cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כבישי ישראל
תקופת המנדט הבריטי
בתקופת המנדט הבריטי נוסדה לראשונה רשת כבישים בארץ ישראל. בתחילת התקופה היו בארץ רק שלושה כבישים: כביש אורך אחד בתוואי נצרת–ג'נין–שכם–רמאללה–ירושלים–חברון–באר שבע (היום כביש 60), ושני צירי רוחב: כביש יפו–ירושלים–יריחו (כבישים 44, 424 ו-1) וכביש חיפה–נצרת–טבריה (כבישים 75 ו-77); כבישים אלו היו באורך כולל של 320 ק"מ. בסיומה של תקופת המנדט היו בארץ עשרות כבישים כמו: כביש יפו–חיפה (כביש החוף הישן), כביש לטרון–רמאללה (כביש 3), כביש אשקלון–חברון (כביש 35, חוצה יהודה) ועוד. מערכת הכבישים בסוף תקופת המנדט כללה 2695 ק"מ.
התרחבותה של רשת הכבישים הייתה בעיקר בשלוש תקופות :
תוכנית החומש של 2006
לאחר שברכבת ישראל הוחלט בשנת 2003 על השקעה חסרת תקדים בתוכנית חומש ופיתוח תשתיות, הוחלט במשרד התחבורה לבצע תוכנית חומש דומה משנת 2006 גם בכבישי ישראל באמצעות החברה הלאומית לדרכים בישראל. תוכנית החומש תוקצבה ב־19 מיליארד שקלים, מתוכם 2 מיליארד שקלים לשיפור בטיחות בכבישים והפחתת תאונות הדרכים והשאר לפיתוח ושדרוג תשתיות. התוכנית כללה 74 פרויקטים, חלקם בסלילת כבישים חדשים וחלקם בשיפור או הרחבה של כבישים או צמתים קיימים ומסוכנים.
נתיבי ישראל – החברה הלאומית לתשתיות תחבורה
נתיבי ישראל – החברה הלאומית לתשתיות תחבורה, עוסקת בתכנון, בפיתוח ובאחזקת מרבית הכבישים הבינעירוניים בישראל, לרבות מחלפים, גשרים וכיוצא באלה. סך אורך מסלול הכבישים שנמצא תחת אחריותה הוא 8,240 ק"מ. החל משנת 2012 מקימה חברת נתיבי ישראל תשתיות רכבת, עד כה הקימה החברה 3 פרויקטים מרכזיים ברשת המסילות הארצית: מסילת העמק, מסילת כרמיאל-תל אביב ומסילת השרון (531) . עם זאת, בעשור הראשון של המאה ה־21, נבנו מספר כבישים בין עירוניים על ידי חברות פרטיות תמורת תשלום מהמדינה ללא אחריות של החברה הלאומית לדרכים בישראל כגון כביש 6 (חוצה ישראל), כביש 431 וכבישים נוספים. בנוסף, מלבד סלילת כבישים חדשים או הארכת תוואי לכבישים קיימים, מתוכננים שדרוגים לכבישים קיימים, כמו הרחבת כביש 2 בין נתניה לקיסריה, שדרוג כביש 40 ("עוקף באר שבע"), סלילת כביש 9 ופיתוח כבישים וצמתים נוספים ברחבי הארץ.
כיוון הנסיעה
אף על פי שהתפתחות התשתיות בישראל החלה בעיקרה בתקופת המנדט הבריטי, בישראל נוסעים בצדו הימני של הכביש כמו ברוב מדינות אירופה ואמריקה. הסיבה לכך היא שהתנועה המוטורית החלה כשהארץ הייתה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית, שהנהיגה נסיעה בצדו הימני של הכביש, ושבדבר המלך במועצה על פלשתינה (א"י) נקבע שהחוקים שחלו בארץ בטרם הקמת המנדט יישארו בתוקפם. לעומת זאת, במסילות הרכבת הרכבות נעות דווקא על המסילה השמאלית.
מהירות מרבית מותרת
בישראל, אם אין תמרור "מהירות מיוחדת", המהירות המרבית המותרת היא:
בדרכים רבות נקבעת מהירות מרבית שונה באמצעות תמרור "מהירות מיוחדת" (תמרור 426). אם הוצב תמרור כזה, אסורה הנסיעה במהירות העולה על מספר הקמ"ש הרשום בתמרור.
למרות האמור לעיל, כלי רכב מסוימים, כגון משאית, אוטובוס או טרקטור חייבים לנסוע במהירות הנמוכה ממהירויות אלה.
קיימים מקרים שבהם המהירות הסבירה נמוכה מהמהירות המרבית המותרת בכביש. בהתאם לכך, החוק קובע שמותר לנהוג רכב רק במהירות סבירה בהתחשב בכל הנסיבות (לרבות תנאי הדרך והתנועה בה), המאפשרת לנהג שליטה מוחלטת ברכב.
כבישים מהירים
ב־10 באוקטובר 2010 הוחלט להעלות את המהירות המותרת ל־110 קמ"ש במספר דרכים מהירות (קטעים מכביש 1, מכביש 431 ומכביש 4, בנוסף לרובו של כביש 6), ו־100 קמ"ש בדרכים בין-עירוניות ממוחלפות (קטעים מכביש 2, ומכביש 5, כביש 77 בקטע בין צומת ישי למחלף המוביל, וכביש 40 בקטע העוקף את באר שבע). בינואר 2011 הועלתה בפועל מהירות הנסיעה. עד שנת 2008 הוגדרו קטנועים בנפח 50 סמ"ק ככלי רכב איטי שלא רשאי לנוע בכביש מהיר. בחודש פברואר בשנה זו, בוטלה התקנה.
ב-25 בדצמבר 2012 הודיע שר התחבורה על העלאת המהירות בקטעי כביש נוספים מ־100 קמ"ש ל־110 קמ"ש וכן מ־90 קמ"ש ל־100 קמ"ש.
ב־2 בדצמבר 2015 עלתה מהירות הנסיעה המותרת בקטע כביש 6 שבין מחלף בן שמן למחלף עירון מ־110 קמ"ש ל־120 קמ"ש.
אף על פי שבעבר הותרה מהירות מרבית של 100 קמ"ש בכבישים מהירים בלבד, ישנם כיום כבישים שאינם מסומנים ככבישים מהירים אך המהירות המרבית המותרת בהם היא 100 קמ"ש: כביש 2 ממחלף עתלית עד מחלף חיפה דרום; כביש 5 ממחלף הכפר הירוק עד מחלף קסם וממחלף שער שומרון עד צומת גיתי וכביש 40 מצומת אוהלים עד צומת גורל.
כבישי אגרה
בשנות ה־60 של המאה ה־20 נדונה האפשרות לסלול כבישי אגרה בישראל, בין השאר לגבי כביש 2 מחדרה לחיפה ולגבי כביש 4 מראשון לציון לאשדוד, אולם הרעיון נזנח.
בישראל קיימים ארבעה כבישי אגרה:
השיטה הישנה
מספור כבישים בישראל החל בשנות ה־50, השיטה הישנה היא שיטת מספור כבישים שנהגה מימי המנדט ועד אמצע שנות השבעים.
במפה שיצאה לאור ב־1954 הוסברה שיטת סיווג הכבישים וסימון הקילומטרים – הכבישים חולקו לשלוש קבוצות: כבישים ראשיים, כבישים אזוריים וכבישים מקומיים. לפי השיטה הישנה לכל עיר גדולה כגון: תל אביב, חיפה ועפולה נקבע מספר (מלבד ירושלים). הכבישים הראשיים מוספרו בשתי ספרות (למעט באזור ירושלים, שבו הכבישים הראשיים מוספרו בספרה אחת בלבד), שהראשונה שבהם הייתה ספרת העיר ממנה יצא הכביש. מהכבישים הראשיים יצאו כבישים אזוריים שמוספרו בשלוש ספרות, כששתי הספרות הראשונות היו מספר הכביש הראשי ממנו יצאו, ובהמשך, מספרי הכבישים המקומיים – שלוש הספרות הראשונות היו ספרותיהם של הכביש האזורי ממנו יצאו.
דוגמאות לסימון כבישים, על פי השיטה הישנה:
השיטה החדשה
בשנת 1980 הונהגה בישראל שיטת מספור כבישים חדשה. מספור הכבישים נעשה על פי סיווגם של הכבישים הבינעירוניים לשלוש קטגוריות: כבישים ארציים, כבישים אזוריים וכבישים מקומיים. נוסף על כבישים אלו, קיימים הכבישים שבתוך הערים והיישובים, הכבישים העירוניים, שאינם מקבלים מספר, ונקראים בשמות הרחובות שבהם הם עוברים: כבישי אורך (כבישי דרום–צפון) – הם בעלי מספר זוגי (למשל, כביש 2 – כביש החוף), ואילו כבישי רוחב (כבישי מזרח–מערב) – הם בעלי מספר אי־זוגי (למשל כביש 5 – חוצה שומרון). כבישי אורך מערביים ספרתם הראשונה נמוכה, וככל שהכביש מזרחי יותר עולה מספרו. ובאופן דומה כבישי רוחב דרומיים – ספרתם הראשונה נמוכה, וככל שהכביש צפוני יותר עולה מספרו. ההיררכיה בסידור הכבישים דומה לשיטת הסעיפים (כלומר, כביש 20 נמצא בין כביש 2 לכביש 4, ולא מזרחית לכביש 4). כך הכביש הצמוד לחוף הוא כביש 2, כביש 4 פנימי יותר, כביש 6 פנימי עוד יותר וכביש 90 נושק לגבול המזרחי.
הספרה האחרונה במספריהם של כבישי הרוחב אמורה לציין את עומקם או את מרחקם מן הים, אך כלל זה מיושם בעיקר בכבישים האזוריים והמקומיים ופחות בכבישים הארציים. כבישים הסמוכים לים מסתיימים בספרה 1; מעט לתוך פנים הארץ בספרה 3, במרכזה של המדינה בספרה 5 וברמת הגולן בספרה 9. הדבר נכון גם בכבישי האורך. לכן, כבישי מישור החוף כוללים את כביש 780, את כביש 652, את כביש 410 ואת כביש 232; כבישי ההר כוללים את כביש 784, את כביש 754 ואת כביש 356; וכבישי רמת הגולן וכבישי מזרח הארץ כוללים את כביש 918, את כביש 978, את כביש 808 ואת כביש 258.
כללים במספור הכבישים המהירים לא נכללו בשיטה בהנהגתה (לא הוגדרו כבישים מהירים אז), וכיוון שכך מספריהם ממוקמים היכן שנמצאו מספרים פנויים. הנוהל המקובל הוא נתינת מספרים נמוכים (ספרה אחת) לכבישים ארציים - ראשיים (כך הם כל הכבישים הממוספרים בספרה אחת פרט לכביש 3 ), ומספרים מקומת העשרים לכבישים פרבריים מהירים המקשרים בין חלקי מטרופולין (כך כביש 20 בגוש דן 22 ו-23 בחיפה). בנוסף למספר כבישים אזוריים (בעלי מספר תלת-ספרתי) שהוגדרו ככבישים מהירים.
שיטת מספור הכבישים אינה מיושמת תמיד לכל פרטיה. אחת הסיבות לכך היא שהכבישים אינם ישרים לחלוטין (לדוגמה התוואים הקדומים והמפותלים של כביש 89 וכביש 211; פיתולי התוואי עשויים להקשות על הקביעה אם מדובר בכביש אורך או בכביש רוחב), אינם בהכרח מקבילים זה לזה (כדוגמה, ניתן להביא את הכבישים 4 ו־44, שאף שהם אמורים להיות כבישי אורך, ולפיכך מקבילים זה לזה, הם מצטלבים זה עם זה כמעט במאונך; דרומה ממקום הצטלבותם של הכבישים, מצטלב כביש 44 עם כביש 412), ואף אינם מקבילים או מאונכים תמיד לצירי האורך או לצירי הרוחב (לדוגמה כביש 10, הנע במעין אלכסון על ציר דרום–מזרח – צפון-מערב, בסמוך לגבול עם מצרים; אלכסון כזה מקשה על הקביעה אם מדובר בכביש אורך או בכביש רוחב).
בשיטת הסימון החדשה, סימונו של כביש אינו מושפע מסימונו של כביש אחר שממנו הוא יוצא. אף על פי כן, ניתן לראות כבישים רבים הממוספרים בעקבות הסמוכים להם. כביש 406, לדוגמה, קיבל את מספרו בשל העובדה שהוא יוצא מכביש 40, על אף שרוב הכבישים באזורו מסומנים במספר הפותח בספרה 2.
עדכון השיטה (2018)
בדצמבר 2018 פרסם משרד התחבורה כי הוא מתכוון לעדכן את סימון הכבישים בישראל, שלא עודכן בכללו מאז הנהגתו ב־1980, כשמאז התחוללו שינויים רבים ברשת הכבישים הישראלית. כדוגמה מרכזית ניתן לראות כבישים שהושפעו מסלילתו של כביש 6 והארכתו צפונה ודרומה. בעבר כביש 40 היה הדרך העיקרית שקישרה בין מרכז הארץ לבין הנגב והערבה. כביש 70 שימש כדרך ראשית המחבר בין מישור החוף התיכון לבין הגליל המערבי, מבלי לעבור בחיפה ובקריות. עם סלילתו של כביש 6 צפונה ודרומה, קטעים מכבישים אלו "אוחדו" אל תוואי כביש 6. כתוצאה מכך, הכבישים הללו התחלקו לקטעי משנה, שלכל אחד מאפיינים ותפקידים משלו, כך שמספר אחד לכל הקטעים הללו אינו הולם את המציאות. חלק מהשינויים הם בכבישים שאוחדו באופן מלאכותי בעת הנהגת השיטה כמו כביש 90 הכולל את כביש הערבה, כביש הבקעה, סובב הכנרת ועוד – יפוצלו למרכיביהם. כן גם נכללו בתוכנית מכבישי יהודה ושומרון שהופרדו בגלל הקמת הרשות הפלסטינית והסכמי אוסלו (כך כבישים 57 ו־60).
שינוי נוסף במערכת הוא כבישים שקבלו בעבר מספרים ראשיים אך הם כיום כבישים עירוניים (כך בחלקים מכבישים 2, 4 ו־60) שמספורם צפוי להיות מוסר או מוחלף במספור אזורי (תלת ספרתי), או כבישי הערבה ודרום הנגב שמוספרו בעבר במספרים דו ספרתיים הפותחים בספרה 1 (כך כבישים 10, 12 ו־13) שכיום נחשבת ספרה נמוכה המשמשת לכבישים מהירים שיקבלו מספר הפותח ב־3, ככבישים בצפון הנגב. לצד השינויים הללו, שעיקרם הנמכת מספר ופיצול, התכנית כוללת גם הגבהת מספר ואיחוד במספר כבישים. כך הכבישים הפרווריים-המהירים החוצים לרוחב את גוש דן: 431, 471 ו-531, הממוספרים ככבישים אזוריים במספר תלת ספרתי יקבלו מספר דו ספרתי ככבישים ארציים. כן נכללה בתוכנית תוכנית חדשה לכביש 45 שתכלול את כביש 443 המשמש ככביש ראשי בין גוש דן לבין ירושלים וסביבתה הצפונית, וכביש דרך קלנדיה יחד עם כביש 437 שישמשו כמעין כביש טבעת לירושלים. בנוסף, כבישים רבים חסרי מספר, המשמשים ככבישי גישה ליישובים קטנים יקבלו מספר בעל ארבע ספרות, ויסווגו ככבישים מקומיים.
בשעת פרסום התוכנית הוערכה השלמתה כבתוך שנתיים.
השינויים הצפויים במספרי הכבישים
להלן השינויים הצפויים במספרי הכבישים בישראל כפי שפורסמו בכמה כלי תקשורת בישראל וכפי ששונו בשטח:
מתגים (אבני קילומטר)
מתגים מיועדים להקל על ההתמצאות בכבישים, ולאפשר שפה משותפת לתיאור מיקומים בכבישים. המתגים הם שלטים קטנים בצידי הכביש, המציינים את המרחק מנקודת התחלתו של הכביש (נקודת התחלת הכביש נקבעת לקצהו המערבי בכבישי רוחב ולקצהו הדרומי בכבישי אורך) ועד לנקודה שבה הם מוצבים. השלטים כוללים גם חץ עולה או יורד: אם החץ עולה, התקדמות בכיוון הנסיעה הנוכחי תלך ותגדיל את המרחק מנקודת התחלתו של הכביש; אם החץ יורד, התקדמות בכיוון הנסיעה הנוכחי תלך ותקטין את המרחק מנקודת התחלתו של הכביש. במרבית הכבישים מוצבים מתגים בכל קילומטר, למעט במקומות בהם אין אפשרות להציבם (למשל, באמצע צומת גדול). בחלק מן הכבישים מוצבים מתגים בכל חצי קילומטר (לדוגמה, בכביש 431) או אף בכל 100 מטר (כמו בחלקים מסוימים של כביש 70). צבע המתגים מותאם לאופי הכביש (כחול – מהיר, אדום – ארצי, ירוק – אזורי). בכביש מקומי לא יוצבו לרוב מתגים, בשל אורכו הקצר.
במוזיקה
ניתן למצוא במוזיקה הישראלית, לכל תקופותיה, אזכורים למספר כבישים. לעיתים, נמצא מספרו הרשמי של הכביש או שמו העממי בשם השיר:
שלמה זלמן חיים הלברשטאם
שלמה זלמן חיים הלברשטאם, ידוע כשזח"ה או כש"ז חיים הלברשטאם (1832, קרקוב, פולין - כ"ג באדר ב' תר"ס / 1900, בּיֶליץ, פולין), היה רב, חוקר ואספן ספרים. ממייסדי וראשי חברת מקיצי נרדמים.
ביוגרפיה
שזח"ה נולד בשנת 1832 בעיר קרקוב. אביו, רבי יצחק הלברשטאם, שהיה תלמיד חכם (חיבר ספר חידושים על פרשות השבוע בשם שיח יצחק), לימד אותו תורה.
שזח"ה, שעסק במסחר, הצליח בעסקיו והתעשר. חלק ניכר מכספו השקיע בתחביבו שהיה אספנות ספרים. במשך שנים קנה ספרים נדירים ויקרים, וכן כתבי יד. שזח"ה עשה שימוש בספרים ובכתבי היד שקנה במחקריו, ואף השאיל אותם לחוקרים אחרים, לצורך מחקריהם.
שזח"ה נפטר בשנת 1900, ולאחר מותו נמכר אוסף כתבי היד לקולג' ע"ש יהודית מונטפיורי בראמזגייט (Ramsgate), ואילו הספרים המודפסים נמכרו לבית המדרש לרבנים באמריקה ולאוצר הספרים של קהילת וינה.
ההדרת כתבי יד
בקטלוג שפרסם שזח"ה, בשם "קהילה שלמה", מופיעה רשימה של 411 כתבי יד. מהם, הוהדרו על ידו בלוויית מבואות והערות:
נטליזומאב
נטליזומאב (Natalizumab) היא טיפול לטרשת נפוצה מסוג התקפי-הפוגתי, המונעת את כניסת תאי מערכת החיסון אל המוח ובכך מגינה עליו מפני הרס עצמי. זהו נוגדן המהונדס חלקו מנוגדן אדם וחלקו האחר מנוגדן עכברי. התרופה נמכרת בישראל בשם המסחרי טיסברי (Tysabri).
בטרשת נפוצה, תאי ה-T עוברים מן הפריפריה דרך מחסום דם-מוח, השולט על העברה של חומרים מהדם למוח, ותוקפים את המיאלין. הנטליזומאב נקשרת לתאי המערכת החיסונית (תאי T ותאי B) ומונעת את כניסתם למוח דרך מחסום דם-מוח. כתוצאה מהטיפול ישנה ירידה בתדירות התלקחויות הסימפטומים של המחלה.
אופן הפעולה של נטליזומאב
נטליזומאב נקשרת למולקולות הדבקה על תאי הדם הלבנים. מולקולות ההדבקה נקראות Alfa 4 Integrin. על ידי קשירת הנטליזומאב למולקולות ההדבקה הנמצאות על תאי הדם הלבנים, נמנעת חדירתם של תאי הדם הלבנים ממערכת הדם אל המוח.
בנוסף נקשרת הנטליזומאב גם למולקולות הדבקה הנקראות VCAM, הנמצאות על תאים אנדותליאלים דלקתיים בעורקים, בוורידים ובנימים. על ידי כך נמנעת כניסתם של תאי הדם הלבנים למוח.
ממצאים
במחקר רב-מרכזי וכפול-סמיות שבדק את יעילותה של נטליזומאב לעומת פלצבו ב-942 חולים הלוקים בטרשת נפוצה מסוג התקפי-הפוגתי נמצא כי מינון של 300 מ"ג נטליזומאב שניתן כל 4 שבועות בעירוי, למשך 116 שבועות המחקר, הפחית באופן מובהק את תדירות ההתקפים השנתית ב-68% (P<0.001). כמו כן נצפתה ירידה של 54% בהתקדמות הנכות הקבועה של החולים (P<0.001). בדיקות MRI שנערכו לחולים בתום שנתיים הראו ירידה של 92% בנגעים מואדרי גדוליניום (Gd+) המעידים על תהליך דלקתי פעיל חדש (P<0.001). שיפור מובהק נמצא גם במצב הקוגניטיבי של החולים (PASAT3 test), וירידה מובהקת באטרופיה של המוח יחסית לפלסבו (P=0.005)
אופן השימוש
נטליזומאב ניתנת בעירוי תוך-ורידי האורך כשעה אחת לארבעה שבועות
תופעות לוואי
תופעות לוואי בשכיחות נמוכה הן זיהומים, כולל דלקת ריאות, רגישויות כגון פריחה, חום, תת-לחץ דם, כאבים בחזה ודיכאון. תופעות לוואי נפוצות יותר הן זיהומים בדרכי השתן, במערכת הנשימה, במערכת העיכול, כאבי ראש, דיכאון, כאבי פרקים והפרעות בווסת. תופעת לוואי נוספת היא חולי מוח מתקדם רב-מוקדי, מחלה נדירה ולרוב גם קטלנית אשר נגרמת מנגיף ה-JC virus על רקע הפגיעה החיסונית הכרוכה בטיפול בנטליזומאב. הסיכון היחסי ללקות בחולי מוח מתקדם רב-מוקדי מוערך בפי 1.35 לאחר טיפול של שנה בנטליזומאב.
גוניו
מצודת גוֹניוֹ (גאורגית: გონიოს ციხე, גוֹניוֹס ציחֶה) או אפסרוס הוא מבצר רומאי באג'ריה גאורגיה, לחוף הים השחור, דרומית לעיר בתומי, בנקודה בה נשפך נהר הצ'ורוחי לים השחור.
מיקומו הקודם של המבצר שייך לפליניוס סקונדוס (המאה הראשונה). במאה השנייה היה גוניו עיר מבצר רומאי מבוצר היטב. מאוחר יותר היה תחת שליטה ביזנטית. בשנת 1547 נכבשה גוניו על ידי העות'מאנים, שהחזיקו בה עד לשנת 1878, כאשר על פי הסכם סן-סטפנו, הפכה אג'ריה לחלק מהאימפריה הרוסית.
שתיקה כהודאה
שתיקה כהודאה הוא כלל משפטי החל בדיון אזרחי לפיה כל טענה עובדתית שנטענה בכתב התביעה ולא הוכחשה, רואים אותה כאילו הנתבע הודה בה, והתובע אינו חייב להוכיח אותה. הרציונל שעומד מאחורי הכלל מתבטא גם במתן פסק דין לטובת התובע בהיעדר הגנה או באי התייצבות הנתבע לדיון, בנסיבות מסוימות. הסנקציה העיקרית על הכחשת עובדות שראוי היה להודות בהן היא חיוב בהוצאות שנדרשו לשם הוכחת העובדות.
במשפט פלילי, יכולה הימנעות נאשם מלהעיד במשפטו או להשיב לאשמה לשמש כתוספת ראייתית לצורך הרשעה על סמך עדות יחידה, אולם לא רואים את שתיקתו כהודאה.
תקנה 83 לתקנות סדר הדין האזרחי קובעת:
מקור הביטוי
המקור לביטוי "שתיקה כהודאה" הוא בתלמוד בבלי (יבמות פז) "שתיקה כהודאה דמיא".
במשפט העברי
בתלמוד ובספרות הראשונים והאחרונים נידונו מקרים שונים ביחס לכלל זה: האם מי שחוטף מחברו חפץ שיש ויכוח על בעלותו והשני שותק נחשב כמודה לו. האם בדבר שיש בו עדות מוכחשת ושתק יוכל לומר ששתק כיון שסמך על העדים. בדיני ערבות דנו האם מי שהיה רגיל להיות ערב בעסקים שונים שבין שני צדדים ובאחד העסקים שתק נחשב כמתחייב, ועוד מקרים רבים.
חריגים לכלל
ישנם מספר חריגים לכלל של שתיקה כהודאה, כגון טענה כנגד קטין או פסול דין אחר, אשר טעונה הוכחה גם בהיעדר הכחשה מצידו. כמו כן, ככלל, שיעור הנזק הנתבע נחשב לשנוי במחלוקת, אלא אם הנתבע הודה בו במפורש. הכלל אינו מפקיע את שיקול דעתו של בית המשפט, אשר רשאי לדרוש מן התובע הוכחה של העובדות.
ערך של משחק
דוגמה
הטבלה הבאה מציגה דוגמה למשחק בצורת מטריצת תשלומים:
נסמן ב־(min(s,t את התשלום המינימלי האפשרי של שחקן א' אם ינקוט בתכסיס s, לכל תכסיס ששחקן ב' יבחר, כלומר לכל t. נסמן ב־(max(s,t את התשלום המקסימלי האפשרי של שחקן ב' אם ינקוט בתכסיס t, לכל תכסיס s ששחקן א' יבחר.
במשחק זה:
min(1,t)=1 (המספר הקטן ביותר בשורה הראשונה)
min(2,t)=0 (המספר הקטן ביותר בשורה השנייה)
5=(א,max(s (המספר הגדול ביותר בעמודה הראשונה)
1=(ב,max(s (המספר הגדול ביותר בעמודה השנייה)
3=(ג,max(s (המספר הגדול ביותר בעמודה השלישית)
עתה, נחשב את המקסמין של המשחק, כלומר הערך הגבוה ביותר שהשחקן הראשון יכול להבטיח לעצמו (ה־min הגדול ביותר) - 1. לפי אותו הגיון, המינמקס של המשחק (ה־max הקטן ביותר) הוא - 1.
1=(maxmin(s,t)=minmax(s,t, ולכן הערך של המשחק הוא 1.
קרנבל (פירושונים)
קרנבל הוא פסטיבל תחפושות וריקודים בהשתתפות הקהל.
מפלצות שפגשנו
מפלצות שפגשנו (באנגלית: Monsters We Met) היא סדרת-טבע תיעודית שהופקה על ידי ה-BBC שמאוחר יותר שודרה בערוץ אנימל פלנט (תחת הכותרת ארץ המפלצות האבודות) וגם כוללת כמה צילומים מהסדרות "ללכת עם חיות", "ללכת עם אנשי מערות" ו"העולם החדש הפראי", שגם הן הופקו על ידי ה-BBC. הקריין בגרסה הבריטית הוא איאן הולם. הסדרה משתמשת באנימציה ממוחשבת כדי ליצור מחדש את חייהן של החיות הענקיות שחיו בעידן הקרח האחרון, ומסבירה כיצד נתקלו בהן בני אדם קדומים. היא גם מציגה את בני האדם כסיבה העיקרית להכחדתן העיקרית של החיות הענקיות.
סמל בלגיה
סמל בלגיה הוא סמל אחד המורכב מכמה וכמה סמלים קטנים יותר. שילובם של הסמלים מבטאים את הזהות הבלגית.
בסמל ניתן להבחין בגלימה מלכותית, המהווה רקע ונועדה לסמל את המונרכיה (מלכות) במדינה. בראש הגלימה מצוי הכתר המלכותי שמטרתו לסמל שבראש המדינה עומד מלך. מאחורי הגלימה עולים הדגלים של המחוזות השונים שמרכיבים את הממלכה הבלגית.
בתוך הגלימה מצויים שני אריות (שנקראים גם "האריות הבלגים") וכל אחד מהם מחזיק את דגל בלגיה. האריות מהווים את האחדות הלאומית של המדינה ומטרתם לתמוך במגן שנמצא במרכז הגלימה. המגן וציור האריה שמוטבע עליו הוא הסמל המסורתי.
לרגלי המגן ישנה כרזה ועליה רשום המוטו הלאומי של בלגיה "אחדות מעניקה כוח", בצרפתית (בתמונה) או בפלמית, בהתאם למקום הצגת הסמל.
בקדייטינג
בקדייטינג (מאנגלית: backdating, בתרגום חופשי "תיארוך לאחור") הוא שינוי רטרואקטיבי של מועד ההענקה של כתבי אופציה למניה לתאריך שבו מחיר המניה היה בשפל, כך שמימוש האופציה יניב רווח מרבי למחזיק בה. פעולה זו מהווה עבירה פלילית בהיותה רישום כוזב במסמכי תאגיד. בקדייטינג בוצע בדרך כלל על ידי בכירים בחברה ציבורית, שהעניקה את האופציות לבכירים אלה, במטרה למקסם את הרווחים שיניבו כתבי האופציה שבידיהם.
התארוך לאחור, כמניפולציה חשבונאית, רווח מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 עד לשנת 2002 בחברות ציבוריות שמניותיהן נסחרות בארצות הברית, בעיקר מתחומי ההיי-טק ושירותי הרפואה. מנכ"לים ובכירים אחרים בחברות, שקיבלו מענקי אופציות בהחלטות דירקטוריון, בחרו בדיעבד את התאריך שבו יירשם מענק האופציות. עד לשנת 2002 חייב החוק האמריקאי לדווח לרשות לניירות ערך (SEC) על הענקת אופציות לבכירים תוך 45 ימים מתאריך הענקתן, וכך יכלו הבכירים לבחור את התאריך שבו מחיר המניה היה בשפל בתקופה זו. החל משנת 2002 פחת השימוש בבקדייטינג, לאחר שהחברות הציבוריות הנסחרות בארצות הברית חויבו לדווח תוך 48 שעות על הענקת כתבי אופציה לבכיריהן.
תופעת הבקדייטינג זוהתה לראשונה במאמר שפרסם פרופ' אריק לי (Erik Lie) מאוניברסיטת Tippie College of Business בחודש מאי 2005 במגזין Management Science. פרופ' לי בחן כ-6,000 מענקים של אופציות למנכ"לים בחברות ציבוריות מ-1992 עד 2002. לדעת לי, בחלק מהמקרים מחיר המימוש שנקבע לאופציות לא היה המחיר המקורי של המניה ביום שבו אושרו האופציות במועצות המנהלים, אלא שבכירי החברה ביצעו בדיעבד רישום כוזב של תאריך הענקת האופציות בהתאם לתאריך שבו מחיר המניה היה בשפל, כך שמימוש האופציות יניב להם רווחים מרביים. בעקבות המאמר פרסם ה"וול סטריט ג'ורנל" כתבת תחקיר בנושא, ובעקבותיה החלה הרשות האמריקאית לניירות ערך לחקור מספר חברות שמנהליהן נחשדו בבקדייטינג. בין השאר הוגש כתב אישום פלילי נגד איש העסקים הישראלי קובי אלכסנדר, שהיה יו"ר ומנכ"ל חברת קומברס טכנולוג'י, שנחשד במעורבות בבקדייטינג ונאלץ להתפטר מתפקידיו בחברה.
בית עדות למורשת גוש עציון
בית עדות למורשת גוש עציון, נמצא בקיבוץ כפר עציון, בבית מוזיאון לתולדות ההתיישבות בגוש עציון. ניתן לצפות בו בחיזיון אור-קולי שמספר את ההיסטוריה של האזור.
הבית ממוקם במורדות הגבעה שעליה שכן כפר עציון עד לחורבנו בשנת 1948. לידו נטוע גן זיכרון, ובו בית אחד ששרד מהקיבוץ שחרב וחזית של בית חווה ("המנזר הגרמני") שהקימו ב-1928 נזירים ממנזר דורמיציון בירושלים ובו התגוררו ראשוני גוש עציון.
במסגרת בית עדות למורשת גוש עציון שוחזר ה"מנזר גרמני" וקיים בו ארכיון פעיל שמתעד את כל המסמכים והממצאים של גוש עציון ועוקב אחר פרסומים חדשים. הארכיון מהווה מרכז לחוקרים וסטודנטים שחוקרים את תולדות המקום.
בקיבוץ כפר עציון נמצאים גם מוזיאון האדם בהר, ובו אוסף של כלי בית וכלי עבודה האופייניים להר חברון, וגן בוטני וזואולוגי בשם "שיר השירים".
חיזיון אור-קולי
במוזיאון מוצג חיזיון אור-קולי הכולל המראה את המאורעות מרכזיים בתולדות העם היהודי באזור מאז חידוש היישוב היהודי בהר:
אולמות התצוגה
בארכיב קיימים צילומים, מסמכים, עדויות אישיות מוקלטות, סרטי זיכרון לנופלים, אנשי "נצר אחרון" וחפצים מעזבונם של הנופלים.
אלונה איינשטיין
אלונה איינשטיין (7 ביוני 1936 – 6 בינואר 2006) הייתה צלמת ישראלית שפעלה בשנות השישים והשבעים.
ביוגרפיה
נולדה בשנת 1936 למשפחת שוחט מקיבוץ כפר גלעדי, משפחה ממייסדי הקיבוץ וארגון "השומר". היא בתם של מלכה וגדעון שוחט (גדע), מראשוני הטייסים של חיל האוויר הישראלי, ונכדתם של החלוצים מניה וישראל שוחט.
לאחר שירותה בצה"ל, נישאה לאברהם פלישמן, מהנדס ישראלי שעבד בלוס אנג'לס. לאחר תקופה קצרה התגרשו השניים ואלונה שבה ארצה. עם שובה כתבה מכתב הערצה לזמר אריק איינשטיין, ולאחר היכרות קצרה נישאו השניים בשנת 1963. טקס הנישואין התקיים במבואה של תיאטרון הבימה, שם שיחק איינשטיין באותה העת במחזמר המצליח "אירמה לה דוס". במהלך נישואין אלו נולדה לשניים בתם הבכורה שירי. לאחר ארבע שנות נישואין התגרשו השניים.
גירושיה של אלונה מאריק יצרו אצלה דחף חזק להשקיע בקריירה כצלמת מקצועית, ובזכות כישרונה אף הצליחה בתחום. תצלומיה מאותה עת מעטרים את טובי האלבומים של סוף שנות השישים וראשית שנות השבעים, החל מאלבומיו של אריק איינשטיין עצמו, וכלה באלבומיהם של זמרים כדוגמת שלום חנוך, אושיק לוי, מתי כספי והשלושרים.
בשנת 1968 שבה אלונה ונישאה לאריק איינשטיין. התקליט "פוזי" שהקליט אריק בשנת 1969 נקרא על שם כינוי החיבה שלה. בשנת 1971, נולדה בתם השנייה, יסמין, שעל שמה נקרא אלבומו של איינשטיין משנת 1972. באפריל 1972 הורשעה בהחזקת סם יחד עם אריק איינשטיין, אורי זוהר וצבי שיסל שהייתה בעת ההיא כחלק מחבורת לול. הזוג התגרש בשנית שנים ספורות לאחר מכן. אלונה שיחקה בתפקידים קטנים בסרטיו של אורי זוהר: "מציצים" ו"עיניים גדולות", ובסרטו של בועז דוידזון - "שבלול".
בסוף שנות השבעים חזרה בתשובה יחד עם שתי בנותיה ואורי זוהר ואשתו, עזבה את תל אביב ואת מקצוע הצילום, והשקיעה את מרצה בהחזרה בתשובה. היא למדה בסמינר לבנות בעלות תשובה בשם "נתיב בינה" בשכונת קריית מטרסדורף בירושלים, והתגוררה לא הרחק משם בשכנות לאורי זוהר ומשפחתו. שתי בנותיה, שירי ויסמין, נישאו לשני בניו הבוגרים של אורי זוהר, אפרים פישל ושלום (בהתאמה), שחזרו אף הם בתשובה עם אביהם.
אלונה איינשטיין נפטרה בינואר 2006 ממחלת הסרטן והובאה למנוחות בהר המנוחות.
רודולף קרויצר
רודולף קרויצר (בצרפתית: Rodolphe Kreutzer; 16 בנובמבר 1766 – 6 בינואר 1831) היה כנר, מורה, מלחין ומנצח צרפתי.
קורות חייו
קרויצר נולד בוורסאי. את שיעוריו הראשונים קיבל אצל אביו, שהיה מוזיקאי בקאפלה המלכותית. בהמשך למד אצל אנטון שטאמיץ ואצל ג'ובאני בטיסטה ויוטי. הוא היה לאחד הווירטואוזים הראשונים במעלה של זמנו, והופיע כסולן עד שנת 1810. לודוויג ואן בטהובן, ששמע אותו מנגן בכינור בווינה, הקדיש לו את הסונאטה לכינור מס' 9 שלו, (סונאטת קרויצר, 1803). במשך תקופת מה היה כנר ראשי באופרה של פריז ומשנת 1817 ניצח עליה.
קרויצר היה פרופסור לכינור בקונסרבטואר של פריז מאז היווסדו בשנת 1795 עד 1826. הוא היה שותף ליצירת המתודה ללימודי כינור של הקונסרבטואר, יחד עם פייר רוד ופייר באיו. השלושה נחשבים לשילוש המייסד של האסכולה הצרפתית לנגינה בכינור.
קרויצר מת בז'נבה.
יצירותיו כוללות תשעה-עשר קונצ'רטי לכינור וכארבעים אופרות. כיום, מכל מקום, הוא נודע בעיקר ביצירתו הפדגוגית "42 אטיודים" (42‎ études ou caprices,‎ 1796), שעודם משמשים כתרגילי הוראה.
נורית זרחי
נורית זרחי (נולדה ב-19 באוקטובר 1941, כ"ח בתשרי ה'תש"ב) היא משוררת, פזמונאית, סופרת ועיתונאית ישראלית. כלת פרס ישראל בתחום הספרות והשירה לשנת ה'תשפ"א (2021).
ביוגרפיה
זרחי נולדה בירושלים, בת לסופר ישראל זרחי ולאסתר. בגיל חמש התייתמה מאביה, ואף שהיא מייחסת את כישרונה הספרותי ואת פריון הכתיבה שלה אליו, היא טוענת ש"נולדתי וגדלתי בעצם ללא אב". לאחר מות אביה עברה זרחי לקיבוץ גבע יחד עם אמה שהייתה מורה. את חוויותיה הקשות מהתקופה הזו תארה בספרה "ילדת חוץ". מאוחר יותר עברה לעין חרוד שם סיימה את לימודיה התיכוניים.
לאחר שירותה הצבאי למדה בסמינר למורים, השתלמה במדעי הרוח באוניברסיטה העברית וסיימה תואר ראשון בספרות ובפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1963 הכירה את הפזמונאי יורם טהרלב, בהיותם סטודנטים בחוג לפילוסופיה. כעבור זמן קצר, באוגוסט 1963, נישאו. נולדו להם שתי בנות: הציירת רוני טהרלב, ואראלה טהרלב בן-שחר, עיתונאית וקטור (Ph.D) בהיסטוריה של הרפואה. תחילה התגוררו זרחי וטהרלב בקיבוץ יגור, שם נולדה בתם הבכורה רוני, אולם כעבור שנה עזבו את הקיבוץ - תחילה לפתח תקווה, משם לראשון לציון ולבסוף לתל אביב. לאחר 12 שנות נישואים התגרשו. זרחי מתגוררת בגבעתיים.
יצירתה
זרחי פרסמה מספר רב של שירים וסיפורים בעיתוני ילדים, פרסמה מעל למאה ספרי ילדים, שירה, פרוזה ומחקר וכן עבדה כעיתונאית בעיתון ידיעות אחרונות. הרצתה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ומנחה סדנאות לכתיבה יצירתית.
זרחי זכתה בפרסים ספרותיים רבים, בין השאר זכתה מספר פעמים בעיטור כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער, המוענק במקביל לפרס אנדרסן לסופרים, מתרגמים ומאיירים ממדינות חברות ארגון סופרי הילדים הבינלאומי IBBY. כן זכתה בפרס ביאליק, פרס יהודה עמיחי, פרס לנדאו לאמנויות הבמה, פרס ראש הממשלה, פרס דבורה עומר על מפעל חיים, ופרס לאה גולדברג. בשנת תשפ"א זכתה בפרס ישראל בתחום הספרות והשירה.
מנימוקי השופטים שהעניקו לזרחי את פרס דבורה עומר על מפעל חיים: "'...[ספריה ניחנים] בפואטיקה ייחודית, מלאת תעוזה, הומור, ואמת פנימית בלתי מתפשרת. ספרי הילדים שלה אינם מצייתים לחוקיות מוכרת ומוסכמת: לא מבחינת הז'אנר, לא מבחינת מהלך העלילה, הדמויות, התפקידים הניתנים להן, ואף לא מבחינת השפה... מקריאת יצירותיה עולה התחושה שהיא מעלה על הכתב את הלא-מודע של קוראיה... כך, ממש כבחלום שכולו שלנו – אנחנו השחקנים והצופים גם יחד. וכמו חלום, גם יצירותיה ניתנות לפרשנויות רבות ושונות... בנוסף מאתגרת זרחי ביצירתה את ההפרדה הנוקשה שבין כתיבה לילדים וכתיבה למבוגרים, בדברה, ברוב יצירתה בהרבה גילים ואל הרבה גילים בו זמנית. '"כתיבתה לעיתים מציאותית ולעיתם דמיונית או דמוית חלום, שמה במרכז את היחיד, לעיתים קרובות הילד, ואת עולמו הפנימי:
אנטון שטאמיץ
יוהאן אנטון שטאמיץ (בגרמנית: Johann Anton Stamitz, בצ'כית: Antonín Stamic; נולד ב-1750 או 1754 במנהיים, נפטר ב-1798 או 1809 בפריז) היה מלחין וכנר גרמני ממוצא בוהמי.
חייו
בשנת 1770 נסע אנטון עם אחיו קרל לפריז וביסס שם את מעמדו כמוזיקאי. בין השנים 1782 ל-1789 ניגן בתזמורת החצר המלכותית בוורסאי וזכה בתואר "מוזיקאי המלך". אנטון שטאמיץ היה מורו של הכנר רודולף קרויצר.
אף כי המשך תולדותיו עד 1789 אינו ידוע, קרוב לוודאי שהוא נפטר בפריז. ייתכן שהאריך ימים עד 1809.
פאלה רויאל
היסטוריה
הארמון נבנה כולו מחדש בסביבות שנת 1781, גלריות הוקמו סביב הגן ונמכרו לסוחרים. מהארמון המקורי נותרו רק "גלריית דה פּרוא" (galerie des Proues) בצד הדרום-מזרחי.
מארמון למרכז מסחרי
לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן (שכונה לימים "פיליפ אֶגָלִיטֶה", משום שצידד בדעות המהפכנים למרות שהיה בן-אצילים) בנה מחדש את הארמון בעקבות שרפה שפרצה בו בשנת 1773, ושיווה לו את צורתו הנוכחית. לואי-פיליפ מאורלאן הפך את המקום לאתר פריזאי נחשב ומיקם בו בוטיקים, תיאטראות, בתי קפה (קפה דה פואה café de Foy וקפה למבלן café Lamblin), פארק קטן ועוד. הארמון כונה בשל כך "ארמון המסחר" ולואי-פיליפ מאורלאן נקרא "ראש הסוחרים". הסיבה להפיכת המקום למקום מסחר הייתה החובות הגדולים אליהם נקלע בגין הקרקעות הרבות והארמונות שהיו ברשותו. הארמון נפתח מחדש בצורתו הנוכחית בשנת 1784 והפך להצלחה כלכלית אדירה. פאלה רויאל התפרסם לא רק בחנויות שלו, אלא גם בבתי הבושת שבתחומו שנודעו למרחוק. אחד המבקרים הידועים בפאלה רויאל שתיעד את ביקורו באחד מבתי הבושת בפאלה רויאל ב-1787 היה נפוליאון בביקורו הראשון בפריז.
תקופת המהפכה הצרפתית
הדוכס מאורליאן איפשר לפילוסופים ולמתנגדי המשטר להתאסף בשטח ארמונו וכמו כן הוא מנע משוטרי המלך להיכנס למתחם הארמון וכתוצאה מכך העסקים שם שגשגו מהיעדר רגולציה ומיסוי מכביד. הדבר הפך אותו לפופולרי עוד טרם פרוץ המהפכה הצרפתית בשנת 1789. עם השנים הפך הארמון לאתר של חוסר-נחת ושל הוללות. במהלך המהפכה הצרפתית היה פאלה רויאל במוקד התסיסה ההמונית. דוברי המהפכה נאמו שם בפני ההמון: בין עמודיו עמד ב-13 ביולי 1789 קַמי דֶמוּלַן והוכיח את הקהל כשהוא עומד על שולחן בקפה פואה ומזמין את העוברים והשבים להצטרף. למחרת היום יצאו משם התוקפים שהסתערו על הבסטיליה. בכל פעם שראש כרות הסתובב ברחובות פריז, תחנתו הראשונה הייתה בפאלה רויאל, על חלון הנסיך. ראשיהם של פולון, ברטייה ושל מאדאם למבל הוצגו שם.
תקופת הקיסרות
לאחר הפיכת 18 בברימר יועד המבנה לטריבון. הוא נקרא "ארמון הטריבון" עד 1807, מועד פיזור אספה זו.
מקום מגורי דוכסי אורלאן
הארמון חזר לידי בני שושלת אורלאן בשנת 1814; הוא נותר מקום משכנם של דוכסי אורלאן עד 1848. ב-24 בדצמבר 1814 מונה פייר-פרנסואה-לאונר פונטן לאדריכל בני אורלאן והכניס שינויים שימושיים וסגנוניים לארמון בתקופת הרסטורציה והמונרכיה של יולי.
הקומונה הפריזאית
בתקופת שלטונה של הקומונה הפריזאית ב-1871, נהרס הארמון ושוקם כשנתיים מאוחר יותר. מועצת המדינה של צרפת עברה לשכון בו לאחר מכן, בשנת 1875.
מוקדמות מונדיאל 2022
מוקדמות מונדיאל 2022 הוא השלב המקדים למונדיאל 2022, ובו התחרו 211 נבחרות, מתוכן העפילו 31 נבחרות למונדיאל, בנוסף למארחת, קטר, שהעפילה אוטומטית לטורניר, ללא צורך בהשתתפות במשחקי המוקדמות.
31 המקומות הפנויים התחלקו כך בין קונפדרציות הכדורגל:
סטטוס עדכני
הערה: משחקי המוקדמות שהיו צפויים להיערך בין מרץ לספטמבר 2020 באסיה ובדרום אמריקה נדחו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. בדרום אמריקה המשחקים חודשו באוקטובר 2020 ובאסיה חודשו במרץ 2021 (מלבד משחק אחד שיתקיים כבר בדצמבר 2020). הפורמט בצפון ומרכז אמריקה ובאוקיאניה השתנו בגלל המגפה כך שיערכו פחות משחקים לכל קבוצה. בצפון ומרכז אמריקה והמשחקים החלו במרץ 2021 ובאוקיאניה הם החלו במרץ 2022 בהשתתפות 7 נבחרות מתוך 11.
אסיה
46 הנבחרות החברות בקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC) התמודדו על ארבעה וחצי מקומות למונדיאל 2022. המוקדמות התקיימו בשלושה סיבובים שבסיומם 4 קבוצות עלו למונדיאל. בנוסף התקיים סיבוב רביעי בו נקבעה הנבחרת שהתמודדה על כרטיס נוסף בפלייאוף הבין־יבשתי.
אירופה
55 הנבחרות ששייכות לאופ"א התמודדו על 13 מקומות במונדיאל. המוקדמות חולקו לשני סיבובים כאשר בנוסף לסיבוב הראשון, מליגת האומות 2020/2021 עלו שתי נבחרות לסיבוב השני.
אוקיאניה
11 הנבחרות השייכות לקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (OFC) התמודדו על חצי מקום במונדיאל בשני סיבובים, שבסופם נבחרת אחת עלתה לפלייאוף הבין-יבשתי.
בספטמבר 2020 הוחלט שבסיבוב הראשון 11 הנבחרות יחולקו לשני בתים – האחד של 5 נבחרות והשני של 6. אולם בעקבות מגפת הקורונה המשחקים לא התקיימו כסדרם ולבסוף הוחלט לשנות מעט את השיטה. המשחקים התקיימו במרץ 2022.
סיבוב מקדים
בעקבות התפרצות הר הגעש הונגה טונגה פרשה טונגה מההתמודדות ואיי קוק עלו אוטומטית לשלב הבא.
בית א'
בין המשחק הראשון של איי קוק למשחק השני, התגלו מספר מאומתים גבוה לקורונה. בתחילה המשחקים שלהם נדחו ובהמשך בוטלו. גם תוצאת המשחק הראשון ששוחק, בו ניצחה איי שלמה 2–0 את איי קוק, בוטל.
בית ב'
מבית זה העפילו ניו זילנד ופפואה גינאה החדשה לסיבוב השני.
גמר
ניו זילנד העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי.
אפריקה
54 הנבחרות החברות בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF) התמודדו על חמישה מקומות במונדיאל. הדירוג של הנבחרות התבסס על דירוג פיפ"א מיולי 2019.
אמריקה הצפונית
ב-27 ביולי 2020 הודיעה CONCACAF על שינוי הפורמט כדי להקטין את כמות המשחקים בעקבות ביטול המשחקים הבינלאומיים ב-2020 בגלל מגפת הקורונה:
להלן תוצאות הסיבוב השלישי:
אמריקה הדרומית
בינואר 2019 החליטה CONMEBOL להמשיך בשיטת המוקדמות כמו ששת טורנירי המוקדמות הקודמים. 10 הנבחרות ששייכות ל־CONMEBOL התמודדו בבית אחד על 4 מקומות וחצי במונדיאל. ארבע הראשונות עלו למונדיאל והחמישית לפלייאוף הבין־יבשתי. הגרלת סדר המשחקים התקיימה בדצמבר 2019. המשחקים היו צפויים להתחיל ביוני 2020 אולם נדחו בעקבות מגפת הקורונה והחלו באוקטובר 2020.
ברזיל, ארגנטינה, אקוודור ואורוגוואי העפילו ישירות למונדיאל.
פלייאוף בין־יבשתי
שני משחקים התקיימו בין ארבע נבחרות מאוקיאניה, אמריקה הדרומית, אמריקה הצפונית ואסיה. שתי המנצחות העפילו למונדיאל. הגרלת המשחקים התקיימה ב-26 בנובמבר 2021, בשעה שזהות הנבחרות שהשתתפו בפלייאוף לא הייתה ידועה.
מוזיאון השומרונים - גריזים
מוזיאון השומרונים - גריזים (בעברית שומרונית: ࠌࠅࠆࠉࠀࠅࠍ ࠄࠔࠌࠓࠉࠌ, בערבית: المتحف السامري) הוא מוזיאון הנמצא במרכז שכונת השומרונים קריית לוזה, על הר גריזים, מול בית הכנסת השומרוני. המוזיאון מנוהל על ידי הכהן יפת בן אשר ומצויים מוצגים מגוונים על התרבות השומרונית, ביניהם ספר תורה שומרוני, תערוכה מתמדת של כתבי יד, פרוכות קיר, סוכה שומרונית ודגמים של הר גריזים.
ספר התורה
במוזיאון מוצג ספר תורה מלפני 600 שנה. ספר תורה אחר, העתיק ביותר נמצא בבית הכנסת על ההר ומוצג לציבור רק פעם בשנה ביום הכיפורים. שני ספרי תורה עתיקים נגנבו.
ההשוואה בין ספר דברים המקראי לבין הספר שבידי השומרונים מראה את ההבדלים בין שתי המסורות. קטע, הכולל שינויים, מחומש דברים בפרשת כי תבוא נכלל בספר דברים השומרוני, מיד לאחר עשרת הדיברות.
חוסן לישראל
חוסן לישראל היא מפלגה ישראלית שהקים הרמטכ"ל לשעבר בני גנץ.
מוזיאון השומרונים - גריזים
ספר התורה
להלן הקטע מספר דברים המקראי:
חוסן לישראל
ב-21 בפברואר 2019 החליטו בני גנץ, ויו"ר מפלגת יש עתיד, יאיר לפיד, על ריצה ברשימה משותפת בבחירות לכנסת ה-21 יחד עם שר הביטחון והרמטכ"ל לשעבר בוגי יעלון ומפלגתו תל"ם, להם חבר גם הרמטכ"ל לשעבר גבי אשכנזי כחלק מחוסן לישראל, ברשימה שנקראה כחול לבן. ברית זו נמשכה גם בכנסת העשרים ושתיים ובבחירות לכנסת העשרים ושלוש, אך התפרקה במשך הכנסת ה-23 על רקע מחלוקת על כניסה לממשלת ישראל ה-35.
מוזיאון השומרונים - גריזים
ספר התורה
המשפט הראשון אינו כלול במסורת השומרונית ובמקום הר עיבל מופיע הר גריזים. בשאלת זיהוי ההר קיימות מחלוקות.
חוסן לישראל
היסטוריה
ב-16 בפברואר 2015 סיים בני גנץ את תפקידו כרמטכ"ל, ונכנס לתקופת צינון של כ-3 שנים, בה לא יכול היה להתמודד לכנסת. ב-2 ביולי 2018 תמה תקופת צינון זו. בספטמבר 2018 פורסם כי בכוונת גנץ להצטרף לפוליטיקה.
ב-26 בדצמבר 2018 החליטה הכנסת העשרים על פיזורה ועל הקדמת תאריך הבחירות לכנסת העשרים ואחת. יום לאחר מכן, ב-27 בדצמבר, לאחר ש-109 אנשים חתמו על טופס רשימת מייסדים, נרשמה המפלגה ברשם המפלגות בשם "חוסן ישראל" (אף על פי שידועה ומפרסמת את עצמה ברשתות החברתיות ובאמצעי התקשורת כ"חוסן לישראל").
מוזיאון השומרונים - גריזים
הסוכה
ההסבר ניתן מתחת לסוכה שומרונית ובעצם חג הסוכות. הסכך של הסוכה מורכב מ"פרי עץ הדר" - לפי הפירוש השומרוני מכל הפירות שיש להם "הדר". לפני סוכות הם יוצאים למטעים ובוחרים את הפירות היפים ביותר. בין הסכך אפשר למצוא גם פלפלים יפים, ירוקים ואדומים. לשם יצירת ריח טוב בסוכה מוסיפים לסכך ענפים מער אציל ואקליפטוס.
חוסן לישראל
היסטוריה
ב-29 בינואר 2019 המפלגה הכריזה על ריצה משותפת עם מפלגת תל"ם של משה יעלון שהיה רמטכ"ל ושר הביטחון לשעבר, שיהיה מספר 2 ברשימה של חוסן ישראל. באותו ערב התקיים נאום של יו"ר המפלגה בני גנץ לראשונה מאז ההכרזה על הקדמת הבחירות באירוע בגני התערוכה.
המפלגה קיבלה מימון באמצעות ערבויות שהעמידו מספר אנשי עסקים מענפי ייבוא הרכב, הנדל"ן והטכנולוגיה, בסכומים שנעו בין מאות אלפי שקלים ל-2 מיליון ש"ח לכל ערב. בסך הכל קיבלה המפלגה ערבויות בסך 12 מיליון ש"ח.
מוזיאון השומרונים - גריזים
פרוכת
על קירות המוזיאון יש פרוכות אחדות. בראש הפרוכת, העשויה מבד אדום, מנורת שבעת הקנים ותחתיה קטעים מהתורה ומהתפילה. על שאר הקירות מופיעות התמונות של הכהנים הגדולים האחרונים, וכן תמונות מטקסי השומרונים מימים עברו.
חוסן לישראל
היסטוריה
ב-21 בפברואר 2019 הוחלט להקים יחד עם מפלגת תל"ם ומפלגת יש עתיד בראשות יאיר לפיד, רשימה משותפת בשם כחול לבן, אליה הצטרף גם הרמטכ"ל לשעבר גבי אשכנזי שצורף לחוסן לישראל. לפי הסכם האיחוד, אם הרשימה הייתה מנצחת בבחירות ומקימה את הממשלה, הייתה מתקיימת רוטציה בראשות הממשלה בין יו"ר חוסן לישראל בני גנץ שיכהן שנתיים וחצי בתפקיד לבין יו"ר יש עתיד שיכהן בתפקיד בשנתיים הנותרות.
מוזיאון השומרונים - גריזים
פרוכת
ציור מרשים במיוחד כולל את עשרת הדיברות. למנהגם, עשרת הדיברות כוללות את המצווה לומר את הברכה על הר גריזים.
חוסן לישראל
היסטוריה
בבחירות קיבלה הרשימה כולה 35 מנדטים, בהם נכנסו לכנסת העשרים ואחת 15 נציגי חוסן לישראל, כולם חברי כנסת חדשים.
לאחר הבחירות לכנסת ה-22 נכנסו לכנסת אותם 15 חברי כנסת, זאת אף על פי שהרשימה קיבלה פחות מנדטים. בבחירות לכנסת ה-23 גם כן נכנסו אותם חברי כנסת, אך בהמשך, בעקבות התפטרות חלק מהשרים במסגרת החוק הנורווגי, נכנסו חברי כנסת נוספים, לרבות חלק ממפלגות אחרות שהיו שותפות לרשימת כחול לבן, אך בחרו להצטרף כחלק מחוסן לישראל. בעקבות ההתפטרויות במסגרת החוק הנורווגי, ייצוג המפלגה ירד ל-14 מנדטים, לאחר שמנדט אחד עבר למפלגת יש עתיד.
מוזיאון השומרונים - גריזים
תולדות השומרונים
במוזיאון מוצגים שני תרשימים המספרים את תולדות העדה. הראשון, מראה את 26 הדורות שעברו מהאדם הראשון עד משה - בסיס המשותף לעם היהודי ולעדה השומרונית. השני, רשימת 136 הכוהנים הגדולים של העדה מאלעזר הכהן ועד היום.
חוסן לישראל
היסטוריה
בבחירות לכנסת העשרים וארבע המפלגה רצה שוב ברשימת כחול לבן, רק שהפעם ללא אף מפלגה אחרת.
עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש מונה גנץ לשר הביטחון וסגן רה"מ, חילי טרופר מחדש לשר התרבות והספורט, פנינה תמנו שטה לשרת העליה והקליטה ואורית פרקש הכהן לשרת המדע והטכנולוגיה.
מוזיאון השומרונים - גריזים
תולדות השומרונים
לפי דברי ימי השומרונים, ניצב המשכן על הר גריזים במשך 260 שנה, כל תקופת השופטים. כאן כהנו הכהנים הגדולים מבני פנחס בן אלעזר להם ניתנה הכהונה הגדולה. בתקופה זו שרתו הכהנים הגדולים אלעזר בן אהרן, בנו פינחס, בנו אבישע, בנו ששי, בנו עזי. מלבד הכהן הגדול ששי כל הכהנים הגדולים האלה, נזכרים בספר דברי הימים א', ה', ג'-י"ג. עם עלות עזי לכהונה, פורש עלי הכהן שהוא מבני איתמר בן אהרן ומקים משכן משלו בשילה. לדעת השומרונים, התנ"ך עובר בשתיקה מוחלטת על מאורע מכריע זה בתולדות ישראל. אולם ההיסטוריון היהודי יוסף בן מתתיהו כותב בספרו קדמוניות היהודים עם מות שמשון עברה הכהונה הגדולה מבית פינחס לבני איתמר והכהן הראשון היה עלי. ואכן כל הכהנים בני אהרן עד תקופת עלי, עת שכן המשכן על הר גריזים, וכן יהושע בן נון וכלב בן יפונה נשיא שבט יהודה, כולם קבורים סביב הר גריזים, בכפר עוורתא בעוד הכהן היחידי הקבור בשילה הוא עלי. שומרונים סבורים כי הכהן הגדול הראשון, הבלעדי להם, היה עזי הכהן.
חוסן לישראל
היסטוריה
ב-10 ביולי 2022 חתמו בני גנץ וגדעון סער על הסכם ריצה משותפת של המפלגות "חוסן לישראל" ו"תקווה חדשה" בשם "כחול לבן תקווה חדשה" אך לאחר מכן השתנה השם למחנה הממלכתי. לפי ההסכם, המפלגות יפעלו יחדיו גם לאחר הבחירות וימליצו על בני גנץ לראשות הממשלה. נקבע כי היחס בין שתי המפלגות ברשימה המשותפת יהיה 2:1. דהיינו, שני נציגי כחול לבן ולאחריהם נציג תקווה חדשה וחוזר חלילה. מפלגת "דרך ארץ" שהתמודדה בבחירות לכנסת העשרים וארבע יחד עם תקווה חדשה אינה חלק מההסכם.
ב-17 ביולי 2023 הגישה המפלגה בקשה לשינוי שמה מחוסן ישראל לכחול לבן חוסן לישראל.
מוזיאון השומרונים - גריזים
תולדות השומרונים
לעדת השומרונים היו כוהנים, כמו אצל היהודים. לפני שנים אחדות נפטר הכהן הגדול האחרון. מאז נבחר לכהן גדול אחד מבני שבט לוי. בעדה השומרונית 12 לויים, המכהנים בתור כהנים מהעדה. תפקידם הוא בעיקר דתי.
חוסן לישראל
עמדות פוליטיות
על פי בקשת רישום המפלגה ברשם המפלגות מ-27 בדצמבר 2018 מטרות המפלגה הן:
ב-29 בינואר 2019, בנאום שנשא גנץ יחד עם יעלון, פרשו את עיקרי משנתם:
מוזיאון השומרונים - גריזים
עשרת הדיברות
עשרת הדיברות נחשבות בעדה השומרונית כנוסח שיש לכתוב אותו במקומות קדושים. זאת, בניגוד למסורת היהודית, אשר הדגישה כלפי הפורשים מהיהדות המסורתית את התורה שבעל פה. לכן נמנע מהבלטת עשרת הדיברות בבית הכנסת. כאשר מופיעות עשרת הדיברות מקובל רק לציין את האותיות וראש הפרק, דהיינו, לשם הבנת ההמשך יש לקרוא את התורה שבעל פה.
חוסן לישראל
תקנון המפלגה
תקנון המפלגה קובע כי יו"ר המפלגה הראשון יתמנה לתפקיד למשך 5 שנים, וכי לאחר סיום הקדנציה הראשונה יוכל להמשיך לכהן בתפקיד במשך 3 קדנציות רצופות או במשך 8 שנים - המאוחר מבין השניים.
מוזיאון השומרונים - גריזים
עשרת הדיברות
לאחר עשרת הדיברות, כפי שמופיעות בספר דברים השומרוני, מופיע תוספת שאינה נכללת במקרא היהודי. (ראו צילום בפרק למעלה ספר התורה). בתוספת כלולה הפיסקה כי לאחר שבבני ישראל יעברו את הירדן הוא יקימו מזבח בהר גריזים. זאת, לעומת חומש דברים המתאר כי אירוע זה יתרחש בהר עיבל. בגרסה המיקראית תומכים גם הממצאים הארכאולוגיים של אדם זרטל בהר עיבל.
חוסן לישראל
תקנון המפלגה
לפי התקנון, סמכויות היו"ר כוללות גם סמכות מלאה לקבוע במקרה של הרכבת ממשלה מי יהיו השרים וסגני השרים מטעם המפלגה, אם כראש ממשלה ואם כחבר סיעה המצטרף לקואליציה.
מוזיאון השומרונים - גריזים
הדגמים של הר גריזים
במוזיאון השומרונים מצויים דגמים של מבני השומרונים בהר גריזים.
דבר שטיבולו במשקה
יסוד הלכה זו בדברי התלמוד: "אמר רבי אלעזר אמר רב אושעיא: כל שטיבולו במשקה צריך נטילת ידיים". כלומר כל האוכל מאכל שיש עליו רטיבות של אחד משבעת המשקים (יין, דבש דבורים, שמן, חלב, טל, דם, ומים) המעבירים את הטומאה, חייב ליטול את ידיו לפני אכילתו, על מנת שידיו לא יטמאו את המשקים שעל המאכל והמשקים הטמאים יטמאו את המאכל.
דיני הנטילה כיום
עמדה נוספת בראשונים סוברת שנטילת ידיים לדבר שטיבולו במשקה נועדה לנקיות בלבד, ולכן היא אינה מצווה ואין לברך עליה. כך סובר למעשה רבנו ירוחם.
בשולחן ערוך נפסק שיש ליטול ידיים לדבר שטיבולו במשקה אך אין לברך על נטילה זו. כיום ישנם רבים שלא נוהגים ליטול את ידיהם לפני דבר שטיבולו במשקה. מספר פוסקים כתבו שהואיל ויסוד נטילה זו בדברי חכמים ובכל ספק בדיני חכמים הלכה כמיקל, כך גם בדין זה, ויש למקילים על מי לסמוך.
נטילת ידיים זו מהווה חלק מליל הסדר, בו מיד אחרי הקידוש נוטלים ידיים ללא ברכה לפני אכילת הכרפס אותו נוהגים לטבול במי מלח או בחומץ.
מהיר ועצבני 5
מהיר ועצבני 5 (באנגלית: Fast Five) הוא סרט פעולה אמריקאי מסדרת הסרטים מהיר ועצבני. מבחינה כרונולוגית נחשב הסרט לסרט הרביעי. הסרט יצא לאקרנים באפריל 2011. מהיר ועצבני 5 פסקול הסרט כולל שירים של דון עומר, באסטה ריימס ולודקריס.
עלילה
הסרט מתחיל בבריחתו של דומיניק מאוטובוס לבית הכלא בעזרתם של אחותו מיה והבלש לשעבר בראיין אוקונור. מיה ובראיין מגיעים לביתו של וינס בריו דה ז'ניירו, שם מגלה מיה שהיא בהיריון. בתיווכו של וינס, בראיין ומיה מצטרפים לאנשיו של הרנן רייס, ראש ארגון הפשע המקומי, ומנסים לגנוב מכוניות מרכבת. דום מגיע זמן קצר לפני המשימה ומצטרף אליהם. במהלך השוד הם מבינים שאנשיו של רייס מעוניינים במכונית אחת מסוימת. הם מנסים לקחת אותה בעצמם ומתחיל עימות בין הצדדים, במהלכו הורג זיזי, עוזרו של רייס, שלושה מאנשי DEA. לבסוף תופסים סוחרי הסמים את בראיין ודום וכולאים אותם במקום מסתור, אך הם מצליחים לברוח.
ענת אסולין
ענת אסולין (נולדה ב-21 בינואר 1966) היא יוצרת ומפיקת קולנוע וטלוויזיה ישראלית. מנהלת יחד עם אחותה חגית אסולין את חברת ההפקות "ענת אסולין הפקות". זוכת 3 פרסי אופיר ופרס האקדמיה לטלוויזיה.
מהיר ועצבני 5
עלילה
צוות ה-FBI בפיקודו של לוק הובס נשלח לברזיל במטרה לתפוס את דום, מיה ובראיין. לאחר שהם נמלטים ממרדף רגלי של ה-FBI, מתוודה מיה בפני דום ובראיין שהיא בהריון. הם מגיעים למסקנה שהם לא יכולים להמשיך להיות במנוסה מתמדת ומחליטים לבצע שוד אחרון ואז להיעלם למדינה אחרת. הם מתכננים לגנוב יותר מ-100 מיליון דולר השייכים לרייס ולצורך כך מגייסים צוות הכולל את חבריהם מהסרטים הקודמים: האן, טאג', רומן, ג'יזל, ריקו וטגו, ומאוחר יותר מצטרף גם וינס. רייס מבין שכספו בסכנה ומאחסן אותו בכספת גדולה בתחנת המשטרה.
ה-FBI מגיע למחבוא של החבורה, והובס מגיע למקום בג'יפ המשוריין שלו ופוגע במכוניתו של דום, על מנת שדום לא יימלט מידיו. לאחר מכן, דום והובס נאבקים זה בזה במחבוא.
ענת אסולין
ביוגרפיה
אסולין הפיקה לאורך השנים סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה במסגרת חברת ההפקות שלה, "ענת אסולין הפקות", ושמה לה למטרה לעודד יצירה מקורית המבטאת את ההוויה הישראלית במלואה. ב-1993 הפיקה אסולין את סרט הדרמה של חגי לוי "שלג באוגוסט", בו כיכב רמי הויברגר. באותה שנה הפיקה את סרטו של אנריקה רוטנברג "נקמתו של איציק פינקלשטיין", בכיכובם של משה איבגי ואסטבן גוטפריד, שנחל הצלחה וגרף שבעה פרסי אופיר, בהם לאסולין עצמה בקטגוריית הסרט הטוב ביותר.
מהיר ועצבני 5
עלילה
לאחר המאבק האלים של דום והובס, ה-FBI מפתיעים את החבורה ועוצרים אותם, אולם הם מצליחים להימלט הודות למארב של אנשיו של רייס לרכבי ה-FBI המובילים את החבורה. הם מחליטים להמשיך בתוכניתם, גונבים את הכספת מתחנת המשטרה ונמלטים. לאחר מרדף ממושך, זיזי עומד להרוג את דום, אך בראיין מגיע והורג אותו. לוק מגיע למקום, נותן לבראיין ולדום 24 שעות לברוח אך מורה להם להשאיר את הכסף.
לאחר שבראיין ודום עוזבים, מגלה לוק שהם העבירו את הכספת עם הכסף למשאית ושהכספת שאצלו ריקה. טאג פותח את הכספת, הם מתחלקים בכסף ונפרדים. האן וג'יזל ביחד והם נוסעים לברלין. טאג ורומן ממשיכים להיות חברים וקונים מכוניות נדירות, ריקו וטאגו הולכים למונקו. מיה ובראיין מגיעים לחוף טרופי, ולאחר מכן מצטרפים אליהם גם דום וחברתו השוטרת אלנה. בראיין ודום מחליטים לעשות מרוץ אחרון.
ענת אסולין
ביוגרפיה
ב-1995 הפיקה אסולין את סרטו של שבי גביזון "חולה אהבה בשיכון ג'", בו כיכבו משה איבגי, חנה אזולאי הספרי ושמיל בן ארי. גם סרט זה זכה להצלחה רבה בישראל ובעולם, וגרף שמונה פרסי אופיר, בהם לאסולין.
מהיר ועצבני 5
עלילה
בסוף הסרט מוניקה מהסרט השני מגיעה ללוק ואומרת שהתקיים שוד בברלין והפושעת היא לטי, חברתו של דום, שלכאורה מתה. בכך למעשה מוכשרת הקרקע לסרט השישי.
ענת אסולין
ביוגרפיה
בשנת 2001 הפיקה את "Made in Israel" של ארי פולמן, בכיכובום של מנשה נוי ויבגניה דודינה, שזכה לאהדה ולשבחים.
מהיר ועצבני 5
מהיר ועצבני 5: פסקול הסרט המקורי
כל המוזיקה המקורית של הסרט הולחנה ונכתבה בידי בריאן טיילר.
ענת אסולין
ביוגרפיה
ב-2003 הפיקה את סרטו השלישי של שבי גביזון, "האסונות של נינה", בכיכובם של איילת זורר ויורם חטב. הסרט זכה להצלחה בינלאומית מסחררת, גרף אחד-עשר פרסי אופיר, בהם לאסולין, והשתתף בפסטיבלים בינלאומיים.
בשנת 2006 חברה בשנית לארי פולמן ולרני בלייר ויצרה והפיקה יחד עמם את סדרת הדרמה "פרשת השבוע", אשר שודרה בהוט 3 במשך שלוש עונות עד שנת 2009. הפיקה גם את "אבידות ומציאות" בבימויו של שבי גביזון, שגם כתב את התסריט יחד עם דנה מודן. הסדרה שודרה בשנת 2008 בשידורי "רשת" בערוץ 2. ב-2010 חברה שוב לרני בלייר והפיקה את הסדרה "אדמה", ששודרה בהוט.
גביע אינטראמריקנה
גביע אינטראמריקנה (בספרדית: Copa Interamericana, באנגלית: Interamerican Cup) היה טורניר כדורגל שנערך בין השנים 1968 ועד 1998. הטורניר הפגיש את הזוכה בגביע ליברטדורס של קונפדרציית CONMEBOL (דרום אמריקה) ואת הזוכה בגביע CONCACAF לאלופות של קונפדרציית CONCACAF (צפון אמריקה, מרכז אמריקה והאיים הקריביים).
חורול
חוֹרוֹל (באוקראינית: Хорол; ביידיש: חאראל) היא עיר במחוז פולטבה באוקראינה. בסמוך לעיר נמצא נהר חורול. בעיר התקיימה עד השואה קהילה יהודית והיה בה מחנה השמדה גדול. היא ידועה בין היתר בהיותה עיר הולדתם של חתני פרס ישראל השר פרופ' בן-ציון דינור ופרופ' אריה דבורצקי.
היסטוריה
המקום מוזכר לראשונה בכתבי ולדימיר השני, נסיך קייב ב-1083. העיר הייתה עדה לעימותי הדמים של הסלאבים עם הנוודים.
בשנת 1362, הקרקע שעליה התבססה העיר הייתה תחת שלטון הדוכסות הגדולה של ליטא.
בשנת 1654 הצטרפה חורול לשטח רוסיה הצארית.
ב-1782 קיבלה חורול מעמד של עיר.
במהלך המאה ה-19 התגוררו בעיר מאות אצילים ודוכסים. בתחילת המאה ה-20 היו 990 משקי בית ו-9,199 תושבים בחורול.
בספטמבר 1941 הקימו הנאצים מחנה של שבויי מלחמה, אשר היה מיועד בעיקר ליהודים. בין 22 בספטמבר 1941 ל-1 במאי 1942, על פי נתונים גרמניים, נהרגו במחנה כ-37,600 איש. נתונים מדויקים על מספר ההרוגים במחנה חורול לא ידועים, אבל ההערכה היא על כ-91,000 איש.
יהודי חורול
ב-1905 וב-1919 היו פוגרומים בעיר, ומאוחר יותר בוצעו שוב על ידי הצבא של דניקין.
בעיר נפטר הרב משה נחום ירושלמסקי.
ב-1926 חיו בחורול 2,081 יהודים. קהילת יהודי חורול בתקופה זו הייתה בעלת אופי חב"די. רב העיר היה הרב אברהם מדייבסקי, סבו של השר בן ציון דינור, יליד העיר. את מקומו מילא בנו, הרב אליעזר משה מדייבסקי. אב"ד העיר היה הרב שמואל גוראריה.
העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-13 בספטמבר 1941. באוקטובר (נובמבר 1941) נורו למוות 460 יהודים בדרך ללובנסקוי, מחוץ לעיר. העיר שוחררה על ידי הצבא האדום ב-19 בספטמבר 1943.
אוכלוסייה
אוכלוסיית חורול לפי שנים:
Blurred Lines
מחלוקת והצלחה
השיר קיבל ביקורות שליליות ואף מבקרים רבים טענו שהוא מעודד אונס. אם כי השיר זכה להצלחה מסחרית אדירה כאשר הגיע למקום הראשון ב-25 מדינות שונות ולחמישייה הפותחת ב-31 מדינות שונות. בארצות הברית השיר שהה 12 שבועות במקום הראשון ובכך הפך לבין השירים ששהו הכי הרבה שבועות אי פעם במקום הראשון ולשיר שעשה זאת הכי הרבה זמן ב-2013.
ביוני 2018 הוא אף קיבל מעמד יהלום במדינה. נכון ל-2021, הסינגל נמכר בכ-14.8 מיליון עותקים נקיים בעולם, מה שהופך אותו לאחד מהשירים שמכרו הכי הרבה עותקים נקיים בהיסטוריה. בנוסף, הוא גם שבר שיא של השיר שקיבל הכי הרבה מאזינים בשבוע אחד ברדיו האמריקאי.
השיר היה מועמד למספר פרסים, ביניהם פרס גראמי בקטגוריית "ביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד/להקה".
וידאו קליפ
הקליפ לשיר בוים על ידי דיאן מרטל ושוחרר ב-20 במרץ וגרסה מצונזרת שלו שוחררה 8 ימים לאחר מכן. בקליפ השתתפו הדוגמניות אמילי רטקאוסקי, אל אוונס וג'סי מ'בנגו במספר סצנות שונות, כמו סצנה שלהן שוכבות במיטה עם ת'יק. הווידאו קליפ יצא תחילה בגרסה לא-מצונזרת שאחרי שבוע הוסרה מיוטיוב, בה נראות הדוגמניות עם חוטיני לגופן בלבד. בעקבות כך הועלתה גרסה מצונזרת של קליפ ולאחר מכן הגרסה הלא-מצונזרת הועלתה חזרה לאתר עם הגבלת גיל. המבקרים נתנו ביקורות שליליות לקליפ כאשר קראו לו מיזוגני וסקסיסטי.