cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חתונת הנסיכה אליזבת ופיליפ מאונטבאטן
החתונה
הנסיכה אליזבת ופיליפ מאונטבאוטן התחתנו בשעה 11:30 ב-20 בנובמבר 1947 בכנסיית וסטמינסטר. אליזבת הייתה בת המלוכה העשירית אשר התחתנה בכנסייה זו.
את אליזבת ליוו שמונה שושבינות: אחותה הצעירה הנסיכה מרגרט, הנסיכה אלכסנדרה מקנט (בת דודתה מדרגה ראשונה), העלמה קרוליין מונטגיו דאגלס סקוט (בתו של הדוכס מבֶּקלוּ), ליידי מרי מקיימברידג' (בת דודתה מדרגה שנייה), ליידי אליזבת למברט (בתו של רודולף למברט), ליידי פאמלה מאונטבאטן (בת דודתו של פיליפ מדרגה ראשונה), מרגרט אלפינסון (בת דודתה מדרגה ראשונה) ודיאנה בואס-ליון (בת דודתה מדרגה ראשונה).
השושבין של פיליפ היה המרקיז מילפורד הייבן, בן דודו מדרגה ראשונה של פיליפ. בני דודה של אליזבת הנסיכים ויליאם מגלוסטר ומייקל מקנט שימשו כנושאי הטבעת.
בני המשפחה המלכותית הובאו לטקס באמצעות כרכרות מלכותיות. בראשונה המלכה אליזבת ובתה הנסיכה מרגרט ולאחר מכן המלכה מרי, סבתה של אליזבת. פיליפ לווה על ידי שושבינו. הנסיכה אליזבת הגיעה לטקס עם אביה המלך, בכרכרה האירית המלכותית.
הטקס נוהל על ידי הארכיבישוף מקנטרברי ג'פרי פישר, ועל ידי דיקן וסטמינסטר אלן קמפבל דון.
הטקס הוקלט ושודר על ידי רשת הרדיו של ה-BBC לקרוב ל-200 מיליון בני אדם בכל העולם.
שלוש מבין ארבע אחיותיו של פיליפ לא הוזמנו לחתונה, עקב קשריהן עם המשטר הנאצי בימי מלחמת העולם השנייה. גם הדוכס מווינדזור, דודה של אליזבת שוויתר על הכס, לא הוזמן.
החגיגה המשפחתית
לאחר הטקס המשיכו הנסיכה אליזבת ופיליפ, הדוכס מאדינבורו, במרכבת הזכוכית לארמון בקינגהאם, שם נופפו לקהל הרב מהמרפסת.
עוגת החתונה הרשמית נאפתה על ידי מאפיית מקוויט ופרייס. זו הייתה עוגת פירות בעלת 4 שכבות בגובה של כ-2.5 מטרים. היא הוכנה מ-80 תפוזים, 660 ביצים ו-3 גלונים של רום. כיוון שמלחמת העולם השנייה הסתיימה רק שנתיים קודם לכן, חלק מהמצרכים היו חסרים ויובאו מכל רחבי העולם מה שנתן לעוגה את השם עוגת 10,000 המילין. הקישוטים כללו את שלטי האצולה של המשפחה, תמונות החתן והכלה, וסמלים שונים. העוגה נפרסה באמצעות החרב שניתנה כמתנת חתונה לפיליפ על ידי המלך.
הזוג עלה על רכבת בתחנת ווטרלו להמפשייר, ובילה את ליל החתונה בבית דודו של הדוכס מאדינבורו, משם נסע הזוג לאחוזת בלמורל שם בילו את שארית ירח הדבש. לנסיעה לירח הדבש לבשה אליזבת שמלה ומעיל תואם בצבע כחול שעוצבה על ידי הארטנל. לאחר נישואיהם, עברו דוכס ודוכסית אדינבורו לגור בבית קלרנס שבלונדון. הדוכס פיליפ ביקש להמשיך בקריירה בצי המלכותי, וחזר לשירות בתום ירח הדבש; הוא הועלה לדרגת קברניט ומפקד בפריגטה משלו, אניית הוד מלכותו "מאגפיי".
יוסף פלאג'י
רבי יוסף פלאג'י (איזמיר, ה'תקע"ה (1815) - איזמיר, י"ב בתמוז ה'תרנ"ו (1896)) היה בנו השלישי ובן זקוניו של רבי חיים פלאג'י.
הוא מוזכר בספרי אביו כמי שעזר בהדפסתם והגהתם.
משפחתו
שני אחיו הבכירים היו הרב אברהם פלאג'י והרב רחמים נסים יצחק פלאג'י.
מחמדו סיסוקו
מחמדו סיסוקו (בצרפתית: Mahmmadou Sissoko; נולד ב-8 באוגוסט 1988) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים
בקיץ הושאל לקילמרנוק מליגת העל הסקוטית. ב-22 באוגוסט 2010 סיסוקו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–1 למות'רוול. סיסוקו הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 6–2 נגד אירדרייה יונייטד במסגרת הסיבוב השני של גביע הליגה הסקוטי. ב-20 בנובמבר 2010 סיסוקו קיבל כרטיס אדום בהפסד 2–3 לגלאזגו ריינג'רס.
באוגוסט הושאל לעונה נוספת לקילמרנוק. העונה הסתיימה בזכייה של קילמרנוק בגביע הליגה הסקוטי אחרי ניצחון 0–1 בגמר נגד סלטיק. באוקטובר סיסוקו שוחרר רשמית מאודינזה וחתם על חוזה חדש בקילמרנוק.
ב-12 בספטמבר 2013 סיסוקו חתם בוריה מליגת העל היוונית עד לסיום העונה.
את עונת התחיל כשחקן חופשי עד שבינואר  חתם באוצלול גאלאץ מליגת העל הרומנית ובקיץ  חתם בגירסונספור.
ב-9 באוגוסט 2016 סיסוקו חזר לקדנציה שנייה בווריה.
ב-9 באוגוסט 2017 סיסוקו חתם בהפועל עכו מליגת העל עד לסיום העונה.
בפברואר סיסוקו חתם ברובניימן פאלוסאורה מליגת העל הפינית.
ביולי, סיסוקו חתם בארמיס ארדיפו, אך שוחרר כעבור חודשיים.
ב-21 במרץ 2021, חתם בקוטקה מליגת העל הפינית.
הנדסת חומרה
הנדסת חומרה היא תחום בהנדסה העוסק בעיצוב, בפיתוח, ובתכנון רכיבי חומרה למחשב או להתקן אלקטרוני אחר, כמו מיכשור סלולרי וציוד תקשורת.
איסק ליהדג'י
איסק ליהדג'י (בצרפתית: Isaac Lihadji; נולד ב-10 באפריל 2002 במרסיי שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ליל מליגת העל הצרפתית.
הנדסת חומרה
הנדסת החומרה כוללת גם ארכיטקטורת מחשב העוסקת בתכנון המחשב באמצעות רכיביו (או גם תכנון רכיבים באמצעות תת-רכיבים) אך לא בכל ההיבטים של תכנון הרכיבים עצמם, פיתוחם ותכנון ייצורם.
העוסקים בתחום זה הם בעיקר מהנדסים מתחום האלקטרוניקה והחשמל. אולם, יכולים לעסוק בתחום גם מהנדסים ומומחים אחרים (למשל: בתחום העיצוב, בתחום פיתוח חומרים ועוד).
איסק ליהדג'י
קריירת מועדונים
ב-2 ביולי 2020 חתם ליהדג'י בליל מליגת העל הצרפתית. ב-25 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על נאנט במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2020/2021. בשתי העונות הראשונות שלו במועדון ערך 28 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד. ב-14 בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בתיקו 0-0 נגד וולפסבורג במסגרת שלב הבתים לעונת 2021/2022.
קריירה בינלאומית
ליהדג'י היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של צרפת לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021.
שבתי בס
הרב שבתי משורר בַּס (ה'ת"א, 1641 - כ"ב בתמוז ה'תע"ח, 1718) היה תלמיד חכם, ביביליוגרף ובעל בית דפוס, מחבר הפירוש הפופולרי על פירוש רש"י לתורה שפתי חכמים.
קורות חייו
נולד בקאליש שבפולין לרבי יוסף. שם משפחתו המקורי היה שטרום. בהיותו בן 15 נהרגו הוריו במלחמת רוסיה-שוודיה, והוא עבר לגור בפראג, שם למד תורה ומדעים, ושם ככל הנראה קיבל את הכינויים "משורר" ו"בס", לאחר ששימש כחזן באחד מבתי הכנסת בעיר. מורו בתלמוד היה הרב מאיר וֶרטֶרס ומורו בשירה היה לייב שיר השירים.
התוכנית הלאומית למצוינות באנגלית
התוכנית הלאומית למצוינות באנגלית (תלמ"א) קמה בשנת 2014 כתוכנית לימודים לחודשי הקיץ, שמטרתה לאפשר לתלמידים מאוכלוסיות שונות לשפר את ידיעותיהם בשפה האנגלית. עם השנים, נוספו לתלמ"א תוכניות נוספות ובהן קהילות מחנכים ומחנכות הפועלות משך כל שנת הלימודים באזורי הפריפריה הישראלית, תוכנית למורים-עולים, תוכנית הוראת אנגלית למבוגרים מהמגזר החרדי המבקשים להשתלב בשוק העבודה הישראלי ותוכנית לימודי אנגלית לילדים במגזר החרדי הפועלת בתוך מוסדות תלמודי-תורה. תוכנית הקיץ החלה כפיילוט משותף לממשלת ישראל, רשויות מקומיות וקרנות פילתרופיות, ופעלה בכל בתי הספר היסודיים שבנצרת-עילית ומגדל-העמק. כיום תלמ"א פועלת בכ-30 רשויות מקומיות ומשרתת את כלל המגזרים בחברה הישראלית.
שבתי בס
קורות חייו
אחיו הוא 'איש האלוקי' רבי יעקב שטרימרש שעלה לארץ ישראל, כנזכר בהסכמות לספר שפתי ישנים. בהמשך עבר למרכזי תורה אחרים בפולין ובארצות נוספות, עד שהגיע לאמסטרדם, שם ניסה להקים בית דפוס שבו יוכל להדפיס את ספריו, אולם ניסיונו נכשל והוא פנה לברסלאו, ובשנת 1689 הקים בית דפוס בדיהרנפורט הסמוכה לברסלאו, וייסד בה קהילה יהודית. בדיהרנפורט נרדף על ידי כמרים נוצרים, שהאשימו אותו בפעילות אנטי נוצרית. הם טענו כי ראשי התיבות "עכו"ם" בספרים שהדפיס כ"עובדי כריסטוס ומריה", והוא נכלא למשך כשלושה חודשים.
התוכנית הלאומית למצוינות באנגלית
היסטוריה
בשנת 2013 הודיע משרד החינוך על כוונתו להציג רעיון חדש בישראל – הפעלת בתי ספר של החופש הגדול לתלמידי בתי ספר יסודיים שמטרתה: יצירת חוויית למידה משמעותית לילדים ממעמד חברתי כלכלי נמוך. התוכנית תפעל במשך שלושה שבועות בחודש יולי, "החודש ה-11" לשנת הלימודים.
שבתי בס
קורות חייו
בסוף חייו עבר לקרוטושין שבפולין, שם נפטר בשנת 1718.
התוכנית הלאומית למצוינות באנגלית
היסטוריה
בשנת 2014 החלה "תלמ"א" לפעול במסגרת "בתי הספר של החופש הגדול" כתוצאה משיתוף פעולה בין משרד החינוך, מספר ראשי ערים ושתי קרנות פילנתרופיות:
אלון פוטרמן מונה למנכ"ל והפרויקט החל לפעול בקיץ 2014 כפיילוט בשתי ערים והשתתפו בו כ־2,000 תלמידים.
תוכנית הלימודים
"תלמ"א" היא תוכנית תלת שכבתית המיועדת לתלמידים בוגרי כיתות ג'–ה'.
התוכנית לכיתה ג' כוללת הקניית וחיזוק אוצר מילים בסיסי בנושאי מספרים, צבעים, משפחה וגוף.
בכיתה ד' נלמדים טקסטים קצרים בדרגת קושי קלה, תוך מתן דגש על אותיות, צלילים והכרת תצורות מילים.
יישום התוכנית ואופן הפעלתה
פרויקט "תלמ"א" פועל מאז הקמתו, מדי קיץ במשך שלושה שבועות החל מהתאריך 1 ביולי בבתי ספר השייכים לחינוך הממלכתי, לחינוך הממלכתי הדתי ולחינוך הממלכתי דובר הערבית.
בכל כיתה המונה 28 תלמידים (לפי הנחיות משרד החינוך), מלמדים שני מורים את השפה האנגלית: מורה לאנגלית מישראל ומורה דובר אנגלית מקנדה, אוסטרליה אנגליה או ארצות הברית. בכל בית ספר ישנו רכז מוביל שאחראי על הפעלת התוכנית.
דרך יוסטון
גאוגרפיה
דרך יוסטון נמצאת על חלק מכביש ה-A501, הרחוב מהווה המשך לדרך מרילבון ממערב (בצומת עם רחוב פורטלנד הגדול ורחוב אלבני) ומשם ממשיך לכיוון מזרח לאורך כ-1.6 קילומטרים עד לאזור תחנת קינגס קרוס, שם הוא מתפצל לדרך פנטונוויל ודרך גרייס אין. דרך יוסטון מהווה חלק מכביש הטבעת הפנימי של לונדון, כמו גם חלק מנתיב תחבורה חשוב ועיקרי אשר מתחבר לכיוון מערב עם ה-A40 ולבסוף עם הכביש M40 והיציאה מלונדון.
התוכנית הלאומית למצוינות באנגלית
יישום התוכנית ואופן הפעלתה
התוכנית פועלת בשיתוף פעולה עם הפיקוח על האנגלית במשרד החינוך, ראשי עיריות, מנהלי אגפי חינוך ומנהלי בתי הספר.
דרך יוסטון
גאוגרפיה
לאורך הרחוב מספר אתרים חשובים, בהם שלוש תחנות הרכבת קינגס קרוס, סנט פנקראס ויוסטון, מספר מוסדות השכלה ורפואה ומספר מבני משרדים. לאורך הרחוב ישנן ארבע תחנות של הרכבת התחתית; גרייט פורטלנד סטריט, וורן סטריט, יוסטון סקוואר וקינגס קרוס סנט פנקראס.
התוכנית הלאומית למצוינות באנגלית
יישום התוכנית ואופן הפעלתה
המורים הישראלים המשתתפים בתוכנית הם מורים מוסמכים לאנגלית וחלקם מורים מ"חותם" (Teach First Israel), תוכנית מנהיגות חינוכית חברתית המאמינה בשוויון הזדמנויות בחינוך בישראל.
המורים מארצות הברית הם מחנכים מתוכנית "Teach for America" שעברו הכשרה מיוחדת בהוראת האנגלית ובעבודה עם אוכלוסיות במקומות שונים בעולם
יום הלימודים נחלק לשניים:
א. בחלקו הראשון של היום, מתנהלים השיעורים על-פי הגישה המסורתית באמצעות הוראה פרונטלית.
ב. החלק השני של יום הפעילות כולל לימודים חווייתיים באמצעות התנסויות ופרויקטים כיתתיים ובית ספריים. התלמידים חווים מגוון פעילויות בשפה האנגלית, לדוגמה: שירים, מופעי קסמים, בישול, סדנאות שפת סימנים, בדיחות ועוד.
יישובים המשתתפים בפרויקט
בשנת 2018 השתתפו בפרויקט יישובים ברחבי הארץ שמוינו למסלולים על ידי "תלמ"א":
המסלול המקורי: נצרת עילית, מגדל העמק, מועצה אזורית עמק יזרעאל, מועצה אזורית מנשה.
מסלול בלתי תלוי: ירושלים, מזרח ירושלים.
מסלול המדבר: מצפה רמון, דימונה, ירוחם רמת הנגב, אילת.
מסלול החוף: אשקלון, קריית מלאכי, אופקים, חבל יבנה, רחובות.
מסלול מחנות החיים: כפר הנוער בן שמן.
הערכת התוכנית על ידי ראמ"ה
הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך ביצעה שני מחקרי הערכה על "תלמ"א".
רוב התלמידים, ההורים והמורים היו שבעי רצון מן התכנים ואופן הפעלת התוכנית והביעו נכונות להשתתף בה בעתיד. בדרך כלל הייתה התאמה בין מתווה התוכנית ליישומה בפועל והמורים דווחו הן על שיפור ברמת האנגלית של התלמידים והן על מידת ביטחונם בשפה.
הצלחת התוכנית באה לידי ביטוי גם ביחסים הטובים שנוצרו בין התלמידים והמורים. המורים משתי הקבוצות אף ראו בשיתוף הפעולה שנוצר ביניהם, נקודת חוזק של התוכנית. המורים הישראליים ציינו שלמדו רבות בתחום המקצועי והמשמעתי מעמיתיהם שבאו מחו"ל.
עם זאת, עלו מספר המלצות ומסקנות ליישום:
התוכנית היא בעלת פוטנציאל חיובי לחולל שינוי בתחום הוראת האנגלית. מרבית המשתתפים תיארו "חוויית למידה שונה ומיוחדת המביאה רעננות ותחושת התחדשות בלימוד השפה". המורים והתלמידים חשו כי הרוויחו בהיבטים שונים מהשתתפותם בתוכנית. כן ציינו שנוצר קשר ישיר ומשמעותי בין הצוות לתלמידים.
הרוב סבורים כי מדובר בתוכנית איכותית המבטאת שינוי תפיסתי בסיסי ביחס להוראת האנגלית. השילוב בין למידה חווייתית לצד תהליך הקניית השפה באופן פרונטלי נתפס כחיובי מאוד. נקודת חוזק נוספת היא שילוב המורים האמריקאיים בתוכנית.
המורים הביעו את רצונם לשוב ולהשתתף בתוכנית גם בעתיד. עם זאת, 62% מן המורים דגלו בהכנסת שינויים לתוכנית בהיבטים שונים.
ריכרד גלזר
ריכרד גלזר (Richard Glazar; שמו במקור ריכרד גולדשמיד; 29 בנובמבר 1920 - 20 בדצמבר 1997) היה יהודי צ'כי ניצול השואה. נמנה עם האסירים הבודדים ששרדו את המרד והבריחה ממחנה ההשמדה טרבלינקה. גולל את סיפורי הזוועות שהתחוללו במחנה בספרו "מלכודת עם גדר ירוקה". גלזר שלח יד בנפשו בשנת 1997, לאחר שסבל מתסמונת מחנות הריכוז.
ביוגרפיה
ריכרד גלזר נולד בפראג בירת צ'כוסלובקיה. משפחתו הייתה יהודית בוהמית. אביו, הוגו גלזר, שירת בצבא האוסטרו-הונגרי. לפיכך, בני המשפחה דיברו הן צ'כית והן גרמנית – יכולת שסייעה לגלזר במהלך חייו. בשנת 1932 התגרשו הוריו. אמו נישאה לסוחר עורות אמיד בשם קווידו ברגמן, וכעבור ארבע שנים נולדו להם שני ילדים, קארל ואדולף. בעת מלחמת העולם השנייה נרצח קארל במחנה הריכוז מאוטהאוזן באוסטריה ב-17 במאי 1942. אדולף היה בידיהם של הנאצים, אך ניצל הודות לצלב האדום הדני. אביו של גלזר, הוגו, נפטר מדלקת ריאות בברית המועצות, אליה נמלט לאחר יישום תוכנית לובלין בשטחי הגנרלגוברנמן. קרוב ל-1,100 יהודים צ'כים גורשו לשטחי פולין הכבושה בשנת 1939. חברת המשפחה היחידה שפגש גלזר בפראג לאחר המלחמה הייתה אמו, ששרדה את התופת הן במחנה אושוויץ והן במחנה ברגן-בלזן.
שנותיו באוניברסיטה
גלזר התקבל ללימודים באוניברסיטת קארל בפראג ביוני 1939. הוא נרשם ללימודי פילוסופיה, אך חקיקה אנטי-יהודית שקמה לאחר הכיבוש הגרמני אילצה אותו ללמוד כלכלה. לכל משפחתו הייתה ההזדמנות להגר לאנגליה בחג המולד של שנת 1938, כאשר סבו קיבל אישור הגירה. למרות זאת, גלזר לא ניצל את ההזדמנות, מאחר שלא רצה להשאיר מאחוריו את כל מה שבנה בארץ הולדתו. באותם זמנים היה קשה מאוד לראות את הנולד, ואיש לא יכל לתאר לעצמו את התרחשות האירועים האלימים והאכזריים שעתידים לבוא.
ב-17 בנובמבר 1939, כל האוניברסיטאות בצ'כיה נסגרו עד לתום המלחמה, לאחר הפגנות של סטודנטים נגד הוצאות להורג של חבריהם לספסל הלימודים. אירוע זה היווה נורת אזהרה ראשונה למשפחתו של גלזר על שהולך לבוא, ומחשש לביטחונו שלחו אותו לגור בחווה מחוץ לפראג בשנת 1940. הוא נותר שם במשך שנתיים. ב-12 בספטמבר 1942 הוא נשלח בטרנספורט למחנה הריכוז טרזיינשטט (כ-56 קילומטרים צפונית לפראג). בעקבות הכיבוש הגרמני של כל צ'כוסלובקיה ב-15 במרץ 1939, העיר טרזיינשטט נהפכה לתחנת מעבר לטרנספורטים למחנות אחרים, כגון אושוויץ.
בטרזיינשטט פגש גלזר את קרל אונגר, שנהפך לחברו הקרוב. היה עליו לשהות במחנה למשך חודש אחד נוסף, בטרם הוא ואונגר נשלחו יחד למחנה טרבלינקה ב-8 באוקטובר 1942.
טרבלינקה
לאנשים שהגיעו לטרבלינקה נאמר להתפשט על מנת שיוכלו להיכנס למקלחות חיטוי. קיבצו אותם לתוך "מקלחות" ציבוריות וגז הוזרם בצינורות במקום מים - שיטה יעילה לצורך רצח המוני. כחודש לאחר שגלזר הגיע לטרבלינקה, בתור תחליף לקבורה המונית, החלו לשרוף את גופות הנרצחים. גלזר ואונגר היו "בני מזל" שכן מפקד המחנה, פרנץ שטנגל, החליט לאמן כמה מן האסירים לתפקיד מיון רכושם של הנשלחים לתאי הגזים. ייתכן ששליטתו של גלזר בשפה הגרמנית ובשפה הצ'כית סייעה לו לקבל תפקיד זה. ערמות של בגדי הקורבנות נשלחו לגרמניה ולחזית המלחמה, שיני הזהב שנעקרו מפיהם נאספו יחד עם זהב ותכשיטים שהביאו למחנה והוסיפו לעושרו של הרייך השלישי. אוכל ופרטי מותרות סייעו לשומרים הגרמנים ולכל פועל שיכל לגנוב אותם. גלזר ואונגר נכלאו במחנה במשך מספר חודשים והיה עליהם לעבוד בעבודת הכפייה, תוך כדי ידיעה שעבודתם סייעה לרצח של עשרות אלפים מבני עמם.
מינואר עד מרץ 1943, אף טרנספורט לא הגיע למחנה. אסירי המחנה כמעט ונותרו ללא מזון. הדבר הביא לתובנה נוראית בקרב עובדי הכפייה היהודים שלמעשה חייהם תלויים בטרנספורטים חדשים שייקלטו במחנה: שרידתם תלויה ברציחות נוספות של בני עמם מהארצות הכבושות, לצורך מזון וביגוד.
תובנה מסוג זה היא שהובילה אותם לנסות לברוח מהמחנה. ללא יהודים שיבצעו את עבודת הכפייה, לנאצים יהיה קשה יותר לנהל את המחנות בצורה כה יעילה. ניסיון הבריחה הראשון תוכנן לחודש ינואר 1943, ויקבל את שם הקוד "השעה". הרעיון היה שבשעה מסוימת, כל פועלי הזונדרקומנדו יתקפו את אנשי האס אס והשומרים האוקראינים, יגנבו את נשקם ויסתערו על מפקדת המחנה. תוכנית זו לא יצאה אל הפועל שכן מגפת טיפוס פרצה במחנה, ואסירים רבים מתו מהמגפה, היו מאושפזים או שהיו חולים מדי מכדי להשתתף במרד. הבריחה שאכן הצליחה הייתה פחות אלימה ושאפתנית. ב-2 באוגוסט 1943, אנשים נמלטו דרך שער הרוס במהלך מרד אסירים. בעוד רוב הנמלטים נעצרו בקרבת המחנה, גלזר ואונגר נמלטו משטח מהמחנה ועשו את דרכם ללב פולין.
בעודם במנוסה, גלזר ואונגר נעצרו על ידי יערן, אך הם הצליחו לשכנע אותו שהם אזרחים צ'כים שעובדים עבור ארגון טודט (תאגיד בנייה נאצי בפולין בו הועסקו רבבות עובדי כפייה ואזרחים). בהמשך שניהם נשלחו למנהיים כעובדים זרים בעזרת מסמכים שזייפו.
חייו לאחר המלחמה
עם סיום המלחמה, גלזר ואונגר שוחררו על ידי צבא ארצות הברית, וגלזר נכח במשפטים של פושעים נאציים ששירתו בטרבלינקה, ביניהם פרנץ שטנגל. הוא המשיך את לימודיו האקדמאים בפראג, פריס ולונדון, וסיים תואר בכלכלה - התחום שאותו אולץ ללמוד בזמן החקיקה האנטי-יהודית בשנת 1939. בשנת 1968 הוא ומשפחתו עברו לשווייץ בעקבות פלישת צבאות ברית ורשה לצ'כוסלובקיה. גלזר סייע למיכאל פטרס, מייסד רשת של חוקרי שואה עצמאיים, לבנות דגם של מחנה המוות טרבלינקה.
גלזר התאבד ב-20 בדצמבר 1997 בקפיצה מחלון בניין בפראג לאחר מות אשתו, וכך השאיר את דגם המחנה שהרכיב לא-שלם.
אגודה מדעית
אגודה מדעית היא ארגון שמטרתו לקדם דיסציפלינה אקדמית או קבוצת דיסציפלינות. החברות באגודה עשויה להיות פתוחה לכל, פתוחה לבעלי הכשרה מסוימת או מוענקת ככבוד לנבחרים, כפי שמתקיים באגודות המדעיות הוותיקות ביותר, ביניהן Polish Sodalitas Litterarum Vistulana (מילולית: האגודה הפולנית הספרותית של הויסלה) שנוסדה ב-1488, Accademia dei Lincei (האקדמיה הלינסאנית) האיטלקית שנוסדה ב-1603, האקדמיה הצרפתית שנוסדה ב-1635, האקדמיה הגרמנית לאופולדינה (Leopoldina) שנוסדה ב-1652 והחברה המלכותית הבריטית שנוסדה ב-1660.
רוב האגודות המדעיות הן מוסד ללא כוונת רווח. פעילותן כוללת הפקת כנסים מדעיים לשם הצגה ודיון בתוצאות מחקרים חדשים והוצאה לאור או מתן חסות לכתבי עת מדעיים בתחום התמחותן. חלקן משמשות גם כאגודה מקצועית, המסדירה את פעילויות חבריה בהתאם לאינטרס הציבורי או לאינטרס המשותף של חברי האגודה.
לאגודות מדעיות תפקיד מפתח בסוציולוגיה של המדע. היווצרותה של אגודה כזו מהווה צעד חשוב בצמיחת דיסציפלינה או תת-דיסציפלינה חדשה.
אגודות מדעיות עשויות להיות כלליות בטבען (כמו למשל האגודה האמריקאית לקידום המדע), ספציפיות לדיסציפלינה מסוימת (כגון האגודה לשפות מודרניות) או אף ממוקדות בתחום לימוד צר (למשל: האגודה האמריקאית לפרופסורים של יידיש).
חלק מהאגודות הן לאומיות, אם כי עשויים להיות בהן חברים ממדינות אחרות, ובעלות סניפים מקומיים באותה מדינה. אחרות הן בינלאומיות (למשל: "הפדרציה הבינלאומית לאגודות של ספריות") ובעלות סניפים מדינתיים. ישנם גם אגודות מקומיות, כגון החברה הרפואית של מסצ'וסטס, המוציאה לאור של כתב העת המוכר בכל העולם, New England Journal of Medicine.
Olivia (מיני-אלבום)
Olivia (בעברית: אוליביה) הוא מיני-אלבום של הזמרת-יוצרת האמריקאית אוליביה הולט. המיני-אלבום יצא לאור ב-15 ביולי 2016, על ידי חברת התקליטים "הוליווד רקורדס". מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
פולחן האביב
פולחן האביב (ברוסית: Весна священная) הוא יצירה מוזיקלית לבלט מאת המלחין הרוסי איגור סטרווינסקי. שמה העברי והאנגלי (The Rite of Spring) מתבסס על שם היצירה בצרפתית: Le Sacre du printemps אף שתרגום השם הרוסי הוא בעצם "אביב הקדוש".
כתיבת היצירה
בעת כתיבת יצירתו ציפור האש החל סטרווינסקי להיות מושפע מהתרבות הפגנית, והחלו לנבוט בראשו הרעיונות העומדים בבסיס פולחן האביב. סטרווינסקי נפגש עם ניקולאי רוריך, ובעזרתו הניח את הבסיס של היצירה. פולחן האביב נכתב בין השנים 1912 ו-1913, עבור להקת הבאלה רוס של סרגיי דיאגילב. הופעת הבכורה הייתה ב-23 במאי 1913 בתיאטרון שאנז אליזה בפריז, עם כוריאוגרפיה מאת ואצלב ניז'ינסקי. באותה שנה נערכה גם ההופעה הראשונה בלונדון.
הופעת הבכורה
במהלך הופעת הבכורה בתיאטרון שאנז אליזה בפריז התעוררו ויכוחים רבים בקהל בין אוהבי היצירה לבין שונאיה. ויכוחים אלה הידרדרו לכדי מהומות, והפכו את ההופעה לידועה לשמצה בהיסטוריה של המוזיקה. המלומדים חלוקים בדעתם בשאלה מה בעצם הסעיר יותר את הקהל: האם היה זה הנושא של הבלט - טקס הקרבה פגני, או הכוריאוגרפיה של ואצלב ניז'ינסקי או שמא הייתה זו המוזיקה הברוטלית והאלימה של סטרווינסקי. סברה אחרת היא שמתנגדיו של סטרווינסקי שכרו אנשים שיתפרעו באולם ויהפכו את הבכורה לכישלון. הופעות נוספות של הבלט נכשלו אף הן, אולם הופעה קונצרטית של המוזיקה לבדה בפריז, באפריל 1914 הייתה הצלחה גדולה.
חלקי היצירה ונושאיהם
היצירה מורכבת משני חלקים שבכל אחד מספר סצנות המתארות את האופי הפראי של האביב. לדברי סטרווינסקי המוזיקה מתארת את טקס הפולחן הפגני המבוצע בסוף החורף. בטקס יושבים זקני השבט במעגל וצופים בנערה בתולה הרוקדת לפניהם עד מותה כקורבן לאל האביב.
חלק ראשון: הערצת הארץ
מאפיינים מוזיקליים
המוזיקה של סטרווינסקי היא הרפתקנית בהרמוניות שלה ואף דיסוננטית. היא מתאפיינת בשינויי קצב תכופים, סינקופות, ומשקלים א-סימטריים. כמו כן עושה בה סטרווינסקי שימוש בטכניקת התבליט- טכניקת הלחנה בי-טונאלית היוצרת הרמוניות מנוגדות ולא קונבנציונליות. <BR> במאפיינים אלו ניתן לראות את ההשפעה הרבה שהייתה באותה התקופה למלחין ההונגרי בלה בארטוק ולזרם ה"פולקלור ואקזוטיקה" על סטרווינסקי, שניסה אף הוא להטמיע מוזיקה עממית מזרח אירופאית במסגרות של מוזיקה קלאסית תזמורתית באמצעים קומפוזיטוריים בלתי שגרתיים.
ביצוע היצירה
היצירה מבוצעת לרוב על ידי תזמורת גדולה הכוללת פיקולו, שלושה חלילים, חליל אלט, אבובים, קרן אנגלית, שלושה קלרינטים (לרבות קלרינט בס), ארבעה בסונים וקונטרה בסון, שמונה קרנות צרפתיות, ארבע חצוצרות, שלושה טרומבונים ושתי טובות, כמו כן מספר רב של כלי קשת וכלי הקשה.
פסקול לסרטים
פולחן האביב היה חלק מהפסקול של סרט האנימציה - פנטסיה - סרטו של וולט דיסני משנת 1940.
אף שהיצירה של סטרווינסקי לא הייתה מוגנת בזכויות יוצרים בארצות הברית, שילמה חברת וולט דיסני בשנת 1961 סך של $1,200 על מנת לאפשר את הקרנת הסרט במדינות אירופה. סטרווינסקי התייחס לסרט האנימציה כאל "אי הבנה של הקטע המוזיקלי".
המוזיקה של פולחן האביב נכללת בסצנה הרביעית של הסרט פנטסיה בו מתוארת התפתחות החיים על פני הארץ - מצורות החיים הפרימיטיביות ועד הדינוזאורים, ולבסוף השמדתם של הדינוזאורים.
הבלט מופיע גם בסרט "ניז'ינסקי" (1980).
יעקב אדלשטיין (רב)
הרב יעקב אדלשטיין (י"ח בניסן ה'תרפ"ד, 22 באפריל 1924 – כ"ז בשבט ה'תשע"ז, 23 בפברואר 2017) היה רבה של רמת השרון במשך קרוב ל-70 שנה ודיין בכיר בבית הדין של הרב נסים קרליץ בבני ברק. היה גם רב שכונת "נאות יוסף" בבני ברק ובמשך השנים כיהן בראשות ישיבת השרון, ישיבת "כתר ישראל"-רוז'ין ועוד. עסק גם בקבלה.
ראשית דרכו
נולד בעיירה שומיאץ הסמוכה לסמולנסק, בברית המועצות, לרב צבי יהודה אדלשטיין, רב העיר ובנו של הרב ירחמיאל גרשון אדלשטיין, בעל "בן אריה" על הש"ס, ולמרים, בתו של הרב מרדכי שלמה מובשוביץ, רבה של מלסטובקה.
אמו השיגה תעודות לידה מזויפות עם תאריך לידה שגוי לבניה, כך שיהיו רשומים כצעירים בשלוש שנים ולא ילמדו בבית ספר קומוניסטי. למד תורה מפי הרב זלמן לייב אסטולין, בתמורה לכך שאביו הרב צבי יהודה לימדו תורה.
בחודש ניסן ה'תרצ"ד הצליח אביו להשיג רישיון יציאה לארץ ישראל, וביקש מבניו לחזור לביתם בשומיאץ. באותה תקופה ניהלה סבתו הרבנית רייזל את משק הבית וגידלה את האחים, כדי שאביהם הרב צבי יהודה יוכל ללמוד תורה. בחודש אייר ה'תרצ"ד (1934) עלה עם משפחתו באנייה "נובו רוסייסק" בהפלגה של כשבועיים מהעיר אודסה לארץ ישראל. בל"ג בעומר הגיעה המשפחה לארץ ישראל. המשפחה נסעה לירושלים, שם ביקרו את הרב איסר זלמן מלצר ואת הרב אברהם יצחק הכהן קוק שלמד יחד עם סבם, הרב ירחמיאל גרשון אדלשטיין (בן אריה) בישיבת וולוז'ין.
לאחר חצי שנה של נדודים בין קרובי משפחה ברחבי ארץ ישראל, באלול ה'תרצ"ד קבע אביהם את מושבם ברמת השרון, שם שכרו דירה (שהייתה בעבר לול תרנגולים). האחים יעקב וגרשון ישנו על הרצפה. מכיוון שברמת השרון של אותם שנים לא היה בית ספר דתי, האב למד עם בניו בבית בישיבה על ארגזי תפוזים. הם למדו גמרא עם רא"ש ורי"ף, ובחלק מהמסכתות גם טור ובית יוסף. בשבתות למדו רמב"ם על נושאי המסכת. האחים למדו גם דקדוק, חשבון ואנגלית, שהייתה השפה הרשמית אז, ולשם כך נלקח לביתם מורה מיוחד.
בשנת ה'תרצ"ה נבחר האב לרב המקום. באלול ה'תש"ב נשלחו הבנים לישיבת לומז'ה, לאחר הפצרות של גרשון שרצה ללמוד בחברת בני גילו, הם הגיעו ברגל מביתם לישיבה בפתח תקווה בא' אלול ולא ידעו שהזמן התחיל יום קודם לכן. המשגיח, הרב אברהם אבא גרוסברד, אמר שכבר אין לו מקום בשבילם. מזכיר הישיבה, שלמה זלמן מוזס (אביו של מנחם אליעזר מוזס) פגש אותם והזמינם לישון בביתו, עד שנמצאו להם מיטות בישיבה בראשית מרחשוון. בהוראת אביהם הצטרפו לחבורתו של הרב שמואל רוזובסקי ששמו התפרסם.
באותם ימים יצר יעקב הצעיר קשר הדוק עם החזון איש, שהעריך את אביו. הוא נמנה עם קבוצת תלמידים ששמעה בשבת בצהריים שיעור מהחזון איש.
כרבה הראשי של רמת השרון וכדיין
בחורף ה'תשי"א התארס עם בת דודו, שולמית, בתו של הרב מרדכי שמואל קרול, רבה של כפר חסידים. בכ' בחשוון ה'תשי"א (1950) נפטר אביו, אחיו הגדול, הרב גרשון, כבר שימש כר"מ בישיבת פוניבז' והסתפק האם ליטול על עצמו את התפקיד. בעידודו של החזון איש ולמרות היותו חתן צעיר התמנה לרבה של רמת השרון, עד למינויו שימש את גיסו הרב אליהו אליעזר מישקובסקי, רבה של כפר חסידים.
בט"ו בתמוז ה'תשי"ד נפטרה רעייתו הרבנית חיה שולמית. לאחר פטירתה הציע לו גיסו, הרב שלמה נח קרול, להתחתן עם אחותו הצעירה מינה.
עמד בקשר עם הרב משה יעקב רביקוב, "הסנדלר" כתב את ההקדמה והיה שותף בעריכת ספרי תורתו. לימים, תיקן הרב אדלשטיין סדר תפילה מיוחד לרווקים וחשוכי ילדים, שייאמר על קברם של רבותיו, החזון איש והסנדלר.
הקפיד מדי חג לקיים את מצוות הקבלת פני רבו, והיה עולה לכפר חב"ד לבקר את מלמדו, הרב מרדכי אליהו שניאור.
בשנות ה-80 נחלשה ישיבת השרון לאחר שפרחו הישיבות הקטנות בבני ברק ובירושלים ונערים צעירים כבר לא נדדו עד לרמת השרון. הרב אדלשטיין מונה לכהן כראש ישיבת "כתר ישראל"-רוז'ין בבני ברק וכן מסר שיעורים בישיבת אלכסנדר. בשנת תשמ"ט, עם הקמת מפלגת דגל התורה, החליטו בהנהלת ישיבת כתר ישראל רוז'ין למנות אנשי צוות חסידיים. הרב אדלשטיין מונה לראש ישיבת חוג חתם סופר-מחנה אברהם בבני ברק. בשנות ה-90 התמנה לרבה של שכונת נאות יוסף בצפון בני ברק, במקביל לכהונתו ברבנות ברמת השרון. עמד בראש כולל להוראה ברמת השרון, והיה גם נשיאן של הישיבות "תפארת משה" בבני ברק ו"מאור יעקב" ברמת השרון.
משנות ה-80 ועד 2012 שימש כדיין בבית הדין של הרב נסים קרליץ בבני ברק, וישב בהרכב הגבוה עם הרב קרליץ עצמו.
הרב אדלשטיין נהג לספר על כמה נסים שאירעו לו, בהם תאונת דרכים בשנת 1991 בצפון שבה נפצע.
בשנת תשכ"ט יסד את כולל האברכים בבית הכנסת גאולת ישראל, מה שגדל והביא בעקבותיו רשת כוללים נוספים בבית הכנסת מורשת אבות ובעוד בתי כנסת בעיר. רשת שיעורי תורה לכל שכבות הגילאים. הקים ויסד את "מרכז תורני רמת השרון" שאיגד בתוכו את מוסדות התורה והחסד ברמת השרון.
לאחר פטירתו שונה שם העמותה המחזיקה את המוסדות שהקים והחזיק ל"מוסדות הרב אדלשטיין". מוסדות הרב אדלשטיין ברמת השרון ממשיכה להחזיק את המרכז התורני ברמת השרון. הפעילות גדלה ומתחזקת, בראשות הכוללים והפעילות עומד חתנו הרב משה ראם.
עמד בראש בית ספר הרמב"ם ברמת השרון שהחזיק תלמוד תורה לבנים ובית יעקב לבנות, ויזם את הקמת רשת הגנים והמעונות החרדית ברמת השרון שהייתה בבעלותו. כמו כן עמד בראש ישיבת בני תורה וישיבת מאור יעקב ובראש ארגון "רשת שיעורי תורה" ברמת השרון.
בשנת 1996 יזם את הקמת "מאורות השרון", עמותה להשאלת ציוד רפואי ופעילות הצלה, בשנת 2010 יזם את הקמת "אחים לצרה", מרכז סיוע למשפחות האבלות במהלך ימי השבעה.
בב' בטבת ה'תשס"ט נפטרה רעייתו הרבנית מינה לאחר מחלה.
בשנת 2010 לקה בלבו, ופונה לבית החולים ברזילי, במצב של מוות קליני. הוא הצליח להחלים.
באפריל 2012 נישא בשלישית לרבנית מאירה לואיס, אלמנתו של הרב אברהם לואיס. בעברה הייתה שחקנית ושמה היה נירה עדי.
הרב אדלשטיין ערך סדרי תפילה עבור חשוכי בנים ומעוכבי זיווג. הוא המליץ להתפלל עבורם בציון החזון איש בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק לאחר חצות הלילה. לדבריו הצלחת התפילה מותנית בהסתרתה מהמשפחה ומבני הזוג. רבים ממגזרים מגוונים פנו אליו לעצה ולברכה, בפרט בענייני זיווג. רבים מגיעים להתפלל סמוך לקברו ברמת השרון, ובמיוחד בט"ו באב.
פטירתו
בפורים ה'תשע"ו עבר טיפול רפואי בגרון שבעקבותיו פסק מלדבר ומאז שהה בקריית צאנז ותיקשר עם סובביו בכתב.
נפטר בכ"ז בשבט ה'תשע"ז בבית חולים לניאדו בנתניה. מסע ההלוויה שבו השתתפו רבבות אנשים יצא מקריית צאנז בנתניה ועבר דרך בית הכנסת "נאות יוסף" בבני ברק, ובית הכנסת "גאולת ישראל" ברמת השרון. נקבר בבית העלמין הישן ברמת השרון בחלקת משפחתו. ספדו לו בין היתר הרבנים הראשיים, הרב יצחק יוסף והרב דוד לאו. ראש הממשלה בנימין נתניהו ונשיא המדינה ראובן ריבלין שיגרו איגרות תנחומים למשפחתו.
דרשות ועניינים שונים
בשנת תשע"ה החל לצאת עלון השבת גאון יעקב ובו דברי תורתו. בתשפ"א יצא ספר בעקבי ההגדה, עם דרשותיו על ההגדה של פסח
ילדיו
הרב יעקב אדלשטיין היה נשוי ל-3 נשים, בזיווג ראשון לחיה שולמית קרול עד לפטירתה בט"ו בתמוז ה'תשי"ד, בזיווג שני מינה קרול עד לפטירתה בב' בטבת ה'תשס"ט, בזיווג שלישי, השחקנית והבמאית נירה עדי-מאירה לואיס עלמת הרב אברהם לואיס.
הנצחה
לרגל יום השנה הראשון לפטירתו הוכנס ספר תורה לזכרו לבית הכנסת 'נאות יוסף' בשכונה שבה כיהן כרב שנים רבות.
שמו של "בית המדרש החדש" בשכונת 'נאות יוסף' בבני ברק שונה ל"נחלת יעקב" על שמו.
בשנת 2022 נפתחה היציאה המזרחית מרמת השרון, בשם "דרך אדלשטיין", על שם הרב.
נקרא רחוב על שמו בשכונת רמת אברהם אשר שוכנת בעיר בית שמש.
Urban Behavior Tour
Urban Behavior Tour הוא סיבוב ההופעות הראשון שקיים הזמר ג'סטין ביבר, לקידום אלבומו My World, סיבוב ההופעות נערך בחסות "Urban Behavior". הסיבוב הוכרז שבוע לאחר יציאת המיני אלבום My World. הסיבוב היה אמור להתחיל ב-1 בנובמבר 2009, אך ביבר חלה, דילג על מופע הפתיחה בוונקובר והסיבוב המקוצר החל ב-3 בנובמבר. זהו סיבוב ההופעות הקטן ביותר והכי פחות רווחי של ביבר.
רשימת השירים
רשימת השירים שביצע ביבר במהלך סיבוב ההופעות:
קאלום סקוט
קאלום סקוט  (באנגלית: Calum Scott; נולד ב-12 באוקטובר 1988) הוא זמר וכותב שירים בריטי אשר קיבל הכרה בינלאומית כאשר הופיע בתוכנית טלוויזיה Britain's Got Talent בשנת 2015.
לאחר מכן פרסם את גרסת קאבר ל-Dancing on My Own של הזמרת רובין כסינגל והוא הגיע למקום שני במצעד הסינגלים הבריטי.
2011-14: תחילת הקריירה
ב-15 באוגוסט 2013, סקוט זכה בתחרות הכישרונות הדואר של כוכב חיפוש, מאורגן על ידי Hull Daily Mail. לאחר מכן, הוא הצטרף ללהקת מחווה למארון 5, "מארון 4", וסייר ברחבי הממלכה המאוחדת.
2015: הפריצה – Britain's Got Talent
ב-11 באפריל 2015, הגיע סקוט לאודישן בעונה התשיעית של תוכנית הטלוויזיה ''Britain's Got Talent. ''הוא ביצע גרסת כיסוי לשיר "Dancing On My Own" של הזמרת רובין. בסוף האודישן הקהל ופאנל השופטים נעמדו על ומחאו כפיים כשלבסוף לחץ סיימון קאוול על "כפתור הזהב" ששלח את סקוט ישירות לשלב ההופעות החיות. לאחר הלחיצה על הכפתור, קאוול אמר: "בכל שנותיי שאני נמצא בתוכנית הזו, מעולם לא שמעתי בחור עם כישרון כמו שיש לך. ברצינות. הגרסה לשיר היה מדהים, זה מראה לי שאתה יותר מאשר זמר, אתה אמן, ובגלל זה קיבלת את כפתור הזהב". אחרי האודישן, סקוט קיבל תמיכה של כוכבים כגון ליטל מיקס ואשטון קוצ'ר.
בעקבות הופעתו בתוכנית של הפרק הראשון, שלו מניין עוקבי הטוויטר שלו קפץ מ-400 עוקבים ליותר מ-25,000. נכון ל-3 בפברואר 2018 האודישן שלו נצפה 146,119,800 פעמים ב-YouTube.
בחצי-הגמר ב-29 במאי, סקוט ביצע את "We Don't Have to Take Our Clothes Off" של ג'רמיין סטיוארט. קאוול אמר "אתה באמת נשמע כמו אמן שיא", בעוד דייוויד ואליאמס אמר כי תהיה לסקוט "הצלחה ברחבי העולם".
הוא ניצח את חצי הגמר עם 25.6% מהקולות, ששלחו אותו היישר אל הגמר.
באירוע הגמר, ב-31 במאי, סקוט ביצע את "Diamonds" של ריהאנה וסיים במקום השישי מתוך 12 המתמודדים עם 8.2% מהקולות.
2016–הווה: Only Human
סקוט שחרר את גרסת הקאבר של "Dancing on My Own" ב-15 באפריל 2016. זה הפך ללהיט שקט, הגיע למקום ה-40 במצעד הבריטי שהתפרסם בחודש מאי, למרות השמעות די מעטות ברדיו.
ב-24 במאי 2016, סקוט הודיע בטוויטר הוא חתם על חוזה הקלטות עם קפיטול רקורדס על אלבום הבכורה שלו.
הם ביצעו את השיר בטקס הסיום של האולימפיאדה ב-18 בספטמבר. בספטמבר 2016, פורסם כי "Dancing on My Own" היה השיר אותו הורידו הכי הרבה בקיץ בבריטניה.
ב-16 ביוני 2017 השתתף בסינגל "Light Us Up" של Matrix & Futurebound. ב-1 בדצמבר הוציא גרסת כיסוי לשיר "White Christmas" כסינגל.
ב-9 בפברואר 2018 הוציא את הדואט "You Are The Reason" יחד עם ליאונה לואיס. ב-9 במרץ הוציא את אלבום הבכורה שלו, Only Human. ב-19 באוקטובר הוציא את הסינגל "No Matter What".
2019–הווה: Bridges
ב-22 במרץ 2019 הוציא את הסינגל "Undo" יחד עם Naughty Boy ושינסי.
ב-25 במרץ 2021 הוציא את המיני אלבום Only Acoustic. ב-12 באפריל הוציא את המיני אלבום Only Collabs. ב-23 באפריל הוציא את המיני אלבום Only Love. ב-21 במאי הוציא את המיני אלבום Only Live. ב-10 ביוני הוציא את הסינגל "Biblical". ב-30 ביולי הוציא את הסינגל "Where Are You Now" יחד עם Lost Frequencies. ב-1 באוקטובר הוציא את הסינגל "Rise". ב-4 בנובמבר הוציא את הסינגל "da primeira vez (from the first time)" יחד עם בריאן בער. ב-12 בנובמבר הוציא את הסינגל "love is just a word" יחד עם ג'סמין תומפסון.
ב-4 בפברואר 2022 הוציא את הסינגל "If You Ever Change Your Mind". ב-25 בפברואר השתתף בסינגל "Rain In Ibiza" יחד עם פליקס ין וההרכב The Stickmen Project. ב-29 באפריל הוציא את הסינגל "Heaven". ב-1 ביוני הוציא את הסינגל "Boys In The Street". ב-17 ביוני יצא אלבומו השני, Bridges. ב-9 בספטמבר יצא הסינגל "Woke Up in Love" יחד עם גריפין וקייגו. ב-2 בדצמבר הוציא את הסינגל "One More Try".
ב-10 בפברואר 2023 השתתף בסינגל "Whistle" של ג'קס ג'ונס. ב-18 באוגוסט הוציא את הסינגל "At Your Worst".
פראנץ פאול דקר
פראנץ פאול דקר (בגרמנית: Franz-Paul Decker; 22 ביוני 1923 – 19 במאי 2014) היה מנצח יליד גרמניה.
ביוגרפיה
דקר נולד בקלן, גרמניה, שם למד בבית הספר הגבוה למוזיקה עם פיליפ ירנאך ואויגן פאפסט. הופעתו הראשונה כמנצח הייתה בגיל 22, באופרה של קלן, וכעבור ארבע שנים התמנה למנצח של תזמורת התיאטרון הממלכתי של ויסבאדן ולאחר זאת למשרות מנצח תזמורת הסימפונית של ויסבאדן ומנהל מוזיקלי בבוכום. בשנת 1948 התוודע דקר למלחין ריכרד שטראוס במשחק קלפים. שטראוס הזכיר כבדרך אגב שזה עתה סיים תזמור של ארבעה שירים שחיבר זה לא כבר ("ארבעה שירים אחרונים"). אף כי דקר ניצח ברצון על כל יצירה שהיא מן הרפרטואר התזמורתי, המוניטין שלו היה בעיקר הודות לגישה שלו ולשליטה שגילה במוזיקה של ריכרד וגנר, ריכרד שטראוס, אנטון ברוקנר, מקס רגר וגוסטב מאהלר. ביצועיו ביצירות של מוצרט, היידן ובטהובן זכו לשבחים על האיזון והצלילות שבהם. גישתו למוזיקה ספרדית ודרום אמריקאית הייתה נועזת וכריזמטית. הוא ניצח על בכורות עולמיות של תריסרי יצירות תזמורתיות מאת מלחינים קנדים ובמהלך הקריירה המכובדת שלו ניצח על 85 אופרות שונות.
דקר היה מנהל מוזיקלי של התזמורת העירונית של בוכום (1964-1956), התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם (1967-1962), התזמורת הסימפונית של מונטריאול (1975-1967), התזמורת הסימפונית של ברצלונה (1991-1985) והתזמורת הסימפונית של ניו זילנד (1996-1991, כמנצח ראשי). הוא כיהן כיועץ אמנותי של התזמורת הפילהרמונית של קלגרי (1977-1975) ושל התזמורת הסימפונית של ויניפג (1982-1980). דקר היה מנצח אורח ראשי של תזמורת מרכז האמנויות הלאומי של אוטווה (1999-1991) ושל התזמורת הסימפונית של אדמונטון (2004-2003).
דקר עבד עם מגוון סולנים, בהם ארתור רובינשטיין, אמיל גיללס, שורה צ'רקאסקי, קלרה הסקיל, אידה הנדל, מרתה ארחריץ', הלן גרימו, אליזבת שוורצקופף, ג'סי נורמן, דיים קירי טה קאנאווה וג'ון ויקרס. קונצרט חג המולד שעליו ניצח, עם לוצ'אנו פאווארוטי ותזמורת, צולם בבזיליקה במונטריאול ב-1978 ושודר בטלוויזיה מדי שנה ברחבי העולם.
באופק אחר
באופק אחר הוא אלבום האולפן התשיעי של זמר הרוק הישראלי אהוד בנאי.
הפקה
האלבום כולל שירים ישנים ומוכרים של בנאי, בעיבודים חדשים של פסנתר וכלי מיתר. האלבום הופק על ידי עמי רייס אשר היה אחראי על העיבודים באלבום ובהופעות שקדמו לאלבום. רייס נודע בעבודתו עם כנסיית השכל. למרות שהאלבום כולל שירים ישנים, האלבום גם כולל שני שירים חדשים: "הסביבה הזמן והמצב", ותרגום לבלדה אירית שתורגמה לשם, "הכוכב של מחוז גוש דן". בתחילת 2013 הגיע האלבום למעמד של אלבום זהב.
קבר יריחו
"קבר יריחו" (באנגלית: Jericho Tomb) הוא כינויו של קבר כנעני המתוארך לבין השנים 1800-1700 לפנה"ס, שהתגלה בקרבת העיר יריחו. כיום, מוצג הקבר במוזיאון הבריטי בלונדון.
הקבר התגלה בחפירה ארכאולוגית שנערכה בשנת 1952 בראשות קתלין קניון, מטעם בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בירושלים, חשפה מספר קברים בעלי מאפיינים משותפים ובהם שימוש במדפי סלע חצובים ובחללי קבורה תת-קרקעיים. בתקופת הברונזה התיכונה שימש הקבר בשימוש משני לקבורה של שבעה אנשים. בקבר, כמו בקברים נוספים מן האזור, נשמרו פריטים אורגניים ובהם שולחן עץ בגובה של 42 ס"מ וברוחב של 142.8 ס"מ, המעיד על איכות אמנותית גבוהה של היוצר.
ג'ורג' חאווי
ג'ורג' חאווי (בערבית: جورج حاوي; 5 בנובמבר 1938 – 21 ביוני 2005) היה פוליטיקאי לבנוני והמזכ"ל לשעבר של המפלגה הקומוניסטית הלבנונית. נרצח ב-21 ביוני 2005.
ביוגרפיה
נולד בעיירה בתע'רין שבלבנון בשנת 1938, למשפחה נוצרית יוונית-אורתודוקסית והפך לאתאיסט מוצהר.
בשנות לימודיו המוקדמות באוניברסיטה, החל להיות פעיל בפוליטיקה, השתתף בשביתות והפגנות. הוא הצטרף לתנועה הקומוניסטית הלבנונית בשנת 1955 והפך לאחד ממנהיגי הזרם הסטודנטיאלי שלה עד סוף העשור.
בשנת 1964 נכלא בשל מעורבותו בהפגנה כנגד תאגיד הטבק המוביל של לבנון. בשנת 1969 הוא נכנס לכלא פעם נוספת, בעקבות הפגנה פרו-פלסטינית שנערכה ב-23 באפריל אותה שנה. חאווי נכלא שוב בשנת 1970 על חלקו בהתקפה על מוצב צבאי.
חאווי גורש מהמפלגה הקומוניסטית הלבנונית בשנת 1967 בעקבות קריאתו לעצמאות המפלגה מול מדיניות ברית המועצות. הוא חזר למפלגה בשנת 1979 ונבחר למזכיר הכללי, תפקיד אותו מילא עד שנת 1993.
במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, יסד מיליציה למפלגתו, שנקראה "מיליצית ה-LCP" (קיצור של Lebanese Communist party) אשר שיתפה פעולה עם המיליציה הדרוזית של כמאל ג'ונבלאט שנקראה התנועה הלאומית הלבנונית, ויחד הם נאבקו במיליציות המרוניות והמיליציות שבתמיכת הממשלה. המיליציה הייתה פעילה גם בלחימה מול ישראל וצד"ל לאחר פלישת ישראל לדרום לבנון בשנת 1982. במהלך הפלישה חאווי יצר את חזית ההתנגדות הלבנונית הלאומית יחד עם מחסן אברהים. החזית הונהגה על ידי אליאס עטאללה. בשלבים מאוחרים יותר של המלחמה, המפלגה הקומוניסטית כרתה ברית עם סוריה, שפלשה ללבנון בשנת 1976 ונותרה בה עד מלחמת הארזים.
לאחר פרישתו מהמפלגה הקומוניסטית בשנת 2000, הפך למבקר בולט של הנוכחות הסורית בלבנון. בשנת 2004 תמך בייסוד תנועת השמאל הדמוקרטי, אשר התנגדה לנוכחות הסורית והשתתפה במהפכת הארזים. שותפו להקמת הארגון היה העיתונאי סמיר קציר.
ההתנקשות
במכוניתו הוטמן מטען בשלט רחוק. מהלך נסיעתו בשכונת ואטה מוסיתבי בביירות אירע פיצוץ במכוניתו והוא מת. קואליציית 14 במרץ הפרו-מערבית והתקשורת המערבית הפנו את האצבע המאשימה כלפי סוריה בנוגע לרציחתו והתנקשויות אחרות בבירה, בעוד בנו של חאווי הפנה את האצבע המאשימה לעבר ישראל.
מרפק משוך
מרפק משוך (באנגלית: Pulled elbow), הידוע גם כ"מרפק המטפלת", הוא מצב בו הרצועה האנולרית (באנגלית: Annular Ligament) העוטפת את ראש עצם החישור זזה ממקומה, ונתקעת בין עצם החישור לבין עצם הזרוע. התופעה מזוהה לרוב עם ילדים עד גיל 6, ונובעת ממשיכת יד הילד כאשר היא ישרה.
אטיולוגיה
ב-51% מהמקרים, הפציעה תקרה כתוצאה ממשיכת כף היד כאשר הזרוע ישרה, למשל על ידי הרמת ילד מכפות הידיים. 22% נוספים מהפציעות דווחו כתוצאה מנפילה, ואצל מטופלים בני פחות מ-6 חודשים דווחו פציעות מסוג זה גם כתוצאה מגלגול במיטה.
אבחנה
האבחנה תעשה לרוב על פי התסמינים או על ידי צילום רנטגן על מנת לשלול בעיות אחרות.
טיפול
הטיפול במרפק משוך נעשה על ידי פעולה של החזרת ראש עצם החישור אל תוך הרצועה. פעולה זו היא קצרה ונעשית ללא הרדמה, ולעיתים אף ניתן לשמוע את העצם חוזרת למקומה. במקרים בהם הפעולה נכשלת, היד תקובע בגבס עד לחזרת העצם למקומה.
מניעה
ראשית, יש להימנע מהרמת או משיכת ילד מכף ידו או מהמרפק ולהקפיד על הרמה דרך בתי השחי. שנית, במצב בו הילד כבר חווה בעבר מרפק משוך, הסיכוי לשכיחותו עולה, על כן יש להימנע במיוחד ממשיכת היד בצורה חדה אצל הילד. עם זאת, מצב של מרפק משוך, גם אם חוזר על עצמו, אינו משפיע על תפקוד היד לאורך הזמן. כמו כן, בגיל 5–6 ראש העצם גדל כך שהסיכוי למרפק משוך, כלומר לתזוזת הראש ממקומו, יורד באופן משמעותי.
דיוויזיית השריון העשירית (ארצות הברית)
דיוויזיית השריון ה-10 של צבא ארצות הברית (באנגלית: 10th Armored Division) הייתה דיוויזיית שריון אמריקאית, אשר לחמה במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 ביולי 1942 לאחר הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, וכמפקדה הראשון מונה פול ניוגארדן. ב-23 בספטמבר 1944, נשלחה הדיוויזיה בפיקודו של ויליאם הנרי הריסון מוריס הבן לחזית המערבית ונכנסה לצרפת דרך נמל שרבורג, ולאחר חודש אימונים נשלחה לחזית כחלק מהארמייה השלישית של ג'ורג' פטון.
הדיוויזיה דהרה דרך קייזרסלאוטרן, חצתה את נהר הריין ב-28 במרץ 1945 והמשיכה מזרחה. הדיוויזיה סייעה לתפוס את היילברון, הגנה על קריילסיים סלינט ועברה דרומה לבודד את שטוטגרט. כחלק מהקורפוס ה-6, הדיוויזיה חצתה את נהר הדנובה ב-23 באפריל 1945. עד ה-27 באפריל 1945 היא הייתה חלק מהארמייה השביעית שפנתה לעבר האלפים כדי לאטום מעברים מגרמניה והגיעה לאינסברוק, אוסטריה בראשית מאי. עד ה-9 במאי 1945 הגיעה הדיוויזיה אל מיטנוואלד, בוואריה, שם עצרה הדיוויזיה. הדיוויזיה החזיקה את דרום בוואריה עד ספטמבר 1945. ב-3 באוקטובר 1945 הפליגה הדיוויזיה ממרסיי, צרפת. הדיוויזיה הגיעה לניופורט ניוז, וירג'יניה ב-13 באוקטובר 1945 ופורקה באותו יום. דיוויזיית השריון העשירית כבשה 650 ערים ועיירות יחד עם 56,000 שבויים גרמנים.
חוק יסוד: משאל עם
חוק-יסוד: משאל עם נחקק בכנסת התשע עשרה במטרה להסדיר בחוק יסוד עריכת משאל עם על כל הסכם מדיני במסגרתו תוותר מדינת ישראל על שטחים בריבונותה או כחלק מאישור של החלטה ממשלתית או הליך חקיקתי במסגרתו תבוצע נסיגה חד-צדדית משטחים שכאלה. תחולתו של החוק בעת חקיקתו היא על שטחי מדינת ישראל שבגבולות הקו הירוק וכן על מזרח ירושלים ורמת הגולן.
החוק אושר בכנסת ב-12 במרץ 2014 ברוב של 68 תומכים וללא מתנגדים, על רקע החלטת סיעות האופוזיציה להחרים את ההצבעה.
רקע
בשנת 1999, בעת כהונת הכנסת הארבע עשרה, אישרה הכנסת את חוק סדרי השלטון והמשפט (ביטול החלת המשפט, השיפוט והמינהל), התשנ"ט-1999 שזכה לכינוי "חוק שריון רמת הגולן", על פיו החלטת ממשלה לוותר על שטחים בריבונות המדינה, היינו - שטחים שבהם חל המשפט, השיפוט והמינהל של השלטון הישראלי (שטחי מדינת ישראל בגבולות הקו הירוק, רמת הגולן ומזרח ירושלים ללא יהודה ושומרון ורצועת עזה), תידרש לאישור של רוב מוחלט מחברי הכנסת (61 ח"כים או יותר) ואישור של רוב המשתתפים בהצבעה במשאל עם. בחוק נקבע עוד שהסעיף הנוגע לקיום משאל עם יחול רק כאשר יוסמך על ידי חוק יסוד שיחוקק בנושא ובכך נותר החוק עקר מהבחינה הזו.
ממשלת ישראל השלושים ושתיים, שקמה לאחר הבחירות, החליטה לתמוך בהחלת דין רציפות על הצעת החוק, והדיון בה בוועדה המשותפת נמשך גם במהלך כהונתה של הכנסת השמונה עשרה. לבסוף החליטה הממשלה לתמוך בהצעת החוק, וב-22 בנובמבר 2010 אישרה הכנסת את התיקון לחוק הקיים שזכה לכינוי הנוסף "חוק משאל עם", לפיו בטלה הדרישה לעיגון בחוק יסוד. כשלושה שבועות לאחר אישור התיקון בכנסת, הוגשה עתירה לבג"ץ נגד החלטת הכנסת בטענה כי החוק במתכונתו החדשה פוגע בסדרי השלטון של מדינת ישראל ועוקף חוקי יסוד אחרים ועל כן אין זה ראוי להעבירו בחקיקה רגילה.
היסטוריה חקיקתית
עם הקמתה של ממשלת ישראל השלושים ושלוש לאחר השבעתה של הכנסת התשע עשרה, ובמסגרת הסכם קואליציוני שנחתם בין סיעת השלטון הליכוד ביתנו לבין סיעת הבית היהודי, הוסכם לעגן את קיומם של משאלי העם בחוק יסוד, וזאת כדי למנוע אפשרות שבג"ץ יידרש לדון בשאלת החוקתיות של "חוק משאל העם" הקיים משנת 2010. באופן הזה החל הליך חקיקתו של חוק היסוד החדש.
מטעם הממשלה הוגשה "הצעת חוק-יסוד: משאל עם" לכנסת לקריאה ראשונה, כשעוד לפניה הוגשה הצעת חוק פרטית זהה על ידי חברות הכנסת אורית סטרוק ואיילת שקד (מסיעת הבית היהודי) וחבר הכנסת יריב לוין (מסיעת הליכוד ביתנו). שתי הצעות החוק עברו בקריאה הראשונה ובקריאה הטרומית, בהתאמה, ב-31 ביולי 2013, והועברו לוועדה המשותפת של ועדת הכנסת ושל ועדת חוקה, חוק ומשפט למיזוגן ולהכנתן לקריאה שנייה ושלישית.
עם תום הדיונים בוועדה המשותפת הועברה הצעת החוק להצבעה בקריאה שנייה ושלישית במליאת הכנסת, שם זכתה לרוב של 68 תומכים וללא מתנגדים, על רקע החרמתן של סיעות האופוזיציה את ההצבעה ואת הדיון במליאה שקדם לה (וכן את הדיונים וההצבעות על שתי הצעות חוק שנויות במחלוקת אחרות שנדונו לפניה) לנוכח החלטת ועדת הכנסת, מספר ימים לפני כן, לקבוע סדרי דיון מיוחדים בהצעת החוק (ובשתי הצעות החוק האחרות) בהתבסס על סעיף 98 לתקנון הכנסת, ללא הסכמות בין הקואליציה לאופוזיציה.
עיקרי החוק
בחוק 5 סעיפים:
אל וניקי
אל וניקי (מוכרים גם כאלדר וניגאר) הם צמד זמרים אזרים. הצמד ניצח בפעם הראשונה עבור אזרבייג'ן באירוויזיון 2011 שנערך ב-14 במאי עם השיר "Running Scared".
אלדר גסימוב
אלדר גסימוב (באזרית: Eldar Qasımov; נולד ב-4 ביוני 1989) הוא זמר פופ אזרי. גסימוב החל לשיר בגיל צעיר, והוא השתתף במספר תחרויות שירה שנערכו באזרבייג'ן וברוסיה. בין השנים 2001 ל-2005 הוא קיבל אימון מוזיקלי מקצועי, והוא אף למד לנגן בפסנתר.
ניגאר ג'מאל
ניגאר ג'מאל (באזרית: Nigar Camal; נולדה ב-1 בספטמבר 1980) היא זמרת R&B ופופ אזרית. ג'מאל מתגוררת בצפון לונדון שבבריטניה מאז שנת 2005. ג'מאל החלה בלימודי מנהל וכלכלה בשנת 1997 באוניברסיטת כסר שבעיר באקו, והיא סיימה בשנת 2001. ג'מאל קיבלה השראה מוזיקלית מכריסטינה אגילרה, אלישה קיז, ברנדי נורווד, קרייג דייוויד וכריס בראון. ג'מאל נשואה לטיירון ג'מאל, ויש להם שתי בנות.
בחירת השיר
אל וניקי השתתפו בקדם האירוויזיון האזרי 2011 (Milli Seçim Turu 2011). הם העפילו לגמר ביחד עם שלושה מבצעים אחרים. הצמד ניצח בגמר שנערך ב-11 בפברואר, ובכך זכו לייצג את אזרבייג'ן באירוויזיון 2011 שנערך בעיר דיסלדורף שבגרמניה. תחילה רק אחד מהם אמור היה להיבחר לייצוג אזרבייג'ן, אולם מאוחר יותר הוחלט ששניהם יתמודדו באירוויזיון כצמד.
באירוויזיון
באירוויזיון עצמו הם הופיעו כצמד תחת השם "אל וניקי". השיר שלהם "Running Scared" נכתב על ידי סטפן אורן, סנדרה ביורמן וליין פרגוהנסון משוודיה. לאחר שהגיעו בשלב חצי הגמר למקום השני, אל וניקי התמודדו בשלב הגמר כשהם מופיעים בתור שיר מספר 19. בסוף ההצבעה הוכרזה אזרבייג'ן כמנצחת, ובכך זכתה לארח את אירוויזיון 2012, תחרות האירוויזיון הראשונה שתיערך בשטחה.
השוק הבין-לאומי של רנז'יס
השוק הבין-לאומי של רנז'יס (בצרפתית: Marché International de Rungis) הוא השוק הסיטונאי העיקרי של פריז, הממוקם בקומונה של רנז'יס, בפרווריה הדרומיים. זהו שוק המזון הגדול בעולם.
מאז ראשיתו במאה ה-10, היה השוק העיקרי של פריז ממוקם במרכז העיר, בשטח בן 100 דונם בלה אל. השוק נעשה קטן מכדי לאכלס את דרישות העסקים, וב-1969, הועבר לפרוורים. הקומונה של רנז'יס נבחרה בשל הגישה הקלה אליה ברכבת ובכביש המהיר ובשל קרבתה לנמל התעופה אורלי.
השוק הוא רכושה של הממשלה הצרפתית והוא מנוהל בידי Semmaris (Société d'Economie Mixte d'Aménagement et de gestion du marché d'intérêt national de Rungis). מספר הסיטונאים רב והתחרות קשה. השוק נפתח בשעה אחת אחרי חצות ונסגר בשבע בבוקר. הלקוחות הם אנשי מקצוע, מפיצים ומסעדות. יש פיקוח וטרינרי ובטיחותי קפדני. פסולת השוק ממוחזרת ומשתמשים באנרגיה שלה כדי להפעיל את הכבשן שמחמם את השוק ואת שדה התעופה אורלי הסמוך.
בשנת 2000 זכתה חברת Semmaris המפעילה את השוק, יחד עם שותפים ישראלים במכרז לתכנון שוק סיטונאי חדש סמוך למחלף מסובים, במקום השוק הסיטונאי בתל אביב. התוכנית לא יצאה לפעול לבסוף.
גאטנו ברשי
גאטנו ברשי (באיטלקית: Gaetano Bresci; 10 בנובמבר 1869 - 22 במאי 1901) היה אנרכיסט איטלקי אשר רצח את אומברטו הראשון, מלך איטליה.
תחילת דרכו
ברשי נולד ב-10 בנובמבר 1869 בפראטו, טוסקנה. בגיל צעיר היגר עם הוריו מאיטליה לארצות הברית. המשפחה התיישבה בפטרסון (ניו ג'רזי), אשר שם הייתה קהילה גדולה של איטלקים. ברשי עבד לפרנסתו כאורג משי. הוא היה פעיל בקבוצה אנרכיסטית איטלקית, והיה ממייסדיו של עיתון אנרכיסטי בשפה האיטלקית בפטרסון. הוא הכיר גם את אמה גולדמן.
מאז ומתמיד נתפס אומברטו הראשון, מלך איטליה, בעיני האנרכיסטים האיטלקים כרודן מדכא, ונמצא בראש רשימת המועמדים לחיסול של מתנקשיהם. ב-1897 ניסה נפח אנרכיסטי בשם פייטרו אצ'ריטו לדקור את המלך אולם החטיא כחוט השערה. המלך העיר במשיכת כתפיים "אלה הם סיכוני המקצוע". שנה לאחר מכן פרץ משבר לחם במדינה, והמונים צעדו אל מילאנו בניסיון לעורר את המלך לתקן את המצב. המלך הורה לגנרל פיורנצו באבא בקאריס לדכא את המהומות. באבא בקאריס ציווה על המפגינים לעזוב את העיר, ומשסירבו הורה לאנשיו לפתוח באש. החיילים הרגו כמה עשרות אנשים ופצעו כמה מאות. המלך החמיא לבאבא בקאריס על "ההגנה האמיצה של בית המלוכה" והעניק לו עיטור גבורה. בשל כך גמלה בברשי ההחלטה להרוג את המלך.
הרצח
ברשי השיג אקדח בפטרסון (לא ברור בדיוק כיצד). הוא התאמן בירי בחורשה בעוד אשתו ובתו בת השלוש קוטפות פרחים בקרבת מקום. הוא לקח הלוואה מהעיתון, אם כי לא סיפר לשם מה הוא זקוק לה. הוא הפליג בספינה ללה האבר שבצרפת. ההלוואה הספיקה לו גם לכרטיס רכבת לאיטליה.
ב-29 ביולי 1900 חילק המלך פרסים מתוך כרכרתו למשתתפי תחרויות אתלטיקה במעון הקיץ המלכותי שבמונצה, ליד מילאנו. ברשי התקרב אליו עד למרחק של פחות משני מטרים, וירה בו ארבע פעמים (באקדח בעל חמישה כדורים). המלך נעץ בו מבט של תוכחה לרגע, ואז נפל על כתף שלישו, לחש לרכבו "אוואנטי!" ("קדימה!") ונפח את נשמתו. על פי תיאורים של עדי ראייה, ברשי "הניף בארשת ניצחון את נשקו המעלה עשן", לפני שנתפס. אנדרטה הוקמה במקום שבו ברשי ירה.