cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חיל האוויר הרוסי הקיסרי
התעופה הימית הרוסית
נושאת הכדורים הפורחים הרוסית הראשונה הוכנסה לשירות הצי הרוסי הקיסרי לראשונה כבר ב-1904, כאשר הנושאת "רוס", נרכשה על ידי הרוזן סטרוגאנוב בגרמניה ונתרמה לצי. הנושאת יכלה לשאת 8 ספינת אוויר וכדור פורח אחד ולמעשה נחשבת לנושאת המטוסים הרוסית הראשונה, אך היא נמכרה לבסוף ב-1909 בשל העדר תקציב עבור תחזוקתה. ב-1910 כמה מהנדסים רוסיים הציעו למשרד המלחמה להכין פרויקטים לבניית נושאות מטוסים ימיים עבור הצי הרוסי הקיסרי, אך כולן בוטלו בשל התקציב העצום שדרשו ורק בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוסבו כמה ספינות קרב ומשחתות לנושאות מטוסים ימיים וברשות רוסיה פעלו אז 11 נושאות מטוסים ימיים ומטוסים צבאיים.
ליאון (זמרת שוודית)
לוטה לינדגרן (באנגלית: Lotta Lindgren; נולדה ב-26 בפברואר 1993) הידועה בשם במה "ליאון" (באנגלית: Léon; מעוצב כ-LÉON) היא זמרת-יוצרת שוודית.
ביוגרפיה
לוטה לינדגרן נולדה בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1993 במשפחה בה עסקו במוזיקה. אמה היא צ'לנית ואביה הוא מלחין ומנצח.
ליאון החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בהרכב היפ הופ ונשמה במהלך שנות העשרה שלה. בשנת 2015, החלה את קריירת סולו עם המפיקה אגרין רחמני. ליאון סיפרה כי הושפעה מוזיקלית מאמנים כמו: איימי ויינהאוס, ג'ניס ג'ופלין, ביונסה, אטה ג'יימס, סם קוק וסטיבי וונדר. הסינגל הראשון שלה, "Tired of Talking", שיצא מתוך מיני-אלבום הבכורה שלה, Treasure, זכה לתמיכה מטעם כריס אנוקוטה והזמרת קייטי פרי. בעקבות פריצתה, הופיעה במגזין ווג איטליה.
באוקטובר 2016, סיפרה ליאון כי תופיע בפסטיבל "Eurosonic Noorderslag", בחרונינגן, הולנד. ב-3 במרץ 2017, הוציאה ליאון את המיני-אלבום השני שלה For You, שהכיל את הסינגלים "Think About You", "Liar" ו-"Sleep Deprived". באותה השנה, הוציאה את המיני-אלבום השלישי שלה Surround Me, שהכיל את הסינגלים "Surround Me", "Body", "I Believe in Us" ו-"No Goodbyes".
במרץ 2019, הוציאה ליאון את אלבום הבכורה שלה, Léon, שזכה לשבחים ובו נכללו "Baby Don't Talk", "You And I" ו-"Falling". ב-30 מרץ 2019, יצאה לסיבוב ההופעות הראשון שלה "You and I Tour - Part I", באירופה ובאמריקה הצפונית. בנובמבר 2019, שימשה כמופע חימום בסיבוב הופעות באמריקה הצפונית של ההרכב לואי דה צ'יילד. באותו החודש, יצאה לסיבוב ההופעות השני שלה "You and I Tour - Part II", באוסטרליה ואסיה.
ב-30 באוקטובר 2020, הוציאה את אלבומה השני Apart, בו נכללו "In a Stranger's Arms", "Who You Lovin", "And It Breaks My Heart", "Chasing a Feeling" ו-"Head and Heart on Fire".
The Tonight Show
The Tonight Show (טונייט שואו, בתרגום חופשי: תוכנית הלילה) היא תוכנית האירוח המרכזית של רשת הטלוויזיה האמריקאית NBC. משודרת ברציפות מספטמבר 1954, והיא תוכנית הבידור הוותיקה ביותר בארצות הברית. המנחה הנוכחי של התוכנית הוא ג'ימי פאלון, שהחל להנחות אותה ב-17 בפברואר 2014, ויחד עמו (עוד מה"לייט נייט" הקודם) מפיק התוכנית לורן מייקלס.
מנחי התוכנית הקבועים בעבר היו סטיב אלן בשנים 1954 - 1957, ג'ק פאר בשנים 1957 - 1962, ג'וני קרסון בשנים 1962 - 1992, ג'יי לנו בשנים 1992 - 2009 ושוב ממרץ 2010 עד 6 בפברואר 2014, וקונאן או'בריאן בשנים 2009 - 2010.
התוכנית נוצרה על ידי נשיא הרשת פאט ויבר, אביה של השחקנית סיגורני ויבר. המנחה הראשון של התוכנית היה סטיב אלן, שהנחה תוכנית אירוח לילית בערוץ הטלוויזיה המקומי של NBC בניו יורק משנת 1953. התוכנית הראשונה שודרה ב-27 בספטמבר 1954, וארני קובאקס הנחה אותה כמנחה אורח מאוקטובר 1956. מינואר עד יולי 1957 התוכנית שונתה לפורמט חדשות, בהנחיית ג'ק לסקולי ואל קולינס. השינוי פגע באחוזי הצפייה, וביולי 1957 התוכנית שבה לפורמט אירוח, בהנחיית ג'ק פאר. מאפריל עד ספטמבר 1962 הנחו אותה מנחים אורחים, לרבות גראוצ'ו מרקס. מאוקטובר 1962 עד מאי 1992 הנחה אותה ג'וני קרסון.
לאחר החלפתו של לנו בקונאן עלתה תוכנית חדשה בהנחייתו של לנו בערוץ לפני ה־Tonight Show, בעקבות תוכניתו החדשה של לנו בעלת הרייטינג הנמוך ירדו נתוני הרייטינג של התוכניות שלאחריו, כולל ה־Tonight Show בהנחייתו של קונאן, ולכן קיימה NBC ועדה שרצתה להזיז את ה-Tonight Show ליום למחרת ובכך לפנות מקום לתוכניתו של לנו, קונאן התנגד להזיז את התוכנית ממשבצת השידור המקורית שלה אותה החזיקה עוד מיסודה כיוון שטען שזה יפגום בזיכיון שלה. בעקבות כך פרץ סכסוך בין קונאן ל־NBC שבסופו פרש קונאן מהתוכנית. לאחר פרישתו של קונאן נערכו הפגנות ענק ברחבי ארצות הברית כנגד NBC ולנו. קונאן קיבל תמיכה רבה ולבסוף קיבל תוכנית משלו בשם CONAN בערוץ TBS.
במאי 1992 החל להנחות את התוכנית ג'יי לנו, שהיה חלק מצוות התוכנית לצד קרסון. לנו פרש ב-2009 והחליפו קונאן אובריין, ג׳יי לנו חזר להנחות אותה ב-2010 אולם סיים את תפקידו באופן סופי בפברואר 2014. בשנים 1995–2010 הוביל את להקת התוכנית קווין יובנקס, ובשנותיה האחרונות ריקי מיינור. מאז פברואר 2014 מנחה התוכנית הוא ג'ימי פאלון.
התוכנית המקורית צולמה בעיר ניו יורק, וארכה 90 דקות. במאי 1972 עברה התוכנית לעיר ברבנק שבקליפורניה, ובשנת 1980 קוצרה לשעה. בפברואר 2014 חזרה התוכנית לניו יורק. התוכנית משודרת בימים שני עד שישי, בשעות 23:35 - 00:35 בלילה.
כנופיית המקלות בגלגלים
כנופיית המקלות בגלגלים (באנגלית: The Monkey Wrench Gang – מילולית "כנופיית מפתח הצינורות") הוא רומן שנכתב על ידי הסופר האמריקאי אדוארד אבי (1989-1927) ויצא לאור בשנת 1975.
הרומן, המוּכּר ביותר בין ספרי הסיפורת של אדוארד אבי, עוסק בפעולות חבלה מכוונות כנגד ציוד מכני הנדסי ותשתיות, שנועדו לעצור פעולות המזיקות לסביבה הטבעית בדרום-מערב ארצות הברית ולמחות כנגדן. השפעתו הייתה כה רבה עד שהמונח "monkeywrenching" (הטיה של Monkey Wrench – "מפתח צינורות") מסמל כיום בארצות הברית לא רק חבלה ונזק למכונות, אלא גם כל חבלה, אקטיביזם, יצירת חוקים או הפרתם שנועדו לשמר את הטבע הבראשיתי, את המרחבים הפתוחים ואת המערכות האקולוגיות.
הספר יצא בכמה מהדורות. ב-1985, עשר שנים לאחר צאת המהדורה המקורית לאור, הוציאה הוצאת דרים גרדן פרס (Dream Garden Press) לאור, מהדורה מיוחדת שכללה איורים של רוברט קרמב (Robert Crumb) ופרק שכותרתו "סלדום סין בבית" ("Seldom Seen at Home") שנמחק מהמהדורה המקורית. המהדורה האחרונה באנגלית יצאה לאור ב-2006 בהוצאת הרפר פרניאל מודרן קלאסיקס (Harper Perennial Modern Classics). הספר תורגם לכמה שפות, בהן ספרדית, צרפתית וגרמנית. הספר תורגם גם לעברית על ידי מתן קמינר ויצא לאור בישראל בהוצאת בבל ב-2010.
תקציר עלילה
ארבעת הגיבורים הראשיים בספר הם חריגים חברתיים בעלי תודעה אקולוגית – "סלדום סין" סמית (Seldom Seen" Smith" – סמית "הנראה לעיתים רחוקות"), ג'ק מורמוני המתפרנס מהשטת תיירים בנהר הקולורדו; דוק סארוויס (Doc Sarvis), רופא מנתח מוזר, אבל עשיר וחכם; בוני אבצוג (Bonnie Abbzug), העוזרת הצעירה והסקסית שלו; וג'ורג' וושינגטון היידיוק (George Washington Hayduke), דמות חריגה של לוחם לשעבר בכומתות הירוקות שלחם במלחמת וייטנאם. יחד הם מקימים את הקבוצה שבשם הספר שמטרתה להחריב את מה שהם רואים כמערכת המזהמת והורסת את סביבתם, מערב ארצות הברית. תחילה הם מחבלים בציוד מכני דוגמת בולדוזרים המושארים ללא השגחה במחנות עבודה של הקמת כבישים, ואחר כך מפוצצים גשר בעת שרכבת מובילה פחם המופעלת אוטומטית עוברת מעליו. ככל שהם נעשים נועזים יותר ויותר כך הולכות וסוגרות עליהם רשויות החוק. שלושה מתוכם נלכדים, נשלחים למאסר ובסופו של דבר מתחייבים לבצע שירות למען הקהילה בעיירה מרוחקת, והרביעי, ג'ורג' היידיוק, מצליח להימלט לאחר שהוא מביים את מותו.
הספר זכה לתשבחות בשל הבקיאות בפרטים, יכולת ההבחנה, חוכמת הרחוב, והדיוק בתיאור החיים הרחק מהציוויליזציה. אף שנולד בפנסילבניה התאהב אבי במערב ארצות הברית, בייחוד באזור סביב ארבע הפינות, ונהג לבלות ימים בחיק הטבע.
מנקודת המבט של המאה ה-21 חברי הכנופיה שונים מאוד מהתיאור המודרני של תומכי איכות הסביבה בכלי התקשורת. גיבורי העלילה אוכלים הרבה בשר אדום, נושאים נשק חם, נוהגים ללכלך את שולי הדרך באמצעות השלכת פחיות בירה ריקות ונוהגים במכוניות גדולות (דווח שאבי נהג באופן דומה). גם הדעות הפוליטיות ששם אבי בפי הגיבורים אינן הדעות המקובלות כיום בקרב פעילי איכות הסביבה. הם אינם מאמינים בליברליזם, הם תוקפים בעיקר לבנים, אבל גם אינדיאנים בשל התמכרותם לתרבות הצריכה, והם מזלזלים בארגון שמירת הטבע הגדול ביותר, מועדון סיירה. (למרות עדויות סותרות לעיתים טען אבי "אני ליברל, וגאה בכך" כפי שכתב ב-Abbeys' Road).
עבור חברי הכנופיה האויבים הם אלו המפתחים את דרום מערב ארצות הברית – בוזזים את האדמה, מזהמים את האוויר והורסים את הטבע ואת הטוהר המקודש של עולם המדבר של אבי. השנאה הגדולה ביותר ממוקדת בסכר קניון גלן, מבנה מונוליתי מבטון הסוכר נהר פראי יפהפה, ושאותו שואפים הגיבורים להרוס. אחת מהפסקאות הבלתי נשכחות בספר מתארת את דמות הגיבור סלדום סין סמית כשהוא כורע על גשר קניון גלן הצמוד לסכר ומתפלל ל"רעידת אדמה מדו-יקת" שתסלק את "הפקק הזמני" מנהר הקולורדו.
ייתכן שהספר היה השראה לדייב פורמן (Dave Foreman) ומייק רוסלה (Mike Roselle) להקמת כדור הארץ תחילה! (!Earth First), ארגון שימור סביבה הדוגל בפעולה ישירה, שממליץ לעיתים קרובות ליישם את מרבית פעולות הוונדליזם השוליות המתוארות בספר. קטעים רבים בספר מתארים בפרטי פרטים פעולות של ונדליזם וחבלה, כולל שריפת שלטי חוצות בתחילת הספר והשימוש במתקנים משני מסמרים הבנויים כך שלפחות קצה חד אחד תמיד יפנה למעלה (caltrop) על מנת לגרום לנקר בצמיגי מכוניות המשטרה שרודפות אחרי הגיבורים, על מנת ליצור שלד של מדריך למחבלים פוטנציאליים. הפעולות המתוארות בספר מוגזמות במיוחד, משום שמרבית המכשולים שבהם נתקלים היידיוק ושאר הגיבורים גדולים במיוחד ודורשים לכן גישה מוגזמת. ייתכן שהפעולות המתוארות השפיעו גם על הקמת ארגוני שמירת הסביבה כדוגמת החזית לשחרור כדור הארץ.
ביקורת
על המהדורה העברית כתב ערן בן ימיני, מייסד ארגון מגמה ירוקה:
איגר
איגר הוא שם משפחה אשכנזי. זו הגרסה היידית ל"אגר", שמה הגרמני של העיר חב בחבל הסודטים בצ'כיה.
{{פירושונים|
ראו גם
}}
חיים בן אשר
חיים בן אשר (פינקל) (10 ביולי 1904 – 14 ביולי 1998) היה איש ציבור ישראלי, ממייסדי קיבוץ גבעת ברנר, חבר הכנסת מטעם מפא"י בשנים 1949–1955.
ביוגרפיה
בן אשר נולד בשם חיים פינקל בשנת 1904 באודסה שבדרום האימפריה הרוסית. למד בחדר והחל בלימודים אקדמיים, שאותם המשיך באוניברסיטה העברית לאחר עלייתו לארץ ישראל בשנת 1924.
עם עלייתו היה בן אשר חבר בגדוד העבודה "עין חרוד" בירושלים, וממנה יצא והצטרף למייסדי קיבוץ גבעת ברנר. בקיבוץ חי עד לפילוג בתנועת הקיבוץ המאוחד, בראשית שנות החמישים, ולאחר מכן היה חבר קיבוץ נצר סרני.
טרם קום המדינה היה בן אשר פעיל בתנועת "החלוץ", וקיים עבורה שליחויות בגרמניה ובפולין. בשנות מלחמת העולם השנייה התגייס לשורות הבריגדה היהודית ושימש בה עורך עיתון "החייל" וסדרת החוברות "במאבק".
לאחר הקמת המדינה נבחר מטעם מפא"י לכהן כחבר הכנסת וכיהן בשתי הכנסות הראשונות. בשתי כהונותיו שימש חבר ועדת החוץ והביטחון, בכנסת הראשונה חבר ועדת חוקה, חוק ומשפט ובכנסת השנייה חבר ועדת השירותים הציבוריים.
בראשית שנות השישים ביקר את קהילת ביתא ישראל שבאתיופיה ולאחר מכאן פעל למען עלייתה לישראל.
שנים רבות היה פעיל בהסתדרות העובדים הכללית וכיהן בה כחבר הוועד הפועל ומנהל בית ברל.
קישורים חיצוניים
חיים בן אשר - קבוצת כנרת
גביע אסיה בכדורגל 2015
גביע אסיה בכדורגל 2015 של AFC נערך באוסטרליה בין 9 ל-31 בינואר, זאת הפעם הראשונה שהטורניר מתארח באוסטרליה והפעם ה-16 שהטורניר נערך.
בחירת המארחת
אוסטרליה הייתה המדינה היחידה שהציעה לארח את הטורניר ומשום כך זכתה באירוח הטורניר ללא צורך בהצבעה.
אצטדיונים
חמש הערים המארחות לגביע אסיה 2015 הם סידני, מלבורן, בריזביין, קנברה וניוקאסל. הערים המארחות נבחרו ב-27 במרץ 2013.
אלפרד הרמן פריד
אלפרד הרמן פריד (בגרמנית: Alfred Hermann Fried; 11 בנובמבר 1864 – 5 במאי 1921) היה עיתונאי וסופר יהודי-אוסטרי, חתן פרס נובל לשלום לשנת 1911, במשותף עם טוביאס אסר ההולנדי, אף הוא יהודי.
קורות חיים
פריד נולד בווינה וב-1883 עבר לברלין, שם פתח חנות ספרים. פריד הושפע רבות מהסופרת האוסטרית ברטה פון זוטנר, אשר ספרה Die Waffen nieder!‎ ("הניחו את הנשק!") יצא לאור ב-1889. הוא החל לכתוב, ביחד עם פון זוטנר, בכתב עת באותו השם, ומאוחר יותר ייסד את כתב העת Die Friedenswarte ("ההמתנה לשלום"). בכתביו פרש פריד את השקפת עולמו הפציפיסטית ואת רעיונותיו ליצירת ארגון בינלאומי למען שלום עולמי בדמות חבר הלאומים. בשנת 1892 היה שותף להקמת האגודה הגרמנית לשלום (Deutsche Friedensgesellschaft).
בשנת 1911 זכה פריד בפרס נובל לשלום, ביחד עם טוביאס אסר.
פרנג'ליקו (ליקר)
פרנג'ליקו הוא ליקר אגוזים איטלקי עם תוספת קרמל, בנפח 24 אחוז אלכוהול.
הליקר נוצר בשנת 1980 על–ידי חברה איטלקית. כדי לייחד את המשקה הוענקה לבקבוק דמות נזיר וכדי לבאר בחירה זו טענה החברה כי הוא מבוסס, כביכול, על ליקר אגוזים ופירות יער שיצר נזיר מן מאה ה-17 בשם אנג'ליקו. באיטלקית, משמעות המילה fra היא "אח", כלומר נזיר. כאשר מחברים את השם האח למילה אנג'ליקו מקבלים פרנג'ליקו. פרנג'ליקו נחשב לליקר איכותי וקל לשתייה, בגלל טעמו המתוק שאינו משאיר תחושה כבדה של אלכוהול.
קרפדת קנים
קַרְפֶּדֶת קָנִים או קַרְפֶּדֶת עֲנָק (שם מדעי: Rhinella marina) היא מין של קרפדה יבשתית גדולת ממדים המצויה באופן טבעי באמריקה הדרומית ובמרכזה. היא הובאה על ידי האדם לדרום-מזרח אסיה ולאוסטרליה, ושם הפכה למין פולש. קרפדת הקנים משתייכת לסוג קרפדה שבמשפחת הקרפדיים, סוג שכולל מיני קרפדות רבים החיים בסביבות מחיה שונות ברחבי העולם. המין מאופיין, בין היתר, בכישורי הרבייה המיוחדים שלו: נקבת המין יכולה להטיל עשרות אלפי ביצים בתטולה אחת, אך רק אחוז זעיר מהן שורד את שלבי החיים הראשונים. אחד הגורמים ליכולת רבייה זו הוא תזונתה הייחודית של קרפדת הקנים, המתבססת על יצורים חיים ופגרים כאחד - הרגל תזונה ייחודי בקרב חסרי הזנב.
אנטומיה ומחזור חיים
עורה של קרפדת הקנים יבש וגבשושי. מעל עיניה מעין תלמים בולטים המשתפלים עד לאף. צבע עורה יכול להיות אפור, חום, אדום-חום או ירוק זית, עם מרקמים שונים על גבי העור. בלוטות גדולות המפרישות חומר חלבי רעיל המרתיע טורפים פוטנציאליים מצויות לצד כל עין. לבטן ולגחון מרקם מעט שומני, ולעיתים יש עליהם כתמים בצבע חום או שחור. אישוני עיניה אופקיים (בדומה לאלה של בני משפחת החתוליים) והקשתית זהובה. בבסיס בהונות הרגליים האחוריות קרומי-שחייה בשרניים, אולם בשאר האצבעות אין קרומי שחייה, שכן קרפדת הקנים אינה נוהגת לבלות זמן רב בסביבה מימית.
הזכרים מפתים את הנקבות בעזרת קריאות חיזור ארוכות וחזקות. כאשר הנקבה מגיעה, לופת אותה הזכר בחיבוק כלולות (לפני עונת הרבייה מתפתחות אצל הזכרים מעין רפידות על כפות הרגליים שעוזרות להם בכך). הנקבה מטילה את הביצים השחורות במים - בדרך כלל בקרבת צמחים - והזכר מפרה אותן. נקבות קרפדת הקנים מטילות בדרך-כלל פעמיים בשנה, אולם לא בתקופות קבועות. אסטרטגיית הרבייה היא סתגלנית, ומחזורי התטולה יכולים להשתנות בהתאם לזמינות המשאבים בתקופה הספציפית. בכל תטולה בין 4,000 ל-35,000 ביצים לערך. זמן בקיעת הביצים תלוי בטמפרטורת המים - ככל שהמים חמים יותר הביצים יבקעו מוקדם יותר.
קרפדות קנים צעירות הן זעירות בממדיהן וקטנות באופן ניכר מהקרפדות הבוגרות - אורכן נע בין 5 ל-10 מילימטרים בלבד. בדרך כלל עורן חלק וכהה, אולם לעיתים הוא בעל גוון אדמדם. לקרפדות הצעירות אין בלוטות רעל לצד העיניים, ולכן הן בדרך כלל פחות ארסיות. משום כך, רק קרפדה אחת מתוך 200 מגיעה לבגרות. הראשנים קטנים ושחורים, והם חיים לרוב במקווי מים עומדים או במקורות מים שזרימתם איטית. הראשנים בדרך כלל נעים קרוב לקרקעית כדי להימנע ככל האפשר מעימות עם טורפים, והם נוהגים להתאסף בנחילים סביב צמחי מים. בדרך כלל מגיעים הראשנים לאורך של 27 מילימטרים, אולם כשהם חיים בתנאי צפיפות גבוהה הם מגיעים לאורך של 22 מילימטרים בלבד.
אקולוגיה והתנהגות
לקרפדות קנים בוגרות בלוטות רעל לצד העיניים ועל הגב. כאשר הן חשות מאוימות, הן מפרישות רעל לבן בעל מרקם חלבי הקרוי בופוטוקסין. ישנן עדויות רבות על מקרי מוות של בעלי חיים כתוצאה מרעל הקרפדה, ואף דווח על מקרי מוות של בני אדם כתוצאה מאכילת קרפדות קנים. הגנה נוספת שבה משתמשת קרפדת הקנים נגד טורפים היא הרחבת הריאות, ניפוח הגוף והרמתו מעל הקרקע על-מנת להיראות גדולה ומאיימת יותר.
מרבית הקרפדות מאתרות את טרפן בעזרת חוש הראייה, אולם קרפדת הקנים יכולה לאתר אותו גם בעזרת חוש הריח. בניגוד לקרפדות רגילות, שתזונתן מתבססת על טרף של בעלי חוליות קטנים ומגוון של חסרי חוליות, קרפדות הקנים אוכלות גם צמחים, פגרים, מזון לחיות-מחמד ואשפה ביתית. בתקופות החמות של השנה, קרפדות הקנים פעילות בעיקר בשעות החשיכה. בתקופה הקרה ובשעות היום הן בדרך כלל מסתתרות בשוחות או בגומות קטנות. קרפדות הקנים יכולות לחיות גם הרחק ממקורות מים.
שמה המדעי של קרפדת הקנים, Bufo marinus, מעיד על קרבה-לכאורה בינה לבין בעלי חיים באזור מימי, אולם למעשה קרפדת הקנים היא יצור יבשתי. קרפדות הקנים הבוגרות הן יצורים יבשתיים לחלוטין, ובדרך כלל הן מגיעות למקורות מים אך ורק לצורכי רבייה. הן מסוגלות לחיות גם באזורים צחיחים מאוד ובאקלים קשה: ביכולתן לאבד עד 50% מנפח המים שבגופן מבלי שייגרם להן נזק משמעותי, ולשרוד בטווח טמפרטורות רחב שבין 5 ל-40 מעלות צלזיוס. הראשנים גדלים במים מתוקים בלבד, ושיעור המלחים המרבי שבו הם יכולים לחיות הוא 15% משיעור המלחים שבמי ים. גם הביצים וגם הראשנים רעילים עבור בעלי חיים רבים, אולם במידה פחותה מאשר רעילותם של הבוגרים. הרעילות נעלמת לזמן מה לאחר המטמורפוזה, עד שבלוטות הרעל גדלות. בדרך כלל, קרפדות הקנים חיות באזורי אדמה פתוחים, והן נוטות להימנע מלחיות באזורים מיוערים; העדפה זו מקטינה במידת מה את תפוצתן באזורים רבים שאליהן הובאו על ידי האדם.
לקרפדת הקנים טורפים טבעיים רבים באזורי התפוצה הטבעיים שלה. עם טורפיה נמנים קיימן רחב-חרטום, עין-חתול אמריקאי מפוספס, מספר מיני דגים ממשפחת הנאוויתיים, הצלופחיים והשפמנוניים ומיני מגלנים. באזורים אליהם הובאה קרפדת הקנים על ידי האדם, היא נטרפת על ידי דיה שורקת, חולדת המים, חולדה מצויה וכוח המים. תועדו גם מקרים שבהם צדו את קרפדת הקנים המינים פודרגוס ינשופי ו-Podargus papuensis, ממשפחת הפודרגיים. לטורפים אלו עמידות מסוימת מפני רעל הקרפדות, או הסתגלות התנהגותית שמאפשרת להם להימנע מאכילת רוב החלקים הרעילים בגוף הקרפדה. ראשני הקרפדה, שנמצאים במקום נמוך בשרשרת המזון, נטרפים על ידי בעלי חיים רבים, דוגמת חיפושיות מים.
בדרך כלל נעה קרפדת הקנים בניתורים קטנים.
תפוצה ואוכלוסייה
באופן טבעי מצויה קרפדת הקנים ביבשת אמריקה (הדרומית והצפונית), החל מעמק נהר הריו-גרנדה שבניו מקסיקו ועל גבול טקסס ומקסיקו, דרך מרכז אגן האמזונאס ועד לדרום-מזרח פרו. אזור תפוצה זה כולל אקלים טרופי ואקלים צחיח למחצה, ומטבע הדברים יש בו סביבות מחיה שונות: החל מדיונות חול, אזורים מדבריים, מישורים, אזורים חופיים ואף שולי יערות גשם ויערות מנגרובה. צפיפות האוכלוסין של קרפדת הקנים באזורים שבהם היא מצויה באופן טבעי נמוכה באופן ניכר מהאזורים אליהם הובאה על ידי האדם. באמריקה הדרומית, לדוגמה, תועדה צפיפות של כ-20 פרטים בוגרים לכל 100 מטרים של רצועת חוף, ולשם השוואה, באוסטרליה, אליה הובאה הקרפדה על ידי האדם, צפיפות האוכלוסין שתועדה הייתה 1,000–2,000 פרטים לאותו שטח.
שטחי המחיה המקוריים של קרפדת הקנים
שטחי המחיה המקוריים של קרפדת הקנים הם ביבשת אמריקה, ותפוצתה משתרעת מעמק ריו גרנדה בדרום טקסס ועד למרכז האמזונס ולדרום מזרח פרו, ולחלק מהאיים היבשתיים הסמוכים לוונצואלה (כמו טרינידד וטובגו). הקרפדה מצויה במגגון ביומות אבל נפוצה במיוחד בערבות, בשטחים כפריים ובשטחים פתוחים ושטוחים. הקרפדה היא מין עתיק יחסית, ותועדו מאובנים שלה מסוף המיוקן בקולומביה. משוער כי גם היא העדיפה לחיות בערבות עשב, אם כי מקורה אינו ידוע. בהחלפה האמריקאית הגדולה, הקרפדה התפשטה צפונה עד טקסס. תפוצתה המקורית בטקסס ובמרכז מקסיקו מתקרבת לקו הרוחב 27° צפון, ובמרכז ברזיל, ל-10° דרום. מזרחה משם, בפרו, היא מגיע עד ל-14° דרום. הקרפדות חיות שם בעמקים ובשפלות, ולרוב מתרחקות מגבהים העולים על 1,000 מטרים מעל פני הים.
קרפדת הקנים כמין פולש
קרפדת הקנים הובאה לאזורים רבים בעולם, לרבות אוקיאניה, כדי להיאבק במזיקים לחקלאות. ייבוא הקרפדות לאזורים אלה תועד היטב. משום כך, קרפדת הקנים היא אחד המינים הפולשים הנחקרים ביותר.
אזורים אליהם הובאה קרפדת הקנים
קרפדת הקנים הובאה על ידי האדם לאזורים רבים בעולם, ובפרט למדינות האוקיינוס השקט, על-מנת שתשמש כאמצעי הדברה ביולוגית למזיקים חקלאיים. עד שנת 1844, הובאו קרפדות הקנים למרטיניק, לברבדוס ולג'מייקה. אל ג'מייקה הובאה הקרפדה כניסיון (שלא צלח) לצמצם את אוכלוסיית החולדות במדינה.
בשנת 1920 הובאה קרפדת הקנים לפוארטו ריקו כדי למגר מזיקים במטעי קנה הסוכר. בשנת 1932 היא כבר התבססה היטב באזור, ואוכלוסיית המזיקים אכן הצטמצמה משמעותית. אף שהצטמצמות אוכלוסיית המזיקים יוחסה לקרפדת הקנים, עשויים להיות לכך גם גורמים אחרים. שש השנים שלאחר 1931 (כאשר קרפדת הקנים התבססה היטב, ואוכלוסיית המזיקים הצטמצמה משמעותית) היו השנים הגשומות ביותר שתועדו בפוארטו ריקו. על כל פנים, האמונה שקרפדת הקנים היא האחראית לבקרה על אוכלוסיית המזיקים הובילה להבאתה לאזורים רבים נוספים באוקיינוס השקט.
כיום, ישנן אוכלוסיות מבוססות של קרפדות קנים שהובאו על ידי האדם באוסטרליה, בפלורידה, בפפואה גינאה החדשה, בפיליפינים, באיי בונין, באיי ריוקיו היפניים, במרבית האיים הקאריביים ובאיים רבים נוספים באוקיינוס השקט, דוגמת הוואי או פיג'י. גם אל פיג'י הובאה הקרפדה על מנת להילחם במזיקים במטעי קנה הסוכר. באופן כללי, השימוש בקרפדה כאמצעי הדברה ביולוגית למזיקים חקלאיים נחל כישלון, ובמרבית המקומות הודברו לבסוף המזיקים באמצעים כימיים. מאז הפכה קרפדת הקנים עצמה למזיק באזורים אליהם הובאה, והיוותה איום על בעלי חיים מקומיים רבים. להכנסת הקרפדה הייתה השפעה הרסנית במיוחד על המגוון הביולוגי ועל הפאונה של אוסטרליה – ככל הנראה בגלל המספר הגדול של המינים שהיא התחרתה איתם בהצלחה במישוריה הנרחבים של אוסטרליה.
קרפדת הקנים הובאה בהצלחה אל פפואה גינאה החדשה כדי לצמצם את אוכלוסיית זחלי הרפרפיים, שניזונו מיבול הבטטות המקומי. מאז הפכו קרפדות הקנים לנפוצות באזורים כפריים ועירוניים כאחד, אולם לא חדרו לאזורים המיוערים; הודות לעובדה שמרבית עולם החי של פפואה גינאה החדשה מרוכז באזורים מיוערים, לא גרמה שם קרפדת הקנים לנזקים אקולוגיים משמעותיים.
אוסטרליה
102 קרפדות קנים הובאו לאוסטרליה בשנת 1935 מהוואי, על-מנת להדביר שני מיני חיפושיות שזחליהם ניזונים מקנה הסוכר: חיפושית קנה אפורת-גב (Dermolepida albohirtum) וחיפושית קנה צרפתית (Lepidiota frenchi Blackburn). באוסטרליה התרבו הקרפדות באופן מיידי בשבייה, ובאוגוסט 1935 שוחררו לטבע למעלה מ-3,000 קרפדות צעירות באזורים שונים בקווינסלנד שבצפון-מזרח אוסטרליה. השחרור לטבע של קרפדות נוספות הושהה או צומצם בשל הדאגה לאיכות הסביבה המקומית, אך חודש באזורים אחרים בספטמבר 1936. מאז שחרורן שגשגה אוכלוסיית הקרפדות וגדלה במהירות, וכיום היא מגיעה לכ-200 מיליון פרטים, הנושאים מחלות וזיהומים המזיקים לעולם החי המקומי.
הקרפדות התפשטו אל מעבר לקווינסלנד, והגיעו לניו סאות' ויילס בשנת 1978 ולטריטוריה הצפונית בשנת 1984. אוכלוסיות מסוימות של קרפדות פיתחו רגליים ארוכות יותר, וייתכן שהדבר קרה במקביל להתפשטות הקרפדות רחוק יותר ויותר. קרפדות הקנים נודדות בממוצע מרחק של כ-40 קילומטרים בשנה.
קשה לקבוע מהי ההשפעה לטווח הארוך של פלישת הקרפדות על הפאונה האוסטרלית המקומית. ירידות תלולות שחלו באוכלוסיות שונות של נמיית כיס מהמין נמיית כיס צפונית תועדו לאחר שקרפדות הקנים הגיעו למקום מחייתם ומיוחסות לפלישת הקרפדות. ישנם מספר דיווחים על צמצום שחל באוכלוסיית הכוחיים והנחשים המקומית לאחר בוא הקרפדות. דו"ח משנת 2002 העריך את הנזקים האקולוגיים שהקרפדות יכולות לגרום בפארק הלאומי קקדו (Kakadu National Park), וקבע כי האפשרות שבעלי חיים מקומיים יטרפו את הקרפדות וימותו כתוצאה מרעלן היא הסכנה החמורה ביותר לעולם החי המקומי. סיכונים אחרים, דוגמת התחרות עם בעלי החיים המקומיים על מקורות מזון, והסכנה שהקרפדה תטרוף מינים מסוימים של עולם החי המקומי היוו, לדעת מחברי הדו"ח, סיכון נמוך הרבה יותר.
מכיוון שמערכות אקולוגיות קשורות זו בזו, גם לפגיעה בבעלי חיים שלכאורה אינם קשורים לבעלי חיים אחרים יכולה להיות השפעה מכרעת על בעלי חיים אלו ועל עולם החי המקומי כולו. אם בעל חיים כלשהו מת כתוצאה מאכילת הקרפדה, קיים סיכוי סביר שמי שיאכל את נבלתו יורעל אף הוא – וכך הלאה. כך, לדוגמה, בטריטוריה הצפונית העובדה שלטאות כוחיים רבות אכלו את הקרפדות ומתו כתוצאה מכך, נקשרה לעלייה במספר ביצי תנין הים שבקעו שלמות ולא נטרפו. ההשלכות לטווח הרחוק של עובדה זו על המערכת האקולוגית האוסטרלית עדיין אינן ידועות. מאידך, גם תנינים רבים מתים כתוצאה מאכילת הקרפדה.
בעלי חיים מקומיים רבים תועדו טורפים קרפדות קנים בהצלחה, מבלי להיפגע בצורה קשה מהרעלה. עופות מסוימים, דוגמת הדיה המצויה, למדו לתקוף את בטן הקרפדה, ובכך להימנע מלבוא במגע עם הרעל שמיוצר בבלוטות הממוקמות מעל העיניים ועל הגב. נראה כי צפרדע מקומית אחת בטריטוריה הצפונית, Litoria dahlii, מסוגלת לאכול את ראשני קרפדת הקנים ואת הפרטים הצעירים מבלי להיפגע מן הרעל שממית טורפים אחרים, ונראה שעובדה זו קשורה לקצב תטולה נמוך מהצפוי של קרפדות קנים מסוימות בטריטוריה הצפונית. נחשים מקומיים פיתחו מלתעות מעט קטנות יותר, וייתכן שהדבר התפתח על מנת שלא יהיו מסוגלים לטרוף קרפדות קנים גדולות שבגופן כמויות רעל גדולות. מחקרים אחרים מצביעים על כך שקרפדת הקנים מסתגלת לשטח תפוצה רחב יותר ושייתכן שבעתיד היא תתפשט לבתי גידול שכיום היא אינה מצויה בהם.
מבין בני האדם, האבוריג'ינים הם הנפגעים העיקריים מפלישת הקרפדה לאוסטרליה, מפני שחלק ניכר מהם עדיין מתבססים כלכלית על עבודות מסורתיות הכוללות ציד בעלי חיים, שחלקם נעשו נדירים בשטח מחייתם של האבוריג'ינים, כיוון שמתו מרעל הקרפדות. הרשויות משתמשות בקרינת על-סגול על-מנת לפתות קרפדות קנים, ללכוד אותן ולהשמידן. ביוני 2006 הודיעה אוניברסיטת קווינסלנד על מחקר שעוסק בגן שבעזרתו ניתן יהיה לשנות את מינן של נקבות קרפדות הקנים ולהופכן לזכרים. אם ייעשה שימוש בכך, יכול הדבר להביא לאוכלוסייה המורכבת מזכרים בלבד, שסופה כיליון.
הפיליפינים
קרפדת הקנים הגיעה לראשונה לפיליפינים בשנת 1930 לשם הדברה ביולוגית של מזיקים במטעי קני סוכר, לאחר הצלחת הבאתה הניסיונית לפוארטו ריקו. לאחר מכן היא הפכה לדו-חי הנפוץ ביותר באיים. היא עדיין שומרת על השם הנפוץ Bakî או Kamprag בשפות ביסאיאניות, שיבוש של "צפרדע אמריקאית", שם המתייחס למקורה. קרפדה זו ידועה גם כצפרדע שור באנגלית פיליפינית.
פיג'י
קרפדת הקנים הגיעה לפיג'י כדי להילחם בחרקים שפקדו מטעי קני סוכר. הבאת קרפדת הקנים לאזור הוצעה לראשונה ב-1933, בעקבות ההצלחות בפוארטו ריקו ובהוואי. לאחר ששקלה את תופעות הלוואי האפשריות, הממשלה הלאומית של פיג'י החליטה לשחרר את הקרפדה ב-1953, ו-67 דגימות יובאו לאחר מכן מהוואי. לאחר שהקרפדות בוססו בפיג'י, מחקר משנת 1963 הגיע למסקנה, שמכיוון שתזונתה של הקרפדה כללה חסרי חוליות מזיקים ומועילים כאחד, היא "נייטרלית מבחינה כלכלית". כיום, ניתן למצוא את קרפדת הקנים בכל האיים המרכזיים בפיג'י, אף שהמין הזה קטן יותר ממקביליו באזורים אחרים.
פפואה ניו גינאה
קרפדת הקנים הוכנסה לגינאה החדשה לשם הדברה ביולוגית של זחלי רפרפיים האוכלים יבולי בטטה. השחרור הראשון התרחש בשנת 1937 באמצעות קרפדות שיובאו מהוואי, עם שחרור שני באותה שנה באמצעות פרטים שהובאו מהיבשת האוסטרלית. עדויות מצביעות על שחרור שלישי בשנת 1938, המורכב מקרפדות המשמשות לבדיקות היריון אנושיות – מינים רבים של קרפדה נמצאו יעילים למשימה זו, ושימשו במשך כ-20 שנה לאחר ההכרזה על התגלית ב-1948. ב-1972 תפוצת קרפדת הקנים כללה את צפון האי פפואה וחלקים נרחבים משאר איי הארכיפלג. רוב התפוצה הייתה מרוכזת סביב עיירות, ויערות גשם של השפלה. הקרפדות שחיות ביערות הגשם של פפואה נוטות להיות גדולות וכבדות מאלו החיות בערבות, בממוצע בכ-2 ס"מ וב-50 גרם. קרפדות היער נוטות לאכול יותר, ואחוזים גבוהים יותר מתזונתן הם חלבוניים. לא קיים טורף טבעי לקרפדות הקנים בפפואה ניו גינאה.
ארצות הברית
במקור, קרפדת הקנים הייתה נפוצה בארצות הברית רק באזוריה הדרומיים של טקסס, אך ברבות השנים היא התפשטה גם לאזורי לואיזיאנה ופלורידה. לשני האזורים האלה הובאו הקרפדות בעיקר מפוארטו ריקו. לפלורידה הגיעו קרפדות הקנים הראשונות עוד לפני 1936, והן התחילו להתפשט בסביבות אגם אוקיצ'ובי. גל נוסף של קרפדות הגיע לאגם בסביבות 1944. כבר ב-1957 דווחה במיאמי הסמוכה אוכלוסייה מבוססת של קרפדות קנים, בת כמאה פרטים. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 המשיך שחרור הקרפדות בדרום פלורידה, כשהפעם הן הובאו מסורינאם ומקולומביה. לאחר שקרפדות הקנים שוחררו באזור זה של פלורדיה, הן החלו להיות נפוצות שם בשפע.
הוואי
באפריל 1932 הובאו 149 פרטים של קרפדת קנים מפוארטו ריקו לאי אואהו בהוואי. 68 מתוכם שוחררו בארבורטום מאנואה ובחלק העילי של עמק מאנואה, ו-80 נוספים שוחררו בוואיפיאו; לא ידוע היכן שוחרר הפרט ה-149. הקרפדות נאספו על ידי סי. אי. פמברטון בזמן שהוא השתתף בקונגרס הבינלאומי של טכנולוגיות קני סוכר בסן חואן. סביר להניח שהוא אסף את הקרפדות בסן חואן ושהן היו צאצאים של הפרטים שהובאו לפוארטו ריקו מג'מייקה, שכן סן חואן נמצאת בצפון מערב פוארטו ריקו, קרוב מאוד לריו פידראס, שם שוחררו הקרפדות מג'מייקה.
לאחר הצלחת ההבאה של קרפדת הקנים לצורך הדברה ביולוגית אל האי אואהו, התאחדות חוואי הסוכר ההוואיים הביאה את קרפדת הקנים אל איי הוואי. הקרפדות הובאו מאואהו עצמו. בין אוגוסט 1933 ליולי 1935, יותר מחצי מיליון קרפדות פוזרו ברחבי האיים הוואי, קאוואי, מאווי, מולוקאי ואואהו. הקרפדות היו שכיחות זמן מה, אם כי נכון ל-1981, תושבי אואהו מדווחים כי הן הולכות ומתמעטות. בנוסף, הייתה הבאה בשני גלים של קרפדות מגואם ב-1937. ב-1935, הובא מספר לא ידוע של קרפדות קנים מאואהו, הוואי לאיי טאיוואן וריוקיו.
האיים הקריביים
על פי הערכות, קרפדת הקנים הגיעה לראשונה לאי ברבדוס שבאיים הקריביים מאזור גיאנה בסביבות 1833, וב-1848 למין כבר הייתה שם אוכלוסייה מבוססת. עם זאת, במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20 הצטמצמה האוכלוסייה של קרפדת הקנים באי ברבדוס במידה ניכרת, עקב מפעלי ייבוש הביצות בברבדוס, שנועדו למיגור מחלת המלריה.
ב-8 בספטמבר 2013 התגלתה קרפדת הקנים גם באי ניו פרובידנס באיי בהאמה.
המין הובא לראשונה לפוארטו ריקו מברבדוס, ב-1920. מספר הקרפדות ההתחלתי היה נמוך מ-24, ויש הערכות המציבות אותו על 12. ב-1923–1924 היה גל הבאה נוסף מג'מייקה בו הובאו 40 פרטים ששוחררו בריו פיידראס שליד סן חואן. קיים דיווח לפיו הובאו קרפדות גם מטרינידד ב-1920, אבל ישנה מחלוקת בנושא.
טקסונומיה ואטימולוגיה
השם "קרפדת קנים" נגזר מייעודה המקורי של קרפדת הקנים באזורים אליהם הובאה - הדברה ביולוגית של מזיקים במטעי קנה הסוכר המקומיים. קרפדת הקנים נקראת גם "קרפדת ענק" ובאנגלית גם "קרפדה ימית" (Marine Toad); השם הראשון מקורו בממדי הקרפדה, והשני נגזר משמה המדעי, Bufo marinus. הכינוי marinus, המעיד על קרבה למים, נבחר על ידי הטקסונום קארולוס ליניאוס והתבסס על איור של אלברטוס סבה (Albertus Seba). סבה סבר בטעות כי קרפדת הקנים חיה הן באזורים יבשתיים והן באזורים ימיים. באוסטרליה, ניתן לשגות בזהוי פרטים בוגרים של קרפדת הקנים ולזהותם בטעות כחסרי זנב מהסוגים לימנודינסטיים, Neobatrachus, Mixophyes וחפרית אוסטרלית, הדומים לה מבחינה חיצונית. עם זאת, ניתן להבחין בין קרפדת הקנים לבין חסרי זנב אלו, שכן לאחרונים אין בלוטות רעל בולטות מעל העיניים.
קרפדת הקנים דומה חיצונית גם למין Heleioporus australiacus. קשה לעיתים להבחין בין קרפדות קנים צעירות לבין בני הסוג Uperoleia, מפני שלשניהם בלוטות רעל גדולות; אולם, לקרפדות הקנים אין כתמים לבנים באזור הירך ופניהן חרושות תלמים דמויי קמטים. בארצות הברית, קרפדת הקנים דומה מבחינה מורפולוגית לרבות מהקרפדות המקומיות מהסוג Bufo. קל במיוחד להתבלבל בינה לבין Bufo terrestris ולבין Bufo fowleri. באופן כללי, ניתן להבחין, על פי רוב, בין קרפדות הקנים לבין קרפדות אחרות, וזאת על-פי צורת בלוטות הרעל שלה ועל-פי התלמים והקמטים המצויים בפניה.
שימוש האדם בקרפדות
זולת השימוש כמדבירה ביולוגית, בקרפדת הקנים בוצע שימוש במספר דרכים, הן מסחריות והן לא מסחריות. באופן מסורתי, בתחומי התפוצה של הקרפדה באמריקה הדרומית, העם האמריקאי-ילידי אמברה וונאן נוהג להשתמש ברעלן של הקרפדות כדי ליצור חיצים מורעלים. הרעלן שימש גם כאנתאוגן עבור האולמקים. את הקרפדה אף צדים לשם מאכל בפרו, ובשרה נאכל לאחר שעורה מוסר ממנה בזהירות. כשהוא מוכן כהלכה, בשרה של הקרפדה נחשב למקור מזון בריא, השופע בחומצות שומן אומגה 3. במרוצת השנים נתווספו שימושים חדשים לרעלן של הקרפדה: הבופוטנין שניתן להפיק ממנו משמש ביפן כאפרודיזיאק וכחומר למניעת נשירת שיער. בסין משמש הרעלן בכירורגיית לב-חזה, ושם ייעודו הוא להפחית את קצב דפיקות הלב במהלך הניתוח. הוא אף עשוי לסייע בטיפול בסרטן הערמונית.
שימושים אחרים של קרפדת הקנים הם, למשל, אימוצה כחיית מחמד, ביצוע ניסויים בה כחיית מעבדה, וייצור מוצרים מעור באמצעותה. במחצית המאה ה-20, היו בדיקת היריון שכללו החדרת הפרשות של האישה לתוך מערכת הלימפה של קרפדה ממין זכר. אם תאי זרע היו מופיעים בהפרשותיו של האחרון, ניתן היה להסיק מכך כי האישה נמצאת בהיריון. בדיקות אלה היו מהירות יותר מאשר אלה שבוצעו באמצעות יונקים, כיוון שאת קרפדות הקנים היה קל יותר לגדל. בדיקות מסוג זה בוצע לראשונה במין אחר של צפרדעים, אך עד מהרה נתגלה כי גם קרפדות הקנים עשויות להתאים לבדיקה. עובדה זו הפכה את הבדיקה באמצעות הקרפדות לנפוצה עד מאוד. כחיית מעבדה, לקרפדת הקנים היו יתרונות מספר: הן היו נפוצות מאוד בתחומי התפוצה שלהן, וכן הן היו קלות וזולות להשגה ולשימוש. השימוש בקרפדה לשם ניסויים החל במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20, ונעשה בהן שימוש בבתי ספר ובאוניברסיטאות. עם זאת, החל משנות ה-60 של המאה ה-20 מספר מדינות באוסטרליה החלו מהדקות או את תקנות הייבוא של הקרפדות לשם ניסויים.
ישנם מספר שימושים מסחריים בקרפדות קנים מתות. כך, למשל, משתמשים בעורן לייצור ארנקים ואביזרי אופנה אחרים. קרפדות מפוחלצות משווקות כמתנות עבור תיירים, ואף נעשה ניסיון ליצור דשן מפגרי הקרפדות.
בתרבות
הבאתה של קרפדת הקנים לאוסטרליה והתפשטותה שם תועדה בסרט "Cane Toads: An Unnatural History" (בתרגום חופשי לעברית: "קרפדות קנים: היסטוריה לא-טבעית") (1988). בופוטונין, אחד הכימיקלים המצויים ברעלה של קרפדת הקנים, מסווג כסם מדרגה ראשונה בחוקי הסמים האוסטרליים, דרגה זהה לזו של ההרואין והקוקאין. לסם השפעות דומות לזו של הרעלה קלה: אפקט ההמרצה, הכולל הזיות קלות, מסתיים לאחר פחות משעה. עם זאת, ישנן לסם השפעות בריאותיות מסוכנות, ובמקרים של שימוש לא נכון הוא עלול לגרום למוות.
באוסטרליה נעשו ניסיונות להפיק תועלת מקרפדות קנים מתות, העלולות לגרום לבעיות תברואתיות, במיוחד בשל מספרן הרב. כך לדוגמה, ניתן להמיר את גופן לדשן נוזלי, וניתן לנצל את עורן להכנת מוצרי עור דוגמת ארנקים. קרפדת הקנים נבחרה על ידי החברה להגנת הטבע של קווינסלנד כסמל לאומי, לצד שונית המחסום הגדולה.
וילם מנגלברך
וילם מנגלברך (בהולנדית: Willem Mengelberg; 28 במרץ 1871, אוטרכט, הולנד – 22 במרץ 1951, כור, שווייץ) היה מנצח הולנדי, מנצחה הראשי של תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית משנת 1895 עד 1945.
ביוגרפיה
שיתוף הפעולה של מנגלברך עם הכיבוש הנאצי בהולנד במהלך מלחמת העולם השנייה הביא לכך, שממשלת הולנד אסרה עליו לנצח במדינה זו בשנת 1945, וכן נשללו ממנו אותות הכבוד שלו ודרכונו. הוא פרש לגלות בשווייץ, שם נשאר עד מותו.
וילם מנגלברך היה דודם של המוזיקולוג והמלחין רודולף מנגלברך ושל המנצח, המלחין והמבקר קארל מנגלברך, שהוא אביו של פסנתרן האלתור והמלחין מישה מנגלברך.
אדולף גאלאנד
אדולף יוזף פרדיננד גאלאנד (בגרמנית: Adolf Josef Ferdinand Galland; 19 במרץ 1912 – 9 בפברואר 1996) היה אלוף הפלות גרמני (104 הפלות) וגנרל בלופטוואפה בזמן מלחמת העולם השנייה, עוטר בצלב האביר של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים (אחד העיטורים הגבוהים ביותר בחשיבותם בכוחות המזוינים של גרמניה הנאצית).
לפני מלחמת העולם השנייה
גאלאנד נולד בווסטפאליה כבנו השני של מנהל קרקעות. מגיל מוקדם הוא הראה עניין בטייס כשהטיס דאונים ליד עירו. גאלאנד סיים את הגימנסיה "הינדנבורג" בשנת 1932 והצטרף לבית הספר לטיסה של חברת התעופה לופטהאנזה. בשנת 1933 הצטרף ללופטוואפה, השלים את הכשרתו כטייס קרב ב-1935, והוצב בכנף הקרב "ריכטהופן" שהייתה מוצבת ליד ברלין. הוא השתתף בלחימה במסגרת לגיון הקונדור שנשלח על ידי גרמניה לסייע לכוחות הלאומנים של פרנקו. בספרד הוא הצטיין באוויר, הטיס יותר מ-300 משימות במטוס ההיינקל He 51 שלו, ובסיום המלחמה עוטר בצלב הספרדי מזהב עם יהלומים על תרומתו לניצחון כוחות פרנקו.
מלחמת העולם השנייה
ממש לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה קודם גאלאנד לדרגת האופטמן. הוא הטיס 50 טיסות תקיפה בזמן המערכה לכיבוש פולין, בפברואר 1940 הועבר לכנף קרב 27 ששירתה בחזית המערבית. ב-12 במאי הוא רשם את ההפלה הראשונה לזכותו, ועד תום המערכה הצרפתית עמדו לזכותו 14 הפלות.
מיוני 1940 הוא לקח חלק בקרב על בריטניה. ביולי הוא קודם לדרגת מיור, והיה, יחד עם עמיתו ורנר מלדרס (Werner Mölders), החייל הגרמני הראשון שעוטר בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות. בנובמבר הוא מונה למפקד כנף קרב 26 וקודם לדרגת אוברסט-לויטננט. בסוף 1940 כבר נרשמו 58 הפלות לזכותו, והוא המשיך להוביל את הכנף שלו ב-1941 נגד הפשיטות של חיל האוויר המלכותי. בנובמבר 1941, בעקבות מותו בתאונה אווירית של חברו ורנר מלדרס, מונה גאלאנד על ידי הרמן גרינג לרשת את מלדרס כגנרל זרוע מטוסי הקרב. למרות ההסתייגויות שהיו לו, קיבל גאלאנד בסופו של דבר את התפקיד, מתוך מחשבה שזה יתן לו השפעה ויכולת שינוי באותם הדברים שהטרידו אותו ואת חבריו הטייסים בחזית, וב-28 בינואר 1942 הוא עוטר בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים. ב-19 בנובמבר 1942 הוא קודם לדרגת גנרל מיור, והיה לגנרל הצעיר ביותר בכל הצבא הגרמני.
הוא היה אחראי מטעם הלופטוואפה על תכנון מבצע קרברוס, שבמהלכו הועברה קבוצת ספינות מלחמה גרמניות מצרפת לנורווגיה דרך התעלה האנגלית. המבצע הסתיים בהצלחה ונחשב להישג גדול.
בשנת 1942 הוא הטיס אב-טיפוס של מטוס הקרב הסילוני הראשון בעולם, המסרשמיט Me-262 והפך לתומך נלהב בהכנסת המטוס לייצור המוני מהר ככל האפשר.
בשנת 1943 הוא נהיה חלק ממערך ההגנה של הרייך כנגד ההפצצות של בעלות הברית, היו לרשותו רק מספר קטן של מטוסים, הוא בעצמו השתתף בכמה קרבות אוויר שבהם הוא הפיל כמה מפציצים אמריקאים.
בתוקף תפקידו כאחראי על הגנת הרייך מהפצצות, הוא העביר ביקורת קשה על אי ההתמקדות בייצור מטוסי קרב, עיכוב ייצור מטוס הסילון ואי הקצאת מטוסים מספיקים להגנת הרייך. ב-11 באפריל 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט.
עקב גישתו הכנה והביקורת הגלויה שהוא העביר על מפקד הלופטוואפה, הרמן גרינג, בין השאר בעניין השימוש השגוי במטוסי סילון, הודח גאלאנד מתפקידו כגנרל זרוע מטוסי הקרב בינואר 1945, אך גרינג נענה לבקשתו לחזור ללחימה כמפקד טייסת מטוסי קרב סילוניים שהוא יוכל לבחור את טייסיה. גאלאנד צירף אליו את אלופי ההפלות המובחרים ביותר של גרמניה, אך היחידה הספיקה להילחם, בהצלחה, פעמים מעטות בלבד לפני שנאלצה להיכנע ליחידת טנקים של בעלות הברית ב-3 במאי 1945, לא לפני שגאלאנד דאג לשריפת מטוסי הסילון כדי למנוע מהם ליפול לידי כוחות בעלות הברית.
לאחר המלחמה
גאלאנד היה שבוי מלחמה של בעלות הברית עד שחרורו בשנת 1947. עבודתו הראשונה הייתה כמרצה על טקטיקה לטייסי חיל האוויר המלכותי. ב-1948 נסע גאלאנד לארגנטינה כיועץ לחיל האוויר הארגנטינאי. עם הוויתור הארגנטינאי על השאיפה לפתח תעשיית אוויר עצמאית, הוא חזר לגרמניה בשנת 1955 ובנה קריירה מצליחה כבעל חברה לייעוץ אווירי.
גאלאנד נשא לאישה את סילוויניאה פון דנהוף ב-12 בפברואר 1954 ולא נולדו להם ילדים. ב-10 בספטמבר 1963 התגרשו. באותו יום התחתן עם מזכירתו הנליס לאדווין ונולדו להם בן ובת. ב-10 בפברואר 1984 התחתן בשלישית עם היידי הורן, ונשאר איתה עד מותו.
TLC (להקה)
TLC היא להקת בנות אמריקאית, אשר החלה את פועלה בשנת 1992 עם סינגל הבכורה שלהן "Ain't 2 Proud 2 Beg" ומאז זכתה להצלחה חסרת תקדים בעולם. בשנת 1991 הלהקה הוחתמה עם חברת לה-פייס רקורדס על חוזה ולאחר מכן הם החלו לעבוד על אלבום הבכורה שלהן Ooooooohhh... On the TLC Tip אשר הניב שלושה שירים אשר הגיעו לעשירייה הפותחת בארצות הברית ואף סינגל הבכורה הגיע למקום ה-13 בבריטניה. האלבום עצמו גם זכה להצלחה בעולם כאשר מכר 6 מיליון עותקים. הצלחת הלהקה התגברה כאשר הוציאו את אלבומם השני CrazySexyCool שנתיים לאחר מכן. האלבום זכה להצלחה אדירה כאשר מכר 23 מיליון עותקים בכל העולם. הסינגל הראשון מהאלבום היה השיר "Creep" שהגיע למקום הראשון בארצות הברית ולימים נהיה ללהיט ענק במדינה שזכה להצלחה גם בבריטניה, אוסטרליה וניו זילנד. הסינגל השני מהאלבום היה השיר "Red Light Special" שהגיע למקום השני במדינה וזכה להצלחה גם בבריטניה ואוסטרליה.
לאחר מכן יצא השיר "Waterfalls" אשר גם הוא הגיע למקום הראשון בארצות הברית ונהיה ללהיט ענק במדינה ובנוסף גם זכה להצלחה בין לאומית ונהיה לשיר המצליח ביותר של הלהקה. הסינגל הרביעי והאחרון היה השיר "Diggin' on You" שהגיע למקום החמישי בארצות הברית וזכה שוב להצלחה גם בבריטניה ואוסטרליה. בשנת 1999 הן הוציאו את אלבומם השלישי FanMail אשר זכה להצלחה ענקית גם הוא כאשר מכר 14 מיליון עותקים. הסינגל הראשון מהאלבום היה השיר "No Scrubs" אשר הגיע למקום הראשון בארצות הברית והפך ללהיט ענק בעולם עד כדי כך שנהיה לשיר המצליח ביותר שלהן במדינה. לאחר יצא השיר "Unpretty" אשר גם הוא היה ללהיט ענק וגם הוא הגיע למקום הראשון בארצות הברית. בשנת 2002 הלהקה הוציאה את אלבומם הרביעי 3D כאשר זהו היה האלבום הראשון של הלהקה ללא ליסה לופז שנהרגה בתאונת דרכים באותה שנה. האלבום לא זכה להצלחה של קודמיו ולא יצא ממנו אף שיר שהצליח בארצות הברית או בעולם. בשנת 2017 הוציאו הלהקה את אלבומם החמישי הקרוי על שם הלהקה.
עם מכירות של 65 מיליון אלבומים ושירים הלהקה הפכה ללהקת הבנות האמריקאית הנמכרת ביותר אי פעם. VH1 דירג אותן כלהקת הבנות הטובה ביותר של כל הזמנים ובמקום ה-12 ברשימת "100 הנשים הגדולות ביותר במוזיקה". מגזין בילבורד הכתיר אותן כאחת מהשלישיות המוזיקליות הטובות ביותר ודירג אותן במקום השביעי ברשימת "האקטים המוזיקליים הטובים ביותר של שנות ה-90". במהלך הקריירה שלהן הלהקה זכתה בפרסים רבים ביניהם 4 פרסי גראמי, 5 פרסי VMA ו-5 פרסי מוזיקת נשמה. בשנת 2012 הן זכו בפרס כבוד מיוחד בטקס פרסי MOBO ושנה לאחר מכן זכו בפרס מפעל חיים בטקס פרסי MTV יפן.
1990–1991: פורמציה ושנים ראשונות
בשנת 1990 המפיק איאן בורק ואחת מן הכישרונות אותם טיפח קריסטל ג'ונס העלו רעיון להקים להקת ילדות בז'אנר ההיפ-הופ עם שילוב של R&B עכשווי וניו ג'ק סווינג. בעקבות כך הן חיפשו עוד שתי בנות שיצטרפו לקריסטל ג'ונס. לבקשה זו נענתה טיון ווטקינס ילידת איווה שעברה לגור באטלנטה בגיל צעיר וליסה לופז, ראפרית מתחילה מפילידלפיה, פנסילבניה. ביחד הן הרכיבו הרכב בשם "2nd Nature" והחלו לעבוד עם מפיקים כמו וריקו וויד וג'רמיין דופרי על חומרים משלהם. לאחר מכן השלושה עשו אודישן אצל הזמרת פרי "פבלס" ריד שהקימה באותם ימים חברת ניהול והפקות משלה. פרי התרשמה מהבנות ולאחר מכן הן החליטו לשנות את שמן ל-TLC שזה בעצם היה ראשי התיבות של שמותיהן הפרטיים.
ריד סידרה להן אודישן מול חברת התקליטים לה-פייס רקורדס שהייתה בניהולה של בייביפייס ובעלה של פרי אנטוניו "אל. איי" ריד. באודישן ריד ראה פוטנציאל בלופז ו-ווטקינס אך חשב שיש צורך להחליף את ג'ונס וכתוצאה מכך ג'ונס עזבה את ההרכב. בסוף פברואר 1991 ווטקינס ולופז חתמו על החוזה עם לה-פייס רקורדס ופרי ריד הפכה למנהלת הכללית שלהם. לאחר מכן החלו החיפושים עבור החברה השלישית בלהקה ובמקביל לופז ו-ווטקינס החלו בהקלטות דמו עבור לה-פייס. בינתיים פרי מצאה את חברת הלהקה השלישית הלוא היא רוזונדה ת'ומאס שהייתה רקדנית ליווי של להקת Damian Dame שהייתה גם חתומה בלה-פייס. באפריל אותה שנה ת'ומאס הצטרפה רשתית ללהקה וכדי לשמור על שמן המקורי כל אחת מהבנות קיבלה כינוי משלה: לופז קיבלה את הכינוי Left Eye (עין שמאלית), ת'ומאס קיבלה את הכינוי צ'ילי ו-ווטקינס קיבלה את הכינוי טי-בוז. לאחר מכן הבנות חתמו על חוזה נוסף בו המוזיקה שלהם תופץ דרך אריסטה רקורדס/BMG. לאחר מכן השלושה החלו לעבוד על אלבום הבכורה שלהן עם מפיקים כמו ריד עצמו, ג'רמיין דופרי, דאלאס אוסטין ועוד. במקביל הן השתתפו בשיר של הזמר ג'רמיין ג'קסון שגם הוא היה חתום בלה-פייס.
1992–1993: אלבום הבכורה ותחילת ההצלחה
ב-25 בפברואר 1992 יצא לאור אלבום הבכורה שלהן Ooooooohhh... On the TLC Tip על ידי לה-פייס ואריסטה. האלבום למעשה היה תערובת של סגנונות המוזיקה האהובים על כל אחת מחברות הלהקה, ההיפ-הופ שאפיין את לופז, הפאנק שאפיין את ווטקינס וה-R&B שאפיין את ת'ומאס ובנוסף גם שילב את הניו ג'אק סווינג שאפיין את שנות ה-80. האלבום זכה להצלחה כאשר מכר 6 מיליון עותקים בכל העולם, מתוכם מכר 4 מיליון בארצות הברית ובכך היה זכאי למעמד של 4 פלטינות במדינה. מתוך האלבום יצאו שלושה שירים אשר כולם הגיעו לעשירייה הפותחת בארצות הברית.
האלבום נכתב בעיקר על ידי דאלאס אוסטין ולופז עצמה ומבחינה לירית הוא כולל משחקי מילים ושירי העצמה נשית. לכל אחת מבנות הלהקה היה סגנון קול שונה שבא לידיי ביטוי בשירי האלבום: הסופרן שאפיין את לופז, הטנור שאפיין את ווטקינס והאלטו שאפיין את ת'ומאס. עם תחילת הקריירה שלהן הלהקה התאפיינה בקליפים צבעוניים ותלבושות מוזרות כמו קונדומים שעטפו את בגדיהם של הבנות.
1993–1997: אלבום שני, שיא הקריירה ופשיטת רגל
ב-15 בנובמבר 1994, הוציאה הלהקה את אלבומם השני CrazySexyCool, אשר זכה להצלחה אדירה ומכר 23 מיליון עותקים בכל העולם ובכך הוא הפך לאלבום הנשי הנמכר ביותר על ידי להקת בנות לצד אלבומם של הספייס גירלז. בארצות הברית האלבום מכר 11 מיליון עותקים מה שזיכה אותו למעמד יהלום ואף שהה יותר משנתיים במצעד האמריקאי שהוא מגיע בשיאו למקום ה-3. על האלבום הן עבדו עם מפיקים כמו דאלס אוסטין, ג'רמיין דופרי ובייביפייס בדומה לאלבום הקודם, לצד מפיקים חדשים כמו שון קומבס ואורגנייזד נויז. בתקופה של הקלטות האלבום לופז נכנסה למכון גמילה ובעקבות כך הפסידה חלק מהקלטות האלבום. האלבום התאפיין בעיקר במוזיקת R&B והיפ-הופ נשמה לצד מוזיקת פאנק והיפ-הופ. עם יציאתו, האלבום זכה לביקורות חיוביות רבות ממבקרי המוזיקה ואף מגזין רולינג סטון הכניס את האלבום לרשימת "500 האלבומים הגדולים של כל הזמנים".
כל הסינגלים שיצאו מהאלבום הגיעו לחמישייה הפותחת בארצות הברית כאשר שניים מהם הגיעו למקום הראשון. אחד מהסינגלים שיצאו היה השיר "Waterfalls" שנהיה לשיר המצליח ביותר של הלהקה עד לאותה תקופה כאשר הגיע למקום הראשון בארצות הברית וניו זילנד, למקום ה-6 במצעד האירופאי הכללי, למקום ה-4 באוסטרליה ובריטניה ולמקום ה-9 בקנדה. במצעד סיכום העשור האמריקאי הוא הגיע למקום ה-19 ואף זכה ב-3 פרסי VMA, ביניהם בקטגוריית קליפ השנה (מה שהפך את הלהקה לאקט המוזיקלי השחור הראשון שזוכה בפרס זה) והיה מועמד ל-3 פרסי גראמי בין היתר על קטגורית "תקליט השנה". הקליפ לשיר היה נחשב לאחד מהקליפים היקרים ביותר באותה תקופה ועלותו הגיעה לכמילון דולר. האלבום זיכה את הלהקה בפרס גראמי אחר בקטגוריית "אלבום ה-R&B הטוב ביותר" והשיר "Creep" זיכה אותם בפרס "הביצוע הטוב ביותר של הרכב בשיר R&B". לאור ההצלחה הגדולה הזו הן קיבלו את פרס "אמן השנה" בטקס פרסי הבילבורד.
לפניי פשיטת הרגל הלהקה ביקשה לנהל משא ומתן עם לה-פייס על חוזה חדש. במסגרת החוזה הנוכחי הלהקה קיבלה 56 סנט (לא כל אחת מהן אלא סך הכל שלושתן) עבור כל אלבום שהיה נמכר שזהו היה סכום פחות משמעותית ממה שקיבלו אמנים אחרים ואף הן גם קיבלו פחות כסף ממה שקיבלו אמנים אחרים על השירים שלהן. בנוסף הן גם רצו שבמסגרת החוזה החדש הן יתנקו כל מגע עם פרי ריד. לה-פייס סירבו לנהל עם הלהקה משא ומתן חדש ועודדו אותם להגיש בקשה לפשיטת רגל. לה-פייס ופרי טענו כי TLC פשוט רצו עוד כסף ולא באמת היו בסכנה כלכלית ממשית. בעקבות כך בנוסף לבקשה לפשיטת הרגל הלהקה הגישה גם בקשה לסיום החוזה בינם לבין לה-פייס. הדיונים בבית המשפט סביב הבקשה ערכו יותר משנתיים עד שבסופו של דבר בשנת 1996 נקבע כי לה-פייס ינהלו משא ומתן עם הלהקה ובנוסף פרי תפסיק להיות מנהלת הלהקה אך עדיין תקבל אחוז אחד על חלק מהמוזיקה שתוציא לאור הלהקה. לאחר מכן הלהקה גם רכשה את הזכויות לשם "TLC" שהיו בעבר שייכות לפרי.
1998–2002: אלבום שלישי וסכסוך
בטקס פרסי גראמי ה-42 האלבום היה מועמד ל-8 פרסים וזכה ב-3 מהם בקטגוריות: "אלבום ה-R&B הטוב ביותר", "שיר ה-R&B הטוב ביותר" ו"הביצוע הטוב ביותר בשיר R&B על ידי הרכב" עבור השיר "No Scrubs". בנוסף באותה שנה הן זכו בפרס כבוד על-שם ארית'ה פרנקלין בטקס פרסי מוזיקת הנשמה. על מנת לקדם את האלבום יצאו לסיבוב ההופעות הראשון שלהן FanMail Tour. סיבוב ההופעות צולם ושודר בספיישל מיוחד בטלוויזיה שהפך לספיישל הנצפה ביותר בטלוויזיה.
לפניי ואחריי יציאת האלבום חשפה לופז כי היא כבר לא מרגישה שהיא מצליחה לבטא את עצמה ב-TLC. לופז טענה כי התרומות שלה לשירים הצטמצמו לכדי מספר שורות בודדות והיו שירים שקולה אפילו לא נשמע בכלל וגם שרצתה לעשות קולות רקע לא ניתנה לה ההזדמנות לעשות זאת. בשלהי 1999 חשפה לופז בריאיון למגזין "בידור שבועי" כי הציעה לחברות הלהקה שכל אחת מהן תוציא אלבום סולו והן יראו איזה אלבום יותר מצליח. לופז טענה כי הציעה לחברות הלהקה להוציא אלבום אוסף גדול בו יהיו 3 דיסקים, כל אחת של חברת להקה אחרת אך בסופו של דבר בנות הלהקה יישבו את הסכסוך והרעיון לא יצא לפועל. באותו ריאיון לופז גינתה את דאליס אוסטין וקראה לו "מניפולטור" וגינתה את לה-פייס רקורדס כאשר אמרה בריאיון: "אני בטוחה שללה-פייס לא יהיה אכפת לזרוק מיליון וחצי דולר למנצחת".
לאחר סיום סיבוב ההופעות שלהן בנות הלהקה חזרו להתמקד בפרויקטים אישיים שלהם. לופז הקליטה אלבום סולו משלה בשם "Supernova". האלבום יצא באירופה ויצא מתוכו השיר "The Block Party" שהגיעה ל-20 המובילים בבריטניה. במקור האלבום גם היה אמור לצאת בצפון אמריקה אך בעקבות הכישלון של "The Block Party" הוצאת האלבום בצפון אמריקה בוטלה ובנוסף לא יצאו מהאלבום סינגלים נוספים. בנוסף להוצאת אלבום סולו לופז השתתפה בשיר "Never Be the Same Again" של יוצאת הספייס גירלז מלאני סי. השיר הפך ללהיט ענק והגיע למקום הראשון במדינות רבות.
2002–2006: מותה של לופז, אלבום רביעי ו-R U the Girl
למרות אי הצלחת אלבום הבכורה שלה לופז החלה לעבוד על אלבומה השני. אך ב-25 באפריל 2002 לופז נפטרה לאחר שנפצעה אנושות בתאונת דרכים ובכך נמנע ממנה לסיים את הקלטות האלבום. לופז באותם ימים צילמה סרט דוקומנטרי אשר בסופו של דבר שודר ב-2007 בערוץ VH1 תחת הכותרת: ימיה האחרונים של Left Eye". באותה תקופה גם הלהקה החלה לעבוד על אלבומן הרביעי 3D אותו החלו להקליט עוד בתקופה שלופז הייתה בחיים וההקלטות הושלמו לאחר מותה. באלבום היו מעורבים מספר מפיקים מהשורה הראשונה ביניהם רודני ג'רקינס, הנפטונז, מיסי אליוט וטימבלנד. לפניי יציאת האלבום הבנות הודיעו כי זהו יהיה אלבומם האחרון ולאחר מכן הן יפרשו במקום למצוא מישהי שתחליף את לופז. בנוסף האלבום גם הכיל שירים שלופז הקליטה לאלבום הסולו שלה לפניי מותה. ב-12 בנובמבר 2002 יצא האלבום.
עם יציאתו לשוק האלבום הגיע למקום ה-6 בארצות הברית. הוא מכר 2 מיליון עותקים במדינה ובכך היה זכאי ל-2 מעמדות פלטינה. אך מחוץ לארצות הברית האלבום לא זכה להצלחה מלבד ביפן שם הגיע למעמד פלטינה עם מכירות של 200 אלף עותקים. הסינגל הראשון מהאלבום היה השיר "Girl Talk" אשר הגיע בשיאו למקום ה-28 בארצות הברית מה שהפך אותו לסינגל המוביל הראשון של הלהקה שלא הגיע ל-20 העליונים. בקליפ אשר צולם לשיר נראו ווטקינס ות'ומאס לצד קטעי אנימציה של לופז. הסינגל השני מהאלבום היה השיר "Hands Up" אשר לא נכנס למצעד האמריקאי ובכך הפך לשיר הראשון שלהם שלא נכנס למצעד. הסינגל השלישי מהאלבום היה השיר "Damaged" אשר הגיע למקום ה-53 בלבד.
ביוני 2003 הופיעה הלהקה במופע חד פעמי בניו יורק מטעם תחנת הרדיו Z100 וזה גם הוכרז כמופע האחרון שלהן. מופע זה הוקדש לזכרה של לופז ובמהלך המופע הוקרנו קטעים של לופז. אם כי אף על פי שהודיעו על פרישה בפברואר 2004 השתתפו בשיר צדקה יפני בשם VOICE OF LOVE POSSE עם אמנים יפנים אחרים. בנוסף יצא גם בספטמבר 2003 אלבום אוסף שלהן בשם "Now & Forever: The Hits" ממנו יצא שיר חדש בשם "Come Get Some" בשיתוף הראפרים ליל ג'ון ויאנג-בלאד-זי. האלבום הגיע למקום ה-53 בארצות הברית עם מכירות של 20 אלף עותקים.
2007–2014: הפסקה וסרט ביוגרפי
ב-20 באוגוסט 2007 יצא אוסף להיטים חדש ללהקה בשם Crazy Sexy Hits: The Very Best of TLC אשר הגיעה למקום ה-57 בבריטניה. ביוני 2008 הופיעו השתיים בפעם הראשונה מאז שהכריזו על פירוק בטקסי פרסי ה-BET בהופעת מחווה לאלישיה קיז. באפריל שנה לאחר מכן הופיעו השתיים שוב, הפעם בפסטיבל יפני. באוקטובר אותה שנה הופיעו שוב השתיים, הפעם במופע צדקה של הזמר ג'סטין טימברלייק שנערך בלאס וגאס. במאי 2011 חזרו שוב להופיע השתיים הפעם בגמר התוכנית אמריקן איידול.