cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עסקאות שחרור שבויים ישראלים
שנות השבעים
ב-1 בינואר 1970 נחטף שומר לילה במטולה, שמואל רוזנווסר, על ידי הפת"ח. יותר משנה לאחר מכן שוחרר רוזנווסר בתמורה למחמוד חיג'אזי, אסיר פת"ח בישראל. חיג'אזי נפצע ונשבה בהתקפה הצבאית הראשונה של פת"ח על ישראל, ב-1 בינואר 1965, ונידון ל-30 שנות מאסר.
ב-9 ביוני 1972 לכד כוח צה"ל 5 קצינים סורים שסיירו בסמוך לגבול ישראל-לבנון. הם הוחלפו מאוחר יותר בתמורה לשלושה טייסים ישראלים ששהו בשבי הסורי.
ב-3 ביוני 1973 הוחלפו 3 טייסי חיל האוויר הישראלי שהיו בשבי הסורי במשך שלוש שנים בתמורה ל-46 אסירים סורים.
במהלך מלחמת יום כיפור באוקטובר 1973, מצרים וסוריה לקחו בשבי 293 שבויים ישראלים, ואילו ישראל שבתה 8,372 מצרים, 392 סורים, 13 עיראקים ו-6 מרוקאים. כל האסירים הללו הוחלפו בין התאריכים 15–22 בנובמבר 1973. במהלך חילופי הדברים החליפו שני הצדדים גם שבויים ממלחמת ההתשה.
ב-4 באפריל 1975 החזירה מצרים את גופותיהם של 39 חיילי צה"ל שנהרגו במהלך מלחמת יום כיפור תמורת 92 מחבלים ואסירים ביטחוניים שהוחזקו בישראל.
בחודש יוני 1975, שחררה ישראל 20 אסירים תושבי רצועת עזה לבין חצי האי סיני. בתמורה, מצרים העניקה לישראל את גופותיהם של אליהו חכים ואליהו בית צורי, שני לוחמים יהודים מהלח"י.
ב-5 באפריל 1978, אירעה תקרית שבה מספר חיילים יצאו עם רכב לטיול בדרום לבנון. באותה עת טרם השלים צה"ל את נסיגתו לאחר מבצע ליטני. הרכב חצה את קווי צה"ל ובהיתקלות עם מחבלים, נהרגו 4 מהחיילים, אזרח וחייל חמקו מהמחבלים וחזרו בשלום ונשבה חייל המילואים אברהם עמרם. לאחר כמעט שנה בשבי ארגונו של אחמד ג'בריל, הוחזר עמרם תמורת 76 מחבלים שפוטים, בהם רימה טנוס, מחוטפי מטוס סבנה.
שנות השמונים
ב-3 בספטמבר 1982, ארבעה לוחמי פת"ח פלסטינים הפתיעו מאחז צה"ל ליד בהמדון שבמרכז לבנון. מפקד החוליה הפלסטינית היה אייסה חג'ו. שמונה חיילי צה"ל מחטיבת הנח"ל נכנעו ללא קרב ונלקחו בשבי הפלסטינים. התנהגותם נחשבה ל"לא מקובלת" על ידי הרמטכ"ל משה לוי. החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית, הפרו-סורית, בראשות אחמד ג'יבריל, עזרה ללוחמי פת"ח ושבוייהם והחזיקה בשניים מהשבויים הישראלים. ב-23 בנובמבר 1983 התרחשה החלפת שישה חיילי נח"ל שבויים ב-4,765 מחבלים. עסקה זו מכונה לעיתים עסקת ג'יבריל הראשונה.
בשנת 1984 החליפה ישראל 291 אסירים סורים וגופות של 72 אחרים בתמורה לשישה ישראלים וחמש גופות.
עסקת ג'יבריל בשנת 1985 - במסגרתה שוחררו 1,150 אסירים ועצירים ביטחוניים שישבו בבתי כלא בישראל בתמורה לשחרור שלושה חיילי צה"ל שנתפסו בלבנון בידי ארגונו של אחמד ג'יבריל- יוסף גרוף, ניסים סאלם וחזי שי.
ביולי 1985 ישראל שחררה יותר מ-700 עצורים לבנונים. מנהיגי השיעים אומרים כי חופשם הובטח בתמורה להחזרתם של 39 נוסעים זרים מחטיפת טיסה 847 של TWA. ישראל מכחישה דבר זה עד היום.
שנות התשעים
ב-12 בספטמבר 1991, גופתו של החייל הדרוזי הישראלי סמיר אסד, הוחזרה לישראל תמורת שני חברי החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין. אסד נהרג סמוך לצידון בשנת 1983.
שני חיילים ישראלים, יוסף פינק ורחמים אלשיך, נהרגו בפיגוע של חזבאללה במחסום צה"ל בבית יהון שבדרום לבנון ב-17 ביולי 1986. גופותיהם הוחזקו על ידי הלבנונים ושוחררו רק ב-21 ביולי 1996, בתמורה לגופותיהם של 123 לוחמים לבנונים שהוחזקו על ידי ישראל. ארגון חזבאללה שחרר 17 חיילים מצבא דרום לבנון (צד"ל) ואילו צד"ל שחרר 45 עצורים של חזבאללה מכלא אל-ח'יאם.
ב-25 במאי 1998 הוחלפו שרידיו של חייל צה"ל איתמר איליה בתמורה ל-65 אסירים לבנונים וגופותיהם של 40 לוחמי חזבאללה וחיילי לבנון שנתפסו על ידי ישראל. בין אלה שחזרו ללבנון, היו שרידיו של האדי נסראללה, בנו של מזכ"ל חזבאללה חסן נסראללה, שנהרג בעימות עם צה"ל בשנה שקדמה לה במבצע נוף פראי. איליה נהרג במבצע שירת הצפצפה, שם נהרגו ב-5 בספטמבר 1997 12 חיילים מיחידת הקומנדו הישראלית "שייטת 13".
שנות האלפיים
בשנת 2003 שחררה ישראל את שרידיהם של שני חברי חזבאללה, ובתמורה תאפשר החזבאללה למתווך גרמני לבקר את אל"ם אלחנן טננבאום שהוחזק על ידי חזבאללה, לאחר שנחטף בדובאי בשנת 2000.
בשנת 2004 התקיימה עסקת שבויים במסגרת פרשת טננבוים עם חזבאללה במסגרתה שוחררו 450 מחבלים, ביניהם שייח עובייד ומוסטפא דיראני, בתמורה לאלחנן טננבאום וגופות שלושת חיילי צה"ל שנחטפו באירוע חטיפת החיילים בהר דב- עדי אביטן, בני אברהם ועומאר סואעד.
באוקטובר 2007 הסכימו ישראל וחזבאללה להחליף את חסן עקיל, פעיל חזבאללה שנשבה בשנת 2006, ואת גופות שני לוחמי חזבאללה שנהרגו במלחמת לבנון השנייה בשנת 2006 והובאו לאחר מכן לישראל, בתמורה לשרידיו של גבריאל דווייט, תושב ישראל אשר טבע בשנת 2005 ונשטף לחוף בלבנון
בינואר 2008 ערך מזכ"ל חזבאללה חסן נסראללה נאום בחגיגת העשוראא השנתית בביירות בה האשים את ישראל בגרירת רגליים במשא ומתן להחלפת האסירים. הוא גם גילה כי הארגון, מלבד שני חיילים שבויים, מחזיק גם בשרידים חלקיים של כמה חיילים אחרים שנהרגו במלחמה.
ב-1 ביוני 2008 שחררה ישראל את האסיר הלבנוני נסים ניסר, בתמורה לכך חזבאללה העביר שרידים חלקיים של עד 20 חיילים ישראלים שנהרגו במהלך מלחמת לבנון השנייה בשנת 2006.
ביולי 2008 שחררה ישראל לאחר שנים רבות את האסיר הלבנוני סמיר קונטאר, ארבעה לוחמי חזבאללה שנשבו במלחמת לבנון השנייה בשנת 2006 וגופותיהם של 199 לוחמים פלסטינים, לבנוניים ולוחמים ערבים שנתפסו על ידי ישראל בשלושת העשורים האחרונים. קונטאר הורשע בתפקידו בפיגוע בנהריה בשנת 1979, שהביאה למותם של ארבעה ישראלים, בהם שני ילדים קטנים. על פי דיווחי עדי ראייה, קונטאר ירה למוות בילדה בת ארבע. בתמורה שחרר חזבאללה את גופותיהם של שני חיילים ישראלים, אהוד גולדווסר ואלדד רגב, שנתפסו בפשיטה חוצה גבולות ב-12 ביולי 2006, וכן תמורת דו"ח של החזבאללה על גורלו של רון ארד, בו טענו אנשי הארגון כי ארד ככל הנראה אינו בין החיים.
שנות העשרה
ב-18 באוקטובר 2011 שוחרר חייל חיל השריון גלעד שליט, שנשבה בידי הארגון הפלסטיני חמאס בשנת 2006, בתמורה ל-1027 אסירים פלסטינים שהוחזקו בישראל. זאת לאחר עסקה מקדימה שבמסגרתה ב-2 באוקטובר 2009 שוחררו 20 מחבלות בתמורה לסרטון וידאו בו נראה החייל.
מאז מבצע צוק איתן בשנת 2014 מנהלת ישראל משא ומתן עם החמאס על עסקה שבמסגרתה יוחזרו לידיה גופות החיילים הדר גולדין ואורון שאול והאזרחים הישראלים שנכנסו לרצועת עזה
אנדרטאות האימפריה הבריטית לנעדרים בבלגיה ובצרפת במלחמת העולם הראשונה
אנדרטאות האימפריה הבריטית לנעדרים בבלגיה ובצרפת במלחמת העולם הראשונה הוקמו על ידי מדינות האימפריה לשם הנצחת חייליהן, שנפלו בקרבות מערב אירופה במלחמת העולם הראשונה ומקום קבורתם לא נודע. 27 האנדרטאות, הניצבות לאורכו של תוואי קו החזית המערבית שהוחזק על ידי חיילי צבאות האימפריה, נושאות את שמותיהם של למעלה מ-320 אלף נעדרים.
מבוא
במלחמת העולם הראשונה נפלו בחזית המערבית באירופה 677,500 חיילי הצבא הבריטי ועמם עשרות אלפי חיילים מצבאות יתר מדינות האימפריה הבריטית. רבים מאוד מהם נקברו כאלמונים, ומקום קבורתם של למעלה משליש מן הנופלים לא נודע.
בעקבות דיונים והתלבטויות שהתמשכו לאורך מספר שנים הוקמה בצפון צרפת ובבלגיה מערכת של 27 אנדרטאות להנצחת שמות הנופלים הנעדרים. הן הוקמו באתרים שנבחרו בעקבות מערכות צבאיות או קרבות בולטים שהתרחשו בקרבתם, ועל גביהן הונצחו שמות נעדרי היחידות מצבאות מדינות האימפריה אשר השתתפו באותם אירועים. לא פעם, משיקולים מעשיים כגון הצורך במציאת כברת קרקע מתאימה וזמינה, הוקמו האנדרטאות בשטחם של בתי קברות צבאיים ששכנו בסמוך לאתרי ההנצחה המתאימים.
כמה מהאנדרטאות הבולטות ביותר הוקמו בשני שדות קרב, שנוכחות חיילי צבאות האימפריה בהם הייתה דומיננטית ושבכל אחד מהם נפלו מאות אלפים מהם. האחד היה מבלט איפר שבדרום מערב בלגיה. האחר היה שדה הקרב של הסום בצפון צרפת. מוקדים נוספים שבהם לחמו צבאות האימפריה הבריטית ובהם הוקמו אנדרטאות רבות היו אזורי הערים ליל ואראס, מהערים הראשיות בצפון מערב צרפת.
אחדות מן האנדרטאות נבחרו לשמש כאנדרטאות לאומיות. ככאלו, נושאת כל אחת מהן את שמות הנעדרים של צבא אחת ממדינות האימפריה בלבד (או את שמות כלל חלליו בחזית המערבית). אנדרטאות אלו הן (פירוט להלן):
האנדרטאות תוכננו על ידי אדריכלים אזרחיים, שנשכרו לאחר המלחמה על ידי הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה על מנת שיתכננו את אתרי הקבורה הקבועים והאנדרטאות בחזית המערבית ובשאר חזיתות המלחמה. בשל כך לא נבנו האנדרטאות בסגנון ארכיטקטוני אחיד, אם כי מספר מוטיבים חוזרים ניכרו בעיצובן של מרביתן.
האנדרטאות לנעדרים בחזית המערבית נחנכו בטקסים מרובי משתתפים ובנוכחות בני משפחת המלוכה הבריטית ומפקדי צבאות מדינות האימפריה. הראשונה שבהן נחנכה ב-1925, והאחרונה – ב-1938, שנה אחת בלבד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.
שמות הנעדרים נרשמו על גבי האנדרטאות תחת שם היחידה בה שירתו – בדרך כלל הרגימנט. במרבית האנדרטאות קיים לוח הוספה, שאליו מתווספים (שלא לפי יחידות) שמות של נעדרים בקרב, שהפרטים עליהם עדיין מתבררים עד היום. כמו כן, גילוין הנמשך של גופות חיילים בשדות הקרב לשעבר של החזית המערבית מביא להסרת שמות החיילים מן האנדרטאות, אם הן זוהו.
האנדרטאות מוצגות להלן באופן כללי מצפון לדרום וממערב למזרח, לאורכו של קו החזית המערבית.
איפר
אנדרטה גדולה זו, המעוצבת כשער ניצחון, ניצבת במבוא המזרחי לעיר איפר שבבלגיה, כ-110 קילומטרים ממערב לבריסל. זוהי האנדרטה המרכזית שהוקמה לנעדרי צבאות האימפריה הבריטית בקרבות סביב העיר במלחמת העולם הראשונה. על גביה הונצחו שמותיהם של 54,394 איש – בריטים, קנדים, אוסטרלים, דרום אפריקנים והודים. מחוסר מקום מספיק על האנדרטה נחרתו עליה רק שמותיהם של נעדרים שנפלו עד אוגוסט 1917. שמות יתר הנעדרים הונצחו על גבי אנדרטת טיין קוט הסמוכה אליה. האנדרטה נחנכה ב-1927.
אנדרטה מרכזית נוספת באיפר לנופלים סביב העיר, שלא הוקמה על ידי הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה, היא כנסיית הזיכרון ג'ורג' הקדוש.
טיין קוט
האנדרטה ניצבת בשטח בית הקברות בעל אותו שם השוכן 9 קילומטרים מצפון-מזרח לאיפר. על גבי קיר האנדרטה הארוך מונצחים שמותיהם של 34,935 איש – חיילים בריטים וניו זילנדים נעדרים שנפלו בקרבות סביב איפר מאוגוסט 1917 ועד לסיום מלחמת העולם הראשונה. היא נחנכה ב-1927.
ניופורט
51.13694°N, 2.75563°W
יער פוליגון
אנדרטת יער פוליגון (Polygon Wood) ניצבת בשטחו של בית קברות צבאי כ-8 קילומטרים ממזרח לאיפר. היא נושאת את שמותיהם של 378 חיילים ניו זילנדים נעדרים, שנפלו באזור זה בשנה האחרונה למלחמה.
50.85549°N, 2.99137°W
רכס מסין
אנדרטת רכס מסין (Messines Ridge) מנציחה את שמותיהם של 827 נעדרים ניו זילנדים שנפלו בקרב על רכס אסטרטגי זה בשנים 1917–1918. האנדרטה ניצבת בתחומיו של בית קברות צבאי בעל אותו שם, כעשרה קילומטרים מדרום לאיפר. צורתה היא כתל נמוך ועגול שעליו ניצב צלב ההקרבה.
50.76501°N, 2.89075°W
פלוחסטרט
50.73782°N, 2.8821°W
פרומל
האנדרטה הוקמה בקרבת הכפר פרומל (Fromelles), כ-210 קילומטר מצפון לפריז וכ-17 קילומטר ממערב לעיר ליל. היא מנציחה את שמותיהם של 1,192 חיילים מצבא אוסטרליה, שנפלו בקרב פרומל הכושל ביולי 1916 ומקום קבורתם לא נודע. בשני ימי הקרב – הקרב הגדול הראשון של הצבא האוסטרלי בצרפת - נפלו 1,299 מחייליו. האנדרטה, כותל הנצחה שביתנים הוקמו בשני קצותיו, ניצבת בשטחו של בית קברות צבאי, שבו נקברו 410 מחללי אותו קרב, כולם אלמונים.
נאב שאפל
אנדרטת נאב שאפל (NeuveChapelle) היא אנדרטה לאומית, המנציחה את שמות כל חללי צבא הודו בחזית המערבית שמקום קבורתם לא נודע – 4,703 במספר. האנדרטה הוקמה ליד הכפר נאב שאפל, כ-20 קילומטר מדרום-מערב לליל. מיקום זה נבחר בשל התפקיד שמילאו יחידות הודיות בקרב נאב שאפל במרץ 1915. האנדרטה, שצורתה הכללית כגן מעוגל מוקף חומה, היא מהמפוארות והייחודיות באנדרטאות החזית המערבית, ובה מוטיבים ארכיטקטוניים הודיים רבים. היא נחנכה בשנת 1927
50.57513°N, 2.7748°W
לה טורה
אנדרטת לה טורה (Le Touret) ניצבת בשטחו של בית הקברות הצבאי בעל אותו שם, כ-25 קילומטרים מדרום-מערב לליל. היא מנציחה שמות של 13,392 נעדרים מצבא בריטניה, שנפלו באזור הסמוך לה מאוקטובר 1914 ועד לספטמבר 1915. האנדרטה, חצר ואכסדרת עמודים בעלות גג משופע, נחנכה בשנת 1930.
50.56001°N, 2.72313°W
לו
אנדרטת לו (Loos) מנציחה את שמותיהם של 20,604 נעדרים מצבאות האימפריה הבריטית, שנפלו במהלך קרב לו, שהתחולל בחדשים ספטמבר ואוקטובר 1915, ולאחריו. האנדרטה, המהווה את המבנה והחומה המקיפים את מתחמו של בית קברות צבאי באותו אתר, ניצבת כשלושים קילומטרים מדרום-מערב לליל. היא נחנכה בשנת 1930.
50.46084°N, 2.77178°W
אראס
אראס, בירת מחוז פה דה קאלה, ממוקמת כ-170 קילומטרים מצפון לפריז. אנדרטת אראס ניצבת בעיבורה של העיר, בשטחו של בית קברות שבו נקברו רבים מחללי צבאות מדינות ההסכמה. היא מהגדולות שבאנדרטאות חזית המערבית, וצורתה כאכסדרת עמודים באורך של כ-75 מטרים, שבה משולבת חצר עמודים. היא מנציחה את שמותיהם של 34,793 נעדרים מצבאות בריטניה, דרום אפריקה וניו זילנד שנפלו בקרבות בקרבת העיר מאביב 1916 ועד לקיץ 1918 (שמות נעדרי קנדה, אוסטרליה והודו מתקופה זו הונצחו על גבי אנדרטאות אחרות). אנדרטת קמברה שבקרבת אראס (להלן) מנציחה שמות נעדרים נוספים מתקופה זו.
בחצר האנדרטה ניצבת אנדרטה נוספת - ל-990 נעדרי שירותי התעופה של הצבא והצי הבריטיים (שקדמו לחיל האוויר המלכותי) שנפלו בצרפת במהלך המלחמה. היא מעוצבת כעמוד אבן שבראשו ניצב גלובוס (בדומה לאנדרטת חיל האוויר המלכותי שבלונדון). שתי האנדרטאות נחנכו בשנת 1932.
וימי
אנדרטת וימי הנישאת לגובה ניצבת על רכס וימי, כשמונה קילומטרים מצפון-מזרח לאראס. זוהי האנדרטה הקנדית הלאומית לכל חיילי המדינה ששירתו במלחמת העולם הראשונה, ובפרט ל-60,000 הקנדים שנפלו בקרב בצרפת. על גבי האנדרטה נחרתו שמות 11,167 החללים הקנדים שמקום קבורתם לא נודע. מיקום האנדרטה נבחר בשל הקרב שהתחולל באותו אתר באפריל 1917, שבו כבשו את הרכס ארבע דיוויזיות קנדיות, שפעלו לראשונה במלחמה במשותף. אנדרטה זו לא נבנתה על ידי הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה, אך היא מתוחזקת על ידה לפי הסכם בינה לבין ממשלת קנדה. האנדרטה נחנכה בשנת 1936.
50.37944°N, 2.77361°W
וי-אן-ארטואה
אנדרטת וי-אן-ארטואה (Vis-en-Artois) מנציחה את שמותיהם של 9,849 נעדרים בריטים, אירים ודרום אפריקנים שנפלו באזור שבקרבתה בחודשי המלחמה האחרונים, מאוגוסט 1918 ואילך. היא ניצבת בשטחו של בית הקברות הצבאי הבריטי בעל אותו שם, כ-13 קילומטרים מדרום-מזרח לאראס. צורתה היא כקיר אבן מקושת שבו משובצים שני עמודי אבן גבוהים. היא נחנכה ב-1930.
50.24627°N, 2.95013°W
קמברה
אנדרטת קמברה (Cambrai) מנציחה את שמותיהם של 7,058 נעדרים מצבאות בריטניה ודרום אפריקה. הם נפלו בקרב קמברה בנובמבר–דצמבר 1917, שנודע בשל הפעלת טנקים בריטים במספר גדול במסגרתו. האנדרטה, המעוצבת כמבנה עמודים מרובע שבו חצר עגולה ופתוחה, ניצבת כ-25 קילומטרים מדרום-מזרח לאראס. היא נחנכה בשנת 1930.
50.13667°N, 3.01528°W
תיאפוואל
אנדרטה זו היא הגדולה באנדרטאות האימפריה הבריטית בחזית המערבית וגם הגדולה באנדרטאות נעדרי האימפריה שהוקמו בעקבות שתי מלחמות העולם. היא ניצבת בשדה הקרב של הסום, כ-140 קילומטרים מצפון לפריז וכ-30 קילומטר מדרום לאראס. מונצחים על גביה שמות 72,195 נעדרים, בריטים ודרום אפריקנים. הם נפלו בשנים 1915–1918, ובעיקר בקרב על הסום באביב וקיץ 1916. האנדרטה נחנכה בשנת 1932.
גרוויר
אנדרטת גרוויר (Grevillers) ניצבת בבית הקברות הצבאי הבריטי בן אותו שם, כ-11 קילומטרים מצפון-מזרח לאנדרטת תיאפוואל. האנדרטה, המעוצבת ככותל הנצחה פשוט הקבוע בחומת בית הקברות, נושאת את שמותיהם של 446 נעדרים ניו זילנדים, שנפלו בקרבות שנערכו בקרבתה ממרץ 1918 ועד לסיום המלחמה.
50.10902°N, 2.8196°W
בומון-אמל
אנדרטת בומון-אמל (Beaumont-Hamel) היא האנדרטה הלאומית לחיילי ניופאונדלנד (בשעתו – מדינה עצמאית) אשר לחמו ונפלו במלחמת העולם הראשונה. היא ניצבת כ-4 קילומטרים מצפון-מערב לאנדרטת תיאפוואל. אתר זה נבחר להקמת האנדרטה בשל היותו אתר הקרב הגדול הראשון שבו לחמו חיילי ניופאונדלנד בחזית המערבית - קרב שספגו בו אבדות כבדות – במסגרת הקרב על הסום ביולי 1916.
דיק לנדי
ריצ'רד "דיק" ג'יימס לנדי (באנגלית: Richard "Dick" James Lundy; 14 באוגוסט 1907 – 7 באפריל 1990) היה אנימטור ובמאי קולנוע אמריקאי שעבד במספר אולפני הנפשה, ביניהם חברת וולט דיסני, MGM והאנה-ברברה. לנדי היה חלוץ של הנפשת אישיות לדמויות והוא זכור בעיקר כאחד מיוצרי הדמות דונלד דאק. לאורך הקריירה שלו הוא עבד כאנימטור ראשי בלפחות 60 סרטים, קצרים וארוכים כאחד, וביים 51 סרטים קצרים.
אנדרטאות האימפריה הבריטית לנעדרים בבלגיה ובצרפת במלחמת העולם הראשונה
בומון-אמל
האנדרטה היא פארק פתוח, שבו השתמרו מקצת הביצורים שהתקיימו בו במהלך המלחמה. בנקודה הגבוהה ביותר בפארק ניצב על גבי סלע פסל ארד של אייל הצפון – סמלו של רגימנט ניופאונדלנד המלכותי. בבסיס הפסל, על גבי טבלאות ארד, נמנו שמות 814 חיילי ניופאונדלנד שנפלו בקרב באירופה ומקום קבורתם לא נודע. האנדרטה נחנכה בשנת 1925 - הראשונה באנדרטאות לנעדרים במלחמה שנחנכה באירופה.
דיק לנדי
שנותיו הראשונות
לנדי נולד בסו סנט מארי, מישיגן, לג'יימס ומיני לנדי כבנם היחיד. זמן קצר לאחר לידתו עברה המשפחה לדטרויט, עקב עבודתו של אביו.
אנדרטאות האימפריה הבריטית לנעדרים בבלגיה ובצרפת במלחמת העולם הראשונה
בומון-אמל
50.07361°N, 2.26806°W
עמק קטרפילר
אנדרטת עמק קטרפילר (Caterpillar Valley) ניצבת כעשרה קילומטרים מדרום-מזרח לאנדרטת תיאפוואל. היא ניצבת בשטחו של בית קברות הנושא את אותו שם (השם שניתן בימי המלחמה על ידי חיילי צבאות ההסכמה לעמק בו הוא ניצב). האנדרטה, שצורתה ככותל פשוט, מנציחה את שמותיהם של 1,205 נעדרים ניו זילנדים שנפלו בקרב הסום ב-1916.
דיק לנדי
קריירה בדיסני
בשנת 1929, לנדי החל לעבוד בוולט דיסני הפקות, הוא הפך למומחה הריקוד של האולפן, והנפיש רבים מהמופעים המוזיקליים בסרטים הקצרים של דיסני. מאוחר יותר הוא עבד על "שלושה חזירים קטנים" (1933) ועל "ההתרמה לבית היתומים" (1934). לאחר שעבד על "שלגיה ושבעת הגמדים" (1937), הפך לנדי לבמאי בדיסני.
אנדרטאות האימפריה הבריטית לנעדרים בבלגיה ובצרפת במלחמת העולם הראשונה
עמק קטרפילר
50.02549°N, 2.79243°W
דיק לנדי
דונלד דאק
לנדי לא היה הראשון לצייר או אפילו להנפיש את דונלד דאק. הדמות נוצרה על ידי המעצב יליד שווייץ אלברט הורטר והונפשה על ידי ארט באביט ודיק הומר לסרט הקצר "התרנגולת הקטנה והחכמה" (1934). זו הייתה הופעתו הראשונה של דונלד, למרות שהסיפור הציע מעט הזדמנויות לפיתוחה של הדמות. אך זה לא איחר להגיע בהופעתו השנייה של דונלד, "ההתרמה לבית היתומים" (גם בשנת 1934), שבה לנדי היה האנימטור היחיד של דונלד. על פי פרקטיקת ההנפשה המקובלת, השמע והקולות של הסרט הוקלטו תחילה ולאחר מכן הושמעו לאנימטורים וכך הנפישו לפיהם. בהאזנה לקלרנס נאש, המדבב של הברווז ב"ההתרמה לבית היתומים", אמר לנדי "[אני] החלטתי ש[דונלד] הוא שחצן אגואיסטי. אם משהו עיצבן אותו, הוא משתגע ונכנס להתקף זעם".
קריירה לאחר דיסני
בשנת 1943, לנדי עזב את אולפני דיסני ועבר לעבוד אצל וולטר לאנץ הפקות. הוא התחיל כאנימטור ושוב הפך לבמאי. הוא ביים סרטים קצרים בכיכובם של אנדי פנדה ווודי הנקר ובסדרה "Swing Symphonies". לנדי היה אחראי על שינוי כיוון האולפנים לסגנון יותר רברבני מהיצירות של דיסני ו-MGM, ניגוד מוחלט בהשוואה לעבודותיו של המנהל הקודם של האולפנים, שיימוס קולהאן. לאחר שאולפן לאנץ נסגר ב-1949, לנדי עבד עבור וולף הפקות, שם הוא עבד על פרסומות לטלוויזיה. בשנת 1950, לנדי עבד עבור MGM על הסרטים הקצרים של בארני דב ועל הסרט "Droopy Caballero" בכיכוב דמותו של הכלב דרופי.
אנדרטאות האימפריה הבריטית לנעדרים בבלגיה ובצרפת במלחמת העולם הראשונה
פוזייר
אנדרטת פוזייר (Pozieres) ניצבת כשלושה קילומטרים מדרום-מזרח לאנדרטת תיאפוואל. היא מנציחה את שמותיהם של 14,655 נעדרים, כולם (למעט 300 דרום אפריקנים) חיילי הצבא הבריטי. חיילים אלו נפלו בחודשי האביב והקיץ של 1918, במהלך מתקפה גרמנית גדולה שהדפה לאחור את כוחות מדינות ההסכמה בחזית הסום. האנדרטה היא חומה, המקיפה את מתחם בית הקברות הצבאי של פוזייר, ושמות הנעדרים נחקקו על גבי לוחות הצמודים אל צידה הפנימי, מתחת לשדרת עמודים. היא נחנכה בשנת 1930.
דיק לנדי
קריירה לאחר דיסני
ב-1959 עבד לנדי עבור האנה-ברברה בסדרות "משפחת קדמוני", "יוגי דב" ו"סקובי-דו, איפה אתה?". הוא פרש ב-1973, אך המשיך לעבוד כעצמאי במשך מספר שנים לאחר מכן.
חייו האישיים
לנדי היה נשוי שלוש פעמים. נישואים ראשונים עם אן לנדי, שהובילו לשני ילדים, לאחר הגירושים הוא עבר לטולוקה לייק בקליפורניה. ב-1932 התחתן עם חואניטה שרידן שעבדה גם באולפן דיסני. נישואים אלה היו קצרים והסתיימו בגירושים ב-1934. בשנת 1939, לנדי התחתן עם מייבל לנדי ולשניים נולדה בת אחת.
אנדרטאות האימפריה הבריטית לנעדרים בבלגיה ובצרפת במלחמת העולם הראשונה
יער דלוויל
אנדרטת יער דלוויל (Delville Wood) היא האנדרטה הלאומית של דרום אפריקה להשתתפות חייליה בחזיתות מלחמת העולם הראשונה – בצרפת, בבלגיה ובמזרח אפריקה. אתר האנדרטה נמצא כעשרה קילומטרים מדרום-מזרח לאנדרטת תיאפוואל. הוא נבחר משום השתתפותן של יחידות דרום אפריקניות בקרב יער דלוויל (חלק מן הקרב על הסום) ביולי, אוגוסט וספטמבר 1916 והאבדות הכבדות שסבלו במהלכו.
האנדרטה היא קיר אבן קשתי, שביתנים נבנו בשני קצותיו ובמרכזו. על גבי כיפת הביתן המרכזי הוצב פסל ברונזה של שני אנשים המובילים סוס – כסמל לשני הגזעים באומה הדרום אפריקנית. במלחמה נהרגו כ-10,000 חיילים דרום אפריקנים. באופן יוצא דופן לא נחקק שם איש מהם על גבי האנדרטה. במקום זאת נרשמו שמות הנופלים בספר השמור בבניין האנדרטה. היא נחנכה בשנת 1926.
50.02663°N, 2.81252°W
וייר-ברטונה
אנדרטת וייר-ברטונה היא האנדרטה הלאומית של אוסטרליה לזכר חייליה שנפלו במלחמה באירופה. היא ניצבת בצדו של בית הקברות הצבאי בן אותו שם, כתשעה קילומטרים ממזרח לעיר אמיין, בירת חבל פיקרדי, וכ-120 קילומטרים מצפון לפריז. האתר נבחר להקמת האנדרטה בשל השתתפותן של יחידות אוסטרליות בקרב וייר-ברטונה השני באפריל 1918.
האנדרטה היא כותל בתבנית האות ח', שביתנים הוקמו בשני קצותיו ובמרכזו מתנשא מגדל תצפית. על גביה נחרתו שמותיהם של 10,768 חיילים אוסטרלים נעדרים, שנפלו בצרפת ובבלגיה משנת 1916 (עת הגיעו היחידות האוסטרליות לחזית אירופה) ועד לשנת 1918. היא נחנכה בשנת 1938 – האחרונה באנדרטאות לנעדרי מלחמת העולם הראשונה שהוקמו בשדות הקרב של החזית המערבית.
במלחמת העולם השנייה ניזוקה האנדרטה באופן חמור מאש גרמנית, במהלך קרבות המערכה על צרפת באביב 1940.
פסגת פורה
פסגת פורה (באנגלית: Faure Peak) היא פסגה בצידה הצפוני של רמת ויסקונסין - רכס ההרים המרכזי של הרי הורליק (המהווים חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים), בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
אנדרטאות האימפריה הבריטית לנעדרים בבלגיה ובצרפת במלחמת העולם הראשונה
וייר-ברטונה
49.88688°N, 2.51277°W
פסגת פורה
גובהה של הפסגה 3,940 מטרים מעל פני הים; והפסגה היא הפסגה ה-49 בגובהה באנטארקטיקה.
אנדרטאות האימפריה הבריטית לנעדרים בבלגיה ובצרפת במלחמת העולם הראשונה
סואסון
אנדרטת סואסון (Soissons) ניצבת במרכזה של העיר סואסון שעל גדת הנהר אן (Aisne), כ-100 קילומטרים מצפון-מזרח לפריז. זוהי אנדרטה קטנה, המעוצבת ככותל זיכרון שלפניו נקבעו פסלי חיילים. היא מנציחה את שמותיהם של 3,880 נעדרים בריטים, שנפלו בחדשים מאי עד אוגוסט 1918, במהלך הדיפת התקפת הנגד הגרמנית הגדולה האחרונה נגד כוחות מדינות ההסכמה. היא נחנכה בשנת 1928.
49.3812°N, 3.32894°W
סטיבן קונץ
סטיבן קונץ (באנגלית: Stephen Coonts; נולד ב-19 ביולי 1946) הוא סופר אמריקני הכותב ספרי מתח ומלחמה מסוגת המותחן הטכנולוגי. רוב ספריו עוסקים ביחסים בינלאומיים, בריגול ובתרחישים גלובליים דמיוניים שהושפעו מהמלחמה הקרה.
טוקופוביה
התסמונת גורמת לנשים, בהיריון וגם שאינן בהיריון, לפתח תגובה שלילית וקיצונית כלפי לידת תינוק וההשלכות הגופניות שבכך. נמצא כי בחברות מערביות חמישית מהנשים שמצויות בהיריון תקין סובלות מפחד לידה.
פסגת פורה
הפסגה מתנשאת לגובה של 1,430 מטרים מעל סביבתה.
יחסי אנדורה–גרמניה
יחסי אנדורה–גרמניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין נסיכות אנדורה. שתי המדינות הן חברות הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
אנדרטאות האימפריה הבריטית לנעדרים בבלגיה ובצרפת במלחמת העולם הראשונה
לה-פרטה-סו-ז'ואר
אנדרטת לה פרטה-סו-ז'ואר (La Ferté-sous-Jouarre) שוכנת בעיירה בשם זה, כ-66 קילומטרים ממזרח לפריס. האנדרטה ניצבת על גדתו של נהר המארן, בקרבת אתר הקרב הראשון על המארן. היא מנציחה את שמותיהם של 3,739 נעדרי הצבא הבריטי, שנפלו בצרפת בראשית מלחמת העולם הראשונה – בקרבות מון, לה קאטו, המארן והאן באוגוסט, ספטמבר ואוקטובר 1914. היא נחנכה בשנת 1928.
פסגת פורה
הפסגה ממוקמת 6.4 קילומטרים ממזרח להר מינשו.
סטיבן קונץ
תולדות חייו ויצירתו
פרספילד נולד בעיירה אסטוריה וגדל בעיירה בוקהאנון, שבוירג'יניה המערבית. בשנת 1968 השלים תואר במדע המדינה באוניברסיטת וירג'יניה המערבית. לאחר מכן התגייס לצי האמריקני, הוכשר כטייס קרב ולחם במלחמת וייטנאם כטייס A-6 אינטרודר. על גבורתו עוטר קונץ בצלב התעופה המצוינת. בשנת 1977 השתחרר בדרגת לוטננט. בשנת 1984 פורסם ספרו הראשון, "טיסת האינטרודר".
פסגת פורה
מקור השם
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
טוקופוביה
תסמינים והשלכות
טוקופוביה אמנם לא מוגדרת ב-DSM כהפרעה נפשית, אך תסמיניה מתאימים לאבחנה של "פוביה ספציפית" (Spesific phobia) לפי הגדרתה בDSM-IV-R. כלומר פחד שמקורו בדבר מה ספציפי ובגילויים השונים שלו (חשיפה ללידה, חשיבה על לידה, הימצאות במצב טרום לידה וכן הלאה).
סטיבן קונץ
ספריו
ספרי דה מיל שתורגמו לעברית הם:
טוקופוביה
תסמינים והשלכות
כאמור, טוקופוביה היא חרדה מפני לידת תינוק, בין אם האישה מצפה ללידה, מצויה בשלב מוקדם של היריון או אפילו כלל לא הרה. נשים עם טוקופוביה עלולות לחוות התקף חרדה בעת המחשבה על לידה או בעת התנסות שמדמה לידה. לפיכך, נשים כאלו יעדיפו להימנע מהחוויה הכרוכה בלידה על ידי בחירה אוטומטית בלידת קיסרי בהרדמה מלאה, או בהימנעות מהיריון, משימור פריון ומעקב אצל רופאי נשים מלכתחילה (למעט בניית תוכנית טיפול של אמצעי מניעה הורמונליים או ניתוחיים). נשים טוקופוביות מעדיפות לבודד את עצמן ממצבים חברתיים הקשורים להריון ולידה (כמו מפגש עם אמהות) ומזוגיות (מחשש להריון ספונטני ומתח ופרידה על רקע דילמת ההריון).
סוגי טוקופוביה
טוקופוביה מחולקת לשני סוגים לפי המצב הרפואי של האישה ביחס להיריון:
גורמי סיכון
גורם הסיכון הגבוה ביותר שעלול להוביל אישה ללקות בחרדה מפני לידה הוא חוויה שלילית של לידה או של היריון שגרמו לזעזוע עמוק. למשל היריון בסיכון גבוה, הפלות, סיבוכים שונים בלידה וכן הלאה. עם זאת יש לשים לב שגם נשים שלא נכנסו להיריון סובלות מטוקופוביה, כך שישנם גורמי סיכון נוספים שאינם קשורים בהכרח בחוויה אישית שגרמה לכך (כמו למידה מאחרות או טראומה נרכשת).
סוגי טיפול
אמנם לא קיימים מחקרים שמאששים יעילות של תרופות מסוימות לטיפול בטוקופוביה. עם זאת, מאחר שמדובר בחרדה מפני לידה, רופאים מניחים כי תרופות שמעכבות סרוטונין שהוא הורמון שפעיל במצבים של חרדה, יתאימו אף הן לנשים שסובלות מפחד לידה. כמו כן, טיפול חינוכי ופסיכולוגי שנוגע להכנה מלאה לקראת הלידה יכול להפחית את חומרת התסמונת אצל נשים שלוקות בה.
יחסי אנדורה–גרמניה
היסטוריה
ב-25 בספטמבר 1939 חתמה אנדורה על הסכם שלום עם גרמניה, שאשרר את הסכם ורסאי מלאחר מלחמת העולם הראשונה, על פי המשפט הבינלאומי שעדיין היה במלחמה. זה עזר לאנדורה לשמור על הנייטרליות שלה במהלך מלחמת העולם השנייה. גרמניה הייתה המדינה הרביעית בשנת 1994 שהכירה באנדורה כריבונית ועצמאית לאחר אימוץ החוקה החדשה של 1993.
יחסים דיפלומטיים
שגרירות אנדורה בבריסל אחראית גם על היחסים עם גרמניה, מאידך, השגרירות הגרמנית במדריד אחראית גם על היחסים עם אנדורה. סיוע קונסולרי מסופק על ידי הקונסוליה הכללית בברצלונה, ובנוסף, יש לגרמניה קונסוליית כבוד באנדורה לה ולה.
אנדרטאות האימפריה הבריטית לנעדרים בבלגיה ובצרפת במלחמת העולם הראשונה
לה-פרטה-סו-ז'ואר
48.94333°N, 3.12361°W
סוכרלוז
סוכרלוז (Sucralose) הוא ממתיק מלאכותי המשמש כתחליף סוכר. ידוע בשמו המסחרי בתור "Splenda" בארצות הברית ו"סוכרזית סוכרלוז", "סוכרה דיאט", "מתוקלייט" ו"סוכרלוז" בישראל. באיחוד האירופי הוא מסומן בתור תוסף E955.
הממתיק התגלה בשנת 1976. הוא מתוק פי 500-600 מסוכרוז, כלומר פי שניים יותר מתוק מסכרין ופי שלושה מאספרטם. הוא מיוצר על ידי החלפת שלוש קבוצות הידרוקסיל בסוכרוז במולקולות כלור כדי ליצור 1,6-dichloro-1,6-dideoxy-β-D-fructo-furanosyl 4-chloro-4-deoxy-α-D-galactopyranoside. בניגוד לאספרטם, הסוכרלוז נשאר יציב בטמפרטורות גבוהות וב-PH משתנה, ולכן יכול לשמש כתחליף סוכר גם באפייה או במוצרים הדורשים חיי מדף ארוכים.
מחקר על אנשים בריאים שהתפרסם באוגוסט 2022 טוען שסוכרלוז גרם לשינוי משמעותי ביכולת הגוף להתמודד עם סוכר. הוא שינה את הרכב חיידקי המעי ופעילותם וכתוצאה מכך נפגע חילוף החומרים. החוקר מציין, כי שינויים אלה משתנים מאוד מאדם לאדם, שכן לכל אדם יש הרכב חיידקי מעי שונה וייחודי.
הר בישוף (רכס קאמלזפוט)
הר בישוף (באנגלית: Mount Bishop) הוא הר ברכס קאמלזפוט במחוז לילואט שבפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של ההר 1,721 מטרים מעל פני הים, והוא ממוקם 4 קילומטרים צפונית למפגש הנהרות ברידג' ויאלאקום.
שם ההר אומץ רשמית ב-6 ביוני 1957.
טבעת ברודגאר
תיאור
קוטרו של המעגל הוא 104 מטרים, והוא השלישי מבחינה זו בממלכה המאוחדת. ההנג' היה מורכב במקור מ-60 אבנים, שמתוכן שרדו עד לסוף המאה ה-20 רק 27. האבנים עומדות בתוך תעלה מעגלית, שנחפרה על ידי התושבים הקדמונים של האזור. עומק התעלה הוא עד 3 מטרים ורוחבה הוא עד 9 מטרים.
באזור הקרוב לטבעת יש אבנים ניצבות נוספות וערמות אדמה עגולות על קברים פרהיסטוריים, ההופכים את האזור לאתר טקסי חשוב. למרות שמטרתה המדויקת של הטבעת לא ידועה, קרבתה לאבנים הניצבות בסטנס ותל מיס האו הופכים אותה לאתר חשוב ביותר.
חפירות שנערכו על ידי קולג' אורקני בנס (Ness) של ברודגאר, בין הטבעת לאבנים הניצבות של סטנס, חשפו מספר בניינים המיועדים למטרות מגורים וטקסים כאחד ועל פי הממצאים נראה כי בקרבת מקום אמורים להימצא מבנים נוספים. במקום התגלו גם כלי חרס, עצמות, כלי אבן וקצה משויף של אלת אבן. הממצא החשוב ביותר, ככל הנראה, הוא שרידי קיר אבן גדול שאורכו היה ככל הנראה 100 מטרים וגובהו 6 מטרים. ההשערה היא כי הקיר חצה את כל חצי האי שעליו נמצאת הטבעת, וייתכן שהוא היה מחסום סמלי בין המישור בעל החשיבות הטקסית שעליו נמצאת הטבעת, לבין האזור הרגיל שמסביב.
ועידת צ'רנוביץ
ועידת צ'רנוביץ או הוועידה [הראשונה] לשפה היידית (ביידיש: טשערנאָוויצער קאָנפֿערענץ או די [ערשׂטע] קאָנפֿערענץ פֿאָר דער יודישער שפּראַך), המכונה לעיתים ועידת הסופרים היהודים, הייתה ועידה אשר התכנסה בין 30 באוגוסט ו-3 בספטמבר 1908 בעיר צ'רנוביץ (אז בירת דוכסות בוקובינה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום באוקראינה) ביוזמתו של נתן בירנבוים, ובתמיכתם של חיים ז'יטלובסקי, דוד פינסקי, יעקב גורדין ומנהיגי תרבות יהודים נוספים.
בין המשתתפים: שלום אש, הירש דוד נומברג, נח פרילוצקי, אברהם רייזן, א. אלמי (אליהו-חיים שעפּט), גרשם באדר, אסתר פרומקין, משה לייב הלפרן, מתתיהו מייזס, מיכאל וייכרט. י"ל פרץ, ממנהיגי הוועידה (אז בן 56), היה זקן המשתתפים.
רקע
הוועידה התקיימה לנוכח ההתעוררות הלאומית היהודית בשלהי המאה ה-19. כיוון שלכל לאום יש שפה המייחדת אותו, מטרת הוועידה הייתה להחליט איזו שפה תהיה השפה הלאומית של העם היהודי: העברית או היידיש. בין מארגני הוועידה נכללו נתן בירנבוים ודוד פינסקי. הציונים, שתמכו בעברית, ראו ביידיש שפה גלותית; הם טענו כי לא ניתן להחיות את הרעיון הציוני ללא שימוש בעברית, השפה ההיסטורית של העם היהודי. מולם ניצבו התומכים ביידישיזם, אידאולוגיה שקראה להשתחררות מתחושת הנחיתות של ה"ז'רגון", שדובר על ידי המעמדות הנמוכים, ועודדה כתיבה ספרותית בשפה; הם היו סבורים, כי היידיש היא שפתו של העם היהודי באירופה זה מאות שנים, ולכן היא השפה המתאימה ביותר להיות שפתו של העם היהודי.
סדר יומה של הוועידה
יום לפני פתיחת הוועידה אושרו סופית הסעיפים שעל סדר היום:
פיטר פן (אנימה)
פיטר פן (ביפנית: ピーターパンの冒険, באנגלית: Peter Pan & Wendy או Adventures of Peter Pan) היא סדרת הנפשה יפנית בת 41 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1989 בהשראת הספר "פיטר וונדי" מאת ג'יימס מתיו ברי.
בישראל הסדרה שודרה לראשונה בטלוויזיה החינוכית בשנים 1990–1991, ולאחר מכן שודרה בשידורים חוזרים בערוץ ג'וניור ובערוץ פוקס קידס שהפך לג'טיקס. פרקים 24–25 של הסדרה מעולם לא שודרו בישראל, אך יש טוענים כי שודרו פעם אחת בלבד ואז נגנזו.
עלילת הסדרה
לאורך הסדרה פיטר וונדי נקשרים זה לזה, אף שפיטר פן מכחיש זאת כאשר חיבתו לוונדי נחשפת, ואולם העובדה שפיטר פן לא מתבגר, לא מאפשר לקשר ביניהם להתפתח. בסיום הסדרה, כשוונדי מבקשת לחזור לביתה עם אחיה, פיטר פן מפטיר: "בתקופה הקרובה לא יהיו לנו הרפתקאות, יהיה משעמם פה". היא מבקשת ממנו שיבוא לבקר אותה אך הוא שוכח לעשות זאת, אולם בפרק האחרון מוצג שלאחר הרבה שנים פיטר מגיע שוב ללונדון והפעם כשוונדי כבר אמא לבת בשם ג'יין שאותה הוא מכיר ולוקח אותה עמו ל"שום מקום".
בלוק פשוט
בלוק פשוט, הקרוי גם חצי בלוק, הוא קשר שמטרתו מתיחה של חבל, בין שני מקומות מאובטחים.
בשונה מבלוק נהגים שמטרתו דומה, בלוק פשוט הרבה יותר קל ליצירה, אך פחות יציב. הבלוק הפשוט נועד למתיחת מהירה של חבל, ולא ליצירת מתיחה חזקה במיוחד.
אשנטי
אשנטי התפרסמה בשנת 2001, והייתה נחשבת לתגלית השנה לאחר ששניים משיריה הגיעו למקום ראשון במצעד הבילבורד הוט 100 בהם השיר "Foolish" שזכה להצלחה גדולה במצעד והיה במקום הראשון כ-10 שבועות.
בלוק פשוט
על מנת ליצור את הבלוק הפשוט יש לקשור עניבה באמצע החבל (בדרך כלל די בעניבת בהן), ללפף את הקצה הנע סביב אחד המקומות המאובטחים, העברתו דרך העניבה ומתיחתו.
אשנטי
אלבום הבכורה שלה, "Ashanti", שיצא בשנת 2002, זכה בגראמי, זכה להצלחה רבה ומכר למעלה מ-4 מיליון עותקים.
אשנטי נחשבת לאחת הזמרות המצליחות והפופולריות ביותר של תחילת שנות האלפיים, יש לה כ-5 אלבומים שנמכרו ביותר מ-15 מיליון עותקים ברחבי העולם וכולם הגיעו לעשירייה הפותחת של מצעד הבילבורד הוט 200, היא זכתה בלמעלה מ-60 פרסים בהם שני פרסי AMA, שמונה פרסי בילבורד ופרס גראמי אחד.
ראשית חייה
כאשר אשנטי הייתה בת 12, אמה שמה לב לכישרון השירה היוצא דופן של בתה, והחליטה לפעול בנושא. היא הקליטה את בתה, והחלה לשלוח קלטות לחברות תקליטים. לאחר שעברו מספר רב של חברות תקליטים, שלא הסכימו להחתים אותה, הגיעו אשנטי ואמה לחברת התקליטים בד בויז רקורדס של הראפר פי דידי. פי דידי הציע לה חוזה, אך אמה לא הסכימה לחוזה שלא היה הוגן לטעמה. בסופו של דבר, בשנת 1994 אשנטי חתמה בג'ייב רקורדס, לייבל שכיום שייך לסוני מיוזיק אנטרטיינמנט. החברה ניסתה לקדם את אשנטי כזמרת פופ אך לא הצליחה.
לאחר שסיימה את התיכון, תכננה ללכת למכללה, אך הצעה מחברת התקליטים אפיק רקורדס גרמה לה לדחות את לימודי המכללה. תוך זמן קצר, גילתה אשנטי שהיא לא בסדר עדיפויות גבוה, והבינה שעם אפיק ייקח לה זמן רב עד שתצליח. לאחר שעזבה את החברה, החלה להופיע במועדונים קטנים בניו יורק, וחתמה לבסוף בדה אינק (מורדר אינק דאז).
2001−2002: Ashanti
הפריצה שלה הגיעה בשנת 2001, לאחר שהבעלים של החברה והמפיק-על, אירב גאדי, החליט לקחת אותה כפרויקט ראשי. בהתחלה, הופיעה בדואטים עם מספר ראפרים החתומים ב'דה אינק', והמוצלחים שבהם הם הדואט עם הראפר פאט ג'ו בשיר "" והדואט "Always On Time" עם הראפר ג'ה רול. שני הסינגלים האלו הפכו ללהיטים גדולים. בשנת 2002 שוחרר אלבום הבכורה שלה, 'Ashanti'. האלבום כלל 17 שירים, מתוכם 12 שהיא כתבה. האלבום מכר כ-500,000 העתקים בשבוע הראשון, והפך להצלחה מסחררת. הוא זכה בפלטינה משולשת בארצות הברית ובריטניה ומכר 5 מיליון עותקים. הסינגל הראשון שלה, מתוך האלבום "Foolish", הוא הסינגל המצליח ביותר שלה עד היום. הוא החזיק במקום הראשון במצעד הלהיטים של הבילבורד במשך 10 שבועות. הסינגלים "Happy" ו"Baby" לא הצליחו כמו הסינגל הראשון ולא הגיעו למקום הראשון במצעדים, אך הגיעו לעשרת הגדולים. בשנת 2003, אשנטי זכתה בשמונה פרסי בילבורד, שני פרסי אמי ופרס גראמי על אלבום הבכורה.
2003: Chapter 2 ו-Ashanti Christmas
בשנת 2003, יצא האלבום השני שלה, "Chapter 2". האלבום מכר כ-300,000 עותקים בשבוע הראשון בארצות הברית. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של בילבורד, ושמר על מקומו במשך שבועיים. תוך זמן קצר, הוא מכר פלטינה בארצות הברית, ונמכרו 3 מיליון עותקים ברחבי העולם. למרות ההצלחה המוטלת בספק של האלבום, הסינגל הראשון ממנו, "Rock With You" הפך ללהיט גדול. אשנטי זכתה בפרס בטקס פרסי אם. טי. וי של 2003 על הקליפ לסינגל הזה. שני סינגלים נוספים מהאלבום: "Rain On Me" ו"Break Up To Make Up" הצליחו מעט פחות מהראשון, אך הצליחו גם למכור ולקדם את הזמרת.
בסוף 2003, אשנטי הוציאה לאור את האלבום "Ashanti Christmas". הוא לא נכלל באלבומי הקלטה הרשמיים מכיוון שהוא עומד תחת הקטגוריה "אלבום חג" היות ששוחרר במיוחד לקראת חג המולד. האלבום, שכלל 10 שירי חג המולד, מוכרים בביצוע מיוחד של אשנטי, לא הצליח, ומכר רק 100,000 עותקים. ממנו לא יצא אף סינגל.
2004−2007: Collectibles by Ashanti ,Concrete Rose ומשחק
בשנת 2004, יצא האלבום "Concrete Rose". מעט לפני יציאת האלבום יצא הסינגל הראשון מתוכו "Only U". הסינגל הפך ללהיט הגדול ביותר שלה בבריטניה, כאשר הגיע למקום השני. בארצות הברית הגיע רק למקום ה-13. האלבום מכר כ-250,000 עותקים בשבוע הראשון בארצות הברית, ובסופו של דבר קיבל פלטינה. הסינגל השני מהאלבום, "Don't Let Them" יצא רק בארצות הברית ונכשל. חברת התקליטים דאף ג'אם סירבה לממן את צילומי הקליפ לשיר בגלל הבעיות הפליליות של המפיק של אשנטי ובעל חברת התקליטים שלה, אירב גאדי (הוא עמד למשפט על הלבנת כספים דרך חברת התקליטים שלו, 'מורדר אינק'). אשנטי החליטה לממן את הקליפ מכיסה, אך הוא נכשל בכל זאת. סיפור דומה קרה לסינגל "Don't Leave Me Alone" שלא צולם לו קליפ.
בשנת 2005 אשנטי הוציאה אלבום רמיקסים "Collectables by Ashanti". האלבום כלל 6 רמיקסים לסינגלים קודמים שלה ו-4 שירים חדשים מתוכם יצא סינגל אחד לרדיו: "Still On It" בשיתוף פעולה עם פול וול ועם מת'וד מן.
בשנת 2006 אשנטי הוציאה אלבום של שירים ישנים שמעולם לא יצאו לאור עד כה. שירים שנגנזו מאלבומים קודמים ושירים אותם הקליטה באופן עצמאי לפני שחתמה ב'דה אינק'. האלבום יצא דרך חברות תקליטים שונות במהלך 2006 ו-2007.
בשנת 2004 התחילה אשנטי גם לשחק במספר סרטים בהם: "המאמן קרטר" בכיכובו של סמואל ל. ג'קסון, "The Muppets' Wizard of Oz" המבוסס על העלילה של הקוסם מארץ עוץ בשילוב דמויות החבובות., בסרט אשנטי מגלמת את דורותי, מלצרית במסעדה של דודיה שרוצה להיות זמרת, אך לא מצליחה. לאחר שהיא נקלעת לסופת טורנדו יחד חסילון המחמד שלה היא מגיעה לארץ עוץ ויוצאת להרפתקאה כדי למצוא את הקוסם שיגשים את משאלתה, בסרט הקומי "ג'ון טאקר מה זה גמור" לצידם של סופיה בוש וג'סי מטקאלף וקיבלה תפקיד אורח בפרק מהעונה השביעית של הסדרה באפי ציידת הערפדים ובסדרה סברינה.
2008−2009: "The Declaration" ו-The Vault
בשנת 2008 יצא האלבום "The Declaration", אלבום עצמאי של אשנטי. לראשונה היא שיתפה פעולה עם מפיקים שהם לא מ'דה אינק' כמו צ'נל 7, ג'רמיין דופרי, בייביפייס, אקון ועוד. האלבום יצא לראשונה דרך הלייבל שהיא הקימה, "ריטן אנטרטיינמנט" ודרך יוניברסל ודה אינק. הסינגל הראשון מתוכו הוא דואט עם מריו וייננס "Hey Baby" לא הצליח טוב. לעומתו הסינגל השני "The Way That I Love You" הצליח בגדול והגיע למצעד '40 הגדולים של הבילבורד'. זה היה הסינגל הראשון מאז "Only U" ב-2005 שהגיע ל-40 הגדולים.
סינגלים נוספים שיצאו מהאלבום הם: "Good Good" והדואט עם הראפר נלי, "Body On Me", בהפקה של אקון שנכלל גם באלבומו של נלי "Brass Knuckles".
במאי 2009, אירב גאדי הודיע לעיתונות כי הוא משחרר את אשנטי מהחוזים עם חברת התקליטים שלו 'דה אינק'. הוא גילה שישנו ריב בינו לבין אשנטי והם לא מדברים כבר תקופה ארוכה.
זמן קצר לאחר מכן, הוציאה לאור אלבום שירים ישנים שמעולם לא יצאו. "The Vault" שיצא דרך חברת התקליטים 'AJM Records' הוצא להורדה באינטרנט דרך אתר החברה, אמזון וiTunes. זהו אלבום שני במתכונת זו, לאחר "Can't Stop" שיצא בשנת 2006.
2009 ואילך
בשנת 2016 שיחקה בתפקיד קלי בסרט העצמאי "אמהות ובנות" לצד סלמה בלייר וסוזן סרנדון.
אפס ביחסי אנוש
אפס ביחסי אנוש הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת קומדיה שחורה משנת 2014 שכתבה וביימה טליה לביא ומככבות בו דאנה איבגי, נלי תגר ושני קליין.
הסרט מבוסס על "חיילת בודדה", סרט קצר של לביא מ-2006, גם הוא בכיכובה של איבגי.
לדברי מבקר הקולנוע גידי אורשר: "זהו סיפורן של הרבה אלפי הנשים הקטנות השקופות שממלאות את המשרדים הצבאיים כדי לנסות להיות חלק מקונצנזוס, מדרך חיים, ממחויבות לאומית שהכוונות הטובות שלהן פוגשות לעיתים מציאות שלא מחזירה להן חיוך, או לפחות פיסה זעירה של כבוד אנושי".
הסרט עלה לאקרנים בבתי הקולנוע בישראל ביוני 2014. הוא זכה בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב"פרס הסרט הטוב ביותר" והבמאית קיבלה את "פרס הבמאית המצטיינת ע"ש נורה אפרון". ב-21 בספטמבר 2014 זכה ב-6 "פרסי אופיר" מתוך 11 להם היה מועמד: לתסריט ולבימוי (טליה לביא), לשחקנית הראשית (דאנה איבגי), לעריכה (אריק להב ליבוביץ), למוזיקה המקורית (רן בגנו) ולליהוק הטוב ביותר (אורית אזולאי). ב-13 באוקטובר זכה הסרט ב"פרס תא המבקרים לסרט הישראלי הטוב" של אותה שנה.
סיפור א': המחליפה
דפי (נלי תגר) היא חיילת חסרת מוטיבציה המשרתת כמש"קית נייר וגריסה במשרד השלישות של בסיס השריון הנידח שיזפון שבנגב (בסיסה של חטיבה 460). עיקר תפקידה הוא גריסת מסמכים שנזרקו. היא גרה בחיפה אך חולמת להגיע לתל אביב על ידי מעבר לשירות בבסיס הקריה. היא כותבת מכתבים לגורמי צבא רבים, כולל הרמטכ"ל, ומבקשת העברה. כאשר יום אחד מגיעה לבסיס תהילה (יונית טובי), שמספרת כי סיימה טירונות ונשלחה לשרת שם, דפי משוכנעת שמכתביה נענו בחיוב, וכי מדובר בחיילת חדשה שנשלחה להחליף אותה. דפי חופפת אותה ומכניסה אותה לרזי תפקידה, כולל הסבר על חשיבותו של אקדח הסיכות היקר של המשרד. בערב מתגלה כי תהילה כלל איננה חיילת וכי מדובר במתחזה שהגיעה לבסיס כדי לפגוש את איתן (משה אשכנזי) קצין שניהל איתה קשר רומנטי במשך ימים אחדים. הוא דוחה אותה והיא פוגשת בחדרו בחברתו החדשה, ענת (דנה מיינרט), קצינת הת"ש של הבסיס. בעקבות זאת תהילה חותכת את עצמה בשירותים ובבוקר היא נמצאת במיטתה ללא רוח חיים. לאחר מכן דפי מגלה שמכתביה לא נשלחו מעולם. דפי יוצאת לקורס קצינות, בתקווה לעבור בסופו לבסיס הקריה.
סיפור ב': הבתולה
חיילת נוספת במשרד השלישות היא חברתה של דפי, זוהר (דאנה איבגי) – בת קיבוץ צינית וחצופה שאינה מקבלת מרות. תפקידה הוא מש"קית דואר, אבל אין לה כל עניין לבצע את תפקידה והיא עסוקה בשבירת שיאים במשחק המחשב "שולה המוקשים". היא ניסתה למנוע מדפי לעזוב בכך שלא שלחה את מכתביה, אולם לאחר שדפי מגלה זאת החברות ביניהן מתפרקת. כאשר מתגלה לזוהר כי היא החיילת היחידה במשרד השלישות שעדיין בתולה, היא מחליטה לפעול על פי עצתה של אירנה (תמרה קלינגון), עולה חדשה, שנוהגת להעיר לזוהר ולעקוץ אותה על בתוליה, ולהכיר גבר. היא מזמינה למשימה זו את מאיר (אלעד סממה), חייל קרבי שהגיע לבסיס. השניים יוצאים לפינה חשוכה בבסיס, מתוך כוונה לקיים יחסי מין, אך עד מהרה המפגש הופך לניסיון אונס. מעשיו של מאיר מופסקים על ידי אירנה, המאיימת על החייל בנשקו בעוד מכנסיו מופשלים, ודורשת ממנו לקיים יחסי מין עם הפח שלידו, בגלל שלטענתה התייחס אל זוהר כמו אל פח זבל.
סיפור ג': המפקדת
קצינת השלישות רמה (שני קליין) היא המפקדת הישירה של דפי וזוהר, אשר מנסה ללא הצלחה להתמודד שוב ושוב עם בעיות המשמעת וחוסר המוטיבציה של השתיים. רמה מנסה להכין את המשרד לקראת ביקורת שלישות חיצונית, ומתקשה להשיג את שיתוף הפעולה של החיילות. מפקד הבסיס בועז (יובל סגל) מסביר לה כי הצלחה בביקורת היא נקודת מבחן קריטית על מנת להוכיח את יכולותיה ולקבל המלצה לקראת התפקיד הבא שלה והקריירה הצבאית עליה היא חולמת. בעקבות עונש שהטילה רמה על זוהר, זוהר גורסת את כל המסמכים שבמשרד השלישות, וגורמת לכישלון בביקורת, שמביא לסיום שירותה של רמה, ושליחתה של זוהר לכלא הצבאי.
דפי מסיימת את קורס הקצינות, אך בסיומו, במקום לעבור לבסיס הקריה כפי שחלמה, היא חוזרת לבסיס שיזפון לתפקיד שמילאה קודם רמה. התפקיד החדש מעמיד במבחן את החברות בינה לבין זוהר. בעקבות ריב ביניהן, שבו זוהר תולה בבסיס את המכתבים שדפי שלחה ודפי מנסה למחוק את השיאים של זוהר ב"שולה המוקשים", דפי אכן מועברת לקריה וזוהר מאבדת את בתוליה לצחי, קצין המחשוב של הבסיס: שניהם פונו למרפאה לאחר שדפי מחקה את כל המידע הממוחשב חוץ מהמשחקים. לבסוף זוהר משתחררת משום שדואר אלקטרוני הפך את תפקידה למיותר, והיא עוזרת לדפי לכתוב מכתב בקשה לעבור למשרד אחר בקריה.
הפקה
צילום הסרט התבצע במקומות אחדים. זירת ההתרחשות העיקרית, משרדי השלישות, צולמה בצריפים נטושים של משרד החקלאות ברעננה, ובשבט הצופים "רשפים" בהרצליה. נופים מדבריים צולמו בנגב, בין השאר במדרשת שדה בוקר. מפקדת הבסיס צולמה בערד.
עלילת הסרט מתרחשת במשך שנה, בין 2003 ל-2004, כלומר כעשר שנים קודם צילומו. הדבר חייב הקפדה על אבזרים שהשתנו במהלך תקופה זו, כגון טלפונים סלולריים ומסכי מחשב. עם זאת, ישנו פער תקופתי במדי אנשי הקבע הבכירים, כמו מפקד הבסיס, שבשנת התרחשות העלילה כבר יצאו משימוש. בנוסף בסרט (וגם בכרזה שלו) נראים שלושת מגדלי עזריאלי, אבל במועד התרחשות העלילה טרם נבנה המגדל המרובע.
צוות השחקנים
נטע אלכסנדר אפיינה את הדמויות: "השלישות בשיזפון מציגה טיפוסים ישראליים מגוונים למדי: זוהר היא בת קיבוץ, דפי היא בחורה עירונית ומפונקת מחיפה, חברתן למשרד, אירנה, היא עולה מרוסיה, ומש"קית הת"ש של הבסיס, ענת, היא קלישאה מהלכת של אשכנזייה מתנשאת."
ביקורות
הסרט זכה לביקורות משבחות בישראל ובארצות הברית ודורג בראש טבלת המבקרים של עיתון "הארץ". יאיר רוה מאתר "סינמסקופ" כתב: "אם אכן אנחנו עומדים בפתחו של גל חדש נשי בקולנוע הישראלי, אני מכתיר את טליה לביא בתור מי שעומדת בראש המחנה, ו״אפס ביחסי אנוש״ הוא ההמנון שלו". דורון פישלר מאתר "עין הדג" כתב כי "'אפס ביחסי אנוש' הוא למיטב ידיעתי הקומדיה הצבאית הישראלית הכי טובה שנעשתה אי פעם" וכי "להגיד שזה אחד הסרטים הישראליים הכי טובים בשנים האחרונות, אם לא אי פעם? ברור. מובן מאליו". מבקר הקולנוע אורי קליין החמיא לסרט: "המבנה התסריטאי המחוכם והנועז, האיזון המיומן בין נימות רגשיות שונות, העיצוב הנכון של כל סצנה וסצנה, הדיוק הלשוני, הצילום היעיל, השימוש השנון במוזיקה מסוגים שונים (שחלק ניכר מהאירוניה בסרט נובעת ממנה) והליהוק המשובח - כל אלה הופכים את "אפס ביחסי אנוש" לקומדיה מצוינת שאני מקווה שהקהל יענה לה, כראוי לה."
גם מבקר הקולנוע שמוליק דובדבני החמיא לסרט: "'אפס ביחסי אנוש' הוא ההפתעה הנעימה ביותר שסיפק הקולנוע הישראלי לצופיו מאז, ובכן, מי-זוכר-מתי. יתר על כן, אפשר בהחלט להגדיר את סרט הביכורים של טליה לביא כיצירה מכוננת בתולדות הקולנוע הישראלי העכשווי - כלומר כזו שתהווה נקודת מוצא או התייחסות לטקסטים עתידיים שייכתבו עליו."
הסרט סומן על ידי מגזין Indiewire האמריקאי כאחד מהסרטים האהובים על המבקרים לשנת 2014, וטליה לביא נבחרה לאחת מ-12 הבמאים הבולטים על ידי אותו מגזין.
הסרט עורר דיונים וזכה לאזכורים תקשורתיים רבים, אלון הדר כתב עליו במוסף סוכות של "ידיעות אחרונות" (8 באוקטובר 2014)
צופים
בסוף השבוע הראשון להקרנותיו צפו בסרט כ-20,000 איש, ובהמשך הגיע מספר צופי הסרט ל-200,000 איש. עד ל-25 באוגוסט צפו בסרט כ-330,000 איש, בנובמבר 2014 עלה לכ-550,000 איש, ובכך הוא היה לאחד הסרטים הישראלים הרווחיים והנצפים ביותר בשנים האחרונות בישראל.
שם הסרט
שם הסרט, "אפס ביחסי אנוש", מתייחס לחוסר יכולתה של קצינת השלישות, רמה, לשלוט בחיילות הכפופות לה, כפי שמציג זאת מפקד הבסיס, בועז, כאשר הוא מודיע לרמה שלא תוכל להמשיך בשירות קבע בבסיס. מבקר הקולנוע שמוליק דובדבני העיר כי "השם מתייחס במודע לסרטו האנרכיסטי הנפלא של ז'אן ויגו, "אפס בהתנהגות " (1933) על ילדי פנימייה בצרפת המכריזים על מרד כנגד הממסד המדכא.
שם הסרט באנגלית, "Zero Motivation", כולל אף הוא את המילה "אפס", אך מתייחס לצד השני של המטבע - לחוסר המוטיבציה של החיילות הכפופות של רמה (לעומת המוטיבציה הגבוהה שלה).
הדמויות הראשיות בסרט - נשים בצה"ל
בניגוד למרבית סרטי צבא, בישראל ובעולם, שבהם הדמויות הראשיות בסרט הן גברים לוחמים, בסרט זה הדמויות הראשיות הן נשים ג'ובניקיות (מעט הגברים המופיעים בו הם לוחמים). יוצרת הסרט, טליה לביא, התייחסה לכך בריאיון למוסף גלריה:
נטע אלכסנדר צופה שהסרט יהפוך "לקאלט הישראלי הראשון שמראה את השירות הסדיר מנקודת מבט נשית".
על חלקם של הגברים בסרט עמד מבקר הקולנוע מאיר שניצר:
מבנה הסרט
הסרט מחולק לשלושה פרקים נפרדים, שלכולם דמויות משותפות ורצף של התפתחות העלילה. דורון פישלר העיר על כך:
מבקר הקולנוע אורי קליין התייחס בגישה אוהדת יותר למבנה הסרט:
"אפס ביחסי אנוש" ו"חיילת בודדה"
הסרט "אפס ביחסי אנוש" משנת 2014 הוא פיתוח והרחבה של הרעיונות שבסרט "חיילת בודדה" – סרט הגמר משנת 2005 של טליה לביא בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. בעיקר חלקו הראשון של "אפס ביחסי אנוש" (הפרק "המחליפה") מקביל ל"חיילת בודדה". "חיילת בודדה" נמשך 19 דקות, ואילו "אפס ביחסי אנוש" נמשך 100 דקות.
בין שני הסרטים ניכרים הבדלים בפרטים. כך, למשל, "חיילת בודדה" מתרחש בטייסת מסוקי קרב, ואילו "אפס ביחסי אנוש" מתרחש בחטיבת שריון. מאפייניה של זוהר, גיבורת "חיילת בודדה" – מרדנות ורצון לעבור לבסיס הקריה, פוצלו ב"אפס ביחסי אנוש" בין שתי דמויות, זוהר המרדנית ודפי הרוצה לעבור לקריה.
ההבדל המהותי בין הסרטים הוא ביחסם להתאבדות. ב"חיילת בודדה" התאבדותה של החיילת המחליפה, ליבי, היא הציר המניע את עלילת הסרט; ב"אפס ביחסי אנוש" ההתאבדות תופסת מקום משני, אגב העיסוק ברצונה של דפי לעבור לבסיס הקריה. ב"חיילת בודדה" אין לצופה ידיעה מה הניע את החיילת להתאבד, והרושם הוא שזה היה רצונה עוד טרם הגעתה לבסיס; ב"אפס ביחסי אנוש" תהילה הגיעה לבסיס ללא כל כוונה אובדנית, לשם פגישה שמחה עם חייל שאתו היה לה קשר רומנטי קצר, ורק לאחר שהתברר לה שאין לו כל עניין בה, ולמעשה כבר החליפה באחרת, היא מתאבדת.