cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלז'בייטה, רוזנת דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ
ביוגרפיה
אלז'בייטה נולדה ב-7 בדצמבר 1875 בכוטייבור, באימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בצ'כיה), ליאן, רוזן דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ והרוזנת אליזבת קוטולינסקי פון קוטולין, בתם של הרוזן יוזף קוטולינסקי פון קוטולין והרוזנת אדלהייד פון אטמס-הייליגנקרויץ.
היו לה שלושה אחים גדולים, יאן, אוטוקאר וירוסלב, והאח הצעיר קרל קונאטה. קרל קונאטה שינה את שמו לרוזן קוטולינסקי באוסטריה בשנת 1905, ובסוף 1912 התחתן עם הרוזנת מריה תרזה פון מראן, שהייתה צאצאית מנישואים מורגנטיים של בית הבסבורג).
ב-14 בנובמבר 1908 התחתנה אלז'בייטה בוורסאי עם פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה, בנה של איזבל, נסיכת ברזיל, ממנו נולדו לה 5 ילדים. אולם, מכיוון שאלז'בייטה הייתה ממשפחת אצולה זוטרה מבוהמיה, נאלץ פדרו לוותר על זכות הירושה לכתר הברזילאי, אם כי נשאר עם התואר "נסיך אורליאן-ברגנסה".
אליזבת מתה ב-11 ביוני 1951 בסינטרה בהיותה בת 75, ונקברה לצד בעלה פדרו.
משפחתה
ב-14 בנובמבר 1908 התחתנה אלז'בייטה עם פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
לגו מלחמת הכוכבים (סדרת משחקים)
לגו מלחמת הכוכבים (באנגלית: Lego Star Wars) היא סדרה של שישה משחקי מחשב אשר יצאה לשווקים בשנים 2005, 2006, 2007, 2011, 2016 ו-2022 על ידי חברת TT Games, ומגוללת את עלילות סרטי מלחמת הכוכבים. המשחקים בולטים בכך שהם מציגים את כל הדמויות וסביבתן כבנויים מקוביות לגו. המשחקים זכו להצלחה רבה ושניהם אף הוכתרו כ"משחק השנה" על ידי המגזין Wired.
Lego Star Wars: The Video Game
ניתן לשחק במשחקים כשחקן יחיד או כזוג, כאשר מתאפשרת בחירה בין עשרות דמויות שונות הבנויות מלגו. לכל אחת מן הדמויות ישנן יכולות מיוחדות אשר מאפיינות אותה אך הן מחולקות לשלושה סוגים עיקריים. כך למשל, אבירי הג'די מצוידים בחרב אור וניחנים בכוחות על טבעיים המסייעים להם להתגבר על אתגרים במהלך המשחק ולהדוף את אויביהם. לעומת זאת, לוחמים שאינם אבירי ג'די מצוידים ברובים ואקדחים מלגו (ובמשחק השני גם ביכולת לסטור) ורובוטכנים (כמו R2D2) מסוגלים לרחף בגובה קבוע ולשתק את האויבים העיקריים (דרואידי קרב במשחק הראשון וחיילי סער בשני). המשחק מאפשר התקדמות בעלילה הראשית, או לחזור על שלבים עם מגוון רחב יותר של דמויות (מה שהכרחי כדי לסיים את המשחק ב-100%). במהלך המשחק השחקן צובר ממון איתו הוא יכול לקנות צ'יטים, עצות ודמויות (לרוב מקבל השחקן בסוף שלב את הדמויות הטובות הקשורות בו ואת האפשרות לקנות בחנות את הדמויות הרעות שקשורות בו). כמו כן מפוזרים בכל שלב 10 חלקי ספינה שהשלמתה תיתן לו כסף רב.
יצא ב-2005.
Lego Star Wars: The Original Trilogy
משחק זה מהווה המשך ללגו מלחמת הכוכבים משחק הווידאו, וממשיך את עלילת המשחק של פרקים 4, 5 ו-6. במשחק זה יש יותר דמויות ובנוסף, אפשר להרכיב בו דמויות - מה שלא היה אפשרי לעשות במשחק הראשון. כמו כן, שופרה הגרפיקה במשחק ההמשך. יצא ב-2006.
Lego Star Wars: The Complete Saga
משחק זה מהווה את כל הפרקים במלחמת הכוכבים, שהשלבים בה והדמויות בה לקוחים משני המשחקים הראשונים בסדרה. בנוסף יש שם דמויות שלא הופיעו בשני המשחקים הקודמים, כולל שלבים מיוחדים. באופן מוזר, אחת הדמויות של המשחק היא אינדיאנה ג'ונס, שנראה כמו שהוא הופיע במשחק lego Indiana Jones. אבל כנראה זה פשוט מחווה לאחד המשחקים לשחקן האריסון פורד שמגלם גם את דמותו של אינדיאנה ג'ונס, וגם את דמותו של האן סולו.
יצא ב-2007.
Lego Star Wars III: The Clone Wars
משחק זה מתמקד בעונות 1 ו-2 של סדרת הטלוויזיה "מלחמת המשובטים" עם דמויות חדשות וקרבות ענקיים בין הרפובליקה לבדלנים. יש שני שלבים שמתרחשים בתקופת הסרט "מתקפת המשובטים", ואחד מהסרט המצויר "מלחמת המשובטים". ישנה אפשרות לקנות חלליות רפובליקניות ולטוס מ"משחתת הכוכבים" של הרפובליקה ל-"INVISIBLE HAND" של הבדלנים, לקנות דמויות בדלניות ואפילו להיכנס למשימות של הבדלנים ושל ציידי הראשים. ישנה גם אפשרות לקנות דמויות מהטרילוגיה המקורית, אימפריאליות או מצבא המורדים. יצא ב-2011.
Lego Star Wars: The Force Awakens
משחק זה מתרחש בשלבו הראשון של הסרט השישי, שם צריך להביס את דארת' סידיוס ולפוצץ את כוכב המוות. משם המשחק ממשיך לסרט השביעי בסדרה ומתרחש על פי הסצנות בסרט השביעי. המשחק יצא בשנת 2016.
Lego Star Wars: The Skywalker Saga
משחק זה נותן לך לשחק בכל 9 הסרטים המרכזיים. השחקן יכול לבקר בלפחות 20 כוכבים ולשחק בכל המאורעות המרכזיים במלחמת הכוכבים. מלנחות בטאטווין כאובי וואן עד להילחם בקיילו רן כריי. עם מעל ל-300 דמויות, המשחק הוא משחק הלגו הכי גדול שיצא.
ייצא ב-5 באפריל 2022.
ולדיקווקז
ולדיקווקז (ברוסית: Владикавка́з, באוסטית: Дзæуджыхъæу; בין השנים 1931–1944 ו-1954–1990 נקראה אורדז'וניקידזה) היא עיר ברוסיה בצפון הרי קווקז, בירתה של רפובליקת צפון אוסטיה. העיר שוכנת על שתי גדותיו של הנהר טרק במישור האוסטי, 30 ק"מ מרכס דרייל בהרי הקווקז, ממנו פורץ נהר הטרק בזרימה עזה. אוכלוסיית העיר מונה כ-307,478 תושבים (2016) ובהם אוסטים, רוסים, ארמנים וגאורגים. העיר משמשת כמרכז התעשייה והחינוך של האזור.
היסטוריה
לפני הקמת העיר שכן במקום הכפר האינגושי זאור (מערבית זוהור: ניצחון) העיר נוסדה בשנת 1784 על ידי הרוסים לאחר חתימה על הסכם גאורגייבסק בדבר צירוף גאורגיה המזרחית לרוסיה, במטרה לחזק את שליטתם באזור. שמה האוסטי של העיר הוא ככל הנראה שיבוש שמו הקדום של הכפר זאור. ב-1799 נבנה הכביש הראשי היוצא מהעיר ומוליך מרוסיה לגאורגיה, וב-1875 נבנתה מסילת הברזל מרוסטוב על הדון לבאקו החולפת דרך העיר. ב-1860 קיבלה ולדיקווקז מעמד של עיר וב-1863 הוכרזה כבירת חייל טרק של הקוזקים. בפברואר 1919 נכבשה העיר על ידי צבא המתנדבים של הגנרל אנטון דניקין, אך במרץ 1920 חזרה לשלטון הקומוניסטי. בין השנים 1921–1924 שימשה כבירת הרפובליקה האוטונומית ההררית. בין 1924 ל-1936 הייתה העיר לבירת החבל האוטונומי של צפון אוסטיה, ומ-1936 בירת הרפובליקה האוטונומית של צפון אוסטיה. בנובמבר 1942 ניסו הכוחות הגרמניים לכבוש את העיר, אך מתקפתם נהדפה וולדיקווקז סימנה את הנקודה הדרום-מזרחית ביותר אליה הגיעו. בין 1931 ל-1944 ובין 1954 ל-1990 נקראה העיר אורג'וניקידזה על שם המהפכן הקומוניסטי סרגו אורג'וניקידזה. בין 1944 ל-1954 נקראה בשמה האוסטי ג'אוג'יקאו.
תרבות
התיאטרון בעיר הוקם בשנת 1869 וזה היה התיאטרון הראשון באזור צפון הקווקז. בתיאטרון זה עבדו מיכאיל בולגקוב ויבגני וכטנגוב. בתקופת ברית המועצות בעיר הוקמו תיאטראות נוספים הפועלים גם כיום.
בעיר אין אולפן קולנוע, אך בשנת 1991 שחקני תיאטראות מקומיים השתתפו בסרט אדם בקימונו ירוק, שעלילתו מתרחשת בעיר.
האוניברסיטה העירונית פעילה למן שנת 1920.
בני קצובר
בנימין חי קצובר (נולד בתש"ז, 1947) איש ציבור ישראלי, ממקימי גוש אמונים וממנהיגי ציבור המתנחלים. לשעבר ראש המועצה האזורית שומרון, מראשי מועצת יש"ע ומועמד מפלגת התחיה לכנסת, והיו"ר הראשון של ועד מתיישבי השומרון.
ביוגרפיה
קצובר נולד בכפר אברהם שבפתח תקווה. לאחר סיום שירותו הצבאי למד מתמטיקה וכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים. בהיותו סטודנט באוניברסיטה ראה מודעה הקוראת לסייע להתיישבות המתחדשת בחברון, שיצאה לדרך בט"ו בניסן תשכ"ח, 1968, בליל הסדר שנערך במלון פארק בחברון, אירוע הנחשב למכונן בתולדות ההתנחלות ביהודה ושומרון. באותו ליל סדר מפורסם קצובר לא השתתף, אך הצטרף אל יושבי המלון במהלך חול המועד. לאחר מכן הועבר יחד עם משתתפים נוספים שבחרו להשתקע בחברון למתחם הממשל הצבאי בעיר.
במהלך השהות במקום נשא לאשה את חברתו בינה, עולה חדשה ממרוקו ותושבת דימונה. חתונתם התקיימה ברחבת מערת המכפלה. הייתה זו החתונה היהודית הראשונה בחברון מאז מאורעות תרפ"ט, וציון דרך לחידוש החיים היהודיים בעיר. בני הזוג גרו בבניין הממשל הצבאי במשך כשנתיים, במהלכן נולדו שני ילדיהם הראשונים. כאשר הוקמה קריית ארבע עבר הזוג הצעיר מחברון לשם.
ניסיון נוסף להקמת היישוב אלון מורה נעשה על גבעות טרשים שרשומות על שם תושבי כפר רוג'ייב ממזרח לשכם. יישוב זה פונה בעקבות החלטת בג"ץ שאסרה שימוש בקרקעות, שהופקעו מתושבים פלסטינים לצרכים צבאיים, על מנת להקים עליהן התנחלות אזרחית. לאחר פשרה בה היו מעורבים אריאל שרון, שר החקלאות, והמשפטנית פליאה אלבק הוקם בשנת 1980 היישוב אלון מורה, בשיפוליו הדרומיים של הר כביר צפונית לגבעות רוג'יב.
בבחירות לכנסת השתים עשרה היה המועמד השישי ברשימת מפלגת התחיה לכנסת, אך היא זכתה בשלושה מנדטים בלבד והוא לא נבחר לכנסת. לרשימה חסרו 34 קולות בלבד לקבל את המנדט הרביעי. לאחר ששני ח"כים התפטרו מן הכנסת, היה קצובר הבא בתור ברשימה וקיווה כי בחירות חוזרות שנערכו בשתי קלפיות ברמת גן ובני ברק ב-15 באפריל 1991 יביאו לכניסתו לכנסת. אך תקוותו נכזבה.
בשנת 1989 נפצע קשה בתאונת דרכים, ואז הוסף לשמו השם "חי" כסגולה להבראתו.
בין השנים 1981-1993 כיהן כראש המועצה האזורית שומרון. היה פעיל בתנועת התחיה, וכיום פעיל בתנועת "תקומה". בשנת 2008 נתמנה ליו"ר ועד מתיישבי השומרון. מתגורר באלון מורה.
קצובר נשוי לבינה ולהם חמש בנות ושני בנים, בהם הבמאית מנורה חזני. אחיו, צבי, כיהן כראש המועצה המקומית קריית ארבע.
עמדותיו
כבר בשנות ה-70 בעקבות פגישות עם אנשי רוח וסופרים כעמוס עוז וא.ב.יהושע הגיע קצובר לדיעה כי "ההומניזם המערבי.. הוא דת אלילית אלטרנטיבית ליהדות" וכי כל מערכת ערכים שאינה נשענת על "האמונה והזהות היהודית" אינה יכולה לגבש את העם היהודי "שבמוקדם או במאוחר יפתח מנגנוני דחיה כלפי ערכים זרים". בינואר 2012 הביע את דעתו על הדמוקרטיה הישראלית במצבה הנוכחי: "הייתי אומר שכיום לדמוקרטיה הישראלית יש תפקיד אחד מרכזי והוא להיעלם מהשטח. הדמוקרטיה הישראלית סיימה את תפקידה, והיא חייבת להתפרק ולהתכופף בפני היהדות. היום כל האירועים מנתבים להכרה שאין דרך אחרת, אלא להעמיד במרכז את העניין היהודי על פני כל עניין אחר, וזו התשובה לכל המצב והאיומים". קצובר נימק את עמדתו בטענה כי "הדמוקרטיה הישראלית הגיעה למצב בו היא לא מסוגלת לשרת את האינטרס היהודי. כל העדפה של האינטרס היהודי נחשבת לאפליה ונפסלת על ידי בג"ץ או רשויות המדינה. בכל מקום בו אינטרס לאומי מובהק פוגש ב"דמוקרטיה" – בהקצאות קרקע, בישובים קהילתיים, בביטוח לאומי – האינטרס הלאומי היהודי נאלץ לסגת". עם זאת קצובר אינו תומך במדינת הלכה אלא ש"הפתרון הבסיסי הוא להעדיף את "היהודי" על פני "הדמוקרטי" כל אימת שיש התנגשות ערכית בין השניים".
תביעות דיבה
ב-2018 הגיש תביעת דיבה נגד שידורי קשת לאחר שתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת" הציגה את תמונתו כשלידה הכיתוב: "סבא פוגרום". ב-5 בינואר 2020 בית משפט השלום בתל אביב דחה את תביעתו בנימוק שעל רקע התבטאויותיו של קצובר, אין המערכון מהווה לשון הרע והוא חוסה תחת חופש הביטוי. קצובר ערער לבית המשפט המחוזי בתל אביב, וזה ב-4 במרץ 2021 קיבל את ערעורו, קבע שהפרסום המדובר אינו נכנס לגדר סאטירה ומהווה הוצאת דיבה, וחייב בעקבות כך את "שידורי קשת" לפצותו ב-50,000 ש"ח. בקשת רשות ערעור של "שידורי קשת" נדחתה. לדברי קצובר, המערכון האמור מהווה חלק ממתווה קבוע של הפיכת הימין למשיסה. ולפיכך החליט לצאת למאבק זה על אף שבתחילה התלבט רבות אם לעשות זאת. זאת בשל ההכרה בחשיבות שבבלימת התופעה בה הלשון המשולחת כלפי אנשי ימין היא חסרת כל רסן, כדבריו. את הסכום שקיבל החליט לתרום.
קצובר הגיש תביעת דיבה נוספת, בסך 300,000 ש"ח, נגד העיתונאי אמנון אברמוביץ' והעיתון "ידיעות אחרונות", על שפרסמו מידע לא נכון בעניינו. ב-24 במאי 2022 התביעה נדחתה, וקצובר חויב לשלם הוצאות משפט בסך 25,000 ש"ח. בערעור לבית המשפט המחוזי מרכז קיבל בית המשפט ב-31 בינואר 2023 את עמדתו של קצובר, וחייב את אברמוביץ' לפצות את קצובר ב-15,000 ש"ח והוצאות משפט בסך 5,000 ש"ח. הסכום הנמוך שנפסק לו נומק בהתבטאויותיו השליליות של קצובר שנאמרו בעבר.
קליבר (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים:
צ'טורנגה
צ'טורנגה הוא משחק לוח הודי עתיק מהמאה ה-6, הנחשב לאביהם הקדמון של משחק השחמט המודרני, השוגי היפני והמקרוק התאילנדי, הסיטויין הבורמזי ועוד. כמו כן, משערים שמשחקים נוספים דוגמת שיאנג-צ'י, התפתחו ממשחק הזה. צ'טורנגה הוא האב הישיר של משחק השאתראנג', שהוא המשחק שהביא את השחמט לאירופה בימי הביניים.
החוקים המדויקים לא ידועים, אך מניחים שהם דומים למשחק השחמט - לכל שחקן 16 כלים בעלי יכולות תנועה שונות. לכל צד שמונה רגליים הנקראים Padàti/Bhata (חיילים רגלים) ו-8 קצינים. הניצחון מושג על ידי לקיחת כל הכלים של היריב למעט המלך.
עמדת הפתיחה במשחק צ'טורנגה: שימו לב שהמלכים לא נמצאים זה מול זה. המלך הלבן עומד ב-ה1 והמלך השחור ב-ד8.
בסנסקריט פירושה המילולי של המילה צ'טור-אנגה-באלה הוא צבא המורכב מארבעה מרכיבים, דהיינו פילים, מרכבות, פרשים וחיל רגלים. המשחק משקף חלוקה זו לארבעה מרכיבים של הצבא ההודי העתיק. חוץ מהמלך והיועץ או הגנרל שלו במרכז, הצבא מורכב מהיחידות הבאות:
את הצ'טורנגה שיחקו על לוח משובץ. בן שמונה שורות ושמונה עמודות (8*8) שנקרא אשתהפאדה (Ashtāpada). על הלוח היו מספר סימנים שמשמעותם לא ידועה כיום. הסימנים לא היו קשורים לצ'טורנגה אלא צוירו על הלוח מטעמי מסורת. היסטוריון השחמט מוריי שיער שבאשתהפאדה נעשה שימוש גם למשחק קוביות עתיק, שבו לסימנים הייתה משמעות.
אזכור קדום של משחק דמוי שחמט מיוחס לסובאנדהו ביצירתו ואסאואדאטה (סביבות שנת 600):למרות האמור ביצירה זו, לא ברור שמדובר בשחמט, גם לפי אלו שתומכים ברעיון שמקור השחמט בהודו. המילה שתורגמה לכלי שחמט, nayadyutair, איננה ספציפית לשחמט ויכולה לציין כלים של כל משחק לוח. הצבעים אינם אלו של שני המחנות, אלא פירושם שלצפרדעים לבוש בעל שני צבעים - צהוב וירוק. לבסוף, יש המפרשים במקום "משבצות שחורות" - "קצוות שחורים של שדות מושקים", ומכל מקום, לוח השחמט שהיה בשימוש בהודו היה בעל צבע אחד - המשבצות השחורות הן המצאה אירופאית מימי הביניים.
המלומד ההודי מהמאה ה-7 באנאבהטה כתב בביוגרפיה של הקיסר ההודי הארשה את האזכור המוקדם ביותר לצ'טורנגה:כל הטקטס מעלה מלא משחקי מילים. אם יש ספק קטן שהאשתהפאדה הוא משחק 8*8 משבצות, הרי המשמעות הכפולה של הצ'טורנגה, כצבא בעל ארבעה חלקים, שנוי במחלוקת. יש סיכוי שהאב הקדמון של השחמט מוזכר כאן, אך יש כאלו שאינם מסכימים ורואים בטקסט זה רמיזה לענק פורושה, שמיוצג לעיתים קרובות כמי שארבעת גפיו מקופלות על לוח 8*8 או 9*9. המיתולוגיה הוודית אומרת שהאלים תפסו אותו עם רשת, ושבקורבנו העולם נברא. נקודה זו נשארת פתוחה.
חוקי המשחק
החוקים המדויקים של משחק הצ'טורנגה אינם ידועים. היסטוריוני השחמט מאמינים שלמשחק היו חוקים זהים או דומים מאוד לאלו של השאתראנג'. מכל מקום אין ודאות לגבי טיב תנועתו של הגאזה (פיל), קודמו של הרץ בשחמט המודרני.
הראג'ה (מלך) זז כפי שזז המלך בשחמט, זהה לשאתראנג'.
המאנטרי (שר), ידוע גם כיועץ וכגנרל (סנפאטי) זז משבצת אחת באלכסון, כמו הפארס בשאתראנג'.
הראטה (מרכבה) שלעיתים מאויתת סאקאטה, נעה כמו הצריח בשחמט, כמו בשאתראנג'.
לגבי הגאזה (פיל) מתוארים שלושה מסעים שונים בספרות הקדומה:
הפיל בשחמט הסיני (שיאנג-צ'י) נע באופן דומה, אך ללא הקפיצה. (השם פיל משמש גם הוא לכלי אגדתי שאיננו יכול לקפוץ מעל כלי חוסם)
אשווה (סוס) נע כמו הפרש בשחמט, כמו בשאתראנג'. זהו אותו מסע מיוחד שמציין את המשחק כמי שמוצאו ההגיוני מהצ'טורנגה.
פאדאטי (חייל רגלי) ידוע גם כסאיניק (לוחם?) נע כמו הרגלי בשחמט, כמו בשאתראנג'.
אל-אדלי מציין שני הבדלים נוספים ביחס לשאתראנג':
הפט היה ניצחון לצד שנעשה עליו פט. חוק זה נראה לא הגיוני, אך הוא הופיע שוב בגרסאות שחמט באנגליה של ראשית המאה ה-17 (שנת 1600). על פי מקורות מסוימים, לא היה פט, הגם שזה לא סביר.
השחקן שהיה הראשון לחשוף את המלך היריב (ללכוד את כל כליו למעט המלך) - ניצח. בשאתראנג' זו גם זכייה, אך רק בתנאי שהצד היריב לא יכול לחשוף את המלך היריב במסעו הבא.
באנר
באנר (אנגלית Banner - בעברית: מודעה גרפית) היא מודעה בדף באתר אינטרנט, המשמשת לפרסום, ומטרתה בדרך כלל למשוך גולשים מהאתר שבו מופיע הבאנר אל האתר המפרסם.
התשלום עבור באנר מתבצע בדרך כלל במודל CPM, כלומר, המפרסם משלם למפעילי האתר שבו מופיע הבאנר, על פי כמות החשיפות שהבאנר קיבל. מודלים נוספים לתשלום הם ה-CPC, על פיו המפרסם משלם בהתאם לכמות האנשים שהקליקו על הבאנר, ומודל המקובל פחות, ה-CPL, שלפיו משלם המפרסם לאתר שבו מופיע הבאנר, רק אם הפרסום הניב עסקה.
יש המותחים ביקורת על האופן בו הבאנרים מפריעים לחוויית הגלישה, וחושפים את הגולשים לתוכן פרסומי ללא הסכמה מראש. עוד קובלים המבקרים על בזבוז רוחב הפס שנגרם מפרסום מודעות הבאנר. ישנן תוכנות המאפשרות מניעה של חלק מהיישומים המופעלים על ידי הבאנרים, ומרבית הדפדפנים הקיימים כיום בשוק, מספקים אפליקציות כאלה כחלק מובנה בדפדפן. השם באנר נגזר מהעובדה שמודעות אלו בדרך כלל מופיעות ברצועות צרות הדומות בצורתן לפס (Banner באנגלית).
יאן מאיין
יאן מאיין (Jan Mayen) הוא אי באוקיינוס הקרח הצפוני תחת ריבונות ממלכת נורווגיה. באי מתגוררים בין 18 ל-55 תושבים, כתלות בעונה.
גאוגרפיה
שטחו של האי יאן מאיין הוא 373 קילומטרים רבועים והוא הר געש שהתכסה באופן חלקי בקרחונים. מיצר יבשתי צר מחבר שני חלקים רחבים יותר. שכנו הקרוב ביותר הוא גרינלנד, הממוקמת כ-500 ק"מ משם. מרחק כפול מזה מפריד בין האי לבין נורווגיה עצמה. האי הררי למדי, כשהנקודה הגבוהה ביותר היא ברנברג אשר ממוקמת בצפון האי (2,277 מטרים מעל פני הים). בעקרון, לא ניתן לבקר באי אך בפועל ישנם ביקורים של מדענים ושל מעט תיירים. במקום שלושה מקווי מים מתוקים. באחד מהם המים צלולים בעוד בכל השאר המים מלאי בוץ וירוקת. חלקו המערבי מכוסה צמחייה מלבד החוף המערבי ביותר ואילו המזרחי הוא הר הגעש קפוא המכוסה לחלוטין קרח. חופו הדרום מערבי מישורי ואילו הצפון מערבי הוא צוק. חופו המזרחי הוא חוף קפוא.
כלכלה
לאי אין אוצרות-טבע. הפעילות הכלכלית מוגבלת דה יורה לשירות עובדי תחנת הרדיו והתחנה המטאורולוגית אשר על האי. בכל 124 ק"מ של חופו אין ולו נמל אחד. ציד לווייתנים התקיים בין השנים 1633 ו-1640 על ידי ההולנדים עד אשר הזן המקומי של הלווייתנים כמעט נכחד. מחלוקת באשר לגבול המים הטריטוריאליים של נורווגיה (יאן מאיין) ודנמרק (גרינלנד) הסתיימה כשדנמרק קיבלה שטח יותר גדול. כיום, בנוסף לתחנת הרדיו ולתחנת המטאורולוגיה, מגיעות אליו כמה ספינת תיירי אקסטרים במטרה לטפס על הר הגעש. חוץ מזה מגיעות אליו טיסות של תיירים, משלוחי מזון, ציוד ועובדים.
אוכלוסייה
תחנת אולוקינביין (Olonkinbyen) המאכלסת את הצוות הפועל באי והאחראי על תחנת מזג האוויר ועל תחנת הרדיו, נחשבת לבירה דה פקטו של האי.
התושבים היחידים באי הם עובדים העובדים בכוחות הצבא הנורווגיים ובמכון המטאורולוגי הנורווגי. שמונה עשר אנשים מבלים את החורף באי, אך האוכלוסייה יכולה להשתנות לכ-35 במהלך הקיץ, כאשר מתבצעת תחזוקה כבדה. כוח האדם משרת שישה חודשים או שנה, ומחליפים אותו פעמיים בשנה באפריל ובאוקטובר. צוות התמיכה, כולל מכונאים, טבחים ואחות, נמנים עם אנשי הצבא.
תחבורה
באי ישנם כמה כבישים, בעיקר בצידו המערבי. כל הכבישים באי הם כבישי העפר. באי פועל גם שדה תעופה קטן ושמו "ג'אם מאינפילד".
היסטוריה
האי "התגלה" על ידי מגלי ארצות אירופאים מספר רב של פעמים, ויש הסבורים כי התגלה קודם לכן, במאה השישית.
בשנת 1607 גילה את האי הנרי הדסון וקרא לו בשם "הדסונס טאצ'ס". בשנת 1611 ציידי לווייתנים אנגלים קראו לו "האי טריניטי". בשנת 1612 ציידי לווייתנים צרפתים קראו לו "האי רישליו". בשנת 1614 קפטן ג'ון קלארק קרא לו "האי איזבלה".
במאה ה-17 שגשג באי ציד לווייתנים. המין המקומי של לווייתנים היה איטי מאוד וכך קל יותר ללכוד אותו. בתי מלאכה הוקמו בחוף. עשרות פועלים שהו בו בעונות הקיץ ומאות פגרי ענק נגררו מאוניות הציד לחופיו. מרבבות פגרי כלבי ים ודובים הופשטה הפרווה והוסיפו לזוועת הטבח והסירחון. בחורפים הקשים והאפלים ננטשו בתי המלאכה. מאבקי כוח בין מדינות צפון אירופה על השליטה בעוצמה הכלכלית הזו הביאו לביצוע מעשי חבלה והרס הדדיים בתחנות הנטושות עם בוא החורף. הפתרון המתבקש היה השארת צוות שמירה לשהייה באתר למשך החורף, צוות ממנו לא שרד עד הקיץ ולו אדם אחד.
רעידות אדמה
באי התרחשו עשרות רעידות אדמה (על האי או לידו) בשנים האחרונות שהחזקות ביניהן הגיעו ל-6.8 בסולם ריכטר. מתוכן שתיים היו על האי עצמו. הראשונה ב-19 בספטמבר 1970 שעצמתה 4.2 בסולם ריכטר ואילו השנייה הייתה ב-9 ביולי 1990 ועצמתה 4.4 בסולם ריכטר.
אי-ספיקת כבד חריפה
אי־ספיקת כבד חריפה (acute liver failure - ALF) היא מצב בו הכבד חדל לחלוטין ממילוי תפקודיו החיוניים לגוף כגון חילוף החומרים, יצירת חלבון, תאי דם אדומים וניטרול רעלים, לאחר שחלק גדול ממנו נהרס. הרס רקמת הכבד והחלפתה ברקמת צלקת מכונה צמקת הכבד (צירוזיס). כאשר הרס הכבד מתרחש במהירות רבה, מתפתחת אי־ספיקת כבד דוהרת, העלולה לגרום למוות תוך מספר ימים.
אי־ספיקת כבד באה כתוצאה ממחלות כמו צהבת, שחמת או דלקת הכבד, בשל הרעלת פרצטמול או שתייה יתרה וממושכת של אלכוהול.
הגדרה
אי־ספיקת כבד חריפה מוגדרת כ - "ההתפתחות המהירה של חוסר תפקוד תאי הכבד, במיוחד קרישה coagulopathy ושינויים במצב הנפשי של החולה (אנצפלופתיה - בלבול) ללא מחלת כבד ידועה מראש".:1557
האבחון של מחלת אי־ספיקת כבד חריפה מבוסס על בדיקה גופנית, בדיקות מעבדה, ההיסטוריה של המטופל, וההיסטוריה הרפואית לבסס שינויים במצב הנפשי, קרישה, מהירות ההופעה, והיעדרות מחלת כבד קודמת ידועה.:1557
ההגדרה המדויקת של "מהיר" היא מפוקפקת במקצת, וקיימות תת-חטיבות שונות המבוססות על הזמן מהופעת הסימפטומים של הכבד הראשונים עד הופעת האנצפלופתיה. אחת התוכניות מגדירה "אי־ספיקת כבד חריפה" כההתפתחות של אנצפלופתיה תוך 26 שבועות מהופעת תסמינים כלשהם בכבד. וזה מחולק ל - "fulminant hypatic failure" שמחייב את תחילת האנצפלופתיה תוך 8 שבועות, ו - ""subfulminant שמתאר את תחילת אנצפלופתיה לאחר 8 שבועות אך לפני 26 שבועות. תוכנית אחרת מגדירה "hyperacute" כהתחלה תוך 7 ימים, "acute" בין 7 עד 28 ימים, ו - "subacute" בין 28 ימים עד 24 שבועות.:1557
בצקת מוחית ואנצפלופתיה
ב-ALF, בצקת מוחית מובילה לאנצפלופתיה כבדית, תרדמת, בקיעת המוח, ובסופו של דבר למוות. איתור של אנצפלופתיה הוא מרכזי לאבחנה של אי־ספיקת כבד חריפה. זה עשוי להשתנות מגירעון עדין בתפקוד המוח העליון (למשל מצב רוח, ריכוז בדרגה I) עד לתרדמת עמוקה (דרגה IV). מטופלים המציגים אי־ספיקת כבד חריפה והיפרחריפה נמצאים בסיכון גבוה יותר לפתח בצקת מוחית ואנצפלופתיה דרגה IV. הפתוגנזה נשארת לא ברורה, אך היא יכולה להיות תוצאה של כמה תופעות. יש הצטברות של חומרים רעילים (כמו אמוניה, מרקפטן, בנזודיאזפינים אנדוגני וסרטונין\טריפטופן במוח. זה משפיע על רמת הנוירוטרנסמטר והפעלת הנוירורצפטור. הארגון העצמי של זרימת הדם במוח נפגע והוא קשור עם גליקוליזה אנאירובית. תאים עצביים אסטרוציטים הם רגישים לשינויים הללו ומתנפחים, וכתוצאה מכך הלחץ התוך-גולגולתי מוגבר. מתווכים דלקתיים גם משחקים תפקיד חשוב.
למרבה הצער, סימנים של לחץ תוך-גולגולתי מוגבר כגון פפילאדמה ואובדן הרפלקסים האישונים אינם אמינים ומתרחשים בשלב מאוחר בתהליך המחלה. הדמית CT של המוח היא גם לא מסייעת באיתור מוקדם של בצקת מוחית, אך לפעמים הוא מבוצע כדי לשלול דימום תוך מוחי. ניטור לחץ תוך-גולגולתי פולשני דרך סוב-דוראלית (subdural) לפעמים מומלץ, לעומת זאת, חייבים לשקול את הסיכון לסיבוכים מול התועלת האפשרית (1% דימום קטלני). המטרה היא לשמור על לחץ תוך-גולגולתי מתחת ל-25 מ"מ כספית, ולחץ זלוף מוחין מעל 50 מ"מ כספית.
קרישה Coagulopathy
קרישת הדם היא תכונה נוספת לאי־ספיקת כבד חריפה. הכבד משחק את התפקיד הראשי בסינתזה של כמעט כל גורמי הקרישה וכמה ממעכביה. נמק תאי הכבד מוביל לסינתזה לקויה של גורמי ומעכבי קרישה רבים. האחרון גורם להארכה בזמן הפרותרומפין (prothrombin time) אשר נעשה בו שימוש נרחב לפיקוח על חומרת פגיעה בכבד. יש חוסר תפקוד משמעותי של טסיות דם (טסיות דם עם מומים כמותיים ואיכותיים). טרומבוציטופניה המתקדמת עם אובדן של טסיות דם גדולים יותר ופעילים יותר היא כמעט אוניברסלית. טרומבוציטופניה עם או בלי DIC (קרישת תוך כליות מפושטת) מעלה את הסיכון לדימום תוך מוחי.
אי־ספיקת כליות
אי־ספיקת כליות היא נפוצה, ונמצאת ביותר מ-50% מחולי אי־ספיקת כבד חריפה, הסיבות לכך הן או בגלל התקיפה הראשית כגון אקמול שגורם לנמק צינורי חריף, או בשל מחזור היפרדינמי המוביל לתסמונת האפאטוראנאל או לאי־ספיקת כליות. בגלל ייצור לקוי של אוריאה, האוריאה אינה מייצגת את מידת הפגיעה הכלייתית.
דלקת וזיהום
כמעט 60% מכל חולי אי־ספיקת כבד חריפה יש להם את הקריטריונים לתסמונת דלקתית מערכתית ללא קשר לקיומו או היעדרו של הזיהום. לפעמים זה תורם לכשל בהרבה איברים. מנגנון הגנה לקוי מגביר באופן משמעותי את הסיכון לאלח הדם. חיידקי אלח הדם בעיקר "gram positive organisms" ואלח דם פטרייתי "fungal sepsis" נצפו ביותר מ-80% ו-30% מהחולים, בהתאמה.
שיבושים מטבוליים
היפונתרמיה היא כמעט ממצא אוניברסלי בשל החזקת מים ושינוי במעבר תוך תאי של נתרן מעיכוב Na/K ATP.
הפשרה של Haemodynamic (הכוחות הקשורים למחזור הדם) ונשימה אירובית
זרימה היפרדינמית, עם הגדלת קוטר כלי הדם, מובילה לירידה בלחץ הדם. יש עלייה מפצה בתפוקת הלב. אי־ספיקת כליות המתועדת ב-60% ממקרי אי־ספיקת כבד חריפה, יכולה לתרום לפשרת ההיפודינמיקה. למרות שאספקת החמצן לרקמות נאותה יש ירידה בספיגת החמצן וכתוצאה מכך חוסר חמצן ברקמות. סיבוכים בריאות מתרחשים ביותר מ-50% מהחולים. פגיעה חמורה בריאות והיפוקסמיה גורמת לעלייה בשיעור התמותה. רוב המקרים של פגיעה חמורה בריאות הם בגלל תסמונת מצוקה נשימתית חריפה, עם או בלי אלח דם. דימום ריאתי, תפליט פלאורלי, צמיקת ריאה הם גם גורמים לקשיי נשימה.
הריון
לקראת סוף ההריון תפקוד הכבד יורד באופן משמעותי, וזה בקלות יכול להיות במעקב על ידי בדיקות דם. ביטויים קליניים מוקדמים של אי־ספיקת כבד חריפה בהריון כוללים: חולשה, ירידה בתיאבון, צבע השתן כהה, צהבת, בחילות, הקאות, התנפחות בטן. בקרב חולים שמקרי המוות שלהם יוחסו לאי־ספיקת כבד בהריון מאוחר, רובם חוו לידה טבעית "vaginal deliveries”.
סיבות וגורמי סיכון
כל הגורמים הפוגעים בכבד עלולים, אם פגיעתם תהיה קשה דיה, להביא לאי־ספיקה שלו. הגורמים השכיחים ביותר הם צריכת אלכוהול מוגברת ונגיפי דלקת הכבד B ו-C. תרופות מסוימות, בפרט פראצטמול (אקמול), הן הגורם השכיח לאי־ספיקה דוהרת.
גורמים נוספים לאי־ספיקת כבד:
אבחון ובדיקות
האבחנה מתבססת על מישלב של תסמינים באנמנזה, סימנים בבדיקה הגופנית ותוצאות בבדיקות הדם והדימות. בבדיקה הגופנית יחפש הרופא וימצא לפחות חלק מהסימנים כמו דלדול, מיימת, רעד אופייני, צהבת וסימני גרד. ייתכנו גם אדמומיות בכפות הידיים, נימי דם בצורת עכביש בעור, דלדול שיער, ובגברים שדיים גדולים ודלדול אשכים.
בבדיקות דם יתגלו רמות נמוכות של חלבונים שהכבד בלעדי בייצורם, כמו גורמי הקרישה ואלבומין, ורמה גבוהה של בילירובין שהפרשתו נפגעה. רמה גבוהה של אמינוטרנספרזה תעיד על דלקת והרס תאי כבד. קיימות בדיקות דם לגילוי הגורם למחלה - בדיקות לזיהוי נגיפי דלקת הכבד, בדיקת רמת פראצטמול בדם וכדומה.
הטיפול
הטיפול תלוי באשפוז בבית חולים. לפעמים, נדרש אשפוז ביחידה לטיפול נמרץ. הטיפול תלוי בגורם ובשלב של המחלה. מטרות הטיפול הן לסלק את הגורם הפוגע בכבד, למנוע את הסיבוכים ולטפל בהם משהופיעו. דוגמאות חשובות לסילוק הגורם כוללות הפסקת שתיית אלכוהול, תרופות כנגד נגיפי דלקת הכבד (אינטרפרון, למיבודין) וטיפול לדיכוי מערכת החיסון.
בשלב מתקדם של המחלה נודעת חשיבות רבה גם לדיאטה. כמות החלבון צריכה להיות מותאמת בדיוק רב, שכן כמות רבה מדי תגרום לנזק במוח, ואילו כמות קטנה תביא לדלדול שרירים וחולשה. כמו כן צריכת הנתרן צריכה להיות קטנה ("דל מלח"), כחלק מהטיפול בצבירת הנוזלים. חשוב גם להיזהר בנטילת תרופות, כולל תכשירי הרפואה המשלימה, בגלל האפשרות שאלו יגרמו לדלקת כבד אשר תוסיף לנזק הקיים ואולי אף תכריע את החולה.
בשלבים סופיים של אי־ספיקת כבד הטיפול היחיד שיכול למנוע מוות הוא השתלת כבד. בשנים האחרונות מפתחים במרץ מערכות לתמיכה בכבד. מערכות אלו, אמורות לסלק חומרים רעילים שהצטברו בגוף וחלק מהן אף אמורות לבצע תהליכים ביוסינתטיים, זאת על ידי תאי כבד ממקור חזיר או ממקור אדם הכלולים במערכת. עדיין אין מערכת היכולה להחליף את כל תפקודי הכבד (במקביל למערכת דיאליזה המחליפה את הכליות), אך יומה של מערכת כזאת קרב והולך. המערכת תאפשר להחזיק את החולה בחיים עד אשר הכבד שלו יתאושש או עד שימצא לו כבד להשתלה.
פרוגנוזה
בעבר אחוז התמותה היה גבוה מאוד - למעלה מ-80%. בשנים האחרונות, השתלות כבד ותמיכה בטיפול הנמרץ שיפרו את ההישרדות באופן משמעותי. אחוז ההישרדות עם השתלה הוא יותר מ-65%.
אי־ספיקת כבד חריפה אצל ילדים
התסמינים של אי־ספיקת כבד חריפה עשויים להיות קלים מאוד ובלתי ספציפיים בתחילה, ואף ייתכן היעדר תסמינים כלל. עם זאת, הילדים עלולים להתקדם במהרה לצהבת או לבלבול (encephalopathy) בנוסף, ייתכנו בצקות בגפיים בגלל חלבון נמוך בדם, או דימום.
האבחנה של אי־ספיקת כבד חריפה מתבצעת באמצעות סדרת בדיקות, ומומלץ כי הטיפול במרכז מומחיות לכבד בילדים חשוב לצורך אבחון מדויק ומהיר. הטיפול באי־ספיקת כבד חריפה מורכב ממספר שלבים. הטיפול ההתחלתי כולל טיפול תומך וממוקד שמטרתו לסייע לגוף להתמודד עם איבוד תפקודי הכבד. לדוגמה, מתן תחליף לסוכרים, לחלבוני הקרישה וטיפול באנצפלופתיה. במקביל, יש לבצע בירור נוסף על מנת לאפיין את הסיבה לאי־ספיקת הכבד. הדבר חיוני כדי לכוון את הטיפול לבעיה הספציפית. בירור זה עשוי לכלול בדיקת דימות (כגון אולטרסאונד) וביופסיית כבד.
התוצאה של אי־ספיקת כבד חריפה לטווח ארוך תלויה בסיבה להפרעה. באופן כללי, יכולתו של הכבד להשתקם ולהחלים טובה, והילדים עשויים להחלים לחלוטין. במצבים נדירים בהם נראה כי הכבד לא מתאושש תישקל הפניה למרכז השתלות לצורך הערכה לקראת אפשרות של השתלת כבד. חשוב להדגיש כי מדובר במקרים נדירים מאוד. גם עבור ילדים הזקוקים להשתלה, התוצאות מבטיחות, עם שיעור הצלחה גבוה והישרדות לטווח ארוך.
האנדרטה הלאומית (אינדונזיה)
האנדרטה הלאומית (באינדונזית: Monumen Nasional ובקיצור Monas) היא אנדרטה במרכזה של העיר ג'קרטה, בירת אינדונזיה המנציחה את מלחמת העצמאות של אינדונזיה.
הקמת האנדרטה
הרעיון להקמת אנדרטה לאומית במרכז ג'קרטה הועלה על ידי נשיא אינדונזיה סוקרנו מיד לאחר ההכרה ההולנדית בעצמאות אינדונזיה בסוף שנת 1949. חזונו של סוקרנו היה לאנדרטה דמוית מגדל אייפל וגבוהה ממקדש בורובודור. תחרות לעיצוב האנדרטה נפתחה פעמיים אך בחירת תוכנית עיצוב התעכבה במשך שנים עקב מחלוקות. לבסוף אומצה תוכנית שהוכנה במקור על ידי פרדריק סילבאן (Frederich Silaban) ופותחה לבקשת סוקרנו על ידי האדריכל ר"מ סודארסונו (R.M. Soedarsono).
עבודות הקמת האנדרטה החלו בשנת 1961 במרחב פתוח הנקרא כיום כיכר מרדקה. לצורך הבנייה נהרסו מספר מבנים שניצבו בו. בשנת 1963 הושלמה בניית האובליסק. לאחר מכן עוכבו העבודות עקב קשיי מימון וההשלכות של ניסיון ההפיכה הצבאית של תנועת 30 בספטמבר בשנת 1965. בשנת 1969 התחדשו העבודות והוקם המוזיאון שבתחתית האנדרטה. היא נפתחה לציבור ב-12 ביולי 1975.
מבנה האנדרטה
האנדרטה מועצבת כאובליסק הניצב על גבי בסיס רבוע דמוי גביע, שאורך צלעותיו 45 מטרים. גובהה הכולל של האנדרטה הוא 134.7 מטרים, מהם גובהו הכולל של האובליסק הוא 117.7 מטרים. בראש עמוד האובליסק, המצופה שיש, מצויה מרפסת תצפית שממנה נשקף נוף העיר. מעל המרפסת מתנשאת להבת העצמאות היצוקה ארד ומצופה עלי זהב, שגובהה 17 מטרים ומשקלה 24.5 טון. עיצובו של המבנה כולו מיועד לבטא את פילוסופיות הלינגאם והיוני.
בתוך מבנה הבסיס דמוי הגביע ממוקם אולם העצמאות. בטבורו, מוקף על ידי שורות מושבים נמוכות, ניצב חדר שקירותיו מצופים בשיש שחור ובו נשמר הנוסח המקורי של הכרזת העצמאות האינדונזית. דלתות מקושטות בקיר המערבי של החדר - שערי העצמאות - מובילות אל תוכו. יתר קירותיו החיצוניים של החדר מקושטים בסמלי עצמאות שונים. על גג מבנה הבסיס ממוקמת מרפסת תצפית נוספת.
מתחת למבנה האנדרטה נמצא מוזיאון ההיסטוריה הלאומית של אינדונזיה. זהו אולם רחב ממדים שבהיקפו ובטבורו מוצבות 51 דיורמות, המתארות את ההיסטוריה של אינדונזיה מאז המאה הרביעית לפני הספירה ועד ימי סוקרנו.
המרחב המרוצף שסביב האנדרטה הוא אתר לעריכת טקסים ואירועים לאומיים שונים.
מוצגים במוזיאון
בין המוצגים שבמוזיאון בבסיס ה"מונאס" נמצאים נוסח הכרזת העצמאות של אינדונזיה בכתב יד והנוסח המודפס של הכרזת העצמאות של אינדונזיה שניהם מיום ששי 17 באוגוסט 1945.
לוה רקורדס
היסטוריה
תקליטי לאוה נפתחה ב-1995 על ידי ג'ייסון פלום, שהתחיל את הקריירה שלו בתקליטי אטלנטיק. אחד מאנשי ה A&R הכי טובים בתעשיית המוזיקה, בתחילת הקריירה שלו פלום היה אחראי להחתמה של אמנים פופולריים שמכרו מיליוני אלבום, כמו טויסטד סיסטר, סדיק רוו, אריה לבן, וטורי אמוס, וגם עזר להתחיל את הקריירה של The Stone Temple Pilots, וקולקטיב סול. מאז תחילת החברה היא עזרה לאמנים להתפרסם, כמו אות'וריטי זירו, קיד רוק, מטצ'בוקס טוואנטי, אונקול קראקר, שוגר ריי, הקורס, ונסה לין ויליאמס, התזמורת הטרנס סיבירית, וסימפל פלאן.
גרוזני
גרוזני (ברוסית: Грозный, בצ'צ'נית: Сольж-ГIала) היא בירת הרפובליקה הצ'צ'נית בפדרציה הרוסית. אחת הערים הגדולות בצפון הקווקז.
נמצאת בהרי קווקז בדרום-מערב רוסיה על נהר סונג'ה, יובלו של נהר טרק. דרך העיר עוברת מסילת ברזל מרוסטוב על דון לבאקו וצינור נפט מאזרבייג'ן למרכז רוסיה. אוכלוסיית העיר מונה 297,137 בני אדם (2018), המהווים פחות ממחצית אוכלוסיית העיר כפי שהייתה בשנת 1991.
שם העיר
השם גרוזני ניתן על ידי הגנרל הרוסי אלכסיי ירמולוב שנלחם בצ'צ'ניה והקים במקום מבצר שממנו יותר מאוחר נהייתה עיר. לאחר מותו של נשיא צ'צ'ניה העצמאית הראשון ג'וחר דודייב ב-1996 החליטו יורשיו לשנות את שם העיר לג'וחר, אך שינוי השם לא הוכר על ידי הרוסים ובעולם. לאחר מותו של הנשיא הצ'צ'ני הפרו-רוסי אחמד קדירוב הפרלמנט הצ'צ'ני הצביע על שינוי השם ל"אחמד גהלה", אך בנו של אחמד, רמזן קדירוב, ראש ממשלת צ'צ'ניה החדש, הטיל וטו על ההחלטה, כך שהשם הרשמי נשאר גרוזני.
היסטוריה
ב-1818 מאחז גרוזניה הוקם על ידי הקוזקים של טרק על הנהר סונז'ה במסגרת מלחמת הקווקז. לאחר ניצחון הרוסים המבצר איבד מחשיבותו ושמו שונה לגרוזני. ב-1893 נסללה דרך העיר מסילת ברזל מרוסטוב על דון לאזרבייג'ן, ונבנה צינור נפט מבאקו למרכז רוסיה. הדבר הביא להתפתחות ניכרת של העיר, מספר תושביה צמח מ-15,600 ב-1897 ל-30,400 ב-1913.
יום לאחר מהפכת נובמבר ב-1917 העיר נכבשה על ידי הצבא האדום, אך זה נאלץ למסור אותה לצבא המתנדבים של אנטון דניקין ב-4 בפברואר 1919. ב-17 במרץ 1920 נכבשה שוב על ידי האדומים. היא צורפה לרפובליקה האוטונומית הצפון-קווקזית, והוכרזה כבירת המחוז הצ'צ'ני האוטונומי. מרבית אוכלוסיית העיר בתקופה זו הייתה מורכבת מקוזאקים, אותם זיהו הקומוניסטים כאויבי המשטר, ולכן עודדה הגירה צ'צ'נית לעיר, אותם ראה השלטון כאויבים פחות חמורים. מ-1934 שונה שם האזור למחוז האוטונומי של צ'צנו-אינגושטיה, ומ-1936 המחוז האוטונומי הפך לרפובליקה אוטונומית.
הקמתה מחדש של צ'צ'נו-אינגושטיה
רק ב-9 בינואר 1957 הותר לצ'צ'נים לחזור, ושם המחוז שונה שוב לרפובליקה הצ'צ'נו-אינגושית. בסוף אוגוסט 1958 התעוררו בעיר מהומות אנטי-צ'צ'ניות בעקבות חזרתם של הצ'צ'נים, שדרשו את השבת הרכוש הנגזל, ואילוצם של המהגרים לחזור למולדתם. הרקע הרשמי למהומות היה רצח פועל רוסי שיכור בן 22 על ידי צ'צ'ני, לאחר שהראשון התנכל לו. המפגינים דרשו שינוי שם המחוז חזרה למחוז גרוזני, איסור על מגורי יותר מ-10% מהצ'צ'נים בעיר, הבאת לאומים אחרים לאזור, והתערבותו האישית של ניקיטה חרושצ'וב בנעשה. ב-28 באוגוסט הצבא פיזר את המפגינים והעיר שקטה עד לשנת 1991.
תקופת התפרקות ברית המועצות
בשנת 1990 הגנרל הצ'צ'ני הראשון בצבא הסובייטי ג'וחר דודייב חזר למולדתו והקים את הקונגרס הצ'צ'ני הכללי. הקונגרס דרש את הקמת הרפובליקה הצ'צ'נית במסגרת ברית המועצות. לאחר הפוטש של אוגוסט כשרוב הרפובליקות התחילו להכריז על עצמאותן, חברי הקונגרס הצ'צ'ני השתלטו על ועידת הסובייט הצ'צנו-אינגושי של המפלגה הקומוניסטית ורצחו את ראש המפלגה של גרוזני. באוקטובר אותה שנה דודייב ערך משאל עם בנושא עצמאות מרוסיה שזכה לרוב. בנובמבר, בוריס ילצין ניסה לפנות את הכוחות הרוסיים מגרוזני דרך האוויר, אך דודייב סגר את נמל התעופה. הרוסים היססו לזמן מה בבחירת תגובה מתאימה לעצמאות צ'צ'ניה עד שב-26 בנובמבר 1994 תפסו כוחותיו של דודייב 21 אנשי שריון רוסיים. תפיסתם מצוינת לעיתים כאחת הסבות לחידוש המלחמה.
מלחמת צ'צ'ניה הראשונה (1994–1996)
ב-11 בדצמבר נחתו הכוחות הרוסיים ברפובליקה. מ-31 בדצמבר 1994 עד אמצע ינואר 1995 התנהלו קרבות על גרוזני, שבסופם העיר נכבשה על ידי הרוסים. הכוחות הרוסיים כבשו את רוב צ'צ'ניה ואת העיר גרוזני והקימו ממשלה פרו-רוסית בראשות דוקו זבגייב, אך מתקפת פתע של המורדים הצ'צ'נים על גרוזני ב-6 באוגוסט 1996 שכללה בין 1,500 ל-3,000 לוחמים כבשה את העיר ושמה במצור 10,000 חיילי משרד הפנים הרוסי. עקב כך, גברו ברוסיה הקולות להפסיק את הלחימה ולשוב לשולחן המשא ומתן. הרוסים הסכימו להפסקת אש וצ'צ'ניה, דה-פקטו, חזרה להיות עצמאית, כעת בהכרה רוסית רשמית.
מלחמת צ'צ'ניה השנייה (1999–2000)
לאחר עליית ולדימיר פוטין לתפקיד ראש ממשלה הוכרז על שלב חדש במלחמה נגד צ'צ'ניה שבא בעקבות מסעו של שאמיל באסייב לדגסטן ופיצוץ שני בתי מגורים במוסקבה ווולגודונסק. הממשל הרוסי החדש האשים מיד בפיצוצים את הצ'צ'נים וכבר בספטמבר התחיל בהתקפה אווירית על גרוזני. ב-25 באוקטובר ירו הרוסים על השוק המרכזי של גרוזני טילים בליסטיים והרגו 140 איש, לאחר מכן הופצצו הקומות העליונות של כל הבניינים הגבוהים. מספר ההרוגים בקרבות האחרונים היה נמוך יותר מהראשונים. הכיבוש הסופי של העיר נקבע לפברואר 2000. בין הרוסים לבדלנים סוכם שהרוסים יאפשרו לכל צבא הבדלנים לעזוב את העיר, ורק אז הבדלנים יחדלו את הלחימה. הרוסים הסכימו, אך הטמינו מוקשים בין גרוזני לאלחן-קלה, ששם היו אמורים השיירות לעבור, כתוצאה מכך ראש העיר ואחד המפקדים נהרגו, ושאמיל באסייב נפצע קשה. לאחר מכן הרוסים נכנסו לעיר הריקה וב-6 בפברואר הניפו את דגל רוסיה במרכז העיר.
לאחר המלחמה
רוסיה הושיבה בגרוזני ממשלה חדשה הנאמנת לה בראשות אחמד קדירוב. ב-19 באוגוסט 2002 טיל נגד מטוסים מתוצרת רוסית מדגם 9K38 איגלה פגע במסוק צבאי רוסי מי-26 שהתרסק בשדה מוקשים ליד בסיס הצבא הרוסי בחנקלה והרג 127 חיילים ממוזדוק. כתגובה על הפעולה השמידו הרוסים את כל השטח העירוני ליד הבסיס. ב-9 במאי 2004 התרחש באצטדיון העירוני פיצוץ עז, ובו נהרגו קדירוב ושני מאבטחיו.
ממשלותיהם של אלו אלחנוב ורמזן קדירוב (בנו של ראש הממשלה שנרצח, אחמד קדירוב) אחריו השקיעו בשיקום ההריסות, אך גרוזני עדיין, ברובה, הייתה עיי חורבות, כשקצב שיקומה איטי. לפי דיווחי ארגוני זכויות אדם בינלאומיים המצב ההומניטרי הלך והחמיר ונכון ליוני 2006 רק 900 מתוך 60,000 דירות העיר שוקמו. שוקמו מפעלים בודדים, בהם בית החרושת לייצור מכונות "קרסני מולוט" (הפטיש האדום), זאת מתוך מאות מפעלים שפעלו לפני האירועים בצ'צ'ניה.
רק לאחר ההכרזה על סיום המלחמה בטרור העיר עברה שיקום מסיבי. נחנך בה אחד המסגדים הגדולים באירופה שממוקם ברחוב הראשי של העיר - שדרות ולדימיר פוטין, נבנו גורדי שחקים ומגדלי מגורים רבים וחלקה הגדול של העיר שוקם ובשנת 2020 נפתח היכל התרבות דאגון אומאייב המכיל אולם ל-1,000 מקומות.
החל משנת 2016 נמצא בבניה "מגדל אחמט" שצפוי להגיע לגובה של 435 מ'.
חלוקה מינהלית
העיר מחולקת לארבעה רבעים: רובע המפעל, רובע לנין, רובע אוקטובר ורובע סטרופרומיסלובסקי.
שלטון מקומי
גופי הממשל בעיר הם:
תקנון בנדיקטוס
תקנון בנדיקטוס (בלטינית: Regula Benedicti) שנכתב בערך בשנת 540, הוא אחד מתקנוני המנזרים החשובים ביותר. תקנון זה, אשר נכתב על ידי בנדיקטוס מנורסיה, והתקנות הכתובות בו צוטטו פעמים רבות בתקנוני נזורה מאוחרים יותר. התקנון נכתב עבור נזירים נוצריים החיים בקהילה אוטונומית תחת סמכותו של אב מנזר. החל במאה ה-7 אומץ התקנון גם על ידי קהילות הנשים.
על התקנון
התקנון של בנדיקטוס התבסס ככל הנראה על גרסאות קדומות של רגולות שונות, ביניהם הרגולה מגיסטרי (Regula Magistri, "תקנון המורה"), ממנה העתיק חלקים שלמים.
התקנון, ובו 73 פרקים קצרים, כולל הוראות הנוגעות לרוחניות, כלומר כיצד לחיות חיים נוצריים (Christocentric) נכונים, לצד הוראות מנהלתיות, כלומר כיצד לנהל מנזר ביעילות. פרקים אלו מנחים עד היום מנזרים וקהילות נזירים בזרמים המערביים השונים בהם מתקיימת נזורה, כולל הקתולים והאנגליקנים.
כמחצית הפרקים מדברים על חובת הצייתנות והענווה, ומה נדרש לעשות כאשר אחד מחברי קהילת הנזירים אינו כזה. התקנון מתייחס גם לשתיקה, הנחשבת כאלמנט השלישי בתוכנית החינוך הקדושה.
יתרת הסעיפים עוסקים בעבודת האל (Opus Dei), וקובעים הנחיות פעולה לאב המנזר ודרכי ניהול המנזר. חלק מהנושאים אינם מכוסים בתקנון, והושארו לטיפולו של אב המנזר מתוך הנחה שאב המנזר חכם ומנוסה ומסוגל להתמודד עם בעיות פשוטות או להשליך מסעיפים אחרים.
לוצו
לוצו (מלטזית: Luzzu, רבים לוצי - Luzzi או לוצייט - luzzijiet) היא סירת דיג מלטזית מסורתית, ששורשיה מיוחסים בדרך כלל לפיניקים.
תקנון בנדיקטוס
על התקנון
עקרונות הנזכרים בתקנון הם הסתייגות מסגפנות קשה ומסגפנות מתבודדת, לצד דרישה לעבודה קשה, הן כעבודה פיזית והן כעבודת האל הרוחנית. נושא חשוב העומד בבסיס התקנון הוא "אורה את לבורה" (ora et labora) - תפילה תוך כדי עבודה.
לוצו
הלוצו עשויה מעץ, וצבועה בגוונים חזקים של אדום, חום, ירוק, צהוב וכחול. דוגמת הצבעים עוברת מדור לדור במשפחה. בחרטומה ציור או תבליט של זוג עיניים, המיוחסות פעמים רבות בטעות לעיניו של האל המצרי רע. למעשה העיניים הן שריד לנוהג פיניקי קדום, והן משמשות כסגולה נגד עין הרע. לעיתים אף תולים הדייגים בסירה ענפי דקל שבורכו ביום ראשון של הדקלים. לעיטורי הסירה נוספים פעמים רבות גם מוטיבים מעולם הצומח.
בסיסו של הלוצו שטוח ומחודד בשני קצותיו, אך קיימות סירות שבסיסן האחורי רבוע, ואלה מכונות קייק (Kajjik). בעבר הונע הלוצו בעזרת מפרשים, אך כיום הוא בדרך כלל ממונע במנוע דיזל. הלוצו משמש לעיתים גם כסירת נוסעים, והוא הופיע על מטבעות של שתי לירות מלטזיות בין השנים 1979-1989.
תקנון בנדיקטוס
על התקנון
האפיפיור גרגוריוס הראשון כתב על התקנון:
הפרולוג
סדר הפעולות אותו מכתיב בנדיקטוס בפרולוג הוא: לשמוע, לקבל ללא סייגים, ולבצע באופן מלא. לפי בנדיקטוס, על מנת לזכות ולהגיע לאלוהים, נדרשת צייתנות מוחלטת. מי שלא יציית יורחק מאלוהים, ומי שלא ישרתו כהלכה יענש לנצח.
ארטור מאס
ארטור מאס אי גווארו (בקטלנית: Artur Mas i Gavarró, נולד ב-31 בינואר 1959) הוא פוליטיקאי קטלוני, ממערך מפלגות המרכז-ימין הלאומני הקטלוני CiU ("איגוד ואיחוד"). בין השנים 2010 - 2015 היה נשיא הז'נרליטט דה קטלוניה, תפקיד הדומה לראש ממשלה בקטלוניה.
ג'וחדר
ג'וּחַדֶר הוא שם הנובע, ככל הנראה, משיבוש התואר "אל-ג'וחנדר" (נושא מחבט הפולו), שנשא האמיר בח'תאמור שהיה מושל צפת מטעם הממלוכים.
ארטור מאס
ביוגרפיה
מאס הוא אחד מארבע מבניה של משפחת תעשיינים קטלונית. הוא למד בבית ספר צרפתי בברצלונה, ולמד כלכלה באוניברסיטת ברצלונה. אחרי לימודיו עבד במגזר הפרטי, ובמגזר הציבורי בעידוד יזמות. בין השנים 1987 ל 1995 היה חבר מועצת העיר ברצלונה מטעם מפלגת "ההתכנסות הדמוקרטית של קטלוניה" (CDC - שהיא המרכיב המוביל ב-CiU). בשנים 1995–2003 מילא תפקידים שונים בממשלות קטלוניה: שר לעבודות ציבוריות (1995 - 1997), שר הכלכלה והכספים (1997 - 2001), וראש הממשלה (תפקיד שהוא למעשה סגן ראש הממשלה, מתחת לנשיא, 2001 - 2003).
ב-2003 פרש מהפוליטיקה ז'ורדי פוז'ול, שהיה נשיא ממשלת קטלוניה מאז ייסוד הקהילה האוטונומית ב-1980. מאס ירש אותו כמנהיג מפלגת ה-CDC ומועמד ה-CiU לנשיאות הממשלה. בבחירות לפרלמנט הקטלוני שנערכו באותה שנה זכה ה-CiU במספר המושבים הגדול ביותר, אולם המפלגה הסוציאליסטית הספרדית, שזכתה במספר הקולות הגדול ביותר בבחירות, הצליחה להקים קואליציה עם מפלגות שמאל אחרות, ומאס נשאר כראש האופוזיציה. גם אחרי הבחירות שנערכו ב-2006 הצליחו הסוציאליסטים להקים את הקואליציה, אף על פי שהיו המפלגה השנייה בגודלה, גם מבחינת מושבים וגם מבחינת קולות. בבחירות לפרלמנט הקטלוני ב-28 בנובמבר 2010, שנערכו בצל המשבר הכלכלי העולמי שפגע בספרד, ולאחר שבית המשפט לחוקה של ספרד פסל ביוני חלקים מהחוקה החדשה של קטלוניה שאושרה ב-2006, זכה ה-CiU ב-62 מתוך 135 מושבי הפרלמנט, ומאס הצליח להקים קואליציה ונכנס לתפקידו כנשיא הממשלה ב-27 בדצמבר.
עם בחירתו, ועקב המרמור בקרב הציבור הקטלוני על כך שקטלוניה שהתוצר לנפש בה הוא הגבוה בספרד מממנת חלקים אחרים במדינה, הבטיח לפעול ליתר עצמאות כלכלית לקטלוניה (כולל גביית מיסים עצמאית), ולהפחית את סכום המיסים שהממשלה המרכזית לוקחת ממנה. בתחילת כהונתו המשיך מאס את הקו של מפלגתו שלא דרש עצמאות מלאה. אולם לאחר שנכשלו הדיונים על נושא המיסים עם ממשלת ספרד בתקופות כהונתם של ספאטרו ושל רחוי, ולאחר שב-11 בספטמבר 2012 כמיליון וחצי אנשים הפגינו בברצלונה למען עצמאות לקטלוניה, הצטרף גם מאס לדרישה. הוא הקדים את הבחירות לפרלמנט הקטלני בשנתיים, על מנת להשתמש בהן כמשאל עם בלתי רשמי בנושא הדרישה לעצמאות, דבר שאסור על פי חוקת ספרד. בבחירות שהתקיימו ב-25 בנובמבר ירד כוחה של מפלגתו ל-50 חברים. למקום השני עלתה מפלגת השמאל הרפובליקני של קטלוניה (ERC) שזכתה ב-21 מנדטים, שתומכת גם היא בשאיפות העצמאות. מאס הגיע להסכם עם ה-ERC, בו היא הבטיחה לתמוך בממשלתו מבחוץ, לתמוך במשאל העם וברוב הצעדים הכלכליים, זכה בהצבעת אמון ב-21 בדצמבר, והושבע לכהונה שנייה.
ב-9 בנובמבר 2014 ערכה ממשלתו משאל עם לא מחייב בקטלוניה בעניין העצמאות. משאל זה נערך חרף איסור הרשויות בספרד, ונגד מאס הוגש כתב אישום.
לאחר הבחירות בספטמבר 2015, לא קיבל מאס את תמיכת מפלגת השמאל הרדיקלי CUP בשל טענות לשחיתות במפלגתו. בינואר הושבע במקומו לנשיא קרלס פוג'דמון ממפלגתו. לאחר ההשבעה התפטר גם מהפרלמנט, אך נשאר בראשות מפלגת CDC. בכך ויתר על החסינות הפרלמנטרית שעמדה לו בעניין משאל העם.
סמי אג'יי
סמואל "סמי" אג'יי (אנגלית: Samuel "Sammy" Adjei; נולד ב-1 בספטמבר 1980), הוא כדורגלן עבר גנאי המשחק בעמדת השוער. בעבר היה שוערה של נבחרת גאנה ומועדון ספורט אשדוד.
קריירה
אג'יי גדל בקבוצת הארטס אוף אוק מהעיר אקרה הגנאית, ובשנת 2005 הגיע לישראל וחתם במועדון ספורט אשדוד. בעונת אשדוד שקלה לשחרר את אג'יי מהקבוצה עקב יכולת חלשה, אך לבסוף החליט המאמן אלון חזן להשאירו בסגל הקבוצה. בעונה שלאחר מכן שוחרר וחזר לקבוצת הארטס אוף אוק. ב-2013 עזב את המועדון.
חומצה קרגלומית
חומצה קרגלומית משמשת לטיפול בהיפראמונמיה, בחולים עם חסר באנזים N-אצטילגלוטמט סינתאז (NAGS). המנה היומית ההתחלתית נעה מ-100 עד 250 מ"ג\ק"ג, ומתאמת לאחר מכן כדי לשמר רמות נורמליות של אמוניה בפלזמה.
חוסר ב-NAGS
חוסר ב-NAGS היא מחלה תורשתית נדירה ביותר, של מעגל האוריאה. בעקבות החוסר, אמוניה לא הופכת לשתנן, ומביאה להיפראמונמיה נוירוטוקסית. היפראמונמיה מובילה לשינויים ביוכימיים ומבניים רבים במוח.
אישור התרופה
התרופה אושרה לשיווק על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA ) ב-18 במרץ 2010. שבע שנות הבלעדיות בשיווק המוקנות לתרופה יתומה פקעו ב-18 במרץ 2017.
תופעות לוואי
תופעות הלוואי השכיחות ביותר כוללות הקאות, כאבי בטן, חום גבוה ודלקת שקדים (tonsillitis).
שיווק בישראל
חומצה קרגלומית מאושרת לשיווק בישראל בצורת טבליות מסיסות, התרופה נכללת בסל הבריאות מאז 10 בינואר 2012.
מונית שירות
מונית שירות היא מונית הנוסעת במסלול קבוע מראש, שלאורכו היא אוספת נוסעים ומורידה אותם, בניגוד למונית ״מיוחדת״ (ספיישל) המסיעה את נוסעיה בכל נתיב ואינה אוספת נוסעים בין נקודת המוצא לנקודת ההורדה. בדרך כלל חופפים קווי השירות את מסלולי נסיעתם של קווי אוטובוסים, אך שעות הפעילות של מוניות שירות חובקות לעיתים גם את שעות הלילה, סוף השבוע, מועדים וחגים. למוניות שירות אין בדרך כלל לוח זמנים קבוע והמונית יוצאת לדרכה כאשר היא מלאה. מוניות שירות רשאיות לעצור לשם איסוף והורדת נוסעים גם במקומות שאינם מיועדים לכך במפורש, לפי בקשת הנוסעים במונית או אלה המבקשים לעלות אליה..
ב-2003 קבעה האקדמיה ללשון העברית את המילה לקטנית כתחליף תקני לביטוי "מונית שירות", אך חידוש זה לא הפך למקובל בלשון הדיבור ובוטל.
גבעת אורחה
גבעת אורחה (או תל ג'וּחַדֶר) היא גבעה בזלתית בדרום רמת הגולן, דרומית להר פרס ודרומית-מזרחית ליונתן. הגבעה היא חלק מקו התלים הישראלי והיא מתנשאת לגובה של 646 מ' מעל פני הים.
למרגלות גבעת אורחה שרידי חאן מהמאה ה-14. בתחומי החאן נמצאו ממצאים ארכאולוגיים גם מתקופות קדומות יותר - התקופה ההלניסטית, התקופה הרומית והתקופה הביזנטית.
אחת ההשערות היא שהשם ג'וחדר הוא שיבוש הכינוי "אל-ג'וחנדר" (נושא מקלות הפולו) שנשא האמיר בח'תאמור שהיה מושל צפת מטעם הממלוכים. זה היה תואר נכבד בחצר הסולטאנים הממלוכים.
למרגלות הצפונים של גבעת אורחה נמצא בריכת אורחה.
ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים התפרסה מערבית לגבעה, סוללת "בועז" מגדוד "נמר" (405) של חיל התותחנים. הסוללה הותקפה בידי כוחות שריון סורים והושמדה. שרידי התומ"תים עדיין פזורים בשדה המוקשים שבמקום. ביום השני של המלחמה נשבו במקום שלושה תושבי טובא-זנגרייה, שעסקו בגנבת ערימות חציר משדות ביום כיפור, ותפסו מחסה תחת גשרון כביש על מנת להגן על עצמם מהפגזות בתחילת המלחמה
מונטי גרין
מונטי (מרדכי) גרין (באנגלית: Monty Green ;20 בנובמבר 1914– 5 ביולי 1998) היה מאלופי צה"ל במלחמת העצמאות.
בצבא הבריטי
מונטי גרין נולד בב' בכסלו תרע"ה לצבי (הרי) וקיילה לבית פיינגולד בלונדון שבאנגליה. אביו היה תעשיין אמיד, שהיגר מרוסיה לבריטניה, בעל מפעלי טבק בקנדה ובהודו. גרין החל בלימודי רפואה באוניברסיטת לונדון, אולם הפסיקם ויצא לאמריקה במטרה ללמוד את נושא גידול הטבק. ניהול עסקי המשפחה הענפים הביא את גרין להודו, ובפרוץ מלחמת העולם השנייה גויס לצבא הודו הבריטית (שהיה למעשה חלק מן הצבא הבריטי). גרין היה, בזה אחר זה, מפקד פלוגה, מפקד גדוד חי"ר ואיש מטה של חטיבה ושל אוגדה. בתחילת המלחמה יצא עם האוגדה ההודית להילחם בחזית המדבר המערבי, דרך פרס, סוריה, עיראק וארץ ישראל. בשנת 1942 הגיע לארץ ישראל להשתתף בקורס לקציני מטה שנערך בסרפנד ונתוודע ליישוב היהודי. לאחר מכן שירת בתפקיד זה במפקדת דיוויזיית חיל הרגלים ההודית ה-4 באיטליה וביוון. ב-1944 הגיע שוב לארץ ישראל ונשא את לאה לבית הלמן לאישה. לאחר מכן עבר הכשרה במסגרת קורס גבוה לקציני מטה בחיפה. את שירותו בצבא הבריטי סיים ב-1945 בדרגת לויטננט קולונל (שקולה לדרגת סגן-אלוף בצה"ל), שב לאנגליה, ניהל חברת טבק והשתלב בעסקי המשפחה. במרץ 1947 עלה לארץ ישראל והחל לנהל שלוחה של חברת ביטוח בריטית.
בהגנה ובצה"ל
עם פרוץ מלחמת העצמאות נתמנה גרין לעמוד בראש המחלקה לתפקידי מטה במטכ"ל בדרגת אלוף. המינוי היה בהתאם להעדפתו של ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון למנות לתפקידי מטה בכירים במטכ"ל קצינים בוגרי צבאות זרים ויוצאי הבריגדה היהודית, בעלי רקע צבאי-מקצועי, ולהעדיפם על אנשי "ההגנה" והפלמ"ח, שנתמנו לתפקידי שדה, כמפקדי השירותים (שהפכו לאחר מכן לחיילות), וכמפקדי חטיבות. במסגרת תפקידו זה סייע גרין לסגן הרמטכ"ל צבי איילון לארגן ולבנות את הצבא החדש, על יחידות הלחימה והיחידות תומכות-הלחימה שלו, ולקבוע את תקניו.
במהלך המלחמה, ביוני 1948, נפצע האלוף גרין בהפצצת אוויר מצרית ולאחר החלמתו, בספטמבר אותה שנה, נתמנה לתפקיד המפקח הכללי של חיל האוויר, תפקיד לא פיקודי של ארגון החיל. לאחר תשעה חודשים בתפקיד זה חזר להיות ראש מחלקת תפקידי מטה.
תרומתו בארגון צה"ל
במרץ 1949 יצא לבריטניה וסייע לפעילות המגבית למען המדינה הצעירה. ביוני אותה שנה חזר לישראל ובאוקטובר התמנה לתפקיד ראש אגף אפסנאות במטכ"ל (לימים - אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה) על מנת לארגן את המערך הלוגיסטי של צה"ל לפי המתכונת הבריטית. ניסיון זה לא עלה יפה בגלל ההבדל התהומי בין הצבא הבריטי (בעל תשתיות, מנוסה ובעל אמצעים) לצה"ל (זעיר-ממדים, צעיר ונטול משאבים).
בתקופת השירות הקצרה של גרין זכה להישגים רבים בעבודת המטה שלו. הוא עדכן את פקודות המטכ"ל לתקופה שלאחר המלחמה והאחריות בין החילות חולקה מחדש. דיונים התנהלו על אופן חלוקת תחומי האחריות בין המטכ"ל, הפיקודים המרחביים והחילות הלוגיסטיים והוגדר תפקידם של קציני המטה בפיקודים, וסמכויותיהם ביחס לחילות הלוגיסטיים.
סיום השרות וחיים אזרחיים
במרץ 1950 השתחרר גרין משירות בצה"ל מכיוון שיכולתו לקרוא ולכתוב בעברית הייתה מוגבלת, דבר שהקשה על עבודת המטה שלו. מסמכים בעלי חשיבות היה כותב באנגלית ואלה היו מתורגמים לאחר מכן לעברית. בנוסף, הרקע החברתי ממנו הגיע היה שונה מזה של רוב הקצינים, שבאו מן ההגנה ומהפלמ"ח. הבדלים אלו הקשו על שילובו במערכת הצה"לית.
לאחר שחרורו מצה"ל חזר מונטי גרין לעולם העסקים. כמומחה לענייני טבק ושמן הצטרף כשותף למפעלים בתחום זה בתל אביב ובירושלים והתגורר בהרצליה. במרוצת השנים עבר להתגורר באנגליה.
קבוצות זרות
במתמטיקה, זוג קבוצות הן זרות אם אין להן איבר משותף. לדוגמה, ו- הן קבוצות זרות.
הסבר
על פי ההגדרה, זוג קבוצות A ו-B הן זרות אם החיתוך שלהן הוא הקבוצה הריקה, כלומר אם מתקיים: עבור כל אוסף של קבוצות מוגדר כי הקבוצות באוסף הן זרות בזוגות אם כל זוג קבוצות (שונות) באוסף הוא זר, כלומר לכל זוג אינדקסים שונים, i ו-j, מתקיים:
לדוגמה, הקבוצות באוסף הקבוצות הבא הן זרות בזוגות. לעיתים משתמשים פשוט במונח זרות במשמעות זאת.
אם \{A_i\} הוא אוסף קבוצות זרות בזוגות אז החיתוך שלו הוא ריק, לעומת זאת, הכיוון ההפוך אינו נכון: החיתוך של האוסף הוא ריק, אך הקבוצות בו אינן זרות בזוגות, למעשה אין שום זוג קבוצות זרות באוסף.
חלוקה
חלוקה של קבוצה היא פירוק של הקבוצה לאוסף של תת-קבוצות זרות שאיחודן הוא הקבוצה עצמה.
במילים אחרות, בהינתן קבוצה X, הקבוצות הן חלוקה של X, אם הן זרות בזוגות וכן:.
כבש (פירושונים)
{{פירושונים|
כבשׁ בשין ימנית
}}