cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לטיסיה איידו
קריירה
במהלך עבודתה בסרט "ערבים רוקדים" המליץ עליה המפיק חיליק מיכאלי ליוצרי הסדרה "פאודה", ליאור רז ואבי יששכרוף ולבמאי אסף ברנשטיין. ב-2015, קיבלה את התפקידה פורץ הדרך של ד"ר שירין אל-עבד ב"פאודה". איידו נדרשה ללמוד ערבית לצורך התפקיד, כיוון שלא למדה ערבית בבית הוריה. בראיון מ-2017 לרשת ארטה, אמרה איידו שהסדרה "פותחת דלתות עבור ישראלים ופלשתינאים בנוגע למה שקורה אצל שכניהם". היא קיבלה ביקורת מרעיה הלבנוניים על תפקידה ב"פאודה" שהיא הפקה ישראלית. איידו היססה לפני שקיבלה על עצמה את התפקיד אך הסכימה לבסוף כאשר המפיקים הבהירו לה שהסיפור יהיה מאוזן ויראה את שני הצדדים בצורה הוגנת.
עבירת צווארון לבן
גורמים
מקובל לחלק הסיבות והגורמים האפשריים לביצוע עבירות צווארון לבן לשתי "משפחות" עיקריות: האחת כוללת סיבות פסיכולוגיות וחברתיות בעיקרן; ואילו האחרות כוללת סיבות הקשורות למורכבות התופעה ולאפיונים מיוחדים לתחום – סיבות מבניות. בין הסיבות הפסיכולוגיות לביצוע עבירות כאלה ניתן למנות תחושות כגון הנאה מביצוע עבירה, ניכור, תחושת יכולת של ניצול כוח (abuse of power), חמדנות, ותחושת זכאות. הסיבות המבניות נעוצות במאפייניהן המיוחדים של העברות ובהיותן עבירות נסתרות מן העין - המידע על אודות ביצוען קשה להשגה, ומפחית את יכולת ההרתעה.
אל בוסברג
בוסברג אף כתב את התסריטים ל-47 סרטים בין 1926 ל-1937, מהם בולט הסרט "לילה באופרה" (1935) שבו השתתף בכתיבה, ובו חזרו האחים מרקס למסך הגדול. כמו כן, השתתף בכתיבת הסרט "הגנרל" (1926) בכיכובו של באסטר קיטון וסרט הפולחן "פריקס" (1932) בבימויו של טוד בראונינג. כמו כן ביים 12 סרטים בין 1929 ל-1936.
לטיסיה איידו
קריירה
בשנת 2016 שיחקה בסרט החרדי לנשים זכות השתיקה לצד אליאנה תדהר.
אל בוסברג
ויכוח אישי עם המפיק, הוביל לכך שהקרדיט לבוסברג הוסר מן הסרט "יום במרוצים" בכיכובם של האחים מרקס, סרט שהיה במקור פרויקט של בוסברג.
הוא נולד בבאפלו, ניו יורק למשפחה יהודית ונפטר בלוס אנג'לס, קליפורניה מהתקף לב. הוא קבור בבית הקברות פורסט לוון בבאפלו, ניו יורק. אל בוסברג היה דודו של ג'יימס מייקלס, שהיה במשך שנים רבות העורך הראשי של מגזין פורבס.
ב-2009 ייסדו מארגני פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בבאפלו את פרס הקומדיה על שם אל בוסברג.
לטיסיה איידו
קריירה
בשנת 2019 שיחקה בדמותה של מאיסה בסרט הישראלי "תל אביב על האש" של הבמאי סאמח זועבי.
בית קטן בערבה
בית קטן בערבה (באנגלית: Little House on the Prairie) הוא ספר ילדים שנכתב על ידי לורה אינגלס וילדר ויצא לאור בשנת 1935. הספר הוא חלק מסדרת ספרים הידועה בשם בית קטן בערבה.
סדרת "בית קטן בערבה" מבוססת על זכרונות ילדותה של לורה אינגלס וילדר באזור המערב התיכון של ארצות הברית בסוף המאה ה-19. הספר הידוע ביותר מבין הספרים הוא בית קטן בערבה. הספרים כתובים בגוף שלישי, כאשר לורה משמשת כגיבורת הסיפור. הסיפור מוגדר בדרך כלל כסיפורת ולא כאוטוביוגרפיה. בתה של לורה, סופרת והוגת דעות פוליטית, רוז ויילדר-ליין, סייעה לאמה בעריכת הספרים. עומק המעורבות של ויילדר-ליין והיקף השפעתה על נושא ועל תוכן הספרים שימש נושא לדיון בשנים האחרונות.
ספרי הסדרה הודפסו ברציפות שוב ושוב מאז ההוצאה הראשונית שלהם לאור על ידי הרפר ואחיו, והם נחשבים לקלאסיקה בספרות הילדים האמריקנית. כמה מהם זיכו את הסופרת באות ההערכה של ניוברי. הוצאת הסדרה כיום בדפוס כוללת את איוריו של גארת' ויליאמס.
ספרי בית קטן בערבה
שני הספרים האחרונים לא תורגמו לעברית.
דמויות בסדרת בית קטן בערבה
כמה מהדמויות הבולטות בסדרה מבוססות על אנשים שאינגלס הכירה בחיים האמיתיים. לעיתים קרובות שינתה אינגלס שמות של דמויות אמיתיות או שילבה תכונות של כמה אנשים כדי ליצור דמות אחת. לדוגמה, "נלי אולסון" הייתה אוסף של שלושה אנשים שהכירה אינגלס: נלי אוונס, ג'יני מסטרס וסטלה גילברט.
נלי אוונס היא מקור ההשראה העיקרי לדמותה של נלי אולסון ב"על גדות נחל השזיף". נלי אולסון המופיעה ב"עיר קטנה בערבה" משקפת בעיקר את דמותה של מסטרס, ואילו דמותה של אולסון בספר "שנים של זהב" מבוססת בעיקר על זו של גילברט. יחד עם זאת, אינגלס שינתה שמות כדי להגן על פרטיותם של אלו שכתבה עליהם. בית ברוסטר בו התאכסנה בזמן עבודת ההוראה הראשונה שלה היה למעשה משק ביתם של משפחת בוצ'י.
אתרים היסטוריים ומוזיאונים
מדינת קנזס ציינה את בית ילדותה של אינגלס בעיירה אינדפנדנס כאתר היסטורי הפתוח למבקרים. במקום זה התרחשו המאורעות המסופרים בבית קטן בערבה. ניתן לראות שם בקתה המעוצבת על פי הבקתה המקורית (בחוותו של ויליאם קורטיס), ואת משרד הדואר המקורי.
דה סמט, דרום דקוטה מושך מעריצים רבים עם אתריו ההיסטוריים המוזכרים בספרים "על גדות אגם הכסף", "החורף הארוך", "עיר קטנה בערבה", "שנים של זהב" ו"ארבע השנים הראשונות".
מ-1879 עד 1894 חייתה משפחת אינגלס בדה סמט באחוזת הבית המשפחתית - בית בעיר שנבנה על ידי צ'ארלס אינגלס. בדקוטה נמצא גם בית הספר של ברוסטר שלורה לימדה בו, ובית המודדים שהמשפחה חייתה בו בין 1879 ל-1880 אשר פתוחים למבקרים. בנוסף לכך גופותיהם של צ'ארלס, קרוליין, מרי, קארי וגרייס אינגלס, וכן של בנם הקטן חסר השם של לורה ואלמנזו ויילדר הובאו למנוחתם בבית הקברות של דה סמט.
מנספילד, מיזורי הוא עיר המגורים האחרונה של לורה אינגלס וילדר. בחוה שלה במנספילד כתבה לורה את ספרי סדרת "בית קטן בערבה". כל שנה חוגגת כל העיר בפסטיבל בו היא חוזרת אחורה בזמן לשנים המאוחרות של המאה ה-19. לאורך הפסטיבל הופכת כיכר העיר לתצוגה של אומנות בעבודת יד. מתקיימת תהלוכה גדולה ומוזיקה עממית מנוגנת מבית הקיץ בפארק. לורה, בעלה אלמנזו, ובתה רוז הובאו למנוחות בבית הקברות של מנספילד.
ב-1874. כאשר הייתה לורה בת שבע, עזבה המשפחה את ביתם ליד פפין לפעם נוספת והתיישבה מחוץ לוולנט גרוב, מינסוטה. ויילדר כותבת על שנותיה המוקדמות במינסוטה בספר "על גדות נחל השזיף". המשפחה חיה במחפורת בגדת הנחל עד שאבא של לורה יכול היה לבנות בית. לורה ומרי התחילו ללכת שוב לבית הספר, ושתיהן רכשו חברים (ילדי קנדי) ואויבים (נלי אולסון).
כששבו לוולנט גרוב גרה בתחילה משפחת אינגלס עם ידידיהם, ההאנסינים. אחר כך בנה האב בית בעיר ועבד כחנווני, קצב, ואחר כך כנגר. באביב 1879, חלתה מרי במחלה קשה. המחלה לוותה בשבץ, שהביא לידי עוורון. זמן קצר לאחר מכן, אחותו של האב, דוסיה, באה מהיערות הגדולים והציעה לו עבודה במסילת הרכבת ההולכת מערבה. למרות שהאם רצתה להישאר בוולנט גרוב, הרגיש האב שעתיד טוב יכול להמצא באזור דקוטה. הוא קיבל בשמחה את הצעתה של דוסיה וכך הסתימה שהותה של משפחת אינגלס בוולנט גרוב.
ג'יקנרי (1996, 1968)
ג'יקנרי הייתה סדרת טלוויזיה בריטית שנועדה לעודד ילדים לקריאה. הסדרה רצה מ-1965 עד 1996. מ-24 באוקטובר עד 28 באוקטובר 1966 הופיעו חמישה פרקים קצרים המבוססים על הספר "בית קטן ביער הגדול", עם רד שיבלי כמספר הסיפור. מ-21 באוקטובר עד 25 באוקטובר 1968, יצאו לאקרנים חמישה פרקים נוספים אשר בוססו על "בן איכרים", עם ריצ'רד מונט כמספר הסיפור.
מצטער (שיר)
מצטער הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אדם. הוא יצא לאור בשנת 1988, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך האלבום מרחוק לרחוק.
בית קטן בערבה
בית קטן בערבה (סדרת טלוויזיה, 1974 - 1983)
סדרת הטלוויזיה המבוססת על ספרי בית קטן בערבה שודרה ברשת NBC בין השנים 1974-1983. הסדרה הייתה עיבוד חופשי של ספרי בית קטן בערבה ולא הייתה נאמנה לגמרי לסדרת הספרים. מייקל לנדון כיכב כצ'ארלס אינגלס, קארן גראסלי שיחקה את קרוליין אינגלס, מליסה גילברט את לורה אינגלס, מליסה סו אנדרסון את מרי אינגלס, והתאומות לינדזי וסידני גרינבוש את קארי אינגלס. כמה דמויות נוספו בסדרה, כמו אלברט, שיוצג על יד מתיו לבורטו, כיתום שאימצה המשפחה. סדרת הטלוויזיה שהתרחשה בוולנט גרוב, מינסוטה, הייתה אחת מסדרות הדרמה ששודרו בהצלחה במשך זמן רב.
מצטער (שיר)
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי רחל שפירא והופק על ידי יזהר אשדות. הוא הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-10 במאי 1988 בשבוע לאחר מכן נכנס לדירוג במקום ה-11. ב-21 ביוני 1988 עלה השיר למקום הראשון, שם שהה שבועיים רצופים. לבסוף, ב-23 באוגוסט, לאחר ארבעה עשר שבועות רצופים, יצא מהמצעד השבועי. במצעד הפזמונים העברי השנתי ב-1988 דורג במקום הראשון – שירו היחידי של אדם שעשה זאת. באותה שנה זכה אדם בתואר "זמר השנה".
בית קטן בערבה
בית קטן בערבה (סדרת טלוויזיה, 1974 - 1983)
בשנת 2007 החל בקנדה שידורה של קומדיית מצבים על אודות קהילה מוסלמית בדיונית. שמה של הסדרה הקנדית, "מסגד קטן בערבה", מבוסס על שמה של סדרת הטלוויזיה האמריקאית המצליחה.
מצטער (שיר)
תוכן השיר
הבית הראשון של השיר מדבר על גבר מצטער בפני אישה על מקרה חמור שקרה ביניהם. האישה מתוארת כמסומרת והמומה, ובעוד שמסופר כי במקרה עליו הגבר מצטער הוא איבד שליטה. לאחר מכן מתחיל הפזמון, "טו טו טו טו...". בבית השני מסופר כי על-אף רצונה של האישה להפסיק בוויכוח, הגבר המשיך להתעקש ולגדף אותה. בבית האחרון הגבר מבין את חומרת מעשיו, ומתנצל בפני האישה. הוא טוען כי לאורך כל המקרה לא הפסיק לדאוג לה. נטען על ידי ארגונים פמיניסטיים ישראליים כי השיר נכתב על מקרה אונס, בו האנס מצטער על מעשיו. אדם הכחיש טענות אלו ואף ציין כי "מצטער" נכתב על ידי שפירא, אחת מהפזמונאיות הישראליות המוכרות ביותר ופעילה פמיניסטית.
בית קטן בערבה
לורה ילדת הערבה (1975)
גרסת האנימציה היפנית של סדרת בית קטן יצאה ב-1975 על ידי "ניפון אנימציה ושותפיו בע"מ". תחת הכותרת 草原の少女ローラ (אנגלית : Laura the Prairie Girl, עברית: לורה ילדת הערבה). הסדרה הופיעה ב-26 פרקים, כל אחד בן 24 דקות.
מעבר לערבה (2000, 2002)
"מעבר לערבה : סיפורה האמיתי של לורה אינגלס וילדר". היו שני סרטי טלוויזיה שהופקו על יד מרקוס קול ועלו לאוויר ב-2000 וב-2002. הם הציגו אפיזודות מהספרים המאוחרים יותר של סדרת בית קטן (מ"החורף הארוך" עד "ארבע השנים הראשונות"). בסדרה כיכב ריצ'רד תומאס כצ'ארלס אינגלס, לינדזי קרוס כקרוליין אינגלס, מרדית' מונרו כלורה אינגלס, ברברה ג'יין רימס כמארי אינגלס, הלי מקורמיק כקארי אינגלס, וולטון גוגינס כאלמנזו ויילדר, וסקיי מקול ברטסיאק כרוז ווילדר.
פלאוטרגוס
פלאוטרגוס (שם מדעי: Palaeotragus; מילולית: "עז עתיקה") הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת הג'ירפיים שחי באפריקה ואירואסיה בתקופת המיוקן. סוג קדום זה היה נמוך בהרבה מהג'ירפה המודרנית והיה בעל מראה של אוקפי, אך היה בעל קרניים על מצחו. הוא הוגדר בשנת 1961 מממצאים מפיקרמי, יוון בידי ז'אן אלבר גודרי.
מארה (יונק)
בסוג שני מינים:
מוצאם מאזור ארגנטינה אך ניתן למצוא אותם גם בחלקים נוספים של דרום אמריקה.
המארה ידועה גם כ"קביה פטגונית" או "ארנב פטגוני" על שם חבל הארץ פטגוניה שבדרום אמריקה בו היא נמצאת לרוב.
תזונתן מורכבת מצמחים בלבד, בעיקר דשא.
מבנה גוף ותנועה
המארה היא חיה דמוית ארנבת או מזכירה קנגורו, על אף שהשניים מתת-מחלקות שונות. משקלה יכול להגיע עד 11 קילו ומהירותה ל-50 קמ"ש בריצה/דילוג.
תנועתן במרחב נעשית בצורת הליכה קופצנית במצב רגיל, כשהן רצות הן עושות זאת בצורת דילוגים דמויי ארנב, עם כל ארבע הרגליים באוויר, הן יכולות לקפוץ למרחק של עד כמעט שני מטרים.
פובליוס אניוס פלורוס
פובליוס אניוס פלורוס (בלטינית: Publius Annius Florus) היה משורר רומאי, בן זמנו וחברו של הקיסר אדריאנוס. השתמרו מספר שירים פרי עטו.
רבקה קוב
רבקה קוב (באנגלית: Rebecca Cobb, נולדה בשנת 1982) היא סופרת ומאיירת ספרי ילדים בריטית.
ביוגרפיה
רבקה קוב, גדלה בבקינגהאמשייר ובסומרסט, אנגליה, כיום היא מתגוררת בפלימות', אנגליה. לצד כתיבת ספריה ואיורם, היא משתפת פעולה עם סופרים אחרים כמו ג'וליה דונלדסון, ריצ'רד קרטיס והלן דנמור.
בשנת 2004, סיימה קוב את לימודיה בפקולטה לאומנויות במכללת פלימות'.
קריירה
ביוזמתו של רון ג'ונס, הבעלים של “Independent Bookshop” ו – “Mabrecon Books”, ובשיתוף פעולה עם היוצרת הלן דונמור, יצא לאור הספר "ציפורי המעבורת" (2010). בשנת 2011 פרסמה קוב את הפרויקט הראשון שלה כיוצרת יחידה: "אמא נעלמה", אשר עוסק בנושא התמודדות של ילדים עם שכול. בין ספריה (כיוצרת יחידה): ארוחת צהריים, הדודה אמליה ו"המשהו". ספריה מתאפיינים באיורים ססגוניים ובטקסט בהיר ונגיש. היא נחשבת לאחת היוצרות הצעירות המוכרות ביותר בתחום של איור ספרי ילדים.
קוב עבדה עם ארגוני צדקה לילדים, בין היתר עבור ילדים פליטים. בשנת 2018 היא יצרה, בשיתוף עם הסופר ניקולא דייוויס, את הספר "היום שבו המלחמה הגיעה", העוסק בבעיית הפליטים מנקודת מבטם של ילדים. הספר מספר את סיפורו של ילד הבורח מאימת הטרור של המלחמה. לצד עלילת הספר, הספר חושף את המאורעות אשר נתנו ליוצריו השראה וכן מתאר את עבודתם המשותפת בארגון הצדקה "עזרו לפליטים". הספר של דייוויס וקוב משך תשומת לב רבה לסוגיית 3000 הילדים הסורים, אשר ממשלת בריטניה סירבה לתת להם מקלט מדיני בשנת 2016. קוב ודייוויס הקימו פרויקט משותף - #3000 chairs, בו הם קוראים ליוצרים הבולטים של בריטניה להשתתף במסע פרסום כלל ארצי להעלאת המודעות לבעיית הפליטים הסורים, כשהדגש הוא על ילדי הפליטים והסבל הרב שהם עוברים.
איטרזן
איטרזן (בגרמנית: Uetersen) היא עיר קטנה במחוז פינברג שבמדינת שלזוויג-הולשטיין, אחת מ-16 המדינות המרכיבות את גרמניה. היא ממוקמת כ-30 קילומטרים צפונית-מזרחית לעיר הנמל המבורג, קרוב לנהר אלבה.
בתפקיד ראש העירייה מכהן, החל משנת 2009, אנדראה הנסן, שהחליף את וולפגאנג ויך.
לגנרל הלמוט פון מולטקה הזקן היה קשר הדוק אל העיר, והוא תרם למוניטין שלה ולרווחת תושביה.
קספרסקי אינטרנט סקיוריטי
קספרסקי אינטרנט סקיורטי (נקרא גם: קספרסקי שירותי אבטחת אינטרנט, אנגלית: Kaspersky Internet Security, ובראשי תיבות: KIS) היא חבילת אבטחת לגלישה באינטרנט יחד עם אנטי-וירוס שפותחה על ידי החברה הרוסית מעבדות קספרסקי, ומיועדת עבור מחשבים בעלי מערכת הפעלה מסוג חלונות.
במבחני שנת 2018 של AV-Comparatives קיבלה התוכנה ציונים שנעו בין טוב למעולה.
בעשור השני של המאה ה-21, עם עליית תופעות בינלאומיות של לוחמת רשת, מעבדות קספרסקי הפכו לאחד המקורות המרכזיים לפרסום תחקירים במתקפות רשת רבות, כך שבמקרים רבים קספרסקי הם הגורם שמזהה את המדינה התוקפת. למרות היותם גורם מוביל בתחום לוחמת רשת, חברת קספרסקי עצמה נוצלה בשנת 2014, כאשר גורמי ביון מרוסיה השתמשו באנטי-וירוס של החברה כדי לבצע גנבת מידע רגיש מהסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית.
מאפיינים
התוכנה מכילה את כל המרכיבים שיש בתוכנת אנטי-וירוס: הגנה בזמן אמת, גילוי והסרה של וירוסים, סוסים טרויאנים, תולעת מחשב, רוגלות, תוכנות פרסום, ותוכנות רישום הקשות, ובנוסף על כך איתור והסרה של Rootkit-ים. התוכנה מכילה גם חומת אש משלה, בקרת הורים (Parental control), אנטי-ספאם לדואר האלקטרוני והגנה מפני דיוג (phishing) ונזילת מידע.
לתוכנה ישנה גם "מערכת למניעת זיהום" (Intrusion-prevention system) לאִתּוּר קבצים חשודים ותוכניות מחשב דחוסות חשודות הניתנות להרצה (packers). התוכנה משמשת גם כאמצעי מתקדם לגילוי ופתרון של בעיות צפויות ותוכנות זדוניות. התוכנה מכילה אפשרות לעדכונים אוטומטיים וכלי ליצירת דיסק הצלה.
דרישות מערכת
DVD-ROM או CD-ROM,אינטרנט ו-Windows Installer
סם האריס
סם האריס (באנגלית: Sam Harris; נולד ב-9 באפריל 1967) הוא הוגה דעות, סופר אמריקאי, פילוסוף וחוקר מוח, הנחשב למבקר חריף של הדתות המונותאיסטיות הנפוצות (יהדות, נצרות, ואסלאם). בשנים האחרונות הוא ממקד את ביקורתו בעיקר על דת האסלאם.
האריס הוא מחבר הספר "מהומת אלוהים" (The End of Faith), שיצא לאור בשנת 2004 ושהופיע ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס למשך 33 שבועות. בשנת 2006 פרסם האריס את ספרו השני, "מכתב לאומה נוצרית" (Letter to a Christian Nation), שנכתב כתגובה לביקורת על "מהומת אלוהים". ספרים אלו הגיעו למעמד רבי-מכר ברחבי העולם ותורגמו ליותר מעשרים שפות.
האריס הוא מתומכיה של תנועת הספקנות המדעית והאתאיזם החדש. הוא תומך בהפרדת הדת מהמדינה, חופש הדת, והחופש למתוח ביקורת על הדת. בספר שהוציא ב-2010 טוען האריס שהמדע יכול לענות על שאלות מוסריות ולקדם את רווחת האדם, ומציג דוגמאות פרקטיות לכך.
ביוגרפיה
האריס גדל בבית חילוני בלוס אנג'לס, בן לאם ממוצא יהודי ואב קווייקר. לדברי האריס, הוריו דיברו על דת לעיתים נדירות, אך הנושא תמיד עניין אותו. בילדותו בחר להימנע מלקיים את טקס בר המצווה. הוא החל ללמוד ספרות אנגלית באוניברסיטת סטנפורד, אולם לאחר התנסות בסם האקסטזי, עבר שינוי מהותי בחייו ובתפיסתו כלפי החיים. לדבריו, בעקבות החוויה הזו, "הבנתי כי ניתן להיות בן אדם שרוצה בטובת אחרים כל הזמן". האריס הפסיק ללמוד ויצא לטייל בעולם, בין השאר בהודו ובנפאל, התנסה במדיטציה ולמד בודהיזם.
בשנים ההן החל להתעניין בשאלות רוחניות ובפילוסופיית החיים, והוקסם מהרעיון שיש ביכולתו להשיג תובנות רוחניות ללא שימוש בסמים. כעבור שנים אחדות חזר לסטנפורד והשלים תואר בפילוסופיה. האריס החל לכתוב את ספרו הראשון מיד לאחר פיגועי 11 בספטמבר.
האריס התחתן בשנת 2004. הוא ואשתו אניקה הם הורים לשתי בנות. אניקה האריס היא עורכת ספרי עיון ומדע.
בנוסף, להאריס יש דוקטורט במדעי המוח. בשנת 2008 ייסד את "פרויקט התבונה" (באנגלית: The Reason Project), שמטרתו הפצת ידע מדעי וערכים חילוניים.
השקפת עולם
האריס מבקר באופן כוללני את האסלאם, הנצרות והיהדות, באומרו שהוא מוכן לבקר רק את הדת עצמה ולא את האנשים המשתייכים לה. לדבריו, באמונה הדתית בימינו מובנים חוסר רציונליות וחוסר אתיקה; היא מעוררת באנשים מוטיבציה לאלימות, ולכן מסוכנת לציוויליזציה. הסכנה בולטת במיוחד לאור התפוצה והנגישות ההולכות וגוברות של נשק להשמדה המונית בעולם, והניסיון של גורמים דתיים קיצוניים כמו אל-קאעידה לעשות בו שימוש לצרכיהם.
על אף שהוא מותח ביקורת כללית כנגד האמונה הדתית על ביטוייה בדתות השונות (יהדות, נצרות, הינדואיזם ועוד), האריס מפנה ביקורת חריפה במיוחד כנגד דת האסלאם, שאת הכתבים המכוננים שלה, הקוראן והחדית', הוא רואה כקיצוניים במיוחד.
למרות היותו אתאיסט, האריס נמנע מלהשתמש במונח זה, בטענה כי תוויות והגדרות, באופן כללי, הן מיותרות. עמדתו היא כי האתאיזם אינו השקפת עולם או פילוסופיה. הוא מאמין שאתאיסטים "לא צריכים לקרוא לעצמנו שום דבר. אנחנו צריכים ללכת מתחת לרדאר לשארית חיינו. וכל עוד עודנו כאן, עלינו להיות אנשים הגונים, ישרים, שמכחידים רעיונות רעים היכן שאנו נחשפים אליהם".
הוא משווה אמונות דתיות מודרניות למיתוסים של היוונים הקדמונים אשר היו מקובלים בעבר כעובדה, אך מיושנים כיום.
האריס מציין כי לפי הדת אמור להתקיים אל בורא, כל-יודע ואוהב, שנתן לבני האדם ספר חשוב מאוד - התנ"ך. ספר זה אמור להיות ספר הדרכה לחיים, הספר החשוב ביותר. האריס תוהה מדוע ספר כזה לא מכיל מידע מועיל כמו מידע על חשמל, על DNA או על דרכים בהן פועלות מחלות זיהומיות. לעומת זאת הספר מכיל כמות גדולה של מה שהוא מכנה ברבריות מתקופת הברזל על איך להקריב בעלי חיים, איך להחזיק בעבדים את מי להרוג ומדוע. התנ"ך "אינו מכיל ולו משפט אחד שלא יכול היה להיכתב על ידי גבר או אישה במאה הראשונה".
האריס מתמקד בביקורותיו על היחס לנושאי דת עכשוויים בארצות הברית. האריס חושש שתחומים רבים ויסודיים בתרבות האמריקנית ייפגעו על ידי דוגמות דתיות. הוא מצטט סקרים המראים כי 44% מהאמריקאים סבורים שיש ללמד לימודי בריאתנות בבתי ספר ציבוריים ומאמינים כי "סביר" שישו יחזור לכדור הארץ בחמישים השנים הבאות, וכן מצביע על כך שאחוז זהה מאמין כי אלוהים הבטיח את ארץ ישראל ליהודים.
האריס נוסע לעיתים קרובות עם שומרי ראש עקב כך שהוא מקבל איומים על חייו ממוסלמים ונוצרים.
הר טורלין
הר טורלין (באנגלית: Torlyn Mountain) הוא הר בחוף אדמת מק. רוברסטון שבאנטארקטיקה.
מונולית מוריי היה בעבר חלק מהר זה, ונפרד ממנו; הר טורלין נמצא 6 קילומטרים ממזרח למונולית סקאלין. שני המונוליתים מהווים יחדיו אזור אנטארקטי מוגן מיוחד.
גובהו של ההר 190 מטרים מעל פני הים.
גילוי ההר
בחודשים ינואר ופברואר 1931 חקרו כמה ציידי לווייתנים נורווגים לאורך החוף הזה, ועשו רישומים של קו החוף מכלי השיט שלהם.
מקור השם
ציידי הלווייתנים שמיפו את החוף בפברואר 1931 קראו להר בשמה של ספינתם - הטורלין (the Torlyn); וזאת על אף שקבוצה אחרת, שהפליגה על ה"בווט" רשמה את קו החוף קודם לכן, ב-19 בינואר 1931.
משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה בראשותו של דאגלס מוסון טסה מעל שטח זה בינואר 1930, וחזרה לטיסת חקר נוספת בפברואר 1931. המשלחת קראה להר "הר מונולית מוריי" (mountain Murray Monolith), ולימים נותר רק שמו של המונולית, ואילו שם ההר חזר לשם שניתן לו על ידי ציידי הלווייתנים הנורווגים.
שאנסיתריום
השאנסיתריום היה ג'ירף קצר-צוואר שדמה מעט לאוקפי, והיה בעל גולגולת עבה ומעליה בלטו קרניים דומות לקרני אייל קורא מודרני, זוג קרניים עבות ולפניהן זוג קרניים קטנות יותר שהיו ישרות ודקיקות כשאולי הייתה ביניהן רעמת שיער כמו אצל הג'ירף המודרני. ככל הנראה הן שימשו למלחמה בין יריבים על נקבות וטריטוריה. הוא היה בעל צוואר קצר ורגליים חזקות וחי במישורים של סין הקדומה. אורכו הגיע ל-4.5 מטרים, גובהו ל-2.3 מטרים ומשקלו הגיע ל-250 עד 600 קילוגרם בממוצע.
מכור לאהבה
מכור לאהבה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אדם. הוא יצא לאור בשנת 1988, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך האלבום מרחוק לרחוק.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי קן ברג'ס נאוה ברוכין והופק על ידי יזהר אשדות. את הגרסה העברית תרגם אהוד מנור. הוא הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-8 בנובמבר 1988 בשבוע לאחר מכן נכנס לדירוג במקום ה-27. ב-28 בפברואר 1989 עלה השיר למקום השלישי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. לבסוף, ב-11 באפריל, לאחר עשרים שבועות רצופים, יצא מהמצעד השבועי. במצעד הפזמונים העברי השנתי ב-1989 דורג במקום ה-27.
תוכן השיר
במרכז מילות השיר עומד גבר שממאן להכיר בפרידת בת-זוגו ממנו. הוא מתחיל לפתח התמכרות ליופיה, לריחה, לשיערה, לעיניה ולגופה לאחר הפרידה. לעומת זאת, היא בחרה גבר אחר על פניו, שמפתח התמכרות דומה אליה. בפזמון מסביר הגבר כי הוא אינו מוכן להיגמל מההתמכרות שלו אל פרודתו, כיוון שזה גורם לו לתחושת חנק בגרון.
צדקתך צדק
צדקתך צדק הוא כינוי לשלושה פסוקים הנאמרים מיד לאחר חזרת הש"ץ של מנחה של שבת. פסוקים אלו לקוחים מספר תהילים. הפסוקים הם: "צדקתך כהררי אל משפטיך תהום רבה, אדם ובהמה תושיע ה'", "וצדקתך אלהים עד מרום אשר עשית גדֹלות. אלהים מי כמוך", "צדקתך צדק לעולם ותורתך אמת".
פסוקים אלו מכונים גם "צו"ץ" בשל ראשי התיבות שיוצרות האותיות הראשונות של כל פסוק ("צדקתך","וצדקתך","צדקתך").
טעם התקנה
שני טעמים נתנו לאמירת צדקתך בתפילת מנחה של שבת:
הראשון - בשעה זו של שבת נפטרו על פי המסורת יוסף, משה ודוד וכנגד פטירת שלושתם אומרים שלושה פסוקים של צידוק הדין.
השני - על פי המסורת, בכניסת שבת הרשעים מוּצאים מגיהנום ומוחזרים לשם בצאת השבת. כדי להצדיק את הדין על הרשעים שמוחזרים לגיהנום במוצאי השבת, אומרים את שלושת פסוקי הצדקת הדין.
סדר אמירת הפסוקים
ביחס לסדר אמירת הפסוקים ישנם שני מנהגים:
לפי נוסח הספרדים, נוסח ספרד, התכלאל, נוסח רומניא, נוסח פרובאנס ונוסח קטלוניה אומרים אותם כפי הסדר שהובא לעיל (וכפי סדרם בתנ"ך).
לפי נוסח אשכנז ונוסח איטליה אומרים אותם בסדר הפוך מזה שהובא לעיל.
ר' אברהם בן נתן הירחי בספר המנהיג מציין שהספרדים בתקופתו אמרו את הפסוקים בסדר הפוך (כלומר כמו מנהג אשכנז של היום), והוא תמה על מנהגם ומציין שבצרפת ובפרובנס אומרים את הפסוקים לפי הסדר וכך לדעתו צריך להיות (ולמעשה כמו שהספרדים היום אומרים). יש כאן מקרה חריג של התהפכות המנהג בדורות האחרונים: הספרדים הם אלו שבעבר היו אומרים את הפסוקים בסדר הפוך ואילו יהודי צרפת, להם מסורת קרובה מאוד ליהודי אשכנז, היו אומרים אותם בסדר ישר. כיום דווקא האשכנזים (הממשיכים במידת מה את מסורת צרפת) אומרים את הפסוקים בסדר הפוך ואילו הספרדים אומרים אותם בסדר ישר.
ריצ'רד ערמון
ריצ’רד ערמון (קסטנבאום) (נולד ב-12 בדצמבר 1933) הוא בנקאי ומנהל ישראלי. היה מנכ"ל ויו"ר הסנה חברה לביטוח, יו"ר גמול חברה להשקעות, יו"ר קרן ברל כצנלסון ועוד.
ביוגרפיה
ערמון נולד, גדל והתחנך בבוקרשט, רומניה, שם התגורר גם בזמן מלחמת העולם השנייה, שבמהלכה נרצחו אחדים מבני משפחתו בטרנסניסטריה ובאושוויץ. בהיותו נער עבד כפועל תעשייה במשך ארבע שנים, עד סמוך לעלייתו ארצה.
למד טכנאות חשמל בבוקרשט, ומשפטים באוניברסיטת "פרחון" בבוקרשט. לאחר עלייתו למד מדעי המדינה ומנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
לאחר עלייתו עבד בקיבוץ גבעת ברנר שם למד באולפן במשך תשעה חודשים. עבד כפועל במפעלי אמקור במשך ארבע שנים. בשנת 1962 היה לפעיל קליטת עלייה במעברות ג'סי כהן ומפדה בחולון. לחם במלחמות ששת הימים ויום כיפור כחייל בחיל רגלים, והשתתף ונפצע בקרב אום כתף.
בשנת 1964 פגש את יעקב לוינסון אשר מונה כמנהל המחלקה הכלכלית של חברת העובדים. לוינסון המליץ עליו וערמון התקבל כאחראי על האשראי בגמול חברה להשקעות – החברה המרכזית של קופות הגמל וקרנות הפנסיה. תוך כדי עבודתו למד את מקצוע הבנקאות. כאשר פעילות גמול התמזגה עם בנק הפועלים מונה כאחראי על האשראי בקבוצת בנק הפועלים. שימש בתפקידו זה עד יולי 1988.
באוגוסט 1988, אחרי לחצים בלתי פוסקים מטעם מזכיר ההסתדרות ישראל קיסר, נבחר כמנכ"ל ולאחר מכן כיו"ר מועצת המנהלים של חברת הביטוח הסנה שהייתה במצב קריטי. ערמון פעל לשיקום ובנייה מחדש, וצמצום היקף הפעילות של הסנה. כעבור ארבע שנים, עם תום תהליך השיקום, עזב את הסנה.
באותה תקופה שימש גם יועץ חיצוני של מספר חברות.
באוקטובר 1989 התבקש להחליף את אבא אבן כיו"ר מועצת המנהלים של קרן ברל כצנלסון. הוא שימש בתפקיד זה 13 שנים. כשהגיע לקרן היא הייתה במצב של קריסה, עם חובות אדירים. לאחר שיקום הקרן הקים את המרכז הרעיוני, שבו עסק במחקר עם מומחים ובקיום דיון ציבורי לשם גיבוש של הבסיס הרעיוני לתנועת העבודה. ערמון גרם לשחרור מכללת בית ברל מהתלות במפלגה והפכהּ למוסד עצמאי.
בשנת 1992 נבחר כיו"ר מועצת המנהלים של גמול חברה להשקעות. הוא שימש בתפקיד זה תשע שנים, שבמהלכן שחרר את החברה מתלותה בבנק הפועלים וחברת העובדים. באישור שר האוצר דן מרידור ומנכ"ל משרד האוצר דוד ברודט בנה את החברה כחברה ציבורית והנפיק אותה בבורסה לניירות ערך. לאחר גמר התהליך עזב ערמון את גמול.
לאחר המהפכה ברומניה בסוף שנת 1989 החל ערמון בפעילות עסקית שם. בשנת 1991 ביקר אצל נשיא רומניה בראש קבוצה של ישראלים וביניהם המשקיע יונה גולדרייך וקבוצה של אנשי עסקים רומנים. ריצ’רד ערמון הקים שם את הבנק המסחרי הראשון (לאחר המהפכה) בשותפות של הון זר ורומני. לאחר ארבע שנים, אף על פי שהוצע לו לקבל 10% ממניות הבנק על מנת להמשיך בניהולו, סירב בשל סכסוך שהתגלה בקבוצה הישראלית.
הקים את לשכת המסחר ישראל-רומניה, במסגרתה ארגן מפגשים רבים של אנשי עסקים ישראלים ורומנים בהשתתפות ראשי ממשלה ונשיאים רומנים.
היה חבר במועצות המנהלים כלל (ישראל), כלל (תעשיות), כלל (סחר), מפעלי נייר חדרה, אלקטרה, אלקנית, א. דורי, הרשות לעסקים קטנים, חברות בנות של חברת העובדים, קבוצת בנק הפועלים, אמות השקעות-ליסינג מקרקעין, בנקים שונים בארץ ובחול ועוד. שימש כמ"מ יו"ר דירקטוריון הבנק לפיתוח התעשייה ויו"ר ועדת האשראי של הבנק.
בשנת 1961 התחתן עם רינה רירי (שנפטרה בשנת 2013). נולדו להם שני ילדים. ערמון מתגורר בתל אביב.
אזור ברוקה
אזור בְּרוֹקָה הוא האזור במוח האנושי האחראי על עיבוד השפה ובעיקר יכולת הדיבור ותקשורת בשפת הסימנים. האזור קרוי על שם הרופא הצרפתי, בן המאה ה-19, פול פייר ברוקה.
מיקום במערכת העצבים
אזור ברוקה ואזור ורניקה מחוברים ביניהם ברצועה של סיבים עצביים בשם arcuate fasciculus, והמכלול כולו נקרא אזור פריסילביאן.
תפקוד
אזור ברוקה מעורב בהפקת שפה. הוא אחראי על השטף השפתי בהפקת הדיבור. הוא מכיל זיכרונות אודות דפוסי תנועה של שרירים, אשר מייצרים מילים.
אזור ברוקה אחראי על הבנת התחביר, מילות קישור, שליפת המילים, יכולת השיום והגייה נכונה של המילים.
אפאזית ברוקה
פגיעה באזור ברוקה יכולה להוביל לאפאזיה. היא עשויה לגרום לנזק בלתי הפיך ליכולת הדיבור השוטפת והכתיבה, ומכונה אפאזיה אקספרסיבית. פגיעה זו מתאפיינת ב"דיבור טלגרפי", שימוש חוזר במילים בודדות וקושי ביצירת משפטים, זאת למרות הבנה מלאה של השפה המדוברת או הכתובה.
חולים שנפגעו באזור ורניקה, סובלים מאפאזיה רצפטיבית, שמאפייניה הם דיבור רציף וברור אך בעל תוכן מבולבל וחסר משמעות.
מחקר
קרוי על שם הרופא הצרפתי, בן המאה ה-19, פול פייר ברוקה. ברוקה חקר את תופעת האפאזיה, חוסר יכולת דיבור. במיוחד התמקד בחולה מסוים אשר גילה הבנה מלאה של השפה המדוברת אך המילה היחידה שהצליח להוציא מפיו שוב ושוב הייתה "טאן". לאחר מותו של חולה זה אשר כונה גם "טאן" ב-1861, ערך ברוקה אוטופסיה של מוחו. בניתוח גילה פגיעה משמעותית באזור הקדמי שמאלי של קליפת המוח, אשר לו ייחס את כושר הדיבור.
המושג של אזור ברוקה נוצר בראשיתו מתוך ניסיון להסביר כיצד יצירת דיבור מיושמת בתהליך למידת תקשורת אצל חרשים; היום הוא משמש לתיאור היבטים אנטומיים רבים של תהליכי עיבוד פסיכולוגי במוח.
לאחר שהתפרסם מחקרו של ברוקה, החל נוירוכירורג גרמני ממוצא פולני בשם קרל ורניקה בחיפוש אזורים נוספים במוח הקשורים בדיבור. הוא אכן גילה במקום המפגש של האונה הרקתית לאונה הקודקודית אזור חדש האחראי על הבנת הדיבור. חלק זה במוח נקרא על שמו אזור ורניקה.
שמואל כץ (חבר הכנסת)
קורות חיים
כץ נולד ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, בנם של לובה ואלכסנדר זיסקינד כץ. בנעוריו, ב-1930, הצטרף לתנועת בית"ר. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון, למד באוניברסיטת ויטווטרסראנד (Witwatersrand) בעירו. שימש כראש הצ"ח (הסתדרות ציונית חדשה) בדרום אפריקה.
ב-1936 עלה לארץ ישראל, והצטרף לאצ"ל. בשנת 1939 נישא לדוריס קפלן. באותה שנה נקרא להגיע ללונדון על ידי ז'בוטינסקי כדי לעסוק שם בענייני הסברה, ולייסד עיתון ציוני. הוא הגיע ללונדון במרס 1940, שם עמד בראש העיתון "ג'ואיש סטנדרד", וכתב לעיתון "דיילי אקספרס". ב-1946 חזר ארצה, הצטרף למפקדת הארגון, ועסק בהסברה ובקשר עם גורמי חוץ. למעשה תיפקד על תקן דובר הארגון, הוא גם כתב רבים מכרוזי הארגון שיצאו באנגלית. ב-1948 סייע בהבאת האונייה "אלטלנה" ארצה. ביולי 1948 נשלח כץ על ידי מנחם בגין לירושלים, בה התקיימו עדיין המחתרות, כממונה מטעם המפקדה על כוחות האצ"ל בעיר על מנת להגביר את התיאום עם ה"הגנה" ולהרגיע את המתיחות בין ה"הגנה" לאצ"ל. שמואל כץ היה זה שהודיע על פירוקו של האצ"ל חודשיים אחר כך במסיבת עיתונאים במלון 'עדן' בירושלים.
כץ נמנה עם מקימי תנועת החרות והיה חבר בכנסת הראשונה. כפרלמנטר היה חבר בוועדת הכנסת ובוועדת חוקה, חוק ומשפט. ב-1951 עזב את עיסוקיו הפוליטיים, וייסד וניהל את הוצאת הספרים "קרני". כמו כן פרסם פרסומים רבים בעיתונות בארץ ובעולם, וכתב ספרים. ב-1967, לאחר מלחמת ששת הימים, הצטרף לתנועה למען ארץ ישראל השלמה, וכתב בביטאון התנועה. ב-1977 נקרא על ידי מנחם בגין להיות יועץ ראש הממשלה להסברה. שנה מאוחר יותר, ב-1978, פרש מתפקיד זה עקב חילוקי דעות עם בגין, בעיקר עקב כוונותיו המדיניות החדשות של בגין, שהיוו לדעת שמואל כץ סטייה עקרונית מהדרך הנכונה שאותה ביקשו להנחיל עם ניצחון התנועה. ב-1979 פרש מתנועת החירות. בבחירות לכנסת ה-15, הוצב במקום ה-118 ברשימת "האיחוד הלאומי" לכנסת מטעם מפלגת חרות - התנועה הלאומית.
במאי 2001 קיבל אות הוקרה למפעל חיים מטעם המסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי.
ספרו המפורסם ביותר הוא "אדמת מריבה". בספר היסטוריה זה מפרט שמואל כץ באופן עלילתי את השורשים של הסכסוך הישראלי-ערבי, את המציאות כפי שהוא הבינה אל מול הגרסאות השונות שהפיצו ומפיצים גורמים ערביים. שמואל כץ ביקש באמצעות הספר לתאר את תודעת הקשר המופלא והזיקה הלאומית העברית לארץ ישראל. הספר נלמד היום בבתי-ספר ברחבי העולם. הספר קיבל שבחים רבים ממנחם בגין עצמו ומאנשים בכל קצוות הקשת הפוליטית. ישעיהו בן-פורת אמר כי הספר צריך להיות חומר לקריאת חובה בבתי הספר התיכוניים. משה שמיר כתב כי הספר חותר באופן מבריק אל שורשי הבעיות וכי נמצאים בו פרקים מלאי השראה על הקשר בין עם ישראל וארץ ישראל.
משפחתו
כץ נישא בנישואים ראשונים לדוריס קפלן ממנה התגרש לאחר 15 שנה. ב-1954 נישא לליביה רוקח (בתו של ישראל רוקח). הזוג התגרש לאחר שנה. בנו הוא במאי הקולנוע יובל גרנות.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
יצחק אייזיק הירשוביץ
הרב יצחק אייזיק אליעזר הירשוביץ (8 בנובמבר 1870 - 4 ביולי 1941) היה רב ליטאי, רבן של העיירות טאלאסן בלטביה ואיהומן ווירבלין בליטא. חתנו של הרב אליעזר גורדון.
תולדותיו
נולד בד' בכסלו ה'תרל"א כבן זקונים לרב אריה לייב ולמרת רבקה דבורה הירשוביץ בעיר ליבאו בלטביה, ונשלח ללמוד בעירו אצל הרב משה צבי גרינברג.
בשנת ה'תרמ"ה התחיל ללמוד בישיבת טלז ולאחר מכן למד מספר שנים בישיבת וולוז'ין, עם חזרתו לטלז נלקח כחתן לביתו של ראש הישיבה הרב אליעזר גורדון.
בפורים ה'תרס"ו מונה לרב העיר טאלאסן בלטביה, ושימש בה עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה אז נמלט לעיר סמילוביץ שבאותה עת שהתה בה גם ישיבת ראדין יחד עם החפץ חיים והרב אלחנן וסרמן, ובתקופה זו סייע רבות לישיבה ואף מסר בה שיעורים.
לאחר המלחמה מונה לרבה של איהומן בה כיהן תקופה קצרה, לאחריה שב לליטא ונדד בין סלובודקה וטלז עד שמונה לרב העיר וירבלין.
לאחר כיבוש ליטא בקיץ ה'תש"א נמלט מעירו, ושהה תקופה בבית התלמוד תורה בקלם, לאחר מכן נמלט יחד עם תשעה רבנים נוספים לעיירה אוזבנד ושם נרצחו על ידי הנאצים בו' באב ה'תש"א.
צסק"א מוסקבה (כדורמים)
צסק"א מוסקבה הוא מועדון ספורט של אגודת צסק"א מוסקבה בתחום כדורמים שהיה קיים בשנים 1924 - 1999 והיה אחד המוצלחים ביותר באירופה, לאחר שזכה בליגת האלופות, בסופרקאפ ובגביע מחזיקות הגביע.
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1924 בחסות משרד ההגנה הסובייטי ולאחר הקמת הליגה הסובייטית הפכה עד מהרה לדומיננטית בה וזכתה במירב תוארי האליפות וזכתה גם במפעלים האירופיים - פעם אחת בליגת האלופות, פעמיים בגביע המחזיקות האירופי ושלוש פעמים בסופרקאפ האירופי.
עם התפרקות ברית המועצות נחלשה הקבוצה מאוד ובשנת 1999 פורקה קבוצת הבוגרים שלה
יחסי ג'יבוטי–רוסיה
יחסי רוסיה–ג'יבוטי הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין רוסיה לבין ג'יבוטי.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לג'יבוטי כוננו ב-3 באפריל 1978. בינואר 1992 הכירה ממשלת ג'יבוטי בפדרציה הרוסית כיורשת של ברית המועצות.
ECM (חברת תקליטים)
ECM (Edition of Contemporary Music; בתרגום חופשי: מהדורות למוזיקה עכשווית) היא חברת תקליטים המתמקדת בהוצאת מוזיקת ג'אז חופשי ומוזיקה קלאסית עכשווית ואמנים הנעים בין שתי הסוגות. כמו כן עוסקת החברה בהוצאת הקלטות של "מוזיקת עולם", שיתופי פעולה חוצי-סוגות והקלטות של אמנים מבצעים ומלחינים מארצות צפון אירופה (גרמניה, סקנדינביה, אסטוניה ועוד).
החברה נוסדה ב-1969 במינכן על ידי המפיק מאנפרד אייכר. במשך רוב שנותיה הונהגה על ידי צוות קטן שיצר לה סגנון צלילי וצורני מובחן וייחודי. הצוות מונה את המפיק המייסד אייכר, את טכנאי ההקלטה הנורווגים יאן אריק קונגסהאוג (Jan Erik Kongshaug) ומרטין וילאנד (Martin Wieland) ואת המעצבים הגרפיים דיטר רֵהם (Dieter Rehm) וברברה ובוקהרט ווירש (Barbara and Burkhart Wojirsch). חברי צוות זה עובדים באופן אישי על רוב תקליטי החברה.
המוטו של החברה, המצוטט מסקירה אודותיה משנת 1971 הוא "הצליל היפה ביותר, פרט לדממה". ואכן סקירות על המוזיקה של ECM כוללות דימויים של צלילות, טוהר, שקיפות, בהירות ודימויי נופים קרחוניים ומישורים נרחבים של טונדרה.
תחילת הדרך
האומנים הראשונים שהקליטו ב-ECM היו הפסנתרנים מאל ולדרון, קית' ג'ארט, צ'יק קוריאה ופול בליי, הסקסופוניסט יאן גרברק, נגן הויברפון גארי ברטון, המתופף פול מושן, הגיטריסטים ראלף טאונר, ג'ון אברקרומבי, פט מתיני וטרייה ריפדאל ונגני הקונטרבס אברהרד וובר, צ'ארלי היידן ודייב הולנד. ההקלטות, שהוקלטו כולן באולפני Rainbow באוסלו, היו בעלות צליל צלול, גבישי ונקי ביותר וכללו בדרך כלל לחנים מקוריים של האמנים המבצעים, רובם חדשניים מבחינת הסגנון, ההרכבים הלא-שגרתיים בג'אז (רובם הרכבים קטנים וסולו) והגישה שכונתה "מינימליסטית", "קרה" ו"אירופאית". עטיפות התקליטים היו מינימליסטיות גם הן וכללו איור מופשט או אלמנט גרפי עדין פרט לכיתוב וללא דמותו של האמן המבצע, צעד חריג באותה תקופה. יסודות אלה ממשיכים לאפיין במידה רבה את החברה עד היום.
אייכר החתים את האמנים על חוזה לתקליט אחד בכל פעם וכך נמנע המסתבכויות עסקיות ומצורך להוציא תקליטים שאינם עולים בקנה אחד עם הקו האמנותי של החברה.
חלק מהקלטות החברה אינן ניתנות לשיוך לסוגה מסוימת, כמו מוזיקה של היוצרת מרדית מונק וחלק מתקליטיו של קית' ג'ארט כמו למשל רב-המכר קונצרט קלן.
מוזיקת עולם ב-ECM
חלק מאמני החברה ובראשם יאן גרברק, דון צ'רי וסטפן מיקוס החלו באמצע שנות השבעים לחקור מוזיקה שמקורה מחוץ לאירופה, בדרום-מזרח אסיה, דרום אמריקה ,המזרח התיכון וכדומה, ולהקליט שילוב בין לחנים מקוריים לבין השפעות זרות אלה. הדבר הקדים את גל "מוזיקת העולם" שהפך אופנתי במערב במחצית השנייה של שנות השמונים. אמנים נוספים שהקליטו ב-ECM הם אמן העוד התוניסאי אנואר ברהם, נגן כלי ההקשה הברזילאי ננה וסקונסלוס ואחרים.
"הסדרה החדשה"
בסדרה החדשה מוקלטות גם יצירות להרכבים קטנים או סולו מאת מלחינים כבאך, מוצארט, בטהובן ושוסטקוביץ'. הסדרה החדשה שומרת על אותו קו אסתטי וצלילי המאפיין את ECM.
אחד החידושים שהביאה הסדרה החדשה היה שילוב בין יוצרים מתחום הג'אז למוזיקה קלאסית. כך פסנתרן הג'אז קית' ג'ארט הקליט יצירות קלאסיות בסדרה החדשה בנגינת פסנתר וצ'מבלו. יאן גרברק ליווה בסקסופון את זמרי אנסמבל היליארד, השרים מזמורים גרגוריאניים (למשל ברב-המכר Officium משנת 1994). בשנת 1999 הוקלט האלבום In Darkness Let Me Dwell ובו ביצועים לשיריו של המלחין בן המאה ה-17 ג'ון דאולנד, בביצועם של הטנור ג'ון פוטר, נגן הלאוטה סטפן סטבס והכנרת מאיה הומבורגר, יחד עם מוזיקאי הג'אז האנגלים ג'ון סורמן וברי גאי.
עיצוב העטיפות
אחד מסמלי ההיכר של ECM הוא עיצוב העטיפות המוקפד שלה. לצוות העיצוב הגרפי המקורי שכלל את בני הזוג ברברה ובוקהרט ווירש הצטרף ב-1978 דיטר רֵהם, אשר התמנה לממונה על העיצוב הגרפי בחברה. העטיפות, שהיו עד אז מורכבות מאלמנטים גרפים ואיורים הוחלפו בצילומים אומנותיים של נושאים כאופק, ים, שדות וכדומה. הביטוי הגרפי מקיים דו-שיח עם המוזיקה המוקלטת. רק לעיתים רחוקות מצולם על גבי העטיפה האמן המבצע.
ביקורת
הביקורת על החברה באה בדרך כלל מצד מומחי ג'אז אמריקאים. הטענה המרכזית והאופיינית של המבקר סקוט יאנאו (Scott Yanow), למשל, היא ש-ECM אינה מציעה ג'אז. ג'אז אמורה להיות מוזיקה "מלוכלכת" המגיעה ממקום חם ומיוזע, מוזיקה של עבדים, של אנשים פשוטים. המוזיקה של ECM נקיה מדי, סטרילית מדי וקרה מדי מכדי להיות ג'אז. כמו כן מובעת ביקורת על כך שאין למעשה "הצליל של ECM" אלא רק "טעמו האישי של מנפרד אייכר".
אנפתאח
האינפיתאח (בערבית: פתיחות) הייתה מדיניות של פתיחות בכלכלה שהנהיג אנואר סאדאת. השינוי בא לידי ביטוי בהסרת המגבלות על סחר החוץ וההשקעות מחוץ לארץ. בחוק משנת 1974 הציעה מצרים למשקיעים זרים כמה יתרונות, ביניהם פטור ממס והקלות מהגבלות רבות שנקבעו בחוק. ישנם כמה הסברים שונים לתפנית זו: התנופה שנוצרה בשל התמורות בתחום המדיני וגיבוש הקשרים החדשים עם מדינות ערב השמרניות ועם ארצות הברית; גורמים כלכליים: כישלון הסוציאליזם בהשגת השקעות ממקורות פנים, וההכנסות מן הנפט הערבי יכולות היו לשמש מקור נכבד להשקעות חדשות ממקורות חוץ; הכנסותיהם של מצרים שעבדו מחוץ למדינה, כדי להשתמש בהכנסות האלה היה צורך להנהיג מערכת סחר חוץ חופשית יותר וכללים נוחים יותר להמרת מטבע.
הפתיחות בכלכלה השפיעה השפעה ניכרת על ההשקעות במצרים. לעומת זאת, שיעור ההשקעות שמקורן בשוק המקומי ירד. הגידול בכלכלה הואץ אך האינפלציה עלתה ב-30 אחוזים, הפער במאזן התשלומים גדל והחוב החיצוני תפח. ההשקעות זרמו אל מגזר השירותים, התיירות, הנפט והבנייה. חלק גדול מההון הצטבר אצל מעטים. הפערים גרמו לתסיסה שהתפרצה במהומות של שנת 1977.
העוינות כלפי האינפתאח שימשה כמנוף להתחזקות האסלאם במצרים.
ניקול הלפרין
ניקול הלפרין (נולדה ב-31 בינואר 1970) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1989, דוגמנית ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
ניקול הלפרין נולדה בארצות הברית ובגיל 4 עלתה לישראל עם אביה והתגוררה בבאר שבע, אמה נשארה לגור בלוס אנג'לס. היא למדה בבית ספר תיכון מקיף ג' ומגיל 15 השתתפה בקבוצת הכדורעף של אס"א באר שבע ובנבחרת הנשים של ישראל. בשנת 1988 התגייסה לצה"ל ושירתה בחיל התחזוקה. בפברואר 1989 זכתה בתחרות מלכת היופי של ישראל, ובמאי אותה השנה השתתפה בתחרות מיס תבל 1989, שנערכה בעיר קנקון במקסיקו, והגיעה למקום ה-11 בתחרות.
בינואר 1990 התחתנה עם איש העסקים רוני מאנה ולהם בן ובת. בשנת 2003 התגרשו השניים, בהליכי גירושים מתוקשרים, לאחר שמאנה טען שנקלע לקשיים כלכליים, והגיש בקשה לפשיטת רגל והקפאת הליכים נגדו. השתתפה בכמה פרקים בסדרות הטלוויזיה רמת אביב גימל וכסף קטלני.
בשנת 2003 החלה לעבוד כיועצת יופי ברשת האסתטיקה "פרופורציה", ובאותה שנה הייתה שופטת בתחרות "טופ מודל 2003".
בשנת 2004 נישאה בשנית לעופר לוי, איש שב"כ. נולדו להם שני בנים.
בשנת 2006 פתחה מכון קוסמטיקה בכיכר המדינה בתל אביב. הלפרין הופיעה בפרסומות לגוטקס ועבדה תקופה כדוגמנית בניו יורק.
בשנת 2008 נבחרה לשמש כפרזנטורית של חברת הקוסמטיקה מעבדות ג'יג'י.
בשנת 2014 עברה להתגורר בארצות הברית, בעקבות עבודתו של בעלה, והחלה לעבוד כמתווכת נדל"ן.
ישראל (פירושונים)
{{פירושונים| רחובות להנצחת ארץ ישראל: רחוב "ארץ ישראל" – רחוב להנצחת פלשתינה ארץ ישראל ב-3 ערים ברחבי העולם; אישים:
הערות שוליים
}}
אדוארדו מונדלאנה
אדוארדו שיוואמבו מונדלאנה (Eduardo Chivambo Mondlane, 20 ביוני 1920 מניאקאזה, מחוז גאזה - 3 בפברואר 1969 דאר א-סלאם) הוא פוליטיקאי מוזאמביקי, היה מנהיג המאבק של עמו נגד הקולוניאליזם הפורטוגזי ולמען עצמאות. כיהן כיושב ראש הארגון "פרלימו" (FRELIMO) (החזית לשחרור מוזמביק) בין השנים 1962–1969, שהוקם בטנזניה השכנה. נרצח בשנת 1969.
רקע
נולד בשנת 1920 בכפר על יד העיר מניאקאזה במחוז גאזה, בשטח המושבה שנקראה אז "אפריקה המזרחית הפורטוגזית", מוזמביק של היום, כרביעי מבין שישה-עשר ילדיו של מנהיג מקומי מבני השבט שנגאן -טסונגה, בשם נואז'אהאנה מוסנגאנה מונדלאנה (Nwadjahana Mussengane Mondlane) ושל אשתו, מקונגו מוזמוסה במבלה (Makungu Muzamusse Bembele). עבד כרועה צאן עד גיל 12. למד בשורה של בתי ספר עממיים עד שנרשם לבית ספר יסודי פרסביטריאני שווייצרי קרוב ליישוב הולדתו, מניאקאזה. את לימודי התיכון סיים בדרום אפריקה, בית ספר תיכון השייך לאותו ארגון דתי בלמאנה, בפרובינציית טרנסוואל. אחרי עוד שנת לימוד בבית הספר יאן הופמאייר לעבודה סוציאלית מונדלאנה נרשם לאוניברסיטת ויטווטרסראנד בדרום אפריקה. אולם בעקבות עליית השלטון שם על הממשלה שהנהיגה משטר האפרטהייד, גורש מדרום אפריקה בשנת 1949.
ביוני 1950 התקבל לאוניברסיטת ליסבון במדינת המטרופולין, פורטוגל. לפי דרישתו עבר בגיל 31 להמשך לימודים במכללת אוברלין במדינת אוהיו בארצות הברית עם מלגת פלפס סטוקס. כעבור שנתיים, ב-1953 סיים שם תואר ראשון באנתרופולוגיה וסוציולוגיה.
המשיך לימודיו באוניברסיטת נורתווסטרן באיבנסטון, אילינוי שם עשה עבודת דוקטורט בסוציולוגיה. שם הכיר את ג'נט ריי ג'ונסון Janet Rae Johnson, תושבת אמריקאית לבנה ממדינת אינדיאנה שהייתה גרה באחד מפרברי שיקגו, והתחתן איתה.
פעילותו הפוליטית
בתום לימודיו לימד מונדלאנה לפרק זמן באוניברסיטת סירקיוז הועסק אדוארדו מונלדאנה כפקיד מחקר במחלקת הנאמנים trustees department של ארגון האומות המאוחדות, תפקיד שהחזיר אותו לאפריקה. הפרופסור למדעי המדינה אדריאנו מוריירה, אחד מיועצי הדיקטטור הפורטוגזי אנטוניו דה אוליביירה סלזר ושמונה באותם הימים לשר המחוזות שמעבר לים, פגש את מונדלאנה באו"ם והתרשם מאוד מכישוריו. הציע לו משרה במינהל הקולוניאלי הפורטוגזי במוזמביק, אבל מונדלאנה העדיף להצטרף למחתרות האנטיקולוניאליות המוזמביקיות שבסיסן היה בטנגניקה והיו במשבר מנהיגות. בשנת 1962 עלה מונדלאנה לראש הארגון המפלגתי החדש "פרלימו" Frente de Libertação de Moçambique - "החזית לשחרור מוזמביק", שנוסד על ידי איחוד כמה קבוצות מחתרתיות כאלה. בשנת 1963 הוא הקים את המטה שלו בדאר א-סלאם, בירת טנגניקה. בסיוען של ברית המועצות, של כמה מדינות ממערב אירופה ושל מדינות אפריקאיות אחדות התחיל "פרלימו" מלחמת גרילה על מנת לכבוש את העצמאות מדי פורטוגל.
בתוך פרלימו היו קיימות באותן השנים כמה סיעות: אחת בהנהגתו של מונדלאנה שאפה לא רק להשגת עצמאות אלא גם להקמת חברה סוציאליסטית. שאיפה זו הייתה משותפת לרוב חברי הוועד המרכזי של פרלימו, כולל מנהיגים כמו מרסלינו דוש סנטוש, סמורה מאשל וז'ואקים שיסאנו.
לאידאולוגיה הזאת התנגדו אנשים כמו לאסארו נקאבנדאמה ואוריה סימאנגו שלא היו בעד שינוי השיטה החברתית-כלכלית אלא ביקשו להסתפק, אחרי השגת העצמאות, בהחלפת המעמד השליט הלבן באליטה מקומית שחורה. הקונגרס השני של המפלגה שהתקיים ביולי 1968 אישר את הגישה הסוציאליסטית של ההנהגה ובחר בשנית במונדלאנה כיושב ראש. הקונגרס העדיף גם את האסטרטגיה של גרילה המתבססת בתמיכת האיכרים לעומת זו של הכנת הפיכה צבאית מהירה.
מותו
ב-3 בפברואר 1969 התפוצץ במטה פרלימו בדר א-סלאם, מתחת לכסאו, מטען שהוסתר בתוך חבילה שנשלחה לאדוארדו מונדלאנה והרג אותו. ברצח הפוליטי נחשדו שרותי הביון והבולשת הפורטוגזית PIDE/DGS ואנשים מתוך פרלימו. נטען שהרצח בוצע במסגרת החזית הפורטוגזית של הארגון המבצעי גלאדיו שבמסגרת המלחמה הקרה בין הגוש המערבי בראש עם ארצות הברית ובין הגוש הקומוניסטי.
מורשתו
בטקס הלווייה ב-1969 שנוהל על ידי חברו למכללת אוברלין וידידו הקרוב, הפסטור אדוורד הולי (Rev.Edward Hawley) הועלה על נס "קרבנו למען האמת שהאדם נברא לכבור והגדרה עצמית" (כדברי הפסטור הולי).
בשנות השבעים הגרילה של פרלימו בת ה-7,000 הלוחמים הצליחה להשתלט על כמה אזורים כפריים במרכזה וצפונה של מוזמביק. השלטונות הפורטוגזים נאלצו לגייס נגדה כשישים אלף חיילים שהתרכזו רובם באזור קהורה באסה שבו עמדו להסתיים עבודות הבנייה שלסכר ענק ותחנת כוח הידרואלקטרית, אחת מגולות הכותרת של מדיניות הפיתוח שעוצבה על ידי המינהל הפורטוגזי הקולוניאלי החל משנות השישים.
נפילת השלטון קורופורטיסטי הפורטוגלי במהפכת הצפורנים ב-1974 בליסבון הביאה למהפך דרמטי גם במדיניות של פורטוגל כלפי מושבותיה שמעבר לים וב-25 ביוני 1975 פורטוגל העניקה למוזמביק עצמאות מלאה תחת הנהגת "פרלימו". אחרי שבמדינה קם שלטון "מרקסיסיטי" חד-מפלגתי שחיקה אחדים מסדרי השלטון ממדינות קומוניסטיות כמו סין או ברית המועצות, פרצה מלחמת אזרחים שבה הייתה מעורב גם המשטר הלבן בדרום אפריקה השכנה שתמך בסיעות מהאופוזיציה שהתאחדו בחזית "רנאמו". מלחמת האזרחים הסתיימה בהסכם שלום בשנת 1992.
לקריאה נוספת
Kenneth Maxwell, The Making of Portuguese Democracy, Cambridge University Press, 1995, ISBN 0521585961, 9780521585965 February 5, 1969
The 2nd Law
The 2nd Law הוא האלבום השישי במספר של להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית מיוז. על אף תאריך שחרורו ברוב מדינות העולם, 1 באוקטובר 2012, האלבום יצא לאור במספר מדינות ב-28 בספטמבר ובארצות הברית הוא שוחרר ב-2 באוקטובר.
הרקע לאלבום
לפי ראיונות שנתנו הלהקה, מיוז נכנסו להקלטה בחודשים ספטמבר-אוקטובר 2011. מאוחר יותר נאמר שהאלבום ישוחרר בחודש אוקטובר 2012. מת'יו בלאמי, סולן הלהקה, הגדיר את האלבום בצחוק: "אודיסאת ג'אז גנגסטא ראפ נוצרית עם אמביינט ודאבסטפ מחתרתי פוגשים פסיכדליית קאנטרי פלמנקו מטאלית" בחשבון הטוויטר שלו. בלאמי הגדיר את האלבום בנוסף גם "האלבום האישי ביותר שכתבנו" וזה מתבטא בין היתר בשני שירים מהאלבום, "Save Me" ו"Liquid State" שכתב בסיסט הלהקה, כריס וולסטנהולם, שמתארים את המאבק העיקש שלו באלכוהוליזם.
ביקורות
האלבום קיבל ביקורות שליליות בעיקר, ובנוסף, מהסינגלים והטריילר ששוחררו מהאלבום המעריצים הביעו הסתייגות, מכיוון שהלהקה נעה לכיוון האלקטרוני והדאבסטפ ונטשה מעט באלבום הזה את הרוק האלטרנטיבי והניו-פרוגרסיב האופייניים לה.
ברנדה אן ספנסר
הירי
ביום שני, ה-29 בינואר 1979, בהיותה בת 16, התבצרה בביתה וירתה לעבר בית הספר היסודי הסמוך לביתה. היא הרגה שני מבוגרים (מנהל בית הספר ושרת) ופצעה שמונה ילדים ושוטר. כשנתפסה לאחר שש שעות הייתה תשובתה הראשונה לשאלה "מדוע עשית זאת?" - "I Don't Like Mondays" ("אינני אוהבת את ימי שני"). עדים מספרים שאחר-כך הוסיפה ש"לא הייתה סיבה, עשיתי זאת לכיף, זה כמו לירות בברווזים באגם".
ספנסר נידונה למאסר עולם עם אפשרות לחנינה אחרי 25 שנה ונכון לאוקטובר 2022 היא כלואה בבית הכלא לנשים בקליפורניה. היא הגישה כבר שישה ערעורים על העונש, כולם נדחו. בערעוריה טענה שאביה ניצל אותה מינית ודרדר אותה למעשה כשקנה לה רובה ציד (שבו השתמשה למעשי הרצח), וכי במהלך הרצח הייתה שיכורה ובהשפעת סמי הזיה.
מעשי הרצח עוררו את להקת הבומטאון ראטס לכתוב שיר על המקרה - "I Don't Like Mondays". השיר הושמע רבות ברדיו אך תחנות מסוימות פסלו אותו בשל רגישות המקרה. מאוחר יותר ביצעו את השיר טורי איימוס וסולן ה-Boomtown Rats בוב גלדוף. בסרט "מועדון ארוחת הבוקר" של ג'ון יוז מופיע הגרפיטי "I Don't Like Mondays".
תאימות
{{פירושונים|
במדעי המחשב:
ראו גם
}}
מסגד א-זידאני
מסגד אל-זידאני (בערבית - مسجد الزيداني - תעתיק: "מסג'ד א-זידאני") הוא מסגד שנבנה על ידי דאהר אל-עומר בטבריה.
בנייתם של שני המסגדים בטבריה מקושרת למשפחתו של דאהר. האחד - מסגד הים, אותו שיפץ, והשני - מסגד א-זידאני (המכונה גם "מסגד אל עומרייה" או "מסגד אל-עומרי" על שם עומר, אבי דאהר). יש המייחסים את בניית מסגד א-זידאני לצולייבי, בנו של דאהר.
בכניסה למסגד כתובת משיש המתארכת את בנייתו לשנת 1156 להיג'רה (המקבילה לשנת 1743), ועל פי הכתובת במקום שכן מסגד קודם בשם "מסגד היסמין". מבנה המסגד, שחלל התפילה שלו מכוסה בכיפה גדולה אחת, מתייחס לאדריכלות העות'מאנית הקלאסית, פרי יצירתו של מימר סינאן. שערי המסגד מעוטרים באבלק, מוטיב אדריכלי אופייני לאדריכלות הממלוכית והעות'מאנית הכולל בנייה לסירוגין באבנים מצבעים שונים.
עם השנים היה המסגד לסמל חזותי של טבריה, ואף הופיע באופן בולט בבולי דואר של נוף טבריה בסדרה של נופי ארץ ישראל שהוציאו שלטונות המנדט הבריטי בשנת 1927 בערכים של 50, 90, 100 ו-200 מיל ארץ ישראלי.
בשנת 1938 נרצח בסמוך למסגד ראש עיריית טבריה, זאכי אלחדיף. כיום עומדת במקום אנדרטה לזכרו, שהוקמה בשנת 2009.
לאחר מלחמת העצמאות ופינוי ערביי העיר עמד המסגד נעול ושומם. כיום המסגד נמצא במרכזו של מתחם קניות הסמוך לטיילת בטבריה, כשהוא סגור ואין אליו כניסה. חצר הטהרה ששכנה בקדמת המסגד נהרסה, ומכל צדי המסגד הוקמה רחבה מרוצפת שלצדיה חנויות ומרכז מסחרי.
מלקולם ג'נקינס
מלקולם ג'נקינס (באנגלית: Malcolm Jenkins; נולד ב-20 בדצמבר 1987) הוא שחקן פוטבול אמריקאי המשחק בעמדת סייפטי בקבוצת ניו אורלינס סיינטס בליגת ה-NFL.
ביוגרפיה
ג'נקינס גדל בניו ג'רזי. בין השנים 2006–2009 שיחק בפוטבול מכללות. בשנת 2009, נבחר במיקום ה-14 בדראפט ה-NFL לשחק בקבוצת ניו אורלינס סיינטס. ג'נקינס חתם עם הקבוצה על חוזה לחמש שנים בתמורה ל-19 מיליון דולרים. בשנת 2014, עבר לשחק בקבוצת פילדלפיה איגלס איתה חתם על חוזה לשלוש שנים בתמורה ל-16.25 מיליון דולרים. במהלך הקריירה שלו, זכה פעמיים באליפות הסופרבול, שלוש פעמים בפרו בול, בתואר All-Pro, בפרס ג'ים ת'ורפ ופעמיים בתואר All-America.
חיים אישיים
ג'נקיס ייסד את קרן הצדקה 'קרן מלקולם ג'נקיס' שמטרתה לטפח כישורי מנהיגות, כישורי חיים, בריאות וחינוך בקרב צעירים ובני נוער. בשנת 2017, אימץ אורח חיים טבעוני.
סגהאלום
סגהאלום (בהונגרית: Szeghalom) היא עיר שממוקמת בחלק הצפוני של מחוז בקש, ומהווה את מרכזה של נפת סגהאלום. בסוף המאה ה-15 הייתה עיר שוק ואחר כך התרוקנה מתשביה, אבל היא אוכלסה שוב וברציפות מאז 1711. היא עיר מאז 1984. ממוקמת על הגדה הימנית של נהר הברטיו, רק כמה קילומטרים משם, מתכנסים יחד הנהרות שבש-קרש והברטיו.
מיקום
היא ממוקמת כאמור בחלק הצפוני של מחוז בקש, בשפך נהר הברטיו.
שכניה:פיזשדיארמט מצפון צ'קמה ממזרח, ויסטו מדרום, קרשלדאן מדרום מערב, דוואוואניה ממערב ועוד. האזורים המינהליים שלה בדרום-מזרח כמעט חופפים את הגבול המערבי של קומאדי, כך שהוא יכול להיחשב כמעט צמוד אליו (אם כי מרכזיהם של שני יישובים האלה נמצאים במרחק של כמעט 20 קילומטר זה מזה).
נגישות
כביש ראשי 47 עובר דרך העיר בכיוון מזרח-מערב, לכן זהו ציר הגישה הברור ביותר מן הכבישים דברצן - ברטיואויפאלו ומהכביש סגד - בקשצ'אבה.
מקור שמו
יש שתי כנסיות יש בעיר שכל אחת מהן בנויה על "תל" או "ערימה" בולט (ערימה=האלום בהונגרית). כך שהחלק השני בשם מגיע כנראה מזה. עם זאת, להיסטוריונים מקומיים אין כבר אותה דעה לגבי ה"ערימה". גסטה הונגרורום מסביר את השם באופן הבא: המילה "סג" (בהונגרית פירושו מסמר אבל גם "זווית, פינה") מגדירה את הערימות עליהן ניצבות הכנסיות וכך השם הוא צירוף סג-האלום.
היסטוריה
המקום מיושב כ-7,000 שנה. התיעוד הכתוב הראשון הוא מכתב ההקמה של מנזר סאזדי, מיום 1067. על פי דברי הימים של המאה ה-13, סגהאלום הוא מקום מושבה של הארכיבישוף. היא רשומה כעיר שוק עם מכס מאז סוף המאה ה-15. בתקופת השלטון הטורקי בהונגריה היישוב הגיע לרשות משפחת נדאני, כך שבניגוד למקומות אחרים במחוז, הוא שמר על ההונגריות הטהורה שלו.