cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ון אינמן
לאחר "מישהו מטפל בך"
בשנותיו האחרונות סבל מהתרופפות מצב בריאותו. ב-1993 הובהל לבית חולים לאחר התקף ברונכיט, ובשנת 1995 התמוטט בזמן הופעה. ב-2001 אושפז עקב קשיי נשימה. בדצמבר 2004 נאלץ לבטל הופעה עקב דלקת כבד, ולאחר מכן לא עבד עוד. בגיל 71 נפטר בבית החולים "סיינט מרי" בלונדון.
הנס הוליין
הנס הוליין (באנגלית: Hans Hollein; 30 במרץ 1934, וינה – 24 באפריל 2014, וינה) היה אדריכל ומעצב אוסטרי שזכה פרס פריצקר לשנת 1985.
ביוגרפיה
הנס הוליין סיים את לימודיו בבית הספר לאדריכלות באקדמיה לאמנות יפה בווינה ב-1956. בזכות מלגת הצטיינות שבה זכה התאפשר לו לממן את המשך לימודיו בארצות הברית. הוא המשיך את לימודיו במכון הטכנולוגי של אילינוי (שאת לימודי האדריכלות אז ניהל מיס ון דר רוהה) עד 1959 ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי עד 1960. הוא עבד כאדריכל במספר משרדים בשוודיה ובארצות הברית לפני ששב לווינה ב-1964 שם הקים משרד אדריכלים משלו.
הוליין עבד כפרופסור אורח באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס בשנים 1963, 1964 ו-1966. בשנים 1967–1976 לימד כפרופסור באקדמיה לאומנות יפה שבדיסלדורף. מאז 1976 לימד כפרופסור בווינה באוניברסיטה לאמנויות.
נוסף על עבודתו כאדריכל הציג הוליין תערוכות שונות, בין היתר בביאנלה של ונציה לאמנויות. בשנת 1980 עיצב את הבמה לדרמה שהפיק ארתור שניצלר בווינה בשם "Der Einsame Weg".
מאז שנות ה-70 זכה הוליין להכרה בינלאומית בזכות עבודותיו הייחודיות.
בנימין מטודלה
בנימין בן יונה מִטּוּדֵלָה היה מגלה ארצות יהודי בן המאה ה-12.
קרוב לשנת 1165 יצא למסע ארוך באירופה, המזרח התיכון וצפון אפריקה. התחיל את מסעו בעיר סרגוסה, משם פנה לדרום צרפת והמשיך באוניה ממרסיי. לאחר שביקר ברומא ובקונסטנטינופול, יצא למזרח התיכון ועבר דרך סוריה וארץ ישראל עד הגיעו לבגדאד. משם הלך לפרס ולחצי האי ערב וחזר דרך מצרים וצפון אפריקה לספרד בשנת 1173.
את רשמי מסעו כתב בספר מסעותיו "מסעות בנימין" בשפה העברית. ברשמיו מספר בנימין על הארצות שעבר בהן, מונה את אוכלוסיית היהודים בקהילות השונות ומזכיר את שמותיהם של יהודים חשובים שפגש בדרך. הוא מספר גם על מנהגיהם של יושבי הארצות למיניהן ותיאר את אורח החיים בערים בהן ישבו. כמו כן הרבה לתאר את המקומות שניקרו בדרכו וסיפר על המבנים שראה ועל השווקים שביקר בהם. ספר המסעות של בנימין מטודלה חשוב לא רק לחקר דברי ימי ישראל, אלא גם כמקור ידיעות לגאוגרפיה ולאתנוגרפיה של ימי הביניים. מן המאה ה-16 ואילך תורגם ספרו של בנימין מטודלה למרבית לשונות אירופה ושמו של הנוסע היהודי היה למפורסם.
אין כמעט מידע על חייו המוקדמים של בנימין למעט שהוא נולד בעיירה טודלה שבנווארה, כיום בספרד.
נווארה, קטלוניה, פרובאנס, איטליה
תאריך יציאתו של בנימין איננו ידוע, אך ברור כי יצא למסעו בין השנים 1165–1167. הוא יצא את עירו טודלה שבנווארה, בחבל הבסקים בספרד דרך נהר האברו ועבר בערים סרגוסה, טורטוסה עד לחוף הים התיכון בטרגונה. מטרגונה המשיך בנימין לאורך החוף צפונה עד לברצלונה וגירונה שבקצה קטלוניה, ומשם המשיך לנרבונה שבפרובאנס.
בנימין מטודלה השתהה בקהילות דרום פרובאנס. את נרבונה כינה "עיר קדומה לתורה וממנה תצא תורה לכל הארצות", והכיר את נשיא יהודי פרובאנס רבי קלונימוס בן טודרוס ואת הראב"ד השני. הוא ביקר גם בבדרש, מונפלייה, לוניל, פוסקייר (כיום וואוברט) ומרסיי, ותיאר את הערים הללו, מסחרן וחיי היהודים שבהן.
ממרסיי הפליג בנימין לג'נובה. בג'נובה הוא פגש שני יהודים בלבד, והותיר תיאור צבעוני על השוד הימי בו עסקו שליטי העיר ועל מלחמותיהם בפיזה. בפיזה פגש בנימין כעשרים יהודים בלבד, וממנה המשיך ללוקה שבטוסקנה, וממנה הגיע לרומא. מרישומי בנימין נראה כי באזור טוסקנה התגוררו יהודים בודדים, ובכל הערים בהן עבר עד רומא לא היו אפילו מאה יהודים.
בנימין התרשם ביותר מהעיר רומא, והותיר תיאור מפורט של העיר מתובל בשלל אגדות ססגוניות. לדבריו יש ב"במה" (כפי הנראה כנסייה) ברומא שני עמודי נחושת מבית המקדש עליהם חקוק שמו של שלמה המלך (יכין ובועז?), וכי עמודים אלו נוטפים זעה כמים כל שנה בצום תשעה באב. בנימין תיאר את המונומנטים הרבים שבעיר בהתפעלות רבה. בנימין נפגש עם כמה ממנהיגי הקהילה היהודית ברומא, ביניהם רבי מנחם בן שלמה, ראש הישיבה ברומא ומחבר מדרש שכל טוב ורבי יחיאל, מקורבו של האפיפיור ונכדו של בעל הערוך.
מרומא המשיך בנימין לקפואה אותה תיאר "והיא טובה אבל המים רעים וארץ משכלת", וממנה לעיר המרפא פוצולי שעל חוף קמפניה, ומשם הגיע לנאפולי. ערי קמפניה, קפואה פוצולי ונאפולי, היו ערים מיושבות ביהודים רבים יותר מאשר בצפון איטליה, ובה נכרכו אגדות רבות סביב מונומנטים היסטוריים וקשירתם במעשים תנ"כיים. כך מתאר בנימין את ארמונו של הדדעזר אויבו של דוד המלך בפוצולי, ומנהרות שחפרו רמוס ורומולוס במלחמותיהם בדוד המלך.
מנאפולי החל בנימין מטודלה במסעו דרום-מזרחה לכיוון נמל אוטרנטו שבקצה איטליה, כשבדרכו הוא עובר בבנוונטו שבקמפניה, אסקולי סטריאנו, בארי, טאראנטו וברינדיזי שבפוליה אותה חשב ל"ארץ פול" התנ"כית. בערים אלו היו קהילות יהודיות גדולות ומבוססות, ובנימין הגיע לברינדיזי, בה התגוררו כעשרה יהודים שעסקו בצביעה, וממנה לאוטרנטו, על חוף מצר אוטרנטו ובקצה ארץ המגף.
יוון, הבלקן, איי הים התיכון
מאוטרנטו הפליג בנימין לקורפו, בה ישב באותה עת יהודי אחד בלבד, והייתה קצה ממלכת סיציליה. משם הפליג בנימין ליוון, והגיע לארטה. מארטה נסע בנימין דרומה לכיוון פטרס, דרך אפילון ונטוליקון, ומפטרס המשיך וביקר בנאופקטוס הסמוכה (אותה כינה בכינויה הספרדי "לפנטו"). הוא המשיך במסעו מזרחה לאורך צפונו של מפרץ קורינתוס עד לעיר קורינתוס, ומשם שב צפונה אל תבאי.
בתבאי, העיר היוונית העתיקה, פגש בנימין קהילה יהודית גדולה ותוססת. הוא מתאר את חכמי העיר היהודים: "והם האומנים הטובים לעשות בגדי משי וארגמן בארץ היוונים, ובהם חכמים גדולים במשנה ובתלמוד, והם גדולי הדור ובראשם הרב הגדול רבי קוטי ורבי משה אחריו ורבי חייא ורבי אליה תורתינו ורבי יקטן, ואין כמוהם בכל ארץ יוון חוץ ממדינת קונטשטנטינופולי".
מתבאי המשיך בנימין במסעו צפונה. הוא עבר בכלקיס ובערי צפון יוון עד שהגיע לסלוניקי, וממנה נסע מזרחה דרך דימיטריזי, דרמה, קריסטופולי ואבידוס אל קונסטנטינופול. בספרו של בנימין השתמר תיאור הפחד שהטילו שבטי הוולאכים על ערי צפון יוון.
בנימין הגיע לקונסטנטינופול, בירת האימפריה הביזנטית, בימי שלטונו של מנואל הראשון, והוא מותיר תיאור ססגוני ורב רושם של העיר הגדולה והעשירה שעוררה את התפעלותו (העיר השנייה בגודלה בעולם של אותה תקופה, שנייה בגודלה רק לבגדאד), סדרי השלטון והיחסים בין בני הדתות השונות, ואת השנאה הרבה שרחשו היוונים כלפי היהודים בעיר. מקונסטנטינופול המשיך בנימין לאורך חופי טורקיה והגיע לרודוסטו, גליפולי וקלש. הוא הפליג בים התיכון ועבר באיים מיטלין, חיוס, סאמוס, רודוס וקפריסין, כאשר באיי הים התיכון התגוררו אלפי יהודים והיו בהם קהילות גדולות ומבוססות. מקפריסין הפליג בנימין צפונה, ושב אל חופיה הדרומיים של טורקיה, בסמוך לטרסוס.
חופו המזרחי של הים התיכון וארץ ישראל
מטרסוס נסע בנימין מטודלה מערבה והגיע לאנטיוכיה שעל שפך נהר האורונטס, שהיהודים הבודדים שבה עסקו באומנות ייצור זכוכית, וממנה הדרים לאורך חופי הים התיכון אל לודקיה וג'בלה. שם הכיר בנימין את בני הפלג האיסמעילי חשישיון, שנלחמו בצלבנים ששלטו בלבנון, ותיאר את מסירותם לחיים ולמוות עבור ראש דתם "שיך אל חשישין", עם החשישיון נפגש בנימין שנית גם כאשר הגיע לפרס.
הוא המשיך לטריפולי, גבל וביירות. מעניינת הבחנתו בין ג'בלה (כיום בסוריה) ובין גבל המקראית (ביבלוס) שמדרום לטריפולי, בעוד שתיהן מכונות בפיו "גיבל". בעוד ג'בלה מזוהה בעיניו עם "בעל גד אשר בבקעת הלבנון" המקראית, הרי שגבל "האחרת" הדרומית מכונה בפיו "גיבל בני עמון", ואת שרידי המקדשים הפגאניים בעיר זיהה כ"שיקוץ בני עמון".
מביירות המשיך בנימין דרומה לאורך החוף והגיע לצידון. מביקורו בצידון הותיר בנימין תיאור סטראוטיפי של הדרוזים שהוא למעשה העדות הראשונה בהיסטוריה של אדם ממוצא אירופאי על העדה: "וקרוב מהם כמו עשרה מילין אומה אחת נלחמים עם אנשי צידון, היא האומה הנקראת דרוזיאין, והם פגנוש ואין להם דת, ויושבים בהרים ובנקיקי הסלעים, ואין מלך או שר שולט עליהם כי בעצמם הם יושבם בין ההרים, ועד הר חרמון גבולם מהלך שלושה ימים. ויש להם חג אחד בשנה ובאים כלם אנשים ונשים לאכול ולשתות ביחד. ואומרים שהנפש בעת יציאתה מגוף אדם טוב תכנס בגוף ילד קטן הנולד באותה שעה ואם אדם רע הוא תכנס נשמתו בגוף הכלב או בגוף הבהמה (גלגול נשמות), וזה דרכם כסל למו. ואין דרים ביניהם יהודים כי אם באים אליהם בעלי אומנות וצובעים ויושבים ביניהם באומנות ובסחורה וחוזרים לבתיהם. והם אוהבים ליהודים, והם קלים ברגליהם לרוץ על ההרים ועל הגבעות ואין אדם יכול להילחם עמהם". מצידון המשיך במסעו דרומה ועבר בסרפנד אותה זיהה כצרפת המקראית, והגיע לצור, וממנה לעכו.
משהגיע לעכו, "תחילת ארץ ישראל", נטש בנימין את מסלולו הקבוע מראשית נסיעתו, הצמוד לחופי הים התיכון, ופנה למסעיו בארץ. ממסעו בארץ הוא הותיר רישום מפורט ומדוקדק, שכולל את זיהוי המקומות התנ"כיים כפי שהבין. מעכו נסע בנימין לחיפה, אותה זיהה בטעות עם היישוב המקראי גת חפר בו נולד יונה הנביא. בחיפה תיאר בנימין את מערת אליהו, ושרידים על ראש ההר בהם ראה את שרידי המזבח שבנה אליהו הנביא. הוא המשיך דרומה ותיאר מקום בשם "כפר נחום" (כנראה באזור עתלית או מזרחית לה) "והוא מעון מקום נבל הכרמלי", ואת קיסריה "היא גת אשר לפלשתים.... והיא עיר יפה וטובה מאוד על הים". מקיסריה הדרים בנימין ללוד שנקראה אז סנט ג'ורג', וממנה שב ונסע צפונה אל סבסטיה ותיאר את חורבות העיר שומרון המקראית שבה.
מסבסטיה הגיע בנימין לשכם "ובה כמו אלף כותים השומרים תורת משה עליו השלום לבדה וקורין להן שומרונים....", וממנה אל הר הגלבוע, ובסיום מסעו מהגלבוע דרומה הגיע לירושלים, "היא עיר קטנה ובצורה עם שלוש חומות ובה אנשים הרבה וקורין להם הישמעאלים יעקוביים וארמיים ויוונים וג'ורג'יים ופרנקים ומכל לשונות הגויים". לדבריו גרו בירושלים באותה עת ר' (=200) יהודים, אך לטענת מיכאל ארליך מדובר ככל הנראה בטעות של המעתיק, וצריך לומר ד' (=4), שכן כעשור לאחר מכן ביקר בירושלים הנוסע פתחיה מרגנשבורג והוא מספר על יהודי אחד בלבד שגר בה. הוא הותיר גם תיאור מרתק של אנשי מסדר הטמפלרים, של הרובע היהודי, הר הבית, אורוות שלמה, יד אבשלום, השילוח, והר ציון. הוא מספר אגדה מרתקת על קבר דוד המלך בהר ציון, לפיה 15 שנה לפני ביקורו בירושלים נכנסו פועלי הפטריארך לתוך המערה שתחת קבר דוד המלך וראו את אולמות קברי המלכים, וכי פתח הקבר נסתם והועלם בפקודת הפטריארך.
מירושלים המשיך בנימין לבית לחם ועבר בדרכו בקבר רחל, משם המשיך לחברון וביקר במערת המכפלה. הוא מספר כי המצבות הגדולות המוכרות לנו כיום משמשות לתפילות ה"תועים" (הנוצרים), אך היהודים נכנסים באמצעות שוחד אל תוככי המערה ובה מצבות אחרות של קברי האבות. מחברון המשיך לבית גוברין, וממנה הגיע ללטרון. נראה כי נסע מזרחה מלטרון וביקר בנבי סמואל ובגבע בנימין אותה זיהה בשטח הכפר שועפאט בצפון ירושלים. מסלול נסיעתו משם איננו ברור, אך בתום דרך קצרה הגיע לרמלה אותה זיהו הצלבנים בטעות עם הרמה המקראית, וממנה ליפו.
מיפו נסע בנימין דרומה לכיוון יבנה, אשדוד ואשקלון, שב צפונה ועבר שוב בלוד, עמק יזרעאל והגיע אל הגליל.
בגליל ביקר בנימין בקברי הצדיקים הרבים שבו. הוא ביקר בציפורי בקבר רבי יהודה הנשיא, בטבריה בקבר רבן יוחנן בן זכאי, בגוש חלב ובמירון. במירון בנימין אינו מזכיר את קבר רבי שמעון בן יוחאי אלא את קברי שמאי והלל. הוא ביקר בעלמה וציין את קברי התנאים רבי אלעזר בן עזריה, רבי אלעזר בן ערך, חוני המעגל, רבן שמעון בן גמליאל ורבי יוסי הגלילי. מעלמה המשיך לתל קדש אותו זיהה עם קדש נפתלי, והגיע לבניאס, בה ראה את שרידי המקדשים הפגאניים וחשב אותם לשרידי העיר המקראית דן הסמוכה.
יש חוקרים שטוענים שתיעוד מעברו בארץ ישראל אינו מתיישב עם המסלול ההגיוני שעשו עולי רגל זאת מאחר שישנן קפיצות צפונה ודרומה שאינן מוסברות, כמו המעבר מלוד לסבסטיה שבשומרון, אף על פי שההמשך ההגיוני מלוד הוא לירושלים. לאור זאת, מוצע הסבר שהרישומים לא היו מסודרים בסדר כרונלוגי ונערכו רק אחרי סיום המסע.
סוריה, בבל, תימן
מארץ ישראל המשיך בנימין מטודלה לסוריה והגיע לדמשק. בעוד ארץ ישראל וכל המקומות בהם עבר קודם היו תחת שלטון נוצרי, סוריה הייתה תחת שלטון נור א-דין הטורקי-מוסלמי. דמשק הייתה לדברי בנימין "עיר גדולה ויפה מאוד ומוקפת חומה, והיא בארץ גנות ופרדסים מהלך ט"ו מילין מכל צד, ולא נראה מדינה העושה פירות כמוה בכל הארץ". בנימין תיאר בהתפעלות את המסגד האומיי הגדול בדמשק שבנה וליד הראשון "ואין כבניין ההוא בכל הארץ". בדמשק פגש בנימין בקהילה יהודית גדולה ותוססת בעלת 3000 משפחות, ואת הישיבה הגדולה שבעיר ותלמידי החכמים הרבים שבה, ואף ציין את קהילות הקראים והשומרונים בעיר.
בנימין המשיך במסעו ועבר בסלכאת שבדרום סוריה, בבעלבק שבלבנון, ואת שרידי המקדשים ההלניסטיים שבה חשב לארמונות שבנה שלמה המלך לבת פרעה, ואף הוסיף כי "אומרים שנעשה בניין זה על ידי אשמדאי". הוא המשיך צפונה ועבר בתדמור (פלמירה) בה הייתה קהילה יהודית גדולה שלדברי בנימין שיתפה פעולה עם הערבים נגד הצלבנים והטורקים, והגיע אל חומס וחמאת שליד נהר האורונטס. גם כאן, כאשר שגה במסעו בלבנון, שב בנימין על שגיאתו, וראה בצפון לבנון את ארץ בני עמון, ואת נהר האורונטס חשב לנחל יבוק, ולבסוף הגיע לחלב, "והיא עיר מלוכה למלך נור-אל-דין .... ובה כמו אלף וחמש מאות יהודים".
מחלב נסע בנימין מערבה לראקה "והיא כלנה בארץ שנער החולקת בין מלכות התוגרמים ומלכות שנער, ובה כמו שבע מאות יהודים.... ושם כנסת מבניין עזרא הסופר...". משם הגיע לחרן (לימים בטורקיה) "ובאותו מקום שהיה שם ביתו של אברהם אבינו עליו השלום אין עליו בניין והישמעאלים מכבדים אותו...", ולנציבין (בגבול טורקיה ועיראק), ומשם אל הר אררט "למקום שנחה שם תיבת נח, אבל אבן-עמר בן אל-חטאב לקח את התיבה מעל ראש שני ההרים ועשה אותה כנסת לישמעאלים... וביום תשעה באב באים היהודים מן המדינה להתפלל שם".
בנימין שב דרומה אל בבל, והגיע למוסול "ושם כמו שבעת אלפים יהודים ובראשם רבי זכאי הנשיא מזרע דוד המלך ... ובמדינת אשור כנסת עובדיה הנביא וכנסת יונה בן אמיתי וכנסת נחום האלקושי... ובינה ובין נינוה הגשר לבד". הוא תיאר את חורבות נינוה העתיקה, כרכמיש, והגיע לפירוז שבור (כיום במחוז אל-אנבר, סמוך לפלוג'ה). בפירוז שבור ישבה עדיין ישיבת פומבדיתא העתיקה והמפורסמת, "ושם כמו שלשת אלפים יהודים ובהם תלמידי חכמים .... ושם קבר רב יהודה ושמואל .... ושם קברו של בסתנאי הנשיא וראש הגולה, ורבי נתן ורבי נחמן בר פפא". ככל הנראה חשב בנימין את פירוז שבור לעיר פומבדיתא עצמה.
מפירוז שבור המשיך מערבה לכיוון בגדאד, "היא העיר הגדולה ראש ממשלת כליפות אמיר אל-מומינין (אמיר המאמינים) אל-עבאסי ממשפחת מוחמד המשוגע הנביא שלהם, והוא הממונה על דת הישמעאלים...". בנימין תיאר בפרוטרוט את סדרי הממשל של הח'ליף העבאסי בבגדאד, ואת היחס הטוב שהוענק ליהודים תחת השלטון העבאסי. לדברי בנימין "בבגדאד יש כמו ארבעים אלף יהודים והם יושבים בשלווה והשקט תחת המלך הגדול, ובהם חכמים גדולים וראשי ישיבות מתעסקים בתורה. ושם בעיר עשר ישיבות, הרב שמואל בן עלי הוא ראש הישיבה הגדולה "גאון יעקב", והוא לוי ומיוחס עד משה רבנו עליו השלום.... ורבי אלעזר בן צמח ראש הסדר והוא ואחיו יודעים לנגן הזמירות כמו שהיו המשוררים נוגנים בזמן שבית המקדש היה קיים.....". הוא הוסיף ותיאר את הכבוד הרב שקיבל ראש הגולה דניאל בן חסדאי מהשלטונות, ואת שלטונו המוחלט בכל קהילות ישראל ברחבי הממלכה.
מבגדאד עזב בנימין דרומה ועבר ברסן ובחורבות בבל הקדומה, "ועדיין ארמון נבוכדנצר מצוי שם חרב.... וקרוב משם מהלך מיל יושבים שלשת אלפים מישראל ומתפללים בכנסת ועליית דניאל ע"ה....". הוא עבר בקבר יחזקאל הנביא שליד הפרת ותיאר באריכות את החגיגות ותפילות שהיו עורכים יהודי בבל במתחם הקבר. לאחר מכן ביקר בקברים נוספים בדרום עיראק, קברי חנניה, מישאל ועזריה, ובקבר יהויכין המלך שבנג'ף. בנג'ף ציין בנימין גם את קברו הקדוש למוסלמים השיעים של עלי בן אבי טאלב.
מבבל נסע בנימין לתימן: "ומשם דרך המדבר לארץ שבא הנקראת אל-ימן... מהלך עשרים ואחד יום במדבר". תיאור ססגוני של חיי השבטים העצמאיים במדבריות תימן השתמר בכתביו. הוא מספר על עוצמתם וגבורתם, על יחסיהם החמים עם יהודי בבל ועל תרומות כספיות שהיו שולחים לארץ ישראל. מצנעא שב בנימין צפונה וביקר בח'ייבר, בה פגש יהודים שטענו כי הם צאצאי עשרת השבטים, ומשם נסע בחזרה לבבל עד לבצרה.
בבצרה ציין בנימין את מיקומו של קבר עזרא הסופר, שהיה מוקד עלייה לרגל של יהודים ומוסלמים כאחד. מבצרה עבר לפרס וציין את חורבות שושן המקראית וקבר דניאל שבה. על קבר דניאל מספר בנימין כי קברו של דניאל היה בחלקה האחד של העיר, ותושבי אותו הצד התעשרו באופן מפתיע בעוד בני החלק השני של העיר היו עניים, והעניים באו בטענה כי העושר נגרם לבני החלק השני של העיר בשל קבר דניאל שאצלם ודרשו להעביר את הקבר אל חלק העיר שלהם. בין בני העיר פרץ מאבק ממושך, שבסופו נהגתה פשרה מקורית: ארון הקבורה הוצא ממקומו והועבר אחת לשנה מחלק אחד של העיר לחלקה השני, ובכל חלק שהה הארון שנה אחת, ואכן בני כל העיר התעשרו. הסדר זה נהג שנים רבות, עד אשר בא לעיר השאה סינג'אר, שהוא לדברי בנימין 'המולך במלכות פרס על ארבעים וחמישה מלכים שהם תחת ידו והוא שולטאן אל-פארס אל-כביר בלשון ערב, והוא מולך משער נהר סאמארא עד עיר סמרכנת ועד נהר גוזן ועד מדינת ניסבור והרי הפתון ועד מדינת טיבת שנמצא ביערות שלה חיות שיוצא מהם המור וממשלתו מהלך ארבעה חודשים וארבעה ימים'. השאה התרעם על מנהג העברת ארונו של דניאל הנביא וראה בו בזיון חמור. הוא הורה להפסיק לאלתר את העברת העצמות, וציווה לתלות את הארון באמצע הגשר שבין שני חלקי העיר ולבנות במקום בית-תפילה לבני כל הדתות בשווה.
פרס, הודו, עד מצרים
בנימין נסע ברחבי פרס, ביקר ברודבאר ובנהוונד והגיע למעוזם של בני החשישיון אותם פגש כבר בביקורו בלבנון. הוא ביקר בעמדיה והותיר תיאור מרתק על פרשת דוד אלרואי שאירעה כעשר שנים קודם לביקורו, תיאורו מהווה את הידע העיקרי שבידינו באשר לפרשה זו. הוא ביקר בהמדאן אספהאן ושיראז, ולאחר מכן שב צפונה והגיע עד לסמרקנד.
מסמרקנד נסע בנימין לטיבט, ביקר בהרי אפגניסטן ופגש בבני שבטים שונים שטענו כי הם צאצאי עשרת השבטים והותיר תאורים מרתקים וססגוניים שלהם, אולם הוא מעיד כי את מרבית הסיפורים עליהם שמע מפי יהודים תושבי פרס, ובהם יהודי בשם משה מאספהאן, וספק אם אכן ביקר בעצמו באזורים נידחים אלו. ברור שמאספהאן נסע בנימין ישירות להודו (אלא שספק אם קודם לכן ביקר בסמרקנד, טיבט, והרי אפגניסטן).
תיאוריו של בנימין על הודו חשובים מאוד, מאחר שהם התיאורים הראשונים של נוסעים מהמערב אל המזרח (בנימין קדם בכמאה שנה למרקו פולו). הוא ירד באוניה לאורך המפרץ הפרסי, ביקר במספר איים עד שהגיע להודו, והותיר תיאור מפורט ומרשים על פולחני ההודים. בתום מסעו הגיע לציילון, ממנה הפליג לעדן שבתימן, על היהודים באתיופיה מספר שהם בעלי שלטון עצמי והם רבים מאוד "ובה הרים גדולים ושם מישראל הרבה ואין עליהם עול גוים ולהם ערים ומגדלים בראשי ההרים", לאחר מכן הוא חצה את ים סוף לאפריקה ואת המדבר עד לאסואן, שם התוודע בנימין לשוק העבדים המשגשג של השבויים מאתיופיה וסודאן. הוא נסע צפונה לחלואן וסיפר על מדבר הסהרה הגדול, והגיע עד למצרים עצמה, לאזור אסמאעיליה וקהיר.
על יהודי קהיר מספר בנימין: "ובה כמו שני אלפי יהודים, ושם שני בתי כנסיות אחד לאנשי ארץ ישראל ואחד לאנשי ארץ בבל, וקורין לכנסת אנשי א"י כנסייה אל-שאמיין ולכנסת אנשי בבל כנסייה אל-עראקיין. ואינם נוהגים כולם מנהג אחד... ויש ביניהם רבי נתנאל שר השרים וראש הישיבה... ושם אמיר אל-מומינין אבן אבו טאליב, וכל בני ארצו נקראים עלוויים אשר מרדו באמיר אל-מומינין אל-עבאסי אשר בבגדאד וביניהם קנאה עד עולם" (מתיאור זה משתמע כי ביקורו בקהיר קדם לשנת 1171, בה נפלה קהיר בידי צלאח א-דין). הוא מוסיף לספר על נפלאות ארץ מצרים באריכות, עד הגיעו לנמל אלכסנדריה.
בחזרה לאירופה
מאלכסנדריה הפליג בנימין "דרך הים עשרים יום למסינה היא תחילת ציקיליא... ושם מתקבצים רוב התועים לעבור לירושלים". הוא עבר בפלרמו ולאורך סיציליה עד טרפאני וסיפר על האלמוגים שבה, וממנה יצא אל איטליה.
מאיטליה נסע בנימין צפונה לגרמניה. מאחר שאת ספרו כתב בנימין לבני אירופה, הוא קיצר בתיאורי אירופה עצמה, וטרח רק לציין את הערים בהן עבר. מדבריו עולה כי עבר בכל גרמניה ובוהמיה, נסע מזרחה לרוסיה עד קייב ושב לצרפת וממנה לעירו טודלה.
ספר מסעותיו בדפוס
ספר מסעותיו של בנימין מטודלה יצא לאור בכשלושים מהדורות שונות, הרשומות בספרייה הלאומית. הספר נדפס בארצות שונות, על ידי מדפיסים שונים ובתאריכים שונים. כאן רק כמה דוגמאות.
ספר המסעות תורגם לראשונה ללטינית (אנטוורפן, 1575), על ידי המלומד הספרדי בניטו אריאס מונטאנו. תרגום זה שימש בסיס לתרגומים לשפות אירופיות נוספות במאות השש-עשרה והשבע-עשרה.
זכרו של בנימין מטודלה
שמו של בנימין מטודלה נזכר בהיסטוריה היהודית כנוסע המפורסם ביותר, וכמקור לתולדות ישראל בימיו.
בהשפעתו כינה עצמו "בנימין השני" הנוסע ישראל יוסף בנימין, שכתב שני ספרי זכרונות ממסעותיו במאה ה-19. בעקבות שניהם, ב-1878, כתב מנדלי מוכר ספרים את הספר מסעות בנימין השלישי, סאטירה על נוסע יהודי בסגנון דון קישוט.
גיל אלדמע עבד לחן בשם בנימין מטודילה.
בנות בתיה
בנות בתיה (בשמה המלא - תנועת בנות בית יעקב בתיה) היא ארגון נוער לבנות חרדיות הפועלת בישראל מאז שנות השלושים, ומרכזה בירושלים. נכון ל-2022 משמש כמנכ"ל התנועה הרב ישעיהו ליברמן.
בין ערכיה המוצהרים של התנועה: השקפת עולם יהודית; תגבור החינוך הערכי, בפרט באזורי מצוקה; שירות למען הקהילה; צמצום פערים חינוכיים וחברתיים; חינוך לדו-קיום; הגשמה אישית.
היסטוריה
התנועה הוקמה על ידי הרב הלל ליברמן כמסגרת לחינוך משלים לבנות חרדיות הלומדות במערכת בתי הספר בית יעקב. מאז שנת 2005 מפעילה התנועה מסגרת חינוכית לבנות בחופשת הקיץ (פרויקט "אתנחתא"). על פי פרסומי התנועה השתתפו בפרויקט רבבות חניכות. התנועה נקראת על שם המורה בטי (בתיה) רוטשילד שהגיעה משווייץ לקראקא פולין בעקבות בקשתה של שרה שנירר.
בפולין פעלה התנועה במסגרת תנועת בנות אגודת ישראל.
בשנות הארבעים פרסמה התנועה עלון לחניכות בשם "הד בתיה", ממנו ראו אור קרוב לעשרים גיליונות, באופן לא סדיר. בשנות החמישים התפרסם "הד בתיה" כמדור בשבועון "המודיע לילדים" של אגודת ישראל. בעשורים הבאים התפרסם "הד בתיה" כעלון הדרכה למדריכות הארגון.
היקף הפעילות
אומדן תנועות הנוער שפרסם משרד החינוך בסוף 2005 הראה כי בתנועה פעלו 17,400 חניכות, מתוך כ-150,000 חניכים בכלל תנועות הנוער בישראל (11.6%). בסוף שנת 2006 היוו חניכות התנועה כ-14.6% מכלל חניכי תנועות הנוער בישראל. בשנים האחרונות התנועה היא הרביעית בגודלה בישראל (אחרי הצופים העבריים, הנוער העובד והלומד ובני עקיבא). לפי פרסומי התנועה היו בה בשנת 2008 49,532 חניכות ו-1,862 מדריכות, הפועלות ב-217 סניפים ב-52 יישובים.
פעילות התנועה תוקצבה במשך השנים על ידי משרד החינוך. בשנת 2002, למשל, קיבלה התנועה הקצבה של כ-1.16 מיליון ש"ח. בשנת 2005 הגיעה תמיכת משרד החינוך לכ-5.1 מיליון ש"ח. ב-2013 עצר משרד החינוך את התמיכה בתנועה בעקבות חשדות לדיווח כוזב אודות מספר הסניפים והיקף הפעילות. התנועה נהנית מתמיכה במישור המוניציפלי.
Romeo and Juliet (שיר של דייר סטרייטס)
"Romeo and Juliet" הוא שיר של להקת הרוק הבריטית דייר סטרייטס, שנכתב על ידי הזמר והגיטריסט מארק נופלר. השיר יצא לראשונה לשווקים באלבום האולפן משנת 1980 "Making Movies" ובהמשך יצא גם לשווקים כסינגל בשנת 1981. לאורך השנים השיר נכלל במספר אלבומים נוספים של הלהקה בהם אלבומי ההופעות החיות "Alchemy" ו"On the Night", ולאחר מכן באלבום הדואט של נופלר עם אמיליו האריס "Real Live Roadrunning". השיר נכלל גם באלבום האוסף "Money for Nothing" שמכיל את הלהיטים הגדולים ביותר של הלהקה.
השיר עוסק באהבה אבודה או נכזבת. השיר נכתב בהשראת מערכת היחסים של מארק נופלר עם הזמרת הבריטית הולי וינסנט אשר הייתה באותה העת הסולנית של הלהקה "Holly And The Italians".
השיר קיבל את תואר הזהב בבריטניה.
ג'ייק ג'ילנהול
ג'ייקוב בנג'מין "ג'ייק" ג'ילנהול (באנגלית: Jacob Benjamin "Jake" Gyllenhaal; נולד ב-19 בדצמבר 1980) הוא שחקן ומפיק קולנוע יהודי-אמריקאי, מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 2006 על תפקידו בסרט "הר ברוקבק", ומועמד שני פרס גלובוס הזהב על תפקידיו בסרטים "על אהבה וסמים אחרים" (2010) ו"חיית הלילה" (2014), ואף בשנת 2021 קיבל מועמדות לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר על תפקידו במחזה "Sea Wall/A Life". אחותו היא השחקנית מגי ג'ילנהול.
ביוגרפיה
בשנת 1998 הוא סיים את לימודיו בבית הספר הפרטי היוקרתי הרווארד-וסטלייק. התחיל לימודים גבוהים באוניברסיטת קולומביה בשנת 2000, אך פרש לאחר שנתיים כדי להתמקד במשחק.
בגלל עיסוקי הוריו היה מוקף באנשים מתעשיית הקולנוע מגיל צעיר. הוא עבד בעבר בתור מפנה שולחנות במסעדה מפוארת ובתור מציל בחוף הים.
קריירה
בילדותו הוצעו לג'ילנהול תפקידים רבים בסרטים, אך הוריו לא הרשו לו לשחק בחלקם. את הופעת הבכורה שלו ביצע בשנת 1991 בסרט "עצרו את העיר אני רוצה לרדת!". ג'ילנהול שיחק בשניים מסרטיו של אביו: "אישה מסוכנת" מ-1993 ו"גידולי פרא" מ-1998. הוא שיחק במספר סרטים נוספים בתפקידי משנה, אך פריצתו הגדולה בתפקיד ראשי הגיעה בסרט "שמי אוקטובר". שנתיים לאחר מכן גילם את התפקיד הראשי בסרט עטור הפרסים "דוני דארקו", שם גילמה אחותו, מגי, את תפקיד אחותה של דמותו. על תפקידו זה היה מועמד לפרס אינדיפנדנט ספיריט בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. ב-2004 הוא כיכב בסרט המדע בדיוני "היום שאחרי מחר" בתור סאם הול. הסרט עצמו קיבל ביקורות מעורבות, אבל הפך להצלחה קופתית.
בנוסף, גילם את דמות הנסיך בסרט הפעולה וההרפתקאות "הנסיך הפרסי: חולות הזמן" (2010), המבוסס על משחק המחשב המצליח "הנסיך הפרסי: חולות הזמן"; וכן את הדמות הראשית בסרט "קוד מקור" (2011). בשנת 2014 שיחק בסרט "חיית הלילה" עליו זכה לשבחים. בשנת 2015 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "הרס". בשנת 2016 שיחק בסרטו של טום פורד "יצורים ליליים", בכיכובם של איימי אדמס, איילה פישר ואהרון טיילור-ג'ונסון.
בשנת 2017 הופיע בתפקיד הראשי בסרט המדע הבדיוני "סימן חיים", לצד ראיין ריינולדס. באותה שנה גילם את ג'ף באומן בסרט חזק יותר המבוסס על ספר הזיכרונות של באומן וברט וויטר הקרוי באותו שם. הסרט עוקב אחר באומן, שאיבד את שתי רגליו בפיגוע במרתון בוסטון.
ביולי 2019 הוא עתיד להופיע בתיאטרון האדסון שבברודוויי במופע היחיד Sea Wall/A life. בשנת 2019 שיחק בסרט ספיידרמן רחוק מהבית את תפקיד הנבל מיסטריו.
חיים אישיים
ג'ילנהול ניהל מערכת יחסים עם השחקנית קירסטן דנסט החל משנת 2002 במשך כשנתיים. בשנת 2007 ניהל מערכת יחסים עם השחקנית ריס וית'רספון, השניים נפרדו בשנת 2009.
תאורה
תאורה היא שימוש באור כדי להשיג אפקט מעשי או אסתטי. מכיוון שהראייה היא תוצאה של החזרת אור ממשטחים, הרי שמטרת התאורה היא לייצר ולכוון קרני אור כך שיוחזרו מהמשטחים המוארים להשגת התוצאה המבוקשת. השגת מטרות התאורה מתבצעת באמצעות מקורות אור מלאכותיים כמו נורה חשמלית וגוף תאורה, או טבעיים כמו אור יום. תכנון של תאורה טבעית מתבצע על ידי אדריכל, ואילו של תאורה מלאכותית על ידי מהנדס חשמל.
שימושים עיקריים של תאורה
נהוג לחלק את התאורה לשני סוגים עיקריים: תאורת פנים, המשמשת בחללים שחוסמים באופן מלא או חלקי את אור היום, ותאורת חוץ, המשמשת לשטחים פתוחים לחלוטין. חלוקה זו אינה "מוחלטת" היות שקיימים מקרים בהם תאורה שנחשבת "תאורת חוץ" מיושמת בחללים סגורים (למשל תאורת כבישים בתוך מנהרות). סוג נוסף של תאורה הוא תאורה אסתטית, שיעודה שיפור המראה של האלמנט המואר - למשל הארת חזית של מבנה או תאורת במה בתיאטרון. תאורה אסתטית יכולה להיות מיושמת בחללים סגורים או פתוחים, אם כי בחללים פתוחים היא ניתנת ליישום אך ורק בשעות החשיכה.
תאורת חוץ
תאורת חוץ כאמור מיועדת לשעות החשיכה ובאה להחליף את אור היום. לתאורת חוץ שני שימושים עיקריים:
תאורת פנים
תאורת פנים, כאמור, היא תאורה שיעודה לפצות על מחסור באור יום. הדבר יכול להיות מיושם כאמור על ידי תאורה מלאכותית, אך גם על ידי עיצוב החלל כך שאור היום ינותב על מנת להגדיל את יעילותו. בכל מקרה, כמו בתאורת החוץ, בשעות החשיכה התאורה כולה מושגת באמצעים מלאכותיים. גם תאורת פנים משמשת להתמצאות ולביטחון. שימוש עיקרי נוסף הוא כתאורת עבודה המאפשרת ביצוע משימות. לצורך כך, על תכונות התאורה להתאים למשימות אותן נדרש לבצע.
תאורת חירום ותאורה חיונית
תאורת חירום היא תאורה שנועדה לאפשר פינוי בטוח של חללים בזמן הפסקת חשמל. תאורת החירום מתבססת בעיקר על סוללות כמקור אנרגיה חלופי לרשת החשמל, ונכנסת לפעולה מיד עם התרחשות הפסקת חשמל. תאורות חירום מותקנות בדרך כלל במעברים שעשויים לשמש למילוט בזמן סכנה, למשל חדר מדרגות בבית משותף, וכן במקומות בהם מתקהלים אנשים רבים והחשכה פתאומית עלולה להוביל לבהלה, כמו אצטדיונים ואולמות אירועים. תאורה חיונית היא תאורה שהפסקתה עלולה לגרום לאסון, למשל תאורה בחדר ניתוח, ורמזורים בצמתים חשובים, ולכן בנוסף או במקום גיבוי סוללות מחוברת התאורה לאמצעי גיבוי נוספים שמבטיחים הפעלתה לאורך זמן.
Bang Bang (שיר של אילן ואילנית)
Bang Bang (בעברית: באנג באנג) הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי הישראלי אילן ואילנית. את השיר הוציאה לאור בשנת 1971 חברת התקליטים "התקליט חיפה", כסינגל שלא מתוך אלבום.
על השיר
"Bang Bang" נכתב והולחן על ידי רלף זיגל. הוא יצא לאור כתקליטון דו־צדדי, כשהבי-סייד שלו היה "רינגולי", הרצועה הראשונה מתוך האלבום שוב אתכם. הוא הגיע לראש פסגת מצעד הפזמונים הלועזי של רשת ג' – הפעם הראשונה ששיר של הצמד עושה זאת לאחר "Sweet Malaika" – שם שהה שבועיים רצופים. במצעד השנתי של אותה תחנה דורג במקום ה-16.
רשמקול
רְשַׁמְקוֹל (ידוע בשמות נוספים כגון : מגנטופון, טייפ-סלילים, Magnetophon ו- Tape recorder) הוא מכשיר המקליט מוזיקה, דיבור וקולות אחרים על גבי סרט מגנטי וכן משמיע הקלטות כאלה.
הסרט המגנטי מגולגל סביב סלילים והסלילים עשויים להיות מתוחמים בתוך קלטת שמע. הרשמקול משמיע את הקולות המוקלטים דרך רמקול או אוזניות ומקליט אותם בעזרת מיקרופון, חיבור למכשיר אחר המפיק את הצליל, קליטת גלי רדיו או שידור מסרט מגנטי אחד לשני (למשל ברשמקול עם מקום לשתי קלטות).
הרשמקול פועל בעזרת אנרגיה חשמלית המגיעה מסוללות או מרשת החשמל. ישנם רשמקולים שיכולים לקבל אנרגיה בשתי דרכים אלה.
את יכולת שמירת הנתונים של רשמקול ניצלו עד סוף שנות ה-80 לשמירת ואיחזור נתונים מגנטיים במחשבים.
מאיה יושידה
מאיה יושידה (נולד ב-24 באוגוסט 1988) הוא כדורגלן יפני המשחק בנבחרת יפן בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים
יושידה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של נגויה גראמפוס בעמדת הקשר אחורי. בשנת עלה לקבוצה הבוגרת והועבר לעמדת הבלם. ב-10 במרץ 2009 הוא הבקיע את השער הראשון של נגויה גראמפוס בליגת האלופות האסיאתית במשחק נגד אולסן יונדאי הוראנג-י. בדצמבר עבר לפנלו. ב-11 בספטמבר 2011 הוא כבש שער בבעיטת מספריים לאחר כדור קרן בתיקו 3-3 נגד פ.ס.וו. איינדהובן, ושער זה זכה לתואר "שער העונה" בהולנד.
ב-30 באוגוסט 2012, חתם בסאות'מפטון ל-3 שנים תמורת 3 מיליון פאונד. ב-15 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 1–6 נגד ארסנל. הוא הבקיע את השער הראשון שלו בסאות'המפטון ההפסד 1–2 לסנדרלנד בגביע הליגה ב-6 בנובמבר 2013. ב-22 בפברואר 2014 הוא הבקיע את שער הליגה הראשונה שלו בהפסד 1–3 נגד ווסטהאם יונייטד.
ב-31 בינואר 2020 הושאל לסמפדוריה עד לסוף העונה אשר בסיומה עבר אליה בצורה רשמית.
ב-5 ביולי 2022 חתם יושידה בשאלקה 04 לעונה אחת.
ב-3 באוגוסט 2023 חתם בלוס אנג'לס גלאקסי לשנה וחצי.
קריירה בינלאומית
בקיץ זומן לסגל הנבחרת לקראת אולימפיאדת בייג'ינג. הוא ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו ביפן ב-6 בינואר 2010 במסגרת מוקדמות גביע אסיה בכדורגל 2011 נגד. ב-29 בינואר 2011 זכה עם הנבחרת בגביע אסיה. הוא נכלל בסגל הנבחרת גם לקראת אולימפיאדת לונדון (2012), גביע הקונפדרציות 2013 ומונדיאל 2014.
נכלל בסגל נבחרת יפן לטורניר מונדיאל 2022.
רשמקול
סוגים
מכשירי הקלטה שונים יכולים להכיל פונקציות שאין לאחרים כגון אקולייזר, יכולת השמעה סטריאופונית וכיוצא בזה. גורמים נוסף בסיווג של מכשירי הקלטה הם גודל המכשיר והאיבזור שיש לו שאינו קשור ליכולת ההקלטה וליכולת השמעת ההקלטות. אבזור כזה יכול לכלול יכולת קליטת רדיו או סימנים הניתנים למישוש בידי עיוורים.
מכשירי הקלטה בסלילים:
רשמקול לזכירת נתוני מחשב
כאשר יצאו לשוק המחשבים האישיים הראשונים, בשנות השמונים, היו אלה מחשבים כמו סינקלייר ספקטרום, שאגרו מידע ברשמקול (טייפ קסטות) כמצע השמירה היחיד. העתקת מידע התבצעה ברשמקול כפול (טייפ דבל-קסטות). מחשבים אישיים נוספים שעשו שימוש ברשמקול היו הקומודור 64, Atari 800XL ואף המחשבים האישיים הראשונים של חברת אי בי אם יצאו עם חיבור מובנה לרשמקול.
מכשירי הקלטה שהם חלק ממחשב:
היסטוריה
לפני הפצת הרשמקול, ההקלטות נעשו באמצעים מכניים ולא מגנטיים. לדוגמה, זמר שהיה שר באולפן הקלטות היה מקליט ישירות אל תקליט. תקופת שיא הפופולריות של הרשמקול הייתה ברבע השלישי של המאה העשרים. בתקופה זו הקלטות מקצועיות נעשו ברשמקול סלילים והקלטות חובבניות נעשו ברשמקול עם קלטות שמע. את החומר המוקלט של ההקלטות המקצועיות היו מעבירים לקהל הרחב בקלטות שמע, תקליטים ופסקולים של סרטים. תחנות רדיו שידרו בתקופה זו מלל מסלילי הקלטה או בשידור חי ומוזיקה מתקליטים או מסלילי הקלטה.
ברבע האחרון של המאה העשרים החלה ההקלטה הדיגיטלית לתפוס את מקומה של ההקלטה המגנטית ונכון לשנת 2010 כבר קשה למצוא מכשירי רשמקול, קלטות וסלילי הקלטה. יתרונות ההקלטה האלקטרונית על ההקלטה המגנטית נובעים משני גורמים. קלות עיבוד המידע המוקלט בעזרת מחשב ופטור משימוש במנוע עבור מכשיר ההקלטה. שני יתרונות אלה מתבטאים, למשל, בנקיונה של ההקלטה הדיגיטלית מרעש - מרעש המנוע של מכשיר ההקלטה ומרעשים שאלגוריתם ממוחשב יכול לסלק.
שרוך (מדים)
שרוך (באנגלית: Aiguillette) הוא פריט במדים של חלק מצבאות העולם הנענד על הכתף. בצבאות רבים השרוך על הכתף מהווה חלק ממדים רשמיים, המשמשים בעיקר לטקסים, אך בחלק מהצבאות וכן בצה"ל ובמשטרת ישראל השרוך מהווה חלק ממדים שגרתיים.
בכוחות הביטחון הישראליים
בצה"ל צבע השרוך מצביע על תפקידו של החייל הנושא אותו והוא נענד בדרך כלל על כתף שמאל. בצה"ל רק בעלי תפקידים מסוימים, בעיקר אנשי סגל הדרכה ובעלי תפקידים טקסיים עונדים שרוך. השרוך נענד הן על מדי א' והן על מדי ב' והוא קיים במגוון צבעים המסמלים תפקידים שונים.
השוטרים עונדים שרוך שחור על מדיהם, שרוך כסוף על מדי שרד, ולעיתים שרוך בצבע אחר לבעלי תפקידים מסוימים (בעיקר בהכשרה). שוטרי משמר הגבול עונדים שרוך ירוק על מדים יצוגיים.
במשמר הכנסת, מדי שרד ילוו בשרוך מוזהב והמדים השגרתיים בשרוך שחור.
בכבאות והצלה קצינים בכירים עונדים עם מדי שרד שרוכים שזורים עם חוטי לורקס, בצבע לבן-בורדו.
בשרות בתי הסוהר קיימים שרוכים שזורים עם חוטי לורקס, בצבע לבן-כחול כהה, למדי שרד של קצינים בכירים.
אופן ענידת השרוך
השרוך נענד מעל לכתף, על גבי חולצת או סוודר המדים, כאשר הוא מועבר מתחת לכותפת, סמוך לתפר השרוול סביב בית השחי. קצה השרוך מוצמד לחולצה או לסוודר, כמפורט להלן:
כריסטינה
{{פירושונים|
קרל יוזף אברט
קרל יוזף אברט (בגרמנית: Karl Joseph Eberth; 21 בספטמבר 1835, וירצבורג - 2 בדצמבר 1926, ברלין) היה רופא גרמני, מחלוצי הבקטריולוגיה.
America's Army
America's Army (מוכר גם בשמות AA או פרויקט המשחק הצבאי של ממשלת ארצות הברית) הוא משחק יריות בגוף ראשון מרובה משתתפים שפותח על ידי הממשל הפדרלי של ארצות הברית. ניתן להוריד ולשחק בו בחינם מכל מחשב בעולם. מטרתו היא לשפר את דעת הקהל על צבא ארצות הברית ולעודד גיוס אליו.
קרל יוזף אברט
חייו
קיבל את השכלתו באוניברסיטת וירצבורג וסיים שם גם את עבודת הדוקטורט שלו. בין השנים 1881-1865 היה פרופסור באוניברסיטת ציריך ובין 1911-1881 היה פרופסור באוניברסיטת האלה.
America's Army
גרסת המחשב הופצה ב-4 ביולי 2002 תחת הכותרת "America's Army:Recon" ."America's Army:Operations" הופץ זמן מה לאחר מכן ב-12 ביולי 2002. הגרסה הנוכחית היא America's Army: Special Forces (Coalition) 2.8.4 שהופצה ב-21 בדצמבר 2006.
קרל יוזף אברט
חייו
מחקריו הידועים הם בנושאים:
America's Army
המשחק פותח לקונסולת XBOX ולמחשב האישי ואמור היה לקבל גם גרסת פלייסטיישן 2, אבל הוחלט שלא לפתחו לקונסולה זו.
סקירה
המשחק מסווג בתתי-ג'אנרים של Advergame ושל צבאי. America's Army פותח מאז 2000 וממשיך להשתנות דרך תוספות למיניהן. את הגרסה לWindows אפשר להוריד באינטרנט או לקחת DVD חינמי במרכזי הרכישה של צבא ארצות הברית. גרסאות המקינטוש והלינוקס כבר לא מעודכנות. כל הגרסאות משתמשות בטכנולוגית PunkBuster, טכנולוגיה למניעת רמאות.
פרופסור מיכאל זידה (Michael Zyda), המנהל והמייסד של מפתחי המשחק, הכיר ב-Counter Strike כמודל של המשחק.
America's Army הוא משחק ריאליסטי ואותנטי בתנאים חזותיים ואקוסטיים בייצוג של הקרב, במיוחד בתיאור שימוש בכלי נשק ובמכונות. אך המבקרים טענו שהוא נכשל בהעברה של תנאי מלחמה באופן מדויק כמו שהמשחק טוען.
מפתחי המשחק טוענים של-America's Army יש יותר מ-8.6 מיליון חשבונות רשומים לפי נתוני אוגוסט 2007, ויותר מ-4.8 מיליון עברו את חלק ה"אימונים הבסיסיים" במשחק. עם כמה אלפים המשחקים במשחק בכל רגע נתון מ-2002 עד-2007, המשחק מדורג בעשרת המשחקים העליונים ב-FPS (ירייה מגוף ראשון) המשחקים בהם בפרק הזמן הזה על-פי GameSpy.
רקע
ההצלחה של "Doom Marine" הובילה את חיל הנחתים לחתום חוזה עם "MÄK Technologies" לפיתוח "Marine Expeditionary Unit 2000" בשנה שלאחר מכן. היה זה המשחק הראשון שייסדו ופיתחו מחלקת ההגנה של ארצות הברית ותעשיית המשחקים. המשחק שימש גם את חיילי הנחתים וגם יצא לציבור הרחב.
דיווח משנת 1997 של National Research Council (בו היה חבר מיכאל זידה) ציין שהסימולציות של מחלקת ההגנה מפגרות מאחורי המשחקים התעשייתיים ויעץ לשתף פעולה עם תעשיית הבידור.
פיתוח ראשוני
לוטננט קולונל א' קאסי וורדינסקי, באותו זמן פרופסור לכלכלה באקדמיה הצבאית של ארצות הברית הביא את הרעיון של משחק רב-משתתפים של צבא ארצות הברית לסגן ראש Chief of Staff ולסגן עוזר מזכיר הצבא לענייני כוח אדם. לאחר ששכנע אותם שהשקעה במשחק תהיה כדאית, וורדסקי - שלימים יהיה מנהל המשרד לניתוח כלכלה וכוח אדם וראש פרויקט המשחק הצבאי של ממשלת ארצות הברית - החל לעבוד עם פרופסור זידה.
המוסד MOVES ב-Naval Postgraduate School חתם במאי, 2000 חוזה עם צבא ארצות הברית ליצור את המשחק.
מחלקת ההגנה של ארצות הברית שכרה ב-2001 את Tom Clancy's Rainbow Six: Rogue Spear מחברת התוכנה הצרפתית Ubisoft לאימונים צבאיים אישיים.
זידה אמר לאחר-מכן בראיון:
המשחק הוצג לציבור במאי 2002, ב-E3.
ב-4 ביולי 2002 גרסת Recon, הגרסה הראשונה של America's Army, יצאה אחרי שלוש שנות פיתוח ועלות ייצור שבין 6 מיליון דולרים לבין 8 מיליון דולרים. המשחק היה מאוד נגיש, עם אופן משחק דומה מאוד לCounter Strike המשחק נתמך על ידי Unreal Engine והתבסס על שרתי משחק שמומנו על ידי צבא ארצות הברית.
פיתוח מאוחר
ב-6 בנובמבר יצאה הגרסה השנייה (2.0) של המשחק תחת הכותרת America's Army: Special Forces. בחוברת שפורסמה על ידי MOVES הסביר מאמר שנכתב על ידי ג'יימס ווגנר ש"מחלק ההגנה רוצה בדחיפות להכפיל את מס' החיילים בקרב הכוחות המיוחדים באפגניסטן ובצפון עיראק. כתוצה מזאת התגלגלו ההוראות במורד שרשרת הפיקוד עד שמצאו את יישומן בהוצאה הנוכחית של America's Army."
מהלך המשחק
America's Army הוא משחק יריות טקטי מבוסס על סבבים. מהלך המשחק דומה לזה של Counter Strike, כשהשחקן מוצג כחייל בצבא ארצות הברית. לפני שהשחקן מורשה לשחק ברשת, הוא חייב לעבור ארבעה שלבי אימונים שונים, ושהתקדמותו תהיה שמורה ברשת. ארבעה שלבי האימונים האלו מוגדרים כאימונים בסיסיים (או BCT, ראשי תיבות של Basic Combat Training, בעברית אימון קרבי בסיסי). לאחר האימונים הללו, השחקן יכול לעבור הכשרות מסוימות, כדוגמת הכשרה למקצועות החובש ולכוחות המיוחדים. השלמת שלושה עשר שלבי האימון האחרים מאפשרת לשחקן לשחק כחובש קרבי, חבר בכוחות המיוחדים, קלעַ, נהג האמר ועוד.
אזורי חן
בשכונה מתגוררים כ-2,000 נפש, יש בה מרכז מסחרי קטן הכולל מספר בתי קפה, מרכול, סניפי בנק וקופת חולים וכן מועדון קאנטרי. תלמידי השכונה לומדים ברמת אביב החדשה, בשכונת תוכנית ל' ובשכונת הגוש הגדול, והשירותים הקהילתיים ניתנים בשכונות אלה וברמת אביב ג'.
מצפון לשכונה הוקם ב-2012 בית הספר תיכונט ע"ש אלתרמן.
בנייה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שוטוקאן
שוטוקאן (松涛館, Shotokan) הוא זרם בקראטה שפיתח גיצ'ין פוּנאקוֹשי (1868-1957). שם העט של פונאקושי איתו חתם על שיריו היה "שוטו" שפרושו "גלי אורן" (התנועה של מחטי עץ האורן ברוח), בעוד משמעות המילה "קאן" היא "בית", השם "שוטוקאן" נכתב בידי תלמידיו על שלט מעל הכניסה למקום בו פונאקושי אימן את תלמידיו. פונאקושי הביא 'רשמית' את הקראטה מאוקינאווה ליפן עצמה, למרות שהיו מאמנים מאוקינאווה שלימדו קראטה ביפן לפניו.
סמל השוטוקאן, טיגריס חסום במעגל, מסמל את העוצמה האדירה והפראית בה מחזיק הלוחם (הטיגריס), עצמה המרוסנת ונמצאת בשליטה (המעגל), ומשוחררת אך ורק בעתות צרה.
מקורות
מאסטר פונאקושי התאמן בשני הסגנונות הפופולריים של הקראטה האוקינאווי באותה תקופה: שוריי-ריו (Shoeri-Ryu) ושורין-ריו (Shorin-Ryu). אחרי שנים של אימונים בשני הסגנונות, הגיע פונאקושי לתובנה חדשה בקשר לאמנויות לחימה.
מאסטר פונאקושי שילב ושיפר את שני הסגנונות לתוך סגנון חדש ה"שוטוקאן", אף על פי שפונאקושי עצמו קרא לשיטה שלו בפשטות "קראטה" ("יד ריקה"). הקראטה שהוא העביר לתלמידיו הושפע משינויים שביצע אנקו איטוסו (Anko Itosu), ביניהם סדרת הקאטות "היאן".
מונחים מקובלים
על מנת להבין טוב יותר את הכתוב בערך זה, ניתן להיעזר ברשימת המונחים המקובלים שלהלן.
מאפיינים
האימון בדרך כלל מחולק לשלושה חלקים עיקריים: קיהון (בסיס), קומיטה (קרב) וקאטה (תבניות של תנועות). טכניקות השוטוקאן בקיהון מאופיינות בעומק ובעמידות עמוקות המעניקות יציבות, תנועות חזקות ומחזקות את הרגליים. בשוטוקאן לא משתמשים בכוח, כי אם ב"קימה", שהוא המשקל ומרכז הכובד של הגוף, מפני שתנועה הנובעת מהקימה, מנצל את כל משקל הגוף, והיא חזקה מתנועה הנובעת משרירי היד או הרגל בלבד. בקרבות משתמשים באותן עמידות בסיסיות הנלמדות בקיהון, אך עם הזמן נעשים יותר חופשים וגמישים. נאמר כי פונאקושי מצא כי אמנויות לחימה מסורתיות (כמו סומו, ג'ו ג'וטסו וקנג'וטסו) מתמקדות יותר מדי בקרב, והחליט לשים יותר דגש על בריאות, נשימה, שחרור אנרגיה ושליטה יוצאת דופן בגוף ובנפש. ניתן להתייחס לשוטוקאן כאמנות לחימה 'קשה' ו'מוחצנת'.
לפני שהקים את ה-JKA (התאגדות הקראטה של יפן), מאסטר פונאקושי הניח עשרים עקרונות של קראטה, שיוצרים את הבסיס של האומנות. בתוך העקרונות הללו, המבוססים על בושידו ועל זן, טמונה הפילוסופיה של השוטוקאן.
השפעה על שיטות אחרות
פונאקושי לימד את שיטת הקראטה שלו בדוג'ו שנקרא "שוטוקאן" (ומכאן שם השיטה). בתוך הדוג'ו נוצרה התאחדות שנקראה "שוֹטוֹקאי" ("שוטו" - שם העט של פונאקושי, "קאי" - קבוצה). לאחר מותו של מאסטר פונאקושי בשנת 1957 תלמידיו התפצלו לשתי קבוצות - שוטוקאן ושוטוקאי. עם הזמן השוטוקאי הפכה לשיטה בפני עצמה כאשר שיגרו אגאמי (1912-1981), שהיה תלמיד של פונאקושי והשתייך לשוטוקאי, שינה עקרונות מסוימים בקראטה שלמד מפונאקושי ואת דרכי התרגול שלו.
מאסוטאצו אויאמה (1923-1994), מייסד הקראטה קיוקושינקאי, היה תלמיד של מאסטר פונאקושי. הוא שאב מהשוטוקאן דברים רבים שעזרו לו בבוא העת לפתח שיטה משלו. אויאמה אף הכניס לקיוקושין מספר קאטות של שוטוקאן (עם שינויים קטנים), ביניהן סדרת הקאטות "היאן", שאת שמן החזיר לשם האוקינאווי - "פינאן", קאנקו (דאי) ועוד.
שוטוקאן כיום
כיום השוטוקאן עודנו סגנון פופולרי, ונלמד באלפי מכונים ברחבי העולם. את השוטוקאן כיום ניתן לאפיין בעזרת המאסטרים הבכירים ביותר שעומדים בראשו.
דוג'ו
הדוג'ו (道場) הוא המקום בו מתאמנים בקראטה. המונח "דוג'ו" מורכב משתי אותיות ופירושו המילולי "הוא המקום של הדרך". בסגנונות רבים ניקיון הדוג'ו בסוף כל אימון נחשב למסורת.
הדוג'ו קון הוא תקנון הדוג'ו, הכללים לפיהם מתנהגים התלמידים. על פי כללים אלה אמורים המתאמנים לנהוג גם מחוץ לדוג'ו, בחיי היום-יום. נהוג לומר את הדוג'ו קון בקול במהלך קידת סוף האימון. להלן הנוסח הנפוץ בעולם:
1. Hitotsu. Jinkaku Kansei ni Tsutomuro Koto כלל מס' 1 - רדוף אחר שלמות האופי.
2. Hitotsu. Makoto no Michi wo Mamoru Koto כלל מס' 1 - הגן על נתיב האמת.
3. Hitotsu. Doryoku no Seishin o Yashinau Koto כלל מס' 1 - השקע מאמץ מרבי.
4. Hitotsu. Reigi o Omonzuru Koto כלל מס' 1 - כבד את כללי האתיקה.
5. Hitotsu. Kekki no Yu o Imashimuru Koto כלל מס' 1 - הישמר מפני אומץ לב נמהר.
החזרה על המונח "כלל מס' 1" אינה טעות, ומסמלת את החשיבות האחידה והעליונה הניתנת לכל אחד מצוי הדוג'ו קון.
שיטת הדירוג
פונאקושי שאל את שיטת הדירוג, כמו גם את הלבוש, ממייסד הג'ודו, ג'יגורו קאנו. ואכן, עד היום בשוטוקאן המסורתי מדרגים את המתאמנים בשיטת דירוג זו:
קיו 9 - קיו 4 : חגורה לבנה
קיו 3 - קיו 1 : חגורה חומה
דאן 1 - דאן 5 : חגורה שחורה
בארגונים רבים אחרים, שאינם נמנים עם ארגון הקראטה המסורתי של אויאמה, שיטת הדירוג היא צבעונית יותר. אמנם מארגון לארגון וממכון למכון שיטת הדירוג משתנה, אחת השיטות המקובלות ביותר היא:
קיו 8 : חגורה צהובה
קיו 7 : חגורה כתומה
קיו 6 : חגורה ירוקה
קיו 5 : חגורה כחולה
דאן 1 - 8 : חגורה שחורה
החל מהמחצית השנייה של שנות ה-90, הופיעו בחלק מן המועדונים שלבי ביניים בין חגורות, המיוצגים על ידי חגורות בעלות שני צבעים (לדוגמה צהוב-לבן) או פסים צבעוניים בקצה החגורה. שלבי הביניים נועדו לתת תחושה של "התקדמות" לתלמידים הצעירים אשר אינם מרבים להיבחן.
קיהון
אחד משלושת סוגי התרגולים הנפוצים ביותר בקראטה, וככל הנראה הנפוץ ביותר, הוא הקיהון (בסיס, יסוד). הקיהון הוא שם כולל לתרגול תנועות, צעדים ותרגילים על פי הוראות והדרכת המאמן. למעשה, ניתן לסווג כל מה שאינו קאטה או קומיטה (קרבות) כקיהון.
לרוב תרגול הקיהון נעשה באופן קבוצתי, ללא תוקף או נתקף, כאשר המאמן מדגים את התרגיל ולאחר מכן מורה על החניכים להתחיל בתרגול. בתרגול הקיהון לומד הקראטקא כיצד לבצע נכונה את התנועות שעומדות בבסיס השיטה: חסימות, גריפות, אגרופים, בעיטות, עמידות ואף קפיצות. בניגוד לקאטה, הקיהון מהווה שם כולל לאימון יסודות ואינו כולל סדרות קבועות מראש. בכל קיהון המאמן בוחר את התרגילים והדגשים במה הוא מעדיף להתרכז. עם זאת, בארגונים רבים קיימות סדרות "קיהון" מקובלות קבועות, אותן מבצע המתאמן בעת המבחן לחגורה הבאה.
מאסטר פונאקושי נהג ללמד את תלמידיו כי שלושת מרכיבי הקראטה אינם "קיהון, קאטה וקומיטה", אלא "קיהון, קיהון וקיהון", זאת על מנת להדגיש את חשיבותם העילאית של יסודות הקראטה, המהווים בסיס הן לקאטה והן לקומיטה (קרבות).
באמצעות תרגול הקיהון יכול הקראטקא לבנות לעצמו בסיס טכני איתן, שכן הוא לומד כיצד לבצע את התנועות הנדרשות בצורה נכונה, מהירה וחזקה (בסדר חשיבות זה). התרגול מפתח את הדיוק, הקוארדינציה ואת הכושר הגופני, מסגל למתרגל דרכי נשימה נכונות ואף דורש ברמות מתקדמות ריכוז מרבי. לעיתים, משמש אימון הקיהון לתרגול ושינון תרגילי קרבות בטרם התרגול המעשי בזוגות ("קומיטה"). תרגיל קיהון יכול לכלול תנועה אחת בלבד, לדוגמה אגרוף בהתקדמות (אוי צוקי), ויכול להכיל שרשרת ארוכה של תנועות רבות הכוללות התקדמויות, נסיגות ושינויי זוויות.
המאקיווארה
תרגול הקיהון נעשה לרוב באוויר ללא מטרה ממשית, אך ניתן לתרגל קיהון על מטרות כמו שקי אגרוף. התרגול המסורתי כולל אימון עם מאקיווארה (Makiwara).
במקור המאקיווארה נבנתה על ידי קשי אורז מלופפים סביב עמוד שננעץ עמוק באדמה או נתלה מהתקרה, אך כיום קיימות גרסאות מודרניות יותר המכילות קפיצים ועשויות ממשטחים מסוגים שונים שאפשר גם לתלות על קיר חזק. בעזרת המאקיווארה ניתן להתאמן על כל התקפות הקיהון, אגרופים, בעיטות, מכות מרפקים, ברכיות ועוד. העבודה עם מאקיווארה מחשלת את האזור הפוגע, ועוזרת לקראטקא לתעל בצורה נכונה את כל הכוח והמשקל שלו כדי ליצור את המכה הכי עוצמתית שלו.
קאטה
הקאטה מתוארת לרוב כסדרת תרגילים קבועים מראש המדמים קרב כנגד יריבים דמיוניים. קאטות משלבות בתוכן אגרופים, בעיטות, גריפות, חסימות, הטלות ועוד. מטרת הקאטה היא לפתח את יכולתו של הלוחם ולתרגל מגוון טכניקות.
קאטה לא אמורה להיות הופעה, אלא כלי בשביל הקראטה לתרגל טכניקות במלוא העוצמה. יש לבצע את הקאטה בגישה הנכונה, ובהבנה מלאה של כל תנועה ותנועה בקאטה. על המתרגל לדמיין בעיני נפשו את יריבו הדמיוני, ולבצע כל צעד במהירות, הכוח והכוונה הנדרשים, כאילו חייו תלויים בכך.
זאת ועוד, קיימות אפליקציות קרביות של קאטות הנקראות "אויו-קאטה" או "בונקאי". האפליקציה הקרבית מתרגמת את תנועות הקאטה לתרגילים קרביים המיועדים לתרגול עצמאי או בזוגות (ואף קבוצות). האפליקציה הקרבית מפרשת, הלכה למעשה, את תרגילי הקאטה, ומאפשרת למתרגל להבין את משמעות תנועותיו.
לקאטה מיוחסים היבטים בריאותיים רבים, שכן היא תורמת לכושר הגופני, לנשימה נכונה, לשמירה על גמישות ועוד. לעיתים מבוצעות הקאטות בצורה איטית ושליווה לצורך הרפיה ומדיטציה.
בספרו "Karate-Do Kyohan", הבחין פונאקושי בין שתי קבוצות של הקאטות המסורתיות - קאטות מסגנון השוריי-ריו וקאטות מסגנון השורין-ריו. הוא הסביר כי בקאטות של שוריי-ריו, הדגש מושם בעיקר על פיתוח הכוח, והן מרשימות בכוחניותן. שלוש קאטות הטקי, כמו גם ג'יטה, הנגטסו וג'יון הן חלק מהקאטות השייכות לקבוצה זו. לעומת זאת, הקאטות של שורין-ריו הן קלילות ומהירות ומאופיינות בתנועות זריזות קדימה ואחורה. בקבוצה זו ניתן למצוא בין היתר את סדרת קאטות ההיאן, בסאי (דאי), קאנקו (דאי), אנפי וגנקאקו.
קומיטה
התרגול המעשי בקראטה נקרא קומיטה. קיימים סוגי קומיטה רבים המיועדים לרמות שונות: החל מתרגול בסיסי ומתוכנן בעמידה ועד לקרבות חופשיים. עם ההתקדמות בסוגי הקומיטה רמת הקושי עולה, הטכניקה הופכת מסובכת יותר, זמן התגובה מתקצר וכמות המרכיבים המתוכננים פוחתת. ואולם, בכל אחת מהרמות נדרש הקראטקא להפגין רוח לחימה ורצינות, קרי, להשתדל לפגוע ביריב ולבצע את הטכניקות בעוצמה רבה. כל תרגול בזוגות מתחיל ומסתיים בקידה הדדית לאות כבוד לבן הזוג. להלן סוגי הקומיטה בשוטוקאן:
יודגש, כי סוג התרגול באימון יבוצע בהתאם להחלטת המאמן, ולאו דווקא על פי סוג החגורה. "ייעוד" התרגול הוא עבור מבחן הדרגה.
1925 בברית המועצות
1925 בברית המועצות הייתה שנה בה נחגגה השנה השמינית למהפכת אוקטובר.
הנהגה
מעשית, השליטה בניהול המדינה הייתה בידי הטרויקה ("השלישייה"): יוסיף סטלין (המזכיר הכללי של מפלגת הבולשביקים), לב קמנייב (סגן מועצת הקומיסרים העממים) וגריגורי זינובייב (יושב ראש הקומינטרן ויושב ראש הסובייט של פטרוגרד). בדצמבר 1924, בעקבות הוועידה ה-14 של הבולשביקים יוסיף סטלין מרכז בידיו את השלטון במדינה.
סיריאל דסרס
סיריאל קולוולה דסרס (באנגלית: Cyriel Kolawole Dessers ; נולד ב־8 בדצמבר 1994 בטונגרן שבבלגיה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת גלאזגו ריינג'רס ובנבחרת ניגריה.
קריירת מועדונים
דסרס גדל במחלקת הנוער של לוון. הוא ערך הופעה אחת בקבוצה הבוגרת של המועדון.
ב-2 באפריל 2014 חתם דסרס על חוזה לשתי עונות בלוקרן, במדיה ערך 34 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים.
ב-7 ביולי 2016 חתם דסרס בנאק ברדה מליגת המשנה ההולנדית. הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, בה ערך 36 הופעות ליגה והבקיע 22 שערים.
ב-1 ביולי 2017 חתם דסרס על חוזה לשלוש עונות באוטרכט מליגת העל ההולנדית. ב-11 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על דן האג במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2017/2018. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. בסך הכל ערך 47 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 14 שערים.
ב-8 ביולי 2019 חתם דסרס בהראקלס אלמלו מליגת העל ההולנדית. ב-4 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–4 להירנפיין במסגרת המחזור הראשון לעונת 2019/2020. ב-24 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד ויטסה ארנהם במסגרת המחזור הרביעי בליגה. הוא סיים את עונה זו עם 15 שערי ליגה ב-26 הופעות, וסיים כמלך השערים של הליגה, בצוותא עם סטיבן ברחהאוס.
ב-30 ביוני 2020 חתם דסרס על חוזה לארבע עונות בראסינג גנק מליגת העל הבלגית. ב-9 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על זולטה ורכם במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת. בסך הכל ערך 38 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע עשרה שערים.