cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רגשנות
סוגים של רגשנות
במקביל לאפיון זה, קיים כיום מודל מוכר לניתוח וסיווג של רגשנות שהוצע על ידי ווטסון וטלגן. לטענת החוקרים, ישנם שני ממדים של רגשנות: רגשנות חיובית (Positive Affectivity) ורגשנות שלילית (Negative Affectivity), ולכל אדם ישנה רמה מסוימת הן של רגשנות חיובית והן של רגשנות שלילית. מכאן, בהתאם למודל ובניגוד לאינטואיציה, רגשנות חיובית אינה מייצגת את ההפך מרגשנות שלילית, אלא היבט נפרד ממנה. על פי ווטסון וטלגן יש להתייחס לארבעת הרבעונים על פי שני צירים המגדירים את המידה שבה לאדם יש רגשנות חיובית ורגשנות שלילית. שני הממדים הללו של רגשנות הם דו־קוטביים, ומתארים תכונות נפרדות ובלתי תלויות של בני אדם, כך שלכל אדם ניתן לתת ציון לגבי מידת הרגשנות החיובית שלו ומידת הרגשנות השלילית שלו.
מדידת רגשנות
ניתן למדוד רגשנות על ידי שאלונים. באנגלית קיים סולם המכונה (PANAS - (Positive And Negative Affectivity Scale. חוקרים בישראל פיתחו תרגום מקביל לעברית. על פי הוראות השאלון, כל אדם מתבקש לציין באיזו מידה הוא מרגיש תחושות או רגשות מסוימים, כגון שמח, נלהב, אשם, מודאג, נרגש וכדומה. את התשובה המתאימה ביותר מציינים בסולם 5 - 1 (1 - במידה מועטה או בכלל לא, 5 - במידה רבה מאד). מיפוי קודם של הרגשות האלה על ידי החוקרים מאפשר להגדיר מתוך התשובות את רמת הרגשנות החיובית ואת רמת הרגשנות השלילית של האדם.
יתרון נוסף שהתגלה בפיתוח שאלון זה, הוא שעל אף שמדובר בתכונה אישיותית, ניתן גם לבקש מבני אדם להגיב לגבי מסגרות זמן ספציפיות, כלומר בני אדם יכולים לענות על הרגשות שהם חשים ברגע זה, בשבוע האחרון, או באופן כללי. כך ניתן ללמוד גם על רגשנות כתגובה רגשית למצב נתון, ולא רק כתכונה אישיותיות כללית. על ידי תגובות לשאלות על תחושות "באופן כללי" ניתן ללמוד על תכונת הרגשנות החיובית והשלילית. על ידי תגובות לשאלות על תחושות "ברגע זה" ניתן ללמוד על רגשנות מצבית כלפי אירוע או מצב ספציפי. כך לדוגמה מחקרם של רפאלי ועמיתיה הראה כי המתנה בתור גורמת לעלייה ברמת הרגשנות השלילית.
רגשנות ותרבות
על אף שככל הנראה קיימים הבדלים רבים בין תרבויות, רוב המחקרים מתייחסים להבדלים הקשורים באינדיבידואליזם וקולקטיביזם. בתרבויות אינדיבידואליסטיות, התגלה קשר חזק בין רגשנות (בין אם חיובית ובין אם שלילית) לבין שביעות הרצון מהחיים באופן כללי (אם כי הקשר היה חזק יותר עבור רגשנות חיובית בהשוואה לרגשנות שלילית). לעומת זאת, בתרבויות קולקטיביסטיות רבות לא נמצא קשר בין רגשנות שלילית לבין שביעות רצון מהחיים, וייתכן שהדבר נובע מכך שיש שונות גדולה יותר בדרך בה תרבויות מווסתות את הרגשנות השלילית בהשוואה לרגשנות החיובית.
הערות שוליים
Pensiero positivo
סרניק
סֶרניק (ביידיש: סערניק) או סרניקי (באוקראינית: Серники; בפולנית: Serniki; ברוסית: Серники) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, בסמוך לגבול בלארוס. בעיר, השוכנת בחבל פולסיה, התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
היישוב נוסד בשנת 1449. לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי סרניק
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,100 יהודים, למעלה מחמישית מתושביה, ופעל בה סניף של תנועת בית"ר. בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי ברית המועצות.
במהלך מבצע ברברוסה נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובתחילת אוגוסט 1941 רצחו בה אוקראינים מקומיים כ-150 גברים יהודים. לאחר מכן הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וגיוס לעבודות כפייה.
בתחילת שנת 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו בהמשך יהודים נוספים מכפרי הסביבה. עם הגעת ידיעות על הכנת בורות לרצח יהודי האזור, ניסו להימלט מהגטו שבעיירה מספר יהודים, ואלו נורו בידי השוטרים האוקראינים ששמרו על הגטו.
ב-8 בספטמבר 1942 התארגנה בעצת היודנראט המקומי בריחה המונית מהגטו שבעיירה, ובאותו לילה נמלטו ממנו כ-500 יהודים. כ-200 מהם נורו ונהרגו בשעת הבריחה. כ-550 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה נרצחו למחרת ליד הכפר סוֹלוֹמיר, כ-8 ק"מ מהעיירה.
בבית עלמין הדרום הוקמה אנדרטה לזכר נספי קהילת סרניק.
מילידי העיר: המו"ל הוורשאי מרדכי קפלן והמו"ל היידי הניו-יורקי יעקב מרינוב (מאַרינאָוו).
גם בכפר ויצ'יבקה, הסמוך לעיירה סרניק, התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
ﭪ
וא (בערבית: ڤاء) היא אות חיצונית לאלפבית הערבי שנוספה כוואריאנט של ف|פא, כדי לייצג את העיצור /v/ (כמו ב|בי"ת רפה) במילים משפות זרות לדוגמה ڤولڤو (וולוו).
איצ'י דה קילר
איצ'י דה קילר (ביפנית: 殺し屋１, מילולית: איצ'י הרוצח) הוא סרטו של הבמאי היפני טקאשי מיאיקה (אודישן), הידוע בסרטיו החתרניים והאלימים במיוחד.
ﭪ
בג'אווי, אלפבית השאוב מהאלפבית הערבי, אות זו מייצגת את העיצור /p/ (כמו פּ"א), ושמה הוא פּא.
איצ'י דה קילר
הסרט נחשב לאלים בסרטי מיאיקה. האלימות בו מאוד מוקצנת ומגוחכת, אך עם זאת יש בה מסר נוקב ואינה אלימות לשם אלימות בלבד.
ﭪ
בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין וגם מצד שמאל, כמו בשאר האותיות למעט דוד'ארז.
איצ'י דה קילר
הסרט הוא עיבוד קולנועי לסדרת המאנגה (קומיקס יפני) של הידאו יאמאמוטו שזכתה גם לעיבוד אנימה מז'אנר ההאנטיי בשם "Ichi The Killer: The Animation Ep. 0".
עלילה
שוטר לשעבר משסה את בכירי היאקוזה אלה באלה באמצעות נער מזוכיסט ומעורער נפשית, שמתגלה כרוצח שכיר מטורף וסאדיסטי, שמותיר אחריו נהרות של דם. הסרט רווי דם וטירוף וכולל כמה סצנות זוועתיות במיוחד, בהן ריטוש איברים, אכזריות חסרת מעצורים ומיניות פרוורטית.
ענת
ענת (באוגריתית: 𐎓𐎐𐎚, בכנענית: 𐤏𐤍𐤕 ) היא אלת המלחמה, הציד והפריון הכנענית, שפולחנה נפוץ במזרח התיכון הקדום, ממסופוטמיה עד מצרים העתיקה. ענת מתוארת כיפה, עזת נפש ובעלת תושייה. היא המקבילה הכנענית לאיזיס המצרית ולאתנה היוונית, שעל עיצוב דמותה כנראה השפיעה רבות.
בנהריים
בעיר העתיקה ענת נמצאה כתובת, ובה מתוארת ענת "החזקה ביותר מכל ה־undefinedAŠ4.DARundefined (העשתרות, ברבים)" שאין שווה לגבורתה בין כל ה"עשתרות".
במצרים
פולחנה של ענת הגיע מכנען גם למצרים העתיקה יחד עם פולחן עשתרת אחותה (שהיתה משנית בחשיבותה ביחס לענת), אולי בתיווך החיקסוס, שבין מלכיהם נמצא גם אחד בשם "ענת־הר" או "ענת־אל". בתקופת השושלת ה-18 ועוד יותר בתקופת השושלת ה-19, נחשבה ענת בעיני המצרים לאחת האלות הגדולות, לאלת מלחמה אדירה. רעמסס השני קרא לאחת מבנותיו בינתענת (בת־ענת) על שמה. כתר האתף היה מזוהה עם ענת, כפי שניתן לראות למשל בלוחית בה ענת עטורת האתף עומדת על סוס, ולידה בעל־סת על אריה. האלה על הסוס, שמשני צדיה דמויות גבריות, אופיינית למצבות מצריות, וניתן למצאה גם בתבנית עתיקה לצלמיות־לוח שנמצאה בתל קרניים, ליד בית שאן. הסוס שימש בתקופת הברונזה המאוחרת בהקשרים צבאיים בלבד. על שני שברים ציוריים מטאניס ומצבה מהמוזיאון הבריטי מזוהה האלה חובשת כתר האתף בפירוש כענת, יחד עם הכינוי האופייני לה: nb.t p.t nb.t nṯr.w, "גבירת השמים, גבירת האלים" או "מלכת השמים ובעלת כל האלים", וכך גם על מצבה ממקדש מצרי בבית שאן (שם זכתה ענת לאהדה מיוחדת בסוף תקופת הברונזה) מימי רעמסס השני (המאה ה-13 לפנה"ס), שם האלה המתוארת עטורת כתר האתף אוחזת בשרביט ואס ובסמל ענח'. היא מתוארת גם בשני מקומות יושבת ליד רעמסס ומניחה את ידה על כתפו, ופעם אחת ישובה על כס עם מגן וחנית מורמת. בטקטסים מצריים מתקופת הברונזה המאוחרת תוארה ענת כפרה מניקה, ומנגד גם כאלת מלחמה ומגנת הלוחמים.
בפפירוס האריס 501 המאגי מתוארות עשתרת וענת כ"שתי האלות הגדולות שֶׁהָרוּ אך לא ילדו", דבר המפורש כביטוי ל"חוסר בגרות" מצד האלות, שלא משתלבות בספירה הנשית הבוגרת של נישואים ורבייה כדי להישאר בספירה הגברית של מלחמה וציד.
כתבים מצריים אחרים מעידים על פולחן ענת ועשתרת כאלות ריפוי וקסם אפוטרופאי.
שמותיה ומאפייניה
דמותה של ענת העולה מהשירה האפית האוגריתית מצטיינת ברוח גבורה ואמץ לב. היא לוחמת אדירה המכניעה את אויביה, ונהנית לטבול בדמם. היא נאמנה לאחיה בעל במלחמותיו נגד אויביו, ובתמיכתה בו היא אף מתנהגת בעזות מצח כלפי אל אביה, אשר כל שאר האלים נוהגים בו בכבוד. בהיותה אלה נקבית, דמותה גם קשורה בפריון, והדבר מסביר את צידודה בבעל, אל החיים, כנגד ים ומות ההרסניים. גם כינויה "יבמת לאִמם" (יולדת לאומים) קשור בפריון. יופיה נחשב למופת, כפי שמופיע בדימוי מעלילת כרת.
היא נקראת "בתלת ענת" (הבתולה ענת, בתמורה ולא בסמיכות, בדומה לבתולת ישראל ובתולת בת ציון המקראיות), "יבמת לאִמם" (יבמת, יולדת לאומים), "שת עֿר" (גבירת הצור/הר) ו"רחם ענת" (הנערה ענת). ענת מתוארת במספר מקומות כבעלת יכולת תעופה (בנוסחה קבועה "תדעץ פענמ ותר ארץ", ותנתר מהארץ),    בעלת יכולות ריחוף ודאייה וכן כבעלת כנפיים. שם מעונה הוא "אֻעֿר" (מלשון מערה) ו"אִנבב" (מלשון נבוב, המורה גם הוא על מערה), והוא מתואר גם כ"עֿר", מערה או צור (הר).
עלילות בעל וענת
בעלילות בעל וענת, בה נאבק הבעל באלים שונים על השלטון בעולם, ענת עומדת לצד בעל בעקביות ועוזרת לו במלחמותיו באויביו. כאשר בעל מתפרץ בכעס על האלים הנכנעים לשליחי ים האימתניים ושוחט את השליחים, ענת ועשתרת אוחזות בידיו במטרה להרגיעו ולרסנו. ענת מתוארת כלוחמת חזקה ומוכשרת, המסוגלת להביס אויבים רבים מכמה חזיתות בבת אחת. מלחמתה מתוארת בפירוט: ראשים רבים תחתיה וכפות ערמה בערימות כארבה; היא תולה ראשים על גבה ומשנסת כפות לחגורתה. את אויביה היא מכניע במטה ובגב קשת. לאחר מכן היא עורכת משתה בביתה ללוחמים אויבי הבעל, ומוחצת אותם בין שולחנותיה. היא טובלת בדם אויביה הלוחמים עד ברכיה ואף עד צווארה. לאחר מכן היא מנקה את ביתה ויוצקת בו שמן שלום, רוחצת ידיה, מסדרת את רהיטיה, שואבת מים ורוחצת את ביתה. בעל שולח את עלמיו לבקש מענת "לקרוא (לאסוף) מארץ מלחמה" ולבוא למעונו לשמוע ממנו דברי פלא (דבר עץ ולחישת אבן, דבר לא ידעו אנשים ולא יבינו המון הארץ, תַאֲנת שמים עם ארץ – תהומות עם כוכבים), אולם כשהעלמים מתקרבים, מזדעזעת ענת, בחשבה כי באו למסור לה על אויב חדש שהופיע לבעל. היא מפרטת את אויבי בעל שהביסה, כולל ים, הלויתן והתנין. כשהעלמים מוסרים את דברי בעל, נאותה ענת לדבריו ובאה לבקרו. עיקר דבר הביקור לא שרד.
כאשר בעל מבקש לבנות לו בית כמו לשאר האלים, ענת מקבלת את השליחות לבקש זאת מאל. היא משננת דברי איומים, מאחר שיודעת שלא יקבל אותה בנעימים. הדברים נאמרים בגוף שלישי ומכך עולה שמדובר בשינון בלב או מול בעל. לאחר מכן היא רוקעת ברגלה ומנתרת מהארץ, ומגיעה למעונו של אל, ב"מבכי נהרים, קרב אפיק תהומותים". אל רואה את ענת קרבה דרוכה לקרב, ולכן מתחבא בחדריו ומדבר אליה משם. הוא מתריע בפני ענת שאם תבצע את זממה, יבוא אסון על הארץ. אף על פי כן ענת מתפרצת עליו ומאיימת את איומיה, הפעם בגוף שני. אל נכנע אליה ושואל לרצונה, והיא מיד משנה את סגנונה, מברכת אותו על דברי חכמתו, מאחלת לו חיי נצח ומבקשת ממנו בית לבעל.
בלוח אחר, שהקשרו איננו ברור לחלוטים, מבקש אל מענת לקרוא מלחמה מהארץ, בנוסח זהה לנוסח בקשתו של בעל.
בסדרת שברי לוחות אחרת, מנסים בעל, כושר וחסיס וענת לשכנע את אל לאפשר בניית בית לבעל. מאמצי השכנוע כללו ביקור של בעל וענת אצל אשרה כדי לתת לה מתנות יקרות ולגייסה למאמצים. כאשר ראתה אשרה את ענת ובעל, היא נלחצה משום שחששה שבאו למחוץ אותה ולכלות את בניה, אך נרגעה ושמחה כשראתה כסף וזהב בידיהם. לאחר מכן מבקרים בעל וענת את אשרה, והיא שואלת אותם "איך תְרצו את אשרה? הֲריציתם את אל?" וענת עונה לה שיְרצו אותה תחילה, ולאחר מכן את אל. אשרה מציאה לה מזון ומשקה. לבסוף אשרה נאותה לשכנע בעצמה את אל, בקטע ששרדו רק שורותיו האחרונות. היא יוצאת למעון אל, וענת בעקבותיה. ענת מצותתת לאשרה ואל, ככל הנראה מבלי שידעו, וכששומעת שאל הסכים, היא שמחה, רוקעת ברגלה ומנתרת למעון בעל במרום צפון לבשר לו את הבשורה.
לאחר שבעל מובס על־ידי מות ובעקבות כך מת, ענת משוטטת בכל הר וגבעה בארץ, ומוצאת את מקום נפילתו של בעל ומתאבלת. גילויי האבל שלה ושל אלים אחרים שם מזכירים איסורים המופיעים ב. ענת ושמש "יורדות לארץ" באבלן ובוכות. הן נושאות את בעל וקוברות אותו בצרורות צפון, ועורכות טקס עם זביחת מאות חיות: שבעים ראמים, שבעים אלופים, שבעים צאן, שבעים אילים, שבעים יעלים, שבעים יחמורים וכנראה גם שבעים צבאים. מיד לאחר מכן מגיעה ענת למעון אל, שם נמצאת גם אשרה, נוהגת כלפיו בגינונים הרגילים למתארחים אצלו (בניגוד לביקורים קודמים שלה), ואז פונה לאשרה בנימת לעג וקוראת לה לשמוח כי מת בעל.
ענת ממשיכה להתאבל על מות בעל ולשוטט בארץ בחיפושים, מוצאת את מות ומבקשת ממנו לתת את אחיה. מות מיתמם וטוען שאכילת בעל, כלומר מותו, הייתה מקרית. ענת ממשיכה באבלה ימים וירחים. היא אוחזת במות, מבקעת אותו בחרב, זורה אותו בחישור, שורפת אותו באש, טוחנת אותו ברחיים, זורעת אותו בשדה, ומייחלת שציפורים תאכלנה שאריו. בעקבות תבוסת מות חולם אל חלום על שיבת בעל לארץ, בעקבותיו הוא צוהל, וקורא לענת להודיע לשמש לחמם את הארץ ולתור את בשדות אחר בעל. ענת מודיעה לשמש את דברי אל, ושמש נאותה לבקשה.
בעל שב למלוך על הארץ, ולאחר שבע שנים חוזר אליו מות ותובע ממנו את עלבונו על מעשי ענת, מבקש או מאיים למחוץ ולאכול אחד מאחי בעל, ואז חוזר ומבקש לכלות את ענת, אנשים והמון ארץ. איום זה לבסוף לא מתממש בעקבות תבוסת מות.
בלוח שלא ברור מקומו בעלילה, ענת באה לבקר את בעל, אך נאמר לה כי הוא איננו בהיכלו, והיא מנתרת ועפה בחיפושים אחריו. הוא מבחין בה מתוך אחו מלא ראמים, כורע לפניה ומברכה. ענת מבחינה בפרה, וזאת הרה ויולדת עגלים ואלוף לענת. לאחר מכן הפרה יולדת לבעל אביר וראם (או אביר־ראם). לוח אחר מדבר גם הוא, בהקשר פגום ומעורפל, על לידה, הנקה והענקת שם, וכן על תעופה והכנעת אויבים, וככל הנראה מתייחס לענת. לוח נוסף עוסק אף הוא בשגל, הריון וילודה, ומזכיר את ענת ובעל, אך ממנו שרדו שורות מעטות ופגומות ביותר.
בלוח נוסף שהקשרו איננו ברור, ענת נשלחת בשליחות הקשורה בבעל.
בעלילת כרת
בעלילת כרת לא ממלאת ענת תפקיד כדמות, אולם כאשר אל מדריך את כרת בחלומו כיצד להשיג לו אישה ולהעמיד צאצאים, הוא מורה עליו להגיע ל"אדום רבה ואדום זעירה", ולקרוא שם למלך, וכך אכן כרת קורא למלך אותה ארץ. בהמשך, לאחר שכרת כבר לקח את מרת חרי, הוא עורך משתה לאלים, ובין הקרואים נמצאת גם "רחמי", כנראה ענת. אל מברך את כרת ומאחל לו שאשתו תלד לו שבעה בנים ובת שמינית, וממשיך:.
בעלילת אקהת
לאחר שדנאל הערירי יולד את בנו הגיבור אקהת, כושר וחסיס מבקר את דנאל בשער בו הוא שופט, ומניח על ברכי דנאל קשת פלאית, מתנה לאקהת. לאחר מכן, דנאל עורך משתה בו נוכחים ענת ואקהת עם קשתו. ענת מבחינה בקשת, ומעוררת בה קנאה עזה, היא זורקת את כוסה לארץ ושופכת את יינה לעפר. היא נושאת את קולה וקוראת לאקהת לבקש ממנה כסף וזהב תמורת הקשת. אקהת מציעה לה לקחת אדירי עקבים (מיתרים, גידי רגליים) מלבנון, אדירי גידים מראמים, אדירי קרניים מיעלים, מתנים (מיתרים) מעקבי שור ואדירי קנים מ"צלאל" (כנראה שם מקום), לתתם לכושר וחסיס, והוא יעשה לה קשת. ענת ממשיכה להציע לו תמורות לקשת: חיי אלמוות וחיים עם בעל. אקהת מתייחס עתה להצעתה ועונה לה שלא תפתהו, כי פיתויה חוחים (קוצים), וכי אחריתו של כל אדם שיבה, והוא מות אנוש ימות. הוא מוסיף. ענת צוחקת בקול, ובלבה היא מאחלת לאקהת שישוב בו, למענו ולמענה, וזוממת נקמה. היא רוקעת ברגלה ומנתרת מהארץ, מגיעה למעון אל, משתחווה לו ומכבדת אותו, ו"מלשינה" את אקהת (כלשון הכתוב), מבקשת רשות לפגוע בו. ענת מאיימת עליו באותם איומים בהם איימה עליו אם לא יסכים לבניית בית לבעל, והוא עונה לה באותה בתשובה דומה. הוא מתיר לה ללכת לאחוז את אשר בכבדה – לבצע מזימתה. ענת הולכת מרחק רב ומגיעה לאקהת, וקוראת אליו "אתה אחי ואני אחותך!". היא מזמינה אותו לצאת לציד יחד ב"קרת אבלים, אבלים קרת ירח".
לאחר כמה שורות שלא שרדו, ענת נפגשת עם יטפן, עושה דברה, ומורה לו לשוב לקרת אבלים (כנראה מקום מושבו) ולחכות לחידוש ירח, ובזרחו ב"קרן ימינו", יהלום יטפן אנושות בקודקוד אקהת. יטפן שואל את ענת:, אך ענת מורה לו לשוב בו, וממשיכה לפרט את מזימתה: היא תשימו כנשר בחגורתה, וברגע שאקהת ישב לסעוד, ירחפו מעליו נשרים. ביניהם תרחף ענת, ועל אקהת תציב את יטפן כדי שיהלמנו על קודקודו, ישפוך כמו שטף דמו, וכך תצא ממנו כמו רוח נפשו. אז מימושה של מזימת ענת מסופר, בגוף שלישי במקום בגוף ראשון כבדברי ענת. בראותה כי מחצה את אקהת בכתה ענת:. עוד מסופר כי עופות אכלו את גופתו. לאחר המעשה, יטפן שובר את הקשת או מפילה למים, וענת מהרהרת בכך. היא מקוננת על אקהת ומנסה להחיותו, ללא הצלחה. מסופר כי בעקבות מותו נבלו ביכורי הקיץ ויבולי השיבולים.
בלוחות שיריים נוספים
בלוח המתאר את אל במרזח, מגיע למרזח אורח לא קרוא, ולאחר שאֵל מכהו בחוטר, עשתרת וענת הגיעו והתקינו לו כלי נשק להכות את אותו אורח. שוער בית אל גוער בהן. בהמשך יוצאות ענת ועשתרת לשוטט ולצוד, אולי כדי לעזור לאל.
בלוח נוסף, המתאר משתה אחר בו נוכחים מספר אלים, מתוארת ענת:.
בלוח פגום, שהוא כנראה שריד מזמור לבעל, חוזר בצורה פגומה מאוד תיאור התרחצות ענת לאחר הבסת אויבי העל, החוזר במספר לוחות.
בלוח לחש נגד נשיכות נחשים, הדמות המרכזית "אם פחל" קוראת לאמה, הדמות המרכזית השנייה, שמש, להוביל קול אל אלים שונים במעונותיהם, כדי להודיעם לחש קסם נגד נשיכת נחשים. סדר הופעת האלים הוא אל, בעל, דגן, ענת ועשתרת (מופיעות יחד), רשף, טיט וכמוש, מלך, כושר וחסיס, שחר ושלם, וחורון. כאשר מוזכר חורון חלה תפנית, אך אין לכך קשר לענת. מעון ענת ועשתרת הנזכר בלוח הוא "אִנבב", הנזכר גם במקומות אחרים כמעון ענת. בלוח הממשיך את הלוח הזה, בשל ערפל שכיסה את הארץ גברה "חמה" (ארס), ובין האלים הרבים שנזכרו כאוספי ה"חמה" מוזכרת ענת.
בלוחות פולחניים אחרים
ענת מוזכרת גם ברשימות קורבנות לאלים שונים, בחלקן נזכרות גם "ענת צפן", "ענת חֿבלי" (מלשון חבלה ) ו"ענת חל" (ענת של מקום פולחני ), בלחש או מזמור שעיקרו בעל, ברשימת קניינים של קבוצה דתית בשם "מרזח ענ[ת?]", וכן בשברי לוחות פגומים ללא הקשר ברור. היא גם מוזכר בהמנון חורי בו נזכרים אלים כנעניים וחוריים, וכן כ"ענתד" (בתוספת ד' האופיינית בחורית) ברשימות אלים חוריים.
ענת מוזכרת גם בפתיח דתי של מכתב, בו מבורך הנמען, המלך, בשם אלים שונים, ואולי גם במכתב נוסף.
ברשימת עובדי גתות מלכותיות נזכר אדם בשם "חֿרין בן ענת". על חותם גליל נמצא גם השם "ענת" לבד.
בממצא החומרי
בין לוחות השנהב המפוארים שנמצאו באוגרית, נמצא לוח המתאר אלה מכונפת ומקורננת מיניקה שני ילדים, וייתכן שמדובר בענת.
בכנען ובמקרא
מספר יישובים ברחבי כנען נקראו על שם ענת, ביניהם בית ענת, בית ענות, ועל פי רוב גם ענתות. ב מוזכר שאת בית ענת לא יכלו אנשי נפתלי לכבוש. שמה נזכר גם בשמו של השופט שמגר בן ענת; קאסוטו טען שהשם מצביע על מוצאו של השופט מבית ענת, אך בהקשר זה יש לציין כי "ענת" כשם פרטי נמצא גם באוגרית, ובאל-ח'דר שליד בית לחם נמצא חץ כנעני עתיק, עליו נכתב שם בעל החץ: "עבדלבאת בן ענת".
אף שנראה שענת הייתה אלה חזקה ודומיננטית, בתנ"ך אין כלל התייחסות לה או לפולחנה. ייתכן ששמה נרמז בדברי הושע: – חוקר המקרא יוליוס ולהאוזן, ובעקבותיו גם גאורג פוהרר, אדמונד ז'קוב, וג'ון דיי , סברו כי הפסוק מתייחס לשמות האלות ענת ואשרה. ייתכן שזכרה נשמר גם בפסוק  – ענת הערומה, העריה, מעוררת את הקשת אל הקרב, ובשמה נשבעים מטות האמורי.
בקפריסין
בעיר הקפריסאית־פיניקית־יוונית אדיל שבקפריסין עמד מקדש לענת־אתנה.
בעיר הפיניקית־יוונית לפש נמצאה כתובת ענת־אתנה מהתקופה התלמיית המוקדשת בפיניקית "לענת מעוז חיים ולאדון־המלכים פתולמאיוס" וביוונית "לאתנה המגינה, לניצחון, שהוא של המלך פתולמאיוס".
במצרים
במקדש של היישוב היהודי ביב עבדו אלוהויות בשמות ענתביתאל וענתיהו. בכתובת הקדשה ארמית שנמצאה במצרים (כנראה בסקארה) נכתב:, כלומר "אנן בן אליש, הכומר של בעל בעל ענת".
התנהגויות נסיגה
התנהגויות נסיגה (אנגלית: Withdrawal Behavior) הן פעולות שעובדים בארגון נוקטים על מנת להימנע מעשיית עבודתם בפועל, דבר שמוביל להתדרדרות בתפוקת הארגון וביעילותו. מונח זה, מתחום ההתנהגות הארגונית והפסיכולוגיה התעשייתית, מתאר מספר משתנים קריטיים שבוחנים את האפקטיביות הארגונית.
לכל סוג של התנהגות נסיגה ישנן הצדקות המסתירות את הסיבה האמיתית להתנהגות ולכן יש קושי לזהות את העובדים הנוקטים בהתנהגות ולהגביל את השפעתה על הארגון. על פי חוקרים רבים, התנהגות נסיגה נקשרת לכוונות עזיבה מצד העובד ולריחוק פסיכולוגי שלו ממקום העבודה. אחד האתגרים העומדים בפני מנהל בארגון הוא היכולת לזהות, לאתר ולטפל בגורמים הפוגעים במוטיבציה של העובדים המביאים לפגיעה בביצועי הארגון.
סוגי התנהגויות נסיגה
התנהגויות הנסיגה מחולקות לחמישה סוגים:
תחלופה
תחלופה בארגונים, במונחי משאבי אנוש, היא הקצב שבו המעסיק מצליח לגייס עובדים חדשים או מאבד עובדים קיימים. דרך פשוטה למדידת התחלופה היא מה משך הזמן שבו העובד נשאר בארגון. תחלופת עובדים נמדדת במונחי החברה הבודדת או בענף תעשייתי שלם אליו שייכת אותה החברה. תחלופה תדירה של עובדים מיומנים עלול לפגוע באופן משמעותי בכושר הייצור של החברה, כשחלק גדול מכוח העבודה מונה עובדים חסרי ניסיון.
לתחלופה יש קשר ישיר וחזק למצב שוק העבודה; אם שוק העבודה נמצא במצב של אבטלה גבוהה (מעט משרות פנויות) העובדים יימנעו מלעזוב ורמת התחלופה תהיה נמוכה, ואם בשוק העבודה יש היצע משרות גדול רמת התחלופה תהיה גבוהה ואפקטיביות הארגון תיפגע.
תחלופה יכולה להיות רצונית (העובד עוזב מרצונו) או לא רצונית (העובד מפוטר).
היעדרות
היעדרות היא זמן שבו העובד אינו נמצא בעבודתו, אף שלפי שעות העבודה המקובלות היה עליו להימצא בעבודה.
חוקי העבודה מאפשרים לעובד להיעדר ממקום עבודתו בשל סיבות שונות, ובראשן חופשה ומחלה. אולם, קיימות סיבות נוספות להיעדרות שאינן תחת האצטלה הסוציאלית – אי שביעות רצון בעבודה, לחץ או בעיות אישיות בחייו של העובד. היעדרות עובדים היא בעיה מרכזית בארגונים. בעיה זו משותפת לעובד, לארגון, ובהסתכלות רחבה יותר לחברה, משום שתפוקת המשק חיונית לרווחת החברה.
ניתן לחלק את ההיעדרות לשני סוגים:
אי עמידה בזמנים
אי עמידה בזמנים היא התנהגות נסיגה שבדרך כלל מופיעה כשאין לעובד אפשרות לתחלופה ו\או היעדרות ולכן הוא מאחר להגיע למקום העבודה ובכך בעצם מפגין את אי שביעות הרצון שלו. אי עמידה בזמנים מתבטאת גם בהחמצה של תאריכי יעד ונטייה לסחבת, המזיקים לארגון ולתפקודו התקין.
איכות עבודה
פגיעה באיכות עבודה משמעה ירידה ברמת הביצועים של העובד. לאיכות העבודה יש קשר ישיר לאפקטיביות והיחסים בארגון:
אקלים אתי
אקלים אתי (Ethical climate) משקף את הביטוי ההתנהגותי של הנורמות, הנהלים והפרקטיקות בארגון. הוא מבוסס על תפיסות העובדים בארגון לגבי מה מותר ומה אסור. האקלים הוא מדד שבאמצעותו ניתן להעריך את התרבות הארגונית בארגון. אלו הם הדברים הראשונים בהם נתקלים אנשים חדשים המגיעים לארגון, וכך מבינים איך להתנהג בו.
שני סוגים עיקריים של אקלים אתי המונעים התנהגויות נסיגה הם:
האקלים האתי משפיע על מחויבות ואכפתיות העובדים, הסכמתם עם ערכי הארגון, שביעות רצון, תחושת סיכוי לקידום תחושת רווחה, אמון בארגון, תחושת אוטונומיה, תפיסה חיובית יותר של הארגון, התנהגות נאותה ונכונות לפעול למען הגשמת חזון הארגון גם אם זה כרוך בהקרבה אישית.
צדק ארגוני
הספרות המקצועית מתמקדת בשלושה סוגי צדק ארגוני (Organizational justice) הצדק הארגוני משפיע על שביעות רצון העובד ועל הערכתו, נאמנותו ומחויבותו לארגון ומנהיגיו. כל סוגי הצדק ישפיעו על התנהגויות נסיגה, משום שהן שביעות הרצון והן עמדות ארגוניות אחרות קשורות להתנהגויות אלה.
מחויבות ארגונית
מחויבות ארגונית (Organizational Commitment) מתארת את הקשר והחיבור של העובד לארגון. היא כוללת אמונה חזקה בארגון, קבלת מטרותיו וערכיו, השקעת מאמץ עבורו ורצון חזק להישאר בו. עובדים בעלי מחויבות גבוהה מפגינים נכונות גדולה יותר להקריב קרבנות הנדרשים להצלחתו של הארגון ובאופן כללי יתנו את הביצועים הטובים ביותר לפי יכולתם, כלומר יימנעו מהתנהגויות נסיגה. ההסבר לכך הוא שעובדים בעלי רמת מחויבות גבוהה לארגון מקווים להמשיך את חברותם בו, מאמינים בערכיו ומוכנים להתאמץ על מנת להביא זאת לידי ביטוי. לנוכח היתרונות של המחויבות הארגונית, מתקבל על הדעת שארגונים ינקטו את הצעדים הנחוצים לחיזוק המחויבות בקרב עובדיהם.
גורמי רקע ארגוניים
גורמי רקע ארגוניים הם מאפיינים הכוללים את גודל הארגון, נהלים ארגוניים, מגזר הארגון, סביבה סוציו-גאוגרפית ועוד. כל אלה משפיעים על תפיסת העובד את הארגון ועשויים לקבוע את אופן התנהגותו. למשל, בסקר של המכון לפריון העבודה והייצור משנת 1975 נמצא שדעת העובדים על מדיניות ההנהלה בנוגע להתייחסות ולטיפול בהיעדרויות, מנבאה משמעותית את רמת ההיעדרויות בארגון. מאחר שהיעדרויות מתקשרות במחקרים רבים באופן חיובי לשאר התנהגויות הנסיגה, ניתן לצפות שקשר דומה יתקיים גם בין נהלים ארגוניים ובינן.
גורמי רקע אישיים ותעסוקתיים
גורמי רקע אישיים כוללים משתנים תעסוקתיים כגון קביעות, ותק, תפקיד והיקף משרה ומשתנים סוציו-דמוגרפיים כגון גיל, מין, דת, השכלה ומצב משפחתי. במחקרים קודמים משתנים אלו נמצאו משפיעים על התנהגות נסיגה מסוג היעדרות מהעבודה, לפיכך ניתן לצפות שמשתנים אלו ישפיעו גם על התנהגות נסיגה מסוגים אחרים.
סיכון אשראי
סיכון אשראי הוא סיכון של הפסד כתוצאה מכך שלווה לא יפרע חוב מסוג כלשהו, כולו או חלקו. לעניין זה אין זה משנה אם הלווה אינו פורע את הקרן או את הריבית על החוב, או את שתיהן. מלווים מנסים להעריך את הסיכון הכרוך בכל חוב, לפי נתוני הלווה והשוק. הערכת הסיכון מאפשרת להם לקבל החלטות שונות, כמו האם לאשר חוב מסוים או לסרב לו, וכן את שאר התנאים המגדירים אותו.
הערכת סיכון אשראי
מלווים רבים משתמשים במודלים של סיכוני אשראי כדי לדרג לקוחות קיימים ולקוחות פוטנציאליים בהתאם לסיכון, ואז להפעיל עליהם אסטרטגיות מתאימות. בשל חשיבות הנושא, נעשה שימוש במשאבים ניכרים ובתוכניות מתוחכמות כדי לנתח ולנהל את הסיכון. בחברות לא מעטות ישנן מחלקות לסיכוני אשראי שתפקידן להעריך את האיתנות הפיננסית של הלקוחות שלהן, ולקבוע האם להעניק להם אשראי. ישנן גם חברות שעיסוקן לספק מידע בתחום זה או להעריך סיכוני אשראי עבור הלווים.
התנהגויות נסיגה
השלכות כלכליות
התנהגויות נסיגה גורמות לפגיעה בארגון, בפעילותו ובפריון העבודה שלו, ובשל כך להפסדים כלכליים. היעדרויות עובדים גורמות לנזק כלכלי גדול הן בשל חוסר התפוקה שנגרם מהיעדרם והן בשל הצורך בתשלום שעות נוספות ומתן תמריצים לעובדים אחרים, עליהם מוטל העומס של העובדים הנעדרים.
סיכון אשראי
הערכת סיכון אשראי
הערכת סיכון האשראי של יחידים מבוססת על הכנסותיהם, נכסיהם, חובותיהם הקיימים, וכן נתוני פירעון הלוואות בעבר.
התנהגויות נסיגה
השלכות חברתיות
התנהגויות הנסיגה פוגעות בשאר העובדים בארגון הנדרשים לעבוד מעבר לכפי שהוגדר להם, כתוצאה מהקטנת התרומה של העובדים הנסוגים. על אותם עובדים עלולים להיווצר עומס ולחץ, דבר הגורם לירידת מוטיבציה ומורל. אף על פי כן, ישנה סברה שגורסת כי ישנו היבט חיובי לארגון מהתנהגויות נסיגה של עובדיו – ייתכן כי עובדים שנוטים להיעדר ולאחר עושים זאת כדי לבצע פעילויות שאינן קשורות למקום העבודה, שעל ידיהן העובד מתמלא בסיפוק ומקבל אנרגיות חדשות. אלו מאפשרות לו לחזור לעבודה בכוחות מחודשים ולהיות יותר פרודוקטיבי. אך כמובן שעל אותם התנהגויות להופיע לתקופה מצומצמת ומוגבלת כדי שהפן החיובי הזה לא יהפוך לשלילי.
סיכון אשראי
הערכת סיכון אשראי
הערכת סיכון האשראי של תאגידים מתבססת, בנוסף לכל אלה, גם על הסיכונים בשוק שבו פועל התאגיד; וכן על סיכוני האשראי שאליו חשוף התאגיד בתורו. לדוגמה, חברה שאינה דורשת תשלום מיידי על מוצרים ושירותים שהיא מספקת, אלא מאפשרת לו אשראי (לדוגמה, שוטף+30), צוברת סיכון בתקופה שבין האספקה לתשלום.
התנהגויות נסיגה
מתן תגמולים
כדי להפחית התנהגויות נסיגה ולהגביר את אמון העובדים בארגון ראוי לתגמל את העובדים, ובפרט אלה הפועלים למען הארגון ושאינם נוטים להפגין התנהגויות נסיגה שליליות. התגמולים עשויים להיות חומריים (שכר הוגן, בונוס, העלאה) או רגשיים (ציון לשבח, עובד מצטיין). עובדים המאמינים שמערכת השכר של הארגון אינה הוגנת, נוטים להיות פחות מרוצים בעבודתם ולפתח התנהגויות נסיגה. דבר זה אינו מתייחס רק למשכורת ושכר על פי שעות, אלא גם להטבות נלוות.
סיכון אשראי
הערכת סיכון אשראי
על פי הוראות המפקח על הבנקים (בהתאם לתקנות בזל 2) מחויבים הבנקים לפתח מערכות פנימיות לדירוג אשראי.
התנהגויות נסיגה
רישום ובקרה
כדי לצמצם התנהגויות נסיגה כגון איחורים והיעדרויות, ניתן לנהל רישום של איחורים והיעדרויות של העובדים (גישת אקלים של כללים וחוקים).
סיכון אשראי
הערכת סיכון אשראי
דירוג אג"ח המתבצע על ידי חברות דירוג כסטנדרד אנד פורס, מודי'ס ופיץ', ובישראל על ידי "מעלות" ו"מידרוג", הוא אחד הכלים להערכת סיכון האשראי בחברות ציבוריות.
הלוואות בסיכון אשראי גבוה
כאשר סיכון האשראי גבוה, יכול המלווה להחליט שאינו מעוניין להעניק את ההלוואה למבקש. עם זאת במקרים רבים ההלוואה תאושר, אבל בתנאים מיוחדים שהופכים אותה למשתלמת למלווה למרות הסיכון הגבוה. בין התנאים האלה:
התנהגויות נסיגה
רענון המדיניות והנהלים
מומלץ לרענן ולעדכן את המדיניות והנהלים בארגון בשיתוף עם העובדים. במסגרת עדכון הנהלים יש לדון בשאלות הנוגעות להתנהגויות נסיגה כגון ריענון הנהלים עשוי להפוך אותם רלוונטיים יותר ולהגביר את מודעות העובדים. שיעור האיחורים והיעדרויות עשוי להצטמצם ובכך תתאפשר צמיחת הארגון.
סיכון אשראי
עליה בסיכון האשראי של הלוואות
הלוואות רבות ניתנות בריבית אשר משתנה במהלך חיי ההלוואה בהתאם לביטחונות שניתנו.
התנהגויות נסיגה
ביזור הכח הארגוני
ביזור הוא המידה שבה קבלת ההחלטות מצויה בידי כמה אנשים, בניגוד לאדם אחד או אנשים ספורים. כשהכוח מבוזר מותר לאנשים להשתתף באופן חופשי בתהליך קבלת ההחלטות. סידור זה תורם לרגשות שביעות הרצון שלהם משום שהוא גורם להם לחוש שיש להם השפעה חשובה על הארגון. בניגוד לכך, כשהכוח לקבל החלטות מרוכז בידי קומץ אנשים, שאר העובדים עלולים לחוש חסרי אונים ולא אפקטיביים, וכך נוצרים רגשי אי שביעות רצון.
סיכון אשראי
עליה בסיכון האשראי של הלוואות
ככל שהביטחונות גבוהים יותר סיכון האשראי נמוך יותר ולכן הריבית תהיה נמוכה יותר ולהפך, אם ישנה הרעה בביטחונות הלווה עליו יהיה לשלם ריבית גבוה יותר.
כאשר הלווה נכנס לקשיים ואינו עומד בתשלומי ההלוואה סיכון האשראי גדל בצורה משמעותית ולרוב תחול על הלווה ריבית הפרה.
התנהגויות נסיגה
שיפור שביעות רצון
כדאי למנהלים למקד את תשומת לבם בגורמים המקדמים את שביעות הרצון בעבודה על מנת להפחית ולמנוע התנהגויות נסיגה בקרב העובדים. יש לדאוג להזדמנויות לצמיחה אישית ולפיתוח הכישורים המקצועיים בעבודה. דרך אפקטיבית להשביע את רצון העובדים היא לגלות מה הם רוצים, ולספק זאת במידת האפשר. כדי לשפר ולברר את עמדות העובדים כלפי הארגון ואת רצונותיהם ניתן להשתמש בסקרים, סדנאות, או בקבוצות עמיתים. אלו מאפשרים להעלות נושאים המטרידים את העובדים, ללבן אי הבנות ולשתף בתחושות – דברים שאינם מתאפשרים במהלך העבודה היומיומית. הוכח ששביעות הרצון גבוהה ביותר בקרב עובדים המאמינים שהמפקחים עליהם מיומנים, מתייחסים אליהם בכבוד, ומתחשבים באינטרסים שלהם. כמו כן, שביעות רצון בעבודה מתחזקת כשהעובדים מאמינים שיש להם קווי תקשורת פתוחים לממונים עליהם. פתרונות אלה עשויים להמעיט בהתנהגויות נסיגה.
סיכון אשראי
סיכון אשראי במכירת מוצרים
במסחר בין תאגידים, נפוץ המצב שבו התשלום עבור הסחורה הנמכרת אינו מבוצע בזמן אספקת הסחורה, אלא מאוחר יותר (לדוגמה: שוטף+30, כלומר עד 30 יום לאחר המכירה). במצב כזה, הספק למעשה נותן הלוואה (אשראי) ללקוח. בהלוואה זו, כמו בכל הלוואה אחרת, כרוך סיכון אשראי.
כדי להקטין את סיכון אשראי זה, יכול הספק להקשיח תנאי התשלום (לדוגמה, שוטף+15), עד כדי דרישה לתשלום מיידי ובמזומן. אפשרות אחרת היא הגבלת כמות המוצרים המסופקים ללקוח. אסטרטגיות כאלה יקטינו, אולי, את היקפי המכירות, אבל גם את החשיפה לסיכוני אשראי, ובכך את האפשרות שהתשלומים לא ייפרעו. כאשר כח המיקוח של הספק מול הלקוח נמוך, לדוגמה כאשר הספק הוא חברה קטנה או חברה עם לקוחות מעטים, האפשרות של הספק לשלוט בסיכון האשראי מוגבלת. חברות כאלה פגיעות מאוד לפיגור בתשלומי לקוחות ופשיטות רגל שלהם.
סיכוני אשראי של יחידים
גם אנשים פרטיים יכולים להיות חשופים לסיכוני אשראי:
נגזרות אשראי
פיתוח עדכני שמגן על המלווה ועל מחזיקי איגרות חוב מסכנה של כשל פרעון של הלווה הן נגזרות אשראי, בדרך כלל בצורה של החלפת אשראי במקרה אירוע של כשל פרעון (CDS - credit default swap). החוזה הפיננסי הזה מאפשר לחברה לקנות הגנה נגד פשיטת רגל מגוף שלישי, מוכר הביטחון. זה האחרון מקבל עמלה תקופתית (credit spread), כפיצוי על הסיכון שהוא לקח על עצמו, בהסכימו לקנות את החוב אם יתרחש כשל כאמור.
שירותי גבייה
השימוש בשירותי גבייה איננו כלי אמיתי לניהול סיכוני אשראי אלא מהווה אמצעי קיצוני (בדומה לניכיון שיקים) בו המלווה מצפה לקבל סכום קטן יותר מהמוסכם, לאחר ניכוי העמלה שיקבל הגובה.
מעורבות המדינה בסיכוני אשראי
במקרים מסוימים מכירים שלטונות המדינה שיכולת הפרט להעריך סיכוני אשראי מוגבלת, ושסיכון זה עשוי להקטין את היעילות הכלכלית. לפיכך נוקטים השלטונות בצעדים משפטיים, או בונים מנגנונים במטרה להגן על הלקוחות נגד מקצת סיכוני האשראי הללו. לדוגמה:
קורציו מלפרטה
קורציו מלפרטה (באיטלקית: Curzio Malaparte; 9 ביוני 1898 – 19 ביולי 1957) עיתונאי וסופר איטלקי הידוע במיוחד בשל תיאוריו את זוועות הנאציזם והמשטרים הקרובים לנאציזם במהלך מלחמת העולם השנייה, להן היה עד כאשר שימש ככתב צבאי וכדיפלומט.
ביוגרפיה
מלפרטה נולד בשם קורט אריך זוקרט בעיר פראטו שבחבל טוסקנה באיטליה לאם לומברדית ואב גרמני. הוא חונך ברומא ובשנת 1918 החל בקריירה עיתונאית. הוא בחר בשם "מלפרטה" שפירושו "מן המקום הרע" כהיפוך של השם "בונפרטה" שפירושו "מן המקום הטוב".
מלפרטה לחם במלחמת העולם הראשונה וקיבל דרגת קצונה בצבא האיטלקי. הוא עוטר על האומץ שהפגין בחזית האלפינית. בשנת 1921 פרסם את ספרו האוטוביוגרפי, "La rivolta dei santi" (מרד הקדושים) בו הציג את חוויותיו מימי המלחמה, תוך שהוא מאשים את המשטר המושחת ברומא. בשנת 1922 השתתף ב"מצעד על רומא" שערך בניטו מוסוליני בו השתלט הפאשיזם על איטליה. בשנת 1924 ייסד את הרבעון "La Conquista dello stato ("ניצחון המדינה"). הוא החליף את שמו באופן רשמי למלפרטה בשנת 1925. כחבר במפלגה הפשיסטית היה פעיל בייסודם של כתבי עת פשיסטיים ובכתיבת ספרים בנושא. כן היה העורך של העיתון לה סטמפה. בשנת 1931 פרסם ספר ושמו "Tecnica del colpo di Stato" בו תקף את מוסוליני ואת היטלר. פרסום זה הוביל לגירושו מן המפלגה ולשליחתו ל"גלות פנים" משנת 1933 עד לשנת 1938 (עונש זה היה עונש מקובל ליריבים פוליטיים באיטליה הפשיסטית, בו נשלחו לאזור כפרי נידח, או לאי שומם, ונאסר עליהם לעזוב אותו לפרק זמן קצוב). מלפרטה ריצה את עונשו באי ליפארי. הוא השתחרר לאחר התערבותו האישית של גליאצו צ'אנו שר החוץ רב ההשפעה, וחתנו של מוסוליני. לאחר מכן נאסר מלפרטה מספר פעמים נוספות, ובין היתר בילה תקופת מאסר בבית הכלא הרומאי הידוע לשימצה רג'ינה קואלי.
היכרותו עם מנהיגי אירופה בתקופה זו מבוססת על ניסיונו ככתב וכדיפלומט בשירות איטליה הפאשיסטית. בשנת 1941 נשלח אל החזית המזרחית, בה לחמו כנגד ברית המועצות חיילים איטלקים לצידם של הגרמנים, ככתב העיתון קוריירה דלה סרה. את מאמריו (שחלקם צונזרו) אסף בקובץ שפורסם בשנת 1943 בשם "הוולגה מתחילה באירופה". ניסיונו זה היווה בסיס לשני ספריו המפורסמים ביותר "קאפוט" ו"העור" (שניהם יצאו בעברית בהוצאת "זמורה – ביתן"). הספר "קאפוט" כולל עדות ראייה לשואת יהודי העיר יאשי ברומניה.
הספרים מציגים את המלחמה מנקודת ראותם של אלו היודעים כי נדונו להפסיד בה. הכתיבה רצופה באבחנותיו החדות של מלפרטה, תוך כדי תיאורי הורמאכט הנסוג בשדה הקרב האוקראיני – "כאשר הגרמנים מתחילים לפחד, כאשר הפחד הגרמני המסתורי מתחיל לחלחל לעצמותיהם, הם תמיד יעוררו אימה וחמלה מיוחדים. הופעתם היא אומללה, אכזריותם עצובה, אומץ הלב שלהם שקט וחסר תקווה" כתב בהקדמה לספרו. הספר הוא תיאור רב עוצמה ועדות אישית המהווה הישג ספרותי.
בין נובמבר 1943 למרץ 1946 שימש מלפרטה כקצין קישור במפקדה האמריקנית באיטליה. מאמרים מפרי עטו החלו להופיע בצרפת, ארצות הברית ובריטניה.
לאחר המלחמה נטו דעותיו של מלפרטה אל השמאל, והוא הצטרף אל המפלגה הקומוניסטית האיטלקית. בשנת 1947 עבר לגור בפריז וניסה ללא הצלחה את כוחו בכתיבת דרמות, וכבמאי סרטי קולנוע. בשנת 1950 כתב, הפיק, ביים וכתב את המוזיקה לסרט "Cristo Proibito" (המשיח האסור), אשר זכה להצלחה בינונית. הסרט היה סיפורו של חייל החוזר לכפרו על מנת לנקום את מות אחיו מידי הגרמנים. לפני מותו החל לגלות עניין בסין ובקומוניזם נוסח מאו ואף ביקר בסין, אך נאלץ לקטוע את הביקור בשל מחלתו. הוא הספיק לכתוב ספר בשם "ברוסיה ובסין", אשר פורסם לאחר מותו בשנת 1958. ספרו האחרון Maledetti toscani פורסם בשנת 1956. בשנת 1957 מת ממחלת הסרטן.
מיכל אגמון-גונן
מיכל אגמון-גונן (נולדה ב-26 בפברואר 1961) היא שופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב.
ביוגרפיה
אגמון-גונן נולדה בירושלים בשם מיכל אדוני. בת למשפחה יוצאת טולדו. אימה היא פרופ' חנה אדוני, ממשפחת נחמיאס, מבלגרד שבסרביה, ואביה הוא פרופ' עמירם אדוני, רופא, דור 17 בירושלים. סבה מצד אביה, יצחק אדוני, כיהן בוועד העדה הספרדית בירושלים, וזכה בשנת 1985 בתואר יקיר ירושלים על פועלו זה.
למדה בתיכון ליד האוניברסיטה. לאחר שירות חובה בחיל המודיעין בצה"ל למדה משפטים באוניברסיטה העברית וסיימה את לימודי התואר הראשון בהצטיינות בשנת 1985. בהמשך, ובמקביל לעבודתה, למדה במסלול ישיר לתואר דוקטור, אותו השלימה בשנת 1999. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בעשיית עושר ולא במשפט, והיא נכתבה בהנחייתו של פרופ' יצחק אנגלרד.
עברה התמחות אצל השופט צבי כהן בבית המשפט המחוזי בירושלים ובמשרד עורכי דין פרטי העוסק במשפט מסחרי, ולאחר מכן החלה לעבוד כעורכת דין באותו משרד. בהמשך הצטרפה למחלקת החקיקה של משרד המשפטים. היא נימקה את עזיבת המגזר הפרטי בכך שכאם עובדת הופלתה לעומת עמיתיה הגברים.
במשרד המשפטים עבדה לצידן של טנה שפניץ ודידי לחמן-מסר, וריכזה את הוועדה שניסחה את הצעת חוק החברות.
במהלך עבודתה בוועדה פגשה את השופט אהרן ברק. כשהתמנה לנשיא בית המשפט העליון, מונתה אגמון-גונן לעוזרת משפטית שלו ולרשמת. בשנת 1996 מונתה לרשמת בית המשפט העליון ולכהונת שופטת בית משפט השלום בירושלים. היא עסקה בעיקר בנושאים אדמיניסטרטיביים, ובין היתר קידמה את מחשוב בית המשפט העליון. אגמון-גונן עברה בשנת 1999 לכהן כשופטת בבית משפט השלום בירושלים ודנה הן בתיקים אזרחיים והן בתיקים פליליים.
אגמון-גונן הגישה את מועמדותה לכהונת שיפוט בבית המשפט המחוזי פעמיים מאז 2004, אך לא נבחרה למשרה. באחת הפעמים הגיש השופט דן ארבל לוועדה לבחירת שופטים התנגדות למינויה. אגמון-גונן שקלה לפרוש מתפקידה, ואף הגישה את מועמדותה לתפקיד הממונה על ההגבלים העסקיים (אותה הסירה בהמשך).
בשנת 2007 הגישה שוב את מועמדותה לבית המשפט המחוזי, אך הפעם, על פי המלצתה של דורית ביניש, נשיאת בית המשפט העליון, פנתה לבית המשפט בתל אביב. באפריל נבחרה לתפקיד, והחלה לכהן בו ביוני.
במסגרת עבודתה מונתה באפריל 2023 ליו"ר ועדת הבחירות האזורית לאזור הבחירות תל אביב לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושש, תפקיד במסגרתו היא דנה גם בעתירות לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב-2023.
במקביל לעבודתה השיפוטית, מרצה השופטת אגמון-גונן באוניברסיטת תל אביב, בקורס מיזוגים ורכישות.
חיים אישיים
הייתה נשואה לעו"ד צבי אגמון, ולשניים ילדים משותפים. בשנות האלפיים נישאה לחיים גונן, יועץ מחשוב בכיר במערכת המשפט.
עמדותיה ופסיקתה
אגמון-גונן מתחה ביקורת על האופן שבו נדרשים שופטים להאיץ את קצב דיוניהם. בכנס של העמותה למשפט ציבורי טענה כי העצמאות השיפוטית של השופטים נפגעת. במאמר שפרסמה ב-2004 ציינה כי "הסכנה החמורה יותר היא כי טעמי 'יעילות' ישמשו בערבוביה או יהוו כיסוי לניסיונות למנוע משופטים לתת החלטות בעניינים שאין דעת המערכת נוחה מהם. כך, שופט שרמת הענישה בפסקי הדין שלו נמוכה מדי או גבוהה מדי לדעת ראשי המערכת, יועבר משיקולי 'יעילות' לדון בעניינים אזרחיים". עוד ציינה במאמר זה כי "אם כבר משתמשים בשיטות ניהול היפות לבית חרושת, יש לעשות זאת באופן כלכלי-מדעי כפי שהדבר נעשה בעולם העסקי".
משפט פלילי
נחשבה לשופטת עצמאית, שביקרה לעיתים את הפרקליטות והמשטרה. במשטרה טענו כי היא נוטה לשחרר חשודים ממעצר בקלות יחסית, בשל פגמים קלים בהליכי המעצר ששופטים אחרים נטו להתעלם מהם.
אגמון-גונן נקלעה לעימות משפטי עם בית המשפט המחוזי בירושלים, המשמש כערכאת ערעור על בית משפט השלום בו כיהנה. לאחר שבית המשפט המחוזי בירושלים הפך פסק דין שכתבה, שבו לא אישרה הסדר טיעון שכלל עונש של מאסר על תנאי לגבר מכה, העדיפה להתבסס על פסיקת בית המשפט המחוזי בתל אביב. במקרה נוסף שבו דנה בהסדר טיעון בנסיבות דומות, קבעה כי "חוסר האחידות בקביעת עונשם של נאשמים פוגעת בשוויון הנאשמים לפי החוק, ודומה כי אף בשוויון הקורבנות בפני החוק. חוסר האחידות בין עונש מאסר בעבודות שירות שהטיל בית המשפט המחוזי בפרשת מחתסב לבין עונש מאסר בפועל שהוטל, בניגוד לעסקת טיעון בפרשת בן אריף, בולט לעין. לטעמי, נשות ירושלים זכאיות להגנה ראויה על גופן ונפשן כנשות תל אביב-יפו, וגברים מכים מירושלים ראויים לענישה שווה לזו המוטלת על חבריהם שבתל אביב". בשנת 2007 פרסמה השופטת אגמון-גונן יחד עם פרופ' ענת פירסט מאמר בנושא: "המכונית שווה יותר?! הענישה בעבירות אלימות נגד בנות זוג" בספר "עיונים במשפט מגדר ופמיניזם", בעריכת דפנה ברק ארז.
בשנת 2022 דנה בכתב אישום שהוגש כנגד בזק בו נטען שבזק עברה על עבירות ניירות ערך, בתיק הידוע כתיק בזק-yes. ביולי 2022 היא ביטלה שניים משלושת האישומים בפרשה, בנימוק שעובדות כתב האישום כלל אינם מגלים עבירה. החלטה זאת בוטלה על ידי בית המשפט העליון שהורה לה לקיים דיון מלא בתיק.
משפט אזרחי
בפרשת סבו סירבה להוציא צו לחשיפת זהותו של גולש בפורום באינטרנט, מאחר שהדברים שאמר הגולש לא הגיעו לכדי עבירה פלילית לפי חוק איסור לשון הרע, ומאחר שהתובע לא ניסה להסדיר את העניין עם הגולש בטרם פנה לבית המשפט. בעניין אחר העוסק בחשיפת זהות של גולשים אנונימיים, סירבה להורות על חשיפת זהותו של אדם שהפעיל אתר אינטרנט שכלל קישורים לשידורים ישירים של משחקי כדורגל מהפרמייר ליג בטכנולוגיית הזרמת מדיה. לגופו של עניין קבעה כי שידור המשחקים אינו מהווה פגיעה בזכויות היוצרים של הפרמייר ליג, וכי מדובר בשימוש הוגן, שכן השידור אינו נעשה למטרות מסחריות, אלא לשם הנגשת אירועי ספורט לציבור, פעולה המגשימה מטרה חברתית חשובה. לאחר מתן פסק הדין טענה כי הוא חסר חשיבות, שכן גם לו הייתה אוסרת על שידור המשחקים, היו קמים אתרים רבים אחרים שהיו עושים זאת. עוד טענה כי תביעות מעין זו הן בזבוז זמנם של בתי המשפט. בערעור הפך בית המשפט העליון את קביעותיה בקשר לזכויות יוצרים, אך הותיר על כנה את החלטתה שלא להורות על חשיפת הגולש. אגמון-גונן אף פרסמה מאמר אקדמי בנושא קשיי האכיפה באינטרנט בשם: "האינטרנט כעיר מקלט?! הסדרה משפטית לאור אפשרויות העקיפה הטכנולוגיות וגלובליות הרשת".
בפסק דין שעסק בסימני מסחר אגמון-גונן דחתה את בקשתה של חברת אדידס להשמיד משלוח של נעלי ספורט שבצידן ארבעה קווים אלכסוניים (הסימן המסחרי הרשום של אדידס מורכב משלושה קווים אלכסוניים) שעוכב במכס. סימני מסחר מיועדים למניעת תחרות לא-הוגנת, היבנות ממוניטין של אחר ודילול המוניטין. פסק הדין דן בשאלה אם יש מקום להרחבת ההגנה על סימני המסחר גם בהיעדר תחרות בלתי-הוגנת, תוך התייחסות מעמיקה למתח בין הרחבת ההגנה הניתנת לסימני מסחר ופגיעה בנחלת הכלל. בית המשפט העליון אישר את פסק הדין (בדעת רוב), הגם שהסתייג מאחד הנימוקים החברתיים יותר שהוצגו במסגרתו.
באוגוסט 2017 קבעה אגמון-גונן כי יש לסגור מועדוני חשפנות במתחם הבורסה ברמת גן משום שתוכנית בניין עיר למתחם מאפשרת להפעיל בו מועדוני בידור, אך מופעי חשפנות אינם נחשבים "בידור" מכיוון שכרוכים בהם "ביזוי, החפצת נשים ופגיעה בכבודן".
דנה גם בתיקי חדלות פרעון. באפריל 2022 סירבה לאשר את הסדר הטיעון אליו הגיעו הפרקליטות ומפרקי חברת יורוקום במסגרת תיקי בזק ו-4000. לדבריה, אישור של הסדר טיעון עם חברה כאשר האורגן שלה (שאול אלוביץ') מכחיש בתוקף את החשדות נגדו, הוא מהלך בעייתי. לאור זאת, קבעה כי הדיון על אישור הסדר הטיעון ייקבע למאי 2023.
משפט מנהלי
במקרים רבים כתבה פסקי דין מרחיקי לכת נגד הרשויות שנהפכו בבית המשפט העליון.
פסקי דין נוספים:
קישורים חיצוניים
ממאמריה:
בק אופיס
בק אופיס (באנגלית: Back Office), ברוב החברות, הוא החלק המטפל במשימות קיום החברה עצמה. דוגמאות לכך יכולות להיות מחלקות טכנולוגיית המידע (הדואגות לכך שהטלפונים והמחשבים יעבדו), הנהלת חשבונות ומשאבי אנוש. בבנקאות, משמעות המונח היא המקום שבו פועלות מערכות העיבוד המטפלות בניהול החשבונות, סליקה וכדומה.
מקורו של המונח נובע מצורת המבנים של החברות הראשונות, שבהן היה משרד קדמי (Front Office), שהכיל את אנשי המכירות וצוותים אחרים העוסקים בקבלת קהל, ומשרד אחורי (Back Office), שבו היו יושבים אלו שמייצרים או מפתחים את המוצרים, ואנשי ההנהלה, אשר לא נראו על ידי הלקוחות.
בקאופיס יהיה ממוקם לעיתים קרובות במטה החברה, ופעמים רבות באזורים או מדינות בהם שכר העבודה ודמי השכירות הם יחסית נמוכים. חברות רבות מבצעות את משימות הבקאופיס באמצעות חברת מיקור חוץ הנמצאת באזורים או מדינות כאלו, על מנת להפחית עלויות.
משפט שמני
משפט שֵמָני הוא מונח בדקדוק העברי המתאר משפט אשר נשואו איננו פועל נוטה אלא שם עצם, שם תואר או צירוף יחס, זאת בניגוד למשפט פועלי. מכך נובע, שמשפט ללא פועל הוא תמיד משפט שמני, אבל ההפך איננו בהכרח נכון, אלא תלוי בניתוח הבלשני.
בעברית נהוג לנתח את הפעלים המיוחדים "היה", "הפך" ו"נעשה" (על נטיותיהם) כאוגד ולא כנשוא. לדוגמה, לפי ניתוח זה שני המשפטים הבאים הם משפטים שמניים: ניתוח אחר עשוי לראות רק בדוגמה הראשונה משפט שמני אמיתי.
משפטים שמניים קיימים בשפות נוספות, למשל ערבית, רוסית, סינית (במקרים מסוימים), הונגרית (במקרים מסוימים) ועוד. רוב השפות ההודו-אירופיות, לעומת זאת, אינן מאפשרות משפטים ללא פועל, או אוגד דמוי פועל. כך לדוגמה, משפט שמני עברי יתורגם לאנגלית תוך שימוש בפועל ההוויה to be: למעשה, המינוח משפט שמני נכנס לדקדוק העברי בהשראת הדקדוק הערבי המסורתי, אך הוא אינו משמש באותו אופן. בדקדוק הערבי, משפט שמני (جملة اسمية, ג'מלה אסמיה) הוא משפט שפותח בשם עצם, בין אם בהמשך מופיע פועל או שם עצם כנשוא. כך, שני המשפטים הבאים ינותחו בערבית כמשפטים שמניים:
סיווג (סטטיסטיקה)
בסטטיסטיקה ובלמידת מכונה, סיווג הוא פעולה שמחלקת קבוצת עצמים לתת-קבוצות. למשל: ניתן לסווג את הילדים בכיתה לקבוצות למידה שונות, כך שכל ילד יהיה בקבוצת לימוד אחת. דוגמה נוספת: ניתן לסווג קבוצת תפוחים לפי הזנים השונים שלהם. האלגוריתם שמבצע את הסיווג מכונה כלל סיווג. לעיתים, כמו בדוגמה הראשונה, אין סיווג "נכון". במקרים אחרים (כמו בדוגמה השנייה) פעולת הסיווג אמורה לחקות חלוקה שאינה תלויה בפעולת הסיווג עצמה, ואז כלל הסיווג נקרא מסווג.
באופן יותר פורמלי, כלל סיווג הוא פונקציה f מקבוצת העצמים X לקבוצת הקטגוריות Y, שהיא על, אבל בדרך כלל לא חד חד ערכית (הסיווג הטריוויאלי). אם קיים סיווג אמיתי, ו-f אמור למזער את ההבדל d(f,g), תחת מטריקה מתאימה, אזי כלל הסיווג נקרא מסווג.
מסווגים המחלקים את הקבוצה ליותר משתי תת-קבוצות נקראים מסווגים רב-ערכיים, והניתוח המתמטי שלהם מסובך יותר.
ג'ורג' מיקש
ג'ורג' מיקש (במקור קוֹהְן - הגרסה ההונגרית-אוסטרית של כהן, בהונגרית: Mikes György, באנגלית: George Mikes; שיקלוש, 15 בפברואר 1912 – לונדון, 30 באוגוסט 1987) היה סופר, עיתונאי, הומוריסט, יהודי-הונגרי-בריטי.
ביוגרפיה
אביו של ג'ורג' מיקש היה אלפרד מיקש (קוהן) (1882-1922), עורך דין מצליח שנפטר בגיל צעיר וג'ורג', על פי בקשת אביו המנוח, סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת בודפשט בשנת 1933, אך החל לעסוק בעיתונאות בעיתון בשם "בוקר" (Reggel). בשנת 1938 הפך לכתב הן של "בוקר" והן של ה"עיתון שמונה בבוקר" (Nyolc Órai Ujság) ונשלח על ידם ככתב בבריטניה. הוא עבד עבור ה"בוקר" עד 1940. בגלל יהדותו, העדיף להישאר בבריטניה, מחוץ לציפורני הנאציזם ובשנת 1946 הפך לאזרח בריטי. הוא כתב הן בהונגרית והן באנגלית ועבד בקביעות עבור העיתונים בהונגריה ובמערב: Observator, Times supplementary supplement, Encounter, בעיתון ספרותי, בנפסבה, בחדשות הונגריה של וינה, World. משנת 1939 עבד כחבר צוות חיצוני ואחר כך פנימי בתוך המחלקה ההונגרית של ה- BBC והכין דיווחים לטלוויזיה. משנת 1975 ועד מותו היה משתתף קבוע בשידורים ההונגריים של רדיו אירופה החופשית, והיה יו"ר מרכז PEN בלונדון, המרכז ל"סופרים חסרי מולדת" והיה חבר במועדון גאריק (Garrick Club). מועדון זה הוא "מועדון ג'נטלמנים" בלב לונדון שנוסד בשנת 1831. זהו אחד ממועדוני החברים הוותיקים בעולם.
בין חבריו היו ארתור קסטלר, ג'יי.בי פריסטלי ואנדרה דויטש, שכמוציאים לאור תרמו רבות לסיפור ההצלחה של מיקש. דמויותיו של מיקש הן האמיתיות והן מן החיים, על כן מיטב יצירותיו היו משעשעות, עוקצניות, נדירות, אנקדוטליות ולעולם לא משעממות. ב־35 מתוך יותר מארבעים ספריו הוא מוכר כהומוריסט, הטובות שבין יצירותיו נחשבות לקלאסיקות בריטיות שלאחר המלחמה. על פי ה"אנציקלופדיה של הומוריסטים בריטים", מאפייני ההומור ההונגרי והאנגלי מעורבבים ביצירותיו. מחד גיסא מסורת אצילית ויהודית, מאידך גיסא הוא משלב את ההומור של אלן אלכסנדר מילן. יצירותיו הטובות ביותר הן מתחילת ומסוף חיי היצירה שלו כסופר רב השנים; ההומור שלו פיקנטי, אך לא פוגעני.
ספריו יצאו לאור כמעט מדי שנה בשנה ותורגמו לשפות רבות. ספרו הראשון, How to be an alien, ראה אור בשנת 1946 כשהוא תיאר את האנגלים בסגנון הסופר ההונגרי-יהודי פרידייש קארינתי, ובהצלחה רבה. האנגלים זוכרים היטב בספר שלו את הפרק בשם "חיי המין", שהורכב ממשפט אחד בלבד: "לאירופאים ביבשת יש חיי מין, אבל האנגלים לוקחים למיטה רק בקבוק מים חמים." ספרו "אנגליה בנעלי בית" פורסם בשנת 1947. ספר זה תורגם לעשרים ושניים שפות ויצא לאור בשלושים ותשע מדינות.
"הוא לא איבד קשר עם הספרות ההונגרית בניכר ואפילו אחת ממטרותיו של מיקש הייתה להביא את המוניטין הטוב של הספרות ההונגרית לשפה האנגלית, להציג ולקדם את מיטב של ספרות זו בבריטניה."
ברוך הראל
ברוך הראל (נודע בכינוי פינקו; 14 באוגוסט 1931 - 3 ביולי 2017) היה תת-אלוף בצה"ל, ממפקדי חיל השריון ובעל עיטור המופת ממלחמת ששת הימים.
ביוגרפיה
הראל נולד בטרגו ניאמץ שבמולדובה ב-1931 ועבר את השואה כילד. הוא עלה לישראל בשנת 1949 וב-1950 התגייס לצה"ל לחטיבת גולני. כמפקד כיתה השתתף בקרב תל מוטילה. בשנת 1952 הצטרף לחיל השריון כמפקד מחלקה ולחם במבצע קדש כסגן וכמפקד פלוגה בגדוד 9 של חטיבה 7.
שירת בתפקידי הדרכה וכסגן מפקד בית הספר לשריון. בשנים 1965–1966 פיקד על גדוד 82.
במלחמת ששת הימים שירת הראל כסגנו של מפקד חטיבה 7 שמואל גונן (גורודיש), השתתף בקרב הג'יראדי כמפקד כוח גדודי והיה הראשון שהגיע לאל עריש. הוא זכה בעיטור המופת על לחימתו שכללה השמדת טנק פיקוד מצרי ברימונים, טיהור רגלי של יעד מבוצר והסתערות על ביר לחפן.
במלחמת יום הכיפורים היה הראל סגן מפקד אוגדה 252 בסיני. במהלך הקרבות הופקד הראל על חטיבה מאולתרת בהרכב שני גדודים מחטיבה 164 שהצטרפו לאוגדה. ב-18 באוקטובר 1973 חצתה החטיבה את תעלת סואץ, כבשה את מתחם "צח" ואת שדה התעופה פאיד, התקדמה דרומה וכבשה את ע'דביה, הגיעה למרגלות ג'בל עתקה וסיימה את הקרבות בק"מ ה-101 בדרך לקהיר. בתום המלחמה היה אחד מהעדים שהעידו בפני ועדת אגרנט.
תפקידיו האחרונים של הראל היו כמפקד אוגדת המילואים של טנקי השלל - אוגדה 440, וכמפקד אוגדת סיני הסדירה - אוגדה 252. בשנת 1979 פרש מצה"ל בדרגת תת-אלוף.
הובא לקבורה ביום 4 ביולי 2017 בבית הקברות מורשה ברמת השרון.
גישבור
גישבור (הלחם של המילים "גישור" ו"בוררות"; באנגלית: Med-Arb) הוא שיטה אלטרנטיבית ליישוב סכסוכים. גישבור מתחיל כגישור רגיל והופך לבוררות אם הצדדים לא מצליחים להגיע להסכמה. המגשר שמתחיל את ההליך הופך לבורר.
קיים מושג גישוררות בעל משמעות זהה אך השימוש בו נדיר יותר.
שימוש בגישבור
בדרך כלל, משתמשים בגישבור בפתרון סכסוכים בין עובדים באותו מקום עבודה, כאשר המגשר והבורר הוא המנהל או הממונה עליהם. הצדדים שמתחילים את התהליך יודעים שלמגשר יש סמכות להכריע, במקרה הצורך. דוגמה בולטת היא הצעה לשימוש בגישבור על ידי מפקדים בצה"ל.
שימוש נוסף בגישבור הוא במהלך גישור לגירושין.
יתרונות וחסרונות
כאשר הצדדים המעורבים בסכסוך יודעים שהכרעה בלתי נמנעת, הם שואפים יותר להגיע לפתרון בכוחות עצמם.
החסרון של השיטה הוא בחוסר נייטרליות של המגשר (והבורר). המגשר בהליך חייב להוכיח שאינו נוטה לטובת צד כלשהו כדי להבטיח שיתוף פעולה והגעה להסכמה.
סאן (עיתון בריטי)
הסאן (באנגלית: The Sun - השמש) הוא צהובון יומי בריטי בבעלות תאגיד התקשורת ניוז קורפ, הנמצא בבעלות איל התקשורת רופרט מרדוק. בשיאו, בשנות ה-80 של המאה ה-20, הוא היה העיתון הנפוץ ביותר ב עם מכירת של כ-4 מיליון עותקים ביום. בשנת 2018 עקף אותו בתפצתו החינמון "מטרו". נכון ל-2021 תפוצתו כמיליון עותקים ביום.
"הסאן" היה מעורב במחלוקות רבות בתולדותיו, כולל הטענות הכוזבות שלו על אוהדי קבוצת הכדורגל ליברפול, לגבי אסון אצטדיון הכדורגל הילסבורו ב-1989.
היסטוריה
העיתון פורסם לראשונה כברודשיט ב-15 בספטמבר 1964. הוא הושק על ידי הבעלים שלו תאגיד IPC (International Publishing Corporation) כדי להחליף את "דיילי הרלד" שכשל בתחרות מול ה"דיילי מירור", בעצת חוקר השוק מארק אברמס. בשבועות הראשונים מכר 3.5 מיליון עותקים וההצלחה יוחסה ל"סקרנות" ול"יתרון לחידוש", והיא ירדה לתפוצה הקודמת של ה"דיילי הרלד" (1.2 מיליון) תוך מספר שבועות.