cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מריטת נוצות
יחסם של ארגוני זכויות בעלי החיים
הפועלים מקבלים שכר בקבלנות, כלומר בהתאם להספק שלהם – ולכן הם מתאמצים למרוט את האווזים מהר ככל האפשר. פועל יעיל מורט כ-300 אווזים ביום.
התייחסות החוק
מריטת נוצות מעופות חיים מנוגדת לחוק ברבות ממדינות אירופה, אבל ברובן ממילא אין תעשיית נוצות נרחבת, והחריגות הבולטות הן הונגריה ופולין. האיחוד האירופי, שהונגריה ופולין חברות בו, לא חוקק חוק מפורש נגד מריטת עופות חיים, אולם סעיף 3 בחוק הכללי להגנה על חיות המנוצלות בחקלאות מחייב את המדינות החברות לדאוג בחוק שלא ייגרמו לחיות "כאב, סבל או פציעה שאינם הכרחיים." מועצת אירופה (גוף נרחב יותר מהאיחוד האירופי, ובו חברות 47 מדינות) ניסחה את "האמנה האירופית להגנת בעלי-חיים המוחזקים למטרות חקלאיות", שעליה חתומות, בין השאר, הונגריה ופולין. האמנה כוננה ועדה (SCAHAW) שתפקידה הוא להגיש המלצות בענייני רווחת בעלי-חיים, והמדינות החתומות על האמנה מחויבות לקיים את ההמלצה או להגיש למועצת אירופה הסבר מדוע לא יקיימו את ההמלצה. ב-1999 קיבלה הוועדה המלצה בעניין אווזים והמלצה בעניין ברווזים, ובשתיהן הוראה חד-משמעית: "נוצות, ובכלל זה פלומה, לא יימרטו מעופות חיים." ככל הידוע, הונגריה ופולין לא הגישו הסתייגות להמלצה זו. אך בפועל במשקים בשתי המדינות ממשיכות פעולות מריטה כאמור.
בסין אין הגבלה כלשהי בחוק על מריטת עופות חיים. 80% משוק הנוצות העולמי מקורו בסין.
תגובות בעקבות התחקיר
החשיפה הצליחה לעורר תגובות נסערות בשוודיה. על-פי סקר שהתפרסם באתר התוכנית, 80% מהנסקרים טענו שלא היו מודעים קודם לכן למצב האווזים בתעשיית הפוך, ו-70% מהנסקרים טענו כי הם חושבים שיש צורך להחרים מוצרי פוך, לפחות עד שניתן יהיה לוודא את מקור הנוצות. עמותת Djurskyddet sverige ("רווחת בעלי-חיים שוודיה") שפרסמה בעקבות התחקיר עצומה הקוראת לפיקוח על תעשיית הנוצות, הצליחה להחתים עליה 8,000 אנשים בשמונה הימים הראשונים להשקתה.
צוות התוכנית עימת עם הנתונים מספר חנויות גדולות המוכרות כריות, שמיכות או ביגוד הממולאים בפוך. אחד ממנהלי העבודה במשקי האווזים, הצהיר בתוכנית שאיש מלקוחותיו אינו מתעניין בשאלה אם מקור הנוצות הוא מעופות שנמרטו חיים, וש"האיכות היא הדבר היחיד שמשנה." אולם חנויות רבות הצהירו על התנגדותן למכירת נוצות שנמרטו מעופות חיים. רוב ההצהרות נותרו ללא גיבוי מעשי.
רשת הריהוט איקאה גרפה תשומת-לב תקשורתית כשהצהירה כי מדיניותה היא להימנע מקניית נוצות מעופות שנמרטו בעודם בחיים. אולם הרשת לא הצליחה לגבות את ההצהרה בהתחייבות מצד הספקים, שחלק מהם נכללו בין המשקים שנסקרו בתוכנית. בעקבות זאת, הודתה איקאה שאין ביכולתה לערוב למקור הנוצות שהיא משווקת, הציעה החזר כספי ללקוחות שרכשו מוצרי פוך ומעוניינים להחזירם והצהירה על כוונתה לנקוט צעדים כדי ליצור תוכנית פיקוח על ספקי הנוצות שלה. אולם לאור העובדה שהנוצות שרוכשת איקאה מגיעות מלמעלה מ-8,000 משקים שונים בסין, האפשרות לכונן פיקוח אפקטיבי הוטל בספק.
רק רשת חנויות אחת מבין החנויות שאליהן פנתה התוכנית – Åhléns (אולנס) – הסירה מעל מדפיה את כל מוצרי הפוך. עם זאת, "התאחדות תעשיית הנוצות והפוך של סין" (CFDIA) התלוננה שבעקבות התוכנית חלה ירידה חדה ברכישת מוצרי פוך מסין.
הספר מסביליה
הספר מסביליה, או זהירות חסרת תועלת (באיטלקית: Il barbiere di Siviglia, ossia L'inutile precauzione) היא קומדיה מאת פייר בומרשה ואופרה בופה של ג'ואקינו רוסיני על פי העלילה של המחזה.
המחזה
את המחזה כתב המחזאי הצרפתי בומרשה, והוא הועלה לראשונה בשנת 1775 בתיאטרון "קומדי פראנסז".
עלילת המחזה היא כדלקמן: הדוקטור ברטולו הזקן רוצה להתחתן עם רוזין, בת חסותו, אך רוזין רוצה להתחתן עם הרוזן הצעיר אלמוויוה, שמאוהב בה עד מעל לראשו. לשני האוהבים הצעירים עוזר הספר והמשרת של הרוזן, פיגארו, אשר מצליח לסכל את תוכניותיהם של ברטולו ועוזרו, דון באזיל.
לבד מהיותו קומדיה משעשעת, במחזה גם יסודות של ביקורת חברתית על שרירות לב השלטון ואי-השוויון בין המעמדות. למחזה שני מחזות-המשך, נישואי פיגארו (1784) ו"האם הפושעת, או טרטיף השני" (1790 לערך).
בשנת 1948 הועלתה ההצגה בתרגומו של נתן אלתרמן בתיאטרון הקאמרי, הבמאי היה יוסף פסובסקי.
האופרה
האופרה "הספר מסביליה" היא האופרה הפופולרית ביותר שחיבר המלחין בן המאה ה-19 ג'ואקינו רוסיני (1868–1792). אופרה זו הוזמנה אצל רוסיני בשנת 1815 על ידי האימפרסריו הווינאי דומניקו ברבז'ה והוצגה לראשונה בתיאטרון ארגנטינה ברומא בשנת 1816. הצגתה הראשונה של האופרה הייתה כישלון, בגלל קבוצת בריונים שחוללו מהומה בשעת ההצגה. את הבריונים האלה שלח המלחין האיטלקי ג'ובאני פאיזיילו, שכעס על שרוסיני השתמש כרקע לאופרה שלו במחזה, שפאיזיילו עצמו התקין לפניו לאופרה, בהצלחה רבה. כישלונה הראשוני של האופרה גרם לרוסיני מורת רוח רבה, אך הצלחתה לא איחרה לבוא. היא הוצגה בווינה שבאוסטריה ובערים נוספות מלבד רומא ברחבי איטליה ובסופו של דבר, הייתה זו האופרה של רוסיני שזכתה במקום של כבוד בהיסטוריה האופראית ודחקה את רגלי האופרה של פאיזיילו. את תמליל האופרה חיבר צ'זרה סטריביני על פי המחזה של בומרשה.
המוזיקה באופרה
נאמן לדרכו, כתב רוסיני את המוזיקה לאופרה "הספר מסביליה" תוך שלושה שבועות בלבד. הפתיחה המפורסמת לקוחה מהאופרה "אורליינו מפלמירה" (1813). רוסיני השתמש בה כתחליף לפתיחה המקורית שאבדה. רוסיני השתמש בפתיחה זו גם לאופרה "אליזבתה מלכת אנגליה" (1815) אף האריות "הנה צוחק בשמיים, זורח אור ראשון", "דרך לסוכן", "קול צלצל לפני רגע קט בליבי", "הדיבה" ואחרות מוכרות מאוד לקהל הרחב.
האופרה בישראל
ההצגה הועלתה לראשונה בארץ-ישראל המנדטורית בשנת 1947 בתיאטרון הקאמרי למוזיקה שכתב פרנק פלג. ב-29 בנובמבר 1948, במלאת שנה לפתיחת האופרה הישראלית, הועלתה הצגת הבכורה של האופרה בעברית בהופעה חגיגית בבית "הבימה". באופרה זו, השנייה בהפקות האופרה הישראלית, נטלה אדיס דה-פיליפ לראשונה על עצמה את מלאכת הבימוי. בתוכניית ההצגה לא הופיעה דה-פיליפ כבמאית. הייתה זו ההצגה הראשונה ששודרה בשידור חי ב"קול ישראל".
תרגומים לעברית
הספר מסיביליה - עברית: נתן אלתרמן. סדרת "סְדָר - לספרות גנוזה", הוצאת 'דחק', 2022.
קישורים חיצוניים
[IL BARBIERE DI SIVIGLIA Almaviva, o sia l'inutile precauzione Dramma comico. testi di Cesare Sterbini musiche di Gioachino Rossini] http://www.librettidopera.it/zpdf/barb_siv.pdf
הרברט צימרמן
הרברט צימרמן (בגרמנית: Herbert Zimmermann, נולד ב-1 ביולי 1954 באנגרס שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בפ.צ. קלן ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדות החלוץ והבלם.
באיירן מינכן
צימרמן הוחתם על ידי באיירן מינכן בשנת 1972, כאשר היה בן 18, לאחר ששיחק באנגרס 07 החל מגיל שש. במועדון זה שיחק צימרמן בעמדת החלוץ, ולתפקיד זה יועד בבאיירן מינכן. צימרמן מיעט לשחק בקבוצה הבוגרת וצבר שתי הופעות בלבד בבונדסליגה כמחליף בשנתיים, במשחקים מול שטוטגרט ובוכום. בשנתיים בהן שיחק בבאיירן מינכן, זכתה הקבוצה בגביע אירופה לאלופות בשנת 1974, ובאליפויות הבונדסליגה בשנים 1973 ו-1974.
פ.צ. קלן
צימרמן עבר לפ.צ. קלן בקיץ 1974, במטרה לקבל דקות משחק רבות יותר משקיבל בבאיירן מינכן, והוסב מעמדת החלוץ לעמדת הבלם, בה ניכרו יתרונותיו בצורה מיטבית יותר. מעבר זה נחשב להצלחה גדולה, כאשר צימרמן שיחק במועדון במשך עשר שנים רצופות, בהן זכה עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה בשנת 1978, שהייתה האליפות השלישית בקריירה שלו, לאחר שתי האליפויות שזכה עם באיירן מינכן, וכן שלוש זכיות בגביע הגרמני. הראשונה בשנת 1977, לאחר ניצחון בגמר על הרטה ברלין, השנייה בשנת 1978 לאחר ניצחון בגמר על היריבה המושבעת, פורטונה דיסלדורף, זכייה שהשלימה דאבל היסטורי למועדון. פורטונה דיסלדורף גמלה לפ.צ. קלן שנתיים מאוחר יותר בגמר הגביע. הפעם השלישית הייתה בשנת 1983, בה זכה צימרמן עם פ.צ. קלן בגביע הגרמני, לאחר ניצחון בגמר בדרבי מול פורטונה קלן. סך הכול צבר צימרמן 202 הופעות בבונדסליגה, בהן כבש 22 שערים, ובשנת 1984 פרש מכדורגל מקצועני, אך חזר לשחק כדורגל בשנת 1988, אז שיחק מספר חודשים בבאד הומבורג מהליגות האזוריות.
תארים
עם באיירן מינכן:
עם פ.צ. קלן:
עם נבחרת גרמניה המערבית:
טייסת 124
טייסת 124 המכונה גם "טייסת החרב המתהפכת" היא טייסת מסוקי חילוץ ותובלה של חיל האוויר הישראלי, המוצבת בבסיס פלמחים.
היסטוריה
בנובמבר 1956 הוקם גף "החרב המתהפכת" כחלק מטייסת "הגמל המעופף" בבסיס תל נוף. ב-1 בינואר 1958, הפך הגף לטייסת עצמאית. מפקדה הראשון ומקימה היה רס"ן אורי ירום. הטייסת שימשה להטסת לוחמי סיירת מטכ"ל למבצעים מיוחדים, ולקחה חלק במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה, מלחמת יום הכיפורים, מבצע ליטני, מלחמת לבנון הראשונה ומלחמת לבנון השנייה. במלחמת לבנון השנייה זכתה בצל"ש יחידתי על חלקה הרב בהובלת לוחמים וחילוץ נפגעים, כאשר הידוע יותר התבצע תחת אש כבדה בקרב בבינת ג'בייל שבדרום לבנון.
בשנת 1968 נקלטו בטייסת מסוקי בל 205 שהיו מסוקי תובלה בינוניים מתוצרת ארצות הברית. בשנת 1975 נרכשו ונקלטו מסוקי בל 212, בעלי שני מנועים, כאחד מלקחי מלחמת יום הכיפורים, כונו מסוקי "אנפה", שימשו מסוקי תובלה רב תכליתיים, עד הוצאתם מהשרות בשנת 2002. בחודש אוגוסט 1994 נקלטו בטייסת מסוקי "בלק-הוק" UH-60A, מתנת ארצות הברית. המסוקים כונו "ינשוף".
בשנת 2002 הגיעו מסוקים נוספים כחלק מעסקת רכש של חיל האוויר הישראלי מדגם המתקדם יותר "בלק-הוק" UH-60L - "לימה", כאשר היא עוזרת לטייסת 123 (טייסת ה"בלק-הוק" השנייה בחיל) לקלוט את המסוקים, בהכנת חייליה והטייסת כולה.
עד 1981 הייתה ממוקמת הטייסת בבסיס תל נוף. ב-1981 עברה הטייסת לבסיס פלמחים.
בין מפקדי הטייסת: אורי ירום, חיים נוה, אליעזר כהן, יגאל מור, יעקב "ביקו" בירן, יוסי טרון, יורם קורן, רן מרוז, ציון בראור, בועז פלג, חגי יעקב, איל בן דוד, גדי פלדמן, יוסי חצור, סא"ל רענן, שרון שילה, אלכס דן, מיכאל כהן, נועם אדר מפקד הטייסת במלחמת לבנון השנייה, יואב עמירם, רונן שפירא, יואב לאור.
בית הכנסת אגודת הקהילות
בית הכנסת אגודת הקהילות הוא בית כנסת ברחוב פאווה (rue Pavée) באזור המארה ברובע הרביעי של פריז צרפת. בית הכנסת משתייך ל"אגודת הקהילות", איגוד של קהילות אורתודוקסיות הנפרדות מן הקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת.
בערב יום הכיפורים ה'תש"ב (1941) פוצץ בית הכנסת על ידי הגרמנים ביחד עם עוד שישה בתי כנסת בפריז. הוא שוקם לאחר מכן.
בשנת 1989 הוכרז בית הכנסת כמונומנט היסטורי צרפתי.
רבנים
עד כה כיהנו חמישה רבנים בתפקיד רב בית הכנסת:
רוהרבאך
רוהרבאך (בגרמנית: Rohrbach) הייתה עיר הבירה של מחוז רוהרבאך במדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה.
העיר נוסדה בתחילת המאה ה-13, כעצירה למנוחה קודם חציית יער בוהמיה. העיר קיבלה חשיבות בשנת 1749 כשהפכה למקום המושב של מנהלת המחוז, כמו גם בית המשפט המחוזי והממשל המקומי מאוחר יותר.
כיום זו היא העיר היחידה במחוז.
העיר ממוקמת 21 ק"מ מזרחית מהגבול הגרמני, 10 ק"מ דרומית מהגבול הצ'כי ו-45 ק"מ מבירת המדינה לינץ.
במאי 2015 רוהרבאך מוזגה עם העיר הסמוכה לעיר רוהרבאך-ברג.
גאבור פרסר
גאבור פרסר (בהונגרית: Presser Gábor; נולד בבודפשט ב-27 במאי 1948) זמר פרפורמר יהודי-הונגרי, מלחין, פסנתרן עטור פרסים זוכה פרס קושוט (הפרס הממלכתי הגבוה בהונגריה, מקביל לפרס ישראל) ופרס פרנץ ארקל, פרס האמן המצטיין. חבר מפתח בהרכבים לשעבר של להקות הרוק אומגה ולוקומוטיב, הנחשבים בין הלהקות ההונגריות החשובות ביותר, הוא המנהל המוזיקלי של תיאטרון הקומדיה של בודפשט, ואחד האישים הבולטים של המוזיקה הקלה ההונגרית.
ילדות
גאבור פרסר נולד במשפחה יהודית כבנם של גזה פרסר (1901–1971) ושל אלווירה אוּרמן (1910–2004). אביו עבד כסוחר עופות בשוק המקורה של ככר קלאוזל ((Klauzál tér) Nagycsarnok), וגם בנו יצא לעזור לו לאחר הלימודים. גאבור פרסר החל לנגן בפסנתר בגיל ארבע, הפסנתרן אימרה אנטל לימד אותו במהלך שנות בית הספר היסודי שלו. לאחר בית הספר היסודי ברחוב קרטס, הוא למד בבית הספר התיכון המקצועי למוזיקה בלה בארטוק, באותו הזמן ניגן בפסנתר תמורת 14 פורינט לשעה בבית הספר לריקוד ברחוב קפאש. הוא התחיל להלחין מוזיקה כשהיה נער. המשפחה התגוררה ברחוב דוֹבּ 46/B בקומה הראשונה, ובקומה השנייה התגורר המלחין והפסנתרן היהודי רז'ה שרש. כנער, פרסר ניגש לפעמים לדבר עם שרש, שגם הראה לו תקליטים ותווים. שרש הקשיב בקביעות לגרסאות שונות של Gloomy Sunday "יום ראשון העצוב" הידוע גם בשם "שיר ההתאבדות ההונגרי", שיר פופולרי משנת 1933 שהלחין אותו רז'ה שרש עצמו. כל יום משתיים עד שש ניתן היה לשמוע את השירים גם בדירות שמסביב. פרסר הנציח זאת מאוחר יותר בשיר, שמילותיו נכתבו על ידי לאיוש פארטי נאג'.
אומגה (1967–1971)
פרסר, שהתעניין תחילה במוזיקה קלאסית כתלמיד תיכון למוזיקה, נמשך לחיי המוזיקה הקלה המתעוררים על ידי חברו לכיתה, טמאש מיהאי, שלקח אותו לקונצרטים של להקת Scampolo, שם מיהאי ניגן מדי פעם. החל משנת 1967, הוא כתב את המוזיקה לשירים הראשונים של אומגה, מכיוון שעד אז הלהקה ניגנה עיבודים ללהיטים זרים. בקיץ התקבל לעבודה כנגן והתנסה בהרכב יוצא דופן: בלי גיטרה מובילה, עם שני כלי נגינה של קלידים. עם זאת, הניסיון לא היה מוצלח במיוחד, אז פרסר הוחלף על ידי הגיטריסט ג'רג' מולנאר. פרסר נקרא לחזור ללהקה ב-1968, זמן קצר לפני סיבוב ההופעות באנגליה. לאחר מספר סינגלים, הוא הפך למלחין מספר אחד של שלושת אלבומי האומגה הראשונים.
לאחר יציאתו מהלהקה, פרסר הופיע לראשונה בשנת 1980, בסיבוב ההופעות Omega–LGT– Beatrice. הוא גם ערך הופעת אורח ב-1987 ב"אצטדיון הקטן" וב"אצטדיון העם" ב-1994 וב-1999. הוא השתתף בהפקת האלבום של להקת "אומגה" משנת 1995 בשם Trans and Dance כמחברם של שני שירים וכקלידן אורח.
עבודותיו
הוא כתב שירים לאינספור אמנים, בעיקר לאומגה בתחילת דרכו, ואחר כך, כמובן, ללהקה "שלו" לוקומוטיב GT. כמעט כל האלבומים של זוראן וארבעת אלבומיה של קאטי קובאץ' הם יצירותיו, אבל גם התקופה המוצלחת ביותר של קלרי קטונה מיוחסת לו. בין יצירותיו, אסור להחמיץ כמה יצירות תיאטרון פופולריות, פסקולים ואגדות. המוזיקה של הסרט גאודיופוליס, בבימויה של אריקה סאנטו זכתה בפרס האירופי ב-1989, היא גם יצירתו.
דיסקוגרפיה
אלבומי סולו
טום שלח
טום שלח (נולד ב-10 ביולי 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בהפועל כפר סבא.
קריירה
שלח נולד בתל אביב-יפו. אביו הוא כדורגלן העבר אמיר שלח וסבו מצד אמו הוא יצחק שום. שלח התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי תל אביב, בגיל 15 הצטרף למחלקת הנוער של בית"ר טוברוק ולבסוף הצטרף להפועל רמת השרון.
בקיץ חתם במכבי קריית גת מליגה א' דרום במדיה שיחק 23 משחקים בליגה. בקיץ חתם בהפועל כפר סבא מהליגה הלאומית בה מחזיק סבו, יצחק שום, בבעלות הקבוצה. שלח היה שותף לחזרה של הקבוצה לליגת העל בסיום עונת 2018/2019. לאחר ירידת הליגה בעונת 2020/2021 שוחרר מהמועדון, אך כעבור שנה חזר לסגל הקבוצה, לאחר שבעונת 2021/2022 נבצר ממנו לשחק עקב תסמונת המדור ממנה סבל.
Xcode
Xcode היא סביבת פיתוח משולבת (IDE) של חברת אפל למערכות MacOS ו-iOS. הגרסה הראשונה של התוכנה, 1.0, הושקה בשנת 2003. הגרסה היציבה הנוכחית היא 12.1 (גרסת בטא נוכחית - 12.2)
ערכת פיתוח של אפל למכשירי האייפון, אייפוד טאצ', אייפד, אייפד מיני, מקינטוש והשעון של אפל (Apple Watch). התוכנה ניתנת להורדה בחינם מחנות האפליקציות של Apple. המערכת תומכת במגוון שפות תכנות, כאשר העיקריות שבהן הן Objective-C, C, C++, וסוויפט (Swift).
יכולות
ערכת ה-Xcode כוללת בתוכה את הכלים הבאים:
מבנה חיצוני
ה-Xcode בנוי מחלון מרכזי לכתיבת הקוד ומספר חלוניות עזר הניתנות להצגה/הסתרה:
כלל ביטוח
כלל חברה לביטוח בע"מ, המוכרת במותג "כלל ביטוח ופיננסים", היא אחת מקבוצות הביטוח והפנסיה הגדולות והמובילות בישראל. החברה היא חברה בת (99.98%) של חברת כלל החזקות עסקי ביטוח בע"מ, שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ללא בעל שליטה. נתח השוק של הקבוצה במונחי פרמיות שהורווחו ברוטו עומד על כ-16% משוק הביטוח, והיקף הנכסים המנוהלים על ידה עומד על כ-295 מיליארדי ש"ח (נכון לסוף דצמבר 2022).
כלל חברה לביטוח בע"מ מדורגת בדירוג ilAA+ על ידיStandard & Poor's Maalot, ובדירוג AA1.IL על ידי מידרוג. הקבוצה מחזיקה בסוכנויות ביטוח, קרנות פנסיה, קופות גמל, קרנות השתלמות וחברות למתן אשראי. כלל החזקות עסקי ביטוח מעסיקה כ-4,400 עובדים ופועלת ביחד עם כ-2,000 סוכני ביטוח. כל אלה מציבים אותה כאחת מקבוצות הביטוח והחיסכון ארוך הטווח המובילות והבולטות בישראל.
היסטוריה
קונצרן "כלל" נכנס לעסקי הביטוח בשנת 1978, כאשר רכש את חברת הביטוח "יובל" ובשנת 1979 שינה את שמה ל"כלל ביטוח". חברת הביטוח "יובל" החלה לפעול בשנת 1962 כחברת ביטוח ממשלתית תחת השם "יובל חברת הביטוח לישראל בע"מ" במטרה לבטח רכוש ממשלתי. ב-1968 הורשתה "יובל" לפעול גם כמבטחת במגזר הפרטי, והוחלט למכור את החברה. "יובל" נמכרה לקבוצת משקיעים בראשות מנכ"ל החברה ג'סי קפלן ועו"ד יגאל ארנון. עו"ד יגאל ארנון החזיק 25% מחברת "יובל" והמשיך להחזיק במניות גם לאחר שהפכה ל"כלל ביטוח".
בשנים 1982–1983 רכש קונצרן "כלל" את השליטה בחברת הביטוח "אררט" על ידי רכישה של 33% ממניותה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 1985 רכש את חברת הביטוח "אריה".
"כלל החזקות עסקי ביטוח בע"מ" נוסדה בשנת 1987 במטרה לרכז את עסקי הביטוח של קונצרן "כלל" בחברת החזקות אחת. המטרה הייתה להקים קבוצת ביטוח שתתחרה בחברת הביטוח הגדולה בישראל אז - "הסנה". ב-1988 החלו מניות החברה להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. ב-1989 עקפה את חברת "הסנה" והייתה לחברת הביטוח הגדולה בישראל.
בשנת 1992 רכשה כלל ביטוח חלק מתיק הביטוח של "הסנה, חברה ישראלית לביטוח", וחלק מתיק הביטוח של חברת הביטוח "צור שמיר".
בשנת 1998 רכשה כלל ביטוח את "החברה הישראלית לביטוח אשראי בע"מ", ושמה שונה ל"כלל ביטוח אשראי בע"מ".
בשנת 1999 רכשה כלל את חברת הביטוח "עילית", שהייתה בבעלות אברהם רינות, שקודם להקמתה היה מנכ"ל חברת "אררט" וחזר לנהל אותה. באותה עת החל גם מהלך של מיזוג כל החברות הבנות לחברת ביטוח אחת.
ביולי 2000 עברה החברה האם "כלל החזקות עסקי ביטוח" לשליטת חברת ההחזקות "אי די בי חברה לפיתוח". בשנים 2016–2018 מכרה בהדרגה קבוצת "אי די בי" את כל המניות שהחזיקה. בשנת 2020 הפכה חברת אלרוב נדל"ן ומלונאות לבעלת המניות הגדולה בחברה האם, כשבבעלותה 14.06% ממניות החברה האם.
ב-31 באוקטובר 2019 הודיעה החברה על הפסקת שיווק ביטוח סיעוד לפרט, על רקע הודעתה של מבטחת המשנה הגדולה בתחום זה בשוק הישראלי, חברת "סקור", על יציאתה מישראל בעסקים שאינם ביטוח כללי.
הלגיון השלושה עשר גמינה
הלגיון השלושה עשר גמינה (Legio tertia decima Gemina) היה לגיון רומי שגויס בשנת 57 לפנה"ס על ידי יוליוס קיסר, במהלך המלחמה בגאליה, לקראת הפלישה לאדמות הבלגים. הלגיון המשיך לשרת במשך כל מלחמת גאליה. הוא נותר נאמן לקיסר במהלך מלחמת האזרחים, והיה ללגיון איתו חצה קיסר את הרוביקון. הוא השתתף בין היתר בקרב פרסלוס (48 לפנה"ס) ובמסעי המלחמה באפריקה. בהמשך הוצב באזור צ'כיה והשתתף במסע עונשין נגד השבטים הגרמאניים לאחר תבוסת הרומאים בקרב יער טויטובורג. השתתף בפלישתו של טראיאנוס לדאקיה ונותר לשרת באזור זה. סמלו של הלגיון היה אריה.
בתקופת הרפובליקה הרומית
הלגיון השלושה עשר גמינה גויס בשנת 57 לפנה"ס על ידי הגנרל הרומי יוליוס קיסר, במהלך המלחמה בגאליה, לקראת הפלישה לאדמות הבלגים. קיסר מזכיר את קיומו של הלגיון בתיאוריו על קרב סאביס (57 לפנה"ס), ומציין כי הוא נכח במצור על גרגוביה (52 לפנה"ס). כפי הנראה הלגיון גם נכח במצור על אלסיה (בערך 52 לפנה"ס).
הלגיון התלווה לקיסר בעת שזה חצה את הרוביקון במלחמת האזרחים בשנת 49 לפנה"ס. חייליו נותרו נאמנים לקיסר במהלך מלחמת האזרחים, והם השתתפו בקרב דירכיום (48 לפנה"ס) ובקרב פרסלוס (48 לפנה"ס). בתום הניצחון המכריע על כוחותיו של פומפיוס בקרב פרסלוס, נשלחו חיילי הלגיון השלושה עשר חזרה לאיטליה. בשנת 46 לפנה"ס הם נקראו חזרה לשירות והשתתפו בקרב תאפסוס ובקרב מונדה (45 לפנה"ס). לאחר קרב מונדה, פיזר קיסר את הלגיון והעניק לאנשיו אדמות באיטליה.
בתקופת הקיסרות הרומית
הלגיון מוזכר שוב בשנת 41 לפנה"ס, בעת שהוא הוקם מחדש על ידי יורשו של קיסר, אוגוסטוס, כדי לשים קץ לכיבושה של סיציליה על ידי בנו של פומפיוס, סקסטוס פומפיוס. לאחר שהובס פומפיוס, הלגיון תחת אוגוסטוס לחם בקרב אקטיום (31 לפנה"ס) כנגד כוחותיו של מרקוס אנטוניוס. לאחר מכן נשלח הלגיון לאיליריקום. בשנת 15 לפנה"ס בערך, הועבר הלגיון לפאנוניה, שם התמודד עם מרידות מקומיות.
במהלך מלחמת האזרחים של שנת ארבעת הקיסרים (69 לספירה), תמך תחילה הלגיון השלושה עשר בקיסר אותו, ולקח חלק בקרב בדריאקום (נקרא גם קרב קרמונה). לאחר מכן תמך הלגיון באספסיאנוס כנגד ויטליוס.
בשנת 86, תחת שלטונו של הקיסר דומיטיאנוס (96-81) פלשו כוחות מדאקיה לתחומי האימפריה הרומית. שנתיים מאוחר יותר, קובץ כוח רומי גדול בן תשעה לגיונות - לרבות הלגיון השלושה עשר - שפלש לדאקיה.
הלגיון השתתף במלחמות דאקיה (102-101, 106-105), ובתום המערכה נשאר באפולום (כיום אלבה יוליה ברומניה) כחיל מצב. הלגיון השלושה עשר נותר שם עד אשר פונתה דאקיה.
הלגיון השלושה עשר תמך במושל פאנוניה עילית, לוקיוס סוורוס, שצעד לעבר רומא בסוורוס בשנת 193 כדי להדיח את דידיוס יוליאנוס, שזכה לתמיכת המשמר הפרטוריאני בבירה והוכתר לקיסר. מספר יחידות מהלגיון נלוו לסוורוס לרומא, ומאוחר יותר לחמו בפיקודו כנגד יריביו. ייתכן כי הלגיון גם השתתף במערכה של סוורוס כנגד האימפריה הפרתית.
BGM-109 טומהוק
BGM-109 טומהוק הוא טיל שיוט מתקדם לטווח ארוך, מתוצרת חברת ריית'און האמריקנית. הטיל פותח במקור בחברת ג'נרל דיינמיקס בשנות השבעים כטיל לחימוש צוללות, ונכנס לשירות חיל הים האמריקני בשנת 1983.
הטיל יוצר במגוון דגמים, בהם ים־קרקע קונבנציונלי, ים־קרקע מצרר, ים־קרקע גרעיני, ים־ים וקרקע־קרקע. דגם בלוק 3 מונחה GPS נכנס לשירות בשנת 1993, דגם בלוק 4 מצויד במערכות הנעה וניווט משופרות, ודגם בלוק 5 שסופק במרץ 2021 מצויד בראשי קרב כנגד מטרות שונות ויכולת פגיעה במטרות ימיות דינאמיות.
בשנות ה־90 ובתחילת שנות ה־2000 ישראל ביקשה מספר פעמים מארצות הברית לרכוש את הטיל וסורבה.
בריטניה והולנד הן המדינות הזרות היחידות שרכשו את הטיל עבור חילות הים שלהן. ביולי 2006 אישר הקונגרס האמריקני לספרד לרכוש בין 60 ל־100 טילים עבור חיל הים הספרדי.
שימוש
במהלך מלחמת המפרץ נורו על עיראק 288 טילי טומהוק.
בתקיפה האמריקאית בסוריה שהתקיימה ב־7 באפריל 2017 תקף צבא ארצות הברית שדה תעופה סורי באמצעות 59 טילים אלו. הסיבה לתקיפה הייתה מתקפה כימית שיצאה משדה תעופה זה. בתקיפה נוספת בסוריה בתאריך 14 באפריל 2018 על ידי צבא ארצות הברית, צרפת ובריטניה נורו לעבר סוריה 110 טילים.
עד סוף 2021 שוגרו באופן מבצעי למעלה מ־2300 טילי טומהוק מדגמים שונים.
הבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי
הבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי (באיטלקית: Basilica Papale di San Francesco, בלטינית: Basilica Sancti Francisci Assisiensis) היא כנסייה קתולית, אתר מורשת עולמית ומטה המסדר הפרנציסקני. הכנסייה נמצאת באסיזי, עיר במחוז אומבריה שבאיטליה. הכנסייה מהווה מוקד משיכה למיליוני מבקרים מדי שנה: צליינים ותיירים.
הכנסייה מוקדשת לפרנציסקוס מייסד המסדר הפרציסקני, שנולד באסיזי ב-1182 ורבות מפעולותיו היו בה, ובה גם נפטר ב-1226. בשנת 1228, בעקבות הכרתו כקדוש, הוחל בבניית הכנסייה לכבודו. הבנייה הסתיימה ב-1253. קברו של פרנציסקוס נמצא בכנסייה.
בנוסף למשמעותה הדתית, יש לכנסיית פרנציסקוס הקדוש חשיבות ארכיטקטונית ואמנותית. בנימוקים לבחירתה כאתר מורשת עולמית נאמר: "הבזיליקה היא דוגמה בולטת לסוג של מבנה שהשפיע משמעותית על התפתחות הארכיטקטורה והאמנות הפלסטית בעולם". פנים הבזיליקה מעוטר ברובו בפרסקאות מעשה ידיהם של גדולי היוצרים של תקופת הפרוטו-רנסאנס: צ'ימבואה, ג'וטו, פייטרו לורצטי וסימונה מרטיני. יש משערים שגם פייטרו קווליני.
Circus (אלבום)
Circus (בעברית: קרקס) הוא אלבום האולפן השישי של זמרת הפופ האמריקאית, בריטני ספירס. האלבום יצא לאור ב-28 בנובמבר 2008, על ידי חברת התקליטים ג'ייב רקורדס. את האלבום הפיקו דוקטור לוק ומקס מרטין. הסינגל הראשון של האלבום Womanizer. השיר יצא לאור ב-26 בספטמבר 2008, ונכנס עם יציאתו אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע האלבום
אלבום האולפן השישי של ספירס יצא לאור באופן רשמי בארצות הברית, ב-2 בדצמבר 2008. אלבום זה מסמן את חזרתה של ספירס ללב תעשיית הבידור, לאחר שנתיים בהן עברה חוויות אישיות קשות, גירושיה מקווין פדרליין, אובדן המשמורת החוקית על שני ילדיה, כניסה למכון גמילה מסמים, פרובוקציות כגון גילוח שיערה, תקיפת צלמי פפראצי, משפט על עבירת תנועה, ואשפוזה הכפוי - זכו להתייחסות תקשורתית אדירה בכל רחבי העולם. אף על פי שתקופה של פחות משנה מבדילה בין יציאת אלבום זה לאלבומה הקודם, "Blackout", הסערה שדמותה העניקה לתקשורת העולמית האפילה על היחס ליציאת האלבום. בשנת 2007 ספירס לא הייתה מסוגלת לעשות דבר לקידום האלבום. היא לא התראיינה לקראת צאת האלבום, הופיעה בדמותה רק בשני וידאו-קליפים, והעניקה מספר הופעות מועט, הבולטת שבהן בטקס פרסי ה-VMA של ערוץ MTV, בה הציגה, לאחר שנים של הופעות ענק בטקס זה, הופעה שזכתה ללגלוג בלבד. אל נושאי חייה האישיים התייחסה ספירס בסרט ששודר בערוץ MTV לקראת צאת "Circus" ב-30 בנובמבר 2008, בשם "בריטני: הצד שלה" ("Britney: For the Record").
על האלבום
"Circus" נחשב לממשיך דרכו של קודמו, בנגיעות האלקטרוניות, בהשפעות הדאנס, ובכמות הגדולה של להיטי המסיבות הקצביים, ביניהם "Womanizer", "Lace and Leather", "Mmm Papi", "Shattered Glass" ו-"Mannequin". גם באלבום זה, בעזרת 16 מפיקים ויועצים מהשורה הראשונה של הפופ, עיבודי המחשב מלטשים ומעניקים את העטיפה של ספירס נוסח "Blackout". אך בניגוד לקודמו, מורגשת בו השקעתה של ספירס בעבודת אולפן מאומצת, בבחירת הרצועות ובחלק מהשירים אף בכתיבה. בנוסף להשוואה לאלבומה הקודם, רבים משווים את "Circus" לאלבום האולפן הרביעי של ספירס, כמו "Circus" ו-"If U Seek Amy", ושילוב מספר בלדות, כגון "Unusual You", "My Baby" ו-"Out from Under", המזכירות את הבלדות המפורסמות של ספירס מתחילת דרכה. חלק מהשירים נוגעים באופן ישיר בנושאים מסיפורה האישי של ספירס. "Kill the Lights", בדומה ללהיטה "Piece of Me", מספר על מאבקה בצלמי הפפראצי. "My Baby" הוא שיר המוקדש לשני ילדיה, בעקבות סיפור אובדן המשמורת. המלל של השיר "Blur" מתייחס לדעת רבים לימיה הפרועים בשנה האחרונה, לילות של אובדן הכרה שזכו לסיקור רב.
סיבוב ההופעות: The Circus Starring Britney Spears
ב-3 במרץ 2009 יצאה ספירס לסיבוב הופעות החמישי, ששמו The Circus Starring Britney Spears שנושא את שם האלבום Circus.
עם יציאתו של אלבומה החמישי של ספירס, Blackout, באוקטובר 2007, החליטו מנהליה האישיים של הזמרת בחברת ג'ייב רקורדס, שעליה לצאת לסיבוב הופעות באמריקה הצפונית כדי לחתום את הקאמבאק אשר עשתה עם אלבומה. יעדי המופע היו מצומצמים ביותר וכללו רק מספר אזורים בערים הגדולות של ארצות הברית. מסיבות לא ידועות, אך ככל הנראה בשל המשברים בחייה האישיים של ספירס, בוטל המופע.
עם שיקומה בשנת 2008 ויציאתו של אלבום הסטודיו השישי שלה, עלה בחברת ג'ייב שוב הנושא של יציאה לסיבוב הופעות. הפעם, יעדי המופע כללו אזורים יותר מורחבים בצפון אמריקה ואף מספר ערים מרכזיות באירופה, ועל כן בסוף חודש ספטמבר 2008, הודיעה ספירס בתחנת הרדיו Z100, על כך שסיבוב ההופעות יוצא לפועל ולפי דבריה הוא יהיה "גדול ומושקע".
הבמה תוכננה בצורה של שלוש טבעות. טבעת מרכזית, שמרכזה עולה לגובה של מטר וחצי, ומשני צידיה של הטבעת המרכזית, שתי טבעות קטנות יותר הממוקמות בנקודות נמוכות יותר מאשר הטבעת המרכזית. בימת הטבעות הללו נצבעה בצבעי אדום לבן כדי להתאימה לאווירת הקירקס. הבמה תוכננה כך בכוונה כדי שתעמוד במרכז האולם, כדי לגרום הרגשה של קרקס אמיתי ולתת אפשרות להכנסת כמות צופים גדולה יותר ונקודות תצפית טובות יותר מאשר בבמה חד כיוונית רגילה. הבמה תוכננה כך שמקומות ישיבה נמצאים בכל רחבי האולם חוץ מ"טבעת הזהב", שזהו האזור הקרוב ביותר לבמה ונחשב טוב יותר, ואף כונה אזור האח"מים.
מעצבי האופנה דין ודן קאטיין, עיצבו לספירס ולרקדניה בהזמנה אישית את הבגדים איתם יופיעו. מסך ענק שצורתו עגולה הותקן מעל לבמה באזור הטבעת המרכזית, עם האפשרות של להעלותו ולהורידו בכל עת בהתאם למופע. ספירס יצאה יחד עם עוזריה האישיים לאודישנים לגיוס של רקדנים שיופיעו איתה.
לאחר שכל האולם היה מוכן, נכתב המופע במלואו, והכריאוגרפיה נלמדה על ידי ספירס ורקדניה החלה מכירת הכרטיסים בחודש דצמבר 2008.
Circus
ב-31 באוקטובר 2008, יצא הסינגל שני מתוך האלבום השיר, "Circus", שכבש את המקום השלישי בטבלת הבילבורד, ובכך העניק לספירס שיא נוסף. לראשונה שני שירים שלה ברציפות בחמישיית המובילים של בילבורד. השיר היה בעשרת המובילים בעוד כ-9 מצעדים בעולם והיה למקום הראשון במצעד שירי הפופ של בילבורד. בדנמרק וניו זילנד קיבל הסינגל מעמד זהב ובאוסטרליה מעמד פלטינה.
If U Seek Amy
ב-10 במרץ 2009, יצא הסינגל שלישי מתוך האלבום השיר, "If U Seek Amy" התברג למקום ה-19 בטבלת בילבורד, כבש את מצעד הסינגלים של ברזיל ושירי הדאנס של אוקראינה ומכר 1,175,000 עותקים דיגיטלית בארצות הברית.
Radar
ב-22 ביולי 2009, יצא הסינגל רביעי מתוך האלבום השיר, "Radar". השיר נכנס למקום ה-88 בטבלת בילבורד, היה למקום הראשון במצעד ה-Record Report של ונצואלה ומכר 481,000 עותקים דיגיטליות בארצות הברית.
Unusual You
ב-15 בספטמבר 2009 יצא הסינגל חמישי מתוך האלבום השיר, "Unusual You" (בתרגום חופשי: "אתה לא רגיל"), אשר יצא באוסטרליה ובניו זילנד בלבד. השיר נכתב על ידי Bloodshy & Avant, שגם הפיק אותו, ועל ידי הנריק ג'ון-באק וקאסיה ליווינגסטון, ששרה בנוסף קולות רקע בשיר. הסינגל קיבל בעיקר ביקורות חיוביות מן המבקרים, ששיבחו אותו על היותו שונה משאר שירי האלבום. השיר הגיע למקום ה-80 במצעד הפופ של מגזין בילבורד.
הצלחת האלבום
ב-2 בדצמבר 2008, ביום הולדתה ה-27, יצא אלבומה המלא של ספירס. את האירוע חגגה בתוכנית האמריקאית "בוקר טוב אמריקה", בה הופיעה עם שני להיטיה. קודם לכן, ב-28 בנובמבר, הופץ האלבום במדינות האיחוד האירופי, אינדונזיה, דרום אפריקה ואוסטרליה, וב-1 בדצמבר בבריטניה, ניו זילנד והונג קונג. האלבום הגיע לראש מצעדי המכירות של מקסיקו, שווייץ, יפן, ברזיל וקנדה. שבוע לאחר יציאתו בארצות הברית, נמכר האלבום ב-505,000+ עותקים, ונכנס למקום הראשון במצעד האלבומים בארצות הברית. לצורך השוואה, אלבומה הקודם הגיע למקום השני בטבלה, עם מכירות של 290,000+ עותקים, ההישג הנמוך ביותר של ספירס. הישג המכירות של "Circus" הפך את ספירס לאמן היחיד בהיסטוריה שהוציא חמישה אלבומים שנמכרו ביותר מחצי מיליון עותקים תוך שבוע בלבד.
הביקורות על "Circus" היו חיוביות. על פי סקרים אמריקאיים, 66% מהביקורות היו חיוביות. חלקן ציינו כי זהו אלבומה הטוב ביותר של ספירס.
האלבום מכר יותר מ-1,700,000+ עותקים בארצות הברית והגיע למעמד פלטינה. בבריטניה היה למעמד פלטינה גם כן עבור מכירות של כ-300,00+ עותקים. ביפן קיבל תואר זהב לאחר 100,000+ עותקים שנמכרו. ברחבי העולם האלבום קיבל 11 תוארי פלטינה שונים ו-13 תוארי זהב. סך הכול מכר כ-4,500,000+ עותקים בעולם.
ערפול מוחי
ערפול מוחי הוא הרגשת מוח ערפילי שמתרחש כאשר אדם מעט פחות ערני ומודע מהרגיל. הוא לא מודע לזמן ולסביבה ואינו קשוב.
רקע
אין בדיקה ספציפית לערפול מוחי. לכן, האבחנה תלויה בהתרשמות סובייקטיביות של הרופא. ה-DSM-IV-TR מורה לרופאים לרשום דליריום תחת הקטגוריה השונות של "הפרעה קוגניטיבית".
פסיכופתולוגיה
המודל הרעיוני של ערפול מוחי הוא של חלק מהמוח המווסת את "הרמה הכוללת" של חלק התודעה במוח, האחראי על המודעות לעצמך ולסביבה. אטיולוגיות שונות מפריעות לחלק המווסת הזה של המוח, שבתורו משבש את "רמת התודעה הכוללת". מערכת זו של מעין הפעלה כללית של התודעה מכונה "ערות".
עם זאת, ערפול מוחי לא בהכרח מלווה בישנוניות. מטופלים עשויים להיות ערניים אך עדיין יש להם ערפול מוחי. ירידה ב"ערות" אינה בדיוק שם נרדף לנמנום. האחד הוא שלב בדרך לתרדמת, השני בדרך לשינה שהוא שונה מאוד.
האדם המושפע חווה תחושה סובייקטיבית של ערפול מוחי המתוארת במילותיו של המטופל עצמו כתחושת ערפל. מטופל אחד תיאר ש"נעשה ערפילי ... קווי המתאר היו די מטושטשים". אנשים הסובלים מערפול מוחי משווים את החוויה לזו של חלום מכיוון שכמו בתודעה בחלום, תשומת הלב, ההתמצאות בזמן ומקום, התפיסות והמודעות מופרעות. ברברה שילדקרוט, MD, פסיכיאטרית מוסמכת בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד תיארה את החוויה הסובייקטיבית של ערפול מוחי, לאחר שנטלה מנה אחת של אנטיהיסטמין. היא תיארה תחושה של אי אמון בשיקול הדעת שלה ומודעות עמומה, בלי לדעת כמה זמן עבר. ערפול התודעה אינו דהפרסונליזציה אף על פי שאנשים המושפעים משניהם משווים את החוויה שלהם לזו של חלום. מבחנים פסיכומטריים מייצרים עדויות מועטות לקשר בין ערפול התודעה לבין דה-פרסונליזציה.
ערפול מוחי עשוי להשפיע על הביצועים כמעט בכל משימה קוגניטיבית. כפי שניסח זאת חוקר, "צריך להיות ברור שהכרה אינה אפשרית ללא מידה סבירה של עוררות." קוגניציה כוללת תפיסה, זיכרון, למידה, תפקודים ביצועיים, שפה, שליטה מוטורית, קשב ומהירות מחשבה. עם זאת, המשמעותיים ביותר הם חוסר תשומת לב, חריגות בתהליך החשיבה, הפרעות בהבנה ובעיות שפה. היקף הליקוי משתנה מכיוון שחוסר קשב עלול לפגוע במספר תפקודים קוגניטיביים. אנשים הסובלים מערפול מוחי עשויים להתלונן על שכחה, בלבול, וחוסר יכולת לחשוב.
מחלות
קצב קוגניטיבי איטי קשור לערפול מוחי.
חולים המתאוששים מ-COVID-19 מדווחים שהם חווים "ערפל מוחי", שיכול לשקף מגוון רחב של תסמינים נוירולוגיים ופסיכולוגיים הקשורים ל-COVID-19.
אנשים רבים עם דאבת חווים בעיות קוגניטיביות כתוצאה מערפול מוחי, שעלולות להיות כרוכה בפגיעה בריכוז, בעיות בזיכרון לטווח קצר וארוך, גיבוש זיכרון לטווח קצר, פגיעה במהירות הביצוע, חוסר יכולת לבצע ריבוי משימות, עומס קוגניטיבי, וטווח קשב מופחת. כ-75% מחולי דאבת מדווחים על בעיות משמעותיות בריכוז, בזיכרון ובריבוי משימות. מטא-אנליזה משנת 2018 מצאה שההבדלים הגדולים ביותר בין חולי דאבת לנבדקים בריאים היו בעיכוב התגובה, זיכרון ומהירות העיבוד. רבים מאלה הם גם תסמינים שכיחים של הפרעת קשב וריכוז, ושני המצבים נקשרו באמצעות מחקרים, עד כדי כך שאבחנה של דאבת הוצעה כאינדיקציה לבדיקת הפרעות קשב וריכוז.
בתסמונת התשישות הכרונית, הקריטריונים המומלצים של ה-CDC לאבחנה כוללים את אחד מהתסמינים הבאים:
התסמונת הנוירולוגית של מחלת ליים קשורה בין השאר עם זיכרון בעייתי וקשיים קוגניטיביים. ליים יכול לגרום לדלקת מוח כרונית הדומה לטרשת נפוצה. הוא עלול לכלול ליקוי קוגניטיבי, ערפל מוחי, מיגרנות, בעיות שיווי משקל ובעיות אחרות.
האגריפיוס
האגריפיוס (שם מדעי: Hagryphus; מילולית: "הגריפין של הא ") הוא סוג של דינוזאור תרופוד ממשפחת הקנגנתיים, אשר התקיים באמריקה הצפונית של הקרטיקון שלפני 75.95 מיליון שנה מזמננו. הדינוזאור נקרא ב-2005 בידי החוקרים סקוט ד. סאמפסון (Scott D. Sampson) ולינדזי זאנו (Lindsay Zanno). הסוג מכיל מין בודד - Hagryphus giganteus, שפירושו: "ענקי".
מאפיינים
הממצאים המאובנים של ההאגריפיוס התגלו בתצורות קאיפרוויץ' שביוטה ואלה כללו רק שרידי זרועות מוארכות בעלות טפרים מגודלים. טפריו הזכירו במראם גריפון - יצור מיתולוגי בעל כנפיים ועל שם הא - אלת המדבר של דת מצרים העתיקה - זאת עקב ממצאיו שהתגלו במדבר, סמוך מעט לאזור הנופש הלאומי קניון גלן שעל גדות נהר הקולורדו.
דינוזאור זה היה דו-רגלי גבוה וזריז שהגיע לאורך 2.4 עד 3 מטרים ולמשקל מוערך של 50 ק"ג, מה שהופך אותו לאחד מהגדולים יחסית שבבני קבוצת האובירפטורוזאוריה, לאחר הגיגנטורפטור, כאשר הוא היה כבד ב-30 עד 40% מהאובירפטור הבא בגודלו באמריקה הצפונית - הצ'ירוסטנוטס.
שעון צירקדי
שעון צירקדי, או מתנד צירקדי, הוא שעון ביולוגי מחזורי עם מופע יציב, המסונכרן עם היממה השמשית.
המונח צירקדי מקורו במילה הלטינית circa (בעברית: בערך) ו-dies (בעברית: יום), שכן בהיעדר רמזים חיצוניים (כגון אור סביבתי), איננו נמשך 24 שעות בדיוק. שעונים בבני אדם במעבדה בתאורה נמוכה קבועה, למשל, יהיו בממוצע כ-24.2 שעות ביום, ולא 24 שעות בדיוק.
שעון הגוף הרגיל נמשך פרק זמן של 24 שעות בדיוק, כאשר הוא מקבל מספיק אותות תיקון יומיים מהסביבה, בעיקר אור יום וחושך. שעונים צירקדיים הם המנגנונים המרכזיים המניעים את השעון הביולוגי. הם מורכבים משלושה מרכיבים עיקריים:
השעון מתאפס כאשר אורגניזם חש ברמזי זמן סביבתיים, שהעיקרי שבהם הוא אור. שעונים צירקדיים נמצאים בכל מקום ברקמות הגוף, שם הם מסונכרנים על ידי אותות פנימיים וחיצוניים כאחד, כדי לווסת את הפעילות הקבועה לאורך היום באופן המתאים לרקמות הספציפיות. השעון הצירקדי שזור ברוב התהליכים המטבוליים התאיים והוא מושפע מהזדקנות היצור החי. המנגנונים המולקולריים הבסיסיים של השעון הביולוגי הוגדרו במינים בעלי חוליות, תסיסנית המחקר, צמחים, פטריות, חיידקים, וככל הנראה גם בארכאונים.
בשנת 2017, הוענק פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה לג'פרי סי הול, מייקל רוסבאש ומייקל וו. יאנג "על גילוייהם של מנגנונים מולקולריים השולטים בקצב הצירקדי" בזבובי פירות.
לא תשנא את אחיך בלבבך
לֹא תִשְׂנָא אֶת אָחִיךָ בִּלְבָבֶךָ היא מצוות לא תעשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה אסור ליהודי לשנוא יהודי אחר.
מקור המצווה
מקור המצווה ב:
ולכן כשיחטא או יפגע בו אדם לא ישנאנו בלב וישתוק, אלא מצווה להודיעו ולומר לו בלשון רכה למה עשית לי כך וימחה הדבר מלבו.
דיני המצווה
לדעת הרמב"ם וספר החינוך האיסור הוא רק השנאה בלב אך אם הראה את שנאתו אינו עובר על לאו זה, אלא על איסורים אחרים שבין אדם לחברו. לעומת זאת לדעת השאילתות והרמב"ן כל שנאה אסורה ואפילו שנאה בלב וכל שכן שאסור להכותו או לצערו. לדעת המאירי אינו עובר על הלאו אלא אם נמנע מלהטיב עמו מחמת שנאתו. במשנה ברורה (סימן קנו סעיף קטן ד) הכריע להלכה כדעת הרמב"ם.
כתב בספר אור החיים:. אסור לאדם לדון את מי שהוא שונא, ושונא לעניין זה נחשב כל שאינו מדבר עמו שלשה ימים מחמת שנאה, חמור עוון זה משום שעובר עליו בכל רגע שמתעוררת השנאה בליבו. בשו"ת מהרי"ל פסק שמותר לבקר חולה אפילו הוא שונאו כדי לכוף את יצרו, אך דעת הרמ"א שלא יבקר חולה ולא ינחם אבל שהוא שונאו שלא יראה כאילו שהוא שמח לאידו ובזה יצערו.
כתב שולחן ערוך הרב: שאם חטא אדם נגדו או ציערו צער הגוף אינו צריך להסיר השנאה מלבו ולמחול לו עד שיבקש ממנו מחילה.
גדולי הפוסקים הקילו בהלכות מסוימות כדי למנוע שנאה.
שנאת רשעים
רשע מצְווה לשנוא עד שיעשה תשובה ויחזור מרשעו, שנאמר: (משלי ח, יג,), לדעת הרמב"ם דווקא אם התרה בו לפני שעבר עבירה במזיד ויודע שלא חזר בתשובה, ולדעת ספר החינוך דווקא אחרי שהוכיחו פעמים רבות ולא רצה לחזור בו. ואף רשע שמצווה לשנאתו מצווה וחובה לגמול עמו חסד, בספר התניא כתב שצריך לשנוא רק את העבירות שעבר אך חובה לאהוב את האדם עצמו.
להלכה כתבו הפוסקים שבזמננו מצווה לאהוב את הרשעים, ואף רשע גמור יש איסור לשנאו כל זמן שלא הוכיחו ובדור שלנו אין מי שיודע להוכיח, (אבות פ"ב מ"א).
גרהארד ארמור הנסן
גרהארד הנריק ארמור הנסן (בנורווגית: Gerhard Henrik Armauer Hansen; 29 ביולי 1841 – 12 בפברואר 1912) היה רופא נורווגי, הידוע בעיקר בתרומתו לזיהוי החיידק Mycobacterium leprae ב-1873 כגורם למחלת הצרעת (הידועה גם בשם "מחלת הנסן").
ילדות ולימודים
הנסן נולד בעיר ברגן שבנורווגיה ולמד רפואה באוניברסיטת פרדריק המלכותית (כיום אוניברסיטת אוסלו). בשנת 1866, קיבל תואר דוקטור לרפואה והתמחה בבית החולים הלאומי בכריסטיאניה (שמה הקודם של אוסלו) וכרופא בלופוטן.
מחקר הצרעת
בשנת 1868 שב הנסן לברגן לחקור את מחלת הצרעת יחד עם המומחה בעל השם, דניאל קורנליוס דניאלסן. צרעת נחשבה אז בעיקר למחלה תורשתית או מיאזמית אך הנסן הסיק על בסיס מחקר אפידמיולוגי שצרעת היא מחלה עם גורם ספציפי.
בשנים 1870–1871 עבר הנסן לבון ווינה על מנת לרכוש את ההכשרה הנחוצה לו על מנת להוכיח את ההשערה שלו. בשנת 1873 הכריז הנסן כי הוא גילה את ה-Mycobacterium leprae ברקמותיהם של כל חולי הצרעת שבדק אך מכיוון שלא זיהה תגלית זו כחיידק, קיבל תמיכה מועטה.
בשנת 1879, נתן הנסן דגימות רקמה לאלברט ניסר (Neisser) שהצליח לזהות את החיידק בעזרת טכניקת ההכתמה (Staining) ובשנת 1880 פרסם ניסר כי גילה את האורגניזם המחולל את מחלת הצרעת.
ויכוחים על הגילוי וניצחון להנסן
בין ניסר להנסן היו מחלוקות בנוגע לגילוי החיידק. בעוד הנסן היה החוקר שמצא אותו, ניסר זיהה את החיידק כגורם האטיולוגי למחלה. ניסר ניסה להמעיט בערכו של הנסן בתגלית ואכן תגליתו של הנסן נפגעה בעקבות הכישלון שלו בהפקה של תרבית מיקרוביולוגית טהורה על מצע מלאכותי, דבר שהיה נחוץ על מנת להוכיח שהאורגניזם דמוי המקל (Rod shaped) שמצא אכן מדבק.
שלהי חייו
בהמשך ניסה הנסן להדביק לפחות פציינטית אחת שלו ללא הסכמתה בחיידק שגילה, ולמרות שלא נגרם לה שום נזק, המקרה הסתיים בבית המשפט והנסן איבד את משרתו בבית החולים.
הנסן נשאר קצין רפואה לצרעת בנורווגיה ובזכות מאמציו הועברו חוקי הצרעת בנורווגיה בשנים 1877 ו-1885 דבר שגרם לירידה קבועה במספר החולים בצרעת בנורווגיה מ-1,800 מקרים ידועים בשנת 1875 ל-575 מקרים ב-1901. עבודתו הייחודית הוכרה בקונגרס הצרעת הבינלאומי שנערך בברגן בשנת 1909.
טראמפ וודקה
טראמפ וודקה היה מותג אמריקאי של וודקה שיוצר תחילה בהולנד, לאחר מכן התרחב לגרמניה, המותג נוצר על ידי חברת הפצת המשקאות האמריקאית, משקאות אמריקה וזאת עם רישיון מטעם ארגון טראמפ. המותג הושק בארצות הברית בשנת 2005, אך טראמפ החליט להפסיק את ייצורו בגלל שלא הצליח לעמוד ברף ההפצה הנדרש. עם זאת, המותג עדיין נמכר בישראל, במיוחד בימי חג הפסח.
גרהארד ארמור הנסן
מותו
הנסן סבל ממחלת העגבת משנות ה-60 של המאה ה-19 ולבסוף נפטר ממחלת לב ב-1912.
טראמפ וודקה
היסטוריה
בשנת 2005 חתמה חברת המשקאות, "משקאות אמריקה" הסכם עסקי עם דונלד טראמפ על מנת לקדם מותג חדש של וודקה אשר נודע בשם טראמפ וודקה. המותג הושק עם הסיסמה "הצלחה מזוקקת", בשנת 2007 חתמה משקאות אמריקה על עסקה שתייצא כ-50,000 בקבוקים של טראמפ וודקה מדי שנה לרוסיה.
גרהארד ארמור הנסן
הנצחה
מוזיאון הרפואה בברגן נקרא על שמו של הנסן ולעיתים הוא מכונה "מוזיאון הצרעת" (Leprosy museum). אוניברסיטת ברגן גם כן קראה על שמו מכון מחקר - בניין ארמור הנסן, הממוקם בבית החולים האוניברסיטאי הוקלנד (Haukeland) בברגן. ארכיוני הצרעת בברגן מועמדים על ידי ארגון אונסק"ו לרשימות בפרויקט זיכרון עולם.
טראמפ וודקה
היסטוריה
המותג טראמפ וודקה הופסק בארצות הברית בשנת 2011 בגלל מכירות שלא עמדו בדרישות הסף של החברה. לכישלון המסחרי יוחסו מספר סיבות. אחת מהם הייתה ככל הנראה היה כי העובדה שטראמפ עצמו לא שתה וודקה וזאת בגלל מנהגו לא לשתות אלכוהול כלל, בטענה כי הדבר גרם למותו של אביו, פרד טראמפ ג'וניור, סיבה נוספת הייתה העובדה שלמשקאות אמריקה הייתה בעיות לייצר אות הוודקה בגלל הזכוכית היקרה והעובדה שהתוויות שלה עשויות מעלי זהב, דבר אשר החברה לא יכלה להרשות לעצמה לייצר בכמויות גדולות. בעקבות דברים אלו בשנת 2015, במהלך הקמפיין שלו לבחירותו בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, טראמפ לא כלל את טראמפ וודקה בין הנכסים שהוגשו לדו"ח שהגיש לוועדת הבחירות הפדרלית.
סן ברנרדינו (מחוז)
סן ברנרדינו הוא מחוז בדרום מדינת קליפורניה, ארצות הברית. נכון לשנת 2007 חיו במחוז 2,028,013 תושבים. מחוז סן ברנדינו הוא המחוז הגדול ביותר בשטחו במדינת קליפורניה בפרט וב-48 המדינות הרציפות של ארצות הברית בכלל.
בירת המחוז והעיר הגדולה ביותר בו היא סן ברנרדינו המונה מעל 200 אלף תושבים. המחוז גובל במדינות נבדה ואריזונה במזרח.
השם סן ברנדינו ניתן לאזור על ידי כומר ספרדי פרנסיסקו דומטס בשנת 1810 על שמו של הקדוש ברנרדינו מסיינה.
המחוז הוקם ב-1853 כאשר הוחלט לפצלו ממחוז לוס אנג'לס. חלקים ממנו הועברו למחוז ריברסייד בשנת 1893.
גאוגרפיה
מחוז סן ברנרדינו משתרע על שטח של 52,072 קילומטרים רבועים בדרום מדינת קליפורניה. מערבית לו נמצאים המחוזות לוס אנג'לס וקרן, דרומית לו מחוז ריברסייד, דרום-מערבית מחוז אורנג' וממזרח זורם נהר הקולורדו שמפריד את מדינת קליפורניה מאריזונה ונבדה, צפונית לו מחוז איניו.
רוב המחוז משתרע על חלקו המערבי של מדבר מוהאבי. בחלקו הצפוני נמצא רכס הרי סן ברנרדינו.
המחוז כולל בתוכו 2 פארקים לאומיים: הפארק הלאומי עמק המוות והפארק הלאומי עץ יהושע, שני יערות לאומיים היער הלאומי סן ברנרדינו והיער הלאומי אנג'לס, ושמורת טבע אחת "שמורת הטבע מדבר מוהאבי".
דמוגרפיה
הקרבה של מחוז סן ברנרדינו למטרופולין של לוס אנג'לס ועם זאת השקט מחוץ לו גורם לאזור להיות פופולרי בקרב משפחות צעירות ופנסיונרים.
העיר הגדולה ביותר במחוז היא סן ברנרדינו שמשמשת גם כבירת המחוז ונכון למפקד האוכלוסין של בשנת 2006 חיו בעיר עצמה 205,010 תושבים ו4 מיליון במטרופולין שלה (מטרופולין סן ברנרדינו-אונטריו-ריברסייד) המשתרע על פני שני מחוזות: מחוז סן ברנרדינו ומחוז ריברסייד.
המחוז מאוכלס בצפיפות בחלקו הדרומי-מערבי ואף בחלקו מאוכלס ברצף טריטוריאלי בנוי מערבה עד לוס אנג'לס. לעומת זאת החלק המזרחי והצפוני מאוכלסים בצפיפות קטנה מאוד.
תחבורה
ישנם כבישים מהירים רבים המקשרים את ערי המחוז ללוס אנג'לס, מה שמקצר את זמן הנסיעה משמעותית וזאת אחת הסיבות לגידול האוכלוסייה המהיר במחוז. משך זמן נסיעה בין העיר סן ברנרדינו ללוס אנג'לס בכביש בשעות לא עמוסות הוא כ-30 דקות.
ג'ו-און: הטינה
ג'ון-און: הטינה (ביפנית: 呪怨じゅおん ) הוא סרט אימה יפני שנכתב וביום על ידי טאקאשי שימיזו בשנת 2002. זהו הסרט השלישי בסדרת סרטי "ג'ו-און" והראשון שיצא לאולמות הקולנוע (השניים הראשונים יצאו בקלטות וידאו לצפייה ביתית). בסרט מככבים מגומי אוקינה, מיסאקי איטו, טאקאשי מאצויאמה ויואי איצ'יקאווה.
סן ברנרדינו (מחוז)
תחבורה
בגלל העומס הרב על נמל תעופה הבינלאומי לוס אנג'לס הוחלט לבנות נמל תעופה בינלאומי במחוז סן ברנרדינו. נמל תעופה הבינלאומי סן ברנרדינו הוקם בשנת 2008 בעיר סן ברנרדינו. שטח הנמל תעופה שימש בעבר כבסיס חיל האוויר האמריקאי, אך ננטש בשנת 1995.
ג'ו-און: הטינה
הסרט הוצג לראשונה ברחבי ארצות הברית בפסטיבל הסרטים "Screamfest Horror Film Festival" שבלוס אנג'לס ב-18 באוקטובר 2002 בהפצת אולפני Lions Gate Films. הסרט קיבל ביקורות אוהדות מהמבקרים, אבל הושווה לרעה לסרט "רינגו".
סן ברנרדינו (מחוז)
תחבורה
ערים חשובות נוספות במחוז:
ג'ו-און: הטינה
הצלחת הסרט גרמה להפקת סרטי המשך, עיבודים אמריקאים, משחק וידאו וסדרת טלוויזיה בשם "הטינה: בראשית" שמשודרת ברשת הזרמת המדיה Netflix.
עלילה
העלילה המוצגת בסרט אינה ליניארית, אך פה היא תוצג לפי הסדר.
לפי כתוביות הפתיחה, נאמר שכאשר אדם מת בעיצומו של זעם רב, קללה נולדת. הקללה רובצת במקום המוות וכל מי שנכנס אליו מקולל גם הוא וסופו למות מוות אכזרי.
בשנת 1994, אדם בשם טאקאו סא'אקי רצח את אשתו קיאקו לאחר שהוא מגלה שהיא מאוהבת בגבר אחר וכן רצח את חתול המשפחה מר בכליאתו בתוך מיקרוגל דולק. הרצח מוליד קללה בתוך הבית, הגורמת לקיאקו להופיע כאונריו (רוח נקמנית בפולקלור היפני) ההורגת את כל מי שנכנס אל הבית. לאחר הרצח, קיאקו הורגת את טאקאו ואת בנם הצעיר טושיו, מה שהופך את כל בני המשפחה לרוחות נקמניות.
בשנת 1999, 5 שנים לאחר הרצח, משפחת טוקונאגה עוברת להתגורר בבית משפחת סא'אקי. המשפחה כוללת את איש העסקים קאטסויה, אשתו קאזומי ואמו החולה סאצ'י. קאזומי נהרגת על ידי הקללה במהירות בעוד רוחו של טאקאו משתלטת על גופו של קאטסויה והורגת אותו לאחר מכן. אחותו של קאטסויה, היטומי (שלא גרה בבית משפחת סא'אקי, אלא בדירה אחרת בטוקיו) גם נהרגת לאחר שרוחה של קיאקו עוקבת אחריה ממקום עבודתה והורגת אותה בביתה.
עובדת סוציאלית בשם ריקה נישינה נשלחת על ידי הבוס שלה הירוהאשי לבית משפחת סא'אקי כדי לטפל בסאצ'י החולה. היא פוגשת בטושיו (המופיע בפניה כילד חי ולא כרוח), חוזה בקיאקו הורגת את סאצ'י ולאחר מכן מתעלפת. הירוהאשי מגיע לבית, מוצא את סאצ'י המתה ואת ריקה המעולפת ומזעיק את המשטרה. שני בלשים, נקאגאווה ואיגראשי מגלים את גופותיהם של קאצויה וקאזומי בעליית הגג וכן לומדים על היעלמותה של היטומי ועל מותו של מאבטח במקום עבודתה. גופתו של הירואשי מתגלה גם היא וריקה מתחילה להירדף על ידי רוחות משפחת סא'אקי.
במהלך חקירתם אודות המיתות בבית משפחת סא'אקי, נקאגאווה ואיגראשי יוצרים קשר עם בלש לשעבר בשם טויאמה, שחקר את הרציחות שהתרחשו בבית בעבר, אך זנח את התיק בגלל הפחד מהקללה. טויאמה, המאמין בקללה נכנס אל הבית במטרה לשרוף אותו, במחשבה שכך הקללה תיפסק, אך שומע קבוצת בנות מתבגרות שנמצאות בקומה העליונה. אחת מהבנות, ששמה מתברר להיות איזומי, מצליחה לברוח מהבית ונתקלת בטויאמה המבוהל בדרכה החוצה. בזמן הזה, שאר הבנות נהרגות על ידי הקללה. קיאקו מופיעה למולו, אך טויאמה מצליח לברוח ממנה והיא הורגת את נאקאגאווה ואיגראשי.
זמן מה לאחר שביקרה בבית, ריקה המשיכה הלאה עם חייה. חברתה מאריקו, מורה בבית ספר יסודי הולכת לבקר תלמיד שלה שנעדר מבית הספר, שלפי הרישומים מתגורר בבית משפחת סא'אקי. ריקה מבינה שמאריקו הולכת לבית המקולל ומנסה להגיע לשם בזמן כדי להציל אותה, אך ללא הצלחה ומאריקו נהרגת על ידי הקללה. ריקה, בהיותה בבית מבחינה בקיאקו שכעת נראית כמותה ומבינה שהרוח הנקמנית שבה היא נתקלה בתחילה הייתה היא בעצמה ושהיא אחת הרוחות שרודפות את הבית. עם הגילוי, רוחו של טאקאו הורגת את ריקה ומניחה את גופתה באריזת פלסטיק בעליית הגג.
ריקה, כעת מתה ובעלת עור חיוור ושיער שחור וארוך, פוקחת את עינייה ומפיה בוקעים חרחורי גסיסה. לאחר שהפכה בעצמה לרוח נקמנית, נידונה לנצח לרדוף את מקבילתה החיה ולמות שוב ושוב במעין לולאת זמן אינסופית.
בשנת 2006, טויאמה בסופו של דבר נהרג על ידי הקללה ומשאיר אחריו בת בשם איזומי (שבשנת 1999 הייתה ילדה בגיל היסודי). איזומי, שהגיעה לגיל ההתבגרות מבקרת בבית משפחת סא'אקי ביחד עם חברות מהתיכון, אך הן נהרגות על ידי הקללה והיא מצליחה לברוח. בדרכה החוצה, היא נתקלת בטויאמה, אביה שבא לשרוף את הבית. זהו אותו האירוע שטויאמה היה עד לו שנים קודם לכן.
איזומי מפתחת רגשות אשם לאחר שהצליחה לברוח מהבית בעוד חברותיה נהרגו בגלל הקללה והופכת לפרנואידית ולא יציבה. איזומי, הרדופה על ידי הרוחות של חברותיה שצופות בה, רואה בחיזיון את אביה בפעם האחרונה ונלקחת לעולם הרוחות על ידי קיאקו.
בסצנה האחרונה, ברחובות טוקיו הריקים מוצגים פוסטרים של אנשים נעדרים, דבר המרמז שהקללה התפשטה והרגה אנשים נוספים.
הפקה
הסרט צולם כולו בטוקיו. חלק מהמבקרים השוו אותו לסיפור העם אודות יוטסיוה קאידן, אודות בחורה שנרצחה בגלל אהבתה לגבר אחר והפכה לרוח נקמנית עם מותה.
עיבוד אמריקאי
בעקבות הצלחת הסרט, נעשה לו עיבוד אמריקאי שגם הוא מתרחש כולו ביפן ובוים גם הוא על ידי טאקאשי שימיזו. בסרט מככבים שרה מישל גלר וג'ייסון בהר. הסרט מספר אודות עובדת סוציאלית שנקלעת לבית משפחת סא'אקי ולקללה ששוררת בו. בניגוד לסוף שהוצג בגרסה היפנית, בגרסה האמריקאית הסוף שונה. לעומת זאת, סרט ההמשך "הטינה 2" כן מציג סוף הדומה לסופה של ריקה עם אודרי, אחותה של קרן שנרצחת באותה הדרך שבה ריקה נרצחה.
סרט אמריקאי נוסף שעלילתו מתרחשת במקביל לאירועי הסרט הראשון והשני יצא לאקרנים בשנת 2020.
ביקורות
האתר Metacritic העניק לסרט ציון 48 בהסתמך על 22 ביקורות.
העיתונאי דייוויד קהר מהעיתון "New York Times" השווה את "הטינה" לסרט "רינגו" וכתב "הסרט עצמו מציג רציחות של קורבנות זה אחר זה. ברמה שבכל קטע חדש נפתח עם כתובית שמציגה את הקורבן הבא. ככה לצופים יש בערך 10 דקות להזדהות עם הדמות שתיהרג תכף. הצופה לא ממש נמצא במתח ואולי קצת נבהל מהמיתות עצמן".
הכותב קים ניומן מהמגזין "Empire" העניק לסרט 3 מתוך 5 כוכבים וציין "העלילה שלא מסודרת ליניארית מקשה מאוד על הצופה כשכל הפרקים הם חלק מסרט אחד. אבל כפרקים בפניי עצמם, הם נהדרים!".
הכותב דרק אליי השווה את הסרט לסרטים "מים אפלים" ו-"הצלצול" וכתב "בסוף, הטינה מסתכם בקצת יותר מהשאלה "מאין הילד המפחיד יצוץ פתאום", וההסבר שמוענק לצופים בסוף הוא לא כזה טוב".
יוגורסקי
יוגורסקי (ברוסית: Югорский Yugorsky) מקורו ביוגרה (Югра Yugra) – חבל ארץ היסטורי השוכן בין נהר הפצ'ורה לבין הרי האוראל הצפוניים (או לבין נהר האוב על פי גרסה אחרת), או אולי במישור הסיביר המערבי שבין הרי אורל ממערב לנהר היניסיי ממזרח, וגם שמם של השבטים "חאנטים" (Ханты) ו"מאנסים" (Манси; או ווגולים Вогулы) שיישבו אותו; בנוסף, "יוגרה" הוא מקור לשם תואר "אוגרי" (Ugric) שמופיע בשפות האוגריות הנכללות בשפות פינו-אוגריות (לחצו לצפייה במפה מ-1549 באשר למוצאם של המדיארים או המגיארים מ-iuhra או "יוגרה" – inde ungaroru origo – חבל ארץ ממזרח לנהר האוב ) {{פירושונים|
ראו גם
}}
פסיכונוירואימונולוגיה
פסיכונוירואימונולוגיה (Psychoneuroimmunology או בקיצור: PNI) הוא תחום מחקר יחסית חדש ברפואה התנהגותית, אשר עוסק במחקר של הצורה שבה מערכת החיסון של הגוף מושפעת מדחק וממשתנים פיזיולוגיים אחרים. שם המונח מורכב משמותיהם של שלושה תחומים רפואיים: פסיכולוגיה, נוירולוגיה ואימונולוגיה.
תחום המחקר עוסק בחקר יחסי הגומלין בין התהליכים הפסיכולוגיים למערכת העצבים ומערכת החיסון של גוף האדם. PNI דוגל בגישה רב-תחומית המשלבת פסיכולוגיה, מדעי המוח, אימונולוגיה, פיזיולוגיה, גנטיקה, פרמקולוגיה, ביולוגיה מולקולרית, פסיכיאטריה, רפואה התנהגותית, מחלות זיהומיות, אנדוקרינולוגיה וראומטולוגיה.