cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מקצועות אבטחת מידע
היסטוריה
אף כי בתחילה, רבים בקהילת אבטחת המידע, ניזונו והתפתחו באמצעות צבירת ניסיון וידע במקומות עבודתם, הרי שתחומים אלה נלמדים באקדמיה במסגרת לימודי "מדעי המחשב", "הנדסת תוכנה" או "הנדסת מערכות מידע".
בישראל, החל משנת 2007, פעל "הפורום הישראלי לאבטחת מידע" בראשותם של אבי ויסמן כיושב ראש ותא"ל יעקב עמידרור כנשיא הפורום, במאמץ להחדרת המודעות הממשלתית והציבורית לצורך באסדרת המקצועות, באפיון צרכיו של כל מקצוע בענף הסייבר, ומכאן – בהגדרת תוכניות הלימודים באופן העונה לצרכים, כל זאת – לשם יצירת חקיקה (אסדרה) נאותה בישראל.
עם הקמתו של המטה הקיברנטי הלאומי בינואר 2012 בראשותו על ד"ר אביתר מתניה, חברו הגופים למאמץ המשותף, והמטה הקיברנטי אף נטל אחריות על המשך התהליך והבשלתו לכדי חקיקה, ובהמשך – גם רשות הסייבר, בראשותו של בוקי כרמלי. מאז 2018, רשות הסייבר ומטה הסייבר הלאומי מאוחדים בשם "מערך הסייבר הלאומי". במהלך השנים שלאחר מכן, הצטרף גם מטה הסייבר בצה"ל (לימים – חטיבת ההגנה בסייבר), למאמץ ההשבחה של השיטות ללימודי סייבר ועיצוב ההסדרה.
סוגי לימודים
במקרים רבים הלימודים מכוונים לקבלת הסמכה באחד ממקצועות אבטחת המידע.
כמו כן ניתן למצוא קורסים ולימודי תעודה בתחום הסייבר, שבהם לומדים על מספר היבטים של אבטחת מידע באופן משולב, כדי להכשיר את המשתתפים לתפקידי מנהלי אבטחת מידע, מנהלי רשתות תקשורת, מגיני סייבר ועוד. הכשרת עובדים בתחום אבטחת המידע נעשית בדרך כלל במסגרת קורסים לתעודה אשר במרכזי הכשרה ובמכללות, או תוכניות ממשלתיות, כגון קורסים במימון משרד העבודה והרווחה להכשרת מיישמי הגנת סייבר. כמו כן, ניתן ללמוד את תחום הסייבר כהתמחות במסגרת תואר אקדמי ראשון או שני, במקצועות כגון פוליטיקה וממשל, הנדסת מערכות מידע, ועוד.
הסמכות למקצועות יישום אבטחת מידע
על מיישם אבטחת מידע לשלוט בהתקנה, בהגדרה, בתחזוקה ובתפעול שוטף של כלי אבטחת מידע. לשם רכישת ידע זה, נדרש ידע הנוגע לכל יצרן טכנולוגיות בנפרד, והמוכרים שבהם: סיסקו, צ'קפוינט, סימנטק ודומיהם. יצרנים אלו משווקים גם קורסים מטעמם, ומספקים הסמכות מטעמם למשתתפים. נקודת התורפה של הסמכות אלו – היותן "תלויות יצרן".
הסמכות למקצוע ארכיטקט אבטחת מידע
ההסמכה הבינלאומית היחידה לארכיטקט אבטחת מידע מוכרת בשם ISSAP – Information Security Systems Architecture Professional של ISC2 הדורשת ראשית הסמכת CISSP כאחד מתנאי הסף.
הסמכת CISM של ISACA
מיועדת לתפקיד מנהל אבטחת מידע. המונח CISM מהווה ראשי תיבות של Certified Information Security Manager.
מבחן CISM זוכה בביקורת: היעד הוא – הרווחים הנובעים מהמבחן, ולפיכך – תשומת הלב ניתנת למבנה המבחן האידיאלי מבחינת הארגון, ולא לאופן רכישת הידע או לעומקו. ארגון ISACA ממוקם בארצות הברית וניזון מהכנסות הנובעות מהתשלום בגין השתתפות במבחנים. ההסמכה מתייחסת רק לפן הניהולי של אבטחת המידע ומחלקו לחמישה חלקים, המכונים על-ידו דומיינים (Domains):
על-מנת להצטייד בהסמכת CISM יש לרכוש ספר מהארגון וללומדו, וכן להתאמן על מבחנים קודמים המגדילים את הסיכוי לעבור את המבחן. השאלות נבנות באופן מתוחכם המקשה על המענה. קיימים מעת לעת גם קורסים קצרים המיועדים לסייע במעבר המבחן. קורסים אלו אינם ממוקדים בלמידה וברכישת ידע תעשייתי נדרש, אלא ממוקדים אך ורק בדרך לעבור בהצלחה את המבחן.
Rock This Country Tour
Rock This Country Tour הוא סיבוב ההופעות השלישי של הזמרת שאניה טוויין וזהו גם סיבוב ההופעות הראשון שלה מאז שנת 2004. סיבוב ההופעות החל ב-5 ביוני 2015 בסיאטל ארצות הברית והסתיים ב-27 באוקטובר אותה שנה בקלונה קנדה. אף על פי שסיבוב ההופעות הקודם שלה היה סיבוב הופעות עולמי, סיבוב הופעות זה היה בצפון אמריקה בלבד. סיבוב ההופעות גרף 69 מיליון דולר ומכר בסך הכול 703,148 כרטיסים.
רקע
במרץ 2015 בתוכנית "Good Morning America" הודיעה טוויין כי היא עתידה לצאת לסיבוב הופעות ואף להוציא אלבום. אף על פי שעבר זמן רב מאז סיבוב ההופעות האחרון שלה טוויין אמרה כי היא מוכנה לצאת לסיבוב הופעות חדש ואף תיארה את סיבוב ההופעות כ"אמיתי, בועט וחגיגה כיפית". בעקבות הביקוש הרב טוויין הוסיפה עוד 9 תאריכים נוספים במאי אותה שנה. ביולי אותה שנה אמר הסוכן של טוויין כי סביר להניח שהחלק הבין לאומי של סיבוב ההופעות יתקיים באביב ובקיץ 2016 אם כי תוכנית זאת בסוף לא יצאה לפועל. באוגוסט אותה שנה אמרה טוויין כי היא איננה מתכוונת לוותר על סיבוב ההופעות והיא תמשיך את תוכניותיה שנתיים נוספות בסדרת המופעים שלה בלאס וגאס.
UMM Alter 4x4
UMM Alter 4x4 הוא דגם של רכב שטח מתוצרת יצרן הרכב הפורטוגלי UMM (União Metalo-Mecânica) אשר יוצר בשנת 1985
דגם ה"UMM Alter 4x4" יוצר במפעליUMM (União Metalo-Mecânica) בסטובל, פורטוגל.
דגמי "UMM Alter 4x4" שימשו גם כאמבולנס צבאי וכבאיות.
כרוכית
כְּרוּכִית ("@") (בעברית מדוברת: שטרודל; באנגלית: "At" כשקוראים אותו או "At sign" כשמדברים עליו) הוא סימן כתב המצויר על ידי כתיבת האות a ומשיכת קצהּ הימני התחתון לעיגול כמעט שלם מסביבו נגד כיוון השעון.
השימוש העיקרי בסימן הכרוכית הוא בכתובות דואר אלקטרוני, שאז תכליתו להפריד בין שם המשתמש ושם השרת שמארח את תיבת הדואר האלקטרוני. לדוגמה: "yourname@server.com" פירושו המשתמש yourname על השרת server.com.
ניתן להקלדה באמצעות.
היסטוריה
ישנן מספר תאוריות לגבי מוצאו של הסימן.
שם הסימן
השם הרשמי שניתן לסימן על ידי מכון התקנים האמריקאי (ANSI) וב-ITU-T, גוף קביעת התקנים בטלקומוניקציה שבאיגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי, הוא Commercial At, משמע "ב־ מסחרי" או "אצל מסחרי". שם זה מבוסס על השימוש הקודם בסימן בחשבוניות כדי לייצג שכמות מוצרים מסוימת נמכרת במחיר הנקוב ליחידה, לדוגמה: 50 תפוחים @ ₪2 = ₪100.
בעברית מכנים את הסימן במילת הסלנג "שטרודל" (בשל המאפה הדומה לו בצורתו) או במילה "כרוכית" הנרדפת ל"שטרודל". את הכינוי "שטרודל" המציא לדבריו מהנדס המחשבים משה לוביאניקר, שבמסגרת עבודתו בחברת יבמ ישראל הדריך לקוחות בקורסי מחשב. במהלך אחד השיעורים, בשנת 1965, אמר לתלמידיו: "תסתכלו, זה נראה כמו בצק של שטרודל, נקרא לזה שטרודל". השם נקלט בקרב דוברי העברית.
שימושים
השימושים העיקריים בסימן @ הם בתחומים הקשורים למחשבים - שפות תכנות, יישומי תקשורת ופרוטוקולים הקשורים אליהם.
פרט לתחומים הנ"ל, הסימן נמצא בשימוש מועט יחסית:
מילוש אוביליץ'
לאחר ההתנקשות של אוביליץ' במוראט הראשון, הבן של מוראט והיורש שלו, באיזיט הראשון, הוציא להורג את השבויים הסרבים.
המקורות ההיסטוריים אינם מזכירים את מילוש אוביליץ' עד סוף המאה ה-14. את הריגת הסולטאן העות'מאני מייחסים המקורות ללזר חרבליאנוביץ' (נסיך סרביה דאז) ותריסר חבריו האמיצים. הקבוצה ניסתה לפרוץ לאוהלו של הסולטאן ושבעה מהם נפלו בדרך ורק אחד הצליח לחדור ולפצוע את הסולטאן בכידונו. האיש שפצע את הסולטאן מזוהה על ידי מקור טורקי בשם דימיטריה קוביליץ', שמאוחר יותר מוזכר כ"מילוש קובילה". בזיכרון הלאומי הסרבי התקבע השם מילוש קוביליץ', שעבר בהמשך שינוי ל"מילוש אוביליץ'".
האגדות ומקור השם
על מילוש אוביליץ' חיברו שירים עממיים ואגדות. על פי אחת האגדות הוא ינק בילדותו מאתון, לכן נעשה חזק כמו אתון ומכאן השם "קוביליץ" (בסרבית אתון היא kobila). על פי אגדה אחרת כשהיה כבר ילד אימו, שהיה לה שפע חלב, עדיין הניקה אותו ומכאן השם "אוביליץ'" (בסרבית שפע זה obilje).
קנוסוס
קנוסוס (ביוונית: Κνωσός), הידוע גם כארמון קנוסוס, הוא האתר הארכאולוגי הגדול ביותר מתקופת הברונזה בכרתים. קנוסוס שימשה כנראה, כמרכז המסחרי והפוליטי של התרבות המינואית. האתר שוכן על גבעה במרחק של 6 ק"מ מהחוף הצפוני של כרתים ליד הרקליון.
הארמון נראה כמו מבוך של חדרי עבודה, מקומות המגורים, מחסנים קרוב לכיכר המרכזית. קירות הארמון מכוסים בציורים המתארים את החיים בכרתים בתקופת הברונזה המאוחרת. ציורים אלה שוחזרו על ידי הארכאולוג ארתור אוונס. האתר משמש כיעד תיירותי.
העיר קנוסוס, נשארה עיר חשובה בתקופת יוון הקלאסית ובתקופה הרומית, במאה ה-9 עברה אוכלוסייתה להתגורר בעיר חדשה בשם "הנדק" (היום הרקליון). במאה ה-13 נקראה " Makryteikhos 'Long Wall', הבישופים של גורטין (Gortyn), המשיכו לכנות עצמם עד המאה ה-19 בשם הבישוף של קנוסוס. היום השם קנוסוס משמש רק לשמו של האתר הארכאולוגי.
גילוי האתר וחפירות ארכאולוגיות
שרידי העיר התגלו לראשונה בשנת 1878 על ידי סוחר וחובב עתיקות מכרתים בשם מינוס קלוקֵרינוס (Μίνως Καλοκαιρινός), הוא ביצע את החפירה הארכאולוגית הראשונה באתר. בחפירותיו גילה חלק מהמחסנים באגף המערבי, וחלק מהחזית המערבית. אחריו ניסה היינריך שלימן שחפר בטרויה, להשיג פירמאן מהשלטונות הטורקים ששלטו בכרתים, כדי לחפור במקום, אבל הוא לא השיגו.
בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-19, נהג אוונס לשוטט בשוקי יוון. הוא נתקל שם באבני חן מגולפות ובחותמות שנשאו סמלים שזיהה קודם לכן על גבי כדים מיקנים. הוא הבחין בכתובות זעירות שהופיעו על גביהן. אוונס חקר מה מוצאן, והתשובה שקיבל הייתה שמקורן בכרתים. בשנת 1894 הגיע אוונס לכרתים כדי לבדוק את אמינות המידע שקיבל. הוא עלה על גבעה ומצא בה שברי חרס בסגנון מיקני. לאחר משא ומתן שארך 5 שנים קנה אוונס את השטח. במרץ שנת 1900 החל אוונס, ללא כל ניסיון מוקדם בחפירות ארכאולוגיות, לחפור באתר. לשם כך הוא שכר כמות גדולה של פועלים מקומיים. לאחר מספר שבועות מצא מבנה גדול מאוד, שכלל מערכת של חדרים ומסדרונות. זה היה הארמון של קנוסוס.
בחפירות התגלו גם אלפי ממצאים שכללו כדי אחסון מחרס בגובה אדם, אבני חן, גביעים, קנקנים וכן מאות לוחות חרס עם כתובות. בנוסף התגלו על קירות הארמון ציורי קיר רבים.
הארמון
מבנה הארמון השתנה במשך השנים. מבנה הארמון המוצג באתר מורכב משלבים של בנייה שהתארכה מאות שנים, והוא מעולם לא נראה במראה הנראה היום באתר. הארמון מוצג מתאים למבנה הארמון בשלבים המאוחרים שלו שהוגדרו על ידי אוונס כתקופה המינואית המאוחרת. בנוסף במסגרת מאמצי השימור של הארמון, נעשו בו עבודות חיזוק עם חומרי בנייה מודרניים.
הארמון נבנה בהדרגה בין השנים 1700 עד 1400 לפנה"ס, בתהליך של בנייה מחדש לאחר הרס במבנה. בארמון נמצאו כ-1300 חדרים המחוברים ביניהם במסדרונות בגדלים שונים ובכיוונים שונים. מבנה הארמון הזכיר לאוונס את הלבירינת המופיע במיתולוגיה היוונית בסיפור על מינוס, לכן קרא לתרבות שמצא התרבות המינואית.
הארמון השתרע על שטח של שישה דונם ובחלקו התנשא לגובה של חמש קומות. שטח הארמון כלל בתוכו כניסה ראשית הפונה לכל הכיוונים, מבנה תיאטרון ומחסנים גדולים. במחסנים נמצאו פיטסים (מכלי אחסון גדולים) שאחסנו, דגן, שמן, דגים מיובשים, שעועית וזיתים. רבים מהפריטים שנמצאו עובדו בתחומי הארמון. שטח הארמון כלל בתי בד גתות, טחנות קמח.
מתחת לפיטסים נמצאו בורות בנויים ששימשו לאחסון חפצים יקרים כגון זהב.
יוחנן זריז
יוחנן זריז (28 באוגוסט 1924 - 24 בדצמבר 2018) היה ממפקדי הפלמ"ח, יו"ר מועצה אזורית רמת הנגב בשנים 1954 - 1956.
ביוגרפיה
בוגר המחזור הרביעי של בית הספר המחוזי בגבעת השלושה. גויס לפלמ"ח בשנת ה'תש"ב ושובץ בפלוגה ג'. שירת בפלוגות ג' ו-ז' במחלקה הערבית של הגדוד הרביעי. בליל הגשרים פיקד על הכוח שמשימתו הייתה פיצוץ גשר אדם שעל הירדן (המטען לא פעל ופוצץ בטעות למחרת על ידי קצין חבלה בריטי).
לאחר שירותו הצבאי שימש כיו"ר מועצה אזורית רמת הנגב בשנים 1954 - 1956, כגזבר קיבוץ משאבי שדה בשנים 1971–1975, ופיקח על הקמת קיבוץ רתמים. היה חבר קיבוץ משאבי שדה.
נפטר בדצמבר 2018, ונקבר בקיבוצו משאבי שדה.
האצטדיון המרכזי (וולגוגרד)
האצטדיון המרכזי (ברוסית: Центральный стадион) היה מתקן ספורט רב-תכליתי בוולגוגרד, שנפתח בשנת 1962 ושימש במשך 52 שנים לאירוח משחקי הבית של מועדון הכדורגל רוטור, כמו גם לתחרויות ספורט, אירועים תרבותיים המוניים וסוציו-פוליטיים אחרים. זה היה האצטדיון המרווח ביותר בעיר ובמחוז. בשנת 2014 הוא נסגר ונהרס. במקומו לקראת מונדיאל 2018 נבנה אצטדיון כדורגל חדש.
בנייה
הקמת אצטדיון מרכזי בעיר בוצעה באתר שמאחורי מפעל מקומי, לחוף וולגה הסמוך לקו החשמלית וכביש האספלט תוכנן כבר באמצע שנות השלושים. פרויקט האצטדיון עם יציעים של 12 אלף צופים למגרש כדורגל, מסלול אתלטיקה, גני שעשועים למשחקים שונים, חדרי כושר ומקלחות. אך הפרויקט לא התגשם.
בשנות ה-50 הופסקה הקמת מבני ספורט ובנייני ציבור במדינה, מכיוון שכל הכספים עברו לבניית דיור. אולם חברי קומסומול, שהאמינו כי העיר זקוקה לאצטדיון גדול, הודיעו על התרמה בכל הארץ. גויסו כספים ומרכז קומסומול קיבל אישור לבנות אצטדיון.
בפני האדריכלים ישראל פיאלקו, בוריס גוטר, קונסטנטין דינקין והמהנדסים פרנקל, אובצ'ניקוב, קלסטוב ובורזיחין עמדה המשימה לתכנן מתחם ספורט בזמן הקצר ביותר.
בניית האצטדיון החלה בשנת 1958 והושלמה בשנת 1962. האצטדיון הוקם על ידי בוני מפעלי וולגוגרדסטרוי, מטאלורגסטרוי, יוז'סנטכמונטז', מס' 53 ומס '115, ארגוני התקנות רבים, עובדי מפעל הסיליקט, מפעלי לבנים, מפעל "הבריקדות", מפעל אוקטובר, האדום ומפעלים רבים אחרים של העיר והאזור. יותר ממאה אלף חברי קומסומול הספורטאים עמלו על הבנייה.
הפתיחה
פתיחת האצטדיון התקיימה ב-27 בספטמבר 1962. 45 אלף צופים התאספו למשחק ידידות בין הנבחרת הלאומיות והנבחרת האולימפית של ברית המועצות. המשחק נשפט על ידי קונסטנטין בליקוב, מי שהיה במשך שנים קפטן קבוצת רוטור, והשתתף בקרב על סטלינגרד. המשחק הסתיים 0–1 לטובת הנבחרת הלאומית.
סגירה
המשחק הרשמי האחרון באצטדיון התקיים ב-15 במאי 2014. בסיבוב האחרון של אליפות ליגת הכדורגל הלאומית "רוטור" ניצחה את "ינייסי". המשחק, שאסף 13,100 צופים, הסתיים בניצחון "רוטור" בתוצאה 1:0.
תשתיות
באצטדיון היו שני ביתנים. בשדה האצטדיון היה כיסוי דשא טבעי ובניגוד לשדה אצטדיון הטרקטור הישן, היה ממוקם מצפון לדרום.
באצטדיון הותקנו מתקני תאורה בשנות השבעים. לפני כן, זרקורי תאורה היו ממוקמים על גגות הביתנים.
בשנות ה-80 הותקן לוח תוצאות אלקטרוני בביתן הדרומי. התכנון להתקנת לוח התוצאות נוצר על ידי עובדי מפעל "הבריקדות" בעיר והלוח האלקטרוני הובא מהונגריה.
אזרבייג'ן
רפובליקת אָזֶרְבַּיְיגָ'ן (באזרית: Azərbaycan Respublikası) היא מדינה באירואסיה, בעבר הקווקז הסמוכה לים הכספי. היא גובלת ברוסיה בצפון, בגאורגיה ובארמניה במערב, ובאיראן בדרום. הרפובליקה האוטונומית של נחיצ'יבאן היא מובלעת המצויה אף היא בשליטת אזרבייג'ן, ולה גבול עם ארמניה מצפון וממזרח, עם איראן מדרום וממערב, ורצועה קצרה של גבול עם טורקיה מצפון-מערב. לאזרבייג'ן ישנן 3 מובלעות נוספות (קארקי, בארחודארלי ויוחארי אסקיפארה) בתוך שטח ארמניה ואף מכילה בתוכה את מובלעת ארטסוואשן הארמנית.
האצטדיון המרכזי (וולגוגרד)
ממוצע צופים
ממוצע צופים באצטדיון במשחקים הרשמיים של קבוצת רוטור:
אזרבייג'ן
לאזרבייג'ן מורשת תרבותית עתיקה. היא שוכנת בחבל ארץ הנחשב למקור של ציוויליזציות עתיקות. היא ידועה כבעלת אחת החברות האסלאמיות המתקדמות והחילוניות ביותר, ונחשבת לאחת המדינות המוסלמיות בעלות הסובלנות הדתית הגבוהה ביותר. בעוד שהחוקה האזרית לא מגדירה דת רשמית במדינה, רוב האוכלוסייה משויכת לזרם האסלאם השיעי. למרות זאת, הזהות המוסלמית של האזרחים נוטה להיות מבוססת יותר על אתניות ותרבות.
אזרבייג'ן היא המדינה הראשונה בעלת רוב מוסלמי (אחרי הרפובליקה העממית של קרים) שהייתה לרפובליקה דמוקרטית וחילונית (הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן). היא נוסדה בשנת 1918, והצטרפה לברית המועצות בשנת 1920. בשנת 1991 עם התפרקות השלטון הסובייטי היא שבה והפכה לעצמאית. זמן קצר לאחר מכן, במהלך מלחמת נגורנו קרבאך, כבשה ממנה ארמניה את חבל נגורנו-קרבאך, את השטחים המקיפים אותו, ובנוסף מספר מובלעות.
פוליטיקה
אזרבייג'ן היא רפובליקה נשיאותית. הנשיא נבחר לכהונה בת חמש שנים ואחראי, בין השאר, על מינוי השרים בממשלה. בית המחוקקים האזרי מונה 125 חברים אשר נבחרים בבחירות כלליות. הנשיא וראש הממשלה אינם חברים בבית המחוקקים. חוקת אזרבייג'ן מכריזה על שוויון זכויות ללא הבדל דת, גזע ומין, אך בפועל מתרחשות הפרות רבות של זכויות האדם באזרבייג'ן, על פי דיווחים של ארגוני זכויות האדם.
יחסים עם ישראל
לאזרבייג'ן יש יחסים מצוינים עם ישראל, למרות היותה מדינה מוסלמית שיעית. בין המדינות ישנו סחר נרחב במשאבים, וכ-50 אחוז מהנפט הנצרך בישראל מיובא מאזרבייג'ן.
במרץ 2023 פתחה אזרבייג'ן שגרירות בתל אביב, כך הפכה אזרבייג'ן למדינה המוסלמית-שיעית הראשונה הפותחת שגרירות במדינת ישראל.
כלכלה
אזרבייג'ן היא ארץ חקלאית בעיקרה, ויותר מ-40% מתושביה כפריים. כ-18% משטח המדינה מעובדים. החקלאות באזרבייג'ן היא חקלאות שלחין ברובה השקיה מלאכותית, והיא מהווה כשליש מהתמ"ג (תוצר מקומי גולמי). באזור השפלה, חקלאי אזרבייג'ן מגדלים, בין השאר, כותנה, פירות, חיטה, תה, טבק ומינים רבים של ירקות. תולעי המשי מגודלות באזרבייג'ן לייצור משי טבעי לתעשיית הטקסטיל. כמו כן, מגדלים בקר, כבשים ועזים, בקרבת האזור ההררי במדינה.
הדייגים האזרים דגים פירות ים ודגים בים הכספי הגובל במדינה.
מוצרי התעשייה העיקריים הם מוצרי הנפט, דשנים, כימיקלים, מלט, מוצרי בשר, טקסטיל וקוויאר. באזרבייג'ן ישנם שדות גדולים של נפט וגז טבעי, אבל הפוטנציאל שלהם נוצל רק באופן חלקי בשל אי היציבות הפוליטית באזור וחוסר בהשקעות מצד השלטון הסובייטי של ברית המועצות. עם זאת, כ-70% מההכנסות של אזרבייג'ן מיצוא מקורם במוצרי נפט. הפקת נפט מבוצע על ידי חברה ממשלתית שהיא חלק של משרד האנרגיה.
באזרבייג'ן משאבי טבע נוספים, ובהם ברזל, בוקסיט, נחושת, עופרת, אבץ ומלח.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 סבלה המדינה מאבטלה גבוהה וירידה ברמת החיים, בין השאר בשל הסכסוך המתמשך עם ארמניה, אך בתחילת המאה ה-21 התפתחה תעשיית הנפט והגז במדינה וחל גידול בשטחים המעובדים, שהובילו לצמיחה גבוהה בתוצר המקומי הגולמי השנתי.
ישראל מוכרת לאזרבייג'ן מערכות נשק מתקדמות בתמורה לכמויות נפט גדולות.
גאוגרפיה
אזרבייג'ן ממוקמת במערב אסיה לחוף הים הכספי, היא גובלת ברוסיה ובגאורגיה בצפון, בארמניה במערב ובאיראן בדרום.
פני השטח של המדינה מאוד הרריים (הרי הקווקז), כאשר 50% הם ההרים הנמצאים במרכז המדינה. במזרח קיים שטח מישור רחב המשתפל לעבר הים הכספי. כ־11% משטחי הארץ מיוערים.
האקלים באזרבייג'ן הוא צחיח בכל חלקי המדינה פרט לאזור הדרום-מזרחי. באזור הדרום-מזרחי הטמפרטורה נעה בין 6 מעלות צלזיוס בחורף ל-26 מעלות בקיץ (ממוצע). באזורים ההרריים, הטמפרטורה נעה בין 12 מעלות בקיץ ל-9- בחורף. כמות המשקעים השנתית נעה בין 200 ל-400 מ"מ בשנה. הכמות הנמוכה ביותר נמדדת בדרך-כלל באזור הצפון-מזרחי. באזור הדרום-מזרחי, לעומת-זאת, האקלים לח בהרבה וכמות המשקעים יכולה להגיע ל-1,300 מ"מ בשנה. ברוב חלקי המדינה, העונות הגשומות ביותר הן האביב והסתיו ואילו הקיץ הוא העונה החמה ביותר.
מקווי המים של המדינה הם ימת מינגאצאור, נהר קורה ויובליו (הגדול ביניהם הוא אראס).
היסטוריה
לשטחים הכלולים בשטחה של אזרבייג'ן המודרנית יש היסטוריה בת אלפי שנים של שלטונות מתחלפים, הלאום האזרי התגבש בעת החדשה המאוחרת. לפני חידוש העצמאות בשנת 1991 ידעה אזרבייג'ן רק תקופת עצמאות אחת קצרה בת פחות משנתיים (1918–1920).
בעת העתיקה
בעת העתיקה בחלק משטחה של אזרבייג'ן המודרנית הייתה ממלכת אלבניה הקוקזית ובחלקה הייתה שייכת לארמניה.
מהמאה ה-11 עד המאה ה-20
במאה ה-11 פלשו לאזור אזרבייג'ן של היום נוודים טורקמנים והתגבשו ללאום האזרי. משנת 1050 התעוררה התרבות האזרית לחיים והגיעה להישגים גדולים בתחומי האדריכלות והאמנות. במאות הבאות הייתה אזרבייג'ן בשליטת המעצמות השכנות (רוסיה, טורקיה ופרס). השם 'אזרבייג'ן' היה עד ימי הביניים המאוחרים מזוהה עם החלק של אזרבייג'ן של היום שהיה בשליטת פרס, ואילו שאר האזורים נודעו בשם "אלבניה". עד לפני דורות אחדים עדיין היה אזור אלבניה מכונה בשם "אלבניה הפרסית". אזרבייג'ן הפרסית שימש לפרסים כבסיס מלחמה נגד הכוזרים, ששלטו על חלקים מאלבניה. לאחר מאבקים בין האימפריה הרוסית לבין הממלכה הפרסית במסגרת מלחמת רוסיה-פרס (1813-1804) על השליטה באזור, נחתם בשנת 1813 הסכם גוליסטן, והמדינה חולקה סופית בין רוסיה ופרס לאורך נהר אראס. תחת שלטונה של האימפריה הרוסית תועשה אזרבייג'ן הרוסית, ואזור העיר באקו היה לאחד מהמקומות הראשונים בעולם שהפיקו בהם נפט, הכלכלה צמחה בד בבד עם הכלכלה הרוסית, ואזרבייג'ן סיפקה לרוסיה נפט גולמי, כימיקלים ומוצרי מזון ויין. משאבים אלה נוצלו ודולדלו אמנם על ידי ברית המועצות, אך גם במאה ה-21 אזרבייג'ן ממלאת תפקיד חשוב באספקת נפט וטקסטיל.
המאה ה-20
במהלך אפריל-יולי 1918 בבאקו שלטה קומונת באקו שהייתה ממשל סובייטי. לקראת סתיו 1918 ממשל זה הופל ואזרבייג'ן ניצלה את מלחמת האזרחים שבערה ברוסיה, והכריזה עצמאות; בכך הייתה לרפובליקה האסלאמית הראשונה בהיסטוריה. אבל כבר שנתיים לאחר מכן, ב-1920 פלש הצבא האדום לאזרבייג'ן וכבשהּ, והיא נעשתה חלק מהפדרציה הטראנסקווקזית, ובכך הייתה לדרומית שברפובליקות ברית המועצות במערב אסיה. ב-1924 סופח החבל נגורנו קרבאך לרפובליקה האזרית והיא הייתה תחת השלטון האזרי המוסלמי. שלוש הרפובליקות שנכללו ברפובליקה הפדרלית (ארמניה וגאורגיה יחד עם אזרבייג'ן) פוזרו ב-1936, אך נשארו במסגרת אחת, ואזרבייג'ן הייתה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית במסגרת ברית המועצות. במלחמת העולם השנייה כשברית המועצות סיפחה את צפון איראן לשליטתה, היה זה הממשל האיראני שגדע באיבם סימנים ראשוניים של תנועת עצמאות אזרית. תחת השלטון הסובייטי הוגבר עוד יותר התיעוש של אזרבייג'ן ונעשתה בה קולקטיביזציה של החקלאות.
עצמאות
בשלהי ימי ברית המועצות החלו הארמנים שחיו בחבל נגורנו קרבאך לדרוש להסתפח לארמניה, ובשנות ה-90 הביאו דרישותיהם למלחמה. באוקטובר 1991 הכריזה אזרבייג'ן על עצמאותה. ב-1993 התחילה המערכת הפוליטית של אזרבייג'ן להתייצב, עם עלייתו לשלטון של ראש המפלגה הקומוניסטית לשעבר חיידר אלייב. ב-1994 לאחר שהתברר שבים הכספי מצויים מרבצי נפט וגז טבעי עצומים, בשליטת אזרבייג'ן, נחתמו שורה של הסכמים בין מדינות המערב לבין אזרבייג'ן, על עסקה ענקית לפיתוח שדות הנפט והגז והעברתם למערב. ב-1998 אלייב נבחר מחדש לנשיא, במערכת בחירות שהועלו בה חשדות לאי סדרים.
המלחמה עם ארמניה
מיד לאחר הכרזת העצמאות שקעה אזרבייג'ן במלחמה ארוכה (תחילה פוליטית) עם ארמניה על השליטה בחבל נגורנו קרבאך. לחימה כוללת התפרצה לקראת סוף החורף של שנת 1992, כאשר ארמניה החליטה לתקוף במפתיע את האזרים. הארמנים כבשו את חבל נגורנו קרבאך, הצבא האזרי שלא היה מוכן למלחמה נסוג. תיווך בינלאומי על ידי קבוצות שונות לא נחל הצלחה ביישוב הסכסוך. באביב 1993 כבשו כוחות ארמנים אזורים מחוץ לחבל עצמו, ובכך הביאו לאיום של התערבות צבאית של מדינות אחרות באזור. בסוף המלחמה היו הארמנים בשליטה מלאה על המובלעת של נגורנו-קרבאך ובנוסף לכך בשטחים שהיוו 9% משטחה המקורי של אזרבייג'ן אשר מחוץ למובלעת. כ-230,000 ארמנים מאזרבייג'ן וכ-800,000 אזרים מארמניה ומנגורנו-קרבאך נעקרו ממקום מושבם עקב המלחמה. המלחמה הסתיימה בניצחון מוחץ של ארמניה, ובמאי 1994 הוכרזה הפסקת אש באזור הודות לתיווך רוסי, כשהחבל נגורנו קרבך מקבל אוטונומיה רחבה. בנוסף, החלו שיחות שלום בתיווכו של "הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה". במלחמה נהרגו כ-35,000 בני אדם משני הצדדים. הארמנים השלימו את ההשתלטות על החבל ב-1994, וכבשו גם אזור חיץ מסביב לו, המהווה כשמונה אחוזים משטח אזרבייג'ן.
ב-2020, התקיימה מלחמת נגורנו קרבאך השנייה שנמשכה בין ספטמבר לנובמבר של אותה השנה והסתיימה בהפסקת אש בתיווך רוסי וניצחון אזרי שכלל כיבוש של שטחים נרחבים בנגורנו קראבך כולל כמעט כל השטחים שנכבשו על ידי הכוחות הארמנים במלחמה הקודמת והקמת מסדרון שיחבר בין חבל נחצ'יבאן האזרי לשאר המדינה, במלחמה נהרגו 6,788 ונפצעו למעלה מעשרת אלפים בני אדם. במלחמה השתמשה אזרבייג'ן רבות בנשק ישראלי.
הלחימה בין המדינות התחדשה בספטמבר 2022.
תרבות וספורט
המוזיקה של אזרבייג'ן מאופיינת בשילוב השפעות טורקיות, רוסיות ומערביות.
כדורגל ושחמט הם בין ענפי ספורט הפופולריים במדינה.
במאי 2012 אירחה את תחרות האירוויזיון בעיר הבירה באקו.
ביוני 2015 אירחה את המשחקים האירופיים הראשונים בבאקו.
בעונת הפורמולה 1 של 2016 הגרנד פרי האירופאי נערך בעיר הבירה באקו. אזרבייג'ן אירחה את גמר הליגה האירופית לשנת 2019.
תיאטרון הדרמה הרוסית בן המאה שנים בהנהלת אלכסנדר שרובסקי.
דמוגרפיה
אוכלוסיית אזרבייג'ן מונה כ-10.1 מיליון איש. מעט יותר ממחצית האוכלוסייה היא עירונית. כשני מיליון תושבים גרים בבירה באקו ובסביבותיה. ממוצע הילודה הוא 1.7 לאישה. תוחלת החיים הממוצע היא 66.87 שנים.
91.6% מהתושבים שייכים לעם האזרי. המיעוט הגדול ביותר הם הלזגינים שמנו ב-2009 2% מן האוכלוסייה. 1.3% מהאוכלוסייה היא ממוצא רוסי. בעבר, הייתה אוכלוסייה זו גדולה יותר אך תושבים רוסים רבים יצאו מן המדינה לאחר שקיבלה עצמאות. אזרים רבים היגרו לאזרבייג'ן מארמניה בעקבות הסכסוך הממושך בין שתי המדינות. מנגד, כמעט כל אוכלוסיית הארמנים באזרבייג'ן התיישבה במוקד הסכסוך - חבל הארץ נגורנו קרבאך. מלבד הקבוצות האתניות שנזכרו לעיל, ישנן עוד קבוצות אתניות קטנות באזרבייג'ן, בהן טלישים (עם איראני קטן) וטורקים.
רוב מכריע של תושבי אזרבייג'ן הם מוסלמים, רובם שיעים ומיעוטם סונים. מיעוט קטן משתייך לדת הנוצרית, בדרך כלל לנצרות האורתודוקסית. מלבד אלה ניתן למצוא באזרבייג'ן קהילות קטנות ממגוון דתות וכתות. רוב תושבי אזרבייג'ן מתייחסים לדת כעניין סמלי ומסורתי וגישתם לחיים היא חילונית בעיקרה.
השפה העיקרית היא אזרית, הקרובה לטורקית.
יהדות אזרבייג'ן
במדינה זו חיים יהודי ההרים, לכל המאוחר, מהמאה ה-3–5 לספירה. עם התפתחותה של תעשיית הנפט בבאקו גדלה הקהילה שעד אז כללה רק את יהודי ההרים, כתוצאה מהגירת אשכנזים מאזור תחום המושב. בשנת 1979 נמנו בה 35,000 יהודים. בתחילת המאה ה-21 מנתה הקהילה היהודית, לפי הערכות שונות כ־16,000–30,000 יהודים, רובם משתייכים לקהילת יהודי ההרים, אך ישנם גם כ-5,000 אשכנזים ועוד כמה מאות יהודים גאורגים. בבאקו ישנם שני בתי כנסת, בקובה שני בתי כנסת ובית מדרש ובאוגוז שני בתי כנסת.
בוב בנט
רוברט פוסטר בנט (באנגלית: Robert Foster Bennett; 18 בספטמבר 1933 – 4 במאי 2016) היה פוליטיקאי ושדלן אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת יוטה בשנים 1993–2011. בנט הנהיג ומילא תפקידים בכירים במספר ועדות מרכזיות בסנאט, בהן ועדת ההקצבות וועדת האנרגיה ומשאבי הטבע.
בנט היה סנאטור פופולרי ושמרן באופן אמין במשך מרבית כהונתו, וזכה לדירוג גבוה מקבוצות עניין שמרניות כמו איגוד הרובאים הלאומי, לשכת המסחר של ארצות הברית והאיחוד השמרני האמריקאי. עם זאת, ב-2010 הפך בנט לאחד מיעדי התקיפה הבולטים ביותר של תנועת מסיבת התה, שביקרה את תמיכתו במדיניות הכלכלית של ממשל ג'ורג' ווקר בוש וטענה כי בנט לא שמרני דיו. חרף התמיכה הנלהבת של מיט רומני בבנט, בבחירות המקדימות למועמדות המפלגה הרפובליקנית לסנאט האמריקאי מטעם יוטה הוא סיים במקום השלישי אחרי שני מועמדים שזכו לתמיכת תנועת מסיבת התה.
תחילת דרכו
בנט נולד בספטמבר 1933 בסולט לייק סיטי, עיר הבירה של מדינת יוטה. בנט היה בנם של פרנסס מריון (לבית גרנט) ושל הסנאטור וולאס בנט. סבו היה הבר גרנט, הנשיא השביעי של כנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים ונינו של ג'דדיה גרנט (אביו של סבו) ודניאל ולס, מראשי הערים הראשונים של סולט לייק סיטי ויועצים בנשיאות הראשונה של כנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים, ההנהגה של כנסיית המורמונים.
בנט למד בבית הספר התיכון איסט היי שבסולט לייק סיטי, וב-1957 השלים באוניברסיטת יוטה לימודי תואר ראשון במדע המדינה. הוא היה נשיא התאחדות הסטודנטים באוניברסיטת יוטה והתקבל לארגון "ינשוף ומפתח" של האוניברסיטה. לאחר סיום לימודיו ב-1957, התגייס בנט למשמר הלאומי של צבא יוטה והעביר חצי שנה בתפקיד פעיל. עם שובו לחיים האזרחיים שימש קצין דת במשמר והאריך את שירותו עד 1960. הוא הועסק ב"משרד בנט", עסק משפחתי לצביעה וזיגוג עד לשנת 1962, אז עזב בשביל משרה מלאה במטה הבחירות של אביו, שהתמודד מחדש לסנאט.
קריירה עסקית
ב-1963 נסע בנט לוושינגטון הבירה כמזכיר העיתונות של שרמן פ. לויד, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של יוטה, ובהמשך כעוזר מנהלי לאביו. הוא התמנה לראש המשרד לענייני ממשל של חברת חנויות הכלבו "JC Penney" ב-1965. לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1968 התפטר מהחברה כדי לקבל מינוי בממשלו של הנשיא הנבחר ריצ'רד ניקסון, כמנהל לענייני קונגרס במחלקת התחבורה של ארצות הברית. הוא מילא תפקיד זה בשנים 1969–1970. ב-1971 עזב את הממשל כדי לרכוש את חברת יחסי הציבור "רוברט מולן".
הלקוח העיקרי של בנט היה חברת "תאגיד סומא" (Summa Corporation), חברת ההחזקות של המיליארדר האוורד יוז. ב-1974 הוא סגר את חברת "רוברט מולן" והצטרף לתאגיד סומא כמנהל יחסי ציבור בסניף האם של התאגיד וסגן נשיא לענייני ציבור בחברת התעופה "יוז איירווסט" שפעלה במערב ארצות הברית. לאחר מותו של יוז, בנט עזב את תאגיד סומא כדי להיות נשיא "אוסמונד קומיוניקיישן". לאחר מכן הוא התמנה ליושב ראש "חברת המחשבים האמריקאית", ולאחר מכן לנשיא חברת מיקרוסוניקס, חברה ציבורית הרשומה בנאסד"ק. ב-1991 סיים את נתיבתו המקצועית בעולם העסקים ונכנס לפוליטיקה של ארצות הברית.
בסנאט של ארצות הברית
ב-1992 נעשה אחד משני מושביה של יוטה בסנאט של ארצות הברית פנוי, כאשר ג'ייק גארן מיאן להתמודד לתקופת כהונה רביעית. בנט זכה בקושי בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית עם כ-51% מקולות הבוחרים, בשעה שמתנגדו העיקרי היה ג'וזף א. קאנון, מיליונר ונצר למשפחה פעילה בכנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים. לאחר מכן המשיך בנט לבחירות הכלליות שם הצליח לגבור על יריבו, חבר הקונגרס ויין אדמס, מועמד המפלגה הדמוקרטית. הוא נבחר מחדש בשנים 1998 וב-2004. יריבו הדמוקרטי ב-2004 היה התובע הכללי של יוטה לשעבר פול ואן דאם, ובנט זכה בבחירות הכלליות עם 68% מקולות הבוחרים לעומת 29% שגרף ואן דאם.
במהלך הקונגרס ה-106 מונה בנט על ידי מנהיג הרוב הסנאטור ביל פריסט מטנסי, לשמש כסגן מצליף הסיעה הרפובליקנית בסנאט. מאוחר יותר, כיועצו של הסנאטור מיץ' מקונל מקנטקי, נעשה בנט חבר משפיע בצוות ההנהגה הרפובליקני וייעץ למקונל ב"אסטרטגיית חקיקה וסדרי עדיפויות במדיניות". בנט היה מתנגד חזק נגד הזכות להפיל וצידד בצעדים להגבלתה. אלה כללו דרישות יידוע הורים במקרה של נערה המעוניינת להפיל ואיסור על מתן אפשרות לקטינות לנסוע למדינה אחרת במטרה לעבור שם את תהליך ההפלה. עם זאת, הוא הראה תמיכה מסוימת במחקר בתאי גזע עובריים. לבנט היה דפוס הצבעה מעורב בנושאי הגירה. הוא הצביע בעד בניית גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו, בעד חקיקת האנגלית כשפה הלאומית של ארצות הברית ובעד שלילת זכויות אזרח של מהגרי עבודה. עם זאת, הוא הצביע בעד "חוק הרפורמה המקיפה בהגירה" ב-2006, שנתן מתן תוקף חוקי לכ-12 מיליון מהגרים בלתי-חוקיים.
ב-2010 ניצב בנט בפני שבעה רפובליקנים אחרים ושני דמוקרטים כשהתמודד מחדש לסנאט באותה השנה. חרף התמיכה הרבה לה זכה בקרב מצביעי יוטה, ב-8 במאי 2010 הובס בבנט בבחירות המקדימות הרפובליקניות ובמקומו נבחר לסנאט מייק לי.
ננואלקטרוניקה
ננואלקטרוניקה היא השימוש באמצעים מתחום הננוטכנולוגיה לצורך יישום רכיבים והתקנים אלקטרוניים בקנה מידה ננומטרי, והיא תת-תחום של האלקטרוניקה והננוטכנולוגיה. ננואלקטרוניקה היא תחום מדעי טכנולוגי העוסק ביישום התקנים אלקטרוניים ממבנים הקטנים מ-100 ננומטרים ובחקר העקרונות הפיזיקליים של פעולת התקנים אלו. הננואלקטרוניקה התפתחה מתוך המיקרואלקטרוניקה עם ההתקדמות הטכנולוגית בתהליכי המזעור.
תחום זה מקיף באופן נרחב חומרים והתקנים ממוזערים רבים אשר המשותף להם הוא גודלם הקטן מאוד עד כדי הופעת אינטראקציות בין אטומיות במרכיביהם ותופעות הנשענות על חוקי המכניקה הקוונטית. כמו כן, ננואלקטרוניקה כוללת שיטות ייצור חדשניות ותהליכים מיוחדים לצורך מזעור התקנים אלו. ננואלקטרוניקה אינה מתייחסת רק לגודלם הזעיר של חומרים והתקנים אלקטרוניים, אלא גם לתופעות ולמנגנונים המופיעים בקנה מידה ננומטרי זה. בדומה להתקני מיקרואלקטרוניקה, התקני ננואלקטרוניקה עשויים בדרך כלל (אך לא בהכרח) מחומרים מוליכים למחצה. לרכיבים רבים הבנויים בתכנון של מיקרואלקטרוניקה וננואלקטרוניקה קיימים רכיבים שקולים בהתאמה מעולם המאקרו אלקטרוניקה המוכר - אלו כוללים טרנזיסטורים, קבלים, סלילים, נגדים, דיודות, מוליכים, מבודדים וחיווט חשמלי. טכניקות חיווט ייחודיות שהן יקרות ודורשות ציוד מיוחד, כגון הצמדה-חוטית - Wire bonding, נמצאות בשימוש לעיתים קרובות בתהליכי מיקרואלקטרוניקה בגלל גודלם הקטן במיוחד של מגעי הרכיבים.
רקע
הרעיון של שימוש וניצול העולם הננומטרי הוצע לראשונה על ידי ריצ'רד פיינמן בשנת 1959, כאשר יכולת המימוש נהפכה אפשרית רק בשני העשורים האחרונים. העולם המיקרומטרי והננומטרי (העולם הקטן במיוחד) הוא מקום מרוחק מאוד מאיתנו במובנים מעשיים - אנחנו לא יכולים לראות או לגעת בו. מיקרוסקופים אופטיים סטנדרטיים לא יכולים לדמות ולספק תמונות של משהו הקטן יותר מאורך הגל של האור הנראה, כלומר כל אובייקט הקטן יותר מ-380 ננומטר.
הקהילה המדעית כיום משתמשת במונח ננואלקטרוניקה כמונח בעל שתי משמעויות. מחד המונח ננואלקטרוניקה מתייחס לתוצרים של ההתקדמות הטכנולוגית בייצור הטרנזיסטורים המבוססים על סיליקון, אשר מיוצגים ביכולות המזעור ויכולת האינטגרציה שלהם במעגל המשולב, ומאידך משתמשים במונח ננואלקטרוניקה על מנת לציין את היישום של השפעות קוונטיות ואפקטים חדשים בתקנים ננואלקטרוניים, כמו קוונטיזציית גודל, מחסום קולון, שימוש באטומים לא נקיים בתור קיוביטים הנמצאים בשימוש במחשבים קוונטיים (או Quantum Computer), וכולה. בקנה המידה של כמה עשרות ננומטרים, גדלים מסוימים של האלמנטים נעשים קרובים מאוד ודומים לערכים פיזיקליים בסיסיים כגון מרחק אפקט המיגון, נתיב ממוצע של האלקטרון, אורך גל דה ברולי, שבהם מופיעים השפעות פיזיקליות חדשות וכמו כן קיומם של כמה הגבלות פיזיקליות בסיסיות ביכולות של התקנים אלקטרוניים בקנה מידה שכזה. בכך הננואלקטרוניקה שונה מן המיקרואלקטרוניקה אשר נשענת על החוקים המקרוסקופיים של הפיזיקה הקלאסית והמכניקה הקלאסית.
חוק מור
בשנת 1965 גורדון מור צפה כי טרנזיסטורי הסיליקון נמצאו בתהליך מתמיד בהקטנת קנה מידתם, תצפית שמאוחר יותר נקראה בשם חוק מור. חוק מור מתקיים על פי היכולת לכווץ ולהקטין את גודלם של הטרנזיסטורים - המעגלים שמעבירים את האותות החשמליים. על ידי הקטנת גודל הטרנזיסטור והמעגלים המשולבים ניתן לצופף כמות טרנזיסטורים רבה יותר בכל שבב. החוק קבע כי כל 18 עד 24 חודשים כמות הטרנזיסטורים שיכיל כל שבב אלקטרוני תוכפל. מאז, גודל המאפיין המינימלי (Minimum feature size) שבטרנזיסטור ירד מסביבות ה-10 מיקרומטר לטווח שנע בין 22 ל-28 ננומטר בשנת 2011 ו-12 ננומטר בשנת 2015 כמתואר בגרף גודל המאפיין המינימלי לפי שנים. חוק זה נתן למתכנני הננו-מעגלים המשולבים תמריץ גדול יותר (ותקווה) במטרה לנסות ולשלב תכונות חדשות על פני מצעי הסיליקון במטרה לצופף כמה שיותר טרנזיסטורים, וניתן לומר שתחזית זו הפכה לנבואה שמגשימה את עצמה בשל העובדה שתעשיית המוליכים למחצה הציבה את חוק מור כיעד ייצורי.
תחום הננואלקטרוניקה הוא מימוש חוק זה על ידי ניצול שיטות וחומרים חדשים מעולם הננוטכנולוגיה לצורך בניית התקנים אלקטרוניים בעלי גודל מאפיין מינימלי בקנה מידה ננומטרי. עם זאת, כמות טרנזיסטורים רבה יותר פירוש הדבר יותר חשמל ולכן יותר חום הדחוס בחלל קטן יותר. יתר על כן, שבבים אלקטרוניים קטנים יותר אולי מגדילים את הביצועים אך כאן קיימת בעיית המורכבות והסיבוכיות של פס הייצור – נדרשת טכנולוגיה מורכבת ומסובכת יותר המתבססת על עקרונות הננוטכנולוגיה.
יחוד קנה המידה הננומטרי
תכונות הגל של האלקטרונים בתוך כל חומר מושפעות מאוד משינויים המתרחשים בקנה המידה הננומטרי. על ידי עיצוב וקביעת תבניתו של החומר באורכים ננומטריים ניתן לשנות את תכונותיו הבסיסיות כמו טמפרטורת היתוך, רמת המגנוט, שינוי במקדם דיאלקטרי ולכן שינוי הדיאלקטריות או הקיבול, שינוי חוזק מבני, הגדלת כושר החיכוך ולכן יכולת היצמדות טובה יותר, שינוי במוליכות חשמלית או במוליכות חום וכל זאת מבלי לשנות את הרכבו הכימי של החומר.
הארגון השיטתי של חומרים בקנה מידה ננומטרי מהווה אופיין בסיסי מאוד בטבע במערכות ביולוגיות. הננוטכנולוגיה מאפשרת למקם רכיבים והתקנים מלאכותיים בתוך תאים חיים, ובכך ליצור חומרים חדישים בקנה מידה ננומטרי וזאת תודות לשיטות הרכבה עצמית של הטבע.
לחומרים ולמרכיבים ננומטריים יש שטח פנים גבוה מאוד ביחס לנפחם, מה שהופך אותם אידיאליים לשימוש בחומרים מרוכבים למיניהם (לחיזוק שלדת מטוסים לדוגמה), בתחומי שיגור תרופות ואחסון אנרגיה. גודלו הסופי של גוף החומר בקנה המידה הננומטרי (והמולקולרי) ביחס לגודלו האינסופי לכאורה של חומר רציף וגדול ברמת ה משפיע בכך שהחומר הננומטרי מתנהג באופן שונה בתכונותיו ובעל השפעות מתח פנים ואפקטים אלקטרומגנטיים מקומיים שונים, ההופכים את חומרי הננו לקשים ביותר ופחות שבירים, כדוגמת הננושפופרות פחמן.
ייצור
ייצור בקנה מידה ננומטרי מתייחס לשימוש בטכניקות ואמצעים מיוחדים (המבוססים על עקרונות בנייה המוכרים לנו מעולם המיקרואלקטרוניקה ומהעולם הביולוגי), כגון:
טכניקת ננוליתוגרפיה הפועלת על פי עקרון בנייה מלמעלה-למטה או בשילוב עקרון הבנייה מלמטה-למעלה זאת בהשראה ממערכות ביולוגיות. תהליכי בנייה מלמטה-למעלה מבוססי תהליך הרכבה עצמית - SAM כמו בניה עצמית של חלקיקים בקנה מידה ננומטרי ובניה עצמית של חלקיקים בקנה מידה מולקולרי. דוגמאות ייצור נפוצות הם בניית טרנזיסטור אלקטרון בודד (SET - Single electron transistor) על ידי שימוש בננוליתוגרפיה וגידול תעלת ה-SET על ידי SAM, בניית מערכות ננואלקטרומכניות (מוכר גם כ-NEMS), בניית ננו-מעגלים (מוכר גם כ-Nanocircuitry) וגידול מערכים מקבילים וצפופים במיוחד של ננוחוטים.
Molecular beam epitaxy בה מגדלים שכבות דקות של גבישים יחידים באופן אפיטקסיאלי (גידול שכבה גבישית כיוונית, על פני משטח חומר גבישי אחר שהוא בעל הרכב כימי שונה אך בעל מבנה זהה).
תהליך שיקוע על ידי אדי גז שהוא תהליך בעל דיוק רב מאד.
גידול ננוחוטי סיליקון המיוצרים בשיטת Vapor liquid solid - VLS.
ככל שטכניקות הייצור משתפרות, גודל התקני המיקרואלקטרוניקה ממשיך לרדת. בקנה מידה קטן יותר קיימות השפעות בתכונות עצמותיות (אינטרינזיות) של המעגל האלקטרוני, כדוגמה השפעה הדדית בין מחברי המעגל עקב תופעות קוונטיות הנעשות יותר משמעותיות ככל שקנה המידה קטן. חלק מהמכשולים הקיימים בתהליך המזעור הם אפקטים קוונטיים ואפקטי קוהרנטיות קוונטית, שדות חשמליים חזקים היוצרים פריצות מפולת בהתקנים, דיאלקטריות לא קבועה הגורמת לתדר עבודה לא יציב, כמו כן בעיה בהולכה ופיזור החום עקב מבנים והתקנים הבנויים באופן צפוף ביותר, סימום לא אחיד של אטומי סיגים, פגמי אטומים יחידים, וכדומה. כל אלו ידועים כאפקטים טפיליים והמטרה ביישום הננואלקטרוניקה היא מציאת הדרכים לצמצום השפעות אלו ככל הניתן ועדיין ליצור מכשירים קטנים, זולים ומהירים יותר.
ננוחומרים
טכנולוגיות ננואלקטרוניקה משתמשות בננוחומרים כמו פולרנים (Fullerene), נקודות קוונטיות ובננוחוטים העשויים מחד-גביש מוליך למחצה מסודר.
ננו-שפופרות פחמן (CNT) - מלבד היכולת לצופף טרנזיסטורים רבים יותר בשבב יחיד, המבנה האחיד והסימטרי של הננושפופרות מאפשר מוביליות אלקטרונים גבוהה מאוד (תנועת אלקטרונים מהירה יותר בחומר), וכמו כן מקדם דיאלקטריות גבוה יותר (יכולת עבודה בתדר גבוה יותר), ומאפיין יצירת צמד אלקטרון \ חור סימטרי מאד.
דימות
קיימות גישות חדשניות נוספות ופיתוחים חדשים לצורך ייצור, מדידה ואנליזת פרמטרי אובייקטים בעלי מבנה ננומטרי. גישות אלו כוללות שיטות שונות של מיקרוסקופיות כגון מיקרוסקופיית מנהור (STM) ומיקרוסקופיית כוח אטומי (AFM) אשר ניתן להשתמש בשניהם עבור מחקר והדמיית פני שטח של מבנים בקנה מידה ננומטרי, ולצורכי בניית התקני ננואלקטרוניקה על ידי עיצוב וחריטה או גידול ננוחלקיקים על פני משטח המטרה.
פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה
פדרציית הקהילות היהודיות ברוסיה (Федерация еврейских общин России, ФЕОР) הוא אחד מארגוני הדת היהודיים ברוסיה, המאגד את רבות מהקהילות האורתודוקסיות במדינה, בעיקר אלה המזוהות עם חב"ד. הארגון נרשם ב-1999 במרשם הארגונים של משרד המשפטים הרוסי. הרב ברל לזר מכהן כרבה הראשי של רוסיה מטעם הפדרציה.
ננואלקטרוניקה
אלקטרוניקה מולקולרית
שימוש בהתקנים המבוססים על מולקולה בודדת בהתאם לאלקטרוניקה בקנה מידה מולקולרי. בגישה זו ייעשה שימוש נרחב בעקרון הרכבה עצמית מולקולרית לצורך עיצוב רכיבי ההתקן כבנייה על ידי הרכבה עצמית של מבנה גדול יותר או אפילו מערכת שלמה בכוחות עצמם. דבר זה יכול להיות שימושי עבור מחשוב בר הגדרה מחדש ואולי אף להחליף את טכנולוגיית ה-FPGA הנוכחית באופן מוחלט. אלקטרוניקה מולקולרית היא טכנולוגיה חדשה הנמצאת בתחילת דרכה, המביאה תקווה למערכות אלקטרוניות בקנה מידה אטומי, ואחד מיישומיה המבטיחים הוצע על ידי החוקר ארי אבירם מחברת IBM והכימאי התאורטי מארק רטנר מתוך המאמר מהשנים 1974 ו-1988 "מולקולות לזיכרון, לוגיקה והגברה". זוהי אחת מבין הדרכים האפשריות הרבות שבהן ניתן לסנתז דיודה או טרנזיסטור ברמה המולקולרית על ידי שימוש בכימיה אורגנית. על פי מודל זה הוצעה מערכת בעלת מבנה פחמן ספיראלי המתפקדת כדיודה מולקולרית שאורכה מחצית הננומטר, וניתנת לחיבור בעזרת חוטי Polythiophene מולקולריים (חישובים תאורטיים הראו שהתכנון אפשרי ברמה העקרונית).
פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה
האיגוד מזוהה עם חסידות חב"ד, והוא כולל 454 קהילות ברחבי ברית המועצות לשעבר.
ננואלקטרוניקה
גישות נוספות
ננויוניקה, תחום החוקר את הובלת היונים (ולאו דווקא את הובלת האלקטרונים) במערכות בקנה מידה ננומטרי, וכמו כן יישום ושימוש בהתקנים המנצלים את יתרונותיו של תחום זה.
פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה
דובר הפדרציה הוא הרב ברוך גורין.
ננואלקטרוניקה
גישות נוספות
ננופוטוניקה, תחום החוקר את התנהגות האור ותכונותיו בקנה מידה ננומטרי, ומציבה את המטרה לפתח מכשירים המנצלים את התנהגות זו ותכונות אלו, כגון שימוש בהתקן ננופוטוני בתור מוליך אור למחצה - באנלוגיה להתקני מל"מ מעולם האלקטרוניקה והמיקרואלקטרוניקה תוך שילוב מערכות פוטוניקה עם מעגלים משולבים או ב-MOEMS.
פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה
הקמה
בשנת 1999, בשל מתחים בין קהילות חב"ד ברוסיה לקונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה, ארגון הקהילות שהיה קיים עד אז, הקימו רבני חב"ד את הארגון כארגון קהילות מתחרה, ומינו את הרב ברל לזר לכהן כרבה הראשי של רסיה מטעמם, במקביל לרב הראשי של המדינה מטעמן של הקונגרס, הרב אדולף שייביץ'.
ננואלקטרוניקה
גישות נוספות
ננורפואה, תחום העוסק ביכולת זיהוי וגילוי ריכוזים של ביו-מולקולות בזמן אמת לצורך בניית כלי אבחון רפואי באמצעות ננוחיישנים אלקטרוניים, החדרת תרופות בזמנים קצובים למחזור הדם ללא הפרעה לפציינט, וכדומה.
פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה
הקמה
מאז, בתפקיד הרב הראשי לרוסיה מכהנים בפועל שני רבנים אשכנזים: הרב אדולף שייביץ' והרב ברל לזר. אשר אינם מוכרים על ידי הממשל הרוסי.
ננואלקטרוניקה
גישות נוספות
פיתוח אף אלקטרוני לחישה ברגישות גבוהה של סמים וחומרי נפץ.
פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה
שיקום קהילות
נכון לשנת 2014 הפדרציה הורכבה מ-200 קהילות ב-178 ערים, ב-42 קהילות הועסקו רבנים. בפועל הפדרציה מהווה לנציגות הרשמית של תנועת חב"ד ברוסיה ובחבר המדינות.
ננואלקטרוניקה
גישות נוספות
ננורובוטיקה, זהו תחום המתפתח במהירות העוסק בייצור רובוטים זעירים אשר בנויים ממרכיבים שגודלם בקנה מידה ננומטרי.
פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה
חינוך
פועלים 70 בתי ספר יהודיים. במוסקבה לבדה פועלים 11 בתי ספר.
ננואלקטרוניקה
מחשבים
ננואלקטרוניקה מאפשרת בניית מעבדי מחשבים חזקים יותר מאשר כאלו הבנויים לפי טכניקות ייצור התקני מוליכים למחצה קונבנציונליות. מספר גישות ייצור כוללות שימוש בצורות חדשות של ננוליתוגרפיה או בליתוגרפיה על ידי ננומחט סורקת, כמו כן שימוש בננוחומרים כגון ננוחוטים או מולקולות קטנות לצורך מיתוג לוגי מולקולרי במקומם של רכיבי ה-CMOS המסורתיים. דוגמה להתקנים ננואלקטרוניים המשמשים את עולם המחשבים הם טרנזיסטורי אפקט-שדה המיושמים על ידי ננושפופרות פחמן מוליכות למחצה יחד עם ננוחוטים מוליכים למחצה בעלי מבנה Heterojunction.
כבר בשנת 1999 פותח במעבדה לאלקטרוניקה וטכנולוגיית המידע בגרנובל צרפת, טרנזיסטור CMOS מיוחד שבעזרתו בדקו את גבולות טרנזיסטורי ה-MOSFET בעלי רוחב של 18 ננומטר (כ-70 אטומים המוצבים זה לצד זה). טרנזיסטור זה היה כמעט עשירית מגודלו של הטרנזיסטור התעשייתי הקטן ביותר בשנת 2003 (130 ננומטר ב-2003, 90 ננומטר ב-2004, 65 ננומטר ב-2005, ו-45 ננומטר ב-2007), דבר המאפשר מבחינה תאורטית את היישום והאינטגרציה של שבע מיליארד צומתי טרנזיסטורים היכולים להיות ממוקמים בתוך מטבע קטן של €1.
גישות חדשות מופיעות עקב צורכי המחשוב ההולכים וגדלים, המנצלות את חוקי מכניקת הקוונטים עבור מחשבים קוונטיים חדישים, המאפשרים את השימוש באלגוריתמים קוונטיים מהירים. במחשב קוונטי יש שטח זיכרון מסוג ביט-קוונטי המכונה קיוביט, המשמש לצורך ביצוע חישובים רבים בו זמנית. במידה וניישם את התקן זיכרון זה במערכות קיימות ישנות הוא עשוי לשפר את ביצועיהם.
זיכרונות
בעבר תכנון זיכרונות אלקטרוניים (או זיכרון מחשב) הסתמך במידה רבה על המבנה ותצורת הטרנזיסטורים לאחר יצורם והתקנתם. עם זאת, לפי מחקר באלקטרוניקה המתבסס על מתגי משקוף (Crossbar Switches), קיימת חלופה על ידי ניצול חיבורי צמתים ברי תכנון מחדש (המתבססים על עקרונות הרכבה עצמית ביולוגית וננוטכנולוגיות של DNA) שקיימים בין מערכי החיווט האנכיים והאופקיים של התקני הזיכרון, על מנת ליצור זיכרונות בצפיפות גבוהה במיוחד. שני המובילים בתחום זה הם חברת Nantero אשר פיתחו זיכרון משקוף מבוסס ננושפופרות פחמן הנקרא בשם Nano-RAM, וחברת Hewlett-Packard שהציעה את השימוש בחומר בשם Memristor כתחליף עתידי לזיכרון ההבזק (Flash memory). התקנים חדישים אלו מבוססים על ספינטרוניקה. אפקט תלות התנגדותו של החומר עקב ספין האלקטרונים שלו, בתוך שדה מגנטי חיצוני נקראת התנגדות מגנטית. אפקט זה יכול להיות מוגבר באופן משמעותי ולגרום להתנגדות מגנטית ענקית (GMR) באובייקטים שהם בעלי גדלים בקנה מידה ננומטרי, למשל כאשר שתי שכבות פרומגנטיות מופרדות על ידי שכבה לא מגנטית שהיא בעובי של כמה ננומטרים (לדוגמה שכבת קובלט-נחושת-קובלט Co-Cu-Co). אפקט ה-GMR הוביל לעלייה חזקה ביכולת הציפוף ולכן לעלייה חדה ביכולת אחסון הנתונים בדיסקים קשיחים (ובכך איפשר למעשה יכולת אחסון בכמויות של ג'יגה-בייטים לדבר אפשרי). התנגדות מגנטית של מנהור (TMR) דומה מאוד ל-GMR ומבוססת על המנהור תלוי-הספין של האלקטרונים העוברים דרך שכבות פרומגנטיות סמוכות. ניתן להשתמש בהשפעות ה-GMR וה-TMR ליצירת זיכרון בלתי נדיף ראשי למחשבים, כמו זיכרון הנקרא זיכרון גישה אקראי התנגדותי-מגנטי (MRAM).
פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה
חינוך
ב-2011 דווח שרשת החינוך של הפדרציה וקרן אור אבנר הפעילה 100 מוסדות חינוך.
ננואלקטרוניקה
צגים
ייצור צגים מבוססי ננואלקטרוניקה בעלי צריכת אנרגיה נמוכה במיוחד הוא בר ביצוע באמצעות ננושפופרות פחמן (CNT). ננו-שפופרות פחמן הם מוליכים חשמליים טובים ובשל קוטרם הזעיר של כמה ננומטרים הם יכולים לשמש כמערכים פולטי שדות בעלי יעילות גבוהה מאוד עבור צגי פליטת שדה (FED). עקרון הפעולה דומה לזה של שפופרת קרן קתודית (CRT) אך אורך ההתקן קטן בהרבה.
פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה
תוכניות חברתיות
בתמיכת הפדרציה פועלים 41 בתי כנסת ו-70 מרכזים קהילתיים (כך לפי נתונים משנת 2007), מסייעת לקשישים ומעניקה קצבאות ילודה.
מאבק באנטישמיות
במסגרת הפדרציה פועלת המחלקה למאבק באנטישמיות.
ננואלקטרוניקה
חיישנים
ישנו אינטרס רב בפיתוח חיישנים ננואלקטרוניים שיוכלו לזהות ולגלות ריכוזים נמוכים במיוחד באופן ספציפי וסלקטיבי של מולקולות ביולוגיות לצורך אבחון מוקדם של מחלות. מאמץ נרחב נעשה בתחום זה לפיתוח ביוננוחיישנים אולטרה רגישים הבנויים ממבנים ננומטרים ופועלים על בסיס התמרת תגובות כימיות ואינטראקציות ביולוגיות לאותות חישה אלקטרוניים. כמו כן נעשה מאמץ בפיתוח של מכשירים ננואלקטרוניים שיוכלו לקיים אינטראקציה עם תאים בודדים לצורך שימוש במחקרים ביולוגיים בסיסיים.
מכשירים לריצוף DNA על בסיס אותות חישה חשמליים פיתוח אף מלאכותי המאפשר לחוש ברגישות גבוהה במיוחד מולקולות בודדות של חומרים נדיפים כמו חומרי נפץ או סמים.
התקנים אופטו-אלקטרוניים חדישים
בטכנולוגיות תקשורת מודרניות, מכשירי חשמל אנלוגיים מסורתיים מוחלפים על ידי התקנים אופטיים או אופטו-אלקטרוניים בשל קיבולתם הגבוהה ורוחב הפס העצום שלהם. שתי דוגמאות טובות להתקנים אלו הן גבישים פוטוניים ונקודות קוונטיות. גבישים פוטוניים הם חומרים בעלי וריאציה מחזורית של מקדם שבירתם עם קבוע סריג בעל ערך השווה למחצית אורך הגל המסוים של האור הנמצא תחת שימוש. הם מאפשרים פער פס אנרגיה סלקטיבי (ניתן לבחירה) להתפשטות האור בהתאם לאורך גל מסוים, ובכך הם דומים מאוד למוליכים למחצה, אך במקום היכולת לאפשר הולכה חלקית של אלקטרונים מדובר כעת על אפשור חלקי של מעבר אור או פוטונים. נקודות קוונטיות הם אובייקטים בקנה מידה ננומטרי, אשר ניתן להשתמש בהם בין היתר לבנייה של לייזרים. היתרון של לייזר מבוסס נקודות קוונטיות על פני לייזר מבוסס מוליך למחצה מסורתי הוא שאורך גל הלייזר הנפלט תלוי בקוטר הנקודה הקוונטית. לייזרים מבוססים נקודות קוונטיות הם זולים יותר ומציעים קרן לייזר באיכות גבוהה יותר מאשר אלו של דיודות לייזר קונבנציונליות.
ננורדיו
בהתבסס על הננואלקטרוניקה, פותח התקן תקשורת רדיו הנקרא ננורדיו, אשר ייצורו מבוסס ננושפופרות פחמן.
ננואנטנה
ננואנטנה הנקראת גם בשם Nantenna היא סוג של אנטנת יישור מרחבית (מוכרת גם כ-Rectenna), אך בגודל ננומטרי. מדובר על טכנולוגיה ניסיונית וחדשנית שפותחה על מנת להמיר את קרינת האור לאנרגיה חשמלית. הרעיון מתבסס על אנטנת יישור - מכשיר הממיר את אנרגיית קרינת המיקרוגלים לזרם חשמלי ישר, המשמשת לשידור והעברת הספק באופן אלחוטי. אנטנה זו היא אנטנת רדיו מיוחדת אשר ממירה גלי רדיו לחשמל בזרם ישר. האור מורכב מגלים אלקטרומגנטיים שחלקם בעלי אורך גל הקטן בהרבה משל גלי רדיו. Nantenna היא מעין Rectenna קטנה מאוד בעלת גודל הקרוב לזה של אורך גל האור ומתפקדת כמעין "אנטנה" עבור האור - היא ממירה את האור לחשמל, ובנייתה מיושמת על ידי אמצעים ננוטכנולוגיים. מערכי ננואנטנות יכולים להיות אמצעי יעיל להמרת אור השמש לאנרגיה חשמלית ואף לאפשר הפקת אנרגיה סולארית ביעילות רבה יותר מאשר זו המופקת מתאים סולאריים קונבנציונליים.
אמפר
אמפר (Ampere) היא יחידת המידה הבסיסית לזרם חשמלי, לפי מערכת היחידות הבינלאומית (SI). היא קרויה על שמו של הפיזיקאי אנדרה מרי אמפר.
הממד של האמפר הוא ממד הזרם, וסימונו A.
בעת התחשמלות, זרם חילופין מסדר גודל של כ־60 מיליאמפר או זרם ישר בעוצמה של כ־300 עד 500 מיליאמפר יכולים להביא לפרפור חדרים באדם. משום כך, רגישותו של ממסר פחת במכשירי חשמל ביתיים עומדת על 30 מיליאמפר. בכיסא חשמלי נעשה שימוש בזרם של 8 אמפר על מנת להוציא להורג את הנידון למוות.
הגדרות
החל מתאריך 20 במאי 2019 ההגדרה של האמפר במערכת SI והיא "זרם חשמלי של קולון אחד במשך שנייה אחת", כלומר יחידת מטען ליחידת זמן (קולון לשנייה):. הקולון הוא יחידת מטען ששווה לזו של יחידות מטען בסיסיות (מטען האלקטרון בסימן חיובי).
מאה שערים
מאה שערים היא שכונה יהודית אשכנזית ותיקה במרכז ירושלים, בקרבת מרכז העיר והעיר העתיקה ואחת השכונות היהודיות הראשונות שנבנו מחוץ לחומות ירושלים העתיקה. מקור השם הוא מפרשת תולדות, בפסוק: "וַיִּזְרַע יִצְחָק בָּאָרֶץ הַהִוא וַיִּמְצָא בַּשָּׁנָה הַהִוא מֵאָה שְׁעָרִים וַיְבָרֲכֵהוּ ה'"
גבולות השכונה כיום: במערב – רחוב נתן שטראוס, בדרום – רחוב בני ברית ורחוב הרב שמואל סלנט, במזרח – רחוב שבטי ישראל, ובצפון - רחוב מאה שערים ורחוב שומרי אמונים.
מייסדי השכונה
מאה שערים הייתה השכונה החמישית שנבנתה מחוץ לחומות העיר העתיקה, והייתה אז הגדולה והמרוחקת ביותר. הוקמה בידי אנשי היישוב הישן היוצאים מהעיר העתיקה. קדמו לה משכנות שאננים, מחנה ישראל, נחלת שבעה ובית דוד.
השכונה נוסדה על ידי "חברת בוני ירושלים". קבוצת המייסדים כללה את בן-ציון ליאון, יוסף ריבלין ויואל משה סלומון שהיה ממקימי שכונות נחלת שבעה ובית דוד. בראש הקבוצה עמדו הרב שלמה זלמן בהר"ן והרב שמואל הומינר, שבנה בה את הבית הראשון והיה הראשון שהעז לעבור לגור שם גם בלילה. הייתה זו "שכונת אגודה", אחת ממספר שכונות שנבנו אז על ידי התאגדות תושבים שביקשו להקים בתי מגורים בתנאים חברתיים וכלכליים נוחים. מאה חברי האגודה היו רחוקים מלהיות בעלי אמצעים – ברובם התפרנסו מכספי החלוקה, ולכן, ככל הנראה, רכשו לעצמם מגרש מרוחק יחסית מדרך המלך של אותה תקופה – רחוב יפו, שבסביבתו הקרובה היו מחירי הקרקעות גבוהים יותר. הקרקע נרכשה בשלושה שלבים מערביי הכפר ליפתא, סה"כ כ-32 דונם.
מייסדי השכונה בחרו לה שם מפסוק מפרשת תולדות, שהייתה פרשת השבוע בזמן ייסוד החבורה: (בראשית, כו, יב), וכן משום שמייסדיה מנו מאה חברים. השם נבחר גם כיוון ש"מאה שערים" שווה בגימטריה ל-666. מספר זה מסמל, על פי הגר"א, שמקימי השכונה היו צאצאי תלמידיו, את משיח בן יוסף וקיבוץ גלויות.
הקמת השכונה והתפתחותה
מתכנן השכונה היה האדריכל והארכאולוג הגרמני תושב ירושלים קונרד שיק. באייר ה'תרל"ד (מאי 1874) הונחה אבן הפינה לשכונה ובראש חודש כסלו ה'תרל"ה (דצמבר 1874) הושלמה בנייתם של עשרת הבתים הראשונים בשכונה. בה'תרמ"א (1880) חגגו את חנוכת השכונה כולה, ובמהלכה הוגרלו בתי השכונה בין חברי הקבוצה.
בשנת ה'תר"ן (1890) כללה השכונה 200 בתים וכ-800 תושבים, ושלוש שנים לאחר מכן עלה מניין הבתים ל-300 ומספר התושבים לכ-1,500, כתוצאה משיעור הילודה הגבוה וגלי העלייה ממזרח אירופה. הגידול המהיר באוכלוסייה פגע בסטנדרטים התברואתיים והיא הפכה למקום מגורים צפוף ומוזנח. לכך תרמה גם העובדה שלאחר מלחמת העצמאות וחלוקת ירושלים הייתה השכונה לשכונת ספר הסמוכה לגבול הירדני.
ניהול השכונה הופקד בידי ועד אשר מנה 7 חברים ואכף את התקנון הנוקשה של השכונה. בצד הקפדתו היתרה על ניקיון השכונה וקביעת תקנות באשר לניקוז מים באמצעות מרזבים אל בורות המים, דאג הוועד גם לשמר את אופייה האדוק בתקנות מסוג "אסור להשכיר דירה למי שאינו מוחזק לישראל כשר". כדי למנוע חשש שברבות הימים ישתנה אופי האוכלוסייה, נקבע מראש כי התקנות הן לדורות ואין לשנותן.