cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בנדיקוט ננסי ארפקי
מידע כללי
הבנדיקוט הארפקי אנדמי לחצי המערבי של גינאה החדשה הנמצא בשליטת אינדונזיה. הוא מוגבל לאזור קטן בתוך רכס ארפק שבחצי האי ראש-ציפור (ווגלקופ). ארבע הדגימות הידועות למדע נאספו כולם בשני אתרים בגובה 1,800 ו-2,200 מטר מעל פני הים במרכז הרי ארפק סביב אגם אנגי ג'יג'י (שתי דגימות נאספו ב-1928, אחת ב-1963 ואחת ב-1986). בית הגידול שלו שוכן בתוך יער עננים טרופי ולח. אין מידע זמין אודות אורח החיים והביולוגיה של המין. הוא ככל הנראה פעיל בלילה, וניזון מחסרי חוליות וצמחים.
מרכב"ה
היסטוריה
בשנת 1999 עלתה יוזמה בחשב הכללי להחלפת המערכת הכספית הרוחבית במערכת רוחבית חדשה, שתיתן מענה לצורכי המשרדים ותתמוך ברפורמה החשבונאית (ניהול חשבונאות על בסיס מצטבר, כמקובל במגזר העסקי). הוקם צוות שבחן פתרונות לניהול כלל משאבי הארגון ERP – (Enterprise Resource Planning) שנפגש עם שתי השחקניות החזקות בתחום בעולם אורקל ו-SAP.
שמרית פרקול-פינקל
השכלה
עם שחרורה מצה"ל החלה בלימודי תואר תואר ראשון במדעי החיים באוניברסיטת תל אביב. את תעודת הבוגר שלה קיבלה בשנת 1998 בהצטיינות. במסגרת התואר השני שלה באוניברסיטת תל אביב, אותו סיימה בהצטיינות יתרה בשנת 2001, היא חקרה שוניות אלמוגים מלאכותיות. נושא מחקרה היה בעיקר שונית הדובקורל, דמוית הפירמידה, שהוטבעה באילת בשנת 1992. תוצאות מחקרה זכו לפרסום בעיתונות המדעית העולמית. את עבודת הדוקטורט שלה "היבטים ביולוגיים ואקולוגיים של שוניות מלאכותיות" ערכה ,בין היתר, בדרום חצי האי סיני ובמפרץ סואץ, בפרויקט שמומן על ידי נשיונל ג'אוגרפיק. במהלך לימודי הדוקטורט באוניברסיטה הכירה את חברה ללימודים, עדו סלע, עמו התעתדה להקים חברות סטארטאפ.
מרכב"ה
היסטוריה
הרעיון של שימוש במערכת ERP לממשלות היה חדשני. באותה תקופה נמצא שימוש מועט במגזר הציבורי במערכות מסוג זה ובאופן חלקי בלבד. למרות חוסר הניסיון במגזר הציבורי, הוחלט במהלך שנת 2000, בתמיכת החשב הכללי ניר גלעד, סגן בכיר לחשב הכללי איציק כהן ונציב שירות המדינה שמואל הולנדר, לצאת למכרז לרכישת מערכת ERP, בו זכתה חברת SAP. באוגוסט 2001 התחיל את דרכו פרויקט מרכב"ה.
שלבי הפרויקט:
תקצוב הפרויקט
אגף התקציבים תקצב לראשונה את הפרויקט בשם "פרויקט מרכב"ה - שירותי מחשב כוללים (ERP)", בתוכנית התקציב לשנים 2001–2003 תחת סעיף הוצאה בשם "הוצאות פיתוח אחרות" בתקציב הפיתוח, בשנת 2004 תקצב את הפרויקט בשתי תקנות תקציב שונות בשם "מרכב"ה וממשל זמין".
ביולי 2000 אומדן העלות הכוללת שהוצג באגף התקציבים לפרויקט מרכב"ה היה 120 מיליון ש"ח לשנים (2004–2006).
בהחלטת ממשלה 848 מיום מיום 15.09.2003, הוחלט להוסיף לבסיס התקציב של פרויקט "מרכב"ה", 100 מיליוני ש"ח, בכל אחת מהשנים 2004-2006.
בישיבה של ועדת המדע והטכנולוגיה שהתקיימה בינואר 2010 נאמר כי התוכנה מסורבלת ולא יעילה, וכי בנוסף הפרויקט רחוק מסיום. כמו כן צוין שעד סוף שנת 2009 הושקעו בפרויקט כ-400 מיליון שקלים מתוך מסגרת רב שנתית של 605 מיליון.
ניהול הפרויקט ותפקודו
הפרויקט הוא אחד הפרויקטים המרכזיים של SAP ישראל. המערכת נחשבת למתקדמת ביחס למקובל בעולם בתחום מחשוב מערכים ממשלתיים, אך ספגה ביקורת לגבי המשאבים הרבים שהושקעו בה, החריגה מהתקציב המתוכנן, והקושי בקליטתה במשרדי הממשלה. בנוסף, מתחו חסידי מערכות קוד פתוח ולינוקס ביקורת על שיתוף הפעולה עם תאגידי תוכנה גדולים המשתמשים ב"קוד סגור" כגון מיקרוסופט ו-SAP וההשלכות שעשויות להיות לדבר על תמחור ותפקוד המערכת.
בישיבה המשותפת לוועדה לביקורת המדינה וועדת המדע והטכנולוגיה, שהתקיימה במרץ 2008 ועסקה בדו"ח מבקר המדינה על הפרויקט, נמתחה ביקורת חריפה על ניהול הפרויקט.
שמרית פרקול-פינקל
השכלה
בשנת 2008 סיימה את הפוסט דוקטורט שלה באוניברסיטת בולוניה שבאיטליה, אשר מומן באופן מלא על ידי מלגות בתר-דוקטור, כ"עמיתת מארי קארי".
מחקר
פרקול-פינקל השתתפה בכתיבתם של מעל 30 מאמרים מדעיים.
הקמת חברת SeArc
בשנת 2010 חזרה ארצה מאיטליה וייסדה עם עמיתה וחברה, הביולוג הימי ד"ר עדו סלע, את "SeArc", חברה לייעוץ אקולוגי ימי. החברה ביצעה סקרים ביולוגיים ימיים עבור חברות גז ונפט.
בשנה 2011 יזמה החברה פרויקט שבו בשיתוף מגמת ביוטכנולוגיה של הפקולטה למדעי הים במרכז האקדמי רופין. הפרויקט, שנתמך על ידי נשר מפעלי מלט ישראליים, וחברת א.פ.ק, בחן תשתיות בטון חדישות התומכות בסביבה, וכלל ניסוי במעגנה של מכמורת. באותה שנה SeArc נבחרה להיות בין עשרת המועמדים לגמר התחרות הבינלאומית "אתגר האוקיינוס של סוואנה". הפתרון של החברה היה פיתוח תשתיות חופיות תומכות סביבה, המשלבות ידע מדעי עם טכנולוגיות בטון ישימות.
הקמת חברת אקונקריט
ב-2012 הקימה יחד עם סלע את חברת "אקונקריט", שפיתחה טכנולוגיה חדשה של בטון לבניית תשתית ימית המספקת יתרונות אקולוגיים לסביבה הימית. פרקול-פינקל, שהתמחתה בניהול בר-קיימא של בתי גידול ימיים עירוניים, שימשה כמנכ"לית החברה. לאחר סופת ההוריקן "סנדי" שפגעה בחוף המזרחי של ארצות הברית, החברה התפתחה באופן משמעותי. הוזמנו ממנה עבודות לשיקום החוף והקמת שוברי גלים אקולוגי בסטטן איילנד בהיקף של 60 מיליון דולר. החברה תכננה את שוברי הגלים וייצרה מודלים לבחירת המיקום שלהם. הפיתוח נעשה בשיטה אקולוגית התומכת בסביבה הטבעית ומגנה על בתי גידול של אוכלוסיות בעלי חיים הקיימות בחוף. זאת בין היתר באמצעות הבטון האקולוגי של החברה, המעודד את שיקום אוכלוסיית הצדפות הטבעית, המחזקת את השובר . ב-2021 הכפילה אקונקריט את הכנסתה זו השנה השלישית ברציפות, גייסה הון וזכתה למענקים מ-EU Horizon 2020, קרן בירד ומחלקת האנרגיה של ארצות הברית.
החברה זכתה להוקרה בעולם. בשנת 2015 זכתה במקום הראשון בתחרות עולמית לחדשנות וליזמות צעירה במדע ובטכנולוגיה שאורגנה בידי "ועדת פודונג לחדשנות צעירה" בשנגחאי. בשנת 2015 עמותת בוגרי 8200 זיכתה אותה בתואר "סטארט-אפ השנה". בשנת 2019 מנה אותה מגזין העסקים "" בין 50 החברות החדשניות ביותר בעולם. הפיתוח שלה זכה בפרס קרן התקווה של מכון ביומימטיקה לשנת 2020.
פרויקטים נוספים
במהלך העשור האחרון לחייה, פרקול-פינקל השתתפה בצוותים שניהלו מספר פרויקטים בקנה מידה גדול וארוכי טווח, כמו פרויקט MarUrbe במימון האיחוד האירופי באיטליה, ותוכנית לשיפור קו המים בפארק גשר ברוקלין, ניו יורק. הייתה אחת מהיועצות של תוכנית Waterfront Edge Design Guidelines של "ווטרפרונט אליינס" ומעורבת בתכנון האקולוגי של פרויקט צוות SCAPE במימון פדרלי של "Living Breakwaters", הזוכה בפרויקט בנייה מחדש על ידי תחרות עיצוב. בשנת 2018 הייתה חלק מצוות גיבוש מדיניות למרחב הימי של ישראל בים התיכון מטעם מינהל התכנון.
בנדיקוט ננסי ארפקי
מצב
הבנדיקוט הננסי ארפקי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), מכיוון שככל הידוע הוא מוגבל לאזור יחיד שגודלו פחות מ-20 קילומטרים רבועים. אף שהידע אודות היונקים באזור גינאה לוקה בחסר, ובפרט לגבי יונקים שחיים באזורים הרריים בלתי נגישים, העובדה שהמין לא נצפה בטבע מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 מלמדת על כך שהוא אכן נדיר מאוד. הבנדיקוט הארפקי מאוים מצד פגיעה בבית גידול ומלכודות וייתכן שמצבו האמיתי חמור בהרבה. הוא מצוי בשמורת הטבע של ארפק. נדרשים מחקרים נוספים לגלות את מצבו ואורח חייו, ולבדוק האם הוא קיים ברכס טמראו הסמוך לרכס ארפק.
שמרית פרקול-פינקל
פרסים והוקרה
באתר פורבס נכתב על אודותיה: "שמרית פרקול-פינקל הייתה ההשראה שאליה שיווע תחום ההנדסה האקולוגית". בכתבה מאת עמנואלה ברבירוליו נאמר:.
לאחר מותה, נבחרה עם שותפה עדו סלע, לשלב הגמר של "פרס הממציא האירופי" לשנת 2022 מטעם משרד הפטנטים האירופי.
חיים אישיים
בשנת 2003 נישאה לקובי פינקל, מהנדס אזרחי. מרכז חייהם היה בתל אביב, אם כי עברו למקסיקו לצורכי עבודה, ולאיטליה לצורכי לימודים. לזוג נולדו שלושה ילדים.
פרקול-פינקל הקפידה על אורח חיים מעודד קיימות גם בחייה הפרטיים. היא נמנעה משימוש בכלים חד-פעמיים, התניידה באמצעות אופניים וקורקינט חשמלי כדי לצמצם שימוש בדלק, והתנדבה בניקוי זפת מחופי תל אביב.
מותה
פרקול-פינקל נהרגה ב-7 במרץ 2021, מפגיעת משאית בעת שנסעה על קורקינט חשמלי בתל אביב. ידיעת מותה שודרה בערוצי הטלוויזיה בישראל וסוקר בעיתונות בעולם, בין השאר במסגרת יום האישה הבינלאומי שחל יום לאחר מכן. לאחר מותה הוקדש לזכרה אירוע ניקיון המוני של חופי תל אביב מזפת, במסגרת יום המעשים הטובים.
עמותת "Creative Destruction Lab" הקדישה קרן מלגות לזכרה של פרקול-פינקל, התומכת בסטודנטיות לתואר ראשון בלימודי מדע, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה באוניברסיטת דלהוסי שבקנדה.
בתחנת מוריס קאהן לחקר הים של אוניברסיטת חיפה קראו לכרישה שלכדו ומישדרו "שמרית", לזכרה של פרקול-פינקל.
האמנית קרן נפתלי הקדישה קולקציית NFT לזכרה של שמרית.
Anno 1790
Anno 1790 היא דרמת פשע היסטורית שוודית, בכיכובם של פיטר אגרס, ג'ואל ספירה ולינדה זיליאקוס. העונה הראשונה שודרה ברשת SVT בסתיו 2011 ורצה במשך 10 פרקים.
רעיון
הסדרה מבוססת על רעיון מקורי של המפיק הבכיר יוהאן מרדל והתריסטאי הראשי ג'ונאס פרייקברג. ריצ'רד פטרליוס ביים את רוב הפרקים בעזרתם של לוואן אקין וכריסטינה הומל. הפרויקט זכה בפרס גולדבאג לגייר הרטלי אנדריאסן, בקטגוריית הצילום. התסריט הראשי היה יונאס פרייקברג שעבד עם שרה הלדט ואלכס הרידי.
תקציר עלילה
הדמות הראשית היא יוהאן גוסטב דואדה, לשעבר רופא צבאי, בוגר מלחמת רוסיה-שוודיה (1788–1790), כיום מפקח פלילי בסטוקהולם. בהשראת המהפכה הצרפתית והרעיונות החדשים של זמנו, הוא אתאיסט מושבע, תומך חזק בתנועת הרפובליקניזם ואימץ את הפילוסופיה של וולטר בדבר המחשבה החופשית. הוא גם התאהב במגדלנה, אשתו של הקצין הבכיר וולשטדט. דואדה ומגדלנה חולקים תפיסה עולמית זהה וזה מביא אותם למערכת יחסים רומנטית. דואדה נאבק בשינוי העולם הנוכחי תוך שהוא משפיע על חבריו המהפכניים להימנע מאלימות וממאבק מזוין. עוזרו של המפקח דואדה הוא סיימון פרוינד. סיימון פרוינד הוא במובנים רבים ההפך מהמפקח דואדה, בהיותו אדם שמרני יותר עם אמונה חזקה באלוהים, אם כי בעל הרגל שתייה רע.
הפקה
ההפקה החלה בספטמבר 2010. רוב הסצנות צולמו בהאנגר נטוש (שהוסב לאולפן) הממוקם במחצבה מחוץ לקומלה. כמה סצינות צולמו ברובע ההיסטורי של סטוקהולם. הסדרה צולמה באמצעות Arriflex Alexa, מצלמת קולנוע דיגיטלית בסגנון סרט הדומה למצלמת Red One.
הפצה
הסדרה שוחררה ל-DVD בשנת 2012.
התמכרות פסיכולוגית
התמכרות פסיכולוגית הוא הכינוי הנפוץ בספרות המקצועית של תחום מדעי המוח ומדע הנוירופסיכולוגיה לתאר כל התמכרות שאיננה התמכרות פיזיולוגית. בשביל להבין את המונח לאשורו נדרש קודם כל לדעת מהי התמכרות פיזיולוגית:
התמכרות פסיכולוגית לחומר מסוים היא כל התמכרות אשר לפי שעה, קיים קונצנזוס בקרב מדעני מוח כי היא אמנם נפשית-תחושתית אבל אין לה בסיס של ריבוי קולטנים בשל עומס; אין זה אומר שאכן מבחינה מציאותית אין לה בסיס נוירוביולוגי כזה אלא שלפי שעה בסיס כזה לא תועד במידה מספקת במחקר המדעי.
כמו כן, התמכרות פסיכולוגית איננה מוגבלת רק לחומרים, אלא גם למוצרים מוגמרים (כגון אוכל עתיר מונוסודיום גלוטמט) ומצבים מסוימים (כגון הימורים).
ההתמכרות הפסיכולוגית גורמת לאדם לכמיהה עזה, כזו שקשה להתנגד לה למושא ההתמכרות הספציפי ואף במקרים חריפים לתלות יומית בו (במקרים חריפים כאלה האדם חש אי נחת, כעס ואף עשוי לגלות אלימות אם לא תבוא ההתמכרות על סיפוקה). בכל הקשור למזונות, אין בהכרח מדובר בהפרעת אכילה (שכן הפרעות אכילה הן כלליות ולא ספציפיות).
סוגים נפוצים של התמכרות פסיכולוגית
סוגים נפוצים של התמכרויות פסיכולוגיות שתועדו או שקיומם הוצע בספרות הנוירופסיכולוגית: התמכרות לעישון כפעולה בפני עצמה, התמכרות לצריכת קנאביס, התמכרות לצריכת קולה (כולל קולה נטולת קפאין), התמכרות למשחקי מחשב, התמכרות להימורים, התמכרות לטלפון סלולרי ועוד.
הטיפול בהתמכרויות פסיכולוגיות
הטיפול בהתמכרויות פסיכולוגיות ניתן במידה רבה על ידי פסיכולוגים שהתמחו לאחר הכשרתם הכללית בפסיכולוגיה, בטיפול בהתמכרות ובפרט בסוג הספציפי של ההתמכרות, כמו גם על ידי פסיכיאטרים. אם כי קיימים ציבורים מקצועיים נוספים העוסקים בטיפול בהתמכרויות (בפרט מסוגים ספציפיים) או אנשים המסייעים לצוות המטפל התומכים במטופל גם הם.
רחל לביא-ברקאי
רחל לביא-ברקאי (נולדה ב-1958) היא שופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו.
ביוגרפיה
רחל לביא-ברקאי נולדה וגדלה בחולון. בשנים 1972–1975 התגוררה עם משפחתה במאלי שבאפריקה ולמדה בבית ספר תיכון אנגלי. עם חזרתה לישראל השלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון קוגל בחולון. בשנת 1977 התגייסה לצבא הגנה לישראל ושירתה כקצינה בחיל המודיעין.
בשנת 1985 סיימה את לימודיה במשפטים כבוגרת אוניברסיטה באוניברסיטת תל אביב ולאחר מכן התמחתה אצל השופט אליהו וינוגרד בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו וכן במשרד עורכי דין. ב-2004 סיימה לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב, עם התמחות בתחום הנזיקין. בשנים 1986–1994 עבדה כעורכת דין שכירה.
בחודש מרץ 1994 נבחרה לשופטת בבתי משפט השלום במחוז דרום ובאוקטובר 1997 מונתה לסגנית נשיא בתי משפט השלום במחוז דרום. בחודש יוני 2003 מונתה לכהונת שופטת בבית המשפט המחוזי בבאר שבע ובמרץ 2017 עברה לכהן בבית המשפט המחוזי בתל אביב.
פסיקות בולטות
לאורך השנים הייתה לביא-ברקאי מעורבת במספר פסיקות שהיוו תקדים בנושא חירויות הפרט, וחלקן אף עוררו דיון ציבורי. כך למשל, ביולי 2009 הייתה לביא-ברקאי חברה בהרכב בבית המשפט המחוזי בבאר שבע שזיכה את החוואי שי דרומי מהריגת אדם שפרץ לחוותו יחד עם אדם נוסף. בהכרעת הדין כתבה לביא-ברקאי: "לעולם אין הכרעת הדין קלה בעיקר כשמדובר בדיני נפשות. חיי אדם אמנם נלקחו, אך הנאשם אינו איש מדון, אלא אדם שביקש לחיות בשלווה, והדבר ניכר".
באוקטובר 2014 מתחה לביא-ברקאי ביקורת חריפה על התנהלות המדינה לאחר ביטול התיקון לחוק למניעת הסתננות בבג"ץ. בפסק דין שהורה על ביטול זימון של אזרח אריתריאה למתקן חולות, כתבה השופטת כי המדינה "שמה ללעג" את בית המשפט העליון ומתעלמת מהחלטתו. לביא-ברקאי התייחסה לסירוב המדינה לבטל זימונים לחולות שניתנו לפני פסילת החוק. "אכיפת ההתייצבות, כלפי מסתננים אשר טרם התייצבו במתקן 'חולות', יש בה כדי להתעלם מקביעותיו הביקורתיות של בג"ץ, ובמידה מרובה אף לשים ללעג את דבריו הנוקבים אשר נאמרו בדבר פגיעה בזכויות אדם", כתבה.
בינואר 2018 פסלה השופטת לביא-ברקאי החלטה של מועצת עיריית תל אביב למכור את חניון כיכר אתרים בתל אביב למספר יזמים שביקשו לבנות במקום מגדלי מגורים. בהחלטתה קבעה לביא-ברקאי כי כדי להשיג הסכמת מועצת עיריית תל אביב למכירת החניון הוצג בפני המועצה מצג שווא וללא שקיפות מלאה של הליכי המכרז וכי בהחלטת המועצה אשר אישרה את המכירה נפלו פגמים מהותיים וכן כי על העירייה הייתה מוטלת חובת קיום מכרז בהליך כזה.
במרץ 2019 דחתה לביא-ברקאי עתירה שהוגשה לגבי הליך בחירת יו"ר ההסתדרות. לביא-ברקאי קיבלה את טענת ההסתדרות, שלפיה בית הנבחרים שמשקף בהרכבו את תוצאות הבחירות שהתקיימו בקרב כלל חברי ההסתדרות, הוא הגוף היציג שמביא לידי ביטוי את רצון הבוחרים. לכן אין פסול בהליך הבחירה שעליו הוחלט, לאחר בחינת כל השיקולים הנדרשים. לנוכח החלטת בית המשפט, בית נבחרי ההסתדרות יתכנס מחר כמתוכנן ויקיים את ההליך לבחירת ארנון בר דוד ליו"ר ההסתדרות.
ביוני 2019 הכריעה לביא-ברקאי במחלוקת בין בכירי מפלגת העבודה באשר להליך בחירת יושב ראש למפלגה וחברי הכנסת של המפלגה. בתגובה לעתירה שהגישו מספר חברי מפלגה, קבעה לביא-ברקאי כי בין חברי המפלגה יתקיים משאל אינטרנטי שבו הם יחליטו איך הם רוצים לקיים את הליך הבחירה. האם היו"ר ייבחר בוועידת המפלגה? האם בפריימריז? והאם חברי הכנסת ייבחרו בוועידה, בפריימריז, או שיחליטו על צילום מצב, והרשימה הנוכחית היא זו שתוצג לבוחר גם בבחירות הבאות? מדובר כנראה בתקדים היסטורי, שבו בית המשפט כופה על מפלגה מהלך שהיא לא קיימה מעולם, תוך ביטול כינוס של ועידת המפלגה שבאופן מספרתי הכריעה בנושאים אלה.
בינואר 2020 נענתה לביא-ברקאי לבקשת אתר ynet לקבל את דו"ח הביקורת שהכין מבקר צה"ל על אחת מאוגדות המילואים ובכך לחשוף אותו לציבור. בצה"ל ובמערכת הביטחון התנגדו לכך, ובתום הליך משפטי ממושך שנמשך כשנה קבעה לביא-ברקאי כי דו"ח הביקורת, וכן דו"חות מסווגים נוספים, יועברו ל-ynet בכפוף להגבלות ביטחון המידע.
בדצמבר 2020 דחתה את עתירתם של מספר תושבים משכונת הדר יוסף בתל אביב נגד בניית בית ספר לתלמידים אוטיסטים בשכונה. לביא ברקאי דחתה את טענת העותרים כי מיקומו של בית הספר החדש יגרום אי נוחות גדולה לתושבים ברחוב, וכי ההסעות יחסמו את הרחוב, ואי אפשר יהיה לנסוע באופן חופשי, כפי שהתושבים רגילים. בפסיקתה, קבעה לביא-ברקאי כי זכויות הפרט, כמו הזכות ליהנות מנוחות בתחבורה, אינן זכויות מוחלטות ומולן יש להעמיד את האינטרס של הכלל. בפסיקתה קבעה כי הילדים האוטיסטים זכאים ללמוד, ראויים למקום ללמוד בו, וכי העירייה נתנה דעתה על הקשיים התחבורתיים וסידרה סידורים שמניחים את הדעת לפתור את הבעיות. "אין לתושבים במקום זכות קנויה לדרך חופשית נטולת כלי רכב במקום" כתבה.
זרימה חנוקה
זרימה חנוקה היא תופעה המתרחשת בזרימה דחיסה (זרימה בה השינוי בצפיפות הזורם אינו ניתן להזנחה), אשר במהלכה מהירות הנוזל בחתך הצר ביותר מוגבלת על ידי חסם עליון.
זרימה חנוקה מתרחשת כאשר זורם בלחץ וטמפרטורה נתונים עובר דרך הצרה (נחיר מתכנס-מתבדר, שסתום בצינור וכו') אל אזור בעל לחץ נמוך יותר. כאשר הזורם נע מלחץ גבוה ללחץ נמוך מהירותו עולה. בזרימות תת-קוליות (כאשר מספר מאך קטן מ-1), עקרון שימור המסה מכתיב כי מהירות הזורם תעלה ככל ששטח החתך דרכו הוא זורם קטנה. בו בזמן, בחלק המתרחב שאחרי ההצרה, הלחץ הסטטי ובעקבותיו צפיפות הנוזל קטנים. עם זאת, מעבר לגבול מסוים מתרחשת זרימה חנוקה, וספיקת המסה (כמות המסה העוברת בפרק זמן בשטח נתון) לא תגדל עם הקטנת הלחץ במורד הזרם (כל עוד הלחץ והטמפרטורה במעלה הזרם קבועים).
על אף שזרימה חנוקה מוגדרת על ידי ספיקת המסה, המשתנה המוגבל הוא המהירות בלבד ולא המסה, שכן ניתן להגביר את ספיקת המסה על ידי העלאת הצפיפות במעלה הזרם (הגדלת הלחץ או הורדת טמפרטורה). יתר על כן, בנוזלים הומוגניים בתנאים אדיאבטיים, הנקודה בה מתרחשת החניקה היא כאשר הזורם בחתך הקטן ביותר נע במהירות הקול (מאך 1).
לזרימה חנוקה יש שימושים הנדסיים רבים. למשל, מכיוון שבזרימה חנוקה הספיקה המסית אינה תלויה בתנאים שאחרי ההצרה, ניתן – על ידי תכנון נכון של שסתומים, צינורות ונחירים – לשלוט בזרימה המסית הרצויה עבור התקנים הנדסיים.
זרימה חנוקה בגזים
כל הזורמים נעים מאזורי לחץ גבוה לאזורי לחץ נמוך. עם זאת, קיימים מקרים בהם מהירות הזרימה סופית, כלומר, הזרימה, "תיחנק". תופעה זו מתרחשת בדרך כלל במעבר של זורמים דרך נחיר מתכנס-מתבדר או דרך הצרה.
על מנת לפתח קשר אנליטי בין הלחץ לבין המהירות והספיקה המסית, נניח כי הזורם הוא גז מושלם קלורית (גז אידיאלי). במצב מתמיד זרימה חנוקה מתרחשת כאשר הלחץ באזור שטח החתך המינימלי (A^*) יורד מתחת ללחץ קריטי p^*. תחת הנחת גז האידיאלי:
(1)
כאשר
מכאן שעבור ערך נתון של κ ניתן למצוא את יחס הלחצים הקריטי. באוויר, 1.4 = κ, ולכן. עבור גזים שונים נקבל לחץ קריטי שונה, וערכו נע בדרך כלל בין.
כאשר הגז חנוק נוכל לחשב באמצעות משוואת הגז האידיאלי את ספיקת המסה:
(2)
מהמשוואה המתקבלת נובע כי ספיקת המסה המקסימלית תלויה בעיקר בשטח החתך ובלחץ הסטגנציה (הטמפרטורה משפיעה גם כן, אבל רק בעקיפין, דרך הצפיפות). מהמשוואה מתקבל כי הספיקה לא משתנה כתלות בלחץ במורד הזרם. κ הוא תלוי חומר, ומקדם הספיקה C_d ניתן לחישוב על ידי, כאשר \Delta P הוא מפל הלחץ בין הכניסה ליציאה.
למרות שהזורם מגיע למהירות מקסימלית, ניתן להגדיל את הספיקה על ידי שינוי בלחץ הסטגנציה ובצפיפות במעלה הזרם.
המשוואה לעיל תקפה רק עבור מצב מתמיד וגז אידיאלי, כאשר לחץ הסטגנציה נותר זהה לאורך התהליך. בבעיות הנדסיות, עבור מיכלי לחץ ודלק למשל, יש לחשב את השינוי בלחץ ההתחלתי עקב שינוי במסה במיכל ולהתייחס לכך בהתאם.
כפי שניתן לראות באיור מספר 1, הספיקה גדלה כתלות בלחץ במורד הזרם עד להגעה ללחץ הקריטי שלאחריו אין גדילה בספיקה.
נחירים דקים
=== ערכים אופייניים לחניקה ===
יחסי הלחץ המינימליים הדרושים כדי שתנאי חניקה ייווצרו מוצגים בטבלה 1. היחסים הושגו דרך שימוש בקריטריון לפיו זרימה חנוקה מתרחשת כאשר יחס הלחצים גדול או שווה ל-. יחס הלחץ המינימלי מתייחס ליחס בין הלחץ במעלה הזרם, והלחץ  בצוואר הנחיר כאשר הגז עובר במאך 1;  אם יחס הלחצים נמוך מהיחס הקריטי, לא תתאפשר זרימה במהירות הקול בצוואר הנחיר. עבור גזים שונים נקבל יחס אחר כתלות ב-\kappa.
הערות:
חניקה בוואקום
כאשר במורד הזרם ישנו ואקום (הלחץ במורד הזרם הוא 0) המהירות המקסימלית שנקבל בצוואר הנחיר תהיה מהירות הקול של הזורם (מאך 1) והזרימה תהיה חנוקה. במצב כזה, על מנת לשלוט בספיקה המסית, השינוי היחידי שניתן לבצע עבור גז נתון הוא שינוי הטמפרטורה בכניסה.
פרופילי זרימה נפוצים
איור 2 מציג את התנהגות מספר המאך ומהירות הנוזל באזורים שונים בחתך.
בתמונה (a) הזורם מאיץ עם ירידת שטח החתך, מגיע למהירות מקסימלית (תת קולית) בצוואר, ולאחר מכן מאט עם עליית שטח החתך. הורדת הלחץ ביציאה תאיץ את מהירות הזורם לאורך כל הנחיר.
כאשר הלחץ ביציאה Pb הוא הלחץ הקריטי (משוואה 1), התנהגות הזורם היא בדיוק כמו בדוגמה a, רק שהזורם ינוע בצוואר במהירות הקול (מאך 1). מנקודה זו הורדת הלחץ ביציאה לא תשפיע על הספיקה המסית או על מיקום נקודת מאך 1 אלא תשפיע רק על הזורם בחלק המתבדר של הנחיר.
כאשר Pb יורד מתחת ללחץ הקריטי הזורם ימשיך להאיץ אחרי הצוואר ונקבל אזור על קולי. אזור זה מסתיים בגל הלם ניצב (c). גל ההלם מאט בפתאומיות את מהירות הזורם והוא חוזר למהירות תת-קולית. הגדלה או הקטנה של Pb תזיז את גל ההלם ימינה (הקטנת הלחץ) או שמאלה (העלאת הלחץ) עד הצוואר.
אם Pb יהיה נמוך מספיק נוכל להזיז את גל ההלם כל הדרך לקצה הנחיר (d), מכיוון שלזורם יש את כל אורך הנחיר להאיץ, הזרימה תגיע במהירות על קולית מקסימלית לשפת הנחיר שם ייווצר גל ההלם והזרימה תאט בפתאומיות ותעבור לזרימה קולית.
הקטנה נוספת של Pb תוביל לגלי הלם משופעים (e) שהם 'חלשים' יותר מגלי הלם ניצבים. מכך מתקבל פרופיל מורכב של גלי הלם והשתקפויות אשר נוצר בסילון. פרופיל זה כולל ערבוב של זרימה תת-קולית ועל קולית או, (אם Pb נמוך מספיק), רק זרימה על קולית. מכיוון שההלם כבר אינו אנכי לזרימה ליד קירות הנחיר, הוא מסיט את הזרימה פנימה ויוצר סילון מתכווץ. לתופעה זו מתייחסים כהתפשטות יתר, מכיוון שבמקרה זה, הלחץ ביציאה מהנחיר נמוך יותר מהלחץ בסביבה (הלחץ האחורי)- כלומר, הזרימה התרחבה יותר מידי על ידי הנחיר.
הקטנה נוספת של Pb תוביל ליציאה "חלקה" מהנחיר כאשר אין לנו גלי הלם ניצבים או משופעים וכל הזורם יוצא במהירות על קולית. מצב זה, הנקרא יציאה מתואמת, הוא מצב רצוי בהנדסה.
לבסוף אם הלחץ ביציאה, Pb, נמוך מספיק יתקבלו גלי התפשטות עקב מצב שבו הזורם יוצא מהנחיר בלחץ גבוה יותר מהלחץ בחוץ ולכן מתפשט. בתופעה זו ניתן לראות תבניות גלים כפי שניתן לראות ב(g).
זרימה חנוקה בנוזלים
כאשר הזורמים הם נוזלים יש להתייחס לחניקה בצורה שונה מכפי שהתייחסנו לגזים. אנו יודעים כי נוזלים, כמו כל הזורמים, יחוו ירידת לחץ עם עליית המהירות. לנוזלים יש נקודה קריטית בה הזורם ישנה מצב צבירה עם ירידת הלחץ, נקודה הנקראת הנקודה הקריטית. מעבר לנקודה זו הזורם יתחיל להתאדות לבועות גז שלאחר מכן קורסות. תופעה זו נקראת קוויטציה. קוויטציה היא תופעה לא רצויה שמתרחשת במדחפים, שסתומים צינורות ועוד, ועלולה לגרום לנזק בלתי הפיך לציוד.
אהובת הקצין הצרפתי (סרט)
אהובת הקצין הצרפתי (אנגלית: The French Lieutenant's Woman) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1981. התסריט הוא של הרולד פינטר, והוא מבוסס בחלקו הגדול על רומן בשם זה מאת ג'ון פאולס משנת 1969.
הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר. מריל סטריפ זכתה בפרס באפטא ובפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.
התסריטאי, הרולד פינטר, חילק את התסריט לשניים: חלק אחד מתרחש במאה ה-19 והוא מבוסס על הרומן. חלק שני מתרחש בשנות ה-70 ומתאר את רומן האהבה בין שני השחקנים הראשיים בסרט שדומה במידה מסוימת לרומן מהמאה ה-19 שהם משחקים. בסרט יש כל הזמן חילופים של הזמנים, סיפור בתוך סיפור.
צילומי החוץ צולמו בעיירת החוף הבריטית Lyme Regis המפורסמת במזח האבן שלה, עליו נפגשו לראשונה שני גיבורי העלילה, ושם גם התגורר פאולס.
תקציר העלילה
צ'ארלס סמיתסון (ג'רמי איירונס) הוא פלאונטולוג מלונדון. הוא מגיע לעיירה ליים רגיס כדי לבקש את ידה של ארנסטינה (לינסי בקסטר), בתו של סוחר עשיר. היא מסכימה לבקשתו והשניים יוצאים לטייל בעיירה. הם מגיעים למזח ומבחינים באשה עומדת בקצה המזח ומתבוננת בגלי הים (מריל סטריפ). צ'ארלס עוזב את ארוסתו ומתקרב אליה על המזח היא מסובבת את ראשה ומתבוננת בו ואז חל בו שינוי והוא מתחיל להימשך אליה. בימים הבאים הוא עוקב אחריה כשהיא מתבודדת על הגבעות המשקיפות על החוף.
כשהם נפגשים היא מספרת לו ששמה הוא שרה וודרוף והיא עובדת כעוזרת בביתה של האלמנה פולטני האוסרת עליה לעזוב את הבית לבדה. בעבר עבדה כאומנת וטיפלה בקצין צרפתי פצוע שספינתו טבעה והתאהבה בו. הוא עזב לצרפת והיא מצפה שיחזור. בעיירה מכנים אותה זונה ולא מדברים איתה.
כעבור זמן היא נעלמת ורופא העיירה ד"ר גרוגן (ליאו מק'קרן) עוזר לו לאתר אותה. צ'ארלס נותן לה כסף ושולח אותה למלון באקסטר. כשהוא מגיע למלון היא מביעה את אהבתה ומתמסרת לו.
צ'ארלס חוזר לליים ומודיע לארוסתו שהחליט לבטל את האירוסין. אביה של ארוסתו כופה עליו חוזה מביש בו מודה צ'ארלס באשמתו לביטול האירוסין ומסכים שהמסמך הזה יפורסם בעיתונים.
בסיפור המודרני השחקנית האמריקאית אנה (מריל סטריפ) והשחקן האנגלי מייק (ג'רמי איירונס), שניהם נשואים, מתאהבים אחד בשני במהלך ההסרטה.
במסיבת סיום ההסרטה מייק רוצה להמשיך את יחסיו עם אנה אך היא אינה רוצה בזאת ובורחת. צ'ארלס מחפש אותה אבל במקום לצעוק, אנה, הוא צועק, שרה.
רב-חומט קצר-זנב
רב-חומט קצר-זנב (שם מדעי: Tiliqua rugosa) הוא מין של זוחל ממשפחת החומטיים החי באוסטרליה.
רב-חומט זה מגיע לאורך 260–320 מ"מ והוא כבד מאוד ביחס למשפחתו. הוא בעל קשקשים עבים בעלי צבעים שונים מחום-כהה עד שמנת. מראהו מגושם והוא נראה כאילו יש לו 2 ראשים, עקב זנבו הגדול והעגלגל וראשו הגדול. מראה הזנב יכול להוליך שולל טורפים בחושבם על ראש החיה וכן להיות מאגר שומן. הרגליים קטנות ולחומט ישנה לשון גדולה וכחולה שיכולה להישלף כדי להבהיל טורפים. החומט יכול לחיות עד 50 שנה.
לטאה זו חיה באוסטרליה ממפרץ הכרישים, דרך דרום-מערב אוסטרליה עד למזרח וצפונה למזרח קווינסלנד וכן בוויקטוריה ובניו סאות' ויילס, הרחק מהחופים. מרבית התת-מינים חיים במערב אוסטרליה וכן על האי רוטנסט, למעט תת-המין Tiliqua rugosa asper המצוי במזרח אוסטרליה. מקום מחיתה הוא באזורים צחיחים שונים וחולות וגם באזורי אחו וערבות עשב או שיחיות. באזורים רבים חומטים אלה נראים נחים ליד כבישים רחבים, עליהם הם מתחממים וחלקם נדרסים כך.
החומט הוא אוכל-כול הניזון מחלונות, חרקים, נבלות, פירות, פרחים וצמחייה. בשבי הם יגוונו גם בנקניקיות ועוף וכן בפירות כמו בננה ופסיפלורה. אויבי החומט בטבע הם הדינגו, נחשים גדולים כמו פיתון השטיחים והאבוריג'ינים שצדו אותו למאכל. כיום הוא בסיכון גם מצד כלבים וחתולים.
לטאות אלו יוצרות בדרך כלל קשרים זוגיים ארוכי טווח, והזכר והנקבה מבלים יחד בעונת הרבייה מדי שנה.
אח"י לויתן (צ-75)
אח"י לויתן היה שמה של צוללת מדגם T מתוצרת בריטית ששירתה בחיל הים הישראלי משנת 1967 עד 1973 ומספרה היה צ-75.
תמצית
הצוללת נכנסה לשירות פעיל בצי הבריטי בשנת 1944 בשם HMS Turpin ומספרה היה P-354. הצוללת נרכשה על ידי ישראל בשלהי שנת 1964, עברה שיפוץ גדול בבריטניה, הניפה נס שרות פעיל והגיעה לנמל חיפה בשנת 1967. בדרכה מבריטניה לישראל נפלו מסיפונה למים שני מלחים וטבעו.
נבחרת טוגו בכדורסל
נבחרת טוגו בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של טוגו.
נבחרת טוגו השתתפה 3 פעמים באליפות אפריקה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום החמישי בשנת 1974. נכון ל-2022, נבחרת טוגו מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
בית סוהר שמור
בית סוהר שמור הוא מונח המשמש לתיאור בתי כלא או אגפים בתוך בתי סוהר, שנשמרים ברמת האבטחה הגבוהה ביותר. בתי סוהר שמורים משמשים כמקום מגורים עבור אסירים המסווגים המהווים איום ביטחוני חמור ביותר.
מאפיינים
על פי מכון הענישה האמריקני, בית סוהר שמור הוא יחידה עצמאית או חלק ממתקן כליאה אחר ומיועד לאסירים אלימים או מתפרעים. בדרך כלל האסיר מבודד עד 23 שעות ביממה. לאסירים בבית סוהר שמור יש קשר מינימלי בלבד עם אנשי צוות או אסירים אחרים.
יש הטוענים שאין הגדרה מדויקת לבית סוהר שמור, וכי רשויות שיפוט שונות מסווגות מתקני כליאה כבתי סוהר שמורים באופן לא עקבי. הם נותנים ארבעה מאפיינים כלליים הנוטים לאפיין בתי סוהר שמורים:
בבתי סוהר שמורים, מותר בדרך כלל לאסירים לשהות מחוץ לתאים רק שעה ביום, והם מקבלים את הארוחות דרך פתחים בדלתות תאיהם. מותר לאסירים להתאמן רק בבידוד.
אסירים בבתי כלא שמורים נמצאים תחת מעקב מתמיד, בדרך כלל בעזרת מצלמות אבטחה. דלתות התאים בדרך כלל אטומות, והתאים חסרי חלונות. הריהוט בדרך כלל עשוי בטון יצוק או מתכת. קירות התא, ולפעמים גם הצנרת אטומה לרעש על מנת למנוע תקשורת בין האסירים.
היסטוריה
המונח "בית סוהר שמור" אומץ בארצות הברית ומאז הוא אומץ במספר מדינות אחרות. בית הכלא של ארצות הברית אלקטרז, שנפתח ב -1934, נחשב לאב טיפוס מוקדם לבית סוהר שמור.
בשנת 1975, נבנה בית סוהר שמור בשם "Katingal" באוסטרליה. בית הסוהר הכיל 40 תאים, דלתות אלקטרוניות ומצלמות מעקב, ולא הכיל חלונות. המתקן נסגר כעבור שנתיים בשל פגיעה בזכויות אדם. מאז, נסגרו בתי כלא שמורים נוספים, בעוד אחרים נבנו על תקן בית סוהר שמור.
בתי סוהר שמורים נעשו נפוצים בארצות הברית לאחר 1984. עד אז רק בית כלא אחד בארצות הברית עמד בסטנדרטים של בית סוהר שמור, בית הכלא הפדרלי במריון שבאילינוי. בשנת 1999, כבר היו בארצות הברית מעל 50 בתי סוהר שמורים, מפוזרים על פני כ-30 מדינות. בתי סוהר שמורים נעשו נפוצים יותר לאחר ששני קצינים בבית הכלא במריון, נדקרו למוות בשתי תקריות שונות על ידי האסירים. הדבר גרם לנורמן קרלסון, מנהל הלשכה הפדרלית של בתי הכלא, לקרוא להקמת סוג חדש של מתקני כליאה לבידוד אסירים בלתי נשלטים. לטענתו, בית כלא כזה הוא הדרך היחידה להתמודד עם אסירים ש"לא מראים כל דאגה לחיי אדם".
בשנים האחרונות מדינות רבות הקימו בתי כלא שמורים כמתקנים עצמאיים או כאגפים מאובטחים בתוך בתי כלא רגילים.
יתרונות וחסרונות
לא קיימת הגדרה רשמית לבית סוהר שמור, עם זאת, מחלקת המשפטים של ארצות הברית ומכון התקנים האמריקני מסכימים שהמשותף למתקנים אלה הוא שהם משמשים בדרך כלל כדי לספק דיור בבידוד למשך זמן ארוך עבור אסירים המסווגים כמסוכנים ביותר.
לבניית בית סוהר שמור, או לשדרוג בית סוהר קיים נדרש כסף רב. בבניית בית הכלא השמור ADX פלורנס בשנת 1994, הושקעו 60 מיליון דולר. בשנת 2010, כאשר נשיא ארצות הברית ברק אובמה רצה להעביר אסירים ל"מרכז התיקון תומסון", הדבר היה כרוך בעלויות של 237 מיליון דולר שנדרשו כדי לשפץ את המרכז. העלות השנתית הממוצעת לאסיר בבית סוהר שמור נכון לשנת 1999 במדינת קולורדו, עמדה על 32,383 דולר. הדבר נובע בעיקר בשל הטכנולוגיה הדרושה כדי לשמור על האסירים: דלתות כבדות, קירות מבוצרים, ומערכות אלקטרוניות מתוחכמות, יש להוציא יותר כסף על משכורות לעובדים, מכיוון שדרושים יותר עובדים על מנת לתחזק את המקום. יתר על כן, ישנן עלויות רבות שקשה למדוד. למשל, מכיוון שבבתי כלא שמורים יש היסטוריה של בעיות נפשיות בקרב האסירים. הדבר עולה לציבור כסף נוסף כאשר אסירים משוחררים מתקשים להסתגל לחיים רגילים לאחר השחרור. על אף העלויות הגבוהות, ישנם גם יתרונות לבתי סוהר שמורים, מכיוון שהרבה יותר קשה לברוח מהם, ותנאי הבידוד ששוררים בהם מספקים הגנה מפני קטטות אסירים שעלולים לפגוע זה בזה.
ביקורת
ישנם המבקרים את בתי הסוהר השמורים בטענה שהם מפרים זכויות אדם בסיסיות, בין השאר משום תנאי המחיה הירודים במתקנים אלה. בשנת 1996, צוות של האומות המאוחדות שהוקצה לחקור עינויים תיאר את התנאים כהשפלה לא אנושית. מחקר מקיף שנערך בשנת 2011 על ידי לשכת עורכי הדין בניו יורק טען שבתי הכלא השמורים הם בגדר עינוי לפי החוק הבינלאומי ו"עונש אכזרי ויוצא דופן על פי חוקת ארצות הברית".
Who's That Girl World Tour
Who's That Girl World Tour (מוכר כ-Who's That Girl World Tour 1987) הוא סיבוב ההופעות השני של הזמרת מדונה. סיבוב ההופעות נועד לקדם את אלבומה True Blue ו-Who's That Girl, וגם את הפסקול של הסרט "מי הנערה הזו?", אשר מדונה לקחה בו חלק. סיבוב הופעות זה היה לסיבוב ההופעות הבינלאומי הראשון של מדונה, אשר במהלכו הופיעה בנוסף לאמריקה הצפונית, גם באסיה ואירופה. מבחינה מוזיקלית וטכנית סיבוב ההופעות כלל שילוב של פירוטכניקה ואביזרים על מנת להפוך את המופע לאטרקטיבי יותר.
רקע
על הבמה היו ארבעה מסכי וידאו, מקרני מולטימדיה ומדרגות במרכזה. פטריק לאונרד, שהיה המנהל המוזיקלי, עודד את מדונה ללכת עם הרעיון של רמיקסים והופעה עם שירים ישנים. הרעיון לשם של סיבוב ההופעות הגיעה למדונה באחד מהחזרות בהם היבטה בשלט ענק עם תמונה שלה שנועד לקידום הסרט "מי הנערה הזאת?" בו השתתפה ולקחה חלק בפסקול שלו.
המופע כלל 7 תלבושות וריקודים, תפאורות ואזכורים לנושאי חברתיים. ההופעות זכו לביקורות חיוביות רבות אשר שיבחו את האופי של המופעים ואת הופעתה של מדונה.
די וי די ורווחים
סיבוב ההופעות זכה להצלחה מסחרית רבה, כאשר גרף סכום של כ-25 מיליון דולר, עם מכירות של 1.5 מיליון כרטיסים, ובכך הפך לסיבוב ההופעות השני המצליח ביותר לשנת 1987.
המופעים של סיבוב ההופעות שודרו מספר פעמים בטלוויזיה, בין היתר יצא כ-DVD בפורמט VHS תחת השם, Ciao Italia: Live from Italy. הביוגרף ג'רנדי טרבורלי אמר: "נשים רבות נוהגות להתנהג כמו דיוות שהן מגיעות למעמד של כוכבות אך סיבוב ההופעות של מדונה מוכיח כי זה לא המקרה."
בעקבות סיבוב ההופעות מדונה קיבלה את הכינוי "מדונה חדשה", אשר סימל אותה כאדם בעל דימוי מיני חזק ואינטליגנטי יותר מהאני הקודם שלה שהוליד את המונח "מדונה וונאבי", נשים אשר ניסו להתחקות אחרי מדונה ולהעמיד פנים שהן היא.
רשימת השירים
לקוח מתוך הדי וי די שיצא תחת חסותו של סיבוב ההופעות.
Creature Commandos (סדרת טלוויזיה)
Creature Commandos (בתרגום חופשי לעברית: קומנדו היצורים) היא סדרת גיבורי-על מונפשת אמריקאית המופקת על ידי אולפני די.סי ומבוססת על דמויתיהם של חברי הצוות "Creature Commandos" מבית DC קומיקס.
הסדרה עתידה לעלות לשירות "HBO Max", ולהיות חלק בשלבו הראשון של היקום הקולנועי של DC החדש, "אלים ומפלצות".
רקע
באוקטובר 2018, נשכר ג'יימס גאן לכתוב ולביים את "יחידת המתאבדים" (2021), סרט המשך עצמאי לסרט "יחידת המתאבדים" (2016). במסגרת פיתוח הסרט, עבד גאן עם המפיק פיטר ספרן, שהיה אמון על הפקת הסרטים "אקוומן" (2018) ו"שהאזאם"(2019); מאוחר יותר, השניים שיתפו שוב פעולה בהפקת סדרת הספין אוף, "פיסמייקר" (2022–), עבור שירות הזרמת המדיה "HBO Max".
פיתוח
בינואר 2021, הצהיר גאן כי יש לו רעיונות לסדרות ספין אוף נוספות עבור "יחידת המתאבדים" מעבר ל"פיסמייקר", וחודש לאחר מכן, אישר נשיא "DC Films", וולטר חמאדה, את תוכניותיהם לפיתוח פרויקטים נוספים עם גאן. שנה לאחר מכן, חשף גאן שהוא שוקד על פיתוח סדרת טלוויזיה חדשה עבור DC, ובשלהי ינואר 2022 אושר כי הסדרה תתבסס על דמות שהופיעה ב"יחידת המתאבדים". נכון למועד דיווח זה, טרם אישרה "HBO Max" את הפקת הסדרה החדשה וטרם החלה כתיבתו, אך נמסר כי השירות התלהבו מהקונספט אותו הגיש גאן בהתלהבות. חודש לאחר מכן, הצהיר גאן שהם "עבדו בכבדות" על הסדרה וכי פרטים נוספים ייחשפו בקרוב. גאן הוסיף כי הוא לא בהכרח מתכוון לכתוב ולביים כל ספין אוף עבור "יחידת המתאבדים" בעצמו כפי שעשה עבור "פיסמייקר". במאי 2021, נחשפה פיתוחה של סדרה שבמרכזה דמותה של אמנדה וולר, אך גאן הצהיר שספין אוף זה יהיה נפרד מפרויקט פוטנציאלי נוסף שבמרכזה וולר, אם כי הסדרה תכלול במידה מסוימת דמויות שהופיעו ב"פייסמייקר".
ב-5 בינואר 2023, אישר גאן בחשבונו האישי בטוויטר את כתיבתה של סדרה חדשה עבור היקום הקולנועי של DC. גאן אף אישר כי שליש מהתסריט כבר נכתב. ב-31 בינואר 2023, חשפו גאן וספרן את הפרויקטים הראשונים עבור היקום הקולנועי החדש של DC, בתוכם נכללה "Creature Commandos" (ובתרגום חופשי: "קומנדו היצורים"), סדרה מונפשת המבוססת על דמויותיהם של חברי צוות מבצעים חשאיים הכוללת מפלצות שונות מ-"DC קומיקס" שהתעתדה לעלות לשירות "HBO Max". בנוסף, אישר גאן כי כתיבת התסריט לסדרה, שתכלול 7 פרקים, הסתיימה, וכי הפקת הסדרה החלה.
הסדרה עתידה לשמש כ"אפריטיף" ליקום הקולנועי החדש לפני עליית הסרט "סופרמן: מורשת" לאקרנים ב-11 ביולי 2025.
כתיבה
דמויותיהם של חברי היחידה הופיעו לראשונה בחוברת Weird War Tales #93 (1980) ונכתבו על ידי ג'י. מ. דמאטיס ופט ברודריק, שם דמויותיהם נכתבו כצוות של מפלצות שנלחם בנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה. בניגוד לכך, עתידה הסדרה לתאר גרסה מודרנית של הצוות, הנמצא תחת פיקוחה של אמנדה וולר ובו חברים ריק פלאג האב, נינה מזורסקי, דוקטור זרחן, אריק פרנקנשטיין, כלתו של פרנקנשטיין, G.I רובוט, וויזל;. גאן אף הצהיר כי כלתו של פרנקנשטיין תהיה הדמות הראשית של הסדרה. דמויותיהם של וולר, ויזל ובנו של פלאג, ריק פלאג הבן, הופיעו בעבר בסרט "יחידת המתאבדים".
הנפשה
בשלהי ינואר 2023, נמסר כי תהליך הפקת והנפשת הסדרה החל. על כך הצהיר גאן כי הנפשה מסורתית היא דרך "לספר סיפורים ענקיים, אבל בלי להוציא, אתם יודעים, 50 מיליון דולר לפרק".
הפצה
הסדרה עתידה לעלות לשירות הזרמת המדיה "HBO Max" לפני אמצע 2025; ולהיות חלק בשלבו הראשון של היקום הקולנועי של DC החדש, "אלים ומפלצות".
פאול שמיטהנר
פאול שמיטהנר (בגרמנית: Paul Schmitthenner) (15 בדצמבר 1884 – 11 בנובמבר 1972) היה אדריכל גרמני, מתכנן ערים ופרופסור באוניברסיטת שטוטגרט.
במהלך תקופת גרמניה הנאצית, שמיטהנר שימש כאדריכל מטעם הנאצים, ואף היה אחד מחביביו של אדולף היטלר.
ראשית חיים וחינוך
שמיטהנר למד במכון קרלסרוהה לטכנולוגיה ובאוניברסיטה הטכנית של מינכן, ומאוחר יותר הפך לפרופסור באוניברסיטת שטוטגרט, שם גיבש יחד עם פאול בונץ את הסגנון האדריכלי של אסכולת שטוטגרט.
אדריכלות
אמונתו כי השיטות והסגנונות המסורתיים באדריכלות חשפו בצורה הטובה ביותר את האופי הגרמני הובילה למינויו כמנהיג הוועד המומחה לאמנויות יפות בקמפפבונד. עיקר אמונתו הסתכם במשפט הבא: Schönheit ruht in Ordnung (בגרמנית: "היופי טמון בסדר (גאומטרי)"). שמיטהנר התנגד גלויות לאדריכלים מודרניים כמו ולטר גרופיוס. מבחינתו, הבית של גתה בויימאר היה הסגנון האידיאלי של עיצוב בניין המגורים הגרמני. עם זאת, למרות האישור הרשמי מהמפלגה הנאצית, רפורמות שניסה להנהיג בנושא לא הובילו לשינויים משמעותיים.
עקב תמיכתו בנאצים, נאלץ שמיטהנר לוותר על משרתו באוניברסיטה. לאחר המלחמה נותר ללא פנסיה, ועבד כאדריכל עד סוף ימיו. בשטוטגרט הוא בנה את "קניגין-אולגה-באו" עבור דרזדנר בנק בשנת 1950.
חברה (כתב עת)
היסטוריה
כתב העת 'חברה' יצא לאור לראשונה במאי 2002, והוא מתפרסם אחת לחודשיים. החל מהמחצית השנייה של 2009, כתב העת יוצא בשותפות של תנועת יסו"ד - ישראל סוציאל-דמוקרטית, המטה השיתופי של התנועה הקיבוצית, יד יערי, יד טבנקין ומרכז הקואופרציה.
לפי אתר כתב העת "כתב העת חברה הוא במת דיון, ויכוח ויצירת שפה משותפת למחנה הסוציאל-דמוקרטי בישראל. חברה החל את הופעתו בשנת 2002 וכותבים בו אקדמאים, פוליטיקאיות, מנהיגי איגודי עובדים, עורכות דין, מורים ופעילות חברתיות בזירות השונות. המכנה המשותף בין כל כותבינו הוא השאיפה והפעולה לכינונה של מדינת רווחה אוניברסלית בישראל. הגיליונות עוסקים בניתוח וביקורת של המצב הקיים, בהצעת חזון חברתי אלטרנטיבי כולל, וביצירת הכלים הפוליטיים והציבוריים למעבר מהמצב הקיים למציאות הרצויה." נכון לשנת 2013, עורכי 'חברה' הם: אלעד הן, טל אלמליח, הרן סנד, ירון דישון, גילי גופר, ונמרוד זליגמן.
בדצמבר 2011 יצא גיליון מספר 50 של כתב העת בצבע מלא, בשונה מהגיליונות הקודמים שהיו בפורמט מונוכרומטי. תוכני כתב העת מותרים לשימוש על פי תנאי רישיון ייחוס-שימוש לא מסחרי-שיתוף זהה.
אימפקט פקטור
אִימְפַּקְט פַקְטוֹר (Impact Factor או גורם ההשפעה) הוא מדד להערכת מידת החשיבות של כתבי עת מדעיים, על בסיס מספר הציטוטים של מאמר. ככל שגורם ההשפעה גבוה יותר כך עולה יוקרת כתב העת. למדד יש גם השפעה על ההערכה האקדמית של חוקרים: חוקר המפרסם בכתב עת בעל גורם השפעה גבוה יותר, יקבל יותר הזדמנויות בקריירה שלו. כמו כן משמש המדד ספרנים לקבלת החלטות בכל הקשור לרכש של כתבי עת.
חישוב המדד
המדד מחושב מדי שנה מאז 1960 על ידי המכון למידע מדעי (ISI), שמפרסם את התוצאות ב"Journal Citation Reports" (JCR) בשתי מהדורות (מהדורת מדע ומדעי החברה). המדד נסמך על שני בסיסי נתונים, "Social Sciences Citation Index" (עבור מדעי החברה) ו"Science Citation Index" (עבור רפואה, הנדסה ומדעי הטבע). שני המאגרים, הידועים גם בשם Web of Science, מכסים למעלה מ-33,000 כתבי עת מכ-60 מדינות.
הדירוג מחושב על פני תקופה של שלוש שנים. כמו כן הוא מחושב ביחס למספר הכולל של המאמרים שפורסמו בכתב העת. לדוגמה, האימפקט פקטור לשנת 2003 לכתב עת X יחושב כך:
המדד הוא תלוי-תחום, ואינו אבסולוטי. לדוגמה, אחוז הציטוטים בשנתיים הראשונות לקיומו של מאמר ביחס לסך הציטוטים שיקבל המאמר במהלך חייו נע בין 1-3 אחוזים במתמטיקה ופיזיקה ל-5-8 במדעים הביולוגיים. משום כך הוא משמש בעיקר בתחום מדעי הטבע והרפואה. עיתונים רפואיים מקבלים לרוב ערכים גבוהים במיוחד. כך למשל, מתגאה ה-New England Journal of Medicine באימפקט פקטור של 52, בעוד שמספר כתבי עת המתמחים בתחומים מסוימים מקבלים מדד נמוך מ-5.
שלושת כתבי העת, Nature ,Science ו-cell נחשבים ליוקרתיים. בשנת 2011 האימפקט פקטור של Nature היה 52, של Science היה 49 ושל cell היה 32.
ביקורת
מבקרי המדד, בהם ד"ר יוג'ין גארפילד ממציא המדד, טוענים כי נעשה בו שימוש לא נכון ולעיתים גם מניפולטיבי. בין היתר נטען שחלון הזמן עליו מבוסס המדד הוא קצר מדי ותלוי תחום - במיוחד במחקר חלוצי, שהחשיבות שלו עשויה להתברר רק לאחר מספר שנים. חברת תומסון רויטרס, הבעלים הנוכחיים של המכון המפרסם את המדד, קראה לקהילה האקדמית בין היתר שלא להשתמש במדד לשם הערכת איכות חוקרים, וכן שלא להשוות בין כתבי עת שלא מאותה קטגוריה. בנוסף, מחקרים אחדים טענו שכתבי עת המפרסמים מאמרים בגישה חופשית, זוכים לציטוטים בשיעור גבוה יותר. במקביל לביקורות נוצרו מדדים חדשים למטרות שונות כגון: h-index, מדד ה–SRI, ומדדים נוספים שנועדו להערכת כתבי עת כגון Eigenfactor.
ציטוט בכפייה
אחד הביטויים של מניפולציות במדדים מבוססי ציטוטים הוא ציטוט בכפייה: הוא מתרחש כאשר עורכים של כתבי עת אקדמיים מאלצים מחברי כתבי יד להוסיף ציטוטים לכתב העת המפרסם, או למאמרים שפרסם העורך, למרות שאין הם תורמים לכתב היד. בסוף 2019, הודיעה ההוצאה לאור אלסוויר שהיא חוקרת מאות מקרים של ציטוט בכפייה. בתחילת 2020, כתב העת nature פרסם מקרה שבו עורך אילץ מחברים להוסיף עשרות ציטוטים למאמרים שלו, במשך שנים רבות. העובדה שמחברים רבים כל-כך שיתפו פעולה עם העורך, במשך זמן רב כל-כך, זעזעה את הקהילה האקדמית.
יוליה ויידה
יוליה ויידה (במקור ריכטר, בהונגרית: Vajda Júlia; טרנצ'ין, 10 בספטמבר 1913 – בודקסי, 1 במאי 1982) הייתה ציירת וגרפיקאית יהודייה-הונגרייה, חברה בקבוצת האמנים שנקראה בית הספר האירופי.
קורות חיים
יוליה ויידה נולדה במשפחה יהודית כבתם של סוחר התבואה ינה ריכטר ושל אולגה לקס (1884–1955). בין 1935 לבין 1939 למדה בבית הספר לאמנויות יישומיות ובבית הספר הפתוח של וילמוש אבא-נובאק. בין השנים 1946–1948 הייתה חברה בבית הספר האירופי. בשנים 1961–1963 התגוררה בפריז. היא הכירה את בעלה הראשון, את הצייר היהודי-הונגרי לאיוש ויידה, בשנת 1935, כשעברה מברטיסלאבה להונגריה. בתקופה זו הכינה פסטלים ליריים עדינים ועבודותיה היו דיוקנאות עצמיים וציורי טבע. בעלה נפטר בגיל 33 (בתקופת מלחמת העולם השנייה). משנת 1946, יחד עם בעלה השני יוז'ף יקוביץ', הציגה בתערוכות של בית הספר האירופי ושל קבוצת האמנים המופשטים ההונגרית. עבודותיה היו פרפרזות מקראיות אניגמטיות סוריאליסטיות וצורות כרומוזום דקיקות ורוקדות. היא ציירה את סנטאנדרה בשנת 1948, ובאותה השנה קיימה את תערוכת היחיד הראשונה שלה. לאחר שנה זו נדחקה מהציבור האמנותי וציירה פחות יצירות. בין השנים 1956–1997 עבדה בלונד, שוודיה, שם הכינה רישומים וצורות מעוקלות עדינות המזכירות נימים של צמחים, נימים ותמונות מופשטות ליריות קצביות. בתחילת שנות השישים יצרה רישומי גיר עם אפקט מוזיקלי וביטוי קצבי ובסוף שנות השישים עסקה יותר ויותר במה שמכונה הרמוניה וקצב של מישורי צבע טהורים.
עבודותיה האופייניות: קומפוזיציה (1960); דמות כנפיים (1960); מעגלים ומלבנים (1977); תמונה אדומה (1974); מדרגות (1974–1979).
קברה נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (17 ג-4–17).
שורה 19
שורה 19 (ברוסית: Ряд 19) הוא סרט קולנוע המשתייך לז'אנר סרטי מתח ואימה, בכיכובה של סבטלנה איוואנובה. הסרט ייצא לאקרנים במזרח אירופה בשנת 2021. הסרט הופק בתמיכת קרן הקולנוע הרוסי הממשלתית.
בנדיקוט ננסי מפוספס
בנדיקוט ננסי מפוספס או בנדיקוט ננסי זנבתן (שם מדעי: Microperoryctes longicauda), הוא מין בנדיקוט קטן-בינוני בסוג בנדיקוט ננסי שאנדמי לגינאה החדשה. הוא תואר מדעית בשנת 1876 על ידי הזואולוגים וילהלם פטרס (Wilhelm Peters) הגרמני וג'אקומו דוריה (Giacomo Doria) האיטלקי ולו 4 תת-מינים. משמעות שמו המדעי היא: "חופר-כיס זעיר ארך-זנב". בטקסונומיות מסוימות, מין זה מפוצל לשני מינים: בנדיקוט מפוספס מזרחי ובנדיקוט מפוספס מערבי; עם זאת, חלוקה זאת אינה מקובלת עדיין על ארגוני שימור בינלאומיים.
שורה 19
הרופאה יקטרינה חוששת לטוס במטוסים מילדותה, ולכן היא בוחרת בכלי תחבורה בטוח יותר עבורה, למשל, רכבת או מכונית. עם זאת, לא תמיד ניתן לתכנן הכל מראש ופעם אחת לילדה אין ברירה. יחד עם בתה דיאנה, בת 6, היא טסה במטוס בטיסת לילה ובמזג אוויר בעייתי. כל הפחדים שלה מתחילים לצבור כוח חדש כאשר נוסעי הטיסה מתים באופן מסתורי בזה אחר זה. יקטרינה, שנמצאת בהדרגה במצב של אימה, לא יודעת להתמודד עם הפחדים שלה ואיך תוכל לשרוד את הסיוט הזה.
תקציר עלילה
מטוסים נחשבים לאחד מכלי התחבורה הבטוחים ביותר, אך האם זה באמת כך? חלל סגור וצפוף שמטפס לגובה כשאפילו הנוסעים הנועזים ביותר חשים חרדה. מה אם הפחד הזה לא מתעורר במקרה? הדמות הראשית, ד"ר יקטרינה, מוצאת את עצמה בטיסה שעלולה להיות האחרונה, היא תצטרך להתמודד עם הפחדים שלה פנים אל פנים, כאשר יחד עם בתה דיאנה בת ה-6, הן טסות בטיסת לילה במזג אוויר גרוע, שהופך לסדרת אירועים מצמררים. בתא המטוס הריק למחצה, מקרי מוות בלתי מוסברים של נוסעים מתחילים להתרחש בזה אחר זה. כשהיא מאבדת את גבולות המציאות, הגיבורה תצטרך להתמודד עם הפחד שלה עצמה ולחיות מחדש את הסיוט שלה עוד מימי ילדותה.
הפקה
צילומי הסרט צולמו במוסקבה ובמחוז מוסקבה והושלמו בפברואר 2020. בתחילה מונה סטפן קורשונוב לבמאי עם יוליה סניגיר ופיוטר פיודורוב בתפקידים הראשיים, אך בהמשך מונה אלכסנדר בבאייב לבמאי, שליהק שחקנים אחרים לתפקידים הראשיים.
בנדיקוט ננסי מפוספס
תיאור
הבנדיקוט המפוספס הוא המין הגדול בסוגו; אורך ראשו וגופו 24–30 סנטימטרים, אורך זנבו 17–25 סנטימטרים ומשקלו 350–670 גרם. הוא זהה בגודלו לבנדיקוט סראם, אך קטן ממיני הבנדיקוט הקוצני. מבנה גופו מקושת וגוצי, ראש משולש עם חרטום מוארך ומחודד. אוזניו קצרות וקירחות ועיניו ואפו קטנטנים. זנבו הדקיק ארוך במיוחד. בדומה לשאר הבנדיקוטים, גם למין זה יש טפרים ארוכים וגדולים שמשמשים אותו לחפירה באדמה בחיפוש אחר מזון. אין הבדל בגודל בין הזכר לנקבה.
הפרווה של הבנדיקוט המפוספס קצרה וזיפית. צבעה הכללי משתנה במעט בין תת-המינים, ונע בין חום-אפרורי לחום בהיר, חום זהוב או חום אדמדם, בעוד שהצד התחתון לבנבן או אפרפר. לאורך גבו של הבנדיקוט, יש מספר פסים אנכיים כהים שמופרדים זה מזה ברצועות שיער בהירות שהעניקו למין את שמו. כמות הפסים וצבעם משתנים על פני האזור הגאוגרפי, ונוטים להיות בולטים יותר במזרח מאשר במערב. התבנית המפוספסת משתרעת לרוב גם על הראש והפנים, בעוד שהלחיים והסנטר לבנים. החוטם, האוזניים והגפיים חשופים וורודים. הזנב ורוד כהה ברובו ולבן בקצהו.
תפוצה וביולוגיה
הבנדיקוט המפוספס אנדמי לגינאה החדשה, בה הוא מצוי הן בצד של פפואה והן בצד של אינדונזיה. טווח התפוצה שלו משתרע לאורך רכסי ההרים של הקורדילרה הניו-גינאית החוצה את האי ממזרח למערב, ובכלל זה רכס אואן סטנלי, רכס ביסמרק ורכס מאוקי. יש אוכלוסייה מבודדת גם ברכס ארפק בחצי האי ראש-ציפור.
בדומה לשאר המינים בסוג, בית הגידול של הבנדיקוט המפוספס מורכב מיער גשם טרופי לח ויער עננים על מדרונות הרריים גבוהים ברום 2,500-1,000 מטר מעל פני הים, אך הוא מצוי גם ביערות טחב ננסיים, בתה הררית וכרי דשא תת-אלפינים בגבהים יוצאי דופן ברום 4,000 מטר.
מצב
הבנדיקוט המפוספס מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), נוכח תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה, ומאחר שלא סביר שמספריו ירדו בעתיד הקרוב ברמה הנדרשת כדי להעפיל לקטגוריה מאוימת יותר. ההערכה היא, שגם לאחר שהמין יפוצל לשניים, המצב יישאר דומה. הבנדיקוט מאוים ברמה המקומית על ידי ציד, בירוא יערות וטריפה על ידי כלבי בית. הוא מצוי במספר אזורים מוגנים בפפואה ואינדונזיה.
צריף ניסן
צריף ניסֶן (מאנגלית Nissen hut) הוא מבנה ארעי בצורת חצי גליל, העשוי מפח גלי שפותח על ידי הצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה, במבנה זה הקירות והגג יוצרים חתך של חצי עיגול.
המבנה נקרא על שמו של פיטר נורמן ניסן (Peter Norman Nissen), מהנדס מכרות וממציא קנדי-אמריקאי שפיתח אותם. מבנים אלו שימשו לבניית מחנות צבאיים במדינות חבר העמים הבריטי, שימוש נרחב במבנים אלו נעשה בימי מלחמת העולם השנייה גם על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית. בימי המנדט הבריטי נבנו בארץ צריפי ניסן רבים וכן מבנים נוספים בעלי גג מעוגל מפח גלי.
בין היתר צריפי ניסן היו במחנה שדמה שהיה בסיס הקבע של גדוד הנח"ל המוצנח (גדוד 50).בישראל השם "צריפי ניסן" הוא כינוי כללי למבנים בעלי גג פח מעוגל.
פונטיאק סטאר צ'יף
פונטיאק סטאר צ'יף (באנגלית: Pontiac Star Chief) היא מכונית סלון אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האמריקאית פונטיאק מבית ג'נרל מוטורס בין השנים 1954–1966.
דור ראשון - יוצר בשנת 1954
דגמים:
דור שני - יוצר בין השנים 1955–1957
דגמים:
דור שלישי - יוצר בשנת 1958
דגמים:
דור רביעי - יוצר בין השנים 1959–1960
דגמים:
דור חמישי - יוצר בין השנים 1961–1964
דגם:
באבא נובק
באבא נובק (ברומנית Baba Novac, בסרבית Старина Новак - סטארינה נובק, כלומר "נובק הזקן", נ' בערך 1530 פורצ', סרביה - 5 בפברואר 1601 קלוז' (קולוז'וואר) היה איש צבא ושכיר חרב סרבי, לוחם נגד הכיבוש העות'מאני בבלקן, הצטיין כאחד מקציניו של מיכאי האמיץ, שליט ולאכיה. נחשב לאחד הגיבורים הלאומיים של סרביה ובו זמנית לאחד מגיבוריה של רומניה. בזמן שנמצא בשליחות דיפלומטית, נעצר והורשע על ידי השלטונות ההונגריים בטרנסילבניה באשמת שוד, נידון למוות והועלה על הגרדום בעיר קלוז' בשנת 1601. ברומניה הוא ידוע בכינויו הטורקי באבא נובק, דהינו "אבא נובק". כינויו בסרבית הוא "נובק הזקן".
חייו בסרביה תחת הכיבוש הטורקי
נמלט בגיל צעיר ממקום הולדתו אל היערות מסביב ולחבל טימוק (עמק הטימוק) (Timočka krajina), שבו הצטרף להיידוקים. אצלם, מ"הארמבאשה" (מנהיג היידוקים) ותיק למד את אמנות הלחימה. הקים חבורת היידוקים (צ'טה) משל עצמו והתחיל בפעולות גרילה נגד הכובשים העות'מאנים. ידידו הבלתי נפרד מאותה תקופה ולאורך כל שנות חייו היה הכומר סאסקה.
פשיטות לתוך בולגריה
מאוחר יותר, אחרי מתקפתו של מיכאי האמיץ על חיל המצב הטורקי באי אדה קאלה, נכנס באבא נובק לשרותו של השליט הוולאכי בערך בגיל 65 ונותר לו נאמן עד יום מותו. לפי עדות הכרוניקון הטורקי מוסתפה סלניק, בחודש יוני 1595 לוחמים של מיכאי האמיץ ובראשם באבא נובק חצו את הדנובה, קראו למרד האיכרים הבולגרים, תקפו ושדדו את הערים ניקופול וטורטוקאיה שבשליטת הטורקים ואחר כך המשיכו בפשיטתם עד לוורנה והים השחור.
באותה שנה, בחודש אוגוסט, השתתף נובק בקרב קלוגרן ובאוקטובר לקח חלק בגירוש הטורקים מטרגובישטה, בוקרשט וג'ורג'יו.
שליחות צבאית אחרת שפרסמה אותו כאחד מקציניו המצטיינים של מיכאי, הייתה הפשיטה הנוספת באפריל 1596 לתוך תחום האימפריה הטורקית. בראש קבוצה של 1500 לוחמים חצה את הדנובה וכבש את העיר פלבן בבולגריה. לפי מקור מהחצר בפראג, אנשי באבא נובק שדדו 4000 דוקטים ולקחו כבני ערובה 70 יהודים ו-400 טורקים עשירים. שחררו אותם לאחר מכן תמורת כופר של 400,000 טאלרים. 500,000 דוקטים נוספים קיבלו בנוסף ככופר תמורת שחרורם של אשתו, בנו ובתו של העשיר מיכאלולו.
באבא נובק הגיע מאוחר יותר להרי הבלקן, עד לסופיה. עם 700 היידוקים עשה מארב על שיירה טורקית בפיקודו של חסן פאשה שחצה את ההרים במטרה לפגוש את הסולטאן בסופיה. נובק תקף את השיירה, הבריח את חסן ואת לוחמיו ולקח שלל רב שכלל כלי נשק, דברי מזון, עגלות וסוסים. השליט מיכאי שבע הרבה נחת מפעולה זו ומינה את נובק לאחד מחברי מפקדתו הקבועה.