cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המחאות בצ'ילה (2019–2020)
המחאות
המפגינים הקימו מחסומים בעיר הבירה. כוחות משטרה וכוחות צבא צ'ילה הוזרמו למקום, נמנו 36 הרוגים מקרב המפגינים. עוצר הוטל בשעות הערב בעיר הבירה ובמספר ערים נוספות, והוכרז על מצב חירום. המפגינים קראו להתפטרותו של נשיא המדינה סבסטיאן פיניירה.
למרות ניסיונותיו של פיניירה לרצות את המפגינים עם שורת הטבות סוציאליות, המחאות המשיכו לתוך חודש נובמבר.
לאורך ימי ההפגנות נרשמו מעשי ונדליזם: בניין השייך לחברת האנרגיה enel הוצת, תחנת רכבת ואוטובוסים הוצתו, תחנות אוטובוס ומספר מבנים הוצתו אף הם, וזגוגיות של עסקים נותצו.
הפגנת המיליון בסנטיאגו נחשבת לגדולה ביותר במדינה מאז המחאה כנגד משטרו של הרודן אוגוסטו פינושה בשלהי כהונתו.
גמר גביע אירופה לאלופות 1969
גמר גביע אירופה לאלופות 1969 התקיים באצטדיון סנטיאגו ברנבאו במדריד, ספרד ב-28 במאי 1969, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אירופה לאלופות לעונת היא מילאן האיטלקית, שניצחה במשחק את אייאקס אמסטרדם ההולנדית בתוצאה 4-1. משחק הגמר נעל את המהדורה ה-14 של גביע אירופה לאלופות.
הייתה זו זכייתה השנייה של מילאן בתואר, בהופעתה השלישית בתולדותיה לגמר המפעל. היא הפסידה בהופעתה הראשונה בגמר 3-2 לריאל מדריד ב-1958, וניצחה 2-1 את בנפיקה ליסבון ב-1963. הייתה זו זכייה רביעית של קבוצה איטלקית בתואר, אחרי זכיותיהן של מילאן ואינטר מילאנו (פעמיים). מנגד, אייאקס הייתה לקבוצה ההולנדית הראשונה בהיסטוריה שמעפילה למשחק גמר גביע אירופה.
שתי הקבוצות העפילו לטורניר בזכות זכייתן באליפות המקומית לעונת. מילאן זכתה באליפות איטליה בפער ניכר מיריבותיה, לאחר שהקדימה את נאפולי בתשע נקודות בראש הטבלה. אייאקס זכתה באליפות הולנד בפעם השלישית ברציפות, לאחר שהקדימה את פיינורד בפער של שלוש נקודות בראש הטבלה.
הסנטיאגו ברנבאו חזר לארח את גמר גביע אירופה בפעם השנייה בתולדות האצטדיון, ולראשונה מאז 1957. המשחק נפתח עם שער מוקדם של פיירינו פראטי לאחר שבע דקות. פראטי קבע את תוצאת המחצית כשהשלים צמד בדקה הארבעים והעלה את מילאן ליתרון 2-0. וליבור ואסוביץ' החזיר את אייאקס למשחק עם פנדל מדויק, אך אנג'לו סורמני קבע 3-1 ופראטי השלים שלושער וקבע את תוצאת המשחק, 4-1 למילאן בסיום.
מילאן
מילאן פתחה את הטורניר מול מאלמה השוודית. במשחק הראשון הפתיעה מאלמה את מילאן וגברה עליה 2-1. מאלמה הגדילה לעשות ועלתה ליתרון ראשון במשחק בסן סירו, אך מילאן חזרה עם ארבעה שערים (צמד לפיירינו פראטי), ניצחה 4-1 והמשיכה לשלב הבא בזכות 5-3 בסיכום שני המשחקים.
החלטתה של אופ"א להגריל את קבוצות אירופה המזרחית אחת מול השנייה בסיבוב הראשון, הביאה לפרישתן של חלקן מהטורניר. עקב כך, בשלב שמינית הגמר קיבלו שתי קבוצות כרטיס חופשי לשלב הבא. מילאן, יחד עם בנפיקה ליסבון, זכו להמשיך לרבע הגמר מבלי ששיחקו.
מילאן חזרה לשחק בשלב רבע הגמר, כשפגשה את סלטיק הסקוטית. במשחק הראשון התארחה סלטיק בסן סירו, והצליחה לחלץ שוויון 0-0 בסיום. ההכרעה עברה לסלטיק פארק, ושם כבש פראטי כבר לאחר 12 דקות את השער היחיד בסדרה, שהעלה את מילאן לחצי הגמר.
בשלב חצי הגמר הוגרלה מילאן לפגוש את אלופת אירופה המכהנת, מנצ'סטר יונייטד האנגלית. במשחק הראשון בסן סירו גברה מילאן 2-0 על האלופה משערים של אנג'לו סורמני וקורט האמרין, והשיגה יתרון משמעותי בסדרה. בגומלין באולד טראפורד כבש בובי צ'רלטון בדקה השבעים, אך מנצ'סטר לא הצליחה לכבוש שער נוסף, ומילאן המשיכה לגמר השני בתולדותיה.
אייאקס אמסטרדם
אייאקס פתחה את הטורניר בהגרלה קשה יחסית, מול נירנברג, נציגת גרמניה המערבית בסיבוב הראשון. במשחק הראשון בחוץ נקלעה אייאקס לפיגור כבר לאחר שש דקות, אך שער של יוהאן קרויף עשר דקות לסיום המשחק קבע את תוצאת הסיום, 1-1. משחק הגומלין באצטדיון האולימפי באמסטרדם הסתיים בהכרעה ברורה לטובתה של אייאקס, שנעזרה בצמד שערים של שאק סווארט בדרך לניצחון 4-0 בסיום.
בשלב רבע הגמר פגשה אייאקס את בנפיקה ליסבון הפורטוגלית, שהפסידה למנצ'סטר יונייטד בגמר הקודם וחיפשה העפלה שנייה ברצף לגמר. במשחק הראשון באמסטרדם היא אף עשתה צעד משמעותי לעבר המטרה, כשהשיגה ניצחון חוץ מרשים של 3-1 על אייאקס. בגומלין בליסבון פתחה אייאקס בסערה. אינגה דניאלסון כבש ראשון כבר לאחר תשע דקות, קרויף הכפיל כעבור שלוש דקות בלבד, והשלים צמד בדקה ה-32 כדי לקבוע 3-0 לאייאקס. בדקה השבעים ספגה אייאקס את השער המצמק, והמשחק הסתיים בניצחונה של אייאקס 3-1. בשלב זה, נותרו שתי הקבוצות בשוויון מוחלט, לאחר ששתיהן השיגו ניצחון זהה, 3-1 בחוץ. על פי חוקי אופ"א, הוכרע המפגש במשחק שלישי שנערך באצטדיון האולימפי איב-דו-מנואר בפריז שבועיים אחר כך. המשחק בפריז היה צמוד והסתיים בשוויון 0-0, ששלח את המשחק להארכה. בשלב זה התעלתה אייאקס והכריעה את ההתמודדות, כשקרויף כבש ראשון שלוש דקות מפתיחת ההארכה, ודניאלסון השלים צמד בדרך לניצחונה של אייאקס 3-0.
בשלב חצי הגמר פגשה אייאקס את ספרטק טרנבה הצ'כוסלובקית, שהפתיעה בהגיעה לשלב זה. המשחק הראשון בבית הסתיים בניצחון מוחץ של אייאקס, 3-0, אך בגומלין נקלעה אייאקס לפיגור כפול מצמד של לדיסלב קונה. היא הצליחה לשמור על התוצאה עד לסיום, וההפסד 2-0 זיכה אותה בכרטיס לגמר הראשון בתולדותיה, עם 3-2 בסיכום שני המפגשים.
סיכום המשחק
מילאן הגיעה לגמר כפייבוריטית ברורה לזכייה בתואר, בזכות ניסיונה הרב במפעל ויכולותיה הארגוניות. מילאן אף הוכיחה את יכולותיה הגבוהות במהלך הטורניר, כשהדיחה בזו אחר זו את שתי הזוכות האחרונות בתואר, סלטיק ומנצ'סטר יונייטד, תוך שהיא סופגת פעם אחת בלבד בכל ארבעת המשחקים. המאמן נראו רוקו נהנה מחוליית הגנה חזקה והתקפה יעילה שכללה את פיירינו פראטי וג'אני ריברה הקפטן. מעל כל אלה, שחקן המפתח של רוקו היה הקיצוני הימני קורט האמרין השוודי, אותו הגדיר רוקו כאחד מהשחקנים החשובים ביותר במערך שלו.
על אף היותה של מילאן הקבוצה העדיפה, אייאקס של המאמן רינוס מיכלס נחשבה לאחד הכוחות העולים ביבשת, עם כוכבים צעירים דוגמת יוהאן קרויף ופיט קייזר. עם זאת, היא התאפיינה גם בחוסר ניסיון רב, בשל היותה הקבוצה ההולנדית הראשונה אי פעם במשחק הגמר.
טרם המשחק, נראה היה כי מילאן תפתח את המשחק הרגיל שלה, שמתבסס על הגנה חזקה והתקפות מתפרצות מהירות, אך כבר בפתיחה היא הפתיעה במשחק התקפי ומהיר, שמצא את אייאקס ללא מענה. כבר בדקה הראשונה התקרבה מילאן לשער ראשון, כשפראטי בעט כדור חד ושטוח ברגל שמאל, שנעצר רק בקורת השער. בדקה השביעית באה מילאן על שכרה. הגבהה של אנג'לו סורמני מאגף שמאל מצאה את הראש של פראטי שנגח כדור חזק שעלה מעל השוער גריט באלס ונחת ברשת של אייאקס, 1-0 למילאן.
לאחר השער המשחק התאזן מעט ואייאקס גם היא החלה לחפש את השער, אך ההתקפות של מילאן היו יעילות, מהירות ומסוכנות. כמעט בכל התקפה איטלקית התקרבה הקבוצה לכיבוש שער נוסף. בדקה הארבעים הצליחה מילאן להכפיל את היתרון. ג'אני ריברה פרץ מהמרכז לכיוון הרחבה, ואז מסר בעקב לפראטי. מטווח של כעשרים מטרים בעט פראטי בנגיעה לפינה הגבוהה וקבע 2-0 מרשים למילאן. התוצאה נשמרה עד לסיום המחצית הראשונה.
אייאקס ביצעה חילוף כפול בהפסקה על מנת לחזק את החלק ההתקפי, ובדקה השישים הצליחה לחזור למשחק. קייזר פרץ לרחבה והוכשל על ידי ג'ובאני לודטי. וליבור ואסוביץ', שכבש בגמר 1966 לזכות פרטיזן בלגרד, ניגש לבעוט את הפנדל. רגע לפני הבעיטה הוא השתהה ועצר, מה שגרם לפאביו קודיצ'יני לזנק עוד בטרם הבעיטה. השופט הספרדי פסק על בעיטה חוזרת, אותה ביצע ואסוביץ' כהלכה, והיה לשחקן הראשון שכובש שער בגמר במדי שתי קבוצות שונות. אייאקס צימקה את התוצאה ל-2-1 בלבד.
מילאן הצליחה לחזור ליתרון של שני שערים כעבור שבע דקות בלבד. בדקה ה-67 בעט סורמני מחוץ לרחבה ברגל שמאל לפינה הרחוקה, וקבע 3-1 למילאן. השער השלישי שבר את אייאקס, ומילאן השתלטה כליל על המשחק. בדקה ה-75 היא באה על שכרה עם שער נוסף. ריברה פרץ ומצא עצמו באחד-על-אחד מול השוער באלס. ריברה עבר את באלס, אך ההגנה של אייאקס הספיקה לחזור בזמן ולמנוע ממנו בעיטה לשער ריק. ריברה ראה את פריצתו של פראטי, הקפיץ לעברו את הכדור והאחרון נגח לפני השוער כדי להשלים שלושער אישי ולקבוע 4-1.
התוצאה נשמרה עד לסיום, ומילאן זכתה בתואר בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר שהוכיחה עליונות ניכרת בעונה האירופית שלה. עם זאת, העפלתה של אייאקס לגמר הייתה הסנונית הראשונה בדרך להשתלבותו של הכדורגל ההולנדי בצמרת היבשת. בארבע העונות הבאות זכו קבוצות הולנדיות בתואר אלופת אירופה. תחילה פיינורד, ואחריה אייאקס עצמה שהשלימה שלוש זכיות רצופות בתואר.
קתי ברק
קתרין לוסי ברידג'ט בֶּרק (באנגלית: Katherine Lucy Bridget Burke; נולדה ב-13 ביוני 1964) היא שחקנית, קומיקאית, מחזאית ובמאית תיאטרון אנגלייה. היא זכתה להכרה בעקבות הופעותיה בתוכנית המערכונים "פרנץ' וסונדרס" (1988–1999), "התוכנית של הארי אנפילד" (1990–1992), ובתוכנית "הארי אנפילד וחברים" (1994–1998). כמו כן השתתפה בתפקיד מגדה בסיטקום "פשוט נהדרת" של ה-BBC. ב-1997 זכתה ברק בפרס השחקנית הטובה ביותר של פסטיבל הקולנוע בקאן על הופעתה בסרט "Nil by Mouth", והייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
ביוגרפיה
ברק נולדה בהמפסטד שבלונדון וגדלה בשכונת איזלינגטון. יש לה שני אחים מבוגרים ממנה ג'ון ובארי. אמה, ברידג'ט, נפטרה ממחלת הסרטן כשברק הייתה בת שנתיים, והיא גדלה אצל משפחת גלווין שהיו שכנים של המשפחה. אחר כך עברה לגור עם אביה פטריק, שנפטר מסרטן ב-1985. היא למדה בבית ספר מנזר בשם Maria Fidelis RC Convent School. היא המשיכה ללמוד בבית הספר למשחק של תיאטרון אנה שר.
קריירה
התפקיד הראשון של ברק היה בסרט "Scrubbers" בבימויה של השחקנית השוודית מאי זטרלינג ובהשתתפות פאם סט. קלמנט, רובי קולטריין, מרים מרגוליס, האני ביין, דבי בישופ ואווה מוטלי. עלילת הסרט מתרחשת במוסד לעברייניות צעירות ונחשב לגרסה הנשית של הסרט "Scum".
ברק זכתה להכרה בקרב צופי הטלוויזיה בהופעתה בתפקידים שונים בתוכניות מערכונים בכיכובם של הארי אנפילד, דון פרנץ' וג'ניפר סונדרס. לפני כן הופיעה ברק בתוכנית האירוח של ג'ונתן רוס בערוץ 4 הבריטי וגילמה דמויות כגון "טינה בישופ" ו"פרי התלמידה המתבגרת". יחד עם פרנץ וסונדרס השתתפה ברק בתוכניות "קומיק ריליף". ב-1989 שיחקה בפרודיה על להקת בננארמה, וב-1997 בדמות אחת הבנות בלהקה הדומה לספייס גירלז. ברק היא מעריצה של הזמר מוריסי והופיעה ב-1989 בווידאו קליפ שלו של הסינגל "Ouija Board, Ouija Board". ב-2002 השתתפה בתוכנית הדוקומנטרית "The Importance of Being Morrissey" של ערוץ 4.
עד מהרה זכתה להצלחה כשחקנית, ועל אף שהיא מזוהה יותר כקומיקאית, היא שיחקה בסרטים רציניים בין השאר בדמות מרי הראשונה, מלכת אנגליה בסרט "אליזבת".
ב-1993 זכתה ברק בפרס Royal Television Society לשחקנית הטובה ביותר בדמות מרת'ה האילמת בסדרה "Mr Rowe's Virgins" של ה-BBC.
ב-2003 נכללה ברק ברשימת חמישים המצחיקנים בקומדיה הבריטית של עיתון האובזרבר.
החל מ-2001 הפסיקה ברק לשחק והחלה לביים בתיאטרון, שלדבריה זו התשוקה האמיתית שלה. עם זאת היא דיבבה תפקידים אחדים בתקופה זו בהם בפרסומות של יוגורט סקי, ובסרט "חיים בזרם" משנת 2006. ב-2007 הופיעה ברק בספיישל חג המולד של "המופע של קתרין טייט".
ב-2009 ביימה ברק לראשונה לטלוויזיה את התוכנית "Horne & Corden" של ערוץ BBC Three בכיכובם של מת'יו הורן וג'יימס קורדן.
ב-2010 סיימה ברק לצלם סרט אוטוביוגרפי קצר בשם "Better Than Christmas" עבור "Little Crackers", בו היא מגלמת דמות של נזירה. ב-19 בינואר 2012 פורסם שהסרט יהפוך לסדרה בת ארבעה חלקים בשם "Walking and Talking" מאת ברק. הסדרה שודרה בקיץ 2012 בערוץ Sky Atlantic.
ב-2015 שיחקה ברק בסרט "פאן", סרט ההמשך של "פיטר פן" בתפקיד האם ברנאבס. בנובמבר 2015 הנחתה את תוכנית הטלוויזיה "Have I Got News for You".
Mega (אתר אינטרנט)
Mega הוא אתר המספק שירותי העלאות ואחסון של קבצים מסוגים שונים במהירות גבוהה (סוג שירות המכונה "One-click hosting"). האתר הוא יורשו של האתר Megaupload, והוא הושק על ידי איש העסקים קים דוטקום ב-19 בינואר 2013, שנה בדיוק לאחר שהאתר Megaupload נסגר בפתאומיות על ידי ה-FBI.
היסטוריה
האתר Megaupload, שהיה אתר שירות אירוח הקבצים הראשון של קים דוטקום, נסגר בפתאומיות ב-19 בינואר 2012 על ידי ה-FBI ומחלקת המשפטים האמריקנית. האתר Mega הושק ב-19 בינואר 2013 - שנה בדיוק לאחר ש-Megaupload נסגר. ביממה הראשונה לאחר השקת האתר נרשמו אליו כבר מעל ל-500 אלף משתמשים.
ב-4 ביולי 2013 הושק יישום האנדרואיד הרשמי של האתר בחנות המקוונת Google Play.
באוגוסט 2013 קים דוטקום הצהיר כי במהלך 2014 האתר יכיל גם שירות נפרד של דואר אלקטרוני מאובטח אשר לטענתו יספק למשתמשי האתר את היכולת לשלוח ולקבל הודעות דואר אלקטרוני מוצפנות מבלי לקחת את הסיכון שהדואר האלקטרוני שנשלח ושמתקבל נמצא תחת מעקב של ארגון הביון הממשלתי האמריקני NSA.
מאפיינים
האתר פועל לפי המודל העסקי Freemium אשר במסגרתו השירות הבסיסי המוצע לכל המשתמשים, ללא תשלום כלשהו, הוא שטח אחסון בגודל 50 ג'יגה בייט. ניתן לקבל שטח אחסון נוסף או רוחב פס יותר גדול בתשלום.
משה צבירן
משה צבירן (נולד בשנת 1955) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה לניהול ע"ש קולר באוניברסיטת תל אביב. ומייסד "המדד של צבירן" לסקרי שכר השוואתיים בישראל. כיהן כדקאן הפקולטה לניהול בשנים 2022-2014 ומכהן כיום כמנהל מערך היזמות והחדשנות של אוניברסיטת תל אביב וכראש מרכז בלומברג-סגול למנהיגות עירונית באוניברסיטת תל אביב.
עונת 1905/1906 בפוטבול ליג
עונת 1905/1906 הייתה העונה ה-18 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-2 בספטמבר 1905 והסתיימה ב-30 באפריל 1906.
משה צבירן
ביוגרפיה
מאז הצטרפותו לפקולטה לניהול מילא צבירן תפקידים רבים, כולל: ראש התוכנית לניהול טכנולוגיה ומידע, ראש מכון אדמס למערכות מידע ניהולי, מנהל אקדמי של תוכנית ה-MBA בניהול טכנולוגיה, יזמות וחדשנות, מנהל אקדמי של מכון אלי הורוביץ לניהול אסטרטגי, סגן דקאן הפקולטה (2007-2014) ודקאן הפקולטה לניהול בשנים 2022-2014. צבירן מופקד על קתדרת יצחק גילינסקי ליזמות, טכנולוגיה, חדשנות וניהול שעוסקת במחקרים הנוגעים לניהול טכנולוגיה חדשנות ויזמות בסוגיות בעלות עניין בהיבט גלובלי כמו גם בהיבט של המשק הישראלי. הוא מכהן כיום כמנהל מערך היזמות והחדשנות של אוניברסיטת תל אביב וכראש מרכז בלומברג-סגול למנהיגות עירונית באוניברסיטת תל אביב. במקביל לפעילותו הענפה באקדמיה, משמש צבירן כיועץ לחברות וארגונים בסקטור העסקי והציבורי, בעיקר בנושאים של תגמול בכירים. כמו כן כיהן ומכהן במספר דירקטוריונים בחברות ציבוריות ופרטיות.
עונת 1905/1906 בפוטבול ליג
הליגה כללה 20 קבוצות. ליברפול ובולטון וונדררס היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
משה צבירן
המדד של צבירן
בשנת 1984, במקביל ללימודי הדוקטורט, הגה צבירן את הרעיון של ביצוע סקרי שכר השוואתיים בתחום מערכות המידע בישראל ככלי ניהולי לארגונים וייסד את  "המדד של צבירן" בשיתוף חברת אלעד מערכות. בשנת 1989 רכש, יחד עם רעייתו, את חלקה של אלעד מערכות והקים את חברת "צבירן ייעוץ וסקרים". במקביל להתפתחות המהירה של תעשיית ההי טק בישראל הרחיב צבירן את תחומי הכיסוי של סקרי השכר וההטבות לחברות טכנולוגיה והי-טק ולאחר מכן לתחומים נוספים ובכללם מוצרי צריכה, פארמה, תשתיות ובנייה ועוד, והפך להיות הגורם המוביל ושם דבר בתחום. במקביל לסקרים עסקה החברה בייעוץ וליווי חברות – הן בארץ והן בעולם – במגוון רחב של נושאים בתחום התגמול. בשנת 2012 נמכרה מלוא הבעלות בחברה - תחילה לחברת פילת אך כתוצאה של קשיי פילת להשיג את המימון הדרוש נמכרה החברה לחברת שלי-אפשטיין השקעות. תחת הבעלות החדשה החברה הרחיבה והעמיקה את פעילותה ואת קשת השירותים שהיא מעניקה בארץ ובעולם. החברה עדיין נושאת את השם צבירן אולם פרופ' צבירן אינו בעל מניות ואינו מעורב בחברה.
עונת 1905/1906 בפוטבול ליג
ליברפול שרק העונה עלתה מליגת משנה זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו נוטינגהאם פורסט ווולברהמפטון וונדררס. במקומן לליגה הבכירה עלו בריסטול סיטי ומנצ'סטר יונייטד.
כדורגלנים מצטיינים
אלברט שפרד מבולטון וונדררס כבש 22 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
לוצ'ו פונטנה
לוצ'ו פונטנה (באיטלקית: Lucio Fontana; ) היה צייר, פסל ותאורטיקן איטלקי. הוא מוכר בזכות סגנון ה, שהוא נחשב למייסדו ובזכות קשריו לקבוצת הארטה פוברה.
ביוגרפיה
לוצ'ו נולד ברוסאריו שבסנטה-פה שבארגנטינה להורים איטלקים. אביו, לואיג'י, היה פסל, צייר וארכיטקט. לוצ'ו בילה את ילדותו במילאנו שבאיטליה, אולם חזר לארגנטינה בשנת 1905, שם התגורר עד שנת 1922. בנעוריו החל לעזור לאביו בפיסול ואחר כך החל לפסל בעצמו. בשנת 1926 השתתף לראשונה בתערוכה בארגנטינה. בין השנים 1928 ל-1930 למד ב-Accademia di Brera שבמילאנו. הוא למד שם אצל הפסל אדולפו ווילדט (Adolfo Wildt), והוא הושפע ממנו רבות. במהלך מלחמת העולם השנייה חזר לארגנטינה והקים שם בית ספר לאמנות בשם Academia Altamira יחד עם כמה מחבריו. בשנת 1948 חזר לאיטליה.
הציג בביאנלה לאמנות בסאו פאולו ובביאנלה של ונציה. לאחר מותו נערכו רטרו-פרספקטיבות לעבודותיו על ידי אוסף פגי גוגנהיים, במרכז ז'ורז' פומפידו,
ויין דאונינג
ויין אלן דאונינג (באנגלית: Wayne Allan Downing; 10 במאי 1940 - 18 ביולי 2007) היה גנרל אמריקאי אשר שימש כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים ופיקוד המבצעים המיוחדים.
ביוגרפיה
דאונינג נולד וגדל בעיירה פאוריה שבמדינת אילינוי. דאוניג החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית ווסט פוינט. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1962, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט. עם סיום לימודיו התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר, קורס הסיירים והסמכה כצנחן. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה בחטיבת הצנחנים ה-173 ולחם במלחמת וייטנאם. בשנת 1966 שירת כמדריך וכמפקד פלוגה בבית הספר לחי"ר שבפורט בנינג. בשנים 1968–1969 שב לווייטנאם ולחם על כמפקד פלוגה ובהמשך כקצין מבצעים גדודי וחטיבתי בדיוויזיית החי"ר ה-25.
לאחר מכן שירת במשרד ההגנה. בתפקידו הבא שימש כקצין מבצעים וכמפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הריינג'רס ה-75. בשנים 1982–1984 פיקד על החטיבה ה-3 בדיוויזיית השריון הראשונה ולאחר מכן על רגימנט הריינג'רס ה-75. בתפקידו הבא שימש כסגן מפקד פיקוד הכוחות המיוחדים ובהמשך מונה לסגן מפקד פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית (TRADOC). לאחר מכן שימש דאונינג כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים, בין היתר במבצע מטרה צודקת ובמלחמת המפרץ. בתפקידו האחרון שימש כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים, בין היתר בקרב מוגדישו. בפברואר 1996 פרש לגמלאות.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר נקרא דאונינג לשוב לשירות המדינה ושימש כסגן היועץ לביטחון לאומי לנושא לוחמה בטרור במועצה לביטחון לאומי של נשיא ארצות הברית. דאוניג נפטר בשנת 2007.
תגובת הלם
בעיבוד אותות, תגובת ההלם של מערכת ליניארית היא מוצא המערכת עבור כניסה של פונקציית הלם. תגובת ההלם של מערכת מאפיינת אותה באופן מלא, וניתן בעזרתה לחשב את מוצא המערכת עבור כל כניסה.
הגדרה
מערכת ליניארית כללית מתוארת על ידי: כאשר \ x(t) פונקציית הכניסה למערכת, \ y(t) פונקציית מוצא המערכת ו-O האופרטור הליניארי המגדיר את המערכת ומקשר ביניהן. ברוב המקרים הפונקציות הן של הזמן. כתוצאה מהלינאריות של האופרטור, לכל שתי כניסות \ x_1(t) ו-\ x_2(t) ולכל שני סקלרים c1 ו-c2 מתקיים: פונקציית התגובה להלם של מערכת ליניארית היא יציאת המערכת עבור כניסה בצורת פונקציית דלתא של דיראק, הנקראת גם פונקציית הלם: אחת התכונות של פונקציית דלתא של דיראק היא שניתן לכתוב פונקציה כללית בצורה הבאה: תוך שימוש בתכונת הליניאריות של האופרטור, מוצא המערכת עבור הכניסה הכללית הוא: התגובה להלם היא למעשה פונקציית גרין של המשוואה המגדירה אותה, והשוויון לעיל הוא משפט גרין. התוצאה היא שתגובת ההלם של מערכת מאפיינת אותה באופן מלא, וניתן בעזרתה לחשב את מוצא המערכת עבור כל כניסה שהיא. בעיבוד אותות, מערכת מוגדרת על ידי תגובת ההלם שלה ולא על ידי אופרטור.
מערכות LTI
מערכת ליניארית בלתי משתנה בזמן (באנגלית: Linear Time-Invariant, ובקיצור: מערכת LTI) היא מערכת ליניארית שבה גם מתקיים: לכל \ \tau. במערכת כזו התגובה להלם תלויה רק בהפרש הזמנים מרגע כניסת ההלם ולא ברגע ההלם עצמו. כתוצאה מכך, תגובת ההלם היא פונקציה רק של ההפרש בין שני המשתנים שלה, כלומר של משתנה אחד. מוצא המערכת הוא קונבולוציה בין תגובת ההלם לכניסה:
תכונה זו הופכת מערכות LTI לנוחות במיוחד לניתוח במישור המרוכב. לפי משפט הקונבולוציה, מתקיים: כאשר הפונקציות המסומנות באותיות הגדולות הן התמרת לפלס של הפונקציות המסומנות באותיות הקטנות. המכפלה שלהן פשוטה לחישוב הרבה יותר מאשר פעולת הקונבולוציה. הפונקציה \ H(s) נקראת פונקציית התמסורת של המערכת והיא ניתנת לחישוב בקלות על ידי לקיחת התמרת לפלס של שני אגפי המשוואה הדיפרנציאלית, שהופכת כך למשוואה אלגברית. דוגמה למערכת כזו היא מערכת המתוארת על ידי משוואה דיפרנציאלית ליניארית מהצורה: כאשר המקדמים הם קבועים שאינם תלוים בזמן. לאחר לקיחת התמרת לפלס לשני אגפי המשוואה מתקבלת פונקציית תמסורת שהיא פונקציה רציונלית - מנה של שני פולינומים: תגובת ההלם, שהיא התמרת לפלס הפוכה של פונקציה זו, היא סכום של פונקציות מעריכיות (שיכולות להיות גם אקספוננטים מרוכבים) שכל אחת מהן היא התמרת לפלס של שבר חלקי בפירוק לשברים חלקיים של פונקציית התמסורת. במידה וקיימת לתגובת ההלם התמרת פורייה מתכנסת, ההתמרה של תגובת ההלם, הנקראת תגובת התדר של המערכת, מסומנת \ H(\omega). לחלופין, היא ניתנת לחישוב על ידי הצבת s=i\omega בפונקציית התמסורת ותגובת ההלם תתקבל על ידי התמרת פורייה הפוכה.
בלטונרנדש
בלטונרנדש (בהונגרית: Balatonrendes) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. עד כמו כפרים רבים באירופה גם בבלטונרנדש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1991 חיו בכפר 152 תושבים, ובשנת 2020 רק 138 תושבים.
הכפר נקרא בלטונרנדש עד שנת 1977, אז שינה את שמו לאברהאמהג' ובשנת 1991 התפצל לשני כפרים שונים.
בבלטונרנדש חיו ארבעה יהודים בשנת 1880.
מכביית החורף השנייה
מכביית החורף השנייה נערכה בבאנסקה ביסטריצה, צ'כוסלובקיה בין ה-18 ל-24 בפברואר 1936. היא התקיימה בחורף של אחרי המכביה השנייה שנערכה באפריל 1935. היא המכביה האחרונה הידועה שהתקיימה מחוץ לשטח מדינת ישראל.
היסטוריה
ב-1996 - במלאת 60 שנה למכביית החורף השנייה, התקיימו משחקי חורף של הקהילה היהודית המקומי בבאנסקה ביסטריצה, אולם לא באופן רשמי.
המדינות המשתתפות
במכביית החורף השנייה השתתפו כ-2,000 ספורטאים (ללא משלחת מארץ ישראל) מ-12 מדינות אירופאיות: ועוד
הוקי קרח
נערך משחק אחד ב-19 בפברואר שבו ניצחה צ'כוסלובקיה את גרמניה 0:2 (0:1, 0:0, 0:1). פולק הבקיע את השער הראשון בשליש הראשון בדקה השביעית ובורגר הבקיע את השער השני בשליש השלישי.
החלקה אמנותית
בתוכנית – נשים, גברים וזוגות לא נערכו תחרויות בשל תנאי מזג אוויר גרועים
החלקה מהירה
בתוכנית – 500 מטר, 1.500 מטר, 5000 מטר, 10000 מטר, 4x1500 מטר, 4x5000 מטר לא נערכו תחרויות בשל תנאי מזג אוויר גרועים.
לוז'
התחלה הייתה בכפר קורדיק (אורך 5 ק"מ, הפרש גובה 820 מ')
נשים
ליזל פאלק/פי לופר ( גרמניה) 8:20
גברים
בלום ( גרמניה) 4:15 דרייפוס 4:29 מאייר ( גרמניה) 5:30 בלום/מאייר ( גרמניה) 6:20 שבק/פישר 6:26 גונדי וינטר/גרינבאום 6:36
מעורב
שלזינגר/ שבק 4:03 ליזל פאלק/בלום ( גרמניה) 4:11 וייסגראס/מאייר ( גרמניה) 4:28
נשים
זינגר 21:10 לוני גוטמן ( גרמניה) 22:18 אנקר ( פולין) 22:57 תוכנן
גברים
קוארטי 59:13 וורנהאופט ( פולין) 1:00:37 בלוך ( גרמניה) 1:01:08 אורבך 1:18:34 דיאמנט 1:20:51 מטצנר 1:28:55 וורנהאופט ( פולין) 2:12:58 שוורצברט ( פולין) 2:14:45 נאו 2:16:59 (עלי שפירא, לוי, נווה, מדר) 3:06:00 גרמניה II (בלוך, אוטנזוסר) גרמניה I 4 הקבוצות האחרות נפסלו
גלישה במורד (דאון היל)
2.5 ק"מ; הפרש גובה 300 מטר גרטרוד רוביצ'ק  2:29.1   וואלי אבלס  2:38.0  מימי בק  2:43.4 3.5 ק"מ; הפרש גובה 500 מטר עלי שפירא 4:06 קראוס 4:10.2 קיינדל 4:35.3
סלאלום
600 מטר; הפרש גובה 185 מטר; 12 שערים מימי בק 3:10.1 גרטרוד רוביצ'ק 3:11.2 וואלי אבלס 3:38.2 600 מטר, הפרש גובה 185 מטר, 12 שערים עלי שפירא 2:00.1 וויידר 2:06.4 קראוס 2:16.3 600 מטר, הפרש גובה 185 מטר, 12 שערים רוביצ'ק 3:16.0 קוך 3:36.2
קפיצות סקי
התחרות נערכה על גבעת האימונים בגלל תנאי השלג קוארטי 199.7 נקודות בוגנינסקי 184.4 נקודות טאובר ( יוגוסלביה) 152.2 נקודות
סקי נורדי משולב
18 ק"מ קרוס-קאונטרי וקפיצת סקי קוארטי  439.7 נקודות  טאובר ( יוגוסלביה) 329.7 נקודות  בוגנינסקי  295.3 נקודות
איידן מקארדל
איידן מקארדל (באנגלית: Aidan McArdle; נולד ב-1970) הוא שחקן אירי.
ביוגרפיה
מקארדל נולד בדבלין. הוא למד לתואר באמנויות בקולג' האוניברסיטאי של דבלין (University College Dublin) ואחרי כן למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון.
עם הלהקה השייקספירית המלכותית שיחק מקארדל בתפקיד הראשי במחזה "ריצ'רד השלישי" ובדמות פאק ב"חלום ליל קיץ". עוד בתיאטרון הופיע בתפקיד הראשי במחזה "תפילה לאוון מיני" עיבוד של סיימון בנט לרומן באותו שם מאת ג'ון אירווינג. המחזה הוצג ב-2002 בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון. ב-2011 שיחק בתפקיד ג'וזף סורפייס בעיבוד של דבורה וורנר למחזה "The School for Scandal" שהועלה במרכז האמנויות ברביקן.
תפקידים בולטים שלו בטלוויזיה היו בסרטים ביוגרפיים. הוא גילם ב-2004 את דאדלי מור בסרט "Not Only But Always", ב-2005 את אלברט איינשטיין בסרט הביוגרפי "E=mc²" ואת איגור סטרווינסקי בסרט הטלוויזיה "Riot at the Rite".
מקארדל מוכר מתפקידיו הרבים בטלוויזיה בהם הופעות בדרמות תקופתיות. הוא שיחק בסדרה "המשפט של גארו" בדמות סילבסטר, ובסדרה הקומית "אנשים יפים" בתפקיד אנדי דונן. בסדרת הדרמה "מר סלפרידג'", המבוססת על חייו של מקים חנות הכלבו סלפרידג'ס, הוא מגלם את לורד לוקסלי אויבו המושבע של הארי סלפרידג'.
חיים אישיים
מקארדל נשוי לשחקנית אייסלין מקגוקין. הוא בן דוד של השחקן סטיב קוגן.
הר הרשל
הר הרשל (באנגלית: Mount Herschel) הוא פסגה בולטת הניצבת 2.6 ק"מ צפונית-מזרחית להר פיקוק ומשקיפה על הקצה של קרחון איירונסייד מדרום, בהרי האדמירליות, ארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה.
הפסגה התגלתה בשנת 1841 על ידי סר ג'יימס קלארק רוס, שקרא למקום על שם האסטרונום האנגלי סר ג'ון הרשל.
חבש פאר
מהדורה ראשונה
ספר "חבש פאר" יצא לאור בידי הראי"ה קוק וחותנו האדר"ת, והיה מוכן לדפוס כבר בשנת תרמ"ח, אולם הדפסתו התעכבה. לקראת הדפסתו בשנת תרמ"ט, ביקש הרב קוק מחותנו ששמו שלו לא ייקרא על החיבור, ויצוין רק שהאדר"ת מימן את הדפסת המהדורה. הספר יצא לאור בוורשה תרנ"א תחת שם העט "כד"י" (ראשי תיבות "כהן דעתו יפה", הרומזות לשם המשפחה של המחבר). עם זאת, האדר"ת ציין בהסכמתו – ההסכמה היחידה על הספר – שחתנו הראי"ה הוא המוציא לאור, ורמז בכך לזהותו. בהמשך שלח האדר"ת את הספר לרבנים, התכתב עמם על תכניו, והציג את עצמו כמדפיס הספר. שמו של המחבר אכן לא היה ידוע לרבים, והתגלה באופן רשמי רק כעבור שנים.
מהדורה שנייה
לאורך שנים תוכננה הדפסת מהדורה שנייה, לזכר בת-שבע אלטה אשתו הראשונה של הראי"ה (בת האדר"ת, שנפטרה בקיץ תרמ"ט), אולם הדבר לא יצא לפועל, בין השאר בעקבות שריפת ביתו של האדר"ת במיר בשנת תרנ"ח. הקדמת מהדורה זו, כפי הנראה, נדפסה בסוף ספר מאמרי הראיה.
במחצית שנת תרפ"ה (1925) הוציאו לאור הרב יצחק אריאלי, תלמידו של הראי"ה, והמדפיס הירושלמי אורי סגל המבורגר, מהדורה שנייה של הספר. הרב אריאלי היה העורך האקטיבי יותר במהלך העריכה. הקדמת העורכים לספר נכתבה שש שנים קודם לכן, בשנת תרע"ט, והשניים קיבלו מהראי"ה את כתב היד המקורי של הספר. הספר נדפס בירושלים בדפוס "מוריה עץ-הדר (שיינבוים)", והוא רחב פי שלושה מן המהדורה הראשונה.
תוכן הספר
שמו של החיבור מאזכר את לשון הכתוב, הנוגע לאבלות שנצטווה עליה יחזקאל הנביא (יחזקאל כד, יז) "פְאֵרְךָ חֲבוֹשׁ עָלֶיךָ", אשר נדרש בידי חז"ל כנוגע למצוות תפילין. כותרת המשנה של המהדורה הראשונה מבהירה את מטרת הספר ואת קהלי היעד שלו: "להמון עם ד' המניחים התפלה של ראש שלא במקומה בבלי דעת ולהמשכילים בעם המתעלמים מתקנת המעוות, ולעורר האהבה לעמוד בפרץ, להציל ממכשול עוון ולזכות את הרבים".
רובו של החיבור הוא הלכתי. הוא כולל שישה עשר פרקים, ורצוף דברי כיבושין לחיזוק קיום מצוות תפילין כהלכתה. ניכרת בו השפעה קבלית, אולם מרכז הכובד שלו הוא הלכתי. מלבד דיון בגופם של דברים – החובה להניח את התפילין במקום המדויק, ובעיקר תפילין של ראש על שיער הראש – נידונים בו הנוהג להניח את התפילין בזמן קריאת שמע ותפילה, מצוות תוכחה (ואף הפסק בתפילה לצורך תוכחה), מצוות הבן על האב, ועוד. למהדורה הראשונה צורפו "הערות אחדות" מאת האדר"ת, מאמר ביידיש תחת הכותרת "קולי אל בני אדם", ודברי חתימה המיועדים אל מגידי מישרים, מהם מצופה להפיץ את תוכן הספר. בסוף הספר נדפס מפתח פרקים.
למהדורה השנייה של הספר צורפו "הוספות רבות בהלכה ובאגדה": הקדמה חדשה תחת הכותרת "מצווה כמאמרה", הערות רבות מאת העורכים, שבע דרשות שדרש הראי"ה במסעותיו המוקדמים להפצת החיבור ודרוש בשם "רמזים", ופרקים מן החיבורים עין איה ועולת ראיה העוסקים במצוות תפילין (שני הספרים טרם נדפסו אז). כן נוספו דיוני הלכה נרחבים מאת הרב צבי פסח פרנק, הרב יעקב משה חרל"פ והרב יחיאל מיכל טיקוצ'ינסקי עם הערות עליהן מאת המו"ל (הרב יצחק אריאלי), ותשובת הרב קוק למעירים.
לאחר פרסום הספר הדפיס הרב זאב וולף טורבוביץ את הספר "תפארת זיו", ובסימן הראשון שבו חלק על מסקנת הספר. לדבריו, אף שמעיקר הדין יש להניח את התפילין כראוי, ניתן לצאת ידי חובה גם כאשר רק רובן מונח על מקום השיער. הראי"ה השיב לרב טורבוביץ' בקונטרס "כליל תפארת" שנדפס במהדורה השנייה. בספרו "אמר דעת" הציג הרב יהודה יודל רוזנברג סקירה אודות מחלוקת זו, וביסס את עמדתו האישית בסוגיה. הפולמוס נידון בספרי הלכה נוספים.
פגיעות מבנים
פגיעוּת של מבנים היא מדד להיותו של מבנה חשוף לנזק. הפגיעות היא ההפך מעמידוּת. עמידות מוחלטת תקבל את הערך 1, ופגיעות מוחלטת את הערך 0. כלומר, העמידות היא 1 פחות הפגיעות.
שיפור עמידות לרעידות אדמה
ניתן לשפר את עמידות המבנים וממילא להקטין את פגיעותם, זאת על ידי חיזוקם. מסוף שנת 2005, מתקיים בישראל ניסיון ממוסד להקטין את פגיעותם של בניינים משותפים המשמשים למגורים. זאת באמצעות תוכנית המתאר הארצית לחיזוק מבנים קיימים בפני רעידות אדמה - תמ"א 38. הבתים המועמדים לחיזוק הם אלה שנבנו לפני שנת 1980, כשטרם בנו בישראל בהתאם ל. הבעיה העיקרית בעמידות רוב הבתים הללו, היא העובדה שהם בנויים על עמודים, שרגישים במיוחד לכוחות גזירה אופקיים שמתרחשים בעת רעידת אדמה. בתים משותפים שנבנו החל משנת 1992, עמידים במיוחד בפני רעידות אדמה, וזאת עקב העובדה שמשנה זו יש לבנות בכל בניין כזה, ע"פי חוק, ממ"דים (מרחב מוגן דירתי). חדרים ממוגנים אלה, שבנויים ומחוברים יחדיו לכל גובה הבנייה, בנוסף לפיר המעלית שבדר"כ מותקנת בבניינים הללו, מוסיפים אלמנט משמעותי של זיון למבנה.
פגיעות להדף פיצוץ
על פי רוב התכנון של מבנים לוקח בחשבון את העומס עליהם הנובע ממשקלם. תכנון מודרני, כאמור לעיל, מביא בחשבון גם מאמצים שעלולים לנבוע מרעידות אדמה. יחד עם אלה עלולים מבנים להיחשף לסוג נוסף של מאמצים, הנובעים מהדף של פיצוץ כתוצאה מפעילות מלחמתית או מטרור. כמו במקרה של רעידת אדמה, חשיפה של מבנה בעל עמידות נמוכה להדף פיצוץ עלולה להסתיים באסון דוגמת הפיגוע באוקלהומה סיטי.
שלא כמו במדידה של עמידות לרעידות אדמה, המבוססת על סטטיסטיקות והסתברויות ידועות לעוצמת רעידות אדמה, הרי שעוצמת פיצוצים מעשי ידי אדם אינה ניתנת לחיזוי. עם זאת, בשני המקרים מדובר בחשיפת המבנה לעוצמות גבוהות של אנרגיה, ולכן חלק מהפתרונות ישימים לשני סוגי הסיכון (דוגמה לפתרון כזה הם ממ"דים).
יעקב ענתיבי
הרב יעקב ענתיבי (ה'תקמ"ז, 1787 - ז' בתשרי ה'תר"ז, 1846) היה הרב הראשי ("חכם באשי") של דמשק במשך כשלושים שנה. נאסר בתקופת עלילת דמשק.
קורותיו
נולד בחלב, בנו של הרב דוד יצחק ענתיבי. לאחר נישואיו עבר לדמשק והתמנה לרב הראשי של העיר.
בשנת ה'ת"ר (1840) נאסר על ידי השלטונות יחד עם כמה מנכבדי הקהילה היהודית בדמשק בחשד לחטיפתם ורציחתם של נזיר נוצרי ומשרתו המוסלמי לצורך שימוש בדמם לאפיית מצות. בעקבות השתדלותו של משה מונטיפיורי שוחרר ממאסרו. לאחר שחרורו העלה על הכתב את קורותיו מתקופת מאסרו. כעבור זמן עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. הראשון לציון הרב חיים אברהם גאגין, שקיבל את פניו בעלותו לירושלים, הציע לו להתמנות כרב אך הוא סירב.
נפטר בשנת ה'תר"ז, ונקבר בבית הקברות הר הזיתים.
בתו הבכורה מרחבא נישאה לנכדו של חיים פרחי. בן דודו היה הפייטן רבי יהודה שבתאי רפאל (היש"ר) ענתבי מצפת.
בתו אסתר נישאה לחכם רפאל יצחק ישראל אב בית הדין הספרדי בירושלים.
חידושיו הודפסו בשם "אביר יעקב" בסוף הספר "באור החיים" של הרב חיים כפוסי.
רניה שפיגל
יומנה של שפיגל, אותו כתבה בין גיל 15 ו-18, מתעד את חייה כנערה בעיר פשמישל במהלך מלחמת העולם השנייה ובתקופת השואה. שפיגל כתבה על נושאים רגילים כמו בית ספר, חברות ורומנטיקה, כמו גם על הפחד שלה מהמלחמה, והתנאים המחריפים שהכריחו אותה לעבור לגטו פשמישל. הוא מתעד חוויות תחת השלטון הסובייטי והנאצי כאחד.
היומן היה ברשות משפחת שפיגל במשך עשרות שנים, אך רק ב-2019 הוא פורסם לראשונה באנגלית.
חייה
שפיגל נולדה באורינקובצ'ה (Uhryńkowce, אז בפולין וכיום במערב אוקראינה) להורים פולנים-יהודים, ברנרד שפיגל ורוז'ה מריה לשצ'ינסקה. היא גדלה באחוזה של אביה על נהר הדניסטר ליד גבול פולין-רומניה, עם אחות צעירה בשש שנים, אריאנה (כיום אליזבת בלק), שהייתה כוכבת קולנוע בפולין.
ב-1938 שלחה אותה אמה לגור עם סבה וסבתה בעיירה פשמישל שבפולין, בזמן שהאם עברה לוורשה כדי לקדם את קריירת המשחק של אריאנה. אריאנה נשלחה להצטרף לשפיגל בפשמישל בקיץ 1938. סבתה של שפיגל הייתה בעלת חנות כלי כתיבה וסבה היה קבלן בניין. הסכם ריבנטרופ-מולוטוב באוגוסט 1939 והפלישה הנאצית לפולין בספטמבר גרמו לשתי הבנות ולאמם להתאחד. אביה של שפיגל, ברנרד, נשאר באחוזה המשפחתית ובמהלך המלחמה נעלם. לאחר הפרידה אמרה אריאנה ששפיגל "הייתה כמו אמא בשבילי". עם התמשכות המלחמה למדה שפיגל בבית הספר בפשמישל וב-1940 פיתחה קשר רומנטי עם זיגמונט שוורצר, בנו של רופא יהודי בולט שהיה מבוגר ממנה בשנתיים. שפיגל התייחס לשוורצר בכינוי "זיגו".
עם הקמת גטו פשמישל ביולי 1942, עברה אליו שפיגל עם 24,000 יהודים נוספים. לאחר כשבועיים, שוורצר, שעבד עם המחתרת המקומית, הוציא בחשאי את שפיגל מהגטו והחביא אותה ואת הוריו בעליית הגג של בית דודו מכיוון שלא קיבלו את אישורי העבודה הדרושים כדי להימנע מגירוש למחנות ריכוז. מודיע אלמוני הסגיר למשטרה את מקום המסתור. המשטרה הוציאה להורג את שפיגל בת השמונה-עשרה עם הוריו של שוורצר, ברחוב, ב-30 ביולי 1942.
אמה ואחותה של שפיגל וחברה שוורצר שרדו והיגרו לארצות הברית.
היסטוריה של היומן
שפיגל החלה לכתוב את יומנה ב-31 בינואר 1939, כשהייתה בת חמש עשרה. היומן, בן כמעט 700 עמודים, נשמר ברובו בסוד, והיה עשוי משבעה ספרי תרגילים של בית ספר שנתפרו יחדיו. היומן דן בעיקר בחיי היום-יום של שפיגל בבית הספר, בחיים החברתיים והמשפחתיים בפשמישל, ונוגע במיוחד במצוקתה עקב פרידתה מאמה, ביחסיה הרומנטיים עם זיגמונט שוורצר, בפחד סביב המלחמה המתגברת ובאימת המעבר לגטו. בנוסף לטקסט בכתב יד, מכיל היומן ציורים ושירים מקוריים. ברשומה האחרונה ב-25 ביולי 1942 כתבה שפיגל:"יומני היקר, חברי הטוב והאהוב! עברנו תקופות נוראיות כל כך ביחד ועכשיו הרגע הגרוע ביותר בפתח. יכולתי לפחד עכשיו, אבל מי שלא עזב אותנו אז, יעזור לנו גם היום. הוא יציל אותנו. שמע ישראל, הצל אותנו, עזור לנו. שמרת עליי מפני כדורים ופצצות, מפני רימונים. עזרו לי לשרוד! ואת, אמא יקרה שלי, תתפללי עלינו היום, תתפללי חזק. תחשבי עלינו ושמחשבותיך יהיו מבורכות."בסוף יולי קיבל שוורצר לידיו את היומן וכתב את הטקסטים האחרונים על הסתרת שפיגל מחוץ לגטו ועל מותה: "שלוש יריות! שלושה חיים אבדו! כל מה שאני יכול לשמוע זה יריות, יריות." שוורצר השאיר את היומן עם אדם אחר ונשלח לאושוויץ. לאחר ששרד, הביא שוורצר את היומן לארצות הברית וב-1950 נתן אותו לאמה של שפיגל. אחותה של שפיגל, אליזבת (אריאנה) בלק, שמעה על היומן ב-1969 ואחסנה אותו בכספת בנק עד 2012.
פרסום ועיבודים
היומן היה ברשות משפחת שפיגל עשרות שנים, ולא נקרא על ידי אחרים עד 2012, כאשר בתה של בלק, אלכסנדרה רנטה בלק, מתווכת במנהטן, ארגנה את תרגומו לאנגלית על ידי אנה בלאסיאק ומרתה דזיורוש. היומן ראה אור בפולנית בשנת 2016 והיווה השראה למחזה פולני. קטעים פורסמו לראשונה באנגלית במגזין <i id="mwVQ">Smithsonian</i> ב-2018. הפרסום המלא הראשון באנגלית בן 90,000 מילים, Renia's Diary: A Young Girl's Life in the Shadow of the Holocaust, היה בבריטניה ב-19 בספטמבר 2019, על ידי הוצאת Ebury, והופץ על ידי ספרי פינגווין. בארצות הברית נקרא Renia's Diary: A Holocaust Journal, פורסם על ידי St. Martin's Press והופץ על ידי הוצאת מקמילן ב-24 בספטמבר 2019. הפרסום מכיל פרולוג ואפילוג מאת אליזבת בלק. מהדורה זו פורסמה בספרדית על ידי Plaza & Janés ב-17 בדצמבר 2019.
היומן הוא נושאו של סרט תיעודי בבימוי תומאש מגירסקי בשם "חלומות שבורים". הסרט הוקרן בבכורה באו"ם בניו יורק כחלק מתוכנית לזכר השואה. הקרנת הסרט הפולין החלה ב-18 בספטמבר 2019.
בשנת 2022, סיפורה של רניה שפיגל היווה חלק מההפקה הבימתית WITNESSES, המספרת את סיפוריהם של חמישה יומנים יהודים בתקופת השואה. ההפקה עלתה לראשונה באסקונדידו, קליפורניה, והתבססה על ספרו של המחזאי רוברט ל' פרידמן.
ביקורות
עיתונאים השוו את יומנה של שפיגל לזה של אנה פרנק. רובין שולמן מ"סמיתסוניאן" ציין ש"רניה הייתה קצת מבוגרת ומתוחכמת יותר [מפרנק]. . . היא גם חיה בעולם במקום בהתבודדות." בריגיט כץ כתבה שגם פרנק וגם שפיגל היו "סופרים צלולים, רהוטים ומלאי תובנות למרות גילם הצעיר". אנה פרייליך-ז'אייק מאוניברסיטת קולומביה כינתה את היומן "מסמך היסטורי ופסיכולוגי מדהים, כמו גם הישג ספרותי אותנטי". ג'ואנה ברנדט אמרה בניו יורק טיימס, "ברגע שבו הסכמה בסיסית על אמיתות פשוטות הפכה לשדה קרב פוליטי וההיסטוריה - לנשק, פרסום הספר, 'יומנה של רניה', מציע תזכורת לכוחה של העֵדות."
סיפורים פרועים
סיפורים פרועים (בספרדית: Relatos salvajes) הוא סרט ארגנטיני-ספרדי מסוגת קומדיה שחורה משנת 2014, בבימויו של דמיאן סיפרון, שגם כתב את התסריט. הסרט מציג בזה אחר זה שישה סיפורים נפרדים, העוסקים בתסכול הנובע מתחושה של עוול ובזעם ובנקמה שבאים בעקבותיו.
עלילה
בסיפור הראשון, "פסטרנק", המוצג עוד לפני כתוביות הפתיחה, נוסעיו של מטוס נוסעים מגלים בהדרגה שכל אחד מהם קשור בעברו לאדם בשם גבריאל פסטרנק, וכל אחד מהם העניק לו חוויה שלילית: מבקר מוזיקה שקטל את יצירתו, חברה שבגדה בו עם חברו הטוב, המורה שלו שהשאירה אותו כיתה בבית הספר וכו'. פשר צירוף המקרים מתברר כאשר הדיילת מספרת לנוסעים שפסטרנק הוא הדייל הראשי בטיסה זו, והוא השתלט על תא הטייס. פסטרנק מוביל את המטוס להתרסקות על בית הוריו.
בסיפור השני, "העכברים", אדם מגיע למסעדת דרכים ריקה מסועדים, והמלצרית מספרת לטבחית שזהו מלווה בריבית שגרם להתאבדות אביה ולהרס משפחתו. היא מסרבת להצעת הטבחית לשים רעל עכברים במנה המוגשת לו על מנת לנקום בו, אך הטבחית בכל זאת עושה זאת. בנו של האיש מגיע אף הוא למסעדה ואוכל מהמנה שהוגשה לאביו. המלצרית מנסה לקחת מהם את האוכל, אך המלווה בריבית תוקף אותה, ובעקבות זאת הטבחית דוקרת אותו למוות בסכין קצבים.
הסיפור השלישי, "החזק ביותר", מציג שני נהגים בכביש נידח. מריו, הנוהג במכונית ישנה ועמוסת חפצים, מפריע לדייגו, הנוהג במכונית "אאודי" מפוארת, לעקוף אותו. כאשר דייגו מצליח בכך, בסופו של דבר, הוא מעליב את מריו. כעבור קילומטרים אחדים דייגו נאלץ לעצור בצד הדרך, עקב תקר בצמיג. בעודו עוסק בהחלפת הצמיג מגיע מריו, ובין השניים פורצת תגרה, שבסופה מדליק מריו את מכל הדלק של האאודי, והמכונית ובתוכה שניהם עולה באש. חוקר המשטרה, הרואה במכונית את שני השלדים המפויחים אוחזים זה בזה, משער שזהו רצח על רקע רומנטי.
הסיפור הרביעי, "פצצה קטנה", עוסק בסימון פישר, מהנדס מומחה להריסת מבנים באמצעות חומר נפץ, שמכוניתו נגררת לאחר שחנה לרגע במקום אסור, אך הוא טוען שכלל לא היה שם סימוּן האוסר את העצירה. הביורוקרטיה העירונית אינה קשובה לטענותיו, ובזעמו הוא חובט בחלון של משרד הגרירה, נעצר, ועקב כך מפוטר מעבודתו. אשתו זועמת על שעקב הגרירה איחר למסיבת יום ההולדת של בתו. בעקבות מריבה זו בני הזוג מתגרשים. פישר הזועם, שמכוניתו נגררה פעם נוספת, מכניס לתא המטען שלה שני ארגזים של חומר נפץ, ומחנה אותה בכוונה במקום אסור. המכונית נגררת, וכאשר מחנים אותה במגרש החניה של המכוניות שנגררו, היא מתפוצצת תוך גרימת נזק רב. פישר נדון למאסר, והופך לגיבור עממי שרבים מזדהים עם זעמו. הוא חוגג יום הולדת בכלא, ושם אשתו מתפייסת איתו ומביאה לו עוגת יום הולדת ועליה רכב גרירה.
בסיפור החמישי, "ההצעה", צעיר ממשפחה עשירה מגלה להוריו שפגע באישה בתאונת "פגע וברח". מחדשות הטלוויזיה מתברר שהנפגעת הייתה בהריון, והיא ועוברה נהרגו בתאונה. עורך הדין של המשפחה מוזעק, והם רוקמים תוכנית לפיה הגנן המשפחתי ייקח את האשמה על עצמו, בתמורה לסכום כסף נכבד. חוקר המשטרה שמגיע לבית מגלה במהרה את המזימה, ויש לשחד אותו. גם עורך הדין דורש את חלקו. לאחר שהאב, תעשיין עשיר, מגלה שהדרישות הכספיות הולכות וגואות, הוא מודיע שמאס בעסקה, ומבחינתו הבן יכול להגשים את תוכניתו להסגיר את עצמו. הסובבים אותו אינם מסכימים לכך, ובסופו של דבר מסכימים לצמצם את הדרישות הכספיות ולהמשיך במזימה. המשטרה מוציאה את הגנן מהבית, שמחוצה לו מחכה המון זועם, ובעלה של ההרוגה תוקף את הגנן בפטיש.
הסיפור השישי והאחרון, "עד שהמוות יפריד בינינו", עוסק בכלה, שבמהלך מסיבת החתונה מגלה שבעלה הטרי בגד בה עם אחת האורחות, חברתו לעבודה. תוך כדי ריקוד עם בעלה היא מתעמתת אתו, ואז נמלטת בבושה מהקהל ועולה לגג הבניין. אחד מעובדי המטבח שנמצא שם מנחם אותה, ומעיר לה שלא תגיע רחוק אם תנהל את חייה לפי מה שאחרים חושבים. בעקבות השיחה היא משתחררת מהבושה, ושוכבת עם עובד המטבח. כשהחתן מגיע בעקבותיה ונוכח במעשיהם, הכלה מודיעה לו שהיא תתנקם בו ותמרר את חייו על שבגד בה. השניים חוזרים לאולם המסיבה, והכלה מזמינה לריקוד את האישה שאתה בעלה בגד בה, ותוך כדי הריקוד מעיפה אותה לעבר מראה, המתנפצת לרסיסים ופוצעת את האישה. המריבה הולכת ומתפתחת, אך בעיצומה החתן ניגש אל הכלה ומזמין אותה לרקוד אתו. תוך כדי הריקוד אהבתה חוזרת, והשניים מתחילים לקיים יחסי מין על השולחן שעליו נמצאת עוגת החתונה, תוך שהאורחים מסתלקים בבהלה.
פרסים
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ולפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן. הוא זכה בפרס בחירת הצופים בפסטיבל הקולנוע בביאריץ, והשחקנית אריקה ריוואס זכתה בפסטיבל זה בפרס השחקנית הטובה ביותר. הסרט זכה בפרס גויה לסרט הזר דובר ספרדית הטוב ביותר. זכה גם בפרסים בפסטיבל הקולנוע בסראייבו ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן.
הקו המשותף בין הסרטונים
הבמאי, דמיאן סיפרון, סיפר: "רציתי להפוך את כל ששת הסיפורים לחוויה אחת". מבקרי הקולנוע אכן בחנו את הקו המשותף לששת הסרטונים. אורי קליין ציין: "הסרט משתייך לסוג הסרטים שכל פרקיהם בוימו בידי אותו במאי ויש ביניהם קשר תמטי, שאותו, כמחווה לאלמודובר, אתאר כנוגע בהווייתם של גברים ונשים שלא רק נמצאים על סף התמוטטות עצבים, אלא חוצים אותו." שמוליק דובדבני ציין: "המשותף לכל הסיפורים, שנכתבו ובוימו בידי דמיאן סיפרון, הוא נקודת מוצא שגרתית שהולכת ומקבלת צביון פרוע ואלים. ... אפשר לזהות בסרטו של סיפרון אמירות הקשורות לפערי מעמדות וניצול חברתי (במיוחד בסיפור השלישי והחמישי), או היבטים סאטיריים (סיפור מספר ארבע). הוא מקצין תכונות אנושיות כנקמנות ומרירוּת עד אבסורד, ובסופם של דברים כל ששת הסיפורים מספקים מבט משעשע על טבע האדם שיוצא מכלל שליטה."
זיקה למציאות
זמן קצר לאחר תחילת הקרנתו של הסרט בישראל אירעה תקרית ריסוקה של טיסה 9525 של ג'רמנווינגס בידי טייס המשנה שלה. אי אפשר היה שלא לשים לב לדמיון שבין אירוע טרגי זה ובין הרעיון שבבסיס הסרטון הראשון. באתר רשת קורזון, שמקרינה את הסרט, ניתנה הודעה: "אזהרה: בעקבות מקרה טיסת ג'רמנווינגס מה-24 במרס, בבקשה קחו לתשומת לבכם ש'סיפורים פרועים' מכיל קטע שחלק מהלקוחות עשויים למצוא כמטריד".
חתונה יהודית
הסרטון השישי והאחרון, "עד שהמוות יפריד בינינו", עוסק במסיבת חתונה שהשתבשה. הצופה הישראלי לא התקשה לזהות שמדובר בחתונה יהודית - הכליזמרים מנגנים מנגינות יהודיות וישראליות, החל ב"הבה נגילה" וכלה ב"הללויה". בראיון אמר הבמאי, דמיאן סיפרון, שהוא יהודי בעצמו, ולכן יכול להתבדח על חתונה יהודית בלי להיות פוגעני. הוא הוסיף שבבואנוס איירס מקובל בקרב משפחות יהודיות, גם כאלה שאינן אמידות, להוציא הון רב על מסיבת החתונה, ולכן הריסת מסיבה כזו מוסיפה לדרמטיות של התסריט.
קישורים חיצוניים
ביקורות
בן מקנזי
בנג'מין "בן" מקנזי שנקן (באנגלית: Benjamin "Ben" McKenzie Schenkkan; נולד ב-12 בספטמבר 1978) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. נודע בעיקר בשל כיכובו בתור ריאן אטווד (אנ') בסדרת הנעורים "The O.C."  (2007-2003) בשל הופעתו בתור בן שרמן בדרמה המשטרתית "סאות'לנד" (2013-2009) ובשל תפקידו בתור ג'יימס גורדון בסדרת גיבורי העל "גות'האם" (2019-2015).
מחוץ למשחק, מקנזי ידוע בשל הביקורת החריפה שלו על בועת המטבעות הקריפטוגרפיים וההונאה עם העיתונאי ג'ייקוב סילברמן. ספרם בנושא, "Easy Money", ייצא לאור ב-2023.
ביוגרפיה
בנג'מין מקנזי שנקן נולד באוסטין, טקסס; בנם של פרנסס שנקן, משוררת, ושל פיט שנקן, עורך דין. יש לו שני אחים צעירים, שניהם שחקנים לשעבר. אחיו נייט, נשוי לצלמת העיתונות הארמנית-אמריקאית סקאוט טופנקיאן (אנ'). משפחתו היא נוצרית-קתולית בעיקרה ממוצא אנגלי וסקוטי. סבו מצד אביו, רוברט פ. שנקן היה בן למשפחה יהודית והיה פרופסור באוניברסיטת טקסס באוסטין ועבד על העברת חוק השידור הציבורי משנת 1967 (אנ'). דודו רוברט שנקן הוא מחזאי ותסריטאי זוכה פרס פוליצר לדרמה. שמו האמצעי, מקנזי, הוא שם הנעורים של סבתו מצד אביו; הוא משתמש בו כחלק משם הבמה שלו כדי למנוע בלבול עם השחקן בן שנקמן.
בחטיבת הביניים, הוא למד בבית הספר האפיסקופלי של סנט אנדרו (אנ'), שם היה חברו לקבוצת הפוטבול של שחקן הסופרבול העתידי, דרו בריז. הוא למד בבית הספר התיכון סטיבן פ. אוסטין (אנ'), שם היה התופס (Wide receiver) והמגן האחורי (Defensive back) בקבוצת הפוטבול של בית הספר. משנת 1997 עד 2001 למד לתואר ראשון באוניברסיטת וירג'יניה, שם התמחה ביחסים דיפלומטיים וכלכלה.
קריירה
פריצתו הגדולה של מקנזי הייתה בגילומו של ריאן אטווד (אנ') בסדרת הנעורים הפופולרית "The O.C." של רשת FOX אשר עלתה לאוויר באוגוסט 2003. על משחקו בסדרה זכה מקנזי בשני פרסים בטקס פרסי בחירת הנוער בנוסף לשתי מועמדויות נוספות. עם עליית הפופולריות של הסדרה הופיע מקנזי על שערים של מגזינים כדוגמת "פיפל" ו"אס ויקלי", והמגזין "אינדפנדנט" דירג אותו במקום החמישי ברשימת הגברים הסקסיים בעולם. הסדרה איבדה אחוזי צפייה בעונה השלישית והסתיימה בסופה של העונה רביעית בשנת 2007.
במקביל למשחקו באו.סי הופיע מקנזי בהופעת בכורה בקולנוע בסרט "ג'ונבאג" (2005) לצידם של איימי אדמס ואמבת' דייוויץ. הסרט קיבל ביקורות חיוביות רבות כולל בפסטיבל סאנדנס. לאחר מכן שיחק בסרט "88 דקות" (2007) לצידו של אל פצ'ינו.
בשנת 2009 החל לשחק את תפקידו של בן שרמן בדרמה המשטרתית "סאות'לנד" של רשת NBC. הסדרה בוטלה על ידי הרשת לאחר עונה אחת אך רשת TNT קנתה את זכויות השידור של הסדרה וחידשה אותה. הסדרה בוטלה לבסוף לאחר חמש עונות ב-2013.
בשנים 2014–2019 גילם במשך חמש עונות את הדמות הראשית - ג'יימס גורדון בסדרה "גות'האם" ברשת FOX, המבוססת על ספרי הקומיקס של באטמן מבית DC קומיקס. הסדרה עוקבת אחר מעלליו של הבלש ג'ים גורדון בגילומו של מקנזי בעיר גות'אם סיטי, בימי ילדותו של ברוס וויין.
בשנת 2019 גילם את דין קלר במותחן הפעולה "מרדף בשידור חי" וגילם קצין CIA בסרט הדרמה הפוליטי וההיסטורי "הדו"ח" בהפקתו של סטיבן סודרברג.
ב-24 ביוני 2019, מקנזי עלה בבכורה עם המחזה "The Investigation: A Search for the Truth in Ten Acts", קריאה דרמטית של התובע המיוחד רוברט מולר אודות התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016. מקנזי גילם את היועץ לביטחון לאומי לשעבר של הנשיא דונלד טראמפ - מייקל פלין, כמו גם את דונלד טראמפ ג'וניור.
בפברואר 2022, פורסם שמקנזי יככב בסרט "Bloat", סרט אימה בהפקה בינלאומית.
חיים אישיים
מאז 2015 הוא בזוגיות עם השחקנית הברזילאית-אמריקאית מורנה בקארין; ממנה יש לו בת שנולדה ב-18 במרץ 2016. השניים התארסו בנובמבר 2016, הם התחתנו ב-2 ביוני 2017, ביום הולדתה ה-38 של בקארין. בנם השני של הזוג נולד במרץ 2021. למקנזי גם בן חורג אחד מנישואיה הראשונים של בקארין.
סקאימארק איירליינס
סקאימארק איירליינס (ביפנית: スカイマーク, באנגלית: Skymark Airlines) היא חברה לטיסות חסך יפנית, המפעילה טיסות פנימיות ביפן, וטיסות שכר לגואם וסיאול.
תולדות החברה
חברת התעופה נוסדה ב-12 בנובמבר 1996, לאחר שהונהגה ביפן מדיניות שמים פתוחים, והיא החלה לפעול ב-19 בספטמבר 1998.
בעלי המניות העיקריים הם "Shinichi Nishikubo" (35.47%), ו-"H.I.S" (27.62%). לחברה 1516 עובדים.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון ליוני 2020:
Dream Street
Dream Street (בעברית: רחוב חלומי) הוא אלבומה השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'נט ג'קסון. האלבום יצא לאור ב-23 באוקטובר 1984, בחברת התקליטים איי אנד אם רקורדס. גם אלבום זה בדומה לאלבומה הקודם לא זכה להצלחה.
האלבום הגיע בשיאו למקום ה-147 בארצות הברית, ולמקום ה-188 בלבד בריטניה, בעוד במצעדים של שאר המדינות בעולם כלל לא הצליח להיכנס.
הארמייה ה-20 (ברית המועצות)
הארמייה ה-20 (ברוסית: армия я-20) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
היחידה הוקמה ביוני 1941. תחילה היא הייתה בעתודה, אך כבר ביולי 1941 הועברה למערבה ונכללה בכוחות של החזית המערבית. היא תוגברה במספר יחידות טנקים והשתתפה בקרבות מגננה באזור מוהילב וסמולנסק. במהלך קרב סמולנסק היא כותרה אך הצליחה להמשיך בלחימה כיחידה ותוך אבדות קשות לצאת מהמצור.
Dream Street
רקע והצלחה
מכירותיו של האלבום נאמדות בכ-200 אלף עותקים בלבד מה שיצר אכזבה בקרב אביה של ג'קסון אשר ציפה להצלחה יותר גדולה לאלבום. בנוסף לא יצא אף להיט מהאלבום כאשר כל השירים כשלו מלהיכנס למצעד האמריקאי ואף כמעט ולא נכנסו לאף מצעד בעולם.
הארמייה ה-20 (ברית המועצות)
היסטוריה
באוקטובר 1941, בתחילת קרב מוסקבה הארמייה ה-20 כותרה. מפקד הארמייה נפל בשבי. ב-20 באוקטובר הארמייה פורקה.
Dream Street
רקע והצלחה
מתוך האלבום יצאו 4 סינגלים שביניהם שיר הנושא: "Dream Street" והסינגל הראשון ממנו "Don't Stand Another Chance" אשר הופק על ידי אחיה מרלון. בעקבות הכישלונות של כל הסינגלים שהוציאה עד כה לא צולם לאף שיר קליפ מלבד לשיר הנושא אשר היה הופעתה של ג'קסון בתוכנית TV show Fame.
הארמייה ה-20 (ברית המועצות)
היסטוריה
ב-20 בנובמבר 1941 ארמייה ה-20 הוקמה מחדש. במהלך מתקפת נגד של קרב מוסקבה היחידות של הארמייה ה-20 הצליחו להתקדם מערבה ושחררו מספר עיירות. במהלך שנת 1942 הארמייה ה-20 השתתפה בקרבות בסביבת העיר רז'ב. מיולי 1943 הארמייה הייתה בעתודה. באפריל 1944 הארמייה פורקה. המטה שלה היה בסיס להקמת מפקדה של החזית הבלטית השלישית.
Dream Street
רקע והצלחה
מבחינה מוזיקלית אלבום זה הכיל יותר מוזיקת פופ בהשוואה לאלבומה הקודם.
שיעול פרינתוס
שיעול פֶּרִינְתּוּס (Cough of Perinthus) הוא תיאור של התפרצות תחלואתית שהתרחשה בחורף בסביבות שנת 400 לפנה"ס בעיר הנמל היוונית פרינתוס שלחופי ים מרמרה. התחלואה ותסמיניה תוארו בצורה נרחבת בכרך השישי של סדרת הספרים "מגפות" (Epidemics) שפורסמו בקורפוס ההיפוקרטי, אולם זיהויה המדויק אינו ודאי.
תיאור התחלואה
שיעול פרינתוס החל לקראת נקודת היפוך החורף, בדצמבר שנת 400 לפנה"ס בפרינתוס (כיום Marmara Ereğlisi, כ-15 ק"מ מזרחית לטקירדא שבטורקיה) והוא פשט בקרב כל שכבות הגיל והאוכלוסייה בעיר. תסמיני התחלואה הראשונים כללו שיעול ממושך ודלקת ריאות, אולם לאחר כ-40 יום החלו מרבית החולים להפגין כאב גרון, דלקת גרון, איבוד קול, עיוורון לילה, נימול ושיתוק החך והגפיים התחתונות. בהמשך מתואר כי כל חולה שהציג בנוסף למוזכרים לעיל גם תסמיני חום המלווים בצמרמורות ובקשיי נשימה, נכלל בקבוצת סיכון מוגברת למות מן המחלה בהשוואה לאלה שפיתחו דלקת גרון בלבד, אשר רבים מהם הצליחו להחלים בכוחות עצמם.
זיהויים אפשריים למקור התחלואה
במשך תקופה ארוכה ניסו חוקרים לאתר את הגורם האחראי לכל התסמינים שתוארו בספר. אמיל ליטרה (Émile Littré), המתרגם והעורך של כתבי היפוקרטס במאה ה-19, התייחס אל המונח Epidemos (ἐπίδῆμος), המופיע בקורפוס ההיפוקרטי בהתאם לגישה שהייתה מקובלת בתקופתו, דהיינו גורם בודד הוא זה שאחראי לפרוץ המגפה ולקשת תסמינים רחבה שבאה לידי ביטוי במהלך התחלואה. בתרגומו הציע לייחס את התחלואה למחלת הדיפתריה שבאה לידי ביטוי בשיעול, בקשיי נשימה קשים ובשיתוק שרירי פנים, צוואר, ופה. תרגומו של אמיל ליטרה השפיע רבות על הדרך בא בחרו החוקרים לראות את התחלואה בפרינתוס ובמהלך השנים הועלו גורמים נוספים לתחלואה, ביניהם שעלת, שפעת, שיתוק ילדים, דלקת המוח, קדחת דנגי ורבים אחרים. עם זאת, החוקרים התקשו למצוא מחלה אחת בודדת הגורמת לכל התסמינים שתוארו בקורפוס ההיפוקרטי. לפיכך כיום נוטים החוקרים להתייחס אל המונח Epidemos כפי שהיה מקובל בתקופתו של היפוקרטס, דהיינו כאל אסופת מחלות ותסמיניהן במקום מסוים ובתקופה מסוימת. התייחסות זאת מאפשרת לראות את שיעול פרינתוס לא כמחלה בודדת אלא בתור אסופת מחלות וכיום מקובל לייחס את התחלואה ל-3 מחלות עונתיות שכיחות: דיפתריה, שפעת (או ומחלות דמויות שפעת) ושעלת בשילוב עם מחלות חסר תזונתיות, דוגמת מחסור בוויטמין A שגורם לעיתים תכופות לפגיעה בראייה.
עבודת עבד בעבד עברי
האיסור לעבוד בעבד עברי עבודת עבד הוא מצות לא תעשה מתרי"ג מצוות לפיה אין לעבוד בעבד עברי עבודה שיש בה השפלה ועינוי.