cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
היאבקות במשחקים האולימפיים
היסטוריה
לאחר שהענף לא נכלל באולימפיאדת פריז (1900), הוא שב למשחקים באולימפיאדת סנט לואיס (1904). במשחקים אלה נערך טורניר בסגנון חופשי בלבד, בשבע קטגוריות משקל שונות: קל-זבוב (עד 105 ליברות, או 47.6 ק"ג), זבוב (עד 115 ליברות/52.2 ק"ג), תרנגול (עד 125 ליברות/56.7 ק"ג), נוצה (עד 135 ליברות/61.2 ק"ג), קל (עד 145 ליברות/65.8 ק"ג), חצי-כבד (עד 158 ליברות/71.7 ק"ג) וכבד (158 ליברות/71.7 ק"ג ומעלה).
באולימפיאדת לונדון (1908) נערכו לראשונה תחרויות בשני הסגנונות. בסגנון חופשי התחרו מתאבקים בחמש קטגוריות משקל (תרנגול (עד 54 ק"ג), נוצה (עד 60.3 ק"ג), קל (עד 66.6 ק"ג), בינוני (עד 73 ק"ג) וכבד (73 ק"ג ומעלה)) ובסגנון יווני-רומי התחרו בארבע קטגוריות משקל (קל, בינוני, קל-כבד (עד 93 ק"ג) וסופר-כבד (93 ק"ג ומעלה)).
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) שוב נערכו רק תחרויות בסגנון יווני-רומי, בחמש קטגוריות משקל: נוצה, קל, בינוני, קל-כבד וכבד. הקרב בגמר הקל-כבד, בו התחרו השוודי אנדרס אהלגרן והפיני איוואר בהלינג נמשך תשע שעות ולא הוכרע. בסופו של דבר הוחלט להכריז על תוצאת תיקו. השופטים טענו כי מדליית זהב יש להעניק רק למי שניצח בגמר, ולכן שני המתאבקים קיבלו מדליות כסף.
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) הוחזרו תחרויות ההיאבקות בסגנון חופשי, לצד ההיאבקות בסגנון יווני-רומי. שני הטורנירים כללו חמש קטגוריות משקל: נוצה (עד 60 ק"ג), קל (עד 67.5 ק"ג), בינוני (עד 75 ק"ג), קל-כבד (עד 82.5 ק"ג) וכבד (82.5 ק"ג ומעלה). באולימפיאדת פריז (1924) חולקו קטגוריות המשקל מחדש. בסגנון חופשי היו 7 קטגוריות משקל (תרנגול, נוצה, קל, חצי-כבד, בינוני, קל-כבד וכבד), ובסגנון יווני-רומי היו 6 קטגוריות (כולן פרט לחצי-כבד). באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) נוספה קטגוריית משקל חצי-כבד גם בסגנון היווני-רומי, ומעתה גם בה התחרו בשבע קטגוריות משקל.
באולימפיאדת לונדון (1948) נוספה קטגוריית משקל שמינית בשני הסגנונות, משקל זבוב, ובמתכונת זו התקיימו התחרויות גם בחמש האולימפיאדות הבאות. באולימפיאדת מינכן (1972) הורחב מספר הקטגוריות פעם נוספת, ועלה לעשר: קל-זבוב (עד 48 ק"ג), זבוב (עד 52 ק"ג), תרנגול (עד 57 ק"ג), נוצה (עד 62 ק"ג), קל (עד 68 ק"ג), חצי-כבד (עד 74 ק"ג), בינוני (עד 82 ק"ג), קל-כבד (עד 90 ק"ג), כבד (עד 100 ק"ג) וסופר-כבד (100 ק"ג ומעלה). באולימפיאדת סיאול (1988) נקבעה תקרת משקל גם בקטגוריית סופר-כבד - 130 ק"ג.
באולימפיאדת סידני (2000) צומצם מספר קטגוריות המשקל ל-8. קטגוריות קל-זבוב וקל-כבד בוטלו, ויתר הקטגוריות חולקו מחדש: זבוב (עד 54 ק"ג), תרנגול (עד 58 ק"ג), נוצה (עד 63 ק"ג), קל (עד 69 ק"ג), חצי-כבד (עד 76 ק"ג), בינוני (עד 85 ק"ג), כבד (עד 97 ק"ג) וסופר-כבד (עד 130 ק"ג). באולימפיאדת אתונה (2004) בוטלה גם קטגוריית משקל זבוב, ושבע הקטגוריות הנותרות התחלקו אחרת: תרנגול (עד 55 ק"ג), נוצה (עד 60 ק"ג), קל (עד 66 ק"ג), חצי-כבד (עד 74 ק"ג), בינוני (עד 84 ק"ג), כבד (עד 96 ק"ג) וסופר-כבד (עד 120 ק"ג). באותם משחקים גם מתאבקות החלו להשתתף במשחקים האולימפיים, בארבע קטגוריות משקל: זבוב (עד 48 ק"ג), קל (עד 55 ק"ג), בינוני (עד 63 ק"ג) וכבד (עד 72 ק"ג).
לאחר אולימפיאדת לונדון (2012) בחן הוועד האולימפי הבינלאומי את האפשרות לצמצם את מספר הענפים שבהם נערכות תחרויות במשחקים האולימפיים, בשל העלויות הגוברות של המשחקים או להחליף את חלקם בענפים פופולריים יותר. התפיסה שהוביל הוועד האולימפי הייתה שיש לקבוע 25 ענפי ליבה (מתוך 26 ענפים, ולאחר שהבייסבול כבר הוצא מהתוכנית האולימפית לפני אולימפיאדת לונדון). לענפי הליבה יצטרפו ענפים שיתחלפו מדי אולימפיאדה. בישיבה שנערכה ב-12 בפברואר 2013 הוחלט כי ההיאבקות לא תיכלל עוד בין ענפי הליבה, וכי ההחלטה תיכנס לתוקף באולימפיאדת טוקיו (2020). עם זאת, בישיבת הוועד האולימפי ב-8 בספטמבר אותה שנה הוחלט בכל זאת לכלול את ההיאבקות באולימפיאדת טוקיו, לאחר שנבחרה להיות הענף הזמני שיצטרף ל-25 ענפי הליבה. יתר הענפים שהתמודדו על האפשרות להיות הענף הזמני היו בייסבול, הוקי גלגיליות, וו-שו, טיפוס ספורטיבי, סקווש, סקי מים וקראטה.
שיטת התחרויות
כל מדינה רשאית לשלוח לכל היותר מתאבק אחד בכל קטגוריית משקל. הטורניר נערך בשיטת נוקאאוט בת ארבעה או חמישה שלבים, בהתאם למספר המשתתפים (אם מספר המתאבקים בקטגוריית משקל מסוימת גבוה מ-16, נערכים חמישה שלבים). המנצח בשלב הגמר זוכה במדליית זהב, והמפסיד בקרב זה זוכה במדליית כסף. בעבר נערך קרב על מדליית הארד בין המפסידים בשלב חצי הגמר. אולם, מאז אולימפיאדת בייג'ינג (2008), ממשיכים המתאבקים שהפסידו לשני המעפילים לגמר לאורך הדרך לשני שלבי ניחומים מקבילים, שנערכים אף הם בשיטת נוקאאוט. המנצח בכל שלב ניחומים כזה זוכה במדליית ארד.
מדליות
לאורך השנים זכו מתאבקים מ-54 מדינות שונות במדליות אולימפיות. בתקופה בה ברית המועצות הייתה קיימת והשתתפה במשחקים האולימפיים, הדומיננטיות שלה בענף הייתה כה גדולה, עד כי גם כיום, 7 אולימפיאדות לאחר התפרקותה, היא עדיין עומדת בראש טבלת המדליות, ורק למדינה אחת, ארצות הברית, יש סיכוי מבחינה מתמטית לעבור אותה באולימפיאדת טוקיו (2020). בחלוקה לפי סגנונות, בסגנון היווני-רומי בולטות ברית המועצות, פינלנד ושוודיה, ואילו בסגנון חופשי מובילה ארצות הברית, ואחריה ברית המועצות ויפן.
מתאבקים ישראלים במשחקים האולימפיים
15 מתאבקים ישראלים השתתפו במשחקים האולימפיים, בשבע אולימפיאדות, בין אולימפיאדת מינכן (1972) לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). כולם פרט לשניים התחרו בסגנון יווני-רומי.
שניים מבין שלושת המתאבקים הראשונים שייצגו את ישראל באולימפיאדת מינכן, אליעזר חלפין ומרק סלבין, נרצחו בטבח הספורטאים. השלישי, גד צברי, הצליח להימלט וניצל.
המתאבק הישראלי שרשם את ההישג הגבוה ביותר היה יורי יבסייצ'יק, שסיים במקום הרביעי באולימפיאדת סידני (2000). מתאבק ישראלי נוסף, גוצ'ה ציציאשווילי, סיים במקום החמישי באולימפיאדת אטלנטה (1996) ובמקום השישי בסידני.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ייצגה את ישראל מתאבקת ראשונה, אילנה קרטיש.
משרד משאבי המים
משרד משאבי המים היה משרד של ממשלת ישראל, הממונה על כלל תחום המים במדינת ישראל.
המשרד הוקם על ידי ממשלת ישראל השלושים וחמש, כחלק ממהלך של הקמת שישה משרדי ממשלה חדשים, באמצעות הוצאת תחום המים ממשרד האנרגיה. על המשרד מונה לראשונה השר זאב אלקין, בנוסף לתפקידו כשר ההשכלה הגבוהה והמשלימה. ב-23 בדצמבר 2020 הודיע על התפטרותו מהממשלה. ראש הממשלה בנימין נתניהו מילא את מקומו עם כניסת התפטרותו של אלקין לתוקף.
מבנה ארגוני
המשרד התנהל בעזרת אגפים, מינהלים, רשויות וחברות ממשלתיות.
למשרד היו תאגידים וחברות ממשלתיות הכפופות לו מקצועית ומיניסטריאלית, כגון:
היסטוריה
לאחר המשבר הפוליטי בישראל במסגרת הקמת ממשלת ישראל השלושים וחמש מינה ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו את זאב אלקין לשר משאבי המים. תחומי האחריות של המשרד נלקחו ממשרד האנרגיה בהם רשות המים, מקורות, תאגידי מים וביוב וכל נושאי המים שהיו באחריות משרד האנרגיה.
לקראת הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש, נקבע בהסכם הקואליציוני בין יש עתיד לימינה כי המשרד משאבי המים ייסגר וסמכויותיו ישובו אל משרד האנרגיה. בהתאם להחלטת הממשלה ב-19 ביולי 2021, המשרד נסגר ב־3 באוגוסט.
דיכוי מערכת החיסון
דיכוי מכוון
תרופות לדיכוי חיסון או מדכאי חיסון הן השיטה העיקרית לדיכוי חיסוני מכוון. בנסיבות אופטימליות, תרופות מדכאות חיסון מכוונות רק לכל מרכיב היפראקטיבי של מערכת החיסון לאנשים הסובלים מסרטן קודם הזקוקים לדיכוי חיסוני אינם נוטים לחזור על עצמם. לאורך ההיסטוריה, נעשה שימוש בטיפול בהקרנות להפחתת חוזק מערכת החיסון. ד"ר ג'וזף מורי מבית החולים בריגהאם לנשים קיבל בשנת 1990 פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על עבודתו בנושא דיכוי מערכת החיסון.
לתרופות המדכאות את מערכת החיסון יש פוטנציאל לגרום לכשל חיסוני, העלול לגרום לרגישות מוגברת לזיהומים אופורטוניסטים ולירידה בהתחסנות נגד סרטן. אפשר לרשום תרופות נגד חיסון כאשר תגובה חיסונית תקינה אינה רצויה, למשל במחלות אוטואימוניות.
סטרואידים היו מדכאי החיסון הראשונים שזוהו, אך תופעות הלוואי הגבילו את השימוש בהם. אזתיופרין ספציפי יותר זוהה כבר בשנת 1960, אך גילוי הציקלוספורין בשנת 1980 (יחד עם אזתיופרין) הוא שאפשר התרחבות ניכרת של תחום ההשתלה גם להתאמה טובה פחות. זוגות מקבלי תורמים וכן יישום רחב להשתלת ריאות, השתלת לבלב והשתלת לב. כמעט תמיד ידחה הגוף את האיברים החדשים בשל הבדלים באנטיגן הלויקוציטיים האנושיים בין התורם למקבל – מערכת החיסון מזהה שהרקמה החדשה היא "זרה" ומנסה לחסל אותה על ידי תקיפתה בתאי דם לבנים. כדי למנוע את הדחייה ניתנים מדכאי חיסון, אך הם הופכים את הגוף לפגיע יותר לזיהומים ומחלות ממאירות.
דיכוי חיסוני לא מכוון
דיכוי חיסוני לא מכוון יכול להתרחש, למשל, באטקסיה –טלנגיאקטזיה, חסרים משלימים, סוגים רבים של סרטן וזיהומים כרוניים מסוימים כמו נגיף האיידס (HIV). ההשפעה הלא רצויה בדיכוי חיסוני לא מכוון היא כשל חיסוני שגורם לרגישות מוגברת לפתוגנים כמו חיידקים ו-ווירוסים.
מערכת חיסון מוחלשת מהווה גם השפעה שלילית פוטנציאלית של תרופות מדכאות חיסון רבות, במובן זה, היקף המונח "דיכוי חיסוני" באופן כללי כולל הן תופעות לוואי מועילות והן פוטנציאליות למקרה של הפחתת תפקוד מערכת החיסון.
מחסור בתאי B ומחסור בתאי T הם פגיעה חיסונית שאנשים נולדים איתם או תכונה נרכשת במהלך חייהם, מה שבתורו עלול להוביל לבעיות במערכת החיסון (כמו תסמונת נזלוף שהיא דוגמה למחסור חיסוני של תאי T).
פואד סוסחא
פואד סוסחא (באדיגית: ФуIад Цушъхьэ) כיהן כראש המועצה המקומית כפר כמא בין השנים 1974–1976.
חייו
על אף ציפיותיו של אביו של סוסחא כי יצטרף לעסק המשפחתי ויעבוד בתחום החקלאות, הוא בחר ללכת לכיוון אחר. עם הזמן התערה בחברה והוערך בקרב הצעירים שראו בו דמות מנהיגותית בכפר, בתקופה בה חיפש הדור הצעיר אחר דרך להחליף את השלטון המקומי ולהעביר אותו מידי הדור המבוגר לצעירים.
הבחירות בשנת 1974, אשר התקיימו אחרי שנה קשה במדינת ישראל בעקבות מלחמת יום הכיפורים, נערכו בסימן "השליטה עוברת לידי הצעירים". אחד מצעירי הכפר, חטוקאי עלא אלדין העמיד את עצמו בראש רשימה שהתמודדה בבחירות המקומיות. הוא זכה לאהדה רבה ותמיכה מצד המצביעים הצעירים וכמו כן גם בקרב האוכלוסייה המבוגרת וגרף את רוב הקולות. מסיבות אישיות החליט עלא אלדין לבטל את מועמדותו לראשות המועצה המקומית ופינה את המקום לבא אחריו ברשימה, פואד סוסחא, שהפך לראש המועצה הצעיר ביותר בתולדות כפר כמא.
בזמן כהונתו החליף את רשת תשתית המים בכפר, והתמקד בשיפור החינוך בכפר. הוא בנה מערכת חינוכית חדשה תוך כדי שינוי מהותי ביותר - העברת החינוך בכפר ממחלקת החינוך הערבי אל מחלקת החינוך העברי.
מישה נתן
מישה נתן (12 במאי 1918 – 29 ביולי 1995) היה שחקן קולנוע ישראלי.
ביוגרפיה
נתן נולד לשמחה ולנעמי בפולין. שני הוריו היו שחקנים. למד בגימנסיה בווילנה. בתום לימודיו הצטרף ב-1937 לתיאטרון של הוריו וכן בתיאטרון היידי בהנהלת אידה קמינסקה. לאחר השואה הגיע למינכן ושיחק שם בתיאטרון היידי. עלה ארצה ב-1949. מעלייתו שיחק בהפקות תיאטרון ביידיש בלהקות של יוסף בולוף, דז'יגאן ושומאכר, זיגמונט טורקוב ויעקב בן-עמי.
ב-1989 כתב את התסריט לסרט תלווה לי את אשתך, בו גם שיחק.
נתן היה נשוי לשחקנית נורית כהן ולזוג שתי בנות.
אליהו בן-טובים
אליהו בן-טובים (14 בדצמבר 1914 – 26 באוגוסט 1991) היה רופא כירורג, שפעל בבתי החולים בתל אביב לפני קום המדינה ולאחריה, שירת בחיל הרפואה, יצא בשליחות המדינה לבורמה, וניהל במשך שנים רבות את המחלקה הכירורגית בבית החולים זיו בצפת.
ביוגרפיה
אליהו בן-טובים נולד בטבריה בזמן שאביו, ברוך בן-טובים, ניהל את סניף בנק אפ"ק בעיר. סבו יצחק אייזיק בן-טובים עלה לארץ בשנת 1890 כחבר במשלחת של חובבי ציון. אמו חנה בן-טובים לבית רבינוביץ' היא נצר לשושלת רבנים מפורסמת. בדצמבר 1919, בהיותו בן שלוש, נכלא אביו על ידי השלטון הטורקי, הוגלה לדמשק ולבתומי, ושוחרר רק כעבור 15 חודשים.
בשנת 1923 עברה המשפחה לתל אביב, לרגל מינוי אביו למנהל הראשון של סניף בנק אפ"ק בעיר. בן-טובים המשיך את לימודיו בבית הספר תחכמוני. במקביל למד נגינה בפסנתר אצל אמה גורוכוב ואחר כך אצל אלכסנדר בוך ופנינה זלצמן. את לימודיו התיכוניים התחיל בבית הספר התיכוני למסחר בתל אביב ("גימנסיה גאולה") והמשיך בגימנסיה העברית הרצליה, אותה סיים בשנת 1932. מחנך כיתתו היה המשורר דוד שמעוני. באותה שנה יצא ללימודי רפואה, ובהיעדר בית ספר בארץ ישראל בחר ללמוד באיטליה. בשנים הראשונות למד בפירנצה ולאחר מכך עבר למילאנו, שם סיים את לימודיו בהצלחה. ב-13 באוגוסט 1938 הוענק לו התואר ד"ר ברפואה בהתמחות כירורגיה.
כירורג בתל אביב
ב־1938 חזר בן-טובים לתל אביב והתקבל לסגל המחלקה הכירורגית של בית החולים הדסה בתל אביב. מנהלו, מדריכו ומנהל המחלקה היה פרופ' מכס מרכוס ("רופא המחתרות"). באפריל 1941 הוא קודם לדרגת רופא בית במחלקה. בתקופה זו התמחה בעיקר בטיפול בפציעות גפיים, כתוצאה מתאונות או מפעולות איבה. החל מ־1938 התנדב לארגון ההגנה בו שירת כרופא. מתחילת 1946 ועד הכרזת המדינה במאי 1948, כולל בתקופת מלחמת עצמאות, הוא הקדיש את רוב זמנו לארגון. על כך הוענקו לו "אות "עלה" ו"אות ההגנה". בערב פסח תש"ח (אפריל 1948) היה אורח הכבוד בסדר פסח מיוחד שערכו פצועי ההגנה לכבוד הצוות הרפואי. "ואז קם רחמים המוכתאר ונשא נאום ברכה והרים כוס לחייהם של הד"ר אלוטין, הד"ר בן-טובים, ולחיי האחיות".
ב־22 ביולי 1948 הוענק לבן-טובים "כתב מינוי לשירות המדינה", כרופא כירורג בבית החולים הירקון. בית חולים זה הוקם בסוף 1940 בצפון תל אביב כבית חולים לשעת חירום והפך לבית חולים כללי בתחילת 1944. מנהל המחלקה הכירורגית עמו עבד היה ד"ר דב (בוריס) טולצ'ינסקי. ב-16 במאי 1950 הוענק לו הרישיון לעסוק במקצוע הרפואה מטעם משרד הבריאות של מדינת ישראל, רישיון מס' 283. ב־1952 הועלה לדרגת רופא עצמאי. בתקופה זו השתתף במאות ניתוחי ברית מילה לעולים חדשים בוגרים. "לחדר כבר הגיעו שני המנתחים של ביה"ח, ד"ר טולצ'ינסקי וד"ר בן-טובים. זהו אחד ממאות הניתוחים הבלתי רגילים המבוצעים בבית חולים זה, מאז הקמת המדינה, כאשר נערים בני גילים שונים, ילדי פליטים ושרידי השואה, שנולדו בבונקרים, ביערות העד ברוסיה הצפונית, במקומות סתר בין נוצרים, מוכנסים עתה בבריתו של אברהם אבינו כדי להיות בישראל יהודים כדת וכדין".
ב־25 במאי 1953 סיים קורס קציני רפואה גדודיים של צה"ל והועלה לדרגת רב-סרן. ביוני 1953 נסגר בית החולים "הירקון" ואוחד עם המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר. ד"ר טולצ'ינסקי מונה למנהל המחלקה הכירורגית המאוחדת ובן-טובים הוזמן להצטרף אליו, ומונה לסגנו. בשנת 1954 התבקש למלא מקום כירורג בבית החולים הממשלתי "פוריה" בעיר הולדתו, טבריה, תפקיד אותו מילא במשך 6 חודשים.
כירורג בבורמה
ב־1956, עם התהדקות היחסים בין ישראל לבורמה לאחר ביקור ראש ממשלתם או נו בארץ שנה קודם לכן, הציעו משרדי הבריאות והחוץ לבן-טובים להצטרף לקבוצה של רופאים שתצא למדינה זו לשנתיים במטרה להדריך רופאים מקומיים.
באוגוסט 1956 יצא בן-טובים עם משפחתו לבירת בורמה רנגון, והוצב לעבודה בבית החולים הצבאי Base Military Hospital בעיירה מינגלדון, הסמוכה לבירה. הצטרפו אליו ד"ר תרזה בתר, מייסדת בית החולים הפרטי "בתר" בחיפה והאורתופד ד"ר אלכסנדר פרבר. מפקד בית החולים היה קולונל צ'אנג: "כבר רואים תצאות רצויות מעבודתם של הישראלים. הרמה עולה. הטיפול מתייעל". לצדם פעלו במדינה מומחים ישראלים רבים בתחומי הבניה, החקלאות ועוד.
באמצע 1957, הצטננה האווירה הפוליטית בין שתי המדינות. הרופאים הישראלים נדרשו לסיים את שירותם במדינה בתום שנה אחת בלבד, על אף ההערכה הרבה לה זכו. בחודש אוגוסט 1957 הם יצאו מבורמה.
כירורג בצפת
ב־22 בדצמבר 1957 זכה בן-טובים במכרז לניהול המחלקה הכירורגית החדשה בבית החולים הממשלתי בצפת. כוונתו הייתה לתרום למערכת הבריאות המתפתחת בפריפריה למספר שנים, ולאחר מכן לשוב לתל אביב. בפועל הוא נשאר בראש המחלקה בצפת 22 שנה, עד ליציאתו לגמלאות ב־1980. בן-טובים שלט בשפות רבות, כולל ערבית ויידיש. הוא סירב לפתוח פרקטיקה פרטית ועמד על כך שהגיע לצפת אך ורק כמשרת ציבור.
ב־1960 הוא התקבל כחבר מלא בקולג' הבינלאומי של הכירורגים, שמושבו בוושינגטון די.סי.. ב-20 בנובמבר 1961 הוענק לו רישיון רופא מומחה כירורגיה כללית, מס' 82. ביוני 1967 טיפלה מחלקתו בנפגעים הרבים בקרבות רמת הגולן של מלחמת ששת הימים. ב־1969 נשלח להשתלמות בכירורגיה בבריטניה למשך 3 חודשים, בחסות. בסוף מאי 1973 הוא עבר עם מחלקתו למבנה החדש של בית החולים הממשלתי בצפת, ששינה את שמו לבית החולים ע"ש רבקה זיו. מאוחר יותר הוגדר המעבר כ"נס", משום ששבועות ספורים לאחריו פרצה מלחמת יום הכיפורים ובית החולים היה ערוך לקראתו במתקן חדש ומודרני, בעל תפוסה גדולה. מאות נפגעים מקרבות רמת הגולן הגיעו למחלקתו של בן-טובים, כאשר הוא וצוותו עובדים מסביב לשעון.
בשנת 1977 נשלח בן-טובים על ידי משרד הבריאות להשתלמות בת 6 חודשים בבית החולים Cedars-Sinai Medical Center בלוס אנג'לס, בעיקר בנושאי כירורגיה של הבטן. המנחה שלו היה המנתח היהודי ד"ר לאון מורגשטרן, מי שניהל את האגף הכירורגי בבית החולים הענק. בכל שנותיו בצפת בן-טובים היה מעורב בחיי הקהילה - הוא עמד בראש הסניף של האגודה למלחה בסרטן ונבחר לנשיא מועדון רוטרי המקומי. בתפקיד זה היה אחראי לנטיעת היער ע"ש פול האריס, מייסד תנועת רוטרי הבינלאומית, סמוך לצפת.
פרישה וחזרה לתל אביב
ב־1980 בן-טובים פרש לגמלאות וחזר לגור בתל אביב. הוא הוסמך כרופא בביטוח לאומי וטיפל בחולים במרפאות קופת חולים מאוחדת. ב־26 באוגוסט 1991 הוא נפטר בתל אביב, לאחר מחלה.
משפחתו
ב־10 בדצמבר 1936 נשא בן-טובים את אידה לבית סנדלר בתל אביב. אחותה הצעירה שרה דורון הייתה חברת מועצת עירית תל אביב, חברת כנסת ושרה בממשלות ישראל. לאחר פרישתה מהחיים הפוליטיים כיהנה כיושבת-ראש הנהלת מכבי שירותי בריאות. ב־19 בספטמבר 1942 פקדה טרגדיה גדולה את המשפחה, כאשר אידה נפטרה בשעת לידה ראשונה, והוולד ביחד עמה.
ב־10 ביולי 1946 נישא ד"ר בן-טובים בשנית לפרידה לבית אדלמן. פרידה הייתה אחות מוסמכת במקצועה, בוגרת האוניברסיטה האמריקנית בבירות. בתחילת שנות ה-50, עד למעבר המשפחה לצפת, כיהנה כמדריכה הראשית של בית הספר לאחיות בבית החולים "אסותא". בצפת עבדה כאחות בריאות הציבור וכאחות בית הספר ממלכתי א'. היא נפטרה ב־4 באוקטובר 2012.
לזוג נולדו שני בנים - יצחק ושמואל בן-טובים, ראש המועצה המקומית כפר שמריהו לשעבר.
ביו דודיו היו המורה והעיתונאי זלמן בן-טובים והרב פרופ' לואיס יצחק רבינוביץ, רבה של דרום אפריקה ומאוחר יותר סגן ראש עיריית ירושלים.
לקריאה נוספת
נסים לוי ויעל לוי עורכים, "בן-טובים, אליהו", ב:רופאיה של ארץ-ישראל 1799 – 1948, מהדורה שלישית, ינואר 2017, איתי בחור הוצאה לאור, זכרון יעקב, עמ' 142
יחסי סנט וינסנט והגרנדינים–צ'ילה
יחסי סנט וינסנט והגרנדינים–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סנט וינסנט והגרנדינים לבין הרפובליקה של צ'ילה. שתי המדינות הן חברות הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות וארגון מדינות אמריקה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין צ'ילה לסנט וינסנט והגרנדינים כוננו ב-16 באוגוסט 1990. בשנת 2014 שתי המדינות חתמו על הסכם שיתוף פעולה טכני ומדעי. שנתיים לאחר מכן, במסגרת ועידת XXXVII של מנהיגי הקהילה הקריבית, נשיאת צ'ילה מישל בצ'לט וראש ממשלת סנט וינסנט והגרנדינים רלף גונזלבס חתמו על הסכם שירותי אוויר, שיאפשר לקבוע מדיניות שמים פתוחים עבור מעבר ושימוש בדרכי אוויר לטיסות מסחריות וכלי טיס ממלכתיים משתי המדינות.
יחסים מסחריים
בשנת 2016, הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-1.1 מיליון דולר, המהווה גידול של 21% לעומת חמש השנים שקדמו לה. המוצרים העיקריים שיצאה צ'ילה היו תכשירים לייצור משקאות לא אלכוהוליים, דיקט ויין, ואילו המוצרים המיוצאים בעיקר על ידי סנט וינסנט והגרנדינים לצ'ילה היו שוקולדים, סוכריות וקקאו מוכן.
תטא בעגלון
θ בעגלון הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים עגלון עם בהירות נראית מדרגה 2.62 (אם לא מחשיבים את אל-נאת' שהיה בעבר חלק מהקבוצה, אך הועבר לקבוצת שור). הקו המחבר את θ בעגלון עם מנקלינן (β בעגלון) מצביע על כוכב הצפון.
תכונות
θ בעגלון הוא כוכב הסדרה הראשית לבן מסוג ספקטרלי A0 VpSi, שכן ספקטרום הקרינה שלו מראה על נוכחות חריגה בגודלה של צורן, כרום וברזל. מסתו מעט פחות מ-2.5 מסות שמש, רדיוסו כ-5.5 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-10,000 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 200 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 260 בתוספת הקרינה בתחום העל-סגול. בנוסף θ בעגלון פולט גם קרינת X חזקה מהרגיל לכוכב מסוגו. ככל הנראה הסיבה לקרינה זו, כמו גם הסיבה לשכיחות החריגה של יסודות מסוימים בשכבותיו החיצוניות, היא שדה מגנטי חזק שנוצר כתוצאה מסיבוב מהיר של הכוכב על צירו, שמגיע למהירות של כ-77 קילומטרים בשנייה, כך שהוא משלים סיבוב שלם ב-3 ימים, 14 שעות ו-50 דקות. השדה המגנטי אינו אחיד וגורם לכך שגם בהירותו של הכוכב אינה אחידה ולכן בהירותו משתנה במספר מאיות של דרגת בהירות במחזוריות זהה לזמן הסיבוב שלו, ובשל כך הוא מסווג כמשתנה α2 בכלבי ציד.
θ בעגלון B
במרחק של כ-3.75 שניות קשת מ-θ בעגלון יש כוכב נוסף עמום יותר עם בהירות מדרגה 7.14 שנקרא θ בעגלון B. כוכב זה הוא כוכב הסדרה הראשית צהוב מסוג ספקטרלי G2 V, דומה לשמש, אך בהיר ממנה. מסתו מוערכת בכמסת שמש אחת ונראה שהוא מקיף את הכוכב הראשי במסלול קרוב למעגלי שרדיוסו כ-190 יחידות אסטרונומיות (יותר מפי 4 מהמרחק של פלוטו מהשמש) ובזמן הקפה של כ-740 שנים.
מור סלארדי
מור סלארדי מִראקושפלבה, (במקור שפיצר; בהונגרית: Rákosfalvi Szalárdi Mór אובודה, 13 באפריל 1851 – בודפשט, 18 באוקטובר 1914) היה רופא יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה. הוא פעל רבות בעניין הקמת בתי יתומים ובארגון הקמת מוסדות למקלטי ילדים בהונגריה. על זכויותיו אלה קיבל תואר אצולה הונגרית עם הקידומת "ראקושפלבי".
ביוגרפיה
מור (מוריץ) שפיצר נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר ברנאט שפיצר ושל פאני מייטנר. הוא סיים את מבחני הבגרות בגימנסיה הריאלית הראשית ברובע 4 של בודפשט, לאחר מכן למד רפואה בווינה ובפריז ולבסוף בשנת 1874 קיבל את התואר דוקטור לרפואה בווינה.
משנת 1876 עבד בבית החולים רוקוש בבודפשט. שפיצר שינה את שם משפחתו לסלארדי ב-1877. הוא קיבל תואר פרופסור חבר באוניברסיטה בשנת 1881 והפנה את תשומת הלב למאבק בתמותת תינוקות במאמריו ובעלונים שפרסם. בשנת 1884 ייסד את אגודת בית היתומים הלאומית של הצלב הלבן ("אגודת הצלב הלבן להגנת ילדים").
בשנת 1885 השתתף ביחד עם ד"ר יוז'ף באנוצי. וברנאט אלכסנדר בהקמת בית החולים לילדים של הצלב הלבן (היום קליניקה לילדים של אוניברסיטת זמלווייס). בשנת 1898 הפקיד ראש ממשלת הונגריה, קלמן סל, בידיו את האחריות על אגודת בית היתומים את הארגון הלאומי להגנת הילדים ואת הטיפול בילדים נטושים. משנת 1902 היה סלארדי סגן המנהל והרופא הראשי של מעון הילדים הממלכתי שארגן. בשלב זה הגנת ילדים כבר כללה 17,000 ילדים בממלכת הונגריה במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית. סלארדי ייצג את נושא הגנת הילדים גם בקונגרסים זרים.
כהוקרה על זכויותיו והישגיו אלה העניק לו מלך הונגריה, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה את צלב הכבוד המוכתר בדרגת זהב ותואר אצולה (כמו Sir בבריטניה).
אשתו הייתה אנה פלדיאק, אותה נשא לאישה בבודפשט ב-12 בנובמבר 1883. הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברקושקרסטור.
גורדון טאקר
הרב גורדון טוקר (אנגלית: Gordon Tucker, נולד ב-1951) הוא מראשי היהדות הקונסרבטיבית בארצות הברית.
ביוגרפיה
טוקר היה נשוי בעבר להדסה פרייליך, אשתו הנוכחית של הסנאטור לשעבר, ג'ו ליברמן. כיום הוא נשוי לאיימי כהן. הוא אב לשלושה ילדים.
עבדל-רחמן אגוד
עבדל-רחמן אגוד (נכתב גם אג'וד) (באדיגית: Абдыл-Рэхьман Ацумыжъ) כיהן כראש המועצה המקומית כפר כמא בין השנים 1976 -1978.
מינויו של אגוד נבע מנסיבות יוצאות דופן. בשנת 1977 נוצרה מחלוקת בין חברי המועצה לגבי אופי השלטון המקומי והם רצו שינוי. היות שטרם הייתה נהוגה שיטת הבחירות האישיות או בחירות ישירות, חברי המליאה קבעו ישיבה שלא מן המניין וברוב של ארבעה קולות נגד שלושה, אג'וד עבדל רחמן נבחר להיות יו"ר המועצה המקומית. הוא כיהן למשך כשנה עד לתקופת הבחירות בשנת 1978.
בבחירות של שנת 1978 אג'וד התמודד בסיבוב השני מול יחיא נפסו שנבחר ליו"ר המועצה הבא.
גטו בוטושאן
גטו בוטושאן פעל מספטמבר 1940 עד אפריל 1944 כגטו פתוח בעיר בוטושאן שנמצאת בחלק הצפוני של חבל מולדובה ברומניה.
בוטושאן לפני השואה
בוטושאן היא עיר הבירה של מחוז בוטושאני. בוטושאן היא מהערים החשובות ביותר ברומניה, עד לאמצע המאה ה-19. העיר השלישית בגודלה ברומניה. בבוטושאן הייתה הקהילה היהודית השנייה בגודלה והחשובה ביותר במולדובה. עם השנים, גדל והלך מספר יהודי בוטושאן שעסקו במלאכה, ודבר אשר עורר את התנגדות האוכלוסייה הנוצרית המקומית, שדרשה מהשלטונות לאסור על יהודים מסחר זה. עם זאת, עד שנת 1899 יותר מ-75% מסוחרי העיר, וכ-68% מבעלי המלאכה שלה, היו יהודים. העיר בוטושאן הייתה עיר ואם בתולדות היהדות ברומניה. לפני מלחמת העולם השנייה בבוטושאן היו עשרות בתי כנסת ששירתו את הקהילה היהודית בעיר, כיום נותר מהם רק בית כנסת פעיל אחד.
שלטון משמר הברזל וגירוש היהודים לטרנסניסטריה
בתקופת שלטון משמר הברזל (ספטמבר 1940 - ינואר 1941), 10,900 היהודים שחיו אז בבוטושאן היו קורבנות לדיכוי הכלכלי ולהגבלות שונות אחרות. רבים נחטפו על ידי משמר הברזל, הוכו ועונו. גברים יהודים בבוטושאן בין הגילאים 15 עד 70 גויסו לעבודות כפייה, עוד לפני שנחקק חוק עבודות הכפייה במדינה בדצמבר 1940. 8,000 יהודים עבדו כפועלי כפייה, מחציתם מחוץ לעיר במחנות עבודה כגון ודואגה, טירספול ובראילה. בנוסף לעבודות הכפייה, גירשו הרשויות הרומניות 42 יהודים שנחשדו כקומוניסטים ל-טרנסניסטריה (חבל ארץ בו היו מחנות ריכוז רבים). רובם נהרגו זמן קצר לאחר מכן בידי האס אס והז'נדרמריה הרומנית המספר הכולל של יהודי בוטושאן שגורשו לטרנסניסטריה הגיע בסופו של דבר ל-148, כאשר חלקם הואשמו בתסיסה נגד הממשלה או בהגירה לא חוקית.
פעולות הקהילה היהודית בבוטושאן
בתקופה זו הקהילה היהודית בבוטושאן פעלה לסיוע לנזקקים. לאחר כיבוש פולין על ידי הגרמנים, הקהילה דאגה לפליטים הרבים שהחלו להגיע לעיר. לאחר שתקפה גרמניה את ברית המועצות (יוני 1941) פונו לבוטושאן 11,000 יהודים מכפרים ועיירות באזור. גם הם נעזרו בקהילה המקומית. כתוצאה מזרם הפליטים וכן מהרחקתם של תלמידים יהודים מבתי ספר ציבוריים, גדל מספר התלמידים הלומדים בבתי ספר יסודיים שמקיימת הקהילה מ-452 בשנת 1940 ל-1,050 בשנת 1943. שני בתי ספר תיכוניים הוקמו בהם למדו 350 תלמידים.
שחרור הגטו על ידי הצבא האדום
כאשר הצבא הסובייטי התקרב לעיר באפריל 1944, המצב בבוטושאן הפך לאנרכיה מוחלטת, כאשר עריקים מהצבא הגרמני והרומני הטילו טרור על תושבי העיר. הקהילה היהודית קיבלה על עצמה את תפקידי העירייה, הקימה משמר אזרחי ודאגה להמשך קיומם של בית החולים הממשלתי ומושב הזקנים בעיר. משלחת הקהילה היהודית העבירה את השליטה בעיר לכוחות הסובייטים ב־7 באפריל 1945, לאחר שנכנסו לעיר. יהודים מונו לתפקידי ציבור, אך המפקד הסובייטי הזהיר אותם שלא יהפכו את העיר ל"רפובליקה יהודית". האוכלוסייה המקומית והיהודים סבלו מהסובייטים יותר מאשר מהגרמנים. הסובייטים גנבו כל אשר הזדמן לידם ואנסו נשים, על כן הנשים הסתגרו בבתיהן. הסובייטים שהו בעיר כחצי שנה עד ההתקפה הגדולה על הגרמנים.
יוסף בר-אל
יוסף נולד בשנת 1930 לחיה-לאה ולנתן גוטסמן בעיר סבן שברומניה. בגיל שנה עברה משפחתו להתגורר בעיר בוטושאן, בה התגוררו כ-34,000 יהודים. אביו היה כובען מומחה. הבית היה בעל צביון מסורתי. היהודים עסקו בעיקר במסחר ובמלאכה. משפחתו מנתה הורים ושני בנים. בבית שררה אווירת לימודים, ודברו בו יידיש ועברית. היות שהיה קשה לשלוח אותו לחדר, הביאו את המלמד לביתם. כל תקופת המלחמה משפחתו שהתה בבוטושאן. אנטישמיות חזקה הורגשה ברחבי רומניה והיא הייתה אידאולוגית. אמנם המשפחה חשה במחסור אך היה אפשר להתקיים. בבית היו מוכנים דרך קבע תרמילי גב ובהם מזון לבריחה חפוזה. בתי הכנסת שימשו ככיתות לימוד. את לימודי הלטינית רכשו באמצעות כומר שלימדם בבית הכנסת. הכומר מעולם לא רצה לעמוד כשגבו מופנה לארון הקודש, על כן חיפש תמיד זווית בה לא יסתיר את ארון הקודש. בעת המלחמה למד יוסף בבית ספר תיכון יהודי שהוקם במקום מאחר שלא אפשרו ליהודים ללמוד בבתי הספר הממלכתיים.
שמעון שוורץ
שמעון שוורץ נולד בשנת 1925 לשפרה וליום טוב שוורץ בעיר בוטושאן שהייתה עיר מחוז ברומניה. במשפחתו חמש נפשות: הורים, ושלושה ילדים: חיים, ברכה שמעון. אביו עבד בקולנוע ואמו הייתה עקרת בית. אביו נפטר לפני פרוץ המלחמה. ביתו היה בית מסורתי. מגיל 5 למד שמעון ב"חדר" ואחר כך בבית הספר המקומי בו למד שמונה כיתות. בשנת 1941, עם כניסת הגרמנים לרומניה, חלו הגבלות על האוכלוסייה היהודית ובכללם איסור יציאה לשוק לפני השעה עשר בבוקר. בגיל 18 נלקח שמעון למחנה לעבודות כפייה בשם דואגה, שם הועסק בסחיבת אבנים וריסוקם. רוב היהודים הגיעו למחנה זה, השאר נשלחו למחנות בבסרביה. שמעון עבד במחנה עבודה זה עד לשחרורו בידי הצבא האדום בשנת 1944. העיר בוטושאן נמצאת בצפון מזרח רומניה בגבול מולדובה, והייתה העיר הראשונה שהצבא האדום שחרר. רומניה שוחררה ב-23 באוגוסט 1944. האוכלוסייה המקומית והיהודים סבלו מהסובייטים יותר מאשר מהגרמנים. הסובייטים גנבו כל אשר הזדמן לידם ואנסו נשים, על כן הנשים הסתגרו בבתיהן. הסובייטים שהו בעיר כחצי שנה עד ההתקפה הגדולה על הגרמנים. אמו ואחותו נשארו כל עת המלחמה בביתן ואחיו חיים נלקח למחנה העבודה בטירספול. כל בני משפחתו שרדו.
יהודה כהן
יהודה כהן נולד בשנת 1922 לחנה ולנתן בעיר בוטושאן שברומניה. לאביו היה בית קפה. משפחתו הייתה בעלת צביון דתי. משפחתו מנתה ארבעה ילדים: יעקב, רבקה, בטי ויהודה. למדתי ב"חדר" וכן בבית הספר התיכון הממלכתי. בספטמבר 1941 הצטווה הצבא לאסור את יהודי הערים, והחיילים קיבלו הוראה להרוג כל יהודי שימצא באזורים הכפריים. עם פרוץ המלחמה נשלח אביו למחנה עבודה בטירספול וכן גם יהודה. בגיל שבע עשרה נלקח יהודה למחנה ועבד בתפירה לגרמנים עד סוף המלחמה. הוא השתחרר בידי הצבא האדום. בתום המלחמה התגייס לצבא הרומני ולאחר זמן מה ברח. יהודה הגיע ארצה עם קבוצתי בשנת 1947 באנייה "מדינה" שנעצרה על ידי הבריטים. באותה אנייה הפליגה אף רעייתו לעתיד צפורה, אותה לא הכיר באותה עת.
לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר המלחמה התמקמו בעיר אנשים אשר פונו מהכפרים שמסביב ואלו שחזרו מטרנסניסטריה. כתוצאה מהגירה זאת עלתה אוכלוסיית יהודי בוטושאן ל -19,550 בשנת 1947. אולם החל משנת 1956, רבים מיהודי בוטושאן עלו, בעיקר לישראל. עד 1969 נותרו 500 משפחות וארבעה בתי כנסת, השוחט המקומי (קצב כשר) שימש גם כרב הקהילה. בשנת 1992 התגוררו 200 יהודים בוטושאן.
Cheerleader
Cheerleader (בעברית: מעודדת) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הג'מייקני OMI. השיר נכתב על ידי OMI וקליפטון דילון, מארק ברדפורד וריאן דילון, והופק על ידי OMI וקליפטון דילון. השיר הושמע למעלה מ-1.1 מיליארד פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המקורי של השיר, שבוים על ידי טים קאש, צולם באורגון בתקציב קטן. הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-20 מיליון פעמים ביוטיוב.
הווידאו הקליפ השני של השיר, שבוים על ידי סקורפיו 21, צולם בבית הקפה Red Bones במחוז סנט אנדרו, ג'מייקה, בינואר 2015.
גרסת הרמיקס של פליקס ין
גרסת הרמיקס של פליקס ין יצאה ב-19 במאי 2014. גרסה זו הושמעה למעלה מ-1.1 מיליארד פעמים בספוטיפיי. גרסה זו נמצאת גם באלבום האולפן הראשון של OMI, Me 4 U.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של גרסת הרמיקס, שבוים על ידי לני בס, צולמה בחוף הולובר, פלורידה. נכון לאוגוסט 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-1.1 מיליארד פעמים ביוטיוב
ביקורת
כריס מולאנפי, מסלייט, מצא את המילים של השיר "מדרדרים עד כדי גיחוך". עם זאת, הוא שיבח את פזמון השיר ואמר כי הוא "קשור באופן אוניברסלי ובלתי-תרבותי בלתי נשכח."
ניק מסיט, מפורבס, סבר כי השיר הכניס מוזיקת דיפ האוס למיינסטרים של ארצות הברית.
שימוש במדיה
ניתן לשמוע את השיר בסרט האנימציה מ-2017, אמוג'י: הסרט, כאשר ג'ין ופריצה נכנסים לספוטיפיי. השיר גם הושמע בפרסומת לטויוטה C-HR ב-2018.
גרסת הרמיקס מופיעה ב-Just Dance Unlimited של Just Dance 2016.
קינגסטון (אונטריו)
קינגסטון (באנגלית: Kingston) היא עיר במזרח אונטריו שבקנדה, בקצה מזרחי של ימת אונטריו ובתחילת הנהר סנט לורנס. העיר שוכנת באמצע הדרך שבין טורונטו למונטריאול. לעיתים העיר מכונה "עיר אבן הגיר" (Limestone City) משום שזהו סלע נפוץ בבניינים העתיקים העיר.
היסטוריה
ישנן עדויות ארכאולוגיות לחיים באזור עוד מלפני אלפי שנים. במהלך המאה ה-17 התיישבו הצרפתים באזור ויצרו רשת סחר רחבה בכל אמריקה הצפונית. סמואל דה שמפלן אף ביקר במקום בשנת 1615. על מנת לבסס את רשת סחר הפרוות באזור ימת אונטריו, הצרפתים הקימו תחנת סחר בקינגסטון בשנת 1673.
בשנת 1758, במהלך מלחמת שבע השנים הבריטים כבשו את העיירה מידי הצרפתים ונתנו לה את שמה הנוכחי, "עיר המלך", לכבוד ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. כעבור כמעט 20 שנה, בזמן מלחמת העצמאות של ארצות הברית, התיישבו במקום פליטים הנאמנים לבריטניה.
גוגל חדשות
גוגל חדשות או Google News, הוא אלגוריתם צובר חדשות המציג חדשות באתר של חברת גוגל. שפותח על ידי קרישנה בהרט (באנגלית: Krishna Bharat) בשנת 2001 בגרסת הבטא. בינואר 2006 הוציאו גוגל את גוגל חדשות בגרסה המלאה, השירות כולל את החדשות משלושים הימים האחרונים.
קינגסטון (אונטריו)
היסטוריה
בשנת 1846 הוכרזה קינגסטון לעיר. במהלך השנים שלאחר מכן, היא התרחבה מאוד ונהפכה לעיר מרכזית ולנמל סחר חשוב. בשנת 1876 נוסדה בעיר המכללה המלכותית הצבאית של קנדה.
גוגל חדשות
במהלך חודש מרץ 2006 הושק השירות גם בשפה העברית.
קינגסטון (אונטריו)
היסטוריה
ראש ממשלת קנדה הראשון, ג'ון אלכסנדר מקדונלד גר בעיר, מעונו (Bellevue House) עבר שימור ומוצג לתיירים.
גוגל חדשות
נכון לשנת 2013, גוגל חדשות אוסף חדשות מיותר מ-50,000  מקורות מידע ברחבי העולם. גוגל חדשות סורקת את מפיצי התוכן החדשותיים ומציגה את המאמרים שעלו אליהם ב-30 הימים האחרונים. בסך הכל, מערכת גוגל חדשות צוברת תוכן מלמעלה מ -25,000 אתרים מפיצי תוכן חדשותי, כשלמעלה מ-4,500 מהאתרים הנסרקים הם בשפה האנגלית (בשפות אחרות הכמות נמוכה יותר) ובישראל נסרקים כל אתרי החדשות המרכזיים בצורה מקיפה ביותר.
קינגסטון (אונטריו)
היסטוריה
במהלך המאה ה-20 העיר גדלה מאוד וסיפחה אליה אדמות רבות.
גוגל חדשות
השירות מוצע ב-35 השפות הבאות: עברית, ערבית, בולגרית, קנטונזית, סינית, צ'כית, הולנדית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, יוונית, בנגלית, הינדית, הונגרית, איטלקית, אינדונזית, יפנית, קוריאנית, לטבית, ליטאית, מליאלאם, נורווגית, פולנית, פורטוגזית, רומנית, רוסית, סרבית, ספרדית, שוודית, טמילית, טלוגו, תאילנדית, טורקית, אוקראינית ווייטנאמית.
קינגסטון (אונטריו)
דמוגרפיה
נכון לשנת 2011, אוכלוסיית העיר מונה כ-123 אלף בני אדם, ובמטרופולין שלה מתגוררים כ-160 אלף. היחס המגדרי הוא 48.7% גברים ו-51.3% נשים.
90.8% מאוכלוסיית העיר הם לבנים. המיעוטים הגדולים הם סינים (2.1%), ודרום אסייתים (1.5%).
לפי מפקד שנערך בשנת 2011, שני שלישים מהאוכלוסייה הם נוצרים. הזרם הנוצרי הגדול ביותר הוא הזרם הקתולי, שבו מאמינים כ-28% מאוכלוסיית העיר. בעיר יש כ-1.5% מוסלמים, 0.7% יהודים, וכ-0.4% הינדים.
סוזן מקנזי
סוזן יספן מקנזי (בדנית: Susan Mackensie; נולדה ב-24 בדצמבר 1962) היא כדורגלנית עבר דנית ששיחקה כקשרית. מקנזי היא מלכת השערים של אליפות אירופה 1993, והיא הכדורגלנית הדנית היחידה עד היום שהגיעה להישג זה.
קריירה
מקנזי ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת דנמרק באוגוסט 1983, במשחק ידידות נגד שוודיה. חודש לאחר מכן, היא כבר השתתפה במשחקי מוקדמות אליפות אירופה, שהתקיימה ב-1984 בפעם הראשונה אי פעם. בסופו של דבר, סיימו הדניות במקום הראשון בבית המוקדם והעפילו לטורניר הגמר. במשחק הראשון של חצי הגמר, שנערך מול 1,000 צופים באנגליה, פתחה מקנזי בהרכב הראשון אך לא הצליחה לעזור לדנמרק, שהפסידה 2-1 למארחת. במשחק הגומלין שוב הפסידה דנמרק והודחה מהטורניר.
מספר חודשים אחר כך, בנובמבר 1991, התקיים בסין גביע העולם הראשון לנשים, בהשתתפותן של 12 נבחרות הנשים המובילות בעולם. מקנזי זומנה לסגל הנבחרת, ובשלב הבתים הוגרלו הדניות ביחד עם נורווגיה, ניו זילנד וסין המארחת. במשחק הראשון של דנמרק בטורניר - נגד ניו זילנד, כבשה מקנזי את שער הבכורה שלה בנבחרת, והובילה את הדניות לניצחון 0-3. את שני המשחקים הבאים סיימה דנמרק בתיקו והפסד, אך העפילה לרבע הגמר מהמקום השלישי. בשלב רבע הגמר, זכו הדניות להגרלה קשה בדמותה של אלופת אירופה המכהנת - נבחרת גרמניה. בדקה ה-17 עלו הגרמניות ליתרון משער של בטינה ויגמן, אך מקנזי דאגה להשוות את התוצאה בדקה ה-25. המשחק הסתיים בתיקו 1-1 ועבר להארכה, בה כבשה היידי מוהר את שער הניצחון לטובת גרמניה, שהדיחה את דנמרק מהטורניר.
לאחר גביע העולם, התמנתה מקנזי לקפטנית הנבחרת הדנית, שבדיוק החלה להתכונן לאליפות אירופה 1993. במשחקי המוקדמות של האליפות, כבשה מקנזי שני שערים (אחד נגד צרפת ואחד נגד פינלנד), והובילה את דנמרק להופעה שלישית בטורניר הגמר. בטורניר עצמו, שהתקיים באיטליה, הפסידה דנמרק 1-0 בחצי הגמר לנורווגיה, והתמודדה מול גרמניה על המקום השלישי. במשחק נגד גרמניה כבשה מקנזי צמד שערים, ודנמרק ניצחה 1-3. הייתה זו ההופעה האחרונה של מקנזי במדי הנבחרת הדנית, ובינואר 1994 היא הודיעה על פרישתה מכדורגל. בעשר שנים בנבחרת דנמרק, שיחקה מקנזי ב-27 משחקים וכבשה שישה שערים.
חיים אישיים
מקנזי נשואה לפול הוימוסה, כדורגלן לשעבר ומאמן נבחרת הנשים של דנמרק בשנים 1999 עד 2004. השניים מתגוררים באורהוס ביחד עם שתי בנותיהם המשותפות.
רלף גונזלבס
רלף גונזלבס (באנגלית: Ralph Gonsalves, נולד ב-8 באוגוסט 1946) הוא פוליטיקאי המשמש כיום כראש הממשלה הרביעי של סנט וינסנט והגרנדינים, וכמנהיג מפלגת העבודה המאוחדת (ULP).
נולד באי סנט וינסנט למשפחה של איכרים ואנשי עסקים שהגיעה לאיים בשנת 1845. הוא למד בבתי ספר קתוליים ובהמשך סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת איי הודו המערבית. בשנת 1971 חזר לאוניברסיטה וסיים תואר שני במדע המדינה. בשנת 1974 סיים את הדוקטורט במדע המדינה באוניברסיטת מנצ'סטר.
גונזלבס מכהן כחבר פרלמנט מאז שנת 1994. באותה השנה הוקמה מפלגת הלייבור במתכונתה הנוכחית וגונזלבס החל לשמש כסגן יו"ר המפלגה. בשנת 1998 הפך למנהיג המפלגה. נבחר לראשות הממשלה לאחר בחירות שהתרחשו בשנת 2001, והוא ראש הממשלה הראשון ממפלגתו. הוא המשיך וזכה בבחירות שנערכו בשנים 2005, 2010 ו-2015. בשנת 2009 הוביל משאל עם בנושא החלפתה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת בנשיא עצמאי, אך 55.64% מהמצביעים דחו את השינויים המוצעים.
נשוי בפעם השנייה ויש לו ארבעה ילדים.
אורים ותומים (ספר)
אורים ותומים (בעגה הישיבתית "התומים") הוא ספר על שולחן ערוך חלק חושן משפט. הספר נכתב על ידי רבי יהונתן אייבשיץ, ויצא לאור עשר שנים לאחר מותו.
שם הספר
שם הספר נלקח מהאורים ותומים, וכוונת הקריאה בשם זה היא דמיון לאורים ותומים שהיו פריטים מסוימים שהונחו בדרך קבע בתוך החושן שלבש הכהן הגדול על חזהו והשלימו אותו, גם ספר זה אמור להשלים את חושן המשפט, אורים שמאירים את דברי השולחן ערוך, ותומים שמתמים (מלשון תם - מושלם) את דבריו.
טעם נוסף לשם הספר הוא מביא בהקדמה לספרו 'כרתי ופלתי':, כלומר קרא שם זה עקב היות הספר המשך לקודמיו הסמ״ע והש״ך הכהנים, והשלמתם.
חלקי הספר
הספר מחולק לשני חלקים. החלק הראשון הוא ה'תומים' הכולל פלפול בדברי השולחן ערוך. והחלק השני הוא 'אורים' שהוא החלק ההלכתי המסיק את מסקנות מקבילו התומים.
ספר זה נדפס בפני עצמו ולא נדפס השולחן ערוך, ככל הנראה מחמת אורכו, עם זאת הספר מגיע רק עד סימן קנ"ב בשולחן ערוך.
על הספר
ספר זה נכתב בסגנון עיוני, כמו שהמחבר עצמו מציין בהקדמתו לספרו 'כרתי ופלתי' את "איכתו וחריפות ענינו" של הספר, ודרכו "לפלפל בחכמה בכל דברי ראשונים ואחרונים ולתור בחכמה על המשפט אשר יאמרו קדמונים". עם זאת מציין שספר זה מיועד לכולם.
הספר קבע בניגוד לפרשני השולחן ערוך הקודמים לו את סמכות הפסיקה של השולחן ערוך והרמ"א כבלתי ניתנת לערעור: . במובן מסוים, עולה כאן התמונה הדיכוטומית, של הפרדה בין השיח ההלכתי שהוא קבוע כדעת השולחן ערוך והרמ"א לבין הלימוד האינטלקטואלי.
הספר שימש רבות את הרב אריה לייב הלר בכתיבת ספרו קצות החושן, ואת הרב יעקב לורברבוים בכתיבת ספרו נתיבות המשפט. בעל הקצות החושן עצמו מציין זאת בהקדמתו לספרו:.
על הספר נכתבו ביאורים והערות בשם "משפט יונתן" מטעם מכון זכרון אהרן.
רמינגטון 870
רמינגטון 870, באנגלית: Remington Model 870, הוא רובה שוטגאן (Shotgun) אמריקאי תוצרת חברת נשקי רמינגטון. רובה זה נפוץ ביותר עם למעלה מ-11 מיליון יחידות שיוצרו ומשמש הן אזרחים לציד, ירי ספורטיבי והגנה עצמית והן כוחות משטרה וצבא, ברחבי ארצות הברית והעולם.
הנדסה
הרמינגטון 870 נטען באמצעות "פעולת משאבה" - החלקת ידית המולבשת על השחלה מתחת לקנה. ברוב הדגמים התחמושת מאוכסנת בשחלה - מחסנית פנימית ששוכבת מתחת לקנה. בחלק מהדגמים, כגון אלה המיועדים לשימוש צבאי, הטעינה היא באמצעות מחסנית חיצונית נתיקה.
הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה הסקוטית
הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה הסקוטית (באנגלית: PFA Scotland Young Player of the Year) הוא תואר המוענק מדי עונה (מאז שנת 1978) על ידי ארגון השחקנים הסקוטי, לכדורגלן הצעיר אשר נבחר למצטיין ביותר בליגת העל הסקוטית.
הזוכה הראשון בפרס היה גריים פיין, והשחקן הלא-סקוטי הראשון שזכה בפרס היה סטיליאן פטרוב הבולגרי ב-2001. שיאן הזכיות בתואר הוא קירן טיירני עם שלוש זכיות רצופות בין השנים 2016 ל-2018.
תאוריה מדעית
תאוריה מדעית היא הסבר של היבט של עולם הטבע והיקום שנבדק ואושש שוב ושוב בהתאם לשיטה המדעית, תוך שימוש בפרוטוקולים מקובלים של תצפית, מדידה והערכה של תוצאות. במידת האפשר, תאוריות נבדקות בתנאים מבוקרים בניסוי. בנסיבות בהן לא ניתן לבצע ניסויים, תאוריות מוערכות באמצעות עקרונות של אבדוקציה. תאוריות מדעיות מבוססות עמדו בבדיקה קפדנית ומגלמות ידע מדעי.
תאוריה מדעית שונה מעובדה מדעית או מחוק מדעי בכך שתאוריה מסבירה "למה" או "איך". עובדה היא תצפית פשוטה ובסיסית, בעוד שחוק הוא הצהרה (לעיתים קרובות משוואה מתמטית) על קשר בין עובדות. לדוגמה, חוק הכבידה של ניוטון הוא משוואה מתמטית שניתן להשתמש בה כדי לחזות את המשיכה בין גופים, אך אין זו תאוריה שמסבירה כיצד פועל כוח הכבידה. סטיבן ג'יי גולד כתב כי "...עובדות ותאוריות הן דברים שונים, לא שלבים בהיררכיה של ודאות גוברת. עובדות הן הנתונים של העולם. תאוריות הן מבנים של רעיונות שמסבירים ומפרשים עובדות."
משמעות המונח "תאוריה מדעית" (לעיתים קרובות אומרים תאוריה לשם קיצור) כפי שהיא משמשת בדיסציפלינות המדע, שונה באופן מהותי מהשימוש העממי הנפוץ במנוח "תאוריה". בדיבור יומיומי, "תאוריה" יכולה לרמוז על הסבר המייצג ניחוש לא מבוסס וספקולטיבי, שיש סיכוי סביר שאינו נכון, מונח זה דומה יותר במדע למונח היפותזה ראשונית. לעומת זאת במדע המונח תאוריה מתאר הסבר שנבדק ומקובל כתקף בצורה רחבה. . המונח תאוריה יכול לשמש גם בתחומים אחרים כמו פילוסופיה, מחשבה מדינית או מתמטיקה ובתחומים אלה יש לו משמעות שונה מזו שיש למונח תאוריה מדעית.
כוחה של תאוריה מדעית קשור למגוון התופעות שהיא יכולה להסביר ולפשטותה. ככל שנאספות ראיות מדעיות נוספות, תאוריה מדעית עשויה להשתנות ובסופו של דבר להידחות אם לא ניתן להתאים אותה לממצאים החדשים; בנסיבות כאלה, נדרשת תאוריה מדויקת יותר.
תאוריות מסוימות מבוססות כל כך עד כי לא סביר שהן ישתנו מהותית. לדוגמה, תאוריות מדעיות כמו אבולוציה, תאוריה הליוצנטרית, תאוריית התא, תאוריית טקטוניקת הלוחות, התאורייה הבקטראילית של מחלות וכו'. תאוריות אלה לא רק נבדקו שוב ושוב במספר רב של ניסויים על ידי מדענים, באמצעות שיטות מחקר שונות, אלה גם שימושו כבסיס לפיתוחים בתחומי טכנולוגיה, הנדסה ורפואה.
חלק מהתאוריות הן במעמד של קונצנזוס מדעי. תאוריה כזו מוסכמת על הקהילה המדעית בתחום מסוים של מחקר מדעי. בהקשר הזה המונח קונצנזוס משמעו הסכמה רחבה, כפי שהיא משתקפת בפרסומים המדעיים הרשמיים, בעיקר בספרי הלימוד ובמאמרים מדעיים שעברו ביקורת עמיתים, אך אין פירושו בהכרח הסכמה פה אחד על כל החוקרים בתחום המדובר. דעתם של חוקרים מתחומים אחרים על התאוריה פחות חשובה, אך לעיתים קרובות גם מדענים אלה מתסמכים על תאוריות בתחומים אחרים כבסיס לנושאי מחקר הנשענים על תחומי אחרים.
תאוריות אחרות יכולות להיות שנויות במחלוקת מדעית. הכוונה היא שמדענים מתחום מסויים מתווכחים על נכונות התאוריה. מחלוקת מדעית יסודית היא כאשר מדענים לא מסכימים על על היפותזה או תאוריה מדעית מרכזית. ומחלוקת מדענית משנית - מדענים חולקים על היבט פחות מרכזי של רעיון מדעי, אם כי מדענים משני צידי הויכוח מסכימים על ליבת הרעיון. לעומת זאת יש ויכוחים הנוגעים לתאוריות מדעיות שאינן מחלקות מדעית - מחלוקת על אתיקה של שיטות מחקר, מחלוקת על יישומי המדע או סתירה בין רעיון מדעי לנקודת מבט לא מדעית.
במקרים מסוימים, תאוריה מדעית או חוק מדעי הם לא מדויקים, אך בשל פשטותם, יכולים להיות שימושיים כקירוב בתנאים ספציפיים. דוגמה לכך היא חוקי התנועה של ניוטון, שהם קירוב מדויק מאוד לתורת היחסות הפרטית במהירויות קטנות יחסית למהירות האור.
תאוריות מדעיות ניתנות לבדיקה ויוצרות תחזיות שהן בנות הפרכה. הן מתארות את הגורמים לתופעת טבע מסוימת ומשמשים כדי להסביר ולחזות היבטים של היקום הפיזי או תחומי חקירה ספציפיים (לדוגמה, חשמל, כימיה ואסטרונומיה). בדומה לצורות אחרות של ידע מדעי, תאוריות מדעיות הן דדוקטיביות והן אינדוקטיביות, מכוונות להיות בעלות כוח ניבוי וכוח הסבר.
מדענים משתמשים בתאוריות כדי לקדם ידע מדעי - תאוריות מבוססות מסייעות לשאול שאלות חדשות, לחפש עוד תגליות או לפתח ניסויים וכדי לפתח תאוריות חדשות. כמו כן התאוריות משמשות כדי להקל על התקדמות בטכנולוגיה או ברפואה.
קבלה ודחייה של תאוריות מדעיות
בניגוד לתפיסה הרווחת בעיקר בקרב לא-מדענים, במדע אין הוכחות, אלא אישושים והפרכות.
לעיתים מתקיימות שתי תאוריות הסותרות זו את זו בהסבירן תופעות מסוימות. תהליכים של אישוש והפרכה בתצפית מדעית ובניסוי נערכים כדי להכריע איזו משתי התאוריות עדיפה.
הפילוסוף רב ההשפעה על החשיבה המדעית, קרל פופר, טען שתאוריה המנוסחת כך שאי אפשר לתכנן ניסויים או תצפיות שיכולות להפריך אותה, היא תאוריה חסרת תקפות מדעית. על כן, לפי פופר, תאוריית המרקסיזם שחלק ממדעני החברה רואים בה תאוריה מדעית לכל דבר, וכן התאוריות הפסיכואנליטיות של פרויד אינן תאוריות מדעיות תקפות. רעיון מרכזי זה בפילוסופיה של המדע נקרא עקרון ההפרכה של פופר.
ספרו של תומאס קון המבנה של מהפכות מדעיות, עוסק בהתפתחות המדע בראי היסטורי. בניגוד לקרל פופר אשר ראה את התפתחות המדע כאבולוציה של תאוריות מדעיות שמתקדמת באופן רציונלי דרך הפרכת תאוריה שחלף זמנה, קון הראה כי ההתפתחות של המדע אינה סדורה ומבוססת על מהפכות תפיסתיות. קון טען כי בהיסטוריה של המדע אפשר להבחין בין שני סוגים עיקריים של תקופות: יש לציין כי רבים מקרב המדענים אינם מקבלים הסבר זה, וקיימת טענה פרומיננטית כי רעיון המהפכות המדעיות הוא בגדר מיתוס שאומץ על ידי סוציולוגים אשר לא התנסו בעבודה השחורה של המדע.
דוגמאות
בתחומי מחקר רבים לא תמיד יש תאוריות ספציפיות בעלות שם מפורש. לדוגמה ביולוגיה התפתחותית היא תחום מחקר רחב אבל היא לא תאוריה בעלת שם מוגדר. ידע מדעי מחוץ לתאוריה בעלת שם יכול עדיין להיות בעל רמה גבוהה של ודאות, תלוי בכמות הראיות התומכות בו. כמו כן מכיוון שתאוריות שואבות עדויות מתחומים רבים, הסיווג שלהן לתחום מסוים אינו מוחלט.
יום האחות הבין-לאומי
יום האחות הבין-לאומי (באנגלית: International nurses day, IND) הוא מועד בין-לאומי שנחגג מדי שנה ברחבי העולם ב-12 במאי (יום השנה להולדתה של פלורנס נייטינגייל), כדי לציין את התרומה של הסיעוד לחברה.
יום האחות נחגג על ידי המועצה הבין-לאומית לסיעוד (ICN) מאז 1965.
החל משנת 1998, הוגדר התאריך 8 במאי כ"יום הסטודנטים לסיעוד".
הנושא השנתי של יום האחות הבין-לאומי
מדי שנה נקבע נושא מרכזי ליום האחיות על ידי המועצה הבין-לאומית לסיעוד:
יום האחות בישראל
מזה שנים יום האחות נחגג בישראל באירועים מוסדיים לפי בחירה של הארגון. מאז שנת 2018 נחגג יום האחות בישראל באופן רשמי בהובלת מנהל הסיעוד והסתדרות האחים והאחיות ב-12 במאי. לעיתים החגיגות נמשכות למשך שבוע שנקרא "שבוע האחות".
מנהל הסיעוד במשרד הבריאות מחליט על נושא מרכזי שרלוונטי לסיעוד בארץ. בדרך כלל הנושא שונה מהנושא המרכזי הבין-לאומי.
במהלך שבוע האחות, נערכים אירועים ברחבי הארץ. כולל אירוע הוקרה שבו מוענק פרס מנשיא המדינה לאחיות מצטיינת בתחום שנקבע מדי שנה.
בנוסף לאירועים הממלכתיים, נחגג יום האחות בבתי חולים ובבתי ספר לסיעוד ברחבי הארץ. לקראת יום האחות מתפרסמות כתבות המספרות את סיפורם של אחים ואחיות בארץ.
ויטלי סקקון
ויטלי וולודימירוביץ' סקקון (באוקראינית: Віталій Володимирович Скакун; 19 באוגוסט 1996 – 24 בפברואר 2022) היה מהנדס קרבי ימי אוקראיני.
ביוגרפיה
סקקון נולד בבז'ז'ני שבאוקראינה.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה בשנת 2022, תפקידו של הגדוד של סקקון היה הגנה על העיירה הניצ'סק, הממוקמת ליד מצר פרקופ. כאשר שיירת טנקים רוסית התקרבה למקום, הכוחות האוקראיניים החליטו להרוס את גשר הניצ'סק, על-מנת להאט את התקדמות החיילים הרוסים שהתקדמו צפונה מחצי האי קרים במהלך המתקפה על חרסון. סקקון, מהנדס קרבי, התנדב להטמין מוקשים על הגשר. עם זאת, לאחר שהטמין את המוקשים, לא היה לו זמן לסגת מהגשר, ולאחר שהודיע על כוונותיו לחבריו החיילים האוקראינים, הוא פוצץ את המוקשים, הרג את עצמו והרס את הגשר. פעולותיו האטו את התקדמות האויב, ואפשרו לגדודו להתארגן מחדש.
חרסינת יו
חרסינת יו (בסינית: 越器 או 越州窯) היא סוג של כלי קרמיקה שתחילתו בסין. כלים אלה זוגגו לרוב בזיגוג וכונו לעיתים גם "חרסינה ירוקה" (בסינית: 越州青瓷 או 青瓷) בשל צבעם האפרפר-ירקרק. לפי ההגדרה המערבית, המתייחסת לשקיפות ומשקל נמוך, אלה אינם באמת כלי חרסינה, אלא כלי קרמיקה.
בתחילה, זיגוג הסלדון היה עשוי אפר עצים וחימר, וכן מעט אבן גיר, והכלים עברו שריפה בחום של כ-1,000 מעלות צלזיוס.
התפתחות
סגנון היו התפתח בדרום מערב סין, באזור ג'ג'יאנג ובאזור פוג'יין. מקור השם "יו" בכלי פולחני מתכתי בשם זה,
הכלים יוצרו באיכות גבוהה, והיו הראשונים שהגלזורה שלהם לא הייתה רעילה. העדר הרעילות איפשרה את ראשית השימוש בכלי קרמיקה מעודנים להגשת אוכל ולשתית תה ויין בסין. בשלב מסוים פותח צבע של גלזורה אשר דימה את צבע הירקן (ג'ייד), שהיה מוערך מאד בסין. במהלך המאה התשיעית, כלים כאלה אף ניתנו כמתנות לחצר הקיסרית ולמקדשים. כמו כן, הם יוצאו לאורך דרך המשי למזרח התיכון, והשפיעו על כלי קרמיקה שיוצרו בסאמרא שבעיראק.
במאה ה-9, בתקופת ממלכת, כלי היו הפכו לסגנון הנפוץ ביותר בקוריאה. צבע הזיגוג היה כחול ירקרק והגוון נקבע על ידי ריכוז תחמוצת הברזל שבגלזורה. בנוסף, הגלזורה הכילה גם תחמוצת מנגן וחלקיקי קוורץ. הידע להכנת הגלזורה המיוחדת ותנורי השריפה ברמת חמצן נמוכה יובאו מסין, בתקופת שושלת סונג. במאה ה-12, קרמיקת הסלדון הקוריאנית הייתה בעלת רמה אומנותית גבוהה יותר אפילו יותר מזו הסינית. כלי סלדון נמצאו בקברי מלכים בקוריאה ועובדה זו מעידה על ההערכה הרבה לה הם זכו. הפלישה המונגולית וההרס המכוון של הסדנאות הפסיקו את יצורם של כלים אלה, אשר התחדש בסוף המאה ה-13 ובמאה ה-14, אך לא חזר לרמתו הקודמת. בימינו, בקוריאה מייצרים שוב, ובהצלחה, כלי סלדון.
בנק צפון אמריקה
בנק צפון אמריקה היה בנק שהוקם בינואר 1978 על בסיס חברת אוצר חיסכון. באוגוסט 1985 השתלט בנק ישראל על הבנק בעקבות משיכות חריגות מהבנק שהתבררו כמעילה בהיקף של כמאה מיליון שקלים, שהיוו פי שלושה מההון העצמי של הבנק. מנהלי הבנק הורשעו בגנבה וזיוף ונדונו למאסר, והדירקטורים של הבנק נדרשו, בפסק דין תקדימי של השופט יעקב בזק, לפצות את הבנק על התרשלותם בביקורת על התנהלות הבנק.
הקמה ובעלות
בשנת 1977 הגיעו יהושע הלפרין ומשה שטרן, מנהלי אוצר חיסכון, להסכם עם קבוצות משקיעים מצפון אמריקה בראשות איירה גילדן ונסים גאון, על הקמת בנק צפון אמריקה ששליש מהבעלות בו תהיה בידי אוצר חיסכון. בסוף 1980 הוגדל ההון העצמי של הבנק מ-3 מיליון דולר ל-6.5 מיליון דולר. באוגוסט 1982 הונפק הבנק בבורסה של תל אביב והנפקה נוספת התבצעה בספטמבר 1983 ובעקבות זאת הגיע הונה העצמי ל-16 מיליון דולר. כרוב הבנקים האחרים בישראל, השתתף בנק צפון אמריקה בוויסות מניותיו. אולם מכיוון שרק 40% ממניות הבנק הוחזקו בידי הציבור, נמנע הבנק מהצטרפות להסדר מניות הבנקים לאחר התפוצצות משבר מניות הבנקים. עם זאת, כדי למנוע את קריסת הבנק, קיבלה חברת נא"ב, בעלת השליטה בבנק, מבנק הפועלים, על פי המלצת משרד האוצר, הלוואה בסך 10 מיליון דולר שנועדה למנוע את קריסת הבנק. אולם למרות השימוש בהלוואה המשיכו המניות לרדת והנהלת הבנק פעלה לוויסות המניות מכספי הבנק בעוד 4.2 מיליון דולר. כך, באמצע שנת 1984 נמנה הבנק בין עשרת החברות החופשיות הגדולות בבורסה, עם הערכת שווי של 54 מיליון דולר.
פעילות הבנק
במאי 1980 הקים הבנק קרן נאמנות בשם מאור שיועד לביצוע השקעות כשרות בלבד. בסוף אותה שנה היו לבנק שלושה סניפים, בתל אביב, ירושלים ובני ברק ועד שנת 1985 נפתחו שלושה סניפים נוספים באשדוד, באר שבע וסניף נוסף בירושלים. הבנק נודע כבנק של החרדים.
הדמויות הדומיננטיות בבנק היו המנכ"ל דוד צפריר שנפטר בנובמבר 1984, יהושע הלפרין שהיה יו"ר מועצת המנהלים, שמואל ברזל היועץ המשפטי של הבנק שייצג במועצת המנהלים את גילדן, הדסה מונסה שניהלה את הבנק בפועל לאחר פטירת צפריר ומשה שטרן שניהל את סניף ירושלים. הם, ביחד עם דן ברזילי, שלא התערב בענייני הבנק וראה בתפקידו מינוי של כבוד, היוו את המנהלה המצומצמת של הבנק.