cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרצליה
תיירות
ב הבינו משקיעים שונים וכן עיריית הרצליה את הפוטנציאל הכלכלי הגלום בתיירות בעיר והחלו להשקיע בה כספים. לאחר עשרות שנים שבהן היו רק חמישה מלונות בעיר (אשל, דן אכדיה, דניאל, השרון ותדמור. לא כולל דירות נופש), שני בתי-מלון נוספים תוכננו והוסיפו מאות חדרים. האחד בשטח המרינה והשני באזור-התעשייה. המלון באזור התעשייה הוא תוצאה של הבנת פוטנציאל תיירות-העסקים בעיר: עיריית הרצליה אישרה לבעלי חברת הנסיעות איסתא ליינס לשנות את ייעוד הקרקע שרכשו ממסחר ומשרדים למלונאות, וב-2017 נפתח בצומת הרחובות גלגלי הפלדה ואבא אבן מלון ישרוטל פאבליקה.
תחבורה
העיר ממוקמת לצד כבישים בין עירוניים, ופועלים בה קווי אוטובוס רבים ורכבת. כמו כן נמצאים בעיר שדה תעופה למטוסים קלים ומרינה.
אוטובוסים
חברת מטרופולין מפעילה את שירות האוטובוסים בעיר. שכולל את קווי האוטובוס הפנימיים וכן קווי אוטובוס לשרון ולגוש דן. בנוסף בכביש 2 עוברים קווי אגד המקשרים בין תל אביב לצפון הארץ, ומשרתים בעוברם בכביש גם את הרצליה. בין 1960 ל-2017 פעלה התחנה המרכזית של הרצליה, שהשימוש שלה היה אזורי בעיקר.
רכבות
ליד קניון שבעת הכוכבים ומחלף הסירה נמצאת תחנת הרכבת הרצליה, אשר ממוקמת על מסילת החוף. עוצרות בתחנה רכבות הקו הפרברי בנימינה - אשקלון, אשר עוצרות אף בתחנות תל אביב וקו הרצליה - באר שבע. לצורך הגעה לתחנות נוסעים בקווי רכבת אחרים, יש להחליף רכבת בתחנת הרכבת בנימינה (לכוון נהריה),או בתחנות הרכבת של תל אביב. תחנת הרכבת של הרצליה תהיה חלק מקו סיבובי מסילת השרון של רכבת ישראל שיעבור בתחנות רעננה (שתיים), הוד השרון, כפר סבא, ראש העין צפון, פתח תקווה (סגולה וקרית אריה), בני ברק ותל אביב.
בהרצליה מתוכנן לעבור הקו הירוק של הרכבת הקלה של מטרופולין תל אביב. על פי התכנון, קו אחד צפוי לעבור בשטחי הרצליה: הקו הירוק יעבור בהרצליה פיתוח. בנוסף אמורים לעבור בעיר שני קווי מטרו: M1 במרכז העיר, ו-M3 בהרצליה פיתוח.
שדה תעופה
שדה התעופה הרצליה הוא שדה תעופה אזרחי לתעופה קלה, הממוקם בין שכונת גן רש"ל בהרצליה לבין כפר שמריהו. השימוש בשדה החל ב-2 ביוני 1948, בעת מלחמת העצמאות, כמשכן הקבוע הראשון של טייסת 101, טייסת הקרב הראשונה של חיל האוויר הישראלי. כיום משמש השדה כמרכזה של התעופה הקלה בישראל: בו פועלים רוב בתי הספר לטיסה בארץ בהם ניתן לעבור קורס טיס אזרחי, מעשי, תאוריה, לשכור מטוס לפי שעה ואף ליהנות מטיסות חוויה בשבתות. כמו כן יוצאות מהשדה טיסות מסחריות: טיסות צילום, מוניות אוויר, טיסות רומנטיקה וכדומה.
עיריית הרצליה מתנגדת להמשך פעילותו של השדה, משום שלדבריה, עקב קרבתו לשכונות מגורים, ובעיקר לאור פעילות בתי הספר לטיסה, הוא מהווה סכנה בטיחותית ומוקד לזיהום רעש.
אופניים
בשנים האחרונות נסללו מספר שבילי אופניים לאורך העיר, הארוכים שבהם ברחוב סוקולוב וברחוב ז'בוטינסקי.
אומנויות הבמה
בעיר מתקיימים מפעלי תרבות שונים:
תקשורת
בהרצליה נמצאים אולפני הרצליה, אולפני קבוצת RGE, אולפני הרדיו של אקו 99 FM, אולפני קול האוניברסיטה של אוניברסיטת רייכמן וכן מספר חברות הפקה קטנות.
תנועות נוער
בעיר פועלות מספר תנועות נוער:
ספורט
בעיר קיימת מסורת ארוכת שנים של ספורט חובבני ומקצועני. "צעדת הרצליה" נערכת מזה מספר שנים: בתחילה יועדה לתלמידים, אך בשנים האחרונות הצעדה מיועדת לכל המעוניין.
עמותת "בני הרצליה" מפעילה בעיר חוגים במסגרת ענפי ספורט מגוונים.
אתרי ספורט בעיר
בהרצליה מספר אתרי ספורט למקצוענים ולחובבים:
ספורט מקצועי
בפן הספורט המקצועי, התפארה הרצליה במשך שנים בקבוצות בליגות העליונות של הענפים השונים:
כדורסל
בני הרצליה בכדורסל, מחזיקת גביע המדינה בשנת 1995, בה שיחקו שחקני חיזוק זרים כגון טרנס סטנסברי, דייוויד ת'רדקיל וארל ויליאמס. בקיץ 2002 התאחדה בני הרצליה עם אגודת הכדורסל מכבי רעננה, והפכה לקבוצה מאוחדת שנקראת בני השרון. בני השרון הצליחה להתברג בצמרת הכדורסל מאז שנוצרה. בעונת 2006/7 הגיעה להישג השיא שלה, כשהצליחה להעפיל לגמר גביע המדינה מול הפועל ירושלים, בהדרכתו של המאמן הוותיק אפי בירנבוים, לאחר ניצחון על מכבי תל אביב בחצי הגמר.
נוער
הרצליה ידועה בנבחרות הנוער החזקות שלה, הן בכדורסל (תיכון "היובל" ונוער "בני הרצליה") ובמיוחד בכדוריד (תיכון "הראשונים"). נבחרות אלה ביססו את מעמדן כטוענות קבועות לכתר האליפות מדי שנה. בשנת 2016 נבחרת הכדוריד סיימה במקום השני.
במגמת הכדורסל של תיכון "היובל" צמחו הספורטאים טל בורשטיין ויניב גרין, ובפברואר 2009 ובינואר 2012 אף זכתה נבחרת התיכון בתואר אלופת בתי-הספר התיכוניים בישראל כשניצחה את נבחרת תיכון עירוני ט' מתל אביב ואת תיכון מקיף עמק החולה.
נציגויות זרות
בהרצליה פיתוח שוכנות הנציגויות הדיפלומטיות של אורוגוואי, ארגנטינה, ברזיל, פרו והרפובליקה של קונגו. נציגותה של ונצואלה שכנה בעיר עד שנסגרה בינואר 2009 בעקבות מבצע עופרת יצוקה.
ערים תאומות
להרצליה יש ברית ערים תאומות עם הערים:
אנטוניו דיאס-מיגל
אנטוניו דיאס-מיגל סאנס (בספרדית: Antonio Díaz-Miguel Sanz; 6 ביולי 1933 באלקסאר דה סן חואן בסיודאד ריאל שבספרד – 21 בפברואר 2000 במדריד) היה שחקן ומאמן כדורסל ספרדי. אימן את נבחרת ספרד בכדורסל במשך 27 שנים – שיא למספר שנים כמאמן נבחרת לאומית, בכל ספורט, בכל העולם.
דיאס-מיגל נחשב חלוץ בקידום כדורסל ברחבי העולם. הוא הוכנס להיכל התהילה של הכדורסל כמאמן ב-1997, ובשנת 2007 נכנס להיכל התהילה של פיב"א.
קריירת משחק
דיאס-מיגל נולד באלקסאר דה סן חואן, ועבר למדריד בגיל צעיר. היה כדורגלן בצעירותו, אך בחר בהמשך לשחק כדורסל בשל המאפיינים הפיזיים שלו, בהם גובה של 1.86 מ'. שיחק בנבחרת בית הספר התיכון אינסטיטוטו רמירו דה מאסטו (Instituto Ramiro de Maeztu) במדריד, שבו הוקם בשנת 1948 מועדון אסטודיאנטס מדריד, בהשתתפות תלמידים ומורים בבית הספר. שיחק במדי המועדון בשנים 1950–1952 ובשנים 1953–1958, ובהמשך שיחק בריאל מדריד במשך שלוש עונות (1958–1961) ובאגילס בילבאו (Águilas Bilbao; 1961–1963). הוא זכה פעמיים, בשנים 1960 ו-1961, באליפות ליגת העל הספרדית בכדורסל, עם ריאל מדריד.
קריירת אימון כדורסל
מיד לאחר פרישתו מקריירת המשחק שלו בכדורסל, החל דיאס-מיגל לאמן את אגילס בילבאו. בעקבות פיטוריו של פדרו פרנדיס הוא הפך באופן זמני למאמן הראשי של נבחרת ספרד הבכירה עבור טורניר ידידות בהולנד ב-1965, והיה המאמן הראשי של הנבחרת באופן קבוע כאשר התברר שהמאמן שתוכנן להחליפו, אד ג'וקר, קיבל הצעה מסינסינטי רויאלס מליגת ה-NBA. הוא המשיך לכהן כמאמן הנבחרת במשך 27 שנים (1965–1992).
בעקבות הגעת הנבחרת בהובלתו למקום העשירי באולימפיאדת ברצלונה ב-1992, פוטר דיאס-מיגל ממשרת האימון. הוא תבע את התאחדות הכדורסל בשל פיטוריו, שבהם ראה לא-חוקיים. בשנת 1993 אימן את קבוצת הכדורסל פלקנסטרו קאנטו מליגת העל האיטלקית בכדורסל, אך פוטר בעקבות שני ניצחונות בלבד בשמונת המשחקים הראשונים שלו עם הקבוצה. בשנים 1996–1997 אימן את קבוצת כדורסל הנשים פול חטאפה, וזכה עמה באליפות ליגת העל הספרדית ובגביע הנשים בכדורסל בשנת 1997.
הוא זכה בתואר "מאמן השנה" של אגודת מאמני הכדורסל בספרד ב-1981 וב-1983, והפרס נקרא על שמו. דיאס-מיגל נבחר למאמן נבחרת האולסטאר של פיב"א חמש פעמים.
הוא מת ב-2000 מסרטן. על שמו נקרא אולם הכדורסל בעיר הולדתו, אלקסאר דה סן חואן.
דגל איי פארו
דגל איי פארו הוא צלב נורדי, בדומה לדגל דנמרק ומכונה "מרצ'י" (Merkið), היינו "הנס".
בעשור השנים שלאחר הצגתו, הפך הדגל הלא רשמי לדגל מקובל. כאשר דנמרק נכבשה על ידי כוחות גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, נזקקו כוחות הצבא הבריטי אשר השתלטו על האיים לדגל ייחודי לאיי פארו כדי להבדיל בין ספינות איי פארו לבין ספינות דנמרק הכבושה.
משמעות הדגל
הצבע הלבן השולט בדגל מסמל את השמים, ואת קצף הגלים המתנפצים על האיים. כחול ואדום הם צבעים מסורתיים המופיעים בכובעים הפארואניים.
נוירואסתטיקה
נוירואסתטיקה (נוירולוגיה - מדעי המוח; אסתטיקה - תורת היופי) הוא תחום חקר המוח שהחל לצבור תאוצה בשנות ה-90, ועוסק באופן הקליטה והעיבוד המוחי של מאפיינים חזותיים של אמנות מכל סוג. לפי הנוירואסתטיקה, ישנם מאפיינים ויזואליים מסוימים שמעוררים תגובות פיזיולוגיות במוח, ואלו משפיעות על תחושותינו ורגשותינו בחשיפה לאמנות. המושג הוצע לראשונה על ידי הפרופסור סמיר זקי (Sémir Zeki) נוירופיזיולוג בריטי שחקר את הקשר בין מאפיין ויזואלי מסוים בטבע ובין המבנה והתפקוד של המוח. זקי חקר את התחום במשך שנים וביצע ניסויים במוחות של קופים. הוא מצא כי מידע ויזואלי נקלט ברשתית העין, עובר דרך האזור המוחי שנקרא תלמוס ומעובד בקליפת המוח באזור שנקרא V4, אזור נפרד מהאזור שבו מעובדת תנועה למשל.
זקי המשיך לחקור את המנגנונים שמתווכים מצגים ויזואליים במוח ומעבדים אותו לכדי פרשנות פיזיולוגית, וטען שקיימים מאפיינים קבועים ביצירות אמנות שעולים בקנה אחד עם מבנה המוח והתפקוד שלו. באחד מניסוייו, הוא הציג לנבדקים יצירות אמנות שהכילו אובייקטים בסיסיים, וביקש מהם לקבוע אם הן יפות, נייטרליות או מכוערות. הוא מצא כי חשיפה ליצירות שלגביהן הנבדקים טענו יופי או כיעור, לוותה בפעילות עצבית רבה בקליפת המוח הקדמית.
דוגמאות לאפיוני נוירואסתטיקה
לאורך השנים צמחו מחקרים נוספים שניסו למצוא דוגמאות למאפיינים ויזואליים המעוררים רגשות ספציפיים בנפש האדם.
פרופ' סמיר זקי טוען בספרו כי צורות גאומטריות מופשטות או תנועות עגולות ורכות מעוררות הדים חיוביים הרבה יותר מאשר קווים חדים. הוא הביא דוגמאות של אמנים מהמאה ה-19 וה-20 שהשתמשו במאפיינים ויזואליים כדי לעורר רגש בקהל, למשל פיט מונדריאן שצייר בעיקר צורות גאומטריות מופשטות והשתמש בצבעי יסוד, או למשל אנרי מאטיס שהשתמש ביצירותיו בצבעים מסוימים כדי להדגיש אובייקטים.
בשנת 2014 אנג'אן צ'טרג'י, פרופ' לנוירולוגיה, פרסם מאמר שבו הציג טכניקות ציור שונות ואת השפעותיהן על המוח האנושי, הוא טען כי אזורים מסוימים במוח שקולטים ומעבדים מאפיינים ויזואליים שנחשבים בתרבות לאסתטיים, הם בעלי השפעה חיובית על רגש האדם וגורמים לו לחוש הנאה ועונג.
בסדרת מחקרים שערכו הפרופ' הישראלית אלומית ישי והצייר הבריטי רוברט פפרל (Pepperell) הם ביקשו מסטודנטים ללא כל ידע באמנות לדרג יצירות שצייר פפרל לפי מידת האסתטיות שנראית להם. חלק מממצאי המחקר הראו כי אותרו עליות עצביות בקליפת המוח הקדמית אצל הסטודנטים כשנחשפו ליצירות עם אובייקטים מופשטים. הטענה שהועלתה בעקבות המחקר היא שמוח האדם מנסה למצוא אובייקטים מוכרים בצורות מופשטות באומנות.
אניטה ואן אירסל
אניטה ואן אירסל (בהולנדית: Annita van Iersel; נולדה ב-5 באוקטובר 1948) היא אמנית ורעייתו לשעבר של ראש ממשלת אוסטרליה לשעבר, פול קיטינג.
ביוגרפיה
ואן אירסל נולדה בצפון בראבנט שבהולנד. בצעירותה הלכה ללמוד שפות בפריז ובלונדון. היא עבדה כדיילת אוויר בחברות התעופה KLM ואליטליה.
במהלך עבודתה הכירה את הפוליטיקאי הצעיר פול קיטינג וב-1975 נישאו השניים. היא עברה עמו לאוסטרליה, ולאחר מכן גם הוריה היגרו לאוסטרליה על מנת להיות קרובים לביתם. לזוג יש ארבעה ילדים.
ב-1998 הזוג התגרש. היא הייתה פעילה בהפקת אולימפיאדת סידני.
במשך תקופה למדה צילום ואמנות בבית הספר לאמנות הלאומי של אוסטרליה, וב-2008 היא הציגה תערוכה משלה.
המכביה החמש-עשרה
המכביה החמש-עשרה נערכה ב-1997, בין 14 ל-24 ביולי (ט'-י"ט בתמוז, תשנ"ז).
במכביה זו השתתפו מעל 5,000 ספורטאים מ-33 מדינות שונות, שנטלו חלק ב-36 ענפים (מהם שניים חדשים – טאקוונדו והוקי קרח).
אורחת הכבוד של המכביה הייתה האלופה האולימפית בהתעמלות קרי סטרוג מארצות הברית.
אסון המכביה
אסון המכביה הוא תאונה בה התמוטט גשר מעל נחל הירקון בעת טקס הפתיחה של המכביה ה-15, ב-14 ביולי 1997. באסון נהרגו ארבעה ספורטאים ו-69 נפצעו.
לאחר התאונה, בטקס הפתיחה והמשחקים עצמם המשיכו הצופים באצטדיון ללא קבלת שום מידע על מה שקרה. הטקס התעכב והדלקת המשואות של הטקס התקיימה. הצופים נודעו לכך שמשהו לא בסדר, כאשר אף אחד מהאירועים המתוכננים לא התקיים, כולל באותו המצעד של הספורטאים, וכשהם הקשיבו לרדיו. חקירות רבות על קריסתו של הגשר היו על ידי שתי הרשויות- הישראליות והאוסטרליות ויורם אייל הורשע באשמתו באירוע. כדי להנציח את יום השנה העשירי לאסון, ביום 20 ביולי 2007, נערך טקס בפארק הירקון בתל אביב.
גברים
- יובל איילון
הוקי קרח
6 - 5
טאקוונדו
מיכאל מלול  אלוף עולם (1993), השתתף במכביה ג'ורג' וייספיש  אלוף פאן אמריקה (2000), השתתף במכביה
ווסחוד (חללית)
הווסחוד (ברוסית: Восход, באנגלית: Voskhod, תרגום: זריחה) הייתה חללית שנבנתה על ידי ברית המועצות עבור תוכנית ווסחוד. החללית הייתה פיתוח ודור המשך לחללית הווסטוק. חללית זו שימשה רק לשתי טיסות מאוישות, עד שהוחלפה על ידי החללית הרוסית סויוז, אשר עדיין משמשת את רוסקוסמוס (נכון ל-2016).
החללית הייתה מורכבת משני חלקים, חלק כדורי שהכיל את הקוסמונאוטים וציוד, וחלק חרוטי שהיווה את תא השירות והכיל את המנועים והדלק.
עיצוב
חללית הווסחוד הייתה חללית ווסטוק שהוסיפו לה מנועי גיבוי בראש תא החזרה לכדור הארץ. מערכות המילוט של החללית ווסטוק הוסרו ונוספו מושב אחד או שניים כך ששתיים-שלושה אסטרונאוטים יכלו להיכנס לחללית במקום אחד שהיה בווסטוק. למשימת ווסחוד 2 נוסף גם מנעל אוויר חיצוני מתנפח שאיפשר לקוסמונאוט אלכסיי ליאונוב לצאת להליכת החלל הראשונה בהיסטוריה. לאחר שנכנס חזרה לחללית הושלך מנעל האוויר. עוד נוספו במשימה זו רקטות האטה לתא החזרה לכדור הארץ, בנוסף למצנחים, שהגבירו את יכולת ההאטה של התא בעת הנחיתה.
כדי לחסוך במקום בתא החזרה לכדור הארץ, הוסרו כיסאות המפלט ששימשו בחללית הווסטוק, כך שהקוסמונאוטים היו חוזרים לקרקע כשהם בתוך התא (הקוסמונאוט בחללית הווסטוק היה נפלט מהחללית בעזרת כסא מפלט). צוות ווסטוק 1 שוגר לחלל ללא חליפות חלל כדי לחסוך במקום. צוות ווסחוד 2 השתמש בחליפות כי המשימה כללה הליכת חלל ושימוש במנעול אוויר.
החללית שוגרה לחלל על גבי משגר ווסחוד שפותח ממשגר הווסטוק שהיה בעצמו נגזרת של טיל הR-7 סמיורקה.
יוניקרדיט
יוניקרדיט (באיטלקית: UniCredit) הוא קבוצת בנקאות בינלאומית שבסיסה במילאנו, איטליה. הוא נחשב לבנק חשוב מבחינה מערכתית, במערכת הבנקאות הבינלאומית, והבנק ה-34 בגודלו בעולם לפי נכסים. הבנק הוקם באמצעות מיזוג של בנק "קרדיטו איטליאנו" ו"אוניקרדיטו" בשנת 1998. אך יש לו זהות תאגידית המשתרעת מאז הקמתו בשנת 1870 בשם "באנקו די ג'נובה". מניות יוניקרדיט רשומות למסחר בבורסה איטליאנה ובורסת פרנקפורט, והם כלולות במדד המניות המובילות של אירופה EURO STOXX 50.
ליוניקרדיט יש פעילות של בנקאות קמעונאית, בנקאות מסחרית, בנקאות השקעות וניהול עושר. יוניקרדיט הוא בנק פאן-אירופי עם נוכחות חזקה במערב, מרכז ומזרח אירופה. באמצעות רשת הבנקאות האירופית שלו, הוא מספק גישה למוצרים ושירותים פיננסיים ב-13 שוקי ליבה: איטליה, גרמניה, באוסטריה כבנק אוסטריה ואחת עשרה מדינות מרכז ומזרח אירופה.
היסטוריה
קבוצת יוניקרדיט הוקמה כמיזוג של כמה קבוצות בנקאיות איטלקיות בשנת 1998, שכללו את קבוצת יוניקרדיטו (קבוצת בנקים מטורינו, ורונה וטרוויזו) וקרדיטו איטליאנו (שכללה את הבנקים Rolo Banca, Banca Popolare di Rieti),. קרדיטו איטליאנו הנפיקה כ-38.46% מניות חדשות לבעלי יוניקרדיטו, והקבוצה המאוחדת קיבלה את השם "יוניקרדיטו איטליאנו" (UniCredito Italiano). בנקים נוספים: Banca dell'Umbria, Cassa di Risparmio di Carpi, Cassa di Risparmio di Trento and Rovereto (Caritro), Cassa di Risparmio di Trieste הצטרפו גם לקבוצה בשנים 1998–2000. חברת בת חדשה הוקמה גם בדצמבר 1999 אשר נקראה על שם Credito Italiano המקורי.
בשנת 1999, יוניקרדיטו איטליאנו, כפי שהייתה ידוע אז, החלה את התרחבותה במזרח אירופה עם רכישת בנק פ.ק.או. הפולני. ביוני 2002, יוניקרדיט החלה פרויקט למיזוג 7 בנקים מרשת הבנקים שלה באיטליה, ומיתוג מחדש שלהם תחת שם וזהות תאגידית אחידה.
בשנת 2005 התמזגה יוניקרדיט עם הקבוצה הגרמנית HypoVereinsbank (HVB), שהוקמה בשנת 1998 על ידי שילוב של שני בנקים מבוואריה: Bayerische Vereinsbank ו-Bayerische Hypotheken-und Wechsel-Bank. קבוצת HVB עצמה רכשה את בנק אוסטריה בשנת 2000. בנוסף, בנק אוסטריה היה בעל מניות בבנק ההשקעות מדיצ'י. בשנת 2009 בנק מדיצ'י הולאם לאחר שנחשף שהשקיע 3 מיליארד דולר אצל ברנרד מיידוף. סוניה קוהן, מייסדת הבנק ובעלת המניות העיקרית בו, והייתה מקורבת למיידוף. היא נחשדה בהעברת כספי לקוחות למיידוף תמורת שוחד. בשנת 2007, רכש יוניקרדיט את הבנק האיטלקי קפיטליה תמורת 22 מיליארד אירו. באותה עת שווי השוק של הבנק הממוזג עלה על 100 מיליארד אירו, והוא היה השני בגודלו באירופה, אחרי קבוצת HSBC. לבנק הממוזג היו כ-9,200 סניפים ברחבי העולם, נכסים בהיקף של כ-960 מיליארד אירו, ו-40 מיליון לקוחות.
ביוני 2008, בעקבות המשבר הכלכלי העולמי, הודיע הבנק על פיטורי כ-9,000 עובדים.
פעילות בישראל
הבנק נכנס לפעילות בישראל עם רכישת השליטה בבנק פ.ק.או., הבנק הגדול בפולין, תמורת 1.09 מיליארד דולר. בעקבות הרכישה, עבר לשליטתו גם בנק פ.ק.או ישראל, שהיה לו סניף בתל אביב מאז 1933. בספטמבר 2003 רכש בנק הפועלים את פ.ק.או ישראל תמורת 30 מיליון שקל.
בינואר 2009, פתחה קבוצת "יוניקרדיט" נציגות בישראל, של בנק ההשקעות שלה בפולין. הנציגות מוקמה במגדל המוזיאון בתל אביב. הנציגות עוסקת בעיקר במימון השקעות של חברות ואנשי עסקים ישראלים במזרח אירופה.
החיה במערה
החיה במערה (באנגלית: The Beast In The Cave) הוא סיפור קצר מאת הסופר האמריקאי ה.פ. לאבקרפט אשר נכתב בין השנים 1904–1905 כאשר היה הלה בן ארבע עשרה, ופורסם לראשונה ב-1918 בכתב העת המשוטט. הסיפור מגולל את תולדותיו של מטייל המאבד את דרכו במערה עמוקה ואפלה, ולאחר שלפידו נכבה נאלץ להילחם באימה לא ידועה.
עלילה
העלילה נפתחת באנחת ייאוש מבשרת רעות מפיו של מספר אלמוני, המעיד כי הלך לאיבוד במבוך העמוק שבתוככי מערת המאמות'. הוא אינו נתקף בהיסטריה, עם זאת, וטוען כי על אף שמרבית האנשים היו משתוללים באימה במקומו, השנים הרבות שהקדיש מחייו עבור לימודי פילוסופיה סייעו לו לשמור על קור רוח.
הרהוריו המשונים חושפים בפני הקוראים אורח מחשבה של רוגע יותר מאשר ייאוש, והמספר טוען כי המערה הקסומה היא. אנשים מסוימים עשויים היו לאבד את דעתם תחת אותם התנאים, לדבריו, אך הוא מניח כי יהיה זה הרעב אשר יביא עליו את סופו.
בזמן שהלפיד שבידו בוער את להבותיו האחרונות, מתוודה המספר כי האשמה במר גורלו שייכת לו בלבד, היות שאיבד את המטיילים ואת המדריך אליהם חבר בתחילת הדרך, וכעת, לאחר ששוטט לאיטו ברחבי המערה במשך יותר משעה, לא הצליח לשוב על עקבותיו.
בניסיון נואש אחרון מתחיל המספר לצעוק בכל הכוח המצוי בגרונו בתקווה שאחד מחברי הקבוצה ישמע את זעקתו ויבוא לעזרתו. להפתעתו הוא שומע קול צעדים קל מתקרב לעברו כעבור מספר רגעים, ובתקווה מחודשת מכין את עצמו לצעוק שוב, אך שמחתו הופכת במהרה לפחד משתק, כאשר נופלת עליו ההבנה שהצעדים אינם אנושיים, וכי הם אינם מגיעים בתדירות של שתי רגליים, אלא של ארבע.
מבוהל, עוצר המספר במקומו מתוך מחשבה שאולי בעל החיים או היצור לא יבחין בנוכחותו, ומתחמש באבן הגדולה ביותר שעולה בידו למצוא. כאשר רעש הצעדים מגיע לקרבתו משליך אותה הלה בכל כוחו ופוגע בחיה המסתורית, אשר מתמוטטת ארצה.
לאחר שהוא גומר אומר בדעתו להתקרב בכדי לבחון אותה ביתר שאת נשמעים לפתע רעשים מתכתיים, והמספר מבחין באור האבוקה של מדריך הקבוצה אשר הצליח לעלות על עקבותיו. יחדיו מחליטים השניים לבדוק לפשר היצור, אך לתדהמתם חושף אור הלפיד לעיניהם קוף ענק דמוי אדם, בעל פרווה לבנה.
המדריך שולף את נשקו מתוך כוונה לירות ביצור, אך כאשר הם הופכים את גווייתו מזדעזעים השניים לגלות את עיניו השחורות שקועות בעומק ארובות גולגולתו, ואת שפתיו נפתחות באנחה בטרם הוא נושם את נשימתו האחרונה ומת. היצור שהרג המספר היה, הלכה למעשה, בן אדם.
השראה
לאבקרפט בילה זמן רב ב בחיפוש אחר מידע שעשוי היה לעזור לו לפתח את הרקע העלילתי של הסיפור, ובייחוד אותנטיות התיאורים של מערת מאמות' וסביבתה.
לא ידוע על השפעות ספרותיות כלשהן שאולי הובילו אותו לכתוב את הטקסט, על אף שהוא מזכיר במקצת את הרציחות ברחוב מורג של הסופר אדגר אלן פו, בו מתוארים מעשי פשע מסוימים שהדעה הרווחת קובעת כי נעשו בידי בן אדם, אולם לבסוף הם מתגלים כמעשיו של קוף, ואילו בסיפור של לאבקרפט מתגלה לבסוף הקוף בתור בן אדם.
עולמו הספרותי של ה.פ. לאבקרפט
מאחר שהסיפור נכתב במהלך שנות נעוריו של לאבקרפט לא הספיק הלה עדיין לפתח את עולמו הבדיוני באופן מלא, כפי שהוא מסתמן לאורך כתביו המאוחרים יותר בדמות אלמנטים עלילתיים משותפים היוצרים מרבד מציאותי אחיד עם רמיזותיהם זה לזה. המוטיב היחיד ביצירה הנוכחית, אפוא, עשוי להיות החיה, המתוארת תחילה בתור עם ; בסיפורו עובדות הנוגעות לארתור ג'רמין המנוח ולמשפחתו מ-1921 מזכיר לאבקרפט, כאשר בסוף מתגלה כי אחד מאבותיו של הפרוטגוניסט נישא לקופה לבנה.
ביקורת
מבקר הספרות טען כי כתיבת הסיפור היא השלכה ישירה לעצם כך שלאבקרפט החל לקרוא ספרים בגיל מוקדם מאוד. לדבריו, הסיפור מכיל סימני חובבנות בין כל אחת משורותיו, אך בה בעת מספק אינדקציה טובה על הפוטנציאל העתידי של מחברו.
הסופר כתב כי הסיפור המוקדם כבר מצביע על כמה מהמאפיינים הסגנוניים העתידיים של לאבקרפט, כגון הדגש על מזג רוחה של הדמות והאווירה בה היא נמצאת יותר מאשר על המתרחש, וכן טען כי השפעתו של אדגר אלן פו ניכרת על הסיפור בכבדות. בנוסף הציע כי האובססיה של לאבקרפט עם מערות וחללים תת-קרקעיים נחשפת לראשונה בסיפור.
לאבקרפט עצמו ביקר את הסיפור בשנים מאוחרות יותר, וכינה אותו.
בראדלי ויטפורד
בראדלי ויטפורד (באנגלית: Bradley Whitford; נולד ב-10 באוקטובר 1959) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ובמאי אמריקאי. מוכר בין היתר בשל תפקידו בתור ג'וש ליימן בסדרת דרמה הפוליטית "הבית הלבן" ברשת NBC; תפקיד אשר הקנה לו פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר מתוך שלוש מועמדויות וגם שלוש מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר. לאחר מכן, כיכב בתפקיד הראשי בסדרות הטלוויזיה "סטודיו 60" ברשת NBC, "החבר'ה הטובים" ברשת FOX, בסיטקום "אישה לראווה" של רשת ABC, ושיחק בדמותו החוזרת של מרסי וגם בדמות הפיזיקאי מגנוס הירשפלד בסדרה "טרנספרנט" של רשת אמזון פריים וידאו; עבורו זכה בפרס אמי לשחקן אורח מצטיין בסדרה קומית מתוך שתי מועמדויות; ובשנים האחרונות מוכר בתור המפקד ג'וזף לורנס בסדרת הדרמה הדיסטופית "סיפורה של שפחה" של רשת הולו; עבורו זכה בפרס אמי השלישי שלו ולעוד שתי מועמדויות.
ביוגרפיה
ויטפורד נולד וגדל במדיסון, וויסקונסין. הצעיר מבין חמישה ילדים. הוא למד בבתי ספר מקומיים והופיע בהצגות של בית הספר התיכון. שנים מאוחר יותר אמר כי בתקופה זו לא חשב שיצליח להתפרנס בעתיד ממשחק; למרות זאת נרשם ללימודי תיאטרון (ואנגלית, כחוג עיקרי שני) באוניברסיטת וסליין בקונטיקט (סיים, 1981); המשיך ללימודים באקדמיית האמנויות היוקרתית ג'וליארד בניו יורק, וסיים תואר שני בתיאטרון.
קריירה
קריירת המשחק של ויטפורד החלה בניו יורק, במחצית השנייה של שנות השמונים ותוך זמן קצר החלה לצבור תאוצה; תפקידו החשוב הראשון היה בהצגה: "קללתו של המעמד הרעב" בכיכובה של קתי בייטס (1987). מאז קיבל תפקידים רבים בתיאטרון, בטלוויזיה ובקולנוע. הופיע בהצגה "בחורים טובים" מאת אהרון סורקין, ובהצגות נוספות בהן: "שלושה ימים של גשם" בניו יורק, ו-"קוריולנוס" בוושינגטון הבירה. הוא שיחק בסרטים כמו: "נקמת היורמים 2" (1987), "בחזקת חף מפשע" (1990), "ניחוח אישה" (1992), "עולם מושלם" (1993), "פילדלפיה" (1993), "הלקוח" (1994). בשנת 1995 הוא גילם את דמותו של אריק גורדון - איש עסקים מרושע בקומדיה "בילי מדיסון" לצדו של אדם סנדלר. ב-1996 שיחק בקומדיה "נשיאים בצרות" בכיכובם של ג'ק למון וג'יימס גארנר. הוא הופיע גם בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה פופולריות, בהן: "NYPD" ו-"תיקים באפלה". הוא הופיע בפרק מובחר של סדרת הדרמה "ER". בהמשך לוהק ויטפורד לסדרת טלוויזיה חדשה של היוצר אהרון סורקין, שעלילתה עוסקת בנשיא האמריקני ואנשי הצוות שלו - הבית הלבן.
"הבית הלבן"
ויטפורד נבחר לגלם את דמותו של ג'וש ליימן בסדרה הבית הלבן. ג'וש הוא צעיר יהודי מבריק המשמש כסגן ראש הסגל של הבית הלבן בממשל ברטלט הבדיוני. ג'וש, בוגר הרווארד וייל הוא יועץ בכיר לפוליטיקאים ממדרגה ראשונה. תפקיד זה הביא לוויטפורד שלוש מועמדויות לפרס אמי (מתוכן זכייה אחת - פרס אמי לשחקן משנה בסדרת דרמה בשנת 2001) ומועמדויות ופרסים נוספים. ויטפורד אף התנסה כתסריטאי וכתב שני פרקים לסדרה, אחד בעונה השישית ואחד בעונה השביעית והאחרונה. הפרק האחרון בבית הלבן שודר במאי 2006.
לאחר מכן
במקביל להופעתו בבית הלבן שיחק ויטפורד מספר תפקידים נוספים, בהם תפקידי אורח בקומדיות פרייז'ר ומלקולם באמצע. כשהסדרה ירדה החל לשחק את דמותו של דני טריפ בסדרת טלוויזיה אחרת, גם היא של היוצר אהרון סורקין - סטודיו 60.
בשנת 2010 שיחק בסדרה "החבר'ה הטובים" ברשת FOX, בתפקיד של דן סטארק, בלש לשעבר.
בשנת 2014 התארח בסדרה "טרנספרנט", בכיכובו של ג'פרי טמבור ועל משחקו בסדרה זכה בפרס אמי לשחקן האורח הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה קומית.
בשנת 2015 שיחק בסרט "ראיתי את האור", לצד טום הידלסטון, וכיכב בסדרת הטלוויזיה הקומית של רשת שואוטיים "רגעים קטנים של אושר" מבית היוצר של שלום אוסלנדר.
בשנת 2017 שיחק בסרט האימה "תברח", בסרטו של סטיבן ספילברג "העיתון", בסרטה הראשון של ג'ודי גריר כבמאית "התרחשות של מידות מונומנטליות", וכן בסרט "מייגן לוי". בשנת 2018 שיחק בסרטים "מוחות אפלים" ו"הרסנית".
בשנת 2019 שיחק בסרט "גודזילה: מלך המפלצות", בסרט "חנות חדי קרן" שביימה ברי לארסון, ובסרטו של גרג קיניר "הפילוסופיה של פיל", שיחק גם בסדרה "משבריסטית" בתפקיד קלווין קופר ובנוסף דיבב בסדרת האנימציה "רכבת האינסוף" של רשת Cartoon Network. בשנה זו זכה ויטפורד בפרס אמי לשחקן אורח בסדרת דרמה על משחקו בסדרה "סיפורה של שפחה" כג'וסף לורנס.
בשנת 2020 שיחק בסרט "שלושה משיחים" לצדו של ריצ'רד גיר. באותה שנה שיחק גם בסרט "קול קדומים", במותחן הדיסטופי "אפקט החסינות", ובסרט הדרמה הביוגרפי "סרז'יו" בכיכובו של ואגנר מורה המגלם את דיפלומט האו"ם סרז'יו ויירה דה מלו.
בשנת 2021 דיבב את דמותו של מיטש בסדרה "עולם היורה: מחנה הקרטיקון". בהמשך השנה גילם את דמותו של המלחין סטיבן סונדהיים בסרט "טיק, טיק... בום!" שביים לין-מנואל מירנדה.
חיים אישיים
ויטפורד התחתן עם השחקנית ג'יין קזמרק באוגוסט 1992. יש להם שלושה ילדים יחד, פרנסיס ז'נבייב (נולדה באוקטובר 1997), ג'ורג' אדוארד (נולד בדצמבר 1999), ומרי לואיזה (נולדה בנובמבר 2002). ביוני 2009 הודיעו בני הזוג שהם מתגרשים לאחר 16 שנות נישואים, והגירושין הסתיימו סופית באוקטובר 2010.
בשנת 2015 החל ויטפורד לצאת עם השחקנית איימי לנדקר (אשר כיכבה לצדו בסדרה "טרנספרנט"). הם הכריזו על אירוסיהם במרץ 2018. ויטפורד ולנדקר נישאו ב-17 ביולי 2019.
ויטפורד הוא ליברל; הוא צידד בתפישתו זו בעת מספר הופעות שלו בתוכנית האירוח הפוליטית "זמן אמיתי עם ביל מאהר".
במאי 2007 זכה ויטפורד בפרס לשם כבוד על ידי הארגון ללא כוונת רווח "Alliance for Justice". הוא היה הנואם המרכזי ליום הכיתה באוניברסיטת פרינסטון ביוני 2007. החל משנת 2012, ויטפורד מכהן במועצת הנאמנים של אוניברסיטת וסליין, שם סיים ויטפורד תואר ראשון.
Ultra
Ultra (אולטרה) הוא אלבום האולפן התשיעי של להקת הסינת'פופ הבריטית, דפש מוד, שיצא באפריל 1997.
עזיבתו של ווילדר ומצבו של גהאן גרמו לרבים להאמין כי הגיע הסוף של הלהקה, אך לא כך היו הדברים והלהקה חזרה לאלבום נוסף 4 שנים אחרי האלבום הקודם, Songs of Faith and Devotion.
האלבום הגיע למקומות 1 ו-5 במצעדי האלבומים בבריטניה וארצות הברית (בהתאמה).
הפרעה דלוזיונלית
הפרעה דלוזיונלית (באנגלית: Delusional disorder) היא הפרעה נפשית המסוּוגת כסוג של הפרעה פסיכוטית, המתבטאת במחשבת שווא (דלוזיה), למשל מחשבות רדיפה (פרנויה), ארוטומאניות, מחשבות גַדלוּת ("שיגעון גדלות") והזיות וכדומה. זוהי אינה סכיזופרניה, והדלוזיות אינן ביזאריות בתוכנן, כלומר מדובר במחשבות ואמונות שיכולות להתאים למציאות. התפקוד היומיומי אצל מרבית חולים אלו סביר יחסית. כמחצית מן החולים מחלימים בטווח הארוך, 30% נותרים ללא הטבה במצבם. הטיפול המקובל הוא בתרופות אנטי פסיכוטיות, פסיכותרפיה ובמידת הצורך אשפוז.
אבחנה
אבחנה של הפרעה דלוזיונלית מתבססת על ה-DSM-V
A. קיימת אמונת שווא (דלוזיה) אחת לפחות למשך חודש או יותר.
B. קריטריון A במחלת הסכיזופרניה מעולם לא התקיים, אם כי יכולות להיות הלוצינציות הקשורות לחוש המישוש או של חוש הריח, הקשורות לדלוזיה עצמה.
D. אם היו אפיזודות במצב הרוח יחד עם הדלוזיות, המשך הכולל שלהן היה קצר ביחס לתקופה הדלוזיונלית עצמה.
E. ההפרעה איננה כתוצאה מבעיות פיזיולוגיות או שימוש בחומרים או מצב רפואי כללי אחר.
יש לציין את הסוג הספציפי של ההפרעה הדלוזיונלית- למשל, האם מדובר בארוטומאניה, האם דלוזיה גרנדיוזית, האם דלוזיה של קנאה, של יחס, דלוזיות סומטיות, דלוזיות מעורבות או דלוזיות לא ספציפיות.
מאפיינים קליניים נוספים
מבחינת סטטוס פסיכיאטרי יצוין כי החולים באופן כללי מציגים תמונה של סטטוס מנטלי תקין לחלוטין, למעט אבנורמליות מרשימה הקשורה לדלוזיה עצמה. האפקט והרגש של החולים מושפעים מסוג הדלוזיה- כך למשל, אדם בעל מחשבת שווא של גדלות יהיה באופוריה. ישנן הפרעות בתוכן החשיבה עצמה - לרוב הדלוזיות הן סיסטמטיות, ולמתבונן מהצד אף יראו מציאותיות בחלקן, כגון מחשבת שווא לגבי מעקב, בן זוג שאינו נאמן (סינדרום אותלו) וכן הלאה.
=== סוגי מחשבות שווא ===
שכיחות ואפידמיולוגיה
שכיחות המחלה לא ידועה במדויק, אם משום שהמחלה נדירה, או משום שאינה מדווחת בחלק מן המקרים. DSM 5 מדווח על שכיחות לאורך החיים של כ 0.2%. ללא הבדל משמעותי בין גברים ונשים. ישנו הבדל בין גברים ונשים בתוכן הדלוזיות: גברים נוטים יותר לפתח דלוזיות פרנואידיות ונשים נוטות לפתח דלוזיות של ארוטומאניה. ישנן עדויות על כך שההפרעה שכיחה יותר בקרב מהגרים, פליטים ובקרב אנשים החיים בעוני ובמצבי מצוקה. כמו כן נמצא כי בקרב אסירים יש שכיחות גבוהה מהמוצע של הפרעה זו.
סוגיות בין תרבותיות
סוג הדלוזיות יכול להשתנות מתרבות לתרבות. כמו כן יש הבדל בין תרבויות לגבי מה שנחשב לאמונת שווא ומה שנחשב לחשיבה מקובלת באותה חברה.
מהלך ופרוגנוזה
להפרעה דלוזיונלית יש מרכיב משפחתי משמעותי המשותף יחד עם סכיזופרניה והפרעה סכיזואפקטיבית. כלומר, קיום אדם במשפחה עם ההפרעה מעלה את הסבירות ללילדת צאצאים שיפתחו גם הם את אחת ההפרעות הללו. הגיל החציוני להופעת פסיכוזה הוא 26. בערך רבע מהאירועים הפסיכוטיים הראשונים מתרחשים עד גיל40. קיימת השערה לפיה סטרס ממלא תפקיד בהתפרצות ההפרעה. בין הגורמים שנמצאו כמעלים את שיעור ההחלמה ואיכותה היו דימוי עצמי חיובי, היעדר רגש שלילי וחוסר תקווה. כמו כן תרמה להחלמה רמת סימפטומים נמוכה
אבחנה מבדלת
דליריום, הפרעה נוירו-קוגניטיבית נרחבת, הפרעה פסיכוטית בעקבות אירוע רפואי ופסיכוזה עקב שימוש בתרופות או סמים. אנשים הנמצאים במצבים רפואיים אלה יפתחו לעיתים הזיות שונות כתוצאה מהמצב הרפואי בו הם נמצאים. במקרה כזה לא תינתן אבחנה של הפרעה דלוזיונלית (אם כי בחלק מהמקרים ייתכן טיפול בנוגדי פסיכוזה).
סכיזופרניה או הפרעה סכיזופורמית: ההבדל בין הפרעות אלה לבין הפרעה דלוזיונלית הוא שבהפרעה דלוזיונלית לא קיימים התסמינים המאפיינים מהלך של סכיזופרניה: הפרעות בארגון החשיבה וכדומה.
דיכאון או הפרעה דו־קוטבית והפרעה סכיזואפקטיבית. נבדלים מהפרעה דלוזיונלית בכך שבהפרעות אלה הופעת הדלוזיות היא במהלך אפיזודה (של דיכאון, או לחלופין של מאניה או היפומאניה). כשהאפיזודה שוכחת נעלמים גם התסמינים הפסיכוטיים.
מצבים רפואיים: מצבים אלו כוללים מגוון של מחלות ומצבים רפואיים שונים: מצבים היכולים לגורם דלוזיות כוללים בין השאר הרעלה מטבולית, מחלת הנטינגטון, שבץ - בעיקר בהמיספרה ימנית, מחסור בוויטמין B12, אנצפלופתיה כבדית, סוכרת, תת-פעילות של בלוטת התריס ומחלות אפילפטיות ודמנציה.
מחקר
בין השאר נחקרים שינויים לאורך זמן המתרחשים במוחם של אנשים עם הפרעה דלוזיונלית.
טיפול
הטיפול בהפרעה דלוזיונלית נחשב בעבר לבעייתי בעקבות הידע המועט אודות הסיבות למחלה ומאפייניה
מלאכי רביב
מַלְאָכִי רַבִּיב או סְקָלָר (שם מדעי: Pterophyllum scalare) הוא מין של דג מהסוג מלאכי שבמשפחת האמנוניים שהתגלה על ידי פרדריך שולץ, והוא דג בעל צורה משולשת. צבעו המקורי הוא אפור עם פסים כהים יותר, אבל ניתן למצוא דגים אלו בשלל גוונים וצורות עקב צורות גידול שונות של מגדלי דגים.
מראה
רוב הפרטים עונים על הקריטריונים הבאים:
המרכז הרפואי יוספטל
המרכז הרפואי יוספטל הוא בית חולים הממוקם בעיר אילת. נוסד בשנת 1968 בתכנונם של האדריכלים אברהם יסקי ואמנון אלכסנדרוני, ונקרא על שם השר גיורא יוספטל. המרכז הרפואי שייך לשירותי בריאות כללית ומטפל בתושבי האזור וגם בעשרות אלפי התיירים הפוקדים את אילת וסביבתה בקיץ ובחגי ישראל. לפני הקמתו של יוספטל שימש את תושבי אילת צריפון בשכונה א' כבית חולים.
צוות ומחלקות
מנהלת המרכז הרפואי יוספטל ומרחב אילת היא דוקטור רויטל לוי חברוני אשר החליפה את דוקטור אלדר ברקוביץ’ שכיהן בתפקיד במשך 4 שנים.
המרכז הרפואי כולל מחלקות כגון, מחלקה כירורגית, אונקולוגית ואשפוז יום אונקולוגיה, מחלקת ילדים וילודים, מחלקת נשים, מחלקת פנימית וטיפול נמרץ, מחלקת יולדות וחדר לידה. בנוסף, ישנן מרפאות חוץ שונות שמטפלות בעיות רפואיות שונות ביניהן-שמיעה, אף אוזן גרון, אנדוקרינולוגיה ילדים, ריאות ותפקודי ריאות וגסטרו, אורתופדיה ופלסטיקה. לצידן של מחלקות אלה פועלים במרכז הרפואי מכונים-ביניהם מכון להתפתחות הילד, מכון רנטגן, מכון לרפואת עור, מכון לרפואת עיניים ועוד. בנוסף לכך, במרכז הרפואי מצוי תא לחץ, המיועד לטיפול בנפגעי צלילה, אך משמש גם לטיפול במחלות אחרות.
במרכז הרפואי יוספטל 65 מיטות אשפוז, ארבעה חדרי ניתוח בהם מבוצעים כ-4000 ניתוחים בשנה. בנוסף, מתקיימות בו כ-850 לידות בשנה ובחדר המיון נספרו מעל ל-52 אלף פניות במהלך השנה.
שירותים נוספים
בבית החולים ישנו תא לחץ אשר הוא מיועד לטיפול בנפגעי צלילה, בשנת 2009 אישר משרד התרבות והספורט למרכז הרפואי יוספטל לבנות תא לחץ חדש ומתקדם, תא הלחץ במרכז הרפואי הוא המתקן היחידי בכל האזור שמשמש לטיפול באנשים שנפגעו במשך צלילה.
חדר היולדות במרכז הרפואי ייחודי הן בגלל ריחוקו הגאוגרפי המשמעותי ממקומות ישוב אחרים במדינת ישראל, והן בגלל הנוף הניבט ממנו. מחדר הלידה במרכז הרפואי אפשר לצפות בים סוף, דבר המשרה שלווה ורוגע על היולדות. אחד המאפיינים הייחודיים למחלקה הוא לידה בתוך המים.
אגף היולדות כולל ארבעה רופאים מומחים בתחום ואחת-עשרה מיילדות.
בשנת 2020, נפתח במרכז חדר אקוטי לטיפול בנפגעי תקיפה מינית, זאת בעקבות מקרה האונס הקבוצתי שאירע בעיר.
מרפאות מחוזיות שמופעלות על ידי צוות יוספטל
לצד פעילות המרכז הרפואי השוטפת בתוך מבנה המרכז הרפואי יוספטל עצמו, מפעיל הצוות הרפואי של יוספטל מרפאות שמציעות טיפול רפואי במגוון תחומים ואבחון לקראת הפנייה לטיפול במרכז הרפואי. המרפאות האלו מסייעות לא רק לציבור היהודי שמתגורר באילת ובאזור אלא גם לבדואים שמתגוררים בכפרי האזור, למבוטחי כללית השונים ועוד.
ב-2011, החלו הגורמים הרלוונטיים בהבנת חשיבותו של המרכז הרפואי בעיר ובגיוס תרומות, העברת תקציבים, הגדלת תקנים לצורך תגבור הצוות, גיוס רופאים מומחים חדשים ועוד. מאז המרכז הרפואי החל במהפך תדמיתי אשר כולל שיפוץ המחלקות, בניית מיון מרווח מודרני וחדיש, קליטת רופאים חדשים, בניית אתר אינטרנט למרכז הרפואי.
בשנת 2021 הוצב באופן קבוע מסוק פינוי רפואי בבית החולים, בעקבות החלטת ממשלה מ-2019. המסוק ישמש לפינוי מהיר של חולים לבתי חולים אחרים, בעת הצורך.
ברוזה במברג
ברוזה באסקט במברג (בגרמנית: Brose Bamberg) היא קבוצת כדורסל גרמנית מהעיר במברג שבמדינת בוואריה, המתמודדת בבונדסליגה וביורופקאפ.
היסטוריה
המועדון נוסד ב-1955 והשתתף ברציפות בליגה הראשונה בגרמניה החל מעונת. הקבוצה זכתה בתשע אליפויות בשנים 2005, 2007, 2010, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016 ו-2017. ובשישה גביעי גרמניה בשנים 1992, 2010, 2011, 2012, 2017 ו-2019.
היריבות העיקריות שלה בליגה הגרמנית הן: סקיליינרס פרנקפורט ואלבה ברלין. במסגרת התחרויות האירופיות, הקבוצה העפילה לשלב ה"טופ 16" של היורוליג בעונת ובעונת  השתתפה אך לא עברה את שלב הבתים הראשון.
ברוזה במברג השתתפה ביורוליג בעונת, וסיימה במקום החמישי בשלב הבתים עם מאזן של 3 ניצחונות ו-7 הפסדים. לפני עונת צורפה באמברג ליורוליג במתכונתה החדשה, כאלופת גרמניה. בעונה שלאחר מכן זכתה שוב באליפות והבטיחה את מקומה במפעל גם לעונת.
אסלאמופוביה
היסטוריית המונח
הביטוי הוא נאולוגיזם משנות ה-90 של המאה ה-20 ומשתרש מקסנופוביה. במהלך שנים אלו הבחינו סוציולוגים רבים בשינוי בדפוסי הדעה הקדומה מהחלתה על פי צבע העור לעבר רעיונות של נבדלות ושל עליונות תרבותית. בשל כך נטען כי הוא הושפע מצורות חשיבה שמקורן במאה ה-19, כגון זהותיות פוליטית ורב-תרבותיות, המשקפות רעיונות של נבדלות מבוססת קבוצות.
שימוש במונח נעשה בעיקר בהקשר של חבלי הקליטה של קהילות מהגרים מוסלמים במקומות כגון ארצות הברית, אירופה ואוסטרליה, ולאחרונה גם ביחס למוסלמים תושבי הודו. בהקשר זה של אסלאמופוביה בהודו יש הטוענים כי מדובר בפוליטיקה פנימית קהילתית של הודו, ומנגד נאמר כי תופעה זו, בדומה לאחותה במערב, כוללת את אותם סממנים של זלזול ואנטגוניזם כלפי התרבות המוסלמית.
האסלאמופוביה מתבטאת לעיתים קרובות, בשל הקשר האסוציאטיבי החזק הקיים בין ערבים לאסלאם, בצורה של גזענות כלפי ערבים. זאת אף על פי שמרבית המוסלמים אינם ערבים.ארגון Runnymede Trust הבריטי מנה ב-1997 שמונה מרכיבים המגדירים אסלאמופוביה ומקובלים על ידי EMCR – (European Monitoring Centre on Racism and Xenophobia):
היסטורית, התופעה צצה לראשונה עם תחילת התרחבות האסלאם והתגברה בעקבות מסעי הצלב.
בתקופה המודרנית, האסלאמופוביה התגברה בחברות מערביות, בין השאר, בשם הקישור שנעשה בין כל חברי האמונה המוסלמים לבין כמה קבוצות של תנועות אסלאמיסטיות אלימות (בעיקר אל-קאעִדה ובישראל חמאס וחזבאללה), המפעילות טרור אסלאמי.
בנוסף התגברו בעקבות תגובות אזרחים מוסלמים בפרשת קריקטורות מוחמד (2006) והפיגוע במשרדי "שרלי הבדו" לאור הפגיעה הדתית ברוח האסלאם, בציור קריקטורת פניו של מוחמד.
ביקורת על המונח
קיימת ביקורת לגבי טיבו של המונח אסלאמופוביה, הטוענת כי עצם השימוש במונח הוא ניסיון לצנזור קולות מחאה על ידי הגדרת כל ביקורת על האסלאם או מוסלמים כדעה קדומה פתולוגית ולא רציונלית. הסופר הבריטי קנאן מאליק (Kenan Malik) ביקר את המושג של אסלאמופוביה, וכינה אותו "מיתוס". מאליק טען שזה מבלבל הבחנה של אפליה נגד מוסלמים עם ביקורת על האסלאם, ומשמש להשתיק מבקרים של הדת, כולל את המוסלמים המעוניינים ברפורמה בדת.
גם בהיבט הסמנטי ישנה ביקורת על המונח, כחלק מקבוצה רחבה יותר של מונחים דומים, כגון הומופוביה. הגדרת כל סלידה או ביקורת כפוביה היא בהרבה מקרים שונה מאוד מההגדרה המקורית של פוביה כפחד בלתי רציונלי ובלתי נשלט שבדרך כלל גורר תגובה היסטרית, מוגזמת ואי רציונלית.
טיסה 1549 של יו אס איירווייז
הטיסה
ביום חמישי, 15 בינואר 2009, בשעה 15:26 המריא מטוס איירבוס A320 דו-מנועי מנמל התעופה לה גוארדיה בניו יורק עם 150 נוסעים וחמישה אנשי צוות. המטוס אמור היה לנחות בנמל התעופה של העיר שארלוט בדרכו לנמל התעופה בסיאטל. שלוש דקות לאחר ההמראה פגעו ציפורים במנועי המטוס והשביתו את שני המנועים. מכיוון שהפגיעה הייתה קשה במיוחד ויתר הטייס צ'סלי סאלנברגר על האפשרות לנסות לחזור לשדה התעופה הסמוך והחליט להנחית את המטוס בנחיתת חירום על נהר ההדסון המפריד בין ניו יורק לניו ג'רזי.
בהתאם להוראות הבטיחות ביקש סלנברגר מהנוסעים להתכופף ולשים את ידיהם על ראשם, והחל להנמיך לקראת הנחיתה. שתי דקות לאחר מכן, ובסך הכל - שש דקות לאחר ההמראה, הצליח הטייס להנחית את המטוס באופן מושלם על מי הנהר, בסמוך לרחוב 48 פינת ברודוויי בניו יורק, במרחק של כ-900 מטר משלוש מעבורות גדולות. לדבריו, הוא החליט לנחות כמה שיותר קרוב למעבורות כדי שיהיה אפשר לפנות את הנוסעים במהירות. מיד לאחר הנחיתה לבשו הנוסעים את חליפות ההצלה ומשנפתחו דלתות החירום יצאו כולם במהירות והמתינו על כנפי המטוס עד להגעתן של המעבורות.
בתוך דקות ספורות, עוד בטרם החל המטוס לשקוע, חולצו כל הנוסעים. 78 מהם נפצעו, רובם באופן קל במיוחד ובעיקר בשל טמפרטורת המים הנמוכה והקור העז ששרר בחוץ. המטוס, שחלקו עדיין צף, נגרר על ידי ספינות אחרות לכיוון גדת הנהר והוצא מן המים. הטייס זכה לשבחים רבים על הצלחתו להנחית את המטוס בשלמות.
הסרט
ב-9 בספטמבר 2016 יצא סרט עלילתי בשם "סאלי: נס על ההדסון" אודות ה"סיפור שלא סופר" על הטייס צ'סלי סאלנברגר שהנחית את המטוס. הסרט בוים על ידי קלינט איסטווד וטום הנקס משחק את סלנברגר (המכונה "סאלי").
לירות בשליח
לירות בשליח, או להרוג את השליח, הוא ביטוי מטאפורי המתאר מעשה של הטלת אשמה על אדם שנשלח להעביר מסר, שמאכזב את מקבלו, או פגיעה בשליח כנקמה בשולח.
עד להמצאתם של אמצעי תקשורת מודרניים, בדרך כלל נמסרו הודעות באופן אישי על ידי שליח אנושי. מקבל הבשורה הרעה עלול היה להגיב לקבלת הבשורה בביצוע מעשה נקם בשליח עצמו במקום בנשוא ההודעה עצמו.
היסטוריה
בתקופת המדינות הלוחמות בהיסטוריה של סין היה מקובל נוהג אבירות לא כתוב, על פיו הייתה ציפייה ממפקדי הצבאות הניצים לקבל ולהחזיר שליחים דיפלומטיים של האויב ללא פגע.
ביטוי למעשה שבו אכן נהרג השליח מופיעה בספרו של פלוטרכוס, חיי אישים, בתיאור חייו של לוקולוס:
ביטוי דומה מופיע במחזה אנטיגונה מאת סופוקלס:
ויליאם שייקספיר מבטא תחושות דומות במחזה הנרי הרביעי, חלק שני:
פרויד ומנגנוני הגנה
זיגמונד פרויד ראה בהתנהגות של "ירייה בשליח" סוג שולי של מנגנון הגנה, המסייע לדחות את מה שגורם לצער או שניתן לשאתו. פרויד מזכיר את הקינה המורית, "אוי לאלהאמה שלי!" (¡Ay de mi Alhama!), המספרת על מוחמד ה-12, שליט גרנדה, שקיבל את החדשות על נפילתה של אלהאמה. הוא חש שחדשות אלו מבשרות על קץ שלטונו, אך הוא סירב לקבל אותן כאמיתיות; הוא השליך את המכתבים לאש והרג את השליח. לפי פרויד, גורם מכריע בהתנהגותו של המלך הוא רצונו להיאבק בתחושת חוסר האונים; באמצעות שריפת המכתבים והריגת השליח ניסה להמשיך ולהראות את כוחו האבסולוטי.
ביטויים מודרניים
ביטוי מודרני ל"ירי בשליח" נמצא לעיתים בהאשמת התקשורת, המפרסמת חדשות רעות על אדם, ארגון וכדומה.
בקצה ההר
בקצה ההר הוא אלבום הסולו השביעי של הזמר הישראלי גידי גוב.
הפקה
בדומה לאלבומי הסולו הקודמים של גוב, גם באלבום זה ניכרת דומיננטיות של מוזיקאי יחיד בכתיבת שירי האלבום, במקרה זה הזמר עמיר בניון, שיוצר על פי רוב מוזיקה ים תיכונית שגוב לא התנסה בה עד עתה. בניון כתב והלחין באלבום ארבעה שירים וכן הלחין שלושה שירים שכתב אסף אטדגי. כמו כן חזר גוב באלבום זה לשתף פעולה עם אלון אולארצ'יק, שהפיק ועיבד את שירי האלבום והלחין עוד שלושה מהם. עוד נכללו באלבום שני שירים שכתב והלחין שלומי שבן, תרגום מצרפתית של עלי מוהר לשיר "Puisque vous partez en voyage", תרגום לשירה של המשוררת הפולנית ויסלבה שימבורסקה ולחן של יזהר אשדות לשיר "כל שושנה" של המשוררת זלדה.
בשיר "מכיוון שאתה נוסע" שר גוב בדואט עם אשתו, המחזאית והתסריטאית ענת גוב, שזו לה הפעם הראשונה כזמרת מאז שירותה בלהקת הנח"ל.
קרב משלט 86
קרב משלט 86 היה קרב בין צבא ההגנה לישראל וצבא מצרים במבצע חורב בשלב האחרון של מלחמת העצמאות, ב-22–23 בדצמבר 1948 והיה הקרב הראשון במבצע. הצד הישראלי יזם את הקרב, במטרה להוליך שולל את המצרים בנוגע למטרת מבצע חורב ולגרום למצרים לחשוב שמטרת מבצע חורב: בידוד הכוחות המצרים בעזה.
במקביל לקרב בוצעה הונאה בעבאסן ובחוף בכדי להקל על כיבוש המשלט.
רקע כללי
מבצע יואב
מטרת המבצע הייתה פריצת הדרך אל הנגב המנותק, ודחיקת הצבא המצרי ממנו. מבצע זה, שהיה אחד הגדולים באותה מלחמה. אף על פי שבסוף המבצע, לצבא המצרי נותרה דריסת רגל בארץ ואף שמר על כושר לחימה ניכר, נחל המבצע הצלחה: הדרך לנגב נפרצה, השטח שתפס הצבא המצרי הצטמצם במידה ניכרת, וכוח מצרי גדול כותר בכיס פאלוג'ה. לקראת סוף המבצע כבש צה"ל את באר שבע.
בתוכנית של פולקה ברנדוט לחלוקת ארץ ישראל, הנגב יועד להיות חלק מהמדינה הערבית, בניגוד לתוכנית החלוקה מ -1947. במבצע יואב השיגו הישראלים בדרום הישגים טקטיים ואסטרטגיים משמעותיים, עם זאת המצב הבינלאומי השתנה רק במעט - מצרים גררה רגליים בשיחות שביתת הנשק, ממשלת ישראל חששה שתוכנית ברנדוט עדיין רלוונטית. לפיכך יצאה למבצע חורב בכדי לסלק את הכוחות המצרים מישראל.
מבצע חורב
הפשיטה על עבאסן
לפני תחילת התנועה אל משלט 86, (פעולת הסחה פיקודית), ביצעו הישראלים הסחות אחרות כדי להקל על כיבוש המשלט:
הכוח הישראלי היה רכוב במשוריינים. הכוח יצא ב-23 בדצמבר בשעה 02:00 וכבש במהירות את הכפר. עם זאת, המצרים נסוגו לעמדה נגד טנקים מערבה מהכפר. הישראלים לא ידעו על העמדה ושניים משוריינים ישראלים נפגעו כשהתקרבו. מפקד הפשיטה הישראלי נהרג, הכוח נסג בעזרת מיסוך עשן.
הקרב
בלילה שבין 22 ל-23 בדצמבר, נע גדוד 13 של חטיבת גולני לגבעה 112, בגבעה הושארו אמצעי הסיוע של הגדוד: מרגמות 3" ותותחים נגד טנקים . משם נע הכוח בכיוון צפון מערב למשלט 86. הכוח ספג ירי ארטילרי, שפצע כמה מהחיילים, לא ברור אם התגלו או שזה ירי אקראי. הכוח הישראלי התקשה למצוא את היעד, שהצליחו, הפתיעו את המצרים וכבשו את המשלט.
במקביל, היחידה המסיעת שהפיעלה את התותחים הכבדים יצאה לסייע לחי"ר. הכוח נתקל בבעיות לוגיסטיות בוואדי סלקה, שהיה מוצף מים וחול טובעני בתקופה הזו של השנה. בנוסף, ארטילריה מצרית הפציצה את האזור. התגבורת נאלצה להשאיר חלק גדול מהנשק מאחור.
המצרים השיבו אש מדריבת א-שייח 'חמודה כ-200 מ' מדרום. שיירה מצרית שנעה מצפון לדרום יורטה על ידי הישראלים וכלי הנשק שלה שימשו להגנת המשלט לאחר מכן. ב־23 בדצמבר בשעה 06:00 פתחו המצרים במתקפת הנגד העיקרית שלהם, שכללה כעשרים טנקים, ארבעה כלי רכב משוריינים נושאי להביור ושתי פלוגות חי"ר. ההתקפה הגיעה מצפון, מערב ודרום, אך הוכתה על ידי הישראלים, שחסרו אמצעי לחימה נאותים, הישראלים השתמשו בארבעת מטולי הפיאט שברשותם. המפקד המצרי של קבוצת חטיבת החי"ר העשירית, תא"ל מוחמד נגיב, שלימים יהפוך לנשיא מצרים, נפצע קשה בחזה, הוכרז כמת, אך הצליח להחלים.
עד הצהריים נשאר החי"ר המצרי במרחק של כ-150 מטרים או יותר מהגבעה ורק כלי הרכב המשוריינים ביצעו תקיפות ישירות. כשהחל החי"ר להתקדם, מצב הגדוד הישראלי נעשה קשה; כמעט ואזלה התחמושת, רוב החובשים ומפעילי ה- PIAT נהרגו או נפצעו, מכשירי הקשר לא פעלו ולא הייתה סיוע ארטילרי. העמדה החזיקה מעמד, אך לאחר שהגשם שהתחולל פסק, המשוריינים נושאי הלהביורים המצריים נכנסו לקרב. זו הייתה הפעם הראשונה שהם הפעילו נשק כזה. אחד מהם נפגע מאש ידידותית, אך בכל זאת הם הצליחו לגרום נזק משמעותי לישראלים.
לאחר השמדת הרכב המשוריין נסוגו המצרים להתארגנות מחדש והכוחות הישראליים שנותרו ערכו התקפת נגד סופית עם חימוש PIAT האחרון שנותר. עם זאת, במהלך ההתקפה הם גילו כי למצרים יש עתודה מבצעית משמעותית של כלי רכב משוריינים שאי אפשר יהיה להשמיד. גדוד-13 החל לסגת, ללא ארגון או סדר, ואיבד לוחמים רבים בנסיגה. הקצין הישראלי ששירת כסגן מפקד גדוד 13 נהרג בפעולה והושאר בשטח. 12 לוחמים נוספים נהרגו, 35 נפצעו וכמה מהם נשבו.
אחרית דבר
למרות האבדות והכישלון הכבד שסבלו הכוח הישראלי, המטרה האסטרטגית של המבצע הושגה - המצרים מיקדו את תשומת ליבם במסדרון עזה וחשבו שהישראלים מתכוונים לנתק את מטה האוגדה שלהם שנמצא שם. המצרים ערכו חיפוש בגופתו של מפקד ישראלי הרוג ומצאו מסמכים הנוגעים לתקיפה, אך שלא דנו בהקשר רחב יותר, והדבר חיזק את הבנתם כי המטרה הייתה לנתק את הכוחות בעזה.
נוריקום
נוריקום הייתה פדרציה קלטית שבטית עתיקה, ומאוחר יותר פרובינקיה רומית במרכז אירופה, שהשתרעה על השטחים שכיום מהווים את דרום ומרכז אוסטריה וחלקים מצפון סלובניה.
מקור שמה של הממלכה הוא כנראה מאחד השבטים הקלטים שהתיישב בה במחצית השנייה של האלף הראשון לפנה"ס. שטח הממלכה חפף בערך לשטחים שמהווים היום את צפון סלובניה ומדינות קרינתיה, שטיריה, אוסטריה עילית, ומערבה של אוסטריה תחתית, באוסטריה.
הממלכה נכבשה על ידי האימפריה הרומית בשנת 16 לפנה"ס, כנראה עקב פשיטות של שבטיה על חופי איטליה, ומאוחר יותר אורגנה כפרובינקיה. גבולות הפרובינקיה היו נהר הדנובה בצפון, פאנוניה במזרח, איטליה בדרום, ורייטיה במערב.
סרטן הקיבה
סרטן הקיבה היא אחת ממחלות הסרטן השכיחות. הגורם העיקרי למחלה הוא חיידק הליקובקטר פילורי שאחראי על כ-60% ממקרי סרטן הקיבה. עישון, כיב קיבה כרוני ואכילת מזון מעושן הם מגורמי הסיכון למחלה.
המחלה מאופיינת בהתפתחות גוש גידולי בקיבה הניתן לזיהוי בצילום רנטגן או בבדיקת גסטרוסקופיה. בשל הקושי לאבחן את המחלה בשלביה המוקדמים, המחלה מאובחנת לרוב בשלב מתקדם כשהגוש הגידולי גדול או בנוכחות גרורות. לרוב, כאשר המחלה בשלביה הראשונים, מאובחן באופן מוטעה סרטן קיבה כאשר מדובר בפוליפ או בציסטה, ולכן נדרשת בדיקה נוספת על מנת לאבחן האם אכן מדובר בסרטן קיבה. סרטן הקיבה הוא מבין מחלות הסרטן היחידות שיש קושי לאבחן אותן.
טיפול
מחלה בשלביה הראשונים, המאופיינת בגידול ממוקד וקטן, שלא התפשט לבלוטת לימפה או לאיברים סמוכים, תטופל בכריתה ניתוחית. למחלה בשלב מתקדם טרם נמצא טיפול, והמחלה נחשבת לחשוכת מרפא.
כימותרפיה או רדיותרפיה אינן מביאות לריפוי, ומשמשות להקלת הסימפטומים כטיפול פליאטיבי. כיום, שיעור ההישרדות הנמוך המאפיין את המחלה ניתן לשיפור רק על ידי גילוי ואבחון מוקדמים.
תסמינים
במחלה גרורתית, יופיעו תסמינים נוספים כתלות במיקום הגרורות.
סוגים שונים של סרטן הקיבה
סרטן הקיבה יכול להיות קרצינומה של הקיבה (גידול אפיתליאלי), לימפומה של הקיבה, או גידולים מזנכימאליים הקרויים GIST) gastro intestinal stromal tumor).
ניר ברקת
ניר ברקת (נולד ב-19 באוקטובר 1959, י"ז בתשרי ה'תש"ך) הוא שר הכלכלה והתעשייה וחבר הכנסת מטעם מפלגת "הליכוד". כיהן כראש עיריית ירושלים בשנים 2008–2018 וקודם לכן פעל כיזם ומשקיע היי-טק.
ביוגרפיה
ניר ברקת הוא בנם של שולמית (שולה), מדריכת ריקודי עם, וזלמן ברקת, פרופסור לפיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. מצד אבי אביו שניאור זלמן, הוא נצר לחסידי חב"ד. ברקת נולד בתל אביב, ובהיותו בן שבועיים חזרה עמו אמו לביתה בירושלים. בהמשך, גדל בשכונת גבעת המבתר שבירושלים.
ב-1977 התגייס לצה"ל, התנדב לחטיבת הצנחנים, ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בזמן המסלול השתתף במבצע מנורה, תחת פיקודו של המ"פ אריה נייגר וסגנו אלעזר שטרן. ברקת הוביל את הכוח בדרכו לפינויו על ידי מסוק, זיהה מחבל שארב לכוח והרגו. עם סיום הקורס שב ברקת לצנחנים כמפקד מחלקה בפלוגה המסייעת של הגדוד, ונפצע במבצע מוביל בלבנון, בעת שהסתער על מחבל שהרג את מפקדו, המ"פ. בהמשך שימש ברקת כמפקד פלוגה בגדוד 890, בין היתר במלחמת לבנון הראשונה. ב-1983, לאחר שש שנות שירות, השתחרר מצה"ל. בשירות המילואים פיקד במשך שבע שנים על פלוגה בגדוד 7008 שבעוצבת חצי האש, בין היתר במהלך האינתיפאדה הראשונה, והגיע לדרגת רב-סרן.
ברקת הוא בעל תואר ראשון במדעי המחשב מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ולמד באוניברסיטה זו לתואר שני במנהל עסקים, אך לא השלים את התואר.
קריירה עסקית
ב-1988 הקים ברקת יחד עם אחיו אלי, יובל רכבי ועמרי מן את קבוצת ההיי-טק "BRM" (ראשי תיבות באנגלית של ברקת, רכבי, מן) שהייתה מהראשונות בעולם לפתח תוכנת אנטי וירוס, והתמודדה מול וירוס המחשב "ירושלים". עם השנים הפכה "BRM" לבית גידול עבור עסקים אחרים בתחום והשקיעה בחברות שונות. ב-1993 השקיעה כ-400 אלף דולר בחברת "צ'ק פוינט", תמורת 50% ממניות החברה. בשנת 1995 השקיעה החברה ב"בקווב" (BackWeb) שהונפקה ב-1999, טרם התפוצצות בועת הדוט-קום, לפי שווי של 420 מיליון דולר, אך לבסוף נסגרה. ברקת כיהן כיו"ר החברות בשנותיהן הראשונות. "צ'ק פוינט" הפכה לאחת מחברות אבטחת המידע המובילות בעולם, והשקעת "BRM" הניבה רווחים של מאות מיליוני דולרים, וממנה רוב ההון של ברקת. דרך חברת החזקות שבבעלותו לברקת השקעות בעסקים רבים, בהם מיטב דש השקעות. מאז בחירתו לכנסת השקעותיו אלה מנוהלות בנאמנות על ידי אחיו אלי ברקת (בניגוד להחלטת ממשלה משנת 2003 האוסרת על מינוי קרוב משפחה כנאמן לפעילות עסקית של שר).
על פי דירוג "פורבס", ב-2021 הונו מוערך ביותר מ-1.3 מיליארד שקל, וברקת כעת חבר הכנסת המיליארדר הראשון והפוליטיקאי העשיר בישראל.
כניסתו של ברקת לחיים הציבוריים החלה בתהליך הדרגתי בו היה מעורב בקידום ופיתוח פרויקטים בתחום החינוך, הקהילה והחברה. ברקת ואשתו בברלי היו ממייסדי האתר החינוכי "סנונית", לעידוד שימוש במחשבים ולמידה מקוונת, וייסד את העמותה המפעילה את האתר, והוא מכהן כחבר מועצת המנהלים של העמותה. הוא קידם את הקמת "הפרויקט ההוליסטי", יצירת מנהיגות מקומית ופיתוח ארגונים קהילתיים בשכונות ירושלים.
ברקת היה ממייסדי "IVN", רשת הון סיכון אשר נוסדה ב-2001 על ידי קבוצת אנשי היי-טק ישראליים ואמריקאיים במטרה לייצר בישראל סביבה עסקית פלורליסטית המבוססת על סיוע ושיתוף פעולה, על ידי עידוד יוזמות מקוריות וחדשניות. ברקת השתתף כמשקיע בעונה השנייה של התוכנית "הכרישים" ששודרה בערוץ 10.
הונו
מגזין פורבס העריך את הונו של ברקת בכ-1.3 מיליארד שקלים בשנת 2021. ברקת הוא הפוליטיקאי העשיר בישראל וחבר הכנסת המיליארדר הראשון.