cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פתילת המדבר הגדולה
בעבר פתילת המדבר שויכה למשפחת האסקלפיים. משפחה זו בוטלה וצורפה למשפחת ההרדופיים.
תחת שמי ים התיכון
רקע
נטען שמילות השיר אינן ברורות לקהל המאזינים. על פי המוזיקאי דויד פרץ, השיר עוסק בניגודים בין מזרח למערב בישראל. בראיון אודות האלבום חום יולי אוגוסט ציין שלמה ארצי כי את השורה "עכשיו יש את הזמן במזרחית" כתב לאחר שקיבל לידיו קלטת של זוהר ארגוב. את השורה "חצי עולם כבר שר יוון", כתב בשל ההתעוררות של המוזיקה היוונית באותה תקופה בישראל, במיוחד עם הצלחת אלבומו של יהודה פוליקר "עיניים שלי".
פתילת המדבר הגדולה
מאפיינים
עליו של העץ רחבים ושעירים, וכאשר פוצעים אותם, נוטף מהם מיץ חלבי רעיל. הצמח מכיל גליקוזיד, אשר במינון נמוך יכול לשמש לטיפול בנגעים בעור. פרחי העץ לבנבנים-ורודים. פירותיו עגולים וגדולים, וצורתם כצורת התפוח, אך כאשר פותחים את הפרי מגלים כי הוא כמעט חלול לגמרי, ובתוכו רק ציציות שיער וזרעים.
תחת שמי ים התיכון
רקע
בשיר נאמר "עד שישוב הים מזעפו, לא, לא נדע, כמה זה עולה לנו" – הרמז לספר יונה, שם נכתב "ויעמוד הים מזעפו" (א', ט"ו).
פתילת המדבר הגדולה
מאפיינים
שמו העממי של העץ קשור לאגדה: כשהפך אלוהים את סדום ועמורה, הפך גם את העצים לעצי סרק. כך הפך עץ התפוח הצומח בסדום לעץ פרי, שנראה יפה אך פריו רע.
תחת שמי ים התיכון
רקע
במצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' הגיע השיר למקום הרביעי. במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת התשמ"ח-1988 של רשת ג' הגיע השיר למקום השביעי.
פתילת המדבר הגדולה
מאפיינים
יש המזהים את ה"בוץ" המוזכר במקרא ובחז"ל עם בד שהפיקו מאותן ציציות שיער המצויות בפירותיו של צמח פתילת המדבר.
תחת שמי ים התיכון
רקע
בקליפ לשיר, בבימוים של בני כרמלי ושלמה ארצי, הופיעו ארצי ובנו בן בן ה-11.
פתילת המדבר הגדולה
מאפיינים
יוסף בן מתתיהו (המאה ה-1 לספירה) מתאר את הפרי, בתיאורו את ארץ סדום:.
תחת שמי ים התיכון
רקע
אלי יצפאן צילם בתוכנית שלו קליפ בו הוא מחקה את כל "מנהיגי המזרח התיכון" כשהם שרים את השיר.
פתילת המדבר הגדולה
מאפיינים
יש המזהים את פתילת המדבר הגדולה עם פתילת המדבר המוזכרת במשנה במסכת שבת, בהקשר לסוג הפתילות האסורות לשימוש בשבת, שנעשו מה"שערות" הצמודות לזרע הפרי ששימשו להכנת פתילות:.
תפוצה בארץ ישראל
התפוצה בארץ ישראל: העץ מצוי בערבות הירדן, בערבה ובאדום; נדיר במדבר שומרון, בבקעת ים המלח ובדרום הנגב; נדיר מאוד בגולן, בגליל התחתון, בבקעת כנרות,  בחוף הגליל, בהר הנגב ובעמון. פתילת המדבר הגדולה הוא צמח מוגן בישראל.
מוזיאון הכוחות המוטסים 'הרטנשטיין'
מוזיאון הכוחות המוטסים 'הרטנשטיין' (באנגלית:  'Airborne Museum 'Hartenstein) נמצא בעיירה אוסטרבייק (Oosterbeek) בהולנד, כ־5 ק"מ מערבית לארנהם.
הקמה
המוזיאון מוקדש לתיעוד הקרב על ארנהם במלחמת העולם השנייה שהיה במסגרת מבצע מרקט גארדן בתאריכים 17 בספטמבר 1944 - 26 בספטמבר 1944.
במקום זה לחמה האוגדה המוטסת הראשונה של הצבא הבריטי בפיקודו של מייג'ור גנרל רוברט ארקהרט בכוחות גרמנים של קורפוס הפאנצר אס אס ה־2. ארקהרט קבע את מפקדתו במלון הרטנשטיין.
הבניין נבנה ב־1865 כחלק מחווה פרטית. ב־1942 הפך לבית מלון. הבניין נפגע בקרב וב־1949 שוקם והפך שוב לבית מלון. לבסוף נרכש על ידי הרשות הציבורית והפך למוזיאון. הפתיחה הייתה ב־11 במאי 1978 בנוכחות מפקד האוגדה רוברט "רוי" ארקהרט.
במוזיאון יש תצוגה של כלי נשק מקוריים, מדים, מפות וסרטים על הקרב על ארנהם מנקודת מבטם של הבריטים, הגרמנים ואזרחי הולנד שנדרשו על ידי הגרמנים לפנות את ארנהם וסביבתה ורבים מהם נהרגו.
ב־2008 עבר המוזיאון שיפוץ נרחב ונפתח בו אגף של "החוויה המוטסת" עם דיורמות המשחזרות את זירת הקרב.
בקרבת המוזיאון נמצא בית הקברות הצבאי ארנהם־אוסטרבייק בו קבורים מאות מחללי הקרב. מדי שנה נערך ליד המוזיאון כנס ומצעד של ותיקי החיילים שהשתתפו בקרב.
הבה להבא
הבה להבא הוא כתב עת חצי-שנתי לשירה עכשווית, סיפורת ניסיונית, מסות, מניפסטים וסאטירה בעריכת המשורר והעיתונאי עודד כרמלי. הבה להבא נוסד ב-2011 ומשנת 2016 רואה אור בסיוע עמותת "מקום לשירה". ב-2015 נוסדה הוצאת הספרים "הבה לאור".
ההוצאה מפרסמת את ספרי חבורת "הבה להבא" לצד ספרי מופת מהאוונגרד הקלאסי. המעצב של כתב העת וההוצאה לאור הוא עידן אפשטיין.
גיליונות "הבה להבא" מודפסים אלפי עותקים ומופצים חינם במועדונים, בקמפוסים ובחנויות ספרים עצמאיות ברחבי הארץ. בנוסף גליונות כתב העת זמינים להורדה חינם באתר האינטרנט של החבורה וכן בתוכנית מנויים חינמית דרך הדואר.
"הבה להבא" מגדיר את עצמו ככתב עת טרנס-הומניסטי ומטא-מודרניסטי, וקורא "לחיסול המציאות הישראלית" באמצעות שירה אסקפיסטית: "כי אין בכלל ספק ששירה מינורית, לוקלית ופרוזאית מתארת טוב יותר את מציאות חיינו המינורית, הלוקלית והפרוזאית – אבל שירה אסקפיסטית מתארת טוב יותר את חיינו כפי שהם יכולים להיות" (מתוך "למה דווקא שירה? כדי לחסל את המציאות", ההקדמה לגיליון השלישי).
משתתפים עיקריים
חברי מערכת כתב העת הם יואב עזרא, ג'רמי פוגל, רעואל שועלי, רועי כספי, נדב נוימן, עמנואל יצחק לוי, גל עזרן, נח אנגלהרד, סער יכין ושני פוקר. עם הכותבים הקבועים שאינם חברי מערכת ניתן למנות את נמרוד ברקו, אמיר מנשהוף, עומר ולדמן, מישל פלצ'יק, עומרי דנינו, זאב סמילנסקי, ספיר יונס, אייל שלום, גבריאל מוקד, אמוץ גלעדי, שירי ללוש, יונדב פרידמן, תמר רפאל, רומי פלדי ושגיא אלנקוה.
לצד טקסטים עכשוויים בשפה העברית, כתב העת מרבה לפרסם אנתולוגיות מתורגמות לשירה עכשווית מרחבי העולם. עד כה פורסמו אנתולוגיה לשירה קנדית עכשווית (גיליון 3), אנתולוגיה לשירה אמריקאית עכשווית (גיליון 4), אנתולוגיה לשירה גרמנית עכשווית (בשיתוף מכון גתה, גיליון 5), אנתולוגיה לשירה רומנית עכשווית (בשיתוף המכון הרומני לתרבות, גיליון 7) ואנתולוגיה לשירה פולנית עכשווית (בשיתוף המכון הפולני לתרבות, גיליון 8).
ביקורת אודות כתב העת
מבקר הספרות אריק גלסנר על "הבה להבא": "זה כתב עת שמבקש לחלץ את המחשבה והפואטיקה המקומיות מהפרובינציאליות, לא מהפרובינציאליות הישראלית, אלא מהפרובינציאליות של ההווה, אך גם מהפרובינציאליות במרחב, זו של כוכב הלכת 'ארץ'".
מבקר הספרות דוד בוחבוט כתב לרגל יציאת גיליון 4 במוסף "ספרים" של עיתון "הארץ":
הראל ויזל
הראל אליעזר ויזל (נולד בשנת 1966) הוא איש עסקים ישראלי, המכהן כבעלים, מנכ"ל ודירקטור בחברה הציבורית "פוקס-ויזל" שמפעילה את רשת האופנה "FOX" בישראל ומחוצה לה.
ביוגרפיה
הראל ויזל נולד ברמת גן כבן בכור למרדכי ולאיזה, גננת. אביו מרדכי היה ילד צ'כיה, שורד שואה, ואיש קבע שבסיום שירותו הקים עסק קטן למוצרי כתיבה שלא הצליח, ונקלע למצוקה כספית. כבר כילד ויזל היה מוכר חולצות מודפסות לחבריו בבית הספר. כשגדל החל לעבוד בחנות הבגדים שאימו הקימה מתחת לבית מגוריה.
הוא התגייס לגבעתי בשנת 1984 כלוחם ושירת בלבנון ובעזה, ובגיל 20 התחתן עם לימור, חברתו מגיל 13. אחרי השחרור עבד בעבודות מזדמנות. לעסקי האופנה נכנס, כשעבד כסוכן בדים לתעשיית האופנה. אחרי שאביו נאלץ לסגור את חנות מכשירי הכתיבה שלו, הוא החל לעבוד כסוכן בדים אצל משפחת פוקס, שייצרה טישרטים תחת המותג 'טריקו פוקס'.
את דרכו העסקית החל ויזל ב־1992 כשפתח חנות קטנה של 20 מטר מתחת לביתו ברמת־גן, ברחוב חיבת ציון. לחנות קראו, גם, טריקו פוקס. החנות השנייה, אז עדיין בשם טריקו פוקס, נפתחה בקניון הזהב בראשון־לציון בספטמבר 1992. החנות השלישית נפתחה בדיזנגוף סנטר, חצי שנה אחרי. ומאוחר יותר פתח חנות נוספת בקניון איילון ברמת־גן.
נכון לשנת 2018 עלות העסקתו של ויזל בחברת פוקס הסתכמה בסך של כ-7.4 מיליון שקל, שכללו שכר בהיקף של 3 מיליון שקל, מענק של 2.3 מיליון שקל ותגמול מנייתי של 2.1 מיליון שקל.
בבחירות לכנסת השבע עשרה, הוצב ויזל במקום ה-55 ברשימת קדימה לכנסת.
ב-27 במרץ 2023 השתתפה רשת FOX של ויזל בשביתה במשק כצעד התנגדות לרפורמה המשפטית שקידמה הממשלה. בקבוצת וואטסאפ של ראשי המשק ויזל ביקר את חברי הממשלה תוך שהביע התנגדות לרפורמה, ותמיכה בטייסים שאיימו בהפסקת התנדבותם למילואים ובהשפעתם.
ויזל נשוי ללימור, להם שלושה ילדים, והם מתגוררים בסביון.
אנדראס כריסטנסן
אנדראס בדקר כריסטנסן (בדנית: Andreas Bødtker Christensen; נולד ב-10 באפריל 1996 בלילרוד שבדנמרק) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הבלם בברצלונה ובנבחרת דנמרק.
קריירת מועדונים
כריסטנסן נולד בלילרוד שבדנמרק. הוא גדל במחלקת הנוער של ברונדבי, וכבר בגיל צעיר זכה להתעניינות מצד קבוצות אירופאיות בכירות.
צ'לסי
ב-7 בפברואר 2012 חתם כריסטנסן בצ'לסי בהעברה חופשית. עם הצטרפותו למועדון אמר כריסטנסן: "בחרתי בצ'לסי כי הם משחקים את הכדורגל שאני אוהב". ב-28 באוקטובר 2014 ערך כריסטנסן את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–2 נגד שרוסברי טאון בגביע הפוטבול ליג. ב-24 במאי 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, כשהחליף את ג'ון אובי מיקל 12 דקות לסיום בניצחון 1–3 נגד סנדרלנד.
ההשאלה לבורוסיה מנשנגלדבך
ב-10 ביולי 2015 הצטרף כריסטנסן לבורוסיה מנשנגלדבך בהשאלה ל-2 עונות. ב-15 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות במשחק הליגה בו הפסידה בורוסיה מנשנגלדבך לבורוסיה דורטמונד בתוצאה 0–4. כריסטנסן שיחק בגלדבאך שתי עונות, בסיומן חזר לצ'לסי.
ברצלונה
ב-4 ביולי 2022 חתם בברצלונה.
קריירה בינלאומית
ב-8 ביוני 2015 ערך כריסטנסן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק, כשהחליף את פייר הויביירג בדקה ה-69 במשחק הידידות נגד נבחרת מונטנגרו שהסתיים בניצחונה של נבחרת דנמרק בתוצאה 1–2.
ב.מ.וו X2
ב.מ.וו X2 (באנגלית: BMW X2) היא מכונית משפחתית קומפקטית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ב.מ.וו משנת 2017. היא הוצגה באוקטובר 2017 והגיעה לישראל בפברואר 2018, המכירות בעולם החלו במרץ 2018. בתערוכת הרכב של פריז בספטמבר 2016 הציגה ב.מ.וו את דגם הקונספט המקדים.
מרכב
מרכב המכונית אומנם הוא קרוסאובר, אך הצורה והעיצוב מזכירים מרכב האצ'בק. הפגוש האחורי ביחד עם החלק האחורי (מהדלת השנייה עד סוף המכונית), נראים כמו מרכב האצ'בק. החלק הכולל את הפגוש הקדמי עד הדלת השנייה - ב.מ.וו הגביהה חלק זה, והוסיפה גלגלים בקוטר ארוך יחסית, המגביהים את המכונית ונותנים לה מראה של קרוסאובר.
מפרט טכני
ה-X2 משווקת עם שלושה מנועי בנזין וארבעה מנועי דיזל.
שלושת מנועי הבנזין בנפחי 1.5 ו-2.0 ליטר טורבו המספקים 140 כ"ס (מנוע 1.5 ליטר), 192 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר), 231 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר).
ללקוחות ישנה אפשרות לבחור בין תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים, לתיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים, לתיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים.
גרסאות
מלבד הגרסה הבסיסית הציגה ב.מ.וו שתי גרסאות נוספות:
מכירות
להלן נתוני המכירות בארצות הברית ואירופה.
סוכנות המורשת הפינית
סוכנות המורשת הפינית, שכונתה בעבר המועצה הלאומית לעתיקות, היא סוכנות ממשלתית לאומית המשמרת את המורשת התרבותית החומרית של פינלנד. הסוכנות היא מוסד תרבותי ומחקר, אך היא גם רשות ממשלתית המופקדת על הגנה על אתרים ארכאולוגיים, מורשת, סביבה בעלת ערך תרבותי-היסטורי ורכוש תרבותי, בשיתוף גורמים רשמיים ומוזיאונים שונים.
הסוכנות מציעה מגוון רחב של שירותים, צוות מקצועי של מומחים, תערוכות ואוספים של כמה מוזיאונים, ארכיונים נרחבים וספרייה מדעית מיוחדת, שכולם עומדים לרשות הציבור הרחב. סוכנות המורשת הפינית כפופה למשרד החינוך הפיני.
רוזה חוטור
רוזה חוטור (ברוסית: Роза Хутор) הוא אתר הסקי הגדול ביותר ברוסיה. האתר נמצא ליד קרסנאיה פוליאנה שבסוצ'י.
האתר נבנה לקראת משחקי החורף האולימפיים והפאראלימפיים של 2014. בניית אתר הסקי ותשתיות התיירות והחורף בו החלה ב-2003 והסתיימה ב-2011. בפברואר 2012 אירח האתר את אליפות העולם בסקי אלפיני. בפברואר 2014 אירח האתר את אולימפיאדת סוצ'י בסקי אלפיני, גלישת שלג וגלישת פריסטייל.
האתר כולל 120 ק"מ של מסלולי גלישה בקשיים שונים ו 18 מעליות סקי. שיא הגובה באתר הוא פסגת רוזה המתנשאת לגובה של כ-2,320 מטרים מעל פני הים, והפרש הגבהים הכולל בו הוא של כ-1760 מטרים.
קוימבטור
קוימבטור (בהינדי: कोयंबतूर, בטמילית: கோயம்புத்தூர், במליאלאם: കോയമ്പത്തൂർ, בגוג'ראטית: કોઇમ્બતુર, בקאנדה: ಕೊಯಂಬತ್ತೂರು, במרטהי: कोइंबतूर, בסנסקריט: कोयम्बत्तूरु, בטלוגו: కోయంబత్తూరు) היא עיר גדולה בהודו.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת במחוז קוימבטור שבמדינת טמיל נאדו, בחלק הדרומי של המדינה, 2,000 ק"מ מדרום לבירה ניו דלהי. קוימבטור ממוקמת 411 מטרים מעל פני הים ומספר התושבים בעיר הוא 959,823. יישנם בסך הכל 1,461,139 מיליון תושבים באזור קוימבטור רבתי.
פני השטח באזור קוימבטור הם שטוחים. הנקודה הגבוהה ביותר בקרבת העיר נמצאת בגובה 1,442 מטרים מעל פני הים, 14.8 ק"מ צפונית-מערבית לקוימבטור. האזור שמשתרע מסביב לקוימבטור מאופיין בצפיפות אוכלוסייה גבוהה, עם 1,056 תושבים לקמ"ר. קוימבטור הוא היישוב הגדול ביותר באזור. האזור סביב קוימבטור מורכב ברובו מאדמות חקלאיות.
הטמפרטורה הממוצעת השנתית באזור היא 28 מעלות צלזיוס. החודש החם ביותר הוא מרץ, כאשר באותו החודש הטמפרטורה הממוצעת היא 32 מעלות צלזיוס, והחודש הקר ביותר בשנה הוא נובמבר, כאשר באותו החודש הטמפרטורה הממועצת היא 24 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 958 מילימטרים. החודש הגשום ביותר בשנה הוא אוקטובר, כאשר ממוצע המשקעים בחודש זה הוא 227 מ"מ והחודש היבש ביותר בשנה הוא ינואר, כאשר ממוצע המשקעים בחודש זה הוא 6.
חוק האזנת סתר
החוק אושר ב-1979 ומאז ועד ינואר 2022 הותקנו 7 תיקונים לחוק.
ג'רר פורשלה
ג'רר פורשלה (בצרפתית: Gérald Forschelet; נולד ב-19 בספטמבר 1981) הוא כדורגלן עבר טהיטי, ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
פורשלה התחיל את הקריירה שלו בקאן. ב-17 בפברואר 2001, פורשלה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד מונפלייה.
בפברואר, פורשלה חתם בבולטון וונדררס מהפרמייר ליג, בה לא הצליח לצבור דקות משחק. בקיץ, פורשלה הושאל לנשאטל גזמקאס מליגת העל השווייצרית, בה רשם 24 הופעות וכבש 6 שערים.
בקיץ, פורשלה חתם באיסטרס מליגת העל הצרפתית. בתקופתו באיסטרס, פורשלה סבל מפציעות ורשם רק 2 הופעות.
בקיץ, פורשלה חתם בשרלרואה מליגת העל הבלגית, במדיה רשם 14 הופעות וכבש שער אחד.
בנדין
בֶּנְדִין (בפולנית: Będzin, בנדז'ין; בגרמנית: Bendzin, Bendsburg; ביידיש: בענדין) היא עיר בחבל זגלמביה שבדרום פולין. עד השואה הייתה המרכז היהודי של חבל זגלמביה.
חומרה - מונחים
חומרה: כלל הרכיבים הפיזיים המרכיבים את המחשב ואת הציוד ההיקפי שלו, להבדיל מתוכנה.
בנדין
תולדות העיר
על פי ממצאים ארכאולוגיים, ראשיתה של העיר בימי הביניים המוקדמים. אזכור ראשון של בנדין ככפר הוא משנת 1301. בנדין הפכה לעיר בשנת 1358, עת הוענקו לה זכויות מגדבורג. עד מלחמת העולם השנייה הייתה בנדין עיר שחלק ניכר מתושביה היו יהודים, אך מרביתם נשלחו למחנה ההשמדה באושוויץ עד קיץ 1943.
חומרה - מונחים
ציוד היקפי
ציוד היקפי: רכיב של מערכת המחשב שאינו חלק מהיחידה המרכזית שלו (זו הנמצאת על לוח האם), אלא נלווה אליה. רבים מהאביזרים ההיקפיים נמצאים מחוץ למארז המחשב, אך יש גם כאלו הנמצאים בתוך המארז.
בנדין
תולדות העיר
נכון לשנת 2008 חיו בעיר 58,639 בני אדם.
יהדות בנדין
בנדין היא אחת מהקהילות היהודיות העתיקות בערי פולין. מדובר ביישוב יהודי שהתפתח מימי הביניים המאוחרים. ראשוני היהודים הגיעו לאזור עוד במאה ה-13, ורובם עסקו בחקלאות ובמסחר זעיר. הקהילה היהודית קמה בבנדין במאה ה-14 הודות למלך קז'ימייז' הגדול, שהעניק זכויות מיוחדות ליהודים ואפשר להם להתיישב בעיר.
בנדין הייתה עיר יהודית למחצה, וכסגן ראש העיר כיהן יהודי בשם אליעזר רובנליכט. במאה ה-19 החלה העיר להתפתח כעיר תעשייה ומסחר, היהודים לקחו חלק חשוב בהתפתחות זאת ולצדה שמרו גם על זהותם, ובנו קהילה המבוססת על האיזון בין החדש לישן. הקבוצות השונות בקהילה חיו זו לצד זו: חסידים ומתנגדים, ציונים ואנשי תנועת הבונד, משכילים, מתבוללים ויצרו קהילה ערה ותוססת.
במפקד האוכלוסין הרוסי של שנת 1897 היוו היהודים 51% מתוך 21,000 תושבי העיר, ואילו במפקד הפולני של 1921 הגיע מספר היהודים ל-17,298 וחלקם היחסי באוכלוסיית העיר עלה לכדי 62.1%. ערב מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה היהודית בבנדין 27,000 יהודים שהיוו 45% מכלל תושבי העיר.
במלחמת העולם השנייה
ב-4 בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, כבש הצבא הגרמני את האזור. ב-8 בספטמבר גורשו על ידי חיילי האס אס כמה עשרות יהודים לבית הכנסת הגדול. הנאצים הציתו את המבנה על יושביו. באירוע זה נרצחו למעלה מ-40 יהודים. בסך הכל נרצחו ביום זה וביום למחרת בעיר ובסביבתה כ-600 מיהודי העיר. בערב שריפת בית הכנסת ברחו 50 מיהודי העיירה לכנסייה הסמוכה לו. הגמון העיר מיצ'יסלב זבצקי (Mieczysław Zawadzki) הכניס בחשאי את היהודים אל תוך הכנסייה, ולאחר מכן עזר להם להימלט לטירת בנדין. לאחר מלחמת העולם השנייה הוענק למיצ'יסלב זבצקי תואר חסיד אומות העולם.
בבנדין פעלו תנועות נוער רבות, ביניהן השומר הצעיר, דרור, הנוער הציוני וגורדוניה. תנועות אלו המשיכו לפעול במהלך תקופת המלחמה, לערוך פעילות בסתר ואף הפעילו קיבוץ הכשרה במסווה של חווה חקלאית. בין מנהיגותיהן הבולטות של תנועות הנוער בעיר היו פרומקה פלוטניצקה שליחת תנועת דרור מורשה, וחייקה קלינגר חברת תנועת השומר הצעיר.
אפריל 1942 - תחילת גירוש יהודי העיר
באפריל 1942 הטילו הגרמנים על היודנראט את גזירת הגירושים. במועצה התקיים ויכוח האם למלא את הדרישה או לא. לבסוף הכריע ראש היודנראט משה מרין שיש למלא את המכסה, להקריב חלקים מהקהילה כדי להציל את השאר. בחודש מאי 1942 המשלוח הראשון לאושוויץ – כלל בעיקר חולים, זקנים, נתמכי סעד, נכים, ובעלי משפחות גדולות ופליטים רבים שמצאו מסתור בעיר. סה"כ שולחו כ – 5000 יהודים מהם 3200 מיהודי בנדין. בין חודש מאי - ליולי 42 הושמדו יהודי העיירות הקטנות בסביבת בנדין.
חנטי-מנסיסק
העיר ידועה כמרכז האירוח לאירועי העסקים והספורט הבינלאומיים הגדולים ביותר: אליפות העולם בביאתלון, אולימפיאדת השחמט העולמית ה -39, הפסטיבל הבינלאומי "רוח האש" של הופעות הבכורה הקולנועיות, ופסטיבל סביבתי בינלאומי.
בנדין
אפריל 1942 - תחילת גירוש יהודי העיר
ב-12 באוגוסט 1942 נערכה סלקציה ביהודי בנדין, שכונתה 'הפונקט הגדול'. ביום זה נקראו כל תושבי העיר להתייצב בנקודת ריכוז כדי להחתים מחדש את התעודות. תושבי העיר החלו לחשוש שהגרמנים טומנים להם מלכודת אך היודנראט עסק בהרגעתם, וקרא להם להתייצב ביום ובשעה המיועדים על פי ההנחיות. במשך שלושה ימים רוכזו היהודים במגרש ללא מים ואוכל ונערכה בהם סלקציה – פועלים ואנשי היודנראט הושארו בעיר, צעירים נשלחו למחנות עבודה, ומשפחות, פליטים ונתמכי סעד נשלחו ברכבות למחנות ההשמדה. משנתגלתה מטרת הסלקציה החלה מהומה, יהודים החלו לברוח ונורו, אחדים התאבדו במקום, ילדים נדרסו תחת ההמון, משפחות איבדו את יקיריהן. בסלקציה שולחו כ-5,000 מיהודי העיר לאושוויץ. ה"פונקט הגדול" היווה נקודה מעצבת עבור הקהילה היהודית וביטא את הנאמנות לשלטון היודנראט והתפיסה של "הצלה באמצעות עבודה".
חנטי-מנסיסק
היסטוריה
העיר נוסדה ב-1930 כיישוב עובדים כ-3 ק"מ מהיישוב סמרובו, הידוע מ-1637, ונקראה אוסטייקו-ווגולסק. מ-1944 העיר נכללה כחלק מחבל טיומן. ב-1950 הוכרזה כעיר ומרכז האזור האוטונומי. ב-1992 הוכרזה כמרכז האזור האוטונומי בפדרציה הרוסית לפי החוקה החדשה וב-1995 כמרכז האדמיניסטרטיבי של סובייקט בפדרציה הרוסית.
בנדין
הקמת ארגון 'לקרב' - מחתרת תנועות הנוער
ביוני 1942 הגיע לבנדין מרדכי אנילביץ' וכינס את נציגי השומר הצעיר, גורדוניה, דרור ונציגי פועלי ציון. הוא סקר בפניהם את ההתארגנות בוורשה בביאליסטוק ובווילנה. מרדכי אנילביץ' הבהיר בפני חברי התנועות בבנדין שהקרקע בוערת מתחת לרגלי היהודים בכל אדמת פולין ותבע מהם להתארגן בהתאם. במהלך שבועיים של שהותו הושג הסכם איחוד בין כל הארגונים והוקם ארגון "לקרב".
אריה ליוור מתנועת גורדוניה הועמד בראש הארגון. פעולותיה של המחתרת כללו שליחת קשריות לוורשה להעברת ידיעות, ניסיונות לחבור למחתרת הפולנית ולהשיג נשק, יציאה נגד הנהגת היודנרט אזהרת התושבים וניסיון לארגן אותם, הכנת אמצעי הגנה ובונקרים להסתתרות וכן ניסיונות להבריח תושבים אל מעבר לגבול באמצעות דרכונים מזויפים.
מאי 1943 הקמת גטו קמיונקה
באפריל –מאי 1943 החל ריכוז יהודי בנדין בגטו (ללא חומה וללא גדר) בפרבר קמיונקה. כל יהודי שנתפס מחוץ לגטו דינו היה מוות (שלט ברוח זו נתלה בגטו). זהו אזור עוני בו גרו בעבר צוענים, שכבות עוני ואנשי העולם התחתון. בגטו קמיונקה, רוכזו מרבית יהודי זגלמביה. הצפיפות הייתה נוראית, שלוש משפחות בדירת חדר ומטבח (10–12 נפשות). כשלושה חודשים לאחר מכן מתחיל חיסול הגטו.
חיסול גטו בנדין ופעולת ההתנגדות של חברי תנועות הנוער
ב-22 ביולי 1943 רוכזו יהודי בנדין בכיכר השילוחים לסלקציה בה נבחרו מאות צעירים שנשלחו למחנות עבודה וכל השאר: נשים, ילדים  וזקנים שולחו לאושוויץ. מהברוטאליות שנקטו הגרמנים נורו במקום כ-100 יהודים. עדי ראייה מספרים שרבים מהמגורשים שידעו מהו יעד הנסיעה קפצו מהרכבת הנוסעת, וגופות יהודים רבים היו מוטלים זמן רב לאורך המסילה בדרך לאושוויץ. החיסול הסופי החל בתאריך 1.8.43 ונמשך כשבועיים, במהלכו שולחו כמעט כל היהודים לאושוויץ.
במהלך השבועיים של חיסול הגטו התארגנו חברי המחתרת בבונקרים ונשקם בידיהם. למחתרת החלוצית היו חמישה בונקרים, שנים לדרור, שניים לגורדוניה, ואחד לשומר הצעיר. בזמן האקציה היו הלוחמים ערוכים רק להתגוננות עצמית. עיקר הנשק היה בבונקר "המכבסה" שבו שהו מנהיגי דרור. כל שבעת מנהיגי התנועה, בראשות פרומקה פלוטניצקה, שהו בבונקר זה. הם הופתעו מעוצמת האקציה ולא הספיקו להעביר את הנשק לשאר הבונקרים. ביום הרביעי לגירוש התקרבו שני גרמנים לחלון הבונקר, חבר המחתרת ברוך גפטק בחושבו שהבונקר נתגלה, פתח עליהם באש והרג שני גרמנים. הגרמנים הקיפו את הבונקר והמטירו עליו אש עזה. הבונקר החל לעלות באש כשבתוכו עדיין נשמעו יריות. מכבי האש בעיר הוזעקו לכבות את השריפה וכשהוציאו את גופות הלוחמים מעטים מהם עוד פרפרו בין חיים למוות. כוחות הגרמנים שחיסלו את הבונקר התעללו בגופות הלוחמים שנפלו.
בין הנופלים בבונקר המפקדה היו: פרומקה פלוטניצקה, ברוך גפטק, פרומקה דולנורוזה, ציפורה בוצ'אן, חדווה ברנרד, טוביה דבורצקי ופנינה יעקובוביץ.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו חברי תנועת דרור לבונקר "המכבסה" וקבעו במקום לוח זיכרון להנצחת הלוחמים והמחתרת בבנדין.
Far Cry Primal
Far Cry Primal הוא משחק מחשב שפותח על ידי חברת יוביסופט מונטריאול. המשחק הוא חלק מסדרת המשחקים "Far Cry", העוסקת בזמנים פרהיסטוריים. הוא פורסם ב-23 בפברואר 2016 בפלייסטיישן 4 וב-Xbox One.
מהלך המשחק
עלילת המשחק מתרחשת לפני כ-12,000 שנה. השחקן מגלם דמות של צייד היכולה להשתמש בכלים למיניהם, כגון גרזינים וחץ וקשת.
עורק הקיבה והפדר השמאלי
עוֹרֵק הַקֵּבָה וְהַפֶּדֶר הַשְּׂמָאלִי (TA: arteria gastroomentalis sinistra) הוא עורק בבטן המסתעף מעורק הטחול ומספק דם לקיבה ולפדר הגדול.
העורק הוא הענף הגדול ביותר של עורק הטחול. הוא נע משמאל לימין, כמרחק עובי אצבע מהעקומה הגדולה של הקיבה, בין השכבות של הפדר הגדול. בסופו הוא משיק עם עורק הקיבה והפדר הימני, שמוצאו מעורק הקיבה והתריסריון.
ליבאל
ליבאל (בגרמנית: Libelle) היא מכונית מיקרו בתצורת תלת אופן, קבריולה, 2 מושבים, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב Libelle Fahrzeugbau- und Vertriebsgesellschaft האוסטרית בין השנים 1952–1954.
יוצרו כ-50 יחידות.
אושפול
שמה של העיירה בליטאית קשור לאדמות רוויות מים. בעיירה עומדים כנסיית השילוש שנבנתה ב-1898, כנסייה אורתודוקסית בה נבנה ב-1872 מגדל פעמון, וכן פסלו של פלוריאן הקדוש. כמו כן יש בעיירה ספרייה, אולם התעמלות, טחנת מים ושני מוזיאונים. העיירה ידועה בתעשיית הפשתן שלה.
יהודי אושפול
יישוב יהודי התקיים באושפול כבר ב-1765, אז נרשמו בה 109 יהודים משלמי מס גולגולת. בהמשך היו יהודי אושפול רובה המוחלט של אוכלוסיית העיירה: בשנת 1847 נמנו בה 515 יהודים, ובשנת 1897 נמנו בה 691 יהודים, מתוך אוכלוסייה כוללת של 740 נפש.
עם סיפוח ליטא לברית המועצות ב-1940 נסגרו המוסדות והארגונים היהודיים בעיירה.
בשואה
לאחר כניסת הגרמנים לעיירה ביוני 1941, הוקם בה גטו אליו צוו לעבור יהודי המקום. יהודי הגטו סבלו בתחילה ממעשי ביזה, אונס ורצח.
ב-29 באוגוסט 1941 הובלו יהודי הגטו לעיר המחוז אוטנה, ושם נרצחו בידי ליטאים בקרבת יער ראשה, יחד עם יהודים נוספים מהאזור.
כיסוי מאוזן (של משחק)
מושגים רלוונטיים והגדרה
מתעוררת המוטיבציה לשאלה הבאה - בהינתן משחק שאינו מאוזן (ליבתו ריקה), מהו השינוי/כיסוי המינימלי שנוכל לבצע בפונקציה הקואליציונית \!\,v(S) על מנת להפוך את המשחק למאוזן? או למאוזן לחלוטין?. שינוי/כיסוי זה מוגדר להיות הכיסוי המאוזן של המשחק
נוסחה לכיסוי המאוזן
תנאי כללי שהוא תנאי הכרחי ומספיק לאי-ריקות הליבה נוסח במשפט בונדרבה-שפלי. מובא להלן תנאי בונדרבה-שפלי : (ניתן לקרוא יותר בתוך הערך) נסמן את אוסף הקואליציות הלא ריקות ב -. נסמן ב-\;P \; את אוסף כל המשקלות המאזנים חלש את \;D^* \;:
כאשר נשים לב כי \; \chi^{S} הוא וקטור החילה של הקואליציה \; S.  משפט בונדרבה-שפלי:  תנאי הכרחי ומספיק לכך שהליבה של המשחק  איננה ריקה הוא שלכל   מתקיים: .
תנאי בונדרבה-שפלי הרשום לעיל הוא אוסף של אי שוויונים, ניתן לראות שאם נגדיל את שווי הקואליציה N דיה, אי השוויונים יתקיימו ונקבל משחק חדש ומאוזן שליבתו אינה ריקה. ממשפט בונדרבה-שפלי ניתן לראות שלכל משחק \!\,(N;v)  ניתן להגדיר משחק  באופן הבא :
קיבלנו אם כן משחק חדש ומאוזן אך זה אינו מבטיח שהמשחק מאוזן לחלוטין, בשביל להבטיח שאי השוויונים יתקיימו לכל תתי המשחקים, נפעיל את אותו שיקול שהפעלנו לגבי הקואליציה N עבור כל קואליציה S, ונקבל שעל מנת שהמשחק יהיה מאוזן לחלוטין השווי של כל קואליציה צריך להיות לפחות:
המשחק נקרא  הכיסוי המאוזן של המשחק \!\,(N;v)
קולין סלמון
קולין סלמון (באנגלית: Colin Salmon; נולד ב-6 בדצמבר 1962) הוא שחקן בריטי המוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד צ'ארלס רובינסון בשלושה סרטים מסדרת סרטי ג'יימס בונד, בתפקיד ג'יימס "ואן" שייד בסדרת הסרטים "האויב שבפנים"' בתפקיד וולטר סטיל בסדרת הטלוויזיה "החץ" של רשת The CW ובתפקיד מר סנדס בסדרת הטלוויזיה "ללא גבולות" של רשת CBS.
ביוגרפיה
סלמון נולד בבת'נל גרין שבלונדון, בנה של סילביה אייבי ברודנל סלמון, אחות במקצועה. הוא גדל בלוטון ולמד בבית הספר היסודי רמרידג' ובבית הספר התיכון אשקרופט.
אחרי סיום הלימודים הקים סלמון להקת פאנק רוק בשם "The Friction" יחד עם שלושה חבריו מבית הספר, והיה המתופף בלהקה. הלהקה הוציאה מיני-אלבום, קלטת של הופעה חיה, וקלטת EP. בשנים 1979 ו-1980 הופיעה הלהקה בקביעות בסיבות לוטון. סלמון גם עבד עם להקה נוספת בשם "Tee Vees". הוא מנגן בחצוצרה ויש לו רביעיית ג'אז משלו המנגנת באולמות כמו "Dorchester Grill Room" ובאירועים כגון פסטיבל הג'אז בצ'לטנהאם.
קריירה
סלמון ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד צ'ארלס רובינסון בסרטים "מחר לנצח", "העולם אינו מספיק" ו"למות ביום אחר" מסדרת סרטי ג'יימס בונד.
ב-1992 הופיע סלמון לראשונה על המסכים בתפקיד סמל רוברט אוסוולד במיני-סדרה הבריטית "החשוד העיקרי 2", וזכה לשבחים בקרב הקהל הבריטי והאמריקאי. הוא שיחק בתפקיד נוט מקוטי בסדרת הטלוויזיה "No. 1 Ladies' Detective Agency" ובתפקיד דייוויד טיירל בסדרת הטלוויזיה "הקס" של Sky One. בסדרת המערכונים "Little Miss Jocelyn" של ה-BBC הופיע סלמון בתפקיד עצמו.
ב-2006 הופיע סלמון בעונה השמינית של סדרת הדרמה "נערות רעות" של ITV בתפקיד קצין רפואה בכיר ד"ר רואן דאנלופ. הוא שיחק בדמות ד"ר מון בשני פרקים בעונה הרביעית של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" ("Silence in the Library" ו-"Forest of the Dead"). היו שמועות שהוא יקבל את תפקיד הדוקטור אחרי דייוויד טננט אבל לבסוף מאט סמית קיבל את התפקיד. סלמון הקליט את התפקיד של קר אייבון בסדרת תסכיתי אודיו של "Blake's 7".
סלמון עבד פעמיים עם הבמאי פול ו.ס. אנדרסון. הוא הופיע בסרט "האויב שבפנים" ובסרט "הנוסע השמיני נגד הטורף", ובשניהם הדמות שגילם סיימה את חייה במוות מחריד. הוא חזר וגילם את הדמות ואן בסרט "האויב שבפנים: הגמול" ב-2012 לצדם של מישל רודריגז ועודד פהר.
ב-2002 שיחק סלמון בתפקיד אונו במיני-סדרה "Dinotopia". עוד בקולנוע הופיע ב-1994 בסרט "אסירים", ב-1996 השתתף ב-"Frantz Fanon: Black Skin White Mask", סרט דוקמנטרי בבימויו של אייזק ג'וליין, וסלמון מגלם את הדמות של פרנץ פנון, פסיכיאטר ופילוסוף צרפתי. ב-1998 השתתף במותחן "חיי נצח", ב-1999 שיחק בסרט "פאני ואלביס" וב-2001 הופיע בסרט הפשע "My Kingdom".
ב-2007 הופיע סלמון העונה האחרונה של הסדרה "וידוייה הסודיים של זונת צמרת" בתפקיד לקוח של הדמות הראשית האנה בקסטר. ב-2008 שיחק סלמון בתפקיד ראשי בדמות בשם לואיס בסרט "Clubbed" על שומרי סף במועדון לילה בקובנטרי בשנות השמונים של המאה העשרים. באותה שנה הופיע גם בסרט "הג'וב הבריטי" בתפקיד חכים ג'מאל.
ב-2009 הופיע סלמון בגרסה הבריטית של סדרת הדרמה האמריקאית הפופולרית "חוק וסדר" בתפקיד הבריסטר דאג גרין בפרקים "Buried" ו-"Community Service". עוד ב-2009 כיכב סלמון במותחן הבריטי "Exam" בבימויו של סטיוארט הייזלדין. ב-2012 שיחק סלמון בפרק בסדרה "Death in Paradise" בתפקיד רוצח / איש עסקים בשם לאון המילטון / וינסנט קרטר.
סלמון היה אחד הידוענים שהתמודדו בעונה העשירית של תוכנית המציאות "Strictly Come Dancing" של BBC One כשבת זוגו הייתה הרקדנית קריסטינה ריהאנוף. הוא הודח בשבוע החמישי של התחרות.
ב-2015 שיחק סלמון בדמות בדיונית של עצמו בסדרה "Master of None" של נטפליקס לצדו של עזיז אנסרי בתפקיד הראשי.
חיים אישיים
סלמון הוא פטרון של ארגון הצדקה "Richard House Children's Hospice" ושל הוספיס לילדים ריצ'רד האוס. כמו כן הוא שגריר עבור ארגון "The Prince's Trust".
נחם
נַחַם (נהגה במלעיל, כמו נחל) הוא מושב סמוך לעיר בית שמש השייך לפועל המזרחי. נוסד בשנת 1950, על ידי עולים מתימן וקוצ'ין.
נקרא על שם ראש בית אב בשבט יהודה, שבתחומו נמצא היישוב: "וּבְנֵי אֵשֶׁת הוֹדִיָּה אֲחוֹת נַחַם אֲבִי קְעִילָה הַגַּרְמִי וְאֶשְׁתְּמֹעַ הַמַּעֲכָתִי" (דברי הימים א' ד' יט).
היסטוריה
המושב הוקם על חורבות הכפר הערבי ערטוף שנכבש במלחמת העצמאות. בין משפחות המייסדים ניתן למנות את צברי, דוד, ערוסי, חוברה ויחיא. בשנותיו הראשונות סבל המושב מפגיעות של מסתננים בגלל קרבתו לגבול.
בשבת, 10 במרץ 1956 (כ"ז אדר תשט"ז), חדרו מחבלים (פדאיון) ובראשם מוסטפא סמואלי למושב וארבו מתחת לביתו של ר' שלמה סלימאן צובארה (נסים). צובארה, שישב ולמד משנה ועיין בספר עין יעקב לאור עששית ונרות השבת, שמע רעשים מחוץ לביתו וברגע שקם אל החלון לבדוק את פשר הרעש, ספג צרור כדורים מנשק אוטומטי. בשארית כוחותיו רשם צובארה על הקיר "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני". המתנקש סמואלי נתפס ונהרג כמה קילומטרים משם, ליד המושב מחסיה.
ב-2003 נוסדה במקום ישיבה תיכונית של רשת אמי"ת נחשון, המשמשת כבית ספר מקיף לנוער דתי.
הספר "מפאתי תימן: מסוק אלאת'ניין עד מושב נחם" (2010) מאת נעמי חובארה, ממייסדי המושב, מגולל את סיפור הקמתו של המקום ומתאר את העלייה ההמונית למדינת ישראל בשנות החמישים, דרך סיפורן האישי של נשות יהדות תימן.
לרבים מתושבי המושב קשרי משפחה. בין המשפחות התימניות הוותיקות והגדולות במושב נמנית משפחת שמריהו (במקור מחפוד, שמשמעותו בתימנית שמירת האל).
סמוך למושב ניתן לראות את שרידי המושבה הישנה הר טוב כמו בית המיסיון, בית הקברות (באזור התעשייה הר טוב) ומספר בתי אבן, שבאחד מהם מוזיאון קטן לתולדות הר-טוב. לידו הוקמה יד למייסדי הר-טוב. המושבה הוכרזה כאתר לשימור של המועצה לשימור אתרים
קידומת טלפון בישראל
קידומת טלפון היא קוד מספרי המוצמד למספר מנוי טלפון על מנת לזהותו או לשייכו לקטגוריית שירות מסוימת או אזור גאוגרפי.
היסטוריה
עד אמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 לא היה בארץ ישראל חיוג בינעירוני ישיר, וכך גם לא היו מספרי אזורים. כדי לטלפן מירושלים לחיפה, למשל, היה צריך לחייג "אפס" ולבקש בעל פה את המרכזיה לקשר אותך למספר המבוקש. בצורה דומה היו מטלפנים לחו"ל - לא חיוג ישיר עם קידומת של מדינה, אלא על ידי חיוג למרכזיה בינלאומית ובקשה בעל פה ליצור קשר לטלפון בחו"ל. עם כניסת החיוג הבינעירוני הישיר בפברואר 1968, הונהגה בישראל חלוקה לקידומות. בתחילה הייתה חלוקה לאזורים גדולים, כגון חיפה (04), ירושלים (02), ת"א (03) אשר כללה גם את אזור השרון. כמו כן היו אזורים קטנים יותר כגון אילת, באר שבע וטבריה. עם הזמן חלו פיצולים, ונוצרו קידומות לאזור השרון: רעננה-כפר-סבא-הרצליה (052), נתניה (053), קריית שמונה, ואזורים נוספים. ב-1965, חלק ממספרי הטלפון היו של 5 ספרות וחלקם של 6 ספרות. בתקופה זו, רוב השיחות באותו אזור חיוג נחשבו שיחה מקומית, וחויבו בפעימת מונה אחת ללא הגבלה על אורך השיחה, אך היו גם שיחות שנחשבו בינעירוניות בתעריף מופחת באותו אזור חיוג.
ב-1984, לאחר הקמת בזק, הוחל בתהליך הפוך של איחוד קידומות. אזור השרון אוחד תחת הקידומת 09. אזור הצפון מלבד חיפה והקריות (קידומת 04) אוחד תחת קידומת 06. אזור השפלה אוחד תחת קידומת 08, ואזור הדרום תחת קידומת 07.
משנת 1995 הפכו מספרי הטלפון הנייחים בישראל לבני 7 ספרות ומספרי טלפון הניידים עברו ל-7 ספרות ב-2004. דבר זה הביא לאיחוד קידומות נוסף. וכך, בשנת 2000 אוחדה קידומת 06 לתוך קידומת 04, וקידומת 07 לתוך קידומת 08. איחוד הקידומות אפשר שימוש בקידומות שהתפנו לצרכים חדשים. כך למשל, חברת סלקום קיבלה את הקידומת 052 אשר הייתה שייכת בעבר לאזור השרון. בנוסף ב-1995 נכנסו לשימוש קידומות 056 ו-057 עבור חברות הרצות לספק שירות מענה קולי וטלמסר. רבים מהם החלו להציע שירות של שיחות ארוטיות. אחר כך נעשה ניסיון לחסום חלקית חברות אלו. בתחילת שנות ה-2000 הקידומות 056 ו-057 חדלו לשמש לשירותי מענה קולי. ב-2000 056 הייתה לקידומת נוספת עבור לקוחות פלאפון ב-2001 עברה קידומת 057 לשמש את לקוחות חברת "מירס".
בדצמבר 2000 משרד התקשורת אישר ופרסם את תוכנית המספור הנוכחית, אשר גובשה על ידי חברת Telecordia technologies. התוכנית עברה עדכון בשנת 2006, ועדכון נוסף בשנת 2012.
על פי תוכנית המספור העדכנית, בכוונת משרד התקשורת לעבור בעתיד למספרי טלפון בני 8 ספרות, ולאחד את אזורי החיוג הגאוגרפיים לאזור חיוג ארצי אחד (אזור חיוג 06).
עד שנת 2007, חיוג מספר טלפון עם קידומת, מתוך האזור עצמו, על ידי טלפון קווי נחשב לטעות ונענה בצליל תפוס. טעות זו נחשבה לטעות החיוג הנפוצה ביותר. בבזק בדקו וגילו כי מעל מיליון חיוגי סרק מסוג זה בוצעו בשנה. בעקבות זאת, הוחלט לשנות את המערך הטכני, ולאפשר לחייג את קידומת האזור מתוך האזור עצמו, מבלי שהדבר ייחשב כשגיאה.
הקידומת הבינלאומית של ישראל הוקצתה בשנת 1960 על-פי "הספר האדום" של CCITT כמספר 34 (כיום קידומת השייכת לספרד). בשנת 1964 פורסם "הספר הכחול" של CCITT, ובו לראשונה אורגנו הקידומות הבינלאומיות לפי אזורים שונים בעולם. קידומות המתחילות ב-3 (וגם ב-4) הוקצו לאירופה, ואילו ישראל קיבלה את הקידומת 972, בהיותה ממוקמת במזרח התיכון (קידומות המתחילות ב-9).
חלוקת קידומות הטלפון בישראל
הערה: בישראל קיימת אפשרות של ניידות מספרים - לקוח שמקבל מספר טלפון מספקית שירות מסוימת, יכול לעבור לספקית שירות אחרת ולהישאר עם מספר הטלפון שקיבל מהספקית הראשונה. לפיכך מספר טלפון שנויד עשוי שלא להתאים לרשימה שבהמשך.
קידומות אזורי החיוג הגאוגרפיים
בישראל קיימים חמישה אזורי חיוג גאוגרפיים:
קידומות לחיוג בינלאומי
על מנת לחייג מישראל למדינות אחרות יש לבצע את הפעולות הבאות: הזנת הספרות 00 או קוד מפעיל בינלאומי (כפי שמופיע בטבלה), לאחר מכן את קידומת מדינת היעד ולאחר מכן מספר טלפון מקומי במדינת היעד.
שינויי קידומות היסטוריים
שינויים עיקריים בין השנים 1985-1993
עם הקמת חברת בזק בשנת 1984, הועברו לאחריותה כל קווי הטלפון בארץ שנוהלו עד אז על ידי משרד התקשורת. כמו כן הועברה לידי החברה האחריות על ניהול מספרי הטלפון בארץ (אחריות שנשארה בידיה עד שנת 2000, אז חזרה לידי משרד התקשורת). עם הקמת החברה היו בארץ קידומות גאוגרפיות רבות, עם מספרים באורכים שונים (קידומת באורך 2 או 3 ספרות + מספר מנוי באורך 4 עד 6 ספרות) הרצון היה ליצור תבנית מספור אחידה שתישאר קבועה במשך מספר עשורים. לכן משנת 1984 ועד לשנת 1990 בוצעו בהדרגה שינויי מספור שמטרתן יצירת 8 אזורי חיוג באורך 2 ספרות, עם מספרי מנוי באורך 6 ספרות, דבר שבאופן תאורטי איפשר הקצאתם של 6.4 מיליון מספרי טלפון. עם זאת, אילוצים טכנולוגיים וכלכליים אילצו את החברה להתפשר על התבנית האחידה ובפועל הוקצו מספרים באורכים שונים, גם לאחר שינויי המספור של שנים אלו.
שינויי שנת 1995
מעבר למספרים בני 9 ספרות ברשת בזק: במטרה להגדיל את כמות המספרים הזמינים להקצאה, וכן במטרה להגיע לתבנית מספור אחידה של 8 אזורי חיוג באורך 2 ספרות + מספר מנוי באורך 7 ספרות, היה צורך לבצע שינויי מספור נוספים. לאחר המעבר לתבנית זו, היה קיים מלאי תאורטי של 64 מיליון מספרי טלפון להקצאה ובנוסף עוד 8 מיליון מספרים נוספים בקידומת 05, בה החל השימוש לצורך הפעלת שירותים סלולריים ואחרים.
שינויי שנת 1996
בוטלה הקידומת 177 של מספרי "הקו הירוק" - מספרי חינם. במקומה הוקצתה הקידומת 1-800 למספרי חינם. למעשה בוטלו כל המספרים ובמקומם הוקצו מספרים חדשים. הרקע לשינוי היה מעבר ממערך שיחות שפתוח לאזורים מסוימים לפי בחירת בעל הקו, למערך בו הקו החינמי פתוח לשיחות מכל הארץ ומכל הרשתות, ועל מנת לאפשר למפעילי טלפוניה נוספים מלבד בזק ופלאפון לספק את השירות ללקוחותיהם. כמו כן היה רצון לשייך את השירות לקידומת 800 שבכל העולם מזוהה עם שיחות חינם. (כך למשל הקידומת הבינלאומית +800 מיועדת לשירות שיחות חינם בינלאומי, בארצות הברית הקידומת +1-800 שייכת לשירות דומה, וכך בהרבה מדינות נוספות)
שינויי שנת 2000
פינוי קידומות שני אזורי חיוג גאוגרפיים: לקראת כניסת מפעילי טלפוניה נוספים לשוק, ובשל הצורך להגדיל את מלאי המספרים הזמינים לשירותי סלולר, הוחלט לפנות שני אזורי חיוג מתוך השמונה שהיו קיימים ולהעבירם לשימושים כלל-ארציים. לצורך כך נבחרו אזורי החיוג 07 ו-06 בהם לא היו מספרי מנוי שזהים למספרי מנוי באזורי החיוג 08 ו-04 (בהתאמה).
שינויי שנת 2004
על מנת להגדיל את מלאי המספרים הזמינים לשירותי סלולר וכן במטרה ליצור זיקה בין קידומת המנוי לבין החברה נותנת השירות (שכן באותם ימים היו תעריפים שונים לשיחה בתוך הרשת ולשיחה לרשת אחרת), הוחלט על מעבר למספרים בני 10 ספרות בכל רשתות הסלולר ופינוי קידומות. בעקבות שינויי מספור אלה גדלה כמות המספרים הזמינים להקצאה לסלולר מ-16 מיליון ל-80 מיליון, וכן פונתה הקידומת 06 לשימושים עתידיים.
שינויי שנת 2015
לאחר שחברת מירס נרכשה על ידי חברת הוט, ובעקבות שינוי השם ל"הוט מובייל" ופתיחת רשת ה-GSM החדשה של החברה, ביקשו בחברה לזנוח את הקידומת 057, שזוהתה על ידי הציבור עם רשת מירס המיושנת. בחברה ביקשו ממשרד התקשורת קידומת חדשה, ואכן קיבלו את הקידומת 053. בחברת הוט מובייל קיוו להשאיר בשימוש גם את הקידומת 057 נוסף על 053, אך במשרד התקשורת סירבו לכך. בעקבות כך כל המנויים שהחזיקו בקידומת 057 (גם מנויים שניידו את מספרם לרשת אחרת) קיבלו בחודש נובמבר 2014 את הקידומת 053, במקום הקידומת 057, ובסוף חודש מאי 2015 הופסקה כליל הגישה למספרים המתחילים ב-057.
הקצאות מספור זמניות
פדרציית הכדורגל הסובייטית
פדרציית הכדורגל הסובייטית (ברוסית: Федерация футбола СССР) היה הגוף המנהל את הכדורגל בברית המועצות, שארגן את ליגת העל, מערכת ליגות הכדורגל במדינה, ואת הנבחרת הלאומית.
מקום מושבה של ההתאחדות היה בבירה הסובייטית, מוסקבה והיא נוסדה ב-1934 כיורשת איגוד הכדורגל הכל רוסי (Всеросси́йский футбо́льный сою́з), שהיה ארגון הכדורגל הלאומי של האימפריה הרוסית.
ההתאחדות חברה בפיפ"א משנת הקמתה והייתה חברה באופ"א משנת 1954 עד 1992, עת הוחלפה על ידי התאחדות הכדורגל הרוסית.
עומר בונגו
אל-חאג' עומר בונגו אונדימבה (בצרפתית: Omar Bongo Ondimba; 30 בדצמבר 1935 - 8 ביוני 2009) היה פוליטיקאי גבוני, נשיא גבון מ-1967 ועד מותו. תקופת שלטונו הייתה הארוכה ביותר משל כל שליטי אפריקה וסגנון משטרו היה אוטוריטרי.
ראשית חייו ודרכו הפוליטית
נולד ב-1935 כאלבר-ברנאר בונגו בעיר לֵאַוִי (הקרויה כיום על שמו בונגוויל) בדרום-מזרחה של גבון, אז מושבה צרפתית, קרוב לגבול עם קונגו הצרפתית. הוא היה אחד מתריסר הילדים של משפחת איכרים שהשתייכה לקבוצה האתנית באטקה. התייתם מאביו בגיל 7. התחנך בברזוויל, ולאחר לימודיו עבד זמן-מה בשירות הציבורי ולאחר מכן שירת כקצין בחיל האוויר הצרפתי, בין השאר בצ'אד. השתלב בפוליטיקה של גבון עם קבלת עצמאותה ב-1960, ומילא תפקידים שונים בממשלו של הנשיא הראשון לאון מ'בה, שדאג לקידומו המהיר. בשנת 1964 נחטפו בונגו והנשיא מ'בה על ידי אנשי צבא מורדים, אך חולצו וניסון ההפיכה דוכא בעזרת התערבות כוח צנחנים הצרפתים. ב-1966 התמנה לסגן הנשיא, ונשאר בתפקיד זה לאחר בחירות שנערכו ב-1967, ובהן נבחר מ'בה בשנית לנשיא. בנובמבר 1967 מת מ'בה מסרטן. בונגו ירש אותו בתפקיד, והוא בן 32 בלבד, והחל את תקופת שלטונו בת 42 השנים.
בשלטון
תחת שלטונו נהנתה גבון מיציבות פוליטית, בניגוד לרוב שכנותיה. בונגו רכש לו מוניטין של משכין שלום כאשר תיווך בסכסוכים שונים במדינות אפריקה כמו אפריקה המרכזית, קונגו-ברזוויל, בורונדי וקונגו-קינשאסה. בזכות מאגרי הנפט הגדולים והיציבות הפוליטית, זכתה גבון לצמיחה כלכלית גבוהה יחסית למדינות אחרות שב אפריקה שמדרום לסהרה. מנגד, משטר בונגו נטה לרודנות והואשם רבות בשחיתות, ורוב פירות הצמיחה הכלכלית הגיעו לשכבה צרה בלבד. בשנת 1968 הקים בונגו מפלגה הקרויה המפלגה הדמוקרטית הגבונזית. ב-1968 הכריז בונגו על מעבר למשטר חד-מפלגתי ואסר על פעילות אופוזיציה. הוא נבחר לנשיא (כמועמד היחיד בבחירות) ב-1973, 1979 ו-1986. בשנות ה-1970 נרצחו מספר מתנגדים פוליטיים. בשנת 1990 מת בנסיבות מסתוריות מנהיג האופוזיציה ז'וזף רג'אמבה ומותו גרם למהומות.
ב-1990 ברוח השינויים הפוליטיים בעולם בכלל (הפסקת המלחמה הקרה, נפילת המשטרים הקומוניסטים בברית המועצות ובאירופה), ובאפריקה בפרט (נפילת משטר האפרטהייד בדרום אפריקה וכו'), אישר בונגו את פעילותן של מפלגות נוספות. בבחירות לנשיאות שהתקיימו ב-1993 וב-1998 ניצח את יריביו בפער ניכר. בשנת 1993 ניצחונו בבחירות התלווה במפגני מחאה אלימים אך הנשיא השכיל לשאת ולתת עם האופוזיציה ולמנוע מלחמת אזרחים. ב-2003 ביטל את ההגבלה החוקתית על מספר הכהונות של הנשיא וב-2005 ניצח שוב בבחירות לנשיאות ברוב של 79.2% והושבע לכהונה נוספת של שבע שנים. מבקריו של בונגו טענו שהבחירות אינן חופשיות והוגנות, עקב אי-עצמאותה של הרשות השופטת, קניית קולות על ידי הממשלה, שימוש בכספי ציבור לתעמולה לטובת הנשיא ועיוות נוהלי הבחירות. לעיתים קרובות סיכל בונגו אופוזיציה פוליטית לשלטונו באמצעות קואופטציה - שילובם של מנהיגי אופוזיציה בממשלה. שש מקרב 30 המפלגות המותרות בחוק הצטרפו לקואליציה הממשלתית.
בשלהי שנות התשעים של המאה העשרים נכרך שמו של בונגו בשערוריות-ענק כספיות בחברת הנפט הצרפתית אלף אקיטן (Elf Aquitaine), אך לטענתו העניין הוא סוגיה צרפתית פנימית. נטען כי החברה שילמה מיליוני אירו ישירות לחשבונותיו של בונגו בתמורה לזיכיונות קידוח. כמו כן נערכה בצרפת חקירה נגדו ונגד חמיו, נשיא הרפובליקה של קונגו דֶנִי סאסוּ נְגסוּ, בחשד כי השתמשו בכספי ציבור לרכישת נכסים פרטיים בצרפת.
בונגו החזיק ברסן השלטון בגבון עד למותו ביוני 2009. הוא היה בן 73 ונפטר מהתקף לב בבית חולים "קירון" בברצלונה. הוא נמצא באותו בית חולים החל מחודש מאי אותה שנה לשם בדיקות וטיפולים למחלה ממארת.
משפחתו וחייו הפרטיים
בתחילת שנות השבעים, שבהן התחזקה השפעת מדינות ערב מעצמות נפט כמו לוב וערב הסעודית באפריקה, התאסלם בונגו (בדומה לעמיתו מהרפובליקה המרכז-אפריקאית, ז'אן-בדל בוקאסה), אף שהמדינה שבראשה עמד היא נוצרית ברובה, ושינה את שמו הפרטי לעומאר. בשלהי 2003 הוסיף לשם משפחתו את השם אוֹנדימבַּה, שמו המסורתי של אביו.
בת זוגו הראשונה של בונגו, ללא קשר נישואים רשמיים, הייתה לואיז מויאבי מוקאלה, בת של נהג לשעבר של הגנרל דה גול. בתו מנישואים אלה, פסקלין בונגו (ילידת 1956), בוגרת בית הספר הגבוה למנהל של צרפת ENA, הייתה שרת החוץ של גבון (1994-1991), אחר כך מנהלת המזכירות שלו, ובעלה, חתנו של בונגו, פול טונגי, מילא תפקידים של שר האוצר (1994-1990), שר המכרות, האנרגיה והנפט (2002-1994),שר מדינה של הכלכלה והאוצר (2008-2002) ושר מדינה לענייני חוץ (2012-2008).
אשתו השנייה הייתה הזמרת הפופ פאסיינס דבאני (במקור מארי ז'וזפין קאמה). היו להם שני ילדים: הבן היורש, עלי בונגו, ובת, אלברטין אמיסה (1993-1964). השניים התגרשו בשנת 1986.
הוא התחתן בהמשך בשנת 1990 עם אדית לוסי סאסו נגסו, אשת עסקים ורופאת ילדים, בתו הבכורה של נשיא הרפובליקה של קונגו, דני סאסו נגסו. לוסי בונגו, שהייתה מפורסמת במאבקה הציבורי למיגור מחלת האיידס, נפטרה ברבאט (מרוקו) מסיבה לא ברורה במרץ 2009. מנישואים אלה נולדו ל בונגו שני ילדים:עומאר דני ויאסין קוויני.
כרבים מבני קבוצתו האתנית, היה בונגו נמוך-קומה, ולעיתים הופיע בציבור בנעלי פלטפורמה המסוות מעט תכונה זו.
מעריכים כי בונגו היה אחד מראשי המדינה העשירים בתבל, הודות לכספים ששילמו לו חברות נפט בתמורה לזיכיונות.
מטוסי על
עלילה
התוכנית מתרחשת בעולם בו כל הרכבים בעלי עיניים ופה ויכולים לתקשר ביניהם ועם בני אדם. עלילת הפרקים מתחילה בשדה תעופה באוקיינוס השקט בו חיים מטוסים וכלי רכב נוספים. הדמויות האנושיות שבסדרה הם ג'ימבו, סקיי וסטורם. אחד המטוסים באי הוא מטוס סילון קטן ומהיר בשם ג'ט (Jett) שבכל פרק צריך למסור חבילה לילדים ממדינות בכל רחבי כדור הארץ ולפתור בעיות שמתרחשות בדרך בעזרתם של יתר מטוסי העל. לפני כל יציאה למשימה, אומר/ת ג'ימבו/סקיי לג'ט מספר מילים בשפת המקום אליו הוא עומד לטוס, באמצעות כך נחשפים הילדים לתרבויות ושפות זרות שאינם מכירים.
יצחק עקביהו
יצחק עקביהו (24 במאי 1913 – 28 ביוני 1999) היה משורר עברי, מתרגם ועורך.
ביוגרפיה
נולד בעיר ברסלאו, ברסלוי, שהייתה אז שייכת לגרמניה, בשנת 1913. נפטר בארץ בשנת 1999.
יצחק עקביהו היה בין עשרות הסופרים ואנשי הרוח, שנענו לקריאתו של אבא חושי, ראש עיריית חיפה, לבוא ולהתיישב בעיר, ובראשית שנות החמישים קבע את מושבו בחיפה. שיריו העבריים הראשונים נתפרסמו אצל המשורר והעורך יצחק למדן, בכתב העת "גליונות", בשנת 1949. מאז פרסם ספרי תרגום עיון ושירה.
יצחק עקביהו תרגם גם שירים בודדים של משוררי העולם הגדולים, שלא כונסו בספר.
אוניברסיטת בר-אילן קבעה פרס דו שנתי, למפעל חיים בתחומי השירה וביקורת השירה, על שמו של יצחק עקביהו, סכום הפרס הוא כמה עשרות אלפי שקלים חדשים. בין הזוכים בפרס ע"ש עקביהו בשנים האחרונות נמנים: עליזה גרינברג, דן מירון, זיוה שמיר, נעמי שמר, דליה רביקוביץ' ואחרים.
קרב צ'ספיק
קרב צֶ'סָפִּיק (באנגלית: Battle of the Chesapeake), הידוע גם בשם "קרב כֵּפֵי וירג'יניה" (Battle of the Virginia Capes), היה אחד מקרבות ההכרעה במלחמת העצמאות האמריקאית. הוא נערך ב-5 בספטמבר 1781 בפתח מפרץ צ'ספיק בין צי בריטי בפיקוד סגן-אדמירל תומאס גרייבס לבין צי צרפתי בפיקוד סגן-אדמירל. הקרב הסתיים בניצחון צרפתי, שהשפיע על מהלך המלחמה כולה. בעקבות המפלה נמנעה מן הצי הבריטי האפשרות להעביר אספקה ותגבורות לכוחותיו של גנרל צ'ארלס קוֹרְנווֹלִיס הנלחם ביורקטאון. האמריקנים, לעומת זאת, הובילו באין מפריע דרך מפרץ צ'ספיק חיילים ואספקה מניו יורק אל צבאו של ג'ורג' וושינגטון. קורנווליס וחייליו, הנצורים ביורקטאון, נאלצו להיכנע, ובעקבות כך החליטה בריטניה להביא לסיומה של המלחמה ולהכיר בארצות הברית.
הרקע לקרב
בקיץ 1781, לאחר שלא הושגה כל הכרעה בזירת הלחימה בדרום, יצא צבא בריטי בפיקוד לורד קורנווליס אל חופה של העיר יורקטאון. משימתו הייתה להקים במקום נקודת נחיתה מבוצרת, שתסייע לשיפור הקשר הימי עם ניו-יורק, ותאפשר לצבא הבריטי הנלחם בדרום לנצל למלוא תועלתו את עליונותה הימית של בריטניה. נוכחות צבא בריטי ביורקטאון הפכה אפוא את השגת השליטה במימי מפרץ צ'ספיק למשימה חיונית של הצי. שייטות צרפתיות ובריטיות, שיצאו מן האיים הקאריביים, עשו דרכן צפונה לא רק כדי ליטול חלק בלחימה באמריקה, אלא גם כדי להימנע מנזקי עונת ההוריקנים. ברם, מפקד השייטת הבריטית, סגן אדמירל סמיואל הוד, לא ידע אם פני הצי הצרפתי מועדות אל צ'ספיק, או שמא בכוונתו לסייע להיערכות הכוחות האמריקניים והצרפתיים להטלת מצור על ניו יורק.
השייטת הבריטית, המונה 14 אוניות קו, הגיעה אל מפרץ צ'ספיק ב-25 באוגוסט, ומשלא מצא שם אוניות צרפתיות, החליט אדמירל הוד להמשיך ולהפליג אל ניו-יורק. באותו זמן היה עמיתו, סגן אדמירל תומאס גרייבס, עסוק זה מספר שבועות בניסיון ליירט שיירת אוניות שהובילה אספקה מצרפת אל חייליו של קולונל ג'ון לורנס בבוסטון. כשהגיע הוד לניו-יורק, הוא פגש בנמל את גרייבס, שלא הצליח למצוא את השיירה, אבל לרשותו עמדו רק 5 אוניות קו כשירות ללחימה.
האדמירל הצרפתי דה גראס חמק מעיניו של הוד מכיוון ששט בכוונה באיטיות רבה. זמנו היה בידו, כי הודיע שבועות מראש לעמיתו בניופורט, הרוזן דה בארה סן-לורן, על מועד הגעתו המדויק. בארה מסר את המידע לגנרל ג'ורג' וושינגטון ולרוזן דה רושאמבו, שהיו עסוקים בהכנות להטיל מצור על ניו-יורק. כשקיבלו ב-14 באוגוסט את הידיעה, הבינו השניים מיד את גודל ההזדמנות שהעניק להם דה גראס. וושינגטון נערך לצעידה מהירה אל צ'ספיק, וביקש מבארה להוביל באוניותיו מניופורט אל צ'ספיק את הארטילריה הצרפתית והאספקה הנחוצות למלאכת המצור. דה גראס הגיע לצ'ספיק ב-29 באוגוסט, כמעט על פי לוח הזמנים המתוכנן, עם צי הכולל 28 אוניות קו וכן שלושה רגימנטים צרפתיים בפיקוד הגנרל המרקיז דה סן-סימון. החיילים הצרפתיים הונחתו מיד בחוף, וסייעו לצבא האמריקני בפיקוד המרקיז דה לה פאייט לחסום את נסיגת קורנווליס אל לב הארץ.
בארה הפליג מניו-פורט ב-25 באוגוסט. כשנודע הדבר לגרייבס והוד, הבינו כי פני וושינגטון וחייליו מועדים אל יורקטאון, ועל כן יצאו יחד לחפש אחר שני הציים הצרפתיים. מאחר שלא ידעו כי בארה נמצא הרחק בלב ים והוא עושה דרכו אל ברמודה, הפליגו השניים דרומה אל צ'ספיק.
מהלך הקרב
כשהגיעו 19 אוניות השייטת הבריטית בפיקוד גרייבס אל צ'ספיק בבוקר 5 בספטמבר, נגלו לעיני אנשיהן 25 אוניות צרפתיות העוגנות מאחורי כף הנרי. שלוש אוניות נוספות נשלחו אל פנים המפרץ כדי לחסום את שפכי הנהרות יורק וג'יימס, ורבות מהאוניות העוגנות חסרו קצינים, מלחים וסירות.
הבריטים נהנו מיתרון הרוח ושטף הגאות כמו גם מגורם ההפתעה, שכן האוניות הצרפתיות עגנו ללא תנועה בלתי מוכנות לקרב. לו היו מפליגים מיד אל תוך המפרץ ומנחיתים התקפת פתע, יכלו להסב ליריביהם הצרפתים אבדות כבדות. אלא שרעיון מעין זה לא עלה כלל במוחו של גרייבס. בהתאם לטקטיקות הלחימה של אותם ימים נדרשו הציים להיערך בשני טורים מקבילים, להתקרב אל היריב כדי טווח תותח, ומשניתן האות לקרב ירתה כל אונייה על הנגדית לה בטור האויב.
השתהות זו אפשרה ל-24 האוניות הצרפתיות לנתק את חבלי העוגנים, לצאת מן המפרץ ולהיערך לקרב. בשעה אחת בצהריים כבר הסתדרו פחות או יותר שני הציים זה מול זה בשני טורים, כשהם מפליגים במפנים מנוגדים. עתה הורה גרייבס לכל אוניותיו לסוב לאחור, כך שפלגת המאסף הפכה להיות פלגת החלוץ. בסביבות השעה ארבע אחר הצהריים, שש שעות לאחר שהבחינו שני הציים האחד בשני, היו הבריטים מוכנים לפתוח בלחימה.
בשלב זה הפליגו שני הציים מזרחה, מתרחקים מן המפרץ אל לב הים. שני הטורים נעו בזווית אחד ביחס למשנהו, כך שבעוד אוניות החלוץ שלהם נמצאו בטווח ירי, אלו שמאחוריהן עדיין ניסו לצמצם את המרחק. ברם, שינוי בכיוון הרוח תוך כדי הקרב היקשה עוד יותר על אוניות המאסף להצטרף ללחימה. כך קרה, שבעוד אוניות החלוץ נלחמות תחת אש תותחים כבדה מתחילת הקרב, חלק מאוניות המאסף עדיין לא נטלו כלל חלק במערכה. בלבול השתרר תוך כדי הקרב גם בתנועת האוניות במערך הבריטי בשל תשדורות דגלים סותרות לכאורה ששיגר גרייבס לאנשיו.
בסביבות השעה שש ושלושים בערב נדמו התותחים. גרייבס פקד על כל אוניותיו להמשיך ולהפליג אל מעלה הרוח כדי להיפרד מן האויב. אוניות פלגת החלוץ, שנשאו בעיקר נטל הלחימה, נפגעו קשות ולא יכלו עוד להוסיף ולהילחם ביעילות. למעלה ממחצית ההרוגים והפצועים בשייטת הבריטית נמנו בחמש האוניות הקדומניות בטור. אוניות רבות דלפו ונזקקו לתיקונים אפילו עוד קודם הקרב, ולאחרות נגרמו נזקים חמורים, בעיקר בתרונה ובחיבל, מפגיעות התותחים הצרפתים.
תוצאת הקרב
הלחימה ממש הסתיימה בערב 5 בספטמבר, אך משך כמה ימים אחר כך עוד הוסיפו שני הציים לשוט בטווח ראייה זה מזה, כשהם מתקנים את הנזקים שנגרמו להם. ברם, תוך כדי כך התרחקו יותר ויותר מיעדם האסטרטגי - מפרץ צ'ספיק. לבסוף, בלילה שבין 9 ל-10 בספטמבר, פקד דה גראס על אוניותיו להסתובב ולשוט אל מפרץ צ'סאפיק, בתקווה שהשייטת הצרפתית בפיקוד הרוזן דה בארה, שיצאה מניו-פורט, כבר הגיעה אליו. ואומנם, עם שובם למחרת היום אל כף הנרי גילו שדה בארה אכן הגיע למקום כמתוכנן. השייטת הצרפתית, שכוחה גדל עתה ל-36 אוניות קו, שלטה במפרץ צ'ספיק ללא עוררין. לתותחים שהובאו על ידי דה בארה היה תפקיד מכריע בהכרעה המהירה של יורקטאון במצור.
הקרב הימי הסתיים אומנם ללא הכרעה, אך הוא הנחיל לצרפתים ניצחון אסטרטגי חשוב בשל השלכותיו על המערכה ביבשה. קורנווליס נותק ממקורות האספקה והתגבורת שלו, ולעומתו תוגבר הצבא הצרפתי בחיילים שהובאו באוניותיו של דה גראס, אליהם הצטרפו גם חיילי צבא וושינגטון. הניצחון בקרב הימי איפשר לאמריקנים ולבעלי בריתם להכניע במצור יעיל את הצבא הבריטי ביורקטאון, ותרם תרומה מכרעת לתבוסתם הסופית של הבריטים במלחמה.