cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלכסנדר קוקורין
במועדוני מוסקבה
בשנת 2008 עבר קוקורין לדינמו מוסקבה. הוא הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של דינמו ב-4 באוקטובר 2008, כאשר נכנס כמחליף במחצית במשחק נגד סאטורן ראמנסקו. כאשר נכנס, התוצאה הייתה 0–1 לטובת סאטורן ראמנסקו. 18 דקות לאחר שנכנס כבש קוקורין את שער השוויון, והמשחק הסתיים בניצחון 1–2 לדינמו. בגיל 17 שנים ו-199 ימים הפך קוקורין לשחקן הצעיר ביותר שמבקיע שער עבור דינמו מוסקבה בפרמייר ליג הרוסי. ב-3 בנובמבר 2008 כבש את השער היחיד במשחק נגד לוקומוטיב מוסקבה, שהסתיים בניצחון 0–1. ב-29 ביולי 2009 כבש קוקורין את השער היחיד במשחק הראשון של פלייאוף ליגת האלופות נגד סלטיק.
פרנסיס הודג'קינס
ביוגרפיה
בילדותן היא ואחותה איזבל (לימים פילד) למדו בבית ספר פרטי לבנות; שתי האחיות הפגינו כישרון אמנותי בשלב מוקדם וכל אחת הפכה לציירת נוף מצליחה בפני עצמה. הודג'קינס הציגה לראשונה ציורי נוף כפריים ודיוקנאות בשנת 1890 בתערוכות שאצרו אגודות אומנים בכריסטצ'רץ ובדנידין. בשנת 1893 הייתה הודג'קינס לתלמידתו של ג'ירולמו נרלי וציירה דיוקנאות רבים, שאחד מהם, דיוקן ראש אישה זקנה, זיכה אותה בפרס לציור מושאים מהחיים מטעם האקדמיה לאמנות של ניו זילנד בשנת 1895. דיוקנאות המאורים של הודג'קינס, כמו אלה של אלן פון מיירן וגוטפריד לינדאואר, הם דיוקנאות סימבוליים של נשים עם ילד או בלעדיו. בשנים 1895–1896 למדה בבית הספר לאמנות בדנידין ובהמשך עבדה כמורה לאמנות וחסכה כסף כדי לנסוע לאנגליה. ב־1901 הודג'קינס עזבה את ניו זילנד ונסעה לאירופה. היא נרשמה ללימודי אמנות בלונדון, אך גם נסעה לצרפת, להולנד, לאיטליה ולמרוקו בחברתה של האמנית הדתית דולה ריצ'מונד שאותה תיארה כ"אישה היקרה ביותר עם הפנים וההבעה היפים ביותר. אני קבצנית בת מזל על כך שהיא בת לוויתי לטיוליי." בשנת 1903 אחד מציורי צבעי המים של הודג'קינס (פאטימה) היה ליצירה הראשונה של צייר מניו זילנד שנתלה במקום מרכזי, "על הקו", באקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון.
אלכסנדר קוקורין
במועדוני מוסקבה
בסיום עונת נבחר לאחד מ-33 השחקנים הטובים ביותר בפרמייר-ליג הרוסי. ביולי 2013 סיכם קוקורין באנז'י מחצ'קלה, שהסכימה לשלם עבורו 19 מיליון אירו.
פרנסיס הודג'קינס
ביוגרפיה
הודג'קינס חזרה לניו זילנד בשנת 1903 והקימה סטודיו להוראה בוולינגטון, שם הציגה בתערוכה משותפת עם ריצ'מונד בשנת 1904. בין תלמידיה הייתה אדית קייט בנדל, מאהבתה של קתרין מנספילד. באותה שנה הודג'קינס התארסה לגבר בריטי, ט'בוטון וילבי, אך האירוסין בוטלו והיא חזרה ללונדון בשנת 1906 כדי להמשיך בקריירה האמנותית שלה.
אלכסנדר קוקורין
במועדוני מוסקבה
לאחר חודש בלבד, הופחת תקציב הקבוצה ובעקבות כך הועמדו למכירה שחקנים רבים. קוקורין, יחד עם יורי ז'ירקוב ואיגור דניסוב הועברו לדינמו מוסקבה תמורת סכום שלא פורסם. הוא שיחק בה 3 שנים.
פרנסיס הודג'קינס
ביוגרפיה
באירופה, הודג'קינס הציגה לראשונה את יצירותיה בתערוכת יחיד בגלריית פטרסון בלונדון בשנת 1907 ועברה לפריז בשנת 1908. בשנת 1910 החלה ללמד בפריז באקדמיה של קולארוסי והייתה האישה הראשונה שמונתה למדריכה בבית הספר. היא גם הקימה את בית הספר לצבעי מים. במהלך תקופה זו הציגה מספר רב של ציורים בצבעי מים בסלון פריז ופגשה את האמנית הקנדית אמילי קאר שאותה לימדה בזמן שעבדה על נופי ים בקונקרנו שבבריטני.
אלכסנדר קוקורין
זניט
ב-30 בינואר 2016 הוחתם בזניט סנקט פטרבורג והפך לחלוץ מרכזי בקבוצה והתברג כאחד מהמבקיעים המרכזיים בקבוצה בעונת 2017/2018. בעונת 2017/2018 הוא ואמיליאנו ריגוני ניצבו בראש טבלת המבקיעים של הליגה האירופית עם 5 שערים כל אחד, ברם במרץ 2018 נפצע במשחק שמינית הגמר נגד לייפציג והושבת ממשחק פעיל למשך מספר חודשים. חזר להתאמן עם הקבוצה ביוני 2018 ועלה לשחק ב-23 בספטמבר 2018, בניצחון קבוצתו על לוקומוטיב בתוצאה 5:3.
פרנסיס הודג'קינס
ביוגרפיה
במהלך מלחמת העולם הראשונה בילתה זמן מה בזנור שבקורנוול, שם עבדה עם סדריק מוריס שצייר את דיוקנה בשנת 1917. היא עצמה החלה לצייר בצבעי שמן בשנת 1915.
אלכסנדר קוקורין
זניט
את השער הראשון לאחר חזרתו הבקיע במשחק הגביע הרוסי, ב-26 בספטמבר 2018 נגד וולגר אסטרחן, כשהבקיע את שער הניצחון במשחק, שהסתיים בתוצאה 4:0. גם במשחק החזרה שלו במסגרת הליגה האירופית, חזר לבלוט כחלוץ מרכזי כשהבקיע את שער הניצחון במשחק נגד סלביה פראג ב-4 באוקטובר 2018 שהסתיים ב-1:0 לזניט.
פרנסיס הודג'קינס
ביוגרפיה
לאחר המלחמה, בשנת 1919, נסעה הודג'קינס לצרפת שם הושפעה מהציירים אנרי מאטיס ואנדרה דרן, אך פיתחה את סגנונה האישי. סגנונה זה השאיר רושם בתערוכת היחיד שלה בלונדון בגלריה קלרידג' בשנת 1928. במהלך שהותה בצרפת ביקרה הודג'קינס בניס בשנת 1924 ופגשה את מרגרט באטלר, פסלת ניו זילנדית בולטת.
אלכסנדר קוקורין
סוצ'י
בקיץ 2019 הסתיים חוזהו בזניט, השחקן והקבוצה לא הצליחו לנהל מגעים לחידוש החוזה. רק לאחר שחרורו ממאסר בספטמבר 2019, נחתם חוזה מחודש עד לסוף העונה בקיץ 2020 ומשום שנמנע מהקבוצה מלרשום אותו למשחקי הליגה התאפשר לו לשחק במשחקים רשמיים החל מחורף 2020 בלבד. אלא, שעקב עודף חלוצים בקבוצה וכדי לאפשר לו כמה שיותר לשחק הוחלט בהנהלת הקבוצה להשאילו למשך חצי שנה לקבוצת סוצ'י, למרות סירובו של המאמן סרגיי סמאק והתנגדות ראשונית של השחקן, שתחילה, עקב סירובו נשלח לקבוצת המילואים זניט-2 למשך מספר שבועות. לאחר מגעים נוספים הוא נשלח למחנה האימונים של סוצ'י להשאלה עד לתום העונה בהסכם השאלה שנחתם בפברואר 2020.
ולנטין יפימוביץ' שפירו
ולנטין יפימוביץ' שפירו (ברוסית:  Валентин Ефимович Шапиро; 20 ביולי 1922 - 25 בספטמבר 1996) היה יהודי סובייטי שעוטר כגיבור ברית המועצות על פועלו כטייס בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.
אלכסנדר קוקורין
סוצ'י
את הופעת הבכורה ערך במשחק המחזור ה-20 נגד ארסנל טולה ב-1 במרץ 2020, בהפסד קבוצתו 1–2 שבו גם הבקיע את שער הבכורה במדי סוצ'י, כך חזר רשמית למגרשים לאחר הפסקה של שנה וחצי. באותו משחק הוכתר לשחקן המצטיין של המשחק. ב-11 במרץ הבקיע לראשונה 2 שערים במשחק אחד, במדי סוצ'י בניצחון קבוצתו על אורנבורג במשחק השלמה למחזור ה-18. ב-19 ביוני 2020, במשחק המחזור ה-23 מול הרכב קבוצת הנוער של רוסטוב עד גיל 17 הבקיע שלושער ראשון מאז 2014. בתום עונת 2019/2020 בליגת העל הרוסית בכדורגל הוא הצליח להבטיח הישארות של סוצ'י לעונה נוספת עם סיום חוזה ההשאלה שלו בקבוצה.
ולנטין יפימוביץ' שפירו
ביוגרפיה
נולד בעיר בתומי במשפחתו של איש צבא ששירת בחייל בקרת גבולות. סיים עשר כיתות שלאחריהם גויס לצבא האדום ב-1940 והתחיל ללמוד ב. במסגרת השירות נודע לו כי אביו ששירת בגבול הבלטי של ברית המועצות נהרג עם תחילת הפלישה הגרמנית. במהלך לימודיו בבית הספר עבר אווקואציה איתו ל באוגוסט 1942 אז גם נשלח לחזית.
פרנסיס הודג'קינס
ביוגרפיה
בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה הודג'קינס בילתה את שארית חייה בבריטניה. היא המשיכה לצייר עד שנות השבעים לחייה, אף על פי שסבלה מראומטיזם ומברונכיטיס.
ולנטין יפימוביץ' שפירו
ביוגרפיה
בספטמבר 1942 התחיל את שירותו בלהקת מטוסי עליונות אווירית המעוטרת ה-9 של האוגדה האווירית של טייסת עליונות אווירית מס' 268, בתוך ארמיית האוויר השמינית. בהמשך הועבר ללהקת מטוסי עליונות אווירית מס' 273 (בהמשך מספרו שונה ל-31) באותה האוגדה. ב-194 האוגדה שלו הועברה תחת פיקודה של ארמיית האוויר השנייה ואחר כך ארמיית האוויר החמישית. חבר המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות משנת 1943.
אלכסנדר קוקורין
חזרה למוסקבה
ב-30 ביולי 2020 נפוצו דיווחים בתקשורת הספורט הרוסית לפיהם הוצע לו חוזה במועדוני הכדורגל של מוסקבה, בעיקר דינמו, לוקומוטיב וספרטק, אך את ההתעניינות הגדולה בו גילה מועדון ספרטק ונטען שזניט לא הביעה התעניינות בהארכת חוזהו. באוגוסט 2020 חתם בספרטק על חוזה לשלוש שנים עם אופציה להארכה בשנה נוספת. זמן קצר לאחר הגעתו, נפצע באימון ולא שיחק במשך שלושה שבועות. את הופעת הבכורה במדי ספרטק ערך ב, בהפסד קבוצתו 3:1 לצסק"א, במחזור 7 שנערך ב-13 בספטמבר 2020. את שער הבכורה במדי ספרטק הבקיע בבעיטת עונשין במחזור 11 מול חימקי, ב-17 באוקטובר 2020.
פרנסיס הודג'קינס
ביוגרפיה
הודג'קינס נפטרה בדורצ'סטר, דורסט ב־13 במאי 1947.
במותה נחשבה לאחד האמנים המובילים בבריטניה.
אלכסנדר קוקורין
קפריסין
במאי 2023, הוכתר לשחקן העונה בליגה הקפריסאית.
נבחרת רוסיה
בשנת 2011 היה קוקורין חלק מנבחרת רוסיה עד גיל 21 באליפות אירופה עד גיל 21.
קוקורין זומן לראשונה לנבחרת רוסיה הבוגרת לקראת משחק ידידות נגד בנובמבר 2011, והופיע לראשונה במדי נבחרת רוסיה במשחק זה. החלוץ זומן לסגל נבחרת רוסיה ליורו 2012. את שער הבכורה של קוקורין בנבחרת רוסיה כבש ב-11 בספטמבר 2012, במשחק מוקדמות מונדיאל 2014 נגד, במשחק שנגמר בניצחון רוסי 0–4. קוקורין זומן לסגל רוסיה למונדיאל 2014. את שערו היחיד בטורניר כבש במשחק האחרון של שלב הבתים נגד. המשחק נגמר בתוצאת שוויון 1-1 והנבחרת הרוסית סיימה קמפיין מאכזב והודחה כבר בסיבוב הראשון.
שערוריות
בתחילת יולי 2016, אחרי שנבחרת רוסיה הודחה מאליפות אירופה, התפרסם סרטון בתקשורת ובו מופיעים קוקורין וחברו פאבל ממאייב (המשחק כקשר בקרסנודאר) במועדון הלילה Twiga במונטה קרלו. בעקבות האירוע קוקורין הועבר לשחק בזניט-2. במרץ 2017 נשלל ממנו רישיון הנהיגה שלו בעקבות חציית קו הפרדה שלא כחוק.
ב-8 באוקטובר 2018 היה מעורב יחד עם פאבל מאמייב בקטטה בבית קפה במוסקבה, במהלכה השניים הכו את בכיר משרד התעשייה והסחר, דניס פאק. משטרת רוסיה פתחה בחקירה ובעוד קבוצת קרסנודאר הודיעה על ביטול החוזה שלה עם מאמייב. בזניט הודיעו כי ברור שמצפה לכדורגלן ענישה מצד הנהלת זניט, אך ימתינו לתוצאות החקירה לפני שינקטו בהליכים נוספים כנגד קוקורין. ב-10 באוקטובר הוא הגיע באיחור לחקירה במשטרת מוסקבה שהאשימה אותו בסעיף חוליגניות והכניסה אותו עם ידידו, מאמייב, למעצר זמני עד לתום ההליכים המשפטיים. ב-11 באוקטובר, נידון קוקורין, יחד עם מאמייב, לחודשיים מאסר בפועל בעקבות אירוע התקיפה של הבכיר במשרד התעשייה והמסחר והוא נשלח לכלא בוטירקה במוסקבה. בנובמבר נודע שמאסרו הוארך עד ל-9 בפברואר 2019. באפריל 2019 מעצרו הוארך בחצי שנה נוספת והוא יישאר במעצר עד ספטמבר 2019. במאי 2019 ניתן גזר דינו ונקבע שהוא יישאר במאסר עד דצמבר 2019. ברם בעקבות התנהגות טובה הוחלט ב-6 בספטמבר 2019 על שחרורו בתוך 10 יום. שוחרר יחד עם אחיו קיריל ועם פאבל ממאייב בבוקר 17 בספטמבר 2019.
ולנטין יפימוביץ' שפירו
ביוגרפיה
לאחר שתי פציעות סיים את המלחמה בחזית האוקראינית השנייה בדרגת לייטננט בכיר לאחר 592 טיסות, ביניהם 455 לטיסות גילוי אויב, וב 48 קרבות אוויר הפיל 12 מטוסי לופטוואפה השונים תחילה על מטוס יאק-1 ובהמשך על יאק-9.
ב-1950 סיים אקדמיית כוחות אוויר ובהמשך פיקד על להקת מטוסים. משנת 1978 יצא לגמלאות וחי במחוז באלאשיחה. נפטר ב-25 בספטמבר 1996.
ב-15 במאי 1946 הוענק לו עיטור "גיבור ברית המועצות" על פעילותו במהלך המלחמה.
פחלוץ
פחלוץ, או אדר (טקסידרמיה, ביוונית "סידור העור") היא אמנות השיפוץ והשחזור של בעלי חיים מתים למטרות תצוגה (לדוגמה, שלל ציד) או מחקר. זוהי פרקטיקה הנעשית בדרך כלל עם בעלי חוליות, אך לעיתים גם עם חסרי חוליות דוגמת חרקים. השיטות שהמפחלצים עושים בהן שימוש השתפרו רבות במהלך המאה העשרים, ברוממן את איכות הפוחלצים.
המפחלצים עשויים להיות מקצוענים העובדים בעבור מוזיאונים, או חובבים, כגון תחביבנים, ציידים ודייגים. כדי להכין פוחלץ, על המפחלץ להיות בעל ידע באנטומיה, ביתור, פיסול, ציור ועיבוד עורות.
היסטוריה
ככל שהביקוש לעור איכותי גבר, השיטות נעשו יותר ויותר מתוחכמות. במאה השמונה-עשרה, כמעט בכל עיירה קטנה פרחו עסקי עיבוד העורות. במאה התשע-עשרה, ציידים החלו להביא את שללם לחנויות ריפודים בהן הרפדים היו ממלאים את עורות החיות בסמרטוטים וכותנה ותופרים אותם מחדש. המונח "פחלוץ" או "חיות מפוחלצות" צמח מתוך צורה גסה זו של פחלוץ. מפחלצים מקצועיים מעדיפים את המונח "שחזור" על-פני "פחלוץ" ועשויים להעלב מזה האחרון.
בתחילת המאה העשרים, מלאכת הפחלוץ החלה להתפתח לצורתה המודרנית תחת הנהגתם של בעלי-מלאכה דוגמת קארל א. אייקלי, ג'יימס ל. קלארק, ויליאם ט. הורנאדיי, קולמן ג'ונאס, פרדריק ויליאם קאמפפר ולאון פריי. אישים אלו, ומפחלצים אחרים, יצרו דמויות מדויקות אנטומית שכללו כל פרט קטן והוצבו בתנוחות איכותיות אמנותיות ובמיקומים התואמים את טבע המין. היה זה שינוי גדול בהשוואה לצורות הקריקטוריות שהיו בשימוש נרחב עד אז להצגת שלל-ציד.
שיטות
אחת הטכניקות השכיחות ביותר שבשימוש המפחלצים בני־זמננו נפתחת בהקפאת גוויית בעל־החיים במקפיא ענק, לרוב של בית מטבחיים. לאחר מכן, המפחלץ מקלף את העור על מנת לעבדו והכנתו לשימוש מאוחר יותר. רקמות השרירים והעצמות הנותרות משוקעות בטיח, כדי ליצור את חלקי הפוחלץ. בעזרת חלקים אלה, נוצר שלד, שאליו אפשר לחבר מחדש את העור או הפרווה. אפשרות חלופית היא ליצור שלד עץ ולשייפו כך שיתאים לעור המקורי. לאחר מכן, אפשר להוסיף עיני זכוכית לתצוגה, ואולי גם שיניים מזויפות, בהתאם למצב השיניים המקורי של בעל־החיים.
שיטה חלופית שנמצאת בתנופה היא יבוש בהקפאה. בשיטה מיוחדת זו נעדרים חסרונות ההפשרה הרגילה והיא מאפשרת לשמר את הצורה המקורית של הגוף המוקפא. דבר זה ניתן להעשות עם זוחלים, ציפורים, יונקים קטנים כחתולים וכמה סוגים של כלבים, וזו שיטה מהירה ופשוטה מזו המסורתית. בדרך כלל עונדים לתוצר שרשרת למזכרת.
שיטה חדשה אחרת היא יצירת פוחלצי דגים מלאכותיים לחלוטין מתצלומים בעבור דייגים חובבים.
קריפטו־טקסידרמיה
קריפטו־טקסידרמיה היא יצירת פוחלצים של בעלי־חיים שאינם קיימים במציאות, כמו הכלאה של ארנב ואנטילופה. ניתן ליצור פוחלצים כאלו לדימוי יצורים מיתולוגיים דוגמת דרקונים, יצורים פרי דמיונו של המפחלץ, מינים שנכחדו או נמצאים בסכנת הכחדה. ניתן לייצרם מחלקים של בעלי־חיים (למשל כדי ליצור דגמים של כימרה, גריפון, גדי הים או חד-קרן) או כמוצר מלאכותי לגמרי.
גליל (כלי)
גליל או בשמו הלועזי צילינדר, הוא עצם או כלי כלשהו שצורתו דומה לצורה הגאומטרית גליל. אורכו, קוטרו וגודלו יכולים להשתנות בהתאם לשימוש הכלי. הגליל יכול להיות חלול (בעל דפנות בלבד), אטום או אטום למחצה.
פוקר
פוקר הוא משפחה של משחקי קלפים פופולריים אשר מקורותיהם אינם ידועים. הסברה המקובלת היא כי המשחק התפתח במזרח ארצות הברית בשלהי המאה ה-19 או בתחילת המאה ה-20. המשחק נפוץ בבתי קזינו, ועם התפתחות רשת האינטרנט הוא נפוץ גם ברשתות הימורים מקוונים.
המשחקים משוחקים לרוב עם חבילת קלפים סטנדרטית של 52 קלפים, אך קיימים גם משחקים המשתמשים בחלק מהקלפים בלבד. מספר הקלפים המקבל שחקן משתנה בין משחקים, מ-2 בטקסס הולדם, 4 באומהה הולדם ו-7 ב-Seven-card stud, עד ל-13 בפוקר סיני.
סבבי המשחק
ברוב וריאציות המשחק סבב ההימורים הראשון מתחיל על ידי הימור כפוי של אחד השחקנים או יותר, הנדרשים לשלם את הבליינד, אנטה או שניהם. שלב ההימורים ממשיך כך שכל שחקן בתורו מחליט האם להשוות את ההימור, להעלות את ההימור, או לזרוק את הקלפים ולוותר על הקופה. סבב ההימורים מסתיים כאשר כל השחקנים ביצעו את פעולותיהם והתור חוזר לשחקן האחרון אשר העלה את ההימור. המשחק ממשיך עד שכל סבבי ההימורים מסתיימים או שרק שחקן אחד נשאר עם קלפים. במצב בו יש יותר משחקן אחד עם קלפים לאחר סבב ההימורים האחרון, השחקן עם היד הטובה ביותר לפי חוקי המשחק הספציפי בו משחקים, מנצח וזוכה בקופה.
דירוג הידיים
חוזקן של ידיים בפוקר מוערך בהתאם להסתברות הרכבתן. ככל שההסתברות ליצירת היד נמוכה יותר כך היד מוערכת כחזקה יותר.
אם מספר שחקנים מחזיקים ביד בעלת דירוג זהה, המנצח יקבע לפי
דירוגים אלו מתאימים לרוב וריאציות המשחק, אך בחלקן הסדר הוא הפוך או לא רלוונטי, לדוגמה ב-Lowball או בדוגי.
משחקי הימורים
משחקי ההימורים מחולקים ל-2 סוגים עיקריים. משחקי כסף בהם השחקנים מהמרים על סכומי כסף באופן ישיר ושחקנים יכולים להוסיף כסף בין סבבי משחקים, ומשחקי טורנירים בהם לכל שחקן יש צ'יפים המייצגים נקודות, ושחקן אשר מפסיד את כל הצ'יפים יוצא מהטורניר וזוכה בסכום כסף בהתאם למקומו.
משחקי כסף
משחקי כסף מתנהלים בבתי קזינו על סכומים שונים המתחילים מבליינדים של דולר או אירו אחד באזורים הפתוחים לקהל הרחב, וסכומים גבוהים אשר אליהם ניתן להיכנס בהזמנה בלבד בחדרים צדדים, כמו "Bobby's Room" בבלאג'יו הנקרא על שמו של בובי בולדווין, אשר שם משחקים בבליינדים של מאות ואלפי דולרים. משחקים גבוהים במיוחד מתקיימים גם בחדרים פרטיים במקאו אשר מנוהלים על ידי מריצי משחקים כפול פואה וניתן להיכנס אליהם בהזמנה בלבד. משחקים אלו לרוב פרטיים מאוד ואין מידע רב עליהם.
ערוצי טלוויזיה שונים יוצרים משחקי כסף גבוהים אשר אליהם הם מזמנים שחקנים מוכרים וחובבנים על מנת לצלם את המשחקים ולשדרם כתוכנית טלוויזיה כ-"High Stakes Poker" ו-"Poker After Dark". ישנם בתי קזינו היוצרים תוכניות עבור משחקים נבחרים בפלטפורמות שידור כיוטיוב ו-Twitch.tv, כמו "Live at the Bike" ו-"Hustler Live".
ברשתות הימורים מקוונים מתקיימים משחקים אשר מתחילים מבליינדים של סנט אחד ומגיעים למאות דולרים, אשר פתוחים לכל השחקנים.
מכיוון שמשחקי כסף בסכומים גבוהים הם לרוב פרטיים ואין גוף המרכז את הזוכים, לא ניתן לדעת בוודאות מי השחקנים עם סך הזכיות הגבוה ביותר.
משחקי טורנירים
משחקי טורנירים מתקיימים בסכומים שונים. ברשתות ההימורים המקוונים ניתן למצוא טורנירים המשוחקים בעלות של סנטים בודדים ואף בחינם. בבתי קזינו ובחדרים פרטיים מתקיימים טורנירים המגיעים לעלות כניסה של מעל למיליון דולר, כמו טורניר ה-"Big One for One Drop". בעולם מתקיימים טורנירים עם סך פרסים המגיעים לעשרות מיליוני דולרים, בטורנירים בודדים או סבבי טורנירים מוכרים כאליפות העולם בפוקר, סבב הפוקר העולמי, סבב הפוקר האירופי וסבב טריטון.
ישנם מספר אתרים כ-"The Hendon Mob" אשר מרכזים את המידע על השחקנים הזוכים בטורנירים השונים. נכון למאי 2023, ג'סטין בונומו מוביל את טבלת הזוכים בכל הזמנים עם זכיות בסך של כ-61.2 מיליון דולר וברין קני אחריו עם זכיות בסך של כ-57.7 מיליון דולר. שחקנים מוכרים רבים נמצאים ברשימה זו כדניאל נגראנו (מקום 3), סטיבן צ'ידוויק (מקום 4), ג'ייסון קון (מקום 5), אריק סיידל (מקום 6), פיל אייבי (מקום 11) ואחרים. ברשימת הישראלים מוביל אמיר להבות עם סך זכיות של כ-6.2 מיליון דולר, ואחריו נמצאים אורי רייכנשטיין (מקום 2), יובל בורנשטיין (מקום 3), אסי משה (מקום 4), זיו שטיין (מקום 5), תימור מרגולין (מקום 6), רן אזור (מקום 7), עם זכיות של מעל ל-2 מיליון דולר כל אחד.
ההיבט המשפטי
חוקיות משחק הפוקר משתנה בין מדינות אשר חלקן מאפשרות משחקי הימורים באופן גורף, אחרות אשר מאפשרות בבתי קזינו בלבד ומדינות אשר אוסרות על המשחק לגמרי.
בארצות הברית ישנן מדינות המאפשרות למשחקים להתקיים תחת רישיון בלבד המוענק לרוב לבתי קזינו כמו בנבדה. בטקסס ניתן לקיים משחקי טורנירים, אך משחקי כסף יכולים להתקיים בתנאי ומארגן המשחק איננו לוקח תשלום על המשחק עצמו.
בישראל התקיימו דיונים רבים בנוגע לחוקיותו של המשחק המוגדר כמשחק מזל, וחל איסור לקיים משחקים המעורב בהם כסף או פרסים בעלי ערך כספי. ב-2018 פסק בית המשפט העליון כי בתנאים מסוימים לעניין מיסוי פוקר אינו משחק מזל וממוסה כמשלח יד. פסק הדין מבחין בין משחק בודד, לבין רצף משחקים וטורנירים בהם משתתפים שחקנים מקצוענים.
ביטויים מוכרים
המילונאי ראובן אלקלעי ציין במילונו כי השם רֶצֶף במובן "קלפים (קלפי משחק) הערוכים ברציפות" הוא חידושו שלו.
מעשי כשפים
מכושפת (באנגלית: Bewitched), המוכרת גם בשם "סמנת'ה", היא קומדיית מצבים אמריקאית מצליחה משנות השישים שעוסקת בחייה של סמנת'ה סטיבנס, מכשפה שהתחתנה עם בן-תמותה ומנסה לחיות חיים רגילים ללא כוחות כישוף. הסדרה שודרה בארצות הברית בין השנים 1964–1972.
עלילה
הסדרה סובבת סביב חייהם של המכשפה סמנת'ה (אליזבת מונטגומרי) ובעלה בן-התמותה דארן (דיק יורק; הוחלף ב-1969 בדיק סרג'נט). אמה של סמנת'ה, אנדורה (אגנס מורהד), מכשפה גם היא, לא מרוצה מנישואיה של בתה, ופרקים רבים בסדרה עוסקים בכישופים שאנדורה מטילה על דארן. גם אביה של סמנת'ה, מוריס (מוריס אוואנס), שממלא חלק פחות משמעותי בסדרה, אינו מסתדר עם דארן. קרובת המשפחה היחידה שמסתדרת עם המשפחה היא הדודה קלרה (מאריון לורן), מכשפה זקנה שכוחות הכישוף שלה מתחילים להיחלש, וכמעט כל כישוף שלה מסתיים באסון. דארן עובד בחברת פרסום - "מקמן וטייט" שמה. לבוס של דארן וחברו הטוב, לארי טייט, מעולם לא נודע על היות סמנת'ה מכשפה, למרות הימצאו בהתרחשויות מוזרות ומשונות, שהתבררו ככישופים של סמנת'ה ובני משפחתה. משפחת סטיבנס - סמנת'ה, דארן ובתם טבית'ה (ובהמשך גם בנם הקטן אדם), גרים בכיכר מורנינג גלורי מספר 1164, סטמפורד, קונטיקט. מעבר לכביש גרים הזוג אבנר וגלדיס קרביץ - גלדיס שמרבה להציץ לעבר בית סטיבנס ולעדכן את בעלה האדיש בהתרחשויות המוזרות שקורות שם. לעלילה מצטרפים הבת טבית'ה ומאוחר יותר גם הבן אדם, שגם הם ניחנים בכוחות כישוף; מכשפים ומכשפות וכן בני תמותה שונים כמו הוריו של דארן ולקוחות במשרד הפרסום שלו.
הסדרה
הסדרה הייתה להצלחה מיידית, והמשיכה להצליח במשך שש שנים נוספות, אך איבדה קצת מכוחה כאשר השחקן ששיחק את דארן, דיק יורק, נאלץ לפרוש ב-1969 עקב מחלה, והוחלף על ידי דיק סרג'נט (שהיה הבחירה הראשונה לתפקיד כבר ב-1964). בעונה השנייה לסדרה נולדה לדארן וסמנת'ה בתם הראשונה, טבת'ה, שגולמה על ידי תאומות. בעונתה השישית של הסדרה נוסף גם אדם למשפחה, שגולם אף הוא על ידי תאומים.
ב-1969, בסוף העונה החמישית, רצו אליזבת מונטגומרי ובעלה, מפיק הסדרה ויליאם אשר, לסיים את הסדרה, לא רק בגלל עזיבתו של דיק יורק אלא גם בגלל עייפות ורצון לעבור לפרויקטים אחרים. השניים השתכנעו שכדאי להמשיך בסדרה, אך כבר בעונה השביעית הורגש כי העלילה חוזרת על עצמה. בעונה האחרונה, בשנים 1971–1972, הפרקים חזרו על עצמם כמעט מילה במילה מפרקי העונות הראשונות.
הסרט
בשנת 2005 יצא הסרט "סמנתה", בכיכובם של ויל פרל וניקול קידמן ובבימויה של נורה אפרון. הסרט עוסק בשחקן הוליוודי בשם ג'ק וויאט (פארל) שמככב בסדרת טלוויזיה על פי הסדרה המקורית של "סמנת'ה", ופוגש באיזבל ביגלו (קידמן), מכשפה שמאסה בחיי הכישוף. וויאט ליהק אותה לתפקיד של סמנת'ה בשל דמיונה לאליזבת' מונטגומרי ובעיקר בגלל נענוע האף, סמל מובהק למעשי הכשפים של סמנת'ה המקורית, מבלי לדעת שאיזבל באמת מכשפה. הוא מגלה בדרך הקשה שאיזבל מכשפה. הסרט זכה לביקורות פושרות, ולא היה להצלחה גדולה בארצות הברית.
סאמורי טורה
אלמָאני סאמורי לָאפִיָּה טוּרֶה (1830, מניאמבאלאדוגו, גינאה - 2 ביוני 1900, גבון) היה מנהיג אפריקאי-מוסלמי, מייסדה של אימפריית ואסולו, מתנגד חריף להתפשטות הצרפתית, ולוחם תקיף בשבטים הפגניים של מערב אפריקה.
קרוסלה (תוכנית טלוויזיה)
קרוסלה היא תוכנית טלוויזיה ישראלית לילדים, אשר שודרה בין השנים 1977–1980 בערוץ הראשון במשך שתי עונות שידור. הרקע לתכנית היה גינה ובה קרוסלה. שלושה תקליטים ליוו את התכנית, והמשיכו להימכר שנים רבות לאחר הפסקתה, גם בתקליטורים וב-DVD.
כל פרק בתכניות היווה סיפור עלילה בליווי שירים שנכתבו ברובם על ידי לאה נאור (שאחר כך הוחלפה ביעל רוזמן), והולחנו ועובדו מוזיקלית על ידי מתי כספי וקובי אושרת.
התכנית הראשונה שודרה בערב סוכות תשל"ח - 26 בספטמבר 1977.
על בימוי השחקנים בעונה הראשונה היה צדי צרפתי. על ההפקה והבימוי לטלוויזיה היו שרה גינור, דליה הורביץ ופנחס הר-זהב.
הדמויות:
בדצמבר 2009 יצא לראשונה למכירה ב-DVD מארז המכיל את כל 18 פרקי התכנית. כמו כן גם התקליטים יצאו מחדש על תקליטורים.
כירורגיית לב-חזה
כירורגיית לב-חזה (באנגלית: Cardiothoracic Surgery) היא ענף בכירורגיה העוסק במחלות של בית החזה, שבאופן מסורתי יכולות להפתר על ידי ניתוח, אולם לא בהכרח. ענף זה כולל טיפול במחלות כירורגיות של הלב, קרום הלב (פריקרד), הריאות, קרום הריאה (פלאורה), וכלי הדם הגדולים שבבית החזה. כמו כן, עוסק המקצוע בטראומה של בית החזה ובתיקון מומים מולדים של הלב וכלי הדם שבחזה. לעיתים עוסק התחום גם בניתוחי ושט, קנה וסרעפת.
ניתוחים נפוצים המבוצעים על ידי כירורג לב-חזה הם:
חלק מניתוחי הלב מתבצעים בגישה של ניתוח לב פתוח. זהו ניתוח שבו מחובר החולה למכונת לב-ריאה- מכונה השואבת את הדם, מחמצנת אותו ומחזירה אותו לחולה.
באופן מסורתי, רוב הניתוחים בתחום היו ניתוחי מעקפים שמטרתם עקיפת היצרויות או חסימות בעורקים הכליליים. כיום, בשל ההתקדמות הטכנולוגיה הרפואית, השתפרה היכולת לבצע התערבות בעורקים הכליליים מבלי צורך לפתוח את בית החזה, באמצעות צנתור לב. התערבות כזו נקראת "צנתור טיפולי" (בשונה מ"צנתור אבחנתי") והיא מבוצעת על ידי רופא קרדיולוג שאינו כירורג. מאז, יש ירידה כללית במספר ניתוחי המעקפים המבוצעים, ועלה חלקם היחסי של ניתוחי תיקון והחלפת מסתמים וניתוחים לתיקון מומי לב המולדים.
זילופה
היסטוריה
העיירה החלה להתגבש לראשונה במהלך בניית קו הרכבת ונטספילס - מוסקבה בשנת 1900, סביב התחנה שקיבלה את השם רוזנובה, על שם בעל הקרקע לשעבר. ליד התחנה הוקם יישוב קטן של סוחרים ועובדי רכבת. בשנת 1908 כבר הייתה ברוזנובה מחלקת משטרה, בית ספר וסניף דואר.
פיתוח ההתיישבות הופרע על ידי מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1918 נהרס גשר הרכבת מעל נהר זילופה. משנת 1918 ועד 1920 הייתה רוזנובה - כמו כל מזרח לטביה - תחת שלטון סובייטי. בינואר 1920 רוזנובה שוחררה על ידי צבא לטביה בשלב האחרון של מלחמת העצמאות הלטבית.
לאחר שהפך לחלק מרפובליקת לטביה שונה שם היישוב, והוא נקרא על שם נהר זילופה. בתקופה שבין מלחמות העולם הייתה זילופה מרכז חשוב באזור. בשנת 1925 הוענק לה מעמד של כפר וב-1931 - זכויות עיר. תושבי זילופה עסקו בעיקר במסחר ובחקלאות. בשנת 1930 הופעלו טחנת מים ומנסרה בזילופה, וכן בית חולים קטן וכ-120 חנויות.
במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה זילופה כבושה על ידי הצבא הגרמני מ-6 ביולי 1941 עד 18 ביולי 1944 ונוהלה כחלק של נציבות הרייך אוסטלנד.
לאחר מלחמת העולם השנייה נפתחו סניפים של מפעלים גדולים בזילופה. אלה כללו בית מלאכה לייצור מתכות, מפעל טקסטיל קטן ומאפייה.
העיירה נמצאת בסמוך לכביש A12, שלאחר מעבר הגבול לרוסיה הופך לכביש המהיר M9, שניהם חלק מכביש E22 האירופי.
לאחר שלטביה קיבלה עצמאות בשנת 1991 ליד זילופה הוקם מעבר גבול עם רוסיה.
שפיק עדס
שפיק עדס (בערבית: شفيق عدس; 1900 – 23 בספטמבר 1948) היה יהודי עיראקי, איש עסקים אמיד ומקורב לשלטונות ואיש ציבור, שהוצא להורג בתלייה באשמת מכירת נשק למדינת ישראל ותמיכה במפלגה הקומוניסטית העיראקית.
רקע
עדס נולד כבן למשפחה עשירה מהעיר חלב שבסוריה, שבניה היגרו משם והקימו עסקים בבגדאד, קהיר וביירות. שפיק ואחיו אברהם פתחו בבגדאד עסק למכירת חלקי מכונות בשם "עדס ושותפיו". העסק גדל ושפיק קיבל לידיו את הקמתה וניהולה של סוכנות חברת המכוניות "פורד" בעיראק. הצלחתו הביאה לו עושר רב ורכושו נאמד בלמעלה מחמישה מיליון לי"ש. משרדו הראשי היה בבגדאד, אבל עדס השתקע בעיר בצרה, בה הקים את סניפו הגדול. לעדס היו קשרים חברתיים ועסקיים עם בני המעמד הגבוה, שרי ממשלה ואף עם העוצר עבד אל-אילה.
ההתנערות
בעקבות ההכרזה על חתימת הסכם פורטסמות' בין ממשלת עיראק לבין בריטניה ב-15 בינואר 1948 החלה תקופה של הפגנות המוניות סוערות בעיראק שנקראה "אל-ות'בה" (בערבית: الوثبة, "ההתנערות"). בהפגנות נגד ההסכם נהרגו מאות, בהם יהודים. במפלגה הקומוניסטית, שהייתה ממובילות המאבק, היו חברים יהודים רבים, בעיקר בבגדאד. הבולטים שבהם, יהודה אברהם צדיק וששון שלמה דלאל, הוצאו להורג בתלייה בשנת 1949.
הרעת מצבם של יהודי עיראק בעקבות האירועים בארץ ישראל
באפריל 1948, בעקבות מותו של עבד אל-קאדר אל-חוסייני בקרב באזור הקסטל התחדשו ההפגנות בעיראק, הפעם על ידי פעילי מפלגות העוינות את היהודים, בהן מפלגת "אל-אִסתִקלאל" (الاستقلال, "העצמאות"), שהיו יוצאים כמעט מדי יום להפגין ברחובות, תחת סיסמאות כגון: "להרוג את היהודים", "לתלות את הציונים".
ב-14 במאי 1948, עם ההכרזה על הקמת מדינת ישראל, הוכרז ממשל צבאי בעיראק, ונקבעו עונשים חמורים למי שייתפס עוסק בפעילות ציונית. על היהודים הוטלו מגבלות רבות:
בעקבות תקנות אלו, נעשו סחיטות כספים מהיהודים על ידי עלילות שווא, מה שגרם לעדס לתרום מרצונו 300,000 דינר לצבא השחרור העיראקי.
האשמתו ביצוא נשק לישראל
יחד עם מוסלמי בשם נאג'י אל-ח'ודיירי (ناجي الخضيري) היה שפיק עדס שותף לעסקת סחר בגרוטאות ברזל שנקנו מבריטניה. מקור הגרוטאות היה שאריות של ציוד צבאי שהושאר בעיראק לאחר מלחמת העולם השנייה, לאחר שהציוד השמיש נמכר לממשלת עיראק. חלק מהגרוטאות נמכרו על ידי עדס ושותפו בעיראק, וחלקן נמכרו לאיטליה.
עדס נבחר כשעיר לעזאזל בעקבות שני התהליכים המקבילים של חשש מהקשר בין יהודי ארץ ישראל ליהודי עיראק, והרצון לבלום את המפלגה הקומוניסטית. במסגרת מסע ההסתה נגד היהודים פורסמו ידיעות בעיתונים שטפלו על עדס האשמות שקר בהן נטען שבמסגרת עסקת מכירת גרוטאות הברזל מכר דרך איטליה נשק למדינת ישראל ששימש אותה במלחמת העצמאות; כמו כן הואשם בתמיכה כספית במפלגה הקומוניסטית. חברים במפלגת "אל-אסתקלאל" בתמיכת שר ההגנה צאדק אל-בצאם (صادق البصام) הפגינו ברחובות בגדאד ובצרה בדרישה להוציאו להורג.
הקונסול הבריטי בבצרה ייעץ לעדס לברוח מהמדינה, אך הוא דחה את ההצעה.
המשפט וההוצאה להורג
באוגוסט 1948, בעקבות ההסתה ושנאת היהודים, נעצר עדס והועמד לדין. האישומים נגדו כללו בגידה, פגיעה במאמץ המלחמתי, ותמיכה בקומוניזם ובאנרכיה. שותפו המוסלמי לא נעצר ולא הואשם בדבר.
משפט הראווה נערך בפני אב בית הדין הצבאי באזור בצרה, עבדאללה א-נעסאני (בערבית: عبدالله النعساني), תומך התנועה הנאצית לשעבר אל איסתיקלאל. עדס נמצא אשם ונגזרו עליו דין מוות, קנס בגובה חמישה מיליון דינר, והחרמת רכושו. שלושה ימים לאחר מכן אישר העוצר עבד אל-אלה את הוצאתו להורג בעקבות איומים על יציבות השלטון אם יסרב לעשות זאת. על פי החוקרים משה גת ופיליפ מנדס היה זה משפט ראווה ועדס היה חף מפשע מן הנימוקים הבאים:
ב-23 בספטמבר 1948, י"ט באלול תש"ח, הוצא שפיק עדס להורג בתלייה ברחבה מול ביתו החדש (שעוד לא הספיק לגור בו) בשכונת אל עשאר, באחד הרחובות הראשיים של בצרה, לעיני בני משפחתו. אלפי צופים נלהבים מכל רחבי עיראק הגיעו לחזות בביצוע גזר הדין. עדס הותיר אחריו את רעייתו ובנו, סבאח.
הנצחה
על שמו של עדס נקראו רחובות בפתח תקווה, ברמלה ובהרצליה.
ג'סטין קנאפ
ג'סטין אנטוני קנאפ (באנגלית: Justin Anthony Knapp; נולד ב-18 בנובמבר 1982) הוא ויקיפד אמריקאי, מוכר בשם העט Koavf והאדם הראשון שביצע מעל מיליון עריכות במיזם ויקיפדיה. נכון לדצמבר 2017, קנאפ ביצע מעל 2 מיליון עריכות. עד לאוקטובר 2016 עזר לכתוב שני ערכים מומלצים בוויקיפדיה האנגלית. מ-18 באפריל 2012 ועד 1 בנובמבר 2015 ניצב במקום הראשון בתור הוויקיפד הפעיל ביותר במיזם עד שסטיבן פרואיט עבר אותו.
השכלה
קנאפ החל את לימודיו התיכוניים בעיר אינדיאנפוליס בשנת 1997. הוא בעל תואר בפילוסופיה ובמדעי המדינה מאוניברסיטת אינדיאנה. בשנת 2013 החל מסלול התמחות לצורך עבודה כאח רפואי.
פועלו
קנאפ עבר את רף מיליון העריכות הראשונות ב-19 באפריל 2012. הוא החל להיות פעיל במיזם ויקיפדיה במרץ 2005 ומאז תרם בממוצע 385 עריכות ליום. הוא ציין שהגורם שסייע לפעילותו הרבה במיזם היה פיטוריו. בשנת 2012, בירך מייסד ויקיפדיה ג'ימי ויילס את קנאפ על הישגו והעניק לו "פרס" מיוחד על פועלו – 20 באפריל הוכרז על ידו כ"יום ג'סטין קנאפ". בראיון שנערך עם קנאפ בשנת 2014 הוא סיפר כי הוא פעיל במיזם מדי יום ושחלק ניכר מעריכותיו הן "תיקוני תקלדה". הוא הוסיף ואמר כי הפיחות במספר התורמים למיזם אינו מהווה בעיה.
שם המשתמש שלו בוויקיפדיה Koavf, הוא ראשי תיבות של הביטוי "King of all Vext Fans" והוא מתייחס לסדרת קומיקס שאותה העריץ וקרא בשנות התשעים. הערך על ג'ורג' אורוול זכה לעריכות ולהרחבה רבה מצידו, וכן הוא קיטלג ערכים רבים על אלבומים לקטגוריות. ביוני 2012 התפרסם במקומון שקנאפ נהג לבצע עריכות על פני פרק זמן של כ-16 שעות ביום.
קנאפ לקח חלק גם באקטיביזם פוליטי ונאם לטובת בני מיעוטים במערב סהרה. בשנים האחרונות התפרנס כשליח פיצה, עובד במכולת וכטלפן.
פנחס הירשפרונג
הרב פנחס הירשפרונג (באנגלית: Pinhas Hirschprung; תרע"ב, 13 ביולי 1912 – כ"ז בטבת תשנ"ח, 25 בינואר 1998) היה רב ראשי במונטריאול, וראש ישיבת תומכי תמימים במקום. נחשב לאחד מגדולי הרבנים החרדים בקנדה, והיה חבר ועד הרבנים הכללי של ארצות הברית וקנדה.
ילדותו
פנחס הירשפרונג נולד בעיירה דוקלה שבגליציה המזרחית לחיים ולאמו בת הרב דוד צבי (טעביל) זהמאן. למד תורה אצל סבו הרב, חבריו ללימודיו היו רבי יעקב לייזר (לימים האדמו"ר מפשעווארסק), וכן רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם, ולאחר מכן למד בישיבת חכמי לובלין שם הפך לתלמידו המובהק של רבי מאיר שפירא מלובלין.
כאשר הגיע לגיל בר מצווה פרסם את פרי למדנותו בספר "פרי פינחס", והחל לערוך מאסף חודשי לחידושי תורה, בשם: "אהל תורה". הרב שפירא, מינהו באותה עת לבוחן של תלמידים חדשים שהגיעו לישיבת חכמי לובלין, תפקיד שדרש ידע רב. הוא קיבל סמיכה לרבנות מהרב חנוך אייגש בעל המרחשת, והרב שמואל פירר.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר פלישת הצבא הנאצי אל פולין, נסע לקוֹבֶּה דרך סיביר, ומשם לשאנגחאי ויחד עם קבוצת תלמידי ישיבת חכמי לובלין המשיכו את לימודם שם, תחת הנהגת רבי שמעון שלום קאליש האדמו"ר מאמשינוב. בשנת תש"א (1941) הגיע לקנדה. את תלאותיו תיאר בספר זיכרונותיו "פון נאצישען יאמערטאל: זכרונות פון א פליט" (בעברית: עמק הדמעות: זכרונות של פליט, מונטריאול ה'תש"ה).
כרב בקנדה
הרב הירשפרונג היה ידיד קרוב לרב חיים צימרמן, לרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד ולרבי יואל טייטלבוים מסאטמר. המאמר השלישי בספרו של האדמו"ר מסאטמר "ויואל משה", העוסק בלשון הקודש, נכתב כתשובה לרבי פנחס הירשפרונג, שהתלבט לגבי שפת הלימוד במוסדות בית יעקב לבנות. הרב הירשפרונג נמנה בין המתנגדים לנוסחת שטחים תמורת שלום.
למדנותו והערכה כלפיו
הרב הירשפרונג היה ידוע כמתמיד גדול בלימוד ובעל זיכרון יוצא מן הכלל. מכיריו העידו שכל התלמוד היה מונח במוחו כבקופסה. בנערותו העיד עליו הרב שפירא כי הוא ידע 2,200 דפי גמרא בעל פה. תלמידו, הרב נחום אליעזר רבינוביץ', סיפר עליו שהיה זוכר בעל פה את כל התלמוד הבבלי ואת ארבעת חלקי השולחן ערוך.
ועדת זיילר
ועדת זיילר היא ועדת בדיקה ממשלתית, שמונתה ב-4 בדצמבר 2005 לבדוק את פעילות משטרת ישראל ופרקליטות המדינה בפרשת האחים פריניאן. בראש הוועדה עמד השופט בדימוס ורדי זיילר, לשעבר נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים, וחברים בה עו"ד נורית שניט, לשעבר פרקליטת מחוז מרכז, וניצב בדימוס עוזי ברגר, לשעבר ראש אגף חקירות במשטרה.
הוועדה החלה את דיוניה ב-25 בדצמבר 2005.
ב-23 במאי 2006 שלחה הוועדה מכתבי אזהרה ל-13 אישים וגופים, בהם מפכ"ל המשטרה המכהן רב ניצב משה קראדי, קודמו בתפקיד, שלמה אהרונישקי, פרקליטת מחוז דרום, עו"ד יסכה ליבוביץ, ומנהל המחלקה לחקירות שוטרים, עו"ד הרצל שבירו (ראו הרחבה בערך פרשת האחים פריניאן). בספטמבר 2006 החלה הוועדה לשמוע את עדויות המוזהרים.
ב-18 בפברואר 2007, פורסם דו"ח הוועדה, אשר בעקבותיו התפטר המפכ"ל משה קראדי והחלו חקירות כנגד גורמים אשר צוינו בדו"ח.
מוזהרי הפרשה
ב-23 במאי 2005 שיגרה ועדת זיילר מכתבי אזהרה ל-13 קצינים ופרקליטים, שעשויים להפגע ממסקנות הוועדה. תוכן מכתבי האזהרה לא פורסם. האזהרות המופיעות בהמשך עלו באופן עקיף בדיוני הוועדה.
מסקנות הוועדה
בין עקרי המסקנות:
בעקבות מסקנות הוועדה
שעות ספורות לאחר פרסום המלצות הוועדה הודיע המפכ"ל על התפטרותו. בדבריו, ציין המפכ"ל כי "כמי שהארגון חשוב לו, השוטרים חשובים לו והאזרח חשוב לו", הוא עושה זאת "מתוך רצון לתת דוגמה אישית". למחרת פרסום מסקנות הוועדה הורה היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, על פתיחת חקירה פלילית כנגד נצ"מ יורם לוי ורפ"ק ראובן גלבוע.
בית לאניסטר
בית לאניסטר (באנגלית: House Lannister) הוא שמה של אחת ממשפחות האצולה בסדרת הפנטזיה "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין.
בני לאניסטר הם בין שלוש משפחות האצולה החזקות ביותר בווסטרוז, היבשת שבה מתמקדת רוב הסדרה. הלאניסטרים מהווים את בית האצולה העליון במערב. מעוז כוחם הוא טירת צוק קאסטרלי, סמלם הוא אריה זהב על רקע שני ומימרתם היא "שמעו את שאגתי". אמרה נוספת ובלתי רשמית לגבי בני בית לאניסטר היא "לאניסטר תמיד משלם את חובותיו" (אימרה המתייחסת למרד שערך טיוון לאניסטר על בית ריין מקסטאמיר על כך שלא שילמו על טירה שקנו מאביו).
הלאניסטרים משייכים את מוצאם לאנאדלים, וכמו כן הם מחשיבים עצמם מצאצאיו של לאן הפיקח, לוחם אגדי מעידן הגיבורים שנודע בעורמתו.
כמו כן, הענף הזוטר של בית לאניסטר מצוק קאסטרלי הוא בית לאניסטר מנמל לאניס.
טיווין לאניסטר
שליט צוק קאסטרלי וריבון המערב, טיווין הוא אדם מחושב וחסר רחמים שמחשיב יותר מכל את המשפחה וכבודה. הוא אוהב את שני ילדיו, ג'יימי וסרסיי. את בנו הצעיר, טיריון, הוא שונא בגלל גמדותו, ונוטר לו טינה מכיוון שבלידתו מתה אשתו של טיווין, ג'ואנה.
לאחר מותו של רוברט באראתיאון מונה טיווין לימין המלך ג'ופרי. בשנה שלאחר מכן הוא הוביל מלחמה כנגד בית סטארק ומינה את בנו טיריון כימין עוצר. לאחר ניצחון בית לאניסטר בקרב הבלאקווטר, הוא חזר לתפקידו כימין עד אשר נרצח על ידי בנו טיריון.
אף על פי שהוא היה חסר רחמים ואכזרי, טיווין לאניסטר הביא שגשוג והצלחה בזמן שהותו במעלה מלך. למרות זאת, נדיבות לב זו לא אפיינה את חייו הפרטיים. לורד טיווין היה אדם שראה לנגד עיניו את "טובתו של בית לאניסטר", מושג שלא בהכרח חפף לאושרם וטובתם של ילדיו.
סרסיי לאניסטר
סרסיי, ביתו הבכורה של טיווין, היא אחותו התאומה של ג'יימי לאניסטר. היא אישה יפהפייה ושאפתנית, שנישאה למלך רוברט באראתיאון, ובכך הפכה למלכת ווסטרוז. היא אמם של הנסיך ג'ופרי, הנסיכה מירסלה והנסיך טומן. סרסיי מוכנה להשתמש ביופייה כדי להשיג כוח, ותמיד חשבה שלו הייתה נולדת כגבר ולא כאישה, אביה היה מחשיב אותה יותר מאת אחיה, וזאת חרף העובדה שטיווין הבהיר לה פעמים אין ספור שהוא שופט אותה על פי מעשיה ללא יחס למגדר שלה. במהלך הסדרה היא שואפת לצבור כוח והשפעה אך היא לא משתמשת בו ביעילות.
בתחילת הסדרה מתגלה כי לסרסיי יש קשר של גילוי עריות עם אחיה ג'יימי מזה שנים רבות. שלושת ילדיה, על אף ששם משפחתם הוא באראתיאון, הם בעצם ילדיו של ג'יימי.
בצעירותה, מגדת עתידות ניבאה לה שלוש נבואות: הנבואה הראשונה נבאה כי היא תינשא למלך ותהיה למלכה, עד אשר אישה יפה וצעירה ממנה תתפוס את מקומה. הנבואה השנייה נבאה שיהיו לה שלושה ילדים, ולבעלה יהיו שישה-עשר. הנבואה השלישית נבאה ש"כאשר הדמעות יטביעו אותך, ה"ואלונקוואר" יכרוך את זרועותיו סביב צווארך הלבן ויחנוק את חייך ממך". סרסיי הבינה מהנבואה כי "ואלונקוואר" (שפרושה 'אח קטן' בשפה הואליריאנית הגבוהה), יהיה אחיה הצעיר, טיריון.
ככל שעלילת הסדרה התקדמה, סרסיי הגיעה לתפקידים בכירים וצברה יותר ויותר כוח. בתחילת הסדרה כמלכת וסטרוז, השפעתה גדלה כאשר בעלה, המלך רוברט באראתיאון נהרג ב"תאונת" ציד (בתכנונה של סרסיי עצמה) ובנה בן השלוש-עשרה ג'ופרי ירש את הכס, כאשר היא המלכה העוצרת. לאחר מותו של ג'ופרי הממלכה נותרה עם טומן בן השמונה. כך נפתחה בפניה הדרך למנות את כל מועצתו של טומן בעצמה והיא מילאה אותה בתומכים שלה, ובכך בצרה את מעמדה. למרות זאת, כמו שחוסר היציבות של סרסיי הניעה אותה לעלות לכוח, כך היא גם גרמה לנפילתה.
ג'יימי לאניסטר
ג'יימי מאוהב בחשאי באחותו והוא האב של ילדיה הממזרים. הוא ניסה להרוג את בראן סטארק כדי להגן על סוד זה, מעשה שהיווה את אחד מהגורמים לפריצתה של מלחמת חמשת המלכים.
לאחר שנשבה בקרב על ידי רוב סטארק, ג'יימי בילה את רוב "עימות המלכים" בכלא, אך לבסוף שוחרר ונשלח למעלה מלך כדי שיוחלף תמורת בנותיה של קייטלין סטארק, לאחר שהשביעה אותו שלא להרים יד על בני סטארק או טאלי בשנית. ליידי קייטלין מינתה את בריאן מטארת' שתלווה אותו במסעו. במהלך מסעם המשותף בחזרה למעלה מלך הוא החל להתייחס לבריאן יפה יותר מבעבר, ואף סיפר לה את סוד רצח המלך אאיריז. כאשר הם נאסרו בדרכם ונלקחו להארנהול, קטעו שכירי חרב את יד ימינו של ג'יימי, דבר שהפך אותו מלוחם אגדי לאביר שאינו מסוגל להילחם כלל.
ג'יימי חזר למעלה מלך ולתפקידו כלורד המפקד של משמר המלך. על מנת לקיים את שבועתו לקייטלין סטארק, שלח את בריאן כדי למצוא את סאנסה סטארק הנעדרת.
טיריון לאניסטר
טיריון הוא דמות נקודת תצפית. בנו השלישי של טיווין, אמו ג'ואנה מתה בזמן לידתו, דבר שעליו אביו מעולם לא סלח לו, ושנא אותו עוד יותר על שום היותו גמד מעוות. בשל היותו גמד הוא מכונה 'השימדון' (The Imp), או "החצי-איש". טיריון הוא אינטליגנטי, עוקצני וערמומי, ועם זאת הוא מתעב יחס לא הוגן כלפי חלשים וחפים מפשע.
טיריון הצטרף למשפחת המלוכה במסעם לווינטרפל, ולאחר מכן ביקר בחומה. בדרכו חזרה, פגש בקייטלין סטארק. היא אסרה אותו והביאה אותו לקן הנשרים לעמוד למשפט על רצח ג'ון ארין ועל הניסיון לרצוח את בנה, בראן סטארק, פשעים אותם לא ביצע. הוא יצא זכאי לאחר ניצחון במשפט־בקרב על ידי אלופו, שכיר החרב ברון.
לאחר שג'ופרי הורעל האשימה אותו סרסיי שלא בצדק ברצח המלך, ואשמתו "הוכחה" במשפט־בקרב כאשר אוברין מארטל ייצג את טיריון, אך הפסיד לסר גרגור קלגיין. טיריון, שנידון למוות, שוחרר מתאו בחשאי על ידי אחיו ג'יימי והסריס ואריז. הוא ברח ממעלה מלך לאחר שרצח את אביו טיווין.
ב"ריקוד עם דרקונים" מתברר שהוא היה בדרכו למירין, אל דאינריז טארגאריין. לאחר שהגיעו לוולאנטיס, נחטף בידי סר ז'ורה מורמונט, ושט איתו למפרץ סוחרי העבדים. בדרכו למפרץ, טיריון נמכר לעבדות לאציל יונקאי, יחד עם מורמונט, ומשם מורמונט וטיריון התגייסו ל"בנים השניים", פלוגה בהנהגת בן פלאם, שבגדה בדאינריז ועברה מחדש לצד היונקאים. הוא ניסה לשכנע את בן לעבור לצדה של דאינריז, ו"הבנים השניים" חזרו לצד של דאינריז.
קוואן לאניסטר
קוואן הוא אחיו הבכור של לורד טיווין, והוא בילה מרבית מחייו בצילו של אחיו הצעיר.
לאחר מותו של טיווין הוצע לו תפקיד ימין המלך, אך הוא סירב לקבלו. הוא גילה לסרסיי שהוא יודע על גילוי העריות בינה ובין ג'יימי ולאחר מכן עזב לצוק קאסטרלי.
קוואן רחום יותר מאחיו טיווין, מתייחס בכבוד לטיריון ואהדה לג'יימי, והוא גם הלאניסטר הראשון למתוח ביקורת על התנהגותה ההרסנית של סרסיי.
קוואן השתלט על השלטון לאחר שסרסיי נעצרה, והוביל את בית לאניסטר לקראת שליטה כמעט מוחלטת בממלכה. לורד וואריז רצח אותו על מנת להחליש את בית לאניסטר ולתת לאאיגון טארגאריין, בנו של ראיגאר שנחשב למת, לנסות להשתלט על הממלכה.
ג'ופרי באראתיאון לאניסטר
כשמלחמת חמשת המלכים פרצה, הוא הוציא להורג את אדארד סטארק, ובכך העמיק את הסכסוך בין בתי האצולה סטארק ולאניסטר. הברית בין הבתים לאניסטר וטיירל נחתמה בחתונתם של ג'ופרי ומארג'רי (אלמנתו של רנלי באראתיאון), אך במשתה החתונה ג'ופרי נרצח בקשר שקשרו נגדו פיטר בייליש ואולנה טיירל, סבתה של מארג'ורי.
קישורים חיצוניים
Major houses in A Song of Ice and Fire
אגן מארי-דרלינג
אגן מארי-דרלינג (באנגלית: Murray–Darling Basin) הוא אזור גאוגרפי גדול בחלק הפנימי של דרום-מזרח אוסטרליה, שם נגזר משני הנהרות הגדולים הזורמים בו, הנהר מארי ונהר דרלינג. הוא מנקז שביעית ממסת האדמה האוסטרלית, וכיום הוא השטח החקלאי המשמעותי ביותר באוסטרליה, בצורה ניכרת. האגן תומך בתעשייה חקלאית של 24 מיליארד דולר ומספק שליש מאספקת המזון באוסטרליה. הוא משתרע על פני רוב מדינות ניו סאות' וויילס, ויקטוריה, וטריטוריית הבירה האוסטרלית, וחלקים ממדינות קווינסלנד (השליש התחתון) ודרום אוסטרליה (הפינה הדרום-מזרחית). אורכו הוא 3,375 ק"מ (נהר מאריי הוא באורך 2,589 ק"מ).
רוב 1,061,469 הקמ"ר של האגן הם שטוחים, מתחת לגובה פני המים ובעומק בלב היבשת, וניזונים מגשמים ישירים קטנים. הנהרות הרבים שהוא מכיל נוטים להיות ארוכים וזורמים באיטיות, ובעלי ספיקת מים בכמות שגדולה רק על פי אמות מידה אוסטרליות. עם זאת, מוריי דארלינג הוא גם אחד מאגני הנהר הפגיעים ביותר על פני כדור הארץ. עשרות שנים של הנדסה, הקצאת יתר והשפעת הייבוש של שינויי האקלים הפחיתו משמעותית את הנגר לנהרות, נחלים ושטחי מים רטובים בתוך האגן. בהערכה משנת 2012 של בריאות המערכת האקולוגית הכוללת, יותר מ -80% מבקעות הנהר של אגן מוריי-דארלינג דורגו כמצב בריאותי גרוע או גרוע מאוד על סמך הערכות של דגים, חסרי חוליות וצמחייה. המערכות האקולוגיות של האגן סובלות וכתוצאה מכך מינים רבים התלויים במחזור ההצפות הטבעי של האזור מתמודדים עם הכחדה. כדי לטפל בדאגות הסביבתיות הללו, הוקמה בשנת 2015 קרן המים המאוזנת אגן מוריי-דרלינג, כדי לספק ביטחון מים לחקלאים, תוך הגנה על שטחי רטיבות בעלי משמעות תרבותית התומכים במינים ומערכות אקולוגיות מאוימות. הקרן היא שותפות בין שמירת הטבע, וקבוצת העבודה של מוריי דרלינג, עם תמיכה מהבנק הלאומי של אוסטרליה.
אסטרטגיית זאותן
בבינה מלאכותית, אסטרטגיית זאותן היא אסטרטגיית משא ומתן בה משתמשים חלק מסוכנים מלאכותיים. מטרתה היא לבדוק את הנכונות להסתכן בקונפליקט. סוכן יהיה מוכן יותר להסתכן בקונפליקט ככל שההפרש בין התועלת שיקבל בהצעתו הנוכחית אל מול התועלת שיקבל בעסקת הקונפליקט נמוך יותר.
כאשר שני הסוכנים משתמשים באסטרטגייה הזו תחת "פרוטוקול ויתור מונוטוני", האסטרטגיה מובילה להסכמה על עסקה שנמצאת בקבוצת המשא ומתן, הקבוצה של העסקאות שהם רציונליות אינדיבידואלית ויעילות פארטו או על עסקת הקונפליקט. אלו הן העסקאות שממקסמות את תוצאת נאש.
אסטרטגיה זו נותח הלראשונה בספר של פרדריק זאותן שפורסם בשנות ה-30 של המאה ה-20.
מלאכת תופר
מקור הדין
ככל מלאכות שבת, מקור איסור מלאכה זו הוא העבודות שנעשו להקמת המשכן, שבמהלך הקמתו היו תופרים את היריעות זאת לזאת. מלאכה זו אסורה גם ביום הכיפורים וביום טוב.
מלאכת הקורע היא המלאכה ההפוכה למלאכת התופר.
הגדרת המלאכה
הגדרת המלאכה היא חיבור שני אובייקטים באמצעות תפירה המתקיימת. ובגמ' נחלקו מה נחשב תפירה המתקיימת, יש שכ' רק כשיש בה שלוש תפירות, מלבד קשירת ראשי החוט על מנת שהתפירה תתקיים, ויש שכ' דווקא בשלוש תפירות, גם ללא קשירה.
תולדת המלאכה (האסורה מהתורה גם כן) היא הדבקת ניירות ועורות זה לזה על ידי דבק.
היפוכה של מלאכה זו היא מלאכת קורע, ואין אדם חייב על מלאכת התופר אלא אם כן כדי להפריד את התפירה יש צורך לקרוע את הבגד (למרות שאפשר גם לעמול להוציא את ראשי החוטים).
בטעם גדר המלאכה הסתפקו האחרונים. המנחת חינוך מסתפק מה תהיה ההלכה באדם שתפר שתי תפירות בבגד אחד, כל אחד במקום אחר. לפי פרשנותו של הרב נתן גשטטנר, תלויה שאלה זו בחקירה הלכתית בגדר דין שתי תפירות, האם מדובר בשיעור מסוים כעין מלאכת כותב, או שמא בפחות משתי תפירות אין התפירה מתקיימת ולכן שתי תפירות נפרדות אינן נחשבות ל"תופר".
הבחנה בין מלאכת קושר למלאכת תופר
מלאכת קושר אף היא מהותה לקשור יחד שני דברים נפרדים. ובכל אופן קיימת הבחנה בין שתי מלאכות אלה.
יש מי שכתב שהחילוק הוא שבמלאכת תופר מהות המלאכה היא תפירת שני דברים והפיכתם לדבר אחד, בניגוד למלאכת קושר שבה שני החלקים נשארים נפרדים גם לאחר קשירתם.
חילוק אחר כתבו אחרונים, שבמלאכת תופר החוט המחבר הוא נפרד לשני הדברים המתחברים, בניגוד לקשור שהחוט עצמו שנקשר הוא גם הקושר.
וחילוק שלישי הוא הבחנה בין קשירה שהיא כריכה וסיבוך של חוטים וחבלים, לבין תפירה שהיא חיבור של שתי יריעות זו לזו.
נידונים שונים
באחרונים דנו בדין תפירה עם מחט אם מותרת, והאם איסורה מהתורה או מדברי חכמים.
תפירה רפואית
באחרונים ישנו דיון לגבי תפירה רפואית בשבת (כאשר אין בכך פיקוח נפש). בשמירת שבת כהלכתה פסק שאין תפירה רפואית נחשבת כתפירה, אולם הרב חיים יוסף דוד ווייס חלק על כך, אך התיר את התפירה במקרה של תפירה המתמוססת מאליה תוך מספר ימים, כך שהיא אינה מתקיימת.
פרדיננד פון צפלין
פרדיננד אדולף אוגוסט היינריך גראף פון צפלין (גרמנית: Ferdinand Adolf Heinrich August Graf von Zeppelin; 8 ביולי 1838 – 8 במרץ 1918) היה מהנדס שייסד את חברת ספינות האוויר 'צפלין' בפרידריכסהאפן. הוא נולד בעיר קונסטנץ בדוכסות הגדולה של באדן, היום חלק ממדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה. פון צפלין החזיק בתואר אצולה גרמני, גראף, הדומה במעמדו לתואר רוזן, ומכאן שמו המקובל "גראף צפלין".
משפחתו
צפלין היה צאצא למשפחת אצולה ששורשיה במאה ה-15 בפומרניה. עיר מוצאם של בני המשפחה היא צפלין, קהילה קטנה הסמוכה לעיר בואצוו.
צפלין היה בנו של שר בממשלת וירטמברג, הופמרשל פרידריך ג'רום וילהלם קרל גרף פון צפלין (1807–1886) ואשתו אמלי פרנסואז פאולין (נולדה בשם מרסייר ד'הוגו) (1816–1852). צפלין גדל עם אחותו ואחיו באחוזת גירסברג ליד העיר קונסטנץ, בה רכש את השכלתו בעזרת מורים פרטיים. הוא חי בה עד יום מותו.
ב-7 באוגוסט 1869 נישא בברלין לאיזבלה פריין פון וולף מבית האצולה אלט-שווננבורג (ממשלת ליבוניה). נולדה להם בת, הלן (אלה) פון צפלין (1879–1967) אשר נישאה בשנת 1909 לאלכסנדר גרף פון ברנדנשטיין-צפלין (1881–1949).
אחיינו של צפלין, הברון מקס פון גממינגן, התנדב בתחילת מלחמת העולם הראשונה אף על פי שעבר את גיל הגיוס, כדי לשמש כקצין צוות כללי הממונה על ספינת האוויר LZ 12 סכסן.
הגנרל הנאצי הרמן גרינג היה צאצא של משפחת צפלין.
קריירה צבאית
בשנת 1853 התקבל הרוזן צפלין ללימודים במכון הטכנולוגי של שטוטגרט, ובשנת 1855 הפך לצוער בבית הספר הצבאי בלודביקסבורג, בה החל את הקריירה כקצין צבאי בצבא וירטמברג. בשנת 1858 הועלה לדרגת לוטננט, ושוחרר זמנית ללימודי מדעים, הנדסה וכימיה בטיבינגן. לימודיו נקטעו בשנת 1859 עקב הצטרפותה של פרוסיה למלחמת אוסטריה-סרדיניה בה שימש כמהנדס צבאי בעיר אולם.
בשנת 1863 יצא צפלין לחופשה כדי לשמש כמשקיף עבור הכוחות הצפוניים של ארמיית הפוטומק במלחמת האזרחים האמריקנית מול קונפדרציית המדינות של אמריקה, ומאוחר יותר לקח חלק במשלחת עם רוסים ואינדיאנים למקורות נהר המיסיסיפי וביצע את טיסתו הראשונה בכדור הפורח הצבאי של ג'ון שטיינר.
בשנת 1865 מונה כשליש צבאי של צ'ארלס הראשון מלך וירטמברג וכקצין במלחמת שבעת השבועות של 1866 וזכה בצלב אבירות של מסדר השירות המכובד של וירטמברג. לחימתו במלחמת צרפת–פרוסיה בשנים 1870–1871 הפכה אותו למפורסם בגרמניה.
משנת 1882 ועד 1885 צפלין פיקד על חיל הפרשים ה-19 באולם, ולאחר מכן שימש כציר של וירטמברג בברלין.
בשנת 1890 פורסמה עליו ביקורת כמפקד, אשר הובילה לפרישתו מצבא וירטמברג, בדרגת גנרל לוטננט, הדרגה הגבוהה ביותר.
ספינות אוויר
הופעתו הבולטת הראשונה של צפלין בזירה הציבורית הייתה במחנה הכדורים הפורחים של פרופסור תאדאוס ס. לווי בעת "קרבות חצי האי" בווירג'יניה (הידועים בשם "המערכה הפנינסולרית") בשנת 1862, כחלק ממלחמת האזרחים האמריקנית. הגישה לכדורים הפורחים במחנה זה הוגבלה לגורמים צבאיים בלבד ולכן לווי לא יכול היה לספק את סקרנותו של צפלין. תחת זאת, הוא שלח אותו למחנה אחר לכדורים פורחים, שם היה ביכולתו של האווירונאוט הגרמני ג'ון שטיינר לסייע יותר לצפלין הצעיר. בשנות השבעים של המאה ה-19 שב צפלין לאמריקה כדי לפגוש את פרופסור לווי המנוסה וללמוד ממנו על טיסה בכדור פורח.
החל משנת 1880 עסק צפלין ברעיון של כדורים פורחים מונחים. כבר בשנת 1874 שירטט את המבנה הכללי, וכתב למלך וירטמברג על כך שגרמניה מפגרת אחר צרפת ורק ספינות אוויר גדולות יהפכו ישימות לשימוש צבאי.
בשנת 1899 הוא החל לבנות את ספינת האוויר הקשיחה הראשונה שלו בפרידריכסהאפן (אשר הייתה מבוססת על עיצוב מוקדם יותר של דויד שוורץ), שבה טס שלוש פעמים מעל אגם קונסטנץ. טיסותיו הצליחו יותר ויותר ועוררו התלהבות ציבורית רבה, שאפשרה לו להמשיך בפיתוח כלי הטיס. הגרסה השנייה של ספינת האוויר מומנה כולה מכספי הציבור אשר נאספו ממכירת כרטיסי הגרלת לוטו. פריצת הדרך הכלכלית של המפעל באה רק לאחר שספינת האוויר צפלין LZ4 התרסקה ליד אכטרדינגן בשנת 1908. ההתרסקות עוררה את התעניינות הציבור בפיתוח ספינות האוויר. במבצע לגיוס כספים לאחר האירוע נאספו למעלה משישה מיליון מארקים גרמניים, ובכסף מומנה הקמתה של חברת "Luftschiffbau Zeppelin GmbH" ונוסדה "קרן צפלין".
באותה שנה רכש צבא גרמניה את ספינת הצפלין LZ3 ושינה את שמה ל-Z1. החל משנת 1909 נכנסו הצפלינים לשימוש גם בתעופה האזרחית. עד שנת 1914 הטיסה חברת DELAG הגרמנית כמעט 35,000 נוסעים בכ-1,500 טיסות ללא כל תקלה.
צפלין מת בשנת 1917, בטרם הסתיימה מלחמת העולם הראשונה. בתום המלחמה נסגר מפעל צפלין בהתאם לתנאי הסכם ורסאי, והחברה זכתה לתחייה מחודשת בהנהגת יורשו הוגו אקנר.
נושאת מטוסים גרמנית מתקופת מלחמת העולם השנייה (אשר בנייתה לא הושלמה), נקראה על שמו "גראף צפלין", וכך גם ספינות האוויר LZ-127 ו-LZ-130 שטסו בשמי ארץ ישראל בשנים 1929 ו-1931.
Flashback (אלבום)
Flashback #01 (בעברית: פלשבק #01) הוא אלבום להיטים הראשון של הזמרת השוודית אנקי באגר. אלבום הלהיטים יצא לאור בשנת 1995, על ידי חברת התקליטים תקליטי סונט. בתוך אלבום הלהיטים נכללים מיטב להיטיה של באנגר.
בנוסף לכך, כלל אלבום הלהיטים את להיטה הגדול ביותר "Where Were You Last Night", שיצא בשנת 1989.
רקע
בשנת 1989, הוציאה את אלבום הבכורה שלה Where Were You Last Night, שזכה להצלחה, תוך שיצאו מתוכו סינגלים מצליחים כדוגמת "Where Were You Last Night" ו-"I Was Made For Loving You". באלבום נכלל גם הלהיט "People Say It's In The Air".
בהמשך, הוציאה את אלבומה השני From the Heart, ולבסוף הוחלט לאגד את השירים מתוכם לאלבום להיטים אחד: Flashback #01.
מימוש
מימוש (לעיתים גם: יישום; באנגלית: implementation) הוא ההגשמה של יישום מחשב או ביצוע של תוכנית, רעיון, מודל, תכנון, אפיון, תקן, אלגוריתם, או מדיניות.
מדעי המחשב
במדעי המחשב, מימוש הוא יישום של מפרט טכני או אלגוריתם כתוכנית, רכיב תוכנה, או מערכת מחשב אחרת באמצעות תכנות ופריסה. עשויים להתקיים מימושים רבים למפרט סטנדרטי או נתון. לדוגמה, דפדפני אינטרנט מכילים מימושים של מפרטי World Wide Web Consortium מומלצים, וכלים לפיתוח תוכנה מכילים מימושים של שפת תכנות.
מדע המדינה
במדעי המדינה, יישום מתייחס לביצוע של מדיניות ציבורית. מחוקקים מעבירים חוקים המבוצעים על ידי עובדי ציבור שעובדים בגופים בירוקרטיים. תהליך זה מורכב מקבלת החלטות, שלטון ושיפוט. גורמים המשפיעים על יישום כוללים כוונת המחוקק, היכולת המנהלית של הבירוקרטיה, פעילות קבוצות המעונינות ביישום ואופוזיציה, תמיכה נשיאותית או בדרג הביצועי.