cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מספר שלם
בנייה פורמלית של המספרים השלמים
לאחר שנבנתה המערכת של המספרים הטבעיים עם פעולות החיבור והכפל שלהם, אפשר לחשוב על מספר שלם כאילו היה הפרש של שני מספרים טבעיים. באופן פורמלי יותר, מגדירים יחס שקילות על קבוצת הזוגות הסדורים, כך: אם ורק אם a+d=b+c. באופן לא פורמלי מחלקת השקילות של הזוג (a,b), אותה מסמנים ב-[(a,b)], תייצג את ההפרש a-b (ובכל מחלקה נמצאים כל הזוגות שההפרש ביניהם שווה).
נראה כי זהו באמת יחס שקילות:
כעת נגדיר את קבוצת המספרים השלמים \mathbb{Z} בתור קבוצת המנה של יחס השקילות. כלומר: כל מספר שלם הוא אוסף הזוגות הסדורים שמקיימים זה עם זה.
על קבוצה זו נגדיר פעולות של כפל וחיבור, תוך הסתמכות על הגדרתם בקבוצת המספרים הטבעיים:
כל מחלקת שקילות מכילה איבר מהצורה (n,0) או מהצורה (0,n) (כאשר ), את מחלקת השקילות [(n,0)] נסמן ב-n, ואת מחלקת השקילות [(0,n)] נסמן ב--n, ואלו יהוו את המספרים השלמים (חוץ מאפס שיוגדר פעם אחת בלבד כ-[(0,0)], מכיוון ש--0=0).
צבי אלדרוטי
צבי אלדרוטי (9 במאי 1934 - 13 באפריל 2018) היה פוליטיקאי ומנהל ישראלי שכיהן כראש המועצה המקומית מגדל העמק במשך 18 שנים, כמנכ"ל משרד ראש הממשלה, כמנהל עמידר וחברות אחרות, והיה חבר כנסת.
מספר שלם
בנייה פורמלית של המספרים השלמים
וכעת, בשונה מהמספרים הטבעיים, לכל מספר שלם קיים הופכי לחיבור, ההופכי לחיבור של n הוא -n (זאת מכיוון שמתקיים ).
צבי אלדרוטי
ביוגרפיה
אלדרוטי נולד בתל אביב בשנת 1934 לאב ממוצא טורקי ואם אשכנזיה. את לימודי התיכון סיים בשנת 1952 בעיינות, פנימייה ליד נס-ציונה. הוא שירת בצבא הקבע לזמן מה ולאחר חתונתו ב-1958 החליט לעבור עם אשתו לעיירת פיתוח והגיע למגדל העמק, בה עבד כעוזרו של גזבר המועצה הממונה, אברהם זלוסצר. כשהוכרז על בחירות למועצה בשנת 1959, בגיל 25, הוא התמודד בראשות רשימת מפא"י שזכתה ב-5 מתוך 9 מושבים, ומונה לראשות המועצה. אלדרוטי המשיך לכהן בתפקיד, גבר על יריביו גם בארבע מערכות בחירות הבאות לראשות המועצה כשהוא מוביל את המערך לרוב מוחלט במועצה, וכיהן בתפקיד עד לשנת 1977. בשנת 1968 זכה בפרס למינהל ציבורי על תפקודו. באמצע שנת 1969, הוא פרש מתפקידו, אותו העביר לזלוסצר, ועבר לנהל את מפעל בגד עור. אולם בעקבות מחלה של מחליפו הוא שב לכהן בראשות המועצה ולהתמודד שוב על התפקיד, תוך שהוא מבטיח שלא יתפטר באמצע הקדנציה. אלדרוטי המשיך בתפקיד עד 1977, עת התפטר מתפקידו.
במהלך מילוי תפקידו יצר קשרים עם יישובים אחרים בצפון. הוא שלח סיוע לבית שאן ובשנת 1970 הוא נקרא לתווך בסכסוכים בנצרת. אלדרוטי בחר להוביל את מגדל העמק בקו של פיתוח עצמי וראייה חיובית, בניגוד לגישה של עיירות פיתוח אחרות שהתמקדו בהצגת המצב הגרוע ובהצבת דרישות לממשלה.
מספר שלם
בנייה פורמלית של המספרים השלמים
וניתן להגדיר חיסור על ידי חיבור של ההופכי לחיבור, כלומר: (כאשר c הוא הנציג של מחלקת השקילות [(a,b)]), ולכן המספרים השלמים סגורים תחת חיסור בשונה מהמספרים הטבעיים.
צבי אלדרוטי
בכנסת
בשנת 1965 נבחר לראשונה למרכז מפא"י וב־1971 הקים את מחוז הצפון של מפלגת העבודה. לקראת הבחירות לכנסת השמינית הוא נבחר במקום הראשון של מומלצי מחוז צפון וזכה גם לתמיכה של 16 ראשי ערי פיתוח. אלדרוטי הוצב בדיונים מוקדמים במקום ריאלי באחורי רשימת המערך, אולם לקראת הגשת הרשימה הוזז למקום ה-58 ולא נכנס לכנסת. בשבוע האחרון של הכנסת השמינית (בשנת 1977) כיהן כחבר כנסת מטעם סיעת המערך, לאחר פרישת אהרן יריב. בבחירות לכנסת התשיעית הוא הוצב ברשימת המערך מעבר למקום ה-60.
מספר שלם
סדר
קבוצת המספרים השלמים היא קבוצה סדורה ליניארית ללא חסם מלעיל או מלרע. הסדר של המספרים השלמים נתון על ידי, מספר יקרא חיובי אם הוא גדול ממש מאפס ושלילי אם הוא קטן ממש מאפס, אפס הוא המספר היחיד שאינו חיובי ואינו שלילי.
צבי אלדרוטי
בניהול
בדצמבר 1971 נתמנה למנכ"ל עמידר תפקיד בו כיהן, במקביל להיותו ראש מועצת מגדל העמק בתואר. ב-1973, לקראת הבחירות לכנסת השמינית התפטר מהתפקיד בעקבות מועמדותו לכנסת, ושב לכהן כיו"ר מועצת מגדל העמק בפועל. בתחילת 1974 מונה ליו"ר מועצת המנהלים של החברה ואף נתבקש לעזוב את ראשות מגדל העמק כדי להתמסר לעבודה בחברה, אך הוא התפטר מהתפקיד בשנת 1975 לאחר שגזבר החברה נעצר על מעילה בכספים והועלתה ביקורת על הבקרה על הכספים בחברה.
מספר שלם
סדר
נגדיר את הסדר של המספרים כך שיכבד את פעולות החיבור והכפל כך: מכאן שקבוצת המספרים השלמים עם הסדר שהוגדר לעיל היא שדה סדור.
המספרים השלמים הם החבורה האבלית היחידה הלא טריוויאלית (כלומר חבורה שמכילה לפחות שני איברים) בעלת סדר ליניארי שסדר האיברים החיוביים שלה הוא סדר טוב.
באמצעות הסדר ניתן להגדיר פונקציות חשובות: הפונקציות משלימות אחת את השנייה, יחדיו הן מפרקות כל מספר x לשני חלקים.
צבי אלדרוטי
בניהול
נפטר ב-13 באפריל 2018.
מספר שלם
עוצמה
נראה שקיימת פונקציה חד-חד-ערכית ועל מקבוצת המספרים השלמים לקבוצת המספרים הטבעיים, ולכן קבוצת המספרים השלמים היא בת מנייה, ועוצמתה שווה ל-\aleph_0 (אָלֶף אֶפֶס).
צבי אלדרוטי
הנצחה
על שמו נקרא הרחוב ששמו היה לפני כן "דרך העמק" במגדל העמק.
מספר שלם
עוצמה
את הפונקציה אנו יכולים להגדיר בשני אופנים, כיוון שאפשר להניח כי אפס הוא מספר טבעי או להניח שלא.
צבי אלדרוטי
חיים אישיים
היה נשוי לזהבה עד למותה ב-2013 ואב לארבעה ילדים. התגורר בנורדיה. בנו, טל אלדרוטי, כיהן כשמאי הממשלתי הראשי.
מספר שלם
עוצמה
אם אפס נחשב למספר טבעי, אזי הפונקציה היא:
ואם לא, הפונקציה היא:
אלו הן פונקציות חד-חד ערכיות ועל בין קבוצת המספרים השלמים לקבוצת המספרים הטבעיים ולכן נקבל שקבוצת המספרים השלמים היא בת מנייה.
טיפוס סדר
מכיוון שטיפוס הסדר של קבוצת השלמים החיוביים (המספרים הטבעיים) הוא \omega ומכיוון שקבוצת השלמים השליליים דואלית לקבוצת השלמים החיוביים (אם נתאים לכל מספר חיובי את הנגדי שלו, יחס הסדר מתהפך כלומר אם x \ge y אז -x \le -y) נובע שטיפוס הסדר של קבוצת השלמים השליליים הוא \omega^* (יש המסמנים אותו ב-^*\omega), ולכן טיפוס הסדר של קבוצת המספרים השלמים הוא.
שימושים
מספרים שלמים נמצאים בשימוש נרחב בחקר של אובייקטים שמטבעם אינם ניתנים לחלוקה או שתכונות הבעיה מונעות חלוקה של האובייקטים (לדוגמה, בעיות שעוסקות באנשים, בניינים או ספינות). ניתן להשתמש במספרים שליליים גם בבעיות כאלו - למשל, כאשר מתכננים עסקאות סחר, אפשר לציין מכירות עם מספרים חיוביים ורכישות עם מספרים שליליים. דוגמה נוספת, מספר קוונטי מגנטי בפיזיקה מבדיל בין האורביטלים האפשריים בתוך תת-קליפה אלקטרונית, ומשמש לחישוב הרכיב הזוויתי של וקטור האורביטל במרחב וערכו יכול לנוע במרווחים שלמים בטווח שבין כולל הערך אפס (כאשר m_\ell הוא המספר הקוונטי הזוויתי).
עיגול לשלמים
ישנן בעיות מעשיות בהן יש צורך לעגל ערך ממשי למספר שלם, כלומר להחליף אותו במספר השלם קרוב ביותר (בכיוון זה או אחר). ישנן כמה דרכים שבהן ניתן לעגל ערך ממשי למספר שלם:
במדעי המחשב
מספר שלם הוא אחד מטיפוסי הנתונים הפרימיטיביים בשפות תכנות. הוא נתמך מבחינות רבות ישירות על ידי המעבד, על ידי פעולות חיבור, הוספת אחד, הכפלה ב-2 או חלוקה ב-2 ועל פי רוב גם כפל וחילוק של שני מספרים שלמים כלשהם. בשל כך הפעולות על משתנים מטיפוס זה הן יעילות ביותר.
מכיוון שגודל הזיכרון במחשב מוגבל, בכל ייצוג שנבחר לא נוכל להציג את כל המספרים השלמים, ולכן בזמן תכנון השפה או כתיבת מימוש לשפה (מהדר או מפרש) צריך להחליט מהו טווח הערכים הרצוי. ישנן כמה שיטות לבחירת הטווח שנבדלות זו מזו במהירות החישובים ובגודל הזיכרון הנדרש. הבחירה הטבעית ביותר היא להשתמש בטווח המקסימלי הניתן לייצוג על ידי מילה במעבד הספציפי שבו מורצת התוכנית. בחירה כזאת משלבת תחום מספרים נרחב למדי יחד עם יעילות חישוב מקסימלית. עם זאת, הטווח עדיין מוגבל, וקיימת בעיה שהוא נעשה תלוי-מכונה - כלומר, תוכניות עלולות להתנהג שונה בהרצה על מחשבים שונים. אפשרות אחרת היא להגדיר מספר טיפוסים עבור מספר תחומים שונים, ולהשתמש בהם בהתאם לצורך. הגדרה זו עשויה לבוא יחד עם התאמה למכונה (כמו בשפות C או ++C) או על ידי הגדרה חד משמעית של הטווח עבור כל טיפוס (כמו בשפת ג'אווה). אפשרות שלישית היא להגדיר טיפוס יחיד בעל טווח לא חסום, ולייצג אותו בצורה האופטימלית ביותר על פי הערך הנוכחי שלו (כמו בשפת פייתון החל מגרסה 3.0).
מספרים טבעיים מיוצגים בזיכרון המחשב בייצוג בינארי פשוט. מספרים שליליים, לעומת זאת, מיוצגים בשיטת המשלים ל-2 או שיטת המשלים ל-1, ועקב כך החלוקה של המספרים השלמים במחשב היא בדרך כלל למספרים שליליים ומספרים א-שליליים בלבד, בשונה מהחלוקה ה"רגילה" של המספרים השלמים למספרים חיוביים, שליליים ואפס (למרות זאת, מחשב מסוגל לחשב האם מספר הוא חיובי ממש).
ים הפיליפינים
ים הפיליפינים (בטאגאלוג: Dagat Pilipinas; בסינית: 菲律宾海; ביפנית: フィリピン海) הוא ים שולי במערב האוקיינוס השקט התחום על ידי הפיליפינים וטאיוואן ממערב, יפן מצפון, איי מריאנה ממזרח ופלאו מדרום. הים שוכן על הלוח הפיליפיני, לוח טקטוני הגובל בלוח האירו-אסיאתי, וביניהם נמצא "שקע הפיליפינים" (או גם "תהום הפיליפינים" - Philippine Trench), שקע אוקייני שעומקו המרבי הוא 10,540 מטר. בים התרחש ב-1944 קרב ים הפיליפינים, קרב ימי ואווירי בין יפן וארצות הברית במלחמת העולם השנייה.
טוני ברקסטון
טוני מישל ברקסטון (באנגלית: Toni Michele Braxton; נולדה ב-7 באוקטובר 1967) היא זמרת-יוצרת, פסנתרנית ושחקנית אמריקנית, שנודעה בזכות קולה הנשי הנמוך.
ברקסטון זכתה בשבעה פרסי גראמי, תשעה פרסי בילבורד ומכרה יותר מ-70 מיליון עותקים של אלבומיה ברחבי העולם. בעקבות אלבום הבכורה שלה שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200. לאחר מכן הוציאה את האלבום Secrets, מתוך האלבום, יצא השיר "Un-Break My Heart", שהפך לאחד מהשירים הנמכרים והמצליחים ביותר בכל הזמנים. הוא אף דורג כשיר ה-13 הטוב ביותר בכל הזמנים על ידי בילבורד.
לאחר פשיטת רגל שעברה, היא חזרה אל שוק המוזיקה עם אלבומה השלישי, The Heat. לאחר שאלבומה החמישי Libra הסתיים עם נתון מכירות מאכזב, החליטה הזמרת לקחת פגרה מקריירת השירה שלה. האלבום השישי שלה, "Pulse" שזכה להצלחה גדולה, ראה אור ב-4 במאי 2010. בשנת 2021 השתתפה בעונה השישית של זמר במסיכה ארצות הברית.
1989–1995: The Braxtones
ברקסטון וארבע אחיותיה: טרייסי, טרינה, טוואנדה ותמר החלו להופיע בשם "The Braxtones" בשנות השמונים המאוחרות, ואף חתמו על חוזה בחברת התקליטים "Arista" ב-1989. השיר הראשון שלהן, "Good Life", יצא ב-1990 ולא זכה להצלחה רבה, אך הצליח למשוך את תשומת לבם של מספר מפיקים מוזיקליים גדולים בארצות הברית.
בזמן שמכירותיהן של "The Braxtones" לא צלחו, אנטוניו רייד וקנת אדמונדס, שני מפיקים מוזיקליים אמריקנים שעבדו עם זמרים כמו מדונה ומריה קארי, קראו לברקסטון להקליט פיילוט לסינגל "Love Shoulda Brought You Home", שיר שכתבו בשביל אניטה בקר לסרט בומרנג. בקר הרתה באותו זמן ולא הקליטה אותו, אך המליצה על ברקסטון כבעלת פוטנציאל. ברקסטון התגלתה כבעלת כישרון, הקליטה שיר נוסף לפסקול הסרט, חתמה חוזה אצל רייד ואדמונדס, ומיד החלה להקליט את אלבום הבכורה שלה.
1996–1999: Toni Braxton
ב-29 ביוני 1993, חברת התקליטים "LaFace" הוציאה את אלבום הבכורה של ברקסטון, "Toni Braxton", לאור. עם צאת האלבום, הוא זינק ישר אל המקום הראשון ברשימת 200 האלבומים הנמכרים ביותר בארצות הברית של מגזין בילבורד. כמו כן, רבים גם הסינגלים מהאלבום שיצאו ב-1994 והגיעו למקומות הראשונים במצעדים השונים.
אלבום הבכורה של ברקסטון זיכה אותה גם בשלושה פרסי גראמי, פרס אחד על "האמן החדש הטוב ביותר", ושניים על "זמרת ה-R&B הטובה ביותר", וזכתה בשני פרסי "American Music Award", ב-1994 וב-1995. ההתאחדות האמריקאית של יצרני התקליטים העניקה לאלבום זה שמונה תוארי "אלבום פלטינה". סך-הכל, האלבום מכר קרוב לשישה מיליון עותקים בארצות הברית.
ב-1996, ברקסטון הוציאה את אלבומה השני והמוצלח ביותר, "Secrets". ברקסטון אמרה על האלבום: ברקסטון שימשה גם כמנהלת המוזיקלית של האלבום, וגם כתבה שני שירים מתוכו, אחד מהם הוא "How Could an Angel Break My Heart", שנכנס לאלבום "Diana Princess of Wales Tribute", אלבום לזכרה של דיאנה, הנסיכה מוויילס.
בזכות הסינגל "You're Makin' Me High", האלבום טיפס למקום השני כאלבום הנמכר ביותר בארצות הברית, על פי מגזין בילבורד. הסינגל עצמו הפך בהמשך ללהיט מספר אחת של ברקסטון בכל הקריירה שלה, זאת לאחר ששהה אחד עשר שבועות במקום הראשון ברשימת "100 החמים" של מגזין בילבורד. לאחר 92 שבועות בהם נמכר האלבום בצורה ענפה, הוא זכה בשמונה תוארי "אלבום פלטינה". סך-הכל, נמכרו ברחבי העולם יותר מכ-20 מיליון עותקים, אשר גיבשו את סמל הסטטוס של ברקסטון כזמרת מצליחה בעולם.
מגזין בילבורד זיכה את האלבום בחמישה תארים שונים, ואת הסינגל הרביעי מתוכו, "Un-Break My Heart", זיכה בשניים. בנוסף, ברקסטון קטפה שני פרסי גראמי; זמרת הפופ הטובה ביותר וזמרת ה-R&B הטובה ביותר.
באמצע המשבר, ברקסטון קיבלה הצעה לשחק את בל במחזמר של וולט דיסני, היפה והחיה. היא עברה מספר אודישנים, ולבסוף, בספטמבר 1998 גילמה את התפקיד במחזה (במקום קים האבר שפוטרה), והגשימה את חלום קריירת המשחק בו חשקה. היא שיחקה במחזה עד פברואר 1999, אז הוחלפה על ידי אנדראה מקרדל. התפקיד עזר רבות לברקסטון לפרוע חלק מהחוב אותו צברה.
2020-הווה: חברת תקליטים חדשה ו-"Spell My Name"
באפריל 2020 חתמה אצל חברת התקליטים איילנד רקורדס. היא הוציאה את הסינגל "Do It", השיר הראשון שלה מתוך האלבום החדש. בחודש מאי הוציאה ברקסטון גרסת רמיקס לסינגל השני שלה "Dance". ב-26 ביוני 2020 הופיעה מיסי אליוט ברמיקס הרשמי לסינגל "Do It". ב-4 באוגוסט 2020 הוציאה ברקסטון את הקליפ של "Dance" בבימויו של מייק הו. ב-27 באוגוסט 2020 הוציאה ברקסטון את השיר "Nothin'". אלבומה העשירי של ברקסטון "Spell My Name" יצא ב-28 באוגוסט 2020.
קריירת המשחק
ברקסטון הופיעה בשני מחזות מאת וולט דיסני: "היפה והחיה" (בתפקיד בל) ב-1998, ובמחזמר "Aida" בתפקיד הראשי ב-2003. גילומה של בל ב"היפה והחיה" הייתה הפעם הראשונה (והיחידה) שאישה בעלת צבע עור שחור משחקת תפקיד ראשי במחזה בברודוויי, ובמחזות דיסני ככלל. ב-2001 שיחקה לראשונה תפקיד בסרט ושמו "Kingdom Come", וב-2002 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "A Hip Hop Story". באוגוסט 2005, ברקסטון הודיעה כי היא תצטלם לתוכנית פיילוט בז'אנר קומדיית מצבים שתפיק כביכול רשת השידור The WB, אך הקונספט לא הצליח לעלות לאוויר משום שהתמזגה עם UPN לכדי רשת שידור אחת, וב-17 בספטמבר 2006 חדלה מלהתקיים.
ברקסטון הופיעה בעונה השביעית של התוכנית הריאליטי "רוקדים עם כוכבים" בארצות הברית. הרקדן המקצועי שלה היה אלק מאזו (Alec Mazo).
חייה האישיים
ברקסטון הייתה בת זוגו של המוזיקאי טרנס קוק החל מ-1997, ולאחר שנה נפרדו השניים.
ב-1998, פגשה את המוזיקאי קרי לואיס, ב-21 באפריל 2001 נישאו זה לזה, וב-2 בדצמבר באותה שנה, ברקסטון ילדה את בנם הראשון, דנהאם קול ברקסטון-לואיס. ב-31 במרץ 2003 הזוג הביא לעולם בן נוסף, דיזל קי ברקסטון-לואיס. ב-2009 הודיעו בני הזוג על פרידה, וביולי 2013 התגרשו לבסוף. באוקטובר 2006, אובחן דיזל קי כלוקה באוטיזם קלאסי. בריאיון אמרה ברקסטון שלו הרופאים היו מגלים את התסמינים בשלב מוקדם יותר, בנה היה יכול לקבל טיפול מוקדם יותר. היא הפכה לדוברת בארגון "מדברים אוטיזם" ובארגון "אגודת הלב האמריקנית".
ברקסטון החלה לצאת עם הראפר בירדמן במאי 2016, והזוג הודיע על אירוסיהם בפברואר 2018. [144] בינואר 2019 בני הזוג ביטלו את האירוסין. עם זאת, באפריל 2019, גם ברקסטון וגם בירדמן אישרו שהם עדיין ביחד.
משה חיים לאו
הרב משה חיים לאו (י"ד באייר ה'תרנ"ב, 11 במאי 1892 - י"א בחשוון ה'תש"ג, 22 באוקטובר 1942) היה רב הערים סוצ'אבה, פרשוב ופיוטרקוב טריבונלסקי. נרצח במחנה ההשמדה טרבלינקה.
ביוגרפיה
נולד בלבוב שבגליציה שבאוקראינה לרב צבי יהודה לאו וללאה הינדה בת הרב שמואל יצחק שור. בן דודו היה הרב יהודה מאיר שפירא מלובלין. בגיל צעיר נאם בהפגנה כנגד חילול השבת בלבוב. למד בישיבת תפארת בחורים, והוסמך לרבנות בגיל 17 על ידי הרב שלום מרדכי שבדרון, הרב מאיר אריק מבוצ'אץ', הרב אברהם מנחם הלוי שטיינברג והרב בנימין אריה וייס.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 הועלה בית סבו בלבוב באש בידי אוקראינים, ומשפחתו נמלטה לווינה. הוא התקרב שם למספר אדמו"רים, והתיידד עם ד"ר נתן בירנבוים, שאותו הדריך בצעדיו הראשונים ביהדות. במקביל השתלם בלימודים כלליים באוניברסיטת וינה וקיבל תואר דוקטור. במקביל לימד תורה לצעירים. עסק במחקר בנושא עגונות ופרסם מאמרים בעברית ובגרמנית.
בהשפעת אחיו, ישראל יוסף, התקרב לאדמו"ר ר' ישראל הגר מויז'ניץ, ונשא לאישה את בתו דבורה. לזוג נולד בן יהושע (שיקו) לאו הגר, שעלה לארץ ישראל בשנת 1944, היה מחנך ומורה בתל אביב וכתב בנושאים תורניים. דבורה נפטרה אחרי לידת הבן.
בשנת 1919, בגיל 27, נבחר לרבה של סוצ'בה (שאץ) בבוקובינה שברומניה. במשך שמונה שנות כהונתו פתח תלמוד תורה בעיר וארגן שיעורים גם לנערים עובדים. דאג לשחרר חיילים יהודיים משירות בשבתות. הוא יזם הקמת ישיבה בצ'רנוביץ ופעל למען פתיחת מוסדות חינוך לבנות "בית יעקב" בערים רבות בגליציה. פרסם מאמרים בירחון "בית יעקב" בלודז', והרבה להופיע כנואם מרכזי באסיפות בחירות לקהילות.
בתקופת כהונתו בסוצ'בה ב-1925, נשא בנישואים שניים את חיה, בת הרב שמחה פרנקל תאומים. לזוג נולדו 3 ילדים - נפתלי, שמואל וישראל מאיר. לאחר מכן הופיע בפרנקפורט דמיין כציר מטעם אגודת ישראל בוורשה. חיזק את ידי הצעירים המבקשים לעלות לארץ ישראל. הוא תבע להכשיר אותם גם מבחינה רוחנית, והציע להקים עבורם בית עולים מיוחד ביפו שיקל על קליטתם.
מאוחר יותר, בכנסייה הגדולה השלישית של אגודת ישראל במרינבד, וכן בישיבות ההנהלה הארצית בוורשה, תמך בזרם של פועלי אגודת ישראל שלחץ למען עלייה והתיישבות בארץ ישראל.
ב-1929 החל לכהן כרבה של העיר פרשוב בסלובקיה, שם הקים את ישיבת "תורת חיים" שלמדו בה כ-200 תלמידים. הרב לאו דאג גם להכשיר את המתאימים להיות נואמים מוצלחים. בפרשוב המשיך בעבודתו הספרותית. מסותיו על המשפחה בישראל נכללו בספר שהתפרסם ביידיש (ב-1936) בשם "הדרך לקידוש השם". מהדורה מורחבת בעברית התפרסמה בשנת 1963, בהוצאת "נצח". בשנת 1929, בכנסייה השנייה של אגודת ישראל בווינה, הציע שכל אישה בישראל תתרום באופן קבוע בעת הדלקת נרות שבת סכום כסף להקמת מוסדות חינוך לאלה שאינם מסוגלים ללמוד בישיבות. כמו כן הציע להקים מפעלים ומקורות תעסוקה לעובדים חרדיים כדי שלא יצטרכו לחלל שבת במקומות עבודה אחרים.
לאחר שבן דודו, הרב יהודה מאיר שפירא, עזב את כהונתו כרב העיר פיוטרקוב ועבר לכהן כרבה של לובלין, נקרא הרב משה חיים לאו לרשת את מקומו כרב העיר פיוטרקוב. בג' בחשוון ה'תש"ג (נובמבר 1942) נלקח עם יהודי העיר לטרבלינקה שם נרצח בי"א בחשוון ה'תש"ג (נובמבר 1942). בנו מספר כי בדרך לשם קרא לבני קהילתו להתנגד, משום שזהו חלק ממצוות קידוש השם. עמו נרצח בנו שמואל יצחק. רעייתו חיה, נרצחה מאוחר יותר במחנה ראוונסבריק. בנו מהנישואין הראשונים, יהושע יוסף (שיקו), עלה, כאמור לעיל, לארץ ישראל לפני השואה. בניו מנישואיו השניים, נפתלי לאו-לביא (לימים קונסול ישראל בניו יורק) וישראל מאיר (לימים הרב הראשי לישראל), שרדו את השואה ועלו לארץ ישראל. נכדו הרב דוד לאו הוא הרב הראשי לישראל.
על שמו נקראת ישיבת חיי משה בירושלים.
חיבוריו
הרב לאו חיבר חיבור גדול ומקיף על קידוש השם שאבד בימי השואה. הוא נשמר במשך כמה זמן אצל בנו נפתלי לאו-לביא, אך בסופו של דבר אבד התיק הקטן שבו היה הספר.
מאמרים ונאומים שלו רוכזו בספר הדרך לקדוש השם : מאמרים ונאומים, הוצאת "נצח", בני ברק ה'תשכ"ג (1963). בספר שישה חלקים:
מתכת אלקלית
הטור הראשון בטבלה המחזורית מתחיל במימן – שהוא אל-מתכת – ואחריו מופיעות כל המתכות האלקליות. מתכות אלו מיוחדות בכך שכולן מכילות אלקטרון אחד ברמת הערכיות האחרונה. עובדה זו היא שגורמת להן להיות פעילות מאוד, כיוון שהן נוטות למסור את האלקטרון ולעבור למצב של קליפה מלאה באלקטרונים הנחשבת כיציבה יותר.
עקב הקלות היחסית שבה המתכות האלקליות מאבדות את האלקטרון שבקליפת הערכיות ליצירת קטיון (+)M, הן מגיבות עם אל-מתכות ליצירת תרכובת יונית, ובגלל העובדה שהן מוסרות את האלקטרון לסביבה שבה הן נמצאות הן נחשבות כמחזרות מעולות. דוגמה טובה לכך היא התגובה שמתרחשת בין המתכת האלקלית X לחמצן:
בשל התרכבות עם האוויר והסביבה שבה הן מצויות, הן לא מצויות בטבע כיסוד אלא תמיד בצורת תרכובת עם יסודות אחרים, כדוגמת מלח הבישול - NaCl, שמורכב מהמתכת נתרן ומכלור.
שתיים מהמתכות האלקליות, נתרן ואשלגן, התקבלו לראשונה על ידי כימאים מפיח של עצים, הנקרא 'אלקלי' בערבית, והוא מקור השם לקבוצה כולה.
תגובה של מתכת אלקלית עם מים היא אלימה ויוצרת בסיס ופולטת מימן. לכן, נהוג לשמור את המתכות האלקליות בתוך שמן פרפין או בנפט, אשר אינם מכילים מולקולות מים היכולות לגרום לתגובה. הסיבה להיווצרות הבסיס היא, שכתוצאה מהתגובה עם המים נוצרים יוני הידרוקסיד (OH-) ובנוסף לכך משתחררת מולקולת מימן. לרוב יוצרת תגובה זו אש כאשר המימן הנפלט בתהליך זה נדלק מפאת החום. רשום מטה ניסוח כללי לתגובה, כאשר X היא המתכת האלקלית.
תגובות עם אמוניה
מתכות אלקליות מתמוססות בנוזל אמוניה ליצירת תמיסה כחולה שהיא פאראמגנטית. לדוגמה: אשלגן ואמוניה:
האלקטרון המתקבל מומס במולקולות האמוניה, והוא מחזר חזק היכול לחזר טבעת ארומטית, בתגובת חיזור בירץ'.
רשימת המתכות האלקליות
ככל שמספרה האטומי של המתכת גדל, התגובות שלה חריפות יותר והיא פעילה יותר. הסיבה לכך היא שהמרחק בין הגרעין (החיובי) לאלקטרונים ברמת האנרגיה האחרונה גדול יותר, ולכן אנרגיית היינון קטנה והיסוד נוטה יותר "למסור" את האלקטרון.
קריפיפסטה
קריפיפסטה היא סוג של אגדה אורבנית הקשורה באימה המופצת ברשת האינטרנט בשיטת העתק והדבק, המכונה גם קופי פסטה.
עם התפשטות האינטרנט והמחשב האישי, גולשים כתבו והפיצו סיפורי אימה ברחבי פורומים שונים. הקריפיפסטות היו גלגול של האגדות האורבניות והצ'יזבטים במרחב האינטרנטי. משום שאנשים נטו להפיץ אותם בשיטת העתק והדבק ולכן זכו לכינוי "קופיפסטה" (הלחם של Copy ו-Paste) או "קריפיפסטה" (הלחם של Creepy ו-Paste). מדובר בסיפורי אימה מפחידים ומטרידים שלעיתים רבות מתחזים לסיפורים אמיתיים.
סיפורי הקריפיפסטה הפכו לתופעה אינטרנטית רחבה, והשפעתם הפכה לקריטית עד כדי כך שכמה ניסיונות רצח של נערים התרחשו בעקבות הדמות "סלנדרמן", שאף היא מקורה ב"קריפיפסטה". כמו עם אגדות אורבניות, גם על חלק מקריפיפסטות נטען שמדובר במקרים אמיתיים לחלוטין.
בית ראשונים (הרצליה)
בית ראשונים - מוזיאון לתולדות הרצליה הוא מוזיאון בהרצליה המנציח את שנותיה הראשונות של העיר, שהוקמה בשנת 1924. המוזיאון הוקם ב-1988.
המוזיאון
במוזיאון חדרי תצוגה וכן סרט ושקופיות המציגים את ימי העיר הראשונים. מוטיב חוזר בתצוגות המוזיאון הוא דמותו של בנימין זאב הרצל, על שמו קרויה הרצליה, ובין היתר מוצג במרפסת המוזיאון פסלו של הרצל, השואב השראה מתצלומו המפורסם שבו הוא משקיף ממרפסת מלון שלושת המלכים, אל העיר בזל. המוזיאון כולל ארכיון ממוחשב לתיעוד קורות העיר, המתוחזק על ידי מתנדבים תושבי הרצליה. דני גדלין, אספן כלים עתיקים, שתרם למוזיאון פריטים מאוספיו האישיים בשנת 2005, משמש כמדריך בהתנדבות בבית ראשונים.
המוזיאון הוקם בביתם של אנשי העלייה השנייה, האחים שרה וברוך צ'יזיק, שנתרם לעיריית הרצליה. במתחם נטוע גן בוטני הסובב את מבנה המוזיאון, ובו עצים שהביא ארצה אבי משפחת צ'יזיק, שהיה אגרונום. המקום כולל גם מבנה אודיטוריום, בו ניתנות הרצאות. בגינת המתחם מתקיימות פעילויות ספורט ותרבות וכן אירועים אחרים.
המוזיאון מקיים סיורים סדירים לתלמידי העיר במסגרת תוכנית הלימודים "היישוב שלי".
א-טבקה
א-טבקה (בערבית: خربة الطبقة; תעתיק מדויק: ח'רבת אלטבקה) הוא כפר פלסטיני הממוקם שבעה ק"מ מערבית לחברון. הכפר נמצא בנפת חברון במרכז חבל יהודה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 1,435 תושבים באמצע שנת 2006.
דלגית
דִּלְגִּית (קפיצה בחבל) או חבל קפיצה, היא משחק ילדים.
הדלגית היא בעצם חבל אשר מצויד בדרך כלל בידיות החזקה קלות, אשר עשויות להיות מחוברות באופן רופף בלבד לחבל, זאת כדי להתיר את סיבובו בתוכן.
הדלגית משמשת כמשחק ילדים תחרותי, כדוגמת גומי, וכן כאמצעי לשיפור קואורדינציה וסיבולת לב-ריאה במסגרת ספורטיבית בלתי תחרותית.
ניתן לקפוץ בחבל לבד או בשיתוף פעולה. בשני המקרים, השימוש מאופיין בסיבוב החבל כך שהוא מקיף את הגוף, ובקפיצה במקום המתחילה כאשר החבל "מצליף" ברצפה. שימוש נוסף לחבל הוא המשחק "הנחש בא".
קפיצה לבד
קפיצה לבד מאפיינת בעיקר את השימוש בחבל כאמצעי ספורט, או משחק בתורות המיועד לשני שחקנים - כאשר שחקן מחזיק בתורו וזכאי לקפוץ בחבל כל עוד לא נכשל. השיטה הקלאסית כוללת סיבוב החבל כאשר הידיים נותרות מקובעות במקום (ביחס לגוף), ורק פרקי הידיים נעים. שיטות מתוחכמות יותר כוללות הצלבת הידיים במהלך סיבוב החבל, קפיצה לאחור, או הצמדת הידיים.
קפיצה בשיתוף פעולה
קפיצה בשיתוף פעולה היא משחק המיועד לשלושה שחקנים לפחות, ואינו בשימוש כאמצעי ספורטיבי. שני שחקנים מסובבים את החבל בתיאום תוך הנעת ידיהם במעגל גדול. על יתר השחקנים לחדור לתוך התחום המוקף בחבל, ולקפוץ בו מספר ספור של מחזורי סיבוב חבל. המספר נספר בדרך כלל באמצעות שיר משחק, המושר בפי כל המשתתפים, למשל: הסיבוב והקפיצות מתוזמנות על פי ההברות המודגשות. במשחק המערב יותר משלושה שחקנים, מהווה נקודה מסוימת בשיר סמן לכניסתו של שחקן נוסף לתוך המרחב התחום בחבל. למשך פרק זמן מסוים קופצים שני שחקנים יחד, ובתום השיר הקבוע מראש, פורש השחקן הראשון (עדיין, בלי להפריע לתנועת החבל), כאשר השחקן הבא מתחיל לקפוץ לפי השיר מחדש.
הראשון בטור קובע את הסדר ואת צורת הקפיצות, ההולכת ונעשית מורכבת יותר ויותר. מי שעוצר את תנועת החבל תוך כדי קפיצותיו נפסל ומחליף את אחד הילדים המסובבים את החבל.
בדרך כלל הכניסה למתחם הקפיצה מתבצע מן הצד בו החבל יורד לכיוונך, ואולם מתקדמים נכנסים גם מן הצד ההפוך ומשלבים כניסות משני הצדדים.
הנחש בא
משחק זה, המהווה אף הוא אימון ספורטיבי, ניתן למשחק באמצעות דלגית, אך גם באמצעות חבל פשוט. שחקן אחד עומד במרכז שטח פנוי, כאשר יתר השחקנים עומדים סביבו. השחקן, האוחז בקצה אחד של חבל, מסובב את החבל בגובה מסוים מעל פני הקרקע בקוראו "הנחש בא!". אם הצליף את החבל ברגלי אחד מן השחקנים, נפסל השחקן.
גז אציל
גזים אצילים הם יסודות כימיים המשתייכים לטור השמיני ולקבוצה ה-18 בטבלה המחזורית, המקיימים מספר תכונות משותפות. יסודות אלה הם אל-מתכות והם מופיעים כגזים בתנאים סטנדרטיים.
מבחינה כימית, הגזים האצילים יציבים מאוד מכיוון שהם מכילים 8 אלקטרוני ערכיות בקליפת האלקטרונים החיצונית שלהם, שהוא המספר המקסימלי שהקליפה החיצונית יכולה להכיל (פרט להליום שבו 2 אלקטרונים בקליפה החיצונית). כתוצאה מכך הם ממעטים להשתתף בתגובות כימיות, ומכאן שמם. בתנאים סטנדרטיים, הגזים האצילים חסרי ריח, חסרי צבע ו. נקודות ההתכה והרתיחה של כל גז אציל קרובות אחת לשנייה, עם הפרש של פחות מ C° 10; כתוצאה מכך, הגזים האצילים מופיעים כנוזלים בטווח טמפרטורות קטן בלבד. הגזים האצילים מפגינים תגובתיות מועטה מאוד ולכן מאות אחדות בלבד של תרכובות שלהם יוצרו מתחילת 2008.
ששת הגזים האצילים הנמצאים בטבע הם: הליום (He), ניאון (Ne), ארגון (Ar), קריפטון (Kr), קסנון (Xe) והיסוד הרדיואקטיבי רדון (Rn). עד כה, שלושה אטומים נוספים של היסוד הבא בקבוצה, אוגאנסון (Og), יוצרו במאיץ החלקיקים, אך מעט מאוד ידוע על תכונותיו בשל הכמות המועטה שיוצרה וזמן מחצית החיים הקצר שלו. הגז האציל הנפוץ ביותר על פני כדור הארץ הוא ארגון, המהווה 1.29% (משקלי) מהאטמוספירה. ניאון, ארגון, קריפטון וקסנון מתקבלים מהאוויר באמצעות ניזול גזים וזיקוק זעיר. הליום בדרך כלל מופרד מגז טבעי, ורדון לרוב מבודד מהדעיכה הרדיואקטיבית של תרכובות מומסות של רדיום. לגזים אצילים יש יישומים חשובים בתעשיות התאורה, הריתוך וחקר החלל. לעיתים קרובות הליום משמש במתקני נשימה לצלילה כתחליף לחלק מתערובת הנשימה. בנוסף, ההליום החליף את המימן בספינות אוויר מסוג צפלין ובבלוני חמצן, לאחר שהסיכונים שנגרמו עקב דליקותו של המימן התבהרו.
היסטוריה ואטימולוגיה
שמו האנגלי של הגז האציל, Noble gas, הוא פירוש של שם העצם הגרמני Edelgas, בו נעשה שימוש לראשונה בשנת 1898 על ידי הוגו ארדמן כשהתייחס לרמת התגובתיות הנמוכה בתנאים סטנדרטיים אצל רוב היסודות בקבוצה ה-18 בטבלה המחזורית. הגזים האצילים יוחסו בעבר לגזים אדישים, אך זוהי התייחסות לא מדויקת משום שחלק מהגזים האצילים משתתפים בתגובות כימיות. קיומם של הגזים האצילים נצפה על ידי הטבלה המחזורית, אך כיוון שהגזים האצילים כמעט ואינם משתתפים בתגובות כימיות קיומם לא התגלה עד שלב מאוחר למדי בהתפתחות הכימיה המודרנית. ההליום התגלה לראשונה בשנת 1868 בניתוח ספקטוגרפי של אור השמש, אך קיומו באטמוספירת כדור הארץ לא הוכח עד 1895. כבר באמצע המאה ה-19 גילה הלורד ריילי כי צפיפותו של החנקן באוויר גדולה מזו של חנקן המופק מתרכובות כימיות, ושיער כי גידול זה נובע מהימצאותו של גז נוסף באוויר, שאינו משתתף בתגובות כימיות. הוא ו-ויליאם רמזי הצליחו לבודד גז זה (ארגון) ולהוכיח את קיומם של הגזים האצילים, ועל כך אף זכו בפרס נובל.
בימינו, כל הגזים האצילים שקיומם נובע מהטבלה המחזורית התגלו ובודדו. האוגאנסון, בניגוד לגזים האחרים, אינו קיים בטבע ורק ב-2006 הוא סונתז בהצלחה. גז זה הוא רדיואקטיבי ולא יציב והאטומים שסונתזו בניסוי דעכו תוך כמה חלקיקי שנייה.
תכונות פיזיקליות ואטומיות
לגזים האצילים יש קשרים בין-מולקולריים חלשים מאוד, וכתוצאה מכך יש להם נקודות התכה ורתיחה נמוכות מאוד. כל הגזים האצילים הם גזים חד-אטומיים בתנאים סטנדרטיים, כולל היסודות בעלי מסות אטומיות גדולות מאלה של יסודות מוצקים רגילים. ההליום הוא בעל תכונות ייחודיות בהשוואה ליסודות אחרים: נקודות ההתכה והרתיחה שלו נמוכות מנקודות ההתכה והרתיחה של כל חומר ידוע אחר; הוא היסוד היחיד שנראה כנוזל-על; הוא היסוד היחיד שלא יכול להפוך למוצק על ידי קירור מתחת לתנאים סטנדרטיים - כדי שהליום יהפוך למוצק חייב להתקיים לחץ של 25 אטמוספירות סטנדרטיות (2,500 kPa) בטמפרטורה של K 0.95 (C° 272.2-). לגזים האצילים עד לקסנון יש איזוטופים יציבים רבים. לרדון אין איזוטופים יציבים; האיזוטופ שלו שמתקיים בזמן הרב ביותר, 222Rn, הוא בעל זמן מחצית חיים של 3.8 ימים והוא דועך לצורה של הליום ופולוניום, שבסופו של דבר דועכת לעופרת.
הרדיוסים של אטומי הגזים האצילים, כמו הרדיוסים של אטומי רוב הקבוצות, גדלים בהתמדה בכל מחזור עקב גדילת מספר האלקטרונים ורמות האלקטרונים. גודל האטום קשור לתכונות אחדות. לדוגמה, אנרגיית היינון קטנה ככל שהרדיוס גדל משום שככל שגז אציל גדול יותר, כך אלקטרוני הערכיות שלו מרוחקים יותר מהגרעין, ולכן הם פחות נמשכים אליו. הגזים האצילים הם בעלי אנרגיות היינון הגבוהות ביותר בכל מחזור; עובדה זו משקפת את יציבות תצורת האלקטרונים שלהם ואת הפגנת התגובתיות המועטה (יחסית) שלהם.
נוזל על
הליום הופך לנוזל רק בטמפרטורה נמוכה מאוד (4.2 קלווין) ואמנם בטמפרטורה של מתחת ל-2.171 קלווין הליום 4 הוא נוזל על: הוא מסוגל לזרום ללא חיכוך כלל (תופעה שממנה נגזרות תופעות פיזיקליות מפתיעות רבות אחרות). הליום-3 הופך לנוזל על בטמפרטורה נמוכה עוד יותר של 1 מילי קלווין.
תכונות כימיות
היציבות הגבוהה של הגזים האצילים נובעת מכך שהאורביטלים החיצוניים שלהם (s ו p) מלאים לגמרי. כפי שמתקבל מתורת הקוונטים, הערכות אלקטרונית זו היא בעלת אנרגיה נמוכה מאוד, ולכן יציבה מאוד. הערכות אלקטרונית כזו גוררת אנרגיית יינון גבוהה מאוד וזיקה אלקטרונית נמוכה מאוד, המקשות על יצירת קשר כימי עם אטומים אחרים. לכן הגזים האצילים מופיעים בטבע כמעט רק בצורה של גז חד אטומי, ולא מתרכבים עם יסודות אחרים. למעשה, ניתן להסביר רבות מן התופעות הכימיות בטבע על ידי הנטייה של אטומים להגיע להערכות אלקטרונית של גז אציל.
היות שכוחות המשיכה הבין-מולקולריים (ליתר דיוק - הבין אטומיים) חלשים מאוד, הגזים האצילים נמצאים במצב צבירה גזי (חד-אטומי) בטמפרטורת החדר ונקודות ההתכה והרתיחה שלהם נמוכות מאוד. בגלל חולשת הקשרים, גם הגזים האצילים הכבדים ביותר, כגון רדון וקסנון הם גזים בטמפרטורת החדר, על אף שמשקלם האטומי גדול פי כמה מזה של יסודות אחרים, הנמצאים במצב מוצק בתנאים רגילים.
על אף שהגזים האצילים כמעט ואינם מגיבים, קיימות תרכובות מעטות של גזים אציליים. רק הגזים האצילים הכבדים יותר מסוגלים ליצור תרכובות, שכן אצלם האורביטלות החיצוניות רחוקות מהגרעין, וביניהן לבין הגרעין מצויות אורביטלות נוספות היוצרות מיסוך, וכך מקטינות את אנרגיית היינון. כבר ב-1933 חזה פאולינג את קיומן של תרכובות בין הגזים האצילים הכבדים יותר וחמצן או פלואור. בפרט, הוא חזה את קיומם של XeF6, וKrF6, והחומצה H2XeO4. לימים הסתבר כי KrF6 אינו יציב כלל, אך XeF6 ו H2XeO4 יוצרו בהצלחה ונמצאות בשימוש מדעי ותעשייתי כיום. מספר תרכובות שבהן משתתפים גזים אצילים לדוגמה:
שימושים
השימוש הנפוץ ביותר של גזים אצילים הוא בתאורה.
ניאון פולט אור כתום-אדמדם כאשר הוא מעורר בשפופרת, ונפוץ מאוד בשימוש בשלטי פרסומות.
ארגון וקריפטון משמשים למילוי נורות להט כיוון שאינם מגיבים עם התיל הלוהט ושומרים עליו מחמצון.
הליום, הודות למשקלו הקל ואדישותו הכימית (בניגוד למימן, שהוא דליק מאוד) משמש לעיתים למילוי צפלינים וכדורים פורחים. שימוש זה חשוב כיוון ששימוש במימן הוא מסוכן. כמות גדולה שכזו יכולה להתלקח ולהתפוצץ, כפי שקרה באסון הינדנבורג.
ארגון משמש רבות לריתוך, כאשר הוא מוזרם מסביב לאלקטרודה בזמן הריתוך למניעת חמצון על ידי חנקן או חמצן בטמפרטורות הגבוהות בהן מתבצע התהליך.
אייזוצ'י
בשפה היפנית אַיְזוּצִ'י (ביפנית: 相槌 או あいづち) הן קריאות ביניים תכופות במהלך שיחה, המציינות שהמאזין מעניק תשומת לב למי שמדבר, ומבין אותו. מטרת האייזוצ'י היא להרגיע את הדובר, ולהראות שהמאזין פעיל ומעורב בדיון.
מילות אייזוצ'י מובנות לעיתים קרובות באופן שגוי על ידי דוברים לא מקומיים כהבנה מלאה או כהסכמה של המקשיב למה שנאמר, אף על פי שבפועל הן אינן מביעות הסכמה.
דוגמאות לאייזוצ'י
מילים בעלות משמעות דומה בעברית הן "כן", "אוקיי", "באמת?", "אה-הא", "אני מבין/מבינה", "אה", "ואללה" ועוד.
קלייר, נסיכת לוקסמבורג
קלייר מרגרטה לדמאכר (בלוקסמבורגית: Claire Margareta Lademacher; נולדה ב-21 במרץ 1985) היא אשתו של פליקס, נסיך לוקסמבורג.
אייזוצ'י
לקריאה נוספת
De Mente, Boye. (2011). Japan's Cultural Code Words : 233 Key Terms That Explain the Attitudes and Behavior of the Japanese. Rutland, Vermont: Tuttle Publishing.
קלייר, נסיכת לוקסמבורג
חיים
קלייר נולדה ב-21 במרץ 1985 בעיר פילדרשטאדט שבמדינת באדן-וירטמברג בגרמניה המערבית. היא בתם השנייה של הארטמוט לדמאכר, יזם ומיליונר גרמני, ואחד ממייסדי חברת LHS Telekommunikation. אמה היא גבריאלה שניידר. קלייר ואחיה הגדול פליקס גדלו בעיר אוזינגן, ובגיל 11 עברה עם משפחתה לאטלנטה. המשפחה חזרה לגרמניה בשנת 1999 ולדמאכר השלימה את השכלתה בפרנקפורט לפני שנרשמה לבית ספר בשווייץ. בשנת 2003 היא החלה ללמוד תקשורת בינלאומית באוניברסיטה האמריקאית בפריז. לאחר שהשלימה תואר ראשון, החלה לעבוד עבור קונדה נסט (Condé Nast) - חברה אמריקאית לתקשורת המונים, בסניפי החברה בניו יורק ובמינכן. במהלך עבודתה זו היא החלה להתעניין בביואתיקה, ולמדה לתואר שני ב-Ateneo Pontificio Regina Apostolorum שברומא, איטליה. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בתרומת איברים בגרמניה, אוסטריה וארצות הברית. נושא המעניין אותה מאוד. בסתיו 2012 היא הייתה חוקר אורח במכון לביואתיקה באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
במהלך לימודיה ברומא, פגשה קלייר את פליקס, נסיך לוקסמבורג, בנם של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ומריה תרזה, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג. ב-13 בדצמבר 2012 אישר משק הבית הדוכסי את אירוסיהם. החתונה האזרחית התקיימה ב-17 בספטמבר 2013 בקוניגסטיין אים טאונוס שבגרמניה, ואחריה נערך הטקס הדתי ב-21 בספטמבר בבזיליקה של סן מארי מדליין בסנט-מקסין-לה-סיינטה-באום (Saint-Maximin-la-Sainte-Baume), צרפת. בעקבות נישואיה היא קיבלה את התואר "נסיכת לוקסמבורג".
משפחתה
קלייר ובעלה התגוררו בתחילה בדרום צרפת בשאטו לה קרוסטס (Château Les Crostes), אזור השייך למשפחתה של קלייר מזה שנים רבות. ב-2017 העתיק הזוג את מקום מגוריו לז'נבה, שווייץ. יש להם שני ילדים:
בגארה
הבַּגָארָה (ערבית: بقارة, "מגדלי בקר") הם אוסף של קבוצות אתניות ממוצא ערבי שמאכלסות את אזור הסאהל באפריקה. השם "בגארה" נפוץ בסודאן, בעוד שבצ'אד ובמערב אפריקה בני הקבוצה נקראים ערביי שֻוָוה או ערביי דיפה. בני הקבוצה, המונים מעל למיליון איש, חיים בעיקר באזור שבין ימת צ'אד ודרום קורדופאן ואינם בהכרח רואים בעצמם עם אחד או קבוצה אתנית אחת. בני הבגארה מנהלים אורח חיים של נוודים רועי בקר, אף שכיום רבים מהם עברו לחיים ביישובי קבע. שפתם של בני הבגארה היא ערבית צ'אדית, הנקראת לעיתים בשמות נוספים בהתאם למיקומם של הדוברים. בסודאן בלבד קיבל המונח "בגארה" משמעות פוליטית והוא משמש לתיאור שבטים מסוימים. המונח מתייחס בדרך כלל לקואליציה הכוללת רוב ערבי וכמה שבטים אפריקאיים ילידיים (בעיקר פור, נובה ופלאטה) יחד עם שבטים ערביים אחרים ממערב סודאן (בעיקר ג'והיינה). המונח נועד ליצור הבדלה בין שבטי הבגארה לשבטי אבאלה ("מגדלי גמלים") ערביים.
מצר מוזמביק
מצר מוזמביק (פורטוגזית Canal de Moçambique; צרפתית Canal de Mozambique) הוא מצר ים השייך לאוקיינוס ההודי, ומשתרע בין קווי הרוחב 12° דרום ו-26° דרום לאורך כ-1,600 ק"מ.
המצר מפריד בין האי מדגסקר לבין מוזמביק שבאפריקה, ורוחבו המינימלי, בין אנגוצ'ה שבמוזמביק לבין טמבוהורנו במדגסקר, עומד על 460 ק"מ. בחצי הדרך בין שני גופי היבשה מגיע המצר לעומק מרבי של 3,292 מטר. דרך המצר זורם זרם מים חמים החובר לזרם אגוליאס שמדרום לו. במצר שוכנת מדינת האיים קומורו וכן מספר איים השייכים לצרפת, מיוט ואיי אפארסה.
מחלף קיסריה
מֶחלַף קֵיסַרְיָה הוא מחלף המקשר בין כביש 2 לכביש 65. המחלף נקרא על שם היישוב הסמוך אליו קיסריה.
המחלף בנוי בתצורת מחלף עלה תלתן חלקי עם גשר העובר בתוואי כביש 2 ומאפשר פניה רציפה מכביש 65 לכביש 2 באמצעות רמפות מעגליות. שתי פניות שמאלה הנותרות מתבצעות באמצעות צמתים. המחלף הוקם בתחילת שנות ה-70 לאחר סלילת כביש 2 בקטע מקיסריה לחיפה והשלמת הקטע המערבי של כביש 65 בסוף 1970.
בגארה
מקור וחלוקות פנימיות
מקור הבגארה אינו ידוע. לפי מחקר מ-1994 הקבוצה התהוותה בצ'אד החל מ-1635 על ידי התערבבות של האוכלוסייה המקומית עם אוכלוסייה דוברת ערבית. בדיקות DNA מעידות כי לבני הבגארה אבות משותפים עם ערבים קחטאנים. בדומה לשבטים דוברי ערבית אחרים בסהרה ובסאהל, לשבטי הבגארה אבות משבטי הג'והיינה הערביים שנדדו מחצי האי ערב או מחלקים אחרים בצפון אפריקה. שבטי הבגארה בסודאן כוללים את שבטי רזיגאת, תעאישה, בני הלבה, והבאניה בדארפור, מסיריה זֻרֻג, מסיריה חֻמֻר, חוואזמה, ואוולאד חימאיד בקורדופאן, ובני סלים באזור הנילוס הלבן. בני הקהילה הקטנה של ערביי הבגארה מהפינה הדרום-מזרחית של ניז'ר מכונים "ערביי דיפה" על שם חבל דיפה שבו הם חיים. הם מתגוררים על חוף ימת צ'אד, לשם החלו להגר מניגריה לאחר מלחמת העולם ה-2. רוב ערביי הדיפה טוענים שהם צאצאי שבט המחאמיד של סודאן וצ'אד.
היסטוריה
בני הבגארה מדארפור וקורדופאן היוו את עמוד השדרה של המרד המהדיסטי נגד השלטון הטורקו-בריטי בסודאן בשנות ה-80 של המאה ה-19. סגנו של המהדי מוחמד אחמד, הח'ליפה עבדאללהי אבן מוחמד, היה עצמו בן בגארה משבט תעאישה. במהלך תקופת המהדייה (1883-1898) היגרו רבבות בני בגארה לאומדורמאן ולמרכז סודאן ושימשו כחיילים בצבאות המהדיסטים.
אחרי התבוסה בקרב אומדורמאן ב-1898, שבו בני הבגארה הנותרים הביתה לדארפור ולקורדופאן. תחת מנגנון השלטון העקיף של הבריטים, כל אחד משבטי הבגארה הגדולים נשלט על ידי מנהיג עליון משלו. שבטי הבגארה הגדולים בדארפור קיבלו אדמות מסולטני הפור בשנות ה-50 של המאה ה-18. מסיבה זו, לארבעת שבטי הבגארה הגדולים ביותר בחבל זה, רזיגאת, הבאניה, בני הלבה ותעאישה, הייתה מעורבות שולית בלבד ברצח העם בדארפור. לעומת זאת, לבני הבגארה הייתה מעורבות עמוקה בקונפליקטים אחרים בסודאן ובצ'אד. החל מ-1985 החלה ממשלת סודאן לחמש את רבים מהשבטים המקומיים, ביניהם שבטי רזיגאת בדרום דארפור ומסיריה וחוואזמה בקורדופאן השכנה, כדי שישמשו כמיליציות לוחמות נגד כוחות צבא שחרור העם הסודאני בשטחיהם. בני הבגארה הקימו יחידות שלחמו בחזית לצד קבוצות "מֻרַאחְלִין", לוחמים רכובים שפשטו על כפרים בדרום במטרה לבזוז רכוש וללכוד עבדים והיוו את הבסיס להיווצרות הג'נג'וויד. המתקפות הראשונות נערכו בהרי הנובה וזכו לעידוד מצד ממשלת סודאן, אשר הבטיחה לבני הבגארה שלא תפריע להם בביצוע פשיטותיהם.
במהלך מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה שבטי המסיריה והרזיגאת חטפו ושעבדו אלפי נשים וילדים משבט הדינקה, כמו גם מספר לא ידוע של ילדים משבט הנובה. בדארפור הקימה ממשלת סודאן מיליציה של בני שבט בני הלבה במטרה להביס כוח של צבא שחרור העם הסודאני בהנהגת דאוד בולאד בין השנים 1990-1991. עם זאת, באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 הסכימו מרבית שבטי הבגארה השונים על שביתות נשק מקומיות עם כוחות צבא השחרור, ומנהיגי השבטים הגדולים הצהירו על חוסר רצונם להצטרף ללחימה.
דבי קמפל
דבי קמפל (נולדה ב-1952) היא ציירת ישראלית, עבודותיה הוצגו באוספים שונים בישראל ומחוצה לה, ובהם, במוזיאון ישראל,  Olympic Fine Art Meseum ,the Lehman Collection ועוד.
ביוגרפיה
דבי קמפל נולדה ביוהנסבורג, דרום אפריקה. למדה ציור, תולדות האמנות ואנגלית לתואר B.A באוניברסיטת ויטווטרסראנד ביוהנסבורג. עלתה לישראל בשנת 1974, וסיימה את לימודיה לתואר M.A בהצטיינות באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן למדה בבצלאל ליטוגרפיה בהדרכת דדי בן-שאול וציור עם מיכאל קובנר ופנחס כהן גן. לימדה ציור במכללת קיי בבאר שבע ובמקומות נוספים.
עבודותיה מוצגות במוזיאון ישראל, מוזיאון ישיבה יוניברסיטי בניו יורק, המוזיאון לאומנות החופשית בבייג'ינג, מוזיאון האולימפיה לאמנות בבייג'ינג ובאוספים ציבוריים ופרטיים בישראל ובארצות הברית, קנדה, דרום אפריקה, אוסטרליה, צרפת וקרואטיה. התערוכה הראשונה שלה נקראת "גבעות ירושלים" והוצגה בשנת 1987 בגלריית נורה בירושלים. קמפל הציגה בתערוכות רבות בכל רחבי ישראל, ביניהם הגלריה האחרת בתל אביב בשנת 2002, הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים ברחובות בשנת 2010 ובמופע קבוצתי עם אמנים ישראלים אחרים במוזיאון ישראל בשנת 2002.
אמנות
דבי קמפל עוסקת בנופי הרי יהודה, במשאיות "מאק" האימתניות והמגושמות הנוסעות בכבישי יהודה ושומרון ומזוהות עם נהגים מקומיים. כמו כן יצרה קמפל סדרת תמונות המציגה חיילים ואזרחים יהודים וערבים ליד מחסום כצומת ונקודת מפגש אנושית של החיים בארץ. מפגש בין הפחד והביטחון, בין הצדדים המתערבים אלה באלה, ועינה של קמפל צדה אותם ברגע חולף שבו הדרמה היא שיגרה. עבודותיה של קמפל חושפות סימני זיהוי המתחרים אלה-באלה, כפי שהם משתקפים במשאיות, בלוחיות זיהוי, בסמליהם של היצרנים, במדים או בקישוטים אישיים שבהם מעטרים הבעלים את רכביהם. היא ממיינת חיילים אך-ורק על פי מדיהם, לעולם לא לפי סימן אישי כלשהו. החיילים חייבים לערוך בדיקות זיהוי על פי תיעוד, רמז חזותי או מטרות אישיות. קמפל מפזרת דו-משמעות במידה המאפשרת לצופה להסיק מסקנות סותרות. התמונות של קמפל, שקטיעותן מזכירה פריים בודד מתוך סרט, מעידות על כך שאת המציאות שהיא מתעדת היא תופסת כרחבה, ככזו שלא ניתן לייצג בשלמות. האירועים המתועדים בציורים הם רק מדגם שהוא חלק ממכלול. "התמונה משקפת רק חלק קטן של העולם, אך לפעמים מהתבוננות בקטע קטן כזה ניתן ללמוד יותר מאשר ממבט רחב. חשוב לי לדייק ולהראות את מה שאני רואה, את מה שיש. אני צריכה להיות כנה עם עצמי. ככה אני מתעדת את העולם, בשילוב של עובדות ורגש", אומרת קמפל בריאיון ליונתן אמיר.
מחסומים
קמפל, המתגוררת באלון שבות זה שלושים שנה ומציירת במחסומים. בתחילה ציירה משאיות שעצרו לבדיקות, לאחר מכן עברה לצייר את המציאות היומיומית של פלסטינים הנעצרים ונבדקים על ידי חיילים. בריאיון ליונתן אמיר היא מסבירה, "אני מנסה להעביר התרשמות מן הנוף ומן המציאות, ולא לבקר אותה. איני באה לומר כיצד יש להתנהג. חלק מתהליך הציור, בשבילי, הוא להיות בתוך הסיטואציה, ללמוד ולנסות להבין אותה. תמיד ניתן להתבונן במציאות בכמה דרכים. מוצא חן בעיני שאנשים שונים בעלי דעות שונות מבינים את הציורים שלי בדרכים שונות". עבודת "נערת הבדיקה", מתוך סדרת המחסומים, של צעירה עוברת דרך מחסום, נבחרה לביאנלה השנייה בבייג'ינג בשנת 2005 להומניזם באמנות עכשווית.
משאיות
קמפל מציגה בסדרה "כיסופים" תיעוד אישי של ציורי משאיות משא פלסטיניות במחסום כיסופים. קמפל, תושבת גוש עציון, בוחרת במושא ציורי המוכר לה באופן אישי מסביבתה הפרטית, גם אם היא מדרימה עבורו עד למחסום כיסופים. המבט מן הצד האחורי של המשאיות לא חושף בפנינו את האדם שבהן ומטעין שאלות רבות: מי נוסע במשאיות הללו? לאן? מה הן טומנות בחובן? הזיהוי של המשאית עם הפלסטיני, עומד בניגוד מוחלט לדימוי הרומנטי של ערביי ארץ ישראל מראשית המאה, בה הם מיוצגים כאנשי אדמה. הבחירה במשאית, מסיטה את הדימוי הנינוח של הפלאח לדימוי של אדם טכנולוגי. היא משתמשת בצבעים עזים ומותירה את חותמן של משיחות המכחול באופן ניכר לעין. משאיות המאק המסיביות תפסו את תשומת ליבה של קמפל לפני קצת יותר מעשור. אתר המשאיות ממוקם ליד הסטודיו של קמפל, כשהחלה לצייר את המשאיות היא התקרבה אל האתר פיזית וראתה במשאית כשחקנית ראשית בעבודותיה. היא מציירת את הפרטים הקטנים בכל משאית ונותנת במה לכל הקישוטיות שיש בכל משאית. קמפל מבחינה בהבדלים תרבותיים בין הרכבים. בעוד שהמשאיות הערביות בצבעים עזים - אדום, צהוב וטורקיז - נוטות להיות מעוטרות בעיצובים גאומטריים, סלסולים וכתיבה ערבית, המשאיות היהודיות פחות משוכללות. קמפל תפסה הרבה באופן אנקדוטי מבחינת המשאיות האלה, כך למשל, היא יודעת לומר שלמשאיות ירדניות יש שני חלונות חתוכים בצדדים כדי להנגיש את המנוע. בעוד שציורי המשאיות מציגים את הפנים החזקות של כותרת המשאית, הן אינן שולטות בציור עד כדי כך שהנוף נעדר. המשאיות והנוף נמצאים בהרמוניה ומשלימים זה את זה. בעבודותיה ניתן להרגיש את הכוח של שניהם וכן הרבה מצבעי המשאית משתקפים ברקע. נהגי המשאיות עוברים בגוש עציון כל יום, כאשר הם מעבירים חומרי בניין, מזון ומים לישראל וממנה. קמפל מציירת אותם מחניון משאיות או בעיקר ממחסום, אבל היא גם תלך אחרי המשאית למקום בו היא עובדת בגדה המערבית או באזור ירושלים, ובאופן בלתי נמנע מתקשרת עם נהג הרכב. דבר המייצר שיח מעניין כשלעצמו. קמפל מעידה שבשיחות אלו הנהגים תמיד נרגשים וששים לדעת יותר על עבודתה. המשאיות יכולות גם לסמל כמה מהמורכבויות בחברה הישראלית.
נופים
כעולה מדרום אפריקה היא מציירת את נופי הארץ בסגנון פוסט אימפרסיוניסטי. בדרכה הנקייה אך ססגונית קמפל מציירת את גגות ירושלים ונופי ביתה בגוש עציון. ציוריה, בהם מופיעה נקודת אופק רחוקה, נראה מבטו של הצופה כמתבונן המשקיף מהצד. הצבעוניות העשירה תורמת רבות לתחושת ההמולה העירונית במרחב אותו האמנית מבקשת לצייר. מאחר שהגיעה מדרום אפריקה, לקח לה זמן להתרגל לציור הנופים השונים מאוד והנוף הטעון וההיסטורי של גוש עציון. בנוף זה, ניתן לתצפת על המקוואות הישנים בדרך האבות שהובילה את עולי הרגל במסעם למקדש, לראות ממצאים מימי בר כוכבא, מערות, מטבעות ומכתבים אלו דברים שבשגרה. לדבריה הארץ אינה סתם מדהימה, אלא גם בעלת משמעות אישית עבורה, כיהודיה אסירת תודה על היותה גרה במדינה שלה. ד"ר רחל קרופ התייחסה לציורי הנופים של קמפל בתערוכה שאצרה לציורים אלו ואמרה "דבי הינה אמנית מוכרת ווירטואוזית, המציגה ציורי שמן גדולי ממדים המתארים את נופי הרי יהודה ואת ירושלים הבנויה... דבי היא אמנית אימפרסיוניסטית המציירת בנוף. היא יוצאת אל הטבע עם בד, כלי ציור וכיסא קטן. ציוריה הגדולים בעלי הקומפוזיציה הפתוחה מתעדים נופים בזמן ובאקלים ספציפיים. היא נאמנה לצורות ולצבעים הנראים לעין אבל יחד עם זה פלטת הצבע שלה והנחות המכחול, במיוחד בציורי הרי יהודה, מזכירים סערת ביטוי אקספרסיוניסטית... ציוריה מעידים על האהבה והערגה של האמנית לנופי הרי יהודה וירושלים."
הוקרה
2013 - עבודותיה נבחרו ללוח השנה של פלפוט בנושא אמנות ישראלית.
צרות טובות (סדרת טלוויזיה)
צרות טובות (באנגלית: Good Trouble) היא סדרת דרמה אמריקאית. זהו ספין-אוף של רשת הטלוויזיה Freeform לסדרת הטלוויזיה משפחת פוסטר. בישראל משודרת הסדרה בערוץ Yes TV Drama.
עלילה
הסדרה המתרחשת כמה שנים לאחר אירועי סדרת המקור, משפחת פוסטר, האחיות אדמס פוסטר, קאלי ומריאנה עוברות להתגורר בלוס אנג'לס כדי להתחיל בשלב הבא בחייהן. כשהן עוברות לבניין מגורים משותף בשם "הקוטרי", קאלי עובדת בתור פקידה המשפטית העובדת אצל השופט וילסון ואילו מריאנה עובדת בתור מהנדסת תוכנה. שתיהן מנווטות את חייהן הבוגרים תוך כדי אינטראקציה עם שכניהן ועם האנשים שהן מתיידדות איתם.
September of My Years
September of My Years הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-43 של סינטרה וה-16 היוצא בחברת ההקלטות ריפרייז רקורדס. האלבום יצא בשנת 1965.
הפקה
האלבום September of My Years הוא אחד מאלבומיו המוצלחים ביותר של סינטרה בשנות ה-60. האלבום יצב את כוחו כזמר והעביר אותו לשלב חדש בקריירה שלו, בעיקר בכל הקשור לטון ולגוון קולו. האלבום תפס בצורה מושלמת את מצב רוחו והרגשתו של סינטרה באותה התקופה, לאחר שבאותה השנה חגג את יום הולדתו ה-50.
המארגן גורדון ג'קינס, איתו חזר סינטרה לשתף פעולה, ארגן אלבום עשיר, בעל צליל הדור אך בעיקר אלבום מלנכולי והתאים את האווירה למצב רוחו של סינטרה, המסכם את שנותיו. כל קטע באלבום מתאים לתחושותיו של סינטרה לגבי הזדקנותו, בבואתו המשתקפת אליו מהמראה והחרטות הממלאים את ליבו. למרות כל זאת סינטרה אינו קופא על מקומו אלה פונה אל העתיד בצפייה להמשך.
האלבום זכה בפרס גראמי היוקרתי והשיר, "It Was a Very Good Year", זיכה את סינטרה בפרס הביצוע הטוב ביותר לזמר, בשני הפרסים הוא זכה בשנת 1966. המארגן גורדון ג'קינס זכה גם הוא בפרס בעבור אותו השיר.
האלבום החזיר את סינטרה אל צמרת רשימת המכירות, כאשר הגיע אל המקום ה-5 במצעד המכירות האמריקני.
כריסטופורוס הקדוש
כריסטופורוס הקדוש (ביוונית קוינה: Άγιος Χριστόφορος, מילולית: "הקדוש הנושא את ישו") הוא קדוש נוצרי הנחשב למרטיר, אשר מת על אמונתו במהלך תקופת שלטונו של הקיסר הרומי דקיוס, ששלט בשנים 249–251. כריסטופורוס הוא אחד מארבעה-עשר הקדושים המסייעים, הוא מגן מפני מחלת הדבר ונחשב לקדוש המגן של הנוסעים. קיימת אמונה עממית כי אדם שיראה את תמונתו, לא ימות באותו יום.
קיימות אגדות על כריסטופורוס, המתארות אותו כענק אשר סייע להתגלמות הילד ישו. באמנות הנוצרית הוא מסומל לעיתים קרובות כענק אשר מחזיק מטה גדול ונושא על כתפיו את ישו הילד תוך שהם עוברים בנחל. במספר צלמיות מן התקופה הביזנטית, וכן באגדות אחדות מימי הביניים המוקדמים, הוא מתואר כקינוקפאלוס, אדם אשר ראשו ראש כלב. על פי המאמינים, גולגולתו קבורה במנזר קרקאלו (Καρακάλλου) שבחצי האי אתוס ביוון.
כריסטופורוס הקדוש מכונה באנגלית Christopher ("כריסטופר"), בצרפתית Christophe ("כריסטוף"), בספרדית Cristóbal ("קריסטובל"), בהונגרית Kristóf ("כריסטוף"), בפולנית Krzysztof ("קשישטוף"), וברוסית Христофор ("חריסטופור"). השם בעברית נובע מן השם התקני ביוונית וכפועל יוצא בלטינית.
Barrett
Barrett הוא אלבום הסולו השני והאחרון של סיד בארט. בארט צייר את הציור שעל עטיפת האלבום ועיצב אותה בעצמו. סגנונו של האלבום שונה מקודמו וניתן לשמוע בו יותר בבירור את השפעות הבלוז של בארט.
בריטני סנואו
בריטני אן סנואו (באנגלית: Brittany Anne Snow; נולדה ב-9 במרץ 1986) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה וזמרת אמריקאית. ידועה בעיקר מתפקידיה בסדרות "אור מנחה", "חלום אמריקאי" ובסרטים "ג'ון טאקר מה זה גמור", "היירספריי", "ליל הבכורה" ומסרטי "פיץ' פרפקט".
ביוגרפיה
סנואו נולדה וגדלה בטמפה, פלורידה, לג'ון סנואו, מנהל ולסינתיה. לסנואו אח למחצה, ג'ון ג'וניור, ואחות למחצה, היילי.
קריירה
סנואו החלה לדגמן בגיל 3 כשהופיעה בפרסומות לחנות כלבו, והחלה לשחק כמה שנים לאחר מכן. בין השנים 1998–2002, סנואו שיחקה באופרת הסבון "אור מנחה" בתור נערה מתבגרת בשם סוזן "דייזי" למאיי. בנוסף, גילמה את דמותה של מג פריור בסדרה "חלום אמריקאי", למשך 3 עונות מ-2002 עד 2005. בשנת 2004 שיחקה בתפקיד קטן במותחן הפוליטי "המועמד ממנצ'וריה" של הבמאי ג'ונתן דמי, בכיכובם של מריל סטריפ דנזל וושינגטון. בשנת 2005, שיחקה תלמידת תיכון נאו-נאצית בשם אריאל אלדרמן, בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "ניפ/טאק", והופיעה בסרט "גבר מי שמטפלת" לצד וין דיזל.
בשנת 2006 הופיעה בסרט הנעורים "ג'ון טאקר מה זה גמור" ודיבבה דמות במשחק הווידאו "Kingdom Hearts II" ואת דמותה של שיזוקו צוקישימה בסרט "לחישת הלב" מבית סטודיו ג'יבלי. כמו כן גילמה בחורה צעירה הסובלת מהפרעה דו-קוטבית בפרק האחרון של עונתה השביעית של הסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד". באותה שנה הופיעה בקליפ של הלהקה "דה אקדמי איז..." לשירם "The Phrase That Pays", שיצא ביולי.
ב-2007 כיכבה בסרט "היירספריי" - הפקה מחודשת של מחזמר שהוצג בברודוויי, שבו שיחקה את אמבר וון טאסל, נערה רעה   ונרקיסיסטית. בסרט היא גם שרה כמה שירים, כגון שיר הסולו "The New Girl In Town", שלא מופיע במחזמר. בשנת 2008 כיכבה בסרט האימה "ליל הבכורה". בשנת 2009 השתתפה בקליפ לשיר "It's Alright, It's OK" של הזמרת אשלי טיסדייל.
ב-11 בינואר 2011 החלה לגלם את דמותה של ג'נה בדרמה המשפטית "החוק של הארייט". באותה שנה שיחקה לצד אוואן רוס במותחן "96 דקות".
בשנת 2012 לוהקה לקומדיית המצבים "בן וקייט" כלילה, מושא אהבתו של טומי. באותה שנה גילמה את דמותה של זמרת הא-קפלה קלואי בקומדיה המוזיקלית "פיץ' פרפקט", לצד אנה קנדריק.
בשנת 2015 הופיעה בסרט ההמשך "פיץ' פרפקט 2". באותה שנה שיחקה בעונה השנייה של מיני-סדרת הדרמה "מעגל שלם" בתפקיד קייטי פררה.
בשנת 2017 שיחקה בסרט השלישי בסדרה "פיץ' פרפקט 3".
חיים אישיים
סנואו נוהגת לדבר בפתיחות על הפרעות האכילה שלה וכתוצאה מכך הייתה לאחת ממקימות התנועה "Love is Louder", בשיתוף עם קרן JED, שנועדה לתמוך בכל אדם החש כי הוא מקופח, חסר תקווה או בודד. אלפי אנשים, קמפוסים וקהילות לקחו חלק בפעילויותיה של התנועה, באירועיה ובחוגיה השונים למען טיפול בבעיות כמו בריונות, דימוי גוף, אפליה ודיכאון. בשנת 2015 הוכרה על ידי מינהל שירותי בריאות הנפש והשימוש בסמים, כשקיבלה אות הוקרה מיוחדת ופרס על מאמציה לקידום נושאים הנוגעים לבריאות הנפש. בנובמבר 2012, לאחר היכרות ארוכת שנים, החלה לצאת עם השחקן טיילר הקלין, אולם השניים נפרדו.
ב-19 בפברואר 2019 הודיעה סנואו על אירוסיה עם המתווך לשעבר טיילר סטנלנד. הם התחתנו ב-14 במרץ 2020 במאליבו, קליפורניה.