cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קבוצת דוראל אנרגיה
חקלאות סולארית
החברה הקימה מתקנים סולאריים שמותקנים מעל מטעים, המאפשרים שליטה על כיוון הצמיחה וגובהם של העצים, וויסות חום וקור כדי למנוע נזקי מזג האוויר. החברה חתמה על עסקות עם קיבוצים להקמה על שטח חקלאי של מתקנים דומים נוספים לשימוש משותף.
בחודש ינואר 2022 זכתה החברה במכרז של משרדי האנרגיה והחקלאות לפיילוטים בתחום הדו-שימוש של הקרקעות לפרויקטים אגרו וולטאיים – ייצור של חשמל מפאנלים סולאריים, לצד גידולים חקלאיים ותקים במסגרת מכרז זה 17 פרויקטים נוספים בהספק של כמגה ואט כל אחד.
בחודש פברואר 2023 חתמה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה "עמק המעיינות" על היתר בנייה לפרויקט אגרו וולטאי, שיוקם על ידי דוראל וקיבוץ מעלה גלבוע. בפרויקט זה, שמשתרע על פני כ-150 דונמים, יגדלו ענבי מאכל, ליצ'י, מנגו וגידולי שדה, כשמעליהם יוקמו פאנלים סולאריים, שייצרו חשמל ירוק בהספק של כ-12 מגה ואט.
לחברה חלקה ניסויית בשיתוף אוניברסיטת בר-אילן שבה נחקרת השפעת הצל על גידולי השדה, בהם תפוח אדמה, בצל, בזיליקום ועגבניות.
מימן ירוק
דוראל הודיעה שתקים פרויקט לייצור מימן ירוק. המימן ייווצר במתקן פוטו-וולטאי בהספק של כ-400 קילו ואט, שיוקם ויפעל בשטחי קיבוץ יטבתה. החברה זכתה במימון של 3.3 מיליון שקל מלשכת המדען הראשי במשרד האנרגיה. בפרויקט ייעשה שימוש בטכנולוגיה של חברת H2pro הישראלית.
מספק חשמל
דוראל קיבלה רישיון אספקת חשמל מרשות החשמל. בעקבות קבלת הרישיון, תוכל דוראל לחתום על הסכמי אספקת חשמל ישירות עם צרכנים עסקיים וביתיים ולספק להם חשמל בהתאם להוראות האסדרה. מתן רישיונות לאספקת חשמל נעשית כחלק מהניסיון של רשות החשמל לשנות את המבנה של משק החשמל כך שיהפוך למשק מבוזר, תחרותי ויעיל שמשלב אנרגיות מתחדשות.
בשנת 2023, חתמה דוראל על עסקאות גדולות למכירת חשמל ותעודות ירוקות לחברות מובילות במשק. בחודש פברואר 2023, נכנסה לתוקפה התקשרות עם חברת הנדל"ן מליסרון לרכוש מדוראל חשמל בהיקף המוערך בכ-500 מיליון ש"ח, לתקופה של עשר שנים. במרץ 2023, התקשרה דוראל עם מגדל ביטוח, בהסכם למכירת חשמל ותעודות ירוקות לתקופה של עשר שנים, בהיקף מוערך בכ-220 מיליון ש"ח לכל התקופה. עסקה נוספת של דוראל למכירת חשמל נחתמה עם ICL. היקף העסקה מוערך בכ-360 מיליון שקלים לתקופה של כ-15 שנים.
דוראל טק
דוראל הקימה בשנת 2021 את דוראל טק, זרוע להשקעות בחברות אנרגיה וטכנולוגיה הפועלות בתחומי הסולאר, הרוח, הביו גז, אגירת האנרגיה, ניהול הרשתות, והטיפול בשפכים ופסולת. בין השקעות הזרוע עד כה, אפשר למצוא את החברות H2Pro ו-Verdagy, המפתחות טכנולוגיה לייצור מימן ירוק, BR (Battery Resources), סטארט אפ המפתח טכנולוגיה למחזור סוללות ליתיום-יון במעגל סגור ואת חברת פינרג'י המפתחת טכנולוגיה לאגירת אנרגיה.
מלבד השקעות אקוויטי, שבהן דוראל טק מזרימה הון תמורת אחזקות, הקרן מסייעת לסטארט אפים בשיתופי פעולה, מעניקה להם גישה למתקניה ומקדמת מחקר משותף עם האקדמיה. עד כה מימנה דוראל טק שישה מיזמי מחקר אפליקטיביים בטכניון ובאוניברסיטת בר-אילן, והייתה שותפה למימון שתי תוכנית האצה בתחום האנרגיה.
תשתיות סביבתיות
לדוראל חברה בת העוסקת בייזום, מימון, הקמה ותפעול של פרויקטים בתחומי המים, השפכים והסביבה ובכלל זה ייזום פתרונות קצה לבוצה ולפסולת לסוגיה, תוך שילוב עם ייצור אנרגיה, השבה ומחזור. החברה מפעילה מתקני ביוגז במפעלי הנייר אינפיניה (לשעבר נייר חדרה), בקיבוץ להב ובקיבוץ מעלה גלבוע הקולטים פסולת ושפכים ומייצרים מהם חשמל. הפסולת עוברת טיפול ביולוגי במתקן, המפרק חומר אורגני, מפחית ריחות, מזהמים ומטרדים.
דוראל מחזיקה גם בחברת זוהר קלינטק טכנולוגיה לטיפול בפסולת ביתית "On Site", המייתרת את הצורך בשינוע הפסולת ובהטמנתה.
אגירת חשמל וטעינת כלי רכב חשמליים
דוראל הקימה שותפות בתחום טעינת כלי רכב חשמליים עם החברות הפניקס ואמפא. החברה EMPOWER תיזום, תפתח, תקים ותפעיל מתקנים לאגירת אנרגיה ותחנות טעינה לכלי רכב חשמליים בבנייני מגורים, בנייני משרדים ומרכזים תעשייתיים ותיירותיים, בהספק צפוי של מאות מגה-ואט שעה.
ארצות הברית
החברה פועלת בארצות הברית באמצעות החברה הבת Doral Renewables LLC (לשעבר: Global Energy Generetion.
החברה מקימה באינדיאנה פרויקט סולארי על שטח של כ־50,000 דונמים שצפוי להפיק כ-1.6 ג'יגה ואט של חשמל ירוק. עם התקדמות הקמת Mammoth North, חלקו הראשון של הפרויקט, דוראל חתמה על הסכמים למכירת חשמל ותעודות ירוקות מהפרויקט.
בנוסף, החברה יזמה הקמת חוות טורבינות רוח בפנסילבניה בהספק 175–200 MW, שדה סולארי בפנסילבניה שהספקו 200 MW ושדה סולארי בדלאוור בהספק של 110 MW.
אירופה
בדנמרק החברה יזמה הקמת פרויקטים בהספק מצטבר של כ־316 מגה ואט.
בחודש דצמבר 2020 דיווחה החברה שהיא חתמה על הסכמים לרכישת פרויקטים בפולין בהיקף של כ־23 מגה ואט. נכון לחודש דצמבר 2022, ההספק המצרפי של הפרויקטים בייזום ובשלבי הקמה של דוראל בפולין עומד על כ־514 מגה ואט.
בחודש מרץ 2021 הודיעה החברה שבכוונתה להקים ברומניה 15-10 מתקני ייצור חשמל סולאריים בהשקעה של כ־200 מיליון דולר. חלק חוברו ב־2022. השאר יחוברו ב־2024-2023. צבר הפרויקטים של דוראל ברומניה עומד על כ־671 מגה ואט.
עונת 1934/1935 בליגת ארץ ישראל בכדורגל
עונת 1934/1935 בליגת ארץ ישראל בכדורגל (כונתה גם ליגה א') הייתה העונה השלישית של הליגה הבכירה בכדורגל בארץ ישראל במהלך תקופת המנדט.
הליגה הייתה הליגה הבכירה שהתקיימה בארץ ישראל בשנים אלו, ומתחתיה שיחקו בליגה ב.
במהלך העונה נתגלעו מחלוקות בין מרכזי "הפועל" ו"מכבי" מה שגרם להפסקת הליגה באמצע העונה. ההתאחדות אומנם הכריזה על הפסקת משחקי הליגה ועונה ללא אלופה, אך מרכז "הפועל" הכריז על קבוצתו בתור אלופת העונה כיוון שהובילה את הטבלה בהפרש ניכר מהשאר.
העונה הסדירה הופסקה כאשר קבוצת הפועל תל אביב הייתה במקום הראשון ועל כן הוכרזה כאלופה השנוייה במחלוקת. הכרזה זו הפכה לרשמית ומצוייה עד היום ברשימות ההתאחדות כנכונה, למרות שהליגה לא הגיעה לסיומה המלא.
בעונה זו לא היו ירידות ליגה.
ג'יימס בולוור
הכומר ג'יימס בולוור (באנגלית: James Bulwer; 21 במרץ 1794 – 11 ביוני 1879) היה אספן, חוקר טבע, אמן וקונכולוג אנגלי. הוא היה חבר קרוב ופטרון של ג'ון סל קוטמן. הוא היה חבר בבית הספר לציירים באסכולת נוריץ'.
ביוגרפיה
בולוור נולד באיילשאם בנורפוק, בנם של ג'יימס בולוור ומרי סימן, והוטבל על ידי הוריו ב־23 במרץ 1794, בכנסיית הקהילה של העיר. הוא למד במכללת ישו בקיימברידג'. בתקופת שהותו בקיימברידג' הוא לקח שיעורי רישום מאמן הנוף המפורסם ג'ון סל קוטמן והפך לעמית של אגודה לטבע בשל התעניינותו ברכיכות.
בשנת 1818 הוא עלה בדרגות בהיררכיה של הכנסייה. הוא עבר מדבלין, לבריסטול בשנת 1831 ולסנט ג'יימס, פיקדילי בשנת 1833. הוא בילה כמה חורפים בנסיעות בספרד, פורטוגל ובאיי מדיירה, לפעמים בחברת הפילוסוף והנוסע אלפרד ליאל.
באביב 1825 אסף בולוור ציפור ים לא ידועה באיי מדיירה. שבשנת 1828 קיבלה את השם על שמו.
אוון הנסן היקר (סרט)
אוון הנסן היקר (באנגלית: Dear Evan Hansen) הוא דרמת נעורים מוזיקלי אמריקאי משנת 2021, שביים סטיבן צ'בוסקי. הסרט הוא עיבוד קולנועי למחזמר באותו שם משנת 2015 מאת סטיבן לוונסון, בנג' פאסק וג'סטין פול. את התסריט כתב סטיבן לוונסון. בתפקיד הראשי מככב בן פלאט, שגילם את דמותו של אוון הנסן גם במחזמר, ולצידו מככבים ג'וליאן מור, קייטלין דיוור, קולטון ראיין, איימי אדמס, דני פינו, ניק דודאני, אמנדלה סטנברג ודמריוס קופס.
ג'יימס בולוור
ביוגרפיה
בולוור עזב את לונדון בשנת 1839 וחזר לנורפוק, והפך לכומר של בליקלינג הול ומאוחר יותר של הונוורת'.
אוון הנסן היקר (סרט)
הסרט נבחר לפתוח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2021, ובכורתו התקיימה באירוע גאלה חגיגי ב-9 בספטמבר. הסרט עלה לאקרנים בבתי הקולנוע בארצות הברית ב-24 בספטמבר 2021.
ג'יימס בולוור
ביוגרפיה
הוא חידש את היכרותו עם ג'ון סל קוטמן כאשר בניו למדו בבית הספר וכמה משרטוטיו של ספרד ומדיירה עוררו השראה לציורי צבעי המים של קוטמן.
אוון הנסן היקר (סרט)
תקציר העלילה
אוון הנסן (בן פלאט) הוא תלמיד תיכון הסובל מהפרעת חרדה חברתית המאוהב בסתר בזואי מרפי (קייטלין דיוור). לאחר שאחיה של זואי קונור מרפי (קולטון ראיין) מתאבד, אוון גורם להוריהם (איימי אדמס ו) להאמין שהוא וקונור היו חברים קרובים.
ג'יימס בולוור
ביוגרפיה
בנו ג'יימס רדפורד בולוור הפך לעורך דין וחבר פרלמנט וגם שיחק בקריקט ממדרגה ראשונה.
אוון הנסן היקר (סרט)
תקציר העלילה
ככל שהזמן חולף, אוון מגלה שהוא מסתבך ברשת השקרים שטווה על מנת לא לאכזב את משפחתו האבלה של קונור ולאבד את המקום החם שקיבל אצלה.
פיתוח
סרטי יוניברסל רכשו את זכויות עיבוד המחזמר לסרט בנובמבר 2018, כששכרו את הבמאי סטיבן צ'בוסקי למלאכת בימוי הסרט, ואת כותב המחזמר המקורי, סטיבן לוונסון, לכתיבת התסריט עבור הסרט. המפיקים מארק פלאט ואדם סיגל משמשים כמפיקים, ואילו יוצרי המחזמר הנוספים, בנג' פאסק וג'סטין פול, משמשים כמפיקים בפועל לצדו של לוונסון.
ליהוק
ביוני 2020, הוכרז שהשחקן בן פלאט, שהוא גם בנו של המפיק מארק פלאט, עתיד לשוב ולגלם את דמותו של אוון הנסן בסרט לאחר שגילם אותו על תיאטראות ברודוויי, ושקייטלין דיוור נכנסה להליכי משא ומתן על גילום דמותה של זואי מרפי. ב-18 ביוני 2020, בן פלאט הצהיר כי הוא ישוב לגלם את דמותו של אוון הנסן כל עוד יתאפשר להפיק את הסרט חרף התפרצות מגפת הקורונה. באוגוסט 2020, קייטלין דיוור לוהקה רשמית לדמותה של זואי מרפי, ואמנדלה סטנברג הצטרפה לצוות השחקנים בדמותה של אלנה בק, דמות שהופיעה במחזמר, אך תפקידה יורחב משמעותית בסרט. נודע גם שסטנברג תשתף פעולה עם פאסק ופול בכתיבת שיר חדש לדמותה. באותו חודש, ניק דודני וקולטון ראיין הצטרפו לצוות השחקנים בדמויותיהם של ג'ארד קליינמן וקונור מרפי. לקראת סוף אותו החודש, איימי אדמס ודני פינו הצטרפו לצוות השחקנים בדמויותיהם של הוריו של קונור, סינת'יה ולארי מרפי, ונודע שבעיבוד הקולנועי דמותו של לארי תהיה אביהם החורג של קונור וזואי. בספטמבר 2020, ג'וליאן מור ודמריוס קופס הצטרפו לצוות השחקנים בדמויותיהם של היידי הנסן, אמו של אוון, ואוליבר, אחד מחבריה של זואי מרפי ודמות חדשה שנוצרה במיוחד עבור הסרט. באותו החודש, ג'רלד סיזר הצטרף לצוות השחקנים כתלמיד בתיכון של אוון.
צילומים
ב-25 באוגוסט 2020, בן פלאט אישר בריאיון עם ג'יימס קורדן כי צילומי הסרט החלו. הצילומים מתקיימים בלוס אנג'לס, קליפורניה ובאטלנטה, ג'ורג'יה.
הפצה
ב-29 בינואר 2021 הודיעה החברה המפיצה, "סרטי יוניברסל", שהסרט עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-24 בספטמבר 2021. ב-18 במאי 2021 הופץ הטריילר הרשמי של הסרט.
20 באפריל
20 באפריל הוא היום ה-110 בשנה (111 בשנה מעוברת), בשבוע ה-16 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה נשארו עוד 255 ימים.
תחנת רחוב ליברפול
תחנת רחוב ליברפול הידועה גם בשם לונדון רחוב ליברפול (באנגלית: London Liverpool Street) היא תחנת רכבת מרכזית ברחוב ליברפול שבצפון-מערב הסיטי של לונדון בלונדון. מתחם התחנה כולל תחנת רכבת, תחנת רכבת תחתית, תחנת רכבת עילית וחיבור לקרוסרייל, והוא מרכז תחבורה מרכזי בעיר לונדון, כאשר תחנת הרכבת היא השלישית בגודלה מבחינת תנועת נוסעים ב אחרי תחנת ווטרלו וויקטוריה (שניהם גם בלונדון) עם 65.9 מיליון נוסעים נכון ל-2020.
תחנת הרכבת משמשת תחנה סופית למספר קווי רכבת במזרחה של אנגליה, בהם "הקו המרכזי מזרח אנגליה" המגיע לניופורט וקיימברידג' (משם מתחבר לקו הפן שממשיך לכיוון איפסוויץ'), "הקו המזרחי הגדול" העובר לאורך החוף המזרחי ועובר דרך צ'למספורד, קולצ'סטר, איפסוויץ' ועד לנורוויץ', בנוסף למספר קווים אזוריים נוספים וקו אקספרס לנמל התעופה סטנסטד.
היסטוריה
תחנת רחוב ליברפול הוקמה בשנת 1874 בתור התחנה הסופית החדשה של מסילת הרכבת המזרחית הגדולה (Great Eastern Railway, בר"ת GER) בלונדון. חברת הרכבת המזרחית הגדולה רצתה להקים תחנה במרכז העיר לונדון במקום תחנת בישופסגייט ששימשה אותה, בישופסגייט הייתה ממוקמת באזור מרוחק מהמרכז ובשכונה פחות מבוססת. רשויות העיר לונדון לא אישרו הקמה של תחנה חדשה במרכז העיר ובמקום נבחר רחוב ליברפול המרוחק מספר רחובות מהמרכז ההיסטורי.
תחנת הרכבת
תחנת הרכבת כוללת 18 רציפים ומשרתת את כל אזור מזרח אנגליה.
תחנת הרכבת התחתית
תחנת הרכבת התחתית רחוב ליברפול (באנגלית: Liverpool Street Underground Station) היא חלק ממתחם תחנת הרכבת, עם כ-67 מיליון נוסעים שנכנסו ויצאו מהתחנה ב-2019 היא נחשבת לתחנה השישית הכי עמוסה ברשת הרכבת התחתית של לונדון. התחנה משרתת קווי הרכבת התחתית קו סנטרל, האמרסמית' וסיטי, סירקל ומטרופוליטן ומשמשת תחנת החלפה בין הקווים השונים וחיבור לתחנת הרכבת, ומכך לנתיבי הרכבת לאזור מזרח אנגליה. התחנה כוללת ארבעה רציפים בשני מפלסים שונים והיא נמצאת באזור 1.
התחנה נפתחה לציבור בשנת 1875 בתור תחנה סופית חדשה של חברת מסילת הרכבת המטרופולין (כיום קו מטרופולין) בשם תחנת בישופסגייט, ב-1909 שונה שמה לתחנת הרכבת התחתית רחוב ליברפול. בשנת 1912 חברת מסילת הרכבת סנטרל לונדון (כיום קו סנטרל) חיברה אף היא את המסילה שלה לתחנה אשר שימשה תחנה סופית במזרח הקו שלה.
Blow Your Mind (Mwah)
הוא שיר של הזמרת-יוצרת האנגלייה דואה ליפה, מתוך אלבום הבכורה שלה, Dua Lipa (2017). השיר נכתב על ידי ליפה לצד לורן כריסטי והמפיק שלו ג'ון לוין. השיר הופץ בפורמט של הורדה דיגיטלית והזרמת מוזיקה האחים וורנר ב-26 באוגוסט 2016 כסינגל החמישי מהאלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב וה-72 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
דואה ליפא כתבה את "" עם ג'ון לוין ולורן כריסטי, כשלוין תיפקד גם כמפיק היחיד שלו. הם כתבו אותו בלוס אנג'לס בפברואר 2016. לאחר שעבדה כדוגמנית, קיבלה ליפה השראה לכתיבת השיר לאחר שנאמר לה שהיא צריכה לרדת במשקל כדי להצליח כדוגמנית.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-425 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הקליפ של "" הוקרן בבכורה עולמית ביוטיוב ב-12 בספטמבר 2016. הוא בוים על ידי קינגה בורזה וצולם במרכז האמנויות ברביקן בלונדון. טאוואן קדקונג, חברתה של ליפה, ערכה את הסרטון בביתה בזמן שהייתה בשיחה בסקייפ עם העורכת, אמילי אוברי, בלוס אנג'לס.
נכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-300 מיליון צפיות.
חנה קים
חנה (חני) קים (נולדה ב-27 באוקטובר 1957) היא עיתונאית ופובליציסטית ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בחיפה לאב יליד פולין, סבתה מיהדות גאורגיה. בוגרת בית הספר תיכון "חוגים" בחיפה. שירתה בצה"ל בשנים 1976–1978 בגדוד הקשר הארצי.
הר ליאל
הר לִיאֵל או לַיֵיל (באנגלית: Mount Lyall) הוא הר הממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. גובהו של ההר 2,951 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1917, והוא נקרא על שם הבוטנאי הסקוטי דייוויד ליאל.
חנה קים
ביוגרפיה
בשנת 1978 החלה לעבוד כעיתונאית ב"על המשמר" – בתחילה ככתבת לענייני תל אביב ואחר כך ככתבת פוליטית. בעקבות מותו של שמעון יהושע בכפר שלם בתל אביב, שנורה על ידי שוטר, לאחר שהתבצר על גג ביתו בעקבות עבירת בנייה שביצע – פרסמה שורה של תחקירים על עבירות בנייה שבוצעו על ידי אברהם שפירא, לאון רקנאטי, רמי אונגר ורחבעם זאבי כיו"ר מוזיאון ארץ ישראל. בעקבות התחקיר האחרון נאסרה כניסתה לשטח המוזיאון על ידי זאבי, ואגודת העיתונאים גינתה זאת.
פרסמה סיפורי ילדים ב"משמר לילדים" בעריכת שלמה ניצן. אחד מסיפורי הילדים שכתבה ("ראיתי את אליהו הנביא") הומחז ושודר ב"קול ישראל."
היא חשפה מסמכים חדשים מארכיון משרד החוץ הישראלי השופכים אור על הזדמנות לשלום בין ישראל למצרים שהוחמצה, שנתיים לפני מלחמת סיני.
ב-1986 החלה לעבוד בעיתון "העיר". באותה שנה פרסמה לראשונה את יוזמת השלום של שר החוץ משה שרת, כשנתיים לפני מבצע קדש, ששיגר שליח מטעמו לנשיא נאצר במטרה להגיע להסכם שלום עם מצרים.
חשפה את היקף הסחר בין ישראל לדרום אפריקה (הכתבה צוטטה ב"וושינגטון פוסט"). פרסמה גילויים על הקשרים הכלכליים בין ישראל לברית המועצות, שכללו בין השאר יבוא פלדה, למרות ניתוק היחסים בין שתי המדינות.
פרסמה פרסום ראשון על עסקת נשק בין ישראל לאירן, כשנה לפני "איראנגייט", שבה היה מעורב יו"ר התעשייה האווירית, מוטי הוד, ואנשי קשר של רפסנג'אני באירן. כן התפרסמה כתבה שלה על הקשרים המסחריים בין ישראל למדינות ערב, שבה נחשפו עסקאות בין ישראל ללוב, עיראק, כווית, ערב הסעודית, אבו דאבי, בחריין ומרוקו.
בשנת 1987 ערכה ריאיון עם ראש ממשלת דומיניקה, מרי איגניה צ'ארלס, שבו סיפרה על הפלישה האמריקנית לגרנדה. היא חשפה את מכתב יצחק שמיר לג'ורג' שולץ מ-14 בינואר 88', מכתב שזירז את יוזמת השלום של שולץ במזרח התיכון. , וחשפה את המגעים והמסרים ההדדיים בין ישראל לאש"ף, זמן רב לפני ההכרה ההדדית.
בשנת 1989 הקימה את "הפטיש", ירחון לענייני חברה. הייתה פעילה בתנועת מחוסרי הדיור שהוקמה באותה שנה, שבמסגרתה קמו מאהלים ברחבי הארץ, בעיקר בשכונות. כשנה לאחר מכן התחילה לעבוד ב"חדשות" עד שנסגר ב-1993. הייתה כתבת לענייני מפלגות (דרשה לשנות את מינוח התפקיד כ"כתבת פוליטית", מונח שהושרש מאז).
הקימה ב"חדשות" את מוסף "לחץ", אותו ערכה, לענייני חברה וכלכלה שהופיע כל שבוע. במוסף "לחץ" ב"חדשות", שבעריכתה, פורסמה תחקירים על ילדים חסרי בית בישראל, תופעות של תת-תזונה בשכונות ובעיירות הפיתוח, גילויי גזענות כלפי העלייה אתיופית ועוני במגזר החרדי והערבי. על עבודתה זו זכתה בפרס צל"ש סוקולוב.
ב"חדשות" פרסמה כיצד קודם שמעון שבס, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, על ידי אורן שחור מדרגת רב"ט לדרגת סרן וכן תחקיר מקיף ראשון על בנימין נתניהו, שבו פורסם לראשונה "מועדון המיליונרים של ביבי", עם ציון שמות תורמיו. פרסמה ריאיון עם המיליונר גבי תמן, שסיפר כי "ביבי הוא סוס המרוץ שלי".
בשנת 1994 החלה לעבוד בעיתון "הארץ". היא פרסמה טור פוליטי-חברתי-כלכלי, פרסמה מאמרים שבועיים בעמוד המאמרים. התמקדה בנושאי שלטון החוק, עצמאות מערכת המשפטית ושמירה על טוהר המידות של בכירי השלטון וכן בקשר שבין ההון לשלטון.
ב"הארץ" פרסמה גילויים על מלחמות השב"כ על אדמת קונגו, בהם היו מעורבים ראש לשכת ראש השב"כ וכמה מבכירי השב"כ בבניית צבא השליט מול צבא האופוזיציה. וכן פרסום ראשוני על הפנסיה המוגדלת של ארתור ישראלוביץ' וגיורא עיני, מבכירי ההסתדרות, והפנסיה המוגדלת של שמעון שבס. כמו כן פרסמה כי ערכות המחשב הראשונות בפרויקט "מחשב לכל ילד" שיועד לילדים נזקקים – ניתנו לשני ילדיו של ראש הממשלה, נתניהו. קים פרסמה את המאמר הראשון בעמוד הדעות של "הארץ" בעד שביתת עובדים במשק.
בשנת 2004 פרשה מעיתון "הארץ".
בנוסך, פרסמה שירים במוסף לספרות של "ידיעות אחרונות". היא קיבלה את פרס אביר איכות השלטון לשנת 1999 בתחום תקשורת ועיתונות. בנימוקי הפרס נכתב:
בשנת 2009 ייסדה יחד עם קבוצת הורים את בית הספר "הרים" בגבעת עדה לתלמידים ותלמידות מהספקטרום האוטיסטי. חברה בוועדת הביקורת של העמותה לאפוטרופסות שהוקמה על ידי הורים ואנשי ציבור כדי לדאוג לעתידם של אוטיסטים חסרי-ישע.
קים פרסמה מאמרים רבים שהיו השראה למחאה החברתית בשנת 2011, שהציגו מחשבה כלכלית שנחשבה לא פופולרית אז כנגד הפרטת משאבי-המדינה ובעד המשך קיומה של מדינת רווחה. הייתה ממקימי "המשמר החברתי בכנסת" וקבוצת "ישראל יקרה לנו" הפועלת נגד יוקר המחיה בישראל.
ממובילי המחאה נגד השחיתות השלטונית ובעד השוויון בפני החוק. ארגנה והובילה את ההפגנות בפתח תקווה, ליד ביתו של היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, ואחר כך את ההפגנות ההמוניות והראשונות שהחלו בתל אביב. פתחה את ההפגנה הראשונה בת"א, בנאום שבו קראה לישראלים למצוא מנהיג שיהיה מגדלור, איש מופת, ולזנוח את מנהיגים החשודים בשחיתות. באותה הפגנה הצטרף למחאה הפרופ' עוזי ארד, שאותו הציגה קים כמי שהיה שותף למעבר המחאה מפתח תקווה לתל אביב, בשיחות שקיימו ביניהם כחצי שנה לפני המעבר.
ב-17 באוקטובר 2018 חשפה בריאיון לרויטל חובל ב"הארץ" כי בעבר הותקפה מינית על ידי חיים רמון, כאשר הציע לה טרמפ מהכנסת, ועל ידי דן מרגלית, שנכנס לחדרה וניסה לאנוס אותה.
לחנה קים שני בנים הנמצאים על הספקטרום האוטיסטי, והיא נמנית עם מייסדי ארגון ההורים הארצי למען זכויות ילדים בעלי מוגבלויות בהוסטלים ומעונות.
Im Nin'alu (שיר של עפרה חזה)
Im Nin'Alu (בעברית: אם ננעלו) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עפרה חזה, אשר יצא לאור בשנת 1984 ובשנת 1987, כסינגל רשמי מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, שירי תימן. השיר הוא עיבוד מחודש שנעשה באמצעים אלקטרוניים לפיוטו של המשורר רבי שלום שבזי "אם ננעלו".
"Im Nin'Alu" הפך לאחד משירי מוזיקת העולם הראשונים שזכו להצלחה במצעדי הפופ המיינסטרימי ברחבי העולם. אף על פי שהגרסה של חזה מציגה את הפרשנות שלה לשיר המסורתי, והופעתה בו היא מודרנית ופופולרית, השיר עדיין משלב מסורת תימנית שהיא הייתה מייצגת בעולם; בעטיפתו של השיר ניתן לראותה לובשת בגדים מסורתיים.
רקע
חזה ביצעה את השיר לראשונה בסדנת תיאטרון שכונת התקווה, והופעתה שם צולמה והוצגה בערוץ הראשון ב-1978. השיר המקורי נכלל ב-1984 באלבומה של חזה שירי תימן (Yemenite Songs) בעיבודו של בני נגרי. ב-1987 תבעה חזה את צמד הראפרים אריק בי וראקים אשר סימפלו את קולה מהשיר לשירם "Paid in Full". יזהר אשדות שהפיק את הרמיקס ל׳גלבי' בשנת 1984, הפיק את הרמיקס ל׳אם נינעלו׳ יחד עם יאיר ניצני וזה הפך לאחד הלהיטים הגדולים באירופה בשנת 1988.
הקליפ לשיר צולם בירושלים בטיילת ארמון הנציב, ובמתחם מצבות נחל קדרון: קבר בני חזיר, קבר זכריה ויד אבשלום.
ב-1997 הקליטה חזה גרסה נוספת של השיר, שנכללה באלבום הנושא את שמה Ofra Haza. הגרסה הופקה על ידי פרנק פיטרסון, חבר הפרויקט המוזיקלי אניגמה, ואחת מגרסאות השיר המוביל באלבום, "Show Me", שהופצה בגרמניה, כללה שני רמיקסים ל"אם ננעלו". ב-2008 נכללו שני רמיקסים של השיר באלבום הרמיקס השני של חזה, Forever.
הצלחה
ב-1988 הפכה מפורסמת ברחבי אירופה עם הגרסה הזו של השיר (הופיעה באלבום הבכורה הבינלאומי שלה, Shaday) הגיעה לעשרת הראשונים במצעדי כמה מדינות ברחבי אירופה ובחלקן אף למקום הראשון, לדוגמה גרמניה המערבית, שם שהה השיר במקום הראשון במצעדים במשך תשעה שבועות בקיץ 1988.
השיר זכה להצלחה אף בישראל, וברשת ג' הייתה התלבטות האם לשבצו במצעד העברי השנתי (לאור העובדה שהוא בשפה העברית), או לשבצו במצעד הבינלאומי השנתי. בסופו של דבר שובץ השיר במקום ה-18 במצעד הלועזי השנתי של תחנת הרדיו. שיבוצה במצעד הלועזי הפך את חזה לזמרת הישראלית היחידה עד כה שהכניסה שירים לשני מצעדי הפזמונים, העברי והלועזי, בשנה אחת.
בממלכה המאוחדת הגיע השיר לעשרים המקומות הראשונים במצעדים, ובארצות הברית הוא הגיע למקום ה-15 במצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד, ולמקום ה-18 במצעדי שירי הרוק המודרניים. השיר נמכר בכשלושה מיליוני עותקים.
כמחווה לעפרה חזה, שהייתה נציגת ישראל באירוויזיון 1983, ולהצלחה הכבירה של השיר "אם ננעלו" באירופה, הושמעה אקפלת הפתיחה של השיר בביצועה של חזה בפתיחת האירוויזיון 2019 שהתקיים בתל אביב-יפו.
גרסאות אחרות וסימפולים
לשיר נעשה סימפול בשירם של אריק בי. וראקים "Paid In Full", שהצליח לאחר שנעשה לו רמיקס על ידי הצמד הבריטי קולדקאט. הראפר האמריקאי סנופ דוג השתמש גם הוא באותו סימפול ברימייק שלו ל-"Paid In Full", שלו קרא "Paper'd Up" ונכלל באלבומו,. הראפר האמריקאי נאז השתמש גם הוא באותו סימפול בשיר הדיס שלו כנגד הראפר ג'יי-זי, "H to the Homo".
הלהקה הקנדית דלריום השתמשה במילות השיר בשיר "Hidden Mask" מאלבומה, Faces, Forms & Illusions. הרכב הראפ פאבליק אנמי סימפלו כמה שניות הפותחות את השיר (שהן בסגנון א-קפלה) בשיר "Can't Truss It" מאלבומו, Apocalypse '91...The Enemy Strikes Black. ב-1998 השתמשה קבוצת התקליטנים סי & אן פרוג'קט בתחילת השיר "אם ננעלו" בסינגל "The Queen of Tel Aviv", שהקרדיט לו הוא "סי & אן פרוג'קט מארחים את עפרה חזה".
למשך זמן קצר, משמש השיר כמוזיקת רקע במסעדה בסרט האימה האמריקאי "אמריקן פסיכו" משנת 2001. הזמרת מיכל כהן מבצעת את השיר באלבום La Kahena של Cheb i Sabbah, שיצא ב-2005. קטע מן השיר מופיע בשיר "Isaac" מתוך האלבום Confessions on a Dance Floor של מדונה, שיצא ב-2005. אותו השיר זכה להד תקשורתי וסוקר גם בג'רוזלם פוסט.
"אם ננעלו" הוא הקטע הפותח את האלבום Eastern Wind של אליהו והאנסמבל העתיק משנת 2009, שהקולות בו הם של רחל ולפר. ב-2009 עשה פנג'אבי אם-סי רמיקס לשיר באלבומו, Indian Timing. ב-2012 כללה רביעיית הג'אז "Third World Love" גרסה משלה לשיר באלבומה, Songs and Portraits.
בפברואר 2021 הוציאה הזמרת הישראלית נרקיס גרסה משלה ל"אם ננעלו", אשר לוותה בווידאו קליפ רשמי שפורסם במטרה לעזור בקידום שלו.
יוזף מריה אולבריך
יוזף מריה אולבריך (בגרמנית: Joseph Maria Olbrich; 22 בדצמבר 1867 - 8 באוגוסט 1908) היה אדריכל אוסטרי וממייסדי "הזצסיון הווינאי".
משפחה
אולבריך נולד באופבה שבשלזיה האוסטרית, בנם השלישי של אדמונד ואלואיזיה אולבריך. היו לו שתי אחיות שמתו לפני שנולד, ושני אחים צעירים יותר, ג'ון ואדמונד. אביו היה קונדיטור ויצרן שעווה, שהיו בבעלותו גם עבודות בנייה, שמהם, כנראה, צמח העניין המוקדם של יוזף אולבריך בענף הבנייה.
קריירה
בשנת 1897 הקימו גוסטב קלימט, אולבריך, יוזף הופמן וקולומן מוזר את הקבוצה האמנותית "הזצסיון בווינה". אולבריך תכנן את בניין התערוכה שלהם, אולם הזצסיון המפורסם, שהפך לנקודת ציון של התנועה. בשנת 1899 ייסד ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן את מושבת האומנים של דרמשטאדט, שעבורה אולבריך תכנן בתים רבים.
מושבת האמנים הפכה לשדה ניסיוני עבור אולבריך, שם גם בנה את הבניין הראשי, ארנסט-לודוויג-האוס. בנוסף נבנו לתערוכות בנייני מגורים שונים ומבנים זמניים. הנס הלר (1884–1917), שהגיע ממגדבורג, עבד בסטודיו של אולבריך מאז 1901, שם התמחה וקבל פרופסור לעיצוב פנים בבית הספר לאמנויות יישומיות בהמבורג בשנת 1907. אולבריך עיצב גם כלי קרמיקה למושבת האמנים, שיוצרו בווכטרסבאכר קרמיק, רהיטים ליצרן הרהיטים יוליוס גלוקרט וכלי נגינה כמו הפסנתר כנף מנד אולבריך. אולבריך נשאר נאמן למושבה זמן רב יותר מחברים רבים אחרים. אולבריך קיבל אזרחות גרמנית בשנת 1900 ומונה לפרופסור על ידי הדוכס הגדול.
בשנת 1903 התחתן אולבריך עם קלייר מורווה, אשתו הגרושה של הסופר כריסטיאן פרדיננד מורווה, בוויסבאדן.
תכנון הביתנים שלו ביריד העולמי של סנט לואיס (1904) זכה בפרס הגבוה ביותר בתערוכה. לאחר מכן מונה לחבר חוץ במכון האמריקאי לאדריכלים כנראה ביוזמתו של פרנק לויד רייט. ליצירותיו האדריכליות, ובמיוחד לבנייני התערוכה שלו עבור וינה ודרמשטאד, היו השפעה חזקה על התפתחות סגנון האר-נובו.
בשנת 1906 הוא קיבל את ההזמנה האחרונה והגדולה ביותר: חנות הכלבו טיץ בדיסלדורף. באותה שנה הושקה ספינת הקיטור של דואר אקספרס Kronprinzessin Cecilie. בנוסף לאולבריך, ברונו פול וריצ'רד רימרשמיד, תרמו לעיצוב פנים ולציוד של האניה הטרנס-אטלנטית הזו.
זמן קצר לאחר לידתה של בתו מריאן ב־19 ביולי 1908, אולבריך נפטר מסרטן הדם בדיסלדורף ב־8 באוגוסט, בן 40.
ניקי היילי
נימראטה "ניקי" היילי (באנגלית: Nimrata "Nikki" Haley; נולדה ב-20 בינואר 1972 כנימראטה ראנדווה) היא פוליטיקאית ודיפלומטית אמריקאית חברת המפלגה הרפובליקנית, אשר כיהנה כשגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות בשנים 2017–2018. בעבר הייתה מושלת מדינת קרוליינה הדרומית, האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה. ב-14 בפברואר 2023 הכריזה על ריצה לנשיאות ארצות הברית.
ביוגרפיה
היילי נולדה בעיירה במברג שבקרוליינה הדרומית, עיירה בת 2,500 תושבים, רובם אפרו אמריקאים מהמעמד הנמוך. שמה המקורי הוא נימראטה ראנדווה (באנגלית: Nimrata Randhawa), אך מילדותה היא כונתה "ניקי", שפירושו "ילדה קטנה". הוריה, אג'יט (Ajit Singh Randhawa) וראג' (Raj Kaur Randhawa), הם הודים-סיקים, שהיגרו לארצות הברית מפנג'אב. אביה הוא ביולוג, שלמד באוניברסיטה החקלאית של פנג'אב, קיבל מלגה לאוניברסיטת קולומביה הבריטית, שבקנדה, שם עשה את הדוקטורט שלו ולאחר מכן עבר לארצות הברית וכיהן כפרופסור לביולוגיה בקולג' מקומי בקרוליינה הדרומית (Voorhees College). אמה, בעלת תואר שני בחינוך, הקימה עסק משפחתי בתחום המתנות. להיילי שני אחים ואחות.
ב-1994 סיימה תואר ראשון בחשבונאות באוניברסיטת קלמסון שבקרוליינה הדרומית. עבדה אחר כך כרואת חשבון בחברת טיפול בשפכים ובהמשך כיהנה כסמנכ"לית כספים בחברה המשפחתית העוסקת בטקסטיל וסייעה בהצלחתה.
נשואה למייקל ואם לשני ילדים. דתה היא נצרות פרוטסטנטית והיא חברה בכנסייה המתודיסטית המאוחדת.
קריירה פוליטית
את ההחלטה להיכנס לפוליטיקה קיבלה היילי ב-2003, בעקבות נאום בו ציינה הילרי קלינטון כי הדבר הנכון לעשות הוא להקשיב לרחשי לבך ולפעול לפיהם. מודל החיקוי שלה, לדבריה, היא ראש ממשלת בריטניה לשעבר מרגרט תאצ'ר, שדגלה כמו היילי בהורדת מיסים, הקטנת הוצאות וממשלה מצומצמת ככל האפשר, תוך התערבות מעטה ככל הניתן בחיי הפרט. היילי היא תומכת גדולה ומובהקת של ישראל, והגנה עליה הן באו"ם והן בתקשורת וברשתות החברתיות.
חברת קונגרס
ב-2004 התמודדה היילי לראשונה על מועמדות מטעם המפלגה הרפובליקנית למושב מחוז לקסינגטון בבחירות לבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית. המחוז הוא מחוז רפובליקני בדרך כלל ולכן מערכת הבחירות המקדימות הפנימיות של המפלגה הרפובליקנית הייתה החשובה. בסיבוב הראשון של הבחירות הללו, המועמד הרפובליקני המכהן זכה ב-42% מהקולות בעוד היילי הגיעה למקום השני עם 40%. בהיעדר מועמד שזכה ברוב מוחלט של הקולות נערך סיבוב שני אליו עלו רק שני הראשונים מהסיבוב הראשון, ובו היא זכתה ב-55%. היא הדיחה בכך את הנציג שהיה בבית הנבחרים המדינתי במשך 29 שנים. לאחר מכן התמודדה וזכתה ללא מתחרים בבחירות הכלליות עצמן והפכה לאמריקאית הראשונה ממוצא הודי שזכתה בבחירות בדרום קרוליינה. היא נבחרה לקונגרס המדינתי פעמיים נוספות, ב-2006 וב-2008, כאשר בשנים 2006 עד 2010 כיהנה כמצליפת סיעת הרוב.
במהלך שש שנות כהונתה בבית הנבחרים המדינתי תמכה היילי ברעיונות שמרניים בדרך כלל. בין השאר תמכה במתן משכורות למורים, גם לפי התוצאות שהשיגו תלמידיהם ולא רק לפי הוותק בתפקיד, הקטנה מסוימת בזכויות הפנסיה של המחוקקים, הגבלות על מהגרים והגירה לארצות הברית, ובעיקר על מהגרים בלתי חוקיים, העסקתם ועוד.
מושלת
בנובמבר 2010 התמודדה בבחירות לתפקיד מושל קרוליינה הדרומית וזכתה ברוב של 51% מקולות המצביעים. החלה לכהן בתפקיד ב-12 בינואר 2011 והייתה בכך האישה הראשונה בתפקיד זה במדינתה והצעירה ביותר מבין המושלים שכיהנו אותה עת בארצות הברית כולה. ב-2012 כתבה את האוטוביוגרפיה שלה - Can't Is Not an Option: My American Story ("לא יכולה" אינה אופציה: הסיפור האמריקני שלי), שיצאה לאור בהוצאת סנטינל. בנובמבר 2014 נבחרה לתקופת כהונה שנייה.
היילי זכתה בתמיכתם של תנועת מסיבת התה ושל שרה פיילין במהלך הבחירות ב-2010 ובתמיכתו של מיט רומני במהלך הבחירות ב-2014. בשתי מערכות הבחירות התמודדה עם הערות גזעניות וסקסיסטיות מצד יריביה ותומכיהם.
כמושלת שמרנית תמכה היילי בחקיקה להגבלת הפלות במדינה וכתומכת ישראל מושבעת הביאה לכך שקרוליינה הדרומית הייתה המדינה הראשונה בארצות הברית שהעבירה חוק נגד ה-BDS. החוק המדובר התיר לגופים ציבוריים להתקשר עם גופים עסקיים רק אם הסכם ההתקשרות אוסר על אותם עסקים להחרים ישויות שלמדינה יש סחר חופשי עימם.
בעקבות פיגוע הירי בצ'ארלסטון פעלה, כנגד דעת הקהל במדינתה, להסרת דגל הקונפדרציה מבניין הממשל בדרום קרוליינה. חודש לאחר מכן אושר הדבר בבית המחוקקים של המדינה ברוב של מעל שני שלישים.
היילי נבחרה לשאת את נאום התגובה לנאום מצב האומה של נשיא ארצות הברית ברק אובמה ב-2016. בנאום ביקרה את מדיניותו הכלכלית של אובמה ואת התרחבות הוצאות הממשלה. את הרפורמה שנעשתה בשירותי הבריאות הגדירה כאסון, וציינה כי יש להגן על החוקה האמריקאית ובכלל זה גם על התיקון השני העוסק בזכות האזרחים לשאת נשק. כן ביקרה את הסכם הגרעין עם איראן בציינה כי על ארצות הברית להגיע להסכמים בינלאומיים אותם יחגגו בישראל וימחו נגדם באיראן ולא להפך.
שגרירת ארצות הברית באו"ם
ב-23 בנובמבר 2016 הכריז הנשיא הנבחר דונלד טראמפ כי היא המועמדת שבחר לכהן כשגרירה באומות המאוחדות. מינויה אושר ב-24 בינואר 2017 בסנאט ברוב של 96 תומכים מול 4 מתנגדים, ולמחרת הושבעה לתפקיד על ידי סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס. היילי היא פרו-ישראלית בדעותיה והצהירה שבמסגרת פעילותה כשגרירה באו"ם תיאבק בהטיה הבוטה של הארגון נגד ישראל.
מאז מינויה גינתה בחריפות מספר פעולות והתבטאויות של האו"ם כנגד ישראל, ואף איימה שארצות הברית תשקול את המשך הסיוע הכלכלי לאו"ם אם האפליה נגד ישראל תימשך. היא טרפדה את המינוי של ראש ממשלת הרשות הפלסטינית לשעבר סלאם פיאד לשליח האו"ם ללוב, עזרה לגנוז דו"ח של האו"ם שהאשים את ישראל באפרטהייד, וגרמה בכך גם להתפטרותה של תת-מזכ"ל האו"ם האחראית לאותו דו"ח. היא החרימה את המושב המיוחד של מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם, המתנהל מדי שנה כנגד ישראל. היילי הגנה על הכרזת ירושלים של ארצות הברית, שמכירה רשמית בירושלים כעיר הבירה של מדינת ישראל, ותיארה אותה כ"מימוש רצון העם האמריקאי". היא התנגדה להחלטת העצרת הכללית של האו"ם לגנות את החלטת ארצות הברית והתרתה שארצות הברית תראה בתמיכה בגינוי ביקורת על החלטה ריבונית והבעת זלזול בארצות הברית, דבר שיוביל לקיצוץ הסיוע הכספי למדינות שתומכות בהחלטה ולאו"ם עצמו. ההחלטה עברה ברוב גדול ובתגובה היילי הודיעה כי ארצות הברית תקצץ מתקציב האו"ם 285 מיליון דולר. ביוני 2018 הובילה יחד עם מחלקת המדינה את פרישתה של ארצות הברית ממועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם, בציינה שהמועצה היא מוקד של הפרת זכויות אדם והטיה פוליטית המכוונת בעיקר נגד ישראל.
ב-9 באוקטובר 2018 הודיעה היילי לנשיא טראמפ כי תעזוב את תפקידה בסוף השנה. היא פרשה מהתפקיד ב-31 בדצמבר 2018.
מועמדות לנשיאות ארצות הברית
ב-14 בפברואר 2023, הכריזה רשמית על מועמדות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2024.
התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה
התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה היא תזמורת הנוער הסימפונית הלאומית של מדינת ישראל, המאגדת נגנים צעירים מוכשרים מכל רחבי הארץ.
היסטוריה
התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה נוסדה בשנת 1984 על ידי חנן זוז, שלום רונלי-ריקליס וברונו לנדסברג, בשיתוף עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, בשאיפה להקים חממה לטיפוח דור העתיד של נגני התזמורות בישראל, ואגב כך להחיות את המסורת המפוארת של תזמורת הגדנ"ע, שפעלה בשנות ה-50 ובשנות ה-60 של המאה ה-20 והייתה לסיפור הצלחה בישראל ובעולם. החל משנת 2005 התזמורת מנוהלת על ידי המרכז למוזיקה ירושלים, בשיתוף פעולה הדוק עם המנצח זאב דורמן, שהוביל אותה במשך שנים רבות.
על התזמורת ניצחו הנס פטר אוקסנהופר (אוסטריה), אי-אן שו (סין-ישראל), אבנר בירון, סלבדור ברוטונס (ספרד), נועם צור, יוהאנס וילדנר (אוסטריה), אילן וולקוב, ירון טראוב (ולנסיה-ישראל), ארתור פוסט (ארצות הברית), קשישטוף חוז'לסקי ואריאל צוקרמן (גרמניה-ישראל). בין רגעי השיא של פעילות התזמורת: סיור משותף בגרמניה עם תזמורת ריאס הצעירה, ששיאו קונצרט והקלטה באולם הפילהרמונית של ברלין לרגל יובל ה-60 למדינת ישראל (2008) וקונצרט משותף עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית (2009).
הפעילות
נגני התזמורת נבחרים ברובם הגדול על סמך מבחני קרן התרבות אמריקה-ישראל. במקרים מיוחדים מצורפים צעירים מוכשרים שאינם מזוכי מלגות הקרן.
רובם הגדול של 90 חברי התזמורת הם בני 14 עד 18, אבל לעיתים קרובות חוברים אליהם כמה בוגרים צעירים, בני 19–20, המשרתים בצה"ל כמוזיקאים מצטיינים.
התזמורת מתכנסת פעמיים בשנה לעבודה משותפת: שבוע בחנוכה ושבועיים-שלושה בחופשת הקיץ. בכל כינוס כזה מתקיים גיבוש אמנותי וחברתי וחזרות על רפרטואר סימפוני ליצירות שאינן מהוות חלק מחווייתם המוזיקלית היומיומית. בשנות השתתפותם בתזמורת זוכים הצעירים לקבל הדרכה מטובי הנגנים והמורים מישראל ומן העולם.
בנוסף קיימים מפגשים עם מלחינים ויוצרים, סדנאות קצב ושירה במקהלה. בכל מפגש מתמודדים הצעירים עם יצירות מתקופות שונות ומכינים תוכנית מגוונת של קונצרט סימפוני מלא, המבוצע בהיכל התרבות בתל אביב, באולם הנרי קראון בתיאטרון ירושלים ולפעמים גם באודיטוריום חיפה.
ספוטניק רצ'יצה
ספוטניק הוא מועדון כדורגל בלארוסי מהעיר רצ'יצה, ששיחק בליגת העל הבלארוסית בחציה הראשון של עונת 2021.
היסטוריה
המועדון נוצר בשנת 2017 על בסיס קבוצת הליגה השנייה של מועדון ( (מהעיר הומל). בשנים 2017 ו-2018 המועדון שיחק בליגה השנייה. בעונת 2018 הוא סיים במקום השלישי ובזכות המקומות שהתפנו ממיזוג דנייפר מוהילב עם לוץ' מינסק הוא קיבל מקום בליגה הראשונה בעונת 2019 אותה סיימה במקום השישי.
בתום עונת 2020 זכתה באליפות הליגה הבלארוסית הראשונה ולראשונה בתולדותיה הבטיחה השתתפות בליגת העל הבלארוסית בכדורגל בעונת 2021.
עם זאת, ביולי 2021 הקבוצה פורקה באמצע העונה בעקבות קשיים כלכליים.
החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה
החברה לאיתור ולהשבת נכסי נספי השואה בע"מ היא חברה שהוקמה על פי, במטרה להשיב את נכסיהם של נספי השואה בישראל ליורשיהם החוקיים. החברה נרשמה ב-30 באוגוסט 2006 אצל רשם החברות, ונמצאה בבעלות מלאה של מדינת ישראל. החברה נסגרה בסוף 2017.
החברה ופעילותה
האידאולוגיה הציונית שרווחה בקהילות היהודיות באירופה בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה הניעה יהודים לרכוש נכסים ולהשקיע בארץ ישראל. עם פרוץ מלחמת העולם, פקודת המסחר עם האויב 1939 הורתה להעביר נכסים לבעלות הממונה על נכסי אויב רכוש ונכסים של אזרחי גרמניה ומדינות שכבשה. לימים, רבים מהם נספו בשואה, ולא זכו לממש את זכויותיהם בנכסים שרכשו. בעקבות זאת נותרו נכסים רבים מיותמים מבעליהם. הם הוחזקו על ידי גופים שונים ולא הגיעו ליורשיהם החוקיים.
בפברואר 2000 הוקמה "ועדת החקירה לבדיקת נושא איתור והשבת נכסים של נספי השואה", בראשותה של ח"כ קולט אביטל, בעקבות מחקרים היסטוריים שהראו כי יהודי אירופה החזיקו בארץ ישראל, ערב מלחמת העולם השנייה, אלפי חשבונות בנק, נדל"ן ונכסים פיננסיים אחרים. היוזמה להקמת הוועדה באה על רקע ביקורת ציבורית גוברת על כך שבישראל, בניגוד לאירופה, לא נעשה כמעט דבר להשבת רכושם של יהודים שנספו בשואה. הוועדה הגישה מסקנותיה בינואר 2005. בין השאר איתרה שמות של כ-9,000 יהודים שנספו בשואה, שהחזיקו חשבונות בנק בחמשת הבנקים הגדולים הפועלים בישראל. בעקבות כך, נחקק בדצמבר 2005, שהביא להקמתה של החברה לאיתור ולהשבת נכסי נספי השואה, כדי שתפעל להשבת נכסים אלו. נכסים שלא נמצא להם יורש, מועברים למטרות סיוע לניצולי השואה נזקקים, למוסדות חינוך ולהנצחת זכר השואה, תוך מתן עדיפות לסיוע לניצולים. החברה הוסמכה לאתר את כל הנכסים המצויים בישראל, שיש יסוד מוצק להניח כי בעליהם נספו בשואה. הקמת החברה הושלמה, לאחר עיכובים רבים, בסוף 2006.
החברה הגישה מספר תביעות כדי לקבל חזקה על כסף ונכסים של אנשים שיש יסוד מוצק להניח כי נספו בשואה, בסכומים מהותיים. התביעה הידועה ביותר היא התביעה נגד בנק לאומי. לאחר שדו"ח שערך שופט בית המשפט העליון בדימוס, תיאודור אור, לבקשת בנק לאומי, קובע כי מבחינה משפטית לא חלה על הבנק חובה להשיב כספים ליורשים של נספים בשואה, המורכבים משיערוך של ריבית והצמדה שצברו כספי הנספים בכ-2,300 חשבונות, עד שהבנק העביר אותם בשנת 1960 לאפוטרופוס הכללי. במרץ 2011, בנק לאומי והחברה חתמו על הסכם פשרה, לפיו שילם הבנק לחברה 130.8 מיליון שקלים.
במאי 2013 הגישה החברה תביעה להשבת קרקעות שנרכשו על ידי נספי שואה לכאורה, ונמצאים כיום בידי חברת הכשרת הישוב. עד שנת 2017 הגישה ארבע תביעות נוספות, בנוגע לנכסים של עשרות נספים, נגד חברת הכשרת הישוב. כמו כן איתרה נכסים וקרקעות, שבשלהי מלחמת העולם השנייה הועברו לקרן הקיימת בנאמנות, נכסים שיהודים הספיקו לרכוש בארץ ישראל בטרם נספו בשואה, כיוון שהיה חשש שרכושם ייגזל או יוחרם על ידי ממשלת המנדט, או גורמים אנטי ציוניים ואחרים. רק בשנת 2013, לאחר שנים של דיונים, השלימה הקרן להעביר כחצי מיליארד שקל לחברה.
עלות הפעילות של החברה עד דצמבר 2016 נאמד ב-186 מיליון ש"ח, רובה מנכסי נספים.
פעילותה של החברה נועדה מראש להיות מוגבלת בזמן, בשנת 2014 הוחלט כי החברה תפורק בסוף 2017, וכך קרה, לאחר שבכל שנות פעילותה הצליחה לאתר נכסים בשווי כולל של כ-2.1 מיליארד שקל. מתוכם 679 נכסי נדל"ן בשווי 840 מיליון שקל. מתוכם, הצליחה לאתר יורשים לנכסים כספיים ונדל"ן בשווי של כ-718 מיליון שקל וכמיליארד שקל הועבר כסיוע לניצולי שואה.
ועדה ממנה והנהלה
הוועדה הממנה הוקמה מכוח חוק הנכסים ומשמשת כאספה הכללית של החברה. יו"ר הוועדה ממונה על ידי שר המשפטים, ושאר חברי הוועדה ממונים על ידי יו"ר הוועדה לאחר התייעצות עם השר ועם פורום הארגונים של ניצולי השואה. הוועדה ממנה את חברי דירקטוריון החברה ואת חברי ועדת הביקורת ובין היתר מאשרת את בחירת יו"ר החברה, את מינוי מנכ"ל החברה ואת תקציב החברה.
יו"ר הוועדה הממנה היה השופט מנחם נאמן ויו"ר דירקטוריון החברה הראשון היה אברהם רות, ואחר כך, מ-2012 מיכה חריש.
מנכ"ל החברה הראשון היה אברהם קנובל, לשעבר סמנכ"ל הכספים של התעשייה האווירית, שהתפטר לאחר מחלוקת עם יו"ר הדירקטוריון בתחילת 2007. אחריו מונו: ישי עמרמי שהיה בתפקיד עד 2009, צבי קנור שהיה בתפקיד כשנה, אחריו שימש בתפקיד ירון יעקובס, ב-1 בינואר 2012 מונה ד"ר ישראל פלג כמנכ"ל החברה.
ביקורת על החברה
כבר בדצמבר 2007, פנה זאב פקטור, יו"ר הקרן לרווחת ניצולי השואה, ליו"ר הוועדה הממנה השופט יצחק רביבי, בבקשה לפטר את יו"ר הדירקטוריון של החברה, אברהם רות, ואת מנכ"ל החברה, ישי עמרמי, לאחר תלונות על עיכובים וסחבת בתשלום ליורשים וניצולי שואה. בדצמבר 2008, פרסם עיתון "הארץ", תחקיר בו חשף את תפקודה הלקוי של החברה. בין השאר, על כך שלא הגישה תביעות נגד הבנקים שסירבו לדרישותיה לקבל נכסים, דוגמת בנק לאומי שסירב לדרישה להחזיר נכסים בשווי 250 מיליון שקלים. כמו כן, בשנתיים הראשונות מאז הוקמה לא הפעילה את סמכותה לקבל מידע מארכיונים של גופים שונים, אך הוצאות תפעול שלה היו יותר מ-30 מיליון שקלים עד אותה עת. דו"ח שהכין מבקר הפנים של החברה חשף כי החברה שילמה עשרות אלפי שקלים לבנו של המנכ"ל, צבי קנור, תמורת עבודות אדריכלות במשרדי החברה. דו"ח מבקר המדינה שפרסם בינואר 2011 חשף שורה של ליקויים בתפקודה של החברה. ליקויים נוספים חשף מבקר המדינה בנובמבר 2016.
רוב ואן דאם
ביוגרפיה
ואן דאם נולד בבאטל קריק, מישיגן. מילדות החל ללחום בתחום הקיקבוקס, בלט ביכולות האתלטיות שלו, וכשמלאו לו 18 שנים, החל את הקריירה המקצועית בתחום. בהמשך, התאמן אצל אחד ממתאבקי ההארדקור הבולטים האיירון שיק. השם "רוב ואן דאם" ניתן לו בשנת 1991 לאור דמיוני לשחקן הבלגי ז'אן-קלוד ואן דאם. לאחר שהופיע במספר ארגוני היאבקות קטנים, בשנת 1992 הצטרף ל-WCW והופיע תחת השם רובי V. כעבר שנה עזב את הארגון והמשיך להופיע בארגוני היאבקות שונים, ובין היתר בארגון ההיאבקות היפני AJPW.
WWF/WWE
בשנת 2002 השתתף בטורניר מלך הזירה והפסיד בגמר לברוק לסנר. לאחר מכן, זכה באליפות אירופה, כשגבר על ג'ף הארדי ואיחד אותה עם האליפות הבין יבשתית, לעומת זאת, הוא הפסיד את האליפות לכריס בנואה, כשבסאמרסלאם זכה שוב בקרב חוזר בין השניים. הוא הפסיד את האליפות הבין יבשתית לכריס ג'ריקו. לאחר מכן החל בעימות מול טריפל H על אליפות העולם במשקל כבד, אך הפסיד לו כתוצאה מהתערבות של ריק פלייר.
ואן דאם הצטרף לצמד עם קיין, כשהשניים זכו ביחד באליפות הזוגות לאחר שניצחו את ואל וינס ולאנס סטורם ואת הדאדליז. לאחר מכן, הפסידו השניים את התואר והחל עימות ביניהם, שבסופו הפסיד ואן דאם לקיין בסאמרסלאם 2003. העימות הבא של ואן דאם היה מול כריסטיאן על האליפות הבין יבשתית, ואן דאם זכה בה לאחר ניצחון בקרב סולמות. לאחר מכן, הפסיד את התואר לכריס ג'ריקו וזכה בו שוב בקרב החוזר. לאחר מכן, הפסיד את התואר לרנדי אורטון. ואן דאם זכה באליפות הזוגות יחד עם בוקר טי, כשהצמד גבר על קבוצת אבולוציה ולאחר מכן שמרו על התואר ברסלמניה 20, אך לבסוף הפסידו להם את התואר בפרק של התוכנית Raw.
באירוע המסיבה האמריקאית הגדולה התמודד ואן דאם מול האלוף באותה התקופה, ג'ון סינה, רנה דופרי ובוקר טי על אליפות ארצות הברית בקרב מרובע, שבו סינה ניצח ושמר על התואר. לאחר מכן, חבר לריי מיסטריו והצמד זכה באליפות הזוגות, אך הפסידו אותו בהמשך לאחים באשאם.
לאחר שנעדר במשך תקופה ארוכה, בשנת 2005 חזר לאירוע One Night Stand של המותג ECW, שנקנה על ידי WWE. ברסלמניה 22 זכה ואן דאם בקרב "הכסף בבנק". בבאקלאש נקבע קרב בין ואן דאם לאלוף הבין יבשתי, שלטון בנג'מין, כשגם מזוודת הכסף בבנק וגם האליפות הונחו על כף המאזניים. בקרב עצמו ניצח ואן דאם וזכה באליפות הבין יבשתית בנוסף למזוודה. לאחר 16 יום הפסיד את האליפות בחזרה לבנג'מין.
ואן דאם החליט לפדות את מזוודת הכסף בבנק באירוע One Night Stand 2006 מול אלוף ה-WWE, ג'ון סינה בקרב אקסטרים. ואן דאם צלח במשימתו בקרב זה וזכה באליפות ה-WWE. לאחר מכן, התחיל ואן דאם בעימות מול אדג' על האליפות, בקרב הראשון ניצח ואן דאם. ב-3 ביולי 2006 הפסיד לאדג' במהלך קרב משולש עם ג'ון סינה בתוכנית Raw.
TNA
בשנת 2010 הצטרף ואן דאם ל-TNA. בחלוף מספר חודשים ניצח את AJ סטיילס וזכה באליפות העולם במשקל כבד של TNA. ואן דאם הצליח להגן על התואר שלו נגד דזמונד וולף ונגד סטיילס. לאחר מכן זכה במספר אליפויות נוספות.
אוסקר זינגר
אוסקר זינגר (בגרמנית: Oskar Singer; 24 בפברואר 1893 - אוסטרון (Ustroń), האימפריה האוסטרו-הונגרית - 31 בדצמבר 1944, מחנה הריכוז קאופרינג) היה עורך דין ציוני, סופר, עיתונאי ועורך צ'כוסלובקי, העורך הראשי של "כרוניקה של גטו לודז'".
חייו
זינגר היה בנו של סוחר טקסטיל וגר בפרידק (Friedeck, כיום Frýdek-Místek, מזרח צ'כיה). הוא למד בבית ספר בגרמנית וסיים את לימודיו ב-1911. לאחר מכן למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת וינה, שם היה חבר באגודת הסטודנטים היהודיים "עבריה" (Ivria). עוד בהיותו סטודנט כתב טקסטים ספרותיים, בהם המחזה "ירושלים" והקומדיה "רוזנבאום נגד רוזנבאום", אך יצירות אלה אבדו. ב-1919 קיבל תואר דוקטור למשפטים. לאחר מכן היה בעליה של חברה מסחרית.
זינגר שירת כקצין בצבא הקיסרות האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה. בעת שירותו בצבא כתב זינגר את הדרמה "סופה על פני הארץ" (Landsturm). בגיל 40 החל זינגר בקריירה של עיתונאי. הוא עבר לפראג וכתב בעיתון "Prager Tagblatt", בשבועון "Der Montag" (שמשנת 1936 שונה שמו ל-"Der Prager illustrierte Montag") ולעיתון הדו-לשוני היהודי "Jüdische Nachrichtenblatt/Židovské listy" - JNB. בתקופת כיבוש צ'כיה על ידי גרמניה - "הפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה" - מדצמבר 1939 עד אוקטובר 1941, הוא היה העורך הראשי של עיתון זה.
ב-26 באוקטובר 1941 גורשו זינגר ומשפחתו לגטו לודז'. שם עבד במחלקה הסטטיסטית תחת ראש האלטסטנרט (יודנרט), מרדכי חיים רומקובסקי וערך את הכרוניקות של גטו לודז'. מזכירתו הייתה לוסיל אייכנגרין.
באוגוסט 1944 גורש זינגר לאושוויץ ומשם לזקסנהאוזן. לאחר מכן גורש לדכאו ולמחנה הריכוז קאופרינג, שם נספה ב-31 בדצמבר 1944.
הנצחה
אוניברסיטת גיסן (Gießen) קראה על שמו ספרייה ואולם קריאה, שם יש אוסף ספרות שואה ותיעוד החיפוש אחר אוצרות תרבות ואמנות ששדדו הנאצים. (למשל במבצע רוזנברג).
יצירותיו
מארבע יצירותיו של זינגר שרדה אחת בלבד. שרדו גם כתבות עיתונאיות שלו בעיתונות צ'כית וגרמנית בצ'כיה, רשימותיו מגטו לודז' וכן הכרוניקה של גטו לודז', שהיה מאוספיה וכותביה הראשיים.
ספרות
בסביבות 1916/1917 כתב זינגר דרמה בשם "לנדשטורם", "סופת קרקע". המחזה, שנכתב במהלך שירותו הצבאי ועורר ככל הנראה סערה, עסק בתנאים בצבא האוסטרו-הונגרי ונאסר כשעה וחצי לפני ההופעה המתוכננת. שני מחזות נוספים, הדרמה "ירושלים" והקומדיה "רוזנבאום נגד רוזנבאום", אבדו, כמו "לנדשטורם". הדרמה היחידה ששרדה והוצאה מחדש ב-2001, "אדוני העולם: שעון בשלוש מערכות" (Herren der Welt: Zeitstück in drei Akten), נכתבה ב-1935 וצופה את הרדיפה וההשמדה של היהודים על ידי הנאצים: המהנדס היהודי. והממציא ד"ר ולטר ברגמן מפוטר מחברת חימוש על ידי הנאצים. הוא בורח לפראג, שם רודפים אחריו שני סוכנים. הם אמורים לגנוב את השרטוטים שלו למכונת מלחמה, אך נחשפים ונעצרים.
התבוללות היא מרכזית במחזה. האחים רוברט ו-ולטר ברגמן מייצגים קטבים מנוגדים: רוברט ראה את הסכנה שבנאציזם ואף מדבר על "האוויר המוגז" של השנאה האנטישמית. אחיו ולטר מגלם את היהודי בעל האוריינטציה הלאומית השואף להתבוללות. הוא שירת במלחמת העולם הראשונה ועדיין רואה בגרמניה את הגדולה שבה. הוא האמין כמעט עד הסוף שהוא יכול להכתיב את תנאיו למשטר הנאצי.
כמה היבטים מעידים על האקטואליה של המחזה. התיארוך של יצירה שמתנגנת במחזה הוא לפי "שנת לידתו של המנהיג". המכונה שכביכול המציא ברגמן משמשת לחיסול מטוסי אויב. זינגר מספר גם על מוסדות הטרור, כמו מחנה הריכוז אורניינבורג.
כתיבה עיתונאית
לאחר הכיבוש הנאצי של צ'כיה היה זינגר העורך הראשי של העיתון היהודי היחיד שעדיין היה מותר, "Jüdisches Nachrichtenblatt". במקביל היה חבר בהנהגת הקהילה הדתית היהודית ואחראי בפני אדולף אייכמן. הוא היה צריך להציג את הטיוטה המתוכננת של ה-JNB פעם בשבוע. במאמריו קרא להגירה לארץ ישראל. הוא מתח ביקורת על חוגים יהודיים אנטי-ציוניים. הוא עודד את קוראיו על ידי זכירת הרצל ועל ידי ציטוטו כדוגמה לגדולה נבואית.
כתיבה בגטו לודז'
זמן קצר לאחר הגעתו לגטו מצא זינגר עבודה במחלקה הסטטיסטית של היודנראט. במחלקה זו נאספו מקורות "עבור חוקרים עתידיים הלומדים את חיי קהילה יהודית באחת מתקופותיה הקשות ביותר". יש בכך הקבלה לארכיון עונג שבת שהוקם בגטו ורשה.
Girl
{{פירושונים|
אוסקר זינגר
כתיבה בגטו לודז'
מסוף 1942 עבד זינגר על "כרוניקה". לאחר שחלה הכרוניקן הראשי והעורך הראשי הפולני יוליאן צ'רסקי בשחפת, זינגר קיבל את תפקידו, תחילה על בסיס ביניים ולאחר מכן באורח קבע מינואר 1943. עם עלייתו חל שינוי ב"כרוניקה": מספטמבר 1942 הדיווחים היומיים אינם מופיעים עוד בפולנית אלא בגרמנית. דוחות בפולנית נכללים רק לעיתים רחוקות. מינואר 1943, הטקסטים כתובים בגרמנית בלבד. זינגר הציג טור פיליטון "מראה הגטו הקטנה": כאן, החיים מאחורי החוטים תוארו במיניאטורות עבור קוראים עתידיים.[17] זינגר גם היה מעורב כסופר בפרויקט הגדול השני של המחלקה הסטטיסטית, "האנציקלופדיה". אישים, מוסדות, אירועים וחפצים מהגטו תוארו בכרטיסיות והוכנו ליצירת אינוונטאר. "האנציקלופדיה" זמינה ככתב יד בארכיונים בפולין, ישראל וארצות הברית.
Girl
ראו גם
}}
אוסקר זינגר
כתיבה בגטו לודז'
דיווחיו של אוסקר זינגר "לאורך יום בגטו..." הם בין רישום ביומן, חיבור, פתק וכתבה עיתונאית. הם התגלו בארכיון העירייה בלודז' במהלך יצירת מהדורת "כרוניקה של גטו לודז' / ליצמנשטאט". הנושאים המרכזיים ברשימותיו של זינגר הם דיווחים על פעילות מפעלי הגטו: מעל הכל, עולים הרצון לחיות וכבוד האדם. מתוארים גם ניסיונות להשגת יתרון אישי ומעשי שרירותיות, על רקע תנאי החיים הקשים. לעיתים יש דיון בצרכים הפיזיים ובסבל של משפחת זינגר עצמה. המחבר ממעט לדבר על הנאצים, שכן כנראה לא ראה אותם ראויים לאזכור. מתואר בעדינות רומקובסקי השנוי במחלוקת. אין ביקורת ישירה על מעשיו. בחיבורים "על בעיית המזרח והמערב" מתייחס זינגר להבדלים בין יהודי מזרח ומערב בגטו.
תוכנית המבצר האחרון
תוכנית המבצר האחרון לארץ ישראל (באנגלית: Palestine Final Fortress) הייתה תוכנית שיזמו הבריטים בשנת 1942, בימי מלחמת העולם השנייה, להגנת ארץ ישראל מפני פלישה של הנאצים מכיוון צפון.
הרקע
הסכנה הראשונה החלה ביוני 1940 כאשר כבשה גרמניה את צרפת, והשליטה בצרפת ובמושבותיה הייתה בידי משטר וישי הפרו-נאצי. בכך באו סוריה ולבנון תחת שלטון פרו-נאצי. הנחת העבודה של הבריטים הייתה שפלישה גרמנית לארץ ישראל מצפון היא אפשרות ריאלית.