cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דניס לאו
ראשית דרכו
דניס היה הצעיר בבניו של ג'ורג' לאו, דייג, ואשתו רובינה. משפחתו של לאו, שהייתה בת שבעה ילדים, סבלה מעוני והתגוררה בבית דירות שהיה שייך למועצה המקומית של עיר הנמל אברדין. לאו רכש לראשונה זוג נעליים רק בגיל 14, ואת נעלי הכדורגל הראשונות שלו קיבל כמתנה משכן.
הוא אהד את מועדון הכדורגל אברדין, וצפה במשחקיו כשהשיג כמות כסף שתספיק לכך. כשלא היה לו די כסף, היה צופה במשחקים של קבוצות מקומיות מחוץ לליגה. האובססיה לכדורגל הובילה אותו לעזוב את בית הספר, מפני שבמסגרתו היה ניתן לשחק רק ראגבי. הגם שסבל מפזילה חמורה הוא הראה פוטנציאל רב, וזאת לאחר שהוסט מעמדת המגן לחלוץ שמאלי ("inside left" במונחי התקופה).
מנצ'סטר סיטי
לאו חתם במנצ'סטר סיטי עבור דמי העברה בסך 55,000 ליש"ט, מה שהיה באותה תקופה, מרץ 1960, שיא בריטי חדש. אף שהייתה מנצ'סטר סיטי בליגה הראשונה, היא כמעט וירדה ליגה בעונה הקודמת. לאו עצמו חשב כי הקבוצה של הדרספילד הייתה טובה יותר באותה העת. לאו שיחק בהופעת הבכורה שלו ב-19 במרץ, שהסתיימה בהפסד 3–4 ללידס יונייטד. באפריל כבש שני שערים בניצחון 1–4 על אסטון וילה, ניצחון אשר הבטיח את השארותה של קבוצתו בליגה הראשונה.
אף על פי ששקל לעזוב את הקבוצה, הוא הפגין יכולת גבוהה, וב-1961 הבקיע שישייה בתיקו נגד לוטון טאון בגביע האנגלי. אולם, המשחק "פוצץ" עשרים דקות לסיום ותוצאתו נפסלה, כך שששת שעריו לא נחשבו. הוא אף כבש במשחק החוזר, אך לוטון ניצחו בו, ומנצ'סטר סיטי נשרה מהגביע.
במשחק של סקוטלנד נגד אנגליה, ב-15 באפריל 1961, הפסידה סקוטלנד 3–9, ולאו תיאר זאת כ"היום השחור ביותר שלי". לאו עצמו לא הבקיע אף אחד משלושת השערים של סקוטלנד במשחק. לאו ייצג בנובמבר שלאחר מכן את הפוטבול ליג הבריטי בהפסד 2–4 נגד נציגי סרייה א' האיטלקי.
אף שנהנה מתקופתו במנצ'סטר סיטי, לאו שאף לשחק בקבוצה מצליחה יותר. הוא עבר לטורינו בקיץ של 1961.
טורינו
שהותו של לאו באיטליה לא התרחשה בהתאם לתוכניותיו. קבוצה איטלקית אחרת, אינטר מילאנו, ניסתה למנוע ממנו מלהיות שחקן טורינו, בטענה שחתם על חוזה עקרוני איתם, אך הם ויתרו על התביעה לפני שהעונה החלה.
שחקנים בבריטניה לא קיבלו יחס טוב בתקופה זו, והשכר המרבי של שחקני כדורגל בוטל רק מעט זמן לפני כן, כך שהוא הופתע לטובה כשגילה כי אימוני הטרום עונה יתקיימו במלון יוקרתי בהרי האלפים. אף על פי כן, טורינו נתנה בעיקר בונוסים על סמך הביצועים של הקבוצה; כאשר ניצחה הקבוצה קיבלו תיקים מלאים בכסף, אך כאשר הפסידו - קיבלו מעט כסף, אם בכלל. בדומה לשחקנים בריטיים אחרים שעברו לשחק באיטליה, לאו לא אהד את סגנון הכדורגל המקומי ומצא את ההסתגלות קשה. השיטה קטנאצ'ו, שהתבססה בעיקר על הגנה חזקה, הייתה פופולרית במיוחד בתקופה זו, ובגללה החלוצים התקשו להבקיע. הוא המשיך לשחק עבור סקוטלנד בזמן ששיחק בטורינו אף שהמועדון לא שש לשחררו למשחקים בינלאומיים ועל אף הסעיף בחוזה שלו שלא חייב את המועדון לשחררו למשחקים מעין אלו.
לאו נפצע בתאונת דרכים ב-7 בפברואר 1962 כאשר חברו לקבוצה ג'ו בייקר נהג בכיוון הלא נכון של כיכר. בייקר פגע בשפת המדרכה כשניסה לסובב את המכונית, דבר שגרם למכונית להתהפך. בייקר כמעט נהרג אך פציעותיו של לאו לא היוו איום על חייו.
עד אפריל הוא הגיש בקשה להעברתו מהקבוצה, אך היא זכתה בהתעלמות. מבחינתו של לאו, "הקש ששבר את גב הגמל" היה הרחקתו במשחק נגד נאפולי. אחרי המשחק נאמר לו כי מאמן הקבוצה, בניאמינו סנטוס, הורה לשופט להרחיק אותו מהמשחק מכיוון שכעס שהוציא חוץ לאחר שנאמר לו בפירוש לא לעשות כן. לאו עזב, ונאמר לו שהוא יועבר למנצ'סטר יונייטד. כמה ימים לאחר מכן נאמר לו שכרטיסו נמכר ליובנטוס וכי "האותיות הקטנות" בחוזהו מחייבות אותו לעבור אם ירצה ואם לאו. בתגובה טס חזרה לביתו שבאברדין בידיעה שטורינו לא יקבלו את דמי ההעברה אם יסרב לשחק ביובנטוס.
בסופו של דבר חתם לאו במנצ'סטר יונייטד בתמורה לשיא בריטי של 115,000 ליש"ט, ב-10 ביולי 1962.
שנות התהילה
לאו עבר חזרה להתאכסן במנצ'סטר אצל בעלת הבית איתה שהה כאשר שיחק עבור מנצ'סטר סיטי. במשחקו הראשון במנצ'סטר יונייטד, ב-18 באוגוסט 1962, הוא שיחק נגד וסט ברומיץ' וכבש שער לאחר שבע דקות משחק, שהסתיים לבסוף בתיקו 2–2.
מנצ'סטר התקשתה לחזור למעמדה כקבוצת צמרת לאחר האסון האווירי במינכן בשנת 1958, ובגלל חוסר יציבות הם בילו את רוב העונה במאבק הישרדות בליגה. במשחק ליגה נגד לסטר סיטי הבקיע לאו שלושער אבל הקבוצה הפסידה בכל זאת. שחקניה הציגו יכולת טובה בגביע האנגלי, בו לאו הבקיע שלושער נוסף בניצחון 0–5 על קבוצתו הקודמת הדרספילד. לבסוף הגיעה הקבוצה לגמר נגד לסטר סיטי. לסטר היו הפייבוריטים מפני שסיימו במקום הרביעי בליגה הראשונה, אך לאו כבש את השער הראשון בניצחון 1–3. בעונה זו זכה לאו בגביע האנגלי הראשון והאחרון בקריירה שלו, ובאותה עונה גם התחתן עם חברתו דיאנה, ב-11 בדצמבר 1962.
לרוע המזל אירעה באותה עונה תקרית שלדעתו של לאו הכתה גלים בשנים שלאחר מכן. במהלך משחק נגד וסט ברומיץ' ב-15 בדצמבר 1962 התגרה בהתמדה שופט המשחק, גילברט פולין, בלאו, בגירויים כמו "הו, חכמולוג, אתה לא יכול לשחק". אחרי המשחק דיווחו לאו והמנג'ר שלו, מאט באזבי, על המקרה להתאחדות הכדורגל. ועדת משמעת קבעה כי יש לגנות בחריפות את פולין, אך פולין לא קיבל את ההחלטה ופרש משיפוט. מאוחר יותר טען לאו ש"בעיניהם של שופטים רבים, [לאו] סומן על ידיהם". הוא האשים את התקרית בקבלת "עונשים כבדים ומזעזעים" שקיבל מאוחר יותר בקריירה שלו.
לאו הבקיע כמה שערים בתחילת העונה 1963/4, ונבחר לשחק בנבחרת שאר העולם נגד אנגליה באצטדיון ומבלי. במשחק כבש את השער היחיד בהפסד 1–2. בהמשך הקריירה אמר כי הזכות לשחק במשחק זה היה הכבוד הגדול ביותר לה זכה בקריירה שלו. העונה שלו נקטעה בשל הרחקה לתקופה של 28 יום, אותה קיבל בגלל הרחקה מהמשחק מול אסטון וילה. מזג האוויר היה קר באופן יוצא דופן, דבר אשר אילץ את מנצ'סטר יונייטד לשחק משחקים רבים בתקופה קצרה, ותוצאתם נפגעו בהתאם. מאוחר יותר תלה לאו בזאת את כישלונה של מנצ'סטר יונייטד לזכות בגביע באותה עונה.
בעונת 1964/5 זכה לאו בפרס כדור הזהב, ומנצ'סטר יונייטד זכתה באליפות הליגה הראשונה לראשונה מאז אסון מינכן. 28 השערים של לאו הפכו אותו למלך השערים של הליגה הראשונה. בעונה שאחריה פצע לאו את ברכו הימנית במהלך משחקה של סקוטלנד נגד פולין ב-21 באוקטובר 1965. הוא עבר ניתוח בברך בעבר, בהיותו בהדרספילד, והפציעה המשיכה להפריע לו עד סוף הקריירה שלו.
בשנת 1966 ביקש לאו מהמנג'ר של מנצ'סטר יונייטד העלאה בשכר בחידוש החוזה הבא, ואף איים לעזוב את הקבוצה אם לא ייענה בחיוב. באזבי העביר את לאו לרשימת ההעברות מייד, בטענה ש"אף שחקן לא יחזיק את המועדון הזה בכופר, אף שחקן". כאשר הלך לאו לבקר את באזבי הוא החתים אותו על התנצלות בכתב, ושלח אותה לעיתונות לאחר שלאו חתם עליה. לאו טען מאוחר יותר שבאזבי השתמש בתקרית כדי להזהיר שחקנים אחרים מצעד דומה, אף על פי שהוא נתן לו את ההעלאה בחשאי.
לאו הבקיע שער בניצחונה המפורסם של סקוטלנד על אנגליה, ב-15 באפריל 1967, פחות משנה לאחר שזכתה אנגליה באליפות העולם. מנצ'סטר יונייטד סיימה במקום הראשון בליגה באותה עונה, אך לאו שבע רצון יותר מהניצחון על אנגליה.
מנצ'סטר יונייטד זכתה בליגת האלופות בפעם הראשונה בעונת 1967/8, אך פציעה של לאו בברכו גרמה לו להחמיץ גם את משחק חצי הגמר וגם את הגמר. הוא קיבל זריקות קורטיזון בקביעות כדי להקל על הכאב, אבל כששיחק עם הברך הפצועה גרם לנזק לטווח ארוך. בינואר 1968 ביקר לאו רופא מומחה, וזה כתב למנצ'סטר יונייטד כי הניתוח הקודם להסרת הסחוס מהברך נכשל, וכי הוא ממליץ לערוך ניתוח נוסף. עם זאת הדו"ח הגיע לידיו של לאו רק לאחר כמה שנים שבהן המשיך באימון המלא.
מנצ'סטר יונייטד הגיעה לחצי גמר ליגת האלופות בעונת 1968/9, ושם התמודדה נגד מילאן והובסה לאחר ששער שכבש לאו נפסל. באזבי, אשר קיבל תואר אבירות, פרש בסוף העונה, והידרדרותה של מנצ'סטר יונייטד החלה.
ההידרדרות
וילף מקגינס החליף את באזבי בתחילתה של עונת 1969/70. לאו החמיץ את מרבית העונה בגלל הפציעה שלו, מנצ'סטר יונייטד סיימה במקום השמיני בליגה, ובאפריל 1970 הוא הוכנס לרשימת ההעברה עבור סכום של 60,000 ליש"ט. איש לא הציע לקנותו, ולכן נשאר בקבוצה.
לאחר הכישלון שנחלה הקבוצה בעונת 1970/1, מונה פרנק אופארל למנג'ר של מנצ'סטר יונייטד. הקבוצה החלה את עונת 1971/2 ברגל ימין וסיימה את שנת 1971 חמש נקודות מהמקום השני בליגה, כשלאו מבקיע 12 שערים. לאחר מכן נחלשה הקבוצה וסיימה את העונה במקום החמישי. לאו כבש שער אחד במשחק הראשון בעונה הבאה, אך פציעת הברך שלו הפריעה לו שוב, והוא לא הבקיע בשאר העונה. ביצועיה הכושלים של הקבוצה נמשכו, ואופארל פוטר.
לאו המליץ על טומי דוקרטי, אותו הכיר כששיחק בסקוטלנד, לתפקיד המנג'ר. המועדון קיבל את ההמלצה, ומצב הקבוצה השתפר במעט – היא סיימה את העונה במרכז הטבלה.
העונה האחרונה
דוקרטי נתן ללאו העברה חינם בקיץ של שנת 1973, והוא עבר חזרה למנצ'סטר סיטי. הוא השתתף בהפסד 1–2 בגמר גביע הליגה נגד וולבס. במשחק האחרון של עונת 1973/4, הבקיע לאו שער מפורסם נגד מנצ'סטר יונייטד שהבטיח את ירידת מנצ'סטר מהליגה הראשונה. עקב אחורי של לאו הביא לניצחון ‏0–1 של מנצ'סטר סיטי, אך הוא הצטער מאוד על כך שהוריד את מנצ'סטר יונייטד ליגה. לאו לא חגג את השער שכבש; הוא עזב את המגרש מיד לאחר מכן והוחלף ללא דיחוי. זו הייתה הפעם האחרונה שבה בעט בכדור במסגרת מועדון כדורגל מקצועני.
סקוטלנד העפילה למשחקי הגביע העולם בכדורגל בקיץ 1974, בפעם הראשונה מאז 1958. אף שלא שיחק בהרכב הפותח במהלך המוקדמות, לאו צורף לנבחרת ושיחק במשחקה הראשון, נגד זאיר. סקוטלנד ניצחה 2–0 אך הוא לא כבש. לאו היה "מאוכזב מאוד", כדבריו, מכך שלא נבחר לשחק במשחק הבא, נגד ברזיל. גם במשחק נגד יוגוסלביה הוא לא שיחק. אף על פי שסקוטלנד לא הפסידה באף משחק, היא לא העפילה לשלב השני והודחה מגביע העולם.
לאחר הפרישה
ללאו עדיין היה חוזה אצל מנצ'סטר סיטי, אך המנג'ר טוני בוק אמר לו כי ישחק בקבוצת המשנה בלבד אם יישאר שם. הוא לא רצה לסיים כך את הקריירה שלו, ובקיץ של שנת 1974 פרש מכדורגל מקצועני. מאז עבד לעיתים כעורך תקצירים וכמגיש ברדיו ובטלוויזיה.
נכון לשנת 2005, לאו נשוי לדיאנה והם גרים באזור העיר מנצ'סטר. לזוג חמישה ילדים. אחת מהם, דיאנה שמה, משמשת כקצינת עיתונות עבור מנצ'סטר יונייטד.
לאו זכה לכבוד רב על הישגיו. הוא נבחר לשאת את נאום הפתיחה בחנוכת היכל התהילה של הכדורגל האנגלי, בשנת 2002, כהוקרה להשפעה שלו על המשחק האנגלי. בשנות ה-90 נחשף פסל בדמותו של לאו באצטדיון אולד טראפורד ביציע המערבי, "הסטרטפורד אנד". אוניברסיטת אברדין העניקה לו תואר דוקטור כבוד ב-5 ביולי 2005.
ב-23 בפברואר 2002 נחשף כי הוריו של הכדורגלן ההולנדי דניס ברגקאמפ, שאהדו את מנצ'סטר יונייטד בשנות ה-60, קראו לבנם על שמו של דניס לאו.
מדונת פזארו
תיאור היצירה
במרכז היצירה מוצג יאקופו פזארו, בישוף פאפוס שבקפריסין ומפקד הצי האפיפיורי בתקופת שלטונו של האפיפיור אלכסנדר השישי. יאקופו כורע על ברכו לפני המדונה. לצידו עומד פטרוס המציג את יאקופו בפני הבתולה. על המדרגה מוצג מפתחו של פטרוס הקדוש - סמל הוותיקן. המדונה ניצבת בראש גרם מדרגות המסמל את המדרגות העולות לגן עדן ואת תפקידה של המדונה כמקדמת את פני הבאים לגן עדן. על ברכי המדונה מתואר ישו הצעיר.
בצד התמונה אביר ולצידו שני שבויים טורקי ומורי המסמלים את הניצחון של יאקופו על הטורקים בשנת 1502. בימין התמונה פרנציסקוס מאסיזי ואנטוניוס מפאדובה - שני קדושים פרנסיסקנים (שכן הבזיליקה הייתה בשימוש המסדר הפרנסיסקני), ולצידם בני משפחתו של יאקופו. מעל העננים שבראש התמונה מתוארים כרובים, אחד מהם אוחז בידו צלב.
יצירה זו הייתה חדשנית ביותר בקומפוזיציה שלה. טיציאן הפר ביצירה את המסורת להציב את המדונה והילד במרכז התמונה. הצבתם בצד התמונה איפשרה קומפוזיציה חדשה ו"פינתה מקום" לתיאור ההתרחשות שבתמונה - הקדושים המציגים את התורם ומשפחתו.
שעונית כחולה
שעונית כחולה (שם מדעי: Passiflora caerulea), אשר ידועה גם בכינויה שעונית מצויה, היא צמח מטפס מקומי לדרומה של ברזיל וארגנטינה.
חביבה על גננים בזכות פרחיה המורכבים והריחניים, בעלי המראה המעט פלסטי.
תיאור
זהו צמח מטפס אשר מסוגל להגיע לגובה של 15–20 מטר היכן שיש עצים זמינים לתמיכה. העלים מנוגדים ומאוצבעים בעלי חמש אונות בדומה ליד פרושה (לעיתים שלוש או שבע אונות), 10-18 ס"מ אורך ורוחב. בבסיס כל עלה ישנה קנוקנה נכרכת באורך של 5–10 ס"מ אשר מתפתלת סביב צמחייה תומכת כדי להחזיק את הצמח.
הפרח מורכב, בקוטר של כ- 10 ס"מ, עם עלי גביע וכותרת זהים במראה, לבנים משהו, מוקפים בזירי עטרה כחולים או סגולים, בחמישה אבקנים ירוקים-צהובים, ושלוש צלקות סגולות. לרוב ריחני. הפרי הוא ענבה אובלית כתומה-צהובה באורך 6 ס"מ על 4 ס"מ רוחב המכילה מספר זרעים. הפרי נאכל והזרעים מופצים על ידי יונקים וציפורים. באקלים טרופי הפריחה תארך במשך כל השנה.
טיפוח ושימושים
את השעונית הכחולה מגדלים ברחבי העולם. הפרי אכיל אך עם זאת תפל כאשר נאכל טרי. הוא יכול לשמש כתחליף לפטל שחור. יותר נחשק הוא הפרי של השעונית הנאכלת בעלת הטעם המתוק-חמצמץ. תה ניתן לחליטה מהפרחים ונאמר שהוא משחרר ממתחים וחרדות. למרות זאת, גליקוזידים ציאנדיים (אשר מתפרקים לציאניד) נמצאו בעלים, אך ניתן לפרק אותם על ידי הרתחה.
קישורים חיצוניים
מידע על גידול שעונית כחולה באתר פלנטיטה
התנדבות בקיבוץ
המתנדבים בקיבוצים הם לרוב צעירים אשר מגיעים מכל רחבי העולם לקיבוצים בישראל כדי להיות שותפים לפרק זמן מוגבל בעבודה בענפי הקיבוץ השונים, לעיתים גם על-מנת לצבור ניסיון בתחום החקלאות וניהול חווה ומשק ולשוב למדינתם.
המתנדבים בדרך כלל מגיעים לישראל לתקופה קצרה של שניים עד שלושה חודשים באשרת מתנדב, ומשתתפים בעבודה בכל ענפי הקיבוץ (כגון חקלאות, מטבח, גינון, תעשייה). המתנדבים מקבלים לרוב דמי כיס מן הקיבוץ (נכון ל-2008 כ-200 ש"ח בחודש) ומקבלים מגורים, מזון ופעילויות חברתיות אותם מספק הקיבוץ המארח בתמורה.
בתום תקופת ההתנדבות, מחליטים מעטים מן המתנדבים להישאר בארץ, כאשר חלקם אף התחתנו עם ילידי הארץ. מתוך המתנדבים היהודים אשר מחליטים להישאר בארץ, רובם נשארים בקיבוצים בהם התנדבו ולפעמים אף ממשיכים לשירות סדיר בצה"ל. המתנדבים הלא יהודים אשר מחליטים להישאר בארץ לרוב מתגיירים.
היסטוריה
בשנים שלאחר מכן התגברה בהדרגה והתמסדה תופעת המתנדבים בקיבוצים. במקביל, ירד חלקם של המתנדבים היהודים ורוב המתנדבים הגיעו ממדינות מערב אירופה בקבוצות או כבודדים. בשנים הראשונות היו הקיבוצים מרוצים מהתופעה שהביאה עבודה זולה במקום העבודה השכירה שהייתה מנוגדת לאידאולוגיה הקיבוצית וגם הוסיפה צבע חדש לקיבוץ ופתיחות לתרבות העולם, אולם חיש מהר, עלו גם תופעות לוואי למתנדבים שנתקבלו בפחות שביעות רצון בקיבוצים: שימוש בסמים, תרבות שתיית אלכוהול ונישואי תערובת שהיו כרוכים לעיתים בהגירת חברי הקיבוץ ובניו שנישאו לבני זוג שהיו מתנדבים.
בתקופת השיא של תופעת המתנדבים, בשנות השבעים, הגיעו קרוב ל-12 אלף מתנדבים מדי שנה, והיוו גורם תרבותי משפיע וכוח עבודה נייד וזול במאות קיבוצים ברחבי הארץ.
בעקבות משבר הקיבוצים בשנות ה-80 וה-90 החלו רבים מהקיבוצים לאמץ דפוסי פעולה מונחי כלכלת שוק והגיעו למסקנה כי עבודת המתנדבים אינה משתלמת. במקביל, החלו בהדרגה חלק מהקיבוצים להעסיק עובדים זרים מתאילנד בחקלאות ועובדים ישראלים בתעשייה ובשירותים.
סך הכל הגיעו לקיבוצים בישראל מאז מלחמת ששת הימים ועד שנת 2005 כ-350 אלף מתנדבים מ-35 מדינות שונות. כשהמדינות מהן הגיעו הכי הרבה מתנדבים הן הממלכה המאוחדת (50 אלף), דרום אפריקה (40 אלף), שוודיה (25 אלף), דנמרק (20 אלף), וגרמניה (15 אלף). ב-2010 נטען כי 20 מתוך 179 חברי הפולקטינג שהו בעברם בקיבוצים.
הסרת התמיכה וההתנדבות האירופאית בקיבוצים
בסרט התיעודי "תוצרת חוץ" שנעשה על תופעת ההתנדבות בקיבוצים, מועלת הטענה שהתזוזה ימינה של החברה הישראלית ואירועים כמלחמת לבנון הראשונה, האינתיפאדה הראשונה, ורצח יצחק רבין, הורידו את האטרקטיביות של הקיבוצים בקרב צעירים ממדינות המערב. וכתוצאה מכך חלה ירידה משמעותית בגלי המתנדבים בקיבוצים כאשר השיא היה בשנת 2001 כאשר הגיעו רק 100 מתנדבים לישראל עקב פריצת האינתיפאדה השנייה. מנגד החלה להיווצר תופעה של צעירים הבאים להתנדב לטובת הצד הפלסטיני ובשטחי הרשות, כולל תמיכה בתנועות החרם על ישראל. בשנת 2007 הגיעו קרוב ל-1,500 מתנדבים לישראל.
מתנדבים מפורסמים
חלק מהמתנדבים הרבים, אשר הגיעו מכל העולם במשך השנים, התפרסמו במהלך הזמן. ביניהם:
כפר לאם
כּפְר לַאם (בערבית: كفر لام) היה כפר ערבי בנפת חיפה אשר שכן כ-21 קילומטר דרומית לעיר חיפה, בסמוך לכפרים עין ע'זאל וא-סואמיר. הכפר נהרס במלחמת העצמאות.
היסטוריה
על פי ההיסטוריון והגאוגרף המוסלמי יאקות אל-חמאווי, שכן באזור כפר בשם כפר לאב שנוסד במאה ה-8 לספירה על ידי הח'ליף השאם אבן עבד אל-מלכ.
במהלך התקופה הערבית נבנה בכפר לאב מבצר כפרלט, שנחשב כייחודי בשל סגנונו האדריכלי, שמאופיין במגדלים עגולים בפינותיו. המצודה נכבשה על ידי הצלבנים בסוף המאה ה-11, אך בשנת 1291, בעת ההתקפות הממלוכיות על מעוזי הצלבנים, נפל גם המבצר בידי המוסלמים ונחרב.
לורנס אוליפנט ביקר בכפר בשנת 1884, הוא סיפר שגילה שני מבנים מקומרים גדולים שתקרתם נתמכה בחמש קשתות. הוא גם קיבל מאנשי הכפר מנורות עתיקות ומטבעות.
לפי מפקד האוכלוסין של שנת 1931, היו בכפר 215 תושבים ו-50 בתים נושבים. על פי נתוני סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל, הוערכה אוכלוסייתו בכ-340 תושבים, שהתפרנסו ברובם מחקלאות על אדמות שהתפרשו על פני 6,838 דונם. מתוכם 1,734 שטחים ציבוריים.
הכפר שנהרס במלחמת העצמאות ב-16 ביולי 1948. במסגרת מבצע כיבוש הכפרים הערביים בחוף הכרמל, תקפו האוניות "חנה סנש" ו"התקווה" את הכפר, והוא נכבש כעבור זמן קצר לאחר שמרבית תושביו נטשו את המקום. על-פי ספר תולדות ההגנה, מה שייחד את המבצע הוא שנעשה בו שימוש ראשון במלחמה בירי על ידי כוח ימי, משתי ספינות מלחמה שירו מנשק קל על כפר לאם וא-סרפנד.
בריליאנס V6
בריליאנס V6 (בסינית: 中华V6, באנגלית: Brilliance V6) הוא קרוסאובר מהודר מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Brilliance Auto (שם רשמי: HuaChen Group Auto Holding Co., Ltd), אשר מיוצר משנת 2017 (שנת דגם 2018) בסין.
מאגר דגימות ה-DNA של משטרת ישראל
משטרת ישראל מנהלת מאגר של דגימות DNA שנלקחו מחשודים, נאשמים ומורשעים במעשי עבירה או שנמצאו בזירת עבירה.
על פי חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה-חיפוש אמצעי זיהוי ומאגר נתוני זיהוי) שתוקן בשנת 2005 ותקנותיו אושרו בוועדת חוקה, חוק ומשפט ב-24 באוקטובר 2006, המשטרה רשאית, בין היתר, ליטול דגימות ביולוגיות (דגימת שיער, דגימת תאים מחלקה הפנימי של הלחי ודגימת דם מזערית) מחשודים, נאשמים ומורשעים, לאחסן אותם ולנהל מאגר של דגימות לשם זיהוי חשודים והשוואה עם ממצאים מזירות פשע.
מאגר ה-DNA של משטרת ישראל הוקם בפברואר 2007, וב-27 בדצמבר 2007, משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר, החלו בתוכנית ניסוי משותפת לאיסוף דגימות DNA של אסירים מורשעים בעבירות חמורות או בעבירות מין המרצים את עונשם בבית סוהר איילון ובמהלכה נלקחו 183 דגימות. בחודש יוני 2008 פורסם שהמאגר מכיל כבר 28,000 דגימות שכבר הביאו לחשיפת כשלוש מאות מקרי פשע. בעקבות הצלחת תוכנית הניסוי, שירות בתי הסוהר ומשטרת ישראל נערכו ליטול דגימות DNA מ-6,000 אסירים שהורשעו בעבירות המצוינות בחוק (פשעים חמורים, עבירות מין ועבירות רכוש) והמרצים את עונשם ב-24 בתי סוהר ברחבי הארץ.
נכון לשנת 2014 מאגר הדנ"א המשטרתי מכיל כ-300 אלף דגימות של בני אדם.
מקרה רצח מפורסם שפוענח בין השאר באמצעות שימוש במאגר ה-DNA הוא של נועה אייל, שרוצחה נתפס לאחר כ-16 שנה, כשדגימת DNA שנלקחה מאביו נבדקה במאגר, והתברר כי הרוצח אמור להיות קרוב משפחתו של האב. במהלך אחד הדיונים בפרשת רצח זו עמד שופט בית המשפט העליון, אורי שהם על השימוש בדגימות ה-DNA כראיה במשפט הפלילי, ועל מרכזיותן וחשיבותן של ראיות מסוג זה.
עצב החישור
עצב החישור (TA: Nervus radialis) הוא אחד העצבים העיקריים של הגפה העליונה והענף הסופי הגדול ביותר של מקלעת הזרוע. עצב החישור מעצבב את מרבית השרירים הפושטים של הזרוע והאמה, ואת העור בחלקים אחוריים של הגפה.
מהלך
עצב החישור יוצא מבית השחי ונכנס לזרוע בין הראש הארוך לראש האמצעי של שריר הזרוע התלת-ראשי, במיקום אחורי לעורק הזרוע. הוא מלווה את עורק הזרוע העמוק (A.profunda brachii) במהלכו מסביב לעצם הזרוע ולאורכה ונכנס למַעֲנִית העצב החישורי של עצם הזרוע. לאחר מכן חוצה העצב את החיץ הבין-שרירי הצידי של הזרוע (Septum intermusculare brachii laterale) ונע בין שריר הזרוע לשריר הזרוע והחישור ומגיע לקדמית לעילית העלי הצידית של עצם הזרוע. שם מתפצל העצב לשני ענפים, ענף עמוק וענף שטחי, ונכנס לאמה. בעת מהלכו בזרוע, מתפצלים מהעצב ענפים ומעצבבים את שריר הזרוע התלת-ראשי, את שריר המרפק ואת שריר הזרוע והחישור.
ענף החישור נכנס לאמה מפוצל לשני ענפים. הענף העמוק של עצב החישור (Ramus profundus nervus radialis) מעצבב שרירים ומפרקים והענף השטחי של עצב החישור (Ramus superficialis nervus radialis) מעצבב עור בחלק האחורי של היד ושל האצבעות.
הענף העמוק של עצב החישור מעצבב את השריר פושט שורש היד החישורי הקצר ואת השריר הגבן, עובר דרך השריר הגבן ונכנס למדור האחורי של האמה. במדור האחורי מתפצלים מהענף העמוק מספר ענפים משניים ומעצבבים את שרירי המדור האחורי של האמה. אחד הענפים או המשכו של הענף העמוק משנה את שמו לעצב הבין-גרמי האחורי (או הגבי, Nervus interosseus antebrachii posterior). העצב הבין-גרמי האחורי נע על הקרום הבין-גרמי יחד עם העורק הבין-גרמי האחורי עד לשורש כף היד. במהלך דרכו הוא מעצבב את השרירים העמוקים של המדור האחורי של האמה ובסוף מהלכו הוא מעצבב את מפרק החישור והגומד המרוחק ואת המפרקים בשורש כף היד.
הענף השטחי של עצב החישור נע באמה במיקום קדמי לשריר הכפן העגול ומתחת לשריר הזרוע והחישור. במהלכו באמה הוא מלווה את עורק החישור. בשליש המרוחק של האמה, נע הענף השטחי אחורה ונכנס למדור האחורי של האמה, סנטימטרים ספורים לפני שורש כף היד, יוצא הענף השטחי מהמדור האחורי של האמה ומעצבב את העור בחלק האחורי של כף היד, האגודל ועוד אצבע או שתיים.
ענפים תחושתיים
לעצב החישור מספר ענפים תחושתיים המעצבבים את העור, נוספים על הענף השטחי של העצב:
גנים
גנים הייתה התנחלות ויישוב קהילתי באזור השומרון, שהשתייכה למועצה אזורית שומרון, כ-5 ק"מ דרום - מזרחית לעיר ג'נין.
היסטוריה
היישוב הוקם תחילה בתור היאחזות נח"ל בשם "גנים ב'" והתאזרח בשנת 1983 על ידי ארגון "העובד הלאומי". שמו של היישוב ניתן לו על שם העיר המקראית עין גנים.
ב-יוני 2001 יקטרינה (קטיה) ויינטראוב נרצחה בפיגוע ירי בכביש הגישה לגנים - כדים.
היישוב פונה מיושביו וכל 77 המבנים שבו נהרסו ב-24 באוגוסט 2005 כחלק מתוכנית ההתנתקות אך שטח היישוב נותר במעמד שטח C (שליטה אזרחית וביטחונית ישראלית), וכך גם דרך הגישה אליו (כביש 6010) ממעבר גלבוע (מחסום ג'למה).
בשנת 2022 פורסם על בנייה של פלסטינים על אדמות היישוב ללא אישור ישראלי.
ביוני 2023, בעקבות תיקון חוק ההתנתקות, הוקם גרעין התיישבות "עין גנים וכדים" הפועל להתיישב מחדש בגנים ובכדים.
שואת יהודי צ'כוסלובקיה
במהלך מלחמת העולם השנייה חולקה צ'כוסלובקיה לארבעה אזורים שונים, שכל אחד מהם מנוהל על ידי רשות אחרת: חבל הסודטים (גרמניה), הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה, הרפובליקה הסלובקית הראשונה ורותניה הקרפטית (הונגריה).
כתוצאה מכך התפתחה השואה באופן שונה.
ראיין YO-51 דרגון פליי
ראיין YO-51 דרגון פליי (באנגלית: Ryan YO-51 Dragonfly) היה מטוס ריגול חד-מנועי, דו-מושבי, מתוצרת יצרנית המטוסים האמריקאית ראיין איירונאוטיקל קומפני אשר יוצר בארצות הברית בשנת 1930 עבור הגיס האווירי של צבא ארצות הברית.
יוצרו 3 יחידות.
"Dragonfly" פרוש: שפרירית.
אובסל
אובסלים (באנגלית: Obcells, אב-תאים, או אבתאים) הם פרוטו-אורגניזמים היפותטיים או צורת החיים המוקדמת ביותר. המונח הוצע לראשונה על ידי תומאס קאבלייר-סמית' ב-2001. על פי התיאוריה של קאבלייר-סמית' למקור התא הראשון, שני אובסלים בצורת כוס התמזגו ויצרו פרוטו-תא עם מעטפת שכבה כפולה ליפידית, גנום פנימי וריבוזומים, פרוטוציטוזול ופריפלזמה.
השערה
קשה לתארך ספציפית את תחילת החיים ואורגניזמים חיים שכן הקיום המוקדם ביותר של פרוטו-אורגניזמים כמעט לא הותיר רמזים פליאונטולוגיים (עדויות לקיומם של סטרומטוליטים לפני כארבעה מיליארד שנה יש בחגורת האבן הירוקה של איסואה). קאבלייר-סמית' טוען שבתחילה היה מרק קדמון שהכיל חומצות אמינו, אבני הבניין לחלבונים. שכפול וזרחון לא היו רלוונטיים עד שהמרק הפרה-ביוטי החל להתארגן בעידן "חומצת הגרעין". עדיין לא היו "חיים", אך החומרים בתקופה זו יכלו להשתכפל ולעבור תהליכים כימיים מאורגנים. בהתבסס על תהליכים מסודרים אלה, נוצר אובסל, שכלל קידוד מגנים לחלבונים וכרומוזומים ואת האינטראקציות הסימביוטיות בין ממברנות, גנים ואנזימים. לאובסלים היה כנראה קרום בודד עם ליפידים דחוסים, וחלבונים ספציפיים של שלד התא העניקו לאובסלים את העקמומיות שלהם. חלבוני השלד הללו היו ככל הנראה בתוך הפרוטופריפלזמה של האובסל.
תפקידו של הפוליפוספט
בהתבסס על הריכוז הגבוה של פוספט בקרום כדור הארץ, המטבוליזם האוניברסלי של פירופוספט ופוליפוספט (polyP) בתאים מודרניים, היכולת ליצור פוספטים באופן אביוטי, ופשטותו בהשוואה לנוקלאוטידים וחומצות גרעין, שכפול החל כנראה במשטחים מינרלים עשירים בפוספט ואנזימים הקשורים לפוספט. שכפולים הם נחוצים כדי שהקוד הגנטי יתקיים, ולכן קאבלייר-סמית' טוען ש"קינאזות פוליפוספט וקינאזות פירופוספט עשויות להיות בין הזרזים המוקדמים ביותר המקודדים חלבון". אם אלה היו קיימים, חלבונים קושרים לפוליפוספט היו מקור האנרגיה השימושי ביותר עבור התאים. בשל תכונותיו האניוניות, סביר שבזמן היותם שקועים בסביבה עשירה בנוקלאוטידים וחומצות גרעין, חלבונים קושרים לפוליפוספט יכלו לעבור פולימריזציה עם חומרים אלו. לכן, לאובסלים עם אקסונוקלאזים המחוברים לממברנה שלהם היה יתרון שסייע לשכפול בהשוואה לאובסלים שלא היו בעלי אקסונוקלאזים כאלה. בתאים מודרניים, לגלוקוקינאזות יש בדרך כלל שני אזורים שונים הקושרים פוספט, המכילים בעיקר את חומצות האמינו גליצין, תראונין ואספרטט. לכן, קאבלייר-סמית' מציע את האפשרות שמקורם של אזורים משותפים אלה הוא באובסלים, במטרה להיקשר לפירופוספט.
תנאי מחיה
קאבלייר-סמית' טוען שהמיקום הסביר ביותר שבו יכלו אובסלים לשרוד ולגדול על פני כדור הארץ היה באזור שבין הים ליבשה, לא בפתחי קרקעית הים. בשל התלות הסבירה שלהם בפוליפוספט ובפירופוספט לאנרגיה על פני שימוש ב-ATP, סביר להניח שאובסלים היו מתכנסים באזורים שבהם מינרלים אלו נוצרו בריכוזים גבוהים. פוליפוספט יכול להיווצר בחוף הים ב"בריכות מלוחות קטנות, משקעים נקבוביים או פרוטו-קרקע". בטמפרטורות נמוכות יותר, חומצות הגרעין יציבות יותר ושומנים בעלי שרשרת קצרים יותר יכולים ליצור ממברנות בקלות רבה יותר. בשילוב עם התלות שלהם בפוליפוספט ובפירופוספט, הטמפרטורות הנמוכות יותר באזור המגע בין היבשה והמים מאפשרות בית גידול להתפתחות אובסלים. בתנאים אלה, שינויי הטמפרטורה וההטרוגניות הקיצוניים של רכיבים חיצוניים עלולים לגרום לשינויים חדים במבנה ובתפקוד של תאים חדשים, מה שהוביל בסבירות גבוהה יותר לאבולוציה של פרוטו-תאים בהשוואה לטמפרטורות יציבות ורכיבים חיצוניים הומוגניים.
זרחון
תאים היו תלויים בפוליפוספט ובפירופוספט לאנרגיה, כך שחילוף החומרים שלהם לא הסתמך על זרחון חמצוני או פוטו-זרחון. תהליכים אלה היו מורכבים מדי לטבעם הפשוט של האובסלים. קאבלייר-סמית' מכנה את זרחון האובסלים של מינרלים אלה לאנרגיה "ליטו-פוספורילציה", שהיא פשוטה ואפשרית עקב קיומן של קינאזות שיכולות לזרז חלבונים קושרים לפוליפוספט וחלבונים קושרי פירופוספט. מכאן, סביר להניח שלאובסלים היו קינאזות אלו על פני השטח ואלה הגיבו עם חלבוני הפוליפוספט החיצוניים והפירופוספטים הללו. פוליפוספט ופירופוספט היו אולי קטנים מספיק כדי לעבור דיפוזיה אל אובסלים. לכן, סביר גם שחלק מהקינאזות הללו היו בנהור של האובסל, שם הגיבו עם חלבונים אלו ולאחר מכן אחסנו אותם לשימוש מאוחר יותר. אחסון זה אמור היה להיות מועיל עבור אובסלים לזמנים שבהם הריכוז של חלבונים חיצוניים קושרי פוליפוספט וחלבונים קושרי פירופוספט היה אמור להשתנות.
חלוקה
כיוון שהאובסלים היו בצורת גביע ויכלו לחשוף את הכרומוזומים שלהם לסביבה הקשה, כדי להגן על המידע הגנטי שלהם ועל כל גורמי האיתות שלהם, אובסלים יכלו להיצמד למשטחי פוליפוספט באמצעות חלבוני אדהזין מקומיים. במהלך החלוקה, חלבוני החלוקה היו מחלקים את האובסל לשניים ומפרידים בין המרכיבים הפנימיים בין שני האובסלים שנוצרו (אובסלי הבת). כאשר החלוקה הזו התרחשה, השלמות המבנית של הממברנה החלה להיחלש ושני החצאים היו נודדים לעבר משטח הפוליפוספט. חלבוני האדהזין היו מצמידים את הקצוות הללו אל פני השטח והחלוקה הייתה מושלמת.
היתוך
במשך מיליוני שנים הצליחו אובסלים לשרוד בחלוקה בלבד. בהמשך אובסלים התמזגו לפרוטו-אורגניזמים בתהליך של ברירה טבעית, ועקב לחצים סביבתיים, וכך נוצרה הגנה נוספת על המרכיבים הפנימיים שלהם וירדה הסבירות לאובדן אוליגוסכרידים במהלך החלוקה. שני אובסלים היו באים במגע זה עם זה ודבקים זה בזה על ידי חלבוני ההדבקה בשולי שניהם. הדבקה זו יכולה להיות מוצקה יותר מאשר על משטחי הפוליפוספט מבלי להגביל את החלוקה והצמיחה. ההתמזגות של אובסלים הובילה ליצירת ציטוזול, בהשוואה לחלוקת אובסלים. מכאן החלה הממברנה להשתנות לצד ציטופלזמי ולצד חיצוני, הממברנה הכפולה המקדימה של פרוטו-תאים מודרניים. על מנת למנוע התמזגות מוחלטת של האובסלים, ייתכן שלאחר ששני האובסלים נצמדו, חלבוני האדהזין המשיכו לפעול כפקקים. נקודות הידבקות אלו אפשרו הובלת חומרים בין הציטוזול לסביבה, אך אלה יכלו להתפתח ללוחיות, רווחים בין הצד הציטופלזמי לצד החיצוני של הממברנה בחיידקים גראם-שליליים.
אפיפניוס הראשון
אפיפניוס הראשון (באוקראינית: Епіфаній; שם חילוני: סרגיי פטרוביץ' דומנקו, נולד ב-3 בפברואר 1979) הוא המטרופוליט של קייב וכל אוקראינה (Митрополит Київський і всієї України) הראשון. ראש הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית החל מה-15 בדצמבר 2018.
תולדות חייו
ב-2008 היה למזכירו האישי של פליארט דניסנקו, ראש הכנסייה האורתודוקסית של אוקראינה - פטריארכיית קייב (UOC-KP; Украї́нська Правосла́вна Це́рква – Ки́ївський Патріарха́т (УПЦ-КП), אשר נשא בתואר "פטריארך קייב", תואר שלא הוכר על ידי שאר הפטריארכים של הכנסייה האורותודוקסית. ב-2009 מונה לבישוף וישגורוד מטעם UOC-KP. ב-2010 מונה לרקטור האקדמיה התאולוגית של קייב.
ב-23 בינואר 2012 העניק לו פליארט דניסנקו את התואר ארכיבישוף. ב-2013 מונה לממונה על דיוקסיות בילה צרקווה ופריאסלאב-חמלניצקי וחבר הסינוד הקדוש (חבר בכירי הכנסייה).
ב-15 בדצמבר 2018 נבחר אפיפניוס בן ה-39 על ידי ועידת איחוד הכנסיות האוקראיניות לכהן כראש (פרימאט) הכנסייה החדשה - הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית בתואר מטרופוליט של קייב וכל אוקראינה.
בטקס הראשון שנשא לאחר בחירתו, לא הזכיר את קיריל הראשון של מוסקבה, ראש הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, אליה הייתה הכנסייה האוקראינית כפופה עד אז. בכך ביטא את שחרורה של כנסייתו משליטת מוסקבה.
פעילות אקדמית ונוספת
אפיפניוס הוא ראש ועדת העורכים של כתבי העת של האקדמיה התאולוגית וחיבר מאמרים ומונוגרפיות בנושאי דת ויחסי דת ומדע ודת וחברה. הוא דמות מוכרת בממשל האוקראיני ומשמש כיועץ למשרדי ממשלה שונים בנושאי דת. בעל עיטור מסדר ההצטיינות ( דרגות III ו-II) ועיטורים אזרחיים נוספים.
גשר המילניום (לונדון)
גשר המילניום מקשר את אזור הסיטי של לונדון, שבגדה הצפונית של הנהר, עם מוזיאון טייט מודרן שבגדה הדרומית. במבט מהגדה הדרומית דרך הגשר בולטת לעין קתדרלת סנט פול שבצדו השני.
הגשר נפתח לציבור ב-10 ביוני 2000. ביום פתיחתו צעדו עליו 90,000 אנשים, עד 2,000 בו זמנית. העומס הרב גרם לרעידה של הגשר, ולכן הוא נסגר יומיים לאחר פתיחתו. במשך שנה וחצי תוקנו הטעויות ההנדסיות שבגשר, והוא נפתח מחדש ב-22 בפברואר 2002. בעקבות התקרית קיבל הגשר בפי הלונדונים את הכינוי wibbly wobbly bridge.
עיצוב
עיצובו של הגשר נקבע במסגרת תחרות שהופקה על ידי מועצת סאות'וורק ב-1996. העיצוב הזוכה היה פרי עטם של ארוף, פוסטר ושות', וסיר אנתוני קארו. בעקבות הגבלות הגובה באזור וכדי לשפר את התצפית מהגשר, נקבעה התמיכה בגשר באמצעות כבלים שנמתחים מתחת לגובה הרציף של הנהר.
בנייה
בניית הגשר החלה בסוף 1998 כאשר העבודות המרכזיות החלו ב-24 באפריל 1999 על ידי חברת מונברג תורסון וסיר רוברט מקאלפין. עלות הבנייה של הגשר עמדה על 18.2 מיליון ליש"ט והוא נפתח לקהל הרחב ב-10 ביוני 2000. תנודות של הגשר הובילו לסגירתו לצורך תיקונים יומיים בלבד לאחר פתיחתו.
נעשו ניסיונות לצמצום התנודות על ידי הגבלת מספר האנשים החוצים את הגשר, דבר שהוביל לתורים ארוכים ולא תרם לצמצום התנודות. סגירת הגשר הובילה לביקורת ציבורית רבה כפרויקט מילניום בריטי נוסף שכשל בדומה לכיפת המילניום.
שינויים ותיקונים נוספים הובילו לחיסול התנודות על הגשר והגשר נפתח בשנית בפברואר 2002.
הגשר נסגר פעם נוספת ב-18 בינואר 2007 במהלך השתוללות הסופה קיריל, עקב החשש שהרוחות החזקות יעיפו הולכי רגל מהגשר.
תהודה
תנודות הגשר נובעות ממשוב חיובי - תנודת צעדיהם של הולכי הרגל על גבי הגשר גרמה לתנודות קטנות של הגשר לצדדים. תנודות הגשר הגבירו את תנודת הצעדים (שנובעת מצורך לאזן את שיווי המשקל של הגוף הנע) וחוזר חלילה. רעידותיו של הגשר בימים הראשונים לפתיחתו נבעו לפיכך ממספר הצועדים הרב על גבי הגשר, שביום פתיחתו נכלל במסלול צעדת צדקה. מספר האנשים שחצו את הגשר ביום הראשון של פתיחתו מוערך בכ-90,000 איש.
תנודות תהודה הנובעות מתנועת משא אנכי (כגון רכבות, כלי רכב והולכי רגל) הם סוגיה מוכרת בתכנון הנדסי של גשרים. במקרה ספציפי זה גרמה התנועה הלטראלית של הגשר לתנועה הולכי הרגל הצועדים עליו להשתלב בתנועה על הגשר ולהעצימה במידה שמתכנני הגשר לא שיערו.
אף על פי שתופעה זו יוצאת דופן, היא אינה ייחודית לגשר המילניום בלבד. תופעה זו יכולה לבוא לידי ביטוי בכל גשר בעל תדירות תנועה צידית הפחותה מ-1.3 הרץ ובעל מסה נמוכה דיו, אם יהיו עליו מספיק גורמים שינועו עליו.
הגשרים האחרים בעולם שמתקיימת בהם תופעה זו:
לאחר שנערך מחקר נוסף על ידי מהנדסי הגשר, הותקנו 37 סופגי אנרגיה שתפקידם לווסת תנועה אופקית ו-52 סופגי מסה שתפקידם למתן את התנועה האנכית של הגשר. עבודות התיקון עלו 5 מיליון ליש"ט וארכו כחצי שנה מחודש מאי 2001. לאחר תקופת מבחן, הגשר נפתח מחדש לציבור ב-22 בפברואר 2002 ומאז לא התקבלו תלונות על תנודות חזקות בגשר.
Dive (אלבום)
Dive (בעברית: לִצְלוֹל או צְלִילָה) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן. האלבום יצא לאור ב-20 באפריל 1993, על ידי חברת התקליטים A&M רקורדס. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים; "Captain Nemo" ו-"The Second Element". הוא הופק על ידי פרנק פיטרסון.
Dive הוא אלבום הפופ המלא הראשון של ברייטמן. הוא כולל ארבעה גרסאות כיסוי לשירים של מוזיקאים שונים.
רקע והוצאה
Dive בדומה לשאר אלבומיה של ברייטמן, הופק על ידי המפיק המוזיקלי, פרנק פיטרסון. ב-13 באוגוסט 1999, העניק איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי (Music Canada) לאלבום את תואר הזהב, על סך מכירות של כ-50,000 עותקים בקנדה בלבד, מה שהפך אותו לאחד מאלבומיה המצליחים ביותר של ברייטמן במדינה.
בשנת 1990, הוציאה הזמרת-יוצרת הגרמנייה סנדרה, את אלבום האולפן הרביעי שלה, Paintings in Yellow. במסגרת האלבום, הוציאה את השיר "Johnny Wanna Live", שהוקלט מחדש על ידי ברייטמן. אותו השיר נכלל בשני אלבומים נוספים של סנדרה:  ו-The Essential Sandra.
סקרלט בורדו
אליזבת צ'יהאיה (באנגלית: Elizabeth Chihaia; נולדה ב-13 במאי 1991) הידועה יותר בשם הבמה שלה, סקרלט היא מתאבקת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון. היא מוכרת בעיקר בשל תקופותיה בארגוני ההיאבקות Ring of Honor (ROH) ו-Impact Wrestling, שבהם הופיעה תחת שם הבמה סקרלט בורדו.
כמו כן, בורדו התאבקה במספר ארגוני היאבקות אחרים כמו Lucha Libre AAA Worldwide (AAA), Ohio Valley Wrestling (OVW) ו-Chikara.
החיים שלפני
צ'יהאיה נולדה באדג'ווטר, אילינוי וחיה עם סבא וסבתא שלה ברומניה עד גיל ארבע. היא חזרה לארצות הברית והשתתפה בתיכון במקהלה. לאחר התיכון, היא השיגה תואר בתיאטרון מוזיקלי מטעם הקולג' של קולומביה בשיקגו.
ארגונים עצמאיים (2012–2016)
בורדו ערכה את הופעת הבכורה שלה בזירה ב-27 באפריל 2012 באירוע של CSW לאחר שגברה על אנג'ל. במהלך תקופה זו, בורדו אימצה את הדמות הרעה (ההילית) של הפרימה דונה.
בורדו ערכה את הבכורה שלה בארגון Chikara כמנחה של התוכנית "The Throwdown Lowdown". ב-9 ביולי 2016, בורדו הצמידה את המתאבק ג'ואי ריאן וזכתה באליפות איירון מן במשקל הבי מטאל של DDT Pro, אך ויתרה על התואר כשהסכימה לבצע עסקת חליפין תמורת חתימה של המתאבק ריינו.
בורדו התפטרה כחלק מהעלילה מהארגון AAW לאחר שהיה נמאס לה להחפיץ את עצמה מינית במטרה לרצות את הקהל ולקבל הכרה ממנו. באירוע One Twisted Christmas של AAW, שנערך ב-29 בדצמבר 2012, שיין הוליסטר ניצח את קולט קבנה. התניה שנקבעה לקרב זה הייתה שבמידה שקבנה ינצח, הוא יקבל את בורדו לשבוע.
Ohio Valley Wrestling (2012)
ב-1 באוגוסט 2012, בורדו קיבלה מבחן קבלה מטעם הארגון OVW, כשהתחרתה נגד אלופת הנשים, אפיפאני, בקרב יחידים. את קרב הבכורה הטלוויזיוני שלה ערכה ב-3 באוקטובר, כשהפסידה לאלופת הנשים דאז, היידי לאבלייס. יותר מאוחר באותו הערב, היא ערכה קרב שני באותו האירוע, כשרשמה ניצחון על שלוש פעמים אלופת הנשים, טיילר הנדריקס, במסגרת קרב חושך (קרב שאינו שודר בטלוויזיה).
בורדו ערכה את הקרב האחרון שלה בארגון ב-22 בנובמבר, בהפסד לאלופת הנשים, טרן טרל.
Ring of Honor (2013–2017)
ב-2 במרץ 2013, סקרלט הופיעה לראשונה בארגון ההיאבקות ROH כדמות הרעה במהלך האירוע לכבוד 11 השנים לקיום הארגון, כשליוותה לזירה את החברה החדש בקבוצת The House of Truth, מאט טייבן, ביחד עם טרות' מרטיני, לקרב שלו נגד אדם קול על אליפות הטלוויזיה של ROH, שבו זכה בתואר. את קרב הבכורה שלה רשמה ב-6 באפריל, כשהשתתפה בקרב מרובע נגד צ'רי בומב, מסשיף, ואתנה, שבסופו האחרונה ניצחה. עד לחודש דצמבר של אותה השנה, בורדו ליוותה את טייבן לקרבות שלו כאלוף הטלוויזיה של ROH. לאחר שטייבן הפסיד את אליפות הטלוויזיה לתומאסו צ'אמפה, הוא ביצע את מעברו לדמות הטובה כשפיטר את טרות' מרטיני וכתוצאה מכך סיים את השותפות איתו ועם בורדו. לאחר מכן, בורדו נותרה ללא תפקיד על המרקע, אך היא שימשה ככרוזה ביחד עם הכרוז בובי קרוז במהלך הקלטות התוכנית ROH. באירוע ROH Michael Bennett's Bachelor Party Hosted By Adam Cole, שנערך ב-9 באוקטובר 2014, היא הצטוותה לשורות טיילר הנדריקס וקרייזי מארי דובסון בהפסדן לוודה סקוט, הת'ר פאטרה וליה ואן דאץ'.
Impact Wrestling (2014; 2018–2019)
ב-10 במאי 2014, בורדו הופיעה באירוע One Night Only Knockouts Knockdown של ארגון ההיאבקות Total Nonstop Action Wrestling (TNA), כשהתמודדה מול אלופת הנוקאאוטס של אימפקט, אנג'לינה לאב, בקרב שבו כשלה בניסיונה לנצח ולהעפיל לקרב הגאונטלט אשר הכתיר את "מלכת הנוקאאוטס" בהמשך הערב.
ב-26 ביולי בתוכנית Impact, בורדו ערכה את הבכורה שלה באופן רשמי במהלך ריאיון עם אלישיה אטוט. בורדו גילמה דמות סקסית, כשכינתה את עצמה בשם "מופע העשן" (באנגלית: "Smoke Show"). בחודש אוגוסט, היא קיבלה פינה קבועה משלה בשם זה. ב-29 במרץ 2019, היא ערכה את קרב הבכורה הרשמי שלה נגד המתאבק גלן גילברטי, כשבקרב זה היא גברה עליו. ב-20 באפריל, בורדו חברה לשורות המתאבק פאלה בהא בניצחונם על Desi Hit Squad. שמונה ימים לאחר מכן באירוע רבליון, היא רשמה את הקרב הראשון שלה במסגרת אירוע שלם וצפה, כשניצחה את רוחיט ראג'ו, בזמן שבהא היה לצידה לאורך קרב זה. בחודש מאי, דווח כי בורדו ביקשה את שחרורה מהארגון. ב-18 ביוני, הארגון Impact Wrestling בישר על שחרורה של בורדו מהחוזה שלה.
WWE (2014–2016)
בורדו ערכה את הופעת הבכורה שלה בארגון ההיאבקות ה-WWE כאחת מהדמויות שליוו את המתאבק אדם רוז (דמויות שנקראו בשם "רוזבאד") במסגרת האירוע פייבאק, שנערך ב-1 ביוני 2014. כמו כן, היא התמודדה בקרב יחידים חד צדדי נגד ניה ג'קס, שבו ג'קס ניצחה ב-26 בדצמבר 2016 בתוכנית Raw.
Lucha Libre AAA Worldwide (2018–2019)
במסגרת השותפות בין ארגון ההיאבקות Impact Wrestling לארגון ההיאבקות המקסיקני AAA, בורדו ערכה את קרב הבכורה שלה ב-AAA, כשחברה לקיירה ולה הידרה בניצחונן על ליידי שני, ליידי מרווילה וונילה ורגאס. ב-28 באוקטובר, היא נטלה חלק בקרב מרובע על אליפות Reina de Reinas נגד סטאר פייר, קיירה ופאבי אפאצ'ה, שבסופו אפאצ'ה ניצחה. היא השתתפה פעם נוספת בקרב מרובע ב-2 בדצמבר, הפעם נגד פאבי אפאצ'ה, לה הידרה וליידי שני, שבסופו שני ניצחה.
באירוע טריפלמאניה 27, שנערך ב-3 באוגוסט 2019, בורדו והמתאבק סמי גווארה השתתפו בקרב זוגות מעורב על אליפות הזוגות המעורבת של AAA נגד אוסטרליין סואיסייד וונילה ורגאס, נינו המבורגווסה וביג מאמי, וליידי מרווילה ווילאנו III ג'וניור, אך כשלו בניסיונם לזכות בתואר זה כאשר מי שזכו בחגורות האליפות היו מרווילה ווילאנו III ג'וניור.
החזרה ל-WWE (2019–2021)
בספטמבר 2019, בורדו השתתפה במבחן קבלה של ה-WWE ב-WWE Performance Center באורלנדו, פלורידה. בנובמבר 2019, נודע שבורדו חתמה על חוזה בארגון ההיאבקות ה-WWE ומיד נשלחה ל-WWE Performance Center. ב-8 באפריל 2020 בפרק של התוכנית NXT, בורדו נצפתה ביחד עם חברה במציאות, קילר קרוס, יושבים בתוך מכונית, בזמן שג'וני גרגאנו וקנדיס לאריי עזבו את מתחם ה-Performance Center לאחר ניצחונו של גרגאנו על תומאסו צ'אמפה, מה שלכאורה רמז על הפיוד הראשון של קרוס ובורדו ב-WWE. ב-6 במאי בתוכנית NXT, היא הופיעה תחת שם הבמה סקרלט, כאשר היא ליוותה לראשונה לזירה את קילר קרוס, שעתה נקרא בשם קאריון קרוס, בניצחונו בקרב על ליאון ראף.
חיים אישיים
בורדו ציינה את בול נקאנו, המאדה, אווסום קונג, מאריס, גייל קים וליטה כמתאבקות האהובות עליה. בשנת 2014, בורדו נבחרה לאחת מ-"35 הנשים היפות ביותר בהיאבקות" לרגל 35 שנות מגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated.
ב-23 בספטמבר 2021, היא התארסה למתאבק קווין קיסר, הידוע יותר בשם הבמה שלו, קאריון קרוס.
פולי (אדריכלות)
מבנה פולי, מבנה הבל (נקרא גם: מבנה שטות. באנגלית: Folly) הוא מונח בתחום האדריכלות המתאר מבנה שנבנה לצורכי קישוט בלבד, ולא לצרכים פונקציונליים (מגורים, מסחר או מבנה ציבור). מבנים אלו נבנים לרוב על מנת לעטר פארקים או גנים ציבוריים או פרטיים והם נפוצים בעיקר בבריטניה.
מאפיינים
מבני פולי שונים אחד ממשנהו בצורתם, בשימושיהם, בסגנון בנייתם, אולם יש להם מספר מאפיינים משותפים: כך למשל בחצר ארמון צציליינהוף בנוי מבנה פולי שנראה כמו הריסות של מקדש בסגנון יוני אולם המבנה משמש למעשה כמטבח לאחד ממבני הארמון. הסגנון של המבנה קדום לסגנון מבני הארמון, ואין קשר בין צורת המבנה לתפקודו.
היסטוריה
בשלהי המאה ה-16 וראשית המאה ה-17 בעלי האחוזות הגדולות באנגליה, צרפת ומאוחר יותר (במאה ה-19) גם בגרמניה ובארצות הברית רצו לחקות את גני האחוזות שהיו באיטליה. באזור אגן הים התיכון נותרו שרידים רבים של אדריכלות יוון העתיקה ורומא. שרידים אלה עיטרו גני אחוזות ויצרו אפקט רומנטי לגנים. בצפונה של אירופה, בצפון אמריקה ובאנגליה לא נותרו או היו בנמצא שרידים מעין אלה, ובעלי האחוזות בעלי הממון בנו אלמנטים אלה - אשר לרוב זכו לשם "Folly". בגנים האנגליים שהוקמו במהלך המאה ה-19 נבנו מבני פולי רבים, חסרי כל פונקציה, אשר הוקמו במרחבי הפארק. רבים מהם נבנו כהריסות, כלומר נבנו במכוון כדי שייראו כמו מבנה עתיק הרוס. התפישה שעמדה מאחורי בנייה זו הייתה תפישה רומנטית, כרוח האדריכלית השולטת בבריטניה הוויקטוריאנית שבמסגרתה גם חודשה הבנייה הגותית.
אליהו בלומנצויג
הרב אליהו חיים בלומנצויג (נולד בח' בכסלו ה'תשי"א, 17 בנובמבר 1950) הוא ממייסדי ישיבת ההסדר ירוחם ואחד מראשיה.
חייו
נולד בירושלים לזאב בלומנצויג, שהיה מנהל מוסד הרב קוק. למד בישיבת בני עקיבא נתיב מאיר ולאחר מכן במחזור הראשון של ישיבת הר עציון, אצל הרב יהודה עמיטל והרב אהרן ליכטנשטיין. אלישיב רייכנר מספר בספרו על הרב עמיטל שכשהאחרון רצה לשכנע את הרב ליכטנשטיין ללמד בישיבתו החדשה, שלח את אליהו בלומנצויג הצעיר לדבר איתו בלימוד, על מנת שהרב יתרשם מרמתם הגבוהה של התלמידים.
בגיל 26 מונה לר"מ בישיבה זו. כמו כן לימד בישיבת ימית לאחר שעברה ליישוב נווה דקלים ושימש תקופה קצרה כראש בית המדרש של בית מורשה בירושלים לצד הרב שג"ר.
בשנת תשנ"ג ייסד בירוחם את ישיבת ההסדר, יחד עם שמואל בן שלום, מנהל הישיבה. לקראת שנת הלימודים תשנ"ה עבר עם משפחתו להתגורר בעיר.
הרב בלומנצויג פעיל בארגון רבני צהר, בפורומים של הידברות, בצוות הרבנים המנחה את אינטרנט רימון ועוד. מצוות התלויות בארץ הן מהתחומים שבהם הרב בלומנצויג מומחה, בעבר היה חבר בוועדת השמיטה הממלכתית. כמו כן שיתף פעולה עם הוצאת פרנקל בהוצאת רמב"ם הלכות זרעים, אך שיתוף הפעולה פסק לאחר שההוצאה סירבה להפנות לשבת הארץ, ספרו של הראי"ה קוק.
בחודש אדר ה'תשע"ח (מרץ 2018) הודיע הרב בלומנצויג על צמצום פעילותו כראש הישיבה החל משנת הלימודים הבאה, ועל מינויים של שניים מרבני הישיבה, הרב אוריאל עיטם והרב חיים וולפסון, לסגניו. לקראת שנת הלימודים תשפ"א הודיע כי בכוונתו לחזור לגוש עציון אם כי ימשיך לכהן כראש ישיבה ויעביר בה שיעורים כלליים.
מתגורר באלון שבות. חתנו הוא הרב יוסף צבי רימון.
יצירתו
בהתאם למסורת בית בריסק, שקיבל אצל הרב אהרן ליכטנשטיין, הוא מתייחס לכתיבה כמעשה הדורש השקעה רבה. בשל כך הוא ממעט לפרסם דברים שכתב. את משנתו הוא מעביר בשיחות בישיבה, בעיקר בשבתות. גם את סיכומי התלמידים מסרב הרב בלומנצויג לפרסם בדרך כלל. בתשע"ה יצא לאור ספר שיעורים שלו על מסכת שביעית בשם שיעורי עיון. הספר נערך על ידי אייל רזניקוביץ' ואחרים מתוך שיעורים שהועברו בישיבה ומתוך מחברת הסיכומים האישית של הרב. הרב בלומנצויג כתב גם פתיחות הגותיות-שיריות למספר ספרים, כמו כתנות אור, ספר העוסק בנושא הצניעות שהוצא לאור על ידי תלמידיו, וכן פרסם כמה מאמרים.
בשנת ה'תשע"ט יצאו לאור כמה משיחותיו בישיבה על פרשיות השבוע בחוברת תחת השם והתהלכתי בתוככם. בחנוכה של שנת ה'תשפ"א, לכבוד יום הולדתו ה-70, יצאו לאור שיחותיו בספר בן שני כרכים בשם זה.
קישורים חיצוניים
באתר ישיבת ההסדר ירוחם מצויים הקלטות וסיכומי שיעורים שהעביר הרב בלומנצויג, בהם:
אורוגנזה
תהליך האורוגנזה מתבטא בהיווצרות אורוגנים – רכסי הרים, דוגמת האלפים והאנדים. אורוגנים אלה מכסים על פי רוב שטחים נרחבים לאורך הגבול בין הלוחות הטקטוניים. במהלך היווצרותם ולאחריה חלים באורוגנים תהליכי שחיקה, בליה וסחיפה המסירים מעל פני הרכס את השכבות העליונות של המסלע – במרבית המקרים סלעי משקע צעירים, וחושפים שכבות פנימיות, בהן סלעי יסוד וסלעים מותמרים שנוצרו כתוצאה מהלחץ הרב שפעל על הרכס במהלך היווצרותו. הגובה הטופוגרפי של אורוגן תלוי באיזוסטזיה, ציפה של סלעים קלים על פני מעטפת כדור הארץ הצפופה.
אורוגנזה היא תהליך של בניית הרים ממישורים על פני שטח ואפילו מקרקעית האוקיינוס, תהליך האורך זמן רב. מדובר בפרקי זמן של מיליוני שנים במהלך התנגשות בין יבשות. הסלעים שבונים את האורוגן עוברים תהליכים של יצירה וגיבוש מחדש ואפילו התמרה חוזרת ונשנית.
אורוגנזה יוצרת בדרך כלל שרשרת הרים המורכבת מרצועות מקבילות וארוכות, בעלות תכונות ומאפיינים דומים לאורך הרצועה. דוגמה לכך ניתן לראות בהרי היורה שנוצרו בקדמת הרי האלפים במהלך הקימוט האלפיני.
שואת יהודי בוהמיה ומוראביה
שואת יהודי צ'כיה (בוהמיה ומוראביה) הוא רצח עם בו טבחו השלטון הנאצי בסיוע משתפי פעולה ובעלי בריתם ממדינות הציר בעשרות אלפי יהודים צ'כים כחלק מהשואה שהתרחשה בזמן מלחמת העולם השנייה. ההערכות הן כי מתוך 118,310 היהודים שחיו בפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה, 26,000 היגרו באופן חוקי ולא חוקי למדינות אחרות, 80,000 נרצחו על ידי הנאצים ו-10,000 שרדו את מחנות הריכוז.
מבוא
צ'כיה שהייתה חלק מצ'כוסלובקיה, הוקמה בשנת 1918 לאחר פירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית בתום מלחמת העולם הראשונה. היא כללה את המחוזות הצ'כיים בוהמיה ומוראביה, סלובקיה, מחוז רוס-סובקרפתיה וחלקים משלזיה האוסטרית. נתוני מפקד האוכלוסין לפני המלחמה, חילקה את אוכלוסיית צ'כוסלובקיה לקבוצות אתניות, בכ-50 אחוזים צ'כית, 22.3 אחוזים גרמנית, 16 אחוזים סלובקית, 4.78 אחוזים הונגרית, 3.79 אחוזים אוקראינית, 1.29 עברית ויידיש ו-0.57 פולנית.
למרות אוכלוסייתה הרב לאומית ויחסיה המתוחים עם שכנותיה, שכולם חמדו לשטחיה, צ'כוסלובקיה נותרה מדינה דמוקרטית פרלמנטרית מתפקדת, עד לפני ועידת מינכן שהתקיימה ב-1938.
סיפוח חבל הסודטים
לאחר שהמפלגה הנאצית עלתה לשלטון בשנת 1933, דרשה גרמניה "להחזיר" את האוכלוסייה הגרמנית האתנית לצ'כוסלובקיה - ולספח את שטחיה של צ'כיה - לגרמניה הנאצית. בסוף קיץ 1938, איים היטלר בלפתוח מלחמה אירופאית אלא אם כן חבל הסודטים יסופח לגרמניה. חבל הסודטים היה אזור גבול בצ'כוסלובקיה שהכיל אוכלוסייה גרמנית אתנית ברובה וכן את צבא צ'כוסלובקיה שהתכונן למלחמה עם גרמניה. מנהיגי בריטניה, צרפת, איטליה וגרמניה קיימו את ועידת מינכן ב-29–30 בספטמבר 1938, שם הם הסכימו לגרמניה הנאצית לספח את חבל הסודטים בתמורה להתחייבות לשלום מצד היטלר.
חלוקת צ'כוסלובקיה
עקב ועידת מינכן, התפטרו מנהיגי הממשלה הדמוקרטית בצ'כוסלובקיה; הנשיא בנש עזב את המדינה לצרפת. עקב לחץ גרמני קשה ולחץ בדלני סלובקי מבפנים, המדינה התחדשה והתארגנה למשטר סמכותני והחליפה את שמה לצ'כיה-סלובקיה, המשקפת את האוטונומיה המשמעותית שהוענקה לסלובקיה. מאמצים אלה לא עשו דבר על מנת להרתיע את גרמניה הנאצית מלהזמין את שכנותיה של צ'כוסלובקיה לדרוש דרישות לכבוש את שטחה. בסתיו 1938, בעקבות בוררות וינה הראשונה, סיפחה הונגריה את שטחי דרום סלובקיה, ופולין סיפחה את מחוז טשין בשלזיה הצ'כית.
ב-15 במרץ 1939, פלשה גרמניה הנאצית לצ'כיה וכבשה את המחוזות הצ'כיים את הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה במדינה הצ'כית-סלובקית, תוך הפרה בוטה של הסכמי ועידת מינכן. שלטונות הכיבוש הגרמניים הפכו את שתי הפרובינציות לפרוטקטורטים גרמניים, שסופחו ישירות לגרמניה הנאצית, אך בהנהגתו של מגן הרייך. קונסטנטין פון נורת', שר החוץ הגרמני לשעבר, שימש כמגן הרייך ממרץ 1939 עד שהוחלף על ידי ראש ה-RSHA, ריינהרד היידריך. לאחר רצח היידריך בסוף האביב 1942, מפקד משטרת הסדר קורט דליגה שימש לזמן קצר כמגן הרייך. משנת 1943 ועד 1945 מילא שר הפנים לשעבר וילהלם פריק את תפקיד זה.
סלובקיה הפכה למדינה עצמאית בהנהגתו של כומר קתולי, יוזף טיסו, שחסידיו הקימו דיקטטורה פשיסטית, אוטוריטרית וחד-מפלגתית. מפלגת השלטון הייתה מפלגת העם הסלובקית. משטר טיסו היה בשלטון עד אפריל 1945.
כעבור חודשיים, במאי, סיפחה הונגריה את זקרפטיה, הגרמנים ומדינות הציר ששיתפו פעולה, הרגו כ-263,000 יהודים שהתגוררו בשטח הרפובליקה הצ'כוסלובקית בשנת 1938 ו-80,000 שחיו בפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה.
פו פייטרס
פו פייטרס (Foo Fighters) היא להקת רוק אלטרנטיבי מצליחה שהוקמה בשנת 1994 כפרויקט צדדי של דייב גרוהל לבדו, בעבר המתופף של להקת הגראנג' נירוונה, עוד בימיו בנירוונה. לאחר התפרקות נירוונה עקב מותו של סולן הלהקה קורט קוביין, הפרויקט הצדדי של גרוהל הפך לחברות מלאה בלהקה שהוקמה. לאורך שנות פעילותה, זכתה הלהקה ב-12 פרסי גראמי, כולל 4 פרסים לאלבום הרוק הטוב ביותר של השנה. בנוסף זכתה הלהקה בפרס המוזיקה האמריקאית, 4 פרסי המוזיקה הבריטית ו-2 פרסי הווידאו קליפים של MTV.
לפני יציאתו של אלבום הבכורה "Foo Fighters" ב-1995, שהיה בעצם אלבום של דייב גרוהל כחבר היחיד בלהקה, ליהק גרוהל את נייט מנדל להיות בסיסט הלהקה, את ויליאם גולדסמית' להיות המתופף (יוצאי להקת "Sunny Day Real Estate") וגם את גיטריסט החלקי של להקת נירוונה בסיבובי הופעות, פאט סמיר, והלהקה החלה להופיע בפורטלנד, אורגון.
הקמת הלהקה ואלבום הבכורה - Foo Fighters
התחלתה של הלהקה עוד בימיו של גרוהל בנירוונה, אחת מהלהקות הגראנג' הידועות והמצליחות ביותר בשנות התשעים. גרוהל עוד כמתופף בנירוונה, כתב והקליט חומרים משלו אשר יצאו לאור בשנת 1992 בקלטת דמו מוערכת מאוד שאת כולה יצר בעצמו שנקראת Pocketwatch. כדי שהקלטת לא תקושר אליו הוא לא הוציא אותה תחת שמו אלא תחת השם "Late!" כאשר בקרדיטים נכתב רק דייב ג' במקום דייב גרוהל. זו הייתה למעשה ההתחלה האמיתית של הפו פייטרס. עם התאבדותו של סולן להקת נירוונה, קורט קוביין, הפסיקה הלהקה להתקיים. גרוהל חיכה מספר חודשים לפני שפתח בקריירה מוזיקלית משלו כדי לא לקשר בין תחילת הקריירה הזו להתאבדותו של קוביין ולאחר תקופה קצרה מאוד שבה אף שקל לפרוש מעסקי המוזיקה.
בשנת 1994, לאחר מותו של קורט קוביין והתפרקותה של נירוונה, גרוהל קיבל הצעות לעבוד עם אמנים שונים, אך מיד דחה אותן. במקום זה הוא נכנס לאולפני רוברט לאנג באוקטובר 1994 כדי להקליט 12 מתוך 40 השירים שכתב. עם קצת עזרה בגיטרה בשיר X-Static מהגיטריסט גרג דולי מלהקת The Afghan Whigs, גרוהל הקליט כמעט לגמרי בעצמו את השירים וניגן בכל הכלים בשירים. בסופו של דבר, גרוהל סיים להקליט את האלבום לאחר חמישה ימים בלבד.
גרוהל רצה להישאר אנונימי ולהוציא לאור את החומרים שלו תחת השם "Foo Fighters", (מושג ששימש את הכוחות האמריקאים במלחמת העולם השנייה לתיאור של עצם בלתי מזוהה). גרוהל הקים להקה כדי לתמוך באלבום, ולאחר ששמע על התפרקותה של להקת Sunny Day Real Estate (שהייתה חתומה בחברת ההקלטות סאב פופ שבה גם נירוונה הייתה חתומה), צירף גרוהל את הבסיסט של הלהקה נייט מנדל והמתופף וויליאם גולדסמית'. גרוהל פנה גם אל הגיטריסט פאט סמיר שניגן עם נירוונה במופע האנפלאגד ובסיבוב ההופעות של אלבומם משנת 1993, In Utero - וכך הושלם הליין-אפ. גרוהל חתם על חוזה עם חברת קפיטול רקורדס, והוציא אותו לאור בחברת הקלטות חדשה משלו, "Roswell Records".
האלבום יצא לאור ביולי 1995 תחת השם Foo Fighters וכלל את הסינגלים "I'll Stick Around", "For All The Cows", "Big Me" ו-"This Is a Call", שיצא חודש לפני יציאת האלבום, ביוני 1995.