cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בשפריר חביון
הספר
שם הספר לקוח מהפיוט "אל מסתתר", שמהווה ציר מרכזי בספר, ומוזכר בו במספר מקומות.
הספר יצא מחדש ב-2022 בעיצוב חדש.
חיים רוקח
חיים רוקח (נולד ב-1961) הוא ראש מועצה אזורית גולן ואלוף-משנה במילואים. במקצועו הוא אדריכל.
רוקח שירת כאלוף-משנה בפיקוד העורף, הוא פיקד על נפת העמקים של הפיקוד ושימש כמנהל הלחימה של מחוז חיפה.
ביולי 2023, הכריז על מועמדותו לקדנציה שנייה לראשות המועצה האזורית גולן. .
חיים אישיים
רוקח מתגורר במושב נוב ונשוי לאור-לי, הוא אב ל-5 בנות וסב ל-9 נכדים.
Baby (שיר של קלין בנדיט)
Baby הוא שיר של ההרכב האלקטרוני הבריטי, קלין בנדיט, בשיתוף פעולה עם הזמרת הוולשית, מרינה, והזמר הפורטו-ריקני, לואיס פונסי, שיצא כסינגל השישי מאלבומם השני של הלהקה, , ב-2 בנובמבר 2018.
"Baby" הוא הסינגל הראשון של מרינה שבו היא לא משתמשת בשם הבמה המלא שלה, מרינה אנד דה דיימונדס. השיר הופיע גם באלבום האולפן הרביעי של מרינה, Love + Fear. גרסה ללא פונסי מופיעה בהוצאת הוויניל של האלבום.
נכון לאוגוסט 2021, השיר הושמע למעלה מ-142 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הוצאה וקידום
ב-29 באוקטובר 2018, הלהקה הכריזה על הסינגל בטוויטר ושיתפה את עטיפת הסינגל. ב-2 בנובמבר 2018, הלהקה הופיעה עם השיר ב-Strictly Come Dancing: It Takes Two של BBC Two.
ביקורת
מייק ואס מ-Idolator, אמר כי השיר הוא "באנגר זועף שכבר נשמע כמו להיט", ואמר כי מרינה חוצה את השורה "But I'm already someone else's baby" על פני "ביטי ההאוס המפתים בעלי הגוון הלטיני [של הלהקה]". המגזין בילבורד אמר כי השיר הוא "רצועה חודרת פלמנקו", בעוד שהשורה של פונסי בספרדית מספק לו "התלקחות לטינית ייחודית".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ פורסם בערוץ היוטיוב של הלהקה, ב-2 בנובמבר 2018. נכון לאוגוסט 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-280 מיליון פעמים.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (1983)
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו בפעם השמינית ב-25 באוקטובר 1983.
הבחירות ברשויות השונות
בירושלים התמודדו ארבעה מועמדים: ראש העירייה המכהן טדי קולק, מאיר פורוש, שלמה תוסיה כהן וגרשון סלומון. בבחירות עצמן הצביעו כ-125,000 איש, וטדי קולק ניצח ברוב משמעותי של כ-80,000 קולות. לקראת הבחירות למועצת העיר הוקמה מפלגת ש"ס, שבשנים שלאחר מכן הפכה למשמעותית ברמה הארצית. סיעתו של קולק ("ירושלים אחת") קיבלה כ-17 מושבים, ושאר מושבי העיר התחלקו בין הסיעות הליכוד (4), אגודת ישראל וש"ס (3 מושבים לכל רשימה), פועלי אגודת ישראל (2 מושבים), סיעת תדי"ר והמפד"ל (מושב לכל רשימה).
בחיפה ניצח ראש העיר המכהן מטעם המערך אריה גוראל ברוב גדול של כ-63% מקולות הבוחרים. מולו התמודדו כמספר מועמדים ובהם המדענית יהודית נאות שהתמודדה מטעם מפלגת שינוי שקיבלה כ-6.6% מהקולות, והטייסת יעל רום שהגיעה למקום השני עם 17% מהקולות. במועצת העיר סיעת המערך קיבלה כ-13 מושבים, ואילו הליכוד כחמישה מושבים. שאר הסיעות היו החזית הדתית המאוחדת (3), סיעת "חיפה בדרך הנכונה" ושינוי (2 לכל רשימה), חד"ש, רשימת הצעירים והרשימה הליברלית (מושב לכל רשימה).
בבאר שבע התמודדו כ-7 מועמדים מול ראש העיר המכהן אליהו נאוי. בסופו של דבר נאוי ניצח את מועמד העבודה אורי סבג בסבב השני.
בראשון לציון ניצח מועמד המערך מאיר ניצן את ראש העיר המכהן חנניה גיבשטיין ברוב של 52% מול 33%. סיעת המערך קיבלה כ-11 מושבים, לעומת 5 מושבים שקיבלה רשימתו העצמאית של גיבשטיין. הליכוד והרשימה הדתית קיבלו כשני מושבים לכל רשימה. רשימה מקומית נוספת קיבלה כמושב אחד.
ברמת גן הגיע למקום הראשון מועמד הליכוד ישראל פלד, שקיבל כ-1.2% (600 קולות) פחות מרף ה-40% הדרושים לניצחון בסבב הראשון. בסבב השני פלד התחרה מול מועמד המערך אורי עמית. בסופו של דבר עמית ניצח ברוב של כ-50.5%.
בהרצליה התמודדו לראשות העיר מועמד העבודה וראש העיר המכהן יוסף נבו מול מועמד הליכוד אלי לנדאו. בסופו של דבר, לנדאו ניצח עם 55% מהקולות, לעומת 41.7% שהצביעו לנבו. במועצת העיר מפלגת העבודה קיבלה כ-8 מושבים, לעומת 7 לליכוד, כאשר המפד"ל ואגודת ישראל שקיבלו כמושב לכל רשימה.
בכפר סבא ניצח מועמד המערך יצחק ולד עם כ-74.6% מהקולות ו-10 מתוך 15 מושבי המועצה.
במגדל העמק ניצח מועמד הליכוד שאול עמור שקיבל כ-54.5% מהקולות. מולו התמודדו יעקב טולדנו מהמערך ודוד קדוש העצמאי.
בקריית גת ניצח ראש העיר המכהן מטעם הליכוד דוד מגן. הליכוד ניצח גם בקריית שמונה עם המועמד פרוספר אזרן.
בבת ים ניצח מועמד המערך אהוד קינמון שקיבל כ-44% מקולות הבוחרים. סיעתו קיבלה כ-12 ממושבי המועצה מתוך 23.
בנצרת עלית ניצח ראש העיר המכהן מטעם המערך מנחם אריאב. מועצת העיר התחלקה בין המערך (8 מושבים) לבין הליכוד (5 מושבים).
בבני ברק ניצח המועמד משה אירנשטיין עם כ-55% תמיכה.
בחדרה ניצח ראש העירייה המכהן יחיאל כהנא עם כ-44.3% מקולות הבוחר. המערך ניצח גם ברוב גדול בעיר חולון עם ראש העיר פנחס אילון.
בעפולה התמודד רק ראש העיר המכהן מטעם הליכוד עובדיה עלי, שקיבל כ-100% מהקולות.
המפד"ל ניצחה במבשרת ציון עם המועמד צדוק בן יצחק. המפד"ל ניצח גם בעיר טבריה עם ראש העיר המכהן יגאל ביבי.
ברמות השבים התמודדו רשימת מועמדים אחת ומועמד אחד לראשות המועצה לכן לא התקיימו בחירות. הרשימה היחידה איישה את כלל מועצת היישוב והמועמד היחיד דוד אפיק מונה לראש המועצה. מקרה דומה קרה בסביון, שבי ציון ובאזור (שם הרשימה היחידה הייתה של מפלגת העבודה).
בקצרין נערכו הבחירות לראשונה בתולדות היישוב, שבהן ניצח ראש המועצה המכהן סמי בר לב מסיעת "קצרין בתנופה".
קישורים חיצוניים
תוצאות הבחירות -
מן היסוד
"מן היסוד" היה חוג רעיוני שקם בשנת 1962 במפלגת השלטון בישראל של אותה עת, מפא"י, על רקע המחלוקת העזה שבין ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, ובין שר הביטחון לשעבר פנחס לבון בעניין "הפרשה". חברי "מן היסוד" תמכו בלבון.
היסטוריה
בשנות ה-60 סערה מפא"י במיני פרשיות אשר במרכזן עמדו מאבקים דוריים ורעיוניים שונים. את שיאם של מאבקים אלו היוותה פרשת הדחת פנחס לבון ממשרד הביטחון בשנת 1954 ומראשות ההסתדרות בשנת 1961. סערות אלה הובילו בשנת 1962 להקמת חוג "מן היסוד", שמייסדיו היו לבון עצמו והפרופסורים נתן רוטנשטרייך ויהושע אריאלי, ועם חבריו נמנו גם שלמה אבינרי, שמואל אלמוג, הסופר עמוס עוז, חבר הכנסת יונה כסה והסוציולוג ים דן הורוביץ ועובדיה שפירא. להצגת רעיונותיו פרסם החוג, החל מ-24 במאי 1962, דו-שבועון שאף שמו היה "מן היסוד", בעריכת העיתונאי לוי יצחק הירושלמי.
חברי "מן היסוד" קראו להתחדשות רעיונית ולחזרה אל ערכי היסוד של תנועת העבודה, בין היתר באמצעות הגדלת עצמאותה של ההסתדרות תוך שמירת קשר מאוזן עם מוסדות המפלגה, חיזוק חברת העובדים, הגברת הדמוקרטיזציה במפא"י ואיחוד מפלגות הפועלים השונות. במפא"י הגבילו את פעילות "מן היסוד" בסניפי המפלגה, ואף ניסו להוציא את חבריה מהמפלגה.
בשנת 1964 עמדו אנשי "מן היסוד" לפרוש ממפא"י. לעצירת צעד זה שלח ראש הממשלה, לוי אשכול, מכתב לראשי "מן היסוד" שבו קבע שאין תוקף להדחת לבון וקרא לחברי "מן היסוד" לשוב לפעילות סדירה במפא"י. בתגובה לכך הוביל בן-גוריון החלטה של מזכירות מפא"י שביטלה למעשה את המכתב.
ב-7 בנובמבר 1964 החליטה קבוצת "מן היסוד" על פרישה ממפא"י וחבר הכנסת כסה הודיע על פרישה מסיעת מפא"י וביקש מוועדת הכנסת להכיר בסיעת יחיד שלו, שתיקרא בשם "מן היסוד". ב-22 בדצמבר 1964 החליטה ועדת הכנסת בהחלטת פשרה שלא להכיר בסיעה של כסה אולם לתת לו את כל הזכויות המוקנות על ידי תקנון הכנסת לסיעות.
בשנת 1965 פרשו חברי "מן היסוד", ולבון בראשם, ממפא"י. באוקטובר 1966 ביטלו מוסדות מפא"י את תוקפה של הדחת לבון, ובעקבות זאת הצטמצה פעילות "מן היסוד", ובפברואר 1966 ביטאון התנועה חדל להופיע. בשנת 1967 החלה חזרת חברי "מן היסוד" למפא"י, ובאוגוסט 1968 צורף כסה ללשכת מפלגת העבודה.
דימום מוחי
דימום מוחי (באנגלית: intracerebral hemorrhage) הוא סוג של דימום תוך-גולגולתי המתרחש בתוך רקמת המוח ו/או בחדרי המוח.
דימום מוחי מתרחש בקרב 2.5 לכל 10,000 אנשים בקירוב מדי שנה. התדירות גבוהה יותר אצל גברים ואנשים מבוגרים באוכלוסייה. 44% מהמקרים של אלה שנפגעו מתו בתוך כחודש. כמו כן, רק 20% מהמקרים מצליחים להתגבר ולחזור לשגרת חיים רגילה. המקרים הראשונים בהיסטוריה סווגו והוגדרו בשנת 1823 לשני סוגים עיקריים: דימום ואי זרימת דם מספקת.
סימנים וסימפטומים
לסובלים מדימום מוחי יש תסמינים המעידים על הפגיעה באזור של המוח שניזוק מהדימום. תסמינים אחרים מצביעים על עלייה בלחץ התוך-גולגולתי שנגרם על ידי הפעלת לחץ של מסה גדולה על המוח. בנוסף, התסמינים יכולים לכלול כאב ראש, חום, חולשה חד צדדית, הקאות, פרכוסים, ירידה ברמת ההכרה ונוקשות בצווארלעיתים קרובות הסימפטומים עלולים להחמיר במשך הזמן.דימום מוחי לעיתים קרובות מאובחן בטעות כמו דימום מוחי תת-עכבישי בשל הדמיון הרב בתסמינים בניהם. כאב ראש חמור ואחריו הקאה היא אחד הסימפטומים המשותפים הנפוצים ביותר. סימפטום נפוץ נוסף הוא התמוטטות עקב אחד מהדימומים. אנשים מסוימים עלולים אף לחוות דימום מתמשך מהאוזן. חלק מהחולים עשויים להיכנס לתרדמת בשל הדימום.
גורמים
דימום מוחי הוא הגורם השני בשכיחותו לשבץ מוחי, והוא מהווה 10% מהאשפוזים הקשורים לאירוע מוחי. יתר לחץ דם מגביר את הסיכון לדימום מוחי ספונטני פי שניים עד פי שישה. דימום מוחי שכיח יותר בקרב מבוגרים מאשר אצל ילדים. גורמי סיכון נוספים: עישון, צריכה מופרזת של אלכוהול, כולסטרול נמוך ושימוש בסמים.
אבחנה
דימום מוחי מזוהה על ידי סריקות סי. טי. כי הדם נראה בהיר יותר מאשר רקמות אחרות והוא מופרד מהחלק הפנימי של הגולגולת על ידי רקמת המוח. לעיתים קרובות, הרקמה שמסביב לדימום פחות צפופה משאר המוח בגלל בצקת, ולכן תופיע בצורה כהה יותר בבדיקת הסי. טי.
הדימום המוחי מתחלק לדימום חריף ודימום מאוחר. דימום חריף (אקוטי) מוגדר כדימום שמתחיל בזמן הפציעה בעוד שדימום מאוחר יכול להופיע החל משש שעות אחרי הפציעה ואף יכול להופיע רק כעבור מספר שבועות.
מיקום
דימום מוחי שנובע מלחץ דם גבוה בדרך כלל יתרחש בפוטמן או התלמוס (60%), המוח הגדול (20%), המוח הקטן (13%) או פונס (7%).
טיפול
באופן כללי, במקרה של דימום מוחי הטיפול צריך להתבצע באופן דחוף ונמרץ. ההנחיה היא להקטין את לחץ הדם הסיסטולי לפחות מ-140 מ"מ כספית (mmHg). מדללי דם צריכים להיות הפוכים ורמת הסוכר בדם צריכה להיות בטווח נורמלי. ניתוח לצורך הגעה לנקודת ניקוז החדר החיצונית עשוי לשמש לצורך טיפול הידרוצפלוס, אבל קורטיקוסטרואידים לא צריך להיות בשימוש. ניתוח להסרת הדם מתבצע אך ורק במקרים ספציפיים.
ניתוח
ניתוח נדרש אם שטף דם גדול מ - 3 ס"מ ואם יש נגע בכלי דם מבניים או דימום לובאר בחולה צעיר.
פרוגנוזה
הסיכון למוות כתוצאה מדימום מוחי בפציעת מוח טראומטית הוא גבוה במיוחד כשהפציעה מתרחשת בגזע המוח. דימומים בתוך המוח המוארך הם כמעט תמיד קטלנים, כי הם גורמים נזק לעצב התועה אשר ממלא תפקיד חשוב בשמירה על זרימת דם ונשימה. סוג זה של דימום יכול להתרחש גם בקליפת המוח או אזורים קורטיקליים, בדרך כלל בחלק הקדמי או הזמני, בשל פגיעת הראש, ולפעמים במוח הקטן.
עבור דימום ספונטני שנראה בסריקת סי. טי., התמותה היא בין 34 - 50 % תוך 30 ימים אחרי הפגיעה, וחצי מהמקרים מתרחשים ביומיים הראשונים. למרות שהרוב המכריע של מקרי מוות מתרחשים בימים הראשונים אחרי הדימום, יש לאלה שהצליחו להתגבר עליהם בטווח הארוך עודף תמותה של 27% בהשוואה לאוכלוסייה הכללית.
אפידמיולוגיה
דימום מוחי מהווה 20% מכלל המקרים של מחלות כלי הדם בארצות הברית, כאשר לפניהם יש את קריש הדם (40%) ו- תסחיף מוחי (30%). מצב זה שכיח פי שניים יותר בקרב אנשים שחורים לעומת לבנים.
הרצגקוט
הרצגקוט (בהונגרית: Hercegkút) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית הרצגקוט קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-873 תושבים בשנת 1990 עד 661 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-24%).
בהרצגקוט חיו מעט יהודים.
שמואל מוהליבר
הרב שמואל מוהליבר (כ"ז בניסן ה'תקפ"ד, 25 באפריל 1824 – י"ט בסיוון ה'תרנ"ח, 10 ביוני 1898) היה רב ומנהיג ציבור, ממייסדי תנועת חובבי ציון ומאבות הציונות הדתית.
תולדות חייו
נולד בעיירה הליבוקיה שליד וילנה לר' יהודה לייב, רב שעסק במסחר והיה בן למשפחת רבנים. בגיל 15 נישא וכעבור שלוש שנים עבר ללמוד בישיבת וולוז'ין, שם הוסמך לרבנות בגיל שמונה עשרה על ידי רבי יצחק מוולוז'ין. במשך מספר שנים עסק במסחר פשתן, עד שעסקיו התמוטטו ופנה לרבנות. היה רב בעיר הולדתו, ולאחר מכן בקהילות שונות בפולין ובליטא, החשובות שבהן סובאלק (1868-1860), ראדום (1883-1868) וביאליסטוק (1898-1883).
הרב מוהליבר היה בעל אמצעים, שלא כרוב רבני ליטא, ולא היה תלוי ברבנות לפרנסתו. הוא היה שותף באחוזה וניהל משק חקלאי. ניסיון חייו וידיעותיו שימשוהו לימים בפעילותו בתנועת חיבת ציון. כבר בצעירותו התבלט כעסקן וכאיש ציבור מובהק. בשנת 1873 הוזמן להשתתף באספת הרבנים וראשי המשכילים בפטרבורג.
רעיונותיו של הרב מוהליבר החלו להתפרסם בשנות השבעים של המאה ה-19, במאמרים שפרסם בעיתונות העברית. בשנים 1872–1874 התנהל בעיתונות פולמוס בין משכילים לרבנים, ובפולמוס התערב הרב מוהליבר, וביטא עמדה מגשרת בין מסורת להשכלה; וכי יש לאחד את "שתי בנות אלקים אלה האמונה וההשכלה". לעמדתו היו מעריצים רבים בקרב סופרים ורבנים במחנה המסורתי אך היא עוררה גם לא מעט ביקורת. הרב מוהליבר כתב שתי סדרות מאמרים בעיתון הלבנון. כמו כן יצא גם בביקורת על החברה החרדית בת זמנו, על כך שלטענתו היא משתמטת מחובותיה האזרחיות, נמנעת מללמוד את שפת המדינה ואינה עוסקת בהלכות ארץ ישראל.
חיבת ציון
פעילותו למען יישוב ארץ ישראל החלה בשנת 1874. באותה שנה מלאו לשר משה מונטיפיורי תשעים, ולכבודו הוקמה קרן מיוחדת ושמה "מזכרת משה" שנועדה לתמוך ביישוב היהודי בארץ ישראל. הרב מוהליבר פעל להתרמת קהילות למען הקרן, ומאז הפך רעיון יישוב ארץ ישראל למרכז חייו ועיסוקו.
בשנים 1881–1882 היה הרב מוהליבר מראשי אגודות חובבי ציון. הוא הקים את "בני ציון" ואת קבוצת חובבי ציון הראשונה בוורשה. לאחר הפרעות של 1881 (סופות בנגב), עם תחילתו של גל ההגירה הגדול למערב, ובעיקר אל ארצות הברית, פעל בקרב יהודים למען עלייה לארץ ישראל. הוא קרא ליישוב הארץ ברוח המסורת וניסה לגייס את תמיכת רבני רוסיה לעלייה לארץ ישראל.
בינואר 1882 התכנס בעיר פוקשאן שברומניה קונגרס פוקשאן, ובו נכחו 51 צירים, שייצגו 32 אגודות של חובבי ציון. בקונגרס נבחר הוועד המרכזי ליישוב ארץ ישראל וסוריה ונקבע שמקום מושבו יהיה בעיר גאלאץ, עיר נמל על הדנובה, במזרח רומניה, משם יצאו ההפלגות הראשונות של חובבי ציון בדרכם לארץ ישראל. לאור קשיי האגודות, יזם הרב מוהליבר (לצד משה לייב ליליינבלום, יהודה לייב פינסקר ושאול פנחס רבינוביץ) את ועידת קטוביץ, ההתארגנות הלאומית היהודית העולמית הראשונה של היהודים, שבה נוסד "חיבת ציון", ארגון הגג שאיחד את כל האגודות הקיימות של חובבי ציון. הוועידה התכנסה ב-6 בנובמבר 1884. כנשיא הכבוד של הוועידה נתמנה הרב מוהליבר, והניהול המעשי הוטל על פינסקר.
פעילותו למען מזכרת בתיה
בשנת 1882 יצא למסע בגרמניה ובצרפת במסגרת נסיונותיו לאיתור נדבנים שירימו תרומתם לבניית היישובים בארץ-ישראל. תחילה פנה אל חברת כל ישראל חברים בדבר מצוקתם של יהודי רוסיה, כדי שיידבו לקניית קרקע בארץ-ישראל. בפנייה אליהם טען שאמנם יישוב ארץ ישראל תובע מאמצים רבים אך "האם כבר מת כל רגש קודש ולאומי מקרבנו". לאחר שנענה בשלילה, ובסיוע רבה של פריז, הרב צדוק כהן ומיכאל ארלנגר, אמרכלו של הברון, נקבעה לו פגישה אצל הברון רוטשילד. בעקבות פגישה זו נרתם הברון למפעל יישוב ארץ ישראל. ההישג המיידי של פגישה זו הייתה הקמת המושבה עקרון בתמיכת הברון ובפיקוחו של הרב מוהליבר שהיה איש הקשר בין הברון למתיישבים. בשנת 1887 ביקר הברון רוטשילד במושבה ושינה את שמה למזכרת בתיה על שם אמו. במכתב משנת 1886 מספר הרב מוהליבר על חלקו בהקמת המושבה: בפולמוס השמיטה בשנת תרמ"ט (1889-1888) היה הרב מוהליבר מראשי התומכים בהיתר המכירה שאיפשר את המשך עבודת האדמה בארץ ישראל, בעיקר נוכח איומו של הברון רוטשילד שיפסיק את תמיכתו ביישוב אם תיפסק עבודת האדמה. הרב מוהליבר צירף לפסק ההלכה שלו את הרב יהושע מקוטנא, ואת רבי יצחק אלחנן ספקטור. רוב המושבות פעלו בהתאם להיתר המכירה ועבדו את האדמה. אולם חלק מחקלאי פתח תקווה וחקלאי מזכרת בתיה שמרו את מצוות השמיטה מבלי להסתמך על היתר המכירה. הדבר הביא לסכסוך חריף ביניהם לבין הברון רוטשילד, אשר ראה בהם עצלנים, והאשים את הרב מוהליבר כי "הוא האשם בכל, כי לפי בקשתו עשיתי את הכל. הוא לא אומר כלום, ועל ידי שתיקתו הוא מחזק את המתקוממים". הרב מוהליבר המשיך לתמוך בהיתר גם כעבור שבע שנים בשמיטה של שנת תרנ"ו (1896-1895).
ארץ ישראל
רעיון חיבת ציון ויישוב ארץ ישראל היו בראש מעייניו של הרב מוהליבר. הוא האמין שעבודה למען יישוב ארץ ישראל משותפת לכל חלקי העם. ולכן פעל למען קירוב לבבות בין כל קצוות העם, משכילים חילונים ורבנים חרדים. הוא תמך בקבלה של כל יהודי לתנועת חיבת ציון, ללא סייג של שמירת ההלכה. הרב מוהליבר פעל מצד אחד להשפיע על המנהיגים החילונים כדי למנוע פגיעה בדת ובחלוצים הדתיים במושבות של חיבת ציון בארץ, ומצד שני ניסה לקרב לרעיון חיבת ציון ויישוב הארץ את גדולי הרבנים בני דורו והמוני בית ישראל.
כמו הרב צבי הירש קלישר סבר גם הרב מוהליבר כי התחלת הגאולה של עם ישראל תהיה בדרך הטבע ובשלבים: "קמעא קמעא", ולא בבת אחת. בהסתמכו על מדרשי חז"ל ועל דברי רמב"ן, סבר שיישוב ארץ ישראל היא אחת המצוות הגדולות ביותר, השקולה כנגד כל התורה כולה. יחד עם זאת, הוא הדגיש שתורת ישראל היא מקור חיינו והיא צריכה להיות יסוד תחייתנו בארץ האבות.
נסיעתו לארץ ישראל
בשנת 1890 יצא הרב מוהליבר בראש משלחת של חיבת ציון מנמל אודסה לארץ ישראל. תפקיד המשלחת היה לבחון במיוחד את מצב המושבות בארץ. מנחם אוסישקין, שהיה אז סטודנט צעיר, מתאר את הפרידה מהמשלחת במילים נרגשות:. המשלחת הגיעה בראש חודש סיוון ליפו. את פני המשלחת ביפו קידמו רבים מתושבי העיר, נציגי היישוב הישן והיישוב החדש, וראשי פקידות הברון רוטשילד. בביקורם עברו אנשי המשלחת במושבות החדשות, ובתוכן עקרון (מזכרת בתיה). המשלחת שהתה בארץ כחודש ימים ונחלה הצלחה רבה. גם ראשי המתנגדים למתן היתר המכירה (הרב שמואל סלנט והרב מרדכי גימפל יפה) קיבלו את הרב מוהליבר בכבוד גדול.
מיד עם בואו לארץ, שם פניו לירושלים בה שבת את שבתו הראשונה בארץ. על פי הזמנתו של הרב שמואל סלנט, דרש הרב מוהליבר בבית כנסת "החורבה" דרשה בהלכה ובאגדה.
עד לאחר שבועות שהה בירושלים, סייר בה ועמד על בעיות ההתיישבות שבה. לאחר מכן יצא לביקור יסודי במושבות פתח תקווה, ראשון לציון, נס ציונה (ואדי חנין דאז), עקרון, גדרה, קסטינה וזכרון יעקב. בביקורו הבחין במתח וברוגז השוררים בין האכרים לבין פקידי הברון רוטשילד, והשתדל בכל מאודו להשכין שלום ביניהם.
לאחר שהיה של מעל לחודש בארץ, חזרו הרב מוהליבר ומשלחתו לרוסיה, מעודדים מהתקדמות היישוב בארץ ישראל.
כבר בהיותו "באניה על הים התיכון בחֹדש תמוז תר"ן" 1890, החל לכתוב את החיבור: מטרת נסיעתי לארצנו הקדושה. בחיבור שני חלקים. בראשון הציג את עיקרי תפיסתו בנוגע למעלתה הרוחנית של ארץ ישראל. בשני פירט בעשרה סעיפים המנוסחים כשאלות, היבטים שונים של ההתיישבות בארץ: מהו מבנה החקלאות הארצישראלית ומהם ענפים חקלאיים שעשויים להיות רווחיים: "כרמים לבד, או אולי יותר טוב לזרוע ירקות ולנטוע פרדסים, היינו תאנים, זיתים, רמונים, אתרוגים, פאמערנצען (=יידיש: תפוזים), ואולי גם שושנים יקרים (כך) או עצי תות לגדל תולעת המשי?"; מהי כמות הון וקרקע הנדרשת להתיישבות "משפחה שלמה" אחת, מהו מצאי הקרקעות למכירה בהתחשב בעמדתם העוינת של השלטונות העות'מאניים; מהו מעמדם של היהודים נתיני האימפריה הרוסית; מהי השפעת הנדיב הידוע על מצב המושבות ומהם יחסי האיכרים עם פקידיו, ובהתאם לכך מה תפקיד ארגון חובבי ציון בעת ההיא, ו"איך הוא מצב ירושלים עיר הקודש ברוחניות, ובמה נוכל להועיל לה במצבה הגשמי?".
המזרח"י
בשנת תרנ"ג (1893) עמדו "חובבי ציון" בפני קשיים גוברים. כמה מפעולותיהם בארץ ישראל נכשלו. השלטונות הטורקיים הצרו את צעדי היישוב וגזרו על הפסקת העלייה. מנהיג התנועה, ד"ר יהודה פינסקר נפטר. בעקבות מאמריו של אחד העם "אמת מארץ ישראל", בהם מתח ביקורת קשה על כל מעשי ההתיישבות בארץ ועל הנהגת חובבי ציון, נתערערה בלב רבים האמונה בצדקת דרכם ומעשיהם של חובבי ציון. כמו כן, ההתנגדות לתנועה הן בחוגי החרדים והן בחוגי המשכילים גברה והלכה. הרב מוהליבר יזם אספה מיוחדת שהתקיימה בעיר דרוזגניק בחודש אלול באותה שנה. באספה הוקם מרכז חדש, בראשות הרב מוהליבר, שתפקידו לעסוק בפעילות הסברה בקרב הציבור היהודי הרחב לשם הפצת רעיונות התנועה. מרכז זה נקרא "מרכז רוחני", ובקיצור מזרח"י, והוא קדם לתנועת המזרחי שהקים מאוחר יותר הרב ריינס.
משימתו העיקרית של המזרח"י התמצתה בארגון התנועה הלאומית כתנועה מאחדת של "חובבי ציון" על דעותיהם השונות. הפעולות העיקריות, שבראשם עמד הרב מוהליבר, היו מסירת סקירות מפורטות על המצב הכללי והחברתי ששרר בארץ ישראל, ועל אפשרויות לרכישת קרקעות באמצעות הנדיב הידוע הברון רוטשילד, מסירת ייעוץ לדרכי עליה והתיישבות, סיוע לביסוס כלכלת היישוב, עידוד קניית תוצרת חקלאית ארצישראלית ברוסיה ובפולין, וגיוס תרומות עבור פועלים חקלאים בארץ.
לאחר הקמת מזרח"י התעורר "פולמוס בני משה", שבראשם עמד אחד העם. אחד העם מתח ביקורת קשה על התנהלות ההתיישבות בארץ ישראל, ועל "חובבי ציון". הרב מוהליבר ניסה למתן את העמדות הקיצוניות ולהגיע להבנה, אך עדיין בעקבות הפולמוס נתערערה האמונה המלאה בצדקת דרכם.
בתנועה הציונית
הרב מוהליבר תמך ביוזמתו של בנימין זאב הרצל והעריך את ספרו מדינת היהודים; במכתבו להרצל פנה אליו במילים: "האיש המצוין ומאוד נעלה". הרצל מצידו הכיר בערך פעולותיו של הרב מוהליבר להצלחת הציונות וראה ערך גדול בשיתוף הפעולה עמו. אך עקב חולשתו, נבצר ממנו להשתתף בקונגרס הציוני ה-1 שהתכנס בבזל ב-1897. אך, הוא פעל רבות למען הקונגרס ולהצלחתו, ואכן כמעט מחצית מסך צירי הקונגרס היו יהודי רוסיה. הרב מוהליבר אף שלח איגרת לבאי הקונגרס יחד עם נכדו, יוסף מוהליבר, ובה ביטא את עיקרי השקפתו. מכתב זה הוקרא במלואו על ידי אהרן קמינקא במעמד הפתיחה של הקונגרס. דברי המכתב עשו רושם רב על הנאספים, תורגמו לכמה שפות והופצו באלפי עותקים. במכתבו כתב הרב מוהליבר:
בסוף דבריו הביע התנגדות גדולה לדעות הרבנים במערב אירופה, שטענו שהתנועה הציונית סותרת את האמונה בביאת המשיח. על כך הכריז:
פטירתו
הרב מוהליבר נפטר בשנת תרנ"ח (1898) ונקבר בעירו ביאליסטוק. ימים אחדים לפני פטירתו קיבל מכתב מהרצל, בו נקרא לפרסם ברבים פנייה לכל העם להשקיע כספים בבנק שתכנן קונגרס התנועה הציונית להקים. הרב חיבר כרוז נלהב למען קריאה זו, אך יומיים לפני חתימתו על כרוז זה, נפטר הרב.
הרב קוק הספידו במילים: "גדול וגבור", "מצד אחד רב גאון גדול מלא תורה ומעשים טובים, מחמיר על עצמו במילי דחסידותא, ומצד השני נפש רעננה מלאה עוז וחיים וצופה צפיה עמוקה לתשועתם של ישראל".
על שמו נקראו קיבוץ גן שמואל. לאחר פטירתו נדב גיסו יעקב הינדין שטח של חמישים דונם מנחלותיו באזור חדרה לנטיעת פרדס אתרוגים על שם הרב מוהליבר, ושטח זה שימש היסוד של גן שמואל.
כמו כן נקראו על שמו של הרב מוהליבר רחובות רבים בישראל.
בעבר נקרא על שמו בית ספר ברחוב מוהליבר בבני-ברק, אשר בשנת 2000 אוחד עם בית ספר אחר בעיר ופועל כיום תחת השם "נעם מוהליבר".
ארכיונו האישי של הרב מוהליבר, הכולל מסמכים, צילומים ותעודות שמור בארכיון הציוני המרכזי בירושלים.
קבר הרב מוהליבר במזכרת בתיה
לאחר פטירתו הקימה קהילת ביאליסטוק אוהל על קברו. האוהל נותץ בשנות מלחמת העולם השנייה. בג' כסלו תשנ"ב 1991 הועלו עצמותיו לארץ ישראל ונטמנו בבית העלמין במזכרת בתיה בסמוך לקברות מייסדי המושבה. על ציון הקבר הוקם אוהל במתכונת האוהל הישן בביאליסטוק.
מוזיאון הרב מוהליבר
מוזיאון הרב מוהליבר ממוקם במבנה עתיק מסוף המאה ה-19 במפגש הרחובות רוטשילד והרב מוהליבר במזכרת בתיה. במוזיאון מיצג אור-קולי הסוקר ציוני דרך בתולדות חיבת ציון ובחייו של הרב מוהליבר, תוך שימת דגש על משנתו החינוכית והציונית.
כתביו
הרב מוהליבר כתב חיבורים רבים. רוב כתבי היד אבדו ב-1906 בפרעות בביאליסטוק.
משפחתו
אחותו של הרב מוהליבר, רוזה רבקה, הייתה אשת הגביר והעסקן יעקב הינדין.
נכדו, בן בנו, שלמה מוהליבר, היה ד"ר יוסף מוהליבר, מנהל הגימנסיה העברית בירושלים.
אסיל פרחאת
אסיל מרון פרחאת (נולדה ב-13 במאי 1997) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
פרחאת נולדה בנצרת. בשנת 2017 החלה ללמוד במסלול למשחק של החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב, שם סימה את לימודי התואר הראשון והתואר השני ב-2021.
פרחאת החלה את דרכה ב-2019 כשקיבלה את התפקיד של ׳דוניא׳ בעונה השלישית של הסדרה פאודה, בימוי רותם שמיר.
ב-2021 היא שחקיתה בסרט סינמה סבאיא, זוכה פרס סרט הביכורים הטוב ביותר בפסטיבל ירושלים ופרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר לשנת 2022. את הסרט ביימה אורית פוקס רותם.
ב-2022 גילמה פרחאת את ׳איה׳ בסדרת הטלוויזיה בוגד, שנוצרה על ידי רון לשם ועמית כהן ובוימה על ידי אסף פולונסקי.
בנוסף להיותה שחקנית, פרחאת היא מגישת חדשות בערוץ i24NEWS
Kamera
Kamera (באנגלית: Camera, ובעברית: מצלמה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה סימגה. השיר יצא לאור ב-18 ביולי 2016, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים דואן מיוזיק קומפני. השיר הפך ללהיט בינלאומי, אך עם זאת הוחלט שלא לכלול אותו באלבום הבכורה של סימגה בדומה ל-"Miş Miş" ו-"Yankı".
השיר הגיע למקום השביעי במצעד שירי הפופ של טורקיה והפך ללהיט במדינה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אלפר נרמן, סזן אקסו, אונור ואמיטאבה בהטצ'ריה והופק על ידי סימגה ביחד עם אוזן בייראשה. הצלחתו של השיר התבטאה בכך שהוא נכנס למצעדים רבים, תוך שהפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר של סימגה וזאת לאור העובדה, שהגיע למקום השביעי במצעד שירי הפופ של טורקיה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-2.2 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של Netd Müzik ב-22 ביולי 2016, כמה ימים לאחר צאתו של השיר כסינגל. תחילתו של הקליפ צולמה בשחור-לבן על מנת לגרום לו להיראות כמו סרט ישן, תוך שבהמשך התמונה מתחלפת לתמונה בצבע.
נכון לספטמבר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-30 מיליון צפיות.
פקח התנועה
פקח התנועה (ברוסית: Инспектор ГАИ) הוא סרט עלילתי דרמטי סובייטי משנת 1982, בבימויו של אלדור אורזבייב.
את התפקידים הראשיים משחקים סרגיי ניקוננקו וניקיטה מיכאלקוב.
תקציר העלילה
הפעולה מתרחשת בראשית שנות השמונים בברית המועצות. מפקח משטרת התנועה (גה-אי) זיקין נודע בקרב עמיתיו כתמהוני ובעייתי. מבחינתו, לא משנה מי נהג, העיקר לא להפר את חוקי התעבורה. זיקין לוקח את רישיון הנהיגה בשל מהירות מופרזת מטרונוב, המנהל החדש של שירות הרכב המקומי.
טרונוב, בתפקידו החדש, החל ליהנות מיוקרה רבה מהנהלת העיר, המתקנת את מכוניותיה בקומבינה בשירות הרכב שלו. ברור שההקפדה הבלתי מתפשרת של זיקין על עקרונות עלולה להסתיים לא טוב בשבילו, אבל אפילו הבוס הישיר של זיקין לא יכול לעצור אותו. מתחילים איומים וסחיטה. פקח משטרת התנועה הבלתי ניתן להשחתה ממשיך לעמוד על שלו.
סיוע חוץ סעודי
סיוע חוץ סעודי מסופק מערב הסעודית למדינות וארגונים רבים מאז שנות ה-80 של המאה ה-20.
בין 1976 ל-1987, הסיוע בין-לאומי הסתכם ב-49 מיליארד דולרים. ב-2006 ולראשונה, סיפקה ערב הסעודית סיוע למדינה לא-מוסלמית.
על אף הסיוע הנרחבת שנותנת סעודיה למדינות בעת משבר, קיימות טענות רבות כנגד ארגוני צדקה סעודים, אשר רובם קשורים למשפחת המלוכה הסעודית והיו מעורבים לכאורה בעבר במימון טרור.
הקרן הסעודית לסיוע מדינות העולם המתפתחות
הקרן הסעודית לסיוע מדינות העולם המתפתחות הוקמה בצו מלוכתי באוקטובר 1974 על מנת לעורר צמיחה כלכלה במדינה מתפתחות. מ-1974 עד 1978 ממשלת ערב הסעודית נתנה הלוואות בסכום של כ-3.1 מיליארד דולרים לכ-51 מדינות, אשר מרביתן הם המדינות עם דירוגי תמ"ג לנפש הנמוכים בעולם. כמעט 60% מההלוואות נגעו לפרויקטים בתחומי התשתיות (תחבורה, חשמל ומין). עד 1979, הקרן הייתה אחראית לכ-30% מהסיוע הזר שהעניקה ערב הסעודית למדינות בעולם.
ב-2019, הפכה ערב הסעודית לתורם השלישי בגודלו לאונר"א, כאשר תרמה לארגון כ-800 מיליון דולרים מאז 1994 . לפי הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, הסיוע הסעודי למדינות מתפתחות ירד ב-2020 בכ-25.3% ל-1.5 מיליארד דולרים בלבד.
סיוע למדינות במזרח התיכון
ערב הסעודית התחייבה לספק ערבויות לעיראק בסך של מיליארד דולרים. מלבד עיראק, סעודיה גם נתנה ערבות להלוואה בסך של 1.59 מיליארד דולרים לסיוע עבור הבנק המרכזי של לבנון ב-2006 והתחייבה לערבות נוספת של 1.1 מיליארד דולרים ב-2007. מתוך הסיוע שניתן ללבנון, כ-500 מיליון דולר ממנו נועד לשיקום המדינה.
ערב הסעודית הייתה בעבר אחת מנותנות הסיוע הגדולות ביותר לעם הפלסטיני, מאז 2002 נתנה ערב הסעודית יותר מ-480 מיליון דולר לרשות הפלסטינית ואף תרמה סכומים גדולים נוספים לסוכנות אונר"א. באמצעות הליגה הערבית, סיפקן הסעודים כ-250 מיליון דולרים לפלסטינים. בניגוד למדינות רבות אחרות, הסיוע הסעודי לא פלסטינים לא נעצר בעקבות ניצחון חמאס בבחירות לפרלמנט הפלסטיני.
באפריל 2022, ערב הסעודית ואיחוד האמירויות הערביות התחייבו לתת סיוע של כ-3 מיליארד דולרים כדי לסיים את המלחמה עם החות'ים (ארגון טרור שנתמך על ידי איראן ופועל בתימן), מלחמת האזרחים בתימן, מלחמה שהובילה למשבר הומניטרי חריף.
סיוע למדינות בדרום אסיה
לאחר רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי שאירעו ב-2004, העניקה הממשלה הסעודית סיוע של כ-30 מיליון דולרים לסיוע לקורבנות. בנוסף לכך, המלך פהד תרם באופן אישי כ-5 מיליון דולר לנפגעי רעידת האדמה והצונאמי, גם העם הסעודי תרם מכיסו כ-80 מיליון דולרים לנפגעים.
לאחר רעידת האדמה בקשמיר שאירעה ב-2005, ערב הסעודית תרמה לנפגעים כ-3.3 מיליון דולרים, יותר מכל מדינה אחרת שתרמה. ערב הסעודית אף סיפקה לאחר רעידת האדמה כ-4000 בתים מכונים מראש (אשר עלות בנייתם מוערכת ביותר מ-16.7 מיליון דולרים ). הסעודים גם חילקו עשרות אלפי שמיכות, אוהלים, תנורים וערכות מזון לנפגעים באירוע.
לאחר השיטפונות בפקיסטן שאירעו ב-2010, ערב הסעודית תרמה לפקיסטן יותר מ-361 מיליון דולרים, יותר מכל המדינות אשר תרמו לפקיסטן במהלך האסון. משפחת המלוכה הסעודית תרמה יותר מ-20 מיליון דולרים ביום הראשון של איסוף התרומות והאזרחים הסעודים תרמו כ-107 מיליון דולרים בשלושת הימים הראשונים לאיסוף התרומות.
מלחמת בוסניה ובוסניה והרצגובינה
המוסלמים הבוסנים קיבלו תמיכה ממדינות מוסלמיות רבות, בהן סעודיה במהלך מלחמת בוסניה. לפי הוושינגטון פוסט, סעודיה סיפקה נשק בשווי של כ-300 מיליון דולרים.
מלחמת קוסובו והרפובליקה של קוסובו
הסעודים תרמו לקוסובו כ-5 מיליון דולרים למימון פרויקטים בתחומים רבים בהם שיקום, סיפוק מזון וחומרי סיוע, מתן חסו תליתומים ולתוכניות בריאות. הסעודים תרמו קרוב לחצי מילון ליטר חלב לקוסובו, מאות קרטונים מלאים בבגדים וציוד רפואי רב. האזרחים הסעודים תרמו כ-20 מיליון דולרים לקוסובו.
סיוע למדינות אפריקה
ב-2006 נתנה ממשלת ערב הסעודית כ-10 מיליון דולרים לסייע למדינות קרן אפריקה וזאת במסגרת תרומות שניתנו לתוכנית המזון העולמית. הנסיך הסעודי, אל-וליד בן טלאל תרם מיליון דולר על מנת לעזור להאכיל כ-3.5 מיליון קנייתים במהלך תקופת בצרה ממנה סבלה קניה.
The Champion
The Champion (בעברית: המנצח\ת) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד, בשיתוף עם הראפר לודאקריס, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, Cry Pretty. השיר יצא לאור ב-12 בינואר 2018, על ידי חברת התקליטים קולומביה נאשוויל, כסינגל אך לא מתוך האלבום, אלא נכלל במהדורה מיוחדת שלו.
השיר הגיע למקום ה-57 במצעד הקאנטרי איירפליי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קארי אנדרווד, לודאקריס, כריס דספטנו וברט ג'יימס, הולחן על ידי ג'יימס והופק על ידי ג'ים ג'ונסון. השיר יצא בסמוך לסופרבול LII והיה לשיר הנושא שלו. השיר נכתב במפתח של מינור עם קצב של 90 פעימות לדקה. קולות השירה של אנדרווד נעות בין G♯3 ל-C♯5.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-55 מיליון השמעות.
הצלחה
השיר זכה להצלחה מתונה, כאשר הגיע למקום ה-57 במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום ה-13 במצעד השירים הדיגיטליים של קנדה. השיר קיבל שלוש מועמדויות בטקס פרסי ה-CMT, תוך שזכה באחת מהן בקטגוריית "הווידאו קליפ הנשי של השנה".
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה ממיליון עותקים במדינה.
חיבור
באריתמטיקה, חיבור היא פעולה יסודית שמשמעותה צירוף של שני אוספי פריטים לאוסף הכולל את שניהם. את החיבור מסמנים בעזרת הסימן + (פלוס). למספרים שמחברים קוראים "מחוברים" ולתוצאה קוראים "סכום". התמונה משמאל מדגימה את הביטוי 2+3=5: אם נצרף 3 צורות מלמעלה ו-2 צורות מלמטה, נקבל ביחד 5 צורות. לפעולה קוראים "פלוס" או "ועוד" לכן את הביטוי ניתן לקרוא כ"שתים ועוד שלוש" או "שתים פלוס שלוש". הדוגמה מדגימה את המשמעות היסודית של חיבור, היא חיבור מספרים טבעיים, אולם ניתן להגדיר גם חיבור מספרים שליליים, אי-רציונליים ואף מרוכבים, וכמו כן חיבור פונקציות, וקטורים, מטריצות, עוצמות ועוד.
הגדרות
חיבור מספרים טבעיים ניתן להגדיר בצורה נאיבית בעזרת לוח החיבור:
הלוח משמש לחיבור מספרים חד ספרתיים, כדי לחבר מספרי גדולים יותר יש לכתוב אותם זה מעל זה ולחבר את הטורים מימין לשמאל, וכאשר מתקבל מספר הגדול מ-9 יש להוסיף את ספרת העשרות שלו לטור הבא.
כדי להגדיר בצורה פורמלית מגדירים תוך שימוש באקסיומת העוקב של אקסיומות פאנו (לכל מספר טבעי קיים מספר עוקב ולא קיים מספר שהעוקב שלו 0), שאותן מקיימים המספרים הטבעיים. אם \!\, S(a) הוא הסימון לעוקב של \!\, a, אז החיבור מוגדר ברקורסיה כך: מכאן ניתן להוכיח מספר תכונות מעניינות באינדוקציה (ראו להלן).
מספרים שלמים
בבנייה פורמלית של המספרים השלמים, מגדירים יחס שקילות על, כך ש-. תחת הגדרה זו, כל מספר שלם הוא מחלקת שקילות של זוג סדור כלשהו. מגדירים.
במילים אחרות, כאשר a,b,c,d מספרים טבעיים.
מספרים רציונליים
בבנייה פורמלית של המספרים הרציונליים, מגדירים יחס שקילות על, כך ש-. תחת הגדרה זו, כל מספר רציונלי הוא מחלקת שקילות של זוג סדור כלשהו. מגדירים.
במילים אחרות, חיבור מספרים רציונליים מוגדר בצורה הבאה:
מספרים ממשיים
בבניית המספרים הממשיים, מגדירים יחס שקילות על קבוצת סדרות קושי של מספרים רציונליים, כך ש-. תחת הגדרה זו, כל מספר ממשי הוא מחלקת שקילות של סדרה כלשהי. מגדירים:.
מספרים מרוכבים
חיבור של מספרים מרוכבים מוגדר בצורה הבאה:
עוצמות
הסכום כאשר  עוצמות מוגדר כך: בוחרים קבוצות A, B זרות המקיימות ,
העוצמה מוגדרת כעוצמת האיחוד \ |A\cup B|.
וקטורים
חיבור של וקטורים הוא חיבור של הקואורדינטות שלהם. כדי לחבר את ההצגה הגאומטרית, משתמשים בכלל המקבילית המגדיר כי.
סוגריים
כאשר יש לנו תרגיל עם סוגריים, כאשר מופיע הסימן + לפני הסוגריים, ניתן "לפתוח" את הסוגריים, או במילים אחרות להוריד או להעלים אותם. משום שפעולת החיבור לפני סוגריים לא תשנה את מה שיש בתוך הסוגריים ולא יהיה הבדל אם התרגיל יהיה גם ללא סוגריים, מה שמבדיל בין שאר הפעולות המתמטיות שכאשר הן נמצאות לפני סוגריים לא ניתן להעלים את הסוגריים ללא ביצוע פעולה מסוימת התלויה בסימן עצמו.
תכונות
לחיבור כמה תכונות בסיסיות:
הוכחה
(הערה: בחלק ממערכות המספרים השתמשנו לא רק בתכונות החיבור של המערכת הקודמת, אלא גם בכמה מתכונות הכפל, עליהן ניתן לקרוא כאן)
קישורים חיצוניים
הוכחת תכונת החילופיות של חיבור
אליפות גרמניה בכדורגל 1953
אליפות גרמניה בכדורגל 1953 הייתה העונה ה-43 של התחרות. זה היה השלב האחרון של עונת 1952/1953 בכדורגל הגרמני.
התחרות הסתיימה בניצחון של פ.צ. קייזרסלאוטרן וזאת בפעם השנייה בתולדות המועדון.
ארגון האליפות
התחרות כללה 8 קבוצות שהעפילו מליגות אזוריות:
הקבוצות חולקו לשני בתים. המשחקים בתוך הבתים היו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. מנצחי הבתים נפגשו למשחק הגמר.
כדורגלנים מצטיינים
אוטו בייטינגר משטוטגרט כבש 6 שערים וזכה בתואר מלך השערים (עונה שנייה ברציפות).
מרקוס אטיליוס רגולוס
מרקוס אטיליוס רגולוס (בלטינית: Marcus Atilius Regulus) היה קונסול ומצביא רומאי, אשר לחם נגד הקרתגים במלחמה הפונית הראשונה. מת בשנת 250 לפנה"ס לערך.
פועלו
אטיליוס רגולוס נבחר לקונסולאט בפעם הראשונה ב-267 לפנה"ס. במהלך כהונתו ניצח את הסלנטינים (Salentini) וכבש את ברונדיסיום (כיום ברינדיזי).
ב-256 לפנה"ס, בשנה התשיעית למלחמה נגד קרתגו, נבחר לקונסול בפעם השנייה. הוא היה אחד ממפקדי הצי הרומאי שניצח את הקרתגים בקרב אקנומוס ואחר כך נחת בחוף אפריקה על אדמת קרתגו. בעקבות סדרת ניצחונות של צבא הפלישה החליט הסנאט להחזיר לרומא את עמיתו לקונסולאט לוקיוס מאנליוס וולסו ולהותיר באפריקה את רגולוס לסיים את המלחמה.
לאחר תבוסה ניצחת בקרב אדיס, סמוך לקרתגו, ביקשו הקרתגים לחתום על חוזה שלום, אך התנאים שהציב להם רגולוס היו כה קשים, שנמלכו בדעתם והחליטו להמשיך בלחימה. הם ארגנו מחדש את צבאם על פי עצת קסאנתיפוס, שכיר חרב ספרטני שנלחם בשירותם, והודות לו הצליחו להכות את הרומאים בקרב בגרדס (255 לפנה"ס). תבוסת הצבא הרומאי הייתה צורבת במיוחד, שכן הקונסול רגולוס עצמו נפל בשבי הקרתגים עם עוד חמש-מאות מחייליו.
אין עוד ידיעות מהימנות אודותיו. על פי המסורת הוא נותר בשבי עד 250 לפנה"ס. בשנה זו, בעקבות מפלת הקרתגים בקרב פנורמוס הם שחררוהו על דברתו כי ישא ויתן בשמם על תנאי השלום וחילופי השבויים. עם הגיעו לרומא הוא דחק בסנאט לסרב לשתי ההצעות גם יחד, עמד בהבטחתו ושב לקרתגו, שם עונה למוות (Horatius, Odes, 3.5). סיפור זה הפך את רגולוס בעיני הרומאים בני הדורות הבאים לסמל של גבורה. ברם, רוב ההיסטוריונים סבורים כי אין די הוכחות שהדבר אמנם קרה, מאחר שפוליביוס, המקור העיקרי לידיעותינו על המלחמה, אינו מזכיר זאת כלל.
לואיז שטראוס-ארנסט
לואיז שטראוס-ארנסט (באנגלית : Luise Straus-Ernst ; 2 בדצמבר 1893 – יולי 1944), הידועה גם בשם לואיז ארנסט, לואיז שטראוס, לואיז ארנסט - שטראוס, או לואיז ארנסט - שטראוס, הייתה היסטוריונית אמנות, סופרת, עיתונאית ואמנית יהודיה-גרמניה, שלעיתים משתמשת בכינוי הדאדאיסטי אמנותי Armada von Duldgedalzen.
היא הייתה אשתו הראשונה של הצייר והפסל הסוריאליסטי מקס ארנסט ואמו של הצייר ג'ימי ארנסט. בני הזוג נפרדו ב-1922 והתגרשו סופית ב-1926 והבן נשאר עמה בקלן.
עם עליית הנאצים לשלטון, היגרה לצרפת ב-1933. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היא לא הצליחה להימלט יותר ומצאה מקלט בבית מלון באלפ-דה-הוט-פרובנס, צרפת, יחד עם קבוצת מהגרים יהודים נוספים. שם היא כתבה את האוטוביוגרפיה שלה "Nomadengut". כתב היד שרד ופורסם בשנת 2000.
ב-28 באפריל 1944 היא נעצרה בפשיטה וב-30 ביוני גורשה לאושוויץ, שם נרצחה בתאריך לא ידוע.
חיסור
באריתמטיקה, חיסור היא פעולה בינארית ההפוכה לחיבור. הפעולה במשמעותה הבסיסית מציינת הפחתה. את החיסור מסמנים בסימן "-". את הפעולה קוראים "מינוס" או "פחות". את המספר שממנו מחסרים מכנים "מחוסר". המספר שאותו מחסרים נקרא "מחסר", והתוצאה נקראת "הפרש". בתמונה משמאל, מודגם בעזרת תפוחים התרגיל \ 5-2=3: אם ניקח 5 תפוחים, ונמחוק 2 מהם, נישאר עם 3. בדוגמה זו, 5 הוא המחוסר, 2 הוא המחסר, ו 3 הוא ההפרש.
פעולת החיסור אינה קומוטטיבית או אסוציאטיבית. היא אינה סגורה ביחס לקבוצת המספרים הטבעיים, כיוון שחיסור של שני מספרים עשוי להניב מספר שלילי, אולם היא סגורה ביחס לקבוצת המספרים השלמים.
את החיסור מגדירים בדרך כלל כחיבור של המספר הנגדי. באופן כזה, ניתן להגדיר חיסור של מספרים ממשיים או מרוכבים, וכמו כן חיסור פונקציות, וקטורים ומטריצות, על פי המוסבר בערך חיבור.
מובנים של חיסור
החיסור משמש בכמה מובנים:
חיסור במאונך
שיטה פופולרית לחסר היא "חיסור במאונך". אופן השיטה הוא כזה: רושמים את המספרים אחד מעל השני (אחדות מעל אחדות וכו') עוברים מימין לשמאל, וכל פעם מחסרים את המספר שלמטה מהמספר שלמעלה. אם המספר שלמטה גדול יותר, מפחיתים מהספרה הבאה 1, ואת הספרה הנוכחית מעלים ב-10.
דוגמנית העל העולמית
דוגמנית העל העולמית היא תחרות דוגמנות שנתית בינלאומית שנוסדה על ידי איילין פורד ב-1980. הפרס לזוכה בתחרות הוא חוזה דוגמנות עם סוכנות פורד בשווי 250,000 דולר, הזוכה במקום השני זוכה בחוזה בשווי 150,000 דולר עם החברה, והזוכה במקום השלישי זוכה בחוזה בשווי 100,000 דולר.
מתמודדות
בין המתמודדות הידועות שלא זכו נמנות בין היתר:
נציגות ישראל בתחרות
דוגמניות ישראליות נשלחו מדי שנה להשתתף בתחרות ובשנים מסוימות הזוכות בתחרויות "הפנים של שנות השמונים" ו"הפנים של שנות התשעים" ייצגו את ישראל בתחרות
אל-מוח'תאר
אל-מוח'תאר בן אבו עובייד א-ת'קפי (בערבית: المختار بن أبي عبيد الثقفي; ) היה מהפכן בראשית ימיו של האסלאם, שהנהיג מרידה כושלת נגד הח'ליפים האומיים ששלטו על האימפריה המוסלמית, לאחר מותו של הח'ליף הרביעי, עלי בן אבי טאלב.
חייו
אל-מוח'תאר נולד בטאיף (כיום בסעודיה) ב-622, השנה בה החל מוחמד בהג'רה לאל-מדינה. הוא היה בנו של אחד מלוחמיו של מוחמד, שנהרג באחד מהקרבות האסלאמיים הראשונים. הוא גדל באל-מדינה, בתקופת שלטונו של מוחמד.
לטענת מקורות שיעיים, מוח'תאר היה אחד מלוחמיו של חוסיין אבן עלי בקרב בכרבלא. לאחר כישלון המרידה, מוח'תאר הושם בכלא. בזכות אחותו ספאיה, שהייתה נשואה לידיד של הח'ליף יזיד, שוחרר מוח'תאר מכלאו, ונצטווה לצאת מכופה תוך שלושה ימים. לאחר שהתנגש שוב בחיילי הח'ליף, הוחזר מוח'תאר לכלאו, אולם שוחרר שוב בהתערבות גיסו.
לאחר שחרורו, קרא מוח'תאר לתומכי עלי לנקום את דמו של חוסיין. לטענת מקורות שיעיים, הוא קיבל מכתב מבנו של עלי, אל-חנפיה, שהביע תמיכה במוח'תאר.
מעל בימה במסגד בכופה הכריז מוח'תאר על הנפת נס המרד נגד "אלו שהפרו את חוקי האל" והבטיח "לנקום ברוצחיו של האימאם חוסיין". המרידה שפרצה ב-686, (בעיראק כיום) נתמכה על ידי חלק מתומכי עלי (השיעים לעתיד). אל מוח'תאר הנהיג את המרידה, אך טען כי היא בשמו של בנו של עלי, מוחמד אבן אל-חנפיה. אל-חנפיה, שמוח'תאר טען כי הוא המהדי, מושיעם של המוסלמים, לא לקח חלק פעיל במרידה.
אל-מוח'תאר הובס ונהרג על ידי מורד אחר בשושלת האומיים - מרד בפיקודו של מוצעב אבן א-זובייר, מושל חג'אז. בקרב עקוב מדם שנערך מחוץ לכופה באפריל 687 חוסל מרד אל-מוח'תאר וא-זובייר הפך לשליט דרום עיראק. ניצחונו של א-זובייר לא האריך ימים, וב-691 כבשו כוחותיו של הח'ליף עבד אל-מלכ את דרום עיראק, ושנה מאוחר יותר חוסל מרד א-זובייר באופן סופי עם כיבוש מכה על ידי מפקד צבאו של עבד אל-מלכ, אל-חג'אג' בן יוסף.
חלק מתומכיו של אל-מוח'תאר המובס יצרו כת משלהם בשם ה"קאיסאנים" השיעים; הם המשיכו להאמין במשך כ-200 שנה כי מוחמד אבן אל-חנפיה הוא המהדי, אינו מת, אלא מסתתר בהרים סביב מכה, וישוב בעת שתיראה לו ראויה ויושיע את העולם מחוסר הצדק והשחיתות הפושים בו.
מרידתו של מוח'תאר הייתה מרכזית בפיתוח רעיון המהדי באסלאם, ובהיפרדותם של השיעים מן הסונים.
יצחק קדמון
יצחק גדליה קדמון (קויפמן; 6 באוקטובר 1910 – 3 באפריל 1978) היה ממייסדי כפר הרא"ה ומזכירו הראשון ומי שהוגדר כ"מוכתר הכפר", מראשי איגוד המושבים של הפועל המזרחי במשך 40 שנה, וממקימי המושבים של הפועל המזרחי בחבל לכיש. קדמון כיהן כמנהל מחלקת הקליטה של הפועל המזרחי בשנים 1950 עד 1954 ושל המפד"ל בשנים 1970–1976. הוא היה איש מחלקת החינוך של האיגוד בשנים 1960–1967, וראש המרכז לתפוצות של משרד העלייה והקליטה בשנים 1967–1970.
תולדות חייו
קדמון נולד בג' תשרי ה'תרע"א, 6 באוקטובר 1910 למנחם-עמנואל והנדלה-הנכן קופמן בשטוטגרט, גרמניה. הוא למד בבית הספר הריאלי בפרנקפורט על שם שמשון רפאל הירש. בשנים 1925–1928 למד בישיבה הגבוהה בטירנוי, סלובקיה. בשנים 1928–1933 למד קדמון לימודי מסחר, השתלם בבית מסחר לטקסטיל והחל בפעילות בתנועת הנוער הדתי "עזרא" ובברית החלוצים הדתיים. עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 עלה ארצה. ב-1934 הצטרף למייסדי כפר הרא"ה והיה למזכיר הראשון (מוכתר) ולחבר המושב עד פטירתו. קדמון נשא בשבט ה'תרצ"ו (1936) את שושנה (רוז) לבית בסרגליק, ונולדו להם חמישה ילדים.
התיישבות
קדמון גויס לעבודה במרכז החקלאי של הפועל המזרחי בתחילת שנות ה-40. הוא הוביל את הקמת מושב תקומה במסגרת עלית 11 הנקודות לנגב. עם הקמת חבל לכיש בראשות לובה אליאב, עבד קדמון לצדו מטעם איגוד המושבים של הפועל המזרחי בהקמת מושבים, יישובים כפריים ומרכז כפרי, מועצה אזורית שפיר ומועצה אזורית שדות נגב של היום. כך אמר עליו לובה אליאב: "ימינו המשותפים בחבל לכיש מהווים פרק היסטורי שלא יישכח... מדברי ימי ישראל". באופן מיוחד היה קדמון מעורב בהקמת כפר מימון, שאליו כיוון תגבורת משמעותית של בני דור הבנים הראשון בכפר הרא"ה כולל בניו חגי ורפי. בימים אלו ממשיכים את דרכו שלשה מנכדיו, שעדיין מתגוררים בכפר הרא"ה.
עלייה וקליטה
קדמון היה ראש מחלקת הקליטה של הפועל המזרחי בשנים 1950–1954, שנות העלייה ההמונית של עולים מאירופה ומארצות ערב. ב-1955 נשלח על ידי הברית העולמית של תורה ועבודה להיות שליח הפועל המזרחי בצפון אפריקה לצידו של חיים מויאל. במסגרת זו היה מעורב בפרשת דמנאת, ובמכתבים מצפון אפריקה עודד את חבריו לתנועה להיאבק על זכותם של אנשי דמנאת להגיע למושבים הדתיים של הפועל המזרחי.
באמצע שנות ה-50 השתחררו מרוקו ותוניסיה משלטון הצרפתים, ובאלג'יריה החל מאבק דמים לשחרור מעול צרפת. בשנת 1957 נשלח קדמון על ידי המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים לצפון אפריקה במסווה של איש עסקים גרמני כדי לארגן עליית יהודים לארץ, ובאותו זמן שינה את שמו מקויפמן לקדמון, כפי שעשו רבים שהצטרפו לשורות 'המשרד'. קדמון היה מעורב ביסוד מושב יד רמב"ם על ידי עולים מהמעמד הבינוני מאזור העיר פאס במרוקו וליווה את המתיישבים אחר כך במשך שנים.
עם תחילת גל העלייה מברית המועצות בשנות ה-70, מונה קדמון לראש מחלקת העלייה של המפד"ל בשנים 1970–1976. הוא היה פעיל בקליטתם הפיזית והרוחנית של עולי גאורגיה ובוכרה, אשר שמרו על המסורת היהודית במהלך כל שנות השלטון הקומוניסטי.
חינוך
בשנים 1960–1967 היה קדמון איש מחלקת החינוך של איגוד המושבים של הפועל המזרחי. הוא פעל להקמת ישיבות ואולפנות בני עקיבא במושבי איגוד המושבים, כפר מימון, כפר פינס, צפריה ואבן שמואל.
קדמון עודד את הקמת הישיבה החקלאית בכפר הרא"ה ב-1953 ולאחר הקמתה סייע לראש הישיבה הרב שלמה צוקרמן לשאת בעול המנהלה.
כתיבה
קדמון ערך את ידיעון איגוד המושבים, מענית בשמו המאוחר, במקביל לנתן גרדי ולאחריו. מפרי עטו של קדמון יצאה חוברת על המושב הדתי המפרטת הן את האידאולוגיה והן את המעשה במושב הדתי. בנוסף, כתב קדמון חוברת הנצחה לנופלים מבני המושבים.
Can't Get You Out of My Head
Can't Get You Out of My Head (בעברית: לא יכולה להוציא אותך מהראש שלי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האוסטרלית קיילי מינוג, מתוך אלבומה השמיני, Fever. השיר יצא לאור באוסטרליה ב-8 בספטמבר 2001, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים פרלופון. בבריטניה, יצא השיר ב-17 בספטמבר 2001, ובארצות הברית ב-18 בפברואר 2002.
בנוסף לביקורות החיוביות אשר הופנו כלפיו, "Can't Get You Out of My Head" זכה להצלחה מסחרית בקנה מידה בינלאומי. השיר הצליח להגיע למקום הראשון במצעדים של אוסטריה, בלגיה, צרפת, גרמניה, איטליה, פולין, שווייץ, בריטניה, וכל מדינה אחרת באירופה למעט פינלנד, שם הגיע למקום החמישי בלבד. בארצות הברית, הגיע השיר למקום השביעי במצעד הבילבורד הוט 100, ובעקבות כך הפך לשיר השני המצליח ביותר של מינוג במדינה זו, אחרי להיטה "The Loco-Motion". על פי דיווחים, "Can't Get You Out of My Head" הגיע למקום הראשון בארבעים מדינות שונות ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד מן השירים המצליחים ביותר בכל הזמנים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי קתי דניס ורוב דייוויס. השיר הוא שיר בסגנון הנו-דיסקו, אשר משלב בתוכו גם את סגנון הסינת'פופ. שני סגנונות אלו מאפיינים שירים נוספים מתוך האלבום בו נכלל השיר.
במרוצת השנים, השפיע השיר על תרבות הפופ, תוך שזכה למאות גרסאות כיסוי ורמיקסים שונים. מכירותיו של השיר נעמדות בכ-5 מיליון עותקים.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה ליוטיוב ב-6 במרץ 2009. הקליפ זכה להצלחה רבה, תוך שהופנו כלפיו ביקורות חיוביות רבות. התלבושת של מינוג בקליפ זכתה לאהדה ברחבי העולם, תוך שבמרוצת השנים יצאו שלל תחפושות ותלבושות שונות המזכירות אותה ומהוות מעין מחווה עבורה.
נכון לפברואר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-113 מיליון צפיות.
הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו
הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו (GNU Lesser General Public License, בקיצור: LGPL, במקור נקרא "רישיון הספריות הציבורי הכללי של גנו GNU Library General Public License) הוא רישיון תוכנה לתוכנה חופשית שמהווה פשרה בין מגבלות ה־GPL לבין רישיונות מתירניים יותר כמו רישיון BSD. הגרסה הראשונה שלו הייתה גרסה 2 שנכתבה בשנת 1991 במקביל לכתיבת גרסה 2 של רישיון ה־GPL. בשנת 1999 יצאה גרסה 2.1, שבה שונה השם. בשנת 2007 יצאה גרסה 3, שמבוססת על נוסח גרסה של רישיון ה־GPL (עם תוספת סעיף אחד).
הרישיון מבקש לשמור תכונות ה־Copyleft של רישיון ה־GPL, אולם לאפשר לתוכנות אחרות להשתמש בו כספרייה ללא מגבלות מהותיות. לכן הוא דורש ממי שמשנה את התוכנה עצמה להפיץ את שינויו, אולם ממי שמשתמש בה עבור התוכנה שלו ולא משנה אותה, אין דרישות נוספות.
פיטר ספרן
ביוגרפיה
פיטר ספרן נולד ב-22 בנובמבר 1965 בלונדון, בריטניה. לאחר שגדל בבריטניה, סיים ספרן את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון. הוא קיבל את תואר ה- שלו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק. הוא עבד כעורך דין תאגידי בניו יורק, לפני שהפך לעוזר ב-UTA.
קריירה
הוא הפך למנהל ב-Gold-Miller Co ונשאר שם עד 1998. לאחר מכן, הוא היה מנהל בברילשטיין-גריי במשך חמש שנים, לפני שהוא מונה לנשיא ברילשטיין-גריי בשנת 2003. כנשיא, הוטל עליו לנהל מחלקה עם למעלה מ-200 לקוחות, ביניהם בראד פיט, ג'ניפר אניסטון, אדם סנדלר, ניקולס קייג' וקורטני קוקס. אחיו, טאד ספרן, כתב את התסריט של "סופשבוע ארוך" שהפיק פיטר. הוא עזב את ברילשטיין-גריי בשנת 2006, כדי להקים את חברת ספרן, ולקח עימו את כל רשימת הלקוחות שלו.
כמנהל, ייצג את שון קומבס, אדם שנקמן, דייוויד הייד פירס, ג'ניפר לופז, ברוק שילדס וג'סיקה סימפסון.
באוקטובר 2022 מונה לעסוק בצד העסקי של DC Studios, לצד ג'יימס גאן.
דני הק
דניס לין הֶק (באנגלית: Dennis Lynn Heck; נולד ב-29 ביולי 1952) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כסגן מושל מדינת וושינגטון מאז ינואר 2021. בשנים 2021-2013 כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של וושינגטון. בבסיס מחוז קונגרס זה תחומה אולימפיה, עיר הבירה של המדינה, וכן חלקים ממזרח טקומה. בדצמבר 2019 הודיע על פרישתו מהקונגרס לקראת הבחירות ב-2020. בחודש אפריל שלאחר מכן החל להתמודד על תפקיד סגן מושל וושינגטון.
ביוגרפיה
הק נולד במדינת ונקובר שבמדינת וושינגטון ב-1952 וגדל באזור לייק שור שבדרום-מערב המדינה, שם סיים את לימודיו בבית הספר התיכון נהר קולומביה. ב-1973 היה לבוגר מכללת אוורגרין סטייט שבאולימפיה. ב-1976 נבחר הק לחמש קדנציות בבית הנבחרים של וושינגטון, כנציג מחוז הבחירה החקיקתי ה-17, בו תחומים המחוזות קלארק, סקאמניה, וקליקיטאט. באותה תקופה הוא נבחר למנהיג הרוב בבית הנבחרים, התפקיד השני בבכירותו בבית המחוקקים. הוא גם שימש כיושב ראש ועדת החינוך וניסח את "חוק החינוך הבסיסי" של וושינגטון.
את כהונתו בבית הנבחרים סיים ב-11 בינואר 1985. בשנים 1989–1993, בימי תקופת כהונתו השנייה של מושל וושינגטון בות' גרדנר, היה הק ראש הסגל במשרד המושל. הק היה המייסד המשותף — ומשנת 1999 עד 2012 מנהל מועצת המנהלים — של החברה "פתרונות למידה נועזים" (Intrepid Learning Solutions), המתמחה בתוכניות חינוך ובאורייטנציה עסקית. הק סייע בהקמת רשת הטלוויזיה TVW, רשות השידור הציבורית של וושינגטון. רשת הטלוויזיה TVW מספקת סיקור על המתרחש בבית המחוקקים של וושינגטון ומשדרת את התכנסויות בית המשפט העליון של המדינה. ב-1987 הק הוציא לאור את הספר "אתגרים והזדמנויות: הטרנספורמציה של בתי הספר בוושינגטון".