cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קאם רדיש
קריירת מכללות
בשנת 2018 החל ללמוד באוניברסיטת דיוק, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה יחד עם שני השחקנים היחידים אשר דורגו לפניו ברשימות שחקני התיכונים המבוקשים ביותר ("Recruiting rankings") – זאיון ויליאמסון ואר. ג'יי. בארט. בעוד ויליאמסון ובארט עמדו בציפיות הגבוהות מהם והובילו את דיוק עם ממוצע של 22.6 נקודות למשחק (כל אחד), הציג רדיש יכולת מאכזבת כשקלע 13.5 נקודות בממוצע למשחק ב-35.6% קליעה מהשדה בלבד. גם הקבוצה עצמה אכזבה כשהודחה מטורניר אליפות המכללות כבר בשלב רבע הגמר (NCAA Elite Eight), לאחר שהפסידה מול אוניברסיטת המדינה של מישיגן בתוצאה 67–68. באפריל 2019 הודיעו ויליאמסון, בארט ורדיש על כוונתם לעזוב את האוניברסיטה כבר לאחר עונה אחת, ולהעמיד את עצמם לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירה ב-NBA
בדראפט ה-NBA 2019 נלקח רדיש על ידי אטלנטה הוקס בבחירה העשירית, אחרי חבריו ויליאמסון (בחירה ראשונה) ובארט (בחירה שלישית). ב-6 במרץ 2020 קלע רדיש שיא עונתי של 28 נקודות בהפסד קבוצתו מול וושינגטון ויזארדס. ב-13 בינואר 2022 הועבר בטרייד עם סולומון היל לניו יורק ניקס תמורת קווין נוקס. ב-9 בפברואר 2023 הועבר בטרייד משותף עם ארבע קבוצות לפורטלנד טרייל בלייזרס.
נציבות תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות
ב-19 בדצמבר 2021 מינה שר המשפטים גדעון סער את מנחם פינקלשטיין לעמוד בראשות הנציבות. המינוי לא יצא מיד לפועל בשל כהונתו של פינקלשטיין בועדת הבדיקה הממשלתית לאירוע בריחת האסירים הביטחוניים מבית הסוהר גלבוע. שר המשפטים גדעון סער נתן ארכה לפינקלשטיין לעיכוב בכניסתו לתפקיד, ובמקביל מינה ממלאת מקום. לאחר הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע העניק שר המשפטים יריב לוין ארכה נוספת לפינקלשטיין, אך לא האריך את כהונתה של ממלאת המקום, כך שעד ה-1 באפריל 2023, אז נכנס פינקלשטיין לתפקיד, היתה המשרה בלתי מאוישת. פינקלשטיין אייש את התפקיד בפועל ב-1 ביוני 2023.
רקע להקמת הנציבות
בעקבות ביקורת מצד גורמים שונים על התנהלות מערך התביעה המשטרתית והפרקליטות הודיע היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, על הכוונה להקים גוף רשמי שיפקח על פרקליטות המדינה, שיפעל כיחידה עצמאית במשרד המשפטים. ב-16 ביוני 2013 נחתם מסמך עקרונות על ידי שרת המשפטים ציפי לבני והיועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, להקמת נציבות הביקורת על מערך התביעה ומייצגי המדינה בערכאות, וזו החלה לפעול ב-1 באפריל 2014, בראשות השופטת בדימוס הילה גרסטל.
הנציבות כללה שני אגפים עיקריים:
בעקבות המלצות אלה הגישה הממשלה לכנסת את הצעת חוק נציבות תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות, התשע"ו-2016, וזו אושרה בכנסת ב-3 באוגוסט 2016, ובה הוסדרה פעילותה של נציבות תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות, כהמשכו של אגף תלונות פרטניות בנציבות הביקורת על מערך התביעה ומייצגי המדינה בערכאות.
.
תפקיד הנציבות
כל אדם הרואה עצמו נפגע ממעשה של מייצג המדינה בערכאות רשאי להגיש תלונה לנציבות. גם לשר המשפטים וליועץ המשפטי לממשלה נתונה סמכות להגיש תלונה לנציבות. לאחר הגשת תלונה על הנציב לבררה, אך קיימת סדרה של תנאים שבהתקיים אחד מהם אין לברר את התלונה. בין תנאים אלה:
הנציב רשאי לברר את התלונה בכל דרך שימצא לנכון והוא אינו כפוף לסדרי דין או לדיני הראיות. מצא הנציב שהתלונה הייתה מוצדקת, יודיע על כך למתלונן, לנילון ולממונה עליו. הנציב רשאי להמליץ לפני הנילון ולפני הממונה עליו על הצורך בתיקון ליקוי שהעלה הבירור ועל הדרך והמועד לתיקונו. מצא הנציב שהתלונה לא הייתה מוצדקת, יודיע על כך למתלונן, לנילון ולממונה עליו, ויציין את נימוקיו.
משפט ניוטון על עקומים סגורים
במתמטיקה, משפט ניוטון על עקומים סגורים (באנגלית: Newton's theorem on ovals) קובע שהשטח הנחתך על ידי קו ישר מתחום מישורי קמור אינו יכול להיות פונקציה אלגברית של המקדמים המגדירים את הישר.
אייזק ניוטון קבע את הטענה הזו כלמה 28 של החלק השישי של הכרך הראשון של ספרו פרינקיפיה, והשתמש בה כדי להראות שהמיקום של כוכב לכת במסלולו אינו יכול להיות פונקציה אלגברית של הזמן (לפי החוק השני של קפלר, השטח שמקצה הרדיוס ווקטור של הכוכב פרופורציונלי לזמן). בשל ההוכחה המחוכמת והפשוטה, המסתמכת במידת מה על הטופולוגיה של משטחי רימן (שיומצאו באמצע המאה ה-19), טענה זו לא התקבלה על דעתם של המתמטיקאים בני דורו של ניוטון, וגם אחר-כך עוררה מחלוקת. ניוטון ניסח את המשפט עבור "ovals", כלומר תחומים מישוריים קמורים, אבל לא הציג את ההנחות שלו לגבי העקום התוחם, ואף נדרש להבהיר אותן במהדורה השנייה של הספר. לייבניץ סבר שהלמניסקטה של ברנולי מהווה דוגמה נגדית למשפט, אבל זה מפני שהיא חותכת את עצמה. ארנולד ו-Vasilyev (ב-1989) הצביעו על כך שאם "oval" פירושו "עקום קמור וגזיר אינסופית", אז הטענה של ניוטון נכונה והטיעון שלו מכיל את הצעדים ההכרחיים של הוכחה ריגורוזית.
הטענה
הלמה של ניוטון (בתרגום מן המקור בלטינית) קובעת כדלקמן:
"לא קיים תחום (oval) אשר השטח הנחתך ממנו על ידי קו ישר ניתן לחישוב באופן אוניברסלי באמצעות משוואות כלשהן בעלות מספר סופי של איברים וממדים סופיים".
בשפה מתמטית מודרנית, ניוטון למעשה הוכיח את המשפט הבא:
"לכל תחום מישורי המוגבל על ידי עקום קמור וחלק (חלק פירושו גזיר אינסוף פעמים), שטח הגזרה הנחתכת מן התחום על ידי ישר שמשוואתו ax + by = c אינו יכול להיות פונקציה אלגברית של a,b,ו-c (הווה אומר, לא קיים פולינום F כך ש-, כאשר V הוא שטח הגזרה)."
כלומר לפי המשפט של ניוטון, אם קיימת פונקציה אלגברית של המקדמים המבטאת את השטח התחום במקטע של העקום, אז בהכרח יש לו נקודות סינגולריות (singular points) – נקודות שבהן הוא אינו חלק, אלא גזיר רק מספר סופי של פעמים.
כפי שניוטון הראה, הטענה נכונה אפילו אם מדובר רק בישרים העוברים דרך הראשית. במקרה כזה הישר מוגדר על ידי הזווית שלו ביחס לציר ה-x, והלמה קובעת ששטח הגזרה אינו פונקציה אלגברית של קוסינוס הזווית. אם מניחים שהעקום עצמו מוגדר על ידי משוואה אלגברית, אז נקודת החיתוך של הישר עם העקום היא פונקציה אלגברית של המקדמים, ואז אפשר לנסח את הטענה גם כך: "שטח הגזרה, עם בסיס קבוע, אינו פונקציה אלגברית של הנקודה הקובעת את הגזרה". זהו הניסוח שהיה נחוץ לניוטון על-מנת להראות שאין קשר אלגברי בין הזמן לבין מקומו של כוכב לכת במסלולו.
לדוגמה, הלמה של ניוטון קובעת ששטח הגזרה של עיגול אינו תלוי אלגברית בקוסינוס הזווית של הגזרה. אכן, שטח הגזרה פרופורציונלי לזווית עצמה, והקוסינוס באמת אינו פונקציה אלגברית של הזווית.
ההוכחה של ניוטון
ניוטון קבע את ראשית הצירים P כנקודה פנימית של העקום, והתבונן בספירלה של הנקודות (r,θ) בקואורדינטות פולריות אשר המרחק שלהן r מ-P הוא השטח המוקצה מהעקום הקמור על ידי הגזרה התחומה בקווים הישרים היוצאים מ-P בזוויות 0 ו-θ. בכל פעם שהישר מסתובב ועובר סיבוב שלם, השטח המצטבר גדל בקבוע. אם כך, עבור כל שיפוע m של ישר y = mx (העובר דרך P), יש לספירלה הזאת אינסוף נקודות חיתוך עם הישר הזה, ולכן r לא יכול להיות פונקציה אלגברית של m. זה נובע מהסתכלות על (r(m כעל פונקציה רב-ערכית - פונקציה היא אלגברית אם ורק אם הפונקציה ההופכית לה היא אלגברית, וכיוון שהפונקציה (ההופכית) (m(r מקבלת כל ערך אינסוף פעמים, יש לה מספר אינסופי של שורשים. אולם לכל פונקציה פולינומית מספר השורשים שלה לא יכול לעלות על הדרגה של הפולינום, ולכן השטח שנחתך על ידי ישר כלשהו לא יכול להיות פונקציה אלגברית של המקדמים של הישר.
כהערת שוליים יש לציין שבטיעון המקורי שלו ניוטון הגדיר את הספירלה כעקום הנוצר על ידי נקודה הנעה לאורך ישר המסתובב בקצב קבוע סביב נקודה, ובקצב תנועה רדיאלי שפרופורציונלי ל- כאשר R(\theta) הוא אורך הרדיוס מנקודה P בזווית θ בעקום המקורי. הגדרה זו שקולה לגמרי להגדרה הקודמת (r(\theta) הוא בדיוק שטח הגזרה בעקום המקורי), אולם קל יותר להבין בה מדוע הטיעון הזה לא יכול לשמש להוכיח למשל ש-r(\theta) לא אלגברית - \theta היא פונקציה מונוטונית עולה, והיא לא חוזרת לערכה ההתחלתי בכל פעם שהישר משלים סיבוב של 2\pi רדיאנים, וזאת בניגוד לשיפוע, שערכו כן מחזורי. אם ניקח למשל הדוגמה של מעגל, אז אם מגדירים את \theta כך שתחזור לערכה ההתחלתי אחרי סיבוב שלם, גם השטח יחזור לערכו ההתחלתי, שכן d\theta יהיה שלילי בנקודת הקפיצה, כך שלא ניתן לטעון לאי תלות אלגברית.
ניוטון הראה לפיכך שמהסגירות והחלקות של העקום נובעת אי תלות אלגברית שלו בשטח שמוקצה על ידי ישר עם פרמטרים מסוימים. הדרישה לחלקות העקום היא הכרחית - הטענה שקיום אינסוף שורשים גורר אי אלגבריות נובעת מהחלקות של הפונקציה; אחרת הספירלה עשויה להיות איחוד אינסופי של חתיכות של עקומים אלגבריים שונים. זה מה שקורה במגוון הדוגמאות הנגדיות למשפט של ניוטון בעבור עקומים לא חלקים. לדוגמה, בלמינסקטה של ברנולי, שטח הגזרה (המוגבל בין העקום, ציר ה-x והישר המחבר את הראשית עם הנקודה (x,y)) הוא , שהיא פונקציה אלגברית! במקרה זה ההוכחה אינה תקפה, משום שכאשר הישר מסתובב, ערך השטח עובר לענף אנליטי אחר של הפונקציה, היות שהעקום אינו חלק בראשית.
Game Cache File
Game Cache File (בקיצור: GCF; בשמו הקודם: Grid Cache File) הוא פורמט קבצים היסטורי ששימש כקובץ ארכיון שנמצא בשימוש בתוכנת הסטים שבו מאוחסנים קובצי משחקי Steam רשמיים. קובצי GCF יכולים להיות משותפים בין משחקים (לדוגמה: הקובץ half-life.gcf משמש בכל משחקי המנוע GoldSrc) ומאוחסנים בתיקייה Steam\SteamApps (ספריית ברירת המחל למשחקי Steam).
כאשר קובץ GCF נוצר או מתעדכן, שטח האחסון שנדרש נשמר באופן מיידי, וזאת כדי למנוע פיצול חלקים של הקובץ בכונני HDD. תהליך זה יכול להיות איטי, ואפילו לגרום לקיפאת תוכנת הקליינט של סטים במחשבים ישנים וחלשים.
קובצי GCF אינם יכולים להשתנות, ואם כן, תוכנת ה-Steam מתקנת זאת באופן מיידי על ידי סנכרון הקובץ מול השרתים של Steam. אף על פי כן, ניתן לראות את תוכנם. אדם המכנה את עצמו "Nemesis" פיתח ספרייה בשם HLLib, שבין השאר יכולה לקרוא קובצי GCF ואף לחץ את תוכנם וכן פיתח את התוכנה GCFSpace אשר משתמש בספרייה זו. VTFEdit היא תוכנה נוספת אשר יכולה לקרוא קובצי GCF גם כאשר תוכנת ה-Steam רצה, אך כוללת מספר מגבלות. קיימת גם תוכנה בשם VTF Explorer אשר יכולה לקרוא קבצים אלו, לחלץ את תוכנם ואף לאסוף מידע טכני על קובצי GCF שהורדתם לא הושלמה.
ב-2013, בעקבות עדכון המכונה "SteamPipe", הפורמט נזנח לטובת פורמט קבצים חדש בשם Valve Package (VPK).
הערות שוליים
Steam (software)
דין הלר
ביוגרפיה
הלר נולד בקאסטרו וואלי שבמחוז אלמידה, קליפורניה, ובגיל צעיר עבר להתגורר עם משפחתו בקרסון סיטי שבנבדה. הוא סיים את לימודיו התיכוניים ב-1978 והמשיך ללימודי תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת דרום קליפורניה ב-1985, והתמחה באנליזה ביטחונית ופיננסית. בשנים 1983–1988 עבד כסוכן מניות בבורסה בסן פרנסיסקו.
ב-1990 נבחר הלר לבית המחוקקים של נבדה. לאחר מכן נבחר ב-1994 למזכיר המדינה של נבדה, ושירת בתפקיד זה עד שנת 2007. בשנים 2007 - 2011 שירת בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השני של נבדה.
במאי 2011 מונה על ידי המושל בריאן סנדובל לרשת את מושבו של הסנאטור הפורש ג'ון אנסיין. ב-2012 הוא נבחר לכהונה מלאה, ושירת את נבדה יחד עם הסנאטור הבכיר הארי ריד. כחבר סנאט תמך ביוזמתו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה, שעליה הכריז בדצמבר 2014, לנרמול היחסים הדיפלומטיים בין קובה לארצו, ואף היה חבר במשלחת של הקונגרס לקובה, בה נכחו גם הסנאטורים פטריק ליהי ובן קרדין.
הלר נשוי ואב לארבעה ילדים.
ספר איוב
סֵפֶר אִיּוֹב הוא החלק השלישי בקובץ כתובים מתוך התנ"ך (ישנה מחלוקת בחז"ל לגבי הסדר, והאם הספר הוא השלישי). גיבור הספר הוא איוב, שבשל יראת חטאו המופלגת נקלע להתערבות בין האל לשטן באשר לגבולות אמונתו וצדקתו. סיפור המסגרת עוסק בסדרה של אסונות הניחתים על איוב, ולב הספר מכיל שיחות בין איוב לרעיו. שיחות אלו כתובות בשירה, ומשתייכות לסוגת ספרות החכמה המקראית. הספר נחשב לאחת הדוגמאות המוקדמות ביותר לעיסוק בתורת הגמול, ויש לו מקום מיוחד בתאודיציה היהודית והנוצרית גם יחד.
כתיבת ספר איוב מיוחסת בתלמוד למשה רבנו.
מבנה הספר
בספר שני  חלקים עיקריים: סיפור המסגרת ותיאור הוויכוח. בין החלקים ישנם הבדלים בולטים – המסגרת הסיפורית קלה להבנה ומציגה את איוב כצדיק, בעוד הוויכוח כתוב בשפה שירית, קשה להבנה, ושם בפי איוב טענות הגובלות בכפירה.
ההבדל הגדול היה ידוע כבר לבעלי המסורה שקבעו למסגרת טעמים רגילים, ואילו לוויכוח טעמי אמ"ת. ההבדלים אף גרמו לכמה חוקרים לטעון שסופרים שונים כתבו את החלקים, אולם הם לא הגיעו להסכמה האם השירים נכתבו כהרחבה לסיפור, הסיפור נכתב כמסגרת לשירים קדומים או שעורך מאוחר חיבר שתי יצירות שונות. בספר 1,070 פסוקים.
סיפור המסגרת – פתיחה
פתיחת הסיפור מתארת את איוב, איש צדיק וירא אלוהים באופן מיוחד אשר ישב בארץ עוץ, והתברך בבנים ובנות ובעושר רב. מכאן עובר המספר לתאר את המתרחש בשמיים באותה עת – בני האלוהים מתאספים לפני ה' ובהם השטן, האלוהים מפנה את תשומת לבו של השטן לצדקתו הגדולה של איוב, וזה מגיב כי צדקתו של איוב נובעת מגורלו הטוב, אך אם יסבול מעט תסור ממנו יראת ה'.
אלוהים מחליט לבחון את אמונתו של איוב ומאפשר לשטן להמיט עליו אסונות בזה אחר זה. תחילה הוא מאבד את כל אשר מסביבו – רכושו, עבדיו ואף ילדיו, אך לאחר שהוא ממשיך באמונתו וצדקותו, אלוהים מתיר לשטן לפגוע אפילו בגופו של איוב, ואיוב עצמו לוקה בשחין. אשת איוב בראותה דברים אלו מסיתה אותו לקלל את האל על כך לפני מותו, ויש הרואים בכך חלק מהניסיון של איוב, אולם איוב משיב לה:
אז מגיעים אל איוב שלושת רעיו, אליפז התימני, בלדד השוחי וצופר הנעמתי כדי לנחמו.
הוויכוח עם הרעים
עיקר ספר איוב הוא הוויכוח הפיוטי בין איוב לבין רעיו. פתיחת הוויכוח היא בהתמרמרותו של איוב, המקלל את היום בו נולד ומייחל למות. דבריהם של הרעים מהווים תגובה לכך, אך תוכן טענותיהם לא ברור דיו ויש לגביו פרשנויות שונות ומגוונות. עם זאת ניתן לזהות מספר קווים בולטים במענה הרעים.
הטענה הבסיסית של הרעים כנגד איוב היא כי האל שופט את העולם בצדק, ולא ניתן כלל לערער אחריו. אם נענשת, אומר אליפז, אין ספק כי חטאת, אחרת אלוהים לא היה פוגע בך. כאשר איוב מתעקש על צדקתו, הרעים מעלים את הטענה כי אין אדם הצדיק לפני ה', וכל אחד הוא בגדר חוטא הראוי לעונש, אך איוב אינו מקבל גם את הטענה הזו שכן הוא לא מוכן לקבל שצדיק כמותו יקבל עונש כה חמור.
תחילה מתנהל הדיון בשלווה יחסית, כאשר הרעים רומזים לאיוב שכדי להנצל ממצבו הוא צריך לתקן את דרכיו. תפיסה זו היא התפיסה המקובלת במקרא, אך איוב טוען שכאן המקרה שונה, הן בשל עוצמת העונש והן בשל צדקתו המיוחדת. עם התקדמות הדיון הרוחות מתלהטות ומתפתח ויכוח סוער. לאחר שצופר, בסוף מחזור הוויכוחים הראשון, תוקף את ביטחונו העצמי של איוב וטוען כי אינו יכול לדעת את דרכי ה': מתפרץ איוב לראשונה ואומר:
המחזור השני מלווה כולו במתח האישי שנוצר בין איוב לרעים, ואיוב מגלה דרישה נוספת: כלומר, גם אם הייסורים הללו הגיעו לו בצדק, ואיוב הרי עדיין מאמין בצדקת ה' למרות חוסר הבנתו, הרי שמן הראוי כי יוסבר לו מהשמים מדוע סבל בצורה זו.
מענות אליהוא
אליהוא בן ברכאל הבוזי קובל על הרעים שאינם מצליחים לענות לאיוב ומנסה להשיב לאיוב בעצמו. הם טוענים שהוא חטא אך לעומתם איוב מעיד על עצמו שלא חטא כלל ואפילו צדיק הוא. אליהוא טוען שאיוב אמנם לא חטא ואף על פי כן הוא מתייסר וזאת בשל חשבונות שהרבה יותר רחבים ועמוקים מדעתנו. אליהוא מציב את איוב ללא מענה שהרי לעומת הרעים שטענו שחטא, שזה שקר, אליהוא מקבל את טענת איוב אלא שמותיר אותו בשאלה "למה זה קרה".
מענות אלוהים
לאחר נאומי אליהוא מופיע האלוהים עצמו. תחילה הוא מראה לו שאינו יודע דבר על שלטון ה' על פני האדמה.
בנאומי ה' מתוארים סדרי עולם הטבע ובעלי החיים. אחר כך מוקדש פיוט נוסף לתיאור עוצמתן של שתי חיות כבירות: הלווייתן ובהמות.
סיפור המסגרת – סיום
בסופו של הספר פונה בכעס ה' לרעים: ואומר להם כי יכפר להם רק אם איוב, שנפגע מהתנהגותם בוויכוח יתפלל למענם. הם אמנם עושים כך, איוב מתפלל למענם ורק לאחר תפילתו הוא עצמו נענה ומקבל פיצוי רב תמורת כל אשר איבד.
המספר מתאר את שובם של רעיו ומשפחתו שנטשוהו ואת הפיצוי שהוא מקבל מה': , היו לו בנים ובנות אשר, ובסופו של דבר.
טעמי המקרא בספר
איוב הוא אחד מספרי אמ"ת (איוב-משלי-תהילים), ולפיכך טעמיו שונים מטעמי המקרא שברוב ספרי התנ"ך. הטעם המפסיק החשוב ביותר בכל התנ"ך הוא סוף-פסוק, וכך גם באיוב. הטעם המפסיק השני בחשיבותו בספרי התנ"ך הוא האתנח/אתנחתא, אלא שבספר איוב, כמו בתהילים ובמשלי, הטעם "עולה ויורד" גדול בכוח פיסוקו מאתנח/אתנחתא. כמו כן, באיוב יש חמישה סוגים של רביע, לעומת רוב ספרי התנ"ך בהם יש סוג אחד של רביע והוא נחשב כמפסיק משנה. חמשת סוגי הרביע בספרי אמ"ת: רביע סתם, רביע מוגרש, רביע גדול, רביע קטן ורביע מוגרש בלי גרש.
מעטים החזנים והאנשים הבקיאים בטעמי ובניגוני ספר איוב, ומעטות עוד יותר העדות ששימרו את המנגינה המקורית של הספר. אחת העדות ששימרה את הניגון היא יהדות בבל (עיראק), שנוהגת לקרוא את שני הפרקים הראשונים במנגינה של ספרי הכתובים, ואילו מפרק ג', פסוק ב' והלאה, כאשר מתחילות הקינות, קוראים במנגינה המיוחדת לספר איוב. מפרק מ"ב, פסוק ז' (סיום הקינות) חוזרים למנגינה של הכתובים.
יש נוהגים לקרוא את ספר איוב בבתי-הכנסיות בתשעה באב, לאחר התפילה.
איוב בפרשנות המסורתית
בספרות חז"ל מועלות כמה וכמה דעות באשר לזמן שבו חי איוב: זמנו של אברהם, זמנו של משה, תקופת המרגלים, תקופת השופטים או תקופת מלכות אחשוורוש. מועלה אפשרות נוספת, לפיה "איוב לא היה ולא נברא, אלא משל היה" – מפאת ריבוי הדעות על זמנו של איוב, מן הראוי להניח שלא התקיים במציאות אלא היה משל בלבד.
כמו כן, ישנה מחלוקת תנאים האם איוב היה יהודי.
בתלמוד הבבלי, מסופר שרבי יוחנן, שהיה מלומד בייסורים וכנראה עסק רבות בספר איוב, היה אומר לאחר הלימוד בו:.
ספר איוב אינו נותן תשובה ברורה וחד משמעית לשאלת סבל הצדיק. ייסורי איוב נובעים לכאורה מהתערבות בין אלוהים לשטן על יכולתו לעמוד בניסיון, אך הסבר זה בדרך כלל לא התקבל כעיקרי.
לדעת הרמב"ן ספר איוב מרמז לרעיון גלגול הנשמות שהוא הפתרון האמיתי לבעיית השכר והעונש. לעומתו, נאמר כי רעיון העולם הבא אינו מוזכר בשום מקום בספר בצורה מפורשת, ואיוב אף דוחה את הרעיון שיש תקווה לאדם לאחר מותו (למשל: )
לפי פרשנות אחרת אין ספר איוב מתיימר להציע הסבר תאולוגי לבעיית "צדיק ורע לו", אלא להצביע על גדולת האל בטבע, כפי שהיא משתקפת בתיאורים שבסוף הספר, ולהוכיח באמצעותה שכל ניסיון להסבר פילוסופי-תאולוגי, לא יצלח (כפי שלא התקבלו דבריהם של רעי איוב) ובכל מקרה על האדם לחוש תחושת שפלות וענווה מול רוממותו של האלוהים. המענה לייסורים אינו הסברים וטענות למיניהם, אלא החוויה שבחשיפה לגדולת האלוהים. דבר זה מתבטא בדברי איוב לאחר שאלוהים נגלה אליו "מן הסערה":.
דעת הרמב"ם במורה נבוכים ש"פרשת איוב היא פרשה מופלאה, עניינים שבכבשונו של עולם", ושעוץ הוא מלשון עצה קרי, עצה שהספר רוצה לתת לך. לדעת הרמב"ם כל רעי איוב מסמלים את ההשקפות השונות בדבר שכר ועונש:
איוב בפרשנות הביקורתית
הסברה המקובלת היא שסיפור המסגרת והחלקים השיריים של איוב נתחברו בידי מחברים שונים, כאשר השירה היא עתיקה יותר המתייחסת למסורת ספרות החוכמה של המזרח הקדום ואילו סיפור המסגרת נוסף מאוחר יותר כדי להעניק הקשר לשירה ולחתום במבט אחר על שאלת צדקת האל מזו שהשירה מספקת. הפרשנות הביקורתית שמה את ליבה לכך שיש מילים רבות בספר איוב שמשמעותן אינה ברורה, ושאין להן מקבילות במקרא. פתרון רדיקלי לקושי זה הוא ההנחה שהספר תורגם מארמית (רעיון שהועלה כבר על ידי ר' אברהם אבן עזרא), ובמקומות רבים נעשה התרגום ברשלנות. למשל הביטוי הקשה פירושו "אכלא בעי (יבקש אוכל בארמית), ישלח יד". כתב-יד ממגילות מדבר יהודה של תרגום ארמי לאיוב עשוי להחליש את הטענה הזו, שכן נראה שמדובר בתרגום שנעשה מן המקור העברי. הארמיזמים בשירה עשויים להעיד על הקשר בינה לבין חיבורי חוכמה מן המזרח הקדום, וכן על קדמותה.
את חוסר הבהירות וחוסר העקביות שבתשובות הרעים ובמענה איוב, יש להסביר, לדעת כמה חוקרים, בכך שהטקסט המקורי הורכב מחדש לפי עקרונות של דמיון צורני יותר מאשר רציפות שבתוכן.
חוקרי מקרא, דוגמת דייוויד נואל פרידמן ואד גרינשטיין עסקו בניסיון פילולוגי לשחזר את המשמעות המקורית של המילים היחידאיות והסתומות תוך פנייה למקבילות מלשונות שמיות עתיקות אחרות. אחרים עסקו בעיצוב הספרותי של הסיפור, למשל יאירה אמית המפרשת את סיפור המסגרת בראי סיפור עקידת יצחק. הרבדים השונים של הספר מאפשרים חרך הצצה להתפתחות ולשינויים של מסורת "ספרות החוכמה" בקרב עם ישראל בעת העתיקה. סוגיות אמוניות אלה נלוות לשאלת השכר והעונש בספרות הדויטרונימיסטית ובמהפיכה האמונית שחלה בעקבות גלות בבל, כפי שמשתקף בספר יחזקאל, פרק י"ח, וממשיכות להתפתח מאוחר יותר, כפי שניתן לראות גם מהחיבור החיצוני צוואת איוב.
מחקרים משווים הצביעו על דמיון פנומנולוגי לסיפור דומה במיתולוגיה ההודית.
השפעות זרתוסטראיות
בספר איוב מופיעה דמותו של השטן וישנן טענות כי דמות זו נכנסה לסיפור בהשפעת דת הזרתוסטרה. טענה זו מתבססת על אחדים מחוקרי ביקורת המקרא, לפיהם ספר איוב שייך לספרי תקופת בית שני, וככזה נכתב לאחר שיבת ציון. בהיותם בגלות בבל, נחשפו הגולים היהודים להשפעות תאולוגיות שונות מעמי הסביבה, ואחת מן ההשפעות הבולטות הייתה השפעתה של דת הזרתוסטרה שמילאה תפקיד מרכזי בבבל ובפרס של אותה התקופה.
האמונה הזרתוסטרית מתייחסת רבות לחלוקת העולם לכוחות הטוב והרע, האמת והשקר. זרתוסטרה העמיד את מאבק הטוב והרע כנדבך מרכזי בתאולוגיה הזרתוסטרית וניתן לזהות דמיון בין רעיון זה לבין הופעתו של השטן בספר איוב והדיאלוג אותו הוא (השטן) מקיים עם האל. עם זאת, הדמיון מבליט את השוני וניתן לראות כיצד מתמודדת היהדות המונותאיסטית עם התאולוגיה הזרתוסטרית, שכן בספר איוב השטן כפוף לאל, ואינו שווה לו. זהו הבדל מרכזי מן התפיסה הזרתוסטרית, בה הטוב והרע שווים ביניהם ומנהלים מאבק תמידי.
'איוב' בספרות המזרח הקדום
בני דמותו של איוב המקראי מופיעים בספרות המזרח הקדום כדוברים במזמורים מהסוגה הספרותית 'הצדיק הסובל', שתחילתם כבר בתקופה השומרית. הדובר טוען במזמורים כי היה נאמן לאל ולחוקיו אך האל העניש אותו ללא כל סיבה או הצדקה. במזמור התפילה השומרי 'תחינה לאל יהיה אשר יהיה' טוען המתפלל כי האלים הטילו עליו עונש כבד והוא אינו מבין מדוע: "לא אדע העוונות אשר עשיתי, לא אדע החטאים אשר חטאתי, לא אדא התועבה אשר אכלתי, לא אדע הקדשים אשר רמסתי". הוא מבקש את עזרת חבריו אך היא לא מגיעה: "אבקש – איש לא יאחז בידי, אבכה – איש לא יעמוד לימיני, אשא קינה – אין שומע לי.. חשכו עיני". המתפלל מבקש מהאל כי יניח לו היות שבני האדם אינם מבינים דבר: "בני אנוש סכלים, לא ידעו מאומה. בני אדם, כל הנקרא בשם – מה יידעו? אם הרעו, אם היטיבו – לא ידעו מאומה". הוא מבקש מהאל שיסלח לו על חטאיו, גם אם אינו יודע במה חטא: "שא -נא לעוונותי ואגידה תהילתך, ישקוט נא לבך למעני, כלב אמי יולדתי".
איוב בדת הדרוזית
בדת הדרוזים ישנו חג, הנקרא "יום איוב" ובמרכז בחליפות "עות'מאן" נמצא הר, הנקרא הר איוב. על פי המסורת העות'מאנית-אבאדית איוב היה איש עשיר בן עות'מאן, אשר לפתע תקפה אותו מחלה לא מוסברת וחשוכת מרפא שגרמה לטפילים לצאת מעורו. בני עירו ביקשו ממנו להתרחק על מנת שלא ידביק אותם במחלה והוא עלה לבדו על ההר שמאוחר יותר נקרא על שמו והעביר את ימיו ולילותיו בתפילות לאל שירפא אותו מיסוריו, כאשר אשתו מעלה לו מדי ערב אוכל. לאחר תקופה ארוכה נענה האל לתפילותיו של איוב ורפא אותו. כשהגיעה אשתו, לא זיהתה את הגבר הצעיר והבריא שבא אליה במקום בעלה הזקן והחולה. איוב ספר לה את אשר קרה לו והם חזרו יחד אל העיר.
אף איי או שוורץ
אף-איי-או שוורץ (באנגלית: FAO Schwartz) הייתה חנות צעצועים בארצות הברית, שפעלה משנת 1862 עד שנסגרה ב-2015. החנות הייתה מפורסמת במיוחד בזכות חיות הפרווה בגודל אמיתי שהוצעו בה למכירה, לצד בובות, משחקים וצעצועים. היא הייתה ממוקמת בשדרה החמישית בניו יורק.
היסטוריה
החנות נוסדה בעיר בולטימור בשנת 1862 תחת השם "בזאר הצעצועים" (Toy Bazaar) על ידי מהגר גרמני בשם פרדריק אוגוסט אוטו שוורץ. שוורץ ואחיו מכרו בחנות עודפים של צעצועי איכות מחנות אחרת, ועד מהרה פתחו חנויות נוספות גם בפילדפיה ובבוסטון. ב-1870 פתח שוורץ בניו יורק את החנות "בזאר הצעצועים של שוורץ" (Schwartz Toy Bazaar) בשדרות ברודוויי, וב-1880 העביר את החנות אל כיכר יוניון. בשנת 1897 התרחבה החנות, והעיתון הניו יורק טיימס הכתיר את שוורץ כ"מוכר הצעצועים הגדול ביותר בעיר".
החל משנת 1869 ומדי שנה נערכה בחנות תערוכת צעצועים לקראת חג המולד, ומאז 1876 פרסמה החנות מדי שנה קטלוג של מתנות לחג. ב-1896 הכתיר שוורץ את חנותו בתור "המפקדה של סנטה קלאוס". שם החנות הפך לשם בו היא מוכרת עד היום בזכות מודעות שפרסם שוורץ בעיתונות, ובהן צירף את ראשי התיבות של שמו לשם החנות. לשדרה החמישית הגיע שוורץ ב-1931, אך רק בשנת 1986 עברה החנות למיקומה הנוכחי בבניין ג'נרל מוטורס, בפינת רחוב 58 והשדרה החמישית.
בשנת 1963 מכרה משפחת שוורץ את החזקותיה בחנות, שהחליפה מאז כמה בעלים. בשנות ה-90 רכשה את המותג חברה הולנדית, שהרחיבה את פעילותה ופתחה 42 סניפים נוספים ב-40 מיקומים נוספים. 18 מבין סניפים אלה נסגרו בשנת 2001, ובשנת 2003 הכריז המותג FAO Schwartz על פשיטת רגל, וחנות הדגל בניו יורק נסגרה בתחילת שנת 2004. לקראת סוף השנה נפתחה החנות מחדש, ובשנת 2009 נרכשה שוב על ידי רשת "טויס אר אס".
חנות הדגל בניו יורק
FAO Schwarz הייתה ידועה במבחר הגדול של חיות הקטיפה ובפסנתרי הרצפה אותם היא מוכרת, גרסאות מוקטנות של פסנתר הרצפה שהופיע בסצנה המפורסמת בסרט ביג, בכיכובו של טום הנקס. בחנות מוצעים למכירה גם כמה פריטי יוקרה כמו למשל כדורגל שולחן שכל השחקנים בו הן בובות ברבי, ומחירו 25,000 דולר. מרבית הצעצועים בחנות נושאים את שם המותג של שוורץ, אך לצידם נמכרים גם צעצועים אחרים של חברות הצעצועים המובילות בעולם.
לצד הצעצועים נמכרים בחנות גם מגוון עצום של ממתקים – דובי גומי, סוכריות נחש, שוקולדים ופאדג'. מאז שנת 2011 מתפרשת מחלקת הממתקים של החנות על פני קומה שלמה, שעוצבה במיוחד עם דוכני תצוגה וגרסאות ענק של הממתקים האהובים.
ביולי 2015 פורסם שעקב מחיר השכירות היקר במנהטן ומיעוט הקניות המבוצעות בה בפועל, מפסידה החנות כסף והיא תיסגר.
הלוגו
הלוגו של החנות השתנה לאורך השנים וכלל דוב צעצוע, קוביות, חייל צעצוע, סוס נדנדה ושעון מצויר. ב-2010 עוצב מחדש הלוגו בצבעי אדום וכסף, שמבליטים את ראשי התיבות של מייסד החברה, שוורץ, ולצידו הקמע החדש של החנות, שזכה לשם "וויט".
התחרות על שם המלכה אליזבת
התחרות על שם המלכה אליזבת (בפלמית: Koningin Elisabethwedstrijd, בצרפתית: Concours Musical International Reine Elisabeth) היא תחרות לנגנים בראשית דרכם, המתקיימת בבריסל, בלגיה. התחרות נקראת על שם אליזבת מבוואריה, מלכת הבלגים. זו תחרות לכנרים (החל ב-1937), לפסנתרנים (החל ב-1938), זמרים (החל ב-1988) ולצ'לנים (החל ב-2017).
מאז היווסדה נחשבת התחרות ע"ש המלכה אליזבת לאחת התחרויות המאתגרות והיוקרתיות ביותר לנגנים. בשנת 1957 הייתה תחרות המלכה אליזבת בין החברות המייסדות של הפדרציה הבינלאומית לתחרויות מוזיקה.
אז'ן איזאיי, כנר וירטואוז בלגי, רצה לייסד תחרות מוזיקה בינלאומית לוירטואוזים צעירים, שתשמש חלון-ראווה לכישרונותיהם, אך הוא מת לפני שהספיק להוציא לפועל את כוונתו. המלכה אליזבת, פטרונית אמנויות וידידה קרובה של איזאיי, ייסדה את התחרות לזכרו בשנת 1937. היוקרה של איזאיי והערצת בית המלוכה הבלגי, המלך אלברט הראשון והמלכה אליזבת, כגיבורי מלחמת העולם הראשונה, היו ערובה להצלחת התחרות הראשונה למשוך אליה מספר רב של מתחרים.
ארכוזאורומורפה
ארכוזאורומורפה (שם מדעי: Archosauriformes; באופן מילולי: "צורות לטאה שליטות") הוא ענף של זוחלים קדומים דיאפסידים, אשר התפתחו מקבוצת הזאוריה והם כוללים את הזוחלים אשר התפתחו לארכוזאורים, בהם התנינאים, העופות והדינוזאורים, לעומת הדמויי הלפידוזאורים, אבות הלפידוזאורים הכוללים את הקשקשאים ומחודקי הראש וכן לעומת קבוצת ה-Pantestudines שהתפתחה אולי לצבים ולזאורופטריגיים.
מינים אלה התקיימו החל מסופו של הפרם ושגשגו במהלך עידן המזוזואיקון. לאחר הכחדת הקרטיקון מרבית הקבוצות נעלמו ורק הארכוזאורים נותרו. רבים מהם גדלו וחלקם הפכו לאוכלי צמחים בעוד אחרים נטו להיות טורפים גדולים. אחדים מהם כמו השרוביפטריקס גידלו קרומי עור שאיתם דאו מהענפים.
עונת 2000 בגביע ליברטדורס
עונת 2000 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-41 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-15 בפברואר 2000 ותחרות הסתיימה ב-21 ביוני 2000. בתחרות השתתפו 34 קבוצות מ-10 מדינות חברי הארגון ומקסיקו.
התחרות הסתיימה בניצחון של בוקה ג'וניורס בפעם השלישית בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות
לאחר השלב המוקדם בו העפילו לשלב הבתים נציגי מקסיקו (נציגי ונצואלה הפסידו) בשלב הבתים של התחרות השתתפו 32 קבוצות:
בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-8 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. החל משלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט.
במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות הקבוצות ביצעו סדרת בעיטות עונשין.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.
יהודה אידל שרשבסקי
יהודה אידל שרשבסקי (1804 – 1866) היה ממשכילי וילנה, סופר, חוקר ומורה לתלמוד וספרות רבנית בבית המדרש לרבנים בווילנה.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1804 לאביו בנימין שרשבסקי. למד אצל הרב יעקב מאיר מיאלאווקא ולאחר מכן עבד כמנהל חשבונות בבתי מסחר. בשנת תרי"ב (1852) החל לעבוד כמורה בבית המדרש לרבנים בווילנה. בשנת 1866 נסע לקובנה ומת שם מחולירה ביום הכיפורים. הוא נקבר בקובנה ונספד על ידי הרב יצחק אלחנן ספקטור. הניח בן, אליהו, שלימד גם הוא תנ"ך.
פרסם מאמרים עם ביאורים למילים, פסוקים ועניינים בתנ"ך. כן פרסם מאמרים נגד מנהגים שלא ישרו בעיניו כמו שימוש במגן דוד בבתי כנסת, הצבת ציורים ופסוקים נוספים על שלטי השויתי ותפילות למלאכים, כמו האמירה בברית מילה: "אליהו מלאך הברית הנה שלך לפניך עמוד על ימיני וסמכני".
קישורים חיצוניים
מכתביו:
Image macro
Image macro מתייחס בתרבות האינטרנט לתמונה המכילה תצלום או ציור אשר עליה שולבה באופן דיגיטלי כותרת מצחיקה, הכתובה בדרך כלל באנגלית קלוקלת. תמונות Image macro הן סוג של מִם אינטרנט.
תמונות ה-Image macro נפוצות במיוחד באתרי פורום באינטרנט כאשר הן משולבות בפוסטים בדרך כלל כתגובה ישירה והומוריסטית לדבר מה שנכתב בדיון מתמשך.
אטימולוגיה
מקורו של המונח "Image macro" הוא מאתרי פורומים באינטרנט. השם נבע מכך שבתחילה המונח "מאקרו" התייחס לטקסטים קצרים אותם המשתמשים יכלו להזין בתוכנת הפורום על מנת שהטקסט ישולב באופן אוטומטי לאחת ממספר תמונות שונות.
החל משנת 2007, כאשר תמונות ה-Lolcat (סוג מסוים של תמונות Image macro המכילים תצלומים של חתולים יחד עם כותרות מצחיקות) החלו להפוך פופולריים במיוחד באינטרנט, ובעקבות כן הפופולריות של תמונות ה-Image macro גדלה במידה מהותית גם כן.
I'm Only Sleeping
I'm Only Sleeping (בתרגום לעברית: אני רק ישן) הוא שיר רוק פסיכדלי של להקת הביטלס מאלבומם Revolver שיצא ב-1966. בארצות הברית ובקנדה, השיר היה אחד מהשלושה שקפיטול רקורדס הוציאו מהאלבום והוסיפו ל-Yesterday and Today שיצא חודשיים לפני Revolver. השיר נכתב על ידי ג'ון לנון והקרדיט ניתן ללנון-מקרטני. השיר כולל סולו גיטרה חשמלית הפוך שמנוגן על ידי ג'ורג' האריסון, וזו הפעם הראשונה שנעשה שימוש בכזו טכניקה. לנון אמר על הסולו "זו הייתה הפעם הראשונה שבה משתמשים בהקלטה של גיטרה הפוך. לפני המי, לפני הנדריקס, לפני כולם".
רקע והשראה
הטיוטה הראשונה של לנון עבור מילות השיר, שנכתבה על גבו של מכתב ב-1966, מציעה שהוא כתב על השמחה שבלהישאר במיטה ושהפרשנות הנפוצה שמילות השיר עוסקות בסמים היא לא נכונה. בזמן שלא היה בסיבובי הופעות, לנון בדרך כלל העביר את זמנו ישן, אוכל, כותב או צופה בטלוויזיה, לעיתים תחת שימוש בסמים, ומקרטני היה נאלץ להעיר אותו בשביל שישתתף בכתיבת השירים. ב-4 במרץ 1966, בכתבה פרי עטה של חברתו של לנון, נכתב "הוא יכול לישון כמעט ללא הגבלת זמן, הוא כנראה האדם העצלן ביותר באנגליה. 'עצלן פיזית', הוא אמר. 'לא אכפת לי לכתוב או לקרוא או לצפות או לדבר, אבל סקס זה הדבר הפיזי היחיד שאני עוד מוכן להתאמץ בשבילו עוד'."
אטוביקוק
אטוביקוק (באנגלית: Etobicoke, השם נהגה כ-אֶטוֹבִּיקוֹ - ק' שקטה) הוא מחוז מנהלי בתוך החלק המערבי של העיר טורונטו, אונטריו, קנדה שבעבר הוא היה ישות מוניציפלית עצמאית. האזור יושב לראשונה על ידי אירופאים בשנות ה-90 של המאה ה-18 והפך לעיר במאה ה-20. מספר כפרים הוקמו באזור בו שוכנת כעת אטוביקוק, וסופחו אל העיר אטוביקוק במהלך התקופה של המטרופולין של טורונטו. העיר אטוביקוק עצמה סופחה ב-1998 לטורונטו ביחד עם עיריות אחרות. מחוז אטוביקוק גובל בדרום באגם אונטריו, ממזרח בנהר ההומבר, במערב על ידי נחל אטוביקוק והעיר מיסיסוגה ונמל התעופה הבינלאומי טורונטו-פירסון (חלק קטן ממנו משתרע בתוך אטוביקוק), ובצפון שדרות סטילס.
אוכלוסיית אטוביקוק (347,948 ב-2011) היא מאוד מגוונת וחיים בה אנשים מכל רחבי העולם. ביניהם יש דרום אסייתים, מזרח אסייתים, מזרח-תיכונים, קריביים, אפריקאים ואירופאים. אטוביקוק הוא בעיקרו פרוור בפיתוח וצפיפות האוכלוסייה בו נמוכה יותר מאשר במרכז טורונטו. באטוביקוק עוברים מספר כבישים ראשיים הכולל את דרך המלכה אליזבת, אוטוסטרדת גרדינר והכבישים המהירים 401, 409 ו-427. אטוביקוק מחובר לשאר טורונטו באמצעות ארבע תחנות רכבת תחתית.
היסטוריה
קבוצות שונות של האומות הראשונות חיו בחבל ארץ זה בזמנים שונים. במהלך המאה ה-17 הם נדחקו החוצה על ידי האירוקוי שהיו קונפדרציה של עמים שהתבססו בצד הדרומי של אגם אונטריו. בהמשך המאה ה-17, קואליציה של אומות ראשונות, שכללה את האודווה (Odawa), אוביג'וואי (Ojibway), ופוטאוואטומי (Potawatomi), שכונתה שלוש השריפות, דחפה את האירוקוי מהאזור. אנשים שהיו שייכים לאומת המיסיסוגה התיישבו באטוביקוק ב-1695 ועסקו בדיג, גידול יבולים בקיץ, וציד בחורף.
השם "אטוביקוק" נגזר מהמילה בשפת המיסיסוגה  וואדופיאנג (wadoopikaang), כלומר "המקום שבו צמחי אלמון גדלים". השם אומץ באופן רשמי בשנת 1795 לאור הנחיה של המשנה למושל ג'ון גרייבס סימקו.
דמוגרפיה
בשנת 2011, על פי הסקר הלאומי של משקי הבית, אוכלוסיית אטוביקוק כללה 58.7% לבנים, 13.6% דרום אסייתים, 10.5% שחורים, 3.0% מאמריקה הלטינית, 3.0% פיליפינים, 2.2% סינים, 1.4% קוריאנים, 1.3% דרום-מזרח אסייתים, 1.3% מערב אסייתים, 1.2% ערבים, ו-3.8%, אחרים. 46.9% מהאוכלוסייה הם מהגרים ו-37.2% מתושבי צפון אטוביקוק הם במקורם מדרום אסיה, האחוז הגבוה ביותר בטורונטו.
בנימין (סרט)
בנימין (באנגלית: Benjamin) הוא סרט קומדיה רומנטית-להט"בית משנת 2018 בבימויו של הבמאי והקומיקאי סיימון אמסטל. הסרט עוקב אחר בנג'מין, קולנוען, שמתאהב במוזיקאי צרפתי.
הפקה
בשנת 2017 הודיעה חברת "Open Palm Films" כי סיימון אמסטל כותב בשבילה סרט. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של לונדון 2018. הוא יצא רשמית לבתי הקולנוע ב-15 במרץ 2019.
בי ריצ'רדס
בילוה ריצ'רדסון (באנגלית: Beulah Richardson; 12 ביולי 1920 – 14 בספטמבר 2000) הייתה שחקנית, מחזאית וסופרת אמריקאית זוכת שני פרסי אמי ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1967 על הופעתה בסרט "נחש מי בא לסעוד".
ביוגרפיה
ריצ'רדס נולדה וגדלה בעיר ויקסבורג שבמיסיסיפי, בוגרת "אוניברסיטת דילארד" שבניו אורלינס.
קריירה
התגלתה לראשונה בדרמת ההתבגרות האפרו אמריקאית "הצעד הענק" לצידה של רובי די. בשנת 1965 הועמדה ריצ'רדס לפרס טוני על הופעתה במחזהו של ג'יימס בולדווין "The Amen Corner". ריצ'רדס התפרסמה רבות בשנת 1967 לאחר שתי הופעות לצידו של סידני פואטייה בדרמות "כחום הלילה" ו"נחש מי בא לסעוד" בה שיחקה בתפקיד אמו של ד"ר ג'ון פרנטיס, תפקיד אשר זיכה אותה במועמדויות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
מאז השתתפה ריצ'רדס בדרמת האגרוף הגזענית הביוגרפית של מרטין ריט "התקווה הלבנה הגדולה" ובדרמות "חמדת" של ג'ונתן דמי בתור בייבי סוגס, "Hurry Sundown" ו"מהגוני".
בטלוויזיה שיחקה בסדרת הפנטזיה "היפה והחיה" בתור הדיירת המבוגרת של העולם התחתון של ניו יורק נרקיססה ובעונה הראשונה של סדרת הדרמה "ER" בתפקיד מיא אמו של ד"ר פיטר בנטון. זכתה ב 2 פרסי אמי על הופעות אורח שעשתה בסדרות "המקום של פרנק" ו"הפרקליטים".
חיים אישיים
הייתה נשואה לפסל יו הארל ג'וניור. ריצ'רדס נפטרה מנפחת בשנת 2000 בביתה שבויקסבורג, מיסיסיפי בגיל 80 ימים ספורים לאחר שזכתה בפרס אמי.
גינדיבו
גִנְדִבֻ הערבי היה מנהיגם של שבטים ערביים בצפון המדבר הסורו-ערבי במחצית המאה התשיעית לפנה"ס והוא האישיות הערבית הקדומה ביותר המוזכרת בתיעוד הארכאולוגי. שמו הופיע במצבת כורח כמנהיג ערבי שהשתתף בקואליציה האזורית שהתעמתה עם הצבא האשורי בקרב קרקר בשנת 853 לפנה"ס. מוקד פעילותו היה, ככל הנראה, סביב ואדי סירחאן בצפון המדבר הסורו-ערבי (צפון ירדן של ימינו).
תיעוד בארכאולוגיה
שמו של גינדיבו מופיע פעם אחת בלבד במצבת אבן שנכתבה בתקופת מלך אשור, שלמנאסר השלישי, ונמצאה בחפירות ארכאולוגיות ב-1861 ליד הכפר הכורדי כֻורְח, בדרום מזרח טורקיה. מצבה זו הוקמה ככל הנראה בסוף שנת 853 לפנה"ס, או בתחילת שנת 852 לפנה"ס, והיא מתארת את פעליו של שלמנאסר השלישי בשש השנים הראשונות לשלטונו, מאז 859 לפנה"ס.
בין המאורעות המתוארים במצבה, מתואר גם מסע המלחמה של המלך האשורי נגד קואליציית מלכים שהתקבצה נגדו במערב האימפריה בהנהגתו של אירחולני הארמי מלך חמת ובהשתתפותם של מלכים אחרים באזור כהדדעזר מארם דמשק ואחאב הישראלי. מסע המלחמה הסתיים בקרב קרקר.
בין המשתתפים בקרב מוזכר גם "גינדיבו הערבי": "...1,200 מרכבות, 1,200 פרשים, 20,000 רגלי של הדדעזר מדמשק; 700 מרכבות, 700 פרשים, 10,000 רגלי של אירחולני החמתי; 2,000 מרכבות, 10,000 רגלי של אחאב הישראלי; 500 חיילים מגְבָל; 1,000 חיילים ממצרים; 10 מרכבות, 10,000 חיילים מערקת; 200 חיילים של מתנבעל הארוָדי; 200 חיילים מאוסנתו; 30 מרכבות 000[...] חיילים של אדנבעל מסִיָנֻ; 1,000 גמלים של גִנְדִבֻ הערבי; 00[...] חיילים של בעשא בן רחוב מהר אמנה; את 12 המלכים האלה הביא לעזרתו. הם עלו נגדי לקרב ומלחמה...".
על פי הכתוב במצבה ניצח שלמנאסר השלישי את קואליציית המלכים, אולם על בסיס העובדה שנאלץ להילחם שוב באותו אזור בשנים הבאות, מעריכים חוקרים שתוצאות הקרב לא היו חד משמעיות.
מעבר לתיעוד זה אין כל מידע בממצאים הארכאולוגיים או בטקסטים אחרים על גינדיבו. אזכורו של גינדיבו כמנהיג ערבי, הוא למעשה הפעם הראשונה שמופיע בטקסטים שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות שמו של מנהיג ערבי והמושג "ערבי" בכלל.
אטימולוגיה
השם גינדיבו הוא הגרסה של שמו בשפה האכדית, בה נכתבה מצבת כורח. חוקרים מעריכים ששמו המקורי היה גֻנְדֻב, גִנְדֻב, או גֻנְדָאב. משמעות המילה בערבית היא חגב. השימוש בשם בעל חי לשמות אנשים מוכר בשפות השמיות, כפי שמוכרות דמויות כאלה במקרא (רחל, כלב בן יפונה, אלנתן בן עכבור וכדומה).
מעמדו ומוקד פעילותו
בשל ההעדר המוחלט של מידע על גינדיבו מעבר לאזכורו הקצר במצבת כורח, לא ידוע דבר על מעמדו הרשמי, האזור בו פעל ונסיבות השתתפותו בעימות נגד אשור במחצית המאה התשיעית לפנה"ס. עם זאת, על בסיס ניתוח תעודות אשוריות אחרות, גיבשו חוקרים הערכה לגבי סוגיות אלה. במחקרו על הערבים בתקופה הקדומה מצביע ישראל אפעל על כך שתעודות קודמות ומאוחרות של שלמנאסר השלישי סביב מסע המלחמה בדמשק והחורן בשנת 841 לפנה"ס, או אחרי הכנעת המרד הארמי של בר-הדד השלישי ב-805 לפנה"ס, אינן מזכירות נוכחות או מעורבות ערבית. המסקנה, להבנתו, היא שלא הייתה באזור דמשק/החורן במאה ה-9 נוכחות ערבית, ומעורבותו של גינדיבו בקרב קרקר הייתה הרחק ממוקד מחייתו הקבוע. להערכתו, שבטו של גינדיבו שכן בעיקר במרחב צפון המדבר הסורו-ערבי, באזור ואדי סירחאן, צפונית לחצי האי ערב ממערב למסופוטמיה, או צפון ירדן המודרנית. להערכת אפעל, מעורבותו של גינדיבו בעימות עם אשור, וקשריו עם בן-הדד הארמי ואחאב הישראלי, משקפים אינטרסים כלכליים, בעיקר בתחום המסחר וחששו מפגיעה באינטרסים אלה כתוצאה מהתחזקות אחיזת שלמנאסר השלישי בדרכי המסחר באזור המערב שמי. להערכתו, גם אם ציון 1,000 הגמלים שברשותו הייתה הגזמה אשורית אופיינית למצבות כגון זו בכורח, נראה שהדבר שיקף את מעמדו המשמעותי והמוניטין שצבר כמנהיג בעל השפעה אזורית.
גם מחקרו של יאן רצו (Jan Retsö) באותו נושא מצביע על אזור ואדי סירחאן כמקור מושבו המשוער של גינדיבו ואף ממקד אותו לנווה המדבר באזור אל-אזראק. על רקע מיעוט הפרטים הידועים על גינדיבו, ניתח רצו ציורי גמלים במצבות ותבליטים אשוריים. לטענתו, התיאור המתאים ביותר לגמליו של גינדיבו מצוי על תבליטי הברונזה שבשער העיר אִמְגֻר-אנליל (בלאוואת המודרנית) המתאר קרב בצפון סוריה בשנת 858 לפנה"ס. גמלים אלא נשאו אוכפי-כריות מאחורי דבשת הגמל (מכונה "אוכף דרום ערבי"). אופן רכיבה זה מרמז על שימוש בגמל כאמצעי מסחרי ולא קרבי (בו האוכף מורכב על מרכז הדבשת ומאפשר ירי חצים תוך כדי רכיבה.). על בסיס זה, מעריך רצו שתפקידו של גינדיבו בקרב קרקר היה לוגיסטי בעיקרו ולא השתתף בפועל בלחימה.
בכל מקרה, הופעתו של גינדיבו במצבת כורח היוותה סנונית ראשונה להופעתם המרובה של ערבים בטקסטים אשוריים ובבליים מאמצע המאה התשיעית לפנה"ס על רקע החיכוך שהיו לאימפריות הללו לאורך כל המרחב הסורו-ערבי.
אליס במאפיית הפלאות
אליס במאפיית הפלאות (באנגלית: Alice's Wonderland Bakery) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית בהנפשה ממוחשבת לילדים, אשר מבוססת על סרט הקולנוע "עליסה בארץ הפלאות" (1951) שמבוסס על הספר "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" (1865) מאת לואיס קרול. הסדרה פותחה על ידי צ'לסי בייל, הולחנה על ידי מתיו מרגסון והופקה על ידי Disney Television Animation.
העונה הראשונה של הסדרה החלה את שידוריה בארצות הברית בערוץ דיסני ג'וניור ב-9 בפברואר 2022, ואילו בישראל באותו ערוץ בדיבוב עברי ב-3 ביולי של אותה שנה. העונה הראשונה סיימה את שידוריה בארצות הברית ב-31 במרץ 2023, ואילו בישראל ב-24 באוגוסט של אותה שנה. באפריל 2022 הסדרה חודשה לעונה שנייה, אשר החלה את שידורה במקור ב-28 ביוני 2023.
תקציר העלילה
הסדרה סובבת סביב אליס, נינתה של אליס פלזנס לידל המקורית, שהיא אופה צעירה שעובדת במאפיית הפלאות שנמצאת בארץ הפלאות. במהלך הסדרה אליס חוקרת את הארץ בהרפתקאות קולינריות שונות, כשהיא מלווה בחבריה פרגי הארנב הלבן, האטי והנסיכה רוזה.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי ענת ניב, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא.
שברולט אקווינוקס EV
שברולט אקווינוקס EV (באנגלית: Chevrolet Equinox EV) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שתיוצר על ידי שברולט משנת 2023. היא נחשפה בתערוכת CES ב-5 בינואר 2022. היא צפויה לצאת לשוק בסתיו 2023 עם תג מחיר התחלתי של 30,00 דולר אמריקני.
== סקירה כללית == היא בנויה על פלטפורמת האוליתימום של ג'נרל מוטורס ותהיה זמינה בגרסה פרטית וגרסה מסחרית (למוניות, ציי רכב שיתופיים ועוד) ותוצע ברמות גימור LT ו-RS. המראה של האקווינוקס ספורטיבי ומסוגנן, ממשיך את הקו העיצובי שבחרה ג'נרל מוטורס בעבור שברולט בשנים האחרונות. הדגם הולך להיות תחרותי בשוק הקרוסאוברים החשמליים, בעוד שפולקסווגן ID.4 עולה החל מ-40,000 דולר ויונדאי איוניק 5 עולה החל מ-48,000 דולר האקווינוקס EV המתחרה בסגנון ובמערכות הנעה בדגמים אלו הולכת להיות מוצעת במחיר של 30,000 דולר.
מפה לאוזן
מפה לאוזן או בעל-פה, היא דרך להעברת מידע מאדם לאדם באמצעות תקשורת בעל פה, שעשויה להיות גם פשוטה, כמו למשל לספר למישהו פרטים טכניים, כמו השעה ביום.
סטורי טלינג (סיפור סיפורים) היא צורת תקשורת נפוצה מפה לאוזן, במסגרתה אדם אחד מספר לאחרים סיפור על אירוע אמיתי או בדיוני.
מסורת שבעל פה היא העברת חומרים תרבותיים ומסורתיים מפה לאוזן מדור לדור.
שתי צורות תקשורת אלו, גם סיפור סיפורים וגם מסורת שבעל פה, הן צורות תקשורת המועברות מפה לאוזן הממלאות תפקידים חשובים בפולקלור ובמיתולוגיה.
דוגמה נוספת לתקשורת בעל פה היא היסטוריה שבעל פה - הקלטה, שימור ופרשנות של מידע היסטורי על סמך חוויות ודעות אישיות של הדובר.
שימור היסטוריה שבעל פה הוא התחום העוסק בטיפול ובתחזוקה של חומרים היסטוריים שנאספו מפה לאוזן, בפורמטים מסוגים שונים.
סטורי טלינג
סטורי טלינג לעיתים קרובות כולל אימפרוביזציות או אלתורים. בתרבויות רבות נהוג היה בעבר לחלוק סיפורים או נרטיבים משותפים ככלי לשימור תרבותי, כאמצעי בידור וחינוך וכדי להנחיל ערכים מוסריים.
נראה שהצורות המוקדמות ביותר של מספרי סיפורים ברוב התרבויות העתיקות, היו בעיקר בעל פה בשילוב עם סיפורי מחוות. האבוריג'ינים האוסטרלים ציירו סמלים מסיפורים על קירות מערות כאמצעי לעזור למספרי הסיפורים לזכור את הסיפורים. לאחר מכן, הסיפור סופר בשילוב של נרטיב בעל פה, מוזיקה, אמנות רוק ומחול.
באופן מסורתי, נהוג היה בעבר לזכור את תוכנם של סיפורים בעל פה ואז להעבירם מדור לדור. עם זאת, בחברות בהן ידעו קרוא וכתוב, התקשורת הכתובה והטלוויזיונית החליפה במידה רבה שיטות אחרות לתקשורת היסטורית ומקומית, משפחתית ותרבותית. סיפור סיפורים בעל פה נותר מרכיב דומיננטי בלמידה בעיקר במדינות מסוימות בהן שיעורי האוריינות נמוכים.
מסורת שבעל פה
מסורת שבעל פה (המכונה לעיתים תרבות אוראלית / תרבות שבעל פה או פולקלור אוראלי) היא העברת חומרים תרבותיים ומסורתיים בעל פה מדור לדור. המסרים או העדויות מועברים באופן מילולי בדיבור או בשיר ועשויים ללבוש צורה, למשל, של סיפורי עם, פתגמים, בלדות, שירים או פזמונים. באופן זה, קיימת אפשרות לחברה להעביר היסטוריה שבעל פה, ספרות בעל פה, פתגמים וידע אחר על פני דורות ללא ידע בכתיבה.
סוציולוגים מדגישים כי יש חשיבות לכך שהחומרים יהיו משותפים לקבוצות של אנשים, לאורך כמה דורות, ובכך הם מבדילים בין מסורות שבעל פה לבין עדויות או היסטוריה שבעל פה. באופן כללי מסורת שבעל פה מתייחסת להעברה של חומרים תרבותיים באמצעות ביטוי קולי, ובמהלך תקופה ארוכה נחשבה לתיאור מפתח של פולקלור (קריטריון שכיום כבר לא מוחזק בקפדנות על ידי כל הפולקלוריסטים). כתחום אקדמי יש התייחסות הן למערכת של מושא הלימוד והן לשיטה המדעית שבאמצעותם הם נלמדים - ניתן לכנות את השיטה כ"תאוריה מסורתית בעל פה", "תאוריית ההרכב האוראלי-נוסחתי" ו"תורת פארי-לורד" (על שם שניים ממייסדיה). חקר המסורת שבעל פה שונה מהדיסציפלינה האקדמית של ההיסטוריה שבעל פה, שהיא תיעוד של זיכרונות והיסטוריות אישיות של אנשים שחוו תקופות או אירועים היסטוריים. זה נבדל גם מחקר האוראליות, שניתן להגדירו כמחשבה וביטוי מילולי של חשיבה בחברות בהן טכנולוגיות אוריינות (במיוחד כתיבה ודפוס) אינן מוכרות לרוב האוכלוסייה.
היסטוריה שבעל פה
היסטוריה שבעל פה היא תיעוד זיכרונות אישיים ומאורעות היסטוריים מנקודת מבטם האישית של אלו שחוו תקופות או אירועים היסטוריים. התיעוד מתבצע תוך שימוש בראיונות עם ניצולים חיים מהתקופה הנחקרת. ההיסטוריה שבעל פה נוגעת לעיתים קרובות בנושאים שכמעט ולא ניתן למצוא להם תיעוד במסמכים כתובים, ולכן התיעוד משמש למילוי פערים ברשומות המרכיבות מסמכים היסטוריים מוקדמים. שימור ההיסטוריה שבעל פה הוא תחום העוסק בטיפול ואחזקת חומרים היסטוריים שבעל פה, בכל פורמט בו יהיו.
מערכות
מערכת ותיקות וממוסדות המשתמשות בהעברה מפה לאוזן כוללות בין היתר:
Good Morning Heartache
Good Morning Heartache (בעברית: בוקר טוב כאב לב) הוא סינגל שהוקלט על ידי זמרת הג'אז האמריקאית בילי הולידיי, ונכתב על ידי איירין היגינבות'אם, ארווין דרייק ודן פישר. הוא יצא לאור ב-1946, לאחר שהוקלט ב-22 בינואר אותה השנה, על ידי חברת התקליטים דקה רקורדס, כסינגל. השיר לווה על ידי התזמורת של ביל סטגמאייר: כריס גריפין (חצוצרה), ג'ו גאי (חצוצרה), ביל סטגמאייר (סקסופון אלט), האנק רוס (סקסופון טנור), ברני קאופמן (סקסופון טנור), ארמנד קמגרוס (סקסופון טנור), ג'ו ספרינגר (פסנתר), טייני גריימס (גיטרה), ג'ון סימונס (בס) וסידני קטלט (תופים).
לשיר הוקלטו מאות גרסאות כיסוי כשהמוכרים ביניהם הם של דיאנה רוס, סם קוק, ג'ו ויליאמס, נטלי קול, פרדי ג'קסון, טוני בנט, בוב סטיוארט וגלורה אסטפן.
Berlin (אלבום של לו ריד)
Berlin (בעברית: ברלין) הוא אלבום הסולו השלישי של לו ריד. האלבום, שראה אור ביולי 1973, ניצב במקום ה-344 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין רולינג סטון מ-2003. אותו מגזין כינה את האלבום עם צאתו "אסון" והמבקר ניבא שזהו סוף הקריירה של ריד כאמן יוצר.
רקע ההפקה
שנה לפני "ברלין" ראה אור תקליטו המצליח ביותר של ריד, Transformer, שהפיק לו דייוויד בואי ב-1972. ההצלחה המסחרית הגדולה איפשרה לחברת התקליטים תקליטי RCA, לתת לו חופש אמנותי. אנשי חברת התקליטים ציפו לעוד תקליט גלאם רוק שיניב להיטים שנונים כגון Perfect Day ו-Walk on the wild side. במקום זאת יצר ריד תקליט אפל, דיכאוני וכבד. האלבום הוקלט באולפני מורגן בצפון-מערב לונדון והושלם באולפני רקורד פלנט בניו יורק, כששיאו - "שיר עצוב" שחותם את האלבום - הציג את לו ריד ולהקת הרוק שאיתו עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית של לונדון, 130 נגנים שכללו גם מקהלה וגם קבוצת נגני חליליות בניצוחו של אלן מקמילן. מבקר המוזיקה הישראלי עומרי חג'ג' מתאר את "ברלין" כתיאור של העיר "ספוגת האלימות, הסמים, והאהבה, המתקיימת לצד השנאה והמוות, עיר ואלבום בהם שולטים הבלבול, השנאה העצמית ואמיתות החיים האכזריות". הביקורות ברוב עיתוני המוזיקה ב-1973 היו קשות מאוד וב"רולינג סטון" אף נכתב שמדובר ב"אסון" וב"סוף הקריירה של לו ריד כאמן יוצר".
תכנים
התקליט הוא אלבום קונספט טראגי המגולל את סיפורו של זוג אומלל הנקלע למערבולת של הסתבכויות ואסונות עקב התמכרות לסמים, בהם זנות, דיכאון וסכיזופרניה, אלימות במשפחה, נטילת הילדים על ידי שירותי הרווחה והתאבדות. השירים מגוללים את סיפור עלייתם ונפילתם מנקודות המבט של שני בני הזוג והולכים והופכים קודרים יותר במהלך התקליט.
סגנון מוזיקלי
"ברלין" מציין סגנון שונה בעבודתו של לו ריד. הצליל שלו "מלא" ועשיר בתזמור הכולל כלי נשיפה וסוללת נגנים משובחת בהם בוב אזרין, שגם עיבד, מייקל ברקר, רנדי ברקר, ג'ק ברוס, סטיב ווינוד ועוד. ריד עצמו שר וליווה את עצמו בגיטרה אקוסטית.
ריד כלל בתקליט עיבודים חדשים לשירים שכבר הופיעו בתקליטיו קודם לכן. כך, למשל, שיר הנושא, "ברלין", הוא עיבוד מחדש לפסנתר לשיר שכבר הופיע באלבום הבכורה של ריד. "Caroline Says II" הוא שכתוב של "Stephanie Says" של וולווט אנדרגראונד. גם השיר "Men of Good Fortune" נוגן בהופעות של וולווט אנדרגראונד החל מ-1966.
הופעה חיה
ריד והמפיק בוב אזרין תכננו לעבד את האלבום למופע בימתי, עם יציאתו הראשונית, אך גנזו את התוכניות בשל ביקורות מעורבות ומכירות נמוכות שלו. בשנת 2007 ריד הגשים את התוכנית המקורית והעלה סיבוב הופעות של שירי אלבום עם להקה בת 30 נגנים, ו-12 זמרות, בשיתוף עם הזמרת אנוהני. הבמאי ג'וליאן שנאבל צילם את הקונצרט והוציא אותו בשנת 2008 כברלין: Live at the St. Ann's Warehouse, שזכה לביקורות חיוביות. האלבום הושק מחדש בפורמט דיגיטלי להנצחת האירוע.
רשימת השירים
כל השירים מאת לו ריד.
זכויות אדם כחולבן
זכויות אדם כחולבן הוא ארגון זכויות אדם ישראלי ציוני שהוקם ב-2013 על ידי המכון לאסטרטגיה ציונית ובראשו עומד ד"ר יועז הנדל.
היסטוריה
הארגון הוקם במרץ 2013 על ידי יועז הנדל ונתמך על ידי המכון לאסטרטגיה ציונית.
בין המתנדבים בארגון נמנים העיתונאי אראל סג"ל וחברת הכנסת לשעבר איילת שקד.
ב-2013 זכה יועז הנדל באות אומ"ץ לזכויות אדם על הקמת הארגון.
בדצמבר 2013 פורסם שארגון "אם תרצו" החל לשתף פעולה עם ארגון זכויות אדם כחולבן.
פעילות
ב-2018 הגיש הארגון, ביחד עם פרופ' אריה אלדד, סיוע רפואי ומשפטי לפלסטינים שעונו על ידי הרשות הפלסטינית. לדברי עו"ד ברק קדם, ארגוני זכויות האדם של השמאל - בהם אמנסטי אינטרנשיונל, בצלם, יש דין ועדאלה - סירבו לסייע להם.
ביקורת
על פעילות הארגון נטען כי היא נועדה להכשיר את דעת הקהל הישראלי להשלמה וקבלה של הכיבוש הישראלי על העם הפלסטיני ושהארגון שואף להראות כי אין הכרח בהפסקת הכיבוש כדי לשמור על זכויות אדם. כמו כן נטען כלפי הארגון שמטרתו המוצהרת היא להתמודד עם בעיות ספציפיות שנוצרות כתוצאה מהמחסומים, ואינו פועל כדי להסיר את הגורם לבעיה הרחבה שיוצרת פגיעה בזכויות האדם של הפלסטינים. ולכן, היכולת של הארגון לשפר משמעותית את מצב זכויות האדם של הפלסטינים מוגבלת.
אלמר קרמן
אֶלֶמֵר (יעקב נפתלי) קַרְמַן (במקור קליינמן, בהונגרית: Kármán Elemér Jakab Naftali, בודפשט, 28 באפריל 1876) – בודפשט, 20 בפברואר 1927) היה משפטן הונגרי-יהודי, שופט בבית משפט, מרצה לדין פלילי, קרימינולוג. בנו של מור קרמן ואחיו של תיאודור פון קרמן המתמטיקאי, פיזיקאי.
ביוגרפיב
קרמן נולד במשפחה יהודית כבנם של מור קרמן (משה קליינמן) ואילקה קוהן (כהן). לאחר סיום לימודי משפטים בהונגריה, הוא השלים את לימודיו בגראץ בפסיכולוגיה. קרמן השתתף בהקמת בית המשפט לנוער בהונגריה (1913), ארגן את המכון לפדגוגיה למשפט הפלילי (1915) שהיה קשור למעבדה פסיכולוגית, לסמינר לחינוך פדגוגי, לספריה מקצועית, למוזיאון ולבית ילדים בשם "בית פסטלוצי". כבר בראשית המאה העשרים הוא אימץ והכריז על עקרונות מודרניים בהגנה על עברייני נוער. הוא חשף את הגורמים החברתיים לעבריינות הנוער, והציע כלי מניעה וכלים חינוכיים.
מהרבעל
מהרבעל (בפיניקית: 𐤌𐤄𐤓𐤁𐤏𐤋, בלטינית: Maharbal) היה מפקד חיל פרשים קרתגי בולט בצבאו של חניבעל ברקה.
אלמר קרמן
ראו גם
גנו: אלמר קרמן, המורה ההונגרי לקרימינולוגיה שנשכח. חינוך מיוחד, 1959. 4. 97-98.