cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משפטי הציונים ברומניה
בחישות בצמרת הרומנית
בעקבות ההחלטה של סטלין, ביום 18 בפברואר 1953 גאורגיו-דז' נתן את ההוראה ואנה פאוקר נכלאה כשהיא מואשמת בקשרים עם סוכנויות זרות, קידום יסודות לגיונרים ועיכוב הקולקטיביזציה. באותו יום נעצר גם אחיה, הישראלי סולומון זלמן רבינזון, חבריה לקבוצת מוסקבה הודחו מתפקידיהם, נחקרו ונכלאו. תוך כדי כך שולב המהלך של מעצר החשודים בציונות והעמדתם למשפט.
אולימפיאדת לונדון (2012)
המכרז האולימפי
יום לאחר ההצבעה וזכייתה של לונדון, בוצעה בלונדון סדרה של פיגועי טרור, ומחקה במהירות את השמחה בעיר. נראה שעיתוי הפיגועים לא היה קשור לזכייה יום קודם לכן. הוועד האולימפי העולמי עמד על החלטתו שהמשחקים האולימפיים ייערכו בלונדון למרות פיגועי הטרור.
משפטי הציונים ברומניה
משפטי בוקרשט
הנידונים הראשונים היו מנהיגי תנועת בית"ר: אדגר קאנר (Edgar Kanner) שנידון ל-18 שנות מאסר, שלמה סיטנוביצר שנידון ל-15 שנות מאסר, פסקו שכטר-גני (Pascu Schechter-Gany) שנידון ל-12 שנות מאסר, מאיר הורוביץ (Meir Horowits) שנידון ל-10 שנות מאסר, מרצ'ל טבקארו (Marcel Tăbăcaru) שנידון ל-10 שנות מאסר,
אולימפיאדת לונדון (2012)
תשתית
התחבורה הציבורית היה היבט שנבחן בהצעה לאירוח ב-2012 וקיבל דירוג נמוך ביותר יחסית לערים אחרות - עברה שיפור ניכר, אשר כלל השבחה של הרכבת התחתית של לונדון והקמת שירותי הכידון האולימפי, שהם קווי הרכבת לפארק האולימפי. במסגרת שדרוג מערכת הרכבות התחתיות בלונדון, הוחלט לאפשר הגברה משמעותית של תדירות הגעת הרכבות. בפועל הוצבה מטרה של רכבת בדקה, בשעות העומס. אלא שמערכת ההתרעה מפני תקלות לא התאימה לתדירות הרכבות המיועדת, ולפיכך עלה הצורך להחליפה במערכת התרעה חדשה. בנוסף, העלאת תדירות הרכבות בקווים מסוימים, בעיקר הקווים העמוקים ביותר, יצרה בעיה נוספת. הבעיה הייתה התחממות יתר של סביבות הרציפים, עד לפער של 18 מעלות צלזיוס, בין הטמפרטורה מעל לפני הקרקע לבין זו שנמדדה ברציפים בהם עברו רכבות בתדירות של פעם בדקה. בשעה שמעל פני הקרקע נמדדה טמפרטורה של כ-10 מעלות הרי שברציפים העמוקים הגיעה הטמפרטורה עד לכדי 28 מעלות. אחד הפתרונות שנבחנו היה השמשה מחדש של מערכת מפוחי ענק שתפקידם יהיה לגרום לסירקולציה מוגברת של האוויר בתעלות הרכבת. ביום התחרויות העמוס ביותר צפויים היו לנסוע כ-800,000 צופים ועוד 55,000 אנשי צוות (מתחרים, אנשי ארגון, תקשורת וכו').
משפטי הציונים ברומניה
משפטי בוקרשט
ביום 3 בנובמבר 1953 עמדו לדין עו"ד ז'אן ליטמן (יעקב ליטמן-ליטני) (Iakov Littman-Litani) שהיה מזכירו של מישו בנבנישטי וכן אשתו של בנבנישטי, סוזי בנבניסטי (Suzi Benvenisti), אשר הייתה פקידה בצירות ישראל בבוקרשט. השלטון ויתר על הרעיון להביאם בפני בית דין צבאי ושפט אותם בבתי משפט אזרחיים. ליטני נידון ל-15 שנות מאסר, ואילו סוזי בנבנישטי נידונה ל-10 שנות מאסר. הם זכו בערעורם ועלו לישראל עוד באותה שנה.
אולימפיאדת לונדון (2012)
תשתית
התשתית הטכנולוגית לאולימפיאדה כללה אמצעים למדידה אוטומטית ומדויקת של הישגים (זמנים, תוצאות, נקודות - בהתאם לסוג התחרות), ציוד מחשוב לעיבוד הנתונים, הפצה בזמן אמת של הנתונים, ומערכות ליבה קריטיות לקיום המשחקים במתקנים השונים. רשתות תקשורת נפרסו על מנת לאפשר גישה לאינטרנט קווי ואלחוטי (בעיקר לצוותי השידור המכסים את האירוע), תשתית טלפוניה מעובה על מנת לתמוך בעומסי התקשורת באזורי התחרויות, הפצת וידאו בתוך האולמות למסכי תצוגה ואל תחנות השידור בעולם דרך מרכז התקשורת, מכשרי קשר לצוות המארגן והמתפעל של האירועים, מערכת לניהול כרטיסי הכניסה לצופים (כולל מכירה ובדיקה בכניסה לאירועים), ומערכת הגברה וכריזה לתיאור ההתרחשויות בתחרות והכרזה על שמות המשתתפים והמנצחים.
משפטי הציונים ברומניה
משפטי בוקרשט
ביום 28 במרץ נערך משפטם של 13 המנהיגים הציוניים העיקרים: אברהם לייבה זיסו - אישיות בעלת יוקרה רבה, לשעבר איש עסקים עשיר, סופר, מסאי, עיתונאי, יו"ר ההסתדרות הציונית ונציג הסוכנות היהודית ברומניה בשנות השואה, יו"ר "המפלגה היהודית" והקונגרס היהודי העולמי סניף רומניה; מישו בנבניסטי - יו"ר ההסתדרות הציונית בימי השואה ולאחריה; עו"ד ז'אן כהן (Jean Cohen) - מומחה בחוק בינלאומי ובעל זכויות רבות בגלל פעילותו בשנות השואה, ממקימי ומראשי הציונים הדמוקרטים; קרול רייטר (Carol Reiter) - יו"ר ההסתדרות הציונית הארצית בטרנסילבניה; ד"ר בנימין זאב הבר (Beniamin Zeev Haber), מראשי התנועה בטרנסילבניה; ד"ר שמעון הס (Simon Has)- מראשי התנועה בטרנסילבניה; משה וייס-טלמון (Moşe Weiss-Talmon), מראשי "הנוער הציוני" ו-"החלוץ" ופקיד בצירות; זולטן בובי באר (Bubi Beer) מ"משמר"; זולטן הירש, מראשי "דרור-הבונים"; מוצי מוסקוביץ' (Mozti Moscovici), מראשי "renașterea" (הלידה מחדש), עיתונאי ומנהל לשכת המודיעין של צירות ישראל בבוקרשט; שטפאן קון, מראשי התנועה בטרנסילבניה; מלאניה (מלה) ינקו, פעילה ציונית מרכזית ורעייתו של דוקטור קורנל ינקו, מראשי מפא"י שהצטיינה בפעילות סקטור הרווחה. הנאשם ה-13 היה הבלדר השווייצרי גיר, שבשנות המלחמה העביר את דואר התנועה הציונית מרומניה לחו"ל ומילא תפקיד של סוכן כפול - בטרם העביר את הדואר לתעודתו מסרו לגסטפו לצילום. זיסו, בנבנישתי וכהן נידונו למאסר עולם והאחרים לעונשים הנעים בין 8 ל-20 שנות מאסר.
אולימפיאדת לונדון (2012)
תשתית
מבחינה טכנית בוצעו הקצאת ספקטרום ל-10,000 ערוצים של תקשורת אלחוטית, הקמה של 80,000 צומתי נתונים ושמע, התקנה של 10,000 צגי טלוויזיה ויותר מ-4,500 ק"מ של קווי תקשורת בפארק האולימפי, במתקנים האולימפיים השונים, ובינם לבין מרכז התקשורת של האולימפיאדה.
משפטי הציונים ברומניה
משפטי בוקרשט
ביום 4 באפריל 1954 נידונו עוד 41 מנהיגים ציונים: לאון יצהר (Leon Itzkar), אהרון יצהר (Aharon Itzkar), ישעיהו תומרקין (Iesaiahu Tumarkin), בלימה לופו (Blima Lupu), רחל כהן (Rahel Cohen), דוקטור קורנל ינקו (Cornel Iancu), ינקו מנדלוביץ' (Iancu Mendelovici), יוסף כהן (Iosef Cohen), לואיס דולברג (Luis Dulberg), מאיר שוורץ (Meir Schwartz), מאיר רודיך (Meir Rudich), דן ישאנו (Dan Ieşeanu), תאודור לובנשטיין-לביא, משה שוורץ (Moşe Schwartz), אוסקר גרוניך (Oscar Grunich), סאמי איקרקאנר (Sami Ikarcaner), מוקה אנטלר (Moca Antler), פרידריך אויסטרר (Friedrich Oesterer), זיגמונד שפיגל (Zigmund Spiegel), ליקה וקסלר (Lica Wexler), שמעיה שטיינמץ-אבני (Şmaia Steinmetz-Avni), סמי גרינברג (Sami Grienberg), מקס סילו (Max Silo), עזרא פליישר, ינקו ברנר (Iancu Brener), רג'ינה הירש-מיוחאלוביץ' (Ragina Hirsch-Miuhalovici), ריזה קליינר (Riza Kleiner), הרב מרדכי בורשטיין, סיני איזיקוביץ' (Sinai Aizicovici), אלימלך אדלשטיין (Elimeleh Edelstein), יצחק שמידט (Itzhac Schmidt), ישראל שטיין (Israel Stein), סקרלט ינקו (Scarlet Iancu), ג'יטה ליבוביץ' (Gitta Leibovici), מילו מנחם (Milo Menahem), ארמנד גבאי (Armand Gabai), לודוויג וייס (Ludwig Weiss), הוגו נכט (Hugo Nacht). לרשימה זו יש להוסיף עוד כ-200 ציונים בולטים שנידונו במהלך שנת 1954.
אולימפיאדת לונדון (2012)
תשתית
ה-BBC נערך ליותר מ-5,000 שעות שידור מהמשחקים, מתוכם כ-3,600 ישודרו גם כוידאו על פי דרישה ב-YouTube. האירועים צולמו במקור בהבחנה גבוהה ברמה של 1080/50i, וחלק מהאירועים הועברו אף בתלת מימד. כ-21,000 אנשי תקשורת צפויים היו לעסוק בכיסוי האולימפיאדה.
משפטי הציונים ברומניה
משפטי טימישוארה
במקביל למשפטי בוקרשט נוהלו בטימישוארה משפטים דומים נגד הציונים של טרנסילבניה: ארנסט אוזר Ernest User, לאון פריד Leon Fried, קראוס פיכטה Kraus Fichte, גרדוס לאיוש Gardos Lajos, מגדה וייסברגר Magda Weiseberger, יוסף וולברג Iosef Wolberg, ראיס פרידריך Reiss Fridrich ולילי בורנשטיין Lili Burnstein. ב-18 במרץ 1954 נידונו מנהיגי השומר הצעיר: סימון אברמוביץ'-אריאלי Simon Abramovici-Arieli, אברהם אנטוניר Avraham Antonir, חיים ארתור Haim Artur, רדו בודיאנו Radu Budeanu, מרסי גולדנברג-גלעד Marci Goldenberg-Gilad, אנג'לה גרינברג Angela Grinberg, יעקב גרינברג Iacov Grinberg, משה ויינברג Moşe Weinberg, ארנולד זידמן Arnold Zeidman, צבי צלטינגר Zvi Zeltinger, פיקו יואן Ficu Ioan, ברקו כהן Bercu Cohen, איזו לאזארוביץ' Izu Lazarovici, וילי לאזארוביץ' Wili Lazarovici, אביר מארק Abir Mark, ברכה מארק-רוטנשטיין Braha Mark-Rotenstein, אסתר פור Ester For, פרנצ'יסק פור Francisc For, יפה קופרמן Iafa Cuperman, שמואל קופרמן Smuel Cuperman, סורין סברין Sorin Severin, ריקו שטובינר Ricu Stubiner, לוי דרברמדיקר Levi Derbramdiker.
אולימפיאדת לונדון (2012)
תשתית
בישראל שידר הערוץ הראשון למעלה מ-200 שעות שידור חי מן המשחקים.
משפטי הציונים ברומניה
השחרור
מרבית אסירי ציון ברומניה, שנעצרו במחצית הראשונה של שנות החמישים ולא מתו בבתי הכלא, שוחררו כעבור כמה שנים והתאפשרה להם היציאה לישראל. חלק מהם הגיעו במצב בריאותי ירוד למדי ואף מתו כתוצאה מכך כעבור שבועות או חודשים.
אולימפיאדת לונדון (2012)
תקציב
התקציב המתוכנן עמד על כ-4 מיליארד ליש"ט. כשלושה רבעים מהסכום ניתן בחסות מפעל הפיס הלאומי בבריטניה, והיתרה כוסתה על ידי תוספת בארנונה, דהיינו מכספי משלם המיסים.
משפטי הציונים ברומניה
התחדשות המעצרים והמשפטים
בסוף שנות החמישים התחדשה רדיפת הציונים ברומניה. קבוצת יהודים, שעמדה לצאת את גבולות רומניה בדרכה לישראל, הורדה מהרכבת והוחזרה לבירה - פעילים יהודים נעצרו, נחקרו ארוכות (שנים) ובחלקם נשפטו לשנים ארוכות בבית הסוהר.
אולימפיאדת לונדון (2012)
אבטחה
אבטחת המשחקים האולימפיים בלונדון נחשבה לפרויקט האבטחה הגדול ביותר בהיסטוריה הבריטית ואחד מהגדולים ביותר בעולם. עלות האבטחה נאמדה בכחצי מיליארד לירות שטרלינג והיא כללה, בין היתר, 16,000 מאבטחים, 13,000 חיילים, 12,000 שוטרים, אלפי סוכנים סמויים, עשרות ספינות מלחמה ומסוקי קרב, וכן סוללות טילי נ"מ.
משפטי הציונים ברומניה
התחדשות המעצרים והמשפטים
הרקע לרדיפה המחודשת היה בקשרים בין יהודים אלה ובין הצירות הישראלית ברומניה.
אולימפיאדת לונדון (2012)
אבטחה
כשבועיים לפני טקס הפתיחה, התגלה כי חברת האבטחה G4S, אשר זכתה במכרז לאבטחת המשחקים האולימפיים בלונדון, כשלה במלאכת גיוס מספר המאבטחים שנדרשו ממנה, עשרת אלפים עובדים. בעקבות כך, חיילים מצבא בריטניה הובאו כדי להתווסף למצבת המאבטחים של האולימפיאדה.
המתקנים
אולימפיאדת 2012 התקיימה ב-34 אתרים, שמרביתם ברחבי לונדון, חלקם חדשים וחלקם מבנים קיימים, ובנוסף גם במקומות סמליים בלבה של העיר, המפורסמים בעולם כולו. תוכנית הבנייה לקראת המשחקים כללה פינוי של אזור מוזנח בפרבר סטרטפורד במזרח לונדון, שם הוקם הפארק האולימפי המרכזי ובו מבנים חדישים. כ-8.8 מיליון כרטיסים יאפשרו לקהל לצפות בתחרויות באתרי ההתרחשויות.
הפארק האולימפי
הפארק האולימפי נבנה בפרבר סטרטפורד במזרח העיר, באזור שהיה לפני כן אדמה שוממת ואזור תעשייה. הפארק האולימפי קושר למרכז העיר ברכבת הכידון האולימפי אשר נסיעתה ארכה כשבע דקות.
הפארק האולימפי כולל את האתרים הבאים:
בפארק עבדו 11,000 עובדים, כמעט כולם בריטים, ו-62% מהם תושבי לונדון.
אזור הנהר
אזור זה כולל ארבעה אתרים הסמוכים לנהר תמזה במזרח לונדון:
אזור מרכז לונדון
השם הרשמי מטעה, מכיוון שאתרים אלה נמצאים לא רק במרכז העיר אלא גם בפרבריה:
אצטדיוני כדורגל
משחקי הכדורגל, למעט הגמרים, התקיימו באצטדיונים ידועים ברחבי בריטניה:
משתתפים
במשחקים האולימפיים השתתפו מעל 10,000 ספורטאים מ-204 מדינות או גופים להם ועד אולימפי לאומי. בנוסף התחרו תחת הדגל האולימפי 3 ספורטאים מהאנטילים ההולנדיים שמעמדה האוטונומי בוטל וספורטאי מדרום סודאן, לה אין ועד אולימפי לאומי. המשלחת הגדולה ביותר הייתה של המארחת בריטניה וכללה 558 ספורטאים, ואחריה ארצות הברית ששלחה 539 משתתפים. לראשונה בתולדות המשחקים האולימפיים, נכללו נשים בכל אחת מהמשלחות המשתתפות.
ענפי האולימפיאדה
ב-2005 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי שמשחקי כדור הבסיס (בייסבול) והסופטבול לא יהיו חלק מאולימפיאדת 2012. זמן רב לא התקבלו החלטות על הוצאת ענפי ספורט מהשתתפות באולימפיאדה: משחק הפולו היה האחרון שהוצא, ושוחק בפעם האחרונה ב-1936. הוחלט לא לצרף ענפים חדשים, כך שבאולימפיאדת לונדון התקיימו תחרויות ב-26 ענפי ספורט בלבד, אף על פי שהמקסימום המותר הוא 28. ב-2009 הוחלט שנשים יתחרו בענף האיגרוף בפעם הראשונה, וכך נערכו תחרויות לנשים בכל הענפים האולימפיים. כמו כן הוחלט לצרף לאולימפיאדה את הענפים ראגבי וגולף, אך רק החל מאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
איגרוף
בריטניה זכתה במרב מדליות הזהב (3) שחולקו באיגרוף ובסך הכל זכתה ב-5 מדליות. רוסיה זכתה במרב המדליות (6) ודורגה במקום 4 בטבלת המדליות באיגרוף. 20 מדינות התחלקו במדליות.
אתלטיקה
ארצות הברית זכתה בתחרות עם 9 מדליות זהב ו-28 מדליות בסך הכל, לפני רוסיה עם 8 מדליות זהב ו-18 מדליות בסך הכל וג'מייקה עם 4 מדליות זהב ו-12 בסך הכל.
שיאי עולם
ארבעה שיאי עולם חדשים נקבעו בתחרויות האתלטיקה, 2 לגברים ו-2 לנשים:
ג'ודו
רוסיה זכתה במרב מדליות הזהב שחולקו בג'ודו (3) ובסך הכל זכתה ב-5 מדליות. צרפת ויפן זכו במרב המדליות (7 כל אחת). 23 מדינות התחלקו בכל המדליות, מהן 10 מדינות התחלקו במדליות הזהב.
הוקי שדה
{| cellpadding="2"
היאבקות
רוסיה זכתה במרב מדליות הזהב שחולקו בג'ודו (4) ובסך הכל זכתה ב-11 מדליות. יפן דורגה במקום שני, זכתה אף היא ב-4 מדליות זהב וב-6 מדליות בסך הכל. איראן דורגה במקום שלישי עם 3 מדליות זהב ו-6 מדליות בסך הכל ואזרבייג'ן זכתה ב-7 מדליות בסך הכל ו-2 מדליות זהב ודורגה במקום רביעי. 29 מדינות התחלקו בכל המדליות, מהן 8 מדינות התחלקו במדליות הזהב.
הרמת משקולות
סין זכתה ב-5 מדליות זהב בהרמת משקולות ובסך הכל זכתה ב-7 מדליות, שנייה הייתה קזחסטן עם 4 מדליות זהב בסך הכל. 19 מדינות התחלקו במדליות, מהן 6 מדינות זכו במדליות הזהב.
התעמלות מכשירים
{| cellpadding="2"
נשים
תחרות קבוצתית:
תחרות קרב רב אישי:
גברים
תחרות קבוצתית:
תחרות קרב רב אישי:
התעמלות אמנותית
תחרות קבוצתית:
תחרות קרב רב אישי:
טניס
ארצות הברית זכתה בענף הטניס במרב מדליות הזהב (3) וב-4 מדליות בסך הכל. 8 מדינות התחלקו במדליות בתחרויות הטניס.
כדורגל
{| cellpadding="2"
כדוריד
{| cellpadding="2"
כדורמים
{| cellpadding="2"
כדורסל
{| cellpadding="2"
כדורעף
{| cellpadding="2"
סיף
איטליה זכתה ב-3 מדליות זהב בסיף ובסך הכל זכתה ב-7 מדליות, שנייה הייתה קוריאה הדרומית עם 2 מדליות זהב ו-6 מדליות בסך הכל. 13 מדינות התחלקו במדליות, מהן 6 מדינות זכו במדליות הזהב.
קליעה
קוריאה הדרומית זכתה ב-3 מדליות זהב בקליעה ובסך הכל זכתה ב-5 מדליות, שנייה הייתה ארצות הברית אף היא עם 3 מדליות זהב ו-4 מדליות בסך הכל. סין צברה את מרב המדליות, 7 בסך הכל (2 זהב). 23 מדינות התחלקו במדליות, מהן 9 מדינות זכו במדליות הזהב.
שחייה
בתחרויות השחייה זכתה ארצות הברית ב-16 מדליות זהב (מחצית מדליות הזהב שחולקו) וב-30 מדליות בסך הכל, לפני סין - 5 מדליות זהב ו-10 מדליות בסך הכל וצרפת עם 4 מדליות זהב ו-7 מדליות בסך הכל. יפן זכתה במקום שני, במספר הכולל של המדליות, אחרי ארצות הברית, עם 11 מדליות בסך הכל, כאשר אף לא אחת מוזהבת.
בתחרות נשברו 9 שיאי עולם חדשים, 6 אצל נשים ו-3 אצל גברים ו-16 שיאים אולימפיים חדשים, 4 אצל גברים ו-12 אצל נשים.
ישיבת מערבא
מערבא מכון רובין (באנגלית: Ma'arava Rubin Academy) היא ישיבה תיכונית חרדית שנוסדה באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי הרב ברוך חייט.
מקור שמה של הישיבה מהמילה הארמית "מערבא" (בעברית: מערב), כינויה של ארץ ישראל בתלמוד הבבלי.
היסטוריה
פתיחת הישיבה לוותה בפולמוס מצד רבנים חרדים, ובראשם הרב שך, שהתנגדו למודל של ישיבה חרדית שהלימודים בה כוללים, לצד לימודי הקודש, אף לימודי חול והשתתפות במבחני הבגרות, בדומה לישיבות התיכוניות בזרם הממ"ד. לדברי הרב חייט, בסופו של דבר הסכים הרב שך להקמת הישיבה, המיועדת לציבור חרדי מודרני ועולים מארצות המערב, אך העמיד תנאים שנועדו להרחיק ממנה תלמידים מהזרם המרכזי של הציבור החרדי. בין השאר דרש הרב שך שהישיבה לא תקום בירושלים או בבני ברק – ריכוזים חרדיים מובהקים, וכן שלא תיקרא באופן רשמי בתואר "ישיבה". הישיבה הועתקה למתתיהו, ובכל הפרסומים הרשמיים מוצג המוסד כ"מערבא מכון רובין" או "Ma'arava Rubin Academy". בהמשך קיבלה הישיבה את ברכתו של הרב שלמה זלמן אוירבאך.
למעט ישיבת היישוב החדש הוותיקה, שהתנהלה לפי אותו מודל, סגנון ישיבות כזה לא היה קיים בציבור החרדי. מאז הקמת "מערבא" קמו עוד ישיבות דומות, בהן ישיבת נהורא (תשנ"ד), ישיבת נהרדעא ישיבת מאורות (שתיהן בתשס"ה) וישיבת מתיבתא דבית שמש (תשע"א).
הישיבה כיום
קודם לכן כיהנו בישיבה כר"מים הרבנים: צבי הריס גיסו של הרב חייט, יהושע הרטמן - עורך ספרי המהר"ל ורב קהילה בלונדון, הדר יהודה מרגולין מחבר ספרים הנודעים על שיעורי ומידות התורה, אבישי קורצטג המשמש כיום כר"מ בישיבת מתיבתא בבית שמש וכנו"נ בישיבת דרך אמונה, אליעזר שטיינברגר המשמש כיום כרה"י נשמת התורה בירושלים וכן הרב מיכאל שהם רה"י נהרדעא בגני תקווה.
הנהגות ייחודיות לישיבת מערבא
הישיבה נותנת עדיפות ומחשיבה לנושאי בין אדם לחברו ודרך ארץ קדמה לתורה, לצד לימוד התלמוד בשיטה הנהוגה בישיבות הליטאיות.
הישיבה נותנת עדיפות לנושאים אלמנטים מוזיקליים, גם משום שהרב חייט עצמו הוא מוזיקאי, ומעודדת בעקבות כך לימוד נגינה ומספקת חדרי מוזיקה הכוללים פסנתר כנף, מערכת תופים ואולפן הקלטות. הדבר גם מתבטא בדברים בעיצוב הישיבה, כדוגמת ארון הקודש המעוצב בצורת כלי הנבל בו היו משוררים בבית הבחירה.
ככלל, בוגרי הישיבה זכאים לתעודת בגרות. רוב הבוגרים ממשיכים לישיבות גדולות חרדיות פתוחות באופן יחסי, כגון ישיבת איתרי, ישיבת חברון, וישיבת נתיבות חכמה. חלק מן הישיבות החרדיות מסרבות לקבל את בוגרי מערבא. מעטים מאוד ממשיכים לישיבות המשתייכות לזרם החרדי לאומי כמו כרם ביבנה.
בקמפוס הישיבה מתגוררות מספר משפחות.
משמר
בימי חמישי בלילה נאספים התלמידים בחדר האוכל ל"משמר", שבמהלכו עורכים מספר בחורים מדי שבוע סיומים על מסכתות וסדרי גמרא ועל סדרים של משניות. לאחר מכן מוסר הרב חייט שיחת מוסר והתלמידים שרים (לרוב, שירי נשמה) לאור נרות כשהרב חייט מלווה בגיטרה. לעיתים מגיע זמר או מלחין אורח.
טתיסבאנה
טתיסבאנה (שם מדעי: Tethysbaena) סוג במשפחה Monodellidae מקבוצת הסרטנאים. המין Tethysbaena relicta  זוהה בישראל במעיין חם בשנת 1962.
לפי מקומות הימצאותם מניחים כי בעידן המיוקן הם חיו בתחום הים טתיס. הם צאצאים לבעלי חיים שחיו בים הפתוח.
ייחודם של הסרטנים הוא בכך שהם נושאים את ביצי הרבייה בצידי הגוף ולא צמוד לבטן או לגב כשאר הסרטנים.
הר בואולן
הר בואולן  (באנגלית: Mount Bowlen) הוא הר ברכס בואו בהרי הרוקי הקנדיים. ההר הוא אחת הפסגות המקיפות את עמק עשר הפסגות. ההר ממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, ולכן הוא ממוקם על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה (הגבול עובר על קו פרשת המים באזור זה); כמו כן בשל כך ההר נמצא על הגבול בין הפארק הלאומי באנף והפארק הלאומי קוטניי.
מקור השם
שמן של פסגות עמק עשר הפסגות ניתן להם על ידי מגלה הארצות סמיואל אלן, מראשוני החוקרים האירופאים באזור. אלן קרא לפסגות באמצעות הספרות מ-"אחד" עד "עשר" בשפת הסטוני (אחת משפות האומות הראשונות). אלן נתן להר בואולן את השם "יאמני" - שמשמעו "שלוש" בשפת הסטוני של שבט הנקודה.
שמו הנוכחי של ההר ניתן לו ב-6 במרץ 1953, והוא נקרא על שם ג'ון ג'יי. בואולן, המשנה למושל אלברטה.
הטיפוס על ההר
הראשונים שטיפסו על ההר היו ג'יי. טי. ליטל (G.T. Little), צ'ארלס ס. תומפסון (Charles S. Thompson), ג'י. אם. ויד (G.M. Weed), והנס קאופמן (Hans Kaufmann), בשנת 1901.
לקריאה נוספת
• Dave Birrell, 50 Roadside Panoramas in the Canadian Rockies, P 87
• Western Canada, P 280
• Paul Zizka, Summits and Starlight: The Canadian Rockies
צבא טורקיה
צבא טורקיה (בטורקית: Türk Kara Kuvvetleri - "כוחות היבשה הטורקים") הוא הזרוע היבשתית של הכוחות המזוינים של טורקיה. נכון לשנת 2021, הצבא הטורקי הוא הצבא ה-13 בגודלו בעולם (לשם השוואה צה"ל הוא ה-18בגודלו) והחמישי בגודלו מבין חברות נאט"ו, והוא נחשב לצבא המוסלמי החזק בעולם.
היסטוריה
אחרי נפילת האימפריה העות'מאנית והקמת הרפובליקה הטורקית המודרנית תחת הנהגתו של אתא טורק, הוקם הצבא הטורקי על יסודות הצבא העות'ומאני.
הצבא הטורקי לא השתתף בלחימה במהלך מלחמת העולם השנייה אך היה דרוך ומוכן למקרה של מתקפה גרמנית. ב-1950 השתתפה טורקיה במלחמת קוריאה ושלחה כוחות קרקעיים ואוויריים להשתתף בלחימה במהלכה איבדה יותר מ-700 חיילים.
ב-1974 פלשה טורקיה לקפריסין כדי למנוע את איחודה עם יוון ובטענה להגן על המיעוט הטורקי החי באי. עד היום מחזיקה טורקיה כוחות בחלקו הצפוני של האי.
מאז שנות ה-80 מצוי הצבא הטורקי בתהליך מודרניזציה. במסגרת התהליך החלה טורקיה לייצר גם מערכת נשק עצמאיות.
באז הקמתו נחשב הצבא לגורם המזוהה עם שמירה ציוויונה החילוני של טורקיה, אולם לאחר ניסיון ההפיכה של 2016, בחסותה התחלפו רבים מהבכירים בצבא, שנקשרו בהפיכה, בנאמנים למפלגת השלטון, ובכך נחלש קולו העצמאי.
פלישת טורקיה לקפריסין
ב-20 ביולי 1974 פלשה טורקיה לחלקה הצפוני של קפריסין וזאת לאחר הפיכה צבאית שבוצעה כנגד נשיא קפריסין, מקאריוס השלישי. את ההפיכה ביצע ארגון אאוקה, הארגון הלאומי של הלוחמים הקפריסאים - אשר ביקש לאחד את האי עם יוון. הצבא הטורקי פשט על חלקה הצפוני של קפריסין בשני גלים מרכזיים - הראשון ב-20 ביולי והגל השני ב-14 באוגוסט, כתוצאה מהפלישה השתלטה טורקיה על 37% משטח קפריסין. למרות החזרת השקט הפוליטי וחזרתו של מקאריוס השלישי, הכוחות הטורקיים נשארו באי וייסדו בה את מדינת צפון קפריסין שהוכרה רק על ידי טורקיה.
מבצעים בצפון עיראק
בדצמבר 2007 יצאה טורקיה למבצע נוסף כנגד הלוחמים הכורדיים בצפון עיראק. תחילה השתמשה טורקיה בהפצצות מהאוויר של מטרות כורדיות ובהמשך נכנסו כוחות קרקעיים אל תחומה של צפון עיראק. המבצע הסתיים ב-29 בפברואר 2008.
נשק גרעיני
לצבא הטורקי אין נשק גרעיני משלו. אך בשנת 2010 נודע באמצעות ויקיליקס כי ארצות הברית הציבה בשטח טורקיה עשרות רבות של פצצות אטום
סגול (ניקוד)
סֶגוֹל הוא סימן ניקוד עברי, שמסמן את הצליל e. הוא נראה כמו שלוש נקודות מתחת לאות – שתיים למעלה ואחת למטה. הסגול מסווג כתנועה קטנה.
סגול הוא אחד משלושת סימני הניקוד שיכולים להיות חטפים. בחטף סגול נוסף סימן שווא מימין לסגול: <span dir="rtl" style="font-size:325%; font-family:"Times New Roman",David, SBL Hebrew">אֱ
מקור השם
פירוש המילה 'סגול' בארמית הוא 'אשכול'. התנועה נקראת כן כיון שצורתה (נקודה מתחת לשתי נקודות) מזכירה אשכול ענבים. זו גם הסיבה שהטעם סגול (או סגולתא) נקרא כן.
הקלדה
כך מקלידים את הסגול במערכות הפעלה שונות:
הגייה
במקור, ייצג הסגול כנראה תנועה קדמית, חצי-פתוחה, בלתי-מעוגלת ( /ɛ/).
בעברית החדשה, בעקבות ההגייה האשכנזית והספרדית, צליל הסגול הוא e, והוא בדרך־כלל זהה לזה של הצירי. בהגייה תימנית צליל הסגול הוא a, וזהה לזה של הפתח.
שימוש
שימושים אופייניים של הסגול בעברית מנוקדת:
נסיכות ולדימיר
הנסיכות הייתה ממוקמת בצפון-מזרח רוסיה באזורי נהרות וולגה וקליאזמה. העיר הראשונה שהוקמה באזור הייתה רוסטוב. כבר בשנת 911 היא מוזכרת כעיר משמעותית שבשליטת אולג. בשולי המאה ה-9 השטח היה בשליטת נסיכות רוסטוב. לאחר הקמת העיר ולדימיר על ידי ולדימיר השני חשיבותה של עיר זו גדלה בהדרגה. לאחר התפרקות רוס של קייב, הנסיכות הפכה להיות נסיכות עצמאית. בשנת 1125 הנסיך יורי דולגורוקי העביר את בירת הנסיכות לסוזדל. בשנת 1155 בחר בנו אנדרי בוגולובסקי את ולדימיר כבירת הנסיכות. בשנת 1169 הוא כבש את קייב, אך לא עבר לעיר והשאיר את ולדימיר כבירתו. היסטוריונים של המאה ה-17–19 פירשו מהלך זה כהעברת השליטה המרכזית מקייב לוולדימיר. באופן מעשי היה הליך זה ממושך והסתיים סופית רק במחצית המאה ה-13. אנדרי בוגולובסקי אכן השקיע רבות בהרחבת העיר ובבניית כנסיות חדשות ומפוארות. בתקופתו החלה הנסיכות להיות המרכז של העם הרוסי וגרעין של המדינה העתידית.
עם פטירתו היה מאבק ירושה שבסופו קיבל אחיו וסבולוד הקן הגדול את השליטה על הנסיכות ושלט בה תקופה ממושכת מאוד מ-1176 עד ל-1212. תקופה זו הייתה תקופת הזהר של הנסיכות. רוב נסיכי רוסיה הכירו בעליונותו. החל משנת 1231 עברה גם נובגורוד לשליטת נסיכי ולדימיר והם שלטו בה במשך כמאה שנים.
לאחר מלחמות עם נסיכות קייב והדוכסות הגדולה של ליטא לקראת שנת מחצית המאה ה-13 גם נסיכות סמולנסק עברה להיות תחת השפעתם של נסיכי ולדימיר. בתחילת 1238 החלה פלישת המונגולים לרוסיה. אזור צפון מזרח רוסיה סבל קשה מפלישת המונגולים. במהלך זה נכבשו 14 ערים. כוחות הנסיכות נחלו תבוסה בקרב קולומנה ובכיבוש העיר ולדימיר משפחתו של הנסיך נהרגה. הוא עצמו נהרג זמן קצר לאחר מכך, ב-4 במרץ 1238 במהלך הקרב על נהר סיט. הנסיך החדש נסע לבירת אורדת הזהב ושם קיבל הכרה כנסיך הראשי של הרוסים. מעשית, זה היה הכרה בכך שנסיכות מהווה הנסיכות הראשית של רוסיה אך נמצאת תחת שליטת אורדת הזהב. החל ממועד זה כל נסיך ולדימיר קיבל אשרור למינויו מחאן אורדת הזהב וזאת טרם כניסתו לתפקיד.
בשנת 1262 נהרגו גובי מיסים מטעם האורדה. הנסיך ולדימיר, אלכסנדר נבסקי הצליח למנוע פלישה חדשה, אך בדרך חזרה לנסיכות נפטר. עם פטירתו בנסיכות החל תהליך של התפרקות לכ-15 נסיכויות זוטרות (גליץ' גורודץ, דמיטרוב, קוסטרומה, מוסקבה, פריאסלאבל, רוסטוב, סטרודוב, סוזדל, טבר, אוגליץ', יורייב ויארוסלאבל). החאן של אורדת הזהב היה ממנה אחד מהנסיכים לנסיך ולדימיר, למרות שמעשית הוא לא ישב בעיר החל מתקופת הנסיך יארוסלאב השלישי. הנסיכים נלחמו אחד עם השני וגם פנו לחאן אורדת הזהב לקבלת עזרה ותמיכה.
למרות שחשיבות עיר ולדימיר לקראת סוף המאה ה-13 הייתה בירידה, בשנת 1299 ראש הכנסייה הרוסית עבר לעיר זו. אומנם זה לא היה לזמן ארוך, כבר בשנת 1326 הוא עבר למוסקבה. זה יהיה אחד הסימנים לעלייה של חשיבות מוסקבה כמרכז רוסיה והעברה הדרגתית של סממני השלטון לעיר זו.
בשנת 1363 דמיטרי דונסקוי, נסיך מוסקבה לקח על עצמו תואר נסיך ולדימיר ללא קבלת אישור מאורדת הזהב. החל ממועד זה עברה למעשה נסיכות ולדימיר לשליטת נסיכות מוסקבה.
הנהלת בתי המשפט
הנהלת בתי המשפט היא רשות ציבורית, המופקדת על הניהול והארגון המנהליים של עבודת בתי המשפט בישראל. תחום פעולתה מתייחס לבית המשפט העליון, בתי המשפט המחוזיים, בתי משפט השלום ובתי הדין לעבודה.
בראש ההנהלה עומד מנהל בתי המשפט. נכון לדצמבר 2022 מכהן בתפקיד השופט מיכאל שפיצר.
מעמד הנהלת בתי המשפט
הנהלת בתי המשפט מהווה גוף עצמאי בחלקו, באופן הנותן ביטוי לעיקרון של עצמאות הרשות השופטת ואי תלותה ברשות המבצעת. היא איננה כפופה למשרד המשפטים. עם זאת, על פי החוק קובע שר המשפטים את סדרי המנהל של בתי המשפט, ומנהל בתי המשפט אחראי בפניו על ביצועם של סדרים אלו.
בעבר הביע נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק את דעתו כי על הרשות השופטת להיות עצמאית לחלוטין, באופן שינותק הקשר בינה לבין שר המשפטים, אך רעיון זה לא מומש עד כה.
פעילות
תפקידי הנהלת בתי המשפט כוללים את הנושאים הבאים: הנהלת בתי המשפט מפעילה את סמכויותיה בסיוע מזכירויות בתי המשפט השונים, שבראש כל אחת מהן עומד מזכיר ראשי.
הנהלת בתי המשפט פעלה בין היתר להקים את היכלות המשפט בבאר שבע, בנצרת, בחיפה ועוד, וכן יזמה את פיתוח מערכת המחשוב "נט המשפט" והטמעתה בכל בתי המשפט.
הנהלת בתי המשפט מפעילה "צוות למניעת הכפשות נגד שופטים ברשת", המאתר אנשים המכפישים שופטים או מסיתים נגדם ברשתות החברתיות ופועל נגד אותם אנשים. ב-2020 נחשף בעיתון "הארץ" שהצוות פנה לכלי תקשורת בבקשה להסיר כתובת שנכלל בהן מידע בלתי מחמיא ביחס לשופטים, כגון חשדות פליליים. בעקבות זאת וואלה! NEWS ו-Nrg הסירו כתבות, וגלובס סירב לעשות זאת. הצוות פנה בבקשה דומה גם לגוגל ישראל כי תסיר מתוצאות מנוע החיפוש שלה את הכתבות. החברה סירבה. הצוות מפעיל מאגר ובו נתונים אישיים של אזרחים הכותבים ברשתות החברתיות נגד שופטים. התנועה למשילות ודמוקרטיה פנתה בעניין למשנה ליועץ המשפטי לממשלה, רז נזרי, וטענה בין היתר שהמאגר פעל בניגוד לחוק הגנת הפרטיות. נזרי הסכים כי המאגר בעייתי ובעקבות התערבותו לא פנתה עוד הנהלת בתי המשפט להסרת פרסומים הפוגעים בשופטים.
מנהל בתי המשפט
בהתאם לחוק בתי המשפט מתמנה מנהל בתי המשפט לתפקידו על ידי שר המשפטים, בהסכמת נשיא בית המשפט העליון. הליך מינוי זה מבטא גם הוא את העיקרון של עצמאות הרשות השופטת, והוא נועד להבטיח ששר המשפטים לא יוכל לכפות על נשיא בית המשפט העליון מינוי מנהל לבתי המשפט שאיננו מקובל עליו.
קביעת זהות מנהל בתי המשפט הייתה לא פעם מקור למחלוקת ולחיכוכים בין שרי המשפטים לבין נשיאי בית המשפט העליון.
מנהל בתי המשפט יכול שלא להיות שופט, אך בפועל מתמנים כמנהלים רק שופטים מכהנים.
מנהל בתי המשפט משמש כמזכיר הוועדה לבחירת שופטים.
משמר בתי המשפט
משמר בתי המשפט הוא גוף האבטחה הממלכתי של הרשות השופטת במדינת ישראל. המשמר הוקם בשנת 1995 כדי לאפשר את קיומם התקין של סדרי המשפט במדינה ולשמש כגוף האבטחה הממלכתי של בתי המשפט בישראל.
אנשי המשמר המונים כ- 800 מאבטחים/ות, נוכחים בכל ערכאות המשפט, כולל ועדות חקירה ממלכתיות, ומאפשרים את קיומם התקין של סדרי הדין במדינת ישראל.
אנשי משמר בתי המשפט אמונים על שמירת הסדר הציבורי בתחומי בתי המשפט ועל הגנת השופטים, העובדים ובאי בתי המשפט.
אנשי המשמר פועלים למניעת הפרות סדר ולהרתעת גורמים עוינים מלבצע פעילויות חבלניות או פליליות בבתי המשפט, מתוקף סמכויות עיכוב ומעצר המוקנות להם בתחומי בתי המשפט.
אנשי המשמר מופקדים לעיתים גם על אבטחת שלומם של שופטים מסוימים מחוץ לכותלי בתי המשפט. הדבר נעשה כאשר על פי הערכה אבטחה שכזו נחוצה (למשל עקב איומים על השופטים על רקע משפט שבו הם יושבים בדין).
משמר בתי המשפט פועל ברוח "אמנת משמר בתי המשפט" בה הוגדר יעדו, מטרותיו וערכי הליבה לפועלו. ב-7 ביוני 2016 מעמד המשמר וסמכויות עובדיו עוגנו בחקיקה.
מקס דן
מקס דֶן (בגרמנית: Max Dehn; 13 בנובמבר 1878, גרמניה – 27 ביוני 1952, ארצות הברית) היה מתמטיקאי יהודי-גרמני, פתר את הבעיה השלישית של הילברט. תרם תרומה משמעותית לתורת הקשרים וניסח ב-1910 את בעיית המִלה, המגשרת בין תורת החבורות לבעיות יסודיות בחישוביות. דן היה גם אחד ממייסדי הטופולוגיה האלגברית.
קורות חיים
דן השלים דוקטורט באוניברסיטת גטינגן ב-1900, בהנחייתו של פרופסור דויד הילברט. בשנת 1922 מונה לפרופסור מן המניין (ordinarius, בטרמינולוגיה המדעית בגרמניה דאז) באוניברסיטת פרנקפורט. בשנת 1938 ברח עקב מגבלות ואימת הנאצים לנורווגיה, ומשם, ב-1940, לארצות הברית. מפאת גילו המתקדם לא הוצעה לדן משרה באף אחת מן האוניברסיטאות המובילות. הוא לימד תחילה באוניברסיטת איידהו, ואחר כך בכמה מוסדות אחרים, עד שב-1945 היה למתמטיקאי היחיד בקולג' של בלאק מאונטנס (Black Mountains), שפעל בצפון קרוליינה מ-1933 עד 1952.
שכונת הגורג'ים
עם הקמתה נקראה השכונה בשם אשל-אברהם, אולם שם זה לא נקלט וקראו לה בשם תושביה שכונת הגורג'ים או שכונת בתי גורג'ים או בשם בתי ניסן ב"ק, כשם השכונה הסמוכה.
השכונה נוסדה בשנת 1892/1893 על ידי עולים מעליית הגורג'ים, שהחלה כבר במחצית הראשונה של המאה התשע עשרה. העולים היו ברובם משפחות אמידות, בני ערים, שעסקו דורות בעיקר בסחר התבואה, היין והתבלין. ההתיישבות בירושלים הייתה יעדם הראשון של העולים. העולים התיישבו בכל רחבי העיר, בנו בתי כנסת ליהודי גאורגיה וקיימו חיי קהילה. משה מונטיפיורי אף מזכיר, בשנת 1855, כי בין 19 הכוללים בירושלים נמנה גם כולל גורג'יסטן.
הקרקע שעליה הוקמה השכונה כמו גם שכונת הקווקזים, "בית שמואל", ושכונת "עיר הצדק" ליהודי סוריה ועיראק, היה של ניסן בן ישראל שהקים את השכונה השמינית מחוץ לחומות, שכונת "קריה נאמנה". השכונה כללה כ-100 בתים. הם הקימו מסגרת ארגונית נפרדת בסמכותו של החכם באשי, והקימו בית כנסת, ישיבה, תלמוד תורה, בית עלמין.
מאורעות תרפ"ט החלו ביום שישי 23 באוגוסט 1929 עם סיום דרשת יום השישי בהר הבית, כשהמון רב של מוסלמים חמושים בסכינים יצא משער שכם והסתער על השכונות היהודיות הנמצאות מחוץ לשער - שכונת הגורג'ים וקריה נאמנה. שבעה יהודים נהרגו בשכונות אלה, ביניהן חנה סלנשווילי שנהרגה בעודה מחזיקה את בנה שמואל, שנפצע קשה. בתי השכונה ובית הכנסת של השכונה נהרסו ונשרפו. לאחר מאורעות אלה נמלטו דיירי השכונה אל רבעים אחרים של העיר או עזבו את ירושלים. בשנים האחרונות חודשה ההתיישבות היהודית באזור שער שכם.
הפועל כפר קאסם (כדורסל)
הפועל בני כפר קאסם היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר כפר קאסם. הקבוצה צפוייה להשתתף בליגה לאומית החל מעונת 2023/2024. הקבוצה מארחת באולם תיכון חדש בעיר המכיל כ-300 מקומות.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 2013 על ידי נימר עמאר שהצליח לגייס את ראש העירייה לפרויקט. הקבוצה שכרה אולם כדורסל בראש העין השכנה וארחה שם את משחקיה הביתיים. הקבוצה נרשמה לליגה ב', בה שיחקה 4 עונות, עד עונת 2016-2017 ובסיומה העפילה לליגה א' ושובצה למחוז שרון. בתום עונה אחת בלבד (2017-2018), בה חנכה הקבוצה אולם כדורסל חדיש בעיר, סיימה הקבוצה במקום השני והתמודדה בבית הצפוני של משחקי המבחן על ההעפלה לליגה הארצית. הקבוצה סיימה במקום השני בבית והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הארצית. במשך 4 עונות התמודדה הקבוצה בצמרת המחוז הצפוני של הליגה הארצית. המאמן יעקב גולן אימן את הקבוצה במשך 4 עונות, בהן העפיל עמה שתי ליגות ברציפות. בעונת 2020-2021 אימן את הקבוצה אופיר פלצמן. את עונת 2021-2022 פתחה הקבוצה עם המאמן ניב רבי, שהוחלף בחודש ינואר על ידי חנן הירשוביץ'. בעונת 2022–2023 הועברה הקבוצה למחוז הדרומי. בסוף עונת 2022/23 עלתה לראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית בכדורסל לאחר שגברה בסדרת הרבע גמר 2:0 על אליצור נחל שורק,2:0 על מכבי אשדוד בסדרת חצי הגמר ו2:0 על אליצור יבנה בסדרת הגמר שלאחריה הפעילה הקבוצה לליגה הלאומית בכדורסל
מחלקת נוער
בנוסף לקבוצת בת של בוגרים בליגה ב', מפעיל המועדון מחלקת נוער ובה 5 קבוצות מנוער ועד ילדים.
פאגו פאגו
פאגו פאגו (באנגלית: Pago Pago) היא עיירה המשמשת רשמית כבירת סמואה האמריקנית.
העיירה נמצאת בדרום מזרח הטריטוריה, באי טוטואילה ובה הנמל המרכזי של הטריטוריה. נכון לשנת 1990 התגוררו בה 3,519 תושבים, ונכון לשנת 2003 מתגוררים בה כ-4,100 תושבים. כלכלת העיירה מתבססת על תיירות, ודיג (בעיקר דיג הטונה ותעשיית שימורי הטונה). בין השנים 1878–1951 פעלה בעיירה מספנה ותחנת תדלוק בפחם של צי ארצות הברית. בסמוך לפאגו פאגו שוכן הכפר פאגאטוגו שבו נמצאים מבני הממשל של הטריטוריה, אף שהבירה היא פאגו פאגו.
בעיירה פועלת המכללה הקהילתית של סמואה האמריקאית.
דוכסות מגדבורג
דוכסות מגדבורג (בגרמנית: Herzogtum Magdeburg) הייתה פרובינציה של מרקיזות ברנדנבורג בין השנים 1680–1701 ומחוז של ממלכת פרוסיה הגרמנית בין השנים 1701–1807. הדוכסות החליפה את ארכיבישופות מגדבורג לאחר החילון על ידי ברנדנבורג, והעניקה לנסיך הבוחר מושב משפיע נוסף למועצת הנסיכים של הרייכסטאג. בירות הדוכסות היו מגדבורג והאלה, בעוד בורג הייתה עיר חשובה נוספת. הדוכסות התפרקה במהלך מלחמות נפוליאון ב-1807, שטחה הפך לחלק מפרובינציית סקסוניה ב-1815.
היסטוריה
הארכיבישופות הרומית-קתולית של מגדבורג החלה להיות מנוהלת על ידי נסיכים חילוניים, בעיקר לותרנים, בשנת 1545 במהלך הרפורמציה הפרוטסטנטית. בהסכם וסטפליה משנת 1648, הובטחה הארכיבישופות לבית הוהנצולרן ששלט במרקיזות ברנדנבורג עם מותו של המנהל המכהן שלה, אוגוסט, דוכס סקסוניה-וייסנפלס. גם העיר מגדבורג נדרשה להישבע אמונים לנסיך הבוחר של ברנדנבורג. בשנת 1666 השתמש פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג בצבא המתפתח שלו כדי להציב בעיר חיל מצב קבוע של ברנדנבורג.
ברנדנבורג-פרוסיה ירשה את ארכיבישופות מגדבורג עם מותו של אוגוסט, דוכס סקסוניה-וייסנפלס ב-1680 וארגנה מחדש את השטח החילוני כדוכסות מגדבורג, כאשר הנסיכים הבוחרים של ברנדנבורג משמשים כדוכסים תורשתיים. אזור האלה של המחוז, היה מוקף בנסיכות אנהלט, ברוזנות מנספלד (שנרכשה על ידי פרוסיה ב-1790), ובבחרות סקסוניה. בניגוד לרצונות האצולה הלותרנית של הדוכסות, מונה קנצלר קלוויניסטי למשול בדוכסות. באמצעות הנהגתו של אוגוסט הרמן פרנקה, הפכה האלה למרכז הפייטיזם בברנדנבורג-פרוסיה.
כאשר הנסיך פרידריך השלישי הכתיר את עצמו לפרידריך הראשון, מלך בפרוסיה, בשנת 1701, הפכה דוכסות מגדבורג לחלק מממלכת פרוסיה החדשה. ל"הקצאת הלילות" של המלך פרידריך וילהלם הראשון, או למאמצים למודרניזציה של חוקי הבעלות על קרקעות פיאודליות, התנגדה אצולת היונקרים של הדוכסות, שחששה לאבד את מעמדם הפטור ממס. האצילים קיבלו פסקי דין מבית המשפט הקיסרי בווינה המגינים על זכויותיהם בשנים 1718 ו-1725. יוסטוס הנינג בהמר הפך לקנצלר המחוז ב-1743.
עם הקמת המדריך הכללי ב-1723 על ידי פרידריך וילהלם הראשון, נסיכות מגדבורג, נסיכות הלברשטאדט ומרקיזות ברנדנבורג נוהלו על ידי המחלקה השנייה של המדריך הכללי. איגוד אשראי חקלאי בעל הון ממלכתי (Landschaft) נוצר בדוכסות בשנת 1780 לשימוש בלעדי של האצולה. השליטה על אדמות מגדבורג העניקה למלוכה מונופול רווחי על מרבצי המלח של שטאפורט והאלה.
במלחמת הקואליציה הרביעית, פרוסיה הובסה על ידי נפוליאון ב-1806. בחוזה טילזיט בשנה שלאחר מכן פורקה דוכסות מגדבורג. השטח הדוכסי ממערב לנהר האלבה, כולל הערים מגדבורג והאלה, נהפכו לחלק מממלכת וסטפאליה, מדינת לוויין של האימפריה הצרפתית הראשונה. הטריטוריה הדוכסית ממזרח לאלבה נותרה בממלכת פרוסיה כשהיא מצומצמת באופן דרסטי.
פרוסיה רכשה מחדש את שטחי מגדבורג והאלה במהלך מלחמת הקואליציה השישית. ב-1815, לאחר המלחמות הנפוליאוניות, התאחדו שטחי דוכסות מגדבורג, אלטמרק וחלק מממלכת סקסוניה ליצירת המחוז הפרוסי החדש של סקסוניה.
נומאד
נומאד (ביוונית - נווד) הוא אפוס היסטורי קזחי משנת 2005, המתאר את עלייתו של אבלאי ח'אן על רקע התקופה. הסרט הוגש כמועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ב-2007.
עלילה
בסוף מאה ה-17 ותחילת מאה ה-18, אויביהם של הקזחים היו אנשי שבט ג'ונגאר ממונגוליה. הקזחים לא הצליחו להתאחד מול פלישתם של הג'ונגארים, חלקם ברחו ולכן התקופה נקראת "מנוסת הרגליים המדממות". הייתה בקרב העם תקווה כי צאצא של ג'ינגיס חאן יקום ויאחד את כל שבטי הקזחים ויגרש את אויביהם מאדמתם.
אוראז, אחד ממנהיגי השבטים יצא ב-1710 לחפש את הילד המובטח, שנולד לאחד השולטאנים הקזחים. גם מנהיג חאנות ג'ונגאר גלדן, שמע כי הילד נולד וכוח צבאי נשלח להורגו. במהלך הקרב הצליח אוראז להציל את התינוק, הוא גידל אותו, אסף נערים מכל ערבות קזחסטן ואימן את כולם להיות לוחמים, וכן הנחיל להם את הרעיון שאדם אחד או שבט אחד משול לזרד בודד שניתן לשבור בקלות, אבל כאשר מתאגדים - אי אפשר לשבור את הזרדים.
אחרי כעשור, צבאם של הג'ונגארים שנלחצו מדרום על ידי שושלת צ'ינג כחלק ממלחמת ג'ונגאר-צ'ינג, פלש פעם נוספת לקזחסטן. בכינוס השולטאנים שהיו מנהיגי השבטים עלה הצורך העמידה אחידה ובבעלי ברית. אולם הרצון לחופש של כל אחד מהשולטאנים גבר והם לא הצליחו להגיע להסכמה. הכוחות הג'ונגארים הגיעו וצרו על העיר והוחלט שההתמודדות תהיה קרב של אדם אחד מכל צד. אם הג'ונגארים ינצחו - העיר תיכנע ותפתח את שעריה ואם הם יפסידו הג'ונגארים יעזבו את המקום. את הג'ונגארים יצג שאריש ואת הקזחים מנצור שניצח בקרב ובזכות זאת קיבל את השם אבלאי. הג'ונגארים כיבדו את ההסכם ונסוגו.
הג'ונגארים שבו את גוהאר, נערה שמנצור היה מאוהב בה, מנצור/אבלאי יצא לשחרר את גוהאד, נשבה אף הוא, עמד במבחנים ונמלט יחד עם גוהאר.
אחרי חצי שנה פלשו הג'ונגארים פעם נוספת והפעם מצוידים בתותחים, ורק עמידת כל הקזחים ביחד הייתה יכולה להציל אותם. ואכן, לוחמי השולטאנים האחרים הגיעו לעזור בקרב שהוכרע לטובת הקזחים. קרב זה נחשב כאירוע המכונן של העם הקזחי ולאירוע שתרם לשקיעת החנאת הג'ונגארית.
שבתות וחגים (שיר)
שבתות וחגים הוא שיר שנכתב על ידי יענקל'ה רוטבליט, הולחן ובוצע לראשונה על ידי יהודית רביץ ומזוהה עמה עד היום. פרסומו הראשון של השיר היה באלבום "באה מאהבה" בשנת 1987.
השיר דורג במקום 29 במצעד הפזמונים העברי השנתי 1988.
ניתוח השיר
השיר בנוי כמונולוג של אישה המספרת על מערכת יחסים סודית שלה עם גבר נשוי, בעודו מקיים במקביל מערכת יחסים אחרת, פורמלית וגלויה, עם אשתו. השיר מתאר את הכמיהה של הדוברת אל הגבר, המתואר כבעל וכאָב מושלם, ואת קשייה ובדידותה בצל הסוד.
בראיונות מאוחרים תיארה רביץ את כתיבת השיר, וסיפרה שהגיעה אל המשורר רוטבליט עם שלד הסיפור, המדבר על אישה הנמצאת במערכת יחסים סמויה, בקשר "שאין בו כניסה בשבתות וחגים", ולפי הרעיון שהביאה נכתב השיר. בבית הראשון מתארת הדוברת את געגועיה אל אהובה, איש משפחה ואב למופת, שילדיו קופצים עליו והוא מספר להם סיפור. רק מילה אחת מקשה על תמונת המשפחה הנהדרת: הבית נפתח במילים "עכשיו אתה בבית, עכשיו אתה שם". המילה "שם" מעמידה את הקורא בתחושת אי בהירות ופליאה: מדוע המשמעות של להיות בבית זה להיות שם? למה הבית נמצא שם? עדיין לא ניתן לדעת לפי הכתוב מי הדובר ומדוע הבית אינו שייך אליו.
בבית השני מבנה הפוך. בתחילתו חוזרת הדוברת על תיאור הגבר המושלם, משכמו ומעלה, ועל אהבתו למשפחתו. אולם אז חוזרת הדוברת על המילים "עכשיו אתה בבית - עכשיו אתה שם", המפרידות בין המשפחה הנהדרת לבינה, והפעם מרחיבה:
במילים אלה מתחיל להתבהר לקורא כי בסיפורו של איש המשפחה למופת שני חלקים: החלק המואר, בו נמצאת המשפחה המושלמת; ובניגוד אליו החלק הסמוי, הנמצא בצל, מאחור, בו נמצאת הדוברת. בהמשך השיר מתואר הסבל העובר על הדוברת, לא רק בשבתות וחגים, אלא גם במהלך היומיום, בו היא נדרשת להסתיר את זהותה ולהתכחש לה בפומבי:
בל וסבסטיאן
בל וסבסטיאן (באנגלית: Belle & Sebastian) היא להקה סקוטית שהוקמה בעיר גלאזגו בשנת 1994 בקולג'. הלהקה הוציאה 10 אלבומי אולפן. הלהקה זכתה לביקורות חיוביות רבות ולפרסים בבריטניה.
חברי ההרכב
חברים בעבר (הקימו את הלהקות The Gentle Waves ו-Looper)
פעילות הלהקה
הלהקה הוקמה בשנת 1994 בגלאזגו בידי שני תלמידי קולג', סטיוארט מורדוך וסטיוארט דייוויד. הם צירפו להרכב את שרה מרטין (ויולה, חליל ושירה) ואת איזובל קמפבל (צ'לו, גיטרה וקולות) ואת סטיבי ג'קסון (פסנתר) וריצ'רד קולברן (תופים). שם הלהקה נלקח מספר ילדים צרפתי בשם Belle et Sébastien מאת הסופרת ססיל אוברי, המספר על ילד בן 6 בשם סבסטיאן וכלבו האהוב, בֶּל. בשנת 1967 עבר הספר עיבוד לסדרת טלוויזיה ששודרה ב-BBC בין ה-2 באוקטובר 1967 ל-1 בינואר 1968 (וגם בטלוויזיה הישראלית בשנת 1971). עשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1981 נעשה עיבוד נוסף לספר הילדים המפורסם, והפעם לסדרת אנימה יפנית ששודרה במסגרת השידורים בערבית של הטלוויזיה הישראלית בשם בל וסבסטיאן. שם הלהקה מאפיין גם את יצירתה האמנותית המושפעת מאוד משנות ה-60 וה-70.
אלבומה הראשון של הלהקה, Tigermilk, הוקלט והופץ בחברת התקליטים העצמאית Electric Honey ביוני 1996. חברה קטנה בשם Jeepster שגילתה עניין בהרכב מיהרה להפיק באותה שנה לבל וסבסטיאן אלבום שני, If You're Feeling Sinister, שראה אור בנובמבר 1996.
אלבומה השלישי של הלהקה, The Boy With the Arab Strap, יצא בספטמבר 1998 ונכנס למצעד 20 הגדולים בבריטניה. שנה לאחר מכן זכתה הלהקה בפרס תגלית השנה בטקס פרסי הבריט. באותה שנה אף התקיים לראשונה פסטיבל המוזיקה Bowlie Weekender תחת חסותה של הלהקה. בשנת 1999 הוציאה איזובל קמפבל שני אלבומים תחת השם The Gentle Waves, כשהיא נעזרת בהקלטות בחבריה ללהקה.
ביוני 2000 יצא האלבום הרביעי של בל וסבסטיאן, Fold Your Hands Child, You Walk Like a Peasant ושנתיים אחר-כך הופיע Storytelling, פסקול לסרט של טוד סולונדז והאלבום האחרון של הלהקה בחברת ג'יפסטר (2002).היה זה גם האלבום האחרון שבו השתתפה הצ'לנית והזמרת איזובל קמפבל, שפרשה מהלהקה במהלך סיבוב ההופעות בצפון אמריקה.
בשנת 2005 הוציאה בל וסבסטיאן אלבום כפול, Push Barman to Open Old Wounds, אוסף שכלל שירים נדירים שהופיעו רק על EP's בשנים 1996–2002. בדצמבר של אותה שנה (2005) שחררה הלהקה גם אלבום בהופעה חיה בלונדון, If You're Feeling Sinister: Live at the Barbican.
בפברואר 2006 יצא אלבום האולפן השביעי, The Life Pursuit, בהפקה מוזיקלית של טוני הופר.
בנובמבר 2008 ראה אור The BBC Sessions, שכלל שירים שהוקלטו ברדיו בי-בי-סי בשנים הראשונות של הלהקה וגם הופעה שלמה בבלפסט משנת 2001, שכללה גם חידושים לשירים של הביטלס, הוולווט אנדרגראונד ות'ין ליזי.
באוגוסט 2013 יצא האוסף The Third Eye Centre שכלל סינגלים, שירים נדירים וגנוזים.
האלבום התשיעי של הלהקה, Girls in Peacetime Want to Dance, יצא ב-2015. באותה שנה ראה אור Live 2015, אלבום הופעה בגלאזגו.
בפברואר 2018 יצא How to Solve Our Human Problems, אוסף של 15 שירים שנכללו ב-3 EP's.
אלבום האולפן העשירי של בל וסבסטיאן, Days of the Bagnold Summer, יצא בספטמבר 2019.
בדצמבר 2020 יצא אלבום כפול בהופעה חיה, What to Look for in Summer.
שנים ארוכות נמנעו חברי הלהקה מצילומים וראיונות בתקשורת וזהותם הייתה בגדר מסתורין למעריציה. שירי האהבה המרירים-מתוקים של בל וסבסטיאן מעוררים נאמנות פנאטית בקרב מעריציה, תופעה המזכירה את יחס המעריצים ללהקת הסמית'ס בתקופתה. חלק מאותה נאמנות קשורה לעובדה שעד שנת 2003 לא כללה הלהקה סינגלים באלבומיה ובכך יצרה מצב בו החזקת הדיסקוגרפיה המלאה שלה מצביעה על מסירות אמיתית בעיני המעריצים.
בינואר 2005 זכתה הלהקה בתואר הלהקה הגדולה ביותר בסקוטלנד במסגרת סקר שערך המגזין The List, ועברה בין היתר להקות חשובות כמו סימפל מיינדס, טרוויס, פרנץ פרדיננד, ביג קאנטרי, טינייג' פאנקלאב והפרוקליימרס.
אלבומי אולפן
הלהקה הוציאה גם 4 אוספים ו-4 אלבומים בהופעות חיות.
MEKP
MEKP (ראשי תיבות של Methyl ethyl ketone peroxide) הוא חומר נפץ לא תקני ממשפחת הפרוקסידים.
נניוס
נניוס (באנגלית: Nennius) היה נזיר ולשי בן המאה התשיעית אשר נודע בכך שמשויכת לו כתיבת היצירה "היסטוריה בריטונום" - "ההיסטוריה של הבריטים". כיום סבורים מלומדים רבים כי לא הוא כתב את היצירה, אלא היה אחד ממעתיקיה של יצירה קדומה יותר.
נניוס היה תלמידו של אלוודוגוס, הבישוף של אלפוד. החוקרים מניחים כי נניוס התגורר באזור ברקנוקשייר ובאזור ראדנורשייר של ימינו בוויילס.
ההיסטוריה בריטונום
ההיסטוריה בריטונום, אשר שרדה במספר עותקים עד ימינו, היא יצירה רבת השפעה, אשר היוותה את המקור לאגדות המלך ארתור הידועות כיום.
בחלק מעותקי היצירה ששרדו עד ימינו מצוין נניוס ככותב היצירה, אולם בדיקה סגנונית והשוואה בין גרסאות שונות ששרדו מעלה כי מדובר ביצירה אשר מורכבת ממספר יצירות שונות. בחלק מהגרסאות מופיע שמו של נניוס, ובחלק הוא אינו מוזכר. העובדה ששמו של נניוס מופיע בפרולוג ובאפילוג של היצירה, מהווה בסיס לסברה כי שיוך היצירה לנניוס הוא מאוחר, ואירע ככל הנראה במהלך המאה ה-12.
אלפבית נניוס
כתב יד וולשי משנת 817 נכתב על ידי "נמניווס" או "נמניוס" ובו משיב אותו אדם למכתב אנגלו סקסי התוקף את העובדה שלוולשים אין אלפבית משלהם, בכך שהוא ממציא אלפבית וולשי. על פי מסמך זה ישנם חוקרים הסבורים כי נניוס הוא שהמציא את האלפבית הוולשי בהתבסס על כתב הרונות האנגלו-סקסי (שהגיע לאנגליה במהלך המאה החמישית ונעשה בו שימוש עד אמצע המאה ה-11).
בולי מדינת ישראל - שנת 1953
בשנת 1953 הנפיק השירות הבולאי של מדינת ישראל 8 בולי דואר חדשים בערך נקוב כולל של 1795 פרוטות.
שיטת הדפוס
בשנת 1953 הוכנסה לשימוש במדפיס הממשלתי מכונת דפוס חדישה, אשר הדפיסה בולים בשיטת "שקע". שתיים מסדרות הבולים בשנה זו הודפסו בשיטה זו (בול רמב"ם ובולי מועדים לשמחה), בעוד יתר בולי מדינת ישראל שהונפקו בשנת 1953, הודפסו בשיטת פוטוליטו.
המעצבים
כל הבולים של שנת 1953 הוכנו בידי בכירי המעצבים בישראל, אשר עיצבו בולים גם בשנים קודמות.
בולים מן המניין
בשנת 1953 לא הונפקו בישראל בולים מן המניין בעיצוב חדש. הדואר המשיך להשתמש בבולי סדרת מטבע שהונפקו לראשונה בשנת 1949.
בולי דואר אוויר
בשנת 1953 החלה הנפקת הסדרה השנייה של בולי דואר אוויר בישראל. בולים אלו נועדו להחליף את הסדרה הקודמת שהונפקה בשנת 1950 ועסקה בציפורים שהופיעו ביצירות אמנות עתיקות. בשנה זו הונפק הבול הראשון בסדרת "נוף הארץ". הבול עוצב בידי ג'ורג' המורי. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
בולי דמי דואר
בשנת 1953 לא הונפקו בישראל בולי דמי דואר בעיצוב חדש. הדואר המשיך להשתמש בבולי דמי דואר מן הסדרה השנייה שהונפקו בשנת 1952.
יום העצמאות
הבול עוצב בידי וילי וולף וינד ו-וינץ סטרוסקי. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
מועדים לשמחה
הבולים עוצבו בידי ג'ורג' המורי. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
רמב"ם
הבול עוצב בידי וילי וולף וינד ו-וינץ סטרוסקי. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
זה הבול הראשון של ישראל שהודפס בשיטה זו.
המכבייה הרביעית
הבול עוצב בידי וילי וולף וינד ו-וינץ סטרוסקי. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
כיבוש השממה
הבול עוצב בידי אברם גיימז. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
מקור חסידה
מַקּוֹר חֲסִידָה (שם מדעי: Erodium) הוא סוג של צמח בעל פרחים במשפחת הגרניים. הסוג מונה כ-90 מינים ונפוץ ברחבי העולם ובישראל. כאשר מבשיל הפרי גדלה מצעית הפרי.
שמו העברי של הסוג נובע מצורת מצעית הפרי המוארכת והמחודדת, שהיא למעשה עמוד העלי שהתארך, המזכירה מקור של חסידה. אפשרות אחרת היא תרגום לקוי של שמו המדעי של הצמח, Erodium שמתורגם מיוונית עתיקה כאנפה.
כאשר מבשיל הפרי מתנתקים ה"מקורים" ומסתלסלים בדומה למחוגי שעון. כל מקור מתנתק יחד עם קפסולה שהיא עלה שחלה העוטף זרע. הסלסול מסייע לטמון את הקפסולה באדמה או בסדקים שונים. בסוג גרניון, לעומת מקור החסידה, לא מקור מסתלסל אלא הקפסולה מסתלסלת ומתנתקת מעלה. המינים רב-שנתים או חד שנתיים. רוב המינים בעלי פרחים ורודים.
מקור חסידה גדול
מקור חסידה גדול מתייחד בפרחיו הגדולים בעלי הגוון התכול, המייחדים אותו ממינים אחרים של מקור חסידה שצבעם, כאמור, על פי רוב ורוד. הצמח חד שנתי, גובהו בסביבות 20 ס"מ, והוא לרוב שרוע על הקרקע. גודל הפרחים הוא כ-20–24 מ"מ והם משנים את כיוון פריחתם במשך היום אל עבר השמש. הצמח פורח בחודשים פברואר - אפריל. הפרי דמוי המקור גדול מאוד ביחס למינים האחרים, כ-11 ס"מ אורכו. מקור חסידה גדול נפוץ ברחבי החבל הים תיכוני בשדות פתוחים ובמקומות עזובים.
מקור חסידה תל אביבי
Erodium telavivense זהו מין חד-שנתי אנדמי בארץ ישראל, הוא קרוב מאוד בתכונותיו למקור חסידה גדול, אך נבדל ממנו בכיסוי של שערות בלוטיות על גביו. ניתן למצאו באזור מישור החוף.
מקור חסידה ארוך
Erodium ciconium
צמח חד-שנתי בעל "מקור" ארוך המעניק לו את שמו. גדל על הכרמל, ברמות מנשה, לאורך מישור החוף וכן בערומי נחלים ועל קרקעות חוליות בצפון הנגב ובמדבר יהודה, פורח בחודשים מארץ עד מאי ופרחיו גדולים ותכולים.
מקור חסידה מפוצל
Erodium laciniatum
זהו צמח חד שנתי, והוא לרוב שרוע על הקרקע. שמו נובע מעליו המפוצלים לאונות גדולות. עם זאת ישנן קבוצות שבהן העלים שלמים כמעט. ניתן לזהותו בבירור לפי עלי לוואי גדולים המצויים בבסיסו של כל עלה, וכן עלי לוואי מצויים במפרקי הגבעול. פרחיו הסגולים פורחים בבוקר ונושרים בצהריים. מקור חסידה מפוצל הוא המין הנפוץ ביותר בנגב ובמישור החוף.
רולפינג
רולפינג (באנגלית: Rolfing) הידועה גם בשם אינטגרציה מבנית, היא שיטת טיפול בתחום הרפואה המשלימה, אשר באמצעות סדרה של מניפולציות על רקמת המעטפת של השרירים, מנסה להחזיר את האיזון הטבעי של הגוף. השם רולפינג נגזר משמה של אידה רולף (1896-1979), אשר פיתחה את השיטה בשנות החמישים המוקדמות. לשיטה אין בסיס הוכחות מוצק, ואין ספרות מחקרית התומכת ביעילות השיטה.
מקור חסידה
מקור חסידה תמים-עלים
Erodium subintegrifolium
זהו מין אנדמי של מקור חסידה מפוצל הקיים רק במישור החוף, ונפוץ באזור של סלעי כורכר.
רולפינג
רולף, בעלת תואר דוקטור בביוכימיה מאוניברסיטת קולומביה, חיפשה פתרונות רפואיים עבור בעיות גופניות שמקורן במבנה הגוף. הרקע המדעי שלה, יחד עם סקרנותה, הובילו אותה להבנת חשיבותו של המבנה הגופני לבריאות האדם.
מקור חסידה
מקור חסידה גזור
Erodium cicutarium
רולפינג
ד"ר רולף פיתחה את שיטת הטיפול, אותה כינתה "אינטגרציה מבנית של גוף האדם". תלמידיה וממשיכי דרכה כינו את השיטה "רולפינג". לפי רולף, כוח הכבידה הפועל על גופנו משפיע על רקמות החיבור הרכות שעוטפות את איברי הגוף. גם טראומות נפשיות וזעזועים גופניים משפיעים עליהן ומכאן על היציבה ועל הבריאות הכללית. השיטה שואפת לייצב את הגוף בקו ישר, כיוון שהאדם הוא בעל החיים היחיד ההולך זקוף, ככל שכיווני הגוף מתרחקים מן הקו המרכזי, נוצר צורך בהפעלת קבוצות שרירים נוספות המונעות ממנו ליפול. רולף טענה שהיחס בין חוסר איזון, מתח שרירי וכאב כרוני יכול להתאזן מחדש בעזרת התערבות האינטגרציה המבנית, ואיזון נכון ביחס לכוח המשיכה משפר את יכולת התנועה של האדם.
מקור חסידה
מקור חסידה גזור
ניתן לזהות מין זה בעליו הגזורים (שסועים עד לעורק הראשי בעלה) והמחולקים לאונות רבות וצרות. המין נפוץ מאוד בחבל הים תיכוני, בצידי דרכים ומקומות עזובים. פורח בחודשים פברואר - מאי.
מקור חסידה חלמיתי
Erodium malacoides
רולפינג
תהליך העבודה הבסיסי בנוי מעשרה מפגשי עבודה. כל מפגש בנוי בדרך כלל כהמשך למפגש הקודם. בכל מפגש משחרר המטפל את הרקמות על ידי הנעה ומאפשר לגוף להחזיר אותן מחדש למקום נכון יותר.
טים הווארד
טימותי מת'יו "טים" הווארד (באנגלית: Timothy Matthew "Tim" Howard; נולד ב-6 במרץ 1979) הוא שוער עבר אמריקאי, אשר בילה את רוב קריירת המשחק שלו בקבוצה האנגלית אברטון.