cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרידה אסקובדו
פרידה אסקובדו (בספרדית: Frida Escobedo; נולדה בשנת 1979) היא אדריכלית מקסיקנית. היא מעצבת ומשחזרת ספציפית מרחבים עירוניים: דיור, מרכזים קהילתיים, מקומות אמנות ובתי מלון. בעת היצירה, אסקובדו ממחישה את עבודותיה בתוך נושא כללי של זמן, אך לא בהקשר היסטורי אלא בהקשר חברתי. היא הקימה סטודיו אדריכלי ועיצוב משלה בשנת 2006 שנמצא כיום במקסיקו סיטי. אסקובדו ידוע ביצירת עבודות זמניות ואינטראקטיביות שיכולות להתאים למטרות רבות המיועדות.
בשנת 2018, היא הפכה לאדריכלית הצעירה ביותר שעבדה בגלריית סרפנטיין. עבודתה האדריכלית כוללת פרויקטים כמו החצר בלה טאלרה בקוארנבקה, בעוד שניתן לראות את יצירות האמנות שלה במקומות כמו Museo Experimental el Eco במקסיקו סיטי או מוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון. אסקובדו נבחרה לאחת מ-30 האדריכלים המשפיעים ביותר בלונדון על ידי archdaily.com בזכות עבודתה בגלריית סרפנטיין.
ביוגרפיה
אסקובדו למדה תואר ראשון אדריכלות באוניברסיטה האיברו-אמריקאית ותואר שני באמנות, עיצוב והתחום הציבורי בבית הספר לעיצוב לתואר שני בהרווארד. מאז 2007 היא מלמדת באוניברסיטת האיברו-אמריקאית. היא השתתפה כשופטת בבית הספר לעיצוב בוגר הרווארד, מכללת בוסטון לאדריכלות והמכון הטכנולוגי של מונטריי במקסיקו. אסקובדו לימדה שיעורים בבית הספר לתארים מתקדמים לארכיטקטורה, תכנון ושימור של אוניברסיטת קולומביה, בית הספר לעיצוב בוגר הרווארד ובית הספר לארכיטקטורה של האגודה לאדריכלות בלונדון.
יחסי לוב–ספרד
יחסי לוב–ספרד הם היחסים הבילטרליים והדיפלומטיים בין לוב וספרד.
יחסים דיפלומטיים
ספרד ולוב כוננו יחסים דיפלומטיים ב-14 בינואר 1961, בתקופת שלטונו של המלך אידריס. במהלך 42 שנות שלטונו של מועמר קדאפי, היחסים ההיספאניים-לוביים הושפעו מאוד ממדיניות קדאפי. לאחר שנות האמברגו הבינלאומי על לוב בגין תמיכת קדאפי בטרור ובתוכנית נשק להשמדה המונית, בשנת 2004 החלה נורמליזציה של יחסי לוב עם הקהילה הבינלאומית.
בשנת 2011 ספרד הייתה אחת המדינות הראשונות שתמכו במהפכת 17 בפברואר וסייעה לה באופן פעיל בתחום הסיוע הפוליטי וההומניטרי. בזירה הפוליטית, ספרד הכירה במרץ 2011 במועצת המעבר הלאומית, הממשלה הזמנית, וכעבור חודש שלחה שליח מיוחד לבנגאזי; הוא היה חבר ב"קבוצת החברים של לוב" והשתתף בפעולת נאט"ו להגנת העם הלובי. שרת החוץ ושיתוף הפעולה, טרינידד חימנס, נסע לבנגאזי ביוני 2011, כאשר הסכסוך הצבאי טרם הגיע לסיומו.
לאחר תחילת חילופי השלטון בלוב, ספרד ביקשה לחדש את היחסים הדו-צדדיים על ידי הצגת נכונותה ללוות את לוב בתהליך הדמוקרטיזציה. עם מטרה זו, שר החוץ ושיתוף הפעולה חוסה מנואל גרסיה-מרגאיו ושרת הפיתוח אנה פסטור ביקרו בטריפולי ב-16 וב-17 בדצמבר 2012 כדי להעביר מסר תמיכה מצד ממשלת ספרד לשלטונות לוב החדשים. וכדי להגביר את היחסים הכלכליים והעסקיים בין המדינות.
שיתוף פעולה
ספרד הייתה התורמת האירופית החמישית בסיוע הומניטרי במהלך המהפכה בלוב בשנת 2011, ותרמה יותר משבעה מיליון אירו. תהליך השינויים הפוליטיים והחברתיים בלוב ובמדינות אחרות בעקבות האביב הערבי בינואר–פברואר 2011 הביא לניסוח מחדש של מדיניות שיתוף הפעולה בפיתוח באזור תוך התמקדות בליווי תהליכי השינוי הדמוקרטי. תוכנית מסאר היא תוכנית שיתוף פעולה ספרדית שהחלה ביוני 2012, שמטרתה ללוות תהליכי ממשל דמוקרטיים בעולם הערבי ותורמת למודרניזציה וחיזוק המוסדות ושל הגורמים המרכזיים בפיתוח שלטון החוק.
המטרה האסטרטגית של שיתוף הפעולה הספרדי בלוב היא לתרום לחיזוק יכולות המדינה בתהליך השיקום והמעבר הפוליטי שלה. בשנת 2012 מימנה ספרד תוכנית פינוי קרקע של ארגון ה-MAG ותוכנית הסיוע לבחירות של נציגות האו"ם בלוב. במסגרת תוכנית מסאר נסע סגן שר המשפטים בלוב, סהר באנון, לספרד ב-17 ביוני 2013 יחד עם משלחת ממשרדו כדי ללמוד על מערכת בתי הסוהר הספרדית במטרה להתחיל בשיתוף פעולה בנושא רפורמת בתי הסוהר לוב.
קידום הקשרים ברמה המוסדית, העסקית והחברתית האזרחית בין ספרד ללוב הוא אחד ההיבטים העיקריים של שיתוף הפעולה הספרדי באמצעות ביקורי לימוד במוסדות ספרדיים והשתתפות בכנסים ובסמינרים שאורגנו על ידי מוסדות כמו קאסה ארבה, קאסה מדיטראנו , ומועדון מדריד.
בתחום התרבות בולט קידום התרבות והשפה הספרדית, עם הקמת מרחב קריאה בספרדית באוניברסיטת טריפולי בשנת הלימודים 2013–2014.
עונת 1892/1893 בפוטבול ליג
עונת 1892/1893 הייתה העונה החמישית של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-3 בספטמבר 1892 והסתיימה ב-17 באפריל 1893.
הליגה כללה 16 קבוצות. ונסדיי, נוטינגהאם פורסט וניוטון היית' היו הקבוצות החדשות בליגה. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
סנדרלנד זכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות.
קבוצות שסיימו את העונה במקומות 14-16 היו צריכות לשחק משחקי מבחן מול הקבוצות החזקות בליגת משנה. במקרה של ניצחון, הן היו זכאיות להישאר בליגה. במקרה של הפסד, הקבוצה מליגת משנה הייתה זכאית לעמוד בבחירות לליגה. בסיום משחקי מבחן, ניוטון היית' נותרה בליגה, אקרינגטון ונוטס קאונטי ירדו לליגת משנה ובמקום נכנסו דרוון ושפילד יונייטד.
כדורגלנים מצטיינים
ג'ון קמפבל מסנדרלנד כבש 31 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השנייה ברציפות.
אלכסה (זמרת)
אלכסנדרה כריסטין שניידרמן (באנגלית: Alexandra Christine Schneiderman; נולדה ב-9 בדצמבר 1996), הידועה בשם הבמה אלכסה (AleXa) וגם בשם הבמה אלכס כריסטין (Alex Christine), היא זמרת, רקדנית ושחקנית אמריקאית ממוצא דרום קוריאני.
לאחר שהתחרה בשתי העונות של תוכנית הריאליטי Rising Legends, היא הוחתמה ב-ZB Label ב-2018. במהלך תקופה זו, היא גם התחרתה ב-Produce 48. היא ייצגה את מדינת הולדתה אוקלהומה בתחרות הזמר האמריקאית עם השיר "Wonderland", שבה גם זכתה עם 710 נקודות.
ראשית חייה
אלכסה נולדה ב-9 בדצמבר 1996 בטלסה, אוקלהומה, לאב רוסי-אמריקאי ולאם דרום קוריאנית. אמה של אלכסה אומצה בגיל חמש על ידי הוריה האמריקנים המאמצים מבית יתומים בקויאנג.
בילדותה, מאז גיל שנה וחצי, אלכסה לקחה שיעורי ריקוד לז'אנרים שונים, בין היתר לבלט, ג'אז, היפ הופ וסטפס. היא למדה בבית הספר התיכון ג'נקס, והייתה חברה במקהלות Jenks Varsity Pom ו-Jenks Trojanaires. היא למדה תיאטרון במכללה הקהילתית של טלסה. לאלכסה היה חשבון אינסטגרם וסנאפצ'ט שהוקדש לפרסום גרסאות כיסוי לשירי קיי-פופ.
קריירה
ב-2016 וב-2017, היא השתתפה ב-2 אודישנים של Rising Legends. ב-2018, היא הוחתמה אצל ZB Label. בשנת 2018, אלכסה התחרה ב-Produce 48 והודחה בסיבוב הראשון במקום ה-82.
ב-21 באוקטובר 2019, אלכסה הוציאה את אלבום הסינגל הראשון שלה, Bomb.
ב-1 באפריל 2020, היא הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Do or Die.
ב-21 באוקטובר 2020, היא הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, Decoherence. המיני-אלבום הגיע, בשיאו, למקום ה-67 במצד האלבומים הקוריאני.
ב-1 ביולי 2021, היא הוציאה את אלבום הסינגל השני שלה, ReviveR. אלבום הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-41 במצד האלבומים הקוריאני.
ב-6 בינואר 2022, היא הוציאה את אלבום הסינגל השלישי שלה, Tattoo. אלבום הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-50 במצד האלבומים הקוריאני.
ב-3 במרץ 2022, אלכסה הוכרזה כאחת מהמתמודדים שיתחרו בתחרות הזמר האמריקאית, כאשר היא מייצגת את אוקלהומה עם השיר "Wonderland". ב-9 במאי 2022, היא הוכרזה כזוכה בתחרות.
ב-27 באפריל 2022, היא הופיעה בסרט האימה הדרום קורייאני, Urban Myths, בתפקיד סה-רי.
מנפרד אייגן
חייו
אייגן נולד בבוכום שבגרמניה למשפחת מוזיקאים. לאחר שסיים את התיכון למד כימיה ופיזיקה באוניברסיטת גטינגן, מטעמה קיבל דוקטורט. ב-1957 היה למנהל מכון מקס פלאנק לכימיה ביופיזיקלית. ב-1965 קיבל תואר פרופסור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה הטכנית בבראונשווייג.
בשנת 1967 זכה אייגן בפרס נובל לכימיה, יחד עם רונלד ג'ורג' רייפורד נוריש וג'ורג' פורטר, על מחקריהם בעניין תגובות כימיות מהירות מאוד.
יחד עם רותהילד וינקלר חיבר את ספר המדע הפופולרי The Laws of the Game: How The Principles of Nature Govern Chance, שיצא לאור בשנת 1983.
נפטר ב-6 בפברואר 2019.
יואב ברום
יואב ברום (9 בדצמבר 1941 – 16 באוקטובר 1973) היה מפקד גדוד הסיור 87 שבחטיבה 14, ובעל עיטור העוז וצל"ש מח"ט. נהרג במהלך מבצע אבירי לב במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה
ברום נולד וגדל בקיבוץ שפיים. בנובמבר 1959 התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת גולני. עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לסיירת גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם וסיים קורס מ"כים חי"ר בהצטיינות. בהמשך עבר קורס קציני חי"ר. בלילה שבין 16 ו-17 במרץ 1962 השתתף ברום, כמפקד מחלקה בסיירת בפעולת נוקייב ועוטר בצל"ש מח"ט על אומץ לבו. לאחר מכן השתחרר מצה"ל ושב לקיבוצו. הוא השלים תואר ראשון בכלכלה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית. בשירות המילואים לחם במלחמת ששת הימים. לאחר מכן שב לקיבוץ ועבד כמורה. בהמשך מונה למנהל בית-הספר התיכון. כאיש מילואים התנדב לפרויקט ה"נמרים" ולחם במלחמת ההתשה. לאחר מכן שב לשירות קבע ועשה הסבה לשריון. עם פרוץ הקרבות במלחמת יום הכיפורים שב ארצה מחופשה בצרפת וקיבל את הפיקוד על גדוד הסיור 87 שבחטיבה 14, שמפקדו נהרג. תחת פיקודו ביצע הגדוד סיור שחשף את התפר שבין הארמיות המצריות ואפשר את ביצוע צליחת התעלה. במהלך קרב הצליחה לחם בראש גדודו ונהרג. לאחר מותו הועלה לדרגת סא"ל והוענק לו עיטור העוז.
גמר ליגת האלופות 2015
גמר ליגת האלופות 2015 התקיים באצטדיון האולימפי בברלין שבגרמניה ב-6 ביוני 2015, ובו נקבע שזוכת ליגת האלופות לעונת 2014/2015 היא ברצלונה שניצחה את יובנטוס 1-3.
היה זה גמר ליגת האלופות השמיני בו השתתפה ברצלונה, וכן החמישי בו זכתה בתואר, לאחר שלא הצליחה להעפיל אליו מאז 2011. הסגנית, יובנטוס, העפילה לגמר לראשונה מאז 2003.
ברצלונה הובילה במשחק 1-0 על יובנטוס משערו של רקיטיץ' בדקה הרביעית, במחצית השנייה שער של אלברו מוראטה השווה ל-1-1. בדקה ה-68 לואיס סוארס העלה את ברצלונה ליתרון 2-1, עמוק בתוספת הזמן שער של ניימאר קבע את תוצאת המשחק 3-1.
ברצלונה
ברצלונה הוגרלה לבית ו', יחד עם פריז סן-ז'רמן, אייאקס אמסטרדם ואפואל ניקוסיה. במשחק הראשון ניצחה 1-0 את אפואל ניקוסיה, לאחר מכן הפסידה 3-2 לפריז סן-ז'רמן, וניצחה את יתר משחקיה. בשמינית הגמר הוגרלה נגד מנצ'סטר סיטי, בחוץ ניצחה 2-1, ובקאמפ נואו שוב ניצחה 1-0. ברבע הגמר פגשה שוב את פריז סן-ז'רמן. בפריז ברצלונה ניצחה 3-1, ובגומלין ניצחה 2-0 מצמד של ניימאר. בחצי הגמר פגשה את באיירן מינכן הגרמנית, בבית ניצחה 3-0 ובמינכן הפסידה 3-2 אך עלתה לגמר לאחר 5:3 בסיכום שני המשחקים.
יובנטוס
בהגרלת הבתים שובצה יובנטוס בבית א', יחד עם אתלטיקו מדריד, אולימפיאקוס ומאלמה. בפתיחת שלב הבתים ניצחה 2-0 את מאלמה, ולאחר מכן הפסידה לאתלטיקו מדריד ואולימפיאקוס, בסיבוב השני ניצחה את מאלמו ואולימפיאקוס, וסיימה בתיקו נגד אתלטיקו מדריד.
בשמינית הגמר הוגרלה לשחק נגד בורוסיה דורטמונד, במשחק הראשון בטורינו ניצחה 2-1, ובמפגש השני ניצחה שוב בתוצאה 3-0. ברבע הגמר פגשה את מונקו, במשחק הראשון ניצחה 1-0, ובשני סיימה בתיקו 0-0 בצרפת. בחצי הגמר פגשה את אלופת אירופה ריאל מדריד, במשחק הראשון ניצחה 2-1, בגומלין בסנטיאגו ברנבאו סיימה בתיקו 1-1 ועלתה לגמר.
הדיקטטורה הלאומית
הדיקטטורה הלאומית (בפורטוגזית: Ditadura Nacional) הוא שמה של הדיקטטורה הצבאית ששלטה בפורטוגל בין השנים 1926–1933, ואשר הוחלפה לאחר מכן בשלטונו של סלזר.
רקע
בשנת 1908 נורו למוות המלך קרלוש הראשון ובנו לואיש פיליפה, נסיך הכתר של פורטוגל בידי מתנקשים בכיכר המסחר שבליסבון. המלך החדש, מנואל השני, מינה את ראש הממשלה של אביו, ז'ואאו פרנקו, בין המשתתפים באשמה בהתנקשות. ז'ואאו פרנקו הודח, אך המלך לא הצליח לשקם את דימוי המונרכיה בעיני העם. בשנת 1910 הוכרזה פורטוגל כרפובליקה, והמלך יצא לגלות בבריטניה.
לאחר ההפיכה בליסבון, בא הקץ למונרכיה והוקמה רפובליקה פרלמנטרית - הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה, ששרדה בין השנים 1910–1926. הרפובליקה סבלה מאי יציבות מתמשכת ונדרשה להתמודד עם בעיות חברתיות לא מעטות וכן עם התקוממויות וניסיונות הפיכה. ב-1926 ביצעו אנשי צבא הפיכה וכפו על פורטוגל דיקטטורה צבאית.
היסטוריה
עם ההפיכה הצבאית שהתרחשה בשנת 1926, בא הקץ לרפובליקה הפורטוגזית הראשונה והחלה תקופה של משטר צבאי דיקטטורי בהנהגתו של הגנרל אנטוניו קרמונה. ההפיכה הצבאית של 28 במאי תפסה את השלטון בקלות. זמן קצר אחר כך פירקה הדיקטטורה את הפרלמנט ואסרה על כל המפלגות והנהיגה צנזורה. תהליך זה נגרם מחוסר יציבות, כאשר קציני הצבא הקיצוני טיהרו את הליברלים והדמוקרטים ממוסדות הרפובליקה. בתקופה זו לא הופיע מנהיג ברור אחד, שכן הדיקטטורה הובלה על ידי קואליציה של קציני צבא זוטרים, שחלקם היו אינטגרליסטים. ב-1928, החל המצב הפיננסי במדינה להדאיג מאוד את הממשלה. בשנה זו מינה קרמונה את אנטוניו דה אוליביירה סלזר, פרופסור מוערך לכלכלה, שנודע כפעיל במפלגה קתולית, לתפקיד שר האוצר. בהדרגה, צברה השפעתו של סלזר בממשלה משקל, וב-1932 הוא מונה כראש הממשלה. החל מאותה עת, פעל למסד במדינה את משטרו, שכונה "המדינה החדשה" (Estado Novo), ונודע גם בכינוי "סלזריזם". במחשבתו הפוליטית של סלזר בלט הניגוד לקומוניזם ולמסורות של ליברליזם פוליטי וכלכלי. הוא היה שמרן ולאומן מובהק, והתמקד בפעילותו הפוליטית באזורים כפריים, סביבה שראה כאידיאלית לשם כך.
ב-1932 נטש סלזר את תפקידו כשר האוצר והתמנה לתפקיד ראש הממשלה. בכך החלו להתגבש אושיות המשטר החדש, שתחתיו הותרה פעילותה של מפלגה יחידה, היא מפלגת האיחוד הלאומי (União Nacional). ב-1933 נכנסה לתוקף חוקה חדשה, בעלת מאפיינים התואמים חוקה במשטר נשיאותי, אשר אפשרה את קיומה של מועצה לאומית והתירה את פעילותם של תאגידי עובדים, המזוהים עם בעלי מקצועות. למעשה, עוממה דמות הנשיא ובמועצה הלאומית לקחו חלק נאמני המשטר. הסמכות והשררה רוכזו תחת דמותו של ראש הממשלה סלזר, ובכך החלה למעשה תקופת המדינה החדשה בפורטוגל.
See You Again (שיר של ויז קאליפה)
See You Again (בעברית: נתראה שוב) הוא סינגל של הזמרים האמריקאים ויז קאליפה וצ'ארלי פות', שהקליפ שלו באתר יוטיוב הוא במקום הרביעי ברשימת הסרטונים הנצפים ביותר ביוטיוב עם למעלה מ-5 מיליארד צפיות. השניים כתבו יחד את השיר בשנת 2014 והוא פורסם ב-6 באפריל 2015. השיר נכתב לזכרו של השחקן פול ווקר ששיחק ב"מהיר ועצבני 7", לאחר שנהרג בתאונת דרכים. השיר הוא חלק מפסקול הסרט "מהיר ועצבני 7". ב-11 ביולי 2017 עקף את השיר גנגם סטייל והפך באופן זמני לסרטון הנצפה ביותר ברשימת הסרטונים הנצפים ביותר ביוטיוב, עם מעל ל-2.9 מיליארד צפיות (נכון ל-11 ביולי 2017), עד 4 באוגוסט אותה שנה, אז נעקף על ידי הקליפ של השיר Despacito.
פרעה מונץ'
טרוי דונלד ג'ימרסון (באנגלית: Troy Donald Jamerson; נולד ב-31 באוקטובר 1972), ידוע גם בשם הבמה פרעה מונץ' (Pharoahe Monch), הוא ראפר אמריקאי. ידוע בעיקר בשל הליריקה וההגשה המורכבת שלו.
ביוגרפיה
מקור כינויו של ג'ימרסון הוא בובת הקוף מונצ'יצ'י. אחרי שעשה תספורת מוזרה שדומה ל"שימפנזה", בנות מהכיתה של מונץ' בתיכון לעיצוב ולאומנות שבניו יורק, התחילו לקרוא לו "מונצ'יצ'י", שיותר מאוחר זה קוצר ל"מונץ'". הוא אימץ את ה"פרעה" לאחר שפגש את Prince Po, עמיתו לצמד הראפ אורגניזד קונפיוז'ן.
1997 – 2003
מונץ' הוציא שלושה אלבומים עם אורגניזד קונפיוז'ן. הם זכו לביקורות חיוביות מצד המבקרים, אך לא זכו לאותה הצלחה במכירות. בשל ההצלחה המועטה במכירות הצמד החליט להתפרק לאחר שהוציאו את אלבומם האחרון, The Equinox, בשנת 1997.
לאחר התפרקות השותפות חתם מונץ' בחברת התקלטים העצמאית Rawkus Records. לאחר שהתארח באלבומים רבים, מונץ' הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, Internal Affairs, בשנת 1999. הסינגל הראשון באלבום, "Simon Says", הגיע למקום ה-97 במצעד בילבורד הוט 100. הסינגל הופיע בפסקול הסרטים "המלאכיות של צ'ארלי" ו"חדר לחץ", שהוקרנו בשנת 2000. למרות ההצלחה של הסינגל, הסינגל עורר מחלוקת כשמונץ' סימפל את ההוק של השיר Gojira Tai Mosura של המלחין Akira Ifukube. השימוש הלא ברור בסימפול גרם להפסקה בהפצת האלבום.
2004 – היום
מונץ' חתם בחברת ההקלטות Street Records Corporation, שבה חתומים וו טאנג קלאן, דוד באנר ו-Terror Squad. ביוני 2007 מונץ' שחרר את אלבומו השני, Desire. הסינגל "Push" ששוחרר יחד עם הבי סייד שלו "Let's Go", הופק על ידי פרעה מונץ'. הקליפ של הסינגל והסינגל שוחררו בסוף ספטמבר 2006. בפברואר 2007 מונץ' שחרר את הקליפ השני מהאלבום "When the Gun Draws" בפסטיבל המוזיקה שבברוקלין. הקליפ האחרון מהאלבום נעשה לשיר "Desire", שצולם בניו זילנד.
ב-2011, פרעה מונץ' שפט בתוכנית Ultimate MC, יחד עם רויס דה "9'5, שון פריס, Planet Asia ו-Organik.
חואן סקיאפינו
חואן אלברטו "פפה" סקיאפינו וילאנו (Juan Alberto "Pepe" Schiaffino Villano; 28 ביולי 1925 במונטווידאו - 13 בנובמבר 2002) היה כדורגלן אורוגוואי-איטלקי ששיחק בעמדות הקשר והחלוץ. ידוע במיוחד בשל הישגיו הגדולים במדי נבחרת אורוגוואי ומילאן במהלך שנות ה-50. נבחר על ידי הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל לכדורגלן האורוגוואי הטוב ביותר במאה העשרים, ולשישי בטיבו באמריקה הדרומית.
ביוגרפיה
סקיאפינו גדל במחלקת הנוער של המועדון האורוגוואי פניארול, והצטרף לקבוצה הבוגרת ב-1943. הוא שיחק בקבוצה במשך 11 שנים, במהלכן הצטיין והבקיע 88 שערים ב-227 משחקי ליגה. הוא היה שותף לזכיית הקבוצה בארבע אליפויות ליגת העל האורוגוואית, ונבחר לשחקן ההתקפה המצטיין של הליגה ב-1945. כישרונו נחשף ברחבי אירופה ובספטמבר 1954 הוא עבר למילאן האיטלקית, תמורת סכום שיא דאז בכדורגל העולמי.
במדי מילאן הוסט סקיאפינו לעיתים לעמדת הקשר, והציג יכולת מרשימה שהפכה אותו לאחד מגדולי השחקנים בתולדות המועדון. הוא הבקיע 60 שערים ב-171 משחקים, וזכה עם הקבוצה בשלוש אליפויות הסרייה א' בשנים 1955, 1957 ו-1959. הוא סייע לקבוצה להעפיל לגמר גביע אירופה לאלופות 1958 מול ריאל מדריד ואף הבקיע את השער הראשון במשחק, אך לבסוף הפסיד עמה 3-2 בהארכה. לאחר שש שנים במילאן עבר סקיאפינו לרומא ב-1960 ושיחק בה במשך שנתיים. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא זכה עמה בגביע ערי הירידים, וכעבור שנה פרש ממשחק.
סקיאפינו שיחק ב-21 משחקים במדי נבחרת אורוגוואי והבקיע שמונה שערים. הוא היה שותף לזכיית הנבחרת במונדיאל 1950, לאחר שכבש את השער הראשון של נבחרתו בניצחון 2-1 על ברזיל במשחק המכריע. המשחק התקיים במרקנה, אצטדיונה הביתי של ברזיל. כעבור ארבע שנים הגיע עם נבחרתו לחצי גמר מונדיאל 1954, שם הפסיד עמה להונגריה. לאחר מעברו לאיטליה קיבל סקיאפינו אזרחות איטלקית, ובעקבות כך עבר לשחק במדי נבחרת איטליה. הוא שיחק בנבחרת ארבע שנים, במהלכך הופיע בארבעה משחקים ולא הבקיע שער.
לאחר פרישתו ממשחק החל סקיאפינו לעבוד כמאמן נבחרת אורוגוואי ב-1974. הוא סיים את תפקידו כעבור שנה ועבר לאמן את פניארול, אך ב-1976 סיים את קריירת האימון שלו לאחר שנתיים בלבד. סקיאפינו אמור היה להגיע לטקס הפתיחה של משחקי מונדיאל 2006, אך הדבר לא יצא לפועל מאחר שנפטר ארבע שנים קודם לכן.
עונת 1971/1972 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל
עונת 1971/1972 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-17 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-19 באוגוסט 1971 ותחרות הסתיימה ב-31 במאי 1972.
בתחרות השתתפו 33 קבוצות.
משחק הגמר נערך באצטדיון פיינורד, רוטרדם. התחרות הסתיימה בניצחון של אייאקס בפעם השנייה ברציפות.
בנוסף לאנטל דונאי ( אויפשט) שזכה בתואר מלך השערים, גם לאוי מקארי ( סלטיק) וסילבסטר טאקאץ' ( סטנדרד לייז') כבשו 5 שערים.
מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 33 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר.
Deja Vu (שיר של נועה קירל)
"Deja Vu" (בעברית: דז'ה וו) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נועה קירל. את השיר הוציאה ב-31 ביולי 2023 לאור חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
ניתוח מוזיקלי
"Deja Vu" מתחיל במקצב המושפע מסגנון ההיפ הופ בדומה לנעשה ב"פאוץ'". עם זאת, הוא הופך במהירות לדאנס קצבי ומהיר, שלטענת מגזין "Mako" מזכיר קלאסיקות אלקטרוניות, דוגמת שיריהם של פיית'לס. קירל פונה לאהובה לשעבר ואומרת: "למה זה מרגיש כמו דז'ה וו? אתה לבד, אני עם ההוא". בהמשך השיר מרמזת קירל על בגידה שנעשתה מצדו של בן-זוגה: "איך היית איתה על המיטה, זו שאני קניתי. יש עקבות, יש ראיות אבל אנ'לא שופטת".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר בוים על ידי רומן בוצ'אצקי. המוטיב המרכזי בו הוא זמן, והוא מחולק לשלושה חלקים עיקריים: העבר, ההווה והעתיד. בנוסף, ישנה התייחסות ללופ האין-סופי בו קירל נמצאת הן בחייה האישיים והן כדמות ציבורית. כל עולמותיה נפגשים זה בזה בממדים שונים, ומוצגות דמויות שונות של קירל כאנלוגיה למערכות היחסים שלה לאורך השנים: פעם אחת היא כלואה בתוך צג טלוויזיה, ובסצנה אחרת היא מוצגת כאישה "רגילה", שלובשת חולצה פשוטה ללא עיטורים או סגנון עיצובי מיוחד. הזליגה בין עולמותיה באה לידי ביטוי כשהיא נוהגת ברכבה במהירות. על לוחית הרישוי של הרכב כתוב התאריך של הופעתה השנייה בפארק הירקון, ואילו המספרים המופיעים על הקלטות בחלק מסצנות הקליפ מייצגים את המילים עבר, הווה ועתיד בגימטריה.
יער סודי (סדרת טלוויזיה)
יער סודי (בקוריאנית: 비밀의 숲) היא סדרת טלוויזיה דרום קוריאנית מסוגת הדרמה ומותחן פשע. הסדרה הופקה על ידי Signal Entertainment ו-IOK Media, הסדרה נוצרה על ידי לי סו-יון ושודרה ברשת tvN החל מ-10 ביוני 2017. הסדרה חודשה לעונה שנייה, שהוקרנה בבכורה ב-15 באוגוסט 2020.
הסדרה הייתה להיט בקרב צופים מקומיים ובינלאומיים כאחד וזכתה לביקורות חיוביות על עלילתה המהודקת, על הרצפים המרתקים וההופעות החזקות של השחקנים. הסדרה הוכנסה לרשימת תוכניות הטלוויזיה הטובות ביותר של ניו יורק טיימס לשנת 2017 וזכתה במספר פרסים כולל הפרס הגדול לטלוויזיה בטקס פרסי האמנויות של באקסנג.
עלילה
בעונה הראשונה, הוואנג סי-מוק הוא תובע למופת שסבל מרגישות יתר לתדרים מסוימים של צליל. לאחר שעבר ניתוח מתקן במוח שאילץ הסרת אונה הוא איבד את תחושת האמפתיה וחסר כישורים חברתיים. תוך כדי חקירת מקרה רצח הוא פוגש את סגנית המשטרה האן ייאו-ג'ין, המסייעת לו לפתור אותו. כשהם מתחילים לפענח את המסתורין שעומד מאחורי הרצח, הם גם מגלים שמאמציהם נסחפים ללא הרף מכיוון שהפרשה תביא גם לחשיפת תוכנית שחיתות גדולה בין הפרקליטות לקונגלומרט פרטי.
בעונה השנייה, שמתרחשת שנתיים לאחר מכן, מתגלע סכסוך אתי במשרד התובע וסוכנות המשטרה הלאומית, כשהראשון רוצה כוח ושיקול דעת בכל הליכי החקירה ואילו האחרונה מבקשת סמכות אוטונומית. בעיצומו של סכסוך בין הסוכנויות שלהם, הוואנג סי-מוק והאן-יאו-ג'ין חוברים כדי לנהל באופן עצמאי חקירה משלהם.
רוברט גרוסטסט
רוברט גרוסטסט (באנגלית: Robert Grosseteste; 1175 – 9 באוקטובר 1253), בישוף לינקולן, היה תאולוג ומדען אנגלי, איש אוניברסיטת אוקספורד, תלמידו המובהק היה רוג'ר בייקון. גרוסטסט היה המדען הראשון בימי הביניים שעשה שימוש מודע במתודה מדעית שניתן לכנותה מודרנית כלומר שימוש רציונלי בניסוי מבוקר על מנת להסביר תופעות טבע ולהפריך טענות (אמפיריציזם) וניסוח ההשערות והתאוריה בכלים מתמטיים. תחום מחקרו הפורה ביותר היה האופטיקה, והוא היה הראשון שהסביר את תופעת הקשת בענן באמצעות זוויות-שבירה של קרני אור, כן עסק באלכימיה, תרגם מיוונית חיבורים מאת אריסטו ופילוסופים אחרים והושפע מאבן סינא ואבן רושד ובמיוחד מאוגוסטינוס (בין השאר בשילוב האידיאליזם האפלטוני עם האל הנוצרי ו"השכל הפועל" האריסטוטלי). עם זאת התנגד לכל צורה של מחקר מדעי שאינו נעשה על מנת להבין את הבריאה ומתוך מניע להתקרב לאל.
תולדות חייו
הידיעות על חייו לפני 1230 מעטות ומקוטעות. ככל הנראה נולד בסאפוק וזכה להשכלה רחבה בלינקולן והרפורד ואולי אף בפריז.
בתקופת הלימודים 1229/1230 הוזמן ללמד באוקספורד, אך לא באוניברסיטה כי אם בבית הספר של הפרנציסקנים, משרה בה שימש עד 1235. ב-1235 נבחר לכהן כבישוף לינקולן, משרה בה כיהן עד מותו.
חיבורו המתוארך הראשון הוא ה-Hexaæmeron ("על ששת ימי הבריאה"), מאמר תאולוגי על ספר בראשית מראשית הבריאה ועד בריאת אדם הראשון, שחובר בלינקולן ב-1231, החיבור מציג ידע שוטף ביוונית עתיקה, דבר נדיר ביותר בעולם המערבי באותה עת, אולם לא ידוע מאין רכש גרוסטסט ידע זה. ככל הנראה כבר קודם לכן חיבר חיבורים פילוסופיים-תאולוגיים כגון "על הרצון החופשי" (De libero arbitrio), "על האמת" (De veritate) ו"על הידע של אלוהים" (De scientia Dei) וחיבורים פילוסופיים-מדעיים כגון הערות על הפיזיקה של אריסטו והחיבורים הפילוסופיים "על האור" (De luce) ו"על התנועה ועל האור" (De motu corporali et luce), בהם גיבש תורה מטפיזית של האור (נושא העובר כחוט השני בכתביו ותפיסותיו של גרוסטסט: אור ההשכלה, אור האמת, אור האמונה ונושא חקירותיו באופטיקה). עם זאת, עבודותיו המוקדמות ביותר הן העבודות המדעיות והגאומטריות שנכתבו סמוך לתחילת המאה. הן כוללות את "על יצירת קולות" (De generatione sonorum), "על גופים כדוריים" (De sphaera, בו הוא מאשרר את כדוריות כדור הארץ לפי תצפיות וניסיונות-מחשבתיים), "על רשמי האוויר" (De impressionibus aæris), "על קווים, זוויות וצורות" (De lineis, angulis et figuris), "על המיקום" (De natura locorum), "על הפרשים מקומיים" (De diferentiis localibus), אוסף העבודות באופטיקה: "על הקשת בענן" (De iride), "על צבעים" (De colore) ו"על צבעי השמש" (De calore solis), חיבור אסטרונומי: "על תנועת הגופים השמימיים" (De motu supercaelestium וחיבור באלכימיה: "על תופעות היסודות" (De impressionibus elementorum).
משנות ה-40 עסק גרוסטסט יותר בפרקטיקה היומיומית של הנהגתה הדתית של קהילתו ובמדיניות הכנסייתית הסוערת של תקופת ההתנגשות בין האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי לפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-1242 תמך במלומד ג'ון בסינגסטוק שתרגם את ספר צוואות השבטים, שלא היה מוכר במערב, מיוונית ללטינית. גרוסטסט היה משוכנע שהיהודים הסתירו את היצירה כדי שלא יחשפו הנבואות המשיחיות בתוכה, שהעידו לדעתו על ישו. ב-1245 היה גרוסטסט שותף למשלחת האנגלית לועידת ליון הראשונה, הוועידה האקומנית ה-13. ב-1250 שב לחצר האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי בליון והוכיח אותו ואת חשמניו על דרכה הקלוקלת של הנהגת הכנסייה. במכתב ששלח לכס הקדוש בשנת חייו האחרונה, סירב גרוסטסט לבקשת האפיפיור להעניק בנפיקיום כנסייתי לאחד מאחייניו, אותו ראה כבלתי מתאים ואת כיבודו כשחיתות.
גרוסטסט מת ב-9 באוקטובר 1253) ונקבר בקתדרלת לינקולן. כתביו זכו להערכה ופופולריות והועתקו שוב ושוב, כך הגיעו לידינו 46 ספרים שחיבר.
כל הניסיונות של הכנסייה בבריטניה להתחיל בתהליך קאנוניזציה על מנת להפוך את גרוסטסט לקדוש, נכשלו.
על שמו קרויה אוניברסיטת בישוף גרוסטסט בלינקולן.
כדוריות כדור הארץ
כאמור, בספרו De sphaera, מאשרר גרוסטסט את כדוריות כדור הארץ לפי תצפיות וניסיונות-מחשבתיים. הניסוי שניסח גרוסטסט לא חידש ידע מדעי, רק חיזק את מה שכבר היה ידוע, אבל סייע לשיפור הבנת הנושא. על מנת להוכיח כי כדור הארץ הוא כדורי ניסח גרוסטסט ניסוי מחשבתי: אם הארץ הייתה שטוחה, הרי שכל הצופים היו צריכים לראות אותו סידור של כוכבים בשמיים, בלי תלות במקומם. אולם, בעיר בדרום הודו, כוכב הצפון נמצא קרוב לקו האופק ביחס לצופה אך ככל שנעים צפונה, הכוכב נראה גבוה יותר בשמיים, עד לקוטב הצפוני, בו הוא בדיוק מעל הצופה. דבר זה יכול להתרחש רק אם הארץ היא כדורית.
מחשבות על האינסוף, הבריאה, הזמן והנצח
גרוסטסט היה האדם הראשון במערב שהעלה את הרעיון לפיו קיימים גדלים שונים של אינסוף, בספרו על האור הוא מעלה את התהייה לפיה ישנם אינסוף מספרים זוגיים ויש אינסוף מספרים שלמים (זוגיים ואי-זוגיים), אך ברור כי סכום כל הזוגיים חייב להיות קטן מסכומם של כל השלמים. טענה נוספת שלו היא שמספר הנקודות המרכיבות קו (קרן אור) הוא אינסופי במובן שאם נפחית ממספר הנקודות הללו מספר סופי כלשהו של נקודות, עדיין לא יפחת הקו. טענות אלה הן מקוריות, באשר הן סותרות את אריסטו.
בהערותיו של הפיזיקה של אריסטו דן גרוסטסט בהבדל העקרוני שבין מדידת הזמן היחסית של בני האדם (המודדים זמן ביחס לתנועה או השתנות בטבע, למשל תנועת הירח או השמש) לבין מדידת הזמן של אלוהים, שאינה יכולה להיות ביחס לגודל סופי כלשהו. אלוהים מסוגל למדוד טווחי זמן וגודל אינסופיים וזאת על ידי השוואת גדליהם השונים (מנייתם) של אינסופים אלו זה ביחס לזה.
ביחס לדיון הסכולסטי שהקיף את כל מלומדי זמנו, בניסיון ליישב בין רעיון העולם כ"קדמון" (כלומר ללא התחלה, כפי שמבוטא על ידי אריסטו) או "נברא" (כלומר עם התחלה, ככתוב בכתבי הקודש), ממליץ גרוסטסט ב-Hexaemeron לא "להפוך את אריסטו לקתולי" כיוון שהדבר הוא בזבוז זמן ומאמץ ואף הופך את המנסה לעשות כן לכופר. ההסבר שהוא נותן, בעקבות אוגוסטינוס (וידויים 12.40), לפסוק הראשון בספר בראשית הוא שיש הבדל בין קדמותו ונצחיותו של האלוהים לקדמותו של העולם ובין הזמן הנתפס, שנוצר "בראשית" לבין הזמן האלוהי שקדמותו אינה נתפסת במונחי הזמן האנושיים.
המתודה המדעית
ההנחה המקובלת היא שגרוסטסט היה הראשון במערב שביצע ניסויים מבוקרים מתוך מטרה להוכיח או להפריך טענות המנוסחות באופן מדויק ומתמטי וכתב על שיטתו. הוא אף כתב על שיטת ה"הפרדה והרכבה", כלומר הסקת חוק טבע כללי מתוך תצפיות פרטניות וגזירת ניסויים פרטניים הניתנים לבחינה מתוך החוק הכללי. על אף שלא תמיד ביצע בעצמו את אשר הטיף לו, הרי שהציג למערב פרשנות קוהרנטית ראשונה של השיטה המדעית (שננקטה כבר הן על ידי אריסטו וממשיכיו והן על ידי אנשי המדע הערבי בימי הביניים.
רעיון נוסף שהציג גרוסטסט הוא רעיון ההיררכיה של המדעים, כך האופטיקה, העוסקת באור, שהוא הבסיס לדעתו לכל עיסוק במדעי הטבע, כפופה לגאומטריה, כיוון שהיא עושה בה שימוש והגאומטריה למתמטיקה. לפיכך ראש ההיררכיה (שורש כל המדעים) היא המתמטיקה.
איגוד המוזיקאים הסיניים
איגוד המוזיקאים הסיניים (בסינית מפושטת: 中国音乐家协会; בפין-יין: Zhōngguó Yīnyuèjiā Xiéhuì; בראשי תיבות: CMA) הוא הארגון המוזיקלי הגדול ביותר בסין, שהוקם ביולי 1949 על ידי המפלגה הקומוניסטית של סין. נכון לשנת 2020, בארגון חברים יותר מ-15,600 איש.
הארגון אחראי על תחרויות מוזיקליות וטקסי פרסים מוזיקליים, ועל ייצוג המוזיקה הסינית ברחבי העולם. הארגון גם מפרסם כתבי עת מקצועיים. הארגון גם מקיים תשע ועדות מיוחות ומספר אגודות אקדמיות משניות.
הארגון חבר במועצת המוזיקה הבין-לאומית וב.
ליילה ארביל
ליילה ארביל (בטורקית: Leylâ Erbil; 12 בינואר 1931, איסטנבול – 19 ביולי 2013, איסטנבול) הייתה אחת הסופרות המובילות והמשפיעות בטורקיה המודרנית. היא חיברה שבעה רומנים, שלוש אסופות של סיפורים קצרים וקובץ מאמרים. היא הייתה הסופרת הטורקיה הראשונה שהייתה מועמדת לפרס נובל בספרות על ידי ארגון הסופרים הבינלאומי בשנת 2002. ארביל הייתה שותפה לייסוד איגוד האמנים והסופרים טורקיה.
ביוגרפיה
ארביל נולדה באיסטנבול, טורקיה, בת שנייה לאמינה הורייה האנם וחסן תהסין. היא למדה בבית הספר לבנות קדיקוי, ובהמשך למדה במחלקה לשפה וספרות אנגלית באוניברסיטת איסטנבול. ב-1951 היא התחתנה עם בעלה הראשון, אייטק שאי, לאחר השנה הראשונה שלה באוניברסיטה. הנישואים, אשר לא נמשכו זמן רב, גרמו לארביל להפסיק את לימודיה; היא חזרה לאוניברסיטה זמן קצר לאחר שהתגרשה. היא פגשה את בעלה השני, מהמט ארביל, תוך כדי עבודה כמזכירה ומתרגמת בסקנדינביאן איירליינס ב-1953, ושוב הפסיקה את לימודיה במהלך השנה האחרונה שלה. הם נישאו לאחר מספר חודשים קצר, והיא לא חזרה ללמוד לאחר מכן. הזוג עבר לאיזמיר, שם נולדה בתה היחידה, פאתוש ארביל-פינאר, בשנת 1960. מאוחר יותר היא חזרה לחיות באיסטנבול.
בשנת 2005, ארביל אובחנה כחולה במחלת Langerhans cell histiocytosis. במשך שמונה שנים היא נאבקה במחלה, וב-2013 היא נפטרה בגלל המחלה. היא מתה ב-19 ביולי 2013, בגיל 82 בבית החולים באיסטנבול שבו היא טופלה בגלל אי ספיקת כבד ובעיות נשימה, תופעות לוואי של המחלה.
השתייכות ארגונית ופעילות חברתית
ב-1960 היא עבדה במשרד לתרבות ואמנות של מפלגת הפועלים של טורקיה, שהייתה מפלגה סוציאליסטית משפיעה ביותר באותו הזמן, עד למיזוגה עם המפלגה הקומוניסטית של טורקיה בשנת 1988, אז חדלה להתקיים כמפלגה עצמאית. ארביל הייתה אחת מן החברים המייסדים של איגוד האמנים הטורקי ב-1970. ארבע שנים מאוחר יותר, ב-1974, היא הייתה לחברה מייסדת של התאגדות הסופרים בטורקיה. בתור חברה מייסדת היא הכינה את חוקת הארגון עם עמיתיה. בשלב זה, היא גם הייתה חברה בארגון הגג של אגודת הסופרים.
בשנת 1999, ארביל הפכה למועמדת מטעם מפלגת הסולידריות והחופש (ÖDP). לאחר חילוקי דעות עקרוניים, ארביל עזבה את המפלגה.
הקריירה הספרותית
ארביל החלה לכתוב סיפורים תוך כדי עבודתה כמזכירה ומתרגמת. שיריה הראשונים פורסמו כבר ב-1945, אבל היא ידועה יותר בזכות הסיפורים שלה, אשר החלו להופיע בכתבי עת שונים בשנות ה-1950. הסיפורים שלה בדרך כלל מבוססים על מאבקים רגשיים וחברתיים של יחידים ושל החברה. בין אם זה סיפור אהבה או סיפור של משפחה או על ההתפתחויות הפוליטיות והחברתיות, היא בדרך כלל מציגה מצבים סותרים ומנוגדים. ארביל התרחקה מן הטכניקות המסורתיות של הספרות הטורקית ומן התחביר של השפה הטורקית, ופיתחה סגנון ייחודי; היא השתמשה בלהגים מקומיים. היא חיפשה קול סיפורי חדש כדי לתאר את המאבק הקיומי של האדם המודרני מול החברה. ארביל ידועה ביכולת שלה להתבונן באנשים מתוך פרספקטיבות מגוונות, והסיפורים שלה מאופיינים בניסיונות לתאר את המציאות מרובת הממדים.
הסיפור הראשון שלה המנפץ (Hallaç) התפרסם ב-1961. הרומן הראשון שלה, אישה זרה (Garip bir Kadın), שפורסם בשנת 1971, הפך ליצירת מופת. השימוש בנקודת מבט נשית על עולם גברי והכתיבה בשפה חדשנית זיכו את הספר בביקורות חיוביות, עד כדי השוואה עם וירג'יניה וולף. הרומן נחשב לחלוצי מסוגו, שכן הייתה זו הפעם הראשונה בספרות טורקית שבה התעמתו עם נושאים כמו בתולים, גילוי עריות, התעללות מינית והתעללות גופנית. הרומן אישה זרה פורסם כאשר המילה פמיניזם עדיין לא הייתה מקובלת במחשבה ובאוצר המילים הטורקי; לכן נתפס הרומן כפורץ דרך. ליילה ארביל קידמה את הספרות הטורקית עם סגנונה הייחודי ועם הפורמט שפיתחה ברומן זה, וסללה את הדרך לאחרים.
אסופת הסיפורים הקצרים בלילה (Gecede) חיזקה את המוניטין שלה כדוברת ומספרת של הנרטיב הנשי בטורקיה. היא הקדישה את שנות ה-90 לכתיבת מאמרים, וב-2001 פרסמה את הרומן הגמד (Cüce), יצירת מופת שופעת הומור אפל.
הנותרים (Kalan), שפורסם ב-2011, סיפר את הטרגדיה של הקהילות הרב-תרבותיות באיסטנבול דרך העיניים של הגיבורה הקוסמופוליטית והמרדנית לאהזן.
בשנת 2002, ארביל הייתה מועמדת לפרס נובל בספרות מטעם אגודת הסופרים הטורקית. היא הייתה האישה הטורקיה הראשונה שהייתה מועמדת לקבלת הפרס בקטגוריה זו.
יצירותיה תורגמו לאנגלית, צרפתית, גרמנית.
סאן קאר
סאן קאר השקעות בע"מ, המוכרת במותג Suncar, היא חברה ישראלית להשכרת רכב, ובכלל זה השכרה לטווח קצר, השכרה לטווח ארוך, ליסינג תפעולי ומכירת כלי רכב.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1973, והיא אחת מחברות ההשכרה הוותיקות בישראל. ב-1983 רכש את החברה ג'רר אלי גדיש, עולה חדש מצרפת, שעסק בארץ מוצאו בתחום המלונאות, והחליט להעתיק את מודל שירות הלקוחות אשר יישם בצרפת אל תחום השכרת הרכב. החברה מנוהלת מזה מספר שנים על ידי בנו אייל גדיש.
לחברה חמישה סניפים, בתל אביב-יפו, חולון, נתניה, חיפה וירושלים.
מטה החברה נמצא באזור התעשייה והמסחר חולון.
בעלי התפקידים בחברה הם:
ISOCARP
האיגוד הבינלאומי למתכנני ערים ואזורים (באנגלית: The International Society of City and Regional Planners, בראשי תיבות: ISOCARP) הוא ארגון בינלאומי לא-ממשלתי המאחד תחתיו את כל ארגוני מתכנני הערים והאזורים בעולם. הארגון נוסד בשנת 1965 במטרה לאחד את כל מתכנני הערים והאזורים בעולם לכדי רשות בינלאומית. מקום מושבו של האיחוד הוא בהאג, הולנד וחברים בו מעל 850 ארגונים פרטיים ומוסדות ממשלתיים ביותר מ-85 מדינות. חזון האיגוד להפוך ערים וישובים אנושיים לכלולים, בטוחים, עמידים וברי קיימא באמצעות תכנון עירוני ואזורי אינטגרטיבי. משימת האיגוד היא לגייס מתכננים עירוניים ואזוריים מקצועיים ליישום משותף של החזון המעוגן ביעדי פיתוח בר-קיימא ובאג'נדה העירונית החדשה על ידי:
ארגון
הנהלת האיגוד היא הגוף המנהל של האיגוד והיא מפתחת את המדיניות ומציעה אותה בפני האספה הכללית השנתית. החברים בוחרים את חברי מועצת המנהלים לתקופה קצובה של שלוש שנים. הנשיא הנבחר מכהן קדנציה אחת של שלוש שנים וכל שאר חברי המועצה רשאים לכהן בשתי קדנציות. הנשיא, המזכיר הכללי ושלושה חברי מועצה נוספים מהווים את הוועד המנהל, הממונה על הניהול הכללי היומיומי של האיגוד הבינלאומי למתכנני ערים ואזורים. הוועדה המדעית של האיגוד ממלאת תפקיד קריטי בכך שהיא מאפשרת לאיגוד לייצג את העיר ומתכנני האזור בדיונים פנימיים ובינלאומיים ובקביעת מדיניות, על כמה מהאתגרים הגדולים ביותר בימינו. הוועדה המדעית מייעצת למועצת המנהלים, לוועד המנהל, לצוותי קונגרס התכנון העולמי ולגופי עבודה אחרים באיגוד בנושאי תכנון טכני מרכזיים, בעלי יושרה ויכולת מקצועית ואקדמית. הוועדה הנוכחית הוקמה במאי 2020 לתקופה של שלוש שנים. הנשיא הנוכחי הוא פייטרו אליסי (2021–2023).
נשיאי האיגוד
להלן רשימת נשיאי האיגוד:
פעילות האיגוד
האיגוד מפעיל מרכז לימוד והישתלמויות בינלאומי להכשרת מתכנני ערים ואזורים מכל רחבי העולם במטרה לחקור את הערים וליצור ערים חכמות יותר. חמישה עשורים של ידע ומומחיות שנצברו באיגוד הבינלאומי למתכנני ערים ואזורים, הוביל בשנת 2016, להקמת מכון המחקר "המרכז למצוינות עירונית". המכון משמש כפלטפורמה וכענף מחקר להפקת והפצת ידע לערים טובות יותר. משימת המכון היא העשרת בסיס הידע ופיתוח יכולתם של אנשים וארגונים המשתתפים בעיצוב ופיתוח יישובים אנושיים. היעדים העיקריים של המכון כוללים: חיזוק שיתוף פעולה חוצה גבולות ברחבי העולם; שמירה על מצוינות מקצועית בתכנון; קידום תכנון בר-קיימא; הגברת המודעות למגמות פיתוח עיקריות וקידום שיטות עבודה מומלצות.
איגוד המתכננים בישראל הוא חבר רשמי באיגוד הבינלאומי למתכנני ערים ואזורים.
קונגרסים
האירוע המרכזי של האיגוד הוא הקונגרס העולמי השנתי. החל משנת 1965 מתקימים כנסים של 350–500 נציגים, ברחבי העולם בנושאים חדשניים המקדמים יצירת ידע ושיתוף במקצוע התכנון. קונגרסים של ISOCARP נערכים לצורך החלפת רעיונות בנושא נתון והם מספקים במה ליצירת קשרים מקצועיים כמו גם אישיים עם ארגוני תכנון מכל רחבי העולם. להלן רשימת קונגרסים שנתיים:
מזכרי הבנה
לאיגוד יש מזכרי הבנה עם ארגונים ואזורים ברחבי העולם. הבאים: עם מכון גואנגזו לחדשנות עירונית, החל מפברואר 2017, עם אוניברסיטת בייקל וינטר לתכנון עירוני, החל מאוקטובר 2017, עם REAL CORP, עם אזור אלמטי החל מפברואר 2017, עם מרכז התכנון והמחקר העירוני בטהראן  החל מנובמבר שנת 2016, עם המרכז לאיכות הסביבה והפיתוח של האזור הערבי ואירופה, עם איגוד התכנון האמריקני  החל מאפריל 2016, עם אזור יוליאנובסק, עם מועצת המתכננים הדרום אפריקאית החל משנת 2014, עם ICLEI , עם האיגוד הרוסי לתכנון עירוני, החל משנת 2012, עם  משרד הדיור, קרקעות ופיתוח מטרופוליטן בניירובי החל משנת 2012, עם העיר ווהאן ברפובליקה העממית של סין, החל משנת 2012, עם דויטשה מס א.ג. , החל משנת 2012, עם ITA החל מסוף שנת 2012 ועם ארגונים נוספים במהלך השנים 2008–2011.
פרסים
האיגוד מעניק מספר סוגי פרסים עבור תכנון יוצא דופן באמצעות מגוון תוכניות:
פרסומים
האיגוד מספק לחבריה ולקהילת התכנון העולמית מערך נרחב של פרסומים מקצועיים המספקים פתרונות לאתגרים העיקריים של תכנון עירוני עכשווי - האיגוד מפרסם ידיעונים הנגישים אונליין, בתדירות ריבעונית; מאמרי הקונגרס השנתיים; "סקירת האיגוד" החל משנת 2014 - מאמרים מובילים אודות פרויקטים לתכנון הראויים לציון. נושא הסקירה בכתב העת, משקף את זה של הקונגרס השנתי; פרסום אונליין של מקרי בוחן מהקונגרסים, החל משנת 2001 (מקרי בוחן, החל משנת 1990, דרך פניה למזכירות האיגוד); דוחות צוותי סדנאות מומחי התכנון הצעירים ; מדריך בינלאומי לפרקטיקה בתכנון שפורסם בשנת 2015; פרסומים נושאיים של חברי האיגוד השותפים לאירועי כנסים ברחבי העולם בנושאים: "ערים חכמות", "קהילות חכמות" ו"ערים חכמות בינלאומיות"; ושיתופי פעולה עם מוצאים לאור - עם המוציא לאור של כתב העת TOPOS (מגזין ביקורת בינלאומי ובינתחומי בנושא אדריכלות נוף, עיצוב עירוני ופיתוח עירוני) ועם המוציא לאור של כתב העת SCAPE (המגזין הבינלאומי לאדריכלות נוף ועירוניות).
הטיית לב (סדרה, 1960)
הטיית לב (באנגלית: Persuasion) היא מיני-סדרה בריטית משנת 1960, המשמשת כעיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. הסדרה, בהפקת ה-BBC, בוימה על ידי קמפבל לוגן, וכיכבו בה בתפקיד ראשי דפני סלייטר בתפקיד אן אליוט, ופול דיינמן בתפקיד קפטן פרדריק ונטוורת'. הסדרה כוללת ארבעה פרקים באורך של 30 דקות כל אחד.
לפי אתר shmoop.com המיני-סדרה נהרסה במסגרת ניקיון שנערך על ידי ה-BBC בשנות השבעים של המאה העשרים.
Eastside
Eastside (בעברית: צד מזרחי) הוא שיר של המפיק המוזיקלי האמריקאי בני בלנקו והזמרים האמריקאים הלסי וחאליד. השיר יצא ב-12 ביולי 2018 כסינגל הבכורה של בלנקו. הסינגל הופיע לראשונה במצעד הבילבורד הוט 100 ב-28 ביולי 2018, במקום 56, והגיע למקום ה-9 במצעד, והיה לשיר הראשון של בלנקו שהגיע לעשרת המקומות הראשונים במצעד והשיר העשירי שלו כפזמונאי שהגיע להישג זה. בנוסף, "Eastside" בילה שיא של 45 שבועות במצעד 40 שירי המיינסטרים של בילבורד. מחוץ לארצות הברית, "Eastside" הגיע למקום הראשון במצעדים בניו זילנד, אירלנד, סינגפור ובריטניה, והגיעה לעשירייה הפותחת במצעדים במספר מדינות נוספות, כולל אוסטרליה, קנדה, דנמרק ונורווגיה.
תביעה בגין הפרת זכויות יוצרים
במאי 2021 הוגשה תביעה בגין הפרת זכויות יוצרים נגד בלנקו ופזמונאים אחרים של "Eastside" על ידי הלהקה אמריקן XO בטענה כי מוזיקת הגיטרה המהווה את הבסיס של "Eastside" הועתק משירם "Loveless" משנת 2015. התביעה מכילה השוואת אודיו של שני השירים מתנגנים בו זמנית, שלכאורה מראה את הדמיון בין המנגינה של "Eastside" לבין מוזיקת הגיטרה של "Loveless".
תקרית טהראן (1976)
תקרית טהראן בשנת 1976 הייתה אירוע בו נצפו עצמים בלתי מזוהים במערכות מכ"ם ועל ידי אזרחים, בטהראן בירת איראן, בשעות הבוקר המוקדמות, ב־19 בספטמבר 1976. שני מטוסי F-4 פנטום של חיל האוויר האיראני הוזנקו ודיווחו על תקלות במכשירי הניווט והתקשורת עם התקרבותם לעצמים. אחד מן הטייסים סיפר שמערכות הנשק של המטוס חדלו מלתפקד בעודו ניסה להינעל על המטרות.
תיאור וניתוח התקרית
עב"מולוגים טוענים שלאחר שהתושבים חזו ב"אור בהיר בשמיים", הטייסים האיראנים נתקלו בעב"מ שלכאורה יכול לשתק את מערכת הניווט, התקשורת והנשק של המטוסים. קלאס, עיתונאי אמריקאי, כתב שאזרחי טהראן צפו בגוף אסטרונומי, כפי הנראה כוכב הלכת צדק, טענה זו חוזקה על ידי מומחה לחקר החלל. העיתונאי הוסיף שרמת אימונים נחותה ותחזוקה לקויה של המטוסים, היא זו שהובילה לתקלות במטוסיהם ולא השפעה על טבעית או חוצנית.
קלאס חקר והוסיף שרק מטוס אחד מצמד מטוסי הפנטום לקה בתקלת מכשירים, והדבר נבע מכך שלמטוס זה היו תקלות חשמליות לאורך ההיסטוריה המבצעית שלו, ושהתיקון האחרון נעשה בו רק חודש לפני התקרית. קלאס הרחיב את חקירתו ודיבר עם האחראי במקדונל דאגלס (יצרנית המטוסים) על תחזוקת המטוס שהציע שהמכ"ם היה במצב ידני וכך נוצר בלבול שמא מערכות הנשק אינן עובדות.
לגבי תיאוריהם של הטייסים על "עצמים בהירים" שצללו לארץ במהירות והותירו "שובל בוהק", הסופר בריאן דוניניג הצביע על כך שב־19 בספטמבר 1976 טהראן הייתה באזור של מטר מטאורים, כך שדיווחים על עצמים נופלים או אורות בהירים לא אמורים להיות זרים לתופעה.
השיחוק
השיחוק (באנגלית: Hustle) הוא סרט דרמת ספורט אמריקאי של נטפליקס. הסרט בוים על ידי ג'רמיה זאגר ונכתב על ידי ויל פטרס וטיילור מורן. הסרט עלה לשירות ההזרמה של החברה ב-8 ביוני 2022.
עלילה
סקאוט כדורסל (אדם סנדלר) מגלה בחו"ל כדורסלן יוצא דופן עם עבר בעייתי מאוד, ומחליט להביא אותו לארצות הברית בלי לקבל אישור רשמי מקבוצתו, על מנת להציל את קריירת ה-NBA של שניהם.
שחקנים
בסרט משתתפים גם שחקני ה-NBA בובאן מריאנוביץ', טריי יאנג, ג'ורדן קלארקסון, כריס מידלטון, ארון גורדון, קייל לאורי, סת' קרי, וילי הרננגומס, לוקה דונצ'יץ', מוריץ וגנר, טוביאס האריס ומטיס ת'ייבול.
כמו כן משתתפים בתפקיד עצמם: ג'וליוס ארווינג, דירק נוביצקי, בראד סטיבנס, שאקיל אוניל, אלן אייברסון, דוק ריברס, סרג'יו סקאריולו, צ'ארלס בארקלי, מארק קיובן, מוריס צ'יקס, פליפה רייס, אלכס אברינס, פייר אוריולה
הפקה
במאי 2020 הצטרף אדם סנדלר לצוות שחקני הסרט. בספטמבר 2020 הצטרפה קווין לטיפה, ובאוקטובר 2020 הצטרפו גם בן פוסטר, רוברט דובאל, חואן הרננגומס, קני סמית' ועוד.
באוקטובר 2020 החלו צילומי הסרט בפילדלפיה, וחלקם נערכו בקמדן שבניו ג'רזי.
נעה רוטמן
נֹעה רוטמן (לשעבר: נעה בן־ארצי־פילוסוף; נולדה ב־20 במרץ 1977) היא פעילה פוליטית ותסריטאית ישראלית. נשאה הספד בהלווייתו של סבהּ, ראש הממשלה יצחק רבין, שזכה לתהודה רבה. בשנת 2019 התמודדה ברשימת המחנה הדמוקרטי בבחירות לכנסת העשרים ושתיים.
נעוריה
נולדה כבת שנייה לדליה רבין, בתו של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, ואברהם בן־ארצי, איש צבא. חודשים אחדים לפני לידתה נפצע אביה קשה בתאונת אימונים והפך נכה. כשהייתה בת שלוש, התגרשו הוריה והקימו משפחות חדשות. לאביה נולדו ארבעה ילדים, שהם אחיה למחצה של נעה. למדה בתיכון הראשונים בהרצליה.
שירתה בצה"ל ב"במחנה" וכקצינה בחיל האוויר. עורכת דין בהכשרתה.
קריירה
השתתפה כחברת פאנל בתוכנית הטלוויזיה "בנות".
יצרה וכתבה יחד עם שחר מגן את סדרת הטלוויזיה "ילדי ראש הממשלה", ששודרה בהוט בשנים 2011–2012.
כתבה יחד עם אסתר נמדר את הסדרה "פמת"א", שעוסקת בפרקליטות מחוז תל אביב, שבה עבדה בעבר רוטמן. סדרת הדרמה, בכיכובם של שלמה בראבא וחן אמסלם, שודרה בשנת 2019 בכאן 11.
במאי 2023 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה התיעודית "מדורות השבטים" של כאן 11.
פעילות פוליטית
ב-1 ביולי 2019 הצטרפה רוטמן למפלגתו של אהוד ברק, ישראל דמוקרטית. לקראת הבחירות לכנסת ה-22, עם הקמת "המחנה הדמוקרטי", הוצבה במקום ה-9 ברשימה ולא נבחרה לכנסת. במהלך מערכת הבחירות נפגשה רוטמן, יחד עם חבר הכנסת ממפלגתה עיסאווי פריג', עם יושב ראש הרשות הפלסטינית אבו מאזן, פגישה שספגה ביקורת מצד גורמים בימין.
משפחתה
נשואה לאלדד רוטמן, מייסד חברת "אופטימקס" (Optimax). לזוג שלושה ילדים.
נבחרת השנה של אופ"א
נבחרת השנה של אופ"א (באנגלית: UEFA Team of the Year) הוא פרס שנתי בתחום הכדורגל המחולק על ידי אופ"א לנבחרת 11 הכדורגלנים והמאמן הטובים ביותר באותה השנה, בהתבסס על יכולתם הכוללת במסגרות המקומיות, האירופיות והבינלאומיות. הנבחרת נקבעת על ידי סקר באתר הרשמי של הארגון, והפרס מחולק בכל שנה החל משנת 2001.
תהליך הבחירה
עד לשנת 2011, הרכיבו כתבי אתר אופ"א רשימה מצומצמת של שישים כדורגלנים ומאמנים שהצטיינו בתחרויות המקומיות, האירופיות והבינלאומיות באותה השנה. גולשי האתר יכלו לבחור מאמן ונבחרת בת 11 שחקנים (שוער, ארבעה מגנים, ארבעה קשרים ושני חלוצים) שלדעתם הצטיינו במיוחד באותה השנה. לאחר מכן, היו צריכים הגולשים לבחור את הקפטן לנבחרת שהרכיבו.
בחירת המאמן בוטלה החל משנת 2011, והשיטה כולה השתנתה החל משנת 2012. הרשימה המקוצרת צומצמה לארבעים שחקנים (ארבעה שוערים, 12 מגנים, 12 קשרים ו-12 חלוצים). גולשי האתר היו צריכים לבחור תחילה את המערך המועדף עליהם (4-4-2, 3-5-2, 3-4-3, 4-3-3 או 5-3-2) ואז לבחור בשחקנים על פי המערך.
לאחר חישוב התוצאות, נחשפת הנבחרת המנצחת בכל שנה באתר הרשמי של אופ"א.
נבחרת השנה האולטימטיבית של אופ"א
בנובמבר 2015 פרסמה אופ"א את נבחרת השנה האולטימטיבית, המורכבת מ-18 שחקנים (11 שחקני הרכב ושבעה מחליפים) עם מספר ההופעות הרב ביותר עד לאותו הזמן בנבחרות השנה מאז ייסוד המפעל ב-2001.
Blue & Grey
Blue & Grey (בעברית: כחול ואפור) הוא שיר של להקת הבנים הדרום-קוריאנית BTS, שפורסם ב-20 בנובמבר 2020 באלבום האולפן Be.
כתיבה והפקה
"Blue & Grey" נכתב על ידי חברי הלהקה V, שוגה, RM וג'יי-הופ במשותף עם אמנים נוספים, והופק על ידי V, פארק ג'י-סו, היס נויז ואחרים. השיר נועד להיכלל במיקסטייפ הסולו של V, אך לבסוף נכלל באלבום האולפן החמישי של הלהקה בשפה הקוריאנית, Be.
מבחינה לירית, השיר עוסק בהתמודדות עם דיכאון ובדידות כתוצאה ממגפה. V סיפר שהשיר מבטא את "העצב והדיכאון שבדרך כלל מתבטאים בכחול ואפור".
ביקורת וניתוח מוזיקלי
אוגוסט בראון מה"לוס אנג'לס טיימס" כתב ש-"Blue & Grey" הוא "אחד משירי המופת של עידן ה'פנדמיק-פופ'" של מגפת הקורונה, ותיאר אותו כשיר "מלא הרמוניה, אך לא שחצני או משתלט". באתר NBC תואר "Blue & Grey" כשיר פגיע, ש"חוקר את הצד האפל יותר של בדידות וכליאה".
קייט מון ממגזין "טיים" טענה ש-"Blue & Grey" הוא השיר הכי גולמי מבחינה רגשית באלבום. ראיסה ברונר תיארה את השיר כבלדה רכה, פואטית ומופנמת, ושיבחה את האופן שבו הראפרים ג'יי-הופ ושוגה ויסתו את הראפ שלהם כך שיתאים לאופי האיטי והעדין של השיר.
במגזין המוזיקה הבריטי "NME" כתבה ריאן דאלי כי "Blue & Grey" הוא השיר ה"מזעזע" ביותר באלבום. לדבריה, השיר מתאר אי נוחות וקדרות באופן "פגיע באופן מוחץ"; קולותיהם של V ושל ג'ימין "נוטפים רגש נואש", אך לקראת סוף השיר רומז ג'ין שיש אור בקצה המנהרה, במילים "אם, בעתיד הרחוק, אהיה מסוגל לחייך / אגיד לך שעשיתי זאת". אמה סאלטה מ-MTV כתבה שהשילוב של קולות חברי הלהקה, ובפרט קולותיהם של V ושל ג'ימין, עם צלילי הגיטרה האקוסטית, "יעלה למאזינים דמעות בעיניים". לדבריה, השיר מעודד הבעת רגשות בכנות ובפתיחות.
לניקה קרוז מ"האטלנטיק" תיארה את "Blue & Grey" כ"שיר ערש בצבע חצות" שמשקף את הקדרות ואי-הנוחות של חיים בסגר. לדבריה, שילוב השיר עם השירים בעלי האווירה האופטימית יותר באלבום מדגים את היכולת של BTS לשלוט במגוון סגנונות.
אג'ה רומנו מאתר כתבה שהשיר הוא "בלדה שופעת" הדומה לווידוי. לדבריה, "השירה המהממת של BTS" היא המקבילה המלודית לתחושת ASMR; שורת הפתיחה האווירירית של V וג'ונגקוק, ולאחר מכן הראפ הנינוח של ג'יי-הופ ושוגה, "מרגישים כמו מישהו שלוחש לך על הכרית שלך" - תחושה מרגיעה שלדבריה משותפת לכל בלדות הסולו של V. לאחר מכן, הטנור העליז של ג'ימין הופך אותו ל"חבר החביב ושומר הסוד" של המאזינים. רומנו כתבה שהשיר הוא דוגמה למקצוענות של BTS ביצירת אינטימיות בין האמן למאזין, וליישום המיומנות הזו ליצירת "פופ מנחם".
הצלחה מסחרית
בשבוע הראשון לפרסומו נמכר השיר ביותר מ-69,000 יחידות בארצות הברית, וכך הפך לשיר השני הנמכר ביותר בארצות הברית באותו שבוע - שני רק לסינגל המוביל של האלבום, "Life goes on". באופן גלובלי היה "Blue & Grey" השיר הנמכר ביותר באותו שבוע.
הערות שוליים
undefined
הצדעה נאצית
ההצדעה הנאצית, המוכנה גם ההצדעה של היטלר (בגרמנית: Hitlergruß), אשר כונתה גם על ידי המפלגה הנאצית "deutscher Gruß", "ברכה גרמנית", או הצדעת זיג הייל (Sieg Heil), היא מחווה ששימשה כברכה בגרמניה הנאצית. הצדעה זו מבוצעת בְּמוֹעַל יד, כאשר זרוע ימין מושטת במלואה באוויר בעוד שכף היד מושטת כלפי מעלה. בדרך כלל, האדם שהיה מצדיע היה אומר "הייל היטלר!" (Heil Hitler, "הריעו להיטלר!"), או "הייל, מיין פיהרר!" (Heil, mein Führer, "הריעו למנהיג שלי!"), או "זיג הייל!" ("הריעו לניצחון!"). המפלגה הנאצית בחרה להתחיל להשתמש בהצדעה הנאצית במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 במטרה לסמן בפני הזולת על כך שהאדם מקפיד על ציות למנהיג המפלגה אדולף היטלר, וכדרך להאדיר את האומה הגרמנית (ובהמשך גם את מאמץ המלחמה הגרמני). בשלב מסוים כל אזרחי גרמניה היו חייבים להשתמש בהצדעה הנאצית ביומיום, אך השימוש בה היה בעיקר אופציונלית עבור אנשי צבא גרמנים אשר רבים מהם המשיכו להשתמש בהצדעה הצבאית המסורתית עד לניסיון ההתנקשות הכושל בהיטלר ב-20 ביולי 1944.
השימוש בהצדעה הנאצית אינו חוקי יותר בגרמניה (על סמך סעיף 86a לחוק העונשין הגרמני) ובאוסטריה (על סמך חוק האיסור של שנת 1947 ), וכמו כן ביצוע של ההצדעה הנאצית נחשב גם לעבירה פלילית בפולין ובסלובקיה של ימינו. באיטליה השימוש בהצדעה הנאצית מהווה עבירה פלילית רק אם משתמשים בה במטרה לנסות "להחזיר לשלטון את המפלגה הפשיסטית הלאומית", או לרומם או לקדם את האידאולוגיה הנאצית או את האנשים שמאמינים באידאולוגיה זו. ההצדעה הנאצית אינה נחשבת כשלעצמה עבירה פלילית בקנדה, צ'כיה, צרפת, הולנד, שוודיה , שווייץ ורוסיה, אך ביצוע של ההצדעה הנאצית כן נחשב לסוג של הסתה בלתי חוקית אם מבצעים את ההצדעה הנאצית במטרה להפיץ את האידאולוגיה הנאצית.
מרחב - התנועה לעירוניות בישראל
מרחב - התנועה לעירוניות בישראל (לשעבר: מרחב - התנועה לעירוניות מתחדשת בישראל) היא עמותה ישראלית שהוקמה בשנת 2004, המונה כיום יותר מ-500 חברים בהם מתכנני ערים, אדריכלים, אנשי אקדמיה ומתכננים, הפועלת במטרה לקדם נורמות של תכנון ערים בר קיימא ועירוניות חדשה בישראל. הארגון מתמקד בשינוי הסביבה העירונית הבנויה ופועל לפיתוח המדיניות והכלים המקצועיים הנחוצים ליצירת שינוי. העמותה מארגנת כנסים ארציים ותערוכות ומעורבת בתכנון ערים ותהליכי שיתוף ציבור ושאררט. בשנת 2009 הקימה עמותת מרחב את המעבדה להעצמה עירונית ואת "מכון ראשי הערים" שתפקידו לשפר את הקשר של ראשי הערים עם התושבים לקבלת ההחלטות בנושאי התכנון והבניה. ובשנת 2010 השיקה בול דואר חדש בנושא עירוניות חדשה בישראל. בשנת 2015 שינתה העמותה את שמה וכיום היא נקראת "מרחב - התנועה לעירוניות בישראל".
עקרונות
90% מתושבי ישראל חיים ביישובים עירוניים, אולם מרבית הערים בישראל מתוכננות באופן לקוי, שאינו מאפשר לתושביהן הזדמנויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות למימוש הפוטנציאל הגלום בהם כפרטים או כקהילה.
העמותה מקדמת סביבה עירונית המבוססת על מרחב ציבורי שהאדם במרכזו. סביבה איכותית המאפשרת נגישות עם מגוון אמצעי תחבורה. סביבה קומפקטית, אינטנסיבית, מרובת שימושים והזדמנויות, המתוכננת מתוך כבוד לתרבות, לקהילה, לאקלים ולנוף מקומי. באמצעות יצירת מודעות והקניית ידע, בניית כלים מבוססי מחקר, שינוי במדיניות התכנון ושינוי בתהליכי התכנון.