנאים המשמשים ככוננים למערכת חירום.
יישובים
צוות כוננות יישובי מורכב מ-15 לוחמים בממוצע, כאשר הלוחמים הם מתנדבים מאומנים היטב שתפקידם לתת מענה בזמן אמת בכל אירוע חירום בתחומי היישוב על פי תוכנית פעולה ותרגולות סדורות מראש. כיתת הכוננות הם כח התנדבותי, שבהכרזת מצב מבצעי מסוים מגויס רטרואקטיבית כחיילי מילואים. חברי כיתת הכוננות נמנים עם כוחות המילואים באכ"א, מצוידים בנשק צבאי (לרוב רובה אך גם באקדח), אפודים קרמיים ומאומנים על ידי החטיבה המרחבית.
כיתות הכוננות הוקמו בשנות ה-90 של המאה ה-20 באופן כללי ברחבי יהודה ושומרון ובקעת הירדן כצורך השעה. עם השנים, חלה התמקצעות ובניית מערך אימונים מסודר, ופיתוח תורת לחימה ייחודית לאנשי צוות הכוננות.
מלבד המילואים שהם עושים ביחידותיהם, מגויסים חברי כיתות הכוננות לשני ימי מילואים נוספים מדי שנה, בהם מאומנים להתמודד עם מגוון רחב של תרחישים, כמו חדירת מחבלים ליישוב, התמודדות עם חוטפים המחזיקים בני ערובה והשתלטות על מבנה שבו שוהים מחבלים.
בישיבת ועדת החוץ והביטחון של הממשלה ב-23 באוקטובר 2017 (פרוטוקל 198) נידון והוסדר משפטית כל נושא הפעלת צוותי הכוננות לאור איומי הביטחון בהווה. כאשר בוועדה הביע נציג צה"ל בפני יו"ר ועדת חוץ וביטחון (ח"כ אבי דיכטר) את חיוניותם של צוותי כיתות הכוננות לאור איומי ההווה ואף העתיד הקרוב. כאשר האויב וארגוני הטרור רואים בתקיפה ופשיטה ישירה על המרחב היישובי-אזרחי כמטרה משנית או מרכזית בלחימה, אי לכך קיומו של מערך הגנה יישובי איתן, חיוני מאוד לצה"ל בהתמודדות עם איומים של פשיטה על ישוב ביישובי קו עימות.
עמק הצבאים
עמק הצבאים או עמק פרי הר הוא עמק פתוח המשתרע על שטח של 250 דונם בלב ירושלים, בין שכונות מגורים וכבישים סואנים (בין גבעת מרדכי לגבעת הוורדים, ובין רחוב הרצוג לכביש בגין). לאחר שנים של מאבק ציבורי רחב נגד תוכניות בנייה בעמק, נפתח פארק למבקרים במרץ 2015. בפארק, המנוהל על ידי החברה להגנת הטבע מרכז מבקרים, מסלולי הליכה ואגם, והוא מהפארקים העירוניים הפתוחים הגדולים ביותר בישראל, ופארק הטבע העירוני הגדול בישראל. מלבד 83 הצבאים החיים בו נכון לינואר 2023, מקיים העמק מגוון ביולוגי הכולל מגוון מערכות צומח, מכרסמים, זוחלים וטורפים.
הוא קרוי "עמק הצבאים" על שם עדר צבאים החיים בו, ו"עמק פרי הר" על שם האגודה החקלאית של הקיבוצים מעלה החמישה וקריית ענבים. הקיבוצים חכרו את הקרקע ממינהל מקרקעי ישראל בשנות ה-50 של המאה ה-20, בתמורה לקרקע שהייתה בבעלותם באזור גן סאקר. הקרקע שימשה את הקיבוצים למטרות חקלאיות, עד שהשימוש החקלאי בה הפך לבלתי כדאי מבחינה כלכלית. מאחר שמדובר בקרקע מבוקשת מבחינה נדל"נית ניסו כמה יזמים לשנות את ייעודה למטרות בנייה. לאחר מאבק ארוך של תושבים וארגונים אזרחיים, יוזמת הבניה בוטלה, ובמקומה תוכנן פארק טבע-עירוני לרווחת הציבור.
היום, פארק עמק הצבאים מהווה אתר טבע משמעותי בירושלים, והוא אחד משטחי הטבע היחידים בישראל בהם חיים צבאים ארץ ישראלים בצורה מוגנת ומבוקרת. בפארק מבקרים מאות אנשים ביום, הוא פתוח כל ימות השבוע והכניסה אליו חופשית ובחינם. בשנת 2019, זכה הפארק בפרס קרוון לאדריכלות גנים ונוף. והוצג במסגרת סרטון מטעם ישראל בוועידת האו"ם לפיתוח בר קיימא.
היסטוריה
החל משנות ה-80 של המאה ה-20 התרחשה בנייה עירונית רבה ופיתוח כבישים סביב השטח אשר יצרה מחסום ברצף השטחים הפתוחים שבין עמק הצבאים לבין השטחים הטבעיים מסביב לעיר. בנוסף לכך, עם סלילת כביש בגין צומצם בהרבה מרחב המחיה של הצבאים, שהשתרע עד אז בין השכונות בית הכרם וגבעת רם, וקיום הכביש יצר חיץ בלתי עביר בין הצבאים לכל שטח פתוח אחר. הסכנה מהכבישים הצטרפה לסכנות נוספות, כגון כלבים משוטטים, פסולת מתכת ועוד ואוכלוסיית הצבאים ושאר בעלי החיים התמעטה בצורה משמעותית. באותה עת עוד היו בעמק מטעי תפוחים ושזיפים ששימשו מחסה לצבאים שהצליחו לשרוד, למרות שכבר לא יכלו לשוטט לעבר המרחב הפתוח שמסביב לעיר.
ביולי 1995 קיבלה מועצת מינהל מקרקעי ישראל את החלטה 727, שעיקרה שיישובים כפריים, מושבים וקיבוצים רשאים לשנות את ייעוד הקרקע, כלומר: אדמות חקלאיות יוכלו לשנות את ייעודן לאדמות לבנייה. עורך הדין שרגא בירן פנה לקיבוצים מעלה החמישה וקריית ענבים, להם הוחכר השטח לאחר קום המדינה, והציע להם לקדם תוכנית בנייה בעמק, על בסיס החלטה זו, בעסקת קומבינציה. בירן אף יזם מהלך שבו יגדלו שיעור הפיצוי שיתקבל מהפשרת הקרקע לבנייה.
ביולי 1999 אושרה תוכנית 4967 הכוללת 1,200 יחידות דיור, משרדים, מתחמי היי-טק, מוסדות ציבור ומכללה בבניינים בגובה של חמש עד 12 קומות, בשטח כולל של כ-150 אלף מ"ר בוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה. התוכנית הביאה למאבק חברתי כנגד תוכניות הבינוי המסיביות שהוצעו בו. בבסיס המאבק עמדה זכות החקלאים לקבל פיצוי בתמורה לקרקע המוחכרת גם אם הוסבה לשימושים אחרים, מול זכות התושבים לתכנון סביבתם, גם אם אין להם זכות חוקית בקרקע. במאבק זה שילבו כוחות, בפעם הראשונה בירושלים, גופים ירוקים, כמו אנימלס, מגמה ירוקה ואדם טבע ודין, עם ארגונים חברתיים, כמו סינגור קהילתי, במקום והקשת הדמוקרטית המזרחית. אליהם הצטרפו רבים מתושבי האזור.
ביולי 2001 קבע שופט בית המשפט המחוזי בירושלים, ורדי זיילר, שעל מינהל מקרקעי ישראל לחשוף את חוזי החכירה שלו עם חוכרי הקרקע בעמק פרי הר. החלטה זו באה בעקבות דרישה של אגודת אדם טבע ודין. כמו כן הועדה לשמירה על קרקע חקלאית ושטחים פתוחים דרשה ממהנדס העיר, אורי שטרית, לספק הבהרות שונות לגבי התוכנית. במקביל החל הליך בג"ץ הקרקעות, עתירה כללית שהגישה הקשת הדמוקרטית המזרחית לבג"ץ נגד החלטה 727 של מינהל מקרקעי ישראל, אך עורך הדין שרגא בירן ניסה להחריג את תוכנית 4967 מהעתירה.
עם הגשת התוכניות החל מסע ההתנגדות הייחודי, ששילב מניעים סביבתיים (שימור טבע עירוני) עם מניעים חברתיים (שימור שטח פתוח לרווחת תושבי השכונות הסמוכות, לרבות קטמון ח' וט'). צורת המאבק הייתה ייחודית גם בכך שהתרכזה בהכנת תכנון חלופי, ולא רק בהתנגדות למוצע. ביוני 2002 החליטה ועדת המשנה להתנגדויות שליד הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה ירושלים, לדחות את תוכנית הבינוי לאחר שהוגשו קרוב ל-1,000 התנגדויות.
במאי 2008 אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ולבניה בירושלים להפקדה את התוכנית שהגישו התושבים והחברה להגנת הטבע. בהתאם לתוכנית זו יוקם בעמק פארק טבע עירוני שחלקו יגודר ובו יחיו הצבאים, ובחלקו האחר יוקמו מרכז מבקרים, בית קפה, ושבילי הליכה. בנובמבר 2009 אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבניה בירושלים את התוכנית.
לאחר דחיית תוכנית הבניה, הובילה החברה להגנת הטבע את תכנון המקום כפארק טבע עירוני, בשיתוף עם התושבים.
במהלך שנת 2013 עתרו מספר תושבים בית המשפט המחוזי בירושלים כנגד פעילות עסקית בתשלום שלכאורה תכננה עמותת החברה להגנת הטבע בעמק הצבאים בנוסף, עתרו התושבים נגד מסירת מבנים בפארק לעמותת החברה להגנת הטבע שלא על פי הנהלים. טענות העותרים נדחו ברובן, ובפסק הדין נקבע שכפי שהתחייבה עיריית ירושלים יופעל הפארק ללא תשלום. כיום הפארק העירוני מופעל על ידי עיריית ירושלים, כאשר החברה להגנת הטבע מפעילה בפארק כזכיין את תחומי שמירת הטבע וההדרכה, ללא גביית תשלום.
לאחר ההכרעה החלה עיריית ירושלים בגיבוש תוכנית לשיקום העמק והחלו עבודות השיקום ונטיעת עצים. שלב א' של הפארק נפתח למבקרים במרץ 2015, ובו אגם מלאכותי גדול ובריכות נוספות, מרכז מבקרים ופעילויות לכל המשפחה, והוא מהפארקים העירוניים הפתוחים הגדולים ביותר בישראל. כיום, הפארק פתוח כל ימות השבוע ללא גביית דמי כניסה או תשלום אחר על שירותים שמציע הפארק. בשעות פעילות מרכז המבקרים, ניתן ללוות בפארק ללא עלות משקפות, מגדירים וחוברות הפעלה למבקרים.
ערכי טבע ותרבות
ערכי טבע ומורשת אדם: מבחינה אקולוגית, עמק הצבאים הוא שטח פתוח המאופיין במגוון בתי גידול המשמשים ותומכים במגוון ביולוגי נרחב של מיני בעלי חיים וצמחים, כל זאת על אף מיקומו הגאוגרפי הייחודי – לב ליבה של עיר מודרנית שוקקת חיים. החי והצומח בעמק הצבאים מהווה צוהר אל עולם החי והמורשת הסביבה המקראית השזורים בדברי הנביאים ומלכי ישראל, מרקם ההולך ונעלם מנופי ארץ ישראל. העמק הוא האתר האחרון בלב העיר בו מתקיימות מספר רב של מערכות טבעיות האופייניות להרי ירושלים. נגישותם והקלות בה ניתן לצפות בהן הופכת את העמק לאתר הטבע העירוני המשמעותי בארץ. מלבד עדר הצבאים, מצויים בעמק מספר רב של מיני בעלי חיים וצמחים שחלקם מוגדרים כמינים בסכנת הכחדה. במקום שרדה תצורת צומח ארץ ישראלית מקומית שכמעט ונכחדה בשל הפיתוח המהיר של במת ההר של ירושלים, יחד עם כמה ממיניה הנדירים.
לשימורה חשיבות רבה הן בשל הייחודיות של מערכת אקולוגית שמורה ומגוונת בלב עיר סואנת. כפועל יוצא עולה החשיבות החינוכית הרבה של עמק הצבאים כפארק טבע עירוני.