cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הבחירות לכנסת העשרים וארבע
פסילת רשימות ומועמדים
בנוסף, נפסלו מסיבות טכניות שלא פורטו 20 מועמדים: מועמדת מרשימת "רפא", מועמדת מרשימת "מפלגת הגוש התנ"כי", שלי אלקיים מרשימת מפלגת העבודה, 9 מועמדים מרשימת "עולם חדש", מועמד מרשימת "תקווה חדשה", שני מועמדים מרשימת רע"ם, שניים מרשימת "כבוד האדם" ושלושה מרשימת "מען (יחד) לעידן חדש".
ב-21 בפברואר, פסלה ועדת הבחירות את שם הרשימה "משפט צדק לרפורמה במערכת המשפט ולשחרור יגאל עמיר", והסירה ממנה את המילים "ולשחרור יגאל עמיר" בשל הפגיעה ב"תקנת הציבור". החלטה זהה לזו התקבלה גם במערכת הבחירות לכנסת ה-23.
מערכת הבחירות
מגפת הקורונה בישראל, השלכותיה הכלכליות והאחרות השפיעו רבות. כנראה, חזרה מלאה לשגרה לא תהיה עד מועד בחירות אך מדובר באירוע מתגלגל. נתניהו ומפלגתו עסקו בתחילת הבחירות בעיקר במגזר הערבי ובחיסון נגד COVID-19. בימינה, נפתלי בנט תקף את נתניהו רבות על אופן הטיפול במגפה, היחס לבעלי העסקים והעצמאיים והתנהלות הממשלה. לראשונה, בנט ראה בעצמו מועמד לראשות הממשלה ולא התחייב לגושי "רק ביבי" ו"רק לא ביבי". בתקווה חדשה טענו שנתניהו לא סופר את המובטלים והחולים, אלא רק מנדטים, בעקבות תיעוד שיחתו עם אנשי אני שולמן. בנוסף הבטיחו להקים ועדת חקירה ממלכתית בנושא הטיפול במגפה בממשלה בראשות סער. ביש עתיד, לפיד תיאר את הממשלה כ"כושלת ומטורללת" והובטח להקים "ממשלה שפויה". מפלגת ש"ס פתחה בקמפיין שסיסמתו "אין לנו על מי להישען, ישראל בחר בהשם" וטענה שהם לבד אלה שדאגו לחרדים במהלך המגפה ולא מפלגת יהדות התורה שניסתה גם היא לפנות לתושבים בפריפריה. בישראל ביתנו טענו שהסיעות החרדיות צריכות לשבת באופוזיציה על רקע התנהלות בנושאים הקשורים למגפה ושאינם דואגים לציבור החרדי אותו הם מתיימרים להציג. נתניהו הגיב לחלק מהטענות בראיונות. כך גם גנץ.
מערכת הבחירות מתאפיינת בחרמות ופסילות הדדיות של רשימות ומפלגות. יש עתיד, תקווה חדשה, העבודה, ישראל ביתנו, מרצ, כחול לבן והרשימה המשותפת הצהירו כי לא ישבו בממשלתו של בנימין נתניהו. מנגד הצהירו המפלגות החרדיות, ש"ס ויהדות התורה, והציונות הדתית כי לא יתמכו בהקמת ממשלה אחרת שאינה בהובלת נתניהו. ימינה לא הודיעה במי תתמוך, אך שללה אפשרות לממשלה בראשות יאיר לפיד, אליה הצטרפה גם תקווה חדשה. אביגדור ליברמן הכריז כי לא ישב בממשלה אחת עם החרדים, ואיילת שקד הודיעה כי מפלגתה לא תהיה שותפה בקואליציה בה נמצאת מרצ. בהמשך גם סער הודיע כי לא ישב עם מרצ באותה קואליציה אם לא תקבל את עמדות הממשלה.
בסוף ינואר, סער הציג תוכנית כלכלית לתקופה שלאחר הקורונה. באותו היום נתניהו הצהיר שיוענקו מענקים שונים. פרשנים מעריכים, כי בליכוד תכננו מראש לתקוף את היועץ המשפטי לממשלה אם יפסלו חלקים בה אם יתגלו ככלכלת בחירות או כשוחד בחירות או כי ממשלת מעבר דורשת איפוק ודחיפות בצעדיה. בנט הציג תוכנית כלכלית אותה כינה "תוכנית סינגפור". התוכנית נכתבה בחסות החיבור עם השולמנים של אביר קארה והם אף גייסו לקמפיין אושיות ליברליות מוכרות כגון עידן דה ארץ וסניה ולדברג. מפלגתו ואחרות פרסמו מצע כלכלי.
במהלך מערכת הבחירות, נדחה ביקור של נתניהו באיחוד האמירויות הערביות כמה פעמים. לקראת הבחירות, נדחתה פגישה נוספת בשל תקרית דיפלומטית עם ירדן. נדחה גם ביקור שר החוץ גבי אשכנזי.
כשבוע לפני הבחירות, על רקע החשש כי לא תעבור את אחוז החסימה, פתחה מפלגת מרצ בקמפיין געוואלד.
תעמולת בחירות
בחודש פברואר הוציאו הציונות הדתית ובפרט עוצמה יהודית סרטון תעמולה בו נראים חברי מפלגות שמאל מתכתבים בנושאים רגישים שאינם תקינים פוליטית, הכוללים דמויות כמו אדולף היטלר וסמיר קונטאר. בעקבות הסרטון, נוצר סכסוך פנימי בין סמוטריץ' לבן גביר, סמוטריץ' גינה את הסרטון וטען: מאוחר יותר פרסם בן גביר ציוץ ברשת החברתית "טוויטר" שבו כתב כי  אך הוסיף כי הוא
כ-3 שבועות לפני הבחירות פסל יו"ר ועדת הבחירות, את שידורה של פרק של תוכנית סטנדאפ ניישן מבית רשת 13, הפרק שהיה בהשתתפות נתניהו והורה לא לשדר אותה עד תום הבחירות, מחשש שלדבריו שידור התוכנית יהווה תעמולת בחירות. במפלגת הליכוד גינו את הפסילה והצהירו (ביחד עם רשת 13) והגישו ערעור על ההחלטה. הערעור נדחה. בתגובה עתרה הליכוד בדרישה לפסול לשידור פרק בתוכנית אופירה וברקוביץ' בו התראיין יועז הנדל, והעתירה נדחתה.
בית החולים בצומת להבים
בית החולים בצומת להבים הוא בית חולים הצפוי לקום באזור התעשייה עידן הנגב, שב.
מלבד בית החולים שצפוי לקום בצומת להבים קיימת תוכנית להקים בית חולים נוסף בנגב, שלמעשה יהיה בית החולים השלישי בנגב אם בית החולים בצומת להבים אכן יוקם לפניו.
היסטוריה
כבר בשנות ה-90 הוחלט כי בית החולים השני בנגב יוקם בצומת להבים.
עשור לאחר מכן, ב-2002 אישרה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה אישור ראשוני להקמת בית חולים שני בנגב בסמוך ליישוב להבים, כ-4 שנים לאחר פורסמה גם ותוכנית בניין עיר לפרויקט, התוכנית היא להקים את בית החולים באזור התעשייה עידן הנגב אשר שוכן דרומית מזרחית לעיר הבדואית רהט ונמצא בצמוד לצומת להבים.
התפתחות נוספת בעניין הקמתו של בית החולים הייתה רק באוגוסט 2010 כאשר פורסם כי משרד הביטחון (וזאת בנוסף לרצון משרד הבריאות להקמת בית חולים במיקום זה) מקדם הקמת בית חולים חדש בנגב עם מאות מיטות אשפוז וזאת על מנת לתת מענה לאוכולסיית אנשי הצבא שצפויה לעבור לאזור הנגב כחלק מהפרויקט להעתקת בסיסי צה"ל מצפון הארץ ומרכזה למרכז הנגב, על פי הערכות עלות הקמתו של בית החולים היא כ-700 מיליון שקל.
במאי 2011 כאשר המשנה לראש הממשלה והשר לפיתוח הנגב והגליל, סילבן שלום הציג תוכנית להקמת בית חולים שני בנגב ב"כנס מצפה רמון לבריאות", בתקשורת פורסם כי בבית החולים צפוי להיבנות בשלושה שלבים, הראשון יהיה הקמת בית החולים עצמו יחד עם מחלוקות מיון פנימי, כירורגיה ונשים וכן הקצבת כ-300 מיטות, בשלב השני צפויה הכפלת מספר המיטות לכ-600 מיטות ובשלב השלישי צפוי להגיע בית החולים לתפוסה של כ-900 מיטות, עם זאת נכון לדצמבר 2020 ממשלת ישראל עדיין לא אישרה את התקציב הדרוש להקמת בית החולים.
עצמאות כלכלית
עצמאות כלכלית היא מצב שבו של אדם גבוהות מספיק כך שהן מכסות את הוצאות המחיה שלו, ללא צורך לעבוד או להיות תלוי באחרים.
ההגדרה של עצמאות כלכלית היא סובייקטיבית, ותלויה ברמת החיים שהאדם שואף לחיות בה וכפועל יוצא מכך בסכום כסף החודשי הנדרש לו כדי לממן את הוצאותיו. לכן, באופן טבעי אנשים ששואפים לחיות אורח חיים פשוט יוכלו להשיג עצמאות כלכלית בקלות רבה יותר מאחרים. יש שטוענים שאף שיעד של פרישה מוחלטת מעבודה והישענות על חסכונות היא קשה להשגה וגם עלולה לגרום להתנהלות כלכלית פזיזה, הרעיון הבסיסי של חיסכון והשקעה נכונים עבור כל אחד.
ישנן אסטרטגיות רבות להגעה לעצמאות כלכלית, לכל אחת יתרונות וחסרונות. לאדם השואף להגיע לעצמאות כלכלית מומלץ ליצור תוכנית הוצאות והכנסות, כדי לקבל תמונה ברורה של מצבו, ויכולת טובה לזהות ולבחור את האסטרטגיה הנכונה עבורה לשם השגת היעדים הכלכליים שלו. כמעט כל האסטרטגיות כוללות צמצום ההוצאות בהווה, חיסכון קבוע של הון והשקעתו במסלולים מתאימים.
כלל 4%
מחקר שנערך על ידי וויליאם בנגן על נתוני תשואות היסטוריים בארה"ב בין 1926 ועד 1976 מצא שמשיכה של עד 4% שנתי מתיק השקעות שמוקצה למדדים מפוזרים ברוב גדול של המקרים לא תפגע בגודלו לאורך 30 שנה, ולמעשה מהווה אחוז משיכה בטיחותי למעוניינים בפרישה מוקדמת. מבקרי הכלל טוענים שהכלל מסתמך על נתונים היסטוריים של השוק האמריקאי ומתעלם מהנתונים של שוק המניות העולמי, וכן מתעלם ממס רווחי הון. כדי להתמודד עם הבעיות האלה, יש שהציעו אחוז משיכה בטוח של 3% ויש שהציעו 2.7%. יש שהציעו להשתמש בכלל כעיקרון לא קשיח, ולעדכן את שיעור המשיכה בהתאם לביצועי תיק ההשקעות. באופן הזה שרידות התיק עולה משמעותית.
הכנסות פאסיביות שיכולות לייצר עצמאות כלכלית
להלן רשימה חלקית של מקורות הכנסה פאסיביים שיכולים לייצר עצמאות כלכלית:
אסטרטגיות
פרופסור ג'ושוע שיטס פיתח מודל שבו יש 6 שלבים בדרך לעצמאות הכלכלית:
קבוצות ובלוגים
בישראל קיימים מספר בלוגים וקבוצות חברתיות העוסקות במימוש היעד של עצמאות כלכלית. הקבוצות נועדו לשתף מידע וידע בתחומים הנוגעים לעצמאות כלכלית, ורובם מתמקדים בשיפור ההתנהלות הכלכלית המשפחתית והאישית לצד עיסוק בהשקעה בשוק ההון, דרך פנסיה, קרן השתלמות, ותיקי מסחר עצמאיים.
ג'ון הינקלי ג'וניור
ג'ון וורנוק הינקלי ג'וניור (באנגלית: .John Warnock Hinckley Jr; נולד ב-29 במאי 1955) הוא אזרח ארצות הברית הידוע בניסיונו להתנקש בחיי נשיא ארצות הברית רונלד רייגן בצאתו ממלון "הילטון" בוושינגטון די. סי. ב-30 במרץ 1981.
עם אקדח התופי בקליבר 22 שלו, הוא פצע את רייגן, את שוטר מחוז קולומביה תומאס דלהאנטי ואת איש השירות החשאי טים מקארתי. בנוסף הוא פצע אנושות את דובר הבית הלבן ג'יימס בריידי, שנותר משותק לכיסא גלגלים עד סוף חייו. המניע למעשיו על פי הדיווחים, היה חיפוש אחר תהילה הנועד להרשים את השחקנית ג'ודי פוסטר, אליה פיתח אובססיה קשה.
במשפטו הוא נמצא לא אשם בשל הגנת אי-שפיות והושם תחת טיפול פסיכיאטרי במוסד סגור במשך למעלה משלושה עשורים. התרעומת ציבורית שהתעוררה בעקבות פסק הדין הובילה לחקיקת "חוק הרפורמה בהגנה אי-שפיות" בשנת 1984, ששינה את ההתייחסות המשפטית למחלות נפש של נאשמים בהליכי בתי המשפט הפלילי הפדרלי בארצות הברית.
בשנת 2016, שופט פדרלי קבע כי ניתן לשחרר את הינקלי מהמוסד בו הוחזק, כיוון שהוא כבר לא מהווה איום על עצמו או על אחרים, אך עם הגבלות רבות. בשנת 2020 ניתן פסק דין לפיו הינקלי רשאי להציג את יצירותיו וכתיבתו המוזיקלית בפומבי בשמו המלא, ולא בעילום שם כפי שנהג בעבר. מאז, הוא מנהל ערוץ יוטיוב בו הוא מפרסם את המוזיקה שלו.
ב-15 ביוני 2022 שוחרר הינקלי סופית וללא תנאים מגבילים.
ביוגרפיה
הינקלי גדל בעיר יוניברסיטי פארק, טקסס, ולמד בתיכון היילנד פארק במחוז דאלאס. לאחר סיום לימודיו התיכוניים בשנת 1973, עברה משפחתו לאברגרין, קולורדו, שם שכן מטה החברה החדש של תאגיד האנרגיה שבבעלות המשפחה. הוא היה סטודנט באוניברסיטת טקסס טק בין השנים 1974 ל-1980 אך בסופו של דבר נשר מהלימודים. בשנת 1975 הוא נסע ללוס אנג'לס בתקווה להתחיל בקריירה ככותב שירים. ניסיון זה לא צלח, והוא נהג לכתוב להוריו על חוסר ההצלחה שלו, האומללות ותחנונים לכסף. הוא גם כתב להם על חברתו, לין קולינס, שהתבררה בסוף כאדם מומצא. בספטמבר 1976 חזר לבית הוריו באברגרין. בסוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים, החל הינקלי לרכוש נשק ולהתאמן איתו. בנוסף רופאים רשמו לו תרופות נוגדות דיכאון ותרופות הרגעה לטיפול בבעיות הרגשיות שלו. הינקלי פיתח אובססיה לסרט "נהג מונית", שבו גיבור מעורער בשם טרוויס ביקל (המגולם על ידי רוברט דה נירו) מתכנן לרצוח מועמד לנשיאות ארצות הברית. דמותו של ביקל מבוססת בחלקה על יומניו של ארתור ברמר, שניסה לרצוח את המועמד הדמוקרטי לנשיאות, ג'ורג' וולאס. הינקלי התאהב בג'ודי פוסטר, ששיחקה בסרט דמות של ילדה בת 12 שנסחרת מינית לצורכי זנות. כשפוסטר החלה בלימודיה באוניברסיטת ייל, הינקלי העתיק את מגוריו לניו הייבן, קונטיקט, לזמן קצר כדי שיוכל לעקוב אחריה. שם, הוא החליק שירים והודעות מתחת לדלתה, והתקשר פעם אחר פעם והשאיר לה הודעות.
הינקלי לא הצליח לפתח כל קשר משמעותי עם פוסטר, ופנטז על חטיפת מטוס או התאבדות מולה כדי למשוך את תשומת ליבה. בסופו של דבר, הוא התפשר על תוכנית אחרת שנועדה להרשים אותה ולמשוך את תשומת ליבה, לרצוח את נשיא ארצות הברית. על ידי ביצוע מעשה זה, הוא חשב כי ישיג מקום שמור בהיסטוריה, וישתווה לה במעמדו החדש. הינקלי עקב אחר הנשיא ג'ימי קרטר ממדינה למדינה, ונעצר בנמל התעופה בנאשוויל, טנסי, כאשר בכליו כלי נשק. ללא פרוטה, הוא שב הביתה. על אף שהיה נתון לטיפול פסיכיאטרי בשל הדיכאון ממנו סבל, בריאותו הנפשית לא השתפרה ועל כן המשיך לעבר היעד החדש שלו, הנשיא הנבחר, רונלד רייגן. לשם כך הוא אסף חומר אודות רצח הנשיא ג'ון קנדי.
ניסיון ההתנקשות ברונלד רייגן
במשפטו בוושינגטון, הינקלי הואשם ב-13 עבירות אך נמצא לא אשם בשל הגנת אי-שפיות ב-21 ביוני 1982. הדוחות הפסיכיאטריים שהציגה ההגנה ציירו את הינקלי כמשוגע ואילו הדוחות של התביעה ציירו אותו כשפוי מבחינה משפטית. הינקלי הועבר לקבלת טיפול פסיכיאטרי מבית מעצרו ב-18 באוגוסט 1981. זמן קצר לאחר משפטו כתב הינקלי כי הירי הוא "מנחת האהבה הגדולה ביותר בהיסטוריה של העולם" והתאכזב מכך שפוסטר לא גמלה לו על אהבתו.
פסק הדין גרם לאכזבה ציבורית נרחבת. כתוצאה מכך, הקונגרס של ארצות הברית ומספר מדינות תיקנו את החוקים הקובעים מתי נאשם רשאי להשתמש בהגנת אי-שפיות בהעמדה לדין פלילי. איידהו, מונטנה ויוטה ביטלו כליל את ההגנה. בארצות הברית, לפני פרשת הינקלי, הגנת אי-שפיות שימשה בפחות מ-2% מכלל התיקים הפליליים ולא התקבלה כמעט ב-75% מאותם תיקים. זעקה ציבורית בעקבות פסק הדין הובילה לחקיקת "חוק הרפורמה בהגנה אי-שפיות" בשנת 1984, ששינה את ההתייחסות המשפטית למחלות נפש של נאשמים בהליכי בתי המשפט הפלילי הפדרלי בארצות הברית. בשנת 1985, הוריו של הינקלי כתבו את הספר "נקודות שבירה" ("Breaking Points"), ספר העוסק ומפרט את מצבו הנפשי של בנם.
וינסנט ג'יי פולר, עורך הדין שייצג את הינקלי במהלך משפטו ובמשך מספר שנים לאחר מכן, טען כי הינקלי סובל מסכיזופרניה. פארק דיץ, פסיכיאטר משפטי שהעיד מטעם התביעה, איבחן כי הינקלי סובל מהפרעת אישיות סכיזואידית ונרקיסיסטית ודיסתימיה, כמו גם הפרעת אישיות גבולית והתנהגות פסיבית-אגרסיבית. בבית החולים הוא טופל בשל הפרעת אישיות סכיזוטיפלית ודיכאון קליני חמור.
טיפול
הינקלי נשלח לאשפוז פסיכיאטרי בבית החולים סנט אליזבת' בוושינגטון די. סי.. לאחר שהחל באשפוזו הפסיכיאטרי, בדיקות מצאו כי הוא "מסוכן באופן בלתי צפוי" ועלול לפגוע בעצמו או בצד שלישי כלשהו. בשנת 1983, סיפר בראיון למגזין "פנטהאוז" על שגרת יומו במוסד הסגור. הוא סיפר כי ביום רגיל הוא "פוגש במטפל, עונה לדואר, מנגן בגיטרה, שומע מוזיקה, משחק ביליארד, צופה בטלוויזיה, אוכל אוכל מחורבן ונוטל תרופות טעימות". בשנת 1987 ביקש הינקלי מבית המשפט צו שיאפשר לו לערוך ביקורי בית תקופתיים. כחלק משקילת הבקשה, הורה השופט לערוך חיפוש בחדר בו התאשפז הינקלי בבית החולים סנט אליזבת'. אנשי בית החולים מצאו צילומים ומכתבים בחדרו של הינקלי שהראו כי האובססיה כלפי ג'ודי פוסטר נמשכה, כמו גם עדויות לכך שהינקלי החליף מכתבים עם הרוצח הסדרתי טד בנדי וחיפש אחר כתובתו של הרוצח הסדרתי הכלוא צ'ארלס מנסון, שעורר השראה בלינט פרום לנסות ולהתנקש בנשיא ארצות הברית ג'רלד פורד. על כן בית המשפט דחה את בקשתו של הינקלי.
בשנת 1999 הורשה להינקלי לעזוב את בית החולים לביקורים בפיקוח עם הוריו. באפריל 2000, בית החולים המליץ לאפשר להינקלי ביקורים ללא פיקוח, אך כעבור חודש הסיר את ההמלצה. להינקלי הורשו ביקורים מפוקחים עם הוריו שוב במהלך 2004 ו-2005. בספטמבר 2005 התקיימו דיונים בבית המשפט בשאלה האם יורחבו ההרשאות שניתנו לו לעזוב את בית החולים.
ב-30 בדצמבר 2005, קבע שופט פדרלי כי להינקלי יורשו ביקורים לבית הוריו בויליאמסבורג, וירג'יניה, בפיקוח הוריו. השופט קבע כי הינקלי רשאי לערוך תחילה עד שלושה ביקורים של שלושה לילות בביתם ולאחר מכן, אם ביקורים אלו יעברו בהצלחה, יורשה לערוך עד ארבעה ביקורים של ארבעה לילות. כל המומחים שהעידו בדיון השחרור על-תנאי של הינקלי ב-2005, כולל המומחים הממשלתיים, הסכימו כי הדיכאון וההפרעה הפסיכוטית שלו נמצאים בהפוגה מלאה וכי כדאי ויהיו לו מספר תנאי שחרור מורחבים.
בשנת 2007 ביקש הינקלי חירויות נוספות, כולל ביקור של שבועיים אצל הוריו וכן ביקור בן חודש. השופט המחוזי בארצות הברית פול פרידמן דחה בקשה זו ב-6 ביוני 2007.
ב-17 ביוני 2009 קבע השופט פרידמן כי הינקלי יורשה לבקר את אמו עשרות ביקורים של 10 ימים כל ביקור, במקום שישה ימים, כדי לבלות יותר זמן מחוץ לבית החולים, ולקבל רישיון נהיגה. בית המשפט גם הורה לחייב את הינקלי לשאת טלפון סלולרי המכיל טכנולוגיית GPS כדי לעקוב אחריו בכל פעם שהוא נמצא מחוץ לבית הוריו. נאסר עליו לדבר עם כלי התקשורת. התובעים התנגדו לפסיקה זו ואמרו שהינקלי עדיין מהווה סכנה לאחרים וכי הוא מחזיק במחשבות לא בריאות ולא הולמות לגבי נשים. הינקלי הקליט שיר - "בלדה של פורע חוק", שלטענת התביעה "משקף התאבדות והפקרות."
במרץ 2011 דווח כי פסיכולוג משפטי בבית החולים העיד כי "הינקלי החלים עד כדי כך שהוא אינו מהווה יותר סיכון מידי לעצמו או לאחרים". ב-29 במרץ 2011, יום לפני יום השנה ה-30 לניסיון ההתנקשות ברייגן, הגיש עורך דינו של הינקלי עתירה לבית משפט בדרישה למתן חופש נרחב יותר עבור מרשו, כולל ביקורים נוספים ללא פיקוח בביתה של אמו של הינקלי, ג'ואן בוירג'יניה. ב-30 בנובמבר 2011 התקיים דיון בוושינגטון כדי לבחון האם הינקלי יכול לחיות חיים נורמטיביים מחוץ לבית החולים (להשתחרר מהאשפוז בבית החולים). מחלקת המשפטים התנגדה לכך וקבעה כי הינקלי עדיין מהווה סכנה לציבור. עורך הדין מטעם מחלקת המשפטים ציין כי ידוע היה כי הינקלי הוליך בעבר שולל את רופאיו.
ב-4 באוגוסט 2014 נפטר ג'יימס בריידי. מכיוון שהינקלי פצע את בריידי אנושות בשנת 1981, מותו הוכרז כרצח. כנגד הינקלי לא הוגש כתב אישום לאחר מותו של בריידי מכיוון שבמשפטו המקורי נמצא לא אשם בשל הגנת אי-שפיות.
שחרורו
ב-27 ביולי 2016, שופט פדרלי פסק כי ניתן לשחרר את הינקלי מבית החולים סנט אליזבת' כבר ב-5 באוגוסט אותה השנה, מכיוון שהוא כבר איננו מהווה איום על עצמו או על אחרים.
הינקלי שוחרר מאשפוז פסיכיאטרי בבית החולים סנת אליזבת' ב-10 בספטמבר 2016, אך עם הגבלות רבות. הוא נדרש לגור בבית אמו בוויליאמסבורג. בנוסף, הוטלו עליו האיסורים והדרישות הבאים.
דרישות
ב-16 בנובמבר 2018, השופט פרידמן קבע כי הינקלי יוכל לעזוב את בית אמו בווירג'יניה ולגור לבד באישור של מיקום המגורים החדש על ידי רופאיו.
בתרבות
הינקלי מגולם על ידי סטיבן פלין בסרט הטלוויזיה האמריקאי, "ללא אזהרה: סיפורו של ג'יימס בריידי" (1991). דמותו של הינקלי מופיעה בסרט הטלוויזיה "היום בו רייגן נורה" (2001), בגילומו של כריסטיאן לויד. הוא גולם על ידי קווין וודהאוס בסרט הטלוויזיה "הרייגנים" (2003). דמותו של הינקלי מגולמת על ידי קייל ס. מור בסרט "להרוג את רייגן" (2016). בסדרת הטלוויזיה "טיימלס" (2018) הוא מגולם על ידי אריק סטוקלין.
Now & Forever
Now & Forever (בעברית: עכשיו & לנצח) הוא אלבום האולפן התשיעי של הזמרת-יוצרת הבריטית קים ויילד. האלבום יצא לאור ב-30 באוקטובר 1995, על ידי חברת התקליטים MCA רקורדס. כמו כן, מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
האלבום הגיע למקום ה-37 במצעד האלבומים של שווייץ.
רקע והוצאה
לאחר שהוציאה שלושה אלבומים רצופים בסגנון הפופ, החליטה קים ויילד שהגיעה העת ליצור אלבום בו יהיה יחס גם לסוגת הרית'ם אנד בלוז. מפיק האלבום נשאר ריקי ויילד, אך יחד איתו היו הפקות משניות שנעשו על ידי סי.ג'יי. מקינטוש וסיריוס רופ.
מבחינה לירית, השירים הם קצביים מאוד ("Sweet Inspiration", "", "") או על גבול השקטים ("", ""). מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "Breakin 'Away", ו-"This I Swear". בחירה זו הייתה שגויה בעיניי רבים, שכן ישנן רצועות טובות ואהודות בהרבה מן השתיים הללו. הרצועה "Heaven" עברה שתי הפקות מוזיקליות שונות, ועזרה למכירותיו של האלבום.
חורשת דונג פאיה ין-קהאו יאי
חורשת דונג פאיה ין-קהאו יאי (בתאית: ป่าดงพญาเย็น-เขาใหญ่) שוכנת באזור איסאן שבתאילנד.
האתר הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2005, הוא מתפרס על פני 230 ק"מ משמורת הטבע תא-פארייה שעל גבול קמבודיה ועד לשמורת הטבע קהאו-יאי שבמחוז קוראט.
שטחי הקומפלקס נמצאים ב-6 מחוזות: סארבורי, נאקון ניוק, נאקון ראטצאסימה, פראצינבורי, סרקאו ובוריראם - ומסתכמים יחדיו ל-6,155 קמ"ר.
ביערות למעלה מ-800 סוגי צמחייה והם מהווים בית ל-392 מינים של ציפורים ובעלי חיים רבים נוספים. גובה השטח נע בין 100 ל-1,351 מטר מעל פני הים.
מור (זמרת)
מור רביעי הידועה בשם הבמה מור (נולדה ב-26 בינואר 2001) היא זמרת-יוצרת ישראלית בתחום המוזיקה המזרחית.
ביוגרפיה
רביעי נולדה וגדלה באשקלון. כנערה למדה באולפנת צביה באשקלון. לאחר סיום לימודיה שירתה כשנתיים בשירות לאומי בגן חינוך מיוחד. בנעוריה, החלה כתחביב לשיר ולהעלות סרטונים שלה שרה בחדר השינה בחשבון האינסטגרם שלה. היא קיבלה הצעות להגיע לאודישן לתוכנית הכוכב הבא אך לטענתה מאחר שהייתה עדיין תלמידת אולפנה היא החליטה לכבד את הכללים של האולפנה ולא להגיש מועמדות לתוכנית מציאות.
היא החלה להתפרסם בשנת 2020 בעקבות פנייה אישית של הזמר עדן חסון ששלח לה הודעה בה נכתב שהוא רוצה לקדם את תחום השירה שלה. השניים נפגשנו אצל יעקב למאי והחלו לשתף פעולה. בעקבות כך היא חתמה חוזה בחברת ייצוג האומנים שרית הפקות.
הסינגל הראשון שהוציאה, "תקרא לי מאמי", הפך ללהיט תוך זמן קצר יחסית וזכה ללמעלה מ 15 מיליון צפיות. אלבום הבכורה שלה בשם "הכל אצלך בסדר", ייצא לאור בקיץ 2021. הסינגלים שהוציאה לאחר הסינגל הראשון שלה זכו להצלחה גדולה וצברו מיליוני צפיות ביוטיוב. נכון ליוני 2021, צברה רביעי למעלה מ־30 מיליון צפיות ביוטיוב וחצי מיליון שימושים והשמעות בשירותי הסטרימינג השונים. היא סומנה על ידי התקשורת בישראל כפורצת דרך לזמרות צעירות בסגנון המזרחי.
ביולי 2021 חברה לליאור נרקיס והשניים ביצעו את הדואט "אין לי סיכוי", אותו כתבו והלחינו תמר יהלומי ויונתן קלימי. רביעי שיתפה פעולה עם אומנים נוספים, בין היתר עם עדן בן זקן שכתבה עבורה את השיר "זיכרון ישן".
קרחון פרל הארבור
קרחון פרל הארבור (באנגלית: Pearl Harbor Glacier או Pearl Harbour Glacier) הוא קרחון יובלי גדול בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
מור (זמרת)
ביוגרפיה
ב-31 ביולי 2023 הוציאה את הסינגל "אני לא פה"
M3
M3 (מ-Messier 3; נקרא גם NGC 5272) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים כלבי ציד הנמצא במרחק של כ-33,900 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-500,000 כוכבים. זהו אחד מהצבירים הכדוריים הגדולים ביותר שמוכרים כיום.
קרחון פרל הארבור
הקרחון זורם לכיוון מזרח מהרי ויקטורי, ונשפך לחלקו הדרום-מערבי של קרחון טאקר, 31 קילומטרים מצפון-מערב לגבעת בייפאס באזור פסגת לטינו.
M3
היסטוריה
הצביר התגלה בשנת 1764 על ידי שארל מסיה והוא העצם הראשון בקטלוג מסיה שזוהה לראשונה על ידיו. מסיה לא זיהה שמדובר בצביר כוכבים ורק בשנת 1784 גילה האסטרונום ויליאם הרשל עובדה זו.
קרחון פרל הארבור
בתנאי אור יום מסוימים, הקרחון זוהר בצורה יוצאת דופן, הנוצרת בשל צורת הבתרונות של פני הקרחון.
גובהו של הקרחון 798 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד.
M3
מאפייני הצביר
M3 הוא אחד הצבירים הגדולים ביותר שמוכרים כיום – קוטרו כ-180 שנות אור, כך שלמרות מרחקו הגדול – כ-33,900 שנות אור גודלו הזוויתי הוא כ-18 דקות קשת – כמעט שליש מעלה. הוא צפוף למדי – חצי ממסתו מרוכזת ברדיוס של כ-22 שנות אור בלבד. הצביר מכיל כוכבים משתנים רבים, מעל 200 כאלו זוהו עד היום, יותר מאשר בכל צביר כדורי אחר. מתוכם כ-170 הם משתני RR בנבל הנפוצים יחסית בצבירים כדוריים ומסייעים בקביעת מרחקו. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F7. גילו של הצביר מוערך בכ-8 מיליארדי שנים והוא מקיף את מרכז שביל החלב בזמן הקפה של כ-990 מיליוני שנים.
קרחון פרל הארבור
מקור השם
השם מנציח את הגבורה של כוחות צי ארצות הברית בעת המתקפה על פרל הארבור בשנת 1941.
יחסי מולדובה–קטר
יחסי מולדובה–קטר הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מולדובה לבין מדינת קטר.
היסטוריה
ב-10 בדצמבר עד 14 בדצמבר 2012 ביקר ראש ממשלת מולדובה ולדימיר פילאט בקטר יחד עם פמלייתו ונפגש עם בכירים קטרים. בין המדינות נחתמו הסכמים רבים בנושאים שונים כגון: תרבות, חינוך, כלכלה, אנרגיה, טכנולוגיה, שירותי אוויר, פוליטיקה, מדע ועוד.
לטביה באירוויזיון 2022
לטביה השתתפה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו שבאיטליה, עם השיר "Eat Your Salad" של להקת ציטי זני. זו הייתה השתתפותה ה-22 של לטביה בתחרות הזמר של האירוויזיון. הנציג והשיר של המדינה לאירוויזיון נבחרו באמצעות קדם לאומי בשם "Supernova 2022", שהופק על ידי הטלוויזיה הלטבית (LTV). בשנה זו כשלה המדינה להעפיל לגמר התחרות.
לפני האירוויזיון
"Supernova 2022" הייתה המהדורה השביעית של הקדם הלטבי לאירוויזיון. התחרות כללה 17 אמנים, שמתוכם עשרה השתתפו בגמר שהתקיים ב-12 בפברואר 2022. ב-7 באוקטובר 2021 פתחה LTV את תקופת הגשת השירים לקדם, שנסגרה לאחר כחודשיים. כל השירים נדרשו להיכתב על ידי אזרח לטביה בן 16 ומעלה. סופרים ממדינות זרות הורשו לכתוב שירים לקדם, בתנאי שהם היוו שליש מסך מצבת כותביו. לאחר סיום הגשות השירים סקרה את השירים וניפתה אותם לשישה עשר. 16 אמנים נבחרו על הוועדה להשתתף בתחרות ונחשפו ב-5 בינואר 2022. המתמודד השבע עשרה בקדם נבחר בהצבעה מקוונת שנערכה בין 10–14 בינואר 2022.
חצי הגמר
חצי הגמר התקיים ב-5 בפברואר 2022. מתוך שבעה עשר שירים שהשתתפו, רק עשרה העפילו לגמר. העולים נקבעו באמצעות שילוב של הצבעות השופטים והצבעת הקהל ביחס שווה של 50/50. ב-10 בפברואר הכריזה רשות השידור הלטבית כי מיקס דוקורס יופיע בגמר הקדם, על-אף שלא עבר את שלב חצי הגמר. זאת בעקבות בעיות טכניות שאירעו בעת ביצועו.
הגמר
הגמר התקיים ב-12 בפברואר 2022. הזוכה נשבע באמצעות שילוב של הצבעות השופטים והצבעות הקהל ביחס שווה של 50/50. בגמר הופיעו אוקו סוביסטה ולהקת דה רופ (הנציגים האסטוניים והליטאים בהתאמה באירוויזיון 2020 ובאירוויזיון 2021).
באירוויזיון
על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד ובריטניה) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר ; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לשישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-25 בינואר 2022 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. לטביה הוכנסה לחצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-10 במאי 2022, בו היא הופיעה במחצית הראשונה של המופע.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. לטביה הופיעה שנייה, לאחר אלבניה ולפני ליטא. ב-10 במאי 2022 ביצעה ציטי זיני את "Eat Your Salad" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. הלהקה נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מיקומה בחצי הגמר היה 14 עם 55 נקודות.
אהרן פפויפר
הרב אהרן פפויפר (ההגיה - פוֹיפֶר) (באנגלית: Aharon Pfeuffer; י"ח בטבת תש"ט, 1949 – י"א באייר תשנ"ג, 1993) היה מייסד ורב קהילת מהרש"א וראש ישיבת מהרש"א ביוהנסבורג, ולפני כן מראשי ישיבת עץ חיים בלונדון.
תולדותיו
נולד בבני ברק, בנם של יעקב פפויפר ויהודית לבית מאיר. למד בישיבה הקטנה קול תורה ולאחר מכן בישיבת הנגב בנתיבות, אצל דודו, אחי אמו, הרב יששכר מאיר. כעבור מספר שנים עבר ללמוד בישיבת חברון בירושלים, ומשם עבר לישיבת לייקווד בניו ג'רזי. בתחילת שנות השבעים נישא לרחל לבית פרומר. לאחר נישואיו התגורר במשך תקופה בבני ברק והתקרב לרב שמואל רוזובסקי, עמו למד בחברותא והחשיבו לרבו. לאחר מכן עבר לחדרה ונמנה עם צוות "ישיבת חדרה". במשך כמה חודשים שימש כר"מ ממלא מקום בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה. בתקופה זו הוסמך לרבנות על ידי ראש ישיבת חדרה, הרב צבי קושלבסקי.
כעבור תקופה עבר ללונדון ושימש כראש ישיבה בישיבת עץ חיים שבעיר, לצדו של ראש הישיבה הרב נתן אורדמן. במקביל עסק בקירוב רחוקים, בעיקר בקרב סטודנטים יהודים בלונדון. חלק מהם עברו בהשפעתו ללמוד אצלו בישיבת עץ חיים.
מגוריו בדרום אפריקה
בשנת תש"מ (1980) עבר ליוהנסבורג וייסד בה את קהילת מהרש"א ובמשך שלוש עשרה שנים שימש רבה ומנהיגה. כמו כן הקים את ישיבת מהרש"א ועמד בראשה. בהיותו ביוהנסבורג עסק רבות בקירוב רחוקים. כמו כן עמד בראש מערכת סיוע לחולים שבאו מישראל לקבל טיפול רפואי ביוהנסבורג וביתו שימש להם אכסניה.
בתקופת רבנותו ביוהנסבורג עמד בקשר הדוק עם רבנים ופוסקי הלכה בולטים בארץ ישראל וניהל עמם חליפת מכתבים ענפה בנושאי הלכה והשקפה. הרבה להתכתב עם תלמידיו בישראל ובאירופה והדריך אותם בתחומי הלכה והשקפה. כמו כן הרבה להעלות על הכתב רעיונות השקפתיים ותורניים, שפורסמו לאחר מותו.
חיבר סדרת ספרי הלכה על הלכות בשר וחלב, הגעלת כלים, מליחה וצלייה. כמו כן חיבר את סדרת ספרי "אור אהרן" על כמה ממסכתות הש"ס.
בתחילת שנות התשעים יזם את העתקת קהילתו לישראל ויישובה בקריה חדשה שנבנתה אז בבית שמש על ידי תלמידי הרב שמואל אוירבך. לשם כך ביקר מספר פעמים בישראל וקיבל את הסכמתו ותמיכתו של הרב אוירבך. לאחר שהחל ביישום תוכניתו וזמן קצר מאוד לפני מועד עלייתו ארצה, נהרג בתאונת דרכים ביוהנסבורג, והוא בן ארבעים וארבע.
היה נשוי לרחל בתו של הרב יהודה הלוי ממייסדי תלמוד תורה חוג חתם סופר בבני ברק. גיסו הוא ד"ר מנחם חיים ברייר. בנו, הרב יהודה פפויפר, משמש כרב בדרום אפריקה. מתלמידיו: הרב ברוך פז, יו"ר מכון פסקים, לשעבר ראש כולל הדיינות בישיבת בית אל.
Fresh
Fresh הוא סינגל שהוקלט על ידי ההרכב המוזיקלי האמריקאי קול אנד דה גאנג, מתוך האלבום Emergency. השיר יצא לאור ב-24 בנובמבר 1984, כסינגל השני מתוך האלבום, על ידי חברות התקליטים דה-לייט רקורדס ומרקיורי רקורדס.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי חברי ההרכב קול אנד דה גאנג וג'יימס טיילור, והופק על ידי חברי ההרכב, ביחד עם ג'ים בונפונד. השיר מכיל בתוכו את סגנון הפאנק. זמן מה לאחר צאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור למעלה מ-13 מיליון השמעות.
גרסתה של עדן בן זקן
ב-16 באוגוסט 2018 הקליטה הזמרת הישראלית עדן בן זקן גרסת כיסוי לשיר. גרסתה יצאה לאור כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברות התקליטים ארומה מיוזיק ו-NMC.
השיר בגרסתה של בן זקן הגיע למקום השלישי במצעד השבועי של מדיה פורסט.
רקע והפקה
גרסתה של בן זקן הופקה על ידי הצמדים המוזיקליים דולי ופן ונוב. הגרסה הופקה במסגרת קמפיין לחברת האופנה רנואר רשת חנויות אופנה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של בן זקן ב-16 באוגוסט 2018, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. בקליפ משתתפים ידוענים שונים, בהם יהודה לוי וניבר מדר.
נכון ליולי 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-4 מיליון.
נודירבק אבדוסאטורוב
נודירבק אבדוסאטורוב (באוזבקית: Nodirbek Abdusattorov; נולד ב-18 בספטמבר 2004) הוא שחמטאי אוטודידקט אוזבקי מטשקנט בדרגת רב-אמן, ואלוף העולם המכהן בשחמט מהיר. נכון ליולי 2022, אבדוסאטורוב הוא השחמטאי האוזבסקי הראשון לפי מד כושר ובמקום ה־64 בעולם וה־4 בחשמטאים צעירים.
קריירה
אבדוסאטורוב נולד וגדל בטשקנט בירת אוזבקיסטן. בגיל 9 (בשנת 2012) החל להתפרסם לאחר שבמשחק בין-לאומי בטשקנט הביס שני רבי-אמנים כאשר ניצחונו הביא להשוואתו לרוסטם קסימג'אנוב. מנקודה זאת החל להתפרסם במהרה ממשחקים בין בני גילו ומבוגרים ממנו בסלובניה. באפריל 2015 קבע פיד"ה כי נודירבק קבע שיא חדש ל"מאה הצעירים" כאשר נכנס לרשימה בעודו רק בן 11.
בשנת 2019, בגיל 15 בלבד, סיים בתיקו עם מגנוס קרלסן, אלוף העולם בשחמט.
ב-29 בדצמבר 2021 זכה אבדוסאטורוב באליפות העולם בשחמט מהיר שנערכה בוורשה, פולין, בגיל 17 בלבד. בטורניר זה הוא ניצח בין היתר את אלוף העולם המכהן מגנוס קרלסן, יאן נפומניאשצ'י, פביאנו קרואנה, בוריס גלפנד, לבון ארוניאן וויקטור מיכלבסקי. בתחרות עצמה זכה ב־9.5 נקודות מתוך 13 יחד עם עוד 3 שחקנים. לפי חוקי התחרות אם שני הראשונים סיימו עם אותה כמות נקודות, יערך משחק ביניהם. במשחק המכריע ניצח אבדוסאטורוב את יאן נפומניאשצ'י 1.5–0.5 וזכה בתחרות.
הוא השתתפף באולימפיאדת השחמט 2022 בלוח הראשון של נבחרת אוזבקיסטן וזכה עם קבוצתו במדליית הזהב. תוצאותיו האישיות היו 7 ניצחונות, 3 תיקו והפסד אחד.
העמותה לחקר אמנות נשים ומגדר בישראל
העמותה לחקר אמנות נשים ומגדר בישראל היא עמותה הפועלת לחקר וריכוז מידע אודות נשים אמניות ומגדר באמנות הישראלית, לצד תמיכה באמניות, אוצרות, חוקרות ופעילות תרבות.
היסטוריה
העמותה לחקר אומנות נשים ומגדר בישראל נוסדה בשנת 2015 ביוזמת ד"ר רות מרקוס, בשיתוף המייסדות ד"ר טל דקל, דליה דנון, רותי חינסקי-אמיתי, אורנה נוי-לניר, ד"ר מור פרסיאדו, אורה ראובן וחגית שחל. רות מרקוס שימשה בתפקיד היו"ר עד לדצמבר 2017. כסגנית יו"ר העמותה מונתה מור פרסיאדו. ד"ר טל דקל, דליה דנון, רותי חינסקי-אמיתי, אורנה נוי-לניר, ד"ר מור פרסיאדו וחגית שחל כיהנו כחברות הוועד המנהל. בשנת 2017 פרשה מתפקידה דר' רות מרקוס והחליפה אותה טל דקל בתפקיד יו"ר העמותה. בשנת 2021 נבחרה פרופ' יעל גילעת לתפקיד יו"ר העמותה, ונבחרו חברות הוועד המנהל: ד"ר רות מרקוס, חגית שחל, זיוי ברמן, ד״ר טל דקל, ציפי מזרחי, גילי סיטון, חנאן אבו חוסיין, ד"ר ליאת סידס, דפנה שלום, אמירה פודי, חנה בן-חיים יולזרי, ושטאנג סיון.
הקמת העמותה הייתה חיונית לאור המחקרים שנערכו בשנים האחרונות בנושא מקומן של נשים בסצנת האומנות הישראלית, שהוכיחו כי הייתה הדרת אמניות מתולדות האומנות הישראלית, כולל מהמוזיאונים ומתוכניות הלימודים, ובמקביל נדחקה לשוליים הדיסציפלינה של לימודי המגדר באומנות הישראלית ברוב האקדמיות. העמותה נוסדה כדי לעודד הן את המחקר המגדרי והן את המחקר אודות נשים-אמניות בישראל. לשורותיה מתקבלים ומתקבלות אמניות/אמנים, חוקרות/ים, אוצרות/ים, מנהלות/ים מוסדות אומנות וכיוצא בזה, ללא הבדלי מגדר, אתניות, דת, או כל קטגוריה זהותית אחרת, מכל הקבוצות החברתיות בישראל אשר מתעניינות בהיבטים מגדריים של האומנות בישראל. לעמותה מתקבלות גם יוצרות מתחומי אומנות נוספים, כגון מוזיקה, קולנוע וטלוויזיה, צילום, תיאטרון וכדומה.
פעילות העמותה
פעילות העמותה מתמקדת בשני ענפים מרכזיים: פיתוח הדיסציפלינה של חקר המגדר בתחום האומנות הישראלית וריכוז מידע אודות אמניות ואודות חקר מגדרי באומנות - לצד תמיכה באמניות ויצירת קהילה תומכת עבורן ועבור אוצרות, חוקרות ופעילות תרבות מכלל החברה בישראל. למטרה זו הקימה העמותה אתר אינטרנט שמכיל מידע רב בנושאים אלה. החל משנת 2017 העמותה מעניקה הכרה לחברותיה ובכל חודש זוכה חברת עמותה אחרת בתואר "אמנית החודש", ועבודותיה מקבלות חשיפה משמעותית באתר העמותה ובכלל. באתר ניתן למצוא את רשימת חברות העמותה, עם קישורים לאתרים הפרטיים שלהן, מאמרים ומקורות בנושא מגדר ואמניות בישראל, קישורים לארגונים רלוונטיים ופרטים ותוכניות של כל הפעילויות המצוינות בהמשך.
מגוון הפעילויות של העמותה הוא נרחב ומתחלק לארבע קטגוריות מרכזיות: במה לאמניות ואוצרות או חוקרות, תיעוד, עזר למחקר ופרויקטים מיוחדים.
כנסים וימי עיון
במקביל העמותה מקיימת כל שנה סדרת מפגשים בנושאי אומנות ומגדר, הפתוחים גם לקהל הרחב. הסדרה הראשונה התקיימה במכללת סמינר הקיבוצים בתשע"ח, (2018), והסדרה השנייה התקיימה באוניברסיטת תל אביב בתשע"ט, (2019). שתי סדרות חדשות ניתנות ב-2020, האחת באזור המרכז והשנייה בצפון. בנוסף, העמותה יוזמת שיתופי פעולה וימי עיון עם גופי תרבות מכל רחבי הארץ, בהם עם הגלריה לשלום בגבעת חביבה; ומוזיאון חיפה לאומנות, שבו התקיים יום עיון על הגוף הנשי בעקבות תערוכת חנה אורלוף. התכניה וכמה מההרצאות בליווי דימויים נמצאות באתר העמותה. יום עיון נוסף התקיים לרגל יום האישה הבינלאומי במוזיאון החברתי "על התפר" שבירושלים. בעתיד מתוכננים כמה ימי עיון נוספים.
פרס לאמנית מצטיינת בישראל
החל משנת 2019 מעניקה העמותה פרס לאמנית מצטיינת בישראל על שם בקי דקל. הפרס בסך 15,000 ש"ח הוא ראשון מסוגו בישראל, והוא מיועד לנשים-אמניות חברות העמותה. בשנת 2020 נוספה קטגוריה נוספת - "ציון לשבח" מטעם העמותה לחקר אמנות נשים ומגדר בישראל. אות זה מוענק לשתי אמניות נוספות שהוועדה המקצועית מצאה אותן ראויות במיוחד.
בשנת 2019 האמנית הראשונה שזכתה בפרס היא חנאן אבו חוסיין, ראו גם.
בשנת 2020 זכתה בפרס האמנית ורד נסים, ראו גם. פרסי הצטיינות: שגית זלוף-נמיר ואמירה זיאן.
בשנת 2021 זכתה נחמה גולן. פרסי הצטיינות: דבורה מורג ושולה קשת.
בשנת 2022 זכתה אנה לוקשבסקי. פרסי הצטיינות: סמאח שחאדה ונירית טקלה.
צוות הוועד המנהל הראשון
גוף המייעץ ליד הוועד: ד"ר גליה בר אור, ד"ר יעל גילעת, דבורה מורג, ד"ר עאידה נסראללה ואורה ראובן.
קישורים חיצוניים
כתבות
ארדה
ארדה היא ארץ ביצירותיו של הסופר הבריטי ג'.ר.ר. טולקין. פשר המילה הוא – הממלכה, והיא מתייחסת בזה לשלטון ה ומלכם מנווה על העולם. בשונה מהרבה פנטזיות שבהן מתרחשים הסיפורים בעולם 'אחר', 'מקביל' ו'פנטסטי', אצל טולקין הגישה מיתולוגית יותר, וארדה מקבילה לכדור הארץ. בשר הטבעות מכונה לפעמים הארץ התיכונה – חלק מארדה – העולם הישן.
ארדה היא חלק מאאה – ה'עולם הגשמי' של טולקין. אאה נבראה על ידי אילובטר. לארדה באו חלק מהאיינור, וכמה מן הגדולים והחשובים שבהם, הם הוולאר, איתני ארדה, שבני האדם קראו להם 'אלים'. הוולאר, עם בני לווייתם המיאר, אף הם מהאיינור, עיצבו את ארדה בראשיתה זמן רב, ובמקביל, מלקור עמל להשחית את מלאכתם ואת ארדה. בארדה נוצרו האלפים ובני האדם בזמנים שונים, הם ילדי אילובטר, וחיו בה גם הגמדים, הם יצירי כפיו של אַוּלה שאילובאטאר נפח בהם חיים, ההוביטים, תת-גזע של בני אדם, כל בעלי החיים, פרי חזונם של האיינור באיינולינדאלה, וכל יצורי האופל של מלקור, הם עיוותים של יצירי האחרים.
בסוף העידן הראשון נחרבה בלריאנד, שהיוותה את רוב הארצות שממזרח להרים הכחולים בארץ התיכונה, אחרי מלחמת החרון במורגות'. בסוף העידן השני נחרבה נומנור, אחרי שאנשי נומנור ניסו בהנהגת אר פאראזון להתריס במלכות הוולאר בארדה, התעגל העולם, ואמאן והאי הבודד יצאו מגבולות העולם. מאז, הדרך אליהם היא רק על ידי הדרך המישירה, שבה אין בני תמותה יכולים לעבור.
מנחם כהן (פרופסור)
תולדות חייו
מנחם כהן נולד לשמואל צבי כהן (קאהן) שעלה מליטא, ולדבורה לבית סגל, ילידת חברון. הוריו היו ממייסדי שכונת נווה שאנן שבחיפה, שם נולד. למד בישיבה התיכונית בכפר הרא"ה, והצטרף לגרעין הכשרה בקיבוץ טירת צבי. בשנת 1947, כשלמד בסמינר למורים ומדריכים של עליית הנוער בירושלים, הצטרף לצוות ההקמה של כפר בתיה, כפר לילדים ניצולי השואה.
עם קום מדינת ישראל התגייס לצה"ל לחטיבה 7 ונלחם בקרבות בלטרון לפריצת המצור על ירושלים. בזמן ההפוגה עבר קורס קצינים וחזר לחטיבה 7 להילחם על שחרור הגליל. שירת במילואים בדרגת רב-סרן והיה סגן מפקד גדוד בחטיבת ירושלים. בסיום מלחמת העצמאות חזר לעבודה החינוכית בכפר בתיה, וכעבור שלוש שנים עלה ללמוד באוניברסיטה העברית בחוגים למקרא וללשון עברית. ב-1958 נישא לרחל לבית אנג'ל, והם קבעו את ביתם בירושלים. נולדו להם ארבעה ילדים. במקביל ללימודיו עסק בהוראה בבית הספר היסודי 'לדוגמה' בירושלים ובסמינר ליפשיץ למורים.
בשנת 1966 נקרא ללמד במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן, ובשנים 1975–1980 עמד בראשה. בשנים 1980–1984 שימש כדיקן הפקולטה למדעי היהדות. מאז 1984 עוסק כהן במפעל "מקראות גדולות הכתר", שאותו ייסד ואותו הוא מנהל גם אחרי שפרש לגמלאות.
עבודתו המדעית
עבודת הדוקטורט: בעבודת הדוקטורט של כהן "מגבשי כתיב במצחפי מסורה עתיקים ומשמעם לתולדות נוסח המקרא המקובל" הוא סלל דרכים חדשות להבנת תולדות המסירה של נוסח המקרא מקומראן ועד לדפוסים הראשונים. העבודה התבססה על בחינה מדוקדקת של הכתיב בכתבי יד מקראיים של ימי הביניים בכל רחבי התפוצה היהודית, ומטרתה הייתה לחשוף את שורשי מגוון השינויים העצום המצוי בהם ולעמוד על משמעותו לתולדות המסירה.
עד לעבודה זו נטה המחקר לזלזל בכתבי היד המאוחרים של ימי הביניים כמקור לחשיפת תהליכים קדומים, וסבור היה כי אינם משקפים אלא השתבשות מאוחרת של נוסח המסורה המוסמך, שנקבע סמוך לחורבן בית שני.
מפעל חקר כתבי היד של המקרא והמסורה מימי הביניים:
כהן ייסד מפעל זה בשנת 1975 במסגרת המחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן. במפעל זה שקד כהן להוסיף ולצבור חומר רב על הניקוד, הטעמים והגעיות של כתבי היד שמוצאם במרכזי המסירה השונים של ימי הביניים, במטרה למפות את המציאות הטקסטואלית על כל גילוייה מיפוי טיפולוגי, לאפיין את קווי ההיכר של הטיפוסים השונים ולבחון את היחס בין מה שנודע בסופו של דבר כ"נוסח המסורה הטברני" ובין טיפוסים אחרים, שאי אפשר לכלול אותם בקטגוריה זו.
החומר הרב שנאסף במפעל הוכיח, כי קווי התיאור העקרוניים שהציע כהן בעבודת הדוקטורט שלו באשר לתולדות המסירה של נוסח האותיות לאחר קיבוע הנוסח המוסמך, כוחם יפה גם לגבי נוסח הניקוד והטעמים, לאחר שקיבלו על עצמם את סמכותו של נוסח בן אשר הטברני. הווה אומר: גם אלפי השינויים של ניקוד, טעמים וגעיות, שאנו מוצאים בכתבי היד המאוחרים של ימי הביניים, אינם, בדרך כלל, פרי שיבושים או התפתחות מאוחרת המשתלשלות מהנוסח הטברני המוסמך, אלא משקפים מצבי נוסח ותהליכי התפתחות שקדמו לו. יתרה מזו, כתבי יד המכילים שינויים אלה, לא זו בלבד שלא נעקרו מן המסירה עם קיבועו של הנוסח הטברני המוסמך, אלא שעד עידן הדפוס הם מהווים את רוב מניין ורוב בניין של המסירה בתפוצות ישראל.
גם כאן כמו בתחום הכתיב, מלמד המחקר שעשה כהן על עבודת הסופרים והמסרנים, שהגורם העיקרי למציאות זו הוא הפער בין האידיאל הטקסטואלי - "נוסח בן אשר", שהכל שותפים לו, ובין היכולת המעשית של מסרנים ונקדנים מקומיים לזהות את הנוסח המייצג אידיאל זה ולהשליטו הלכה למעשה.
מחקר תהליכי המסירה בעידן הדפוס: כדי להשלים את תמונת המסירה של הנוסח, עבר כהן לבדיקה מעמיקה של תהליכי המסירה בעידן הדפוס. הטכנולוגיה החדשה של המצאת הדפוס, הכניסה גורמים חדשים לתולדות המסירה, שיצרו לראשונה סיכוי אמיתי להגשמת השאיפה הקדומה להאחדת הנוסח בכל תפוצות ישראל. ההשפעה העיקרית על דמות הנוסח עברה מעתה לידי המהדירים, והכרעות הנוסח שלהם היו עתידות להשפיע על תחומים רבים של המסירה. את הבכורה בעניין זה נטל יעקב בן חיים אבן אדוניהו, שההדיר בוונציה בשנים 1524–1525 את מהדורת היסוד של 'מקראות גדולות'. מהדורה זו רכשה עד מהרה יוקרה מיוחדת כמייצגת את נוסח המסורה בדיוקו, בעיקר בשל העובדה, שהיא הייתה הראשונה בין מהדורות הדפוס שהעלתה על הדף גם את המסורה הגדולה והקטנה, כמתכונת מצחפי המסורה בעידן כתבי היד. המהדירים הבאים שאפו לחקותה, וכך נעשתה אבטיפוס לדורות הבאים. בן חיים עצמו וכל המהדירים שבאו בעקבותיו סבורים היו שהם מנציחים את נוסחו של בן-אשר, אבל היום, שספרו המקורי של בן-אשר מצוי בידינו, ניתן להיווכח עד כמה רחוקים היו מהשגת מטרה זו. לפי אמות המידה הטיפולוגיות שקבע כהן, ניתן אומנם להגדיר את נוסח המקרא של מהדורת בן חיים ו"צאצאיה" כ'נוסח המסורה', אבל לא כנוסח מסורה מדויק. בקטגוריות לא מעטות של כתיב, ניקוד וטעמים אין עקביות מלאה בהגשמת דרישותיה של המסורה, וניכר שכתבי היד ששימשו לבן-חיים כמצע לעבודתו לא היו מן המשובחים ביותר. השוואת נוסחו של בן חיים לכתר ארם צובא, מעלה שינויים רבים במגוון קטגוריות, המצטרפים יחדיו לכמה אלפים. יתר על כן: בתחום הגעיות חורג נוסחו של בן-חיים לחלוטין לא רק מנוסח "הכתר" אלא גם מנוסחם של כל כתבי היד של "נוסח המסורה" המובהק.
הגורמים שהניעו את כהן לייסד את 'מפעל מקראות גדולות הכתר': העיון בנוסח מקראות גדולות של בן-חיים, ובהשפעתו המכרעת על נוסח הדפוסים עד ימינו, היו מהגורמים העיקריים בהחלטתו של כהן לייסד את 'מפעל מקראות גדולות הכתר', גולת הכותרת של פעילותו המחקרית. כהן הרחיב והעמיק את עיונו לא רק בנוסח המקרא והמסורה של מהדורת בן-חיים, אלא גם בנוסח התרגומים הארמיים והפירושים המתלווים למקרא, והתברר לו כי מצבם חמור שבעתיים. מצב זה לא רק שלא נשתפר במהדורות מאוחרות יותר, אלא הלך והחמיר. המשך ההנצחה של נוסח כה משובש ביצירה שנעשתה נכס צאן ברזל של ארון הספרים היהודי, נראתה לכהן לא רק כפגם תרבותי-לאומי, אלא גם כמחדל מדעי. כך נולד הרעיון של הוצאת מהדורת יסוד מדעית חדשה של "מקראות גדולות".
מפעל מקראות גדולת הכתר
מקראות גדולות הכתר: ההדרה מדעית על פי כתבי יד עתיקים. המהדורה כוללת: מבוא כללי למהדורת הכתר בכרך יהושע שופטים.
המפעל כולל את המהדורה המודפסת, ואת המהדורה המקוונת הזמינה במרשתת, ומאפשרת אחזור מידע תלת־ממדי בנוסח המקרא: טקסט, ניקוד וטעמים.
TripAdvisor
טריפאדווייזור (באנגלית: Tripadvisor) הוא פורטל אינטרנט אמריקני המפרסם מידע וביקורות אודות יעדים ועסקים שונים ברחבי העולם אשר מסייעים למשתמשי האתר לתכנן טוב יותר את חופשותיהם. האתר כולל גם מערכת פורומים אינטראקטיביים. ממשק האתר פועל גם בשפה העברית.
האתר נוצר במקור על ידי סטיבן קאופר בשנת 2000. מטה החברה נמצא בניוטון, מסצ'וסטס. החברה נסחרת בנאסד"ק.
תיאור
שירותי האתר ניתנים בחינם למשתמשים אשר מספקים את מרבית התכנים באתר. רווחי האתר מגיעים מהצגת פרסומות בדפי האתר.
בנוסף למהדורה האמריקנית של האתר ישנם גם מספר רב של מהדורות מקומיות לאתר עבור המדינות בריטניה, צרפת, אירלנד, גרמניה, איטליה, ספרד, הודו, יפן, פורטוגל, ברזיל, שוודיה, הולנד, קנדה, דנמרק, טורקיה, מקסיקו, אוסטריה, נורווגיה, פולין, אוסטרליה, סינגפור, תאילנד, רוסיה, יוון, ישראל, אינדונזיה, וסין.
נכון לנובמבר 2018 באתר היו מעל ל-315 מיליון חברים ומעל ל-500 מיליון ביקורות וחוות דעת אודות בתי מלון, מסעדות, אטרקציות ובתי עסק הקשורים לתחום התיירות.
ביקורת והליכים משפטיים
טריפאדווייזור מאפשר למעשה כתיבת ביקורת על שירותים ועסקים גם כאשר אין הוכחה לכך שכותב הביקורת השתמש באותם שירותים. עקב כך, הוגשו נגד אתר זה כמה תביעות משפטיות על ידי מלונאים, אשר דרשו להסיר מהאתר ביקורות שלטענתם לא היו אורחי המלון. המועצה הבריטית לסטנדרטים בפרסום (ASA) קבעה בשנת 2012 שהטענה של טריפאדווייזור שהביקורות באתר הן אמיתיות מהווה הטעיה. ובשנת 2014 הרגולטור באיטליה אף קנס את טריפאדווייזור בסכום של 610,000$ בטענה שהאתר אינו פועל בצורה מספקת למנוע ביקורות מזויפות.
אבות אכלו בוסר ושיני בנים תקהינה
אָבוֹת אָכְלוּ בֹסֶר וְשִׁנֵּי בָנִים תִּקְהֶינָה הוא ניב המביע סוגיה דתית-פילוסופית מרכזית ביהדות ובדתות אחרות, אשר דנה בענישה של צאצאים על חטאי אבותיהם. בניב זה אכילת הבוסר משולה לחטא, וקהות השיניים לעונש.
משמעותו של פסוק זה, המוזכר ב וב היא שבנים נושאים בעונש על העוונות של אבותיהם. זהו משפט מוסרי הדן באחריות של בנים כלפי חטאים שחטאו אבותיהם. במשפט זה מוחים הנביאים על התפיסה הרווחת בעם, ששוב אין סיכוי לשנות את גורל החורבן שנגזר בעטיים של מעשי אבותיהם.
הסוגיה הזאת מערערת את יסודות תפיסת תורת הגמול, על ידי הרחבת גבולות האחריות מעבר לאחריות האישית של האדם על מעשיו, ובהתאם לכך הצגת האפשרות של ענישה על מעשים שביצע אחר – אחד האבות.
פסוק זה הוביל הוגי דעות לעסוק גם במהותה ומוסריותה של אלוהות הנוקטת גישה זו או הנמנעת ממנה.
במסכת אבות ניתן לפסוק זה פירוש המבהיר שעוון אבות יוטל על הבנים רק אם ימשיכו במעשי אבותיהם, כי עוון של דורות חמור יותר מעוון של פרט אחד.
ביטוי ביהדות המתכתב עם ביטוי זה הוא "מעשה אבות סימן לבנים".
תלייה, גרירה וביתור
תלייה, גרירה וביתור (או: תליה גרירה וריבוע) הייתה שיטת הוצאה להורג שהתקיימה באנגליה בעוון בגידה חמורה. השיטה תועדה לראשונה בתקופת שלטונם של הנרי השלישי (1216–1272) ויורשו אדוארד הראשון (1272 - 1307), ונעשה בה שימוש נפוץ החל מ-1351. אכזריות העונש נקבעה כנגד חומרת הפשע: תקיפת המלך ושלטונו.
הנדונים למוות נקשרו לסוס שגרר את גופם על הקרקע עד הגעתם לרחבה ציבורית. ברחבה הם נתלו בחיים וסורסו, מעיהם הוצאו וקרביהם נשרפו באש, לעיתים לעיניהם. לבסוף ראשם נערף וגופם בותר לארבעה חלקים (בספרות העברית עונש זה תואר כ"ביתור וריבוע"). ראשם וחלקי גופם הוצגו לראווה ברחבי המדינה, בדרך כלל בגשר לונדון או במצודת לונדון.
עונש זה נחשב החריף ביותר שניתן להטיל באנגליה והוא הופעל במשך מאות שנים על כמרים קתולים אנגלים רבים שהוצאו להורג במהלך התקופה האליזבתנית, וכן מספר אנשים שהיו מעורבים בהוצאתו להורג של המלך צ'ארלס הראשון. לעומת זאת, נשים שהורשעו בבגידה חמורה הועלו על המוקד מטעמי צניעות.
בסדרה של רפורמות משפטיות במהלך המאה ה-19, הומר העונש תחילה להטבעה, למוות בתליה, ולעריפת ראש וביתור לאחר המוות, עד שבשנת 1870 בוטל לחלוטין. עונש המוות בכל צורה שהיא בוטל לחלוטין ב-1998. הגדרת הבגידה החמורה עודנה קיימת בספר החוקים של הממלכה המאוחדת.
בגידה באנגליה
מתיו פריז, רושם רשומות אנגלי בן המאה ה-13, תיאר את עונשו של מי שניסה להתנקש בחיי הנרי השלישי בשנת 1238.
מתנקש זה היה ככל הנראה שלוחו של ויליאם דה מריסקו, פושע שנמלט לאי לונדי (בתעלת בריסטול) שנים אחדות קודם לכן, אחרי שהרג אדם שזכה להגנת המלך. דה מריסקו עצמו נתפס ב-1242, וגם הוא הומת במוות זה. לפי פקודת המלך הנרי הוא נגרר מווסטמינסטר למצודת לונדון שבה נתלה על הגרדום עד שנפח את נשמתו. לאחר מותו נעקרו מעיו מתוך גופו, קרביו נשרפו, גופתו בותרה, וחלקיה נשלחו לתצוגה פומבית בערים גדולות ברחבי המדינה.
סעיפי העונש פורטו בתיעוד מאוחר יותר, בעטיו של מרד באדוארד הראשון. הנסיך מוויילס, דוויד' אפ גריפיד', אחרון השליטים הולשים העצמאיים, היה לאציל הראשון באנגליה שנתלה, נגרר ורובע לאחר נפילת צבאו בסדרת קרבות, ולאחר שמקום מסתורו נתגלה בידי כומר וולשי בוגדני. בשנת 1283 במהלך משפטו באשמת בגידה, דרש המלך עונש מקורי ואכזרי. גרופיד נגרר מזנב סוס אל אתר ההוצאה להורג. הוא נתלה בעודו חי - באשמת רצח אצילים. הוצאת מעיו ושריפת קרביו - נרשמו כעונש על ההתקפה שהחלה בחג הפסחא. ביתור הגופה נעשה בכמה אתרים בממלכה בטרם נשלחו ליעדים אחרים ברחבי הממלכה - זאת כעונש על קשירת קשר לרצוח את המלך. ראשו הוקע לעיני כל על מצודת לונדון. גורל דומה פקד את המורד הסקוטי ויליאם וולאס. הוא נתפס ונשפט ב-1305, אולץ לחבוש כתר של עלי דפנה, נגרר לסמית'פילד, ושם נתלה וראשו נערף. קרביו נשרפו וגופתו בותרה. ראשו הוצב על גשר לונדון, וחלקי הגופה נשלחו לניוקאסל, ברוויק, סטירלינג ופרת'.
עונשים דומים הושתו על אנשים בתקופת מלכות אדוארד השני. אנדרו הארקליי, הרוזן הראשון מקארליסל, קצין בכיר ועטור שבחים בצבאו של אדוארד, חתם על הסכם שלום עצמאי עם הסקוטים, לאחר שנואש מניצחון. הוא הוצא להורג בידי אדוארד מסיבות פוליטיות בעקבות התנגדותו ליו דספנסר הצעיר, ובניסיון של אדוארד לנצל מדיניות של ניגוח פנימי בין אצילים בממלכתו. אשת אדוארד, המלכה איזבלה מצרפת, בגדה בו, וכוח צבאי בפיקודו של מאהבה, רוג'ר מורטימר, שבה את המלך ואת יו דספנסר הצעיר. לבקשת המלכה יו דספנסר הוצא להורג. יש הסבורים שאכזריות העונש נבעה מכך שאיזבלה נאנסה בידי דספנסר בעת מסעה לצרפת בשליחות אדוארד.
עד 1351 הבגידה והעונש עליה הוגדרו לפי ספר החוקים של אלפרד הגדול (נקרא ספר האבדון), כשהמלך והשופטים קבעו אם נתין מעל גיל 14 הפר את חובת הנאמנות למלך הריבון.
תחת שלטון איזבלה, ובתקופת שלטון בנה אדוארד השלישי ניתנה פרשנות מחמירה יותר לטווח הפעולות המוגדרות כבגידה, ובעקבות זאת התעוררה דרישה שבית המחוקקים יבהיר את הגדרת החוק. לאור זאת חוקק אדוארד את חוק הבגידה 1351, שצמצם את הגדרת הבגידה במידת מה. חוק זה נחקק בתקופה בה למלך אנגליה היה שלטון מוחלט, והוא בא להגן על שלטונו הריבוני. החוק, שנקבע על רקע שיטת הפאודליזם, פיצל את הבגידה לשתי רמות:
א. בגידה קלה - הריגת בעל אחוזה או אציל על ידי משרתו, הריגת בעל בידי אשתו, שנחשבה רכושו, או הריגת כומר בכיר בידי כומר זוטר. גברים שהורשעו בבגידה קלה נגררו ונתלו, ונשים שהורשעו הועלו על המוקד. החמרת העונש מעבר לתליה הרגילה הייתה עקב ההפרעה לסדר המעמדות - פשע שנחשב נתעב.
ב. בגידה חמורה (High treason) - נחשבה לעבירה החמורה ביותר האפשרית. ניסיון חתירה תחת סמכות המלך או איום על מעמדו הושוו לתקיפת המלך עצמו בגופו ופגיעה במדינה. בעקבות זאת נדרשה הענישה החמורה ביותר. נשים אמנם הועלו על המוקד באופן דומה לעונש על בגידה קלה אך גברים נתלו, נגררו, בותרו, ולעיתים "רובעו". בין המעשים שהוגדרו לפי חוק זה כחתירה תחת סמכות המלך היו: החוק החיל סעיפים שנתנו בידי המלך והשופטים את האפשרות להרחיב את הגדרת הבגידה במידת הצורך.
החוק יושם גם במושבות הבריטיות באמריקה, אך אף שנערכו מספר הוצאות להורג בפרובינציית מרילנד ובפרובינציית וירג'יניה, רק שני מתיישבים נתלו, נגררו ובותרו: ויליאם מתיוס בווירג'יניה ב-1630, וג'ושוע טפט בניו אינגלנד בשנות ה-70 של המאה ה-17. גזרי דין מאוחרים יותר בוצעו בתלייה או שהנדון למוות זכה בחנינה.
עד יחיד נדרש להרשעת אדם בבגידה, אך בשנת 1552 שונה החוק להרשעה בידי שני עדים בלבד. תחילה נחקרו החשודים על ידי המועצה המלכותית, ולאחר מכן נשפטו בפומבי. הנאשמים נחשבו אשמים מראש, ולא עמדה להם הזכות להגנה או לסיוע של עורך דין. משמעות הדבר הייתה שבמשך מאות שנים כל מי שהואשם בבגידה היה בנחיתות משפטית חמורה. מצב זה נמשך עד שלהי המאה ה-17, אך לאחר אישומי בגידה נגד פוליטיקאים מהמפלגה הוויגית לאורך כמה שנים, נחקק חוק הבגידה 1695. חוק זה התיר לנאשמים לקבל ייעוץ משפטי, להביא עדים, לקבל העתק מכתב האישום נגדם ולהישפט על ידי חבר מושבעים. כאשר האישום לא היה בגין איום ישיר על חיי המלך, אף נקבע שיש להביא את הנאשם למשפט בתוך שלוש שנים מעת ביצוע המעשים המיוחסים לו.
כלא ועינוי
לאחר ההרשעה במשפט, הוחזקו העבריינים בבית הסוהר למשך ימים אחדים, ומשם נלקחו לאתר הוצאתם להורג. בתחילת ימי הביניים נעשה מסע זה כשהנדון למוות קשור לגבו של סוס, ובמשך השנים השתנה המנהג והנדון למוות נקשר ללוח עץ שנגרר מאחורי הסוס. חוקר תולדות אנגליה, פרדריק ויליאם מייטלנד שיער שהדבר נועד על מנת להבטיח שהנדון למוות יישאר בחיים.