cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
השגחה
השגחה פרטית רק על מין האדם
גם ההשגחה שקיימת על בני האדם אינה באותה מידה לכל אחד מהם. לפי הרמב"ם האדם מושגח על ידי אלוהים מכוח הקשר שבין השכל האנושי והשכל האלוהי וההדבקות בשכל הפועל, ולכן האדם "אשר השיג מאותו השפע (השכל בכוח) מנה יתירה. . תהיה ההשגחה בו יותר בהכרח" כלומר, ככל שהאדם שכלי יותר, הרי הוא מושגח יותר. לפיכך, הרשעים ש"נעדר להם מאותו השפע", ירד מעמדם ונכללו במערכת שאר בעלי החיים, "נמשל כבהמות נדמו" והם חשופים לפגיעות המקרה שיפגע בהם "ואין שם מה שיגן עליהם מן המאורעות".
עוד מוסיף הרמב"ם שאף הצדיק כאשר מסיח דעתו מאלוהים ומעבודתו "הרי תהיה ההשגחה עליו בעת מחשבתו בה' בלבד ותתרוקן ההשגחה ממנו בזמן עסקיו", ואם כן אף אותו הצדיק יכול להיחשף אז ליד הגורל "והרי הוא אז מוזמן לכל רע שיארע שיפגע בו" אומנם מדגיש הרמב"ם שגם במצב זה ההשגחה עליו קיימת אך התמעטה "ואינו כמי שלא השכיל כלל".
גם הרלב"ג מסכים לדעת הרמב"ם, שההצמדות לשכל הפועל גורמת את ההשגחה. הרלב"ג מביא ראיה לדעתו מבעלי החיים. לשיטתו, ככל שבעל החיים נכבד יותר, כך ההשגחה המינית עליו – כלומר, יכולתו להגן על עצמו – גדולה יותר.
על פי הרלב"ג, האדם שראוי להשגחה פרטית ירגיש "פחד סביב העת אשר הוא נכון שיבוא להם רע בו" - ההשגחה מתבטאת באינטואיציה פנימית של האדם המושגח לברוח מהסכנה ולכוון להצלחה, לדעתו ההשגחה היא דרגה נמוכה מאוד של נבואה, נבואה ממש מגיעה רק "לחזקי ההתאחדות עם השכל הפועל".
להשקפת הרלב"ג, עיקר ההשגחה אינה להינצל מהמקרים. מאחר שההשגחה הגיעה לאדם "במה שהוא אדם", ראוי לומר שההשגחה תהיה "בטובות והרעות האנושיות" שהן הצלחת הנפש וכישלונה בהשגת השלמות
לדעה זו בהשגחה מצטרף גם ר' יוסף אלבו.
הר"ן מצמצם את ההשגחה הפרטית עוד יותר. לשיטתו: "העולם הזה התחתון נמסר ונוהג כפי מערכת הכוכבים" ולכן "יתחייב שיענש האדם גם כשלא יתחייב אליו כפי מעשיו העונש ההוא".
רדיואקולוגיה
רדיואקולוגיה (Radioecology) הוא מדע, העוסק בחקר השפעת הקרינה הרדיואקטיבית על יחסי הגומלין בין היצורים לבין סביבתם.
השגחה
השגחה פרטית רק על מין האדם
לפי הר"ן, הבורא ברא את העולם כך שינהג בדרך הטבע, ומתחייב מזה שגם החף מפשע יסבול מרעת המערכת, מאחר ש"ה' לא ישנה תמיד טבע המציאות אבל ימשיכהו על הויתו לצורך גדול" ו"אין רצון השם יתברך שישתנה הטבע כפי איש איש". אומנם, אם "יחזק זכות האדם כל כך, אז יצילהו השם יתברך ממנה בשינוי טבע".
רדיואקולוגיה
רדיואקולוגיה היא ענף באקולוגיה הנוגע לנוכחות רדיואקטיביות במערכות האקולוגיות של כדור הארץ. חקירות ברדיואקולוגיה כוללות דגימת שטח, נוהלי שדה ומעבדה ניסויים, ופיתוח מודלים של סימולצית חיזוי סביבתי בניסיון להבין את שיטות ההגירה של חומר רדיואקטיבי ברחבי הסביבה.
השגחה
השגחה פרטית רק על מין האדם
גם רבי עובדיה ספורנו מסכים כי הבורא "בהכרח משגיח על כל איש מאישי המין האנושי". בהגותו של הספורנו, גם אם האדם ירשיע הרבה עדיין יש לו "נפש שכלית אשר היא עצם נבדל בלתי נפסד". - נפש האדם מרוממת בעצם יצירתה. לפי הספורנו, האדם שנברא בצלם אלוהים, ראוי להשגחה ללא קשר למעשיו (כדברי הרמב"ן) או השכלתו (כדברי הרמב"ם). אכן בפירושו על התורה, כותב הספורנו כי גם בזה אין המידה שווה בכל.
רדיואקולוגיה
רדיואקולוגים מזהים ומעריכים את ההשפעות של קרינה מייננת ורדיונוקלידים על מערכות אקולוגיות, ולאחר מכן מעריכים את הסיכונים והסכנות שלהם. העניין והמחקרים בתחום הרדיואקולוגיה עלו באופן משמעותי על מנת לברר ולנהל את הסיכונים הכרוכים כתוצאה מאסון צ'רנוביל.
העניין ברדיואקולוגיה עלה בהתאם לפעילות הגרעינית הגוברת, במיוחד בעקבות מלחמת העולם השנייה בתגובה לניסויי נשק אטומי גרעיני ולשימוש בכורים גרעיניים לייצור חשמל.
השגחה
השגחה פרטית רק על מין האדם
על דעה כללית זו, המכירה בהשגחה פרטית רק על בני האדם בלבד ולא על שאר הברואים, נמנים בקרב הראשונים גם הרד"ק, המאירי, ספר העיקרים, רבינו בחיי והרדב"ז.
וכן הרבה אחרונים גם נקטו כך. מהם: הכלי יקר, ה'משרת משה' (לר' קלונימוס); סאה סולת (לר' רפאל מנורדי); בעל 'נתיבות המשפט'; רכב אלהים (לר' יצחק ונה); מלא העומר; המלבי"ם; ראו גם בספר וישב הים (הלל).
הרמב"ן בפירושו לאיוב תולה את קיומה של ההשגחה בהכרת האל, אך בלי להתייחס למושגים פילוסופיים כ'שכל הפועל', וכן בכמה מקומות נוספים אוחז כדעה זו שאין השגחה פרטית על שאר הברואים מלבד בני אדם. אלא שבמקום אחר כתב: "כי עתה יפרש לו הקב"ה טוב השגחתו בכל אחת מהבריות מבנ"א עד קטני בריות הארץ והים", ומשתמע מדבריו שסובר כי ההשגחה הפרטית היא אף בשאר הברואים, ועל כל פנים משאר בעלי החיים. ואכן כך נקטו בדעתו ה'יערות דבש' ובעל ה'שומר אמונים'. כמה מהאחרונים ניסו לתרץ את הסתירה ולבאר את דעתו באופנים שונים.
אף דעת האלשיך אינה מחוורת לכאורה, כי בפירושו על התורה כתב שאף לאומות העולם אין השגחה פרטית, ומאידך, בפירושו על איוב כתב שאף על בהמות יש השגחה פרטית, וכן בעוד מקומות בדבריו יש משמעויות לכאן ולכאן.
הרד"ק, ספר שומר אמונים (לרבי יוסף אירגאס - תצ"ו), רד"ל כתבו כי על אף שאין השגחה פרטית על שאר הברואים, מכל מקום בדבר שנוגע לאדם, ואפילו יחיד - יש השגחה אף על שאר הברואים.
בדיון על ההצדקה שבהריגת בעלי חיים לשם אכילתם, כותב הרס"ג שעל אף שאין טענה על עצם ההריגה, מכל מקום, יקבלו בעלי החיים הללו את שכרם מאת ה', כגמול על הצער שנצטערו בשחיטתם. יש שהסיקו מדברי הרס"ג הללו כי סובר הוא שאף לבעלי החיים ישנה השגחה פרטית
השגחה פרטית רק על עם ישראל
שיטה נוספת של רבי יצחק עראמה גורסת, כי ההשגחה הפרטית "נתייחדה אל האומה הנבחרת" – היינו עם ישראל. לפי עראמה ישנן שתי הנהגות בעולם, "הנהגה טבעית" - קרי: חוקי הטבע, ו"הנהגה השגחית" אשר מבדילה בין צדיק לרשע, ההנהגה ההשגחית נתייחדה לישראל משום ש"נתנה להם למורשה התורה האלקית הכוללת אמיתות הדעות ויושר המעשים". לכן רק עם ישראל שקיבל על עצמו עול תורה ומצוות ראוי להשגחה פרטית, או כלשונו: "טבע חכם".
כדבריו כתב גם הכלי יקר.
גם הרמח"ל סובר כי השגחת ה' קיימת רק על "העם הנבחר", ומוסיף ששאר האומות נמסרו להשגחה כללית של השר הממונה עליהם. אמנם בעל ה'שומר אמונים' (לרבי יוסף אירגאס - תצ"ו) אחז כי אף "אין כח ביד השר להשגיח בזה".
מצטרף לדעה זו גם בעל 'נתיבות המשפט.
האברבנאל מסכים כי קיים חילוק בהשגחה בין ישראל לשאר האומות, אך לדעתו חילוק זה קיים בהשגחה הכללית על האומה – שהיא קיימת אך ורק על ישראל כאומה נפרדת, אומנם על האנשים הפרטיים אין חילוק בזה.
ביערות דבש כתב כי בזמן הגלות עם ישראל כמעט כשאר בע"ח.
גם בשיטה זו, כתבו הרד"ק הרמח"ל ובעל ה'שומר אמונים' [לר"י אירגאס - תצ"ו] כי בדבר הנוגע לעם ישראל - יש השגחה פרטית אף על גוי. ובשו"ת וישב הים [הלל] הוסיף כי דבר זה הוא אף אם הוא מצד גלגול נשמות קדושות וכיוצא בזה.
הכל בידי שמיים
לעומת דעות אלו, דעת קצת מהראשונים והאחרונים, ודעת כל גדולי החסידות היא כי אין דבר בעולם שהשאיר ה' ביד המקרה, אלא הכל מידו.
הבעל שם טוב ידוע במיוחד בחידוש המושג של השגחה הפרטית על כל דבר בבריאה. לשיטתו אף "אחד העשבים הצומח במעמקי היער, או באחד ההרים הגבוהים אשר לא עבר שם איש . . השם יתברך גזר אומר אשר עשב פרטי זה חיה יחיה חדשים ימים ושעות קצובות, ובמשך זמן זה יסוב ויכוף במספר כזה וכזה". אכן אזכורים לשיטה זו נמצאו כבר בספר תורת המנחה [מתלמידי הרשב"א], ספר תולדות יצחק [דודו של ה'בית יוסף'] ובספר גן המלך.
על פי שיטת הבעל שם טוב כל תנועה בעולם, מהווה השלמה של כוונת הבריאה. אפילו ליצורים הנחותים ביותר יש תפקיד בהשלמת "הכוונה העליונה בסוד הבריאה כולה", ואם כן מעמדם אינו נופל ממעמד כל הנבראים גם הרמ"מ מוויטבסק מסכים ש"אין שום עשב יבש ונעקר, ואין שום אבן נזרק, כי אם בזמן ובמקום הראוי לו". וכן אחז בתוקף הרה"ק מקומרנא.
וכן בעל ה'דברי חיים' מצאנז כותב ש"אפילו ציפור לא ניצוד בלתי השגחה מלמעלה", ה'דברי חיים' מסביר שעל אף שהאדם הוא היחיד הראוי מחמת חשיבותו להשגחה פרטית, מאחר שכל הנבראים נוצרו בשביל האדם, מקבלים אף הם השגחה פרטית לתועלתו.
עוד מגדולי החסידות שאחזו וביארו כי ההשגחה הפרטית כוללת את כל הבריאה: רבי פנחס מקוריץ; רבי שניאור זלמן מלאדי "אדמו"ר הזקן" בעל התניא ושולחן ערוך הרב, מייסד חסידות חב"ד. ובנו ר' דב בר שניאורי ("האדמו"ר האמצעי"); ר' חיים אלעזר שפירא ממונקאטש בספרו מנחת אלעזר; בעל צפחת השמן; שומר אמונים (ראטה); שו"ת משנה הלכות.
הראי"ה קוק ראה את הפרטים כהופעות של הכלל, ולפיכך גרס שההשגחה הכללית חודרת עדיהם, אלא שההשקפה הדתית נוטה להכיר את ההשגחה על הפרטים, ואילו ההשקפה הפילוסופית נוטה להכיר את ההשגחה הכללית.
כמו כן כתבו בעל ה'דברי חיים' ובעל שו"ת משנה הלכות כי לפי מה שביארו כמה מבעלי הדעות הסוברות כי אין השגחה פרטית על שאר הברואים או אומות העולם, שבדבר הנוגע לבני אדם ולעם ישראל, ואפילו לאחד מהם, יש השגחה פרטית, אם כן מחויב שיש השגחה פרטית על כל הבריאה. שכן כל הבריאה היא לצורך האנושות ועם ישראל.
בנצרות
בנצרות ישנה אמונה בהשגחה פרטית על האדם ואף על בעלי החיים, אמונה הנובעת מדבריו של ישו:
אמונה זו מוצאת את ביטוייה אצל אבות הכנסייה, כמו אוריגנס ואוגוסטינוס, שפיתח עמדה זו וטען שמכיוון ששלטונו של אלוהים מתרחש ביקום מלא באינדיבידואלים עצמאיים באופן יחסי אשר נבדלים בטבעם ובתפקידם, הדבר מרמז על שליטה וממשל אחיד מצד ישות עליונה אחת. האמונה הנוצרית בדבר השגחה פרטית פותחה ובוטאה במלואה בשיא ימי הביניים אצל התאולוג תומאס אקווינס במכלול התאולוגיה ובחיבורו הפחות ידוע "אמת". תפיסתו של אקווינס את ההשגחה, כדאגה של אלוהים לעתיד העולם, פותחה על ידו והורחבה גם על ידי תומיסטים מאוחרים יותר. תפיסת השגחה זו היא עמדתה הרשמית של הכנסייה הקתולית.
בנצרות האורתודוקסית תפיסת ההשגחה נקבעה על ידי יוחנן הקדוש מטובולסק, שתיאר אותה כך: "ההשגחה היא רצון אלוהי, השומרת על הכול ומנהלת בחוכמה את הכול".
בלותרניזם ההשגחה היא שימור הבריאה האלוהית, ניהול היקום ושיתוף פעולה עם המעשים שקורים בו. הלותרנים מאמינים, כי העולם קיים למען הכנסייה הנוצרית, וכי אלוהים מנחה את כל הקורה בו לרווחתה ולצמיחתה. לפי מרטין לותר, ההשגחה האלוהית החלה כאשר אלוהים ברא את העולם עם כל הנחוץ לחיי אדם, דברים פיזיים וחוקי טבע.
בקלוויניזם, ההשגחה היא אבן יסוד בתאולוגיה שהתווה ג'ון קלווין, במסגרתה אלוהים הוא הריבון המוחלט והאדם הוא חסר אונים לחלוטין. לפי קלווין חופש הבחירה הוא אשליה, ומבוסס על חוסר הבנתנו את שלמותו של האל, שקובע עבור כל נשמה את גורלה לפי תוכניתו (פרדסטינציה). תפיסה זו קיימת כיום בקרב קהילות נוצריות פרוטסטנטיות רבות המזוהות עם הקלוויניזם.
נורפוק (מחוז)
מבין 34 המחוזות הלא-מטרופוליטניים באנגליה, נורפוק הוא השביעי מבחינת גודל האוכלוסייה, העומדת על כ-850,000 תושבים, נכון לאמצע 2008. אולם, צפיפות האוכלוסין במחוז נמוכה כיוון שרוב אוכלוסייתו כפרית. 38% מתושבי המחוז מתגוררים בשלושה אזורים עיקריים והם נוריץ' (209,500), גרייט ירמות' (71,700) וקינגס לין (43,100).
הברודס (The Broads) היא רשת של נהרות ואגמים השוכנת בחוף המזרחי ליד סאפוק. האזור הוכרז כפארק לאומי ומנוהל על ידי רשות הברודס. תיירות המחוז מבוססת בין השאר גם על אתרים היסטוריים, כגון מרכז העיר נוריץ'.
משה אוחיון (כדורגלן)
שלומי משה אוחיון (נולד ב-24 במאי 1983) הוא כדורגלן עבר ישראלי.
קריירה
אוחיון החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מועדון ספורט אשדוד, ובשנת 2000 עלה לשחק במדי הקבוצה הבוגרת במשחק הבכורה שלו מול בית"ר ירושלים. אוחיון שיחק מספר עונות בקבוצה, ואף השתתף עמה במשחקיה בגביע אופ"א, ופתח בצמד משחקי הטורניר מול קבוצת דומז'אלה הסלובנית.
לקראת עונת 2006/2007, עבר אוחיון לקבוצת וינטרטור השווייצרית, ששיחקה באותה שנה בליגת המשנה. בשווייץ לא נחשב אוחיון כשחקן זר, אלא כתושב אירופאי, זאת בשל העובדה שבנוסף לאזרחות ישראלית מחזיק אוחיון באזרחות צרפתית. בעונה לאחר מכן, בניסיון להשאירו בקבוצה, מונה אוחיון לקפטן הקבוצה והוא המשיך לשחק במדיה, אולם לאחר שתי עונות בקבוצה השווייצרית חזר אוחיון לקבוצת האם שלו, מ.ס. אשדוד.
בקיץ 2008 עבר אוחיון לבית"ר ירושלים, האלופה ומחזיקת גביע המדינה. בינואר 2009 עזב אוחיון את הקבוצה אחרי שלא מצא את מקומו בהרכב, וחזר לקבוצת נעוריו, מ. ס. אשדוד, שם מונה לקפטן.
לאחר עונת 2010/2011, שבה כבש 17 שערים ובישל 9 ב-34 הופעות ליגה, חתם ביולי 2011 על חוזה לשלוש שנים בקבוצת לגיה ורשה מהליגה הבכירה בפולין. בקבוצה הפולנית לא זכה אוחיון לדקות משחק רבות, ובינואר 2012 עבר ללוצרן מליגת העל השווייצרית.
בקיץ 2012 חתם אוחיון לשנתיים באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית. בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק תחת הדרכתו של המאמן רוני לוי, וכבש שער אחד ב-21 הופעות. בעונתו השנייה בקבוצה רשם 27 הופעות וכבש שני שערים, כאשר שערו מול אפולון לימסול זכה בתואר שער השנה של ההתאחדות הקפריסאית. עם תום חוזהו בקבוצה הפך אוחיון לשחקן חופשי.
ב-21 בספטמבר 2014 חזר אוחיון לישראל וחתם לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב. ב-18 באוקטובר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב במשחק החוץ מול בני סכנין שהסתיים בתיקו 1–1. ב-3 בנובמבר 2014 כבש שער יתרון להפועל תל אביב במשחק הדרבי שהופסק עקב התפרעות אוהדים, ובית הדין של ההתאחדות לכדורגל קבע כי תוצאת המשחק תהיה 0–0 ללא נקודות. את שערו הרשמי היחיד בעונת 2014/2015 כבש ב-7 בדצמבר 2014, בהפסד 1–3 להפועל עכו. בתחילת עונת 2015/2016 נופה מסגל הקבוצה, אך לאחר שלא נמצאה לו קבוצה אחרת חזר אוחיון לסגל הפועל תל אביב ב-31 באוקטובר 2015, כאשר נכנס כמחליף במשחק דרבי מול מכבי תל אביב. ב-13 בינואר 2016 כבש את שערו השני במועדון, בניצחון 4–2 על הפועל נצרת עילית בגביע המדינה.
ב-3 בפברואר 2016 חזר אוחיון למ.ס אשדוד, ובתום העונה העפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל. בשנתיים הבאות מיעט אוחיון לשחק, ובתום עונת 2017/2018 פרש ממשחק פעיל ומונה לעוזר מאמן שני במ.ס. אשדוד.
בפברואר 2020 חזר לשחק כדורגל באופן חובבני כאשר חתם בבית"ר אשדוד מוליכת ליגה ג' במקביל לעבודתו כעוזר מאמן במועדון ספורט אשדוד, אוחיון לא אמור להשתתף באימוני הקבוצה אלא רק במשחקיה מתוך מטרה לעלות את הקבוצה לליגה ב'.
בינואר 2023 חתם במכבי קריית מלאכי והעפיל עימה לליגה א׳ לאחר שהיווה בורג משמעותי בעלייתה בצוות המקצועי וגם כשחקן. בסיום עונת 2022/2023 עזב את הקבוצה.
נבחרת ישראל
אוחיון שיחק בנבחרות הנערים של ישראל, ולזכותו ארבע הופעות ושער אחד במדי נבחרת הנוער. ב-17 בינואר 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה, במשחק ידידות נגד. בסך הכל ערך אוחיון 24 הופעות במדי הנבחרת הצעירה, בהן כבש שני שערים.
ב-13 באוקטובר 2007 ערך אוחיון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, במשחק מול נבחרת קרואטיה במסגרת מוקדמות יורו 2008. אוחיון שותף בשלושה משחקים במהלך הקמפיין, ובמשחקי מוקדמות מונדיאל 2010 שותף בארבעה משחקים. עד שנת 2009 ערך בסך הכל 12 הופעות במדי נבחרת ישראל.
ולס סארספילד
היסטוריה
מועדון ולס סארספילד נוסד בשנת 1910 בשכונת פלורסטה שבבואנוס איירס. המועדון שינה בשנותיו הראשונות מספר פעמים את צבע מדיו ואת מגרשו, עד שהתקבל להשתתף בליגת החובבים הבכירה ב-1918, וסיים בה במקום השני כעבור שנה. שחקן ולס סארספילד בשנות ה-20, חוסה בופיה, היה השחקן הראשון של המועדון שזומן לנבחרת ארגנטינה. המועדון הפך למקצועני מאז תחילת העידן המקצועני בכדורגל הארגנטינאי ב-1931, והצטרף לליגת העל הארגנטינאית החדשה.
לאחר ירידה לליגת המשנה ב-1941, שהייתה הירידה היחידה של הקבוצה בתולדותיה, חזרה הקבוצה לליגה העליונה כעבור שנתיים. בין כוכבי הקבוצה בשנות ה-50 של המאה ה-20 היה אנחל אלגרי ששיחק ב-399 משחקים. בטורניר הנסיונל של 1968 זכתה ולס סארספילד באליפות ארגנטינה הראשונה בתולדותיה.
שנות ה-90 היו העשור המוצלח בהיסטוריה של ולס. תחת המאמן קרלוס ביאנצ'י, שכשחקן היה שותף לאליפות הראשונה של הקבוצה ב-1968, זכתה הקבוצה בשתי אליפויות הקלאוסורה בשנים 1993 ו-1996 ובאליפות האפרטורה ב-1995. היא אף זכתה ב-1994 בגביע ליברטדורס, הטורניר המקביל בדרום אמריקה לליגת האלופות, ובסופרקופה סודאמריקנה ב-1996. ההצלחה המפורסמת ביותר של המועדון מאותם ימים היא הזכייה בגביע הביניבשתי ב-1994, לאחר ניצחון על קבוצת מילאן החזקה.
בשנות האלפיים זכתה הקבוצה בחמש אליפויות ארגנטינה נוספות בטורניר הקלאוסורה: ב-2005, ב-2009 וב-2011, באיניסיאל 2012 ובסופרפינאל 2012/13 (משחק גמר שנחשב לאליפות בפני עצמה ובשל כך ספג ביקורות רבות). מאמנה של הקבוצה בארבעת התארים האחרונים, ריקרדו גארקה, היה בעברו שחקן מפורסם בקבוצה.
למועדון יריבות היסטורית (מאז 1920) עם מועדון פרו קאריל אואסטה והמשחק ביניהם מכונה "אל קלאסיקו דל אואסטה" - "הקלאסיקו של המערב" (מערב בואנוס איירס), אך הוא אינו מתקיים מאז שנת 2000 עקב ההיעדרות של פרו מליגת העל.
אצטדיון
אצטדיונה הביתי של ולס סארספילד, אצטדיון חוסה אמלפיטני, נקרא על שמו של נשיא המועדון לשעבר שכיהן בתפקיד במשך למעלה משלושים שנים. האצטדיון מכיל 49,747 מקומות, אך לא תמיד מאוכלס בצורה מלאה. אצטדיון זה משמש לעיתים גם לקונצרטים ולמשחקים של נבחרת הרגבי הלאומית של ארגנטינה. האצטדיון מכונה "המבצר הקטן" (El Fortín) על ידי התקשורת הארגנטינאית מאז שנות ה-20, וכינוי זה דבק גם בקבוצה עצמה.
אצטדיון חוסה אמלפיטני הוקם בשנת 1947. מאוחר יותר הוא עבר שיפוצים והקמה מחדש כהכנה לקראת מונדיאל 1978 שנערך בארגנטינה.
אליהו ריפס
אליהו (איליה) רִיפְּס (נולד ב-12 בדצמבר 1948) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס במכון למתמטיקה באוניברסיטה העברית. ידוע בזכות מחקריו בתורת החבורות הגאומטרית ובשל עבודתו על הצופן התנ"כי.
קורות חיים
ריפס נולד וגדל בריגה בירת לטביה הקומוניסטית. פעמיים קפץ כיתה, והיה לתלמיד התיכון הראשון מלטביה שהשתתף באולימפיאדה הבינלאומית למתמטיקה. בגיל חמש עשרה סיים את לימודי התיכון והחל ללמוד באוניברסיטת לטביה בפקולטה למתמטיקה, שם הצטיין בלימודיו.
במהלך 1968 התרחשה ליברליזציה פוליטית בצ'כוסלובקיה שכונתה האביב של פראג, בתגובה נכנסו כוחות הביטחון של ברית המועצות לפראג בכלים כבדים ודיכאו את המרד. בינואר 1969 סטודנט צ'כי בשם יאן פאלאך הצית את עצמו במחאה על הדיכוי האכזרי של השלטון הקומוניסטי. באותה השנה התפרסם ריפס בכלי התקשורת העולמיים מחוץ לברית המועצות כששפך על עצמו בנזין והבעיר את עצמו גם כן. הוא נעצר בידי השלטונות והועבר לאשפוז כפוי, בהתאם ל"חוות דעת פסיכיאטרית" שקבעה שהוא סובל מסכיזופרניה זוחלת – מחלה ללא סימנים, המאפשרת אשפוזו לכל ימיו. בעת שהותו בכלא מצא דוגמה נגדית, מסובכת ומבריקה, לבעיית תת-חבורת הממדים, אחרי שפורסמו לה כמה וכמה הוכחות שגויות. בעקבות לחץ בינלאומי הוא שוחרר בתחילת שנת 1972 וקיבל אישור לעלות לישראל.
אחרי שסיים את לימודיו לתואר דוקטור, בהנחייתו של פרופ' שמשון עמיצור, הצטרף ריפס לסגל המכון למתמטיקה של האוניברסיטה העברית בירושלים, והתפרסם בזכות מחקרו בתורת החבורות הקומבינטורית. במקביל הוא מרצה בחוג למתמטיקה במכללה ירושלים לבנות. במשך השנים שימש כפרופסור גם באוניברסיטת קולומביה. אחד מתלמידיו הוא פרופ' צליל סלע, שבשנת 1995 פרסם יחד איתו מאמר המראה את קיומם של נציגים קנוניים לאיברים בחבורות היפרבוליות.
בשנת 1979 זכה ריפס בפרס ארדש של האגודה הישראלית למתמטיקה, ובשנת 1994 נשא דברים בקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים.
חייו האישיים
פרופ' ריפס חזר בתשובה, ומנהל אורח חיים חרדי. הוא נשוי לדבורה בן חורין (אחותו של מיכאל בן חורין וביתם של יעקב (ז'אק) וחנה (אנני) קנכט, ילידי גרמניה וניצולי שואה), והם מתגוררים בשכונת רמות בירושלים.
פוביה
פוֹבְּיָה (בפ' רפה; בעברית: בַּעַת) היא מצב נפשי של פחד או בעתה כרוניים או מוגזמים מאובייקט או ממצב כלשהו, המשבשים באופן ממשי את חיי הלוקה בו. מקור המילה במילה היוונית φόβος שפירושה: פחד (פובוס הוא אל הפחד במיתולוגיה היוונית). פוביות לא חייבות להיות פחד, אלא גם רתיעה, גועל ושנאה (כמו למשל, במקרים של הומופוביה).
מרבית האנשים הסובלים מפוביה מודעים לעובדה שהפחד שלהם אינו מוצדק ובלתי סביר, אך הם אינם יכולים להתמודד עמו. פוביה היא אחת מהפרעות ההתנהגות השכיחה ביותר מבין הפרעות הנפש.
בפסיכולוגיה קלינית, פוביה היא סוג של הפרעת חרדה שבדרך כלל מוגדרת כפחד מתמשך כלפי אובייקט או מצב. כשלעיתים קרובות המצב מוכר כחסר היגיון ורציונליזציה. במצב זה נעשה מאמץ מוגזם על ידי בעל הלקות להימנע מהיתקלות באותו אובייקט, וזאת באופן לא מידתי ביחס לרמת הסכנה הנשקפת מהיתקלות זו.
סיווג פוביות
פוביות שייכות לקבוצת הפרעות החרדה בפסיכיאטריה. בסיווג האמריקאי של המחלות הפסיכיאטריות מופיעים 12 סוגים של הפרעות חרדה, מתוכם ארבע הפרעות הכוללות פוביות:
על פי ספר האבחנות האמריקאי ה-DSM כדי לאבחן פוביה ספציפית נדרשים הקריטריונים הבאים:
הגורמים להתפתחות פוביות
פוביה פשוטה מתפתחת בגיל הילדות, בדרך כלל מדובר בחוויה שהובילה להתפתחות הפוביה הפשוטה. בנוסף קיימים מקרים שבני משפחה או הסביבה גורמים לילד לפחד מדברים המפחידים אותם. הפוביה המורכבת מתפתחת מסיבה לא ידועה, ככל הנראה מדובר בשילוב של גורמים תורשתיים וחוויות שהאדם חווה בחייו המשפיעים על רכיבים כימיים במוח ומובילים להתפתחות פוביה מורכבת.
פוביה ספציפית
נקראת גם פוביה פשוטה – פחד מוגזם הקשור לאירוע או סיטואציה מסוימת. הפוביה נחלקת לכמה תתי סוגים, והן: פוביה מחיות (דוגמאות: נחשים, מקקים, כלבים ועוד), פוביה מהתרחשויות טבעיות (דוגמאות: גבהים, מים, חושך ועוד), פוביה מדם או זריקות ופוביות מצביות (מעליות, מדרגות נעות, גשרים ועוד). בדרך כלל פוביות מסוג אלה מתפתחות במהלך הילדות וישנם מקרים בהם הן יכולות להיעלם גם ללא צורך בהתערבות של טיפול פסיכולוגי.
במקרים רבים, פוביה ספציפית קשורה בחוויה טראומטית דרך מנגנוני התניה. התפתחות של פוביות קשורה גם במרכיבים תורשתיים.
באופן תאורטי, כמעט כל אובייקט עשוי לגרום לפוביה ספציפית, אולם יש אובייקטים וסיטואציות המועדים יותר לשמש כמושאים של פוביות כגון נחשים, עכבישים, גבהים וכדומה. יש תאורטיקנים הטוענים כי הדבר נובע ממוכנות ביולוגית מורשת לגורמי סיכון.
שם הפוביה נגזר משמו היווני של האובייקט ממנו חושש החולה, לדוגמה: ארכני = עכביש ומכאן ארכנופוביה = פחד מעכבישים, או תלסו = ים, תלסופוביה = פחד ממים עמוקים.
פוביה חברתית
פוביה חברתית היא פחד בלתי רציונלי ממצב שבו יהיה אפשר לצפות בפרט בפרהסיה, אנשים הסובלים מפוביה זו נרתעים מסיטואציות חברתיות בהן יש להם אינטראקציה עם אנשים. היא נחשבת נפוצה ביותר. היא יכולה להתבטא במספר דרכים כגון: פחד מהימצאות במקומות ציבורים (דוג' רחוב), פחד להימצא בתוך קהל גדול של אנשים. פוביה זו נפוצה ביותר בקרב חולים בוגרים ומתחילה בגילאים 18 ו-35, מסיבות לא ברורות היא לא נפוצה בגיל הילדות. לעיתים מתלווה לפוביה חברתית אגורפוביה.
על פי ספר האבחנות האמריקאי ה DSM-V כדי לאבחן פוביה חברתית נדרשים הקריטריונים הבאים:
התקפי פאניקה שכיחים בחולים עם פוביות ספציפיות ועם פוביות חברתיות אך ההתקפים צפויים ברוב המקרים וקשורים לחשיפה לגורם הפוביה.
תסמינים
התסמינים הבולטים ביותר אצל אנשים הלוקים בפוביה הם: פאניקה, נשימות מהירות, קוצר נשימה, פעמת ודופק מהיר, אי-נוחות או כאב בחזה, תחושת מחנק, זיעה, חוסר תחושה בגפיים, סחרחורות והרגשת התעלפות. תסמינים אלו מופיעים בשני מקרים: כאשר האדם הלוקה נחשף באופן ישיר לאובייקט המרתיע או למצב והמקרה השני בו יכולה להופיע תגובה לפחד או מעצם המחשבה עליו. ישנם מקרים בהם התסמינים מחריפים ומגיעים להתקפי חרדה חמורים. במקרים בהם התסמינים מחמירים, הלוקים בפוביה מבודדים את עצמם מהסביבה החיצונית. כמו כן, אצל ילדים ניתן לראות תסמיני בכי, השתתקות מפחד או הצמדות לאדם אחר.
טיפול
הטיפול המקובל בפוביות הוא טיפול התנהגותי, ומבוסס על חשיפה לגורם המאיים. על פי התאוריה הביהביוריסטית, פוביה היא למעשה התניית פחד שאינה עוברת תהליך הכחדה משום שהסובל מפוביה נמנע מחשיפה לגורם המאיים באופן עקבי. מכאן שחשיפה מכוונת תאפשר את הכחדת ההתניה וסילוק הפוביה. קיימות שלוש שיטות עיקריות: בשיטות המשתמשות בחשיפה ניתן להשתמש בחשיפה לאובייקט האמיתי (vivo) או לאובייקט מדומיין (covert). חשיפה לאובייקט אמיתי היא יעילה יותר אך מבוקרת פחות. שיטת טיפול חדשנית בפוביות מציע דרך ביניים ועושה שימוש במציאות מדומה על מנת להפגיש את החולה עם אובייקט הפוביה באופן פחות מאיים. תרופות נגד חרדה עשויות לסייע במקרים מסוימים.
כאשר הטיפול הפסיכולוגי אינו מספק, ניתנות תרופות שמטרתן לטפל בחרדה. בין אלה ניתן למצוא קבוצת הבנזודיאזפינים (ואבן, לורוון), ותרופות נוגדות חרדה, כמו פלואוקסטין, פארוקסטין, ציטלופראם, מירטאזאפין, סרטראלין.
קיימות שיטות נוספות, והן:
שימושים לא רפואיים למילה פוביה
ישנם מקרים שבהם מושאלת המילה "פוביה" לתיאור שנאה כלפי או דחייה מאובייקט, ללא קשר להגדרה הרפואית של המילה פוביה, לדוגמה: פוביית/ חרדת נטישה: ילדים שסובלים מחרדת נטישה מתקשים מגיל צעיר להיפרד מהוריהם, חווים מצוקה פיזית או נפשית בעת פרדה מהם, ומדמיינים תאונות ומחלות שתוקפות את הוריהם בהיותם רחוקים. ילדים אלה נמנעים מיציאה מהבית לחברים או למחנות קיץ, ולפעמים מאופיינים גם בבית בהיצמדות להוריהם. פעמים רבות צריך לשבת לידם עד הירדמם. בלילות הם נוטים לעבור למיטת הוריהם ולהתלונן על חלום בלהות, שבו קורה דבר־מה רע להוריהם. תלונות על תופעות גופניות אופייניות להם מאוד, בעיקר בשעת פרדה או לקראת פרדה צפויה. פחדים מחושך, מחיות ומפושעים, וכן דאגות ממחלות, תאונות ומוות אף הם נפוצים בקרב ילדים אלה, ובהיותם לבד הם עלולים לדווח על חוויות ממרות, כגון הופעת יצורים משונים, דמויות שמציצות אליהם ועיניים שבוחנות אותם.(בני רוטברג 2011) חרדת נטישה יכולה ללבוש פנים רבות, מדאגת יתר ועד לפאניקה בלתי נשלטת, לפעמים חרדת נטישה מלווה בדיכאון.
חרדת נטישה כמו חרדות אחרות נחשבת למחלה כאשר היא מפריעה לתפקודו של החולה וכאשר היא מוגזמת ביחס לגירוי.
אצל ילדים חרדת הנטישה מתבטאת יותר בסימנים סומטיים, אצל מבוגרים בסימנים התנהגותיים.
חרדה פרידה או נטישה היא תחושה של פחד, בהלה, או דאגה מוגזמת המלווה בתסמונות גופניים.
חוויית נטישה משפיעה על חיי הרגש שלנו, יש כאילו שלא עיכלו נכון את חרדת הנטישה, ולכן מעדיפים לפעמים להיות צופים על חייהם מהצד.
חרדת נטישה ניתנת לטיפול על ידי עבודה על דפוסי חשיבה, התניות ושינויי דפוסי התנהגות פתולוגים, עם זאת הטיפול יתבצע בדרך כלל בצורה מערכתית.
היין
היין הוא שם משפחה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
יאן קליין
יאן קליין (בהולנדית: Jan Kasper Klein, נולד ב-8 ביוני 1912) היה מורה להתעמלות בבית ספר בדלפט שבהולנד וחסיד אומות העולם.
חשיפתו ומעצרו
ב-16 בפברואר 1944 פשטו הגרמנים על בתיהם של קליין ושל אמו. כולם נעצרו, כולל יאן, גב' קליין ומישה אלקן. רק בוב דנבום נמלט. מבין 19 האנשים שנעצרו, רק חמישה שרדו את המחנות. הוריו של בוב, אחותו ובעלה, נרצחו באושוויץ. חברו של בוב, סימון ווס, נרצח בגרמניה. יאן קליין, שנכלא בדכאו, ואמו, גב' קליין בת ה-65 שנכלאה בווכט, שרדו. מבין היהודים שרדו רק שלושה: מישה, שעלה לישראל לאחר המלחמה; רוזה ווס-רייקסמן, שלאחר מכן נישאה לבוב דנבום; וקרוב רחוק של בוב. מקס ון פרג הגיע לדירת המסתור של יאן קליין בספטמבר 1943 לאחר שדירת המסתור של משפחתו בדלפט נחשפה בעקבות הלשנה. הוא נתפס שם בפשיטת הגרמנים, הועבר לאושוויץ ולא שב.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה שב קליין לעבודתו כמורה להתעמלות.
הכרה
ב-1974 הכיר יד ושם בקליין כחסיד אומות העולם.
נחל פורה
נחל פורה הוא נחל אכזב במערב הנגב ואחד מיובליו של נחל שקמה. הנחל עובר בדרומה של שמורת פורה. בנחל סכר היוצר אגם עשיר בצמחייה. על גדתו הדרומית של הנחל נמצא תל נגילה ומצפון לנחל נמצאת חורבת פורה. מעל הנחל בקרבת השמורה, עברה מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה מעל גשר בעל מספר קשתות. מהגשר שרדו תמוכות הצד ושניים מעמודי התמך. כמו כן השתמר קטע מהסוללה.
מקור השם
הנחל נקרא על שם חורבת פורה הנמצאת מצפון לו, השם העברי פורה משמעו כלי לדריכת ענבים והוא עברות של השם הערבי של החורבה ח'רבת אלפורה (Kh. el Fuwarah) שייתכן ומשמעו מקור מים.
אגן הניקוז ומהלך הנחל
תחילתו של הנחל ממזרח לתל מלחה והוא מתחתר בין גבעות הלס שכיוונו הכללי מדרום מזרח לצפון מערב, בדרך הוא אוסף את יובלו העיקרי המגיע מיער מאחז ובאזור תל נגילה הוא נשפך לנחל שקמה.
חי וצומח
בחלקו המערבי של הנחל נחשפות שכבות של סלע גירני מתקופת האיאוקן, הסלעים שלא ניתנים לעיבוד חקלאי יוצרים "אי" של צמחייה טבעית בלב השדות המעובדים, "אי" אשר נהנה כיום מהגנתה של שמורת פורה.
בשמורה נפגשים צמחים ממוצא ים תיכוני עם צמחים ממוצא מידברי, בחורף מתכסת השמורה מרבדים של פרחי כלניות אדומות, יחד עם הכלניות פורחים גם העירית בפרחיה הלבנים, ערטנית השדות הפורחת בצהוב, שמשון הדור בוורוד, לזְהבית בפרחים צהובים קטנים צמודים לקרקע, וינקה עשבונית הפורחת בסגול-כחול, לשון-הפר הסמורה – בכחול, קדד פיינברון – בלבן.
תל נגילה
ח'רבת תל נגילה שוכנת בין נחל שקמה למפגש עם נחל פורה. שרידיו מזוהים על ידי חוקרים עם יישוב מתקופת הברונזה התיכונה השנייה. במקום נמצאו שרידי מבנים, סוללת עפר. יישוב זה חרב וההתיישבות בה חודשה בתקופה מאוחרת.
תל מלחה
תל מלחה שוכן בין נחל פורה לנחל שקמה בחלקו העליון של הנחל, התל היה מיושב למן תקופת הברונזה התיכונה ועד לתקופה הביזנטית בארץ ישראל.
במקום התגלתה חומה באורך 100 מטרים וחלקלקה של אדמה קשה סיד ולבנים, מתקופת הברזל II, בנוסף נמצאו במקום ממגורות צלמיות של האלים בעל ועשתרת וכלי חרס רבים.
בתקופת המנדט הבריטי שימש התל כמקום מפגש לשבטי הבדואים מהסביבה. בראש התל הוקמה תחנת משטרה של משטרת המנדט, שאוישה על ידי בדואים מהסביבה.
במלחמת העצמאות היה במקום משלט שהגן על מנחת "אבק 1", שימש להנחתת אספקה וציוד לנגב הנצור מ-23 באוגוסט 1948 עד למבצע חורב.
מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה
המסילה חצתה את נחל פורה בגשר ששרידיו נמצאים עד היום ממערב לאגם העונתי.
שמירת טבע
בעבר הייתה השמורה נתונה לרעייה אינטנסיבית, דבר שעודד את צמיחת הצמחים העמידים לרעייה על חשבון הצמחים האחרים.
עץ 2-3
במדעי המחשב, עץ 2-3 (באנגלית: ) הוא מבנה נתונים מסוג עץ חיפוש מאוזן. בעץ זה: כמו כן, עץ ריק ועץ עם עלה אחד הם עצי 2-3.
בעץ 2-3 עם h רמות, יש בין 2^{h-1} ל- 3^{h-1} עלים (כאשר העץ מורכב מצמתים מסוג צומת-2 בלבד, או צומת-3 בלבד, בהתאמה). במילים אחרות, על מנת ליצג n רשומות, יש צורך בעץ עם לפחות רמות, אך לא יותר מ-  רמות. משמע, כל המסלולים בעץ הם באורך O(\log n).
מבנהו של עץ 2-3 מבטיח חיפוש, הכנסה, והוצאת מפתח (המיצג רשומה) בסיבוכיות O(\log n) במקרה הגרוע ביותר, כאשר n הוא מספר המפתחות (רשומות) בעץ.
עץ 2-3 פותח על ידי ג'ון הופקרופט בשנת 1970, ושייך למשפחה של עצי חיפוש המאזנים את עצמם. בעצים מסוג זה פעולות הכנסת מפתח והוצאת מפתח עשויות לגרום שינויים במבנה העץ, לשם שימור איזונו. דוגמאות נוספות לעצי חיפוש המאזנים את עצמם הן: עץ AVL, עץ אדום שחור, עץ 2-3-4, ועץ B.
חיפוש
חיפוש רשומה שלה מפתח k מתקדם במורד העץ כאשר בכל צומת: בסופו של דבר מגיעים לעלה. אם הרשומה נמצאת בעץ, אזי העלה יכיל את המפתח k ואת הרשומה השייכת לו (ראה איור 4). אם רוצים רק לוודא את הימצאות הרשומה, ולא לגשת אליה, אפשר לעצור בכל שלב בו k=x או k=y.
הכנסה
בעץ עם צמתים פנימיים, הכנסת רשומה חדשה עם מפתח k מתקדמת כמו חיפוש, עד אשר מגיעים ל-a, הצומת הפנימי האחרון לפני העלים.
אם צומת a הוא צומת-2, מוסיפים לו עוד בן (עלה) והופכים אותו לצומת-3, כאשר העלים ממוינים והערכים x,y מעודכנים כנדרש. אם k הוא הערך הגדול מבין שלושת הבנים, יש לעדכן גם את הערכים x או y של האבות של הצומת a (ראה איור 6).
אם צומת a הוא צומת-3, מרחיבים אותו זמנית לצומת-4 (האסור בעץ 2-3), ומוסיפים לו עלה במקום המתאים. על מנת לשמור על מבנה העץ, מפצלים את צומת-4 שנוצר לשני צמתים-2, a ו-b. את זוג המפתחות הנמוכים מציבים בצומת השמאלי a, ואת זוג המפתחות הגבוהים מציבים בצומת הימני b. כעת מוסיפים את הצומת החדש שנוסף (b) לאב p של צומת a המקורי. תהליך זה זהה להוספת עלה לצומת פנימי - אם צומת p הוא צומת-2 הוא יהפוך לצומת-3, ואם הוא צומת-3 הוא יעבור הרחבה לצומת-4 ופיצול. כך ממשיכים בסדרה של הרחבות ופיצולים עד אשר מגיעים לצומת-2 או מפצלים את השורש (ראה איור 7).
פיצול השורש הוא מקרה מיוחד, אשר גורם ליצירת שורש חדש מסוג צומת-2 אשר בניו הם שני הצמתים שאליהם פוצל השורש הקודם. באופן זה גדל העומק של עץ 2-3.
הוצאה
הוצאת רשומה עם מפתח k מתקדמת כמו חיפוש, עד אשר מגיעים ל-a, הצומת הפנימי האחרון לפני העלים.
אם צומת a הוא צומת-3, מסירים את הבן עם מפתח k, והופכים אותו לצומת-2. אם הבן שהוסר היה הגדול משלושת הבנים, יש לעדכן גם את הערכים x או y של האבות של הצומת a (ראה איור 8).
יצוג כעץ בינארי
עץ 2-3 ניתן לייצג גם באמצעות צמתים מסוג צומת-2 בלבד, כאשר מוסיפים לכל קשת עוד סיבית אשר מסמנת האם הקשת היא קשת אופקית או אנכית. כפי שניתן לראות באיור 10, ניתן לפצל כל צומת-3 לשני צמתים מסוג צומת 2, המחוברים בקשת אופקית, אותה נהוג לסמן באדום. שני הייצוגים האפשריים הם שקולים.
מתברר שפעולות האיזון המתבצעות בעץ 2-3 בעת הכנסה והוצאה של מפתח (הרחבה ופיצול, מחיקה ומיזוג), מתבטאות ביצוג כעץ בינארי המתקבל לאחר המרה, כפעולות דומות לפעולות האיזון בעץ AVL (סיבוב העץ).
מכיוון שכך, גם ביצוג כעץ בינארי של עץ 2-3 פעולות החיפוש, ההכנסה, וההוצאה של מפתח מתבצעות בסיבוכיות O(\log n) במקרה הגרוע ביותר.
היצוג כעץ בינארי של עץ 2-3 היווה את הבסיס לפיתוח עץ אדום שחור, שהוא עץ החיפוש הבינארי המאוזן הפופולרי ביותר במימושים מעשיים.
הרחבות וגרסאות נוספות
כאמור לעץ 2-3 מספר אפשרויות ליחוס הרשומות לצמתים, הנבחרות לפי התאמתן לשימוש מסוים. לדוגמה, בגרסה אחת של עץ 2-3 הרשומות נשמרות גם בצמתים פנימיים וגם בעלים, ללא שכפול. באופן זה מספר הצמתים בעץ זהה למספר הרשומות, בניגוד לגרסה המתוארת לעיל, בה נשמרות הרשומות רק בעלים. למרות הבדלים אלה, פעולות האיזון בהכנסת מפתח (הרחבה ופיצול) והוצאת מפתח (מחיקה ומיזוג) זהות למעשה בכל הגרסאות.
עץ-B הוא הרחבה של עץ 2-3 - עץ 2-3 ידוע גם בשם "עץ-B מדרגה 3".
קרל ריינקה
קרל היינריך קרסטן ריינקה (גרמנית: Carl Heinrich Carsten Reinecke; 23 ביוני 1824 – 10 במרץ 1910), מלחין, מנצח ופסנתרן גרמני.
ביוגרפיה
למסע הקונצרטים הראשון שלו יצא בשנת 1843 וכתוצאה ממנו התמנה, בשנת 1846, לפסנתרן החצר בדנמרק, שם נשאר עד 1848. בסך הכול כתב ארבעה קונצ'רטי לפסנתר (וקדנצות רבות ליצירות של אחרים, הכלולות בקובץ גדול, שהתפרסם כאופוס 87 שלו). כמו כן חיבר קונצ'רטי לכינור, צ'לו, נבל וחליל.
בשנת 1860 התמנה ריינקה למנהל המוזיקלי של תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג ולפרופסור לקומפוזיציה ופסנתר בקונסרבטוריון שם.
יריב יצקן
יריב יצקן (נולד ב-25 ביולי 1975) הוא כדורסלן עבר ישראלי בגובה 2 מטר ששיחק בעמדת הקלע. כיום משמש יצקן כעוזר מאמן במכבי ראשון לציון. יצקן ממוקם במקום ה-102 בדירוג קלעי ליגת העל בכל הזמנים עם 2,496 נקודות ב-15 עונות בליגה.
קריירה
יצקן החל את קריירת המשחק שלו בהפועל ירושלים. בעונתו הראשונה בה מיעט לקבל דקות ולכן עבר למכבי ירושלים מלאומית ב', אך גם בה מיעט לשחק. לאחר מכן חזר להפועל ירושלים, עימה שיחק גם בגביע ספורטה. בעונת עבר להפועל חולון ובעונה שלאחר מכן חזר לירושלים וזכה עימה בגביע המדינה. את עונת החל בירושלים ובאמצע העונה עבר לעירוני רמת גן. לאחר המעבר לרמת גן החל יצקן לקבל דקות משמעותיות. הוא שיחק ב-17 משחקים בהם קלע 10 נקודות בממוצע למשחק. בעונה שלאחר מכן הוא שיחק 27 משחקים בהם קלע 10.1 נקודות בממוצע למשחק. בעונת הציג את יכולת השיא שלו בקריירה כשקלע 13.1 נקודות, הוריד 1.7 ריבאונדים ומסר 1.1 אסיסטים בכ-26.3 דקות בממוצע במשחק.
בעונת עבר יצקן למכבי חיפה, בה שיתף פעולה עם אחיו יון יצקן. בחיפה העמיד ממוצעים של 10.8 נקודות, 2.1 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים בכ-27.2 דקות למשחק. בעונה שלאחר מכן שיחק בבני השרון, במדיה שיחק 40 משחקים בהם קלע 10.3 נקודות בממוצע למשחק. בעונת שב לעירוני רמת גן, בה קלע 15.3 נקודות בממוצע למשחק ובעונה שלאחר מכן שיחק במכבי פתח תקווה.
בעונת חתם יצקן בקבוצת לה האבר מהליגה הצרפתית הראשונה ושיחק בה למשך שנה. בעונת חתם יצקן בקבוצת שארלוויל מהליגה הצרפתית השנייה ושיחק בה במשך שנתיים, בהן העמיד ממוצעים של 12 נקודות, 1.6 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק. לאחר מכן שב לליגת העל וחתם בעירוני אשקלון וב-2008 חזר לשחק בעירוני רמת גן, ובעונה אחת במדיה השיג ממוצעים של 10.1 נקודות, 2.3 ריבאונדים ו-1.5 אסיסטים למשחק בכל המסגרות והוביל אותה להישארות בליגת העל.
בעונת עבר יצקן לשחק בהפועל חולון, ולאחר עונה בינונית למדי, שב לעירוני רמת גן, שעונה לפני כן ירדה לליגה הלאומית. בתחילת עונת 2012/13 חתם בקבוצת מכבי מעלה אדומים מהליגה הארצית.
ב-30 בספטמבר 2013 יצקן חתם בקבוצת בית"ר ירושלים בכדורסל מליגה א' כדי לעזור לקבוצה לעלות לליגה הארצית וזאת אחרי שזכתה בגביע האיגוד וסיימה את עונת המשחקים 2012-13 בליגה ב' ללא הפסד.
ריף לפרנץ
ריף אנדרו לפרנץ (באנגלית: Raef Andrew LaFrentz; נולד ב-29 במאי 1976 בעיירה המפטון שבאיווה) הוא כדורסלן עבר, ששיחק במשך 10 עונות בליגת ה-NBA. גובהו 2.11 מטר. שיחק כסנטר וכפאוור פורוורד.
קריירה
לפרנץ שיחק 4 שנים בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנזס (בין השאר לצידו של פול פירס), ונחשב לאחד השחקנים הבולטים שלה בכל הזמנים. נבחר על ידי דנוור נאגטס בדראפט 1998, כבחירה השלישית בסיבוב הראשון. לפני שהגיע לפורטלנד טרייל בלייזרס שיחק גם בדאלאס מאבריקס ובבוסטון סלטיקס. לאורך הקריירה שלו לפרנץ תרם בממוצע 10.3 נק', 6.2 ריבאונדים, 1.6 חסימות ו-1.1 אסיסטים ב-26.1 דקות למשחק.
מיקי מאוס: היה היה בחג המולד
מיקי מאוס: היה היה בחג המולד (באנגלית: Mickey's Once Upon a Christmas) הוא סרט הנפשה אמריקאי משנת 1999 של אולפני וולט דיסני, אשר מבוסס על חג המולד. הסרט נוצר על ידי ג'ים בלנטין, בוים על ידי אלכס מאן, בראדלי ריימונד, ג'ון פלקנשטיין, ביל ספירס וטובי שלטון, ונכתב על ידי צ'רלי כהן, תומאס הארט, סקוט גורדן, טום ננס, קרטר קרוקר, ריצ'רד קריי, טמפל מתאוס ואדי גוזליאן.
דמויות ומדבבים
הדיבוב העברי בוים והופק על ידי שפרירה זכאי. בנוסף בדיבוב העברי דיבבו גם שפרירה זכאי, עפרון אטקין, מומי לוי וגיל זמק.
אברהם פרימן
אברהם פרימן (פריימן; 1890 – דצמבר 1953), סופר עברי, חתן פרס ביאליק לשנת תרצ"ה.
ביוגרפיה
פרימן נולד בעיירה טרוסטיאנייץ שבפודוליה. קיבל חינוך עברי מסורתי. ישב באודסה, ולאחר מכן במוסקבה, שם עבד בבית מלאכה קואופרטיבי. ב-1935 (או 1936) נאסר בשל פעילותו בשדה התרבות העברית, והוגלה להרי אורל. ב-1946 שב מגלותו, כשהוא שבור בגופו וברוחו. בימיו האחרונים ישב בעיירה אוסיפאנקו.
הרומן פרי עטו, "1919", זכה בפרס ביאליק לשנת תרצ"ה. במרכז עלילת הרומן ניצב ארגון ההגנה העצמית של יהודי אוקראינה.
פריישטאדט (מחוז)
פריישטאדט הוא מחוז בצפון מזרח מדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה. במחוז 27 עיירות, ובירתו היא העיירה פריישטאדט. המחוז משתרע על 993.9 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 65,208 תושבים נכון ל-2014. בראש המחוז עומד Jachs Christian. שכנותיה הן: בצפון גרמניה, במזרח אוסטריה תחתית, בדרום מחוז פרג ובמערב מחוז אורפאר.
בוגאטיר
בוגאטיר (רוסית: Богатырь) הוא מילה רוסית מסורתית שמשמעותה "גיבור", אך הכוונה בעיקר לגיבורים מאגדות העם הרוסיות והבילינה. שלושת ה"בוגאטירים" הידועים בסיפורי העם הם איליה מורומץ, דובריניה ניקיטיץ' ואליושה פופוביץ'.
על פי אגדות העם הרוסיות, שלושת הגיבורים תוארו כך:
על פי הסיפור "דובריניה ניקיטיץ' המרוחק" (Добрыня Никитич в отъезде) אליושה פופוביץ' מנסה להינשא לאשתו של דובריניה, בכך שהוא משקר שראה אותו מת.
שרידים ארכאיים אופייניים לתיאורי שלושת הגיבורים, כשכל הדמויות הללו מופיעים דרך קשרים רופפים מתולדות העם הסלאבי וניתן להשוותם לשלישיית הדמויות גוריניה, דובריניה ואוסיניה. אף שזיהוי של שלושת הגיבורים עם דמויות מוכרות מההיסטוריה הרוסית כמו הנזיר איליה פצ'רסקי; הנגיד דובריניה מסוזדאל, והאציל מסוזדאל, אלכסנדר פופוביץ', שיש ודמותם היוותה השראה ותפס את דמיונם של בני דורם והביא ליצירת דמות שלושת הבוגאטירים.
אגדת הבוגאטירים זכתה להנצחה בציורו של ויקטור וסנצוב, בעל אותו השם ובאחרונה זכתה לעדנה מחודשת והצלחה מסחרית במדינות חבר העמים, בסדרת סרטים מצוירים על שלושת הבוגאטירים.
סיירת רוסית במלחמת העולם הראשונה נקראה בשם "בוגאטיר".
אליהו בן חור
אליהו בן חור (1907 – 1985) היה מאלופי צה"ל במלחמת העצמאות. בשל מחלוקת עם ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון ויתר על דרגת האלוף וכטוראי נלחם כנהג זחל"ם בחטיבת גבעתי. לאחר מכן הוחזרה לו דרגת האלוף
ילדות ונעורים
אליהו בן חור נולד בויטבסק שברוסיה הלבנה, בשם אליהו כהן, השני מחמשת בניהם של אבא וסוניה כהן. ב-1915 עברה המשפחה לחרקוב, ואחרי מהפכת אוקטובר נושלה מנכסיה ועזבה את רוסיה הסובייטית. ב-1923 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. בן חור הפסיק את לימודיו ועבד עם אביו כפועל ביישור חולות. מאוחר יותר הועסק כנהג בעיריית יפו.
בהגנה
בן חור הצטרף לארגון ההגנה כנער. ב-1928 עבר קורס סגנים (המקביל לקורס מפקדי כיתות בתקופות מאוחרות יותר), וב-1930 הקים את סניף ההגנה בשכונת בורוכוב.
בתקופת מאורעות תרצ"ו - תרצ"ז שינה בן חור את תוכניות ההדרכה של ההגנה, תוך דגש על ניצול הלילה ליציאה מתחומי היישובים - "היציאה מן הגדר" בלשון התקופה - ולתקיפת הערבים בשטח הפתוח ואף ביישוביהם. ב-1936 הקים יחד עם יצחק שדה את "הנודדת" של קריית ענבים. אחר-כך מונה סגן מפקד פלוגות השדה (הפו"ש), ובהמשך לסגן מפקד מחוז ירושלים. ב-1937 מונה למפקד אזור פתח תקווה והקים יחידה להגנת מחצבות מגדל צדק. בהמשך נתמנה למפקד פלוגות השדה. ב-1938, בעת הקמת גדר הצפון, היה אחראי לאבטחת העובדים שהקימו את הגדר. לאחר מכן היה מפקד אזור ירושלים. תקופה מסוימת היה מפקד הפו"ם של מחוז תל אביב.
בצבא הבריטי
ב-1940, אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה, התנדב בן חור לצבא הבריטי. הוא שרת כטוראי בכמה פלוגות הובלה, אך היה לו מעמד מיוחד כממונה מטעם ההגנה על חיילי היישוב ששרתו בצבא הוד-מלכותו.
ב-1942, בתקופת מאתיים ימי החרדה, כאשר נשקפה סכנה כי הצבא הגרמני יכבוש את מצרים ומשם ימשיך לארץ-ישראל, נמנה בן חור עם מתכנני מבצע "מצדה על הכרמל" - תוכנית לרכז, במקרה פלישה, את היישוב לקרב הרואי אחרון באזור הכרמל. הוא יזם תוכנית ולפיה, במקרה של נסיגת הצבא הבריטי ממצרים ומארץ ישראל, ינטשו אלפי מתנדבי היישוב את יחידותיהם, יערקו עם נשקם וציודם לארץ, ויישארו בה לקדם את פני האויב הגרמני.
לקראת סיום המלחמה היה בן חור פעיל בתנועות הבריחה וההעפלה, במסגרתן חצו ניצולי שואה את אירופה, ממזרחה וממרכזה, בדרך לא דרך, אל נמלי איטליה על מנת להעפיל בספינות מעפילים לארץ ישראל. הוא הכין וניהל תוכניות חשובות להברחת נשק שאספו החיילים היהודים משדות הקרב של אירופה לארץ ישראל.
בן חור שירת בצבא הבריטי שש שנים.
בהגנת הנגב
אחרי המלחמה שב בן חור לארץ. הוא נטל חלק במבצעי הברחת עולים מעיראק, סוריה ולבנון בדרך היבשה. בתקופת המאבק אחרי מלחמת העולם השנייה ועד מלחמת העצמאות היה בן חור, כחבר "ועדת הנגב", האחראי על הנחת קו צינור המים (במסגרת קווי המים ל-11 הנקודות) שהתחבר לישובי הנגב המערבי, גבולות וחצרים, והמתכנן של הגנת יישובי הנגב למקרה של פלישה ערבית לדרום. הוא יזם את הורדת יחידת הפלמ"ח הראשונה לנגב.
במלחמת העצמאות
ב-1947, כשבועיים לפני החלטת החלוקה, מונה בן חור לראש אגף ההדרכה בהגנה. היה ממפקדי מבצע נחשון לפריצת הדרך לירושלים להקלת המצור. על כך סיפר:
בהמשך מלחמת העצמאות, עם כינון צה"ל, שימש בן חור כראש אגף ההדרכה במטכ"ל, שהתווה תוכניות להפיכת מגויסים, כולל ניצולי שואה, ללוחמים שנשלחו לחזית ממחנות העולים ולפעמים ישר מהנמל. כן היה חבר בוועדת המטכ"ל לענייני משטר ונוהג.
כאשר חלק בן חור על ראש הממשלה ושר-הביטחון דוד בן-גוריון, בשאלות ניהול המלחמה ועיצוב צה"ל, העדיף לוותר על דרגת האלוף ועל מעמדו בצמרת הביטחונית, הוריד עצמו לדרגת טוראי ובחודשי המלחמה האחרונים נלחם כנהג זחל"מ במסגרת חטיבת גבעתי. לימים, הכיר בן-גוריון בגדולתו של אליהו בן-חור, והחזיר לו את דרגות האלוף. במרץ 1949 לאחר מבצע עובדה, המבצע האחרון של מלחמת העצמאות שבמהלכו נכבשו הנגב הדרומי ואילת, פרש אליהו בן חור מצה"ל.
בארצות הברית
אחרי שחרורו עבד בן חור כנהג אוטובוס, השלים את השכלתו התיכונית, וב-1951 יצא ללימודים בארצות הברית. במשך ארבע שנים למד הנדסת ייצור באוניברסיטת דרום קליפורניה, ובהמשך עסק שנתיים בעבודה מעשית.
בתקופת שהותו בארצות הברית נתקל בן חור בפעילות הסברתית ענפה של סטודנטים ערבים, וראה צורך לפעול בהסברה לטובת העניין הישראלי. לאחר מלחמת סיני ארגן בן חור סטודנטים ישראלים לפעולות הסברה והתקפת נגד אל מול התעמולה הערבית. על כך סיפר לימים:.
אחרי חזרתו לארץ נתמנה בן חור כמנהל מחלקת הנדסת הייצור בקונצרן "כור".
עזרה ליישובי הספר
אליהו בן חור היה דעתן, איש סוער ודינמי שעמד על דעותיו. העיתונאי יורם המזרחי, שסיקר באותה עת את גזרת הצפון והכיר את בן חור מפעילותו בגבול הצפון, כתב על צד אחר באישיותו:
אליהו בן חור נפטר בשנת 1985 בישראל, ונקבר בבית העלמין בקריית ענבים.
"לצאת מן הגדר"
ספר זכרונותיו של אליהו בן חור "לצאת את הגדר, זכרונות איש מגן" שראה אור בערוב ימיו, הוא אוטוביוגרפיה בה פרס האלוף בן-חור את קורותיו בשנות העשרים והשלושים, ובהן סיפור בניינו של הכוח הצבאי העברי בארץ-ישראל. בהקדמה לספר כתב ההיסטוריון ד"ר מאיר פעיל:
לקריאה נוספת
מאיר דודזון דמותו של אלוף במחלוקת, הוצאת יד טבנקין, 1990
גוטפריד הלנוויין
גוטפריד הלנוויין (באנגלית: Gottfried Helnwein; נולד ב-8 באוקטובר 1948), הוא צייר, צלם, ואמן מיצגים, אוסטרי-אירי.
ביוגרפיה
הלנוויין למד באוניברסיטה לאמנות חזותית בווינה (Akademie der bildenden Kuenste Wien). הוא זכה בפרסים שונים, ביניהם: הסטודנט המצטיין באוניברסיטה, פרס קרדינל קניג ופרס תיאודור קרנר. יוצר כצלם, צייר, פסל, ואמן מיצגים, תוך שימוש בטכניקות שונות. עבודותיו המוקדמות כוללות ציור בצבעי מים היפר-ריאליסטיים, המתארים ילדים פצועים ומיצגים בנושא ילדים שאותם קיים במרחבים ציבוריים ברחבי אירופה. הלנוויין עוסק בעיקר בשאלות פסיכולוגיות וחברתיות, ובנושאים היסטוריים ופוליטיים. עבודותיו נחשבות לעיתים לפרובוקטיביות ומעוררות מחלוקת. הלנוויין, יליד וינה, הוא חלק ממסורת שתחילתה במאה ה-18, שאליה משתייכים פסלי הדמויות המעוותות של מסרשמיט (Messerschmidt), וכחלק ממנה אפשר לזהות גם את שפת הגוף בתנוחות האקספרסיביות בציוריו של אגון שילה (Egon Schiele). הבהירות התמטית מאפיינת את יצירותיו של הלנוויין, כאשר הנושא המרכזי הוא המצב האנושי. המטפורה המרכזית ביצירותיו, לרבות דיוקנאותיו העצמיים, היא דמותו של הילד. אך במקום הדימוי המקובל של הילד התמים וחסר הדאגות, יצר הלנוויין דמות פגיעה, פצועה ושברירית, מעוותת מעט, אך מהממת בעוצמתה. הילד אצל הלנוויין תמיד מצולק בגופו ובנפשו.
בשנת 2004 הוצגה לראשונה יצירתו של הלנוויין במוזיאון אמריקאי – המוזיאון לאמנות ב סן פרנסיסקו Fine Arts Museums of San Francisco תחת הכותרת "הילד, יצירותיו של גוטפריד הלנוויין". את התערוכה פקדו כ-130,000 צופים, והעיתון "סן פרנסיסקו כרוניקל" הכתיר אותה כטובה ביותר של אמן בן זמננו לשנת 2004. סטיבן ווין (Steven Winn), המבקר של מדור האמנות והתרבות כתב: " הציורים רחבי הידיים, הדימויים הפוטו-ריאליסטים של ילדים בתנוחות שונות, חושפים את התת-מודע, התמימות, המיניות והקורבנות ביצירותיו של הלנוויין.
הקשרים לשואה
בשנת 2004 כתב מיכאל וקסמן (Mitchell Waxman) במגזין Jewish Journal of Los Angeles: " הדימויים החזקים ביותר שנוצרו בתגובה לנאציזם ולשואה נוצרו על ידי אנסלם קיפר (Anselm Kiefer) והלנוויין. למרות שעבודותיו של קיפר שונות מאלה של הלנוויין בהתייחסותן לאלימות הגרמנית, לפסיכולוגיה הגרמנית הקולקטיבית ולמורשת התרבות הגרמנית. שני האמנים הם תולדה של דור שגדל בארצות דוברות גרמנית אחרי מלחמת העולם השנייה. ויליאם בורוס (William Burroughs) אמר ש"המהפכה האמריקאית התחילה במוזיקה ובספרות, וההשלכות הפוליטיות המעשיות באו מאוחר יותר. ניתן להוסיף לכך את האמנות החזותית. אמנותו של הלנוויין מצטיינת ביכולתה לגרום לשינוי על ידי הסרת המעטה של "פוליטקלי קורקט" ולחשוף את האמת הבסיסית מתחת למשתנים". אחת מיצירותיו המפורסמות היא " "Epiphany / Adoration of the Magi" 1996, שמן ואקריליק על בד 210*333 ס"מ, שנמצאת באוסף Denver Art Museum והוא חלק מסדרה בת שלושה ציורים: Epiphany 1. Epiphany 2 – Adoration of the shepherds. Epiphany 3 – Presentation at the Temple – הצגת ישו במקדש. שנוצרו בין השנים 1996–1998. ביצירה הראשונה מקיפה קבוצת קציני SS אם ובנה. כשנבחן את מבטם, ניווכח כי הם מתעניינים בפרטים ספציפיים – ראשו של הילד, פניו ואיברי מינו. העמדת הדמויות מזכירה בבירור את מוטיב "Adoration of the three Magi" – "שלושת המאגים" באיקונוגרפיה הנוצרית באופן שהיה מקובל בעבודות אמנות בגרמניה, איטליה והולנד במאה ה-15. ג'וליה פסקל Julia Pascal כתבה על עבודה זו במגזין "New Statesman" :" היצירה הקתולית-אוסטרית הזאת של לידת ישו לא כוללת בתוכה בתולה בלונדינית. ישו התינוק יושב על ברכיה של מריה, מפנה אלינו מבט מתריס מתוך הציור." ישו התינוק ביצירתו של הלנוויין, מזוהה לעיתים קרובות כבן דמותו של אדולף היטלר.
עבודותיו של הלנוויין לבמה
הלנוויין ידוע גם בעבודותיו לבמה, כצייר תפאורה וכמעצב במה ותלבושות לתיאטרון, לבלט ולאופרה. ביניהן: "מקבת'" מאת ויליאם שייקספיר. כוריאוגרפיה ובימוי – יוהאן קרזניק ( Johann Kresnik) בתיאטרון הייגלברג – 1988 וכן בתיאטרון הפולקסבינה בברלין – 1995 "מארה סאד" מאת פיטר וייס בתיאטרון הלאומי בשטוטגרט – 1996. "פזוליני" בתיאטרון של המבורג 1996. "המלט משין" בפסטיבל ברלין 1997. "Der Rosenkavalier" מאת ריכרד שטראוס (בבימוי מקסימיליאן של) באופרה של לוס-אנג'לס – 2003. ועיצב תפאורה ותלבושות לגרסה של הבמאי והכוריאוגרף יוהאן קרסניק ל־Ring של ואגנר בבית האופרה של בון – 2008, ועוד.
טום דאשל
תומאס אנדרו דאשל (באנגלית: Thomas Andrew Daschle; נולד ב-9 בדצמבר 1947) הוא פוליטיקאי ושדלן אמריקאי, לשעבר מבכירי המפלגה הדמוקרטית שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת דקוטה הדרומית בשנים 1987–2005. אחרי כהונתו בבית הנבחרים של ארצות הברית, נבחר לסנאט ובמהרה נעשה מנהיג הסיעה הדמוקרטית.
ראשית הקריירה
דאשל נולד באברדין שבדקוטה הדרומית, בנם של אליזבת ב. (לבית מאייר) וסבסטיאן דאשל, שניהם ממוצא גרמני. סבו וסבתו מצד אביו היו גרמנים מאזור וולגה. הוא גדל במשפחה קתולית ממעמד הפועלים, והיה הבכור מבין ארבעת אחיו. כאשר קיבל תואר ראשון במדע המדינה ב-1969 מאוניברסיטת דקוטה הדרומית, נהפך לאדם הראשון במשפחתו שסיים לימודים במוסד להשכלה גבוהה. בשנים 1969–1972 שירת דאשל בחיל האוויר של ארצות הברית כקצין מודיעין בפיקוד האוויר האסטרטגי. באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 היה דאשל עוזרו של הסנאטור ג'יימס אבורזק.
ב-1978 נבחר דאשל לבית הנבחרים של ארצות הברית, וניצח בבחירות בפער של 139 קולות לאחר ספירה חוזרת. דאשל כיהן ארבע תקופות כהונה בבית הנבחרים שהן שמונה שנים, וחיש מהר נעשה חלק מהנהגת המפלגה הדמוקרטית. אף על פי שלדאשל לא היו כוונות להגיע אל מעגל מצפה הכוכבים מס' 1, הוא קיבל עשרה (כ-0.30% מכלל הצירים) צירים עבור תפקיד סגן נשיא ארצות הברית בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1980. אישים אחדים אחרים קיבלו גם הם צירים כאות מחאה, אם כי סגן הנשיא המכהן וולטר מונדייל נבחר למועמד המפלגה לתפקיד בקלות.
בסנאט של ארצות הברית
בשנת 1986 נבחר דאשל לסנאט של ארצות הברית בניצחון צמוד על ג'יימס אבדנור, הסנאטור המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית. בשנתו הראשונה מונה לחבר בוועדת הכספים היוקרתית. שמונה שנים אחרי היבחרו, ב-1994, נבחר דאשל על ידי עמיתיו הדמוקרטיים לשמש כמנהיג הסיעה הדמוקרטית בסנאט במקומו של הסנאטור הפורש ג'ורג' מיטשל ממדינת מיין. לפני דאשל, רק הסנאטור לינדון ג'ונסון ממדינת טקסס כיהן פחות שנים בטרם נבחר להנהיג את מפלגתו. כמו כן, היה גם חבר בוועדת החקלאות, התזונה והיערנות. ב-1998 נבחר תקופת כהונה נוספת בידי תושבי דקוטה הדרומית.
בנקודות שונות בקריירה שלו, הוא כיהן מלבד ועדת הכספים ו-וועדת החקלאות, היה דאשל חבר בוועדת האתיקה ובוועדה לענייני חיילים משוחררים. עם השבעת הקונגרס ה-107 של ארצות הברית בינואר 2001, החלוקה המפלגתית בסנאט התחלקה באופן שווה – כלומר היו 50 חברים דמוקרטים ו-50 רפובליקנים. סגן הנשיא היוצא אל גור, שהיה ברווז צולע בתקופת המעבר בין ממשל הנשיא ביל קלינטון לזה של הנשיא הנבחר ג'ורג' ווקר בוש לאחר בחירות 2000, פעל מתוקף תפקידו החוקתי כנשיא הסנאט להלכה, והשתמש ביכולתו לשבור את השוויון בסנאט כדי להעניק לדמוקרטים את הרוב במליאת הסנאט. במשך השבועיים בהם העניק סגן הנשיא היוצא גור את היתרון למפלגה הדמוקרטית, כיהן דאשל כמנהיג הרוב בסנאט.
ואז, עם תחילת ממשל בוש ב-20 בינואר 2001, הושבע דיק צ'ייני לסגן הנשיא ובכך לנשיא הסנאט להלכה, מה שהפך את היוצרות והפך את הסיעה הדמוקרטית למיעוט והחזיר את דאשל לתפקיד מנהיג המיעוט. עם זאת, ב-6 ביוני 2001, הודיע הסנאטור ג'ים ג'פורדס ממדינת ורמונט כי הוא עוזב את הסיעה הרפובליקנית בסנאט ועל היותו עצמאי אשר מצביע עם המפלגה הדמוקרטית, שוב שבו הדמוקרטיים להיות הרוב בסנאט ודאשל נהיה מנהיג הרוב.
באוקטובר 2001, בהיותו מנהיג רוב הסנאט, אל משרדו של דאשל בסנאט נשלח מכתב ובו נגיעות של מחלת הגחלת, ובכך היה יעד למתקפת האנתרקס. הרשויות הפדרליות אישרו כי כמה מעובדיו נחשפו למחלה, וכן כמה מעובדיו של הסנאטור ראס פיינגולד וקציני משטרת הקפיטול של ארצות הברית. הסוויטה שלו בבניין המשרדים של הסנאט ע"ש פיליפ הארט היוותה מוקד לניקוי אינטנסיבי בהובלת הסוכנות להגנת הסביבה.