cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פוקילותרמיות
יתרונות האקטותרמיות
אצל בע"ח פויקילוטרמיים אין בזבוז אנרגיה על ידי הפניתה לשמירת חום הגוף. לדוגמה, המזון הדרוש ביממה לצפור קטנה, אוכלת חרקים, הומיאותרמית מהיותה שייכת למחלקת העופות, יכול להספיק לזוחל באותו גודל למשך חודש. מסיבה זו, בסביבות מחיה קשות, מעוטות משאבי מזון, נמצא בעיקר יצורים פויקילותרמיים. יצורים אלה, במהלך האבולוציה, לא פיתחו מערכות הצורכות אנרגיה רבה, כגון מח מורכב או כנפיים משוכללות. בנוסף, לחלק מהם יש מספר מערכות אנזימטיות עבור כל אחד מהתהליכים החשובים בגוף. לכל מערכת אנזימטית כזו יש טמפרטורה אופטימלית שונה. תכונה זו מאפשרת להם לתנאי טמפרטורת סביבה משתנים, כאשר שינוי הטמפרטורה הוא הדרגתי. מנגנון זה מופעל עם השתנות העונות, כאשר הטמפרטורה יורדת בהדרגה. אז מיוצרים אנזימים חדשים, הפועלים בטמפרטורה החדשה.
חסרון האקטותרמיות
פעילות מוגבלת, לרוב בהתאם לטמפרטורת הסביבה. אם טמפרטורת הסביבה משתנה במהירות ואין שהות לאדפטציה, האנזימים מפסיקים לפעול ובעל החיים מת.
דיכאון פסיכוטי
דיכאון פסיכוטי (באנגלית Psychotic depression) הוא מופע דיכאוני שכולל מספר תסמינים פסיכוטיים בנוסף לתסמיני דיכאון קליני. אנשים רבים עם דיכאון פסיכוטי חווים אמונות שווא (דלוזיות) – אמונות או תחושות לא נכונות, או כאלה שאינן נתמכות במציאות.
דיכאון פסיכוטי עשוי להיראות כמו דיכאון שאינו פסיכוטי, הפרעה סכיזואפקטיבית, סכיזופרניה או הפרעות פסיכוטיות אחרות. הלוקים בהפרעה דו-קוטבית חווים לעיתים דיכאון פסיכוטי במהלך מצבים דיכאוניים. דיכאון פסיכוטי בדרך כלל מופיע באפיזודות חולפות, עם זאת במקרים מסוימים הוא עלול להיות כרוני.
דיכאון פסיכוטי מאופיין סממנים ביולוגים ייחודיים אשר הובילו לטיפולים חדשניים. לרוב דיכאון פסיכוטי מטופל באמצעות שילוב של תרופות נוגדות דיכאון ותרופות נוגדות פסיכוזה, אך כיום חוקרים החלו לפתח טיפולים הפונים לפתופיזיולוגיה של דיכאון פסיכוטי באופן ישיר יותר.
אבחון
דיכאון פסיכוטי אינו מהווה הפרעה עצמאית ב DSM 5, אלא הוא מאפיין מיוחד (Specifier) בהפרעת דיכאון מז'ורי.משמעות הדבר היא שכדי שאדם יקבל אבחנה של דיכאון פסיכוטי עליו לעמוד בקריטריונים לאבחנה של דיכאון מז'ורי וכן להציג תסמינים פסיכוטיים בנוסף לכך. אבחנת דיכאון פסיכוטי ניתנת על ידי פסיכיאטר לרוב על סמך יותר מפגישה אחת.
=== מדידת חומרת תסמיני דיכאון פסיכוטי === ישנם כלי מדידה כמותיים המאפשרים מדידה כמותית של חומרת תסמיני דיכאון פסיכוטי. אחד מהם הוא HAMD-BPRS.. כלי אחר שנמצא בשימוש הוא ה-Psychotic Depression Assessment Scale. .(PDAS)
שכיחות ואפידמיולוגיה
כיוון שהתסמינים הפסיכוטיים הם קצרי מועד יחסית להפרעות פסיכוטיות אחרות, קשה לאמוד את שיעור הפרעה באוכלוסייה ו/או בקרב מי שיש להם אבחנת דיכאון וכל אומדן יהיה אומדן חסר. לפי נתוני משרד הבריאות, כ 40% ממקרי הדיכאון שאובחנו הוגדרו כדיכאון חמור.. סביר להניח שלפחות חלק מקבוצה זו כולל אנשים שעברו דיכאון פסיכוטי.
מהלך ההפרעה
אנשים שפיתחו את ההפרעה דיכאון פסיכוטי דיווחו על אפיזודה ראשונית בין הגילאים 20-40. במהלך חיים שלמים, נראה שאפיזודות מופיעות בין 4-9 פעמים בממוצע. בדומה לדיכאון שאינו פסיכוטי, האפיזודות תחומות במבחינת משכן. עם זאת דיכאון פסיכוטי יכול להיות כרוני (להימשך יותר משנתיים), רוב האפיזודות נמשכות פחות מ-24 חודשים. בשונה מהפרעות פסיכוטיות כמו סכיזופרניה והפרעה סכיזואפקטיבית, החולים בדיכאון פסיכוטי מתפקדים היטב באופן כללי בין אפיזודות, הן חברתית והן מקצועית.
התמונה הקלינית
כיום, דיכאון פסיכוטי נחשב לביטוי חמור של דיכאון מז'ורי, אף על פי שגם חולים בדיכאון מתון עשויים לחוות סממנים פסיכוטיים. אנשים רבים עם דיכאון פסיכוטי חווים אמונות שווא (דלוזיות) – אמונות או תחושות לא נכונות או כאלה שאינן נתמכות במציאות. אמונות שווא פרנואידיות או אמונות שווא של אשמה הן מהתסמינים הפסיכוטים הנפוצים ביותר בדיכאון הפסיכוטי. החולים בדיכאון פסיכוטי מודאגים לעיתים קרובות מכך שאנשים מתעניינים בהם יתר על המידה או מנסים לרדוף אותם. חולים החווים אמונות שווא של אשמה מאמינים שהם נענשים על חטאים שביצעו בעבר או שהם אחראים לבעיות שונות שבמציאות אין להם כל השפעה עליהם. אמונות שווא נפוצות נוספות כוללות אנשים שחוששים שיש בעיות חמורות במצבם הבריאותי, למרות שלמעשה אין זה כך.
בשונה מהפרעות פסיכוטיות אחרות, אמונות השווא בדיכאון הפסיכוטי אינן כה בולטות לעין, אך בהחלט קיימות ואף נוטות להיות נפוצות יותר מהזיות. הזיות אודיטוריות (שמיעת קולות) הן הנפוצות ביותר מבין סוגי ההזיות. הזיות של מגע, ראייה או ריח נפוצות פחות. תסמינים נוספים הנפוצים בדיכאון פסיכוטי הם עצבנות, קשיים בהירדמות והתעוררויות תכופות במהלך הלילה. בנוסף, חולים בדיכאון פסיכוטי נמצאים בסיכון אובדני גבוה יותר מחולים בדיכאון שאינו פסיכוטי. לבסוף, הראשונים נוטים יותר להראות לקויות קוגניטיביות (לדוגמה בעיות זיכרון).
הבחנה בין אבחנות (אבחנה מבדלת)
דיכאון פסיכוטי עשוי להיראות כמו דיכאון שאינו פסיכוטי, הפרעה סכיזואפקטיבית, סכיזופרניה או הפרעות פסיכוטיות אחרות. הפרעות אלה מובחנות מדיכאון פסיכוטי בכך שהן כוללות תסמינים פסיכוטיים המתרחשים מחוץ לאפיזודה הדיכאונית. בחולים סכיזואפקטיביים, למשל, הזיות ואמונות שווא יתרחשו רק כאשר לא מתקיימת אפיזודה של דיכאון מז'ורי. סכיזופרניה כוללת יותר חשיבה לא מאורגנת ותסמינים של אמונות שווא מאשר דיכאון פסיכוטי. זה יוצא דופן עבור חולי דיכאון פסיכוטי להראות תסמינים של מעוף מחשבות, חשיבה רפויה, "סלט מילים" (אמירות חסרות משמעות), אקולילה (חזרה על דבריהם של אחרים) ואלמנטים נוספים של הפרעות בחשיבה שמאפיינים חולי סכיזופרניה. בדומה לכך, נראה שנוכחותן של אמונות שווא יוצאות דופן (למשל, "חייזרים טמנו מקלט בראשי") הן נפוצות פחות בדיכאון הפסיכוטי מאשר בסכיזופרניה.
יחד עם זאת, שלילתן של חשיבות ההפרעה ואמונות השווא שלעיל לא מספיקה כדי לשלול בוודאות את האבחנה של דיכאון פסיכוטי. הפרעות דו-קוטביות יכולות לעיתים להתרחש יחד עם דיכאון פסיכוטי. ההערכה היא שכ-42% מהחולים עם דיכאון פסיכוטי בגיל ההתבגרות הם בסבירות גבוהה לפתח סוג כלשהו של אפיזודה מאנית בהמשך. לכן חשוב לבדוק היסטוריה של תסמינים מאנים בכל חולה מתבגר הסובל מדיכאון פסיכוטי.
הפרעות פסיכוטיות נוספות העשויות להיראות כמו דיכאון פסיכוטי כוללות הפרעות של אמונות שווא, הפרעות פסיכוטיות הנובעות משימוש בחומרים אסורים והפרעה פסיכוטית קצרת מועד. הדרך העיקרית להבחין בין דיכאון פסיכוטי לבין ההפרעות השונות שלעיל טמון יותר בבחינה של מהלך ההפרעה מאשר בזיהוי תסמינים ספציפיים של החולים בה.
פתופיזיולוגיה
ישנם מספר סממנים ביולוגיים היכולים להבחין בין דיכאון פסיכוטי לבין דיכאון שאינו פסיכוטי. ההבדל המשמעותי ביותר הוא אבנורמליות בציר יותרת המוח האדרנלית. ציר זה, המכונה לעיתים "ציר הורמוני הלחץ", מופעל יתר על המידה באופן כרוני במצב הדיכאון הפסיכוטי. אבנורמליות נוספות הנוכחות בדיכאון הפסיכוטי הן הפרעות שינה ושינויים באזורים נוספים הקשורים לתפקוד מוחי.
היסטוריה של טיפולים
עד שנות השלושים של המאה העשרים טופלו החולים הסובלים מאמונות שווא בשילוב עם דיכאון בתרופות שונות, אך נראה היה שלטיפול תרופתי ישנה השפעה מעטה עליהם. בעשור השלישי של המאה העשרים פותח הטיפול באמצעות נזעי חשמל (ECT – Electroconvulsive Therapy), שהייתה לו השפעה דומה על חולים הסובלים מדיכאון, בין אם הוא פסיכוטי ובין אם לאו. העניין בדיכאון פסיכוטי החל לגבור לאחר המצאתן של התרופות האנטי-דיכאוניות הטריציקליות (TCA – Tricyclic Antidepressants), אשר היו בעלות השפעה על חולים שסבלו מדיכאון שאינו פסיכוטי, אך לא הביאו לשינוי עבור אלה החולים בדיכאון פסיכוטי.
ב-40 השנים האחרונות ישנה התעניינות מחודשת בנושא בעקבות התפתחותו של ידע חדש הנוגע למערכת הביולוגית הספציפית הקשורה לדיכאון הפסיכוטי, ומתוך כך פיתוח טיפול תרופתי הפונה לטיפול בהפרעה באופן ישיר. מחקרים רבים הראו שדיכאון פסיכוטי שונה מדיכאון מז'ורי בתגובה שלו לטיפול תרופתי, כך ששימוש רק בנוגדי דיכאון או רק בנוגדי פסיכוזה עשוי להשפיע היטב על מצבים של דיכאון שאינו פסיכוטי, אך לא תהיה השפעה משמעותית על דיכאון פסיכוטי. טיפול יעיל עבור החולים בדיכאון פסיכוטי חייב לכלול שימוש בשני סוגי הטיפול גם יחד. מחקרים מראים על תגובתיות של 80-90 אחוז עבור חולים המטופלים בטיפול משולב.
אסטרטגיות טיפול מבוססות
ישנן הוכחות מסוימות כי טיפול באמצעות נוגדי דיכאון המשלבים מעכבי ספיגת סרוטונין בררניים (Selective Serotonin Reuptake Inhibitors – SSRI) ונוגדי דיכאון טריצקלים (TCA) עשוי להיות יעיל בטיפול בדיכאון פסיכוטי,, אך חולים רבים לא מגיבים לסוג טיפול יחידני זה וזקוקים לשילוב של נוגדי דיכאון ונוגדי פסיכוזה.
טיפול בנזעי חשמל בשילוב עם נוגדי דיכאון ופסיכוזה הוא טיפול נפוץ נוסף עבור דיכאון פסיכוטי. יחד עם זאת, התיוג וכן המחיר ותופעות הלוואי הקוגניטיביות גורמים לעיתים קרובות לויתור על השימוש בנזעי חשמל, למעט נסיבות מיוחדות (למשל, כאשר הדיכאון הפסיכוטי מביא את האדם למצב מסכן חיים כתוצאה מחשש לאובדנות, או מטופל שאינו יכול לקבל טיפול תרופתי מסיבות שונות).
אסטרטגיות טיפול ניסיוניות
שיטות הטיפול הנוכחיות בדיכאון פסיכוטי נחשבות מועילות באופן סביר, אך כוללות גם תופעות לוואי רבות ונדרש זמן רב עד שמתחילות להשפיע באופן משמעותי. כמו כן, שימוש משולב של נוגדי דיכאון ופסיכוזה נוטה להיות קשור לעלייה במשקל ובעיות בתפקוד המיני. טריצקלים (TCA) הם קטלניים בשימוש יתר וקשורים למגוון תופעות לוואי. לבסוף, לשימוש בנזעי חשמל (ECT) יש תופעות לוואי הקשורות לליקויים קוגניטיביים זמניים (למשל, בלבול, בעיות זיכרון ועוד), בנוסף לעול הכרוך בחשיפה חוזרת ונשנית להרדמה כללית.
שיטות הטיפול הניסיוניות החדשות כוללות שימוש בהורמונים וסטרואידים (glucocorticoid antagonists & milfepriston). ייתכן שאסטרטגיות מסוג שכזה יצליחו על ידי תיקון פעולתו הכרונית של ציר יותרת המוח האדרנלית. כלומר, על ידי חסימתם של נוירו-רצפטורים מסוימים, תרופות אלה מפחיתות את השפעתו הישירה של הקורטיזול על המוח.
גירוי מגנטי למוח (Transcranial Magnetic Stimulation – TMS) נבחן כחלופה לשימוש בנזעי חשמל כטיפול בדיכאון. גירוי זה הוא טכניקה לא פולשנית לגירוי מוחי הנמצאת בשימוש מחקרי וקליני נרחב בעולם בעשור האחרון. בטכניקה זו מופק שדה מגנטי באמצעות העברת זרם חשמלי בסליל המוחזק בקרבת ראש המטופל. שדה זה מעורר פעילות חשמלית באזורי מוח שונים. מספר מחקרים הראו כי לסוג טיפול זה הצלחה רבה עם תופעות לוואי מעטות. השימוש בטכניקה זו אינו מצריך הרדמה כללית ועד כה לא קושר עם תופעות לוואי קוגניטיביות משמעותיות.
צלחת סינית
הצלחת הסינית היא אביזר להטוטנות שמקורו בסין.
אמני קרקס ולהטוטנים המשתמשים בצלחות סיניות נוהגים לסובבן על מקלות תוך הבאתם לאיזון מקסימלי במרכזן. ניתן לראות להטוטנים המבצעים את הלהטוט עם מספר גבוה של צלחות במקביל. בעבר נהגו לסובב צלחות סיניות עשויות חרס, אך כיום קיימים מגוון תחליפים פחות שבירים בהם פח ופלסטיק.
ואיה דה לוס אינחניוס
ואיה דה לוס אינחניוס (ספרדית: Valle de los Ingenios, מילולית: עמק טחנות הסוכר) הוא סדרה של שלושה עמקים במרכז קובה, כ-12 ק"מ מטרינידד, שהיוו בעבר את מרכז תעשיית הסוכר של קובה.
גאוגרפיה
שטחם הכולל של שלושת העמקים, סן לואיס (San Luis), סנטה רוסה (Santa Rosa) ומֶיֶיר (Meyer), כ-270 קמ"ר. בעמקים זורמים מספר נהרות, החשובים שבהם אָגָבָּאמָה, קָרָאקוּסֶיי, דֶה אָיי וטָיָיאבָּה.
היסטוריה
הספרדים הם שהביאו את קני הסוכר לקובה ב-1512. האדמה ותנאי מזג האוויר באי היו אידיאליים לגידולם, והתשתית התעבורתית הטובה הקלה על ייצואו. בשיאה, מסוף המאה ה-18 ועד סוף המאה ה-19, הייתה קובה יצואנית הסוכר הגדולה בעולם, ותעשיית הסוכר הייתה התעשייה החשובה ביותר בה. במהלך המאה ה-19 פעלו בעמק 56 טחנות סוכר, שהעסיקו למעלה מ-11,000 עבדים, שהובאו על ידי בעלי המטעים מג'מייקה.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 נבנתה מסילת ברזל שקישרה את העמק עם טרינידד ועם הנמל בקאסילדה, מה שהקל עוד יותר על שינוע הסוכר. תקופה זו כבר הייתה שירת הברבור של תעשיית הסוכר בעמק. במהלך מלחמת העצמאות הקובנית נהרסו רבות מהטחנות, והתעשייה נדדה מערבה, למטאנסאס. בעמק עדיין מגדלים סוכר, אך בהיקף מצומצם.
תיירות
אף שמרבית המבנים בעמק נהרסו במהלך השנים, כמה מהם משמשים כיום כאתרי תיירות. האתר הפופולרי ביותר הוא אחוזת מנאקה איסנאגה (Manaca Iznaga), שנבנתה ב-1750, ונרכשה בשנת 1795 בידי פדרו איסנאגה. באחוזה מגדל בגובה 44 מ', שנחנך ב-1835. בעל המטעים הקים אותו כדי להשקיף ולפקח על עבודת העבדים, והוא נועד גם להעיד על עוצמתו. בעבר היה במגדל פעמון שצלצולו סימן את תום יום העבודה. כיום משמש המגדל את המבקרים הבאים להשקיף על העמק. הפעמון מוצב בתחתיתו.
ג'מייקל גרין
ג'מייקל גרין (באנגלית: JaMychal Green; נולד ב-21 ביוני 1990) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת גולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד.
נעורים ומכללות
בקיץ 2008 שיחק באליפות האמריקות בכדורסל עד גיל 18 כחבר נבחרת ארצות הברית, וזכה עמה במדליית הכסף. מאמן הנבחרת היה אנתוני גרנט, אשר היכרותו עם גרין השפיעה על החלטתו ללמוד ולשחק באוניברסיטת אלבמה, אותה אימן גרנט. גרין למד באוניברסיטת אלבמה בין השנים 2008–2012, ולאורך תקופתו בקבוצה רשם ממוצעים של 13.5 נקודות ו-7.4 אסיסטים למשחק. בשתי עונותיו האחרונות באלבמה נבחר לאחת מחמישיות העונה של המחוז הדרום-מזרחי (SEC).
ליגת הפיתוח וצרפת
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA‏ 2012, החל גרין לשחק עבור קבוצת אוסטין טורוס מליגת הפיתוח של ה-NBA. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 12.3 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה חתם על חוזה בקבוצת קוראל רואן מליגת העל הצרפתית. ב-25 משחקיו בקבוצה בעונת 2013/2014 קלע 11.8 נקודות למשחק, אך קבוצתו סיימה במקום ה-15 (מתוך 16) וירדה ל-Pro B.
בעונת 2014/2015 חזר לשחק באוסטין (אשר בינתיים שינתה את כינוייה ל"אוסטין ספרס"), ולאחר חצי עונה בה הציג יכולת מצוינת עם ממוצעים של 23.0 נקודות ו-10.7 ריבאונדים, נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח.
סן אנטוניו ספרס
בינואר 2015 חתם על חוזה ל-10 ימים בסן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA, ובתום החוזה שוחרר מהקבוצה.
ממפיס גריזליס
ב-2 בפברואר 2015, כשבוע לאחר שחרורו מסן אנטוניו, חתם על שני חוזים עוקבים ל-10 ימים בממפיס גריזליס, אשר בסיומם חתם על חוזה חדש בקבוצה עד סיום עונת. בעונתו השנייה בממפיס הפך לשחקן קבוע ברוטציית הקבוצה, כמחליפו מהספסל של זאק רנדולף, ותרם 7.4 נקודות בממוצע למשחק. בעונה הבאה תפס את מקומו של רנדולף בחמישייה הפותחת, ועזר לגריזליס להעפיל לפלייאוף ה-NBA בפעם השביעית ברציפות.
לקראת עונת חתם על הארכת חוזה בממפיס לשנתיים נוספות, עבור כ-17 מיליון דולר.
לוס אנג'לס קליפרס
ב-7 בפברואר 2019 נשלח גרין בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, יחד עם גארט טמפל, בתמורה לאייברי בראדלי. ביולי 2019 חתם על הארכת חוזה בקבוצה לשנתיים נוספות, עבור כ-10 מיליון דולר.
דנוור נאגטס
לקראת עונת חתם גרין על חוזה בדנוור נאגטס.
צ'אויאנגזאוריים
צ'אויאנגזאוריים (שם מדעי: Chaoyangsauridae) היא משפחה של דינוזאורים מקבוצת מרגינוצפליה, המאופיינים בבליטת עצם דמוית מדף בעורף הגולגולת שלהם. משפחת צ'אויאנגזאוריים הופיעה בתקופת יורה עליון, בסביבות 160-148 מיליון שנה לפני זמננו במזרח אסיה.
ישנה מחלוקת על השיוך המדעי של המשפחה: האם היא משפחה בתת-הסדרה צרטופסים, באינפרא-סדרה פכיצפלוזאורים או משפחה קדומה שקדמה לשתי קבוצות אלה. עם זאת, מקובל לשייכם לתת-הסדרה צרטופסים עקב דמיונם לצרטופסים המוקדמים (למשל: במקור שבחזית פיהם ובמדף העצם דמוי העטרה הננסית שבעורפם).
מיון
במשפחה זו ידועים כיום שלושה סוגים טקסונומיים:
מבצע הפשיטה בסנקט פטרבורג (2017)
מבצע הפשיטה בסנקט פטרבורג היה פשיטה משטרתית בתאריכים 13–14 בדצמבר 2017 בה עצרו רשויות הביטחון הרוסיות שבעה מחברי חוליית טרור של דאעש בסנקט פטרבורג. על פי החשד, החשודים תכננו פיגועי התאבדות בפטרבורג בסוף השבוע שבין התאריכים 16–17 בדצמבר 2017, כאשר קתדרלת קאזאן הייתה בין היעדים. הן סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית (CIA) והן שירות הביטחון הפדרלי הרוסי היו מעורבים במבצע.
רקע כללי
רוסיה הפכה לאחד היעדים העיקריים של הג'יהאדיסטים מאז שהחלה במבצע צבאי נגד קבוצות איסלאמיסטיות שונות בסוריה. באוקטובר 2015, פוצץ מטוס עם תיירים רוסים מעל מצרים בדרכו לפטרבורג. באוגוסט 2016, שני גברים עם כלי ירייה וגרזנים תקפו תחנת משטרה בכביש המהיר שצ'לקובסקי ליד מוסקבה. באפריל 2017, מחבל מתאבד פוצץ את עצמו בקרון ברכבת התחתית של סנקט פטרבורג. באוגוסט 2017 ארגן מחבל יחיד סדרת פיגועים, כולל הרג המוני והצתה, במרכז סורגוט.
הפשיטות
על פי ההצהרה, "נתפס מספר רב של חומרי נפץ ששימשו לייצור פצצות תוצרת בית, רובים אוטומטיים, אמצעי לחימה וספרות קיצונית" במהלך פשיטה של שוטרי משטרת הפדרציה הרוסית וקציני משטרת סנקט פטרבורג ב-13 וב-14 בדצמבר. שבעה אנשים נעצרו. במהלך המבצע השוטרים השמידו גם מעבדה שלפי הדיווחים החשודים השתמשו בה לייצור מטעני חבלה.
סוס גיגנטאוס
סוס גיגנטאוס (שם מדעי: Equus giganteus) הוא מין נכחד של סוס אשר חי במישורי העשב של מזרח אמריקה הצפונית בתקופת הפליסטוקן ונכחד לפני סביבות 12,000 שנה.
בצורתו סוס זה דמה לסוס המוכר, אך היה גדול יותר ובעל מבנה ראש עבה יותר. הוא הגיע לאורך 3 מטר, לגובה של 2 מטר בכתפיים ולמשקל של 1,250 ק"ג, גדול הרבה יותר מכל סוס מודרני. ככל הנראה הוא גם היה מהיר מהם בזכות מבנה רגליו הארוכות יותר.
בדומה לסוסים המודרניים הוא נע בעדרים ברחבי הערבות בחיפוש אחרי מזון ומים ובריחה מטורפים גדולים כמו זאבים, דובים גדולים ונמרים שן-חרבים.
פיקומטר
פיקומטר (לפי הלשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות מסומן באותיות pm) היא יחידת מידה בה נעשה שימוש בשיטה המטרית. הפיקומטר מהווה אחד חלקי 10 בחזקת 12 של המטר, כלומר אחד חלקי טריליון של המטר, שהוא יחידת הבסיס למדידת מרחקים לפי השיטה המטרית.
הפיקומטר מהגדרתו מהווה אלפית של הנאנומטר, אחד חלקי מיליון של המיקרומטר (מיקרון), ושמותיו הנוספים הם מיקרומיקרון, סטיגמה או ביקרון. בעבר הפיקומטר סומל באותיות µµ. כמו כן, פיקומטר אחד מהווה אחד חלקי מאה של אנגסטרום, שהיא יחידת אורך בה נעשה שימוש בעולם הכימיה ומדידת אורכי גל בעולם האופטיקה.
שימוש
בפיקומטר, בגין היותו יחידת מידה זעירה וקטנה, נעשה שימוש בפיזיקת חלקיקים, במכניקת הקוונטים, בכימיה ובעולם האקוסטיקה. קוטרם של אטומים שונים נע בין 62 ל-520 פיקומטרים, ואורכו של קשר קוולנטי בין שני אטומי פחמן מוערך ב-154 פיקומטרים. כמו כן נעשה שימוש ביחידת מידה זו למדידת גודלם או מהירות תנועתם של חלקיקים תת-אטומיים כגון האדרון, פרמיון וכן של תרכובות ותערובות כימיות שונות.
ג'ו פרי
אנתוני ג'וזף (ג'ו) פריירה (פרי) (נולד ב-10 בספטמבר 1950) הוא גיטריסט החבר בלהקת אירוסמית'. פרי דורג במקום ה-84 ברשימת 100 הגיטריסטים הגדולים ביותר בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון. ב-2001 הוא הוכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול כחבר בלהקת אירוסמית'. ב-2013 קיבלו פרי ושותפו ללהקה סטיבן טיילר פרס מפעל חיים מהאגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור (ASCAP). ב-2013 נכנסו פרי וטיילור להיכל התהילה של הכותבים. באוקטובר 2014 הוציא פרי ספר אוטוביוגרפי שכתב עם דייוויד ריץ בשם "Rocks: My Life in and out of Aerosmith".
לצד היותו חלק מאירוסמית' פעל פרי בנפרד מהלהקה עם אלבומי סולו שהוציא ועם הרכב "הפרויקט של ג'ו פרי" ביחד עם אליס קופר וג'וני דפ.
ראשית חייו (1950 - 1970)
ג'ו פרי נולד בעיר לורנס שבמדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית, וגדל בעיירה הופדייל שבמסצ'וסטס. אביו היה רואה חשבון ממוצא פורטוגזי ממדיירה, ואמו מורה לחינוך גופני בתיכון. פרי החל לנגן בגיטרה בגיל 10. אף שהיה שמאלי, למד לנגן ביד ימין.
הצלחה ראשונית עם אירוסמית' (1970 - 1979)
פרי הקים להקה עם טום המילטון שנקראה The Jam Band. סטיבן טיילר, בראד וויטפורד וג'ואי קרמר הצטרפו אליהם לאחר מכן והלהקה הייתה לאירוסמית'. באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 זכו אלבומי הלהקה להצלחה רבה: Toys in the Attic (1975), "Rocks" (1976). סינגלים שזכו להצלחה היו:"Dream On" ,"Same Old Song and Dance","Sweet Emotion","Walk This Way","Back in the Saddle" והסינגל "Last Child".
בתקופה זו היו ידועים פרי וטיילר בכינוי "Toxic Twins".
קהל המעריצים של הלהקה כונה על ידי חברי הלהקה בשם "the blue army" (הצבא הכחול) בשל לבושם הכחול בהופעות.
לאחר האלבום "Rocks" החלו חברי הלהקה להשתמש יותר בסמים. בתקופת העבודה על האלבום הבא פרי וטיילר נהגו להתבודד משאר חברי הלהקה. חברי אירוסמית' נהגו להשתעשע בנהיגה במהירות מופרזת ובירי בכלי נשק בעליית הגג של הבניין הנטוש שבו הקליטו את אלבומם.
האלבום "Draw the Line" שיצא ב-1977 היה לאלבום מצליח וקיבל פלטינה כפולה, על אף הקשיים ביצירתו שנבעו משימוש בסמים. באלבום זה פרי היה לסולן השיר "Bright Light Fright". בשנים 1977 - 1978 הלהקה יצאה לסיבוב הופעות, אך אלימות בהופעותיהם שכללה בקבוקים, חזיזים ונפצים שנזרקו לבמה, שאף פגעו פיזית בטיילר ופרי, כמו גם השימוש הרב בסמים מצד חברי הלהקה הביאו לפגיעה ממשית באיכות הופעותיהם.
ב-1978 הוציאה הלהקה את האוסף Live! Bootleg שכלל הופעה חיה. בשנה זו השתתפה הלהקה בסרט "תזמורת מועדון הלבבות הבודדים של סרג'נט פפר". כחלק מפסקול הסרט הקליטה הלהקה גרסת כיסוי לשיר Come Together של הביטלס. גרסת הכיסוי זכתה להצלחה רבה, והייתה לשיר האחרון שנכנס ל-40 הגדולים במצעד, למשך כמעט כעשור.
ירידת קרנה של הלהקה והיווסדות הפרויקט של ג'ו פרי (1979 - 1984)
לקראת סיום העשור של שנות ה-70 ההשפעות של השימוש בסמים נתנו את אותותיהם, ובין חברי הלהקה החלה להיווצר מתיחות. ביולי 1979 בעת קונצרט רוק בקליבלנד, נוצרה מהומה מאחורי הקלעים לאחר שאשתו של פרי זרקה כוס חלב על אשתו של חברו ללהקה טום המילטון. בין פרי וטיילר היה ויכוח סוער שהוביל את פרי לעזוב את אירוסמית', במהלך הקלטת האלבום "Night in the Ruts" כאשר קטעים שפרי טרם הספיק לעבוד עליהם, בוצעו באלבום על ידי נגנים אחרים: בראד וויטפורד חבר הלהקה, ריצ'י סופה, ניל תומפסון, וג'ימי קרספו. פרי לקח איתו חומרים שטרם הוקלטו, שהיוו מאוחר יותר את הבסיס לאלבומו "Let the Music Do the Talking" שיצא ב-1980 ונמכרו ממנו 250,000 עותקים. האלבום הוקלט על ידי הרכב שהקים פרי שנקרא "הפרויקט של ג'ו פרי" בהשתתפותם של ראלף מורמון כסולן, דייוויד האל כבסיסט, ורוני סטיוארט כמתופף. במהלך סיבוב ההופעות שהתקיים בעקבות הוצאת האלבום, הוחלף מורמון בג'ואי מאלה. שנה מאוחר יותר הוציא הפרויקט של ג'ו פרי את האלבום השני I've Got the Rock'n'Rolls Again, ובו שימש כסולן צ'רלי פארן. לאחר סיבוב ההופעות חל שינוי משמעותי בהרכב: פארן, האל וסטיוארט עזבו את ההרכב וההרכב נפרד מחברת התקליטים קולומביה רקורדס. הפרויקט החל לעבוד עם חברת תקליטים חדשה, MCA. שלושה חברים חדשים הצטרפו להרכב: מאץ' בל כסולן, דני הרגרוב בתפקיד הבסיסט, וג'ו פט המתופף.
ב-1983 הוציא הפרויקט את האלבום השלישי שלו Once a Rocker, Always a Rocker. האלבום השני והשלישי לא הצליחו באותה מידה שהצליח האלבום הראשון של הפרויקט, ונמכרו מכל אחד מהם 40,000 עותקים בלבד. למסע ההופעות בעקבות האלבום הצטרף חבר אירוסמית' בראד וויטפורד.
איחוד מחדש של אירוסמית' וחזר. לאור הזרקורים (1984 - 1999)
בפברואר 1984 נפגשו פרי וחברו וויטפורד עם חבריהם ללהקת אירוסמית', ומפגש זה הוביל לאיחוד הלהקה חודשיים לאחר מכן. אירוסמית' חתמה על חוזה הקלטות עם גפן רקורדס, שנמכרה ל-MCA ב-1990. כאשר פרי שב ללהקה הוא הביא איתו את מנהלו טים קולינס לנהל אותה.
ביוני 1984 יצאה אירוסמית' בסיבוב הופעות שהיווה קאמבק ללהקה. שנה לאחר מכן הוציאה הלהקה את האלבום " Done with Mirrors" שהיה הראשון מאז איחודה, זכה לאהדת המבקרים אך לא זכה להצלחה מסחרית. האלבום לא הצליח להוציא מתוכו להיטים, מלבד הסינגל "Let the Music Do the Talking" שהיה גרסה מחודשת לשיר של פרי מ-1980.
בשנת 1986 יצרו אירוסמית שיתוף פעולה עם הרכב ההיפ הופ Run-D.M.C בשיר "Walk This Way". למרות הצלחתם לאחר האיחוד, עדיין היו בעוכריהם בעיות סמים. לאחר תהליך גמילה מסמים, החלה הלהקה לעבוד עם יוצרים ידועי שם בהם הכותבים דזמונד צ'יילד וג'ים ואלנס, המפיק המוזיקלי ברוס פיירברן, ובמאי המוזיקה דייוויד פינצ'ר ומארטי קולנר שסייעו להם לחזור לזירה וליצור את האלבומים "Permanent Vacation" (1987), "Pump" (1989) ו-"Get a Grip"  (1993) שהכילו להיטים רבים. בשנות ה-90 זכתה הלהקה ארבע פעמים בפרסי גראמי וזכתה גם בעשרה פרסי פרסי וידאו קליפים של MTV. פרי וטיילר חידשו את חברותם, כתבו שירים יחד ונפשו יחד עם משפחותיהם, לאחר סיום מסע ההופעות בעקבות האלבום "Get a Grip". עם זאת, המתחים בלהקה עלו שוב ושוב בשנת 1996, בעת שהלהקה הייתה באמצע הקלטת האלבום הבא.
ב-1997 הוציאה הלהקה את האלבום "Nine Lives". ב-1990 פרי וטיילר השתתפו בפרסומת למותג גאפ. הלהקה פרסמה בתקופה זו את האוטוביוגרפיה "Walk This Way: The Autobiography of Aerosmith"
הצלחה מתמשכת של אירוסמית' ואלבומי סולו (2000 - כיום)
ב-2001 הוציאה אירוסמית' את האלבום "Just Push Play" והופיעה במשחק הסופרבול Super Bowl XXXV. זמן קצר לאחר יציאת האלבום נכלל פרי כחלק מאירוסמית' בהיכל התהילה של הרוק אנד רול. אירוסמית' הוציאה ב-2004 את האלבום "Honkin' on Bobo", ובמאי 2005 הוציא פרי את אלבום הסולו הראשון שלו שנקרא בשמו. האלבום הוקלט באולפן בפרבר של בוסטון כאשר בכל הכלים למעט התופים ניגן פרי בעצמו. המבקרים התייחסו בחיוב לאלבום. מגזין הרולינג סטון העניק לאלבום 3 וחצי כוכבים מתוך 5. פרי היה מועמד לפרס גראמי ב-2006 להופעת הפופ האינסטרומנטלית של השנה של השיר "Mercy" אך הפסיד ללס פול.
סקאניה אומנידקא
סקאניה אומנידקא (באנגלית: Scania OmniDekka) הוא אוטובוס דו-קומתי עירוני, אשר יוצר על ידי יצרנית מרכבי אוטובוס East Lancashire Coachbuilders, אשר בשנת 2007 נרכשה על ידי יצרנית האוטובוסים Darwen Group ומ-12 במרץ 2008 היה קרוי Optare , יצרנית האוטובוסים (חברת בת של Ashok Leyland  בשליטת הקונגלומרט Hinduja Group ).
ג'ו פרי
הצלחה מתמשכת של אירוסמית' ואלבומי סולו (2000 - כיום)
בקיץ 2011 עבדה אירוסמית' על אלבום חדש. האלבום הופק על ידי צוות שכלל את פרי, סטיבן טיילר, ג'ק דאגלאס, ומארטי פרדריקסן. הלהקה יצאה למסע הופעות ביפן ודרום אמריקה והמשיכה להקליט עד תחילת שנת 2012. במאי 2012 הסינגל החדש "Legendary Child" יצא ובוצע בגמר של אמריקן איידול. בשנה זו קיבלו פרי וטיילר את פרס ואת ונכללו בהיכל התהילה לכותבים.
סקאניה אומנידקא
שלדות "סקאניה אומנידקאז" התבססו על שלדות סקאניה סדרה "Scania 4-series".
ג'ו פרי
הצלחה מתמשכת של אירוסמית' ואלבומי סולו (2000 - כיום)
באוקטובר 2014 הוציא פרי את ספרהאוטוביוגרפיה שלו שכתב בשיתוף דייוויד ריץ'. ב-2015 החל לעבוד עם אליס קופר וג'וני דפ וחברים נוספים על פרויקט "הוליווד ומפירז" שהוציא את אלבום הבכורה שלו בספטמבר 2015. בפברואר 2016 הופיע ההרכב בטקס פרסי גראמי ה-58. בקיץ 2016 ההרכב יצא לסיבוב הופעות בצפון אמריקה, אליו הצטרפו המתופף מאט סורום והבסיסט רוברט דלאו.
ביולי 2016 בעת הופעה בברוקלין עם הוליווד ומפירז, התמוטט פרי על הבמה. חבריו להרכב המשיכו בהופעה והמשיכו במסע ההופעות. עם זאת הם ביטלו את השתתפותם בתוכנית הלייט נייט בטלוויזיה לייט שואו עם סטיבן קולבר.
בינואר 2018 הוציא ג'ו פרי את אלבום הסולו השישי שלו, Sweetzerland Manifesto. האלבום כלל שיתופי פעולה עם חבריו ג'וני דפ, רובין זנדר, דייוויד ג'והאנסן ואחרים.
באפריל 2019 צפוי פרי להופיע עם אירוסמית בסדרת הופעות שתתקיים באולם ההופעות פארק MGM שבלאס וגאס.
חיים אישיים
פרי היה נשוי לאליסה ג'רט בשנים 1975 - 1982 ונולד להם בן משותף, אדריאן. את אשתו השנייה בילי הוא פגש על סט של צילומי וידאו קליפ בשנת 1983 ונולדו להם שני בנים, טוני ורומן. אדריאן וטוני חברי בהרכב האינדי "Dead Boots".
ב-2012 הגדיר עצמו פרי כמזוהה עם המפלגה הרפובליקנית בארצות הברית.
לפרי אוסף של 600 גיטרות.
אלבומי אירוסמית'
פרי נטל חלק בכל האלבומים שהוציאה אירוסמית', למעט האלבום Rock in a Hard Place משנת 1982.
צייטגייסט
צַיִיטְגַיִיסְט (מגרמנית Zeitgeist, מילולית: "רוח הזמן"; לעיתים נקרא בעברית "רוח התקופה") הוא מכלול הרעיונות, המוסכמות, הדעות והשקפות העולם המאפיינים יחדיו תקופה היסטורית כלשהי, ומייחדים או מציינים את האווירה החברתית, תרבותית, דתית ואתית של אותה תקופה.
הצייטגייסט אינו רק ביטוי פאסיבי של הלכי רוח שליטים, אלא ביכולתו להמשיך ולעצב את המוסכמות החברתיות באמצעות טקסטים קנוניים (כמו בעת העתיקה ובימי הביניים), או בעידן המודרני, באמצעות תקשורת המונים.
המונח צייטגייסט זכה לתפוצה נרחבת לראשונה בכתביו של הפילולוג הגרמני יוהאן גוטפריד הרדר. הרדר ביקר את השימוש במושג, בכתביו של הפילוסוף כריסטיאן אדולף קלוץ, ושלל את האפשרות לאפיין תקופה מסוימת לפי קריטריונים נתונים.
המושג מוזכר רבות עקב השימוש שנעשה בו בכתביו של גאורג וילהלם פרידריך הגל, בהקשר לתפיסתו את הפילוסופיה של ההיסטוריה ואת מהלך האידיאות. לפי הגל, כל חברה אנושית וכל פעילות אנושית מוגדרים על ידי ההיסטוריה שלהם, כך שניתן לעמוד על מהותה העמוקה של כל חברה באמצעות הבנת ההיסטוריה שלה. שפתו, דעותיו, עולמו וקשריו של אדם עם הסובבים אותו נבנים ומעוצבים על פי ההיסטוריה של החברה בה הוא חי. ההתרחשויות אינן מודרכות על ידי פעילותם של פרטים הבוחרים ועושים כרצונם, אלא על ידי רוח הזמן, המנחה אותם במין "יד נעלמה" לכיוונים מסוימים.
המילה צייטגייסט היא מן הגרמניזמים (מילים שאולות מן הגרמנית) הנפוצים ביותר בשפות המערב.
מנוע החיפוש גוגל מפרסם מדי שנה רשימה של מושגי החיפוש שהפכו פופולריים ביותר באותה שנה - ומכנה אותה צייטגייסט, משום שיש בה כדי להצביע על רוח התקופה.
בסיס פלמחים
הבסיס הוא גם בסיס כלי טיס מאוישים מרחוק (כטמ"ם) העיקרי של החיל, ופועלות בו טייסת 161 המפעילה את ההרמס 450 ("זיק") וטייסת 166 המפעילה את ההרמס 900 ("כוכב"). עד ינואר 2023 פעלה בבסיס גם טייסת 200 ("טייסת המל"טים הראשונה") המפעילה את ההרון 1 ("שובל"). כמו כן, שוכנים בבסיס בית הספר למפעילי כטמ"ם, טייסת 320 מאמני כטמ"מ נשק ומסוקים, טייסת תחזוקה וגף כטמ"ם של מרכז ניסויי טיסה (מנ"ט).
בנוסף, שוכנת בבסיס יחידת ניסוי טילים (ינ"ט) העושה שימוש בשדה הניסויים בחלקו הדרומי של הבסיס (מסומן במפות טיסה כ"מטווח 82") ומפקדת כנף ההגנה האקטיבית 167 של מערך ההגנה האווירית.
פלמחים הוא גם בסיס הקבע של כנף 7, כנף כוחות האוויר המיוחדים.
בבסיס שוכנת "יחידת מערכות הנדסיות" (מה"ן) - יחידת משנה של יחידת אופק. יחידה זו אחראית על פיתוח מערכות למערך ההגנה האווירית ומערך הבקרה האווירית.
באופן מסורתי, מפקד הבסיס הוא טייס מסוקים בדרגת תת-אלוף. מפקד הבסיס הנוכחי הוא תת-אלוף עומרי דור שנכנס לתפקידו באוגוסט 2021.
היסטוריה
הבסיס הוקם במחצית השנייה של שנות השישים ושימש את כנף הטילים של חיל האוויר. בראשו עמד בני פלד.
במלחמת יום הכיפורים פיקד על הבסיס אל"ם אורי טלמור (פליטמן). ב-19 בספטמבר 1979 עברה לבסיס טייסת 160 מבסיס תל נוף. בשנת 1981 עברה לבסיס טייסת 124 מבסיס תל נוף.
ב-1985 הוקמה בבסיס טייסת 161 כטייסת קוברות שנייה בחיל האוויר הישראלי. מאז כונו טייסות 160 ו-161 "טייסת הקוברות הדרומית" ו"טייסת הקוברות הצפונית" בהתאמה על שום מיקומן היחסי בבסיס.
ב-15 במרץ 1998 נהרגו תא"ל שמואל אלדר, מפקד הבסיס, וסגן אילן גור, כשמסוק ה-AH-1 קוברה שלהם התרסק לים, מול נתניה, עקב התפרקות זנב המסוק. את אלדר החליף בפיקוד על הבסיס תא"ל מיקי בר.
החל מנובמבר 2002 מוצבת בבסיס סוללת טילי "חץ" ליירוט טילים בליסטיים.
ב-2005 נסגרה טייסת 161 ומסוקיה פוזרו בין טייסת 160, בית הספר לטיסה וטייסת 115 שהוקמה כטייסת ביום אויב.
במרץ 2006, עבר אגד נ"מ 167 של מערך הנ"מ ממחנה סירקין לפלמחים. במרץ 2012 נפתחה טייסת 161, והיא מפעילה כטב"מים מסוג הרמס 450 ("זיק"). ב-2 באוגוסט 2013 נסגרה טייסת 160 כחלק מצעדי הקיצוץ בצבא בכלל ובחיל האוויר בפרט.
ב-16 בספטמבר 2010 נפתחה בבסיס "טייסת מאמני כטב"ם ומסוקים" שהיא יחידת הדרכה ואימון המפעילה מדמי טיסה של כטב"מים ומסוקים.
ב-15 ביולי 2015 השלימה טייסת 123 ("טייסת ציפורי המדבר") את המעבר שלה לבסיס פלמחים, הטייסת פעלה עד אז בבסיס חצרים.
בינואר 2023 טייסת 200 ("טייסת המל"טים הראשונה") עברה לבסיס חצור בעקבות השינוי הארגוני בהחלטת מפקד חיל האוויר.
שיגור לוויינים וניסויי טיסה בטילים
מהבסיס שוגרו כל הלוויינים הישראלים מסדרת "אופק", למעט הלוויין טכסאר (אופק 8): "אופק 1" ב־19 בספטמבר 1988, "אופק 2" ב-23 באפריל 1990, "אופק 3" ב-5 באפריל 1995, "אופק 4" ב-22 בינואר 1998, "אופק 5" ב-28 במאי 2002, "אופק 6" ב-6 בספטמבר 2004, "אופק 7" ב-11 ביוני 2007, "אופק 9" ב-22 ביוני 2011 "אופק 10" ב-9 באפריל 2014, "אופק 11" ב-13 בספטמבר 2016 ו"אופק 16" ב-6 ביולי 2020.
כמו כן, שימש שדה הניסויים של הבסיס למספר ניסויי טיסה של טילים בליסטיים, בהם הטיל יריחו 1. ב-17 בינואר 2008, ביצעה ישראל ניסוי טיסה בטיל בליסטי ששוגר משדה הניסויים שבבסיס פלמחים. על-פי הערכות, הניסוי בוצע בטיל "יריחו 3". הטיל נראה במעופו בחלקים רבים בארץ ונחת במימי הים התיכון.
מחנה הילה
שיכון המשפחות של הבסיס נחשב באופן רשמי ליישוב ששמו מחנה הילה.
נתיב (כביש)
בתחבורה היבשתית, נתיב הוא חלק ממיסעה המיועד לשמש קו יחיד של כלי רכב כדי לשלוט ולהדריך נהגים ולהפחית סכסוכי תנועה. לרוב הכבישים מהירים יש לפחות שני נתיבים, אחד לתנועה לכל כיוון, מופרדים על ידי סימון הנתיבים. בכבישים מרובי נתיבים ובכבישים דו-נתיביים עמוסים יותר, הנתיבים מסומנים עם סימוני תנועה בכביש. לכבישים המהירים העיקריים יש לרוב שני כבישים מרובי נתיבים המסומנים במפריד הנתיבים.
חלק מהכבישים הנושאים נפחי תנועה נמוכים הם ברוחב נתיב בודד בלבד. כלי רכב הנוסעים בכיוונים מנוגדים חייבים להאט או לעצור כדי לעבור זה את זה. באזורים עירוניים, הסמטאות לרוב ברוחב נתיב אחד בלבד. כבישים עירוניים בנתיב אחד מיועדים לרוב תנועה חד-סיטרית.
היסטוריה
במשך רוב ההיסטוריה האנושית, כבישים לא היו זקוקים לסימון נתיבים מכיוון שרוב האנשים הלכו או רכבו על סוסים במהירויות איטיות יחסית. עם זאת, כאשר מכוניות, משאיות ואוטובוסים נכנסו לשימוש נרחב במהלך שני העשורים הראשונים של המאה ה-20, תאונות דרכים הפכו נפוצות יותר.
ההיסטוריה של סימון נתיבים קשורה לבניית מכוניות המונית. בשנת 1906, הוקמה ועדת הכבישים הראשונה של מחוז וויין, מישיגן במאמץ להפוך את הכבישים לבטוחים יותר. (הנרי פורד כיהן במועצת המנהלים בשנה הראשונה.) בשנת 1909 הורתה הוועדה על סלילת כביש הבטון הראשון (Woodard Avenue בדטרויט), והגתה את קו המרכז לכבישים מהירים ב-1911. לפיכך, יו"ר ועדת הכבישים דאז, אדוארד נ. היינס, זוכה לזכותו כממציא סימון נתיבים.
הכנסת סימון הנתיבים כסטנדרט נפוץ קשורה לג'ון מקארול, רופא באינדיו, קליפורניה. היא החלה להתנסות בצביעת קווים בכבישים בשנת 1917 לאחר שנהג משאית בורחת מכביש מהיר. לאחר שנים של שתדלנות מצד ד"ר מקארול ובעלי בריתה, מדינת קליפורניה אימצה רשמית מדיניות של צביעת קווים על הכבישים המהירים שלה בנובמבר 1924.
סימוני הנתיבים הראשונים באירופה צוירו במוקד תאונה בעיירה הקטנה סאטון קולדפילד ליד ברמינגהאם, אנגליה, בשנת 1921. הצלחת הניסוי הזה עשתה את דרכה לנקודות חמות אחרות והובילה לסטנדרטיזציה של סימון נתיב צבע לבן ברחבי הממלכה המאוחדת.
השימוש הראשון בגרמניה היה בברלין ב-1925, שם סימן צבע לבן גם נתיבים וגם שולי הכביש. כאשר התקן עבור רשת האוטובאן החדשה נוצר בשנות ה-30 של המאה ה-20, הוא הורה על שימוש בצבע שחור עבור קו האמצע עבור כל נתיב. שחור נראה יותר על פני השטח הבהירים של הבטון.
סימון נתיבים
סימוני נתיבים צבועים, המציינים קו יחיד של כלי רכב לתנועה בתוך התנועה, משתנים מאוד ממדינה למדינה. בארצות הברית, קנדה, מקסיקו, הונדורס, פוארטו ריקו, איי הבתולה ונורווגיה, קווים צהובים מפרידים בין תנועה היוצאת לכיוונים מנוגדים ולבן מפריד בין נתיבים של תנועה הנוסעים באותו כיוון, אבל זה לא המקרה במדינות רבות באירופה.
סימון נתיבים הם לרוב קווים שצוירו על הכביש על ידי מסמני תנועה בכביש, שיכולה להתאים את רוחב הסימון בהתאם לסוג הנתיב.
אל-בוסתאן
אל-בוסתאן (יושבת על אתר המכונה גן המלך) היא שכונה ערבית בסילוואן שבמזרח ירושלים, דרומית לעיר העתיקה בפתח הדרומי של נחל קדרון. בשכונה כ-90 בניינים, שכולם נבנו בניגוד לחוק ומתגוררים בה בין 1,000 ל-1,500 איש.
היסטוריה
במשך מאות שנים היה זה שטח ירוק בו נטועים עצים רבים, מהם עתיקים מאוד ובו גם שני מעיינות. השטח היה במעמד האוסר בנייה בימי השלטון העות'מאני, בימי המנדט הבריטי וברוב תקופת השלטון הירדני, וב-1967 היו בשטח ארבעה בתים בחלקו הדרומי. לדברי משה עמירב, שכיהן בעבר כחבר הנהלת עיריית ירושלים, אישרה עיריית ירושלים הירדנית ב-1967, תוכנית מתאר לשכונת סילוואן, ובה צוין אזור "אל בוסתאן" כשטח מיועד לבנייה. אולם, אחרי מלחמת ששת הימים והחלת הריבונות הישראלית בוטלו תוכניות מתאר אלה. גם לטענת יהושע דורפמן, מנכ"ל רשות העתיקות, בפני הוועדה לענייני ביקורת המדינה, המקום יועד מאז תקופת המנדט לחפירה ולשימור ולא יועד לבנייה במסגרת תוכנית כלשהי.
החל משנת 1992 בנו תושבים ערבים בתים בשטח תוך הריסת חלקים נרחבים מהגן. בשנות התשעים החלה עמותת אלעד, בגיבוי עיריית ירושלים ומשרד השיכון, לפתח באזור את הפארק הלאומי עיר דוד. העמותה, שעוסקת גם ביישוב יהודים בשכונת סילוואן הסמוכה לאתר, פועלת לשמר את המקום ולפתח אותו מבחינה ארכאולוגית ותיירותית. הדבר הוביל לעימות עם תושביה הערביים של השכונה, ובפינויים מהשטח בו בנו את בתיהם. לאחר שנת 1994 ננקטו הליכים משפטיים כנגד 23 בתים וכ-7 נהרסו. בשנת 2005 ניסתה עיריית ירושלים להרוס 88 בתים בשכונה אולם ראש העיר אורי לופוליאנסקי נסוג מההחלטה בעקבות לחץ בינלאומי ומקומי. בעקבות ההבנה שהושגה בין מהנדס העיר לבין תושבי השכונה, שכרו התושבים באותה שנה את האדריכלית אילה רונאל כדי לגבש תוכנית שתאפשר את הפיתוח של השכונה. ב-2008 הודיעה הממונה ממשרד הפנים על התוכניות בוועדה לתכנון מחוזי בירושלים שהתוכנית עומדת בדרישות לתוכנית בניין עיר. 17 בפברואר 2009 ועדת התכנון המחוזית של ירושלים דחתה ברוב של 12 קולות נגד אחד את תוכנית בניין עיר (תב"ע 11641) שהוגשה על ידי רונאל.
נכון לינואר 2010 יש צווי הריסה בתוקף ל-43 מבנים בשטח גן המלך ויתרת המבנים נמצאים בהליכים משפטיים. עיריית ירושלים, מקדמת תוכנית חדשה למתחם לפיה מתוכננת מציאת פתרונות לחלק מהבתים הקיימים בפועל בשטח, תוך פיתוח האזור כולו לתיירות, למסחר ולפתרונות דיור. בתחילת מאי 2012 הדביקו פקחים צווי הריסה על 7 בתים.
פארק התעשייה אפק
"פארק התעשייה אפק", הנקרא גם "פארק סיבל", הוא מתחם תעשיות היי טק, השוכן מצפון לכביש 5, בחלקה הצפון מזרחי של ראש העין ודרומית לכפר קאסם. בין העיר לבין אזור התעשייה מחבר מחלף "אבן העזר". שטח הפארק כ-400 דונם, ושטחו הבנוי כ-300,000 מ"ר.
את הפארק מנהלת החברה הכלכלית ראש העין.
מרכז התעשייה נבנה בשנות ה-90 במטרה למשוך חברות היי טק לאזור ראש העין. הפארק משמש כחלופה לאזורים אחרים לשימוש תעשיות העילית, כגון רמת החייל והרצליה פיתוח במרכז הארץ, או פארק מתם בחיפה. בפארק אפק פועלות, בין היתר, החברות פרטנר, אריקסון (ישראל), קבוצת חוגר, ריבוע כחול, נוקיה (ישראל), פוינטר, 013 נטוויז'ן, סימנס (ישראל), מאמי קר, קורנית דיגיטל, ONE, Y-tech, פאיון מדיקל, חברת TTI-TELECOM וריפון ישראל, אינוויז טכנולוגיות ועוד.
מדינת משטרה
מדינת משטרה היא מדינה שבה השלטון מקיים שליטה קפדנית על תושביה, בעיקר על ידי ביטול זכויות האדם ולעיתים קרובות גם בעזרת משטרה חשאית. השלטון במדינת משטרה הוא מטבעו אנטי-דמוקרטי, ולעיתים דומה למשטר צבאי.
עד לפני נפילת חומת ברלין, דוגמה קלאסית למדינת משטרה מודרנית הייתה מזרח גרמניה. המשטרה החשאית, ה-"שטאזי", קיימה פיקוח הדוק על אזרחי מזרח גרמניה, עד לנקודה שבה למעשה בכל בניין מגורים, מקום תעסוקה או מקום בילוי היה לפחות מודיע משטרתי אחד.
היסטוריה
על פי המילון האנגלי של אוקספורד, הביטוי "Police State" שומש ב-1851 כאשר נעשה בו שימוש בהתייחס לשימוש במשטרה לאומית לשמירת הסדר באימפריה האוסטרית. המונח הגרמני "פוליציישטאט" נכנס לשימוש באנגלית בשנות השלושים בהתייחס לממשלות טוטליטריות שהחלו לצוץ באירופה.
מכיוון שיש נקודות מבט פוליטיות שונות באשר לאיזון ראוי בין חופש הפרט לביטחון לאומי, אין סטנדרטים אובייקטיביים המגדירים מדינת משטרה. ניתן לראות במושג זה איזון או קנה מידה. לאורך הספקטרום הזה, כל חוק שיש בו כדי להסיר את החירות נתפס כמי שעובר לקראת מדינת משטרה ואילו כל חוק המגביל את הפיקוח הממשלתי על האוכלוסייה נתפס כמי שעובר לקראת מדינה חופשית.
מדינת משטרה אלקטרונית היא מדינה שבה הממשלה משתמשת באגרסיביות בטכנולוגיות אלקטרוניות כדי להקליט, לארגן, לחפש ולהפיץ עדויות משפטיות נגד אזרחיה.
הגביע הסרבי
הגביע הסרבי (בסרבית : Куп Србије, Kup Srbije) הוא גביע הכדורגל הלאומי של סרביה. הזוכה בתחרות מתמודדת במוקדמות ליגת אירופה. משנת 2006 עד 2010 התחרות נודעה כגביע לאב על שם נותנת החסות.
שיאנית הזכיות היא פרטיזן בלגרד עם 7 זכיות. מחזיקת הגביע הנוכחית (2023) היא הכוכב האדום בלגרד.
היסטוריה
טורניר הגביע של סרביה הוא היורש החוקי של גביע סרביה ומונטנגרו ובתורו גביע יוגוסלביה. טורניר הגביע נמשך ארבע עונות עד לפירוק סרביה ומונטנגרו בשנת 2006. הטורניר נשלט על ידי המועדונים הסרביים, כשמועדוני מונטנגרו לא הצליחו להעפיל לגמר. מועדון הכוכב האדום בלגרד היה הדומיננטי והעפיל לגמר בכל ארבע השנים, כשהוא זכה פעמיים והפסידה בגמר בשתי העונות האחרות. למרבה ההפתעה, יריבתה המושבעת פרטיזן בלגרד, לא העפילה לגמר הגביע של סרביה ומונטנגרו.
ביטחון אישי
ככלל, הזכות לביטחונו של האדם קשורה בחירות וכוללת את הזכות, אם נכלא שלא כדין, לצו הגנה כמו הביאס קורפוס. ביטחון אישי יכול גם להתפרש כהרחבה של זכויות על מניעת עינויים וענישה אכזרית ובלתי רגילה. הזכויות לביטחון אישי יכולות להישמר מפני התנהגות פחות קטלנית, וניתן להשתמש בהן בכל הקשור לזכויות האסירים.
האומות המאוחדות
אמנת האומות המאוחדות, האמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות (1966), מכירה גם בזכות לביטחון אישי. סעיף 9 קובע כי "לכל אדם יש זכות לחירות ולביטחון אישי", והקטע אוסר על "מעצר שרירותי או מעצר". הסעיף ממשיך, "לא תישלל חירותו של אדם אלא מטעמים אלה ובהתאם לנוהל שנקבע בחוק".
אירופה
הזכות לביטחון האדם מוזכרת בסעיף 5 (1) לאמנה האירופית לזכויות האדם תחת הכותרת "הזכות לחירות ולביטחון" ("לכל אדם יש זכות לחירות ולביטחון אישי". וכן, "לא תישלל חירותו של אדם אלא במקרים הבאים ובהתאם לנוהל הקבוע בחוק") ובסעיף 6 למגילת הזכויות הבסיסיות של האיחוד האירופי ("לכל אדם יש זכות לחירות ולביטחון איש").
קנדה
הזכות לביטחון האדם הוכרה בקנדה במסגרת שטר הזכויות הקנדי בשנת 1960. סעיף 1 (א) לחוק זה הכיר בזכותו של אדם לחיים, לחירות, לביטחון האדם ולנכסי מקרקעין, ובזכות שלא להיות מקופח אלא על ידי הליך משפטי תקין". עם זאת, מגילת הזכויות הייתה חוק ולא חלק מהחוקה.
זכות זו יצרה פסיקה מהותית, שכן הפלה בקנדה הוסמכה בפסק דין משנת 1988, לאחר שבית המשפט העליון מצא שוועדות ההפלות הטיפוליות הפרו את ביטחונה של האישה על ידי איום על בריאותה. כמה שופטים גם הרגישו ששליטה על הגוף היא זכות בתוך ביטחון האישי של אדם אשר הופר על ידי חוק ההפלות.
בין בית המשפט העליון ובין אנשי האקדמיה התנהל דיון בשאלה האם ביטחון אישי מבטיח גם זכויות כלכליות. תאורטית, ביטחונו של האדם ייפגע אם הממשלה תגביל את יכולתו של אדם לייצרלהכנסה, על ידי שלילת רווחה, שלילת רכוש חיוני למקצועו או שלילת רישיונות. עם זאת, סעיף 7 עוסק בעיקר בזכויות משפטיות, ולכן קריאה זו של זכויות כלכליות מוטלת בספק. נושאים כלכליים רבים יכולים להיות גם שאלות פוליטיות.
דרום אפריקה
בשנת 1996 אימצה ממשלת דרום אפריקה חוק זכויות חוקתי אשר הכיר בזכות לביטחון אישי בסעיף 12. שם, זכות זו משולבת עם הזכות לחירות. סעיף 12 המשיך להגדיר את הביטחון של האדם ואת הזכות לחופש ביתר יסודיות, וכולל בתוכו גם שליטה גופנית וגם שליטה ברבייה, חופש מעינויים ועונשים אכזריים אחרים וכן וזכות למשפט. במלואו, סעיף 12.
טורקיה
חוקת טורקיה מבטיחה את הביטחון האישי, לצד הזכות לחירות, בסעיף 19, שנחקק בשנת 1982 ותוקן בשנת 2001. סעיף זה מפרט את הגבולות של זכויות אלה בדמות פסקי דין של בתי משפט לפי החוק, המאפשרים למוסדות ומוסדות לחולי נפש ומוסדות גמילה למכורים, הסגרה וכו'. סעיף זה גם מגביל את מעצרם במקרים בהם שופט מתיר זאת, כאשר אין די זמן לכך, או שהאדם נתפס כאחראי לפשע. לאחר מכן ייאמר לאדם מדוע נעצרו, ושני קרובי משפחה נוספים יעודכנו גם הם על המעצר. לבסוף, החוק מאפשר פיצוי ממשלתי אם זכויות אלה מופרות.
אסתר לוצאטו
אסתר (אתי) לוצאטו (נולדה ב-6 באפריל 1958) היא דוקטור לכימיה, אשת עסקים ופעילה חברתית. עורכת פטנטים במקצועה ועומדת יחד עם בעלה, ד"ר כפיר לוצאטו, בראש משרד הפטנטים לוצאטו את לוצאטו. היא פעילה בענייני ציבור בהתנדבות, בנושאים חברתיים ובראשם פיתוח הנגב. יו"ר עמותת "ישראל למען הנגב", בראש המאבק הציבורי להעברת יחידות המודיעין ממרכז הארץ לנגב. זכתה להדליק משואה ביום העצמאות 2006.
תולדות חיים אישיים ומקצועיים
אסתר לוצאטו, נולדה וגדלה בשכונה ד', בבאר-שבע, למשפחת עולים ברוכת ילדים ממרוקו. היא הייתה הילדה הקטנה מבין תשעה אחים ואחיות והיחידה שנולדה בארץ. הוריה עמלו קשות כדי להעניק חינוך והשכלה לכל ילדי המשפחה ורבים מהם רכשו השכלה אקדמית. לוצאטו שירתה בבית הספר לטיסה של חיל האוויר, ואחר כך למדה כימיה באוניברסיטת בן-גוריון. היא השתתפה בתוכנית פר"ח (חונכות לילדים הזקוקים לעזרה לימודית ורגשית), ובפרויקט "הדירות הפתוחות". במקביל, היא לימדה כימיה ופיזיקה בבית ספר תיכון מקיף ד'.
במהלך לימודיה הכירה את בעלה, כפיר לוצאטו, שלמד לדוקטורט בהנדסה כימית. היא הצטרפה לפירמה המשפחתית, "לוצאטו את לוצאטו עורכי פטנטים", שהוקמה בשנת 1869, והעמידה אתו דור המשך לפירמה.
ב-1997 זכתה ברישיון עורכת פטנטים מס' 120 והצטרפה כשותפה לפירמה. יחד עם אביו של כפיר, ד"ר אדגר לוצאטו, הצעידו בני הזוג את הפירמה המשפחתית קדימה. בשנים האחרונות נצבת הפירמה במקום הרביעי מבחינת הגודל ומספר ההגשות מבין משרדי עורכי הפטנטים בישראל.   עיקר עיסוקה במשרד הוא בשטח הכימיה, לצד ניהול שוטף ופיתוח עסקי של פעילות הקבוצה.
לוצאטו נשואה, אם לארבעה וסבתא לשלושה נכדים ומתגוררת בעומר.
פעילות התנדבותית ציבורית
לוצאטו החלה את פעילותה הציבורית והחברתית בשיקום נוער עבריין בשיתוף המשטרה, בהקמת מקלט לנשים מוכות, הראשון בנגב בשיתוף מסל"ן ובחברות בהנהלת ויצו בדרום. בעבר כיהנה לוצאטו כחברת דירקטוריון בחברה הציבורית "ברן" (שלוש קדנציות). היא חברת הוועדה לקידום מעמדן ומקצועיותן של הדירקטוריות בדירקטוריון באיגוד הדירקטורים בישראל.   כיום היא מכהנת בפורומים ציבוריים בהם:
בנוסף לכך, מעורבת לוצאטו בפרויקטים קהילתיים וחברתיים שונים, בתחום של סיוע לנזקקים, העצמה נשית, תמיכה בילדים ובנוער, שילוב של האוכלוסייה הבדואית ועוד.
פעילות למען הנגב
לוצאטו הייתה חברה בוועדת ההשקעות של חממת מעיין, חברה בוועדת הייעוץ של קרן SIBF והמאיץ הטכנולוגי INNNO-NEGEV, כולם פעילויות בנגב.
בשנים 2019–2022 הובילה לוצאטו את המאבק הציבורי של עמותת "ישראל למען הנגב" למען יישום החלטת הממשלה על העברת יחידות המודיעין של צה"ל לנגב. מאבק נתקל בניסיונות טרפוד של גורמים שונים והתנגדות אנשי הקבע למעבר דרומה, התנגדות שהביאה להקפאת הפרויקט. העמותה הגישה עתירה לבג"ץ בתביעה מהממשלה להסביר מה מעכב את קריית המודיעין. המהלך הסתיים בהצלחה לאחר שניתנו כל האישורים הדרושים להקמת הפרויקט על ידי שר הביטחון, בני גנץ, ונחתם ההסכם עם "שיכון ובינוי" בנובמבר 2021.
כתיבה עיתונאית
בשנים 2004–2005 החלה לוצאטו בהקמת מגזין ארצי בשם "כותרת" יחד עם בעלה ועם שותף. לאחר הוצאת שישה גליונות, בעריכת דן שילון ואוריה שביט, נקלע העיתון לקשיים ונסגר. היא כותבת בעיתונות הארצית בנושאים שונים: קניין רוחני, תעשיית היי-טק, חברות הזנק, הבעיות הכלכליות של הנגב, מקומן של נשים בכלכלה, ופוליטיקה ארצית.
גלוסה אורדינריה
גלוסה אורדינריה (בלטינית: Biblia Latina cum Glossa ordinaria, "הביבליה הלטינית עם הפירוש הרגיל") הייתה קובץ ערוך של פרשנות הברית הישנה והברית החדשה מאת אבות הכנסייה שאוגד ועובד בצרפת במאה ה-12. היא הייתה פרשנות הביבליה הנוצרית החשובה והמקיפה ביותר בימי הביניים, והייתה לה השפעה רבה על התאולוגיה וההגות של תקופת הסכולסטיקה. הגלוסה נדפסה בתוך כרכי הביבליה כהגהות סביב ובתוך הטקסט של הוולגטה.
עריכה וקבלה
הגלוסה אורדינריה מורכבת מאסופה עצומה של קטעים שנבחרו מתוך פירושיהם של אבות הכנסייה לספרי הביבליה, משום שנחשבו כמוסמכים וכמתאימים ביותר והוצמדו כל אחד בתורו לטקסט המקראי. חלק מקטעי הפרשנות לוקטו ישירות מתוך כתבי המחברים, ואחרים נלקחו מתוך ספרים מאוחרים יותר שנכתבו בעצמם כהגהות על הפרשנים המקוריים. כפי שציינה אן מאתר, היחס בין המקורות המצוטטים בתוך הגלוסה אורדינריה הוא מדד חשוב להתקבלותם של אבות הכנסייה השונים בעיני מלומדי הכנסייה בימי הביניים. על הסמכויות החשובות ביותר המוזכרות בגלוסה נמנים אוגוסטינוס הקדוש, הירונימוס, בדה ונרביליס, גרגוריוס הגדול וגם – על אף מעמדו השנוי מאוד במחלוקת – אוריגנס, לצד כותבים מאוחרים עד הרנסאנס הקרולינגי, בייחוד רבנוס מאורוס. ההגהות לחומש, לדוגמה, מערבות את מרבית הכותבים העיקריים; בהערות לספר יהושע וספר שופטים מופיעים רבות אוגוסטינוס ואוריגנס. בספר מלכים העורכים ליקטו בעיקר מהגהותיו של מאורוס, עליו הסתמכו גם עבור דברי הימים. בדה ונרביליס מוזכר רבות בעזרא ונחמיה, וגרגוריוס הוא הפרשן העיקרי עבור ספר איוב. בקהלת, שיר השירים ויתר ספרות החוכמה, הגלוסה שואבת מהירונימוס יותר מכל אחד אחר.
בברית החדשה, הפרשנות לבשורה על-פי מתי שואבת בעיקר מעבודתו של אב המנזר הקרולינגי פסכאיוס רדברטוס, בעוד שבמרקוס בדה ונרביליס הוא הנזכר ביותר, ובלוקאס אמברוזיוס ובדה הם המקורות העיקריים. הגלוסה על יוחנן מסתמכת רבות על אוגוסטינוס. באגרות, מופיע באופן בולט לצד הפרשנים הקלאסיים גם הקרולינגי האימו מאוקסר.
קיבוצה ועריכתה של הגלוסה היו תהליך ממושך שפתחו בו התאולוגים והאחים אנסלמוס ורדולפוס, מלומדים בכירים בבית-הספר של קתדרלת העיר לאן שבצרפת, בסוף המאה ה-11 (עד המאה ה-20 יוחס הקובץ למלומד הקרולינגי ולאפריד הפוזל, שמת ב-849, אך הוכח שטענה זו נבדתה בידי יוחנן טריתמיוס ב-1494). עד מותו של אנסלמוס ב-1117 הם ושותפיהם למפעל כיסו רק חלק מספרי הביבליה, אך תלמידיהם המשיכו בכך אחריהם, בייחוד גילברטוס מאוקסר. הלה היא העורך העיקרי של פרשנות הברית הישנה. הגלוסה הייתה מוכנה עד 1140 לכל המאוחר, כשמספר ניכר של כתבי-יד שלה כבר היה מצוי בספריות. כמו טקסטים אחרים מימי הביניים, מעולם לא הייתה גרסה אחת וקאנונית שלה אלא מספר רב של מהדורות שונות. במחצית השנייה של המאה ה-12 הייתה הגלוסה ספר פופולרי בפריז, ממוקדי הלימוד החשובים בכל העולם הנוצרי, ושימשה רבות אישים בולטים כפטרוס הלומברדי וגילברטוס איש פואטייה. משם קודמה הפצתה לספריותיהם של מנזרים, כנסיות ואצילים, שכן בוגרי פריז עוררו את העניין בה כשמונו לתפקידים כנסייתיים או שבו לביתם. מתחילת המאה ה-13 חל פיחות מסוים במעמדה של הגלוסה בחוגים האקדמיים בשל הופעת פרשנויות חדשות יותר ומעבר לעיסוק בתאולוגיה במקום בהערות על המקרא, אך היא נותרה חיבור חשוב ונפוץ ביותר: באותה מאה אף עלה היקף ההעתקה של כתבי-יד ומהדורות שלה יצאו בכל אירופה, מגרמניה עד איטליה.
ב-1480 היא הודפסה לראשונה בשטרסבורג, ומהדורה זו הפכה לטקסט הקאנוני הראשון שלה והייתה הדגם לכל ההדפסות עד 1590. רק הרפורמציה, עם הדגש ששמה על פשט הכתוב (מרטין לותר עצמו השתמש בגלוסה בהרצאותיו על תהילים באוניברסיטת ויטנברג ב-1513), הפכה את האורדינריה לחסרת רלוונטיות ולעיתים אף לספר כפירה. לימוד המקרא מבעד למסננת הפרשנית המסובכת והאלגורית של אבות הכנסייה הותקף על ידי ההומניסטים והרפורמטורים; עותקים של הגלוסה אף הושמדו על ידי הרשויות הפרוטסטנטיות במספר מקרים. המהדורה האחרונה יצאה ב-1634 באנטוורפן; ההדפסה הבאה הייתה רק ב-1860, כזוג כרכים בתוך האנתולוגיה העצומה "פאטרולוגיה לטינה".
מארק וידוקה
מארק אנתוני וידוקה (באנגלית: Mark Anthony Viduka; נולד ב-9 באוקטובר 1975) הוא כדורגלן עבר אוסטרלי ששיחק בעמדת החלוץ. וידוקה שימש כקפטן נבחרת אוסטרליה ב-17 משחקים בין השנים 2005 -2007 והוביל את הנבחרת להישג המשמעותי ביותר שלה במונדיאל 2006 כאשר הנבחרת העפילה לשלב שמינית הגמר והודחה על ידי נבחרת איטליה. לווידוקה 43 הופעות בנבחרת הבוגרת של אוסטרליה ו-11 שערים. וידוקה שיחק בפרמייר ליג באנגליה בין השנים 2000 - 2009 בקבוצות לידס יונייטד, מידלסברו וניוקאסל יונייטד. בסה"כ כבש וידוקה 92 שערים ב-240 הופעות בפרמייר ליג.
מארק וידוקה הוא קרוב משפחה של השחקן הקרואטי לוקה מודריץ'.
קריירת מועדונית
וידוקה נולד במלבורן אוסטרליה למשפחה ממוצא קרואטי. וידוקה החל לשחק כדורגל בבוגרים בעונת 1993-1994 בקבוצת אבירי מלבורן (Melbourne Knights), מועדון כדורגל המבוסס בפרברים המערביים של מלבורן ושואב את רוב התמיכה שלו ממהגרים קרואטים החיים באזור. ביוני 1994 קיבל וידוקה לראשונה זימון לנבחרת הבוגרת של אוסטרליה. וידוקה שיחק באבירי מלבורן במשך 2 עונות. את עונת 1993-1994 סיים כמלך שערי הליגה עם 17 שערים ועם תואר שחקן השנה בליגה. בעונת 1994-1995 כבש וידוקה 21 שערי ליגה שסייעו לאבירי מלבורן לזכות באליפות אוסטרליה. וידוקה סיים פעם נוספת כמלך שערי הליגה וזכה פעם שנייה ברציפות בתואר שחקן השנה בליגה.