cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קארלסון המעופף
קארלסון המעופף (בשוודית: Karlsson på taket) הם שלושה ספרים שנכתבו על ידי סופרת הילדים השוודית אסטריד לינדגרן, ופורסמו בשנים 1955, 1962 ו-1968. בברית המועצות דמותו של קארלסון הפכה לפופולרית מאוד בעקבות סדרת סרטים מצוירים המבוססים על סדרת הספרים.
עלילת הספר
קארלסון המעופף הוא אדם אדמוני מסתורי נמוך קומה אשר חי על גג בית ממוצע ברחוב ממוצע בלב סטוקהולם שבשוודיה. כאשר קארלסון לוחץ על כפתור הממוקם על גבי הבטן שלו, הוא מניע מנוע קטן עם פרופלור אשר ממוקם על גבי גבו ומאפשר לו לעוף. קארלסון הופך לאורך הספרים לחברו הטוב של ילד אשר מתגורר בבניין בו קארלסון גר.
קארלסון הוא שובב גדול ולעיתים קרובות מסבך את חברו הקטן בצרות שונות, אף על פי כן, לבסוף, כל חברי המשפחה של הילד לומדים להכיר את קארלסון ולאהוב אותו ולהעריך את חוש ההומור שלו.
סרטים וסדרות טלוויזיה
יצאו מספר גרסאות קולנועיות לסדרת הספרים לאורך השנים. הגרסה הקולנועית הראשונה יצאה בשנת 1974 בשוודיה. בשנת 2002 יצא סרט מצויר המבוסס על הסדרה. בשנת 1970 יצאה גרסה מצוירת בברית המועצות אשר התבססה על סדרת הספרים וזכתה להצלחה רבה.
יונדאי איוניק
יונדאי איוניק (באנגלית: Hyundai Ioniq) היא מכונית משפחית קומפקטית היברידית, בעלת חמישה מקומות, שיוצרה על ידי יונדאי מוטור בין השנים 2016 ל-2022. היא הוצגה בשנת 2016 והגיעה לישראל בסוף שנת 2016. שם המכונית הוא הלחם בסיסים של המילים ion - unique. זהו הרכב הראשון בייצור המוני שמוצע בגרסאות היברידיות, היברידיות נטענות וחשמליות ללא גרסה עם מנוע בעירה פנימית.
יונדאי הודיעה כי ייצור האיוניק יופסק רשמית ביולי 2022.
היסטוריה
האיוניק ההיברידית הוצגה לראשונה בדרום קוריאה בינואר 2016, כאשר כל שלוש הגרסאות הופיעו בתערוכות הרכב בז'נבה ובניו יורק בשנת 2016. הגרסה ההיברידית הושקה בשוק הבית שלה בדרום קוריאה בפברואר 2016, ואחריה הדגם החשמלי ביולי 2016. הגרסה ההיברידית הנטענת באה בעקבותיה בפברואר 2017.
משנת הדגם הראשונה שלה (2017) ועד שנת הדגם 2019, האיוניק החשמלית הייתה הרכב היעיל ביותר על פי הסוכנות להגנת הסביבה, עם צריכת דלק מדורגת של 136 מייל לשווה ערך בנזין (25.3 קוט"ש / 100 מייל; 15.7 קוט"ש / 100 ק"מ). הגרסה ההיברידית דורגה עם 58 מייל לליטר, מה שהופך אותה לרכב ההיברידי החסכוני ביותר שיוצר בייצור המוני.
מפרט טכני
האיוניק כוללת מנוע בנזין I4 צילנדרים בנפח 1.6 ליטרים המספק כ-105 כוחות סוס ב-5,700 סיבובים לדקה, עם מנוע חשמלי המספק כ-43.5 כוחות סוס. שני המנועים מספקים יחד 141 כוחות סוס. תיבת הילוכים אוטומטית רובוטית כפולת מצמד בעלת שישה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 11.1 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 185 קילומטרים לשעה.
גרסאות
לאיוניק שתי גרסאות נוספות. הראשונה איוניק חשמלית בעלת מערכת הנעה חשמלית הכוללת מנוע חשמלי המספק כ-120 כוחות סוס, סוללת לתיום יון בקיבולת 28 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלית של 280 קילומטרים. היא הוצגה בשנת 2016. השנייה איוניק היברידית פלאג-אין גרסה היברידית עם אפשרות לטעינה דרך חשמל. היא כוללת אותה מערכת הנעה כמו הגרסה הבסיסית. היא הוצגה יחד עם הגרסה החשמלית בשנת 2016.
בשנת 2019 עברה האיוניק ושתי גרסאותיה שיפורים בעיצוב, שכללו עיצוב חדש לפנים המכונית כולל מערכת מולטימדיה ומערכת בקרת אקלים חדשה במסך מגע ושדרוג האבזור.
הקלטות אחרונות
הקלטות אחרונות הוא אלבום משיריה של המוזיקאית הישראלית ענבל פרלמוטר, סולנית להקת "המכשפות", המבוסס ברובו על סקיצות שאותן כתבה והלחינה טרם מותה בתאונת דרכים בשנת 1997.
רקע
את הסקיצות תכננה פרלמוטר להוציא לאור כאלבום הסולו הראשון שלה אך לא הספיקה להקליטם באולפן באופן מסודר. לאחר שנהרגה בתאונת דרכים, צצו לבטים בקרב מקורביה אם לפרסם את השירים. רבים סברו שענבל לא הייתה רוצה לפרסם אותם בגרסה דלה וראשונית כזאת אלא בעיבוד מוצק יותר, אך לבסוף הגיעו להחלטה שיש לפרסם את השירים. כשנה לאחר התאונה יצא האלבום, שנקרא על שם תוכנו: הקלטותיה האחרונות של פרלמוטר.
מתוך שלושים סקיצות שהיו אמורות להרכיב שלושה אלבומים שונים נבחרו מספר סקיצות. הן הושבחו בידי מוזיקאים במהלך החודשים הבאים לאחר התאונה, והרכיבו Overdubbing מעליהן. בנוסף לסקיצות האלו הוכנסו לאלבום ארבעה שירים נוספים: הקלטה של השיר "חמדת אבות 2" מתוך התוכנית "שיר פרידה" לזכר יצחק רבין ("טלעד", 1995), גרסת הכיסוי לשיר "יש לך שמש" שעיבדה והקליטה פרלמוטר במסגרת פרויקט "עבודה עברית", "לילות בלי מילים" ששרה אורלי פרל, שיר שהועידה פרלמוטר לקאמבק העתידי של "המכשפות" ולא הספיקה להקליט לו סקיצה, ו"בתוך ערפל" ששרה יפעת נץ (שגם כתבה את המילים).
רשימת השירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ענבל פרלמוטר, מלבד היכן שמצוין אחרת.
(סדר השירים מ"חתול בשק" ועד "זהירות מהמרווח" הוא סדר השירים המקורי שפרלמוטר ייעדה להם בפועל)
פורד טאונוס P2
פורד טאונוס P2 (בגרמנית: Ford Taunus P2) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב Ford-Werke GmbH, (פורד גרמניה), חברת בת של קונצרן הרכב פורד, אשר יוצרה בין השנים 1957–1960.
אמן (שיר של ליאורה)
אָמֵן הוא פזמון שייצג את ישראל באירוויזיון 1995. את הפזמון כתבה חמוטל בן זאב והלחין משה דץ. הוא בוצע על ידי ליאורה סימון, שהייתה אלמונית עד לקדם האירוויזיון של אותה השנה.
פורד טאונוס P2
דגם "פורד טאונוס P2" קרוי גם "Ford Taunus 17M", ו"Ford Taunus 17M P2".
שם הדגם הנפוץ ביותר במשך השנים ועד היום הוא "פורד טאונוס 17M".
אמן (שיר של ליאורה)
הפזמון הוא מעין תפילה לאלוהים להגנה ולשלום, ומקור שמו במילה "אמן" החוזרת פעמים רבות במהלך תפילות, ומהווה הסכמה לנאמר קודם לכן.
פורד טאונוס P2
נתונים
יוצרו 239,978 יחידות, כולל 45,468 יחידות בתצורת סטיישן, וכ-3,000 יחידות בתצורת קבריולה.
מחיר דגם סדאן בסיסי, בשנת 1957 עמד על 6,650 מרק גרמני, מחירו של דגם סדאן דה-לוקס עמד על 7,190 מרק גרמני.
אמן (שיר של ליאורה)
הפזמון זכה במקום ה-8 מתוך 23 באירוויזיון ובמקום השמיני במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג'.
פורד טאונוס P2
נתונים
מחיר דגם סטיישן בסיסי, בשנת 1957 עמד על 6,990 מרק גרמני. מחירו של דגם סטיישן דה-לוקס עמד על 7,550 מרק גרמני.
תאוצת הדגם, בין 0–100 קמ"ש היא 23 שניות.
בגט
בגט (מצרפתית: Baguette, "מקל קטן", מכונה גם לחם צרפתי) הוא לחם צר וארוך בעל קרום פריך מאוד. בגט סטנדרטי הוא ברוחב 5–6 ס"מ, בגובה 3–4 ס"מ ואילו אורכו עשוי להגיע עד כדי מטר שלם.
בישראל נמכרים בגטים במרבית המרכולים והמאפיות. בגטים קצרים משמשים להכנת כריכים. בישראל מכנים אותם לפעמים "חצי בגט" והם נמכרים בדוכני מזון מהיר עם מילויים שונים.
בצרפת מורחים על פרוסות בגט פטה או גבינות. בארוחת בוקר קונטיננטלית בצרפת מורחים ריבה על פרוסות בגט ומטבילים אותן בקערת קפה או שוקו חם.
פרוסות בגט חתוכות באלכסון משמשות, בשל צורתן היפה וגודלן הקומפקטי, כבסיס למתאבנים של כריכונים פתוחים מעוצבים. פרוסות בגט משמשות גם לקליית צנימים, למשל כליווי לסלט ירוק או מרק בצל.
אגדה אורבנית (שהופרכה) לגבי מקור הבגט מייחסת את המצאתו לצבא נפוליאון במהלך מלחמת רוסיה-צרפת בשנת 1812. ייתכן שהאגדה נוצרה בתעשיית הפרסום הניו יורקית. לפי אגדה זו, החיילים הצטוו לקחת עמם בגדים נוספים בשל הקור הרוסי וכך נשאר פחות מקום לכיכרות לחם, ולכן אפו לחם ארוך שניתן לאחסנו בשרוולי מכנסיהם. האגדה מופרכת בין השאר משום שידוע שלצבא נפוליאון היו יחידות אפייה ניידות, כך שלא סביר שכל חייל היה צריך לדאוג ללחם עבור עצמו. בנוסף, מראה מדי החיילים, בעלי המכנסיים הצרים ששוליהם טמונים במגפיים, די בו כדי להפריך את האגדה אודות מקום פנוי להטמנת בגט.
בשנת 2022 הכיר ארגון אונסק"ו בידע להכנת הבגט כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.
הבגט מזוהה עם צרפתים פעמים רבות, לעיתים כסטריאוטיפ.
Starless and Bible Black
הפקה
שם האלבום הוא כשם הקטע האינסטרומנטלי הארוך הפותח את צידו השני של האלבום. השם לקוח מפתיחת יצירתו של דילן תומאס, "תחת חרש חלב" ( Under Milk Wood).
באלבום שמונה שירים ושניים מהם הן יצירות אינסטרומנטליות ארוכות. הראשונה נמשכת 9 דקות והשנייה נמשכת 11 דקות. לכן בתקליט הויניל המקורי, שתי היצירות מכסות את כל הצד השני. חמישה מהשירים באלבום הוקלטו בהופעות חיות ונערכו באולפן - רק שני השירים הפותחים את האלבום הוקלטו באולפן. השיר The Night Watch עד 1:57 דקות לשיר הוקלט בהופעה והלאה מנקודה זו, הוקלט באולפן. שני אלבומי הופעה של הלהקה שיצאו מאוחר יותר: The Great Deciver ו-The Night Watch נקראים על שם שני שירי האלבום.
זהו האלבום האחרון של הלהקה בו כנר הלהקה, דייוויד קרוס והאחרון בו השתתף הפזמונאי האורח, ריצ'רד ג'יימס פאלמר. למרות שהיצירה האינסטרומנטלית Trio מנוגנת ללא תופים, מתופף הלהקה ביל ברופורד נכלל בקרדיט על השיר.
צעצוע של סיפור (זיכיון)
את הסרט הראשון ביים ג'ון לאסיטר, את הסרט השני ביים לאסיטר ביחד עם אש ברנון ולי אונקריץ', ואת הסרט השלישי ביים אונקריץ' (לבדו). לאסיטר צפוי לשוב ולביים את הסרט הרביעי.
שלושת הסרטים, שהופקו בתקציב כולל של 320 מיליון דולר, הרוויחו יחד יותר מ-1.9 מיליארד דולר ברחבי העולם. כל אחד מהסרטים שבר, בזמנו, שיאי מכירות בקופות הכרטיסים. הסרט השלישי בסדרה נכלל, אף היום, ברשימת 25 סרטי הקולנוע הרווחיים ביותר ברחבי העולם בכל הזמנים. מבקרי הקולנוע העניקו לכל סרטי הסדרה ביקורות חיוביות מאוד. "צעצוע של סיפור" ו-"צעצוע של סיפור 2" הופצו למכירה על גבי Blu-ray ו-DVD ב-23 במרץ 2012. באוקטובר 2009, למשך שבועיים לפחות, הופצו מחדש שני סרטים אלו יחד לצפייה בבתי הקולנוע, בגרסת תלת-ממד.
הסדרה מדורגת במקום ה-23 ברשימת זיכיונות הקולנוע הרווחיים ביותר ברחבי העולם; זהו זיכיון האנימציה השלישי ברשימה (אחרי גנוב על הירח ושרק). שלושת סרטי הסדרה נמנים בקרב טרילוגיות הסרטים עטורות השבחים (של מבקרי הקולנוע) של כל הזמנים. ב-1 בנובמבר 2011, כל שלושת הסרטים הופצו למכירה על גבי Blu-ray בגרסת תלת-ממד, הן כסרטים בודדים, והן במארז של כל הטרילוגיה.
"צעצוע של סיפור 3" ו"צעצוע של סיפור 4" זכו בפרס האוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר.
צעצוע של סיפור
אנדי, ילד שאוהב צעצועים, קיבל במתנה צעצוע חדש, בשם באז שנות-אור. באז הוא דמות של מגן-חלל, שתפקידו הוא להציל את הגלקסיה. אנדי אהב מאוד את הצעצוע החדש ושיחק איתו הרבה. באז הצליח להתחבב גם על שאר הצעצועים. שריף וודי, צעצוע נוסף של אנדי בדמות קאובוי, קינא בבאז והתנכל לו. באז חשב שהוא מגן חלל אמיתי, ואילו וודי אמר לו שהוא רק צעצוע, מה שגרם להם לריב אחד עם השני.
לבסוף, וודי ובאז חזרו לביתו של אנדי כחברים, לאחר שבאז הבין שהוא אינו מגן חלל אמיתי.
הסרט הופץ על ידי חברת וולט דיסני ואולפני פיקסאר והכניס $361,958,736.
צעצוע של סיפור 2
כשבאז ושאר הצעצועים הגיעו, באז ביקש מוודי שלא יטוס, ואמר לו שצעצועים נועדו למשחק, ולא לתצוגה. וודי השתכנע, וחזר יחד אתם לביתו של אנדי.
צעצוע של סיפור 3
בגן הם פגשו את לוצו, דוב צעצוע ואת בן זוגה של ברבי. הצעצועים שמחו שהם מצאו מישהו לשחק אתו. וודי לא שמח כשאר הצעצועים, ומנסה לברוח מהגן לקולג' של אנדי. בוני, אחת הילדות בגן, מצאה את וודי והביאה אותו לביתה. בינתיים, הצעצועים ניתנים לפעוטות, כדי שישחקו אתם. הצעצועים גילו שלא נעים לשחק עם הפעוטות, מכיוון שהם זורקים אותם לכל כיוון, ומשחקים בהם בצורה תוקפנית.
בביתה של בוני, וודי שמע מצעצוע של בוני שלוצו הוא מרושע. וודי חוזר לגן, ולוקח יחד איתו את כל הצעצועים לאנדי, שחזר מהקולג' לחופשה בביתו. בסוף הסרט, אנדי החליט שהוא מבוגר מדי בשביל צעצועים, ומסר את כל הצעצועים לבוני.
הסרט הופץ על ידי חברת וולט דיסני והיה לשובר קופות גדול כאשר הצליח להכניס $1,063,171,911.
צעצוע של סיפור 4
הסרט גם הוא נהפך ללהיט ביקורתי וקופתי כמו הסרטים הקודמים לו ואף זכה בפרס אוסקר כמו הסרט הראשון והסרט השלישי בסדרה. הסרט הכניס בקופות כ־1.073 מיליארד דולר.
צעצוע של סיפור 5
בפברואר 2023, הכריז בוב איגר על סרט המשך נוסף לסרט בתהליך עבודה. בנוסף, טים אלן חשף כי הוא עומד לדבב את באז שנות-אור בסרט ההמשך.
באז שנות אור ממפקדת הכוכב: ההרפתקה מתחילה
סרט אנימציה שהופק להפצה ככותר DVD. זהו ספין אוף שיצא בשנת 2000 ל"צעצוע של סיפור", הלהיט של החברות דיסני ופיקסאר משנת 1995. הסרט משמש כפיילוט לסדרה "באז שנות אור ממפקדת הכוכב".
ספיישלים לחגים
בעקבות הצלחת הסדרה שוחררו שני סרטים קצרים שיצרו אולפני פיקסאר וחברת וולט דיסני:
צעצוע של סיפור: ההסתבכות
סרט טלוויזיה קצר באורך 22 דקות שעלילתו מתקיימת לאחר אירועי הסרט השלישי. את הסרט דיבבו טום הנקס, טים אלן, ג'ואן קיוזאק ועוד רבים מקאסט צעצוע של סיפור. הסרט יצא לטלוויזיה בשנת 2013. עלילת הסרט מתרחשת בליל כל הקדושים. בסרט, נוסעים חבורת הצעצועים במכונית ורואים סרט אימה. לפתע, המכונית מתקלקלת ובוני ואמה נאלצות לשכון במלון קטן יחד עם הצעצועים, ובמלון הצעצועים נחטפו על ידי האיגואנה של מנהל המלון ורק ג'סי יכלה להציל אותם, בעזרתו של קומבט קארל היא הצליחה להציל את וודי ממכירה ולגרום לאמה של בוני לגלות את התוכנית האמיתית של מנהל המלון ולהחזיר את הצעצועים לבוני.
צעצוע של סיפור: הזמן שנשכח
סרט טלוויזיה קצר שעלילתו מתרחשת לאחר אירועי הסרט השלישי. את הסרט דיבבו טום הנקס, טים אלן, ג'ואן קיוזאק ועוד רבים מקאסט 'צעצוע של סיפור'. הסרט עומד לצאת לטלוויזיה בשנת 2014. עלילת הסרט מתרחשת בתקופת החגים הנוצרית. בסרט, הולכים הצעצועים של בוני לאיבוד בעולם של צעצועי לחימה מגניבים אשר הופכים למסוכנים. לבסוף, בעזרתה של טריקסי, שהתיידדה עם רפטילוס מקסימוס ושינתה את העולם האבוד לטוב יותר, החבורה חזרה יחד לחדרה של בוני בשלום.
באז שנות אור ממפקדת הכוכב
סדרת אנימציה אמריקאית מסוגת מדע בדיוני, הרפתקאות וקומדיה המבוססת על באז שנות-אור מזיכיון "צעצוע של סיפור". הסדרה נוצרה על ידי "אולפני פיקסאר" ו-"Disney Television Animation", והיא הסדרה הראשונה של דיסני המבוססת על סרט של פיקסאר.
מזלגוני שואל שאלה
סדרת סרטונים קצרה בה מזלגוני שואל את חבריו הצעצועים שאלות על תפיסת עולמו. הצעצועים של בוני עוזרים לו ללמוד ולהבין דברים. הסדרה משודרת בדיסני+.
הוצאה ביום טוב
מלאכת הוצאה היא אחת משלושים ותשע המלאכות שנאסרו בשבת. כחלק מהיתר התורה לבצע מלאכת אוכל נפש ביום טוב, הותרה גם הוצאה מרשות לרשות לצורך העברת דברי מאכל וכלי אכילה ממקום למקום.
המותר בטלטול
מלאכת הוצאה מרשות לרשות הותרה במסגרת ההיתר הכללי של מלאכת אוכל נפש, אמנם למדו חכמים שיחד עם ההיתר לעשות מלאכות מסוימות לצורך אוכל נפש, התירה התורה לבצע את אותן המלאכות גם עבור דברים אחרים שיש לאדם מהם הנאה או צורך ביום טוב. למשל, מותר לצאת לטיול ברשות הרבים עם תינוק בעגלה, וכן מותר להוציא לרשות הרבים ספר תורה ולולב
האסור בטלטול
בתלמוד הבבלי מבואר שאסור להוציא ביום טוב דבר עבור גוי, בעל חיים או יום חול, מפני שכל המלאכות שהותרו ביום טוב, הותרו לצורך שמחת יום טוב בלבד, ולכן אסור להוציא דבר עבור מי שאינו מְצוּוֶה לשמוח ביום טוב או עבור ימי החול.
הוצאה שאין בה צורך יום טוב כלל
דברים שאין בהם צורך כלל ביום טוב, נחלקו הראשונים אם מותר לטלטלם ביום טוב (בשונה מצורך יום טוב שאינו צורך אוכל נפש, שהותר, כאמור). יש אומרים שמלאכת הוצאה הותרה לחלוטין ביום טוב (אלא אם ההוצאה נועדה עבור נכרי, בעלי חיים או יום חול). ולדעת רוב הפוסקים אסור מהתורה לטלטל ביום טוב שלא לצורך. וכך נפסק להלכה. לאור זאת, אסור על פי ההלכה להוציא אבנים ושאר דברים שאין בהם צורך להנאת יום טוב. לפיכך, היוצא לרשות הרבים צריך לשים לב שלא יהיה בכיסו דבר שאין לו בו צורך.
כל הדברים שאסור להוציא ביום טוב, טלטולם אסור גם ברשות הרבים מדברי חכמים שנקראת 'כרמלית'. וכשם שה'עירוב' מועיל לשבת (למי שסומך על העירוב), כך הוא מועיל ליום טוב, שכל מקום שמוקף ב'עירוב' מותר לטלטל בו דברים שאין בהם שום צורך, או אף טלטול לצורך גויים או בהמה.
צעצוע של סיפור (זיכיון)
צעצוע של סיפור בקיצור
סדרת סרטים קצרים באנימציה ממוחשבת המבוססים על הזיכיון "צעצוע של סיפור". הסרטים מתרחשים באופן כרונולוגי אחרי הסרט "צעצוע של סיפור 3", בביתה של בוני, שאנדי העביר אליה את צעצועיו. הסרטים "חופשה בהוואי" ו"פעמיים באז בבקשה" הופצו בשנת 2011, והסרט "חיית מסיבות" הופץ בשנת 2012. הסרטים הקצרים הוצגו בהתחלה לפני הקרנת סרטי דיסני, ומאוחר יותר שודרו בערוץ דיסני.
הוצאה ביום טוב
טעמי המצווה
יש הטוענים שבתקופת המדבר המן ירד גם ביום טוב, ומותר היה לבני ישראל גם להביא מן הביתה וגם לבשל אותו. ולכן מלאכת הוצאה ביום טוב הותר לדורות בנוסף למלאכות הבישול ("אוכל נפש").
צעצוע של סיפור (זיכיון)
חיי מנורה
סרט קצר המספר על חייה של בו-פיפ בין הסרט השני עד לסרט הרביעי.
פיקסאר פופקורן
סדרת סרטונים קצרים המבוססים על סרטי פיקסאר מכל הזמנים. בסדרה יש שלושה סרטונים המבוססים צעצוע של סיפור.
ביקורת
הסרטים קיבלו ביקורות חיוביות ומשבחות בשני האתרי ביקורת סרטים. שני הסרטים הראשונים בסדרה קיבלו מאתר Rotten Tomatoes ציון של 100%, השלישי קיבל 99%, והרביעי קיבל 97%. ציונים גבוהים ביותר, שבדרך כלל לא מתקבלים באתר הזה. גם באתר Metacritic ארבעת הסרטים קיבלו ציונים גבוהים ביותר ביחס לממוצע.
ארץ צעצוע של סיפור
"ארץ צעצוע של סיפור" היא אזור שקיים בדיסנילנד הונג קונג ואולפני הוליווד של דיסני. בדיסנילנד הונג קונג, ארץ זו מעוצבת בצורה מתאימה לנושא - לדוגמה: שימוש בבמבוקים כדשא המכסה את פני השטח, שימוש באביזרים רבים ודמויות מסרטי צעצוע של סיפור - לדוגמה: וודי ענק, רקס ענק, מטוס נייר גדול וגם כדור גדול מהסרט הראשון של פיקסאר - luxo jr. האזור החדש נפתח ב-18 בנובמבר 2011, והוא ממוקם בצד המערבי של דיסנילנד הונג קונג, מאחורי ארץ הפנטסיה.
פייטרו בוסלי
פייטרו בוסלי (באיטלקית: Pietro Boselli; נולד ב-3 בדצמבר 1988) הוא דוגמן איטלקי.
צעצוע של סיפור (זיכיון)
ארץ צעצוע של סיפור
ב-30 ביוני 2018 "ארץ צעצוע של סיפור" נפתחה באולפני הוליווד של דיסני.
פייטרו בוסלי
ביוגרפיה
בוסלי נולד בוונטו והחל לדגמן בגיל 6 ל-"Armani Junior", קו בגדי תינוקות וילדים של ארמני.
צעצוע של סיפור (זיכיון)
משגרי החלל של באז שנות אור
משגרי החלל של באז שנות אור הוא מתקן פופולרי שנמצא בחמישה פארקים שונים של דיסני. המתקן נחנך בשנת 1998 בפארק 'ממלכת הקסם' שבפלורידה. המתקן מתבסס על מתקנים שונים משנים קודמות. סיפור המסגרת של המתקן הוא שקיסר הרשע זורג, אויבו המושבע של באז, מנסה לגנוב יחידות כוח שמפעילות את המתקן. מי שעולה למתקן צופה בסצנות רבות כגון מתקפת רובוטים, מפעל לייצור רובוטים, ספינת חלל וקרב חלל. המתקן נמצא בפארקים: 'ממלכת הקסם', 'דיסנילנד טוקיו', 'דיסנילנד', 'דיסנילנד הונג קונג' ו'דיסנילנד פריז'.
פייטרו בוסלי
ביוגרפיה
הוא למד הנדסת מכונות ביוניברסיטי קולג' לונדון, לאחר מכן המשיך בלימודיו לתארים מתקדמים ולימד באוניברסיטה סטודנטים לתואר ראשון.
ב-2014 אחד הסטודנטים שנתקל בו באוניברסיטה פרסם את תמונותיו בפייסבוק, לאחר שזכה לפרסום נרחב ברשת, הוא חתם על חוזה עם סוכנות הדוגמנות הבריטית "Models 1".
הוא הופיע בין היתר במגזין הגברים GQ ועל שער המגזין הבריטי "Attitude".
ב-2016 חתם על חוזה עם חברת ארמני.
ב-2017 עורר סערה כאשר בעת שהיה בחופשה בפיליפינים, העלה סרטון לרשת בו הוא משתמש באדם מקומי כמשקולת אנושית, דבר הנתפס כגזעני, כאשר האדם הלבן והחזק מתייחס לאסייתים מקומיים כאל חפצו, ב-2019 עורר מחלקות נוספת שהצהיר בסרטון שהוא מוכן להתנשק עם מי שייתן לו 20 דולר.
לעמוד האינסטגרם שלו יש למעלה מ-2.7 מיליון עוקבים.
קווי-גון ג'ין
קווי-גון ג'ין (Qui-Gon Jinn) הוא דמות בדיונית בעולם מלחמת הכוכבים. חי בין השנים 92-32 BBY. ג'דיי מאסטר, שיחק תפקיד מרכזי בעלילת "מלחמת הכוכבים: אימת הפנטום". קווי-גון גין הוא תלמידו של הרוזן דוקו, המורה והמנטור של אובי-וואן קנובי, ומופיע בעוד יצירות ביקום "מלחמת הכוכבים". שמו קווי-גון הוא כנראה נגזרת מהמילה הסינית "קויג'ונג'", אשר היא טכניקה של נשימה נכונה. השם "ג'ין" הוא נגזרת מהמילה היפנית "ג'ן" שפרושה סובלנות והיא אחת מאמות הסיפים של אומנות הקרב בושידו.
בסדרת סרטי מלחמת הכוכבים מופיע קווי-גון לראשונה בסרט "אימת הפנטום" (פרק 1) כאשר הוא יוצא יחד עם תלמידו אובי-וואן לפתור סכסוך בין פדרציית הסחר לכוכב נאבו. השניים מותקפים בידי אנשי הפדרציה ואחרי שהם מסייעים למלכת נאבו, פאדמה אמאדלה, לברוח מהכוכב ומאנשי פדרציית הסחר, הם נוחתים נחיתת אונס על כוכב הלכת טטואין, שם הם מגלים את אנאקין סקייווקר. אנאקין, ילד קטן בן 10, מתגלה כעילוי יוצא דופן שהכוח חזק עמו במידה חסרת תקדים. בעקבות בדיקת המידי-כלוריאנים ומעלליו של אנאקין, קווי-גון האמין שאנאקין הוא ה"נבחר" שיביא את האיזון לכוח, כפי שנחזה בנבואה העתיקה. במהלך חזרתם של קווי-גון, אובי-וואן, פאדמה ואנאקין לנאבו הם מותקפים על ידי דארת' מול (Darth Maul), אביר סית' וחניכו של דארת' סידיוס. קווי-גון נהרג בידי מול ומול נהרג בידי קנובי. על ערש דווי, משביע קווי-גון את תלמידו, אובי-וואן, לאמן את אנאקין בדרכי הכוח ולהפכו לאביר ג'דיי. אובי-וואן מקבל על עצמו את המשימה ומאמן את אנאקין, למרות הסתייגותו של יודה מהעניין, שכן יודה חש באנאקין פחד רב וסכנה גדולה עוד יותר.
לאחר מותו למד ליצור קשר עם החיים ובפרט עם יודה, שלימד את אובי-וואן קנובי כיצד לתקשר איתו.
קווי גון ג'ין והכוח החי
קווי-גון הוא מאסטר ג'דיי מכובד ונערץ אם כי הרבה פעמים נחשב לנטע קצת זר. קווי-גון למד כל הזמן על החיות של הכוח בניגוד למאסטרים אחרים שלרוב מאבדים עצמם במדיטציה של ה"הכוח המאחד". קווי-גון פשוט חי את הרגע ודוגל בפילוסופיה של "תרגיש, אל תחשוב, תשתמש באינסטינקטים שלך".
תפיסה על חושית של העתיד היא יכולת אשר מגיעה ממדיטציה של"הכוח המאחד". קווי-גון מעודד את אובי-וואן להתרכז ברגע (בכוח החי) במקום להתבונן בעתיד (הכוח המאחד). ה"כוח החי" עוזר יותר להשתמש ברגשות להגשמת המטרה בעוד ש"הכוח המאחד" מגביל את השימוש ברגש.
קווי-גון מתמקד על ה"כוח החי" הנבדל מזרמים המקבילים של מסדר הג'דיי, הגישה האורתודוקסית במסדר היא האיחוד סביב ה"כוח המאוחד". ה"כוח החי" מקדם הכרה קבועה של המודעות על ההווה, מכיוון שההווה הוא זה אשר מעצב את העתיד. האמונה שלו בזה מצדיקה את ההתנהגותו של קווי גון במשימותיו. רגישות ל"כוח החי" מניעה אותו לעשות החלטות שאולי ג'דיי שיגרתי יותר לא היה עושה. בגלל דעותיו המוזרות של קווי-גון הוא לא יושב במועצת הג'דיי.
בסדרה "מלחמת הכוכבים-מלחמות המשובטים" הרוח של קווי-גון דיברה עם מאסטר יודה והכירה לו את הכוכב "דגובה" בו יודה יתגורר בעתיד.
קישורים חיצוניים
Figuren aus Star Wars
הכלה (פסיכולוגיה)
הֲכָלָה (באנגלית: Containing) היא מושג בתחום הפסיכולוגיה המתאר יכולת לקבל רגשות וקשיים של הפרט או של האחר כפי שהם, מבלי להדוף או להכחיש אותם, או להשליך אותם על האחר בצורה לא מותאמת. הכלה קשורה ביכולת לתת לרגשות ומצבים קשים פרשנות או הסתכלות המאפשרת את קבלתם והטמעתם.
מושג ההכלה פותח בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 על ידי הפסיכואנליטיקאי וילפרד ביון, בהקשר למושג הזדהות השלכתית של מלאני קליין, אצלה למד פסיכואנליזה. מושג ההכלה של ביון התייחס ליכולת של האם להכיל תחושות ומצבים מאיימים של התינוק מבלי להשליך אותם חזרה על התינוק. למשל, יכולת של אם להבין חרדה של תינוק שבוכה וצורח, ולגשת לחבק ולהרגיע אותו, במקום לפרש את הצרחות כמבטאות תחושות מאיימות שאולי אף קשורות לעולמה הפנימי של האם (למשל: "התינוק שונא אותי"), ובעקבות כך לקפוא או להתרחק ממנו בשל הקושי להתמודד עם תחושות אלו.
בהקשר של טיפול נפשי, ביון מתאר את המטפל כ"מיכל" עבור המטופל, שתפקידו להכיל רגשות קשים שלו, שהוא מאוים מהם ומתקשה לעבד אותם בעצמו. ההכלה נעשית על ידי קבלת רגשות אלו, השהייתם אצלו והפיכתם לפחות מאיימים, ולבסוף החזרתם אל המטופל באמצעות התערבות טיפולית כמו פרשנות בדרך שיוכל לחוש אותם, לקבל אותם ולא להיות מאוים מהם. כך, על פי ביון, יכול המטופל לפתח יכולת הכלה עצמית - ללמוד בהדרגה להתבונן ברגשות קשים אלו ולהכיל אותם בעצמו.
לצד השימוש במושג זה בהקשר של הורות ופסיכותרפיה, עשוי מושג ההכלה לשמש בכל מערכת יחסים בין אנשים (למשל יחסי ידידות, יחסי עבודה), מבחינת היכולת של הפרט לקבל רגשות קשים של האחר, להבין ולהגיב בהתאם, באופן שלא דוחה רגשות אלו או משליך אותם על האחר.
מידע על ביון
וילפרד רופרכט ביון (Wilfred Ruprecht Bion; 8 בספטמבר 1897 – 8 בנובמבר 1979) היה פסיכואנליטיקאי בריטי, תאורטיקן וקלינאי. ביון נולד במוטרה שבהודו והתחנך בפנימייה באנגליה, מה שייצר מרחק וגעגוע אל משפחתו ואל מדינתו. ביון לחם במלחמת העולם הראשונה ושימש כקצין שריון, כמו כן, לקח חלק גם במלחמת העולם השנייה. ביון מתאר חוויות טראומטיות משירותו הצבאי מה שגרם לו לרצות לחקור ולהבין יותר את הפוסט-טראומה כפי שבאה לידי ביטוי אצל לוחמים בצבא.
התפתחות תאוריית החשיבה של ביון
בתחילת דרכו עסק בדינמיקה בין קבוצות שהתבססה על חוויות הקשורות בהתנסותו בעבודה קבוצתית משירותו הצבאי. ביון מיפה ארבעה מצבים מנטליים לא מודעים של קבוצות בתנאי דינמיקה קבוצתית. הקבוצה הראשונה היא קבוצת העבודה ושלושת הקבוצות הנוספות נכנסות תחת "קבוצות ההנחה הבסיסית": קבוצת התלות, קבוצת הזיווג וקבוצת הלחימה-בריחה (Fight or flee). קבוצות אלו מתייחסות למצבים הגנתיים ופרימיטיביים בהם משתמשת הקבוצה בצורת התנהגות שונה על מנת להימנע מתחושת החרדה שהקבוצה מביאה עימה.
בשנות ה-50 החל לפתח את התיאוריה של החשיבה. בתקופה זו עסק בחוויה הרגשית ובתהליכי הטרנספורמציה שעוברת נפש האדם לנוכח אירועי החיים. בתקופה זו, רוב פרסומיו של ביון עסקו בחשיבה פסיכוטית ובניסיון להבין דרכה את החשיבה שאיננה פסיכוטית. בתקופה זו, מרבית עבודתו התמקדה בפסיכולוגיית העצמי (קוהוט) באמצעותה בחן את מרכזיות היחסים בין קבוצות כהסבר לעיצוב האישיות, ובנוסף ראה פסיכופתולוגיה כשיבוש בחוויית האדם את עצמו. כמו כן, ביון התבסס על תאוריית החשיבה שפיתח כהמשך והרחבה לגישת יחסי האובייקט של מלאני קליין ודיבר על מערכת היחסים של אם-תינוק כמיכל ומוכל כבאה לידי ביטוי בהמשך גם בפן הטיפולי. תאוריית החשיבה של ביון מוצגת כמודל הבוחן את דרך החוויה האישית של האדם וכיצד האדם משתמש בחוויה זו ככלי המאפשר לו לחשוב ולעבד את החוויה שעבר דרך התבוננות ברגשות שעלו בחוויה זו, זוהי למעשה חשיבה בצורה רגשית.
מאוחר יותר, החל ביון בשינוי החשיבה המתואר פעמים רבות כמעבר ממודל המבוסס על טרנספורמציות ב-K (Knowledge) המדבר על חשיבה הקשורה בהשתלשלות של ייצוגים, יסודות נפשיים שאותם המחשבה יכולה לשאת, אל מודל המבוסס על טרנספורמציות ב-O (Observant) המדבר על אותם המושגים של ממד הידיעה (K) כמו פונקציות בטא, אך בצורת חשיבה שנכנסת אל תוך הייצוג - פונקציות אלפא.
הכלה על-פי ביון
בתגובה להזדהות השלכתית, על האם לשמש כמיכל עבור התינוק ולהכיל את אותם התכנים המאיימים. ביון התייחס למושג "הכלה" כתפקוד מנטלי מורכב, בו האם מקבלת, אוספת ומכילה את התוכן המנטלי שהתינוק משליך לתוכה ולאחר מכן מארגנת את התוכן מחדש עבור התינוק. המושג "הכלה" מבוסס על הזדהות השלכתית. ביון מדבר על תפקיד הדמות המטפלת כאובייקט חיצוני שעליו לשמש כמיכל שעליו להכיל את החלק המושלך של התינוק (העצמי), לשנותו ולהחזירו לתינוק כך שיהיה נסבל דיו על מנת שיוכל לשאת אותו ולהפנים אותו מחדש. הוא מפתח את התיאוריה שלו לגבי המיכל והמוכל וטוען כי כאשר התינוק מחפש את השד הוא לא רק מחפש אותו עבור סיפוק הצורך במזון, אלא גם הופך אותו למיכל של החרדה שלו. התינוק מחפש את השד גם בשביל לקבל את המזון וכדי לקבל אהבה וקרבה אך עם זאת גם בכדי לקבל משמעות. השד נותן משמעות לתחושות ולרגשות של הילד, הוא היה רעב ועכשיו שבע וכל זה בעזרת השד, כלומר, ניתנת משמעות לשד.
על-פי ביון, התינוק זקוק בתחילת חייו לשני דברים: פעם אחת לאובייקט שישמש מיכל לחוויות הקשות, מישהו שיישא את החוויות הקשות הללו בעבורו ופעם שנייה הוא זקוק לאובייקט, האם למשל ש"תעכל" עבורו את החוויות הקשות ותחזיר לו אותן בצורה מאורגנת וקלה לעיכול מחשבתי.
שני סוגים של גירויים נפשיים המושלכים אל האם על ידי התינוק:
מה שמאפשר את המעבר בין אלמנטים בטא לאלפא הוא יכולת ההכלה של האם; עליה להיות קשובה לחוויה הרגשית של התינוק ולעשות ריוורי (reverie), מושג שתבע ביון המדבר על מצב מנטלי של האם בו היא מצליחה להפנים לתוכה את החוויה של התינוק, לעבד את הרגשות, להיות קשובה אליו ובהתאם לכך לגייס את הפעילות המנטלית כדי לעבד את החוויה הקשה של התינוק שלה. ההנחה היא שככל שהריוורי (reverie) מתרחש, כך התינוק יוכל לפתח את המיכל הפנימי שלו ולהתחיל לשאת החוויה בעצמו. ביון הרחיב את המושג לכזה המתאר תהליך נורמלי של הפיכת אובייקטים מופנמים לאובייקטים חיצוניים כעומד בבסיס היכולת לאמפתיה ומאפיין את העמדה הדיכאונית, זאת בהבחנה מהזדהות השלכתית פתולוגית מתוך העמדה הסכיזו-פרנואידית.
בריאות ופתולוגיה על-פי ביון
ביון תיאר מצבי פתולוגיה רבים שיכולים להיווצר כתוצאה מיחסי מיכל-מוכל שאינם תקינים. הוא דיבר על יחסים אלו כמבוססים על הקשר בין חשיבה לתקשורת, ותיאר שלושה סוגי תקשורת כבאים לידי ביטוי ביחסים אלו ברמות התפתחות שונות אצל האדם.
הראשונה והאידיאלית מבין השלוש היא מערכת יחסים המאופיינת בדו-קיום, כמצב בו למיכל ולמוכל יחסים הדדים זה עם זה; בתנאים סבירים קולט התינוק עם הזמן לא רק את הרגש המעובד והנסבל אלא גם את הפונקציה עצמה ומפתח בעצמו יכולת לפונקציית אלפא. כלומר, לעמידה בתסכול, חשיבה ופיתוח מיכל עצמאי משלו.
השנייה היא מערכת יחסים של סימביוזה בה המיכל והמוכל הם אותו אחד ואין הבחנה בין השניים, מה שיוצר חוויה של 'כלום'. התפתחות החשיבה תלויה בהתפתחות המחשבה וחומרי האלפא, וכן התפתחות מנגנון חושב. לתינוק אין חומרי חשיבה מעצמו, אלא חומרי גלם סנסוריים שהאם מעבדת עבורו ומארגנת אותם לחומרי חשיבה, חומרים אלו מהווים תנאי ליצירת המנגנון החושב.
פתולוגיות רבות יכולות להיווצר כתוצאה מקריסת יכולת החשיבה מסוג אלפא. במצב כזה עלול להתעורר תגובה, שנקראת על פי ביון "התקפה על החיבורים" (attacks on linking), זהו למעשה מצב מנטלי בו לא קיימת אינטגרציה אצל האדם והוא אינו מסוגל לשאת את התכנים המאיימים המציפים אותו. כאשר האם אינה מסוגלת לשאת את התכנים המושלכים עליה, או בשל קנאת-יתר של התינוק ואי-נכונותו לקבל תכנים בחזרה מהאם, משתבש התהליך והתינוק אינו מפתח את פונקציית האלפא המעבדת על מנת להתמודד עם האיום מה שעלול להוביל לפסיכוזה; האדם מפרק ומפורר חוויות, משליך אותן ללא סדר ומטרה, הורס לעצמו ומגיע לחוויה סופית של כלום, חוסר ידיעה וחוסר רגש. ייתכן גם מצב בו האם לא מצליחה להבין ולהזדהות עם המצב הרגשי אלא מצליחה להבין רק צרכים טכניים כמו רעב, למשל, היא אינה מסייעת לתינוק בעיבוד החרדה הנוראית והוא נאלץ להתמודד עימה בעצמו, מה שעלול להוביל לתהליכי פירוק העצמי.
ביון דיבר על מצב קטסטרופלי בו אין את המעברים התקינים בין הפירוק והחיבור, לא מתאפשרת התנועה, מה שיוצר הצפה קטסטרופלית של פחדים ממוות, אסונות, חוסר גבולות, אובדן שליטה, שינוי וכדומה. ביון דיבר על האדם הפסיכוטי שאינו יכול לשאת את קטסטרופת הפירוק, ממקם עצמו ללא תנועה בתחושה של כלום, והאדם הגבולי לעיתים יוצר קטסטרופה חיצונית, שתעמעם את זו הפנימית.
הכלה בטיפול
יחסי האם והתינוק מתוארים כמיכל ומוכל, הכלה כנובעת מההזדהות השלכתית (מלאני קליין) ותהליך זה מתואר כדרך תקשורת שבעזרתה התינוק מפיק משמעות; לדוגמה, התינוק משליך תחושות של כאב על האם היא מזדהה עם הכאב ומכילה את החוויה הקשה של התינוק, לאחר ההכלה היא מחזירה לתינוק הקשבה והבנה (אלמנטים בטא) מה שנותן לו את היכולת לשאת ולהפנים את הגירוי המאיים (אלמנטים אלפא). בסופו של דבר, גם לתינוק ייווצר מיכל בו הוא יוכל להכיל את עצמו ולא רק להשליך על האם. בכל מערכת יחסים יש כל הזמן תהליכים של אחד שמכיל את השני ואחד שמוכל על ידי השני. מוכל שמחפש הכלה, ומיכל שמחפש דברים להכיל אותם. ביון סבר שגם המחשבות שלנו בנויות ככה; נמצאת איזו מחשבה, היא מקבלת לתוכה מחשבת אחרת ומכילה אותה, ועל ידי כך נוצרות משמעויות חדשות. כל הזמן יש מחשבות שמחפשות מחשבות אחרות שיכילו אותם, וכל הזמן מחשבות שמחפשות חומרים להכיל, החיפוש של מכיל ומוכל הוא תמידי במהלך החיים.
כחלק מהתהליך הטיפולי, ביון דיבר על חוסר הידע הנדרש בטיפול. על המטפל להגיע לפגישה הטיפולית "בלי זיכרון ובלי תשוקה", זאת על מנת לאפשר הקשבה אמיתית. המטפל נדרש להשתמש ביכולותיו ל-reverie, כמו יחסי האם והתינוק, וליצור פתיחות שתאפשר לו להכיל את השלכות המטופל. ההכלה בטיפול כגורם מרפא, ביון הציג את המטפל ככר להשלכותיו של המטופל. על המטפל להכיל את השלכות המטופל, להחזיקם ולעבדם בעבורו ולהחזיר אותם בצורה מאורגנת ומעובדת אל המטופל כאשר הוא כבר בעל יכול לשאת ולהתמודד עם אותם התכנים המאיימים שהושלכו.
מה בין הכלה והחזקה
החזקה והכלה שואפות ליצור אותו ואפקט; לשמור על העצמי מפני התפרקות, ולאפשר למטופל להביע ולחקור רגשות שונים, כשהמטפל יוצר עבורו מרחב רגיש, מוגן ואמפתי. בנוסף, שני המונחים שמים דגש דומה על חוויית השכול, הפרידה, הנטישה כממריץ העיקרי של למידה וצמיחה קוגניטיבית.
גם החזקה וגם הכלה מתמקדות בהתפתחות הרגשית של התינוק:
לעומת זאת, לפי ויניקוט, הנפש צומחת מתוך עצמה ופונקציית ההחזקה האימהית מגנה מפני פגיעות, שיכולות לנבוע מגורמים חיצוניים או פנימיים, ועלולות להפר את המשכיות חווייתה העצמית. ואילו ביון היה סבור שהנפש עצמה מייצרת חוויות מאיימות שאין בכוחה לעבד לכדי תחושות וחוויות נפשיות (אלמנטים בטא), והנפש זקוקה למיכל חיצוני שיכיל אלמנטים אלה ויעבד אותם עבורה, בשביל שהיא תוכל לקלוט אותם חזרה בצורה הניתנת לעיכול.
בנוסף, הדגש בהחזקה הוא על סוג של עזרה ששומרת על הנפש מפני גורמים שמסכנים את המשך קיומה. מבחינת ביון, הנפש עצמה מייצרת את החומרים שהנפש מאוימת מהם, לכן יש צורך לקחת לתוך המיכל האימהי את החומרים האלה של נפש התינוק ולעבד אותם שם.
לסיכום, המונחים הפסיכואנליטיים "החזקה" ו"הכלה", למעשה, כרוכים אחד בשני. על מנת להכיל רגשות קשים ולאחר מכן להחזיר אותם למטופל בצורה הניתנת לניהול, הרגשות חייבים להיות "מוחזקים" על ידי המטפל – הוא אוחז בכאב, בייסורים, בבלבול ומדגים בפני המטופל שהרגשות הללו נסבלים למרות הכל. ניתן אף לתאר את ההכלה כיכולתו של אדם "להישאר עם" הסבל של ישות אחרת, תוך החזקה פסיכולוגית ורגשית של הייסורים באופן המאפשר לשרוד את הרגש על ידי הסובייקט.
תפקידה של הכנסייה הקתולית בתרבות המערבית
לכנסייה הקתולית היה חלק חשוב בעיצוב של תרבות המערב. ההשפעה של הכנסייה הקתולית הייתה כה גדולה כי עד עידן הנאורות הייתה המקור היחיד של שירותים חברתיים בסיסיים, כמו חינוך ובריאות, הקמת אוניברסיטאות (כגון אוניברסיטת אוקספורד וקיימברידג', סורבון) ועוד.
בנוסף, ישנם היסטוריונים הטוענים כי הכנסייה השפיעה בצורה חיובית ומשמעותית על התפתחות המדע לאורך ההיסטוריה היו כמרים (לרוב ישועים) שעסקו בשלל תחומי המדע, כולל אסטרונומיה, גנטיקה, מטאורולוגיה, סייסמולוגיה, פיזיקה. חלק לא מבוטל מן הכמרים הללו הפכו להיות 'אבות' המחקר בתחומים אלו (כגון גרגור מנדל וז'ורז' למטר וגרגוריוס השלושה עשר ואתנסיוס קירכר, ניקולאוס קופרניקוס) ועוד. אולם לדעת היסטוריונים אחרים הכנסייה השפיעה בצורה שלילית על התפתחות המדע. כדוגמה מובאת פרשת משפטו של גליליאו הנחשבת לאחד העימותים המפורסמים בהיסטוריה בין דת ומדע. למרות שהפרשה מורכבת יותר. עד שלב מסוים גילתה הכנסייה הקתולית ברובה יחס חיובי וסובלני לעבודתו של גלילאו, ולגלילאו היו יחסים קרובים וחבריים עם בכירים בכנסייה. בנוסף, כ -65.4% מזוכי פרס נובל שייכים לנצרות בצורותיה השונות בתחומים השונים (נכון לשנות 1901-2000). ו60% מזוכי פרס נובל לפיזיקה שייכים לרקע נוצרי (נכון לשנות 1901-1990).
הכנסייה הקתולית השפיעה על הרפואה, על שירותי הרווחה, על הכלכלה, התרבות, פילוסופיה; ספרות, שפות, בלשנות, מוזיקה, תיאטרון, ופוליטיקה, משפטים, חינוך, אנטומיה, אדריכלות, עודדה את מאמיניה לדאוג להיגיינה אישית מסוימת, ודאגה לשמירה על חיי המשפחה.
נצרות קתולית היא עדיין דתם של רוב התושבים במספר מדינות מערביות מרכזיות, בהן איטליה, צרפת, ספרד, פורטוגל ופולין וכן מדינות בדרום אמריקה כמו ארגנטינה, ברזיל, מקסיקו, וכן מהווה מיעוט משמעותי וגדול במדינות אחדות בהן ארצות הברית, קנדה, גרמניה ואוסטרליה.
לדעת היסטוריונים רבים הכנסייה הקתולית השפיעה בצורה שלילית בנושאים כמו אנטישמיות, הומופוביה, מיזוגיניה ועבדות. הובילה את האלימות של מסעי הצלב והאינקוויזיציה. בנוסף, ישנם היסטוריונים הטוענים כי הכנסייה השפיעה בצורה שלילית בפוליטיקה במהלך התקופה הקולוניאלית ובגלל הקישור והתמיכה בדיקטטורה ומשטרים טוטליטריים בדרום אמריקה כמו ארגנטינה וצ'ילה ואיטליה, ספרד, פורטוגל, אוסטריה וקרואטיה.
המשימה המיוחדת של דוג
המשימה המיוחדת של דוג (באנגלית: Dug's Special Mission) הוא סרט קצר אמריקאי בהנפשה ממוחשבת, מסוגת קומדיה, פנטזיה והרפתקאות, אשר מבוסס על הסרט "למעלה" של Walt Disney Pictures ו-Pixar Animation Studios שגם הפיקו את סרט זה. הסרט בוים ונכתב על ידי רוני דל כרמן, יחד עם כתיבתו של בוב פטרסון, הופק על ידי גאלין סאסמן, הולחן על ידי מייקל ג'אקינו ונערך על ידי סטיב בלום.
הסרט, אשר נכלל ברשימת הסרטים הקצרים של פיקסאר, הופץ במקור כבונוס למהדורות הביתיות של הסרט עליו הוא מבוסס, שהן הופצו לראשונה בארצות הברית ב-10 בנובמבר 2009. בישראל הסרט בדיבוב עברי צורף כבונוס למהדורת ה-DVD של הסרט באורך מלא, כאשר היא הופצה לראשונה בדצמבר 2009. הסרט לקח חלק בחלק השני של אוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר ובהמשך הוא נהיה זמין בשירות הסטרימינג דיסני+. אורך הסרט הוא כ-5 דקות.
עלילה
הסרט, המתרחש במהלך מאורעות "למעלה", מתחיל שהכלבים אלפא, בטא וגאמא נתקלים בגולדן רטריבר דוג, לאחר שהם היו במרדף אחר קווין, ציפור גדולה שברחה מהם והם רוצים לתפוס אותה עבור אדונם, צ'ארלס מאנץ. דוג מציג את עצמו לכלבים ומספר שזהו יום ההולדת שלו ושזה יהיה היום הכי מאושר בחייו. הכלבים, אשר כועסים על דוג מפני שהפריע להם, מציעים לו "משימות מיוחדות" שיעזרו לתפוס את הציפור, אך אילו רק מזימות שנועדו להרחיק אותו מדרכם.
המשימה הראשונה שדוג קיבל היא לשמור על סלע גדול ולוודא שהוא לא יזוז, מפני שהוא "הסלע האהוב על הציפור". כשהוא שומר על הסלע, אבן קטנה מתגלגלת אליו ומזיזה אותו, דבר שכמעט גרם לריסוק של אלפא, בטא וגאמא. לאחר מכן, דוג מקבל משימה לשבת בתוך בור, בטענה שהוא אהוב על הציפור, ולא לצאת ממנו. דוג יושב בבור, אך החול שהוא יושב עליו הוא חול טובעני. כשהוא שוקע בחול הוא נוחת על שלושת הכלבים במקום שבו הם ניסו לתפוס את הציפור.
משימה נוספת שדוג מקבל היא לשבת על סלע. כשהוא מקפץ אל עבר הסלע, לפי הוראות שלושת הכלבים, הסלע שעליו הם עומדים מתחיל להתנענע והם נופלים ממנו. בהמשך הכלבים נותנים לדוג עוד משימות שכולן בסופו של דבר מסתיימות בכך שהם נפגעים. בסופו של דבר, אלפא נשבע לנקום בדוג והוא יוצר קשר עם צ'ארלס מאנץ, לו הוא מדווח שדוג מונע ממנו לתפוס את הציפור ושהוא כלב רע.
כשהוא פגוע מהדברים, דוג בורח ונקלע לאזור סלעי עמוס ערפל. לפתע הוא שמע קול שאומר "אני רואה אותך מכאן" ומבין שבן אדם אמר את זה. כשהוא ניגש לבן אדם ושואל שהוא בסדר, הוא פוגש את קארל פרדריקסון וראסל ומתחבר אליהם. הסרט מסתיים שראסל מגלה שדוג הוא כלב מאולף ושהוא מבקש ממנו לדבר הוא אומר "שלום לך!", דבר שמפתיע את השניים.
מדבבים
הדיבוב העברי של הסרט בוים על ידי שרון כהן, והופק על ידי הדס מוזס באולפני אלרום.
הפקה
במהלך פיתוח הסרט "למעלה" דמותו של דוג נוצרה מוקדם מאוד, "אפילו מוקדם יותר מראסל", אך מעט היה ידוע עליה מפני שהכותבים רצו לשמור התמקדות בדמותו של קארל. לאחר פיתוח דמותו של דוג, הוחלט שניתן לספר עליו סיפורים מעבר לסרט בשל אישיותו החביבה. מטרת הסרט הקצר הייתה לספר את סיפור המשימה המיוחדת של דוג אותה הוא מזכיר בסרט "למעלה" והצופים אינם יודעים מהי.
הסרט בוים ונכתב על ידי רוני דל כרמן, אשר סיפר שהעלה את הרעיון לסרט בסביבות סוף אביב 2008, והוא קיבל עליו אישור במהלך ינואר 2009, כאשר ההפקה הסתיימה ביוני של אותה שנה. כרמן עבד על הסרט עם פיט דוקטר ובוב פטרסון, וציין שהמעורבות שלהם הייתה מכרעת כי הם עבדו על סיפור הסרט באורך מלא. בעוד שדוקטר הציע הצעות לגבי הכיוון של הסרט הקצר, פטרסון סיפק תובנה כיצד יש להנפיש את דוג באמצעות "הניואנסים המצחיקים" שלו, כי, מסביר כרמן, "כאנימטורים אנו מושכים לתקשורת חזותית ודרך התנהגות". פטרסון היה האדם שיצר, דיבב וכתב את רוב ספרו של דוג, ובמהלך ההקלטה הוא אלתר והתנסה, כאשר רבים מהאלתורים הללו הופיעו בסרט. כרמן ציין ש"היו הרבה שורות והתבטאויות שבוב פטרסון עשה במהלך ההקלטה שיכולתי להשתמש בהן אבל נאלצתי לעזוב אותן". התייחסות נוספת להנפשה הייתה הרועה הגרמני של כרמן עצמו כאשר גדל. השראה נוספת לסצנות של דוג הגיעו מחברי צוות שונים של פיקסאר, ביניהם ג'ון לאסיטר.
סצנה אהובה עליה נלחם כרמן, אם כי בסופו של דבר היא נחתכה, הייתה שבה "דוג נופל לתוך מטוס ומטיס אותו אל הכלבים האחרים, בסגנון מפציץ צלילה". על הסצנה הוא שיתף "הייתה לי סצנה בלוח התכנון המקורי של המשימה המיוחדת של דוג שגרמה לו להטיס מטוס. חתכנו את זה בגלל האורך, וזה נראה לא במקום עם שאר המסרים. אבל אני עדיין רוצה לראות אותו במטוס מתישהו". כרמן אמר שהוא ישמח לעשות סרטים קצרים נוספים שמבוססים על דמותו של דוג.
ביקורות
בסקירה של Common Sense Media על החלק השני של אוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, בו הסרט לוקח חלק, מצוין "יש איזו אלימות מצוירת קלה בכמה מהסרטים הקצרים, זה זה מזן הסלפסטיק שהוא יותר הומוריסטי מאשר מרגיז (כמו כשכמעט סלע משטח את הכלבים במשימה המיוחדת של דוג)". ניל סמית' כתב באתר "Total Film" על הסרטים בחלק השני של האוסף "כולם מהנים בנגזרות שלהם, במיוחד המשימה המיוחדת של דוג, בגלל התובנות שלה לגבי יחסי הכלבים הפרועים של למעלה". באתר "IGN" נכתב על ידי סינדי ווייט "ילדים ומבוגרים כאחד צריכים ליהנות מהקריקטורה בהשראת לוני טונס, שמוצאת את דוג האומלל מנסה לזכות בכבוד מהחבורה שלו".
יונגר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
סנדרה קים
ביוגרפיה
קים נולדה למשפחה ממוצא איטלקי בעיירה מונטנייה הסמוכה ללייז'. היא החלה לשיר בגיל 7.
ב-1985 השתתפה בפסטיבל סאן רמו כחלק מלהקת "מיוזיק קלאב". שנה אחר כך, נבחרה, מבין 130 מועמדים, לייצג את בלגיה בתחרות האירוויזיון שנערכה בברגן, עם השיר "J'aime la vie" ("אני אוהבת את החיים"). אף על פי שלפי מילות השיר ניתן היה לחשוב כי קים בת 15, היא הייתה רק בת 13 וחצי בזמן התחרות, משכך, קים היא הזוכה הצעירה ביותר אי פעם בתחרות האירוויזיון. שיא זה לא צפוי להישבר גם בעתיד, מאחר שכללי התחרות שונו, וכיום אסורה השתתפותם של מי שגילם אינו עולה על 16. קים קיבלה נקודות מכל המדינות שהשתתפו בתחרות, וסיימה במקום הראשון עם 176 נקודות, בפער של 36 נקודות מהשיר השווייצרי שסיים במקום השני. זו הייתה הזכייה הראשונה של בלגיה באירוויזיון, והיחידה עד כה.
הסינגל "J'aime la vie" נמכר בכ-1.4 מיליון עותקים ברחבי העולם, כרבע מהם בבלגיה. קים שרה אותו גם בפסטיבל ימאהה למוזיקה שנערך בטוקיו, וחלקה במקום השני עם ארוס רמאצוטי (במקום הראשון זכתה סטייסי לטיסו). האלבום שכלל את השיר, ונשא אף הוא את השם "J'aime la vie" נמכר בכ-60 אלף עותקים, והגיע למעמד של אלבום פלטינה. לאחר ניצחונה בתחרות האירוויזיון, בית הספר בו למדה נהיה לבית ספר מבוקש.
מאז ניצחונה באירוויזיון לא זכתה קים להצלחות. היא הקליטה מספר אלבומים בשנות ה-80 וה-90, אך הם נכשלו מסחרית: "Bien dans ma peau" (1988, אף ששלושת הסינגלים הראשונים מתוכו הגיעו למעמד של תקליט זהב), "Balance tout" (1991), "Les Sixties" (1993), "Onvergetelijk" (1997) ו-"Heel diep in mijn hart" (1998).
בין 1990 ל-1992 הנחתה לצדו של אלן סימון את תוכנית המוזיקה "10 Qu'on Aime" בערוץ RTL-TVI. ב-1999 גילמה את דמותה של אפונין בהפקת תיאטרון של "עלובי החיים".
קים שרה את שיר הפתיחה של סדרת האנימציה "היה היה - החיים", שזכתה להצלחה רבה ברחבי העולם.
ב-2020 קים השתתפה ב"זמר במסכה בלגיה" וזכתה במקום הראשון.
האדרה עצמית
האדרה עצמית או שיפור עצמי (באנגלית: Self-enhancement) היא המוטיבציה לשמור על דימוי עצמי גבוה, והיא מונעת מהצורך של הפרט לשמור על הערכה עצמית חיובית ככל האפשר. מניע זה מופיע בעיקר במצבים בהם האדם מרגיש מאוים, עומד בפני כישלון, או חווה פגיעה בהערכה העצמית. התופעה רווחת בתרבות המערב.
אחת העדויות המחקריות לקיומה של האדרה עצמית היא אפקט מעל הממוצע, לפיו אנשים נוטים לדרג את עצמם באופן חיובי יותר מאשר הם מדרגים אחרים בני גילם ומינם, כאשר מדובר בתכונות רצויות. כמו כן, אנשים שנוטים להעריך את עצמם באופן חיובי יותר מאשר אחרים מעריכים אותם. עוד נמצא כי אנשים נוטים לתפוס את המגרעות שלהם כנפוצות מאוד, ובכך להמעיט בערכן, ואילו את תכונותיהם הטובות ואת כישוריהם כנדירים באוכלוסייה, ובכך להוסיף לערכם. מחקרים רבים מצאו כי אנשים זוכרים טוב יותר הצלחות ומידע חיובי על עצמם או תפקודם בהשוואה לכישלונות ומידע שלילי, ואף נוטים לזכור את ביצועיהם כטובים יותר מאשר היו במציאות. האדרה עצמית ביחס לעצמי נמצאה כמוכללת גם בקשרים בין-אישיים ועמיתים, המוערכים גם בהם באופן חיובי יותר מאנשים אחרים.
בספרות המחקרית קיימת מחלוקת בין גישות הרואות את ההאדרה העצמית כתופעה שכיחה ונורמלית ומדגישות את החלק החיובי וההסתגלותי שבה, לבין גישות המדגישות כי בהאדרה עצמית קיים אספקט שלילי של עיוות מציאות, הנתפס כפוגע בהסתגלות. האדרה עצמית היא אחת משלושה גישות מוטיבציוניות של הערכה עצמית, יחד עם תאוריית ההיכרות עם העצמי, ותאוריית אימות העצמי.
גלויה וסמויה
האדרה עצמית יכולה להתרחש באופן גלוי או סמוי יותר. האדרה עצמית פומבית היא הצגה חיובית ברורה, ובאופן פרטי היא אינה מורגשת אלא לאדם. לפיכך, נוכחותם של אנשים אחרים, יכולה להגביר או לעכב את השיפור העצמי. על אף שהתופעה לא תמיד מתרחשת באופן גלוי, היא עדיין מושפעת מהעולם החברתי.
היבטים מרכזיים ושוליים
שיפור עצמי נוטה להתרחש יותר בתחומים החשובים ביותר לאדם, ופחות בתחומים יותר היקפיים ופחות חשובים עבורו.
הבדלים בין-תרבותיים
מרקוס וקיטיימה טוענים כי הדגשת יכולת והישגים אישיים תואמים את העצמי העצמאי, אך מנוגדים לעצמי המקושר. בעבור אדום בעל עצמי עצמאי, דימוי עצמי חיובי כרוך בכך שהוא יתפוס עצמו כייחודי, וכטוב ומוצלח יותר מאחרים. לעומת זאת, בעבור אדם בעל עצמי מקושר, דימוי עצמי חיובי עשוי להתבטא בתפיסות אחרות לחלוטין, למשל, בכך שהוא רואה את עצמו כתורם למשפחתו, כמסייע לאחרים, כממלא את מקומו הראוי בחברה. לפיכך, לטענתם של מרקוס וקיטיימה בתרבויות שבהן רווח מושג עצמי מקושר לא יבואו לידי ביטוי הרבה מן ההטיות לטובת העצמי. הם בדקו טענה זו על ידי השוואה בין סטודנטים אמריקאים לסטודנטים יפנים. בשתי הקבוצות נשאלו הסטודנטים "מה הוא אחוז הסטודנטים בעלי יכולת אינטלקטואלית גבוהה משלך באוניברסיטה זו?"
הסטודנטים היפנים העריכו כי כ-50% מן הסטודנטים האחרים מוכשרים יותר מהם. לעומת זאת, אצל הסטודנטים האמריקנים, נמצאה הטיה ברורה לטובת העצמי, בממוצע הם העריכו כי רק 30% מהסטודנטים האחרים מוכשרים מהם יותר. במחקרים נוספים של מרקוס וקיטיימה נמצאו תוצאות דומות. עם זאת, מרקוס וקיטיימה בדקו הטיות הנוגעות להיבטים האישיים של הזהות. ייתכן כי אצל אנשים בעלי מושג עצמי מקושר, הצורך בהאדרה עצמית יתבטא בעיקר בניסיונות להאדיר ולשמור על דימוי חיובי של הזהות החברתית.
אסטרטגיות
התופעה היא שכיחה והיא יכולה להתבטא במגוון דרכים על מנת להשיג את מטרתה של ניפוח התפיסה העצמית. אנשים בדרך כלל אינם מודעים לכך שהם מאדירים את עצמם שכן, מודעות לתהליכים תחשוף את האמת. הפרעת אישיות נרקיסיסטית היא דוגמה להאדרה עצמית קיצונית. על פי אהרן בק, תפיסתם וחשיבתם של אנשים הסובלים מדיכאון מאופיינת בהטיות ועיוותים ההפוכים לאשליות החיוביות המתוארים (למשל, ריאליזם דיכאוני).
קוגניציות בשירות העצמי – למשל, לקיחת קרדיט על הצלחות והתנערות מאחריות בעקבות כישלון (למשל, "הרצפה עקומה"), אופטימיות לא מציאותית ואמונה שהאדם טוב מאחרים (אפקט מעל הממוצע, אשליות חיוביות). אחד ההסברים לקיומו של "אפקט מעל הממוצע" הוא שפרטים נוטים לפרש את המושגים החברתיים או הקטגוריות המוצגות בפניהן באופן אידיוסינקרטי המשרת את העצמי. כלומר, כאשר משתתפים שונים נתקלים באותה תכונה (לדוגמה, אינטליגנציה) הם מתייחסים להיבטים שונים שלה באופן המאדיר את עצמם. כך למשל, משתתפים עשויים לתת משקל גדול להיבטים מילוליים של אינטליגנציה (בעל אוצר מילים רחב) או להיבטים כמותיים (יכולת מתמטית) בהתאם לתחום בו הם טובים. המצב נפוץ יותר כאשר התכונה המוערכת היא עמומה (למשל, "מתוחכם" לעומת "גבוה"). השתקפות בהצלחת האחר – קוגניציה בשירות העצמי לפיה אדם משייך את עצמו לאחרים ידועים, כך שהצלחת המנצח הופכת להישג של האדם עצמו ("זכינו באירוויזיון!"). ההפך מהשתקפות בהצלחת האחר, הוא ניתוק מהשתקפות כישלון האחר – ייחוס הכישלונות לקבוצה "אחרת" ולא אל עצמנו כדי להימנע מהתחברות עם אנשים שנחשבים ככישלון בעיננו ("ידעתי ששוב הם יפסידו!"). השתקפות בהצלחת האחר היא טקטיקה לניהול הרושם על מנת להתמודד עם איומים על ההערכה העצמית ולשמור על יחסים חיוביים עם אחרים. אולם, תכונה זאת יכולה להפוך לשלילית כאשר היא נעשית בצורה נרחבת מדי. למשל, כאשר אדם מייחס לעצמו את ההצלחה ולוקח עליה קרדיט מוגזם.
הכשלה עצמית - אופן פעולה, לפיו אנשים נמנעים ממאמץ ובכך מספקים לעצמם תירוץ עבור כישלון אפשרי במשימה שטרם התרחשה, כדי לא לחוות פגיעה בערך העצמי. החבלה המכוונת מהווה הסבר לכישלון, כך שאנחנו מגוננים על עצמנו מהסברים גרועים יותר (למשל, חוסר יכולת). לדוגמה, הצבת מטרות גבוהות מדי, חוסר אימון או למידה, הנמכת ציפיות וניבוי כישלון, נטילת סמים, פיתוח סימפטומים גופניים פסיכוסומטיים.
השוואה חברתית כלפי מעלה – השוואה חברתית כלפי מעלה מתרחשת כאשר בני אדם משווים את עצמם לאחרים הנתפסים כמוצלחים יותר בהיבט כלשהו. בהשוואה הזאת, אנשים מעוניינים להאמין שהם עצמם חלק מאליטה ומבצעים השוואות המראות את הדמיון בינם לבין לבין קבוצת ההשוואה (למשל, אנו עשויים להתגאות בכך שלפני 20 שנה למדנו בכיתה אחת עם מי שמונה להיות רמטכ"ל). אולם הדבר מתרחש רק כאשר:
לחלופין, ההשוואה עשויה לספק לאדם השראה.
השוואה חברתית כלפי מטה – אף על פי שהשוואות כלפי מעלה הן הנפוצות ביותר, השוואה חברתית כלפי מטה נתפסת כנטייה הגנתית להשוואה עצמית אל מול אנשים הנתפסים כמצויים במצב פחות טוב. למשל, השוואה לאדם הנתפס כנחות או פחות מיומן מהאדם. השוואה חברתית כלפי מטה משמשת כסוג של הגנה על האגו לפיה האגו מנופח בשל תחושת העליונות המושגת מהשוואה כזאת.
מדידה
הנטייה להאדרה עצמית נמצאה כיציבה ומתמשכת, ולא חולפת או ספציפית לסיטואציה. כמו כן, נמצא כי במדידות אמפיריות שונות התקבלו תוצאות דומות לגבי הנטייה להאדרה עצמית וקוגניציות בשירות העצמי, לפיכך נטען כי ניתן להתייחס לנטיה להאדרה עצמית כתכונת אישיות – תכונת האדרה עצמית (self-enhancement trait). התופעה נמדדת בעיקר במסגרות מחקר ובאמצעות דיווח עצמי באמצעות סולמות המודדים רצייה חברתית, מדדים תוך-אישיותיים (Intrapsychic Measures), ומדדי חוסר התאמה לקריטריון (Criterion Discrepancy Measures).
בהפרעת אישיות נרקיסיסטית
הנטייה להאדרה עצמית, נחשבת, באופן מסורתי, למימד מרכזי באבחון האישיות הנרקיסיסטית. גם ממצאים אמפיריים תומכים בקשר שבין נרקיסיזם פתולוגי להאדרה עצמית. למשל, ג'ון ורובינס (1994) מצאו קשר מובהק בין מידת הנרקיסיסטיות של המשתתף, לבין המידה בה נטה להאדרה עצמית. כמו כן בניתוח המשך, נמצא כי הסתגולתם של משתתפים המאדירים בערך עצמם הייתה נמוכה מזו של משתתפים המפחיתים מערכם, או מזו של משתתפים המעריכים את עצמם באופן תואם. נראה ממחקרים אלה כי מאחר שתחושות החשיבות העצמית המופרזת של הנרקיסיסטים פגיעות יותר לאיום, תפיסה לא מציאותית חיובית של העצמי מאפשרת, באופן הגנתי, לשמר תחושת עליונות נוכח מידע חיצוני.
בתרבות הישראלית
בתרבות הישראלית, נודע הפתגם העברי כי "להצלחה אבות רבים אך הכישלון יתום הוא". פירושו הוא שאנשים אוהבים לקחת תחת אחריותם מעשים שגררו עימם תוצאות חיוביות, אך מסירים מעצמם אחריות כשמדובר במעשים שגררו עימם תוצאות שליליות.
טוניה
טוניה (בהולנדית: Tonia; נולדה ב-25 ביולי 1947) היא זמרת בלגית.
ביוגרפיה
טוניה נולדה בעיר אנדרלכט בבלגיה בשם ארלט אנטואן דומיניקוס, היא הופיעה על הבמה לראשונה בגיל 12.
הסינגל הראשון שלה "Mon p'tit copain de vacances" יצא ב-1963, לאחר מכן הוציאה מספר סינגלים נוספים.
תקופה מסוימת היא הקליטה באופן קבוע גרסאות צרפתיות והולנדיות לשירים גרמנים.
ב-1966 נבחרה לייצג את בלגיה באירוויזיון 1966, נערך עבורה גמר לאומי פרטי בו הוצגו ארבעה שירים המיועדים להופעה בתחרות, השיר שנבחר הוא "Un peu de poivre, un peu de sel", באירוויזיון שנערך באותה שנה בלוקסמבורג הייתה במקום הרביעי, הישגיה היווה את המיקום הגבוה ביותר של בלגיה בתחרות עד שהגיעה המדינה למקום השני ב-1978.
ב-1973 ניסתה לייצג את גרמניה באירוויזיון, והופיעה עם שני שירים בתחרות הגרמנית אך הפסידה לגיטה הנינג.
לאחר מכן התמקדה יותר בתעשיית המוזיקה הגרמנית מאשר הבלגית, ב-1981 יצא אלבומה הראשון "This Is My Day" וב-1990 יצא אלבומה השני.
כשחקנית היא הופיעה במספר סרטים לטלוויזיה.
הייתה נשואה פעמיים.
PETN
PETN (פנטאריטריטול טטרניטרט או פנתריט, C(CH2ONO2)4) הוא אחד מחומרי הנפץ החזקים ביותר הידועים לאדם. מהירות הפיצוץ של PETN בדחיסות 1.7 גרם לסמ"ק היא כ-8,400 מטר לשנייה. החומר יוצר לראשונה על ידי הכימאים הגרמנים טולנס וויגנד. נרשם עליו פטנט של ממשלת גרמניה ב-1912, והוא היה בשימוש במלחמת העולם הראשונה.
ה-PETN רגיש יותר לחום וחיכוך מאשר TNT או טטריל, ואינו משמש לעולם כמאיץ בפני עצמו. משתמשים ב-PETN כחלק מהתערובת ההודפת (אבק שרפה) בקליעים קטני קליבר, מרעומים למוקשים, ליבות לפתיל רועם ורכיב מרכזי בחומר הנפץ הפלסטי סמטקס.