cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מפת פירי ראיס
תוכן המפה
ב-1528 הפיק פירי ראיס מפת עולם נוספת, שממנה נותרה רק הפינה הצפונית-מערבית על מסגרתה. המפה מראה את גרינלנד ואת אמריקה הצפונית מלברדור וניופאונדלנד בצפון ועד פלורידה, קובה, היספניולה, ג'מייקה וחלקים ממרכז אמריקה – הונדורס וחצי האי יוקטן – בדרום. המפה, הנשענת על מקורות ספרדיים ופורטוגזיים, מייצגת ידע שנצבר בעשורים השני והשלישי של המאה ה-16. גם מפה זו מצויה במוזיאון של ארמון טופקאפי באיסטנבול.
סירחאן סירחאן
סירחאן בישארה סירחאן (באנגלית: Sirhan Bishara Sirhan; בערבית: سرحان بشارة سرحان; נולד ב-19 במרץ 1944 בירושלים למשפחה נוצרית-פלסטינית) הוא רוצחו של הסנאטור והמועמד לנשיאות ארצות הברית רוברט קנדי, אחיו של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי. סירחאן ירה בו ב-5 ביוני 1968, באקדח. ההתנקשות בוצעה לאחר שקנדי זכה במדינת קליפורניה בבחירות המקדימות למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית.
סירחאן ירה בקנדי במלון אמבסדור ונעצר עד מהרה במקום. בחקירה במשטרה ב-9 ביוני, 4 ימים לאחר הרצח, מסר את הודאתו בפשע.
משפטו נערך בפברואר עד אפריל 1969. עורכי דינו היו אמיל זולא ברמן וגרנט קופר. בזמן המשפט היה עיסא נח'לה, ראש הנציגות הפלסטינית לאו"ם באותה תקופה, יועץ לעורכי דינו של סירחאן, וישב לצידם במשך שלושה שבועות במשפט. הוא ניסה להפוך את המשפט לבמה להצגת בעיית הפליטים הפלסטינים, אך זכה להתנגדותו של ברמן.   ב-3 במרץ 1969 הודה ברצח בבית המשפט. סירחאן חש נבגד עקב תמיכת קנדי במדינת ישראל בזמן מלחמת ששת הימים, וההתנקשות ארעה בדיוק שנה אחת לאחר פרוץ אותה מלחמה. מאוחר יותר טען סירחאן כי "פעל באופן לא מודע, אולי כתוצאה משטיפת מוח היפנוטית". סירחאן הורשע ונידון למוות, אך גזר הדין הומר במאסר עולם בשנת 1972, לאחר שבית המשפט העליון של קליפורניה הכריז שעונש המוות אינו חוקתי.
על אף שסירחאן כשיר מבחינה חוקית לשחרור מוקדם, 15 בקשותיו הראשונות לשחרור נדחו. בשנת 2021 אישרה הוועדה לשחרור אסירים את שחרורו, וכעת יעמוד סירחאן בבדיקה של תשעה חודשים עד שיוחלט סופית אם לשחררו.
גווין ניוסם מושל קליפורניה טען כי הוא עדיין מהווה "איום לבטיחות הציבור" ובשימוע הבא שנקבע לו בפברואר 2023, נדחתה שוב בקשתו לשחרור על תנאי. הוא יהיה רשאי להגיש בקשה נוספת בפברואר 2026.
מריה בונה, נסיכת סבויה-ג'נובה
מריה בונה, נסיכת סבויה-ג'נובה, (באיטלקית: Maria Bona di Savoia; 1 באוגוסט 1896 – 2 בפברואר 1971) הייתה בתו של הנסיך תומאזו, דוכס ג'נובה ואשתו של קונרד, נסיך בוואריה.
ביוגרפיה
בונה נולדה ב-1 באוגוסט 1896 בטירת ד'אליי, טירה מהמאה ה-11, אותה קנה אביה זמן קצר לפני נישואיו עם איזבלה, והם אף עברו את ירח הדבש שלהם שם. בונה הייתה בתם של הנסיך תומאזו, דוכס ג'נובה ואיזבלה, נסיכת בוואריה, בתם של אדלברט, נסיך בוואריה ואמליה פיליפינה, נסיכת ספרד. אביה היה נכדו של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה, ואמה איזבלה הייתה נכדתו של לודוויג הראשון, מלך בוואריה. אחיה היו הנסיך פרדיננדו, דוכס ג'נובה, הנסיך פיליברטו, דוכס ג'נובה, והנסיך אוג'ניו, דוכס ג'נובה.
דרך דודתה מרגריטה, נסיכת סבויה, היא הייתה בת דודתו של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה.
ב-8 בינואר 1921 התחתנה מריה בונה עם בן דודה מדרגה שנייה, קונרד, נסיך בוואריה, בנם הצעיר של לאופולד, נסיך בוואריה וגיזלה, ארכידוכסית אוסטריה. דרך אביו, הוא היה נינו של לודוויג הראשון, מלך בוואריה, דרך אימו הוא היה נכדו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. החתונה התקיימה בטירת ד'אליי בפיימונטה, איטליה, זה היה בהשתתפות ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה, נסיך הכתר אומברטו, אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה, ועוד. החתונה הייתה הנישואים הראשונים שהתקיימו בין שני הבתים האויבים מאז פרוץ מלחמת העולם הראשונה, זה גם היה ואף הייתה כינוס מרשים של בתי הבסבורג, סבויה, וויטלסבאך.
לקראת סוף מלחמת העולם השנייה נעצר קונרד בידי הצבא הצרפתי ונכלא בבית מלון בעיר לינדאו יחד עם וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה והנס גאורג פון מקנזן. למריה בונה, שעבדה בתקופת המלחמה כאחות בוורמאכט, נאסר להיכנס לגרמניה והיא נותרה אצל בני משפחתה בסאבויה. רק בשנת 1947 התאחדה המשפחה. בשנים שלאחר מכן עבד קונרד במועצת המנהלים של חברת NSU. בשנת 1969 מת בעלה קונרד, וב-2 בפברואר 1971 מתה מריה בונה ברומא.
משפחתה
ב-8 בינואר 1921 התחתנה מריה בונה עם קונרד, נסיך בוואריה, ממנו נולדו לה שני ילדים:
קינגסטון
קינגסטון (באנגלית: Kingston) היא בירת ג'מייקה. העיר ממוקמת בחלקו הדרום מזרחי של האי, ומתגוררים בה כ-600,000 תושבים.
היסטוריה
העיר נוסדה בשנת 1692 על ידי מתיישבים בריטיים, לאחר שרעידת אדמה הרסה את בירת המושבה הקודמת פורט רויאל. בשנותיה הראשונות של העיר, אלפיים איש מתו כתוצאה ממחלות שנגרמו על ידי יתושים. בשנת 1716 העיר הפכה למקום מרכזי מבחינה מסחרית בג'מייקה. בשנת 1755 הוחלט להעביר את משרדי הממשלה לקינגסטון.
טיפולוגיה (בלשנות)
בבלשנות, טיפולוגיה (מיוונית: τυπολογία, "טיפו" - סוג או טיפוס, "לוגיה" - תורה) של שפות היא השוואה ומיון של מערכות לשונות לפי המבניות שלהן, ובניתוק מין ההיסטוריה של התפתחותן. זאת בניגוד לבלשנות היסטורית העוסקת בהתפתחותן של מערכות לשוניות לאורך זמן. ובניגוד לגנאלוגיה, העוסקת במיון שפות לקבוצות (משפחות) על-פי קשרים גנטיים ביניהן, ובהשוואתן זו לזו.
היעדר הרכיב ההיסטורי, או למעשה שלילתו, בטיפולוגיה הוא ייחודי לתחום הבלשנות, ונעדר מתחומי הטיפולוגיה בדיסציפלינות אחרות. עובדה זו נובעת מהתפתחות התחום בבלשנות, ומהיחס כלפיו בזרמים הבלשניים השונים במהלך השנים.
גדעון לוין
גדעון לוין (24 בספטמבר 1921 – 28 באוגוסט 2004) היה מחנך ותאורטיקן ישראלי, איש קיבוץ להבות הבשן, שהקדיש את מרבית פועלו לחינוך בגיל הרך. הוגה שיטת "גן זורם" ומהחוקרים הבולטים בחינוך הפרוגרסיבי.
ביוגרפיה
לוין נולד בסתיו 1921 בעיר ברסלאו שבגרמניה. היה חבר בתנועת נוער ציונית, ובשנת 1937 עלה לארץ עם חבריה והגיע לקיבוץ אפיקים. היה חבר בקבוצה שייסדה בשנת 1940 את קיבוץ להבות הבשן שעלה לקרקע בשנת 1945. ארבע שנים לאחר מכן הצטרף להנהלתו, והיה חבר בו עד לפטירתו. בשנת 1949 הצטרף למחלקת החינוך של הקיבוץ הארצי, והיה חבר בה עד לשנת 1972.
בין השנים 1949–1952 הדריך וסייע בקיבוצים צעירים בנושא הקמת בתי ילדים וארגון מערכת החינוך. אל תחום החינוך לגיל הרך הגיע כבר בקיבוצו. בשנת 1953 החל ללמד פסיכולוגיה בסמינר הקיבוצים ומאוחר יותר בסמינר אורנים, תפקיד אותו ביצע במשך 35 שנה.
במהלך פעילותו באורנים פנה מתורתו של אבי הפסיכואנליזה זיגמונד פרויד אל תורתם של אריקסון ופיאז'ה ופיתח את תורת "הגן האחר" (או "הגן הזורם").
בשנת 1975 הקים את "המרכז ללימוד פעילויות הילד" באורנים, אותו ניהל ובו חקר את מהות הפעילות של הילדים וההשלכות על העבודה מולם בגן הילדים, תפקיד שנשא בו עד לפרישתו בשנת 1988.
איתן כבל
אֵיתָן כַּבֵּל (נולד ב-23 באוגוסט 1959) הוא פוליטיקאי עבר, דירקטור ואיש ציבור ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה, כיושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת, כשר בלי תיק הממונה על רשות השידור, ושימש מזכ"ל מפלגת העבודה. בספטמבר 2019 פרש מהפוליטיקה והתמנה לדירקטור ב"רותם אנרגיה". מאמצע 2020 הוא חבר המערכת ומשתתף בתוכנית "חי בלילה".
ביוגרפיה
כבל נולד בראש העין, כבן בכור להורים אשר עלו מתימן עשור קודם לכן. בילדותו התחנך בחינוך דתי ולמד במדרשיית נועם. לאחר מכן למד תקופה קצרה בישיבת נחלת דוד ובישיבת הנגב בנתיבות שם התחבר לרב יששכר מאיר שהיה לרבו שנים רבות.
בנובמבר 1977 התגייס לצה"ל, והתנדב לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. מאז שחרורו מהצבא, וגם בתקופת כהונתו כחבר הכנסת, ממשיך כבל להתנדב למילואים בחטיבה 55, חטיבת צנחנים במילואים. לאחר שחרורו, בשנים 1982–1983, התגורר ועבד בקיבוץ דפנה שבעמק החולה.
כבל החל ללמוד לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים, אך לא השלים את לימודיו. במהלך הלימודים היה פעיל בהסתדרות הסטודנטים של האוניברסיטה העברית ושימש כסגן יו"ר האגודה. ב-1985 הוביל את תאי הסטודנטים "אופק-שינוי" (מיסודן של מפלגת העבודה ותנועת שינוי) לניצחון בבחירות לאגודת הסטודנטים, ונבחר לעמוד בראשה. בתקופה זו היו פעילים באגודה מספר חברי כנסת ושרים לעתיד, ביניהם עיסווי פריג'.
לאחר סיום פעילותו הסטודנטיאלית שימש בשנים 1988 עד 1990 כעוזרו של שר החקלאות, אברהם כ"ץ-עוז. אחר כך, בשנים 1990–1992, שימש כעוזרו של יו"ר מפלגת העבודה, שמעון פרס. לאחר ניצחונה של מפלגת העבודה בבחירות והקמת ממשלת רבין השנייה ב-1992, מונה ליועצו המקצועי הבכיר של שר הבינוי והשיכון בנימין בן אליעזר, תפקיד בו כיהן כשלוש שנים, בהן צבר ניסיון רב בתחומי הדיור והנדל"ן.
בכנסת ה-15
בשנת 1999 התמודד בשנית בבחירות המקדימות במפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת ה-15, אך מוקם במקום 32 ברשימה ונכנס לכנסת רק ב-9 במרץ 2001, עם התפטרות אהוד ברק מהכנסת לאחר כישלונו בבחירות המיוחדות לראשות הממשלה.
בתקופה שבה לא כיהן כח"כ עבד כיועץ ויזם בתחום השיכון, הבנייה והנדל"ן. בנוסף, כיהן כחבר מועצת המנהלים של חברת "השטיח המעופף".
בכנסת ה-16
לקראת הבחירות לכנסת ה-16 התמודד לראשונה ברשימה הארצית של מפלגת העבודה, ונבחר למקום ה-11, כשברשימה הארצית מוקם במקום ה-14. עם כינונה של הכנסת ה-16 התמודד לתפקיד יו"ר סיעת העבודה בכנסת, אך הפסיד לדליה איציק. כבל כיהן לתקופה קצרה בתפקיד יו"ר ועדת הכלכלה וכן כיושב-ראש השדולה למען חיילי המילואים.
באותה שנה מונה ליושב ראש המטה המוניציפלי של המפלגה, לקראת הבחירות המקומיות.
מזכ"ל מפלגת העבודה
ב-16 ביוני 2005 נבחר על ידי חברי מרכז מפלגת העבודה לתפקיד מזכ"ל המפלגה לאחר שגבר על ראש המועצה האזורית גלבוע, דני עטר, וזכה ב-62 אחוזים מהקולות. תפקיד זה הקנה לו שריון מקום ברשימת המפלגה לכנסת, וזאת בתמיכת שלושת המועמדים ליו"ר המפלגה: שמעון פרס, אהוד ברק ועמיר פרץ. כמזכ"ל התמודד כבל עם משבר תקציבי במפלגת העבודה והוביל תוכנית הבראה כלכלית למפלגה.
בעת מפקד החברים שנערך לקראת כנסת ה-17, נשמעו טענות והאשמות על גל עצום של זיופים. כבל הביא להקמת ועדת חקירה בראשות השופטת בדימוס שרה פריש, וזו קיימה חקירה יסודית, שבסיומה נפסלו למעלה מ-40,000 טפסים. בעקבות זאת הנהיג כבל סטנדרטים מחמירים של פיקוח על טוהר המִפקד וטוהר הבחירות הפנימיות במפלגה, כולל הצבת פקחים חיצוניים בשכר בקלפיות השונות.
לקראת הבחירות לכנסת ה-17, שימש כבל כיו"ר מטה הבחירות של מפלגת העבודה. באותה מערכת בחירות השיגה מפלגת העבודה 19 מנדטים.
בכנסת ה-17 וכשר בממשלה
ב-4 במאי 2006, עם הקמת הממשלה ה-31, מונה כבל לשר בלי תיק הממונה על רשות השידור. במסגרת תפקידו זה פעל נגד סגירתה של רשות השידור. ב-1 במאי 2007, יום לאחר הגשת דוח הביניים של ועדת וינוגרד, הודיע כבל על התפטרותו מהממשלה בעקבות הממצאים החמורים שעלו מן הדו"ח ואף קרא לראש הממשלה אהוד אולמרט לנהוג כמוהו ולהתפטר באופן מיידי.
בכנסת ה-18
בכנסת ה-18 הוצב במקום השביעי ברשימה העבודה לכנסת, במקום ששוריין למזכ"ל המפלגה. הוא נבחר לכנסת לאחר שהמפלגה זכתה ב-13 מנדטים.
עם פרישתו של אהוד ברק ממפלגת העבודה, שבו חברי הרביעייה לפעול במסגרת סיעת העבודה, וכבל נבחר לתפקיד יו"ר סיעת העבודה בכנסת.
בחודש דצמבר 2011 הודיע כבל על התמודדותו לתפקיד יו"ר ההסתדרות. בשל כך, השעה עצמו לאחר חודש מתפקיד יו"ר הסיעה בכנסת. בבחירות שנערכו במאי 2012 הפסיד כבל ליו״ר ההסתדרות דאז, עופר עיני.
בכנסת ה-19 וכיו"ר סיעת העבודה
ברשימת "העבודה" בבחירות לכנסת התשע עשרה הוצב כבל בתחילה במקום הרביעי, אך לאחר פרישתו של עמיר פרץ מהרשימה בבוקר יום הגשת הרשימות, הוצב במקום השלישי. כבל נבחר לכנסת וכיהן כחבר בוועדת הכנסת ובוועדת החוץ והביטחון.
לאחר היבחרו של ח"כ יצחק הרצוג לראשות מפלגת העבודה ב-22 בנובמבר 2013, מינה הרצוג את כבל ליו"ר סיעת העבודה בכנסת. במסגרת עבודתו בכנסת התשע עשרה הוביל כבל את המאבק נגד מועמדותו של הרב שמואל אליהו, שלדעתו התבטא באופן גזעני נגד ערבים, לתפקיד הרב הראשי.
כמרכז האופוזיציה בכנסת, במרץ 2014 כינס כבל יחד עם ראש האופוזיציה דאז יצחק הרצוג את סיעות האופוזיציה, שכללה אז את יש עתיד, מרצ, קדימה, הסיעות החרדיות והסיעות הערביות, להחרמת מליאת הכנסת וכינוס כנסת אלטרנטיבית, כמחאה נגד חקיקת חוקי הגיוס, המשילות ומשאל העם. לקראת הבחירות לכנסת העשרים פעל כבל להקמת של רשימת המחנה הציוני, יחד עם יו"ר העבודה יצחק הרצוג ויו"ר התנועה ציפי לבני, ומונה לראש מטה הבחירות של הרשימה, שזכתה בבחירות ב-24 מנדטים.
בכנסת ה-20
בבחירות המקדימות במפלגת העבודה שנערכו בינואר 2015, נבחר במקום השישי, והוצב במקום העשירי ברשימת המחנה הציוני לקראת הבחירות לכנסת העשרים. לאחר הבחירות לכנסת, התמודד לתפקיד ליושב ראש ועדת הכלכלה מול שלי יחימוביץ', ונבחר לתפקיד.
כיו"ר ועדת הכלכלה יזם ועמד בראש ועדת החקירה הפרלמנטרית להתנהלות המערכת הפיננסית בהסדרי אשראי ללווים עסקיים גדולים. בשנת 2015 שקל להתמודד מול יו"ר קק"ל אפרים שטנצלר, לאור התנהלותו הבעייתית כפי שחשף העיתונאי רביב דרוקר. לבסוף תמך במועמדותו של ח"כ דני עטר.
בינואר 2017 מסר כבל עדות במשטרה בעניין "תיק 2000". בתחילת 2018 נחקר באזהרה במסגרת חקירה זו, בחשד להפרת אמונים עקב קשריו עם נוני מוזס בעניין חקיקת חוק ישראל היום". בפברואר 2019 הודיע היועץ המשפטי לממשלה על סגירת התיק נגד כבל.
באותה שנה חבר לשלי יחימוביץ' בבחירות לראשות ההסתדרות הכללית, שהתמודדה לתפקיד במסגרת סיעתו בהסתדרות, בית חברתי. בבחירות אלו זכתה יחימוביץ' לכ-40% מהקולות והפסידה לאבי ניסנקורן.
בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת הגיע כבל למקום ה-9, על רקע ביקורת שמתח כנגד יושב ראש המפלגה אבי גבאי, ולאחר שריונים הוצב במקום ה-15 ברשימה ולא נכנס לכנסת.
חוקים ופעילות בולטת בכנסת
כבל הוא אחד המחוקקים הפוריים בתולדות הכנסת. מאז שנת 2000 יזם 684 חוקים, ומאז שנבחר לראשונה ב-1996 יזם מעל 700 חוקים. בין החוקים שהעביר במהלך כהונתו כחבר הכנסת: חוק המילואים, אשר מעגן את זכויותיהם של אנשי המילואים ואת ההטבות שלהן הם זכאים; חוק המועצה הישראלית לצרכנות, אשר מסדיר את מעמדה של המועצה ואת זכויות הצרכנים; תיקון לחוק מידע גנטי המאפשר לבית המשפט לחייב בדיקת אבהות כאשר ישוכנע שיש סיכוי סביר לנכונות ולטובת הילד, וחוק הקובע כי לא יינתנו מענקים מהמדינה למפעלים שלא משלמים לעובדיהם שכר מינימום. הוביל חוקים צרכניים: חוק החזר כספי - תשלום במזומן במקום זיכוי, חוק מענה אנושי תוך 6 דקות במרכזי השירות השונים, חוק פיצוי לאיחור טכנאי, חוק שקיפות בתשלומים – חובת פירוט התשלומים הקבועים בחשבונות הגז, מים, חשמל, טלפוניה ועוד, הסדרה בחוק את זכויותיהם של חברי מועדון לקוחות וכן הוביל מאבק נגד ניתוק מים לחייבים.
היה בין מחוקקי החוק האוסר על פיטום אווזים בישראל ואף עמד בראש השדולה לזכויות בעלי חיים בכנסת.
מאבקים בנושא התקשורת
אחד המאבקים הראשונים של כבל כחבר כנסת צעיר היה המאבק נגד פעילותו הבלתי חוקית של ערוץ 7 ששידר שידורי רדיו מלב ים ללא רישיון. אנשי התחנה טענו כי הם משדרים מחוץ לגבולות המים הטריטוריאליים של ישראל, ועל כן אין להם צורך ברישיון. אולם הוכח כי הספינה שדרה מתוך גבולות המים הטריטוריאליים של ישראל. כדי למנוע את סגירת התחנה יזם ח"כ צבי הנדל עוד ב-1999 הצעת חוק שנועדה להסדיר את פעילותה, אולם כבל (עם חברי כנסת נוספים) פנה לבג"ץ, שפסל את החוק אף שכבר עבר בכנסת. פעילות התחנה הופסקה באופן סופי לאחר שב-2003 פסק נגדה בית משפט השלום בירושלים ואף גזר על כמה מאנשיה עונשי מאסר בפועל.
בעשור האחרון כבל בלט במאבקיו למען תקשורת חופשית ובלתי תלויה בגורמים כלכליים ופוליטיים. היה מהבולטים נגד הניסיונות לסגור את ערוץ 10, כיו"ר ועדת הכלכלה הוביל מאבק מול נתניהו בניסיונו למנוע את פתיחתו של תאגיד השידור הציבורי (לשעבר רשות השידור).
שיאו של המאבק היה בחוק ישראל היום, אותו יזם בשנת 2014. החוק קבע כי עיתון שמוגדר כאחד מארבעת העיתונים היומיים בעלי התפוצה הרחבה ביותר בארץ יחויב להימכר בעבור לא פחות מ־70% ממחירו של העיתון היומי הנפוץ והזול ביותר, משמעותו הגבלה על הפצת עיתון ישראל היום המופץ בחינם. בתגובה להצעת החוק העיתון יצא נגד כבל ואף פרסם את מספר הטלפון שלו על גבי העיתון על מנת לעצור את החוק. על החוק היו חתומים חברי כנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה, ולאחר כחודש הממשלה נפלה והכנסת התפזרה. לימים טען ראש הממשלה כי הפיל את הממשלה בגלל חוק ישראל היום.
עמדותיו
כבל עמד בראש השדולה למען חיילי המילואים בכנסת. בתחום החקיקה הוא מרבה לעסוק בנושאים חברתיים, צרכנות והגנה על החקלאים. כבל היה מראשי המאבק נגד ערוץ 7 ונגד הפצת תאוריות הקשר על רצח רבין והוא מיוזמי התיקון לחוק נשיא המדינה, האומר כי רוצח ראש ממשלה מטעמים אידאולוגיים, לא יוכל לקבל חנינה על פשעו. כמו כן היה כבל מראשוני הפעילים בכנסת למען זכויות, ואף עמד בראש השדולה הגאה בכנסת לאחר כהונתה של יעל דיין בתפקיד זה.
בין החוקים שיזם כבל במהלך כהונתו בכנסת:
בשנת 2002 כבל נאבק למען הקמת גדר ההפרדה. בתחום המדיני כבל הוא מתומכי יוזמת ז'נבה ומתנגד של ההתנחלויות, עליהן אמר: "אין לך תופעה אנטי-ציונית יותר מההתנחלויות.... אין לך תופעה שמקעקעת יותר את הרוב היהודי במדינת ישראל מההתנחלויות". על הציונות של המתנחלים אמר: "בעיני, הציונות הזו היא לא יותר מציונות-נדל"ן, של אנשים שבמידה רבה רצו למצוא להם מקום בזול כדי לגור בו".
בנובמבר 2013 תמך במועמד יצחק הרצוג בפריימריז במפלגת העבודה. כמו כן הקים באותו חודש את השדולה "הורות בעידן של קריירה" בכנסת, שנועדה לקדם חקיקה המתחשבת בצרכי המשפחה של העובדים במסגרת תנאי העסקתם.
במאי 2018 הציע תוכנית מדינית חד-צדדית לשטחי יהודה ושומרון שבמסגרתה יסופחו בקעת הירדן וגושי ההתנחלויות לישראל, ובשאר השטחים תישאר שליטה צבאית ישראלית לשמירה על הביטחון עד לפינויים בהסדר עתידי. כבל כתב בתוכניתו כי על מנת לשמר את חזון שתי המדינות לשני עמים, יש לקבוע גבול בין גושי ההתיישבות ליהודה ושומרון, לספח את הגושים שבהם מצויים למעלה מ-300,000 תושבים שאי אפשר לפנות ולהקפיא את הבנייה בהתנחלויות שמחוץ להן. התוכנית ספגה ביקורת רבה בשמאל, כולל מראש מפלגת העבודה אבי גבאי ויו"ר "התנועה" ציפי לבני.
לאחר הקריירה הציבורית
אחרי שלא נבחר לכנסת ה-21, ביולי 2019 פורסם כי הוא חבר דירקטוריון בחברה המפעילה אפליקציית מובייל בשם "Spetz", שנועדה להקל באיתור בעלי מקצוע.
איתן כבל לא התמודד ב, אשר נערכו כמספר חודשים לאחר הבחירות לכנסת ה-21, אך הוצב במקום ה-116 הסמלי ברשימת העבודה-גשר. בספטמבר 2019, מספר ימים לאחר הבחירות, נודע כי כבל ימונה לדירקטור בשותף הכללי בשותפות "רותם אנרגיה מחצבים". לקראת שנקבעו למרץ 2020 הוצב כבל במקום ה-106 הסמלי ברשימת העבודה-גשר-מרצ, אך התפטר מהרשימה חודש לפני הבחירות.
ביוני 2020 הצטרף כבל כחבר מערכת לתוכנית 'חי בלילה' עם נדב בורנשטיין בערוץ קשת 12.
במרץ 2022 השתתף כבל בתשדיר פרסומת לשופרסל בערוץ 12 בטלוויזיה.
חיים אישיים
כבל נשוי לנועה ואב לארבע בנות. הוא מתגורר בעיר הולדתו, ראש העין. ידוע כאוהד מכבי תל אביב בכדורגל ובכדורסל.
בשלהי 2021 השתתף כבל בתוכנית "MKR המטבח המנצח" בעונת ה-VIP בקשת 12, ביחד עם אחותו הצעירה, חגית מדמון.
נוי אלוש
נוי אלוש (נולד ב-13 באוגוסט 1979) הוא עיתונאי, מוזיקאי, אמן מדיה ושדרן רדיו ישראלי.
קריירה
נוי אלוש, התחיל את דרכו ברדיו אשל הנשיא, הרדיו החינוכי הראשון בישראל. עיסוקו העיקרי הוא יצירת רמיקסים ופרודיות מוזיקליות ב-YouTube בנושאים חברתיים ופוליטיים. אלוש הוא חצי מצמד המוזיקה האלקטרונית הישראלי "חובבי ציון" שהתפרסמו בשנת 2006 בלהיט "רוצה בנות". כמו כן כתב בעבר עבור המגזין "רייטינג", והחל מ-2013 כותב מדור מוזיקה אישי באתר mako.
בעבר הגיש אלוש את מגזין המוזיקה "refresh" ברדיו דרום. כמו כן שימש כעורך מוזיקלי ברדיו תל אביב. ערך ושידר תוכנית שבועית בגלגלצ ששודרה מדי יום חמישי 21:00-23:00, אלוש שידר את התכנית 4 שנים ברצף. והסתיימה ב-26 בדצמבר 2019.
זנגה זנגה
אחד הסרטונים הנצפים והמוכרים ביותר שהוא יצר הוא סרטו ה"זנגה זנגה" שפורסם ב-22 בפברואר 2011. "זנגה זנגה" מכיל עיבוד של השיר Hey Baby של הראפר פיטבול, המשלב קטעים מנאומו של מועמר קדאפי, שליט לוב לשעבר, שגם מופיע בסרטון לצד רקדנית. לאחר שקיבל בקשות ממוסלמים רבים, פרסם אלוש גרסה נוספת של הסרטון, שבה לא מופיעה הרקדנית. לטענת אלוש, השיר הפך לפופולרי בקרב האופוזיציה הלובית ואף הביא את קדאפי להורות לאנשיו "להכין שיר תגובה", אך נעשה בו שימוש גם על ידי תומכי קדאפי. ליצירה המקורית יש, נכון לספטמבר 2016, כ-5.2 מיליון צפיות, כאשר לגרסה ללא הרקדנית כ-1.5 מיליון צפיות.
קליפים נוספים
בתקופת מחאת האוהלים בישראל יצר שלושה קליפים שהתייחסו למצב. בראשון מיקסס את דבריה של מירי רגב במאהל ברוטשילד "תגיד לי אתה סתום?". בשני, שנקרא "BIBI - SHAKE SHAKE", שילב מראות וקולות מההפגנות בישראל עם קטעי ריאיון של בנימין נתניהו, בו הוא התפאר שישראל היא המדינה היציבה היחידה באזור שכולו רועד, ובשלישי השתמש בקטע של היחצ"ן רני רהב בו הוא התראיין ושאל ממה יתפרנסו סטודנטים אם אילי ההון לא יערכו חתונות מפוארות ("ממי? ממה?").
בראשית מרץ 2012 הפיק את קליפ השקת דף הפייסבוק הרשמי באנגלית של שמעון פרס, בהשתתפות נשיא המדינה. הקליפ הוצג במשרדי פייסבוק בקליפורניה במעמד הנשיא פרס ומארק צוקרברג, מייסד פייסבוק. בדצמבר 2012, בתקופת הבחירות לכנסת ה-19, פרסם אלוש רמיקס של נאום של חברת הכנסת מירי רגב במסגרת פאנל בחירות בתיכון בית ברל. סרטון זה זכה לפופולריות רבה וצפו בו כ-220 אלף פעמים.
ב-19 במרץ 2013, לקראת ביקור ברק אובמה בישראל, יצר אלוש קליפ שבו נראים חלקים מהריאיון שהעניק אובמה ליונית לוי בחדשות ערוץ 2, כשהם מלווים בשיר "scream and shout" של הזמר will.i.am ששר את השיר יחד עם בריטני ספירס. ב-20 באוקטובר 2013 פורסם ב-YouTube סרטון מטעם רשות האוכלוסין וההגירה שיצר אלוש, במסגרת קמפיין לעידוד מעבר אזרחים לנשיאת תעודות זהות חכמות בישראל.
בפברואר 2014 ביים סרטון תדמית עבור מרכז הקונגרסים הבינ"ל - בנייני האומה. בנובמבר 2014 יצר אלוש רמיקס על רקע חילופי דברים במליאת הכנסת בין ראש הממשלה בנימין נתניהו לראש האופוזיציה בוז'י הרצוג. במרץ 2015 הכין אלוש רמיקס מנאומו של בנימין נתניהו בקונגרס האמריקאי, שזכה לאזכור בעיתון "וושינגטון פוסט".
Online Computer Library Center
OCLC (ראשי תיבות של "Online Computer Library Center"; בתרגום חופשי, "מרכז ספריית המחשב המקוונת") הוא, כפי שהגדירו אותו מפעיליו, "שירות ספריית מחשב וארגון מחקר ללא מטרות רווח, המוקדש לעידוד הגישה לידע ולצמצום עלויות המידע".
העמותה נוסדה בשנת 1967 בשם "Ohio College Library Center".
ה-OCLC מפעיל את בסיס הנתונים "WorldCat", המשמש הן ספרנים והן את הציבור לצורכי קיטלוג וחיפוש. בסיס הנתונים מכיל, נכון לדצמבר 2021, 520,593,877 פריטים מקוטלגים, והוא בסיס הנתונים הביבליוגרפי הגדול בעולם, בו משתמשים למעלה מ-50,000 ספרנים מכ-100 מדינות שונות.
חגורת התירס
חגורת התירס (באנגלית: Corn Belt) הוא השם לאזור במערב התיכון של ארצות הברית בו תירס הוא הגידול הדומיננטי החל משנות ה-1850. עד ל-1950, 99% מהתירס גדל באמצעות הכלאת זנים שונים. רוב גידולי התירס נועדו להאכלת בהמות, במיוחד חזירים ועופות מהם מיוצר בשר עוף.
גאוגרפיה
ההגדרות הגאוגרפיות של האזור אינן קבועות, ומשתנות. באופן כללי ישנה הסכמה על הכללתן של: איווה, אילינוי, אינדיאנה, דרום מישיגן, מערב אוהיו, מזרח נברסקה, מזרח קנזס, מינסוטה וחלקים ממיזורי. החל משנת 2008, 4 המדינות המובילות בייצור תירס הן איווה, אילינוי, נברסקה ומינסוטה. אשר במשולב מפיקות כמחצית מהתירס המגודל בארצות הברית. ישנן הגדרות אשר כוללות בחגורת התירס גם את: דקוטה הדרומית, דקוטה הצפונית, אוהיו, ויסקונסין, מישיגן וקנטקי. אזור זה מאופיין במישורים רחבים, אדמה פורייה עם ריכוז גבוה של חומר אורגני. באופן כללי יותר המושג "חגורת התירס", מייצג אזור בו החקלאות היא הענף המרכזי ומרמז על סגנון חיים אשר מבוסס על חוות חקלאיות בבעלות משפחות, עיירות קטנות התומכות בחוות אלו ואיגודים חקלאיים חזקים אשר מקדמים פעילות לובי כדי להשיג מחירים גבוהים יותר עבור מרכולתם.
היסטוריה
בין השנים 1860–1970, טכנולוגיות חקלאיות חדשות שיובאו לחגורת התירס, הפכו את האזור ממקום שבו ניתן למצוא גידולים מעורבים של יבולים ובהמות חווה, לאזור שמתמחה בעיקר בגידולי דגנים. אף על פי שמעבר זה תרם לשינוי הנוף והתנאים הגאוגרפיים (שכן שדות של דגן דורשות שטח גדול יותר משטחי מרעה), המבנה הבסיסי של החווה המשפחתית נשמר. שטחי החוות גדלו, כתוצאה מקנייה של חוות שכנות כדי לעמוד בדרישות השטח לגידולי הדגנים.
מנדי הויידטס
מנדי הויידטס (בהולנדית: Mandy Huydts; נולדה ב-9 באפריל 1969) היא זמרת הולנדית.
ביוגרפיה
הויידטס נולדה בהילברסום. היא החלה לשיר בגיל תשע במקהלת ילדים של רשת השידור הציבורית "VARA".
בשנות ה-80 התחברה לחברותיה למקהלה, ויחד הן הקימו את להקת "פריזל סיזל". ביחד עמן ייצגה את הולנד באירוויזיון 1986, והשיר של הלהקה סיים במקום ה-13. בשנת 1989 התפרקה הלהקה.
ב-1992 החלה לשמש כזמרת ליווי של הזמר רנה פרודר.
ב-1994 יצא אלבום הסולו הראשון שלה.
באירוויזיון 2010 נמנתה עם צוות השיפוט ההולנדי, ובאירוויזיון 2011 מסרה את הניקוד ההולנדי בתחרות.
היא לקחה חלק בדיבוב להולנדית של הסדרה "טוטלי ספייס" וגם דיבבה את טופז בסדרה "טרוליות".
הסכם ברטון-וודס
הסכם ברטון-וודס (באנגלית Bretton-Woods) הוא הסכם סחר אשר קבע את שערי החליפין של מטבעות בין המדינות המפותחות. ההסכם נחתם במהלך ועידת פסגה כלכלית בינלאומית שנערכה ביולי 1944 בעיירה ברטון-וודס שבניו-המפשייר שבארצות הברית ומכאן שמו. ועידת ברטון-וודס נועדה להניח את היסודות לשיטה הפיננסית העולמית לאחר מלחמת העולם השנייה והשתתפו בה 44 מדינות. בין המדינות המשתתפות: ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, סין, ברזיל, מקסיקו ועוד. מנגנון שער החליפין שעליו הוסכם בוועידה נקרא "מערכת ברטון-וודס" (באנגלית "Bretton Woods system").
Campylobacter jejuni
קמפילובקטר ג'ג'וני (Campylobacter jejuni) הוא מין של חיידק אמיתי מיקרואירופילי, סלילוני, גראם-שלילי, המצוי לעיתים קרובות בצואה של בעלי חיים והגורם לדלקת המעי ולשלשול. הקמפילובקטר הוא אחד הגורמים הנפוצים להתייבשות בבני אדם במדינות המפותחות. הרעלת מזון הנגרמת מחיידק זה יכולה לפגוע קשות בבריאות, אך לרוב אינה גורמת למוות. קיים קשר בין הרעלה זו (על ידי זן מסוים של החיידק) לבין מחלה אוטואימונית ניוונית של מערכת העצבים בשם תסמונת גייאן-בארה - הנוגדנים הנוצרים נגד זן זה תוקפים חלבונים של מערכת העצבים.
החיידק מצוי לרוב בתרנגולות, אך נמצא גם בצואה של קנגורו וחיות נוספות.
ניתן לגדל את הקמפילובקטר במעבדה על צלחות אגר מיוחדות בטמפרטורה של 42 מעלות צלזיוס, שהיא טמפרטורת הגוף של ציפורים. טמפרטורה של כ-55 מעלות מספיקה לחיסולו של החיידק ולכן הוא אינו מצוי לרוב במזון מבושל. החיידק רגיש מאוד למלח ומצוי רק ברמות מליחות של פחות מ-2%.
טיפול בחיידק
הקמפילובקטר ידוע כפוגע בבריאות של בני אדם משנת 1977. התסמינים מופיעים כיום עד עשרה ימים אחרי ההדבקה. הטיפול בקמפילובקטר לרוב אינו אנטיביוטי בגלל שלמחלה זמן חיים מוגבל. במקרים קשים קיים שימוש בציפרופלוקסאצין, מקרולידים דוגמת אריתרומיצין ו-אזניל ונורפלוקסצין.
אבאקן
אבאקן (ברוסית: Абака́н; בחקסית: Ағбан או Абахан) היא עיר הבירה של רפובליקת חקסיה שברוסיה, הממוקמת לצד מפגש הנהרות יניסיי ואבאקן. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2010 חיו בעיר 165,214 תושבים, עלייה זניחה לעומת המפקד משנת 2002 לפיו חיו בעיר 165,197 תושבים, ועלייה ניכרת יותר לעומת המפקד משנת 1989 לפיו חיו בעיר 154,092 תושבים.
היסטוריה
אוסטרוג אבאקנסקי, או בשמו הנוסף אבאקנסק (Абаканск), הוקם בקרבת נהר אבאקן בשנת 1675. בשנות השמונים של המאה ה-18 הכפר אוסט-אבאקנסקוי הוקם בקרבת האוסטרוג. היישוב זכה למעמד של עיר וקיבל את שמו ב-30 באפריל 1931.
גולים מסין
בשנת 1940, פועלי בניין רוסים מצאו הריסות עתיקות כאשר באו לבנות כביש מהיר שיחבר בין אבאקן לעיר אסקיז. ארכאולוגים סובייטים חפרו באתר בין השנים 1941–1945 והגיעו למסקנה כי הם גילו מבנה ייחודי ביותר לאזור: גודלו 1,500 מטרים רבועים, סגנונו סיני-עתיק, כפי הנראה מדובר בארמון מתקופת שושלת האן. זהותם של המתגוררים במבנה מפואר זה הרחק מגבולות שושלת האן נותרה תעלומה עד לעצם היום הזה. הארכאולוגית הרוסיה ל.א יבטיוחובה ציינה שלדעתה המבנה היה של לי לינג, גנרל סיני שנוצח על ידי שבטי השיונגנו בשנת 99 לפני הספירה וערק לטובת כוחותיהם. זוהי הסברה המעודפת על רוב החוקרים, אולם הועלו השערות אחרות, למשל שלו פאנג שהיה מועמד לכתר מתקופת גואנג וו-די גר במבנה.
גולים מליטא
בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19, ליטאים שמרדו בשלטון הרוסי הוגלו לאבאקן בשנים 1794, 1830–1831 ובשנת 1863. בקרבת העיר הוקמו מחנות בהם שוכנו האסירים הפוליטיים הליטאים והם שועבדו במכרות פחם. לאחר מותו של סטלין, כל הגולים ממחנות הענישה נהיו לתושבי העיר.
תחבורה
אבאקן (יחד עם העיר טאישט) הייתה ציון דרך חשוב במסילת הרכבת אבאקן-טאישט. כיום מדובר בצומת מסילות רכבת מרכזי. את העיר משרת נמל התעופה של אבאקן.
צבא
יחידה 100 של חיל הצנחנים הרוסי הייתה מוצבת באופן קבע בעיר עד לשנת 1996.
ספורט
בנדי, הוקי קרח רוסי, הוא אחד מענפי הספורט האהודים ביותר בעיר. תחרויות הגביע הלאומי בבנדי נערכו בעיר בשנים 1988 ובשנת 2012.
קינגסטון
היסטוריה
רעידת אדמה ב-14 בינואר 1907 גרמה לנזק רב בדרום העיר. רעידת האדמה הובילה להגבלות מסוימות על גובה הבניינים.
בשנות ה-30 חלו מהומות בעיר, דבר שגרם לגדילה עצומה באיגוד מקצועי. בשנת 1948 העיר הפכה למרכז של אוניברסיטת איי הודו המערבית.
בשנת 1966 קינגסטון אירחה את משחקי חבר העמים הבריטי.
השכלה
בפרבר מונה של העיר נמצא קמפוס אוניברסיטת איי הודו המערבית שנוסדה בשנת 1948.
דמוגרפיה
רוב אוכלוסיית קינגסטון היא ממוצא אפריקאי, עם מיעוטים סיניים והודים. המיעוט הסיני תרם רבות לפיתוח הסחר בעיר. ישנו גם מיעוט קטן של אירופים (אירים וגרמנים בעיקר), ומעט לבנונים וסורים. ישנה גם קהילה יהודית קטנה.
דת
רוב האוכלוסייה היא פרוטסטנטית. זאת כתוצאה מהכיבוש הבריטי של האי. ישנן כנסיות רבות בעיר. בין הזרמים הדומיננטיים בנצרות ניתן למנות את המתודיזם, הכנסייה הקתולית, הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי, פנטקוסטליזם ואת הבפטיזם.
למורמונים יש כשלושה סניפים בעיר.
לקהילה היהודית יש בית כנסת אחד בשם "שערי שלום".
המועצה האיסלאמית של ג'מייקה ממוקמת בעיר, ולקהילה המוסלמית הקטנה בעיר יש גם מרכז חינוכי ומרכז דעוה.
אתרים בעיר
השכונה המפורסמת בעיר היא טרנצ'טאון. מן השכונה צמחו הסגנונות המוזיקליים רגאיי, סקא ורוקסטדי ותנועת הראסטפארי. השכונה הייתה מקום מגוריו של בוב מארלי וחלק מחברי להקתו, The Wailers.
בעיר נמצאים מוזיאון בוב מארלי שנמצא במקום בו מארלי התגורר, והגלריה הלאומית של ג'מייקה.
תחבורה
בעיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי נורמן מנלי.
גדעון לוין
ביוגרפיה
לוין התמקד בפעילות הילד ומהות הגן, הוא לימד שיטות להבחנה בעקרונות פעילות זו וגיבש פעולות שיש לעשות על מנת לקדמה. במהלך פעילות ב"מרכז ללימוד פעילויות הילד" גיבש את גישת "זרימה חופשית" ובהמשך את "זרימת פעילות" ולבסוף את תורת "גן אחר", המאפשרת לילד מעבר בין פעילויות בגן בהתאם להעדפותיו ויכולותיו, כאשר תפקידם הפדגוגי של המחנכים בגן הוא בהענקת דוגמה חינוכית בתחומי הפעילות השונים.
לוין התמודד עם הדילמות של החינוך בגיל הרך בתנועה הקיבוצית ובהן התייחסות לצורכי החברה המעוגנים בערכי הקיבוץ אל מול צורכי הילדים וזכותם לצרכים כערך עליון.
לוין פרסם ספרים ומאמרים רבים בנושאי הגיל הרך, מרביתם בביטאונים "החינוך המשותף" וב"הד הגן". הכשיר עשרות עובדי הוראה והיה חוקר ומחנך לפי גישת החינוך הפרוגרסיבי. לוין התייחס לסָפֵק כאל חלק חשוב מעבודת המחנך שעליו להתלבט במציאת פתרונות שונים, והאמין כי מחנכים יכולים להשתנות.
בנו, האלוף עמירם לוין, כיהן כמפקד פיקוד הצפון, המשנה לראש המוסד ויושב ראש החברה הלאומית לדרכים.
מרקורי (רכב)
מרקורי (באנגלית: Mercury) היה מותג מכוניות שיוצר על ידי חברת פורד.
בשנת 1939, החליטה פורד על ייצור מותג חדש – מכוניות יוקרתיות יותר, בין הפורד העממי לבין הלינקולן הגדולות והמפוארות. הם למעשה חיפשו מותג שישמש עבורם מה ששימשה ביואיק עבור ג׳נרל מוטורס – מותג פאר־ביניים בין השברולט לקאדילק. גם היום משתמשים בשדרוג זה (כמו לקסוס מבית טויוטה, מייבך של מרצדס ועוד). המותג מרקורי קרוי על שמו של מרקוריוס, שליח האלים במיתולוגיה הרומית (מקבילו של הרמס במיתולוגיה היוונית), שליח קל רגליים, חֶצְיוֹ אל וחציו אדם ולראשו קסדה ובה זוג כנפיים. זהו למעשה סמלה המסחרי הראשון של החברה.
מרקורי שוּוק רק למדינות כמו ארצות הברית, פוארטו ריקו, ברזיל, מקסיקו וגם למזרח התיכון, ובכללן ישראל. המותג היוקרתי מרקורי שימש את פורד ללא הפסקה משנת 1939 ועד לשנת 2010, אז הודיעה החברה על הפסקת ייצורו של המותג. בשנות החמישים והשישים, ניסו אנשי חטיבת מרקורי להעניק למכוניות שלהם ערך מוסף של ביצועים, עיצוב והידור ובכך להיענות לקהל אנין הטעם והעשיר שחיפש רכב מנהלים מפנק.
לישראל יובאו בשנות השישים והשבעים מספר דגמים: קומט, קוגר ומאבריק. לישראל הגיע לראשונה בשנת 2007 דגם נדיר ומיוחד ביבוא אישי על ידי חבר מועדון החמש גידי אשכנזי – המונטקלייר Breezeway שנת יצור 1964. המונטקלייר היה בין הדגמים הגדולים והמובילים של מרקורי, החל במונטריי, שהייתה ברמת גימור נמוכה יותר (ועדיין מפוארת למדי), דרך המונטקלייר, שהייתה בגימור הביניים, וכלה ב־Park‐Lane היוקרתית ביותר, שהתבססו על אותו המרכב של 2170 ק״ג. משנות הארבעים ואילך שימשו את המשטרה בארצות הברית דגמי מונטריי, מרקיז ועד לגרנד מרקיז בימינו.
המונטקלייר נקראה ע״ש העיירה היוקרתית מונטקלייר שבניו ג׳רזי. את דגמי המונטקלייר ניתן היה להזמין בשני סוגי מרכב – Maruder, שהיה קונבנציונלי למדי, ו־Breezeway, שהיה עיצוב מיוחד שבו היה לחלון האחורי שיפוע שלילי ומנוע חשמלי שניתן היה להוריד אותו, ועל ידי כך לאוורר את הרכב. מכאן שמו – Breezeway.
למונטקלייר היו תוספות פאר רבות וכמו מכוניות אמריקאיות רבות היא צוידה במנוע V8, בנפח 390 אינץ׳ מעוקב (שהם 6,400 סמ״ק) והספק של 300 כ״ס. ממסרת הילוכים אוטומטית עם 3 הילוכים ובאורך של 5.7 מטרים ובסיס גלגלים של 3.20 מטרים.
רכב המרקורי האחרון, מדגם גראנד מרקיז, ירד מפס הייצור ב־4 בנובמבר 2011.
הסכם ברטון-וודס
רקע היסטורי
הבסיס הפוליטי למערכת ברטון וודס היה במפגש של שני תנאים עיקריים: החוויה המשותפות של שתי מלחמות העולם, והתחושה שכישלון ההתמודדות עם הבעיות הכלכליות לאחר המלחמה הראשונה הוביל לשנייה; וריכוז הכוח במספר קטן של מדינות.
המשבר הכלכלי בין שתי מלחמות העולם
בין המעצמות היה חוסר תיאום בקביעת שערי החליפין במהלך התקופה שבין שתי מלחמות העולם, דבר שהחמיר את המתחים הפוליטיים. ניסיון זה הקל על ההחלטות שהתקבלו בוועידת ברטון וודס. יתר על כן, כל הממשלות שהשתתפו בברטון וודס הסכימו כי הכאוס הכספי של התקופה שבין המלחמות הניב כמה לקחים יקרי ערך.
החוויה של מלחמת העולם הראשונה הייתה רעננה במוחם של פקידי הציבור שהובילו את הדיונים. המשתתפים בוועידת ברטון וודס קיוו להימנע מחזרה על חוזה ורסאי שלאחר מלחמת העולם הראשונה, שיצר מספיק מתח כלכלי ופוליטי כדי להוביל למלחמת העולם השנייה. לאחר מלחמת העולם הראשונה בריטניה הייתה חייבת לארצות הברית סכומים ניכרים, שבריטניה לא יכלה להחזיר מכיוון שהיא השתמשה בכספים כדי לתמוך בבעלות ברית כמו צרפת במלחמה; בעלות הברית לא יכלו להחזיר את הכספים לבריטניה, ולכן בריטניה לא יכלה להחזיר אותם לארצות הברית. הפתרון שנקבע בחוזה ורסאי על ידי הצרפתים, הבריטים והאמריקאים היה חיוב גרמניה בחובות שנצברו. אם הדרישות כלפי גרמניה היו לא מציאותיות, הרי שזה לא היה מציאותי לצרפת להחזיר לבריטניה, ובריטניה להחזיר לארצות הברית. לפיכך, "נכסים" רבים במאזן הבנקים בעולם היו למעשה חובות אבודים, שהגיעו לשיאם במשבר הבנקאות ב-1931. ההתעקשות הבלתי מתפשרת של מדינות הנושות לפירעון חובות המלחמה ומתן פיצויים לבעלות הברית, בשילוב עם נטייה לבידוד, הביאה לפירוק המערכת הפיננסית הבינלאומית ולמיתון כלכלי עולמי. המדיניות הבדלנית שמדינות יישמו בעקבות המשבר הייתה להביא לפיחות מטבע בניסיון להגדיל את התחרותיות שלהן (כלומר, העלאת היצוא והורדת היבוא).
בשנות ה-20 של המאה ה-20 גברו הזרמים הבינלאומיים של הון פיננסי ספקולטיבי, דבר שהוביל למצבי קיצון במאזן התשלומים במדינות אירופה ובארצות הברית (כלומר עליות וירידות מהירות במאזן). בשנות ה-30 של המאה ה-20, השווקים העולמיים היו מוגבלים בהיקפם בגלל המחסומים וההגבלות על היקף הסחר וההשקעה הבינלאומי. חסמים שהושמו ללא תכנון או מדיניות ברורה, מונעים מלאומניות ונכפו ללא הסכמה בין מדינות. המדיניות הלאומנית האנרכית, ולעיתים קרובות האוטרקית והפרוטקציוניסטית שהופיעה במהלך המחצית הראשונה של העשור אצל מדינות רבות, עבדה באופן לא עקבי ולא הביא לקידום החלפת יבוא בייצור מקומי, או להגברת היצוא הלאומי. הבנקאים המרכזיים ניסו לנהל את המצב על ידי מפגש זה עם זה, אך הבנתם את המצב כמו גם קשיים בתקשורת בינלאומית, הפריעו ליכולותיהם. הלקח היה שפעולות בהובלת בנקאים מרכזיים לא הייתה מספיקה ויש צורך במערכת בינלאומית שתפעל בהסכמה.
בריטניה בשנות ה-30 של המאה ה-20 קיימה גוש סחר עם מדינות האימפריה הבריטית המכונה "גוש השטרלינג". אם בריטניה ייבאה יותר ממה שייצאה למדינות כמו דרום אפריקה, מקבלי תשלום בשטרלינג דרום אפריקאים נטו להפקיד אותם בבנקים בלונדון. פירוש הדבר היה שאף על פי שבריטניה ניהלה גירעון סחר, היה לה עודף במאזן תשלומים ובחשבון הפיננסי התשלומים היו מאוזנים. יותר ויותר, מאזן התשלומים החיובי של בריטניה הצריך הפקדת הון ממדינות האימפריה בבנקים בריטים. תמריץ אחד עבור, למשל, בעלי ראנד דרום אפריקאים להפקיד את הונם בלונדון ולשמור על הכסף בשטרלינג, כל עוד השטרלינג היה בעל שער חליפין גבוה. לאחר שהפעילות התעשייתית בבריטניה ירדה בצורה חדה בשנות העשרים, הדרך לצאת מגירעון הסחר הייתה פיחות מטבע. אך בריטניה לא ביצעה פיחות, כדי שההון שנצבר מהסחר של האימפריה הבריטית לא יעזוב את המערכת הבנקאית שלה.
תוכן ההסכם ומשמעויותיו
הנחת היסוד של ההסכם הייתה ששיתוף פעולה בינלאומי בעניינים כלכליים יגביר את היציבות של הסדר העולמי. .
בעקבות הוועידה הוקמו קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי. היוזמה להקמת גופים אלו, אשר מהווים זרוע של הממשלות להשפעה על הכלכלה העולמית, התבססה על עקרונות הכלכלה הקיינסיאנית שפותחה על ידי הכלכלן הבריטי ג'ון מיינרד קיינס בעשור שקדם לכינוס הוועידה. גישתו של קיינס דוגלת בכלכלה מתערבת, דהיינו מעורבות ממשלתית בכלכלה, ובמסגרתה אף הציע ליצור מטבע לסחר בינלאומי שיגובה בסל סחורות, אך הצעה זו לא מומשה.
הצמדת מטבעות בינלאומיים לדולר
ההסכם קיבע את ערכם של מטבעות בינלאומיים מול הדולר האמריקאי. בכך ביטא ההסכם הלכה למעשה את הפיכת ארצות הברית למעצמה כלכלית עולמית. ערכו של הדולר עצמו נקבע ל-$35 לאונקיית זהב, ומכיוון ששאר המטבעות הוצמדו לדולר - נכפה על המדינות תקן הזהב בעקיפין. ההסכם נועד למנוע משברים כלכליים נוספים דוגמת המשבר הכלכלי של שנות ה-30. עקרון מרכזי של הסכם ברטון-וודס בוטל למעשה בשנת 1971 עם הכרזתו של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון על ביטול תקן הזהב כבסיס לדולר. הרקע להחלטה היה גידול בגירעון במאזן המסחרי של ארצות הברית, אשר נבע מהוצאות העתק על מלחמת וייטנאם והוביל לעלייה דרמטית באינפלציה בארצות הברית.
עם תחילת עידן הגלובליזציה, הלכו ונעלמו עקרונות ההסכם. בשנת 1989 טבע הכלכלן ג'ון וילאמסון את המונח קונצנזוס וושינגטון, שהיה סממן המעבר לפרדיגמה כלכלית חדשה שכונתה כלכלה נאו-ליברלית. עם זאת, המורשת של הסכם ברטון-וודס ששמה את הדגש על חשיבות שיתוף פעולה בינלאומי בענייני הכלכלה נותרה על כנה.
ערעור על מערכת ברטון וודס
ארגון שנחאי לשיתוף פעולה אזורי (SCO) הוקם במטרה לשנות את מערכת ברטון וודס וליצור גוש מזרחי מגובש. הארגון כולל מספר מדינות באסיה ובמזרח התיכון - סין, רוסיה, איראן, טורקיה, מצרים, ארמניה, אזרבייג'ן, סרי לנקה, קמבודיה ונפאל, ובעתיד צפויות להצטרף אליו ערב-הסעודית וקטאר. הארגון מקיף כמחצית מאוכלוסיית כדור הארץ וכרבע מהתוצר הלאומי הגולמי בעולם. מטרות הארגון הן ליצור מערכת כלכלית צודקת ושוויונית יותר ממערכת ברייטון וודס הקיימת היום ונשלטת בלעדית על ידי ארצות-הברית. הארגון דוגל במודל עולמי רב-קוטבי במקום חד-קוטבי הקיים היום, וביצירת שוק משותף הנסחר במטבעות המקומיים של כל מדינה ומדינה בארגון. הארגון אינו מתערב בענייני הפנים ובמדיניות החוץ של המדינות החברות בו. הארגון מכיר בכך שקיימות תרבויות וציוויליזציות שונות, עם מודלים של התפתחות לאומית ייחודית לכל מדינה ומדינה, ומנסה לשנות את השיטה הקיימת של יחסים בינלאומיים ואזוריים המסתמכים על תרבות המערב כבסיס בלעדי. הארגון פועל לשיתוף פעולה בין המדינות באמצעות פרויקטים לוגיסטיים כמו צינור הגז הרוסי-סיני דרך מונגוליה, ומסילת הרכבת בין מערב סין לדרום רוסיה שצפויה להתרחב בעתיד למזרח אירופה. הארגון גם מנסה להביא לפיוס בין איראן לארצות ערב הסוניות ובכך לשנות את המשוואה הפוליטית במזרח התיכון.
החייאה
החייאה היא אוסף פעולות מלאכותיות הנעשות באדם הסובל מכשל במערכות קיום החיים (מע' העצבים המרכזית, מערכת הדם והלב, מערכת הנשימה) ומטרתן היא להשיב את הפעילות התקינה של מערכות אלו או לפחות לשמור על רמת חימצון סבירה בגוף עד להגעת צוות רפואי מיומן.
פעולות ההחייאה העיקריות כוללות: אבטחת נתיב אוויר פתוח, הנשמה מלאכותית, הנשמה באמצעות מסיכת כיס, עיסויי חזה ומכונות CPR - ראשי התיבות של Cardiopulmonary Resuscitation.
היסטוריה
גלנוס ערך ניסויים בהנשמה על בעלי חיים מתים. העדויות המוקדמות ביותר להחייאות מוצלחות ברחבי העולם קיימות מהמאה ה-18 בהולנד וביפן. ההולנדים פיתחו שיטות להחייאת אנשים שטבעו בתעלות העיר, והיפנים פיתחו שיטות כחלק מאמנות הלחימה ג'ו-ג'וטסו (שהועלו על הכתב מאוחר יותר, עם לידת הג'ודו מתוך האומנות). בג'ו-ג'וטסו ובג'ודו הטכניקות האלו נקראות "קואטסו" או "קאפו". בכתבה של "הניו יורק טיימס", משנת 1910 דווח על החייאה מוצלחת באמצעותן.
באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 נכתבו והופצו בארצות הברית קווים מנחים לביצוע פעולות החייאה, ובשנת 1992 קמה ועדה בינלאומית לחקור את ההנחיות השונות ולהציג מסקנות מדעיות לנושא. מסקנות אלה פורסמו בשנת 2000 ואומצו ברחבי העולם.
בדצמבר 2005 פרסם ארגון הלב האמריקאי (AHA) הנחיות חדשות שנכתבו במשך שלוש שנים. 380 מומחים בינלאומיים בתחום ההחייאה קיימו דיונים בנושא והגיעו לקונצנזוס באשר לדרך שבה יש לערוך טיפול החייאה. ארגון הלב האמריקאי ממשיך לעדכן את ההנחיות, העדכון האחרון פורסם ב-21 באוקטובר 2020.
רמז לטיפול החייאה באדם שאיבד את הכרתו אפשר למצוא בתנ"ך בספר מלכים ב':
כמו כן בתלמוד מוזכרת הנשמה על ידי מניפה לתינוק שנולד ללא נשימה.
נתיב אוויר ( A - Airway)
שמירה על נתיב אוויר פתוח תאפשר אוורור יעיל של הריאות - הכנסת אוויר עשיר בחמצן אל הריאות ומתן אוויר מפוחת חמצן לצאת מהן. באדם מבוגר פתיחת נתיב אוויר ראשונית תיעשה על ידי הטיית הראש אחורה למנוע כדי צניחת בסיס לשון ולאחר מכן הכנסת מנתב אוויר. בתינוקות הטיית הראש תהיה בתפיסת ״עיניים לשמיים״ ולא הטיה מלאה של הראש אחורה.
נשימה ( B - Breathing)
אוורור יעיל של הריאות והכנסת אוויר רווי חמצן כדי להעלות את רמת החמצן בריאות ובהמשך - בדם.
סירקולציה ( C - Circulation)
או בשמו השני עיסויי חזה, הזרמת דם עשיר בחמצן אל המוח היא הבסיס להחייאה נכונה והמטרה העיקרית
פתיחת נתיב אוויר
באדם מבוגר פתיחת נתיב אוויר ראשונית תיעשה על ידי הטיית הראש אחורה כדי למנוע צניחת בסיס לשון ולאחר מכן הכנסת מנתב אוויר. בתינוקות הטיית הראש תהיה בתפיסת ״עיניים לשמיים״ ולא הטיה מלאה של הראש אחורה. במידת הצורך יש לנקות הפרשות מפי המטופל. בהגעת צוות ALS - החדרת טובוס (אינטובציה) או LMA.
הנשמה
באמצעות מסיכת כיס - יש לשים את מסיכת הכיס על פה המטופל כשהצד הרחב על סנטרו והצר על אפיו, ומתן נשימות של כחצי מנפח נשיפה. בשימוש באמבו (מפוח הנשמה ידני) ההנשמה תיעשה באופן איטי ומבלי לסחוט את המפוח עד תום. יש לשים לב שבילדים נעשה שימוש במפוח הנשמה מתאים כדי לא לגרום נזק לריאות הילד המטופל. קצב ההנשמה - במבוגרים ונוער (מעל גיל 8) שתי הנשמות כל 30 עיסויי חזה, כ8 הנשמות בדקה. אם בוצעה אינטובציה, הנשמה אחת כל 6 שניות, כ-12 הנשמות בדקה. בילדים (בהנחה שההחייאה מבוצעת בזוג, כאשר אחד מבצע עיסויי חזה והשני מנשים) מבוצעות 2 הנשמות כל 15 עיסויים.
עיסויים
עיסויי חזה איכותיים ונכונים הם אחד הדברים החשובים בביצוע החייאה נכונה. עיסויי חזה במבוגר ייעשו בשתי ידיים, כאשר המרפקים נעולים ובסיס היד התחתונה נמצא בין הפטמות, על עצם החזה (״מפתח הלב״ או הסטרנום). עיסוי נכון מורכב משני צעדים. הצעד הראשון הוא הלחיצה פנימה - לחיצה של כ-1/3 עומק (כ-5 ס״מ) בחוזקה - לחיצה זו היא זו שדוחקת את הדם החוצה מהלב אל המוח ושאר איברי הגוף. הצעד השני הוא השחרור (Retraction) שבו מאפשרים ללב להתמלא שוב בדם. שחרור לא מספיק ימנע מהדם מלמלא את הלב והעיסויים לא יהיו יעילים ועל כן הוא צריך להיות מלא, כך שהידיים כמעט מתרוממות לחלוטין מבית החזה. קצב העיסויים באדם מבוגר הוא של כ-100 עיסויים בדקה (מקצב פזמונו של השיר המפורסם "Stayin' Alive" של להקת הבי ג'יז תואם בערך לקצב העיסויים הרצוי). בילדים נבצע את אותו תהליך אולם ביד אחת בלבד. בתינוקות נבצע עיסויים בשתי אצבעות בקצב של כ-120 עיסויים בדקה.
שבירת צלעות בזמן עיסויי חזה
בעת ביצוע עיסויי חזה נכונים תיתכן תחושה של ״שבירת צלעות״. בזמן שייתכן מצב שבו הלחץ שנוצר על הצלעות יגרום לשבירתן לרוב תהיה זו היפרדות הסחוס שמחבר בין הצלעות לסטרנום ולא שבירת צלעות.
החייאה בסיסית אל מול החייאה מתקדמת
אחת הסיבות המרכזיות לדום לב במבוגרים היא הפרעת קצב הנקראת "פרפור חדרים"(VF - Ventricular Fibrilation). זוהי הפרעת קצב של חדרי הלב, המתאפיינת בצניחה חדה בתפוקת הלב והתמוטטות בתוך שניות בעקבות הפסקת העברת חמצן אל הגוף. הטיפול בהפרעת קצב זאת הוא דפיברילציה ולעיתים יש לבצע תקופה של החייאה מיד אחריה כדי לסייע ללב באספקת חמצן אל איברי הגוף החיוניים עד להתאוששות מלאה שלו. לאחר 4 דקות או יותר מפרפור החדרים מתחיל להגרם נזק בלתי הפיך לתאי המוח בשל חוסר בחמצן, לכן יש לבצע החייאה גם עד הדפיברילציה. בכל דקה שעוברת ללא אספקת חמצן סדירה ללב (באמצעות עיסויים) ודפיברילציה יורדים סיכויי ההישרדות מהפרעת קצב זאת ב-8%–10%. אם בזמן הזה מבוצעים עיסויים יורדים סיכויי ההישרדות בכל דקה רק ב-3%–4%. מלבד עיסויי חזה מוקדמים ואיכותיים ודפיברילציה מוקדמת ככל האפשר כל טיפול אחר, כולל מתן תרופות החייאה או צנרור הקנה, לא נמצא כמשפר את סיכויי ההישרדות לטווח הארוך מפרפור חדרים. למעשה, ההישרדות מדום לב מחוץ לבית-החולים בארצות הברית עמדה בשנת 2003 על 4.5%. לעומת זאת, במקומות הומי אדם, בהם אומנו נאמנים מקרב העובדים לבצע CPR ודפיברילציה והשכילו לעשות זאת תוך 3–5 דקות מזמן ההתמוטטות, שיעור ההישרדות עלה ל-49%–75%.
הדרכת החייאה בישראל
חברות שונות מעבירות סדנאות לביצוע החייאה בסיסית בבתי הספר בחלק מהמקומות בארץ. הסדנאות כוללות מספר שעות לימוד בהן התלמידים לומדים את שיטות ההחייאה והעזרה הראשונה ועוברים התנסות על בובה (בדרך כלל בובת החייאה "אנני"), מד״א ואיחוד הצלה מעבירים סדנאות להורים בנושא החייאות בילדים.
חברות שונות עורכות קורסי החייאה לקבוצות מאורגנות ולבודדים. המינימום של שעות לימוד לקורס מע"ר (מגיש עזרה ראשונה) הוא 44 שעות, מע"ר המעוניין להתלוות לצוות אמבולנס יידרש לעבור הסמכת מע"ר בעלת 60 שעות. קיימות גם הסמכות למספר נמוך יותר של שעות הדרכה (20 שעות) כמו גם של 80 שעות.
בצה"ל כל חייל המסיים טירונות ברמה של רובאי 03 ומעלה, עובר במהלך הטירונות קורס מגישי עזרה ראשונה מזורז, ובסיום הטירונות מקבל תעודת מע"ר. גם צוערים בבה"ד 1 עוברים במהלך קורס הקצינים קורס מע"רים. חיל הרפואה עורך אחת לחודש קורס מע"רים הניתן כצ'ופר לחיילי המערך תומך הלחימה והמערך העורפי.
רולא דשתי
רולא דשתי (בערבית: رولا عبدالله علي حاجية دشتي, נולדה ב־1964) היא פוליטיקאית, אשת עסקים, כלכלנית ואקטיביסטית כוויתית הפעילה למען דמוקרטיזציה של המזרח התיכון, ושוויון מגדרי לנשים.
היא הייתה מעורבת בקמפיין לקידום החוק הכוויתי משנת 2005 אשר אפשר לנשים כוויתיות לרוץ לפרלמנט הכוויתי בפעם הראשונה, ואחת הנשים הראשונות שרצו לפרלמנט בכווית. בהמשך שימשה כשרה לענייני תכנון ופיתוח והייתה חלק מאספת המדינה. בשנת 2019 מונתה למזכירה בפועל של הוועדה הכלכלית והחברתית למערב אסיה מטעם האו"ם.
ביוגרפיה
רולא עבדאללה דשתי נולדה בכווית בשנת 1964, למשפחה מוסלמית שיעית ויש לה 23 אחים ואחיות. אביה, עבדאללה עלי דשתי, היה פוליטיקאי וחבר הפרלמנט הכוויתי, אמה ממוצא לבנוני.
לדשתי תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת קליפורניה, צ'יקו, משנת 1984, תואר שני בכלכלה מאוניברסיטת סקרמנטו בקליפורניה בשנת 1985 ודוקטורט ב"מבנה אוכלוסייה" מאוניברסיטת ג'ון הופקינס ב־1993.
קריירה
בעקבות הפלישה העיראקית לכווית בשנים 1990–1991 ניהלה דשתי את כל החוזים של מדינת כווית הנוגעים לבנייה מחדש ושיקום של המדינה. בנוסף, הייתה מעורבת בשחרור אסירים כווייתיים מבתי הכלא בעיראק.
הייתה האשה הראשונה שנבחרה לנשיאות של האגודה הכלכלית של כווית, ארגון ללא מטרות רווח שמטרתו לייעץ בנושאים כלכליים לממשלה להצביע ולהיבחר לפרלמנט.
בשנת 2005 היא הובילה קמפיין לשינוי החוק המאשר לנשים בכווית לבחור ולהיבחר לפרלמנט הכוויתי. היא הייתה אחת מ־28 נשים מועמדות בשנת 2006 לבחירות לפרלמנט. בשנים 2006 ו־2008 הייתה מועמדת לפרלמנט אך לא נבחרה. רק בשנת 2009 היא נבחרה לפרלמנט הכוויתי והייתה בין הנשים הראשונות שנבחרו אי פעם. בפרלמנט היא שמשה כיושבת הראש של הוועדה לענייני חברה, עבודה ובריאות, באוקטובר 2011 היא מונתה לוועדת התקציב.
ב-11 באוקטובר 2009 הגישה הצעה לבטל את הסעיף המופיע בחוק הבחירות הכוויתי הקובע כי על המועמדות לבחירות להתחייב לחוקי ההלכה המוסלמית, מתוך כונה שמועמדות לפרלמנט לא יחויבו ללבוש רעלה. אך בהמשך סייגה את דבריה כשציינה כי היא תתלבש צנוע לפרלמנט.
בשנת 2012 היא לא נבחרה שוב לפרלמנט, אך הייתה האשה הראשונה שנבחרה לקבינט הכוויתי, כשרה האחראית על תכנון ופיתוח באספה הלאומית, תפקיד אליו מונתה בשנית בדצמבר אותה שנה.
דשתי שימשה כמנהלת הכלכלית במכון למחקר מדעי וככלכלנית בבנק הכוויתי הלאומי. כמו כן שימשה כיועצת כלכלית לבנק העולמי.
בשנים 2015–2016 בוועידה הכלכלית העולמית היא הייתה נציגת המזרח התיכון וצפון אפריקה.
בשנת 2019 מונתה למזכירה בפועל של הוועדה הכלכלית והחברתית למערב אסיה מטעם האו"ם.
כיום משמשת דשתי, במקביל לפעילותה באו"ם, מנכ"לית של חברת FARO העולמית, חברה המספקת שירותים פיננסיים, וכן יושבת ראש של חברת אחזקות כוויתית בשם Damac Kuwaiti Holding Co.
פרומון
אטימולוגיה
המילה "פרומון" היא הלחם של שתי מילים שמקורן בשפה היוונית: הפועל φέρω (קרי: Fero - פֶרוֹ, במלעיל) שמשמעותו: להביא, לשאת, והמושג "הורמון", שמקורו במילה ὁρμή (קרי: Ormi - אוֹרְמִי, במלרע) - שם פעולה שמשמעותו: הַמְּרַצָּה.
הפרומונים בחרקים
המונח פרומון נטבע בשנת 1959 על ידי אדולף בוטנאנדט, שמחקריו על הורמוני מין זיכו אותו בפרס נובל לכימיה לשנת 1939. בוטנאנדט גילה כי התנהגותו המינית של העש טוואי המשי, מושפעת על ידי תרכובת אורגנית מסוימת המופרשת על ידי נקבת טוואי המשי. עשים זכרים נמשכו אל עבר נקבה שהפרישה את התרכובת והחלו לרקד סביבה תוך רפרוף נרגש בכנפיהם. למולקולת התרכובת קרא בומביקול (Bombykol) על שמו המדעי של סוג העש - Bombyx.
בשנת 1978 התגלה כי נקבת טוואי המשי משחררת פרומון נוסף, שכונה בומביקל (Bombykal), עבורו ניחן הטוואי הזכר בקולטני ריח ייעודיים. בומביקל מדכא את תגובת רפרוף הכנפיים של הזכר שמעורר הבומביקול. נמצא כי בלוטות הנקבה מכילות כ-0.16 מיקרוגרם ( גרם) בומביקול וכ-15 ננוגרם בומביקל. המשקל המולקולרי של בומביקול הוא כ-238 גרם למול, מכאן שנקבת העש מצוידת בכ- מולקולות של בומביקול. זאת כאשר זכר טוואי המשי מסוגל כנראה לקלוט גם מולקולת בומביקול בודדת במחושיו הרגישים. מולקולות הפרומון מפורקות בזריזות על גבי מחושי העש, ככל הנראה במטרה לשמור על רגישותו למולקולות פרומון חדשות שיאותתו על מיקום הנקבה. מחצית המולקולות מפורקות תוך כחצי דקה על מחושי הנקבה ותוך כשתי דקות וחצי על מחושי הזכר.
פרומונים אצל נמלים
הפרומונים ממלאים תפקיד חשוב בחייהם של נמלים, המאותתות זו לזו באמצעות הפרשת פרומונים. הנמלים קולטות את הפרומונים באמצעות מחושיהן הרגישים. התפקיד העיקרי של הפרומונים הוא לתאם את העבודה של נמלים ממושבה אחת. המלכה, למשל, מפרישה פרומון המכונה "פרומון המלכה", שגורם לנמלים האחרות בקן לזהות אותה ולהגן עליה. פרומון זה גם הופך את הנמלים האחרות לעקרות, ומשמר את המלכה כנמלה היחידה המתרבה בקן.
לפרומונים גם תפקיד חשוב נוסף אצל נמלים ממינים מסוימים. נמלה המוצאת מזון מסמנת את המסלול המוביל אליו בפרומונים המושכים נמלים אחרות. כשנמלים נוספות מצטרפות גוברת כמות הפרומונים, ומקור המזון מושך עוד ועוד נמלים. כך נוצר "שביל הנמלים" המפורסם.
הפרומונים במכרסמים
התנהגות היונקים בכלל והמכרסמים בפרט מורכבת מזו של חרקים. אחד הניסויים הידועים בוצע באוגרים: אוגר זכר הורדם והוכנס לכלוב, שבו שהה אוגר זכר אחר. האוגר השני ניסה לנשוך את האוגר המורדם, דחף אותו והפגין את חוסר רצונו להימצא עמו באותו כלוב. לאחר מכן, הוציאו את האוגר המורדם מן הכלוב ומרחו עליו מעט הפרשות של אוגרת נקבה. כעת האוגר השני קיבל אותו לכלוב ואף ניסה להזדווג עמו. לבסוף, הצליחו החוקרים לבודד את החלבון "אפרודיזין", שאחראי לתגובה זו. החלבון מורכב מיחידת נשא ומולקולה קטנה הקשורה אליה - והיא ככל הנראה מולקולת הפרומון.
הפרומונים בבני אדם
עם זאת, קיים מגוון רחב של עדויות התומכות בכך שקולטנים באף האנושי מסוגלים לזהות מספר פרומונים. כך למשל, נמצא כי תינוקות בני יומם נמשכים לריח השד האמהי. בנוסף, נמצא כי תרכובות מסוימות המופרשות בבלוטות הזיעה האפוקריניות הנשיות מסייעות להשגת תיאום במועדי הביוץ בין נשים שנחשפו להן (אפקט מקלינטוק השנוי במחלוקת). לזיעה גברית נמצאה השפעה מרגיעה מסוימת על נשים, המעידה על איתות פרומוני בין המינים.