cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אריאקס
מלחמת הרומח
במהלך קיץ שנת 348 אחה"ח, אריאקס הכריז שצבאות הדרקונים מוכנים לפתוח בפלישה ליבשת אנסאלון ושלח את הלהק האדום והלהק הירוק לנורדמאר אשר נחלו הצלחה בכיבוש הממלכה הצפונית. לאחר מכן הורה ללהק הכחול לכבוש את אזור הים החדש והאי שלסי. כאשר שר הדרקונים הכחול קַארְטִילָן נהרג, מינה אריאקס את קיטיארה אות-מאטר לתפקיד שר הדרקונים, אחרי שהוכיחה את עצמה בפיקוד על הלהק הכחול לאחר מותו של קודמהּ ובשמירה על כיבושיו של הלהק הכחול. בזמן הזה, הבטיח אריאקס ללוראק קלדון, מלך אלפי סילבנסטי כי כוחותיו לא יפלשו לממלכה כל עוד לא יתערבו האלפים במלחמה שהחלה.
בשנת 349, אריאקס הורה ללהק הירוק לכבוש את ארץ כור כדי להבטיח את הברית שכרת עם תושבי הארץ תריסר שנים קודם לכן. תחילה כוחות הלהק הירוק ושר הדרקונים הובסו, אולם לאחר שמינה אריאקס את סלאח-ח'אן לתפקיד שר הדרקונים הירוק, הבטיח אריאקס את ניצחונו על ארץ כור. לאחר מכן, החליט אריאקס להתכחש להסכם אי ההתקפה אותו כרת עם לוראק, ושלח את הלהק האדום לעבר ממלכת האלפים והכריז מלחמה על סילבנסטי. לאחר מאבק דמים ממושך, המערכה על סילבנסטי הוכרזה כתיקו, ואלפי סילבנסטי הוברחו מן הממלכה בעוד ששרת הדרקונים האדומה, פאיר קראון, נהרגה על ידי שימוש בקסמה של בועת הדרקון שהייתה נתונה בידיו של מלך האלפים. השימוש בבועה גם גרם להתפרצות הסיוט הגדול על סילבנסטי.
בשנת 350, אריאקס הפסיק את הלחימה של כל חמשת הלהקים באופן זמני כדי לסרוק את מצב כוחותיו ולבצע מילוי אספקה מחדש לצבאו. הוא מינה את קטב מרירי לשר הדרקונים של הלהק האדום, גייס אלפי אנשים נוספים לחזק את צבאו וביסס קווי אספקה חדשים.
סופו של קיסר אנסאלון
עד לתחילת שנת 351 אחה"ח, היו צבאות הדרקונים מוכנים להילחם, ואריאקס שלח את כוחותיו לפלוש לסולאמניה, אבנסיניה והארץ הטובה. שנה זו היוותה השנה המוצלחת ביותר מבחינת כיבושי צבאות הדרקונים, אולם באותה שנה גם עמד אריאקס מול אובדן של שני שרי דרקונים (קטב מרירי מן הלהק האדום ופאל תאס מן הלהק הלבן). הוא מינה את שר המעט ההובגובלין, טוֹדִי כשר הדרקונים הלבן, בעוד הוא עצמו החליט לעמוד בראש הלהק האדום.
בשנת 352, ציווה אריאקס על שרת הדרקונים קיטיארה לכבוש את צריח הכהונה הראשי בכל מחיר, ושלח את הלהק הכחול לחזית הסולאמנית. בעודו מנסה לחזק את כוחותיו בכל הלהקים, גילה אריאקס כי כוחות מועצת האבן הלבנה (כוחות הטוב) מפריעים לו בכל החזיתות. באביב של שנה זו, זימן אריאקס את כל חמשת צבאותיו למפקדתו אשר הייתה בעיר נראקה כדי לצפות בחזרתה של מלכת האופל לעולם. בעת חזרת הכוחות, גילה גם כי שר הדרקונים הלבן החדש, טודי, נהרג במערכה על באליפור. במקדש האופל בנראקה, אריאקס ניצח על טקס גדול לכבוד חזרתה של מלכת האופל. בת מרותו, שרת הדרקונים קיטיארה הורתה לאחד מקציניה לעתיד (תניס חצי אלף, אחד מגיבורי הרומח) להניח את חרבו בפני אריאקס ולהישבע אמונים לקיסר ולמלכת האופל. בסתר, הורתה קיטיארה לחצי האלף להכות ולהרוג את אריאקס ולמסור לה את כתר העוצמה אותו חבש בתמורה לחייה של אהובתו של תניס, לאורנה. תניס עלה לכיוון כס השלטון, ובעזרתו (בלא שידע זאת) של רייסטלין מאז'ר וקסמיו, שניטרלו את המגן המכושף של אריאקס, הצליח תניס לקטוע את חייו של קיסר אנסאלון.
ז'ורז'ה בום ז'זוס
ז'ורז'ה לופז בום ז'זוס (בפורטוגזית: Jorge Bom Jesus או בראשי תיבות JBJ; נולד ב-26 ביולי 1962) הוא בלשן ופוליטיקאי סנטומני המכהן כראש הממשלה ה-17 והנוכחי של סאו טומה ופרינסיפה. הוא חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית. הוא מכהן כראש הממשלה מאז 3 בדצמבר 2018.
ביוגרפיה
ז'זוס נולד ב-26 ביולי 1962 בסאו טומה ופרינסיפה. בצעירותו נסע ללמוד באירופה. הוא סיים תואר ראשון ושני בספרות צרפתית ופורטוגזית באוניברסיטת טולוז בצרפת. בנוסף על כך, הוא בעל תואר Ph.D. במנהל ציבורי מאוניברסיטת סאו טומה ופרינסיפה.
לאחר לימודיו, כיהן ז'זוס במספר רב של תפקידים, ובהם: יועץ לשר התרבות והמדע, מזכ"ל הנציבות הלאומית לאונסק"ו, מנהל הספרייה הלאומית במדינה, מנהל בית הספר הלאומי להכשרת מורים ומחנכים ואף כמורה. בשנים 2008–2010 ובשנים 2012–2014 כיהן ז'זוס כשר החינוך, התרבות והמדע. בשנת 2018 נבחר ז'זוס להנהיג את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
בתור ראש ממשלה
בבחירות שנערכו ב-2018 המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הייתה השנייה בגודלה, אך הצליחה להרכיב קואליציה רחבה וז'זוס מונה לראש הממשלה בדצמבר 2018, בתמיכת הנשיא אבריסטו קרבליו. במהלך כהונתו הצהיר כי אחת ממטרותיו המרכזיות היא המאבק בשחיתות.
ז'זוס נשוי ואב ל-5 ילדים.
ארנה יאקובסן
בשנת 1924 החל יאקובסון את לימודיו באקדמיה הלאומית לאמנויות בקופנהגן. הוא סיים את לימודיו בשנת 1927. בשנת 1925 הוא הציג כיסא בתערוכה הבינלאומית לאמנויות דקורטיביות ותעשייתיות מודרניות בפריז. על עיצובו זכה במדליית כסף. בשנת 1929, לאחר תקופה של עבודה עם הארכיטקט פול הולסה (Paul Holsoe) הוא פותח משרד עצמאי בעיר הלראפ (Hellerup). פרסומו החל בעקבות "פרויקט בית העתיד" (1929), שיתוף פעולה בו עוצב בית מעוגל בסגנון מודרניסטי כשעל גגו מנחת מסוקים. ב-1943, בשל מוצאו היהודי, ברח לשוודיה במסגרת הצלת יהודי דנמרק מפני הנאצים.
במהלך שנות החמישים של המאה ה-20 יצר יאקובסון שורה של עיצובי רהיטים שהדגימו קו עיצובי מקורי. "כיסא הנמלה" שעיצב יאקובסון בשנת 1952 יוצר בידי חברת פריץ הנסון על ידי חיבור של רגלי פלדה קלות לגוף העשוי מעץ לבוד מכופף וחתוך בקווים מעוגלים. צורת החיתוך, הדומה לצורתה של נמלה העניקו לכיסא את שמו. "כיסא מס' 7" (1955), שהפך להצלחה בינלאומית לאחר שנוצר ביותר מ-5 מיליון יחידות, המשיך את הקו העיצובי של כיסא הנמלה. אף "כיסא הביצה" וה"ברבור", שנוצרו בשנת 1958 שנבנו מכורסת עור על גבי רגל העשויה פלדה ועוצבו עבור בית מלון בקופנהגן, מציגים את הקו המעוגל והארגונומי המאפיין את עבודתו של יאקובסון בפרט ושל מעצבים דנים נוספים מן התקופה בכלל.
סוזנה קלארק
סוזנה מרי קלארק (באנגלית: Susanna Mary Clarke; נולדה ב-1 בנובמבר 1959) היא סופרת אנגלייה שנודעה בעיקר בזכות רומן הביכורים שלה, "ג'ונתן סטריינג' ומר נורל" (2004), המתאר היסטוריה חלופית. הספר זכה בפרס הוגו לרומן הטוב ביותר ב-2005, היה לרב מכר, ואף עובד למיני סדרה ב-BBC, שעלתה לשידור במאי 2015. ספרה השני, The Ladies of Grace Adieu and Other Stories, אוסף סיפורים קצרים, יצא לאור ב-2006.
שני ספריה מתרחשים באנגליה קסומה בתחילת המאה ה-19, על רקע המלחמות הנפוליאוניות, וכתובים בפסטיש סגנונות של סופרי המאה ה-19 כגון ג'יין אוסטן וצ'ארלס דיקנס.
ביוגרפיה
קלארק החלה לפתח את הרעיון לספר "ג'ונתן סטריינג' ומר נורל" בזמן שלימדה בבילבאו: "היה לי מעין חלום בהקיץ ... על אדם הלבוש בבגדי המאה ה-18 במקום שנראה כמו ונציה, והוא משוחח עם מספר תיירים אנגלים. הייתה לי הרגשה חזקה שהיה לו איזה מין רקע של קסם - הוא התעסק בקסם לפני-כן, ומשהו השתבש מאד." באותה תקופה גם קראה מחדש את "שר הטבעות", ספרו של ג'.ר.ר. טולקין, ולדבריה "... זה השתלט עלי לחלוטין, ועד שסיימתי, היה ברור לי שאני צריכה לכתוב רומן על קסם ופנטסיה".
ב-2006 הוציאה קלארק לאור את ספרה השני, The Ladies of Grace Adieu and Other Stories ("הגבירות של גרייס אדיה וסיפורים אחרים"), אוסף של שמונה סיפורים, ששבעה מהם הופיעו באנתולוגיות קודמות. הסיפורים הם מעשיות המתרחשות בעולם שהתוותה קלארק בספרה הקודם, והם נכתבו בסגנון דומה לו.
קלארק מתגוררת כיום בקיימברידג' עם שותפה לחיים קולין גרינלנד. בראיון ב-2004 אמרה קלארק כי היא כותבת את ספרה הבא, המתרחש מספר שנים אחרי סיומו של "ג'ונתן סטריינג' ומר נורל" ומתמקד בדמויות אחרות. ב-2005 ציינה בראיון אחר כי התקדמות הספר מתעכבת בשל בריאותה הרופפת.
יהואחז (מלך ישראל)
יהואחז (יואחז) בן יהוא הוא דמות מקראית, לפי הכרונולוגיה המסורתית מלך על ממלכת ישראל בשנים 814 לפנה"ס עד 800 לפנה"ס.
על יואחז מלך ישראל מסופר במלכים ב יג, א-ט. ימי יואחז הם ימי השפל הקשים ביותר בתולדות ממלכת ישראל. מלכי ארם-דמשק – חזאל ובנו בן הדד השלישי – שלטו הלכה למעשה על רוב שטחי ממלכת ישראל, ויואחז היה בבחינת מלך חסות הכפוף לארמים. על מצבהּ החמור של ישראל ניתן ללמוד מ: "כִּי לֹא הִשְׁאִיר לִיהוֹאָחָז עָם כִּי אִם חֲמִשִּׁים פָּרָשִׁים וַעֲשָׂרָה רֶכֶב וַעֲשֶׂרֶת אֲלָפִים רַגְלִי כִּי אִבְּדָם מֶלֶךְ אֲרָם וַיְשִׂמֵם כֶּעָפָר לָדֻשׁ".
ממחזור סיפורי אלישע הנביא (מלכים ב פרקים ה-ז) משתקפת גם-כן תקופת שפל זו. אף על פי ששמו של יואחז לא נזכר במפורש, והסיפורים מופיעים בתוך ימי יורם, רבים פירשו שהתואר "מלך ישראל" מכוון דווקא אליו. הוא זה שהצטווה לרפא את נעמן שר-צבא ארם מצרעתו, והוא גם זה שעמד אין אונים בפני מסעות השוד המרובים שערכו הארמים בארץ, ובימיו אף התרחש מצור ארמי על בירתו שומרון (מלכים ב ה, ו; ו, ח-כג).
בימי בנו יואש החלה הממלכה להתאושש בעידוד הנביא אלישע, ובימי נכדו ירבעם השני הגיעה עצמתה של הממלכה לשיאה, וארם-דמשק נכבשה.
מיס פוטר
מיס פוטר (באנגלית: Miss Potter) הוא סרט דרמה ביוגרפי אנגלי-אמריקאי משנת 2006 בבימויו של כריס נונאן. הסרט הוא סיפור ביוגרפי על חייה של המאיירת וסופרת הילדים ביאטריקס פוטר. משולבים בו אירועים מחייה יחד עם קטעי אנימציה של הדמויות מספריה כגון פיטר הארנב. את התסריט כתב ריצ'רד מלטבי הבן. רנה זלווגר מככבת בדמותה השל מיס פוטר, יואן מקגרגור מגלם את נורמן וורן המו"ל שלה שאיתו היא מתארסת, ולויד אוון משחק בתפקיד עורך הדין ויליאם היליס. אמילי ווטסון מופיעה בתפקיד מילי, אחותו של וורן. לוסי בוינטון מגלמת את ביאטריקס הצעירה. צילומי הסרט נערכו בסנט פיטר סקוור בהאמרסמית', ססיל קורט, פארק אוסטרלי, קובנט גרדן, האי מאן, סקוטלנד ואזור האגמים. "מיס פוטר" יצא לאקרנים ב-29 בדצמבר 2006 כדי שיוכל להשתתף בטקס פרסי האוסקר של 2007. הסרט זכה לביקורות חיוביות, וזלווגר הייתה מועמדת על תפקידה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.
תקציר העלילה
בתחילת הסרט ביאטריקס פוטר אורזת בעצבנות תיק של עבודותיה, ומספרת שהיא רווקה זקנה החיה בלונדון, וששאיפתה להיות סופרת ילדים נתקלת בהתנגדות רחבה. היא והמלווה שלה, מיס ויגין, מבקרות בבית ההוצאה לאור של הרולד ופרואינג וורן, שמחליטים להוציא לאור את הספר שכתבה. ביאטריקס הנרגשת חוזרת הביתה דרך הפארק כדי לחגוג. אולם מתברר שהאחים וורן חושבים שהספר הוא מגוחך ושללא ספק יהיה כישלון. הסיבה היחידה שהם הסכימו לפרסם אותו היא כדי לתת לאחיהם הצעיר, נורמן, פרויקט שיעסיק אותו.
כשנורמן מבקר בביתה של ביאטריקס, הם מחליטים בנוגע לגודל, הצבעים והמחיר של הספר. נורמן מודה שזו הפעם הראשונה שהוא עוסק בהוצאה לאור של ספר, אבל הוא הקדיש מחשבה רבה לנושא. ביאטריקס מבינה מה רצו לעשות אחיו של נורמן, אבל השניים נחושים להוכיח את טעותם. נורמן לוקח את ביאטריקס לבית הדפוס, והיא רואה את תהליך ההעתקה של הציורים שלה. הספר יוצא לאור ומתחיל להימכר. ביאטריקס ונורמן מבקרים בבית משפחת וורן, שם ביאטריקס פוגשת את גברת וורן החביבה, ואת אחותו של נורמן, אמיליה (מילי). מילי מחליטה שהיא וביאטריקס יהיו חברות טובות. המשפחה מתיידדת עם ביאטריקס, אבל הלן פוטר, אמה של ביאטריקס שיש לה שאיפות לעלות בסולם החברתי, אינה מרוצה מהעובדה שבתה מבלה את זמנה עם "סוחרים".
כשביאטריקס חוזרת לביתה, והיא ואמה מתקוטטות על החלטתה העקשנית של ביאטריקס לא להתחתן. ביאטריקס מזכירה לאמה שלהיא כתבה ספר, והאם משיבה שהספר ודאי ייכשל. אבל הספר נמכר בהצלחה, ועותקים שלו מוצגים בחנויות ספרים רבות. נורמן מעודד את ביאטריקס להוציא לאור סיפורים נוספים. אפילו אביה של ביאטריקס, רופרט, קונה עותק של אחד מספריה, אחרי ששמע שחבריו במועדון קונים ומדברים עליהם. כשהיא מעודדת מהצלחת הספרים ותמיכתו של אביה, ביאטריקס מזמינה את נורמן ומילי למסיבת חג המולד, על אף חששותיה של אמה. במסיבה כולם נהנים, וביאטריקס מראה לנורמן את הסיפור שכתבה במיוחד עבורו "מסיבת חג המולד של הארנבים". היא לוקחת את נורמן לסטודיו שלה שם היא כותבת ומציירת. מיס ויגין נרדמת בגלל הברנדי שנורמן שם בקפה שלה, ונורמן אוזר אומץ ומציע לביאטריקס נישואים. גברת פוטר מתערבת לפני שביאטריקס עונה לו, והם מצטרפים לאורחים האחרים. ביאטריקס מגלה למילי על הצעת הנישואים של אחיה, ומילי מעודדת אותה לענות בחיוב. אחר כך ביאטריקס מספרת אחד מסיפוריה לאורחים המשועשעים. עם זאת גברת פוטר אינה מצליחה להבין על מה המהומה. כשהאורחים עוזבים, ביאטריקס לוחשת לנורמן את הסכמתה להינשא לו.
נורמן מבקר את רופרט פוטר במועדון שלו כדי לבקש את ברכתו, והוא יוצא אחר דקות אחדות. בבית משפחת פוטר ביאטריקס מתווכחת עם הוריה על רצונה להתחתן עם נורמן. גברת פוטר אומרת שבני המשפחה אינם מתחתנים עם סוחרים, אולם ביאטריקס מזכירה לה ששני הסבים שלה היו סוחרים. כשגברת פוטר מאיימת לנשל את בתה מהירושה, מזכירה לה ביאטריס, שאת אחיה ברטראם הם לא נישלו אחרי שהתחתן עם בתו של סוחר יינות. היא מציינת שהיא יכולה להתקיים מההכנסות על ספריה. מר פוטר מנסה לדבר אתה בהיגיון, והיא עונה שהיא רוצה להיות נאהבת ולא להתחתן עם מישהו רק משום שהוא יכול לפרנס אותה.
ביאטריקס מבררת בבנק על ההכנסות שלה מתמלוגים, ותוהה אם היא תוכל לקנות איזה בית בכפר. להפתעתה ולשמחתה היא מגלה שהיא אישה אמידה בזכות מכירות ספריה, ושהיא יכולה לקנות כמה אחוזות ובית בעיר. כשהיא חוזרת לביתה הוריה מציעים לה שהיא תשמור על דבר האירוסים לנורמן בסוד לעת עתה, ושתצא איתם לחופשה באזור האגמים לתקופת הקיץ. אם בסוף הקיץ עדיין היא תרצה להתחתן, הם יסירו את התנגדותם. ביאטריקס מקבלת את ההצעה ומשוכנעת שהיא לא תשנה את דעתה, היא אומרת להוריה שיתכוננו לחתונה באוקטובר.
נורמן וביאטריקס נפרדים לשלום בתחנת הרכבת. הם כותבים מכתבים זה לזה, עד שיום אחד מגיע מכתב מאחותו מילי, שמודיעה שנורמן חולה. ביאטריקס נוסעת חזרה ללונדון, ומגלה שנורמן כבר נפטר. הלומת יגון, ביאטריקס מסתגרת בחדרה. היא חוזרת לצייר אבל מגלה שהדמויות שלה נעלמות מהדף. מילי באה לבקר ולנחם אותה, וביאטריקס מחליטה שהיא חייבת לעזוב את הבית.
ביאטריקס קונה חווה באזור האגמים ועוברת לשם לגור ולהמשיך בעבודתה. היא שוכרת עובדים כדי להפעיל את החווה, ומוצאת נחמה בסביבתה. בעזרתו של עורך הדין, ויליאם היליס, היא קונה במכירה פומבית חוות נוספות, כדי לשמר את הסביבה הטבעית. בכתוביות בסוף הסרט מסופר ששמונה שנים אחרי שעברה לאזור האגמים, נישאה ביאטריקס לוויליאם היליס (למורת רוחה של אימה). ביאטריקס תרמה לעם הבריטי 16,000 דונם של אדמת כפר באמצעות קרן לשימור הקרקע, שמהווה חלקים מהפארק הלאומי של אזור האגמים בצפון-מערב אנגליה.
דאלאמר ארג'נט
דאלאמר ארג'נט (מוכר גם כדאלאמר האפל, דאלאמר איש טרסיס ודאלאמר בן-ליל) הוא דמות ספרותית מתוך עולם הפנטזיה רומח הדרקון המופיע במספר סדרות, ביניהן אגדות רומח הדרקון ומלחמת הנשמות. דאלאמר הוא אלף מגזע סילבנסטי, אשר הוגלה מממלכתו בשל עיסוקו בכישוף אפל. הוא שייך למסדר הגלימות השחורות, העובד את אל הקסם הזדוני, נויטארי. דאלאמר היה שוליה לרב-מג רייסטלין מאז'ר, וכן שימש לזמן קצר, זמן רב לאחר מכן, כראש מועצת המכשפים. למרות היותו מג גלימות שחורות, לא פעם עזר דאלאמר לגיבורים להשיג את מטרתם למען הטוב בעולם קרין.
מיס פוטר
הפקה
הסרט הוא הראשון שביים כריס נונאן מזה 10 שנים אחרי הסרט "בייב", לאחר שחיכה שנים רבות לתסריט שעורר בו השראה. קייט בלאנשט שהציעה את נונאן כבמאי לסרט, הייתה אמורה לככב בסרט, אבל היא התחילה באחד הפרויקטים האחרים שלה לפני צילומי סרט זה. זלווגר הייתה לבסוף מפיקה בפועל של הסרט כי לא הייתה מרוצה מהתסריט, ורצתה להיות יותר מעורבת. זלווגר הביאה את הסרט לתשומת לבו של יואן מקגרגור, שהייתה איתו בקשר מאז שהופיעו יחד בסרט "לגמור עם האהבה".
דאלאמר ארג'נט
נעוריו
דאלאמר אַרְגֵ'נְט נולד בסילבנסטי לדֶרַאתוֹס ארג'נט (השייך למעמד המשרתים) ורוֹנֵן שהייתה הולכת-רוח, והיה שייך לבית המשרתים. כאשר היה צעיר, הוא והוריו חיו באולמות אדוניהם, ביניהם לורד רַלָאן מבית מעצבי-העץ. אביו של דאלאמר, דראתוס, ירש את בית אחיו, ובנו ירש בית זה לאחר מות הוריו. דאלאמר היה ככל הנראה בן יחיד, שכן מעולם לא הוזכרו בנים נוספים להוריו. לדאלאמר היה פוטנציאל גדול מאוד ללימודי קסם, והוא התאמן תחת חסותו של בית המיסטיקנים בממלכה באומנויות הקסם הבסיסיות כדי שלא ייתן דרור לתשוקותיו להתעצם בתחום זה וכדי שלא ייהפך לקוסם עריק. הוא החל ללבוש את הגלימות הלבנות של סולינארי, אולם עדיין לא עבר את מבחן הכישוף הנעלה ונשאר בבית המשרתים. למרות גלימותיו, החל דאלאמר ללמוד קסם אסור מספרי לחשים אותם מצא בטעות במערה מחוץ לעיר סילבנוסט וכל זמן זה שאף לעבור את המבחן.
מיס פוטר
קבלה
הסרט קיבל ביקורות חיוביות. באתר Rotten Tomatoes קיבל דירוג של 66% המבוסס על 126 סקירות.
דאלאמר ארג'נט
מלחמת הרומח
דאלאמר החל לזנוח את חובותיו בבית המשרתים בעבור ביקורים במערה האסורה. בשל מעשה זה, הוא אולץ לעזוב את ביתו ולשרת בביתו של לורד רלאן. אֶפְלִיד נישא-כנף, העוצר בבית רלאן, הקשה מאוד על דאלאמר ודרש ממנו את המשימות המורכבות ביותר. לאחר שהגן על לֵיידָה, נערה משרתת שהתאהבה בו, לורד רלאן העביר את דאלאמר לבית הכוהנים, תחת עינו הפקוחה של טֶלִין ניצוץ-רוח. לורד טלין העניק לדאלאמר את האפשרות ללמוד כישוף בצורה רחבה יותר, ובתמורה שירת אותו דאלאמר בקנאות מאשר את אדוניו הקודמים.
כאשר שרת הדרקונים פָאִיר קָארוֹן התקיפה את סילבנסטי בסתיו של שנת 349 אחה"ח, דאלאמר התאכזב מתגובתם של האלפים למתקפה. הוא הגה במוחו תוכנית, ואף שיתף בה את אדונו, והוא שיתף אותה עם המלך לוראק ועם ראשי הביתים. למרות שתוכניתו יועדה להגן על מולדתו, דאלאמר הבין שהיא אף תעזור לו בשאיפותיו להיבחן במבחן הכישוף הנעלה.
תוכניתו של דאלאמר כללה שימוש בקסם אשליות כדי לבלבל את צבא הדרקונים, אותו ייצרו לבני-הגלימה מבית המיסטיקנים. לוראק אישר את התוכנית, ודאלאמר נשלח צפונה עם הצבא. תוכניתו הצליחה, אולם לבסוף, הובסו האלפים בקרב. באחד העימותים שהתפתחו, נרצח טלין על ידי המכשף האפל טְרַאמְד מול עיניו של דאלאמר.
כאשר צבאות האלפים הידלדלו, המלך לוראק שילח את האלפים מסילבנסטי כדי שיוכל למצוא את בועת הדרקון. דאלאמר נסע עם האלפים לדרום ארגות, לאחר שהתברר שהמלך לוראק נכשל בניסיונו להשתמש בבועה וסילבנסטי הפכה לממלכת סיוטים. שם, פגשו אלפי סילבנסטי בדודניהם, אלפי קאגונסטי, אלפי הפרא והחלו לשעבד אותם לצורכיהם שלהם, דבר ששיחרר את דאלאמר מעול שירותו. הוא נשאר בעיר סִילְבַאמוֹרִי והתאהב שם באלפית מקומית בשם קְ'גַתַאלָה אשר לימדה אותו כישוף וכינתה אותו בשם בן ליל, שכן בשפתם של אלפי קאגוניסטי, זהו פירוש השם ארג'נט.
השיבה והגלות
כאשר שב לאדמות סילבנסטי, דאלאמר שם פעמיו אל המערה הנסתרת, שם הותיר מאחור את ספרי הלחשים אותם קרא. הוא נשבע אמונים לאל הקסם האפל, נויטארי והחל לקרוא לעצמו דאלאמר בן-ליל. אולם לאחר מכן, נתגלה על ידי רצים בצבא. הוא הובל לסילבנוסט, נשפט והוכרז כאלף אפל בנוכחותם של אלהנה צפריר, פורתיוס קנן, לורד קונאל ואחרים. הוא הוגלה, בשנית, ממולדתו.
מבחנו של דאלאמר
דאלאמר נדד בחורבות שונות לפני שהגיע לספריית קריסטן שבטרסיס, שם הרחיב את ידיעותיו בתחום הכישוף. משם נדד מזרחה לולקינורד ולעיר נראקה ולצריח הכישוף הנעלה ההרוס שבדלתיגות לפני שהגיע אל יער וויירת, לשם הוזמן לעבור את המבחן.
במבחנו, נכנס דאלאמר לצריח הכישוף הנעלה באיסטר עם מגית שחורת-הגלימות בשם קֶסֶלָה. הוא כמעט הרג אותה כדי למנוע ממנה להפריע למבחנו של מג אחר, שהתברר שהוא לוראק. הוא צפה בלוראק לוקח את בועת הדרקון מהצריח, והבין כי הבועה הייתה אחראית לאובדנה של סילבנסטי. סירובו של דאלאמר לעצור את לוראק סימל את העדפתו את הקסם מאשר את מולדתו. דאלאמר עבר את המבחן, והיה לקוסם גלימות שחורות, ולאדונה שלחה אותו למשימה להרוג את טראמד, הקוסם האפל (והעריק) שהרג את אדונו לשעבר, טלין.
דאלאמר ומגית אחרת נעו לעבר האי קרתאי בחיפושם אחר טראמד. הם נלכדו לאחר שהרגו דרקון כחול בשם להב, וטראמד הציע לדאלאמר משרה בצבאה של הגבירה הכחולה. דאלאמר סירב והרג את טראמד. המגית השנייה נהרגה אף הוא. דאלאמר חזר לצריח וויירת ומועצת המכשפים שלחה אותו ללמוד תחת רייסטלין מאז'ר כמרגל של המועצה. דאלאמר, שכבר הכיר את המוניטין של רייסטלין, היה מרוצה מההזדמנות ללמוד ממנו, והסכים לכך מיד.
דאלאמר, השאלאפי והגבירה הכחולה
דאלאמר שירת בנאמנות את רייסטלין, או שאלאפי (אדון) כפי שקרא לו, אך עדיין המשיך בדיווחיו למועצת המכשפים. למרות שידע כי דאלאמר היה מרגל, רייסטלין הודיע לאלף האפל על תוכניותיו לבצע מסע בזמן לקיסרות איסטר וללמוד תחת הרב-מג האדיר, פיסטנדנטילוס לפני שינסה לנשל את מלכת האופל ממקומה בפנתיאון האלים. רייסטלין הציע לדאלאמר לא רק עוצמה, אלא גם את אחותו למחצה, קיטיארה בתמורה לעזרתו. באותה נשימה, העניש רייסטלין את דאלאמר על דו-פרצופיותו ופצע אותו באמצעות מגע ידו שנצרב כחמישה פצעים על חזהו של דאלאמר. למשך כל חייו, נשארו הפצעים המוגלתיים האלו על חזהו.
דאלאמר אכן דיווח למועצה את דבריו של רייסטלין, ונאמר לו כי עליו לעצור את רייסטלין בטרם ישוב אל קרין מהשער לשאול. בתמורה לשירות זה, הוא ייעשה לאדון צריח הכישוף הנעלה בפלנתאס והבא בתור לרשת את תואר ראש מסדר הגלימות השחורות. דאלאמר חזר ללימודיו, וכאשר קיטיארה השתמשה בתכשיט כוכב-הליל כדי לשוב לצריח, דאלאמר וקיטיארה חשו משיכה מיידית ביניהם. הם הסכימו לעצור בעדו של רייסטלין להגשים את תוכניתו. למרות כוונותיו, המשיך דאלאמר לצבור ידע נוסף בתחום הכישוף בכך שהמשיך לעזור לרייסטלין. במקביל, ביצע מעשים בשמה של מלכת האופל.
לורד סות', אביר המוות בצבאה של קיטיארה, אשר רצה את קיטיארה לעצמו, החל לתקוע טריז בין דאלאמר וקיטיארה וסיפר לכל אחד מהם כי השני ממשיך לסייע לרייסטלין. בעצתו, תקפה קיטיארה את פלאנתאס בניסיון לעצור את דאלאמר ורייסטלין. כאשר רייסטלין הצליח להיכנס לשאול במלחמת שער הגמדים, ונראה כי הוא עתיד להצליח בתוכניתו, זימן דאלאמר את הכוהן אליסטן, שהיה כבר גוסס ממחלה קשה, תניס חצי-אלף ואת אסטינוס איש פלאנתאס. דאלאמר סייע לאליסטן והקל על כאביו ברגעיו האחרונים בתמורה על עזרתו של אליסטן בהקלת כאביו של רייסטלין בעבר. דאלאמר גם העניק לתניס צמיד מכושף שיגן עליו מפני קסמי המוות של לורד סות'.
בינתיים, קיטיארה הצליחה לחדור לצריח הכישוף וניסתה לרצוח את דאלאמר, אולם הדבר לא צלח בידה, והיא נפגעה אנושות בקרב ביניהם. דאלאמר עצמו, שנפצע, צפה בקרמון מאז'ר נכנס לשאול כדי לעצור את אחיו להמשיך במעשיו, ובמקביל אפשר ללורד סות' לתבוע את גופה של קיטיארה לעצמו, ומנע מתניס לעזור לה. דבר זה גרם לו לתחושה אמביוולנטית של יראת כבוד ונטירת טינה לתניס וקרמון.
מלחמת הכאוס
לאחר שסגר את מעבדתו של רייסטלין, פתח דאלאמר את הצריח לשוליות חדשים וחדשות. לאחר זמן מה, ירש את מקומה של לאדונה כראש מסדר הגלימות השחורות ונעשה לאדון הצריח של פלאנתאס. לא ידוע אם גילה את דבר קיומו של פלד בהיר-להב ללורד אריאקן, והחל לפתח מערכת יחסים עם הגבירה גֶ'נָה, בתו של ג'וסטריוס, אשר החליף את פר סליאן כראש מועצת המכשפים.
בשנת 381 אחה"ח, שנתיים לפני מלחמת הכאוס, דאלאמר וג'וסטריוס ארגנו את מבחנו של פאלין מאז'ר למרות התנגדותו של אביו של פאלין, קרמון. דאלאמר התאכזב כאשר שומר הצריח, כנראה לפי פקודתו של רייסטלין, העניק לפאלין את מטה מאגיוס, אשר היה שייך לרייסטלין. לאחר מכן הצטרף לג'וסטריוס ומכשפים אחרים למתקפה על אבירי הקוץ אשר שהו במצודת סער. ג'וסטריוס נהרג בהתקפה, ודאלאמר נעשה לראש המועצה. לאחר מכן, בחנותה של ג'נה, דאלאמר פגש שני אלפים מחופשים אשר היו גנרל קונאל מסילבנסטי, וסנטור רַשָׁאס מקאלינסטי. שלא מרצונם, הם ביקשו את עזרתו להיפטר משליטי ממלכותיהם, פורתיוס קנן ואלהנה צפריר שהיו עתידים להיות הורים לילד. דאלאמר הסכים בתנאי שיורשה לו לשהות במולדתו, סילבנסטי, למשך חודש. גנרל קונאל הסכים לכך. לאחר שרשאס חטף את בנו של תניס, גילתאס, דאלאמר "עזר" לתאניס לשחרר את בנו בכך שהביא את תאניס לקאלינסטי. גילתאס סירב להשתחרר לחופשי, ודאלאמר הביא את תאניס בפני אלהנה, אשר הייתה תחת מעצר בקאלינסטי. לאחר ששוחררה, דאלאמר שלח את תאניס ואלהנה אל סילבנסטי יחד עם אשתו של תאניס, לאורנה.
שנתיים לאחר מכן, בני גזע האירדא שברו את אבן החן האפורה על מנת להסתיר את האי שלהם. נערה בשם אושה נשלחה לפלאנתאס עם מכתב לדאלאמר אודות כוונתם של בני האירדא. אושה נכלאה עם בואה לפלאנתאס והובאה בפני דאלאמר. דאלאמר הסיק כי משהו נורא אירע וזימן את מועצת המכשפים. בשובו לצריח הכישוף בפלאנתאס, הוא מצא את אושה ופלד עומדים מחוץ למעבדתו של רייסטלין, וכן הבין ששומר הצריח הרשה לגדיל ופאלין. באותו הזמן, לבקשתו של וַאלִין אַר טַנְדָאר, הפך דאלאמר את ואלין לנמר כדי שיוכל להדריך את קריסניה במסעה להשיג אבני דרקון. בתמורה, קיבל דאלאמר עדכונים על קריסניה.
דאלאמר הבין מפלד כי אבירי האופל עתידים להתקיף את צריח הכהונה הראשי. הוא פחד כי יאבד את הצריח שלו לאבירי הקוץ, ולכן הזהיר את אבירי סולאמניה אשר הגנו על הצריח והציע להבריח משם את תניס. הוא חזר לצריח לבדו, וגילה לתדהמתו את רייסטלין, אשר שב מבעד לשער כדי להציל את חייו של אחיינו, פאלין. רייסטלין הזהיר אותו מפני האל כאוס ועל החלטתם של האלים להתנגד לו תחת הנהגתה של טאקיזיס. דלאמאר השיב את רייסטלין ופאלין למרגוע, וזימן את מועצת המכשפים בפלאנתאס והזמין לשם גם את אושה, והמכשפים הוזהרו על האיום על קרין מידי האל כאוס. דאלאמר התנדב להתעמת ישירות מול שליחיו של האל כדי ללמוד את חולשותיהם. הוא נפצע קשות במשימה זו, אך הצליח לגלות את נקודת התורפה של האל - אבן-החן האפורה אותה השיבו אושה, גדילן ודוגאן פטיש-אדום. דאלאמר לא השתתף בקרב האחרון כנגד כאוס בשל פציעותיו החמורות והגבירה ג'נה סעדה וטיפלה בו עד להחלמתו.
עידן בני התמותה
מלחמת הכאוס גזלה חיים שלמים מדאלאמר, ועזיבת האלים גרמה לו לאבד את כוח הכישוף שלו. זמן קצר לאחר המלחמה, שמע דאלאמר שמועות על שובו של הדרקון כלנדרוס (שחק, דרקונה של קיטיארה) ועל רצונו ורצונם של אבירי האופל לתבוע לעצמם את צריח הכישוף בפלאנתאס - כל צד למטרותיו שלו. במקביל, הוא והגבירה ג'נה נפרדו, ודמות מסתורית הידועה כקוסם הצללים החל ללמד אותו כוח חדש של העלאה באוב, ובעזרתו השתמש דאלאמר להעתיק את מיקומו של צריח הכישוף מפלאנתאס לארץ ליל בערך בשנת 1 לחורה"ש. הוא המשיך להתאבל על "אובדן הקסם" ושליטתו על המתים בארץ ליל לא הייתה מלאה.
מלחמת הנשמות
כארבעים שנה לא ידוע דבר על מעשיו, אולם לאחר הופעת הסופה גדולה שהחלה את מלחמת הנשמות והופעתה של מינה, ארגן דאלאמר מפגש עם ג'נה בשנת 38 לחורה"ש. לאחר מכן, זימן באמצעות כוחו לצריח את פאלין ואת גדילן, ועזר לפאלין לחקור מדוע גדילן הגיע ומה לעשות עמו. פאלין ראה כי דאלאמר הזדקן ונעשה גרום ותשוש. גדילן נמלט מהצריח מחשש כי פאלין ודאלאמר זוממים להורגו.
המוות והשיבה לחיים
לאחר זמן מה, גדילן שב עם סהר-פז, כאשר מינה הופיעה שם גם. בעזרת לשכת הראייה, דאלאמר ופאלין צפו בסהר-פז מתה וגילו כי האלה האחת היא לא אחרת מאשר טאקיזיס, אלת הזדון, בעצמה. מינה גילתה את מחבואם של פאלין ודאלאמר ודרשה מהם לשרת את האלה האחת, וכאשר סירבו, רצחה את שניהם. טאקיזיס קשרה את נשמותיהם לגופותיהם, ולכן גופו של דאלאמר (ושל פאלין) אולץ לבצע את אשר מינה דרשה מהם - לזהות את גדילן, אשר היה המפתח לניצחונה של מלכת האופל.
אולם, נשמותיהם עדיין היו חופשיות לשוטט, ודאלאמר ניסה לתמרן אירועים לטובתו האישית. כאשר מינה התכוונה להשתמש בצבא המתים שלה לגנוב את טוטם הגולגולת של דרקונית הענק מאליס, רוחו של דאלאמר ניגשה אל מאליס וגילתה לו את האמת בתמורה לכך שתשיב אותו לחיים. במקביל, הסכים לתנאיה של מינה ולבגוד בפאלין בתמורה להשבת נשמתו וכוח הכישוף שלו. לאחר שנודע לו על תוכניתו של פאלין והדרקון הכסוף ראי להרוס את הטוטם, השלים את חלקו בעסקה עם טאקיזיס וסיפר לה על כך. אולם, בסופו של דבר, נכשלה טאקיזיס במזימתה לכבוש את קרין והאלים האחרים שבו לעולם. הם הסכימו להשיב את דאלאמר לחיים (עם פצעיו שנגרמו על ידי רייסטלין מאז'ר) ולהחזיר לו את כוח הכישוף - אולם הענישו אותו על צידודו במלכת האופל בכך שאסרו עליו לשוב אי פעם לצריח הכישוף בארץ ליל.
לאחר מלחמת הנשמות
דאלאמר נעור לחיים חדשים בסילבנסטי ועם כוחות הכישוף שלו. אולם, נטול ספרי לחשים לא הייתה לו דרך לחדש את לחשיו כאשר השתמש בהם. הוא תר חודשים רבים אחר מיקומו של צריח הכישוף בוויירת', אך לא עלה בידו למצוא אותו לראשונה בחייו. הוא אף ביקש את עזרתו של פאלין, אולם פאלין פרש מקריירת הכישוף שלו, ונעשה לראש עיירת מרגוע ולא יכל לסייע בעדו, מלבד להעניק לו את ספר הלחשים הראשון שלו לדאלאמר. כאשר שב דאלאמר ליער וויירת', הוא נתקל בג'נה, אשר ניסתה למצוא את הצריח בעצמה בעזרתה של המגית הצעירה, קוֹרִין אשת תמלחת. כאשר קורין נשבה בידיהם של שודדים, דאלאמר הבין כי קורין היא עילוי בתחום הכישוף וניסה להסית אותה נגד ג'נה. הוא אף ניסה לפתות את קורין, אך קורין ראתה מבעד למעשיו הכוזבים. בזמן שדאלאמר התווכח עם ג'נה, עזבה קורין את חברתם והצליחה להיכנס לתחומי צריח הכישוף. דאלאמר, שנזכר בדרך תחתית להיכנס ליער, החל לפסוע בשביל יחד עם ג'נה. בשביל זה, נתקלו השניים בשומר מסוכן - דרקון ירוק מפלצתי, בעוד קורין עוברת את מבחנה בצריח. כאשר סיימה ומצאה את השניים - ריפאה קורין את ג'נה באמצעות שיקוי קסום והעניקה לדאלאמר ספר לחשים שחור, אותו קיבלה בזמן מבחנה. דאלאמר הסיק מכך, כי כל שלושת אלי הקסם בקרין רצו בהצלחתה של קורין במבחן הכישוף הנעלה.
הקרב על צריח ויירת'
קורין סיפרה לדאלאמר וג'נה כי קַלְרָקִין, אביר קוץ עריק רב עוצמה השיג את אבן בני האירדה ורצה לתבוע את צריח הכישוף בויירת' לעצמו. שלושת המכשפים זימנו באמצעות קסם את כל שאר המכשפים ביבשת אנסאלון לצורך תיגבור לפני שחזרו אל הצריח בויירת'. הם הביסו את הגולם של קלרקין וניסו להסתנן אל הצריח, אולם רק קורין הצליחה להשתגר באמצעות קסם אל תוך הצריח בשל כוחו הרב של קלרקין. אולם, אדון הצריח הצליח לאפשר את כניסתם של דאלאמר וג'נה. דאלאמר ראה כי באמצעות קסם לא יהיה ניתן לנצח את קלרקין, לכן ניסה אמצעי התקפה "רגיל", דבר אשר גרם להשחתת חלקם הימני של פניו של דאלאמר מהתקפות הקסם של קלרקין. אולם, הוא הצליח לבצע לחש של עצירת זמן, ובכך הוביל את ג'נה למקום מבטחים ושיחרר את המכשפים שהיו לכודים בשבי בתחומי הצריח. כל המכשפים שבו להתמודד מול קלרקין - ולבסוף, קורין פצעה את קלרקין אנושות באמצעות אחד מחיציה, ודאלאמר השתמש בפגיונו לחסל את המכשף. לאחר מותו של קלרקין, מועצת המכשפים התאספה כדי להחליט על גורלו העתידי של הכישוף. דאלאמר הושב לתפקיד ראש מסדר הגלימות השחורות, והגבירה ג'נה נעשתה לראש המועצה. היא ביקשה מדאלאמר להישאר בצריח בוויירת', לשקם אותו ולשמור עליו. דאלאמר נאות לבקשתה ונותר שם.
מראה
דאלאמר גבוה ומראו חינני, בעל שיער שחור שופע המגיע לכתפיו ובעל קול כריזמטי. ככל אלף, גופו רזה, אך חזק ועורו בעל גוון ארד. על חזהו צרובות טביעות אצבעותיו של אדונו לשעבר, רייסטלין מאז'ר. כמו כן, צידו הימני של פניו הושחת בערוב ימיו. הוא דובר את שפות אלפי סילבנסטי וקאגונסטי וכן סולאמנית ושפות אחרות. הוא מבין מתי המעט אשר יודע על ארצות ויבשות אחרות מבעד ליבשת אנסאלון.
אופי
דמותו של דאלמאר עוברת שינויים משמעותיים בין סדרת אגדות רומח הדרקון (בה מוצג לראשונה) אל תקופת מלחמת הנשמות.
דמותו של דאלמאר מאופיינת בתאווה לכישוף ולידע, עד כדי כך שהיה מוכן לרגל אחר אדונו, רייסטלין מאז'ר, למען מועצת המכשפים, מתוך רצון ללמוד ממנו עוד. מערכת היחסים ביניהם נעה בין הערצה וקנאה כמעט דתית (מצדו של דאלמאר) לבין כבוד פשוט בין מורה לתלמידו. רייסטלין אף נוהג בנקמנות ומעניש אותו על שריגל אחריו בצורבו חמישה חורים בחזהו. אף על פי שנאמנותו של דאלמאר נתונה רק לעצמו, ניתן לראות שהוא חש נאמנות מסוימת לרייסטלין, ועושה כדברו גם לאחר שהוא מתגלה כמרגל.
לאחר מותו של רייסטלין בסדרת אגדות, דאלמאר הופך לאדון צריח הכישוף הנעלה בפאלאנתס, וכתוצאה מכך, נעשה נהנתן וחובב תענוגות. הוא לוקח מספר שוליות תחת חסותו, אולם מערכת היחסים איתם מעולם לא הוצגה בספרים, והופך לראש מסדר הגלימות השחורות לזמן מה.
דאלמאר מתמחה בקריאת שפת גוף, וחובב משחקי מילים ותחבולות. הוא יודע כיצד לנסוך שלווה באנשים שמולו, ומשתמש בכך למטרותיו. הוא איננו חושש משקרים ולעיתים קרובות משמש כסוכן דו צדדי, ולרוב לא ברור באיזה צד הוא.
בין דאלמאר לג'נה התפתחה מערכת יחסים רומנטית בשלב מסוים בין אגדות לדור ההמשך, מערכת יחסים שנמשכה עד לשלב מסוים במלחמת הנשמות. יש להניח כי מדובר היה במערכת יחסים רעילה למדי, שכן באינטראקציות המעטות שמוצגות בין השניים, ניתן לראות שג'נה משתוקקת לאהבה ויחס מדאלמאר, בעת שהוא מתקשה להפוך את עצמו לפגיע לפניה, ובכך מתעלל בה פסיכולוגית, במודע או לא שבמודע.
הערות שוליים
List of Dragonlance characters
מחוזות משנה של בלארוס
מחוזות משנה של בלארוס (ברבים: ראיוני, וביחיד: ראיון) הם יחידות החלוקה המנהלית ברמה השנייה, בחלוקה המנהלית של בלארוס. מחוזות בלארוס מחולקים למחוזות משנה, ובסך הכל מחולקת בלארוס כולה ל-118 מחוזות משנה.
רשימת מחוזות המשנה של בלארוס
הטבלה דלהלן ממוינת כברירת מחדל לפי מחוזות בלארוס, אך היא ניתנת למיון גם לפי שם מחוז המשנה, בעברית, ברוסית ובבלארוסית.
יחסי אזרבייג'ן–ברזיל
יחסי אזרבייג'ן–ברזיל הם היחסים הבילטרליים בין אזרבייג'ן לברזיל.
היסטוריה
בדצמבר 1991 הכירה ברזיל בעצמאותה של אזרבייג'ן לאחר פירוק ברית המועצות. באוקטובר 1993, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים. בשנת 1995, במהלך העצרת הכללית ה-50 של האו"ם בניו יורק, נשיא ברזיל פרננדו אנריקה קרדוזו נפגש עם נשיא אזרבייג'ן היידר אלייב. בשנת 1997, ביקר יו"ר המועצה העליונה של אזרבייג'ן, ראסול גולייב, בברזיל כדי לנהל משא ומתן על רכישת מכונות חקלאיות, סוכר ועופות; הקמת מיזמים משותפים בתחום הנפט של הים הכספי; ההשתתפות במימון פרויקטים באזרבייג'ן ונוכחות חברות ברזילאיות במדינה.
ב-22 ביוני 2009 נפתחה באזרבייג'ן שגרירות הרפובליקה הפדרלית של ברזיל. ב-10 בפברואר 2012, אלנור סולטאנוב מונה לשגריר אזרבייג'ן ברפובליקה הפדרטיבית של ברזיל.
יחסים בין-פרלמנטריים
ב-4 בספטמבר 2013 הוקמה קבוצת הידידות ברזיל-אזרבייג'ן בלשכת הנבחרים הברזילאית. נשיא קבוצת הידידות הוא חבר הפרלמנט קלאודיו קאג'דו.
ב-27 במאי – 2 ביוני 2013, נלסון פלגרינו, נשיא הוועדה לענייני חוץ והגנה לאומית של לשכת הצירים של הפרלמנט של ברזיל וחבר הפרלמנט קלאודיו קאג'דו וחבר הפרלמנט Urzeni Roche ביקרו באזרבייג'ן כדי לקחת חלק בפורום העולמי בנושא דיאלוג בין-תרבותי.
ארבעה צירים, כולל נשיא קבוצת הידידות ברזיל-אזרבייג'ן, קלאודיו קאג'דו, ביקרו באזרבייג'ן כדי להשתתף בפורום ההומניטארי הבינלאומי השלישי של באקו שנערך ב-31 באוקטובר עד 1 בנובמבר 2013.
ב-16–18 במרץ 2015, חברי האספה הלאומית של הרפובליקה של אזרבייג'ן, אסים מולאזדה, מוכתאר באבייב ואסלן ג'פארוב ביקרו בברזיל.
אטילה לינס, יו"ר מזכירות יחסי החוץ של לשכת הצירים הברזילאית ביקרה באזרבייג'ן ב-15–16 בספטמבר 2015.
ב-5 במרץ 2016, הוקמה קבוצת עבודה אזרבייג'נית-ברזילאית במילי מג'ליס של הרפובליקה של אזרבייג'ן. ראש קבוצת העבודה הוא חבר הפרלמנט אסים מולזאדה.
נושאים הומניטריים
במרכז התרבות של בנק ברזיל (Centro Cultural Banco do Brasil), הוקרנו סרטים אזרבייג'ניים בברזיליה (6–11 באוגוסט 2013), בריו דה ז'ניירו (14–19 באוגוסט 2013) ובסאו פאולו (4–8 בספטמבר 2013).
ב-11 בדצמבר 2014 עלתה עבודתו של המחזאי האזרבייג'אני, המחזאי איליאס אפנדייב בתיאטרון ריו דה ז'ניירו של משרד התרבות הברזילאי (FUNARTE).
ב-17 בנובמבר – 2 בדצמבר 2015, התקיימה ההקרנה הראשונה של סרטים עלילתיים אזרבייג'ניים במרכז התרבות של Santander Cultures בפורטו אלגרה, ברזיל.
ב-9–13 במרץ וב-6–11 באפריל 2016, התקיים שבוע הסרטים של אזרבייג'ן במרכזי התרבות של בנק ברזיל (CCBB) בסאו פאולו ובברזיליה.
הסכמים
ב-2016, שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה בתחומי סחר והשקעות.
יחסי סחר
בשנת 2017, הסחר בין אזרבייג'ן לברזיל הסתכם ב-160 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של אזרבייג'ן לברזיל כולל: חומצות שומן תעשייתיות, שמנים ואלכוהול. הייצוא העיקרי של ברזיל לאזרבייג'ן כולל: בשר, טבק ומכונות. בשנת 2013, Azerbaijan Airlines (AZAL) הזמינה ארבעה מטוסי E-190 מאמבראר ושני מטוסי E-170 מ-ECC Leasing (חברה בת של Embraer). העסקה הגיעה לשווי של 230 מיליון דולר.
פיטר לרנג'יס
פיטר לרנג'יס (באנגלית: Peter Lerangis; נולד ב-19 באוגוסט 1955, ברוקלין, ניו יורק) הוא סופר אמריקני, שנוהג לעיתים להיות סופר צללים.
קריירה
עבודתו של לרנג'יס כוללת את Smiler's Bones, את הספר Somebody, Please Tell Me Who I Am (יחד עם הארי מזר), את הספר Drama Club, את סדרת Spy X, סדרת Watchers, סדרת Abracadabra, ואת שני ספרי Antartica. הוא כתב 43 ספרים בסדרת Baby-Sitters Club וספרי הספין אוף שלה.
לרנג'יס היה גם כותב צללים של חלקים מן הסדרות שלושת הבלשים, בני הרדי ו-Sweet Valley Twin. הוא גם כתב מספר ספרים המבוססים על סרטים - סליפי הולו, החוש השישי וכן כתב גרסה של היפה והחיה. הוא כתב גם שלושה ספרים ועוד גרסה אחת לילדים, מתוך סדרת Worlds of Power (הכוללת 8 ספרים ושתי גרסאות לילדים), המבוססת על משחק הווידאו בעל אותו שם. את שלושת הספרים הללו כתב תחת שם עט - A. L. Singer.
ב-2003 הוזמן לרנג'יס על ידי הגברת הראשונה של ארצות הברית דאז, לורה בוש, להתלווה אליה לפסטיבל הספר הרוסי הראשון שאורח על ידי הגברת הראשונה של רוסיה, לודמילה פוטינה, אשתו של ולדימיר פוטין, במוסקבה.
על קצה המזלג (קובץ רשימות)
על קצה המזלג הוא השם העברי שניתן לקובץ רשימותיו של קורט טוכולסקי שיצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1991.
פיטר לרנג'יס
קריירה
עוד ב-2003 הוזמן לרנג'יס על ידי חברה בריטית להוצאה לאור, Scholastic Corporation שמה, לכתוב את הספר X-Isle, שיצטרף לסדרת Point Horror, שבה היו כבר שני ספרים של לרנג'יס שיצאו ב-1994 - Driver's Dead ו-The Yearbook. ב-2004 הוזמן לכתוב את ספר ההמשך לX-Isle, שנקרא Return to X-Isle.
על קצה המזלג (קובץ רשימות)
כתביו של טוכולסקי, מן הפובליציסטים החשובים של רפובליקת ויימאר, תורגמו מעט מאוד לעברית בטרם יצא הספר. הספר מציין, על גב עטיפתו, כי "יש בספר זה לא רק משום הקמת יד לעיתונאי וסופר יהודי דגול, אלא חומר קריאה מאלף ומשעשע לקורא בן זמננו".
פיטר לרנג'יס
קריירה
לרנג'יס כתב גם את הספרים גנב החרבות ומאורת הנחש, שניהם מסדרת 39 רמזים. הוא היה גם אחד מכותבי הספר-בעל-ארבעת-הכותבים הווספרים באים שחתם את הסדרה המדוברת. הוא גם כתב את הספר השלישי בסדרת ההמשך הקרויה קהילים נגד ווספרים (במקור: Cahills vs. Vespers), באמצע הלילה. ב-2014 הוציא את הספר הראשון בסדרת "שבעת הפלאים" - "הקולוסוס מתעורר", ובשנים שלאחר מכן הוציא את ארבעת הספרים הבאים בסדרה - אבודים בבבל, קבר הצללים, קללת המלך וב-2016 את הספר האחרון בסדרה, סדק בזמן.
על קצה המזלג (קובץ רשימות)
הספר מקבץ את רשימותיו של טוכולסקי בין השנים 1907 ל-1932. רשימות אלו נכתבו ברובן עבור העיתון די ולטבינה, שאותו ערך טוכולסקי בחלק משנים אלו. טוכולסקי כתב תחת מספר שמות עט: קספר האוזר, פטר פנתר, איגנץ ורובל ותיאובלד טיגר. על אף שברשימה הפותחת את הספר תחת הכותרת "בחמישה כוחות סוס" מתפאר טוכולסקי בסגנונם השונה של חמשת שמות העט, הרי שבסופו של דבר ניתן לזהות את ידו של טוכולסקי מאחורי הכתיבה, והמדובר כהגדרתו ב"חמש אצבעות בנות יד אחת".
פיטר לרנג'יס
חיים אישיים
לרנג'יס הוא בנו של עובד חברת הטלפון של ניו יורק (New York Telephone) ומזכירה בדימוס של בית ספר יסודי. בילדותו הוא גר בפריפורט שבניו יורק, ארצות הברית. הוא בעל תואר בביוכימיה מטעם אוניברסיטת הרווארד.
נכון ל-2021 לרנג'יס גר בניו יורק, יחד עם אשתו המוזיקאית טינה דברון, ועם שני ילדיהם ניק וג'ו.
על קצה המזלג (קובץ רשימות)
הרשימות בספר מסודרות בסדר כרונולוגי. אחת הרשימות הפותחות היא הרשימה "אגדה" אותה פרסם טוכולסקי בנעוריו, בשנת 1907 בשבועון הסאטירי "אוּלְק" (Ulk, הלצה), המלגלגת על טעמו של הקייזר וילהלם השני באמנות, ונחשבת ליצירתו הראשונה של טוכולסקי שראתה אור. הרשימה האחרונה היא "היטלר וגתה"- השוואה הומוריסטית מפיו של תלמיד בית הספר היסודי בין היטלר ובין גתה, המסתיימת במשפט: "גרמניההתעוררייהודהתתפגריהיטלריהיהנשיאהרייך - אתזהאנחנוקובעים!". המראה על ההתבהמות שחלה בציבור הגרמני לקראת עליית הנאצים לשלטון. בין לבין משובצות רשימות, חלקן פוליטיות, ברוחו של טוכולסקי, המתנגד למלחמה, למיליטריזם הפרוסי, וללאומנות, וחלקן הרהורים על חיי היום יום וחיי השעה, מנקודת ראותו המיוחדת של טוכולסקי - מעין פיליטונים קצרים, העוסקים במגוון נושאים, הנקראים אף כיום כרלוונטיים ומשעשעים. בניגוד לספריו העלילתיים הארוכים "רייזנבורג" ו"טירת גריפסהולם", שסגנונם קליל ואופטימי, משקפים קטעים אלו השקפת עולם צינית, מרירה, המביטה על החיים בחשש מהול בחמלה, אך מתוך סימפתיה עמוקה לכל מה שהוא אנושי. בקטעים רבים מופיעה דמותו השלילית של היהודי "ונדרינר" המשקפת את יחסו המורכב של טוכולסקי אל היהודים ואל היהדות.
את הספר תרגם מגרמנית יוחנן ארנון, שגם הוסיף לו אחרית דבר העוסקת בטוכולסקי וביצירתו. שני נספחים חשובים נוספו בסופו של הספר: מכתבו האחרון של טוכולסקי הגולה בציריך אל ארנולד צווייג הגולה בחיפה, שנכתב בסמוך למותו של טוכולסקי (רבים סבורים כי הלה התאבד; יש הסבורים כי נטל בטעות מנת יתר של כדורי שינה), ב-15 בפברואר 1935, המנתח את המצב שאליו הגיעה גרמניה, ואליו הגיעו יהודיה, ובו מכנה עצמו טוכולסקי "סופר לשעבר", ותשובתו של צווייג, שנכתבה כבר לאחר מותו של טוכולסקי, והיא בגדר הספד הן לטוכולסקי והן לדור אנשי הרוח היהודים שאירועי השעה הטראגיים הביאו לאובדנו.
על עטיפת הספר ציור של הקריקטוריסט קרל ארנולד איש העיתון זימפליציסימוס, המראה סצנה טיפוסית מימי רפובליקת ויימאר, המציגה מגוון של טיפוסים המזכירים את אלו המופיעים בספר.
מערכת היחידות הבין-לאומית
מערכת היחידות הבין-לאומית (בצרפתית: Système international d'unités, בקיצור: SI) היא מערכת יחידות מידה רציונלית וקוהרנטית הנמצאת בשימוש נרחב בפיזיקה ובשאר ענפי המדע. מקורה של מערכת SI במערכת יחידות MKS (מטר־קילוגרם־שנייה) ההיסטורית, שהתפתחה על בסיס מערכת היחידות המטרית.
במערכת SI יש שבע יחידות בסיסיות ומגוון יחידות שנגזרות מהיחידות הבסיסיות. בין היחידות הבסיסיות, יחידת המידה לאורך היא המטר; זמן נמדד בשנייה, ומסה בקילוגרם. חלק מהיחידות הבסיסיות עצמן נגזרות מקבועים פיזיקליים, למשל מהירות האור, קבוע פלאנק, ומטען יסודי.
פרט לארצות הברית, מיאנמר (בורמה) וליבריה, כל המדינות בעולם משתמשות ביחידות מדידה על בסיס מטרי, אם כי אנגליה ואזורים מסוימים בקנדה עוד לא השלימו את המעבר לשיטה המטרית.
המקור
היחידות השונות נקבעו על ידי ועידות בינלאומיות, אשר אורגנו על ידי הלשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות (Bureau international des poids et mesures). השיטה קיבלה את שמה לראשונה בשנת 1960, והתוספת האחרונה הייתה בשנת 1971.
מערכת היחידות SI מורכבת מ־7 יחידות בסיסיות כמו הקילוגרם והמטר, והן משמשות להגדרת יחידות המשנה. כמו כן, SI מגדירה גם את התחיליות המוצמדות ליחידות השונות, כדוגמת מגה, קילו ומיקרו.
לאורך השנים השתנה בסיס מערכת היחידות מקבועים שרירותיים, ועבר להיות בחלקו יחידות הנגזרות מקבועים פיזיקליים, מפאת הסיבה שהקבועים הפיזיקליים לא משתנים לעולם, ואפשר למדוד או לחשב אותם בכל מקום מאשר שהתקינה ליחידה היא עצם ממשי.
עד שנת 2019 נעשה שימוש במשקולת אשר שימשה כגורם יחוס של הקילוגרם ועל פיה הוא הוגדר. ב-20 במאי באותה שנה הוגדרה מחדש מערכת היחידות הבינלאומית על-פי גדלים קבועים מראש ולא על-פי גורם ייחוס פיזי.
שיטת הרישום ב־SI
כל המדינות יכולות להשתמש בשיטה זו באופן חוקי. במדינות שאינן משתמשות בה (כמו ארצות הברית ואנגליה) קיימות טבלאות המציגות את הגדלים המקומיים במונחים של יחידות SI. כלל זה נקבע בוועידה ה־11 של הלשכה הבינלאומית למידות ומשקלות.
יחידות בסיסיות
מתוך היחידות הבסיסיות ניתן לגזור את כל היחידות שמשתמשים בהן בפיזיקה. לדוגמה, יחידת המהירות היא מטר לשנייה.
יחידות חצי בסיסיות
היחידות הבאות נתונות במחלוקת בין אם הן יחידות בסיסיות או משניות. הרוב מפרידים אותם לקבוצה נפרדת של "יחידות משניות חסרות מימד".
יחידות הנגזרות מיחידות הבסיס
להלן רשימת יחידות שיש להן שם מיוחד, והן מהוות מכפלה או חילוק של יחידות בסיס:
יחידות לא־תקניות נפוצות
לצד יחידות ה־SI התקניות, בחיי היומיום נעשה שימוש גם ביחידות שאינן שייכות למערכת. להלן טבלת מעבר בין יחידות אלה ליחידות המשמשות במדע:
מכפלות של יחידות
דוגמה עם טסלה:
אסקיאל גאראי
אסקייל מרסלו גאראי (ספרדית: Ezequiel Marcelo Garay; נולד ב-10 באוקטובר 1986 ברוסריו) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי. ידוע כבעל יכולת טובה בבעיטות חופשיות ובבעיטות עונשין.
ביוגרפיה
גאראי ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 2004 במדי ניואל'ס אולד בויס, במסגרת ליגת העל הארגנטינאית. משחק זה היה מול חימנסיה לה פלאטה, וגאראי סייע לקבוצתו לזכות באליפות האפרטורה.
הוא זכה לפרסום נוסף ב-2005 כשנמנה עם סגל הנבחרת עד גיל 20 שזכתה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20. באותה שנה השתתף גאראי ב-12 משחקים נוספים במדי ניואל'ס, והבקיע את שערו הראשון בניצחון 2 - 1 על רוסאריו סנטרל במסגרת הדרבי של רוסאריו. בשלהי 2005 הוא עבר לראסינג סנטנדר מליגת העל הספרדית, לאחר שהשתתף ב-13 משחקים מקצועניים בלבד במדי ניואל'ס.
תוך זמן קצר הצליח גאראי לבסס את מקומו בהרכב הפותח של סנטנדר. הוא פתח ב-30 מתוך 38 משחקי הליגה של הקבוצה בעונת 2006/2007, ובנוסף ליכולתו בהגנה הוא הצליח לשחק היטב גם בהתקפה עם תשעה שערים. רוב השערים נבעו מבעיטות עונשין או בעיטות חופשיות. אחד מהשערים שלו היה במשחק הבית מול ריאל מדריד, ובאמצעותו הוא סייע לקבוצתו להימנע מהפסד. סנטנדר סיימה את העונה במקום ה-10, שהיה הטוב ביותר שלה מאז שעלתה מליגת המשנה ב-2002. הוא זומן לסגל של נבחרת ארגנטינה, אך עד כה השתתף במשחק אחד בלבד.
עונת 2007/2008 הייתה מעורבת מבחינתו. הוא אמנם מילא תפקיד חשוב בכך שסנטנדר סיימה במקום ה-6 והעפילה לגביע אופ"א בעונה שלאחר מכן, אך מנגד סבל ממספר פציעות שהגבילו אותו ל-22 משחקי ליגה. יכולתו הטובה זיכתה אותו בתשומת לבם של מועדונים בכירים יותר מסנטנדר.
במאי 2007 זימן מאמן הנבחרת אלפיו באסילה את גאראי לקראת סדרת משחקי ידידות והקופה אמריקה 2007. אולם, גאראי לא זכה להשתתף באף אחד מהמשחקים הללו כיוון שסבל ממספר פציעות. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה בהפסד 1 - 2 לנבחרת נורווגיה במשחק הידידות שנערך ב-22 באוגוסט 2007. בהמשך זומן לנבחרת האולימפית לקראת משחקי הכדורגל באולימפיאדת בייג'ינג, בהם הוביל אותה לזכייה במדליית הזהב.
ראסינג מכרה את כרטיס השחקן שלו לריאל מדריד ב-2008, שהשאילה אותו בחזרה עד יוני 2009. גאראי ערך את הופעת הבכורה שלו בריאל ב-29 באוגוסט 2009, בניצחון 3 - 2 על דפורטיבו לה קורוניה במשחק הפתיחה של הליגה.
ביולי 2011 חתם בבנפיקה ליסבון תמורת 5 מיליון €. ב-25 ביוני 2014 חתם בזניט סנט פטרסבורג הרוסית עבור 6 מיליון € ושיחק בשורותיה במשך שנתיים.
ב-1 בספטמבר 2016 גאראי עבר לולנסיה תמורת 20 מיליון €.
נבחרת ארגנטינה
מדליה אולימפית: 2008
נמל חלל
נמל חלל או קוסמודרום הוא אתר לשיגור (ולנחיתת) חלליות. שמו בא לו מההיקש עם נמל תעופה למטוסים ונמל ימי לאוניות. באופן מסורתי, המושג "נמל חלל" משמש לתיאור אתרים מהם שוגר רכב חלל למסלול סביב כדור הארץ, אך לעיתים גם אתרים המשמשים רק לשיגור טיסות תת-מסלוליות נקראים כך. תחנות חלל נקראות גם הן לעיתים בשם "נמל חלל".
המונח אתר שיגור משמש לתיאור כל אתר ממנו ניתן לשגר טילים או רקטות. האתר עשוי לכלול כן שיגור יחיד או יותר, או מתאים לכני שיגור מתניידים. נמל החלל מוקף בדרך כלל בשטח בטיחות רחב, הנקרא מטווח טילים או מטווח רקטות. המטווח כולל את כל האזור שמעל לנמל, בו צפויה הרקטה לעוף, ואזורים נוספים בהם חלקי הרקטה עשויים לנחות. תחנות עיקוב, כלי רכב וכלי טיס נמצאים בדרך כלל במטווח ועוקבים אחר התקדמות השיגור. כמו כן האתר בדרך כלל גדול מספיק, כדי שאם הטיל יתפוצץ, פגיעתו תהיה מינימלית.
נמלי חלל גדולים כוללים יותר מאזור שיגור (Launch Complex - LC) אחד, היכולים להיות אתרי שיגור רקטות, המותאמים למשגרים מסוגים שונים. אזורי השיגור בדרך כלל מרוחקים אחד מהשני כאמצעי בטיחות. באזורי השיגור מהם משוגרים משגרים הפועלים על דלק נוזלי נמצאים בדרך כללי גם מכלי אחסון לדלק. אזור שיגור יכול לכלול מספר כני שיגור.
נמלי חלל עשויים לכלול גם מסלול טיסה לשימוש מטוסי מטען הנושאים חלקי משגרים וחלליות, וכן לנחיתת חלליות הדורשות מסלול נחיתה (כגון מעבורת החלל).
אלישר אוסמנוב
אלישר בורכנוביץ' אוסמנוב (ברוסית: Алише́р Бурха́нович Усма́нов; נולד ב-9 בספטמבר 1953) הוא אוליגרך רוסי ממוצא אוזבקי, מייסד USM Holdings.
לפי המגזין בלומברג הוא מדורג במקום ה-94 בעולם מבחינת עושרו, כאשר הונו מוערך ב-21 מיליארד דולר אמריקאי. לפי פורבס מוערך הונו בכ-17.6 מיליארד דולר.
קורות חיים
לאחר שהואשם בעבירות פליליות ונשלח לכלא למספר שנים ב-1980, הצליח אוסמנוב לצבור את הונו בתעשיית הכרייה, עצים והשקעות. אוסמנוב הוא בעל המניות העיקרי בחברת מטאלואינווסט שהוקמה על מנת לטפל באינטרסים של גזפרום בתחום המתכות. אוסמנוב ריצה עונש מאסר של שש שנים בשנות ה-80, לאחר שהורשע בביצוע מספר פשעים על אדמת ברית המועצות.
כמו כן, אוסמנוב הוא בעל מניות בעיתון קומרסאנט ובמועדון הכדורגל האנגלי ארסנל, לאחר שהלך בעקבותיהם של רומן אברמוביץ' מצ'לסי ואלכסנדר גאידמק מפורטסמות'. בפברואר 2008 החלה חברת Metalloinvest שבבעלותו להעניק את חסותה לדינמו מוסקבה. סכום ההסכם הוא 7 מיליון דולר.
אוסמנוב הוא ממשפחה אוזבקית-מוסלמית, והוא נשוי למאמנת ההתעמלות האמנותית הרוסייה ממוצא יהודי הנודעת, אירינה ויינר.
מאז 2008, מכהן אוסמנוב כנשיא התאחדות הסיוף העולמית.
ב-2022 בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה החרימה איטליה נכסים של אוליגרכים רוסיים, בהם וילה בסרדיניה בבעלותו של אוסמנוב. וגרמניה החרימה יאכטה בבעלותו.
בתי משפט
בשנים 1994-1998 גבה אוסמנוב, בראש חברת ההשקעות והפיננסים הבין-בנקאית אינטרפין, חובות עבור גז. בסוף שנות ה-90 פגש אוסמנוב את רם ויאקירב; על ידי איחוד המאמצים והכספים שלהן, גזפרום ואינטרפין רכשו את אחזקות השליטה במפעל האלקטרו-מתכתי אוסקול (OEMK) ובמפעל הכרייה והעיבוד של לבדינסקי, ואחדו אותם לגזמטאל. בשנת 2002, אינטרפין של אוסמנוב רכשה את חלקה של גזפרום בחברה זו והפכה לבעלת השליטה היחידה. בשנת 2005, אוסמנוב, יחד עם ואסילי אניסימוב, רכש את מיכאילובסקי GOK מבוריס איוונישווילי. בשנת 2006 אוחדו כל הנכסים המוזכרים לתוך מטאלואיווסט, אניסימוב ולדימיר סקוך [32] הפכו לבעלים משותפים שלה יחד עם אוסמנוב  (אליו הועברו המניות בשנת 1999 לאחר בנו אנדריי סקוך   הפך לסגנית דומא המדינה)
ביברס
אל־מלכ א־זאהר רוכן א־דין ביברס אל־בונדוקדארי (בערבית: الملك الظاهر ركن الدين بيبرس البندقداري, תעתיק מדויק: אלמלכ אלט'אהר רכן אלדין ביברס אלבנדקדארי; סביבות שנת 1228–1 ביולי 1277), הידוע בשם בַּיְבַּרְס (מכונה "המלך המנצח"), היה סולטאן ממלוכי של מצרים וסוריה משנת 1260 ועד מותו. נודע כמצביא וכשליט מוכשר במיוחד.
חייו של ביברס עד לשעבודו
שנת לידתו של ביברס לא ידועה בוודאות. יש מקורות הטוענים כי נולד בשנת 1220/21 (ד'הבי), או בשנת 1223 (אבן תע'רי ברדי), או ב־1227/28 (לפי אבן שדאד); המקורות נוקבים ב"שנה היג'רית", שללא תאריך מדויק מכסה על פי רוב שנתיים בלוח הגרגוריאני. התאריך המקובל על רוב החוקרים הוא האחרון.
מוצאו של ביברס הוא צ׳רקסי משבט שהשתייך לברית השבטים הטורקיים הקיפצ'אקים, שנדדו בערבות דרום רוסיה של ימינו (אזור שנודע באותה העת כדשת־י קפצ'אק, קרי: הערבה הקיפצ'אקית). החשש מהתפשטות האימפריה המונגולית הניע את שבטו של ביברס לנדוד בשנת 1241 לאזור חצי האי קרים ולבקש שם את חסותו של הח'אן המקומי. אף על פי שקיבלו מהח'אן הבטחת חסות, הוא העדיף לתקוף את השבט הקיפצ'אקי ולמכור חלק מבניו לעבדות וביניהם ביברס, שהיה אז בסביבות גיל 14, ונשלח לשוקי העבדים בסוריה.
במקורות מתואר ביברס כגבר שחום עור גבוה, בעל עיניים כחולות וקול רם. באחת מעיניו היה לביברס כתם לבן – כנראה פגם מלידה.
קורותיו של ביברס עד שהצטרף לשירותו של א־צאלח איוב
אדונו הראשון רכש את ביברס תמורת 800 דרהם כסף, אך השיבו חזרה לסוחר העבדים בגלל הכתם הלבן שבאחת מעיניו. אמות המידה החשובות ביותר בקניית עבד ממלוכי היו מראהו החיצוני ובריאותו הגופנית, לכן סביר שביברס נרכש בסכום נמוך. לשם השוואה, קלאון שנודע כיפה תואר, נמכר ב־1000 דינרי זהב, פי 25 מסכום מכירתו של ביברס.
לאחר שקיבל בחזרה את ביברס הציע אותו סוחר העבדים לנסיך האיובי של חמה. אמו של הנסיך הצעיר שכנעה אותו שלא לרכוש את ביברס בשל הכתם בעינו, בטענה שהדבר משווה לו חזות מרושעת. לבסוף נמכר ביברס לעלאא א־דין אידכין א־צאלחי אל־בנדקדאר, שהיה אחד מאמיריו של א־צאלח איוב שהוגלה על ידי אדונו לחמה. זמן מה אחר כך, החזיר א־צאלח איוב את אידכין מגלותו אך כתוצאה מפרשה נוספת בה היה מעורב אמיר זה, שב אדונו הסולטאן והגלה אותו, ובשנת 1246 כלא אותו והחרים את כל רכושו. את ביברס צירף א־צאלח איוב לשורות הממלוכים שלו, והציב אותו בגדוד הממלוכים הבחריים.
קרב מנצורה
בקרב מנצורה, ב־8 בפברואר 1250, היה ביברס אמון על הגנת העיר מנצורה כמפקד גדוד הממלוכים הבחריים. לאחר שמפקד הצבא הממלוכי פאח'ר א־דין נהרג בהתקפת פתע של הצלבנים, נטל ביברס את הפיקוד לידיו. הוא גרר את הצלבנים למלכודת בסמטאות העיר, שם נהרגו מרבית התוקפים, ומיד אחרי כן יצא להתקפת נגד על מוצבי הצלבנים מחוץ לעיר, כשבקושי רב עלה ביד הצלבנים להחזיק בעמדותיהם. הגם שהקרב נסתיים ב"ניצחון פירוס" צלבני, תוצאותיו נחשבות בין הגורמים לתבוסת הצבא הצלבני בקרב פארסכור כחודשיים אחר כך, קרב שגם בו מציינים חוקרים את חלקו של ביברס בלחימה. במערכה זו המלך הצרפתי נפל בשבי הממלוכים, ושוחרר רק לאחר תשלום כופר נפש גדול.