cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pie Jesu
גרסאות כיסוי
במרוצת השנים הוקלט ובוצע השיר פעמים רבות, על ידי מוזיקאים ומוזיקאיות שונים ושונות:
גיא ששון
גיא ששון (נולד ב-1980) הוא שחקן טניס כיסאות גלגלים ישראלי.
ששון נפצע קשה בשנת 2015 בצרפת בתאונת סנובורד וספג פגיעה בעמוד השדרה בעקבותיה הפך מרותק לכיסא גלגלים. לאחר הליך שיקום של כ-18 חודשים, החל להתאמן בטניס במרכז הספורט לנכים של איל"ן ברמת גן.
בשנת 2023 נקבעה לו דרגת נכות גבוהה יותר והוא צורף לנבחרת ישראל בטניס כיסאות גלגלים, בה חברים נכים בדרגת קושי גבוהה.
בשנת 2019 זכה לראשונה באליפות ישראל, זכייה בעקבותיה דורג במקום ה-30 בדירוג העולמי. בשנת 2021 היה ממוקם 33 בדירוג ועמד בדרישות הקריטריון להשתתפות ב: "זה לא טריוויאלי מבחינתי להצליח להגיע לאולימפיאדה. זה יעד שהצבתי לעצמי לפני תקופה די ארוכה, שהוא יעד די יומרני, והצלחתי לעשות את זה לאחר פציעה לא פשוטה. סחטתי את הלימון ועשיתי ממנו לימונדה. זה איזשהו מקור לגאווה בעיקר למשפחה ולילדים שרואים למרות המגבלות והקשיים אפשר לעשות, להתקדם, להשתקם ואסור ליפול".
ב התחרה בתחרות יחידים ובתחרות זוגות. בתחרות היחידים הפסיד בשלב המוקדמות ובתחרות הזוגות התחרה עם אדם ברדיצ'בסקי והם סיימו בשמינית הגמר.
ששון בעל חברת נדל"ן, מתגורר בסביון, נשוי ואב לארבעה.
הראל השקעות
הראל השקעות בביטוח ושירותים פיננסים בע"מ (הראל ביטוח ופיננסים) היא קבוצה העוסקת בביטוח ופיננסים. הראל היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב וכלולות במדד תל אביב 35.
הקבוצה עוסקת בביטוח בריאות (בריאות, ביטוח סיעוד, ביטוח ריפוי שיניים וביטוח נסיעות לחו"ל), ביטוח כללי (ביטוח רכב, ביטוח דירות, ביטוח חבויות, ביטוח משכנתאות וביטוח אשראי), ביטוח חיים קרנות פנסיה, קופות גמל, קרנות השתלמות, ניהול תיקי השקעות, תעודות סל, קרנות נאמנות ושירותים פיננסיים נוספים. במדד המותגים של גלובס לשנת 2018 הקבוצה מדורגת ראשונה בתחום הביטוח והביטוח הפנסיוני.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1935 בשם "המשמר שירות לביטוח" על ידי הרברט ברי, בשדרות רוטשילד בתל אביב. בשנת 1939 רכשו בני הזוג ארנסט ומרגוט המבורגר את החברה בה מרגוט עבדה כמזכירה, ושם הכירה את ארנסט כאשר בא לקנות ביטוח למפעל לכפתורים שהקים בחיפה. בשנת 1975 הקימה המשפחה את הראל חברה לביטוח בע"מ, את המהלך הוביל יאיר המבורגר בנם של ארנסט ומרגוט המבורגר, ששימש מנכ"ל הקבוצה מ-1975 ועד 2010. החברה החלה את דרכה בתחום ביטוח החיים לאחר שרכשה את תיק הביטוח של חברת ביטוח בריטית שייצגה בישראל. 74% ממניות החברה הוחזקו על ידי משפחת המבורגר ו-26% על ידי חברת הביטוח "יהודה", חברה בת של חברת "ציון".
בשנת 1977 מוזגו פעילות חברת הביטוח הראל וסוכנות הביטוח המשמר כחברות בת של "הראל המשמר השקעות בע"מ", אשר מניותיה החלו להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב בשנת 1982. החברה החלה לגדול באמצעות מיזוגים ורכישות של מתחרים:
בשנת 2007 שונה שם החברה ל"הראל השקעות בביטוח ושירותים פיננסים בע"מ". באותה שנה מונה בן המבורגר בגיל 32, דור שלישי למשפחת המבורגר, למנכ"ל "הראל בית השקעות". ב-2009 מונה למנכ"ל הקבוצה אך עזב ב-2010 לטובת ניהול עסקי הנדל"ן הבינלאומיים של המשפחה מלונדון. וחזר כסגן יו"ר ללא שכר ב-2016.
"הראל" המשיכה בצמיחה באמצעות רכישות:
פרשת המעילה ב"הראל בית השקעות"
בשנת 1999 רכשה הראל את מלוא הבעלות בחברת הברוקרים "אייל ניירות ערך" (בה הייתה לה כבר בעלות חלקית), ורכשה בהמשך גם את החברות: "איכות שוקי הון", "גוונים פיננסיים" של אביאם סלע, "מנוף חברה לניהול קופות גמל" וקופת הגמל "נתיב", במטרה להפוך את הראל לקבוצה פיננסית שבה גם פעילות מסחר ושירותי ברוקראז' ופעילות של ניהול נכסים לסוגיו: תיקי השקעות, קרנות נאמנות וקופות גמל. כדי לרכז פעילות זאת הוקמה חברת "הראל שוקי הון" שהפכה ל"הראל בית השקעות".
בשנת 2007, הודה גיא ויסמן, המשנה למנכ"ל "הראל בית ההשקעות" במעילה בסך 123 מיליון שקל. החל מ-2003, קשר ויסמן באופן לא חוקי קשר עם לקוחות וחברים ופתח חשבונות על שמם בשותפות סמויה עמו. הוא ניצל את מעמדו ואת סמכויותיו הנרחבות כדי לרכוש בכספי החברה אופציות על מדד המעו"ף עבור החשבונות המוסווים, ונטל לעצמו את עיקר הרווחים מהעסקות שביצע. כתוצאה מהפעילות זו חסרו 123 מיליון שקל בחשבונות הנוסטרו של "הראל בית השקעות". ויסמן ביצע באורח שיטתי פעולות שונות שנועדו להעלים ולטשטש את פעילותו, וכללו העברות כספים ורישומים פיקטיביים ושקריים בספרי החשבונות ובכרטיסי הבנק של החברה.
בשנת 2010 נידון ויסמן לעשר שנות מאסר. את ההפסדים כיסתה הזרמת הון מיידית של חברת האם והביטוח של החברה.
פעילות
בשנת 2017, הראל ביטוח ופיננסים הייתה קבוצת הביטוח והפיננסים השנייה בגדולה בישראל. היקף המאזן של החברה הסתכם בכ-108 מיליארד ש"ח, נכון ל-31 בדצמבר 2017 (בהשוואה לכ-96 מיליארד ש"ח נכון ל-31 בדצמבר 2015). בשנת 2016 היה לה נתח שוק של כ-20.4% וזאת הייתה השנה השלישית ברציפות בה היה לחברה גידול בסך הפרמיות שהורווחו, ודמי הגמולים בסך של 7.5%, אשר הסתכמו בכ-20 מיליארד ש"ח נכון ל-31.12.2016. הראל היא הקבוצה הגדולה בישראל בביטוחי בריאות עם נתח שוק של כ-40%, השנייה בגודלה במונחי פרמיות בענפי הביטוח הכללי (non-life), הרביעית בגודלה בהיקף הפרמיות בביטוח חיים והרביעית בגודלה בקרנות נאמנות. סך הנכסים המנוהלים על ידי הקבוצה בביטוח, קרנות פנסיה, קופות גמל, קרנות נאמנות ושירותים פיננסים הסתכם בכ-196 מיליארד ש"ח, נכון ל-30 ביוני 2017.
הראל חברה לביטוח בע"מ
בפעילותה של הראל בתחום החיסכון ארוך הטווח (הכולל ביטוח חיים, פנסיה, גמל והשתלמות), סך הפרמיות שהורווחו ודמי הגמולים בשנת 2016 הסתכמו לכ-13 מיליארד ש"ח לעומת 11.7 מיליארד ש"ח ב-2015, גידול של 11%. הראל היא הרביעית בגודלה בביטוח חיים בהיקף הפרמיות, אשר הסתכמו בשנת 2016 בכ-4.3 מיליארד ש"ח. להראל נתח שוק של כ-17% בתחום קרנות הפנסיה ונתח שוק של כ-7.9% בקופות הגמל. בתחום הביטוח הכללי (הכולל ביטוח רכב, ביטוח דירות, ביטוח חבויות, ביטוח משכנתאות וביטוח אשראי) הראל מהווה כחברה השנייה בגודלה בתחום בשנת 2016 (במונחי פרמיות), שהסתכמו בכ-3 מיליארד ש"ח.
הראל מבטחת את השלוחות הישראליות של תאגידים רב-לאומיים רבים, הפועלים בישראל והיא "Global Partner" של חברות ענק בינלאומיות, כגון: Zurich ,Allianz ,AXA Royal & Sun Alliance, XL-Catlin, HDI-Gerling, ,QBE If P&C, Sompo Japan Nipponkoa Insurance ו-Chubb-.
ב-30 באוקטובר 2019 החליטה החברה שלא לשווק עוד ביטוחים סיעודיים פרטיים.
במאי 2021 חתמה החברה על הסכם לרכישת תיק הביטוח של חברת הביטוח "שירביט". במסגרת "הראל" קרויה פעילות זו "שירביט מבית הראל ביטוח ופיננסים".
הראל פיננסים אחזקות בע"מ
הזרוע הפיננסית של קבוצת הראל, מתמקדת בשלוש פעילויות בשוק ההון, כאשר כל פעילות מנוהלת באמצעות חברת בת: ניהול קרנות נאמנות באמצעות חברת הראל פיא, ניהול תעודות סל באמצעות חברת הראל סל וניהול תיקי השקעות באמצעות חברת הראל ניהול תיקים. נכון ליום 31.12.2016 ניהלה הראל פיננסים נכסים בסך של 39.4 מיליארד ש"ח עבור לקוחות פרטיים, תאגידים וגופים מוסדיים.
אחריות תאגידית
בהקשר של אחריות תאגידית הראל תורמת ותומכת בעמותות מתחומים שונים ומעודדת את עובדיה למעורבות ותרומה פעילה בקהילה. בשנת 2017 הראל דורגה בפעם השלישית ברציפות בדירוג "פלטינה פלוס" הדירוג הגבוה ביותר בדירוג ארגון "מעלה", המדרג עשרות חברות במשק בהיבטים של אחריות תאגידית. כמו כן, בשנת 2015 פרסמה הראל את דו"ח האחריות התאגידית השני של הקבוצה, לשנים 2013–2014.
זכויות להט"ב בדרום אפריקה
זכויותיהם של לסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנסג'נדרים (להט"ב) בדרום אפריקה מוגדרות כשוות לאלו של הטרוסקסואלים ובין המתקדמות ביותר בעולם. לדרום אפריקה ישנה היסטוריה מורכבת ומגוונת לגבי זכויות האדם של חברי קהילת הלהט"ב בשטחה. המעמד המשפטי והחברתי של בין 400,000 למעל 2 מיליון דרום אפריקאים הכוללים לסביות, הומוסקסואלים, ביסקסואלים, טרנסג'נדרים ואינטרסקסים הושפע לאורך השנים משילוב של מידות דרום אפריקאיות מסורתיות, קולוניאליזם, ההשפעות המתמשכות של דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד ותנועת קידום זכויות האדם שלאחריה.
חוקת דרום אפריקה שלאחר עידן האפרטהייד הייתה לחוקה הראשונה בעולם שהפלילה אפליה על רקע נטייה מינית, בעוד המדינה הייתה לחמישית בעולם המכשירה נישואים חד מיניים לאחר הולנד (2001), בלגיה (2003), ספרד וקנדה (2005) ולראשונה ביבשת אפריקה. זוגות חד מיניים רשאים לאמץ ילדים במשותף (ובאופן חורג) בשטחי המדינה מאז 2002, בעוד טיפולי הפריה חוץ גופית עבור זוגות לסביות ופונדקאות עבור זוגות הומוסקסואלים מוכרים מאז 2003. עם זאת, במשך השנים דווח כי אזרחי להט"ב דרום אפריקאים, במיוחד אלה המתגוררים מחוץ לערים הגדולות, ממשיכים להתמודד עם מספר אתגרים חברתיים, בהם אלימות הומופובית הכוללת במידה רבה "אונס מתקן" נגד לסביות דרום אפריקאיות במטרה "לרפא" את נטייתן המינית.
היסטוריה
הומוסקסואליות ויחסים חד מיניים תועדו בקרב קבוצות שונות בדרום אפריקה המודרנית לאורך ההיסטוריה. במאה ה-18 הכירו אנשי הקויקוי את המונחים קואיטסר ("koetsire"), המתייחס לגבר אשר מקיים יחסים מבחינה מינית עם גבר אחר וסורגוס ("soregus") המתייחס לאוננות חד-מינית בדרך כלל בקרב חברים. קיום יחסי מין אנאליים ויחסי מין בין נשים התרחשו גם הם בקרב אנשי הקויקוי, אם כי לעיתים רחוקות יותר. לעמי הבנטו, ובראשם הזולו, סוטו, מפונדו וצונגה, הייתה מסורת של גברים צעירים (הידועה במונח אינקוטשן בשפת הזולו, בוקונצ'אנה בסוטו, טינקונקאנה במפונדו, נקהונסטהאנה בצונגה ו-"נערים-נשים" באנגלית, "boy-wives") שהתלבשו בדרך כלל כנשים (בעודם אף עונדים שדיים מזויפים), ביצעו מטלות הקשורות לנשים כגון בישול והבאת דלי מים ועצי הסקה, וקיימו יחסי מין עם בעליהם המבוגרים (הידועים כנומה בשפת הנדבלה והסוטו ובנימה במפונדו ובצונגה). בנוסף, אסור היה להם לגדל זקנים ולעיתים גם לבצע שפיכה. בהגיעו של הנער לגבריות, מערכת היחסים תתפרק, והוא יוכל לקחת נומה משלו אם ירצה בכך. יחסים אלו, הידועים גם בשם "נישואי מוקשים" שכן היו נפוצים בקרב כורים, נמשכו גם בשנות ה-50 של המאה הקודמת.
אסינגקומו ("IsiNgqumo") הוא מונח המשמש הומוסקסואלים מדרום אפריקה וזימבבואה הדוברים שפות בנטו, בניגוד לגייל, שפה אשר שימשה הומוסקסואלים דרום אפריקאים הדוברים שפות גרמאניות, בעוד המונח סקסאנה ("skesana") מתייחס לגברים הומוסקסואלים נשיים או טרנסג'נדרים (אשר לרוב נולדו גברים אך מתנהגים, מתלבשים ומתנהגים כנשים) המקיימים יחסי מין עם גברים ואינג'ונגה ("injonga") מתייחס לגברים הומוסקסואלים גבריים.
יחסי מין הומוסקסואלים בין גברים נאסרו בדרום אפריקה כפשע של "מעשי סדום" ו-"עבירת מין לא טבעית" שהורש מהחוק הרומי-הולנדי. תיקון משנת 1969 לחוק עברות המין אסר על גברים לעסוק בהתנהגות אירוטית כלשהי כאשר היו במקום יותר משני אנשים. בשנות ה-70 וה-80, פעילות להט"ב התקיימה בין תנועות זכויות האדם הרבות במדינה, כאשר חלק מהקבוצות עסקו רק במטרת קידום זכויות להט"ב במדינה ואחרות דגלו במסע זכויות אדם רחב יותר גם כן. בשנת 1994, פעילות הומוסקסואלית בין גברים הפכה לחוקית שוב דה יורה, בעוד פעילות הומוסקסואלית בין נשים מעולם לא הוגדרה כפלילית בדומה לקולוניות בריטיות אחרות לשעבר. עם זאת, בעת תקופת העברת אי-ההפללה, גיל ההסכמה הוגדר כלא שוויוני בין זוגות הומוסקסואלים (19) להטרוסקסואלים (16).
במאי 1996, דרום אפריקה הפכה לתחום השיפוט הראשון בעולם המספק הגנה חוקתית עבור אזרחי להט"ב בשטחו, באמצעות סעיף 9(3) של החוקה הדרום אפריקאית, האוסר אפליה על רקע "גזע, מגדר, נטייה מינית וסיבות אחרות". באותה תקופה, ארגונים כמו ארגון פעילי ההומואים והלסביות (OLGA) עבדו עם מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקני כדי לכלול הגנות עבור אזרחי להט"ב בחוקה החדשה של המדינה. מאז 16 בדצמבר 2007, כל ההוראות המפלות הומוסקסואלים בחוק בוטלו רשמית, לאחר הכנסת גיל הסכמה שווה עבור זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים לגיל 16 שנים ללא קשר לנטייה מינית והגדרת עבירות מין במונחים נייטרלים מבחינה מגדרית.
תקופת האפרטהייד (1948–1994)
תחת שלטון המפלגה הלאומית בדרום אפריקה בין השנים 1948–1994, פעילות הומוסקסואלית בהסכמה הייתה פשע שדינו עד שבע שנות מאסר. חוק זה שימש כדי להטריד ולהוציא מחוץ לחוק אירועים של קהילת הלהט"ב הדרום אפריקאית לצד פעילות פוליטית. בינואר 1966, פשיטת פורסט טאון על מסיבה גדולה בפורסט טאון, יוהנסבורג, הובילה להגבלות נוספות של הממשלה על הומואים ולסביות בדרום אפריקה.
למרות התנגדות המדינה, מספר ארגוני זכויות הומוסקסואלים בדרום אפריקה הוקמו בסוף שנות ה-70. עם זאת, עד סוף שנות ה-80 ארגונים הומוסקסואלים היו מחולקים לרוב לפי קווים גזעיים והשאלה הפוליטית הגדולה יותר של מעמד האפרטהייד. האגודה הגאה של דרום אפריקה ("The Gay Association of South Africa"), שבסיסה במחוז הילברו במרכז יוהנסבורג, הייתה ארגון לבן בעיקרו שנמנע מלנקוט עמדה רשמית בנוגע לאפרטהייד, בעוד שהארגון "Rand Gay Organisation" היה רב-גזעי ונוסד בהתנגדות למדיניות האפרטהייד. הוברט דו פלסיס, אחד המלחינים הדרום אפריקאים הבולטים במאה ה-20, היה ידוע כהומוסקסואל גלוי אך גם תומך נלהב של המפלגה הלאומית בעודו הלחין יצירות לאומניות רבות. עם זאת, הוא התבטא בעניין נטייתו החד-מינית, והופיע בפני הפרלמנט הדרום אפריקאי בסוף שנות ה-60 במחאה נגד החמרה בחוקי איסור "מעשי הסדום" שכוונו נגד הומוסקסואלים במדינה.
בבחירות הכלליות של דרום אפריקה ב-1987, האגודה "GASA" ומגזין ההומוסקסואלים "Exit" תמכו במועמד המפלגה הלאומית עבור הילברו (שכונת מגורים בעיר פנימית ביוהנסבורג), ליאון דה-ביר. קמפיין הבחירות של דה-ביר העלה את המתיחות בין פעילי להט"ב שהתנגדו בגלוי לאפרטהייד לבין אלה שלא. דה-ביר היה המועמד הראשון של המפלגה הלאומית להתייחס לזכויות הומוסקסואלים, בעודו פרסם את קמפיין הבחירות שלו במגזין "Exit". הדעה הכללית של קהילת הלהט"ב ברחבי הילברו הייתה שההצבעה שלהם הייתה הגורם המכריע בניצחונו הסופי של דה-ביר.
משנות ה-60 ועד סוף שנות ה-80, כוח ההגנה הדרום אפריקאי אילץ חיילים הומוסקסואלים ולסביות לבנות ליטול "תרופות רפואיות שונות" עבור ריפוי נטייתם החד המינית, כולל העברת ניתוח להתאמה מגדרית. היחס לחיילים הומוסקסואלים ולסביות בצבא הדרום אפריקאי נחקר בסרט הדוקומנטרי, רכוש המדינה ("Property of the State") אשר יצא לאור בשנת 2003.
לאחר עידן האפרטהייד
בשנת 1993, הפרלמנט הדרום אפריקאי, אישר במגילת זכויות האדם שלו הכרה חוקית בנישואים חד מיניים, בעוד החוקה הזמנית של המדינה אסרה על אפליה על רקע נטייה מינית. הוראות אלו נשמרו בחוקה החדשה, שאושרה ב-1996. כתוצאה מכך, הפכה דרום אפריקה לאומה הראשונה בעולם שאסרה במפורש על אפליה על רקע נטייה מינית בחוקתה. שנתיים לאחר מכן, בית המשפט החוקתי של דרום אפריקה קבע באירוע שהוגדר כציון דרך היסטורי שהחוק האוסר על התנהגות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה באופן פרטי מפר את חוקת המדינה. כתוצאה מכך, הפכה הומוסקסואליות לחוקית שוב.
בשנת 1994, במהלך נאום ההשבעה שלו כנשיא, הצהיר נלסון מנדלה באומרו:"'בשנות ה-80 הקונגרס הלאומי האפריקני עדיין קבע את הקצב, בהיותו המערך הפוליטי הגדול הראשון בדרום אפריקה שהתחייב בתקיפות למגילת הזכויות, שפרסמנו בנובמבר 1990. אבני דרך אלו נותנות ביטוי קונקרטי למה שדרום אפריקה יכולה להיות. הם מדברים על סדר חוקתי, דמוקרטי, פוליטי שבו, ללא הבדל צבע, מין, דת, דעה פוליטית או נטייה מינית, החוק יספק הגנה שווה של כל האזרחים'."דגל הגאווה הדרום אפריקאי, אשר עוצב על ידי יוג'ין ברוקמן, כולל הכלאה של דגל הגאווה ודגלה הלאומי של דרום אפריקה שהושק ב-1994 לאחר תום עידן האפרטהייד. ברוקמן הצהיר באומרו כי "אני באמת מאמין שאנחנו, קהילת הלהט"ב, שמים את הזרקור ב-"אומת הקשת" שלנו והדגל הזה הוא סמל בדיוק לזה". "אומת הקשת" נודע כמונח אשר טבע הארכיבישוף דזמונד טוטו כדי לתאר את דרום אפריקה שלאחר האפרטהייד, בסיומן של הבחירות הדמוקרטיות המלאות הראשונות של המדינה ב-1994. המטרות המוצהרות של הדגל כוללות את ציון הכרתם של נישואים חד-מיניים, התייחסות לנושאי אפליה הכוללת הומופוביה, אונס מתקן ופשעי שנאה נגד קהילת הלהט"ב הדרום אפריקאית וסמל גאווה לשיקוף "החופש והגיוון של האומה הדרום אפריקאית". דגל הגאווה הגדול ביותר בחצי הכדור הדרומי הונף לראשונה לציון מצעד הגאווה הרביעי של מפרץ נלסון מנדלה (NMB) בשנת 2014 הנערך בעיר מחוז מזרח דרום אפריקה, פורט אליזבת. הוא הונף על עמוד הדגל הגבוה ביותר במדינה, שגובהו 60 מטרים, הנמצא בשמורת דונקין, ברובע העסקים המרכזי של פורט אליזבת. ציון הנפתו הוגדר כסמל של בני נוער מקרב הקהילה "להרגיש רשאים גם אם אינם חווים יכולת פנימית, לצאת מהארון". על ההחלטה להניף את הדגל, הצהיר דובר העירייה "אירוע מפרץ נלסון מנדלה מוסיף רשמית את קולו לפסיקה, ראשית, להכיר בקהילת הלהט"ב, ובעיקר, לשמור על זכויותיה". דובר העירייה ידועה כמי שמשתתף באופן קבוע באירועי "NMB" כמו גם ב-21 במרץ, המוגדר כיום זכויות האדם בדרום אפריקה, והיום הבינלאומי למניעת אפליה גזעית, אשר שניהם מנציחים את טבח שארפוויל ב-1960. בשנת 1998 העביר הפרלמנט הדרום אפריקאי את חוק השוויון בתעסוקה אשר כלל בתוכנו הגנה מפני אפליה בתעסוקה על רקע נטייה מינית, בין קטגוריות נוספות. בשנת 2000 הורחבו הגנות דומות על התאמת מקומות ושירותים ציבוריים, עם תחילתו של חוק קידום השוויון ומניעת אפליה בלתי הוגנת.
בדצמבר 2005, בית המשפט החוקתי של דרום אפריקה קבע כי זה בלתי חוקתי למנוע מאנשים מאותו המין להינשא כאשר הדבר מותר לאנשים מהמין השני, ונתן לפרלמנט שנה להעביר חקיקה שתאפשר את הכרתם של נישואים אלה. בנובמבר 2006, האספה הלאומית הצביעה ברוב עצום של 229 בעד מול 41 נגד בנוגע להצעת חוק המתירה נישואים אזרחיים בקרב זוגות חד מיניים, וכן שותפויות אזרחיות לזוגות לא נשואים חד-מיניים ומהמין השני. עם זאת, עובדי מדינה ואנשי דת היו רשאים לסרב לציון איחודים חד מיניים. נשיא דרום אפריקה לשעבר, ג'ייקוב זומה היה בין מתנגדי החקיקה הבולטים ביותר. בניגוד לזומה, יורשו סיריל רמפוזה תמך באופן גלוי בחקיקת זכויות להט"ב. בשנת 2017, הצהיר בסרטון מוקלט לציון חודש ההיסטוריה של קהילת הלהט"ב ברחבי העולם:"'זו אמת עצובה שבאומנו קהילת הלהט'ב היא בין הפגיעות והמודרות ביותר. הם סובלים מאפליה, אלימות והתעללות. אנחנו חייבים כעם לעשות זאת. טוב יותר ממה שאנחנו עכשיו. כולנו נולדים כמו שאנחנו. אנחנו צריכים לתמוך, לחבק ולכבד אחד את השני. כשאנחנו מתייחסים זה לזה בכבוד, כולנו יותר מכובדים. על כולנו לתרום ליצירת חברה צודקת, שוויונית ובטוחה יותר. כל דרום אפריקאי חייב להעמיד את עצמו, הקהילות שלנו, המוסדות שלנו והממשלה שלנו אחראים לשמירה על החוקים שלנו ולהגנה על הזכויות של כולם בדרום אפריקה'."בשנת 2019, רמפוזה כלל התייחסות לאפליה על רקע נטייה מינית בנאום השבעתו לנשיאות, בעודו הצהיר באומרו כי, "'בואו נסיים את השליטה שגברים טוענים לנשים, מניעת הזדמנויות, ההתעללות והאלימות, ההזנחה וההתעלמות משוויון הזכויות של כל אדם. הבה נבנה חברה שמגינה ומעריכה את הפגיעים ואשר במשך זמן רב מדי הפכו לשוליים. חברה שבה מוגבלות אינה מהווה מניעה, שבה יש סובלנות, ושאין אדם שנשפט על פי נטייתו המינית, שבה אין אדם סובל מדעות קדומות בגלל צבע עורו, שפת הולדתו או ארץ מוצאו'."
מעמד בחוק
ב-4 באוגוסט 1997, בתיק ס' נגד קמפר, קבעה חטיבת הכף המערבי של בית המשפט העליון של דרום אפריקה כי "ההפללה המקובלת על פי חוק איסור מעשי סדום אינה מתיישבת עם הזכויות החוקתיות לשוויון ולפרטיות", בעודה הצהירה כי הוא "חדל להתקיים כעבירה כאשר חוקת הביניים נכנסה לתוקף ב-27 באפריל 1994". באופן קפדני, פסק דין זה חל רק על עבירת "מעשי סדום" ולא על חוקים אחרים המפלילים יחסי מין בין גברים, והוא היה רק לתקדים מחייב בתחום השיפוט של בית המשפט בכף המערבי. ב-8 במאי 1998, בתיק של הקואליציה הלאומית לשוויון הומוסקסואלים ולסביות נגד שר המשפטים, החטיבה המקומית של חאוטנג של בית המשפט העליון קבעה כי "פשעי החוק המקובלים של מעשי סדום וביצוע מעשה מיני לא טבעי וכן סעיף 20א לחוק עבירות מין, הם בלתי חוקתיים". בית המשפט לחוקה אישר את פסק הדין ב-9 באוקטובר באותה שנה. הפסיקה חלה רטרואקטיבית על מעשים שבוצעו מאז קבלת חוקת הביניים ב-27 באפריל 1994.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות
ב-1 בדצמבר 2005, בתיק שר הפנים נגד פורי, קבע בית המשפט לחוקה כי זה בלתי חוקתי שהמדינה מונעת מזוגות חד מיניים את האפשרות להינשא ומאפשרת בו זמנית את הגישה לזוגות מהמין השני, ונתן לפרלמנט שנה אחת שבה לשנות את המצב. ב-30 בנובמבר 2006 נכנס לתוקף חוק האיחוד האזרחי, אם כי למרות שמו הכולל איחוד אזרחי בלבד, החל להעניק גישה עבור נישואים חד מיניים. החוק מאפשר בנוסף הן לזוגות חד מיניים והן לזוגות מהמין השני להתאחד באיחוד אזרחי ומאפשר לזוג לבחור לכנות את האיחוד שלהם או כנישואים או כשותפות אזרחית אם כי כל שם אשר ייבחר, השלכותיו המשפטיות יהיו זהות לאלו על פי חוק הנישואין (המתיר רק נישואים בין זוגות מהמין השני).
לפני הנהגת ההכרה בנישואים חד-מיניים, החלטות בית המשפט וחוקים בדרום אפריקה הכירו בשותפויות קבועות של חד-מיניות למטרות ספציפיות שונות, אך לא הייתה מערכת של רישום שותפות ביתית. הזכויות המוכרות או המורחבות על ידי בתי המשפט כללו חובת תשלום מזונות בין בני זוג, הטבות הגירה, הטבות עבודה ופנסיה, גישה לאימוץ משותף, זכויות הוריות לילדים שנולדו בהזרעה מלאכותית, תביעה לאובדן מזונות כאשר בן זוג נהרג ברשלנות וכן ירושה מולדת. הזכויות המורחבות כללו הגנות מפני אלימות במשפחה והזכות לחופשת אחריות משפחתית.
הורות ואימוץ
מספר פסקי דין מטעם בג"ץ קבעו כי הנטייה המינית של הורה "אינה נושא רלוונטי בהחלטות על משמורת ילדים". בשנת 2002, פסק הדין של בית המשפט לחוקה בתיק דו טויט נגד שר הרווחה ופיתוח האוכלוסין העניק לזוגות חד מיניים בשותפות אזרחית את אותן זכויות אימוץ כמו בני זוג נשואים, אשר כתוצאה מכך, החלו להיות רשאים לאמץ ילדים במשותף ובאופן חורג. חוק האימוץ הוחלף מאז בחוק הילדים, 2005, המאפשר אימוץ על ידי בני זוג ועל ידי "שותפים בשותפות חיים ביתית קבועה" ללא קשר לנטייתם המינית.
בשנת 1997, הזרעה מלאכותית, שהוגבלה בעבר לנשים נשואות בלבד, הפכה לחוקית עבור נשים רווקות כולל זוגות לסביות. בתיק ג' וב' נגד המנהל הכללי, מחלקת הפנים 2003, בית המשפט לחוקה קבע כי יש לראות בזוגות לסביות המחזיקות בילד שנולד בהזרעה מלאכותית כהוריו החוקיים, בעוד בת הזוג אשר איננה מוגדרת כהורה הביולוגי תחשב כהורה השני של הילד והיא רשאית להירשם בתעודת לידתו.
בנובמבר 2017, האספה הלאומית העבירה את חוק 10 לתיקון חוקי העבודה משנת 2018, שהוצג כהצעת חוק פרטית על ידי חברת הפרלמנט של המפלגה הנוצרית-דמוקרטית האפריקאית, שרלין דאדלי, אשר נחתם כחוק על ידי הנשיא סיריל רמפוזה בנובמבר 2018. החוק מאפשר לזוגות חד מיניים, וכן להורים מאמצים ופונדקאים, לקחת חופשת לידה, בעוד אבות הילדים יקבלו חופשת אבהות של לפחות 10 ימים עם לידת ילדם או עם מתן צו אימוץ. החוק גם מאפשר להורים המאמצים של ילד מתחת לגיל שנתיים לקחת חופשת אימוץ של חודשיים ושבועיים ברציפות. אם יש שני הורים מאמצים, אחד מהם זכאי לחופשת אימוץ והשני זכאי לחופשת הורות של 10 ימים. אותה הוראה נקבעת לגבי הורים בהסכם אימהות פונדקאית. החוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2019.
הגנה מפני אפליה
הגנה על אזרחי להט"ב בדרום אפריקה מבוססת על סעיף 9 לחוקת המדינה, האוסר על אפליה על רקע מין, מגדר או נטייה מינית, וחל על גורמים ממשלתיים ופרטיים. בית המשפט לחוקה קבע כי יש לפרש את הסעיף גם כאיסור על אפליה נגד טרנסג'נדרים. בשנת 2000, הפרלמנט חוקק את חוק קידום השוויון ומניעת אפליה בלתי הוגנת (PEPUDA), המחדש את האיסור החוקתי ומקים בתי דין מיוחדים לשוויון לטיפול באפליה על ידי גורמים פרטיים. חוק ההון בתעסוקה, 1998 וחוק הדיור להשכרה, 1999 אוסרים במפורש אפליה בעבודה ובדיור, בהתאמה. ה-"PEPUDA" אוסר בנוסף על דברי שטנה והטרדה על סמך כל אחת מהעילות האסורות. בדרום אפריקה לא קיים שום חוק סטטוטורי המחייב עונשים מוגברים על פשעי שנאה, אך שנאה המונעת על ידי הומופוביה יוחסה לאורך השנים על ידי בתי המשפט כגורם מחמיר במתן גזר הדין.
באוגוסט 2011, משרד המשפטים הקים צוות משימה לאומי ("NTT") לטיפול בסוגיית פשעי שנאה נגד חברי קהילת הלהט"ב הדרום אפריקאית. באפריל 2014, שר המשפטים ג'ף ראדבי השיק אסטרטגיית התערבות לאומית לקהילת הלהט"ב ("National Intervention Strategy for LGBTI Communities") שפותחה על ידי צוות המשימה הלאומי עבור טיפול באלימות מבוססת על רקע מין ואלימות על בסיס מגדר נגד חברי הקהילה. ה-"NTT" הקים צוות תגובה מהירה לטיפול במקרים פליליים לא פתורים בדחיפות והפיק עלון מידע עם שאלות נפוצות על אזרחי להט"ב. ראדבי הצהיר כי משרד המשפטים "הכיר בצורך במסגרת חוקית ספציפית לפשעי שנאה" בעוד כי הנושא "יהיה נתון לדיון ציבורי".
חוק מניעה ומאבק בפשעי שנאה ודברי שטנה
הצעת חוק למניעה ומאבק בפשעי שנאה ודברי שטנה, שנמצאת תלויה ועומדת בפרלמנט, תוציא מחוץ לחוק פשעי שנאה ודברי שטנה על רקע גזע, זהות מגדרית ונטייה מינית, בין היתר. התייעצות ציבורית בנושא הצעת החוק התקיימה בין אוקטובר לדצמבר 2016. בעקבות קריאות לפיהן הצעת החוק הייתה מעורפלת מדי ומאיימת על חופש הביטוי, שונו הוראות העוסקות בדברי שטנה כדלקמן: "כל אדם המפרסם, מפיץ או דוגל בכוונה בדבר המתקשר לאדם אחד או יותר באופן מכוון שעלול להתפרש באופן סביר כמוכיח כוונה ברורה להזיק או לעורר נזק; או לקדם או להפיץ שנאה, בהתבסס על אחד או יותר מהעילות הבאות: גיל, לבקנות, לידה, צבע, תרבות, נכות, מוצא אתני או חברתי, זהות מגדרית או מגדר, מצב HIV, שפה, לאום, סטטוס מהגר או פליט, עיסוק או מסחר, השתייכות פוליטית או הרשעה, גזע, דת או מין, הכוללים נטייה מינית או מעמד אינטרסקס". קבינט השרים אישר את הצעת החוק במרץ 2018 אשר הייתה אמורה לעבור בשתי הלשכות של הפרלמנט לפני שתהפוך לחוק. עם זאת, הצעת החוק התפוגגה באופן אוטומטי כאשר הפרלמנט פוזר ב-7 במאי 2019. בנאום התקציב שלו, שר המשפטים ושירותי הכליאה רונלד למולה התחייב כי המחלקה שלו תחייה את הצעת החוק ותציג אותה לפרלמנט בתקופת שנת 2020.
בריונות בבתי ספר
לדרום אפריקה אין חוק ספציפי המתייחס נגד בריונות או בריונות נגד תלמידים השייכים לקהילת הלהט"ב. עם זאת, חוק ההגנה מפני הטרדה 17 משנת 2011 מביא הקלה נרחבת לכל קורבנות הטרדה, כולל ילדים. חוק צדק הילד 75 משנת 2008 נועד לשקם ולפייס ילדים מתחת לגיל 21. בהתאם לגיל, בריון יוכל לשאת באחריות פלילית למספר רחב ביותר של מעשים פליליים, לרבות תקיפה, הפחדה, רצח, גניבה, פגיעה בזדון ברכוש, הצתה ועוד, בהתאם לעובדות של כל מקרה לגופו.
על פי המחלקה לחינוך בסיסי בדרום אפריקה, תלמידים מדרום אפריקה הם "הילדים הסובלים מבריונות באופן הרחב ביותר בעולם". בסקר משנת 2015 אשר נערך על ידי לימודי מתמטיקה ומדעים בינלאומיים ("International Mathematics and Science Study"), 44% מהתלמידים המשתתפים בכיתה ה' (גילאי 10–11) דיווחו על קבלת בריונות שבועית ו-34% מדי חודש. אחוז זה היה הגבוה ביותר מבין 38 המדינות שנבדקו בעוד 48% מהתלמידים בבתי ספר ממלכתיים דיווחו על בריונות שבועית ותלמידי כיתה ט' (גילאי 14–15) היו השלישיים הסובלים ביותר ברמות בריונות, אחרי תאילנד ובוטסואנה השכנה, עם 17% אשר הוטרדו מדי שבוע ו-47% מדי חודש.
זהות מגדרית
חוק שינוי תיאור המין ומעמד המין בדרום אפריקה מאפשר לאנשים טרנסג'נדרים להגיש בקשה לשינוי מעמד מגדרם במרשם האוכלוסין, ובעקבות זאת לקבל תעודות זהות ודרכונים המעידים על זהותם המגדרית המועדפת. החוק מחייב את האדם לעבור טיפול רפואי או כירורגי, כגון טיפול הורמונלי חליפי אם כי אין חיוב עבור העברת ניתוח להתאמה מגדרית לצורך הכרה.
מספר פסקי דין של בית הדין לעבודה פסקו נגד מעסיקים אשר "התעללו בעובדיהם שביצעו שינוי מגדרי" לאורך השנים.
שירות צבאי
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכוחות ההגנה של דרום אפריקה. בשנת 1996, הממשלה אימצה את "הספר הלבן על ההגנה הלאומית" שכלל את ההצהרה כי "בהתאם לחוקה, כוחות ההגנה של דרום אפריקה לא יפלו לרעה אף אחד מחבריהן על רקע נטייה מינית".
בשנת 1998, משרד ההגנה אימץ מדיניות בנושא שוויון הזדמנויות והעדפה מתקנת, לפיה אין לחקור מתגייסים על נטייתם המינית בעוד כוח ההגנה "אינו מתעניין באופן רשמי בהתנהגות המינית החוקית של חבריו".
חוק ההגנה משנת 2002 הופך את זה לעבירה פלילית עבור כל חבר בכוחות ההגנה או עובד משרד ההגנה "להשפיל או לגלות עוינות או סלידה לכל אדם על רקע נטייה מינית".
טיפולי המרה
החברה לפסיכיאטרים בדרום אפריקה קובעת כי "אין הוכחות מדעיות לכך שטיפול המרה יעיל בשינוי נטייתו המינית של האדם. עם זאת, ישנן עדויות רבות לכך שטיפול מסוג זה יכול להיות הרסני".
בפברואר 2015, בעלי מחנה המבצע טיפולי המרה נמצאו אשמים ברצח, התעללות בילדים ותקיפה בכוונה לגרום נזק גופני חמור לאחר שנמצאו שלושה בני נוער מתים במחנה. בני הנוער הוכו באגפים ובצינורות גומי, נקשרו למיטותיהם, לא הורשו להשתמש בשירותים בשום זמן ונאלצו לאכול סבון וצואה משלהם, וכל זאת במטרה "לרפא את ההומוסקסואליות שלהם".
תרומת דם
עד שנת 2014, שירות הדם הלאומי של דרום אפריקה הטיל הגבלות על תרומת דם על גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM), אשר נדרשו לעבור תקופת דחייה מקיום יחסים עד כשישה חודשים לפני פנייתם לתרומת דם. הגבלות אלה הוסרו לחלוטין בשנת 2014 במדיניות אשר כללה נייטרליות מגדרית או נטייה מינית האוסרת תרומות מכל תורם פוטנציאלי אשר היה לו בן זוג מיני חדש בששת החודשים האחרונים, או שיש לו יותר משותף מיני אחד.
תנאי מחיה
לאורך השנים, היו מספר מקרים שבהם נשים לסביות דרום אפריקאיות היו קורבנות של רצח, אלימות פיזית או "אונס מתקן" עבור "ריפוי נטייתן המינית", בעוד מקרים אלה התרחשו בחלקם, בשל האיום הנתפס שהנשים "מהוות לסמכות הגברית המסורתית" במדינה. במאי 2011, פרופסור חואן נל הצהיר לארגון זכויות האדם אמנסטי אינטרנשיונל כי "על פי מחקרים של שלושה מתוך תשעת המחוזות של דרום אפריקה, גברים הומוסקסואלים הם קורבנות של תקיפה מינית הומופובית באותה תדירות כמו נשים הומוסקסואליות" וקבע כי "על ידי תת-דיווח על קורבנות גברים, התקשורת יצרה את התפיסה שהם נמצאים בסיכון נמוך יותר לפשעי שנאה". בדומה לקורבנות נשים, גברים הומוסקסואלים שאינם מוגדרים כבינארים מגדרית נחשבים בסיכון הגבוה ביותר לאלימות, בעוד פעילים האשימו את המשטרה בטיפול רשלני בתקריות, כולל סדרה של תשע רציחות הקשורות לגברים הומוסקסואלים לכאורה בין השנים 2010-2013.
אף על פי מקרים מזדמנים של גילויי הומופוביה, באזורים עירוניים מרכזיים ברחבי דרום אפריקה כגון יוהנסבורג, פרטוריה, דרבן וקייפטאון, קיימות קהילות להט"ב משגשגות לצד חיי לילה נרחבים. מצעדי גאווה שנתיים מתקיימים בקייפטאון, יוהנסבורג, דרבן, פרטוריה וסווטו, בעוד ערים קטנות יותר כמו בלומפונטיין, פולוקוואנה, פורט אליזבת, מבומבלה, איסט לונדון, פיטרמריצבורג וקניסנה, מארחות גם כן אירועים, מועדוני לילה וברים הומוסקסואלים.  קניסנה ידועה כעיר המארחת את פסטיבל הלהט"ב "Pink Loerie Mardi Gras and Arts Festival" המושך אליו תיירים מכל רחבי המדינה.
מדיה
תוכניות טלוויזיה וקולנוע דרום אפריקאיות הפיקו לאורך השנים תוכניות המתמקדות בחיי להט"ב. אופרות סבון מרובות הציגו את חיי חברי הקהילה, בהן חלק מהבולטות יותר הייתה אגולי: מקום של זהב ארוכת השנים אשר הציגה מערכת יחסים הומוסקסואלית.
רשת הטלוויזיה הציבורית המופעלת על ידי תאגיד השידור הדרום אפריקאי "SABC 1" כללה ייצוג של חברי קהילת הלהט"ב הדרום אפריקאית בתוכניותיה. קומדיית המצבים מטעמה, "City Ses Top La" מציגה דמות הומוסקסואל עליה זכה השחקן וורן מאסמולה במועמדות לפרס הטלוויזיה והקולנוע הדרום אפריקאי "SAFTA". אחת מאופרות הסבון עם הדירוג הגבוה ביותר ברשת אשר הציגה דמויות להט"ב בתוכנה הייתה דורות, עם הדמויות של האוהבים סנזו (בגילומו של תאמי מנגולו) וג'ייסון, שלימים התחתנו והביאו ילד לעולם. בגלגול הנוכחי של אופרת הסבון בתור דורות: המורשת, נכללת דמות אישה טרנסג'נדרית בשם וונדיל בעוד שלל חבריה ומקורביה מוגדרים כחלק מקהילת הלהט"ב. הטלנובלה אוזלו מציגה גם כן דמות הומוסקסואלית בשם "GC" (המגולמת על ידי חיה דלדלה), הנתון בסכסוך פנימי על נטייתו המינית, תרחיש אשר מציג את התפיסות הדמוגרפיות הכפריות והעירוניות לגבי מיניות בדרום אפריקה. הערוץ כלל הצלחות נוספות בתוכניות עם דמויות להט"ב בהן: "Society", "Intersexions" ו-"After 9" בין היתר. אופרות סבון דרום אפריקאיות נוספות שהציגו דמויות להט"ב מרכזיות כללו את: סטיב (בגילומו של עמנואל קסטיס) "Isidingo: The Need", תולה (בגילומו של רייט נגובני) "Rhythm City" וג'רום (בגילומו של טרנס ברידג'ט, שחקן הומוסקסואל גלוי) "7de Laan". הטלנובלה "The Queen" משנת 2016 מטעם הערוץ "Mzansi Magic" מציגה את סלו מאקה קה-ניוב המגלם דמות הומוסקסואל.
הספיישל הטלוויזיוני "Somizi and Mohale: The Union" אשר החל להיות מוזרם בשירות המקוון "Showmax" ב-24 בפברואר 2020, הוא ספיישל בן 4 פרקים המתמקד בחתונתם של הזוג סומיזי מלונגו, שחקן וכוריאוגרף דרום אפריקאי אשר היה לכוריאוגרף ראשי עבור מופעים ואירועים רבים, בהם טקסי הפתיחה והסיום של גביע העולם של מונדיאל 2010 וגביע אפריקה לאומות 2013 ובן זוגו מוהל מוטאונג. הפרק הראשון מטעמו שבר את שיא הצפיות של "Showmax" בתור התוכנית עם מספר צפיות הרב ביותר אי פעם ביציאתה לאור ביומה הראשון.
תיירות להט"ב
דרום אפריקה, בשל מעמדה כיעד הידידותי ביותר לחברי קהילת הלהט"ב ביבשת אפריקה, ידועה כמושכת אלפי תיירים מקרב הקהילה הבינלאומית מדי שנה. אתר התיירות הרשמי של המדינה מציע טיפים מעמיקים לטיולים לתיירים הומוסקסואלים, בעוד מפעלים ידידותיים לחברי הקהילה ממוקמים ברחבי דרום אפריקה וניתן למצוא אותם באתרי נסיעות שונים.
דת
מנהיגים דתיים בולטים הביעו את תמיכתם בזכויות קהילת הלהט"ב הדרום אפריקאית לאורך השנים. בכנסייה האנגליקנית של דרום אפריקה, הארכיבישוף האמריטוס של קייפטאון דזמונד טוטו והארכיבישוף הנוכחי של קייפטאון, תאבו מקגובה לצד ד"ר אלן בוסאק מהכנסייה הרפורמית המאוחדת ידועים כתומכים מוצהרים בחקיקת זכויות להט"ב. בשנת 2015, הכנסייה הרפורמית ההולנדית החלה לברך על חתונות בקרב מערכות יחסים חד מיניות ואפשרה לשרים ואנשי כמורה הומוסקסואלים לשרת בכנסייה. עם זאת, ההחלטה בוטלה ב-2016 אך שוחזרה ב-2019.
פוליטיקה
לקהילת הלהט"ב בדרום אפריקה ישנה היסטוריה מגוונת של אקטיביזם וייצוג בחברה האזרחית, הכולל סוגיות הקשורות לצדק חברתי ומאבק לזכויות אדם כפי שנחגגים בחודש פברואר מדי שנה עד חודש היסטוריית קהילת הלהט"ב. ישנם ארגוני סטודנטי להט"ב פעילים וגלויים באוניברסיטאות בדרום אפריקה בהן: אוניברסיטת ויטווטרסראנד, אוניברסיטת קייפטאון, אוניברסיטת סטלנבוש, אוניברסיטת יוהנסבורג ואוניברסיטת הכף המערבי בין היתר. סיימון נקולי, זקי אחמט ופונקה סולדת ידועים כחלק מפעילי הלהט"ב הבולטים במדינה. לאורך השנים, נכללו פוליטיקאים מקרב הקהילה הדרום אפריקאית בפרלמנט ובקבינט השרים בהם: לין בראון כשרה לעסקים ציבוריים בקבינט של ג'ייקוב זומה לצד כהונתה כמושלת הזמנית של פרובינציית הכף המערבי בין השנים 2008–2009 וחברי הפרלמנט זחל'ה מבהל'ה, מייק ווטרס, מריוס רדינגהויס ואיאן אוליס.
אדווין קמרון וקתי סאצ'וול הם שופטים בולטים בבית המשפט החוקתי של דרום אפריקה ובית המשפט העליון בהתאמה. אישיות נוספת בתחום המשפטים כוללת את חוקר המשפטים החוקתיים המוביל פייר דה ווס, הידוע כהומוסקסואל גלוי.
אנה קארנינה (סרט, 2012)
אנה קארנינה (Anna Karenina) הוא סרט קולנוע בריטי, עיבוד קולנועי לספרו הקלאסי של לב טולסטוי מ-1877,"אנה קארנינה", בבימויו של ג'ו רייט על פי תסריט מאת טום סטופארד ובכיכובם של קירה נייטלי וג'וד לאו. הסרט הוקרן לראשונה בפטיבל הסרטים של טורונטו ויצא לאקרנים ב-7 בספטמבר 2012. הכנסות הסרט הסתכמו ב-69 מיליון דולר לערך, רובן נבעו מהקרנות בינלאומיות.
הסרט זכה בפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר למלבישה ג'קלין דוראן. הסרט הופק על ידי חברת ההפקות "Working Title Films" בשיתוף פעולה עם StudioCanal.
רקע
הסרט מגולל את קורותיה הטרגיים של אשת החברה והאריסטוקרטיה הרוסית אנה קארנינה, אשתו של הפקיד הבכיר אלכסיי קארנין והרומן שניהלה עם הקצין ורונסקי, בהשתלשלות אירועים שהובילה להתאבדותה.
תקציר עלילת הסרט
אנה קארנינה, אשתו של פקיד בכיר שנישאה לו מסיבות תועלתניות בלבד, מוצאת אדם שהיא אוהבת באמת, אך היא מגלה שזה בלתי אפשרי מבחינתה לממש את אהבתם.
ביקורות ופרסים
הסרט זכה לרייטינג ממוצע של 69% מביקורות באתר Rotten Tomatoes. מבקרי הקולנוע שיבחו את צוות השחקנים, אך ביקרו לשלילה את הסגנון הכבד ובכך שמרבית העלילה מתרחשת על בימת תיאטרון.
הסרט היה מועמד בארבע מועמדויות שונות בטקס פרסי אוסקר ה-85, ובשש מועמדויות בטקס ה-66 של פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע, כאשר בשניהם ג'קלין דוראן, המעצבת, זכתה על הסרט בקטגוריית עיצוב התלבושות. בנוסף, הסרט זכה לשש מועמדויות בטקס ה-17 של פרסי הלוויין.
We Don't Care
We Don't Care הוא סינגל של הדי ג'יי הבריטי, סיגלה, ולהקת הפופ רוק הבריטית, The Vamps, שיצא, על ידי חברת התקליטים מיניסטרי אוף סאונד, ב-27 ביולי 2018. השיר נכתב על ידי סיגלה, אלה אייר, ריצ'רד בורדמן, פבלו באומן, אריאן נאסר, אדם נייטס וסמן קדורי, והופק על ידי סיגלה.
נכון לדצמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-36 מיליון פעמים ביוטיוב, ו-107 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ניתוח עורק החוליות
ניתוח עורק החוליות מתבצע כאשר ישנו קרע בציפוי הפנימי של עורק החוליה, הממוקם בצוואר ומספק דם למוח. תסמינים ראשוניים הם בדרך כלל הופעה פתאומית של כאב ראש וכאבי צוואר חד צדדיים. התופעה עשויה להיות מלווה בתסמיני שבץ כמו קושי בדיבור, פגיעה בקואורדינציה או ראייה כפולה. סיבוכים עשויים לכלול דימום תת-עכבישי.
הקרע בעורק החוליה עשוי להתרחש לאחר פציעה פיזית בצוואר, כגון שיעול, התנגשות בתנועה, חנק או מניפולציות כירופרקטיות, אך עלולים להתרחש גם באופן ספונטני. אנשים עם הפרעת רקמת חיבור, כגון תסמונת אהלר-דנלוס, נמצאים בסיכון מוגבר. לאחר הקרע, הדם חודר לדופן העורק ויוצר קריש דם, מעבה את דופן העורק ולעיתים מעכב את זרימת הדם. האבחנה היא בדרך כלל על ידי סריקת CT או MRI.
הטיפול הוא בדרך כלל בעזרת תרופות נוגדות טסיות כגון אספירין או עם נוגדי קרישה כגון הפרין או וורפרין. כ-10% מהאנשים מתים בתחילת המחלה. מבין אלו ששורדים את התקופה הראשונית הזו, כ-75% מחלימים לחלוטין או עם השפעה מינימלית על התפקוד, כאשר לשאר יש נכות חמורה יותר, וכ-2% מתים מסיבוכים.
דיסקציה (חתך) של עורק החוליות מתרחשת בכ-1 לכל 100,000 אנשים בשנה. זה פחות שכיח מאשר דיסקציה של עורק הצוואר (נתיחה של העורקים הגדולים בקדמת הצוואר). שני המצבים ביחד מהווים 10-25% ממקרי השבץ הלא מדממים בקרב אנשים צעירים ובגיל העמידה. המצב תואר במלואו לראשונה בשנות ה-70 על ידי הנוירולוג הקנדי סי מילר פישר.
סיווג
דיסקציה של עורק החוליות הוא אחד משני סוגי דיסקציות של העורקים בצוואר. הסוג השני, דיסקציה של עורק הצוואר, כולל את עורקי הצוואר. דיסקציה של עורק החוליות מסווגת כטראומטית (הנגרמת כתוצאה מטראומה מכנית בצוואר) או ספונטנית, והיא עשויה להיות מסווגת גם לפי החלק של העורק המעורב: חוץ-גולגולתי (החלק שמחוץ לגולגולת) ופנים-גולגולתי (החלק שבתוך הגולגולת.
סימנים וסימפטומים
כאבי ראש מופיעים ב-50-75% מכלל המקרים של דיסקציה של עורק החוליות. כאבי הראש מתפתחים בהדרגה ונוטים להיות ממוקם בחלק האחורי של הראש, בצד הפגוע או במרכזו. אופי הכאב קהה או דמוי לחץ או פועם. כמחצית מהסובלים מהדסקציה בעורק החוליה רואים בכאב הראש שונה, בעוד שהשאר סבלו מכאב ראש דומה בעבר. 8% מכל המקרים של דיסקציה של חוליות וצוואר מאובחנים על בסיס כאב בלבד.
חסימה של זרימת הדם דרך כלי הדם הפגוע עלולה להוביל לתפקוד לקוי של חלק מהמוח המסופק על ידי העורק. זה קורה ב-77-96% מהמקרים. זה עשוי להיות זמני (" התקף איסכמי חולף ") ב-10-16% מהמקרים, אך רבים (67-85% מהמקרים) בסופו של דבר עם גירעון קבוע או שבץ מוחי. עורק החוליה מספק את החלק של המוח שנמצא בפוסה האחורית של הגולגולת, ולכן סוג זה של שבץ נקרא אוטם מחזורי אחורי. הבעיות עשויות לכלול קשיי דיבור או בליעה ( תסמונת מדולרית צידית ); זה מתרחש בפחות מחמישית מהמקרים ומתרחש עקב חוסר תפקוד של גזע המוח. אחרים עלולים לחוות חוסר יציבות או חוסר קואורדינציה עקב מעורבות של המוח הקטן, ואחרים עלולים לפתח אובדן ראייה ( בצד אחד של שדה הראייה ) עקב מעורבות קליפת הראייה באונה העורפית. במקרה של מעורבות של המסלולים הסימפתטיים בגזע המוח, עלולה להתפתח תסמונת הורנר חלקית; זהו השילוב של עפעף צנוח, אישון מכווץ ועין שקועה לכאורה בצד אחד של הפנים.
אם הקרע של העורק משתרע לחלק של העורק שנמצא בתוך הגולגולת, עלול להיווצר דימום תת-עכבישי (1% מהמקרים). זה נובע כתוצאה מקרע של העורק והצטברות דם בחלל התת -עכבישי. זה עשוי להתאפיין בכאב ראש שונה, בדרך כלל חמור; זה גם עלול לגרום למגוון של תסמינים נוירולוגיים נוספים.
ל-13-16% מכלל האנשים עם דיסקציה של חוליות יש דיסקציה בעורק צווארי אחר. לכן ייתכן שהתסמינים יופיעו בשני הצדדים, או שתסמינים של דיסקציה של עורק הצוואר יתרחשו במקביל לאלו של דיסקציה של עורק החוליות.
גורמים
ניתן לחלק את הסיבות לקרע עורק חוליות בשתי קטגוריות עיקריות, ספונטנית וטראומטית.
מקרה ספונטני
מקרים ספונטניים נחשבים כנגרמים על ידי גורמים מהותיים המחלישים את דופן העורק. רק לחלק קטן מאוד (1-4%) יש הפרעת רקמת חיבור ברורה, כגון תסמונת אהלר-דנלוס מסוג 4, ולעיתים נדירות יותר, תסמונת מרפן. תסמונת אהלר-דנלוס סוג 4, הנגרמת על ידי מוטציות של הגן COL3A, מובילה לייצור לקוי של הקולגן, סוג III, חלבון אלפא 1 וגורמת לשבריריות העור וכן לחולשה של דפנות העורקים והפנים. איברים. תסמונת מרפן נובעת ממוטציות בגן FBN1, ייצור לקוי של החלבון fibrillin-1 ומספר הפרעות פיזיות כולל מפרצת של שורש אבי העורקים.
ישנם דיווחים גם על מצבים גנטיים אחרים, כגון מחלת כליות פוליציסטית דומיננטית אוטוזומלית, מחסור באנטיטריפסין α 1 והמוכרומטוזיס תורשתית, אך העדויות לסיבות אלו חלשות יותר. מחקרים גנטיים בגנים אחרים הקשורים לרקמת חיבור הניבו בעיקר תוצאות שליליות. עם זאת, טרשת עורקים אינה מגבירה את הסיכון לקרע ספונטני.
מקרה טראומה
דיסקציה טראומטית של עורק החוליות עשויה להיות כתוצאה מטראומה קהה בצוואר, כגון בהתנגשות תנועה, מכה ישירה בצוואר, חנק, או פציעת צליפת שוט. במקרים רבים של דיסקציה בעורק החוליות, ישנם דיווחים על טראומה קלה מאוד לצוואר או על תנועות צוואר פתאומיות, למשל בהקשר של ספורט. דיווחים אחרים קשורים לזיהומים בדרכי הנשימה הקשורים לשיעול. כמו כן, יש דיווחים על טראומה שהתרחשה תוך חודש מהנתיחה ב-40%, כאשר כמעט 90% מהזמן הזה הטראומה הייתה קטנה. סטטיסטית, קשה להוכיח את הקשר של דיסקציה של עורק החוליות עם טראומה קלה וזיהומים.
דיסקציה של עורק חוליות דווח גם בקשר עם צורות מסוימות של מניפולציות בצוואר. ישנה מחלוקת משמעותית לגבי רמת הסיכון לשבץ ממניפולציות בצוואר. יכול להיות שמניפולציה יכולה לגרום לקרע, או שהקרע כבר קיים אצל אנשים מסוימים שמחפשים טיפול מניפולטיבי. בשלב זה, לא קיימות ראיות חותכות התומכות בקשר חזק בין מניפולציות בצוואר לבין שבץ, או בחוסר קשר.
מנגנון
עורקי החוליות עולים מהעורק התת -שפתי, ועוברים דרך הנקבים הרוחביים של שש החוליות העליונות של הצוואר. לאחר היציאה בגובה החוליה הצווארית הראשונה, המסלול שלה משתנה מאנכי לאופקי, ואז נכנס לגולגולת דרך הפורמן מגנום. בתוך הגולגולת, העורקים מתמזגים ויוצרים את העורק הבזילרי, המצטרף למעגל וויליס. בסך הכל, שלושה רבעים מהעורק נמצאים מחוץ לגולגולת; יש לו ניידות גבוהה באזור זה עקב תנועה סיבובית בצוואר ולכן הוא פגיע לטראומה. רוב הקרעים מתרחשים באזור שבין החוליה הראשונה והשנייה. עורק החוליה מספק מספר מבנים חיוניים בפוסה הגולגולת האחורית, כגון גזע המוח, המוח הקטן והאונות העורפיות. גזע המוח מכיל מספר פונקציות חיוניות ושולט על עצבי הפנים והצוואר. המוח הקטן הוא חלק מהמערכת המפוזרת שמתאמת תנועה. לבסוף, האונות העורפיות משתתפות בחוש הראייה.
לאחר שהקרע נוצר, שני מנגנונים תורמים להתפתחות תסמיני שבץ. ראשית, הזרימה דרך כלי הדם עלולה להיות מופרעת עקב הצטברות דם מתחת לדופן כלי הדם, מה שמוביל לאיסכמיה (אספקת דם מספקת). שנית, אי-סדירות בדופן כלי הדם ומערבולת מגבירים את הסיכון לפקקת (היווצרות קרישי דם) ותסחיף (נדידה) של קרישי מוח אלו. משורות ראיות שונות, נראה כי פקקת ותסחיף היא הבעיה השולטת.
דימום תת-עכבישי עקב קרע בעורק מתרחש בדרך כלל אם הקרע משתרע לתוך קטע V4 של העורק. זה עשוי להיות מוסבר על ידי העובדה שדופן העורק דק יותר וחסר מספר מבנים תומכים במקטע זה.
אבחון
קיימות שיטות אבחון שונות להדגמת זרימת דם או היעדר שלה בעורקי החוליות. תקן הזהב הוא אנגיוגרפיה מוחית (עם או בלי אנגיוגרפיה של חיסור דיגיטלי ). זה כולל ניקור של עורק גדול (בדרך כלל עורק הירך ) והתקדמות צנתר תוך-וסקולרי דרך אבי העורקים לכיוון עורקי החוליות. בשלב זה, מוזרק ניגודיות רדיו וזרימתו במורד הזרם נקלטת בפלואורוסקופיה (הדמיית רנטגן רציפה). אנגיוגרפיה מוחית היא פרוצדורה פולשנית, והיא דורשת נפחים גדולים של ניגודיות רדיו שעלולה לגרום לסיבוכים כגון נזק לכליות. השימוש היחיד שנותר באנגיוגרפיה הוא כאשר שוקלים טיפול מתחת לכלי הדם.
שיטות מודרניות יותר כוללות טומוגרפיה ממוחשבת ( CT אנגיוגרפיה ) והדמיית תהודה מגנטית (MR אנגיוגרפיה). נהוג להשתמש בכמויות קטנות יותר של ניגוד. אנגיוגרפיה CT ואנגיוגרפיה MR שקולות פחות או יותר כאשר משתמשים בהן כדי לאבחן או לא לכלול קרע של עורק חוליות. CTA יש יתרון של הצגת חריגות מסוימות מוקדם יותר, נוטה להיות זמין מחוץ לשעות המשרד, וניתן לביצוע מהיר. כאשר משתמשים ב-MR אנגיוגרפיה, התוצאות הטובות ביותר מושגות בהגדרת באמצעות פרוטוקול המכונה "דיכוי שומן". אולטרסאונד דופלר פחות שימושי מכיוון שהוא מספק מידע מועט על החלק של העורק הקרוב לבסיס הגולגולת ובנקבת החוליה, וכל חריגה שתתגלה באולטרסאונד עדיין תדרוש אישור באמצעות CT או MRI.
טיפול
הטיפול מתמקד בהפחתת אפיזודות שבץ מוחי ונזק מעורק מתרחב. דווח על ארבע שיטות טיפול בטיפול בנתיחה של עורק החוליות. שני הטיפולים העיקריים כוללים טיפול תרופתי: נוגד קרישה (באמצעות הפרין וורפרין) ותרופות נוגדות טסיות (בדרך כלל אספירין). לעיתים רחוקות יותר, ניתן לתת תרומבוליזה (תרופה הממיסה קרישי דם), ולעיתים ניתן לטפל בחסימה באמצעות אנגיופלסטיקה. לא בוצעו ניסויים מבוקרים אקראיים כדי להשוות בין שיטות הטיפול השונות. ניתוח משמש רק במקרים חריגים.
נוגד קרישה ואספירין
מניתוח של ניסויי הטיפול הקטנים הקיימים בדיסקציה של עורק צוואר הרחם (העורק הצווארי והחוליות) נראה כי אספירין ונוגדי קרישה ( הפרין ואחריו וורפרין ) יעילים באותה מידה בהפחתת הסיכון לשבץ מוחי נוסף או מוות. נוגד קרישה נחשב חזק יותר מטיפול נגד טסיות, אך נוגדי קרישה עשויים להגדיל את גודל ההמטומה ולהחמיר את החסימה של העורק הפגוע. נוגד קרישה עשוי להיות יחסית לא בטוח אם כבר התרחש שבץ גדול, שכן טרנספורמציה דימומית שכיחה יחסית, ואם הנתיחה מתארכת ל-V4 (נושאת סיכון לדימום תת-עכבישי). נוגד קרישה עשוי להיות מתאים אם יש זרימת דם מהירה (דרך כלי שהצטמצם מאוד) על דופלר טרנסגולגולתי למרות השימוש באספירין, אם יש כלי סתום לחלוטין, אם יש אפיזודות דמויות שבץ חוזרות, או אם קריש דם צף חופשי. נראה בסריקות. הטיפול בוורפרין נמשך בדרך כלל במשך 3–6 חודשים, מכיוון שבזמן זה הזרימה דרך העורק משתפרת בדרך כלל, ולרוב השבץ מתרחש במהלך 6 החודשים הראשונים לאחר התפתחות הקרע. יש מקרים ש-3 חודשים של טיפול בוורפרין מספיקים.
תרומבוליזה, סטטינג וניתוח
טרומבוליזה היא הרס אנזימטי של קרישי דם. הרס זה מושג על ידי מתן תרופה (כגון האוריקינאז או alteplase ) שמפעילה פלסמין, אנזים המצוי באופן טבעי בגוף ומפרק קרישי דם. טרומבוליזה היא טיפול מקובל להתקפי לב ושבץ מוחי שאינו קשור לנתיחה. בניתוח עורק צוואר הרחם, זמינות רק סדרות מקרים קטנות. התרופה הטרומבוליטית ניתנת תוך ורידי או במהלך אנגיוגרפיה מוחית דרך צנתר ישירות לתוך העורק הפגוע. הנתונים מצביעים על כך שטרומבוליזה בטוחה, אך מקומה בטיפול בקרע עורק החוליות אינו ברור.
סטנטינג כולל צנתור של העורק הפגוע במהלך אנגיוגרפיה, והחדרת צינור דמוי רשת; זה ידוע בתור טיפול אנדווסקולרי (בתוך כלי הדם). זה עשוי להתבצע כדי לאפשר לדם לזרום דרך כלי שהצטמצם מאוד, או כדי לאטום מפרצת. עם זאת, לא ברור אם ההצלחה הטכנית של ההליך מתורגמת לתוצאות משופרות, שכן בשני המקרים הבעיה נפתרת פעמים רבות באופן ספונטני לאורך זמן. סטנטינג, כמו גם החדרת סלילים באמצעות אנגיוגרפיה, אם יש מפרצת או הרחבה של הנתיחה למקטע V4 של העורק.
הניתוח טומן בחובו סיכון גבוה לסיבוכים, ובדרך כלל מוצע רק במקרה של הידרדרות בלתי נמנעת או התוויות נגד לכל אחד מהטיפולים האחרים. תוארו הליכי תיקון עורקים שונים.
פרוגנוזה
פרוגנוזה של דיסקציה ספונטנית של עורקי צוואר הרחם כוללת תוצאות נוירולוגיות ועורקיות. נראה כי הפרוגנוזה התפקודית הכוללת של אנשים עם שבץ מוחי עקב דיסקציה של עורק צוואר הרחם אינה משתנה מזו של צעירים עם שבץ בשל סיבות אחרות. שיעור ההישרדות עם תוצאה טובה (ציון רנקין שונה של 0–2) הוא בדרך כלל כ-75%, או אולי מעט טוב יותר (85.7%) אם נעשה שימוש בתרופות נוגדות טסיות. במחקרים על נוגדי קרישה ואספירין, התמותה המשולבת בכל אחד מהטיפולים היא 1.8-2.1%.
לאחר הפרק הראשוני, 2% עשויים לחוות אפיזודה נוספת במהלך החודש הראשון. לאחר מכן, קיים סיכון שנתי של 1% להישנות. לאלו עם לחץ דם גבוה ונתיחה במספר עורקים עלולים להיות סיכון גבוה יותר להישנות. אפיזודות נוספות של דיסקציה של עורק צוואר הרחם שכיחות יותר בקרב אלה שהם צעירים יותר, בעלי היסטוריה משפחתית של דיסקציה של עורק צוואר הרחם, או שיש להם אבחנה של תסמונת אהלר-דנלוס או דיספלזיה פיברומוסקולרית.
אפידמיולוגיה
ישנה מחלוקת אם קרע עורק החוליות שכיח יותר אצל גברים או אצל נשים, מצטבר של כל המחקרים מראה כי מדובר בשכיחות מעט גבוהה יותר בגברים (56% לעומת 44%). גברים הם בממוצע בני 37–44 באבחון, ונשים 34–44. בעוד דיסקציה של עורקי הצוואר והחוליות מהווה רק 2% ממקרי השבץ (שנגרמים בדרך כלל על ידי לחץ דם גבוה וגורמי סיכון אחרים, ונוטים להתרחש אצל קשישים), הם גורמים ל-10-25% ממקרי השבץ בקרב צעירים ובינוניים. אנשים מבוגרים.
מפרצת מפרצת של עורק החוליה מהוות 4% מכלל מפרצת המוח, ומכאן שהן גורם נדיר יחסית אך חשוב לדימום תת-עכבישי.
היסטוריה
דיסקציה ספונטנית של עורק חוליות תוארה בשנות ה-70. לפני כן, היו דיווחי מקרה בודדים על דיסקציה של הצוואר. בשנת 1971, סי מילר פישר, נוירולוג קנדי ורופא שבץ העובד בבית החולים הכללי של מסצ'וסטס, ציין לראשונה את חריגת "סימן המיתר" בעורקי הצוואר באנגיוגרמות מוחיות של חולי שבץ, ולאחר מכן גילה שאותה חריגה יכולה להתרחש בעורק החוליות. הוא דיווח על הגילוי במאמר בשנת 1978.
מקרים בולטים
שחקן הקריקט האוסטרלי פיליפ יוז מת ב-27 בנובמבר 2014 לאחר שפיתח קרע בעורק החוליה כתוצאה מפגיעת כדור קריקט בצד הצוואר במהלך משחק שפילד שילד ב-25 בנובמבר 2014. הכדור פגע ביוז בבסיס הגולגולת ממש מאחורי אוזנו השמאלית, מה שגרם לקרע של עורק החוליות שהסתבך על ידי דימום תת-עכבישי.
אליפות אפריקה בכדורגל נשים
אליפות אפריקה בכדורגל נשים (באנגלית: Africa Women Cup of Nations) היא טורניר כדורגל נשים בינלאומי הנערך בין החברות ב-CAF, התאחדות הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בכל שנתיים החל משנת 1991.
לאורך רוב שנות הטורניר, היה הפרש גדול בין נבחרת ניגריה לבין שאר נבחרות היבשת שהתחרו נגדה, כאשר בכל שבעת הטורנירים הראשונים היא זכתה. בשנת 2008 הגיע השינוי, ונבחרת גינאה המשוונית הדיחה את ניגריה בחצי הגמר וזכתה בסופו של דבר בטורניר כולו. ארבע שנים לאחר מכן, היא זכתה שוב בטורניר וביססה את עצמה כאחת הנבחרות הטובות באפריקה.
מאז הקמתה, משמשת האליפות כטורניר המוקדמות לגביע העולם לנשים. בשני הטורנירים הראשונים של האליפות, רק הזוכה הייתה מעפילה לגביע העולמי. בטורניר השלישי הוחלט שגם האלופה וגם סגניתה מעפילות אוטומטית לגביע העולמי, ואילו בשנים שאחר כך התווסף מקום גם לנבחרות שסיימו במקום השלישי (2015) והרביעי (2023).
מירי צחי
מרים (מירי) צחי (16 באוקטובר 1954 – 29 בדצמבר 2020) הייתה צלמת עיתונות ישראלית. צילומיה התפרסמו בעיתונים "מקור ראשון", בשבע וישראל היום, באתר ynet, בעלון "ישע שלנו" ובעיתונים ואתרים נוספים.
ביוגרפיה
צחי נולדה וגדלה בשכונת מנשייה בצפון יפו לגראציה ודוד מזרחי, עולים מהעיר איזמיר שבטורקיה. בגיל 12 החלה לצלם ממצלמה שקבלה לכבוד בת המצווה שלה.
הייתה חניכה בתנועת הצופים ביפו. את שירותה בצה"ל היא מילאה בסיני. במהלך לימודיה במכינה קדם אקדמית היא הכירה את בעלה לעתיד, עורך הדין איתן צחי. למדה לתואר ראשון באמנות ובתיאטרון באוניברסיטה העברית, רישום אצל יוסי שטרן בבצלאל וצילום במכללת בית וגן, במכללת אמונה ובסטודיו בתל אביב. לאחר חתונתם של מירי ואיתן, השתתפו בני הזוג בהקמת היישוב ענתות. באותה עת הייתה מירי חילונית ואיתן היה דתל"ש. בעקבות אירוע טראומטי שאירע לבנם החלה בתהליך חזרה בתשובה והמשפחה החלה לקיים אורח חיים דתי. לבני הזוג חמישה ילדים. בשנת 2012 השניים נפרדו.
קריירה
בשנת 1997 שלחה צחי צילום לעורך מקור ראשון, עופר שפירא. הצילום התקבל וכך החלה הקריירה שלה כצלמת. כשנתיים לאחר מכן צילמה צחי את הצילום הפוליטי הראשון שלה, הפגנת "העם עם הגולן" בתל אביב. עמנואל שילה, עורך מקור ראשון אז, ראה את הצילום שהציגה לו והציע לה עבודה בעיתון. בהמשך עבדה גם בבשבע ובישראל היום אותו ליוותה כמעט מאז הקמתו.
ב-11 בפברואר 2006 תיעדה את הפינוי האלים בעמונה. חבר הכנסת אפי איתם, שנפצע בראשו במהלך העימות, הציג תמונות של צחי המוכיחות לכאורה שהוא נפגע מפרש משטרה ולא מיידוי אבנים כפי שטענה משטרת ישראל.