cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מועצת הרבנות הרפורמית בישראל
מייסדי מר"ם היו משה זמר, ראובן (בוב) סמואלס ויעקב כהן, תלמידו של מרדכי קפלן שלא המשיך בפעילות בגוף זה. סמוך לאחר מכן הצטרף למייסדים חיים (הנק) סקירבל. מר"ם הוא ארגון אח של התנועה הרפורמית בישראל ושל איגוד הרבנים הרפורמים המרכזית בצפון אמריקה (Central Conference of American Rabbis - CCAR). המועצה מקיימת בית דין העוסק בנושאי המעמד האישי (כגון נישואין וגירושין וגיור). כמו כן מופקדת מר"ם על פיתוח השיח התאולוגי, הרעיוני והמצוותי ביהדות הרפורמית בישראל, שותפה בייזום ובפרסום של ספרים ומאמרים בתחומים רלוונטיים, ושותפה בספריית היהדות המתקדמת. הרבות והרבנים החברים במר"ם משיאים מדי שנה מאות זוגות, המבקשים לבוא בברית הנישואין בטקס דתי ובשוויון מגדרי (לזוגות הטרוסקסואליים ולזוגות בני אותו מין).
בשונה מהמסורת הרפורמית בעולם, מר"ם רואה את עצמה מופקדת על קביעת מדיניות מחייבת בנושאי ליבה מרכזיים, כגון הקפדה על השאת זוגות של שני יהודים בלבד והימנעות מעריכת חופות במועדים שאינם ראויים (בנוסף למועדים כתשעה באב, שבתות וכיוצא בזה, מדובר במועדים כגון יום השואה, יום הזיכרון לרצח רבין). למר"ם מחויבות עמוקה לתלמוד תורה, תוך נכונות לחדשנות, פשרנות ולביקורת. כמו כן, היא מחויבת לצדק ולסולידריות חברתית, ולהעמקת צביונה הדמוקרטי של החברה היהודית בישראל, ולאחריות כלפי העם היהודי בישראל ובתפוצות. עמדותיה הרעיוניות של מר"ם כוללות אי-הכרה בתוקפן של הלכות ממזרות בימינו, השאת זוגות בני אותו מין, אחריות קהילתית ואוטונומיה של הפרט.
מר"ם מופקדת על עריכתם, פיתוחם ועיצובם של סידורי התפילה והמחזורים הנוהגים ביהדות הרפורמית בישראל. לאחרונה ראה אור בעריכת הרבה פרופ' דליה מרקס והרבה דר' אלונה ליסיצה סידור תפילת האדם המסמן שלב חדש בהתפתחות התפילה הרפורמית בישראל. "תפילת האדם" מאפשר למתפללת ולמתפלל לבחור בין נתיבים שונים ולעצב את תפילתם על פי דרכם. בין חידושיו: הכללה נרחבת של מנהגי עדות שונות, היזקקות נרחבת לשירה העברית ולמקורות יהודיים קלסיים (מהגניזה, מיצירת יהדות הבית השני, ועוד), וחתירה לאינקלוסיביות מגדרית. בה בעת זהו סידור בעל אופי מסורתי יותר מסידוריה הקודמים של היהדות הרפורמית. הוא משיב תפילות, נוסחים וטקסים שנעדרו עד כה מתפילה זו.
מר"ם והתנועה הרפורמית מקיימות מערך נישואים הנרשמים אזרחית בישראל (אחרי קיום טקס אזרחי בחו"ל) ומערך של נישואין וגירושין שלא דרך הרישום האזרחי במדינת ישראל (מעמד של ידועים בציבור). במסגרת זו הן מקיימות מאגר מרכזי של זוגות הנישאים על ידי אנשי המועצה, ומנפיקות תעודות זוגיות.
ניהול ומבנה
את המועצה מנהלת מזכירות נבחרת בראשות יושב ראש המועצה. יו"ר מר"ם היא הרבה ד"ר אילה רונן-סמואלס, רבת קהילת "תפילת האדם" בקיסריה. על ענייניה השוטפים של המועצה מופקדת מנהלת. המנהלת הנוכחית היא הרבה אריאלה גרץ-ברטוב, רבת קהילת "אמת ושלום" בנהריה. אם בית הדין הנוכחית היא הרבה גליה סדן ומזכיר בית הדין הוא הרב גרגורי קוטלר, ראשון המוסמכים לרבנות רפורמית בישראל מקרב עולי חבר המדינות העצמאיות.
מר"ם קולטת אל שורותיה את מוסמכי בתי המדרש לרבנים המוכרים על ידי האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת ובראשם ההיברו יוניון קולג' – מכון למדעי היהדות הרפורמית.
מפרסומי מר"ם ורבניה
ספרי תפילה:
ספרי עיון, הדרכה ודרשה:
הליגה האדריאטית השנייה
הליגה האדריאטית השנייה (או בשמה הרשמי ליגת ABA2) היא החטיבה השנייה של הליגה האדריאטית, ליגת הכדורסל של רוב מדינות יוגוסלביה לשעבר: סלובניה, סרביה, מקדוניה הצפונית, קרואטיה, מונטנגרו ובוסניה והרצגובינה. הליגה מתקיימת במקביל לליגות מקומיות בכל אחת מהמדינות, בדומה ליורוליג. התאחדות הליגה האדריאטית היא חברה ביול"ב, וחברה מצביעה במועצת המנהלים של היורוליג.
החל מיוני 2020 הליגה כוללת 14 קבוצות. המשחקים נערכים בשיטת בית/חוץ. מנצחת העונה עולה למשחקי ל הראשונה, ובמקומה לליגה מצטרפת קבוצה שסיימה במקום האחרון בחטיבה הראשונה.
טיגריס הודו-סיני
טיגריס הודו-סיני (שם מדעי: Panthera tigris corbetti), הקרוי גם טיגריס קורבט, הוא תת-מין של טיגריס המצוי במדינות הודו-סין: קמבודיה, לאוס, מלזיה, בורמה, תאילנד ווייטנאם. השם טיגריס קורבט נובע משמו המדעי, והוא קרוי על שמו של הצייד והסופר ג'ים קורבט.
מאפיינים
אורכו של טיגריס הודו-סיני זכר בוגר נע בין 2.55 ל-2.85 מטרים, משקלו בין 150 ל-195 ק"ג, והוא בעל גולגולת גדולה באורך של בין 319 ל-365 מ"מ. אורכו של הזכר הממוצע הוא 2.74 מטר, ומשקלו 180 ק"ג. פרטים גדולים יכולים לשקול עד 250 ק"ג. אורך הנקבות נע בין 2.30 ל-2.55 מטר, הן שוקלות בין 100 ל-130 ק"ג, ואורך גולגולתן נע בין 275 ל-311 מ"מ. אורך הנקבה הממוצעת הוא 2.44 מטר ומשקלה 115 ק"ג.
בכל המלטה נולדים 2–3 גורים.
טיגריסים הודו-סיניים הם חזקים ביותר. יש מקרה מתועד של זכר גדול שנהרג ליד גבול וייטנאם-לאוס ב-1984. הטיגריס, שאורכו מקצה אפו עד לקצה זנבו היה 2.8 מטר, והיה במשקל של 250 ק"ג, הטיל מורא על כפרים בטריטוריה שלו למשך מספר שנים לפני שנהרג. הוא הרג מעל לעשרה תאואים בכפרים, למרות ניסיונות הכפריים לעצור אותו. כשכפר אחד בנה גדר בגובה 3 מטרים מסביב לשטח הבקר, הטיגריס הצליח לקפוץ מעל הגדר, להרוג עגל, ולקפוץ בחזרה, בזמן שהוא מחזיק בפיו עגל במשקל 60 ק"ג. לבסוף הטיגריס נהרג כשתושבי הכפר הניחו מלכודת רובים ליד גופת תאו שהייתה מונחת שם. גופתו של הטיגריס נמצאה בנחל במרחק 2 ק"מ ממקום המלכודת, עדות לכך שהטיגריס הלך מרחק רב למרות שסבל מפציעה אנושה.
תפוצה ואוכלוסייה
טיגריסים הודו-סיניים חיים ביערות מבודדים באזורים גבוהים עד הרריים, רוב האוכלוסייה שוכנת בגבולות שבין המדינות. הכניסה לאזורים אלה היא אסורה, פרט לביולוגים שניתנו להם אישורים לערוך סיורי שטח. בגלל סיבה זו, ידוע מעט מאוד יחסית על הטיגריסים האלה.
הערכת אוכלוסייתו היא בין 1,227 ל-1,785 פרטים, אך נראה שמספר זה נמצא בחלק הדרומי של תפוצתו. המקטע הגדול ביותר באוכלוסייתו מצוי במלזיה, אך התגלה שאוכלוסייה זו היא למעשה תת-מין אחר, הטיגריס המלאי, מה שגורם לגודל אוכלוסייתו להיות נמוך מן המצופה. כל האוכלוסיות נמצאות בסיכון בגלל הרס בתי גידול והכלאות. כאלף פרטים נותרו חופשיים ביערות לאוס, וייטנאם, קמבודיה, תאילנד ומיאנמר.
בווייטנאם, כמעט שלושה רבעים מהטיגריסים שנהרגו משמשים לרפואה סינית. האוכלוסייה הענייה רואה את הטיגריסים כדרך להקל על העוני.
פקלברוק (מחוז)
פקלברוק (Vöcklabruck) הוא מחוז במערב באוסטריה עילית שבאוסטריה. אוכלוסייתו נכון ל-2001 מנתה 126,599 תושבים והמחוז משתרע על 1,084.26 קמ"ר. במחוז ישנן 49 עיירות ו-3 ערים, ובירתו היא העיר פקלאברוק שהיא גם הגדולה ביותר בו.
משפט הפירוק של ויירשטראס
באנליזה מרוכבת, משפט הפירוק לגורמים של ויירשטראס קובע כי כל פונקציה שלמה ניתן לייצג כמכפלה שמערבת את האפסים שלה. בנוסף, לכל סדרה השואפת לאינסוף ניתן לבנות פונקציה שלמה אשר האפסים שלה הם איברי הסדרה.
באופן רחב יותר, כל פונקציה מרומורפית אפשר לייצג כמכפלה המערבת את האפסים שלה, הקטבים שלה ועוד פונקציה הולומורפית שונה מ-0 הקשורה אליה.
המשפט קרוי על שם קארל ויירשטראס.
מוטיבציה
משפט הפירוק של ויירשטראס מכליל תוצאה זו לפונקציות שלמות כלליות ולסדרות אינסופיות של אפסים.
הגורמים האלמנטרים
הגורמים האלמנטריים מוגדרים באופן הבא: לכל n טבעי.
חשיבותם מודגמת בלמה הבאה: עבור z עם ערך מוחלט קטן-שווה ל-1 ו-n טבעי.
קיומה של פונקציה שלמה עם סדרת אפסים נתונה
תהי \{a_n\} סדרת מספרים מרוכבים שונים מ-0 אשר שואפת לאינסוף. אם \{p_n\} היא סדרת מספרים טבעיים כך שלכל r>0 מתקיים: : אז הפונקציה : היא שלמה עם אפסים בדיוק ב-a_n. אם אחד המספרים בסדרה \{a_n\} מופיע m פעמים אז הוא יהיה אפס מסדר m. נשים לב כי סדרת הטבעיים תמיד קיימת (ניתן למשל לקחת פשוט את הסדה {n}) אך אינה יחידה ולכן הפונקציה הנ"ל אינה יחידה.
משפט הפירוק של ויירשטראס
תהי f פונקציה שלמה עם אפסים \{a_n\} (שונים מ-0) אשר חוזרים על עצמם בסדרה בהתאם לריבוי שלהם. נניח גם שלפונקציה יש אפס ב-z=0 והוא מסדר m>0 כלשהו. אז, יש פונקציה שלמה g וסדרה \{p_n\} של טבעיים כך ש:
זאב זלצר
זאב (זאביק) זלצר (נולד ב-9 בפברואר 1944) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי, המשמש כיום כיועץ המקצועי של הפועל פתח תקווה ופרשן ספורט בערוצי הספורט של צ'רלטון.
קריירה כשחקן
נולד בפתח תקווה והחל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מכבי פתח תקווה. כבר כילד גילה כישורי משחק ומנהיגות בולטים. בגיל 18 שיחק בנבחרת הנוער של ישראל. במאי 1964 הוא השתתף בנסיעת נבחרת הנוער לאליפות אסיה בסייגון, אף על פי שהיה אז כבר בן 20. לצורך נסיעה זו זייף את תאריך הולדתו בתעודת הזהות, עבירה עליה הועמד לדין והורשע יחד עם השחקן דני בורסוק. הוא היה חבר בסגל הנבחרת האולימפית ונבחרת הבוגרת.
זלצר שיחק במשך כל הקריירה במכבי פתח תקווה, מלבד שנה אחת בה שיחק בקבוצת לוס אנג'לס טורוס מארצות הברית. שימש כקפטן מכבי פתח תקווה במשך תשע שנים. בשרתו כקפטן זכה להניף את גביע הכ"ה למדינת ישראל ב-1973. בחלק גדול משנותיו במכבי פתח תקווה שיתף פעולה על המגרש עם אחיו הכדורגלן, יצחק זלצר.
זלצר שיחק כקשר התקפי והצטיין הן במסירות והן בהבקעת שערים. הוא היה בועט בעיטות ה-11 הקבוע של הקבוצה וגם נהג לבעוט את כדורי הקרן. הוא החזיק בשיא הבקעת שערים במדי מכבי פתח תקווה, 76 שערים, עד שנת 2013 בה נשבר השיא על ידי עומר גולן.מחזיק בשיא המועדון של הבקעת שערים במשחק אחד,4 שערים נגד הפועל טבריה בליגה הבכירה בניצחון 1:6. 5 שערים בניצחון 0:5 נגד בני נצרת בליגה השנייה. 7 שערים במשחק גביע המדינה נגד כפר קאסם 0:11. בשנת 1976 פרש ממשחק פעיל.
קריירה כמאמן
זלצר הוא בוגר מכון וינגייט. הוא החל לאמן את מכבי פתח תקווה מיד עם פרישתו, וב-1977 פנה לאמן את בני יהודה, עימה עלה לליגה הבכירה ואף העפיל לגמר גביע המדינה. לאחר מכן אימן עונות בודדות בהפועל יהוד ובמכבי תל אביב, וב-1982 פנה לאמן את מכבי יבנה עימה זכה בגביע הטוטו.
ב-1985 החל לאמן את מכבי נתניה. בתקופתו שם, שנמשכה ארבע שנים, זכה להצלחה יחסית. בשנת 1989 פנה זלצר לאמן את בית"ר ירושלים ואימן אותה במשך שנתיים, במהלכן הקבוצה ירדה לליגה הארצית.
ב-1992 רשם זלצר אחד מהישגיו הבולטים כמאמן כשזכה בגביע המדינה עם הפועל פתח תקווה, לאחר ניצחון 1–3 על מכבי תל אביב בהארכה. ב-1993 חזר זלצר לאמן את קבוצת נעוריו, מכבי פתח תקווה, ובמהלך העונה עבר לאמן את מכבי עירוני אשדוד. בעונת 1994/1995 אימן את מכבי הרצליה.
ב-1995 החל זלצר את דרכו בהתאחדות לכדורגל כמאמן על של הנבחרות הצעירות. הוא כיהן בתפקיד זה במשך 13 שנה בהן השיגו נבחרות אלו השגים נאים. במיוחד בלטה נבחרת הנוער ב-1998 שהגיעה למקום החמישי באירופה. כמו כן, שימש שנים רבות כמנהל המקצועי של כל נבחרות הנוער והנערים של ישראל, ונודע כמי שטיפח כישרונות כמו יוסי בניון, יניב קטן, מאור בוזגלו ושחקנים בולטים נוספים שכיכבו בשנים שלאחר מכן בליגת העל הישראלית ובליגות באירופה.
ב-2008 סיים זלצר את כהונתו כמאמן נבחרות הנוער ושב להפועל פתח תקווה כמנהל מקצועי. עד ל-2010, הירצה זלצר לעיתים באירופה, באוניברסיטאות ובקונגרסים של אופ"א. בנוסף, החל לשמש פרשן כדורגל בכיר של הערוצים "ספורט 1" ו"ספורט 2".
באפריל 2010 חתם זלצר עם הפועל תל אביב על העסקתו כמנהל המקצועי של מחלקת הנוער, ובתפקיד זה שימש עד מאי 2013, עת עזב את תפקידו והוחלף באיתי מרדכי. ביולי 2013 מונה למנהל המקצועי של בית"ר טוברוק, ובדצמבר 2014 התפטר מתפקידו. בפברואר 2018 מונה ליועץ מקצועי במחלקת הנוער של מכבי נתניה ובאוגוסט 2020 סיים את תפקידו, בנובמבר באותה השנה מונה ליועץ המקצועי של הפועל פתח תקווה
ב-2014 קיבל את "עיטור המופת" מטעם תנועת אומ"ץ על פעולותיו כמאמן וכפרשן למען הוגנות בספורט.
כמו כן קיבל עיטור מפעל חיים מהשר לאזרחים ותיקים, אורי אורבך על חינוך וחיבור מגזרים בספורט.
בשנת 2015 קיבל עיטור מפעל חיים מהאגודה לספורט הוותיקים על חינוך וקידום ספורטאים צעירים
בשנת 2017 נבחר על ידי נשיא המדינה, ראובן ריבלין ליו״ר הוועדה לבחירת מאמן השנה ומועדון הנוער המצטיין של השנה.
בשנת 2017 נבחר ל-100 הגדולים של הכדורגל הישראלי.
בשנת 2020 קיבל את אות יקיר העיר פתח תקווה.
חיים אישיים
זלצר נשוי לדרורה, בתו של מאמנה לשעבר של נבחרת ישראל בכדורגל, יצחק שניאור.
סדרת לוקאס
במתמטיקה, סדרת לוקאס היא סדרה של מספרים שלמים שאיבריה מקיימים נוסחת נסיגה מהצורה, כאשר \ P ו-\ Q קבועים. דוגמאות מוכרות לסדרות לוקאס הן סדרת פיבונאצ'י, מספרי מרסן, מספרי לוקאס וסדרת פל. הסדרות נקראות על שם אדוארד לוקאס, דוגמה: 1,3,4,7,11,18,29......
הגדרה פורמלית
לאחר בחירת הקבועים P,Q, סדרת לוקאס מוגדרת באמצעות נוסחת הנסיגה, ותנאי ההתחלה הקובעים את. בפרט, סדרות לוקאס עם תנאי ההתחלה (ונוסחת הנסיגה ) נקראת סדרת לוקאס מהסוג הראשון, וסדרת לוקאס עם תנאי ההתחלה  (ונוסחת הנסיגה ) נקראת סדרת לוקאס מהסוג השני.
למשל, \ U_n(1,-1) היא סדרת פיבונאצ'י, \ V_n(1,-1) הם מספרי לוקאס, \ U_n(2,-1) היא סדרת פל, \ V_n(2,-1) היא סדרת פל-לוקאס, \ U_n(3,2) הם מספרי מרסן ו- היא סדרה בה נמצאים כל המספרים המשוכללים הזוגיים.
נוסחה מפורשת
את נוסחת הנסיגה של סדרת לוקאס אפשר לכתוב בעזרת מטריצות:. לכסון המטריצה מאפשר להגיע במהירות לנוסחה מפורשת של האיבר הכללי, התלויה בערכי ההתחלה. המשוואה האופיינית של סדרת לוקאס היא. נסמן את הדיסקרימיננטה, לפי נוסחת השורשים פתרון המשוואה הוא: ולכן אם שני השורשים שונים אז ואם שני השורשים זהים, ו- V_n=2S^n\, כאשר  מתקיים ש-.
זהויות
סדרות לוקאס משני הסוגים עם אותם פרמטרים קשורות ביניהן בכמה זהויות בסיסיות. להלן טבלת זהויות עם המקרה הפרטי של סדרת פיבונאצ'י ומספרי לוקאס כדוגמה.
,.
הגוש הלאומי
הגוש הלאומי (בצרפתית: Le Bloc national, בערבית: الكتلة الوطنية) הייתה סיעה בפרלמנט הסורי בתקופת המנדט הצרפתי. עמד בראשה האשם אל-אתאסי, אחד מהדמויות הבולטות ביותר של הלאומיות הסורית במאה ה-20.
הגוש הלאומי פעל לקידום כינון עצמאותה של סוריה תוך כדי שיתוף פעולה עם הצרפתים, זאת לאחר הכישלון הגדול של המרד הדרוזי (1925-1928). נושא חשוב נוסף שעמד בראש סדר העדיפויות של הסיעה היה האיחוד המחודש של סוריה ולבנון לאחר שהצרפתים פיצלו את הטריטוריות עם תחילת המנדט שלהם על האזור ב-1920. על רקע זה פיזרו הצרפתים את הפרלמנט הנבחר בסוריה ב-1928. בפרלמנט זה שהיה הפרלמנט הסורי הראשון מאז תקופתו של המלך פייסל הראשון, זכה הגוש הלאומי למספר המושבים הרב ביותר ומאז כוחו הלך והדרדר.
את הגוש הרכיבו שתי מפלגות עיקריות: מצד אחד מפלגת העם שהייתה מוכוונת יותר לכינון מחדש של המלוכה בסוריה, ומצד שני מפלגת אל-אסתכלאל שהייתה מוכוונת יותר לכינון רפובליקה ערבית סורית. הקבוצה הראשונה הורכבה מנאמניה של משפחת האשם ותפישתם הייתה יותר פאן-ערביות. הקבוצה השנייה דגלה בלאומיות מקומית סורית. ניכר כי ישנם הבדלים משמעותיים בתפישות העולם של הקבוצות, אך שיתוף הפעולה ביניהן נתפש כחיוני על מנת לגבש חזית סורית חזקה מול הצרפתים.
עקב החלשותו של הגוש ב-1932, אל-אתאסי שם את תמיכתו בבחירות של אותה שנה במחמד עלי אל-עביד שנבחר לנשיאות. כעבור שנתיים משהתברר שאל-עביד מנהל משא ומתן עם הצרפתים לעצמאות סורית הדרגתית תוך כדי הסכמה לנוכחות צרפתית קבועה בסוריה, יזם הגוש שורה של צעדי מחאה שכללו שביתות והפגנות שסיכלו את המהלך. ב-1936 הוכר הגוש כגורם המייצג הבלעדי של העם הסורי ונשלח לפריז לדון בהסכם עצמאות. תוך מספר חודשים הצליח הגוש לגבש את חוזה העצמאות הצרפתי-סורי של 1936 אך זה מעולם לא אושרר בפרלמנט הצרפתי, מה שדחה את קבלת העצמאות הסורית למלחמת העולם השנייה.
למרות הירידה בחשיבות הסיעה בזירה הפוליטית הסורית, אנשיה המשיכו להיות מעורבים במאבק לעצמאותה של סוריה ובפוליטיקה הסורית גם לאחר העצמאות. תרומתה כמפלגת הגג הראשונה לתנועות הלאומיות בסוריה הייתה מכרעת.
אורי ברגמן
אורי ברגמן (נולד ב-1953) הוא שחיין פאראלימפי בעבר ומאמן שחייה כדורמים. דוקטור בפסיכולוגיה שיקומית ועבודה סוציאלית.
ברגמן הוא הספורטאי הפאראלימפי השני המעוטר ביותר מישראל בכל הזמנים (אחרי ציפי רובין). הוא השתתף ב-4 אולימפיאדות בהן זכה ב-15 מדליות אולימפיות, 12 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. הוא מדורג במקום 28 בעולם בכל הזמנים, בצבירת מדליות הזהב.
ביוגרפיה
לצד עיסוקו המעשי בספורט למד ברגמן בסמינר הקיבוצים, במכון וינגייט ובאוניברסיטת תל אביב, בהם הוסמך כמאמן שחייה, עובד סוציאלי שיקומי ופסיכותרפיסט והשלים דוקטורט בפסיכולוגיה שיקומית ובעבודה סוציאלית. במכון וינגייט הוא מונה למרכז תחומי השחייה השיקומית והידרותרפיה. בשנת 1989 החלו להתפרסם מאמריו בנושא ספורט שיקומי. כמו כן הוא התנדב לשירות מילואים כקצין בריאות הנפש.
ברגמן מרצה לאורך השנים בסמינר הקיבוצים ובמכון וינגייט ומשמש מאמן שחייה במרכז הספורט לנכים ובבית הלוחם. כמו כן, בכינוס הפועל ה-11 שנערך בשנת 1979, הוא שימש מאמן נבחרת הכדורמים של ישראל, אשר זכתה במקום הראשון ומאמן נבחרת הכדורמים במכביה ה-14 שנערכה בשנת 1993 ומאמן נבחרת ישראל בשחייה לאולימפיאדות הנכים ולתחרויות בינלאומיות אחרות. בשנת 1999 שימש ברגמן כשופט בתחרויות השחייה של משחקי הקיץ האולימפיים.
ברגמן פעיל במסגרת הוועד הפאראלימפי הישראלי, העמותה הישראלית למשחקים אולימפיים מיוחדים והעמותה הישראלית לפעילות גופנית מותאמת.
נביחה
נביחה היא הקול שמשמיעים, לעיתים קרובות, הכלבים. הנביחה מאופיינת ב"הברות" (הב) קצרות וחדות שמשכן 40–140 מילישניות המושמעות לפעמים בנפרד ולעיתים מצטרפות לסדרות (הבהבהב..).
בעברית מיוצגת נביחת הכלב על ידי הביטוי "הב הב", או "האו". ואילו באנגלית מיוצגת הנביחה על ידי הביטוי "Woof". ביטויים אלה הם אונומטופאיים, וכפי הנראה ניתן היה לייצג את נביחת הכלב גם על ידי הביטויים "ruff", "arf" ועוד.
ייחודיות הנביחה
על אף שכלב הבית הוא תת-מין במשפחת הכלביים, שבוית מן הזאב המצוי, נביחת הכלב מבחינה אותו ממינים אחרים במשפחת הכלביים. גם זאבים אחרים יכולים לנבוח, אך הם עושים זאת רק לעיתים נדירות. לפי דעתם של החוקרים קופינגר ופיינשטיין, כלבים נוטים לנבוח באופן באריכות ובאופן קצבי, ואילו זאבים בוגרים נוטים ליילל, ונביחותיהם הנדירות הן קצרות וקטועות. לעומת הזאבים, כלבים נובחים לעיתים תכופות ובסיטואציות רבות.
סוגי נביחה
החוקרת סופיה יין (Sophia Yin)ניתחה הקלטות של 4,672 נביחות, ובדקה את הקשר שבין המוטיבציה של הכלב לנביחה (הופעת אדם זר בדלת, קריאה למשחק או בדידות) לבין צליל הנביחה (תדירות הקול), השינויים בצליל תוך כדי הנביחה (אפנון הצליל), העצמה, טווח התדרים והמרווחים שבין ההברות. על פי המחקר, ניתן להבחין בין שלוש נביחות שונות לפחות שההבדלים האקוסטיים ביניהם מובהקים:
מקורה האבולוציוני של הנביחה
העושר הלשוני של הכלבים מפתיע בהתחשב בדלות ההבעה של קרובי משפחתם הזאבים. Enik Kubinyi ועמיתיו גידלו גורי זאבים (Canis Lupus) וגורי כלבים על ידי בני אדם באותם תנאים, ובדקו הבדלים בהתנהגות. מסתבר שזאבים שגודלו מינקות בידי בני אדם יסתגלו לחברה אנושית וניתן לאלפם ממש כמו כלבי בית. עם זאת, התגלו הבדלים המורים על הסתגלות גנטית של כלבי הבית לחברה אנושית: כלבים נטו הרבה יותר להיקשר לאדם שגידל אותם, ובילו הרבה יותר זמן בנביחות ובהשמעת קולות מזאבים באותו גיל ובאותם מצבים. בגיל 3 שבועות השמיעו גורי הכלבים קולות 30% מזמנם, בגיל 4 - 5 שבועות הוקדשו כ-15% מהזמן לתקשורת קולית. אצל גורי הזאבים תפסה השמעת הקולות כ-5% מהזמן ללא תלות משמעותית בגיל. במסקנת החוקרים הייתה שהנביחה, שמקורה הקדום באמצעי תקשורת שולי בחשיבותו בלהקת הזאבים, קיבלה תפקידי תקשורת מורכבים משום שהתאימה לתקשורת בסביבה האנושית והיא חלק מההסתגלות הגנטית של הכלב לביות. יתרון של יללת הזאבים על הנביחה כאמצעי תקשורת הוא בשימור האינפורמציה בטווחים ארוכים (מאות מטרים ועד קילומטרים אחדים) ואילו הנביחה מתאימה יותר למשיכת תשומת לב לטווחים קצרים.
מירקו ברגמסטו
מירקו ברגמסטו (באיטלקית: Mirco Bergamasco; נולד ב-23 בפברואר 1983) הוא שחקן רוגבי איטלקי.
קריירה
בין השנים 2001–2016, שיחק ברגמסטו ברוגבי יוניון. בין השנים 2001–2003, שיחק בקבוצת Petrarca Rugby האיטלקית. בין השנים 2003–2010, שיחק בקבוצה הצרפתית Stade Français. בין השנים 2010–2013, שיחק בקבוצה הצרפתית Racing 92. בין השנים 2013–2014, חזר לשחק באיטליה עם קבוצת Rugby Rovigo Delta. בין השנים 2014–2016, שיחק בקבוצת Zebre. בשנת 2016, עבר לשחק בקבוצת הרוגבי האמריקאית Sacramento Express.
בין השנים 2002–2012, ברגמסטו השתתף ב-89 משחקים בנבחרת איטליה ברוגבי יוניון, שמונה משחקים מתוכם במסגרת גביע העולם ברוגבי ו-48 משחקים מתוכם במסגרת אליפות שש האומות.
בשנת 2016, החל לשחק בקבוצת Saluzzo Roosters האיטלקית בליגת הרוגבי. באותה השנה החל להיות חבר נבחרת איטליה בליגת הרוגבי ושיחק במשחקי גביע העולם נגד נבחרת ווילס וסרביה ולבנון.
ברגמסטו משחק בעמדת הקשר או הכנף. משום שבמהלך הקריירה שלו שיחק גם ברוגבי יוניון וגם בליגת הרוגבי, ברגמסטו נכלל ברשימת ה-dual-code rugby international.
חיים אישיים
ברגמסטו נולד בפדובה, איטליה וגדל במשפחה של שחקני רוגבי. אביו, ארטורו ברגמסטו, הוא שחקן רוגבי וכך גם אחיו הבכור, מאורו ברגמסטו. בשנת 2011, נישא לאשת התקשורת והשחקנית הצרפתייה-איראנית, ספטי אטי (Safavi Ati). בין השנים 2012–2013, אימץ אורח חיים טבעוני. לדבריו, הטבעונות עבורו היא פילוסופיה ודרך חיים, והוא נוהג להופיע בקמפיינים ובכנסים לקידום טבעונות וזכויות בעלי חיים. כמו כן, הוא ואשתו הם הבעלים של מסעדה טבעונית בפדובה ששמה 'Doody'z'. דיגמן ביחד עם אחיו למעצב האופנה, ג'ורג'ו ארמני. בשנת 2004, הופיע על שער לוח השנה של Dieux du Stade. בשנת 2007, הופיע ביחד עם אחיו על עטיפת משחק המחשב Rugby 08 (במהדורה האיטלקית) של EA Sports.
חבל
חבל הוא אביזר ארוך וגמיש העשוי מסיבים ומשמש למטרות רבות. חבלים מאפשרים להעביר כוח על פני מרחק רב, אבל בכיוון משיכה בלבד ובמסלול לא ישר (זאת לעומת מוט, המאפשר להעביר כוחות משיכה וגם דחיפה, אבל רק במסלול ישר, וכבל, המאפשר לדחוף במרחקים קצרים בלבד). חבלים משמשים להידוק, קשירה, מתיחה או משיכה, ובנויים לרוב מאלמנטים דקים יותר (סיבים, גדילים ועיקרים) כדי לקבל חוזק רב ואורך גדול מאלו שמספקים האלמנטים הללו בעצמם. במקור יוצרו חבלים מסיבים טבעיים (פשתן, קנאביס ועוד) בטכניקות של שזירה ופיתול. כיום נפוצים גם חבלים מסיבים סינתטיים. ישנם כמה סוגי חבלים אשר משמשים לצרכים שונים כגון חבל בד, חבל קש, לאסו (חבלית),חבל מתכת (המשמש לאבטחת מתקנים) וכו'.
היסטוריה
השימוש בחבלים למשיכה, קשירה, הרמה והידוק מוכר עוד מתקופות פרהיסטוריות, וקשור קשר חזק להתקדמות טכנולוגית. החבלים הקדומים ביותר, היו כנראה קנוקנות של צמחים מטפסים או סיבי צמחים שפשוט "היו" במקום. די מהר התחילו לנסות לחבר כמה מהם יחד, קודם בשימוש פשוט, ללא חיבור, ואז בשיטות של פיתול ושזירה. כך נוצרו החבלים הראשונים על פי ההגדרה המקובלת כיום, שמורכבים ממספר אלמנטים דקים יותר. בין הכלים המוקדמים של האדם הקדמון היו גם כאלה שהיו בנויים משני חלקים או יותר. בכלים אלה נעשה שימוש בחבלים לחיבור החלקים. כלים כמו פטיש, חץ או חנית, נוצרו על ידי אבן ומקל שנקשרו (למעשה - נכפתו) בעזרת חבל. בתקופות מאוחרות יותר נבנו גם כלים ומכשירי ציד בעזרת חבלים: קשתות ורשתות דיג למשל.
קטעי חבל מאובנים בני כ-16000 שנה, נמצאו במערות לאסקו, בדרום צרפת. אלה חבלים בקוטר 7 מ"מ, במבנה של שזירה כפולה.
המצרים הקדמונים השתמשו בחבלים מסיבים של גומא הפפירוס לגרירת אבנים גדולות לבניית הפירמידות ומבנים נוספים. המצרים הקדמונים היו כנראה התרבות הקדומה ביותר שייצרה חבלים בעזרת מכשירים ייעודיים שפותחו במיוחד לצורך זה. מכשירים כאלה, וחבלים ממצרים, מתוארכים לשנים 3500-4000 לפנה"ס.
חומרים נוספים מהם ייצרו חבלים בעולם העתיק היו: סיבי דקלים ועלי דקלים, עשב, שער חיות ועור.
בשנת 2800 לפנה"ס, לערך, השתמשו בחבלי קנבוס (hemp) בסין. הטכנולוגיה והאומנות לייצור חבלים התפשטו לכל אסיה, הודו ואירופה במהלך מספר אלפי שנים.
עם התפתחות ציי הימאות במהלך ימי הביניים (המאה ה-16 עד המאה ה-18) והתפתחות השימוש בספינות גדולות, עם תרנים גבוהים ומפרשים בעלי שטח גדול, נוצר הצורך, ואיתו התפתחו החבלים כך שיהיו ארוכים יותר וחזקים יותר. המשקל לא מהווה בעיה גדולה בספינות, וגם לא היו חומרים קלים, לכן החבלים בימאות הם גדולים, עבים וכבדים.
בנוסף, החבלים בספינות נדרשים לעבור דרך גלגלות, מסילות ואמצעי חיכוך ועליהם להיות בקוטר אחיד למדי. זה עודד את ייצור החבלים בעלי חתך עגול ואחיד. גם הקליעה, אומנות חיבור החבלים ללא קשרים, התפתחה בתקופה זו.
סיבים טבעיים
חבלים מסיבים טבעיים יוצרו מחלקים שונים של צמחים: קליפה, עלים, קנוקנות וכו' או מחלקי חיות: פרווה, צמר ושערות. גם מחלקים פנימיים של חיות יוצרו חבלים, בעיקר מגידים, רצועות עור או דפנות מעיים (Catgut). אורך הסיבים תמיד מוגבל וקוטרם אינו אחיד ותלוי בשיטת הייצור וההפקה.
כותנה, קנאביס (hemp), פשתה (חבלי פשתן), אָגָבַת סִיזָל (Agave sisalana), תמר מצוי, גומא הפרקים, גומא צפוף, סוף מצוי, מתנן שעיר, יוטה. קיימים צמחים רבים אחרים המשמשים לייצור חבלים באזורים אחרים בעולם.
חבלים כאלה, בעיקר ממקור צמחי, רגישים ביותר ונפגעים ממגוון של גורמי סביבה:
בעיה מרכזית בשימוש בחבלים מסיבים טבעיים היא היחס הנמוך בין חוזק למשקל. חבלים מסיבים טבעיים הם כבדים ביותר ביחס לחזקם. סיבה עיקרית לכך היא אורך הסיבים המרכיבים את החבל. כיוון שהחבלים עשויים מסיבים המופקים ממקור טבעי, עצים למשל, הרי שאורך מקור הסיבים, העץ, למשל, מגביל את אורך הסיבים המיוצרים ממנו. כדי ליצור חבל ארוך, יש צורך בהרבה סיבים קצרים מחוברים יחד. ניתן לחבר סיבים או על ידי קשירה או על ידי חיכוך. ברור שכל חיבור כזה הוא נקודה חלשה בחבל. כדי ליצור חבל חזק יש צורך בחיבור וליפוף של סיבים רבים מאוד שיוצרים בסופו של דבר חבל עבה ולא נוח לשימוש.
Less (יוניקס)
less היא פקודה במערכת הפעלה דמוית יוניקס המאפשרת הצגת תוכן של מסמכים ארוכים בדומה לפקודה More (פקודה) באמצעות גלילה קדימה, אבל מאפשרת בנוסף קריאה לאחור.
חבל
סיבים סינתטיים
סיבים סינתטיים מיוצרים באקסטרוזיה (שיחול) מחומר מותך הנמשך דרך חריר קטן (דיזה) בקצב קבוע. גודל החריר ומהירות המשיכה של הסיב קובעים את קוטרו. בדרך זו ניתן לקבל סיבים בקוטר אחיד ביותר ובאורך בלתי מוגבל (תמיד ניתן להוסיף חומר למכל) ולכן בחבלים סינתטיים (כשהם חדשים) כל סיב מתמשך לכל אורך החבל, זאת בניגוד לסיבים טבעיים, כפי שהוזכר כבר, שאורכם מוגבל על ידי גודל הצמח ממנו הם מופקים.
Less (יוניקס)
בעת הקריאה הפקודה less אינה טוענת את הקובץ במלואו וזה מתבטא בזמן פתיחה מהיר של קבצים גדולים.
חבל
סיבים סינתטיים
השיטות מודרניות לבניית חבלים מבוססות על השיטות המסורתיות, אבל עברו שינוי כך שיוכלו להשתמש בתכונה החשובה של סיבים סינתטיים - האורך. בגלל אורך הסיבים והכמויות הגדולות הייצור נעשה על ידי מכונות גדולות, המוזנות במספר גדול של גלילים של סיבים שממוקמים על טבעות מסתובבות. מקובל שילוב בין פיתול ושזירה כדי לחזק או להחליש תכונות מסוימות. החבלים כיום מיוצרים על ידי מכונות.
Less (יוניקס)
ניתן לעבור על תוכן הקובץ באמצעות החצים או באמצעות הצירוף לדפדוף קדימה ו  לדפדוף אחורה. כדי לעבור 10 שורות קדימה ניתן להשתמש בצירוף "10:"
כמו כן ניתן לדפדף קדימה באמצעות מקש הרווח במקלדת ועל האות q כדי לצאת.
שימוש
קריאת קובץ טקסט קריאת פלט של הרבה שורות
חבל
שזירה
מספר הסיבים בכל גדיל יכול להיות גדול, אך לרוב, נוח ביותר לעבוד עם שלושה. בייצור עצמי ניתן להניח שלושה סיבים על כף יד אחת, לגלגל אותם לכיוון אחד בין שתי כפות הידיים ולתת להם להתפתל חזרה יחד. זה עובד מצוין עם סיבים של קליפה של מתנן שעיר.
וריאציה אחרת של שיטה זו היא בשימוש בשני סיבים: לוקחים סיב ארוך, מפתלים אותו ומקפלים לשניים. מתקבלים שני סיבים צמודים המנסים לחזור למצבם המקורי ומתפתלים זה סביב זה.
פיתול
או קליעה, היא שיטה שונה המבוססת על שילוב חלקי החבל זה בזה, בדומה לקליעת צמות. בניגוד לצמה, שהיא שטוחה, כאן יוצרים חבל שזור (braided rope) בעל פרופיל עגול על ידי שימוש בארבעה עיקרים ושילובם זה בזה. אם נמספר את העיקרים על פי הסדר, 1 2 3 4, השזירה תיעשה בסדר : 1 3 2 4 1 3 וכו'. מתקבל חבל בעל פרופיל שבין עגול לריבועי. ניתן לקבל חבל עגול וחלק יותר בשיטה זו, אם משתמשים במספר רב של גדילים דקים ושזירתם כמעטפת סביב ליבה מלאה (כפי שמקובל בחבלי טיפוס) או ריקה (כמו בחבל פלזמה). (נראה כי ראוי להשתמש במונח אריגה כאשר מדובר במספר גדול של גדילים).
גם בחבל שזור, העיקרים נעשים בדרך כלל בליפוף (מסיבים, או גדילים).
ליבה ומעטפת
חבלי ליבה ומעטפת הוצגו בפעם הראשונה על ידי חברת Edelrid\אדלריד מגרמניה, בשנת 1953. חבלים אלו נחשבים אב הטיפוס של החבלים המודרניים, והם מראים חלוקה ברורה של תפקידים בין שני חלקי החבל:
ישנו סוג נוסף של חבל ליבה ומעטפת שבו הליבה והמעטפת מודבקות, הדבקה זו מחזקת את החבל ומונעת בעיה של החלקת המעטפת על הליבה במקרה של פגיעה קשה במעטפת.
ליבה חלולה
חבלי ליבה חלולה (חבלי פלזמה) מיוצרים בדרך כלל מחומרים קלים וחזקים כמו. הם פשוטים יותר לייצור ואינם דורשים קשירה, כי הם מאפשרים איחוי קליעה פשוט על ידי הכנסת החבל אל תוך עצמו (הליבה הרי חלולה).
קפיצה בחבל
חבל קפיצה, או דלגית, הוא משחק ילדים. חבל הקפיצה הוא חבל אשר מצויד בדרך כלל בידיות החזקה קלות, שעשויות להיות מחוברות באופן רופף בלבד לחבל, ולהתיר את סיבובו בתוכן, ורק איתו ניתן לשחק משחקים כאלו. ניתן לקפוץ בו לבד במטרה לא ליפול, לקפוץ בשיתוף פעולה כששניים מעלים ומורידים את החבל והאחר קופץ ובעוד מספר וריאציות.
בקפיצה בחבל, לא תמיד משתמשים בחבל, ניתן גם להשתמש בגומי או בחומר המיוצר מפלסטיק
משיכת חבל
משיכת חבל היא סוג של תחרות ספורט שבו מעמתים שתי קבוצות אחת כנגד השנייה במבחן חוזק. הקבוצה המנצחת בו היא הקבוצה שמושכת את חבל אל מעבר לקו הנקבע מראש, קרוב למקום בו הקבוצה נמצאת.
טיפוס
טיפוס הוא ענף ספורט ופעילות פנאי המשלב פעילות גופנית מאתגרת בטבע או בקירות טיפוס מלאכותיים. המטפס משתמש באחיזות שעל הקיר או על הסלע (בטיפוס חפשי), או בציוד (בטיפוס מלאכותי) והוא מאובטח על ידי חבל או זוג חבלים הקשורים לרתמתו. חבלים משמשים גם בטיפוס הרים ובגלישת מצוקים. חבלי טיפוס וגלישת מצוקים במבנה של ליבה ומעטפת וקוטרם נע בין 8 ל 11 מ"מ. קיימים גם חבלים דקים יותר במבנה דומה שמשמשים כחבלי עזר.
חבל (אקרובטיקה)
חבל הוא מכשיר המשמש לוליינים במופעי אקרובטיקה, יחד עם טרפז. בעזרת החבל הלוליינים מבצעים מספר תרגילים, כגון סלטות, היפוכים וגלגולים. החבל הוא האלמנט הראשון הנלמד באקרובטיקה אווירית.
קשרים בחבל
קשר הוא חיבור של חבל, חוט ודומיהם לעצם אחר או לעצמו, כאשר החיבור מתבצע רק בכריכות ופיתולים בחבל, ללא שימוש באמצעים או בחומרים נוספים. השימוש בקשרים ידוע כבר מהתקופה הפרהיסטורית, והוא שוכלל במיוחד בתחומי הימאות, המחנאות והטיפוס.
קשרים משמשים בין השאר בימאות, במחנאות, בטיפוס צוקים, בדיג, באמנות ובשרוכי הנעליים. הקשר אף מקבל מספר התייחסויות בדתות השונות. ישנם סוגים רבים של קשרים כגון קשר בוהן, קשר דייגים ועוד.
ציד
לחבל יש מגוון שימושים למטרות ציד. לדוגמה, כאמצעי ליצירת "פַּלְצוּר" (או "לאסו", מלועזית), בו מרכיבים לולאה בקצהו של חבל ארוך, משליכים את החבל לעבר בעל חיים כשהלולאה מולבשת סביב צווארו, מושכים את החבל בחזרה והלולאה נכרכת ומתהדקת על צווארו.
אוניברסלים אנושיים
אוניברסלים אנושיים הם מאפייני תרבות, חברה, שפה, התנהגות, רגש וחשיבה, הקיימים בכל תרבויות האדם. במחקר האתנוגרפי זוהו וקוטלגו מאות אוניברסלים.
רעיון האוניברסלים תחת שמות אחרים, לרוב "טבע האדם", קיים לפחות משחר ההיסטוריה. ישנה התעניינות הולכת וגוברת בתחום, ותרומות של חוקרים רבים התווספו הן לרשימה הגולמית של אוניברסלים, והן לניתוח מדוע ואיך אוניברסלים אלו קיימים.
אוניברסלים אנושיים הם הוכחה ותיאור לקיומו של טבע אנושי אוניברסלי, הוכחה ותיאור שנסמכים על מחקר במתודה מדעית הנתנת להוכחה ולהפרכה. עצם קיומם הוא בעל משמעויות עמוקות שמאירות באור חדש מגוון עצום של תכונות אנושיות. תאוריות רבות בתחומי הדת, הפילוסופיה, הפסיכולוגיה, הסוציולוגיה וחקר ההיסטוריה מקבלות אישוש, או לחלופין מוצגות כלא סבירות מתוך מחקר האוניברסלים האנושיים.
העובדה שמתוך רשימת האוניברסלים ישנם "כמעט אוניברסלים" מהווה חיזוק להשערה שבדומה לנושא "תורשה מול סביבה" לגבי פרטים, גם מאפיינים רבים של תרבויות אדם הם מוּלדים אך מאפשרים מידה מסוימת של חופש בתוך המגבלות המוּלדוֹת.
מהעת העתיקה עד העת החדשה
שאלת הגדרתו של טבע האדם מקורה בזמנים קדומים. בכל המקורות העתיקים מובע הרעיון שלא רק שקיים טבע לאדם, יסודו של טבע זה ביסודות מטאפיזיים, מיסטיים ודתיים.
בספר בראשית מופיעים שני פסוקים שמעידים על אמונה בקיומו של טבע האדם, או לכל הפחות צדדיו השליליים כמו גם יכולת האדם לעמוד בפני יצריו:, גישה מחמירה יותר מופיעה בהמשך:.
גישה חיובית יותר לטבע האדם ניתן למצוא אצל הפילוסוף הסיני קונפוציוס, שגרס שטבע האדם טוב ביסודו, והאדם שואף באופן טבעי לנדיבות, לחמלה לאחר ולאיזון פנימי.
הפילוסוף היווני אריסטו תמך גם הוא בקיומו של טבע האדם, וחילק אותו למספר דרגות - מהחייתי ועד העליון. היסוד החייתי הוא היצר להתרבות ככל החיות. מעליו נמצא טבעו הפוליטי (ואולי הכוונה גם לחברתי), ועליונות על כולם יכולות הנפש לדמיון, הגיון ואושר.
באופן דומה המשיך הדיון בטבע האדם לתוך ימי הביניים כשהתפיסה הבסיסית שעל פיה מטאפיזיקה עומדת מאחורי טבע האדם נשמרת, והדיון נסוב על מהו טבע זה וכיצד מהויות מטאפיזיות ורוחניות משמשות בו.
העת החדשה: נטישת הרעיון המטאפיזי והוויכוח אם טבע האדם קיים
רק עם תחילת העת החדשה הופיעה התפיסה שטבע האדם אינו מבוסס על מקור מטאפיזי. תחילתו של רעיון זה מופיעה בכתבי פרנסיס בייקון (1561–1626), ופילוסופים דוגמת רנה דקארט (1596-1650) המשיכו לפתח אותו, במטרה לבסס השקפה על טבע האדם שיסודה בעולם הפיזי ולא במטאפיזי.
מנגד לשיטפון זה של רעיונות בא הלשונאי וילהלם פון הומבולדט (1776-1835) וטען שלכל בני האדם טבע משותף, אף על פי שהשפות והתרבויות שונות זו מזו.
פריצת דרך באה מכיוון אבי תורת האבולוציה, צ'ארלס דרווין, שקריאה בספרו של הומבולדט הציתה בו את התשוקה לחקור ארצות רחוקות. ביומנו הוא כתב ב-1837 "אפילו הנפש והאינסטינקט מושפעים (מברירה אבולוציונית)". בין 1837 לשנות ה-70 של המאה ה-19, בהן פרסם את "מוצא האדם", בנה דרווין תאוריות על התפתחות אבולוציונית של נפש האדם, תאוריות שברובן עדיין בתוקף.
בעקבות דרווין והומבולדט בא האתנולוג אדולף בסטיאן (1826-1905), שלימים היה למורהו של אבי האנתרופולוגיה, פרנץ בועז. בסטיאן ביצע מחקרי־שדה במרכז אמריקה, דרום ומזרח אסיה, אפריקה, ואוסטרליה. בסטיאן שלל את הרעיון של קיום גזעים במין האדם, וקידם רעיון של "האחדות הבסיסית של נפש האדם".
במאה ה-20
מנקודה זו חל פיצול דיכוטומי כמעט בשאלת קיומו ומהותו של טבע האדם. מחד ניצבה האסכולה הדארויניסטית, שבארה את טבע האדם במונחים אבולוציוניים. מאידך במדעי החברה שגשג רעיון הלוח החלק, שבהמשך הפך לאידאה פיקס, רעיון מקוּבּע שהיה לדוֹגמה של ממש. ניסוח מלא עוצמה של דוֹקְטְרינָת הלוח החלק ביטא אבי הביהביוריזם ג'ון ב. ווטסון (1878-1958):
דוקטרינת הלוח החלק הושפעה רבות מתגובת הנגד לקולוניאליזם וגזענות, שתי רעות חולות של המאה ה-19 והמאה ה-20. בבסיס הדוקטרינה עמד רעיון הומניסטי: לא ניתן לבסס שאומה או גזע עליונים על אחרות. שתי השקפות הצטרפו לחזק רעיון הומני זה: תפיסת "הפרא האציל", ששיבחה את מעלות התרבויות שלא זוהמו בתרבות המערב, ותפיסת הרלטיביזם הפוסט־מודרניסטית שפסלה עליונות של גישה כלשהי למוסר ותרבות על פני כל גישה אחרת. במדעי החברה תססה התנגדות עזה לכל רעיון שסתר או הגביל דוקטרינה זאת, והתנגדות זו, שחלק ניכר ממנה היה פוליטי בטבעו, הגיעה לממדים של השתקת כל שיח אקדמי שערער על הדוקטרינה או על אמיתותה המוחלטת. מאידך גיסא נערך לא מעט מחקר שהמשיך לבסס את רעיון טבע האדם, על אף האווירה הלא סובלנית, במיוחד מכיוון הביולוגיה, שאינה בתחום מדעי החברה וההשתקה הייתה זרה לה.
על אף אווירה אקדמית לא־סובלנית זו, נבנה לאט גוף ידע שניזון מתרומות של חוקרים שונים מדיסציפלינות שונות. ב-1945 בספר מרכזי בתחום הוקדש פרק ל"מכנה המשותף של תרבויות". ג'ורג' פּ מרדוק מנה 73 אוניברסלים, בין השאר של תוארי קרבת משפחה, מידרוג על פי גיל, טאבואים הקשורים למזון ועוד. מאמציו של מרדוק הובילו ליצירת גוף ידע סדור בשם Human Relations Area Files, שהניב נפח עצום של מחקר בין תרבותי. גל מחקר זה נבלם באמצע שנות ה-60, עם התחזקות מחנה "הלוח החלק" והרלטיביזם התרבותי באקדמיה.
למשך דור דישדש המחקר בתחום, וחזר בתנופה לראש סולם התודעה האקדמית עם פרסומו בשנת 1991 של הספר "אוניברסלים אנושיים", פרי עטו של דונלד בראון. מעבר להרחבה ניכרת של רשימת האוניברסלים - מעשרות למאות - בנה בראון משנה זהירה ומנומקת למתודות מסודרות לאיתור וקיטלוג של אוניברסלים. בהמשך טען שהכשרתם של אנתרופולוגים מובילה לאתר ולחקור את השונה בין תרבויות ולכן כיסתה על אוסף עצום של דומה ביניהן. ספרו של בראון זכה לפרסום ניכר בעקבות הצגתו בספרים פופולריים של סטיבן פינקר ופרנסיס פוקויאמה.
במאה ה-21 תרם האנתרופולוג הגרמני כריסטוף אנטווילר לביסוס והעמקה של חקר האוניברסלים, תוך התכתשות בלתי פוסקת עם חסידי הרלטיביזם והדוֹגמה של "הלוח החלק".
סיבת קיומם של אוניברסלים
רשימה קצרה של סיבות נמצאת ככל הנראה בבסיס רוב, אם לא כל האוניברסלים. תהליכים ותנאים אלה כוללים
מאידך התפיסה עתיקת היומין שמקורו של טבע אדם מטאפיזי שרירה, קיימת ונפוצה מאוד מחוץ לאקדמיה.
מקורות קדומים
ישנם אוניברסלים, כגון עשייה ושימוש בכלים, שימוש באש, ובישול מזון - שניתן למצוא את מקורם המשותף בפרהיסטוריה כה קדומה, שסביר מאוד שהם מופיעים בכל התרבויות מתוך קיומם בראשית התפתחותו של מין האדם, לפני שהתפצל לתרבויות שונות. אוניברסלים אלו כה מועילים לשרידה עד כדי כך שאם תרבות תאבד מאפיינים אלה סיכויה לשרוד קלושים.
אמיתות ביולוגיות ופיזיקליות בסיסיות
המציאות הפיזית של סביבת הקיום האנושית כוללת קטגוריות המוּבְנוֹת בה, קטגוריות שנובעות מעובדות בסיסיות של ביולוגיה ופיזיקה. הידע המוּכל בקיטלוג ומינוח של עובדות אלו חיוני לשרידת האדם.
דוגמה מרשימה לאופן בו מציאות פיזית עשויה להכתיב תרבות היא שברוב השפות המילה לאישון העין פרושה "איש קטן" - ככל הנראה בשל השתקפות האדם באישון.
פסיכולוגיה אבולוציונית
פסיכולוגיה אבולוציונית מבארת התנהגויות במונחים של יתרונות שרידה והתרבות - כלומר התנהגות שמסייעת למי שנוהג בה לזכות ביתרון במרוץ החימוש האבולוציוני. רבים מאוד מהאוניברסלים העמוקים יותר, אלה שעוסקים בנפש האדם ובחברת בני האדם, ניתנים לבאור וביסוס משיקולי פסיכולוגיה אבולוציונית הפועלת על קבוצות של בני אדם.
מאפיינים עמוקים אלה כוללים את האופן בו אנו תופסים את העולם שסביבנו, האופן שבו קשר שלנו עם בני אדם אחרים יכול לנוע על כל הקשת בין חיוני ורצוי למאיים ומסוכן, שורשי הגזענות והפטריוטיות, הנטייה שלנו לאבחנות דיכוטומיות (חושך מול אור, טוב מול ורע, חם מול קר, אהוב מול שנוא וכך הלאה) המנגנון המאפשר לנו כילדים ללמוד שפה - יכולת שנשללת מאיתנו עם ההתבגרות. הכלים המחשבתיים שכולנו מצוידים בהם לפתרון בעיות, חוקי ההיגיון, ועולם הרגש.
הרציונל של קיום אוניברסלים כאלה פשוט: מכיוון שכל מה שמשותף לכל בני האדם טמון בהם בכל אשר ילכו, הברירה טבעית מכתיבה פסיכולוגיה, התנהגויות וגם תפישות עולם ששיפרו את סיכויי השרידה של הפרטים והשבטים.
עם זאת, דווקא החוקרים שבמחקריהם תלוי זיהוי אוניברסלים, האנתרופולוגים, הם אלו שלא מקבלים שום הכשרה לזהות אותם. השכלת האנתרופולוגים כוללת מעט מאוד רקע בפסיכולוגיה ובביולוגיה שחיוניות בתחום זיהוי אוניברסלים, וגרוע מכך - גישת היסוד בלימודיהם הייתה על לחשוף ולתאר את השונה בין תרבויות, ולא לזהות ולתאר את המשותף.
אף על פי שגוף הידע על מבנה והתפתחות הנפש שגיבשה הפסיכולוגיה עשוי להיות אוניברסלי, נדרשת עבודת חקר עצומת ממדים לאשש זאת. ניתן לצמצם את הבעיה על ידי מיקוד באותן תכונות שיותר סביר שהן חיוניות לשרידה, לדוגמה מנגנונים לפתרון בעיות. כך זוהו אוניברסלים רבים:
בכל התרבויות קיימת תפישה שמגדירה "מהו אדם". תפישה זו שונה לעיתים מהתפישה המערבית המודרנית, שבה כל בני האדם כלולים בהגדרת "מהו אדם". קיימים שבטים בהם אך ורק בני השבט נתפשים כ"בני אדם אמיתיים", דוגמת היאנוממי, שזה פשוט משמעות השם - "בני אדם אמיתיים". בדומה לכך בעל מטעים בדרום ארצות הברית במאה ה-18 ראה את עבדיו כתת־אדם.
לא ניתן לפרש תחומים כה רבים ללא התובנות המאוחרות, של תפקידם בפתרון הבעיה הדרוויניסטית של קיום בתנאים של תחרות קיומית מול קבוצות אדם אחרות.
מוסר אוניברסלי ודתות
אוניברסלים הנוגעים לדתות ולמוסר אוניברסלי הם בעלי משמעות עמוקה במיוחד, בהיותם הכרעה אמפירית בין השקפות על מהותו הרוחנית של מין האדם ואבחנתו בין טוב לרע.
מוסר אוניברסלי
הבט משמעותי ועמוק של מחקר האוניברסלים הוא שיש אוסף גדול של כללים ומאפיינים שמשותפים לכל חברות האדם, מאפיינים שמסדירים כללים של מוסר. גנבה, רצח, אונס, תקיפה ללא התגרות, קמצנות, בגידה רומנטית או מינית, שקר ורמאות, אי כיבוד הורים - כל אלה זוכים ליחס שלילי שנע מהמגונה ועד לנפשע בכל חברות אדם, ואין חברת אדם שאדישה למעשים אלה.
עובדות אמפיריות אלה עומדות בסתירה מוחלטת להשקפה הרלטיביסטית, הגורסת שלכל תרבות יש מוסר ייחודי משלה ולא קיימת מערכת מוסרית שהיא מכנה משותף בין תרבויות שונות.
מאידך גיסא הגדרת "מהו אדם" שונה מתרבות לתרבות, ומי שנתפש כ"תת אדם" או "לא אדם" אינו נחשב למי שראוי להגנת כללי המוסר. קשת ההגדרות נעה מתרבות אקסקלוסיבית באופן קיצוני - לדוגמה רק הזכרים ממעמד מסוים נחשבים בעלי זכויות, וכל עבירה על כללי המוסר המשותף מולם ברת ענישה - לתרבות אינקלוסיבית שמרחיבה את מושג הזכות להגנה אף מעבר לכל בני האדם לבעלי חיים.
תרבות המערב נמצאת בקצה האינקלוסיבי. מתקיים בה תהליך שהחל עוד במאה ה-18 וממשיך גם היום שבו יותר ויותר בני אדם, ולאחרונה גם חיות, זכאים להגנה במסגרת כללי המוסר. דוגמה לאקסקלוסיביות היא תרבויות מרכז אסיה שרואות בנשים בני אדם פחותים וזכאיות להגנה חלקית בלבד במסגרת חוקי המוסר.
דת
בכל חברות האדם ישנה מערכת מורכבת שכוללת את יחס מיסטי כלפי המתים, אמונה בכוחות על, עתירה לכוחות אלו - כולל טקסים דתיים - ומעל לכל אבחנה בין טוב לרע.
ממצאים אלה מסבירים את ממצאי הפסיכולוגיה החיובית, על פיהם בני אדם בעלי אמונה ברוחני ואמונה דתית חשים עצמם יותר מאושרים מאלו שלא. הממצאים מאששים שהגישה האתאיסטית שולית ונדירה למדי, ורק בחברות מעטות זו היא השקפת הרוב. נראה שלמין האדם יש צורך מובנה באמונה ברוחני ובדתי.
ישנן הצעות על בסיס פסיכולוגיה אבולוציונית להסברים כיצד אמונות אלו מביאות ליתרון הישרדותי ואבולוציוני לחברות המחזיקות בהן על פני חברות שמתנכרות לאמונה ברוחני ובדת. אמונה דתית המעניקה משמעות טרנסצנדנטלית לקיום השבט מסייעת בלכידות שלו. אמונה ברוחני מקלה על ההתמודדות עם סבל וטרגדיה. מעל לכל - אמונה רוחנית נותנת משמעות מוצקה לקיום האדם.
פסיכולוגיה
מאז הופעתה של הפסיכולוגיה המודרנית במחצית הראשונה של המאה ה-20, שאפה הפסיכולוגיה להגיע למודל משותף של הנפש. מטבעה של שאיפה זו לקבל ולחפש את המשותף בנפש האדם על פני העולם כולו - לשון אחרת, שאיפה לחשוף אוניברסלים של נפש האדם, ולהשתמש בם במודלים מדויקים יותר ויותר.
הרבה אוניברסלים מחזקים גישה זו: בכל תרבויות האדם קיימים מנגנוני הגנה פסיכולוגיים, קיים אֶבֶל על מות אדם קרוב, קיימים אותם רגשות בסיסיים של אהבה ושנאה, חיבה ובוז, בושה וגאווה, משיכה מינית, קינאה, גועל, עלבון, הפתעה ושמחה. תמיד קיימים פחדים, בהם פחד מהמוות, וכן שיטות להתמודד עימם. ישנם חלומות ופירושם, ישנם פחדי ילדות, וקיים תסביך אדיפוס.
הכללים שונים מתרבות לתרבות ביחס אל כל אלה, ועד כמה מותר להציגם בפומבי, עבירה על איסורים מובילה לתחושה עזה של בושה, ואדם הנכשל בהסתרה נהיה מטרה ללעג ובוז. מה שנחשב בושה בתרבות אחת עשוי להתפס כמושא לגאווה בתרבות אחרת, אך הרגשות עצמם, בושה וגאווה, קיימים בכל מקרה. באקסטרפולציה על דברי המשורר וורן, "כל תרבויות האדם דומות אחת לשנייה, וכולן שונות אחת מהשנייה" - גם בתחום חיי הרגש.
אוטונומיה ואינדיבידואליזם
אוטונומיה אינה מאפיין ייחודי של האינדיבידואליזם המערבי, בכל תרבות קיימת מידה (משתנה) של שליטת הפרט במעשיו ושל קבלת החלטות עצמית.
אבל האוטונומיה האוניברסלית של הפרט שקיימת בכל התרבויות שונה מהאינדיבידואליזם המודרני: על-פי אידיאל האינדיבידואליזם בן זמננו, כל עוד הפרט אינו פוגע באחרים, אין הוא כבול לכללי התרבות בה גדל ולמנהגיה וזכותו לנהל את חייו כרצונו. לעומת זאת האוטונומיה החוצה־תרבויות מאפשרת בחירה אך ורק בתוך מסגרת כללי התרבות. המסקנה המתבקשת היא שאינדיבידואליזם מערבי (וגם הקוטב הנגדי שלו, קולקטיביזם) הוא אכן הבניה חברתית.
הפרדה קטגורית בין גברים לנשים
אוניברסלים רבים מגדירים תפיסה כלל אנושית לקיום הבדלים יסודיים ועמוקים בין גברים לבין לנשים, תמיד קיימת תפיסה דיכוטומית של מגדר, עשויים להיות חריגים מהדיכוטומיה אבל רק בתנאי שמדובר ביוצא־מן־הכלל.
חסידי תפיסת המגדר מתכחשים התכחשות גורפת לקיומם של הבדלים מסוג זה וטוענים שסוגיית המגדר היא הבנייה חברתית תלויית תרבות, ורק תפיסת הפרט מהו המגדר שלו קובעת מה המגדר שלו. במסגרת שיטת מחשבה זו התנפחה רשימת המגדרים משְנַיִים (עם חריגים נדירים) לעשרות.
בין האוניברסלים שמבחינים ביו גברים לנשים ישנם שתוקפּנות, פשיעה, ואלימות מצד גברים נפוצות הרבה יותר מאשר אצל נשים. בנוסף חיבור ודאגה אימהית לילדים, תפיסה כוללת של גברים ונשים כקבוצות שונות מאוד באופיין, שילטון של גברים בכל אחת מהתרבויות, מחלקות נבדלות בשפה לשני המינים, והיותו של הבעל מבוגר בממוצע מאשתו.
קיומם של הבדלים אלה רלוונטי גם לפסיכולוגיה של האדם, וגם - למעשה במיוחד - לתפיסות פמיניסטיות שונות, עבור תפיסות אלו קיום ההבדלים האוניברסליים אלה משמש בערבוביה- מחד מצדיק את טענות הפמיניזם על אי־שוויון ותוקפּנוּת גברית, מאידך מערער על ההנחה שנשים וגברים יכולים לתפקד באופן זהה, אם כי עשויים להיות חריגים, דבר שאכן קיים במציאות
עימות בין תרבויות, שורשי אתנוצנטריזם וגזענות
כמה אוניברסלים עוסקים באופן בו כל התרבויות מבחינות בין "אנחנו" ל"הם". התפיסה האוניברסלית היא תפיסה עוינת כלפי השונה, ומקבלת כמובן מאליו כל עימות של "אנחנו" עם "הם" לרבות עימות קטלני. בהכללה מרחיקת לכת, ייתכן שגישה כלל אנושית זו שטבועה בטבע האדם, עומדת מאחורי העוינות של כל חברה לשונה ממנה. ככל שקל יותר להבחין בין "אנחנו" ל"הם" - באמצעות צבע עור, שפה, מנהגים ואפילו סגנון הביגוד, עיצוב השיער וכתובות קעקע - כך עוינות סבירה יותר וחזקה יותר.
מדובר בהסקה מרובת שלבים, והדרך ארוכה מ"אנחנו" ברמת השבט ל"אנחנו" של קבוצה כמו אוּמה, שגדולה פי אלפי או עשרות אלפי מונים משבט. תוך הגידול בסדרי הגודל מתווספים מנגנונים רבים שלא היו קיימים רוב קיום האדם, מנגנונים שמאפשרים לכידוּת ושיתוף פעולה בקבוצות גדולות מאוד. המסקנה, לפיה למרות כל המנגנונים שבדרך הקבוצה הגדולה מצייתת באופן קטגורי לגישה השבטית בה "אנחנו" עוינים את "הם", היא בחזקת אפשרות שקיבלה חיזוק ניכר, אך טרם הוּכחה או הופרכה.
אומנות
בעוד שלכל תרבות אומנות ייחודית לה, מפתיע עד כמה משותפים תחומי האומנות השונים. תחומי האומנות הללו מופיעים בכל התרבויות כולן ואין אף אחת שיוצאת מן הכלל:
לא קיים הסבר מוסכם מדוע אומנות קיימת בכל תרבויות האדם. הוצעו אפשרויות רבות למדי, אך טרם הוצגה שיטת מחקר להפריך או לאשש אותן.
ביקורת
טענה תקיפה כנגד תפיסת האוניברסלים האנושיים היא שמדובר במצג שטחי, שמתעלם בכוונה ומחמיץ את העומק והניואנסים של המחקר האנתרופולגי. לפי גישה זו, באמצעות פישוט יתר תפיסת האוניברסלים מגדירה תכונות תרבותיות שונות לגמרי תחת אוניברסל יחיד, או קבוצה של אוניברסלים.
טענה נוספת היא שמודל האוניברסלים האנושיים נשען על הגיון מעגלי - מניח מראש שתרבות מוגדרת באופן שמשרת את הוכחת מאפייני אותה תרבות כאוניברסלים. לפי ביקורת זו גישת האוניברסלים מתחילה בסימון המטרה - האוניברסל שאת קיומו רוצים להוכיח - ואז איסוף נתוני המחקר התומכים בקיום האוניברסל.
גישה זו לחקר אוניברסלים מתודלקת, על פי המבקרים, בלעומתיות עיוורת של תורת האוניברסלים למחקר האנתרופולוגי שמאשימה את המחקר האנתרופולוגי, שלא בצדק וללא סימוכין של ממש, בחיפוש השונה והימנעות מזיהוי הדומה.
רשימת אוניברסלים
רשימה זו אינה שלמה, אלא צירוף שתי הרשימות הראשונות שפורסמו על ידי דונלד בראון {{טורים
תוספות לאחר 1989
}}
סיבת מוות
סיבת מוות הוא קביעת הגורם למותו של אדם. קביעה זו נעשית בדרך כלל על ידי רופא החותם על הודעת הפטירה, או איש רפואה משפטית (כגון חוקר מקרי מוות או בודק רפואי ) במקרים חריגים, בעיקר כאשר קיים חשד לפלילים. קיים הבדל בין הסיבה המיידית למוות לבין גורמי תמותה, כגון מחלות רקע. במספר מדינות החוק מגדיר רשימה של סיבות מוות אפשריות, ונעשה בהן שימוש לצרכים משפטיים.
לעיתים נדרשת נתיחה שלאחר המוות לקביעת סיבת המוות. צורך כזה נדרש במקרים בהם נסיבות המוות חשודות, או בנסיבות אחרות הקבועות בחוק, או משום שסיבת המוות הרפואית אינה ודאית, או לפי בקשת בני משפחה.
מוות בנסיבות טבעיות
מוות בנסיבות טבעיות נגרם על ידי מחלה או בעיה בריאותית, ללא השפעת גורם חיצוני (למעט מחלה זיהומית). לדוגמה, "מוות בנסיבות טבעיות" יכול להיות רשום כסיבת המוות עבור אדם שמת מסיבוכים של דלקת ריאות, מקרי שלשול קשים, איידס, סרטן, שבץ, מחלת לב או אי-ספיקה נשימתית. לעיתים נרשמת סיבה זו גם למוות טבעי שנובע מזקנה.
מוות בנסיבות לא-טבעיות
מוות בנסיבות לא-טבעיות נגרם על ידי גורם חיצוני. מקרי מוות בנסיבות לא-טבעיות כוללים רצח, התאבדות, תאונה, רשלנות רפואית, מוות משכרות ומנת יתר של סמים. במספר מדינות החוק מגדיר רשימה ובה מגוון סיבות מוות בנסיבות לא-טבעיות, ונעשה בהן שימוש לצרכים משפטיים.
לא קיים תקן בין-לאומי לפיו ניתן להבחין בבירור בין מוות בנסיבות טבעיות לעומת לא-טבעיות.
מנגנון המוות
ברפואה, מנגנון המוות (באנגלית: Mechanism of death) הוא התהליך הגורם למותו של אדם לאחר מחלה או פציעה, עקב אי-תפקוד איברים חיוניים. קיים הבדל בין מנגנון המוות לסיבת המוות. לדוגמה, אם אדם מת לאחר שאדם אחר חשף אותו במכוון לקרינה מייננת, סיבת המוות תהיה רצח, אך מנגנון המוות יהיה חוסר זרימת דם למוח, שנגרמה על ידי גידול ממאיר, שנגרם על ידי חשיפה לקרינה מייננת.
מונחים רפואיים מול מונחים משפטיים
סיבת המוות יכולה להירשם כ"לא ידועה" אם אין מספיק ראיות כדי להגיע למסקנה נחרצת. לדוגמה, במקרים רבים בהם מתגלה שלד אנושי אין מספיק ראיות כדי לקבוע את סיבת המוות.
סיבות מוות במדינות שונות
קיים בלבול בדיווחים אודות מקרי מוות בדיווחים רפואיים, הכוללים בעיקר מחלות שונות, לבין סיבת המוות המשפטית.
החוק בארצות הברית מגדיר שש סיבות מוות אפשריות:
במספר מדינות ומחוזות שיפוט בארצות הברית נקבעו סיבות מוות נוספות, מפורטות יותר, בהן הוצאה להורג בצו בית משפט, חללי מלחמה, מוות בתאונת דרכים ומוות מאלכוהוליזם.
שפות בנטו
שפות בַּנְטוּ או ניז'ר-קונגו B או "בנטו צר" היא משפחה גדולה של שפות השייכות לשפות ניז'ר-קונגו. שפות הבנטו מונות 522 שפות מתוך 1,532 שפות במשפחת ניז'ר-קונגו בסך הכל, ודובריהן יושבים כמעט בכל שטחה של אפריקה שמדרום לקו המשווה (למעט חלקים מאפריקה הדרומית, בבוצואנה ובנמיביה).
סיבת מוות
סיבות מוות במדינות שונות
בממלכה המאוחדת לא נקבעה רשימת סיבות מוות המחייבת את חוקרי מקרי המוות, ואפשר למצוא מגוון סיבות מוות בדיווחי המשטרה. עם זאת, משרד המשפטים הבריטי סקר את דו"חות מקרי המוות וערך רשימה של סיבות המוות הנפוצות. ברשימה נכללות סיבות המוות הבאות:
שפות בנטו
מחקר וחלוקה
חקר שפות הבנטו וסיווגן החל רק במאה ה-19 והמשיך במאה ה-20. המושג "בנטו צר" נטבע כדי להבדיל את שפות הבנטו ממשפחה רחבה יותר המכונה "בנטואיד", ואשר בה 691 שפות בסך הכל. לשפות הבנטו לא נוסח אילן יוחסין, והחלוקה המקובלת מחלקת אותן ל-16 קבוצות על בסיס גאוגרפי, ולא על בסיס קרבה לשונית. הקבוצות הן A עד S (למעט I, O ו-Q), ונהוג לקבצן על בסיס מיפוי תופעת הטונאליות לשפות בנטו צפון-מערביות (A עד C) ושפות בנטו מרכזיות (כל היתר). הקבוצה הצפון-מערבית נחשפה מסיבות של קרבה גאוגרפית להשפעות של שפות ניז'ר-קונגו האחרות (דהיינו מענף A, לא שפות בנטו) ולכן היא מפגינה שינויים רבים יחסית בין השפות הכלולות בה. שפות בנטו המרכזיות מגלות דמיון רב יותר ביניהן.
סיבת מוות
סיבות מוות במדינות שונות
בנורווגיה פרסמה המשטרה הנחיות לרופאים לפיהן עליהם לדווח למשטרה על כל מקרה החשוד כמוות בנסיבות לא-טבעיות. בהנחיות נכללה שורה של מקרים מסוג זה:
שפות בנטו
מחקר וחלוקה
גם כיום קיימות מחלוקות על אופן החלוקה המדויק של שפות ניז'ר-קונגו בכלל, ושל שפות בנטו בפרט; ויש המתנגדים למושג "בנטו צר" כלל ועיקר. גם 16 הקבוצות של שפות הבנטו הצר עצמן אינן סטטיות, ובהתאם למחקרים ולדעות השונות, שפות מועברות מקבוצה לקבוצה, או מוחרגות ממשפחת שפות הבנטו כלל ועיקר; קבוצה J היא קבוצה חדשה יחסית, אשר ירשה שפות מקבוצות שכנות, וקיימות שפות המוגדרות כשפות בנטו לא-מסווגות.