cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שמעון זאב רוטשילד
דמותו בפולקלור היהודי
אגדות רבות נכרכו סביב דמותו של הברון האדוק שהיה דמות בלתי שגרתית בנוף משפחתו, כך מסופר על פגישותיו עם רבי שלמה מבאבוב, רבי שמעון סופר ועוד רבים.
אחת האגדות המפורסמות היא על סופר סת"ם מומחה שהביא הברון מרוסיה שיכתוב עבורו ספר תורה. לאחר תקופת מה הם ערכו ביניהם חשבון על גובה התשלום המגיע לסופר, והסופר מנה בקול את חודשי עבודתו לפי החדשים הלועזיים. משנוכח בכך הברון, שילם לסופר על עבודתו למפרע ופיטר אותו ממשרתו מכאן ולהבא, לפי שלא הייתה דעתו נוחה בכך שהסופר מונה לפי חודשים לועזיים. על פי אגדה זו, הברון אף לא רצה להשתמש ביריעות שכבר כתב אותו הסופר.
בין הסופרלטיבים שנקשרו לשמו הוא הפסוק "ידע שו"ר קונהו" המרמז על ראשי התיבות של שמו שמעון וולף רוטשילד. קיימת גם אגדה על חדר מיוחד שבו היה ארון קבורה ותכריכים, והברון היה מתבודד בו בכל ערב ראש חודש, לובש את התכריכים, נכנס לארון ואומר בבכי את כל התהילים.
סיפור פולקלורי המבטא את מעמדו הרם כבן למשפחת רוטשילד לצד הקפדתו על קיום התורה והמצוות בשלמות, הוא הסיפור על רב שפגש בו בשבת וראה ששערותיו אינן מסורקות, העיר לו הרב כי מי שצריך למלכות הותר לו לסרק בשבת, השיב לו הברון: "אינני צריך למלכות אלא המלכות צריכה לי"
יצחק פלר (מחנך)
יצחק פֶלֶר (8 בפברואר 1889, י"ג באדר ה'תרמ"ט – 6 בדצמבר 1967, ד' בכסלו ה'תשכ"ח) היה מחנך ישראלי, איש העלייה השנייה, מנהלם של מספר בתי ספר יסודיים ובהם בפרט בית הספר "תל נורדאו" בתל אביב (1929–1956), מחברן של מקראות, ספרים ללימוד עברית ספרי לימוד רבים במתמטיקה.
ביוגרפיה
יצחק פלר נולד בעיירה זוַוניץ שבפלך פודוליה, רוסיה (כיום במערב אוקראינה) בשנת 1889, ערב פורים תרמ"ט, בנם של שרה ואברהם פלר, במשפחה יהודית. אביו היה סוחר וכן נגן חובב. המשפחה הייתה דתית אך ילדיה גדלו באווירה ליברלית. עקב מוצאו היהודי, לא התקבל לבית ספר רוסי ממשלתי, על אף כישרונותיו, בייחוד במתמטיקה. למד בבית הספר העברי בעיירתו, שהיה מראשוני בתי הספר שלימדו בשיטת "עברית בעברית". בגיל צעיר החל לעסוק בהוראה. בשנת 1911, בגיל 22, עלה לארץ ישראל. השתלם בקורסים עונתיים להוראה. משרתו הראשונה בארץ הייתה בעתלית, שם שימש מורה ומנהל בשנות המלחמה (1914-17). היו אלה ימי התחנה לניסיונות חקלאיים בעתלית שבהנהלת אהרן אהרנסון, ופלר השתלם אצלו בידיעות הטבע והארץ. מעתלית עבר ב-1918 לצפת, שם ניהל בית ספר, ומצפת, לאחר הכיבוש הבריטי, לירושלים, שם שימש כמפקח על שיעורי ערב בעיר העתיקה (21-25). בשנת 1925 היה חבר הנהלת בית משפט השלום העברי בירושלים, ובשנת 1926 היה מזכיר הסתדרות המורים וחבר מרכז ההסתדרות. כמו כן, היה חבר פעיל במפא"י. מירושלים עבר לתל אביב, ומשנת 1929 ובמשך רוב שנותיו בה – יותר מ-25 שנה – היה מנהל בית הספר "תל נורדאו" שבצפון העיר, עד פרישתו לגמלאות ב-1956.
פלר פרסם עשרות ספרי לימוד לקריאה ולחשבון, שזכו לתפוצה גדולה. ביניהם: "החשבון המעשי", "מתמטיקה שימושית", "הנדסה מעשית", "נתיבות", "חברי", "מקראות", "זאת מולדתנו", וחוברות רבות לחופשת הקיץ.
משפחה
בראשית שנת תרע"ג (סוף 1912) נישא פלר לתמר (1888–1937), ילידת הארץ, בתו של בנימין פוקס (מראשוני הביל"ויים וממייסדי גדרה) ונכדתו של מרדכי ניימן (איש העלייה הראשונה, מחלוצי החקלאות בארץ ישראל ומייסדי מזכרת בתיה). ממנה היה אב לבת, זיוה ספקטור, וסב לארבעה: תמי (תמר), יחיאל, דוד ואבנר.
לאחר שהתאלמן, נישא בנישואים שניים לדבורה לבית לוזוביק (נפטרה ב-1988).
אחיו הצעיר, זאב פלר, שעלה ארצה אחריו, ב-1914, היה עורך-דין.
סיון מסט
סיון מסט (נולדה ב-3 ביוני 1988) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
מסט נולדה, גדלה והתחנכה בחיפה, בוגרת מגמת תיאטרון בתיכון ויצו לאמנויות בחיפה. בצבא שירתה בתיאטרון צה"ל. לאחר שירותה הצבאי למדה משחק בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין.
קריירה
במהלך השנים כיכבה בפרסומות שונות למגוון חברות כגון : "שוקו שוק תנובה" (2005), "סלקום" (2006-2007), "סטימצקי" (2008), "פלאפון" (2008), "פיקוד העורף" (2009), "קטשופ היינץ" (2011), "מפעל הפיס" (2012-2013), "קליל חלונות מעוצבים" (2014), "מילקי" (2015), "אופל" (2018), "תדהר" (2023).
בשנת 2006 קיבלה את תפקידה הראשון על המסך והחלה לשחק בעונה השלישית של סדרת הנוער "ראש גדול" ששודרה בערוץ הילדים למנויי Yes, (וכיום משודרת בערוץ זום). מסט שיחקה בתפקיד ראשי וגילמה את: סיון, תלמידה מצטיינת שמגיעה לבית ספר חדש. וכן הופיעה גם בעונה הרביעית בתפקיד אורח. בשנת 2009 גילמה את שירה בסדרה "אחרי הצלצול" ששודרה בערוץ דיסני.
יחסי איראן–סין
יחסי איראן–סין (בפרסית: روابط ایران و چین, במנדרינית: 中国－伊朗关系) הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה העממית של סין, אשר קיימים כבר אלפי שנים, וכללו את דרך הסחר החשובה – דרך המשי.
סיון מסט
קריירה
בשנת 2010 הנחתה שעשועון באותו ערוץ בשם "שעשועון על השעון".
יחסי איראן–סין
יחסי האן–האימפריה הפרתית
החוקר הסיני ג'אנג צ'יאן, שביקר במדינות השכנות באקטריה וסוגדיה ב-126 לפנה"ס, פרסם את הדו"ח הסיני הראשון הידוע על פרתיה. בסיפוריו נקראת פרתיה "אנקסי" (סינית: 安息), תעתיק של "ארסיד", שמה של השושלת הפרתית. ג'אנג קיאן מזהה בבירור את התרבות הפרתית כציוויליזציה עירונית מתקדמת, אותה הוא משווה לזה של טא-יואן (בפרגנה) ודאצ'יה (בבקטריה).
סיון מסט
קריירה
בשנת 2011 שבה לגלם את שירה בעונה השנייה של הסדרה "אחרי הצלצול".
יחסי איראן–סין
יחסי האן–האימפריה הפרתית
"אנקסי ממוקמת כמה אלפי לי במערב אזור יוג'י רבתי (בטרנסוקסיאן). אנשים התיישבו על האדמה, מעבדים את השדות ומגדלים חיטה ואורז. הם גם מכינים יין והם נמצאים בערים המוקפות בסוללות כמו תושבי טא-יואן (פרגהנה), באזור יש כמה מאות ערים בגדלים שונים. מטבעות המדינה עשויים כסף ונושאים את פני המלך. המלך נפטר, המטבע מתחלף מייד ונכסים מטבעות חדשים בפנים של היורש. אנשים כותבים על רצועות עור אופקיות. מערבה נמצאת טיאוזי (מסופוטמיה) וצפון, ינקאי וליקסואן (הורקניה).
סיון מסט
קריירה
בשנת 2012 שיחקה במחזה "שגרירויות פתוחות", קופרודוקציה איטלקית, ספרדית, רומנית, סלובנית ואוסטרית.
יחסי איראן–סין
יחסי האן–האימפריה הפרתית
אחרי המשלחת של ג'אנג צ'יאן והדוח שלו, סחר בין סין, אסיה המרכזית ופרתיה שגשג, עם שליחת משלחות סיניות רבות במהלך המאה הראשונה לפנה"ס. הפרתים דאגו גם הם להסדרת יחסים טובים עם סין וגם שלחו משלחות משלהם.
סיון מסט
קריירה
בשנת 2013 שיחקה בתפקיד אורח בפרק הבכורה של סדרת המתח של HOT "פצועים בראש" וגילמה את ענבר נעים, ברמנית שנרצחה על ידי בחור מבוגר בשם ג'ו מכיוון שדחתה את חיזוריו.
יחסי איראן–סין
יחסי האן–האימפריה הפרתית
בשנת 97, גנרל סיני, באן צ'או, פנה מערבה לעבר הים הכספי עם 70,000 איש ויצר קשר צבאי ישיר עם האימפריה הפרתית.
הפרתים מילאו גם תפקיד בהעברת הבודהיזם בדרך המשי ממרכז אסיה לסין. שיחאו, מיסיונר אצילי ובודהיסט פרתי, נסע לבירה הסינית, לוויאנג בשנת 148, שם הקים מקדשים והפך לאדם הראשון שתרגם כתבים בודהיסטים לסינית.
סיון מסט
קריירה
בשנת 2014 שיחקה בתיאטרון במחזות "אנה קארנינה", "אמה ויגואר", "אני לא גנב" בתפקיד רוזי ב"תיאטרון חני" ובמחזה "היידי בת ההרים" בתפקיד קלרה בתיאטרון המדיטק.
יחסי איראן–סין
האימפריה הסאסאנית
גם בתקופת האימפריה הסאסאנית התקיימו יחסים טובים עם סין, והם הגנו יחדיו על דרך המשי. הסאסאנים ביקשו מהסינים תמיכה כנגד השבטים הטורקים, ולאחר הכיבוש הערבי של פרס ברחו בני משפחת המלוכה הסאסאנית לסין.
סיון מסט
קריירה
בשנת 2015 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "רון" ששודרה ב Yes. באותה שנה הובילה גם קמפיין ל"מילקי", שיחקה גם את מאיה לוי בעונה השנייה של סדרת המתח "בני ערובה" לערוץ 10 ובתיאטרון גשר בהצגה "חוות החיות" בתפקיד מולי.
יחסי איראן–סין
בית עבאס
בתחילת השלטון המוסלמי בפרס התקיימו סכסוכים בין הפרסים שהיו תחת שליטת בית עבאס לבין שושלת טאנג הסינית, אולם לאחר הניצחון העבאסי בקרב טאלס בשנת 751 לא התקיימו סכסוכים נוספים בין הצדדים.
סיון מסט
קריירה
בשנת 2016, החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "גאליס" בעונתה השביעית, שם היא מגלמת את רות מיטרני, אמו של יונתן מיטרני (תובל שפיר), בזמן עבר. בשנה זאת שיחקה גם בסרט הקולנוע "גיבורה" את דמותה של סיוון, בסרט "לעבור את הקיר" של רמה בורשטיין בתפקיד פרל. באותה שנה החלה לשחק בתיאטרון אורנה פורת בהצגה "שרלוק הולמס" בבימויו של רועי שגב.
יחסי איראן–סין
העת החדשה
במהלך שלטונם של שושלת מינג ושושלת צ'ינג הסיניות התקיימו יחסים דיפלומטים עם ממלכת פרס, והתקיימה השפעה הדדית בתחומי התרבות והאמנות.
לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין בשנת 1949 והקמת הרפובליקה האסלאמית של איראן בשנת 1979, בעקבות המהפכה האיראנית, התחזקו היחסים בין המדינות, וכיום מתקיים שיתוף פעולה הדדי בין המדינות בתחומי ביטחון, סחר וכלכלה, מכירות נשק ושיתוף פעולה מדיני.
יחסי סחר
הרפובליקה העממית של סין מוצאת באיראן יעד עבור היצוא שלה ומקור לאספקת צורכי האנרגיה הגוברת שלה. במרץ 2004, תאגיד Zhuhai Zhenrong, מפעל סיני בבעלות המדינה, חתם על חוזה ל-25 שנים לייבא 110 מיליון טון של גז טבעי נוזלי (LNG) מאיראן. אחרי חתימת החוזה הזה נחתם חוזה אחר נוסף בין סינופק לאירן, שנחתם באוקטובר באותה השנה. החוזה, ששוויו 100 מיליארד דולר למשך 25 שנה, מוסיף נפח של 250 מיליון טונות של LNG לחשבון האנרגיה של סין, שהופק משדה ידבראן באיראן.
בשנת 2001 היקף הסחר בין סין לאיראן היה 3.3 מיליארד דולר.
עלי אכבר סהלי, הנציג האיראני לשעבר של רשות העתיקות, אמר כי שתי המדינות "משלימות זו את זו. לסין יש תעשייה גדולה ולאיראן יש משאבי אנרגיה".
סיון מסט
קריירה
בשנת 2019 השתתפה בסרט זוכה פרס אופיר "ימים נוראים" של ירון זילברמן, בתפקיד מרגלית הר-שפי . באותה שנה השתתפה כתפקיד אורח בפרק אחד של הסדרה ״סברי מרנן״ שמשודרת בערוץ 12. בשנה זאת שיחקה בסרט הקצר "להתקדם חזרה" של הבימאית מאיה קסל. בנוסף, החלה לשחק בתיאטרון השעה הישראלי בהצגה "מול כולם" בבימויו של משה קפטן ובהצגות "אחרי החגים" ו"מה זאת אהבה".
יחסי איראן–סין
יחסים פוליטיים
היום, איראן ממשיכה ליישר קו מבחינה פוליטית עם הרפובליקה העממית של סין כנגד האיחוד האירופי וארצות הברית שמקדמים מדיניות שנועדה לבודד את איראן מבחינה פוליטית וכלכלית. לאיראן מעמד של משקיפה (ושואפת להיות חברה) בארגון השיתוף בשנגחאי, בו לסין יש תפקיד מוביל.
סיון מסט
קריירה
בשנת 2020 שיחקה בעונה השניה של "שבאבניקים".
יחסי איראן–סין
יחסים פוליטיים
ביולי 2004 הדגיש דובר הפרלמנט האיראני, גולם עלי חדאד-אדל, את תמיכת סין בתוכנית הגרעין האיראנית. שר החוץ של סין, Li Zhaoxing, אמר גם כי ארצו מתנגדת לכך שאיראן תובא בפני מועצת הביטחון של האו"ם בגלל תוכנית הגרעין שלה, ואמר כי הממשלה האיראנית אימצה גישה חיובית מאוד בשיתוף פעולה עם IAEA.
סיון מסט
קריירה
בשנת 2021 שיחקה בסדרה הברזילאית "passport to freedom" בהפקת אולפני סוני, בתפקיד לוחמת מחתרת יהודיה בזמן מלחמת העולם השניה. הסדרה מבוססת על סיפורה של חסידת אומות עולם, אראסי דה קרווליו גימראיס רוזה.
יחסי איראן–סין
היחסים התרבותיים
אמנם ליבת היחסים היא בתחומים הכלכליים, ובעיקר המסחר בנפט ובגז כמו גם והקרבה הרעיונות בין המדינות שלצד רוסיה מהוות את הגרעין של המדינות המתנגדות להגמוניה המערבית בקביעת הסדר העולמי, אך כגורם משלמים מתקיימים גם יחסים תרבותיים. בתרבות הפופולרית הפנו הסינים מבט לאיראן בתחום הספרות והטלוויזיה ובשלל אירועים תרבותיים שמעידים כי סין פועלת לבנות תדמית חיובית למדינה על מנת לגבות ולהעמיק את היחסים, שהתקבלה על פי רוב בזרועות פתוחות. כך למשל הסינים ארחו כאורחי כבוד את האיראנים ביריד הספרים הגדול במדינה, שיתפו פעולה בתחום הטלוויזיה ועוד.
סיון מסט
קריירה
בשנת 2022 שיחקה בהצגה "בעלת הבית" על פי ספרה של נעה ידלין בתיאטרון בית ליסין ובסדרה "ריקוד האש" בבימויה של רמה בורשטיין.
יחסי איראן–סין
נציגויות דיפלומטיות
איראן מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג ו-2 קונסוליות בגואנגג'ואו ושנגחאי. מאידך, סין מחזיקה באיראן שגרירות בטהראן בלבד.
סיון מסט
חיים פרטיים
מסט הייתה במערכת יחסים עם המוזיקאי אלישע בנאי.
גשר שירותי השיקום התעסוקתי של ישראל
גשר – שירותי השיקום של ישראל (עד פברואר 2018 "קרן - רשת מרכזי אבחון ושיקום מקצועי", לפני כן "קרן למפעלי שיקום"), היא עמותה ציבורית ישראלית, המספקת שירותים לאבחון ולשיקום תעסוקתי במקרים של אנשים עם מוגבלויות. העמותה פועלת כהקדש ציבורי שנוסד בשנת 1964 על ידי אגף השיקום במשרד הרווחה.
אודות העמותה והאבחונים
העמותה מפעילה 73 מסגרות ברחבי הארץ ונותנת שירות לכ-14,000 אנשים עם מוגבלות בשנה. הפעילות הארגונית מתמקדת באבחון, ליווי וטיפול שיקומי, הכשרה מקצועית ושילוב בעבודה של אנשים עם מוגבלות, לקויות וחסמים תעסוקתיים. ביחידות האבחון עובדים רכזי אבחון, שהם פסיכולוגים ועובדים סוציאליים שיקומיים תעסוקתיים, וכן מאבחנים בעלי השכלה אקדמית במדעי החברה ובריפוי בעיסוק.
האבחונים המתבצעים על ידי העמותה כוללים:
האבחון התעסוקתי בוחן את כישוריו ויכולותיו של האדם, למול מגבלותיו ובהתאמה עם מרכיבי אישיותו, על מנת למצוא דרכים לשלבו בשוק העבודה בהתאם לאפשרויות הריאליות העומדות לרשותו.
אוכלוסיות היעד
העמותה מטפלת באנשים עם נכות בגיל העבודה, דורשי הבטחת הכנסה ואבטלה, עולים חדשים עם מוגבלות או חסמים תעסוקתיים, נוער חריג, אנשים בעלי מוגבלות וצרכים מיוחדים.
סכנת סגירה
ב-2012 הגיע גירעון העמותה ל-23 מיליון שקלים. במאי 2013 נחתם הסכם הבראה שבמסגרתו יפוטרו 150 מתוך 600 העובדים בתמורה לכיסוי הגירעון. באוקטובר הודיעה העמותה כי היא עומדת לפני סגירה, עקב אי העברת כספים ממשרד הרווחה. בהסתדרות טענו כי מטרת משרדי הרווחה והאוצר הייתה לפרק את העמותה.
The Best (שיר)
The Best (בעברית: הטוב ביותר או המיטב) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הולשית בוני טיילר, מתוך אלבומה השביעי, Hide Your Heart. השיר יצא לאור ב-1988, כסינגל הראשון מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מייק צ'פמן והולי נייט והופק על ידי דזמונד צ'יילד. השיר הוא שיר בסגנון הפופ רוק, אשר אפיין את מרבית שירי האלבום. השיר יצא על גבי תקליטור בצירוף עם שני השירים "The Fire Below" ו-"Under Suspicion".
הוידאו קליפ המלא של השיר עלה לערוץ היוטיוב של בוני טיילר ב-15 בנובמבר 2009.
גרסתה של טינה טרנר
The Best הוקלט מחדש על ידי טינה טרנר, ויצא ב-2 בספטמבר 1989, כסינגל הראשון מתוך אלבומה השביעי, Foreign Affair. גרסתה הפכה ללהיט עולמי שזכתה להצלחה חסרת תקדים עד כדי כך, שנכנסה למצעדים שבועיים כמה עשורים אחרי שיצאה.
הצלחה
גרסתה של טרנר זכתה להצלחה חסרת תקדים כאשר נכנסה אל החמישיות הפותחות במצעדים שבאוסטרליה, פלנדריה, קנדה, אירופה, פינלנד, איטליה, שווייץ, גרמניה, בריטניה, וכולי.
בארצות הברית, הגיעה גרסתה של טרנר אל המקום ה-15 במצעד הבילבורד הוט 100. בנוסף לכך, קיבל השיר את תואר הכסף בבריטניה, על סך מכירות של 200 אלף עותקים בסך הכל. באוסטרליה קיבל השיר את תואר הפלטינה על סך מכירות של 70,000 עותקים.
הקליפ הרשמי של השיר עלה ב-13 במרץ 2009 ליוטיוב, ונכון למאי 2021 צבר למעלה מ-86 מיליון צפיות.
וידאו קליפ
הקליפ הועלה לערוץ היוטיוב של EMI מיוזיק.
גרסתם של טינה טרנר וג'ימי בארנס
הוקלט בשנית על ידי טינה טרנר בשנת 1992, ביחד עם ג'ימי בארנס. השיר יצא לאור במאי 1992, כסינגל החמישי והאחרון מתוך אלבום הלהיטים הראשון של טרנר, Simply the Best.
השיר הגיע למקום ה-14 במצעד המוזיקה האוסטרלי, וה-11 במצעד שבניו זילנד.
רקע והפקה
השיר הופק מחדש על ידי דן הארטמן וכריס לורד-אלג'י ויצא על ידי חברת התקליטים מאשרום רקודס במאי 1992, כסינגל אחרון מתוך אלבום להיטים בעל שם דומה, Simply the Best, אותו הוציאה טרנר כמה חודשים קודם לכן.
גרסה זו מכילה בתוכה את סגנון הפופ רוק והרוק.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, פורסם ביוטיוב ב-6 במאי 2013. הקליפ צולם באולפן הקלטות, בו ניתן לראות את השניים שרים את השיר אל תוך מיקרופון וציוד סאונד נוסף. מרבית הקליפ צולם בשחור-לבן, אך לבסוף ניתן לראות חלקים שצולמו בצבע.
נכון למאי 2021, הווידאו קליפ צבר למעלה מ-2,492,000 צפיות.
בוז'ק דוצ'קאל
בוז'ק דוצ'קאל (בצ'כית: Bořek Dočkal; נולד ב-30 בספטמבר 1988) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים
דוצ'קאל התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של בוהמניה פודבראדי ובגיל 10 הצטרף לסלביה פראג. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך בשנת נגד פ.צ. קלדנו ואת שער הבכורה שלו בקבוצה הבקיע נגד טפליצה.
בינואר חתם בסלובן ליברץ. ביולי הושאל לקוניאספור שהייתה קבוצתו הראשונה מחוץ לצ'כיה. באוגוסט חתם ברוזנבורג בלקלאב מליגת העל הנורווגית.
באוגוסט חתם בספרטה פראג, יריבתה העירונית של סלביה, קבוצת נעוריו.
בינואר חתם בחנאן ג'יאנייה מליגת העל הסינית.
בפברואר הושאל לפילדלפיה יוניון מה-MLS עד לסיום העונה.
ב-13 בפברואר 2019 דוצ'קאל חתם בספרטה פראג.
קריירה בינלאומית
ב-14 בינואר 2012 דוצ'קאל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה בניצחון 0-3 נגד בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת. דוצ'קאל כבש 4 שערים במסגרת מוקדמות יורו 2016, בו צ'כיה סיימה בבית א' ועלתה לשלב הגמר בו השתתף דוצ'קאל.
גרשון ג'ייקובסון
גרשון בער ג'ייקובסון (נכתב פעמים: יעקובסון; ט"ו בסיוון תרצ"ד, 30 במאי 1934 – כ' באייר תשס"ה, 29 במאי 2005) היה עיתונאי אמריקאי חסיד חב"ד, מייסד ועורך העיתון אלגעמיינער זשורנאל.
ביוגרפיה
נולד במוסקבה לפריידא ולסימון יעקובשווילי. מוצא משפחת יעקובאשוילי הוא מהעיר כוטאיסי שבגאורגיה כילד נאסר אביו על ידי הק.ג.ב. והוגלה לסיביר, בילדותו נשלח ללמוד בבית ספר הקומוניסטי מחשש השלטונות, אך בשעות הצהריים היה לומד עם מורה פרטי לימודי יהדות. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח עם אמו ואחיו ללנינגרד, ומשם לסמרקנד משם עברו את הגבול לאזור בשליטת רוסיה. לאחר המלחמה שוחרר אביו ויצאו מרוסיה עם קבוצה גדולה של חסידי חב"ד לצרפת שם הקימו את ישיבת תומכי תמימים בברינואה, והחל ללמוד שם.
בשנת תשי"ב עברו המשפחה לטורונטו, שם נפטרו הוריו, שם קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת טורונטו ותואר שני מבית הספר לעיתונאות לתארים מתקדמים באוניברסיטת קולומביה. לאחר זמן עבר עם אחיו ללמוד בישיבת תומכי תמימים המרכזית 770.
בשנת תשכ"ח (1968) לאחר מלחמת ששת הימים הוא נסע כעיתונאי לביקור במצרים.
כעורך ראשי באחד העיתונים החשובים ביותר של יהדות ארצות הברית היה מוזמן לאסיפות רבות.
נפטר בשנת תשס"ה, ונקבר בניו יורק בבית הקברות מונטיפיורי, ולו שלושה בנים ושתי בנות. בנו הרב סימון ג'ייקובסון הוא המנהל והמוציא לאור ובנו הרב יוסף יצחק ג'ייקובסון עורך את העיתון בשפת היידיש.
לי סקוט
הרולד לי סקוט ג'וניור הוא איש עסקים אמריקאי ששימש כמנכ"ל השלישי של וולמארט מינואר 2000 עד ינואר 2009. סקוט הצטרף לוולמארט בשנת 1979 ותחת הנהגתו, החברה שמרה על מעמדה כקמעונאית הגדולה בעולם בהתבסס על פדיון, אף על פי שהחברה התמודדה עם ביקורת גוברת במהלך כהונתו על טביעת הרגל הסביבתית שלה, נוהלי העבודה וההשפעה הכלכלית שלה. סקוט היה חבר מועצת המנהלים של וולמארט מאז שנת 1999, וכיהן כיושב ראש הוועד המנהל של מועצת המנהלים של החברה.
סקוט נולד וגדל בבקסטר ספרינגס, קנזס וסיים תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת פיטסבורג סטייט. הוא נשוי ללינדה ג'י סקוט ויש לו שני ילדים. סקוט נבחר לרשימת מגזין "טיים" של מאה "האנשים המשפיעים ביותר" גם ב-2004 וגם ב-2005.
מרדף חצות
מרדף חצות (אנגלית: Midnight Run) הוא סרט פשע-קומדיה אמריקאי משנת 1988 שביים מרטין ברסט בכיכובם של רוברט דה נירו וצ'ארלס גרודין. לסרט נעשו 3 סרטי המשך לטלוויזיה בשנת 1994.
עלילה
צייד הראשים ג'ק וולש (רוברט דה נירו) גויס על ידי המשחרר בערבות אדי מוסקון להביא את ג'ונתן "דוכס" מרדוקס (גרודין) בחזרה ללוס אנג'לס. מרדוקס החשב מעל בכ-15 מיליון דולרים בשיקגו מהבוס ג'ימי סראנו (פארינה). מוסקון המשחרר הערבות הציע בעבורו 450,000 דולר. ג'ק חייב להביא את מרדוקס חזרה בתוך חמישה ימים, או שמוסקון יצטרך לשלם את הכסף. אדי אומר שהעבודה קלה, "ריצת לילה", אבל ג'ק דורש 100,000 $. אל ג'ק פונה סוכן ה-אפ.בי.אי אלונזו מוזל (קוטו), מי שרוצה את מרדוקס להיות עד נגד סראנו אבל ג'ק לא שם לב ובמקום גונב את זהותו של מוזלי, בו הוא משתמש כדי להעביר את עצמו כסוכן ה-אף בי איי לאורך המסע שלו. בשדה התעופה קנדי בניו יורק, עובדיו של סראנו טוני וג'ואי (מירנדה) מציעים לג'ק מיליון דולר כדי להעביר את מרדוקס אליהם, אבל הוא לא מתייחס גם אליהם.ג'ק לוקח את המשמורת על מרדוקס בניו יורק ומתקשר לאדי משדה התעופה, ולא יודע כי הקו של אדי מואזן על ידי ה אף בי איי וג'רי (קהו), עוזרו של אדי, מעביר מידע לעובדיו של סראנו בשביל כסף. עם זאת, יש למרדוקס התקף פאניקה במטוס, מה שמאלץ אותו ואת ג'ק לנסוע ברכבת. כאשר ג'ק ומרדוקס לא מצליחים להופיע, אדי מביא צייד ראשי נוסף מרווין דורפלר (אשטון) כדי למצוא אותם. מרווין משתמש במספר כרטיס האשראי של ג'ק כדי לגלות היכן הם נמצאים, ואז מבטל את הכרטיס. ג'ק נאלץ להסתמך על אמצעים אחרים כדי להתקדם בכל רחבי הארץ, כולל גנבת מכוניות, ללוות מאשתו לשעבר את המכונית בשיקגו, וטרמפים.
תולדות האהבה (סרט)
תולדות האהבה (באנגלית: The History of Love) הוא סרט דרמה רומנטית בהפקה בינלאומית בבימויו של ראדו מיכאיליאנו. את התסריט כתבו מיכאיליאנו ומרסיה רומנו, והוא מבוסס על הרומן באותו שם משנת 2005 מאת ניקול קראוס. בסרט מככבים דרק ג'קובי, סופי נליס, ג'מה ארטרטון ואליוט גולד.
הפקה
"תולדות האהבה" צולם באתרים שונים בהם מונטריאול, ניו יורק, קלוז'-נאפוקה ובוקרשט.
מהא חאג'
מהא חאג' (בערבית: مها حاج; נולדה ב-1970) היא תסריטאית ובמאית קולנוע ערבית-ישראלית, המגדירה את עצמה כפלסטינית.
ביוגרפיה
את הניסיון הקולנועי שלה שאבה מהא חאג' מעבודתה כמעצבת אמנותית בהפקות "הזמן שנותר" (2009) של אליה סולימאן, "המתקפה" (2012) של זיאד דוארי הלבנוני, "ערבאני" (2014) של עדי עדואן, וכן בסרט "מעל הגבעה" (2014) בבימויו של רפאל נג'ארי.
כתבה וביימה את הסרט הקצר "תפוזים" (2009) ואת הסרט הדוקומנטרי "Within These Walls" (2010).
לפסגת הקולנוע הבין-לאומית הגיעה בפסטיבל הקולנוע בקאן במאי 2016 במסגרת "מבט מסוים", עם "עניינים אישיים", סרט שכתבה וביימה. הסרט זכה גם ב"פרס קרן תרבות חיפה לסרט העלילתי הטוב ביותר" בתחרות הקולנוע הישראלי העלילתי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה שנערך באוקטובר 2016. מנימוקי השופטים:.
במסגרת ""מבט מסוים" בפסטיבל קאן 2022, תוקרן דרמה פלסטינית חדשה בשם "חום ים תיכוני" ("Mediterranean Fever") מאת הבמאית מהא חאג' בהפקה פלסטינית בשיתוף קפריסין, צרפת, גרמניה וקטאר.
פרסים
על הסרט עניינים אישיים (סרט) ("Personal Affairs"):
על הסרט "קדחת ים תיכונית" (حمى البحر المتوسط)
Nirvana (שיר)
Nirvana (בעברית: נירוונה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הרומנייה אינה. השיר יצא לאור ב-28 בנובמבר 2017, על ידי חברת התקליטים גלובל רקורדס, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Nirvana (2017). מבחינה מוזיקלית, "Nirvana" הוא שיר דאנס בהשפעה לטינית, הכולל קטע ראפ שמבוצע בספרדית.
השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים של רומניה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אינה ותומאס טרולסן והופק על ידי סבסטיאן ברק, מרצ'ל בוטזן, דייוויד סיינטה, ולאד לוקאן ותומאס טרולסן. הוא הופץ בפורמט של הורדה דיגיטלית כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן החמישי שלה באותו השם (2017) ב-28 בנובמבר 2017 על ידי גלובל רקורדס; הופצו עימו גרסאות שונות נוספות.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-25 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה של "Nirvana" הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של אינה במקביל ליציאת הסינגל ב-28 בנובמבר; שני טיזרים מתוכו פורסמו ב-24 בנובמבר וב-27 בנובמבר 2017. צוות ההפקה NGM Creative נשכר לצילומים, בעוד שבוגדן פאון ביים את הקליפ ואלכסנדרו מורשאן צילם אותו.
נכון לדצמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-100 מיליון צפיות.
באק ויליאמס
צ'ארלס לינווד "באק" ויליאמס (באנגלית: Charles Linwood "Buck" Williams; נולד ב-8 במרץ 1960) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 17 עונות בליגת ה-NBA בעמדת הפאוור פורוורד.
לוויליאמס מספר המשחקים הרב ביותר בתולדות ניו ג'רזי/ברוקלין נטס (635), מספר הדקות ששוחקו הרב ביותר (23,100) ומספר הריבאונדים הרב ביותר (7,576). ממוצעיו לאורך הקריירה עומדים על 12.8 נקודות ו-10.0 ריבאונדים למשחק, ו-13,017 הריבאונדים שאסף לאורך הקריירה מציבים אותו במקום ה-15 בתולדות ה-NBA.. בין פברואר 1994 לספטמבר 1997 שימש ויליאמס כנשיא איגוד שחקני ה-NBA (ה-NBPA).
נעורים ומכללות
ויליאמס נולד וגדל בעיר רוקי מאונט שבקרוליינה הצפונית, ואת לימודיו האקדמיים העביר באוניברסיטת מרילנד. בעונת ה הוביל את מחוז ה-ACC עם 10.8 ריבאונדים למשחק, אליהן הוסיף 10.0 נקודות, וזכה בתואר "פרשמן השנה במחוז ה-ACC". בשתי עונותיו הבאות העמיד ממוצעים של 15.5 נקודות ו-11.0 ריבאונדים למשחק שזיכו אותו בבחירות עוקבות לחמישיית העונה של המחוז. בשנת 1980 נבחר להשתתף באולימפיאדת מוסקבה כחבר נבחרת ארצות הברית, לצד שחקני המכללות מארק אגוויר ואייזיאה תומאס, אך לא זכה לייצג את ארצות הברית מכיוון שהחרימה את המשחקים (במחאה על פלישת ברית המועצות לאפגניסטן).
ניו ג'רזי נטס
ויליאמס נבחר בבחירה השלישית בדראפט ה-NBA לשנת 1981 על ידי ניו ג'רזי נטס, אחרי אגוויר ותומאס שנלקחו בשתי הבחירות הראשונות. בעונת הרוקי שלו עזר ויליאמס לקבוצתו לרשום שיפור של 20 ניצחונות לעומת העונה הקודמת (44-38) כשהוריד 12.3 ריבאונדים בממוצע למשחק (שלישי בליגה) וקלע 15.5 נקודות למשחק ב-58.2% מהשדה (שלישי בליגה). במהלך אותה עונה נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, ובסיומה זכה בתואר רוקי העונה. בשנים הבאות ביסס עצמו ויליאמס כאחד השחקנים המובילים בליגה בעמדת הפאוור פורוורד, בעיקר בתור ריבאונדר מצוין וכאחד השומרים הטובים בליגה, כשנבחר 4 פעמים לאחת מחמישיות ההגנה של העונה. לצד הרכז מייקל ריי ריצ'רדסון, הקלע אוטיס בירדסונג והסנטרים מייק ג'מינסקי ודריל דוקינס, סחב ויליאמס את הנטס לשלב הפלייאוף בכל חמש עונותיו הראשונות, בהן עברה הקבוצה סיבוב אחד בסך הכול (בפלייאוף ). ב-8 עונותיו בניו ג'רזי העמיד ממוצעים של 16.4 נקודות ו-11.9 ריבאונדים למשחק, ובשנת 1999 העלתה הקבוצה את גופייתו עם המספר "52" על תקרת אולמה הביתי כהוקרה על תרומתו למועדון.
פורטלנד טרייל בלייזרס
בסיום עונת נשלח ויליאמס בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס בתמורה לסם בואי ובחירת דראפט עתידית (בה נבחר מוקי בליילוק). בעונתו הראשונה בפורטלנד העפילה הקבוצה עד לסדרת גמר ה-NBA, בו הפסידה לדטרויט פיסטונס בתוצאה 4-1. בעונה הבאה הודחו הטרייל בלייזרס בגמר המערב (ללוס אנג'לס לייקרס), ובעונת חזרה לגמר ה-NBA והפסידה בשנית, הפעם לשיקגו בולס בתוצאה 4-2. ויליאמס שימש כשחקן חמישייה קבוע ב-6 מתוך 7 עונותיו בפורטלנד, לצד הכוכבים קלייד דרקסלר וטרי פורטר, ורשם בקבוצה ממוצעים צנועים יחסית של 10.2 נקודות ו-8.7 ריבאונדים למשחק.
ניו יורק ניקס
לקראת עונת חתם כשחקן חופשי בניו יורק ניקס, ושיחק בקבוצה במשך שנתיים כמחליפו מהספסל של הפאוור פורוורד הפותח צ'ארלס אוקלי. ב-27 בינואר 1999 הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 38.
ארנסטו מומבלי
ארנסטו מומבלי (באיטלקית: Ernesto Mombelli; 1867, ממלכת איטליה – 1932, ממלכת איטליה), היה פוליטיקאי וגנרל איטלקי, שכיהן כמפקד הגיס של צבא איטליה בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה ובהמשך כיהן כמושל קירנאיקה.
תחילת הקריירה
מומבלי הצטרף כצוער לחיל הרגלים האיטלקי, גילה הצטיינות והוסמך לקצונה. ב-1913 הועלה לדרגת קולונל, מונה לתפקיד הנספח הצבאי האיטלקי לאימפריה העות'מאנית והוצב באיסטנבול.
מלחמת העולם הראשונה
מומבלי צורף לגיס האיטלקי שלחם בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה תחת פיקודו של קרלו פטיטי די רורטו. במהלך הלחימה החליף מומבלי את די רורטו כמפקד האוגדה ה-35 האיטלקית. במאי 1917 מונה די רורטו למפקד ארמייה בחזית האוסטרו-הונגרית שבצפון איטליה, וב-2 ביולי מונה מומבלי למפקד הגיס האיטלקי בחזית. מומבלי הוביל את כוחותיו במתקפה לאורך עמק הוארדאר בפיקודו הכולל של הגנרל הצרפתי לואי פראנשה ד'אספרה. מתקפת מדינות ההסכמה הסתיימה בניצחון על כוחות מעצמות המרכז ובראשן ממלכת בולגריה, והיא הובילה לתגובת שרשרת ולהכרעת כל המערכה בבלקן. לאחר סיום המלחמה הועלה מומבלי לדרגת לוטננט גנרל.
שלהי הקריירה ואחריתו
מיד לאחר המלחמה כיהן מומבלי כמפקד יחידות הקרבינרים בשטחים שנכבשו מידי האימפריה העות'מאנית, אשר פעלו למעשה ככוחות שיטור מקומיים מטעם מדינות ההסכמה ופעל להקמת יחידות ז'נדרמריה מקומיות. ב-5 באוגוסט 1919 הקימו כוחות מדינות ההסכמה בהונגריה מנגנון ממשל צבאי שנוהל בידי 4 גנרלים מטעמן, אחד מהם היה הגנרל מומבלי. הממשל הצבאי החדש נאלץ להתמודד עם אי השקט הפוליטי שיצרה התפרקותה של האימפריה מחד והפלישה של צבא ממלכת רומניה למדינה, מאידך. ארבעת הגנרלים פעלו מתוך חילוקי דעות פנימיים כאשר איטליה וצרפת מצדדות בתביעות הרומנים ובריטניה וארצות הברית מתנגדות.
מומבלי אשר זכה לשבחים רבים על אומץ ליבו ותפקודו במהלך המלחמה, מונה ב-1920 לפקד על המסדר הצבאי סבוי. ב-1922 עוטר הגנרל מומבלי בעיטור המופת של צבא ארצות הברית של חלקו בניצחון מדינות ההסכמה בבלקן ועל היותו חלק מהממשל הצבאי בהונגריה לאחר המלחמה. בין 1922–1924 כיהן כשלישו של המלך האיטלקי ויטוריו אמנואלה השלישי. משלהי 1924 כיהן כמושל קירנאיקה ונודע בקשיחותו הרבה והפעלת הכוח הרב בדיכוי ניסיונות מרידה מצג גורמים מקומיים בחבל, שהובילו למספר רב של נפגעים ופגיעה ממשית ביבולי האיכרים המקומיים. פעולות אילו הובילו להדחתו מתפקידו ב-2 בדצמבר 1926. מומבלי פרש מהחיים הציבוריים והלך לעולמו 6 שנים מאוחר יותר והוא בן 65 שנים.
הר רודס (אנטארקטיקה)
הר רודס או הר רואודס (באנגלית: Mount Rhodes) הוא הר בחלק הצפוני של הרי טולה בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.
הר ממוקם 3 קילומטרים ממזרח להר פורטאוס.
גובהו של הר רודס 547 מטרים מעל פני הים; הר רודס הוא ההר ה-5,025 בגובהו באנטארקטיקה.
גילוי ההר
ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו ממטוסי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1957.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של ג'י. ג'יי. רודס (G.J. Rhodes), איש צוות האנייה דיסקברי במהלך משלחת המחקר האנטארקטי הבריטית, האוסטרלית והניו זילנדית לאנטארקטיקה שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1929–1931.
ג'יימס מונטגומרי פלאג
ג'יימס מונטגומרי פלאג (אנגלית: James Montgomery Flagg, 18 ביוני 1877 – 27 במאי 1960) היה אמן ומאייר אמריקאי, המוכר בעיקר הודות לכרזות התעמולה הרבות שיצר.
ביוגרפיה
פלאג נולד בכפר פלהם מאנור שבמדינת ניו יורק. הוא נמשך לציור כבר מגיל צעיר, ובגיל 12 איוריו החלו להופיע בכתבי עת. מגיל 14 הפך לאמן קבוע במגזין לייף, וכשנה לאחר מכן הצטרף למגזין ג'אדג'. בין השנים 1894 עד 1898 למד פלאג בבית הספר "ליגת תלמידי האמנות של ניו יורק", ובין השנים 1898 עד 1900 למד אמנות בלונדון ובפאריס. בתום לימודיו שב לארצות הברית, בה פרסם אין-ספור איורים עבור ספרים, כתבי עת, פרסומות וקריקטורות פוליטיות. בין השנים 1903 עד 1907 פרסם במגזין ג'אדג' רצועת קומיקס אהודה במיוחד, בשם "נאט העצבני". בשיא הקריירה שלו, נחשב פלאג למאייר המרוויח ביותר בארצות הברית. פלאג נפטר בגיל 83 בניו יורק, ונקבר בבית הקברות "וודלאון" שברובע הברונקס.
הדוד סם
היצירה הידועה ביותר של פלאג הייתה פוסטר תעמולה משנת 1917 שעודד גיוס לצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם הראשונה. בכרזה הופיעה דמות הדוד סם המצביע על הקורא ואומר - "אני רוצה אותך בצבא ארצות הברית". פלאג לקח את הרעיון לכרזה זו מכרזה דומה שפורסמה בבריטניה ארבע שנים קודם לכן, בה מאויר הלורד קיצ'נר בסיטואציה דומה. למעלה מ-4 מיליון עותקים של הפוסטר הודפסו בארצות הברית במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואף יותר במלחמת העולם השנייה. פלאג השתמש בפניו שלו עצמו לדמותו של "הדוד סם" (במראה מבוגר יותר ובתוספת זקן תיש לבן), לטענתו, פשוט כדי לחסוך בעלויות של דוגמן.
סוגטה מיטרה
סוגטה מיטרה (באנגלית: Sugata Mitra; נולד ב-12 בפברואר 1952) הוא פרופסור לטכנולוגיה חינוכית בבית הספר לחינוך, תקשורת ושפות של אוניברסיטת ניוקאסל שבאנגליה. הוא ידוע בעיקר בזכות ניסוי "החור שבקיר" ("Hole in the Wall"), שבו הדגים את יכולת הלמידה העצמאית של ילדים. כמו כן הוא משמש כמדען הראשי בדימוס של החברה ההודית לפיתוח טכנולוגית מידע.
אוניברסיטת לונדון הכתירה אותו כאיש אשכולות, בזכות 30 שנות פעילותו במגוון רחב של תחומי לימוד. הוא זוכה פרס ועידת TED לשנת 2013.
קריירה
מיטרה, יליד קולקטה, הודו, למד לתואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת ג'אדאבפור בקולקטה (1973), ולתואר שני בפיזיקה של מצב מוצק ב-IIT בדלהי (1975). הוא החל את מחקריו בתחום של חישוביות של מסלולי חלקיקים במולקולות. הוא גילה שתפקודן של מולקולות אורגניות נקבע על ידי המבנה של המרחבי שלהן, יותר מאשר על ידי הרכבן האטומי. ב-1978 הוא קיבל תואר דוקטור בפיזיקה של מצב מוצק בתחום מוליכים למחצה אורגניים מ-IIT. לאחר מכן המשיך במחקר על מערכות לאגירת אנרגיה, בתחילה ב-IIT, ולאחר מכן במכון הטכנולוגי של וינה. כתוצאה ממחקרו פותחה סוללת כלוריד האבץ, הנמצאת בשימוש עד היום.
הישגים מדעיים חוצי תחומים
בעקבות עבודת הדוקטור שלו, בנושא התנהגות אקסיטונים במוליך למחצה, החל מיטרה להתעניין בהולכה חשמלית של רקמות חיות. המחקר בעניין זה הוליד השערה נועזת על הסיבות למיקומם המיוחד של אברי החישה. כעבור מספר שנים החל מיטרה לעסוק ברשתות תקשורת מחשבים. הוא הקים את העיתון מבוסס הרשת המקומית הראשון בהודו, וב-1985 כתב מאמר על האפשרות של הוצאה לאור שולחנית, רעיון שהקדים את זמנו בשנה שבה המחשב האישי היה רק בתחילת דרכו.
חינוך ומדעים קוגניטיביים
מיטרה הוא אחד המדענים הבולטים בקידום של חינוך עצמאי (הידוע במינוח "חינוך בהתערבות מינימלית", באנגלית: Minimally Invasive Education ). הוא רשם מעל 25 פטנטים בתחומי המדעים קוגניטיביים וטכנולוגיה חינוכית. בשנות התשעים שוב פנה מיטרה לתחום חדש, והחל לחקור את תהליכי הלמידה והזיכרון במוח האנושי. הוא היה בין הראשונים שהראו שסימולציה ממוחשבת של רשת עצבית יכולה לסייע בהבנת המנגנון של מחלת אלצהיימר. הוא היה גם בין ההוגים הראשונים של טכניקת הקישור האסוציאטיבי (Hyperlink) בקובצי מחשב, שנים מספר לפני שזה הפך לאבן הפינה של הגלישה באינטרנט. בצד פרסומו העולמי, הוא המשיך לפעול בתחום החינוך בארצו, הודו, והיה לגורם רב השפעה ויוצר בתחום שיטות ההוראה. שיטותיו חינכו מיליוני ילדים הודים, רובם בין הילדים העניים ביותר בעולם.
"החור שבקיר"
בשנת 1999 הציב מיטרה מחשב אישי בתוך קיר אבן בשכונת מצוקה בעיר קלקאג'י שבמחוז דלהי בהודו, באופן שילדים הורשו להפעיל את המחשב ללא הגבלות. במחשב הותקנו לומדות פשוטות לשימוש, אך לא ניתנה לילדים כל הדרכה או עזרה. בעקבות הצלחתם של הילדים להפעיל את הלומדות ולרכוש מיומנות בשימוש במחשב, הוצבו 22 מחשבים בקיוסקים דומים באזורים העניים ביותר בהודו, ובשנת 2004 גם בקמבודיה. הניסויים הראו שוב ושוב, שילדים מכל סביבה חברתית, גאוגרפית או מעמדית, מסוגלים לרכוש לבדם מיומנות שימוש במחשב ובאינטרנט.
בעקבות הצלחת הניסוי, סיפר מיטרה, הוא החליט לבחון מה עוד ילדים יכולים ללמוד בעזרת מחשב. הוא נתן לקבוצת ילדים שידעו אנגלית בעיר היידראבאד מחשב, ובו מערכת זיהוי דיבור. הילדים דיברו אל המיקרופון במבטא טלוגו כבד, והמחשב בתגובה הדפיס צירופים חסרי משמעות של אותיות. מיטרה אמר לילדים: "תעשו שהמחשב יבין אתכם." כששאלו אותו איך עושים זאת, ענה להם שאיננו יודע, והלך לדרכו. כעבוד חודשיים, הילדים דיברו אנגלית במבטא הבריטי של המסנתז.
על עבודתו הזאת זכה מיטרה בפרס על שם דהואנג מהטה, חלוץ התוכנה ההודי.
מסופר שהדיפלומט והסופר ההודי ויקאס סווארופ כתב את ספרו רב המכר העולמי נער החידות ממומביי בהשראת הניסוי של מיטרה.
מיטרה ייסד את 'החור שבקיר - חינוך בע"מ' (HiWEL), מיזם משותף ל-NIIT ולתאגיד הפיננסי הבינלאומי (IFC), כדי להפיץ את רעיונות הלימוד העצמאי.
פרסים והכרה
מיטרה זכה בפרסים אחדים בארצו ומחוצה לה, וכן במענקי מחקר המסתכמים בכמה מיליוני דולרים מגופים פיננסיים. בין הפרסים החשובים שזכה בהם:
גמאלמה
הר גַמָאלַמָה (באינדונזית: Gunung Gamalama קרוי גם "פסגת טרנאטה") הוא הר געש שכבתי פעיל באי טרנאטה, השוכן במחוז מאלוקו צפון באיי מאלוקו שבאינדונזיה.
תיאור
גמאלמה הוא הר געש שכבתי, אחד מהרי הגעש הפעילים ביותר מבין 129 הרי הגעש הפעילים של אינדונזיה. ההר משתרע על כל האי טרנאטה (למעשה האי הוא החלק הבולט מעל לפני הים של ההר), צורתו חרוטית, וגובהו 1,715 מטרים. על מדרונות ההר נטועים מטעים של עצי ציפורן. פסגת ההר מורכבת משלושה חרוטים געשיים, כשהצפוני בהם הוא הצעיר ביותר מבחינה גאולוגית. רצועת בקעים המקבילה לאי הלמהרה (השוכן 23 קילומטרים מזרחית לטרנאטה), יוצרת שבר לאורך הר הגעש ולאורכה מצויים מספר מארים וצינורות הזנה. בין המארים: אגם לגונה (Laguna) שבדרום מערב האי, וצמד אגמים במרחק של 200 מטרים ביניהם המכונים אגם טולירה (Tolire). שני אגמי טולירה נמצאים על צלע ההר בצפון מערב האי, כ-10 קילומטרים מבירת האי, ומקורם במארים שנוצרו בהתפרצות שאירעה בלילה שבין 5 ל-6 בספטמבר 1775. האגם הגדול בהם (Tolire Jaha) קוטרו 700 מטרים, שטחו 50 דונם, עומקו עד 50 מטרים והוא מוקף בצוקים תלולים. הקטן יותר (Tolire Kecil) צמוד לקו החוף. המקומיים מספרים כי האגמים נוצרו כשאלוהים זעם על אב שעיבר את בתו, והפך את האב לאגם הגדול ואת הבת לאגם הקטן. הם גם מאמינים כי במימי האגם מסתתרים מאות תנינים לבנים גדולים, ולכן אוסרים על רחצה או דיג באגם. בצפון האי קיים אתר שהוא שריד להתפרצות ההר. האתר, הקרוי באטוּ אַנְגוּס (Batu Angus – "הסלע השרוף"), הוא שפך לבה נרחב שזרם מפסגת ההר על המדרון הצפוני עד הים במהלך ההתפרצות של מרץ 1737. שפך לבה זה אחראי לצורתו המיוחדת של הקצה הצפוני של האי.
הטיפוס על ההר הוא אחת האטרקציות המוצעות לתיירים באי, אם כי כבר קרה שתיירים קיפחו את חייהם במסלול זה.
היסטוריה של התפרצויות
מרבית הגעשיות באינדונזיה נובעת מקשת סונדה – קשת איים שנוצרה באזור הפחתה בו חודר הלוח ההודי אל מתחת ללוח האירו-אסיאתי. קשת זו תחומה מצדה הצפון-צפון-מערבי על ידי איי אנדמן – שרשרת של איים געשיים ממקור בזלתי, וממזרח על ידי קשת בנדה – שאף היא נוצרה כתוצאה מהפחתה.
האי טרנאטה היה מרכז אזורי עיקרי להפצת תבלינים כדוגמת ציפורן ואגוז מוסקט ולכן פעלו בו סוחרים פורטוגזיים (במאה ה-16) והולנדים (החל מהמאה ה-17), עקב כך קיים תיעוד מפורט של ההתפרצויות של ההר החל מהמאה ה-16.
ההתפרצויות התחוללו בדרך כלל מהלועות שבפסגת ההר, אם כי היו גם כמה מקרים של התפרצויות שמקורן במדרונות ההר, למשל בשנים 1763, 1775 ו-1963-1962.
ההר התפרץ פעמים רבות, כשההתפרצויות הגדולות ביותר הן:
עכבת מוצא
עכבת המוצא של מעגל חשמלי היא העכבה החשמלית המורגשת במוצא של המעגל. עכבת המוצא של מעגל מוגדרת כיחס שבין משרעת המתח החשמלי של מקור מתח המחובר למוצא של המעגל לבין משרעת הזרם החשמלי הזורם דרכו כתוצאה ממתח זה. במעגלי זרם ישר ובמעגלים חסרי קיבול והשראות עכבת המוצא היא מספר ממשי והיא נקראת התנגדות המוצא.
ניתן למדוד את התנגדות המוצא על ידי מדידות מתח בלבד: ראשית מודדים את מתח המוצא כאשר לא מחובר אליו עומס, ולאחר מכן מודדים את המתח הנופל על נגד עומס בעל התנגדות ידועה. על ידי שימוש בחוק אוהם ובמחלק מתח מתקבלת התנגדות המוצא: כאשר R_o התנגדות המוצא, R_L התנגדות נגד העומס, V_o מתח המוצא ללא עומס ן-V_L מתח המוצא כאשר המעגל מועמס על ידי הנגד R_L.
במעגלים בעלי קיבול או השראות, עכבת המוצא תלויה בתדר, ובכל תדר היא מספר מרוכב. ניתן לבצע מדידת עכבה בכל תדר, באופן דומה לזה שתואר לעיל, אם מוצא המעגל הוא סינוס, ומודדים את המתח המרוכב (הכולל משרעת ומופע) של המוצא. נהוג לסמן עכבת מוצא מרוכבת ב-Z_o.
פלייסטיישן פלוס
פלייסטיישן פלוס (באנגלית: PlayStation Plus) הוא מנוי גיימינג בתשלום של תאגיד סוני לבעלי קונסולת משחקים מסוג פלייסטיישן 4 או פלייסטיישן 5 אשר מיוצרות על ידי התאגיד. המנוי, שהושק בשנת 2010 ומאז צבר עשרות מיליוני לקוחות ברחבי העולם, מספק מגוון הטבות תמורת תשלום חודשי, רבעוני או שנתי.
מסלול ראשון: פלייסטיישן פלוס Essential
זהה למודל הוותיק של פלייסטיישן פלוס.
מסלול שלישי חלופי: פלייסטיישן פלוס Deluxe
מסלול מוזל שמיועד למדינות שבהן אין אפשרות להזרים את משחקי הקטלוגים במקום להורידם.
השקה
ב-16 במאי 2022 הוכרזו בבלוג של פלייסטיישן מועדי ההשקה המתוכננים של מודל המנוי החדש ברחבי העולם: אסיה ב-24 במאי 2022, יפן ב-2 ביוני 2022, אמריקה ב-13 ביוני 2022, אירופה, אוסטרליה וניו זילנד ב-23 ביוני 2022; בנוסף הוכרזו חלק ממשחקי הווידאו הבולטים שיהיו זמינים בהשקה.
חוק חובת גילוי לגבי מי שנתמך על ידי ישות מדינית זרה
חוק חובת גילוי לגבי מי שנתמך על ידי ישות מדינית זרה, התשע"א-2011 (להלן: "חוק חובת גילוי", מוכר בציבור בשם חוק שקיפות העמותות, או בפשטות חוק השקיפות) הוא חוק שמטרתו "להגביר את השקיפות בנוגע למימון פעולתן של עמותות וחברות לתועלת הציבור בישראל על ידי ישויות מדיניות זרות". בתיקון לחוק, שאושר בכנסת ביולי 2016, נקבע כי נתמכים שעיקר מימונם מתרומות של מדיניות זרות יחויבו לציין זאת בפרסומים ודוחות שהם מעמידים לעיון הציבור וכן במקרים מסוימים שבהם הם עומדים בקשר עם נבחרי ציבור ועובדי ציבור.
החוק המקורי
בתיקון מס' 11 לחוק העמותות, שנחקק בשנת 2008 ביוזמת ח"כ אורי אריאל, נוסף לחוק העמותות החיוב של עמותה, שקיבלה במהלך שנה תרומות מצטברות של יותר מ-20,000 ש"ח מישויות מדיניות זרות, לדווח על כך בדו"ח הכספי שלה.
הרחבה של דרישה זו נכללה בשנת 2011 בהצעת חוק חובת גילוי לגבי מי שנתמך על ידי ישות מדינית זרה, שהוגשה על ידי חברי הכנסת זאב אלקין, אברהם מיכאלי, דוד רותם, עתניאל שנלר, יריב לוין, מיכאל בן-ארי וציפי חוטובלי. החוק אושר בכנסת ב-21 בפברואר 2011, ונכנס לתוקף עם פרסומו בספר החוקים, ב-2 במרץ 2011. החוק קובע כי עמותה או חברה לתועלת הציבור המקבלת תרומה מישות מדינית זרה חייבת לדווח לרשם העמותות, בתוך שבוע מתום הרבעון שבו התקבלה התרומה, על:
הוראות החוק אינן חלות על ההסתדרות הציונית העולמית, הסוכנות היהודית לארץ ישראל, קרן היסוד – המגבית המאוחדת לישראל וקרן קיימת לישראל, ותאגידים שבשליטתן.
התיקון לחוק משנת 2016
הצעת חוק מטעם הממשלה, אותה יזמה שרת המשפטים איילת שקד, להרחבת הדרישות של חוק חובת גילוי, פורסמה ב"רשומות" ב-18 בינואר 2016. במסגרת הדיון בהצעה בוועדת החוקה, חוק ומשפט שולבו בה שתי הצעות חוק פרטיות של חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', דודי אמסלם, רוברט אילטוב, מנחם אליעזר מוזס וחמד עמאר. ב-12 ביולי 2016 אישרה הכנסת את התיקון לחוק חובת גילוי.
במסגרת התיקון יחויבו עמותות וחברות לתועלת הציבור, שמרבית תקציבן מבוסס על תרומות מ"ישויות מדיניות זרות" להצהיר על כך בפני רשם העמותות ולציין זאת בפרסומיהן הרשמיים. בהתאם לתיקון, תחול החובה בכל פרסום המיועד לציבור בשלטי חוצות וכן בכל אמצעי תקשורת בעל "ממד חזותי", דוגמת עיתונות, אינטרנט וטלוויזיה. כן תחול החובה בכל דו"ח שמוגש לציבור או בכל פנייה בכתב שמבצעת החברה או העמותה לנבחר ציבור (שר או חבר הכנסת) או לעובד ציבור.
לפי החוק, גופים אשר לא יעמדו בדרישות החוק, צפויים לקנס בסכום של עד 29,200 ש"ח. המדווחים דיווח שקרי צפויים לקבל לעונשי מאסר.
בעקבות משא ומתן שהתנהל עם משרד המשפטים הוחלט לבטל את הסעיף שחייב את נציגי העמותות לענוד תגים מזהים בישיבות בכנסת ובמשרדי הממשלה. עוד נקבע כי נציגי העמותות לא יחויבו להצהיר בפתח כל דיון על זהות המדינות התורמות להן, אך יהיה עליהן לעשות זאת בעת ההרשמה לדיון. כמו כן, יחויבו הנציגים להשיב לשאלות ח"כים בנושא, כאשר יהיו כאלה.
תגובות לתיקון
ראש הממשלה בנימין נתניהו ציין כי "מטרת החוק היא למנוע מצב אבסורדי שבו מדינות זרות מתערבות בענייניה הפנימיים של ישראל באמצעות מימון עמותות ומבלי שהציבור בישראל בכלל מודע לכך. בניגוד לטענות משמאל, אישור החוק יביא להגברת השקיפות, יתרום ליצירת שיח שמשקף נכוחה את דעת הקהל בישראל ויחזק את הדמוקרטיה". מנגד, יצאו גורמים שונים באופוזיציה נגד התיקון. חברת הכנסת ציפי לבני מהמחנה הציוני ציינה כי "אם מדברים על עוינות לישראל, החוק הזה הוא שפוגע במדינת ישראל בעולם. הוא זה שמוציא את דיבתנו רעה יותר מכל עמותה שצריכה לומר שהיא מקבלת כסף מממשלות זרות".
האיחוד האירופי מתח ביקורת על החוק, לפיה דרישותיו וחובת הדיווח שמוטלת בו על ארגוני החברה האזרחית בכל הנוגע לתרומות ממדינות זרות, חורגות בהרבה מהצורך הלגיטימי בשקיפות.
יישום החוק
ביולי 2022 פרסמה תנועת "אם תרצו" כי מתוך 41 עמותות הנמצאות ברשימה, 74% לא עמדו בדרישת החוק להודיע בתוך שבוע לכל היותר מסיום כל רבעון על הכספים שקיבלו מישות מדינית זרה. כמו כן, לא יושמה הדרישה בחוק לציון נתוני המימון בראשית כל דיון בכנסת בו משתתף נציג מטעמם, ובמקרים רבים אף לא צוין מקור המימון על גבי פרסומים ושלטי חוצות, כנדרש.
לנוכח העובדה שעל אף נתונים אלו העמותות לא נקנסו כחוק בשל סחבת בירוקרטית, הודיע רשם העמותות על כוונתו להעברת הסנקציות מההליך הפלילי אל ההליך המנהלי, בו ניתן לפעול באופן יעיל יותר.
אקול מיליטר
האקול מיליטר (בצרפתית: École Militaire, "בית ספר צבאי") הוא מתחם רחב-ידיים של בתי ספר להכשרה צבאית ברובע השביעי של פריז, בירת צרפת, דרום-מזרחית לשאן דה מארס ומוזיאון המלחמה של צרפת.
האקול מיליטר הוקם על ידי לואי החמישה עשר, מלך צרפת ב-1750 לפי הצעתו של הכלכלן ז'וזף פארי דוברנה (Joseph Paris Duverney) בתמיכתה של מאדאם דה פומפדור, במטרה לייסד אקדמיה צבאית לצוערים ממשפחות דלות-אמצעים. המבנה תוכנן על ידי האדריכל אנז'-ז'אק גבריאל (Ange-Jacques Gabriel), והבנייה החלה ב-1752 על חוות גרנל (Grenelle). בית הספר נפתח ב-1760. ב-1777 ערך הרוזן סן ז'רמן שינוי מבני ביעדי המוסד, ארגן אותו מחדש, ושינה את שמו ל"בית הספר לג'נטלמנים צעירים" (École des Cadets-gentilshommes). ב-1784 הצטרף לשורות בית הספר נפוליאון בונפרטה הצעיר כדי להתחנך בו. הוא סיים את לימודיו בבית הספר תוך שנה אחת במקום שתיים.
המתחם כולל שני מוסדות:
מכללת ההגנה המשותפת
מכללת ההגנה המשותפת (Collège interarmées de défense) היא מוסד צרפתי ללימודי צבא גבוהים. הוא החליף את ארבע המכללות החיליות - Écoles supérieures de guerre - של חיל הרגלים הצרפתי, הצי הצרפתי, חיל האוויר הצרפתי והז'נדרמריה הצרפתית, ואת האיחוד העליון שלהן (Cours supérieur interarmées), מאז 1 בספטמבר 1993. מכללת ההגנה המשותפת ממוקמת במתחם האקול מיליטר, והיא כפופה למפקד הארגוני של צבא צרפת (Chef d'État-Major des Armées). נושאי הלימוד מגוונים ומתמקדים בשילוב ענפי הלוחמה הצבאית, ביחסים בינלאומיים ובמינהל ותכנון.
במכללה לומדים קצינים משלושת החילות הצרפתיים (אוויר, ים, יבשה), מהז'נדרמריה, משירותי הצבא (השירות הרפואי ושירות התדלוק) ומסוכנות הרכש של אמצעי לחימה. מועמדים ללימוד במכללה מתקבלים לאחר מבחנים מסננים. לאחר קבלתם, הם רוכשים הכשרה מקצועית לקראת איוש משרות בגוף הצבאי שבו שירתו קודם לכן, בתפקידים משולבים, בתפקידים קישוריים, או בכל משרה אחרת שנתונה תחת מכלול העיסוק הביטחוני בצרפת ושפועלת לפי קודי הפעילות הביטחוניים הצרפתיים.
שיתוף פעולה עם צה"ל
משנות החמישים של המאה ועשרים יצאו קציני צה"ל להשתלמויות בשני בתי הספר במתכנת הקודמת: "בית הספר לפיקוד ומטה" (École d'état-major) ו"בית הספר הגבוה למלחמה" (École supérieure de guerre). וביניהם אביגדור - ינוש בן גל מנחם אבירם, אהרון דוידי, שלום עירון, מרדכי גור, דני מט, יהונתן דותן דב שפיר, יואש צידון, ארוין לביא ועוד.
מונטגרנרו
מונטגרנרו (באיטלקית Montegranaro; בלטינית Veregra) היא עיר בנפת פרמו בדרום מחוז מארקה, איטליה, 45 קילומטרים דרומית לעיר הנמל אנקונה, 10 קילומטרים ממערב לחוף הים האדריאטי. העיר שוכנת על גבעה בשטח העמק של נהר "אטה מורטו".
מונטגרנרו נבנתה על שרידיה של העיר הרומית העתיקה "ורגרה" או "ברגרה". שם העיר בא מהביטוי הלטיני "Mons Granarius" (גבעת דגן) ומתייחס לנוף הסביבתי ולאדמה הפורייה.
העיר היא אחד מהמרכזים העיקריים לייצור נעליים באיטליה.
תחנת הרכבת הקרובה לעיר נמצאת כ-10 קילומטרים מזרחית, בעיר החוף צ'יביטנובה מרצ'ה. שדה התעופה הקרוב לעיר הוא נמל התעופה פליני בעיר רימיני.
דב פז
דב פז (נולד בשנת 1947) הוא מעצב גרפי ישראלי.
ביוגרפיה
דב פז נולד בשנת 1947 בשכונת בת גלים בחיפה, כבן שני להוריו אייזיק וחיה בס. אמו נרדפת שואה שהגיעה לארץ בשנת 1941 מרוסיה הלבנה והתגוררה בבית החלוצות בחיפה. אביו עלה לארץ בשנת 1933 מחבל ווהלין, התגורר בחדרה ובקיבוץ עין הים (עין כרמל) ולאחר שמונה שנים התנדב לבריגדה היהודית. משפחותיהם ניספו בשואה.
פז נשוי ולו שלוש בנות ונכדים. מתגורר בחיפה.
השכלה ותארים
פז למד בבית בית הספר לקציני-ים עכו בין השנים 1961–1965 והוסמך לקצין שלישי מכונות בצי הסוחר הישראלי. לאחר שירותו הצבאי בחיל הים הוסמך לקצין שני, בצי הסוחר. רכש ניסיון מקצועי בספנות והפלגות ברחבי העולם במשך שלוש שנים בין 1967–1970. לאחר סיום תקופת הספנות בחייו סיים ארבע שנות לימודים באקדמיה לאמנות "בצלאל" ירושלים, במחלקה לעיצוב גרפי בין השנים 1970–1974.
עיצוב
בתום לימודיו בבצלאל במחלקה לעיצוב גרפי 1974-1970, התמנה למנהל אומנותי בסטודיו של משרד הפרסום "בינג ליניאל" שהקים שמעון ליניאל בחיפה. הוא עבד במשרד הפרסום עד שנת 1982. בשנת 1990 הקים סטודיו עצמאי לעיצוב גרפי ופרסום, איור ועיצוב פנים. במסגרת עבודתו עיצב קמפיינים לחברות רבות, ביניהן צים, דן כרמל, תלמה, המגפר, זוגלובק, סונול, שמן, בחירות להסתדרות, בחירות לראשות עיריית חיפה, שיכון עובדים, אלסינט ואינטל, סניו, בנק ערבי ישראלי, חברת לים, אגודה לפיתוח תיירות חיפה, מגדל הנביאים, בית הספר לקציני ים עכו, פריצקר, ארנסון, בלייכר, דרוקר, אלפא קוסמטיקה, קו-אופ צפון, כרומגן, מלון דן כרמל, צמיגי קלבר, רפאל, הפסטיבל הישראלי לפנטומימה, קבוצת אמסלם טורס והמלון והמוזיאון על שם דונה גרציה.
כמו כן שימש כמנהל אומנותי בהפקת סרט תדמית לחברת החשמל בבימויו של ג'פרי איגר (כולל איורים לאנימציה), הכין תפאורות לחמש הצגות של תיאטרון "דור-בא" ליד בית רוטשילד בחיפה.
איורים וכתיבה בעיתונות וספרים
פז אייר שני ספרים: בשנת 1977 אייר את הספר "נופי ילדות", סיפורים, מינה מגל, הוצאת "רנסאנס", חיפה. בשנת 1991 אייר את "עובר חל"כ (חמרי לחימה כימיים), חיוכים מבעד למסכה", בהוצאת "פונדק".
בנוסף הוא כתב מאמרים מאויירים: בשנת 1981 פרסם כתבות ואיורים במוסף "קריאת ביניים" במעריב. בשנת 1990 פרסם סיפור מאוייר לנוער בעיתון "צ'ופר".
בשנת 2009 פז עיצב, צייר, כתב והפיק אלבום על שכונת בת גלים בחיפה, שיצא בהוצאה עצמית. בספר מצוירים בתי השכונה, רחובותיה וסימטאותיה לצד צילומים.
הוראת עיצוב
פז לימד את מקצועות העיצוב בדגש על התמחות בטיפוגרפיה, במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה במשך 42 שנים. בשנת 1976 התמנה כמרצה בכיר והחל משנת 1994 היה מנהל מקצועי של לימודי עיצוב גרפי במרכז ללימודי חוץ, במרכז האקדמי ויצו חיפה עד לפרישתו. בנוסף, הרצה במהלך 1993 בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון בחיפה בנושאי טיפוגרפיה, עיצוב בסיסי ופרזנטציה.
השתתפות בתערוכות רישום וציור
עבודותיו הוצגו בתערוכות שנתיות מטעם אגודת הציירים והפסלים בישראל. רישומים וציורים שלו מוצגים בגלריות בארצות הברית וקנדה.
עזרה לקהילה
פז התנדב כמעצב בפעילויות תיאטרון "דור-בא" בחיפה עד שנסגר בשנת 2010. הוא פעיל בהתנדבות כחלק מצוות לטיפוח ועזרה בשכונת בת גלים בחיפה, בה נולד וגדל, ועיצב קיר זיכרון ועבודות נוספות לנופלי בית הספר לקציני ים עכו.
רב חנא בר חנילאי
רב חנא בר חנילאי היה אמורא בבלי בן הדור השני והשלישי (המאות ה-3 וה-4 לספירה). תלמיד מובהק של רב הונא.
מקום מגוריו אינו מופיע בספרות חז"ל, אך מדברי התלמוד עולה כי עירו הייתה פרבר הסמוך לסורא, עירו של רבו רב הונא, והיא הייתה תחת אחריותו ההלכתית של רב הונא, שהיה רבה של סורא. לדעת רבי אהרן הימן מקום מגוריו היה מתא מחסיא, שנחרב בימיו ונבנה שוב בהמשך ימי האמוראים. מהתלמוד עולה שהיה אדם חשוב ומכובד, והוא אף מכונה 'אדם גדול' כלומר תלמיד חכם, הטרוד בשמועתו (כלומר, שראשו תפוס בלימודיו), אך לא מופיע כל דבר הלכה או אגדה ממנו. עם זאת, בתלמוד מופיעה קושיה שהקשה, וכן שאלה הלכתית ששאל את רבו רב הונא. בדברי ריא"ז הוא מתואר כצדיק "שהיה גומל חסדים ביותר".
אזכורו הבולט והמפורסם, הוא אודות מעשי הצדקה המיוחדים שלו, ועל ביתו שנחרב. בתלמוד בבלי מסופר על עולא ורב חסדא שהלכו יחד בדרך, ועברו על יד תל חרבות שהיה לפני כן ביתו של רב חנא בר חנילאי. לנוכח המראה נאנח רב חסדא. עולא, שהיה אמורא ארץ-ישראלי ונחותי, לא ידע את הרקע ושאל את רב חסדא על סיבת אנחתו. רב חסדא הסביר לו את סיבת האנחה, תוך פירוט תיאור מעשי הצדקה של רב חנא בר חנילאי בביתו:
במגבית צדקה שערך רב הונא, מופיעה השתתפותו באופן ייחודי מבין כל בני מקומו.
ציפור אלוהים שבשמים
ציפור אלוהים שבשמים (באנגלית: The Lord Lord Bird) הוא רומן משנת 2013 מאת ג'יימס מקברייד על הנרי שקלפורד, אדם משועבד, שמצטרף לג'ון בראון בתנועה לביטול העבדות של בראון. הרומן זכה בפרס הספר הלאומי לסיפורת בארצות הברית בשנת 2013 וקיבל ביקורות חיוביות מצד המבקרים.