cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סקריה (אוניית מעפילים)
ארגון המעפילים
בהסכם החכירה לא הובהר לבעליה שמדובר בהעברת עולים לארץ-ישראל. כאשר גילו בעלי הספינה את מטרת ההפלגה דרשו ראשית לבטל את החוזה. לאחר דין ודברים השתכנעו תחת שני תנאים: הגדלת התשלום וההבטחה שהמעפילים יורדו לחוף מחוץ למים הטריטוריאליים של ארץ ישראל. בנושא התשלום נעזרו המארגנים במימון מצד ראובן הכט, שפעל משווייץ וכן הוחלט על הגדלת כמות הנוסעים. בנושא הורדת המעפילים, התחייב ערי ז'בוטינסקי, שהיה אז אחראי על משרד העלייה ברומניה, לערב את האצ"ל בהעברת העולים מה"סקריה" לסירות ומשם לחוף. האונייה לא כללה תאורה, חימום והכילה שני חדרי שירותים ותאי מגורים רק ל-30 איש, לכל היותר. ערי ז'בוטינסקי שלח לנמל סולינה מאה פעילי בית"ר ובזמן הקצר שנותר טרם היציאה, הם התקינו תאי שינה, שלושה מטבחים, 20 בתי שימוש, שתי מרפאות ומחסן מזון גדול. בנוסף, התקינו מיטות וניקו את המחסנים הגדולים משרידי הפחם.
בעת שיפוץ הסקריה והכנתה לקליטת המעפילים קפאה הדנובה ו"ספירולה" נתקעה בקרח. כיוון שעל סיפונה לא היו מִתקני חימום, מצבם של הנוסעים היה קריטי. לאחר מאמצים דחופים הצליח משרד העלייה בבוקרשט לאתר ספינה מתאימה, ה"סטפנו" ואליה הועברו נוסעי ה"ספירולה".
עקב קפיאת הדנובה הכריז קברניט ה"סטורנוס" שברצונו לשוב מיידית לווינה ועל כן, היה הכרח לפנות את הנוסעים מיידית ל"סקריה", עוד בטרם נשלמו עבודות השיפוץ.
קורות ההפלגה
ה"סקריה" הפליגה מסולינה ב-1 בפברואר 1940 כשעל סיפונה 2,385 מעפילים חניכי בית"ר, ובראשם ערי ז'בוטינסקי, בנו של זאב ז'בוטינסקי יחד עם גלעזר, פלטין ואחרים. עם יציאת הספינה ממיצר הדרדנלים היא נעצרה על ידי אוניות הצי הבריטי על פי מידע מודיעיני שהיה ברשותו. הבריטים שיפצו את מנועי האונייה, פעולה שאפשרה שיט מהיר לארץ ישראל. וב-13 בפברואר 1940 הובלה לנמל חיפה לאחר שהניפה דגל עברי.
הנשים והילדים, 300 במספר, הורשו להיכנס מיידית לארץ ישראל. הגברים הושמו במעצר זמני: 400 במחנה סרפנד ו-1,600 בעתלית. לאחר שריצו את עונשם על כניסה בלתי-חוקית לארץ ישראל (חצי שנה), הונפקו להם אשרות עלייה, שנוכו ממכסת האשרות השנתית ליהודים של ממשלת המנדט לאותה שנה.
קברניט האוניה הועמד למשפט, וטען שהאוניה נעצרה במים בינלאומיים, בניגוד לחוק הבינלאומי, והלין על שנכפה עליו להפליג לחיפה, למרות שיעדו היה דרום אמריקה. השופט קיבל את טענות הקברניט ושחרר אותו ואת האוניה.
הפיגוע באוטובוס ילדי אביבים
הפיגוע באוטובוס ילדי אביבים היה פיגוע ירי שהתרחש ב-22 במאי 1970 על כביש הצפון הישן בסמוך לקיבוץ ברעם, והגבול בין ישראל ללבנון. חוליית מחבלים מארגון "החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית" ירתה אל עבר אוטובוס שהסיע את ילדי מושב אביבים ורצחה 12 מנוסעיו, בהם שמונה ילדים. נוסעת נוספת שהייתה ילדה בעת הפיגוע ונותרה עם רסיס בראשה בעקבות הפיגוע, נפטרה לאחר 43 שנים מזיהום של הרסיס.
התוקפים בחנו היטב את הכביש במשך מספר שבועות לפני התקיפה, והמארב תוכנן בקפדנות רבה.
הפיגוע
ב-22 במאי 1970, בשעות הבוקר המוקדמות, יצא האוטובוס ממושב אביבים, כאשר הוא מסיע תלמידים אל שני בתי ספר אזוריים, כמנהגו מדי יום. האוטובוס נכנס לקיבוץ ברעם ויצא חזרה אל הכביש המוביל למושב דוב"ב וכאשר הגיע לנקודת המארב, פתחו המחבלים לעברו בירי אוטומטי מאסיבי משני צידי הדרך. הנהג היה בין אלו שנהרגו במכת האש הראשונה, כמו גם שני המבוגרים הנוספים באוטובוס. כל שלושת המבוגרים נהרגו בעת שהאוטובוס התרסק אל הסוללה בצידי הכביש, בזמן שהמחבלים המשיכו כל העת לירות אל תוך הרכב.
עד אשר כוחות ההצלה הגיעו מאביבים, המחבלים הספיקו לברוח מהמקום. בנוסף, עבר זמן רב עד אשר האמבולנסים והכוחות הצבאיים הגיעו, מה שאפשר לתוקפים זמן מספיק לברוח אל תוך לבנון ולהיעלם, ולכך שהאמבולנסים הגיעו מאוחר מדי כדי להציל חלק מהילדים, והם מתו מהפציעות האנושות. באוטובוס היו כ-30 ילדים מכיתות א' עד ג', מורות ושני מבוגרים נוספים. שמונה ילדים נרצחו (בין הגילאים שש עד תשע), ארבעה מבוגרים נרצחו אף הם (ביניהם נהג האוטובוס) ו-19 ילדים נפצעו מן הירי.
אחרית דבר
הילדים נקברו בחלקה מיוחדת בבית העלמין של צפת. במושב הוקמה אנדרטה לזכרם.
אירוע חבלני זה והתגברות פעולות הטרור באזור הגבול עם לבנון בשנות ה-70 בכלל הובילו לבסוף למבצע ליטני בשנת 1978, שבמהלכו פלש צה"ל לדרום לבנון כדי לפגוע בתשתיות ארגוני הטרור הפלסטינים בדרום לבנון ובכך להפחית את פעילותם כנגד ישראל.
לאחר הפיגוע הקשה הוחלט לסלול כביש עורפי כתחליף לכביש הצפון בקטע שבין דובב לאביבים, המתבסס בחלקו על תוואי נחל דישון ונחל יראון.
דייוויד בנואה
דייוויד בנואה (באנגלית: David Benoit; נולד ב-9 במאי 1968) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד.
קריירה
בנואה, יליד לפאייט שבלואיזיאנה, החל לשחק כדורסל בגיל צעיר. בעונת, החל בקריירת מכללות לאחר שהצטרף למדי אוניברסיטת טיילר ג'וניור ולאחר מכן, בעקבות יכולת מצוינת והתקדמות מקצועית, בנואה עבר בעונת לליגת ה-NCAA, כשהצטרף לאוניברסיטת אלבמה. לאחר שתי עונות במדיה פתח בקריירה מקצועית, בקבוצה הספרדית, אוניקאחה מאלגה ולאחר עונה אחת, עבר לקבוצת ה-NBA, יוטה ג'אז. עבור הג'אז שיחק במשך חמש עונות וחצי, בהן ערך 366 הופעות וקלע בממוצע 8.7 נקודות. לאחר תקופה זו, שיחק במדי הניו ג'רזי נטס, לאחר שהועבר בעסקה תמורת כסף. לאחר מכן, בנואה הועבר מהנטס לאורלנדו מג'יק תמורת בחירת דראפט עתידית בסיבוב השני וכסף. בסיום העונה עזב בנואה את המג'יק.
בנואה חזר לאירופה, לאחר ששיחק מספר שנים ב-NBA. הוא הצטרף למכבי תל אביב והיה שותף לזכיית הקבוצה בדאבל. האירוע הזכור ביותר מתקופתו בישראל הוא הקטטה האלימה שפרצה בין בנואה לבין מוטי דניאל, שחקנה של מכבי ראשון לציון דאז, במהלך משחק בין הקבוצות. בסיום העונה עזב בנואה את ישראל ושב לשחק במדי יוטה ג'אז.
מעונת, שיחק בנואה במספר קבוצות מסין ומיפן (למעט עונה אחת ביוטה סנוברס) עד לפרישתו בשנת 2007. בנואה זכה באליפות אחת ובשני גביעים במהלך תקופה זו במערב התיכון.
קנדיס פאטון
קנדיס כריסטינה פאטון (באנגלית: Candice Kristina Patton; נולדה ב-24 ביוני 1988) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר בשל תפקידה כ בסדרת הטלוויזיה "הפלאש" ברשת The CW.
ביוגרפיה
פאטון נולדה בג'קסון, מיסיסיפי אך גדלה בפלאנו, טקסס. לאחר התיכון, למדה תואר ראשון בתיאטרון מהאוניברסיטה המתודיסטית הדרומית שבדאלאס, אותם סיימה בהצטיינות בשנת 2007.
קריירה
במהלך השנים לוהקה לסדרות טלוויזיה רבות, ביניהם אופרות הסבון "היפים והאמיצים" ו-"ימי חיינו". החל משנת 2014 מגלמת פאטון את אייריס וסט בסדרת הטלוויזיה "הפלאש", אשר מבוססת על חוברות הקומיקס "פלאש" מבית DC קומיקס. תפקידה בסדרה הוביל להופעות בסדרות אחרות של יקום החץ, בין היתר "החץ", "סופרגירל", "אגדות המחר" ו-"באטוומן". BuddyTV דירגו אותה במקום 5 ברשימת "100 הנשים הסקסיות ביותר בטלוויזיה לשנת 2014". במאי 2015, פאטון הגיעה למקום 61 ברשימת 100 הנשים הלוהטות של מקסים.
אסטרטגיית למידה
אסטרטגיית למידה היא הליך או תוכנית פעולה המיועדים להשגת מטרות לימודיות בצורה יעילה.
במובן הרחב, אסטרטגיה היא תכנון דרך פעולה במספר שלבים מוגדרים ומנומקים, ובעלי אלטרנטיבות שונות לחלופה, למקרה של אי-הצלחה באחד השלבים (קניאל,2006).
בתחום החינוך אסטרטגיות למידה מתייחסות לכלים ודרכי הפעולה שאותן מאמץ התלמיד בכוחות עצמו או דרך הוראה מפורשת, במטרה להבין וללמוד חומר חדש או להכין מטלה. אסטרטגיות למידה יעילות יכולות להוביל לשיפור משמעותי בהישגים אקדמיים. כדי שהלומד יוכל ליישם בהצלחה אסטרטגיית למידה מסוימת, עליה להיות מותאמת למיומנויות הלמידה האישיות שלו. אפשר ללמוד אסטרטגיות למידה או לתרגל אותן.
אסטרטגיית למידה מהווה מערך תכנוני וחשיבתי המסייע בהשגת מטרות לימודיות. אסטרטגיה לימודית כוללת שלב אסטרטגי, יישומי ובקרתי תוך ארגון מחשבות לאורך כל הלמידה. בחירת אסטרטגיית הלמידה הספציפית נעשית על ידי הלומד. אסטרטגית למידה יכולה להיות קשורה באופן ישיר למשימה הלימודית, ויכולה להיות בתור עזר חיצוני שיכול להתנהל באופן עצמאי, גם בלי קשר למשימה הלימודית עצמה. אדם יכול לסגל אסטרטגיות למידה שונות באופן עצמאי או דרך הוראה מפורשת.
מאפיינים
האסטרטגיות מתאפיינות במאפייני יעילות, הכללה, והנמקה (קניאל, 2006):
אסטרטגית למידה הנה פרטנית לתחום הלמידה המהווה מערך תכנוני וחשיבתי המסייע בהשגת מטרות לימודיות. אסטרטגיה לימודית כוללת שלב אסטרטגי, יישומי ובקרתי תוך ארגון מחשבות לאורך כל הלמידה. בחירת אסטרטגיית הלמידה הספציפית נעשית על ידי הלומד.
אסטרטגית למידה יכולה להיות קשורה באופן ישיר למשימה הלימודית, ויכולה להיות בתור עזר חיצוני שיכול להתנהל באופן עצמאי, גם בלי קשר למשימה הלימודית עצמה. אסטרטגית למידה תתבטא בארבע צורות של השפה: קריאה, דיבור, האזנה וכתיבה.
סוגי אסטרטגיות למידה
אסטרטגיות למידה הוא כינוי לאסטרטגיות שונות. קיימים סוגים רבים של אסטרטגיות למידה כמו: אסטרטגיה להכנה ללמידה ולארגון הסביבה הלימודית, אסטרטגיה לסיכום החומר הנלמד, אסטרטגיה להכנת שיעורי בית ועבודות, אסטרטגיה לניהול זמן, אסטרטגיה להכנות לבחינה, אסטרטגיה לביצוע מבחן, אסטרטגיה לניהול של מאגר הזיכרון ושליטה בו, אסטרטגיה לניהול של זיכרון העבודה ושליטה בו, אסטרטגיה לבניית אוצר מילים בזיכרון הלומד, אסטרטגיה להבנת הנקרא, אסטרטגיה להבעה בכתב, אסטרטגיה להבעה בעל פה, אסטרטגיית שימוש בגרפים ובעיות ויזואליות במתמטיקה ועוד אסטרטגיות רבות. (קניאל,2006) אומלי ושמוט, חוקרים שערכו מחקר על אסטרטגיות למידה, חילקו את אסטרטגיות הלמידה לשלושה תחומים לאחר צפייה בלומדים: אסטרטגיות מטא-קוגניטיביות - אסטרטגיות שמטרתן תכנון וכיוון הלמידה. אסטרטגיות קוגניטיביות - אסטרטגיות שנותנות דרכים מודעות בגישה ללמידה ואסטרטגיות חברתיות - שמטרתן היא למידה באמצעות אינטראקציה עם אחרים. (ברודר ופינגולד,2011)
הקניית אסטרטגיות למידה
במקרים רבים הלומד מסוגל לסגל אסטרטגיות למידה קיימות באופן ספונטני או כתוצאה מחיקוי שיטותיהם של תלמידים ומורים, אליהם הוא נחשף במהלך תהליך הלמידה. בדומה לכך לומדים רבים יצליחו לפתח בעצמם אסטרטגיות חדשות בהתאם לצורך. אסטרטגיות אלו משפרות את זכירת החומר הנלמד, מסייעות ביכולת הוצאת העיקר מן הטפל, מאפשרות לתכנן ולארגן את החומר הנלמד ומכאן ליכולת לענות נכון על שאלות שנשאלות.
עם זאת, ישנם מקרים בהם אסטרטגיות הלמידה הדרושות לתלמיד מסוים לא נלמדות באופן עצמאי. כמו במקרים של קשיי למידה, לקות למידה, הפרעת קשב ועוד.
לעיתים, הקנייה של אסטרטגיות למידה מתבצעת במסגרת של הוראה מתקנת, באמצעות הוראה ישירה ומפורשת. היא נעשית בהתאם למטרות החינוכיות, לצרכים וליכולות האישיים של הלומד. מטרת התהליך היא לאפשר ללומד לעמוד במשימות לימודיות באופן מוצלח, עצמאי ויעיל על ידי רכישה של אסטרטגיות חדשות ופיתוח אסטרטגיות קיימות. אחת הדרכים ללמד ולתרגל אסטרטגיות היא על ידי שימוש במשחק אסטרטגיה המותאם ללומד ולמטרת הלמידה. זאת משום שחוויית למידה מהנה וחיובית מעלה את המוטיבציה של הלומד ומקלה עליו לגייס את המשאבים הדרושים לתהליך.
כיום, ניתן ללמוד לסגל אסטרטגיות למידה גם באמצעות לימוד מרחוק באינטרנט.
שלבים בהוראת אסטרטגית למידה
אסטרטגיות נבנות באופן טבעי בעת פעילות לימודית. עם זאת, ניתן לייעל את רכישתן על ידי הוראה פורמלית שלהן. בהוראת אסטרטגית למידה במסגרת הוראה מתקנת, חשוב להתחיל טרם הצגת האסטרטגיה הלימודית בפתיח לתלמיד מהי אסטרטגיה ומה חשיבותה בשלב הבא. בסוגים מסוימים של אסטרטגיות למידה, את האסטרטגיה יעביר מדריך ותפקידו להעביר לתלמידים הוראת אסטרטגיה חדשה. על המדריך לעבוד בשלבים מוגדרים: בשלב ה-1 יהיה על המדריך להכין את התלמידים לביצוע, כלומר לתת מידע על האסטרטגיה במטרה שיוכלו ליישם אותה באמצעות הסבר והדגמה של האסטרטגיה הנלמדת. בשלב ה-2 יש לתרגל באופן מודרך את השימוש באסטרטגיה בארבע צורות השפה (האזנה, דיבור, כתיבה וקריאה). בשלב ה-3 התלמידים יעברו לעבודה עצמית וישתמשו באסטרטגיה שנבחרה על ידי הדמות המדריכה למשימה, וייחשפו לסיטואציות שונות בהן יצטרכו להשתמש באסטרטגיה שנלמדה. השלב ה-4 והאחרון מתייחס להערכת התלמיד בעת שימוש באסטרטגיה בכיתה, במהלך ההערכה יש לחזק את החלקים באסטרטגיה שהיה קשה לתלמידים ליישם בביצועה ודרכים לשיפור השימוש באסטרטגיה, ובכך יובא הדבר על ידי המדריכים לידי מודעות התלמידים. ובכך המדריך עוזר בהקניית אסטרטגיית למידה אצל התלמידים(לידור,1993; לידור,1996).
לדוגמה, "אסטרטגיית שימוש בגרפים ובעיות ויזואליות במתמטיקה"- ייצוגים גרפיים של מושגים ובעיות במתמטיקה הם נושאים קשים לתלמידים ולכן הומצאה אסטרטגיית למידה בנושא זה. על המורה\המדריך המלמד להציג את הנושא - תיאורים גרפיים של מצבי פתרון בעיות בעזרת דוגמאות מרובות. בשלב לאחר הצגת האסטרטגיה, על המדריך לתת לתלמידים לתרגל את האסטרטגיה תוך שימוש במארגנים גרפיים משלהם ובהמשך גם בעבודה עצמית תוך חשיפה לסוגים שונים של גרפים ובעיות מגוונות מהמדריך. במהלכה וגם בסופה של הלמידה תהיינה הנחיה ספציפית של המורה לגבי איזה ייצוגים ויזואליים כדאי לבחור ומדוע, ובכך תוך חיזוק חלקים חלשים אצל התלמיד. וכך למידה מתבצעת באופן יעיל ואפקטיבי, החומר מוטבע בלומד באופן טבעי, תוך שימוש באסטרטגיה. (2007 ,NCTM)
לייפציג
לייפציג (גרמנית: Leipzig,, סורבית: Lipsk) (בעבר נקראה גם ליפסיא Lipsia) היא העיר הגדולה ביותר במדינת סקסוניה שבגרמניה והעיר ה-13 בגודלה בגרמניה.
שם העיר נגזר מהמילה הסלבית Lipa שפירושה עץ תרזה.
היסטוריה
בלייפציג התגוררו בתחילת שנת 2006 כחצי מיליון תושבים. ב-1871 עברה העיר את קו ה-100,000 והפכה ל"עיר גדולה" (Großstadt) רשמית בגרמניה. בשיאה - לפני מלחמת העולם השנייה - מנתה העיר 750,000 תושבים, אז הייתה העיר החמישית בגודלה בגרמניה. בזמן קיומה של מזרח גרמניה הייתה העיר השנייה בגודלה במדינה זו, אחרי ברלין.
העיר החלה את דרכה כהתיישבות סלאבית במאה ה־12 והתפתחה במהירות למרכז סחר בזכות היותה ממוקמת בין נתיבי מסחר ראשיים. היא הפכה לעיר המסחר הגרמנית הגדולה ביותר בסביבות שנת 1700.
אולם, למקומה המרכזי היו גם חסרונות - מספר קרבות התנהלו בתוכה או בסמוך לה, דוגמת מלחמת שלושים השנים וקרב לייפציג (1813), אשר בשנת 1913 נבנתה אנדרטה להנצחתו. העיר הייתה לאחד ממרכזי התרבות של אירופה בתקופתו של הפילוסוף והמתמטיקאי לייבניץ, שנולד בעיר ב־1646, ובזכות המלחין יוהאן סבסטיאן באך, שהיה הקאפלמייסטר של כנסיית תומאס בעיר החל מ־1723 ועד מותו ב-1750.
במהלך המאה ה-19 נבנתה בעיר תעלת קרל היינה במטרה להקל הוצאת סחורות ממפעלי העיר לכיוון הים.
אוניברסיטת לייפציג נוסדה ב־1409 והיא מהעתיקות והחשובות שבאוניברסיטאות בגרמניה. בשנת 2005 למדו בה כ-31,000 סטודנטים ועבדו בה כ-400 מרצים ו-3,300 עובדים אחרים. בלייפציג שוכנים שלושת מכוני מקס פלאנק: מכון לאנתרופולוגיה אבולוציונית, מכון למתמטיקה במדעי הטבע ומכון למדעי המוח וההתנהגות.
כ-5.6% מתושבי לייפציג אינם בעלי אזרחות גרמנית; זהו אחד משיעורי הזרים הנמוכים ביותר מבין עריה הגדולות של גרמניה. בלייפציג שררה בסוף 2005 אבטלה בשיעור של כ-21%, משיעורי האבטלה הגבוהים בגרמניה, בשנת 2017 שררה בלייפציג אבטלה בשיעור של כ-7%. העיר מחולקת לעשרה רבעים.
מוניטין העיר בתחום המוזיקה הגיע לשיאו במאה ה־19 וה־20 בזכות פליקס מנדלסון-ברתולדי, רוברט שומאן, ריכארד ואגנר ובית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג, שנוסד בעיר ב־1842 על ידי מנדלסון. בלייפציג שוכנת תזמורת הגוונדהאוס ידועת השם. רבע מהעיר נהרס בשנים האחרונות של מלחמת העולם השנייה ולאחריה שופצה העיר תחת המשטר הקומוניסטי. למרות ההרס הרב שוחזר המרכז העתיק של העיר, לייפציג נחשבת לאחת היפות שבערי גרמניה. בעיר שוכנת גם קבוצת הכדורגל ר.ב לייפציג שנחשבת לאחת הקבוצות המצליחות והחזקות בגרמניה בשנים האחרונות.
המרי האזרחי במזרח גרמניה שהביא בסיומו לקריסת השלטון, לנפילת חומת ברלין ולאיחוד גרמניה, התחיל באספות שקטות בכנסיית ניקולאי בעיר.
יהודי לייפציג
"רחוב היהודים" מוזכר בכתובים כבר ב-1359.
הקהילה היהודית בלייפציג הייתה גדולה ומשמעותית בחיי המסחר של העיר. לייפציג הייתה מקור פרנסה לסוחרים יהודים, הן כאלו שבאו לירידים על מנת לסחור והן כאלו שעברו אליה, בעיקר מהמזרח, ועסקו במסחר בה: המגיד מדובנא, הרב אברהם דנציג מחבר הספר חיי אדם, רבי נחמן מברסלב - ואף שימשה בסיפורו המפורסם על האיש-התרנגול, הרב שלמה גנצפריד (מחבר קיצור שולחן ערוך), והרב ברוך אפשטיין עורך 'חומש תורה תמימה', שזנח את מלאכתו כבנקאי אצל דודו, בעיר זו, ועבר לעסוק בכתיבת ספרו.
בעיר זו חי והתנצר עם משפחתו, המלחין הנודע פליקס מנדלסון (שינה את שמו לברטולדי) נכדו של משה מנדלסון. נחשב צאצא יהודי בעיני הגרמנים והיהודים, ודיוקנו מתנוסס במוזיאון היהודי במקום של כבוד.
שמואל יוסף עגנון תיאר את חוויותיו במהלך שהותו בלייפציג בתקופת מלחמת העולם הראשונה ברומן בחנותו של מר לובלין. כמו כן תיאר שעבר בבית הנתיבות ובאזור היהודי של לייפציג בדרכו מברלין לגרימה, בספרו "עד הנה" (פרק שני).
עם עליית הנאצים לשלטון חלה הידרדרות חריפה ביחס ליהודים.
קרל פרידריך גרדלר, ראש עריית לייפציג מ-1930 ועד 1937, על אף היותו שמרן ולאומן, נודע כמתנגד חריף למשטר הנאצי. הוא התפטר, לאחר שבהיעדרו, ממלא מקומו הורה על ניתוץ אנדרטה עם פסלו של פליקס מנדלסון. ערב מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-10,000 יהודים והיו בה בתי כנסת רבים וחיי קהילה פעילים.
בליל הבדולח, הגרמנים שרפו את בתי הכנסת בעיר. ספרי תורה רבים הוסתרו בעלית הגג של ספריית האוניברסיטה בלייפציג, בשנת ה'תרצ"ח (1938) ונתגלו רק כעבור 60 שנה בה'תשנ"ח (1998). אחד מהספרים הועבר ליד ושם ונתקבלה עדות על הצלת ספרי תורה אחדים בעיר טרם ליל הבדולח. 553 יהודים נעצרו, בתי הכנסת ומבני הקהיליה נהרסו, ביניהם אחד המבנים הבולטים בעיר: בית הכנסת הגדול.
משלוחים למחנות ריכוז והשמדה החלו בג' בשבט ה'תש"ב, 21 בינואר 1942, ונמשכו עד ל' בשבט ה'תש"ה 13 בפברואר 1945, כש-220 אחרוני היהודים נשלחו למחנה טרזנשטט.
באזור לייפציג היה מחנה האסאג לייפציג, מחנה עבודה לנשים בתוך בית החרושת לנשק "שיינהפלד". במחנה זה שהו גם נשים שהועברו לשם ממחנה המוות מיידאנק, וגם שהוצעדו בצעדות המוות ממחנה פלשוב (בלוז'וב) בבית הקברות של קראקוב.
לייפציג נכבשה בידי חיילי ארצות הברית מידי גרמניה הנאצית, ב-ה' באייר ה'תש"ה.
לפי רשומות הקהילה היהודית, בסוף המלחמה נותרו בעיר 15 יהודים, ו-200 ששבו מטרזנשטט ייסדו את הקהילה מחדש. ב-1989 הקהילה בעיר מנתה 30 יהודים. בעקבות התמוטטות ברית המועצות והגירת היהודים, הקהילה מונה כ-1,200 יהודים. בלייפציג חיי הקהילה הערים ביותר בגרמניה, ובבית הכנסת ברוד (ברודי), היחיד ששרד את השואה, מתקיים מניין יומי. בעיר גם מקווה טהרה, מרכז תורני, וחנות כשרה.
בעיר קיים מכון מחקר על שם שמעון דובנוב לחקר ההיסטוריה של יהדות אירופה.
רבה של לייפציג מאז ספטמבר 2010, הרב מרדכי ז'ולט בלה, הוסמך במבנה בית המדרש לרבנים בברלין, בידי הרב חנוך ארנטרוי, בהסמכה הראשונה מאז 1938 על אדמת גרמניה. הרב גדל בהונגריה וגילה את יהדותו בגיל 9.
במקום בו היה בית הכנסת הגדול נמצאת כיום אנדרטת בית הכנסת בלייפציג.
מוקדי עניין
בעיר קיימים מספר מוקדי עניין, בין היתר:
אנדרטת קרב האומות - אנדרטה שהוקמה לזכר הקרב בין גרמניה לנפוליאון.
בניין העירייה הישן - בנייתו החלה במאה ה-16. כיום מאכלס את המוזיאון העירוני של לייפציג.
המוזיאון להיסטוריה מודרנית - מתאר את גרמניה תחת המשטר הקומוניסטי.
הפנומטר של לייפציג - בעבר שימש לאחסון גז, וכיום מהווה מוזיאון אמנות ייחודי, הכולל תצוגות של אמנות פנורמית בגדלים יוצאי דופן.
ג'ף ג'ונס
ג'ף ג'ונס (באנגלית: Geoff Johns, נולד ב-25 בינואר 1973 בדטרויט, מישיגן) הוא קומיקסאי, תסריטאי ומפיק טלוויזיה אמריקאי, הידוע בעבודותיו עבור חברת DC קומיקס. בשנים 2010 עד 2018 הוא שימש בתפקיד מנהל מחלקת הקריאייטיב של החברה, במיוחד לדמויות כגרין לנטרן, פלאש וסופרמן.
ביוגרפיה
ג'ונס נולד בדטרויט, מישיגן והוא ממוצא לבנוני-אמריקני. הוא גדל בפרוורי גרוס פוינט וקלארקסטון, ומצעירותו קרא חוברות קומיקס, בעיקר אלה של DC קומיקס וורטיגו. הוא התעניין בקולנוע, ולאחר סיום התיכון ואוניברסיטת מישיגן, עבר ללוס אנג'לס.
הוא מתגורר בלוס אנג'לס ליד עמיתיו למקצוע ג'ף לואב, ג'יימס רובינסון וסטרלינג גייטס. אחותו הצעירה קורטני הייתה בין קורבנות טיסה 800 של TWA בתאריך 17 ביוני 1996. דמותה של קורטני ויטמור מבוססת עליה.
ג'ונס אהב בצעירותו את סרטיו של הבמאי ריצ'רד דונר, במיוחד את הגוניס ושני סרטי סופרמן הראשונים, אשר לדעתו של ג'ונס לכדו את מהותה של הדמות והיו מסרטיו הטובים ביותר.
קריירה
כשעבר ללוס אנג'לס, ג'ונס התקשר למשרדו של דונר בבקשה להתמחות, והחל לעבוד בהעתקת תסריטים. לאחר כחודשיים, הוא נשכר כעוזר הפקה לדונר. בזמן שעבד על הסרט תאורית הקשר של הבמאי, ג'ונס ביקר בניו יורק ונפגש עם עורך חברת DC קומיקס אדי ברגנזה, מה שהצית בו מחדש את אהבתו לקומיקס. ברגנזה הזמין את ג'ונס לסיור בחברה והציע לג'ונס את ההזדמנות להעלות רעיונות, מה שהוביל את ג'ונס להעלות לאחר שנה את הרעיון לחוברות Stars and S.T.R.I.P.E, בהן כיכבו סטאר ספנגלד גירל (Star Spangled Girl) ואביה החורג. ג'ונס קיווה לכתוב קומיקסים שוליים, עד שנפגש עם התסריטאים דייוויד ס. גוייר וג'יימס רובינסון, שעבדו בזמנו על הכותר JSA. לאחר שקרא את Stars and S.T.R.I.P.E, רובינסון הציע לג'ונס שותפות בכתיבת JSA בשנת 2000, ומאוחר יותר ג'ונס נתן לו ולמייק קרלין קרדיט על חסותם.
בשנים 2000 עד 2005 ג'ונס היה חבר בצוות הכותבים של חוברות פלאש.
ג'ונס היה האחראי להחזרתו לחיים של הגרין לנטרן האל ג'ורדן במיני סדרה "גרין לנטרן: לידה מחדש" משנת 2005, וכן להרצת החוברות שבאו בעקבותיה.
בשנת 2006, ג'ונס כתב את הפרק Ancienct History של סדרת האנימציה ליגת הצדק ללא גבולות, בו כיכבו הוקמן, הוקגירל, ויקסן, ג'ון סטיוארט וגנב הצללים. עבד במשותף עם מתיו סנרייך על סרט האנימציה Naughty or Nice מסדרת רובוט צ'יקן. עבודתו בסרט הביאה אותו להמשיך ולשתף פעולה בעונה הרביעית של רובוט צ'יקן.
בשנת 2006, ג'ונס עבד בשנית עם ריצ'רד דונר על סדרת חוברות Action Comics של סופרמן. באוגוסט 2007, ג'ונס וג'ף קאץ הריצו מחדש את סדרת כותרי בוסטר גולד.
בכנס קומיק-קון של שנת 2008, שנערך בסן דייגו, נודע כי ג'ונס יצוות למאייר אית'ן ואן סקייבר בשנית למיני סדרה "פלאש: לידה מחדש" משנת 2009, אשר עסקה בשובו של בארי אלן כפלאש העיקרי. הוא כתב את המיני סדרה "לגיון שלושת העולמות" של לגיון גיבורי-העל משנים 2008–2009, וכן את המהדורה המוגבלת "זעם הפקחים האדומים" שהובילה לאירועי המשבר האחרון, יחד עם המאייר שיין דייוויס. ג'ונס סיפר מחדש את סיפור מקורו של סופרמן בחוברות Superman: Secret Origin משנת 2009, יחד עם המאייר גארי פרנק. ג'ונס ופרנק שיתפו פעולה גם ברומן הגרפי מחוץ להמשכיות של באטמן, Batman: Earth One משנת 2010, הראשונה בסדרת חוברות שיגדירו מחדש את האביר האפל.
ב-18 בפברואר 2011 ג'ונס קיבל את תפקיד מנהל מחלקת הקריאייטיב בחברת DC קומיקס. הוא ציין כי התפקיד לא ישפיע על מלאכת הכתיבה שלו.
ג'ונס הוא הכותב הראשי של משחק התפקידים מרובה המשתתפים "יקום DC אונליין".
בשנים 2016 עד 2018 ג'ונס היה המנהל של אולפן DC Films. ג'ונס הוא תסריטאי של הסרט "אקוומן" יחד עם ג'יימס ואן ותסריטאי של הסרט "וונדר וומן 1984" יחד עם פאטי ג'נקינס ודייוויד קלהאם.
גלוד
גלוֹד היה יישוב יהודי קדום בנפת עקרבת שמדרום לשכם, הנזכר באופן יחידאי בשטר מהתקופה הרומית שנמצא במערות המפלט במדבר יהודה.
היישוב נזכר בשטר הכתוב יוונית שנמצא במערות מורבעת, ככפר מוצאו של בעל השטר, אליה בן שמעון. עוד מצוין בשטר כי היישוב נמצא במחוז עקרבת.
בשל אזכור גלוֹד במחוז עקרבת, מזוהה היישוב הקדום עם הכפר הערבי ג'אלוד, כ-7 ק"מ דרומית-דרומית-מערבית לכפר הערבי עקרבה, המשמר את שמה של עקרבת הקדומה.
Cradle of Filth
Cradle of Filth (תעתיק: קריידל אוף פילת', פירוש: "עריסת הזוהמה") היא להקת מטאל קיצוני בריטית שהוקמה בסאפוק בשנת 1991. הלהקה החלה את דרכה כלהקת בלאק מטאל ודת' מטאל; לאחר הדמואים הראשונים שלה התפתחה לכיוון של מטאל סימפוני ומטאל גותי, ואף זנחה את האלמנטים של הדת' מטאל כמעט לגמרי. את הריפים המהירים מתבלת הלהקה במלודיות קלאסיות וקלידים, ולעיתים מנגנת קטעים שלמים של מוזיקה קלאסית/גותית.
היסטוריה
הלהקה החלה את דרכה בשנת 1991 בהרכב שכלל את דני פילת' (סולן), פאול ריאן (גיטריסט), ג'ון ריצ'רדס (בסיסט) ודרן וייט (מתופף). לאחר הצטרפותו של רובין "גרייבס" מארק איגלסטון כגיטריסט נוסף בשנת 1992, הם הוציאו את הדמו הראשון שלהם "Invoking The Unclean". באותה שנה יצא שני דמואים נוספים - "Total Fucking Darkness" ו-"Orgiastic Pleasures". האלבום הראשון שלהם יצא ב-1994 בשם "’The Principle Of Evil Made Flesh". הלהקה המשיכה להוציא לאור אלבומים מדי שנה, ללא הצלחה מסחרית. בשנת 1998 יצא האלבום "Cruelty And The Beast", אלבום קונספט על אליזבת באת'ורי, וגרם ללהקה להצליח מאוד באירופה ובמיוחד בבריטניה.
לאחר שנתיים הוציאה הלהקה אלבום חדש בשם "From The Cradle To Enslave", שגם הוא הצליח מאוד ונתן להם פרסום רב. מהשיר "From The Cradle To Enslave" שבאלבום זה הוסרט קליפ שהגיע לכותרות בבריטניה, אך רובו צונזר בגלל דברים לא הולמים כגון עירום מלא ודם. הלהקה עשתה בנוסף סרט אימה-אירוטי-פסיכדלי בשם "Cradle Of Fear" שתיאר את חייו של רוצח בדם קר. בשנת 2000 יצא האלבום מדין (Midian) עם השיר Lord abortion שנאסר לשידור והסינגל המצליח Her ghost in the fog המתאר נקמה של בעל שאשתו נאנסה שהוא כולא את האנסים בכנסייה ומעלה אותה באש. מאוחר יותר יצא קאבר שלהם לשיר של סיסטרס אוף מרסי.
ב-2003, אחרי הופעתם בפסטיבל Ozzfest, הוציאו חברי הלהקה את האלבום "Damnation And A Day" שגם הוא הצליח מאוד ומכר הרבה עותקים ברחבי אירופה ויפן. ב-2004 הם הוציאו את האלבום "Nymphetamine".
בשנת 2006 הלהקה הוציאה את האלבום "Thornography".
אלבומם משנת 2008 "Godspeed on the Devil's Thunder", כמו גם "Darkly, Darkly, Venus Aversa" מ-2010, הם אלבומי קונספט העוסקים ברוצח הסדרתי מן המאה ה-15 ז'ילס דה רייס.
אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה
אליזבת הראשונה (באנגלית: Elizabeth I of England; 7 בספטמבר 1533 – 24 במרץ 1603) הייתה מלכת אנגליה ואירלנד בשנים 1558 עד 1603. בתם של המלך הנרי השמיני ואן בולין, ידועה גם בכינוי "המלכה הבתולה". אליזבת נחשבת לאחת מגדולי שליטי אנגליה, הודות לפריחה שזכתה לה ממלכתה בעת שלטונה. תקופת שלטונה נקראת העידן האליזבתני.
בהיותה בת פחות משלוש שנים הוּצאה להורג אמהּ, אן בולין, והיא עצמה נכלאה בתקופת שלטונה של אחותה למחצה מרי הראשונה. אירועים אלו עיצבו את אופייה החשדני, הזהיר וחסר הרחמים.
ילדותה
אליזבת נולדה ב-7 בספטמבר 1533 בארמון פלסנטיה ונקראה אליזבת על שם שתי סבותיה, אליזבת מיורק ואליזבת בולין, הרוזנת מווילטשייר. הוריה היו המלך הנרי השמיני ורעייתו השנייה, אן בולין. בלידתה היא הייתה יורשת העצר לכתר המלוכה, לאחר שמאחותה למחצה, מרי נשללה הזכות לכתר בעקבות גירושי אביה, המלך הנרי השמיני, מאשתו הראשונה קתרין מאראגון.
היריונותיה הבאים של אמהּ (בשנים 1534 ו-1536) הסתיימו ללא הצלחה. רצונו של הנרי השמיני להעביר את המלוכה ליורש זכר הביאה אותו לעצור את אן בולין. אמה של אליזבת הושמה במעצר במאי 1536, וכעבור שבועיים הוצאה להורג בגין בגידה וניאוף. בעקבות מותה הוכרזה אליזבת כממזרה ונשלל ממנה התואר "נסיכה". כעבור 11 יום ממות אמהּ נישא אביה בשלישית, לג'יין סימור.
על אף שלילת תוארה וזכותה לכתר, המשיכה אליזבת להתגורר בארמון וחונכה באופן היאה למעמדה. עד הגיעה לבגרות, בשנת 1550, הועמדו לרשותה מחנכים מהשורה הראשונה. כמקובל באותה תקופה, למדה בנעוריה שפות זרות וידעה בנוסף לאנגלית עוד ארבע שפות: לטינית, איטלקית, יוונית עתיקה וצרפתית.
בשנת 1547, בגיל 13, התייתמה מאביה. לפני מותו קבע המלך הנרי השמיני את סדרי הירושה: יירש אותו בנו אדוארד וצאצאיו, ואם אדוארד ימות ללא צאצאים תירש אותו מרי, ואם מרי תמות ללא צאצאים תירש אותה אליזבת. בהתאם, הועברה המלוכה לאחיה למחצה של אליזבת, בנה של ג'יין סימור, אדוארד השישי. רעייתו האחרונה (השישית במספר) של הנרי השמיני, קתרין פאר, נישאה לתומאס סימור (אחיה של ג'יין סימור, רעייתו השלישית של הנרי השמיני). אליזבת הוזמנה לחיות עימם בביתם בצ'לסי. תומאס סימור ניהל, ככל הנראה, יחסים בעלי רמיזות מיניות עם הקטינה החוסה אצלם, ולאחר שקתרין פאר התוודעה לכך, גורשה אליזבת מביתם במאי 1548.
קתרין פאר נפטרה מסיבוכי לידה כעבור ארבעה חודשים מסילוקה של אליזבת. תומאס סימור חידש את הקשר עמה, מתוך כוונה להתקרב למשפחת המלוכה ולשלוט בפעולותיה. אחיו, אדוארד סימור, כיהן באותה עת כאפוטרופוס של המלך אדוארד השישי, ותומאס תכנן את החלפתו. בינואר 1549 נעצר תומאס בעוון תוכניותיו להפיל את אחיו ולשאת את אליזבת לאישה. חלקה בתוכניתו נידון בחקירה שסבבה את מעצרו, אך אליזבת לא הודתה בדבר ולא הוגש נגדה כתב אישום. סימור הוצא להורג.
כהונתה של מרי הראשונה ועלייתה לכתר של אליזבת
ב-6 ביולי 1553 נפטר אחיה למחצה של אליזבת, המלך אדוארד השישי, ולא הותיר אחריו יורשים. במותו היה בן 15, ובין ההוראות שפורסמו זמן קצר לפני מותו, נשללה הזכות לכתר משתי אחיותיו למחצה (מרי ואליזבת) והועברה לקרובת המשפחה הרחוקה, ליידי ג'יין גריי, בת ה-16. העברת התפקיד לידיה התקבלה במורת רוח, וכעבור תשעה ימים בלבד היא הודחה. מרי ואליזבת שבו לארמון, ומרי, שהייתה מבוגרת מאחותה ב-17 שנים, הוכתרה למלכה.
התמיכה ההדדית בין השתיים התפוגגה במהירות. מרי ביקשה לבטל את קיומו של הזרם הפרוטסטנטי באנגליה ולהחזיר את הבכורה לקתולים, ואליזבת, שהתחנכה ברוח הפרוטסטנטית, התנגדה לכך. נתיני הממלכה מחו על דרכה של מרי, ועם היוודע רצונה להינשא לפליפה, יורש העצר הספרדי, שהיה קתולי, פרצו מהומות ברחבי אנגליה וויילס. אליזבת נתפסה בעיני הציבור כשותפתם למאבק, ועם שוך המהומות נחקרה על כך.
במרץ 1554, בגיל 22, נכלאה אליזבת במצודת לונדון בעקבות המרד הכושל של תומאס וייאט הצעיר. לבקשת בכירים בממשל נדחו הצעות להוצאתה להורג, וכעבור חודשיים במצודה היא שוחררה תחת השגחה וחיה כשנה בעיירה וודסטוק.
בשנת 1555 חשבה מרי בטעות שהיא בהיריון, אך התברר שהיה זה היריון מדומה. למרי היה היריון מדומה נוסף, והיא מעולם לא הצליחה ללדת יורש. כך נסללה דרכה של אליזבת לרשת את מקומה בעתיד. הנסיך פליפה החל להיוועץ עם אליזבת בתקופת מחלתה של מרי וניסה לקרבה אליו. לאחר מותה של מרי היו יחסיהם בעלי השפעה מכרעת על יחסי אנגליה-ספרד ועל השסע הפנימי בממלכה בין הפרוטסטנטים והקתולים. אליזבת דחתה את הצעת הנישואים של פליפה.
אליזבת ירשה את הכתר עם מותה של מרי, ב-20 בנובמבר 1558, והייתה ביתו השלישית של הנרי השמיני שירשה את הכתר. טקס הכתרתה נערך ב-15 בינואר 1559.
דת
אליזבת מיסדה את הדת הפרוטסטנטית באנגליה ודחתה את האפיפיור ואת ההשפעה הקתולית של ספרד במדינה. בכך זכתה, אמנם, באהדת הפרוטסטנטים בארצות השכנות, אך רכשה אויבים רבי עוצמה בדמותן של הכנסייה הקתולית ושל ספרד. כדי למנוע חילופי דברים בנוגע לסמכויותיה בענייני דת, אישר הפרלמנט בשנת 1559 את "חוק האחדות" שקבע את הדת הפרוטסטנטית כדת המדינה ואת כנסייתה כמוסד הכפוף לשליט הממלכה. החוק התקבל בעידודה של אליזבת שסברה שאחדות הדת הכרחית לאחדות העם. תוארה נקבע בחוק כ"מושלת העליונה של הכנסייה של אנגליה".
שלטונה של אליזבת היה כמעט אבסולוטי. הפרלמנט ובכירי הממשל הושבעו אמונים למלכה כראש הכנסייה. חוק האחדות קבע חובת נוכחות בכנסייה.
ההתנגדות הקתולית בתקופת כהונתה התגברה. האפיפיור פיוס החמישי נידה אותה בשנת 1570. מעבר לכך, החלה התעוררות קתולית להעביר את המלוכה לבת דודתה של אליזבת, מרי סטיוארט שכיהנה באותה עת כמלכת סקוטלנד. פליפה, מלך ספרד, אלמנהּ של המלכה מרי הראשונה, הסית את תושבי אנגליה למרוד בה ועורר מחלוקת ארוכה בין ספרד לאנגליה.
חיי אישות
אליזבת לא נישאה בחייה וכונתה "המלכה הבתולה". לטענתה, ביקשה להקדיש את כל כוחותיה לאנגליה. מערכות יחסים המשויכות לה כוללות בני אצולה שונים, ובפרט קשר מתמשך עם חבר ילדות, סר רוברט דדלי, שהיה נשוי לאישה אחרת. מותה של אשתו בשנת 1560 עורר סקנדל ציבורי. כוונתה הייתה להשתמש בנישואיה האפשריים ככלי דיפלומטי. לחץ הפרלמנט על אליזבת להצהיר על יורש עצר הביא אותה לנעילת המושב וכינוסו מחדש רק כשלוש שנים לאחר מכן, מכורח רצונה לאשר הגדלת גביית מיסים. הקריאות להכרעה בנוגע לזהות יורש העצר לא נענו על ידה. למרות זאת, רבים באירופה חיזרו אחריה כדוגמת אריק הארבעה עשר משוודיה, קרל השני מאוסטריה, שארל התשיעי מצרפת ואיוואן האיום מרוסיה, כמו גם אויבה המושבע פליפה השני מספרד.
מדיניות חוץ
גישושיה של אליזבת אחר נישואים מטעמים דיפלומטיים שיקפו במידה רבה את יחסה האסטרטגי למדיניות החוץ של הממלכה. בתחילה נשמרו על ידה יחסים תקינים עם המלך פליפה השני מספרד, האלמן של המלכה מרי.
מספר שנים התקיים מטעמה משא ומתן לנישואים עם קרל השני, ארכידוכס אוסטריה, אך יחסי הממלכות התערערו בשנת 1568. לאחר מכן נבחנו על ידה נישואים עם האחים הנסיכים מבית ולואה הצרפתי אנרי (שהיה ברבות הימים למלך אנרי השלישי) ופרנסואה, על רקע רצונה ליצור חזית מאוחדת עם צרפת בשל חששה מספרד, שהייתה בשיא כוחה בתקופה זו.
סקוטלנד
אליזבת התנגדה לנוכחות הצרפתית בסקוטלנד שכן חששה שכוונתם לפלוש לאנגליה ולהכתיר בה את מרי סטיוארט, שטענה לכתר אנגליה. אליזבת שוכנעה לשלוח כוחות לסייע למרד הפרוטסטנטי בסקוטלנד. למרות כישלון המאבק, הוא הוביל לחתימה של אמנת אדינבורו בשנת 1560 שהסירה את האיום על אנגליה מצפון. מרי חזרה לסקוטלנד בשנת 1561, לאחר מות בעלה, פרנסואה השני, מלך צרפת, על מנת לתפוס את השלטון. בשלב זה כבר נוסדה בסקוטלנד כנסייה פרוטסטנטית והארץ נשלטה על ידי מועצת אצילים פרוטסטנטיים, בתמיכת אליזבת. מרי סירבה לאשר את האמנה.
התפתחויות פנימיות בסקוטלנד וחשד למעורבותה של מרי ברצח בעלה השני הביאו למעצרה. מרי נאלצה לוותר על הכתר ולהעבירו לבנה בן השנה, ג'יימס. בשנת 1568 ברחה מרי ממעצרה לאנגליה, באמונה שאליזבת תסייע להשיבה לכס המלוכה ותגן עליה. במקום זאת, כלאה אותה אליזבת למשך תשע עשרה שנים. שורת פעולות מטעם הקתולים לשחררה ממעצר ולהמליך אותה למלכת סקוטלנד ואנגליה, שנודעו מאוחר יותר בשם קשר רידולפי, ושנחשפו בעיקר על ידי מזכירהּ של אליזבת, סר פרנסיס וולסינגהם, הביאה לבסוף להאשמתה של מרי בקשירת קשר נגד המלכה אליזבת ולהוצאתה להורג בשנת 1587. בנה של מרי חונך כפרוטסטנטי.
ספרד
מאבקה נגד ספרד השתלב היטב במאבקה הפנימי באנגליה בנושאי דת. מלך ספרד, פליפה השני, הסית את תושבי אנגליה למרוד בה בעקבות סירובה להינשא לו, והיא בתגובה עודדה את הפרוטסטנטים תושבי ארצות השפלה, שבשלטון ספרד, למרוד בו. אליזבת עודדה את הפעילות הפיראטית של פרנסיס דרייק ואף השתתפה במימון חלק מפעולותיו, שמטרתן הייתה שוד ימי של המושבות הספרדיות באמריקה. בזעמו החליט פליפה לכבוש את אנגליה באמצעות הצי הספרדי שנודע בכינוי "הארמדה הבלתי מנוצחת". בקרב הימי שהתרחש בשנת 1588 הובסה הארמדה הספרדית, ובאוניות שנמלטו פגעה סערה קשה. מהצי הספרדי המפורסם, שמנה 150 אוניות, נותרו לאחר הקרב 44 בלבד. קרב זה סימן את תחילתה של שליטה אנגלית מוחלטת בימים שנמשכה מאות שנים, והניח את היסוד לאימפריה הבריטית שמעבר לים.
אירלנד
אליזבת כיהנה כמלכת אירלנד מיום הכתרתה, אבל הנטייה המובהקת של האוכלוסייה המקומית לדת הקתולית הציבה בפניה קשיים רבים. מדיניותה הייתה להיטיב עם תומכיה ולהעניק להם חלקות אדמה. כמו כן, ניסתה למנוע ממתנגדיה את האפשרות לחבור למתנגדים מחוץ למדינה. הטיפול בהתמרדויות נמסר לידי כוחות הצבא, ובשנת 1582 הסתיים מרד גדול במותם של כ-30,000 תושבים.
בשנת 1594 פרץ מרד נגד השלטון האנגלי באירלנד שנקרא מלחמת תשע השנים, בגיבוי ספרד. ניסיונותיה של אליזבת לדכאו נכשלו. מנהיג המרד, יו אודונול, פסק ממאבקו ימים ספורים לאחר פטירתה של אליזבת, בשנת 1603.
הממשל בתקופת אליזבת וארגונו
בלב מערכת השלטון של אליזבת עמדה מועצת המלך, ובשלוחותיה "לשכת הכוכבים" ו"המועצה העליונה" בה נקבעה המדיניות. אליזבת נהנתה משירותיהם של יועצים מוכשרים כמו ויליאם ססיל, לורד ברלי ופרנסיס וולסינגהם.
הפרלמנט על שני בתיו - בית נבחרים ובית הלורדים, היו חסרי סמכות בענייני חוץ. אליזבת שמרה לעצמה את כל ההחלטות הנוגעות לענייני דת, מדיניות חוץ, נישואיה ומינוי יורשיה.
בתקופתה הוגבל חופש הביטוי וחברי פרלמנט שהעזו לחלוק עליה נכלאו במצודת לונדון. סמכות הפרלמנט וכוחו היו בעיקר בעניינים כספיים והוא היה אחראי על הטלת מיסים.
שנותיה המאוחרות
בשנת 1562 חלתה אליזבת באבעבועות שחורות, והמחלה פגעה קשות בעורה וגרמה לה לנשירת שיער.
שנות כהונתה האחרונות כמלכה לוו בהצלחות, בהן התגברות הממלכה על האופוזיציה מספרד ודיכוי המרד נגדה בשנת 1601. בריאותה נותרה טובה עד שנת 1602, אך לאחר מותם של מספר ידידיה ויועציה הקרובים היא שקעה במלנכוליה ובדיכאון ממושך.
ב-24 במרץ 1603 מתה אליזבת במיטתה בארמון ריצ'מונד. כהונתה כמלכת אנגליה ואירלנד נמשכה 44 שנים. הלווייתה נערכה במנזר וסטמינסטר, והשלטון הועבר לידי ג'יימס הראשון, בנה של בת דודתה מרי מלכת סקוטלנד, שכיהן באותה עת כמלך ג'יימס השישי של סקוטלנד.
"לבי לב מלך ועוז רוחי עוז רוח מלך"
נאומה המפורסם ביותר שפורסם אי פעם תחת שמה של אליזבת הראשונה הוא נאום שנשאה לחיילי ממלכת אנגליה בטילברי לפני הקרב עם הארמדה הספרדית. אותו נאום כולל את הציטוט הבא: "יודעת אני כי גופי אינו אלא זה של אישה חלשה ורפה; אבל לבי לב מלך ועוז רוחי עוז רוח מלך, ויתרה מזאת - מלך אנגליה." (לפי תרגומו של אורן נהרי, מהספר "נאומים ששינו את העולם"). טילברי (יישוב בקרבת לונדון) היה מקום ההתכנסות של צבא אנגליה לקראת אותו הקרב.
אחרי הוצאתה להורג של מרי, מלכת הסקוטים (בהוראתה של אליזבת) ב-1587, התגברה המחלוקת בין האנגלים הקתולים לאנגלים הפרוטסטנטים שהיו תחת חסותה של אליזבת הראשונה. ידוע על ניסיונות התנקשות רבים באליזבת הראשונה מצד קתולים לאורך דפי ההיסטוריה. את הקתולים עודדו פליפה השני (מלך ספרד) והאפיפיור. חשיבות הניצחון של האנגלים בקרב נגד הארמדה הספרדית היה מכריע, והוא מציין עד היום נקודת מפנה שממנה בריטניה בראשות הכס האנגלי הפכה לאימפריה הגדולה עלי אדמות, בעיקר בזכות היכולות העדיפות של הצי הימי האנגלי בקרב זה ובקרבות רבים אחריו. בתקופה בה משלה אליזבת על כל אנגליה, היה מעמד הנשים בממלכה נחות ממעמד הגברים, ולמרות זאת היא הצליחה לצבור פופולריות גדולה בקרב בני עמה שנמשכת עד היום.
הנצחתה
המושבה האנגלית הראשונה באמריקה, וירג'יניה, הוקמה בשנת 1607 ונקראה על שם "המלכה הבתולה".
בסרט "החיים הפרטיים של אליזבת ואסקס" מגלמת בטי דייוויס את המלכה.
הסופרת פיליפה גרגורי כתבה את הספר "The Virgin's Lover" עלייתה לשלטון של אלזבת ועל סיפור האהבה בינה לבין סר דדלי.
מיני סדרת המופת "אליזבת הראשונה" בבימויו של טום הופר אודות חייה האישיים והציבוריים שודרה בשנת 2005, את דמותה של אליזבת גילמה הלן מירן.
בסרט "מרי, מלכת הסקוטים" את אליזבת גילמה מרגו רובי.
בשנת 2022 עלתה הסדרה להיות אליזבת בערוץ Starz, בה מגלמת אלישיה פון ריטברג את דמותה של אליזבת.
גבריאלה פוסנטי
גבריאלה פוסנטי, הקרוי גם "גבריאל הקדוש של גבירתנו של הייסורים" (San Gabriele dell'Addolorata) הוא קדוש נוצרי. שמו המקורי הוא פרנצ'סקו פוסנטי (Francesco Possenti, נולד ב-1 במרץ 1838 באסיזי).
פוסנטי היה בן למשפחה בת 13 ילדים. אביו היה פקיד במדינת האפיפיור. כשהיה ילד עברה המשפחה לספולטו, שם התחנך בבית ספר של האחים של בתי הספר הנוצרים ובמכללה של המסדר הישועי. פוסנטי היה פסיוניסט (חבר באגודה דתית מיסטית שהקים "פאולוס של הצלב" במהלך המאה ה-18). הוא היה ידוע בפולחן מרים הבתולה ובשל כך הצטרף לפסיוניסטים.
פוסנטי מת בגראן סאסו ד'איטליה ב-27 בפברואר 1862 כתוצאה ממחלת השחפת. ב-1920 הכריז עליו האפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר כקדוש.
הירומי
הירומי אוהרה (ביפנית: 上原ひろみ, באנגלית: Hiromi Uehara; נולדה ב-26 במרץ 1979) היא מלחינה ופסנתרנית ג'אז יפנית, בוגרת מכללת ברקלי למוזיקה שבבוסטון.
סגנון אישי
הירומי היא נגנית וירטואוזית ומלחינת ג'אז, שסגנונה המוזיקלי הוא מעין היתוך בין ג'אז לבין מוזיקה קלאסית ורוק, ולעיתים גם מוזיקה יפנית מסורתית. הרכביה כוללים לרוב הרכב טריו ג'אז: פסנתר (ולעיתים גם סינטיסייזר), גיטרה בס, תופים, ולעיתים מצטרפים להרכב גם גיטרה חשמלית וסקסופון.
ביוגרפיה
הירומי נולדה ביפן, ואת שיעורי הפסנתר הראשונים שלה קיבלה כבר בגיל שש. שנה אחר כך החלה ללמוד בבית הספר של ימאהה למוזיקה. היא החלה להופיע בפומבי מגיל 12, ובגיל 14 נסעה לצ'כיה שם ניגנה עם התזמורת הפילהרמונית הצ'כית. בהמשך נעוריה הפכה לפסנתרנית ג'אז מן השורה, ובגיל 17 התגלתה על ידי הפסנתרן צ'יק קוריאה ואף ניגנה עמו.
ב-1999 עברה לארצות הברית ולמדה מוזיקה במכללת ברקלי למוזיקה שבבוסטון. לאחר סיום לימודיה, במאי 2003, אימצה אותה חברת התקליטים Telarc בה הוציאה את אלבום הבכורה שלה Another Mind, שהופק על ידי פסנתרן הג'אז-אוונגארד אחמד ג'אמל. האלבום כולל ביצועים וירטואוזיים ללחנים פרי עטה, ומאופיין בסגנון פיוז'ן בו פסנתרנון הג'אז של הירומי מתמזג בטבעיות בדיסטורשנים, בס וסינטיזסייזר חשמליים. הירומי מפגינה בו שליטה במגוון סגנונות, מרוק ועד לרגטיים. האלבום זכה בפרס "אלבום הזהב" ולתואר "אלבום הג'אז של השנה".
כשנה לאחר מכן יצא אלבומה השני Brain, שזכה אף הוא להצלחה רבה ובו מנגנת הירומי עם הרכב טריו ג'אז קלאסי, הכולל בס ותופים. אותו הטריו מלווה את הירומי באלבומה השלשי Spiral, בו ממשיכה הירומי להפגין וירטואוזיות פסנתרנית ויצירתיות כמלחינה.
בשנת 2005 הופיעה בישראל בפסטיבל הג'אז הבינלאומי אילת, והתקבלה באהדה על ידי הקהל הישראלי. בתחילת שנת 2006 הופיעה הירומי בישראל שוב לרגל צאת אלבומה השלישי Spiral.
בשנת 2007 הרחיבה את הטריו המלווה אותה לקוורטט, כשהיא מצרפת אליה את הגיטריסט האוונגרדי דייב פיוקזינסקי. אלבומה הרביעי, Time Control, יצא תחת השם Hiromi's Sonicbloom והוא אלבום קונספט, העוסק כולו בנושא הזמן.
בנובמבר 2009 הופיעה בתל אביב בהופעתה השלישית בישראל, יחד עם המתופף והיוצר הברזילאי מאוריציו זוטארלי (Mauricio Zottarelli), הבסיסט האנגלי טוני גריי (Tony Grey) והגיטריסט והיוצר האמריקאי ג'ון שאנון (John Shannon), במופע קבוצת "הסוניקבלום של הירומי" (Hiromi's Sonicbloom).
ב-16 בנובמבר 2015 הופיעה שוב בישראל, בהאנגר 11 בנמל תל אביב, ואירחה את הבסיסט אנתוני ג'קסון (פול סיימון, The O'Jays, סטלי דן, צ'יק קוריאה) ואת המתופף סיימון פיליפס (Toto, The Who, Judas Priest, David Gilmour Jack Bruce).
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 1988
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 1988 היא המהדורה השישית של אליפות אירופה לנבחרות צעירות שמארגנת אופ"א. הטורניר התקיים בין ה-16 בפברואר ל-12 באוקטובר 1988. שמונה הנבחרות המעפילות התמודדו, החל משלב רבע הגמר ועד לשלב הגמר, במתכונת בית-חוץ, ללא מארחת וללא משחק על מקום שלישי.
נבחרות יוון והולנד העפילו לטורניר הגמר לראשונה בתולדותיהן. נבחרת צרפת זכתה בטורניר בפעם הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה בשלב הגמר 0–3 על יוון בסיכום שני המפגשים.
מוקדמות
שלב המוקדמות החל בשנת 1986, והשתתפו בו שלושים נבחרות צעירות. הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשמונה בתים, בני שלוש או ארבע נבחרות כל אחד. הבתים התבססו בעיקרם על בתי מוקדמות יורו 1988, עם מספר שינויים בשל נבחרות שהשתתפו במוקדמות היורו ולא שלחו נציגות צעירות, ולהפך. שמונה הנבחרות שסיימו כראשי בתיהן העפילו לשלב רבע הגמר.
הנבחרת שהעפילו
1 במודגש: זכתה בטורניר
שחקן הזהב
בתואר שחקן הזהב, הניתן לשחקן המצטיין בטורניר, זכה לורן בלאן, בלם הנבחרת הזוכה צרפת.
מלך השערים
חמישה שערים
ארבעה שערים
שלושה שערים
הפרופסור: בית המילים
הפרופסור: בית המילים הוא משחק וידאו חינוכי, חשיבתי וחינמי המפותח ומתוחזק על ידי חברת CleverGames הישראלית. המשחק משווק בחנויות ה-App Store וה- Google Play ונמצא ברשימת רבי המכר של חנויות אלו בישראל (נכון לאוגוסט 2019).
מדינות
השלבים פרוסים על גבי מפה עם מספר מדינות:
על מנת לעבור מדינה, נדרש לשפץ את כל המבנים הממוקמים בה לרמה 3.
עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI
אדם שנכלל ברשימה מוצא ממנה אם הוא נלכד, נהרג או שהאישומים נגדו מבוטלים; לאחר מכן הוא מוחלף על ידי פושע חדש שנבחר על ידי ה-FBI. לאורך השנים אירעו חמישה מקרים שבהם החליט ה-FBI להסיר שמות מהרשימה כיוון שלדעתו רמת הסיכון שלהם לחברה חדלה להיות גבוהה מספיק. ויקטור מנואל גרנה הוכנס לרשימה ב-1984, והוא הפושע שהיה בה יותר זמן מכל אחד אחר. בילי אוסטין בראיינט שהה בה את משך הזמן הקצר ביותר, לאחר שהוסף אליה למשך שעתיים ב-1969. במקרים נדירים מוסיף ה-FBI את "מספר 11", במקרה שאותו אחד מוגדר כמסוכן ברמה גבוהה ביותר וה-FBI מחליטה כי כל עשרת האחרים חייבים להמשיך להיכלל ברשימה. הראשון שהוסף באופן זה היה האסיר הנמלט ריצ'רד לורנס מארקט. השני שהוסף היה ג'יימס ארל ריי, רוצחו של מרטין לותר קינג. הטרוריסט רמזי יוסף, שהיה ממתכנני הפיגוע במגדלי התאומים ב-1993, הוא האדם ה-13 והאחרון שהוסף לרשימה באופן זה נכון לספטמבר 2010.
הרשימה מפורסמת במקומות ציבוריים כגון סניפי דואר. במקרים אחדים הנמלטים אף הסגירו את עצמם כאשר נודע להם שהם הוספו לרשימה. ה-FBI מנהל רשימות נוספות, בהן הטרוריסטים המבוקשים ביותר, התרעות מפני פשעים העומדים להתרחש, נעדרים, ורשימות נמלטים אחרות.
סטטיסטיקה
נכון ליולי 2022 נכללו ברשימה במצטבר 527 נמלטים (מתוכם 11 נשים). מתוכם נלכדו או אותרו 491 (93%), וב-163 (31%) מקרים מתוך אלה נעשה הדבר בסיוע הציבור.
הרשימה
הרשימה הנוכחית היא: (נכון למאי 2023)
קוף עכביש שחור-ראש
קוף העכביש שחור-ראש (שם מדעי: Ateles fusciceps) הוא מין במשפחת קופי עכביש השייכת לתת הסדרה קופים רחבי אף. בית גידולו באמריקה הדרומית והמרכזית. הוא מצוי בקולומביה, אקוודור ופנמה. נחשב בעבר לתת-מין של קוף עכביש שחור יד. פרוותם שחורה.
מאפיינים
קוף העכביש חום-ראש חי ביערות טרופיים וסובטרופיים לחים שגובהם הוא בין 100 ל-1,700 מטר מעל פני הים. הוא חי בצפיפות אוכלוסין של 1.2 קופים לקמ"ר.
לקוף העכביש חום-הראש גוף חום או שחור וראש חום, ומכאן שמו. קוף העכביש הקולומביאני שחור כולו וסנטרו לבן מעט. קופי העכביש חומי-הראש הם מהגדולים יותר שבקופים רחבי האף. אורך הראש והגוף, לא כולל הזנב, הוא בדרך-כלל בין 393 ל-538 מילימטר. אורכו של הזנב המאחז הוא בין 710 ל-855 מילימטר. הזכרים שוקלים, בממוצע, 8.89 ק"ג והנקבות שוקלות 8.8 ק"ג. משקלו של המוח הוא 114.7 גרם.
קוף זה, כרוב בני משפחתו, הוא שוכן יערות ופעיל יום. הוא נע על ידי התנדנדות מענף לענף או על ידי טיפוס. בזמן ההזדווגות, הנקבה תהיה עם הזכר עד שלושה ימים, או שהיא תזדווג עם זכרים אחרים. ההזדווגות מתרחשת פנים מול פנים ונמשכת בין 5 עד 10 דקות. תקופת ההיריון היא בין 226 עד 232 יום. העולל רוכב על גב אמו למשך 16 שבועות ונגמל בגיל 20 חודשים. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל 51 חודשים; הזכרים בגיל 56 חודשים. הנקבות יולדות כל 3 שנים.
קוף זה מסווג בסכנת הכחדה חמורה על ידי ארגון השימור העולמי בגלל אובדן אוכלוסייה מוערך של יותר מ-80% מהאוכלוסייה במשך 45 שנה, בגלל ציד והסגת גבול אנושית לטווח תפוצתו.
קופי עכביש שחורי ראש חיים בשבי עד 24 שנים.
מיון
במין שני תת-מינים:
אליפות וימבלדון 1976
אליפות וימבלדון 1976 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-21 ביוני והסתיימה ב-3 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
כריס אוורט מארצות הברית זכתה בשתי תחרויות.
הפרסים
מנצחי תחרויות קיבלו את הפרסים הבאים:
סך הפרסים באליפות היה £157,740
תחרות הגברים
במשחק הגמר, ביורן בורג משוודיה נפגש עם איליה נסטסה מרומניה וניצח ב-3 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. מנצחת תחרות 1975 בילי ג'ין קינג מארצות הברית לא השתתפה בתחרות הנשים, למרות שבאליפות זו היא השתתפה בתחרויות זוגות. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר כריס אוורט מארצות הברית נפגשה עם איבון גולגונג מאוסטרליה וניצחה אותה ב-3 מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות ארצות הברית הפתוחה. שמונה המדורגות סיימו בשמונה המקומות הטובים ביותר, וזה היה המקרה היחיד בהיסטוריה של אליפות וימבלדון שתוצאות התחרות שיקפו ב-100% את הדירוג.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. 8 זוגות דורגו:
במשחק הגמר בריאן גוטפריד מארצות הברית וראול רמירס ממקסיקו נפגשו עם הזוג הלא מדורג רוס קייס וג'ף מסטרס מאוסטרליה וניצחו אותם ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 48 זוגות. מזוג מנצחי תחרות 1975 רק אן קיומורה מארצות הברית השתתפה בתחרות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר כריס אוורט ומרטינה נברטילובה מארצות הברית שיחקו נגד בילי ג'ין קינג (ארצות הברית) ובטי שטוב (הולנד) וניצחו אותן ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. מזוג מנצחי תחרות 1975 רק מרטי ריסן מארצות הברית השתתף בתחרות זו. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר שיחקו שני זוגות לא מדורגים. טוני רוץ' (אוסטרליה) ופרנסואז דור (צרפת) שיחקו נגד רוזמרי קזאלס ודיק סטוקטון מ(ארצות הברית) וניצחו אותם ב-3 מערכות.
CDMA
Code Division Multiple Access או CDMA היא שיטה אחת ממשפחת השיטות לחלוקת יכולת שידור בין תחנות בתיאום מראש (DMA = Division Multiple Access), לצד השיטות FDMA ו- TDMA. בניגוד ל-TDMA (חלוקת יכולת שידור בין תחנות לפי זמן) ו-FDMA (חלוקת יכולת שידור בין תחנות לפי תדר) שיטה זו מאפשרת שליחה על כל רוחב הפס ובכך מונעת בזבוז משאבים. בשיטה זו כלל המשתמשים משדרים על אותו תדר באופן קבוע וההפרדה נעשית באמצעות קידוד על ידי סדרה אקראית של כל מכשיר.
השיטה נמצאת בשימוש בתקשורת סלולרית (ריבוב) בה ישנם ריבוי צדדים משדרים וריבוי צדדים קולטים.
רשתות CDMA נמצאות בשימוש נרחב בארצות הברית. בישראל, חברת פלאפון תקשורת הפעילה במשך שנים רשת סלולרית בשיטה זו, אם כי השימוש בה הולך ופוחת בהדרגה לטובת רשתות בטכנולוגיית UMTS ו-LTE שפלאפון הקימה, והיא סיימה את פעילות רשת ה-CDMA של החברה בסוף יוני 2017.
בניין סוני (טוקיו)
בניין סוני היה מבנה גבוה בשכונת גינזה שבטוקיו, יפן. הוא מוקם בצומת סוקיבאשי (Sukiyabashi) פינת ארומי-דורי (Harumi-dori), וכניסה אליו התאפשרה ישירות מיציאה B9 בתחנת הרכבת בגינזה.
הבניין עוצב על ידי האדריכל היפני יושינובו אשיארה בסגנון פוסט-מודרני, ונפתח ב-29 באפריל 1966.
ב-1992 שופץ הבניין, והחלק החיצוני שוחזר לאופן בו נראה במקור. רפפות ואריחים חיצוניים הוחלפו, דלתות כניסה חדשות הותקנו, והכיכר בפינת הצומת שופצה. החזית המקורית, תצוגת אור המורכבת ממספר רב של צינורות קרן קתודית 5 אינץ', הוחלפה עם 74 לוחות אלומיניום. גם פנים המבנה שופץ.
ב-2017 הבניין נסגר, ובאותה שנה נהרס. בשטח הבניין הוקם באופן זמני פארק סוני, ובאותו השטח צפוי עד 2022 להיבנות בניין סוני החדש.
נאום
נאוּם הוא העברת מסר לקבוצה של שומעים, באמצעות דברים הנישאים באוזניהם על ידי הנואם. תורת הנאום קרויה רטוריקה.
מאפיינים
בעבר נישאו נאומים רק בדרך של מפגש פנים אל פנים בין הנואם לשומעיו, ועקב כך היה מספר המאזינים מוגבל, אך התפתחות הטכנולוגיה מאפשרת נשיאת נאום גם באמצעות הרדיו, הטלוויזיה והאינטרנט, למספר בלתי מוגבל של מאזינים. במסגרת זו לעיתים ניתן הנאום רק באמצעות אמצעי התקשורת, כלומר הנואם מגיע לאולפן ונושא את נאומו ללא קהל, ולעיתים משולבות שתי השיטות: הנואם נושא דבריו אל מול קהל, ובנוסף משודר הנאום באמצעי התקשורת.