cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סטניסלבה דה קרלובסקה
חיים ועבודה
הם התיישבו בסוייס קוטג', לונדון. היא הציגה במועדון האמנות הבינלאומי לנשים ובמועדון האמנות האנגלי החדש ושניהם הוציגו באגודת האמנים בשנת 1908. עם זאת, בהיותה אישה, היא לא הייתה זכאית לחברות בקבוצת פיצרוי או בקבוצת קמדן טאון.
קרלובסקה הייתה חברה מייסדת בקבוצת לונדון והציגה איתם לאורך כל חייה. עבודותיה שילבו סגנון מודרניסטי עם אלמנטים של אמנות עממית פולנית.
לסטניסלבה נולדו שני ילדים, אדית הלינה ורוברט אלכסנדר (בוואן). היא נשארה בלונדון לאחר מות בעלה בשנת 1925, ובילתה את שנות המלחמה בצ'סטר.
היא נסעה לפולין עד סוף שנות השלושים של המאה העשרים.
סטניסלבה דה קרלובסקה נפטרה בלונדון בשנת 1952 ונקברה בקבר משפחת בוואן בקוקפילד, סאסקס.
קרלובסקה מכרה מעט מיצירותיה במהלך חייה. הירושה שלה, כללה את האחוזה וכמה מאות מציוריה, רישומיו והליטוגרפיות של רוברט בוואן, חולקה בין שני ילדיה. עבודות רבות נתרמו לאוספים ציבוריים בעשרים השנים הבאות.
הייתה לה תערוכת יחיד אחת במהלך חייה בגלריית אדמס בלונדון, בשנת 1935. תערוכת הזיכרון שלה נערכה שם גם בשנת 1954, ובשנת 1968 נערכה תערוכה משותפת של בני הזוג בוואן - דה קרלובסקה בחברה האנגלו-פולנית, לונדון.
עבודותיה נמצאות במוזיאונים ציבוריים בבריטניה וברחבי העולם.
אוורו וולקן
ברוב שנות המלחמה הקרה שימשו מטוסי הוולקן, שנשאו חימוש גרעיני, להרתעה. בשנת 1982, במהלך מלחמת פוקלנד, השתתפו המטוסים במבצעי אייל שחור כשהם נושאים פצצות ש"כ או טילי שרייק.
רקע - כוח מפציצי V
בראשית שנות ה-50 החליטו הבריטים להקים את כוח התקיפה הגרעיני האסטרטגי בחיל האוויר המלכותי שנודע בשם הרשמי "כוח V" או מפקדת כוח ההפצצה הראשי (אנ').
לצורך כך, נבנו שלושה דגמים של מפציצי דגם-V:
ויקרס ואליאנט (אנ') - טס לראשונה ב-1951 ונכנס לשירות ב-1955.
אוורו וולקן (כולם היו מדגם 698) - טס לראשונה ב-1952 ונכנס לשירות ב-1956.
הנדלי פייג' ויקטור - טס לראשונה ב-1952 ונכנס לשירות ב-1958.
בשיאו, יוני 1964, מנה הכוח 50 מטוסי ואליאנט, 70 מטוסי וולקן ו-39 מטוסי ויקטור.
ייצור ודגמים
המתכנן והיצרן היה חברת א.ו.רו (A.V.Roe) (אנ')  שנרכש על ידי חברת הוקר סידלי ב-1963.
טרם תחילת הייצור הסדרתי, החברה ייצרה מספר דגמים מוקטנים לכדי 1/3 בשם Avro 707 (אנ') לצורך ניסויים ובחינת עקרונות כנף הדלתא.
סה"כ סופקו 134 מטוסים - 45 מדגם B1 ו-89 מדגם B2. דגם B1 יצא משירות בשנת 1967 ודגם B2 בשנת 1984.
דגם B1 סופק לחיל האוויר בשנת 1956 ומחירו אז עמד על 750,000 ליש"ט. משנת 1960 החלה אספקת דגם B2 עם מנועים משופרים, כנף גדולה יותר, מערכות ל"א (ECM) וחשמל משופרות. חלק מהדגמים הותאמו לנשיאת טילי Blue Steel גרעיניים מתוצרת אוורו.
במטוס לא הותקנו תותחים ולא היו בו מערכות נשק להגנה. בתחילה ההגנה התבססה על מהירות גבוהה וטיסה בגובה רב כדי להימנע מיירוט. אמצעי ל"א הותקנו רק ב-1960 וממחצית שנה זו שונתה הטקטיקה לטיסות נמוכות.
באמצע שנות ה-70, הותאמו תשעה וולקנים למשימות סיור מכ"ם ימיות והדגם נקרא MRR. בשנים האחרונות לשירותו שישה וולקנים הוסבו למשימות תדלוק אווירי (K2).
חימוש
פצצת גרעין אחת (מדגמים שונים) או 21 פצצות 1,000 ליברה (450 ק"ג) בתא הפצצות.
הווה
בימינו נותרו 19 וולקנים המוצגים באתרים שונים בארצות הברית ובבריטניה.
מטוס וולקן מס' זנב XH558 שופץ וטס עד לאוקטובר שנת 2015 בתצוגות אוויר שונות ומאז מוצב בשדה דונקאסטר שפילד. למטוס ניתן השם "רוחה של בריטניה". שניים אחרים, מספרי זנב XL426 (אנ')  ו-XM655  (אנ')  בעלי כשירות להסעות על הקרקע בלבד, הוצבו בשדה התעופה סאות'אנד בלונדון ובוולסבורן מאונטפורד.
לב החורף
לב החורף (באנגלית: Winter's Heart) הוא הספר התשיעי מתוך סדרת הפנטזיה "מחזור כישור הזמן" מאת רוברט ג'ורדן. בגרסה המתורגמת לעברית הוא מחולק לשני כרכים: "ניחוח הטירוף" ו"לב החורף". בעברית יצא הספר לאור בהוצאת אופוס.
בציור הכריכה רואים את פרין, אנורה סדאי, גאול, בלוור ומאסמה מחפשים את פייל השבויה באזור מושלג.
פרולוג
כמו ברוב ספרי הסדרה, גם כאן הפרולוג מיועד לסגירת קצוות. במרתף המגדל הלבן ציידות האופל סארין' דוסיין, פברה, סייאין ויוקירי מענות את טלין (בדמיונות)- עד שהיא מודה שהיא מהאג'ה השחורה. פרין מגלה שפייל, מורגז, אליאנדרה ופמלייתן נחטפו על ידי השאידו, וסוטה מהנתיב שחשב עליו לכיוון קאירהיין לרנד, כדי לחפש אותן.
הספר
רנד מגיע לקאמלין בתחפושת עם מין, והיא, אליין ואביינדה קושרות אותו כעוצר משותף. אליין מאבדת לו את בתוליה ומין חוזה שנוצרו תאומים. אביינדה, מין, בירגיט (העוצרת של אליין) ואלנה מוסבני (אליה רנד קשור כעוצר) מרגישות היטב את הרגע.
מאט באבו דאר הכבושה על ידי הסינצ'נים סובל מניסיונות התנקשות של הגולם. הוא מגלה אאס סדאי מתחבאת בפונדק ועוד שתיים שבויות באדאם. טסלין דומון, גבירה סינצ'נית מבוקשת, משיגה לו 2 סולדאם נוספות- והוא מתכנן להבריח את שלושת האאס סדאי מאלטרה, אבל מגלה שהנסיכה הסינצ'נית המקומית, טואון פנדראג, היא בת תשעת הירחים המיועדת לו בנבואה. הוא חוטף אותה ואת המשרתת שלה סלוציה- וטואון מסכימה לבוא בשקט (בהמשך נגלה שזה בגלל החותם שלו). נואל צ'ארין מצטרף לחבורה יחד עם בייל דומון, בעלה של טסלין, מבריח שהופיע בספר הרביעי. כהסחה מאט משחרר גם אשת ים שתחולל מהומה, ונאמנים לבסלן (נסיך אלטרה) גורמים לדליקה.
רנד מגיע לפאר מדינג, עיר שלא ניתן לתעל בה, במרדף אחרי ארבעה אשא'מאן בוגדים. הוא הורג אחד ופדן פיין הורג את השני. כשהוא ולאן מנסים להרוג את השניים האחרונים הם נתפסים. מועצת אבו דאר מחליטה להחזיק ברנד עד שמשלחת מהמגדל הלבן תגיע לקחת אותו למשמר. קדסואן ונינאב מתפרצות לאולם המועצה ולהפתעת חברות המועצה הן מתעלות את סאידר (באמצעות "בארות" של קיבול כוח שיש לשתיהן) ועוטפות את החברות בזרמים. הן נאלצות לשחרר את רנד ולאן.
הפמליה, יחד עם כמה אשאמאן בהם רנד בוטח, מגיעה לשדאר לוגות בעקבות הצהרה של רנד: לטהר את סאידין מכתם האופל. הוא ונינאב משתמשים בשני סאנגרילים חזקים, אחד ביבשת ואחד באיים, כדי להזיז את הכתם ממקומו. סאידין המוכתם מתפרץ מתוך האדמה ככיפה שחורה גדולה. השימוש העצום בכח מזמן למקום חמישה ארורים- מספר שיא עד כה: דמנדרד, ארנג'ר, אסנג'ר, ציידין ומוגהדין. אלזה פנפל מצליחה להרוג את אסנג'ר (הידוע גם כקורלן דאשיבה) והשאר בורחים. בסוף התהליך הכיפה מתפוצצת, והאשאמאן מכריזים: סאידין נקי. האאס סדאי שקשורות אליהם מאשרות את זה.
קישורים חיצוניים
תקציר הספר באנציקלופדיית הסדרה
גיורי וינה
גיורי וינה היה כינויה של סדרת גיורים שביצע בית דין אורתודוקסי בווינה בירת אוסטריה, בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20. לפי פרסומים בעיתונות התגיירו במסגרת בית דין זה רבים מהעולים מברית המועצות בשנות ה-70 לבקשת הסוכנות היהודית. בדיעבד עוררו גיורים אלו מחלוקת חריפה, רבנים מחברי הרבנות הראשית לישראל, בעיקר חרדים, טענו שהגיורים נעשים בסיטונאות ובלי אפשרות לוודא כי המתגיירים מתכוונים לקיים מצוות, תנאי שלדעתם הכרחי לכשרות הגיור; טענו כי חברי בית הדין אינם אורתודוקסים וכי חלקם נעדרי הסמכה לרבנות והכשרה לדיינות.
השתלשלות הפרשה
בית דין אורתודוקסי גייר חלק מיוצאי ברית המועצות בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 בווינה בירת אוסטריה, לבקשת הסוכנות היהודית. מאחר שחלק מהמתגיירים המשיכו מווינה לישראל, נזקקה הרבנות הראשית לסוגיה זו. משלחת רבנים שכללה את הרב שמואל ברוך ורנר ראש בית הדין הרבני בתל אביב, והרב יצחק קוליץ, אז אב בית דין בתל אביב ולימים רבה של ירושלים, יצאה לווינה כדי לעמוד על סדרי הדין בבית הדין ולהיפגש עם אנשיו. עם חזרתם ארצה המליצו הרבנים שלא להכיר בגיורים אלו ובכך למעשה להביא להפסקתם. הרב הצבאי הראשי שלמה גורן תבע להכשיר באופן גורף את כל גיורי בית הדין. התעוררה סערה פוליטית סביב הפרשייה והיא נידונה גם בישיבת הממשלה.
בעיתונות נכתב כי למעשה קיבלה הרבנות את עמדת המחמירים שתבעו לבדוק בנפרד את כשרותו של כל תיק גיור ובעצם לא לקבל את סמכותו של בית הדין הווינאי, עמדה זו הובלה במועצה בידי הרבנים אליעזר גולדשמידט, שאול ישראלי ושלמה יוסף זוין, בניגוד לעמדתו של הרב הראשי איסר יהודה אונטרמן שנטה להקל יותר. הנוסח המרוכך של ההודעה נועד כדי להביא לקבלתה פה אחד, להוציא קולו של הרב גורן שהחרים את הישיבה במחאה, בשל תוצאותיה שהיו ידועות לו מראש.
בסוף מרץ קיבלה מועצת הרבנות הראשית החלטה לפיה יימשכו הגיורים בווינה אך באמצעות בית דין מסודר עליו יפקחו שלושה רבנים מטעם הרבנות.
בהמשך התפרסם כי הרב אונטרמן שלח לשליחי הסוכנות היהודית בווינה מכתב המאשר דה פקטו את הגיורים, הרב אונטרמן הכחיש את הידיעה בראיון שהעניק לעיתונאי לוי יצחק הירושלמי.
תינוקות באזבי
תינוקות באזבי (באנגלית: Busby Babes) הוא שמה של קבוצת שחקני מנצ'סטר יונייטד, אשר גויסו ואומנו על ידי הסקאוט הראשי של המועדון, ג'ו ארמסטרונג ועוזר המאמן ג'ימי מרפי, ולאחר מכן שיחקו בקבוצה הבוגרת תחת ניצוחו של המנג'ר, מאט באזבי.
הרקע ל"תינוקות"
בשנת 1945, לקראת סיום מלחמת העולם השנייה, מונה מאט באזבי למנג'ר מנצ'סטר יונייטד. עם הגעתו, הוא החל להביא לקבוצה שחקנים התקפיים כגון ג'ימי דילייני, סטן פירסון, ג'ק רולי, צ'ארלי מיטן וג'וני מוריס, אך הרכש הטוב ביותר שעשה היה ג'ימי מרפי, שהיה עוזרו ויד ימינו למשך 25 השנים. החתמות אלו הוכיחו את עצמם כאשר כבר בעונת 1947/1946, כאשר מנצ'סטר סיימה את הליגה במקום השני, ושנה לאחר מכן זכתה בגביע האנגלי לאחר ניצחון בגמר 0-2 על בלקפול.
בחמש השנים הראשונות שלאחר המלחמה, סיימה יונייטד ארבע פעמים במקום השני ופעם אחת במקום הרביעי, תוך כדי הצגת כדורגל התקפי ונאה לעין, אף שלא זכו באליפות. באותן שנים, החל באזבי להעלות שחקנים רבים מקבוצת הנוער, והעיתונות נתנה למועדון את הכינוי "תינוקות באזבי". באותן שנים, הייתה יונייטד קבוצת הנוער החזקה ביותר באנגליה, וזכתה שלוש פעמים ברציפות בגביע ה-FA לנוער.
תקופת השיא
הקבוצה באה על שכרה בעונת 1952/1951, כאשר יונייטד זכתה באליפות לאחר ארבעים שנות בצורת. שנה לאחר מכן, באזבי המשיך את להעלות שחקני נוער לקבוצה הבוגרת, אך גם ידע להוציא כסף על שחקנים צעירים כמו טומי טיילור, חלוץ בן 21 שהגיע מבארנסלי והארי גרג, שוער שהגיע מדונקסטר רוברס, והיה לשוער היקר בעולם באותה תקופה.
הקבוצה המשיכה להתבסס כאחת הקבוצות המובילות באנגליה וארבע שנים לאחר מכן, זכתה באליפות נוספת. ממוצע הגיל של סגל השחקנים עמד על 21 בלבד. שנה אחר כך, בעונת 1957/1956 עמדה מנצ'סטר יונייטד בפני אתגר חדשני - השתתפותה הראשונה של קבוצה אנגלית בגביע אירופה לאלופות, מפעל חדש שנוסד שנה קודם לכן, ב-1955. הקבוצה הצליחה מעל לציפיות והעפילה לחצי גמר המפעל, שם פגשה את אלופת אירופה המכהנת, ריאל מדריד, בשורותיה שיחקו כוכבים כמו אלפרדו די סטפנו ופרנסיסקו חנטו. לאחר הפסד 3-1 במשחק הראשון (שהתקיים באצטדיון סנטיאגו ברנבאו) ותיקו 2-2 בבית, הודחה יונייטד מהטורניר, אך למרות זאת זכתה לשבחים רבים. בזירה המקומית, קטפה הקבוצה אליפות שנייה ברציפות, לאחר שסיימה בפער של שמונה נקודות על פני טוטנהאם הוטספר.
אסון מינכן וקריסת הקבוצה
אחד המשחקים שנחרטו בהיסטוריה של המועדון נערך ב-1 בפברואר 1958 באצטדיון ארסנל, בו יונייטד ניצחה 4-5 משערים של דאנקן אדוארדס, טומי טיילור, בובי צ'רלטון ודניס ויולט. מלונדון נסעה הקבוצה לשחק בבלגרד נגד הכוכב האדום בלגרד המקומית, במסגרת גביע אירופה לאלופות. באותו משחק ניצחה יונייטד 4-5. ב-6 בפברואר 1958, בדרכם חזרה מאותו משחק, התרסק מטוס הקבוצה, ביחד עם מספר אוהדים ועיתונאים. 21 מתוך 44 הנוסעים נהרגו כתוצאה ישירה מההתרסקות ושניים (דאנקן אדוארדס ופרנק סוויפט) מתו לאחר מכן. בהרוגים היו שמונה משחקני הקבוצה (הקפטן רוג'ר ביירן, אדי קולמן, מרק ג'ונס, בילי ווילן, טומי טיילור, דייוויד פג, ג'ף בנט ואדוארדס, שנפטר 15 ימים לאחר ההתרסקות) ושלושה מאנשי הצוות המקצועי של הקבוצה. שניים משחקני הקבוצה נפצעו בצורה קשה עקב האסון, ולא יכלו לחזור ולשחק יותר כדורגל.
גם באזבי עצמו נפצע באסון והתנדנד חודשים רבים בין חיים למוות. בעוד באזבי החלים מפצעיו, היה זה ג'ימי מרפי אשר הדריך את הקבוצה. באותה שנה, הוביל מרפי את הקבוצה לגמר הגביע האנגלי בו הפסידה לבולטון וונדררס. האסון סיכל את מאמצי הקבוצה לזכייה בתארים באותה עונה, הביא לסיום תקופת "תינוקות באזבי" המוצלחת ודרש את בניית הסגל מחדש.
בשנות ה-60, בנה באזבי מחדש את הקבוצה בעזרת שחקנים בולטים כמו דניס לאו, ג'ורג' בסט ובובי צ'רלטון (שהיה לשריד האחרון של "התינוקות"). הצלחתה הגדולה ביותר של הקבוצה הייתה זכייתה בגביע אירופה לאלופות ב-1968, לאחר ניצחון 1-4 בגמר על בנפיקה ליסבון. חלומו הגדול של באזבי הוגשם וזמן מה לאחר מכן קיבל את תואר האבירות ממלכת אנגליה.
אברהם אבן קמניאל
אברהם בן מאיר אבן קמניאל (המאה ה-12; מוכר גם בשם: אברהם בן מאיר, או בשמו הערבי: אבו אלחסאן אבן קמניאל), היה רופא יהודי מהעיר סביליה שבספרד, שהוזמן על ידי שליט המורביטון עלי בן יוסוף בן תאשפין, לשרת כרופא במרקש שבמרוקו בירת האימפריה.
קורות חיים
אברהם אבן קמניאל היה מטובי הרופאים בסביליה שבספרד, והוזמן על ידי שליט המורביטון עלי בן יוסוף בן תאשפין (1106-1143) לשרת כרופא בעיר מרקש שבמרוקו בירת האימפריה, חרף האיסור על מגורי יהודים במקום באותה התקופה. לצד עיסוקו כרופא היה בקי בכתיבת שירה. היה בקשרי ידידות עם המשורר והפילוסוף הנודע, רבי יהודה הלוי, ואלו החליפו ביניהם שירים שהקדישו זה לזה. במרקש הוא פגש את שלמה בן אל-מועאלם, גם הוא רופא ומשורר יהודי, חברם של רבי יהודה הלוי ורבי אברהם אבן עזרא ששיבחוהו בשיריהם. הרמב"ם מזכיר פעילות רפואית שעשו בן-מועלם ואבן קמניאל במלך, בתקופת מגוריהם בעיר מרקש.
השקפתו הדתית
הפרשן הפילוסוף רבי יוסף בן יהודה אבן עקנין, כתב בחתימה לפירוש שלו על שיר השירים, כי אבן קמניאל תיאר בפניו כי "נשיא ממלכי המורביטון" סיפר לו, ששמע מרופא יהודי שהביאור לספר שיר השירים הוא לפי פשטן של דברים, אבן קמניאל גינה בחריפות את אותו הרופא בפני המלך, והסביר לו שדברים אלו נאמרו מתוך בורות.
מוזיאון השואה (גואטמלה)
מוזיאון השואה בגואטמלה, שהוקם על ידי הארגון "יחד-אִין אוּנוּם", פתח את שעריו בינואר 2016 במרכז ההיסטורי של גואטמלה סיטי, בבניין בו פעלו בעבר מוסדות החינוך.
להבדיל ממוזיאוני שואה אחרים באמריקה הלטינית הפועלים בארגנטינה, צ'ילה, מקסיקו פוארטו ריקו וקוסטה ריקה, המוזיאון בגואטמלה מתמקד בחשיפת היקפה וממדיה של "השואה באמצעות כדורים" (אנ') בה נרצחו מאות אלפי יהודים במזרח אירופה על ידי פלוגות ההרג של הצבא הנאצי ושותפיהן במלחמת העולם השנייה.
המוזיאון מצטיין גם בכך שהוא מציג מידע ומזמין שיח על רצח העם שהתבצע בגואטמלה על ידי צבא גואטמלה כנגד צאצאי המאיה במהלך מלחמת האזרחים בגואטמלה, אשר הגיע לשיאו בין השנים 1980 - 1983.
התערכה הראשונה שהוצגה במוזיאון בשנת 2016 הייתה תערוכת תמונות המתעדות את הרצח ההמוני של יהודי מזרח אירופה בין השנים 1941 - 1944. התמונות הושאלו מארכיוני המוזיאון הלאומי בבלארוס, מוזיאון הניצחון במוסקבה, מוזיאון המלחמה האימפריאלי בלונדון, ארכיון התמונות של מורשת פרוסיה בברלין, המכון המרכזי לדוקומנטציה יהודית בת זמננו במילאנו ומוזיאון ארצות הברית לזכר השואה.
בשנת 2017 הוצגה במוזיאון תערוכה בנושא אלימות נגד נשים המתבססת על תוצאות המחקרים של ארגון יחד-אין אונום.
חוק רישוי בעלי מלאכה
חוק רישוי בעלי מלאכה, התשל"ז-1977 הוא חוק המסמיך את שר המסחר והתעשייה, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, לקבוע בצווים מלאכות הטעונות רישוי מטעמים של בריאות הציבור, בטיחות הציבור או הגנת הצרכן.
היסטוריה
ראשיתו של החוק בהצעת "חוק האומנים" שהועלתה בשנת 1952. על פי הצעת החוק המקורית, שאושרה בקריאה ראשונה, כל בעל מלאכה הפועל כעצמאי יידרש לעבור מבחן רישוי. אולם לאחר דיונים חוזרים בממשלה הוגבל החוק רק לתעשיית נעליים, מכשירי אורתופדיה ושענות ונגנז. התאחדות המלאכה והתעשייה בישראל לחצה במשך שנים לחוקק את החוק במתכונתו המקורית, בנימוק שהדבר נדרש כדי להגביר את ההזדקקות ללימודי מקצוע, דבר שיעלה את איכות התוצרת הישראלית ויגביר את הייצוא. מנגד טענו המתנגדים שהחוק ייצור גילדות סגורות שימנעו כניסת מתחרים לענפים השונים. התאחדות בעלי המלאכה טענה שמפא"י טרפדה את החוק בגלל שהוא מכפיף את בעלי המלאכה להתאחדות בעלי המלאכה שאינה כפופה להסתדרות הכללית.
בשנת 1961, החלה התאחדות בעלי המלאכה לחלק תעודות אומן, כהכנה לקראת כניסת החוק לתוקפו. בהתאחדות הסבירו: "מטרת תעודות אלו היא להביא לידי הרגעה בתחרות הקיימת בין האומנים בסקציות השונות ... עד כה יכול היה כל אדם להעסיק פועלים ולפתוח בית מלאכה ובעת שמומחים ממנו היו יושבים בחיבוק ידיים, היה הוא גורף הון, בלי לדעת כלל את המקצוע". חלוקת התעודות נעשתה על ידי משרד המסחר והתעשייה ללא שהיה חוק שהסמיך אותה לעשות זאת.
הלחץ לחוקק את החוק נמשך עוד שנים רבות ובשנת 1974 הוצג החוק שוב לכנסת על ידי משה ורטמן הפעם עם דרישה להתמחות של מספר שנים בנוסף לבחינות. שר המשפטים, חיים יוסף צדוק, התנגד לחוק באומרו שהוא פוגע בגמישות התעסוקתית ובקליטת עלייה. חקיקת החוק צלחה לבסוף בשנת 1977, ביוזמתו של יעקב פרנק שנכנס לכנסת מטעם המערך בשנת 1975, ובלחץ של התאחדות בעלי המלאכה.
החוק לא קבע חובת רישוי כללית אלא רק הסמיך את שר המסחר והתעשייה לקבוע מקצועות הטעונים רישוי. החוק אושר בשלהי הכנסת השמינית, ונכנס לתוקף שנה לאחר פרסומו, ב-18 במרץ 1978. שרי התעשייה יגאל הורביץ וגדעון פת, שהתמנו לאחר המהפך שהתרחש במאי 1977, נמנעו מלמנות מועצה בהתאם לחוק כדי להפעיל את החוק, כך שהחוק נותר אות מתה. בהיותו אות מתה לא חל בחוק שום שינוי מאז שנחקק.
הפיליפינים במשחקים הפאראלימפיים
הפיליפינים השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים סיאול (1988), נעדרה משתי אולימפיאדות הנכים הבאות, ומאז אולימפיאדת הנכים סידני (2000) משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה הפיליפינים חלק מעולם.
במדליה הפאראלימפית הראשונה בתולדות המשלחת, זכתה אדלין דומפונג בתחרות הרמת הכוח (לנשים עד 82.5 ק"ג), כשקטפה את מדליית הארד, לאחר שהרימה משקל של 110 קילוגרמים, ונכנעה לשיא עולם של אמה בראון הגרמנייה שהרימה 132.5 ק"ג.
ישיבת לוצרן
ישיבת לוצרן (בשמה הרשמי ישיבת בית יצחק) היא ישיבה ששכנה בלוצרן שבשווייץ במחצית השנייה של המאה העשרים ובראשית המאה ה-21 ונחשבה לאחת מהישיבות הטובות באירופה.
הישיבה נוסדה על ידי הרב משה סולובייצ'יק לאחר מלחמת העולם השנייה. היא הוקמה בתחילה בעיר לוצרן שבשוויץ ולאחר מספר שנים עברה לבניין שנבנה במיוחד עבורה בפרוור של העיר לוצרן בקרינס הנקרא 'אוברנאו'.
היסטוריה
בשנות החמישים הקים רבי משה סולובייצ'יק ישיבה קטנה בלוגנו, ולאחר מספר שנים הישיבה הועברה ללוצרן. ישיבה זו, שנועדה לבחורים בני 15 וכללה לימודי קודש בלבד ללא לימודי חול, הביאה לשינוי יסודי בגישתה של החברה החרדית בשווייץ כלפי חינוך הנוער, והחדירה לתוכה את האידיאל של השקעה בלימוד התורה. הישיבה שכנה בלוצרן שנים רבות ונחשבה לאחת מהישיבות הטובות באירופה, כשתלמידיה באים מאירופה, מאמריקה ומישראל.
בפרשת יוסל'ה שוחמכר נאלץ ראש הישיבה הרב משה סולובייצ'יק לעזוב את לוצרן לאחר שהחביא את הילד יוסלה שוחמאכר בביתו. לאחר מכן התמנה לעמוד בראשות הישיבה הרב יצחק דוב קופלמן, שנחשב לתלמידו המובהק של הרב שמעון שקופ.
תחת הנהגתו גדלה הישיבה ומנתה למעלה ממאתיים תלמידים. בשנת 2011 הלך הרב קופלמן לעולמו כשהוא בן יותר ממאה שנים. תקופה קצרה לאחר מכן נסגרה הישיבה באוברנאו.
לאחר סגירת הישיבה הוקמו מחדש שני סניפים שלה: בלוצרן, בראשות הרב נפתלי שטרנבוך, ובלונדון, בראשות הרב משה קופלמן בנו של הרב יצחק דוד קופלמן.
צוות הישיבה
מאנשי הצוות בישיבה היה רבי חיים אשר זעליג ברנד (אביו של רבי שמואל ברנד) שכיהן כר"מ בישיבה ולאחר מכן היה אחד מראשי ישיבת איתרי.
בישיבה שמשו ברבנות בין השאר הרב שלמה זלמן אולמן והרב יצחק זילברשטיין.
כמו כן, הרב אהרן יהודה ליב שטינמן, שהיה תלמידו של הרב משה סולובייצ'יק ולמד אתו יחד בבית הכנסת של הקהילה היהודית בלוצרן במשך תשע שנים היה מבקר בישיבה.
סגירת הישיבה ופתיחתה מחדש
עם סגירת הישיבה נותרה הקהילה היהודית בלוצרן עצמה עם פחות ממנין יהודים. בקיץ 2016 הגיע ללוצרן הרב אשי בוללאג מתלמידי הישיבה בלוצרן ואיש חינוך, שבעזרת הקהילה הקים מחדש ישיבה בבית הכנסת של הקהילה היהודית בלוצרן.
כיום הישיבה פועלת במקום, והיא מונה כעשרים תלמידים שרובם בוגרי ישיבות מישראל. לישיבה הנוכחית יש למעלה ממאה וחמישים בוגרים.
מגיד השיעור בישיבה הוא הרב משה דוד פרלמן, שהובא על ידי הרב קופלמן לשמש ברבנות בישיבה באוברנאו. הוא משמש גם כראש כולל לבעלי בתים בציריך, ובעבר שימש ברבנות בישיבת ערלוי בירושלים ובמקומות נוספים.
כיום הישיבה בראשות הרב בולאג עברה לציריך לביתו של הרב בולאג עקב חילוקי דעות בין ראש הישיבה לבין הגבאי הרב ראובן ארלנגר לאחר מכן נפתחה הישיבה מחדש על ידי הרב יעקב יוסף יודקובסקי רב בק"ק אמנדינגן בגרמניה הישיבה מונה כיום 15 בחורים ומיועדת בעקר לנוער מתמודד כשלצידו של ראש הישיבה עומד הרב שלום טוב אברך שמתגורר בסמיכות לישיבה.
נחל חתרורים
נחל חתרורים הוא נחל אכזב במדבר יהודה. אורכו מעל 7.5 קילומטרים. רובו של תוואי הנחל ממוקם בין נחל מורג לנחל יעלים. נחל מורג ונחל חתרורים נשפכים שניהם לנחל יעלים.
תוואי הנחל
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־275 מטרים מעל פני הים במרחק של כשלושה קילומטרים מצפון־מזרח לצומת חתרורים, המפגיש בין כביש 31 (כביש ערד–ים המלח) לכביש 258). כיוון הזרימה הכללי של הנחל הוא מזרחה. בגובה של כ־60 מטרים מעל פני הים, כקילומטר וחצי ממעלה יאיר, נשפך הנחל אל נחל יעלים. 170 מטרים בהמשך תוואי נחל יעלים נשפך אליו נחל מורג. לאחר מכן יורד בתלילות תוואי נחל יעלים ממצוק ההעתקים אל הקצה הצפון־מערבי של בריכות האידוי של ים המלח.
קארל היינריך מלר
קארל היינריך מֶלֶר (בגרמנית: Karl Heinrich Möller; 1802, ברלין – 1882, ברלין) היה פסל גרמני.
ביוגרפיה
מלר נולד בברלין. בשנת 1824 החל תא לימודיו באקדמיה לאמנות בברלין אצל אוגוסט קיס, עבד כסטודנט עד לשנת 1840 ואז הפך לעוזר של כריסטיאן דניאל ראוך, מלר סייע לראוך בשיקום עתיקות עבור ארמון סנסוסי. מלר שהה בפריז עד לשנת 1855, עבד עם פרידריך אוגוסט שטילר על אלגוריה של טבע ומתמטיקה עבור אוניברסיטת קניגסברג שבמזרח פרוסיה, וחזר על יצירה זאת עבור האקדמיה של בודפשט. מלר לימד החל משנת 1861 באקדמיה לאמנות בברלין, בשנת 1869 ובשנת 1879 ביקר באיטליה והמשיך ללמד עד שנת 1875.
עבודתו בגשר שלוסבריקה (גשר הארמון) היא אחת משמונה קבוצות של פסלים שפוסלו על ידי פסלים שונים על פי הצעתו  של קארל פרידריך שינקל המתארות את השלבים בחייו של לוחם מילדותו ועד נפילתו כגיבור בקרב, מלר פיסל בין השנים 1850–1846 את הפסל המתאר את אתנה המחמשת את הלוחם לקראת יציאתו הראשונה לקרב.
ביל קיבי
סמל ויליאם הנרי (ביל) קיבי (Bill Kibby; 15 באפריל 1903 – 31 באוקטובר 1942) היה חייל אוסטרלי, אשר עוטר בעיטור צלב ויקטוריה - העיטור הצבאי הגבוה ביותר של האימפריה הבריטית - על לחימתו בקרב אל-עלמיין במלחמת העולם השנייה, שבו נהרג.
ראשית חייו
ביל קיבי נולד באנגליה. כשהיה בן 11 היגרה משפחתו לאוסטרליה והתיישבה בעיר אדלייד שבדרום היבשת. לאחר סיום לימודיו בבית הספר החל לעבוד בעבודות טיח ועסק בעיצוב עיטורים מטיח. הוא עסק גם בציור בצבעי מים וברישום. בגיל 23 התחתן. לו ולאשתו נולדו שתי בנות.
קיבי לא היה גבוה (1.68 מטר) אך היה חזק ואהב פעילויות באוויר הפתוח. בשנת 1936 הצטרף לחיל המילואים האוסטרלי והוצב ביחידת תותחנים.
מלחמת העולם השנייה
ב-1940, והוא כבר בן 37, התנדב קיבי להצטרף ליחידות הצבא האוסטרלי שיצאו להשתתף במלחמת העולם השנייה והוצב כסמל בגדוד הרגלים האוסטרלי ה-48. בדצמבר 1940 הפליגה יחידתו לארץ ישראל. שם נפצע קיבי בתאונה ושבר את רגלו. הוא נשאר בארץ ישראל לשם החלמה וחזרה לכשירות, שארכו קרוב לשנה. בפברואר 1942 שב והצטרף לגדודו בסוריה, ובחודש יולי כבר השתתף בלחימה במצרים.
בפרוס קרב אל עלמיין באוקטובר 1942 היה גדודו של קיבי חלק מן הדיוויזיה האוסטרלית ה-9, שהשתייכה לארמייה הבריטית השמינית. קיבי שירת במהלך הקרב בגבורה ובהצטיינות. הוא הנהיג את מחלקתו לאחר שמפקדה נהרג. ב-23 באוקטובר הוא הסתער על עמדת מקלע של האויב כשהוא יורה בתת מקלע תומפסון. הוא כבש את העמדה כשהוא הורג שלושה חיילי אויב ושובה 12 אחרים. בלחימה שבימים שלאחר מכן נע קיבי בין אנשיו כשהוא מכוון את האש שירו ומעודד את רוחם. חמש פעמים יצא לתקן תחת אש את קו הטלפון המחלקתי שנותק.
קיבי נקבר בסמוך למקום נפילתו. בשנת 1944 הועברה גופתו לבית הקברות הצבאי אל-עלמיין.
העיטור שהוענק לקיבי מוצג כיום במוזיאון שבאנדרטת המלחמה של אוסטרליה בעיר קנברה.
אליפות גרמניה בכדורגל 1934
אליפות גרמניה בכדורגל 1934 הייתה העונה ה-27 של התחרות.
לקראת עונה זו נערך שינוי ארגוני בכדורגל הגרמני. תחרויות אזוריות נערכו ב-16 גאוליגות אזוריות. מנצחי תחרויות אלו השתתפו באליפות המדינה. תחילה הם שובצו ב-4 בתים. בכל בית נערכו משחקים בשיטת משחק בית/משחק חוץ. מנצחי הבתים העפילו למשחקי חצי הגמר והגמר. משחקים אלו נערכו בשיטת מפגש יחיד.
למשחק הגמר הגיעו נירנברג ושאלקה 04. לשאלקה 04 זו הייתה ההופעה הראשונה במשחק הגמר, והניצחון הראשון.
ארגון האליפות
לתחרות העפילו מנצחות תחרויות אזוריות:
כדורגלנים מצטיינים
אוטו סיפלינג מוולדהוף מנהיים כבש 11 שערים ובכך זכה בתואר מלך השערים.
משהו קטן וטוב
משהו קטן וטוב הוא פזמון שכתבו והלחינו יובל בנאי ושלומי ברכה, וביצעה להקת משינה. השיר יצא לאור בשנת 2003 כחלק מאיחוד הלהקה, לאחר הפסקה בת שמונה שנים.
רקע
השיר יצא לאור לרגל חזרת הלהקה לפעילות לאחר שהפסיקה את פעילותה בשנת 1995. לרגל סיבוב הופעות של משינה, הוציאה הלהקה שני שירים: "משהו קטן וטוב" והשיר "ואולי עכשיו". השיר נכלל באלבום ההופעה "משינה Live 2003" שיצא בשנת 2004 בעקבות סיבוב ההופעות ולאחר מכן באלבום האוסף "עסקי הרוקנ'רול".
השיר הגיע למקום השני במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת ה'תשס"ג של גלגלצ (2003), ולמקום השישי במצעד השנתי של רשת ג'.
השיר היווה השראה לפינה בשם "משהו קטן וטוב", ששודרה במהדורת חדשות שישי בערוץ עשר בהגשת אלמוג בוקר בעבר, וכיום משודרת בערוץ רשת 13. בפינה מציג בוקר ישראלים שעושים מעשים טובים על רקע נעימת השיר. חברת סלקום השתמשה בשיר כחלק ממסע הפרסום שלה, וכן מבצע הטבות למנוייה נקרא בשם "משהו קטן וטוב".
פיגוע הדריסה בצומת הגבעה הצרפתית
פיגוע הדריסה בצומת הגבעה הצרפתית היה פיגוע דריסה שאירע ב-15 באפריל 2015, אור לכ"ז ניסן תשע"ה, ליל יום השואה, בצומת הגבעה הצרפתית בירושלים. בפיגוע נרצח שלום יוחאי שרקי, בנו של הרב אורי שרקי ואח של יאיר שרקי, ונפצעה חברתו שירה קליין.
הפיגוע
בערב יום הזכרון לשואה ולגבורה, כ"ז בניסן תשע"ה, 15 באפריל 2015, עמדו שלום שרקי וחברתו שירה קליין בתחנת האוטובוס שבצומת הגבעה הצרפתית. בעודם עומדים בתחנה הגיע חאלד קוטינה, תושב הכפר ענתא, לצומת המטה הארצי לכיוון צפון, ועצר ברמזור אדום. כשהתחלף הרמזור האיץ את רכבו, סטה מהנתיב השמאלי במהירות לכיוון הנתיב הימני, עלה על המדרכה ופגע בשרקי ובקליין. מיד לאחר מכן נסע המחבל לאחור עם רכבו, והתנגש בעמוד רמזור. כוחות של משטרת ירושלים ולוחמי מג"ב הגיעו לזירה ועצרו אותו. בתחילה סברה המשטרה שמדובר בתאונת דרכים, אולם עם התקדמות החקירה התברר שמדובר בפיגוע על רקע לאומני.
לאחר הפיגוע
לפי כתב האישום שהוגש נגדו, המחבל ביצע את הפיגוע מכיוון שלטענתו היהודים אשמים בפקקי התנועה במחסומים. לאחר שהחליט לבצע פיגוע הוא שוטט עם מכוניתו עד שהבחין בשרקי וקליין, האיץ ופגע בהם. זמן קצר לאחר מכן קבע הפסיכיאטר המחוזי כי קוטינה כשיר לעמוד לדין, וזאת חרף ניסיונותיו לטעון שאינו כשיר לכך. בהמשך גם נטען על ידי עורכי דינו כי יש להקל בעונשו בשל העובדה שהוא סובל מהפרעות נפשיות, אולם בית המשפט המחוזי בירושלים לא קיבל את טענתם וב-30 בינואר 2017 גזר עליו את העונש המרבי - מאסר עולם ועוד 20 שנות מאסר.
רן שנטל
רן שנטל (נולד ב-25 במאי 1971) הוא שייט עבר ישראלי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (טורונטו 1995) לצד שותפו ואחיו ניר שנטל במפרשית מדגם 470.
קריירה
בינואר 1988 השתתפו האחים שנטל באליפות העולם לנוער שנערכה בסידני שבאוסטרליה למפרשיות מדגם 420 וזכו במקום הראשון הכללי בתום תשעה שיוטים. באוגוסט אותה השנה הם השתתפו באליפות העולם לנוער למפרשיות מדגם 470 האולימפי וזכו במדליית הכסף. בשנת 1993 השתתפו רן וניר באליפות העולם לבוגרים בדגם 470 שנערכה בקרוזון שבצרפת וסיימו במקום השישי. באליפות העולם שנה לאחר מכן שנערכה בהלסינקי, פינלנד, הם סיימו במקום ה-11.
בשנת 1995 זכו האחים שנטל במדליית הארד באליפות העולם למפרשיות מדגם 470 לאחר שסיימו במקום השלישי הכללי בתחרות שנערכה בטורונטו, קנדה.
בשנת 1996 הם השתתפו באולימפיאדה אטלנטה והתחרו בתחרות מפרשיות ה-470 שנערכה באתר השיט בסוואנה. בתום כל 11 השיוטים הם סיימו במקום ה-19 הכללי.
סאמי ענאן
סאמי חאפז ענאן (בערבית: سامي حافظ عنان; נולד ב-2 בפברואר 1948) הוא רמטכ"ל צבא מצרים לשעבר.
קורות חיים
סאמי ענאן נולד בפברואר 1948, בכפר סלאמון אלקמאש, שנמצא במרכז אלמנצורה, במחוז אלדקהליה במצרים.
שירותו הצבאי
ענאן התגייס לצבא מצרים ב-1 בפברואר 1967 והשתתף במלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים. ביולי 1981, קיבל את הפיקוד על גדוד טילי קרקע אוויר. באוגוסט 1990, מונה לתפקיד הנספח הצבאי המצרי במרוקו. בשנת 1992 חזר למצרים ומונה למפקד חטיבה. ב-1996, הועלה לדרגת עקיד ומונה למפקד דיוויזיית נ"מ 15, הממוקמת בלוקסור שבמחוז לוקסור.
בזמן שהיה בלוקסור מילא תפקיד מרכזי בפרשת טבח התיירים בלוקסור, בו נרצחו תיירים משווייץ. ענאן פיקד על כוחות צבא מצרים שירדו למקום כדי להשיב את הביטחון לאזור. שליטתו המהירה במצב הייתה נקודת הפתיחה להתקדמותו המהירה בצבא. לאחר הטבח, הוא הוצב במהירות (למרות גילו המבוגר יחסית) בקורס קציני מטה יבשה, על מנת להכשירו לקבלת תפקידים פיקודיים.
בשנת 1998 מונה לראש ענף המבצעים של כוחות ההגנה האווירית. בינואר 2000 מונה לראש המטה של כוחות ההגנה האווירית וכשנה וחצי לאחר מכן, ביולי 2001, מונה לתפקיד מפקד כוחות ההגנה האווירית. באוקטובר 2005 מינה נשיא מצרים, חוסני מובארכ, את ענאן לרמטכ"ל צבא מצרים, והעלה אותו לדרגת פריק.
רמטכ"ל
בפרוץ ההפגנות בינואר 2011, שהובילו להפיכה במצרים, היה ענאן בוושינגטון, לשבוע פגישות עם קצינים אמריקאיים בכירים. בעקבות האירועים, ענאן קיצר את ביקורו וחזר למצרים ביום שישי, 28 בינואר 2011.
על פי מקורות בארצות הברית, היו אלו קצינים בכירים בצבא מצרים, בראשותו של ענאן, שכפו על מובארכ להתפטר מתפקידו כנשיא ולעזוב את קהיר.
ב-12 באוגוסט 2012 ביצע נשיא מצרים מוחמד מורסי שורה של שינויים בצמרת הצבא, ובמסגרתם הורה על סיום תפקידו של ענאן כרמטכ"ל.
התמודדות לנשיאות
ב-20 בינואר 2018, הודיע על כוונתו להתמודד בבחירות לנשיאות בחודש מרץ. בסרטון שפרסם בדף הפייסבוק שלו, אמר שיתמודד כדי "להציל את מצרים ממדיניות שגויה" וקרא למוסדות המדינה לשמור על נייטרליות כלפי כל המועמדים.
ב-23 בינואר 2018, הוא נעצר בחשד לזיוף מסמכים הנוגעים לשחרורו מהצבא, רישומו בפנקס הבוחרים והסתה נגד הצבא המצרי. יום למחרת, הוא נאלץ לפרוש מהמירוץ לנשיאות. לאחר מכן נכלא ונשפט למאסר בגין זיוף מסמכים שהקדימו את תאריך פרישתו מן הצבא כדי לאפשר את התמודדותו.
השכלה
צבאית: אקדמית: בטרם התגייס בשנת 1967, החל בלימודי משפטים.
קישורים חיצוניים
- מידע אודותיו באתר אלג'זירה
חופית טמינק
חופית טֶמִּינְק (שם מדעי: Calidris temminckii) הוא מין של עוף מהסוג חופית ממשפחת החרטומניים.
חופית טמינק ניזונה מחרקים, תולעים, וסרטנים קטנים. גודל החופית נע ביו 17-15 ס"מ. והיא נפוצה בעיקר בבריכות מים ובמשטחים בוציים. החופית נפוצה באירופה, אסיה ואפריקה.
Heaven & Hell (אלבום של אווה מקס)
Heaven & Hell (בעברית: גן עדן & גיהנום) הוא אלבום הבכורה של הזמרת האמריקאית אווה מקס. האלבום יצא לאור ב-18 בספטמבר 2020, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. מתוך האלבום יצאו תשעה סינגלים.
רקע והפקה
לאחר צאת הסינגל של "Sweet but Psycho", באוגוסט 2018, מקס הופיעה במדינות שונות במשך 30 עד 40 יום לפני שחזרה לביתה בסביבות חג המולד באותה השנה. לאחר מכן, החלה החלה לכתוב שירים לאלבום הבכורה שלה. באפריל 2019, הכריזה לראשונה כי תוציא את האלבום במהלך שנת 2020 ודיברה על כך בריאיון למגזין בילבורד: "יש שם [באלבום] כמה רצועות שמציגות אותי כפגיעה מאוד". בהמשך, חשפה כי היא הקליטה למעלה ממאה שירים לאלבום, אך מתוכם רק 15 יכללו בו.
בדצמבר 2019, חשפה כי האלבום "אמור לצאת לאור ממש בקרוב" ורמזה על יציאתו "בחודשים הקרובים". באותה התקופה, היא אישרה שהאלבום "פחות או יותר גמור" וכי נשארו הקלטות אחרונות שהיא צריכה לבצע. היא גם הסבירה מדוע לקח לה זמן נוסף להקליט את האלבום. בהמשך, היא תיארה את השירים כ"חזקים מאוד ומעצימים", בעוד שהוסיפה שיש בו גם שירים "שהם קצת יותר רגשיים". הקלטות האלבום הושלמו באמצע שנת 2019, אך מקס דחתה את צאתו והחליטה להקליט במסגרתו מספר שירים נוספים. לאחר מספר חודשים, הודיעה כי היא נאלצת לדחות את צאתו בעקבות מגפת הקורונה. כשנשאלה מקס על האלבום בראיון ל-MTV (זמן קצר לאחר צאת הסינגל "Kings & Queens"), היא חשפה כי הסינגלים שיצאו בעבר למעט "Sweet but Psycho", לא יכללו באלבום. לבסוף, החליטה מקס כי הסינגלים "So Am I", "Salt" ו-"Torn", יכללו בתוך האלבום בשל ביקוש רב של המעריצים שלה. בנוסף, גם הרצועה "Heaven" נכללה באלבום.
ב-29 ביולי 2020, פרסמה מקס במדיה החברתית שלה, את עטיפת האלבום ואת שמו: "Heaven & Hell" ובמקביל חשפה את תאריך צאתו: 18 בספטמבר. ב-30 ביולי, הוציאה את הסינגל "Who's Laughing Now" ובמקביל חשפה את רשימת הרצועות של האלבום. בנוסף, היא חשפה כי היא הייתה אמורה לצאת לסיבוב הופעות בארצות הברית על מנת לקדם את האלבום, אך הרעיון לא התממש עקבת מגפת הקורונה. ב-23 בספטמבר, בריאיון ל-Amazon Live הכריזה כי היא תוציא גרסת דלוקס עבור האלבום בה יכללו שירים נוספים.
יצירת האלבום
האלבום עצמו מחולק לשני צדדים; צד א: גן עדן, וצד ב: גיהנום. הראשון מורכב משירים יותר אישיים ורגועים כביכול ואילו השני מורכב משירים שנכתבו בזעם ותואמים לאווירת הגיהנום. בעטיפת האלבום ניתן לראות את מקס פעמיים; כל גרסה שלה מתארת צד שונה באלבום.
שיני-ים
שיני-ים או חפרנים (שם מדעי: Scaphopoda) היא מחלקה המונה כ-900 מינים של רכיכות שוכנות אוקיינוסים.
אוגוסט קיס
אוגוסט קיס (בגרמנית: August Kiß; 1802, פרובינציית שלזיה – 1865, ברלין) היה פסל גרמני.
ביוגרפיה
למד באקדמיה הפרוסית לאמנות אצל כריסטיאן דניאל ראוך ואצל כריסטיאן פרידריך טיק ואצל קארל פרידריך שינקל.
קיס פיסל בעיקר בסגנון ניאו קלאסי: דיוקנאות, נושאים מיתולוגיים ונושאים אלגוריים.
בין תלמידיו: קארל היינריך מולר.
עלילה
ביצירה ספרותית, בסרט או בנרטיב אחר, עלילה היא רצף אירועים שבו כל אירוע משפיע על הבא באמצעות עקרון סיבה ותוצאה. במובן זה, התרחשות בנרטיב סיפורי תוגדר כמאורע עלילתי רק אם יש לה השלכה מהותית על מה שקורה בהמשך הסיפור, או שהיא נובעת באופן מהותי מהמאורעות שקרו לפניה. מבנה העלילה עשוי לנוע בטווח החל ממבנה פשוט, כמו בבלדה או בסיפור קצר, ועד מבנים מורכבים של מספר עלילות שזורות זו בזו, שבהם כל חלק מכונה לעתים עלילת משנה.
הגדרה
בספרו פואטיקה, קובע אריסטו שהעלילה ("מיתוס") היא האלמנט החשוב ביותר של הדרמה, והדמות היא שנייה במעלה. לפי אריסטו, על עלילה להכיל התחלה, אמצע וסוף. התחלה - שכל אירועי העלילה נובעים ממנה. אמצע - שכל האירועים שבו קשורים זה בזה מתוך נחיצות או מתוך סבירות. וסוף - שכל אירועי העלילה מתכנסים אליו. אחדות העלילה אינה נובעת מכך שכל מאורעותיה סובבות סביב אדם אחד, אלא מכך שכל המאורעות שבה קשורים בקשר סיבה-תוצאה של הכרח או של סבירות.
גם הסופר האנגלי א. מ. פורסטר קובע בספרו אספקטים של הרומן כי ההיבט היסודי ביותר של הרומן הוא סיפור המעשה, אך הוא מבחין בין סיפור המעשה לבין העלילה. סיפור המעשה, לפי פורסטר, הוא הגדת המקרים ערוכים לפי סדר הזמן, בשעה שעלילה היא הגדת מקרים שקשורים זה בזה בקשר של סיבתיות. לפי פורסטר, "המלך מת, ואז המלכה מתה - זהו סיפור מעשה," כי המאורעות מובאים על פי סדר הזמן. "המלך מת, ומרוב עצב מתה גם המלכה - זו עלילה. סדר הזמנים נשמר, אך צל הסיבתיות מוטל עליו." עלילה יכולה גם לסטות מסדר הזמנים, למשל מתוך מטרה ליצור מיסתורין. כך למשל בסיפורון: "המלכה מתה, ואיש לא ידע מה הסיבה לכך עד שהתברר שמתה מרוב צער על מות המלך." בסיפור מעשה, השאלה היסודית של הקוראים או המאזינים היא: ומה קרה אחר כך? ובעלילה, שאלת היסוד היא: מדוע זה קרה? סיפור מעשה בא לספק סקרנות בלבד, ואילו עלילה דורשת גם בינה וזיכרון.
כיום נהוג לעתים להשתמש במונח סיפור או סיפור המעשה (story) גם כדי להתייחס לסדר הכרונולוגי של מאורעות העלילה, בסדר שבו הם אירעו במציאות הבדיונית של הסיפור, וזאת בדומה למונח פאבולה (фа́була) בפורמליזם הרוסי; ובמונח עלילה (plot) גם כדי להתייחס למאורעות לפי הסדר שבו הם נחשפים לקורא או לצופה, וזאת בדומה למונח סוז'ט (сюже́т) בפורמליזם הרוסי.
מרכיבי העלילה ומבנה העלילה
מבנה דרמטי הוא התפיסה שעל-פיה הסיפור מורכב והאופן שעל-פיו חושבים על הסיפור. המבנה הדרמטי עשוי להשתנות לפי המוצא האתני של הכותב ושל הקהל, המקום והתקופה, וניתן ליישם אותו על ספרים, מחזות וסרטים. פילוסופים וחוקרי כתיבה שדנו במבנה הסיפור כוללים את אריסטו, הורטיוס, אליוס דונאטוס, גוסטב פרייטג , קנת ת'ורפ רו , לאיוש אגרי , ג'וזף קמפבל, סיד פילד ואחרים. ככלל, מוסכם על רבים מהחוקרים הללו כי עלילה קלאסית מבוססת על קונפליקט, וכדי שזה יתקיים, צריכה העלילה לכלול שישה מרכיבים :
עלילה יכולה להישען גם על תבנית שאינה התבנית הקלאסית לעיל. לדוגמה, עלילה בעלת תבנית מינימליסטית עשויה להישען על מבנה קלאסי חלקי ולהסתפק רק בחלק מהמרכיבים שלו, וזאת כדי לטשטש את המכניות של התבנית ולהעצים את הריאליסטיות של העלילה. אנטי־עלילה או עלילה בעלת תבנית אבסורדית שוברת את הציפייה של הקורא או הצופה למבנה קלאסי, ומחליפה חלק מהמרכיבים באופן שמגחיך את הציפייה או שהוא חסר היגיון, וזאת כדי להעצים רעיונות מופשטים על פני תובנות חיים סיפוריות.
נפוץ לבנות עלילה קלאסית במבנה בן שלוש מערכות :
המבנה בן שלוש המערכות הוא נפוץ, אך אינו השיטה היחידה לקטלג את מבנה העלילה. ג'וזף קמפבל שחקר מבנים סיפוריים של מיתוסים של עמים שונים הגדיר את המונו־מיתוס, מבנה עלילה נפוץ בן שבעה עשר שלבים. גוסטב פרייטג, לעומתו, הגדיר את העלילה במבנה נרטיבי שמחלק את הסיפור לחמש מערכות. חלקים אלו הם אקספוזיציה של הסיטואציה, פעולה מתגברת באמצעות קונפליקט מרכזי, נקודת שיא (או נקודת מפנה), פעולה שוככת ופתרון (או 'קטסטרופה', כפי שכינה פרייטג את השלב הזה).
אקספוזיציה
האקספוזיציה מציגה את כל הדמויות הראשיות המשתתפות בסיפור, כיצד הן מקושרות זו לזו, מה מטרותיהן, מה מניע אותן ואיזה סוג של אנשים הם. לקהל יכולות להיווצר שאלות אודות כל אחד מהדברים הללו, שאלות אשר ניתן להן מענה ככל שהסיפור נמשך. אך אם קיימות שאלות, הן ממוקדות היטב. באקספוזיציה, הקהל לומד להכיר את הדמות, והדמות עצמה לומדת את מטרתה ומה נתון על כף המאזניים אם לא תצליח להשיג אותה.
שלב זה מסתיים והבא מתחיל עם הצגתו של קונפליקט.
פעולה מתעצמת
פעולה מתעצמת היא השלב השני במבנה חמשת החלקים של פרייטג. הוא מתחיל בהצגתו של קונפליקט. אין לבלבל בין הקונפליקט של פרייטג לבין המונח עימות של ארתור תומאס קווילר-קוץ', שמקטלג עלילות לפי סוגים, לדוגמה אדם נגד חברה. ההבדל הוא שסיפור שלם יכול להיות נושא לדיון לפי ניתוחו של קווילר-קוץ', בשעה שפרייטג מדבר על המערכה השנייה במחזה בן חמישה חלקים, כאשר כל הדמויות המרכזיות כבר הוצגו, מניעיהן ומקור נאמנותן הובהרו, וכעת הן נאבקות זו בזו. באופן כללי, הפרוטגוניסט מבין כבר את מטרתו ומתחיל לפעול להגשמתה. בעיות קטנות מונעות ממנו הצלחה ראשונית ובשלב זה, התקדמותו מכוונת נגד המכשולים השוליים והוא מצליח להתגבר עליהם.
בסוף שלב זה ובתחילת השלב הבא, הפרוטגוניסט נמצא בעמדה שבה הוא יכול להתמודד עם המכשול העיקרי שלו.
נקודת שיא
נקודת השיא היא נקודת המפנה של הסיפור, שבה הדמות הראשית מחליטה את ההחלטה החשובה ביותר שמגדירה אותה ואת השלכות הסיפור בעקבות כך. נקודה זו ממוקמת במרכזו של הסיפור. תחילת השלב השלישי מסתמנת כאשר הפרוטגוניסט סיכל כבר את המכשולים השוליים ומוכן להתעמת מול אויבו הראשי. בדרך כלל, גם לפרוטגוניסט וגם לאנטגוניסט יש דרך פעולה על-מנת לנצח. כעת ניתן לחזות בהם בפעם הראשונה כשהם מתעמתים זה מול זה בעימות ישיר.
מאבק זה סופו כאשר אף צד אינו בין המנצחים או המפסידים. בדרך כלל, תוכניתה של הדמות מצליחה באופן חלקי ומסוכלת בידי אויבו הראשי. מה שמיוחד במאבק מרכזי זה בין שני הכוחות היא שהפרוטגוניסט מקבל החלטה שמראה לקהל את איכותו המוסרית, ואשר בסופו של דבר חורצת את גורלו. בטרגדיה, הפרוטגוניסט מקבל החלטה לא טובה, מה שמצביע על מגרעתו.
פעולה שוככת
פרייטג קרא לשלב הרביעי "פעולה שוככת" מכיוון שקצוות פתוחים בעלילה נסגרים. אולם, זהו הזמן בו מתרחש המתח הגדול ביותר, כיוון שזהו השלב בו כל דבר אפשרי משתבש.
בשלב זה, ידו של הנבל היא על העליונה ונדמה שהרוע ינצח. הפרוטגוניסט רחוק ממטרתו יותר מתמיד. לפי פרייטג, הדבר נכון גם בטרגדיה וגם בקומדיה, כיוון ששני מחזות אלו מציגים ארכיטיפ קלאסי של טוב נגד רע. השאלה שעולה היא באיזה צד נמצא כעת הפרוטגוניסט, והתשובה לכך יכולה שלא להיות ברורה.
פתרון
פתרון או התרה הוא האחרון שבחמשת השלבים של פרייטג, שבו מתרחש העימות הסופי בין הפרוטגוניסט לאנטגוניסט, כאשר אחד מהם מנצח באופן החלטי. שלב זה הוא סיפורו של העימות, מה שהוביל לקראתו, מדוע הוא קרה, מה משמעותו ומה ההשלכות ארוכות הטווח שלו.
כלים עלילתיים
כלי עלילתי היא טכניקה ספרותית שסופרים משתמשים בה כדי להניע את עלילת הסיפור. כלים עלילתיים נחשבים לרוב כטכניים מדי, ולכן כדרך של הסופר "לרמות" ולקדם את הסיפור באמצעים מלאכותיים כאשר הסיפור נלכד בלוגיקה הפנימית של עצמו. הדרך האלטרנטיבית להניע את הסיפור קדימה היא באמצעות טכניקה דרמטית, כלומר, לגרום לדברים לקרות משום שהדמויות פועלות על-פי סיבות התואמות את אופיין ומצבן, ומתוך קשרי הסיבה-תוצאה הפנימיים של העלילה. כאשר חיל הרגלים מגיע ברגע האחרון ומציל את המצב, הדבר יכול להיות מוגדר ככלי עלילתי מסוג דאוס אקס מכינה; כאשר דמות יריבה שנאבקה עם עצמה מאבק פנימי מצילה את המצב עקב שינוי מצפוני, הדבר נחשב לטכניקה דרמטית. האפקט הבלתי רצוי שבשימוש בכלי עלילתי יכולה להתמתן על ידי אזכור הכלי והטמעתו בעולם הסיפור לאורך זמן טרם השימוש בו. ובהקשר ובמינון הנכון, השימוש בכלי עלילה עשוי להיות דרך אפקטיבית לקדם את הסיפור במאמץ כתיבה קל.
כלי עלילתי שכיח ופשוט הוא המקגאפין. המקגאפין הוא מושא תשוקתם של גיבורי הסיפור, ומניע אותם לפעול, על אף שאין לו כל רלוונטיות נוספת לסיפור. המקגאפין יכול להיות מזוודה המכילה פרט טכנולוגי מתקדם, פריט מידע מסווג, ספר נדיר הכולל סוד מסתורי, וכיוצא באלה. הגיבורים מייחסים לו חשיבות עצומה, ומבלים חלק ניכר מהעלילה במרדף אחריו, בניסיון להשיגו, או לשמור עליו משהושג, אך מהותו אינה רלוונטית לעלילה. כך או כך, לעתים מסתיים הסיפור או הסרט מבלי שהפריט נחשף לצופה כלל, וזאת מבלי שהעלילה נפגמת ומבלי שהצופה חש כי דבר מה חסר לו. היצ'קוק נהג לטעון שמנקודת ראותו של הצופה אין למטרה הגשמית של הגיבורים כל משמעות, ולכן אין קושי או מניעה להשתמש במקגאפין, באופן שבו בסרט '39 המדרגות' העלילה סבה סביב מידע מודיעיני עלום שלעולם אינו נחשף לצופה. ג'ורג' לוקס לעומתו היה סבור דווקא שחשיבות המטרה הגשמית לצופה היא מהותית, ונותן כדוגמה את ארון הברית בסרט 'שודדי התיבה האבודה', שאינו מקגאפין קלאסי מפני שמהותו משפיעה על העלילה, ושחשיבותו בעיני הצופים תורמת לחיבור שלהם לסרט, וזאת בשונה ממושאי החיפוש בסרטי ההמשך בסדרה, שעניינו פחות את הצופים. עם זאת, בסיום הסרט אינדיאנה ג'ונס מאבד את התיבה לאמריקנים, ואינו מוטרד מכך. במובן הזה התיבה היא אכן מקגאפין, כי הגיבור מנסה להשיג אותה במהלך כל העלילה, ובסופו של דבר מתברר שחשיבותה עבורו משנית.
כלי עלילה נפוץ אחור הוא הרינג אדום (red herring), פרט שמופיע בעלילה ומסיט את הקורא או הצופה להגיע למסקנה שגויה. הבישופ ארינגרוסה ב'צופן דה וינצ'י' מאת דן בראון הוא דוגמה מפורסמת לשימוש בהרינג אדום בספרות. הספר כתוב באופן שמוביל את הקורא לחשוב שארינגרוסה הוא הנבל הראשי בסיפור, אך למעשה הוא רק הופעל על ידי הנבל הראשי. השם ארינגרוסה מורכב מצמד מילים באיטלקית - ארינגה-רוסה, כלומר הרינג ורוד, רמז נסתר לתפקידו העלילתי.
דאוס אקס מכינה (בתרגום חופשי: אל מתוך המכונה) גם הוא כלי עלילתי – דרך פשטנית ומגושמת לפתור קונפליקט עלילתי מורכב באופן שאינו נובע מתוך העלילה. המונח מתייחס לשימוש שהיה נפוץ בתיאטרון הקלאסי, שבו אחרי עלילה מורכבת, בסיום ההצגה היו מופיעים האלים ומכריזים על האופן הנכון והמוסרי שבו הסיפור צריך להסתיים. כותב הטרגדיות היווני אוריפידס היה ידוע בשימושו בתחבולה אמנותית זו. כדי להמחיש שמדובר באלים, נהוג היה בתיאטרון הקלאסי לבנות מנגנון בימתי מכני שהנחית על הבמה את השחקנים שגילמו את האלים, ומכאן קיבל האמצעי הזה את שמו: אל מתוך המכונה. מקור הביטוי בספרו של הורטיוס, "על אמנות הפיוט", שטען שעל הסופר להימנע משימוש ב"אל המגיח ממכונה" כדי לפתור בעיות בעלילה. גם בספרו "הפואטיקה", יוצא אריסטו נגד שימוש בדאוס אקס מכינה, הפוגם, לדעתו, בכוחה של השרשרת הסיבתית של העולם המיוצג.
לפי מאמרו של ניק לאו, The Well-Tempered Plot Device, כלים עלילתיים כוללים בין השאר גם קופונים (coupons) עלילתיים, שוברים (vouchers) עלילתיים ומתפעלי עלילה. לפי מאמרו, בסיפור שבו הגיבור צריך לאסוף כל אחד מתוך קבוצת פריטים מיוחדים, הפריטים מכונים בבדיחות הדעת קופונים עלילתיים כי כוחם מתבטא רק כשהגיבור אוסף את כולם. בסיפור שבו הגיבור מקבל בתחילת הסיפור פריטים מיוחדים שבהמשך העלילה מתברר שהם בדיוק מה שנחוץ לו כדי להתגבר על מכשולי עלילה, הפריטים הללו הם מכונים שוברים עלילתיים מפני שהוא פודה אותם בהמשך הסיפור.
מתווה עלילה
מתווה עלילה הוא תיאור מקוצר של סיפור שמשמש לצורך פיתוח הסיפור או לצורך שיווק שלו למוציאים לאור ולמפיקים שמעוניינים לקבל מושג במה הסיפור עוסק ומהי מהותו עוד לפני שנכתב, או בלי שיקראו אותו במלואו. מתווה עלילה משמש לעתים גם אחרי סיום כתיבת ספר או הפקת סרט על מנת למשוך קוראים או צופים. מתווה העלילה עשוי להיות קצר או ארוך, כללי או מפורט. נפוצים בעיקר מתווים בתבניות להלן:
- שאלת עלילה - תקציר בן פסקה אחת או שתיים, שבדרך כלל מתאר מיהו גיבור/ת הסיפור, מה הרקע שלו, מה הוא מנסה להשיג ומהם כוחות הנגד שעומדים בדרכו להשגת מטרתו. כלומר, מתווה כזה מתאר את הקונפליקט העלילתי המרכזי או את שאלת העלילה, בלי לפרט מהו האופן שבו הקונפליקט הזה ייפתר.
- תקציר עלילה - הוא ארוך ומפורט מהגדרת קונספט, בן דף אחד עד שלושה דפים, ומשמש בדרך כלל לצורך פיתוח רעיון לכדי יצירה סיפורית.
- מתווה עלילה מלא - רשימה של כל הסצינות העיקריות והאופן שבו כל סצנה מובילה לסצנה הבאה אחריה. מתווה כזה משמש לעתים קרובות בתכנון מראש של סרטי קולנוע, סרטי אנימציה וספרי קומיקס ומנגה. המתווה ילווה במקרים רבים בשרטוטים גסים, שמטרתם העיקרית היא לתכנן את זרימת העלילה, להבטיח את בניית המתח בסיפור, להתחיל להגדיר את המראה העיצובי של כל סצנה, ואת זוויות הצילום ומיקומי הדמויות.
דרום נורווגיה
דרום נורווגיה (בנורווגית: Sørlandet או Agder) הוא השם הבלתי רשמי של אזור גאוגרפי נרחב לאורך רצועת החוף של מצר סקאגרק הנמצא בחלקה הדרומי ביותר של נורווגיה. האזור מורכב משני המחוזות לשעבר מערב-אגדר ואוסט-אגדר, שכיום מרכיבים את מחוז אגדר. אזור דרום נורווגיה הוא אחד מחמשת האזורים הגאוגרפיים העיקריים (לנדסדלר) של נורווגיה.
השטח הכולל המשולב של ווסט-אגדר ואוסט-אגדר הוא 16,493 קמ"ר. אזור דרום נורווגיה הוא האזור בו האקלים בנורווגיה הוא החם ביותר.
עיריות החוף של אזור דרום נורווגיה, ממערב למזרח, הן:
לין מקלמנטס
לינט וילמה "לין" מקלמנטס-מקנזי (באנגלית: Lynette Velma "Lyn" McClements-McKenzie; נולדה ב-11 במאי 1951). היא שחיינית עבר אוסטרלית. אלופה אולימפית.
ג'יילן רוז
ג'יילן אנתוני רוז (באנגלית: Jalen Anthony Rose; נולד ב-30 בינואר 1973) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 13 עונות בליגת ה-NBA.
רוז, שהוא שמאלי, נודע כשחקן מגוון המסוגל לשחק במידה שווה בעמדות הרכז, הקלע והסמול פורוורד הודות לגובהו (2.03 מטרים) ויכולות המסירה שלו. ממוצעיו לאורך הקריירה הם 14.3 נקודות, 3.5 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק.
לין מקלמנטס
ביוגרפיה
מקלמנטס נולדה בנדלנדס שבמערב אוסטרליה. היא סבלה מאסתמה ולכן היא התאמנה בשחייה, כטיפול במחלתה. באליפות אוסטרליה בשחייה שנערכה בשנת 1968 זכתה מקלמנטס בתואר הראשון שלה במשחה ל-100 מטר פרפר.
ג'יילן רוז
נעורים ומכללות
רוז נולד וגדל בעיר דטרויט שבמישיגן. אביו הביולוגי, ג'ימי ווקר, נבחר בבחירה הראשונה של דראפט ה-NBA לשנת 1967, והשתתף פעמיים במשחק האולסטאר של ה-NBA, בעונות ו-. עם זאת, ווקר עזב את אימו של רוז בטרם נולד, ולא לקח חלק בגידולו. ווקר ורוז מעולם לא נפגשו באופן אישי, ושוחחו מספר פעמים בטלפון, בשנת 2000.
לין מקלמנטס
אולימפיאדת השיא
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה מקלמנטס במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:05.5 דקות, לפני אלי דניאל (1:05.8 דקות) וסוזן שילדס (1:06.2 דקות) שתיהן מארצות הברית, רביעית סיימה שיאנית העולם אדה קוק מהולנד ובמדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:30.0 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 4:28.3 דקות ולפני מערב גרמניה (4:36.4 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום 14 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:40.7 דקות.
ג'יילן רוז
נעורים ומכללות
כשחקן קבוצת הכדורסל של "תיכון סאות'וסטרן" בדטרויט, שיתף רוז פעולה עם שחקני ה-NBA לעתיד וושון לנרד והווארד איזלי. לאחר לימודיו התיכוניים עבר לאוניברסיטת מישיגן, בה היה חלק מה-"Fab Five" (קיצור של "Fabulous Five", חמשת המופלאים) - חמישה שהרכיבו את החמישייה הפותחת של מישיגן והובילו אותה לשתי הופעות רצופות בגמר אליפות המכללות. חברי החמישייה היו רוז, כריס ובר, ג'וואן הווארד, ריי ג'קסון וג'ימי קינג. בעונת הפרשמן שלהם, 1991/1992, הפסידה מישיגן בגמר הטורניר לאוניברסיטת דיוק בה שיחקו כריסטיאן לייטנר וגרנט היל בתוצאה 51–71, ובעונה הבאה הפסידו בגמר לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בתוצאה 71–77. בשתי עונות אלו קלע רוז ממוצעים של 17.6 ו-15.4 נקודות למשחק, בהתאמה.
לין מקלמנטס
אולימפיאדת השיא
בשנת 1969 זכתה מקלמנטס באליפות אוסטרליה בשחייה במשחים ל-100 מטר ול-200 מטר פרפר. אולם שנה לאחר מכן היא נפסלה בטענה שהשתמשה בסגנון לא חוקי. לאחר שלא נבחרה לנבחרת האוסטרלית למשחקי חבר העמים בשנת 1970 היא פרשה משחייה תחרותית.
ג'יילן רוז
נעורים ומכללות
בעונתו השלישית והאחרונה במישיגן, לאחר עזיבתו של ובר ל-NBA, הוביל רוז את קלעי קבוצתו עם 19.9 נקודות למשחק והוליך אותה לשלב "שמונה הגדולות" בטורניר ה-NCAA. בסיום אותה עונה הודיע כי החליט לוותר על שנתו האחרונה באוניברסיטה, ולהירשם לדראפט ה-NBA יחד עם ג'וואן הווארד.
בחקירה ממושכת שהחלה בשנת 1996, נחשפה פרשת העלמת מס בו היו מעורבים מספר שחקנים מאוניברסיטת מישיגן, בהם כריס ובר. בעקבות המקרה הוטלו על הקבוצה מספר סנקציות בשנת 2002, בהן ביטול כל הישגי הקבוצה החל מפיינל פור המכללות ב-1992 ועד לסיום עונת 1992/1993, וכן כל ההישגים בין 1995 ל-1999. ג'יילן רוז עצמו לא היה בין הנאשמים בפרשה.
קריירת משחק ב-NBA
רוז נבחר בבחירה ה-13 של דראפט ה-NBA לשנת 1994 על ידי קבוצת דנוור נאגטס. בעונת הרוקי שלו קלע רוז 8.2 נקודות בממוצע למשחק, בעיקר כשחקן ספסל, ונבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בסיום עונתו השנייה נשלח בטרייד לאינדיאנה פייסרס, ובשלוש עונותיו הראשונות בקבוצה קלע כ-9.1 נקודות למשחק, כמחליפם של רג'י מילר, כריס מאלין ודריק מקי בעמדות הקלע והסמול פורוורד. בעונת הוכנס רוז לחמישייה הפותחת, ורשם עונת שיא עם 18.2 נקודות, 4.8 ריבאונדים ו-4.0 אסיסטים למשחק שזיכו אותו בתואר השחקן המשתפר של העונה. באותה עונה העפילו הפייסרס לגמר ה-NBA, לראשונה בתולדות הקבוצה, שם התמודדו מול לוס אנג'לס לייקרס של שאקיל אוניל וקובי בראיינט. בסדרת הגמר קלע רוז 23.0 נקודות למשחק, אך קבוצתו הפסידה בתוצאה 4-2.
הרולד יום פיפרד
הרולד יום פיפרד (באנגלית: Harold Hume Piffard; 10 באוגוסט 1867 – 17 בינואר 1939) היה אמן בריטי, מאייר ואחד הטייסים הבריטיים הראשונים.
ג'יילן רוז
קריירת משחק ב-NBA
בעונה וחצי הבאות באינדיאנה המשיך להציג יכולת גבוהה עם כ-19.7 נקודות למשחק, ובמהלך עונת הועבר לשיקגו בולס בטרייד ששלח לפייסרס את בראד מילר ורון ארטסט. בתקופתו בשיקגו הפך לכוכב הקבוצה, כשקלע 21.4 נקודות בממוצע למשחק, אך הבולס הציגו יכולת חלשה ולא העפילו לפלייאוף ה-NBA. כחודש לאחר תחילת עונת נשלח בטרייד לטורונטו ראפטורס, יחד עם דונייל מרשל, בתמורה לחבילה שכללה את אנטוניו דייוויס. בטורונטו תופקד בעיקר בעמדת הרכז, והיה אחד השחקנים המובילים בקבוצה, לצד וינס קרטר וכריס בוש, כשקלע 16.2 נקודות למשחק. ב-22 בינואר 2006 לקח חלק במשחק בו קלע קובי בראיינט 81 נקודות, ובחלקים רבים מהמשחק תופקד כשומר שלו.
הרולד יום פיפרד
חיים אישיים
הרולד יום פיפרד נולד במרילבו לצ'ארלס פיפרד ולאשתו אמילי, לבית יום, בתו של ג'יימס יום, עורך דין ושופט בכלכותה. הם נישאו בכלכותה ב-1 ביוני 1858. צ'ארלס קיבל תואר ראשון בקלייר קולג', קיימברידג' בשנת 1848, מונה ללשכת עורכי הדין ב-17 בנובמבר 1854, והוענק לו תואר שני מקלייר קולג' ב-30 ביוני 1856. צ'ארלס היה פקיד הכתר בבית המשפט העליון של כלכותה. ארבעת אחיו הגדולים של פיפרד נולדו כולם בהודו. פיפרד היה בנם השישי של בני הזוג. הוא התחנך ב-Lancing College, ונשלח לשם יחד עם אחיו הגדול לורנס ב-1877. הוא נסע להודו בפברואר 1884 והמשיך זמן מה בנסיעות בתוך הודו ועבד במטעי תה. ב-1889 הוא חזר ללונדון והחל ללמוד אמנות בבית הספר של האקדמיה המלכותית, והציג את הציור הראשון שלו באקדמיה המלכותית ב-1895.