cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בואנה ויסטה סושיאל קלאב (הרכב)
איברהים פרר Ibrahim Ferrer
נולד בסנטיאגו בשנת 1927 ונפטר ב-2005 בגיל 78. בשנות ה-40 המאה העשרים החל את דרכו כזמר, עם הרכבים מקומיים בסנטיאגו. בשנות ה-50, שר עבור בני מורה (Beny Moré) האגדי והיה הזמר הראשי בלהקתו של פאצ'ו אלונזו (Pacho Alonso) בפרוץ המהפכה. הלהקה שגשגה בחודשים הראשונים לשלטונו של קסטרו ב-1959, ובשנת 1962 אף יצאה לסיבוב הופעות באירופה בחסות המפלגה הקומוניסטית ובו פרר פגש במוסקבה את ניקיטה חרושצ'וב, ראש ממשלת ברית המועצות. אירועי משבר הטילים בקובה איימו להשאיר את חברי הלהקה במוסקבה, שם הם נשאר עד שהוסר ההסגר לאחר כחודש בנובמבר 1962. בחזרתו לקובה, מצא פרר עוני והרס. הוא, אשתו קארידה ואחד עשר ילדיהם נאלצו לעבור למחוז העוני של הוואנה: לוס-סטילוטוס (Los Stiltos), שם המשיך להופיע ונאבק להשלים הכנסה בעבודות מזדמנות. פרר פרש בשנת 1991 לאחר סיבוב הופעות עם להקתו של פאצ'ו אלונזו "לוס-בוקוקוס" (Los Bocucos) בצ'ילה, והתקיים על קצבת פנסיה דלה ועבודה כמצחצח נעליים. פרר גר בדירה מתפוררת בהוואנה הישנה (La Havana Vieja ) כשפנו אליו חואן דה-מרקוס גונזאלס וריי קודר ב-1996 להצטרף להרכב, בגיל 69. תמונתו של איברהים פרר, משוטט ברחובות הוואנה עם כובע לבן, מתנוססת עד היום על עטיפת האלבום "בואנה ויסטה סושיאל קלאב". לאחר ה"בואנה ויסטה סושיאל קלאב" הוציא מספר אלבומי סולו מצליחים ואף ביצע שיר עם להקת "גורילז" (Gorillaz).
חואן דה-מרקוס גונזלס Juan de Marcos González
מוזיקאי ומלחין, נגן טרס, נולד בשנת 1954 בהוואנה והוא הצעיר בחברי ההרכב, ואחד ממייסדיו. ההשפעה המוזיקלית על חייו של גונזלס החלה בגיל צעיר: אביו היה זמר קובני ומשפחתו התגוררה בשכונת "פואבלו נובאו" (Pueblo Nuevo) שבהוואנה, שכונה מוזיקלית בולטת. גונזלס גילה את המוזיקה הקובנית הפולקלורית באוניברסיטה ומאז, עוסק בה. בשנת 1978 הקים את ההרכב המוזיקלי "סיארה מאסטרה" (Sierra Maestra) המוקדש למוזיקת-עם קובנית, מתוך רצון לשמר את מוזיקת-העם הקובנית גם בדורות הצעירים. בנוסף, הקים גם את הרכב "אפרו-קובן אולסטארס" (Afro-Cuban All Stars) בשנת 1997 ובו לקחו חלק גם חברים מהרכב ה"בואנה ויסטה סושיאל קלאב" כמו איברהים פרר ורובן גונזלס. ה"בואנה ויסטה סושיאל קלאב" הוא הפרויקט המוזיקלי המוכר ביותר שלו.
רובן גונזלס Rubén González
יכולות האלתור הפנומנליות, וכן כישרונו של רובן גונזלס בשילוב ג'אז ומוזיקה לטינית הביאו את חואן דה-מרקוס גונזלס לגייס אותו להרכבים ה"בואנה ויסטה סושיאל קלאב" וה"אפרו-קובן אולסטארס", ולתחיית הקריירה המוזיקלית שלו בגיל 77.
אומרה פורטואונדו Omara Portuondo
הזמרת והאישה היחידה בהרכב, נולדה בשנת 1930 בהוואנה, ונחשבת לאחת הזמרות הכי מוכרות בקובה. אימה נולדה למשפחה ספרדית עשירה והיה מצופה ממנה להתחתן בהתאם למעמדה, אך היא החליטה לברוח ולהתחתן עם שחקן בייסבול אפרו-קובני: אביה של אומרה. אמרה החלה את הקריירה שלה בתור רקדנית במועדון האגדי "טרופיקנה" (Tropicana) שבהוואנה. בשנות ה-50, עם אחותה היידאה (Haydeé) ושתי זמרות נוספות, הקימו קוורטט ווקאלי נשי: "Cuarteto D’Aida" והופיעו איתו בארצות הברית ובאירופה. הרכב זה פעל כחמש עשרה שנים, והיה אהוד בקובה. אומרה אהבה את המוזיקה הקובנית עליה גדלה, וג'אז אמריקאי. יחד עם ההרכב Cuarteto D’Aida, שיתפה פעולה עם נט קינג קול (Nat King Cole) בסוף שנות ה-50. בזמן המהפכה, אומרה ואחותה היו במיאמי, כאשר היידאה החליטה להישאר בארצות הברית, אומרה חזרה לקובה. בזמן שלטונו של קסטרו, אומרה המשיכה להופיע, גם מחוץ לקובה- אך לא בארצות הברית. בשנת 1983 יצא בקובה סרט דוקומנטרי קצר על אומרה הנושא את שמה ("Omara"), ובשנת 1986 זכה בפסטיבל קאן.
קומפאי סגונדו (Compay Segundo)
נגן, זמר ויוצר, נולד בשנת 1907 בעיר סיבונה (Siboney) שבקובה, בשם פרנסיסקו רפילאדו (Francisco Repilado) ונפטר בשנת 2003 בהוואנה מאי-ספיקת כליות. שם הבמה שלו, קומפאי סגונדו, מתייחס לסלנג הקובני למילה חבר- “compadre” והמילה בספרדית לשני- כיוון שהוא שר לעיתים קרובות כקול שני. בנעוריו, גדל בסנטיאגו, היה ספר ועבד בשדות טבק. בגיל 15 הלחין את שירו הראשון "אני בא לכאן" (Yo vengo aquí) והיה נגן גיטרה וטרס מחונן. סגונדו ניגן גם בקלרינט, ואף המציא כלי נגינה ייחודי בשם "ארמוניקו" (armónico)- שילוב של גיטרה ספרדית וגיטרת טרס קובנית, בעלת שבעה מיתרים. בשנות ה-20 וה-30 של המאה העשרים, ניגן עם הרכבים קובניים מפורסמים באותה עת כדוגמת "Conjunto Matamoros" ו-"Cuarteto Hatuey". בשנות ה-40, היה מוכר ומצליח מאוד כחלק מהצמד "Los Compadres" ("החברים") בו היה חבר עם לורנזו היירזואלו (Lorenzo Hierrezuelo), ובשנות ה-50 הקים את ההרכב "קומפאי סגודנו והבחורים שלו" (Compay Segundo and his Muchachos)- שפועל עד היום בלעדיו. לאחר עלייתו של קסטרו לשלטון, לקח סגונדו הפסקה מקריירת המוזיקה שלו, ועבד כיצרן סיגרים. כחלק מה"באנה ויסטה סושיאל קלאב", הלחין סגונדו את השיר המפורסם "Chan Chan", השיר שפותח את האלבום, ואולי הכי מוכר מתוכו. לאחר ה"בואנה ויסטה סושיאל קלאב", הקליט מספר אלבומים (האחרון שבהם בשנת 2002).
קומפאי סגונדו הוא דוגמה ליוצר המשלב חדשנות ומסורת- אחד מהמאפיינים הייחודיים של המוזיקה הקובנית.
גרטרוד הימלפרב
גרטרוד הימלפרב (באנגלית: Gertrud Himmelfarb; 8 באוגוסט 1922 – 30 בדצמבר 2019) הייתה היסטוריונית יהודייה-אמריקאית, נאו-קונסרבטיבית, פרופסור באוניברסיטת העיר ניו יורק, זוכת פרס "הרצאת ג'פרסון" לשנת 1991. התפרסמה במחקריה המקיפים על ההיסטוריה של הרעיונות בחברה הוויקטוריאנית ועל תמורות חברתיות ואינטלקטואליות.
קורות חיים
הימלפרב נולדה בברוקלין, ניו יורק, ב-8 באוגוסט 1922, בת שנייה לברטה ומקס הימלפרב, מהגרים יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית לפני מלחמת העולם הראשונה. בנעוריה הייתה טרוצקיסטית בדעותיה ואז גם הכירה את בעלה לימים, שהיה אז טרוצקיסט כמוה והֵימין כמוה עם השנים, אירווינג קריסטול. היא נישאה לו ב-1942, אותה שנה בה סיימה תואר ראשון בברוקלין קולג'. את עבודת הדוקטורט שלה על הלורד אקטון (אחת הדמויות הפרדוקסליות והמעניינות של אנגליה הוויקטוריאנית), היא הגישה באוניברסיטת שיקגו (1950), לא לפני שהספיקה ללמוד גם בסמינר התאולוגי היהודי בניו יורק, ובאוניברסיטת קיימברידג' באנגליה שבה ביצעה את מרבית מחקרה. באותו זמן בעלה, אירווינג קריסטול (לימים מראשי השמרנים החדשים בארצות הברית), שירת במלחמת העולם השנייה באירופה. הימלפרב הייתה אם לשני ילדים, שאחד מהם, ביל קריסטול, הוא פרשן פוליטי (שמרן). אחיה, מילטון הימלפרב, היה ראש מחלקת המחקר והמידע בוועד היהודי-אמריקני והוגה דעות נאו-שמרני.
דעותיה
הימלפרב נודעה במיוחד בהגנה ובהחיאה של רעיון "הערכים הוויקטוריאניים", וכן בפרסומיה בנושאי העוני והיחס החברתי והאינטלקטואלי לעניים, למקופחים ולמודרים בחברה, בין המאות ה-18 וה-20, בעיקר באנגליה, אך גם בצרפת ובארצות הברית. היא הייתה חברה במועצת-המחקר של ספריית הקונגרס האמריקאי; של האקדמיה הבריטית, ושל האקדמיה האמריקאית למדעים ולאומנויות ועוד ארגונים ומוסדות אמריקאים חשובים. אחד מקוראיה המסורים של הימלפרב היה גורדון בראון, לשעבר ראש ממשלת בריטניה מטעם הלייבור, אשר נוהג לצטטה תכופות בנאומיו ולהמליץ על ספריה.
רעיונות עיקריים
גישתה ההיסטורית הכללית של הימלפרב הייתה שמרנית, או מה שמכונה כיום "נאו-קונסרבטיבית", ואנטי-מרקסיסטית. עם זאת, כהוגה עצמאית, קשה היה לקטלג את עמדותיה באופן נחרץ – לדוגמה, למרות אהדתה לגישות שמרניות במאה ה-19, כמו זו של אדמונד בורק, הרי שביקורתה ההיסטורית על מחירי הקפיטליזם, דמתה יותר לגישות סוציאליסטיות. כמו כן, בשני מאמרים שונים, מתקופות שונות, הציגה עמדות כמעט הפוכות ביחס לאדמונד בורק, דבר המעיד על השינויים שחלו בדעותיה – משמרנות לסוג של סוציאל-דמוקרטיות.
בספרה The Idea of Poverty: England in the Early Industrial Age, שהתפרסם ב-1984, תיארה הימלפרב את השינויים שחלו בחברה הבריטית בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, אגב התייחסות לממדים הכלכליים, הפוליטיים והחברתיים; ותיארה את המובן שהיה באותה תקופה למושגים כמו "עוני" או "העניים". כמו כן ניתחה הימלפרב את יחסם של אנשי התקופה לעוני כבעיה וכמציאות נתונה, ואת האמצעים שננקטו להתעלמות מסבלם של קורבנות המהפכה התעשייתית או להקלתו. למעשה, טענה הימלפרב, באותה תקופה נוצרה "בעיית העוני" כבעיה חברתית, כאשר התרחש המעבר מן היחס אל העניים כסוג של נתון, גזרת גורל, חוק טבעי או עונש – אל עבר התבוננות אל העוני כתופעה חברתית הדורשת התייחסות, משום שהיא לא מוסרית ומאיימת על כלל מרקמי החברה.
בספר Poverty and Compassion: The Moral Imagination of the Late Victorians (1991) טענה הימלפרב כי חייהם של העניים באנגליה הוויקטוריאנית, בהשוואה לחיי האנגלי הממוצע באותה תקופה, לא היו כה נוראים כפי שהדבר נתפס על ידינו כיום. כמו כן, טענה הימלפרב, היו חייהם טובים באופן יחסי מאלו של עניי ארצות אחרות באירופה. דווקא הגישה הוויקטוריאנית שהצטיינה בריאליזם רב, הצליחה להביא להטבה במצב העוני ולהוביל לנקיטת עמדה של אחריות מוסרית כלפי העניים.
כהוגה שמרנית הציגה הימלפרב בספריה ובמאמריה ביקורת כנגד פמיניזם רדיקלי ואפליה מתקנת באוניברסיטאות; וכהוגה חדשנית, טענה בזכות אחריות המדינה על חלשיה, וכנגד התפיסות הפוסט-מודרניסטיות שמנסות להחליש את המוסר החברתי.
הימלפרב נפטרה ב-30 בדצמבר 2019.
ספריה
משפט ההיסטוריה, תרגום צור ארליך, בהוצאת שלם, 2017.
סיכום אופי יצירתה
ד"ר עשהאל אבלמן (ראש החוג להיסטוריה במכללת הרצוג), שערך את קובץ המאמרים של הימלפרב בעברית "משפט ההיסטוריה", סיכם את אופי יצירותיה של הימלפרב:.
אירנה שווינסקה
אירנה קירשנשטיין-שווינסקה (פולנית: Irena Kirszenstein-Szewińska; 24 במאי 1946 – 29 ביוני 2018), הייתה אצנית יהודיה-פולנית. אחת האתלטיות הטובות בהיסטוריה. אלופה אולימפית בעלת 7 מדליות (3 זהב, 2 כסף ו-2 ארד) ב-5 מקצועות שונים, אלופת אירופה בעלת 10 מדליות (5 זהב, 1 כסף ו-4 ארד) ושיאנית עולם (שברה 8 שיאי עולם אישיים) בריצות ל-100 מטר, 200 מטר ו-400 מטר, מתחילת שנות ה-60 ועד סוף שנות ה-70.
שווינסקה הייתה לאישה הראשונה והיחידה בהיסטוריה שהחזיקה בשיאי העולם בריצות ל-100 מטר, 200 מטר ו-400 מטר והייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שירדה מגבול 50 שניות בריצת 400 מטר (1974).
קורות חיים
נולדה בלנינגרד שבברית המועצות כאירנה קירשנשטיין להורים יהודים פולנים. אביה יליד ורשה ואמה ילידת קייב. הוריה הכירו בסמרקנד כשהיו סטודנטים ובשנת 1947 היגרו לוורשה.
אולימפיאדת טוקיו
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה שווינסקה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, בריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם תרסה צפלי, הלינה גורצקה ואווה קלובוקווסקה בשיא עולם חדש של 43.69 שניות, לפני ארצות הברית (43.9 שניות) ובריטניה (44.0 שניות). מדליות כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.60 מטר, אחרי מרי ראנד מבריטניה שקבעה שיא עולם חדש של 6.76 מטר ולפני טטיאנה שלקנובה מברית המועצות (6.42 מטר) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 23.13 שניות, אחרי אדית מקגוויר מארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 23.05 שניות ולפני מרילין בלאק מאוסטרליה (23.18 שניות).
בין אולימפיאדת טוקיו לאולימפיאדת מקסיקו
בתחרות שנערכה בפראג, צ'כיה ב-9 ביולי 1965 קבעה שווינסקה בריצת 100 מטר שיא עולם חדש של 11.1 שניות, שיפור לשיא העולם של וילמה רודולף וואיומיה טיוס מארצות הברית (11.2 שניות) ובתחרות שנערכה בוורשה ב-8 באוגוסט אותה שנה היא קבעה שיא עולם חדש בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.7 שניות, שיפור לשיא העולם של וילמה רודולף ומרגרט בורוויל מאוסטרליה (22.9 שניות).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט, הונגריה בספטמבר 1966 היא זכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בריצת 200 מטר (23.1 שניות), בקפיצה לרוחק (6.55 מטר) ובריצת שליחות 4x100 מטר (44.4 שניות). מדליית כסף, בריצת 100 מטר (11.5 שניות).
אולימפיאדת מקסיקו ועד מינכן 1972
באולימפיאדת מקסיקו (1968) זכתה שווינסקה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא עולם חדש של 22.58 שניות, לפני רלין בויל (22.74 שניות) וג'ני למי (22.88 שניות) האוסטרליות. מדליית ארד, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.19 שניות, אחרי ואיומיה טיוס שקבעה שיא עולם חדש של 11.08 שניות וברברה פרל מארצות הברית (11.15 שניות). על הופעתה במשחקים העיבה העובדה שהיא הייתה האצנית שהפילה את המקל בריצת שליחות 4x100 ובכך גרמה לפסילת הנבחרת הפולנית, האלופה האולימפית היוצאת. נוסף לכך, היא סיימה במקום 16 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.19 מטר.
כשנה לאחר הולדת בנה היא השתתפה באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 וזכתה במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.3 שניות.
אולימפיאדת מינכן
באולימפיאדת מינכן (1972) שווינסקה זכתה במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.74 שניות, אחרי רנטה שטכר ממזרח גרמניה שהשוותה את שיא העולם 22.40 שניות, ואחרי רלין בויל (22.45 שניות)
בין מינכן למונטריאול
בתחרות שנערכה בפוטסדאם, גרמניה ב-13 ביוני 1974 קבעה שווינסקה בריצת 200 מטר שיא עולם חדש של 22.21 שניות. שיא זה החזיק מעמד 4 שנים ונשבר על ידי מריטה קוך ממזרח גרמניה (22.06 שניות). באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה בספטמבר אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בריצת 100 מטר בשיא אליפות חדש של 11.13 שניות ובריצת 200 מטר בשיא אליפות חדש נוסף של 22.51 שניות. כן הייתה שותפה לזכייה במדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר.
כפי שעושות לעיתים רצות שכבר אינן צעירות, היא העבירה בשלב המאוחר של הקריירה שלה את הדגש מהריצות הקצרות לריצת 400 מטר.
מונטריאול 1976 ושלהי הקריירה
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה שווינסקה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא עולם חדש של 49.28 שניות, לפני המזרח גרמניות כריסטינה לתן (50.51 שניות) ואלן שטריידט (50.55 שניות).
בתחרות גביע העולם באתלטיקה (הגביע הבין-יבשתי באתלטיקה) שנערכה בדיסלדורף, מערב גרמניה בשנת 1977, כנציגת אירופה היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר לאחר סיומת מרשימה ובתוצאה של 49.52 שניות, לפני מריטה קוך שהובילה במרבית הריצה (49.76 שניות).
באולימפיאדת מוסקבה (1980) היא נפצעה בשלב חצי הגמר.
חייה האישיים
בשנת 1967 נישאה למאמנה יאנוש שווינסקי ולזוג נולדו שני בנים, אנדרי שווינסקי (נולד בשנת 1970) שחקן נבחרת פולין בכדורעף, אשר בהמשך התמנה לסנטור, ויארוסלב שווינסקי (נולד בשנת 1981).
שווינסקה היא בעלת תואר מוסמך בכלכלה ושימשה כראש התאחדות האתלטיקה הפולנית. משנת 1998 היא הייתה חברה בוועד האולימפי הבינלאומי.
בשנת 2005 נבחרה כחברה בהתאחדות האתלטיקה הבינלאומית במהלך הקונגרס ה-45 של ההתאחדות שנערך בהלסינקי, פינלנד.
שווינסקה נפטרה מסרטן ב-29 ביוני 2018 בהיותה בת 72.
הנצחה והוקרה
בשנת 1981 הונצחה שווינסקה ביד לאיש הספורט היהודי במכון וינגייט, מוזיאון המנציח ספורטאים יהודים שזכו להישגים יוצאי דופן.
אשוחית כחולה
אשוחית כחולה (שם מדעי: Picea pungens, באנגלית: Blue spruce, וגם Colorado blue spruce או Colorado spruce) הוא עץ מחטני ירוק-עד ממשפחת האורניים. עליו, כמו שאר מיני המחטניים, הם מחטים וצבען כחול-ירוק. תחום התפוצה הטבעי של העץ הוא בצפון-מערב אמריקה הצפונית, והוא משתרע באזורי עמידות מ-1 עד 7 במדינות ארצות הברית מצפון ניו מקסיקו, דרך קולורדו, וויומינג לפרובינציות אלברטה וקולומביה הבריטית בקנדה. אבל העץ הופץ על ידי האדם בצורה נרחבת ומשמש כצמח נוי במקומות רבים הרחק מתחום התפוצה הטבעי שלו.
אשוחית כחולה היא העץ הרשמי של מדינת קולורדו, והייתה העץ הרשמי של יוטה עד 2014.
נוף
אשוחית כחולה היא עץ ירוק-עד בגובה בינוני עד גבוה. ברוב תחום התפוצה שלו העץ מגיע לגובה של 23 מטרים, אבל כשהוא ניטע בפארקים ובגנים הוא גדל עד לגובה של 15 מטרים. בטבע נתגלה עץ בגובה 37 מטרים וקוטר בגובה חזה של מטר חצי. אשוחית כחולה היא עץ מאריך חיים, השורד עד 600 שנה ומעלה. הגידול בקוטר איטי. עצים בקוטר בגובה חזה של 10 עד 13 סנטימטרים יכולים להיות בני 125 עד 135 שנים, ובקוטר 46 עד 56 סנטימטרים, הם עשויים להיות בגיל 275 עד 350 שנים. נוף העץ הוא גלילי עד חרוט צר עם ענפים אופקיים הצומחים בצפיפות. בעצים עתיקים הענפים שמוטים יותר ונוצרת צמרת פתוחה וחסרת צורה.
שורשים
לאשוחית כחולה יש מערכת שורשים רדודה יחסית למערכת השורשים של אשוח דאגלס או של אורן הזפת. מחקר בדקוטה הצפונית גילה ש-73.6% מהשורשים של אשוחית כחולה היו בעומק של 60 סנטימטרים ופחות, ולכן הוא גדל במקומות שבהם המים קרובים לקרקע. למרות מערכת השורשים הרדודה העץ עמיד בפני רוחות.
גזע וענפים
קליפת הגזע היא בגוון חום-אפור ומחולקת לקשקשים בעצים צעירים. בעצים עתיקים יש סדקים בקליפה. עובי הקליפה בין 1.9 ל-3.8 סנטימטרים. הענפים צומחים אופקית עם נטייה קלה כלפי מטה. הענפים הצעירים הם בתחילה בגוון חום-ירקרק המשתנה בהמשך לחום-כתום ולחום-אפור. בכמה זנים, הענפים הצעירים הם בצבע חום עד חום אדמדם. הענפים מכוסים בדרך כלל בפלומה.
ניצנים ועלווה
הניצנים מעוגלים עד מחודדים בגוון חום-כתום, ואורכם בין 6 ל-12 מילימטרים. העלים הם דמויי מחטים נוקשות בעלות חוד, שנתן למין את שמו המדעי (בלטינית pungens פירושו חד). אורכם בין 2 ל-3 סנטימטרים, וצורתם מרובעת בחתך רוחב. גונם ירוק-כחול ויש בהם בין 2 ל-4 קווי פיוניות לבנים דקים בכל צד. המחטים מכוסות בציפוי שעווה ירוק-כחול, ומסודרות על הענפים בצורה רדיאלית.
אצטרובלים וזרעים
אשוחית כחולה הוא צמח חד-ביתי, כלומר בעל פרחים משני המינים על אותו עץ. העץ מתחיל להיות פורה בגיל 20 שנים. צבע האצטרובל הזכרי הוא אדום, והוא צומח בדוּר של 3 עד 5 אצטרובלים בקצה של נצרים חדשים בצמרת העץ. האצטרובלים הנקביים גדלים גם הם בצמרת העץ, גונם ירוק בהיר או אדום, והם מבשילים לגוון חום. אורכם בין 6 ל-11 סנטימטרים. הקשקשים של האצטרובל הנקבי סגלגלים עד צורת יהלום באורך 15 עד 22 מילימטרים וברוחב 10 עד 15 מילימטרים. אצטרובל מכיל בין 175 ל-225 קשקשים ויש לו פוטנציאל לייצר בין 350 450 זרעים. ההאבקה מתבצעת במאי או ביוני, כתלות בגובה. האצטרובלים מבשילים באוגוסט ומפיצים את הזרעים מספטמבר לתוך החורף. לזרעים צמודה כנף והם מופצים באמצעות הרוח, כשרובם צונחים לקרקע בתחום 90 מטרים מהעץ. משקל של אלף זרעים מנוקים הוא סביב 4.2 גרם.
תפוצה
תחום התפוצה הטבעי של העץ הוא בצפון-מערב אמריקה הצפונית, שם הוא יוצר חלק מיערות הרריים בגבהים שבין 1,800 ל-3,000 מטרים. הוא משתרע באזורי עמידות מ-1 עד 7 במדינות ארצות הברית, מדרום איידהו וויומינג, דרומה לאריזונה וצפון ניו מקסיקו, אם כי שם נותרו מעט פרטים מבודדים, דרך קולורדו לפרובינציות אלברטה וקולומביה הבריטית בקנדה. עם זאת, העץ הופץ על ידי האדם בצורה נרחבת ומשמש כצמח נוי במקומות רבים הרחק מתחום התפוצה הטבעי שלו, למשל במרכז אירופה וברוסיה.
האשוחית הכחולה היא מין עץ של אקלים קריר ומתון עם טמפרטורות נמוכות בקיץ ומעט גשם בחורף. המשקעים השנתיים הם בין 460 ל 600 מילימטרים, מתוכם כ-50% יורדים כגשם בעונת הגידול. לעץ אין דרישות מיוחדות מבחינת המיקום, אבל הוא מעדיף קרקעות חמרה עשירות בחומרי מזון, טריות, חוליות עד גרגריות בעמקים או במדרונות שאינם תלולים. ה-pH של הקרקע אמור להיות בין 6.8 ל-7.2. הוא עמיד מאוד בפני זיהום אוויר גבוה, אך סביל למיקום מוצל במידה מוגבלת. הוא עמיד לקרה עד לטמפרטורות של 40°C-. האשוחית יוצרת לעיתים רחוקות חורשות על טהרת מין זה בלבד. במקומות הנמוכים היא בחברת מינים של ערבות, מין הצפצפה Populus angustifolia, אשוח דאגלס, אשוח לבן ואורן הזפת. במקומות הגבוהים היא יוצרת לעיתים קרובות חורשות עם אשוחית אנגלמן ואשוח תת-אלפיני.
רביית כלאיים טבעית מתרחשת לעיתים נדירות עם אשוחית אנגלמן, או עם אשוחית לבנה.
שימושים
משום שהעץ מכיל "עיניים" רבות, ובשל בירוא היערות אין לעץ חשיבות משמעותית בתעשיית הייעור. האשוחית, במיוחד בזנים המתורבתים שלה, שלהם יש צבע מחטים כחול בולט, היא עץ נוי ועץ חג המולד. זהו עץ חג המולד השני הפופולרי ביותר בגרמניה לאחר אשוח נורדמן (Abies nordmanniana). הריחות של השמנים האתריים של האשוחית יוצרים מצב רוח מיוחד לחג המולד. לעיתים נוטעים אותו כשובר רוח.
הילידים בני הנאוואחו והקרס השתמשו בעץ זה כצמח מרפא מסורתי וכפריט טקסי, וענפים ניתנו כמתנה המביאה מזל. ברפואה המסורתית שימשה חליטה של המחטים לטפל בהצטננות ובקלקולי קיבה. נוזל זה שימש גם חיצונית לטיפול בכאבים של דלקות פרקים. המתיישבים הלבנים הראשונים השתמשו בעץ לבניין.
מזיקים
אשוחית כחולה פגיעה בקנה מידה גדול לגורמים שאינם ביולוגיים. בשל קליפת הגזע הדקה ומערכת השורשים הרדודה, המין רגיש במיוחד לשרפת יער.
בתחום התפוצה הטבעי לא מהווים מזיקים ומחלות איום רציני על האשוחית הכחולה.
פטריות מהסוג Chrysomyxa יכולות לגרום לתופעת מטאטא מכשפה. הפטרייה Lophodermium piceae משפיעה על המחטים ויכולה לגרום נזק רציני, בייחוד בעצים הנטועים בדנמרק. Rhizosphaera kalkhoffii גורמת להצהבה של המחטים ויכולה לגרום לאיבוד מחטים משמעותי. פטרייה מזיקה זו בעיקר במשתלות המכינות עצי חג מולד בצפון-מזרח ובמרכז התיכון של ארצות הברית. ריקבון שורשים וגזע נגרמים על ידי פטריות הסוג ארמילאריה כמו גם על ידי Phellinus pini ו-Inonotus tomentosus.
החרקים המזיקים ביותר לאשוחית כחולה כוללים את מין הצרעה Megastigmus atedius ואת מין העשים Cydia strobilella (באנגלית Spruce seed moth) ו-Henricus fuscodorsana (באנגלית Cone cochylid moth), הפוגעים באצטרובלים והורסים את מרבית הקשקשים וכ-10% מהזרעים. הזחלים של מין העש Dioryctria reniculelloides ניזונים מאצטרובלים צעירים ומעלווה. הזחלים של מין העש Choristoneura occidentalis ניזונים ממחטים ישנות בסוף אפריל, ואז חופרים בניצנים מתפתחים ומונעים התפתחות עלים חדשים. התקפות חוזרות ונשנות הורגות את העץ.
נזקים קלים יותר גורמים הזחלים של מין העש Coleotechnites piceaella (באנגלית Orange spruce needleminer), מיני כנימות העלה Adelges cooleyi (באנגלית Cooley spruce gall aphid), Pineus pinifoliae ו-Pineus similis הגורמים ליצירת עפצים דמויי אצטרובלים. כנימות נוספות התוקפות את הזרדים כוללות את Cinara fornacula ו-Cinara coloradensis.
חיפושיות התוקפות את האשוחית הכחולה כוללות את מין היקרונית Pissodes strobe (באנגלית White pine weevil), Dendroctonus rufipennis (באנגלית Spruce beetle) ו-Gnathotrichus sulcatus (באנגלית Ambrosia beetle).
זנים תרבותיים
כמה זנים תרבותיים זכו בפרס מצטיין הגן (Award of Garden Merit) של החברה המלכותית להורטיקולטורה (Royal Horticultural Society). אלו מסומנים ברשימה להלן ב-agm. הזנים הנפוצים כוללים:
דוד דבית הלל
רבי דוד דבית הלל היה נוסע יהודי בן המאה ה-19 שערך מסע מארץ ישראל להודו.
חייו ומסעותיו
רבי דוד דבית הלל, יהודי ליטאי, מצאצאי רבי הלל ב"ר נפתלי הרץ בעל ספר "בית הלל" (דירהנפורט תנ"א 1691) על השולחן ערוך, עלה מווילנה לארץ ישראל בשנת 1815 כחלק מעליית תלמידי הגר"א, והתיישב בצפת.
ב-1824 יצא למסע ברחבי ארץ ישראל ולאחר מכן פנה מזרחה דרך סוריה, כורדיסטן, ארם נהריים, המפרץ הפרסי והודו. כעבור 5 שנים מתחילת מסעו הגיע להודו, שם שהה ארבע שנים במהלכן הדפיס בעיר מדרס קיצור מספר תיעוד מסעותיו בשפה האנגלית. לאחר מכן חזר לארץ ישראל דרך מצרים. ב-1838 שהה בירושלים וסייע לנוסע אדוארד רובינסון. ב-1840 נשלח לקושטא כדי לסייע בשחרור היהודים בעלילת דמשק. ב-1845 הגיע פעם נוספת להודו, ובשבט תר"ו (1846) נפטר.
זכרונותיו
בשנת 1939 מצא אברהם יערי עותק מהספר באנגלית ויחד עם ד"ר ולטר יחיאל פישל הדפיס חלקים ממנו בתרגום לעברית, השפה המקורית בה נכתב הספר. פרק נוסף על המסע בהודו תורגם ב-1952 עבור הספר "בני ישראל" שהודפס על ידי הרבנות הראשית לישראל.
בתיאור מסעותיו מתאר דוד דבית הלל את מה שראה בעיניו, שמועות ומסורות שונות ששמע, את מספר הנפשות בכל מקום, את מנהגי הקהילות היהודיות ואת יחסן עם שכניהן. נושא נוסף המופיע בספרו הוא החיפוש אחר מקום הימצאם של עשרת השבטים ועדויות על גורלם, נושא בו התעסקו אנשים נוספים בני אותה תקופה. עדויותיו משמשות מקור חשוב לחקר היישוב היהודי בארץ ישראל ובקהילות המזרח במאה ה-19. תיאוריו הם התיאורים היחידים של נוסע יהודי בארץ ישראל ברבע הראשון של המאה ה-19, וחשיבותם גם במניין המדויק של מספר היהודים בארץ ישראל באותה תקופה. לדבריו, היו בארץ 5835 משפחות של יהודים, שהם כ-27,000 נפשות, כאשר הריכוזים הגדולים הם בירושלים (3000) ובצפת (2000).
אברהם יערי תיאר את עבודתו של דוד דבית הלל:.
זיכרונותיו שפורסמו
תרגום לעברית:
ברברה מוניאס
ברברה מוניאס (נולדה ב-7 בדצמבר 1988) היא זמרת-יוצרת קרואטית. ידועה ככותבת השירים הראשית של להקת הרוק "ברברי" וכסולנית להקת גוסטפי לשעבר. מוניאס החלה לבסס את מעמדה כזמרת סולו עם יציאת הסינגל "Men" בשנת 2018. במרץ 2022 הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, Right Place & Right Time, תחת חברת התקליטים אקוואריוס רקורדס.
קורות חייה
מוניאס נולדה ב-7 בדצמבר 1988 ברייקה שבקרואטיה. לאחר מכן עברה להתגורר בעיירה הסמוכה איקה.
בשנת 2007 הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "Ti si tu", עמו השתתפה בקדם הקרואטי לאירוויזיון 2007. היא שובצה כהופעה הראשונה בסדר השירים של חצי הגמר, סיימה את הערב במקום ה-12 עם 11 נקודות בלבד ולא העפילה לשלב הבא. מאוחר יותר באותה השנה הצטרפה ללהקת גוסטפי בתור הסולנית הראשית. עם זאת, ב-2012 החליטה לעזוב אותה. בשנת 2013 הקימה את להקת הרוק ברברי. יחד הוציאה הלהקה שני אלבומי אולפן Monfiorenzo underground ו-Santa Barbara בשנים 2013 ו-2014 בהתאמה. החל מ-2018 פועלת מוניאס כסוליסטית. אלבום הבכורה שלה, Right Place & Right Time, פורסם ב-2022 תחת חברת התקליטים אקוואריוס רקורדס. הוא הועמד לפרס "אלבום השנה" בטקס פרסי הרוק אנד אוף הקרואטי.
ב-9 בדצמבר 2022 נחשף כי מוניאס עתידה להשתתף בקדם הקרואטי לאירוויזיון 2023 עם השיר "Putem snova". היא הגיעה למקום השמיני עם 52 נקודות.
מרכז ההספקה המטכ"לי
מרכז ההספקה המטכ"לי לשעבר מרכז הספקה אחוד (בראשי תיבות: מרה"ס) הוא מרכז לוגיסטי מטכ"לי שמאחד מספר מרכזים לוגיסטיים במשקי הצל"ם (ציוד לחימה מבוקר), חלפים, ציוד פרט ויחידה, תזקיקים, דלק, מזון וציוד רפואי. למפקדת מרכז ההספקה הראשונה מונתה ב-1 באוגוסט 2019 תא"ל מירב בריקמן שאיחדה בתפקידה הקודם כמפקדת מרכז ציוד (מר"ץ) את מרכז ציוד, מרכז ציוד רפואי (מצר"פ) ומרכז הדלק. המפקד הנוכחי תא"ל שגיב שרביט.
הקמה
פרויקט הקמת המרכז הוא חלק ממהלך רחב היקף של העתקת בסיסי צה"ל לנגב ופינוי קרקעות במרכז הארץ, זאת במסגרת החלטות הממשלה 3161 ו-2392 להעתקת מחנות צה"ל ממרכזי ערים ושיווק הקרקעות לטובת מגורים.
במסגרת הקמת המרה"ס מוזגו המרכזים המשבירים: מרכז ציוד לחימה וחלפים, מרכז ציוד, מרכז דלק, מערך המזון ומרכז ציוד רפואי – למרכז אחד הכולל בסיסי החסנה מרחביים ומפקדה אחת.
המרה"ס מוקם בשיטת PFI הכולל מימון, תכנון, הקמה ותפעול על ידי זכיין פרטי, בדומה לקריית ההדרכה, המכללה הלאומית לשוטרים, קריית התקשוב ועוד. משרד הביטחון פרסם את שלב המיון המוקדם בחודש מאי 2017. בתחילת 2020 פורסם כי אוריין ושפיר הנדסה זכו במכרז להקמת המרכז.
המרה"ס מהווה קפיצת מדרגה בניהול שרשרת ההספקה בצה"ל וכולל הקמה של עשרות מחסנים אשר יחליפו מתקנים במחנות שהוקמו בצריפין, תל השומר ועוד בתקופת המנדט הבריטי, הקמת שליטה ובקרה מבוססות מערכת מידע ERP ושימוש בטכנולוגיות מתקדמות.
גודל המרה"ס צפוי להיות כ-250,000 מ"ר הכוללים מתחמי לוגיסטיקה בהיקף של כ-225,000 מ"ר (בין השאר, מחסנים אוטומטיים) ומתחם מנהלתי בהיקף של כ-25,000 מ"ר.
את הפרויקט מובילים מנהלת צבאית במחלקת שוה"ם ותשתיות באט"ל ומנהל המעבר דרומה במשרד הביטחון.
מרכז ההספקה יאופיין בחדשנות טכנולוגית בקנה מידה עולמי בהיבטי אחסון, ליקוט והפצה. במרכזים הלוגיסטיים יופעלו רובוטים ואמצעים מתקדמים. כמו כן, אחסון וניהול המלאי יופעל באמצעות טכנולוגיות ומערכות מידע מהמתקדמות בעולם. המרה"ס יכלול מגוון רחב של מוצרים, החל במחט לעירוי ועד לחלקי חילוף לטנקים.
ב־2 ביולי 2020 נערך טקס הקמת היחידה בנוכחות ראש אט"ל, האלוף יצחק תורג'מן, ומפקדת המרה"ס, תא"ל מירב בריקמן. במהלך הטקס נחשף סמל היחידה.
מבנה המרה"ס
המרה"ס בנוי משלוש מחלקות: מחלקת הפעלה, מחלקת תכנון ובקרה ומחלקת השברה.
מחלקת תכנון ובקרה
המחלקה בנויה מחמישה ענפים: ענף לוגיסטיקה ותקשוב, ענף משא"ן, ענף ארגון ומערכי יצור, ענף תכנון ואינטגרציה וענף תקציבים. בראש כל אחד מהענפים עומד קצין בדרגת סא"ל ובנוסף ישנו ענף המבקר את הזכיין. בראש המחלקה עומדת אלוף-משנה מאיה ויצמן.
מחלקת השברה
המחלקה בנויה משישה ענפים: ענף עיתוד ורכש, ענף ציוד לוגיסטי, ענף מזון, ענף טכנולוגיות מזון, ענף ציוד רפואי וענף משקי התקשוב. בראש כל ענף עומד קצין בדרגת סא"ל. בראש המחלקה עומדת אלוף-משנה נוגה נחום.
ההתייעלות בפרויקט
בשגרה, המהלך יוביל לייעול תהליכי העבודה בהיבטים הבאים:
אינטרסים לאומיים
פרויקט המרה"ס משרת אינטרסים לאומיים:
הגברת האפקטיביות המבצעית
בחירום, תוגבר האפקטיביות המבצעית של צה"ל ויתאפשר שיפור ברציפות ההספקה. הדבר יושג באמצעות:
סמל היחידה
נס היחידה זהה לתג, ונחשף לראשונה בטקס הקמת היחדה, בו פורט על רעיון ומרכיבי התג:
אבוב (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
גבעה 24 אינה עונה
הפקה
הסכם על הפקת הסרט נחתם בספטמבר 1953. במהלך ההפקה בשנת 1954 נתגלעה מחלוקת בין פריי ודיקנסון ופריי הורחק מהשתתפות בבימוי הצילומים. באוגוסט 1954 פנה פריי לבית המשפט בבקשה להוציא צו מניעה נגד הצגת הסרט ללא אזכור שמו כמשתתף בהפקתו. לאחר מספר ימים הושגה פשרה שאפשרה את המשך העבודה על הסרט.הסרט הופק על ידי ג'ק פדואה בשיתוף עם צבי קוליץ.
"גבעה 24 אינה עונה" היה הסרט הגדול ביותר שהופק בישראל עד אותה עת, מבחינת תקציבו, אמצעיו הטכניים וכוכביו. תקציב הסרט היה כ-400,000 דולר ובפועל עלתה הפקתו פי שלושה מהתכנון. הסרט ייצג את ישראל בפסטיבל הקולנוע בקאן.
הסרט צולם בישראל, בהשתתפות צוות ישראלי שכלל את אריק לביא ושושנה דמארי.
עלילה
עלילת הסרט היא סיפור מסגרת לשלוש עלילות נפרדות. המסגרת היא בואם של משקיפי האו"ם לגבעה 24, לאחר שהתחולל בה קרב במהלך מלחמת העצמאות, כדי לקבוע האם תישאר בידי ישראל או בידי הערבים. בגבעה מצאו המשקיפים שלושה לוחמים ולוחמת הרוגים. כשהתגלה כי בידה הקפוצה של ההרוגה נמצא דגל ישראל, מכריזים המשקיפים כי הגבעה שייכת לישראל.
בדרך לפעולה בגבעה 24 נפרשים שלושה סיפורים של המשתתפים:
הראשון הוא סיפורו של צעיר אירי ששירת במשטרת המנדט בתפקידי מעקב אחר ארגוני המחתרת, המתאהב בנערה ישראלית חברת אחד הארגונים. בעקבות אהבתו מתנדב השוטר הבריטי להילחם לצד היהודים.
השני הוא סיפורו של תייר אמריקאי שנקלע לעיר העתיקה ומתגייס להגנתה. בסיפור זה מתוארים ימיו האחרונים של הקרב על הרובע היהודי בירושלים לפני כניעתו, כשלוחמיו מתבצרים בבית החולים משגב לדך.
השלישי הוא סיפורו של צבר ישראלי עוקצני ולא רגשני (אריק לביא), הנפגש בקרבות הנגב עם קצין נאצי פצוע ששירת בצבא המצרי (עזריה רפפורט), והדבר מעורר בו רגשות יהודיים רדומים. בסצנה ידועה בסרט רואה הנאצי, בדמדומי פציעתו, את דמות הצבר כדמות יהודי גלותי לבוש שחורים ועונד טלאי צהוב.
הסרט זכה להצלחה קופתית, אך נמתחה ביקורת על צידו האמנותי, ועל כך שאף על פי שהיה כה ישראלי, דיבר אנגלית, כהכנה להפצתו בחו"ל.
יהושוע מאירי
יהושוע (שוקי) (ה) מאירי (נולד בה' באייר תשי"ט, 13 במאי 1959) הוא עיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה
סבא שלו, יהושע ליכטר (שעל שמו הוא נקרא), וששמו המחתרתי היה "איש ברוריה", היה המייסד והעורך של הביטאון הרוויזיוניסטי "חזית העם".
שמו של הסב הונצח ברחוב בתל אביב וברמת גן. כמו כן הוצב שלט הנצחה ברחבת הבורסה ליהלומים שם עמד ביתו המחתרתי של ליכטר ומשם יצאו אנשי הלח"י והאצ"ל לפעולותיהם.
לאחר שירותו בצה"ל (מאירי היה ממייסדי יחידת העילית שלדג שהוקמה ב-1978).
בין השנים 1981 - 1989 שימש מאירי כתב העיתון "הארץ" בכנסת. במהלך 1989 יצא לחופשה ושימש כיועץ לשר אמנון רובינשטיין  במהלך הקמת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו. בסוף שנת 1989 יצא בשליחות לקהיר ובמשך 4 שנים דיווח משם לקול ישראל, ולרשת שוקן, עיתון הארץ ולעיתון חדשות. כמו כן פעל שם בשליחות נוספת במסגרת המרכז האקדמי הישראלי בקהיר. שליחותו הסתיימה ב-1994. עם שובו מקהיר ב 1994 עבר לגור ברמת אביב הירוקה והחל אצלו תהליך החזרה בתשובה.
מאז שובו ממצרים ועד שנת 2007 שידר תוכנית רדיו אישית בערוץ 7, "מתחילים מבראשית" שזכתה באחוזי האזנה גבוהים. כמו כן היה משתתף קבוע בפנאל בתוכניתו של השדרן ז'וז'ו אבוטבול "שיחות אל תוך הלילה" (שיחות עם מאזינים) המשודרת ברשת ב' של קול ישראל ובתוכניות משודרות נוספות ברדיו ובטלוויזיה.
בשנת 2006, בבחירות לכנסת השבע עשרה, היה מועמד לכנסת מטעם "מפלגת חרות" בראשות מיכאל קליינר. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.
מאז 2001 הוא גר ברמת אביב הירוקה בסמוך לאוניברסיטה, שם היקים את ישיבת רמת אביב בביניין בית הקולנוע הישן במרכז ברודצקי.
ב- 2013 חזר ליישוב עומר בו גדל והקים שלוחה של הישיבה בה לומדים נערים לפני גיוס את "תורת המילחמה הרוחנית".
מאירי מפעיל דף טווייטר עם עוקבים רבים וממשיך להשתתף בתוכניות ולכתוב מאמרים באמצעי התקשורת השונים.
יום מיוחד
יום מיוחד (באיטלקית: Una giornata particolare) הוא סרט קולנוע בבימויו של אטורה סקולה מ-1977, זוכה פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר, ופרס סזאר לסרט הזר הטוב ביותר.
זהו סרט קאמרי, נטול אפקטים, ומה שנותן לו את הנפח הוא משחקם המרשים של שני השחקנים הראשיים.
עלילה
עלילת הסרט מתרחשת ב-6 במאי 1938, יום ביקורו של היטלר ברומא אצל מוסוליני, וכריתת הברית בין איטליה וגרמניה. כל דיירי הבניין במחוז סאן ג'ובאני ברומא יוצאים להשתתף בטקס מלבד שני אנשים. אנטונייטה (סופיה לורן), האידיאל הנשי של המשטר הפשיסט, עקרת בית קשת יום ואם לשישה ילדים שנאלצת להישאר על מנת לסיים את עבודות הבית, וגבריאלֶה (מרצ'לו מסטרויאני), הומוסקסואל שפוטר מעבודתו כשדרן רדיו, ונותר בבית על מנת לארוז את חפציו לקראת מעצרו הקרב. השניים נפגשים במקרה, ומבלים ביחד במשך כמה שעות, שבמהלכן הם עוברים תהליך של גילוי עצמי ובחינה מחדש של מערכת האמונות והערכים שלהם.
הסרט מראה את החדירה של התחום הפוליטי והשפעתו המדכאת על התחום האישי. את האופן בו המשטר מדכא את השונה, את הפרטי, ואינו מאפשר לו לבטא את עצמו.
בתי ספר לרפואה בישראל
__לחיפוש__
אסתנוספירה
אסתנוספירה (מיוונית, ἀσθενός, חלש ו-σφαῖρα, ספירה) היא השכבה העליונה הצמיגית של מעטפת כדור הארץ, הנמצאת מתחת לליתוספירה בעומקים של בין 100 ל-200 קילומטר מתחת לפני השטח, כשבסיסה מגיע לעומק של 700 ק"מ. תחת האוקיינוסים, ובמיוחד תחת הרכסים המרכז אוקייניים, שכבת האסתנוספירה קרובה יותר לפני כדור הארץ מאשר תחת היבשה. על חלקה העליון של האסתנוספירה נעים הלוחות הטקטוניים ובגלל צפיפותה המועטה הגלים סייסמיים עוברים דרכה באיטיות לעומת מעברם בשכבה שמעליה. השערות על קיומה של שכבה זו הועלו עוד בשנת 1926, אך רק לאחר רעידת האדמה בוואלדיביה ב-22 במאי 1960 התקבל אישוש לכך.
אליה רוסיליו
אליה רוסיליו (נולד ב-11 באוקטובר 1993) הוא פזמונאי, מלחין וזמר-יוצר ישראלי.
קריירה
רוסיליו החל לכתוב ולהלחין שירים שונים עבור זמרים שונים בעשור השני של המאה ה-21. בשנת 2018 יצא השיר "שני משוגעים" בביצוע עומר אדם, שכתב והלחין יחד עם סתיו בגר, והיה ללהיט, תוך שזכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ומאקו, ואף זיכה את רוסיליו בפרס אקו"ם, בכך שהיה לשיר המושמע ביותר לשנת תשע"ח, על פי נתוני אקו"ם.
בשנת 2019 החל את דרכו גם כזמר, והוציא את סינגל הבכורה שלו, "לאן שהלב שלי ייקח". עוד באותה השנה, הוציא את הסינגל הראשון מתוך הפרויקט המוזיקלי שלו, "המחברת של אליה", "מישהו שבר לי את הלב". באפריל של אותה השנה, הוציא יחד עם ליאור נרקיס את הדואט "איפה החיים שלי", שכתב רוסיליו ללחן של שי בן לוי.
באפריל 2020 הוציא את השיר השני מתוך הפרויקט, "השתגע העולם", בביצוע הזמר עומר אדם, איתו שיתף פעולה קודם לכן בשיר "שני משוגעים". השיר זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי המוזיקה. ביוני, הוציא את השיר השלישי מתוך הפרויקט, "מלאכית", בביצוע רן דנקר. בספטמבר הוציא את השיר הרביעי, "ככה זה", בביצוע השחקנית חן אמסלם.
חיים אישיים
ב-2018 החל רוסיליו זוגיות עם הפזמונאית הישראלית סתיו שמש, איתה שיתף פעולה במספר שירים. הזוגיות נמשכה עד 2019.
רוסיליו מתגורר בראשון לציון.
מכון המחקר המדעי לצמחים ארומטיים וצמחי מרפא (רוסיה)
מכון המחקר המדעי לצמחים ארומטיים וצמחי מרפא (Всеросси́йский нау́чно-иссле́довательский институ́т лека́рственных и аромати́ческих расте́ний) הוא מוסד מדעי ממלכתי במערכת האקדמיה הרוסית למדעי החקלאות, ארגון המחקר המוביל ברוסיה בתחום גידול צמחי מרפא ופיתוח מוצרים רפואיים מחומרי גלם רפואיים חדשים. אחת הפעילויות העיקריות של VILAR היא המחקר הכימי והפרמקולוגי של צמחי מרפא, זיהוי חומרים פעילים ביולוגיים חדשים ויצירת טכנולוגיה לייצור מוצרים רפואיים, כמו גם הצגת, בחירת וייצור זרעים של צמחי מרפא, פיתוח שיטות חקלאיות לגידולן ומאבק במזיקים והדברת מחלות, מחקר פעולות של דשנים ורגולציה על הורמונים צמחיים וקוטלי עשבים.
היסטוריה
בשנת 1991 המכון הפך לחלק מהאקדמיה החקלאית הרוסית. מאז 2013 נוהל המכון על ידי הסוכנות הפדרלית לארגונים מדעיים (FANO), עד לפירוקה של הסוכנות. מאז מותו של לנין, המרכז השיטתי הלימודי לטכנולוגיות ביו-רפואיות (Учебно-методический центр биомедицинских технологий) עוסק בשימור גופתו של לנין במאוזוליאום.
דיאט קוקה-קולה
דיאט קוקה-קולה (אנגלית Diet Coca-Cola או Diet Coke) הוא משקה קולה דל קלוריות פופולרי (בערך קלוריה אחת בפחית משקה, בהשוואה ל-142 קלוריות בפחית קוקה-קולה רגילה), המיוצר ומשווק ברחבי תבל על ידי חברת קוקה-קולה וזכייניה. משקאות קולה דלי קלוריות דומים מיוצרים ומשווקים גם על ידי חברות מתחרות.
היסטוריה
המשקה הוצג לראשונה בארצות הברית בשנת 1982, והיה למותג החדש הראשון של חברת קוקה-קולה מאז הציגה את הקוקה-קולה בשנת 1886. דיאט קוקה-קולה לא היה המשקה הראשון מסוגו. קדמו לו "דיאט רייט" (Diet Rite), אשר החל את דרכו כמשקה המסייע בהפחתת משקל ולא כמוצר להפצה נרחבת, משקה בשם "טאב" (TaB) מ-1963 ודיאט פפסי. חברת קוקה-קולה סירבה בהתחלה ליצור מותג חדש שיישא את שמה מחשש שהדבר יפגע במותג העיקרי שלה, אך לאחר שפפסי השיקה משקה קולה דל קלוריות ("דיאט פפסי"), הייתה זו אך שאלה של זמן עד שחברת קוקה-קולה הלכה בעקבותיה. כיום שולטות שתי החברות על שוק משקאות הקולה המוגזים הדיאטטיים ברוב העולם. ייצור המשקה והפצתו בישראל החלה בשנת 1985.
מותגים
בישראל, כמו באמריקה הצפונית ובארצות דוברות אנגלית, משווק המשקה תחת המותג "דיאט", ובקוויבק כ-"Coke Diète". ברוב מדינות אירופה ובאמריקה הלטינית מוצמד לו הכינוי "לייט" (Light), וביפן "קוקה-קולה ללא קלוריות". נוסף על הגרסה המקורית מופצות בישראל גרסת "דיאט קוקה-קולה לימון" ו-"דיאט קוקה-קולה נטול קפאין". במקומות אחרים בעולם קיימות גרסאות נוספות, כגון גרסה המומתקת עם סוכרלוז ("ספלנדה"), גרסה מועשרת בוויטמינים ("פלוס"), וגרסת בטעם דובדבן.
בשנת 2005 החלה חברת קוקה-קולה לשווק גרסה דלת קלוריות נוספת של קולה, בשם קוקה-קולה זירו.
מרכיבים ונושאים בריאותיים
דיאט קוקה-קולה אינו מיוצר לפי מתכון מותאם של קוקה-קולה, אלא לפי נוסחה שונה לחלוטין. הוא מכיל מי סודה, אספרטם, חומצה זרחתית, קפאין, חומצה ציטרית, צבע מאכל קרמל, אצסולפאם-K, חומרי טעם וריח (פוטסיום בנזואט), ופנילאלנין. המשקה אכן דל בקלוריות - בפחית דיאט קוקה-קולה יש כקלוריה אחת לעומת 142 קלוריות בכמות זהה של קוקה-קולה.
נבחרת הונגריה בכדורסל
נבחרת הונגריה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של הונגריה.
כיום, נבחרת זו נחשבת לאחת החלשות באירופה, אך עד סוף שנות ה-60 היא הייתה אחת הנבחרות הטובות באירופה ואף זכתה באליפות אירופה בכדורסל שנערכה בשנת 1955, כשניצחה והקדימה את נבחרת ברית המועצות שהייתה בלתי מנוצחת עד אותה אליפות. ברמה העולמית, לא הצליחה הנבחרת להותיר רושם ממשי והישג השיא שלה הוא מקום שביעי באולימפיאדת 1960.
Jackson 5 Christmas Album
Jackson 5 Christmas Album (בתרגום חופשי: אלבום חג המולד של חמישיית הג'קסונים) הוא אלבום האולפן הרביעי של "חמישיית הג'קסונים" שיצא לאור בחברת מוטאון. באלבום נכללו גרסאות של הלהקה ללהיטי חג המולד כמו "Santa Claus Is Comin' to Town", "I Saw Mommy Kissing Santa Claus" ו-"Santa Claus Is Coming to Town". האלבום שהה במשך ארבעה שבועות בראש מצעד אלבומי חג המולד שערך המגזין בילבורד במהלך חודש דצמבר. מכירות האלבום הגיעו ל-3.5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
במהלך השנים נכללו חלק משירי האלבום באוספי חד המולד שונים שהוציאה מוטאון. בשנת 2009 יצא האלבום בגרסה מחודשת שכללה ברכות לחג שהוקלטו על ידי חברי הלהקה, רמיקסים ומחרוזת שירי חג המולד.
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל (1948–1959)
רשימת פיגועי טרור נגד ישראלים שהתרחשו במדינת ישראל מהקמת המדינה ב-14 במאי 1948 ועד סוף שנות ה-50 של המאה ה-20.
1949
באותו יום בפיגוע בבנימינה נרצחו שני עובדים בכרם על ידי מסתננים ירדנים.
1950
עוד באותו יום נרצח תושב מוצא בזמן שחזר עם בנו בשאיבת מים מהכפר הנטוש קולוניה בידי מסתננים ירדנים שדקרו אותו למוות בגרזן.
1953
באותו היום מסתננים ירדנים שחרדו לכפר הס רצחו אישה ופצעו קשה את בעלה שנפטר מפצעיו שלושה ימים לאחר מכן.
1956
2 בנובמבר - 2 ישראלים עובדי מקורות ו-2 חיילים נרצחים בפיגוע סמוך לקיבוץ ארז
סקודו איטלקי
סְקוּדוֹ (באיטלקית: scudo, ברבים: scudi, סקודי) הוא שם כולל למטבעות כסף שנפוצו ברחבי איטליה עד המאה ה-19. שמו של המטבע, כמו האקו הצרפתי והאשקודו הפורטוגלי, נגזר מן המלה הלטינית  scutum ("מגן").
בנוסף לסקודו הכסף התקיים גם סקודו-זהב.
סקודו הכסף הראשון שנקרא scudo d'argento - "מגן כסף" נטבע ב-1551 במילאנו בעת שלטונו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. המטבע נטבע מכסף כיוון שספרד, ששלטה במכרות הזהב של מקסיקו ודרום אמריקה וויסתה את מחירי המתכות ומילאנו הייתה חלק מן האימפריה הספרדית באותה תקופה. ערי איטליה האחרות מיהרו להתאים עצמן להילך החדש.
בעת שלטון מריה תרזה נקבע משקל הסקודו ל-23.10 גרם וכמות הכסף הטהור בו עמדה על 896/1000.
במדינת האפיפיור התקיים הילך חוקי בשם Scudo pontificio עד שהוחלף בלירה איטלקית (ובלירת הוותיקן השווה לה) בשנת 1866. הסקודו האפיפיורי התחלק ל-100 באצ'י (baiocchi) וכל באצ'ו (baiocco) התחלק ל-5 קוואטריני (quattrini).
האזורים שהיו בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית החליפו ב-1857 את הסקודו לפלורין איטלקי בערך של 2 פלורין לסקודו.
דייב אנאבל
דייוויד רודמן "דייב" אנאבל (באנגלית: David Rodman "Dave" Annable; נולד ב-15 בספטמבר 1979) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה
אנאבל נולד בסאפרן, ניו יורק. הוא גדל בוולדן, עיירה בניו יורק, שם שיחק בייסבול, רוגבי והוקי. אביו נוצרי ואמו ממוצא יהודי.
אנאבל למד בתיכון "סנטרל ואלי" וסיים את לימודיו ב-1997. הוא למד בקולג' באוניברסיטת המדינה של ניו יורק בפלטסבורג. בקולג' הוא היה מעורב עם תחנת הטלוויזיה המנוהלת על ידי סטודנטים, Plattsburgh State Television (PSTV), ועבד גם בהפקה מאחורי הקלעים וגם אף שידר. הוא הנחה תוכניות רבות ב-PSTV, כולל Late Night with Dave Annable, Cardinal Sports ו- The Roommate. אנאבל נשר מהקולג' ב-2003 כדי להתמקד בקריירת המשחק שלו.
לאחר שעזב את הקולג', למד משחק בבית הספר למשחק "Neighborhood" Playhouse" בניו יורק אצל ריצ'רד פינטר.
קריירה
בשנת 2002, אנבל ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק בפרק של דרמת הפשע של NBC, משמרת שלישית. הוא הופיע במספר רב של פרסומות למותגים כמו מאונטיין דיו, "Starburst" ואברקרומבי אנד פיץ'.
בשנת 2004, הופיע אנאבל בסרטים "יומן האקסיות" ו-"Spellbound". בספטמבר 2005, אנאבל החל להופיע בתור אהרון לואיס בסדרת הדרמה של פוקס "Reunion", שבמרכזה שישה חברים מהתיכון המשתתפים בפגישת מחזור, שם אחד מהם נרצח וכולם הופכים להיות חשודים. בדצמבר, פוקס ביטלה את הסדרה בגלל רייטינג נמוך זמן קצר לאחר שידור הפרק התשיעי. על פי הדיווחים רשת The WB הראו עניין לשדר את הסדרה ברשת, אך התוכניות הללו מעולם לא התממשו.
בשנת 2006, אנאבל לוהק לתפקיד ג'סטין ווקר בסדרת הדרמה של אחים ואחיות לצד קליסטה פלוקהארט, רייצ'ל גריפית'ס וסאלי פילד.
בשנת 2007, דורג אנאבל במקום ה-7 ברשימה הגברים הסקסיים ביותר של מגזין "פיפל".
בשנת 2008, זכה אנאבל בפרס פריזמה עבור ההופעה הטובה ביותר בסדרת דרמה מרובת פרקים על משחקו בסדרה "אחים ואחיות". הסדרה רצה במשך חמש עונות עד 2011.
בינואר 2012, אנאבל לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הדרמה העל-טבעית, "666 Park Avenue", של רשת ABC לצד רייצ'ל טיילור, ונסה ויליאמס ורוברט באקלי. הסדרה עלתה לראשונה בספטמבר רק כדי שתבוטל עד נובמבר והוסרה מלוח הזמנים של הרשת בדצמבר.
בשנת 2014, אנאבל כיכב בסדרת הטלוויזיה רד בנד סוסייטי, שם שיחק בתפקיד אונקולוג הילדים והמנתח ד"ר אדם מקאנדרו. בשנת 2016, הוא הופיע בתור פירס האריס בדרמה הרפואית של Heartbeat לצד מליסה ג'ורג' ודון האני . שתי הסדרות בוטלו לאחר עונה אחת.
בשנת 2016, אנאבל לוהק לתפקיד חוזר כטדי גרנט בסדרה הקומית של פוקס "המיק" לצד קייטלין אולסון. ב-5 באפריל 2016, הוכרז כי אנאבל לוהק לתפקיד בסרט הפעולה "תגובה קטלנית" לצד ווסלי סנייפס ואן הייש. הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע ב-4 באוגוסט 2017. באותה שנה שיחק בתור הסופר ג'ו מקגיניס בסרט הפשע אמיתי של ג'פרי מקדונלד Final Vision on" Investigation Discovery ".
חיים אישיים
חמש שנים לאחר שנשר מהקולג', אנאבל קיבל את תעודת הגמר שלו מ-SUNY Plattsburgh ב-15 במאי 2010. הוא נשא את נאום הפתיחה לעמיתיו בוגרי מחזור 2010. השלמת המכללה הייתה הבטחה שהוא הבטיח לאמו.
מרטין-גרופיוס-באו
מרטין-גרופיוס-באו (בגרמנית: Martin-Gropius-Bau) הוא מוזיאון הממוקם במרכז ברלין בירת גרמניה, המציג תערוכות מתחלפות. המוזיאון נחשב לאחד המוזיאונים הידועים והחשובים בגרמניה.
היסטוריה
המוזיאון הוקם על פי תכנונם של האדריכלים מרטין גרופיוס (על שמו הוא קרוי) והיינו שמידן בסגנון הרנסאנס על מנת לשמש כמוזיאון לאמנות שימושית. המוזאון נפתח בשנת 1881 ושימש כמשכנו של המוזיאון לפרהיסטוריה של ברלין, וכן הציג אמנות ממזרח אסיה עד מלחמת העולם הראשונה.
הבניין ניזוק בצורה קשר בשבועות האחרונים של מלחמת העולם השנייה במהלך הקרב על ברלין (באפריל - מאי 1945). המבנה הוכרז בשנת 1966 כאתר היסטורי, ועבודות שיקומו נערכו בשנת 1978. מאז שיקומו משמש המבנה להצגת תערוכות מתחלפות ואוספים מרחבי העולם, ונחשב לאחד מהאתרי התצוגה היפים והחשובים בגרמניה.
בשנת 1992 התקיימה בו תערוכת יודאיקה מן הגדולות ביותר מסוגה שהתקיימו אי פעם בעולם. מישראל הוצגו בה שתים מן המגילות הגנוזות ממדבר יהודה, כתובות ופסיפסים מבתי כנסת עתיקים (מבית שאן, מרות, דבורה שבגולן).
פרנץ הבשי
פרנץ הבשי (במקור הנדלר עד שנת 1905, בהונגרית: Hevesi Ferenc; לוגוז', 15 ביולי 1898 – הונולולו, הוואי, 29 במרץ 1952) היה הרב הראשי של פשט. אביו היה הרב צדוק הבשי (1868–1943) וסבו היה הרב אברהם מרדכי (מרק) הנדלר (1837–1911).
ביוגרפיה
פרנץ הבשי הוא בנם של שמעון (צדוק) הבשי ושל יוליאנה (ינקה) ברודי. בין השנים 1912–1921 היה תלמיד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1921 כתב את עבודת הדוקטורט שלו, בשם: אלמנטים פילוסופיים בתרגומי התנ"ך הערבית של סעדיה גאון. הוא קיבל סמיכה לרבנות בשנת 1922 באותה שנה נבחר לרב הראשי של הקהילה הניאולוגית של סקשפהרוואר. בשנת 1930 נבחר לרב בית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני, ולאחר מכן בשנת 1943, לאחר מות אביו, כרב הראשי של פשט. בין השנים 1939–1946 לימד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. הוא הסתתר בתקופת השנתיים האחרונות של מלחמת העולם השנייה, ולאחר שחרורו, בהזמנת הג'וינט (Joint Distribution Committee) סייר באנגליה ובארצות הברית, כדי להשיג תמיכה ועזרה ביהדות הונגריה. הוא לא שב לבודפשט כי חבר בהונגריה הזהיר אותו לא לעשות כן. הוא התיישב בארצות הברית ועד מהרה עבר להוואי, שם קיבל על עצמו את הנהגת הקהילה היהודית של הונולולו. הוצע לו לעבוד באוניברסיטת ג'ורג'טאון במחלקה לפילולוגיה שמית שזה עתה הוקם, אך נפטר מהתקף לב לפני שחזר ליבשת אמריקה. הוא נחשב לנואם ודרשן מצוין. עבודותיו התאולוגיות פורסמו בהונגרית ובעברית.
חייו הפרטיים
אשתו הייתה מגדולנה רוטנשטיין, בתם של מוריץ רוטנשטיין ושל שרולטה הרצפלד, אותה נשא לאישה ב-2 בנובמבר 1922 בבודפשט.
אטורה סקולה
אטורה סקולה (באיטלקית: Ettore Scola; 10 במאי 1931 – 19 בינואר 2016) היה במאי קולנוע ותסריטאי איטלקי.
סקולה נולד בטרוויקו, נפת אבלינו בקמפניה, איטליה. זמן קצר אחרי לידתו, המשפחה עבר לגור ברומא, ברובע אסקווילינו. כבר כנער בן 15 צייר קריקטורות בכתבי עת הומוריסטיים "מרקו אורליו" ו"איל טרבאזו דלה אידאה". הוא למד בהמשך משפטים ברומא, אך מעולם לא התכוון לעסוק בתחום. בעת הלימודים המשיך לתרום ל"מרקו אורליו". מסוף שנות ה-1940 כתב מילות קישור והגשה ומערכונים לתוכניות בידור ברדיו ובתחנת הטלוויזיה RAI. בין היתר השתתף בכתיבת מערכונים שבועיים בביצועו של אלברטו סורדי ("מריו פיו" "איל קונטה קלארו"). בהתחלת שנות ה-1950 התחיל סקולה לכתוב תסריטים לסרטי קומדיה בסגנון איטלקי, לעיתים קרובות ביחד עם רוג'רו מקארי.
רבים מסרטיו נעשו במסורת הקומדיה האיטלקית תוך שהם מצטיינים בשילוב של מבט פסיכולוגי יחד עם מסר חברתי, וביחסי פרט-חברה. הוא מתמקד רבות ב"אנדרדוג" תוך התייחסות להקשרים החברתיים. בין סרטיו: "קנאה נוסח איטליה" ("משולש הפיצה") (1970), "Una giornata particolare", יום מיוחד, ו"המשפחה" (סרטו האוטוביוגרפי ביותר).
סקולה נפטר ב-19 בינואר 2016.
נו"ן הפוכה
רש"י בפירושו למקרא מציין מופע של נו"ן הפוכה ב, ואזכור לכך מופיע בדברי הרמ"א בהקדמתו להערותיו על הטור, אולם סימון זה אינו מופיע בשום כתב יד של המסורה שיש בידינו. כמו כן נחלקו הדעות האם נו"ן זאת מייצגת את הסימן המדובר, או תופעה נפרדת.
מהות הסימן וטעמו
חוקרי מקרא מציינים כי סימון זה הוא סימון סופרים מקובל בעת העתיקה, ובמקורות היוונים הוא מכונה ἀντίσίγμα (אנטיסיגמה, סיגמא הפוכה). הסיגמא (Σ) והאנטי-סיגמא שמשו את סופרי העת העתיקה כדי לציין את תחילתה וסופה של גרסה שיש להשמיטה או שאיננה במקומה. מסימון יווני זה התפתח גם הסימון המודרני של הסוגריים. סימון זה מופיע גם במגילות מדבר יהודה כדי לציין פסוקים שמופיעים שלא במקומם הנכון.
פרשת ויהי בנסוע הארון
התלמוד הבבלי מתייחס אף הוא לסימון זה בהקשר להימצאותו בתחילת וסוף פרשת ויהי בנסוע הארון, ואף מציין בין היתר כי סימון זה מרמז על פסוק שמופיע שלא במקומו:
התייחסות נוספת לסימון זה מופיעה במסכת סופרים, חיבור ארץ ישראלי שחובר אולי בתקופת הגאונים, מאות 7–8 לספירה.
האות ׆ מופיעה בטבלת היוניקוד, ומספרה 05c6.
טוראקיים
טוראקיים (שם מדעי: Musophagidae) היא משפחה של עופות טרופיים צבעוניים, היחידה בסדרת הטוראקואים (Musophagiformes). הטוראקיים נפוצים רק באפריקה הטרופית וניזונים מפירות ומזרעים. אומנם פירוש שמם המדעי הוא "אוכלי בננות", אך אין הם ניזונים מהן כלל. הפיגמנטים (צבענים) של רוב הטורקואים ייחודיים להם.
הטוראקיים הם עופות דמויי יונה וקרובים רחוקים של הקוקאים. אורכם הממוצע 36–75 ס"מ. הגדול במיני הסדרה הוא טוראקו כחול (Corythaeola cristata) ששוקל עד 1.2 ק"ג.
מיון
בעבר משפחה זו סווגה כחלק מסדרת הקוקאים אולם כיום נהוג לסווגה תחת סדרה נפרדת: טוראקואים (Musophagiformes):
אפילפסיה של אונה רקתית
אפילפסיה של האונה הרקתית (ידועה גם כאפילפסיה פסיכומוטורית) היא סוג של אפילפסיה מוקדית, מחלה נוירולוגית כרונית המאופיינת בהתקפים אפילפטיים חוזרים ונשנים. ידועים יותר מ-40 סוגים של אפילפסיות. הם מתחלקים לשתי קטגוריות עיקריות: אפילפסיה בה התחלת ההתקף הוא מוקדי, תלוי מיקום ואפילפסיה שבה התחלת ההתקף היא כללית. אפילפסיות מוקדיות מהוות כ-60% מכל מקרי האפילפסיה אצל מבוגרים ואפילפסיה של האונה הרקתית (TLE) היא הצורה היחידה הנפוצה ביותר הגורמת לאפילפסיה עקשנית.
אפילפסיות של האונה הרקתית הן קבוצה של הפרעות רפואיות שבהן בני אדם ובעלי חיים חווים התקפים אפילפטיים חוזרים ונשנים שמקורם באחת מהאונות הרקתיות של המוח. יש שני סוגים עיקריים המוכרים לפי הליגה הבינלאומית נגד אפילפסיה (International League Against Epilepsy.
בשל הקשרים ההדדיים החזקים התקפים המתחילים באחד מאזורי האונה האמצעיים או הצדיים מתפשטים, לעיתים קרובות, ומערבים את שני האזורים וכן אזורים קרובים באותו צד של המוח וכן באונה הרקתית בצד השני של המוח. הסיבות או האטיולוגיה לסוגים השונים של אפילפסיה של האונה הרקתית משתנות והן נדונות להלן.
תסמונת אפילפסיה של האונה הרקתית (TLE)
התסמונת הקלאסית של TLE יכולה להתחיל כאשר יש פגיעה מוקדמת מאוד בהיפוקמפוס השמאלי או הימני הגורם למוות של נוירונים. פעוטות יכולים לפתח דלקות בריאה או בעור הגורמות לחום. לתינוקות יש מערכת לא מפותחת של ויסות חום. אצל ילדים אחדים טמפרטורת הגוף הגבוהה עלולה לגרום לפרכוסי חום. פרכוסי חום הם תקינים יחסית והם קורים ל-5-2% מן הילדים מתחת לגיל 5. בצורה רגילה הם אורכים רק כמה דקות או אפילו שניות. הם אינם פרכוסים מוטוריים חמורים ואין אחריהם חולשה בצד אחד של הגוף. אצל מספר קטן של תינוקות פרכוסים אלה יכולים לארוך מעל שעה והם כוללים מקרי פרכוסים חוזרים. אלה ידועים כפרכוסי חום מורכבים וניתן לקשור אותם מבחינת גורם ל-TLE. קיימת מחלוקת האם פרכוסי חום מורכבים גורמים ל-TLE או שהם פשוט הביטוי המוקדם ביותר של TLE.