cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טורו רוסו
טורו רוסו
ורסטאפן אמנם נאלץ לפרוש במהלך מרוץ הבכורה של העונה, אך הפך לנהג הצעיר ביותר שהתחרה אי פעם באליפות, כשהוא בן 17 שנים ו-166 ימים. את הנקודות הראשונות צבר לאחר שסיים במקום השביעי בגרנד פרי המלזי והפך לנהג הצעיר ביותר שצבר נקודות באליפות, ובכך שבר את השיא שקבע בעונה הקודמת קוויט. הנהג הצעיר המשיך לצבור נקודות בקצב מרשים ואת עונת הבכורה סיים עם 49 נקודות, הכי הרבה נקודות שנצברו על ידי נהג אחד בתולדות הקבוצה. יחד עם 18 הנקודות שצבר סאינס הייתה זאת העונה המוצלחת ביותר מבחינת קצב צבירת הנקודות עבור טורו רוסו.
סאינס וורסטאפן פתחו גם את עונת 2016 בקבוצה, אך לאחר ארבעה מרוצים הוחלט להעביר את ורסטאפן לקבוצת רד בול ובמקומו הוחזר לקבוצה קוויט. סאינס המשיך במגמת השיפור וסיים את העונה עם 46 נקודות. קוויט הוסיף עוד ארבע נקודות. הצמד המשיך יחד גם בעונת 2017. במהלך חודש ספטמבר חתמה הקבוצה על הסכם משולב עם קבוצת מקלארן, רנו והונדה. הקבוצה ויתרה על החוזה לאספקת מנועים בעונת 2018 שהיה לה עם רנו וחתמה במקום זאת עם הונדה. בנוסף הוסכם כי סאינס יושאל לעונה אחת לקבוצת רנו. בהמשך החודש הודיעה הקבוצה כי פייר גאסלי, החבר בתוכנית פיתוח הנהגים של הקבוצה, יתחרה בשני מרוצים במקומו של קוויט. בתחילת חודש אוקטובר הוחלט כי המעבר של סאינס לרנו יתבצע מיד לאחר גרנד פרי יפן וגאסלי המשיך להתחרות עבור הקבוצה לצידו של קוויט.
גאסלי והארטלי התחרו עבור הקבוצה לאורך כל עונת 2018. בגרנד פרי בחריין, המרוץ השני בעונה, סיים גאסלי במקום הרביעי. התוצאה הטובה ביותר של הקבוצה לאורך העונה. הארטלי סבל במהלך העונה מבעיות מנוע וגיר רבות ונאלץ לפרוש ממספר מרוצים. בסיום העונה דורגה הקבוצה במקום התשיעי עם 33 נקודות, רק 4 מהן הושגו על ידי הארטלי.
עזרא פורמן
עזרא פורמן (באנגלית: Ezra Furman; נולדה ב-5 בספטמבר 1986) היא מוזיקאית ופזמונאית יהודייה-אמריקאית. פורמן הייתה הסולנית והגיטריסטית של להקת Ezra Furman and the Harpoons, שפעלה בין השנים 2006–2011. בשנים שלאחר מכן היא הוציאה מספר אלבומים, וכן יצרה את פסקול הסדרה "חינוך מיני" של נטפליקס.
Ezra Furman and the Harpoons
בשנת 2006 הקימה פורמן יחד עם עוד שלושה חברים את להקת הרוק Ezra Furman and the Harpoons (עזרא פורמן וההרפונז) בעת שלמדו באוניברסיטת טאפטס. עזרא פורמן הייתה הסולנית והגיטריסטית של הלהקה, והיו בה חברים גם ג'וב מוקאדה (גיטרה בס), דרו "אדם" אברוטין (תופים) ואנדרו לנגר (גיטרה). הלהקה הוציאה ארבעה אלבומים: Beat Beat Beat (2006), Banging Down the Doors (2007), Inside the Human Body (2008) ו-Mysterious Power (2011). בשנת 2009, לאחר שהסתיים החוזה של הלהקה עם חברת התקליטים Minty Fresh, הם הוציאו אלבום אוסף בשם Moon Face: Bootlegs and Road Recordings 2006-2009, שכלל הקלטות חיות וכמה מיצירות הסולו של פורמן. הלהקה התפרקה בשנת 2011.
The Year of No Returning
לאחר סיבוב ההופעות שלה לקידום האלבום Mysterious Power, פורמן הקליטה אלבום סולו בשם The Year of No Returning. את האלבום היא לא הוציאה דרך חברת תקליטים, וגייסה כסף דרך קיקסטארטר כדי לממן את ההקלטה וההוצאה העצמית של האלבום. האלבום הוקלט בסטודיו בליסטיקו, שבאותו זמן היה ממוקם בעליית הגג שבביתה של פורמן, והופק על ידי טים סנדסקי, שהיה הבעלים של הבית והאולפן. האלבום יצא לאור בפברואר 2012. בסוף אותה שנה, פורמן הוחתמה בחברת התקליטים Bar/None Records, שהוציאה את האלבום בהוצאה מחודשת בקיץ 2013.
באביב 2012 הוקמה להקת הליווי Ezra Furman and the Boy-Friends, ויצאה לסיבוב הופעות לקידום האלבום. בלהקה היו חברים ירגן ירגנסן (בס), בן ג'וזף (קלידים, גיטרה) וסם דרקס (תופים). טים סנדסקי (סקסופון) הצטרף ב-2013.
Perpetual Motion People
בתחילת 2015 פורמן חתמה בחברת התקליטים Bella Union וב-27 באפריל הודיעה על אלבומה החדש, Perpetual Motion People, שיצא לאור ב-6 ביולי בבריטניה ובאירופה וב-10 ביולי בארצות הברית. בנוסף לביקורות החיוביות בעיקר שקיבל, האלבום נכנס למצעדי הפזמונים בבריטניה, והגיע בשיאו למקום ה-23 עם כניסתו. סדרה של הופעות באירופה ובארצות הברית התקיימה יחד עם יציאתו של האלבום.
בשנת 2016 פורמן הוציאה לאור את המיני-אלבום Big Fugitive Life, באומרה כי הוא הרגיש כמו "סוף של פרק עבורי, מבחינה מוזיקלית" וקראה לאוסף השירים "קבוצה של השירים המיותמים האהובים עלינו", כאשר לדבריה ארבעה מתוך ששת השירים שבאלבום היו מיועדים להיכלל ב-Perpetual Motion People, ושניים שהיו מיועדים להיכלל ב-The Year of No Returning, אך לא היו מוכנים באותו זמן. בספטמבר 2017, פורמן הודיעה ברשתות החברתיות על שינוי שם הלהקה, מ-Ezra Furman and the Boy-Friends ל-Ezra Furman and The Visions. לא נעשה שינוי כלשהו בנוגע לחברי הלהקה, ואותם החברים נשארו בה.
Transangelic Exodus
אלבומה השביעי של פורמן, Transangelic Exodus, יצא לאור ב-9 בפברואר 2018. האלבום עוקב אחרי סיפורן של פורמן ומלאך שנמצאים בדרכם, בבריחתם משלטון דכאני.
פרויקטים אחרים
בשנת 2018, יצא לאור ספרה של פורמן על האלבום Transformer של הזמר לו ריד, במסגרת מיזם הספרים.
פורמן יצרה את הפסקול לסדרת הדרמה הקומית של נטפליקס משנת 2019, "חינוך מיני". הפסקול כולל שירים מקוריים של פורמן, וכן שירים שנכתבו עבור הסדרה. בנוסף, פורמן ולהקתה הופיעו בפרק השביעי של העונה הראשונה של הסדרה, "At the Bottom of the Ocean", בהופעת קמאו, בתור הלהקה שמופיעה בנשף בית הספר של הדמויות הראשיות.
חיים אישיים
פורמן היא ביסקסואלית, ומשתמשת בכינויי גוף היא/את ו-they/them. היא יצאה מהארון כאישה טרנסג'נדרית בסוף אפריל 2021.
לפורמן יש שלושה אחים ואחיות, והיא אם לילד. אחיה הצעיר, ג'ונה, היה הסולן והבסיסט של להקת הרוק Krill מהעיר בוסטון, שהתפרקה ב-2015. אחיה הבכור, נואה, הוא אמן חזותי, ועיצב את עטיפת האלבום Banging Down The Doors של Ezra Furman and the Harpoons.
איוואן לוקוב
איוואן לוּקוֹב (בבולגרית: Иван Луков; 22 באוגוסט 1871, גברובו, האימפריה העות'מאנית – 17 באפריל 1926, סופיה, ממלכת בולגריה), היה גנרל בולגרי, מפקד הארמייה השנייה בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, אשר הגיש בשם הצבא הבולגרי את בקשת שביתת הנשק ממפקדי כוחות מדינות ההסכמה.
תחילת הקריירה
ב-1891 סיים לוקוב את האקדמיה הצבאית הבולגרית והוסמך כקצין רגלים וב-1901 נשלח להמשך לימודים באקדמיה הצבאית בסנקט פטרבורג. ב-1905 נשלח להשתלמות מקצועית בצבא צרפת ולמד במקביל פילוסופיה בסורבון. בין 1906–1908 כיהן כנספח הצבאי הבולגרי בפריז ובהמשך בסנקט פטרבורג. במלחמת הבלקן הראשונה מונה לראש המטה של אוגדת הרגלים ה-1 ולאחר מלחמת הבלקן השנייה הועבר לתפקיד מפקד האקדמיה הצבאית בסופיה.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה לתפקיד ראש מחלקת מבצעים במטה הכללי הבולגרי וב-30 באוגוסט 1916 עם מותו של מאיור-גנרל קונסטנטין ז'וסטוב התמנה לראש המטה הכללי הבולגרי. ב-22 באפריל 1917 הרכיבו הגרמנים את "קבוצת הארמיות שולץ", כוח בפיקודו של הגנרל פרידריך פון שולץ שנועד ליישם מדיניות מתואמת מטעם מעצמות המרכז בחזית המקדונית והורכב מהארמייה ה-11 הגרמנית ו-7 אוגדות בולגריות בגיבוי פיקודי של קציני מטה גרמנים ואוסטרו-הונגרים. לכוח צורפה גם הארמייה ה-2 הבולגרית, אך היא נותרה תחת פיקוד עצמאי בהתאם לבקשתו של ניקולה ז'קוב מפקד החזית הבולגרי. היחסים בין הגרמנים לבולגרים היו מעורערים בתקופה זו ולוקוב מקורבו של ז'קוב מונה לפקד על הארמייה ה-2 והונחה לדווח לז'קוב אישית על התנהלות העניינים בחזית.
בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה, בפיקודו של הגנרל לואי פראנשה ד'אספרה במתקפה לאורך עמק הוארדאר שהובילה לקריסת הצבא הבולגרי. לוקוב ביקש בשם צבא ממלכת בולגריה שביתת נשק ומאוחר יותר היה חבר בצוות המשא ומתן לקביעת תנאי שביתת הנשק של סלוניקי,.
שלהי הקריירה ואחריתו
לאחר המלחמה מונה על ידי ראש הממשלה אלכסנדר סטמבוליסקי להיות אחד מנציגי המשלחת הבולגרית לועידת השלום בפריז (1919), במסגרתה סוכמו תנאי חוזה ניי. במסגרת חוזה ניי צומצם מאוד היקפו של הצבא הבולגרי וב-1 בינואר 1920 נאלץ לוקוב לסיים את שירותו הצבאי. לוקוב היה יושב ראש איגוד קציני המילואים, נודע כפעיל חברתי ולוחם למען זכויות האדם בממלכה. איוואן לוקוב הלך לעולמו באפריל 1926 והוא בן 54 שנים.
Wer mich liebet, der wird mein Wort halten, רי"ב 59
Wer mich liebet, der wird mein Wort halten (בגרמנית: "אִישׁ כִּי יֶאֱהָבַנִי יִשְׁמֹר אֶת־דְּבָרִי") היא קנטטה דתית מאת יוהאן סבסטיאן באך. הקנטטה נכתבה במסגרת משרתו בלייפציג עבור יום ראשון של פנטקוסט ובוצעה ב-28 במאי 1724, אך ייתכן כי בוצעה לראשונה בכנסיית פאולי שהייתה ואינה עוד באוניברסיטת לייפציג, ב-16 במאי 1723, פנטקוסט שנה קודם לתאריך המאוחר. הקנטטה חולקת קטעי לברית ולחן משותפים עם הקנטטה בעלת השם הזהה רי"ב 74, שנכתבה עבור חג פנטקוסט בשנה שלאחר מכן, 1725.
היסטוריה
מחזור התפילה והלימוד עבור יום ראשון של פנטקוסט כולל את מעשי השליחים, ב', א'-י"ג ואת עלילת הדרשה האחרונה שנשא ישוע עם תום סעודת הפסח, הבשורה על פי יוחנן, י"ד, כ"ג-ל"א. עיקר לברית הקנטטה הוא לברית מאוסף שנכתב על ידי הכומר ארדמן ניאומייסטר ופורסם כעשור קודם לכן ב-1714. באך התוודע לניאומייסטר עוד בשהותו בוויימאר. הוא בחר להלחין ארבעה משבעת פרקי הטקסט. מבנה הקנטטה יוצא הדופן יחד עם הערה הקיימת בכתב היד לגבי כוראל מסיים שמעולם לא נמצא העלו האפשרות שבאך התכוון להלחין הלברית במלואו. טקסט הכוראל במרכז הקנטטה הוא הבית הראשון מהמנון מאת לותר. הועלתה האפשרות כי ביצוע הבכורה של הקנטטה היה דווקא קודם למינויו למשרת המנצח במקהלת תומאס בשנעוד בפנטקוסט 1723, שנה קודם לתאריך המקובל. שנה מאוחר יותר, בחר באך לעבות פרקים מהקנטטה עבור הקנטטה רי"ב 74.
מבנה
הקנטטה כתובה לסופרן, בס, מקהלה (תפקיד רק בכוראל), שתי חצוצרות, טימפני, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו.
פרקי היצירה
היבטים ביצירה
מבנה הקנטטה יוצא דופן גם בקוצר יריעתה, אך גם במיקומו של הכוראל למקהלה במרכז היצירה וחתימתה בפרק אריה ולא בפרק כוראל. כמו כן תזמור הקנטטה עשיר, אך חריג לתזמור הרווח של באך, ומונה שתי חצוצרות ולא שלש. חצוצרה שלישית הייתה מאפשרת לנגן אקורדים ובמרבית יצירותיו באך כותב או לחצוצרה או לשלוש ואף לארבע, אך לא לשתיים. כמו כן בולטים בהיעדרם כלי נשיפה מעץ, המאפיינים את כתיבתו של באך ובמיוחד קנטטות בעלות תזמור עשיר, המשתמע מתפקיד החצוצרות.
הפסוק הראשון בדואט הולחן למעשה עשור קודם לכן (1714) על ידי באך כרצ'יטטיב בקנטטה רי"ב 172. אף על פי שאין קשר בין לחן הרצ'יטטיב לדואט, הרצ'יטטיב הוא דוגמה בולטת אף בהלחנתו של באך לביטוי הרמוני חריג.
הדואט כתוב במשקל מרובע, בסולם דו מז'ור, ונפתח בהקדמה כלית כאשר הכינורות מנגנים הנושא וכבר בתיבה הראשונה מצטרפות אליהם החצוצרות. בתיבה השמינית נכנס תפקיד הסופרן בנושא המרכזי, ולאחר חצי תיבה עוקב תפקיד הבס, ובתיבה הבאה יכנסו כבר כלי הקשת שוב בנושא. הקולות יחזרו על המהלך, ומאוחר יותר יפתח קודם הבס ואליו יצטרף באותו האופן תפקיד הסופרן. הזמרים חוזרים שש פעמים על הפסוק בנושא המרכזי, כאשר בחזרה השישית והאחרונה, הם שרים יחדיו (מופע זהה) בסקסטות מקבילות, כאשר שיא ופורקן הפרק מגיע דווקא בסיום הכלי (אינסטרומנטלי) שלו, תיבות 51 - 60.
הרצ'יטטיב לסופרן נפתח במצב רוח מנוגד למצב הרוח המרומם בו הדואט פותח ומסיים, כאשר כלי הקשת והקונטינואו מנגנים אקורד מינור (לה). הרצ'יטטיב אומנם נפתח יבש אך בכל זאת תפקיד הסופרן משובץ קישוטים מלודיים. בתיבה התשע-עשרה הרצ'יטטיב הופך אריוזו (דמוי אריה) ומשנה אופיו באחת, כאופייני לפרקי רצ'יטטיב, באקורד מז'ור (סול), בו גם יסתיים הפרק.
הכוראל כתוב בסול מז'ור, אך כמקובל אצל באך ההרמוניה מתחלפת באופן תכוף והקולות מדגימים כרומטיות. ארבע התיבות האחרונות (וקדמה) הן שירת הללויה במלודיה הנבדלת מהתקדמות הכוראל המגיעה להשלמה עם תוכנו המוזיקלי של הכוראל באקורד הסיום. הכוראל מופיע גם בקנטטה רי"ב 74 ומנגינתו בקנטטות רי"ב 172 (בדואט האחרון מרכיב מלודי), כוראל ברי"ב 175, כוראל במוטט רי"ב 226 וכשני הפרלוד-כוראל הראשונים באוסף שמונה עשר כוראל פרלודים-רי"ב 651 ו-652.
האריה החותמת, כתובה כטריו לכינור, בס וקונטינואו. הקונטינואו והכינור פותחים בהקדמה כלית בסולם דו מז'ור המתחלף לסולם סול מז'ור, ולמינור ובחזרה לדו מז'ור. בתיבה השמינית נכנס תפקיד הבס, בנושא שהציג הכינור. אופייה של האריה אישי בהתאם למבנה המצומצם של טריו. סיום הקנטטה באריה בעלת האופי האישי והצנוע, לא תואם את סגננו של באך, וחלק מהביצועים משלימים הכוראל החותם החסר בחזרה על פרק הכוראל המרכזי.
ביצוע
הקנטטה בוצעה על ידי מיטב המבצעים, בהם ג'ון אליוט גרדינר בניצוחו על מקהלת מונטוורדי וסולני הבארוק האנגלים, פיטר יאן לסינק בניצוחו על קולגיום באך הולנד, הלמוט רילינג בניצוחו על ה"גכינגר קנטוריי", טון קופמן ותזמורת ומקהלת הבארוק אמסטרדם, ניקולאוס הרנונקור והקונצנטוס מוזיקוס וין, וגוסטב ליאונהארדט (יחד עם אנר בילסמה).
נילי רוגל
נילי רוגל (נולדה ב-28 בינואר 1982) היא שחקנית ישראלית.
קורות חייה
נילי רוגל גדלה ברעננה ומגיל תשע למדה בחוגים רבים, כולל משחק. נילי לא באה מבית של אנשי תיאטרון, פרט לסבתה שהתקבלה ב-1939 ללימודי משחק בהמבורג וסולקה לפני שהספיקה להתחיל ללמוד, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה והאיסור על יהודים ללמוד במוסדות גבוהים בגרמניה. סבה מצד אביה היה העיתונאי והסופר נקדימון רוגל; אביה הוא איש יחסי הציבור רענן רוגל, הבעלים של "דורן תקשורת". למדה במגמת תיאטרון בבית הספר לאמנויות תלמה ילין. בסוף שנות התשעים השתתפה ביחד עם בני כיתתה מתלמה ילין בהצגה "רצח" של חנוך לוין, בבימויו של עמרי ניצן שהוצגה בתיאטרון הקאמרי, איתה היו בסבב הצגות במשך שנה וחצי ברחבי ישראל. בהצגה שיחקו בין השאר סלים דאו, ארז שפריר, נורמן עיסא, מירב גרובר ומכרם ח'ורי. בין חברי כיתתה בתלמה ילין היו יעל טוקר, אילנית גרשון, דקלה הדר, דניאל אפרת ומיכאל רונן.
בקומדיה "בעלי המתוק ואשתי היקרה", מאת ז'ורז' פדו, בבימויו של אודי בן-משה, היא שיחקה אשת פוליטיקאי (יוסי עיני) שנוהגת להסתובב עירומה כמעט לחלוטין למורת רוחו, גם כשמגיעים אורחים לבית.
ב"תעלולי סקפן" של מולייר מגלמת רוגל את זרבינט – צועניה, בתו של ארגנט (אריה צ'רנר) שמנהלת רומן עם ליאנדר (אריאל וולף), בנו של ז'רונט (יהויכין פרידלנדר), למורת רוחם של הוריהם.
בהצגה "סדר עולמי חדש" שעיבדה וביימה של ג'יטה מונטה, שיחקה אם שנלקחת למרתף עינויים ביחד עם בעלה (יואב היימן) ובנם (יוסי עיני). שם הם נחקרים באכזריות בידי ניקולאס (לירון ברנס) ושני עוזריו (ויטלי פרידלנד ויוסי עיני). האם נאנסת ומוכה והאב מעונה. בחלק אחר של ההצגה היא גילמה את פאמלה, אישה שמגיעה למסיבה ונהנית כשברקע משתוללת מלחמה.
בקומדיה השייקספירית "הלילה ה-12" בבימויו של אודי בן-משה. מגלמת רוגל את ויולה, שהספינה בה היא ואחיה התאום סבסטיאן (ויטלי פרידלנד) מפליגים בה נטרפת בים והיא סבורה שהוא נספה. ויולה מגיעה לדוכסות איליריה בה מושל הדוכס אורסיניו (אריאל וולף). היא מחליטה להחליף זהות והופכת לגבר, משרת בשם סזריו, בן טיפוחים של הדוכס. הדוכס מבקש ממנה להפציר באוליביה (שמרית לוסטיג) שאינה מעוניינת בו, שתיענה לחיזוריו. ויולה מתאהבת בדוכס ואילו אוליביה מתאהבת בויולה, שחושבת שהיא גבר.
שיחקה בחאן גם בהצגות "המצליחים", "נישואים", "אותלו" ו"בידרמן והמציתים".
בשנת 2012 שיחקה רוגל בתפקיד הראשי של סילביה בהצגה "משחק של אהבה ומזל" מאת מאריבו, בבימויה של ג'יטה מונטה. כמו כן היא משחקת בחאן בהצגות "אוכלים", "הלילה ה-12", "גן הדובדבנים" של צ'כוב ו"תעלולי סקפן".
ב-2018 החלה לשחק בסדרה בשבילה גיבורים עפים.
בספטמבר 2018 ביימה מחזה פרי עטה בשם "ברוח המקום" בתיאטרון הבית. בהצגה משחקים: מעין אור, יואב בר-לב, יעל טוקר, נעמה אמית, יואב דונט, יעל בן-עמי, יואב היימן ואורית גל-ליטנשטט.
קולנוע וטלוויזיה
קולנוע
טלוויזיה
פרס מנדלי מוכר ספרים
פרס מנדלי מוכר ספרים הוא פרס בתחום הספרות היידית המוענק על ידי עיריית תל אביב-יפו ליוצרים בשפת היידיש. הפרס מוענק מאז שנת תשל"ו להוקרת יצירתו הספרותית של מנדלי מוכר ספרים (שלום יעקב אברמוביץ'). בנוסף לכבוד הרב, זוכים מקבלי הפרס גם במענק כספי. משנת 2001 הוחלט כי יחולק רק פעם בשלוש שנים, ומאז 2010 מחולק הפרס רק פעם בארבע שנים.
הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה
הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה (בפורטוגזית: República Portuguesa) התקיימה במשך 16 שנים, מהפיכתה של פורטוגל לרפובליקה בשנת 1910, עד להקמת הדיקטטורה הלאומית בשנת 1926.
היסטוריה
בשנת 1908 נורו למוות המלך קרלוש הראשון ובנו לואיש פיליפה, נסיך הכתר של פורטוגל בידי מתנקשים בכיכר המסחר (Praça do Comércio) שבליסבון. המלך החדש, מנואל השני, מנה את ראש הממשלה של אביו, ז'ואאו פרנקו, בין החולקים באשמה בהתנקשות. ז'ואאו פרנקו הודח, אך המלך לא הצליח לשקם את דימוי המונרכיה בעיני העם. בשנת 1910 הוכרזה פורטוגל כרפובליקה, והמלך יצא לגלות בבריטניה.
לאחר ההפיכה בליסבון, בא הקץ למונרכיה והוקמה רפובליקה פרלמנטרית, ששרדה בין השנים 1910 –1926. תומכי הרפובליקנים היו בגדר מיעוט אורבני במדינה בה אוכלוסייה כפרית בעיקרה, ורק לגברים יודעי קרוא וכתוב הוענקה זכות בחירה. בתקופה זו שררה אי-יציבות רבה במערכת הפוליטית - בפרק זמן של 16 שנים שלטו 9 נשיאים על 45 ממשלות. במרכז המערכת הפוליטית היה הפרלמנט ומליאתו הייתה זו שבחרה בנשיא הרפובליקה. כוחו של הנשיא היה מוגבל ויכולתו לתווך בין הסיעות השונות הייתה מועטה. מערכת המפלגות הייתה מפוררת, ושלטו ממשלות עם גיבוי מועט של הפרלמנט. אחת מסיעות המפלגה הרפובליקנית הפורטוגזית, "הדמוקרטים" ("Os Democráticos) שבהנהגת אפונסו קוסטה, הובילה את המערכת הפוליטית ושלטה גם במערכת המנהלית, ובאמצעות קסיקיזם (caciquismo), אף במנהל מערכת הבחירות. יתר הסיעות הרפובליקניות פנו לדרך של התקוממות, ושאפו להשתלט על הגה השלטון, בדומה לתומכי המונרכיה. רבו מאוד הקנוניות והניסיונות להפיל את השלטון. המשטר היה חלש ויישם ברישול מדיניותו, שנשלטה במידה רבה בידי הכנסייה (שהמשטרה היה נגד), ובכך בא לידי עימות עימה וגם עם האוכלוסייה הכפרית.
פורטוגל השתתפה במלחמת העולם הראשונה (1914–1918). הקריסה בסחר הימי, והשימוש בכוחות צבא במלחמה, גרמו לבעיות רבות בחברה ובכלכלה של פורטוגל. האינפלציה דהרה והאספקה של חומרי גלם ומזון הייתה מקוטעת ודלה. בתנועת העובדים, אותה הוביל ארגון האנרכו-סינדיקליסטים לא ראו ברפובליקה גוף המייצג את עניינם, ועל כן נקטו בפעולות מחאה, כגון ריבוי שביתות, ואף פנו לאלימות פוליטית. מטרת ההפיכה שביצע סידוניו פאיש ב-1917 הייתה הקמת רפובליקה נשיאותית, תוך שילוב תומכי המונרכיה והקתולים. עם חלוף שנה, נרצח פאיש ובראשית שנת 1919 פרצה מלחמת אזרחים מוגבלת היקף בין תומכי המונרכיה לתומכי המשטר הרפובליקני, שבעקבותיה הוחזרה על כנה החוקה של 1911. המערכת השלטונית הזו שרדה במשך 8 שנים ונדרשה להתמודד עם בעיות חברתיות לא מעטות וכן עם התקוממויות וניסיונות הפיכה. ב-1926 ביצעו אנשי צבא הפיכה וכפו על פורטוגל דיקטטורה צבאית.
דם אמיתי - דמויות
דם אמיתי היא סדרת דרמה המשכית אמריקאית העוסקת בדו-קיום בין ערפדים ובני אדם בבון טמפ, עיירה בדיונית בלואיזיאנה, ארצות הברית, ומתמקדת בסוקי סטקהאוס (אנה פקווין), מלצרית בעלת יכולות טלפתיות, אשר מתאהבת בערפד בשם ביל קומפטון (סטיבן מוייר) וביחסים ביניהם. לאורך הסדרה מופיעות דמויות על טבעייות ומיתולוגיות נוספות כגון מחליפי צורה, מכשפים ואנשי זאב. הסדרה שנוצרה על ידי אלן בול, מבוססת על סדרת ספרי מסתרי הערפדים הדרומיים מאת שארלין האריס.
סוקי סטקהאוס
סוקי סטקהאוס (אנה פקווין) היא הדמות הראשית בסדרה. לסוקי יש יכולות טלפתיות והיא מסוגלת לקרוא את מחשבותיהם של בני אנוש. היא חיה בבון טמפ, בבית של סבתה, אדל, שנרצחת במהלך העונה הראשונה. לסוקי יש אח, ג'ייסון סטקהאוס וחברת ילדות, טארה תורנטון, שגדלה יחד עימם בבון טמפ שבלואיזיאנה.
כאשר ביל קומפטון מגיע למסבאה בבעלותו של סאם מרלוט, בה היא עובדת, בין השניים מתפתחת מערכת יחסים, כשחוסר יכולתה של סוקי לקרוא את מחשבותיו בשל היותו ערפד, הופך ליתרון עבורה. התפתחות "דם אמיתי", דם סינתטי המאפשר לערפדים לא להיות תלויים בדמם של בני האנוש להישרדותם, מוציאה את הערפדים ממחבואם. אך לחשיפה זו לבני האדם ישנן השלכות. יחסיה של סוקי עם ביל גורמים למתח רב בינה לבין חלק מאנשי העיירה החוששים מן הערפדים ואינם רואים בהם כראויים לאמון. מאידך, אריק נורת'מן, שריף המחוז בלואיזיאנה בו נכללת בון טמפ, מגלה אף הוא עניין בסוקי.
בעקבות היכרותה עם ביל, היא לומדת רבות על עולמם של הערפדים אך גם על עצמה. היא מגלה כי מלבד קריאת מחשבות היא מחזיקה בכוחות נוספים ושדמה קוסם ביותר לערפדים כיוון שיש פיות בשושלת היוחסין שלה.
לאחר התגלית על היותה פיה סוקי נכנסת בטעות לעולם מקביל של פיות בסוף העונה השלישית של הסדרה. למרות הימצאותה שם רק שעות ספורות בעולם האמיתי עוברת שנה שבה משפחתה וחבריה מוותרים על היותה החיפוש וחושבים כי כבר מתה. בתחילת העונה הרביעית אריק הוא היחיד שמאמין כי היא עדיין חיה ולכן קונה את ביתה בתקווה להתקרב לסוקי ולהכריז עליה בעלות כסוג של הגנה. אריק סובל מכישופם של מכשפות כבר בתחילת העונה ומאבד את זכרונותיו וסוקי מחביאה את אריק ונוצרת ביניהם מערכת יחסים חזקה. תחת שליטת המכשפות אריק מנסה להרוג את ביל, סוקי מונעת זאת על ידי שימוש בכוחותיה שמחזירים לאריק את זכרונותיו. סוקי טוענת כי אינה יכולה לחיות בעולם ללא אריק או ביל ואוהבת את שניהם ולכן גם נפרדת משניהם.
בעונה השישית וורלו חסר סבלנות להינשא לסוקי וכולא אותה ומתכנן להכריח אותה להפוך לכלה הערפדית שלו, ג'ייסון מגלה על תוכניותיו והורג את וורלו בעזרתו של הסבא רבה הפיה של סוקי וג'ייסון.
בין העונה השישית לשביעית סוקי מפתחת מערכת יחסים עם אלסיד הרבו, איש הזאב שעזר לה פעמים רבות בעבר ואף חיה יחד איתו. אלסיד נרצח בתחילת העונה בשביעית בהיותו מגן על סוקי. בפרק האחרון של העונה השביעית לאחר כמה שנים, סוקי מתגלה כנשואה לבעל אנושי והיא בהריון. המשפחה חוגגת את חג ההודיה יחד עם ג'ייסון וברידג'יט אשתו ושלושת ילדיהם, סם וניקול אשתו ושני ילדיהם, ארלין והחבר הערפד ושלושת הילדים שלה, אנדי והולי וילדיהם ועוד מתושבי בון טמפ.
ביל קומפטון
לאחר שנאלץ להרוג ערפד כדי להגן על סוקי, ביל אולץ על ידי בכירי הערפדים להפוך נערה בת 17, ג'סיקה, לערפדית. על אף חוסר רצונו ליצור "צאצאים" והקושי לשלוט בג'סיקה ודחפיה הנובעים מגילה הצעיר, הוא נותן לה מחסה והדרכה והשניים חיים יחד בביתו.
אריק נורת'מן
אריק נורת'מן (אלכסנדר סקארסגארד) הוא שריף אזור 5, מחוז ערפדי בלואיזיאנה. נורת'מן הוא ערפד רב-עוצמה לוחם שוודי ויקינגי בעברו וגילו הוא כ-1000 שנה. הוא מנהל את מועדון הערפדים "פנגטזיה" (הלחם של Fang - ניבי ערפד ופנטזיה) שם עובדת גם ה"צאצאית" שלו, פאם.
סאם מרלוט
סאם מרלוט (סאם טראמל) הוא הבעלים של מסבאת מרלוטס הממוקמת בבון טמפ, והבוס של סוקי, בה הוא מאוהב בסתר. בגלל היותו מאוהב בסוקי, ובגלל היות ביל ערפד, סאם מתנגד למערכת היחסים שלהם, ובמהלך העונה הראשונה מנסה להגן על סוקי מפני ביל וערפדים כמוהו, ומפני רוצח סדרתי הפועל בבון טמפ. דעותיו הן שערפדים ובני אדם לא יכולים לחיות ביחד, אך למרות זאת הוא מוכר במסבאתו "דם אמיתי" - תחליף דם לערפדים, ומציל את חייו של ביל, שהוא ערפד. סאם מנהל מערכת יחסים קצרה עם טארה, מוזגת במסבאה והחברה הטובה ביותר של סוקי.
סאם הוא מחליף צורה, דבר שהוא שומר בסוד מפני אנשי העיירה, אך בסוף העונה הראשונה סוקי מגלה את סודו. היותו מחליף צורה הוא לא דבר מוזר בעולם הסדרה, ובמהלך העונות הוא פוגש בעוד כמה משני צורה, כמו למשל דפני, מלצרית שמגיעה לעבוד במרלוטס, שאיתה הוא מנהל מערכת יחסים קצרה.
במהלך הסדרה מתגלים פרטים על עברו המסתורי - שהוא נמסר לאימוץ על ידי משפחתו ושיש לו אח, דבר שלא ידע עליו במשך רוב חייו, שכשהיה נער ברח מהבית המאמץ שלו לאחר שהוריו גילו שהוא משנה צורה, הגיע לבית של אישה בשם מריאן פורסטר וגנב ממנה כסף רב - כסף שעזר לו לפתוח את מסבאתו, ועוד. במשך העונה השנייה מריאן, האישה שממנה גנב את הכסף, עוברת לבון טמפ, מאיימת לחשוף את סודו ופוגעת בו.
טארה תורנטון
טארה ת'ורנטון (רוטינה ווסלי) היא חברתה הטובה ביותר של סוקי סטקהאוס וידידה של ג'ייסון סטקהאוס, איתם היא גדלה, עקב היות אמה אלכוהוליסטית. בגלל האלכוהוליזם של אמה, שהפך אותה לבלתי כשירה לטפל בטארה, וגם גרם לה לפגוע בטארה, טארה מתקשה לסמוך על אחרים, היא לרוב עצובה ועצבנית, ולעיתים קרובות היא מתכתשת עם תושבי בון טמפ. טארה עובדת כמוזגת במסבאת מרלוטס, ולאפייט ריינולדס, טבח במסבאה, הוא בן דודה.
אמה של טארה, שמשוכנעת שהאלכוהוליזם שלה נובע משד שנמצא בתוכה, הופכת לדתייה, ומבקשת מטארה לממן לה גירוש שדים, כדי שתוכל לחזור למצב נורמלי. טארה בהתחלה מסרבת, אך לבסוף מסכימה, ויחסיה עם אמה משתפרים לאחר מכן. בעונה השנייה מריאן פורסטר, יצור לא אנושי בעל כוחות גדולים, משתלטת עליה וגורמת לה לבצע מעשים נוראים. מעשים אלו הם שמובילים לבסוף להרג אהובה, אגס, על ידי תושב בון טמפ. בעקבות כל זאת היא מנסה להתאבד ללא הצלחה.
בעונה השלישית היא נחטפת על ידי ערפד שמאוהב בה, והוא כובל אותה ומענה אותה. סוקי עוזרת לה לברוח, ולבסוף ערפד זה נהרג. טארה מחליטה לעזוב את בון טמפ לבדה, ולהתחיל מחדש.
בעונה הרביעית היא מתחילה קשר עם בת זוג חדשה, נעמי (ודט לים) ומסתירה כל קשר לעברה. במהלך העונה בת זוגה מגלה את סודותיה, אך עוזבת את טארה לאחר שזו מגרשת אותה לאחר שפאם (הצאצאית של אריק) תוקפת אותם. בסוף העונה הרביעית היא נורית למוות על ידי דבי פלט (אשת זאב) שבאה לתקוף את סוקי.
בעונה החמישית פאם מופיעה בביתה של סוקי וכטובה לסוקי משנה את טארה והופכת אותה לצאצאית שלה. טארה מתכחשת להיותה ערפדה ומנסה להתאבד, אך פאם מונעת ממנה בהיותה היוצרת שלה. היא הופכת למוזגת בפאנגטזיה ולאחר מכן לחשפנית. לאחר ששריף חדש מגיע ומשליט טרור בפאנגטזיה, טארה הורגת אותו ופאם מחפה עליה ונלקחת על ידי הרשויות. לאחר שסוקי, ג'ייסון ואריק מצילים את כולם, טארה חושפת את רגשותיה לפאם ושתיהן מתנשקות.
מתה בתחילת העונה השביעית על ידי ערפד חולה.
לאפייט ריינולדס
לאפייט ריינולדס (נסלן אליס) הוא בן דודה של טארה, הטבח במסעדה בפאב מרלוטס, סוחר סמים (בעיקר דם ערפדים הנחשב כסוג של סם), וכמו כן מתעסק בזנות הומוסקסואלית. בעונה הראשונה בסדרה, קו העלילה של לאפייט סובב סביב העובדה שהוא סוחר דם ערפדים. המקור שלו לסם הוא דרך הערפד אדי גאות'יר, שממנו הוא מנקז דם בתמורה לשירותי זנות. בסוף העונה אדי נהרג על ידי איימי ברלי, וכתוצאה מכך לאפייט נלקח כבן ערובה תחת אריק נורת'מן. בתחילת העונה השנייה מתגלה כי לאפייט מוחזק על ידי אריק נורת'מן בצינוק של המועדון "פנגטזיה". כשאריק מעלה את לאפייט למשרדו לתחקור, לאפייט מוכיח מימוש עונשו ועל כן סבור כי הוא עומד להשתחרר. עד מהרה הוא מבין כי איננו הולך להשתחרר, למורת רוחו ואריק מחזיר אותו לצינוק. לאפייט רוקם תוכנית בריחה מוצלחת מהצינוק, אך הוא אינו מצליח לצאת מהמועדון כיוון שהדלת נעולה. ג'ינג'ר, עובדת אנושית במקום, יורה בו ברגל על הניסיון לבריחה והוא נלקח למשרדו של אריק שם הוא נוכח לפגיעת רגלו ולאפייט מתחנן בפניו שיהפוך אותו לערפד. אריק לא מאשר או דוחה את בקשתו. אריק, פאם וקואו ניזונים מדמו והוא מוחזר לצינוק, שם סוקי מוצאת אותו. היא מוצאת הסדר עם אריק וכך לאפייט חוזר לביתו. לקראת סוף העונה השנייה לאפייט מתחיל לפתח סימפטומים של הפרעות דחק טראומטיות. העונה השלישית מתחילה עם התמודדותו עם הטראומה, אבלותה של טארה על "אגס", והעובדה שהערפדים מפנגטזיה מכריחים אותו למכור דם ערפדים, שהם מספקים אותו.
דמותו של לאפייט שונה משמעותית בסדרה מדמותו בספר, ושונו הרבה פרטים עקב העובדה שהוא לא מת בסוף העונה הראשונה (מה שהתרחש בספר). בספר, זוהי גופתו של לאפייט במכונית של אנדי בלפלור ולא של גברת ג'נט. לדמות פותחו קווי עלילה מחוץ לספר עקב הפופולריות שרכשה בקרב קהל המעריצים וכדי לתמוך בטארה בדמותה המורחבת בסדרה.
ג'ייסון סטקהאוס
ג'ייסון סטקהאוס (ראיין קוואנטן) הוא אחיה של סוקי ומפקח צוות כבישים, ידוע כחביב הבנות בבון טמפ. במהלך העונה הראשונה הוא החשוד העיקרי ברצח ארבע נשים ששהו במחיצתו לפני הרצח: מודט פיקנס, דון גרין, סבתו, ואיימי ברלי. הוא פוגש את איימי בפנגטזיה במטרה להשיג "V" - דם ערפדים, לאחר שלאפייט נותן לו דגימה והוא נהיה מכור. לאחר שאיימי נרצחת, הוא מתחיל להאמין שהוא אחראי לרצח ארבע הנשים, ומסגיר את עצמו. כשהוא בכלא, הוא גויס על ידי "אחוות השמש" - כנסייה שפועלת נגד פעילות הערפדים. במהלך העונה השנייה, ג'ייסון נהיה יותר ויותר מעורב בכנסייה, ואף מגיע עד למנהיגות הכנסייה, לצד הכמרים סטיב ניולין ואשתו שרה. על אף שהוא וסוקי העבירו זמן קצר ביחד, ג'ייסון יעשה כמעט הכל על מנת להגן עליה. לאחר המאורעות בביתה של סוקי הוא מתאחד עם אנדי בלפלור ויורה ב"אגס" בסיום העונה, כשהוא חושב שאגס עומד לפגוע באנדי. אנדי אמר לו לברוח, והוא מנקה את טביעות האצבעות שלו מהאקדח, ולוקח על עצמו את האחריות על הרצח בטענה שאגס היה הרוצח המבוקש של גברת ג'נט ודפני.
במהלך הסדרה ג'ייסון מסתבך לעיתים קרובות בשל היותו קל להשפעה ואימפולסיבי, הוא ידוע בעיירה כטיפש ורודף נשים, והעיסוק המוגזם שלו במין מתנקם בו לרוב כשנשים משפיעות על מעשיו באמצעותו, וכשהוא הורס מערכות יחסים רבות בחייו בשל החוסר יכולת שלו לשלוט ביצריו, אך הוא גם מוצג כאדם אמיץ ואכפתי ובעל כוונות טובות לרוב, ובסוף הסדרה הוא נראה מיושב ובמערכת יחסים ואבא לשלושה ילדים.
ארלין פאולר
ארלין פאולר (קרי פרסטון) היא מלצרית במרלוטס וחברה טובה של סוקי. היא נישאה 4 פעמים ויש לה שני ילדים. בעונה הראשונה ארלין נמצאת במערכת יחסים עם רנה לנייר, כשאיננה יודעת שהוא רוצח סדרתי של נשים ששכבו עם ערפדים. היא ידועה בשל היותה חסרת-טקט והיא אינה מתביישת בגזענות שלה נגד ערפדים, ואף לא פוחדת להגיד את זה לסוקי ישר בפנים. כשארלין מבקשת מסוקי לשמור על ילדיה כשהיא רוצה לצאת עם רנה, היא לא ציפתה לראות את ביל ביחד איתה. היא עונדת על ילדיה צמידים מכסף. לאחר שהיא מגלה שרנה הוא הרוצח הסדרתי, ארלין משתגעת ונהיית היסטרית. בעונה השנייה ארלין עדיין מתקשה להשלים עם מותו של רנה, והיא מתעצבנת כשהיא שומעת אנשים במרלוטס מרכלים עליו אך טרי מגיע להרגיע אותה. במשך העונה השנייה ארלין וטרי מנהלים רומן אך הוא נהרס כאשר הם תחת השפעתה של מריאן (מה שלא מונע מהם לקיים יחסי מין בפומבי ביחד עם שאר תושבי בון טמפ). לאחר שהיא וטרי לא זוכרים אם הם שכבו, היא חושבת שטרי נאנס. בעונה השלישית ארלין מגלה שהיא בשבוע התשיעי להריונה, ובטוחה שאין האב יכול להיות אחר חוץ מרנה. למרות זאת, היא מספרת לטרי שהיא בהריון ממנו.
טרי בלפלור
טרי בלפלור הוא טבח במרלוטס. השתתף בעברו כלוחם בעיראק, ומגלה סימנים של הפרעות דחק פוסט-טראומטיות. טרי הוא בן דודו של אנדי בלפלור הבלש המשטרתי בבון טמפ, ובין השניים יש יחסי חברות וחיבה. הוא חיבב את ארלין עוד כשהייתה עם בן זוגה, רנה, עמו עמדה להתחתן. לאחר שזה התגלה כרוצח סדרתי, מת, בין השניים מתפתחת מערכת יחסים. כשארלין מגלה שהיא בהריון מרנה המנוח בתחילת העונה השלישית, היא מספרת לו בלי כוונה שהוא האב, מה שגורם לו לאושר רב. לאחר שמתגלה האמת, טרי מבטיח לגדל את הילד כבנו. אף שלטרי התנהגות חריגה בשל הפרעת הדחק הפוסט-טראומטית ממנה הוא סובל, הוא נחשב כאדיב וטוב לב. עם זאת, כשרוחו של רנה נגלית לארלין, הוא רומז לה כי טרי אינו כה טוב לב כפי שהוא חושבת שהוא.
אנדי בלפלור
בלש בבון טמפ. קרוב משפחתו של טרי. לאחר פרישתו של באד דירבורן, מתמנה לשריף החדש. אנדי בעונה השלישית והרביעית היה מכור ל־v (דם ערפדים) אנדי נגמל מ v לאחר שבן דודו טרי בלפור לקח אותו למקום שלשניהם מוכר מן הילדות (מקום שבו השנים היו הולכים כאשא היו עצבניים) ושם טרי בלפור מראה לאנדי ששמר שם רובי צייד והשניים מתחילים לירות בפחיות טרי מראה לאנדי כמה הוא מרוכז בלי הv ואיך הוא פוגע בכל הפחיות. לעומת זאת אנדי מפספס בכל הפגיעות וכך הוא מבין שה v מוציא אותו מריכוז ואנדי מכריז שהוא מפסיק להישתמש בv ולאחר מכם בעונה 5 אפשר לראות את אנדי מוצא דגימת v ברכב של דבי (לאחר שדיוחו על האוטו שלה שפשוט עומד באותו מקום כמה ימים (דבי נרצחה על ידי סוקי) ובמקום לשתות אותה הוא מעביר את הדגימה לגייסון
שריף באד דירבורן
השריף של בון טמפ. עובד יחד עם אנדי בלפלור.
הויט פורטנברי
הויט פורטנברי (ג'ים פראק) הוא חבר של ג'ייסון ורנה שעובד איתם בצוות הכבישים. הוא מוצג בסדרה כאדם טוב לב, והוא הדמות היחידה (חוץ מסוקי) שמראה את חיבתו לביל (קורא לו "הערפד ביל") ואף רוחש לו כבוד. בניגוש לג'ייסון, הוא ביישן מאוד בכל הנוגע לבחורות ותמיד יש לו תקווה להיכנס למערכת יחסים ברצינות. במהלך רוב העונה הראשונה הוא נשלט על ידי אמו, אך נעמד אל מולה כאשר ג'ייסון שקוע במערכת היחסים עם איימי. בעונה השנייה, הוא פוגש את ג'סיקה במרלוטס, ערפדית חדשה שנוצרה על ידי ביל, והשניים מתחילים במערכת יחסים. כשג'סיקה נמצאת בדאלאס עם ביל וסוקי, אמו מנתקת לו את קו הטלפון הסלולרי וכך נותק הקשר ביניהם, והוא מחליט לנסוע לדאלאס. שניהם בתולים, אך הם מקיימים יחסי מין לראשונה במלון בדאלאס. העניינים ביניהם הסתבכו בכל הנוגע למין כאשר התברר שגופה של ג'סיקה מאחה מחדש את קרום הבתולין שלה, כחלק מהסגולות הערפדיות שלה. בסוף העונה השנייה, כשתושבי בון טמפ היו תחת השפעתה של מריאן, כולל אמו של הויט, הוא וג'יסקה החזיקו אותה בבית קומפטון. לאחר שג'סיקה איבדה סבלנות מהשיגעון השרוי בה, היא נשכה אותה בצווארה במטרה ליזון ממנה, אך הויט לוקח את אמו אליו הביתה והשניים נפרדים. בביתו, כשאמו חסרת שליטה, הוא מגלה סודות על עברו והוא מחליט לעזוב את בית אימו ויוצא לחיים עצמאיים. בעונה השלישית עובר לגור עם ג'ייסון.
לטי מיי תורנטון
לטי מיי היא אמה של טרה ודודתו של לאפייט. בעונה הראשונה היא סובלת מאלכוהוליזם קשה ועל ידי הצגת פלאשבקים ניתן לראות שהיא הייתה אלכוהוליסטית מאז שטרה הייתה ילדה קטנה. לטי פוגשת אישה שמספרת לה שחי בתוכה שד שגורם להתנהגותה ושע"י טקס גירוש שדים יקר היא תוכל להוציא את השד. לטי מצליחה לשכנע את טרה להשיג את הכסף לטקס ואכן היא משיגה אותו ושתיהן מגיעות לאשה שגרה בתוך יער ולטי עוברת את הטקס. בימים שאחרי הטקס ניתן לראות שיפור מהיר בהתנהגותה ונראה שהיא חזרה למוטב והפסיקה לשתות אלכוהול, אותו היא מגדירה כאוכל לשד. בתחילת העונה השנייה טרה מגלה שהטקס והאשה היו מזויפים, תרמית להשגת כסף. היא לא מגלה זאת לאמה כדי לא לשבור את ליבה ולגרום להידרדרות במצבה. לאחר השיפור לטי מתקרבת לדת והופכת לחברה קבועה בכנסייה ללא התייחסות כמעט לעברה. לאחר מותו של אגס היא מנסה לשפר את מצבה של טרה בעזרת הזמנת הכומר, איתו היא מנהלת מאוחר יותר רומן למרות היותו נשוי. לטי עושה הרבה טעויות בכוונה שטרה תסלח לה על התנהגותה בשנים שעברו, וכך יוצא שהיא מסכנת את טרה (למשל שטרה מנסה להתאבד אחרי שלטי לא משגיחה עליה כראוי) או כשהיא נותנת לטרה להימלט למריאן תוך כדי איום על לאפייט ברובה, מה שגורם ללאפייט לעבור התקף חרדה ומוביל לכך שהיחסים בין השניים יתערערו מאוד.
פמלה סווינפורד דה בופורט
פאם היא צאצאית של אריק ובין השניים יש קשר חזק והיא מתוארת על ידו כמפונקת אך נאמנה. היא ערפדה מטופחת שאוהבת ללבוש וורוד והיא בנוסף ערפדה חזקה. היא מצייתת לאריק והצילה אותו לא פעם. היא מנהלת איתו את הבר פנגטאזיה. נרמז כי בעבר הייתה פאם זונה וכמו כן נאמר בסדרה שהיא לסבית, אך לא ידוע אם היא דו מינית או לא. במהלך העונה השלישית פאם עוזרת לג'סיקה להיפטר מגופת הגבר שהרגה וכמו כן מלמדת אותה כיצד ליזון מבני אדם בלי להרגם.
לורנה קרזיקי
לורנה היא ערפדית, והיוצרת של ביל קומפטון, אותה פגש בדרכו חזרה לביתו ממלחמת האזרחים האמריקנית. במהלך יחסיה עם ביל השניים פיתו מינית אנשים שונים ורצחו אותם, על מנת לשתות את דמם.
במהלך כל יחסיהם, לורנה אובססיבית לגבי ביל, ומנסה להכריח אותו להישאר איתה. למשל, היא מאיימת על סוקי, חברתו החדשה של ביל, מונעת מביל להציל אותה מכת דתית בשם "אחוות השמש", ולבסוף מענה את ביל. לורנה נרצחת לבסוף על ידי סוקי, שמצילה את ביל מעינוייה.
רנה לנייר/דרו מרשל
רנה לנייר או בשמו האמיתי דרו מרשל (מגולם על ידי מייקל ריימונד ג'יימס) הוא האנטגוניסט הראשי בעונה הראשונה. מרשל היה ארוסה של ארלין ועבד בצוות הכבישים עם ג'ייסון והויט. הוא רוצח סדרתי, שמקפח חייהן של נשים המקיימות יחסים מיניים עם ערפדים (באנגלית: Fang Banger, "דופק ניבים"). בעברו, הוא גר בבונקי, עיר שכנה לבון טמפ, שם רצח את אחותו סינדי כשגילה שקיימה יחסי מין עם ערפד. הוא עזב את העיר לפני שהמשטרה חקרה את מותה של אחותו ושינה את שמו. כשעבר לבון טמפ הוא החל במערכת יחסים מחייבת עם ארלין, תוך שהוא מציע לה נישואין.
מרשל ניסה לרצוח את סוקי מספר פעמים, עקב יחסיה עם ביל אך ללא הצלחה. הוא הרג את סבתה, אדל, ואת חתולתה. סוקי מגלה שהוא הרוצח הסדרתי, כשהוא מלווה אותה לביתה ובורחת ממנו לבית הקברות הסמוך. סאם, שהריח את המקטורן של רנה שהשאיר בפאב, קישר אותו לריח מצעי המיטה בזירת הרצח של דון גרין. לפיכך, מיהר לשנות צורתו לכלב ורץ להגן על סוקי. דעתו של מרשל הוסחה עקב סאם ששינה צורתו לכלב, ועל ידי ביל שהרגיש את הפחד של סוקי ויצא לאור השמש תוך שהוא כמעט נהרג, כדי לסייע לסוקי שלבסוף מצליחה להרוג את מרשל.
דון גרין
דון גרין היא מלצרית במרלוטס וחברתה של סוקי. דון נמצאת בזוגיות לסירוגין עם ג'ייסון סטקהאוס המבוסס על מין. זוגיותם מתחדשת לאחר הרצח של מודט פיקנס. כשג'ייסון מגלה שדון שכבה עם ערפד (שלאחר מכן מתגלה שהיה זה אריק) הוא מותח עליה ביקורת וכתוצאה מכך מחליטה "להשתעשע" וקושרת אותו למיטתה. כשדון חוזרת מעבודתה בערב וג'ייסון מחופש לערפד ומאיים על חייה, זה לא מוצא חן בעיניה והיא יורה יריית אקדח ברצפה לאחר שהוא לא מוכן לעזוב. מאוחר יותר באותו הלילה, היא נחנקת למוות על ידי דרו מרשל. כשג'ייסון מגיע למחרת להביא לה פרחים להתפייסות, הוא מופלל שנית ברצח, לאחר ששכנתה ראתה אותו עוזב לילה קודם לכן את דירתה לאחר יריית אקדח.
אדל סטקהאוס
אדל הייל סטקהאוס (לואיס סמית) היא סבתם של סוקי וג'ייסון, המגדלת אותם מאז מות הוריהם. אדל מצטיירת כדמות אמהית, הדואגת למשפחתה וסובביה. היא מתעניינת בהיסטוריה של מלחמת האזרחים האמריקנית ואף מובילה קבוצה בנושא זה בשם "צאצאי המתים המהוללים". כשסוקי לראשונה מספרת לה על זוגיותה עם ביל, היא תומכת במערכת היחסים שלהם למרות ההתנגדות הרבה לקשרים עם ערפדים בקרב אנשי בון טמפ. אדל אף מזמינה את ביל, לנאום בפני אנשי העיירה על מלחמת האזרחים בה לחם, בכנסייה המקומית. כשסוקי שבה הביתה לאחר הנאום היא מוצאת את גופתה שותתת הדם של אדל במטבח, אותה רצח רנה שביקש לקפד את חייה של סוקי, אך נתקל בה בטעות.
איימי ברלי
איימי ברלי היא חברתו הבוהמית של ג'ייסון המכורה לסמים. היא במקור מקונטיקט אך היא נוסעת לבקר בדרום. היא לומדת פילוסופיה במכללה יוקרתית, ובמקביל מכורה ל-"V", דם ערפדים. היא פוגשת את ג'ייסון ב"פנגטזיה", פאב הערפדים, כשעניינם המשותף הוא להשיג דם, ומהר מאוד הם מתאהבים. כשאספקת הדם שלהם לבסוף נגמרת, ג'ייסון מוביל את איימי למספק הדם של לאפייט, אדי, והם חוטפים אותו ומנקזים את דמו. כשג'ייסון רוצה לשחרר את אדי לאחר שסיפק להם דם, וחוסר מוסכמויות נוספות ביניהם, היא תוקעת בלבו יתד מעץ ובכך הורגת אותו. ג'ייסון נגעל ממנה וגורם לה לוותר על הסם, חוץ מטיפה אחת אחרונה. במהלך השימוש האחרון, דרו מרשל מגיע בשנתם וחונק אותה למוות בחגורתו בזמן שהיא וג'ייסון חולמים בהקיץ במיטתם.
סטיב ניולין
הכומר סטיב ניולן (מגולם על ידי מייקל מקמילן) הוא ראש אחוות השמש, אליה ג'ייסון מצטרף במהלך העונה השנייה. כנסיית אחוות השמש, מתנגדת ופועלת נגד ערפדים כשבעונה השנייה היא מחזיקה בידיה את גודריק, היוצר של אריק נורת'מן. בעוד אריק מחפש את גודריק בעזרת סוקי בדאלאס, אנשי הכנסייה מנסים לחטוף אותה ובהמשך אף מחזיקים אותה כבת ערובה כאשר היא מנסה לחדור את הכנסייה על מנת לחקור את היעלמותו של גודריק. במהלך העונה החמישית הוא נחשף שוב, ומתגלה כי כעונש על מעשיו הוא הפך לערפד ומאחר וזכה לחיי נצח, הוא חושף בפני ג'ייסון, מי שנאף עם אשתו, שרה, שהוא הומוסקסואל ("Proud Gay American Vampire") וכי הוא מאוהב בו.
שרה ניולין
שרה ניולן היא אשתו של הכומר סטיב ניולן. היא טוענת כי בעבר היא תמכה בזכויות לערפדים, אך לאחר שאחותה נחטפה על ידי ערפדים היא התחילה להיות נגד ערפדים. היא מתווכחת עם בעלה לעיתים קרובות כי הוא לא נותן לה תפקידים משמעותיים יותר באחוות השמש. יש משיכה מינית לג'ייסון סטאקהאוס, והיא דואגת שיעבירו אותו ממחנה אחוות השמש לביתה כדי שהיא תוכל להיות קרובה אליו. לשתי הדמויות יש רומן, אף על פי שמערכת היחסים שלהם לבסוף מתפרקת כאשר בעלה מבין שסוקי היא אחותו, והוא מאמין (באופן שגוי) כי ג'ייסון הוא מרגל.
הופעתה הראשונה שרה היא בפרק 1 של העונה השנייה, והיא מגולמת על ידי אנה קמפ, מופיע כדמות ראשית בעונה השנייה של דם אמיתי.
גודריק
גודריק (אלן הייד) היה ערפד בן כ-2,000 שנים והשריף של אזור 9 בדאלאס, טקסס. נולד במאה הראשונה לספירה לשבט גאולי שנכבש על ידי הרומים, שם נמכר לעבדות ואדונו התברר כערפד. אדונו עינה אותו פיזית ומינית עד שהגיע לגיל 16 ואז הפך אותו לערפד. כנקמה גודריק רצח את אדונו ויוצרו-מקרה יוצא דופן עקב הקשר החזק בין יוצר וצאצא ובגלל מעשו נרדף על ידי אחוות הערפדים העתיקים והתבודד במשך 1000 שנים. במהלך זמן זה צפה והתעניין בקרבות וצבאות בעודו רוצח ושותה את דמם של הניצולים והגוססים בשדות הקרב. באחד מן הקרבות שצפה ראה את הלוחם הוויקינגי אריק נורת'מן והתרשם מיכולות הלחימה שלו וכאשר ראה כי הוא גוסס לאחר הקרב הפך אותו לערפד. בשנת 1665 צאצאו אריק שומע על נערה צעירה בשם נורה גינזבורג אשר נלחמת ועוזרת לציבור בזמן המגפה השחורה, מורשם מגבורתה הוא מביא אותה אל 'אביו' גודריק. גודריק הופך אותה לערפדית והצאצאית השנייה שלו. בעונה השנייה של הסדרה הוא מסר את עצמו לכנסייה אחוות השמש כדי לעודד דו קיום עם בני האדם. לקראת סוף העונה השנייה, גודריק מחליט כי הוא עייף מחייו ורוצה לכפר על מעשיו על ידי התאבדות. למרות תחינותיו של אריק, הוא שם קץ לחייו כשסוקי לצידו. בהמשך הסדרה מופיע גודריק בזכרונותיו של אריק מספר פעמים, לרוב משמש כקול ההגיון ונותן עצות חשובות לצאצאיו אשר משפיעות על מעשיהם אף בהווה. בנוסף מופיע גודריק בחזיונותיו של אריק אשר חווה עקב שתיית דמה של לילית' הוא עוזר לו ולאחותו לצאת משליטת של האלה המטעה ולחזור לדרך הישר. במאות האחרונות לחייו גודריק שיפר את דרכיו ומעשיו והפך לדמות מלמדת ורוחנית ואף מתואר על ידי סוקי כערפד הכי אנושי שהיא אי פעם פגשה.
ראסל אדג'ינגטון
ראסל אדג'ינגטון (דניס או'הר) היה מלך הערפדים של מדינת מיסיסיפי שבארצות הברית, והאנטגוניסט הראשי של העונה השלישית. בדומה לערפדים נוספים בסדרה, הוא מגלה עניין בסוקי סטקהאוס וכוחותיה. אהובו וצאצאו של ראסל הוא טלבוט, שנרצח על ידי אריק נורת'מן כנקמה בראסל על כך שרצח את משפחתו האנושית. בעודו נקבר על ידי אריק וביל מתחת לבטון כעונש, בסוף העונה הרביעית מתגלה כי הוא מצליח להשתחרר ממה שאמור היה להיות כלאו לנצח.
אלסיד הרבו
איש זאב, עוזר לסוקי למצוא את ביל לאחר שמלך מיסיסיפי חוטף אותו. בין השניים נקשרים קשרי חברות שאלסיד מגלה בסוקי עניין רומנטי, אך זה אינו הדדי. דבי, אהובתו של אלסיד מנסה לרצוח את סוקי, אך זו לבסוף יורה בה. בתחילת העונה השביעית סוקי ואלסיד מנהלים רומן סדיר ואף חיים יחדיו. אלסיד נרצח על ידי ערפדים חולים בניסיון להגן על סוקי בתחילת העונה השביעית.
גרשון חנוך הניך ליינר
רבי גרשון חנוך הֶנִיך (בכתיב יידי: העניך) ליינר (כ"א בסיוון תקצ"ט - ד' בטבת תרנ"א; 1839–1890), היה האדמו"ר השלישי בשושלת אדמו"רי חסידות איזביצה ראדזין, רבה של אוסטרוב מזובייצק, ומחבר תורני-חסידי פורה. היה בעל אישיות סוערת, יזם את חידוש מצוות התכלת. התפרסם על שם ספרו "סדרי טהרות" ובזכות עמדות ציבוריות נוספות בלתי מקובלות שדגל בהם. מכונה גם "בעל התכלת", או על שם ספרו "סדרי טהרות", ובחסידות ראדזין ה"ארחות חיים".
ביוגרפיה
נולד בטישובצה בכ"א בסיוון ה'תקצ"ט לרבי יעקב ליינר ולחוה. מגיל צעיר התפרסם כעילוי. הוא היה מקורב לסבו, והעלה על הכתב את דברי תורתו. נשא את הדסה בת רבי יוסף גלרנטר מהרובישוב, נכדו של רבי צבי הירש בושקא.
בשנת ה'תרכ"א ישב במעצר במשך כמה שבועות לאחר שנקלע לסכסוך עם ראשי הקהילה. בעשורים הראשונים לחייו, עסק בעיקר בלימוד תורה ובכתיבת ספריו שחלקם היוו חידוש בעולם הספר התורני. מלבד מאמרי החסידות החדשניים של סבו רבי מרדכי יוסף ליינר שהדפיס בשנת ה'תר"כ בספר "מי השילוח", כתב גם את ספרו "סדרי טהרות", יצירה מונומנטלית שהייתה אמורה להוות כעין תחליף לתלמוד בבלי שלא קיים על סדר טהרות.
עם פטירת אביו בט"ו באב ה'תרל"ח מונה כממלא מקומו באדמו"רות איזביצה-ראדזין וברבנות העיירה רדזין פודלסקי. בשנת ה'תר"מ היה מועמד לרבנות סקרנביץ, אך עקב מזגו הסוער נדחה המינוי.
בפולמוס שהתעורר על אתרוגי קורפו היה מהרבנים היחידים שתמכו באתרוגי קורפו, עקב חששו שאתרוגי ארץ ישראל שלא הייתה להם מסורת מספיקה הם מורכבים. הוא סחר באתרוגי קורפו, וחסידי ראדזין הידרו לברך על אתרוגים אלו דווקא. בשנת ה'תרל"ה אף נסע לקובנא בכדי להיפגש עם רבי יצחק אלחנן ספקטור שהטיל את האיסור על אתרוגים אלו ולשכנעו לחזור בו מהאיסור, אך לא הצליח בכך. בעקבות עמדתו זו נעכרו יחסיו עם רבי חיים אלעזר וקס שהוביל את התמיכה באתרוגי ארץ ישראל, רבי גרשון חנוך תקף אותו בחריפות, והמחלוקת ביניהם גלשה אף לפסים אישיים.
בשנת תרמ"ז נבחר לכהן כרבה של אוסטרוב מזובייצקה. בחירתו הייתה מעין פשרה בין החסידים למתנגדים בעיר, והוא הצליח להסתדר עם שני הזרמים. אך לאחר תקופה לא ארוכה עזב את הרבנות, כנראה מפני שעסק בחיפוש אחר התכלת. בתקופה זו עסק בעיקר בחידוש מצוות התכלת, ועורר עליו מתנגדים רבים. מלבד מחלוקתו עם רבי חיים אלעזר וקס נקלע ליריבות גם עם חסידי גור שראוהו כמחדש הריב הישן בין חסידות קוצק לאיזביצה. עמדותיו הקיצוניות הקימו עליו שונאים מחוגי החסידים וגפ מחוגי ההשכלה. בשנת תרמ"ג נפתחה נגדו חקירה פלילית עליה טען שהיא כתוצאה מהלשנות של "מתחסדים ומתפרצים".
נפטר ברדזין בד' בטבת ה'תרנ"א ונקבר בבית העלמין היהודי המקומי. את מקומו מילא בנו יחידו, רבי מרדכי יוסף אלעזר ליינר. אחיו רבי אברהם יהושע השיל ליינר החל להנהיג עדה גם הוא בעיר חלם.
חסידו ותלמידו המובהק היה רבי משה אליהו הלפרין. בין תלמידיו היה גם רבי מנחם מנדל נייא מצויזמיר רבו של הרב הנזיר.
אישיותו
רבי גרשון חנוך נודע כגאון ובקי בתורה, תכונות שניכרו בספרים שהוציא לאור. הוא היה בעל אישיות סוערת, והתפלמס עם רבים מגדולי דורו. כך הוא נהג לצאת למסעותיו כשהוא חמוש באקדח. על ביקורו ברומא סופרה האגדה כי ביקר גם במרתפי קריית הוותיקן בהם ראה את כמה מכלי המקדש ובהם שלושה סוגים של ציץ הזהב שכל אחד מהם תואם לשיטה אחרת בדברי חז"ל. לפי אחד מתלמידיו אף שקל לעשות פרה אדומה.
רבי גרשון חנוך היה אוטודידקט; מפאת עיסוקו בחיפוש אחר התכלת, ולצורך מסעותיו הרבים למד לטינית מתוך ספרי לימוד, וכך רכש ידע גם ברפואה, והיה כותב מרשמים לחסידיו. על סמך הידע שלו ברפואה טען כי מחלת הסרטן היא נגע ה"שאת" המוזכר בתורה, בשל כך אסר על חסידיו לבצע ניתוחים להסרת גידולים במקומות שאינם מוגדרים כ"בית הסתרים", בנימוק שמכיוון שיש איסור לא תעשה להסיר את נגע הצרעת, סימן שהניתוח אינו יכול להועיל לריפוי המחלה, מלבד בבית הסתרים בה הותר להסיר. גם במוזיקה רכש ידע.
על אף השכלתו הכללית, באופיו ובהשקפתו היה רבי גרשון חנוך קנאי. הוא סילק מחצרו חסידים שלימדו את בניהם שפות זרות, או כאלו שעברו על תקנות אחרות שתיקן, כדוגמת האיסור שהטיל על העסקת משרתות נכריות בבית חסידיו; איסור מוחלט לפנות לערכאות של גויים; ובתקופה הראשונה להנהגתו אף דרש מחסידיו שיבואו לבקר בחצרו לפחות פעמיים בשנה.
היו שהצביעו על הרעיונות המשיחיים שהתגלו בפעולות כמו חידוש התכלת, כנטייה של רבי גרשון חנוך לציונות; כך סופר על קשר קרוב שהיה לו עם רבי שמואל מוהליבר מראשי תנועת חיבת ציון שפעלה בימיו, וזאת למרות שנחשב כמתנגד לרעיונות אלו. שלמה זלמן שרגאי שהיה מחסידי ראדזין טען כי רגח"ה התבטא בשבחו של הרצל וסיפר כי בנו רבי מרדכי יוסף אלעזר הסביר את התנגדות אביו לציונות כחשש מפני כישלונה ואכזבה המונית מפניה, מכיוון שזוהי תנועה של גאולה גשמית ולא גאולה רוחנית.
סדרי טהרות
בשנת ה'תרל"ג החל רבי גרשון חנוך להוציא לאור את הספר "סדרי טהרות", כחיקוי של תלמוד בבלי על משניות סדר טהרות. הספר מכיל ליקוט של מאמרי חז"ל מכל הספרות החז"לית. במרכז העמוד קבע המחבר את הליקוט, ובשוליים הדפיס פירוש קצר ופירוש ארוך בדומה לפירושי רש"י ותוספות. בצדי העמוד אף הוסיף ציונים ומראי מקומות למקומות אחרים בתלמוד ולהלכות ברמב"ם בדומה לעין משפט נר מצווה ומסורת הש"ס. בהקדמתו כתב המחבר כי שם דגש על ביאור מילים נדירות שמופיעות בסדר טהרות ורובן ביוונית ובלטינית. המחבר השתדל לבאר לפי רש"י.
עם צאת הספר לאור, הוא עורר פולמוס נרחב בקרב רבנים בליטא עקב היותו מסודר בצורת דף התלמוד, מה שעלול ליצור רושם של תלמוד חדש. סיבה נוספת ומשמעותית להתנגדות הייתה השיטתיות שבה השיג המחבר בספרו על הגהות הגר"א, שלדעתו אינן מוכרחות, אותה ראו רבני ליטא שנמנו על תלמידי תלמידיו או מעריציו של הגר"א כפגיעה.
בב' בניסן ה'תרל"ה, פורסמה בכתב העת הלבנון, "אזהרה" מטעם דייני ווילנא – רבי בצלאל הכהן ראש דייני וילנה יחד עם הדיין רבי יוסף סקוביץ והמגיד מישרים רבי יצחק אליהו לנדא, ובה ביקורת חריפה על הספר. בהמשך אותו קיץ, פורסמה אזהרה שנייה, בה נאסרה ההדפסה גם על המדפיסים וכל המסייעים, וכן על המחבר עצמו, ובשנה שאחריה – שנת תרל"ז, יצא לאור בווילנא קונטרס פולמוסי בשם "דברי מילואים", ובו הודפסו מכתביהם של כמה מגדולי הרבנים בליטא שביקרו את החיבור החדש (בהם רבי יוסף רייזין, ורבי גרשון תנחום ממינסק, וכן רבי רבי יום טוב ליפמן הלפרין שמכתבו נגד הספר אבד ולא התפרסם), ובסופו הודפס מאמר ביקורת חריף המטיל ספק אף בייחוסו של המחבר אותו פירט בראש הספר, בטענה שאינו תואם את העובדות.
כהגנה על הספר כתבו שנים ממקורביו של רגח"ה תגובה שפורסמה בעיתון המגיד בחודש אב תרל"ה. במכתב נטען כי הקנאה היא המדברת מתוך גרונם של המתנגדים אל הספר, והובאו מספר עדויות על ספרים שחוברו בסגנון זה.
בשנים הקרובות יצאו לאור שני ספרים על מנת לדחות את השגות ה'סדרי טהרות': "ספר הדעת" מאת רבי סנדר פאלייר ממזריטש שיצא לאור בוורשה, וספר "בית יעקב" על מסכת כלים, מאת רבי ברוך ברודא שיצא לאור בירושלים בשנת תרמ"ד, ובהקדמתו תקף המחבר את רגח"ה ואת ספרו במילים קשות ביותר.
בעקבות הביקורת ועל פי עצת רבי יוסף דב הלוי סולובייצ'יק הוחלט להוסיף בחלק השני על מסכת אהלות שהודפס בשנת ה'תרס"ג על ידי בן המחבר, בכותרת כל עמוד כי אין מדובר בתלמוד חדש אלא בליקוט בלבד, על חלק זה קיבל את הסכמתם של רבי יצחק אלחנן ספקטור ורבי ישראל יהושע מקוטנא, ורבנים נוספים. כתבי היד על שאר המסכתות של סדר טהרות נותרו בכתב יד ואבדו בשנת 1937–1938.
היחס לספר עצמו לא הושפע לאורך זמן מההתנגדות החריפה בעת פרסומו, ורבנים חשובים בדור שאחריו, כמו רבי מלכיאל צבי טננבוים, רבי חיים עוזר גרודזנסקי, רבי אברהם יצחק הכהן קוק ציטטו אותו בספריהם.
חידוש מצוות התכלת
צביעת התכלת הלכה והתמעטה בעקבות חורבן הבית השני, ועם גלותם של רוב היהודים מארץ ישראל והתיישבותם באירופה ובצפון אפריקה, במקביל להתייקרות הצבע, ובימי הגאונים, פסקה המסורת על הדג ממנו הופק צבע התכלת, כליל.
רבי גרשון חנוך אימץ את דעתם של כמה חוקרים בני תקופתו שזיהו את החילזון עם דיונון הרוקחים (Common Cuttlefish). בהם: לודוויג לוויזון בספרו "זואולוגיה של תלמוד", חנוך קאהוט בספרו "ערוך השלם", ומיכאליס (Michaelis) ב"לקסיקון העברי". וזאת על פי תיאור החילזון על ידי הרמב"ם בהלכות ציצית: "ודמו שחור כדיו". בין כתיבת הספר הראשון לשני הוא נסע למוזיאון הימי בנאפולי שבאיטליה לראות את הדיונון כשהוא בחיים, ושם הצליח לאתר כימאי שהצליח להפיק צבע מהדיונון. ובשנת ה'תרמ"ח (1888) החל בייצור פתילי התכלת מההפרשה השחורה של הדיונון. לדברי רבי גרשון חנוך, 12,000 איש בפולין החלו להטיל תכלת בציציותיהם בעקבות גילויו.
ההכרזה על "גילוי התכלת מחדש" עוררה פולמוס נרחב, ובמהלכו נכתבו כמה ספרים להפרכת הטענות לחידוש התכלת, בהם: "ביטול הראשון למאמר" שחובר על ידי הרב יוסף אליעזר מראדזין, "תכלת מאי אלישה" שחובר בידי הרב מרדכי בוכהלטר, "פתיל תכלת" שחובר על ידי הרב הלל משה מעשל גלבשטיין. תשובות הלכתיות בעניין התכלת נכתבו בשו"ת "ישועות מלכו" לרבי ישראל יהושע מקוטנא, ועוד. גם רבי יוסף דב הלוי סולובייצ'יק שהיה מיודד עם רבי גרשון חנוך התנגד לחידוש זה, ואמר כי תחילה יש לברר האם אכן השימוש בתכלת פסק מפני שלא היה בנמצא ולא עקב סיבות אחרות שעלולות להיות תקפות עדיין. במיוחד תקף אותו בחריפות רבי הלל משה מעשל גלבשטיין – מחסידי קוצק בירושלים, שלחם בתוקף בכל מי שלבש את התכלת. כמה מחסידיו של רבי גרשון חנוך יצאו בספרים ומאמרים משלהם להגן על שיטתו, היו שטענו שההתנגדות לגילויו נובעת ממניעים פוליטיים ומצרות עין. תמיכה לעמדתו של רבי גרשון חנוך הביע חוקר המדרש אברהם עפשטיין במאמרו "החלזון והתכלת" שהתפרסם בירחון "בית תלמוד". בהסתמך על מידע ביולוגי שגוי, טען עפשטיין לאמיתות זיהוי הדיונון כמקור לצבע התכלת.
בפועל, השימוש בפתילים אלו לא התפשט בציבור הרחב, והצטמצם בעיקר בקרב חסידיו, שנרדפו בפולין בשל כך וחלק מחסידי ברסלב. אם כי היו מעט רבנים כמו רבי שלום מרדכי שבדרון, ורבי עקיבה יוסף שלזינגר שהטילו תכלת בציציותיהם.