cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רוני ריטמן
ביוגרפיה
ריטמן שירת בצה"ל כקצין בחיל ההנדסה הקרבית. התגייס למשטרת ישראל ב-1987 ושימש חוקר במפלג התשאול וקצין ביחידה המרכזית של מחוז תל אביב.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 עמד בראש מפלג חקירות של יחידת אתג"ר בנושא הסחר בנשים. בהמשך שירת כראש זרוע החקירות ביחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית (יאחב"ל). ב-2006 מונה למפקד היחידה המרכזית במחוז מרכז של המשטרה. במהלך שירותו בתפקיד נרצחו שני מודיעים של היחידה שפעלו בארגוני פשיעה, בתקריות שלא פוענחו. ב-2007 מונה לראש יאחב"ל, בינואר 2009 קודם לדרגת תת-ניצב והמשיך לשרת בתפקיד עד 2010. לאחר מכן עמד בראש חטיבת המודיעין עד 2013 ויצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי.
באוגוסט 2014 מונה לתפקיד ראש יחידת להב 433, תפקיד בו כיהן עד שהחליט לפרוש באפריל 2018.
לאחר פרישתו הקים יחד עם דודי כהן את חברת סירין סייבר בבעלותו של משה חוגג.
החקירות בלהב 433 וסגירת התיק
בנובמבר 2015 נחקר במחלקה לחקירות שוטרים תנ"צ גיא ניר, ראש חטיבת המודיעין, בחשד לעבירות משמעת שונות. זמן קצר לאחר חקירתו הוא הגיש תלונה במח"ש על אי סדרים בלהב 433 ובתוכה תלונה כנגד ריטמן, במה שהסתמן כחלק מסכסוך ארוך ביניהם. ריטמן נחקר במח"ש בחשד להטרדה מינית של קצינה ששירתה תחתיו ובאותה עת הייתה פקודה של תנ"צ ניר. התלונה נסובה סביב אמירות מיניות שנאמרו בהזדמנויות שונות, אך ליבת החקירה עסקה במה שהתרחש בשנת 2011, בחניון בהר חוצבים בירושלים, עם סיומו של ערב חברתי שערכה המשטרה במסעדה, ובו, לכאורה, ריטמן רץ אחר המתלוננת בעודו שיכור, אחז בידה בחוזקה ומשך אותה אליו בניסיון לנשקה בכוח, אך נהדף על ידה. ריטמן, שהכחיש את החשדות, יצא לחופשה בהסכמה עד לבירור החשדות. ריטמן טען שמדובר בעלילת דם נגדו מצד תנ"צ גיא ניר והקצינה שהיו נתונים בחקירה בשל עבירות משמעת שונות על אופן תפקודם בחטיבת המודיעין. כמו כן, ריטמן הציג בדיקת פוליגרף שתמכה בגרסתו. ב-24 בדצמבר החליט היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין לסגור את תיק החקירה נגד ריטמן מהעילה שנסיבות המקרה בכללותן כפי שהן עולות מהראיות אינן מתאימות להליך פלילי ובשל בעיות מסוימות במסכת הראייתית. וינשטיין הסביר שבמצב דברים רגיל, היה שוקל להמליץ להעמיד את ריטמן לדין משמעתי, אך עבירות משמעת, בשונה מעבירות פליליות, מתיישנות כעבור שלוש שנים. מח"ש הגישו פנייה נוספת למשטרה וכעבור שלשה ימים החליט המפכ"ל רוני אלשיך להחזיר את ריטמן לתפקידו.
הפער בין עמדות המפכ"ל לראש מח"ש הוביל בנובמבר 2017 לכך שראש מח"ש, עו"ד אורי כרמל, הודיע על כוונתו לפרוש.
עתירת המתלוננת לבג"ץ
ב-16 במאי 2016 עתרה הקצינה המתלוננת לבג"ץ נגד החלטת מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך להשיב לתפקידו את ריטמן כמפקד להב 433. בנובמבר 2017 הורה בג"ץ למפכ"ל לשקול מחדש את הצעדים נגד ריטמן מפני שהנימוקים שנתנו להימנעות מנקיטת צעדים נגדו לא תאמו את עמדת גורמי החקירה. ב-23 בינואר 2018 לאור הוראת בג"ץ, ביקש ריטמן ממפכ"ל המשטרה לפרוש מתפקידו כמפקד להב 433, אך להמשיך לשרת במשטרה. כעבור ימים אחדים הגיש תלונה על מח"ש בטענה שנרקמה קנוניה נגדו כאשר חקירת מח"ש בעניינו הייתה רשלנית ומטעה. בעקבות הוראת בג"ץ רשם המפכ"ל נזיפה בתיקו האישי של ריטמן, אך ציין באוזניו כי "מתוך הערכה ואמפתיה, ובצער - אני נאלץ לנזוף בך".
ב-3 במאי 2018 הודיע ריטמן על פרישתו מהמשטרה.
ביורן מאייר
ביורן מאייר (בהולנדית: Bjorn Meijer; נולד ב-18 במרץ 2003 בחרונינגן שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת קלאב ברוז' מליגת העל הבלגית.
קריירת מועדונים
מאייר גדל במחלקת הנוער של חרונינגן. ב-16 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לזוולה במסגרת ליגת העל ההולנדית לעונת 2020/2021. ב-26 בפברואר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על וילם II במסגרת הליגה לעונת 2021/2022. בסך הכל ערך 24 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-19 באפריל 2022 חתם מאייר על חוזה לארבע עונות בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית. ב-17 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על ראסינג גנק במסגרת הסופר קאפ הבלגי. ב-24 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 2–3 על ראסינג גנק במסגרת המחזור הראשון לעונת. ב-21 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על קורטרייק במסגרת המחזור החמישי בליגה. ב-7 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 0–1 על באייר לברקוזן במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023.
קרב מורמוגאו
קרב מורמוגאו נערך בסמוך לעיר הנמל מורמוגאו שבמחוז גואה בהודו ב-30 בספטמבר 1639. הקרב החד צדדי נערך בין כוח פשיטה ימי הולנדי לחיל המצב הפורטוגזי והסתיים עם השמדת ספינות המלחמה הפורטוגזיות.
רקע
מלחמת הולנד-פורטוגל הייתה עימות חמוש שנערך בין כוחות הולנדיים מחברת הודו המזרחית ההולנדית וחברת הודו המערבית ההולנדית לבין מושבות האימפריה הפורטוגזית, אשר החלה ב-1588. העימות התאפיין בעיקר בפלישות ופשיטות שערכו חברות הסחר ההולנדיות על המושבות הפורטוגזיות באמריקה, באפריקה, בהודו ובמזרח הרחוק. במידה רבה נחשבת מלחמה זו כשלוחה חוץ-אירופאית של מלחמת שמונים השנים שהתנהלה באותה התקופה בין ספרד להולנד, זאת בשל האיחוד בין כתרי ספרד ופורטוגל באותה התקופה, תחת בית הבסבורג. יתר על כן, קשר רופף בין עימות זה למלחמה מבית באירופה - ההולנדים פשטו על הקולוניות הפורטוגזיות בעיקר כדי לייסד אימפריה ימית וכתוצאה מכך להשתלט על הסחר בתבלינים של האימפריה הפורטוגזית הנתונה במשבר. בהזדמנויות שונות במהלך המלחמה, סייעו להולנדים כוחות אנגליים.
תוצאת המלחמה הייתה ייסודה של נוכחות הולנדית איתנה ביותר במזרח הרחוק. בזירות חשובות אחרות במירוץ כלכלי זה, לדוגמה בברזיל ובאנגולה, הצליחו הפורטוגזים לעמוד בהתקפות ההולנדיות. גם האנגלים הפיקו תועלת לא מעטה מהעימות הממושך בין שתי יריבותיה העיקריות בזירת המזרח הרחוק.
הקרב
ב-30 בספטמבר 1639 תקפה שייטת הולנדית בת תשע ספינות מלחמה ועליהן 261 תותחים, 810 מלחים ו-170 נחתים את נמל מורמוגאו בו עגנו במבדוק שלוש ספינות גליאון פורטוגזיות, בום חסוס (Bom Jesus), סאו סבסטיאו (São Sebastião) והסאו בואוונטורה (São Boaventura) כשהן ללא תותחים. שתי הספינות הראשונות נתפסו ללא התנגדות ובום חסוס הוצתה ושוגרה לכוון הסאו בואוונטורה, שצוותה סירב להיכנע, והאחרונה עלתה באש וטבעה. לקראת סוף הקרב ניסו הפורטוגזים להתקיף את השייטת ההולנדית באמצעות פריגטות שלא היו חמושות בתותחים אך אלה נרתעו מהספינות ההולנדיות ולא יצרו איתן מגע.
לוי גינצבורג
הרב לואיס לוי בן יצחק גינצבורג (Louis Ginzberg; 28 בנובמבר 1873, קובנא, האימפריה הרוסית – 11 בנובמבר 1953, ניו יורק) היה חוקר תלמוד אמריקאי נודע, ממנהיגיה של היהדות הקונסרבטיבית.
חייו
גינצבורג נולד בט"ו בכסלו ה'תרל"ג (1873) בקובנה שבליטא, אז בתחום המושב של האימפריה הרוסית, למשפחה מיוחסת.
בגיל תשע, שוחרר על ידי ה"מלמד" שלו, שהגיע למסקנה שטוב יותר יעשה אם ילמד באופן עצמאי; וכך החל ללמוד לבדו, כאשר הוא מעדיף את הלימוד הפשטני על פני הפלפול. בהמשך למד בישיבת טלז, ונודע כ"עילוי מניישטאט".
לאחר תקופה קצרה של לימודים בישיבה עזב את עולם הישיבות, למד באוניברסיטאות ברלין ושטרסבורג, וב-1898 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת היידלברג, כשהיה בן 25 בלבד.
מהיידלברג עבר לאמסטרדם, וב-1899 היגר לארצות הברית כדי להשתתף בעבודת העריכה של האנציקלופדיה היהודית. לאחר מכן היה מראשי בית המדרש לרבנים באמריקה, היה חבר ועד הנאמנים של האוניברסיטה העברית. נפטר בניו יורק ב-1953.
השקפתו
מראשית ימיו חיפש גינצבורג את החיבור שבין תורה ומדע, ישיבה ואוניברסיטה. עם זאת חיפש בכל נושא את הפשט הפשוט, והתרחק מן הפלפול.
הוא מספר על עצמו, שבגיל תשע, כשלמד לבדו אגדה תלמודית ממסכת בבא בתרא, "התחילה הספקנות לנקר את מוחי ובייחוד הטרידו אותי אלו האווזות השמנות שנחלי שמן נוזלים מהן והצפור הגדולה שמי הים מגיעים עד קרסוליה וראשה בוקע שמים".
התפרסם כאחד מגדולי החוקרים בדורו של הטקסטים התלמודיים, מתוך גישתה של האסכולה ההיסטורית, שגרסה שעם ישראל אינו עם ייחודי בעל יעוד מטפיזי, אלא עם חי, שהמלחמה הבלתי פוסקת על קיומו, הן מבחינה ציבורית והן מבחינה רוחנית, היא מפתח להבנת המקורות העתיקים. מתוך כך הוא הרבה לחקור אחרי סגנון החיים שהיה נהוג בתקופה התלמודית, והרבה לחקור את יחסי הגומלין שבין ההלכה לסגנון החיים.
בשנת 1917 נערך כנס שנתי של בתי הכנסת המאוחדים של התנועה הקונסרבטיבית, ובה הציע גינצבורג להקים "ועד לפירוש ההלכה", שמטרתו לייעץ לקהילות הקונסרבטיביות בשאלות הלכה, וגינצבורג הציע להרכיבו מחמשה חברים מלומדים. בסופו של דבר גינצבורג היה הפעיל המרכזי בוועדה שהוקמה וכתב את כל התשובות בעצמו, וחלקן נדפס אחר כך כ"שאלות ותשובות מענה לוי". באחת מפסיקותיו המפורסמות, בעת תקופת היובש, התיר להשתמש במיץ ענבים במקום ביין לצורכי קידוש.
ג'ון גרנט
ג'ון גרנט (באנגלית: John Grant; נולד ב-25 ביולי 1968) הוא זמר, מלחין ומפיק אמריקאי. חבר לשעבר בלהקת הרוק האלטרנטיבית מדנוור - הצארז.
קריירה מוזיקלית
גרנט שב לבצע ולהפיק מוזיקה ב-2010 והוציא את אלבום הסולו הראשון שלו Queen of Denmark. האלבום הוקלט בשיתוף עם להקת הפולק רוק האמריקאית מידלייק ויצא תחת חברת התקליטים Bella Union, דרכה הוצאו לאור אלבומי להקת הצארז. האלבום מתאר את תקופת מאבקיו בהתמכרות לאלכוהול וסמים ואת ההכרה בהיותו הומוסקסואל. האלבום נבחר כאלבום הטוב ביותר לשנת 2010 על ידי מגזין המוזיקה הבריטי MOJO.
ב-2012, במהלך הופעה בלונדון עם הפרויקט Hercules and Love Affair, הודיע גרנט כי הוא נשא איידס.
אלבומו השני Pale Green Ghosts ראה אור במרץ 2013 וזכה באלבום השנה לשנת 2013 מטעם חברת התקליטים הבריטית ראף טרייד. האלבום מצטיין באירוניה באמצעות עיסוק בתכנים אישיים, ביניהם יחסים שבינו לבינו ואבחונו של גרנט כנשא איידס, ועטיפת תכנים אלו בהגשה ומלודיה פופית. בהמשך הועמד גרנט לתואר אמן הסולו של השנה בתחרות פרסי המוזיקה Q award, כאמן הסולו של השנה בטקס הבריטס וכן כאיש השנה של מגזין הגייז הבריטי Attitude.
בנובמבר 2013 הופיע גרנט במועדון הבארבי בתל אביב באמצעות חברת ההפקות נרנג'ה.
גרנט תרגם וסייע בהפקת האלבום של הזמר-יוצר האיסלנדי אסג'יר מאיסלנדית לאנגלית (באנגלית: In the Silence) אשר יצא לאור באוקטובר 2013 וכן הופיע בקליפ של הסינגל King and Cross, מתוך אותו אלבום, שזכה להכרה מחוץ לתחומי איסלנד. ב-2014 היה שותף בכתיבת השיר האיסלנדי לתחרות התחרות הזמר של האירוויזיון. בהמשך אותה שנה השתתף בשיר The Feast of the Broken Heart של הפרויקט Hercules and Love Affair.
אלבומו השלישי Grey Tickles, Black Pressure יצא באוקטובר 2015. משתתפת בו, בין השאר, הזמרת האמריקאית אמנדה פאלמר.
אלבומו הרביעי Love is Magic יצא באוקטובר 2018 ונכנס למצעד 20 האלבומים הכי טובים בבריטניה.
משפט ויויאני
משפט ויויאני הוא משפט בגאומטריה, על שם המתמטיקאי, הפיזיקאי, והאסטרונום האיטלקי וינצ'נסיו ויויאני (1622–1703) הטוען שסכום שלושת האנכים לצלעות מכל נקודה בתוך משולש שווה-צלעות שווה לגובה המשולש. למשפט יש הרחבות גם לצורות גאומטריות אחרות והוא הבסיס לשימוש בדיאגרמה טרנארית.
הוכחת המשפט
הוכחת משפט מסתמכת על הטענה המוקדמת ששטח משולש כלשהו שווה לחצי מכפלת אורך בסיס המשולש בגובהו (כלומר לחצי מכפלת אורך צלע בגובה הנמדד מאותה צלע). יהי ABC משולש שווה-צלעות שגובהו h ושאורך כל אחת מצלעותיו הוא a. תהי P נקודה כלשהי במשולש, ויהיו u,s,t אורכי האנכים מ-P לצלעות. ציירו קווים ישרים מ-P לקודקודי המשולש A,B,C כך שייווצרו שלושה משולשים PAB, PBC, ו-PCA. ראו איור 1.
שטחי שלושת המשולשים הללו הם ,,. שלושת המשולשים הללו ממלאים בדיוק את המשולש ABC ששטחו. לכן ניתן לרשום:
+ +  =
ומכאן נובע ש h=t+s+u. מש"ל.
המשפט בכיוון ההפוך
המשפט בניסוח הפוך גם כן מתקיים: אם סכום שלושת האנכים לצלעות מכל נקודה במשולש זהה אזי המשולש הוא שווה-צלעות.
שימושים
משפט ויויאני הוא הבסיס לשימוש בדיאגרמה טרנארית. הדיאגרמה הטרנארית באיור 2 לדוגמה מציגה את התחום הדליק של תערובת של שלושה גזים: חמצן, מתאן וחנקן. כל נקודה במשולש שווה השוקיים של הדיאגרמה מייצג תרכובת שונה של שלושת הגזים, כשהתרכובת מוגדרת על ידי ציון חלקו של כל גז בתרכובת הכללית. החלק של כל גז מיוצג על ידי האנך מהנקודה לצלע המתאימה לגז. גובה המשולש מוגדר כ-100% ולכן, לפי משפט ויויאני, סכום חלקי הגזים יהיה תמיד 100% בכל נקודה במשולש.
למשל בנקודה O אורך האנך לצלע של החמצן (הצלע NM) הוא 100%, ואורך שני האנכים האחרים הוא 0% ולכן הנקודה O מייצגת תרכובת של חמצן טהור. כך גם הנקודה M מייצגת תערובת של מתאן טהור והנקודה N תערובת של חנקן טהור. לעומת זאת בכל הנקודות שעל צלע החמצן אורך האנך לצלע החמצן הוא 0% ולכן צלע החמצן מייצגת תרכובות המכילות מתאן וחנקן בלבד. כל קו ישר המקביל לקו החמצן ונמצא מעליו בתוך המשולש מייצג אוסף תרכובות שבהן אחוז החמצן שווה, וההבדל ביניהן הוא רק בחלק היחסי של מתאן וחנקן. איור 2 מראה רשת קווים בתוך המשולש כך שכל קו מקביל לאחת הצלעות, ולכן, מייצג תרכובות שבהן הגז של הצלע המקבילה נשאר קבוע. הנקודה באמצע המשולש רחוקה משלוש הצלעות מרחק אנכי שווה ולכן היא מייצגת תרכובת בה חלקי שלושת הגזים שקולים. האזור הכתום באיור 2 מכיל נקודות המתאימות לתרכובות דליקות של חמצן, מתאן וחנקן.
באופן כללי דיאגרמה טרנארית שימושית להצגת מצבים המיוצגים על ידי שלושה משתנים שסכומם קבוע, כמו דיאגרמת דליקות של איור 2, וגם הצגת חלוקה של גנוטיפים באוכלוסייה (דיאגרמת דה-פינטי), או במשחק סכום אפס בתורת המשחקים (משחק בו סכום הרווחים וההפסדים קבוע ומתחלק בין השחקנים).
מקבילית
סכום ארבעת האנכים לצלעות מכל נקודה במקבילית בלתי תלוי במקום הנקודה. גם הטענה ההפוכה נכונה - כלומר אם סכום האנכים במרובע בלתי תלוי במקום הנקודה אזי המרובע הוא מקבילית. טענה זו ניתנת להכללה לכל מצולע בעל 2n צלעות שבו כל זוג צלעות נגדיות הן מקבילות. זאת כיוון שבכל נקודה סכום האנכים לצלעות הנגדיות הוא קבוע ולכן כך גם סכום המרחקים הללו. הטענה ההפוכה אבל לא מתקיימת, כיוון שלמשל במשושה שווה-צלעות סכום האנכים לא תלוי במקום הנקודה גם את זוגות צלעות נגדיות אינן מקבילות.
מצולע משוכלל
במצולע משוכלל (שבו כל הצלעות והזוויות שוות) סכום האנכים בלתי תלוי במקום הנקודה. באופן ספציפי, אם למצולע יש n צלעות אזי סכום האנכים שווה ל n פעמים האפותם של המצולע (כלומר לאורך הגבהים או התיכונים ממרכז המצולע). הטענה ההפוכה לא מתקיימת.
מצולע קמור
במצולע קמור סכום האנכים בלתי תלוי במקום הנקודה אם ורק אם קימות שלוש נקודות שאינן ממוקמות על אותו ישר והן בעלות סכום אנכים שווה.
פאון משוכלל
בפאון משוכלל סכום האנכים בלתי תלוי במקום הנקודה. הטענה ההפוכה אבל לא מתקיימת, אף לא בארבעון.
סטיקר
סטיקר (על־פי האקדמיה ללשון העברית: דִּבְקִית ) הוא מדבקה אשר מציגה בדרך־כלל עמדות מסוימות, באה לפרסם עסק או עמותה כלשהם, או כשעשוע היתולי. הסטיקרים מחולקים בדרך־כלל במפגשים או בסניפים של הארגון אותו הסטיקר מייצג. גודלו של הסטיקר אינו עולה בדרך־כלל על גודלו של חצי עמוד A4 (לאורך) וצורתו היא לרוב מלבן או מעגל.
נהוג להדביק את הסטיקרים על השמשה האחורית של הרכב או מתחתיה, על דלת הבית או על דלתות וקירות במבנים ציבוריים.
בישראל הפכו הסטיקרים למצרך פופולרי מאז שנת 1995 שבה הופץ הסטיקר "שלום, חבר" בעקבות רצח רבין בכ־750,000 עותקים.
הסטיקרים מאופיינים בסיסמאות קליטות או במשפטים קצרים הממצים בתוכם רעיון כלשהו. לרוב, הסטיקרים צבועים ומעוצבים בהתאם לתוכנם, בפוליטיקה למשל, הם צבועים בצבע של המפלגה (הליכוד והעבודה - כחול. מרצ ועלה ירוק - ירוק).
ריבוי הסטיקרים על גבי כלי רכב הביא את דויד גרוסמן לכתוב את השיר "שירת הסטיקר" שכל מילותיו לקוחות מסטיקרים. השיר מבוצע על ידי להקת הדג נחש ויצא ב-2004.
שורש (לשון)
במורפולוגיה, שורש של מילה הוא מורפמה, יחידה לשונית מינימלית בעלת משמעות, הנושאת את עיקר המשמעות הלקסיקלית של המילה. בכך הוא נבדל ממוספית, שתפקידה הוא בעיקר אפיון דקדוקי או גיוון המשמעות של השורש או הבסיס (stem) שאליו היא מצטרפת. מילים החולקות שורש משותף מהוות משפחת מילים. קיימת זיקה סמנטית ואסוציאטיבית בין מילים מאותה המשפחה, אך זיקה זו עשויה להיות עמומה למדי, מכיוון שמשמעות השורש נוטה להיות כללית ומופשטת.
השורש שייך לתחום המורפולוגיה, וככזה הוא ישות סינכרונית שקיומה נגזר מהניתוח הלשוני שמבצעים דוברי השפה. בהקשר של בלשנות היסטורית (דיאכרונית), לעומת זאת, המונח "שורש" עשוי להתייחס למושג שונה מעט: בחינה של מורפמה מסוימת, כפי שהיא באה לידי ביטוי במהלך תקופות שונות בחיי הלשון. שני המושגים חופפים בנקודות מסוימות אך יש להבחין ביניהם, שכן אין בהכרח המשכיות במצבה של מורפמה במהלך הזמן. לבד מהשינויים הפונטיים שהיא עשויה לעבור, היא עשויה גם להשתנות מבחינה מבנית, כלומר לספוח אליה רכיבים ממורפמות אחרות או להתפצל למורפמות אחדות, ובכך לשנות את מבנה המערכת כולה.
המילה "תרומה", לדוגמה, גזורה מהשורש רו"מ מנקודת מבט היסטורית, וכך אמנם מקובל לנתח אותה. השורש תר"מ הוא שורש תנייני שנגזר ממילה זו - העיצור תי"ו תחילית המשקל תקטלה שבו משובצת המילה "תרומה" יוחס על ידי הדוברים לשורש במקום למשקל. אולם, אם נבחן את המקרה מנקודת מבט סינכרונית המתייחסת אל המערכת כאל שלם, יהיה זה מדויק יותר לומר שהמילה "תרומה" נגזרה מהשורש תר"מ במשקל קְטוּלָה, מפני שסביר להניח שהדוברים לא היו מודעים לקשר בין שורש זה לשורש רו"מ. כל אחת מהבחינות לגיטימית ותקפה ושתיהן מהוות צורות הסתכלות שונות על אותה תופעה.
שורש בשפות השמיות
שורשים בשפות השמיות מפגינים תכונות יוצאות דופן, הנובעות מהמורפולוגיה הבלתי-רציפה (non-concatenative) המאפיינת את השפות האלה: קיומן של מורפמות שאינן יוצרות מקטע (segment - רצף פונמי הניתן להגייה), ולכן אינן עומדות בפני עצמן או משורשרות זו אל זו ברצף, אלא באות לידי ביטוי רק כאשר הן מסורגות זו בזו. מורפמה בלתי רציפה היא בהגדרה מורפמה כבולה.
השורש השמי הוא אחד מסוגי המורפמות הבלתי רציפות, הסוג השני הוא המשקל (או המקבילה במערכת הפועל: הבניין, שאינו אלא סוג מיוחד של משקל). השורש מורכב מעיצורים בלבד, לרוב שלושה במספר, ונושא את עיקר המשמעות של המילה. המשקל מהווה את התבנית התנועתית של המילה - לעיתים בצירוף תחיליות וסופיות - שאליה "נוצק" השורש (בתהליך גזירה המכונה סירוג שורש ומשקל), והוא מגוון את משמעות השורש. כך לדוגמה, השורש גד"ל אינו בא לידי ביטוי בפני עצמו, אלא כאשר הוא מסורג במשקל או בבניין: גָּדֵל, גָּדוֹל, מִגְדָּל וכו'.
רם און
רָם אוֹן הוא מושב עובדים בחבל תענך השייך למועצה אזורית הגלבוע. המושב נמצא 8 ק"מ מדרום לעפולה.
היסטוריה
גרעין ההקמה של רם און, שהורכב מבני מושבים ובוגרי בתי ספר חקלאיים מהנח"ל, שהשתייכו לארגון שלח, עלו ביוני 1958 באופן זמני לנורית שעל הגלבוע. בשנת 1961 ירדו החברים מהגלבוע אל ההיאחזות הקבועה, שבה נמצא המושב כיום.
המושב נקרא על שמו של, בנו של הצייר ישראל פלדי, ממייסדי היישוב, שנפל בהיאחזות הנח"ל כרם אבשלום 1957.
בתחילת דרכו של המושב היה חדר אוכל משותף ומכבסה משותפת.
איליה זדאנביץ'
איליה מיכאילוביץ' זדאנביץ' (ברוסית: Илья Михайлович Зданевич; 21 באפריל 1894 – 25 בדצמבר 1975) היה סופר ואמן רוסי גאורגי צרפתי, שהיה מחובר עם זרם האמנותי האוונגרדי, דאדא.
ביוגרפיה
איליה נולד בטביליסי גאורגיה לאביו שהיה מורה צרפתי ולאימו שהייתה פסנתרנית גאורגית. בשנת 1913 גילו איליה ואחיו קיריל זדאנביץ, מנהיגי האוונגרד הטרנסקווקזי וחלוצי האומנות, את גדול ציירי גאורגיה, ניקו פירוסמני. בשנת 1919 הוא אימץ את הפסבדונים איליאזד. פוסטר שפרסם איליה יחד עם טריסטן צארה בשנת 1923, הערב של הלב המזוקן (Soirée du coeur à barbe), נודע כדוגמה לאוונגרד רוסי טיפוגרפי ואוונגרד בעיצוב הגרפי.
איליה נפטר בשנת 1975 בפריז.
R.B.C רוסנדאל
רוסנדאל (כדורגל)
רוסנדאל (כדורגל)
איחוד בני רוסנדאל (בהולנדית: Roosendaal Boys Combinatie) ומוכר גם בשם RBC הוא מועדון כדורגל הולנדי חובבני מהעיר רוסנדאל שבצפון בראבנט, בעברו שיחק בליגת העל ההולנדית והעפיל לגמר הגביע ההולנדי וכיום משחק במסגרת הליגה ה-7 החובבנית.
היסטוריה
המועדון הוקם ב-31 ביולי 1912 כאקסלסיור וב-1920 שינה את שמו כדורגל ואתלטיקה רוסנדאל בעקבות הדמיון לאקסלסיור רוטרדם וביולי 1927 שינה את שמו פעם נוספת לשמו הנוכחי.
עם הקמת מערך הליגות המקצועניות ניסתה הקבוצה להרשם למערך הליגות ושובצה בדרג ה-3, בסיום עונת 1956/57 העפילה לליגת המשנה בה שיחקה עד לעונת 1968/1969 אז סיימה אחרונה ונשרה לליגה ה-3, עקב הירדה החליטה הנהלת הקבוצה לפרוש מהליגות המקצועניות ולחזור למודל של קבוצת חובבים.
ב-1983 עם ההחלטה על הרחבת ליגת המשנה, החליטה הקבוצה להרשם פעם נוספת לליגות המקצועניות וזכתה בכרטיס לליגת המשנה. בשנת 1986 חוללה הקבוצה סנסציה כאשר העפילה לראשונה בתולדותיה לגמר הגביע ההולנדי מליגת המשנה, בגמר הפסידה לאיאקס בתוצאה 0–3. הקבוצה המשיכה לשחק בליגת המשנה כאשר ברוב עונותיה היא מבלה בחלק התחתון של הטבלה. את עונת 1999/2000 סיימה הקבוצה במקום ה-6 אך בזכות הישג בפלייאוף הדירוג, העפילה לפלייאוף העלייה בו גברה על אקסלסיור רוטרדם, זוולה ועל קמבור מהליגה הבכירה והעפליה לראשונה לליגה הבכירה. עונת הבכורה של הקבוצה בליגה הייתה לכישלון והיא סיימה במקום האחרון כשלזכותה 4 ניצחונות בלבד. בעונת החזרה של הקבוצה לליגה המשנה הצליחה הקבוצה לשחזר את ההצלחה וסיימה במקום ה-3 המוביל לפלייאוף, גם הפעם צלחה את שלב הפלייאוף כאשר גברה על קמבור ואמן מליגת המשנה ועל דן בוס מליגת העל ושבה לליגה הבכירה בתום עונה אחת. הסיבוב השני של הקבוצה בליגה הבכירה נמשך כ-4 שנים ובסיומן חוותה עונת בלהות, כאשר סיימה במקום האחרון עם ניצחון בודד שהוא הגרוע ביותר בליגה ההולנדית בכל הזמנים ועם כ-90 שערי חובה ונשרה לליגת המשנה. בעונה הבאה הצליחה הקבוצה להעפיל לשלב הפלייאוף פעם נוספת מהמקום ה-3 אך כשלה להעפיל. ב-2011 נקלעה הקבוצה לחובות כבדים וב-14 ביוני של אותה השנה הוכרזה כפושטת רגל, עקב כך נשלל ממנה רישיון הליגות המקצועניות ונאסר עלייה לשחק בליגה מקצוענית. בספטמבר 2011 הוקמה הקבוצה מחדש בליגה החובבנית ה-9. המועדון ניסה להתמזג עם מועדונים אחרים מהאזור על מנת לחזור לכדורגל המקצועני אך לא הושגו הסכמות וכיום הקבוצה משחקת בליגה ה-7 החובבנית.
שחל
{{פירושונים|
אישים:
ראו גם
}}
סעיד חמאמי
סעיד חמאמי (בערבית: سعيد حمّامي; 1941–1978) היה פוליטיקאי, דיפלומט ועיתונאי פלסטיני.
קורותיו
חמאמי נולד ביפו בשנת 1941. אביו, עביל, היה חבר במועצת העיר. בשנת 1948 ברחו הוריו בעת מלחמת העצמאות. משפחתו שהתה זמן קצר במחנה פליטים במצרים, אחר כך עברה ללבנון ומשם לעמאן שבירדן. לאחר לימודיו התיכוניים למד חמאמי ספרות אנגלית באוניברסיטה בדמשק ושם התקרב לרעיונות מפלגת הבעת'. לאחר לימודיו עבד כעיתונאי בדמשק, ובהמשך כמורה בערב הסעודית. הוא שב לסוריה והצטרף לארגון אש"ף עם הקמתו בשנת 1964. במהרה טיפס בדרגות הארגון והיה לחבר במועצה הלאומית הפלסטינית, כשהוא בן 30.
בשנת 1973 מונה על ידי יאסר ערפאת כנציג הארגון בלונדון. ימים לאחר מלחמת יום הכיפורים פרסם מכתב ב"טיימס" שבו קרא לפלסטינים לפנות לדרך השלום. הוא החל לקדם רעיונות של הידברות ודו-קיום בין יהודים לערבים ופתרון של שתי מדינות לשני עמים לסכסוך הישראלי-פלסטיני. בפברואר 1977 הצהיר חמאמי כי "אש"ף מוכן להכיר בישראל תמורת פינוי גמור של הגדה המערבית ורצועת עזה והוא מוכן לדו-שיח על בסיס של הכרה הדדית".
באירופה יצר קשרים עם אנשי שמאל ישראלים בהם אורי אבנרי, שמחה פלפן, אמנון זכרוני, דוד שחם, ומקסים גילן. ב-1974 נפגש בחשאי עם אורי אבנרי ומסר לו פנייה מערפאת ליצחק רבין. בעקבות איומים טלפוניים ובכתב על חייו הציב הסקוטלנד יארד שמירה על ביתו. הוא נרצח במשרדו בלונדון ב-4 בינואר 1978, ככל הנראה בידי קיצונים פלסטינים אשר התנגדו לדרכו המתונה כלפי ישראל.
חמאמי היה נשוי ואב לשני ילדים.
לאחר הרצח
עיתון הארץ דיווח כי ארגון "קול המהפכה הפלסטינית" נטל אחריות לרצח בטענה ש"קיים מגע עם המדינה היהודית". אבו איאד, חבר הוועד המרכזי של פתח, שפרש מפת"ח והסתתר בעיראק האשים ברצח את ארגונו של אבו נידאל. פעילי שמאל ישראלים נכשלו בניסיון למצוא אולם (בית סוקולוב ו"מועדון התיאטרון" ביפו, למשל) לצורך העלאת ערב לזכרו.
במברגר
במברגר הוא שם משפחה, שמעיד על שורשים של נושאו בעיר במברג שבגרמניה
מסמרים
מסמרים היה כתב עת ספרותי ישראלי שיצא לאור משנת 2005 עד 2013. כתב העת נוסד על ידי נועה דנציגר ולצידה אמיר רותם, עורך וכותב, בהשראת כתב העת הבריטי "גרנטה". כל גיליון נשא כותרת (למשל "ארוטיקה", "ניסיון", "ביקור מאחורי הגדר", "ילדות") והיו בו סיפורים קצרים, תרגומים, שירה, תצלומים ואיורים. בכתב העת השתתפו הן יוצרים חדשים והן מוכרים, בהם אלונה פרנקל, רוני סומק ויורם קניוק. עלית קרפ הצטרפה לצוות העורכים של כתב העת בשנת 2007.
בשנת 2017 נערך מעין "ערב פרידה" מכתב העת, בשם "מסמר אחרון ודי", בהנחיית עלית קרפ.
הוקן נסר
הוֹקַן נֶסֶר (בשוודית: Håkan Nesser; נולד-21 בפברואר 1950) הוא סופר מתח שוודי שספריו תורגמו ליותר מ-25 שפות. הוא זכה שלוש פעמים בפרס האקדמיה השוודית לספרי מתח ובפרס "Glass Key" לספר המתח הטוב ביותר בסקנדינביה. נודע בעיקר בזכות סדרת ספרי המתח של המפקח וַאן וֶטֶרֶן.
ביוגרפיה
נסר נולד וגדל בעיר קומלה שבשוודיה, אך את רוב חייו חי באופסלה. הוא החל את דרכו כסופר ב-1988, אך המשיך לעבוד כמורה עד 1998, אז הפך לסופר במשרה מלאה. באוגוסט 2006, נסר ואשתו אלקה (פסיכיאטרית במקצועה) עברו לגור בגרינץ' וילג' שבניו יורק. מספר שנים מאוחר יותר, הזוג עבר ללונדון ומאז הם מחלקים את חייהם בן בריטניה לשוודיה.
כביש 317
כביש 317 הוא כביש רוחב אזורי בדרום הר חברון, ואורכו כ-21 ק"מ. הכביש מתחיל בצומת שמעה עם כביש 60 וחולף על פני אזור התעשייה מיתרים וארבעת היישובים הישראליים עשהאל, סוסיא, מעון וכרמל, שם הכביש מסתיים במפגשו עם כביש 356.
בצמוד לכביש הקים צה"ל מעקה בטון בגובה 82 סנטימטר ובאורך 41 קילומטר. לטענת הצבא המעקה נועד למנוע פיגועי ירי ולהגן על ההתנחלויות הסמוכות. בהוראת בג"ץ פורק המעקה בשנת 2007.
תזמורת המהפכה
תזמורת המהפכה הוא אנסמבל מוזיקלי ישראלי המעלה פרויקטים מוזיקליים בשילוב אמנויות הבמה.
היסטוריה
תזמורת המהפכה נוסדה בשנת 2004 על ידי שני סטודנטים מהאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, זוהר שרון ורועי אופנהיים. לדברי אופנהיים "המטרה של התזמורת היא לתת במה ליוצרים ישראלים ולהיות מעבדה ניסיונית למבצעים ולמלחינים צעירים". "אנחנו רוצים לתפוס את התזמורת לא כז'אנר, אלא ככלי נגינה שאפשר לעשות אתו כל מיני דברים, ממש כמו גיטרה חשמלית. אנחנו נראים כמו תזמורת, אבל חושבים כמו הרכב רוק. אנחנו רוצים לנגן מוזיקה שאנחנו יצרנו, בלי תווית של סגנון מסוים. חשוב לנו לשבור את הקונצפט המוכר של קונצרט, לפתוח אותו לדיון מחודש. לכן הפרויקט הנוכחי שלנו משלב מוזיקה עם אנימציה".
זוהר שרון משמש בתור מלחין הבית ומנהל אמנותי ורועי אופנהיים משמש בתור מנצח ומנהל אמנותי. מלבדם, חלק מנגני האנסמבל אינם קבועים והם סטודנטים או בוגרים של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. האנסמבל מונה במופעיו בין 10 ל-40 נגנים.
התזמורת היא עמותה רשומה הנתמכת על ידי משרד התרבות והספורט ועיריית תל אביב-יפו.
בשנים 2008–2010 אימצה העיר ראשון לציון את התזמורת תחת חסותה של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
תזמורת המהפכה העלתה פרויקטים על במות שונות, בהם המשכן לאמנויות הבמה במסגרת מופעי קלאסי רוק ומופעי "סדרת המהפכה" הנתמכת על ידי סנו - דיתי ואלכס לנדסברג, במת פסטיבל ישראל, צלילים במדבר, פסטיבל ירושלים לאומנויות, פסטיבל האביב הבינלאומי בראשון לציון וכמו כן ביצעה עיבודים ליצירות מאת מיכאל וולפה ואילן מוכיח לצד מוזיקה מאת מלחינים צעירים. התזמורת הופיעה עם אמנים מובילים במוזיקה הישראלית כמו ירמי קפלן ואביתר בנאי. התזמורת יוצרת מדי שנה פרויקט מוזיקלי חדש.
חרסית
חרסית היא מילה המתארת שני מונחים בגאולוגיה:
סלע חרסית שהוא סלע משקע מחבר בין שני המונחים שלעיל, שכן בהגדרתו הוא בנוי ברובו (מעל ל-75%) מגרגרים הקטנים מ-0.004 מ"מ, ורוב מינרליו (מעל ל-75%) הם מינרלי חרסית.
סלע החרסית מורכב מגרגירים זעירים מאוד.
קרקע חרסיתית
מקובל לחלק את סוגי הקרקע לשלושה סוגים עיקריים על פי גודל הגרגרים: חול (בין 2 מ"מ ל-0.063 מ"מ), טין (0.063 מ"מ ל-0.004 מ"מ) וחרסית (קרקע המורכבת מגרגרים הקטנים מ-0.004 מ"מ).
קרקע חרסיתית מאופיינת בנוכחות של מינרלי חרסית יחד עם כמויות משתנות של חומרים אורגניים וחומרי בליה שהמינרל קוורץ הוא הבולט שביניהם. ההבדל בין גרגרי החרסית לבין גרגרים זעירים כדוגמת הטין הוא בצורתם המלבנית, ביכולתם לספוח מים וברמת גמישות גבוהה (חרסית היא המרכיב העיקרי בחומר).
קרקע חרסיתית רטובה היא בוצית מאוד בשל יכולת ספיחת המים של המינרלים. בעת התייבשותה מתכווצת קרקע חרסיתית ומתפוררת באופן טבעי לגושים קטנים, ובכך מתאפשרת חדירה של שורשים, מים ואוויר. קרקע חרסיתית היא קרקע נוחה לגידול של כמעט כל סוגי הצמחים בשל תכונותיה: נקבוביות, אוורור וספיחת מים וכמו כן בהיותה מאגר של תחמוצות אשלגן, תחמוצות סידן ואפילו חנקן.
סלע חרסית
סלע חרסית הוא סלע משקע קלאסטי (הנוצר מבליה) לוּטיטי (שגודל חלקיקו קטן מ-1/16 מ"מ). זהו הסלע הנפוץ ביותר בין סלעי המשקע. במדידות סטרטיגרפיות (של שכבות) נתגלה שסלע חרסית מהווה 50% בין סלעי המשקע הנפוצים, אחריו באים אבן חול (30%) וגיר (20%). מקובל לחשוב שבישראל קיימת "פירמידה הפוכה", שכן לכאורה בארץ סלע המשקע הנפוץ ביותר הוא גיר. אך קידוחים עמוקים במישור החוף, למשל באזור תל אביב, מגלים שכבות חרסיתיות שעוביין 1,000–1,500 מטר מתחת לשכבה של 200 מטר חול.
אנליזה של סלעי חרסית מגלה עושר של מינרלים. מלבד חרסית וקוורץ נמצאו בסלעים פצלת השדה, קלציט ולימוניט. כמו קרקע חרסיתית כך גם סלע חרסית הוא גמיש מאוד, ולכן הוא נוטה להתקמט ולשנות את עוביו כשהוא נלחץ בין שכבות קשות. בארץ ניתן לראות תופעה כזו במקומות כמו נחל רחם או נחל שני, כאשר סלע החרסית נלכד ונלחץ בין סלעי הגיר הקשים מהטורון (גיל בתקופת הקרטיקון העליון) ויצר צורות דמויות אצבעות שקיבלו את הכינוי "יד השטן".
לסלע החרסית צבעים רבים בהתאם לסוג המינרלים והחומרים האורגניים שבו. לבן, שחור (חומרים אורגניים או תחמוצות מנגן), אדום (ברזל תלת־ערכי) וירוק (ברזל דו־ערכי). סלע חרסית חשוף שצבעו אדום (כלומר הוא מחומצן) או אפור דהה יתגלה בקידוח עמוק כירוק־כהה.
למרות שסלעי החרסית נקבוביים (כ-50%), המים אינם חודרים דרכם כי הנקבוביות קטנות מאוד וגם בשל כושר ספיחת המים של החרסית. בשל אטימותם, סלעי החרסית הם הסלעים שעל גביהם נקווים מי התהום. מעיינות הרי יהודה (במוצא, עין כרם וכסלון) פורצים מעל השכבה הקרויה "חוואר מוצא" שהיא שכבה חרסיתית־חווארית. החוואר הוא סלע מעורב המורכב מכמויות שוות (בין 25% ל-75%) של אבקת קירטון וחרסית.
שימושים
החרסית היא אחד החומרים הטבעיים החשובים ביותר לאדם. חשיבותו הגדולה כקרקע פורייה הוזכרה לעיל. שימושים נוספים:
חרסית ויין
להימצאות חרסית באדמת גידול גפנים יש השפעה משמעותית ביותר על אופי היין המופק מן הענבים. החרסית מעניקה ליין טעם 'מינרלי' ולרוב גם רמת חמיצות גבוהה. ניתן למוצאה בין השאר על אדמת בורדו, ובעיקר בגדה הימנית של הגירונד. ככלל, על קרקע חרסיתית עדיף לגדל ענבים מזן מרלו על פני זן הקברנה סוביניון.
אפרים שטרן
אפרים שטרן (15 בינואר 1934 - 23 במרץ 2018) היה מבכירי הארכאולוגים בישראל, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים, עורך האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ ישראל, עורך כתב העת "קדמוניות", ופעיל שנים ארוכות בחברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה. שימש עד לפטירתו כיו"ר הוועד המנהל של העמותה.
קורות חייו
נולד בחיפה לרחל ומשה שטרן. למד ארכאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, וקיבל תואר דוקטור בשנת 1968. השתתף בהקמת המכון לארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ולימד שם שמונה שנים. אז חזר לירושלים, בה לימד עד 2002, שנה בה יצא לגמלאות. השתתף בחפירות רבות, החל במצדה, חצור ותל באר שבע מטעם אוניברסיטת תל אביב, ואחר כך בחפירות עצמאיות בקדש (יששכר) ובתל מבורך. ניהל את חפירות תל דור בין השנים 1980 ועד 2000. שטרן נחשב מומחה לתקופת בית ראשון ולפיניקים. שימש כעורך כתב העת "קדמוניות".
זכה בפרס א.מ.ת לשנת 2005.
פרופ' אפרים שטרן נפטר ב-23 במרץ 2018, ונקבר בקיבוץ קריית ענבים.
מהמט אוז
מהמט סנגיז אוז (באנגלית: Mehmet Cengiz Öz; נולד ב-11 ביוני 1960), ידוע גם בשם הבמה דוקטור אוז, הוא אישיות טלוויזיונית מפורסמת וקרדיולוג טורקי-אמריקאי.
אוז הגיש את התכנית המפורסמת "המופע של ד"ר אוז" בין השנים 2009 ל־2022, בה שיתף את דעותיו והצעותיו כרופא לקהל הצופים.
טריטוריאליזם יהודי
טריטוריאליזם יהודי (באנגלית: Jewish Territorialism), או בקיצור טריטוריאליזם היה שמה של גישה מקבילה לציונות ששאפה להשיג טריטוריה ליהודים, לאו דווקא בארץ ישראל, ובה יתקיימו חיים אוטונומיים לאומיים. לטריטוריה זו, שתהיה המתאימה ביותר לצורכי היהודים, יהגרו יהודים ממקומות שונים בעולם ויקימו לעצמם בית לאומי. הטריטוריאליזם מנוגד לאוטונומיזם יהודי - הגישה הרואה ביהדות ישות רוחנית וביהודים עם בלי ארץ, ושואפת לאוטונומיה משפטית ועצמאות רוחנית של היהודים במקום מושבם.
הקמת מדינה כחלק מארצות הברית
ניסיון מעשי ראשון (שכשל) להקים מדינה יהודית שלא בארץ ישראל נעשה בראשית המאה ה-19 על ידי היהודי האמריקני מרדכי מנואל נח. הוא רכש את האי גרנד איילנד הנמצא ליד מפלי ניאגרה קרוב לגבול עם קנדה וקרא בשנת 1825 ליהודים להתיישב בו כדי להקים מדינה בשם "אררט" שתשתלב בתוך ארצות הברית.
תוכנית אוגנדה
מקובל להמשיך ולומר, זאת למרות מחקרים חותכים שנעשו בנושא כי אף שהרצל האמין שמקומו של העם היהודי בארץ ישראל, הוא הציע את הפתרון הטריטוריאליסטי המפורסם ביותר, תוכנית אוגנדה, בשנת 1903. למעשה הרצל לא הציע שום פתרון טריטוריאליסטי. מטרתו הייתה להעמיק את הקשרים המדיניים עם החשובה באימפריות של אותה תקופה: האימפריה הבריטית. ההצעה שעלתה כבר ב-1902 על ידי הבריטים מסיבותיהם שלהם, שמחה כמובן את הרצל מעצם העובדה שגורם חשוב כמו הממשלה הבריטית פונה אל התנועה הציונית, ולא למשל לאריסטוקרטיה היהודית-אנגלית או לבית רוטשילד, שבאותה תקופה נחשבו לנציגים יהודים מכובדים לכאורה בהרבה מהתנועה הצעירה ונטולת המשאבים בראשה עמד. מודע לכך שההצעה לא תזכה לאהדה בקרב הציבור היהודי - הרצל עצמו לא האמין בה יותר מאשר האמין בכל 'טריטוריה' אחרת - נאלץ הנשיא הציוני למכור את הרעיון כ"מקלט לילה" - פתרון זמני דחוף למצוקות היהודים בכלל ועל רקע 'פוגרום קישינב בפרט שהתרחש ארבעה חודשים לפני כינוסו של בקונגרס הציוני הששי. 'תוכנית אוגנדה' שהוצגה בקונגרס לא דיברה על שינוי רשמי של מטרות הציונות. צירי הקונגרס, כ-600 איש, התבקשו להכריע בשאלה האם לשלוח משלחת חקר למזרח קניה ('אוגנדה'), שתפקידה יהיה להכין דין וחשבון שיוצג בפני הקונגרס השביעי (עצם איטיותו של המהלך מלמד כי הסיסמה 'מקלט לילה' היא סחריר פוליטי ותו לאו). בהצעה הזו תמכו כ-62% מצירי הקונגרס, כולל 'המזרחי' שהלכו בעניין זה אחר הוראתו של יעקב ריינס, שהבין היטב את "התכסיס" של הרצל כפי שהבר תואר בעיתונות התקופה שבוע לאחר תום הקונגרס. המשלחת יצאה בסופו של דבר לאפריקה והדו"ח השלילי שהציגה עלה בקנה אחד עם התנגדותם של גורמים מקומיים להתיישבות יהודית באזור זה. אך הרצל השיג את היעד המדיני שלו: חיזוק הקשרים בין התנועה הציונית לאימפריה הבריטית. אחת התוצאות של פרשת אוגנדה הייתה שבמהלך הקונגרס נוצרה סיעה טריטוריאליסטית גדולה בהסתדרות הציונית.
ישראל זנגוויל והתנועה הטריטוריאליסטית
לאחר דחיית הרעיונות הטריטוריאליסטיים על ידי ההסתדרות הציונית, פרשו ממנה חלק מן הטריטוריאליסטים, בהנהגתו של ישראל זנגוויל, והקימו הסתדרות עולמית משלהם שנקראה בראשי תיבות יט"א, ובדקו מקומות שונים ומגוונים בעולם ליישוב יהודים, בהם ארצות הברית, אלסקה, קנדה, אנגולה, ארגנטינה, בוליביה, ברזיל, פרגוואי, קולומביה ורודזיה. לאחר הצהרת בלפור שהפכה את הטריטוריאליזם ללא-מעשי גם בעיני רוב מצדדיו, פרק זנגוויל את יט"א.
דער פריילאנד ליגע
בשנות ה-30 של המאה ה-20 חלה עדנה לרעיון הטריטוריאליסטי, והוקמה בווילנה אגודה טרחטוריאליסטית בשם היידי "דער פריילאנד ליגע" ("הליגה לארץ חופשית"). הארגון, שהרוח החיה בו היה יצחק נחמן שטיינברג, ניהל משאים ומתנים עם ממשלות שונות כמו בריטניה (על גיאנה), אוסטרליה (תוכנית קימברלי) והולנד (על סורינאם) - כולם ללא הצלחה רבה.
שקיעתו של הרעיון הטריטוריאליסטי
לאחר השואה שהביאה להתחזקות התנועה הציונית, ובפרט לאחר הקמת מדינת ישראל, הפך הרעיון הטריטוריאליסטי ללא רלוונטי גם בעיני תומכיו. עם זאת, הפריילאנד ליגע המשיכה להתקיים גם במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 וטענה שמדינת ישראל אינה מספקת את הצורך של העם היהודי, וכי עדיין ישנו צורך בטריטוריאליזם.
ביקורת הטריטוריאליסטים על הציונות
בספרו על הטריטוריאליסטים כתב אליהו בנימיני:
עם זאת, הוא הטעים כי
חוק הדגלים 1953 (אוסטרליה)
חוק הדגלים 1953 (אנגלית: Flags Act 1953) הוא חוק של הפרלמנט האוסטרלי אשר מגדיר את הדגל הרשמי של אוסטרליה. החוק עבר בפרלמנט בדצמבר 1953 ואושרר סופית על ידי המלכה אליזבת השנייה ב-14 בפברואר 1954 לאחר פתיחת מושב הפרלמנט של חבר העמים של אוסטרליה במהלך הביקור המלכותי של המלכה באוסטרליה בשנת 1954. חוק זה היה הראשון במספר חוקים אוסטרליים אשר זכו לאישור המונרך.
חוק הדגלים 1953
המחוקק פירט את צבעי ופרטי הדגל הלאומי האוסטרלי ואת אלו של נס אוסטרליה האדום (הידוע גם כדגל צי הסוחר האוסטרלי). הוא מפקיד בידי המושל הכללי את הסמכות החוקית למינוי "דגלי וניסים לאוסטרליה" ולהנפיק צווים ולקבוע תקנות הנוגעות לשימוש בדגלים. סעיף 8 מבטיח כי "זכות הפריבילגיה" להנפת היוניון ג'ק בידי כל אדם לא תפגע מחוק זה.
גרסתו המקורית כללה מספר טעויות בחלקו הראשון של החוק. קוטרו החיצוני של כוכב חבר העמים תועד כשלוש שמיניות מרוחבו של הדגל תחת קוטרו האמיתי אשר עומד על שלוש עשיריות. החוק תוקן בשנת 1954.
תיקון לחוק הדגלים 1988
התיקון לחוק הדגלים אושר לאחר תקופה של ויכוחים פעילים לגבי שינויו של הדגל והמשטר האוסטרלי. התיקון הוסף לסעיף 3 לחוק הדגלים אשר קבע כי על מנת להחליף את דגלה הלאומי של אוסטרליה יש צורך ברוב משמעותי של בעלי זכות הבחירה במדינות ובטריטוריות האוסטרליות (אלא אם החוק יתוקן שנית בהליך החוקי הרגיל). עד לתיקון זה החוק לא ייצג שום מנגנון להחלפת הדגל.
דגלי אוסטרליה הרשמיים
במרוצת השנים מושלי אוסטרליה הסמיכו חמישה דגלים וניסים נוספים על הדגל הלאומי והנס האדום.
קוליברי מקושט
קוליברי מקושט (שם מדעי: Lophornis ornatus) הוא מין עוף קטן ממשפחת הקוליבריים החי בטבע ביערות אמריקה הדרומית. הוא חי במזרח ונצואלה, טרינידד, גיאנה ובצפון ברזיל. הוא שוכן ביערות פתוחים, גינות שונות ואפילו בערים גדולות.
מאפיינים
זהו מין קטן שאורכו הממוצע 6.6 ס"מ והמשקל 2.3 גרם. המקור קצר וישר בצבע אדום שחור והגוף מקושט, כשמו (אצל הזכרים), בציצה ארגמנית עם עורף ירוק-נחושתי וסנטר וצוואר ירוקים שמעליהם פס שחור. אזור השת לבן, בצידי הצוואר נוצות פרחוניות כתומות המזכירות צינורות של פרחים במראם, הזנב אדמוני זהוב, הכנפיים סגולות והרגליים אפורות. לזכר ישנו שק מתחת לצוואר וציצות הראש והזנב יכולות להתנועע, במטרה להרשים את הנקבות. הנקבה לעומת זאת עמומה למראה וצבעה ירוק עם פס לבן לאורך הגב וגחון כתום והבטן בהירה.
הקוליבריים ניזונים רק מצוף פרחים וכן מחסרי חוליות קטנים שהם תופסים, בעיקר בשביל הגוזלים שלהם. הנקבה מטילה 2 ביצים בקן עשוי מקורי עכביש והגוזלים גדלים במהירות. הקוליברי יכול לעוף בשונה מכל ציפור אחרת, כשהכנפים שלו מנפנפות עד 10,000 פעם בדקה והם יכולות להסתובב עד לאחורה ובמהירות מרשימה. למעשה עקב גודלם, צבעיהם וצורת התעופה שלהם ניתן לחשוב מרחוק שהם חרקים.
מצב השימור של הקוליברי הוא ללא חשש.
עע"מ 7744/10 המוסד לביטוח לאומי נ' עו"ד יפית מנגל
עע"מ 7744/10 המוסד לביטוח לאומי נ' עו"ד יפית מנגל הוא פסק דין של בית המשפט העליון בשבתו כבית משפט לערעורים בעניינים מנהליים משנת 2012, שבו התקבל חלקית ערעורו של המוסד לביטוח לאומי על פסק דינו של בית המשפט לעניינים מנהליים בת"א, שקיבל באופן חלקי את עתירתה של עו"ד מנגל בנוגע לקבלת מסמכים מהמוסד לביטוח לאומי לפי חוק חופש המידע. בפסק הדין קבע בית המשפט העליון הלכה שלפיה גם כאשר יש לעותר מסוים המבקש מידע מרשות אינטרס כלכלי-מסחרי בחומר המבוקש, בהיעדר הגבלה או איסור בחוק, על הרשות לחשוף את המידע, כך שהאינטרס הפרטי של המבקש לא יכול לשמש כשיקול באי מסירת המידע על ידי הרשות, ואין היא יכולה להסתפק בתקיפת המניע האישי לבקשה של אותו עותר.
בפסק הדין התקבל באופן חלקי ערעורו של המוסד לביטוח לאומי על הקביעה שבפנייה למעסיקים לצורך קבלת אישור מסירת פרטיהם לא יצוין שמה של עו"ד מנגל, מפני שהדבר עומד בניגוד לתכלית חוק חופש המידע, ובכך ישמר האינטרס הציבורי מפני שעו"ד מנגל לא תזכה ליתרון כלשהו על פני עורכי דין אחרים. עם זאת, פרט לכך החלטתו של בית המשפט המחוזי לגבי מסירת המסמכים לעו"ד מנגל נותרה בעינה ועו"ד מנגל אף זכתה בהוצאות משפט על סך 15 אלף ש"ח.
רקע
יפית מנגל היא עורכת דין פרטית ובעלת משרד עו"ד המתמחה בנושאי מיסוי שכר, עבודה ומיצוי זכויות המעסיקים מול המוסד לביטוח לאומי. במהלך שנת 2009 הגישה מנגל למוסד לביטוח לאומי בקשה מכוח חוק חופש המידע, התשנ"ח-1998, לקבלת מסמכים המצויים בחזקתו שעניינם דמי ביטוח לאומי ששולמו ביתר על ידי מעסיקים. המסמכים המבוקשים עוסקים בהשבת דמי ביטוח לאומי ששילמו בתשלום יתר מעסיקים שונים אשר פעלו מכוחה של תקנה 22 לתקנות הביטוח הלאומי (ביטוח מפני פגיעת עבודה), התשי"ד-1954. בין מסמכים אלו ביקשה מנגל לקבל רשימה הכוללת פרטים מזהים של אלפי מעסיקים ששילמו למוסד לביטוח לאומי דמי ביטוח גבוהים יותר ממה שהיו אמורים לשלם, ועל כן הם זכאים להשבת הכספים העודפים. בתשובה לבקשתה העביר הממונה על חופש המידע במוסד לביטוח לאומי מסמכים חלקיים בלבד, שלא כללו את רשימת המעסיקים, ומכאן עתירתה לבית המשפט לעניינים מנהליים.
בעתירה המנהלית שהוגשה לבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו, בשבתו כבית המשפט לעניינים מנהליים מכוח חוק חופש המידע, הכריעה השופטת רות רונן שאין לקבל את בקשתה של מנגל בנוגע למסירת רשימת המעסיקים, מהטעם שמסירת פרטיהם תפגע בפרטיותם וכן שהיא אינה נדרשת על מנת להפעיל ביקורת על פעילות המוסד לביטוח לאומי כפי שנקבע בפסק דין בעניין רשות המיסים. על פי חוק חופש המידע, המידע שאותו ביקשה מנגל אינו מידע אסור לפרסום, אולם שיקול הדעת מצוי בידיו של המוסד לביטוח לאומי בנוגע לאיזון בין האינטרס הפרטי לאינטרס הציבורי במקרה זה. במקרה זה קבעה השופטת רונן שאין חשיבות לפרסום רשימת המעסיקים כדי לאפשר ביקורת על פעולת הרשות, ולכן האינטרס הפרטי גובר על האינטרס הציבורי. לצד זאת הוחלט על ידי בית המשפט שיהיה ניתן להעביר לידי מנגל את הרשימה באמצעות מנגנון לפיו תישא מנגל בעלויות הדיוור של הפנייה בכתב אל המעסיקים, המיידעת אותם לגבי מסירת פרטיהם ביחס לזכויותיהם שנפגעו. המעסיקים יוכלו להתנגד להעברת המידע ואילו פרטיהם של אלו שלא יתנגדו יועברו למנגל. בהתאם למנגנון שקבע בית המשפט, התבקש המוסד לביטוח לאומי להעביר למנגל רשימה של כ-2,500 מעסיקים אשר לא התנגדו להעברת פרטיהם. מעבר לכך, קבעה השופטת רונן שבנוגע למסמכים אחרים שהתבקשו על ידי מנגל, נדרש הביטוח הלאומי למוסרם לעותרת. בעקבות החלטה זו, החליט המוסד לביטוח לאומי להגיש ערעור על פסק דינו של בית המשפט המחוזי לבית המשפט העליון בשבתו כבית משפט לערעורים בעניינים מנהליים. את הבקשה מטעם המוסד לביטוח לאומי הגישו עו"ד עומר דקל, מומחה לעניינים מנהליים, ועו"ד רולן ספז, סגן בכיר ראשון ליועץ המשפטי של המוסד לביטוח לאומי.
טענות המערער
לטענת המוסד לביטוח לאומי, פסק הדין של בית המשפט המחוזי הוא בעל סתירה פנימית, מכיוון שהוא קובע שהמידע המבוקש ברשימת המעסיקים אינו דרוש לשם הפעלת ביקורת על הרשות, אך בסופו של יום הורה להעביר את פרטיהם של כ-2,500 מעסיקים שהסכימו למסירת הפרטים. לטענתו, הסכנה הטמונה בהחלטת בית המשפט לעניינים מנהליים היא שמבקשים בעלי אינטרס כלכלי-מסחרי יוכלו מעתה לדרוש מידע יקר ערך מהרשויות, שישרת את צורכיהם המסחריים. תוצאה זו עלולה להקשות על תפקוד הרשות, שתצטרך לתת מענה לבקשות מידע רבות הנובעות ממניעים כלכליים ושאינן קשורות לביקורת על הרשות. המוסד לביטוח לאומי טען כי בקשת המידע של עורכת הדין מנגל אינה מקיימת את תכליתו של חוק חופש המידע, פוגעת בפרטיותם של המעסיקים ומכבידה על תפקודו של המוסד לביטוח לאומי.
טענות המשיבה
לטענת עורכת הדין מנגל, על פי החלטת בית המשפט לעניינים מנהליים, יש למסור לידיה את רשימת המעסיקים מהטעם של השמירה על האינטרס הציבורי, משום שפעולתה מסייעת להפסקת הליקויים של המוסד לביטוח לאומי ואינה נובעת ממניעים כלכליים. עוד טוענת מנגל שהמנגנון שהוצג על ידי בית המשפט לעניינים מנהליים מבצע איזון ראוי בין האינטרס הציבורי לבין הפגיעה בפרטיותם של המעסיקים ולכן יש לדחות את הערעור על הסף.
דעת המיעוט
השופט יצחק עמית טען שמסירת מידע למטרות מסחריות כלכליות לא עומדת בתכלית של חוק חופש המידע. לטענת עמית, יש להבדיל בין סוגי מידע שונים ולצמצם עתירות לפי חוק חופש המידע שהוגשו על ידי גורמים שיש להם אינטרס מסחרי כלכלי במידע הנמצא בידי הרשות המנהלית.
ההחלטה
בית המשפט העליון קיבל חלקית את הערעור שהוגש ברוב דעות ופסק שעל המוסד לביטוח לאומי להעביר לעו"ד יפית מנגל את רשימת המעסיקים, משום שלא מדובר בהקצאת משאבים בלתי סבירה. עם זאת, בית המשפט העליון בחר לקבל את עמדת המוסד לביטוח לאומי לפיה אין לכלול את שמה של עו"ד מנגל בפנייה למעסיקים וזאת במטרה למתן את ההשלכות האפשריות של חשיפת מידע שאין בו תרומה ממשית לאינטרס הציבורי העומד במסגרת בקשת המידע.
השלכות פסק הדין
בעקבות התוצאה שנקבעה בפסק דין מנגל, בו קיבלה עו"ד מנגל את המידע בו חפצה, פנו מבקשים נוספים בעלי אינטרס כלכלי-מסחרי לרשויות השונות לקבלת מידע והחלו לעתור לבית המשפט במטרה להגיע למנגנון דומה, שיאפשר להם לקבל מידע פרטי לגבי צדדים שלישיים לצורך קידום אינטרס מסחרי שלהם. בנוסף, לאור המנגנון שנקבע, בו פונה הרשות אל צדדים שלישיים שעלולים להיפגע כתוצאה ממסירת המידע למבקש, התגשם חששה של השופטת נאור בפסק הדין שריבוי הפנויות לאישור המסירה על ידי הרשות עלול להוביל להטרדה של אזרחים בדומה לדואר זבל. כתוצאה מכך נקבע במספר פסקי דין שבאו לאחר מכן כי אם אכן תימשך ותתרחב מגמה זו יהיה על הרשויות ועל בתי המשפט לשקול ולאזן גם את ההשלכות של הפנייה לפרטים במסגרת הפעלת חוק חופש המידע. זאת ועוד, בפסק הדין נקבעה הלכה פסוקה בנוגע מבחן ההכבדה הממשית, המחייב את הרשות המנהלית המבקשת לדחות בקשה למתן מידע להראות הכבדה ממשית על פעילותה השוטפת וחשש לשיבוש קשה של עבודתה. המגמה הנלמדת מפסיקת בית המשפט העליון לאחר פסק דין מנגל, היא צמצום בפרשנות סעיף 8(1) לחוק חופש המידע, המאפשר לרשות להתחמק ממסירת מידע בטענת חוסר הסבירות בהקצאת משאבים ומשמש לדחייתן של בקשות רבות, ובכך חלה התפתחות נוספת בשימושו של חוק חופש המידע כחלק מזכות היסוד החוקתית של האזרח לקבלת מידע.
מייג'ור גרום: רופא המגפה
מייג'ור גרום: רופא המגפה (ברוסית: Майор Гром: Чумной Доктор) הוא סרט גיבורי-על רוסי, המבוסס על סדרת הקומיקס "מייג'ור גרום" מבית Bubble Comics, שנוצרה על ידי ארטיום גברליאנוב. את הסרט ביים אולג טרופים.
צילומי הסרט החלו באוגוסט 2017 והופסקו, בספטמבר 2019 חודשו הצילומים בסנקט פטרבורג ותחילה הוא תוכנן לצאת לאקרנים במהלך שנת 2019. ברם באוקטובר 2019 נודע שהסרט בשלבי צילומים ולא ייצא בתאריך היעד המתוכנן. הצילומים הושלמו לבסוף בדצמבר 2019. הקרנת בכורה נערכה בקולנוע אברורה ב-25 במרץ והסרט יצא לאקרנים ב-1 באפריל 2021. לעומת תקציב הפקה של 650 מיליון רובל רוסי הסרט הרוויח כ-327 מיליון רובל וגרם להפסדים ליזמים. הוא התקבל לרוב על ידי המבקרים באופן חיובי: בעיקר בשל איכות ההפקה הגבוהה, אך עם זאת, המבקרים ציינו לרעה את העלילה הקלישאתית והלא מקורית. כמה מהקרים טענו כי הסרט מכוון למסר נזיפה כלפי האופוזיציה הרוסית ושבחים למשטרה, אם כי לא כל המבקרים הסכימו עם דעה זו; היוצרים עצמם הכחישו את הטענות הללו במספר ראיונות.
עלילה
מייג'ור משטרת סנקט פטרבורג איגור גרום רודף אחר שלושה שודדי בנקים כשהם עוטים מסכות בהשראת שחקני קבוצת ההוקי קרח 'מטאור' מסרט האנימציה הסובייטי "דסקית! דסקית!". הוא מצליח לעצור אותם, אך המרדף גורם נזק במרכז העיר. ראש מחלקת המשטרה, הגנרל פרוקופנקו, נוזף באיגור וכמעט מפטר אותו. זמן קצר לאחר מכן מתחיל משפטו של קיריל גרצ'קין, מעשירי העיר, שדרס ילדה למוות (ועוכב על ידי גרום עצמו). למרות הראיות נגדו, גרצ'קין מזוכה באופן בלתי צפוי, ולכן אחיה של הילדה חושד בבית המשפט בשחיתות. גם איל טכנולוגיות המידע סרגיי רזומובסקי, מייסד הרשת החברתית Vmeste וחברו אולג וולקוב, שגדל באותו בית יתומים כמו הילדה המנוחה, זועמים על החלטת בית המשפט. במקביל מופיעים באינטרנט סרטונים של איש אלמוני העטוי במסכת רופא מגפה ועטוי חליפת לחימה, שמבטיח "לנקות" את העיר מהנבלות. עם זאת, הרופא מבצע את רצח קיריל גרצ'קין, אותו הוא שורף חי בתוך מכוניתו. לאחר הרצח, אולג מגיע לרזומובסקי ומתוודה שהוא היה הרופא. רזומובסקי אינו מרוצה, אך מהסס לבגוד בחברו.
בינתיים, הרופא רוצח קורבנות חדשים: ראשת הבנק שהונתה את הלקוחות, כמו גם בעל מזבלה המזהמת את האזור כולו, יחד עם כל משפחתו. דובין מעלה את התיאוריה שיש לצפות להופעה הבאה של הרופא בטקס פתיחת הקזינו, שם יתכנסו כל "המי ומי" של החברה הגבוהה בסנקט פטרבורג. גרום חודר למסיבת הפתיחה, שם הוא פוגש גם את פצ'לקינה ורזומובסקי, אך במקום הרופא האמיתי מופיעים שודדים חקיינים רגילים שפשוט רוצים לשדוד את העשירים. סרגיי רזומובסקי מנסה להניא אותם בהצעת כסף, אך בסופו של דבר בעניין מתדרדר לכדי לקרב בו גרום וסוכני שירות הביטחון הפדרלי שהגיעו, מכניעים את השודדים. גרום ורזומובסקי חדורים בכבוד הדדי בעוד גרום מסתכסך עם דמיטרי דובין, שהעביר את חקירת הפרשה לקצין הביטחון הפדרלי.
בעת חקירת העבר של מכרו החדש, איגור גרום מגלה כי רזומובסקי גדל באותו בית יתומים כמו קורבנו של גרצ'קין וכילד צייר ציפורים שנראו כמו מסכת הרופא. פצ'לקינה מודיעה למייג'ור על חוזהו של רזומובסקי עם חברת "הולט אינטרנשיונל" העוסקת בפיתוח נשק טכנולוגי. דווקא בהולט אינטרנשיונל נוצרו התלבושות והציוד של רופא המגפה. גרום מגיע לגורד השחקים של רזומובסקי ומאשים אותו במישרין שהוא רופא המגפה. סרגיי מבין פתאום שזה נכון: "אולג" היה רק כיסוי (על פי המסמכים הרשמיים, אולג וולקוב האמיתי מת במלחמה בסוריה). הצד האפל באישיותו משתלט. הוא מכה את גרום בראשו, לובש את חליפתו של הרופא ומשליך אותו ליד מקום הרצח הבא שלו. המשטרה תופסת את גרום וסטרלקוב מאמין כעת שהרופא הוא איגור גרום.
דובין ופצ'לקינה עוזרים לגרום להימלט ממעצר. הוא יוצא לקרב עם רופא המגפה, אך אוסר על חבריו לעזור לו בכך ואפילו נועל את דובין בארון. בינתיים, הרופא מפרסם סרטון חדש: הוא קורא לכל "העוקבים" שלו לצאת לרחובות עם נשק ולבצע לינץ' בכל מי שנראה להם כנבלות. בעיר מתחילות מהומות דמים ספונטניות. רזומובסקי מתוודה בפני איגור כי בדרך זו הוא רוצה להיפטר לא רק מפקידים מושחתים ומאנשים עשירים, אלא גם מהמהומות עצמן, שלדעתו הם חיקויים בלתי מוסריים: לדעתו, המדינה תיאלץ לשלוח כוחות ולהרוג אותם ואז רזומובסקי עצמו יוכל ליצור "פטרבורג חדשה". בין גרום לרזומובסקי פורץ מאבק, בו הרופא כמעט מנצח, אך דובין ופצ'לקינה מגיעים להציל את גרום. רזומובסקי מנוטרל ופצ'לקינה מספיקה לתעד את התפארותו עם חשיפת התוכניות בווידאו, מה שיוכיח את אשמתו של רופא המגפה וזהותו האמיתית. גרום, לעומת זאת, מצהיר בפני הרופא כי גם הוא רואה בעיות במדינה, אך בלתי מקובל לפתור אותן באמצעות רצח המוני.
בינתיים המהומות שוככות במהירות כאשר אוהדי כדורגל מתנגדים לפורעים ואחיה של הילדה המנוחה, שהולך להרוג את השופט ששחרר את גרצ'קין, מבין שהוא לא יכול להרוג אדם וחס על חייו. החיים שבים למסלולם עם לכידתו של הרופא בידי הסוכן סטרלקוב וגרום מבלה עם חבריו החדשים.
בסצנה הראשונה שלאחר הכתוביות, מתברר שסרגיי רזומובסקי הושם במרפאה פסיכיאטרית סגורה בפיקוחו של ד"ר וניאמין רובינשטיין, שמגלה עניין אמיתי במצבו הנפשי של סרגיי. "הצד האפל" שוב מדבר עם סרגיי ומבטיח ש"הם" ייעלמו במהרה מהדרך. בסצנה השנייה מוצג אולג וולקוב בסוריה ומתברר שהוא עדיין חי ורואה בטלוויזיה דיווח על מעצרו של חברו.
הפקה
לדברי המפיק גברליאנוב, הסרט שונה במעט מהקומיקס עצמו, כך למשל בקומיקס רופא המגפה מפרסם את רעיונותיו באמצעות מודעות פרסום, בסרט הוא עושה זאת באמצעות סרטונים ביוטיוב.
בדצמבר 2019 אולפני באבל הכריזו שצילומי הסרט הושלמו לאחר 87 ימי צילומים.
שיווק
הטיזר טריילר הראשון לסרט הוצג במהלך קומיקון רוסיה, ב-30 בספטמבר 2017. ב-22 באפריל 2018 פורסם שהסרט ייצא לאקרנים באוקטובר 2019. הטיזר גרר ביקורות מעורבות.
בספטמבר 2019 נודע שהסרט נמצא בשלב הצילומים ברחובות סנקט פטרבורג והוא מבוים על ידי אולג טרופים (שביים את על הקרח). הצצה ראשונה מתוך הסרט כללה פרטים שונים מתוך ההפקה שנחשפו בפני מבקרי קומיקון רוסיה באוקטובר 2019. בפברואר 2020 באבל קומיקס פתחה חשבון אינסטגרם ייעודי לסרט לקראת פרסום חומרים נוספים מתוך הסרט.
ב-27 במאי 2020 שוחרר הקדימון הרשמי הראשון ונודע כי הסרט ייצא לאקרנים בשנת 2021. באוקטובר 2020, במהלך קומיקון רוסיה שנערך אונליין, נחשף קדימון שני לסרט, כמו גם תאריך יציאתו לאקרנים: 8 באפריל 2021. בינואר 2021, התאריך הוקדם בשבוע והסרט מיועד לצאת לאקרנים ב-1 באפריל 2021. ב-23 בפברואר 2021 פורסמה כרזה סופית לסרט וב־1 במרץ 2021 פורסם הקדימון הסופי.