cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לאופרד 1
רקע
עם תחילת המלחמה הקרה חל שינוי ביחס בעלות הברית המערביות לגרמניה. מי שהייתה האויבת המרה בין 1939 ל-1945, הייתה עכשיו אזור חיץ בין העוצמה הצבאית הסובייטית לבין מערב אירופה. בעלות הברית המערביות (שעתה הקימו את נאט"ו) ידעו שכל מלחמה קונבנציונלית בין ברית המועצות לבין המערב תתנהל על אדמת גרמניה. לכן, כאשר הוקמה גרמניה המערבית הוחלט כי יוקם לה כוח הגנה. בתחילה היה מדובר בכוח צנוע, אך במהרה הוברר שעל מנת לעצור הסתערות סובייטית משוריינת יש לתת לגרמנים טנקים. בשנת 1955 הגיעו לגרמניה טנקי M47 ו-M48, והוקם מחדש חיל השריון הגרמני.
האמריקאים זיהו גם פוטנציאל לשיתוף פעולה עם הגרמנים בתחום תכנון הטנקים, בייחוד לאור העובדה שהגרמנים תכננו בעבר את הטנקים הטובים בעולם. מסקנה זו הובילה ליצירתו של מיזם משותף של ארצות הברית עם גרמניה המערבית, שמטרתו הייתה תכנון טנק נייד וקל יחסית. המיזם התפרק לאחר זמן קצר, וגרמנים החליטו לפתוח תוכנית לפיתוח טנקים משל עצמם. צוות תכנון של חברת פורשה (שהייתה אחראית לחלק מהטנקים הגרמנים של מלחמת העולם השנייה), תכנן טנק במשקל של ארבעים טון, מהיר יחסית אך נטול חידושים מיוחדים. שמו של הטנק היה לאופרד 1.
לאופרד 1A1
לטנק היו חסרונות רציניים בגרסה הראשונה. לכן נכנסה במהרה גרסה משופרת לייצור. בלאופרד 1A1 נעשו כמה שיפורים חשובים:
עם השינויים האלה נעשה הטנק ליריב מוצלח בהרבה לטנקים הרוסיים שעמדו מוכנים מעבר ל"מסך הברזל".
לאופרד 1A2
הגרסה הבאה של הטנק הייתה הלאופרד 1A2. השינויים העיקריים יחסית ל-1A1 הם:
לאופרד 1A3 ו-1A4
בגרסה 1A3 נעשה שינוי משמעותי בצריח. חזית הצריח משופעת יותר, והשריון בצריח משופר. ללאופרד 1A4 יש שריון משופר גם בתובה, ומערכת בקרת אש חדשה ומשופרת.
לאופרד 1A5
השדרוג האחרון ללאופרד 1, עם מחשב בקרת אש אלקטרוני ומערכות ראיית לילה תרמיות.
רק"מ מבוסס לאופרד
על בסיס הלאופרד 1 נבנו כמה רכבי קרב משוריינים ייעודיים. החשובים הם:
למרות התחלתו הצנועה הלאופרד היה הצלחה מסחרית, ומשרת בצבאות רבים כולל אלה של: אוסטרליה, בלגיה, צ'ילה, ברזיל, טורקיה.
רויאל צ. טאפט
רויאל צ'אפין טאפט האב (באנגלית: ; 14 בפברואר 1823 – 4 ביוני 1912) היה פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקני, שכיהן כמושל מדינת רוד איילנד בין השנים 1888–1889.
ביוגרפיה
טאפט נולד לאורסמוס ומרגרט סמית במסצ'וסטס, ולמד באקדמיה של ווסטר, שם סיים את לימודיו בשנת 1872. ב־31 באוקטובר 1850 התחתן עם מרי פרנסס ארמינגטון, ונולדו להם ארבעה ילדים.
הוא נפטר בביתו בפרובידנס שברוד איילנד, ונקבר בבית העלמין סוואן פוינט שבפרובידנס.
טומב ריידר (משחק וידאו, 1996)
טומב ריידר (באנגלית: Tomb Raider; בתרגום חופשי:  שודדת הקברים) הוא משחק פעולה והרפתקאות ממוחשב מגוף שלישי, הראשון בסדרת משחקי טומב ריידר. המשחק פותח על ידי Core Design והופץ על ידי Eidos Interactive לקונסולות המשחקים Sega Saturn, פלייסטיישן ולמערכת ההפעלה MS-DOS ב-25 באוקטובר 1996 ובהמשך גם ל-N-Gage, Microsoft Windows, iOS, Android ול-Mac OS. המשחק שוחרר לרשת ה-PlayStation Network ב-אוגוסט 2009 באמריקה הצפונית ובאוגוסט 2010 באירופה. טומב ריידר עוקב אחר קורות חיי לארה קרופט, ארכאולוגית בריטית המחפשת אחר אוצרות עתיקים.
המשחק קיבל שבחים רבים, שחלק גדול מהם הגדירו את המשחק בתור אחד ממשחקי הווידאו הטובים ביותר שנוצרו. מכירות המשחק הגיעו לכ-7 מיליון עותקים שנמכרו בכל העולם. מורשת המשחק עד היום מהווה בסיס למשחקי פעולה-הרפתקאות ממוחשבים.
רימייק למשחק העונה לשם Tomb Raider: Anniversary יצא לאור ב-2007 לכבוד עשור ליציאת המשחק ואתחול מחדש למשחק העונה לאותו השם יצא לאור ב-2013.
ליליאן נורדיקה
ליליאן נורדיקה (באנגלית: Lillian Nordica; 1857–1914) הייתה זמרת סופרן אופראית אמריקאית.
ילדות ולימודים
ליליאן נורדיקה נולדה למשפחת נורטון בבית חוה שבנה סבה על גבעה ליד פרמינגטון, מיין. את שם הבימה שלה אימצה לה בעידודו של מאסטרו איטלקי בראשית הקריירה האופראית שלה. האיש שכנע אותה, שהקהל האירופאי לא יקבל בעין יפה שם אמריקאי על הבימה. השם ג'יליה נורדיקה פירושו "חבצלת צפונית" וליליאן נורטון נודעה עד מהרה בשם מאדאם נורדיקה.
כבר בילדותה גילתה נורדיקה משיכה טבעית למוזיקה, שאותה מצאה בשירת ציפורים ובפכפוך פלגים. כשהייתה בת שמונה עברה משפחתה לבוסטון כדי שאחותה וילהלמינה תוכל להמשיך בלימודי המוזיקה שלה, אך וילהלמינה מתה עוד לפני שמלאו לה שמונה-עשרה. המשפחה תלתה עכשיו את תקוותיה בליליאן, שהחלה את לימודי המוזיקה זמן קצר לאחר הטרגדיה והשתלמה כזמרת בבוסטון, שם סיימה את לימודיה בהצטיינות יתרה בגיל 18, ואחר במילאנו. הופעתה הראשונה הייתה כסולנית בקונסרבטוריון של ניו אינגלנד עם אגודת הנדל והיידן.
קריירה
כמו לזמרות רבות, הייתה גם לנורדיקה מריבה רבתי עם נלי מלבה, שדרשה למשך עונה אחת "זכויות בלעדיות" על תפקיד ברונהילדה, על אף חוסר ההתאמה של קולה לתפקיד. נורדיקה יצאה מכליה, אבל בסופו של דבר יצאה בידה על העליונה: ברונהילדה של מלבה הייתה אסון ומעמדה של נורדיקה כסופרן וגנרי ראשון במעלה הושב לה.
ליליאן נורדיקה הייתה זמרת שאפתנית והרפתקנית, בעלת רפרטואר עצום, שכלל את אאידה, ברונהילדה במחזור הטבעת, טריסטן ואיזולדה ולוהנגרין של וגנר, לה טרוויאטה של ורדי, "פאוסט" של גונו, ונישואי פיגרו של מוצרט. הקלטותיה נעשו במועד מאוחר בקריירה שלה ואינן מציגות אותה במיטבה. אף על פי כן, אפשר ללמוד מהן על גודל המנעד שלה כזמרת, שיכלה לשיר הן קולורטורה (Io son Titania) ותפקידים דרמטיים כבדים יותר (Mild und leise). אפשר לשמוע את נורדיקה גם בכמה מגלילי הקול של מייפלסון, המבליטים ביתר הצלחה את הגודל והגמישות של קולה.
הביוגרפיה של ליליאן נורדיקה, "דיווה ינקית" מאת איירה גלאקנס, נכנסת לפרטי פרטים הן בנושא הקריירה האופראית המצליחה שלה והן בתחום חייה האישיים הכושלים. נורדיקה נישאה שלוש פעמים (האמצעית ביניהן לזמר טנור מעוט כישרון בשם זולטאן דום). נישואיה השלישיים היו לבנקאי עשיר מניו יורק, ג'ורג' ו. יאנג. כל נישואיה היו אומללים.
קץ חייה
בשנת 1913 יצאה נורדיקה למסע רסיטלים באוסטרליה. היא איחרה כמעט לאוניה מסידני בדרכה חזרה, אבל שלחה מברק לרב החובל בבקשה שימתין לה. מסתבר, שהייתה זו טעות גורלית. ה"טסמאן" התנגשה בשונית אלמוגים ונשארה תקועה שם למשך שלושה ימים, ונורדיקה סבלה מחשיפה, שממנה לא החלימה עוד. היא שהתה בים הדרומי למשך חודשים, וכשנדמה היה שהיא מתאוששת, חלה שוב התדרדרות במצבה. היא מתה ב-10 במאי 1914 באי יאוה. מותה היה תוצאה של תשישות עצבים ודלקת ריאות. גופתה של נורדיקה הוחזרה לאמריקה ונקברה סמוך לחוות ילדותה במיין.
על אף ביש המזל בחייה האישיים, נודעה נורדיקה בחביבותה ובנדיבותה. היא כתבה מסה נאה בשם "עצות לזמרים", המצורפת כנספח ל"דיווה ינקית". המסה נודעת בהיעדר היומרנות שבה ובנימה העניינית והמעשית של העצות הכלולות בה.
ברזני
בַּרְזָנִי או בַּרְזָאנִי (בכורדית: بارزانی, תעתיק מדויק: בארזאני) הוא שם משפחה המעיד על מוצא מהכפר במחוז ארביל שבכורדיסטן העיראקית. {{פירושונים|
ראו גם
}}
סנהדריה המורחבת
סנהדריה המורחבת היא שכונה חרדית בצפון ירושלים.
היסטוריה
השכונה הוקמה בשנת 1970 כהרחבה צפונית של שכונת סנהדריה. בצמוד לשכונה הוקם אזור התעשייה הר חוצבים ובסמוך לה נמצאת ישיבה תיכונית חורב ועובר כביש גולדה מאיר.
השכונה נבנתה בצורה מעגלית. על פי נתונים סטטיסטיים, נכון לשנת 2007 ישנן 784 יחידות דיור בשכונה.
בשכונה פעלה (עד לשנת תשס"ח) ישיבת תפארת צבי, (על שם הרב נתן צבי פינקל "הסבא מסלבודקה") ישיבה גבוהה חרדית המיועדת לבוגרי הישיבות התיכוניות. (כיום הישיבה פועלת ברחוב שמואל הנביא בעיר). במבנה ישיבת בית התלמוד שבשכונה פועלת ישיבת "נתיבות יעקב" בראשות הרב אברהם סטפנסקי, ישיבת "תורת משה" לבחורים אמריקאים וישיבת טשכנוב. בשכונה שטיבלאך "מאור חיים" של חסידי ויז'ניץ, בתי הכנסת "אוהל שמעון" ו"אור חביב" לספרדים; "עזרת תורה", "כנסת יהודה" ו"בני הישיבות" לליטאים, בית כנסת חב"ד ובית כנסת לקהילה דוברת האנגלית. רב השכונה הוא הרב נח הייזלר המשמש גם כאב"ד בירושלים. במקומות שונים בשכונה ומסביב לה ישנם שרידי מערות קבורה המתוארכות לימי בית שני.
השכונה סגורה לתנועת כלי רכב בשבתות וחגי ישראל.
אישי ציבור בשכונה
בשכונה מתגוררות דמויות ואישי ציבור מוכרים:
בעבר התגוררו בשכונה:
נחל צופים
השכונה צופה על נחל צופים שהוא יובל של נחל שורק. מתלול הערוץ הדרומי של נחל צופים, עליו בנויה ואליו צופה השכונה הוא שטח פתוח ובו מספר רב של טרסות עתיקות, מחצבות מתקופת בית שני שסיפקו אבנים לבנין בתים בירושלים ושרידים למערכת חקלאות עתיקה, כגון גתות ובורות מים.
אוניית המערכה דינגיואן
אוניית המערכה דינגיואן (בסינית: 定遠, בפין-יין:Dìngyǔan) הייתה אוניית מערכה וספינת הדגל של הצי הסיני הקיסרי בתקופת שושלת צ'ינג. בספרים ישנים נהגו לתעתק את שמה כ"טינג יואן". בצי הסיני הייתה אוניית מערכה נוספת מאותו הדגם, ה"ג'אניואן".
מבנה
ה"דינגיואן" הייתה אוניית צריח משוריינת. בזמן בנייתה הייתה הדינגיואן אחת מאוניות המערכה המתקדמות ביותר, שלא נפלה מהטובות שבאוניות בריטניה או גרמניה ואף עלתה עליהם. אורכה היה 94.5 מטרים, רוחבה 18.4 מטרים ושוקע מרבי של 5.94 מטרים. האונייה הייתה מוגנת על ידי חגורת שריון בעובי של 30 סנטימטרים. המומחים טוענים כי האונייה הייתה עמידה לכל מטחי התותחים שעמדו לרשות המדינות האחרות באותה עת.
חימוש
החימוש העיקרי היה ארבעה תותחים בקוטר של 305 מילימטר מתוצרת קרופ בשתי עמדות משוריינות המכונות "ברבט" (barbette) שהותקנו משני צדי הספינה בחלקה הקדמי. לתותחים אלה היה טווח של 7.8 קילומטרים, כשמהירות הלוע של הפגז הייתה 500 מטרים לשנייה. שני תותחים נוספים של חברת קרופ בקוטר 150 מילימטר הותקנו, האחד בחרטום והשני בירכתיים. לתותחים אלו היה טווח של 11,000 מטרים. החימוש כלל גם שישה תותחי 37 מילימטר ושלושה צינורות טורפדו. צוות האונייה המלא כלל 363 מלחים וקצינים.
האונייה גם נשאה על סיפונה שתי סירות טורפדו, שהרחיבו את טווח הפגיעה של הספינה ואת יעילותה בקרב. 20 מתקנים להתפלת מי ים הותקנו על האונייה והם היו יכולים לספק מים טריים לכ-300 איש ליום.
היסטוריה
בשנת 1881, לאחר משא ומתן הן עם הממשלה הבריטית והן עם הממשלה הגרמנית, העניקה ממשלת סין שבשלטון שושלת צ'ינג את החוזה לבניית אוניית המערכה המתקדמת למספנת "Stettiner Maschinenbau AG Vulcan" בשטטין שבגרמניה (כיום שצ'צ'ין בפולין). עלות העסקה הייתה 1.7 מיליון טאלים של כסף (מטבע סיני, כ-68 טון כסף) שהיו שווי ערך ל-6.2 מיליון מרק זהב גרמני. גוף האונייה היה מוכן ב-31 במרץ 1881 והיא הושקה ב-28 בדצמבר 1881. מבדקי הקבלה בים החלו ב-2 במאי 1883.
צוות גרמני התכוון להשיט את האונייה לסין ב-1884, אבל הגרמנים עכבו בכוונה את משלוח האונייה לסין בשל בקשה מהצרפתים שהיו אז בעיצומה של מלחמת סין–צרפת (1884-1885). הדינגיואן הייתה ספינה חזקה מאוד ועלתה בצורה משמעותית ביכולותיה על כל אונייה מהצי הצרפתי שנשלח לסין. הימצאותה במימי סין הייתה יכולה לשנות את תוצאת העימות, בייחוד בקרב פוצ'או שבו השמיד הצי הצרפתי את הצי הסיני.
הדינגיואן הפליגה לסין רק בשנת 1885 והגיעה שנה אחר־כך. באותה שנה (1885) הוקם "צי בֶּייָאנְג", הצי הגדול מבין ארבעת הציים של סין, ביוזמת הגנרל לי הונגג'אנג. בסיס הצי היה באי ליוגונג שבים הצהוב בפתח מפרץ ויי-חאי על חופו המזרחי של חצי האי שאנדונג, הקמת הצי סמלה את תחילת עידן המודרניזציה של חיל הים הסיני הקיסרי.
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-19 איבדו הקיסרים של שושלת צ'ינג המתפוררת את הרצון להתמיד במרוץ החימוש הימי, למרות התחזקותו הניכרת של הצי הקיסרי היפני, כושרו המבצעי של הצי הסיני הלך והתדרדר. בשל המחסור בתקציבים, התרבו מעשי השחיתות, חלק מתותחי ספינות הצי נמכרו בשוק החופשי, מלחים לא קיבלו את שכרם ולא התאמנו. בפרוץ מלחמת סין–יפן הראשונה ב-1894 היה הצי הקיסרי היפני חמוש ומיומן בהרבה מהצי הסיני.
הדינגיואן שימשה כספינת הדגל של דינג רוצ'אנג בקרב נהר יאלו ב-17 בספטמבר 1894. חוסר אימון גרם לתותחנים של הדינגיואן לירות ממרחק גדול מדי והירי גם פגע בקצינים שעמדו על הגשר שמעל לתותחים. הקרב הסתיים בתבוסה והסינים איבדו 8 מתוך 12 הספינות שהשתתפו בקרב. השריון העבה של הדינגיואן הציל אותה מגורל דומה, אם כי 14 מלחים שהיו על סיפונה נהרגו. הספינות ששרדו את הקרב נמלטו לנמל פורט ארתור וכשהיפנים התקרבו גם אליו חזרו לנמל הבית בויי-חאי. בינואר 1895 פלש הצבא היפני לשאנדונג וכיתר את ויי-חאי. הצי היפני הצטרף למתקפה וב-5 בפברואר 1895 נפגעה הדינגיואן קשה מפגיעת טורפדו יפני ואחר כך מאש תותחים. רב החובל ליו בוצ'אן הורה להטביע את הספינה.
שחזור
על מנת להנציח תקופה היסטורית זו השקיעו נמל ויי-חאי וקבוצת ויגאו המקומית כ-50 מיליון יואן (כ-6 מיליון דולר) כדי לבנות העתק מדויק של הדינגיואן. את הספינה החלו לבנות בקנה מידה של 1:1 ב-20 בדצמבר 2003, וכיום היא מהווה מוזיאון צף. בפנים מצויים רשימות על הדינגיואן, צי באיינג, המלחמה היפנית סינית הראשונה ומוצגים הקשורים לחיים בים.
ספוגית למניעת היריון
הספוגית היא אמצעי למניעת הריון המשלב חסם וקוטל זרע. ישנם שלושה מותגים חד פעמיים המשווקים ברחבי העולם: כמו כן, קיימות ספוגיות רב פעמיות מספוג ים.
הספוגית פועלת בשני אופנים: ראשית, הספוגית מוחדרת לנרתיק וחוסמת את צוואר הרחם בפני תאי הזרע. שנית, הספוגית ספוגה בקוטל זרע הפוגע בתנועת תאי הזרע.
יש להחדיר את הספוגית לפני קיום יחסי המין. בגרסת "טודיי" ישנה גומייה מסביב לספוגית על מנת להקל על הוצאתה, ובגרסת פרוטקטאייד יש שני חריצים למטרה זו.
הספוגית אינה מספקת הגנה מפני מחלות מין.
יעילות
יצרן הספוגית "טודיי" מדווח על שיעורי יעילות של 89% עד 91% במניעת הריון, בעת שימוש נכון ועקבי. היעילות יורדת ל-84% עד 89% כאשר נעשה שימוש לא נכון בספוגית. מקורות אחרים מציינים כי שיעורי היעילות נמוכים יותר עבור נשים שילדו (74% לשימוש נכון ו-68% לשימוש לא נכון).
מחקרים של "פרמטקס" מצאו שיעורי יעילות של מעל 99% לשנה בשימוש נכון, ובשימוש לא נכון - 81%. ניתן להשתמש בספוגית בשילוב עם אמצעי מניעה נוסף (כמו קונדום) כדי להעלות את האפקטיביות.
שימוש
כדי להשתמש בספוגית "טודיי", יש לשטוף אותה במים עד שהיא רטובה לחלוטין. המים משמשים להפעלת קוטל הזרע שבספוגית. פרוטקטאייד ופרמטקס מוכנים לשימוש ללא מים.
ניתן להחדיר את הספוגית עד 24 שעות לפני קיום יחסי המין. יש להשאירה במקומה במשך שש שעות לפחות מהפעם האחרונה שבה קיימה האישה יחסי מין. אין להשאירה בגוף מעל 30 שעות.
על פי הוראות יצרי הספוגיות החד-פעמיות, אין לעשות בהן שימוש חוזר לאחר שהוסרו. ספוגיות למניעת הריון מספוג ים מיועדות לשימוש חוזר.
היסטוריה
הספוגית לא תמיד הייתה פופולרית בשווקים מסוימים. ניתן להשיג את שלושת המותגים דרך האינטרנט.
הספוגית "טודיי" פותחה בתחילת 1976 ושווקה לראשונה בארצות הברית בשנת 1983. בשנת 1994 היא הוסרה מהמדפים. לאחר מספר עיכובים היא הפכה לזמינה בקנדה ב-2003, ובארצות הברית ב-2005. החברה-אם של היצרנית הכריזה על פשיטת רגל ב-2007, והיא הוסרה בשנית מהמדפים עד לשיווקה מחדש ב-2009.
"פרמטקס" שווקה לראשונה בצרפת ובמחוז קוובק שבקנדה ב-1984.
"פרוטקטאייד" שווקה לראשונה בקנדה ב-1996 ובאירופה ב-2000.
קוטל זרע
הספוגית היא חסם פיזי המונע מתאי הזרע מלהגיע לצוואר הרחם. קוטל הזרע הוא מרכיב חשוב ובלעדיו הספוגית אינה יעילה כלל. כל מותג מכיל קוטל זרע שונה.
המותג "טודיי" משתמש ב-1,000 מיליגרם Nonoxynol-9. "פרוטקטאייד" משתמש ב-5,000 מיליגרם F-5 gel הכולל שלושה מרכיבים פעילים. "פרמטקס" מכיל 60 מיליגרם בנזלקוניום כלוריד (המשמש גם לטיפול בכאבי גרון).
תופעות לוואי
ישנם נשים וגברים הרגישים ל-Nonoxynol-9 המצוי בחלק מקוטלי הזרע. נשים המשתמשות בספוגיות נמצאות בסיכון מוגבר לזיהום ולדלקת בדרכי השתן. שימוש לא נכון, כגון השארת הספוגית בגוף מעל 30 שעות ברצף, עלול לגרום לתסמונת הלם רעלי.
בתרבות הפופולרית
זמן קצר לאחר שהספוגיות הורדו מהמדפים בארצות הברית, הספוגית הייתה נושא פרק בסיינפלד. בפרק, איליין בניס שומרת בקנאות על מלאי הספוגיות שנותרו לה ומסרבת לקיים יחסים עם מי שאינו ראוי לספוגית בעיניה.
נאוטניה
נאוטניה (נהגה: נֵאוֹטֶניָה) היא תופעה ביולוגית שבה פרט של אורגניזם כלשהו נראה צעיר אך מפגין סימנים של בגרות מינית. דוגמה לכך היא זחל שמסוגל להטיל ביצים. תופעה זו נחקרת על ידי הענף העוסק בביולוגיה התפתחותית.
מקור המילה במחקרים גרמניים, שהשתמשו בצמד מושגים מיוונית: νέος (נאוס, צעיר) ו- τείνειν (טניין, נטייה) כלומר נטייה להישאר צעיר.
סוג חשוב של נאוטניה הוא הגעה לבגרות המינית לפני ההגעה ל"בגרות פיזיולוגית", כפי שקורה בשלב הלרווה (מעבר בין השלב העוברי לשלב הבגרות) של מיני סלמנדרה מסוימים, כגון אקסולוטל מקסיקני.
תופעת נאוטניה בבני אדם
בהשוואה לקופי האדם, מוח האדם הוא היפרמורפי, אולם תכונות רבות אחרות הן נאוטניות. האדם, לדוגמה, מטיב להלך על שתיים כמו גורי גורילות ושימפנזים ובניגוד לבוגרי גורילות ושימפנזים, ההתבגרות שלו איטית יותר, והוא ממשיך ללמוד ולשחק כמעט כל חייו.
לדעת ברין, מידת הנאוטניה של הגברים והנשים אינה שווה. נשים היפרמורפיות ביחס לגברים, למשל בזה שהן מתבגרות מהר יותר ובזה שהחזה שלהן מפותח יותר. בהשוואה לקופי האדם, התפתחות החזה אצל הנשים היא דוגמה טובה להיפרמורפיזם משום שאצל נקבות קופי האדם, החזה בולט רק בעונת הייחום וגם אז הוא בולט פחות מאצל נשים.
נשים נאוטניות ביחס לגברים ודומות יותר לילדים במידת שיעור הגוף, בגוון הקול ובתכונות רבות אחרות.
התפתחות האדם ותפיסת הנאוטניה
תכונות פיזיות באדם, המיוחסות לנאוטניה על פי חוקרים שונים הן: פנים פחוסות או רחבות, מוח גדול, גוף חסר שיער, אף קטן, הקטנת גשר הגבות, שיניים קטנות, לסת עליונה ותחתונה קטנות, גולגולת כדורית, עצמות גולגולת דקות, גפיים קצרות ביחס לאורך הגו, רגליים ארוכות מהידיים, עיניים גדולות ועמידה על שתי הרגליים.
ישנם חוקרים רבים הסבורים שתופעת הנאוטניה מסבירה את התפתחותן והישרדותן של תכונות אלו. חוקר הטבע וההתפתחות הנודע סטיבן ג'יי גולד המנוח, אשר פיתח את גישת ההתפתחות המדורגת בשלבים יציבים, וכותב ספרי מדע פופולרי, האמין ש"הסיפור האנושי הוא למעשה השארת תכונות הילדות אצלנו מהדורות הקודמים". חוקרים נוספים בתחומים שונים שאימצו גישה זו הם דל טיסן, פרופסור לפסיכולוגיה ותקשורת אנושית, וכן חוקר התפתחות החי יב"ש האלדיין.
גולד הסתייג מטענות של קבוצות גזעניות אשר השתמשו במינוח מגישת הנאוטניה, כדי לקדם את עמדתם, וטען: "הניסיון לדרג קבוצות אנושיות לפי דרגת נאוטניה אינה מוצדקת."
הפסיכולוגים סטנלי גרינשפן חוקר הילדים הנודע, וסטיוארט שנקר פיתחו גישה בספרם "הרעיון הראשון" (משנת 2004) על פיה נאוטניה היא הכרח עבור ההתפתחות תכונות ייחודיות למין מסוים, המצריכות קשר אמיץ וארוך טווח עם נותני חסות (הורים או שבט), עד שתתפתח תקשורת רגשית תקינה. למשל, עקב החשיבות של מבע הפנים בעת סימול תקשורתי הדדי, תכונות נאוטניות כמו אובדן שיער, מאפשרים תקשורת טובה ומהירה יותר, לצורך העברת מסרים חשובים ומיידיים דרך הבעה רגשית בפנים.
אחרים הכחישו את קיומה של התפתחות המותירה תכונות נאוטניה באופן גורף, בהצביעם על תכונות רבות המשתנות עם ההתבגרות, ביניהן תכונות שנטענו כתופעת נאוטניה. לדוגמה הרגליים הארוכות ביחס לגוף, בבוגרים לעומת תינוקות, בהשוואה להבדל קטן יותר ביחס אורך הרגליים לגוף, בין הינקות לבגרות אצל קופים, מורה על כך שאין ייחודיות בתופעת הנאוטניה באדם
נאוטניה בין המינים
חוקר הטבע והוגה הדעות אשלי מונטגיו הצביע על תכונות הדומות במידה מסוימת לנאוטניה אצל נשים לעומת גברים: שלד עדין יותר, חיבורי הרצועות במפרקים קטנים יותר, פטמת עצם הרקה קטנה יותר, גשר הגבות מוקטן, קיימת יתר הטיה קדומנית של הראש, מפרקים צרים יותר, עור עדין יותר ושעיר פחות - בייחוד באזור הפנים, שמירה על שיער הפרווה העוברית, מבנה גוף קטן יותר, הטיה אחורית יותר של אגן הירכיים, אריכות ימים, קצב חילוף חומרים יומי נמוך יותר, דופק וקצב הלב נמוכים יותר, תקופות התפתחות ארוכות יותר, צליל קולי גבוה יותר, ובלוטות דמעה מורחבות.
צורת פנים מושכות
במחקר חוצה תרבויות, נמצא שפנים בעלי יתר נאוטניה, מושכים גברים, בלא קשר לגיל. בקבוצת שיפוט היספאנית, אסיאתית וכן "לבנה", החוקר מייקל קאנינגהאם מצא כי נבחרו נשים משלוש הקבוצות, בעלות עיניים גדולות יותר ורחוקות יותר זו מזו, וכן בעלות אף קטן יותר. במיקוד המחקר נמצא שהחשוב מבין תכונות ה"נאוטניה" הייתה גודל העיניים. הוא הוסיף שייתכן ששיער מבריק אף הוא סימן וחיווי לחיוּת נאוטנית.
הוא שם לב להבדל בין השופטים הלבנים לעומת האחרים, כאשר הלבנים בחרו פנים בעלי סבר מבוגר יותר מהשופטים ההיספאנים והאסיאתיים. הוא הוכיח שתוצאה זו לא מוטית בגלל מראה גזעי מסוים של הנבחנות. במענה לשאלותיו השופטים סברו שנאוטניה באה עם יתר "נשיוּת" וגם "חברתיוּת". ומנגד, פנים בעלי תכונות פחות נאוטניות נתפשו בעיני השופטים כמרגיזות או מכעיסות. מחקרים נוספים איששו את הטענה ש"פני תינוק" נחשבים יפים יותר - למשל במחקר על בחירתן של מלכות יופי באיטליה, ובמחקר על גברים שהתבוננו בנשים "קווקזיות" (כלומר בעלות מראה צפון אירופאי). רוב הנשים שנחשבו יפות יותר בעיני הנבדקים, נמצאו בעלות פנים עם לסת פה וסנטר קטנים יותר, לסת דקה יותר, ומצח גבוה יותר.
לדעת קאנינגהאם, המראה הנאוטני הוא מראה שמנמיך את הגבול בין גזעים ושבטים, ומאפשר בחירת בני זוג חוצת גבולות.
הבדלים בין גזעים באדם ובין קופי אדם
למרות התנגדותם המוצהרת לגזענות, הן גולד קודם, ואחריו גם אשלי מונטגיו ואף ריצ'רד גרוסינגר - סופר אמריקני וחוקר האדם הקדמון, הצביעו על כך שמבנה הפנים האסייאתי ("מונגולואידי") הוא בעל תכונות הנאוטניה הרבות ביותר, ולכן אם נאוטניה היא מרשם להתפתחות יתר אליו שואפים, האסייאתי הוא המתקדם ביותר, הן מבחינת גודל המוח והן בשאר התכונות. גרוסינגר ציין שדבר זה חרה לחוקרים שאחזו בגזענות המאדירה את הגזעים האירופיים.
לפי אשלי מונטגיו, ייתכן שיש מידות הולכות ומתפתחות של נאוטניה בין הגזעים, כשהמתקדמים ביותר הם האסייאתים, אחריהם האירופי (קווקאזי) ולבסוף האבוריג'ינים באוסטרליה. פחות נאוטניים הם האוסטרלופיתקוס - ההומיניד שקדם לאדם. דל טיזן המשיך את הקוו הזה, מהומו ארקטוס, ועד לאוסטרלופיתקוס. כך גם בקופים - האדם נאוטני יותר מהקופים הגדולים, קופי העולם הישן נאוטניים יותר מקופי העולם החדש. נטען גם שמחקר השוואתי מצא שקופי בונובו נאוטניים יותר מהשימפנזה, בהתחשב בתכונות כמו אורך הגו.
חוקרים אלו גם השוו בין שבטים וגזעים אפריקנים ואחרים ולכל אחד רשמו את התכונות הנאוטניות שלהן, וכן את השוואת הנאוטניה הזו לשל קבוצות אתניות אחרות.
פסיכולוגיה ולימוד
על פי הגישה הנאוטנית להתפתחות, ובייחוד לפי סברות של מומחים מתחום הפסיכולוגיה והתפתחות המחשבה, עצם היכולת ללמוד גם בגיל מאוחר באה מתוך נאוטניה. נטען בין היתר שיש קשר בין יכולת לימוד טובה יותר, הבאה עם פנים ילדותיות יותר. כמו כן נטען שאוכלוסיות הנגמלים בתקופה מאוחרת יותר והמפתחים את אפשרות שתיית חלב בהמות ללא רגישות אליה, הן אוכלוסיות הלומדות יותר. ככלל תכונות של נאוטניה נחשבות קשורות מאוד ליצירתיות, סקרנות, חברתיות, הפגנת חיבה והרצון לשיתוף פעולה.
תסמונת דאון
אחד מחוקרי התסמונת ד"ר וייס מציין שתסמונת זו משאירה את האדם במצב עוברי או תינוקי. ניתן לראות זאת הן בתכונות פיזיות רבות, שרבים מהן נמנו כבר, והן בהתנהגות.
נאוטניה באמנות
במחקר על יפן שלאחר מלחמת העולם השנייה, נמצא שיפנים רבים עסוקים בנושא נאוטניה, והדבר הוביל להתפתחות אמנות המנגה ואנימה שהם הבעה אמנותית של תכונות הנאוטניה.
תירבות ואילוף
נטען שבהמות, חיות ואף צמחים מתורבתים הם בעלי תכונות של נאוטניה, כשהכלב דומה לזאב צעיר, וככלל הבהמות מתנהגות כאילו הם עדיין תחת הוריהם. המראה של חיות בהמות וצמחים מתורבתים עגול יותר ו"רך" יותר.
חיות וצמחי בר בעלי תכונות של נאוטניה
מחקרים מצאו מיני צמחים שהתפתחו במהירות ונעצרו לפני שהגיעו לשלב "בשלות". צמחים אלו ממשיכים להראות תכונות של "נאוטניה". התפתחות זו יכולה לנבוע מתחרותיות. החוקרים השליכו ממחקרים אלו על האפשרות שהתפתחות האדם הייתה באופן דומה.
אקספופורום
אקספופורום (ברוסית: Экспофо́рум) הוא מרכז קונגרסים ותערוכות בסנקט פטרבורג, שהוקם בשנת 2014 כדי להחליף את מתחם לנאקספו המיושן, באי וסילייבסקי. זוהי פלטפורמה מודרנית וגדולה ברמה בינלאומית, המאפשרת קיום אירועים בכל פורמט והיקף: תערוכות, קונגרסים, כנסים, פורומים, אירועי ספורט, תרבות ובידור.
מיקום
הוא ממוקם באזור פולקובו ברובע פולקובסקויה ההיסטורי בחלק הדרום-מערבי של הכפר שושרי כחלק מנפת פושקין בסנקט פטרבורג. מצפון למתחם התערוכה נמצא הכביש המהיר פטרבורגסקויה של העיר פושקין. מצפה הכוכבים פולקובו ממוקם בקרבת הרובע ההיסטורי הסמוך דלנאיה רוגטקה, שסביבו באמצע המאה ה-20 נוצר אזור הגנה שנועד למנוע בנייה מאסיבית באזור, ברם בתחילת המאה ה-21 השטח עבר בינוי נרחב. ליד המתחם נסלל כביש האגרה "נבה", שנחנך בשנת 2019, כשהיציאה הקרובה ביותר אליו טרם נבנתה ובמקביל מהווה יציאה לנמל התעופה. המתחם ממוקם על שטח של 56 דונם, כולל שלושה ביתנים, מרכז קונגרסים ותערוכות הכולל גם 2 מלונות הילטון, 2 מרכזי עסקים של גזפרום מג'רגיונגז, שלושה מנחתי מסוקים, מתחם מכס ולוגיסטיקה, בתי קפה, מסעדות, חדרי הלבשה נייחים וניידים, מרכז רפואי וחדר אם וילד. בשטח יש כנסייה של אייקון סמולנסק של אם האלוהים – שהוא שיפוץ של כנסיית פולקובו ההיסטורית, שברי יסודותיו התגלו במהלך תכנון בניית המתחם. הכנסייה שנהרסה במהלך מלחמת העולם השנייה, נבנתה במאה ה-18 על ידי ג'קומו קברנגי והיה נדיר ברוסיה. שופץ על פי הציורים והשרטוטים שנותרו של האדריכל. בשנת 2011 הונחה קפסולת זמן עם מסר לצאצאים בבסיס הכנסייה.
היסטוריה
ב-9 בפברואר 2007 חתמו ממשלת סנקט פטרבורג וחברת גזפרום על הסכם על שיתוף פעולה לבניית הפרויקט. ב-18 בינואר 2008 הוקמה חברת המניות הסגורה "אקספופורום" לניהול המתחם. ב-1 בנובמבר 2011 חתמה אקספופורום על חבילת הסכמים עם לנאקספו ולאחר מכן הועבר כל תחום התערוכות, כמו גם השכרת מתחם התערוכות לנאקספו, לבעלותה של אקספופורום.
ב-1 באוקטובר 2013 הושלם ארגון מחדש של החברה: פעילויות הבנייה נותרו בידיה של אקספופורום, משימות ארגון אירועי התערוכה, העסקים והתרבות, כמו גם ניהול חלל התצוגה, הועברו לחברה בת בשם ExpoForum-International. מאז 2014, חברת ExpoForum-International היא מפעילת מרכז הכנסים והתערוכות אקספופורום. הפתיחה התקיימה ב-7 באוקטובר 2014 בנוכחות יו"ר דירקטוריון גזפרום אלכסיי מילר ומושל סנקט פטרבורג גאורגי פולטאבצ'נקו.
האירוע הראשון שהתקיים במתקן היה פורום הגז הבינלאומי של סנקט פטרבורג. בשנת 2016, נערך בו פורום סנקט פטרבורג הבינלאומי לכלכלה (SPIEF), שאיגד יותר מ-12,000 משתתפים מ-133 מדינות, כשהועבר מלנאקספו למתחם החדש. בעבר, SPIEF התקיים מדי שנה בלנאקספו.
אקספורום הפך באופן קבוע לאתר לצילומים. בסתיו ובחורף 2013 צולמו בשטח המתחם הנבנה כמה סצנות בקנה מידה גדול של הסרט "מתחת לעננים החשמליים" שביים אלכסיי גרמן הבן. שטח המתחם שימש כנוף הסרט, שחלק ניכר ממנו מספר על דוגמאות גבוהות לאדריכלות אירופאית מודרנית. הסרט שצולם על ידי חברת מטרה-פילמס יחד עם אולפן הקולנוע לנפילם בסיוע משרד התרבות של רוסיה, נכנס לתוכנית התחרות העיקרית של פסטיבל ברלין ה-65 וזכה בפרס דוב הכסף על הישגים יוצאי דופן בתחום הקולנוע. בספטמבר 2016 צילמה חברת הסרטים "פטיצה פילם", בהזמנת רשת NTV, סדרת טלוויזיה בלשית עתירת פעולה בת 16 פרקים בשם "הספירה לאחור" במרכז התערוכות והכנסים. תקופת הצילומים נמשכה מיולי עד נובמבר, כאשר לצורך נעשה שימוש בצילומים באזור הקבלה והחלק החיצוני של המתחם – חניה והכניסה למלון Hampton by Hilton St. Petersburg.
תוכנית מוריסון גריידי
תוכנית מוריסון גריידי (באנגלית: Morrison Grady Plan) הייתה תוכנית שהוצגה ביולי 1946 על-ידי סגן ראש הממשלה הבריטי הרברט מוריסון, לוועדת הקבינט האמריקאית לענייני ארץ ישראל. הוועדה, בראשות השגריר האמריקאי הנרי גריידי, הגיעה ללונדון למשא ומתן בעניין המצב בארץ ישראל ובקשתו של הנשיא הארי טרומן להעלאת 100,000 יהודים. גריידי וועדתו הביעו הסכמה לתוכנית, ועל כן היא נקראה "תוכנית מוריסון גריידי".
רקע להקמת הוועדה
לאחר מסקנות הוועדה האנגלו-אמריקאית בשיתוף שתי הממשלות, ממשלת בריטניה וממשלת ארצות הברית, ממשלת בריטניה חיפשה דרך להתחמק מקיום המלצות הוועדה, בין היתר, בשל מצבה הכלכלי הרעוע שלאחר מלחמת העולם השנייה. ראש הממשלה אטלי הכריז שבריטניה מבקשת מארצות הברית להציג תוכנית למימון המלצות הוועדה, והודיע שבריטניה תהיה מוכנה לקיים את המלצות הוועדה בתנאי שהיישוב היהודי יתפרק מנשקו ויפרק את הארגונים המחתרתיים שבו - תנאים שהיישוב היהודי לא היה מוכן או יכול לקבל על עצמו.
למרות זאת, ממשלת בריטניה הבינה שהמצב לא יכול להישאר על כנו. ועל רקע זה מונתה וועדת מומחים לבחינת הדרכים ליישום מסקנות הוועדה האנגלו-אמריקאית.
ביולי 1946 הגיעה ללונדון ועדת הקבינט של ארצות הברית, בראשות הנרי גריידי, לה הוצגה תוכנית מוריסון, שזכתה לברכתה.
עיקרי התוכנית
הוועדה המליצה שארץ ישראל תחולק לארבע טריטוריות אוטונומיות: בין הטריטוריות יהיה קשר פדרטיבי ובראש הפדרציה יעמוד נציב עליון בריטי. לאזורים היהודי והערבי תהיה אוטונומיה תרבותית בלבד. כמו כן, באזור היהודי יבוטל חוק הקרקעות מ-1940 ותתאפשר כניסתם של 100 אלף יהודים עקורים, ניצולי מחנות ההשמדה מאירופה תוך שנה.
התגובות לתוכנית
נשיא ארצות הברית, הארי טרומן, הקים בוושינגטון ועדה בת שלושה חברים (תת-שר החוץ דין אצ'יסון, שר האוצר ג'ון ו. סניידר ושר ההגנה רוברט פ. פטרסון), שתפקידה היה לגבש מדיניות אמריקנית בשאלת ארץ ישראל. נחום גולדמן הצליח לשכנע את חברי הוועדה לקבל את תוכנית החלוקה שלו שהתקבלה בהנהלה הציונית. ב-12 באוגוסט 1946 כתב טרומן לאטלי: "לאחר עיון נוסף בהמלצות של הקבוצה האמריקנית־בריטית (קבוצת מוריסון גריידי) ואחרי דיון מפורט עם חברי הקבינט שלו ויועציו הגיע באי־רצון למסקנה, שאינו יכול לתמוך בתוכנית בצורתה הנוכחית – כתוכנית אנגלו־אמריקנית". כעבור חודשיים, בערב יום הכיפורים, הודיע טרומן פומבית כי הוא תומך בתוכנית החלוקה של הסוכנות היהודית. טרומן הודיע שארצות הברית תומכת בדרישת הסוכנות הציונית לעלות 100 אלף יהודים לארץ ישראל לאלתר, ובהקמת מדינה יהודית על פני חלק משטחי ארץ ישראל המערבית. כמו כן, בסופו של דבר התוכנית לא יושמה ובריטניה העבירה את שאלת ארץ-ישראל לידי האו"ם, שהקים את ועדת אונסקו"פ.
תמיר
{{פירושונים|* אלכסנדר תמיר – פסנתרן ומוזיקאי
ראו גם
}}
המנון טובאלו
טובאלו היא מונרכיה חוקתית בחבר העמים הבריטי, כאשר מלכת בריטניה היא ראש המדינה, עקב כך גם המנון הממלכה המאוחדת תקף כהמנון מלכותי של המדינה.
אל-ערבי הילאל סודאני
אֶלְ־עַרַבִּי הִילאל סוּדָאנִי (בערבית: العربي هلال سوداني; נולד ב-25 בנובמבר 1987) הוא כדורגלן אלג'ירי המשחק בעמדת החלוץ במריבור.
קריירת מועדונים
סודאני החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של שלאף. במאי, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כאשר הוא רק בן 19. בעונת נבחר לשחקן הצעיר של העונה כאשר הבקיע 11 שערים ב-24 הופעות.
ב-8 באוגוסט 2011, סודאני חתם לשלוש שנים עם בויטוריה דה גימארייש תמורת 800 אלף אירו. ב-25 באוגוסט 2011, סודאני ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במסגרת מוקדמות הליגה האירופית נגד אתלטיקו מדריד. ב-16 באוקטובר 2011, הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת הגביע הפורטוגזי, כאשר קבוצתו הייתה בפיגור 0–1 בדקה ה-89 והמשחק הלך להארכה ובדקה ה-117 הבקיע את שער הניצחון. ב-1 באפריל 2012, סודאני הבקיע את השער הראשון שלו בליגה בניצחון 1–3 נגד פאסוס דה פריירה. ב-26 במאי 2013 זכה עם המועדון בגביע ראשון בתולדותיו, במשחק זה אף כבש את שער השוויון עבור ויטוריה.
ב-27 במאי 2013, סודאני חתם בדינמו זאגרב תמורת 900 אלף אירו. ב-6 ביולי 2013, ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הסופר קאפ בו ניצחה זאגרב והוא זכה עם המועדון בתואר ראשון. ב-12 ביולי 2013 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–3 נגד אוסייק.
ב-29 ביוני 2018 חתם סודאני בנוטינגהאם פורסט לשלוש שנים. ב-7 באוגוסט ערך את הופעתו בבכורה בקבוצה בתיקו 1-1 נגד וסט ברומיץ' אלביון. ב-11 באוגוסט הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0–1 על רדינג.
ב-18 ביוני 2019 חתם סודאני באולימפיאקוס לשנתיים.
ב-25 בינואר 2021, סודאני חתם באל-פתח מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית
ב-4 ביוני 2011 סודאני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלג'יריה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2012 נגד. ב-26 במאי 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–3 נגד. סודאני נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2013 ולקראת מונדיאל 2014.
שמאניזם
שמאניזם (Shamanism) הוא מכלול של שיטות אקסטטיות ותרפויטיות המבקשות להשיג קשר עם היקום המקביל והבלתי נראה של הרוחות, על מנת להשיג את תמיכתן בניהול עניינם של בני האדם. שמאניזם, על סוגיו השונים, היה נפוץ בכל היבשות וברוב התרבויות.
מקור השם
מקור המילה שמאן שאולה מתושבי סיביר דוברי טונגוסית ופירושה זה שיודע, זה שרואה או מכשף. בתרבויות השונות נקרא השמאן בשמות אחרים.
אמונה
בחברות פשוטות עולם הרוחות מילא תפקיד משמעותי בהבנת המציאות ובהפיכת החיים לנסבלים יותר. על פי האמונה, לכל אדם יש רוח שומרת המגנה עליו בכל מהלך חייו, והאדם מסוגל לצאת למסע שמאני בו הוא פוגש את הרוח השומרת ורוחות נוספות. על פי האמונה השמאנית רוחות אלו הן אנרגיות הסובבות ביקום ומסייעות לבני אדם. במסע עצמו הרוחות הללו מתגלמות בצורת בעלי חיים, צמחים, בני אדם, דמויות מיתיות ואף עצמים דוממים - הכול על פי מערכת האסוציאציות של האדם היוצא למסע. על מנת לצאת למסע שמאני, על המוח להיות במצב הדומה לטראנס, שמושג בדרך כלל על ידי התבודדות, תיפוף חזק ומונוטוני, ולעיתים גם על ידי שימוש בסמים (כיום במערב עושים זאת בדרך כלל על ידי תיפוף בלבד). במהלך המסע השמאני האדם שואל את הרוחות העוזרות שאלות, ומקבל מהן תשובות. האדם יכול לשאול את הרוחות העוזרות שלו כל שאלה שנועדה לעזור לו בחייו (לדוגמה: "כיצד אני יכול לעזור לעצמי לרפא את עצמי ממחלה מסוימת", "מה ההתנהגות האובססיבית שלי מנסה ללמד אותי?", "אילו צעדים עליי לקחת על מנת לרפא את הסיבה האמיתית של הדיכאון שלי?"). באמצעות מסע זה ניתן, על פי האמונה, לרפא כל בעיה, פיזית או נפשית. במהלך המסע האדם מקבל מהרוחות שלו לימוד, כוח וריפוי. ניתן גם לצאת למסע שמאני על מנת לפגוש את רוחותיהם של אנשים חיים ולרפא את מערכת היחסים איתם.
על אף שהפרטים בחברות אלו היו בקיאים בשיטות השונות להשגת הקשר עם עולם הרוחות, היה מוסכם על הכול שישנם אחדים שהם מוכשרים לכך במיוחד. אותם אנשים, השמאנים, נעזרו בחלומות ובטראנסים על מנת לתקשר עם עולם הרוחות, ואף לבקר בו. השיטות היו מגוונות, וכללו נטילת חומרים הלוצינוגניים כדי להגיע לטראנס, ריקוד לקצב תיפוף חדגוני, עצימת עיניים ועוד. פרקטיקות השמאניזם כללו:
כיום
בשבטים רבים ברחבי העולם פועלים שמאנים עד היום. בנוסף לכך, בעקבות מחקרים אנתרופולוגיים במהלך המאה ה-20, הגיעו פרקטיקות שמאניות גם למערב, וכיום מתקיימים בארצות מערביות רבות (ובהן גם ישראל) קורסים שבהם לומדים התלמידים כיצד לתקשר עם הרוחות העוזרות שלהם ולבקש מהן ריפוי ועזרה. עלייתו של השמאניזם בעשרות השנים האחרונות מכונה לעיתים נאו-שמאניזם. בין אלו המאמינים בשמאניזם במערב רווחות דעות שונות: הגישה המקורית, על פיה האדם אכן פוגש את הרוחות העוזרות שלו, שהן חיצוניות לו, והן אכן מלמדות אותו, מרפאות אותו ומעניקות לו כוח. בנוסף לכך קיימת במערב גישה פסיכולוגית, הנשענת על תורתו של הפסיכיאטר והפסיכואנליטיקאי הנודע קרל גוסטב יונג, שעל פיה האדם אינו יוצא למסע ב"עולם הרוחות" אלא למסע אל תוך הלא-מודע שלו עצמו (או, על פי אנשים מסוימים, אל הלא-מודע הקולקטיבי). גם אנשים אלה, ובהם בעיקר פסיכולוגים, משתמשים בשמאניזם על מנת לעזור לאנשים, וזאת בלי להאמין כי מדובר ברוחות. כך או כך, רבים מעידים כי השיטה עוזרת ומרפאת בין אם המשתתפים מאמינים ברוחות ובין אם לא.
תרבות השמאניזם הייתה ועודנה מוקד לעניין במחקר האתנובוטני בשל השימוש שהיא עושה בצמחים שונים.
חלוקה מנהלית של גרמניה המזרחית
עם הקמת הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית באוקטובר 1949, ירשה המדינה החדשה את החלוקה המנהלית של גרמניה הנאצית. לפי החלוקה המנהלית של השלטון הנאצי כללה גרמניה "לנדר" (מדינות). בשטח הכיבוש הסובייטי, היכן שהוקמה גרמניה המזרחית היו חמש "לנדר": מקלנבורג-מערב פומרניה, ברנדנבורג, ברלין (מלבד מערב ברלין), סקסוניה, סקסוניה-אנהלט ותורינגיה. במסגרת רפורמה מנהלית מקיפה ב-1952, בוטלו 5 המדינות ובמקומם חולקה הרפובליקה הדמוקרטית ל-15 מחוזות (Bezirke). שמו של כל מחוז היה שמה של העיר הכי גדולה בו:
לברלין המזרחית היה מעמד מיוחד עקב היותה עיר בירה. היא נקראה ברלין או ברלין, בירת הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (Berlin, Hauptstadt der DDR).
החלוקה החדשה נבעה משתי סיבות: הראשונה היא שגרמניה המזרחית ניסתה למחוק סממנים הקשורים לעברה הנאצי וליצור זהות חדשה והשנייה היא ששלטונות גרמניה המזרחית, בתור מדינה רודנית רצו ליצור מערכת שלטון אזורי שתהיה כפופה לשלטון המרכזי. ב-1990 לאחר איחוד גרמניה, בוטלו ה-Bezirke והוחזרו ה-Lander המקוריים כמו לפני האיחוד וכמו בגרמניה המערבית.
טטרה 90
טטרה 90 (בצ'כוסלובקית: Tatra 90) היא אב טיפוס של מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית טטרה (באנגלית: "Tatra company") אשר יוצרה בשנת 1935.
סך הכול יוצרו 2 אבות-טיפוס.
In the Pines
In The Pines (באנגלית - "בין עצי האורן") הוא שיר עם אמריקני הידוע גם כ-"Black Girl" ("נערה שחורה") או "" (היכן ישנת הלילה). השיר מוכר כבר משנות ה-70 של המאה ה-19, ונראה כי מקורו בהרי האפלצ'ים הדרומיים. זהות כותב השיר אינה ידועה, אך הוא הוקלט על ידי עשרות אמנים בסוגות מוזיקליות שונות. ב-1993 התפרסם ביצוע אקוסטי של להקת נירוונה מתוך ההופעה MTV Unplugged, והכיר את השיר לקהלים חדשים שטרם נחשפו אליו. בהופעה, קורט קוביין מציג את השיר כ"שיר של לדבלי", זמר עם אמריקני שהקליט את השיר מספר פעמים החל מ-1944, אך באופן בסיסי גרסתו של לדבלי אינה שונה באופן מהותי מגרסאות אחרות. עם זאת, מילותיו של השיר זכו לגרסאות רבות ושונות.
היסטוריה מוקדמת
כשירי עם רבים אחרים "בין עצי האורן" עבר מדור לדור וממקום למקום כשהוא מושר ללא מסורת כתובה. הגרסה המודפסת הראשונה של השיר נכתבה על ידי חוקר הפולקלור הבריטי ססיל שארפ, והופיעה בכתובים בשנת 1917. היא כללה רק ארבע שורות ומלודיה:
מילות השיר
ב-1925 הוקלטה הגרסה הראשונה של השיר על גבי צילינדר לפונוגרף על ידי חוקרי שירי עם. היה זה התיעוד הראשון של גרסה העוסקת גם ב"רכבת הארוכה ביותר". נראה כי ההתייחסות לרכבת החלה בשיר עם נפרד, שברבות הימים התמזג עם גרסת "היכן היית הלילה". גרסאות נוספות כללו התייחסות ל"מכרה הפחם של ג'ו בראון" ול"קו ג'ורג'יה", ונראה כי מקורה של התייחסות זו במנהגו של מושל ג'ורג'יה ג'וזף אי. בראון להעסיק אסירים בכריית פחם בתחילת העשור השמיני של המאה ה-19. גרסאות מוקדמות מציינות כי "ראשו של מישהו נמצא בין גלגלי הקטר", ומייחסות את העריפה לרכבת. גרסאות מאוחרות יותר מדברות על עריפה, ומייחסות לה גורם זדוני יותר.
משנת 1925 בה הוקלט השיר לראשונה, הוקלטו לו גרסאות מסחריות רבות בעיקר על ידי אמני פולק ולהקות בלוגראס. בשנת 1970 מצאה החוקרת ג'ודית מקולו 160 גרסאות שונות לשיר, המשלבות בצורות שונות את האלמנטים הבסיסיים, כגון מיהו האדם שנכנס ליער האורן, או מיהו שנערף. אלו מתוארים לעיתים כגבר או אישה, נערה מתבגרת, אשת איש, בעל או הורה. יער האורן מסמל, כפי הנראה, מיניות, מוות או בדידות. הרכבת הורגת את האהוב, או נושאת אותו למרחקים, או מסמלת את שהותו של העובד שכיר היום הנווד בתקופת השפל הגדול הרחק מביתו. בגרסאות בהן מופיע עימות, האדם שמתעמתים איתו הוא תמיד נערה, שנתפסה לרוב כשהיא עושה דבר מה אסור.
אזכורים בתרבות
השיר מושר על ידי סיסי ספייסק בסרט "בתו של כורה פחם", שבו היא משחקת את זמרת הקאנטרי לורטה לין. גרסתו של לד בלי מופיעה בסרט האימה מ-1997 "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון".
בעקבות הביצוע של נירוונה כתב הזמר עמיר לב שיר בשם "My Girl", ובו השורה "אני אשיר עם קורט My Girl", רמז לסולן הלהקה קורט קוביין. השיר נכלל באלבומו "פעם בחיים" מ־1998.
איפה טעינו
איפה טעינו הוא אלבום השני של הראפר סגול 59. האלבום יצא ב-2002 דרך פאקט רקורדס.
האלבום היה פריצת הדרך של סגול, וכלל כמה אורחים כמו שאנן סטריט והראפר הישראלי-פלסטיני תאמר נפאר אשר משתתפים בשיר "ועידת פיסגה", המושר בעברית ובערבית ומדבר על אפשרות לסובלנות ושלום בין הישראלים לפלסטינים.
תנועת של"מ
תנועת של"מ (כיום: באים לטוב) הייתה תנועה עממית להתנדבות, הפונה לכל האוכלוסייה הבוגרת ו/או לכל מי שפרש ממעגל העבודה ומציעה לו להשתלב במגוון תחומי עשייה התנדבותיים בקהילה. התנועה הוקמה בתחילת שנת 2000 על ידי ד"ר שלום קליין ז"ל. פעלה במסגרת החברה למתנ"סים. פעילויותיה השונות של התנועה נוהלו על ידי גרעין הנהלה מתנדב, הכולל מנהלי תחום ורכזי מחוזות. סניפי תנועת של"מ בכ–100 יישובים ברחבי הארץ הופעלו בידי כ-12,000 הכוללים: רכזי מחוזות, רכזיי יישובים ומתנדבים במגוון תחומי עשייה בקהילה בה מתגוררים.
חזון התנועה
של"מ רואה בשרות לאומי למבוגר הזדמנות למימוש עצמי, מיצוי יכולות ודרך להבטיח "נחיתה רכה" ממעגל העבודה למעגל הפרישה. הגמלאי המתנדב מהווה משאב לאומי כלכלי מהמדרגה הראשונה אשר מציע הון אנושי מקצועי, וידע וניסיון מצטברים משולבים במוטיבציה גבוהה, המהווים תרומה משמעותית לצרכים ההולכים וגדלים של החברה בה אנו חיים. של"מ כתנועה חברתית, שמה דגש רב גם על "הדבק החברתי" לגיבוש המתנדבים, העשרתם וחיזוק גאוות היחידה במסגרת מועדונים חברתיים במתנ"סים.
פעילויות התנדבות עיקריות
תנועת של"מ הציעה מניפה רחבה של משימות התנדבות כמענה לצרכים ובעיות בחברה. כל אחד יכול לבחור תחום עניין הקרוב ללבו ומתאים לכישוריו וניסיונו האישי, בפרויקטים כלל ארציים וכן במשימות התנדבות נקודתיות בהתאם לצורכי היישוב. תנועת של"מ מעודדת יוזמות ורעיונות חדשים להתנדבות בקרב הקהילה.
אאוס
אֵאוֹס (יוונית הומרית: Ἠώς יוונית אטית: Έως) היא אלת השחר במיתולוגיה היוונית ובתם של היפריון ותיאה. שמו של אחיה הוא הליוס, וכמותו, היא נוהגת במרכבה רתומה לפיתון ולאחד מסוסי למפוס. היוונים תיארו את אאוס כאלה בעלת מאהבים רבים. אחד מהם היה ארס. בן זוג אחר של אאוס היה איאולוס, אל הרוחות, והיא ילדה לו את ארבעת אלי הרוחות: בוריאס (אל הרוח הצפונית), יורוס (אל הרוח המזרחית), זפירוס (אל הרוח המערבית) ונוטוס (אל הרוח הדרומית). בסיפור מיתולוגיה נוסף, זאוס מעניק לאהובהּ, טיתונוס, חיי נצח, אך טיתונוס הזדקן בסופו של דבר. לטיתונוס היא ילדה שני בנים, את אמתיון ואת ממנון. מאהב אחר שלה היה אוריון, אך ארטמיס, האלה הבתולה, רצחה אותו. בסביבות המאה ה-6 לפנה"ס החלו להופיע יצירות אמנות בכיכוב אאוס, שבהן בדרך כלל צוירה בתוך מרכבתה או כבעלת כנפיים.
לפי סיפור אגדה, הייתה אאוס שולחת כל בוקר אצבעות ורודות אל פני השמיים ומעלה אור לשמיים במזרח. היא התאהבה בטיתונוס שהיה בן אנוש, וכאשר התחתנו שאל זאוס מה היו רוצים כמתנת נישואין. אז אמרה אאוס: "יום אחד הנסיך שלי ימות וישאיר אותי לבד, הייתי רוצה שתהפוך אותו לבן אלמוות". זאוס הסכים והפך את הנסיך מבן תמותה לבן אלמוות, אבל במתנה שהעניק זאוס נחבא עוקץ מרושע: הוא אמנם העניק לאהובהּ של אאוס חיי נצח כפי שביקשה, אבל לא נעורי נצח. הנסיך הצעיר והנאה הזדקן בחלוף השנים ולבסוף התכווץ כל כך עד שביקש נפשו למות. כשהבינה אאוס איזו קללה נוראה הטילה באהובהּ היא הפכה אותו לחרק והתאבלה על טיפשותה ופזיזותה בבקשהּ חיי נצח אך לא נעורי נצח מאת זאוס הנקמן לאהובהּ בן האנוש.
בגרסאות מאוחרות יותר של הסיפור החרק הוא צרצר.
מקבילתה הרומאית של אאוס היא אורורה, ובמיתולוגיה ההינדואית מקבילתה היא אושאס.
Time Vaults
Time Vaults הוא אלבום של להקת ואן דר גראף ג'נרייטור. האלבום יצא לראשונה על קלטת, כמעט ארבע שנים לאחר פירוק הלהקה ב-1978. מאוחר יותר, יצא האלבום על תקליט ויניל וב-1992 יצא לאור על תקליטור. האלבום כולל שירים שהוקלטו על ידי הלהקה מ-1972 עד 1975 בתקופה שהלהקה הייתה בהפסקה זמנית. ההקלטות לא היו באיכות טובה.
בין היתר, האלבום גם מכיל את החזרות של הלהקה להופעותיה בשנת 1975, לאחר איחודה.
בשיר "Coil Night" הסולן פיטר האמיל מנגן בגיטרת בס והסקסופוניסט דייוויד ג'קסון מנגן על פסנתר.
מישה
מישה (ברוסית: Миша) או מישקה (Мишка) הוא דוב חום שהיה הקמע הרשמי של אולימפיאדת מוסקבה ב-1980.
בשנת 1977 פנתה הוועדה המארגנת של אולימפיאדת מוסקבה לקבוצת מעצבים בבקשה לעצב דמות של דוב שתייצג את המשחקים האולימפיים הקרבים. הדוב נבחר משום שהוא בעל חיים שמזוהה עם הטבע הרוסי והוא מופיע בסיפורי עם רוסיים רבים. לוועדה הוגשו הצעות רבות וב-19 בדצמבר באותה שנה הודיעה הוועדה כי היא בחרה בהצעתו של מאייר ספרי הילדים ויקטור צ'יז'יקוב. באיורו של צ'יז'יקוב היה הדובי חייכן וחסון ובכך התאים לייצג את הרוח האולימפית של שלום ובריאות גופנית.
טקס הסיום של האולימפיאדה ננעל בשחרור בובה ענקית של מישה הקשורה לבלונים אל שמי מוסקבה לצלילי שיר הפרידה "להתראות, מוסקבה" (До свиданья, Москва) שחובר במיוחד על ידי ניקולאי דוברונרבוב ואלכסנדרה פחמוטובה.
מקור השם מישה
השם מישה הוא שם חיבה רוסי למיכאל והוא גם כינוי נפוץ ברוסית לדוב צעצוע ולדמויות של דובים בסיפורי ילדים. הבלשן הרוסי לב אוספנסקי העלה בספרו "מילה על המילים" (Слово о словах, 1954) שתי השערות לגבי הקשר שבין דובים לבין שם החיבה הזה ברוסית: האחת היא שהמילה מישה מתחילה בצליל מ', שבו מתחילה גם המילה медведь ("מדְווד"), "דוב" והשנייה היא שהיא נוצרה מהמילה הליטאית miškas, שפירושה יער.
ריינולדס
ריינולדס (נהגה "רֶנוֹלְדְס") הוא שם משפחה אנגלי.
בלתי הפיך (ספר)
בלתי הפיך הוא מותחן בדיוני של הסופר החרדי יאיר וינשטוק, שפרסם את הספר תחת שם העט מ. ארבל. העלילה סובבת סביב מזימה חשאית של שירות הביטחון הכללי נגד הציבור החרדי בישראל, על פי תוכנית ושמה "הרבי המרקיד", ובה יהרסו את הציבור מבפנים על ידי מלחמת אחים. הספר יצא לאור בשנת 1997 (ה'תשנ"ז), בהוצאת אור זהב. הספר נמכר בכ-30,000 עותקים ותורגם למספר שפות, בהן אנגלית, צרפתית ויידיש.
מני שוורץ ומשה (מוישקה) דינבורג
מני שוורץ, הוא בחור ישיבה חכם ומוכשר, הלומד בישיבת עין ישראל, וניחן ביכולות שליטה מדהימות על אנשים. בילדותו היה מבקר רבות בבית המדרש של האדמו"ר המפורסם, רבי איציקל גבירצמן ששכן סמוך לבית הוריו באנטוורפן שבבלגיה. מני מוקסם מהערצתם של החסידים לרבי, אותה הוא מפרש במעוות כיכולת שליטה אבסולוטית באנשים, והוא מחליט בלבו להפוך לאדמו"ר כדי שיוכל לשלוט באנשים. כשהוא מתבגר, הוא מכיר בטעותו, אך מסרב למאמץ רוחני מיוחד כדי להפוך בבא הזמן לאדמו"ר. בישיבה הוא פוגש מספר בחורים חלשי אופי וצייתנים עליהם הוא מממש בהצלחה את יכולות השליטה שלו, ביניהם חברו לחדר משה "מוישקה" דינבורג. השניים הופכים לחברים טובים, עד כדי תלות עיוורת שמפתח מוישקה במני. יום אחד מסתבכים שניהם במעשה קונדס ומסולקים מהישיבה למשך שבוע, אותו הם מבלים בבית הוריו של משה דינבורג בבתי אונגרין בירושלים. בביתו של מוישקה נחשף מני לספר קבלה עתיק יומין הכתוב על גבי קלף בשם "כלי מחזיק ברכה". ספר רב עוצמה היכול לחולל נסים, וכולל מגוון עצות ופתרונות לבעיות שונות, ועובר בירושה מדור לדור במשפחת דינבורג.
מני חושק בספר לשם מימוש החלום שלו להפוך לאדמו"ר, ולאט לאט הוא מדרדר את מוישקה להתרחק מהדת, מתוך הנחה שכחילוני לא יתעניין בספר שכולו קמיעות ומיסטיקה. ביום בהיר אחד שניהם יוצאים בשאלה ומתגייסים לצה"ל. שמואל דינבורג אביו של משה, אינו עומד בצער על בנו שיצא לתרבות רעה, והוא נפטר מהתקף לב. הספר עובר בירושה לבנו מוישקה, שמשנה את שמו לאודי דינור, נושא לאישה את מוניקה עובדת בכירה במשרד החוץ, ומקים רשת אולפנים מצליחה לצילום בשם "צלמון". לזוג ילד חכם ויפה בשם גילי. אודי מודע לשוויו הרב של הספר כעותק יחיד בעולם והוא גונז אותו בכספת כבדה. מני מאבד עניין לכאורה בספר, ומתחיל לעסוק ביודאיקה, שם הוא מכיר את פיני יעקובי, סוחר עתיקות המכונה "יעקובי הגדול".
תוכנית הרבי המרקיד
באותו זמן מתכנסים ראשי השב"כ בישראל לטכס עצה כנגד האיום הדמוגרפי של הציבור החרדי בישראל. ראש האגף ללוחמה פסיכולוגית משולם יעקובי, בנו של פיני יעקובי, מציע תוכנית בשם הרבי המרקיד, שמטרתה להרוס את החברה החרדית בישראל. במסגרת התוכנית יושתל בתוך הציבור החרדי מרגל, שיהא אדמו"ר עושה נפלאות המושך אליו קהל נרחב ומגוון מכל החוגים והזרמים הדתיים והחרדים, ויוציא מהם את סודותיהם הכמוסים והאפלים ביותר. החומר כולו יתועד וישמר ליום פקודה, אז יופץ בכל הריכוזים החרדיים והדתיים ויעורר את מלחמת האחים הגדולה ביותר, שתביא להתמוטטות מוחלטת של קהילות החרדים והדתיים.
משולם מציע את ידידו מני כמועמד לתפקיד הרבי, מני יודע שעליו להשיג לשם כך את הספר "כלי מחזיק ברכה". והוא פונה לפיני יעקובי אביו של משולם בבקשה שירכוש את הספר מאודי. אודי שמעוניין למכור את הספר בשל קשיי נזילות באולפני הצילום שלו, מסרב למחיר אותו מציע מני המתחזה לד"ר ראלף סטארן, ומבקש מחיר גבוה פי שישה. מני מעביר את הפרטים למשולם שהוגה תוכנית להשתלטות על הספר. מני מתחזה שוב לד"ר ראלף סטארן, ומשכנע את אודי להביא עמו ברכב את הספר לחתונה המתקיימת אותו לילה בקריית מוצקין. הם משחדים את נהגו הקבוע של אודי ומרוקנים את מכל הדלק, כך שהרכב יעצור מעצמו במרחק מאות מטרים מהאולם. אז ירדו רעולי פנים ממסוק אזרחי היכן שיעצור הרכב וישדדו את הספר. מני מסמם בחתונה את אודי, אשתו מוניקה ובנם גילי בסם מסוג אקסטזי, ומחליף את נהגו של אודי בחזור. לאחר שהוא נוהג בצורה מסוכנת דורשת מוניקה שגילי ינהג במקומו, גילי מחליף אותו אך נוהג בגילופין בשל הסימום והרכב מתדרדר לתהום. מהתאונה שורדים גילי ומוניקה, אך גילי חווה בעקבותיה התקפים חשמליים במוח בשם בלק אאוט, בה תמונה מסוימת מהעבר מנסה לפרוץ לתודעתו, אך שבה ונעלמת.
גילי דינור ורב אייב רוזנטל
גילי מחלים מן התאונה ומסיים את לימודיו בבית הספר התיכון ולאחר מכן את שירותו הצבאי. הוא לומד עיתונאות ומתחיל לעבוד ככתב ביומון "היום הזה". הוא מתגלה ככתב מוכשר ומתקדם במהירות לאחד מבכירי הכתבים בהיום הזה, יחד עם הפרטנר שלו לדסק הכתבים בני גביזון. בעצתו של בני הם נוסעים לסמינר לחוזרים בתשובה בטבריה, וגילי מתחיל לחזור בתשובה. הוא נוטש את העיתון ונכנס לישיבה לחוזרים בתשובה. שם ראש הישיבה הוא חיים עויזר שמידט, שהיה בעבר חברו לחדר של אביו אודי בישיבת עין ישראל. מהר מאוד הוא נשבר וחוזר לעבודתו בעיתון ככתב לענייני חרדים. בני מחליט להכיר לגילי את הרב שלו ושמו הרב אייב רוזנטל, וגילי נפגש עם רב אייב ומתוודע לכוחותיו העצומים בקריאת מחשבות, ובשליטה על אנשים, והופך למעריצו. בבית הרב הוא מתוודע לשני בניו המאומצים חוני ורדי ופייסי ברנט. פייסי הוא חרש אילם החולה בסיסטיק פיברוזיס.
גילי מתחיל סדרת כתבות מוצלחת על חצרות החסידים ועולם הישיבות בה הוא נעזר ברב אייב שמצווה עליו לגנוז את הסקופים המרעישים אותם הוא חושף, ולפרסם רק החלקים שאינם כוללים רכילויות. סדרת הכתבות מובילה אותו לפרס העיתונות עט הזהב. הוא מתחיל לקבל איומים על חייו, המצווים עליו להתרחק מגורמים שליליים אליהם חבר לאחרונה. בחצר חסידות קילץ ובישיבת תורה לשמה שאותן הוא מסקר ראשונות, פורצות מחלוקות איומות המאיימות להרוס אותם כליל.
סגן עורך היום הזה אריק מייזליש, מנסה להעביר לגילי מידע סמוי, ומשאיר לגילי הודעה במשיבון שיפגשו למחרת, אך מחוסל בתאונת דרכים אותו לילה. גילי ממשיך לבקר בבית רב אייב ומתיידד עם פייסי. מצבו של פייסי מחמיר, והוא מבקש מגילי להציל את חייו. לפני שגילי עוזב את הבית, הוא שומע תמליל שיחות מוקלט של רב אייב עם מטופליו. הוא ניגש לחדר ומגלה את חוני ורדי בנו המאומץ של הרב, מאזין לקלטות מתוך רשמקול. גילי נוסע לישיבה בה למד, ומגולל לפני ראש הישיבה הרב שמידט את הסיפור כולו מיום התאונה. הוא מתוודע לכך שאביו אודי, והרב שמידט למדו יחד בישיבת עין ישראל. הרב שמידט יועץ לגילי ללמוד שפת חרשים אלמים, ולדובב את פייסי. גילי לומד מעט שפת חרשים אלמים ושומע מפייסי על מצבו הבריאותי שהולך ומדרדר וסודות מביתו של רב אייב, בהם: שהשיחות של הרב עם מטופליו מוקלטות ומועברות לגורם בלתי ידוע.
גילי מתחיל לחשוד ויוצא לחקור ביומניו של אביו על עברו כבחור ישיבה. מטען חבלה מוצמד למכוניתו של גילי, והורג את ידידו בני גביזון. בהלווייתו של בני גביזון תוקף רב אייב את אנשי השב"כ ואומר שה' יקום דמו מרוצחיו. ראשי השב"כ שנוכחים במקום מסתלקים בתדהמה. גילי מצטרף לרב אייב ברכבו בסיום ההלוויה, ורכב מסוג שברולט נוגח אותם בעוצמה פעם אחר פעם ומנסה לחסל אותם. גילי מזעיק משטרה, והרכב נעלם. גילי שם לב לטעות לשונית של רב אייב, בה הוא מכנה אנטיביוטיקה בשם אקונומיקה. טעות הכתובה ביומניו של אביו על מני שוורץ. הוא מחליט לחדור לחדרו הפרטי של רב אייב. פיני יעקובי מחתן את בתו, ורב אייב נקרא לערוך את החופה. גילי ופייסי מנצלים את הערב בו יצאו כולם לחתונה וחודרים לחדרו הפרטי של רב אייב. שם הם מגלים מאחורי שולחנו כספת גדולה, ובתוכה נמצא כלי מחזיק ברכה המקורי, שנשדד מאודי דינור. גילי נכנס לפעולה ומטיס את פייסי לניתוח לב ריאות בלונדון. בדרך לשדה התעופה עוצרים אנשי שב"כ את האמבולנס בו נמצא פייסי, ומנסים לחלץ ממנו האם העביר מידע על תוכנית הרבי המרקיד לגילי. הם מגלים כי אינו יודע דבר, וכי הם אלו שחשפו לפניו את צופני התוכנית. פייסי מוטס ועובר בהצלחה ניתוח השתלת לב ריאות.
גילי חוזר לקילץ, ונפגש עם הרבי, הרבי שולח אותו יחד עם קופל בוים איש חברה קדישא לקברו של אביו, שם הוא מגלה, כי העצמות הקבורות, אינם עצמותיו של אביו, אלא עצמות עתיקות מתקופת זמן קדומה. הרבי מקילץ מייעץ לגילי לטוס לחו"ל מהסיבה שפייסי מחזיק במידע קריטי עבורו. גילי יורד למחתרת, ועוזב את הארץ בזהות בדויה בדרכון על שם יהושע צוקר. הוא נפגש עם פייסי ושומע ממנו את שמות צופני תוכנית הרבי המרקיד, מיקי גדיש, גולדמן, הרבי המרקיד.