cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
AK-47
היסטוריה
הרובה תוכנן על ידי מיכאיל קלשניקוב, שהיה מפקד טנק בצבא האדום במלחמת העולם השנייה. לאחר שהטנק שלו נפגע הוא נאלץ לצאת ממנו, ולהגיע בכוחות עצמו למקום בטוח. במהלך הלחימה הרגלית הזאת הבין כמה חסר רובה אוטומטי לצבא האדום, בשעה שהגרמנים עושים שימוש מוצלח וקטלני בתמ"ק האוטומטי שלהם (ה-MP40 שמייסר) וברובה הסער המתקדם שלהם MP44, אשר שימש מקור השראה ל- AK-47. בעת שהחלים מפציעתו בבית חולים צבאי קרא ספר על פיתוח רובים וכלי-ירייה, והחל לתכנן את הרובה האוטומטי שלו. על פי גרסה אחרת, מיכאיל קלשניקוב תכנן את הרובה בו בעת ששכב במיטתו בבית החולים והתאושש מפצעיו. מאוחר יותר סיפר, שהתכונה החשובה ביותר לדעתו ברובה היא היופי. הרובה אומץ על ידי הצבא האדום בשנת 1949. מאוחר יותר עבר הרובה שינוי מהמודל הראשוני (שפותח ב-1946), אשר כיום כמעט ואינו מצוי, למודל המשופץ, אשר הוא המוכר והידוע, והוא המיוצר עד היום. גם הדגם השני עבר שיפור, הנקרא AKM (ברוסית: Автомат Калашникова Модернизированный, רובה קלשניקוב משודרג), קלשניקוב משודרג, שתוכנן בשנות החמישים ונכנס לשירות הצבא האדום בשנת 1959. הרובה המשודרג היה אמין יותר, מדויק יותר, קל יותר מקודמיו, ונפוץ אף הוא, עד היום. ההבדל העיקרי בין דגם ה-AK לבין ה-AKM הוא באופן הייצור: ה-AK יוצר באמצעות כרסום מגוש מתכת יחידי ואילו ה-AKM יוצר באמצעות כיפוף וקיפול של לוח מתכת, מה שתרם לחיסכון במשקל. בשנת 1974 עבר הרובה שדרוג נוסף, הנושא את השם AK-74, בקליבר שונה של 5.45X39 מ"מ, וממנו נפוצו נגזרות רבות, כמפורט מטה.
על בסיס רובה הקלשניקוב פותח אף רובה הצלפים, הדרגונוב (ברוסית: Снайперская винтовка Драгунова, רובה צלפים דרגונוב, או בקיצור SVD או СВД). לדרגונוב תחמושת בקוטר זהה (7.62 מ"מ) לקלשניקוב, אך בקליבר שונה 7.62X54R מ"מ. זהו כדור מוארך יותר המיועד לשמש כתחמושת צליפה ומקביל בביצועיו לכדור ה-7.62x51 מ"מ נאט"ו. הוגה ומפתח הדרגונוב היה סרגיי גאברילוביץ'. רובה הצלפים נראה כקלשניקוב מוארך ביותר עם קת מותאמת צליפה ומחסנית קצרה. כמו כן פותחו עשרות, אם לא מאות דגמים של כלי נשק המבוססים על הקלשניקוב, בשל אמינותו הגבוהה.
בשנת 2009 במסגרת חגיגות יום ההולדת התשעים של מיכאיל קלשניקוב, הוענק לו פרס גיבור הפדרציה הרוסית על ידי נשיא רוסיה, דימיטרי מדבדב. באוקטובר 2011 הודיע משרד ההגנה הרוסי כי לא ירכוש עוד רובים מדגם AK-47.
עיצוב
הקלשניקוב מצטיין באמינות גבוהה ובעמידות רבה. אף על פי שבעת פיתוחו היה קל וקצר מרובי התקופה, חסרונו הגדול הוא משקלו הרב (בערך 4 ק"ג לאחר ריקון), דיוק לא גבוה וחוסר התאמה לאביזרים מערביים מודרניים, היות שלא תוכנן להתאים אליהם - בעיות שנפתרו חלקית, מכיוון שישנם מתאמים ופותחו גרסאות קלות יותר ומדויקות יותר לרובה. עם השנים נוצרו לו גרסאות נוספות (קת מתקפלת תחתונה, צידית, מקוצר, קליבר 5.56 מ"מ ועוד).
מאפיינים
הקלשניקוב הוא רובה הסער הנפוץ ביותר בעולם ומלבד המספר העצום של רובי AK-47 שנפוצו בעולם, מספר רב של מדינות (בייחוד בגוש המזרחי) ייצרו חיקויים של הקלשניקוב ורובי סער המבוססים עליו. אחד מהם הוא רובה הסער הישראלי גליל, שמבוסס על גרסה פינית של הקלשניקוב המוכרת בשם Valmet, אך ישנם חיקויים של ממש הנושאים את שם המותג "קלשניקוב" ובנויים באופן זהה, אף על פי שהם מיוצרים באופן פיראטי. לפני מותו, עבד קלשניקוב על רשימת הפטנט על הרובה והפסקת ייצורו הפיראטי, אשר לטענתו, פוגע באמינות ובמוניטין של הרובה.
בגלל תפוצתו הרבה ומחירו הזול, הגיע הקלשניקוב למספר רב של קבוצות גרילה וארגוני טרור, והרובה הפך מזוהה עמם. רוב הכוחות המערביים מעדיפים את סדרת ה-M16 האמריקאית על שלל גרסאותיה ורובים אירופאים כגון G36 ,FAMAS ,שטייר AUG ו-SA80, המדויקים בהרבה.
הרובה היה מרכזי כל כך במהפכה המוזמביקית, עד כדי שהוא מופיע בדגל מוזמביק. כמו כן, לפי התפיסה וזיהויו עם ארגוני טרור, הוא מופיע אף בלוגו החזבאללה.
גרסאות
בשנת 1974 עבר הרובה שדרוג מהותי, כאשר הקליבר שלו הוחלף ל-5.45X39 מ"מ, בדגם AK-74. גם לדגם זה פותחו נגזרות רבות. הדגם AK-74M היווה בסיס לסדרת AK-100 של הרובה, שנועדה בעיקר לייצוא. סדרה זו כוללת את הדגמים הבאים:
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 פותח דגם בולפאפ של רובה סער OC-14 המכונה "גרוזה" - סערה, שנקודת המוצא לתכנונו הייתה הדגם AKS-74U. דגם זה נמצא בכמויות מוגבלות בשימוש הספצנאזים השונים, הכוחות המיוחדים של רוסיה.
בתרבות הפופולרית
ה-AK-47 הוא אולי רובה הסער הנפוץ ביותר בעולם. העובדה שבזמן המלחמה הקרה מכרה אותו ברית המועצות לעשרות מדינות וארגוני גרילה וטרור שנלחמו בארצות הברית, ברית נאט"ו וישראל - בהן מדינות הגוש המזרחי, מדינות ערב, חזבאללה וארגוני הטרור הפלסטיני - הפכו אותו מחד לסמל של נשק פשוט, אמין וזול המסמל התנגדות ומאידך לסמל של נשק פרימיטיבי ופחות יעיל (לעומת סדרת רובה M-16 המערבית) המשמש ארגוני טרור וגרילה בעלי איכות צבאית נמוכה. ה-AK-47 מופיע אף במספר דגלים של מדינות וארגונים צבאיים (כמו בדגל של חזבאללה). בתפישה המערבית, הרואה את ארצות הברית ונאט"ו כ"טובים" ואת ברית המועצות וגרורותיה כ"רעים", ה-AK-47 זכה לתדמית של "הרובה של הרעים" והופיע שלא בטובתו בצורה זו בסרטי קולנוע ובמשחקי מחשב רבים (כגון Counter-Strike, Call of Duty: Black Ops, Call of Duty 4). עם זאת, עמידותו הרבה (גם לבוץ, לחות ושהיה מתחת למים) ותפוצתו הנרחבת גרמו לכך שהוא היה בשימוש גם בקרב כוחות מיוחדים של מדינות המערב, ובפרט יחידות קומנדו הפועלות בעורף האויב וכן בקרב יחידות קומנדו ימי. מספר מדינות, בהן ישראל, אף פיתחו וייצרו חיקויים ל-AK-47 או רובים המבוססים עליו ועל נגזרותיו.
המגדל ע"ש יעקב סוראסקי (הר הצופים)
המגדל ע"ש יעקב סוראסקי בקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים בירושלים, הוא מגדל מים שהפך עם חנוכתו למבנה סמלי בקמפוס הר הצופים.
בניין מגדל המים קיבל את שמו מתפקודו כמגדל ליצירת לחץ מים. המגדל הוא חלק משורת מגדלים הקיימים על קו הרכס של הר הזיתים והמשכם בהר הצופים, ובהם מגדל הפעמונים של כנסיית העלייה הרוסית בשכונת א-טור, מגדל אכסניית אוגוסטה ויקטוריה על אוכף בין הר הזיתים להר הצופים והמגדל המרכזי שעל רכס הר הצופים - מגדל המים של האוניברסיטה העברית.
יוצרי המגדל, האדריכלים בנימין אידלסון וגרשון צפור, ביקשו להקים סמל שישתלב ברצף המגדלים של הרכס והקימו בשנת 1974 מבנה צר וגבוה בעל סגנון פיסולי אלגנטי, המתנשא לגובה של 55 מטרים. המגדל נבנה על ידי הקבלן דניאל בן מנשה, משילוב של בטון גלוי, אבן ואף זכוכית. למעשה הוא נבנה כדי ליצור זרימת מים בגרוויטציה בעת כיבוי שריפות. בראש המגדל הוקמה תצפית לשימוש צה"ל, אך בשנת 2006 עזב צה"ל את הנקודה המשקיפה על נופי מואב וים המלח.
גן בית הכומר בנונן
גן בית הכומר בנונן (בהולנדית: De pastorie in Nuenen), ידוע גם בשמות גן בית הכומר בנונן באביב (De pastorie in Nuenen in het voorjaar) וגן האביב (Lentetuin), הוא ציור שמן שצייר וינסנט ואן גוך בתחילת דרכו, במאי 1884, עת התגורר עם הוריו בבית הכומר בנונן. ואן גוך צייר מספר ציורי שמן ואיורים של הגנים בביתו ושל חזית הגן.
בין השנים 1962 ל-2020 נכלל הציור באוסף הקבוע של מוזיאון חרונינגן. ב-30 במרץ 2020 נגנב הציור מתערוכה במוזיאון סינגר לארן בעיירה לארן שבמחוז צפון הולנד.
רקע
החל משנת 1881 התגורר ואן גוך בהאג עם מריה (סין) הורניק ולאחר מכן התגורר לבד מספר חודשים בדרנתה בצפון הולנד. בדצמבר 1883 עבר להתגורר עם הוריו בבית הכומר של הכנסייה המתוקנת ההולנדית בנונן, קרוב לאיינדהובן, שם שימש אביו כומר. חדר הכביסה בחלק האחורי של הבית שימש עבורו חדר עבודה.
הוא התגורר עם הוריו בנונן במשך כמעט שנתיים, ובו עבד על 200 איורים וציורים, כולל יצירתו הגדולה הראשונה, "אוכלי תפוחי האדמה". הוא עבר לאנטוורפן בבלגיה בנובמבר 1885 ואז לפריז שבצרפת ב-1886.
תיאור
בנונן תיעד ואן גוך את שינויי העונות בסדרת ציורי גינת בית הכומר, גינה שהייתה מוקפת בחומת אבנים גדולה ושהיו בה אגם ברווזים, מעגן סירות, גדר חיה, שבילים, גני ירק ופרחים, וכן בוסתן.
את היצירה "גן האביב" צייר לאחר סדרת ציורי חורף, ככל הנראה במאי 1884. מוצגים בה נופי הגן ובקדמת הציור דמות נשית לבושה בגדים שחורים. ברקע המרוחק חורבות הכנסייה הישנה, שמתוארת גם בציורים ידועים נוספים כמו "מגדל הכנסייה הישן בנונן", שצוירו בטרם הריסתה ב-1885. קשת הצבעים בעבודה מתאפיינת בגווני ירוק וחום, המאפיינים את ציוריו המוקדמים של ואן גוך, עם נגיעות של ירוק ואדום שמרמזות על שוך החורף ובוא האביב. במכתב ששלח ואן גוך לאנתון ואן רפרד במרץ 1884, הזכיר את שינויי העונות בהם חזה בגינת ביתו: "אני מחפש גם את צבעי החורף של הגן. אבל כעת זהו כבר גן אביב. והוא הפך כבר לגן שונה לגמרי."
ממדי הציור רחבים בצורה בולטת, באורך 25 ס"מ וברוחב 57 ס"מ לא כולל המסגרת, פרופורציה רחבה אף יותר מהפורמט שבו נהג להשתמש ואן גוך, של ציור דו-ריבועי (שבו אחד הממדים כפול מהשני). ייתכן שבציור זה נעזר ואן גוך ב"חלון פרספקטיבה", קרי מסגרת עץ ה"ממסגרת" את הנוף, תלויה באמצעות חבלים.
הציור נכלל באוסף הקבוע של מוזיאון חרונינגן, בעיר ההולנדית חרונינגן, משנת 1962 ועד שנגנב ב-2020.
גנבתו
הציור נגנב ממוזיאון סינגר לארן (הקרוי על שמו של האמן והנדבן האמריקאי ויליאם הנרי סינגר) בעיירה לארן שבצפון הולנד ב-30 במרץ 2020, יום הולדתו של ואן גוך. הציור הושאל ממוזיאון חרונינגן לצורך תערוכה. בזמן הגנבה, המוזיאון היה סגור לכניסת הציבור בשל התפשטות נגיף הקורונה. על פי המשטרה המקומית, הגנבים שברו את דלתות הזכוכית של המוזיאון בסביבות שעה 3:15 לפנות בוקר, ועזבו את האתר לפני שכוחות השיטור הגיעו למקום בעקבות הפעלת האזעקה. מנהל מוזיאון סינגר לארן, יאן רודולף דה לורם, אמר כי הוא "נדהם ומוטרד קשות מהאירוע הזה". בעבר, נגנבו 28 ציורים של ואן גוך ברחבי הולנד, אך כולם נמצאו והושבו למקומם עד כה.
ﻯ
האות ממוקמת תמיד בסוף המילה ומשמשת כאם קריאה לתנועה a, בדומה לאות אליף, אך בעיקר בשורשים המסתיימים באות יא. לדוגמה, הפועל "בנה" נכתב בערבית بَنَى, ונהגה "בַּנַא". ברוב המקרים, ההטעמה של מילה המסתיימת באליף מקצורה לא תהיה על ההברה האחרונה. לעיתים, כאשר האות אינה עדות ליא שורשית, היא יכולה לשמש כסיומת לצורת נקבה.
בעת הוספת סיומת למילה המסתיימת באליף מקצורה הופכת האליף המקצורה ליא עיצורית או לאליף כאם קריאה. לדוגמה, ריבוי המילה ذِكْرَى ("יום זיכרון") הוא ذِكْرَيَات, והטיית המילה قُرَى ("כפרים") עם כינוי השייכות "שלנו" היא قُرَانَا.
אליף מקצורה יכולה להופיע גם לאחר תנוין פתחה בשמות לא מיודעים הנגזרים משורשים המסתיימים באות יא. לדוגמה, مُسْتَشْفًى (בית חולים). ביידוע שם כזה יהפוך תנוין הפתחה לפתחה רגילה ללא השפעה על האליף המקצורה – أَلْمُسْتَشْفَى ("בית החולים").
שימוש נוסף בסימן זה נעשה גם בשפה הפרסית, שם התו ی הוא אחת הצורות לכתיבת האות ي (יא).
מכון בוטאנטאן
מכון בוטאנטאן (בפורטוגזית: Instituto Butantã) הוא מכון מחקר ביורפואי בברזיל, הפועל בחסותו של משרד הבריאות של המדינה סאו פאולו. הוא ממוקם ליד הקמפוס של אוניברסיטת סאו פאולו, בעיר סאו פאולו.
מכון בוטאנטאן, הממוקם בפארק רחב ידיים, הוא אחת מהאטרקציות העיקריות בעיר סאו פאולו. במכון ניתן למצוא מיצגי נחשים, מוזיאון היסטורי, מוזיאון ביולוגי, ומוזיאון מיקרוביולוגי.
מחקר ופיתוח
מכון בוטאנטאן עורך מחקר נרחב בתחום הביו-רפואה הבסיסית והמעשית, כולל בתחומי ביולוגיה מולקולרית, אימונולוגיה ואפידמיולוגיה. המכון מפעיל מסלול הדרכה מחקרי בשיתוף עם מכונים נוספים, בתחומי ביוטכנולוגיה ומחלות זיהומיות. מלבד מעבדות המחקר שלו, יחידות הייצור והספרייה המקצועית, המכון מפעיל בית חולים מקצועי, בית החולים ויטאל ברזיל, וכן מרכז הרביית חיות למטרות מחקר והפקת נסיובים. הוא מקבל תרומות של נחשים, פרוקי-רגליים וחיות אחרות שנתפסו על ידי הציבור הרחב או על ידי קבוצות.
קרן בוטאנטאן
קרן בוטאנטאן היא קרן ללא מטרות רווח שהוקמה בשנת 1984, שמטרתה לנהל באופן יעיל את תרומות הציבור והתמיכה הממשלתית למען הייצור של חומרים ביולוגיים חיסוניים. הקרן לעיתים משקיעה מחדש את הכסף לשם הקמת מתקני ייצור חדשים לחומרים חדשים. חלק מכספי הקרן מנוצלים למטרות מחקר ופעילויות תרבותיות, כמו גם לספק לעובדי המכון את צורכיהם הבסיסיים.
ויטלי מילמן
ויטלי דוידוביץ' מילמן (ברוסית: Виталий Давидович Мильман; נולד ב-23 באוגוסט 1939 בברית המועצות) הוא מתמטיקאי ישראלי, מופקד על קתדרת ארגנטינה באוניברסיטת תל אביב. זוכה פרס לנדאו למדעים ולמחקר (2002) ופרס א.מ.ת (2007).
קורות חיים
מילמן נולד בברית המועצות ב-1939 למתמטיקאי דוד מילמן. עבד במכון לטמפרטורות נמוכות של האקדמיה למדעים של ברית המועצות והשלים דוקטורט באוניברסיטת חרקוב ב-1965 בהנחיית בוריס לוין. לאחר מכן היה חוקר בכיר במכון לפיזיקה כימית של האקדמיה למדעים, יחד עם אחיו פייר מילמן. בשנת 1973 עלה ארצה עם משפחתו והצטרף, יחד עם אביו, לסגל האקדמי באוניברסיטת תל אביב.
במשך שנתיים היה ראש החוג למתמטיקה עיונית. משנת 1992 מופקד על קתדרת ארגנטינה למתמטיקה. היה נשיא האיגוד הישראלי למתמטיקה. ייסד את כתב העת היוקרתי "Geometric and Functional Analysis". מילמן ייעץ למשרד המדע בנושא קליטת מדענים עולים והיה חבר בוועדת עלייה של אוניברסיטת תל אביב.
משפחתו היא בעלת מסורת מתמטית ארוכה. אביו, דוד מילמן, היה פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב; אחיו, פייר מילמן, הוא פרופסור מן המניין באוניברסיטת טורונטו; בנו, עמנואל מילמן, הוא מרצה בכיר בטכניון.
מחקריו
מילמן "גילה ופיתח מספר תופעות מתמטיות מרכזיות באנליזה, ביניהן תופעת ריכוז המידה ותופעת ה-spectrum/distortion. נוסף לכך היה הכוח המניע מאחורי התפתחות התורה האסימפטוטית של מרחבים נורמיים. הוא איחד אותה עם תורת הקמירות הקלאסית, והפך אותן לתחום חדש – אנליזה אסימפטוטית גאומטרית."
ב-1971 מילמן גילה הוכחה חדשה למשפט דבורצקי. הייתה זו אחת התגליות אשר הביאו לפיתוח התורה הלוקלית של מרחבי בנך.
מילמן פרסם למעלה מ-150 מאמרים, מונוגרפיה, וערך 11 ספרים. הוא מעביר הרצאות ברחבי העולם.
ספקטרוסקופיית פורייה
ספקטרוסקופיית פוּרִיֵה (באנגלית: Fourier Transform Infra-Red Spectroscopy, ובראשי תיבות: FTIR) היא שיטה בכימיה אנליטית המאפשרת זיהוי הימצאות של קבוצות אטומים ואף מולקולות בדוגמת חומר. זו אחת משיטות הספקטרוסקופיה שבה מתקבל ספקטרום בליעה או פליטה של דוגמה המוקרנת באנרגיה בתחום הגל התת-אדום (תחום ה-IR).
מכשיר ספקטרומטר ה-IR מקרין גל תת-אדום על הדגימה הנבדקת. חלק מהאנרגיה של קרינה זו נבלע על ידי המולקולה ומוביל לוויברציות (תנודות) בקשרים הכימיים שבין האטומים בעוד חלק מאנרגיית הקרינה עובר דרך הדוגמה הנבדקת ולא גורם בה לשינויים ויברציונים.
המונח "ספקטרוסקופיית פורייה" נובע מכך שבסיום תהליך ההקרנה המידע שנאסף על ידי הגלאי של מכשיר הספקטרומטר מומר בעזרת שיטה מתמטית הנקראת התמרת פוריה. המרה זו מובילה לקבלת ספקטרום ה-IR של הדוגמה הנבדקת. הספקטרום המתקבל מציג את אחוז ההעברה (או לחלופין- הבליעה) של הקרינה כנגד תדירות הקרינה.
עיקרי שיטת המדידה
ספקטרוסקופיה מוגדרת כאינטראקציות שבין חומר לקרינת-אור. ספקטרוסקופיית IR היא כלי אנליטי המודד את האינטראקציות שבין חומר לקרינה אלקטרומגנטית בתחום האינפרא אדום לצורך זיהוי מבנה מולקולרי (חלקי או מלא) של החומר ובמקרים מסוימים גם לכימות החומר הנבדק. ספקטרומטריית ה-IR משתמשת במכשור אופטי לצורך פיזור ומיקוד של קרינה אלקטרומגנטית בתדירות ה-IR אשר מוקרנת על הדוגמה הנבדקת. כאשר קרינה זו נבלעת על ידי האטומים במולקולה מובילה לשינויים אנרגטיים אשר באים לידי ביטוי בשינויים בתדירות הוויברציות במולקולה. שינויים אלו נמדדים ומוצגים לבסוף כספקטרום ה-IR של המולקולה.
תחום הIR מוגדר בין 33-12820cm-1 והוא נחלק לשלושה אזורים מוגדרים:
האלקטרונים המשתתפים בקשר הקוולנטי שבין שני אטומים עולים לרמה אנרגטית גבוהה יותר כאשר הם בולעים קרינה. קרינת IR היא קרינה בעלת שיעור אנרגיה העשוי להוביל לוויברציות בקשר הקוולנטי ובמידת האפשר גם לרוטציות של המולקולה (הדבר אפשרי כאשר מדידת הIR מבוצעת בפאזה גזית או נוזלית). את הקשר הקוולנטי בין שני אטומים ניתן לדמות לקפיץ ואת הויברציות המתרחשות בקשר לאחר הבליעה אפשר לדמות למתיחה ושחרור של הקפיץ.
יוחנן פרידמן
יוחנן פרידמן (נולד ב-28 במרץ 1936) הוא פרופסור אמריטוס בחוג לשפה וספרות ערבית ובחוג ללימודי האסלאם והמזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים. מאז 1999 הוא חבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים וכיהן בשנים 2007–2013 כיו"ר החטיבה למדעי הרוח באקדמיה. חתן פרס ישראל לשנת ה'תשע"ו (2016) בתחום חקר המזרח הקרוב.
ספקטרוסקופיית פורייה
עיקרי שיטת המדידה
קשר כימי בין שני אטומים במולקולה עשוי להתנודד בתדירות שונה, התלויה בקירוב ראשוני באטומים שביניהם הקשר מתנודד ובחוזק הקשר בלבד. לפיכך, ההנחה שעומדת במרכזה של שיטה זו היא שקשר כימי בין שני אטומים יתנודד בצורה זהה ללא תלות במולקולה שבה נמצאים אטומים אלו או בסביבתם. הנחה זו מובילה לכך ששיטת ה-IR נחשבת לשיטה קלה ומהירה לזיהוי של קבוצות כימיות בדגימה הנבדקת.
לא כל קשר במולקולה יכול לבלוע קרינת IR. הדבר תלוי במסות של האטומים המשתתפים בקשר הקוולנטי, בחוזק הקשר ובגאומטריה של המולקולה. על מנת שתתרחש בליעה הקשר צריך להיות בעל מומנט דיפול (התלוי במטען ובמרחק בין האטומים). לפיכך למולקולות הומואטומיות (מולקולות הבנויות מאטומים זהים) כגון O 2, N 2 , H 2 לא יבלעו קרינת IR כיוון שאינן מכילות קשר בעל מומנט דיפול. למולקולות בעלות 3 אטומים יכול להיות מומנט דיפול, אך הדבר תלוי בגאומטריה של במולקולה. מולקולת הפחמן דו-חמצני למשל (CO 2 ) היא מולקולה בעלת מבנה קווי, כך שלמרות שלקשר C=O יש מומנט דיפול, הוא מתבטל בגלל המבנה הסימטרי של המולקולה. לעומת זאת למולקולת המים (H2O) יש מבנה זוויתי, ושני קשרי O-H אינם מבטלים את הדיפול האחד של השני ולמולקולת המים יש מומנט דיפול נטו, ולפיכך בליעה משמעותית בתחום ה-IR.
יוחנן פרידמן
ביוגרפיה
יוחנן פרידמן נולד בזקמנה שבסלובקיה, אז חלק מצ'כוסלובקיה ועלה לישראל עם הוריו בשנת 1949. לאחר שהות קצרה בקבוץ עברון ובקבוץ כפר מסריק, הוא למד את לימודיו התיכוניים בבית הספר הריאלי בחיפה (1954–1950). אחרי שירותו הצבאי, בשנת 1956, הוא החל את לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטה העברית, בחוג לשפה וספרות ערבית ובחוג להיסטוריה של ארצות האסלאם. בשנת 1962 הוא סיים תואר שני בשפה וספרות ערבית. עבודת הגמר שלו נסבה על יצירתו של המשורר הערבי המפורסם אבו אל-עלאא אל-מערי (מת בשנת 1054 לספה"נ). אל־מערי היה משורר ביקורתי מאוד כלפי החברה ומערכת האמונות הדתיות של זמנו והואשׁם במינות ובהתרסה כלפי דת האסלאם. העבודה עסקה בתכנים הדתיים והתרבותיים שׁל קובץ השירים הידוע בשׁם "לֻזֻום מא לא ילזם" ונכתבה בהדרכתו שׁל פרופסור דוד צבי בנעט.
לאחר סיום לימודיו לקראת התואר השני, יוחנן פרידמן נסע לאוניברסיטת מק־גיל במונטריאול שבקנדה כדי ללמוד לקראת התואר השלישי. הוא למד אורדו והתמחה בתולדות האסלאם בהודו. עבודת הדוקטור שלו על ההוגה הדתי המוסלמי שיח' אחמד סִרְהִנדי (מת בשנת 1624 לספה"נ) אושרה בשנת 1966. העבודה נכתבה בהדרכתו של פרופסור צ'ארלס אדמס. בשנת 1966 הצטרף יוחנן פרידמן לאוניברסיטה העברית ומונה למרצה בלימודי האסלאם, בהדגשת המחשבה המוסלמית בתת-היבשת ההודית בימי הביניים ובעת החדשה. באוניברסיטה העברית הוא כיהן, נוסף על תפקידיו במחקר ובהוראה, כראש המכון ללימודי אסיה ואפריקה (1975–1978), ראש המדרשה ללימודים מתקדמים של הפקולטה למדעי הרוח (1980–1983), דיקן הפקולטה למדעי הרוח (1985–1988), וראש החוג לשפה וספרות ערבית (2002–2004). הוא שהה כפרופסור אורח, באוניברסיטאות ניו יורק ופנסילבניה, École pratique des hautes études בפריז, וכן היה עמית במכון ללימודים מתקדמים שבפרינסטון. הוא שימש שנים רבות חבר ועדת המקצוע להוראת הערבית בבתי הספר התיכוניים. בשנת 1999 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, הוא יו"ר ועדת הפרסומים של האקדמיה, ובמהלך השנים 2007–2013 כיהן כיו"ר החטיבה למדעי הרוח. הוא העורך הראשי של כתב העת Jerusalem Studies in Arabic and Islam היוצא לאור במכון ללימודי אסיה ואפריקה של האוניברסיטה העברית.
ספקטרוסקופיית פורייה
עיקרי שיטת המדידה
ב-FTIR מקרינים על הדגימה קרינה בעלת אורכי גל רבים בו זמנית (אור פוליכרומטי), ומודדים כמה מהקרינה נבלע על ידי הדגימה. לאחר מכן, מקרינים אור עם אורכי גל שונים מהמדידה הראשונה, וכך מושג עוד מידע. חוזרים על התהליך פעמים רבות. בסוף, מחשב מעבד את כל המידע ומסיק מה הייתה הבליעה בכל אורך גל. עיבוד המידע הדרוש הוא אלגוריתם נפוץ הקרוי טרנספורמציית פורייה ולכן שם השיטה. לעיתים המידע הגולמי קרוי "אינטרפרוגרמה" (באנגלית "interferogram"). צירי "אינטרפרוגרמה" הם ביחידות אורך. מכיוון שנעשית עליה טרנספורמציית פורייה, המידע שמתקבל אחרי הטרנספורמציה הוא מספר גל והיחידות שלו הן הופכיות לאורך - לדוגמה אחד חלקי סנטימטר.
יוחנן פרידמן
ביוגרפיה
יוחנן פרידמן נשוי לצפרירה ואב לשתי בנות.
ספקטרוסקופיית פורייה
עיקרי שיטת המדידה
לאחרונה נעשה שימוש במכשיר ה-FTIR לזיהוי מינרלים שונים בתוך דגימה של משקע מאתר ארכאולוגי. אמצעי זה, בנוסף לרבים אחרים, הכניס ממד של מדע מדויק לארכאולוגיה.
יתרונות: חסרונות:
יוחנן פרידמן
המשכיות הנבואה: היבטים בהגות הדתית האחמדית ורקעה הימי ביניימי
ספרו השני של פרידמן שראה אור בהוצאת אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
, עוסק באחמדיה, שהיא תנועה משׁיחית מוסלמית מודרנית, אשׁר קמה בהודו בעשור האחרון של המאה ה-19. התנועה האחמדית מתיחדת בעיקר בשני רעיונות:
א. התנועה גורסת שהנביאים במסורת המוסלמית נחלקים לנביאים שמביאים הלכה ונביאים שאינם מביאים הלכה. לפי הזרם העיקרי באסלאם, האסלאם הסוני, היה מוחמד הנביא האחרון ואילו לפי זרם האחמדים מוחמד היה הנביא האחרון, אבל רק בשלשלת הנביאים מביאי ההלכה. נביאים שאינם מביאים הלכה יכולים לבוא אחרי מוחמד; לפי דעתם שׁל האחמדים, מייסד תנועתם היה נביא שלא הביא הלכה אלא דרשׁ לקיים את ההלכה המוסלמית הקיימת. התנועה האחמדית נתקלה בהתנגדות עזה מצד הזרם הראשי של האסלאם, האסלאם הסוני, שטוען שהם פגעו בדוגמה שׁלפיה מוחמד היה אחרון הנביאים.
ב. האחמדיה גורסת שהג'יהאד צריך להתבצע באמצעות הטפה ולא באמצעות מלחמה. לפי הדעה הזאת, הג'יהאד אמור להתבצע בדרך המתאימה לאיום שׁעליו הוא מגיב. האסלאם הקדום היה חשׂוף לסכנת כליה ממשׁית ועל כן ג`יהאד בחרב היה מוצדק. בימי הווסדה שׁל התנועה האחמדית בהודו היה האסלאם נתון להתקפת המיסיונרים הנוצריים אשׁר הרבו להשׁמיץ את האסלאם ואת הנביא מוחמד; התגובה למצב מעין זה הוא הפרכת הטענות נגד האסלאם באמצעות הטפה והסברה ולא פעולה מלחמתית.
קרב אל-קאדסיה וכיבוש סוריה וארץ ישראל
ספר זה הוא תרגומו של פרידמן לכרך של ההיסטוריון הערבי א-טברי (מת ב-923 לספה"נ). הכרך עוסק בכיבוש ארץ ישראל וסוריה, השׁתלטות המוסלמים על ירושׁלים והפלת האימפריה הפרסית בשנות השלושים של המאה השביעית.
סובלנות וכפייה באסלאם: יחסי גומלין תוך-דתיים במסורת המוסלמית
ראה אור ב-2003 בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' והוא עוסק בסובלנות וכפייה באסלאם. הספר דן בהשקפת המסורת המוסלמית על היהודים, הנוצרים, הזורואסטרים ועובדי האלים הרבים. הוא דן בנושאים כמו ההיררכיה של הדתות, עליונות האסלאם וההיסטוריה הדתית שׁל האנושׁות. הוא עוסק גם בדיני השׁמד במסורת המוסלמית. פרק מיוחד עוסק במשׁמעויות השׁונות שׁנתנו לפסוק "אין כפייה בדת" (סורה 2:652).
רעיונות משיחיים באסלאם הסוני
בשנת 2022 ראה אור הספר Messianic Ideas and Movements in Sunni Islam העוסק בתולדות התנועות והרעיונות המשיחיים באסלאם הסוני ברחבי עולם האסלאם, במזרח ובמערב.
ענבר לבנוני
ענבר לבנוני הוא השם שניתן לענבר שנמצא והופק בשטחי לבנון ודרום מערב סוריה. הענבר הלבנוני נוצר במחצית הראשונה של הקרטיקון ונחשב לענבר העתיק ביותר, בן 125 עד 130 מיליוני שנים. בענבר הלבנוני נמצאו דוגמאות רבות של יצורים כלואים בו, שעזרו למדע בלמידת התקופה. דוגמאות של ענבר דומה נמצאו גם בירדן.
ענבר לבנוני נוטה להישבר ואינו מתאים ליצירת תכשיטים וחפצי נוי.
מרקוס אמביבולוס
מרקוס אמביבולוס (לטינית: Marcus Ambivulus) היה נציב יהודה מטעם האימפריה הרומית בין השנים 9 עד 12 לספירת הנוצרים.
חייו
אמביבולוס היה רומאי בן למעמד הפרשים, אשר בשנת 9 לספירה מונה על ידי אוגוסטוס לנציב יהודה. ידוע לנו מעט מאוד על תקופת שלטונו אולם ניתן לשער שמכוון שיוסף בן מתתיהו לא מוסר על שום עוולות שנעשו על ידו או מרד שפרץ תחת שלטונו שהוא שלט במתינות ולא התגרה בנתיניו היהודים. כקודמו קופוניוס הוא טבע מטבעות בעלי מוטיבים יהודיים ולא רומאיים כפי שהיה נהוג במרחבי האימפריה הרומית. אמביבולוס הוחלף בשנת 12 לספירה על ידי אניוס רופוס שירש את מקומו כנציב יהודה.
יאן אורל ביסק
יאן אורל לוג'ר ביסק (בגרמנית: Yann Aurel Ludger Bisseck; נולד ב-29 בנובמבר 2000 בקלן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הבלם באינטר.
קריירת מועדונים
בהמשך הושאל ביסק לקבוצות הולשטיין קיל מהבונדסליגהה השנייה, רודה מליגת המשנה ההולנדית, לקבוצת המילואים של ויטוריה דה גימארייש, ולאורהוס גימנסטיקפוינין מליגת העל הדנית.
ב-1 ביולי 2022 חתם על חוזה קבוע באורהוס גימנסטיקפוינין.
גל השריפות ביוון (2018)
גל השריפות ביוון התחולל בימים 23 עד 26 ביולי 2018 במחוז אטיקה שבדרום מזרח המדינה, שבו מצויה גם בירת המדינה אתונה. עד ל-31 ביולי נמנו עקב השריפות 92 הרוגים ו-25 נעדרים. 187 בני אדם נפצעו.
זהו אסון הטבע החמור ביותר ביוון מאז גל השריפות ב-2007, שגבה את חייהם של 84 איש וגל השריפות השני הקטלני ביותר במאה ה-21 אחרי שריפות היער של השבת השחורה.
השרפות
בצהרי ה-23 ביולי פרצה שרפת חורש ליד העיירה קינטה, כ-40 קילומטר ממערב לאתונה. שעות ספורות לאחר מכן פרצה שרפה שנייה ליד העיר פנטלי, כעשרה קילומטרים מצפון מזרח לאתונה. רוחות עזות שהגיעו למהירויות של עד 124 קילומטר לשעה הביאו להתפשטות מהירה של האש. ליד קינטה עלו באש בתים, וליד פנטלי התפשטה האש מזרחה עד לחוף הים ופגעה בכפר מאטי וסביבתו. בתים ומכוניות במספר רב עלו באש ואנשים נלכדו בתוכם בטרם הושגה שליטה על האש באותו מוקד. במאטי נמצאו ליד הים גופות 26 אנשים שנלכדו באש. כלי שיט אספו מן החוף מאות אנשים שנמלטו מהלהבות. עשרה נספו כאשר סירה שהיו עליה התהפכה בים. בסך הכל פונו או חולצו כ-700 איש ולמעלה מאלף מבנים נפגעו מהאש.
יוון הפעילה את כל מטוסי הכיבוי שברשותה ופרסה 250 כבאיות וכ-600 כבאים. ראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס הכריז על מצב חירום במחוז אטיקה. כיבוי השריפות הסתיים ב-26 ביולי.
ראש הממשלה הכריז על שלושה ימי אבל לאומי. הדגלים בפרלמנט היווני ובאקרופוליס הורדו לחצי התורן, וכך גם הדגלים במטה הנציבות האירופית בבריסל.
סיוע בינלאומי
יוון פנתה בבקשת עזרה ממדינות זרות באמצעות מכניזם ההגנה האזרחית של האיחוד האירופי. המכניזם תיאם את העברת הסיוע ממדינות באיחוד האירופי.
עשרים ושש מדינות נענו והציעו סיוע או סיפקו אותו:
נילי דרורי
נילי דרורי קאראמט (נולדה ב-7 באוגוסט 1960) היא סייפת עבר ישראלית, היא ייצגה את ישראל בשתי אולימפיאדות (מונטריאול 1976 ולוס אנג'לס 1984).
ביוגרפיה
דרורי גדלה במושב מגשימים.
1974
במשחקי אסיה שנערכו בטהראן, איראן בשנת 1974 זכתה דרורי במדליית ארד בתחרות הקבוצתית ברומח, ביחד עם חברי נבחרת ישראל, ענבר גיא, נורית כרמי, ואורלי שרייבר, אחרי הנבחרת של איראן שזכתה במדליית הזהב והנבחרת של יפן שזכתה במדליית הכסף.
אולימפיאדת מונטריאול
באולימפיאדת מונטריאול (1976) הייתה דרורי הספורטאית הצעירה ביותר במשלחת הישראלית, בת 15 שנים ו-351 ימים והנציגה היחידה מישראל בסיף. בתחרות רומח אישי היא סיימה במקום 34 בתחרות. בסיבוב הראשון היא ניצחה ב-2 קרבות, בין היתר את מי שעתידה לזכות במדליית הכסף, מריה קונסולטה קולינו מאיטליה (5 - 1) והפסידה ב-3 קרבות (14 - 19), בסיבוב השני היא ניצחה בקרב אחד והפסידה ב-4 קרבות (8 - 24).
1979
בתחרויות הסיף של כינוס הפועל ה-11 שנערכו בעכו במאי 1979, זכתה דרורי במדליית זהב ברומח אישי, לאחר ניצחון בקרב הגמר 5 -4 על קוליאטי מקנדה.
1980
באליפות העולם בסיף עד גיל 20 שנערכה בוונציה, איטליה באפריל 1980 זכתה דרורי במקום שישי.
ב-18 בספטמבר אותה שנה היא הודיעה על פרישה מסיף תחרותי, אך בהמשך היא חזרה בה מהפרישה.
חייה האישיים
דרורי נישאה בשנת 1985 למאמן הטורקי של ישראל וגרמניה, ממט קאראמט. לזוג שתי בנות והם מתגוררים בטורקיה. בתם הבכורה, מרב קאראמט, הייתה חברה בנבחרת טורקיה בסיף. בתם השנייה, אירם קאראמט, ייצגה את טורקיה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) לראשונה מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) וסיימה במקום 27.
בית הספר המקצועי היהודי מסדה בדרמשטאדט
בית הספר המקצועי "מסדה" בדרמשטאדט נוסד ונוהל על ידי שמואל מילק בטליון (Samuel Milek Batalion) בעיר דרמשטאדט בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה, בין 1947 ו-1948. מטרת בית הספר הייתה לתת לניצולי השואה הצעירים השכלה ורצון חדש לחיות ולהכין את עצמם לחיים אפשריים בישראל. למדו בבית הספר בין 45 ל-60 תלמידים. אף על פי שבית הספר התקיים רק 10 חודשים הוא מייצג פן חשוב בהיסטוריה של הסן של אחרי המלחמה והיווה ביטוי לעלייתם מחדש ולבנייתם מחדש של חיים יהודיים בגרמניה אחרי המלחמה.
בית הספר
בית הספר "מסדה" היה בית ספר מקצועי המסונף לתנועת בית"ר. הוא נקרא על שם מצדה, שבה התקיים המצור במרד הגדול. המצור הארוך של חיילי האימפריה הרומית גרם להתאבדות המונית של המורדים ושל המשפחות היהודיות שהתגוררו שם שהעדיפו למות מאשר ליפול בשבי.
בית הספר הוקם ונוהל על ידי שמואל מילק בטליון. העובדה שאדם אחד הקים וניהל בית ספר בעצמו בשיתוף עם תנועת בית"ר הייתה יוצאת דופן, משום שכמעט כל בתי הספר לעקורים הידועים אחרי המלחמה מוקמו במחנות העקורים והוקמו ונתמכו על ידי "אורט".
ב-1946 פגש שמואל בטליון במשה מורדכלביץ באספה של בית"ר באשווגה (Eschwege). מורדכלביץ היה גם הוא פעיל בולט בתנועת בית"ר. לפי הצעתו של מורדכלביץ, בטליון העלה את הרעיון שלו לפתוח בית ספר מקצועי בפני ראשי משרד בית"ר במינכן. הללו הסכימו, ובטליון קיבל אישור להעביר את מורדכלביץ לדרמשטאדט כדי שיהיה מדריך בבית הספר החדש. בית הספר מומן בחלקו על ידי הוועדה המרכזית של בית"ר במינכן ועל ידי הממשל הצבאי האמריקאי המקומי. בנוסף לאלה הקצה הממשל הגרמני האזורי של העיר דרמשטט מבנים לבית הספר ולמגורי התלמידים בסביבתו. חלק מן המורים גויסו במקום בעזרת מנהל החינוך המקומי. גם הג'וינט תמך בחלק מן התלמידים.
שמואל בטליון היה מחויב לפרויקט. הוא איתר מקומות וארגן מגורים והספקה, צוות מורים, מימון וצייד את בית הספר.
בית הספר נסגר כמה חודשים לאחר קום מדינת ישראל משום שרוב התלמידים עלו ארצה. לודוויג ברגשטרסר (Bergsträsser), פוליטיקאי גרמני והיסטוריון שהיה נוכח בטקס הפתיחה, מזכיר את סגירת בית הספר ביומנו מתאריך 18 ביוני 1948.
המבנים
הממשל הגרמני האזורי והעיר דרמשטאדט סיפקו את המתקנים של בית הספר ואת מקום המגורים של התלמידים בקרבת מקום. בית הספר מוקם בתוך המבנה של מה שהיה תחנת הרכבת מיין-נקאר (Main-Neckar-Eisenbahn) בשטויבנפלאץ (Steubenplatz) שבמרכז דרמשטאדט. מיקום כזה היה ההפך מהמקובל לגבי מוסדות יהודיים חינוכיים בגרמניה של אחרי המלחמה, אשר מוקמו בתוך מחנות העקורים. תחנת הרכבת שימשה רכבות עד פתיחת תחנת רכבת ראשית בדרמשטאדט ב-1912. מ-1937 אוישה תחנת הרכבת הישנה ריין-נקאר (Rhein-Neckar) על ידי ארגון רווחה נאצי במחוז הסן-נסאו, ונקראה אז "בית יעקב שפרנגר" על שם הפקיד המקומי.
למגורים קיבל בית הספר בניין במתחם בית החולים לא רחוק מבית הספר בשטויבנפלאץ, ברחוב ביסמרק 59 ורחוב הגרפים 9 (Bismarckstr. 59 and Grafenstr. 9). התלמידים גרו באחד מהבניינים האלה, שהיו במרחק של 20 דקות הליכה מבית הספר.
מתקני בית הספר בתחנת הרכבת מיין-נקאר לשעבר כללו כיתות לימוד, סדנאות ומטבח. התלמידים שיפצו בעצמם את המבנה הרעוע. הציוד בבית הספר ותנאי המגורים נחשבו בסיסיים ולא מפותחים.
הפתיחה הרשמית
בית הספר המקצועי מסדה התחיל לפעול ב- 8 בספטמבר 1947. טקס הפתיחה הרשמי היה ב- 5 בדצמבר 1947. בטקס פתח הקולונל רוז הממונה האזורי מטעם הממשל הצבאי האמריקאי את בית הספר. בין האורחים בטקס היו חברים אחרים בממשל הצבאי, חברים בפרלמנט האזורי של הסן וכן חברים ממועצת עיריית דרמשטאדט ומהקהילה היהודית. כמו כן היו נציגים של הוועד המרכזי של בית"ר ממינכן. אהרן צבי פרופס, מנהיג תנועת הנוער בית"ר באמריקה, השתתף גם הוא בטקס הפתיחה ונשא נאום במסיבה שנערכה אחרי הטקס. השלטונות הגרמניים והאמריקאים ונציגים של מוסדות אחרים שלחו ברכות לטקס הפתיחה.
תוכנית הלימודים
מטרת בית הספר הייתה לתת לתלמידים היהודים השכלה ורצון חדש לחיות ולהכין אותם לחיים בישראל. התלמידים למדו מסגרות, נגרות ומקצועות אחרים. תוכנית הלימודים כללה קורסים בחישוב טכני, מדידות ומתקנים חשמליים. הקורסים שהוצעו היו מהנדסת חשמל ועד חרטות, הנדסה מכנית ועבודה בעץ. בנוסף הם למדו עברית, פילוסופיה יהודית, התעמלות ואת יסודות האידאולוגיה של בית"ר ושל הציונות. למטרה זו סופקו ספרים בעברית על ידי בית"ר מינכן. הלימודים נמשכו עשר שעות ביום.
התלמידים
בבית הספר למדו בין 45 ל-60 תלמידים ניצולי השואה ממחנות עקורים שונים באזור האמריקאי כמו המחנות בבנהאוזן (Babenhausen), דיבורג (Dieburg), רושל אשנשטרות (Rochelle Eschenstruth), גברזה (Gabersee) ווַיילהיים (Weilheim). כל אחד מהם שרד את השואה והיה נחוש להכין עצמו לחיים עתידיים בישראל. רובם הגיעו מפולין וחלק ניכר הגיעו מרומניה. הרומנים היגרו לגרמניה די מאוחר ולא חיו במחנות עקורים אלא הגיעו ישר לבית הספר מסדה.
מקורם של תלמידים אחרים היה בליטא, הונגריה וצ'כוסלובקיה, והם דיברו כמה שפות. השפות הנפוצות ביניהם היו יידיש וגרמנית ואחריהן פולנית ורומנית. אחדים דיברו הונגרית, רוסית ועברית. כמעט כל התלמידים הביעו את רצונם לעלות לארץ ישראל. על פי הרשומות עזבו 19 תלמידים לישראל ב- 3 ביולי 1948. רק בודדים הצהירו שהם רוצים להגר לארצות הברית או להישאר בגרמניה.
שמואל מילק בטליון
שמואל בטליון היה המייסד והמנהל של בית הספר מסדה.
שמואל מילק בטליון נולד ב-22 בספטמבר 1918 בסטרי, בנם של נתן בטליון-לברספלד ופאני הנפלד. הוא סיים את בית הספר התיכון ב-1937 ובאותו זמן הצטרף לבית"ר. הוא נרשם ללימודי משפטים באוניברסיטת לבוב, אבל נמלט לרוסיה לקראת סוף 1939, זמן קצר אחרי שקרא את ספרו של היטלר "מיין קמפף". הוא הלך ברגל עד פרם, שם נשאר כמה שנים. בפרם עבד כשרברב, ומאוחר יותר נעשה מנהל תחנה בסובחוז. הוא נאסר פעמיים בגין ציונות; הוא שוחרר אחרי שהסכים לרגל אחר הפועלים וחבריו עבור הנ.ק.וו.ד., אבל לאחר שחרורו הוא ארגן לעצמו ניירות מזויפים שבהם הזדהה כמתאגרף מקצועי. כדי הימנע מהקרב הראשון הוא ברח לסראטוב. שם הצליח, בעזרת מכר משותף, להתאחד עם אחותו הלן. שם גם פגש בסופי אוסר, שלה נישא ב-8 במאי 1945. בני הזוג עזבו את סראטוב כמה חודשים אחרי כן ונסעו דרך פולין לגרמניה. בסוף 1945 חצו בטליון וקבוצה של חברים, מוסווים כחיילים רוסים, למערב ברלין ברכב של קצינים, בטענם שהם בפעילות חשאית לילית. הוא נסע להנובר ומשם המשיך למחנות העקורים באשווגה. שם הוא נעשה קצין ב-UNRAA (United Nations Relief and Rehabilitation Administration) ועזר בארגון כמה מחנות עקורים חדשים. הוא חי עם אשתו עד אוקטובר 1946 בהסיש ליכטנאו (Hessisch Lichtenau). שם התחיל לתכנן את הקמת בית הספר, ובמאי 1947 מונה לתפקיד מנהל בית הספר המקצועי היהודי בדרמשטאדט, משרה שאותה מילא עד סגירת בית הספר ב-1948. בטליון נעשה סוחר עצמאי. לזוג היו שני ילדים: לאה דרור-בטליון ונתן בטליון. המשפחה עברה לפרנקפורט בסוף 1950. שמואל בטליון נפטר בפרנקפורט בשנת 2000.
משה מורדכלביץ
משה מורדכלביץ היה מדריך בבית הספר ולימד עברית, פילוסופיה יהודית, התעמלות ויסודות של האידאולוגיה הציונית ושל בית"ר.
הוא נולד ב-18 בפברואר 1920 בקובנה שבליטא, בן לשרה ברוידא ואייסיג מורדכלביץ. הצטרף לתנועת בית"ר כבר ב-1937, כשסיים את בית הספר התיכון. ב-1939 גויס לצבא הליטאי, שהתפרק מהר מאוד ב-1940 אחרי הפלישה הרוסית. עם כיבוש ליטא ב-22 ביוני 1941 הקימו הגרמנים ליהודים גטאות. שני אחיו של מורדכלביץ, יעקב וזיסל, נורו בגטו קובנה ב-1943, ורק משה הצליח להימלט. הוא עבד בעבודת כפייה ברוסיה עד 1945, ואז חזר לפולין ב-1946 ומשם המשיך לגרמניה. משה היה מאוד פעיל בתנועת בית"ר ופגש בשמואל בטליון בכנס של בית"ר. הוא היה למדריך בבית הספר מסדה בגברזה ואסרבורג (Gabersee Wasserburg). מורדכלביץ ניהל כבר את קיבוץ הרצוג במחנה העקורים בהסיש-ליכטנאו. הוא הגיע לדרמשטאדט ב-1947 וחי בקיבוץ. במשך היום הוא שמע, לעיתים קרובות, הרצאות באוניברסיטה כשומע חופשי ולימד בערב. באפריל 1948 היה משה הראשון שעזב את בית הספר כדי להצטרף לאצ"ל. הוא הצהיר שהוא עלה על האנייה "טטי" במרסיי, והגיע לתל אביב ב-15 במאי 1948. בתחילה גויס לפלוגה של האצ"ל, אבל לאחר פרשת האנייה "אלטלנה" פורקו גם "ההגנה" וגם האצ"ל, ובמקומם הוקם צבא הגנה לישראל. מורדכלביץ לחם במסגרתו עד סוף מלחמת העצמאות. הוא שוחרר ב-1949. הוא נישא למרים קלמוס ב-8 בנובמבר 1949 והיה אב לשתי בנות. אחרי מות אשתו ב-1980 הוא נשא לאישה את פאלה מינקוביץ ב-1981, והיגר איתה לקנדה. משה מורדכלביץ נפטר בספטמבר 2011.
התערוכה
לאה דרור-בטליון ערכה מחקר מקיף על אביה שמואל מילק בטליון ועל בית הספר המקצועי מסדה בדרמשטאדט. תוצאת מחקר זה היא תערוכה על בית הספר שנערכה בשיתוף פעולה עם רנאטה דרסן (Renate Dreesen) ותלמידים מבית הספר היינריך-עמנואל-מרק (Heinrich-Emanuel-Merck) בדרמשטאדט ובחסותה של אוניברסיטת חיפה ומכון בוצריוס לחקר החברה וההיסטוריה הגרמנית בת זמננו.
התערוכה הוצגה בדרמשטאדט בשנת 2011. ובאוניברסיטת פרידריך שילר בינה. התערוכה עתידה להיות מוצגת במקומות אחרים בגרמניה ובישראל.
בן ורד
בן ורד (נולד ב-21 ביולי 1978) הוא סופר ישראלי.
ביוגרפיה
בן ורד נולד וגדל באזור, למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, התמחה בבית משפט השלום בראשון לציון והוא חבר בלשכת עורכי הדין. בשנים 2001–2005 ערך את "פי האתון".
ורד זכה בתחרות השירה והפרוזה של צה"ל לשנת 1999, ובתחרות הסיפור הקצר של "מקור ראשון" לשנת 2005.
ספר הביכורים שלו, "כלבי קיץ", יצא לאור ב-2006. ספרו "איך הכנתי את עצמי למלחמה" היה מועמד לפרס ספיר (הרשימה הארוכה) לשנת 2011.
ורד הוא עורך ראשי של הוצאת מטר. נשוי ואב לשלושה ילדים. מתגורר באזור.
קישורים חיצוניים
על יצירתו: 'כלבי קיץ': 'איך הכנתי את עצמי למלחמה':
ולדיסלב בזבורודוב
ולדיסלב יורייביץ' בזבורודוב (ברוסית: Владисла́в Ю́рьевич Безборо́дов; נולד ב-15 בינואר 1973, לנינגרד, רוסיה, ברית המועצות) הוא שופט כדורגל רוסי. כדורגלן עבר.
ביוגרפיה
בשנת 1991, הוא שיחק במדי זניט, לאחר מכן נסע ללמוד בארצות הברית במשך שש שנים, שם קיבל את התואר הראשון בניהול ספורט ומנהל עסקים. הוא חידש את הקריירה שלו כשחקן ושיחק במדי דינמו סנקט פטרבורג, ושיחק גם בלטביה (ונטפילס) ובבלארוס (דינמו מינסק, שחטיור סליהורסק, טורפדו-סק"א מינסק)
בשנת 2000, במדי ונטפילס בשמינית גמר גביע לטביה נגד צסיס, הוא הבקיע 7 שערים.
הוא החל את הקריירה השיפוטית שלו בשנת 2001. הוא שופט בליגה הבכירה מאז 2007.
בשנת 2009 הוא תפס את המקום השלישי בתחרות עיתון ספורט אקספרס והוא נכלל ברשימת חמשת השופטים הראשונים על פי CFA. הוא שופט פיפ"א וכלול בקבוצה הראשונה של שופטי אופ"א.
רילוקיישן
רִילוֹקֶיישֶׁן (מאנגלית: Relocation; על פי האקדמיה ללשון העברית: עִתּוּק) הוא תהליך של מעבר ממדינת תושבות למדינה אחרת והתמקמות בה. למרות שהמונח הושאל מן השפה האנגלית, בשפת המקור המונח Relocation משמש בעיקר למעבר דירה באותו אזור. המונח Expatriate הוא זה המשמש באנגלית בהקשר של מעבר תושבות בין מדינות שונות.
המושג רילוקיישן משמש בעיקר לתקופות קצובות בזמן ולצורכי עבודה או לימודים ואינו זהה לתהליך של הגירה ממדינה למדינה. רילוקיישן לצורכי עבודה הוא תופעה נפוצה שמטרתה העברת אדם בעל מומחיות או ידע למדינה שאין בה מומחיות או ידע זה, לצורכי לימוד והכשרה; או העברת מנהל לצורך ניהול סניף או פעילות מקומית של החברה שמטעמה הוא נשלח; וכן העברת עובד בשליחות דיפלומטית מטעם גוף מדיני. בין המניעים למעבר ניתן לכלול: פיתוח קריירה והתקדמות מקצועית, שיפור ההשכלה האקדמית, או שליחות תעסוקתית אחרת כלשהי.
נהוג להבחין בין ביצוע רילוקיישן למדינות מפותחות, שרילוקיישן אליהן מבטיח תנאי מחיה טובים, דומים לאלה של אוכלוסייה המקומית (מבחינת חינוך, דיור, גישה לשירותי בריאות ומזון) לבין רילוקיישן למדינות מתפתחות, שבהם תנאי המחיה של האדם המבצע רילוקיישן שונים, בדרך כלל מאלה של האוכלוסייה המקומית.
בהיערכות לרילוקיישן יש להביא בחשבון גם שיקולי מס הכנסה וביטוח לאומי, משום שברילוקיישן העובד עלול להיות כפוף בנושאים אלה לכללים של מדינת המוצא (שבה הוא אזרח) ושל מדינת היעד (שבה הוא שוהה ומתפרנס).
היבט חשוב שיש להתייחס אליו ברילוקיישן הוא גידול הילדים במדינה זרה. משפחות רבות נאלצות להתמודד עם הקושי והמורכבות של ילדיהם שעברו ממדינת מולדתם למדינה זרה או נולדו במדינה זרה השונה מארץ מולדתם של הוריהם. תופעה הולכת וגדלה זו ומאפיינה המורכבים, גרמה לטביעת המושג הייחודי: ילדי התרבות השלישית.
ניתוק תושבות
עובד שביצע רילוקיישן מישראל למדינה אחרת יכול להימנע מכפל תשלומי מס בעזרת תהליך הקרוי "ניתוק תושבות". למעשה, בתהליך זה הופך העובד רשמית לתושב חוץ מבחינת מדינת ישראל.
כדי לבצע ניתוק תושבות על העובד לעמוד בתנאי של מגורים במשך לפחות 3 שנים בחו"ל יחד עם משפחתו. אם המשפחה נותרה בישראל, יצטרך להצהיר על "העברת מרכז החיים" למדינת היעד, הדבר נעשה באמצעות טופס ייעודי לרשויות המס, ובמקרה כזה יצטרך גם לספק הוכחות לכך שמרכז חייו עובר למדינה החדשה, לדוגמה: מכירה או השכרה של הבית בישראל, הקפאת חשבונות בנק ישראלים, מכירת עסקים בישראל וכל הוכחה לניתוק אינטרס, בין אם כלכלי ובין אם חברתי, ממדינת ישראל.
חזרה מרילוקיישן
אם העובד ביצע ניתוק תושבות, יוכל לחזור במעמד של "תושב חוזר" ולפנות אל משרד הקליטה לקבלת זכויות שונות, ביניהן: סיוע תעסוקתי, עזרה לילדים בלימודים אם נדרשת, ביטוח בריאות ממלכתי ועוד.
ניתן יהיה במעמד שכזה גם לייבא עד שני משלוחים של רכוש העובד ומשפחתו, על פי מפרט מסוים ובכמות סבירה של חפצים.
עובד שלא ניתק תושבות, אלא התגורר מחוץ לישראל במעמד של תושב ישראלי לא יוכל להנות מהקלות בשילוח רכוש, ובמידה ויבחר לשלוח ציוד / רכוש יצטרך לבצע זאת בתהליך של ייבוא אישי, כמו כל אזרח ישראלי המבקש לשלוח דבר מה מחו"ל לישראל.
עם החזרה לישראל קובע החוק שורה של הטבות מס לתקופה מסוימת לגבי רווחים מנכסים שנצברו בחוץ לארץ ועדיין בבעלות החוזר.
XYZ
XYZ היא קונבנציה בברידג'. השימוש בה הוא בהכרזה השנייה של המשיב אחרי רצף של שלוש הכרזות בגובה 1 של הפותח והמשיב. שמה נגזר מאותו רצף של הכרזות. לאחר שלוש ההכרזות האלה ההכרזה הרביעית של המשיב בסדרת מיינור בגובה 2 היא הכרזה לא טבעית המהווה חלק מהקונבנציה.
שימוש הקונבנציה
הקונבנציה משמשת בעיקר להבחנה בין ידיים מזמינות למשחק מלא לבין ידיים מחייבות למשחק מלא. במובן זה היא דומה לגרסת two-way Checkback Stayman של קונבנציית צ'קבק סטיימן ולקונבנציית New Minor Forcing.
אופן ההכרזה
לאחר רצף של שלוש הכרזות בגבוה 1 הכרזת סדרת מיינור בגובה 2 היא הכרזה לא טבעית המזמינה למשחק מלא או מחייבת משחק מלא.
דוגמה: פתיחה של 1. המשיב מכריז 1 והפותח 1.
ההכרזה השנייה של המשיב
זוהי הכרזה מלאכותית ללא קשר למספר קלפי ה- של המשיב. הפותח מכריז תמיד 2 אחרי 2. בהמשך מתארים השותפים כל אחד את ידו שלו לרוב בגובה הנמוך ביותר. מהלך הכרזה כזה מאפשר מציאת התאמה בסדרת מייג'ור. אם למשיב יש יד חלשה עם אורך בסדרת ה-, הוא מכריז Pass.
החיסרון של הכרזה זו הוא בכך שלא ניתן לשחק בחוזה טבעי של 2. למשל: הפותח מכריז 1 המשיב 1. הפותח מכריז 1. המשיב עם 6 נקודות ושישה קלפים בסדרת ה- מכריז 2. המשיב יכול להחזיק יד חלשה עם אורך בסדרת ה- ולהכריז Pass. המשיב יכול גם להחזיק יד מחייבת למשחק מלא עם אורך בסדרת ה-. הכרזת 2NT דומה להכרזת 2NT בקונבנציית לבנסול. מבטיחה לפחות 6 קלפים בסדרה ומחייבת למשחק מלא. מחייבת למשחק מלא. מבטיחה לפחות 5 קלפים בסדרה הראשונה ולפחות 4 קלפים בסדרה השנייה.
שילוב עם New Minor Forcing
בגישה זו אין שימוש ב-XYZ במקרים בהם ההכרזה השלישית היא 1NT. אחרי 1NT משתמשים ב-New Minor Forcing.
הכרזות אחרי פתיחה או התערבות של שחקן יריב
שימוש בקונבנציית XYZ או ויתור על שימוש בה לאחר התערבות של שחקן יריב או אחרי פתיחה של יריב ושלוש הכרזות בגובה 1 כשהיריבים מכריזים Pass הוא נושא שמשתמשים בקונבנציה צריכים לסכם ביניהם. כך למשל, Bernard Macoux כותב שהוא ושותפו משתמשים בה גם אחרי פתיחה או התערבות של יריב. במצב כזה גם הכרזת Double נחשבת ב-X או כ-Y. דוגמה: יריב פתח 1. הכרזת כפל (ה-X של XYZ). הכרזת 1 של שותפו של המכפיל (ה-Y של XYZ) והכרזת 1NT של המכפיל (ה-Z של XYZ).
השוואה לצ'קבק סטיימן
מטרת השימוש בקונבנציית צ'קבק סטיימן דומה למטרת השימוש בקונבנציית XYZ. צ'קבק סטיימן היא קונבנציה שהשימוש בה שכיח הרבה יותר. ל-XYZ ולגרסה של Two Way Checkback של צ'קבק סטיימן יש יתרון ברור לעומת הגרסה הפשוטה של צ'קבק סטיימן משום שהן מאפשרות הבחנה בין ידיים מזמינות למשחק מלא לבין ידיים מחייבות למשחק מלא.
יתרונות של XYZ בהשוואה לצ'קבק סטיימן
היתרונות הבאים הם בהשוואה לכל הגרסאות של צ'קבק סטיימן: ב-XYZ משתמשים גם במקרים בהם ההכרזה השנייה של הפותח היא הכרזת סדרה בגובה 1. ב-צ'קבק סטיימן משתמשים רק לאחר הכרזה שנייה של הפותח או הכרזה שנייה של המשיב שהיא הכרזת 1NT כשמשתמשים ב-XYZ לאחר הכרזת 2 של המשיב הפותח חייב להכריז 2. משיב עם יד חלשה ואורך ב- יכול להכריז Pass.
כשמשתמשים בצ'קבק סטיימן לא בהכרח הפותח מכריז 2 לאחר 2 של המשיב.
יתרונות של צ'קבק סטיימן בהשוואה ל-XYZ
אף על פי שיש מספר רב של שחקנים ברמה גבוהה שמשחקים אותה XYZ אינה קונבנציה פופולרית. הרבה שחקנים מכירים את צ'קבק סטיימן ומוכנים שחק אותה. מעט שחקנים מכירים את XYZ או מוכנים ללמוד אותה. יש הרבה חומר כתוב על צ'קבק סטיימן בספרים ובאתרי אינטרנט. בקורסים למתקדמים ובקורסים לשחקני תחרויות מלמדים את הקונבנציה. קשה למצוא חומר כתוב על קונבנציית XYZ. נגישות של חומר כתוב וקורסים מקלה על לימוד.
רמזי גבאי
רמזי גבאי (נולד ב-23 ביולי 1948), הוא אלוף-משנה במילואים ויו"ר איגוד תעשיות הטקסטיל בהתאחדות התעשיינים בישראל. כיהן בעבר כמנכ"ל חברת אופיס טקסטיל (1987–2009), שזכתה בתואר "יצואן מצטיין", חתן פרס התעשייה לשנת 1997. כיהן גם כיו"ר מכון היצוא (2011–2017).
ביוגרפיה
בשנת 1966 התגייס לחיל האוויר. מילא תפקידי מטה בבסיס חצור ובין היתר כיהן כשליש, מפקד טייסת מנהלה, ועוד. בשנת 1982, בגיל 34, הועלה לדרגת אלוף-משנה והוטל עליו להקים את מחלקת התכנון בחיל האוויר ולעמוד בראשה. ב-1986 מונה למנהל הגיוס של צה"ל, ועמד בראשו עד שחרורו בשנת 1987.
לאחר שחרורו מונה למנכ"ל חברת אופיס טקסטיל, שהייתה באותה העת חברה תעשייתית קטנה בשליטת תע"ש, לאחר שמנהלה הקודם נפטר. תחת ניהולו גדלה החברה והחלה לייצא את תוצרתה ברחבי העולם, זאת על אף שמצב הטקסטיל בישראל החל לדעוך. כל מתחרותיה של אופיס, שבאותה עת היו גדולות ממנה עשרות מונים (בהן כיתן וארגמן) החלו להפסיד ובסופו של דבר נסגרו ונמכרו. במהלך אותן שנים זכה רמזי בפרס תעשיין מצטיין, פעמיים זכתה החברה בניהולו בתואר יצואן מצטיין, בפרס הגלובוס הירוק ופרסים נוספים. בשנת 2010 החל רמזי לשמש כיו"ר חברת אופיס טקסטיל בע"מ וב-2014 התמנה כיושב ראש חברת MD פולימרים בע"מ.
במקביל מילא רמזי תפקידים רבים בהתנדבות. בין היתר כיהן משך מספר קדנציות כמ"מ וכסגן ראש עיריית רמת גן, מכהן החל משנת 2011 כיו"ר מכון היצוא הישראלי (קדנציה שנייה), מכהן כיו"ר איגוד הטקסטיל והאפנה בהתאחדות התעשיינים (קדנציה שלישית), דירקטור במוסד לביטוח לאומי ועוד.
רמזי הוא הבכור מבין ארבעה ילדים. אחותו היא יו"ר מכבי עירוני רמת גן, אורה גלזר. נשוי ואב לשלושה.
סמיילס
Simplified Molecular-Input Line-Entry System ובראשי תיבות SMILES היא שיטת סימול ליניארית ופשוטה לייצוג מולקולות.
SMILES היא שיטת סימול לייצוג של צורונים כימיים באופן ממוחשב עבור צרכים של עיבוד מידע, תכנות ומידול בתחום הכימיה. השיטה מבוססת על עקרונות התיאור הגרפי הדו-ממדי של מולקולות על ידי שימוש באותיות ובסמלים כך שיתארו את הצמתים ואת הקצוות של הגרף, קרי, את האטומים ואת הקשרים הכימיים. הסמלים, מבוססי ASCII, מסודרים לאורך קו (line notation) בסדר מסוים, כלומר, מחרוזת של סמלים ואותיות (characters) המתארת בצורה חד משמעית את המבנה הטופולוגי של המולקולה.
SMILES נחשבת לשיטה אינטואיטיבית ופשוטה לקריאה המובנת גם למחשב וגם למשתמש שאינו כימאי בהכרח. כדי לוודא שהמחשב יוכל להבין באיזה צורון מדובר, ישנם כללי כתיבה ברורים למחרוזת SMILES שיש להקפיד עליהם על מנת שהמולקולה תתואר בצורה נכונה. סימול SMILES משמש בין היתר לייצוג של מולקולות במאגרי מידע שונים ולחיפושן באמצעות אלגוריתמים. בנוסף, נעשה שימוש בSMILES במגוון תחומי כימיה כגון מידול מנגנונים קינטיים בתהליכים כימיים ולמידת מכונה לצורכי חישובים וניבויים של מערכות מולקולריות.
היסטוריה
מפרט SMILES המקורי נכנס לשימוש בשנות ה-80, ומאז הוא שונה והורחב. היזם של שיטת SMILES היה דייוויד ווינינגר שפעל בשיתוף עם הסוכנות האמריקנית להגנת הסביבה. כימאים וחוקרים נוספים תרמו גם הם לפיתוח הראשוני של SMILES וכן לעדכונים ולשינויים שנערכו בשיטה במרוצת השנים, שרבים מהם בוצעו על ידי חברתDaylight Chemical Information Systems. בשנת 2007 פותח תקן פתוח בשם OpenSMILES בקהילת הכימיה Blue Obelisk שעושה שימוש בקוד פתוח.
ישנן שיטות ליניאריות נוספות כגון Wiswesser Line Notation (WLN) ואחרות. שיטה פופולרית נוספת לקידוד מולקולות בצורה קווית היא שיטת InChI שפותחה ב-2006 על ידי IUPAC, אך נחשבת לפחות אינטואיטיבית לקריאה עבור המשתמש.
תכונות
SMILES יכול לתאר מחרוזת בודדת או מערך של מחרוזות המתארות מספר מולקולות. בנוסף, מחרוזות שונות יכולות לתאר את אותה המולקולה: אתנול, למשל, יכול להיות מתואר כ-CCO, OCC ו-C(O)C. כלומר, SMILES אינה שיטה קנונית, מה שיכול להוות בעיה בקידוד ולהאריך את זמן החיפוש בהינתן מאגר נתונים גדול.
יתר על כן, חוסר הקנוניות מקשה על התוכנה בחיפוש ובקידוד של מבנים שונים ושל תת-מבנים מולקולריים. כדי להתגבר על הבעיות הללו, ישנם אלגוריתמים המפיקים SMILES קנונים כמו OpenEye Scientific Software ו-Universal Smiles. כלומר, בעיית הקנוניות היא תלוית-אלגוריתם. בנוסף, SMILES יכולה לתאר את הסידור המרחבי של המולקולה במבנה של טטראדר או של קשר כפול וכן של איזומרים שונים ואף לאפיין כיראליות של מולקולות, כפי שמפורט בכללים מטה.
כללי הכתיבה של SMILES
אטומים נכתבים ב-SMILES באמצעות אותיות גדולות, ואליהן מתלוות אותיות קטנות, אם היסוד הכימי מכיל יותר מאות אחת. החוק הבסיסי של SMILES הוא הכללת אטומי המימן באופן אוטומטי, כך שאין צורך לציינם באופן מפורש, על אף שבפועל ניתן להוסיף אותם. ישנם מקרים מיוחדים שבהם יש לציינם באופן מפורש, לדוגמה רדיקלים כימיים.
כדוגמה לסימול מולקולה פשוטה, מולקולת מתאן תסומן כ-C בלבד. סימול זה מציין פחמן עם ארבעה קשרים יחידים קוולנטיים לארבעה מימנים (דוגמה 1 בטבלה מטה). מנגד, אם מדובר בצורון שהוא יסוד כימי או רדיקל, או שאינו האיזוטופ השכיח, יש להוסיף סוגריים מרובעים לצורון אם מידע נוסף רלוונטי. להלן, אטום פחמן יסומן על ידי [C] (דוגמה 2).
דוגמה נוספת היא ייצוג של קטיון טיטניום Ti4+ בשני אופנים זהים: [Ti+4] או לחלופין [Ti++++] (דוגמה 3). ניתן אף לייצג מטענים פורמליים במולקולה, כגון N2O כפי שמופיע בדוגמה 4. דוגמה למולקולה עם רדיקל היא אתנול עם רדיקל על הפחמן הנמצא בקצה המולקולה (דוגמה 5).
הרחבות של SMILES
ישנן מספר הרחבות מבוססות SMILES אשר נועדו לדייק ולהקל על השימוש. אחת מהן היא SMARTS, שיטה המאפשרת חיפוש של תת-מבנים ושל מבנים מולקולריים במאגרי נתונים באמצעות מחרוזת SMILES מסוימת. למשל, כדי לחפש מבנים של מולקולות המכילות פנול, ניתן להשתמש במחרוזת SMARTS הבאה: [OH]c1cccccc1. השיטה כוללת אופרטורים לוגיים ומתארי מולקולות בנוסף לאלו של SMILES.
הרחבה נוספת היא SMIRKS שמתארת תגובות גנריות, כלומר קבוצה של תגובות שקורה בהן תהליך זהה. תגובות מתוארות על ידי הפרדה בין מגיבים, תוצרים, ומחוללי תגובה באמצעות הסימן <, גם ב-SMIRKS וגם ב-SMARTS. ניתן להשאיר שדות ריקים בתגובה. במקרה שבו רוצים לכלול מספר מולקולות, מפרידים באמצעות נקודה. SMIRKS היא למעשה הכלאה של SMILES ו-SMARTS שנועדה לענות על הצורך הכפול של תגובה גנרית: ביטוי התגובה וביטוי של השפעות עקיפות לתגובה, כגון אטומים שלא משתתפים באופן ישיר בתגובה.
חימנה דיאס
ביוגרפיה
חימנה הייתה בתו של דייגו פרננדס, רוזן אוביידו, בנו של פרננדו פלאינס. אמה נקראה כריסטינה. אחיה של חימנה היה האציל פרננדו דיאס. ב-1074 היא נישאה לאביר רודריגו דיאס דה ויוור, הידוע יותר בכינוי "אל סיד". הנישואים באו ככל הנראה בעקבות הצעתו של אלפונסו השישי, מלך לאון, שניסה לשפר את יחסיו עם אל סיד. חימנה ילדה שלושה ילדים: מריה, כריסטינה ודייגו.
ב-1080 גרש אלפונסו את בעלה מממלכת לאון כיוון שיצא למסע צבאי לא מאושר. הוא השכיר את עצמו לשירות האמיר המוסלמי של סרגוסה, אולם ב-1086 בעקבות קרב א-זלאקה החזיר אותו אלפונסו מגלותו. לא ידוע האם חימנה ליוותה את בעלה בגלותו, או שמא נותרה בלאון. אל סיד הרכיב צבא שכלל נוצרים ומוסלמים, והחל לכבוש את ולנסיה במטרה לבנות לעצמו ממלכה עצמאית באזור.