cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סטיבן קינג
תאונת הדרכים, והמחשבות על הפרישה
ב-19 ביוני 1999, בסביבות השעה 4:30 אחר הצהריים, קינג צעד במעלה גבעה בשולי כביש מהיר במרכז מיין. באותה העת הנהג בריאן סמית' עבר במקום, הוסח על ידי כלב הרוטוויילר שלו שהיה במושב האחורי של רכב הטנדר שלו, ובעקבות כך סטה מהמסלול ופגע בקינג. קינג עף למרחק של כ-4 מטרים משולי הכביש. לפי הדו"ח המשטרתי, קינג נפגע מאחור, ועדי הראיה שהיו במקום טענו שהנהג לא נסע מהר. לעומת זאת, באתרו של קינג נכתב שהוא נפגע מלפנים. כתוצאה מהפגיעה קרסה הריאה הימנית של קינג, והוא סבל ממספר שברים ברגלו הימנית, ירכו, ומקרע בקרקפת.
אחרי חמישה ניתוחים בעשרה ימים ופיזיותרפיה ממושכת, קינג היה יכול להמשיך את כתיבת ספרו "על הכתיבה", אף שהשבר בירכו לא אפשר לו לשבת יותר מ-40 דקות רצופות, בגלל הכאב העז. לאחר כשנתיים, קינג סבל מדלקת ריאות חמורה מאוד, כפועל יוצא מהפגיעה בריאתו במהלך התאונה.
עורך הדין של קינג קנה את המכונית של סמית' ב-1,500 דולרים לאחר האירוע, כדי למנוע ממנה להימכר ב-eBay. מאוחר יותר המכונית רוסקה באתר גריטת מכוניות, וזאת לאחר שקינג גרם לה נזקים נרחבים באמצעות מחבט בייסבול. בהמשך קינג אמר בראיון שהוא רצה להרוס לחלוטין את המכונית באמצעות פטיש.
תיאור בדיוני של התאונה מתואר בספר האחרון מסדרת "המגדל האפל". בתיאור אשר בספר קיימת גם השיחה בין קינג לסמית', בזמן שהוא חיכה לקבלת הטיפול הרפואי.
ב-2002, קינג הודיע על כוונתו להפסיק לכתוב, חלקית בעקבות הפגיעות הפיזיות שספג בתאונה, פגיעות אשר הפריעו לו בכתיבתו. בריאיון לעיתון האמריקאי "לוס אנג'לס טיימס" אמר קינג: "אתה מגיע לנקודה בה הצלחת להקיף את כל קצות החדר, מפה אתה יכול לחזור אחורה למקומות שכבר היית בהם ובסופו של דבר למחזר את עצמך. אמרתי את מה שהייתי צריך לומר. מנקודה זו יש ברירה, או להמשיך הלאה או לומר שעזבתי כשאני עדיין בשיא". מאז הודעתו קינג המשיך לכתוב, אבל הצהיר באתרו הרשמי: "אני כותב, אבל אני כותב בקצב אטי הרבה יותר מקודם לכן, ואני חושב שאם יהיה לי משהו באמת באמת טוב, אני אהיה מוכן לפרסמו מכוון שהפרסום מרגיש כמו השלב האחרון וההכרחי של תהליך היצירה. לפרסם יצירה כדי שאנשים יהיו יכולים לקרוא אותה, כדי לקבל פידבקים וכדי שאנשים ידברו עליה אחד עם השני ואיתך, הכותב. אף על פי שיכולת ההמצאה שלי הואטה במהלך השנים, אבל כך זה אמור להיות".
שנות ה-2000 ואילך
בשנת 2000 פרסם קינג ספר בהמשכים באינטרנט בשם "הצמח". הספר לא הודפס בשום שלב. בתחילה חשבו שקינג בחר לפרסם את הרומן באמצעות האינטרנט מפני שהמכירות היו כושלות, אך מאוחר יותר קינג אמר שפשוט נגמרו לו הרעיונות. ב-2006, קינג פרסם ספר אימה אפוקליפטי בשם "סלולרי".
ב-2008 פרסם קינג את הספר "דומא קי" ואוסף סיפורים קצר בשם "בדיוק אחרי השקיעה" שהכיל 13 סיפורים קצרים.
בשנת 2009, קינג פרסם שני ספרים חדשים. רומן אחד בשם "Ur" (לא תורגם לעברית), שנכתב בלעדית עבור אמזון קינדל, וניתן לרכישה רק באמצעות אמזון. השני הוא ספר-שמע בשם "Road Rage", ספר אשר כולל בתוכו את הסיפור הקצר של ריצ'רד מתטסון בשם "Duel", ואת המחווה של קינג לסיפור זה בשם "Throttle", סיפור שנכתב מחדש על ידי בנו של קינג - ג'ו היל.
ספר חדש יותר של קינג נקרא "מתחת לכיפה", שהוא ספר לא גמור אשר קינג ניסה לכתוב פעמיים מאז 1970. הספר יצא לאור ב-10 בנובמבר 2009. זה הספר הארוך ביותר שקינג כתב מאז ספרו "זה", ואורכו בגרסה העברית הוא 1,022 עמודים.
באפריל של שנת 2011 פרסם קינג נובלה בשם "Blockade Billy" שיצאה לאור בהוצאה לאור קטנה ועצמאית בשם "Cemetery Dance Publications". בהמשך פורסמה הנובלה במתכונת כריכה רכה בהוצאת "סיימון ושוסטר".
בנובמבר 2010 יצא לאור ספרו אפלה מוחלטת, אין כוכבים שהוא אוסף של ארבע נובלות.
ב-8 בנובמבר 2011 יצא לאור הספר "22/11/63", המתאר נוסע בזמן שיוצא למסע במטרה להציל את הנשיא קנדי מההתנקשות.
בשנת 2012 יצא לאור הספר השמיני בסדרת המגדל האפל, "הרוח בחור המנעול" ("The Wind Through the Keyhole"), שמתרחש כרונולוגית בין הספר הרביעי לחמישי. באותה שנה פורסם גם ספרו "יריד השעשועים" ("Joyland").
בספטמבר 2013 הוציא קינג את הספר "דוקטור סליפ" ("Doctor Sleep") שמהווה המשך לספרו הקלאסי "הניצוץ" מ-1977.
בנובמבר 2015 יצא לאור האוסף העשירי של סיפוריו הקצרים של קינג, "The Bazaar of Bad Dreams". הספר זכה לביקורות טובות ונמכר היטב.
בשנת 2017 יצא לאור ספרו "יפהפיות נמות", הספר נכתב בשיתוף בנו אוון קינג, גרסתו העברית יצאה בהוצאת מודן.ב-2018 פרסם קינג את זר ובהמשך אותה השנה שתי נובלות תחת השם "קל יותר" (Evlevation). ב-2019 פרסם את המכון, וב-2021 פרסם את "Later" במרץ, ואת "בילי סאמרס" באוגוסט.
בספטמבר 2022 יצא לאור ספרו "Fairy Tale", אשר יעובד לסרט.
סגנון הכתיבה
כתיבתו של קינג ידועה בעיקר בשל יכולתו לשים דגש על הדברים הקטנים, שבסופו של דבר מעצבים את הדמויות ואת קו העלילה. רבים מספריו של קינג, שלכאורה מנותקים לחלוטין אחד מהשני, מתבררים כמחוברים בקווי עלילה כלשהם, לרוב באמצעות דמויות משניות, ערים בדיוניות זהות, ועוד. ערים אלו לרוב שוכנות במדינת מיין, מולדתו ומקום חייו של קינג, לדוגמה העיר הבדיונית דרי, שרבים מסיפוריו מתרחשים בה. ספריו של קינג שופעים באזכורים בנוגע להיסטוריה ולתרבות של אמריקה, במיוחד בפן האפל והמחריד לעיתים. אזכורים אלו מתבטאים לרוב באמצעות סיפורים על העבר של הדמויות המתוארות בספריו, סיפורים אשר מסבירים את פחדיהם.
קינג תופס את תפקיד המספר בספריו, לעיתים בתור עצמו, ונוהג להתייחס לקוראיו כאל "חברים ושכנים", או "קוראיי הקבועים". סגנון זה קיים ברבים מספריו. לדבריו, לקינג יש נוסחה מאוד פשוטה לכתיבה טובה: "תקראו ותכתבו כשש שעות ביום. אם אתם לא יכולים למצוא את הזמן לזה, אל תצפו להיות כותבים טובים." קינג מספר שהוא כותב כל יום בממוצע 2,000 מילים, ולא הולך לישון עד שהוא לא מגיע לרף הזה. לקינג יש גם הגדרה לכישרון כתיבה: "אם כתבת משהו וקיבלת עליו תשלום בהמחאה, ואם פדית את ההמחאה והיא לא חזרה, ואם שילמת את חשבון החשמל עם הכסף הזה - אני מחשיב אותך לאדם כישרוני".
הסגנון של קינג מאופיין בין היתר בקפיצות בין העתיד לעבר, פיתוח דמויות עמוקות, וסוף עם עקומה עלילתית בכל פרק. קינג לעיתים משתמש בחבריו כבסיס לדמויות בספריו, ונוהג לאזכר ספרי מדע בדיוני שהוא אוהב, אשר השפיעו עליו כסופר. כשנשאל למה הוא כותב, ענה קינג: "התשובה פשוטה למדי - לא נועדתי לעשות שום דבר אחר. הייעוד שלי הוא לכתוב סיפורים, ואני אוהב לכתוב סיפורים, זה למה אני ממשיך לעשות את זה. אני באמת לא יכול לדמיין את עצמי עושה משהו אחר, ואני לא יכול לדמיין (את עצמי) לא עושה את מה שאני עושה." קינג גם נשאל מדוע הוא כותב סיפורים מבעיתים, והוא ענה למראיין בשאלה: "למה אתה מניח שיש לי בררה?"
השראה
קינג טוען שהסופר ריצ'רד מת'סון הוא הסופר שהשפיע עליו ביותר בהיותו כותב. קינג, בדומה למת'סון משלב דמויות באמצעות קריינות בגוף שלישי. קינג מגדיר עצמו כמעריץ מושבע של הווארד פיליפס לאבקרפט, וטען לא פעם שהשפיע עליו המון, הן בסגנון הכתיבה והן בעצם היותו סופר. קינג גם מתייחס אל לאבקרפט בספרו "Danse Macabre" (תרגום: ריקוד המוות), ובעוד מספר ספרים. השפעתו של לאבקרפט ניכרת על קינג בעיקר בהמצאות הביזאריות שניתן למצוא בספריו, קשרים עדינים בין סיפוריו, תמלילי המשפט והסיפר. ניתן להרגיש גם בהשפעתו של ברם סטוקר בסגנון כתיבתו של קינג, במיוחד בספרו "Salem's Lot".
קינג הוא גם מעריץ גדול של ג'ון מקדונלד, והקדיש את ספרו "Sun Dog" למקדונלד, וכתב "אני מתגעגע אליך, חבר ותיק". מקדונלד גם כתב את ההקדמה לספר "Night Shift" (תרגום: משמרת לילה) של קינג.
ב-1987 קינג פרסם באמצעות Philtrum Press (בית הוצאה לאור בבעלותו) ספר של דון רוברטסון בשם "The Ideal, Genuine Man". בהערות ההקדמה לספר קינג כתב: "דון רוברטסון היה, ועודו אחד משלושת הכותבים שנתנו לי השראה כאדם צעיר אשר ניסה להיות סופר". (שני האחרים הם ריצ'רד מת'סון וג'ון מקדונלד).
בריאיון ל-Amazon.com אמר קינג שהספר היחידי שהוא מצטער שהוא לא מחברו הוא "בעל זבוב" מאת ויליאם גולדינג.
בריאיון עם קינג אשר פורסם במגזין USA Weekend במרץ 2009, קינג אמר: "אנשים רואים סופרים שהם אוהבים כמשאב שאין לו תחליף. גם אני. אלמור לנארד, בכל יום שאני מתעורר - בלי להישמע חולני, אף על פי שחולניות היא דרך חיי - ולא רואה מודעת אבל שלו בעיתון, אני חושב לעצמי, "נהדר! הוא סביר להניח עובד איפשהו. הוא הולך להפיק ספר נוסף, ולי יהיה ספר נוסף לקרוא". מפני שאם הוא ילך, אין אף אחד אחר".
סרטים וסדרות המבוססים על ספריו
רבים מספריו של קינג הפכו לסרטי קולנוע מצליחים, או סדרות ומיני-סדרות טלוויזיה. בניגוד לסופרים אחרים, לקינג לא מפריע שהתסריט שונה מהספר המקורי. קינג נוהג להשוות בין ספריו וסרטים אשר מבוססים על ספריו כ"תפוחים ותפוזים, שניהם טעימים, אבל מאוד שונים". הפעם היחידה היוצאת מן הכלל הייתה בסרט "הניצוץ", אשר יצא ב-1980, ובסרט "מכסח הדשא" (קינג תבע בדרישה להסיר את שמו מהכותרות). קינג למד להעריך מאוד את עבודתו של סטנלי קובריק בסרט "הניצוץ", אך לא כך היה בהתחלה. קובריק תיאר בראיון את ספרו של קינג כמאוד לא "ספרותי". התבטאות זו הרגיזה מאוד את קינג, אשר החרים לפרק זמן את הסרט ואף יצר גרסה משלו במיוחד לטלוויזיה של הניצוץ. בסרט "מכסח הדשא", לא היה שום קשר בין הסרט המוגמר לספרו של קינג, ההמרה של הספר לתסריט נעשה באופן שניתק לחלוטין את הספר מן הסרט, והשתמשו בשמו של קינג רק כדי לקדם את הסרט כשם-מותג.
קינג אמר בכמה הזדמנויות שהסרטים האהובים עליו ביותר מבין אלו המבוססים על ספריו הם "אני והחבר'ה", "חומות של תקווה" ו"הערפל". ב-18 בפברואר 1987 צלם קולנוע של הסרטים, ארמנדו נאנוצי, הגיש תביעת ענק בסך של כ-18 מיליון דולר נגד קינג לאחר שב-13 ביולי 1985 איבד נאנוצי את עינו בפציעה בתאונת עבודה באמצע הצילומים של הסרט "מקסימום אוברדרייב", לאחר שמכסחת דשא אשר פעלה על שלט רחוק, איבדה שליטה והתנגשה בקרש העץ שבו הייתה תלויה מצלמת הסרט.
רשימת העיבודים לספריו של קינג:
דפוס ידוע באינטרנט באשר לסרטיו של קינג, הוא שכוכב הרשת הנוסטלג'יה קריטיק צופה כל שנה בליל כל הקדושים באחד מסרטיו של קינג באופן קומי. הסרטים שנסקרו הם: ילדי התירס, זה, לנגולירס, סהרורים, הניצוץ (משנת 1996), מקסימום אוברדרייב, לוכד החלומות והטומינוקרים.
מנטו מברוגנוס
מנטו מגדליני מָבְרוֹגֶנוּס (ביוונית: Μαντώ Μαγδαληνή Μαυρογένους; 1796 – יולי 1840) הייתה יוונייה גיבורת מלחמת העצמאות היוונית של 1821. בהיותה אישה עשירה, הוציאה את כל הונה למען מאבקם של ההלנים לחירות. בעידודה תרמו ידידיה באירופה כסף ונשק למהפכנים.
תולדות חייה
באפריל 1821 סיפר לה אביה כי הפיליקי אטריה, הארגון המחתרתי שהקימה לסקרינה בובולינה (גיבורה נוספת של מלחמת העצמאות היוונית), נערך למרד בשלטון העות'מאני. כמו בובולינה, אף היא נטלה חלק בקרבות ובמשלחות לגיוס תמיכה באירופה. מברוגנוס הזמינה את מנהיגי מיקונוס לפגישה ושכנעה אותם להצטרף למהפכה.
בהנהגתה גוננו אנשי האי מיקונוס בחירוף נפש על ביתם מפני חילות האויב. מנטו מברוגנוס ציידה, איישה ושילחה מכספה היא שתי אוניות אל האי אביה (Εύβοια) כדי לשכנע את אנשיו להצטרף למאבק. עד מהרה התחברו אוניותיה עם מספר אוניות נוספות מאיי יוון אחרים. במהלך השנים תרמה את כל רכושה לטובת המאבק ואחרי שדירתה נשרפה נשארה כמעט מחוסרת כל.
רבים חיזרו אחרי והיא בחרה בדימיטריוס איפסילנטי כבן זוגה. הם נפגשו ב בנאפפליו ב-1823 והיו מאורסים מספר שנים עד שנפרדו. לאחר אובדן תמיכתו של איפסלנטי ובשל הסכסוכים הפוליטיים שלה עם יואניס קולטיס היא הוגלתה מנאפפליו וחזרה למיקונוס, שם חייתה בעוני וכתבה את זיכרונותיה. יואניס קפודיסטריאס העניק לה דרגת גנרל ודירה בנאפפליו. הייתה בבעלותה חרב עתיקה בעלת ערך רב והיא העניקה אותה לקפודיסטריאס.
בשנותיה המאוחרות התגוררה מברוגנוס באי פארוס, שם ניצב עדיין ביתה כמונומנט היסטורי, סמוך ל"פאנאגיה אקטונטפיליאני" ("כנסיית הבתולה מריה"), אשר על פי המסורת נוסדה על ידי הלנה הקדושה, אמו של קונסטנטינוס הגדול. היא נפטרה בפארוס ביולי 1840. כאות הוקרה לפועלה קראו אנשי מיקונוס את הכיכר המרכזית שבעיר על שמה, שם ניצבת גם פרוטומה שלה. הממשלה היוונית טבעה כמה מטבעות המנציחים את זכרה.
ארייה דבארי
ארגונים עצמאיים (2006–2016)
לאחר שהיה לדבארי רקע מהתיכון בטאקוונדו ובהיאבקות הוא אומן על ידי אחיו, שון וחברו אריק קאנון. בנוסף התאמן גם עם קן אנדרסון ושלטון בנג'מין. את הקרב ההיאבקות הראשון שלו בזירה ערך ב-26 בספטמבר 2006 באירוע של אקדמיית Midwest Pro Wrestling. לפני הגעתו ל-WWE התאבק בארגונים עצמאיים ברחבי ארצות הברית כמו ROH, GFW ובמיזם Ring Ka King ההודי של ארגון TNA כדי למצוא את הכישרון הבא.
All Elite Wrestling (2021–היום)
ב-12 בנובמבר בפרק של התוכנית Rampage, דבארי ערך את הופעת הבכורה שלו בארגון ההיאבקות AEW, כאשר הוא הפסיד לדאנטה מרטין. ב-12 באוגוסט בפרק של התוכנית Rampage, דבארי הפסיד לאורנג' קאסידי. ב-21 באוקטובר בפרק של התוכנית Rampage, דבארי לא הצליח לזכות באליפות ה-FTW לאחר שהפסיד לאלוף, הוק כתוצאה מהכנעה.
חיים אישיים
דבארי הוא ממוצא איראני ולעיתים משלב פרסית כחלק מהדמות שלו. ארייה הוא אחיו הצעיר של דארה דבארי (הידוע יותר בשמות הבמה שלו: שון דבארי או דבארי) שהתאבק גם הוא בארגון.
Thriller 25
Thriller 25 הוא אלבום של הזמר מייקל ג'קסון. האלבום יצא בשנת 2008 לציון 25 שנים לאלבום Thriller, הנחשב לאלבום הנמכר ביותר בכל הזמנים. האלבום כלל את תשעת שירי האלבום המקורי, שעברו עריכה דיגיטלית. בנוסף נכללו בו חמישה רמיקסים שבוצעו על ידי אומנים בולטים (Will.i.am, קניה וסט, Akon), שיר חדש שהוקלט בעבר, אך לא פורסם, קטע הקריינות המלווה את הוידאו קליפ לשיר הנושא ו-DVD.
שני סינגלים יצאו מתוך האלבום: The Girl is Mine 2008 ו-Wanna Be Startin' Somethin' 2008 שלא זכו להצלחה גדולה במצעדים. למרות זאת, האלבום עצמו נחשב להצלחה מסחרית, מכר למעלה משלושה מיליון עותקים בתוך שלושה חודשים וקיבל ביקורות חיוביות, ברובן.
האלבום
"Thriller", אלבום האולפן השישי של מייקל ג'קסון, יצא לאור בנובמבר 1982. האלבום נחשב לאלבום הנמכר ביותר בכל הזמנים עם היקף מכירות המוערך בכ-51–65 מיליון עותקים. שבעה מתוך תשעת שירי האלבום הגיעו לראש מצעד הפזמונים. הצלחת האלבום הפכה את ג'קסון לאייקון פופ בינלאומי.
בשנת 2006 התארח ג'קסון בתוכנית הטלוויזיה Access Hollywood ונשאל לגבי "פרק ב'" לאלבום "Thriller". הוא השיב שלא חשב על כך עדיין וידון בכך עם Will.i.am, שותפו להפקה באותם ימים. ב-30 בנובמבר 2007 הכריזה אפיק רקורדס על הכוונה להוציא גרסה מיוחדת של האלבום לציון 25 שנים לצאת האלבום המקורי.
האלבום יצא על גבי תקליטור ותקליט ויניל. לצד השירים המקוריים של האלבום נכללו בו שבעה שירים נוספים. בלדה בשם "For All Time", קטע הקריינות המלווה את הוידאו קליפ של השיר "Thriller" בביצועו של וינסנט פרייס וחמישה רמיקסים שנעשו על ידי אומנים מובילים דוגמת קניה וסט ו-Akon. בנוסף צורף לאלבום DVD הכולל שלושה וידאו קליפים לשירים מתוך האלבום ואת הביצוע המפורסם לשיר "Billie Jean" מההופעה בתוכנית הספיישל לציון 25 שנים לחברת התקליטים מוטאון.
גרסאות נוספות
בנוסף לגרסה הרגילה של האלבום בחנויות המקוונות iTunes, Zune Marketplace ואמאזון MP3 הוצעה למכירה גרסת סופר דלוקס בה נכללו שתי גרסאות נוספות לשיר"Billie Jean", גרסה אינסטרומנטלית לשיר "Thriller" וספר דיגיטלי. ברשתות Best Buy, Target ו-Circuit City הוצעה גרסה שכללה ארבעה מיקסים נוספים: 2 גרסאות לשיר"Billie Jean", גרסה לשיר "Thriller" וגרסה לשיר "Wanna Be Startin' Somethin'".
קידום מכירות
כחלק מתהליך קידום המכירות שודרה במהלך הפסקת משחק הסופרבול בשנת 2008 פרסומת לחברת המשקאות Sobe. בפרסומת נראו הדוגמנית נעמי קמפבל יחד עם חבורה של דמויות לטאות שנוצרו באנימציית תלת-מימד רוקדים לצלילי השיר "Thriller". הפרסומת שודרה חמישה ימים לפני צאת האלבום לקהל של כ-95 מיליון צופים ברחבי ארצות הברית. שבוע לאחר מכן שודרה הפרסומת שנית במהלך טקס חלוקת פרסי גראמי. רשת בתי הקולנוע הבריטית Odeon הקרינה ביום צאת האלבום ולמחרת את הווידאו קליפ המלא לשיר Thriller. בנוסף, פרסומות שודרו בערוצי טלוויזיה שונים לרחבי אירופה.
ביקורות
מבקרי המוזיקה נתנו לאלבום ביקורות חיוביות, ברובן, בדומה לאלבום המקורי. האתר Allmusic כתב כי "השירים "'Wanna Be Startin' Somethin'' ו-Billie Jean עדיין מקפיצים בפאנק העתידני שלהם ו-"Baby be Mine"...נשמע לוהט". המגזין רולינג סטון העניק לאלבום ציון של חמישה כוכבים, בעוד שלאלבום המקורי העניק רק ארבעה.
ב-MTV נאמר כי "נדיר למצוא אלבום מחודש עם מראה כל כך עכשווי כמו האלבום הזה". השירים החדשים באלבום זכו גם הם לשבחים מהמבקרים. הבלדה "For All Time" הוגדרה על ידי AllMusic כ"שלמות מצוינת". הרולינג סטון הגדיר את הגרסה החדשה לשיר Wanna Be Startin' Somethin' כ"נהדר. הוא [Akon] הופך את השיר לבלדת פסנתר המשתהה על המילים". המגזין האינטרנטי PopMatters כתב שהגרסה החדשה לשיר "The Girl Is Mine" טובה יותר מהמקור ולא מאבדת כלום למרות העדרו של פול מקרטני. עם זאת המבקרים הסכימו כי הגרסאות החדשות לא היו מלאות השראה כמו השירים המקוריים. חלקם אף טענו כי הבחירה באומנים האורחים הייתה שגויה. AllMusic הוסיף ש"מסיבה מסוימת סופר-סטארים דוגמת ג'סטין טימברלייק או כריס בראון לא השתתפו בעוד ש-Akon, פרגי ו-Will.i.am כן".
מכירות ומצעדים
האלבום נחשב להצלחה מסחרית. הוא הגיע למקום הראשון במצעדי המכירות של 11 מדינות באירופה, מקום שני בארצות הברית, מקום שלישי בבריטניה ומקום בעשיריה הראשונה ב-30 מדינות נוספות. האלבום שהה שלושה שבועות בראש המצעד הצרפתי ושבועיים בראש המצעד הבלגי. לאלבום הוענק מעמד של אלבום זהב ב-11 מדינות. בצרפת הגיע למעמד של זהב כפול ובפולין למעמד של אלבום פלטינה.
בארצות הברית הגיע האלבום למקום השני במכירות בשבוע בו יצא לאור עם מכירות של 166,000 עותקים. מכיוון שמדובר באלבום מחודש הוא לא נכלל בבילבורד 200, אך נכנס למקום הראשון ב-Top Pop Catalog Albums ושהה בו 10 שבועות רצופים. מכירות האלבום בארצות הברית בשנת 2008 הגיעו ל-688,000 עותקים. עד למותו של ג'קסון ב-2009 מכר האלבום 1.2 מיליון עותקים בארצות הברית ושלושה מיליון עותקים נוספים ברחבי העולם.
אליפות אירופה בשחייה 1926
אליפות אירופה הראשונה בשחייה נערכה בבודפשט שבהונגריה מ-18 עד 22 באוגוסט 1926. רק גברים השתתפו באליפות.
קול ראשון
קול ראשון הוא רומן מאת אברם קנטור שיצא לאור בסדרת הספריה החדשה בשנת 2004.
עלילה
קובי, או בשמו הרשמי יעקב, הוא אחיו הגדול של הילד (גיבור הסיפור, המספר אותו בגוף ראשון), ומבוגר ממנו במספר שנים. קובי מוצג בסיפור כטיפוס חסר נימוסים. סביבת חייו של קובי היא ביתו. בחדרו הוא מדבר בטלפון, על פי עדויות הילד, בנושאים שונים, גולש באינטרנט לאתרי חב"ד, המשיח, שופר און ליין, סדנת אור ועוד. קובי חסר סבלנות אל אחיו. ביחס להורים, קובי תכופות רב איתם. היחסים ביניהם מתוחים ולא תמיד נעימים.
הילד גילה לאחר שקובי נעלם מהבית והשאיר אחריו פתק קצר, כיצד להיכנס לאתרים שהוא גולש בהם, וגילה שאחיו נכנס לאתרי חב"ד ומתעניין במסורת היהודית. זו הייתה תחילת הדרך שבה קובי שינה את התנהגותו לגמרי.
ביטיס קרנפי
ביטיס קרנפי (שם מדעי: Bitis nasicornis) הוא מין של נחש ארסי מסוג ביטיס ממשפחת הצפעיים, המצוי ביערות של מערב ומרכז אפריקה. זהו ביטיס גדול המוכר בשל צבעיו הבולטים על גבו ובשל הקרניים שעל אפו. נחש זה ארסי במיוחד אולם לאור אזור מחייתו המוגבל, ידוע רק על מספר קטן של הכשות. ארסו נחשב קצת פחות ארסי מזה של הביטיס הגבוני וביטיס מתנפח, אך עדיין מסוכן מאוד.
תיאור המין
נחש זה הוא גדול ומוצק ומגיע לאורך של 72-107 ס"מ. בעבר נמנה פריט באורך 120 ס"מ, אך נדיר מאוד שנחשים אלו מגיעים לאורך הזה כאשר אורכם הממוצע הוא 60-90 ס"מ. הנקבות גדולות מן הזכרים.
הראש צר, שטוח ובצורת משולש, והוא קטן באופן יחסי משאר הגוף. הם בעלי צוואר צר. מעל לנחיריים שלהם יש 2-3 קשקשים דמוי קרניים, מכאן נובע שמם, כאשר הקרן הראשונה יכולה להיות די גדולה. הניבים שלהם קצרים יחסית ומגיעים לאורך של 1.5 ס"מ.
תפוצה
הם נפוצים מגינאה עד גאנה במערב אפריקה, במרכז אפריקה הם נמצאים ברפובליקה המרכז-אפריקאית, דרום סודאן, קמרון, גבון, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אנגולה, רואנדה, אוגנדה ומערב קניה.
אזורי מחיה והתנהגות
הביטיס הקרנפי הוא שוכן יערות ולעיתים נדירות יוצא לאזורים פתוחים. דבר זה הופך את שטח המחיה שלו למצומצם יותר מזה של הביטיס גבוני אף על פי שהם חופפים בהרבה אזורים.
הם צדים בלילה לרוב. במשך היום הם מסתתרים בערימות עלים, מחילות, גזעים נפולים או שורשים של עצי היער. לרוב הביטיס נמצא על האדמה אולם הוא מסוגל לטפס על עצים עד לגובה של כ-3 מטר. הם נעים לאט, אך מסוגלים להכיש במהירות מלפנים או מהצד ללא כל אזהרה. הם משמיעים סוג של קול אזהרה כאשר מתקרבים אליהם, הנחשב לקולני מבין נחשי אפריקה.
הביטיס הקרנפי מעדיף לצוד ממארב, וככל הנראה מבלה הרבה שעות ללא ניע בהמתנה לטרף שיגיע אליו. הוא ניזון בעיקר מיונקים קטנים, אך באזורים רטובים מסוגל לצוד גם צפרדעים, קרפדות ואף דגים.
יוסף הכט
יוסף הֶכט (25 בדצמבר 1894, ה'תרנ"ה – 25 באפריל 1970, י"ט בניסן ה'תש"ל) היה ממייסדי ארגון "ההגנה" ויושב ראש הראשון (המרכז) של הארגון.
ביוגרפיה
הכט נולד בעיירה ביחוב שבמערב האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס) בחורף תרנ"ה (דצמבר 1894), בנם של מאשה בת חיים מרגולין (ממשפחת אליעזר מרגולין) ודוד, סוחר. למד בחדרים, בבית ספר עירוני רוסי וכתלמיד אקסטרני באודסה. בשנת 1903 (בגיל תשע) היה עד לפרעות של חוליגנים רוסיים ביהודים בעירו. מנעוריו היה פעיל בתנועה הציונית. בשנת תרע"ד (1914) עלה לארץ ישראל. בתקופת מלחמת העולם הראשונה היה פעיל בהגנת יישובי הגליל ופעל בעיקר בתחום רכש נשק. ב-1918 התנדב לגדוד העברי.
לאחר השחרור מהצבא הבריטי היה חבר בגרעין שעלה להתיישבות בכפר מל"ל. בפרעות תר"פ (1920) היה מפקד חולדה וארגן את ההגנה במקוה ישראל. כשהמקום הותקף על ידי המון ערבי בשנת 1921 סירב הכט לפקודה לפנותו ואף ארגן את אנשי המקום להגן בכל כלי שיוכלו להשתמש. בנוסף, פיתח בעזרת המורה לכימיה "כלי נשק". זו למעשה הייתה תחילתה של "תעשייה צבאית". בשנת 1921 ניהל אליהו גולומב את ארגון ההגנה מטעם ההסתדרות והזמין את הכט להיות המרכז של הארגון. בוועד המרכזי של הארגון כיהנו בנוסף להכט וגולומב, דב הוז, ישראל שוחט, יוסף ברץ, יצחק אולשן וחיים שטורמן, אך למעשה במשך כעשור היה הכט היחיד מבין חברי הוועד שהקדיש עצמו באופן בלעדי להגנה. באותה תקופה התגוררה משפחתו בשכונת בורוכוב בגבעתיים, בה הקים, יחד עם גולומב, את ה"סליק" הראשון של ההגנה להסתרת נשק בביתו של אברהם אלדמע (אביו של גיל אלדמע). במרוצת שנותיו כמפקד ההגנה הקים הכט סליקים רבים נוספים, שאת רובם חפר במו ידיו. אחד מהסליקים שהקים היה מוסתר ברפת שבחצר משפחתו. כמו כן, השקיע משאבים רבים בגיוס כספים ובארגון קורסים לפיקוד.
יש אומרים שהכט היה זה שנתן את ההוראה לרצח העיתונאי החרדי יעקב ישראל דה האן ב-1924. הכט התוודה על אחריותו לרצח בדברים שמסר להיסטוריון יהודה סלוצקי באוקטובר 1952 וציין כי הוא שהטיל את המשימה על אברהם תהומי ואברהם קריצ'בסקי.
הכט היה זה שמינה בית דין מיוחד אשר גזר, ב-1930, אחרי משפט שדה ובהיעדר הנאשם, שעל צעיר יהודי חלה החובה להתאבד, לאחר שנמצא אשם בבגידה בכך שמסר מידע על ההגנה למפקד הבולשת הבריטית בפלשתינה (CID) יוג'ין קוויגלי. לאחר שניתן גזר הדין פרצו, באישון לילה, שניים מחברי בית-הדין לביתו של הצעיר, החתימו אותו על הודאה בכך שבגד, הגישו לו אקדח טעון, והורו לו להתאבד. הצעיר ירה בעצמו ושם קץ לחייו.
במאורעות תרפ"ט (1929) פיקד הכט על ההגנה בירושלים. הצלחתו הייתה חלקית בלבד בשל מחסור חמור בנשק ובכוח-אדם. במקרה אחד הורה הכט להתנגד בכח לפלוגה בריטית שבקשה לפרוק את המגינים מנשקם. העימות נמנע לאחר שהבריטים ראו את הכט ועוד כמה מחברי ההגנה עומדים על מדרגות הבניין, והחליטו לסוב על עקבותיהם.
הכט כיהן בתפקידו עד 1931, עת התארגנה ההגנה מחדש. בעקבות כישלונה במאורעות תרפ"ט ולמרכז ההגנה הארצית מונה מאיר רוטברג. הכט ראה בארגון מחדש של המפקדה הארצית ובמינוי הרמ"א הבעת אי אמון אישית בו. עדות מאותם ימים מספרת כי דוד בן-גוריון דרש מהכט לבוא ולמסור לו דין וחשבון ועל כך ענה הכט: "תגיד לבן-גוריון שבמשך שנים רצתי אחריו כדי לקיים פגישה, עכשיו שירוץ אחרי". העימות של הכט עם בן-גוריון הוביל לבירור בפני ועדה של כמה חברי הסתדרות שם נפסק שהכט יורחק לשנה מתפקידו בהגנה. אולם, הוא לא חזר. כפי שאמר : "אותי לא יכופפו, אותי ישברו". מאז התרחק מעשייה ציבורית ושמו הוזכר רק לעיתים רחוקות. למרות זאת, בעת בניית גדר הצפון ב-1938, נקרא הכט, לסייע בפיקוד על השמירה על הפועלים.
בשנת 1960 כתב הכט זיכרונות על חייו ועל מעשיו בהגנה. יוסף הכט נפטר בי"ט בניסן תש"ל, 25 באפריל 1970. ונקבר במושב מכמורת, שם התגורר מ-1954.
בשנת 2020 גילתה נכדתו, אדית מרגלית-הכט, מחברת אוטוביוגרפית שכתב הכט. המחברת שופכת אור על פעילותו של הכט בימי טרום ההגנה, עוד לפני שמונה רשמית (ב-1922) למרכז ההגנה הארצי הראשון (על ידי אליהו גולומב) ועד הרחקתו מההגנה והחלטתו שלא לחזור. במחברת האישית הכט מתאר את תחושותיו לגבי התנהלותם האישית של כל האישים אשר פעלו עמו, ונגדו.
ספרטק מוסקבה (כדורסל)
מועדון כדורסל גברים ספרטק מוסקבה (ברוסית: Баскетбольный клуб Спартак Москва) הייתה קבוצת כדורסל רוסית מהעיר מוסקבה, שהתמודדה בליגת העל הרוסית בכדורסל.
בעונת 1997/1998 התמודדה בליגת העל הרוסית בכדורסל וסיימה במקום הרביעי, המהווה להישג השיא בתולדות הקבוצה.
צילה צבס
שפרה צילה צבס (לבית צ'רניאק) (נולדה ב-1945) היא רופאה ישראלית, מומחית לרפואה גרעינית, פרופסורית לרפואה גרעינית בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, לשעבר מנהלת המכון לרפואה גרעינית בבית החולים תל השומר (1992–2012)
תחומי עניין
צבס מתעניינת בתחומי האנדוקרינולוגיה - התירואיד והפראתירואידים, באונקולוגיה - במיוחד בטיפול ביוד רדיואקטיבי ובאבחון האונקולוגי במיפויים המשולבים של PET-CT ו-SPECT-CT.
תחומי מחקרה: רפואה גרעינית ותחומים הנוגעים לאונקולוגיה, אנדוקרינולוגיה ובחקר הפרעות ומחלות מוחיות.
ביוגרפיה
צבס נולדה ב-1945 באנטופול שבבלארוס לרוקחת גניה (גיטל) לבית פלדשטיין ופנחס צ'רניאק - פרופסור לרפואה גרעינית וממייסדי הרפואה הגרעינית בעולם. אחות לעירית, יהודית ולאברהם. ב-1950 עלתה משפחתה לישראל. תחילה גרו במעברות, וכאשר החל אביה לעבוד כרופא בבית החולים הדסה, גרו בירושלים. בשנת 1951 עברו לרחוב שולמית 3 בתל אביב, בין השאר כדי להיות קרובים למשה סתוי, דודה של גניה.
צבס סיימה את לימודי הרפואה בית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1977 סיימה התמחות ברפואה גרעינית
בין השנים 1992–2012 ניהלה את המכון לרפואה גרעינית במרכז הרפואי חיים שיבא, לאחר צאתה לגמלאות מונתה ליועצת בכירה במכון. מכהנת כיועצת בכירה גם במכון לרפואה גרעינית בבית חולים השרון, מרכז רפואי רבין, בפתח תקווה
משפחה
צבס בת לפרופ' פנחס צ'רניאק, הייתה נשואה למתמטיקאי פרופ' גדעון צבס (1939–2000) מבית הספר למדעי המתמטיקה באוניברסיטת תל אביב.
אחיה, הפרופ' אברהם צ'רניאק, היה פרופ' לכירורגיה באוניברסיטת תל אביב, ואחיינה הוא טייס הקרב לשעבר אריק צ'רניאק.
אקדמיה, ומחקר
צבס היא פרופסור חבר לרפואה גרעינית בבית הספר לרפואה על שם סאקלר, באוניברסיטת תל אביב.
במהלך 30 השנים האחרונות נבחרה צבס לפתח ולנהל את הקורסים ללמודי ההמשך לרופאים ברפואה גרעינית במסגרת החוג לדימות של בית הספר ללמודי המשך באוניברסיטת תל אביב. כמו כן כיהנה צבס כיושבת ראש וועדת ה'בורד' לבחינות ההתמחות ברפואה גרעינית של ההסתדרות הרפואית בישראל (הר"י).
השתתפה בכתיבת 104 מאמרים מדעיים, וב-10 ספרים מאמרי מערכת ופרקים.
מערכת המישוש
תתי מערכות
כאשר מידע מגירוי כלשהו מגיע למוח מופעלת אחת משתי תתי מערכות, בהתאם לסוג הגירוי: המערכת ההגנתית או המערכת ההבחנתית.
נאראטריפטאן
נאראטריפטן (באנגלית: Naratriptan) השמות המסחריים כוללים (Amerge) היא תרופת טריפטן שמשמשת לטיפול בכאבי ראש ובמיגרנה.
נאראטריפטן משמשת לטיפול בהתקפי מיגרנה חריפים ובסימפטומים של מיגרנה, לרבות כאבי ראש עזים, פועמים שלעיתים מלווים בבחילות ורגישות לצליל או לאור. נאראטריפטן היא אגוניסט סלקטיבי של קולטני סרוטונין (hydroxytryptamine; 5-HT) מסוג 1B ו-1D. נאראטריפטאן היא תרופה חדשה יחסית לטיפול במיגרנה. נאראטריפטאן היא בעלת מבנה כימי דומה לזה של סרוטונין. היא פועלת באופן סלקטיבי על קבוצה מסוימת של קולטנים לסרוטונין מסוג 5HT-1, וגורמת לכיווץ כלי הדם במוח. החוקרים חושבים שפעולה זו אחראית להקלה על כאב הראש. מנגנון הפעולה של נאראטריפטאן דומה לזה של סומאטריפטאן, אלא שלנאראטריפטאן יש משך זמן פעולה ארוך יותר. מבחנים קליניים הראו כי נאראטריפטאן פועלת לאט יותר מסומאטריפטאן, אבל נסבלת טוב יותר מבחינת תופעות הלוואי. בנוסף לכך מספר ההתקפים החוזרים של מיגרנה היה נמוך יותר עם נאראטריפטאן בהשוואה לסומאטריפטאן. לעומת תרופות אחרות, תרופה זו יעילה גם אם לוקחים אותה בשלב מאוחר יותר של הכאב.
תופעות לוואי
באופן כללי, ניתן לסווג את נאראטריפטאן לסבילה היטב. לכן תופעות לוואי מופיעות לעיתים רחוקות יחסית. הנפוץ ביותר תופעות לוואי שכוללות: אם ההשפעות הללו נמשכות או מחמירות, הודע לרופא שלך בהקדם. תופעות לוואי שאינן סבירות ושיש לדווח עליהן מיד כוללות: כאב/לחץ בחזה, כאב/לחץ בגרון, דופק מהיר/איטי/לא סדיר בצורה יוצאת דופן, חולשת שרירים חד-צדדית, בעיות ראייה, ידיים או רגליים קרות/כחלחלות, כאבי בטן, שלשול דמי, שינויים נפשיים/מצב רוח והתעלפות. במקרה הבלתי סביר שיש לך תגובה אלרגית רצינית לתרופה זו, פנה לטיפול רפואי מיידי. תסמינים של תגובה אלרגית חמורה כוללים: פריחה, גירוד, נפיחות, סחרחורת חמורה, קשיי נשימה (נפיחות של הגרון). אם נאראטריפטאן נלקח זמן רב מדי, קיים סיכון להחמרת התסמינים, אשר עשויים להתבטא בכאבי ראש סדירים. התוויות נגד אחרות כוללות התקפי לב בעבר, מחלות לב עקב ירידה בזרימת הדם, הפרעות במחזור הדם של הגפיים, שבץ מוחי, הפרעות בתפקוד הכליות, הפרעות בתפקוד הכבד ורגישות יתר לחומר הפעיל. בנוסף, חולים לא צריכים להיות מעל גיל 65. באופן עקרוני, בנשים בהיריון יש להשתמש בתרופה רק בהסכמת הרופא.
פעולה פרמקולוגית
במקרה של מיגרנה, אנשים מושפעים סובלים מעת לעת מטיפוס אופייני של כאב ראש התקפי, המתרחש באופן המיפלגי. על התהליכים המדויקים במהלך התקף מיגרנה בגוף קיימות עד היום הנחות בלבד. במהלך ההתקף משתחררים חומרים של שליחים vasoactive בתוך כלי דם של המוח. חומרי השליח גורמים לכלי הדם להתרחב ולהפעיל סיבי עצב סמוכים. דבר זה גורם לדלקת, מה שגורם לגירוי של קצוות עצבים רגישים, התוצאה היא פליטת אותות כואבים. אנשים מושפעים חווים כאבי ראש קשים, בחילות. נאראטריפטאן נחשב אגוניסט סלקטיבי לסטונין מסוג 5HT-1 מסוג 1D ו-1B. קולטנים אלה נמצאים באופן פרה-סינפטי על נוירונים (תאי עצב) וכלי דם מוחיים. כשהתקף מיגרנה מתרחש, לנאראטריפטאן יש יכולת להפעיל את הקולטנים. זה מאפשר לכלי הדם בתוך המוח להתכווץ לגודלם הנורמלי, מה שמביא בתורו להחלשת ההעברה של תחושת הכאב. בתהליך זה, חומר המסנג'ר סרוטונין מושפע. יתר על כן, פחות מתווכים דלקתיים משתחררים. מאז נאראטריפטאן נחשב להיות נסבל היטב, זה מתאים מאוד עבור תרפיה של חולים שבאים במגע עם טריפטאן בפעם הראשונה. מומלץ גם לחולים צעירים ורגישים. תחילת הפעולה של התרופה מתרחשת בפרק זמן של כשעה. ההשפעה המקסימלית מתרחשת לאחר כארבע שעות, לכן יש ליטול את הנראטריפטאן מוקדם ככל האפשר. יתרון נוסף של נאראטריפטאן הוא שכאבי ראש חוזרים מופיעים רק אצל 19 אחוזים מכל החולים. בנוסף, משך הפעולה של אגוניסט הסרוטונין מתארך יותר מאשר אצל טריפטנים אחרים.
מנגנון פעולה
שלוש פעולות פרמקולוגיות מובהקות היו מעורבות בהשפעה האנטי-מיגרנית של הטריפטנים:
התוויות נגד שימוש בתרופה
אין להשתמש בתרופה אם יש מצב לחץ דם לא מבוקר, בעיות לב, הפרעות מסוימות בקצב הלב, מחלות כבד או כליות חמורות, היסטוריה של התקף לב או שבץ מוחי, או בעיות במחזור הגורמות לחוסר באספקת הדם בגוף.
יישום ושימוש רפואי
האינדיקציה החשובה ביותר לנאראטריפטאן היא כאבי ראש הקשורים למיגרנה. בהקשר זה, החומר הפעיל מתאים לטיפול בהתקפי מיגרנה עם או בלי הילה. הילה היא כאשר ההתקף מיגרנה מלווה בהפרעות ראייה, הפרעות דיבור או שיתוק. עם זאת, נאראטריפטאן אינו מתאים לטיפול קבוע במיגרנה, ולכן השימוש בו צריך להיות מוגבל למשך ההתקף. יש להשתמש ב-נאראטריפטאן רק אם קיימת אבחנה מאושרת של מיגרנה. יתר על כן, אין מחלות מוח אחרות. בנוסף, נאראטריפטאן משמש למניעה כאבי ראש.
אוליה זילברמן
אוֹלְיָה זילברמן (? – סוף 1981) הייתה מבקרת מוזיקה ישראלית שפעלה במשך חמישים שנה. מראשית שנות ה-30 פרסמה ביקורות בעיתונים, תחילה ב"הארץ" ואחר כך ב"על המשמר" (במשך כ-25 שנה) וב"מעריב" (עד מותה).
ביוגרפיה
אוליה זילברמן נולדה במשפחה יהודית ציונית אמידה בעיר פּרוֹסקוּרוֹב שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום נקראת חמלניצקי, באוקראינה). לאחר שסיימה את לימודיה בקונסרבטוריון בסנקט פטרבורג נסעה לווינה, שם הוכשרה כפסנתרנית ועברה בחינה ממשלתית כמורה לפסנתר, ונוסף על כך שהתה במרכזי מוזיקה בגרמניה.
עלתה לארץ ישראל בראשית שנות ה-30, ובה המשיכה לשמש במשך שנים מורה לפסנתר. במקביל, מראשית דרכה בארץ חברה למבקר המוזיקה דוד רוזוליו בעיתון "הארץ". פרסמה בכתבי עת נוספים, כגון "במה". בשנת 1944 החלה לפרסם ביקורת מוזיקה בעיתון "משמר" (לימים "על המשמר"). ב-1956 החלה לפרסם במקביל גם בעיתון "מעריב", שבו השתתפה עד מותה ב-1981.
זילברמן הייתה ערירית. התגוררה ברחוב קרליבך 2 בתל אביב. נפטרה בסוף שנת 1981, וציוותה את גופה למדע. שש שנים אחר כך, משנפטרה אחותה, מניה זילברמן, ביקשה להקדיש את כל עיזבונן להקמת קרן על שמן שתממן יצירה של מלחינים ומבצעים בארץ.
במלאת שנה למותה של זילברמן תיארה אותה עמיתתה, מבקרת המוזיקה רות גוטמן בן-צבי, כ"צעירה ברוחה ומלאת מרץ עד יומה האחרון. אורליה, כפי שכולנו קראנו לה, הייתה [...] בעלת ידע מעמיק, אופקים נרחבים ויושר בלתי-מעורער. היא גילתה ותמכה בכישרונות צעירים. היא תבעה רמת ביצוע גבוהה בארץ והמשכיות למיטב המסורת היהודית. מעל לכל הייתה יקרה לליבה היצירה הישראלית. כל חייה נאבקה בעד הקידמה. בכל התחומים". המוזיקאי פרופ' עודד זהבי מנה את זילברמן בין הדור הראשון של מבקרי מוזיקה בישראל, ש"קבעו רף גבוה מאוד של כתיבה אינטליגנטית על מוסיקה". לדבריו, דרכה בביקורת הייתה כתיבה בהירה ומנומקת, והיא לא היססה לשבח את מושאי כתיבתה. הביקורות של זילברמן "מפורטות וחדות" ו"מעידות על יכולת משובחת להבדיל בין עיקר וטפל".
קישורים חיצוניים
ממאמריה:
ריאיון עמה בסוף ימיה:
לייטה
לייטה (באנגלית: Leyte) הוא אי בקבוצת ויסאיאס שבפיליפינים.
גאוגרפיה של האי
אוכלוסיית האי מונה 2,188,295 נפשות ושטחו כ-7,368 קמ"ר. אורכו של האי הוא 180 ק"מ ורוחבו 65 ק"מ. בצפונו, גובל האי באי סאמאר, כאשר ביניהם מפריד מצר סן חואניקו (San Juanico Strait), שהנקודה הצרה ביותר שלו היא 2 ק"מ בלבד. בדרום, מופרד לייטה ממינדנאו על ידי מצר סוריגאו. במזרח, גישתו של לייטה לים הפיליפינים מכוסה על ידי האי סאמאר מצפון מזרח והאי דינאגאט בדרום מזרח, אשר יחד יוצרים את מפרץ לייטה. ממערב ללייטה שוכנים האיים סבו ובוהול.
האי לייטה הוא הררי ברובו ומכוסה יערות, אך עמק לייטה, בצפון מזרח האי, שופע בחקלאות.
מבחינה פוליטית, מחולק האי לשתי פרובינציות: לייטה ודרום לייטה. פרובינציית דרום לייטה, השוכנת בדרום האי, כולל את האי פאנאון, ואילו האי ביליראן, השוכן בצפון ובעבר היה חלק מפרובינציית לייטה, מהווה כיום פרובינציה עצמאית.
הערים המרכזיות בלייטה הן טקלובן סיטי, בצד המזרחי של האי, ואורמוק סיטי, בחופו המערבי, כאשר האחרונה ידועה בתחנת הכוח שבה, המופעלת באמצעות אנרגיה גאותרמית.
האי לייטה התפרסם בעיקר בקרבות המערכה על הפיליפינים, במהלך כיבושם מחדש של הפיליפינים על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. ב-20 באוקטובר 1944, עלה גנרל דאגלס מקארתור על החוף באומרו: שבתי - I have returned, בתגובה להבטחתו שישוב, כשעזב את האי עם כיבושו על ידי היפנים במרץ 1942. אולם, היפנים לא נכנעו במהרה, כפי שהוכיח קרב לייטה, והתכנסות כוחות ימיים, אמריקאים ויפנים, סביב האי, הוביל לקרב מפרץ לייטה, שנמשך ארבעה ימים והיה לקרב הימי הגדול בהיסטוריה.
אזורי עניין
אתר הזיכרון לנחיתה בלייטה שוכן בחוף פאלו, ומציין את הנקודה בה נחתו הכוחות האמריקאים. באתר מוצב גם פסלו של מקארתור.
גשר סן חואניקו הוא הגשר הארוך ביותר בפיליפינים, וממנו ניתן לצפות על מצר סן חואניקו, על אלפי האיונים שבו.
תרבות סאמרא
תרבות סאמרא היא תרבות ארכאולוגית מהתקופה הנאוליתית שהתפתחה בצפון מסופוטמיה ומתוארכת לבין השנים 4800-5500 לפנה"ס לערך. התקופה התקיימה בחלק מהזמן במקביל לתרבות חסונה (Hassuna) ותחילת תרבות עובייד. התרבות הזאת זוהתה לראשונה בחפירות הארכאולוגיות שקיים הארכאולוג היהודי-גרמני ארנסט הרצפלד בסאמרא שבעיראק בשנים 1914-1911. האתר נתן לתרבות את שמה. תרבות זאת נמצאה באתרים נוספים כמו תל שמשרה (Tell Shemshara) השוכן ליד נהר הזב הקטן במחוז סולימאניה, תל א-סוואן (Tell es-Sawwan) במחוז סלאח א-דין, צ'וגה מאמי וירים-טפה (Yarim Tepe).
בתל א-סוואן נמצאו עדויות למערכת השקיה כולל גידולי פשתן. ממצאים אלה מעידים על מערכת תרבותית מפותחת, משגשגת ומאורגנת. התרבות ידועה בעיקר כבעלת כלי קרמיקה איכותיים עשויים ביד ומעוטרים בבעלי חיים מסוגננים, כולל ציפורים ועיטורים גאומטריים על רקע כהה. זוהי התרבות העתיקה ביותר של כלי קרמיקה צבועים בצפון מסופוטמיה. סגנון זה נעשה נפוץ במקומות נוספים ויצר סגנון יחסי אחיד של קרמיקה במזרח הקרוב העתיק. תרבות זאת הקדימה ובישרה את בואה של תרבות עובייד.
חרוז לבן
חרוז לבן הוא סגנון שירה שהתפתח במאה ה-16 ובו כל שורה מורכבת מתשע עד שתים עשרה הברות המאורגנות לרוב בפנטמטר יאמבי, משקל שבו מופיעות לסירוגין הברות לא מוטעמות והברות מוטעמות, וכוללת בסך הכל חמש הדגשות. המיוחד בחרוז לבן הוא שאין חריזה בין השורות השונות, כך שתשומת הלב מועברת למקצב.
כריסטופר מרלו החדיר לעולם התיאטרון האנגלי את השימוש בחרוזים לבנים, שאיפשר דיבור דרמטי הקרוב למציאות הרבה יותר מהשירה המחורזת של המחזאים שקדמו לו.
לפסגות השימוש בסגנון זה בספרות האנגלית הגיעו שייקספיר במחזותיו וג'ון מילטון ב"אפסוס".
שיווק מוצרים עתירי טכנולוגיה
שיווק טכנולוגי או שיווק מוצרים עתירי טכנולוגיה ("Marketing of high-tech products") הוא תת-תחום בשיווק המתמקד במוצרים בהם מוטמעות טכנולוגיות חדשות ומתחדשות הנוטות להתחלף בקצב מהיר. לפיכך ההתייחסות השיווקית למוצרים אלו מחייבת גישה שונה ואסטרטגיה שיווקית שונה מאשר השיווק של מוצרים אחרים. דוגמאות לכך הן טלפונים סלולריים, מצלמות דיגיטליות, אמצעי שמע וצפייה (כגון נגן מוזיקה, וידאו, DVD), מחשבים (מחשב נייד, מחשב כף יד), או מכוניות חשמליות.
התמחות בשיווק טכנולוגי
אחת מאבני היסוד של הגישה השיווקית המודרנית היא המיקוד בלקוח. זיהוי הלקוחות, זיהוי הצרכים שלהם, הבנת תהליך הקנייה, ובנייה של תמהיל שיווק התואם את הלקוחות השונים.
בעולם המוצרים מבוססי הטכנולוגיה קיימת נטייה להתמקד במוצר. משפרים את המוצרים, מוסיפים פונקציות, ממציאים טכנולוגיות ייחודיות ובלעדיות. בדרך כלל המובילים הם מהנדסים או אנשים טכניים, הנוטים להתרכז בטכנולוגיה עצמה ונוטים להעריך שחידושים טכנולוגיים ומוצרים המבוססים על טכנולוגיה חדשה ימכרו היטב. גישה זו מכשילה יזמים רבים מלהפוך את המצאתם להצלחה כלכלית.
הכשרת מומחי שיווק מחייבת הבנה טכנולוגית רחבה של המוצרים ושל הפתרונות הטכנולוגיים, המיועדים לשווקים מקומיים וגלובליים. לרבות, קורסים טכנולוגים כדוגמת: פיזיקה, כימיה, ביוטכנולוגיה, תכנות וכן קורסים בשיווק, מחקר ופיתוח, ניהול מוצרים וניהול פרויקטים. הכשרה מומחים בתחום השיווק מוצרים מבוססי טכנולוגיה מבוצע נעשה לרוב בשילוב תואר במנהל עסקים או כלכלה במוסדות האקדמיים.
מקובל להגדיר כי איש השיווק הטכנולוגי המוביל בעולם היה סטיב ג'ובס (1955-2011), אשר הוביל לשינויים משמעותיים בתחומי הצריכה והשיתוף של מידע. זאת באמצעות פיתוח מגוון מוצרים חדשניים אשר ענו לצרכים של הלקוחות, לרבות צרכים שהלקוחות כלל לא ידעו להגדירם מראש.
הצלחה טכנולוגית וכישלון שיווקי
ישנן דוגמאות רבות למוצרים טכנולוגיים מצליחים שנכשלו בתחום העסקי. אחת הדוגמאות הבולטות היא חברת SKYPE. למרות ההצלחה של החברה לבנות קהל משתמשים רחב (660 מיליון), החברה נמכרה למיקרוסופט ב-2011, ואחד ההסברים המרכזיים למכירה היו של-SKYPE היו חובות של 686 מיליון דולר.
Segway הוא כלי תחבורה דו גלגלי עירוני בעל עקרונות תפעול מהפכניים. כלי קטן, קל לתפעול המבוסס על בקרה המאפשרת לכלי לנסוע ולעצור תוך שיווי משקל דינמי. המאפיינים הטכניים שלו מספיקים למי שצריך כלי תחבורה למרחקים קצרים (17 קילומטרים בטעינה אחת). עם זאת המוצר לא זכה להצלחה אותה ניבא הממציא. בין הסיבות לחוסר ההצלחה היחסית היא כשל תכנוני (שגרם לכך שבזמן התרוקנות הסוללה הכלי נעצר באופן פתאומי) שאף שתוקן, יצר למוצר תדמית בעיתית מייד לאחר השקתו, וכי למרות ההייפ התקשורתי שהמוצר יצר, בשל מחירו הוא לא הצליח לפנות לקהל רחב מספיק אלא בעיקר על ידי המוצרים חובבי גאדג'טים, אך לא על ידי שווקים משמעותיים.
קודאק
חברת קודאק Kodak הייתה בעלת המותגים המובילים בעולם הצילום. לחברה היו הרבה חידושים טכנולוגים והצלחה ממושכת. ב-1975 פותחה המצלמה הדיגיטלית הראשונה במעבדות קודאק, וב-1986 פותח בחברה החיישן הדיגיטלי הראשון ברזולוציה של 1.4 מגה פיקסל. כיוון שעסקי הליבה של החברה התבססו על סרטי צילום, החברה חששה שמוצרים אלו יהוו תחרות למוצרי החברה העיקריים, ולכן החברה לא פיתחה את המוצר. כך, כאשר התרחש המהפך בצילום ורבים מהמשתמשים עברו לצילום הדיגיטלי, Kodak התעכבו במעבר זה. כתוצאה מכך ב-2004 נמחקה החברה ממדד הדאו ג'ונס, ב-2010 נמחקה החברה מ S&P500. ב 2012 החברה הגישה בקשה לפשיטת רגל.
חברת קודאק שנשענה על מסורת של כ-130 שנות הובלה בתחום, לא השכילה להעריך בזמן את השינוי בטעמי הלקוחות ואת הצורך לעדכן את מגוון המוצרים שלה, ולפתח מוצרים חדשים. כאשר החלה לעשות זאת, והחלה להתפשט לתחומים אחרים ולבצע רכישות של טכנולוגיות חדשות (החל משנת 2003 לערך), זה היה מאוחר.
דוגמה זו ממחישה את השפעת הטכנולוגיה החדשה, צילום דיגיטלי, על העלמות המוצרים שהתבססו על הטכנולוגיה הקודמת, סרטי צילום. יחד עם סרטי הצילום דעכה גם הסביבה התומכת בטכנולוגיה זאת, כגון מערכות פיתוח לסרטי צילום והעברתם לתמונות. עם הזמן גם דעך הביקוש לפיתוח תמונות (שנעשו תחילה מתוך המקור הדיגיטלי), שכן המשתמשים חדלו להדפיס תמונות והחלו להעבירן באמצעות דואר אלקטרוני, אתרי שיתוף קבצים, או Facebook. חנויות הצילום נאלצו לעבור הסבה ולהתבסס על מוצרים חדשים.
פולארויד
Polaroid היא חברה שהתפרסמה בזכות מצלמות המדפיסות את התמונה מיד לאחר הצילום, טכנולוגיה שהייתה מהפכנית בזמנה. עם זאת ב-2001 החברה פשטה את הרגל ונעלמה. בדומה לקודאק, הטכנולוגיות החליפיות הפכו את המוצר ללא רלוונטי מבחינת המשתמשים.
תהום "Chasm"
תהום הוא אחד המכשולים העיקריים במהלך הטמעת טכנולוגיה חדשה בשוק, מאחר שקיים קושי רב בהבהרת היתרונות והערך שהטכנולוגיה החדשה מקנה למשתמש. קושי זה מונע מהמוצר לפרוץ לשוק הרחב. התהום מתואר בספרו של ג'ופרי א. מור "לחצות את התהום".
מחזור חיי טכנולוגיה "TLC"
מחזור חיי טכנולוגיה עוסק בזמן ובעלות פיתוח הטכנולוגיה, ציר הזמן של העלאת התאוששות ואופני הפיכת הטכנולוגיה לרווחיות ביחס לעלויות והסיכונים הכרוכים בכך. ניתן להגן במהלך המחזור חיי הטכנולוגיה באמצעות פטנטים או סימנים מסחריים על מנת להאריך את המחזור וכדי למקסם את הרווח ממנו.
Ecosystem
המונח העסקי אקו-סיסטם (באנגלית (|Ecosystem) קיצור של מערכת אקולוגית) הוא מושג שאול מתחום הביולוגיה, המתייחס לסביבה העסקית הקשורה במוצר או בטכנולוגיה. בסביבה זאת נכללים הספקים, המשווקים, הלקוחות, נותני השירות (מתקינים, יועצים), ואף חברת פינוי הפסולת הקשורים למוצר ולטכנולוגיה. מוצר חדש יוצר סביבו עולם עסקי שלם התלוי במוצר. כך לדוגמה הטלפונים הסלולריים יוצרים מערכת בה כלולים ספקי התקשורת הסלולרית, יצרני מוצרים לספקי רשתות סלולריות, ספקי תמיכה ברשתות, יצרני טלפונים סלולריים, רשתות אספקה, יצרני וספקי ציוד נלווה, ספקי שירותים, ספקי תוכן סלולרי, יצרני תוכנה ואפליקציות לסלולר ועוד.
יאנסה פרמיסל
ד"ר יאנסה פרמיסל (בצ'כית: Jansa Premysl); היה רופא שיניים צ'כי, שהוכר כחסיד אומות העולם על הצלת יהודים בתקופת השואה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
רופא השיניים ד"ר יאנסה היה נשוי לאישה יהודיה ואב לבן. ד"ר יאנסה היה מכר של אריך קולקה.
ד"ר יאנסה היה מוכן להמשיך ולהסתיר את השניים, אך אריך בחר להמשיך ולמצוא מקום מסתור בקרבת עיר הולדתו. העזרה שהגיש ד"ר יאנסה לאריך ובנו והמקלט שסידר להם בלילה הראשון לבריחתם סייעו להם להתאושש והחזירו להם את כוח הרצון לחיות.
הכרה והנצחה
בשנת 2013 פנה בנו של ד"ר יאנסה אל פרופ' אוטו דב קולקה בבקשה למסור עדות לגבי פעולת ההצלה של אביו.
ב-7 באוקטובר 2014 הוכר ד"ר פרמיסיל יאנסה כחסיד אומות העולם.
ב-13 בינואר 2015 נשלח מכתב לבנו פטר, המודיע לו על ההכרה באביו כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים בשגרירות ישראל בפראג צ'כיה. ביד ושם הוסף שמו של יאנסה לקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם.
כלכלת ממלכת ירושלים
הכלכלה בממלכת ירושלים שהתקיימה באמצע ימי הביניים התבססה על מספר ענפים עיקריים. חקלאות הייתה הענף הוותיק, החשוב והבטוח ביותר להשקעה, אם כי רווחים מהחקלאות היו קטנים יותר מהרווחים שהעניק המסחר. הגידולים העיקריים היו חיטה, זית וגפן. ענף חשוב אחר של הכלכלה הצלבנית היה סחר חוץ ופנים. לצד ההכנסה מחקלאות ומסחר נהנתה הממלכה מגביית מסי מעבר מעולי הרגל לחג' המוסלמים כששלטה בנסיכות עבר הירדן (עד התבוסה בקרב קרני חיטין ב-1187). לצד גביית מסי המעבר גבו הצלבנים דמי חסות מכמה אמירויות מוסלמיות בשיאה של הממלכה. גם רועי צאן נוודים שילמו מיסים תמורת השימוש במרעה.
לצד ההכנסה מפעולות כלכליות ומגביית מיסים נהנתה הממלכה מתרומות בכסף ובשווה כסף מאירופה. התרומות הכספיות באו כתרומה אישית וגם בצורת מס ששילמו האירופאים במצוות האפיפיור. תרומה אחרת הייתה שיכון חילות מצב בעריה של הממלכה על חשבון השליטים האירופים.
מטבע
בימי הביניים כל ישות עצמאית או בעלת אוטונומיה כלכלית טבעה מטבעות משלה. כך, המטבע בטור בצרפת היה שונה מהמטבע שהיה נפוץ בפריז. הכמות העצומה של המטבעות השונים הקשתה על המסחר והייתה קרקע פורייה שעליה פרחו עסקיהם של חלפני כספים.
מטבעות הזהב הנפוצים במזרח התיכון בימי הביניים היו משני מקורות: ביזנטי שהורכב ממטבעות דוגמת ההיפרפרון ומוסלמי עם נציג בולט בדמותו של הדינר. ממלכת ירושלים טבעה גם מטבע זהב עצמאי המוכר בשם ביזנטינוס או ביזנט, אך גם שני המטבעות הראשונים היו נפוצים בממלכה. לצד מטבעות אלו, היו נפוצים מטבעות רבים שמקורם באירופה ובאסיה, בעיקר עם מרכזים שאיתם היו לצלבנים קשרי מסחר דוגמת ונציה. לצד מטבעות הזהב, היו נפוצים גם מטבעות העשויים מכסף ומנחושת.
דטוונס, מלך אקסום
דטוונס (DTWNS מבוטא על ידי היסטוריונים כדאטאוונאס) היה מלך אקסום בשנת 260 לערך.
כלכלת ממלכת ירושלים
מטבע
טביעת המטבעות בממלכה הייתה פריבילגיה של המלך. עונש חמור של החרמת הפייף הוטל על אציל שהעז להפר את הצו המלכותי וטבע מטבעות משלו. למרות האיסור החמור, מוצאים בחפירות ארכאולוגיות מטבעות שנטבעו על ידי האצולה הבכירה. הסיבה להופעת מטבעות עצמיים היא התרופפות השלטון המרכזי לקראת סוף המאה ה-12.
דטוונס, מלך אקסום
הוא ובנו ZQRNS (מנוקד כמו "Zaqarnas") מוזכרים בכתובת al-Mis`al שבתימן על ידי Yasir Yuhan'im אשר הקים לאחר שהביסם בקרב..
כלכלת ממלכת ירושלים
חקלאות
החקלאות בממלכת ירושלים הייתה דומה לחקלאות בעת העתיקה. הגידולים העיקריים שבהם התברכה מדינת הצלבנים הם הדגן (בעיקר חיטה ושעורה, אך גם דורה, שיבולת-שועל וכוסמת), גפן וזית. גידולים נוספים היו מוכרים גם כן. לצד הדגן גידלו גם פירות, ירקות (בעיקר מלפפונים, אבטיחים, מלונים, בצל, שום וחרדל) וקטניות (בעיקר פול, אפונה, עדשים, שעועית וחמצה). לצד גידולים מתורבתים השתמשו הפרנקים בגידולי פרא דוגמת קצח, מרווה ופיגם.
אף שהגידולים העיקריים לא השתנו, עברו תמורות רבות על הקרקע הזמינה לחקלאות. בדומה לתקופה המודרנית, חלק ניכר מארץ ישראל היה קשה לעיבוד חקלאי בגלל מיעוט מים. הפורענות שעברה הארץ בכיבוש הרומי (המאה ה-1 וה-2 לספירה) והמוסלמי (המאה ה-8) הותירו את הארץ מרוקנת מחלק נכבד מאוכלוסייתה ושטחים רבים שהיו מעובדים קודם לכן נזנחו לקראת הכיבוש הצלבני בגלל העדר כוח עבודה. האזורים שננטשו הם בעיקר הנגב ומישור החוף הדרומי היה מיושב בדלילות יחסית למה שהיה בתקופה הביזנטית.
פרופ' יהושע פראוור מציין שאופי היישוב הצלבני היה יכול להשפיע גם כן על עיבוד הקרקע - הקומונות האיטלקיות לא התעניינו בחקלאות והתרכזו בערי החוף ואילו הכנסיות נבנו סביב המקומות הקדושים דוגמת ירושלים והר תבור. יחד עם זאת, הוא טוען שגם אם לוקחים בחשבון את דפוס ההתיישבות הצלבני, עדיין יש השפעה ניכרת לגלי הכיבוש על עיבוד הקרקע בממלכה.
אזור גידול הדגן העיקרי של הממלכה היה במזרח לירדן ומצפון מזרח לכנרת, במיוחד סביב הבניאס ובאזור הגליל. אזור זה התברך גם באדמת מרעה משובחת. צפון מזרח הכנרת שימש גם את אמירות דמשק המוסלמית, ובתחילת המאה ה-12 היו מלחמות רבות על השליטה באסם תבואה זה, אך בסופו של דבר הגיעו הצדדים להסכם שלפיו נהנו שניהם מהקרקע. הסכם זה החזיק מעמד כמה עשרות שנים. תבואה רבה גדלה גם בחלק המערבי של ארץ ישראל, בעיקר בשפלה מקיסריה שבעמק יזרעאל עד רמלה. במישור החוף הדרומי גדלה התבואה ליד אשקלון ועזה. אזור ההר ליד ירושלים ובית לחם הוקדש לגידולי גפן.
פירות
שמאל|ממוזער|250px|עץ זית הזית הוא אחד הגידולים החשובים בארץ ישראל עוד מהעת העתיקה. הזית היה נפוץ כמעט בכל רחבי ממלכת ירושלים, אך אזור הגידול העיקרי היה בדרום-מזרח ובחוף. הזית גודל הן למאכל והן להפקת שמן. הזיתים גודלו לשימוש ביתי, אך גם למסחר - בעיקר באזור צור. בתי הבד היו מצויים בכל הכפרים.
פרי נפוץ אחר היו הענבים. בדומה לזיתים, גם הענבים גודלו לשתי מטרות - הפקת יין ומאכל. זהו הענף שזכה להשפעה הגדולה ביותר מידם של הצלבנים. המוסלמים ששלטו בארץ ישראל לפני בוא הצלבנים לא צרכו יין וכתוצאה מכך, לא השקיעו במטעי הענבים. הענבים גדלו בעיקר בהרים בשומרון וביהודה ובמידה פחותה מזה באזור החוף.
בנוסף לגפן ולזית גדלו בארץ ישראל תמרים שגדלו בסביבת בית שאן. התמרים שימשו למאכל וגם להפקת סילאן (סירופ תמרים). דבר מתיקה נוסף שגדל בארץ ישראל מלבד התמר הוא קנה הסוכר. קנה הסוכר היה חשוב בעיקר לייצוא לאירופה כי באירופה לא גדלו באותה תקופה צמחים שניתן להפיק מהם סוכר. אזור הגידול העיקרי של קנה הסוכר היה ליד צור ובמקומות נוספים שיש לידם מים בשפע.
פירות הדר גדלו אף הם בארץ ישראל בתקופה הצלבנית. בראש ובראשונה אלו הם הלימון והתפוז. הלימונים שימשו לא רק לאכילה, אלא גם לתיבול. פרי ההדר גדלו בעיקר בחוף, ליד מבצר מונפור וליד בניאס. לצד פירות ההדר גדלו בבקעת הירדן בננות שהצלבנים כינו "תפוח גן עדן".
תאנים היו נפוצות, אך רימונים שהיו גידול חשוב בעת העתיקה כמעט שלא נזכרים בתעודות הצלבניות. בנוסף לכך גדלו בארץ ארטישוקים, שקדים, אגוזים ופירות נוספים.
עיבוד הקרקע
רוב האיכרים היו ילידי המקום, מוסלמים ברובם, אך גם מיעוט נוצרי ישב בכפרים. רוב האוכלוסייה הפרנקית התרכזה בערים. הכפרים נהנו מאוטונומיה ונדרשו לשלם מס לבעלי הקרקע הפרנקים. החקלאים בתקופה זו הבדילו בין שני סוגי גידולים עיקריים: גידולי חורף וגידולי קיץ. שיטות העיבוד החקלאי היו מפגרות מבחינה טכנולוגית והתנובה הייתה קטנה. עבור כל קילו גרעיני חיטה קיבל האיכר בערך 4 ק"ג של מוצר מוגמר ועל כל קילו של שעורה בערך 5.7 ק"ג של מוצר מוגמר.
עיבוד הקרקע החל בסמוך לעונת הגשמים בנובמבר וכל הקרקע הוכשרה לזריעה, בין אם מדובר בגידולי קיץ ובין אם בגידולי חורף. גידולי החורף העיקריים הם חיטה, שעורה וקטניות. חלק אחר הושאר לנוח ולא נזרעו בו גידולים. קרקע שיועדה לגידולי חורף לא נזרעה שוב כי הקציר איחר את מועד זריעת האביב של גידולי הקיץ במרץ. גידולי קיץ לא היו חשובים לכלכלה, ונזרעו בעיקר למען שמירת הקרקע, אגירת המים ושירוש עשבים שוטים.
מיסוי החקלאות
המס הבסיסי שהוטל על האיכר בממלכת ירושלים הוא "מס קרקע" ששולם בדרך כלל בתוצרת חקלאית. גובה המס עמד בדרך כלל על שליש מהיבול. כמו כן, נגבו מיסים מיוחדים לקראת חגים ומועדים. מיסים אלו נקראו בשם הקיבוצי "כסניה" (Xenia) - מילה לטינית שפירושה "מתנה" או "מנחה" אך האיכר היה חייב בתשלום המיסים האלה. בנוסף לכך, הוטלו מיסים מיוחדים על גידולים רווחיים דוגמת הזית. מיסים נוספים נגבו על שימוש בבהמות, הובלת התבואה אל הגורן, מס על דבורים, מס על לקיטת עצים למדורה ומיסים נוספים. לפעמים הוטלו מיסים נוספים שנועדו להגדיל את רווחת הסניור הפאודלי. בהשוואה למיסים שנגבו באירופה, נטל המס בממלכת ירושלים לא היה כבד במיוחד. בממוצע הרווח שניתן היה להפיק מכפר אחד עמד על כ-500 ביזנטים בשנה - סכום שמספיק לחימושו של אביר אחד.
הכובשים הפרנקים לא התערבו בנעשה בכפר והאיכרים היו חייבים במספר קטן מאוד של עבודות למען הסניור הפאודלי, בניגוד למצב הרווח באירופה המערבית שממנה באו הפרנקים והמנוריאליזם לא היה מפותח בארץ ישראל. בנוסף לכך, הקרקע כמעט שלא נוצלה בדרך כלל באופן ישיר על ידי הסניור, אלא רווחיו באו לו מההיטלים על היבול של האיכרים. כתוצאה מכך, האיכרים לא נדרשו להפריש שלושה ימי עבודה, כמקובל באירופה, לעיבוד הקרקעות הסניוריות. הקרקעות שכן נוצלו באופן ישיר על ידי הסניור, בעיקר המטעים היו קטנים. כתוצאה מכך היה פנוי האיכר לעיבוד נחלותיו ולא נכפתה עליו הקורווה שהייתה מקובלת באירופה.