cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארלי הוכשילד
פרסים והוקרה
עבודתה של הוכשילד מהווה מודל לאידיאל של סוציולוגיה פמיניסטית ומעורבת. לעבודתה השפעה משמעותית מחוץ לאקדמיה והיא מוכרת כ"סוציולוגית ציבורית" (public sociologist) על תרומתה לפרסומים הפתוחים של מגזין הניו יורק טיימס ועל כתיבתה למגזינים כמו: "מגזין הארפר" (Harper's Magazine), שבועון הניו-יורק טיימס לביקורת ספרים (Book Review), מגזין "מאדר ג'ונס" (Mother Jones) ומגזין "אמריקן פרוספקט" (The American Prospect) בנושאים שעל סדר היום. ספריה The Managed Heart (הלב המנוהל) וThe Managed Heart (המשמרת השנייה)הוכרו על ידי מגזין הניו יורק טיימס כספרי הסוציולוגיה הטובים ביותר של השנה. הספר "המשמרת השנייה" נכלל ברשימת רבי המכר בתחום ספרי הסוציולוגיה. לספר זה נוכחות נרחבת החורגת מגבולות האקדמיה, ולרעיונותיו יש השפעה רבה על השיח הציבורי בתחום הטבע הממוגדר של משפחה ועבודה.
ספרים
תורגם לעברית
אמיל מאירסון
אמיל מאירסון (בצרפתית: Émile Meyerson; 12 בפברואר 1859 – 2 בדצמבר 1933) היה אפיסטמולוג, כימאי ופילוסוף של המדע יהודי-צרפתי ממוצא פולני. לצד עבודתו המדעית היה פעיל ציוני ומנהל יק"א.
קורות חיים
מאירסון נולד בלובלין שבפולין. אביו, ברנרד, עמד במשך שנים רבות בראש הקהילה היהודית בעיר, ואמו, מַלווינה (מלכה) מאירסון לבית הורביץ, הייתה סופרת ששלטה בשפות רבות וכתבה רומנים היסטוריים בפולנית על ההיסטוריה של יהודי פולין.
בגיל צעיר נסע ללימודים בברלין, סיים את לימודיו בבית־ספר ריאלי, למד כימיה במספר אוניברסיטאות בגרמניה. בשנת 1882 סיים את לימודיו ונסע לפריז, שם עבד תקופה קצרה ככימאי, ולאחר מכן היה עורך לענייני חוץ של סוכנות הידיעות HAVAS.
בשנת 1893 הצטרף לאגודת חובבי ציון, "יישוב ארץ־ישראל". בינואר 1894 היה נציג אודסה בוועידה בין־ארצית של חובבי ציון ונבחר למזכיר הוועד.
באפריל 1896 חלה נקודת מפנה בחייו של מאירסון; בעקבות מותו של מייסדה ונשיאה של חברת יק"א, הברון מוריס דה הירש, התאפשר להפעיל את יק"א גם בארץ ישראל, ובשלושים השנים הבאות התמסר מאירסון לפעילות התיישבותית בארץ ישראל.
באפריל 1899 נסע מאירסון לראשונה לארץ ישראל לשם הכשרתו לתפקיד בכיר ביק"א. לשם כך ביקר במושבות ולמד על מוסדות בעלי חשיבות ליהודי ארץ ישראל. לאחר מכן התמנה למנהל משותף של חברת יק"א, ולבעל אחריות מיוחדת לענייני ארץ־ישראל, תפקיד זה מילא עד לפרישתו בשנת 1923.
מאירסון מת בשנתו מאוטם שריר הלב בגיל 74.
מאירסון היה אחיה של המשוררת והמחזאית הפולנית ממוצא יהודי פרנצ'ישקה אַרנשטַיינובה.
שמואל הומינר
שמואל מיכל הומינר (ה'תר"ה, 1845 − ח' בסיוון ה'תרס"ז, 21 במאי 1907) היה מבוני השכונות הראשונות בירושלים מחוץ לחומת העיר העתיקה.
קורות חייו
נולד בעיירה ברז'ין (Бярэ́зань) הסמוכה לבירת בלארוס - מינסק לרב ישעיהו הומינר, רב העיירה ש-3,000 היהודים שגרו בה היוו כ-70% מהאוכלוסייה. בערך בשנת תרכ"ב (1862) נישא לבריינה רבקה זלדוביץ'.
בערב חג השבועות תרל"א (1871) עלה לארץ ישראל עם אשתו ושלושת ילדיו הגדולים. התגורר בעיר העתיקה בירושלים. בעלותו הביא עמו למעלה מאלף ספרים מירושת אביו, וספרייתו הייתה מהגדולות שבירושלים. היה ממקורבי המהרי"ל דיסקין. בשנת תרל"ד (1874) היה ממייסדי שכונת מאה שערים ואף בנה את הבית הראשון בה (כיום ברחוב חוני המעגל 21), אליו עבר לגור עם ילדיו, אך בתחילה בלא אשתו שפחדה מהתנכלויות הערבים. כאות הוקרה נקרא רחוב הומינר בשכונת מאה שערים על שמו.
היה גם ממייסדי שכונת בית יעקב ובית היתומים דיסקין, והיה חבר בוועד להקמת פתח תקווה.
נפטר בירושלים בח' בסיוון ה'תרס"ז (1907). בשכונת מאה שערים בירושלים נקרא רחוב על שמו.
צאצאיו
מלבד שלושת ילדיו הגדולים שנולדו בחוץ לארץ, נולדו לו בירושלים עוד שישה ילדים: שלמה, דוד, לאה-רחל (שולזינגר), מרדכי-זאב, אסתר-פייגה וחוה-שרה (שפירא). בין נכדיו: הרב שמואל הומינר, והרב שמואל שפירא. בין נינותיו: המשוררות דליה רביקוביץ' ועדנה אפק..
הומוסקסואליות במצרים העתיקה
חנומחוטפ וני ענח' חנום
המקרה הידוע ביותר של הומוסקסואליות במצרים העתיקה הוא מקרה של שני הפקידים הבכירים חנומחוטפ וני ענח' חנום. שני הגברים חיו ושירתו תחת פרעה נ-אוסר במהלך השושלת החמישית (2494 – 2345 לפני הספירה). לחנומחוטפ וני ענח' חנום היו משפחות משלהם עם ילדים ונשים, אך כשנפטרו, משפחותיהם כנראה החליטו לקבור אותם יחד באותה מסטבה. במסטבה נמצאו מספר ציורים שמתארים את שני הגברים מחבקים ונוגעים זה את זה באפיהם. תיאורים אלו משאירים הרבה מקום להשערות, מאחר שבמצרים העתיקה הנגיעה באפיהם, בדרך כלל, ייצג נשיקה.
האגיפטולוגים וההיסטוריונים חלוקים בדעותיהם כיצד לפרש את ציוריהם של חנומחוטפ וני ענח' חנום. ישנם חוקרים שסבורים כי הציורים משקפים דוגמה להומוסקסואליות בין שני גברים נשואים ומוכיחים כי המצרים הקדמונים קיבלו מערכות יחסים של זוגות מאותו המין. לעומתם, חוקרים אחרים מפרשים את הציור כהיותם תאומים, או אפילו תאומים סיאמיים. למרות המחלוקת הקיימת, הציורים מראים, לכל הפחות, כי חנומחוטפ וני ענח' חנום היו בוודאי קרובים מאוד זה לזה בחייהם ובמותם.
המלך פפי השני וקצינו הכללי סאסנט
סיפור ידוע, המתוארך לממלכה התיכונה של מצרים, מספר על אזרח אנונימי, שמגיע לאולם הקהל של המלך פפי השני. האזרח רוצה לקונן על משהו לא ידוע, אך המלך אינו מוכן להקשיב לקינותיו של האזרח, ולכן הוא מצווה על נגניו המלכותיים לנגן ברקע, בזמן קינותיו של האזרח. הזר עוזב את הארמון כשהוא מאוכזב מהתנהגות המלך. לאחר מספר ניסיונות כושלים לקונן ליד המלך, הוא מבקש מחברו, הפקיד הגבוה ג'ג'טי, ללכת בעקבות המלך. במהלך המארב של ג'ג'טי, הוא מצא כי המלך עוזב לעיתים קרובות את הארמון במהלך הלילה לביקורים אצל קצינו הכללי הנאמן סאסנט למשך מספר שעות, ואז חוזר הביתה.
הנושא של ביקורי המלך פפי השני לקצינו הכללי סאסנט נמצא במחלוקת, במיוחד בביטוי אחד: "הוד מלכותו נכנס לביתו של סאסנט ועשה את מה שרצונו מבקש". מספר פרשנים טוענים כי הביטוי "לעשות את מה שרצונו מבקש" מתאר, בדרך כלל, יחסי מין. מסיבה זו, הם משוכנעים כי המידע חושף את האינטרסים ההומוסקסואליים של המלך פפי השני ואת יחסיו החד-מיניים עם הקצין הכללי שלו. עם זאת, פרשנים אחרים טוענים כי הקטע הוא רק משחק מילים אלגורי לטקסטים דתיים, בהם אל השמש רע מבקר את אל המוות אוסיריס במהלך ארבע שעות הלילה האמצעיות. לפיכך, המלך פפי השני לקח את תפקידו של רע וסאסנט לקח את תפקיד אוסיריס, ולכן הביטוי "לעשות את מה שרצונו מבקש" מופרש בצורה לא נכונה.
הורוס וסת
סיפור מפורסם נוסף על יחסי מין הומוסקסואליים ניתן למצוא בקהון פפרי, המתוארך לממלכה התיכונה. הוא מכיל את הסיפור השמור כמעט לחלוטין על המיתוס של אוסיריס והמאבק האגדי על כס המלוכה של מצרים בין הורוס לסת. בסיפור מדווח כי סת, שהיה מפונק, קנא באופן בלתי נתפס באחיינו הצעיר הורוס, כי הורוס היה צעיר ופופולרי מאוד. לסת היו מעט מאוד חברים והוא לא היה פופולרי יחסית בשל התנהגותו הכולירית והנקמנית. כתוצאה מכך, סת ניסה לברוח או אפילו להרוג את הורוס. כאשר סת נכשל כל הזמן, הוא תכנן להשפיל את הורוס עד כדי כך שרצה שהורוס יוגלה ממצרים לנצח. סת הזמין את הורוס למסיבה ושכנע אותו לשתות יותר ממה שהוא יכול להתמודד איתו בדרך כלל. כשהורוס שיכור, סת מפתה אותו לישון איתו למשך כל הלילה במיטה אחת. כששכבו יחד במיטה אחת, סת תפס את הורוס ואנס אותו. עם זאת, הורוס רימה את סת, על ידי כך שהוא ביים את שיכרותו. הוא תפס את הזרע של סת בידיו וזרק אותו אל הנהר. למחרת בבוקר, הורוס סיפר לאמו, איזיס, את האונס שעבר. בהתחלה, איזיס לא יכלה לדבר מרוב זעם וחוסר אמון. בהמשך, היא אמרה להורוס לאונן ולהשתמש בזרעו כשמן על חסה מצרית (האוכל האהוב על סת). לפני שפנה לאלים, סת אכל את החסה המצרית, מבלי לדעת על החלפת השמן בזרע. בהתחלה, האלים האמינו בסת, אך דעתם השתנה לאחר שתחות, כותב בית המשפט, לא מצא זרע של סת בגופו של הורוס, אך מצא זרע של הורוס בגופו של סת. סת מסמיק במבוכה ובהלם, ובורח. הורוס זוכה.
האונס המפורסם של הורוס על ידי דודו הקנאי נמצא במחלוקת. בעוד שרוב החוקרים מסכימים שהפפירוס מתאר בבירור אונס, הוא חייב להישאר פתוח, אם הוא מתאר למעשה מעשה מיני הומוסקסואלי. רקע המחלוקת הם המניעים של סת: הוא לא אוהב את הורוס, אך הוא מקיים את האונס בכדי להשפיל את הורוס. המשותף היחיד בין האונס להומוסקסואליות הוא שהמעשה היה בעל אופי חד-מיני.
נקודות מבט מצריות קדומות
לא ידוע מה הייתה ההתייחסות להומואים במצרים העתיקה. כל סיפור שעוסק במעשה מיני במצרים העתיקה מרמזת בצורה חופשית ואופטימיסטית את אופי המעשים. בעוד שהסיפורים על סת והתנהגותו המינית עשויים לחשוף מחשבות ודעות שליליות למדי, כתובת הקבר של חנומחוטפ וני ענח' חנום עשויה להצביע על כך שהומוסקסואליות התקבלה באופן דומה. אף מסמך מצרי קדום לא כתב על כך שמערכות יחסים חד-מיניים נתפסו כבזויים, או שעל העוסקים בה נענשו. לפיכך, ההערכה על קבלת ההומוסקסואליות במצרים העתיקה נותרה במחלוקת.
בתלמוד
בתלמוד, המצרים הקדמונים היו ידועים באורח חייהם המיניים, והם משמשים לעיתים קרובות כדוגמה לתשוקה מינית בעת העתיקה. רש"י תיאר פוליאנדריה כמנהג מצרי של ריבוי גברים הנשואים לאישה אחת. הרמב"ם התייחס ללסביות כ"כמעשה ארץ מצרים אשר ישבתם בה לא תעשו". בעוד שפוליאנדריה ולסביות היו קיימים במצרים העתיקה, על פי השיח היהודי הדתי, הומוסקסואליות יוחסה בדרך כלל לסדום, לעמורה ולעמלק.
גסור
גסור (Gsür) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,708 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ברן בשווייץ.
גאוגרפיה
גסור הוא ההר השישי מצפון והשני מדרום, ברכס ההרים המפריד בין העמקים קנדר (Kandertal) ופרוטיג (Frutigtal) לבין העמקים זימן (Simmental) ודיאמטיג (Diemtigtal), המתחיל בהר ניזן שצופה על העיר שפיץ ואגם תון, וכולל מלבד גסור את ההרים פרומברגהורן, דרוננגאלם, הוניזן, מאנליפלואה ואלבריסטהורן.
ההר שוכן בין הר המאנליפלואה מצפון וההר אלבריסטהורן מדרום.
למרגלות ההר בעמק פרוטיג ממוקמת העיירה אדלבודן (Adelboden).
פאול פון אלץ-ריבנאך
פטר פאול פרייהר פון אלץ-ריבנאך (בגרמנית: Peter Paul Freiherr von Eltz-Rübenach; 9 בפברואר 1875 - 25 באוגוסט 1943) היה שר הדואר (רייכספוסטמיניסטר) ושר התחבורה של גרמניה בין השנים 1932–1937.
פון אלץ-ריבנאך נולד באזור קלן, חלק מחבל הריין, לבית משפחת האצולה אלץ (Eltz). הוא מונה כשר א-מפלגתי ברייך. הוא קיבל הן את התיק לענייני תחבורה והן את תיק הדואר ב"קבינט הברונים" של הקנצלר פרנץ פון פאפן ב-1 ביוני 1932. הוא המשיך לכהן בתפקידים אלה תחת הקנצלר קורט פון שלייכר, ואחרי עליית הנאצים לשלטון תחת אדולף היטלר.
בגלל זהותו הקתולית, הוא שמר מרחק מהמפלגה הנאצית. עם זאת, הוא השתתף בצעדים אנטישמיים של השלטון. במאי 1933 הוא ניסה להדיח את גאורג זולמסן (בגרמנית: ) ואת הבנקאי היהודי מקס ורבורג מהוועד המפקח על האגודה הגרמנית-אטלנטית לטלגרף בשילוב עם המדיניות הנאציונל-סוציאליסטית של הדחת יהודים מעמדות השפעה בעסקים. הוא לא הצליח בגלל התנגדות הרייכסבנק, שדאג למוניטין הבינלאומי של גרמניה.
במהלך הסכסוך הגובר בין הממשלה הנאצית לכנסייה הקתולית, אלץ-ריבנאך, שהיה קתולי אדוק, סירב לקבל בישיבת הממשלה ב־30 בינואר 1937 את אות הזהב המפלגתי שהציע לו היטלר באופן אישי, והתפטר. בעקבות זאת הפך ל"אדם חשוד" שבפיקוח הגסטפו, וזכויות הפנסיה שלו בוטלו באופן זמני. את מקומו תפס וילהלם אונזורגה.
אלץ-ריבנאך נפטר בלינץ ע"נ הריין (בגרמנית: Linz am Rhein), בגיל 68.
ההד
ההד היה ירחון בעל אופי דתי/חרדי לאומי, שראה אור בירושלים בשנים 1953-1925.
את כתב העת מימן האגף החרדי של קרן קיימת לישראל. העורך הראשון היה הרב חנוך הניך בורנשטיין, ולאחריו שימש בתפקיד במשך כעשרים וחמש שנים הסופר ואיש הרוח ר' בנימין, שאף כתב לא מעט מן הכתובת והמאמרים שהופיעו בעיתון בשנים הראשונות. אופיו של הירחון היה ייחודי, והוא עסק בו בזמן בסוגיות דתיות, לאומיות, יישוביות ופוליטיות. אחת ממטרותיו העיקריות הייתה לקרב את הציבור היהודי האורתודוקסי לעשייה הציונית והלאומית בארץ ישראל, ומסיבה זו תמכו בהפקתו קרן קיימת לישראל וקרן היסוד.
הגיליונות הראשונים הודפסו במכונת כתיבה פשוטה. בהמשך החל להיות מודפס בבתי דפוס בירושלים. בשנת 1932 גדל מספר העמודים ל-32 בגיליון והעטיפה הוחלפה לאיכותית יותר ועליה גם פרסומות. בשלב מסוים הובטחה לחותמים על כתב העת מתנה מיוחדת - אחד מספריו של רבי בנימין.
המאמרים שפורסמו בכתב העת הוקדשו לדמויותיהם של רבנים ואישי ציבור שהזדהו עם התנועה הלאומית היהודית ועם מטרותיה; לתיאור הקמתם של מוסדות דת, חינוך ומדינה בארץ ישראל; לדיונים אידאולוגיים בנושא השפה העברית, התנועה הציונית הדתית, המעש ההתיישבותי הציוני בארץ ישראל ועוד. בין הכותבים היו אישים דוגמת הרב אברהם יצחק הכהן קוק וש"י עגנון. תפוצתו של ההד הייתה בחלק מן השנים רחבה למדי, והוא הופץ גם בקהילות יהודיות באירופה, בארצות הברית ובדרום אמריקה.
שובה (מאכל)
שוּבָּה (ברוסית: Сельдь под шубой, מילולית: "מליח באדרת פרווה", גם Селёдка под шубой, מילולית: "דג מלוח באדרת פרווה") הוא סלט שכבות מהמטבח הרוסי, הכולל ירקות מבושלים (תפוח אדמה, סלק וגזר) מעורבבים במיונז, דג מליח, ביצים קשות ולעיתים גם בצל. מכינים את הסלט ללא ערבוב השכבות, כך שבעת ההגשה נראות בכל פרוסה כל השכבות, כאשר לכל שכבה צבע אופייני.
הרכבת הסלט נעשית בדרך כלל לפי הסדר הבא: בתחתית הסלט מניחים מליח קצוץ (יש המערבבים אותו עם בצל קצוץ) (שכבה בצבע אפור-ורוד), מעליו תפוחי אדמה מבושלים קצוצים לקוביות קטנות (שכבה בצהוב בהיר). יש המוסיפים כעת שכבת גזר מגורד (לצבע כתום). השכבה הבאה כוללת סלק מבושל מגורד (שכבה בצבע סגול), אחריה שכבת חלבוני ביצה קשה (שכבה לבנה), ומעל שכבה של חלמון ביצה קשה מגורד (בצבע צהוב עז). יש הקוצצים מעל מעט בצל ירוק או מניחים עלי פטרוזיליה להוספת צבע ירוק למנה.
היי-קיונג סו
הֵַיי-קיוּנְג סוּ (בקוריאנית: 서혜경; נולדה ב-7 במרץ 1960) היא פסנתרנית דרום קוריאנית המתגוררת בניו יורק. היא נודעת בטון העגול והעשיר שלה, ובפיסוק דמוי-הזמרה האופייני לה, מאפיינים, שהגדירו את הסגנון הרומנטי של נגינת הפסנתר ושלטו בכיפה בתור הזהב של הפסנתרנות.
ילדות ונעורים
סו נולדה בסיאול, דרום-קוריאה. היא החלה לנגן בפסנתר בגיל חמש, והופיעה לראשונה עם תזמורת בגיל 11, עם התזמורת הסימפונית של רשות השידור הקוריאנית, בנגינת הקונצ'רטו לפסנתר מס' 21 של מוצרט. לאחר לימודים ביפן אצל קיוקו טאנאקה, עברה בגיל 15 לניו יורק להמשיך את לימודיה, תחילה בבית הספר מאנס למוזיקה אצל נדיה רייזנברג, ואחר בבית הספר ג'וליארד אצל סשה גורודניצקי. בשנת 1980 זכתה סו בפרס הראשון בתחרות הפסנתר הבינלאומית ע"ש פרוצ'ו בוזוני ובפרס שלישי בתחרות המוזיקה הבינלאומית ARD ב-1983.
קריירה
סו הופיעה עם תזמורות חשובות, בהן תזמורת פילדלפיה, התזמורת הסימפונית של פיטסבורג, תזמורת פילהרמוניה, התזמורת הפילהרמונית של לונדון, תזמורת הרדיו של פרנקפורט, התזמורת הסימפונית של ברלין, תזמורת רדיו שטוטגרט, התזמורת הסימפונית של טוקיו, הפילהרמונית של סיאול ועוד. בין המנצחים שתחת שרביטם ניגנה ריקרדו מוטי, שארל דיטואה, איוון פישר, משה עצמון, פרנץ ולזר-מסט ואחרים.
אף כי סו מצטיינת במיוחד בביצועיה ליצירות של מלחינים רוסים מן התקופה הרומנטית כגון מוסורגסקי, צ'ייקובסקי ורחמנינוב, הרפרטואר שלה מקיף יצירות החל במוצרט, דרך בטהובן, שופן, ליסט, שומאן ויוהנס ברהמס ועד דביסי וראוול וכלה במלחינים בני זמננו כגון לוול ליברמן.
סו הקליטה את מכלול הקונצ'רטי של צ'ייקובסקי ורחמנינוב עם אלכסנדר דמיטרייב והתזמורת הסימפונית של אקדמיית סנקט פטרבורג וארבעה קונצ'רטי של מוצרט עם סר נוויל מרינר והאקדמיה של סנט מרטין בשדות. רשימת הקלטותיה כוללת גם יצירות לפסנתר סולו מאת בטהובן, שופן, ליסט, מוסורגסקי, סקריאבין וסטרווינסקי.
שדרות ההסתדרות (חיפה)
שדרות ההסתדרות הוא ציר אורכי בין עירוני המשתייך מוניציפלית לחיפה, מהווה חלק מכביש 4 ומקשר בין חיפה לקריות.
היסטוריה
זהו הרחוב הכי ארוך בישראל שאורכו מגיע ל-22 קילומטר. הכביש מתחיל מדרום במחלף הצ'ק פוסט ומסתיים בקריות, סמוך לצומת מוצקין/ביאליק הידוע גם בשם "צומת מוצרט". לאורכו בתי עסק ובתי מלאכה. לצידו ניצבים מרכזי המסחר קניון לב המפרץ, בתי זיקוק לנפט, חוצות המפרץ, ביג קריית אתא ומתחם I way.
בשנת 2013 נפתח באופן מלא כביש עוקף קריות המאפשר נסיעה רצופה בין פאתי עכו לחיפה ללא צורך במעבר בצמתים מרומזרים, ועוקף את שדרות ההסתדרות.
משנת 2013 עם פתיחתה, נוסעים בכביש קווי המטרונית לצד התחבורה הציבורית הבין עירונית.
הסגת גבול
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Ella Mai
Ella Mai (בעברית: אלה מאי) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האנגלייה אלה מאי. האלבום יצא לאור ב-12 באוקטובר 2018 על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ו-.
האלבום הגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד 200.
טינטין באמריקה
טינטין באמריקה (בצרפתית: Tintin en Amérique) הוא הספר השלישי בסדרת הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין" אשר נכתב ואויר על ידי הסופר והצייר הבלגי הרז'ה. רצועות הקומיקס של עלילת הספר הוצגו לראשונה במהלך שנת 1932 בשחור לבן. ב-1946 פורסמה מהדורה חדשה של הספר בצבע. הספר לא תורגם לעברית.
עלילת הספר
עלילת הספר מתרחשת בשנת 1931, וממשיכה את עלילת הספר הקודם בסדרה, "טינטין בקונגו", בו טינטין נתקל בכנופיית גנגסטרים. הפעם טינטין נשלח לשיקגו כדי לסכל את מזימתם של הפושעים בשיקגו, ונתקל בגנגסטרים מהספר הקודם מספר פעמים, ונתפס על ידם, אך תמיד מצליח לחמוק מהם. טינטין לבסוף מצליח להגיע למנהיגם, אל קפונה, ולתפוס אותו. טינטין קורא לשוטר, אך השוטר, שלא מאמין לסיפורו, מתחיל לרדוף אחר טינטין, וקפונה מצליח לברוח (כשהרז'ה כתב את הספר, קפונה היה חופשי).
הרפתקאותיו של טינטין מובילות אותו לבובי סמיילס, יריב של קפונה וראש כנופיית גנגסטרים, שאותו הוא מנסה לתפוס ללא הצלחה. טינטין רודף אחרי סמיילס לעיר אינדיאנית, ונתפס על ידי השבט שמתגורר שם (שבט כף-רגל שחורה), לאחר שסמיילס שכנע אותם שטינטין מנסה להרע להם. טינטין בטעות מוצא נפט בשטחם של האינדיאנים, דבר שגורם לאנשי עסקים חסרי מצפון לגרש את האינדיאנים משטחם, ולא לשתף אותם ברווחים שהם מפיקים מהנפט.
לבסוף טינטין תופס את סמיילס, ושולח אותו לשיקגו. כלבו של טינטין, שלג, נחטף על ידי גנגסטר אחר, ולאט טינטין מצליח לתפוס את כל אנשי הארגון שלו. הגנגסטר האלמוני מצליח לגרום לטינטין להגיע למפעל שימורים, שם הוא נדחף לתוך מטחנה, אך מכיוון שלא פעלה טינטין ניצל. לבסוף הוא מצליח לתפוס את הגנגסטר האלמוני. בעקבות הצלחתו בתפיסת הפושעים, טינטין מוזמן לסעודת משתה לכבודו, שם הוא נחטף על ידי גנגסטרים משיקגו, שהחליטו לנקום בו על כל מה שעשה. הגנגסטרים קושרים את שלג וטינטין לחתיכת עץ כבדה, וזורקים אותם לימת מישיגן, אך מכיוון שחתיכת העץ צפה השניים לא טובעים, והם נמשים על ידי שוטר שעבר באזור.
טינטין מגלה שהשוטר ועוזריו הם בעצם גנגסטרים שמתכננים לרצוח אותו. טינטין משתלט עליהם, מסגיר אותם וגנגסטרים אחרים למשטרה, ועקב כך העיר עורכת לכבודו מצעד. לאחר המצעד טינטין חוזר לביתו שבאירופה.
קישורים חיצוניים
* Tintin drawing by Hergé sells at auction for record £1.9m, The Guardian, 11 Feb 2023
ים סרגסו הרחב
ים סרגסו הרחב (באנגלית: Wide Sargasso Sea) הוא ספר פוסט-קולוניאליסטי משנת 1966 מאת הסופרת הבריטית-דומיניקנית ג'ין ריס. ריס חיה באלמוניות יחסית לאחר שפרסמה את ספרה הפופולרי "בוקר טוב, חצות" ב-1939. למרות שפרסמה עבודות נוספות בשנים בין שני הספרים, ים סרגסו הרחב היה הראשון שהניב עניין גדול בציבור, ושנהיה לבסוף לספרה המצליח ביותר.
תקציר העלילה
הספר מתחיל זמן קצר לאחר שהעבדות הוצאה אל מחוץ לחוק באימפריה הבריטית ב-1834. גיבורת הסיפור, אנטואנט, מספרת את סיפור חייה מילדותה ועד נישואיה בשידוך לאדון אנגלי ללא שם (אך מרומז להיות מר רוצ'סטר מהרומן ג'יין אייר). במהלך נישואיהם, האדון משנה את שמה של אנטואנט ל"ברטה" הפשוטה, וכולא אותה בחדרה, והיא מתדרדרת למצב של טירוף - בין היתר מפני שהוא עקר אותה מביתה בקריביים, וכפה עליה סביבה מנוכרת וכן אקלים מנוכר, באנגליה.
הספר מחולק לשלושה חלקים. החלק הראשון מתרחש בקוליברי, ג'מייקה, ומסופר על ידי אנטואנט. היא מתארת את חוויות ילדותה, כולל את חוסר היציבות הנפשית של אמה ואת מותו של אחיה המוגבל-התפתחותית.
החלק השני מתחלק בין נקודת מבטה של אנטואנט לבין נקודת מבטו של האדון בעת "ירח הדבש" שלהם בדומיניקה. כאן מתגלים שורשי התדרדרותה, עם חשדות שמתפתחים מצד בעלה כאשר מופיע בחייהם גבר בשם דניאל, הטוען כי הוא אחיה הממזר של אנטואנט, מכפיש את שמה הטוב ומטיל דופי בשפיותה, ודורש בסחיטה כסף בתמורה לשתיקתו. המטפלת מילדות של אנטואנט אינה בוטחת באדון האנגלי לו נישאה, והקלות בה הוא מאמין לכל מילה רעה שנאמרת על אנטואנט מדרדרת את המצב עוד יותר. הוא מתחיל לבגוד באנטואנט באופן גלוי. אנטואנט מתחילה לחוות תחושות של פרנויה ואכזבה לנוכח נישואיה הכושלים, ותחושת חוסר היציבות מערערות עוד יותר את מצבה הנפשי העדין.
תמות מרכזיות
מאז העשורים האחרונים של המאה ה-20, מבקרים מחשיבים את ים סרגסו הרחב לתגובה פוסט-קולוניאליסטית לספר ג'יין אייר. ריס משתמשת במספר קולות (אנטואנט, רוצ'סטר, וגרייס) כדי לספר את הסיפור, ושוזרת את העלילה שלה בעלילת ג'יין אייר. בנוסף, ריס מציגה טענה פוסט-קולוניאליסטית כשהיא מחברת בין דחייתה של אנטואנט על ידי רוצ'סטר לבין מוצאה הקריאולי, שמוצג כגורם מרכזי בהתדרדרותה לאי-שפיות. הספר נחשב גם ליצירה פמיניסטית, כי הוא עוסק ביחסי הכוחות הלא-שוויוניים בין גברים ונשים, ובמיוחד במסגרת הנישואים.
פרביי קרסנוגברדיסקי פרויזד
קרסנוגברדיסקי פרויזד ה-1 (ברוסית: Первый Красногвардейский проезд) הוא רחוב במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של מוסקבה ברובע פרסננסקי.
מקור השם
הרחוב קיבל את שמו מרחובות הסמוכים באותו השם, שנקראים לכבוד המשמר האדום - המערך הצבאי הסדיר הראשון לאחר מהפכת אוקטובר.
תיאור
הרחוב הוא באורך 1,26 ק"מ, הוא מגיעה עד טבעת התחבורה השלישית מצפון לתחנת המטרו מז'דונארודנאיה. הרחוב עובר בין החלק הדרומי והצפוני של מרכז העסקים מוסקבה סיטי.
קרחון ביסטרה
קרחון ביסטרה (באנגלית: Bistra Glacier; בבולגרית: ледник Бистра) הוא קרחון באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 1.9 קילומטרים; רוחבו של הקרחון 0.74 קילומטרים.
הקרחון ממוקם צפונית-מערבית לרכס אימאון.
קרחון ביסטרה ממוקם דרומית-מערבית לקרחון צ'ופרנה; צפונית-מערבית לקרחון דראגומאן; וצפונית-מערבית לקרחון קריוודול, קרחון פאשוק, וקרחון רופיטה.
הקרחון מנקז את המדרונות המערביים של הר פוסטר, ואת המדרונות הצפוניים של פסגת סלאבייקוב; הקרחון זורם מאוכף זאבט, לכיוון צפון-מערב, ונשפך אל מעבר דרייק דרומית לנקודת גארמן.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009 ובשנת 2010.
מקור השם
הקרחון נקרא על שם הכפר ביסטרה שבצפון-מזרח בולגריה.
ארכיון המדינה של רפובליקת מקדוניה הצפונית
ארכיון המדינה של רפובליקת מקדוניה הצפונית (במקדונית: Државен архив на Република Северна Македонија) הוא ארכיון לאומי של מקדוניה הצפונית. הוא ממוקם בסקופיה, בירתה של מקדוניה הצפונית.
היסטוריה
בין השנים 1926–1941 הארכיון פעל תחת ארכיון סרביה. ב-3 במאי 1945 משרד לחינוך הציבורי הכריז על כוונתו לייסד ארכיון של תנועת השחרור העממית של מקדוניה, הכוונה הייתה למקם את הארכיון בתוך הספרייה הלאומית בסקופיה. אומנם, כוונה זו לא מומשה, אך הוקמה ועדה אשר תפקידה היה לאסוף חומרים ארכיוניים.
בשנת 1949 הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית המקדונית הקימה את הארכיונים ההיסטוריים במטרה למיין ולעבד חומרים ארכיוניים הקשורים למפלגה הקומוניסטית של מקדוניה ונושאים קשורים אחרים.
ב-1950 ביוגוסלביה נחקק חוק בנושא ארכיונים מדינתיים, חוק זה היווה בסיס להקמתו של ארכיון המדינה של מקדוניה. ב-6 בינואר 1951 במקדוניה אומץ חוק הארכיונים המדינתיים וזה בעצם סימל את הקמתו של ארכיון המדינה של מקדוניה.
יחד עם הקמתו של הארכיון המרכזי בסקופיה הוקמו מספר ארכיונים אזוריים, תשעה בסך הכול (ביטולה, קומאנובו, אוחריד, פרילפ, סקופיה, סטרומיצה, טטובו, ולס, ושטיפ) אשר הוקמו בין השנים 1953–1960.
הארכיון שוכן במבנה ייעודי אשר נבנה בשנת 1969.
לארכיון ישנם הסכמים עם מספר ארכיונים ברחבי העולם, כולל עם ארכיון של מוזיאון השואה בוושינגטון.
שמירה על החומרים הארכיוניים הנמצאים בארכיון
מחלקה זו עוסקת בקליטת חומר ארכיוני המתבצעת באמצעות קבלת חומר מהבעלים, רכישה, קבלת חומר בתור מתנה וקבלת חומר מהמחקרים המתבצעים בארכיונים בחו"ל. אוסף הארכיון מתחלק ל-3 קטגוריות בהתאם לזמן היצירה ולחשיבותו של החומר.
כמו כן המחלקה עוסקת בצילום החומר על מיקרופילמים.
נייטווינג
נייטווינג (באנגלית: Nightwing, "כנף הלילה") הוא דמות משנה בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. דיק גרייסון, הגיבור המזוהה ביותר עם הדמות, הופיע לראשונה כנייטווינג בחוברת Tales of the Teen Titans #44 מיולי 1984 בכתיבתו של מארב וולפמן ובאיורו של ג'ורג' פרז.
לפני המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1986, זהותו של נייטווינג תוארה כהמצאתו של סופרמן כאשר הוא וג'ימי אולסן פעלו כפורעי-חוק בעיר הבדיונית קנדור, והוא שאב השראה מהצמד באטמן ורובין. לאחר המשבר, הזהות מיוחסת ללוחם פשע קריפטוני אגדי, ממנו שואב דיק גרייסון השראה לפרוש מזהותו הישנה כרובין ולהפוך לנייטווינג של הזמנים המודרניים. גרייסון כיכב בסדרה משלו, שרצה בין השנים 1996–2009. בין האחרונים שנטלו את הזהות היה גם כריס קנט, בנו המאומץ של סופרמן - שכמו נייטווינג המקורי גם הוא קריפטוני. נייטווינג פועל כאשר לצידו מארי אליזבת' קיין, הידועה כשותפתו פליימבירד ("ציפור הלהבה").
דמותו של גרייסון מדורגת במקום ה-11 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN.
ואן-זי
בחוברת Superman #183 ממאי-יוני 1977, בן דודו של סופרמן ואן-זי ובעלה של אחייניתו אק-ואר נוטלים את זהויות נייטווינג ופליימבירד. שני פורעי החוק נלחמים בפשע בעירם כשם שסופרמן ואולסן עשו זאת לפניהם.
דיק גרייסון
נייטווינג ופליימבירד חוברים יחדיו לבאטמן ורובין בהרפתקה בקנדור שמשפיעה רבות על דיק גרייסון הצעיר. כאשר גרייסון נוטש את זהותו של רובין בשנת 1984, הוא נזכר באותה הרפתקה קנדורית וקורא לעצמו בשם נייטווינג, כמחווה הן לבאטמן והן לסופרמן. לאחר שמאורעות המשבר בעולמות האינסופיים מאתחלים מחדש את יקום DC, סופרמן אינו זוכר עוד את קנדור אם כי הוא זוכר שנייטווינג היה אגדה אורבנית של הכוכב קריפטון, אותה הוא חולק עם גרייסון הצעיר. גרייסון לוקח את הזהות לכבודו.
אישיות קריפטונית מיתולוגית
לאחר המשבר, קיים מקור אחר לזהותו של נייטווינג. מאות שנים לפני לידתו של קאל-אל, היה אדם קריפטוני ללא שם שנודה ממשפחתו והחליט להילחם בפשע בזהות נייטווינג. כאשר סופרמן מספר לגרייסון את הסיפור, זה האחרון נוטל את השם לעצמו.
דיק גרייסון
דיק גרייסון הופך לנייטווינג לאחר שהוא מוותר על זהותו כרובין בגיל 18. בטי קיין הופיעה לצידו כשותפתו פליימבירד. גרייסון כיכב כנייטווינג בסדרה שרצה בין השנים 1996–2009. לאחר מותו לכאורה של ברוס ויין, גרייסון הפך לבאטמן החדש ופרש באופן זמני מזהותו כנייטווינג.
לאחר מאורעות "פלאשפוינט" בשנת 2011, יקום DC אותחל מחדש וגרייסון שב לזהות נייטווינג, כעת צעיר יותר כמו כל שאר דמויות החברה. הוא נשאר בגות'אם סיטי לאחר פעילותו הקצרה כבאטמן. לאחר שזהותו כנייטווינג נחשפה לעולם באירועי "רוע נצחי" והוא נהרג לכאורה, גרייסון גויס לסוכנות ספיירל כסוכן 37 בחיפוש אחר איברים המעניקים למשתמש בהם את כוחותיהם של ליגת הצדק. הוא צוות להלנה ברטינלי, שלאחר האתחול המחודש נעשתה לסוכנות ספיירל בשם מטרון לאחר שביימה את מותה.
סופרמן
בחוברת Superman: Man of Steel #111 משנת 2001, סופרמן ולויס ליין מגיעים לקריפטון אשר נוצר בידי הנבל ברייניאק-13 בתקופה קדומה בהיסטוריה. השניים מוגדרים כפושעים, והם נוטלים את זהויותיהם של נייטווינג ופליימבירד כדי לשרוד, באותה מידה בה סופרמן ואולסן אימצו את הזהויות לפני המשבר.
טאד ריירסטאד
בעיר הבדיונית בלודהייבן, סוציופת בשם טאד ריירסטאד הופך לגיבור-על בהשפעת הגיבור בדימוס טרנטולה. הוא לוקח את השם נייט-ווינג (Nite-Wing) ממעדנייה המתמחה בכנפי עוף, ומכה באנשים המבצעים עבירות קלות, כשהוא בלתי יציב. הוא נורה בלילה הראשון, וגרייסון, הפועל כמגן בלודהייבן נייטווינג, נחלץ לעזרתו כאשר חברי כנופיה טועים לחשוב שמדובר בו. לאחר שנייט-ווינג משתחרר מבית החולים, הוא הורג את חברי הכנופיה שפצעו אותו. גרייסון מסכים לאמן אותו, והוא אינו מודע למצבו הנפשי הרעוע. השניים מתקיפים את ארגון הכנופיה, אך הם נלכדים ודרכיהם נפרדות. לאחר שסוכן FBI משחרר את נייט-ווינג, זה האחרון מכה בו למוות ובראותו את אשר ביצע, ריירסטאד בורח. לבסוף, נייטווינג מאתר וכולא אותו.
ג'ייסון טוד
בחוברות Nightwing Vol. 2 #118-122, ג'ייסון טוד נצפה כשהוא מפטרל ברחובות ניו יורק בתלבושתו של נייטווינג, אותה העתיק מגרייסון.
שאיין פרימונט
סיפור "שנה אחת מאוחר יותר" הציג מעצבת אופנה על-אנושית בשם שאיין פרימונט שעטתה על עצמה תלבושת מודרנית של נייטווינג כדי לעזור לגרייסון.
פאוור גירל
בחוברת Supergirl Vol. 5 #6 בכתיבתו של גרג רוקה, פאוור גירל וסופרגירל נוטלות את זהויות נייטווינג ופליימבירד בסיפור המתרחש בקנדור ואשר דומה להרפתקאות שלפני המשבר.
כריס קנט
כריס קנט, בנו של גנרל זוד, הפך לנייטווינג בזמן אירועי "סופרמן: סאגת ניו קריפטון", בהם סופרמן התמודד עם מותו של אביו המאמץ וגם עם קיומם של מאה אלף קריפטונים שהתיישבו בכדור הארץ לאחר שהוא השיב את הערים המכווצות שהיו כלואות בספינתו של ברייניאק, כולל את קנדור. בסוף החוברת הרביעית של קשת הסיפור, נייטווינג ופליימבירד חדשים מופיעים במבצר הבדידות של סופרמן מתוך מטרה לעצור שניים ממאמיניו של זוד שחיו בקנדור מלשחרר את גנרל זוד מאזור הפנטום בו הוא כלוא. גם נייטווינג וגם פליימבירד מציגים בסיפור זה כוחות שאינם מזוהים עם הקריפטונים הרגילים. פליימבירד מטילה להבות מתוך ידיה בעוד נייטווינג נעזר בטלקינזיס.
השניים מגיעים לגות'אם סיטי, ובחוברת Action Comics #875 מתגלה כי מתחת לזהותו של נייטווינג מסתתר לא אחר מאשר בנם של זוד ואורסה, כריס קנט. הזהות של נייטווינג מתבססת על יצור קריפטוני מיתולוגי, אשר קיומו משולב עם קיומו של יצור הפליימבירד.
יחיאל צגאי
יחיאל הבטמו צגאי (נולד ב-29 בינואר 1983) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת בני יצ'אלאל רחובות המשחקת בליגה ג'.
קריירה
צגאי, יליד אתיופיה, עלה לישראל במבצע משה, והחל לשחק כדורגל בישראל בקבוצת בית"ר באר שבע. בעונת צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, אך באותה העונה הוחלט על פירוקה של הקבוצה וצגאי עבר להפועל באר שבע, הקבוצה הבכירה בעיר. בעונתו הראשונה הושאל לקבוצת מועדון ספורט אשדוד בה לא זכה לדקות משחק רבות. בעונה לאחר מכן, הושאל צגאי לקבוצת הכח רמת גן ששיחקה אז בליגה הלאומית, הליגה השנייה בישראל, ובה צבר דקות משחק. בעונת  חזר צגאי להפועל באר שבע כשזו שיחקה בליגת העל אך הושאל שנית לקבוצת מועדון ספורט אשדוד בה צבר במהלך העונה שבע הופעות בלבד בכל המסגרות.
בקיץ 2005 חזר להפועל באר שבע, אז הייתה הקבוצתה בליגה הלאומית. בבאר שבע שיחק צגאי שתי עונות והחל לצבור דקות משחק וניסיון. במהלך עונת נעצר צגאי עם מספר שחקני הקבוצה בחשד לקבלת שוחד והטיית משחקים. לאחר המעצר לא שיחזר את יכולתו מלפני הפרשה, כאשר משחקי העונה הנותרים שוחקו במקביל להמשך החקירות.
לפני עונת ביקשה קבוצת מכבי נתניה, סגנית האלופה הטרייה, לרכוש את צגאי מבאר שבע. לאחר משא ומתן קיבלה הפועל באר שבע את אופיר חיים ללא דמי שחרור ובתמורה הורידה באר שבע את דרישותיה על שחרור צגאי וזה חתם במכבי נתניה. במכבי נתניה לא זכה להרבה דקות משחק אך סיים את העונה עם ארבעה שערים ושישה בישולים (המוביל הקבוצתי). עם הגעתו של המאמן לותר מתאוס למועדון הגיע גל שחרורי שחקנים מהקבוצה שביניהם היה צגאי, שחתם בבני סכנין. את עונת פתח בתצוגות טובות במדי סכנין אך תפקודו באימונים גרם לו לבלות יותר זמן על הספסל.
בעונת חתם צגאי בהפועל אשקלון והוביל אותה לליגת העל כשהוא כובש 13 שערים ומוסיף תשעה בישולים (המוביל הקבוצתי), מה שזיכה אותו בסוף העונה בתואר השחקן המצטיין בליגה הלאומית. בעונת חתם בקבוצה הקפריסאית אפופ קיניראס, אך בדצמבר 2010 עזב את הקבוצה וכחודש לאחר מכן חתם בהפועל באר שבע.
בקיץ 2011 חתם צגאי בקבוצת סקציה נס ציונה מהליגה הלאומית. כעבור שנה, באוקטובר 2012, חזר להפועל אשקלון. בתום עונת ירד עם הקבוצה לליגה א', ולאחר עונה נוספת במועדון עבר למכבי יפו מאותה הליגה. את עונת בליגה א' החל בקבוצת בני אזור ואחרי תקופה קצרה עבר לבני יפו, במדיה רשם הופעה אחת לפני שחתם בדצמבר 2016 בקבוצת הפועל באקה אל-גרבייה. בקיץ 2017 חתם בקבוצת הפועל בית שאן מליגה א'.
חיים אישיים
צגאי עלה ארצה מאתיופיה עם הוריו בגיל 3, גדל והתחנך בבאר שבע. אביו היה פעיל עלייה של המוסד ואף ריצה תקופת מאסר בכלא הסודני. לו 2 אחים ואחות הקטנים ממנו. אחיו דניאל צגאי השתתף בסדרת הטלוויזיה התיעודית מתחילים מאפס.
בישול אינדוקציה
בישול אינדוקציה (באנגלית: Induction cooking) מתבצע על כיריים חשמליות באמצעות חימום השראתי על מנת לבשל.
כלי הבישול מונח על גבי סליל מחוטי נחושת לצורך תהליך החימום וזרם חילופין עובר דרך סליל זה. לצורה זו של בישול ללא להבות יש יתרון על פני להבת גז וכיריים חשמליים רגילים, שכן היא מאפשרת להשיג טמפרטורות גבוהות יותר ועליה מהירה מאוד בטמפרטורה.
לכיריים עם אינדוקציה (שיבוש עברי של Induction) יש יתרונות בטיחותיים כאשר משווים את הסיכון לשריפה ו/או לפיצוץ שעלולים להיגרם מכירת גז. כמו כן, ובדומה לכיריים חשמליים רגילים, קל יותר לנקות את משטחי הבישול של כיריים עם אינדוקציה.
קינמונום
קינמונום (שם מדעי: Cinnamomum) הוא סוג של עצים ושיחים ארומטיים השייכים למשפחת העריים, הגדלים בסרי לנקה, באינדונזיה, בהרי האנדים, בברזיל ובמצרים. למינים השונים של עצי הקינמומום ישנם שמנים ארומטיים בעלים שלהם ובקליפת העץ. סוג עצים זה מכיל מעל ל-250 מינים אשר גדלים באזורים טרופיים וסובטרופיים באמריקה הצפונית, במרכז אמריקה, באמריקה הדרומית, באסיה, באוקיאניה, ובאוסטרליה. הסוג כולל מספר רב של עצים אשר בעלי חשיבות מבחינה כלכלית - חלק מהמינים של העץ, ובעיקר C. verum, משמשים לייצור של קינמון וקמפור.
מאפיינים
סוג זה של עצים ממשפחת העריים כולל מעל ל-270 מינים של עצים קטנים או בינוניים, ושיחים, אשר ברובם ארומטיים. לרוב המינים יש ריח ייחודי, אשר דומה לריח של קינמון וקמפור.
אטימולוגיה
האטימולוגיה של השם הגנרי "קינמונום" מתבססת על המילה היוונית "קינמון" או "קינמומון", שמקורה בשפה הפיניקית. בעברית קיימת המילה קינמון, המופיעה כבר במקרא בשיר השירים, הדומה לאותה מילה פיניקית ובעלת אותו מקור.
כלכלה
התוצר העיקרי מהצמח הוא התבלין שמופק מהחלק הפנימי של ענפי כמה מינים של העץ. המין של העץ "קינמונום וורום", אשר במקור גדל בעיקר באזור סרי לנקה אך כיום גדל גם באזורים טרופיים אחרים של אסיה והקאריביי, הוא מהמינים העיקריים שנמצאים בשימוש הנרחב ביותר להפקת התבלין. התבלין מופק רק מענפים שנבטו.
קמפור מופק מהעץ "Cinnamomum camphora" אשר גדל בעיקר בסין, יפן וטייוואן.
החומר הפעיל
החומר הפעיל בקינמונום הוא אלדהיד הקרוי סינאמאלדהיד (Cinnamaldehyde) - נוזל שמנוני צהוב וצמיג בעל מסיסות נמוכה במים.
למולקולה מערכת קשרים כפולים מצומדים, ולכן היא מישורית. החומר המרוכז גורם גירוי לעור, ובכמויות גדולות עשוי להיות רעיל, אך אין לו השפעות קרצינוגניות או השפעה בריאותית לטווח ארוך. הסינאמאלדהיד מופרש מהגוף בשתן כחומצת קינמון (תוצר חמצון של האלדהיד). מפיקים את החומר על ידי זיקוק בקיטור של השמן מקליפת העץ. כתוסף מזון הוא מקנה ארומה אופיינית לממתקים, מסטיקים ומשקאות בריכוזים של עד 4,900 מ"ג לליטר (פחות מ-0.5%). בנוסף לשימושיו בתעשיית המזון, החומר הוא דוחה חרקים ומכרסמים יעיל.
מינים
מספר המינים הכלול של קינמונום נע לפי ההערכות בין ל-250 ל -370. בין המינים האלה יש כמה בעלי חשיבות מסחרית גדולה.
המינים מהם מפיקים את תבלין הקינמון הם:
שלושת המינים האחרונים, קינמון סיני, קינמון סייגון וקינמון אינדונזי, דומים מאוד ולעיתים מתייחסים לכולם כאל קינמון סיני. תבלין המיוצר משלושת מיני הקינמון הסיני מכיל קומרין, חומר מסוכן לצריכה בכמויות גדולות ובאופן ממושך. מבין שלושת המינים, קינמון אינדונזי מכיל את כמות הקומרין הגבוהה ביותר. כמות הקומרין שעשויה להמצא בכפית של קינמון אינדונזי עשויה לחרוג באופן משמעותי מכמות הקומרין המותרת לצריכה יומית לפי הרשות לבטיחות המזון האירופאית EFSA (כמות העומדת על 0.1 מ"ג לק"ג משקל גוף). בקינמון ציילוני כמות הקומרין נמוכה יותר באופן משמעותי ויכולה לנוע בין פי 23 ועד פי 1,328 פחות קומרין מאשר בקינמון האינדונזי.
ברשימה הבאה, אשר איננה ממצה, נכללים מרבית של העץ:
מדף הקרח ונאבל
מדף הקרח ונאבל (באנגלית: Venable Ice Shelf) הוא מדף קרח בארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה.
אורכו של מדף הקרח 60 קילומטרים; ורוחבו 24 קילומטרים.
מדף הקרח ממוקם בין חצי האי פלצ'ר וחצי האי אליסון.
גילוי ומיפוי מדף הקרח
מדף הקרח מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1961–1966.
מקור השם
שמו של מדף הקרח ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
השפעת התחממות כדור הארץ
בעשור האחרון גבר קצב ההמסה של מדפי הקרח באנטארקטיקה ב-70%, ומדף הקרח ונאבל נמס בקצב הגדול ביותר.
עדי אייזנמן
עדי אייזנמן (נולד ב-29 ביולי 1974) הוא שחקן ישראלי.
קורות חייו
הוא בוגר בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים. במסגרת לימודיו שיחק בהצגות "הקייטנים" בבימויה של טטיאנה קנליס-אולייר ו"משדר טלוויזיה", בבימויו של סיני פתר. כמו כן שיחק בהצגה "סוג'וד" שרצה בצוותא. הוצגה שלושה חודשים לפני הנסיגה מלבנון וסיפרה על חיילים במוצב בלבנון. אחר-כך שיחק במחזמר "משפט האלים", שהוצג בפסטיבל עכו, בבימויו של צדי צרפתי. היה חבר בקבוצת צעירי הבימה, בהנהלתו של אילן רונן, במסגרתה שיחק בארבע הצגות, בשנים 2002-2001. אחר-כך שיחק ב"קשר הירח", קולאז' של מחזות, במסגרת תיאטרון אנסמבל הרצליה. משם עבר לתיאטרון הקאמרי ושיחק ב"שירת הקאמרי". הוא גילם את דמותו של הקופירייטר יוני מילמן, בסדרת הטלוויזיה "פרשת השבוע", בבימויו של רני בלייר ב־HOT.
אייזנמן הנחה את "זה מזה", תוכנית אירוח יומית לילדים בטלוויזיה החינוכית. שיחק בסדרה "מסכים" שהוקרנה ב־Yes, בבימויו של איתן ענר. גילם את דמותו של אלי, האפוטרופוס של נמרוד אחיו (רן דנקר), הלוקה בפיגור קל. ב"הבורר" גילם את דמותו של יוני בן טל, כתב הפלילים של הטלוויזיה. בן טל מעז לא להכניס את אבי הטחול לרשימת עשרת השמות הגדולים של עולם הפשע ומשלם על כך ביוקר.
שיחק בסדרה "קטמנדו" ששודרה בערוץ 2. גילם את דמותו של אלון, יוצא סיירת מטכ"ל, שבמהלך טיול בהרים חווה משבר עם נטע אשתו (הילה וידור). בעקבות הידיעה על מות אביו שהגיעה לבית חב"ד בקטמנדו יוצאים שליחי חב"ד למצוא אותו בהרים ולבשר לו את הבשורה.
שיחק בתפקידי אורח בטלנובלות "מיכאלה", "נשות הטייסים", "חשופים" ו"אהבה מעבר לפינה". אייזנמן הנחה במשך שבעה חודשים פרויקט שיזם שח"ם, במסגרת "נותנים במה" של משרד התרבות, שמטרתו לתת במה לצעירים בפריפריה לעשות תיאטרון. במסגרתו ביים את ההצגה "אזהרה", על סכנות האלכוהול, בה משחקים בני נוער מחצור הגלילית. עשה פרויקט עם נוער בסיכון בפנימיית "גן ונוף", פתח תקווה. העלה הופעה של קטעים קלאסיים מהתרבות הישראלית עם קבוצת מגמגמים של ארגון אמב"י (ארגון המגמגמים בישראל). במשך שבע שנים חנך בהתנדבות אסיר בכלא איילון. בשנת 2013 גילם את דמותו של קשיו, בסדרת הטלוויזיה המצליחה "רוני וקשיו", בערוץ ניקלודיאון. כמו כן הצטלם לסדרה "פצועים בראש" מבית היוצר של חנן סביון וגיא עמיר (עספור), שעלתה בHOT 3.
כתב ביחד עם מיטל סלקמון-רטן את המחזה "ההצגה שמאחורי ההצגה", שהועלתה בתיאטרון מדיטק (2014) בבימויה של אלינור אגם-בן דוד.
מעגל חשמלי
מעגל חשמלי מורכב מאוסף של רכיבים חשמליים, כמו נגדים, סלילים (משרנים), קבלים, דיודות, טרנזיסטורים, המחוברים ביניהם בעזרת מוליכים, בצורה שמאפשרת זרימה של זרם חשמלי דרכם. כדי שיזרום זרם במעגל צריכים להתקיים שני תנאים:
מונחי יסוד
מקור מתח הוא רכיב שמייצר מתח חשמלי קבוע או משתנה בין שתי נקודות המוצא שלו.
נתק במעגל חשמלי הוא מצב שבו שני רכיבים סמוכים במעגל אינם מחוברים ביניהם, ולא יכול לזרום ביניהם זרם. ישנם רכיבים, הנקראים מפסקים, המשמשים ליצירה מבוקרת של נתקים במעגל. בעזרת מפסק ניתן להפסיק באופן מבוקר את זרימת הזרם במעגל לצורך הפסקת פעולתו של רכיב חשמלי למשל. בשימוש יומיומי אנו משתמשים במפסקים להדלקה וכיבוי של נורות, למשל.
מעגל פתוח הוא מעגל חשמלי שיש בו נתק, ולכן לא זורם בו זרם חשמלי. מעגל חשמלי נקרא מעגל סגור אם אין בו אף נתק.
קצר הוא מצב שבו הזרם החשמלי מנסה לקצר את הדרך ועובר במוליך במקום בו לא נמצאת מנורה או נגד.
מפל מתחים הוא הפרש המתחים (פוטנציאלים) בין שתי נקודות במעגל. במעגל חשמלי סגור יזרום זרם חשמלי (שמוגדר כזרם מטענים חיוביים, למרות שבמציאות האלקטרונים השליליים שנעים בכיוון השני הם אלו שיוצרים אותו) במורד מפל המתחים, כלומר מנקודת המתח הגבוה אל נקודת המתח הנמוך. נקודת המתח הגבוה ביותר במעגל, ונקודת המתח הנמוך ביותר במעגל תהינה בדרך כלל ממוקמות בשני הקצוות (חיובי ושלילי בהתאמה) של מקור המתח במעגל. עוצמת הזרם במעגל תלויה בעוצמת המתח החשמלי של המקור ובתכונות הרכיבים המחוברים במעגל.
צומת חשמלי הוא נקודת מפגש של שלושה רכיבים או יותר במעגל חשמלי.
תצורות בסיסיות של מעגל חשמלי
הערות:
ממדים פיזיים
הממדים הפיזיים של מעגלים חשמליים משתנים בסקלה רחבה מאוד:
מעגל חשמלי יכול להיות מאוד קטן, כמו מעגל משולב (הנקרא גם שבב או בשפת העם "ג'וק" או "צ'יפ"). גודלו של מעגל כזה, שיכול להכיל מיליוני רכיבים חשמליים, נמדד במילימטרים רבועים.
ישנם גם מעגלים חשמליים גדולים מאוד, כגון רשת חשמל ארצית, שיכולה להכיל מיליוני משתמשים.
בין שני סדרי הגודל הקיצוניים האלה, ישנם גם מעגלים חשמליים בגודלי ביניים רבים, כגון רשת חשמל של בניין או מפעל. רשת החשמל הביתית בנויה באופן מקבילי, ובה החשמל מסופק בזרם חילופין.
אסף קדרון
אסף קִדרון (נולד ב-12 בפברואר 1976) הוא אמן אבן ישראלי שיצירותיו משמשות באתרי הנצחה ודת ברחבי הארץ.
מעגל חשמלי
ממדים פיזיים
מעגל מודפס הוא מעגל, שיכול להכיל עשרות רכיבים, וגודלו נע בין סנטימטרים רבועים ספורים לעשרות או מאות סנטימטרים רבועים. באלקטרוניקה משתמשים במעגלים מודפסים לשימושים רבים ושונים, ולכן מעגלים אלה נקראים גם כרטיסים אלקטרוניים.
אסף קדרון
ביוגרפיה
אסף קדרון נולד ליוסף ורחל קדרון בצפת. הוא למד בבית ספר האר"י בצפת ובישיבה תיכונית קריית נוער בירושלים. למד בישיבת תפארת צבי וישיבת קדומים. את שירותו הצבאי עשה בנצח יהודה. נשוי לנורית לבית פוקס.
מעגל חשמלי
חישובים במעגל חשמלי
את עוצמת הזרם הזורם דרך רכיבים שונים במעגל וגודל מפל המתח עליהם ניתן לחשב בעזרת:
אסף קדרון
מיצירותיו
בשנת 2007 הקים קדרון במרכז חוות גבעות עולם, גלעד זיכרון ליהושע בן נון, שבמרכזו רצפת פסיפס ועליה הכיתוב: "יהושע בן נון חזק ואמץ". היצירה בנויה משבעה מעגלים וסביבה נטועים שישים עצי זית המסמלים מאפיינים שונים בסיפור כיבוש יריחו על ידי יהושע.
בחוות גבעות עולם יצר קדרון גם את ארון הקודש ועמוד התפילה בבית הכנסת.
דגם של מזבח העולה שבנה קדרון ב-2009 מוצג בתצוגה הקבועה של מוזאון מכון המקדש בירושלים. האבנים נלקטו מאזור המזבח בהר עיבל שם בנה יהושע בן נון מזבח בעת כניסתו לארץ.
בשנת 2010 בנה את המצבה של הרב מרדכי אליהו. המצבה בנויה מאבנים שהובאו מארבע ערי הקודש.
בשנת 2011 התרחש רצח בני משפחת פוגל באיתמר. שנה לאחר הרצח נחנך לזכרם "משכן אהוד", בית הקבע של הישיבה הגבוהה באיתמר. את ארון הקודש והבימה בישיבה בנה אסף קדרון. ארון הקודש עשוי מאבני המקום והאדמה שבין האבנים נלקחה מגינת משפחת פוגל.
בשנת 2014 התרחש רצח שלושת הנערים בגוש עציון. כשנה לאחר מכן הקים קדרון אנדרטה לזכרם בעינות ענר שבגוש טלמונים, מקום מגוריו של גלעד שער.
בשנת 2016 הוצבו במערת המכפלה שתי מזוזות פרי עבודתו בפתחי אולמות אברהם ויעקב.
בשנת 2017 העניקה מועצת יש"ע מזוזה פרי יצירתו ליו"ר הכנסת יולי אדלשטיין, אשר קבע אותה בפתח לשכת יו"ר הכנסת במשכן הכנסת. קדרון סיפר כי "מדובר באבן מנחלת שבט בנימין, אבן שצורתה כצורת ארץ ישראל".
בשנת 2018 הוענקה חנוכיה פרי יצירתו לסגן נשיא ארצות הברית מייק פנס, במעמד סיום ביקורו בארץ הקודש למרגלות הכותל המערבי. החנוכייה עשויה מאבן אשר נלקטה מעמק מעלה לבונה, מקום זירת קרב הגבורה הראשון של יהודה המכבי וקומץ לוחמיו בלגיונות האימפריה היוונית.
בעקבות הכרזת ארצות הברית על העברת השגרירות לירושלים, והכרתה של ארצות הברית בירושלים כבירתה של מדינת ישראל, התבקש קדרון להכין יצירה בעלת משמעות שתביע את הכרת תודתה של מדינת ישראל לממשל האמריקאי. בתאריך 5 במרץ 2018 העניק ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו את היצירה לנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
תחנת הרכבת אחיטוב
תחנת הרכבת אחיטוב או תחנת הרכבת קאקון (שם קודם בערבית: قاقون, קאקון באנגלית: Qaqun) היא תחנת רכבת היסטורית על המסילה המזרחית. התחנה שכנה בקטע המסילה בין טולכרם לחדרה, כשלושה קילומטרים מצפון לכפר הערבי קאקון, כיום כקילומטר ממזרח למושב אחיטוב.
היסטוריה
התחנה הוקמה על ידי הטורקים במהלך מלחמת העולם הראשונה במסגרת הנחת שלוחת מסילה מטולכרם אל יערות האלונים שמצפון לחדרה לצורך העברת חומרי גלם לבניית המסילה לחצי האי סיני ולהסקת קטרי הקיטור. התחנה הוקמה מצפון לכפר הערבי קאקון לצרכים תפעוליים. לאחר כיבוש ארץ ישראל בידי הבריטים הוארכה המסילה לחיפה ושימשה את רכבות הנוסעים בקו חיפה - לוד - קנטרה שפעלו תחת הרכבת המנדטורית. בשנת 1937 החלו לעצור בתחנה שנקראה "קאקון" רכבות נוסעים ושירתו את תושבי הכפר הסמוך. במהלך המרד הערבי הגדול, במרץ 1938, הותקפה התחנה על ידי אנשי הכנופיות. בלילה שבין 31 במאי ל-1 ביוני 1938 תקפה כנופיה ערבית את התחנה, הוציאה ממנה את העובדים והעלתה את התחנה באש. בעקבות זאת הודיעה הנהלת הרכבת על ביטול התחנה.
אחרי מלחמת העצמאות, בשנת 1949 נפתח קו הרכבת מחיפה ל-תל אביב ולירושלים דרך המסילה המזרחית ושם התחנה שונה ל"אחיטוב". עם פתיחת מסילת החוף בשנת 1953 צומצם מאוד שירות הנוסעים בתחנה והיא שימשה בעיקר רכבות משא. בתחילת שנות ה-60 שימשה התחנה לפריקת הצינורות ששמשו לבניית המוביל הארצי. הצינורות הובלו על גבי קרונות משא שטוחים ממפעל "יובל-גד" שבאשקלון אל התחנה, שם נפרקו וגולגלו באמצעות טרקטורים אל התעלה שנחפרה בתוואי המוביל הארצי.
בשנת 1968 נסגרה התחנה סופית.
מצפון לתחנה קיים מבנה איתות שנבנה על ידי הבריטים. שימש לניתוב הרכבות.
תוכניות שנגנזו
במסגרת פיתוח מסילות הרכבת ותכנון מחדש של המסילה המזרחית תוכננה הפעלתה מחדש של התחנה ההיסטורית. התחנה החדשה הייתה אמורה לשרת את תושבי היישוב אחיטוב ויישובי עמק חפר ומועצה אזורית מנשה הסמוכים.
בעקבות החלטת משרד התחבורה לקדם את מסילת מנשה ותחנות נוסעים אחרות המתכוננות לקום במסגרת תוואי מסילת מנשה ("תחנת באקה אל גרבייה-ג'ת", "תחנת חריש") הוחלט לבטל את התחנה באחיטוב.
ג'ון נלסון דרבי
ג'ון נלסון דרבי (18 בנובמבר 1800 - 29 באפריל 1882) היה מורה לתנ"ך אנגלו-אירי, ותאולוג שהשפיע בצורה חשובה על זרם האוונגליזם הנוצרי.
דרבי היה חבר בקבוצה בדלנית נוצרית בפלימות', שקראה לעצמה 'האחים מפלימות' (Plymouth Brethren). דרבי פיתח את התאולוגיה הייחודית של הכת, בדגש מיוחד על נושא "אחרית הימים" ובכלל זה ארמגדון. התאוריה שלו זכתה לפופולריות רבה בשנות ה-30 של המאה ה-19 וכן לפופולריות נוספת בארצות הברית בתחילת המאה ה-20 על ידי התפוצה הרחבה של Scofield Reference Bible.
הוא הפיק תרגומים של התנ"ך בגרמנית "אלברפלדר ביבל", תנ"ך "פאו" בצרפתית, הברית החדשה ההולנדית ואנגלית (הסתיימו לאחר מותו) על סמך הטקסטים העבריים והיווניים שנקראו הכתבים הקדושים: תרגום חדש משפות המקור מאת J.N. דרבי. בנוסף, הוא תורגם לשפות אחרות כולו או חלקו.
תאורית התקופות של דרבי
דרבי חילק את ההיסטוריה לשבע תקופות (dispensations). תתקופות מתחילות בבריאת העולם, ומסתיימות ב"ממלכת השמיים" של ישו, שתגיע בעקבות קרב הארמגדון. לפי דרבי, בכל אחת מהתקופות, אלוהים בוחן את האנושות באמצעות תוכנית הצלה אחרת. האנושות נכשלה בכל המבחנים, ובכל תקופה היסטורית החליט אלוהים להמיט אסון על האנושות כעונש.
התקופה הראשונה הסתיימה בעקבות נפילתם של אדם וחוה והעונש היה גירוש עדן, התקופה השנייה הסתיימה בשיטפון של תיבת נח, המבחן השלישי התייחס למגדל בבל.
החידוש בפרשנות של דרבי היא שרק חזרתו של ישו להקים את ממלכתו בירושלים תבוא הישועה לעולם. המאמינים צריכים לוותר על האשליה של "הציוויליזציה הנוצרית". דרבי טען - הרבה לפני הקמת התנועה הציונית, והרבה לפני הקמת מדינת ישראל, כי ישראל תחליף את תפקידה של הכנסייה.
לפי דרבי, ביאתו השנייה של ישו תתחיל כאשר הוא יופיע בשמיים, וימשוך אליו את מאמיניו. אירוע זה מכונה "ההתעלות" (rapture) שתתרחש בפתאומיות, ותגרום למיליוני צדיקים נוצרים להיעלם בבת אחת ולהגיע לשמיים. שם ישהו במשך שבע שנים.
באותן שבע שנים, החיים יהפכו לגיהנום עלי אדמות עבור מי שלא עלו לשמיים, בשל פורענויות שונות כמו אסונות טבע ומלחמות. תקופה זו צפויה להיות קשה ליהודים שיחיו בישראל. הם אמנם יחיו בארצם הריבונית, אך לא ישכילו לקבל אל לבם את ישו. במקומו הם יעדיפו להחשיב את אחד היהודים כמשיח שהוא למעשה משיח שקר - אנטיכריסט. משיח השקר יבנה בירושלים את בית המקדש השלישי, מעשה ידי אדם, ובניגוד להוראה המפורשת של האל.
דרבי טען כי אירועים אלה יוביל בסופו של דבר להתרחשות של הקרב האחרון - ארמגדון במגידו. בסופו של הקרב, כמתואר בנבואות הנוצריות, ישוע המשיח יציל את הקרב. לאחר מכן יתרחש יום הדין בגרסתו הנוצרית, שבו מאמיני ישו יזכו לגן עדן ואילו כל השאר יזכו ליסורי נצח בגיהנום. לאחר מכן תוקם ממלכת השמיים בירושלים.
דרבי טען כי מדינת ישראל תוקם בנס של יום אחד וממשיכי דרכו רואים בהכרזת העצמאות אות לנכונות נבואתו. דרבי גם טען כי לאחר מכן ינסו להחריב את ישראל, ומי שמאמינים בו רואים את מלחמת ששת הימים כהמשך של הנבואה. כדי להשלים את ההנבואה יש צורך לקבץ את כל יהדות העולם בישראל - דבר זה הוביל נוצרים אוונגליסטים לסייע במאבקים לעלות את יהדות התפוצות. בהמשך ישראל אמורה להחרב כחלק מקרב ארמגדון.
ממשיכי דרכו של דרבי כוללים את המטיף והמנהיג האוונגליסטי ג'ון הייגי. הייגי, טען כי רוסיה בראשות ולדימיר פוטין תחבור לארצות האסלאם בראשות מחמוד אחמדינז'אד וצבאותיהם יפלשו לישראל במלחמת גוג ומגוג. מתקפה זו תעצר על ידי ה' צבאות. לאחר מכן ימלוך משיח-השקר (האנטיכריסט), שיהיה ראש האיחוד האירופי. לאחר מכן צבאות אירופה יתעמתו עם סין בהר מגידו.
מוניטור (CRA)
מוניטור (אנגלית: Clinical Research Associate; CRA) הוא מקצוע בתחום המחקר הקליני בבני אדם המתמקד במחקר רפואי. עבודת המוניטור מתבצעת במסגרות שונות כגון חברות תרופות, מכוני מחקר רפואיים וגופים ממשלתיים. מוניטור נדרש להיות בעל תואר פרא-רפואי, לרוב ישנן דרישות להסמכה רלוונטית וכן על המוניטור להיות בקיא ברגולציה המקומית. משימות המוניטור העיקריות הוגדרו על ידי ה-GCP.
משימתו המרכזית של המוניטור היא לנטר את המחקר הקליני, כלומר על המוניטור לוודא כי מבצעי המחקר הקליני פועלים לפי דרישות פרוטוקול המחקר,
עליו עוד לבדוק את פעילות המרכז המבצע את המחקר (בתי חולים / מרפאות), בנוסף לבצע ביקורים במרכזי המחקר, לעבור ולאשר את המידע הנאסף במהלך המחקר - CRF) Case Report Forms) (וכן עליו להיות בקשר מתמיד עם מתאמי המחקר והחוקרים הראשיים).
בנוסף לכך, המוניטור אחראי להבטיח הגנה על הזכויות, הבטיחות והרווחה של המטופלים בכל המחקרים הקליניים. כמו כן, על המוניטור לוודא כי הנתונים שנאספו הם מהימנים אמיתיים ונכונים וכן שכל תופעות הלוואי במהלך המחקר הקליני מתועדות ומדווחות כנדרש.
קאם ניוטון
קאם ניוטון (באנגלית: Cam Newton; נולד ב-11 במאי 1989) הוא שחקן פוטבול אמריקאי ששיחק בליגת ה-NFL. כשחקן קרוליינה פנתרס נבחר ל-MVP ולשחקן ההתקפה של עונת 2015 ב-NFL.
ביוגרפיה
ניוטון נולד באטלנטה שבג'ורג'יה, בנם של ג'קי וססיל ניוטון. אחיו ססיל אף הוא שחקן פוטבול מקצועני ששיחק בליגת ה-NFL.
קריירה במכללות
ב-2007 החל ללמוד באוניברסיטת פלורידה ושיחק בנבחרת הפוטבול כמחליפו של הקוורטרבק הפותח טים טיבו. ב-2008 נעצר לאחר שנתפס עם מחשב נייד גנוב אותו רכש מסטודנט אחר באוניברסיטה. הוא הושעה מפעילות ספורטיבית, כתב האישום נגדו נמחק לאחר שביצע עבודות לתועלת הציבור. ב-2009 עבר לבלין קולג', קולג' קהילתי בטקסס. הוא הוביל את קבוצת הפוטבול של הקולג' לזכייה באליפות ה-NJCAA (ארגון הקולג'ים הקהילתיים). ב-2010 עבר לאוניברסיטת אובורן. הוא הוביל את נבחרת הפוטבול של האוניברסיטה לזכייה בתואר האליפות הארצית של ה-NCAA, לאחר ניצחון בגמר על אוניברסיטת אורגון 19-22. ניוטון רשם במשחק הגמר 262 יארד במסירה, שתי מסירות לטאצדאונים וחטיפה אחת. כמו כן השיג 65 יארד בריצה. הוא זכה במהלך העונה בגביע הייזמן לשחקן הפוטבול המצטיין במכללות.
קריירה ב-NFL
ב-24 במרץ 2019 שוחרר ניוטון מהפנתרס לאחר 9 שנים בקבוצה. ביולי 2020 חתם על חוזה מינימום לעונה אחת בניו אינגלנד פטריוטס. את העונה סיים עם שמונה טאצ'דאונים במסירה ועוד 12 בריצה, הקבוצה סיימה במאזן של 7–9 והחמיצה את הפלייאוף. לקראת פתיחת עונת 2021 נופה מסגל הקבוצה והצטרף שוב לקרוליינה פנתרס.
עונה סדירה
מקרא טבלה:
רחוב שמש 22
רחוב שמש 22 היא סדרת טלוויזיה ישראלית לילדים, בהנחיית תיקי דיין, המשודרת בערוץ הופ!.