cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812)
השלב השני של המלחמה
הנסיך פרוזורובסקי המבוגר נכשל ביישום פעילות צבאית התקפית. הוא ניסה לכבוש מספר מבצרי גבול אך ללא הצלחה ובהתאם להחלטת הקיסר נשלח לאזור פיוטר בגרטיון. ב-9 באוגוסט נפטר הנסיך פרוזורובסקי והפיקוד העליון עבר רשמית לבגרטיון. הכוחות הרוסים עברו לגדה הדרומית של הדנובה ללא כל התנגדות עות'מאנית. הסיבה הייתה נעוצה בכך שהכוח העות'מאני העיקרי עבר לסרביה. הרוסים מצידם שלחו לסרביה רק כוח צבאי מוגבל בהיקף של 3000 חיילים שלא הצליח להגיע לגבולות הנסיכות. כתוצאה מכך, נחלו הסרבים תבוסה והורגשה נהירת אוכלוסייה סרבית לשטחי האימפריה האוסטרית.
הרוסים הצליחו להתקדם דרומה בוולאכיה וניצחו את העות'מאנים במספר קרבות. גם מצודת איזמאיל נכנע לרוסים לאחר מצור ממושך. לאור הבעיות בחזית, החליטו העות'מאנים על ריכוז צבא באזור רוסה תוך קבלת תגבורת מהכוח שלחם בסרביה. כתוצאה מניוד הכוח העות'מאני ניצלו הסרבים מתבוסה רבתית. לאור הגידול המשמעותי של הכוח העות'מאני, החליט בגרטיון להעביר את מרבית כוחותיו צפונית לדנובה והותיר כוחות מצומצמים דרומית לנהר.
בחזית הקווקז הצליח הכוח הרוסי לכבוש מספר מבצרים. לאחר חזרת הצבא מגזרת צפון הדנובה התפטר בגרטיון מהפיקוד ובמקומו מונה הרוזן קמנסקי. הוא הגיע לאזור במרץ 1810 והחל בפעילות התקפית נרחבת. הרוסים החלו במצור על רוסה ומבצרים נוספים בבולגריה והצליחו בכיבוש חלקם. כוח משמעותי נשלח גם לסרביה. העות'מאנים בקשו הפסקת אש, אך בקשתם נדחתה.
ב-10 ביוני החלו הרוסים לצור על מבצר שומלה, שהיה המבצר העות'מאני המרכזי באזור. בשל העובדה שהרוסים פיצלו את כוחותיהם וניהלו במקביל מצור על רוסה, שומלה ווארנה הם נכשלו בכיבוש היישובים. ב-26 באוגוסט נערך קרב ליד העיר רוסה, במסגרתו ניסו העות'מאנים לשחרר אותה מהמצור, אך הם הובסו וב-15 בספטמבר נכבשה העיר על ידי הרוסים. בחזית הסרבית, הצליחו כוחות סרבים בתמיכת כוח רוסי לשחרר כמעט את כל שטח הנסיכות מהעות'מאנים.
ב-1811 חלה הרעה ביחסים בין רוסיה לבין צרפת שהובילה למתיחות צבאית בין המדינות. בשל המצב הורה הקיסר להעביר חמש אוגדות צפונה ופקד על הכוח שנשאר להתרכז בהגנה על מבצרים שכבר נכבשו. הוא גם ביקש להגיע להסכם לפיו הגבול של רוסיה יהיה לאורך הדנובה. מפקדי הצבא במקום הודיעו שבתנאים הללו לא ניתן יהיה להגיע להסכם. צרפת והאימפריה האוסטרית פעלו נמרצות מול העות'מאנים כדי שלא יסכימו להפסקת הלחימה. במרץ 1811 מונה מיכאיל קוטוזוב למפקד הכוחות הרוסים בזירה, אשר מנו רק 45 אלף חיילים (מחצית מהכוח שנשלח בשנים שעברו), לעומת 70,000 חיילים עות'מאנים. לאור ניסיונו הוא העריך שהעות'מאנים יחליטו להתרכז בכיבוש בוקרשט. בהתאם לכך ניתב קוטוזוב כוחות ממספר מבצרים וריכז את עיקר צבאו בסביבת העיר רוסה. בהיעדר פעילות התקפית מצד הרוסים, החלו העות'מאנים להתקדם והגיעו לסביבות רוסה. ב-22 ביוני התחולל קרב בו הובסו העות'מאנים והחלו בנסיגה. למרות הניצחון, החליט קוטוזוב לסגת מרוסה ולחצות עם כוחותיו לגדה הצפונית של הדנובה.
קוטוזוב הבין שכדי להכריע את המלחמה עליו להעביר חלק מכוחותיו לגדה הדרומית ובכך לכתר את העות'מאנים ולנתק את הקשר שלהם עם הפיקוד העליון שלהם בדרום. ב-1 באוקטובר חצו הרוסים את הדנובה ופתחו במתקפה בכוח שמנה 5,000 חיילי רגלים, 2,500 פרשים ו-38 תותחים. העות'מאנים שלא היו מוכנים לקרב ולא ציפו כלל שרוסים יתקפו אותם בגדה הדרומית נטשו את המחנה ונסוגו לרוסה. לאחר שהשתלטו הרוסים על הגדה הדרומית, הם נצלו את יתרון הגובה שלה מול הגדה הצפונית, הציבו סוללות תותחים על החוף והחלו בהרעשה ארטילרית כבדה על המחנה העות'מאני שמוקם בגדה בצפונית. הפיקוד העות'מאני העליון ביקש הפסקת אש ונענה בשלילה. המפקד העות'מאני העליון בגזרה נטש את החזית ונמלט לרוסה. בשלב זה, נכנסו ספינות הצי הרוסי לדנובה והשלימו את כיתורם של העות'מאנים בגדה הצפונית.
עד לאמצע אוקטובר הצליחו הרוסים להתקדם לשטחי בולגריה והכוח העות'מאני נסוג לכיוון סופיה.
נובוקוזנצק
נוֹבוֹקוזנצק (ברוסית: Новокузнецк) היא העיר הוותיקה והגדולה במחוז קמרובו. העיר, השוכנת על גדות נהר טום, מהווה מרכז של תעשיית הפלדה ומכרות פחם ומתאפיינת בתנאי סביבה מזוהמים. על פי משרד הגנת הסביבה הרוסי, העיר נמצאת במקום הרביעי בין הערים המזוהמות במדינה.
העיר נובוקוזנצק מהווה מרכז של מטרופולין בו מתגוררים מעל למיליון תושבים. בתקופת ברית המועצות הוענקו לעיר עיטור מהפכת אוקטובר (1981) ועיטור הדגל האדום של העמל (1971) על תרומת תושביה לפיתוח תעשיית הפלדה.
היסטוריה
נוכחות רוסית באזור החלה בתחילת המאה ה-17. בשנת 1617 באזור הוקם אוסטרוג קוזנצקי וזה הייתה תחילת יישוב רוסי קבוע באזור. ב-1682 נערך באזור קרב משמעותי עם השבטים הנודדים שהסתיים בניצחון רוסי. עם הזמן סביב האוסטרוג הוקמו יישובים נוספים. במהלך כל תקופת המאה ה-18 באזור היו קרבות בין הצבא הרוסי שהתבסס באוסטרוג לבין השבטים המקומיים. בשנת 1830 הוקם מבצר חדש שהיה חלק חשוב בקו הגנת הגבול של האימפריה הרוסית. המבצר אף פעם לא עמד במתקפה. לקראת שנות ה-40 של המאה ה-19 חשיבותו ירדה והוא הועבר לניהול השלטון המקומי. תקופה מסוימת במקום היה כלא לפושעים פליליים. המקום מהווה עתה מוזיאון היסטורי.
לקראת 1834 העיירה הגיעה ל-1500 תושבים ואושרה תוכנית כוללת לפיתוחה. בתחילת המאה ה-20 העיירה הייתה רחוק ממרכזי התעשייה והמסחר. הרכבת הטרנס-סיבירית עברה רחוק מהעיר ולא תרמה לפיתוחה. בתחילת המאה ה-20 העיר למעשה הייתה כפר גדול. בכל העיר היו כ-560 בניינים מהם רק 13 בנייני אבן. אוכלוסיית העיר הייתה קצת מעל 4 אלף תושבים. בשנת 1918 בעיר הוקם שלטון סובייטי אך תוך זמן קצר הוא הופל בלחץ הצבא הלבן. בסוף שנת 1919 השלטון הסובייטי בעיר חודש.
בשנת 1926 התקבלה החלטה לפתח באזור מכרות פחם ולפעול להקמת מפעלי פלדה. בשנת 1931 על בסיס מפעל פלדה הולך ומוקם הוחלט לפעול להקמת עיר חדשה. ב-2 במרץ 1932 הוחלט לאחד את כל יישובי האזור לעיר חדשה ושמה "נובוקוזנצק" (קוזנצק החדשה).
במאי 1932 שמה שונה ל"סטלינסק" וזה היה שם של העיר עד לשנת 1961.
בשנת 1989 העיר הייתה בין מרכזי השביתות של פועלי המכרות. בתחילת שנות ה-90 אוכלוסיית העיר הגיעה לכ-600 אלף תושבים. במהלך שנות ה-90 בעקבות מיתון תעשייתי ברוסיה מפעלי הפלדה הקטינו מאוד את היקף הייצור ותושבים רבים עזבו את העיר. גם כיום העיר לא חזרה לגודל אוכלוסייה שהייתה בה לפני כ-20 שנים.
בתחילת המאה ה-21 החל שיקום של התעשייה הכבדה בעיר.
העיר מהווה מרכז תחבורתי אזורי ובקרבת העיר פועל נמל תעופה ממנו יוצאות טיסות סדירות פנים ארציות.
בהיותה מרכז תעשיית פלדה ופחם כבר בשנת 1930 הוקמה בעיר אוניברסיטה טכנית להכנת כוח אדם הנדסי למפעלים באזור. בהמשך הוקמו בעיר מוסדות השכלה גבוהה נוספים.
רוב אוכלוסיית העיר נוצרית, אך לצדם מאמיני דתות אחרות. במקום גם קיימת קהילה יהודית המונה כמה אלפי משפחות ומאז סוף שנות ה-90 של המאה ה-20, תנועת חב"ד מסייעת לקהילה בארגון החגים.
ספורט
מועדוני הספורט הגדולים בעיר הם מועדון ההוקי קרח מטאלורג נובוקוזנצק ומועדון הכדורגל נובוקוזנצק.
אקלים
במשך כ-160 ימים בשנה הקרקע מכוסה בשלג.
גביע המדינה בכדורגל 1989/1990
גביע המדינה בכדורגל 1989/1990 הייתה התחרות ה-52 מאז היווסדה וה-37 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו בספטמבר 1989 והסתיימו ב-4 ביוני 1990.
הפועל כפר סבא ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בגביע השלישי שלה.
השלבים המוקדמים
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב השמיני לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגה לאומית.
שתי קבוצות מהליגה הבכירה הודחו כבר בסיבוב השמיני בידי קבוצות מהליגה השנייה
בית"ר תל אביב הודחה בידי הפועל תל אביב (ששיחקה באותה עונה בליגה השנייה) כאשר הפסידה לה 1-3 ובאותה תוצאה ניצחה מכבי יבנה את הפועל ירושלים
4 קבוצות עלו לשמינית הגמר ללא משחק:
שלבי הגמר
הקבוצה שאירחה את המשחק הראשון במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
יחסי אורוגוואי–אנדורה
יחסי אורוגוואי–אנדורה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לנסיכות אנדורה. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-27 בנובמבר 1996; לאחר שאנדורה אימצה חוקה חדשה שהקימה את המדינה כדמוקרטיה פרלמנטרית.
בנובמבר 2006, נשיא אנדורה, אלברט פינטאט, ביקר באורוגוואי להשתתף בפסגה XVI האיברו-אמריקאית במונטווידאו. בהיותו באורוגוואי, נפגש הנשיא פינטאט עם נשיא אורוגוואי טאבארה ואסקס.
ביילן
ביילן (בהולנדית Beilen) הוא כפר במחוז דרנתה אשר בהולנד.
בכפר נמצאו שרידים של בתי קברות עתיקים. ב-8 באוגוסט 1820 כל המבנים בכפר נשרפו למעט הכנסייה. בקצה המזרחי של הכפר נמצאת תחנת רכבת. ב-2 בדצמבר 1975 נחטפה רכבת בכפר והחוטפים ירו בנהג ושני נוסעים והרגו אותם.
אוכלוסיית הכפר מנתה בשנת 2006 9,656 תושבים ושטחה הוא 3,283 קילומטרים רבועים.
אל טורקל
אל טורקל (בספרדית: El Torcal de Antequera) הוא שמורת טבע ברכס ההרים סיירה דל טורקל (Sierra del Torcal) הממוקמת כ-14 קילומטרים מדרום לעיר, ליד הכביש המהיר ב שבקהילה האוטונומית אנדלוסיה בדרום ספרד. היא ידועה בתצורות השטח יוצאות הדופן שלה, והיא נחשבת לאחד הנופים הקרסטיים המרשימים ביותר באירופה.
ביולי 1929 הוגדר האזור כ"אזור טבעי מוגן אנדלוסי בעל עניין לאומי" (Espacio Natural Protegido Andaluz de interés Nacional). באוקטובר 1978 הוגדר שטח בן 11,170 דונם כפארק שמורת טבע (Parque de la reserva Natural), וב-1989 הוא הוגדר "אזור טבע" (Paraje Natural). ב-2016 נוספה השמורה יחד עם הדולמנים: דולמן מנגה, דולמן ויירה ותולוס אל רומרל שליד אנטקרה וההר פניה דה לוס אנמורדוס, צפונית-מזרחית לאל טורקל, לרשימת אתרי המורשת העולמית של ארגון אונסק"ו בשם "אתר הדולמנים של אנטקרה". חמשת האתרים מהווים מכלול חשוב הקשור לתרבות של התקופה הנאוליתית.
גאולוגיה
סיירה דל טורקל (או אל טורקל) הוא רכס הרים קטן המפריד בין הערים אנטקרה מצפון ומאלגה מדרום. יש בו ארבעה קטעים גאולוגיים: סיירה פלאדה (Sierra Pelada), טורקל אלטו (Torcal Alto), טורקל באחו (Torcal Bajo) וטאחוס אי לדרס (Tajos y Laderas). הנקודה הגבוהה ביותר באל טורקל היא קמורו דה לאס סייטה מסאס (Camorro de las Siete Mesas, 1,336 מטרים) בטורקל אלטו.
אבן הגיר מתקופת היורה היא בת כ-150 מיליון שנה, והושקעה במסדרון ימי שהשתרע ממפרץ קדיס עד אליקנטה בין האוקיינוס האטלנטי הנוכחי לים התיכון. קרקעות ימיות אלו התרוממו לגובה של למעלה מ-1,300 מטר בתקופת השלישון, כחלק מהקימוט האלפיני, וכתוצאה מכך נוצר רכס הרים צנוע הבנוי שכבות אבן גיר אופקיות, דבר נדיר באנדלוסיה. מאוחר יותר, סדרה של שברים, סדקים והעתקים בזוויות ישרות (בדרך כלל צפונית-מערבית לדרומית-מזרחית וצפונית-מזרחית לדרומית-מערבית) נוצלו על ידי תהליכי סחיפה ויצרו את הסמטאות בין גושי אבן הגיר הגדולים הנראים כיום. הגושים עצמם היו נתונים לתהליכים של המסה על ידי מים חומציים (קרסטיפיקציה) ולהתפצלות בשל תהליכי קפאון-הפשרה, שפעלו על שכבות אבן הגיר האופקיות וגרמו לצורות השונות הנראות כיום, שרבות מהן דומות לחפצים יומיומיים וקרויים על שמם. כמו "הספינקס", "הכד", "הגמל", "הבורג" וכו'. משטחים שטוחים אחרים עברו קרסטיפיקציה והפכו לטרשים מחוספסים שבהם ההליכה קשה.
כמו הרבה רכסי אבן גיר מסיבית, כולל אל טורקל מערות וצורות תת-קרקעיות אחרות, חלקן בעלות חשיבות היסטורית כמו "מערת השור" (Cueva del Toro) שבה נתגלו ממצאים מהתקופה הנאוליתית. מקור המערות קשור גם הוא להמסה של אבן גיר תת-קרקעית במי גשמים חומציים.
אל טורקל הוא שלוחה של הרכס הקשתי סיירה סובטיקה (Sierra Subbética), ונמצא בגובה בין 1,100 ל-1,400 מטרים. סלעים טרשיים וערוצים מתחלפים כל הזמן לצורות חדשות. עמודים גבוהים עשויים לוחות אבן בגדלים שונים נראים כאילו הונחו באופן מלאכותי זה על גבי זה.
ביולוגיה
באל טורקל נמנו 664 מינים של צמחים, ובהם מגוון גדול של פרחי בר, כולל כאלו הגדלים על סלעים כדוגמת Linaria anticaria, Saxifraga biternata, Linaria oblongifolia, Viola demetria, Saxifraga reuterana, רב-רגל פשוט (Polypodium cambricum) ומין הטבורית הנדיר Umbilicus rupestris, וצמחים אחרים כדוגמת שושנים, אדמוניות, ורד הכלב ו-30 מינים של סחלבים.
בעלי החיים כוללים מין אחד של דו-חיים, 11 מינים של זוחלים ובהם תלום-קשקשים מצוי ולטאה ספירית (Timon lepidus), 82 מיני עופות ובהם נשר מקראי, זג אדום-מקור ובז מצוי, ו-22 מיני יונקים, ובהם יעל איברי ויונקים פעילי לילה כדוגמת גיריות וסמורים ומכרסמים כדוגמת נברנים.
מתקני מבקרים
שמורת הטבע של אל טורקל נגישה באמצעות כביש מהכפר וייאנואבה דה לה קונספסיון (Villanueva de la Concepción). במרכז המבקרים טורקל אלטו יש מרכז מידע, מצפה כוכבים אסטרונומי, שירותים, חנות ומסעדה, עם שני חניונים, האחד בכניסה לפארק הטבע והשני ליד מרכז המבקרים. החנייה היא נקודת המוצא לטיול קצר לנקודת תצפית מרשימה ושלושה מסלולי הליכה מסומנים בצבעים הכוללים נקודות תצפית נוף רבות:
מרכז המבקרים מארגן פעילויות, מסלולים וביקורים מחוץ לשבילי ההליכה הציבוריים. בגלל הטמפרטורה הקיצונית בקיץ ובחורף, מתרחשים רוב הביקורים באביב ובסתיו.
בריסטול 404
בריסטול 404 (אנגלית: Bristol 404) היא מכונית סלון - קופה יוקרתית, 2 מושבים, מתוצרת יצרנית המכוניות הבריטית בריסטול אשר יוצרה בין השנים 1955–1958.
בסך הכל יוצרו 52 יחידות. מנוע הבריסטול 404 היה מבוסס על דגם ב.מ.וו 326 הגרמני.
חברת "בריסטול אירופליין" - חברה לייצור מטוסים, התחילה לבנות מכוניות יוקרה, במהדורות מאוד מוגבלות לאחר מלחמת העולם השנייה.
סורת אל-אנשקאק
סורת אל-אִנְשִקאק (בערבית: سورة الانشقاق) היא סורה מספר 84 בקוראן, והיא מונה 25 פסוקים.
שם הסורה
שם הסורה נגזר מהפסוק הראשון בה, ומשמעותו היא "קריעת הרקיע".
תוכן הסורה
הנושא המרכזי של הסורה הוא יום הדין.
פסוקים 1–5 מתארים את התבקעות השמיים והארץ, אירועים אשר לפי המסורת האסלאמית יתרחשו באחרית הימים.
פסוקים 6–15 מתארים את רחמיו של אללה כלפי חלק מהאנשים ואת זעמו כלפי האחרים.
פסוקים 20–25 מדברים על השכר והעונש שיהוו לכאורה חלק מיום הדין.
במסורת האסלאמית
ישנו חדית' שבו נטען כי מוחמד, נביא האסלאם, אמר כי זה אשר מתמיד בקריאת סורת אל-אנשקאק, ינצל לכאורה ביום הדין. האימאם ג'עפר א-צאדק גרס כי אללה יגשים את משאלותיו של המתמיד בקריאת סורה זו. נוסף על כך, חלק מחכמי האסלאם ממליצים על קריאת הסורה בשעת הלידה, ובימים של הירח המלא.
טוהר המידות
טוהר המידות הוא נורמות וכללי התנהגות מחייבים לאדם, בפרט אדם הנושא תפקיד ציבורי. טוהר המידות מחייב הימנעות מניגוד עניינים, משיקולים זרים, ממשוא פנים ומניצול מעמד. נורמות אלה מוסדרות בחוקים, בנהלים ובפסקי דין, וגם במנהג ובציפיות של הציבור. הדרישה לטוהר המידות נכללת באחדים מחוקי ישראל.
אטימולוגיה
מבקר המדינה יצחק נבנצל ציין כי
חיים כהן ציין כי "לשון 'טוהר־המידות' אינה מצויה במקורותינו. אולי נחמה פורתא היא שלשון מקבילה לזו אינה מצויה גם בשפות אחרות" והוסיף: "בלטינית, וממנה באנגלית ובצרפתית, המונח הקרוב ביותר לטוהר־המידות הוא Integras, integrity, intégrité. בגרמנית מדברים על Unbeschoitenheit, מעין חוסר פגם; ואילו 'טוהר־המידות' Sittenreinheit, שמור למוסר מיני בלבד. הטוהר עצמו הוא Puritas, purity, pureté, ובכוח גם טוהר־המידות בכלל זה."
לחוקי מדינת ישראל נוסף המושג "טוהר המידות" בתיקון לחוק מבקר המדינה, תש"ט-1949, שבו נדרש מבקר המדינה לבדוק האם הגופים המבוקרים "נהגו בחסכון וביעילות ובטוהר המידות".
בחקיקה ובפסיקה
אחדים מחוקי ישראל עוסקים בטוהר המידות, ובהם:
החוקים אינם מפרטים מה נכלל בטוהר המידות או בפגיעה בטוהר המידות, ולכן גבולותיו של מושג זה נתונים לפרשנות. מבקר המדינה יצחק נבנצל ציין שבמצב זה
בהתאם לכך ציינה היועצת המשפטית של משרד מבקר המדינה, נורית ישראלי, כי " במהלך השנים הצטברו דוחות מבקר המדינה העוסקים במגוון נושאים וגופים מבוקרים, נוצקו הרבה תכנים לביקורת, וכיום יש רשימת עניינים שיש להם תיוג של פגיעה בטוהר המידות." בחלק מהמקרים נורמות שקבע המבקר הוטמעו בחקיקה. דוגמה: לאחר דוחות ביקורת אחדים שבהם הצביע מבקר המדינה על מעבר של עובד מדינה לעבודה בגוף שמולו עמד כעובד מדינה כפגיעה בטוהר המידות, נחקק חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר הפרישה), הקובע הגבלות בתחום זה, ובהן תקופת צינון.
נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, ציין כי "טוהר המידות משמעותו התנהגות הוגנת וישרה של עובד הציבור. שירות ציבורי שמידותיו אינן טהורות ושכפיו אינן נקיות הוא שירות ציבורי לא מוסרי. זהו שירות ציבורי שאינו משרת עוד את הציבור. הוא מופקע מן הסמכות המוסרית לפעול בשם הציבור ולמענו."
ההתאחדות הרב-תחומית ללימודים פסיכדליים
ההתאחדות הרב-תחומית ללימודים פסיכדליים (באנגלית: Multidisciplinary Association for Psychedelic Studies או MAPS) היא ארגון רב-תחומי ללא מטרת רווח הפועל להעלאת המודעות וההבנה של חומרים פסיכדליים. היא נוסדה ב-1986 על ידי ריק דבלין ומבוססת כעת בסנטה קרוז, קליפורניה.
הארגון מממן מדי שנה, באמצעות תרומות, מחקרים על חומרים משני תודעה שונים: LSD, מריחואנה, האיבוגה האפריקאית וגם האייוואסקה, מרקחת צמחים שמקורה באמזונס. אחד הניסויים הקליניים נערך במרכז לבריאות הנפש בבאר יעקב ובדק את השפעות ה-MDMA על הפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD).
הניסוי נערך במקביל בארצות הברית ונמצא כיום בשלב השלישי, לאחר שטיפול בשלב השני הגיע לתוצאות בהן 68% מתוך 107 נבדקים בקבוצת המינון לא עמדו בקריטריונים האבחוניים ל-PTSD בתקופה של 12 חודשים לאחר הטיפול השני באמצעות MDMA. כל המשתתפים בטיפול סבלו מ-PTSD כרוני ועמיד בטיפול במשך 17.8 שנים בממוצע. באוגוסט 2017 העניק מנהל המזון והתרופות האמריקאי מעמד "פורץ דרך" לטיפול.
משנה סדורה (הוצאת ספרים)
משנה סדורה היא הוצאת ספרים שייחודה בהוצאת מהדורה של המשנה שמפוסקת ומחולקת לשורות באופן שנועד להקל על ההבנה והשינון.
החידוש בהוצאה
הרעיון שעמד מאחורי ההוצאה, היה להעניק ללומד את האפשרות לראות את כל המשנה כיחידה אחת וכך להבינה מתוך ההקשר, כמעט ללא פירושים. המשניות מחולקות לשורות קצרות, לפי ההקשר, וכך יכולות להקרא כשירה. נוסף גם רווח בין קטעים שונים. בתחתית הדף צורף ביאורו של הרב אלישע בן אברהם מהורדנה - "קב ונקי" - שנדפס לראשונה בשנת ה'תנ"ז (1797). פירוש זה נבחר עקב היותו קצר ותמציתי, שעיקרו הסבר מילים לא מוכרות.
חצי האי קתיאוואר
קתיאוואר (באנגלית: Kathiawar) הוא חצי אי החודר אל תוך הים הערבי, נמצא בצפון חופה המערבי של הודו ומהווה (להוציא מובלעת דיו, ר' בהמשך) כשליש משטחה של מדינת גוג'ארט. שטח חצי האי כ-61,000 קמ"ר, ומספר תושביו כ-15 מיליון, רובם דוברי גוג'ראטית, שהם כרבע ממספר התושבים בגוג'ארט. מקור השם בשבט הקאתיס, אשר היגר לאזור במאה השמינית, ושלט על חלק גדול מגוג'ארט. חצי האי מהווה גרעינו, ותופס את מרבית שטחו, של אזור סאוראשטרה (באנגלית: Saurashtra).
משנה סדורה (הוצאת ספרים)
החידוש בהוצאה
בחלק מהמהדורות, מופיע תקציר של המשניות במסכת בסוף כל כרך. צורת הסיכום הושפעה מעבודה שכתב הרב דן בארי "כותרות התנ"ך", ובעידודו. זאת במטרה לאפשר ללומד או למורה לגשת לטקסט תוך מבט כוללני, מלמעלה למטה. בדומה לדרכו של פירוש המשנה לרמב"ם שמקדים הקדמות למשנה, וסדרים (קדשים וטהרות), ואף בביאור המשנה מקדים לבאר רקע כללי, לפני פירוש הסברות וביאורי המילים.
כמו כן, מצורפות טבלאות לסימון חזרות על הלימוד.
חצי האי קתיאוואר
היסטוריה
ההיסטוריה של חצי האי היא חלק אינטגרלי של מההיסטוריה של גוג'ארט בכלל ושל סאוראשטרה בפרט.
משנה סדורה (הוצאת ספרים)
החידוש בהוצאה
הספרים מודפסים בכמה גדלים, ממהדורות כיס ועד למהדורות בגודל A4.
היסטוריה
בשנת תשנ"ב (1992) הוציא הרב אליהו דורדק את המהדורה הראשונה של "משנה סדורה".
חצי האי קתיאוואר
היסטוריה
מכאן ואילך, במבחינה פוליטית וארגונית, פרט לדיו, קורות חצי האי הם חלק מאלה של סאוראשטרה.
משנה סדורה (הוצאת ספרים)
היסטוריה
בשנת תשע"ג (2013) יצאה מהדורה עם פירוש רבי עובדיה מברטנורא בעיצוב חדש ומתוקן. פירוש רע"ב החליף במהדורה זו את ביאור "קב ונקי".
חצי האי קתיאוואר
מבנה פיזי
צורת חצי האי, באופן גס, היא כשל מלבן, אשר צלעותיו הארוכות בולטות אל תוך הים בכיוון כללי דרומה-מערבה. חצי האי תחום מצפון מערב על ידי מפרץ קוץ' (ו' בשורוק), ומדרום מזרח, על ידי מפרץ חאמבהאט (ב' בשווא), שמכונה גם מפרץ קאמבאי.
משנה סדורה (הוצאת ספרים)
היסטוריה
בשנת תשע"ד (2013) עלו לחנות האפליקציות של אפל שני יישומים של "משנה סדורה" לאייפד. אפליקציה אחת כוללת את כל הגרסה של "משנה סדורה" עם פירוש קב ונקי. השנייה כוללת את כל הגרסה של "משנה סדורה" עם פירוש רבי עובדיה מברטנורא. בנוסף מכילה האפליקציה כלים העשויים לעזור ללימוד בעל פה, בשיטה מדורגת.
חצי האי קתיאוואר
מבנה פיזי
רכס גיר (באנגלית: Gir), שרובו גבעות נמוכות תופס את רוב שטחו המרכזי והדרומי. הפסגה הגבוהה ברכס זה היא הר גירנאר (באנגלית: Girnar), שגובהו 1,119 מ'.
משנה סדורה (הוצאת ספרים)
היסטוריה
בשנת תשע"ז (2017) עלה לחנות האפליקציות של גוגל עדכון לאפליקציה "קהתי" מעשי ידיו של המתכנת אריאל וייצברג, המשלבת את העימוד של "משנה סדורה" על המשנה או על הפרק. מאוחר יותר באותה השנה, הוסיף וייצברג שילוב הקראה מקצועית של הטקסט של "משנה סדורה" על ידי צבי פלורנטל, וכן הקראה של פירוש "קהתי". כל אלו הוקלטו באולפני הספרייה המרכזית לעיוורים ולבעלי לקויות קריאה.
בשנת תשע"ט (2019) עלה לחנות האפליקציות אפליקציה "שנן-לי" עוזר אישי לקריאה, אוריינות וזיכרון. גרסת בטא כוללת כל מסכת אבות בפורמט "משנה סדורה", הקראת המשנה שורה שורה, וכן יכולת בחינת המשתמש על ידי האפליקציה. המשתמש מקבל משוב עשיר בצבע ובקול על ההצלחות והכישלונות בשינון המשנה. פרטי כל מבחן נשמרים בפרופיל המשתמש וניתנים לשיתוף.
תפוצה
משניות "משנה סדורה" זכו לפופולריות רבה - נמכרו עשרות אלפי עותקים. מלבד השימוש הפרטי, המשניות הן הספר העיקרי הנלמד במוסדות מסוימים. ובמגזר החרדי - בעיקר בתלמודי תורה בשיטת זילברמן ו"שיטת זכרו". במסגרות חינוכיות אלו, ספרי "משנה סדורה" הם הטקסט המרכזי שבו עוסקים התלמידים במהלך לימוד חטיבת המשנה, תקופה האורכת בין שלוש עד חמש שנים. עיקר ההצלחה נובע מהעיצוב הנקי המקל על הזיכרון, ומכך שיש מקום לכתוב הערות בצד הטקסט ובכך לעזור ללימוד ולזיכרון.
ספרים נוספים שהושפעו ממהדורת המשנה
בדומה ל"משנה סדורה" בתחום המשנה, יצאו לאור גמרות עם סממנים ויזואליים דומים, של חלוקת פסקאות ושבירת שורות על מנת לסייע לתלמיד לקרוא ולהבין.
יהודה כהן (מנצח)
יהודה סומר כהן (נולד ב-13 באפריל 1954, ישראל) הוא מנצח, מעבד ומחנך ישראלי בתחום המוזיקה ומקים מערכות חינוכיות מוזיקליות. הוא מכהן כפרופסור חבר בבית הספר למוזיקה של הקריה האקדמית אונו, כמנהל ודקאן שלו. בית הספר זה קם על יסודות מכללת "הד" למוזיקה שהקים יהודה כהן ביהוד בשנת 1991. כהן נודע, בין השאר, במחקרו על המוזיקה של דיוק אלינגטון
שנות צעירותו ולימודיו
כהן נולד ב-1954 בישראל. הוא בעל לימודי תעודה בניצוח מהאקדמיה למוזיקה בת"א, בעל תואר ראשון במוזיקה לקולנוע מברקלי בבוסטון. כמו כן למד ניצוח סימפוני ואופראי ב- Boston Conservatory והשלים תואר שני בניצוח באוניברסיטה של מסצ'וסטס. בהמשך סיים גם תואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן ודוקטורט מאוניברסיטת בר-אילן על מחקר המוזיקה של דיוק אלינגטון והשפעתה בתרבות האמריקנית.
ארמניה במשחקים האולימפיים לנוער
ארמניה משתתפת בכל ההמשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הארמניים 13 מדליות, מתוכן שלוש מדליות זהב. ארמניה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. אולם, עד כה לא זכה ספורטאי נוער אולימפי ארמני במדליה במשחקי החורף.
עד מדינה
עד מדינה, המכונה לעיתים גם "עד המלך", הוא חשוד, נאשם בפלילים, המעיד מטעם התביעה נגד עמיתיו או שותפיו לעבירה בעקבות הסכם שערך עם הפרקליטות.
משנה סדורה (הוצאת ספרים)
ספרים נוספים שהושפעו ממהדורת המשנה
• בשנת תשנ"א ייסד הרב דניאל ברק ווינט, מורה ומחנך בוגר ישיבת מרכז הרב, את מפעל גמרא סדורה על התלמוד הבבלי. המסכת הראשונה - ברכות, יצאה לאור בשנת תש"ע. כיום יש גמרא סדורה על כל הש"ס
עד מדינה
החלטת אדם להפוך לעד מדינה עשויה לנבוע מרגש אשמה או חרטה, אך לעיתים קרובות יותר החלטה כזו מתקבלת בתגובה להצעה של התביעה, כגון: הגשת כתב אישום על עבירה פחותה, הסדר טיעון מקל לעד, הסכמה על מאסר בתנאים נוחים מהרגיל וכדומה. לעיתים גם מובטח לעד שלא ייתבע למרות שהוא מודה שביצע עבירות. בתביעות פליליות שבהן נידונות עבירות קשות, כגון משפטי חשודים בפשע מאורגן, יש שההצעה להפוך לעד מדינה מלווה בהסכם והצטרפות לתוכנית להגנת עדים.
משנה סדורה (הוצאת ספרים)
ספרים נוספים שהושפעו ממהדורת המשנה
• בשנת תשע"ב החלה לצאת לאור סדרת גמרא סדורה המאיר בהוצאת הרב ישראל יצחק בן שלמה, בהשראת "משנה סדורה".
ארמניה במשחקים האולימפיים לנוער
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של ארמניה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה 14 ספורטאים שהתחרו בעשרה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בארבעה מדליות. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים הרמת משקולות עם זכייה במדליית כסף בקטגוריית משקל מעל 85 ק"ג נערים ומדליית ארד בקטגוריית משקל עד 56 ק"ג נערים, ג'ודו עם זכייה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 66 ק"ג נערים והיאבקות עם זכייה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 46 ק"ג נערים בסגנון היאבקות חופשית ודירוג במקום החמישי בקטגוריית משקל עד 85 ק"ג נערים בסגנון היאבקות יווני-רומי. בענף ההתעמלות המשלחת דורגה במקום השמיני בקרב רב נערים בהתעמלות מכשירים. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים איגרוף, אתלטיקה, קאנו/קיאק, קליעה, קפיצה למים, קשתות ושחייה.
עד מדינה
גיוס עד מדינה
בהנחיות היועץ המשפטי לממשלה נאמר בעניין גיוס עד מדינה: בהתאם לעיקרון זה, בעבירות של שוחד תעדיף המדינה להפוך את המשחד לעד מדינה, משום שיותר משחשובה ענישתו על שנתן שוחד, חשובה ענישתם של עובדי הציבור שקיבלו שוחד, ובכך מעלו באמון הציבור.
ארמניה במשחקים האולימפיים לנוער
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 14 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפים. המשלחת זכתה בשבעה מדליות, מתוכן שתי מדליות זהב. המשלחת, שיפרה את הישגיה מאולימפיאדת הנוער סינגפור בענף הרמת משקולות עם זכייה בשתי מדליות זהב בקטגוריות משקל עד 77 ק"ג ומעל 85 ק"ג נערים ודירוג במקום השישי בקטגוריית משקל עד 63 ק"ג נערות. המשלח הגיעה להישגים משמעותיים גם בענף ההיאבקות עם זכייה במדליית כסף בקטגוריית משקל עד 58 ק"ג נערים בסגנון היאבקות יוונית-רומית ושתי מדליות ארד בקטגוריות משקל עד 54 ק"ג ועד 74 ק"ג נערים בסגנון היאבקות חופשית. ספורטאי המשלחת הגיעו גם להישגים טובים יותר מספורטאי המשלחת של אולימפיאדת הנוער סינגפור בענפים קליעה עם זכייה במדליית כסף בירי ברובה אוויר למרחק של 10 מטר לנערים ודירוג במקום העשירי בירי באקדח אוויר למרחק של 10 מטר לנערים, איגרוף עם זכייה במדליית ארד בקטגוריית משקל קל-כבד נערים ודירוג במקום הרביעי בקטגוריית משקל זבוב נערות, וקפיצה למים עם דירוג במקום השביעי בקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר נערים. בענף ההתעמלות הוביל וגינק מטבוסיאן בשלב המוקדמות של התעמלות מכשירים אולם לאור בעיות גב מהם סבל הוא לא השלים את התרגילים במכשירים מקבילים ומתח. מאחר שישנה חובה לבצע את כל המכשירים בשלב המוקדמות, מטבוסיאן לא העפיל לשלב הגמר במכשירים קרקע וקפיצות, בהם סיים במקום השלישי במוקדמות ובטבעות, בהם סיים במקום הרביעי במוקדמות. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים ג'ודו ושחייה.
משנה סדורה (הוצאת ספרים)
ספרים נוספים שהושפעו ממהדורת המשנה
• בשנת תשע"ט יצא לאור מדרש "מכילתא דרבי ישמעאל" על יד הרב דן בארי בהוצאת קורן.
ארמניה במשחקים האולימפיים לנוער
משחקי החורף
ארמניה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מאולימפיאדת הנוער אינסברוק המשלחת מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. המשלחת לא הגיעה להישגים משמעותיים בענף הסקי למרחקים. בענף הביאתלון בתחרות הספרינט לנערות, הספורטאית לא הצליחה לסיים את המקצה. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר כללה שני ספורטאים שהתחרו בשני ענפים. המשלחת הגיעה להישגים בענפים סקי למרחקים עם העפלה לחצי הגמר. בענף החלקה אמנותית המשלחת סיימה במקום העשירי בטורניר הנערות.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
חצי האי קתיאוואר
חי וצומח
רוב שטחו של חצי האי מכוסה צמחייה שיחים אופיינית לאזורים צחיחים-למחצה. ברכס גיר מתקיימת מובלעת ובה צמחייה האופיינית ליערות טרופיים רחבי עלים. כן שוכנת ברכס גיר אחת האוכלוסיות האחרונות של אריה אסייתי. בין הטורפים האחרים נמצאים נמר הודי, צבוע מפוספס ונמר. בין יתר היונקים נמצאים האנטילופה, אייל נקוד ואייל סמבר.
ערים ראשיות
חצי האי מחולק ל-11 מחוזות מנהליים, שמות כולם כשם העיר הראשית בהם. הגדולות שבין אותן ערים הן:
משנה סדורה (הוצאת ספרים)
ספרים נוספים שהושפעו ממהדורת המשנה
• בשנת תש"פ יצא לאור "רמב"ם ערוך" סט על ספר משנה תורה בידי הרב יצחק חדד ז'ילבר.
• בשנת תשפ"ג יצא לאור "ליקוטי מוהר"ן פסוק לי פסוקך" בידי הרב יוסף חיים שרוגו.
עד מדינה
גיוס עד מדינה
קובע: בהתאם לכך קובעות הנחיות היועץ המשפטי לממשלה: "לא ייחתם הסכם עם עד מדינה אם לא ניתן להעריך מראש כי ניתן יהיה להעמיד בצד עדותו ראיה שיהיה בה כדי לשמש סיוע."
פרקליט המדינה לשעבר, שי ניצן, אמר: "חתימת הסכמי עד מדינה מעבירה מסר חד-משמעי: יידע כל מי שעומד לבצע עבירה - לעולם לא תוכלו לסמוך על איש משותפיכם, עוזריכם, או הקרובים לכם ביותר, שלא יסגירו אתכם באחד הימים... ברגע האמת, כל אדם שפשע יחד עמכם, או שהיה מודע למעשיכם - ותמיד יש אנשים כאלה - יכול להפוך לעד מדינה נגדכם".
לעיתים נשקפת סכנה לעד המדינה משותפיו לפשע שנגדם העיד, והוא זקוק להגנתה של תוכנית להגנת עדים. במצב חמור פחות עלול עד המדינה לסבול מנידוי חברתי.
עדי מלך בארצות הברית
ארצות הברית עשתה במושג "עד המלך" שינוי מהותי. ארצות הברית במקום הבטחה לאי העמדה לדין או חנינה, יצרה את המושג חסינות. בארצות הברית לא חיפשו אחר תמריץ שיעודד שותפים לעבירה לשתף פעולה, אלא אמצעי שיכפה עליהם עדות. אולם, בפניה עמד המחסום של הזכות מפני הפללה עצמית. בשל כך, נעשה תיקון בחוק שיבטיח חסינות לשותפי עבירה, שהיו מוכנים למסור עדותם ללא חשש של הפללה עצמית. מששונה החוק, עבריינים רבים מיהרו לנצלו ולהציע את "שירותיהם" למדינה. הדבר הצריך שינוי נוסף בחוק כדי לבלום את התופעה, מחשש של "הלבנת עבירות" וכדי לקבוע סייגים למי תותר חסינות. במהלך השנים, התפתח ושונה החוק עוד מספר פעמים עד שנת 1917, בה הוקמה התוכנית להגנת עדים, לראשונה, במסגרת החוק למלחמה בפשע מאורגן.
עדי מלך באירלנד
עדי מלך הידועים המכונים כסופר גראס שימשו במהלך הסכסוך בצפון אירלנד בשנות ה-1980, כ-30 חברי קבוצות חצי-צבאיות (הן נאמנות והן רפובליקניות) נתנו לרשויות ראיות נגד חבריהם לשעבר בתמורה לעונש קל יותר (או חסינות מהעמדה לדין), כמו גם זהות חדשה שתגן עליהם מפני תגמול. עדות סופר-גראס שימשה, למשל, במשפטים נגד חברי הצבא האירי הרפובליקני הזמני.
עדי מלך במדינות נוספות
קנדה, דרום אפריקה, גרמניה, צרפת, ושווייץ אימצו לעצמם את שיטת "עד המלך" בבסיסה ועשו בה את השינויים הנחוצים על פי מדיניותן. מאשר "לא רק הודה באשמתו בפשע אלא גם הפליל את שותפיו בעבר ובהווה" בתמורה להימנעות מגזר דין מוות (והשגת עונש קל יותר, כגון מאסר עולם או ביטול הממלכה) או שיפור תנאי המאסר.
פוקימון: הסרט הראשון
פוקימון: הסרט הראשון - מיוטו מכה שנית (באנגלית: Pokémon: The First Movie: Mewtwo Strikes Back), ידוע כפוקימון: הסרט הראשון (Pokémon: The First Movie, ביפנית יצא כמפלצות הכיס הסרט: מיוטו מכה שנית - 劇場版ポケットモンスター ミュウツーの逆襲), הוא סרט קולנוע יפני מסוגת האנימה. את הסרט ביים קוניהיקו יויאמה, שהיה גם הבמאי הראשי של סדרת הטלוויזיה "פוקימון". היה זה הפרסום הקולנועי הראשון של זיכיון "פוקימון".
הסרט יצא לאור בבתי הקולנוע היפניים ב-18 ביולי 1998, ולאחר מכן עשתה גרסה אנגלית (בהפקת נינטנדו ו-4Kids Entertainment ובהפצת האחים וורנר) את דרכה אל בתי הקולנוע בצפון אמריקה ב-10 בנובמבר 1999. באפריל 2000 גם הסרט המדובב לעברית יצא לאקרנים בישראל.
הסרט מורכב משלושה קטעים: "חופשת הקיץ של פיקאצ'ו", סרט קצר באורך 21 דקות בכיכובו של פיקאצ'ו; "מקורו של מיוטו", סרט באורך עשר דקות המתפקד כפרולוג לעלילת הסרט המרכזית; ו"מיוטו מכה שנית", הסרט הראשי באורך 75 דקות.
חופשת הקיץ של פיקאצ'ו
בסרט הקצר "חופשת הקיץ של פיקאצ'ו" שמוצג בראשית הסרט, הפוקימונים של אש, מיסטי וברוק, נשלחים לבלות יום בפארק שעשועים לפוקימונים. פיקאצ'ו, טוגפי, בלבזאור וסקווירטל פוגשים בחבורת בריונים המורכבת מרייצ'ו, קיובון, מאריל וסנאבול. שתי הקבוצות מתחרות אחת בשנייה בענפי ספורט והורסות חלקים מן הפארק, ובשלב מסוים ראשו של צ'ריזארד נתקע בפתח צר בסלע. פיקאצ'ו, חבריו והבריונים עובדים יחדיו לתקן את שהרסו ולשחרר את ראשו של צ'ריזארד, ומבלים את שארית היום בבילוי משותף עד חזרת מאמניהם.
מקורו של מיוטו
קבוצת מדענים שאותה מממן ג'ובאני, הבוס של צוות רוקט, עובדת על שיבוט משופר בשם "מיוטו" (מיו-2). את השיבוט הם פיתחו מדגימת DNA מתוך ריס מאובן של הפוקימון האגדי מיו, שנמצאה במקדש עתיק. הפרויקט זוכה תחילה להצלחה ומיוטו מתעורר, אך אז הוא משמיד את המעבדה בכעסו על כך שהוא רק ניסוי מעבדה עבור אלו שיצרו אותו. ג'ובאני פוגש את מיוטו ומשכנע אותו להתאמן אצלו בטענה כי יש בידיו את התשובות לסיבת קיומו. כשמיוטו מגלה שהוא נועד להיות שפן ניסויים וכלי בידו של ג'ובאני, הוא בורח ממנו באמצעות כוחות הטלקינזיס שלו.
בגרסה המורחבת נראה קטע טרגי המציג כי תחילה היו עוד שלושה שיבוטי פוקימונים מסוגים שונים וגם שיבוט אנושי, בדמות בתו המנוחה של מנהל הניסוי. מיוטו מפתח קשר טלפתי אתם ומתיידד עמם, אך אלה קמלו ומתו עוד בשלב העוברי. המדענים חוששים כי מיוטו נסער מהמקרה ועלול לשחרר את כוחותיו ההרסניים, ועל כן הם מוחקים את זיכרון קיומם מראשו (אך כפי שצוין קודם, מיוטו הושפע מכך וההתפרצות הקטלנית תבוא בהמשך). בחלק זה הילדה המשובטת אמברטו (אמבר-2, במקור היפני אייטו) מספרת למיוטו על אגדה אודות כח החיים של הדמעות. כח זה מתממש בהמשך הסרט.
מיוטו מכה שנית
מיוטו, במסווה של מאמן פוקימונים בעל דרגה גבוהה למדי, מזמין מספר מאמני פוקימונים לתחרות באי שבו שכנה המעבדה בה נוצר. אש, מיסטי וברוק מגיעים גם הם למשמע האתגר.
ההתרגשות של אש מפנה את מקומה לפחד ולכעס כאשר מיוטו מאיים על המאמנים וחושף את תוכניתו: חטיפת הפוקימונים ויצירת שיבוטים מהונדסים ועוצמתיים שלהם. המאמנים מוחים וטוענים כי הפוקימונים הם חבריהם, אבל מיוטו מסרב להאמין כי פוקימונים ובני אדם יכולים להיות חברים. תוכנית השיבוטים יוצאת לפועל, והפוקימונים המשובטים נלחמים במקוריים. אז מגיע מיו ומתעמת עם מיוטו.
אש מנסה לקרוא לצדדים להפסיק במאבקם. הוא פורץ לזירה, נכנס בין מיו ומיוטו בדיוק כשתקפו אחד את השני. כוחותיהם פוגעים בו בטעות והוא הופך לאבן. הפוקימונים מנסים להעירו (פיקאצ'ו, חברו הטוב של אש, מהמם אותו במכות חשמל) אך אינם מצליחים, והם מתחילים להתאבל ביחד, מקוריים ומשובטים. דמעות הפוקימונים מחזירות את אש לחיים, כפי שתואר באגדה שהוזכרה קודם. בעקבות אומץ לבו של אש, מיוטו מבין כי נחפז לשפוט אותו, ושפוקימונים יכולים להיות חברים אמיתיים למאמניהם. מיו, מיוטו והשיבוטים עוזבים את האי לאחר שנפרדו ומחקו את זיכרונות כל המשתתפים באירוע, שמוצאים את עצמם בעיר ממנה יצאו למשמע ההזמנה בתחילת הסיפור.
המנונים
להלן רשימה ממוינת של ההמנונים הלאומיים של מדינות העולם. בשלב זה הרשימה כוללת רק המנונים עליהם נכתב ערך בוויקיפדיה העברית.
מדינות חסות או מדינות לשעבר מופיעות ברשימה רק אם יש להן המנון נפרד מההמנון של מדינת האם שלהן. לצורך נוחות, שמות האומות אשר לא קיימות עוד או אינן מדינות עצמאיות, אך למרות זאת בעלות המנון רשמי נטויות.
המנונים בעלי ערך בוויקיפדיה העברית
רשימה של המנונים לאומיים שקיימים בוויקיפדיה העברית:
הולנד טיילור
הולנד וירג'יניה טיילור (באנגלית: Holland Virginia Taylor; נולדה ב-14 בינואר 1943) היא שחקנית ומחזאית אמריקאית. היא זכתה ב־1999 בפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרת דרמה על תפקידה כשופטת רוברטה קיטלסון ב"הפרקליטים" וקיבלה מועמדות נוספת בשנה שלאחר מכן. היא ידועה גם בתפקידה כאוולין הרפר בקומדיית המצבים, "שני גברים וחצי" (2003–2015), עליה קיבלה ארבע מועמדויות לפרס אמי לבידור בפריים טיים.
ביוגרפיה
טיילור נולדה בשנת 1943 בפילדלפיה, פנסילבניה, לוירג'יניה (לבית דייוויס), ציירת, וסי טרייסי טיילור, עורך דין. היא הצעירה מבין שלוש הבנות במשפחה; אחיותיה פטרישיה ופמלה, ובאמצעות פמלה היא דודתו של הבמאי בראד אנדרסון. היא למדה בתיכון קווייקרי בווסט צ'סטר, פנסילבניה. לאחר מכן למדה בחוג לדרמה בבנינגטון קולג'. היא סיימה את לימודיה בשנת 1964, לפני שעברה להתגורר בעיר ניו יורק כדי להיות שחקנית.
קריירה
טיילור החלה את הקריירה בתיאטרון. במהלך שנות ה-60, ה-70 וה-80 הופיעה בהפקות רבות בברודוויי ובאוף ברודוויי. טיילור הופיעה במספר קומדיות מצבים וסרטי קולנוע, "בעקבות האוצר הרומנטי" (1984), "הג'ונגל מת מצחוק" (1997), "המופע של טרומן" (1998), ו"לא רק בלונדינית" (2001).
בשנת 2000 הופיעה בסרט הטלוויזיה "בסחור המעלות" המבוסס על הרומן באותו שם מאת אתל לינה ווייט. הסרט שודר ברשת Freeform (אז נקרא הערוץ "Fox Family Channel").
בשנת 2013 היא כתבה והשתתפה בהצגת היחיד "אן", המבוססת על חייה יצירתה של אן ריצ'רדס. על תפקידה זה, הייתה מועמדת לפרס טוני בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בהצגה לשנת 2013.
בשנת 2020 שיחקה בסרט "ביל וטד שורפים ת'זמן" ביחד עם קיאנו ריבס, ושיחקה בקומדיה "חיה בסרט" לצדה של דרו ברימור. כמו כן בשנת 2020 היא זכתה לתשומת לב מחודשת ולשבחי הביקורת על תפקידה במיני סדרה "הוליווד" לצד דייוויד קורנסווט, ג'ק פיקינג, דילן מקדרמוט ופטי לופון, שעליה היא הייתה מועמדת לפרס אמי השמיני שלה.
חיים אישיים
ב־30 בנובמבר 2015, בזמן שענתה על שאלה בנוגע לנישואין, בראיון רדיו ל־WNYC, טיילור חשפה שהיא מנהלת מערכת יחסים עם אישה צעירה יותר וכי רוב מערכות היחסים שלה היו עם נשים. מאוחר יותר דווח כי בת זוגה היא השחקנית שרה פולסון, הצעירה ממנה ב־31 שנה. במרץ 2016 אושרו היחסים בין טיילור ופולסון כאשר פולסון הצהירה במהלך ראיון כי הן יוצאות מאז תחילת 2015. באוגוסט 2020, טיילור אמרה ל־LGBTQ & Podcast שהיא מזדהה כלסבית.
ג'ק פרת'ינג
ג'ק פרת'ינג (באנגלית: Jack Farthing; נולד ב-14 באוקטובר 1985) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד פרדי תריפווד בסדרה "Blandings" בשנים 2013 ו-2014, ובתפקיד ג'ורג' וורלגן בסדרת הדרמה "פולדארק" של BBC One. עוד הופיע בתפקיד ג'ורג' בלפור בסרט "The Riot Club" משנת 2014, ובתפקיד מארק פישר בקומדיה הרומנטית של נטפליקס "אהבה, חתונה והכל מהתחלה" משנת 2020.
ביוגרפיה
פרת'ינג נולד וגדל בצפון לונדון. הוא למד בבית הספר וסטמינסטר, ואחר כך למד בקולג' סנט קתרין באוניברסיטת אוקספורד. את הכשרתו המקצועית רכש באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
בתיאטרון הופיע פרת'ינג בתיאטרון רויאל קורט. ב-2013 שיחק בתפקיד קטן במיני-סדרה "Dancing on the Edge" מאת סטיבן פוליאקוף.
הישאם בסטאוויסי
הישאם מוחמד עות'מאן בסטאוויסי (בערבית: هشام محمد عثمان بسطاويسي, בתעתיק מדויק: השאם מחמד עת'מאן בסטאויסי; 23 במאי 1951 – 17 באפריל 2021) היה שופט מצרי וסגן נשיא בית הדין המצרי להיפוך. הוא היה ממנהיגי האופוזיציה המצרית לפני המהפכה המצרית בשנת 2011 ובמהלכה הוא התמודד על תפקיד הנשיא במהלך בחירות 2012 כמועמד ממפלגת טאגאמו.
נפטר ב-17 באפריל 2021 בגיל 69.
נגה טרבס
נגה טרבס היא סופרת ישראלית.
ביוגרפיה
נגה טרבס נולדה בירושלים, בת למשפחה ספרדית איטלקית. למדה בגימנסיה העברית בירושלים, רקדה בלהקת מחול, התגוררה בקומונה בוורמונט.
היא למדה ספרות ותיאטרון באוניברסיטת אקסטר באנגליה ובאוניברסיטה העברית בירושלים. כותבת בעיתונות הירושלמית, מתרגמת ומלמדת כתיבה יוצרת באוניברסיטה העברית בירושלים.
פרסמה בכמה אסופות, בהן "אחד אלוהינו" (כרמל, 2008) בעריכת ירון אביטוב ורן יגיל. סיפוריה תורגמו לכמה שפות אירופיות ולהינדי.
חברה באגודת הסופרות והסופרים העבריים.
חיים אישיים
נגה טרבס נשואה לסטיבן. אם לשניים. מתגוררת בירושלים.
Carry On (שיר של קייגו וריטה אורה)
Carry On (בעברית: תמשיך או המשך) הוא סינגל של הדי ג'יי הנורווגי קייגו, שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית ריטה אורה. השיר יצא לאור כסינגל מתוך פסקול הסרט "פוקימון: הבלש פיקאצ'ו", על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA. שיתוף פעולה זה, הוא הראשון בין קייגו לריטה אורה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קייגו, ג'וש קאמבי, אילן קדרון, נטלי דאן וריטה אורה והופק על ידי קייגו, אלשין וקאמבי גם כן. ב-15 באפריל 2019, פרסמה אורה בחשבון הטוויטר שלה, כי היא הקליטה שיר ביחד עם קייגו שעתיד לצאת בזמן הקרוב.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קייגו ב-19 באפריל 2019. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את אורה, כשהיא לבושה במעיל גשם צהוב. בהמשך, ניתן לראות סצנות מתוך הסרט "פוקימון: הבלש פיקאצ'ו", בהן מופיע פיקאצ'ו.
לפני שיצא הקליפ, הועלה האודיו של השיר. נכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-75 מיליון צפיות.
Toosie Slide
Toosie Slide הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הקנדי דרייק. השיר יצא לאור ב-3 באפריל 2020, על ידי חברות התקליטים ריפבליק רקורדס ו-OVO סאונד, כסינגל השני מתוך המיקסטייפ Dark Lane Demo Tapes.
רקע וכתיבה
ב-29 במרץ 2020 העלה אושיית הרשת "טוסי" קליפ בו הוא וחבריו מבצעים אתגר הריקוד העונה לשם "Toosie Slide", תוך שחלק מהשיר מתנגן ברקע. הקליפ הפך לוויראלי לאחר שהועלה לרשת החברתית טיקטוק. כמו כן, שיתף טוסי את הקליפ ברשתות חברתיות אחרות. לאחר מכן, שקל מעורבות אפשרית על ידי דרייק.
השיר הופק על ידי המפיק הטורקי-שווייצרי אוזן ירדים, הידוע בשם הבמה או זי, שלפני כן שיתף פעולה בשנת 2018 עם טראוויס סקוט ודרייק תוך שהפיק את הלהיט "Sicko Mode". בשנת 2019, הוא עבד עם דרייק בשנית תוך שהפיק את השירים "Omerta" ו- "Gold Roses". כמו כן, רגע לפני יציאתו של "Toosie Slide", הפיק או זי שיר נוסף של דרייק, "Life Is Good", שהקליט דרייק יחד עם פיוצ'ר. כמו ברוב ההפקות שלו, או זי עושה שימוש נרחב ב"היי-האט" ותוף סנר בשיר. השיר מכיל גם תוף בס המלווה את הפזמון.
בשיר מופיעים מספר רב של אזכורים לזמר מייקל ג'קסון. דרייק אמר כי "כשעשיתי את השיר הזה לראשונה, דיברתי רק על הליכת הירח, אבל טוסי יצר לזה ריקוד. לא ידעתי שזה יהיה שיר ריקוד כזה".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של דרייק ב-3 באפריל 2020. בקליפ ניתן לראות את דרייק רוקד את ריקוד ה-Toosie Slide באחוזתו בטורונטו, המכונה "השגרירות" עם מסיכה וכפפות, תוך שהוא נמצא בהסגר בעקבות מגפת הקורונה, שהתרחשה בתקופת יציאת השיר. בסוף הקליפ, נראה הראפר מחוץ לביתו. כמו כן, בקליפ מופיעה מחווה לשחקן הכדורסל המנוח קובי בראיינט.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-75 מיליון.
הצלחה
השיר הופיע בבכורה במקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 ב-18 באפריל 2020, מה שהפך את דרייק לאמן השני שהציג למצעד שלושה שירים שהופיעו בבכורה במקום הראשון, כאשר הראשונה שעשתה זאת הייתה מריה קארי. כמו כן, השיר היה לשיר השביעי של דרייק שהגיע למקום הראשון במצעד. השיר זכה להצלחה רבה גם בישראל, כאשר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי ובמצעד הרשמי של גלגלצ, למקום ה-4 במצעד השבועי של מדיה פורסט.
נכון לאפריל 2020, פורסמו כ-3.7 מיליון סרטונים ברשת החברתית טיקטוק בהם נכלל השיר, תוך שאחד מהם צולם על ידי הזמר ג'סטין ביבר והגיע ל-22 מיליון צפיות. ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי הגיע השיר ללמעלה מ-184 מיליון השמעות.
ביוני 2020, מגזין בילבורד כלל את השיר ברשימת "50 השירים הטובים ביותר עד כה של שנת 2020".
בריסטול 400
בריסטול 400 (אנגלית: Bristol 400) היא מכונית סלון - קופה יוקרתית, 2 דלתות, מתוצרת יצרנית המכוניות הבריטית בריסטול אשר יוצרה בין השנים 1947–1950. בסך הכל יוצרו 487 יחידות. בריסטול 400 הייתה המכונית הראשונה בסדרה 400 (400-412), וגם המכונית הראשונה שייצרה חברת בריסטול, מכונית שהייתה בנויה על גוף פלדה עם מצנפת אלומיניום.
חברת "בריסטול אירופליין" - חברה לייצור מטוסים, התחילה לבנות מכוניות יוקרה, במהדורות מאוד מוגבלות לאחר מלחמת העולם השנייה.
גריל ומנוע הבריסטול 401 היו מבוססים על דגם ה-ב.מ.וו 326, וסגנון הגוף היה מבוסס על דגם ב.מ.וו 327.
רינה גלוק
רינה גלוק (14 בינואר 1933 – 12 בינואר 2023) הייתה אמנית, רקדנית, יוצרת, מחנכת וחוקרת ישראלית ילידת ארצות הברית. הייתה ממייסדי להקת בת שבע, ומעמודי התווך של הפקולטה למחול באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים.
ביוגרפיה
בגיל 14, לאחר שנה ב"תיכון ג'וליה ריצ'מן" ובעודה רוקדת ב"ניו דאנס גרופ", התקבלה מבין מאות תלמידים ללימודי השנה השנייה בבית הספר למחול, שאך זה נפתח- High School of Performing Arts. לימודיה כללו בלט קלאסי, טכניקות מודרניות, רפרטואר וכוריאוגרפיה (לבאן), היסטוריה של המחול, דרמה וכמובן כל המקצועות העיוניים על פי דרישות משרד החינוך בניו יורק. בשנת 1948, בגיל 15 בלבד, זכתה בפרס "Audition Winners", שניתן לרקדנים ולכוריאוגרפים מצטיינים. פרס זה זיכה אותה בהופעה מקצועית פומבית ראשונה באולם ימה"א ברח' 92, בריקוד שחיברה, "Johnny Has Gone For a Soldier".
בית הספר ג'וליארד
ביולי 1948 נסעה לקורס הקיץ שהתקיים בקולג' של קונטיקט, הודות לעזרתה של מרתה היל, שסידרה לה מלגה. את היל הכירה גלוק, כשופטת בתחרות בה השתתפה ומאז נשארו בקשר. ב-1951 החלה ללמוד אצל מרתה גרהם במסגרת "ג'וליארד" והייתה לתלמידתה המובילה של גראהם. השיעורים אצלה נשאו אופי של מופע על הבמה. גראהם התמקדה בחומר בסיסי ובתפיסת יסוד שפיתחה, תוך הקפדה על ביצוע מדויק של כל תרגיל. הטכניקה של גראהם דיברה ישירות אל עמקי נשמתה של גלוק. כיוון לימודיה הקודמים של גלוק היה שונה. בלאנש אוון התנגדה לתרגול הטכני והמסוגנן של גראהם ולכן ביקרה בחריפות את החלטתה של גלוק ללמוד אצלה.
בנובמבר 1951 הכירה רינה גלוק את משה מורביץ, אמן וכנר, ולאחר פחות משנה נישאה לו. עם סיום לימודיה ב"ג'וליארד", ולאחר ביצוע מופע מחול משלה, הוענק לה תואר בוגרת במדעים. במופע רקדה גלוק את הדואט "רות" וקטעי סולו שונים משלה. המורה של גלוק לבלט היה אז אנטוני טיודור, שהדרכתו הייחודית ודרך הוראתו הן שעוררו בה את האהבה וההערכה לבלט הקלאסי. משיעוריו הבינה גלוק שאין זה משנה באיזו טכניקה או סגנון ריקוד בוחרים לרקוד, חשוב רק אם יש לריקוד משמעות, אם הוא מקרין כנות ועושר של דימויים פנימיים. גלוק כבר הייתה בפיתחה של קריירה כאחת הרקדניות הצעירות המובילות בניו-יורק, אך בשנת 1954 החליטו היא ובעלה לעזוב את ארצות הברית ולעלות לישראל.
בישראל
רינה גלוק ומשה מורביץ התמקמו בדירה קטנה בתל אביב והתחילו להתכונן בנפרד להופעות ההיכרות הראשונות שלהם עם הקהל הישראלי. האתגר הראשון שעמד בפני גלוק, אותו צלחה, היה מציאת רקדנים וסטודיו לאימונים וחזרות. גלוק התקבלה על ידי קהיליית המחול בישראל בזרועות פתוחות והוזמנה ללמד ולערוך חזרות בסטודיו של מיה ארבטובה ושל דבורה ברטונוב, שם היו רצפות עץ – מצרך נדיר בימים ההם.
הופעת הבכורה של גלוק נערכה במרץ 1955, באולם תיאטרון האהל בתל אביב, היה זה ערב של קטעי סולו ודואטים, ישנים וחדשים שיצרה גלוק בארצות הברית ובארץ. הביקורות היו חמות, ובעקבות כך הוזמנה גלוק להופיע בקיבוצים ובערים ברחבי הארץ.
לאחר שנה של מגורים בתל אביב, עבר הזוג לקיבוץ בית אלפא, שם עבר מורביץ תקופת הכשרה טרם פגישתו עם גלוק במהלך לימודיו ב"ג'וליארד". את בימות המחול של ניו-יורק החליפה גלוק בבמות שאילתרו נגרי הקיבוצים והמושבים, בהופעות בחללים קטנים, בבתי-עם שבישובים הפריפריאליים: מדן ועד רביבים, מעפולה ועד באר שבע וירושלים. גלוק הופיעה עם יצירות היחיד שלה ובהמשך עם להקתה. היא הביאה עימה להופעותיה את ציוד הקול, המוזיקה והתאורה ולעיתים גם רצפת עץ ניידת. קודם שלבשה את בגדי הריקוד, עסקה בהכנת האולם להופעה המקצועית. לאחר שנה חזר הזוג לתל אביב.
הנריק דויטש
ביוגרפיה
הנריק דויטש היה המנהל - וגם אחד המלומדים שלימדו בבית המדרש לרבנים בבודפשט במשך 22 שנים. הוא למד לימודי קודש במספר ישיבות ובמקביל הכשיר את עצמו גם בלימודי חולין. תחילה עבד בלובשבריני ובקצ'קמט, ומשנת 1859 לימד בבתי הספר ובתלמודי תורה של הקהילה היהודית של פשט. משנת 1868 היה מנהל בית המדרש לרבנים בבודפשט.
רינה גלוק
בישראל
גלוק הייתה חלוצת המחול המודרני בישראל, בכך שהביאה את טכניקת המחול של גרהם ארצה, והנגישה אותה לרקדנים וליוצרים כאן, באמצעות הופעותיה בכל הארץ עם מחולות שיצרה (חלקם בהשראת המקורות) בפני קהלים הולכים וגדלים, שהיו צמאים לאוצרות התרבות שהביאה. היא הקימה סטודיו למחול בתל אביב, שם, בנחישות ובתנאים פיזיים קשים השרישה את רוח המחול האמריקאי, שהציב דרישות מחמירות, שהיו בלתי מקובלות באותה תקופה. בזכות מקצועיותה ויסודיותה, ביקשה אותה גראהם ללמד את הטכניקה שלה. בסיועה של הברונית בת שבע דה רוטשילד, פתחה גלוק סטודיו מאובזר בתל אביב, אליו הצטרפו רקדנים נוספים מרחבי הארץ. הסטודיו של גלוק הפך למרכז הוראת הטכניקה וגיבש כוח אמנותי תוסס, שלימים היווה את שדרת המייסדים של להקת בת שבע. בשנת 1957 יזמה גלוק במשותף עם נעמי אלסקובסקי ורינה שחם פרויקט חדשני – "בימת מחול", מסגרת ראשונית שנוצרה כדי לאפשר מפגש פורה בין כוריאוגרפים ורקדנים ישראלים. שיתוף פעולה סביב יצירת שפה תנועתית ויצירתית, תוך צמצום התחרות המגבילה ומתוך תקווה להקים להקה מקצועית.
הנריק דויטש
עבודתו העיתונאית
דויטש ערך ופרסם את כתב העת "העלון היהודי" (Izraelita Közlöny) מ-18 בדצמבר 1868 עד 23 בדצמבר 1870, כאשר העיתון הופסק (הופיע עם טקסט הונגרי וגרמני), הוא המשיך לערוך את הידיעון של המכון להכשרת מורים יהודים משנת 1868 עד 1885. (בתכנים, בין היתר: המתודולוגיה של המשנה, תוספת למתודולוגיה של הוראת החינוך).
רינה גלוק
בישראל
בפעילויותיה הרבות והמגוונות בעשור הראשון לעלייתה ארצה (1964-1954) הכשירה גלוק גם את הקהל שוחר המחול לצפייה ביצירות בעלות רוח שונה מזו אליה הורגל – צפייה במופעי ריקוד בסגנון אירופאי. שפת המחול המודרני שהביאה יצרה קרקע בשלה להופעותיה בעתיד של להקת בת שבע ושל להקות מחול מודרניות נוספות, שהוקמו ושהגיעו לכאן עם השנים.
הנריק דויטש
עבודתו העיתונאית
דיוקנו מופיע באלבום המורים ההונגריים. (ברטיסלאבה, 1887)
רינה גלוק
להקת בת שבע
באוקטובר 1963, הוזמנה גלוק על ידי בת שבע דה רוטשילד להצטרף ללהקה החדשה. האודיציות לרקדנים נערכו בנובמבר 1963 וגלוק התבקשה לתת את השיעור שהיווה את האודיציה, כאשר מרתה גרהם, בת שבע דה רוטשילד, האמן דני קרוון ואחרים, היו צוות השופטים.
מועד תחילת פעילותה של הלהקה נקבע לאביב 1964. גלוק התבקשה לאמן את הרקדנים בטכניקה של גרהם. ב-16 בדצמבר של אותה שנה קיימה להקת בת שבע את הופעת הבכורה שלה בתיאטרון הבימה בתל אביב. באותה הופעת בכורה, רקדה גלוק את תפקידה של מרתה גרהם ביצירה "הורודיה". הקהל היה נלהב וכן הביקורות. הייתה זו התחלה בלתי נשכחת ומבטיחה טובות, ציון דרך ממשי. מאז ואילך דובר על המחול בישראל במושגים של "לפני או אחרי הקמת להקת בת שבע". רינה גלוק הייתה בין סוללות הדרך ומייסדי להקת בת-שבע ובמשך 18 שנים הייתה מעמודי התווך שלה – רקדנית מלאת אנרגיה, בעלת נוכחות בימתית ייחודית, שרקדה ביצירותיהם של גדולי הכוריאוגרפים של אותה תקופה: גראהם, מק'קייל, כהן, טטלי, רובינס ואחרים. היא קיבלה את תפקיד הסולנית (בחלקם תפקידיה של גראהם עצמה) בריקודים רבים וביניהם "הורודיה", "נבכי הלב", "הציידים האגדיים", "תנועות", "הכרם של מרתה", "חזרה...?" "שעשועי מלאכים" ובעוד רבים אחרים.
גלוק יצרה שש כוריאוגרפיות ללהקה: "נשים באוהל", "בבואות", "לעת ציפייה", "משחקים שאנו משחקים", "דמויות" ו"מסע", כאשר ברובם שיתפה פעולה עם המובילים שבמלחינים הישראלים: פאול בן-חיים, גארי ברתיני, נעם שריף, מרדכי סתר, עדן פרטוש ועם הפסל דני קרוון, שהתעניין אז בעיצוב תפאורה.
במהלך שנות עבודתה בבת-שבע, שימשה גם כמנהלת חזרות וכמנהלת אמנותית-עמיתה של הלהקה והשפיעה על דרכה האמנותית. היא ליוותה את הלהקה בשיאיה, כמו גם בתקופות השפל שלה, כאשר מול עיניה עמדו הרצון והחובה לשמור את קיום הלהקה. היא עבדה ללא לאות כדי לגשר על פערים בין הרקדנים, הלהקה ומממניה, וכל אלה תוך שמירה על ערכיה שלה ועל יוקרת הלהקה.
לימים אמרה הברונית בת שבע דה רוטשילד, כי הקימה את להקת בת שבע עבור "שתי הרינות" – רינה גלוק ורנה שיינפלד, תלמידתה.
בשנת 1976 יזמה, במשותף עם רנה שחם, את הקמת להקת בת שבע 2, כשבחזונן מתן במה לכוחות אמנותיים צעירים, במטרה לעודד את היצירה הישראלית. עם השנים התפתחה בת שבע 2 ל"אנסמבל בת-שבע".
לכל אורך שנות פעילותה שקדה על יצירת שיתופי פעולה בין-תחומיים: בין שחקנים ורקדנים, בין להקת בת שבע והתזמורת הפילהרמונית הישראלית ובין "בת שבע 2" לפקולטה לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב. בסוף שנת 1980 פרשה גלוק מלהקת המחול "בת שבע".
באקדמיה
לאחר שפרשה מלהקת בת שבע, המשיכה גלוק להשפיע על התפתחות המחול המודרני בישראל, כאשר הצטרפה לאקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. בשנת 1995 קיבלה תואר פרופסור מטעם האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים.