cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מייסון יואינג
קריירה
ב-2017 הוא עבד עם יצרן השוקולד אנדריי קנייקן כדי ליצור שמלה בשביל תצוגת האופנה של סלון השוקולד שבמוסקבה.
במהלך השנים תמכו במייסון לא מעט מפורסמים ובעלי השפעה כגון לורן פטיטגוילאמה (מנחה תוכניות הטלוויזיה ששידר כמה מתצוגות האופנה של מייסון), אוליבר לאפידוס- (לשעבר המנהל האמנותי של Lanvins), פירמין ריצ'רד (שחקנית קולנוע צרפתייה), פרדריק מיטרנד (פוליטיקאי), אדריאן טאקו (נשיא השירות למען הגנת הילד) ודומיניקה טורס (עיתונאית שהיא גם הסנדקית של מייסון).
כמו כן גם ספורטאים רבים הביעו תמיכה רבה כמו הכדורגלנ>ים עמנואל פטיט, ברונו בלונה, לוק סונור, אוליבייה דאקור ואליון טור, לואיס פרננדס שגם ניהל קבוצות רבות ואלופת אירופה בכדורסל פאולינה אקאמבי.
לצד הקריירה שלו בעולם האופנה, יואינג יוצר סרטים וסדרות בצרפת ובארצות הברית, כמו סדרות הילדים הרפתקאותיה של מדיסון, ומיקי בום. ב-2011 הוא עבר לארצות הברית להיות מפיק סרטים והחברה שלו, מייסון אוונג בע"מ, הפיקה מספר פרויקטים כמו הסדרה Eryna Bella והסרט הקצר Descry.
בנוסף לחברה, יש לו גם חברת בת ששמה Les Entreprises Ewing, והחל מאפריל 2015 ממוקמת באחד המחוזות הצפוניים של פריז, קלישי. מייסון הוא גם חבר פעיל באיגוד המפיקים.
אחרי מגורים של כמה שנים בלוס אנג'לס, מייסון שב לצרפת כדי להשקיע את כל מאמצו בסדרת הטלוויזיה המצליחה Mickey Boom, שהשראתה הייתה תוכניות אמריקאיות שמייסון אהב לצפות בהן כמתבגר. הסדרה שודרה בערוצים צרפתיים וכמו כן בערוצים בינלאומיים.
ההפקה האחרונה של מייסון הייתה סרט קומדיה רומנטית בשם Love in Yaoundé, שהופק בשנת 2019.
פרסים
בשנת 2018, ליואינג הוענק פרס A.I.M על ידי מגזין Afrimpact שבפנסילבניה על פועלו למען הקהילה. בנוסף לכך מייסון תמך במשך מספר שנים באגודות רבות כמו האגודה למען העיוורים ולקויי הראייה הוועדה נגד עבדות מודרנית. הוא שימש כשגריר ל- Humanity & Inclusion, לאגודה למען הפליטים ולתנועה למען נוער גאה בסיכון.
בין תומכיו של מייסון נמנה נשיא השירות למען הגנת הילד אדריאן טקאו.
מפעל טסלה בפרימונט
מפעל טסלה בפרימונט הוא מפעל ייצור רכב של טסלה מוטורס בפרימונט, קליפורניה. המתקן נוסד בשנת 1962 כ"מפעל ההרכבה של GM בפרימונט", ובהמשך הופעל על ידי NUMMI, לשעבר מיזם משותף של GM וטויוטה. טסלה רכשה את הבעלות בשנת 2010. המפעל מייצר את דגם S, דגם 3, דגם X ודגם Y, ומעסיק מעל 10,000 עובדים (נכון ליוני 2018).
אוטומציה
בתהליך הייצור משתמשים ביותר מ-160 רובוטים ייעודיים, כולל 10 הרובוטים הגדולים בעולם, אשר נקראים על שם דמויות מאקס-מן. רבים מהרכיבים הייחודיים של דגם S, כולל מעטפת הסוללה, מודול הסוללה ויחידות הניהוג והשליטה, מיוצרים עצמאית על ידי המפעל, במקום מה שדרך כלל נעשה במפעל צד שלישי. רמת האינטגרציה במפעל גבוהה במיוחד אף ביחס למפעלי רכב מתקדמים אחרים בעולם, כאשר מרבית תהליכי האינטגרציה מתרחשים במפעל עצמו, כולל את רוב ההטבעה והמיכון, הצביעה וכמה קידודים. קווי ההדפסה ההידראוליים משמשים להדפסת 5,000 לוחות גוף ביום בכוח של 10,000 טון, והם הגדולים בצפון אמריקה והשישית בעולם. כ-60% מחלקי הרכב מקורם בצפון אמריקה. מהנדסי העיצוב עובדים גם הם במפעל עצמו, במתקן נפרד.
במפעל הותקנו מכונות Giga Press, הגדולות בעולם מסוגם.
צ'רטאנובו המרכזית
צ'רטאנובו המרכזית (ברוסית: Чертаново Центральное) הוא ראיון של המחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 6.5159 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 117,308 תושבים (2020).
המצב האקולוגי במרכז צ'רטנובו מעורבב. במערב המחוז הוא מוערך כבטוח ביותר בגלל היעדר אזורי תעשייה, כבישים מהירים גדולים ונוכחות יער ביטבסקי לאורך כל הגבול. במזרח המחוז, המצב האקולוגי לא טוב בגלל אזור התעשייה הממוקם מס' 65 "צ'רטנובו" וכביש המהיר ורשבסקויה שעובר שם.
רובין זקס
רובין זקס (באנגלית: Robin Sachs; 5 בפברואר 1951 – 1 בפברואר 2013) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ומדבב בריטי שהשתתף במגוון סרטים, תוכניות ומשחקי וידאו. הוא ידוע בעיקר מגילום דמותו של סריס מהסרט כיבוש הגלקסיה ודמותו של איתן ריין מהסדרה באפי ציידת הערפדים.
ביוגרפיה
זקס נולד בלונדון ללאונרד זקס, שחקן בריטי שנולד בדרום אפריקה ולשחקנית אלינור סוממרפילד. הוא היה נשוי פעמיים: לשחקנית הוולשית שאן פיליפס עמה התחתן ב-1979 והתגרשו ב-1991 ולשחקנית קייסי דפרנקו עמה התחתן ב-1996 והתגרש כעבור 10 שנים.
הוא מת בגיל 61 מהתקף לב, 4 ימים לפני יום הולדתו ה-62 בביתו בלוס אנג'לס שבקליפורניה.
משחק
הוא החל לשחק ב-1972 בסרט האימה "Vampire Circus" והסרט "Henry VIII and His Six Wives". שנה לאחר מכן שיחק בסדרה הבריטית המצליחה על אדונים ומשרתים את רוברט.
ב-1978 שיחק את בושי בסדרה "BBC Television Shakespeare" מאת ה-BBC.
ב-1987 שיחק בסדרה הבריטית רמפול את הוגו לוטרוורת'.
ב-1991 השתתף בסדרה האמריקאית הקומית בראש של הרמן. לאחר שנתיים שיחק בסדרה רצח במשיכת קולמוס את מרטין קרמר. באותה שנה שיחק בסדרת המדע הבדיוני בבילון 5 בתור נאטוק, בתור וורלנדר נאקאל ובתור הדרון.
ב-1995 שיחק בסדרה של צ'אק נוריס, ווקר.
ב-1997 שיחק בסרט המדע הבדיוני של סטיבן ספילברג פארק היורה: העולם האבוד בתור פאול באומן, אביה של קלי באומן (קמילה בל). אותה שנה החל לשחק בסדרה באפי ציידת הערפדים בתור איתן ריין והמשיך בתפקיד למשך 3 שנים. לאחר שנתיים שיחק בסרט הפנטזיה כיבוש הגלקסיה בתור סריס.
ב-2001 שיחק בסרט הפשע הקומי אושן 11 בתפקיד מוכר. אותה שנה שיחק בסדרה מסע בין כוכבים: וויאג'ר.
ב-2004 שיחק את פטר בראזיר בסרט האימה מגלודון. שנה לאחר מכן שיחק בסדרה זהות בדויה בתור הנס דייטריץ'. בשנה לאחר מכן דיבב בסדרת האנימציה בובספוג מכנסמרובע.
ב-2011 שיחק בסדרת-הבת של דוקטור הו, טורצ'ווד בתור פרופסור בריטי. בשנה שלאחר מכן שיחק בסדרת הדרמה הקומית קאסל כקריין וכן בסדרת הדרמה המשטרתית NCIS.
זקס גם דיבב הרבה דמויות במשחקי וידאו שהאחרון שבהם היה המשחק Mass Effect 3.
מרינה אוכמן
מרינה אוכמן (נולדה ב-2 בינואר 1983) היא מרימת משקולות ישראלית. אחת הספורטאיות המבוגרות בענף.
אלופת ושיאנית ישראל 13 שנים, סגנית אלופת עולם לסטודנטים 2008, מקום 15 בעולם 2019, חברת סגל אולימפי בכיר של ישראל.
ביוגרפיה
מרינה נולדה במוסקבה ועלתה לישראל עם הוריה ב-1991 ביישוב שבי שומרון. לאחר שנה עברה המשפחה להתגורר באופקים ומשם לבאר שבע. הוריה של מרינה עבדו בעבודות מזדמנות וכדי שמרינה לא תשוטט ברחובות רשמו אותה לחוג ג'ודו.
מגיל 12 מרינה התאמנה במועדון בבאר שבע והייתה חברת נבחרת ישראל בג'ודו, אלופת ישראל בנערות וסגנית אלופת ישראל בג'ודו בבוגרות. בשנת 2000 נפצעה מרינה באימון נבחרת במכון וינגייט ברצועה הצולבת ונאלצה להפסיק את הג'ודו התחרותי.
לאחר ניתוחים ושיקום ארוך נרשמה מרינה למועדון הרמת משקולות כתחביב בזמן לימודיה לתואר הראשון בחינוך גופני. בשנת 2006 התחרתה מרינה לראשונה בתחרות ארצית בהרמת משקולות.
הרמת משקולות
בשנת 2007 מרינה ניצחה באליפות ישראל לראשונה ויצאה לתחרות בינלאומית בהרמת משקולות. באותה השנה מרינה הייתה האישה היחידה שייצגה את ישראל באליפות העולם שנערכה בתאילנד. בשנת 2008 זכתה במקום השני באליפות העולם לסטודנטים ובמקום ה-8 באליפות אירופה לבוגרות, אך לא הצליחה להשיג את הקריטריון האולימפי.
מאז מרינה ממשיכה להתאמן ולייצג את ישראל בתחרויות בינלאומיות ונחשבת לספורטאית הוותיקה והמנוסה בענף בארץ.
חיים אישיים
מרינה נשואה לאנטולי מושיק, מרים משקולות בעברו, והם הורים לדוד. מתגוררים בבאר שבע. מרינה בעלת תואר ראשון בחינוך גופני ותואר שני בניהול חינוכי, ומורה ומחנכת בתיכון עתיד באופקים. בנוסף מרינה מאמנת כושר בקבוצת הכדורגל הפועל.
זבונימיר סולדו
זבונימיר סולדו (בקרואטית: Zvonimir Soldo, נולד ב-2 בנובמבר 1967 בזאגרב שביוגוסלביה, כיום בקרואטיה) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדות הבלם והקשר האחורי בעיקר בדינמו זאגרב ובשטוטגרט. לסולדו 61 הופעות במדי נבחרת קרואטיה, עמה הגיע למקום השלישי במונדיאל 1998, והשתתף גם ביורו 1996 ומונדיאל 2002. סולדו אימן בשנת 2008 את דינמו זאגרב ובעונת 2009/10 את פ.צ. קלן.
קריירת מועדונים
בתום עונת 1995/96 עזב סולדו את דינמו זאגרב, והחל קריירה מפוארת בשטוטגרט מהבונדסליגה, שם שיחק במשך עשר עונות, צבר 301 הופעות ומדורג חמישי בטבלת שיאני ההופעות של שטוטגרט בכל הזמנים. סולדו שיחק לעיתים כבלם ולרוב כקשר הגנתי, ויצר שיתופי פעולה עם שחקנים כפאבלו תיאם, תומאס ברטולד ומרסלו בורדון. סולדו שימש קפטן בשטוטגרט במאתיים משחקים. כבר בעונתו הראשונה בשטוטגרט, 1996/97, זכה עם הקבוצה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 0–2 בגמר על אנרגי קוטבוס, בו שיחק סולדו 90 דקות. זכייה זו הקנתה לשטוטגרט כרטיס לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1997/98. שטוטגרט הפסידה בגמר של גביע המחזיקות 0–1 לצ'לסי. סולדו שיחק בגמר זה 90 דקות. בבונדסליגה הישגו הגדול ביותר של סולדו עם שטוטגרט היה המקום השני בעונת 2002/03, מרחק 16 נקודות מהאלופה באיירן מינכן. הישג זה הקנה לסולדו ולשטוטגרט מקום בליגת האלופות בעונת 2003/04, ממנה הודחה הקבוצה בשמינית הגמר, שוב על ידי צ'לסי. בהמשך, סולדו הפך לסמל בשטוטגרט ומודל לחיקוי עבור השחקנים הצעירים בקבוצה, לאחר מהפכת הצעירים שנעשתה בשטוטגרט בתחילת שנות ה-2000 בעקבות בעיות כלכליות מהן סבלה הקבוצה. במאי 2006 ערך סולדו את הופעתו האחרונה בקבוצה, ופרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
סולדו החל לשחק בנבחרת קרואטיה בשנת 1994, והשתתף עמה ביורו 1996, ממנו הודחה קרואטיה ברבע הגמר על ידי נבחרת גרמניה לאחר הפסד 1–2. במונדיאל 1998 סולדו היה שותף מלא להישג הגדול ביותר בתולדות הכדורגל הקרואטי, כאשר נבחרתו הגיעה למקום השלישי במונדיאל בהופעת הבכורה שלה בטורניר זה, כאשר הפסידה בחצי הגמר 1–2 לנבחרת צרפת, וניצחה 1–2 את נבחרת הולנד במשחק על המקום השלישי. סולדו שיחק את מלוא הדקות בטורניר זה, למעט משחק שמינית הגמר מול נבחרת רומניה, ממנו היה מושעה בגין צבירת כרטיסים צהובים. סולדו השתתף עם קרואטיה גם במונדיאל 2002, ממנו הודחה קרואטיה בשלב הבתים. לאחר הטורניר, פרש מהנבחרת לאחר שצבר במדיה 61 הופעות והבקיע שלושה שערים.
קריירת אימון
בשנת 2008, לאחר התפטרותו של ברנקו איבנקוביץ' במהלך העונה, מונה סולדו כמאמן דינמו זאגרב. קודם לכן, סולדו היה מאמן קבוצת הנוער של דינמו זאגרב. באותה עונה, זכה סולדו עם דינמו זאגרב בדאבל מקומי, והתפטר מיד לאחר הזכייה בגביע, כדי לפנות את מקומו בחזרה לאיבנקוביץ'. ביוני 2009 מונה סולדו כמאמן פ.צ. קלן, לאחר שמאמנה כריסטוף דאום עזב במפתיע לפנרבחצ'ה. סולדו אימן בקלן לכל אורך עונת 2009/10, וסיים עמה במרכז הטבלה בבונדסליגה. באוקטובר 2010 פוטר סולדו עקב תוצאות חלשות.
כשחקן
עם אינטר זפרשיץ':
עם דינמו זאגרב:
עם שטוטגרט:
יחסי ישראל–סלובניה
יחסי ישראל–סלובניה הם היחסים הדיפלומטיים בין סלובניה לבין ישראל. לסלובניה יש שגרירות רשמית בתל אביב-יפו, אולם לישראל אין שגרירות קבועה בסלובניה, והנציגות הדיפלומטית הישראלית האמונה על סלובניה היא שגרירות ישראל בווינה, והשגריר הוא שגריר נייד היושב בירושלים.
השגריר הישראלי בסלובניה הוא שגריר שאינו תושב. נכון לשנת 2022, השגריר הוא זאב בוקר והוא נמצא בירושלים. קונסול הכבוד של סלובניה בישראל הוא עדי רוזנפלד.
כינון היחסים
היחסים בין ישראל לסלובניה כוננו בשנת 1992 לאחר התפרקות יוגוסלביה. מדינת ישראל הכירה בסלובניה כמדינה עצמאית ותמכה במועמדותה לחברה באומות המאוחדות.
יחסים כלכליים
היקף הסחר בין שתי המדינות עמד בשנת 2005 על 100 מיליון דולרים ובשנת 2006 הסחר עמד על 85.6 מיליון דולרים בשנה. ב-31 בדצמבר 2007 חתמה מדינת ישראל עם סלובניה הסכם למניעת כפל מס. לישראל ולסלובניה יש קורסים ופרויקטים משותפים בנושא חקלאות.
בשנת 1996 רכשה סלובניה ספינת סיור אחת לצי שלה מסוג דבורה סימן 2 מהתעשייה האווירית לישראל, שהיה הכלי שיט הקרבי הראשון של הצי שלה.
ביולי 2006 חתם המדען הראשי במשרד התמ"ת עם סלובניה הסכם תמיכה במחקר ופיתוח התעשייתי המשותף לשתי המדינות.
בינואר 2016 הודיעה רשת המרכולים הגדולה בסלובניה, מרקטור, כי תסיר ממדפיה מוצרים ישראלים בעקבות לחצי ה-BDS. הרשת חזרה בה כעבור יומיים.
רכב תפעולי
רכב תפעולי הוא רכב מנועי המיועד לשינוע מטענים, לגרירת גרורים ולהסעת נוסעים בתוך אזור המוגדר אזור רכב תפעולי. כלי רכב תפעוליים נמצאים בשימוש במגוון ענפים כגון אוניברסיטאות, בתי חולים, קיבוצים וישובים קהילתיים, תעשייה, לוגיסטיקה, תפעול, בנייה, חקלאות, ביטחון, שיטור ועוד אך השימוש בהם מותר אך ורק בתוך אזור הרכב התפעולי המאושר כחוק. רוב כלי הרכב התפעוליים מונעים באמצעות חשמל אבל ניתן עדיין למצוא כלי רכב תפעוליים מזהמים המונעים במנוע שרפה פנימית בנזין / דיזל. כלי הרכב התפעוליים מצטיינים בניצול מיטבי של אנרגיה המאפשרת עבודה יעילה ועלויות אחזקה נמוכות יחסית לכלי רכב אחרים.
בישראל מוגדר הרכב תפעולי ואזור רכב תפעולי בתקנות התעבורה, תקנות 95א עד 95ז.
דגמים ואביזרים
קיימים דגמים רבים של כלי רכב תפעוליים המיוצרים על ידי חברות שונות בהן Simai מאיטליה, Yamaha היפנית, Marshell ו- Club car. כל דגם מתאים לביצוע משימות שונות: בעוד שדגם אחד מיועד להסעת מבקרים בגן חיות או בטרמינל בנמל תעופה, דגם אחר מיועד להעמסת ארגזים ומטענים במחסן לוגיסטי גדול. לכלי הרכב התפעוליים ניתן להוסיף מגוון אביזרים בהתאם למטרה ולמרחב הפעילות - ארגז למטען, תוספת של מקומות ישיבה לנוסעים, מתקני אחסון, משטחים מתקפלים להעמסה, רמפות ועוד.
אזור הרכב התפעולי
אזור הרכב תפעולי הוא מתחם מוגדר המאושר לכך על ידי הרשות המקומית/האזורית בתמרורי 439 ואשר רק בתוכו רשאי לנוע הרכב התפעולי. והכניסות והיציאות האפשריות של רכב למתחם מסומנות בתמרורים המציינים זאת. אזורי רכב תפעוליים ניתן למצוא בנמלי הים, בנמלי האוויר, במחנות הצבא, בחצרות מפעלים, בקמפוסים של אוניברסיטאות ובתי חולים, ברחובות הקיבוצים. נוהג הרכב התפעולי חייב לנהוג בו לפי הוראות התימרור המוצב בו כחוק.
המפקח על הרכב התפעולי
אזור הרכב התפעולי נתון תחת אחריותו של מפקח מיוחד המוגדר מפקח רכב תפעולי המואמן לתפקידו בידי ראש תחום קציני הבטיחות בתעבורה במשרד התחבורה והוא זה אשר קובע באזור את כללי הנסיעה, את מהירויות הנסיעה וכדומה. במתחם מאושר זה משמש המפקח כרשות רישוי. המפקח יבדוק את תקינותו הבטיחותית והטכנית של הרכב התפעולי אחת לעד 120 יום ויאשר את הרכב לנסיעה במתחם. המפקח על הרכב התפעולי יבחן את צורת הנהיגה של נוהגי הרכב התפעולי במתחם ולפיכך המפקח יכול ליטול את כתב המינוי מנוהג רכב תפעולי שלדעתו המקצועית חרג מהנדרש בתחום הבטיחות.
הנוהג ברכב התפעולי
הנוהג ברכב התפעולי אינו חייב ברישיון נהיגה כלשהו אבל הדבר נתון לשיקולו של המפקח על הרכב התפעולי. המפקח על הרכב התפעולי יפיק עבור כל כלי רכב כתב מינוי שנתי קלנדרי שבו יאשר לרכב את היותו רכב תפעולי וכן יחתום על תקינותו הבטיחותית לו את הנהיגה ברכב ועבור כל נוהג ברכב התפעולי יפיק כתב מינוי שנתי קלנדרי שבו יאשר את כשירותו של הנוהג לשמש שוב כנהג רכב תפעולי לסוג / דגם הרכב המאושר.
ג'ו מנצ'ין
ג'וזף "ג'ו" מנצ'ין השלישי (באנגלית: Joseph "Joe" Manchin III; נולד ב-24 באוגוסט 1947) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת וירג'יניה המערבית מאז נובמבר 2010, לאחר שנבחר בבחירות מיוחדות בשל מותו של הסאנטור הוותיק רוברט בירד. קודם לכן כיהן כמושל וירג'יניה המערבית בשנים 2005 - 2010.
ביוגרפיה
מנצ'ין נולד בפרמינגטון שבוירג'יניה המערבית, עיירה קטנה העוסקת בכריית פחם, למשפחה בת חמישה ילדים. שם משפחתו המקורי של אביו, אשר הוא ממוצא איטלקי, "מנצ'יני", תורגם לאנגלית למנצ'ין. אמו ממוצא צ'כוסלובקי. הוא סיים את לימודיו בתיכון ב-1965, ולאחר מכן למד באוניברסיטת וירג'יניה המערבית על תקן מלגת פוטבול, אולם פציעה שבאה מאוחר יותר קטעה את קריירת הפוטבול שלו. הוא סיים תואר ראשון בניהול מידע ב-1970 והחל לעסוק בכמה עסקים משפחתיים.
בשנת 1982 נבחר מנצ'ין לבית המחוקקים של מדינת וירג'יניה המערבית ולאחר מכן נבחר לסנאט המדינה ב-1986, שם שירת עד שנת 1996. בשנתו האחרונה בסנאט המדינה התמודד למשרת המושל, אך סיים במקום השני בפריימריז הדמוקרטים. בהמשך התמודד ונבחר למזכיר המדינה של וירג'יניה המערבית ב-2000.
במאי 2003 הכריז מנצ'ין על כוונתו לאתגר בפריימריז את המושל הדמוקרט המכהן בוב וייז. לאחר סקנדל לא התמודד וייז על כהונה נוספת, ומנצ'ין זכה בפריימריז של מפלגתו והביס את יריבו הרפובליקני בבחירות הכלליות ברוב גדול. בחירתו הייתה הפעם הראשונה ששני מושלים מאותה המפלגה נבחרים בזה אחר השני, מאז שנת 1964. בשנת 2008 נבחר מנצ'ין לכהונה נוספת, כשגרף מעל ל-70% ממניין הקולות.
בשנת 2010, עם הידרדרותו הבריאות של הסנאטור הוותיק רוברט בירד, אשר ייצג את וירג'יניה המערבית בסנאט מאז שנת 1959, הועלו ספקולציות כי מנצ'ין יתפוס את מושבו בסנאט לאחר שימות. בירד נפטר ב-28 ביוני באותה שנה, ומנצ'ין מינה את יועצו המשפטי, קארט גודווין, למלא את מקומו באופן זמני עד שיערכו בחירות מיוחדות לסנאט. ביולי 2010 הכריז רשמית על כוונתו להתמודד לסנאט ולרשת את מקומו של בירד. הוא זכה בפריימריז הדמוקרטים והביס את יריבו הרפובליקני בבחירות הכלליות. בנובמבר 2012 נבחר לכהונה מלאה, ובנובמבר 2018 נבחר לכהונה שנייה מלאה.
הוא חבר בוועדה לשירותים המזוינים, בוועדת האנרגיה ומשאבי הטבע, בוועדה למסחר, מדע ותחבורה ובוועדה לענייני יוצאי הצבא. מנצ'ין מחזיק בעמדות שמרניות יחסית בכל הקשור לאחזקת נשק ולתמיכתו בתיקון השני לחוקה. בספטמבר 2015 היה אחד מארבעה סנאטורים מן הסיעה הדמוקרטית שהתנגדו להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית.
מנצ'ין נשוי ואב לשלושה. בתו הת'ר היא מנכ"לית חברת התרופות מיילן. הוא קתולי באמונתו.
HARP
פרויקט HARP (ראשי תיבות: High Altitude Research Project) היה מיזם שאפתני, במימונן של ארצות הברית וקנדה, שהוביל המהנדס ג'רלד בול. מטרתו של המיזם, הייתה ליצור תותח-על שבאמצעותו יהיה ניתן לשגר לוויינים לחלל.
הפרויקט בוטל בעקבות רצונה של קנדה להיבדל מארצות הברית, שהייתה מסובכת במלחמת וייטנאם.
רקע ופיתוח הפרויקט
ב-23 במרץ 1918, החלו פגזי ארטילריה גרמניים להלום בעוצמה רבה בפריז, בירת צרפת. ההשערה הראשונית של הצבא הצרפתי בנוגע למקור הירי, גרסה כי אלו נורו מספינות אוויר, אך סיורים של הצבא הצרפתי לא מצאו ראיות שאיששו השערה זו. הירי לכיוון פריז בוצע בתדירות נמוכה, אך גרם לאבדות רבות בנפש. ב-29 במרץ 1918, פגע פגז שנורה מתותח פריז ישירות בכנסייה וגרם למותם של 91 בני אדם. עד סוף המלחמה, נכשלו הצרפתים בזיהוי מקור הירי. לאחר המלחמה התברר כי תותחים אלו הושמדו בידי מפעיליהם..
בשנת 1965, נפגש בול עם גרמניה, קרובת משפחתו של פריץ ראוזנברגר, ראש מחלקת הפיתוח בחברת קרופ שייצרה את תותח פריז. היא הביאה לבול כתבי יד שגילתה בתוך הארכיון המשפחתי, שבו היה מפורט תיאור של התותח הגדול, מפרט של חלקיו ושל אופן פעולותיו. בול השתמש במסמך זה, יחד עם מידע רב שמצא הצבא האמריקאי על תוכנית הV-3 של הצבא הגרמני כבסיס לספר שכתב בנושא תותחי העל הגרמנים.
לאחר שבול עיין בתוכניות תותח ה-V3, החליט כי ברצונו לצאת לפרויקט בהובלתו בו ייבנה תותח על בעל יכולת שיגור פגזים מחוץ לאטמוספירה. בול פרש את חזונו בפני ממשלות ארצות הברית וקנדה והצליח לגייס את תמיכתן.
ניסויי ירי
ב-1961 החל בול לבצע ניסויי ירי בתותח בקוטר של 130 מ"מ. במהלך הניסויים, התותח ירה פגז ניסוי לגובה של כ-39,000 מטרים (130,000 רגל).
בשנת 1962 הצליח התותח לירות פגז במשקל של כ-150 ק"ג, לגובה של 66,000 מטר, במהירות לוע של כ-3000 מטר בשנייה.
בשנת 1965, נבנה תותח על בקוטר של 44 ס"מ, עם אורך קנה של כ-5 מטרים, שהועמד כמעט במאונך. במהלך שנת 1966 נבחנה אמינות הכלי ובוצעו בכלי ניסויים אינטנסיביים.
שיאו של הפרויקט היה ב-18 בנובמבר 1966, כאשר במהלך הניסוי, נורה פגז מדמה לוויין. הפגז שקל 180 ק"ג והגיע לגובה עצום של כ-180 ק"מ. זהו שיא שלא נשבר עד היום. לאחר הניסוי טען בול, כי אם יחמש את התותח בטיל בעל דלק מוצק, יוכל לירות טיל במשקל 90 ק"ג למרחק של 4000 ק"מ, או לגובה של 250 ק"מ. בכך טען, למעשה, כי התותח שלו מגיע ליכולות של טיל בליסטי לטווח בינוני.
לאחר ביטול הפרויקט
לאחר ביטול הפרויקט, נדד בול ברחבי העולם. לבסוף, השתקע בעיראק, תוך שימוש בידע שצבר במהלך פרויקט HARP, במטרה לבנות תותח על, שכונה תותח בבל. תוכניתו של בול הייתה לבנות תותח באורך של 150 מטר שישקול 2100 טון ויהיה בעל קוטר של מטר. תוכנית זו נגוזה, לאחר שבול נורה על ידי מתנקש בשנת 1990, בפעולה שיוחסה למוסד.
כריסטופר מרקוס וסטיבן מק'פילי
כריסטופר מרקוס (באנגלית: Christopher Markus; נולד ב-2 בינואר 1970) וסטיבן מק'פילי (Stephen McFeely; 24 בפברואר 1970) הם צמד תסריטאים אמריקאים.
השניים הכירו כשלמדו יחד כתיבה יוצרת בקמפוס של אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. ב-1996, לאחר שקיבלו את התואר השני שלהם, הם עברו ביחד ללוס אנג'לס כדי לפצוח בקריירה כתסריטאים בתעשיית הקולנוע האמריקאית. הם שכרו לעצמם סוכן, ולאחר כשנתיים, ב-1998, הם מכרו את התסריט הראשון שלהם. על אף שהפקתו לא יצאה בסופו של דבר לפועל, העניין שנוצר סביבו הוביל את רשת הטלוויזיה האמריקאית "HBO" לשכור אותם לכתוב סרט ביוגרפי אודות הקומיקאי פיטר סלרס. סרט טלוויזיה זה, שנקרא "חייו ומותו של פיטר סלרס", שודר בערוץ ב-2004, והעניק לצמד פרס אמי לבידור בפריים טיים על כתיבה יוצאת דופן בסדרת מוגבלת, סרט או תוכנית מיוחדת.
כשנה אחר כך, ב-2005, מרקוס ומק'פילי שיתפו פעולה עם אן פיקוק ואנדרו אדמסון בכתיבת סרט הפנטזיה והרפתקאות עתיר התקציב של חברת וולט דיסני, "סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים". כאשר הסרט המשיך לטרילוגיה, הם נבחרו לשוב ולכתוב את התסריט גם לשני הסרטים האחרים - ב-2008 הם חברו לאדמסון פעם נוספת בכתיבת "סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן", וב-2010 הם שיתפו פעולה עם מייקל פטרוני בכתיבת "סיפורי נרניה: המסע בדורך השחר". בנוסף, ב-2007 הם כתבו את "אתה הורג אותי" וב-2013 את "רווח וכאב".
ב-2011, השניים הצטרפו לזיכיון סדרת סרטי הלייב אקשן עתירי התקציב של חברת וולט דיסני, "היקום הקולנועי של מארוול". הם כתבו את שלושת סרטי דמותו של גיבור-העל קפטן אמריקה - "קפטן אמריקה: הנוקם הראשון" (2011), "קפטן אמריקה: חייל החורף" (2014) ו"קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" (2016). כהרחבה לעולמו של הקפטן, ב-2015 הם יצרו עבור רשת "ABC" את סדרת הטלוויזיה "הסוכנת קרטר" העוסקת בדמותה של פגי קרטר. בנוסף, ב-2013, הם כתבו יחד עם כריסטופר יוסט את "תור: העולם האפל". כהמשך להתבססותם באולפני מארוול, הם כתבו את שני הסרטים המסכמים של הנוקמים - "הנוקמים: מלחמת האינסוף" (2018) ו"הנוקמים: סוף המשחק" (2019).
ב-2020, השניים הצטוותו מחדש אל צמד האחים הבמאים אנתוני וג'ו רוסו, איתם עבדו על היקום הקולנועי של מארוול, ביצירת סרט הפעולה והמותחן "האיש האפור", שעלה לשירות המדיה של נטפליקס ב-2022.
כיום עובדים השניים על תסריט לסרט המדע-בדיוני של האחים רוסו "The Electric State" לשירות המדיה של נטפליקס.
אליפות העולם בהוקי קרח 2021
אליפות העולם בהוקי קרח 2021 היא טורניר אליפות העולם בהוקי קרח, שיועד להיערך באירוח משותף של ריגה שבלטביה ומינסק שבבלארוס, בחסות פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית ואמורה להיות האליפות ה-85 במספר. הטורניר תוכנן להתחיל ב-21 במאי להסתיים במשחק הגמר ב-6 ביוני 2021, תוך דחייה של שבועיים מהתאריכים המקוריים בהם יועד להתקיים הטורניר, עקב התחלה מאוחרת של עונת 2020/21 ברחבי העולם בעקבות התפרצות מגפת הקורונה.
לשתי המדינות המארחות המיועדות זו הייתה אמורה להיות הפעם השנייה בה הן מארחות את אליפות העולם. לטביה אירחה את האליפות ב-2006 ואילו בלארוס אירחה את האליפות ב-2014. פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית הכריזה על בלארוס ולטביה כמארחות משותפות של האליפות ב-15 במאי 2015, יחד עם הכרזת מארחות האליפות למספר שנים קדימה.
בינואר 2021, בעקבות המצב הפוליטי בבלארוס וחששות בדבר היערכותה של המדינה להיבטים הבריאותיים של הטורניר תוך כדי מגפת הקורונה, שללה פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית את אירוח הטורניר מבלארוס. כתוצאה מכך, כיוון שהאירוח יועד להיות בארגון משותף, החלה הפדרציה בבדיקה לגבי יכולתה של לטביה לארח את הטורניר לבדה ולהכנת מקום אירוח חלופי למקרה הצורך. ב-2 בפברואר החליטה פדרציית ההוקי קרח הבינלאומי לקיים את האליפות כולה בלטביה, בשני אולמות, שניהם בריגה. האולמות קרובים זה לזה כדי 150 מטר, כך שהתאפשר לשמור על מבנה "בועה" בהתאם למצב מגפת הקורונה - וכך אכן היה. התאריכים נשארו על פי התכנון האחרון, בין 21 במאי ל-6 ביוני.
כיוון שהאליפויות בדרגים הנמוכים יותר בוטלו בשל מגפת הקורונה, לא הייתה תנועת נבחרות בין הדרגים, ולא ירדו נבחרות מהדרג העליון לדרג 1A.
בשל סנקציות שהוטלו על רוסיה מטעם הוועד האולימפי הבינלאומי בעקבות תוכנית אמרצה מאורגנת, נבחרת רוסיה שיחקה באליפות ללא דגלה, סמליה והמנונה. תחת זאת השתמשה הנבחרת בסמלי הוועד האולימפי הרוסי, ובמקום המנון רוסיה נוגן קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של צ'ייקובסקי.
קנדה, שהחלה את הטורניר בפעם הראשונה אי פעם בשלושה הפסדים רצופים ועלתה בקושי רב משלב הבתים, התעלתה בשלבי ההכרעה וזכתה לבסוף בטורניר אחרי ניצחון במשחק הגמר 3:2 לאחר הארכה על האלופה היוצאת, פינלנד. זו הייתה הזכייה ה-27 של קנדה בתואר, והיא השתוותה בראש טבלת הזכיות לברית המועצות ורוסיה (שהסטטיסטיקה שלהן נספרת רשמית במשותף).
התנהלות האליפות בתנאי מגפת הקורונה
עקב מגפת הקורונה התקיימה האליפות בתנאי "בועה" - השחקנים, אנשי הצוות, העסקנים והשופטים הורשו לנוע רק בין המלונות בהם לנו ואולמות המשחק, ושחקנים שהגיעו באמצע האליפות נדרשו לבידוד בן חמישה ימים בטרם יכלו להצטרף למשחקים. התנאים הרתיעו את רוב כוכבי ה-NHL שהיו זמינים לאליפות מלהגיע אליה, ומרבית שחקני ה-NHL שהגיעו לאליפות היו שחקני דרג שני.
בעקבות ההנחיות במסגרת המאבק במגפת הקורונה בלטביה, ראש הממשלה, שר הבריאות והפרלמנט המקומי אישרו לפתח תוכנית לאפשר הכנסת צופים שחוסנו או החלימו. המשחקים נפתחו חלקית לקהל החל מהיום האחרון של שלב הבתים.
המחלוקת בדבר דגל בלארוס
ב-24 במאי, בעקבות תקרית טיסה 4978 של ריאנאייר, החליטו בכירים בלטביה על החלפת דגל בלארוס באתרים שונים, והציגו במקומו את דגל בלארוס הקודם (טרום עידן אלכסנדר לוקשנקו) שהפך למזוהה עם האופוזיציה בבלארוס, ובמרכזו סמל בלארוס. בין השאר הוחלפו הדגלים במצגות שונות שהוצבו ברחבי ריגה לרגל אליפות העולם בהוקי קרח, שכללו את דגלי המדינות המשתתפות, ביוזמת שר הספורט של לטביה וראש עיריית ריגה. כתוצאה מכך התעוררה תקרית דיפלומטית חריפה בין שתי המדינות. בלארוס הודיעה על סגירה של שגרירות לטביה וגירוש השגריר וצוות השגרירות, ולטביה נקטה בצעד דומה כלפי שגרירות בלארוס.
נשיא פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית, רנה פאסל, מחה על החלפת הדגלים במצגות המזוהות עם האליפות, ודרש להחזיר אליהן את דגל בלארוס הרשמי, ולחלופין - להסיר מהמצגות את דגלי הפדרציה וסמלי האליפות, על מנת שלא לערב את הפדרציה ואת האליפות במחלוקת פוליטית. בתגובה הודיע ראש עיריית ריגה על הסרת דגלי הפדרציה וסמלי האליפות מהמצגות.
שלבי ההכרעה
* אחרי הארכה ** אחרי דו-קרב חבטות עונשין
סרטני נהרות
סרטני נהרות (שם מדעי: Astacoidea) הם קבוצת פרוקי-רגליים מסדרת מעשירי רגל השייכים למחלקה סרטנים עילאיים. הם קרובי משפחה של הלובסטר ושל החסילונים, אך חיים רק במים מתוקים ברחבי העולם. הם אינם חיים בישראל בצורה טבעית.
בסתיו 2022 נתגלו סרטני נהרות בנחל בצת שב, והם מוגדרים כמין פולש
מאפיינים
סרטני הנהרות חיים בתוך המים ונושמים בעזרת זימים דמויי נוצה. חלק מהמינים חיים בנהרות מהירים ושוחים היטב. אחרים חיים באגמים שונים, ביצות, תעלות ושדות אורז והם אינם יכולים לחיות במים מזוהמים.
ועדת גרין
הוועדה לתרומות דם לאוכלוסיות הנמצאות כיום בהגדרת אוכלוסיות בסיכון הייתה ועדה מקצועית במשרד הבריאות, בראשות פרופסור מנפרד גרין, שהתבקשה לבחון מחדש את כל התבחינים לקבלת תורם דם ולפתח תוכנית לאומית יעילה לסינון דם. הוועדה המליצה פה אחד על שינוי התבחינים הקיימים ועל תיקון שורה של כשלים שאיתרה בהתנהלות שירותי הדם של מגן דוד אדום. נכון לשנת 2019 ממשיכים שירותי הדם של מד"א לקבל דם מאוכלוסיות סיכון ולהטעות את התורמים אודות "ביטוח דם" שמעולם לא ניתן להם, בניגוד להמלצות הוועדה שאימץ משרד הבריאות בשנת 2016.
סרטני נהרות
מאפיינים
לסרטנים צבתות גדולות איתם הם תופסים את מזונם המורכב מצמחייה, נבלות, תולעים ובעלי חיים קטנים נוספים כמו רכיכות ודגים קטנים.
סרטני נהרות מגודלים גם כחיות מחמד, אך יש לגדלם בנפרד עקב יכולתם להיות קניבלים.
ועדת גרין
רקע
בעירוי דם מועבר דם או רכיבי דם מאדם בריא אל אדם הזקוק לתוספת לנפח הדם בשל דימום, או למרכיבי דם מסוימים בשל ירידה באיכות הדם. מנות הדם לעירוי נלקחות באמצעות תרומת דם. בהעברת הדם יש סיכון להעברת מחלות מהתורם לחולה, ועל כן כל מנות הדם נבדקות לפני שמשתמשים בהם. עם זאת, בחלק מהמחלות, קיימים חלונות זמן בהם הבדיקות אינן רגישות דיין כדי לזהות נוכחות של גורמים מחוללי מחלה בדגימות הנלקחות ממנת הדם. כמו כן קיימים מקרים נדירים בהם מנות דם נגועות בגורמים מחוללי מחלה אינן מזוהות בבדיקות, בין אם כתוצאה מטעות אנוש ובין אם מסיבות אחרות. על כן, בתרומות דם נהוג לסנן את המועמדים לתרומה על סמך שורה ארוכה של תבחינים, שתכליתם למזער את הסיכון הנשקף למקבלי תרומות הדם. התבחינים העיקריים נוגעים למחלות המסכנות את התורם או את הנתרם, התנהגות התורם (פעילות מינית, הזרקת סמים, ניזום, קעקועים וכו') ושהייה במדינות אנדמיות למחלות זיהומיות נבחרות.
מקצת התבחינים מעוררים רגישות פוליטית במדינות שונות, היות שהם מתייגים קבוצת אוכלוסייה שלמה, בריאה ברובה. עם זאת, קיימת הסכמה כללית כי זכותו של אדם הנמצא בסכנה לקבל דם נקי מזיהומים גוברת על הזכות לתרום דם, ככל שקיימת זכות כזו. בפרט, בנקי דם המספקים מאות אלפי מנות דם בשנה נדרשים לנקוט מדיניות שמרנית במיוחד למזעור הסיכון הנשקף לנתרמים, כדי להפחית ככל הניתן את תדירות ההדבקה של מטופלים ממנות מזוהמות. בניהול סיכונים מכונה גישה זו ALARP - הקטנת הסיכון לרמה הנמוכה ביותר האפשרית מבחינה מעשית (as low as reasonably possible) - תוך שמירה על מידתיות בין הסיכון לבין המגבלות הננקטות והמשאבים המושקעים במניעתו.
מטרות הוועדה והרכבה
ועדת גרין הוסמכה לבחון מחדש את כל התבחינים לקבלת תורם דם, לחומרא ולקולא. בנוסף התבקשה הוועדה "לפתח תוכנית לאומית יעילה לסינון דם, במסגרת השואפת לאפס אחוזי סיכון להידבקות במחלה נגיפית דרך תרומת דם". בעקבות קול קורא שפרסמה הוועדה פנו אליה ארבע אוכלוסיות בבקשה לבחון מחדש את התבחינים הבאים:
כמו כן בחנה הוועדה את הסיכון הנשקף למטופלים מקבלת מוצרי דם נגועים בנגיפי הפטיטיס B והפטיטיס C, לאור נתונים אפידמיולוגיים שהוצגו בפניה אודות תפוצת נגיפים אלה בישראל.
לוועדה מונו האנשים הבאים:
מערך המידע בנושא מחלות נגיפיות בישראל
הוועדה מצאה כי בישראל קיימים פערי מידע משמעותיים בנוגע להימצאות נגיפים המועברים בעירוי דם, בעיקר נגיפי הפטיטיס B והפטיטיס C, אף כי שכיחות הנגיפים הללו בישראל גבוהה בהרבה מזו של נגיף HIV, מחולל מחלת האיידס. כך למשל, על פי נתוני שרותי בריאות כללית עמדה הימצאות נגיפי הפטיטיס B והפטיטיס C בסוף שנת 2010 על 1.75% ו-1.96%, בהתאמה, כשלמעלה מ-80% מנשאי הנגיפים הללו בישראל היו בלתי מאותרים. על פי הערכות משרד הבריאות עמדה הימצאות נגיף HIV באותה השנה על 0.10%, כש-32% מנשאי הנגיף בישראל היו בלתי מאותרים. הנתונים באיכות הנמוכה ביותר שעמדו לרשות הוועדה נגעו להימצאות נגיף הפטיטיס C, עבורו לא קיים כיום חיסון. המחסור בנתונים פגע ביכולתה של הוועדה לאמוד כמותית את הסיכון הנשקף ממנו למטופלים.
הפער הגדול בין הימצאות נגיפי ההפטיטיס לבין הימצאות נגיף HIV התבטאה באופן עקבי גם בשכיחות תרומות הדם המזוהמות שהתגלו בבדיקות שרותי הדם, כמפורט בטבלה 1. 90.5% מהמנות המזוהמות שהתגלו בשנים 1987–2013 היו נגועות בנגיפי הפטיטיס ורק 0.9% מהמנות המזוהמות שהתגלו היו נגועות בנגיף HIV, אף כי תקופת החלון בה נגיפי הפטיטיס אינם ניתנים לגילוי ארוכה מתקופת החלון בה נגיף HIV אינו ניתן לגילוי (23–34 ימים לעומת 6–11 ימים).
חיווי נוסף לחשש המרכזי מנגיפי הפטיטיס הגיע ממקרים בהם התעורר חשד להדבקת מטופלים שקיבלו תרומת דם. מתוך 185 דיווחים שהתקבלו בשנים 1993–2013, היו 94 דיווחים אודות הדבקה אפשרית בנגיף הפטיטיס B, 78 דיווחים אודות הדבקה אפשרית בנגיף הפטיטיס C, שבעה דיווחים אודות הדבקה אפשרית בנגיף HIV ושישה מקרים אודות הדבקה אפשרית במחוללי מחלות אחרים. בשנת 2012 נרכשה מערכת בדיקה רגישה יותר לאיתור פתוגנים (NAT ). בבדיקה של כלל התורמים מן השנים 2008–2012 אותרה דלקת כבד סמויה מסוג B ב-52 תורמי דם שנבדקו. לאור העובדה שכ-130 מוצרי דם הוכנו מתרומותיהם, מובטח כי חלק מהמטופלים שקיבלו מוצרים אלה נדבקו בהפטיטיס B. הוועדה הסיקה מכאן כי הסיכון הרב ביותר למטופלים נשקף מנגיפי הפטיטיס. בפני הוועדה הוצגו נתונים מאוקטובר 2010 לפיהן שיעורי הנשאות של הפטיטיס C (עבורו לא קיים עדיין חיסון, נכון לשנת 2019) גבוהים במיוחד בקרב ילידי מדינות ברית המועצות לשעבר (1-6%) וכן בקרב ילידי רומניה ומרוקו (כ-1.3%). הוועדה מצאה כי שרותי הדם של מד"א לא דוחים תורמים ששהו במדינות אנדמיות אלה, או שקיימו יחסי מין עם אנשים ממדינות אלה, בניגוד לטענת מד"א בפני הוועדה לפיה הם נצמדים לרשימת המדינות האנדמיות שמפרסם ארגון הבריאות העולמי.
לאור זאת המליצה הוועדה כי משרד הבריאות ינהל מאגר מידע העוקב אחרי:
מודל הסיכון
לצורך אומדן כמותי של השינויים בסיכון הנשקף למטופלים כתוצאה משינוי התבחינים הקיימים, נעזרה הוועדה במודל מתמטי שפיתחו ד"ר גרי גינסברג, ד"ר עמית הופרט, ד"ר דניאל שם טוב ופרופ' אדוארד קפלן. המודל הביא בחשבון טעויות אנוש, "תקופת חלון" בה מנת הדם מידבקת אך ריכוז נגיף ה-HIV בה נמוך מסף הגילוי, תוצאה שלילית כוזבת (שגיאה מסוג II), נשאים בלתי מאותרים והפקה של מספר מוצרי דם מזוהמים מאותה תרומת דם. לשם חומרה הניח המודל כי נשאים ידועים של נגיפים קטלניים תורמים דם בהסתברות זהה למי שאינו נשא ידוע. המודל העלה כי במקרה הגרוע ביותר, ביטול התבחינים הנדונים כליל צפוי להוסיף 6.6 הדבקות בעשור: 4.34 הדבקות בעשור מתרומות של גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (גמ"ג) ו-2.26 הדבקות בעשור מתרומות של ילידי ארצות אנדמיות לנגיף HIV, בנוסף ל-1.37 הדבקות בעשור הצפויות ממילא מתרומות של מועמדים אחרים. מודל הסיכון חזה כי דחייה זמנית למשך שנה ממועד קיום יחסי המין האחרונים עם גברים תגדיל את הסיכון הנשקף להדבקה בנגיף HIV ב-0.1 הדבקות בעשור (כלומר, הדבקה אחת נוספת במאה שנה), בעוד שדחייה זמנית למשך חמש שנים תגדיל את הסיכון ב-0.05 הדבקות בעשור (כלומר הדבקה אחת נוספת במאתיים שנה). הוועדה החליטה כי אינה יכולה להמליץ על מדיניות הפוגעת ולו במעט בבטיחות המטופלים. מנגד, סברה הוועדה כי קיצור משך הדחייה מחמש שנים לשנה אחת עשוי לשפר את מידת הציות של גמ"ג למדיניות ההתרמה, מבלי להגדיל משמעותית את הסיכון להדבקה. לאור זאת, המליצה הוועדה על החלפת הדחייה לצמיתות של גמ"ג בדחייה זמנית של שנה מן המועד האחרון של קיום יחסי מין עם גברים.
הונאת המתרימים
בעוד שארץ הלידה וגיל המועמד לתרומת דם ניתנים לאימות בתעודת הזהות שלו, אין למתרימים יכולת לאמת את ההרגלים המיניים המדווחים על ידי המועמד לתרומת דם. סקר משנת 2014 שערך הוועד למלחמה באיידס בקרב 494 גולשים באתר היכרויות לגברים העלה כי רוב תורמי הדם מקרבם (232 משיבים מתוך 372 שתרמו דם) מסרו הצהרה כוזבת בשאלון המועמדות לתרומה. מוסרי ההצהרה הכוזבת גילו בקיאות רבה יותר אודות דרכי הדבקה ב-HIV בהשוואה לתורמים האחרים, ממצא ממנו הסיקה הוועדה כי ידע ומודעות לא מובילים בהכרח לציות לתבחינים לתרומת דם בקרב גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (גמ"ג). על אף זאת המליצה הוועדה לשפר את מערך החינוך וההסברה בקרב מועמדים לתרומת דם, במטרה להבהיר את הסיכון להדבקה ומשמעותו. חיזוק לממצאי הסקר מגיע מנתוני שרותי הדם של מד״א אודות 155 תורמי דם שהתגלו כנשאי נגיף HIV מאפריל 1986 ועד דצמבר 2013. מתוך 155 הנשאים, 130 היו גברים שהגיעו לריאיון אצל רופא. 41 מהם הודו כי הם גמ״ג, 34 נדבקו ביחסים עם נשים, 8 נדבקו בהזרקת סמים ו-47 לא סיפרו כיצד נדבקו. הנחת העבודה של מד״א היא כי חלק מ-47 התורמים שסירבו להשיב הם גמ״ג. ממצאים אלה מתיישבים עם הצהרות כוזבות עליהן דיווחו גמ"ג בארצות הברית ובסין, בין היתר משום שחלק מהנשאים משתמשים בתרומת הדם בתור בדיקת איידס.
שלושת הסיבות המובילות לתרומת דם שבחרו הנסקרים מתוך שמונה אפשרויות היו:
הוועדה הסיקה מכאן כי כי ביטוח הדם, שנועד לתמרץ את תרומות הדם בישראל, הוא אחד התמריצים המרכזיים המניעים גמ"ג לא לדווח על כך למתרימים.
בדיקה השוואתית של התבחינים לדחיית תורמים
הוועדה פנתה לגופים מקבילים במדינות מפותחות אחרות במטרה לברר מה מדיניות ההתרמה הקיימת בהן, וכיצד היו ממליצים לישראל לנהוג לאור התפוצה הידועה של גורמים מחוללי מחלות במגזרים הנדונים. מתוך 14 מדינות שנבדקו, עשר מדינות הגבילו קבלת דם מגברים המקיימים יחסי מין עם גברים (גמ״ג), על אף המחאה הפוליטית שמעוררת דחייה זו, לאור תוספת הסיכון המשמעותית הכרוכה בקבלת דמם. עם זאת, שש מדינות (אוסטרליה, אנגליה, יפן, ניו זילנד, פינלנד וקנדה) הנהיגו דחייה זמנית של המועמד, עד השלמת פרק זמן ארוך דיו מאז הפעם האחרונה בה קיים יחסי מין עם גבר, ולא דחייה לצמיתות כנהוג בישראל. רק ארבע מדינות הסירו את ההגבלה על קבלת דם מגמ״ג ומנשים שקיימו יחסי מין עם גמ״ג (איטליה, ספרד, פולין ופורטוגל).
כמו כן הסתבר כי ישראל היא המדינה המפותחת היחידה הפוסלת מועמדים לתרומה על סמך ארץ הלידה שלהם. במדינות אחרות נהוגה דחייה של מועמדים ששהו בארצות אנדמיות לפתוגנים נבחרים, או קיימו יחסי מין עם אנשים מארצות אלה, אולם דחייה זמנית זו קשורה להתנהגות המועמד ולא לארץ בה נולד. חברי הוועדה החליטו פה אחד להמליץ על הסרת התבחין הייחודי לישראל, הפוסל לצמיתות מועמדים לתרומה שנולדו או גרו מעל שנה בארצות אנדמיות לנגיף HIV. זאת לאחר שנוכחו לדעת כי תבחין זה אינו מועיל להפחתת הסיכון, בהינתן התבחין הקיים ממילא והמקובל בעולם, בדבר דחייה זמנית של מועמדים ששהו במדינות אנדמיות לנגיף. הוועדה המליצה כי מועמדים שגרו מעל שנה במדינות אנדמיות לנגיף HIV יורשו לתרום דם בחלוף עשר שנים ממועד הגעתם לישראל. תקופת המתנה ממושכת זו נועדה להבטיח כי:
על אף תקופת ההמתנה הממושכת, אפשרו הנחיות אלה לכ-98% מן העולים מאתיופיה לתרום דם (בכפוף לעמידה ביתר התבחינים) מאחר שרוב העולים מאתיופיה עלו לישראל בשלהי המאה העשרים.
עדכון הרף העליון לגיל התורמים
שרותי הדם של מד"א נהגו לקבל תרומות דם מתורמים חדשים עד גיל 65 ומתורמים חוזרים עד גיל 81, מחשש לתופעות לוואי הנגרמות בשכיחות גבוהה יותר אצל תורמים זקנים (התעלפות, פקקת ורידים, פגיעה בעצבים וכו'). תורמים בגילאי 71–81 נדרשו להמציא אישור רפואי, להגביל את תדירות התרומה לפעם בשנתיים ולתרום רק בנוכחות רופא, שלרוב אינו נמצא באתרי התרמה. עמותת המשפט בשירות הזיקנה טענה כי שלילת הזכות לתרום דם פוגעת בכבוד האדם, אינה מוצדקת רפואית, הוסרה במדינות מתקדמות אחרות בעולם, נובעת מגילנות, מהווה אפליה פסולה ופוגעת בהיקף התורמים האפשרי בישראל, בפרט לנוכח הזדקנות האוכלוסייה. העמותה ציטטה בפני הוועדה מחקרים רפואיים התומכים בטענותיה. הוועדה דנה במחקרים אלה ואחרים ומצאה כי אין סיבה רפואית לקבוע רף עליון לגיל התרומה, כל עוד התורם אחראי לבריאותו ומביא אישור מרופאו. כמו כן נמצא כי מתוך תשע מדינות מפותחות שנבדקו, רק ארצות הברית מגבילה את גיל התרומה עד גיל 80. לאור זאת המליצו חברי הוועדה להסיר את הרף העליון לגיל התורמים, ובלבד שתורמים מעל גיל 70 יביאו אישור מרופא על מצב בריאות תקין, התנסו בעבר בתרומת דם ויתרמו בתחנות מד"א או בבתי חולים.
יישום המלצות ועדת גרין
בסוף אפריל 2015 הוגשו המלצות הוועדה למנכ"ל משרד הבריאות, פרופ' ארנון אפק. בנובמבר 2016 חשף העיתונאי עידו אפרתי בעיתון הארץ כי משרד הבריאות אינו מפרסם את המלצות הוועדה, דן בהן או מאשר אותן, אף כי התקבלו על דעת כל חבריה. חברי הוועדה טענו כי אין סיבה רפואית לא לקבל את ההמלצות, שרת הבריאות לשעבר יעל גרמן טענה כי הן לא מאומצות עקב הסעיף הנוגע ללהט"ב ועמותת רופאים לזכויות אדם טענה כי ההמלצות לא מיושמות כתוצאה מגזענות ודעות קדומות של בכירים במשרד הבריאות. בעקבות החשיפה נקבע דיון דחוף במשרד הבריאות, בו אושרו המלצות הוועדה. בתחילת יולי 2017 בוטלה בפועל הדחייה לצמיתות של תורמי דם ילידי אתיופיה ושל גברים המקיימים יחסי מין עם גברים, על פי המלצות הוועדה. כמו כן הוסרה המגבלה על גיל התורם, בהתאם להמלצות הוועדה. בשנה שחלפה מאז עדכון ההנחיות נוספו למעגל התורמים עוד 550 תורמי דם ילידי אתיופיה, מלבד כ-500 התורמים ילידי הארץ שהוריהם נולדו באתיופיה.
המלצות אחרות של הוועדה לא יושמו עד כה (נכון לאוקטובר 2019):
הפיגוע בקו 20 בירושלים
הפיגוע בקו 20 היה פיגוע התאבדות ב-21 בנובמבר 2002 באוטובוס אגד קו 20 בשכונת קריית מנחם בירושלים. 11 נהרגו ויותר מ-50 נפצעו. ארגון הטרור חמאס נטל אחריות לפיגוע.
הפיגוע
ב-21 בנובמבר 2002 בשעה 7 בבוקר, מחבל מתאבד פלסטיני לבוש בחגורת נפץ של 5 קילוגרם של חומר נפץ ורסס, עלה לאוטובוס אגד קו 20 ברחוב מקסיקו בשכונת קריית מנחם בירושלים. המחבל פוצץ את עצמו באוטובוס הצפוף לפני שהגיע לתחנה הבאה. 11 בני אדם נהרגו מעוצמת הפיצוץ ויותר מחמישים נפצעו.
חמאס נטל אחריות לפיגוע ואמר שהוא בוצע על ידי נאאל אבו הלאייל, בן 23 מהכפר אל-ח'דר שבגזרת בית לחם. ארבעה מהקורבנות היו ילדים שהיו בדרכם לבית הספר. אביו של המחבל אמר שהוא מרוצה מבנו והוסיף "הדת שלנו אומרת שאנחנו גאים בו עד יום תחיית המתים." חברי המחבל אמרו שהוא תמך בארגון הג'יהאד האיסלאמי הפלסטיני.
בסניף עזרא קמ"ן נהוג לבצע "שבת הודיה" בשבוע שחל בו הפיגוע. שבת הודיה נקראת על שם הודיה אסרף שנרצחה בפיגוע והייתה חניכה בסניף קמ"ן והשבת מתקיימת לזכרה.
הסכמי אדיס אבבה (1972)
הסכמי אדיס אבבה שנחתמו בשנת 1972, היוו חוזה מייצג לסדרת פשרות, שהביא לסיום מלחמת האזרחים הסודאנית הראשונה והחיל על שטחה הדרומי של סודאן (כיום רפובליקת דרום סודאן) אוטונומיה עצמאית.
תוצאות
מפגש הפסגה התכנס במטרה להגיע להבנות עם התנועה לשחרור דרום סודאן לאחר 17 שנות לחימה רצופה. ממשלת סודאן חתמה על ההסכמים שהגדירו את שטחה הדרומי של סודאן כאוטונומיה עצמאית חלקית בשליטת המורדים.
ההסכמים התקיימו במשך 11 שנים בלבד עקב הכרזת נשיא סודאן, ג'עפר נומיירי, על החלת חוקי השריעה האיסלמים במדינה כולל האוטונומיה הדרומית, שרובה נוצרית. ב-5 ביוני 1983 ביטלה האוטונומיה הדרום סודאנית את הסכמי אדיס אבבה והכריזה על מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה.
ג'ייסון ג'ורג'
ג'ייסון וינסטון ג'ורג' (באנגלית: Jason Winston George; נולד ב-9 בפברואר 1972) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי. הוא נודע בעיקר בתפקידיו כמייקל בורן באופרת הסבון "סנסט ביץ'" בקומדיית המצבים "איב", וכד"ר בן וורן בדרמה הרפואית "האנטומיה של גריי" ובסדרת הבת שלה "תחנה 19",
ביוגרפיה וקריירה
ג'ורג' נולד בווירג'יניה ביץ', וירג'יניה. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת וירג'יניה בשנת 1994 במגמה בלימודי רטוריקה, תקשורת ודרמה. הוא פגש את אשתו ונדנה קאאנה, משוררת הודית-אמריקאית, בזמן שלמד באוניברסיטת וירג'יניה. הם התחתנו ב-10 ביולי 1999 ונולדו להם שלושה ילדים: ארון, ניקהיל ויסמין.
בשנת 1996 לוהק ג'ורג' כמציל מייקל בורן באופרת הסבון "סנסט ביץ'" תפקיד ששיחק מפרק ראשון של הסדרה ב-6 בינואר 1997 ועד לסיום הסדרה ב-31 בדצמבר 1999.
בשנת 2000 הוא הופיע בתיאטרון בדרמה של ריטה דאב "הפנים האפלות יותר של כדור הארץ" בתיאטרון פאונטיין בלוס אנג'לס, שם גילם את התפקיד הראשי של אוגוסטוס.
בין השנים 2001–2002 שיחק את הראפר סטטוס קוו בסיטקום "על גבול השפיות" של רשת The WB. בשנת 2002 היה לג'ורג' תפקיד בסרט "מעבר לעתיד" בבימויו של ג'ונתן פרייקס. הוא הופיע גם בסדרות רבות כמו "מה עובר על בריאן", "אלי סטון", "איסטוויק", "האנטומיה של גריי", וכיכב בתפקיד אורח בסדרה "קאסל" ו"עקרות בית נואשות".
בשנת 2007 שיחק בקומדיה הרומנטית "משחק לשלושה" לצדה של ויויקה איי פוקס.
הוא גם לוהק לסדרת הטלוויזיה "הפילגש" של רשת ABC. כיום הוא מככב בסדרות האנטומיה של גריי וב"תחנה 19" בתפקיד בן וורן, לשעבר רופא וכבאי בתחנת הכיבוי בסיאטל.
Adrenalina (שיר של סנהיט)
Adrenalina (בעברית: אדרנלין) הוא שיר של הזמרת האיטלקית סנהיט ושל הראפר האמריקאי פלו ריידה, השיר יצג את סן מרינו באירוויזיון לשנת 2021.
תחרות האירוויזיון
ב־16 במאי 2020, SMRTV אישר כי סנהיט ייצג את סן מרינו בתחרות 2021. ב-7 במרץ יצאה לאור הצצה מהשיר שחשפה כי הראפר פלו ריידה השתתף בשיר. באותו היום ב-18:00 בערב (UTC) יצא השיר לאור באופן רשמי. רשות השידור של סן מרינו הצהירה עם יציאת השיר לאור כי "פלו ריידה היה חלק מהפקת השיר והשתתף בקליפ, עוד לא ידוע ועוד לא נדונה הופעתו החיה באירוויזיון ברוטרדם אך חלקו בשיר בכל מקרה יישאר חלק מההופעה של סן מרינו באירוויזיון". ב-19 במאי 2021, חשף איגוד השידור האירופי כי ריידה יבצע את השיר על בימת האירוויזיון. ב-20 במאי, השניים ביצעו אותו בחצי הגמר השני של התחרות והגיעו למקום התשיעי עם 118 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיע הצמד למקום ה-22 עם 50 נקודות.
ג'וליה לסטר
ביוגרפיה
לסטר היא ממערב הוליווד, לוס אנג'לס. היא יהודיה ונכדתו של השחקן פיטר מארק ריצ'מן.
בשנת 2019 החלה לככב בתפקיד אשלין קאסוול בסדרת הסטרימינג של דיסני+ "היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה". הסדרה שודרה במשך 4 עונות, והסתיימה באוגוסט 2023.
בשנת 2022 כיכבה בתפקיד כיפה אדומה במחזמר "אל תוך היער" בברודוויי. על תפקידה במחזמר קיבלה מועמדות לפרס טוני לשחקנית המשנה הטובה ביותר במחזמר.
בלנקה קנאלס
בלנקה קנאלס (בספרדית: Blanca Canales; 17 בפברואר 1906 - 25 ביולי 1996) הייתה מורה ופעילה לאומנית פוארטו ריקנית. קנאלס הצטרפה למפלגה הפוארטו ריקנית הלאומית ב-1931 ועזרה לייסד את ארגון "בנות החירות", אגודת הנשים של המפלגה.
כמנהיגת המפלגה הלאומית בעיר חיויה, היא החביאה כלי נשק בביתה, ששימשו במרד בשנת 1950 נגד שלטון ארצות הברית באי. היא הנהיגה את התקוממות חיויה, וכוחותיה החזיקו בעיר במשך שלושה ימים עד שהובסו בידי הכוחות האמריקאיים.
בית אונגר
בית אונגר הוא בית ברחוב עבו שבעיר העתיקה בצפת, שבו התגוררה משפחתו של אלתר אונגר, שנרצחה על ידי פורעים ערבים במרד הערבי הגדול. הבית גובל בבית עבו, שבו נפתחות בכל שנה חגיגות ל"ג בעומר בתהלוכה להר מירון. לאחר מאבק ציבורי הוכרז בית אונגר כמבנה לשימור.
בלנקה קנאלס
חיים מוקדמים
קנאלס נולדה בעיר חיויה (Jayuya) שבפוארטו ריקו. היא הייתה אחותו הצעירה של הסופר והפוליטיקאי נמסיו קנאלס. משפחתה הייתה פעילה פוליטית, ואביה היה חבר במפלגת איחוד פוארטו ריקו, אשר פעלה למען עצמאות מארצות הברית. כילדה, ליוותה קנאלס את אביה לפעולות פוליטיות ופיתחה אהבה לנאומים, דגלים ומצעדים.
בית אונגר
היסטוריה
הבית נבנה בתחילת המאה ה-20. מאז שנות ה-20 של המאה ה-20 התגוררה בבית משפחתו של אלתר אונגר, מצאצאי האדמו"ר רבי מרדכי דוד אונגר מדומברובה. אונגר, יליד צפת, היה בנו של הרב יעקב יצחק אונגר. גיסו הוא הרב בעריש זלץ, מגדולי רבני צפת. לאחר נישואיו היה סופר סת"ם.
ב-13 באוגוסט 1936, בשעה שמונה וחצי בערב, פרצו פורעים ערבים לבית ברובע היהודי בצפת וירו בשלושת הילדים, בני תשע, שבע ושש, שישנו על מחצלת בחדר. לשמע היריות התעורר אבי המשפחה, אלתר אונגר, שישן בחדר הסמוך, ונזעק לחדר הילדים. הפורעים השליכו עליו פצצה והוא נהרג במקום. אשתו, שרצתה אף היא להגן על ילדיה, נפצעה. הוא הובא למנוחות בבית העלמין בצפת.
בלנקה קנאלס
חיים מוקדמים
ב-1924 נפטר אביה, והיא עברה עם אמה לעיר פונסה, שם סיימה את לימודי התיכון. ב-1930 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת פוארטו ריקו, אחריו המשיכה ללמוד עבודה סוציאלית.
בית אונגר
היסטוריה
ראשי העדה היהודית בצפת כתבו לנציב העליון: "העדה העברית בצפת מזועזעת עד היסוד לרגל הרצח האכזרי של משפחה שלמה על שלושת ילדיה".
בלנקה קנאלס
המפלגה הלאומית
עוד בזמן לימודיה, השתתפה קנאלס בכנס שערך נשיא המפלגה הפוארטו ריקנית הלאומית, פדרו אלביסו קמפוס, והתרשמה מעקרונות העצמאות שהוא הטיף להם. כשחזרה לחיויה בסיום לימודיה, ב-1931, הצטרפה למפלגה ופעלה לארגון אגודת הנשים של המפלגה, "בנות החירות".
בית אונגר
היסטוריה
במשך כמה שנים היה הבית נטוש. בשנות ה-40 שימש הבית את ארגון ההגנה כמקום תצוגה סודי לנדבני הקהילה הצפתית, שבו הוצגו להם כלי הנשק שנרכשו להגנת היישוב בכספי תרומותיהם.
בלנקה קנאלס
המפלגה הלאומית
במהלך שנות ה-30 היו עימותים גוברים בין הממשל הפוארטו ריקני שמינתה ארצות הברית לבין הלאומנים. ב-1936 נעצר קמפוס, וב-1937 אירע טבח פונסה, במהלכו ירו כוחות המשטרה במשתתפים בתהלוכה לזכר הסחר בעבדים באי ובמחאה נגד מעצרו של קמפוס. המשטרה הרגה 21 אזרחים ופצעה יותר מ-200. רוב ההרוגים נורו בגבם. קמפוס שוחרר מהכלא רק ב-1947.
בית אונגר
היסטוריה
לאחר קום המדינה שוב ננטש הבית וחלקו העליון נאטם. ב-2005 נרכש הבית על ידי אדם פרטי, שתכנן להרוס את המבנה לטובת בניית יחידות דיור. בעקבות זאת קמו גורמים שונים בצפת וניסו למנוע את הריסת הבית ואף חלקם דרשו להכריז עליו כמבנה לשימור לאור הרקע היסטורי של המבנה. בעקבות הלחץ הציבורי הורה ראש העירייה אילן שוחט על הפסקת העבודות. המועצה לשימור אתרים פנתה לוועדת ערר מחוזית לתכנון ובנייה בבקשה לבטל את ההיתר שניתן להריסת הבית.
בלנקה קנאלס
המפלגה הלאומית
קנאלס הייתה פעילה באופן שוטף משנות ה-30 ועד ההתקוממות ב-1950. חלק מהזמן עיקר פעילותה היה בגיוס כספים עקב נסיעותיה המרובות במסגרת עבודתה. בעת ההתקוממות, הייתה הדמות המובילה בפעילות הלאומנית בחיויה, שמרה בביתה את מסתור הנשק של המהפכנים, ואף אירחה בביתה את נשיא המפלגה.
חוק איסור הפרסום הפוארטוריקני ותחילת ההתקוממות
ב-21 במאי 1948, הועבר בסנאט הפוארטוריקני חוק שמטרתו להגביל את זכויותיהם של הלאומנים מבחינת חופש תנועה וחופש פרסום. בין היתר, החוק - שנקרא בספרדית Ley de la Mordaza והידוע גם כחוק 53 - הפך לפשע כל פרסום או הפצה של תכנים שנועדו להתנגד לממשל שתחת שליטה אמריקאית. העונש המרבי שקבע החוק היה 10 שנות מאסר וקנס בגובה 10,000 דולר.
ב-21 ביוני 1948 נשא פדרו אלביסו קמפוס נאום נגד החוק, בו טען שהוא אינו חוקתי ומפר את חופש הביטוי הקבוע בתיקון הראשון לחוקת ארצות הברית. לאירוע נהרו לאומנים מכל רחבי פוארטו ריקו, גם לשמוע את דברי קמפוס, וגם למנוע את מעצרו.
החקיקה וההתנגדות לה הציתו את תחילת תכנון המהפכה המזוינת בידי הלאומנים, שתכננו את מהפכתם לשנת 1952, עת הסנאט האמריקאי היה עתיד להסדיר את הסטטוס של פוארטו ריקו כנכס אמריקאי על פי חוק. בתקופה זו, החלה המשטרה לפעול ביתר שאת לדיכוי הפעילים לעצמאות פוארטו ריקו, וב-26 באוקטובר 1950 ניסו שוב לעצור את קמפוס, שהצליח להימלט. בינתיים, סגרו כוחות משטרה רבים על ביתו בסן חואן. ביום המחרת, ירו שוטרים על קבוצת פעילים, והרגו ארבעה מהם. בתגובה, כמה ימים מאוחר יותר, ב-30 באוקטובר, יצאה הפקודה לתאי המהפכה להתקומם מיד בערים פונסה, חיויה, מאיאגואס, נרנחיטו, ארסיבו, אוטואדו וסן חואן.
התקוממות חיויה
כמתוכנן, בבוקר ה-30 באוקטובר 1950, המנהיגים הלאומניים בחיויה, שכללו את קנאלס, בן דודה אליו טורסולה, וקרלוס איריסארי - הוציאו את הנשק שהוסתר בביתה של קנאלס בבאריו קואבי, וחימשו את קבוצת הלאומנים שהתייצבו במקום. הם הובילו את הקבוצה במתקפה על תחנת המשטרה, ולאחר מכן השתלטו גם על בית הדואר, הציתו אותו, וחתכו את כל כבלי הטלפונים. קנאלס הובילה את המתקוממים לכיכר העיר, ושם הניפה את דגל פוארטו ריקו (פעולה שהייתה אסור על פי חוק), והצהירה על פוארטו ריקו כעל רפובליקה חופשית.
כשקיבלה קנאלס ידיעה שאיריסארי נפצע, הבהילה אותו לבית החולים באוטואדו, העיר השכנה.
הלאומנים הצליחו להחזיק בעיר למשך שלושה ימים, עד שהותקפו אווירית בידי כוחות חיל האוויר האמריקאי, וקרקעית בידי ארטילריה וכוחות רגליים אמריקאיים ושל המשמר הלאומי של פוארטו ריקו. הם נכנעו כשאלה הגיעו לגבולות העיר כדי למנוע הרס נוסף של חיויה ואובדן חיים.
בהתקוממות נהרג שוטר אחד ונפצעו שלושה אחרים. למרות שלא הייתה זו קנאלס שירתה בשוטר ההרוג, היא הואשמה ברציחתו, ונידונה בשל כך למאסר עולם ועוד שישים שנה.
כליאה ושחרור
ביוני 1951 הועברה קנאלס לבית הכלא הפדרלי אלדרסון בווירג'יניה המערבית. לכלא זה הועברה גם המהפכנית לוליטה לברון ב-1954, לאחר שהשתתפה בירי חמישה חברי קונגרס. ב-1967, לאחר 17 שנים בכלא, זכתה קנאלס לחנינה מאת מושל פוארטו ריקו, רוברטו סאנצ'ס וילייה. היא המשיכה בפעילותה למען עצמאות ארצה עד יום מותה.
מורשת
קנאלס נפטרה בביתה, אשר היה בית ילדותה, בשנת 1996.
את ביתה הפכו למוזיאון על שמה. שמה גם מופיע על לוח אבן שהוצב למרגלות אנדרטה לזכר ההתקוממות בחיויה.
קומסי קומסה
השיר נוצר כפרסומת עבור שירותי הטלוויזיה רב-ערוצית של "yes", אך הצלחתו העמידה אותו בפני עצמו. מיד עם צאתו, הוא התמקם במקומות הראשונים במצעדי הפזמונים וזכה לצפיות רבות באתר האינטרנט "יוטיוב". ומעבר לכך, הוא הפך את צמד המילים "קומסי קומסה" למטבע לשון, והכניס את סטפן לגר, שעיקר פרסומו עד אז היה בקרב ילדים ובני נוער, היישר אל תוך המיינסטרים הישראלי.
בשבוע הראשון לשיווקו בתחנות הרדיו, השיר זכה ל-96 השמעות. הוא הגיע לשיאו שבועיים אחר כך, בשבוע השלישי, כשטיפס אל ראש המצעד העברי של "מדיה פורסט" עם 130 השמעות. פרט לשבוע אחד במהלך חודש ספטמבר, השיר הצליח להישאר בעשירייה הפותחת עד לתחילת חודש אוקטובר. בסך הכל, הוא זכה לכ-1,000 השמעות בין ה-15 ביולי ל-6 באוקטובר. במקביל, הוא הספיק לצבור 42 מיליון צפיות ב"יוטיוב". כמו כן, באפליקציית הזרמת המדיה "Spotify" הוא הושמע כ-3,300,000 פעמים. נתונים אלו, ככלותם, הקנו לו את התואר "להיט קיץ".
משחקי בילוש
משחקי בילוש היא סדרת ספרים שנכתבה על ידי הסופר מיכאל אבס, ומונה 13 ספרים. הספר הראשון בסדרה (תעלומת החטיפה המסתורית) יצא בשנת 2012 והאחרון (השען והמרתף הסודי) יצא בשנת 2022. הספרים יצאו בהוצאה לאור עגור ומודן.