cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מוראד אבו ענזה
קריירה
ב-30 ביוני 2015 חזר להפועל בני לוד וחתם על חוזה לעונה אחת במועדון, ובה הבקיע שלושה שערים ב-29 הופעות בליגה הלאומית. ב-14 ביולי 2016 חתם בהפועל עכו, שירדה לליגה הלאומית בעונה הקודמת. בעונת 2016/2017 כבש חמישה שערי ליגה ב-29 הופעות, וסייע לקבוצתו לשוב לליגת העל מהמקום השני בטבלה.
ב-23 ביולי 2017 חתם בקבוצת מכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, במדיה כבש שני שערים ב-18 הופעות, וב-17 בינואר 2018 חתם בהפועל אום אל-פחם מליגה א', ובמדיה כבש ארבעה שערים בתשע הופעות עד תום העונה, וסייע לקבוצה לעלות לליגה הלאומית.
בנובמבר חזר לקדנציה שלישית בהפועל בני לוד, ובעונת 2018/2019 כבש שמונה שערים בליגה הלאומית.
ב-27 בדצמבר 2020 חזר אבו ענזה להפועל אום אל-פחם, אך בפברואר 2021, לאחר שלושה חודשים וחמש הופעות ליגה בלבד, ירד לליגה א' וחתם במדי מכבי טמרה, במדיה שיחק עד לתום העונה, עם 14 הופעות ליגה.
בעונת הצטרף אבו ענזה לבית"ר נורדיה ירושלים. בסוף נובמבר  הצטרף לעירוני כסייפה.
חיים אישיים
אבו ענזה נשוי ומתגורר בתל שבע.
כריסטיאן דוריולה
כריסטיאן דוריולה (בצרפתית: Christian D'Oriola; 3 באוקטובר 1928 – 29 באוקטובר 2007) היה סייף צרפתי. אלוף אולימפי בעל 6 מדליות, מהן 4 זהב. הוא אלוף עולם בעל 11 מדליות, מהן 8 זהב.
בשנת 2001 התאחדות הסיף הבינלאומית קבעה שדוריולה הוא הסייף הטוב ביותר במאה ה-20 וזאת בשל זריזות ידיו, הטכניקה המופלאה שלו, עבודת רגליו, תגובותיו המידיות וכושר ההמצאה שלו.
ביוגרפיה
דוריולה נולד בפרפיניאן.
אלוף עולם
באליפות העולם בסיף שנערכה בליסבון, פורטוגל בשנת 1947 זכה דוריולה בשתי מדליות זהב בתחרות רומח אישי ובתחרות רומח קבוצתי.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה דוריולה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות ברומח קבוצתי ומדליית כסף בתחרות רומח אישי.
באליפות העולם בסיף שנערכה בקהיר, מצרים בשנת 1949 זכה דוריולה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות רומח אישי ובכך הגן על תוארו ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי ובאליפות העולם בסיף שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1951 הוא זכה במדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי.
אולימפיאדת השיא
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה דוריולה בשתי מדליות זהב, בתחרות ברומח אישי ובתחרות ברומח קבוצתי.
באליפות העולם בסיף שנערכה בבריסל, בלגיה בשנת 1953 זכה דוריולה בשתי מדליות זהב בתחרות רומח אישי ובתחרות רומח קבוצתי, באליפות העולם בסיף שנערכה בלוקסמבורג בשנת 1954 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות רומח אישי ובכך הגן על תוארו ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי ובאליפות העולם בסיף שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1955 הוא זכה במדליית כסף בתחרות רומח אישי.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה דוריולה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות ברומח אישי והגן על תוארו ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי.
באליפות העולם בסיף שנערכה בפילדלפיה, ארצות הברית בשנת 1958 זכה דוריולה במדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי.
באולימפיאדת רומא (1960) זכה דוריולה לכבוד לשאת את דגל צרפת בטקס הפתיחה של המשחקים. בתחרויות עצמן הוא סיים במקום שמיני בתחרות רומח אישי, במקום חמישי בתחרות רומח קבוצתי ובמקום תשיעי בתחרות דקר קבוצתי.
משפחתו
פייר ז'ונקר דוריולה, הוא בן דודו של דוריולה והוא אלוף אולימפי ברכיבה על סוסים, בעל 4 מדליות מהן 2 זהב ו-2 כסף ב-5 אולימפיאדות.
בשנת 2007 נפטר דוריולה בנים.
Ride It
Ride It הוא סינגל של ג'יי שון, המופיע באלבומו השני של שון, My Own Way (כסינגל מוביל), ובאלבומו השלישי של שון, All or Nothing. השיר, שנכתב על ידי ג'יי שון ואלן סמפסון, והופק על ידי אלן סמפסון, יצא ב-21 בינואר 2008. השיר הגיע ל-20 הראשונים במצעד הסינגלים הבריטי, כאשר בשיאו הגיע למקום ה-11. הסינגל גם זכה להצלחה רבה כאחד השירים המושמעים ביותר במזרח אירופה, במיוחד ברוסיה, הונגריה ורומניה. גרסה הינדית של השיר נכללה בהוצאה ההינדית של האלבום My Own Way.
נכון ליולי 2022, השיר הושמע למעלה מ-41 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ב-2019, הדי ג'יי הקוסובאי, רגארד הוציא גרסת רמיקס לשיר. השיר נהיה להיט ויראלי בטיקטוק. גרסת הרמיקס הגיעה, בשיאה, למקום הראשון באירלנד, למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום השלישי באוסטרליה.
גרסת רגארד
הדי ג'יי הקוסובאי, רגארד, הוציא גרסת רמיקס של השיר ב-26 ביולי 2019, אם כי גרסאות קודמות של הרמיקס היו זמינות כבר ב-2017. זמן קצר לאחר הוצאת השיר, השיר נהיה ויראלי באפליקציית טיקטוק, עם למעלה מארבעה מיליון קליפים שפורסמו על ידי אנשים המשתמשים בקטעים מהשיר באפליקציה. עקב ההצלחה הפתאומית של השיר, רגארד חתם לאחר מכן בחברת התקליטים מיניסטרי אוף סאונד. השיר זכה להצלחה עולמית, כאשר הגיע למקום הראשון באירלנד ובמקסיקו, למקום השני בבריטניה והגיע ל-20 המובילים במדינות שונות באירופה ובאוקיאניה.
נכון ליולי 2022, גרסת הרמיקס הושמעה למעלה ממיליארד פעמים בספוטיפיי.
הופעות חיות
רגארד ביצע את השיר עם ג'יי שון ב-Jingle Bell Ball ב-7 בדצמבר 2019.
צעדת ארבעת הימים הבינלאומית בניימכן
צעדת ארבעת הימים הבינלאומית בניימכן (בהולנדית: Internationale Vierdaagse Afstandsmarsen Nijmegen) היא אירוע ספורט עממי של צעדה בת ארבעה ימים המתקיים מדי שנה בניימכן שבהולנד. הצעדה הראשונה אורגנה בשנת 1909. החל משנת 1925 הייתה ניימכן נקודת מוצא קבועה שלה.
צעדת ארבעת הימים מאורגנת על ידי קרן ארבעת הימים של ניימכן, הנתמכת על ידי ארגון ספורט ההליכה ההולנדי. מדי שנה משתתפים בצעדה כ-46,000 צועדים ממעל 75 מדינות. מועצת ניימכן והעיריות שמסביב, משרד ההגנה, הצלב האדום ההולנדי, האגודה ההולנדית לעיסוי ספורט, הלשכה האזורית לתיירות ארנהם-ניימכן ושירותי חירום מעורבים מקרוב בארגון צעדת ארבעת הימים.
הצעדה נפתחת ביום שלישי השלישי בחודש יולי, ונמשכת ארבעה ימים רצופים של הליכה (למרחקים של 30–50 ק"מ מדי יום), ולצדה אירועי תרבות שונים. זהו אירוע הצעדה הגדול ביותר בעולם.
במסגרת האירוע מוזמנים לוחמי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה לציין את השתתפותם בשחרורה של הולנד מן הכיבוש הנאצי. משתתפים מבריטניה, קנדה, ארצות הברית, אוסטרליה וניו זילנד, פוקדים באופן קבוע את הצעדה. בשנות ה-50 וה-60 שלחה אף ישראל משלחות רשמיות לצעדה.
מונטיאק פוהאט
מונטיאק פוהאט (שם מדעי: Muntiacus puhoatensis), הוא ככל הנראה מין חדש וננסי של מונטיאק (סוג אייל), אשר התגלה רק בשנת 1997 על ידי חוקרי טבע וייטנאמים, ובכך הוא בין מיני המונטיאקים האחרונים שהתגלו בשנות ה-90 של המאה ה-20.
מידע כללי
מונטיאק פוהאט תואר לראשונה בשנת 1997 במאמר במגזין מדעי על ידי חוקר הטבע הווייטנאמי לי טרונג טראי ועמיתיו, בהתבסס על גולגולת יחידה עם קרניים שהללו אספו בהר פוהאט סמוך לכפר האן דיר במחוז קיונג פהונג בפרובינציית נג-אן שבצפון-מערב וייטנאם; אזור זה נמצא צמוד מאוד לגבול עם לאוס. ראיות נוספות אודות קיומו של מונטיאק זה נאספו שוב על ידי לי טרונג טראי באותו האזור, וכללו גולגולת נוספת עם קרניים, וזוג זנבות שזוהו כלא שייכות לאף מין ידוע אחר. חוקרים מערביים שקיבלו את הממצאים הללו אישרו שאכן מדובר כנראה במין חדש, אך בבדיקות גנטיות, נמצא שה-DNA שלו דומה מאוד לזה של מונטיאק רוזוולט, כך שייתכן שמדובר בתת-מין זוטר שלו. בנוסף, ידוע בבירור על נוכחות של מונטיאקי רוזוולט באזור פוהאט, כך שהמעמד הטקסונומי של המין לא ברור.
אזור פוהאט שבו המין התגלה, מתאפיין ביער ירוק וצפוף עם חופת יער סגורה, הממוקם על מדרונות תלולים בגובה של מעל 900 מטר מעל פני הים. באזור זה יש גם יערות משניים הסובלים מהשפעה אנושית - בעיקר בשולי המדרונות. אין שום מידע זמין לגבי האקולוגיה וההתנהגות שלו, וניתן להעריך שהוא דומה בכך לקרוביו.
מצב
מונטיאק פוהאט מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN כמין חסר נתונים (DD) לאור חוסר הוודאות לגבי המעמד הטקסונומי שלו ברמת המין. נכון ל-2015, טרם התקבל מידע נוסף המאפשר להעריך את מצבו מחדש. האיומים על מונטיאק פוהאט צפויים להיות דומים לאלו של יונקים אחרים בהודו-סין בכלל, ושל מונטיאקים בפרט. האיום המשמעותי ביותר ללא ספק הוא הציד החוקי והלא חוקי עבור קיום או לצורך סחר בבשר בשווקים המקומיים, ויותר מכך, אפילו סחר אזורי כגון יבוא של בשר, עורות, וקרניים לסין הסמוכה. האיום מפני אובדן בית גידול הוא מינורי יחסית לאיום הראשון, אם כי בטווח הארוך הוא צפוי להשפיע על המין. הערכות של איומים ספציפיים עבור מין זה אינן אפשריות, בשל חוסר ודאות לגבי המעמד הטקסונומי שלו, כמו גם אי יכולת זיהוי ברורה בינו לבין מינים אחרים. הפעולה החשובה ביותר עבור מין זה, היא קביעת מעמדו הטקסונומי. לצורך כך משלחות מחקר זקוקות לצאת לאזור פוהאט ולנסות לאסוף משם דגימות נוספות שלו כדי לקבוע את הזיקה הגנטית שלו למונטיאק רוזוולט.
מונטיאק העלה
מונטיאק העלה (שם מדעי: Muntiacus putaoensis; ידוע גם כמונטיאק פוטאו), הוא מין של אייל קטנטן ולא מוכר בסוג מונטיאק החי בדרום אסיה. הוא התגלה בשנת 1997 על ידי הביולוג אלן רבינוביץ, אשר חשב בתחילה שמדובר בעופר של מין אחר, ולבסוף כאשר התברר שמדובר בנקבה בוגרת, הוא קיבל מעמד של מין נפרד בשנת 1999; זהו בין מיני המונטיאק האחרונים שהתגלו. שמו הרשמי - מונטיאק העלה, נובע מכך שהמקומיים שדיווחו עליו לראשונה סיפרו שממדי גופו קטנים מהרגיל עד שניתן לעטוף את כל גופו בעלה גדול אחד של עץ הפהריניום (Phrynium; מסדרת הזנגבילאים). שמו המדעי putaoensis מרמז על המקום שבו התגלה לראשונה - סביבות העיר פוטאו בצפון מיאנמר.
תיאור ואנטומיה
למונטיאק העלה יש מבנה גוף קומפקטי ועגלגל, עם אוזניים מעוגלות בעלות אורך ממוצע של 7.1 ס"מ; האוזניים עשויות להיות חתוכות ופגועות לעיתים קרובות בשל מאבקי הנשיכות ביניהם. על המצח, יש למונטיאק שיער ארוך וסבוך היוצר ציצה על הראש בדומה לצביון. באופן כללי, למונטיאק העלה יש מראה הדומה למדי למונטיאק מצוי, כאשר לפרוותו יש גוון צהבהב-אדמדם וכתמים שחורים על הרגליים. יש להם סימוני פנים כהים בצורת V שנמשכים לעבר המצח שלהם, ופרוות הגחון שלהם לבנה. צבע הפרווה עשוי להשתנות מפרט לפרט, בין בוגרים לצעירים, ובין עונות השנה (ידוע שפרוותם מתכהה בתחילת האביב או בקיץ); הווריאציה בצבע עשויה להיות הסתגלות לסביבה מיוערת וחשוכה כדי למנוע זיהוי על ידי טורפים. העופרים נולדים עם פרווה בצבע ערמון עשיר, אולם בניגוד למונטיאק מצוי ולמונטיאק הסיני, אין עליה כתמים בהירים. עם התפתחות העופר, הצבע הערמוני של הפרווה נמוג בהדרגה לחום-צהבהב או אדמדם כשל הבוגרים. העופר מגיע לגודל המלא כבר בשנה הראשונה לחייו, אך למשקל המלא הוא עשוי להגיע רק לאחר מספר שנים.
אף על פי שהזכר והנקבה של מונטיאק העלה אינם מפגינים דו-צורתיות זוויגית בגודל הגוף, הם ניכרים בנוכחות או בהיעדר הקרניים: הזכרים הם היחידים שמצמיחים קרניים, אשר מזכירות יותר קוצים במבנה הפשוט שלהם, ואורכן נע בין 1 ל-6 ס"מ. בדומה למונטיאקים אחרים, גם אצל מין זה הקרניים גודלות בקצה זוג גבעולים ארוכים (עצמות בולטות וארוכות המחופות בפרווה); עם זאת, הגבעולים אצלו צומחים בצורה אנכית ועקומה לאחור ולא ישרה כאצל שאר המינים, מה שגורם להם להיות בקו ישר עם המצח המשופע. הקרניים נושרות בפעם הראשונה בגיל 20 עד 22 חודשים, אולם בניגוד לאיילים רבים הנשירה אינה קבועה, והיא נפוצה בעיקר אצל זכרים מבוגרים. מאפיין זה מייחד את שבט המונטיאקים משאר איילי העולם הישן.
תכונה של מונטיאק העלה אשר נפוצה רק אצל מינים מסוימים בסוג, היא הנוכחות של בלוטות גדולות בחזית הפנים. תכונה ייחודית נוספת אשר מאפיינת את כל המינים, היא נוכחות של זוג ניבים מוארכים הבולטים מהשפה ומהווים את סימן ההיכר של המונטיאקים. לניבים הללו יש אורך ממוצע של 2.4 ס"מ, והם לעיתים קרובות פגומים או מגוידים בשל השימוש הרב בהם כנשק. אורך הגולגולת המרבי של מונטיאק העלה הוא 20 ס"מ, ורוחב האף הממוצע הוא 4.7 ס"מ. מספר השיניים שלו עומד על 34.
תפוצה ובית גידול
בעוד שרוב המונטיאקים "החדשים" שהתגלו נפוצים בחלק המזרחי והמרכזי של הודו-סין, מונטיאק העלה לעומתם מצוי דווקא בחלק הצפון-מערבי. המין התגלה לראשונה ביערות העבותים של צפון מיאנמר (בורמה), באזור עמק הוקאונג הסמוך לצפון מזרח פוטאו, והוא נפוץ משם עד ליובל נאם-טאמאי של נהר האק מאי (מוגבל כנראה לתחומי מחוז קאצ'ין). הקיום שלו בהודו השכנה דווח לראשונה בשנת 2002 באזור לאויט במזרח ארונאצ'ל פרדש, ובמהלך אותה שנה הוא גם דווח כמצוי בשמורת הטיגריס נאמדאפה (אף היא במזרח ארונצ'ל פרדש). עד שנת 2009 נמסר שהוא נוכח באזורים נוספים בארונצ'ל פרדש, וכן בנגלנד. על פי נתוני התפוצה שלו במיאנמר והודו, נראה שהוא מצוי גם במשולש הגבולות של הודו-מיאנמר-סין העממית, כשבאחרונה הוא מצוי אולי ביונאן ובמחוז האוטונומי הטיבטי. IUCN אמנם כולל את האזורים הללו במפת התפוצה הרשמית של המין, אך אינו מזכיר את סין בנתוני התפוצה שלו. ההסתברות לנוכחותו בסין גבוהה למדי, בהתחשב במספר בעלי חיים האנדמיים למשולש הגבולות הזה (גוראל אדום, טאקין מישמי, מושק כהה, ועוד).
ביולוגיה
מונטיאק העלה הוא בעל חיים בודד כקרוביו, ויש הסוברים שהדבר מצביע על היותו שריד לאיילים מתקופות עתיקות: האבות הקדומים של האיילים היו כנראה קטנים, חיים בבדידות וניזונים מסוגי צמחייה הנפוצים ביער; רק בתקופה המאוחרת מיני האיילים הפכו אולי לגדולים וחברותיים יותר והחלו לחיות גם בחורשים פתוחים. הניבים הגדולים של המין, כמו גם האוזניים הפצועות שלהם, מובילות להשערה שמפגשים בין הזכרים כוללים התנהגות אגרסיבית של דקירות ונשיכות. עובדה מעניינת, שנקבות מין מתאפיינות אף הן בניבים גדולים ובסימני פגיעה על האוזניים; אף על פי שסימנים אלו פחות תכופים מאצל הזכרים, הנוכחות שלהם מצביעה על כך שנקבות מונטיאק העלה אגרסיביות יותר מנקבות מינים אחרים וככל הנראה הן נאבקות על גישה למזון. לא ידוע על שעות הפעילות המדויקות של מונטיאק העלה; קרוביו - המונטיאק המצוי והמונטיאק הסיני - מפגינים שיא פעילות בשחר ובין הערביים, ונראה באופן כללי שהם פעילי יום. דפוס פעולה זה עשוי לכלול אפוא גם את מונטיאק העלה בהתחשב בדמיון בסוג בית הגידול ובהרכב התזונה.
אין מידע לגבי ההתנהגות של מונטיאק העלה; ייתכן שהביולוגיה שלו קשורה באופן הדוק למינים אחרים. בקרב המונטיאק המצוי, ידוע על אורח חיים בבדידות או בזוגות ורק לעיתים רחוקות בקבוצות של 4 פרטים. המונטיאק המצוי פעיל בשטח קטן יחסית וכנראה הדבר זהה לגבי מונטיאק העלה, שכן הימצאותו ביערות עבותים דורשת ממנו להכיר היטב את שטח הפעילות שלו כדי לדעת לתמרן בין הצמחייה במקרה של סכנה. טרם תועדו בטבע נביחות של מונטיאק העלה, אך סביר להניח שאף הוא משמיע אותם כאזהרה לשאר בעלי החיים באזור מפני טורפים; נביחות אלו חיוניות במיוחד ביערות הסבוכים שבהם הראות מוגבלת מאוד. טרם ידוע על טריפה של מונטיאק עלה, אך בהתחשב בתפוצה שלו, סביר להניח שטורפיו הם נמר ערפילי מצוי, נמר הודי, טיגריס בנגלי, דול מצוי ודוב שחור אסייתי.
ניתוחי תוכן הקיבה של מונטיאק העלה חשפו שהוא בעל חיים אוכל פירות; מרבית הפירות שנמצאו בקיבתו היו מעוכלים למחצה. מכיוון שלא ניתן להסתמך על הפירות כמקור מזון בלעדי, המונטיאק ניזון גם מפרחים, ניצנים, וקצות העלים. מקורות צמחיים אלו עשירים בחלבונים ונעדרי סיבים מיותרים. המורפולוגיה של מונטיאק העלה משקפת את סוג התזונה שלו: הוא בעל לשון ארוכה ושיניים חותכות קטנות המיועדים יחדיו לכרסום פירות מאשר ללעיסת עשבים ועלים. המונטיאק נע באיטיות בזמן השיחור אחר המזון, כשהאף צמוד לאדמה ומרחרח אחר פריטי מזון.
בעוד שאצל רוב בני משפחת האייליים, הזכר משיר את קרניו בזמן קבוע ואינו מתרבה שוב עד שהללו יצמחו מחדש, לקרני המונטיאקים אין עונת נשירה קבועה. כתוצאה מכך, עונת הרבייה אינה קבועה כאצל מרבית האיילים ועשויה להתרחש לאורך השנה (אם כי עדיין יש שיא בתקופות מסוימות). האם היא המטפלת היחידה בעופר, והוא שוהה בשבועות הראשונים לחייו במסתור בצמחייה ללא תנועה.
מצב
הרשימה האדומה של IUCN לא הצליחה לקבוע את מצב שימורו של מונטיאק העלה, בשל חוסר ודאות לגבי הטקסונומיה, התפוצה, גודל האוכלוסייה והשפעת האיומים. אף על פי שמאז גילויו הוא תועד באזורים מסוימים מאוד, טווח התפוצה שלו עשוי להיות גדול בהרבה. אם המין פגיע לרמות הציד הגבוהות באזור, סביר להניח שהוא נתון בסיכון, ומאידך, אם יתברר שהוא מצליח לסבול את לחץ הציד בדומה למונטיאק המצוי הנפוץ מאוד באזור, מצבו עשוי להיות קרוב לסיכון (NT) או אפילו ללא חשש (LC). מאז הסיווג שלו ב-2008 ועד הסיווג המחודש ב-2015, טרם התקבל מידע יוצא דופן העשוי לשפוך אור על מצבו, ולכן בשלב זה הוא מסווג כמין חסר נתונים (DD). מכל מקום, מגמת האוכלוסייה נמצאת בירידה.
האיום העיקרי על מונטיאק העלה הוא הציד הנרחב של יונקים קטנים עד גדולים ברחבי הטווח ההודי והבורמזי שלו, אך בבירור אין ציד ממוקד דווקא על מין זה. לא ידוע על חוסנו של המין לציד. הטווח ההודי המשוער שלו סובל מאובדן בית גידול מהיר והתפשטות אנושית לשטחי היער, בעוד שהיערות בטווח הידוע שלו בבורמה מראה יציבות מרשימה נכון ל-2007. עם זאת, המצב בבורמה עשוי להשתנות במהירות בדומה ליערות רבים בצפון מחוז קאצ'ין אשר נהרסו בזמן קצר. הביולוג אלן רבינוביץ שגילה את המין, טען בשנת 1999 שמונטיאק העלה תופס מגוון מצומצם יותר של בתי גידול ממינים אחרים בהתחשב בטווח התפוצה שלו המוגבל יחסית; עם זאת, אחרים ערערו על כך והביאו ראיה ממונטיאק מצוי ומונטיאק סיני התופסים מגוון בתי גידול. לטענתם, אי איתור המונטיאק באזורים נוספים נובע מדלות הסקרים באזורים הללו.
מכיוון שהמידע על מין חדש זה מוגבל מאוד, יש צורך במידע נוסף על הביולוגיה והאקולוגיה שלו, על מנת לנסות להעריך בוודאות את השפעת האיומים ומגמות האוכלוסייה. בתחומי הטווח הידוע שלו ידועים כמה אזורים מוגנים גדולים, וככל הנראה הוא נמצא בתוכם. בגדים מעורות מונטיאקים נפוצים מאוד בכל רחבי צפון מיאנמר, אך לא ניתן לקבוע אלו מינים משמשים לייצורם. אין מידע מהותי על גודל האוכלוסייה העולמית של המין, אולם מנתוני מצלמות נסתרות ברחבי היערות בצפון מיאנמר ניתן לומר שהוא נפוץ יחסית בדומה למונטיאק המצוי. המקומיים טוענים שהוא נפוץ בשפע, אך אוכלוסייתו מתחילה לרדת. עם זאת, לא ניתן להסתמך על הנתונים הללו באופן גורף, שכן ייתכן שזווית הצילומים מובילה להנחה שגויה אודות מין המונטיאק, וכן טענות המקומיים עשויות להיות שגויות בשל אי ידיעה ברורה אודות המין שניצוד או נצפה.
שיתוק עצב הפנים
שיתוק עצב הפנים (באנגלית: Facial Nerve paralysis) הוא בעיה נפוצה, אשר כוללת שיתוק של מבנים אנטומיים שמקבלים עצבוב על ידי עצב הפנים, שהוא העצב השביעי מבין עצבי הגולגולת. המסלול של עצב זה הוא ארוך ומפותל למדי, לכן ישנם מספר גורמים שונים אשר עשויים לגרום לשיתוק עצב הפנים. המצב הנפוץ ביותר הוא השיתוק על שם בל, מחלה שנגרמת מסיבות בלתי ידועות והאבחנה שלה ניתנת רק לאחר שנשללו גורמים רציניים אחרים שניתנים לזיהוי.
Above and Beyoncé: Video Collection & Dance Mixes
Above and Beyoncé: Video Collection & Dance Mixes הוא אלבום רמיקס ואלבום וידאו של הזמרת-יוצרת האמריקאית, ביונסה. האלבום יצא לאור ב-16 ביוני 2009, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס ומיוזיק וורלד, באופן מצומצם לחנות הדיגיטלית וולמרט ולחנות J&R, אך מאוחר יותר הוא הפך גם לזמין בפלטפורמות אחרות.
שיתוק עצב הפנים
תסמינים
שיתוק עצב הפנים מאופיין בתחושת חולשה בפנים, בדרך כלל רק בצד אחד של הפנים, יחד עם תסמינים נוספים כגון ירידה בתיאבון, היפראקוזיס, ייצור רוק מופחת ותסמונת שגרן, וכן פגיעות שונות בהפרשת הדמעות. תסמינים אחרים עשויים להיות מקושרים לגורם השיתוק. למשל, אחד מתסמיני שיתוק עצב הפנים הוא שלפוחיות באוזן, שעשויות להופיע אם השיתוק נגרם כתוצאה משלבקת חוגרת. תסמינים עשויים להתפתח במשך שעות ספורות לאחר הפגיעה בעצב הפנים. כאבי פנים חריפים שמוקרנים מהאוזן עשויים להקדים את הופעתן של תסמינים אחרים.
תסמונת על שם בל
השיתוק על שם בל הוא הגורם השכיח ביותר של שיתוק חמור בעצב הפנים. לא קיימת סיבה ידועה להופעת השיתוק על שם בל, אף על פי שבחלק מהספרות הרפואית הוא מקושר לנגיף ההרפס סימפלקס. שיתוק על שם בל יכול להתפתח לאורך מספר ימים, ועלול להימשך למספר חודשים, כאשר לרוב ההחלמה היא ספונטנית. השיתוק על שם בל מאובחן קלינית בדרך כלל בקרב מטופלים שאין להם גורמי סיכון למחוללים אחרים של שיתוק עצב הפנים, ללא שלפוחיות באוזן וללא הפרעות נוירולוגיות אחרות. ההחלמה עשויה להיות איטית יותר בקרב קשישים, או בקרב אנשים עם שיתוק מלא. השיתוק על שם בל מטופל פעמים רבות עם קורטיקוסטרואידים.
Above and Beyoncé: Video Collection & Dance Mixes
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-35 במצעד הבילבורד 200.
שיתוק עצב הפנים
זיהום
מחלת ליים, זיהום הנגרם לרוב על ידי חיידק מהמין Borelia burgodorferi ומועבר על ידי קרציות מהמינים Ixodes scapularis ו-Ixodes pacificus – אחראית לכ-25% מהמקרים של שיתוק הפנים באזורים בהם מחלת ליים נפוצה. בארצות הברית, מחלת ליים נפוצה במיוחד בניו-אינגלנד, במדינות מיד-אטלנטיות, וחלקים מוויסקונסין ומינסוטה, אך היא נוטה להתפשט גם לאזורים אחרים. התסמין הראשון של כ-80% ממקרי זיהום ליים, בערך שבוע או שבועיים לאחר נשיכה על ידי קרציה, הוא פריחה מתפשטת שעשויה להיות מלווה על ידי כאבי ראש, כאבי גוף, עייפות או חום גבוה. בכ-10% עד 15% מהמקרים, שיתוק הפנים מופיע שבועות ספורים לאחר מכן, ועלול אף להיות התסמין הראשון של הזיהום שהחולה מבחין בו, שכן הפריחה האופיינית למחלת הליים לרוב אינה מגרדת ואינה כואבת. מחלת ליים מטופלת על ידי אנטיביוטיקה.
שלבקת חוגרת, מעבר להיותה מקושרת לשיתוק על שם בל, עשויה גם היא להוות גורם ישיר לשיתוק עצב הפנים. פעילות של הנגיף הסמוי בתוך גנגליון הברך מקושרת לשלפוחיות הפוגעות בתעלת האוזן, ונקראת תסמונת רמזי האנט מסוג II. בנוסף לשיתוק הפנים, תסמינים נוספים אפשריים עשויים לכלול כאבי אוזניים ושלפוחיות, אובדן שמיעה פתאומי, וורטיגו. הטיפול כולל תרופות אנטי ויראליות וגלולות סטרואידיות.
דלקת האוזן התיכונה זהו זיהום באוזן התיכונה, שעלול להתפשט לעצב הפנים ולגרום לו להיות דלקתי ונפוח, מה שמביא לדחיסת העצב בתעלה שהוא עובר בה. נעשה שימוש באנטיביוטיקות על מנת לווסת את הדלקת באוזן התיכונה, ואפשרויות אחרות כוללות מירינגוטומיה רחבה (חתך בעור התוף) או הליכים כירורגיים להפחתת הלחץ על העצב, היה ומצבו של המטופל לא השתפר. דלקת כרונית באוזן התיכונה בדרך כלל מאופיינת בנפיחות כרונית באוזן או באובדן שמיעה, עם או בלי כאבי אוזניים. ברגע שחושדים בקיומה של דלקת זו, נדרשת בדיקה כירורגית מידית על מנת לקבוע אם נוצרה כולסטאטומה באוזן התיכונה, שכן יש להסירה אם היא אכן קיימת. דלקת באוזן התיכונה עשויה להתפשט לתעלת עצב הפנים שנמצאת בעצם הרקה – בתעלה זו עובר עצב הפנים יחד עם עצב נוסף הנקרא statoacoustisus nerve. במקרה של מעבר זיהום לעצב הפנים, עלולות להיווצר בו בצקות וכתוצאה מכך לחץ גבוה, מה שעשוי להביא להופעת שיתוק במבנים פריפריים שהוא מעצבב, כולל הפנים.
Above and Beyoncé: Video Collection & Dance Mixes
רקע
האלבום מכיל שני תקליטורים, כאשר הראשון מכיל אוסף של קליפים לשירים מתוך אלבומה השלישי ואילו הדיסק השני מכיל רמיקסים לשירים מתוך אלבומה השלישי. האלבום הגיע בשיאו למקום ה-35 במצעד האלבומים האמריקאי, למקום השני במצעד אלבומי הדאנס והאלקטרוניקה ולמקום ה-23 במצעד אלבומי ה-R&B וההיפ-הופ.
שיתוק עצב הפנים
טראומה
בטראומות גופניות, עצב הפנים הוא העצב המוחי שנפגע בשכיחות הגבוהה ביותר. טראומה גופנית, בעיקר שברים בעצם הרקה, עשויה לגרום לשיתוק חמור של עצב הפנים. הסבירות של הופעת שיתוק פנים לאחר טראומה תלויה במיקום הטראומה. לרוב, שיתוק בפנים נגרם כתוצאה משברים בעצם הרקה, אך הסיכויים לכך תלויים גם בסוג השבר.
Above and Beyoncé: Video Collection & Dance Mixes
רקע
האלבום קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה ואף היה מועמד לפרס גראמי על הרמיקס לשיר "Ego" בקטגוריית "שיתוף הפעולה הטוב ביותר בשירה/ראפ".
שיתוק עצב הפנים
טראומה
שברים הוריזונטליים בעצם הרקה הם בעלי הסיכוי הגבוה ביותר להוביל לשיתוק בפנים (סבירות של 40-50%). אצל מטופלים עשויים להופיע דימומים מאחורי שבלול האוזן, אובדן שמיעה פתאומי, וורטיגו, כאשר שני התסמינים האחרונים שצוינו בדרך כלל מופיעים בשל פגיעה באוזן התיכונה ובעצב השמיעה ושיווי המשקל, אשר עובר בקרבת עצב הפנים. שברים אנכיים מאופיינים בסבירות נמוכה יותר לשיתוק של הפנים (20%). אצל מטופלים עשויים להופיע תסמינים כגון דימום וסדקים בתעלת השמע החיצונית, קרעים בשבלול האוזן ואובדן שמיעה.
אצל מטופלים עם פגיעות קלות, הטיפול זהה לטיפול בשיתוק על שם בל – לרוב המטופל מתבקש להמתין בסבלנות עד שהתסמינים יסתיימו בצורה ספונטנית. אצל מטופלים עם פגיעות חמורות, נהוג לבצע בדיקות הולכה עצבית. אם בדיקות ההולכה העצבית מצביעות על שינוי קיצוני (>90%) בהולכה העצבית, נדרשת התערבות כירורגית להפחתת הלחץ על עצב הפנים. השיתוק בפנים עשוי להופיע מידית לאחר הטראומה בשל פגיעה ישירה בעצב הפנים. במקרים כאלה, עשויה להידרש התערבות כירורגית. במקרים אחרים, השיתוק בפנים עשוי להופיע זמן רב לאחר הטראומה בשל פגיעה שהיא איננה ישירה בעצב הפנים, אלא פגיעה שנובעת מהופעת דלקות ובצקות שמתפשטות אליו. במקרים אלו, פעמים רבות ניתן להסתפק בטיפול תרופתי סטרואידי.
גידולים סרטניים
גידול סרטני שמפעיל לחץ על עצב הפנים בכל נקודה אפשרית במסלול שלו, עשוי להוביל לשיתוק בפנים. גידולים סרטניים נפוצים שגורמים לכך הם נוירומה של הפנים, כולסטאטומה מולדת, המנגיומה, נוירומה של האוזן, גידולים בבלוטת מיצד האוזן או גרורות סרטניות וגידולים סרטניים מסוגים נוספים.
לעיתים, מכיוון שגידולים סרטניים בפנים הם בעלי קשר הדוק עם עצב הפנים, הסרת גידולים סרטניים באזור הפנים מעלה קשיים רבים בכירורגיה, שכן המנתח לא תמיד בטוח כיצד להסיר את הגידול מבלי להחמיר את השיתוק בפניו של המטופל. לרוב, גידולים שפירים מוסרים באופן שנותן העדפה לשימור עצב הפנים בשלמותו, בעוד שבמקרים של גידולים ממאירים נהוג לכרות את הגידול יחד עם שטח נרחב של רקמה המצויה סביבו, שלעיתים כוללת גם סעיפים של עצב הפנים. אף על פי שהדבר ככל הנראה יוביל בהכרח להגברת השיתוק בפנים, קיימת מוסכמה בכירורגיה שהסרה בטוחה של גידול ממאיר היא משתלמת למרות השיתוק הנלווה לכך, שבמקרים רבים ניתן לטיפול. במקרים כאלה, ניתן לטפל בשיתוק עם טכניקות שונות כגון יצירת השקה מלאכותית עם עצב הלשון והלוע, שחזור עצבים פריפריים על ידי שתל עצב, ניתוחים לשיקום עצב הפנים, או טכניקות שונות שכוללות שימוש בשתלי רקמת שריר מהונדסים.
מטופלים הסובלים משיתוק עצב הפנים שנובע מגידולים סרטניים לרוב יציגו שיתוק מסוג חמור ומתקדם, שכולל עוויתות רבות בפנים ותסמינים נוירולוגיים אחרים, או לחלופין יציגו תסמינים האופייניים לשיתוק על שם בל, אך באופן חוזר ונשנה. הדבר תמיד מעורר חשד, מפני שהתסמונת על שם בל מאופיינת בהיפסקות ספונטנית ולאחר מכן לא נצפה להופעתה בשנית. דלקת אוזניים כרונית מטופלת בתור כולסטאטומה עד שמוכח אחרת; לכן, נדרשת בדיקה כירורגית מידית. נהוג להשתמש בבדיקת טומוגרפיה ממוחשבת (CT) או דימות תהודה מגנטית (MRI) על מנת לאתר את הגידול, והטיפול הניתן תלוי במיקומו.
שבץ מוחי
שיתוק פנים מרכזי (בלועזית - central facial palsy) יכול להיגרם כתוצאה משבץ מוחי, שפוגע בסיבי עצב הפנים שנמצאים בקפסולה אינטרנה במוח, והפגיעה מגיעה עד לגרעין העצב. גרעין עצב הפנים יכול להיפגע גם כתוצאה מאוטם בעורקים שעוברים באזור, שלעיתים קרובות מלווה שבץ מוחי. בניגוד לשיתוק פנים פריפרי, שיתוק פנים מרכזי אינו משפיע על המצח, מפני שהמצח מעוצבב על ידי סיבי עצב שמגיעים משתי קליפות המוח הקדם-מוטוריות.
גורמים אחרים
גורמים אחרים עשויים להיות:
אבחנה
לשם אבחנה, נבדקת ההיסטוריה הרפואית של המטופל ונעשית בדיקה גופנית, שכוללת בדיקה נוירולוגית. השלב הראשון הוא לבדוק אילו אזורים בפנים לא זזים בצורה תקינה בזמן שהמטופל מנסה לחייך, למצמץ או להרים את הגבות. אם המצח מתקמטט בצורה תקינה, ניתנת אבחנה לשיתוק פנים מרכזי (בלועזית – central facial palsy), ונהוג לבדוק קיום של שבץ מוחי. לעומת זאת, היה והמצח לא מתקמטט בצורה תקינה, ניתנת אבחנה לשיתוק פנים היקפי (בלועזית – peripheral facial palsy), ולאחר מכן מנסים לאתר את הסיבה לשיתוק – אם הדבר אפשרי.
תסמונת ראמזי האנט גורמת לכאבים ולשלפוחיות קטנות באוזן באותו הצד בו מופיע השיתוק. מבדיקת ההיסטוריה הרפואית של המטופל וכן על ידי בדיקה גופנית, ניתן לקבל מידע על אודות היסטוריה של זיהומים באוזן התיכונה, טראומה או סיבוכים לאחר ניתוחים שהמטופל עבר (אם עבר). אם ההיסטוריה הרפואית של המטופל כוללת טראומה או שישנו חשד לגידול סרטני, ניתן להשתמש בסריקת CT או MRI על מנת לקבל מידע על אודות הקשר שלו לשיתוק. ניתן גם להזמין בדיקות דם או x-ray בהתאם לגורמים שחושדים בהם.
האפשרות שהשיתוק בפנים נגרם על ידי מחלת ליים אמורה להילקח בחשבון ויש להעריך את הסבירות לכך, בהתבסס על תשאול אודות הפעילות של המטופל מחוץ לבית באזורים מרובי קרציות, ובדיקת ההיסטוריה הרפואית של המטופל עבור מקרים עדכניים של תסמיני פריחה או תסמינים כגון כאבי ראש וחום גבוה, וכמו כן חשוב לבדוק האם השיתוק משפיע על שני הצדדים של הפנים (דבר שהוא נפוץ בהרבה במחלת ליים מאשר בשיתוק על שם בל). אם הסבירות לכך שמדובר בשיתוק שנגרם כתוצאה ממחלת ליים אינה ניתנת להזנחה, נהוג לבצע במטופל בדיקה סרולוגית עבור מחלת ליים. אם התוצאה היא חיובית, ניתנת אבחנה למחלת ליים. אם התוצאה היא שלילית, ניתנת אבחנה לשיתוק על שם בל.
סיווג
ניתן לסווג את השיתוק בעצב הפנים לנגעים על-גרעיניים ולנגעים תת-גרעיניים.
נגעים גרעיניים ועל-גרעיניים
שיתוק פנים מרכזי (בלועזית - central facial palsy) יכול להיגרם כתוצאה משבץ מוחי, שפוגע בסיבי עצב הפנים שנמצאים בקפסולה אינטרנה שבמוח, והפגיעה מגיעה עד לגרעין העצב. גרעין עצב הפנים יכול להיפגע גם כתוצאה מאוטם בעורקים שעוברים באזור, שבדרך כלל מלווה שבץ מוחי.
נגעים תת-גרעיניים
נגעים תת-גרעיניים הם הגורם העיקרי לשיתוק הפנים ומביאים לשיתוק פנים פריפרי (בלועזית - peripheral facial palsy). מדובר בפגיעות בסיבי עצב הפנים שאינן כוללות פגיעה בגרעין התא.
טיפול
מתן קורטיקוסטרואידים תוך 3 ימים מהופעת השיתוק על שם בל נמצא כמועיל בהעלאת סיכויי ההחלמה, בהורדת זמן ההחלמה ובהפחתת שאריות של תסמינים במקרים של החלמה חלקית. לעומת זאת, מתן קורטיקוסטרואידים במקרים של שיתוק פנים שנגרם כתוצאה ממחלת ליים נמצא בחלק מהמחקרים כמזיק לתוצאות הטיפול ולהחלמה. מחקרים אחרים מצאו שתרופות אנטי-ויראליות ככל הנראה משפיעות לטובה על תוצאות ההחלמה במקרים חמורים של שיתוק על שם בל, בהשוואה למקרים בהם ניתנו קורטיקוסטרואידים בלבד.
עבור מטופלים שהמצמוץ שלהם נפגע כתוצאה משיתוק הפנים, ניתן מרשם לטיפות עיניים שמהוות דמעות מלאכותיות, יחד עם משחות עיניים ורצועות להדבקה שעוזרות לסגור את העיניים בזמן שינה.
כאשר העצב לא נרפה ולא נרפא נדרשת התערבות כירורגית. נכון ל-2022 בית החולים איכילוב הוא אחד משלושת המרכזים הרפואיים המובילים בעולם, שמציעים פתרון ניתוחי לחולים אלה.
ויליאם ארצ'יבלד קנת' פרייזר
חייו
פרייזר נולד ב-1886, התחנך במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט וב-1905 התגייס לצבא הודו הבריטית. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שירת בחזית המערב. לאחר המלחמה נשאר בשירות קבע, ובין השנים 1919–1921 היה למפקד "רובאי דרום פרס" (South Persia Rifles), יחידה צבאית שהוקמה בדרום איראן בתקופת המערכה בפרס במלחמת העולם הראשונה. במקביל שימש בתפקידי מטה שונים. בין 1922 ל-1924 שימש פרייזר כנספח צבאי בקאבול. בין 1924 ל-1948 שימש כנספח צבאי בטהראן. בין 1930 ל-1932 היה מזכירו הצבאי של מושל בנגאל.
במהלך מלחמת העולם השנייה נשא פרייזר דרגת מייג'ר ג'נרל, וקיבל פיקוד על כוחות של צבא הודו הבריטית שהיו אמורים להישלח למלאיה מקראצ'י. עם פרוץ מרד רשיד עאלי אל-כילאני, החליט מפקד צבא הודו הבריטית, הגנרל קלוד אוקינלק, להעביר כוחות אלו לעיראק, לשם הגנה על בצרה. בתחילה מנה הכוח סדר גודל של חטיבה מתוגברת, דהיינו חטיבת רגלים, גדוד ארטילריה, וחילות עזר, אך במהלך מבצע הנחיתה בבצרה, שכונה "מבצע סבין" (Sabine) תוגבר הכוח לסדר גודל של דיוויזיה והתגבש לעוצבה שנקראה דיוויזיית חיל הרגלים ההודית ה-10. כוח זה, כשצורף לכוחות נוספים, נקרא במהלך המלחמה כוח עיראק.
ב-18 באפריל נחת פרייזר בבצרה בראש כוחותיו, וקיבל את הפיקוד על כל כוחות הקרקע בעיראק. לאחר הנחיתה. ב-8 במאי, כאשר סדר הגודל של הכוחות גדל, עקב צורכי הלחימה והזרמת כוחות נוספים, החליף את פרייזר בתור מפקד "כוח עיראק", לייטננט ג'נרל אדוארד קינאן. ב-16 במאי חלה פרייזר, והוחלף בתפקיד מפקד הדיוויזיה ה-10 על ידי הגנרל ויליאם סלים. בין 1941 ל-1945 שימש כנספח צבאי בטהראן, ולאחר מכן פרש.
פרייזר עוטר בעיטורים רבים, ובהם מסדר האמבט, מסדר האימפריה הבריטית, אות השירות המצוין, המסדר הוויקטוריאני המלכותי ו"הצלב הצבאי". ב-1948 עוטר בעיטור הצלב הצבאי הבלגי על ידי ממשלת בלגיה.
ביני פלדסטין
אליזבת גריר "ביני" פלדסטין (באנגלית: Elizabeth Greer "Beanie" Feldstein; נולדה ב-24 ביוני 1993) היא שחקנית וזמרת אמריקאית-יהודייה. היא גילמה תפקידים שונים, בין היתר בקומדיה "שכנים 2" משנת 2016 ובסרט הדרמה "ליידי בירד" משנת 2017. על תפקידה בקומדיה "חורשות את הלילה" משנת 2019, היא קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר. בתיאטרון ברודוויי היא הופיעה בהפקה של "Hello, Dolly!" משנת 2017 עד 2018. בטלוויזיה, היא גילמה את ג'נה בסדרה "מה שקורה בצללים", וכמו כן גילמה את מוניקה לווינסקי בעונה השלישית של "סיפור פשע אמריקאי".
ראשית חיים וחינוך
פלדסטין נולדה בלוס אנג'לס, בתה היחידה של שרון לין, מעצבת תלבושות וריצ'רד פלדסטין, רואה חשבון של להקת Guns N 'Roses. פלדסטין היא יהודייה. היא הצעירה מבין שלושה ילדים; אחיה הגדול הוא השחקן ג'ונה היל ואילו אחיה הבכור, מנהל להקת מארון 5, ג'ורדן פלדסטין (1977–2017), מת במפתיע מקריש דם בגיל 40. אחיה כינו אותה "ביני" כשהייתה בת שנתיים. היא למדה בבית הספר הרווארד-ווסטלייק בלוס אנג'לס ובסטאגדור מנור, מחנה תיאטרון בניו יורק. היא ועמיתה בברודוויי ושחקן הקולנוע בן פלאט היו החברים הטובים ביותר מאז התיכון. היא בוגרת אוניברסיטת וסליין משנת 2015 עם תואר ראשון בסוציולוגיה.
קריירה
בשנת 2015 הופיעה פלדסטין כאורחת בעונה השלישית בסדרה של נטפליקס "כתום זה השחור החדש". היא שיחקה את התפקיד של אנה בסרט "נערת המעריצים".
לפלדסטין היה תפקיד משמעותי בקומדיה "שכנים 2", לצד סת' רוגן וזאק אפרון. הסרט יצא ב-20 במאי 2016, על ידי Universal Pictures.
פלדסטין לוהקה גם לגלם את לידיה האריס בסדרת הדרמה התקופתית של HBO, "The Devil You Know".
ב-18 באוקטובר 2016 הוכרז כי פלדסטין תגלם את מיני פיי בהפקת ברודוויי לשנת 2017 של "הלו, דולי!", לצד בט מידלר, שהייתה להופעת הבכורה שלה בברודוויי. המופע החל בהצגה ב-15 במרץ 2017 ונפתח ב-20 באפריל 2017.
פלדסטין גם כיכבה בסרטה של גרטה גרוויג "ליידי בירד", שיצא לאור בשנת 2017. בשנת 2019 היא כיכבה בסרטה של אוליביה ויילד, קומדיית ההתבגרות "חורשות את הלילה", ותגלם את הדמות הראשית הבריטית, ג'והנה מורגן, בעיבוד הקולנועי ל"How to Build a Girl" מאת קייטלין מורן.
בשנת 2019 היא גילמה את ג'נה בסדרת הטלוויזיה "מה שקורה בצללים" ובאוגוסט אותה השנה, הוכרז שהיא תגלם את מוניקה לווינסקי בעונה השלישית של הסדרה "סיפור פשע אמריקאי" פרי יצירתו של ראיין מרפי.
ב-29 באוגוסט 2019, הוכרז כי פלדסטין תככב בעיבוד הקולנועי של ריצ'רד לינקלייטר "מתגלגלים", שיצולם במשך עשרים שנה. הצילומים העיקריים של החלק הראשון של הסרט כבר הושלמו. פלדסטין אמורה לככב לצד בן פלאט ובלייק ג'נר.
ניהאד דביט
ניהאד דביט (נולד ברמלה בשנת 1968) הוא פסל ישראלי.
ביני פלדסטין
קריירה
החל מ-24 באפריל 2022 מככבת פלדסטין בתפקיד פאני ברייס, בעיבוד המחודש של ברודוויי למחזמר "מצחיקונת" בשנת 2022. היא הייתה אמורה להמשיך בתפקיד עד סוף השנה, אולם במהלך חודש יוני נמסר שהיא תסיים את חלקה במחזה ב-25 בספטמבר, וב-10 ביולי 2022 הודיעה פלדסטין שהיא תפרוש מההפקה כבר ב-31 באוגוסט, בשל אי-שביעות רצונה מ"כיוון שונה" שההפקה מתכננת למחזה. היא לא פרטה, אולם נודע על ירידה במספר הצופים, אחרי שהמחזה לא קיבל מועמדויות כלשהן לפרס טוני, ולא זכה בפרסים אחרים.
ניהאד דביט
ביוגרפיה
דביט בן למשפחה ערבית-נוצרית מסועפת ובעלת שורשים ביפו וברמלה. הוא למד והתחנך בין השאר בבית הספר התיכון לאמנויות תלמה ילין בגבעתיים. זכה למלגת לימודים בבית הספר הגבוה לאמנויות בסופיה, בולגריה. שם רכש את ההכשרה האקדמית כפסל.
ביני פלדסטין
חיים אישיים
פלדסטין נמצאת בזוגיות עם המפיקה האנגלייה בוני צ'אנס רוברטס מאז 2018.
מונטיאק סומטרי
מונטיאק סומטרי (שם מדעי: Muntiacus montanus; מכונה גם מונטיאק ההרים), מין של מונטיאק בינוני אשר אנדמי לאי סומטרה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1914 על ידי משלחת חוקרים לאי, אך בשל איבוד הממצאים אודותיו, הוא נשכח בקרב הזואולוגים עד שחוקר טבע בריטי גילה את הממצאים במוזיאון בלונדון 60 שנה מאוחר יותר. יש הסוברים שהוא מהווה תת-מין של מונטיאק מצוי החי אף הוא באי והמעמד הטקסונומי של השניים יחד עם מונטיאק צהוב טרם הוברר במלואו. פירוש שמו המדעי montanus הוא "הר" ומתייחס לבית גידולו ההררי.
ניהאד דביט
ביוגרפיה
אחד מתווי ההיכר המובהקים המאפיינים את עבודתו הם פסלי עצי הזית שהוא יוצר. עצי הזית הם נושא קרוב ללבו של דביט, כסמל מובהק בן אלפי שנים לנוף הים-תיכוני שבתוכו צמח, וכסמל לשלום במזרח התיכון ובעולם. יצר מאות רבות של עצים, כל אחד מהם ייחודי ושונה מהאחרים. העצים עשויים חוטי ברזל ונחושת, בגדלים שונים - מגודל טבעי ועד לעצים זעירים. הגדולים שבהם מוצבים כפסלי חוצות.
מונטיאק סומטרי
גילוי
לאחר מכן, בשנת 1930, חוקר טבע אשר ביקר בפארק הלאומי ג'ונונג' לאוסר בצפון סומטרה, דיווח על כך שהוא נתקל במונטיאקים מוזרים בגובה של 2,800 מטר מעל פני הים על מורדות הר לאוסר. בשנת 1942, הטקסונום האמריקני ג.ס. וילסון, בחן את הדיווח הזה והציע שהמונטיאקים האלו עשוים להיות קשורים ל"קרינצ'י" שתואר על ידי המשלחת ב-1914, או שהוא יכול להיות מין חדש. למרבה האירוניה, בדיוק באותה שנה, הראיות שנאספו על ידי רובינסון וקלוס אודות המין, נעלמו כאשר מוזיאון רפאל בסינגפור פונה בעקבות כיבוש האי על ידי היפנים. הראיות אודותיו נחשבו כאבודות, וקיומו נשכח על ידי מרבית החוקרים להוציא קומץ טקסונומים שזכרו שעשויים להיות שני מיני מונטיאק בסומטרה.
ניהאד דביט
ביוגרפיה
דביט יוצר בשנים האחרונות בעיקר פסלי ברזל. פסליו נרכשו על ידי אספני אמנות מישראל וממדינות אחרות. פסליו הוצגו בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות, בין השאר ביפו, ברמלה, בירושלים ובקיבוץ ניר עוז, ובתערוכת אמנות קבוצתית, המוקדשת לעץ הזית בגלריה של האוניברסיטה המורמונית בהר הזיתים בירושלים.
מונטיאק סומטרי
גילוי
כעבור יותר מ-60 שנה, חוקר בריטי צעיר בשם רוברט טימינס, ביקר במוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון כדי לערוך מחקר על הטקסנומיה של המונטיאקים. במהלך בחינת הדגימות, הוא נתקל בעורות ובגולגולות המונטיאקים האבודות שנאספו בזמנו על ידי רובינסון וקלוס. רוברט הבין מיד את חשיבותן ואת ההבדלים המשמעותיים בינם לבין המונטיאק המצוי, ולכן יצר קשר עם החוקר דבי מרטיר והצלם של ד'רמי הולדן מממלכת החי והצומח הבינלאומית (FFI), אשר שניהם בילו שנים רבות בפארקים לאומיים בסומטרה. דבי זיהה מיד את הגולגולות והעורות כשייכות למונטיאק מוזר שהוא וצוותו הצילו ממלכודת ציידים בסומטרה בסוף 2002. אותו מונטיאק שנלכד חי, צולם בטרם שוחרר על ידם, כך שהיו בידם תמונות שלו; בנוסף, התברר שהמקום היה רחוק ב-15 קילומטרים בלבד מהמקום שבו המונטיאק תואר לראשונה על ידי רובינסון וקלוס. התצלומים נשלחו על ידי טימניס לטקסונום הנועד פרופסור קולין גרובס מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה בקנברה, וגרובס אישר שמדובר ב"מונטיאק האבוד" אשר מהווה מין נפרד. לבסו, רוברט טימינס הגיש את ממצאיו לרשימה האדומה של IUCN בשנת 2008, מה שהוביל את הארגון להקצות לו מעמד שימור נפרד.
ניהאד דביט
ביוגרפיה
דביט עובד ויוצר ברמלה, נשוי ואב לשלוש בנות ובן.
מונטיאק סומטרי
מראה
המונטיאק הסומטרי דומה במידה רבה למונטיאק מצוי או למונטיאק צהוב. על פי התצלומים שלו, נראה שהוא בעל פרווה בצבע צהבהב-כתמתם עם גוון חום, והיא נוטה להתכהות בגב, בפלג הגוף האחורי ובכתפיים. הרגליים בצבע שחור, והגחון, המפשעה והחזה - לבנים. הראש בצבע שחרחר כהה להוצאי את הלחיים הבהירות, ועל הכתם החום במצח יש רצועות שחורות בולטות. לזכר יש זוג עצמות בולטות שעליהם צומחות הקרניים דמויות הפגיון, בעוד שהנקבות חסרות קרניים. לשני הזוויגים יש זוג ניבים מוגדלים, אך אצל הזכרים הם גדולים יותר. מבנה הגוף קומפקטי ועגלגל, הראש והצוואר צרים והרגליים קצרות ומצוקות. הזנב קצר והאוזניים עגלגלות. על פי ציידי היונקים בפארק הלאומי, יש בתחומי הפארק שני מיני מונטיאקים אשר לכל אחד מהם שם מקומי אחר, כשאחד לדבריהם קטן, וכהה יותר, עם קרניים קטנות, ונוטה לחיות באזורים הרריים. IUCN לעומת זאת, סובר שיש להיזהר בקביעת מראה המין על פי תיאורים מקומיים, שכן הללו אינם נוטים לדייק ועשויים לתאר מספר מינים שגויים.
ניהאד דביט
חלומו של זית
"חלומו של זית" הוא פסל של עץ זית שנוצר בשיתוף פעולה בין רות הורם לניהאד דביט. הפסל מוצב בכיכר וינגייט בירושלים, במקום המהווה פרשת דרכים בין היישוב היהודי, הערבי והנוצרי-מנדטורי. הפסל נוצר כמיזם עבור קרן "ראות ורעות" בירושלים, התומכת בין השאר באמנים עם נכות ראייה (רות היא אמנית בעלת מגבלת ראייה).
מונטיאק סומטרי
תפוצה ובית גידול
המונטיאק הסומטרי כשמו, אנדמי לאי סומטרה שבאינדונזיה. טווח התפוצה שלו באי טרם ברור, אך יש דיווחים שלו מאצ'ה, צפון סומטרה, מערב סומטרה ומזרח סומטרה, וכן מפארקים לאומים רבים ברחבי האי. מכיוון ששרשרת הרי באריסן בוקיט חוצה את מרבית האי מצפון לדרום ללא הפסקה אקולוגית בינה לבין שרשרת ההרים הדרומית, אין זה מן הנמנע להניח שהוא נפוץ בכל רחבי ההרים במרכז האי. במספר אזורים יש אומנם בין השרשראות ההרריות מעברי קרקע נמוכים, אך לא ברור האם הם מונעות את היונקים באי לעבור משרשרת זו לחברתה.
העורות וגולגולות המונטיאקים שנמצאו על ידי הרברט רובינסון וססיל קלוס ב-1914, היו בגבהים של 2,225-1,430 מטר מעל פני הים, וישנם דיווחים מ-1942 על נוכחותו בגבהים של 2,830 מטר. כל הדגימות תועדו בבלוקי יער סבוכים. הרשומות האחרונות של המין באו מגבהים של 1,925 מטר. על כל ממצאים אלו, נראה שהמונטיאק חי בעיקר באזורי ההרים לעומת קרובו המאכלס את האזורים הנמוכים באי. הנחה זאת מסבירה את הנדירות היחסית של מין זה לעומת קרובו בשל בית הגידול הבלתי נגיש ברובו. מגבלת הגובה התחתון של מין זה היא כנראה 1,400 מטר, ומתחת לגבהים כאלה הוא לא מצוי. היערות ברחבי האי כוללים יערות עננים, יערות טרופיים ויערות ממוזגים, המתאפיינים בצמחייה סבוכה במיוחד ובלחות גבוהה. הטמפרטורות בתחומי המחייה של המין 20–30 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא לא פחות מ-1,000 מילימטר לשנה. אין שום מידע על האקולוגיה של המין, וניתן להשוותה לזו של מינים אחרים. על פי התצלומים באי נראה שהוא פעיל יום.
מצב
המונטיאק הסומטרי מופיע ברשימה האדומה של IUCN כמין חסר נתונים (DD), בעיקר משום שהמעמד הטקסונומי האמיתי של המונטיאקים המאוכלסים את סומטרה לא ידוע בוודאות, וכן לא ידוע אם מדובר במין יחיד הנפוץ באי או בשני מינים ויותר. מכיוון שזוהי הבעיה העיקרית, ניתן להעריך במידה רבה את מעמד ההפצה היחסי של המין, שימוש בבתי גידול ואיומים פוטנציאליים - זאת בניגוד למיני מונטיאק אחרים שהמצב שלהם לוט בערפל. בהתחשב בכך שהמין נפוץ לאורך רכסי ההרים החוצים את סומטרה מצפון לדרום לכל אורך האי, יכול בהחלט להיות שמצב השימור של המין הוא ללא חשש (LC). במקרה הגרוע ביותר - ובהנחה שהמונטיאק הסומטרי רגיש מאוד להשפעות של הציד, מצב השימור שלו לא יהיה חמור יותר מקרוב לסיכון (NT). אם מסתמכים על ההנחה שהמונטיאק מוגבל לאזורי יער מסוימים בסומטרה - אז ייתכן שמצבו מאוים, ואם מסתמכים על ההנחה הקיצונית יותר שהוא מושפע מהציד, ובנוסף בעל טווח תפוצה קטן אז מצב שימורו צפוי להיות מאוים מאוד. עם זאת, שתי ההנחות הללו לא נראות סבירות בעליל. מאז ההערכה הראשונה ב-2008, ועד ההערכה המחודשת ב-2015, טרם התקבל מידע חדש אודות המין אשר עשוי להשפיע על מצב שימורו.
היערות בסומטרה עדיין במצב טוב יחסית, אף על פי שרמת החדירה האנושית אליהם הולכת וגוברת. בניגוד לשאר גושי היערות באיי סונדה הגדולים שסובלים בעיקר מכריתת עצים, באזורים ההרריים בסומטרה, החדירה האנושית מתבטאת בהמרת שטחי יער בהדרגה לשטחי מטעים כדוגמת קפה, תה, גומי או ירקות אשר השפעתה ניכרת במשך הזמן על ידי בידוד גושי היער הגדולים בטבעת של שטחים חקלאיים. אובדן היער המקורי מתרחש אף על פי שהיערות הללו נופלים ברובם בתחומים של פארקים לאומיים ושמורות טבע באי. בהר אחד באי כמעט 40% מהיערות שצומחו עליו נוקו בתוך 10 שנים שקדמו ל-2008. איומים נוספים מגיעים מצידם של כורי מינרלים כדוגמת זהב, כסף ונחושת, או מסלילת כבישים בתוך היערות אשר מגדילות את הגישה של הציידים לאזורי הליבה של היער. מאחר שטרם ידועה רמת ההסתגלות של המין ליערות מקוטעים ולמטעים, טרם ניתן להעריך את ההשפעה עליו, אף שהארגון משער שהמין לא מפגין הסתגלות כלפי האיומים הללו.
חוק הייעור האינדונזי מגן על כל המונטיאקים הנפוצים בסומטרה, ללא קשר לרמת המין שלהם. אחוז משמעותי מכלל היערות באי מוגנים או נמצאים בתוך פארקים לאומיים, אך הרשויות המופקדות על שימור היערות סובלות לעיתים קרובות ממחסור בתקציבים אשר משפיעה גם על נוכחות פקחים בתחומי היערות. במקומות שבהם יש נוכחות גבוהה של פקחים, הם לרוב מתמקדים בהגנה על מיני יונקים גדולים כמו פיל סומטרי, טיגריס סומטרה וקרנף סומטרי, אף על פי שהם מבצעים פעולות הגנה גם על מפריסי פרסה אחרים כאשר יתקלו בהפרות חוק הנוגעות אליהם; בשנת 2007 למשל, 3 ציידים שנעצרו בפארק לאומי כשברשותם שני פגרי מונטיאקים, קיבלו עונשי מאסר בבית המשפט המחוזי של קרינצ'י. כדי להעריך את השימור הנדרש עבור המין, יש צורך תחילה לקבוע את מעמדו הטקסונומי. ברגע שהסיפור הטקסונומי יתברר, ידרשו סקרים ברחבי האי לקבוע את תפוצתו. הערכת המצב שלו עשויה להסתייע במצלמות נסתרות הפזורות ביערות ובאוספי עורות וגולגולות של ילידים מקומיים.
הסכסוך הישראלי-פלסטיני (2015)
בשנת 2015, ובעיקר במחצית השנייה שלה, חלה הסלמה באירועים ובתקריות האלימות במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני וביטויה העיקרי הוא גל הטרור הפלסטיני שהחל במהומות הר הבית, בחודש ספטמבר.
בשנה זו, כבקודמות לה, היו פיגועי טרור רבים מצד הפלסטינים, כאשר בעיקר נפוצו פיגועי דקירה, פיגועי דריסה, יידוי בקבוקי תבערה ומקרים רבים של יידוי אבנים במה שכונה "טרור עממי" על ידי שירות הביטחון הכללי. מרבית הפיגועים נעשו ביהודה ושומרון ובירושלים. החל מאוקטובר חלה הסלמה בפיגועים, בהם נהרגו ונפצעו גם ישראלים רבים בפיגועי דקירה בתחומי הקו הירוק. כמו כן פרצו מהומות אלימות בעידודה של התנועה האסלאמית.
בגל הטרור הפלסטיני נרצחו 28 ישראלים ונפצעו כ-400, רובם אזרחים. במהלך תקופה זו נהרגו 128 פלסטינים, מהם 88 מחבלים, והיתר בעימותים עם כוחות הביטחון. בתקופה זו ביצעו פלסטינים למעלה מ-1,800 פיגועי טרור. מרבית התוקפים שביצעו פיגועי דקירה, דריסה וירי נורו למוות או נלכדו. במקרים אחדים נורו למוות או נפצעו חפים מפשע.
במקביל חלה הסלמה גם ברצועת עזה כאשר החל מיוני, קצב שיגור הרקטות הלך והתגבר, רוב הרקטות נפלו בשטח הפלסטיני ובעוטף עזה, אך מדי פעם נעשו שיגורים לערים גדולות כמו אשדוד, אשקלון, שדרות, במקביל בוצעו מהומות המוניות בכל אזור גדר המערכת עם ניסיונות חדירה רבים. מדי פעם מחבלים פלסטינים מארגוני טרור קטנים פתחו בירי צלפים לעבר כוחות צה"ל וקיבוצים בעוטף עזה.
אירועי טרור באזור ירושלים
הפלסטינים ביצעו פיגועי טרור רבים בירושלים, בעיקר באזורי העיר העתיקה, קו התפר ומזרח ירושלים. הפיגועים כללו בעיקר יידוי אבנים ובקבוקי תבערה אך גם פיגועי דריסה, דקירה וירי. הרכבת הקלה בירושלים הותקפה באופן יומיומי באבנים, בעיקר ליד שועפט. הסלמות נרשמו ב-25 באפריל, באוגוסט ובספטמבר (סמוך לראש השנה).
ב-22 בפברואר מחבל פלסטיני בן 18 דקר צעיר חרדי בכיכר ספרא בירושלים. ראש עיריית ירושלים, ניר ברקת ומאבטחיו, שעברו במקום, השתלטו על המחבל ועצרו אותו. ב-6 במרץ נפצעו שבעה אזרחים קל בפיגוע דריסה בירושלים שביצע מחבל פלסטיני. המחבל נורה ונתפס. ב-15 באפריל נהג פלסטיני ביצע פיגוע דריסה בגבעה הצרפתית בירושלים. בפיגוע נרצח אדם אחד ואחת נפצעה קשה. ב-25 באפריל פיגועי דקירה נגד שוטרי מג"ב בירושלים וליד מערת המכפלה, ובשניהם נורו הדוקרים למוות. בפיגוע דריסה בירושלים נפצעו קל 3 שוטרים.
באוגוסט חלה הסלמה בפיגועים יחסית לחודשים קודמים, בעיקר בירושלים וביהודה ושומרון, אולם הוא היה רגוע יותר מהחודש המקביל בשנת 2014. בחודש זה אירעו 4 פיגועי ירי, 5 פיגועי דקירה, 22 פיגועי מטען חבלה, 136 פיגועי בקבוק תבערה (50 מהם בירושלים) ומאות פיגועי יידוי אבנים.
פיגועי טרור פלסטיניים
פיגועי דקירה רבים אירעו גם ביהודה ושומרון, בעיקר בכביש 443 וצומת תפוח. ברוב פיגועי הדקירה לוחמים של צה"ל ומג"ב שהיו במקום ירו במחבלים ונטרלו אותם.
ב-14 ביוני נהרג בכפר מאלכ ליד רמאללה מחבל פלסטיני שזרק בקבוק תבערה על רכב צבאי. ב-19 ביוני הרוג ופצוע בינוני בפיגוע ירי שביצעו 5 מחבלים מהפת"ח וכוחות הביטחון של הרשות הפלסטינית במעיין דני סמוך ליישוב דולב שבמערב בנימין. ביולי נתפס המחבל. שבוע אחרי כן, ב-26 ביוני נהרג מחבל פלסטיני שביצע פיגוע ירי במחסום בקעות בבקעת הירדן. ב-29 ביוני אירע פיגוע דקירה סמוך לקבר רחל, שבו חיילת נפצעה באורח קשה בעמדת בידוק ביטחוני. באותו היום בפיגוע ירי ליד שבות רחל נרצח מלאכי רוזנפלד ועוד 3 ישראלים נפצעו קשה. ביולי נלכדו המחבלים, אחד מהם משוחרר עסקת שליט. ב-3 ביולי מח"ט בנימין הותקף על ידי מחבלים שרגמו את רכבו באבנים, הוא ירה לעברם ומהירי נהרג אחד המחבלים.
ב-6 באוגוסט בפיגוע דריסה שביצע מחבל פלסטיני בשומרון, סמוך לשילה, נפצעו 3 חיילים, מהם 2 במצב קשה. ב-9 באוגוסט פיגוע דקירה בכביש 443, מחבל פלסטיני חוסל לאחר שדקר ישראלי בתחנת דלק ופצע אותו באורח בינוני. ב־15 באוגוסט שני פיגועי דקירה שביצעו פלסטינים, אחד בכביש 443 והשני בצומת הביתות: בשני המקרים ישראלים נפצעו, במקרה הראשון המחבל נורה ונעצר, במקרה השני המחבל נורה ומת מפצעיו. ב-17 באוגוסט מחבל פלסטיני, שביקש את עזרת השוטרים, דקר בצומת תפוח שוטר מג"ב שניסה לעזור ופצע אותו פצעים קלים. לוחם אחר ירה במחבל ופצע אותו אנושות, ולאחר זמן קצר מת המחבל מפצעיו. ב-19 באוגוסט חייל נפגע בינוני לאחר שהושלך לעברו מטען חבלה סמוך למחסום המנהרות. ב-31 באוגוסט-1 בספטמבר, במהלך ניסיון מעצר בג'נין, נפצע לוחם ימ"מ באורח בינוני מאש כוחותינו. למקום הובאו דחפור D9 משוריין ושופל ממוגן שהרסו את בית משפחת אבו אלהיג'א בו שהה כביכול המבוקש.
ב-3 בספטמבר 5 תלמידי ישיבה אמריקאים שנכנסו בטעות עם רכבם לחברון הותקפו על ידי המון פלסטיני, שהצית את רכבם. פלסטיני הסתיר אותם בביתו עד שהגיעו כוחות הביטחון לחלץ אותם.
תג מחיר והצתת בית משפחת דוואבשה בדומא
ב-31 ביולי הוצת בית משפחת דוואבשה בכפר דומא שבשומרון, שלושה נפצעו קשה ותינוק פלסטיני נשרף למוות. על קירות הבית רוססו כתובות בעברית. בהמשך מתו מפצעיהם הורי התינוק. בספטמבר באותה שנה פורסם כי שר הביטחון, משה יעלון, אמר בפורומים סגורים כי מערכת הביטחון יודעת מי הקבוצה האחראית לפיגוע ועצרה את חבריה במעצר מנהלי אך נמנעת מהעמדתם לדין כדי שלא לחשוף מקורות מודיעיניים. יעלון הוסיף כי הוא משוכנע שמבצעי הפיגוע הם יהודים.
פיגועי טרור בתחומי הקו הירוק
ב-21 בינואר 2015 אירע פיגוע דקירה באוטובוס בתל אביב, ליד גשר מעריב: מחבל פלסטיני דקר 17 אנשים, 4 מהם במצב קשה והשאר במצב בינוני עד קל. המחבל נורה על ידי לוחמי יחידת נחשון של שירות בתי הסוהר, נפצע, ונעצר על ידי המשטרה.
טרור מרצועת עזה ופרשת שני הישראלים הנעדרים
במהלך 2015 אירעו מספר אירועי ירי של רקטות ליישובי עוטף עזה. ב-23 באפריל מוצאי יום העצמאות, רקטה שוגרה מהרצועה, נפלה במועצה אזורית שדות נגב ובתגובה צה"ל תקף מטרה ברצועת עזה ומנע כניסת מתפללים מעזה להר הבית. ב-26 במאי נשמעו לראשונה מאז מבצע צוק איתן, אזעקות באשדוד והסביבה לאחר שרקטת גראד שוגרה מרצועת עזה, בתגובה תקף צה"ל מטרות בדרום רצועת עזה. ב־3 ביוני שתי רקטות גראד נפלו בשטח ישראל, אחת בגזרת נתיבות ואחת בגזרת אשקלון. בתגובה צה"ל תקף שלוש מטרות ברצועת עזה. ב-6 ביוני נשמעה אזעקה בעיר אשקלון וסביבתה לאחר שנורתה רקטת גראד, ובתגובה תקף צה"ל תשתית טרור בצפון רצועת עזה ומעברי כרם שלום וארז נסגרו בהוראת שר הביטחון. ב-23 ביוני נפלה רקטה בשטח פתוח, ובתגובה צה"ל הפציץ את המשגר. ב-16 ביולי נפלה רקטה בסמוך לתחנת הכוח רוטנברג, בתגובה צה"ל תקף מספר יעדי טרור בצפון הרצועה, מחבל חמאס נפצע בינוני. ב-2 בספטמבר מחבלים מרצועת עזה ירו לעבר נתיב העשרה, 2 בתים נפגעו מכדורי 0.5 אינץ' המשמשים מקלעים ורובי צלפים כבדים.
ב-9 ביולי הותר לפרסום כי שני אזרחים ישראלים חצו את הגבול לרצועת עזה, שמו של אחד הותר לפרסום, אברה מנגיסטו בן 28 מאשקלון, מנגיסטו נצפה כשהוא חוצה את הגבול ב-7 בספטמבר 2014, אך צה"ל לא הספיק לעצרו, האזרח השני הוא צעיר תושב הפזורה הבדואית, שלפי הפרסומים כבר ניסה כמה פעמים לחצות את הגבול, שמו לא הותר לפרסום. ככל הנראה מוחזקים השניים בידי חמאס.
עכן (סוג)
תיאור
העכן הוא נחש קטן, עם אורך ממוצע של קצת פחות מ-50 ס"מ, אך בעל מבנה מוצק. הראש רחב, שטוח ונבדל מן הצוואר. הראש מכוסה בקשקשים קטנים כאשר במינים מסוימים מופיעים כמעין קרניים מעל העיניים. החוטם קצר והעיניים רחבות ובגודל קטן עד בינוני. הגוף קצר ומוצק והזנב קצר.
הסכסוך הישראלי-פלסטיני (2015)
טרור מרצועת עזה ופרשת שני הישראלים הנעדרים
ב-18 בספטמבר ירו מחבלים פלסטיניים שתי רקטות קסאם אל עבר ישראל. רקטה אחת פגעה בשדרות וגרמה נזק לכלי רכב, אך לא היו נפגעים. כעבור מספר שעות ירו המחבלים מטח רקטות גראד אל עבר אזור אשקלון, כיפת ברזל יירטה רקטה אחת.
ב-24 בספטמבר סיכלו השב"כ ואנשי רשות המעברים בכרם שלום הברחה של 15 טון חומצה גופרתית המשמשת להכנת חומר נפץ לתוך רצועת עזה.
עכן (סוג)
תיאור
למרות שעכנים מכונים בדרך כלל "צפעים מקורננים", רק לשני המינים הגדולים יותר, עכן חרטומים ועכן גדול, יש קרניים, וגם במינים אלו, לא בכל הפרטים הם קיימים. ייתכנו פרטים ללא קרניים אפילו בין פרטים מאותה השרצה.
הסכסוך הישראלי-פלסטיני (2015)
טרור מרצועת עזה ופרשת שני הישראלים הנעדרים
החל מ-9 באוקטובר החלו הפלסטינים לארגן הפרות סדר אלימות בגבול ישראל-רצועת עזה, ואלה כללו יידוי אבנים וניסיונות לפרוץ את גדר המערכת.
עכן (סוג)
תיאור
כאשר קיימת, הקרן בנויה מקשקש אחד ארוך, דמוי קוץ, המצוי מעל כל עין. הקרניים שכיחות יותר בפרטים שחיים באזורי מדבר חוליים לעומת פרטים מאזורי מדבר סלעיים.