cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליצור "איתו" אשקלון
היסטוריה
בעונת הבכורה של הקבוצה בליגה הלאומית סיימה הקבוצה את העונה במקום השישי והעפילה למשחקי הפלייאוף בהם הודחה ברבע הגמר על ידי הפועל גליל עליון לאחר הפסד 1-2 בסדרת הטוב מ-3.
בקיץ 2019 מינתה הקבוצה את רועי חגאי לתפקיד המאמן, בפברואר 2020 פיטרה הקבוצה את חגאי ובמקומו מונה מתן חרוש. בסיום עונת 2019/20 הייתה הקבוצה במקום ה-12 עם מאזן של שמונה ניצחונות ו-14 הפסידים.
ח'אן יונס
תחת שלטון הרשות הפלסטינית
ב־8 ביולי 2014, בעת מבצע צוק איתן, הפציץ צה"ל את ביתו של פעיל חמאס לאחר שהוזהר. בהפצצה נהרגו שבעה בני משפחת כווארע.
אליצור "איתו" אשקלון
היסטוריה
במאי 2020 מונה חנן הירשוביץ' למאמן הקבוצה במקומו של מתן חרוש.
באפריל 2021 מונה אריק אלפסי למאמן הקבוצה במקומו של חנן הירשוביץ' לאחר שהקבוצה ספגה שלושה הפסדים רצופים וכאשר היא במקום הראשון בליגה. בסדרת רבע הגמר ניצחה הקבוצה 2–1 את מכבי עירוני רמת גן ובסדרת חצי הגמר הפסידה 2–3 לאליצור עירוני נתניה לאחר שהוליכה 2–0 במהלך הסדרה.
לקראת עונת 2021/2022 מינתה הקבוצה את עמית תמיר למאמנה במקומו של אריק אלפסי. ב-16 בפברואר 2022 מינתה הקבוצה את יניב בורגר למאמנה לאחר התפטרותו של עמית תמיר. ב-8 ביולי 2022 אבי סוכר שב לאמן את הקבוצה. ב-7 במרץ 2023 מינתה הקבוצה את דוד אלהרר למאמנה במקומו של אבי סוכר. ב-6 ביולי 2023 מינתה הקבוצה את נחום סגל לעמוד על הקווים על חשבונו של דוד אלהרר.
דן ברנר
בשנת 1989 זכה ברנר בעיטור מכבי ישראל.
ביוגרפיה
ברנר הוא בנו של מילה ברנר, מראשוני חיל הים הישראלי ובעליה של "החברה הימית להובלת פרי". אמו, מיכל, היא בתם של טוביה דוניה וגיטה ויצמן, אחותו של חיים ויצמן. שירת בחיל הים כמדריך ספורט ומאמן כושר והתאמן בקבוצת מכבי חיפה בהדרכתו של איזיה פייגנבוים.
1969
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1969 זכה ברנר במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:10.1 דקות, אחרי דורון כהן מהפועל כפר הנשיא (2:08.9 דקות) ולפני משה גרטל מהפועל גוש זבולון (2:10.7 דקות).
1970
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1970 זכה ברנר ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 59.3 שניות, אחרי דורון כהן (58.6 שניות) ולפני משה גרטל (59.4 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:08.2 דקות, אחרי משה גרטל (2:07.8 דקות) ולפני דורון כהן (2:09.1 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:41.7 דקות, אחרי משה גרטל (4:29.4 דקות) ולפני דורון כהן (4:43.0 דקות).
1971
בתחרות שבע האומות שנערכה לראשונה בישראל בבריכת "גלי גיל" ברמת גן בסוף יולי 1971 זכה ברנר במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 56.2 שניות, שיפור לשיאו בן השנתיים של אמנון קראוס (56.45 שניות).
1973
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1973 זכה ברנר בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.3 שניות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:35.0 דקות
1974
בתחרות שמונה האומות בשחייה שנערכה באוסלו שבנורווגיה ביולי 1974 קבע ברנר שיא ישראלי חדש במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:03.0 דקות, במסגרת משחה שליחים 4x200 מטר חופשי כששחה ראשון. הנבחרת הישראלית סיימה במקום שישי בתוצאה של 8:35.3 דקות.
באליפות ישראל שנערכה באותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.8 שניות, לפני אמנון קראוס (56.1 שניות) ועדי פרג (57.6 שניות) ומדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:32.2 דקות, אחרי עדי פרג שקבע שיא ישראלי חדש של 4:22.9 דקות ולפני דן פיק (4:32.6 דקות).
1976
בתחרות שחייה שנערכה בלונג ביץ' שבקליפורניה במרץ 1976 קבע ברנר שני שיאים ישראלים חדשים, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.05 שניות ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:01.4 דקות.
הוא שיפר את שיאיו הישראלים והעמיד אותם במשחה ל-100 מטר בתוצאה של 54.50 שניות ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:00.65 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1976 זכה ברנר ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.4 שניות, לפני ניר שמיר מהפועל גבעת חיים (55.56 שניות) ואמנון קראוס (57.2 שניות), במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:53.6 דקות), במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (8:46.9 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (4:24.5 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי, בתוצאה של 2:03.1 דקות, אחרי ניר שמיר שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 בתוצאה של 2:02.9 דקות ולפני נדב בטשא (2:04.6 דקות).
איש עסקים
לאחר פרישתו משחייה תחרותית הפך ברנר לאיש עסקים, והיה סמנכ"ל חברת מב"ע, ששלטה ברסקו וכן ניהל עם אביו את אטלנטיק - חברה לדיג וספנות.
בסוף שנות ה-80 ייסד ברנר יחד עם אהרון אחיעז את קבוצת קמור ושימש יו"ר הדירקטוריון והמנכ"ל שלה. קבוצת קמור הייתה חברת השקעות שפעלה בתחומי הפיננסים, הנדל"ן, המזון המהיר והרכב. מרכז הרווח העיקרי של החברה היה חברת קמור רכב, יבואנית ומשווקת מכוניות ב.מ.וו בישראל. בנוסף, החברה החזיקה כ-40% מרשת המזון המהיר ברגר קינג וכ-50% מחברת "סהר ניירות ערך". סהר התמחתה בין השאר במימון חוץ בנקאי בתחום הליסינג ובעמילות מכס. לימים פוצלה פעילותה לשתי זרועות, האחת בתחום ניירות ערך והשנייה בתחום ההשקעות. עסקי ניירות הערך של סהר שפוצלו לחברה בת נמכרו לבסוף לחברת גמול (ונקראו "גמול סהר"), ועסקי ההשקעות שפעלו בשם "סהר אינווסטק", וכללו גם השקעות בחברות הייטק, נמכרו ב-2001 לעופר הירשזון, בנו של השר לשעבר אברהם הירשזון.
ניירות הערך של חברת "קמור" נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב. חברת הבת, "קמור מוטורס", נציגתה של חברת BMW בישראל, נמכרה ב-2011 לדלק מוטורס. במרץ 2013 נכנסה "קמור" להקפאת הליכים ובמאי 2013 נכנסה לפירוק.
חיים אישיים
ברנר היה נשוי לשחקנית סמדר ברנר בשנים 1975-1985 (כיום דישון). בתם שירלי ברנר, אף היא שחקנית קולנוע. לאחר גירושיו מסמדר נישא בשנית.
תארים והישגים
בשנת 2009 נבחר ברנר להיות נושא הלפיד בטקס פתיחת משחקי המכביה השמונה-עשרה.
בג"ץ קלפים פתוחים
בג"ץ קלפים פתוחים הוא פסק דין שנתן בג"ץ ב-21 בספטמבר 1997, ובו התקבלה עתירתם של אגודת הלהט"ב, ארגון קל"ף (קהילה לסבית פמיניסטית) והאגודה לזכויות האזרח בישראל נגד שר החינוך, התרבות והספורט, הטלוויזיה החינוכית הישראלית והרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. העותרים ביקשו לבטל את האיסור שהטיל שר החינוך זבולון המר על שידור פרק של התוכנית "קלפים פתוחים" שעסק בנוער להט"ב ובזהות מינית.
בפסק הדין קבע בג"ץ פה אחד שיש להתיר את שידור התוכנית כפי שתוכנן במקור, בערוץ בו תוכנן השידור, ללא התניה של השידור בשינויים וסייגים כפי שדרשו המשיבים.
רקע
"קלפים פתוחים" הייתה תוכנית אירוח מבית היוצר של הטלוויזיה החינוכית בהנחיית נתיב רובינזון, ששודרה בשנת 1997 אחת לשבוע ובה כל פרק הוקדש לדיון בנושאים שונים המעסיקים בני נוער. בין היתר עסקה התוכנית בתופעות חברתיות שנויות במחלוקת, כגון חזרה בתשובה, שימוש בסמים, אלכוהוליזם, יחסי מין, כתות וכדומה. התוכניות הוקלטו בהשתתפות קהל צופים של בני נוער, הן נועדו לבני נוער והן שודרו בשעות צפייה המתאימות לבני נוער.
באחת התוכניות, שעסקה בזהות מינית, התארחו שני צעירים הומואים, צעיר ביסקסואל וצעירה לסבית וכן אם לבן הומו. המשתתפים, כולם שלמים עם נטייתם המינית, סיפרו את סיפורם האישי ודנו בסוגיות שונות הקשורות ללהט"ב כגון יחס החברה, יציאה מהארון, יחסיהם עם משפחותיהם והסביבה, קשיים, השקפת עולמם וכדומה. המשתתפים ענו לשאלות הקהל ובאולפן התקיים דיון בסוגיה. לאחר צילום התוכנית ועריכתה נקבע לה מועד לשידור בערוץ 2. על אופי התוכנית כתב בג"ץ:
לחבר הכנסת חנן פורת (מפד"ל) נודע על התוכנית והוא פנה לשר החינוך, זבולון המר (מפד"ל), ודרש ממנו למנוע את שידורה. בעקבות הפנייה הורה השר המר על קיום בדיקה יסודית של התאמת התוכנית לשידור, והורה לעכב את שידורה בנימוק ששידור התוכנית בטלוויזיה החינוכית יתפרש כמתן לגיטימציה להומוסקסואליות. בחוות הדעת שהוגשו לשר החינוך עם השלמת הבדיקה, נשלל שידור התוכנית כמות שהיא בטענה שהמסרים שמשגרת התוכנית לבני הנוער הצופים בתוכניות חינוכיות אינם מאוזנים. השר אימץ את המלצת הוועדה. לשיטתו, פסילתה של התוכנית מוגבלת לשידור בטלוויזיה החינוכית בלבד.
העתירה
האגודה לזכויות האזרח (באמצעות עו"ד דן יקיר), אגודת הלהט"ב (באמצעות עו"ד דורי ספיבק) וארגון קל"ף (באמצעות עו"ד עירא הדר) הגישו עתירה נגד שר החינוך, הטלוויזיה החינוכית ורשות השידור בדרישה לשדר את התוכנית. בעתירה נטען, כי פסילת התוכנית פוגעת בחופש הביטוי, מפלה הומואים ולסביות ומשדרת מסר שלילי כלפיהם.
לבג"ץ צורפה חוות דעת מומחים של פרופ' איריס לוין מבית הספר לחינוך באוניברסיטת ת"א, פרופ' גבריאל סלומון, דיקן בית הספר לחינוך באוניברסיטת חיפה, ד"ר עדיטל בן ארי מבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה וחנה לויטה, מנהלת בית הספר התיכון ליד האוניברסיטה העברית, שעמדו על החשיבות החינוכית הרבה, לדידם, שבשידור התוכנית. חוות הדעת הללו הדגישו, בין היתר, את הנקודות הבאות:
שר החינוך טען בתשובתו לעתירה, שהתוכנית כפי שהיא מעודדת את הנוער להתנסות באורח-חיים הומוסקסואלי, ועל כן דרש השר "תוספת מאזנת" לתוכנית, שבה יציגו מומחים גם את ההיבטים הפחות נעימים של החוויה ההומו-לסבית, וטען שהמסגרת לשידור התוכנית אינה הטלוויזיה החינוכית אלא הטלוויזיה הכללית. התשובה הסתמכה על חוות דעתם של עוזר שילד, רוחמה קציר ומיכאל גל. חוות דעת אלו הדגישו את המגרעות שבהן לוקה התוכנית כמות שהיא ובין היתר: את העדר ה"איזון" המקצועי, להצגה השטחית הקלילה והמלבבת על פניה, של ההוויה החד-מינית על ידי ארבעת המרואיינים; את ההתעלמות מערכים חברתיים בעלי דין קדימה ביחס להוויה האמורה; ואת המסרים המעודדים התנסות, תוך הצגת ציפיות לחוויות נעימות שאינן כרוכות בסיכונים מכל סוג שהוא.
האקלים החברתי-משפטי
בסקירתו את האקלים החברתי-משפטי כתב השופט יעקב קדמי כי נכון שיש הסוברים שהומוסקסואליות היא תופעה בלתי רצויה ואף מזיקה, אך עם זאת, אין בכך כדי להצדיק "התעלמות ועצימת עיניים בפני קיומה של התופעה"; וכי קשה לראות בהדחקת התופעה והפיכת הדיון בה ל"טאבו", אחד מן האמצעים האמורים:
עוד כתב השופט קדמי כי התעלמות ואיסור גורף ללא הנמקה, לא יעמדו כנגד הסקרנות, הפתיחות והרצון לדעת. השופט הוסיף כי הכרת התופעה דרושה דווקא לאלה "המבקשים להצר את צעדיה".
פסק דין
בעתירה דנו השופטים אהרן ברק, דליה דורנר ויעקב קדמי. את פסק הדין כתב השופט קדמי, והוא ניתן פה אחד. בפסק הדין כתבו השופטים כי העידן הנוכחי מטפח את זכויות הפרט ונושא את דגל ההבנה, הסבלנות והסובלנות כלפי מיעוטים וחריגים, לרבות קהילת הלהט"ב. עוד נקבע, כי התוכנית אינה "בלתי מאוזנת" או "אנטי חינוכית", כפי שטען שר החינוך, שכן היא נועדה להכרת התופעה באמצעות מפגש עם צעירים הומו-לסביים, וכי חינוך אין פירושו חינוך מודרך מטעם, אלא חינוך במשמעות הרחבה ברוח התקופה. בהתייחסו לסוגיית שידור התוכנית במסגרת חינוכית, קבע בית המשפט:
על טענת שר החינוך כי התוכנית אינה מאוזנת, קבע בית המשפט:
בג"ץ הורה לשר החינוך להסיר את התנגדותו לשידור התוכנית וקבע כי אין טעם ואין מקום לברר את הטענות האחרות שהוצגו מטעם העותרות כנגד הסמכות למנוע את השידור. עוד קבע בג"ץ כי הוספת תוכנית "משלימה" נתונה לשיקול דעתם של הגורמים המופקדים על התוכנית, ואינה מהווה תנאי לשידורה.
אגרוף הצללים (סדרת סרטים)
אגרוף הצללים (ברוסית: Бой с Тенью; מילולית: הקרב עם הצל) הוא שמה של סדרת סרטי אקשן רוסיים, שביימו אלכסיי סידורוב ואנטון מגרדיצ'ב, בכיכובם של כמה מהבולטים בשחקני הקולנוע ברוסיה: דניס ניקיפורוב, אנדריי פאנין, דמיטרי שבצ'נקו, ילנה פאנובה, פאבל דרביאנקו, איוואן מקארביץ', אלכסנדר קוזנצוב ושחקני קולנוע זרים כדוגמת ג'ון איימוס, גאס רדווד, אלווארו אורלנדו, פייטרו ארפסלה, ג'רמי באטיסטה, אנתוני ריי פארק וקמפראווי סנפראסרט.
הסרט מגולל את קורותיו של ארטיום קולצ'ין, מתאגרף רוסי המתמודד באליפות העולם באגרוף בסיועו של הספונסר שלו, האוליגרך ואגיט ואלייב. גרסה מורחבת כסדרת טלוויזיה שודרה בערוץ רוסיה-1.
הונגריה במשחקים האולימפיים
הונגריה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדה הראשונה שנערכה בעת החדשה, אולימפיאדת אתונה (1896). באותה העת הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, אך ברישומי הוועד האולימפי הבינלאומי נרשמו הישגי הספורטאים ההונגרים בנפרד מהישגיהם של עמיתיהם האוסטרים, והם יוחסו בדיעבד להונגריה. במלחמת העולם הראשונה נפרדו אוסטריה והונגריה למדינות עצמאיות, ושתיהן לא הורשו להשתתף באולימפיאדה הראשונה שנערכה לאחר מכן, אולימפיאדת אנטוורפן (1920). באולימפיאדת פריז (1924) השתתפה הונגריה לראשונה כמדינה עצמאית. מאז, נעדרה מהמשחקים רק פעם אחת, כשהשתתפה בחרם של מדינות הגוש המזרחי על אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
דיו (להקה)
דיו (באנגלית: Dio) הייתה להקת הבי מטאל שנוסדה באוקטובר 1982, על ידי חברי להקת בלאק סבאת' לשעבר, ויני אפיס ורוני ג'יימס דיו. והתפרקה לאחר מות דיו ב-2010, דיו טען שהוא מעולם לא התכוון להתחיל קריירת סולו אלא להקים להקה חדשה.
הונגריה במשחקים האולימפיים
לאורך השנים צברו הספורטאים ההונגרים 511 מדליות, מהן 181 מדליות זהב. הישג זה מקנה להונגריה את המקום השמיני בטבלת המדליות של כל הזמנים, הגבוה ביותר מבין המדינות שלא אירחו את המשחקים. הענפים בהם בלטו ההונגרים במיוחד הם סיף (87 מדליות, מהן 56 מדליות זהב; מקום שלישי בכל הזמנים, אחרי איטליה וצרפת), שחייה (73 מדליות, מהן 28 מדליות זהב; מקום רביעי בכל הזמנים, אחרי ארצות הברית, אוסטרליה וגרמניה המזרחית) וקאנו/קיאק (80 מדליות, מהן 25 מדליות זהב; מקום שלישי בכל הזמנים, אחרי גרמניה וברית המועצות). בשני ענפים מוליכה הונגריה את טבלאות המדליות: קרב חמש מודרני (23 מדליות, מהן 9 מדליות זהב) וכדורמים (15 מדליות, מהן 9 מדליות זהב). גם נבחרות הגברים בכדורגל לדורותיהן הגיעו להישגים הגבוהים ביותר (5 מדליות, מהן 3 מדליות זהב)
באולימפיאדות החורף משתתפת הונגריה מאז היווסדן, באולימפיאדת שאמוני (1924). הישגיה במשחקים אלה צנועים יותר, ועד כה זכו הספורטאים ההונגרים בעשר מדליות, ארבע מדליות בהחלקה מהירה במסלול קצר ושש מדליות בהחלקה אומנותית.
הונגריה לא אירחה מעולם את המשחקים. בודפשט נבחרה אמנם לארח את המשחקים של 1920, לאחר שהועדפה על פניהן של אמסטרדם וליון, אך לאחר מלחמת העולם הראשונה לא הורשו מעצמות המרכז, ובהן הונגריה, להשתתף במשחקים, לא כל שכן לארח אותם, והמשחקים התקיימו באנטוורפן. בהמשך הגישה את מועמדותה לאירוח המשחקים ב-1944, והפסידה ללונדון, אך המשחקים לא נערכו בסופו של דבר, בשל מלחמת העולם השנייה. היא הגישה את מועמדותה בשלישית לאירוח המשחקים של 1960, ודורגה במקום הרביעי, אחרי רומא, לוזאן ודטרויט.
אולימפיאדת פריז (1900)
באולימפיאדת פריז (1900) זכו ההונגרים בחמש מדליות. רודולף באואר זכה במדליית הזהב בזריקת דיסקוס. השחיין זולטאן הלמיי זכה בשלוש מדליות: מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי, מדליית כסף במשחה ל-4000 מטר חופשי ומדליית ארד במשחה ל-1000 מטר חופשי. במדליה החמישית זכה הקופץ לגובה לאיוש גנצי, שזכה במדליית ארד. ספורטאים בולטים נוספים במשלחת ההונגרית כוללים את יאקאב קאוזר (מקום רביעי בקפיצה במוט), רז'ה קרטייר (מקום רביעי בהדיפת כדור ברזל ומקום חמישי בזריקת דיסקוס) ואמון ריטר פון גרגוריך (מקום רביעי בסיף).
אולימפיאדת סנט לואיס (1904)
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) השתתפו ארבעה ספורטאים הונגרים בלבד. שניים מהם חלקו בארבע מדליות, הישג שהספיק כדי להקנות להונגריה את המקום החמישי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית, גרמניה, קובה וקנדה. הספורטאי הבולט במשלחת היה זולטאן הלמיי, שניצח במשחים ל-50 ול-100 יארד בסגנון חופשי. שחיין הונגרי נוסף, גזה קיש, זכה במדליית כסף במשחה למייל בסגנון חופשי, ובמדליית ארד במשחה ל-880 יארד בסגנון חופשי. לאיוש גנצי סיים במקום הרביעי בקפיצה לגובה.
אולימפיאדת לונדון (1908)
באולימפיאדת לונדון (1908) השתתף מספר שיא של 63 ספורטאים הונגרים. הם זכו ב-9 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, ודורגו במקום השישי בטבלת המדליות. הסייף היהודי ינה פוקס זכה בשתי מדליות זהב בתחרות בחרב אישי, ובזכייה הקבוצתית במדליית הזהב בחרב. סייף נוסף, בלה זולאווסקי, זכה במדליית הכסף. במדליית הזהב השלישית זכה המתאבק ריכרד וייס. זולטאן הלמאי זכה במדליית הכסף במשחה ל-100 מטר חופשי, והיה שותף לזכייתה של נבחרת השליחים ל-200X4 מטרים חופשי במדליית הכסף. אישטוואן סומודי זכה במדליית כסף בקפיצה לגובה, קרויי לויצקי זכה במדליית ארד בחתירה והנבחרת שהתחרתה במרוץ שליחים ל-1600 מטר זכתה אף היא במדליית ארד.
אולימפיאדת סטוקהולם (1912)
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) המשיך מספר הספורטאים ההונגרים לעלות, והגיע ל-119. הם זכו ב-8 מדליות, בהן 3 מדליות זהב, ודורגו במקום התשיעי בטבלת המדליות. הסייף ינה פוקס שב וזכה בשתי מדליות זהב, בתחרות בחרב אישי. פוקס היה שותף לזכייתה של הנבחרת במדליית הזהב בתחרות בחרב, ואף שני המדורגים אחריו היו הונגרים - בלה בקשי וארווין מסארוש. הקלע שאנדור פרוקופ זכה במדליית זהב בירי מ-300 מטר מ-3 מצבים, נבחרת ההתעמלות זכתה במדליית כסף, מור קוצאן זכה במדליית ארד בהטלת כידון והמתאבק בלה וארגה הגיע להישג דומה. נבחרת הכדורגל הובסה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת בריטניה בתוצאה 0-7, אך בבית הניחומים גברה על נבחרותיהן של גרמניה ואוסטריה, ודורגה במקום החמישי.
אולימפיאדת פריז (1924)
בהופעתה הראשונה של הונגריה במשחקים האולימפיים כמדינה עצמאית, נפרדת מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, צברו ההונגרים 9 מדליות, בהן 2 מדליות זהב. הענף הבולט ביותר היה הסיף. שאנדור פושטה זכה במדליית זהב בחרב, היה שותף לזכיות הקבוצתיות במדליית כסף בחרב ובמדליית ארד ברומח. יאנוש גראי, שהיה שותף לזכייה הקבוצתית בחרב, זכה גם במדליית ארד בטורניר האישי בענף זה. הקלע ג'ולה האלאשי זכה במדליית זהב, אלמר שומפאי זכה במדליית כסף בקרב חמש, המתאבק לאיוש קרסטש זכה אף הוא במדליית כסף, ועמיתו ריימונד באדו זכה במדליית ארד. במדליה האחרונה, מדליית ארד, זכה השחיין קארוי בארטה במשחה ל-100 מטר גב.
נחום יואל הלפרין
קורות חיים
בשנת 1933 עלה עם הוריו לארץ ישראל והמשפחה התיישבה בתל אביב. הוא ניהל עסקים ענפים, בין השאר היה בעל מחסני קירור, אולם ומסעדה בתל אביב.
הונגריה במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת אמסטרדם (1928)
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) השתתפו 109 ספורטאים הונגרים. הם זכו ב-9 מדליות, בהן 4 מדליות זהב, ודורגו במקום התשיעי בטבלת המדליות. הסייף אדן ויטז טרסטיאנסקי זכה במדליית הזהב בדגם החרב. סגנו במקצה זה היה היהודי אטילה פטשאואר, ושניהם היו שותפים לזכייה במדליית הזהב בתחרות הקבוצתית. המתאבק לאיוש קרסטש שיפר את הישגו מפריז וזכה במדליית זהב. במדליית הזהב הרביעית זכה המתאגרף אנטאל קוצ'יש. במדליות כסף זכו המתאבק לאסלו פאפ, מטיל הכידון בלה ספש והשחיין אישטוואן באראני (במשחה ל-100 מטר חופשי). נבחרת הכדורמים העפילה לראשונה בתולדותיה למשחק הגמר, לאחר שגברה על נבחרת צרפת, אך הפסידה לגרמניה והסתפקה במדליית הכסף.
נחום יואל הלפרין
קורות חיים
הלפרין היה מקורב מאוד לחזון איש, אשר העיד עליו "בכל ביתי נאמן הוא". הוא סמך על יושרו ונאמנותו ומינה אותו כגזבר במוסדות וארגונים שונים, בין השאר של קרן השביעית.
בשנות ה-40 וה-50 היה פעיל מרכזי בנושאים הדתיים ובמאבקי היהדות החרדית על שמירת צביון הדת בארץ ישראל. בביתו בתל אביב נערכו אסיפות וכינוסים ציבוריים שונים. הוא אירח בביתו רבנים ואדמו"רים ידועים, וכמו כן ביתו שימש כהכנסת אורחים לעניים ונזקקים.
הונגריה במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) השתתפו רק 58 ספורטאים הונגרים, אך הם הגיעו להישג שיא של 15 מדליות, בהן 6 מדליות זהב, ודורגו במקום השישי בטבלת המדליות.
הספורטאי הבולט במשלחת היה המתעמל אישטוואן פלה. פלה זכה במדליות זהב בתרגילי הקרקע וסוס הסמוכות ובמדליות כסף בתרגיל המקבילים ובקרב-רב. הסייף ג'רג' פילר זכה במדליית זהב בחרב, ובן ארצו אנדרה קאבוש זכה בארד בתחרות זו. שניהם היו שותפים לזכייה הקבוצתית השנייה ברציפות בתואר האולימפי בחרב. הסייפת ארנה בוגאטי בוגן, שזכתה במדליית ארד ברומח, הייתה לאישה ההונגרייה הראשונה שזוכה במדליה אולימפית. ביתר המדליות זכו המתאגרף אישטוואן אנקש (זהב), המתאבקים אדן זומבורי (כסף), קארוי קרפטי (כסף) ויוז'ף טונוגי (ארד), הקלע זולטאן שוש הרדצקי (ארד) ונבחרת השחיינים ל-200X4 מטרים בסגנון חופשי (ארד).
נחום יואל הלפרין
קורות חיים
על פי בקשת החזון איש הוא כיהן כנציג ברשימה החרדית של עיריית בני ברק. היה יו"ר "משמרת השבת" בתל אביב ופעל למניעת חילולי שבת בעיר. היה פעיל מרכזי בתחום החינוך החרדי ביישוב החדש ומראשי העסקנים של החינוך העצמאי בשנותיו הראשונות. התפרסם כשנכנס לקיבוץ של הבחרות הסוציאליסטית כדי להציל יריעות של ספר תורה שחוללו.
הונגריה במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
נבחרת הכדורמים זכתה לראשונה בתולדותיה בתואר האולימפי. בטורניר השתתפו 5 נבחרות שהתחרו זו מול זו, והונגריה גברה על שלוש יריבותיה, ארצות הברית, גרמניה ויפן. הנבחרת הרביעית, נבחרת ברזיל, הודחה מהמשחקים עוד לפני שהמשחק בין שתי הנבחרות אמור היה להתקיים, לאחר ששחקניה קיללו את השופטים במשחקה מול גרמניה.
נחום יואל הלפרין
קורות חיים
היה חבר ההנהלה של ארגון אתרא קדישא, ובשנות ה-70 התמנה ליו"ר הארגון. פעל להצלת בית הקברות היהודי העתיק בווינה, ובעקבות זאת כתב לו הרב יעקב ישראל קניבסקי: "ולוואי שיהא חלקי עם חלקך בעלמא דקשוט" (=בעולם האמת).
הלפרין היה פילנתרופ של מוסדות תורה, חינוך וחסד בארץ ישראל ובארצות הברית.
הונגריה במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת ברלין (1936)
באולימפיאדת ברלין (1936) השתפרו הישגי המשלחת ההונגרית עוד יותר. הספורטאים ההונגרים זכו ב-16 מדליות, מהן 10 מדליות זהב, ודורגו במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי גרמניה וארצות הברית.
נחום יואל הלפרין
קורות חיים
נפטר מדום לב בשנת תשמ"ז, ונקבר בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק, שהוקם על ידי אביו.
משפחתו
היה נשוי להדסה. לזוג נולדו שבעה בנים ושבע בנות. רבים מהם נגידים. אחד מבניו, אברהם, היה פילנתרופ ויו"ר קרן השביעית העולמית. בין חתניו: מאיר פרוש, סגן שר וחבר הכנסת, איל ההון הקנדי אייזיק רייכמן.
הונגריה במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת ברלין (1936)
הענפים המצליחים ביותר היו ההיאבקות והסיף, שבכל אחד מהם הושגו 4 מדליות, בהן 3 מדליות זהב. אנדרה קאבוש שיפר את הישגו מלוס אנג'לס, וזכה במדליית הזהב בחרב. הוא גם היה שותף לזכייה הקבוצתית השלישית ברציפות בתואר האולימפי בחרב. שותפו לנבחרת, אלדר גרביץ' זכה במדליית ארד. במדליית הזהב השלישית בענף הסיף זכתה אילונה אלק היהודיה, ברומח. המתאבקים זוכי מדליות הזהב היו מרטון לרינץ וכן אדן זומבורי וקארוי קרפטי, זוכי מדליות הכסף בלוס אנג'לס. יוז'ף פלוטאש זכה במדליית ארד.
נחום יואל הלפרין
הנצחתו
על שמו של הלפרין הוקמו שתי ישיבות בבני ברק בשם "חזון נחום" - ישיבה קטנה במתחם של "מוסדות הלפרין" בבני ברק וישיבה גדולה בשיכון ה' בעיר. כמו כן הוקמו על שמו בית כנסת "חזון נחום" בשכונת גילה בירושלים ו"כולל עיון הלכה חזון נחום יואל" בבורו פארק. הונצח בשערי בית הכנסת המרכזי של "רחמסטריווקא" בירושלים.
הונגריה במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת ברלין (1936)
השחיין פרנץ צ'יק זכה במדליית הזהב במשחה ל-100 מטר חופשי, והיה שותף לזכייתה של נבחרת השליחים במדליית הארד במשחה ל-200X4 מטרים. איבויה צ'אק זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה והייתה לספורטאית האישה הראשונה שזוכה במדליית זהב אולימפית עבור הונגריה. מיד לאחר ניצחונה של צ'אק הגיעה גם הידיעה שבבריכת השחייה ניצח צ'יק, האוהדים ההונגרים לא ידעו את נפשם מרוב שמחה ופרצו בקריאות צ'יק צ'אק, צ'יק צ'אק וכל הקהל הצטרף אליהם.
נחום יואל הלפרין
הנצחתו
על שמו ולזכרו נוסד ארגון ההצלה החרדי הראשון בישראל - "ארגון הצלה לב נחום יואל". לימים שונה שמו להצלה-גוש דן. ב-2010 תרם בנו אברהם חצי מיליון דולר לשיפוץ המקווה בשכונת זיכרון מאיר בבני ברק, לזכרם של אביו וסבו, מייסד השכונה. בן אחר, אהרן מלונדון, תרם בית כנסת בלייקווד בשם בית נחום.
הונגריה במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת ברלין (1936)
במדליית זהב זכה המתאגרף אימרה הראנגי. הקלע ראלף ברז'ני זכה במדליית כסף, הרוכב יוז'ף פון פלאטי זכה במדליית ארד בקפיצות ראווה ונבחרת הנשים בהתעמלות זכתה במדליית ארד בתחרות הקבוצתית.
נבחרת הכדורמים זכתה בתואר האולימפי בפעם השנייה ברציפות, לאחר שצברה מספר נקודות זה לשל נבחרת גרמניה בבית הגמר, אך בהפרש שערים טוב יותר. נבחרת הכדוריד העפילה אף היא לבית הגמר, אך סיימה בו במקום הרביעי והאחרון.
אולימפיאדת לונדון (1948)
גם באולימפיאדת לונדון (1948) המשיכו הישגי המשלחת ההונגרית להשתפר. 128 הספורטאים ההונגרים זכו ב-27 מדליות, מהן 10 מדליות זהב, והמשלחת דורגה במקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית, שוודיה וצרפת.
הענפים בהם בלטו ההונגרים במשחקים אלה היו הסיף וההתעמלות. אילונה אלק זכתה במדליית זהב שנייה ברציפות ברומח, 12 שנים לאחר שעשתה זאת לראשונה. אלדר גרביץ', שזכה בארד בחרב בברלין, זכה אף הוא במדליית זהב. הוא גם היה שותף לזכייה הרביעית ברציפות של נבחרת החרב ההונגרית בתואר האולימפי. חברו לנבחרת, פאל קובאץ', זכה במדליית ארד בחרב, ואילו לאיוש מסלאי הגיע להישג דומה ברומח. המתעמלים זכו בשש מדליות: בתרגיל הקרקע זכה פרנץ פטקי במדליית הזהב ויאנוש מוג'ורשי קלנץ' במדליית הכסף. שניהם חלקו את מדליית הארד בתרגיל על סוס הקפיצות עם הצ'כוסלובקי לאו סוטורניק, וגם היו שותפים לזכייתה של הנבחרת ההונגרית במדליית הארד בתחרות הקבוצתית. נבחרת הנשים זכתה במדליית הכסף בתחרות המקבילה.
באתלטיקה בלטו אימרה נמט שניצח ביידוי פטיש ואולגה גיארמטי, שניצחה בקפיצה לרוחק. יוז'ף וארסגי זכה במדליית ארד בהטלת כידון. שני מתאגרפים זכו במדליות זהב, לאסלו פאפ וטיבור צ'יק. קארוי טקאץ', שאיבד את ידו הימנית בהתפוצצות רימון ב-1938, זכה במדליית זהב בקליעה. גם המתאבק ג'ולה בוביש זכה במדליות זהב. מתאבק נוסף, מיקלוש סילבאשי, זכה במדליית כסף, ופרנץ טוט וקארוי פרנץ זכו במדליות ארד. השחיין גזה קאדאש זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי וג'רג' מיטרו הגיע להישג דומה במשחה ל-1500 מטר חופשי. שניהם היו שותפים לזכייתה של נבחרת השליחים ההונגרית במדליית כסף, במשחה ל-200X4 מטר חופשי. שחיינית נוספת, אווה נובק ז'ראר, זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה. החותרים במקצה הזוגות עם הגאים זכו אף הם במדליית ארד. נבחרת הכדורמים זכתה במדליית הכסף, לאחר שדורגה במקום השני בבית הגמר (אחרי איטליה).
אולימפיאדת הלסינקי (1952)
אולימפיאדת הלסינקי (1952) הייתה המוצלחת בתולדות המשלחות ההונגריות למשחקים האולימפיים. המשלחת צברה 42 מדליות, בהן 16 מדליות זהב, והונגריה דורגה במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית וברית המועצות. הענפים הבולטים ביותר היו השחייה (7 מדליות, מהן 4 מדליות זהב), ההתעמלות (8 מדליות, מהן 2 מדליות זהב) והסיף (6 מדליות, מהן 2 מדליות זהב).
השחייניות ההונגריות זכו ב-4 מתוך 5 מדליות הזהב האפשריות. ולריה ג'נגה קבעה שיא אולימפי חדש במשחה ל-400 מטר חופשי (5:12.1 דקות) ואווה סקיי עשתה זאת במשחה ל-200 מטר חזה (2:51.7 דקות). בשני משחים אלה זכתה במדליית הכסף אווה נובאק. במשחה ל-100 מטר חופשי ניצחה קטלין סוקה, ובמדליית הארד זכתה יודית תמש. סוקה, תמש, נובאק ואחותה הבכורה אילונה קבעו שיא עולם חדש במשחה ל-100X4 מטר חופשי (4:24.4 דקות), בדרכן לזכייה במדליית זהב.
באולם ההתעמלות הגיעו למרבית ההישגים של המשלחת ההונגרית שתי מתעמלות - מרגיט קורונדי ואגנס קלטי. קורונדי זכתה במדליית זהב בתרגיל המקבילים, ובמדליות ארד בקרב-רב ובתרגילי הקורה והקרקע. קלטי זכתה במדליית זהב בתרגיל הקרקע ובמדליית ארד בתרגיל המקבילים. שתיהן היו שותפות לזכייה במדליית כסף בתחרות הקבוצתית ובמדליית ארד בתרגיל הקבוצתי עם מתקן נייד (הדומה במהותו לתרגילי ההתעמלות האומנותית של ימינו.
נבחרת הסיף זכתה בפעם החמישית ברציפות בתואר האולימפי בחרב. שלושה מחברי הנבחרת זכו בשלוש המדליות בתחרות החרב ליחידים - פאל קובאץ', אלדר גרביץ' וטיבור ברצלי. גרביץ' וברצ'לי היו שותפים גם לזכייה הקבוצתית במדליית הארד ברומח. בין הנשים בלטה אילונה אלק בת ה-45, שזכתה במדליית כסף ברומח.
ארבעה מתאבקים הונגרים זכו במדליות: מיקלוש סילבאשי ואימרה הודוש זכו במדליית זהב, אימרה פוליאק במדליית כסף, וג'רג' גוריץ' במדליית ארד. בקרב חמש מודרני זכתה שלישיית ההונגרים גאבור בנדק, אלאדאר קובאצ'י ואישטוואן סונדי בתואר אולימפי ראשון. במקצה היחידים זכה בנדק במדליית הכסף וסונדי במדליית הארד. הקלע קארוי טקאץ' שמר על תוארו בירי מאקדח מ-25 מ', וסגנו היה סילארד קון. הונגרי נוסף, אמברוש באלוג, זכה במדליית ארד בירי מאקדח מ-50 מ'. מיידה הפטיש יוז'ף צ'רמאק זכה במדליית זהב, והאלוף האולימפי היוצא אימרה נמט הסתפק במדליית ארד. אדן פלדשי זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק ואנטאל רוקה עשה זאת בהליכה ל-50 ק"מ. נבחרת השליחים ל-100X4 מ' זכתה אף היא במדליית ארד. המתאגרף לאסלו פאפ זכה במדליית זהב שנייה ברציפות. מדליות ראשונות הושגו בענפי הקאנו והקיאקים: יאנוש פארטי זכה במדליית כסף במקצה הקאנו ל-1000 מטר, וגאבור נובאק עשה זאת במקצה ל-10,000 מטר. פרנץ ורגה ויוז'ף גורוביץ זכו במדליית ארד במקצה הזוגות בקיאק ל-10,000 מטר.
שתי נבחרות הונגריות זכו בתואר האולימפי בענפי הכדור. נבחרת הכדורמים זכתה בתואר השלישי בתולדותיה, לאחר שסיימה את משחקיה בבית הגמר עם מספר נקודות זהה לזה של יוגוסלביה, אך עם הפרש שערים עדיף. נבחרת הכדורגל, הידועה כ"נבחרת הזהב", בכיכובו של פרנץ פושקאש, זכתה אף היא במדליית זהב, לאחר שבחצי הגמר הביסה את נבחרת שוודיה 0-6, ובמשחק הגמר גברה על נבחרת יוגוסלביה 0-2.
אולימפיאדת מלבורן (1956)
אולימפיאדת מלבורן (1956) נערכה בצל הפלישה הסובייטית להונגריה, שהביאה לדיכויו של המרד ההונגרי. שלוש מדינות בחרו להחרים את המשחקים כמחאה על כך - הולנד, ספרד ושווייץ. הונגריה עצמה נטלה חלק במשחקים, ותחת הרושם של העימות הצבאי בינה לבין ברית המועצות, נערך גם משחק כדורמים בין נבחרות שתי המדינות, שהפך לאלים במיוחד. המשחק זכה לכינוי "משחק הדם במים", לאחר שכוכב נבחרת הונגריה ארווין זאדור יצא מהבריכה כשהוא מדמם בעקבות אגרוף שקיבל מוולנטין פרוקופייב. בדקות הסיום נאלצה המשטרה המקומית לפנות את הקהל המשולהב, מחשש לתגרה המונית. הונגריה ניצחה במשחק 0-4, ולאחר שבמשחק הבא גברה גם על נבחרת יוגוסלביה, זכתה בתואר האולימפי בפעם השנייה ברציפות, והרביעית בסך הכול.
בנוסף למשחק ה"דם במים", הגיעו הספורטאים ההונגרים להישגים רבים בענפים אחרים. הם זכו במשחקים אלה ב-26 מדליות, מהן 9 מדליות זהב, ודורגו במקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות, ארצות הברית ואוסטרליה.
המתעמלות ההונגריות זכו ב-7 מדליות, בהן 4 מדליות זהב. אגנס קלטי זכתה במדליות זהב בתרגילי הקורה והמקבילים, בתרגיל הקרקע חלקה את מדליית הזהב עם לריסה לטינינה, ובקרב-רב זכתה במדליית הכסף. בנוסף הייתה שותפה לזכייה הקבוצתית במדליית הכסף, ולזכייה הקבוצתית במדליית הזהב בתרגיל הקבוצתי עם מתקן נייד. מתעמלת הונגריה נוספת, אולגה טאש, זכתה במדליית ארד בתרגיל על סוס הקפיצות.
גם בענף הקאנו והקיאק הגיעו ההונגרים להישגים נאים. חותרי הקיאק יאנוש אוראני ולאסלו פביאן זכו במדליית הזהב במקצה הזוגות ל-10,000 מטר, פרנץ הטלאצ'קי זכה במדליית כסף במקצה היחידים למרחק זה, ולאיוש קיש זכה במדליית ארד במקצה היחידים ל-1000 מטר. חותר הקאנו אישטוואן הרנק זכה במדליית כסף במקצה היחידים ל-1000 מטר, יאנוש פארטי, שזכה במדליית כסף במקצה ל-1000 מטר בהלסינקי, זכה במדליית כסף במקצה ל-10,000 מטר ושני זוגות ההונגרים שהתחרו במקצים למרחקים אלה זכו במדליות ארד.
נבחרת הסיף זכתה בפעם השישית ברציפות במדליית זהב בתחרות החרב הקבוצתית, ובנוסף זכתה גם במדליית כסף בדקר ובמדליית הארד ברומח. רודולף קרפטי, שהיה שותף לזכייה בחרב, זכה גם במדליית זהב בתחרות החרב ליחידים. לאסלו פאפ היה למתאגרף הראשון בהיסטוריה שזוכה בשלוש מדליות זהב ברציפות. יוז'ף קובאץ' זכה במדליית כסף בריצת 10000 מטר ושאנדור רוז'נואי עשה זאת בריצת 3000 מטר מכשולים. רוז'נואי הוכרז בתחילה כמנצח, לאחר שהבריטי כריס בראשר נפסל בטענה כי הכשיל את הרץ הנורווגי ארנסט לארסן, אך לאחר ערעור שהגיש, בתמיכתם של רוז'נואי ולארסן, הוכרז בראשר כמנצח. השחיינית אווה סקיי לא הצליחה לשמור על תוארה ב-200 מטר חזה, אך זכתה במדליית הכסף. ג'רג' טומפק זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר. את תמונת המדליות השלימו המתאבקים אימרה פוליאק וג'ולה טוט, שזכו במדליות כסף וארד, בהתאמה.
חלק מהספורטאים ההונגרים, ובהם אגנס קלטי ושאנדור רוז'נואי קיבלו מקלט מדיני באוסטרליה ונותרו בה לאחר המשחקים. קלטי עלתה לישראל ב-1957.
אולימפיאדת רומא (1960)
באולימפיאדת רומא (1960) השתתפו 180 ספורטאים הונגרים. הם זכו ב-21 מדליות, מהן 6 מדליות זהב, ודורגו במקום השביעי בטבלת המדליות.
נבחרת הסיף זכתה בפעם השביעית ברציפות בתואר האולימפי בחרב. גם רודולף קרפטי שמר על תוארו בטורניר היחידים, וסגנו היה זולטאן הורוואט. עבור חבר שלישי בנבחרת, אלדר גרביץ' בן ה-50, הייתה זו זכייה שישית ברציפות בתואר הקבוצתי, והמדליה האולימפית העשירית. נבחרת הנשים זכתה במדליית הכסף ברומח. אנדראש בלצ'ה, אימרה נאג' ופרנץ נמט זכו במדליית הזהב בקרב חמש מודרני הקבוצתי. במקצה היחידים זכה נמט בזהב ונאג' בכסף. אחרי שתי מדליות כסף רצופות, זכה חותר הקאנו יאנוש פארטי במדליית הזהב במקצה ל-1000 מטר. אימרה פרקש ואנדראש טרה זכו במדליית ארד במקצה הזוגות לאותו המרחק. במדליית הזהב השישי זכה המתאגרף ג'ולה טרק.
חותרי הקיאק זכו במדליות כסף בכל המקצים - אימרה סלשי במקצה היחידים ל-1000 מטר, אנדראש סנטה וג'רג' מסארוש במקצה הזוגות ל-1000 מטר, ושלושתם יחד עם אימרה קמצ'יי זכו במדליית הכסף במקצה השליחים ל-500X4 מטרים. בין הנשים, זכו וילמה אגרשי וקלרה פריד-בנפאלווי במדליית ארד במקצה הזוגות ל-1000 מטר. בין האתלטים, זכה ג'ולה ז'יבוצקי במדליית כסף ביידוי פטיש, גרגריי קולצ'אר זכה במדליית ארד בהטלת כידון ואישטוואן רוז'אוולג'י הגיע להישג דומה בריצת 1500 מטר. המתאבק אימרה פוליאק זכה במדליית כסף שלישית ברציפות וג'זה ורש זכה במדליה ראשונה בהרמת משקולות, מדליית ארד.
לאחר שתי זכיות רצופות בתואר האולימפי, הסתפקה נבחרת הכדורמים במדליית הארד, לאחר שדורגה במקום השלישי בבית הגמר, אחרי איטליה וברית המועצות. גם נבחרת הכדורגל זכתה במדליית ארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת דנמרק, וגברה על נבחרת איטליה במשחק על המקום השלישי.
אולימפיאדת טוקיו (1964)
182 ספורטאים הונגרים נטלו חלק באולימפיאדת טוקיו (1964). הם זכו ב-22 מדליות, מהן 10 מדליות זהב, ודורגו במקום השישי בטבלת המדליות.
פרנץ טרק זכה במדליית הזהב בקרב חמש מודרני, ויחד עם אימרה נאג' ואוטו טרק זכה במדליית ארד במקצה הקבוצתי. הקלע לאסלו האמרל זכה במדליית הזהב במקצה הירי בשכיבה מ-50 מ', ובמדליית ארד במקצה הירי בשלושה מצבים מ-50 מ'. המתאבק אימרה פוליאק זכה במדליית זהב, לאחר 3 מדליות כסף רצופות, ועמיתו אישטוואן קוזמה זכה אף הוא במדליית זהב.
ארבעה אתלטים הונגרים זכו במדליות. מרתה רודאש וגרגיי קולצ'אר זכו במדליות כסף בתחרויות הטלת כידון לנשים ולגברים, בהתאמה, ג'ולה ז'יבוצקי זכה במדליית כסף שנייה ברציפות ביידוי פטיש, ווילמוש ואריו זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל. שלושה מרימי משקולות הונגרים זכו במדליות - אימרה פלדי וגזה טוט זכו במדליות כסף וג'זה ורש זכה במדליית ארד. המתעמלת קטלין מקראי זכתה במדליית כסף התרגיל המקבילים, בעוד שאניקו יאנושי-דוצ'ה זכתה במדליית ארד בתרגיל הקרקע. ענף הקיאקים סיפק הישגים צנועים מבעבר, ורק מיהאי הס זכה במדליה - מדליית כסף במקצה היחידים ל-1000 מטר.
נבחרת הכדורמים זכתה בתואר החמישי בתולדותיה, לאחר שסיימה את משחקיה בבית הגמר עם מספר נקודות זהה לזה של יוגוסלביה, אך עם הפרש שערים עדיף. נבחרת הכדורגל זכתה בתואר האולימפי בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר שהביסה בחצי הגמר את נבחרת הרפובליקה הערבית המאוחדת בתוצאה 0-6, ובמשחק הגמר גברה על נבחרת צ'כוסלובקיה 1-2. שחקן הנבחרת פרנץ בנה היה למלך השערים של הטורניר, לאחר שהבקיע 12 שערים, מספר השערים הגבוה ביותר שהבקיע אי פעם שחקן כלשהו במשחקים האולימפיים. 6 מהשערים הובקעו במשחק אחד בשלב הבתים, מול נבחרת מרוקו, ו-4 נוספים הבקיע בנה במשחק חצי הגמר.
אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) עלו הישגי המשלחת ההונגרית ל-32 מדליות, מהן 10 מדליות זהב, והיא דורגה במקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות, ארצות הברית ויפן.
הענפים הבולטים במשחקים אלה היו הסיף, האתלטיקה והקיאקים. הסייף ג'זה קולצ'אר זכה במדליית הזהב בדקר, והיה שותף לזכייה שנייה ברציפות של הנבחרת ההונגרית בסגנון זה. בין חבריו לנבחרת היה גם פאל שמיט, לימים נשיא הונגריה. ינה קאמוטי זכה במדליית כסף ברומח, ואילו טיבור פשה זכה במדליית ארד בחרב, והיה שותף לזכייה הקבוצתית במדליית הארד בסגנון זה. אילדיקו אוילאקי-רייטה איבדה את תוארה אך זכתה במדליית ארד, וכן הייתה שותפה לזכיית נבחרת הנשים במדליית כסף.
חותר הקיאק מיהאי הס, שזכה במדליית כסף בטוקיו, זכה הפעם במדליית הזהב. צ'אבה גיצי ואישטוואן טימאר זכו במדליית כסף במקצה הזוגות, והיו שותפים לזכייה במדליית ארד במקצה הרביעיות. אנה פפר וקטלין רוז'נואי זכו במדליית כסף במקצה הזוגות לנשים. חותר הקאנו טיבור טאטאי זכה במדליית הזהב במקצה היחידים, ועמיתיו תאמאש ויכמן וג'ולה פטריקוביץ' זכו במדליית כסף במקצה הזוגות.
המתאבק אישטוואן קוזמה זכה במדליית זהב שנייה ברציפות, וגם יאנוש וארגה זכה במדליית זהב. שני מתאבקים נוספים, קארוי באיקו ויוז'ף צ'אטארי, זכו במדליות ארד. הנבחרת ההונגרית בקרב חמש מודרני, שכללה את אנדראש באלצ'ו, אישטוואן מונה ופרנץ טרק, זכתה במדליית זהב. באלצ'ו זכה גם במדליית כסף במקצה היחידים. יתר זוכי המדליות כללו את רביעיית החותרים ללא הגאי (מדליית כסף), הקלע לאסלו האמרל (מדליית כסף בירי בשכיבה) ומרימי המשקולות אימרה פלדי (מדליית כסף שנייה ברציפות) וקארוי באקוש (מדליית ארד).
נבחרת הכדורגל זכתה במדליית הזהב בפעם השנייה ברציפות, לאחר שהביסה בחצי הגמר את נבחרת יפן 0-5, ובמשחק הגמר הביסה את בולגריה 1-4. נבחרת הכדורמים סיימה את שלב הבתים במאזן של שישה ניצחונות בשישה משחקים, אך הפסידה בחצי הגמר לנבחרת יוגוסלביה, והסתפקה במדליית הארד לאחר שגברה על נבחרת איטליה.
אולימפיאדת מינכן (1972)
באולימפיאדת מינכן (1972) עלה מספר המדליות בהן זכו ההונגרים ל-35, אך מספר מדליות הזהב ירד ל-6. מספר שיא של 232 ספורטאים הונגרים השתתפו במשחקים, והמשלחת דורגה במקום השמיני בטבלת המדליות.
גם במשחקים אלה היה הסיף הענף הבולט, עם 8 מדליות, בהן שתי מדליות זהב. בדקר זכה צ'אבה פנווסי במדליית זהב וג'זה קולצ'אר במדליית ארד, ושניהם היו שותפים לזכייה הקבוצתית במדליית הזהב בסגנון זה. ינה קאמוטי זכה במדליית כסף שנייה ברציפות ברומח, ובחרב זכה פטר מוראט במדליית כסף, והנבחרת זכתה במדליית הארד בתחרות הקבוצתית. בקרב הנשים זכתה אילדיקו בוביש בשתי מדליות כסף, בתחרויות הרומח האישית והקבוצתית.
אנדראש באלצ'ו זכה במדליית הזהב בקרב חמש מודרני, ויחד עם ז'יגמונד וילאני ופאל בקו זכה במדליית הכסף במקצה הקבוצתי. שלושת זוכי מדליות הזהב הנוספים היו המתאגרף ג'רג' גדו, המתאבק צ'אבה הגדוש ומרים המשקולות אימרה פלדי (אחרי שתי מדליות כסף רצופות). בכל אחד משלושת הענפים האלה היו הונגרים נוספים שזכו במדליות.
חותר הקאנו תאמאש ויכמן זכה במדליית כסף במקצה היחידים, וחותרי הקיאק גזה צ'אפו ואנה פפר זכו במדליות ארד במקצי היחידים בקיאק, לגברים ולנשים, בהתאמה. יוז'ף דמה ויאנוש רקטאי זכו במדליית כסף במקצה הזוגות. השחיינית אנדריאה ג'רמטי זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר. שחיין נוסף, אנדראש הרגיטאי, זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. נבחרת הנשים בהתעמלות זכתה במדליית ארד, והקלע לאיוש פאפ זכה אף הוא במדליית ארד, בירי משלושה מצבים.
אחרי שתי זכיות רצופות בתואר האולימפי, איבדה נבחרת הכדורגל את תוארה, לאחר שהפסידה במשחק הגמר לנבחרת פולין 2-1. נבחרת הכדורמים זכתה אף היא במדליית כסף, לאחר שסיימה את משחקיה בבית הגמר עם מספר נקודות זהה לזה של ברית המועצות, אך עם הפרש שערים נחות.
אולימפיאדת מונטריאול (1976)
באולימפיאדת מונטריאול (1976) ירד מספר המשתתפים ההונגרים ל-178, וההישגים ירדו ל-22 מדליות, בהן 4 מדליות זהב. המשלחת דורגה במקום העשירי בטבלת המדליות.
הספורטאי הבולט במשלחת היה מטיל הכידון מיקלוש נמט, שקבע שיא עולם חדש (94.58 מ'). הסייפת אילדיקו שוורצנברגר זכתה במדליית זהב ברומח והייתה שותפה לזכייה הקבוצתית במדליית ארד. הסייף ההונגרי היחיד שזכה במדליה היה ג'זה קולצ'אר, שזכה במדליית ארד שנייה ברציפות בדקר. הייתה זו המדליה האולימפית השישית בה זכה. המתעמל זולטאן מג'אר זכה במדליית הזהב בתרגיל על סוס הסמוכות, ומרתה אגרווארי זכתה במדליית ארד בתרגיל המקבילים.
בענף הקאנו והקיאק זכו ההונגרים ב-8 מדליות, אך אף אחת מהן לא הייתה מדליית זהב. חותר הקיאק זולטאן סטאניטי זכה במדליית כסף במקצה ל-500 מ', גזה צ'אפו זכה במדליית כסף במקצה ל-1000 מטר וזולטאן באקו ואישטוואן סאבו זכו במדליית ארד במקצה הזוגות ל-1000 מטר. קלרה ראינאי זכתה במדליית ארד במקצה היחידות, ובמקצה הזוגות זכתה עם אנה פפר במדליית כסף. חותר הקאנו תאמאש ויכמן זכה במדליה אולימפית שלישית, מדליית ארד במקצה ל-1000 מטר. תאמאש בוודאי ואוסקר פריי זכו בשתי מדליות ארד, במקצי הזוגות ל-500 ול-1000 מטר.
יתר זוכי המדליות במונטריאול היו מרימי המשקולות ג'רג' קסגי (כסף) ופטר בצ'אקו (ארד), המתאבקים יוז'ף באלה (כסף) ולאסלו רצ'י (ארד), שלישיית המתחרים בקרב חמש מודרני (ארד) והג'ודוקא יוז'ף טונצ'יק (ארד), שהיה להונגרי הראשון שזוכה במדליה אולימפית בענף הג'ודו.
אולימפיאדת מוסקבה (1980)
לאולימפיאדת מוסקבה (1980) שלחה הונגריה 263 ספורטאים, המספר הגבוה ביותר בכל הזמנים. הם זכו ב-32 מדליות, בהן 7 מדליות זהב, ודורגו במקום השישי בטבלת המדליות.
הענף בהם הגיעו ההונגרים להישגים הרבים ביותר היה ההיאבקות - 7 מדליות, בהן שתי מדליות זהב. פרנץ קוצ'יש ונורברט נווני היו המתאבקים שזכו במדליית זהב. השחיין שאנדור ולאדר בן ה-17 זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב, והיה לצעיר האלופים האולימפיים במוסקבה. סגנו במשחה זה היה זולטאן וראסטו, שגם זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. שחיין נוסף, אלבאן ורמש, זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה. חותרי הקאנו לאסלו פולטאן ואיסטוואן ואשקוטי זכו במדליית זהב במקצה הזוגות ל-500 מטר, חותרי הקיאק אישטוואן סאבו ואישטוון יוש זכו במדליית הכסף במקצה הזוגות ל-1000 מטר, וחותרות הקיאק אווה ראקוס ומריה זקאריאש זכו במדליית ארד במקצה הזוגות ל-500 מטר. זולטאן מג'אר שב וזכה במדליית הזהב בתרגיל על סוס הסמוכות, והיה שותף לזכייה במדליית הארד בקרב-רב הקבוצתי. מרים המשקולות פטר בצ'אקו, שזכה בארד במונטריאול, זכה הפעם במדליית זהב. עמיתו ג'רג' סלאי זכה במדליית ארד. במדליית הזהב השביעית זכה הקלע קארוי וארגה, בירי בשכיבה מ-50 מ'. וארגה, ששבר את ידו לפני המשחקים, צבר 599 נקודות והשווה את שיא העולם.
הסייפים זכו ב-5 מדליות, אך אף אחת מהן לא הייתה מדליית זהב. ארנה קולצ'ונאי זכה במדליית כסף בדקר, אימרה גדווארי זכה במדליית ארד בחרב, והיה שותף לזכייה הקבוצתית במדליית ארד בחרב, ומגדה מארוש זכתה במדליית כסף ברומח, והייתה שותפה לזכייה הקבוצתית בארד. תאמאש סומבאטיי זכה במדליית כסף בקרב חמש מודרני, ויחד עם טיבור מראצ'קו ולאסלו הורוואט זכה במדליית כסף במקצה הקבוצתי. האחים סאבלוש וז'ולט דטרה זכו במדליה אולימפית ראשונה בענף השיט, מדליית ארד בדגם ההולנדי המעופף, ומדליות נוספו הושגו באיגרוף ובג'ודו.
נבחרת הכדורמים זכתה במדליית ארד, לאחר שדורגה בבית הגמר במקום השלישי, אחרי ברית המועצות ויוגוסלביה. נבחרת הנשים בכדורסל, נבחרת הנשים בכדורעף ושתי נבחרות הכדוריד סיימו כולן במקום הרביעי.
אולימפיאדת סיאול (1988)
לאחר שהחרימה את אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), שבה הונגריה והשתתפה באולימפיאדת סיאול (1988). המשלחת בת 188 הספורטאים זכתה ב-23 מדליות, בהן 11 מדליות זהב, ודורגה במקום השישי בטבלת המדליות.
הענף בו הגיעו מרבית ההישגים היה הפעם השחייה. תמאש דארני קבע שני שיאי עולם, במשחים ל-200 מטר מעורב אישי (2:00.17 דקות) ול-400 מטר מעורב אישי (4:14.75 דקות). יוזף סאבו ניצח במשחה ל-200 מטר חזה, וקארוי גיוטלר זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה. בין הנשים בלטה קריסטינה אגרסגי, שקבעה שיא אולימפי חדש במשחה ל-200 מטר גב (2:09.29 דקות) וזכתה במדליית כסף במשחה לחצי המרחק.
חותר הקיאק ז'ולט ג'ולאי זכה במדליית זהב במקצה ל-500 מטר, אטילה אברהם ופרנץ צ'יפש זכו במדליית ארד במקצה הזוגות ל-500 מטר, ושלושתם, יחד עם שאנדור הודושי, זכו במדליית זהב במקצה הרביעיות ל-1000 מטר. רביעיית הנשים זכתה במדליית הכסף במקצה ל-500 מטר. בקרב חמש מודרני ניצחו הונגרים בשני המקצים - יאנוש מרטינק ניצח במקצה היחידים, ויחד עם אטילה מיז'ר ולאסלו פביאן זכה במדליית זהב גם במקצה הקבוצתי. בהיאבקות זכה אנדראש סיקה במדליית זהב וטיבור קומארומי במדליית כסף. נבחרת הסיף זכתה במדליית זהב בדגם חרב, לראשונה מאז 1960. הן נבחרת הגברים והן נבחרת הנשים זכו במדליית ארד ברומח. במדליית הזהב ה-11 זכה המתעמל ז'ולט בורקאי, שחלק את המקום הראשון בתרגיל על סוס הסמוכות עם הבולגרי ליובומיר גראסקוב והסובייטי דמיטרי בילוזרצ'ב. מדליות נוספות הושגו בהרמת משקולות, קליעה ואיגרוף.
לראשונה מאז 1924, נבחרת הכדורמים ההונגרית לא זכתה במדליה אולימפית, והיא סיימה רק במקום השביעי. נבחרת הכדוריד סיימה בפעם השנייה ברציפות במקום הרביעי, לאחר שהפסידה במשחק על מדליית הארד לנבחרת יוגוסלביה.
אולימפיאדת ברצלונה (1992)
באולימפיאדת ברצלונה (1992) עלו הישגי ההונגרים ל-30 מדליות, מהן 11 מדליות זהב, והם דורגו במקום השמיני בטבלת המדליות.
השחייה המשיכה להיות הענף המוביל, עם 9 מדליות, מהן 5 מדליות זהב. קריסטינה אגרסגי זכתה ב-3 ממדליות הזהב, במשחים ל-400 מטר מעורב אישי, ול-100 ו-200 מטר גב. בשני משחי הגב קבעה שיאים אולימפיים חדשים (1:00.68 דק' ו-2:07.06 דק', בהתאמה). תמאש דארני שמר על תואריו במשחים ל-200 ול-400 מטר מעורב אישי. במשחקים אלה לא שבר את שיא העולם, אך קבע שיא אולימפי חדש במשחה ל-400 מטר (4:14.24 דקות). שחיין בולט נוסף, נורברט רוז'ה, זכה במדליות כסף במשחים ל-100 ול-200 מטר חזה. טינדה סאבו זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב ואטילה צ'נה זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
חותרת הקיאק ריטה קבאן זכתה במדליית כסף במקצה היחידות, במדליית ארד במקצה הזוגות (יחד עם אווה דונוס) ובמדליית זהב במקצה הרביעיות (יחד עם דונוס ועם אריקה מסארוש וקינגה צ'יגאן. בין הגברים, זכה ז'ולט ג'ולאי במדליית כסף במקצה היחידים, והיה שותף לזכייה במדליית כסף במקצה הרביעיות. המתעמלת הנרייטה אונודי חלקה את מדליית הזהב בתרגיל על סוס הקפיצות עם הרומנייה לביניה מילושביץ', וזכתה גם במדליית כסף בתרגיל הקרקע. הסייף בנצה סאבו זכה במדליית זהב בחרב, והיה שותף לזכייה הקבוצתית במדליית כסף בחרב. נבחרת הדקר זכתה אף היא במדליית כסף. שלושת זוכי מדליות הזהב הנותרים היו המתאבקים אטילה רפקה ופטר פרקש, והג'ודוקא אנטל קובאץ'. אטילה מיז'ר זכה במדליית כסף בקרב חמש מודרני, ובמקצה הקבוצתי הגיעה הנבחרת למקום החמישי. מדליות נוספות הושגו גם באיגרוף.
בענפי הכדור לא זכתה אף אחת מהנבחרות ההונגריות במדליה. נבחרת הכדורמים סיימה במקום השישי ונבחרת הכדוריד סיימה במקום השביעי.
אולימפיאדת אטלנטה (1996)
באולימפיאדת אטלנטה (1996) השתתפו 214 ספורטאים הונגרים. הישגיהם ירדו ל-21 מדליות, בהן 7 מדליות זהב.
גם במשחקים אלה הייתה השחייה הענף הבולט ביותר, עם 6 מדליות, בהן 3 מדליות זהב. אטילה צ'נה קבע שיא אולימפי חדש במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (1:59.91 דקות) וקריסטינה אגרסגי שמרה על אחד מתואריה - במשחה ל-200 מטר גב. במשחה ל-400 מטר מעורב אישי זכתה במדליית ארד, ובמשחה ל-100 מטר גב כלל לא השתתפה. נורברט רוז'ה ניצח במשחה ל-200 מטר חזה, וסגנו היה קארוי גיטלר. במדליה השישית זכתה אגנס קובאץ', שזכתה במדליית הארד במשחה ל-200 מטר חזה.
חותרי הקאנו ג'רג' קולוניץ' וצ'אבה הורוואט זכו במדליית זהב במקצה הזוגות ל-500 מטר ובמדליית ארד במקצה הזוגות ל-1000 מטר. במקצי היחידים זכה אימרה פולאי במדליית ארד במקצה ל-500 מטר, וג'רג' זאלה במדליית ארד במקצה ל-1000 מטר. חותרת הקיאק ריטה קבאן שיפרה את הישגה מברצלונה, וזכתה במדליית הזהב במקצה היחידות ל-500 מטר. בשתי מדליות הזהב הנותרות זכו מיידה הפטיש באלאז' קיש והמתאגרף אישטוואן קובאץ'.
בסיף, זכתה נבחרת הגברים בחרב במדליית כסף, וגזה אימרה וג'נג'י סלאי זכו במדליות ארד בדקר. המתעמל סילבסטר צ'ולאני חלק מדליית כסף בתרגיל הטבעות עם הרומני דן בורינצה. יאנוש מרטינק זכה במדליית ארד בקרב חמש מודרני, ולהישג דומה הגיע מרים המשקולות אטילה פרי.
נבחרת הנשים בכדוריד זכתה במדליית ארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת קוריאה הדרומית, וגברה על נבחרת נורווגיה במשחק על המקום השלישי. נבחרת הכדורמים סיימה את שלב הבתים במאזן של חמישה ניצחונות בחמישה משחקים, אך הפסידה בחצי הגמר לנבחרת ספרד, ולאחר שהפסידה גם לנבחרת איטליה סיימה במקום הרביעי.
אולימפיאדת סידני (2000)
178 ספורטאים הונגרים השתתפו באולימפיאדת סידני (2000). הם זכו ב-17 מדליות, מהן 8 מדליות זהב.
במשחקים אלה, הגיעה המספר הרב ביותר של מדליות בענף הקאנו והקיאק - 7 מדליות, מהן 4 מדליות זהב. בקאנו ניצח ג'רג' קולוניץ' במקצה היחידים ל-500 מטר, ופרנץ נובאק ואימרה פולאי ניצחו במקצה הזוגות ל-500 מטר. בקיאקים, ניצחו זולטאן קמרר ובוטונד סטורץ' במקצה הזוגות ל-500 מטר, ויחד עם אקוש ורצקיי וגאבור הורוואט זכו גם במדליית זהב במקצה הרביעיות ל-1000 מטר. סילביה סאבו וקטלין קובאץ' זכו במדליית כסף במקצה הזוגות ל-500 מטר, ויחד עם ריטה קבאן וארז'בט וישקי זכו גם במדליית כסף במקצה הרביעיות. כריסטיאן ברטפאי וכריסטיאן ורב זכו במדליית ארד במקצה הזוגות ל-1000 מטר.
השחיינית אגנס קובאץ' זכתה במדליית זהב בשיא אולימפי חדש במשחה ל-200 מטר חזה (2:24.35 דקות). גם הסייפת טימאה נאג' (בדקר) והמתעמל סילבסטר צ'ולאני (בתרגיל הטבעות) זכו במדליות זהב. גאבור באלוג זכה במדליית כסף בקרב חמש מודרני, ולהישג דומה הגיעו מרימת המשקולות ארז'בט מרקוש והמתאבק שאנדור ברדושי. במדליות ארד זכו המתאגרף ז'ולט ארדאי והקלעית דיאנה איגאיי.
נבחרת הכדורמים זכתה בתואר האולימפי השביעי בתולדותיה, 24 שנים לאחר התואר הקודמת. הנבחרת סיימה את שלב הבתים רק במקום השלישי, אך בשלבים המתקדמים גברה על נבחרותיהן של איטליה, יוגוסלביה ורוסיה בדרך לתואר. נבחרת הנשים בכדוריד זכתה במדליית כסף, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת נורווגיה, והפסידה במשחק הגמר לנבחרת דנמרק.
אולימפיאדת אתונה (2004)
באולימפיאדת אתונה (2004) השתתפו 209 ספורטאים הונגרים. מספר המדליות היה זהה לזה שהושג באתונה - 17 מדליות, מהן 8 מדליות זהב.
גם במשחקים אלה היה ענף הקאנו והקיאק הענף המוביל, עם 6 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. חותרת הקיאק נטשה יאניץ' ניצחה במקצה היחידות ל-500 מטר, ויחד עם קטלין קובאץ' ניצחה במקצה הזוגות ל-500 מטר. קובאץ' גם זכתה במדליית כסף במקצה הרביעיות. רביעיית הגברים זכתה במדליית הזהב. חותר הקאנו אטילה ואידה זכה במדליית ארד במקצה ל-1000 מטר, וג'רג' קוזמן וג'רג' קולוניץ' זכו במדליית ארד במקצה הזוגות לאותו המרחק.
הסייפת טימאה נאג' שמרה על תוארה בדקר, בעוד שז'ולט נמצ'יק זכה במדליית כסף בחרב, כמו גם נבחרת הגברים בדקר. ז'וז'אנה ורש זכתה במדליית הזהב בקרב חמש מודרני, ולהישג דומה הגיעו גם הקלעית דיאנה איגאיי והמתאבק אישטוואן מאיורוש. דניאל גיורטה בן ה-15 זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה, ולאסלו צ'ה זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. זולטאן קוואגו זכה במדליית כסף בזריקת דיסקוס, כמו גם מרימת המשקולות אסתר קרוצלר.
נבחרת הכדורמים זכתה בתוארה השמיני, והשני ברציפות, לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת סרביה ומונטנגרו. נבחרת הנשים, שהשתתפה לראשונה בתולדותיה במשחקים, סיימה במקום השישי. נבחרת הגברים בכדוריד סיימה במקום ברביעי, לאחר שהפסידה לנבחרת קרואטיה בחצי הגמר ולנבחרת רוסיה במשחק על המקום השלישי. נבחרת הנשים סיימה במקום החמישי.
אולימפיאדת בייג'ינג (2008)
הישגי המשלחת ההונגרית באולימפיאדת בייג'ינג (2008) היו נמוכים משמעותית מבעבר - 10 מדליות, בהן 3 מדליות זהב. מדובר בהישג הנמוך ביותר של המשלחת מאז שנות ה-20.