cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המכבסה (סרט)
תקציר עלילת הסרט
הסרט עוקב אחר אלן מרטין שחופשת החלומות שלה משנה כיוון ומובילה אותה להסתבכות בעסקאות מפוקפקות שאותן ניתן לייחס למשרד עורכי דין אחד בפנמה סיטי, המנוהל על ידי השותפים יורגן מוסאק ורמון פונסקה. במהרה היא לומדת כי מצבה הפעוט הוא רק טיפה בים של מיליוני תיקים הקושרים תוכנית מס למנהיגים הפוליטיים העשירים והחזקים ביותר בעולם.
הפקה
ביולי 2016 הוכרז כי סטיבן סודרברג אמור להפיק פרויקט עיבוד קולנועי של פרשת מסמכי פנמה. מאוחר יותר, באפריל 2018, הוכרז כי סודרברג יביים גם את הסרט, שכותרתו כעת "המכבסה". סקוט ז. ברנס כתב את התסריט וההפקה אמורה להתחיל בסתיו 2018. במאי 2018 דווח כי מריל סטריפ, גארי אולדמן ואנטוניו בנדרס ניהלו מגעים לככב בסרט כאשר נטפליקס הודיעה שהיא מעוניינת לרכוש את זכויות ההפצה. סודרברג אישר שנטפליקס תהיה ככל הנראה המפיצה של הסרט ביולי. באוגוסט 2018, אלכס פטיפר הצטרף לצוות שחקני הסרט. באוקטובר אושרה נטפליקס כמפיצת הסרט, כשדייוויד שווימר ו-ויל פורטה הצטרפו להפקה. באותו חודש הצטרפו לצוות הסרט מתיאס שונארטס, ג'פרי רייט, כריס פרנל, ג'יימס קרומוול, מליסה ראוש, לארי וילמור ורוברט פטריק.
צילומים
הצילומים העיקריים החלו ב-15 באוקטובר 2018.
הפצה
הקרנת הבכורה העולמית שלה בפסטיבל ונציה ב-1 בספטמבר 2019. הוא הוקרן גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן בספטמבר 2019. הוא אמור לצאת לאקרנים ב-27 בספטמבר 2019, לפני הזרמת הדיגיטל ב-18 באוקטובר 2019.
ביקורת
באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בדירוג של 44% על סמך 50 ביקורות, עם ממוצע משוקלל של 5.67 / 10. בקונצנזוס הביקורתי באתר נכתב: "המכבסה עושה שימוש לרעה בקאסט המדהים שלו בכך שהוא נוקט בגישה בוטה ומאכזבת להפעלת דרמטיזציה של האירועים בחיים האמיתיים שהיוו השראה לכך." באתר Metacritic הסרט מחזיק בציון ממוצע משוקלל של 54 מתוך 100, המבוסס על 17 מבקרים, המציין "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
קישורים חיצוניים
ביקורות
טריפוליטניה
טריפוליטניה, טריפוליטנה (לטינית: Tripolitania/Tripolitana, מיוונית: Τριπολίτιδα – טריפולטידה), או אזור טריפולי (ערבית: إقليم طرابلس – אקלים טַרָאבֻּלֻס (ברברית: טְרָאבְּלֶס) ) היא אחת משלושת האזורים ההיסטוריים של לוב, לצד קירנאיקה ופזאן. האזור כולל את בירת לוב – טריפולי, ואת החלק הצפון־מערבי של המדינה.
גאוגרפיה
כאזור היסטורי ולא מנהלי, הגדרת גבולותיו עמומה מעט. ברור שהאזור כולל את עיר החוף טריפולי ואת סביבתה, והגדרתו המורחבת תכלול כ־350,000 קמ"ר – כחמישית משטח לוב המודרנית. צפון טריפוליטניה הוא חוף הים התיכון, מצפון מערבה תוניסיה, מדרום מערבה אלג'יריה, מדרומה אזור פזאן, וממזרח – אזור קירנאיקה.
מקור השם
השם טריפוליטניה/טריפוליטנה הוא לטיני (Tripolitania/Tripolitana), ומקורו ביוונית עתיקה (Τριπολίτιδα) – טריפולטידה. שורש השם בהצמדה "טרי־פוליס" (τρι-πόλις) – "שְׁלוש־הערים", מונח המתייחס לערים הקדומות המרכזיות באזור: אוֹיָה, סַבְּרָתָה ולֶפְּטִיס מָגְנָה. שתי האחרונות נחרבו במהלך שקיעת האימפריה הרומית, וכך נותר השם "טריפולי" על אויה לבדה.
היסטוריה
תושביה הקדומים של טריפוליטניה היו ברברים. במאה השביעית לפני הספירה החלו פיניקים להתיישב לאורך החוף, ובין המאות השישית והשנייה לפנה"ס האזור אף היה בשלטונה של קרתגו. עם תבוסת קרתגו במלחמה הפונית השנייה הועבר האזור לשליטת ממלכת נומידיה – ספק מדינת חסות ספק פרובינקיה של האימפריה הרומית.
בשנת 146 לפנה"ס, בסיום המלחמה הפונית השלישית, הוקמה פרובינקיה רומית חדשה שכללה אזור זה עם אזור העיר החרבה קרתגו (כיום בתוניסיה). האימפריה הרומית שלטה באזור כחמש מאות שנה, בהן שגשג האזור והתפתח, עד שנת 442 בה נמסרה הפרובינקיה לונדלים במסגרת הסכם שלום להלכה, ולמעשה כניעה. רק במאה השישית עלה שוב בידי האימפריה הרומית-ביזנטית להטיל את עולה על טריפוליטניה.
במאה השביעית נערך מסע כיבוש ערבי מוסלמי בראשות עוקבה בן נאפע, במסגרתו עברה השליטה בטריפוליטניה לידי בית אומיה. הכיבוש האומיי פתח תקופה כמעט רצופה של שליטה מוסלמית שנמשכת עד ימינו אנו, אך השכנה הצפונית זכתה למשול באזור לתקופות קצרות נוספות: ממלכת סיציליה שלטה באזור שתים עשרה שנה (1146–1158) עד שהובסה בידי האל־מוואחידון, וממלכת איטליה זכתה בטריפוליטניה העות'מאנית בעקבות המלחמה האיטלקית–עות'מאנית (1911–1912) לכשלושים שנה.
לאחר המלחמה האמורה הודיעה איטליה כי תעניק לאזור אוטונומיה, אך למעשה היא שלטה באזור כמושבה בשם טריפוליטניה האיטלקית, שאוחדה ב־1934 עם קירנאיקה האיטלקית   ללוב האיטלקית. במהלך מלחמת העולם השנייה הובסו כוחות הציר ומאז הוחזקה המדינה בידי בעלות הברית, כאשר הממלכה המאוחדת ניהלה את חלקה המרכזי של המדינה – טריפוליטניה וקירנאיקה – במשטר צבאי. האיטלקים ויתרו על תביעתם ללוב ב־1947, ולאחר ויכוחים בין בעלות הברית הכריז האו"ם בסוף 1949 על הקמת ממלכת לוב עד סוף 1951. בכך נעשתה לוב המדינה הראשונה שעצמאותה הוכרזה בדרך זו.
דמוגרפיה
על־אף ששטחה של טריפוליטניה הוא כחמישית משטחה של לוב, מרוכזים באזור כשני שלישים מאזרחי המדינה. למרות האמור, כחבל ארץ מדברי ברובו המוחלט, גם בטריפוליטניה צפיפות האוכלוסייה היא כעשר נפש לקמ"ר בלבד, ואף אילו הייתה מדינה נפרדת הייתה צפיפות אוכלוסייתה מהנמוכות בעולם.
מנהל
במהלך שתים עשרה השנים הראשונות לקיום ממלכת לוב (1951–1963) חולקה הממלכה על פי האזורים ההיסטוריים, וכך היה האזור לפרובינציית טריפולי (ولاية طرابلس, ולאיית טראבלס ), לצד קירנאיקה ופזאן. בראש פרובינציה מרכזית זו עמדו מספר בכירים בממשל ובדיפלומטיה הלוביים:
בהמשך שונתה החלוקה מספר פעמים לאזורים קטנים יותר ויותר: ב־1963 חולקה הפרובינציה לחמש נפות שמרכזיהן בערים טריפולי, גריאן (א־ג'בל אל־גרבי, ההר המערבי ) , א־זאוויה , אל־ח'ומס  ומיסראתה. ב־1973 נוספה חלוקה לעשרות מחוזות, וב־1983 בוטלה חלוקת הנפות. במהלך עשרות השנים הבאות שונתה החלוקה שש פעמים נוספות.
מתקפת הלילה
מתקפת הלילה בטרגובישטה היא פעולה צבאית שיזם בליל ה-17 ביוני 1462 שליט ולאכיה ולאד המשפד, נגד המחנה הצבאי שהקים סולטאן האימפריה העות'מאנית מהמט השני בקרבת עיר הבירה הוולאכית טרגובישטה. הייתה זו מתקפה נועזת ומפתיעה שגרמה לצבא העות'מאני אבדות כבדות.
הסעה (מעבר חום ומסה)
בתרמודינמיקה, הַסָּעָה (בלועזית: קוֹנְבֶקְצְיָה) היא תנועה של אוסף או צביר של מולקולות, בתוך זורמים (נוזלים או גזים) או ראידים, באמצעות אדבקציה או דיפוזיה (פעפוע), או שניהם. הסעת מסה אינה יכולה להתקיים בתוך מוצקים, כיוון שאין בהם זרימה או תהליכי דיפוזיה משמעותיים. דיפוזיה של חום יכולה להתקיים במוצקים, אך זוהי הולכה ולא הסעה. ניתן להדגים תהליכי הסעה באמצעות מיקום מקור חום (כגון, מבער בונזן) בצידה של כוס נוזל, והתבוננות בשינויי הטמפרטורה בכוס, הנגרמים כתוצאה מתנועת הנוזל מאזורים חמים לאזורים קרים; מנגנון זה הוא אחד המנגנונים המרכזיים האחראים למעבר חום בכוכבים.
מעבר חום בהסעה הוא אחד ממנגנוני מעבר החום העיקריים בטבע והמנגנון העיקרי למעבר מסה בזורמים. מעבר חום ומסה בהסעה מתרחשים באמצעות דיפוזיה (תנועה בראונית) ובאמצעות אדבקציה, כאשר חום או מסה מועברים באמצעות תנועת זרמים בסקלות גדולות יותר בתוך הזורם. בהקשר של מעבר חום ומסה, המונח הסעה משמש לתיאור הסכום של מעבר באדבקציה ובדיפוזיה. לעיתים המונח "הסעה" משמש לתיאור מעבר חום בהסעה, או אפילו למעבר חום בהסעה טבעית (בניגוד להסעה מאולצת).
מנגנוני הסעה
הסעה יכולה להתרחש בזורמים בכל סקלה הגדולה ממספר אטומים בודדים. ישנו מגוון רחב של נסיבות בהם מתעוררים הכוחות הדרושים לסוגים השונים של הסעה טבעית או מאולצת, המתוארים לעיל. לרוב, הסעה מתעוררת בשל כוחות גוף הפועלים בתוך הזורם, כגון ציפה כבידתית, או כוחות משטחיים הפועלים בגבולות הזורם. הגורמים להסעה מחולקים באופן גס ל"טבעיים" (הסעה טבעית או חופשית) ו"מאולצים" (הסעה מאולצת), למרות שקיימים מנגנונים נוספים. הפרדה זו חשובה בעיקר במעבר חום בהסעה.
הסעה טבעית
הסעה טבעית או הסעה חופשית נגרמת בשל הפרשי טמפרטורה המשפיעים על צפיפות הזורם, ובכך על כושר הציפה היחסי של הזורם. אזורים "כבדים" בזורם (כלומר, צפופים ביחס לאזורים אחרים) ישקעו, בעוד שאזורים קלים (צפופים פחות) יצופו, וכך תיווצר תנועה בזורם. כיוון שהסעה טבעית תלויה בכוחות הציפה, היא יכולה להתקיים אך ורק בנוכחות שדה כבידה. דוגמה נפוצה להסעה טבעית היא עשן העולה מאש. טמפרטורת העשן גבוהה ולכן צפיפותו נמוכה והוא צף באוויר. דוגמה נוספת מתרחשת בסיר מים המתחמם על אש; המים בתחתית מתחממים מהר יותר מן המים בשכבות העליונות. צפיפות המים בקרקעית הסיר יורדת עקב ההתפשטות התרמית והמים החמים צפים על פני הקרים בעוד המים הקרים והצפופים מהשכבות העליונות שוקעים. המים הקרים ששקעו מתחממים בהמשך ועולים בתהליך דומה. כך נוצרת תנועה רציפה של מים בסיר.
הסעה טבעית נוטה להתרחש בקצב מהיר במספר מצבים: כאשר הפרשי הצפיפות בין הזורמים, או בין שכבות הזורם, הם גבוהים; בנוכחות שדה גרביטציוני המתאפיין בתאוצה גבוהה; וכאשר המרחקים בתוך התווך, בין האזורים הכבדים לקלים, גדולים. הסעה טבעית תתרחש בקצב נמוך יותר בנוכחות דיפוזיה חריפה (הגורמת לדיפוזיה של החום ובכך להפחתת גרדיאנט הטמפרטורות המניע את תהליך ההסעה הטבעית) או בנוזל בעל צמיגות גבוהה. הפרשים בכושר הציפה של זורם עשויים להיגרם מסיבות שאינן גרדיאנט טמפרטורות. במקרה כזה תנועת הזורם נקראת הסעה גרביטציונית (ראו בהמשך). כמו כן, כל סוגי ההסעה התלויים בהפרשי כושר הציפה בזורם, כולל הסעה טבעית, אינם יכולים להתרחש בשדות כבידה נמוכים (שדות מיקרו-כבידה), אלא דורשים שדה בו מופעלים כוחות כובד משמעותיים.
מתקפת הלילה
התרחשו מספר התנגשויות צבאיות אך האירוע המשמעותי ביותר היה "מתקפת הלילה" של ולאד המשפד על מחנה העות'מאנים, תוך ניסיון להרוג את הסולטאן. לטורקים נגרמו אבדות רבות, אך הוולאכים לא הצליחו להרוג את הסולטאן, שהמשיך בצעדה אל טרגובישטה, שם ראה במו עיניו את אלפי הגופות המשופדות של אנשיו. הטורקים לא הצליחו להגיע לקרב פנים אל פנים עם הוולאכים, שנאלצו לסגת ולהשתמש בטקטיקת האדמה החרוכה ולתקוף במתקפות גרילה. למרות הצלחות צבאיות, הטורקים לא השיגו ניצחון מוחלט, צבאם סבל רעב ובצורת ובסופו של דבר נתן מהמט השני את פקודת הנסיגה. ולאכיה נשארה אוטונומית ולא סופחה לאימפריה העות'מאנית. בהמשך, בשיתוף פעולה עם בויארים ולאכים, העלה מהמט לשלטון הנסיכות את ידידו מנעוריו, ראדו היפה, אחיו של ולאד המשפד, במקום השליט המורד שנאלץ לברוח לטרנסילבניה.
הנסיבות המקדימות
לאחר כיבוש קונסטנטינופול ב-1453 המשיך הסולטאן העות'מאני מהמט השני למסעות צבאיים נוספים. באנטוליה נתקל בהתנגדות של שארית ביזנטית ושל האימפריה היוונית של טרפזונטס אשר המשיכו להתנגד לעות'מאנים. במזרח, אק קויונלו תחת מנהיגותו של אוזון חסן, יחד עם מדינות קטנות נוספות, היוו איום על האימפריה העות'מאנית. במערב האלבנים בהנהגת סקנדרבג ערערו את ההגמוניה העותמ'אנית וגם בבוסניה עלתה ההתנגדות לתשלום מסי החסות. לוולאכיה, נסיכות רומנית שמצפון לדנובה, הייתה חשיבות מיוחדת משלה במצב הגאו-פוליטי בדרום מזרח-אירופה, בשל מיקומה ושליטתה על הגדה הצפונית של הנהר, דרכו יכלו האויבים ממערב, כמו האימפריה הרומית הקדושה בגרמניה, לשלוח צי צבאי נגד העות'מאנים.
ב-26 בספטמבר 1459 הטיף האפיפיור פיוס השני למסע צלב חדש נגד העות'מאנים, ובכינוס במנטובה ב-14 בינואר 1460 אף הכריז כי משך מסע צלב זה יהיה שלוש שנים. מנהיגי אירופה לא גילו התלהבות מהתוכנית. מלך פולין קזימיר הרביעי, המסוכסך עם האבירים הטבטונים, סירב להשתתף. יש סבורים כי דווקא אצל השליט הוולאכי ולאד המשפד נפלו דברי האפיפיור על אוזניים כרויות..
מעודד מן התגובה הפושרת לקריאת האפיפיור, לקח הסולטאן הטורקי את היוזמה לידיו ויצא למתקפה. בסוף שנת 1459 כבש את העיר העצמאית האחרונה בסרביה, סמדרבו, ובשנים 1458-1460 פלש למוראה תוך ניצול המלחמות הפנימיות בין היוונים שם. אחרי מצור שנמשך שלושה חדשים כבש מהמט השני את מצודת אקרוקורינת (1458) ובהמשך השיג מהדספוט הביזנטי דמטריוס פלאולוגוס, שקרא לו לעזרה נגד אחיו, את מבצרו ובירתו מיסטרס, ללא קרב. הסולטאן הצליח להשתלט על רובה של מוראה ומצודותיה שנעזבו על ידי מפקדיהן.
הסעה (מעבר חום ומסה)
הסעה גרנולרית
הסעה המתרחשת באבקות וחומרים גרנולריים, המצויים במכלים החווים תנודות שצירן מקביל לכוח הכבידה. הסעה זו נובעת מהשפעת התנודות על האבקות או הגרגרים באופן הבא. כאשר המכל מאיץ כלפי מעלה, תחתית המכל דוחפת את כל תכולתו כלפי מעלה. בניגוד לכך, כאשר המכל מאיץ כלפי מטה, צידי המכל דוחפים את החומר הסמוך אליהם כלפי מטה, באמצעות חיכוך, אך החומר המרוחק מהדפנות מושפע פחות. סך התוצאה היא ערבוב איטי של החלקיקים כלפי מטה מהצדדים וכלפי מעלה מהמרכז. אם המכל מכיל חלקיקים בגדלים שונים, האזורים הנעים כלפי מטה בצידי המכל יהיו לרוב צרים יותר מהחלקיקים האחרים במכל. חלקיקים גדולים נוטים על כן להתמיין לחלק העליון של התערובת, בהסעה מסוג זה.
הסעה תרמומגנטית
הסעה תרמומגנטית מתרחשת כאשר שדה מגנטי חיצוני מושרה על נוזל בעל תכונות פרומגנטיות (נוזל מגנטי). בנוכחות גרדיאנט טמפרטורות נוצר כוח גוף מגנטי שאינו אחיד, הגורם לתנועה של הנוזל. צורה זו של הסעה יכולה להיות שימושית במקרים בהם הסעה קונבנציונלית לא מסוגלת לספק קצב מעבר חום מספק. לדוגמה, במכשירים בסקלות מיקרוניות המצויים בתנאי כבידה מופחתים.
מתקפת הלילה
מרידתו של ולאד המשפד נגד הסולטאן
לפי הכרוניקן הטורקי דורסון ביי בשנים הראשונות "מדי שנה בא (ולאד המשפד) לשער (הנשגב), בהביאו את הג'יזיה ומתנות רבות, ותוך נשיקות את סף האושר, היה מחדש את מלוכתו. הסולטאן היה משלח אותו חזרה לארצו, והיה נותן לו בגדים יקרים, קַפְטָן אדום, מצנפת מוזהבת ומתנות אחרות של מלכים". גם זכרונות היניצ'ר הסרבי מציינים כי במשך שנתיים התייצב ולאד אצל הסולטאן והביא את המס בהתאם מה שסוכם, אך בין השנים 1459-1461 חדל לעשות זאת.
הסעה (מעבר חום ומסה)
נימיות
נימיות היא תופעה בה זורם "זוחל" במעלה חלל צר כמו צינור דק או חומר נקבובי, כנגד כוח הכבידה. התופעה מתרחשת בשל השפעת כוחות המשיכה הבין המולקולריים בין הנוזל למוצק המקיף אותו. אם קוטר הצינור קטן מספיק, אז השילוב בין מתח הפנים וכוחות ההצמדות (אדהזיה) בין הזורם למיכל ייגרמו לנוזל לטפס.
טיפול מתמטי
תופעת ההסעה מתוארת באמצעות משוואת ההסעה-דיפוזיה המכונה גם טרנספורט הסקלר הגנרי.
מתקפת הלילה
מרידתו של ולאד המשפד נגד הסולטאן
בן בריתו היחיד של ולאד המשפד, האציל ההונגרי מיהאי סילאגי (גיסו של יאנוש הוניאדי), נתפס בשנת 1460 על ידי הטורקים בשטח בולגריה. אנשיו עונו עד מוות בעוד הוא עצמו הוצא להורג בניסור גופו לשניים. ולאד שלא שילם לסולטאן את המס במשך שלוש שנים וחב לו כשלושים אלף זהובים.
הסעה (מעבר חום ומסה)
המשוואה
בצורתה הכללית ביותר משוואת ההסעה-דיפוזיה היא:
כאשר
מתקפת הלילה
מרידתו של ולאד המשפד נגד הסולטאן
מאוחר יותר באותה שנה, מהמט השני שלח שליחים אל ולאד להאיץ בו לשלם את מס הג'יזיה. ולאד התגרה במהמט בכך שהרג את שליחיו, ובמכתב מ-10 בספטמבר 1460 הפונה אל ראשי הסקסונים הטרנסילבנים בעיר בראשוב (קרונשטאט), הזהיר אותם ולאד המשפד מפני תוכניות הפלישה של מהמט השני וביקש את תמיכתם. ולאד לא שילם את מס הג'זיה השנתי שעלותו 10,000 דוקאטים, מאז שנת 1459. לפי הכרוניקן הביזנטי דוכאס, ולאד נדרש, בנוסף לתשלום המס, לשלוח לסולטאן 500 נערים על מנת שיגדלו אצלו כיניצ'רים. לפי ההיסטוריון והטורקולוג הרומני אורל דצ'יי וולאכיה לא שלחה מעולם "מס דמים" - כלומר נערים, לאימפריה העות'מאנית. אף טקסט אותנטי אינו יכול לבסס טענה זאת. דצ'יי סבור שדוכאס הגזים והתבסס על אנלוגיה עם הפרובינציות מרומליה הכבושה. ולאד סירב לבקשה, והעות'מאנים חצו את הדנובה והחלו במעשי ביזה וחטיפה. על כך הגיב ולאד בלכידת טורקים והוצאתם להורג על שיפוד. הסכסוך נמשך עד שנת 1461 כשמהמט ביקש מהשליט לבוא אליו לקונסטנטינופול לצורך משא ומתן.
הסעה (מעבר חום ומסה)
הבנת הביטויים המעורבים
אגף שמאל של המשוואה מייצג את שינוי הגודל הנידון בזמן.
אגף ימין של המשוואה מכיל שלושה ביטויים
מתקפת הלילה
מרידתו של ולאד המשפד נגד הסולטאן
לקראת סוף חודש נובמבר 1461, כתב ולאד צפש לסולטאן שאינו מסוגל עוד לשלם לו את מס הג'יזיה, מפני שאזלו לו המשאבים בעקבות המאבק בסקסונים הטרנסילבנים, וכן הסביר שאינו יכול לעזוב את הנסיכות מחשש למתקפה של מלך הונגריה בהיעדרו. הוא הבטיח לסולטאן שאם יאפשר זאת המצב שוב, יוכל לשלוח לו די והותר זהב ונערים. הוא אף טען כי יגיע לקונסטנטינופול אם הסולטאן ישלח פאשא שינהל את ענייני ולאכיה בהיעדרו. בינתיים קיבל הסולטאן דוחות מודיעין שחשפו את הברית של ולאד עם מלך הונגריה, מתיאש הוניאדי. הוא שלח את הסנג'ק-ביי של ניקופול, חמזה פאשה צ'קירג'יבאשי, על מנת לביים מפגש דיפלומטי עם ולאד בג'יורג'יו שברומניה, כדי ללכוד במרמה את השליט המרדן ולהביאו לקונסטנטינופול. אולם ולאד קיבל התראות על כך והכין מלכודת משלו.
הסעה (מעבר חום ומסה)
הפשטות נפוצות
במקרים רבים מקדם הדיפוזיביות קבוע ולא קיימים מקורות או בורות ושדה המהירות מתאר זרימה בלתי דחיסה (דיברגנץ שווה ל 0). המשוואת מפושטת לכדי:
מתקפת הלילה
המלכודת בג'יורג'יו
ייתכן כי חמזה ביי, שנודע גם כ"צ'קרג'י" (Çakırgi) ,"הצייד עם בז", מפני שהיה בעבר חלק בשרות הסולטאן בחייל ביחידת הציידים עם בזים, היה כפי שטען הכרוניקן כלקוקונדילוס, הביי העות'מאני המיועד של ולאכיה אחרי הדחתו של ולאד. בשליחות אל ולאד נלווה אליו המזכיר של הסולטאן, יונוס ביי, יווני מומר ששמו המקורי היה קטאוולינוס. שניהם הזמינו את ולאד לבוא לג'יורג'יו כדי לדון על כמה מחלוקות בנוגע לגבול, כשלמעשה תוכניתם הייתה ללכוד את ולאד בערמה. ולאד הפיל אותם בפח כשהעמיד פנים כי הגיע כנוע, בעוד יחידה צבאית עמדה לרשותו בקרבת מקום. לפי איתות שלו, החיילים הרומנים הקיפו את חמזה ביי ואת יונוס ביי ולקחו אותם בשבי יחד עם לוחמיהם הטורקים. כל השבויים נלקחו לשדה על יד טרגובישטה והועלו על שיפודים. לחמזה נועד השיפוד הכי גבוה, בהתאם למעמדו.
הסעה (מעבר חום ומסה)
הפשטות נפוצות
מקרה נפוץ נוסף הוא מצב מתמיד. במצב זה אין שינוי בזמן, כלומר במצב זה המשוואה תפושט לכדי
מתקפת הלילה
המלכודת בג'יורג'יו
לאחר מכן חצה ולאד את הדנובה ותקף את האזורים העות'מאנים בבולגריה - החל מיני סאלה בדוברוג'ה, בחרשובה, טורטוקאיה, מרוטין, רוסצ'וק, סביבות ניקופול, גיגן וראחובה. ברוסצ'ור נהרג המוחפז המקומי ועל יד ניקופול איבד את חייו הסובאשי פירוזביולו. ב-11 בפברואר 1462 התרברב ולאד באיגרת אל מלך הונגריה שהרג 23,883 טורקים ושיפד אותם. לדבריו 884 טורקים נוספים נהרגו בבתיהם ו"ראשיהם לא היו זמינים".
לקריאה נוספת
Backbay Books, Little Brown and Company, Boston, NYC, London 1989
ג'סטין הגיבור
ג'סטין הגיבור (באנגלית: Justin and the Knights of Valour) הוא סרט הנפשה ממוחשבת ספרדי משנת 2013, בבימויו של מנואל סיציליה.
עלילה
ג'סטין חי בממלכת גאבילונה הנשלטת בידי עורכי דין, בעוד האבירים נדחקו מעמדות השליטה. הוא חולם להפוך לאחד מאבירי האומץ כמו סבו, סר רולנד. אביו רג'ינלד, היועץ הראשי של המלכה, רוצה שבנו ילך בעקבותיו ויהפוך לעורך דין. לאחר ויכוח עם אביו וביקור מעורר השראה אצל סבתו האהובה, חברתה של המלכה, אשר עודדה אותו ללכת בעקבות חלומותיו, ג'סטין הבין שהחרב של סבו נעלמה. סבתו נותנת לו מפתח שהיה שייך לסבו ואומרת לו ללכת למנזר שם נמצאים שלושה נזירים חכמים אשר יאמנו אותו. לפני שג'סטין עזב, הוא ביקר את לארה, בתו המפונקת של איש העסקים של הממלכה ונפרד ממנה לשלום.
ג'סטין החל את המסע שיוביל אותו לעולם האבירות. בדרך הוא פגש את טליה, נערת ברים יפת תואר שעובדת בפונדק הנשר השבור. הוא פגש גם מכשף מוזר בשם מלקוויידס. במקביל, באותו זמן, סבתו של ג'סטין ביקרה את המלכה, שסיפרה לה שהיא מתחרטת על החלטתה להוציא את האבירים מהחוק. גנב ששמע את השיחה התחפש לאביר וקרא לעצמו סר קלורקס. הוא נהפך למפורסם בקרב אנשי העיר, והביא מלא לקוחות אל פונדק הנשר השבור, אולם טליה רואה שהוא מתחזה. ג'סטין פוגש את המכשפה אשר חזתה את העתיד ואמרה לו שסבו נהרג בידי אחד האבירים שנתן לו שיקוי מחייה.
ג'סטין מצא את המנזר והתאמן עם הנזירים, בראוליו, ממציא אשר סובל ממפרקים עקב לחץ, לגאנטיר, קוסם וראש המנזר ובלאצ'ר, חבר טוב וותיק של סר רולנד. הם לימדו אותו את המנהגים הקדומים של אבירי האומץ. הנזירים שמעו חדשות על אביר לשעבר שגורש בשם סר הראקליו ויד ימינו סוטה אשר שבים מהגירוש ומאיימים להרוס את הממלכה. הנזירים מראים לג'סטין את היכל הגיבורים שם כל הפסלים של האבירים הגדולים נשמרו. ג'סטין מצא את הפסל של סבו והבין שהחרב של סבו לא נמצאת בתיבה, והפסל של סר הראקליו הוסר. בלוצ'ר אז אמר לג'סטין מה באמת קרה לסבו, הוא הגן על בנו ועל המלכה ונהרג בידי הראקליו עם חרבו. ג'סטין הבין שחרבו של סבו אצל הראקליו. הנזירים החלו לאמן את ג'סטין תוך קרב מול דרקון, אשר היה לתנין עם כנפיים מכניות ואש. ג'סטין נפצע קשות ובלוצ'ר נתן לו קסם מרפא. הנזירים החליטו להפסיק לאמן אותו. לפני שעזב, בלוצ'ר נתן לג'סטין את חרבו וסיפר לו שזה מה שהוא יצטרך.
בדרך הביתה ג'סטין הציל את טליה כשהיא מאוימת מפני בריונים. טליה עוזרת לג'סטין להביס את הבריונים, דבר אשר גרם לפיטורה, אף על פי שהיא רצתה להתפטר בהתחלה. ג'סטין התפלא שטליה היא לוחמת מיומנת, והיא אמרה לו שהיא למדה מחמשת אחיה הגדולים. היא הרפתה כשהיא למדה שלג'סטין יש רגשות כלפי לארה. בינתיים, סבתו של ג'סטין אמרה לבנה רג'ינלד שיבין את חלומו של ג'סטין להיות אביר, בדיוק כמו שאביו הבין את חלומו להיות עורך דין. היא שכנעה את רג'ינלד לחזק את הקשר עם בנו במסיבה של לארה, אירוע שג'סטין לא יחמיץ.
ג'סטין נכח במסיבה של לארה עם טליה בתור הדייט שלו. הוא הופתע לשמוע שלארה התאהבה בסר כלורקס. סוטה והאחים שלו התפרצו למסיבה בפקודה לחטוף את לארה. ג'סטין התכונן להציל א לארה, אולם סוטה סימם אותו. כורטקס נכנס לתמונה, סוטה והאחים חשבו שהוא אביר והסתלקו. לארה לגה לג'סטין על תשוקתו להיות אביר, ורג'ינלד החליט לחזק את הקשר עם בנו, אולם ג'סטין סיפר לכולם בעצב שהוא יצטרף לבית ספר לעורכי דין. סר כלורקס ולארה שתפו רגע רומנטי ביחד, עד שסר כלורקס "חטף" את לארה ורכב יחד איתה.
בדרכו לבית ספר לעורכי דין, נתקל ג'סטין בטליה אשר סיפר לה שלארה נחטפה. ג'סטין הוא תקוותה היחידה, כאשר כל תושבי העיר היו מרוגזים עם עורכי הדין. לאחר כמה שכנועים, רג'ינלד סוף סוף הסכים לחלומו של בנו להיות אביר והרשה לג'סטין לעמוד מול הרקליו. ג'סטין, טליה ומלקווידס יצאו אל המחבוא של הרקליו, שם הם מצאו את סר כלורקס, נשאל בידי הרקליו על ימיו כאביר, לעל תפיסתה של לארה. ג'סטין וטליה פרצו לחדר באמצע הלילה. סר כלורקס לקח את לארה ויצא יחד איתה. ג'סטין וטליה הביסו את סוטה ואת האחים שלו, לפני שהתייצבו פנים מול פנים עם צבאו של הרקליו. טליה התעמתה מול סר כלורקס והתעניינה בקרב אגרופים איתו. היא בסופו של דבר דחפה אותו לפינה והביסה אותו בבעיטה, וספרה לסר כלורקס שהשריון לא הופך אותו לאביר, אלא האיש שבתוכו. בלוצ'ר הגיע ופגש את גוסטב כדי לסייע לג'סטין ולהביס את הרקליו. גוסטב הפחיד את הצבא, כאשר הרקליו ובלוצ'ר התייצבו לדו-קרב שבסופו בלוצ'ר נדקר. ג'סטין אז התייצב לדו-קרב עם הרקליו. שניהם נתקעו בטחנת המים ליד המפל שם הם נלחמו על חרבו של חרבו של סר רולנד. הרקליו החליק ונפל למוות כאשר ג'סטין שחזר את החרב. בלוצ'ר עמד למות וג'סטין ומלקווידס השתמשו בעלי מחייה על בלוצ'ר, דבר אשר מוכיח שג'סטין הוא אביר אמיתי.
המלכה נתנה לג'סטין אות הוקרה של סר ג'סטין ושבחה אותו על אומץ ליבו. היא החליטה להחזיר את האבירים לשלטון כשחתמו על חוזה חדש. רג'ינלד היסס בהתחלה, כשהוא חושש שבנו ילך בעקבות אביו, אולם חתם על החוזה כדי לשמח את בנו. כאשר נראה שלג'סטין עדיין יש רגשות כלפי לארה, הוא החזיר את הגרב שהיא נתנה לו ואז נפרד ממנה למרות אכזבתה, ואף על פי ששהחלה לחבב אותו. הוא אז הציע נישואין לטליה ואמר לה שהוא רוצה להמשיך איתה במסעות, כאשר הוא הבין שהיא נערת חלומותיו. טליה הסכימה בשמחה ונשקה אותו, והפכה לחברתו. במנזר, הנזירים יצרו פסל של ג'סטין בהיכל האבירים. החומה נקרעה על מנת ליצור היכל נוסף לאבירים עתידים.
בסצנת הקרדיטים, לארה קיבלה את שיערה, ג'סטין וטליה נחים בגבעה עם גוסטב והם חיים כזוג מאושר.
מדבבים בעברית
את הדיבוב העברי ביים גדי לוי והפיקה הדס מוזס.
הסעה (מעבר חום ומסה)
כימות זרימה מאולצת אל מול טבעית
כאשר רוצים לבצע אנליזה במקרים בה קיימת הסעה מעורבת (טבעית ומאולצת יחד), יש לבחון כמה השפעה יש לגורמים חיצוניים כגון מהירות הזורם במשאבה וכמה השפעה יש להסה הטבעית במערכת.
נהוג להשוות בין מספר גרשוף לריבוע מספר ריינולדס, אשר כל אחד מצביע על כמה השפעה יש לכל אחד ממנגנוני ההסעה. היחס ביניהם מצביע על המנגנון השולט; כאשר עבור ניתן להזניח את השפעות ההסעה הטבעית, ואילו עבור  השפעות ההסעה המאולצת זניחות. כאשר היחס הוא מסדר גודל של 1 יש להתחשב בהשפעת שני המנגנונים יחדיו.
ארל מידוס
ארל אלמר מידוס (באנגלית: Earle Elmer Meadows; 29 ביוני 1913 – 11 בנובמבר 1992) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (ברלין 1936) ושיאן עולם בקפיצה במוט.
ברט זקמן
ברט זקמן (בגרמנית: Bert Sakmann; נולד ב-12 ביוני 1942) הוא פיזיולוג תאים גרמני. הוא חלק את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה עם ארווין נהר, בשנת 1991, על פיתוח שיטות המדגימות כי תעלות יונים קיימות בכל קרומי התא ומאפשרות לימוד תכונותיהם. ברט זקמן היה פרופסור באוניברסיטת היידלברג והוא חבר מדעי אמריטוס במכון מקס פלאנק למחקר רפואי בהיידלברג, גרמניה. מאז 2008 הוא מוביל קבוצת מחקר אמריטוס במכון מקס פלנק לנוירוביולוגיה.
ארל מידוס
ביוגרפיה
מידוס נולד וגדל בכורינת', מיסיסיפי.
ברט זקמן
חיים וקריירה
זקמן נרשם לפולקסשול בלינדאו וסיים את הגימנסיה ווגנבורג בשטוטגרט בשנת 1961. הוא למד רפואה משנת 1967 ואילך בטיבינגן, פרייבורג, ברלין, פריז ומינכן. לאחר שסיים את בחינות הרפואה שלו באוניברסיטת לודוויג-מקסימיליאנס במינכן, הוא הפך לעוזר רפואי בשנת 1968 באוניברסיטת מינכן, בעודו עובד כעוזר מדעי (וויסנשפטליכר אסיסטאנט) במכון מקס-פלאנק לפסיכיאטריה במינכן, במחלקה הנוירופיזיולוגית של אוטו דטלב קרויצפלדט. בשנת 1971 עבר ליוניברסיטי קולג' לונדון, שם עבד במחלקה לביופיזיקה בניהולו של ברנרד כץ. בשנת 1974 סיים את עבודת הדוקטורט שלו, תחת הכותרת "Elektrophysiologie der neuralen Helladaptation in der Katzenretina" ("אלקטרופיזיולוגיה של התאמת אור עצבי ברשתית החתול") בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת גטינגן.
ארל מידוס
אלוף אולימפי
באולימפיאדת ברלין (1936) זכה מידוס במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 4.35 מטר, לפני היפנים שוהיי נישידה ואוי סיאו שקבעו תוצאה של 4.25 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה בפרינסטון, ניו ג'רזי אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 4.34 מטר, אחרי ג'ורג' וארוף שקבע שיא עולם חדש של 4.43 מטר ולפני ויליאם ספטון (4.27 מטר).
ברט זקמן
חיים וקריירה
לאחר מכן (עדיין בשנת 1974) שב זקמן למעבדתו של אוטו קרויצפלדט, שעבר בינתיים למכון מקס פלאנק לכימיה ביופיזית בגטינגן. זקמן הצטרף לקבוצת הביולוגיה הממברנתית בשנת 1979.
ארל מידוס
שיאן עולם
באליפות ארצות הברית שנערכה במילווקי, ויסקונסין ב-3 ביולי 1937 זכה מידוס במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 4.46 מטר זהה לזו של ויליאם ספטון שזכה במדליית זהב ולזו של קורנליוס וורמרדאם שזכה במדליית כסף.
ברט זקמן
חיים וקריירה
בשנת 1990 קיבל תפקיד בפקולטה לרפואה למדעי הטבע באוניברסיטת היידלברג. שנה לאחר מכן הוא הפך לפרופסור מן המניין באוניברסיטה בפקולטה לביולוגיה בהיידלברג.
ארל מידוס
שיאן עולם
בתחרות שנערכה באולם שיקגו, אילינוי ב-25 במרץ 1939 קבע מידוס בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 4.425 מטר.
באליפות ארצות הברית שנערכה בפרזנו, קליפורניה ב-29 ביוני 1940 הוא סיים במקום רביעי בתוצאה של 4.11 מטר.
בתחרות שנערכה באולם בבוסטון, מסצ'וסטס ב-8 בפברואר 1941 שיפר מידוס את שיאו העולמי והעימוד על 4.44 מטר. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בניו יורק ב-8 במרץ הוא שיפר שוב את שיאו העולמי והעמידו על 4.45 מטר. שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי קורנליוס וורמרדאם (4.485 מטר). באליפות ארצות הברית שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה אותה שנה הוא זכה במדליית כסף ביחד עם גן סמית' בתוצאה של 4.27 מטר, אחרי קורנליוס וורמרדאם (4.57 מטר).
באליפות ארצות הברית שנערכה בניו יורק ב-1942 הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 4.27 מטר, אחרי קורנליוס וורמרדאם (4.63 מטר) וג'ק דהפילד (4.37 מטר).
באליפות ארצות הברית שנערכה בלינקולן, נברסקה ב-1947 זכה מידוס במדליית כסף בתוצאה של 4.27 מטר, זהה לזו של המנצח ריצ'מונד מורקום.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (1948) הוא סיים רק במקום שישי בתוצאה של 4.11 מטר ולא זכה להשתתף במשחקים אלה. באליפות ארצות הברית שנערכה במילווקי, ויסקונסין אותה שנה הוא סיים במקום רביעי בתוצאה של 4.27 מטר.
ברט זקמן
חיים וקריירה
זקמן הוא המייסד של חברת ברט-זקמן-סטיפטונג.
פרסים והוקרה
בשנת 1986 הוענק לו ולארווין נהר פרס לואיזה גרוס הורביץ מאוניברסיטת קולומביה. בשנת 1987 הוא קיבל את פרס לייבניץ של דויטשה פורשונגסגמיינשאפט, שהוא הכבוד הגבוה ביותר שהוענק במחקר הגרמני. בשנת 1991 הוא קיבל את פרס ראלף וו. ג'רארד במדעי המוח, את פרס הארווי ואת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה יחד עם נרה, איתו עבד בגטינגן. הוא נבחר כחבר זר בחברה המלכותית (ForMemRS) בשנת 1994. ביוני 2009 קיבל זקמן תואר דוקטור לשם כבוד, בעצרת החגיגית של המושב ה-72 של חבר הנאמנים ב.
נקודת המפנה
נקודת המפנה: "חשיבותם הגדולה של הדברים הקטנים" הוא ספרו של מלקולם גלדוול. הספר פורסם לראשונה על ידי Little Brown בשנת 2000. הספר תורגם לעברית על ידי עפרה אביגד, ויצא לאור על ידי הוצאת ידיעות אחרונות.
גלדוול מגדיר את "רגע המסה הקריטית, הסף, נקודת הרתיחה" כנקודת המפנה. הספר מנסה להסביר ולתאר את "מסתרי" השינויים הסוציולוגיים המתווים את חיי היומיום. הוא טוען כי הדרך הטובה ביותר להבנת התפשטות של רעיונות, מסרים, התנהגויות ומוצרים היא להתייחס אליהם כאל מגפה. לכל מגפה יש נקודת מפנה. חלק מהדוגמאות לשינויים המוזכרות בספר הן: התפשטות להיטי אופנה (נעלי Hush Puppies בשנות ה-90), הפיכת תוכניות טלוויזיה מסוימות לפופולריות ביותר ("רחוב סומסום") וגאות ודעיכה של גלי פשע בניו יורק. ניקוי רחובות ניו יורק, הזדקנות האוכלוסייה במעט ושיפור קטן בנוכחות המשטרה יצרו אפקט דרמטי של ריסון הפשע.
שלושה מאפיינים משותפים לכל הדוגמאות – הידבקות, השפעה גדולה של גורמים קטנים והתרחשותו של שינוי מהיר ודרמטי בעת ההגעה לנקודת המפנה.
שלושת הכללים של מגפה
גלדוול מתאר את "שלושת כללי המגפה" (שלושת "סוכני השינוי") המביאים לנקודות מפנה:
קבלה ציבורית
גלדוול קיבל מקדמה של מיליון וחצי דולר לכתיבת ספר זה, אשר נמכר ב-1.7 מיליון עותקים עד לשנת 2006. בתקופה זו גלדוול הרוויח כ- 40,000$ להרצאה. המכירות עלו שוב ב-2006 לאחר פרסום ספרו הבא – "ממבט ראשון".
בישראל
עם כניסתו של רב ניצב יוחנן דנינו לתפקיד מפכ"ל משטרת ישראל בשנת 2011 הוא רכש וחילק לכל קציני המשטרה מדרגת סגן ניצב ומעלה את הספר והכתיר את תקופת המפכלות שלו בכותרת "דרך המפנה".
הערות שוליים
The Tipping Point
מזון B
מֶזון B הוא מזון תחתי המכיל קוארק תחתון ואנטיקוארק למעלה, או את האנטי-חלקיקים שלהם, או קוארק תחתון ואנטיקוארק למטה, או את האנטי-חלקיקים שלהם. מזוני B הם ההאדרונים התחתיים הקלים ביותר, כלומר, החלקיקים המורכבים בעלי המסה הנמוכה ביותר שיש להם את המספר הקואנטי תחתיות. המסה של מזוני B טעונים היא 5,279.31 MeV. המסה של מזוני B נייטרליים היא 5,279.62 MeV.
אורך החיים של מזוני B טעונים הוא שניות. אורך החיים של מזוני B נייטרליים הוא שניות.
מזון B התגלה ב-1980 והדיווח הראשון על גילויו פורסם ב-12 בינואר 1981, בכתב העת Physical Review Letters. החלקיק התגלה בגלאי CLEO של מאיץ החלקיקים CESR (טבעת אחסון האלקטרונים של קורנל, Cornell Electron Storage Ring) באוניברסיטת קורנל. מזון B התגלה כשלוש שנים לאחר גילויו של המזון אופסילון, שהיה החלקיק הראשון שהתגלה המכיל קוארק תחתון. אופסילון אינו חלקיק תחתי (התחתיות שלו היא 0), לעומת מזון B, הנושא תחתיות של 1 או מינוס 1.
מזוני B נייטרליים מצטיינים ביכולת להפוך מחלקיק אחד לרעהו בעל התחתיות הנגדית, כלומר, מ- ל- ולהפך. תופעה זו מכונה אוסקילציה, או תנודה, של מזוני B נייטרליים (B–Bbar oscillation). היא מהווה דוגמה לתנודת חלקיקים נייטרליים (neutral particle oscillation). תופעות אלו הן מקור חשוב למידע אודות הסיבות לקיומו של עודף החומר על פני האנטי-חומר ביקום.
תומאס קורווין
תומאס קורווין (באנגלית: Thomas Corwin; 29 ביולי 1794 – 18 בדצמבר 1865) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו. הוא ייצג את מדינתו בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית וכיהן כמושל אוהיו ה-15 וכמזכיר האוצר ה-20 של ארצות הברית. לאחר שהיה חבר במפלגה הוויגית, הוא הצטרף בשנות ה-50 של המאה ה-19 אל המפלגה הרפובליקנית. קורווין נודע בשל תיקון קורווין שהוצע על ידו ושנועד, ללא הצלחה, למנוע את פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית.
קורווין נולד במחוז בורבון שבקנטקי, אך גדל בעיר לבנון שבאוהיו. לאחר ששירת כנהג כרכרה (wagon boy, מכאן אחד הכינויים שלו) במלחמת 1812, הוא הקים משרד עורכי דין בלבנון. הוא היה לתובע וניצח בבחירות לבית הנבחרים של אוהיו. בין השנים 1830–1840 כיהן קורווין כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, והתפטר מתפקידו זה כדי להיבחר כמושל אוהיו. ב-1842 הוא נבחר מחדש כמושל וב-1844 הוא נבחר על ידי בית הנבחרים של אוהיו כסנאטור מטעמה. כסנאטור היה היה מתנגד בולט של מלחמת ארצות הברית-מקסיקו. הוא התפטר מהסנאט כדי להתמנות כמזכיר האוצר של ארצות הברית בממשלו של הנשיא מילרד פילמור.
ב-1859 שב קורווין אל בית הנבחרים. הוא הוביל את מאמציו של הבית לסיום משבר הפרישה בעקבות הבחירות לנשיאות של 1860. הוא הוביל תיקון חקיקתי שלא אפשר לממשלה להוציא אל מחוץ לחוק את העבדות, ואף בתיקונים נוספים לחוקה. אף על פי שכמה מדינות אישרו את התיקון, זה לא מנע את פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית. במרץ 1861 הוא התפטר מהקונגרס כדי להתמנות כשגריר ארצות הברית במקסיקו, תפקיד בו הוא כיהן עד 1864, שנה לפני מותו.
ראשית חייו
תומאס קורווין נולד במחוז בורבון שבקנטקי, לאביו, מתיאס קורווין, שכיהן שנים רבות כחבר בית הנבחרים של אוהיו, ולאמו פיישנס האלק. משפחתו של קורווין הייתה ממוצא הונגרי וארמני. דודנו, מוזס בלדסו, היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אוהיו, ואחיינו, פרנקלין קורווין, היה חבר בית הנבחרים מטעם אילינוי.
ב-1798 עבור קורווין עם משפחתו ללבנון, אילינוי. במהלך מלחמת 1812 הוא שירת כנהג כרכרה בארמייה של הגנרל ויליאם הנרי הריסון. ב-1815 הוא החל ללמוד משפטים במשרדיו של ג'ושוע קולט. ב-1817 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בעריכת דין בלבנון. בשנים 1818–1828 הוא היה התובע של מחוז וורן. ב-13 בנובמבר 1822 הוא נשא לאישה בלבנון את שרה רוס, אחותו של תומאס רוס, אז חבר הקונגרס. כחבר הבונים החופשיים הוא כיהן בלשכה הגדולה של אוהיו כנואם הגדול בשנים 1821–1826, כסגן הנשיא הגדול בשנים 1823–1827 וכנשיא הגדול בשנת 1828.
קריירה פוליטית
בשנים 1822–1823 ובשנת 1829 כיהן קורווין כחבר בבית הנבחרים של אוהיו, שם הוא נשא נאום נמרץ נגד הנהגת תפקיד המצליף באוהיו. ב-1830 הוא נבחר כחבר המפלגה הוויגית לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן בו ממרץ 1831 עד להתפטרותו במאי 1840, עת הציג את מועמדותו לתפקיד מושל אוהיו. בשל שנינותו, מיומנויות הנאום שלו ומסע הבחירות הנמרץ שלו, הוא ניצח בבחירות את המושל המכהן וילסון שנון, שהביס את קורווין שנתיים לאחר מכן ושב לכס המושל.
בבחירות לנשיאות של 1844 היה קורווין אלקטור מטעם המפלגה הוויגית לטובת מועמדיה הנרי קליי ותאודור פרלינגהויסן.
קורווין נבחר על ידי האספה הכללית של אוהיו לסנאט של ארצות הברית וכיהן בו ממרץ 1845 ועד יולי 1850. כסנאטור הוא נאם לעיתים רחוקות, אך תמיד עם כישרון רב. את הנאום המפורסם ביותר שלו הוא נשא ב-11 בפברואר 1847 ובו הוא דיבר נגד מלחמת ארצות הברית-מקסיקו.
קורווין התפטר מהסנאט כדי להתמנות כמזכיר האוצר בממשלו של הנשיא מילרד פילמור, זמן קצר לאחר מותו של הנשיא הקודם, זאכרי טיילור. כמו קודמו בתפקיד, האמין קורווין במכסי מגן, אך הוא לא היה מעוניין לבצע שינויים מידיים או קיצוניים בחוק הסחר החופשי של 1846. הוא התנגד לקביעות של החוק הזה, שלפיהם הוטל מס על כמה סוגים של חומרי גלם מיובאים, בציינו בדוח שהגיש לקונגרס ש"ברור שתנאים אלו לקחו מהיצרן ומבעל המלאכה את העידוד שהחוק הנוכחי התכוון לאפשר". בכל אופן, כוויגי ותיק, לא עלה בידו של קורווין להעביר שום חקיקת מיסוי בקונגרס שנשלט על ידי הדמוקרטים. זמן קצר לאחר תום נשיאותו של פילמור הוא התפטר מתפקידו כמזכיר האוצר.
ב-1857 ירה מושל אוהיו לשעבר, ויליאם בב, באדם, וב-1858 הוא הועמד למשפט במקום מגוריו, מחוז וינבגו שבאילינוי. קורווין והשופט לשעבר ויליאם ג'ונסטון הצליחו להביא לזיכויו בטיעון של הגנה עצמית. באותה שנה נבחר קורווין שוב לבית הנבחרים, הפעם כחבר המפלגה הרפובליקנית. ב-1860 הוא היה ליושב ראש "ועדת ה-23" של הבית, שבה היו חברים נציג אחד מכל מדינה ושמונתה לבדוק את מצב האומה וככל האפשר למצוא אפשרות לפיוס בין הצפון לבין הדרום במשבר הפרישה שהגיע בעקבות בחירתו לנשיאות של אברהם לינקולן. באותה עת הוא הוביל הצעת תיקון לחוקה שמאוחר יותר נודע כתיקון קורווין, שאסר על הממשלה הפדרלית להוציא אל מחוץ לחוק את העבדות בארצות הברית. לשון הצעת התיקון הייתה:
בהצעת התיקון שלו חזר קורווין על מה שאמריקאים רבים האמינו בו כבר, שעל פי החוקה אין לקונגרס שום סמכות להתערב בנושא העבדות במדינות בו היא הייתה נהוגה.
עיקרון זה נודע בכינוי "הקונצנזוס הפדרלי", והוא זכה להסכמה מרבים, החל מתומכי עבדות כמו ג'ון קלהון, ועד מתנגדי עבדות כמו. לינקולן, כמו רוב הרפובליקנים, הסכים שבעת שלום, לא תוכל הממשלה הפדרלית לבטל את העבדות במדינה כלשהי. המצע של המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות של 1860 שב וחזר על העיקרון המוכר הזה. בשל אי יכולתם על פי החוקה לבטל את העבדות במדינות הדרום, איימו הפוליטיקאים מתנגדי העבדות להחלישה באמצעים אחרים - איסור העבדות בטריטוריות, מניעת קבלתן לברית של מדינות חדשות בהן הייתה נהוגה העבדות, סיוע בהעברתם של עבדים נמלטים אל הצפון, עצירת העבדות בימים, וביטול העבדות בוושינגטון. מסיבה זו, התייחסו זה מכבר הדרומיים בספקנות להבטחות הצפוניים לא לבטל את העבדות במדינות, והם לא התרשמו כאשר הגיש קורווין את הצעת התיקון שלו. ב-2 במרץ אישר הסנאט את תיקון קורווין, אך רק שתי מדינות אשררו אותו, ובכל מקרה, המלחמה כבר פרצה. כך כשלה יוזמתו של קורווין למניעת פריצתה של מלחמת האזרחים.
ב-1860 נבחר קורווין מחדש לבית הנבחרים, אך ב-12 במרץ 1861 הוא התפטר לאחר שמונה על ידי הנשיא לינקולן כשגריר במקסיקו, תפקידו בו הוא כיהן עד 1864. הוא זכה ליחס חיובי בציבור המקסיקני שזכר את התנגדותו למלחמת ארצות הברית-מקסיקו ואת מאמציו בסנאט לשמור על היחסים הידידותיים בין שתי המדינות במהלך מלחמת האזרחים, על אף מאמצי הקונפדרציה לחבל בהם. לאחר התפטרותו מתפקידו כשגריר, שב קורווין לוושינגטון, שם הוא המשיך לעסוק בעריכת דין.
מותו ומורשתו
תומאס קורווין נפטר בוושינגטון ב-18 בדצמבר 1865, בגיל 71. הוא נטמן בבית הקברות של לבנון, אוהיו.
ב-1876 הנציח אותו שירות ספינות המכס של ארצות הברית בקריאת ספינה על שמו.
לא סתם
לא סתם הוא שיר מתוך אלבומו השני של אמיר דדון, "יש אין סוף", שיצא בשנת 2013. דדון כתב והלחין את השיר בהשראת המחאה החברתית של קיץ 2011.
גרסה המוזיקלית
תומר בירן אחראי על ההפקה המוזיקלית, ועיבדו אותו אמיר דדון, תומר בירן, אבי יפרח, גלעד שמואלי, תומר צדקיהו ועדי הר צבי.
הרקע לשיר
דדון חשב על מילות השיר ועל המנגינה כאשר הלך עם ההמון במחאה החברתית של קיץ 2011. כאשר דדון ראה את העם יוצא מהבית לרחוב למחות על המציאות של חייהם בשנת 2011, הוא התרגש והתעוררה אצלו ההשראה לשיר. הוא האמין שגם אם באותו הזמן לא ראו את השינוי, דברים ישתנו בעתיד בעקבות מחאה זו.
פרשנות השיר
השיר "לא סתם" זכה לפרשנויות רבות. העיתונאי יוסי חרסונסקי התייחס לשיר באתרו וטען שהמילה "סתם" מופיעה 22 פעמים בשיר. הוא הסיק מכך שדדון רצה לומר שהוא יודע שיש סיבה לאהבה, אך במקום זאת הוא העדיף לחזור 22 פעם על המילים "לא סתם". הוא הוסיף שאומנם דדון לא מרבה לבטא את רגשותיו במילים, אבל הלחן והטון מבטאים את כוונתו "לא סתם אני אוהב". הטון מטפס עוד חצי אוקטבה כדי לבטא את אהבתו, הקצב המדוד והעיבוד האקוסטי מעניקים את התחושה החורפית המהורהרת, כאילו זה שיר מפסקול של סרט שמשתמשים בו כרקע לסיפור אהבה גדולה. בשירו המוזיקה היא יותר מסתם מילים, היא משדרת את מנגינת הלב, ומוסיפה לנו אור לחיים. בשירו יש לחן שמזכיר את הבלדות של מוש בן ארי, לצד אלמנטים שיכולים להפוך אותו לשיר שליווה את אמיר דדון לאורך כל שנת 2013 ובכל השנים אחריה כי הוא עשוי מחומרים קלאסיים.
רון רייט
רונלד ג'ק רייט (באנגלית: Ronald Jack Wright; 8 באפריל 1953 – 7 בפברואר 2021) היה פוליטיקאי רפובליקני אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת טקסס.
ביוגרפיה
רונלד ג'ק רייט נולד ב-8 באפריל 1953 במחוז צ'רוקי שבטקסס, בנם של פגי דרלין (לבית פאוור) וג'ורג' ויליס רייט. בשנת 1971 השלים רייט לימודים תיכוניים בתיכון אייזל. במשך שנתיים למד פסיכולוגיה, מדע המדינה והיסטוריה באוניברסיטת טקסס בארלינגטון. בשנים 2000–2008 היה רייט חבר במועצת העיר ארלינגטון, מתוכן היה אף ראש העירייה (2008-2004). לאחר מכן היה עוזרו של חבר הקונגרס ג'ו ברטון עד 2009. בין השנים 2009–2011 היה רייט ראש הסגל של ברטון. ב-2011 מונה לשמאי המיסים של מחוז טרנט, ומילא תפקיד זה עד 2018.
במהלך בחירות 2018 גבר רייט על ג'אנה סנצ'ז, מועמדת המפלגה הדמוקרטית, בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית שהתקיימו במחוז הקונגרס השישי של טקסס, וזכה ב-52.9% מקולות הבוחרים. ביוני 2019 פרסמה חברת "Reproaction", קבוצה הפועלת למען הזכות להפיל, סרטון ובו נראה רייט מצהיר כי על נשים "להיענש באופן מוחלט" על ביצוע הפלות עצמיות, משום שלשיטתו ביצעו רצח. ביולי אותה שונה הודיע רייט כי אובחן כחולה בסרטן הריאות. בשנה שלאחר מכן, סדרה של סיבוכים רפואיים בעקבות טיפולי רדיותרפיה שעבר הובילו לאשפוזו.
בדצמבר 2020 נמנה רייט בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק בנימוק שלטקסס אין זכות עמידה בערעור על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
ב-21 בינואר 2021 הודיע רייט כי אובחן חיובי למחלת נגיף קורונה 2019. לאחר שרעייתו והוא אושפזו בדאלאס במשך שבועיים, הכריעה אותו המחלה ב-7 בפברואר, ובכך נעשה לחבר הקונגרס המכהן הראשון שנפטר כתוצאה מהמחלה.
איגור ארטמייב
איגור יורייביץ' ארטמייב (ברוסית: Игорь Юрьевич Артемьев; נולד ב-27 בנובמבר 1961, לנינגרד) הוא פוליטיקאי מדינאי, המשמש כעוזרו של ראש ממשלת רוסיה מאז נובמבר 2020, קודם לכן שימש כראש השירות הפדרלי למלחמה במונופולים במשך 12 שנה (מ־10 במרץ 2004 עד 11 בנובמבר 2020). חבר הוועדה המדינית של המפלגה הדמוקרטית הרוסית "יאבלוקו".
ביוגרפיה
אביו היה פועל, אמו מהנדסת. הוא למד בבית הספר 240 בלנינגרד ובית ספר 254, שיחק בקבוצת רוגבי הנוער של העיר לנינגרד. ב-1983 למד במכון הביולוגי של אוניברסיטת לנינגרד והתמחה במכון הפדגוגי הרצן בקתדרה לפיזיולוגיה ואנטומיה.
קריירה
הוא נכנס לפוליטיקה בשנת 1989. בשנת 1990 הוא נבחר לסגן מועצת העיר לנינגרד, שימש כיו"ר הוועדה לאקולוגיה וכלכלה עירונית. הוא עמד בראש המפלגה האזורית של המרכז, שהפכה לימים לבסיס של מפלגת יאבלוקו בסנקט פטרבורג.
בשנת 1994 נבחר ארטמייב לאספה המחוקקת של סנט פטרבורג מטעם תנועת "העיר האהובה". מאז 1994 שימש כיו"ר הוועדה לכלכלה עירונית ויו"ר קבוצת התיאום לתקציבים ומימון של האספה המחוקקת. היה מחברם של חוקים עירוניים רבים בתחומי דיני הבחירות, הליך התקציב, מיסוי, מדיניות ההלוואות והטבות המס, מימון הכלכלה העירונית והסביבה.
בשנת 1996 מונה לסגן מושל סנקט פטרבורג ויו"ר ועדת הכספים של מינהל העיר. בשנת 1998 למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בינואר 1999 התפטר ארטמייב בהתאם להחלטת מפלגת יאבלוקו לשבור את האיחוד הפוליטי עם המושל ולדימיר יאקובלב. בפברואר 1999 הוא נבחר לסגן יו"ר מפלגת יאבלוקו ובשנת 1999 מונה לראש הקרן למחקרים כלכליים ופוליטיים "מרכז EPICenter - סנקט פטרבורג".
בשנת 2000 הוא התמודד למשרת מושל סנקט פטרבורג, אך סיים במקום השני והשיג 14.68% מהקולות. ב-10 במרץ 2004 מונה לעמוד בראש השירות הפדרלי למלחמה במונופולים, זאת בהמלצת ראש ממשלת רוסיה, מיכאיל פרדקוב.
בנובמבר 2020 הועבר לתפקיד עוזר ראש הממשלה על ידי מיכאיל מישוסטין ובכך סיים כהונה בת 16 שנים בשירות למלחמה במונופולים.
חיים אישיים
איגור ארטמייב נשוי ואב לארבעה ילדים. הוא מעורב בפעילות ספורטיבית בייחוד בענפי כדורגל, טניס ורוגבי ומכהן כיו"ר חבר הנאמנים של פדרציית הרוגבי הרוסית.
לבנת
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ארגון נכי צה"ל
ארגון נכי צה"ל הוא עמותה המוכרת על ידי משרד הביטחון כארגון היציג של נכי צה"ל.
חברי הארגון
כ-50 אלף נכים רשומים בארגון (משלמים לארגון דמי חבר חודשיים) מתוך כ-54 אלף נכי צה"ל המוכרים על ידי אגף השיקום של משרד הביטחון ואשר נכותם היא מעל 19%. כמו כן מוכרים נכים בעלי נכות של 10% עד 19%, שהוכרו לפני 1 בינואר 1996, עת שונה החוק המעלה את רף קבלת הקיצבה הקבועה ותעודת נכה צה"ל מ-10% ל-19%. 89% מכלל חברי הארגון הם נכי צבא שהיו חיילים בעת פציעתם. יתר החברים הם אנשי משטרת ישראל ומשמר הגבול, שירות בתי הסוהר, שירות הביטחון הכללי, המוסד, משמר הכנסת, אנשי צד"ל, כיתות כוננות ביישובי ספר וחריגים שהוכרו.
הכרה בנפגע כנכה צה"ל מתבצעת רק על ידי קצין התגמולים באגף השיקום תוך בדיקה שנסיבות הפציעה היו בעת השירות הצבאי ועקב השירות בצבא גם יחד.
בראש הארגון מכהן יו"ר הארגון הנבחר אחת ל-5 שנים בבחירות, וכהונתו מוגבלת בתקנון לשתי תקופות של 5 שנים בלבד. יו"ר הארגון הוא עו"ד עידן קלימן. מנכ"ל הארגון הוא סא"ל במיל' יוסי מתתיהו.
פעילות הארגון
המעמד של ארגון נכי צה"ל כארגון יציג מאפשר לראשי הארגון לייצג את כלל הנכים בפני אגף השיקום בדיונים על הטבות ושינויים בזכויות הנכים - להכריז על שביתה ואין אפשרות של התארגנות קבוצת נכים אחרת לייצוג את נכי צה"ל מול המדינה.
בסוף שנת 2013 הוקמה אגודת הידידים ישראל בארגון נכי צה"ל שמטרתה להעמיק את המודעות והמחויבות של הציבור הישראלי לתהליך השיקום של פצועי ונכי צה"ל. אגודת הידידים בישראל לקחה על עצמה להיות נדבך משמעותי בהובלת פרויקטים ייחודיים שיסייעו לכל פצוע ונכה לשקם עצמו ולחזור למעגל החיים. יו"ר האגודה (בהתנדבות) הוא האלוף (מיל') אליעזר שקדי. בשנת 2015 גיבשה אגודת הידידים ישראל מיזם ראשון מסוג - "טיול שחרור" בהודו - מסע תרמילאים לנכי צה"ל כחלק מהליך השיקום.
מרכזי "בית הלוחם"
הארגון מפעיל ארבעה מרכזי "בית הלוחם" בארץ: בחיפה, תל אביב, ירושלים ובאר שבע. כמו כן מפעיל את בית קיי - בית הבראה לנכי צה"ל בנהריה. מרכזים אלה מציעים מגוון רחב של שירותים ספורטיביים, שיקומיים וחברתיים לנכי צה"ל. חלק מהפעילויות פתוחות גם לבני משפחות חברי הארגון.
ניסמן
ניסמן הוא שם משפחה.
אמילי דייוויסון
אמילי ויילדינג דייוויסון (באנגלית: Emily Wilding Davison; 11 באוקטובר 1872 – 8 ביוני 1913) הייתה מורה ופעילה בתנועה הסופרג'יסטית בבריטניה.
דייוויסון הצטרפה לארגון זכויות נשים "איגוד הנשים החברתי והפוליטי" (WSPU) תחת הנהגתה של אמלין פנקהרסט. היא הייתה חברה מיליטנטית בארגון, נעצרה לעיתים תכופות ונאסרה תשע פעמים. במהלך מאסריה נהגה לשבות רעב ואולצה לעבור הזנה בכפייה ארבעים ותשע פעמים.
ב-4 ביוני 1913 חדרה למסלול מרוץ סוסים בדרבי באפסום ונרמסה תחת סוס דוהר שהיה שייך למלך בריטניה, ג'ורג' החמישי. בעקבות התאונה סבלה מפגיעות חמורות אשר הובילו למותה ארבעה ימים מאוחר יותר. ישנה מחלוקת האם דייוויסון נכנסה למסלול בכוונה להתאבד או במטרה לתלות את דגל התנועה הסופרג'יסטית על רסן הסוס.
ביוגרפיה
אמילי ויילדינג דייוויסון נולדה בשנת 1872, בת למרגרט וצ'ארלס אדוארד דייוויסון, בני המעמד הבינוני-גבוה באנגליה בבלקהית', מחוז קנט, אנגליה. אביה היה איש עסקים ואמה עקרת בית. כשנישאו הוריה אמה הייתה בת 19, אביה היה אלמן בן 49 ואב ל-9 ילדים מנישואיו הראשונים. בנוסף לאחיה החורגים היו לה שתי אחיות ואח.
דייוויסון החלה ללמוד בשנת 1885 בבית ספר תיכון פרטי לבנות "קנסינגטון" (Kensington) ובשנת 1891 זכתה במלגה ללימודים במכללת "רויאל הולווי" (Royal Holloway), מכללה לנשים המהווה חלק מאוניברסיטת לונדון, שם למדה ספרות ושפות זרות. ב-14 בינואר 1892 נאלצה לעזוב את לימודיה בעקבות מות אביה וכיוון שאמה לא יכלה לממן את שכר הלימוד. דייוויסון החלה לעבוד כאומנת פרטית עד שהצליחה לחסוך מספיק כסף כדי לחזור ללימודים. באפריל 1895 החלה ללמוד ביולוגיה, כימיה, וספרות אנגלית באוניברסיטת אוקספורד ועברה את מבחני סוף התואר בהצלחה יתרה. כיוון שבאותה תקופה נשים לא הורשו לקבל תעודת בוגר מאוניברסיטת אוקספורד, עברה דייוויסון לאוניברסיטת לונדון, שם סיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 1908.
בנוסף, דייוויסון עבדה כמורה במשך שלוש עשרה שנים בין השנים 1895-1908.
מאבק מיליטנטי
בשנת 1906 דייוויסון הצטרפה לאיגוד הסוציאל-פוליטי לנשים תחת הנהגתה של אמלין פנקהרסט. בשנת 1908 התעצמה פעילותה בתנועה הסופרג'יסטית עד שלבסוף עזבה את עבודתה כמורה והקדישה מלוא מרצה למען התנועה. היא צברה מוניטין בתור אחת הסופרג'יסטיות המיליטנטיות ביותר. פעולותיה נעו בין זריקת אבנים ועד הצתה. בשנת 1908 הייתה בין המארגנות של ההפגנה הגדולה בהייד פארק.
במרץ 1909 דייוויסון נעצרה בזמן שניסתה למסור עצומה לראש הממשלה הרברט הנרי אסקווית'. היא נמצאה אשמה בגרימת הפרעה ונאסרה לחודש ימים. ארבעה חודשים מאוחר יותר נאסרה שוב בשל ניסיון להיכנס לאולם בו נערכה הרצאה של שר האוצר דייוויד לויד ג'ורג'. היא פתחה בשביתת רעב ושוחררה לאחר חמישה ימים. סופרג'יסטיות רבות היו נוהגות לשבות רעב במהלך מעצרן וזאת מפני שהממשלה סירבה להכיר בהן כאסירות פוליטיות.
בספטמבר 1909 נאסרה לתקופה של חודשיים בעקבות השלכת אבנים אך שוחררה כעבור יומיים וחצי של שביתת רעב. באוקטובר, לאחר שחרורה מהכלא, נתפסה משליכה אבנים יחד עם מרי ליי (Mary Leigh) וקונסטנס לייטון (Constance Lytton), על כרכרה של אדם אותו זיהו בטעות כשר האוצר לויד ג'ורג'. בעקבות זאת נאסרה לתקופה של חודש ימים ונשפטה לעבודת פרך בבית הסוהר במנצ'סטר (HM Prison Manchester), הידוע בכינויו "סטרנג'ווייס". במאסר זה פתחה בשביתת רעב ובתגובה בבית הסוהר החליטו להזינה בכפייה. בניסיון להתנגד להזנה בכפייה, חסמה את דלת תאה בעזרת מיטה. לאחר מספר ניסיונות לפרוץ את דלת התא, הכניסו השומרים זרנוק דרך חלון התא והציפו אותו במי קרח. לבסוף נשברה דלת התא בעקבות לחץ המים, דייוויסון נלקחה לבית חולים ונאלצה לעבור הזנה בכפייה. היא שוחררה לאחר שמונה ימים במאסר.
בנובמבר 1910 נאסרה לתקופה של חודש בגין השלכת אבנים ושבירת חלון בבית הנבחרים. היא פתחה בשביתת רעב, אולצה לעבור הזנה בכפייה ושוחררה כעבור שמונה ימים.
באפריל 1911, בלילה שלפני מפקד האוכלוסין, הסתתרה בבית הנבחרים שבארמון וסטמינסטר במטרה לרשום את בית הנבחרים ככתובתה ובכך לחזק את הטענה כי נשים ראויות לזכויות פוליטיות שוות לגברים. בדצמבר 1911 נעצרה בשל גרימת הצתה לתיבות דואר ונאסרה למשך שבוע.
בינואר 1912 נעצרה בשל הצתת תיבות דואר ונאסרה לתקופה של חצי שנה בבית הסוהר "הולוויי" (HM Prison Holloway). בניסיון להתחמק מהזנה בכפייה ניסתה לשים קץ לחייה פעמיים. בפעם הראשונה קפצה מגרם מדרגות בגובה של כ-10 מ', בפעם השנייה קפצה ממרפסת בגובה של כ-15 מ'. בעקבות קפיצתה השנייה, נזק רב נגרם לראשה ולעמוד השדרה, נזק שהוביל לכאבים אשר ליוו אותה עד סוף חייה. מאוחר יותר הסבירה את מעשיה בטענה כי. בנובמבר 1912 נאסרה ל-10 ימים בשל תקיפה של כומר אותו זיהתה בטעות כשר האוצר לויד ג'ורג', אז פתחה בשביתת רעב ושוחררה כעבור ארבעה ימים. ישנן השערות רבות לגבי תקרית זו וייתכן כי לא הייתה האחראית למקרה ונטלה את האשמה במטרה להגן על סופרג'יסטית אחרת.
מרוץ הדרבי
ב-4 ביוני 1913 הלכה לדרבי של אפסום (Epsom Derby) יחד עם מרי ריצ'רדסון (Mary Richardson) והן נעמדו בסמוך לגדר המסלול. בשעה 15:10, בסיבוב האחרון של המירוץ, נכנסה דייוויסון למסלול ונעמדה מול הסוס של המלך ג'ורג' החמישי. היא הניפה ידיה בניסיון לתפוס את רסן הסוס אך נרמסה ונחבלה קשות, שקעה בתרדמת והובלה לבית החולים באפסום (Epsom Cottage Hospital) כשהיא סובלת מזעזוע מוח. בבית החולים מתה מפצעיה כעבור ארבעה ימים, ב-8 ביוני. סיבת המוות שנקבעה הייתה תאונה.
בזמן האירוע, רכב על גבי הסוס הרברט ג'ונס (Herbert Jones), יליד אפסום, שהתפרסם בעקבות זכייתו בדרבי של שנת 1909. בעת הפגיעה בדייוויסון נתפסה רגלו ברגלית האוכף והוא נגרר על המסלול. ג'ונס נאלץ לפרוש בשנת 1923 בשל שטף דם בריאה. ב-17 ביולי 1951 נמצא על ידי בנו כשהוא מת מדליפת גז במטבח דירתו. ניתוח לאחר המוות קבע כי הייתה זו התאבדות כתוצאה מרקע נפשי מעורער. הסברה היא שהוא מעולם לא התאושש מהתקרית בדרבי.
מניעיה למעשה
לאחר התאונה נמצאו על גופה שני דגלים של התנועה הסופרג'יסטית, בארנקה נמצא כרטיס רכבת חזור לתחנת ויקטוריה וכרטיס לאירוע פסטיבל הקיץ של התנועה שתוכנן לאותו הערב. ריצ'רדסון, חברתה ושותפתה למאבק שנכחה בתקרית, אמרה לאחר התאונה כי דייוויסון רכשה כרטיס חזרה ברכבת כך שהתכוונה בבירור לשוב מהדרבי.
מרוץ הסוסים תועד על ידי שלושה צלמים. כחלק מתחקיר לקראת סרט טלוויזיה ששודר בערוץ 4 הבריטי, הועברו חומרי הצילום המקוריים לפורמט דיגיטלי. בעקבות התחקיר התגלה כי מיקומה לפני התקרית אפשר לה לראות את המסלול באופן ברור. ניתוח הסרטון מראה שדייוויסון ניסתה להושיט את ידיה לכיוון הרוכב כשהיא אוחזת בבד לבן. ככל הנראה, רצתה לנופף בדגל התנועה הסופרג'יסטית ולהצמידו לאוכף של סוס המלך, אולם העניין השתבש והיא מצאה את מותה תחת רגלי הסוס הדוהר. לאחר מותה אמרה פנקהרסט:
ההלוויה
ב-14 ביוני 1913 ארגן האיגוד הסוציאלי-פוליטי לנשים טקס לוויה לזכרה של דייוויסון. בטקס שנערך בשכונת בלומסברי בלונדון, השתתפו אלפי סופרג'יסטיות שהתבקשו ללבוש בגדים בצבעים שחור, סגול או לבן וכן עשרות אלפי אנשים. ב-15 ביוני נלקח ארונה לקבורה בחלקה המשפחתית בבית הקברות "מריה הקדושה" במורפת' אשר בנורת'מברלנד. היא נקברה בסמוך לאביה שמת בשנת 1893. על מצבת הקבר נרשם מוטו האיגוד הסוציאלי-פוליטי לנשים: "מעשים, לא מילים" ("Deeds, Not Words"). דייוויסון הפכה למרטירית הראשונה של התנועה הסופרג'יסטיות.