cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרוש (כפר)
קרוש (בהונגרית: Karos) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בקרוש התגוררו מעט יהודים.
פואה
פֿוּאָה (בצרפתית: Foix; באוקסיטנית: Fois) היא עיירה במחוז ארייז', בדרום-מערב צרפת, המשמשת כמרכז המינהלי של המחוז. בעיר מתגוררים 9706 תושבים (נכון ל-2015).
העיר נוסדה ככל הנראה בידי קרל הגדול, שהקים על פסגת הגבעה בית תפילה שהפך למנזר ב-849. המנזר חוזק והפך למבצר, מבצר שעמד בפני התקפותיו של סימון הרביעי דה מונפור במהלך מסע הצלב האלביגנזי בשנים 1211–1217. האחרון שהחזיק בטירה כמקום מגוריו היה גסטון השלישי, דוכס פואה (1331–1391). במאה ה-16 הוסבה הטירה לבית סוהר שהתקיים עד 1864.
העיר עצמה התפתחה סביב המבצר, והגיעה לשיא גדולתה במאה ה-14. הטירה והמנזר וכן חלקי העיר העתיקים מהווים מוקד משיכה לתיירות.
ערים תאומות
לעיר ברית ערים תאומות עם הערים:
אריתרומיצין
אריתרומיצין (Erythromycin) הוא אנטיביוטיקה מקבוצת המאקרולידים היעילה נגד טווח רחב של חיידקים, דומה לזה של הפניצילין, ואף מעט רחב יותר. ניתנת פעמים רבות למטופלים הרגישים לפניצילין. האריתרומיצין יעיל נגד זיהום בדרכי הנשימה העליונות, גם נגד סוגים נדירים של דלקת ריאות כמו דלקת ריאות על רקע זיהום ב-Mycoplasma pneumoniae ומחלת הלגיונרים (Legionellosis). אריתרומיצין נקשר לתת יחידה 50S של הריבוזום החיידקי ומשבש את פעילותו.
המוצר שווק לראשונה על ידי החברה הפרמקולוגית הבינלאומית, אלי לילי, וכיום ידועה בתור EES (Erythromycin ethylsuccinate). התרופה היא אגוניסט של ההורמון המופרש במערכת העיכול מוטילין, ולכן כרוכה לעיתים קרובות בתופעות לוואי הבאות: שלשולים, סחרחורות, כאבי בטן והקאות.
תופעות לוואי חמורות יותר הן הפרעות בקצב הלב וחירשות זמנית. תגובות אלרגיות נעות מסרפדת לאנאפילקסיס. נוסף על כך, קיימת סבירות נדירה לעימדון מרה, תסמונת סטיבנס-ג'ונסון (Stevens-Johnson syndrome), ונמק אפידרמלי רעלני (Toxic epidermal necrolysis).
מולקולה דו-אטומית
מולקולות דו-אטומיות הן מולקולות המורכבות משני אטומים של אותו יסוד או של שני יסודות שונים. מולקולה דו-אטומית המורכבת משני אטומים של אותו היסוד, כגון המולקולה הדו-אטומית של גז המימן (H2), תיקרא מולקולה דו-אטומית הומוגנית, ומולקולה דו-אטומית המורכבת משני יסודות שונים, כגון חנקן חמצני (NO), תיקרא מולקולה דו-אטומית הטרוגנית.
המולקולות הדו-אטומיות הנפוצות בטבע הן: מולקולת מימן H2, מולקולת חנקן N2, מולקולת חמצן O2, חנקן חמצני (NO) ופחמן חד-חמצני (CO). למעשה, כל היסודות שמופיעים בטמפרטורת החדר במצב גזי, פרט לגזים האצילים, צורתם היציבה היא של מולקולה דו-אטומית הומוגנית: H2, N2, O2, F2, Cl2, Br2 ו-I2. רוב היסודות האחרים, שמופיעים בטמפרטורת החדר במצב מוצק, כאשר מעלים את הטמפרטורה עד אשר הם מתאיידים, יופיעו במצב הגזי לראשונה כמולקולה דו-אטומית, אך בטמפרטורה גבוהה מספיק ייפרדו לגז חד-אטומי.
מולקולות דו-אטומיות מתאפיינות בכך שיש להן אופן תנודה ויברציוני אחד, ושני אופני רוטציונים.
סי. ג'יי. מקולום
'''כריסטיאן ג'יימס "סי. ג'יי." מקולום (באנגלית: Christian James "C. J." McCollum'''; נולד ב-19 בספטמבר 1991) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת ניו אורלינס פליקנס מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע.
נעורים וקריירת מכללות
מקולום סיים תואר ראשון בעיתונאות ושיחק כדורסל באוניברסיטת ליהיי שבפנסילבניה. בעונתו הראשונה קלע 19.1 נקודות בממוצע למשחק והיה בכך לקלע המצטיין בארצות הברית מבין שחקני השנה הראשונה במכללות. הוא סייע לקבוצתו לזכות באליפות ליגת הפטריוט ולהעפיל לטורניר אליפות המכללות בכדורסל בו הפסידה בסיבוב הראשון לאוניברסיטת קנזס, משחק בו קלע מקולום 26 נקודות. בעונתו השנייה קלע 21.8 נקודות ולקח 7.8 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונתו השלישית קלע 21.9 נקודות בממוצע למשחק והוביל את ליהיי לזכייה נוספת בטורניר ליגת הפטריוט. בטורניר אליפות המכללות חוללה ליהיי הפתעה גדולה כשניצחה בסיבוב הראשון את אוניברסיטת דיוק, הרבה בזכות 30 נקודות של מקולום. בעונתו האחרונה בליהיי נפצע ושבר את רגלו בינואר 2013, לאחר 12 משחקים והחמיץ את שאר העונה. במהלך הקריירה שלו בליגת המכללות זכה מקולום פעמיים בתואר שחקן העונה של ליגת הפטריוט ו-3 פעמים לחמישיית העונה, בתום לימודיו היה לקלע המצטיין בכל הזמנים של אוניברסיטת ליהיי.
קריירה מקצועית
מקולום נבחר במקום העשירי בדראפט ה-NBA 2013 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס. הוא הצטיין בליגת הקיץ של ה-NBA אך שבר את רגלו לפני פתיחת העונה ב-NBA והחמיץ את תשעה השבועות הראשונים של העונה. את משחק הבכורה שלו רשם ב-8 בינואר 2014. בתום העונה רשם ממוצע של 5.3 נקודות למשחק ב-38 המשחקים בהם שותף. בעונת 2014 השיג ממוצע של 6.8 נקודות למשחק. בפלייאוף הצטיין בסדרה בה הפסידה פורטלנד לממפיס גריזליס בסיבוב הראשון 1–4. מקולום קלע בשלושת המשחקים האחרונים של הסדרה 26, 18 ו-33 נקודות.
עונת 2015/2016 הייתה לעונת הפריצה של מקולום; הוא הפך לשחקן חמישייה קבוע, כבר במשחק הראשון של העונה קבע שיא קריירה של 37 נקודות ואת העונה סיים עם ממוצע של 20.8 נקודות למשחק. בסיום העונה זכה בפרס השחקן המשתפר של העונה ב-NBA. בפלייאוף סייע לפורטלנד לגבור בסיבוב הראשון על לוס אנג'לס קליפרס בטרם הודחה הקבוצה בסיבוב השני על ידי גולדן סטייט ווריורס. מקולום השיג בפלייאוף ממוצע של 20.5 נקודות למשחק ושותף בלמעלה מ-40 דקות למשחק. בשתי העונות הבאות הודחה פורטלנד בסיבוב הפלייאוף הראשון מול הווריורס (0–4) והפליקנס (0–4), בהתאמה.
ב-2022 עבר לניו אורלינס פליקנס.
חיים אישיים
מקולום מכהן כיום כנשיא ארגון שחקני ה-NBA, לאחר שכיהן כסגן הנשיא הראשון של כריס פול.
קרוליין מתילדה, נסיכת דנמרק
ביוגרפיה
קרוליין מתילדה נולדה ב-27 באפריל 1912 בשאפרגארדן, קופנהגן, להאראלד, נסיך דנמרק, בנו של פרדריק השמיני, מלך דנמרק, ולהלנה אדליידה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בתם של פרידריך פרדיננד, דוכס שלזוויג-הולשטיין וקרולינה מתילדה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג.
ב-8 בספטמבר 1933 התחתנה קרוליין מתילדה עם בן דודה קנוד, נסיך הכתר של דנמרק, השניים התגוררו בארמון פרדנסבורג, ונולדו להם 3 ילדים.
ב-20 באפריל 1947 מת חמיה כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק, וגיסה פרדריק התשיעי, מלך דנמרק עלה לשלטון במקומו. בתחילה שימש בעלה קנוד כיורש העצר, אולם בשנת 1953 נולדה אחייניתו מרגרטה, והפרלמנט העביר חוק המבטל את ההעדפה הגברית בהעדפת הבן הבכור, ובעקבות כך היא הפכה ליורשת העצר. בשנת 1976 מת בעלה קנוד, וב-12 בדצמבר 1995 מתה קרוליין מתילדה בארמון סורגנפרי, קופנהגן.
משפחתה
ב-8 בספטמבר 1933 התחתנה קרוליין מתילדה עם קנוד, נסיך הכתר של דנמרק, ונולדו להם 3 ילדים:
מגלופוליס (יוון)
מֵגָלוֹפּוֹלִיס, או מגלופולי (ביוונית: Μεγαλόπολη - עיר גדולה), היא עיר יוונית ביחידה האזורית ארקאדיה שבחצי האי פלופונסוס. זהו גם שמה של בירתה הקדומה של ארקאדיה מתקופת יוון העתיקה, שעל חורבותיה בנויה העיר החדשה.
העיר נמצאת כ-30 קילומטר מטריפוליס, וממוקמת ליד הר טאיגטוס ואחד מאפיקי נהר האלפיוס. אוכלוסייתה מנתה ב-2011 כ-10,000 איש, והיא הקהילה היחידה במערב ארקאדיה שממשיכה לגדול.
היסטוריה
העיר נוסדה ב-369 לפנה"ס, לאחר קרב לאוקטרה ביוזמתו של המצביא אפמינונדס איש תבאי. אפמינונדס הקים אותה כעיר בירה לברית הארקאדית, במטרה ליצור משקל נגד לספרטה בפלופונסוס, כאשר העיר הורכבה מאיחוד של כ40 יישובים, וישובה בכוח בארקאדים מרחבי החבל. בשטחה נבנו מוסדות הברית, שהחשוב בהם היה התרסליון, בית מועצת העיר. העיר התחרתה בערים מנטיניאה וטאגה, ומעמדה כבירת הארקאדים היה חלש וזמני.
לאחר תבוסת תבאי ליד מנטיניאה ב-362 לפנה"ס, ושבירת כוחה, פרצו מהומות במגלופוליס. בסוף המאה הרביעית לפנה"ס מנתה העיר כ-60,000 נפש. ב-235 לפנה"ס הצטרפה העיר לברית האכאית, וב-223 לפנה"ס נכבשה ונהרסה על ידי קלאומנס השלישי מלך ספרטה.
לא ברור מה שרד מהעיר לאחר הכיבוש הספרטני אולם ידוע שלאחר תבוסת הספרטנים על ידי אלכסנדר מוקדון והברית האכאית, השתררה בעיר מתיחות בין התושבים ובין הגולים שחזרו אליה.
עם ניצחון הרומאים ב-146 לפנה"ס על הברית האכאית עברה מגלופוליס, יחד עם כל הערים האכאיות לשליטתה. בן תקופתו של אוגוסטוס, סטרבו מתאר את העיר כ"שממה גדולה".
העיר איבדה כמעט כל חשיבות ועברה, יחד עם כל ארקאדיה, לידי האימפריה הביזנטית עם פיצול הקיסרות הרומית. בין השנים 1205–1429 נכללה בנסיכות אכיאיה הפרנקית, מ-1458 הייתה תחת שלטון טורקי, ומ-1832 נכללה במדינה המודרנית של יוון.
העיר הייתה ידועה גם בשם סינאנאו עד המאה ה-19, וישנה אפשרות שהעיר המודרנית של מגלופוליס אינה קשורה למגלופוליס העתיקה.
ב-1993 הרסה שרפה חלקים נרחבים ממזרח העיר, וסביבתה, מעריכים ש-5000–6000 קמ"ר של אדמה נשרפו.
ההיסטוריון פוליביוס נולד במגלופוליס.
העיר המודרנית
חורבות מגלופוליס הישנה, ובפרט הריסות התיאטראות שם, הנמצאות מצפון מזרח לעיר, מהוות אתר משיכה תיירותי וארכאולוגי גדול לעיר.
ישנה תחנת רכבת בעיר שמחברת אותה עם ארגוס וטריפוליס וקלמטה, כביש מהיר העובר מדרום מערב לעיר, וכביש מהיר חדש, המחבר בין אתונה וקלמטה, עוקף את העיר החל מ-2002.
האזורים סביב העיר הם בין אזוריה החקלאים המובהקים של ארקאדיה.
רשת חכמה
רשת חשמל חכמה הוא מושג המתייחס לרשת חשמל המתבססת על טכנולוגיות תקשורת ויישומים המאפשרים ניהול יעיל של ייצור חשמל, הפצה וצריכה של חשמל במגמה להביא לשיפור באמינות רשת החשמל, חיסכון בעלויות ושילוב של אנרגיות מתחדשות.
הצורך ברשת חכמה
ברשתות חשמל שאינן נחשבות "חכמות" ניטור ההתרחשויות ברשת המיושנות הוא מוגבל, ולא מסופקים נתונים מדויקים ונקודתיים אודות עומסים או תקלות הנובעות מפגעי טבע או עומסי יתר. מגבלה זו גורמת לכך שנדרש זמן רב לאיתור ותיקון תקלות ברשת החשמל וכתוצאה מכך נגרמים לתעשייה נזקים כלכליים וחוסר נוחות לצרכנים. בנוסף, הגידול המתמיד בצריכת החשמל דורש הקמת תחנות כוח חדשות אשר חלקן גורמות לזיהום ובאות בניגוד ליעדים גלובליים של הקטנת פליטה של גזי חממה.
יישום רשת חכמה
המרכיבים העיקריים ביישום רשת חכמה הם:
בעולם קיימים פרויקטים רבים של רשת חכמה בעולם וזאת לאור הרצון לנהל ולתחזק ביעילות את רשתות החשמל, ובנוסף כדי לעמוד ביעדים של הקטנת פליטת גזי החממה. כך למשל, התוכנית 20/20/20 באיחוד האירופי נועדה להביא לשימוש של 20% בייצור חשמל באנרגיות מתחדשות עד שנת 2020 ולהפחתה של 20% בפליטת גזי החממה. כדי לתמוך ביעד זה הותקנו מונים חכמים במספר מדינות באירופה והותקנו טורבינות לייצור חשמל באמצעות רוח.
בישראל, חברת החשמל לישראל הכריזה על פרויקט "עיר חכמה" בבנימינה, אשר במסגרתו יחוברו 4,000 מונים חכמים בבתים לרשת החשמל לצורך ביצוע ניסויים לגבי התועלת אותה ניתן להפיק מרשת חכמה בישראל.
המזרחי הצעיר
המזרחי הצעיר היה ארגון שהוקם על ידי בני היישוב הישן, אשר הצטרף למזרחי ונטה לכיוון הימין בניגוד לפועל המזרחי שנטה לכיוון השמאל. הארגון הוקם באלול תרע"ח (1918) תחת השם "הסתדרות הצעיר הארצישראלי", במטרה לסייע לצעירים דתיים לצאת לעבודה ולהתיישבות. מקימי הארגון היו בני היישוב הישן וכן בנים של עולים מהמושבות. בשנתו הראשונה הוקמו סניפים בירושלים, יפו, פתח תקווה ורחובות ובי' תמוז תרע"ט התקיימה ועידה ראשונה של הארגון ביפו, בהשתתפות עשרים צירים שבראשם יצחק אביגדור אורנשטיין ודב נתן ברינקר. מזכיר הארגון בסוף שנת 1920 היה הרב יצחק אביגדור אורנשטיין. לאחר זמן התקרב הארגון למזרחי וב-19 באוקטובר 1920 שינה את שמו ל"המזרחי הצעיר". הארגון היה פעיל בהפצת הרעיון הציוני בקרב בני היישוב הישן, בקליטת עולים דתיים ובהתיישבות. אנשי הארגון הקימו את נווה יעקב ונטלו חלק בהקמת שכונות בית וגן בירושלים וביפו סנהדריה ושכונה בהר כנען ליד צפת. בשנת 1924 הקימה התנועה "לשכת מודיעין" ביפו, שמטרתה הייתה לסייע לעולים חדשים ולאלו המתכננים לעלות לארץ ישראל.
בין "המזרחי הצעיר" והפועל המזרחי הייתה יריבות על רקע ההסתייגות של המזרחי הצעיר מהנטיה שמאלה של הפועל המזרחי. ניסיונות של צעירי מזרחי לפשר בין שני ארגונים אלו לא נשאו פרי. במאבק על לב העולים הדתיים זכה הפועל המזרחי בבכורה ורוב גדול של העולים הדתיים הצטרפו אליו ולא אל המזרחי הצעיר. עם זאת, בשנת תרפ"ו עדיין היו במזרחי הצעיר יותר מאלף חברים. בבחירות לאספת הנבחרים בדצמבר 1925, התמודד המזרחי הצעיר בנפרד מהמזרחי וזכה בכ-200 קולות ונציג אחד, דב נתן ברינקר. עיקר מצביעיו הגיעו ממחוז תל אביב וממחוז טבריה.
בעת התארגנות "הברית העולמית של צעירי החלוץ והפועל המזרחי" תחת סיסמת "תורה ועבודה" נותר "המזרחי הצעיר" ארגון הצעירים היחיד של המזרחי שלא הצטרף אל הברית. בוועידת המזרחי בדנציג באוגוסט 1928 דרש המזרחי הצעיר ייצוג בנשיאות הוועידה ונתקל בהתנגדות של אנשי הברית אשר טענו שהם מייצגים את כל הצעירים. אולם לאחר ששבעת צירי המזרחי הצעיר איימו בפרישה מהמזרחי ההתנגדות לא התקבלה, וועידת המזרחי הכירה במזרחי הצעיר כחטיבה מיוחדת שאינה פועלת תחת סיסמת תורה ועבודה. בוועידת המזרחי בארצות הברית במאי 1929 אושר למזרחי הצעיר תמיכה של 3000 דולר מתוך תקציב של 38,000 דולר. אולם בשלב זה המזרחי הצעיר היה בדעיכה. ביוני 1929 מחה הארגון על שלא הוזכר ברשימת הארגונים הקוראים להתפקד לכנסת ישראל. בבחירות לקונגרס הציוני העולמי הט"ז באמצע 1929 התמודדו המזרחי והפועל המזרחי ברשימה אחת, אך המזרחי הצעיר רץ לבדו ו-183 הקולות שקיבל לא הספיקו להכניס נציג לקונגרס. בבחירות לקונגרס הי"ז שוב התמודד המזרחי הצעיר לבדו וזכה ב-248 קולות, אולם לקראת הקונגרס הי"ח בשנת 1933 כבר לא התמודד.
המזרחי הצעיר היה מקורב לרב יהודה לייב פישמן מימון מארגון המזרחי, אשר תיאר את הקשר עימם: "ביחסו של המזרחי הצעיר למזרחי היו עליות ומורדות אך היו אלה יחסים של כבוד". לכבוד יום הולדתו החמישים של הרב מימון הוציא הסתדרות המזרחי הצעיר את ספר היובל לכבודו.
מסיון תרע"ט ועד תחילת תרפ"ב הארגון הוציא לאור את כתב העת הדביר.
בית ספר למכשפים
בית ספר למכשפים היא סדרת טלוויזיה ישראלית לילדים, מסוגת קומדיה ופנטזיה, אשר שודרה בין השנים 2010–2013 בערוץ לוגי למנויי HOT. הסדרה מתרחשת בבית ספר למכשפים כשבכל פרק קורים בו דברים משונים, כמו כן עוברים בו שיעורים בהם לומדים כיצד לבשל, להכין DIY ועוד. לסדרה הופקו שלוש עונות ו-66 פרקים באורך 15 דקות, בנוסף לשמונה פרקי ספיישל המוקדשים לחגי ומועדי ישראל.
עלילה
בית הספר למכשפים מנוהל על ידי שני אחים מכשפים, ויזי ומגי, אשר ירשו אותו מאביהם. ויזי משתמש בכל הכשפים שהוא מכיר על מנת להגשים את חלומו הגדול, להשתלט על העולם, ומגי עושה כל מאמץ כדי לעצור אותו.
בעונה השלישית, מצטרף אליהם ג'קי, תלמיד שמגיע לבית הספר והוא נוהג לעשות תעלולים עם ויזי, ולעיתים אפילו מרמה אותו. בעונה השלישית גם מגיע מנהל בית הספר החדש, פרופסור פוף, אשר מעניש את ויזי וג'קי כאשר תעלוליהם מסתבכים, ומנסה למנוע מהם לעשות אותם.
במהלך כל פרק יש שיעורים בהם לומדים כיצד לבשל, להכין DIY ועוד.
הפקה
הסדרה הוכרזה ביולי 2010, כאשר היא החלה את שידורה בערוץ לוגי למנויי HOT באוקטובר באותה שנה בחג סוכות. העונה הראשונה בוימה על ידי עדי בנימינוב, העונה השנייה בוימה על ידי שבתאי קמינר והעונה השלישית בוימה על ידי אהרן קפלן. המפיקה בפועל של הסדרה הייתה יפעת זהר, לצד עדי תורג'מן בשתי העונות הראשונות של הסדרה וחני לאופר בעונה האחרונה. בין תסריטאי הסדרה נכללים שירי צוק ואסף שליטא.
הסדרה צולמה באולפני הרצליה, כאשר התפאורה שלה עוצבה על ידי בתיה סגל-פיק ומיכאל פיק.
העיירה שלנו (סרט, 1940)
העיירה שלנו (באנגלית: Our Town) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1940 בבימויו של סם ווד עם ויליאם הולדן ומרתה סקוט בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על מחזה בשם זה מאת תורנטון וילדר משנת 1938 שזיכה אותו בפרס פוליצר. המחזה עבר מספר עיבודים לסרט טלוויזיה, לבלט ולאופרה. וילדר השתתף בכתיבת התסריט והסכיס לדרישת המפיק סול לסר לשנות את הסוף ליותר אופטימי בכך שהגיבורה לא מתה אלא נשארת בחיים.
הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר - פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (מרתה סקוט), פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (אהרן קופלנד) ופרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר.
כמו במחזה, יש כאן דמות של "מנהל במה" (Stage Manager) המספר לאורך הסרט על העיירה ואנשיה, אותו מגלם פרנק קרייבן, שהשתתף גם בכתיבת התסריט.
הסרט מתאר את החיים בעיירה קטנה בניו המפשייר בשנים 1901–1913.
תקציר העלילה
העיירה Grover's Corners (שם פיקטיבי) נמצאת בניו המפשייר. אין בה כל דבר מיוחד, 2,642 תושבים, רחוב ראשי, רופא, חלבן, מחלק עיתונים, כומר, קברן, מנצח מקהלת הכנסייה, רכלנית העיירה ועוד. העלילה מתחילה ב-1901 ומתרכזת בשתי משפחות שגרות זו לצד זו.
ג'ורג' ואמילי לומדים באותה כיתה ומתפתחת בינם אהבה שיודעת עליות ומורדות. אמילי מאשימה את ג'ורג' שהוא שקוע כל הזמן בבייסבול ומזניח אותה. ג'ורג' רוצה לעזוב את הבית וללמוד חקלאות כדי לרכוש לבסוף את החווה של דודו אבל כשהוא מתבונן באמילי העצובה הוא מודיע לה כי החליט להישאר בעיירה וללמוד חקלאות בדרך עצמאית. הם מחליטים להתחתן.
1904 - חתונתם של ג'ורג' ואמילי נערכת בכנסייה. לאחר החתונה רוכש ג'ורג' חווה בכסף שנתנה לו אמו שחסכה כל חייה 350 דולר כדי לראות פריז. העלילה עוברת ל-1913. אמילי חולה מאוד בעת לידת בנה השני. היא הוזה ובדמיונה היא רואה עצמה כבת 16, מבקרת בבית הקברות בעיירה וצופה על קברות האנשים שהכירה, נכנסת לביתה וצופה בהוריה ובאחיה החוגגים לה יום הולדת. לבסוף נשמעת בכיית תינוק. ג'ורג' נכנס לחדרה והיא פוקחת את עיניה ומחייכת בשמחה (בניגוד למחזה בו היא מתה).
נג'נדו מוואנגי
נג'אנדו מוואנגי (באנגלית: Ng'endo Mwangi) הייתה הרופאה הראשונה של קניה. בוגרת מכללת סמית' והקולג' לרפואה על אלברט איינשטיין בארצות הברית. היא הקימה מרפאות המשרתות אוכלוסייה כפרית גדולה מאוד של שבט המסאי בשנות ה-60 של המאה ה-20.
ביוגרפיה
מוואנגי נולדה כפלורנס מוואנגי בכפר קינו בקיאמבו, אזור ניירובי אשר בקניה, להוריה רהב וואמבוי מוואנגי ומוואנגי מוצ'ירי.
היא למדה בתיכון לורטו לימורו בקניה כחלק מהכיתה הראשונה של בית הספר. מוואנגי זכתה ללמוד בארצות הברית במסגרת מלגה מטעם תוכנית קנדי, תוכנית אשר הוקמה על ידי קנייתי צעיר בשם תום מבויה ב-1959 אשר דחף תלמידים קנייתים מצטיינים ללמוד בארצות הברית.
מוואנגי הפכה לאישה האפריקאית השחורה הראשונה שלמדה במכללת סמית' במסצ'וסטס. היא סיימה את לימודיה במכללת סמית' בשנת 1961, ולאחר מכן הפכה לסטודנטית האפריקאית הראשונה בקולג' לרפואה של אלברט איינשטיין בניו יורק.
בעקבות הרעב הכבד באפריקה ב-1984–1985 החליטה להקים מרכז רפואי גדול יותר, לשם כך נעזרה בתורמים, בבתה, והתייעצה עם ראשי שבטי המסאי בקניה, עד שבשנת 1987 היא הקימה את המרכז הרפואי רטו בעיירה סולטן חמוד בקניה. המרכז הרפואי הזה כלל 50 מיטות והיה חדשני מאוד לתקופתו.
חברי ברית הסטודנטים השחורים, שמוואנגי הייתה ממייסדיה, במכללת סמית' יזמו מתקנים נוספים בקמפוס, ובשנת 1973 הוקם מרכז התרבות מוואנגי אשר נקרא על שמה. בעת הקמתו המרכז היה ממוקם בלילי הול, אך מאוחר יותר הוא הועבר למרכז דייוויס במכללה.
היא זכתה בתואר כבוד מטעם מכללת סמית' ב-1987.
חיים אישיים
בתה וומבוי מוואנגי (Wambui Mwangi) סיימה אף היא תואר ראשון במכללת סמית' ודוקטורט מאוניברסיטת פנסילבניה.
מוואנגי נפטרה מסרטן השד ב-1989.
RR
RR (מעוצב: RЯ או R∞Я) הוא מיני-אלבום הראשון המשותף של הזמרת-יוצרת הספרדית רוסליה והזמר הפוארטו ריקני ראו אלחנדרו. המיני-אלבום יצא לאור ב-24 במרץ 2023, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס, סוני מיוזיק לטין ו-Duars.
רקע והכרזה
באוגוסט 2021, החלו לצוץ שמועות שרוסליה וראו אלחנדרו נראו יחד בפומבי על ידי פפראצי וכי החלו לצאת. הזוג אישרו את מערכת היחסים שלהם עם תמונות של השניים חוגגים יחד את יום הולדתה ה-28 של רוסליה. במאי 2022, אלחנדרו אמר למגזין בילבורד שהם עבדו יחד באולפן הקלטות ויש להם כמה וכמה שירים שהם צפויים להוציא במשך. רוסליה אישרה זאת בראיון למגזין בילבורד בראיון אישי משלה בנובמבר. ב-13 במרץ 2023, הכריזו הזוג על צאת המיני-אלבום, יחד עם עטיפתו, רשימת הרצועות ותאריך היציאה ברשתות החברתיות שלהם.
Watchtower
Watchtower (בעברית: מגדל שמירה) הוא הסינגל החמישי של הראפר הבריטי דבלין, והסינגל המוביל מאלבום האולפן השני שלו, A Moving Picture. בשיר משתתף הזמר-יוצר הבריטי אד שירן. השיר הופק על ידי לברינת'. "Watchtower" יצא לאור ב-16 באוגוסט 2012 ונחת בשיאו במצעד הסינגלים הבריטי ב-26 באוגוסט, במקום השביעי, מה שהפך לסינגל הגבוה ביותר של דבלין במצעד, והסינגל החמישי של שירן שנכנס לעשירייה הפותחת. השיר מסמפל את חלק מפזמון השיר "All Along the Watchtower" של בוב דילן. בנוסף, הוא מסמפל ריף של ג'ימי הנדריקס. השיר הושמע בסרט המתח והפעולה "אקדח כפול" משנת 2013. הגרסה האינסטרומנטלית של השיר שומשה בסדרת הדרמה "האפיפיור הצעיר", וסדרת ההמשך, "האפיפיור החדש". נעשה שימוש בשיר גם לקידום סדרת אמזון פריים, ג'ק ריאן, שיצאה בשנת 2018.
וידאו קליפ
הקליפ הרשמי לשיר הועלה ל-Vevo של דבלין ב-4 ביולי 2012. את הקליפ ביים במאי הקולנוע קורין הארדי.
פייטרו דה קורטונה
פייטרו ברטיני (באיטלקית:  Pietro Berrettini; 1 בנובמבר 1596 או 1597 – 16 במאי 1669) הידוע כפייטרו דה קורטונה (Pietro da Cortona) היה צייר, אדריכל ומעצב פנים בשיא תקופת הבארוק.
ביוגרפיה
ברטיני בקורטונה ופעל ברומא בשירותה של משפחת ברבריני והאפיפיור אורבנוס השמיני, בן המשפחה. בין היתר צייר את דיוקנאות בני המשפחה, עיצב ועיטר את ארמון ברבריני ברומא וצייר את הפרסקו הענק המעטר את תקרת ה"גראנד סאלון" (הסלון הגדול) של הארמון. הפרסקו, שציורו ארך שש שנים (1633-1639) נקרא "האלגוריה של ההשגחה העליונה וכוחה (של משפחת) ברבריני". כן עיצב ועיטר את הוילה המשפחתית באוסטיה.
ב-1637 עבר לפירנצה, שם עיטר בפרסקאות, בשירותו של פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, חדרים בארמון פיטי. בין חדרים אלה, ידועים החדרים המכונים "ארבעת עידני האדם": "עידן הזהב" ו"עידן הכסף" צוירו בשנת 1637. בשנת 1641 נוספו "עידן הברונזה" ו"עידן הברזל". בעקבות הצלחתו בעיטור חדרים אלה, התבקש דה קורטונה לעטר את חמשת החדרים בחזית הקומה המרכזית של הארמון (חדרי קבלת הפנים של הדוכס). דה קורטונה יצר חמישה חדרים הנקראים "חמשת כוכבי הלכת" והם מבוססים על חמשת האלים (על פי המיתולוגיה הרומית המקושרים לכוכבים אלה, על פי מיקומם במערכת השמש על פי תלמי: ונוס (מקושרת לנוגה, אפולו (השמש), מארס (מקושר למאדים), יופיטר (מקושר לצדק) וסטורנוס (מקושר לשבתאי). מאחר שדה קורטונה עזב את פירנצה בשנת 1647, היה זה תלמידו צ'ירו פרי שהשלים את החדרים בשנים שלאחר עזיבתו. חדרים אלה היוו השראה לחדרי כוכבי הלכת בארמון ורסיי שהוזמנו על ידי לואי ה-14, מלך צרפת מאת שארל לה ברון.
רוב עבודותיו כאדריכל לא שרדו. יצירתו הגדולה הידועה ביותר היא כנסיית סנטי לוקא ומרטינה (Santi Luca e Martina), סמוך לפורום רומאנום.
עוד לפני שנודע כצייר ואדריכל, התמחה באנטומיה ויצר סדרת איורים אנטומיים.
ד'תקצ"ו
במכתב שנתגלה בגניזה הקהירית, נאמר כי שנה זו נקבעה כשנת זחג. זאת בניגוד לכללי הדחיות בלוח העברי הנהוגים כיום, על פיהם השנה אמורה להיות שנת זשה.
עצב השת
עצב השת (TA: Nervus ischiadicus ובאנגלית: Sciatic nerve) הוא עצב גדול שמתחיל מעמוד השדרה באזור חוליות המותן, (הרביעית והחמישית) וממקלעת העצה, ועובר דרך האגן בצד האחורי של הירך לכיוון כף הרגל. העצב מתפצל מעל לחלקה האחורי של הברך והופך לעצב השוקה ולעצב השוקית.
עצב השת אחראי על תנועתם של השרירים האחוריים בירך ושל כמעט כל שרירי השוק וכף הרגל. הוא גם אחראי על התחושה של העור באחורי הירך ורוב השוק וכף הרגל.
עצב השת הוא העצב הארוך והעבה ביותר בגוף האדם.
בעיות בתפקוד עצב השת
תפקוד לקוי של עצב השת יכול לנבוע ממספר סיבות:
בחלק מהמקרים של פגיעה בתפקוד עצב השת, לא נדרש כל טיפול כי ההתאוששות היא עצמאית. ניתן לסייע באמצעות טיפול תומך שנועד הגדיל את הניידות והעצמאות בזמן ההתאוששות.
טיפולים אפשריים נוספים:
גרשונה שונה
"גרשונה שונה" הוא ספר אשר נכתב על ידי נאוה סמל בשנת 1988. הספר מספר על החיים בארץ בשנות ה-50 כאשר אירועי הספר מתרחשים בקיץ של 1958.
בספר ישנם מספר דמויות עיקריות שהגיבורה היא "גרשונה". העלילה בספר מתחילה כאשר אביה נוסע באוניה לאמריקה להביא את סבא שלה, אביו, שלא הכירו מעולם. כעבור שישה חודשים הוא חוזר באוניה יחד עם סבה. סבה של גרשונה הוא עיוור. למרות המגבלה, בינו לבין גרשונה נרקם קשר מיוחד.
תקציר העלילה
הסיפור מתחיל ומתרחש בבית של גרשונה כאשר אמה וסבתה הולכות להביא את אביה וסביה מהנמל ולקבל את פניו של סבה. גרשונה בכלל לא ידעה שיש לה סבא והיא לא מבינה איך הסתירו ממנה זאת בכל הימים? בספר זה יש עלילות רבות לגרשונה שכולן מסופרות בעניין רב. ביניהן:
בסופו של הספר הבעיות נפתרות למעט זו של האהבה לנמרוד בשל אירוע בין גרשונה לנמרוד.
איסרניה
איסרניה (באיטלקית: Isernia) היא בירת נפת איסרניה שבמחוז מוליזה שבאיטליה.
גאוגרפיה
איסרניה ממוקמת על קו רכס שגובהו נע בין 350 ל-475 מטרים. תוכנית העיר עדיין משקפת את קווי המתאר של עיר רומית, עם רחוב מרכזי רחב, הקארדו, שמיוצג על ידי שדרות מרצ'לי (Corso Marcelli) והרחובות הצדדיים במתאר שתי וערב.
היסטוריה
נוכחות אנושית קיימת באיסרניה לפחות 700,000 שנה. באתר סמוך נתגלו הממצאים העתיקים ביותר המעידים על שימוש באש על ידי בני אדם.
שמה הרומי של העיר, Aesernia, מקורו ככל הנראה בשפתם של הסאמניטים. בשפות הודו-אירופיות המילה aeser, משמעותה "מים".
איסרניה הייתה עיר סאמניטית שנכללה בנחלתו של שבט פנטרי (Pentri), ששכנה בעמק הנהר וולטורנוס (Vulturnus, כיום Volturno), על פלג קטן שנשפך לנהר ובמרחק של 22 ק"מ מוונפרום (כיום וונפרו).
האזכור הראשון לעיר ולאזור הוא משנת 295 לפנה"ס. בתקופה זו היה האזור כבר בשליטה רומית. לאחר הכנעתם של הסאמניטים, הקימו הרומים קולוניה בשנת 264 לפנה"ס והעיר הייתה לצומת דרכים חשובה בין דרום איטליה לבין אזורי האפיניניים הפנימיים. הקולוניה מוזכרת שוב בשנת 209 לפנה"ס כאחת מ-18 הקולוניות הנאמנות לרומא בתקופת המלחמה הפונית השנייה. במהלך מלחמת בעלות הברית הייתה העיר לצידם של הרומים והתגוננה באבירות כנגד הסאמניטים בעזרתו של מרקוס קלאודיוס מרקלוס, אך נכנעה בסופו של דבר בשנת 90 לפנה"ס לאחר מצור ורעב ממושכים. מכאן והלאה המשיכה איסרניה להיות בשליטתם של בעלות הברית ובתקופה מאוחרות יותר בה התחולל עימות בינם לבין הרומאים, נתנה העיר מקלט לאחד ממנהיגים הסאמניטים שהובס על ידי לוקיוס קורנליוס סולה. לזמן מה הייתה העיר למפקדתה של הליגה האיטלקית. בתקופה זו הייתה איסרניה לעיר חשובה ומבוצרת, אך לאחר תבוסתם הסופית של הסאמניטים ב-84 לפנה"ס הוענשה העיר קשות על ידי סולה על עריקתה.
בתקופתם של יוליוס קיסר ושל אוגוסטוס קיסר נעשו ניסיונות להקים שם קולוניה ושוב בתקופתו של נירון קיסר. בסופו של דבר לא זכתה איסרניה מעולם במעמד של קולוניה, אך ניתן להבין שהיא הייתה עיר בעלת חשיבות בתקופתם של טראיאנוס ושל אנטונינוס פיוס. לתקופה זו ניתן לשייך אמת מים רומית וגשר רומי שניתן לראותם בשטח, בעוד שאת החלקים התחתונים של החומה העכשווית, הכוללים כמות ניכרת של בנייה פוליגונלית, ניתן לייחס הן לעיר הסאמיניטית העתיקה והן לקולוניה הרומית המוקדמת.
בראשית המאה ה-7 לספירה, השטח שעליו שוכנות איסרניה והערים בז'אנו (Bojano) וספינו (Sepino), היה האזור בו גרימואלד הראשון, מלך הלומברדים, יישב קבוצה של  בולגרים, שחיפשו מפלט מפחד האווארים. במשך דורות רבים היו הבולגרים קבוצת אוכלוסייה נפרדת באזור עד אשר נטמעו בקרב האוכלוסייה האיטלקית המקומית.
גם לאחר נפילתה של האימפריה הרומית המערבית, איסרניה סבלה ממעשי חורבן כמה פעמים במהלך ההיסטוריה. העיר נחרבה על ידי הסרצנים בשנת 800, נבזזה על ידי מארקוורד פון אנוויילר ב-1199 והועלתה באש ב-1223 על ידי חייליו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-1519 שוחררה איסרניה מהשיעבוד הפאודלי על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ונעשתה לעיר בממלכת נאפולי. רעשי אדמה גרמו להרס נרחב בעיר בשנים 847, 1349, 1456, וב-1805.
בבוקר ה-10 בספטמבר 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, שיגרו האמריקנים מתקפה של מפציצי B-17 מבצר מעופף על העיר הצפופה במהלך יום שוק ובהתקפה נהרגו אלפים. בשבועות הבאים הם שבו 12 פעמים לאיסרניה מבלי להצליח להכות במטרתם, הגשרים של העיר שהיו בנויים מפלדה ושהיו חיוניים לנסיגתם של הגרמנים.
ב-1970 הפכה איסרניה לבירתה של נפת קמפובאסו.
אתרים חשובים
למרות שחרבה מספר רב של פעמים, השתמרו באיסרניה שרידים ארכאולוגים לא מעטים. המרכז ההיסטורי של העיר עדיין בנוי במתאר של העיר הרומית העתיקה.
הרעב הגדול
רעב המוני הוא מחסור במזון שפוקד אוכלוסייה נרחבת. מספר מקרים של רעב המוני זכו לכינוי הרעב הגדול.
ג'ורג' קריסטל
ג'ורג' קריסטל (George Chrystal; 8 במרץ 1851 - 3 בנובמבר 1911) היה מתמטיקאי סקוטי. נולד בכפר אולדמלדרם שבחבל אברדינשייר בסקוטלנד. אביו היה סוחר תבואה ואחר-כך בעל אדמות חקלאיות. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בהצטיינות, התקבל ב-1867 לאוניברסיטת אברדין. ב-1872 עבר לקולג' פטרהאוס שבקיימברידג'. את ההבדל בין אופי הלימודים באוניברסיטאות שבסקוטלנד ובאנגליה הסביר קריסטל באמצעות אנלוגיה מתחום הבישול: "בעוד שאת הבישול הסקוטי אפשר לתאר כקל ומגוון, הבישול האנגלי מצטיין בשפע של חומרי גלם טובים, אך ללא גיוון, ובהכנה לקויה המולידה מנות כבדות ובלתי ניתנות לעיכול".
קריסטל סיים את לימודיו בהצטיינות (לצד ויליאם ברנסייד) ב-1875, ונבחר כחבר זוטר בקולג' קורפוס קריסטי של האוניברסיטה. לצד חובות ההוראה שלו שם, עסק קריסטל, בהנחייתו של ג'יימס קלארק מקסוול, בבדיקות מעבדה של חוק אוהם. ב-1877 קיבל מינוי של פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת סנט אנדרוז, שם הוכיח עצמו כמורה מצטיין, ואף התבקש לכתוב כמה ערכים עבור המהדורה התשיעית של האנציקלופדיה בריטניקה, שהראשונים ביניהם היו "חשמל" ו"אלקטרומטר". ב-1879, לאחר שקיבל מינוי קבוע באוניברסיטת אדינבורו, נשא לאשה את מרגרט אן בלפור. שנה אחר-כך נבחר לחברה המלכותית של אדינבורו, ושירת בסופו של דבר (מ-1901) כמזכירהּ. לצד פעילותו המחקרית, שבה למד תחומים שונים בגאומטריה לא אוקלידית, בדטרמיננטות וחתכי חרוט, באופטיקה ובמשוואות דיפרנציאליות, גילה קריסטל עניין גם במערכת החינוך הסקוטית, ואף כתב ספר לימוד באלגברה תיכונית, שזכה לשבחים כספר הטוב ביותר בנושא בשפה האנגלית.
קריסטל היה בין המעצבים של חוק האוניברסיטאות הסקוטי (1889) שהסדיר, בסדרה של מעשי חקיקה של הפרלמנט הבריטי, את המבנה הארגוני והעצמאות של האוניברסיטאות הוותיקות של סקוטלנד. היה גם בין המייסדים של החברה המתמטית של אדינבורו.
למרות היותו מורה סוחף וכריזמטי, ולמרות ההערכה הרבה שלה זכה מן הסטודנטים באדינבורו, לא היו לקריסטל תלמידי דוקטורט, למעט אחד - ג'וזף ודרברן, שסיים את לימודיו ב-1908.
סרגיי מרקוב
סרגיי מרקוב (ברוסית: Сергей Леонидович Марков, נולד ב-25 ביולי (7 ביולי לפי הלוח היוליאני שהיה נהוג באותה עת ברוסיה) 1878 - 25 ביוני 1918) היה גנרל רוסי השתתף מלחמת העולם הראשונה ומראשי צבא המתנדבים.
סרגיי מרקוב נולד למשפחת קצין בפרברי סנקט פטרבורג. בשנת 1895 הוא סיים בית הספר לקצינים במוסקבה והמשיך את לימודיו בבית הספר לקציני חיל התותחנים. בשנת 1898, עם סיום הלימודים מרקוב החל את השרות בחיל התותחנים. בשנת 1901 מרקוב החליט להמשיך לימודים באקדמיה של המטה הכללי וסיים אותה בשנת 1904 תוך קבלת דרגה מקבילה לקפטן.
עם תחילת מלחמת רוסיה–יפן, מרקוב הועבר לחזית. מרקוב השתתף במספר קרבות כולל קרב סנדפו וקרב מוקדן. על אומץ ליבו מרקוב קיבל מספר עיטורים.
לאחר המלחמה מרקוב הועבר לפיקוד צבאו וורשה ושירת במספר תפקידים. במאי-אוגוסט 1910 מרקוב נשלח לגרמניה עם מטרה רשמית לשפר את הידע בשפה הגרמנית. משערים שהנסיעה הייתה קשורה למשימות ריגול.
החל משנת 1908 מרקוב החל ללמד בבתי הספר לקצינים ומשנת 1911 באקדמיה הצבאית של המטה הכללי.
תקופת מלחמת האזרחים ברוסיה
ביחד עם יתר היחידות של צבא המתנדבים השתתף ב"מסע קובאן הראשון". במהלך המסע יחידתו הצטיינה בקרבות נגד הצבא האדום. בין היתר היא כבשה כפר שהודות לשליטה ביישוב זה התאפשר איחוד עם צבא קובאן שלמעשה הכפיל את הכוח הלוחם. לאחר מות לאוור קורנילוב מרקוב תמך בהחלטת אנטון דניקין להפסיק את הניסיונות לכיבוש קרסנודר ולחזור לאזור הדון. מרקוב הצטיין במיוחד במהלך קרב שהתרחש ב-2 באפריל 1918 במהלכו כבש תחנת רכבת ורכבת משוריינת. ניצחון בקרב זה איפשר לצבא המתנדבים להינצל מכיתור מלא ומקריסה מוחלטת. לאור הצלחותיו במסע, מרקוב זכה למספר כינויים "האביר הלבן", "אל המלחמה", "חרב גנרל קורנילוב", "המלאך השומר". אף על פי שבאופן פורמלי הוא לא היה בין המפקדים הבכירים של צבא המתנדבים שמו נהפך לסמל בצבא. ביוני 1918 מרקוב קודם למפקד האוגדה הראשונה של הצבא.
במהלך השנים מרקוב נחשב לדמות נערצת בקרב הגולה הלבנה. בשנת 2003 במקום הריגתו הוקמה אנדרטה, ובה הייתה האנדרטה ראשונה שהוקמה ברוסיה לקצין של צבא המתנדבים.
קני לאלה
קריירת מועדונים
לאלה החל את הקריירה שלו בקבוצת חובבים בשם פריזיאן לפני שחתם בקבוצה חצי מקצועית בשם פריז בגיל 17. לפני שחתם בפריז, ליל, קן ו-ואלנסיין הביעו עניין בהחתמתו. לאחר שתי עונות בקבוצת המחליפים של פריז, הוא התקדם בעונת 11–2010 לקבוצה הבוגרת. לאלה רשם עונה מוצלחת, כשבמאזנו 33 הופעות, ואף נקשר למספר קבוצות מהליגה הצרפתית הבכירה, כשבראשן ואלנסיין, שהציעה לפריז 100 אלף אירו תמורות שירותיו.
אף על פי שדחתה את ההצעה הראשונית, ב-15 ביוני 2011, פריז הגיעה להסכמה עם ואלנסיין על העברתו של לאלה. ב-6 בנובמבר 2011, לאלה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו אחת נגד סטאד רן, כשעלה כמחליף.
ביוני 2017, לאלה חתם לשנתיים בשורות שטרסבורג. והיה לשחקן הרכב לאורך שנותיו בקבוצה
ב-1 בפברואר 2021 חתם בשורות אולימפיאקוס
ב-10 בפברואר לאלה ערך את הופעת הבכורה שלו שפתח בהרכב בניצחון 2-1 נגד אריס סלוניקי
קמנצקי
קמנצקי הוא שם משפחה.
ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט
ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט (בהולנדית: Gisèle d'Ailly-van Waterschoot van der Gracht; 11 בספטמבר 1912, האג – 2013, אמסטרדם) הייתה ציירת, מוציאה לאור וחסידת אומות העולם מהולנד.
קורות חיים
ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט הייתה בתו של המשפטן והגאולוג ההולנדי הידוע וילם ון ואטרסכוט ון דר חראכט (Willem van Waterschoot van der Gracht). בין השנים 1915- 1931 התגוררה עם הוריה בארצות הברית. עם שובה לאירופה התגוררה המשפחה ראשית באוסטריה ואז באזור לימבורג שבדרום הולנד. היא למדה בפריז ביצוע תחריטי נחושת (Chalcography) ותצריב. בין השנים 1936–1939 למדה את אמנות הוויטראז' בררמונד שבדרום הולנד. והייתה אמנית וציירת ויטראז'ים עבור כנסיות.
בשנת 1940 עברה עם משפחתה לברגן שבצפון הולנד ובשנת 1941 עברה לאמסטרדם.
פעילות הצלה בתקופת מלחמת העולם השנייה
בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, נעשתה ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט פעילה במחתרת ההולנדית. היא פעלה עם חברה, וולפגנג פרומל, שהגיע מצרפת בשנת 1939 והיה פעיל מחתרת אף הוא. ז'יזל, שאז גרה באמסטרדם, הסתירה שבעה ילדים יהודיים שחלקם היו הולנדים וחלקם - פליטים מגרמניה, בהם אחד שנשאר בביתה משנת 1943 עד השחרור ב-1945. ז'יזל פעלה להצלת ילדים יהודים מתוך תחושה שאמונתה הקתולית מצווה זאת עליה.
לאחר המלחמה
בשנת 1951 ייסדו חלק מהיהודים שהצילה ון ואטרסכוט ון דר חראכט, עם וולפגנג פרומל, את כתב העת הספרותי Castrum Peregrini. ון ואטרסכוט ון דר חראכט הייתה מפטרוניות כתב העת.
בשנת 1959 נישאה ון ואטרסכוט ון דר חראכט לארנולד דלי (Arnold J. d’Ailly), ראש העירייה לשעבר של אמסטרדם. יחד אתו שיפצה בניין ישן של מנזר יווני באי פארוס ומעת לעת התגוררה שם, עד 1982.
הכרה
בשנת 1997 הכיר יד ושם בז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט בתור חסידת אומות העולם.
הולדה
בכל תהליך רבייה מגיע השלב בו בעלי החיים צריכים להביא את צאצאיהם לעולם. מבחינה ביולוגית זוהו באופן מסורתי, שלוש אופני הולדה: הטלה (oviparity), המלטה או השרצה (viviparity ) ואוביפריות (ovoviviparity). עם זאת, כל אחד מהמצבים המסורתיים הללו כולל מגוון של אסטרטגיות הולדה. הביולוג תיירי לודה (Thierry Lodé) הציע בהתאם חמישה אופני הולדה המבוססים על הקשר בין הזיגוטה (הביצית המופרית) לבין ההורים.
חלוקה מסורתית
שלוש אפני הולדה המוכרים מסורתית הם:
חלוקה מודרנית
הביולוג Thierry Lodé הציע (2001, 2012) עדכון לחלוקה המסורתית בה חמישה אופני הולדה המבוססים על פי קשר ההזנה בין הזיגוטה (ביצית מופרית) לבין ההורים:
עורק הזרוע העמוק
עוֹרֵק הַזְּרוֹעַ הֶעָמֹק (TA: arteria profunda brachii) הוא עורק בזרוע המסתעף מחלקו הצדי והאחורי של עורק הזרוע, מתחת לגבול התחתון של השריר העגול הגדול.
אנטומיה
העורק עוקב במהלכו אחר עצב החישור, ראשית בדרכו אחורה בין הראשים הארוך והתיכון של שריר הזרוע התלת-ראשי, ולאחר מכן לאורך מענית החישור, שם הוא מכוסה על ידי הראש הצדי של שריר הזרוע התלת-ראשי, לעבר חלקה הצדי של הזרוע. בחלק זה הוא מנקב את החיץ הבין-שרירי הצדי של הזרוע, ולאחר שהוא יורד בין שריר הזרוע והחישור לשריר הזרוע לעבר קדמת עילית העלי הצדית של הזרוע, הוא מסתיים בהשקה עם עורק החישור החוזר.
סעיפים והשקות
מעורק הזרוע העמוק מסתעף ענף לשריר הדלתא וכן לעיתים גם העורקים הזנים של עצם הזרוע המספקים דם לעצם הזרוע ונכנסים אליה מאחורי גבששת הדלתא.
קרל מרקס הוף
היסטוריה
קרל מרקס הוף בנוי על חלקה שהייתה עד המאה ה-12 מתחת למי נהר הדנובה, בעומק המאפשר לספינות לעבור. בשנת 1750 יובש האזור כמעט לחלוטין על ידי יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ונשתלו גנים. מאוחר יותר נעקרו הגנים ממקומם בהוראת מועצת העיר וינה, שנשלטה אז בידי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, כדי להכשיר את השטח עבור הקמת הקרל מרקס הוף. המימון להקמת המכלול הגיע מהטלת מס מיוחד על שם חבר המועצה, הוגו ברייטנר (Hugo Breitner).
נואל (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים ששם משפחתם "נואל":
ראו גם
}}
ביילה פאנק
ביילה פאנק (baile funk) או בשמו הנפוץ (funky carioca) הוא סגנון מוזיקה וריקוד במוזיקה הפופולרית בברזיל שנוצר בפאבלות של העיר ריו דה ז'ניירו במהלך שנות התשעים. הז'אנר נוצר משילוב של דירטי סאות', מאימי באס, פאנק, דיסקו, היפ-הופ סמבה, מקצבים אפרו-ברזילאים שונים ומוזיקה אלקטרונית. שמו הנפוץ ביותר של הסגנון הוא פאנקי קריוקה (funky carioca) והוא נקרא כך משום שהוא נוצר על ידי תושבי ריו דה ז'ניירו שמכונים בתרבות הברזילאית "קריוקה".
המקור
הביילה פאנק התפתח מהפאנק שהיה פופולרי מאוד בשנות השבעים בשכונות העוני של ריו ושינה את אורח החיים המוזיקלי בעיר עם הופעת אמנים כמו בנדה בלאק ריו (banda bleck rio) וטים מיה (tim mia). במהלך שונות השמונים ותחילת שנות התשעים חדר ההיפ-הופ האמריקאי ויצר הזדהות בקרב עניי ריו, לאחר נפילתו של המשטר הצבאי ושיפור בכלכלת ברזיל, אנשים יכלו להצטייד במכשירי הקלטה ועמדות תקלוט וזמרים החלו לאלתר בפרי סטייל על הביטים של מוזיקת הפאנק וההיפ-הופ והוסיפו אליהם מקצבים של סמבה ומוזיקה אפרו-ברזילאית. במהלך הזמן האלמנטים של הפאנק והדיסקו כמו כלי הנשיפה נזנחו לטובת המקצב הבסיסי שעליו אולתרו מילים ושירים פשוטים על אותם ביטים קבועים, ולבסוף הוספה שירה של ממש שהועצמה על ידי מוזיקה אלקטרונית ותקלוט במטרה ליצור מהירות רבה יותר ואפקטים, וליצור רמקסים שונים, למרות הריחוק הרב מהמקור השם עדיין נשאר. במהלך שנות התשעים הסגנון התפתח והתגבש ועסק במחאה ובחיפושים אמנותיים חדשים, לצד שירים בעלי אופי וולגרי מאוד שמדברים על מיניות בצורה ישירה וגסה. מלבד אלה, המוזיקה עוסקת לרוב בנושאים אקטואליים בפאבלות כמו עוני, מוות, חיי פשע, כלי נשק, סמים וזונות והליריקה של השירים מתייחסים לנושאים אלה בצורה ישירה ומתריסה. בשל המקצב הרקיד הביילה פאנק אימץ סגנון ריקוד מיני ופרובקיטבי: הנשים רוקדות במעין שילוב של ריקוד על עמוד שנפוץ במעודני חשפנות, יחד עם יסודות התנועה של ריקוד הסמבה, הבנים גם הם רוקדים באופן פרובקטיבי ונראה כשילוב בין היפ הופ, ברייקדאנס וסמבה.
גם מבחינת האופנה וסגנון הלבוש ישנה השפעה ישירה של ההיפ-הופ האמריקאי ואלה ואימצו את האופנה הזו שמאפיינת בכובעים, לבוש הרחב, בגדי ספורט, הגרפיטי ריקודי הברייק דאנס, עיצוב שיער תכשיטי הזהב ועוד, ואמנים אימצו לעצמם את המראה ואת וההתנהגות הגאנגסטרית.
הפריצה וההצלחה
השפה התרבותית האלימה והמתריסה, יחד עם המוזיקה האקסטטית והרקידה גרמה לפאנקי קירוקה להביא מהפכה מוזיקלית של ממש והסגנון זכה לפופולריות עצומה בקרב המעמדות הנמוכים וגם מחוצה להם. במהלך שנות האלפיים הפאנק קריוקה הלך והתפרסם ופרץ לתודעה ברחבי ברזיל כולה יחד עם אמנים כמו טאטאי קאברה באקו (Tati Quebra Barraco) אמ סי קרטה (mc carta) ועוד רבים אחרים. ב-2005- פרץ הפאנק לתודעה העולמית בזכות הסרט "יחידה עלית " שבו שיר הנושא rap das armas (ראפ של כלי נשק) זכה להצלחה מסחררת בעולם כולו, תעשיית המוזיקה גלגלה מאז למעלה שני מיליארד ריאל. כיום המקצב הרקיד והקליט מושאל על ידי סגנונות אחרים- הזמרת M.I.A משתמשת הרבה בקצב ובאלמנטים של הפאנקי קריוקה לשירה במיוחד באלבום Arular מה שתרם לחשיפתו. למסיבות הפאנק בפאבלות יצא שם של מסיבות פרועות וחושניות והם זוכים היום להתעניינות רבה על ידי תיירים שמגעים לריו, וכיום יש הסעות מאורגנות למסיבות פאנקי בפאבלות ברחבי העיר.
מחלוקות
לצד ההצלחה הרבה, הפנאקי קריוקה נותר שנוי במחלוקת והוא מעורר רגשות חזקים, במיוחד על ידי המעמדות הגבוהים יותר שבעיניהם הוא נחשב לוולגרי ואלים מאוד ובעל תכנים שוביניסטים ולא מוסריים. חלק מזהים את הסגנון המוזיקלי הזה עם כנופיות הפשע השנואות על ידי מרבית האוכלוסייה. במרחבים ציבוריים רבים אוסרים לעיתים על השמעת פאנקי בגלל התכנים האלימים והבעייתיים הכוללים תיאורים מפורשים וניבולי פה רבים. בעבר הסגנון היה מחתרתי וחתרני מאוד אך בשנים האחרונות הוא עובר תהליך של מיסחור ויציאה אל המיינסטרים.
רולטה
רולטה (מצרפתית: Roulette, מילולית: "גלגל קטן") היא משחק מזל פופולרי של הימורים, הנפוץ בבתי קזינו. הרולטה היא גלגל שעליו תאים ממוספרים. מפעיל הרולטה מסובב את הגלגל, ומטיל פנימה כדור קטן. לאחר זמן מה, הגלגל נעצר והכדור נופל לתוך אחד התאים. על המהמרים לנחש היכן ייעצר הכדור.
היסטוריה של המשחק
הימורי רולטה החלו בצרפת בסוף המאה ה-18 או אף לפני כן. בספר שיצא לאור בפריז ב-1801 מוזכר משחק שהתקיים ב-1796. בצרפת החדשה פורסם ב-1758 איסור על משחקי מזל, ובהם גם רולטה.
ב-1843 פיתחו שני צרפתים את הלוח עם האפס היחיד (0), ומשחק זה הפך למשחק המקובל בצרפת. משחק הרולטה התפשט מאוד במהלך המאה ה-19 והפך לאחד ממשחקי ההימורים הפופולריים, לרוב בגרסת האפס הכפול (00).
אופן המשחק
שולחן רולטה כולל גלגל המחולק ל־37 (רולטה בעלת אפס יחיד) או 38 (ברולטה בעלת שני תאי אפסים) תאים ממוספרים, ולוח בעל חלוקה דומה. המספרים ברולטה נחלקים למספרים אדומים ולמספרים שחורים, בהתאם לרקע עליו רשום המספר. תאי האפס מופיעים על רקע ירוק.
המפעיל (המכונה גם "קרופייה") קורא למהמרים לבצע את הימוריהם, בטרם יסובב את הגלגל ויטיל לתוכו את הכדור (ולעיתים, אפילו גם קצת לאחר מכן). ההימור מתבצע באמצעות הנחת ז'יטונים (אסימוני משחק בעלי ערך כספי) על לוח המשחק (לרוב, מרבד לבד ירוק), תוך ניסיון לנחש באיזה תא ייעצר הכדור (או, לחלופין, האם התא שבו ייעצר הכדור יהיה אדום או שחור, זוגי או בלתי זוגי, או בעל תכונה אחרת כלשהי). ההימור יכול להתבצע עד לרגע בו מודיע המפעיל כי אין להמר יותר ("No more bets").
מבנה הלוח
לוח הרולטה ממוקם על שולחן הרולטה לצד הגלגל. הלוח בנוי מהמספרים 1 עד 36, משני מספרי האפס (היחיד או הכפול), ומאזורים נוספים. ההימור מתבצע על ידי הנחת ז'יטונים על לוח המשחק – על המספרים או על האזורים האחרים:
המשתתפים בהימור ברולטה יכולים להמר על מספרים כלשהם, או על האזורים הנוספים, או על צירופים כלשהם. אין מגבלה כלשהי על צירוף כלשהו של מספרים ואזורים נוספים, למעט סכומי הימור מקסימליים המורשים בכל אזור. אין הגבלה על כמות ההימורים השונים במשחק בודד, שמהמר יחיד יכול לבחור להניח עליהם ז'יטונים.
סדר המספרים על הגלגל
ברוב בתי הקזינו, סדר המספרים על גלגל הרולטה הוא זהה:
סך כל המספרים בגלגל רולטה הוא 666.
סיכויי זכייה וההסתברות להפסד
המשחק מתוכנן כך שבכל סיבוב של הרולטה, בית הקזינו ירוויח מספר אחוזים מההימורים. הסיבה לכך היא קיומם של האפסים.
הימור על אחד מהאפסים או על מספר יחיד מזכה את המהמר, אם זכה, בסכום ההימור כפול 35, בעוד שהסיכוי לזכייה הוא 1 ל-38. משמעו של דבר הוא, כי מהמר שיהמר על כל המספרים באותו סיבוב, כולל האפסים, בסכום של דולר אחד לכל מספר, בהוצאה של 38 דולר, יישאר עם 36 דולר בלבד (סכום ההימור על המספר הזוכה ועוד 35) – הפסד של 2 דולרים. מכאן, שההימור הבסיסי על מספר ברולטה כרוך בהסתברות להפסד של 5.26%, וזהו גם הרווח של הקזינו. גם הימורים אחרים מגיעים לרוב לאותה הסתברות. הימור על צבע אדום ב-100 דולר, יזכה את המהמר ב-100 דולר, אם עלה בגורל מספר אדום. הסיכוי להרוויח בהימור זה הוא 18 (מספרים אדומים) מתוך 38, והסיכוי להפסיד הוא 20 (18 שחורים ועוד שני האפסים הירוקים) מתוך 38, כך שתוחלת ההפסד היא שוב 5.26%.
רולטה צרפתית
הרולטה הצרפתית, הקרויה גם "רולטה אירופאית" (סוג הרולטה השני קרוי "רולטה אמריקאית"), מאופיינת במופע יחיד של אפס, ולכן סיכויי הזכייה בה גבוהים יותר. הרולטה הצרפתית נפוצה בעיקר באירופה, אך כמעט לא קיימת ביתר העולם. ברולטה צרפתית ההסתברות להפסד היא רק כ-2.7%.
מס חברות
מס חברות הוא מס המוטל על ידי המדינה על רווחיהן של ישויות משפטיות מסוימות, בעיקר חברות שהן ישויות משפטיות עצמאיות ונפרדות מבעלי מניותיהן. את המס ניתן להטיל ברמת המדינה או ברמה נמוכה יותר.
בדומה למס המוטל על יחידים, גם חברות חייבות במס. ככלל, המס מוטל על רווחי החברה. כללי המס משתנים בין מדינה למדינה בהתאם למשטרי המס אותן מאמצות המדינות. ההכנסות הממוסות על ידי מס החברות משתנות גם הן ממדינה למדינה. (למשל, חלק מהמדינות פוטרות ממס חברות הכנסות שמקורן ברווחי הון, ואחרות אינן).
המס מוטל בלא קשר עם המס המוטל על בעליה של החברה כיחידים. לפי עיקרון זה נוצר מס כפול על הרווח - מס ראשון על רווחי החברה, ומס נוסף על החלק ברווח המחולק כדיבידנד לבעלי המניות, הנגבה בעת החלוקה. בדומה לדרך גביית המס מן הנישום העצמאי, גם החברה משלמת תחילה כמקדמות ולאחר מכן משלימה אותן או מקבלת זיכוי על פי "שומה" סופית.
חברות בינלאומיות המעוניינות להתרחב ולהקים מרכזים במדינות נוספות, מבצעות לעיתים השוואה בין המדינות באשר לגובה מס החברות. על כן, מדינות נוהגות להפחית את מס החברות כדי לשפר את האטרקטיביות שלהן בעיני משקיעים זרים.
חישוב וגבייה
חישוב המס מתבצע על ידי מכפלה של שיעור המס בהכנסה החייבת במס. תחילה מחושב הרווח החשבונאי על פי כללי חשבונאות מקובלים. הרווח החשבונאי עובר התאמות על פי חוקי המס החלים על החברה ומתקבלת הכנסה חייבת במס. הכנסה חייבת במס מוכפלת בשיעור המס ומתקבל המס שעל החברה לשלם.
גביית המס נקבעת בתקנות המסדירות את עיתוי תשלום המס (הפער בין עיתוי היווצרות החיוב לתשלום המס בפועל). מאחר שהדוחות החשבונאיים מופקים בסוף כל תקופה חשבונאית (לרוב שנה, חצי שנה או רבעון), חישוב המס מתבצע לתקופה מסוימת אולם חוקי המס מסדירים הסדרי גבייה במהלך השנה. במהלך התקופה משולמים מיסים בשיעור שנקבע מראש, כאשר בתום התקופה רשויות המס בוחנות אם הייתה גביית יתר/חסר ורשויות המס קובעות אם יוחזר התשלום העודף ששולם או שתדרש השלמה של המס החסר.
מיסים דיגיטליים
חישובם של מסי חברות דיגיטליות שעיקר פעילותן בינלאומית ומקוונת הוא נושא מורכב במיוחד, ומכונה לפעמים "מיסים דיגיטליים". חברות דיגיטליות מפעילות פעמים רבות מטות ומשרדים במדינות בהן שיעור מס החברות נמוך, ומנהלות ממדינות אלו את עסקיהן ברחבי העולם. מבנה החברות הדיגיטליות יוצר מצב בו קשה למדינה נתונה להעריך את העלויות השונות של החברות ביחס להכנסות באותה מדינה, ומכאן הקושי להעריך את היקף הרווחים הרלוונטיים במדינה, והקושי לגזור מאותם רווחים את שיעור מס החברות. מצב זה מקשה על מדינות העולם לגבות מיסים מחברות אלו.
בניסיון לפתור את המורכבות של המצב הוצעו מודלים שונים, כאשר האיחוד האירופי הוביל את עיקר היזמה בנושא זה עם מודל שהציע בשנת 2018 להטיל מס בהתבסס על הכנסות החברות ולא על רווחים, ואף על פי שלא הצליח להגיע להסכמה בנושא - נכון לשנת 2019 - צרפת ואיטליה קבעו בחקיקה עצמאית הטלת מס על בסיס מודל דומה, ומדינות נוספות מהאיחוד בחנו חקיקה דומה. בנובמבר 2019 במסגרת מיזם ה-BEPS ליצירת עקרונות מס גלובליים, העביר ה-OECD טיוטה של עקרונות חקיקה בנושא המיסוי הדיגיטלי ל-130 מדינות. במקביל, מודל מיסוי שונה נבחן בקרב מדינות אמריקה הלטינית. בנוסף נבחנה על ידי ארגון ה-G7 יזמה בינלאומית של רף מס מינימלי עולמי למס חברות.
הארגון הבריטי Fair Tax Mark העריך בדו"ח בשנת 2019 ששש חברות הטכנולוגיה המרכזיות בעולם - אפל, אמזון, גוגל, פייסבוק, מיקרוסופט ונטפליקס, נמנעו באופן זה מלשלם בעשור האחרון מיסים בסך כולל של 100.2 מיליארד דולר, אותם היו משלמים, על פי הדו"ח, אם היו משלמות מיסים בדומה לחברות בענפים מסורתיים. אף על פי שלמדינות השונות אינטרס להסדיר את גביית המיסים להגדלת קופות האוצר המקומיות, לחצים מגורמים פוליטיים וכלכליים גם יחד מאטים את ההתקדמות בנושא.
מיסוי דו-שלבי
המס מוטל בלא קשר למס המוטל על בעליה של החברה כיחידים. לפי עיקרון זה נוצר מיסוי דו-שלבי על הרווח: 1) בשלב הראשון ממוסים מיסי החברה במס חברות 2) בעת חלוקת הרווחים הנותרים לבעלי המניות כדיווידנד, נגבה מס דיווידנד.
מאחר שהחברה יכולה לבחור מתי לחלק דיווידנדים, יש באפשרותה לדחות את מס הדיווידנדים למועד כרצונה.
פקודת מס הכנסה
גביית מס החברות בישראל נעשית מכוח פקודת מס הכנסה. של הפקודה עוסק ב-"שיעורי המס" וקובע בין-השאר את שיעור מס החברות.
שיעורי מס החברות בישראל
מס החברות בישראל בין השנים 1980 ל־1986 עמד על 61%, מלבד שנת 1985 בה הגיע שיעור המס ל-66.1%.
משנת 1986 ועד שנת 1996 ירד מס החברות מ־61% ל־36%. ההורדה באה על רקע המשבר הכלכלי של שנות ה־80 ומטרתה הייתה להאיץ את המשק ולהישאר מדינה אטרקטיבית מבחינת מיסוי לעומת מדינות ה־OECD שהורידו את שיעור מס החברות באותן שנים.
בשנים 1996 ועד 2003 נותר מס החברות ללא שינוי ברמה של 36%.
משנת 2003 ועד 2010 ירד שיעור מס החברות מ-36% ל-25%. הורדת המס באה על רקע המשבר הכלכלי בישראל בשנים הראשונות של המאה ה-21, שהושפע גם מהתפוצצות בועת הדוט-קום העולמית בשנת 2000. בעקבות המצב הונהגה מדיניות חומת מגן כלכלית שנועדה להוציא את המשק מהקיפאון הכלכלי ולאושש את הכלכלה, בין השאר באמצעות מדיניות מיסוי מקלה. הורדת מס החברות נמשכה עד שנת 2010, לרמה של 25%, שיעור המקובל בחלק גדול ממדינות אירופה באותה התקופה.
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי (2008-2009), העבירה הכנסת תוכנית להמשך הורדת מס החברות על מנת לתמוך בסקטור הפרטי. בשנת 2009 הוחלט להמשיך בהורדת המס, באחוז לשנה, עד שבשנת 2016 הוא יעמוד על 18%. ההחלטה גרמה לכך שבשנת 2011 עמד מס החברות על 24%. בעקבות המחאה החברתית בשנת 2011, הוחלט להקפיא את הורדת שיעור מס החברות ולשוב למתווה עליית מסי חברות, ומס החברות עלה בהדרגה עד ל-26.5% בשנת 2014. במחצית העשור, הכנסת חזרה למדיניות המקורית להפחתת מס החברות, ומאז שנת 2016 חזר המס לרדת. בשנים 2020-2018 מס החברות עמד על 23%.
מיסוי דו־שלבי בישראל
שקלול מס החברות ומס דיבידנדים שמשלם בעל מניות מהותי בחברה (מחזיק לכל הפחות 10% מהון המניות), נמצא במגמת ירידה גם הוא, זאת על מנת לעודד משקיעים ולהמריץ את הכלכלה.
כתובת MAC
כתובת MAC (באנגלית: Media Access Control address; בתרגום חופשי: כתובת בקרת גישה למדיה) היא מזהה ייחודי המוטבע על כל רכיב תקשורת לתקשורת נתונים בעת הייצור. כתובת ה-MAC מוטבעת בדרך כלל בכרטיס הרשת של המחשב או במודם. כתובות MAC נחשבות כחלק משכבת הקישוריות של מודל ה-OSI או השכבה הפיזית של מודל ה-TCP/IP ונקבעות על ידי ארגון ה-IEEE. בעבר הכתובות בשכבת הקישוריות נקבעו ונוהלו באופן ידני על ידי מנהלי הרשת, אך פרוטוקול Ethernet הגדיר תקן לקביעת כתובות MAC ייחודיות. תקן זה הוטמע בהדרגה בפרוטוקולים נוספים בשכבת הקישוריות וכיום הוא משמש ברוב הפרוטוקולים בשכבה זו (לדוגמה Token Ring ו-ATM).
כתובת MAC בפורמטים MAC-48 ו־EUI-48 מורכבת מ-48 סיביות, מה שמאפשר כ-2 בחזקת 48 (281 טריליון) כתובות שונות. ה-IEEE מקצה לכל יצרן חומרה קידומת ייחודית בת 24 סיביות שבה עליו להשתמש בכל רכיבי התקשורת שהוא מייצר, מה שמותיר לכל יצרן כ-16 מיליון כתובות אפשריות. נהוג לכתוב את הכתובת כ-6 זוגות של ספרות הקס-דצימליות, המופרדים בנקודתיים או מקפים. לדוגמה: 00-0E-A6-A7-63-F7.
כתובת MAC בפורמט EUI-64 מאפשרת להגדיר כתובת IPv6 באופן אוטומטי ללא צורך בשרת DHCP. כמו כן, ניתן להמיר כתובת EUI-48 לכתובת EUI-64 כך שהיא תקבל כתובת IP ייחודית ברשת IPv6.
ניתן לאתר את כתובת ה-MAC של רכיב תקשורת על ידי שימוש בפקודת ב-Unix ובמערכות ההפעלה המבוססות עליה, או על ידי  ברוב הגרסאות של Windows.
אף על פי שכתובת ה-MAC צרובה על רכיב התקשורת, מערכות ההפעלה מסוגלת להשתמש בכתובת שונה. ברוב מערכות ההפעלה ממשפחת Unix ניתן לבצע את השינוי על ידי פקודת. במערכת ההפעלה Windows, ניתן לעיתים לשנות את הכתובת בתפריט המאפיינים המתקדמים של כרטיס הרשת, או על ידי שימוש בתוכנה ייעודית שסופקה עם רכיב התקשורת.
רכיב תקשורת המעוניין לאתר את כתובת ה-MAC של רכיב אחר, משתמש ב-Address Resolution Protocol עבור IPv4 או ב-Neighbor Discovery Protocol עבור IPv6.
זיוף כתובת MAC
זיוף כתובת MAC הוא פעולת האקינג המאפשרת לשנות את כתובת ה-MAC של כרטיס רשת מסוים לכתובת MAC כלשהי. שינוי כתובת ה-MAC עשוי לשמש למספר צרכים:
טירני
טירני הוא שם משפחה.
טורי אדוארדס
טורי מישל אדוארדס (באנגלית: Torri Mechelle Edwards נולדה ב-31 בינואר 1977), היא אתלטית אמריקאית בעבר. היא אלופת העולם בריצת 100 מטר (פריז 2003) ובעלת מדליית ארד אולימפית (סידני 2000) בריצת שליחות 4x100 מטר. היא בעלת התוצאה ה-12 בטיבה בעולם בריצת 100 מטר בכל הזמנים (10.78 שניות).