cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סלאוויטא (מחוז משנה)
יישובים יהודיים
לפני מלחמת העולם השנייה הייתה באזור התיישבות יהודית נרחבת, כך נספרו לדוגמה בסלאוויטא 5,102 יהודים בשנת 1939, ניתן למנות גם את האנופיל מקום מגוריו של רבי זושא מאניפולי בה נמנו בשנת 1931 1280 יהודים שהיו כשלשה רבעים מכלל האוכלוסייה, את הכפר קילקייב בה נמנו בשנת 1923 653 יהודים. את קרסנוטב בה נספרו בשנת 1897 1,222 יהודים שהיו 55.7% מכלל התושבים. ואת ברזדיב בה היו 778 יהודים בשנת 1939 שהיו 26% מכלל תושבי העיירה.
ראש ממשלת הונגריה
ראש ממשלת הונגריה (בהונגרית: miniszterelnök) הוא ראש הממשלה בהונגריה. ראש ממשלת הונגריה והקבינט אחראים באופן קולקטיבי על מדיניות המדינה ופעילות האספה הלאומית. ראש הממשלה הנוכחי הוא ויקטור אורבן, מנהיג מפלגת פידס, אשר משמש בתפקיד מאז 29 במאי 2010.
על פי החוקה ההונגרית, ראש הממשלה מועמד על ידי נשיא הונגריה ונבחר רשמית על ידי האספה הלאומית. על פי החוק, הנשיא נדרש למנות את מנהיג המפלגה הפוליטית אשר זכתה ברוב המושבים באספה הלאומית לראשות הממשלה. אם אין מפלגה עם רוב, הנשיא נדרש לקיים פגישה עם מנהיגי כל המפלגות המיוצגות באספה וממנה את האדם הסביר ביותר לפקד על רוב באספה. בפועל, כאשר מצב זה מתרחש, ראש הממשלה הוא מנהיג המפלגה הזוכה לרוב הקולות בבחירות, או המנהיג השותף הבכיר בקואליציה השלטונית.
לראש הממשלה תפקיד מוביל ברשות המבצעת בהתאם לחוקה ההונגרית, המעניקה לו את הכוח להגדיר את המדיניות הכללית של הממשלה. ראש הממשלה בוחר את שרי הממשלה וזכותו הבלעדית לפטרם. מועמדים לקבינט מופיעים בפני ועדה פרלמנטרית אחת או יותר בדיונים פתוחים. לאחר מכן, עליהם לעמוד בהצבעה בפרלמנט ולקבל את אישורו הרשמי של הנשיא.
היסטוריה
הפלטין היה רם הדרג של ממלכת הונגריה אחרי המלך (סוג של ראש ממשלה חזק ושופט עליון) מעליית הממלכה עד 1848.
בתחילה, הוא היה למעשה נציג המלך, לימים סגן יורש העצר (המשנה למלך). במאות הראשונות של הממלכה הוא מונה על ידי המלך, ומאוחר יותר נבחר על ידי הדיאטה של ממלכת הונגריה. לאחר שבית הבסבורג ביססו את אחיזתם בהונגריה, הפך הכבוד לתפקיד ממונה שוב. ולבסוף, הפכה המשרה לכזו שמועברת בירושה לאחר שפרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מינה את אחיו, הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה.
במהלך המהפכה ההונגרית של 1848, המהפכנים רצו להקים קבינט הונגרי שיהיה עצמאי מהאימפריה האוסטרית ומהקנצלרית בודה (שהייתה משרת המושל הכללי הקיסרי).
פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה, מינה את הרוזן לאיוש בתיאני לתפקיד ראש ממשלת הונגריה ב-17 במרץ 1848. הממשלה נקראה "משרד", שונה מהקבלה הנוכחית. המשרדים נקראו "מחלקות". בתיאני התפטר מתפקידו ב-2 באוקטובר 1848, ובמקומו נכנס לאיוש קושוט כנשיא ועדת ההגנה הלאומית. באפריל 1849, כשההונגרים זכו להצלחות רבות, לאחר שנשמעו בצבא, הוציא קושוט את הצהרת העצמאות ההונגרית. בחודש מאי, מונה ברטלן שמר לראש הממשלה.
אגם הורנינדל
אגם הורנינדל (בנורווגית: Hornindalsvatnet) הוא האגם העמוק ביותר בנורווגיה ובאירופה. עומקו של האגם הוא 514 מ'.
גובה פני האגם הם 53 מ' מעל פני הים וקרקעיתו בעומק 461 מטרים מתחת לפני הים.
הכפר גרודאס שוכן בקצה המזרחי של האגם בנפת וולדה שבמחוז מרה ורומסדל והכפר Mogrenda ממוקם בקצה המערבי של האגם בנפת סטאד שבמחוז וסטלן. הכביש המהיר E39 עובר בסמוך לאגם.
נפחו מוערך בכ-12 קילומטר מעוקב ושטחו הוא 50 קמ"ר. הוא מדורג במקום ה-19 מבחינת שטח באגמים הנורווגיים.
רוב מימי האגם נשפכים אל נהר איידסלבה, אשר זורם אל איידספיורדן.
הנקודה העמוקה ביותר של האגם נחקרה באמצעות ROV בשנת 2006. בקרקעית האגם התגלה דג לבן קטן - ככל הנראה מין חדש של שריטה ארקטית (Salvelinus alpinus). בעבר הוא היה קיים גם באגם טין, האגם השלישי העמוק ביותר בנורווגיה.
האגם הוא גם אתר לריצת מרתון "Hornindalsvatnet", המתקיים מדי שנה ביולי.
דה אלכימיסט
אלן דניאל ממן (באנגלית: Alan Daniel Maman; נולד ב-25 באוקטובר 1977, בוורלי הילס, קליפורניה), הידוע גם בשם הבמה "דה אלכימיסט" (The Alchemist), הוא מפיק ראפ והיפ הופ, DJ וראפר אמריקאי יהודי. דה אלכימיסט התפרסם בשנות ה-90 המאוחרות, עת היה שותף ללהקה "Dilated Peoples" ולצמד מוב דיפ. בשנות האלפיים הפיק שירים רבים לאמני היפ הופ וראפ מובילים. כיום הוא עובד עם הראפר אמינם כמפיק הרשמי שלו. בימי "The Wooliganz", צמד מוקדם יותר שהיה חבר בו, כינוי של דה אלכימיסט היה: "MudFoot" ("מאדפוט", מילולית: "רגל-בוץ").
תחילת הדרך
בתור נער, אלן הזדהה עם הכתיבה והסאונד המחתרתיים של ההיפ-הופ והוא התחיל לכתוב לעצמו מילים לשירים כתחביב. הוא גם התחבר ל"Shifty Shellshock" מ"Crazy Town", ל"Evidence" מההרכב "Dilated Peoples" ולסקוט קאן, הבן של ג'יימס קאן. אלאן וסקוט החליטו להתאחד לצמד שנקרא "The Whooliganz". בזמן ששרו במסיבה בלוס אנג'לס, הם משכו את תשומת הלב של הראפר בי-ריל מההרכב סייפרס היל. הוא הזמין אותם להצטרף לקבוצה שלו, "The Soul Assassins" שכללה גם את ההרכבים האוס אוף פיין ו-"Funkdoobiest". בשנת 1993, "The Whooliganz" הוציאו את הסינגל הראשון שלהם שנקרא "Put Your Handz Up", שלא זכה לזמן שידור ברדיו. לייבל ההקלטות שלהם, "טומי בויז רקורדס" החליטו לגנוז את האלבום שלהם. אחרי שנדחו, סקוט החליט להתרכז במשחק בזמן שאלאן התחיל להתעניין בהפקת ביטים של היפ-הופ. די ג'יי מאגז לקח את אלאן תחת חסותו ולימד אותו איך להשתמש בסמפלר ובלוח מיקסים. לאחר שהפיק מספר שירים להרכב סייפרס היל, אלאן נהיה המפיק המרכזי של חבר הילדות שלו הראפר "Eidence" וההרכב שלו "Dilated Peoples".
Eminem Presents: The Re-Up
בשנת 2006, הראפר אמינם הוציא לאור אלבום מיקסטייפ בשם "Eminem Presents: The Re-Up" (בעברית: "אמינם מציג: הרי-אפ"). דה אלכימיסט, שהוא המפיק הרשמי של אמינם, הפיק מספר קטעים מהמיקסטייפ, וגם שמר על האווירה המיקסטייפית שלו, דבר שהוא מתמחה בו.
פרויקטים אחרים
דה אלכימיסט הוא גם המפיק המוזיקלי של המשחק ה-10 בסדרת Grand Theft Auto שנקרא "Grand Theft Auto: Chinatown Wars". הוא היה אצל טים ווסטווד כשאמינם, רויס דה 5'9" ומיסטר פורטר עשו אצלו אלתורים, בתור מפיק מוזיקלי. בריאיון עם ה"Worldwide Conspiracy Radio" בשנת 2010 הוא הכריז שהוא הולך לעשות 2 פרויקטים עם הראפר/מפיק או-נו (בשם המשותף Gangrene) שהראשון (ושמו "Sawblade EP" בעל 4 שירים ו-4 האינסטרומנטליים שלהם) יצא ביולי של אותה שנה והשני (ושמו "Gutter Water") יופץ בנובמבר. דה אלכימיסט היה גם הדי ג'יי של אמינם בתוכנית האירוח "ג'ונתן רוס" ב-BBC1 ב-4 ביוני 2010.
בשנת 2020 הוציא לאור ביחד עם הראפר פרדי גיבס את האלבום "Alfredo". האלבום היה מועמד לפרס גראמי לאלבום הראפ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-63.
חיים אישיים
נולד בשם אלן ממן למשפחה יהודית. בשנת 2020 נולד ילדו הבכור.
גמר גביע אירופה לאלופות 1983
גמר גביע אירופה לאלופות 1983 התקיים בהאצטדיון האולימפי באתונה, יוון ב-25 במאי 1983, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אירופה לאלופות לעונת היא המבורג מגרמניה המערבית, שניצחה במשחק יובנטוס האיטלקית בתוצאה 1-0. משחק הגמר נעל את המהדורה ה-28 של גביע אירופה לאלופות.
המבורג הגיעה לגמר השני בתולדותיה, שלוש שנים לאחר ההפסד לנוטינגהאם פורסט ב-1980. זכייתה הראשונה בתולדותיה בתואר הפכה אותה לנציגת גרמניה המערבית השנייה שזוכה בו, לאחר שלוש הזכיות הרצופות של באיירן מינכן בין 1974 ל-1976. גם עבור יובנטוס הייתה זו הופעה שנייה, לאחר ההפסד ב-1973 לאייאקס אמסטרדם. היה זה הגמר הראשון אי פעם שהפגיש בין נציגת איטליה לגרמניה, ועצם העפלתן לגמר קבע כי לראשונה לאחר שש עונות רצופות, אלופת אירופה לא תהיה אנגלית.
שתי הקבוצות העפילו לטורניר לאחר שזכו באליפות בעונת. המבורג זכתה בבונדסליגה בפער שלוש נקודות מפ.צ. קלן, בעוד יובנטוס הקדימה את פיורנטינה על חודה של נקודה בלבד כדי לזכות באליפות איטליה.
המבורג
שלוש שנים לאחר הופעתה הקודמת בגמר, חיפשה התחילה המבורג את המסע אל התואר במפגש טעון מול דינמו ברלין מגרמניה המזרחית. במשחק הראשון חזרה המבורג מפיגור 1-0 לשוויון 1-1 בסיום, ובגומלין הביתי גברה על דינמו 2-0 בדרך לשלב הבא.
בשמינית הגמר פגשה המבורג את אולימפיאקוס היוונית. תומאס פון היסן קבע את תוצאת המשחק הראשון, 1-0 ביתי להמבורג. בגומלין המבורג הרשימה והביסה 4-0 את יריבתה, כדי להעפיל לשלב הבא עם 5-0 בסיכום שני המפגשים.
חצי הגמר זימן להמבורג מפגש כפול מול ריאל סוסיאדד הספרדית. במשחק הראשון בחוץ, וולפגנג רולף העלה את המבורג ליתרון בתוך המחצית השנייה, אך סוסיאדד חזרה למשחק והשוותה כרבע שעה לסיום. במשחק הגומלין לא נכבשו שערים עד לרבע השעה האחרונה. תחילה היה זה דיטמר יאקובס שהעלה את המבורג ליתרון, אך בדקה ה-80 הצליחה סוסיאדד להשוות ולהשיג שער החוץ. המבורג הצליחה להימנע מהארכה בדקה ה-84, עם שער ניצחון של פון היסן שהעניק להמבורג ניצחון 2-1 וכרטיס לגמר גביע אירופה.
יובנטוס
אלופת איטליה יובנטוס פתחה את מפגשיה מול אלופת דנמרק, הבידוברה. במשחק הראשון גברה יובנטוס 4-1 בחוץ על הדנים, ולאחר שוויון 3-3 בגומלין הביתי העפילה לשלב הבא עם 7-4 בסיכום שני המפגשים.
בשמינית הגמר פגשה יובנטוס את סטנדרד לייז' הבלגית. במשחק החוץ עלתה יובנטוס ליתרון מהיר כבר לאחר שבע דקות משער של מרקו טארדלי, אך ספגה את השוויון בפנדל עמוק בתוך המחצית השנייה, שוויון 1-1 בסיום. במשחק הגומלין, צמד של פאולו רוסי בתוך חצי השעה הראשונה של ההתמודדות הכריעה כי יובנטוס עולה לשלב הבא עם ניצחון 2-0, ו-3-1 בסיכום שני המפגשים.
בשלב רבע הגמר פגשה יובנטוס את אסטון וילה האנגלית, אלופת אירופה המכהנת. במשחק הראשון בוילה פארק כבש רוסי כבר בדקה הראשונה שער חוץ יקר ליובנטוס. המארחת הצליחה לחזור למשחק ולהשוות זמן קצר בתוך המחצית השנייה, אך שמונה דקות לסיום כבש זביגנייב בונייק את שער הניצחון, 2-1 יקר ליובנטוס בסיום. במשחק הגומלין הציגה יובנטוס יכולת מרשימה וניצחה 3-1 (צמד למישל פלאטיני), רשמה ניצחון כפול על אלופת אירופה והעפילה לשלב הבא עם 5-2 בסיכום שני המפגשים.
חצי הגמר זימן ליובנטוס מפגש נוח יחסית מול אלופת פולין, וידזב לודז'. במשחק הראשון הביתי גברה יובנטוס 2-0 על הפולנים, ובמשחק הגומלין השלימה את ההעפלה עם שוויון 2-2, שקבע 4-2 ליובנטוס בסיכום שני המפגשים. יובנטוס העפילה לגמר גביע אירופה השני בתולדותיה, עשר שנים בדיוק לאחר העפלתה הקודמת.
סיכום המשחק
המבורג הגיעה לגמר גביע אירופה השני בתולדותיה, תחת המאמן האוסטרי הנודע ארנסט האפל. האפל כבר זכה כמאמן בגביע אירופה לאלופות, עם פיינורד ב-1970. ב-1978, רק חמש שנים קודם לכן, הוביל את קלאב ברוז' עד למשחק הגמר, שם נוצחה על ידי ליברפול. המבורג לא נחשבה לפייבוריטית במשחק, ומי שהיו השחקנים העיקריים במדיה היו החלוצים הורסט רובש שהיה קפטן הקבוצה ולארס בסטרופ הדני, והקשר פליקס מגאת.
מנגד, התייצבה יובנטוס של המאמן ג'ובאני טרפטוני עתירת הכוכבים. בסגל העשיר של הקבוצה כיכבו אז שחקני ההתקפה היצירתיים מישל פלאטיני, פאולו רוסי ורוברטו בטגה, ושחקני ההגנה הקשוחים קלאודיו ג'נטילה, אנטוניו קבריני וגאטאנו שיראה. יובנטוס צעדה לגמר כפייבוריטית לזכייה, ונתמכה ברוב משמעותי ביציעי האצטדיון באתונה.
על אף הציפיות המוקדמות, המבורג פתחה את המשחק בסערה ושלטה בו מן הרגע הראשון. שוערה של המבורג אולי שטיין היה הראשון שעמד למבחן לאחר זינוק תוך כדי נגיחה של בטגה מתוך הרחבה, אך בדקה התשיעית באה המבורג על שכרה. מגאת התנהל עם הכדור מחוץ לרחבה, עבר שחקן הגנה ומ-23 מטרים שיגר כדור חזק ומסובב לחיבורים הרחוקים, כדור שהכניע את דינו זוף וקבע 1-0 מרשים ומוקדם.
יובנטוס ניסתה לחזור למשחק, וחיכתה לתרומה משחקניה היצירתיים בהתקפה, אך היה זה דווקא מגאת שניהל את המשחק במרכז המגרש וסייע להמבורג לשלוט בקצב. שטיין אמנם עצר מספר הזדמנויות של האיטלקים, אך מי שהייתה קרובה יותר לשער הייתה דווקא המבורג. מגאת הגביה כדור חופשי מאגף שמאל אל תוך הרחבה. הכדור קפץ פעם אחת על הקרקע לפני שמנפרד קאלץ ירה מהאוויר כדור מסובב לפינה הרחוקה. זוף אמנם נכנע לכדור, אך זביגנייב בונייק הציל מקו השער.
עוד לפני המחצית, הגיע פלאטיני לאחד המצבים היחידים שלו במשחק, כשנגח מתוך הרחבה אל מרכז השער, ושטיין קלט. יובנטוס המשיכה ללחוץ, וקבריני ירה מהאוויר כדור לחיבורים הרחוקים, כדור ששטיין הציל בזינוק מרשים. מן העבר השני, המבורג שוב הביכה את הגנת יובנטוס. יורגן מילבסקי מסר כדור עומק, וולפגנג רולף הסתנן לתוך הרחבה ובנגיעה אחת לפני זוף גלגל אל הרשת, אלא שהשער נפסל בטענת נבדל.
המחצית השנייה נפתחה עם שער פסול נוסף, במהלך דומה לשער שנפסל קודם לכן, רק שהפעם מילבסקי עצמו היה בנבדל בזמן המסירה. בדקה ה-55 נאלצה המבורג לבצע חילוף, לאחר שג'נטילה התנגש בעוצמה רבה בבסטרופ וגרם לו לשבר בלסת. בהמשך, המבורג הוסיפה לשלוט במשחק, ושוב מגאת כמעט וכבש שער מדהים נוסף, לאחר שקיבל כדור מחוץ לרחבה, הקפיץ אותו פעם אחת ובעט מהאוויר בעוצמה כדור שעבר מעט מעל המשקוף. מן העבר השני בונייק ניסה בעיטת יעף משלו בתוך הרחבה, אך הכדור החמיץ את המסגרת. זמן קצר אחר כך, פלאטיני דרש פנדל לאחר שנשלח לתוך הרחבה, ניסה להקפיץ מעל שטיין שהתנגש בו. השופט בחר שלא לשרוק לעבירה במהלך.
המבורג הוסיפה לפרק את קו ההגנה של יובנטוס בכדורי עומק מסוכנים. יורגן גרוך ורולף החליפו ביניהם דאבל פס, כשהמסירה של רולף שלחה בכדור עומק את גרוך לתוך הרחבה. גרוך בעט בעוצמה כדור נמוך, אך זוף הגיב היטב. כדור נוסף מסוג זה שלח המחליף תומאס פון היסן למגאת, שמצא את עצמו מול זוף היוצא, בעט מעליו והכניע אותו אך החמיץ את המסגרת.
בסיום המשחק, ניצחון 1-0 מוצדק להמבורג, שזכתה בתואר לראשונה בתולדותיה. ארנסט האפל היה לראשון בהיסטוריה שזוכה בתואר כמאמן עם שתי קבוצות שונות.
רפאל מלצ'בסקי
קורות חייו
מלצ'בסקי נולד בקרקוב, ארבע שנים אחרי אחותו, יוליה, בנה של מריה, גרליבסקה, ובעלה הצייר הסימבוליסטי הפרופסור לאמנות, יאצק מלצ'בסקי. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בעיר. בין השנים 1910–1915 למד באוניברסיטת וינה. הוא עבר קורסים בפילוסופיה, אדריכלות ואגרונומיה.
בהיותו באוניברסיטת וינה, מלצ'בסקי למד את זיגמונד פרויד ופסיכואנליזה במסגרת קורס הפילוסופיה, אך הוא לא הצליח להשלים את התואר.
בשובו לקרקוב הוא נכנס לאקדמיה לאמנויות יפות של יאן מטייקו, ולמד גם בסטודיו של אביו. בשנת 1915 החל לנסוע לעיתים קרובות לזאקופנה שם בילה תקופות ארוכות, בטיפוס וענפי ספורט הרריים נוספים, עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה. הוא הצטרף לצוות החילוץ ההררי המקומי. בשנת 1917 הוא ובן זוגו לטיפוס, סטניסלב ברוניקובסקי, נקלעו לתאונת טיפוס בה נהרג חברו, בעוד מלצ'בסקי חיכה כל הלילה לחילוץ. מלצ'בסקי לא התגבר כל חייו על מות חברו לטיפוס. באוקטובר 1917 הוא התחתן עם ברוניסלבה (ברוניה) דזיאדוש, מורה לאנגלית מבוגרת בארבע שנים ואזרחית אמריקאית ממוצא פולני שהיגרה לפולין. בנובמבר אותה שנה נולד בנם. למרות נישואים אומללים, בני הזוג הולידו ילדה שנייה. מצבם הכלכלי הגרוע, הביא לכך שאביו יאצק היה צריך לעזור להם. בשנת 1923 הוא קנה עבורם בית.
מלצ'בסקי היה מקורבם וחברם של קבוצת אמנים, מוזיקאים ואנשי רוח שהתכנסו באתר הררי בזאקופנה בתחילת המאה העשרים. הם כללו את סטניסלב איגנסי ויטקביץ', קרול שימנובסקי, קורנל מקושינסקי, וירוסלב איוושקייביץ'. בשנות השלושים הוא עיצב תפאורה לתיאטרון עבור הפקותיהם של סטרינדברג וסטניסלב ויטקביץ' בתיאטרון בזאקופנה. בשנת 1937 הוענק לו פרס מטעם התיאטרון עבור שירותים לאמנות הפולנית. ב-1938 הוא תרם חלק מהיצירה האמנותית שלו למוזיאון הלאומי החדש בוורשה שנפתח מחדש. כמה שנים קודם לכן, בגלל קשייו החומריים, הוא מכר את כל הציורים שהוריש לו אביו.
נדודיו
בשנת 1939 לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, לאחר שכבר נטש את אשתו וילדיו, הוא ברח מעבר לגבול הסלובקי, עם בת זוגו זופיה מיקוקה, ודרך בודפשט וונציה עשה את דרכו לפריז. שם הוא ביקש את עזרת השגרירות הפולנית כדי לצאת מקשיים כלכליים. בשנת 1940 הם נסעו לספרד ולפורטוגל, שם שהו ארבעה חודשים. בתחילת 1941 עברו לברזיל. בהתחלה הם שהו בריו דה ז'ניירו שם הצליח למכור כמה מציוריו שנעשו בצבע מים של ריו, קוריטיבה ופרנה. בשנת 1942 הם עברו לקוריטיבה כדי להתארח אצל בת דודתו. זמן קצר לאחר מכן הצליח להשיג אשרות קנדיות עבורו וחברתו זופיה לנסיעה לאוטווה. בדצמבר 1942 ערך את תערוכתו הראשונה במוזיאון לאמנויות יפות במונטריאול. הוא הצליח לשכנע את חברת הרכבות הקנדיות לתת חסות לו ולזופיה לנסיעה ברחבי קנדה וארצות הברית בחיפוש אחר נושאים אמנותיים בתמורה לפרסום עבורם. הוא בילה את חורף 1943 בהרי הרוקי, מה שהוביל לסדרת בדים שאותם הציג בתערוכות רבות עד שנת 1949.
בשנת 1950 הוא שהה בניו יורק והיה מספיק פורה והמשיך למכור את עבודותיו.
רפאל מלצ'בסקי היה אמן שקשה לסווג אותו, אף שפיתח את הסגנון הייחודי שלו. הסגנונות שלו היו "היפר-ריאליזם" ו"נאיבי". הנושאים שלו היו בעיקר נופים ריקים, נוף הררי, נופי שלג ואגמים. הוא גם צייר דיוקנאות, מכוניות ונוף תעשייתי בשלזיה.
אחרית ימיו
בשנים שלאחר מכן זכה לפריחה מחודשת בציוריו וכתיבתו. לאחר שאשתו, ברוניסלבה נפטרה בוורשה בשנת 1953, הוא התחתן עם זופיה מיקוקה. שבץ מוחי בשנת 1957 הוביל לשיתוק חלקי שחייב אותו לוותר על ציור בצבעי שמן, אך הוא הצליח להמשיך לצייר בצבעי מים.
בשנת 1959 ביתו מנישואיו הראשונים זופיה מלצ'בסקה-קונדראקה הזמינה אותו לבקר בפולין. למרות הנוסטלגיה לפולין, הוא נשאר לגור בקנדה, וכתב את חוויות נסיעתו בכתבות בעיתונות ובספר.
בשנת 1964, התקיימה התערוכה האחרונה שלו במונטריאול.
הוא נפטר ונקבר שם בשנת 1965.
גידו קיש
גידו קיש (בגרמנית: Guido Kisch; 22 בינואר 1889 בפראג שבאימפריה האוסטרו-הונגרית – 7 ביולי 1985 בבזל שבשווייץ) היה היסטוריון של המשפט וחוקר תולדות עם ישראל, צ'כי דובר גרמנית. הוא כתב עבודות יסוד על תולדות היהודים בימי הביניים.
משפחתו
גידו קיש היה בן למשפחת קיש, משפחה יהודית בוהמית, שהיו מבניה רופאים, רוקחים ורבנים רבים. אחד מאבות אבותיו, אברהם קיש, היה היהודי הראשון שקיבל דוקטורט ברפואה באוניברסיטת האלה, ומחוגו של משה מנדלסון. אביו של גידו קיש, אלכסנדר קיש, היה רב מספר קהילות במרחב הגרמני, ומשרתו האחרונה הייתה רבנות בית הכנסת מייזל בפראג. דודו של גידו קיש היה הרופא חנוך קיש, ממניחי היסודות של הבלנאולוגיה המודרנית. אחיו הצעיר של קיש היה הקרדיולוג ברונו קיש. בן דודה מדרגה שנייה היה העיתונאי אגון קיש.
קריירה
קיש למד משפטים באוניברסיטה הגרמנית בפראג, והיה לדוקטור ב-1913. ב-1915 סיים הביליטציה בלייפציג בהנחיית חוקר הדיון האזרחי אדולף ואך, בנושא "תהליך המעצר הגרמני בהתפתחותו ההיסטורית". לאחר חמש שנים כפריבט-דוצנט בלייפציג, מונה למרצה לתולדות המשפט באוניברסיטת קניגסברג ב-1920. ב-1922 עבר לאוניברסיטת האלה, והיה בשנים 1925–1926 דקאן הפקולטה למשפטים. קיש עבד בהאלה עד לפיטוריו מתוקף "החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי" בראשית שלטונו של אדולף היטלר, מלבד שנת לימודים אחת, 1924–1925, שבה לימד כפרופסור אורח באוניברסיטה הגרמנית בפראג. בשנים 1929–1936 כתב באופן קבוע ב"כתב העת לתולדות היהודים בגרמניה" (Zeitschrift für die Geschichte der Juden in Deutschland), שנוסד מחדש ב-1929. ב-1933 נאסרה יציאתו של כתב העת, וב-1935 הותרה שנית.
הגירה נוספת
קיש עבד מאז 1952 גם באוניברסיטת בזל, והתיישב בבזל בשנת 1962. הוא נשא את הרצאת הכבוד של אוניברסיטת בזל. החיים בבזל אפשרו לו לחזור אל חיק התרבות הדוברת הגרמנית שאליה חש שייך, מבלי לשוב לגרמניה שדחתה אותו בצורה גסה. בבזל התמסר לתחום המחקר השלישי שלו – חקר תורת המשפט ההומניסטית, במיוחד לחקר ההומניסטים שעבדו בבזל בעצמה – ועסק בפעילות חקר עשירה, שהניחה את הבסיס לחקר ההיסטוריה המשפטית של בזל.
בשנת 1971 התקבל כחבר לשם כבוד של הוועדה ההיסטורית לחקר המדינה המזרח והמערב-פרוסית. בשנת 1972 קיבל את פרס יעקב בורקהרדט מקרן יוהאן וולפגנג פון גתה של בזל.
מזון D
מֶזון D הוא מזון קסום המכיל קוארק קסום ואנטיקוארק למטה, או את האנטי-חלקיקים שלהם, או קוארק קסום ואנטיקוארק למעלה, או את האנטי-חלקיקים שלהם. מזוני D הם ההאדרונים הקסומים הקלים ביותר, כלומר, החלקיקים המורכבים בעלי המסה הנמוכה ביותר שיש להם את המספר הקואנטי קסם. המסה של מזוני D טעונים היא 1,869.58 MeV. המסה של מזוני D נייטרליים היא 1,864.83 MeV.
אורך החיים של מזוני D טעונים הוא שניות. אורך החיים של מזוני D נייטרליים הוא שניות.
מזון D התגלה ב-1976, בגלאי Mark I של מאיץ החלקיקים SPEAR ב-SLAC שבאוניברסיטת סטנפורד. מזון D התגלה כשנתיים לאחר גילויו של המזון J/psi, שהיה החלקיק הראשון שהתגלה המכיל קוארק קסום. שני החלקיקים התגלו באותו גלאי. J/psi אינו חלקיק קסום (מספר הקסם שלו הוא 0), לעומת מזון D, הנושא מספר קסם של 1 או מינוס 1.
תחלום
"תחלום" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. את השיר הוציאה לאור ב-8 באוגוסט 2002 חברות התקליטים דנה מיוזיק ו-IMP רקורדס, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, החלום האפשרי (2002). כמו כן, הוא נכלל במארז התקליטורים, אוסף הסינגלים (2003).
רקע
"תחלום" יצא לאור כסינגל בספטמבר 2002, תקופה קצרה מאוד לאחר "סיפור קצר". הוא מדבר על עולם החלומות ועל היכולת של בני האדם לפתח מציאות ורסטלית ומשתנה בעולם זה. זהו השיר האחרון שנכתב לאינטרנשיונל על ידי אהוד מנור קדם למותו ב-12 באפריל 2005. בכתבה שפורסמה בוואלה! נכתב כי:.
אינטרנשיונל אמרה על השיר כי הוא עוסק בפרידה מאדם אהוב עקב מוות. זהו בעצם ניסיון הרגעה וההבטחה של החי אל המת כי פניו מועדות לעולם שכולו טוב, עולם החלומות השמימי. – אמרה.
השיר הוקלט גם בגרסה באנגלית תחת השם "Dream on, Dream".
הצלחה מסחרית
"תחלום" זכה לשבחים רבים מפי מבקרי המוזיקה העכשווית, והוא נחשב לאחד מהשירים הזכורים ביותר באלבום החלום האפשרי. עם זאת, בתחנות הרדיו הושמע מעט, והגיע למקום העשירי בלבד במצעד של רדיו אמצע הדרך.
בביקורת על האלבום באתר המוזיקה Fresh נכתב כי:. בביקורת על מארז התקליטורים, אוסף הסינגלים, שנכתבה במעריב נטען כי.
אינטרנשיונל תכננה לבצע חידוש לשיר כחלק מהאלבום הכל זה לטובה, אך זה לבסוף בוטל.
צ'אד הארלי
צ'אד הארלי (נולד ב־24 בינואר 1977) הוא איל תקשורת אמריקאי, מייסד שותף ומנכ"ל לשעבר של אתרי שיתוף הווידאו YouTube ו- MixBit. ביוני 2006 הוא נבחר במקום ה -28 ברשימת "50 אנשים החשובים היותר" של Business 2.0. באוקטובר 2006 הוא וסטיב צ'ן מכרו את יוטיוב תמורת 1.65 מיליארד דולר לגוגל. הארלי עבד בחטיבת PayPal של eBay - אחד מתפקידיו כלל את תכנון הלוגו המקורי של PayPal - לפני שהקים את YouTube עם עמיתיו ל- PayPal, סטיב צ'ן וג'אווה כארים. הארלי היה האחראי העיקרי לאפשרות של תיוג ושיתוף וידאו ב- YouTube.
ראשית חייו וחינוך
הארלי נולד ברידינג, פנסילבניה, הוא ילדם השני של דון וג'ואן הארלי, וגדל ליד בירדסבורו, פנסילבניה. יש לו אחות גדולה יותר, הת'ר, ואח צעיר יותר, ברנט.
מאז ילדותו גילה הארלי עניין באמנויות, והתעניין במחשבים ובתקשורת אלקטרונית במהלך התיכון.
הוא היה רץ בולט בתוכנית חוצה-מדינות של בית הספר התיכון Twin Valley. הוא היה גם חבר בהתאחדות הסטודנטים לטכנולוגיה במהלך התיכון. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון Twin Valley בשנת 1995 וקיבל תואר ראשון באמנות באוניברסיטת אינדיאנה בפנסילבניה בשנת 1999.
יוטיוב
הארלי הקים את יוטיוב בשנת 2005 עם סטיב צ'ן וג'אווה כארים. ב־16 באוקטובר 2006, חן והארלי מכרו את יוטיוב לגוגל תמורת 1.65 מיליארד דולר. ב"וול סטריט ג'ורנל" דווח כי מנייתו של הארלי עמדה על 345.6 מיליון דולר במחיר הסגירה של גוגל ב -7 בפברואר 2007 בסך 470.01 דולר. הוא קיבל 694,087 מניות של גוגל ישירות ועוד 41,232 מניות בנאמנות.
שני המייסדים האחרים של YouTube, סטיב צ'ן וג'אווה כארים, קיבלו 625,366 מניות ו- 137,443 מניות, לפי שווי של 326.2 מיליון דולר ו -64.6 מיליון דולר.
MixBit
באוגוסט 2013, הארלי השיק חברה אחרת בשם MixBit שעושה עריכת וידאו באמצעות סמארטפונים.
האפליקציה דומה לאפליקציות סמארטפונים מפורסמות אחרות להקלטת וידאו קצרות כגון; גפן, אינסטגרם וויקלון. מגבלת ההקלטה שלו היא עד 256 קליפים, כל קליפ יכול להיות באורך של 16 שניות לכל היותר. הוא כולל גם את כלי העריכה הדומים לאפליקציות המתחרות האחרות שלו.
Mixbit נרכשה על ידי BlueJeans באוגוסט 2018.
פורמולה 1
צ'אד היה מעורב כמשקיע מרכזי בקבוצת F1 האמריקאית, אחת המצטרפות החדשות למרוצי מכוניות פורמולה 1 לעונת 2010. ב־2 במרץ 2010 אנשי הצוות פוטרו מתפקידם והצוות הושבת באופן לא רשמי.
השקעות
הארלי ביצעה מספר השקעות. הוא אחד מהבעלים של גולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA ושל מועדון הכדורגל לוס אנג'לס מה-MLS.
ב־25 בינואר 2021 הודיע הארלי בטוויטר כי הוא משקיע בלידס יונייטד, מועדון הכדורגל של ליגת העל האנגלית.
חיים אישיים
הוא נשוי לקתי קלארק, וחתנו של ג'יימס ה 'קלארק.
גאורגי גרצ'קו
גאורגי מיכאלוביץ' גרצ'קו (ברוסית: Георгий Михайлович Гречко; 25 במאי 1931, לנינגרד - 8 באפריל 2017) היה קוסמונאוט סובייטי שהשתתף ב-3 טיסות לחלל.
חייו
גאורגי גרצ'קו נולד בלנינגרד שברוסיה. בקיץ 1941 הוא נשלח לסבתו בכפר באוקראינה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה השטח נכבש על ידי הנאצים וגאורגי הצעיר לא יכול היה לחזור להוריו. הוא חזר רק כעבור שנתיים, בשנת 1943. לאחר סיום לימודי הנדסה וקבלת תואר מהנדס מכונות בהצטיינות, גרצ'קו החל לעבוד במשרד לתכנון מערכות חלל בראשותו של סרגיי קורוליוב.
בשנת 1966 הוא התקבל ליחידה להכנת קוסמונאוטים הסובייטית. בין השנים 1968-1969 השתתף בתוכנית הירח הסובייטית במהלכה היה מתוכנן להנחית אדם על הירח. התוכנית בוטלה לאחר שהתברר שברית המועצות לא תצליח להשיג את ארצות הברית במירוץ.
ב-11 בינואר 1975 גרצ'קו טס לראשונה לחלל בחללית סויוז 17. הצוות התחבר לתחנת חלל סאליוט 6 וחזרו לכדור הארץ ב-9 בפברואר 1975. המשימה העיקרית של הצוות היה תיקון טלסקופ שהיה מותקן בתחנת חלל והצוות ביצע זאת בהצלחה.
ב-10 בדצמבר 1977 גרצ'קו טס לחלל בפעם השנייה בחללית סויוז 26. הצוות התחבר לתחנת חלל סאליוט 6 וגרצ'קו שהה בחלל מעל 96 יממות. במהלך טיסה זו גרצ'קו יצאה לחלל הפתוח. הוא חזר לכדור הארץ על חללית סויוז 27.
ב-17 בספטמבר 1985 גרצ'קו טס לחלל בפעם השלישית בחללית סויוז T-14. הצוות התחבר לתחנת חלל סאליוט 7 וגרצ'קו שהה בחלל כ-9 יממות. הוא חזר לכדור הארץ על חללית סויוז T-13 ב-26 בספטמבר.
בשנת 1985 גרצ'קו סיים את עבודת הדוקטורט. לאחר פרישתו מתוכנית החלל גרצ'קו המשיך לעבוד במכוני מחקר בתחום הפיזיקה.
ב-8 באפריל 2017 הוא נפטר וב-11 באפריל נקבר בשדרת הקוסמונאוטים בבית העלמין טרויקורובסקויה (Троекуровское кладбище) שבמוסקבה.
פאול קלינג
פאול קלינג (28 במרץ 1929 – 2 בינואר 2005) היה כנר יהודי-קנדי, ניצול שואה, יליד צ'כיה.
קורות חיים
קלינג נולד באופבה ב־28 במרץ 1929. הוא היה מוזיקאי מחונן, ועד גיל שבע הוא ביצע את הקונצ'רטו הגדול לכינור של מוצרט ואת הקונצ'רטו לכינור של באך עם התזמורת הסימפונית של וינה. בשנת 1941, מספר חודשים לפני שקלינג בן השלוש עשרה עתיד היה לקבל תעודה מקבילה לתואר ראשון בתורת המוזיקה, הוא גורש מבית הספר בשל היותו יהודי.
חייו במחנות הריכוז
ב-28 בספטמבר 1944 גורש קלינג לאושוויץ, אך שרד. הוא נשלח למחנה הריכוז טרזיינשטט בגיל 13, שם נבחר להופיע באופרה של ויקטור אולמן "קיסר אטלנטיס" או "אי ציות המוות". האופרה נכתבה בשנת 1944 בטרזיינשטט, אך לא הוצגה לפני סגירת המחנה. התזמורת פורקה וחברי התזמורת נשלחו לאושוויץ. למעט קלינג וחבר אחד נוסף, כולם נפטרו. בין הפרויקטים שלו בתקופת חייו המאוחרים היה חינוך אחרים למוזיקה בתקופת השואה והרצאות על קורותיו בטרזינשטאט.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה הוא הפך לנגן ראשי בקונצרטים של התזמורת הסימפונית NHK ותזמורת לואיוויל. הוא לימד באוניברסיטת ויקטוריה, בקולומביה הבריטית, קנדה במשך 20 שנה, ומאוחר יותר היה פרופסור אמריטוס ומנהל בית הספר למוזיקה (1980–1987). בהמשך לימד כינור באוניברסיטת קולומביה הבריטית.
בשנת 1995 הוצגה האופרה "קיסר אטלנטיס" לראשונה בטרזינשטאט בהפקה של ARBOS – החברה למוזיקה ותיאטרון. בשנת 1996 הוצגה האופרה במרכז הלאומי לאמנויות באוטווה קנדה במסגרת מיזם "ניצחון רוח האדם!", לראשונה עם הניצולים מטרזינשטט, קלינג והרברט תומאס מנדל שתרמו לפרויקט.
קלינג נפטר בוויקטוריה ב-2 בינואר 2005 בגיל 75. הוא היה נשוי לנבלנית היפנית טאקה קלינג.
ציר הזמן של אלכסנדריה
הערך מציג את ציר זמן של ההיסטוריה של העיר אלכסנדריה שבמצרים.
שלטון בית תלמי 323–48 לפנה"ס
בירת מצרים תחת שושלת תלמי
ראו גם
מאמר זה משלב מידע מוויקיפדיה הצרפתית והוויקיפדיה הגרמנית.
מלווין זייס
מלווין זייס (באנגלית: Melvin Zais; 8 במאי 1916 - 7 במאי 1981) היה גנרל אמריקאי שהתפרסם בתפקידו כמפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101 במלחמת וייטנאם.
קריירה מוקדמת
לאחר מכן שירת במספר תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1966 מונה למפקד הדיוויזיה הראשונה ופיקד עליה במהלך מלחמת וייטנאם. בשנים 1968–1969 פיקד על הדיוויזיה המוטסת ה-101, בין היתר במהלך הקרב על גבעה 937 שכונה לימים "הקרב על גבעת המבורגר". במהלך הקרב נהרגו מעל 600 חיילים מצבא צפון וייטנאם, ו-72 חיילים אמריקנים. בהמשך פיקד על הקורפוס ה-24.
בשנים 1970–1972 שירת כראש אגף המבצעים במטות המשולבים, ובשנה שלאחר מכן פיקד על הארמייה השלישית. בשנת 1973 מונה למפקד כוחות היבשה של נאט"ו בדרום מזרח אירופה. בשנת 1976 פרש לגמלאות.
בשנת 1981 נפטר בביתו, בעיירה בופור שבדרום קרולינה.
ירגזי יפני
ירגזי יפני (שם מדעי: Parus minor) הוא מין של ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים. מין זה, שנמצא בכל רחבי מזרח אסיה, קרוב לירגזי המצוי, ונחשב בעבר לתת מין שלו.
מאפיינים פיזיים
הירגזי היפני שוקל כ–15 גרם, אורכו 13–16 סנטימטרים ומוטת כנפיו כ–22 סנטימטרים. הוא דומה מאוד לקרובו האירואסייתי אך בניגוד לירגזי המצוי, אצל הירגזי היפני הבטן בצבע לבן עד בז' ולא צהוב. הגב אפור־ירקרק. לירגזי ראש שחור עם לחי לבנה וכתם לבן על העורף, ופס שחור שעובר דרך הגחון עד לזנב. לצעירים צבעים עמומים יותר. צבע הכנפיים אפור-שחור, צבע קשתית העין שחום, צבע המקור שחור, לרגליים צבע אפור כחלחל. לזכרים יש פס שחור עבה יותר בהשוואה לנקבות. לפרטים צעירים קו שחור דק ולא ברור, וצהוב על הלחיים והבטן.
רבייה
הירגזי מקנן בחורים בעצים, אבל ישתמש גם בתיבות קינון. הקן הוא בצורת גביע ומרופד בטחב ובשיער. הנקבה מטילה 7–10 ביצים לבנות מנוקדות בחום אדמדם בחודשים אפריל עד יולי. הנקבה דוגרת 12–14 יום עד לבקיעה, והגוזלים נשארים 15–17 יום נוספים עד לפריחה. מחזור קינון שני הוא אפשרי אך לא נפוץ. גורם אפשרי לכך הוא אקלים חם ולח שמעלה סיכון להיפרתרמיה בגוזלים. אויבים עיקריים של הירגזים הם נחשים, עורבים ודלקים שאוכלים ביצים וגוזלים. הירגזים משתמשים בקריאות אזהרה שנשמעות כמו "jar" כלפי נחשים טורפים ליד הקינים שלהם. בתגובה לקריאה זו, הגוזלים עפים מהקן אם הם מבוגרים מספיק כדי לברוח. דבר זה הופך את הגוזלים לפגיעים לטריפה על ידי עורבים. לעומת זאת, הירגזים משתמשים בקריאות אזהרה שנשמעות כמו "chicka" כלפי דלקים ועורבים. תגובת הגוזלים לקריאה זו היא התכופפות. הסיבה להבדל היא באסטרטגיות הציד השונות: נחשים פולשים לחלל הקן, בעוד שעורבים ודלקים תוקפים את הגוזלים מחוץ לקן באמצעות מקורם או גפיהם הקדמיות.
תפוצה ובתי גידול
הירגזי היפני מצוי במזרח אסיה ביערות וחורשים, אך גם בפארקים, גינות ושטחים עירוניים. הוא נצפה ביפן, סין, וייטנאם, תאילנד, לאוס, חצי האי קוריאה, מיאנמר, בהוטן ודרום רוסיה. קרוב לירגזי המצוי, ונחשב בעבר לתת מין שלו. מין זה לא נודד בדרך כלל, אך ינדוד כשתנאי הסביבה דורשים זאת.
תפוצת תת־מינים
לירגזי היפני 9 תת־מינים:
רון ידידיה
רון ידידיה (נולד ב-16 במרץ 1960) הוא פסנתרן ומלחין ישראלי אמריקאי.
ביוגרפיה
ידידיה נולד בתל אביב, החל את הקריירה המוזיקלית כפסנתרן עוד כילד ובגיל 8 זכה בפרס הראשון בתחרות אמני הקונצרטים הצעירים של ישראל. היה תלמידה של פנינה זלצמן. ב-1984 החל ללמוד בבית הספר ג'וליארד בארצות הברית וסיים שם כדוקטור לאמנות המוזיקה בהלחנה (Doctor of Musical Arts Degree in composition). בג'וליארד למד אצל דייוויד דאימונד ומילטון בביט, וזכה במלגת מרכז לינקולן, מלגת אירווינג ברלין, פרס הנרי מנסיני ומלגת ריצ'רד רוג'רס. בשנת 1994 התבקש על ידי ונדה הורוביץ לערוך ולהקליט את יצירות הפסנתר שטרם פורסמו של בעלה ולדימיר הורוביץ. הוציא ספר של תווים מעובדים ומתומללים לפסנתר משירי סשה ארגוב. בשנת 1993 ייסד ידידיה את סדרת הקונצרטים 20th Century Music & On אשר מציגה חתך מגוון של מוזיקה עכשווית בניו יורק.
הוא הקים ומנהל בית ספר ניו יורקי לפסנתר הנקרא "The New York Piano Academy" (האקדמיה לפסנתר של ניו יורק) המלמד פסנתר קלאסי וג'אז. אלבומו הראשון, "Yedidia Plays Yedidia", יצא בשנת 2001. בשנים האחרונות עובד ידידיה עם סנדרה ג'ונסון.
יצירותיו הקלאסיות מוצאות לאור ע״י חברת הפרסום היפאנית Muse Press.
מיצירותיו
סולו לפסנתר: מוזיקה קאמרית: יצירות לתזמורת:
כריסטיאן קייג'
וויליאם ג'ייסון ריסו (באנגלית: William Jason Reso; נולד ב-30 בנובמבר 1973) הידוע יותר בשם הבמה שלו, כריסטיאן קייג' הוא שחקן ומתאבק קנדי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). בנוסף, הוא מופיע בארגון ההיאבקות Impact Wrestling. הוא מוכר בעיקר בשל תקופותיו בארגוני ההיאבקות WWE ו-Total Nonstop Action Wrestling (TNA), שבהם הופיע תחת שמות הבמה, כריסטיאן וכריסטיאן קייג', בהתאמה. ריסו החל להתאבק ביוני 1995 לאחר שהתאמן תחת הדרכתם של דורי פאנק ג'וניור ורון האצ'יסון.
ריסו החל להתאבק בארגונים העצמאיים הקנדיים בשנת 1994, לעיתים כמתאבק יחידים ולעיתים כמתאבק זוגות ביחד עם חברו הטוב, אדם קופלנד (הידוע יותר בשם הבמה אדג'). ארבע שנים לאחר מכן, ריסו חתם על חוזה פיתוח בארגון ה-World Wrestling Federation (ה-WWF, כיום ה-WWE), כך שהוא היה מעורב בעלילה, שבה הוא האח של אדג'. ריסו ערך את קרב הבכורה שלו בשנה לאחר מכן ובמהרה זכה באליפות הראשונה שלו, שהייתה האליפות במשקל בינוני. אדג' וכריסטיאן מיתגו את עצמם כצמד בעל דמויות רעות וביחד הם הצליחו לזכות באליפות הזוגות שבע פעמים. בשנת 2001, נפרדו דרכי השניים, וכריסטיאן הפך למתאבק יחידים. בתחרות היחידים, כריסטיאן זכה באליפות אירופה, באליפות ההארדקור ובאליפות הבין יבשתית של ה-WWF/E.
בנובמבר 2005, ריסו חתם בארגון בארגון Total Nonstop Action Wrestling (TNA) תחת שם הבמה כריסטיאן קייג' ובמהלך שהותו בארגון הוא זכה פעמיים באליפות העולם במשקל כבד של NWA. הוא עזב את הארגון לקראת סוף שנת 2008 ושב בחזרה לארגון ה-WWE. בתקופת החזרה שלו, הוא זכה באליפות ECW ובאליפות העולם במשקל כבד, פעמיים בכל אחת. בנוסף לכך, הוא אלוף הטריפל קראון ה-23 ואלוף הגראנד סלאם ה-11 בהיסטוריה של ה-WWE.
ביוגרפיה
ריסו נולד ב-30 בנובמבר 1973 בקיצ'נר, אונטריו קנדה והוא בן לאבא אמריקאי ואמא קנדית. עוד בילדותו, הוא היה מעריץ היאבקות ובנוסף לכך הוא שיחק הוקי קרח. ריסו גר בהאנטסוויל ובגרנד וואלי, לפני שעבר לאורנג'וויל, שם פגש לראשונה באדם קופלנד, הידוע יותר בשם הבמה שלו, אדג', שהפך לחברו הטוב ביותר ולשותפו בעתיד.
סגנון היאבקות ואישיותו
בשנת 2005 לערך, כריסטיאן החל בבניית קהל מעריצים נאמן, למרות דמותו הרעה, כשהוא קרא לקהל זה בשם "Peeps" (מילת קיצור סלנג למילה "אנשים"). במהלך הקריירה שלו הנחה תוכנית אירוח בשם "The Peep Show".
כריסטיאן השתמש במהלך ה-Killswitch כמהלך הסיום שלו, כשבתקופות מסוימות נקרא בשם Unprettier. בנוסף, הוא השתמש במהלך הספיר כמחווה לחברו, אדג' ובמהלך הפרוג ספלאש לזכרו של אדי גררו המנוח.
חיים אישיים
התחתן ב-25 במאי 2001 עם דניס, דוגמנית גרמנייה, שפגש באנגליה במסע ההופעות.
בדצמבר 2013 נולדה לו ולדניס בת בשם איילה.
המשפחה גרה בטמפה שבפלורידה.
רוברט רוז'דסטבנסקי
רוברט רוז'דסטבנסקי (ברוסית: Роберт Рождественский; 20 ביוני 1932, מחוז אלטאי - 19 באוגוסט 1994, מוסקבה) היה משורר רוסי וסובייטי.
ביוגרפיה
רוברט רוז'דסטבנסקי נולד בכפר במחוז אלטאי. אביו סטניסלב פטקביץ' היה ממוצא פולני ועבד בג.פ.או. כאשר רוברט היה בן 5 הוריו התגרשו. בשנת 1941 אביו התגייס ונהרג בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. אמו של המשורר הייתה רופאה, עם תחילת מלחמת העולם השנייה היא גויסה לצבא האדום ורוברט התגורר אצל סבתה. היא נפטרה בשנת 1943 ורוברט עבר לבית יתומים עד סוף המלחמה. בשנת 1945 אמו התחתנה עם איוואן רוז'דסטבנסקי, רוברט נלקח מבית היתומים וקיבל שם משפחה חדש. תחילה המשפחה התגוררה בקלינינגרד, אחר כך בלנינגרד ובשנת 1948 הם עברו לפטרוזבודסק.
בשנת 1950 רוברט רוז'דסטבנסקי לראשונה פרסם את שיריו בירחון מקומי בפטרוזבודסק. הוא ניסה להתקבל ללימודים למכון לספרות במוסקבה אך נכשל. במשך שנה הוא למד באוניברסיטת פטרוזבודסק ובשנת 1951 מהניסיון השני התקבל ללימודים במוסקבה.
בשנת 1955 התפרסם ספר שיריו של המשורר ובשנת 1956 ספר נוסף. באותה תקופה הוא גם פרסם את הפואמה הראשונה. שיריו זכו לפופולריות רבה בברית המועצות והוא הצליח להוציא לאור מספר ספרים. בשנת 1979 הוא קיבל פרס ברית המועצות על פעילות ספרותית.
בניגוד למשוררים פופולריים אחרים בני דורו כמו יבגני יבטושנקו בלה אחמדולינה ואנדריי ווזנסנסקי, רוז'דסטבנסקי היה לויאלי לשלטון במשך כל תקופת ברית המועצות וקיבל מספר עיטורים על פעילותו הספרותית.
בשנת 1986 התמנה רוברט רוז'דסטבנסקי ליושב ראש הוועדה לחקר ופרסום יצירות של אוסיפ מנדלשטם ופעל רבות לטיהור שמו של המשורר. הוא פעל להוצאה לאור של יצירות מאת מרינה צבטייבה ופעל לפתיחת מוזיאון על שמה במוסקבה. כמו כן היה יושב ראש ועדה להוצאה לאור של יצירות מאת ולדימיר ויסוצקי וערך את ספרו הראשון בהוצאה לאור בשנת 1981.
רוברט רוז'דסטבנסקי נפטר ממחלת לב בשנת 1994 ונטמן ביישוב מגוריו "פרדלקינו". באותה שנה יצא לאור קובץ שיריו האחרונים של המשורר.
הדיפלומה על שם קורוליוב
הקוסמונאוט הרוסי ולדימיר דז'ניבקוב היה ראשון הזוכים בדיפלומה.
גרמנופיליה
גרמנופיליה (בגרמנית: Germanophilie) היא אהבה וחיבה לתרבות הגרמנית, לעם הגרמני וגרמניה בכלל, המפגין כביכול את הלאומיות הגרמנית אף על פי שאינו גרמני אתני או אזרח גרמני. המונח היה בעיקר בשימוש במאה ה-19 והמאה ה-20 כאשר אוחדה גרמניה לכדי מדינת לאום, וצמיחתה של האימפריה הגרמנית. היפוכו של הגרמנופיל הוא הגרמנופוב - אדם המתעב או נטול אהדה כלפי כל דבר המשויך לגרמניה.
יוסטון סטיוארט צ'מברלין, פילוסוף ממוצא בריטי, אידאולוג גזעני ואנטישמי שדגל ב"טוהר הגזע הארי הגרמני", קבע כי העם הגרמני הוא צאצא של גזע ארי עליון. לצ'מברלין עצמו הייתה השפעה רבה על היטלר, והוא אף כינה אותו "נביא הרייך השלישי".
ראש ממשלת בולגריה במהלך מלחמת העולם השנייה, בוגדאן פילוב, היה גם הוא גרמנופיל ידוע. פילוב מונה לראשות הממשלה בידי בוריס השלישי, מלך בולגריה. מינויו לראשות הממשלה קירב את בולגריה לרייך השלישי ולהסכם ברית עמה.
מכת חום (איי לה דיר לה דה דה)
"מכת חום (איי לה דיר לה דה דה)" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. את השיר הוציאה לאור בספטמבר 2002 חברות התקליטים דנה מיוזיק ו-IMP רקורדס כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, החלום האפשרי (2002). כמו כן, הוא נכלל במארז התקליטורים, אוסף הסינגלים (2003).
רקע
"מכת חום (איי לה דיר לה דה דה)" הוא גרסת כיסוי הומוריסטית ללהיט "Darla dirladada" של הזמרת האיטלקייה-צרפתייה דלידה, והוא אף דוגם חלקים ממנו. את מילותיו העבריות חיברו אינטרנשיונל וחיים צינוביץ', שהפיק אותו לצד תומר בירן. "מכת חום (איי לה דיר לה דה דה)" הוא בעל מקצב מזרחי ומילים פרובוקטיביות, שמדגימות את האופי של אינטרנשיונל כאמנית. מילותיו עוסקות סביב מערכת יחסים שהזמרת מקיימת עם גבר נשוי בלא ידיעת אשתו. היא מאיימת עליו שתגלה את מעשיו לבת-זוגו במידה שלא יקנה לה מתנות.
קולין ביוקנן (שחקן)
ביוגרפיה
ביוקנן נולד וגדל בדנדי שבסקוטלנד. הוא למד משחק ב"דרמה סנטר לונדון" וסיים את לימודיו ב-1991.
פריצת הדרך שלו טלוויזיה הייתה ב-1994 כשגילם את השוטר אוסטין בפרקים אחדים של הסדרה הבלשית "A Touch of Frost". ב-1996 החל ביוקנן לגלם את סמל הבילוש פיטר פסקו בסדרת הטלוויזיה "דיאל ופסקו". עוד הופיע ביוקנן בסדרת הדרמה קומית "All Quiet on the Preston Front", הסדרה המשטרתית "The Bill", "בין השורות", "דיינג'רפילד", "בקצב הלב", "Space Island One", ובסדרה "Brief Encounters".
חיים אישיים
ביוקנן היה נשוי לקים ונולדו להם שתי בנות, קירה ומאיה. הוא אוהד נלהב של מועדון הכדורגל ברמינגהאם סיטי.
אגם טין
הוא ממוקם בין הנפות טין ונוטודדן במחוז וסטפול וטלמרק.
מצפון, נהר מאר זורם מהאגמים גויסטאבן, קלהובדפיורדן וקלהובדפיורדן אל האגם. האגם הוא חלק מSkiensvassdrag, ומתנקז דרך נהר טיננלב בדרום, עד הדלסטבנט
במהלך החבלה בייצור המים הכבדים בנורווגיה, כוחות ההתנגדות הנורווגיים הצליחו לגרום למעבורת שנשאה את המים הכבדים לשקוע באגם טין.
שברי המעבורת התגלו בשנת 1993. בשנת 2004 הוא נחקר וצולם לפרק של NOVA ; דגימות מים הוחזרו ואושרו העשרה איזוטופית בדאוטריום.
בשנת 2004 צוות הסרט שצילם סרטים לסרט תיעודי חדש על חבלה במים כבדים התוודע לדג יוצא דופן, ששחה ליד קרקעית האגם בעומק 430 מ'. שתי דגימות של הדגים שלא היו ידועים בעבר נלכדו באפריל 2005. הניתוח גילה כי הדגים קשורים קשר הדוק עם שריטה ארקטית. אורכו של הדג השקוף והבהיר הוא עד 15 אורך ס"מ ואין לו שלפוחית אוויר.
משה ויצמן
משה אביגדור ויצמן (1878 - 24 ביוני 1957) היה פרופסור לכימיה, ראש המחלקה לכימיה אורגנית באוניברסיטה העברית בירושלים ופעיל ציוני.
קורות חיים
משה אביגדור ויצמן נולד במוטול, על יד פינסק שברוסיה הלבנה, אז חלק מן האימפריה הרוסית.
הוריו היו עוזר, סוחר יערות במקצועו וחסיד סטולין, ורחל לאה לבית צ'מרינסקי. להוריו היו 12 ילדים, בהם גם אחיו המבוגר, חיים ויצמן, לימים נשיא מדינת ישראל.
משה ויצמן למד אגרונומיה בפוליטכניון בקייב וכימיה באוניברסיטת ז'נבה, הוכתר כאגרונום ב-1906 וקיבל תואר דוקטור ב-1907. בימי לימודיו בקייב היה פעיל ביחד עם אחיו שמואל בארגון ההגנה העצמית של היהודים בקהילות סביב קייב, היה מרצה על חשיבות ההגנה העצמית ומספק נשק. הוא עבד בעבודות שונות בז'נבה, ברלין ומוסקבה. משנת 1918 היה עוזר הוראה באוניברסיטת מוסקבה.
בשנת 1922 עלה לארץ ישראל. בשנת 1924 החל לעבוד באוניברסיטה העברית בירושלים, תחילה כעוזרו של פרופסור אנדור פודור במכון לכימיה, ואחר כך כמנהל המעבדה לכימיה אורגנית. בשנת 1927 הוענקה לו דרגת מרצה. בשנת 1935 הועלה לדרגת מדריך, ובשנת 1947, בהיותו בן שבעים, הועלה לדרגת פרופסור, אחד המבוגרים ביותר באוניברסיטה בעת קבלת דרגת פרופסור. בשנת 1949 יצא לפנסיה.
ויצמן היה פעיל ציוני והשתתף בקונגרסים 6-10, 12-13 כציר. ב-1929 סייע ליוסף אבידר בייצור גז מדמיע עבור ההגנה. ויצמן גם השתתף בחוג ספרותי בביתו של ד"ר ליאוניד דולז'נסקי ברחביה בו קראו בצוותא שירה רוסית קלאסית, בעיקר פושקין.
משה ויצמן נפטר ב-24 ביוני 1957 לאחר מחלה ממושכת, ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב. הוא הותיר אחריו את רעייתו, בן ושתי בנות.
אובוש מולש
אובוש מולש (בפורטוגזית: Ovos Moles) הוא קינוח הממולא בחלמון וסוכר הנפוץ בעיר אביירו, פורטוגל.
היסטוריה
אובוש מולש מוזכר לראשונה במאה ה-18, לאחר שנוצר במנזר מוסטריו דה ג'סוס (Mosteiro de Jesus) על ידי נזירים קתולים.
בעקבות פירוקם של המסדרים הדתיים וסגירתם של מנזרים רבים בזמן המהפכה הליברלית, החלו נזירים למכור את הקינוח בבתחנת הרכבת של אביירו על מנת לייצר הכנסות.
בשנת 2008, קיבל הקינוח ציון גאוגרפי מוגן מהנציבות האירופית.
אקווס (מחזה)
אקווס (באנגלית: Equus, מלטינית: סוס) הוא מחזה של פיטר שאפר שנכתב ב-1973 המספר את סיפורו של פסיכיאטר שמנסה לטפל בגבר צעיר שיש לו משיכה פתולוגית לסוסים.
רקע
את ההשראה לכתיבת המחזה קיבל שאפר כאשר שמע על מעשה פשע שבוצע על ידי ילד בן 17 שעיוור שישה סוסים בעיירה קטנה ליד סאפוק. המחזה מתאר תיאור בדיוני של מה שעלול היה לגרום לאירועים אלו, מבלי לדעת את פרטי הפשע. עלילת המחזה מוצגת כסיפור בלשי, הכולל את ניסיונות של פסיכיאטר הילדים ד"ר מרטין דיסארט להבין את הסיבות למעשיו של הילד, תוך התמודדות שלו עם תחושותיו-שלו אודות המשמעות והמטרות של חייו.
ההפקה המקורית הוצגה בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון בין השנים 1973 ו-1975, בבימויו של ג'ון דקסטר. אלק מק'קון שיחק את דיסארט, ופיטר פירת' שיחק את אלן סטרנג, הילד בן ה-17. מאוחר יותר עלתה ההפקה גם בברודוויי בכיכובו של אנתוני הופקינס בתפקיד דיסארט (מאוחר יותר גילמו את התפקיד גם ריצ'רד ברטון, לאונרד נימוי, ואנתוני פרקינס) וכן פיטר פירת' (שכבר כיכב בהפקה הלונדונית) בתפקיד אלן. כשפירת' עזב לטובת ברודוויי, דאי בראדלי החליף אותו בתפקיד אלן בהפקה בלונדון, מול מייקל ג'ייסטון כד"ר דיסארט. טום הולס החליף את פירת' בברודוויי. המחזה הועלה בברודוויי 1,209 פעמים. מריאן סלד הופיעה בכל אחת ואחת מההופעות בברודוויי, בתחילה בתפקיד הסטר, ולאחר מכן בתפקיד דורה. שאפר עיבד את מחזהו לסרט קולנוע באותו השם בשנת 1977.
אחד מהנושאים החשובים ביותר שבהם עוסק המחזה הוא טקסי הקורבן הדתיים, הבאים לידי ביטוי באופן שבו אלן סטרנג בונה תאולוגיה משל עצמו אודות הסוסים והאל "אקווס". אלן רואה בסוסים את נציגיו של האלוהים, ומבלבל את הערצתו ל-"אל" שלו עם משיכה מינית. כמו כן, המחזה בוחן את הקונפליקט בין ערכים אישיים לבין שביעות רצון וחשיבה חברתית, ציפיות ומוסדות. בהתייחסו למבנה הקלאסי של המחזה, לנושאים ולאפיון, דן שאפר בניגוד שבין הדיכוטומיה של הערכים האפולוניים והדיוניזיים לבין המערכות הקיימות בחייהם של בני-האדם.
מערכה ראשונה
מרטין דיסארט הוא פסיכיאטר בבית חולים לחולי נפש. הוא מתחיל במונולוג שבו הוא מתאר את המקרה של אלן סטרנג בן ה-17, שעיוור שישה סוסים. הוא גם מגלה את התחושה שלו כי המקצוע שלו הוא לא כל מה שהוא רוצה שיהיה ומביע את אי שביעות הרצון והאכזבה שלו מחייו. דיסארט מגלה כי יש "אספקה" בלתי נגמרת של צעירים במצוקה שעליו "לתקן" על מנת שיוכלו לחזור ולקיים "חיים נורמליים"; אבל הוא מטיל ספק בכך שיש טעם לטיפולים הללו, שכן ילדים אלו פשוט ישובו לחיות חיים משעממים, נורמליים, ללא מחויבות או "פולחן" (מוטיב חוזר במחזה זה). הוא מעיר כי פשעו של אלן סטרנג היה קיצוני, אך מוסיף כי יש צורך בקיצוניות כזו כדי להשתחרר מכבלי הקיום.
דיסארט מספר על חלום שהיה לו, בו מצא עצמו ביוון העתיקה, בתקופת חייו של הומרוס. בחלום, הוא משמש כאיש ציבור, העומד בראש טקס פולחן של הקרבת קורבן בהשתתפות המוני אנשים, חותך ומוציא את הקרביים של מאות ילדים. הוא נגעל ממעשיו, אך בשל רצונו להיתפס כמקצועי בעייני עמיתיו, הוא לא מפסיק את מעשיו.
לאט לאט, דיסארט יוצר קשר עם אלן על ידי משחק שבו כל אחד מהם שואל שאלה, אשר חייב להיות ענה בכנות.
דיסארט לומד כי פרנק, המודאג מכך שאלן הביע עניין רב דווקא בהיבטים האלימים יותר של התנ"ך, השחית תמונה אלימה של הצליבה שאלן תלה מעל מיטתו. אלן החליף את התמונה עם תמונה של סוס, בעל עיניים גדולות, בוהות.
דיסארט מהפנט את אלן, ובמהלך ההיפנוזה מגלה דיסרט אלמנטים מחלומו המפחיד על רצח פולחני של ילדים. דיסארט מגלה את כי אלן רוצה לעזור לסוסים להשתחרר מהשיעבוד שלהם.
בגיל 17, החל אלן לעבוד בחנות למוצרי חשמל, שם פגש את ג'יל מייסון, צעירה צעירה וחופשייה. אלן גילה בה עניין לאחר שהיא סיפרה לו שהיא עובדת עבור הארי דלטון, בעלים של אורוות סוסים. היא מציעה לאלן לעבוד עבור דלטון, והוא מסכים.
דיסארט נפגש עם דלטון, שאומר לו כי הוא אלן היה עובד למופת, ששמר את האורוות ללא רבב וטיפל היטב בכל הסוסים, ובפרט בסוס בשם נאגט. דיסארט מבין כי אלן פיתח אובססיה אירוטית כלפי נאגט (המכונה גם אקווס) שסחפה אותו לצאת לרכיבה על גבו של הסוס ללא אוכף, בשעות לילה מאוחרות, כשהוא עירום. אלן רואה את עצמו כמלך ואת אקווס כאלוהים, ויחד הם מביסים את אויביהם.
מערכה שנייה
דיסארט נותן לאלן תרופת דמה של "סם אמת", ואלן מתחיל לשחזר את פגישותיו עם ג'יל. ג'יל, שהתעניינה באלן, ביקשה ממנו לקחת אותה לאולם קולנוע המציג סרטים פורנוגרפיים. בעודם שם, השניים נתקלים בפרנק. עבור אלן, המפגש הזה היה טראומטי, בייחוד כשהבין שאביו שיקר כשניסה להצדיק את נוכחותו במקום. עם זאת, האירוע הזה גרם לאלן להבין כי סקס הוא דבר טבעי עבור כל הגברים, אפילו עבור אביו. אלן לוקח את ג'יל הביתה, והיא משכנעת אותו לבוא איתה לאורוות.
בהגיעם לאורווה, ג'יל מפתה את אלן והם מתפשטים ומנסים לקיים יחסי מין. אלן לא מצליח לקבל זקפה, ומחליט שהסיבה לכך היא קולות צהלת הסוסים שבאורווה. ג'יל מנסה לשאול את אלן מה הבעיה, אבל הוא צועק עליה ומגרש אותה משם. לאחר שהיא מתלבשת ועוזבת את המקום, אלן ניגש עירום אל הסוסים, ומתחנן לסליחה, שכן הוא רואה בסוסים יצורים אלוהיים. אלן הנסער, שסבור שהאלוהים רואה אל תוך נשמתו, לוקח לידיו מסמר מפלדה ומעוור את ששת הסוסים שבאורווה.
בסצנה האחרונה של המחזה יש מונולוג של דיסארט, שבו הוא מטיל ספק במקצועו ותוהה עד כמה באמת עזר לאלן, והאם הטיפול שקיבל אכן יגרום לו להפוך לנורמלי או שיפגע באנושיות שלו.
עיבוד קולנועי
שאפר עיבד את המחזה שלו לתסריט לסרט קולנוע שיצא בשנת 1977 בכיכובם של ריצ'רד ברטון, פיטר פירת', איילין אטקינס, קולין בלייקלי, ג'ואן פלוורייט וג'ני אגוטר, ובבימויו של סידני לומט. בניגוד להפקות הבימתיות, שבהן הסוסים מגולמים על ידי שחקנים אנושיים, לעיתים קרובות גברים שרירים עם מסכות בסגנון שבטי, לומט לא האמין שניתן לעשות זאת גם בגרסה הקולנועית, בה נדרשת מידה מסוימת של ריאליזם.
פרופסור ג'יימס מ' וולש האנגלי הישווה בין המחזה לבין סרט הקולנוע, וחש כי השימוש בסוסים אמיתיים בסרט היה מובן, אבל טען שסצינות החוץ הפרו את "העיצוב התיאטרלי המופשט" שהעניק למחזה את היצירתיות שבו. וולש גם הרגיש שהסצנה בה אלן מעוור את הסוסים הייתה דוחה, ו-"רוב רוחו של המחזה אבדה כתוצאה מכך."
הפקות מאוחרות
במערב התיכון של ארצות הברית, המחזה "אקווס" הוצג בהצגת בכורה בלאנסינג, מישיגן, בתיאטרון Boarshead Theatre. את המחזה ביים ג'ון פיקס, וכיכבו בו ריצ'רד תומסן בתפקיד דיסארט, דייוויד קרופ בתפקיד אלן, כרמן דקר בתפקיד דורה, וליסה הודג' בתפקיד ג'יל. ליהוק זוג שחקנים נשוי לתפקידים של אלן וג'יל שיכך מחלוקת מקומית בשל סצנת העירום שבמחזה. הפקה זו זכתה בשני פרסי Boarshead Theatre עבור ההפקה הטוב ביותר ועבור שחקן המשנה הטוב ביותר (קרופ).
אקווס הוצג גם בבולטימור בשנת 1979 ב-Lovegrove Alley Theatre. בהפקה זו כיכבו צ'ארלס ס' דוטון בתפקיד דיסארט, בראד מאיס (שהיה גם הבמאי) בתפקיד אלן סטרנג, לורן רהר בתפקיד ג'יל מייסון, ורונה רהר (שהייתה אימה האמיתית של לורן) בתפקיד דורה, אימו של אלן.
אקווס הוצג שוב בווסט אנד של לונדון בשנת 2007, בהפקת דייוויד פג ודאפיד רוג'רס, בכיכובם של ריצ'רד גריפית'ס, דניאל רדקליף וג'ואנה כריסטי בתפקידים הראשיים. ההצגה, בבימויה של תיאה שרוק, עלתה בפברואר 2007 ב-Gielgud Theatre. ההפקה עוררה תשומת לב תקשורתית, שכן גם רדקליף וגם גריפית'ס הופיעו בסדרת סרטי הארי פוטר (בתור הארי פוטר וורנון דרסלי, בהתאמה). בפרט, ליהוקו של רדקליף - אז בן 17 - עורר מחלוקת מסוימת משום שתפקידו של אלן סטרנג דורש ממנו להופיע בעירום מלא על הבמה. לאחר שעלתה בלונדון בשנת 2007, ההפקה הועברה לברודוויי, שם הציגה ב-Broadhurst Theatre. לאחר 21 הצגות הרצה, שהחלו ב-5 בספטמבר 2008, ההצגה נפתחה רשמית ב-25 בספטמבר 2008, ורצה 156 פעמים, עד ל-8 בפברואר 2009. רדקליף וגריפית'ס שבו לגלם את דמויותיהם של אלן ודיסארט, ושרוק שבה לביים את ההצגה. צוות השחקנים כללה גם את קייט מאלגרו, אנה קאמפ, קרולין מק'ורמיק, לורנצו פיסוני, ט. ריידר סמית', גרם מלקולם, סנדרה שיפלי, קולין באג'ה, טיירון ג'קסון, ספנסר ליף, אדסולה אוסקלומי ומארק ספולדינג. על הופעתו במחזה זה, רדקליף קיבל מועמדות לפרס Drama Desk עבור השחקן הראשי הטוב ביותר בהצגה.
אקווס הוצג שוב בסן חוזה, קליפורניה, במרץ 2011 ב-City Lights Theater. הפקה זו, בהשתתפות השחקנים שון גילברי בתפקיד אלן סטרנג וסטיב למברט בתפקיד דיסארט, קיבלה ביקורות נלהבות. ה-"Mercury News" הגדיר את הופעתם של גילברי ולמברט "מהפנטת" וציין כי גילברי "... חושף רגשות ואפידרמיס, רוכב עירום מכל בחינה. הוא מצליח בהדרגה לגרום ליצור צעיר ולא מושך במיוחד, לא רק להיות אהוד, אלא גם בר-הצלה, תוך שמירה הן על העוינות שבו והן על האנושיות שבו". "Starkinsider" העניק להפקה 4.5 מתוך 5 כוכבים, כינה את לאמברט "מעולה" ו-"בעל הופעה מושלמת", תוך שהוא קורא לגילוורי "מסנוור ובעל "יכולת טבעית לאכלס את נשמתו האמיתית. כמו הצעיר הסוער שהוא מגלם, גם לו וגם לסטראנג יש תשוקה למשהו שהוא חלק בלתי נפרד מהאישיות שלהם". הפקה זו זכתה בפרס Standout Classic Production Award מטעם Silicon Valley Small Theatre Awards..
אקווס הוצג שוב ביוסטון, טקסס לתקופה מגובלת, ב-יולי 2014 ב-Frenetic Theater. ההפקה מומנה ברובה על ידי תרומות בקיקסטארטר והתקבלה היטב מצד מבקרים וצופים כאחד. "Broadway World" כינה את ההפקה הזו "אפילה, מרתיעה וחושנית", ושיבח את צוות השחקנים. ב-"Houston Press" נכתב שההצגה "מדהימה להפליא ... חובה לראות". ב-"Culturemap" נכתב שהצגה זו היא אחת מההפקות החמות של השנה.
הפקה בישראל
המחזה עלה לראשונה בישראל בשנת 1976 בתיאטרון הקאמרי, בתרגום של אהוד מנור ובבימוי של הבמאי האנגלי פיטר ג'יימס. את התפקיד הראשי של הנער אלן סטרנג גילם יפתח קצור שהיה בן 18 בתפקידו הראשון כשחקן אשר זיכה אותו גם במועמדות לכינור דוד כשחקן השנה בתיאטרון תשל"ו. את תפקיד הפסיכיאטר, מרטין דייסארט גילם אבנר חזקיהו. עוד השתתפו בהפקה המקורית עדנה פלידל, נתן כוגן, אביב גר, מרים גבריאלי, ראובן שפר, אבי יקיר, גבי קרן ואמירה פולן. המחזה עלה שוב בתיאטרון בית ליסין בשנת 2008 בתרגום של דורון תבורי ובבימוי של רוני פינקוביץ'.
מפרץ קטניה
מפרץ קטאניה (באיטלקית: Golfo di Catania) הוא מפרץ ב בחוף המזרחי של האי האיטלקי סיציליה.
אורכו של המפרץ הוא כשלושים ושניים ק"מ.