cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנתוני אנדרוז
ביוגרפיה
הופעתו הזכורה ביותר של אנדרוז בהוליווד הייתה ב-1984 בדרמה של ג'ון יוסטון "למרגלות הר הגעש", שם גילם את אחיו למחצה של הקונסול האלכוהוליסט ג'פרי פרים (אלברט פיני). ב-1987 גילם את דמותו של הקצין הבריטי האגדי ריצ'רד מיינרצהגן בדרמת המלחמה "פרשי הקרב", מהיקרות ביותר בקולנוע האוסטרלי, המגוללת את סיפור קרב באר שבע.
ב-1988 שיחק בדרמה הביוגרפית של מנחם גולן "מלחמתה של חנה", אודות חייה של הצנחנית היהודייה חנה סנש. ב-1994 שיחק במותחן האימה המיסטי של לואיס גילברט "רדוף אהבה" בתור רוברט, אחיה הגדול של כריסטינה מריל (קייט בקינסייל).
ב-2003 השתתף אנדרוז בסדרת הריגול ההיסטורית "מרגלי קיימברידג'" וגילם את המלך ג'ורג'.
בשנת 2020 שיחק במיני-סדרת הטלוויזיה "המשחק האנגלי" שפותחה על ידי ג'וליאן פלוז עבור Netflix, בתור הפוליטיקאי הסקוטי ארתור קיינדארד.
לאנדרוז שלושה ילדים מאשתו השחקנית ג'ורג'ינה סימפסון.
יגואר Mark VIII
יגואר Mark VIII (באנגלית: Jaguar Mark VIII) היא מכונית סלון מפוארת מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית יגואר, אשר יוצרה בין השנים 1956 – 1958 בבריטניה.
Yalnız Çiçek
Yalnız Çiçek (באנגלית: A Lonely Flower; בעברית: פרח בודד) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה אליינה טילקי, ביחד עם הדיג'יי הטורקי אמרה קאראדומן. השיר יצא לאור ב-5 ביוני 2018, כסינגל מתוך אלבום הלהיטים, Yıldız Tilbe'nin Yıldızlı Şarkıları, Vol. 1.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד הרשמי של טורקיה.
רקע וכתיבה
השיר במקור הולחן על ידי ילדיז טילבה, נכתב על ידי טילבה וטריק סזר, והופק על ידי אמרה קאראדומן. השיר בסגנון הפופ. בשיר "Dipsiz Kuyum", אותו הוציאו טילקי וקאראדומן לאחר מכן, ישנו אזכור לשיר הזה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של Netd Müzik ב-5 ביוני 2018. הקליפ בוים על ידי אליינה טילקי. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את טילקי מתהלכת על רכס הרים. בהמשך, שלושה אנשים המחופשים לליצנים חוטפים אותה ולוקחים אותה אל הטירה שלהם.
נכון לינואר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-220 מיליון צפיות.
DSR-1
דיוק הרובה
החברה טוענת לדיוק של 0.2 דקות קשת (MOA) אך מבחני ירי שנעשו בסוגי תחמושת שונים הראו שהמינימום של הפיזור המקסימלי של הרובה בטווח 100 מטר הוא 13 מ"מ, כלומר: דיוק של 0.44 דקות קשת (תוצאה זאת התקבלה עם תחמושת 7.62 מ"מ 168 גריין תוצרת התעשייה הצבאית). מומחים מעריכים שבתנאים אידיאליים הדיוק יכול להשתפר ולהגיע ל-0.34 דקות קשת ולכל הפחות 0.63 דקות קשת.
הצבעים הלאומיים של הממלכה המאוחדת
הגדרתם המדויקת של הצבעים הלאומיים של הממלכה המאוחדת הם:
היסטוריה
במאות ה-19 וה-20, שטחי האימפריה הבריטית סומנו בדרך כלל באדום, וכוחות הצבא הבריטי לבשו את המעילים האדומים המפורסמים (כיום מסורת שנשתמרה בעיקר במדי שומרי המלכה), כך שלמעשה מהבחינה הצבאית הצבע הלאומי של בריטניה הוא אדום, שמזוהה עם הממלכה הראשית שלה - אנגליה. איחוד האי הבריטי תחת שלטון אנגליה הוא זה שגרם ללבן ולכחול להשתלב בצבעי הלאומיים.
שימושים מדיניים
הצבעים הלאומיים של הממלכה המאוחדת משמשים, כאמור, כצבעי דגל הממלכה המאוחדת, וכצבעי הנס הלבן, הנס הכחול והנס האדום. כמו כן, הם מופיעים ברונדל חיל האוויר המלכותי ובסמל המפלגה השמרנית.
בספורט
ברוב ענפי הספורט הקבוצתי הבינלאומי המדינות השונות בבריטניה מיוצגות על ידי נבחרות נפרדות. כשבריטניה מתחרה כנבחרת אחת (כמו במשחקים האולימפיים או נבחרת הכדורסל), הצבעים המשמשים לנבחרת הם אדום, לבן וכחול, כאשר הכחול הוא לרוב כחול כהה.
תחבורה
הצבעים הלאומיים של הממלכה המאוחדת משמשים רבות בתחבורה: בסמל הרכבת התחתית של לונדון (האנדרגראונד), והרכבות בה צבועות באדום-לבן-כחול. כמו כן, הם מופיעים בסמל ובמטוסי חברת התעופה הלאומית של בריטניה, בריטיש איירווייז.
יחסי אוקראינה–מלטה
יחסי אוקראינה–מלטה הם היחסים הדיפלומטיים שבין מלטה לאוקראינה. שגרירות מלטה במוסקבה (רוסיה) מוסמכת גם כשגרירות שאינה תושבת אוקראינה. אוקראינה מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה ברומא (איטליה).
יחסים
ביולי 2008 נפגשו נשיא מלטה אדי פנק אדאמי ונשיא אוקראינה ויקטור יושצ'נקו והוציאו הצהרה משותפת המעידה על רצון להמשך פיתוח היחסים בין שתי המדינות.
מלטה מוכנה לתמוך באוקראינה במאמציה לרפורמה פוליטית וכלכלית בהתאם לתקנים המוסכמים של האיחוד האירופי. ביולי 2008 דיבר נשיא מלטה על ניסיונה של מלטה בתהליך המוביל לחברות באיחוד האירופי וכוללת אותה: ארגון מחדש בהתאם לתקני האיחוד האירופי.
הסכמים
ביולי 2008 חתמו נשיאי שתי המדינות על שני הסכמי שיתוף פעולה במאבק בפשע המאורגן ובתיירות. לשתי המדינות יש גם הסכם בנושא חינוך ותרבות.
Happy Xmas (War Is Over)
(Happy Xmas (War Is Over (בתרגום מילולי: "חג מולד שמח (המלחמה מסתיימת)") הוא שיר לחג המולד, שיצא בשנת 1971 בתור סינגל ידי Plastic Ono Band, הרכב הסולו של ג'ון לנון ויוקו אונו.
ג'ון לנון ויוקו אונו כתבו את המילים לשיר. היה זה הסינגל השביעי שכתב לנון לאחר פרישתו מלהקת הביטלס, ונמנה עם הידועים בשיריו שלאחר תקופת הביטלס. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד בבריטניה. בשנת 1972 היה מספר חודשים בין ארבעת הסינגלים המובילים במצעד הסינגלים הבריטי, מצעד שהיה מבוסס על מכירות תקליטים (כיום גם על הורדות דיגיטליות). השירים שבראש המצעד משודרים ברדיו מדי יום ראשון. לאחר רצח ג'ון לנון בדצמבר 1980, אף הגיע למקום שני במצעד.
השיר נכתב למעשה כשיר מחאה כנגד מלחמת וייטנאם, ולא כשיר חג "רגיל". למרות זאת, מאז כתיבתו הפך לאחד משירי חג המולד המושמעים בתקופת החגים, בביצוע המקורי של לנון ובגרסאות כיסוי של אמנים אחרים. בניגוד לכוונת המשורר, ששאף בפרסום השיר לאמירה אירונית כנגד המיליטריזם וחוסר האנושיות של האדם, השיר מושמע לרוב בהקשר של שירי חג, המציינים את אהבת האדם והנדיבות של תקופת החגים. השיר מופיע באלבומים שונים של שירי החג, ונחשב לאחד השירים האהובים של חג המולד.
רקע לכתיבת השיר
השיר "(Happy Xmas (War Is Over" היה שיאה של פעילות אקטיביזם חברתית בת יותר משנתיים שניהלו ג'ון לנון ויוקו אונו, כנגד מעורבות ארצות הברית במלחמת וייטנאם. את התנהלות ארצות הברית הם חוו כהתנהלות אלימה מצד מעצמה צבאית חזקה, כלפי אוכלוסייה תמימה וחסרת ישע הנאבקת על חייה, אוכלוסייה שאין זה מוסרי או נכון לפגוע בה, אף אם היא בוחרת באידאולוגיה קומוניסטית. לאחר נישואי ג'ון לנון ליוקו אונו במרץ 1969, בילו השניים במסיבות עיתונאים בלתי פוסקות במסגרת "שביתות מיטה" שערכו באמסטרדם, וינה ומונטריאול. לנון ביקש לחדד את המסר לפיו יוקו והוא אינם מטיפים לא לסוציאליזם ולא לקומוניזם, ולא לשום "-איזם", וכל שהם דורשים הוא שמנהיגי העולם יתנו סיכוי לפתרון סכסוכים בדרכי שלום, שייתנו צ'אנס לשלום. פעילות האקטיביזם האנטי מלחמתית, שהחלה במהלך ירח הדבש שלהם, המשיכה באופן אינטנסיבי במשך כשלוש שנים, בריאיונות בתקשורת ובהתבטאויות פומביות רבות. עוד לפני פרסום השיר "(Happy Xmas (War Is Over" השיקו בני הזוג לנון ואונו קמפיין מולטימדיה בינלאומי, שכלל השכרת שטחים, על חשבונם, לשלטי חוצות ב-12 ערים מרכזיות ברחבי העולם. על אותן כרזות בשלטי החוצות נכתב באותיות ענק, בצבעי שחור-לבן, הכיתוב "WAR IS OVER! If You Want It – Happy Xmas from John & Yoko" ("זהו סוף המלחמה! אם תרצו בכך. חג מולד שמח מג'ון ויוקו"). עוצמת הקמפיין, בשילוב עם השיר שפורסם בהמשך, הפכו את הסיסמה הזאת למזוהה עם לנון ואונו. זאת אף על פי שמשפט זה נכתב כבר ב-1968 על ידי פיל אוקס בשיר "unknown soldier" של להקת הדלתות. לא ידוע אם הסיסמה המפורסמת מסתמכת על אזכורים קודמים, היסטוריית הרוק והיסטוריית האקטיביזם הפוליטי הותירו אותה ללנון ואונו.
לנון ואונו, בריאיונות מאוחרים, הבהירו כי השיר (Happy Xmas (War Is Over, היה מבחינתם שכלול של אותו אמצעי, על מנת להביא לשינוי בדרכי שלום ולהפסקת מה שהם חוו כמסע טבח לא מרוסן ונורא, שארצות הברית מבצעת במקום רחוק כווייטנאם, כלפי אוכלוסייה אזרחית חלשה, רק מכיוון שהיא יכולה. מילות השיר משולבות בקריאה "זה סוף המלחמה - אם תרצו בכך". הן מנסות להביע אופטימיות תוך שימוש בסנטימנטליות המאפיינת לרוב את שירי חג המולד.
אף שמדובר בשיר מחאה, לפני הכל זהו שיר חג מולד. שירי חג המולד היו אהובים על להקת הביטלס, ובשנים שקדמו לפירוק הלהקה הוציאו הביטלס את The Beatles' Christmas records ישירות לחברי מועדון המעריצים שלהם. לאחר שהחבורה התפרקה ב-1970, היה לנון החבר הראשון שהוציא את שיר חג המולד המקורי, "(Happy Xmas (War Is Over". בשנת 1974 פרסם ג'ורג' האריסון את השיר Ding Dong, Ding Dong, ב־1979 פרסם פול מקרטני את Wonderful Christmastime , ואף רינגו סטאר הוציא את האלבום I Wanna Be Santa Claus בשנת 1999.
ההקלטה
בשלהי אוקטובר 1971, הקליט לנון הקלטת דמו בגיטרה אקוסטית של השיר Happy Xmas (War is Over) בחדריו במלון סנט רגיס בניו יורק, שם התגורר עם אונו באותו זמן. לימים, תקבל אונו את הקרדיט לכתיבה משותפת של השיר, עם לנון, אך ההיקף האמיתי של תרומתה בשלב הראשוני הזה אינו ברור, משום שללא ספק היא לא השתתפה בהקלטת הדמו, דבר שלא היה אופייני לשיתוף הפעולה ביניהם. הקלטת דמו נוספת של השיר התקבלה בסוף אוקטובר, לאחר שהזוג לקח דירה בגריניץ' וילג'. כמו בשני האלבומים הקודמים שלו, ג'ון לנון / פלסטיק אונו בנד ו Imagine (אלבום) (שיצא בארצות הברית רק כמה שבועות קודם לכן), הביא לנון את פיל ספקטור לעזור כמפיק מוזיקלי. ההקלטה הראשונה התקיימה בערב יום חמישי, 28 באוקטובר, באולפן הקלטות. אחרי הפגישה, המוזיקאים, שחלקם הופיעו בזמן זה או אחר כחברים בלהקה Plastic Ono Band, ביצעו אובר-דאבינג של קולות הרקע והקריאות "WAR IS OVER! If You Want It ", והוסיפו את השירה העיקרית. אחד מארבעת הגיטריסטים שהשתתפו היה קלאוס פורמן על הבס, אף על פי שלא היה מתוכנן לכך, מאחר שטיסתו לגרמניה נדחתה. בתעשיית המוזיקה, המושגים "איי-סייד" (צד א') ו"בי-סייד" (צד ב'), מתייחסים לשני צדי תקליטי 7 אינץ' שעל גביהם יצאו סינגלים באותם זמנים. ה"איי-סייד" הוא השיר שהיוצר מוציא ומקווה שיהפוך ללהיט ויזכה להשמעות רבות ברדיו (ובהמשך להקרנת הווידאו קליפ בערוצי המוזיקה) וה"בי-סייד" הוא שיר משני יותר, תוספת להעלאת ערכו של הסינגל. ברור היה ש"איי סייד" הוא הסינגל "חג מולד שמח", אך עלתה התלבטות איזה שיר יוכנס ל"בי סייד", שיר שלא יגנוב את ההצגה, ושעליו להיות קשור במידת מה לחורף או לחג המולד. השיר שנבחר היה "Listen, the Snow Is Falling", שהוא פחות מוכר כיום. את קולות הרקע לקח לנון מהמקהלה הקהילתית של הארלם, בה השתתפו שלושים ילדים, רובם בני פחות מ-12. בתאריך 31 באוקטובר אחר הצהריים הגיעו הילדים לאולפן ההקלטות, כדי להקליט את קולות הרקע. צילומי עטיפת התקליט המקוריים צולמו בנפרד על ידי הצלם הסקוטי איאן מקמילן.
שם השיר
שם השיר מעיד על החתרנות שבו. ראשית, המילים המפורשות "זה סוף המלחמה" (War is over) המוצמדות בסוגריים לכותרת השיר, מצביעות על המסר בו, ועל כך שאין מדובר בשיר חג מולד תמים. אך מעבר לכך, בחר האמן ג'ון לנון לכתוב את המילה Christmas, חג המולד, בצורת הקיצור הלא פורמלית שלה, Xmas. צורת כתיבה זו מקובלת אמנם בהודעות קצרות, במכתבים וכדומה, ושימשה אף בעבר בתכתובות לא פורמליות. אך כאשר מדובר בכתיבת שירה או פרוזה, היא פחות מקובלת. כתיבת המילה בצורה זו מבהירה כי - אף על פי שהדבר נשמע כך לכאורה, אין מדובר בשיר חג מולד "נורמטיבי", אלא ביצירה שונה.
יצירת השיר והתוכן
תוכן השיר נועד לבקר את זוועות המלחמה, וזאת על רקע אווירת חג המולד הנעימה והמשפחתית. להלכה ניגוד זה, שאמור להיות מצמרר, אמור היה לזעוק לשמיים. למעשה, ובניגוד לשירים אחרים של לנון, ההצלחה של הביקורת הייתה חלקית. השיר התפרסם בזכות המוזיקה המרגשת ואופן הגשתו, אך לעיתים קרובות אנשים אינם מודעים למילות השיר ולמסר האנטי מלחמתי שבהן.
השיר מתחיל עם ברכות חג המולד מאונו ולנון לילדיהם מהנישואים הקודמים: אונו לוחשת "חג מולד שמח, קיוקו", ואז לוחש לנון, "חג שמח, ג'וליאן ".
כשג'ון לנון ניגן לראשונה את הדמו בפני פיל ספקטור, העיר המפיק ששיר הפתיחה של השיר, "אז זה חג המולד ...", היה דומה מדי לשיר אחר, "" משנת 1961, אשר ספקטור עצמו הפיק. לכן הנחה לנון את הגיטריסטים באולפן ההקלטות לשנותו על ידי שילוב ריפים בסגנון מנדולינה. ספקטור הציע לכלול בשיר גם כלי הקשה, מהסוג שהשתמש בו באלבום של שנת 1963, , על מנת לזהות את השיר אף יותר עם חג המולד.
בנוסף לאותם אלמנטים, האקורדים והמבנה המלודי של "חג המולד שמח (זה סוף המלחמה)" דומים במידת מה לבלדה האנגלית המסורתית Skewball, וכן לביצועי הפולק של פיטר, פול ומרי.
המילים And what have you done, בתרגום: "ו (תראו) מה עשיתם", בשיר הן לכאורה מאשימות ונוקבות. זה חג המולד, חג הנתינה לאחרים, הנדיבות והאהבה, ומה עשיתם. המשך השיר מפורט אף יותר. בתוך מעטה של מוזיקה שמיימית, כשברגע מקהלת ילדים, מושרות המילים הבאות:
השימוש בכינויים "צהובים" ו"אדומים", הוא שימוש פוגעני לכאורה, אינו תקין פוליטית, ולכאורה מקומם. מקומו ב"שיר חג המולד" אפילו צורם. טכניקת השימוש במילים פוגעניות מסוג זה לצורך העברת מסר, הגיעה לשיא שנה מאוחר יותר, כאשר לנון השתמש במילת ה-N בשירו Woman Is the Nigger of the World.
את השיר מלווה לכל אורכו, כמנטרה, המשפט War is over - if you want it ("זה סוף המלחמה - אם תרצו בכך").
הוצאה לאור
בבריטניה, מחלוקת בין לנון לבין המוציא לאור, בעניין הזכויות על המוזיקה, עיכבה את שחרורו של השיר עד 24 בנובמבר 1972.
הופעת האלבום הראשונה של השיר הייתה באלבום Live Peace in Toronto 1969, שפורסם באוגוסט 1972. אותו תקליט הכיל גם הקלטה מביצוע בלייב של השיר Give Peace a Chance. עטיפת האלבום מורכבת מאיורים מאת מיכאל בריאן המייצג כל שיר באלבום; את השיר (Happy Christmas (War Is Over, ייצגה התמונה המראה מפציץ, מטוס צבאי שנועד להטיל פצצות על מטרות קרקע, המפיל קישוט חג המולד במקום פצצה.
הצלחה מסחרית
פרסומו של הסינגל בארצות הברית בשנת 1971 לא נחל הצלחה, עקב שחרורו המאוחר, סמוך מדי למועד החג, דבר שהיקשה על שידור מספיק שלו ברדיו ועל פרסומו. עם זאת, בהמשך, הסינגל הגיע למספר השמעות גדול, היה השיר מס' 3 בהשמעות במצעד הסינגלים של חג המולד בבילבורד. השיר היה בראש הבילבורד בשנים 1972, 1983, 1984 ו 1985.וכן בינואר 1996.
(Happy Xmas (War Is Over "זכה להצלחה מיידית בבריטניה כאשר יצא לשידור שם בנובמבר 1972. השיר הגיע לשיא במספר 4 על במצעד הסינגלים בבריטניה וצוין בין הסינגלים המשפיעים בעולם על ידי מגזין המוזיקה מלודי מייקר לאותה שנה. הסינגל המקורי נכנס למצעד הסינגלים בבריטניה עוד תשע פעמים נוספות. אחת העליות הבולטות של השיר לראש המצעד הייתה מיד לאחר רצח ג'ון לנון ב-8 בדצמבר 1980, ביחד עם השיר Imagine של לנון, ונשאר בראש המכירות במשך תשעה שבועות.
בין דצמבר 1972 לפברואר 1973, השיר נכנס לעשירייה הראשונה במצעדי הפזמונים במדינות נוספות: באוסטרליה, בלגיה, דנמרק, צרפת, אירלנד, הולנד, נורווגיה וסינגפור.
גרסאות כיסוי
כמה גרסאות כיסוי מוקדמות יותר של "Happy Xmas (War Is Over)" מופיעות באלבומי החג של זמרי פופ גדולים, כמו ' (1990) מאת אנדי ויליאמס, אלבום חג המולד (1992) מאת ניל דיימונד, ' (1994) על ידי דיאנה רוס,  (1996) על ידי ג'ימי באפט, ו-These Are Special Times (1998) על ידי סלין דיון. מגמה זו המשיכה עם Save This Christmas for Me (2001) על ידי ג'וני לוגן, ' (2002) על ידי קארלי סימון, ' (2003) על ידי המודי בלוז, It's Christmas, Of Course (2007) על ידי Darlene Love, A Winter Symphony (2008) על ידי שרה ברייטמן, ' (2010) על ידי ג'סיקה סימפסון, Hear the Bells (2011) על ידי ונסה קרלטון, ' (2015) על ידי להקת טריין,  (2016) על ידי לאורה פאוזיני ו Echosmith Christmas (2017) על ידי Echosmith, ועוד רבים אחרים.
גרסאות אחרות של "(Happy Xmas (War Is Over" כוללות גרסה של 1991 על האלבום Standards של The Alarm, הקלטה מהופעה בחיה ב-1994 של מליסה אתרידג', גרסת 2002 של להקת מארון 5, וגרסת 2009 של ביטאליקה. ב־13 בדצמבר 2012, ביצע שון לנון את השיר עם זמרי הגוספל Jeff Tweedy, ומקהלת הגוספל של הארלם, בתוכנית הקולבר ריפור שבערוץ קומדי סנטרל. גרסה זו הפכה זמינה לרכישה באתר iTunes וההכנסות נתרמו לקרבנות אסון הוריקן סנדי. וכן נעשות גרסאות כיסוי רבות.
למרבה האירוניה, רוב מוחלט של גרסאות הכיסוי לשיר, מתייחסות אליו כאל שיר חג מולד חגיגי וסנטימנטלי, במתכונת שירי חג המולד, המדברים על אהבת אדם ונדיבות, מבלי להתייחס כלל למסרים ששתל לנון בשיר, ובלי להתייחס לכוונותיו האנטי מלחמתיות המוצהרות.
צ'ארלי מק'גטיגן
צ'ארלי מק'גטיגן (נולד ב-7 בדצמבר 1950) הוא זמר אירי. הוא נולד בבלישנון, שבצפון אירלנד וכיום הוא מתגורר בעיירה דרומשנבו אשר נמצאת במחוז ליטרים.
קריירה
בשנת 1994, זכה מק'גטיגן ביחד עם פול הרינגטון באירוויזיון 1994 עם השיר "Rock 'n' Roll Kids". במהלך הופעתם של השניים על בימת התחרות, הרינגטון ניגן בפסנתר ומק'גטיגן ניגן על גיטרה. הוא הופיע כזמר אורח בשיר היובל באירוויזיון, משדר מיוחד לרגל 50 שנה לתחרות.
באוגוסט 1998, בנו היחיד של מק'גטיגן, שיין מק'גטיגן, נהרג בתאונת בנייה בעת שעבד בעיר קווינסי, מסצ'וסטס.
בשנת 2015, כתב מקגטיגן את השיר "Anybody Got a Shoulder?" עבור קאט מאהון. השיר זכה במקום השני בקדם האירי לאירוויזיון 2015.
שרית פרקול
שרית פרקול (נולדה ב-17 ביוני 1959) היא מתרגמת ישראלית.
ביוגרפיה
שרית פרקול נולדה וגדלה בתל אביב כאחת מארבע בנות במשפחה, אחות בכורה לשלי פרקול, גיגה פרקול ושמרית פרקול-פינקל. בת לאב חבר קואופרטיב דן ומורה דרך, דב פרקול, ולאם רחל, עקרת בית וגננת. היא בוגרת בית ספר יסודי על שם א.ד. גורדון ותיכון עירוני ה' ולמדה ספרות אנגלית ואמריקנית באוניברסיטת תל אביב, עיתונאות באוניברסיטת תל אביב ותרגום באוניברסיטת בר-אילן.
קריירה מקצועית
במשך שנים רבות הייתה מתרגמת בדסק החוץ בעיתון מעריב, עורכת וכתבת לענייני האינטרנט בראשית דרכו (בעלת הטור "כיכר אתרים"). יסדה וערכה במשך שש השנים הראשונות את ערוץ יחסים באתר ynet והייתה מבין מייסדי העיתון העצמאי מגפון. השתתפה בתוכניות טלוויזיה ובפאנלים בכנסים בנושא אינטרנט ותרבות דיגיטלית.
שרית תרגמה ספרים רבים מאנגלית לעברית, בעיקר ספרות יפה, ספרי מתח (סדרת רפ"ק בילוש רוי גרייס מאת הסופר הבריטי פיטר ג'יימס) והומור (ספרו של ג'רי סיינפלד "שפת הסימנים" וספרים של ביל קוסבי). עם הספרים הראשונים שתרגמה נמנה בית האלוהים מאת סמיואל שם, המטפל בתחום הרפואה בהומור שחור. מתרגמת גם ספרים מהז'אנר הרומנטי וספרי פנטזיה לנוער, בהם סדרת נפילת הממלכות וסדרת כס הזכוכית.
חיים אישיים
שרית עוסקת בציור ובצילום כתחביב. אם לבן, דין לנר, מאייר וכותב, בוגר בצלאל. אחותה שמרית פרקול-פינקל, ביולוגית ימית, נהרגה בתאונת דרכים במרץ 2021.
יהודה אבן שבתי
יהודה אבן שבתאי היה משורר יהודי-ספרדי בהמאה ה-12. הוא היה רופא וכונה גם "יהודה בן יצחק מברצלונה". יהודה אלחריזי שיבח את שירתו. הוא התגורר בטולדו או בבורגוס.
יהודה היה אמן ששילב במיומנות ביטויים מקראיים ותלמודיים מתובלים בהומור. הוא חיבר את "מלחמת החכמה והעושר" (נקרא גם "מלך רב") ואת "מנחת יהודה שונא הנשים". את "מלחמת החכמה והעושר" יש המשייכים לסוגת המקאמה (המחברת) הספרדית. היא בסגנון פרוזה משופעת משובצת בשירים קצרים ונכתבה בשנת 1214. היצירה מוענה לנשיא טודרוס בן יוסף אבולעפיה, הנקרא, בסוף היצירה, לשמש שופט בסכסוך פואטי. היצירה יצאה לאור לראשונה בקונסטנטינופול בשנת 1543, וככל הנראה נדפסה בפעם האחרונה כנספח ל"בן המלך והנזיר" של אברהם בן חסדאי (ורשה, 1894).
מנחת יהודה שונא הנשים
יצירתו "מנחת יהודה שונא הנשים" (נקרא גם "ספר זרע" או "תחכמוני") כתובה בסגנון המקאמה (המחברת) הספרדית. זוהי סאטירה הומוריסטית על נשים. היא נכתבה בשנת 1218 והוקדשה לאברהם אל-פחח'ר. גם היא נדפסה לראשונה בקונסטנטינופול בשנת 1543, וההוצאה האחרונה כנספח ל"טעם זקנים" של אליעזר בן שלמה אשכנזי (פרנקפורט, 1854).
ננסי הוליסטר
ננסי פטנאם הוליסטר (באנגלית: Nancy Putnam Hollister; נולדה ב-22 במאי 1949) היא פוליטיקאית אמריקאית ממדינת אוהיו שבארצות הברית. הוליסטר היא האישה הראשונה (והיחידה, נכון ל-2023) שכיהנה כמושלת אוהיו, בתקופת כהונה קצרצרה מסוף דצמבר 1998 עד ינואר 1999. הוליסטר היא חברת המפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה
הוליסטר נולד בעיר מרייטה, מושב המחוז של מחוז וושינגטון, השוכנת על גבול אוהיו-וירג'יניה המערבית. היא למדה באוניברסיטת קנט סטייט, וכשהשלימה את לימודיה הגבוהים הייתה לעקרת בית. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 החלה את דרכה בפוליטיקה של ארצות הברית. הוליסטר מילאה לראשונה תפקיד ציבורי כאשר נבחרה למועצת העירייה מרייטה בשנת 1980. היא הייתה חברה במועצת העיר עד שנבחרה לראשות עירייה בבחירות 1984 כראשת העירייה פעלה הוליסטר למען הקמת עסקים חדשים באזור, קידום תיירות, והבטחת מימון ממשלתי לבניית גשר מעל נהר אוהיו.
מכיוון שהייתה ראשת עיר בדרום-מזרח אוהיו, מושל אוהיו ג'ורג' ווינוביץ' מינה את הוליסטר למנהלת לשכת המושל באוהיו האפלצ'ית. בתפקיד זה, העניקה הוליסטר ייעוץ פוליטי למושל וויונוביץ' כיצד לשפר את הכלכלה ואת איכות החיים ב-29 ממחוזות אוהיו. ב-1994 נבחרה הוליסטר לסגנית המושל ה-60 של אוהיו, לאחר שסגן המושל המכהן מייק דה ויין נבחר אל הסנאט של ארצות הברית. כסגנית המושל, פיקחה הוליסטר ועדות ממשלתיות ומקומיות אחדות, בהן לשכת המושל באוהיו האפלצ'ית; המועצת המושל לפיקוח כוח אדם; מחלקת החקלאות באוהיו; הלשכה לשירותי תעסוקה; משרד השיכון והשותפות הקהילתית; המשרד לפיתוח פחם; וכוח המשימה לשימור קרקעות החקלאות במדינת אוהיו.
ב-3 בנובמבר 1998, במהלך בחירות אמצע הכהונה באותה השנה, נבחר המושל ווינוביץ' אל הסנאט האמריקאי, ובוב טאפט נבחר להחליף את וויונוביץ' בתפקיד המושל. באותו יום התמודדה הוליסטר על ייצוג מחוז הקונגרס השישי של אוהיו בבית הנבחרים של ארצות הברית, לאחר שהביסה בבחירות המקדימות את חבר הקונגרס לשעבר פרנק קרמינס. עם זאת, הוליסטר הפסידה ביום הבחירות הכלליות לנציג המחוז המכהן טד סטריקלנד (שלימים ייבחר כמושל במקומו של טאפט).
וויינוביץ' התפטר מתפקיד המושל ב-31 בדצמבר 1998, על מנת שיוכל להישבע לתפקידו ימים אחדים אחר כך, ובכך נהפכה הוליסטר למושלת המדינה. הוליסטר הייתה לאישה הראשונה והיחידה (נכון ל-2021) בתפקיד זה. היא איישה את התפקיד 11 ימים בלבד — מה שהפך אותה למושלת בעלת תקופת הכהונה הקצרה ביותר באוהיו — שכן השלימה למעשה את כהונתו של וויונוביץ'.
עם עזיבתה את תפקיד המושל, מונתה הוליסטר לבית הנבחרים של אוהיו, כנציגת מחוז הבחירה ה-96, בשנת 1999. היא התמודדה ונבחרה למושב זה כהלכה ב-2000 ושוב ב-2002. בבחירות 2004 הפסידה הוליסטר לג'ניפר גריסון, מועמדת המפלגה הדמוקרטית. במאי 2016 מונתה הוליסטר בידי המושל ג'ון קייסיק לחברה במועצת החינוך המדינתית של אוהיו, כממלאת מקום.
בית החולים גריידי ממוריאל (אטלנטה)
בית החולים גריידי ממוריאל (באנגלית: Grady Memorial Hospital; מכונה גם גריידי) הוא בית החולים הציבורי של העיר אטלנטה והמרכז הרפואי הגדול במדינת ג'ורג'יה, כמו כן זהו בית החולים הציבורי החמישי בגודלו בארצות הברית. הוא ידוע, בין השאר, במרכז הטראומה שלו. שוכן במרכז העיר בקרבת קמפוס אוניברסיטת המדינה של ג'ורג'יה.
בית החולים נקרא על שמו של הנרי ו. גריידי, עיתונאי ומאוחר יותר בעלים של העיתון "אטלנטה ג'ורנל -קונסטיטיושן" ו פוליטיקאי מקומי שנאבק למען הקמת בית חולים ציבורי בעירו. היה אחד מבתי החולים הציבוריים הראשונים בדרום ארצות הברית וכיום מהווה ספינת הדגל של מערכת הבריאות על שם "גריידי". לבית החולים 953 מיטות אשפוז. הוא מסונף לאוניברסיטת אמורי ולבית הספר לרפואה מורהאוס שנפרד מזה של אוניברסיטת אמורי בשנת 1990. ומשמש להתמחות במקצועות רפואה. בשנה אחת חדרי המיון שלו קיבלו כ-105,000 מטופלים. היו כ 27,000 אשפוזים בשנה ובוצעו כ-6,500 ניתוחים תוך אשפוז וכ-3,800 ניתוחים של מטופלים אמבולטוריים. עובדים בבית החולים 4806 אנשים, מתוכם 1096 רופאים.
היסטוריה
בית החולים גריידי ממוריאל נבנה בשנת 1890, כעשור אחרי בית החולים הראשון של אטלנטה, "סנט ג'וזף" ונפתח ב-1892 כאגף של Atlanta Benevolent Home. היו בו 100 מיטות מחולקות שווה בשווה בין המחלקות ל"לבנים" ול"שחורים",על סמך מדיניות של "הפרדה גזעית" (מדיניות "ג'ים קרואו"). לבית החולים היו 18 עובדים, חדר ניתוח אחד ואמפיתיאטרון להרצאות והצגות מקרים. מלכתחילה נועד בית החולים לשרת בעיקר את האוכלוסייה החלשה.. הבניין הראשון המכנה "ג'ורג'יה הול" והנמצא ברחוב באטלר 36 מוכר כמורשת היסטורית לאומית. הוא מאכסן בימינו את מחלקת כוח האדם של בית החולים. הבניין הבא שבו שכן בית החולים נפתח בשנת 1912 ושמו "באטלר הול". בזמנו שימש למטופלים "לבנים" בלבד, בעוד ה"שחורים" טופלו בנפרד, במכללה הרפואית של אטלנטה. המוסד עבר בהמשך לבניין הקרוי "הירש הול" ומשם למקומו הנוכחי. בשנים 1892–1941 המוסד נוהל על ידי עיריית אטלנטה ובשנים 1945–2008 המוסד נוהל על ידי רשות בתי החולים של המחוזות פולטון ודיקלב. החל משנת 2008 בית החולים מנוהל על ידי עמותה "גריידי ממוריאל הוסיפטל קורופוריישן" במימון בעיקר ממחוזות פולטון ודיקלב.
גם הבניין הנוכחי נבנה בזמנו בשנים 1954–1956 לפי חוקי ההפרדה הגזעית, עם חלק ששרת את ה"לבנים" (האגפים A' ו B') וחלק אחר ששימש את האפרו-אמריקאים (האגפים C ו-D), מנגד. משום כך, למרות שמדובר בבניין אחד ושני החלקים מחוברים על ידי מסדרון משותף (אגף E) לאורך השנים האנשים קראו לבית החולים "גריידיס" (Gradys) ברבים. בשנת 1962 בעקבות תביעה משפטית ופסק דין של בית משפט התחיל תהליך של ביטול ההפרדה הגזעית. בשנת 1963 התקבל המתמחה האפרו-אמריקאי הראשון.
ב-14 במרץ 2008 בנייני בית החולים ניזוקו קלות על ידי סופת טורנדו. בבניין ההיסטורי ג'ורג'יה הול נשברו השמשות, נפלה ארובה וניזוקה מערכת המים.
קישורים חיצוניים
19/11/2011 "Rebecca Burns - Structure of the Week: Grady Memorial Hospital "Atlanta Magazine
מכשור סיוע לפעילויות היומיום
מכשור סיוע לפעילויות היומיום היא קבוצת מכשירים מתחום הטכנולוגיה המסייעת העוזר לאנשים עם לקויות לעמוד במשימות פשוטות וקצרות הנכללות בקבוצת פעולות היומיום.
דוגמאות
רבות מפעולות היומיום אינן פעילויות עבודה או לימודים אלא פעולות מתחומי הפנאי והטיפול העצמי. על כן, קשה באופן יחסי למצוא מימון למכשור המסייע פעילויות אלה. כפועל יוצא, ביחס למעצבי לטכנולוגיות מסייעות אחרות, על מעצבי מכשור זה מופעל לחץ רב יותר למצוא פתרונות זולים.
נעורים (סיפור קצר)
נעורים (באנגלית: Youth) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון מאי 1952 של Space Science Fiction, ותורגם לעברית בשנת 1980 בספר כדרך בני מאדים. זהו אחד מסיפורי אסימוב הבודדים בו מופיעים חייזרים. הסיפור יוצא דופן בכך שלאף דמות אין שם, או תיאור פיזי, עד לסוף הסיפור. כל המבוגרים, כולל החייזרים, מכונים על פי המקצוע שלהם, ושני הצעירים מכונים בשמות החיבה שלהם.
עלילה
'מקלון' הוא בנו של אסטרונום שעורך ביקור באחוזה כפרית של תעשיין חשוב. בנו של התעשיין, 'אדמון', מצא שתי חיות מוזרות, והוא משתף את מקלון בתוכניתו להפיכתם לחיות בקרקס. בינתיים, האסטרונום אומר לתעשיין שהוא בא במגע עם חייזרים שרוצים לפתח עמם מסחר בין כוכבי. לטענת האסטרונום כוכבם זקוק לעזרה מאחר שמאז המלחמות האטומיות שכילו את תרבותם העתיקה, העולם נכנס לתהליך של רגרסיה. לטענתו אם לא יעשה דבר מה התרבות החייזרית עלולה לעמוד בפני קריסה מוחלטת.
כאשר החייזרים לא מגיעים לפגישה המתוכננת, האסטרונום והתעשיין יוצאים לחפש אותם. הם מוצאים חללית קטנה מרוסקת עם מספר חייזרים מתים בתוכה, והאסטרונום בטוח כי כולם מתו בהתרסקות. כאשר האסטרונום שומע את אדמון מודה כי הוא מחזיק שתי חיות בכלוב באסם מבין האסטרונום כי ה"חיות" הן למעשה שני חייזרים שהצליחו לשרוד את ההתרסקות. כאשר התעשיין מבין כי החייזרים נמנעו מלפגוע בשני הצעירים, מה שגרם לכליאתם, הוא מתרצה לטובה, ומסכים לעזור לחייזרים להתחיל לסחור עם כוכבו.
שני החייזרים מצליחים לתקן את החללית ומתחילים במסעם לכוכב שלהם. כאשר הם עוזבים, מתאר אסימוב את אדמון ומקלון לראשונה, ומתברר שהם חייזרים והחייזרים שלכדו הם בעצם בני אדם: "אדמון הביט בספינה היוצאת לדרכה, ועד הרגע האחרון שנמוגה בחלל, רטטו בצער זרועות התמנון שלו, על שמן נקרא, והעיניים שבקצותיהן התמלאו גבישים זהובים, נישאים ברוח: דמעות."
Walsh Diamond
Walsh Diamond היא שיטת הכרזה בברידג', שלאחר פתיחה של השותף בהכרזה של 1, המשיב מדלג על הכרזת סדרת ארוכה לטובת הכרזת סדרת מייג'ור עם ארבעה קלפים. הדילוג של המשיב על סדרת ה- הארוכה נעשה רק בידיים חלשות של 6 נקודות עד 9 נקודות. הרעיון שמאחורי התפיסה הוא שלמשיב עם יד חלשה עלולה להיות רק הכרזה אחת לתיאור ידו ולכן עדיף לנצל את ההכרזה על מנת לחפש התאמה של שמונה קלפים בסדרת מייג'ור. שמות נוספים ל-Walsh Diamond הם Walsh ו- Walsh Responses. הקונבנציה קרויה על שם שחקן הברידג' האמריקאי Richard Walsh שהגה אותה.
אופן ההכרזה של המשיב
דוגמה 1:
Q86
A1083
J876
98
נכריז 1.
דוגמה 2:
Q8
QJ876
דוגמה 3:
4
QJ8752
63
ההכרזה השנייה של הפותח לאחר הכרזת 1 של המשיב
הפותח עשוי לדלג על רביעייה בסדרת מייג'ור כשיש לו יד מאוזנת עם 12-14 נקודות. גם ביד מאוזנת עם 18-19 נקודות ידלג על הכרזת רביעייה בסדרת מייג'ור, אבל במצב זה הכרזתו אינה שונה מהמקובל בשיטת הכרזה סטנדרטית.
עם ידיים מאוזנות של 12-14
דוגמה 1:
KQ73
86
A98
נכריז 1NT.
דוגמה 2:
A108
Q86
KQ97
A1098
Q
AT98
עם ידיים לא מאוזנות
סדרי העדיפות של הפותח בהכרזה בידיים לא מאוזנות על פי Rhoda Walsh הם:
עדיפות ראשונה: הכרזת 2 או 3 עם שישייה בסדרת ה-. גובה ההכרזה נקבע לפי מספר הנקודות.
עדיפות שנייה: להראות רביעייה במייג'ור בגובה 1 או עם קפיצה לגובה 2. הכרזת סדרת מייג'ור עם קפיצה מחייבת למשחק מלא.
עדיפות שלישית: הפותח מראה רביעייה בסדרת ה- באמצעות הכרזת 2 או 3. ההכרזה אינה מחייבת למשחק מלא.
הכרזה שנייה של המשיב לאחר 1NT בידיים עם למעלה מ-10 נקודות
כשהמשיב הכריז סדרת מייג'ור בגובה 1, ייתכן שהוא דילג על סדרת ה- ארוכה עם יד שבה פחות מ-9 נקודות, אבל ייתכן שיש לו יד חזקה יותר. במקרה שיש לו יותר נקודות, הוא עדיין יוכל לחפש התאמה בסדרת המייג'ור באמצעות שימוש בקונבנציית צ'קבק סטיימן. הכרזת סדרת מייג'ור בגובה 2 על ידי המשיב, מבטיחה לפחות ארבעה קלפים בסדרה ומחייבת למשחק מלא.
הכרזת המשיב במקרה שהפותח הכריז 1 בהכרזה השנייה
הכרזת 1 מבטיחה ארבעה קלפים בסדרה ולפחות 12 נקודות. היא מחייבת למשחק מלא.
מדליית שישה באוקטובר
מדליית שישה באוקטובר היא מדליית מערכה של סוריה עבור השתתפות במלחמת יום הכיפורים.
המדליה נוסדה ב-15 בפברואר 1974, היא הוענקה לחיילי הכוחות המזוינים של סוריה שהשתתפו בלחימה בין 6-24 באוקטובר 1973, וכן לאזרחים סורים וממדינות נוספות שתרמו למאמץ המלחמתי.
תיאור העיטור
העיטור מורכב ממדליה בקוטר 44 מ"מ שבמרכזה עיגול המצופה אמייל לבן ובו איור של מדינות העולם הערבי. סביב העיגול המרכזי ישנן חמש קבוצות של שלוש קרניים היוצאות כלפי חוץ וביניהם קישוטי פרחים. המדליה תלויה על ידי אבזם עם עוגן, זוג חרבות סימיטר ותותח, בראש האבזם ניצב העיט הסורי.
האבזם מחבר את המדליה לסרט אדום בעל פס לבן ברוחב 4 מ"מ שמשני צידיו פסים שחורים ברוחב דומה. סרט זה הוא גם תצורתו של אות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור אשר נענדת באירועים לא פורמליים).
דניאל אדלמן
דניאל אית'ן אדלמן (באנגלית: Daniel Ethan Edelman; נולד ב-28 באפריל 2003 בוורן שבניו ג'רזי, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי-יהודי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ניו יורק רד בולס מה-MLS.
קריירת מועדונים
אדלמן גדל באקדמיה של PDA. בשנת 2020 עבר למחלקת הנוער של ניו יורק רד בולס, ובאותה שנה החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-27 בפברואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 3-1 על סן חוזה ארת'קווייקס במסגרת ה-MLS. ב-28 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על אינטר מיאמי במסגרת הליגה.
דייוויד ג'יימס
דייוויד בנג'מין ג'יימס (באנגלית: David Benjamin James; נולד ב-1 באוגוסט 1970) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בתפקיד השוער בנבחרת אנגליה וכיום מאמן את קראלה בלאסטרס מליגת העל ההודית. ג'יימס נמצא במקום הרביעי ברשימת שיאני ההופעות לשחקן בתולדות הפרמייר ליג, וכן בשיא הליגה של מספר המשחקים ללא ספיגת שער. במהלך הקריירה הארוכה שלו הוא זכה בגביע הפוטבול ליג עם ליברפול ב-1995, ובגביע ה-FA עם פורטסמות' ב-2008.
קריירת המועדונים
ג'יימס נולד בולווין גארדן סיטי שבהרטפורדשייר, ולאחר שסיים את לימודיו בבית הספר ב-1986, החל להתאמן באקדמיה של מועדון הכדורגל ווטפורד. בתקופתו בקבוצת הנוער של המועדון היה ג'יימס שותף לזכייתה בגביע ה-FA לנוער ב-1989. באותה שנה הוא קודם לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת של ווטפורד, ואת הופעת הבכורה במדיה ערך במשחק ב-25 באוגוסט 1990 מול מילוול. יכולת טובה שהציג הובילה לזימונו לנבחרת אנגליה עד גיל 21, במדיה שיחק עשר פעמים.
במדי ווטפורד שיחק ג'יימס שנתיים וערך 89 הופעות במסגרת הליגה השנייה של הפוטבול ליג בה שיחקה הקבוצה. הוא נבחר לשחקן המצטיין של המועדון בעונת 1990/1991, לאחר שהציל לפחות שער אחד בכל משחקי הליגה וסייע לקבוצה להימנע מירידה לליגה השלישית. לימים נכלל ג'יימס בהיכל התהילה של ווטפורד לאות הוקרה על תרומתו למועדון. ביולי 1992 עבר ג'יימס לליברפול, ששילמה תמורתו 1.25 מיליון לירות שטרלינג.
במדי ליברפול החל ג'יימס לשחק בפרמייר ליג, הליגה האנגלית הבכירה, וערך את הופעת הבכורה שלו באוגוסט 1992, במשחק מול נוטינגהאם פורסט. ג'יימס לא הרשים רבות בתחילת דרכו בליברפול: ב-11 המשחקים הראשונים של עונת הוא ספג עשרים שערים, וכתוצאה מכך הודח מעמדת השוער הראשון של הקבוצה לטובת ברוס גרובלאר הוותיק. מאוחר יותר, עם זאת, הוחזר להרכב הפותח, ולראשונה באותה עונה שמר על שער נקי מספיגות במשחק מול ארסנל בינואר 1993, בו עצר בעיטת עונשין.
בעונת השתתף ג'יימס ב-15 משחקי ליגה בלבד, אך בשלוש העונות הבאות ביסס את מעמדו כשוער הקבוע של ליברפול, כאשר בכל אחת מהן שותף בכל המשחקים. בין פברואר 1994 לפברואר 1998 קבע ג'יימס שיא בתולדות הפרמייר ליג של 159 משחקים רצופים בהם השתתף. במהלך שנים אלו הגיע ג'יימס עם ליברפול למספר הישגים, בדמות זכייה בגביע הפוטבול ליג בעונת והפסד למנצ'סטר יונייטד בגמר גביע ה-FA בעונה העוקבת. עם זאת, במסגרת הליגה לא זכה עמה להצלחה רבה.
יחד עם סטיב מקמנמן, ג'יימי רדנאפ ורובי פאולר, ג'יימס היה חלק מקבוצת שחקנים בליברפול שכונתה "ספייס בויס", בשל התקריות הרבות בהן היו מעורבים מחוץ למגרש במהלך שנות ה-90. לאחר הגעתו של בראד פרידל לליברפול התערער מעמדו של ג'יימס כשוער הראשון של הקבוצה, וביוני 1999 הוא עבר לקבוצת אסטון וילה, ששילמה תמורתו 1.8 מיליון ליש"ט.
ג'יימס ערך את הופעת הבכורה שלו באסטון וילה במשחק מול ניוקאסל יונייטד באוגוסט 1999. בעונתו הראשונה בקבוצה,, לקח חלק חשוב בהעפלת הקבוצה לגמר גביע ה-FA לאחר שעצר את הבעיטה המכריעה בדו-קרב בעיטות עונשין בחצי הגמר מול בולטון וונדררס. במשחק הגמר מול צ'לסי, עם זאת, ביצע טעות שבעקבותיה הבקיעה היריבה את שער הניצחון. הוא המשיך ושיחק באסטון וילה עונה נוספת, במהלכה פתח בכל משחקי הליגה של הקבוצה.
ביולי 2001 עבר ג'יימס לוסטהאם יונייטד, ששילמה תמורתו 3.5 מיליון ליש"ט לאסטון וילה. עם זאת, פציעה ממנה סבל בעת אימוניו עם נבחרת אנגליה גרמה לו להיעדר ממשחק ארבעה חודשים בפתיחת העונה. את משחקו הראשון במדי וסטהאם שיחק רק ב-24 בנובמבר באותה שנה, מול טוטנהאם הוטספר. בעונה הבאה,, הוא שיחק פעם נוספת בכל משחקי הליגה, אך לא מנע את ירידתה של וסטהאם לליגת המשנה, אליפות הפוטבול ליג. לאחר ששיחק 26 משחקים עבור הקבוצה בליגת המשנה חזר ג'יימס לפרמייר ליג בינואר 2004, כאשר חתם בקבוצת מנצ'סטר סיטי. הוא נועד להחליף במנצ'סטר את השוער דייוויד סימן שפרש ממשחק.
עד לסיום עונת ניצחה מנצ'סטר סיטי ארבעה משחקים בלבד מתוך ה-17 בהם פתח ג'יימס בהרכב, כאשר בשניים מהם עצר בעיטות עונשין, מול וולברהמפטון וונדררס ולסטר סיטי. במחזור האחרון של עונת הייתה זקוקה מנצ'סטר לניצחון על מידלסברו כדי להעפיל לגביע אופ"א. המאמן סטיוארט פירס השתמש בטקטיקה ייחודית כאשר הסיט את ג'יימס לעמדת ההתקפה והכניס במקומו לשער את מיקי וויבר, אך הקבוצה החמיצה בעיטת עונשין בתוספת הזמן ולא הצליחה לנצח. באוגוסט 2006 הודיע ג'יימס, שהתגרש קודם לכן, שברצונו לעזוב את מנצ'סטר על מנת להיות קרוב לילדיו, שגרו בלונדון, ונענה להצעה שקיבל מקבוצת פורטסמות'. כעבור ימים חתם בקבוצה תמורת 1.2 מיליון ליש"ט.
ג'יימס פתח בהצטיינות את עונת ולא ספג בכל חמשת משחקיו הראשונים בפורטסמות', שהגיעה עד למקום הראשון בליגה בתחילת העונה. באפריל 2007 שבר ג'יימס את שיא הפרמייר ליג של דייוויד סימן למספר המשחקים הגבוה לשוער ללא ספיגה, כאשר שמר על שער נקי בפעם ה-142 במשחק מול אסטון וילה. בעונה העוקבת המשיך ג'יימס ביכולתו הטובה במדי פורטסמות' וסייע לקבוצה לזכות בגביע ה-FA, לאחר ניצחון בגמר על קארדיף סיטי. הוא אף זכה בבחירה לנבחרת העונה בליגה האנגלית. בין השנים 2006 ו-2008 שבר ג'יימס פעם נוספת את השיא למספר המשחקים הרצופים בפרמייר ליג בהם השתתף. שני שיאיו בתחום נשברו על ידי פרנק למפארד מצ'לסי ובראד פרידל מאסטון וילה בהתאמה.
במשחק מול מנצ'סטר סיטי בפברואר 2009 שבר ג'יימס את שיא ההופעות לשחקן במסגרת הפרמייר ליג, שהיה שייך לגארי ספיד, והעמידו על 536 משחקים. באפריל אותה שנה הוא דורג על ידי המגזין "טיימס" כשחקן ה-15 בטיבו בתולדות פורטסמות'. עונת הייתה קשה עבור ג'יימס: בתחילת העונה הוא היה שוער המשנה של הקבוצה, ורק לאחר הגעת המאמן אברהם גרנט חזר להרכב הפותח. הקבוצה, שסבלה מקשיים כלכליים כבדים, ירדה לליגת המשנה האנגלית. למרות זאת, הצליח ג'יימס להגיע עם הקבוצה עד לגמר גביע ה-FA, שם הפסידה לצ'לסי.
בקיץ 2010 חתם ג'יימס בבריסטול סיטי מליגת המשנה באנגליה.
במרץ 2013 עבר ג'יימס לשחק בקבוצת איי. בי. וי. האיסלנדית, והוא שימש בה כמאמן-שחקן עד סוף שנת 2013. בשנת 2014 עבר לקראלה בלאסטרס מליגת העל ההודית שבה שימש בתפקיד זהה ובמדיה זכה באליפות. בתום העונה פרש ממשחק פעיל.
נבחרת לאומית
בצעירותו שיחק ג'יימס עשרה משחקים במדי נבחרת אנגליה עד גיל 21. הוא ערך את הופעת הבכורה בנבחרת הבוגרת של אנגליה תחת המאמן גלן הודל ב-29 במרץ 1997, במשחק ידידות מול נבחרת מקסיקו. באותו משחק הוא שמר על שער נקי מספיגה בניצחון 2-0. ג'יימס הוא השוער שחום-העור היחיד שייצג את אנגליה בנבחרת הלאומית.
במשך מספר שנים שימש ג'יימס בנבחרת בעיקר כשוער מחליף לדייוויד סימן. כאשר סימן הוצא מהסגל לאחר טעות שביצע במשחק מול נבחרת מקדוניה ב-2002, הפך ג'יימס לשוער הראשון של הנבחרת. הוא המשיך ושמר על מקומו בנבחרת גם לאחר שירד לליגת המשנה עם וסטהאם ב-2003, ובכך הפך לשחקן הראשון מזה ארבע שנים שמשחק בנבחרת אנגליה בעודו מחוץ לליגה הבכירה. הוא היה השוער הבכיר של אנגליה בטורניר יורו 2004 ופתח בכל ארבעת משחקי הנבחרת, שהודחה ברבע הגמר על ידי נבחרת פורטוגל.
ג'יימס איבד את מקומו בהרכב הפותח של אנגליה לאחר טעות קשה שביצע בתיקו 2-2 מול נבחרת אוסטריה בספטמבר 2004. את מקומו כשוער הראשון תפס פול רובינסון. באוגוסט 2005 הוא נכנס כמחליף במשחק מול נבחרת דנמרק וספג את כל ארבעת שערי היריבה בהפסד 4-1 - התבוסה הגדולה ביותר של אנגליה מזה 25 שנה. למרות זאת, הוא המשיך להיות חלק מהנבחרת ונכלל בסגל למונדיאל 2006 כשוער שני לרובינסון, אך לא השתתף באף משחק.
עם הגעתו של המאמן סטיב מקלארן לנבחרת הודח ג'יימס מסגל נבחרת אנגליה יחד עם שחקנים ותיקים נוספים, דייוויד בקהאם וסול קמפבל. הוא לא הופיע בנבחרת במשך למעלה משנה, עד שזומן למשחק מול נבחרת גרמניה באוגוסט 2007. הוא נכנס לפני פתיחת המחצית השנייה של המשחק, ובכך הפך לשחקן פורטסמות' הראשון שמופיע בנבחרת אנגליה מאז 1984. עם זאת, סקוט קרסון הועדף הן על פני ג'יימס והן על פני רובינסון למשחק המכריע במוקדמות יורו 2008, מול נבחרת קרואטיה. אנגליה הפסידה בתוצאה 3-2 ולא העפילה ליורו. לאחר הכישלון פוטר מקלארן מתפקיד המאמן, וג'יימס הביע ביקורת על יחסו כלפי השוערים האנגלים.
בפברואר 2008 זומן ג'יימס על ידי המאמן החדש פאביו קאפלו למשחק מול נבחרת שווייץ, ופתח בהרכב הנבחרת לראשונה מזה קרוב לשלוש שנים. הוא ביסס את מעמדו מחדש כשוער הבכיר של הנבחרת כאשר פתח בכל 13 המשחקים הראשונים של קאפלו בתפקיד, אך פציעות חוזרות ונשנות מהן סבל מאוחר יותר העמידו בספק את סיכוייו להיות השוער הראשון של הנבחרת במונדיאל 2010. ג'יימס לא פתח בהרכב הנבחרת החל ממשחק המוקדמות מול נבחרת אוקראינה באפריל 2009, עד למשחק מול נבחרת יפן במאי 2010. הוא קיבל את החולצה מספר 1 של הנבחרת לקראת המונדיאל, אך לא פתח בשער במשחק הראשון מול נבחרת ארצות הברית. לאחר טעות שביצע רוברט גרין הוא הוכנס לשער הנבחרת ופתח בשלושת המשחקים הבאים, אך הנבחרת הודחה לאחר הפסד לגרמניה בשמינית הגמר.
קריירת אימון
ב-3 בינואר 2018 מונה ג'יימס למאמנה הראשי של קראלה בלאסטרס מהליגה ההודית, בה שימש כמאמן-שחקן בשנת 2014.
המחוז האדמיניסטרטיבי המזרחי (מוסקבה)
המחוז האדמיניסטרטיבי המזרחי של מוסקבה (ברוסית: Восточный административный округ) הוא אחד מ-12 המחוזות האדמיניסטרטיביים (מינהליים) של העיר מוסקבה. ממוקם במזרח העיר וכולל 16 נפות.
בראש המחוז עומד הפרפקט וסבולוד טימופייב.
שטח המחוז נודע בעבר כמקום מנוחה וצייד עבור בני האצולה הרוסית. בסוף המאה ה-17 הצאר אלכסיי מיכאילוביץ' בהה כאן את ארמונו והיה נוהג לצאת לצייד. בנו, פיוטר הגדול, היה אוסף כאן את צבא השעשועים שלו, שהיווה את הבסיס ליחידות הצבא הסדיר.
בתחומי המחוז נמצא מגרשה הביתי של לוקומוטיב מוסקבה, אצטדיון לוקומוטיב.
The Orb
The Orb הוא הרכב מוזיקה אלקטרונית שנוסד בשנת 1988 על ידי אלכס פטרסון וג'ימי קאוטי. בזכות הסאונד הפסיכדלי הייחודי להם, ההרכב היה פופולרי במיוחד בקרב באי מסיבות ורייבים בזמן שהם "יורדים" מהסמים שלקחו. אלבום הבכורה שלהם משנת 1991, "The Orb's Adventures Beyond the Ultraworld", השפיע ופרץ את הדרך לסגנון האמביינט האוס שהתהווה בסוף שנות ה-80 בבריטניה בעוד "U.F.Orb" שיצא לאור אחריו הצליח במצעד הבריטי וייצג את השיא המסחרי של הז'אנר.
האוֹרבּ התחילו כתקליטני אמביינט ודאב בלונדון, וההופעות המוקדמות שלהם נוצרו בהשראת אמנים אלקטרוניים משנות ה-70, בעיקר בריאן אנו, Cluster ו-קרפטוורק. לאורך השנים ה-Orb שמרו על אסתטיקת המדע הבדיוני האופיינית להם, אף על פי שהיו שינויים רבים בהרכב, כולל עזיבתם של קאוטי וחברים ההרכב כריס וסטון, אנדי פלקונר, סיימון פיליפס, ניק ברטון ואנדי יוז. פטרסון נשאר החבר הקבוע היחיד, שהמשיך לעבוד כ-Orb עם המפיק השווייצרי-גרמני תומאס פלמן, ומאוחר יותר, עם מרטין "Youth" גלובר. השימוש הבלתי מורשה של פטרסון ביצירות של אמנים אחרים הוביל למחלוקות מרובות, בעיקר עם ריקי לי ג'ונס.
בהופעות החיות שלהם בשנות ה-90, האוֹרב השתמשו במכשירים לקלטות אודיו דיגיטליות שהותאמו למיקס וסימפול, לפני המעבר למחשבים ניידים ומדיה דיגיטלית אחרת. עם מופעי אור צבעוניים ודימויים פסיכדליים, ההופעות שלהם עוררו לעיתים קרובות השוואות לפינק פלויד, שהגיטריסט שלה, דייוויד גילמור, שיתף איתם פעולה מאוחר יותר באלבום "Metallic Spheres" ב-2010. אלבום האולפן השישה עשר שלהם, "Abolition of the Royal Familia" יצא לאור ב-27 במרץ 2020.
1988–1990: פטרסון וקאוטי
אלכס פטרסון החל את הקריירה המוזיקלית שלו בתחילת שנות ה-80 כפועל במה של להקת הפוסט-פאנק רוק "Killing Joke", בה נגן הבס, מרטין "Youth" גלובר, היה חבר ילדותו. כשקילינג ג'וק התפרקו, בשנת 1986 הפך פטרסון לסוכן אמנים בחברת התקליטים EG Rercords. פטרסון וגלובר היו שותפים לדירה, וג'ימי קאוטי, חבר להקת KLF, שהיה חבר בלהקה קודמת של גלובר בשם Brilliant היה אורח קבוע בדירה. פטרסון וקאוטי החלו לתקלט ולהפיק מוזיקה יחד תחת השם "The Orb". השיר הראשון שלהם היה "Tripping on Sunshine", המנון אסיד האוס משנת 1988, שיצא באלבום אוסף שערך Youth בשם "Eternity Project One". בשנה שלאחר מכן, האורב הוציאו EP בשם "Kiss EP" עם ארבעה שירים המבוססים על סאמפלים מתחנת הרדיו "KISS FM" בניו יורק. הוא יצא לאור בחברת התקליטים החדשה של פטרסון וגלובר "WAU! Mr. Modo Records", שהם הקימו מתוך רצון לשמור על עצמאות כלכלית מחברות תקליטים גדולות יותר. פטרסון וקאוטי החלו לתקלט בלונדון, וקיבלו מהתקליטן פול אוקנפולד הצעה לנגן בחדר הצ'יל אאוט במסיבות "The Land of Oz" במועדון הלילה "Heaven". להופעות של האורב בימי שני בערב היו בתחילה רק כמה מעריצים שרופים, אבל בהדרגה חדר הצ'יל-אאוט שלהם הפך לפופולרי בקרב באי מועדונים שרצו לנוח מהמוזיקה הרועשת והקצבית של רחבת הריקודים. האורב בנו מלודיות באמצעות הקלטות במספר ערוצים ממספר פטיפונים ומיקסר. הקבוצה שילבה תקליטורים, קלטות ואפקטים קוליים של ה-BBC בסטים שלה, לעיתים קרובות מלווים בקטעים של רצועות דאנס פופולריות. על אף שהשתמשו במגוון סאמפלים, הם נמנעו מקצב כבד ותופים כדי לשמור על אווירת האמביינט.
במהלך שנת 1989, ה-Orb, יחד עם Youth, פיתחו סגנון הפקה מוזיקלי ששילב מוזיקת אמביינט עם מגוון רחב של דגימות והקלטות. עיתונות המוזיקה הבריטית תייגה מאוחר יותר את המוזיקה כאמביינט האוס. השיא של היצירה המוזיקלית של ההרכב הגיע לקראת סוף אותה שנה כשהקליטו סשן לג'ון פיל ב-BBC Radio 1. השיר, שנודע אז בשם "Loving You", היה בעיקר מאולתר והציג שפע של אפקטים קוליים ודגימות מתסכיתי רדיו של מדע בדיוני, צלילי טבע והשיר "Lovin' You" של מיני ריפרטון. לקראת יציאתו כסינגל שינו האורב את כותרת השיר ל" A Huge Ever Growing Pulsating Brain That Rules from the Center of the Ultraworld". עם יציאת הסינגל, הנהלתה של ריפרטון אילצה את הלייבל להסיר את הסאמפל שנלקח ללא רישיון, ועל כן רק הגרסה הראשונה של הסינגל מכילה את השירה המקורית של מיני ריפרטון; הגרסאות שיצאו שלאחר מכן השתמשו בהקלטה שנשמעת כמו המקור. למרות אורכו – 22 דקות – הסינגל עמוס הסאמפלים הגיע למקום ה-78 במצעד הסינגלים הבריטי. זמן קצר לאחר מכן, ה-Orb הוזמנו על ידי דייב סטיוארט מהיורית'מיקס לעשות רמיקס לסינגל שלו "Lily Was Here" ובהמשך הוצעו להרכב עוד עבודות רמיקס מאמנים כולל Erasure ו-"System 7".
בשנת 1990 פטרסון וקאוטי ביצעו מספר הקלטות באולפן של קאוטי. כשהוצע להם חוזה בחברת התקליטים Big Life, ה-Orb מצאו את עצמם בצומת דרכים: קאוטי העדיף שה-Orb יוציאו את המוזיקה שלהם דרך הלייבל שלו KLF Communications, בעוד שפטרסון רצה להבטיח שההרכב לא יהפוך לפרויקט צדדי של KLF. עקב זאת קאוטי ופטרסון נפרדו באפריל 1990, כשפטרסון שמר על השם ה-Orb. כתוצאה מהפיצול, קאוטי הסיר את תרומותיו של פטרסון מההקלטות שנעשו והוציאה את האלבום "Space" ב-KLF Communications. גם האלבום "Chill Out" של KLF היה מבוסס על ההקלטות הללו, ללא קרדיט לפטרסון. בראיון בשנת 2011 למגזין Magnetic, אישר פטרסון את מעורבותו ותרומתו לאלבום "צ'יל אאוט" ואמר: "KLF הוציאו את Chill Out, שהיה בעצם אוסף של סשנים שלי שמעולם לא קיבלתי עליהם קרדיט. זו הייתה אחת הסיבות העיקריות לכך שג'ימי ואני נפרדנו. התברר לי שכל מה שהוא אמר שהוא נתן לי, הוא מעולם לא נתן לי. זה עיצב הרבה דברים בראש שלי. למשל, שלעולם לא יגנבו ממני יותר. אל תדאג, גנבו ממני שוב. אבל כמו שג'ימי אמר לי, אתה אף פעם לא באמת מפורסם עד שגונבים ממך.
בעקבות הפיצול, פטרסון החל לעבוד עם Youth על השיר "Little Fluffy Clouds". ההרכב שילב סאמפלים מהיצירה "Electric Counterpoint" של סטיב רייך. הסאמפל עליו בנוי השיר הם משפטים חוזרים ונשנים בקולה של הזמרת-יוצרת ריקי לי ג'ונס, מראיון מוקלט איתה שהופיע בתקליטור לקידום המכירות של שצורף לגרסאות פרומו של האלבום Flying Cowboys מ-1989. בסאמפל ג'ונס מתארת תמונות ציוריות של העננים מילדותה באריזונה בצורה מהורהרת וחלומית.
1991–1994: פטרסון ווסטון
בשנת 1991, פטרסון הזמין את טכנאי האולפנים אנדי פלקונר להצטרף ל-Orb. אחריו הצטרף טכנאי האולפן כריס "ת'ראש" וסטון, וסטיב הילאג' , גיטריסט בלהקת הרוק המתקדם גונג שפטרסון פגש בזמן שתקלט בלונדון. יחד עם המפיק תומאס פלמן ה-Orb יצרו מספר שירים נוספים עבור אלבומם הראשון, "The Orb's Adventures Beyond The Ultraworld". ההקלטה נעשתה במהלך שלושה השבועות בלא פחות משישה אולפנים ועם כעשרים מוזיקאים חיצוניים. היכולות הטכניות של פלקונר ווסטון ועבודת הגיטרה של הילאג' אפשרו לקבוצה ליצור צלילים פנורמיים המתארים היבטים של מסע בחלל, כגון שיגור אפולו 11. האלבום נמכר היטב בבריטניה וזכה לשבחים על האיזון בין מוזיקת אמביינט, האוס ושימוש בסאמפלים. "The Orb's Adventures Beyond The Ultraworld" נחשב לפורץ דרך בשינוי האופן שבו מוזיקאים רואים סאמפלים וכיצירה חלוצית בז'אנרים של מוזיקת אמביינט ודאנס. לאחר הקלטת האלבום אנדי פלקונר עזב את ההרכב, ותרומתו האחרונה הייתה בסשן של האורב אצל ג'ון פיל. באוקטובר 1991 ה-Orb יצאו למסע ההופעות הראשון שלהם בארצות הברית לקדם את ההוצאה לאור של האלבום בגרסה ערוכה בדיסק בודד בלייבל "Mercury Records".
בסוף 1991 ובתחילת 1992 כתבו פטרסון ווסטון את הסינגל הבא שלהם, "Blue Room", יחד עם ג'ה וובל, הבסיסט של PiL, וקלידנית להקת גונג, מיקט ז'ירודי. על אף אורכו – כמעט 40 דקות – "Blue Room" נכנס למצעד הבריטי במקום 12 והגיע לשיא במקום 8 והוא הסינגל הארוך ביותר אי פעם במצעדים. האורב קידמו את הסינגל הזה עם הופעה ב-Top of the Pops שכונתה "אוונגארד אגדי", שבה פטרסון ווסטון שיחקו שחמט בחליפות חלל על רקע צילומי דולפינים וגרסה ערוכה של "Blue Room". ביולי 1992, האלבום "U.F.Orb" יצא לאור, וההשקה בארצות הברית לוותה בסינגל השני מהאלבום, "Assassin". "U.F.Orb" הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי והכה את מבקרי המוזיקה בהלם בכך שהמעריצים אהבו את מה שעיתונאים תפשו כרוק מתקדם. למרות הצלחת ה-Orb, פטרסון ווסטון העדיפו להימנע מפרסום אישי ובמקום זאת לאפשר למוזיקה שלהם להיות מוקד תשומת הלב. בגלל האנונימיות החלקית הזו והרכב החברים המתחלף של האורב, הם מוכרים לעיתים קרובות יותר כקולקטיב מוזיקלי מאשר כ"להקה".
במהלך השנה וחצי הבאות, פטרסון ווסטון המשיכו להפיק חומרים חדשים, ועזבו את הלייבל Big Life לטובת חוזה עם איילנד רקורדס. ב-1993 יצא לאור אלבום ההופעה "Live 93", לקט שירים מהופעות חיות שלהם באירופה ובאסיה, בהרכב שככל את פטרסון, וסטון, המפיקים ניק ברטון וסיימון פיליפס, כמו גם טכנאי האודיו אנדי יוז, שהחליף בעבר את וסטון. הפקת האולפן הראשונה של ה-Orb בלייבל החדש הייתה "Pomme Fritz", EP כאוטי עם שימוש רב בסאמפלים מוזרים והיעדר הרמוניות קונבנציונליות. למרות שהאלבום הגיע למקום השישי במצעד הבריטי, המבקרים קטלו אותו וכינו אותו "שרבוט". . באוגוסט 1994, וסטון עזב את האורב ופטרסון המשיך לעבוד עם יוז ופלמן.
1995–2001: פטרסון, פלמן ויוז
לאחר עזיבתו של וסטון הצטרף פלמן הצטרף להקלטות האולפן של ההרכב במשרה מלאה, אך לא תמיד השתתף בהופעות חיות. פטרסון, יוז ופלמן סיימו את העבודה על האלבום "Orbus Terrarum", עליו עבדו פטרסון ווסטון. האלבום שיצא ב-1995, הציג סאונד יותר ארצי ו"אורגני" מאשר המוזיקה הטריפית-מדע-בדיונית מהאלבומים הקודמים. האלבום קיבל ביקורות שליליות בעיתונות הבריטית, שתיארה אותו כ"גנרי" וכנקודת שפל ביצירתיות של פטרסון. האלבום גם הרחיק רבים ממעריצי ההרכב, והגיע רק למקום ה-20 במצעד הבריטי. לעומת זאת, מבקרים אמריקאים העניקו לו שבחים רבים, כולל הרולינג סטון שציין אותו כאלבום החודש ושיבח את הזרימה הסימפונית שלו המלווה ב"שנינות הבריטית הייחודית".
לאחר סיבוב הופעות עולמי ארוך הפיקו ה-Orb, עם אנדי יוז וסטיב הילאג', את אלבומם הבא "Orblivion" שחזר לסאונד הרחפני-חללי שלהם. אף על פי ש-"Orblivion" הוקלט במאי 1996, הוא יצא לאור כמעט שנה לאחר מכן, עקב רצונה של איילנד רקורדס לקדם אותו כהמשך לאלבום הטכנו-רוק Pop של U2. "Orblivion" נמכר היטב באירופה וגם בארצות הברית, שם הגיע ל-Billboard Top 200. הסינגל הראשון של מהאלבום, "Toxygene", הגיע למקום ה-4 בבריטניה – המיקום הגבוה ביותר עבור ההרכב. למרות מכירות טובות, האלבום התקבל בקרירות בעיתונות הבריטית. כמו עם האלבום הקודם, גם לגבי "Orblivion" המבקרים האמריקאים היו חיוביים יותר, כולל רולינג סטון, ששיבחו את "הניגודיות של כאוס וצלילים נעימים".