cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוסטין ואלי
עונה 1
אלי דוסון היא נערה עם פחד במה, הכותבת שירים ועובדת בחנות כלי הנגינה של אביה. אוסטין מון הוא כוכב רוק שאוהב להיות על הבמה, וכל הזמן מסתבך בצרות. בתחילת העונה הוא שומע את אלי שרה כשהוא מתרוצץ בחנות של אביה, ובלי כוונה מלחין את השיר שלה בסגנון שלו. השיר מתפרסם בכל רחבי האינטרנט, וכך הוא נהיה כוכב רוק. הוא מחליט שהאמרגנית שלו תהיה טריש - חברה שלו ושל אלי, עצלנית, שתמיד מוצאת דרכים איך להתחמק מאחריות - והשותפה שלו תהיה אלי, שכותבת את השירים, אך מפחדת להופיע בעצמה (עד לאמצע עונה 2).
שלום מאיר
ביוגרפיה
נולד בסאנוק שבגליציה לישראל ולוולקה רייזל מאיר. נקרא על שם הרב שלום שכנא, אביו של רבי ישראל מרוז'ין. רכש השכלה תורנית נרחבת, הוסמך לרבנות, ונחשב עילוי בתורה. נישא לבתו של שלמה זלמן שכטר, תעשיין עשיר מהעיר פלטיצ'ן שבמולדובה, שנסע במיוחד לגליציה כדי לקחתו כחתן לבתו, כנה.
לאחר נישואיו נכנס לעסקי חותנו. נבחר לוועד הציוני המקומי ולאחר מכן ליו"ר ההסתדרות הציונית במולדובה. נסע בערי רומניה והלהיב את ההמון בנאומים ודרשות למען ציון.
אוסטין ואלי
עונה 1
התקפי פחד הבמה של אלי כוללים לעיסת שיער, צרחות, וישיבה בזמן שהיא מחבקת את הרגליים. בהופעה של שייני מני, כאשר העלו את אלי, טריש ודז לבמה ללא ידיעתם (הם היו בתוך פח אשפה מפני שלבשו בגדים שעשויים משקיות אשפה, כמו בגדי הרקדנים בהופעתו של שייני מני) אלי שאלה את טריש ודז: "גם אתם הרגשתם שזזנו?". אלי הסתכלה על הקהל, צרחה והסתתרה בפח האשפה. לבסוף, כשההופעה התחילה אלי ניסתה לזוז בתוך הפח, הפח נופל והיא הלכה על 6 כדי שלא יראו אותה ולבסוף ירדה מהבמה. בנוסף, כשאוסטין השמיע שיר שלה ברדיו היא ישבה, חיבקה את רגליה ולעסה את שיערה, וכשרצו לראות אותה באופן אישי עם אוסטין, טריש התחזתה לאלי, והופיעה במקומה עם אוסטין.
שלום מאיר
ביוגרפיה
בשנת 1921 עלה עם משפחתו לארץ ישראל כראש הפירמה "רומפַּאל" (רומניה-פלשתינה), והשתקע בתל אביב. הוא היה מעסקני היישוב ונבחר למועצה הראשונה של עיריית תל אביב. פעל במישורים ציבוריים רבים, בין השאר היה גזבר ההגנה, שופט עירוני, חבר ועד הלשון העברית, חבר הוועד המפקח של גימנסיה הרצליה וחבר ועד בית הכנסת הגדול בתל אביב. ביתו שימש מרכז לפעילות לטובת תל אביב והיישוב בארץ ישראל. פרסם מאמרים ב"הארץ".
עסק בגאולת אדמות בארץ ישראל, היה ממנהלי חברת "גאולה" וחברת "רענניה". השתתף בגאולת האדמות שעליהן נוסדה רמת גן והיה ממייסדיה ויו"ר הוועד הראשון שלה. כמו כן היה ממתכנני ומייסדי מרכז מסחרי בתל אביב.
אוסטין ואלי
עונה 1
באחד הפרקים האחרונים של העונה מגיע לסוניק בום (חנות כלי הנגינה של אבא של אלי) ג'ימי סטאר, בעל אולפן הקלטות שאוסטין וחבריו מגישים את מומדותו של אוסטין להקליט באולפן ההקלטות שלו - אלא שמרוב חזרות לקראת הפגישה עם ג'ימי, לאוסטין מתעוררת בעיה במיתרי הקול, ולכן הוא נזקק לטיפול רפואי. קיימת סכנה שהקול של אוסטין ייהרס, אך לבסוף אוסטין עובר את הטיפול הרפואי, והרופא אומר לו לא לדבר יומיים (48 שעות) - אבל אוסטין נשבר כשהוא ודז אומרים זה לזה "מה נשמע!". לאחר מכן, ג'ימי בא כדי לקחת את הטרק שאוסטין אמר שיעשה אבל לא עשה אותו, ולכן אוסטין מבצע אותו מול ג'ימי. בזמן הביצוע בא קהל של אנשים לשמוע ולעודד את אוסטין, ולבסוף ג'ימי מקבל אותו לאולפן ההקלטות.
בפרקה האחרון של העונה אוסטין, טריש ודז עורכים לאלי בחינת קבלה לבית ספר מוזיקלי ברמה גבוהה במסווה של שיעור פסנתר לדז. אוסטין, טריש ודז שולחים לאלי מכתב שהיא התקבלה לבית הספר המוזיקלי ללימודים גבוהים ששוכן בניו יורק, מכיוון שהם חושבים שהוא נמצא בעיר מגוריהם מיאמי. כשהם מגלים את טעותם, הם מנסים לשנות את המצב שאליו הכניסו את אלי, ולגרום לה להישאר בעזרת שיר שאוסטין שר לכבוד אלי. לבסוף בוחרת אלי להישאר במיאמי עם חבריה.
שלום מאיר
ביוגרפיה
בשנת 1929 חלה במחלה ממארת. נסע לווינה לצורכי ריפוי, ושם נפטר. נטמן בבית העלמין הישן בפרדס חנה. הותיר אחריו את רעייתו ושלושה בנים - מרדכי (מוטק'ה), משה ובנימין. רעייתו נהרגה בתאונה בט' באב תרצ"ו (1936) ונטמנה לצידו.
בניו, מנהלי חברת האחים מאיר, הקימו על שמו את היישוב "תל שלום", בין פרדס חנה לכרכור (כיום שכונה של פרדס חנה-כרכור), ואת מגדל שלום מאיר בתל אביב.
אוסטין ואלי
עונה 2
בעונה 2, קריירת המוזיקה של אוסטין מתחילה להמריא, ופחד הבמה של אליי הופך להיות פחות נורא. טריש מתחיל לצאת עם בחור בשם טרנט, אבל היא עוזבת אותו לאחר שהחבורה מגלה שהוא רמאי.
בעונה השנייה היה ספיישל של אוסטין ג'סי ואלי בערב השנה החדשה טריש (רייני רודריגז) מסדרת לאוסטין הופעה בטיימס סקוור בניו יורק שזה תמיד היה חלומו של אוסטין. מתברר שטריש סידרה לאוסטין הופעה בפיצרייה אבל לבסוף היא מסדרת את הטעות. בינתיים אמה מגלה שאוסטין מופיע ליד ביתה והיא בקשה מגסי שתיקח אותה להופעה מכיוון שהיא מעריצה את אוסטין ולבסוף גסי מסכימה. המטוס שבו אוסטין אלי, דז וטריש נמצאים נוחת במקום הלא נכון ולכן הם צריכים לנסוע במונית לניו יורק. הם מגיעים באיחור להופעה והשומר לא מכניס אותם אך הם פוגשים את ג'סי ואמה והן מסדרות להם מטוס פרטי שיביא אותם למקום. לאוסטין יש הופעה מדהימה ובסופה אמה לקחה לאוסטין את הנעל. ביום שאחרי זורי כותבת שיר על חברים דמיוניים לבית הספר. אוסטין, אלי, טריש ודז מגיעים לבית משפחת רוס כדי לקחת את הנעל של אוסטין והמצעים שם כמה שעות. ג'סי מראה לאוסטין שירים שהיא כתבה ובטעות לוקחת גם את השיר שזורי כתבה, שהיה השיר היחידי שאוסטין ואלי אהבו וג'סי אומרת להם שהיא כתבה אותו. אוסטין מזמין את ג'סי ואת הילדים למיאמי כדי שיוכלו להופיע עם השיר בקניון והם מסכימים. תוך כדי עבודה על השיר, זורי מגלה שג'סי גנבה לה את השיר אבל מסכימה לג'סי להגיד שהוא שלה. לפני הופעת השיר על הבמה ג'סי מתוודה לאוסטין והכל מצוין. הם שרים מדהים. לשיר קוראים פנים מול פנים (באנגלית: face to face)
אוסטין פוגש בחורה בשם קירה, בתו של ג'ימי סטאר. בהמשך אוסטין מתחיל לחבב את קירה, ואלי עזרה לו להתכונן לדייט איתה ונתנה לו טיפים, ולאחר מכן אלי התוודה מפני טריש שהיא מחבבת את אוסטין. אבל קירה נפרדה איתו באותו הפרק מכיוון שחשבה שאוסטין מחבב את אלי. בהמשך חבר טוב של אלי מהמחנה מגיע לבקר אותה, ואוסטין חושב שאלי מאוהבת בו ומתחיל לקנא. אחרי שאוסטין מגלה שלאלי נמאס מזה שהחבר הטוב שלה לא מפסיק לדבר על המחנה, והיא לא באמת מאוהבת בו, אוסטין מגלה שהוא מחבב את אלי. בהמשך אוסטין היה צריך להחליט במי לבחור, באלי או בקירה, והוא החליט ללכת על קירה, והוא ביקש ממנה להיות חברה שלו, אבל היא אמרה שהיא תחשוב על זה.
בהמשך אמא של אלי הגיעה לבקר מאפריקה ואלי רצתה להוכיח לה שהיא יכולה לשיר מול קהל. היא עלתה לשיר על הבמה עם אוסטין בפעם הראשונה. ולאחר ההופעה אלי הודתה לאוסטין על זה שהוא עזר לה להתגבר על הפחד שלה ושהיא לא הייתה מצליחה לעשות את זה בלעדיו, והוא אמר לה שהוא יודע שהוא יכול להצליח בהכל, כל עוד הוא איתה, והוא נישק אותה.
מיד לאחר מכן קירה הגיעה ואמרה לאוסטין שהיא מסכימה להיות חברה שלו. בהמשך אלי הייתה בטוחה שאוסטין אוהב יותר את קירה כי הוא הציע לה להיות חברה שלו, אבל אוסטין הבין את הטעות וניסה להיפרד מקירה ולהוכיח לאלי שהוא אוהב אותה, בהמשך אלי ניסתה להמשיך בלי אוסטין בשירה מכיוון שפחד הבמה שלה עבר, וטריש הזמינה כתבת שתעשה כתבה על זה, ובמקום הכתבת יותר התעניינה בכך שלאוסטין יש חברה. בהמשך שאוסטין נפרד מקירה הוא חיבק אותה להתראות והכתבת ראתה אותם מתחבקים וצילמה אותם לכתבה על כך שקירה חברה של אוסטין, וזה למה אלי לא האמינה לאוסטין שהוא אמר שהם נפרדו. אוסטין ניסה להוכיח לה שזה לא נכון, אז הוא תכנן לעשות לה הפתעה להופעה הראשונה שלה ולקנות לה פסנתר, אבל דז אמר שלדעתו זה פשוט מידי וכדאי לו להצניח את הפסנתר ממטוס, אך המצנח לא נפתח והפסנתר נפל באמצע החנות. בהמשך אוסטין היה בחדר ליד הפסנתר וראה את השיר החדש של אלי, והבין שהשיר עליו ועליה ושהיא כן אוהבת אותו, למרות מה שאמרה. אז אוסטין שר לה את השיר ליד כולם עם הגיטרה וביקש סליחה על כל מה שקרה, ושהוא באמת אוהב אותה, וכך רשמית הם ניהיו חברים. בפרק אחרי אוסטין ואלי יוצאים לדייט הראשון שלהם, והדייט היה מאוד מוזר בשבילם. בינתיים טריש סידרה לאוסטין ולאלי לרשום שיר לסרט חדש שהולך לצאת, ולשניהם היו רעיוניות, אבל כל אחד מהם פחד שהשני ייעלב אז הם הסכימו לשלב את הרעיונות שלהם ביחד אבל השיר ייצא מאוד רע. אוסטין ואלי הסכימו שהרעיון שלהם לצאת ולהיות חברים יותר מדי מוזר, ושזה פוגע בהם ובכישרון הכתיבה שלהם, והם עוד לא מוכנים להיות חברים, אז לבינתיים הם יהיו חברים טובים.
במהלך העונה אוסטין רושם שיר אהבה חדש לגמרי לבדו, אך מישהי תובעת אותו על כך שהוא גנב לה את השיר. הם מגיעים לבית המשפט, ודז וטריש הם העורכי דין של אוסטין, והם עורכים את המשפט על סמך הסדרה שהם אוהבים לראות. לאחר הרבה חקירות, נשאלת השאלה על מי אוסטין רשם את השיר. בגלל שאוסטין לא מוכן לגלות על מי הוא רשם את השיר, טריש מבקשת מאוסטין לשיר את השיר, ואוסטין שר אותו לכל האקסיות שלו שהוזמנו לתביעה, חוץ מאלי. על סמך כך טריש מבינה שאוסטין רשם את השיר על אלי והוא לא שר לה אותו בגלל שיש לו רגשות עליה. אלי שואלת אותו אם באמת הוא רשם את השיר עליה, והוא מודה ואומר שכשהוא ניסה לרשום את השיר, אלי אמרה לו לרשום אותו על מישהו שאכפת לו ממנו, אז הוא רשם את השיר עליה. בנוסף אלי שואלת את אוסטין אם עדיין יש לו רגשות כלפיה, הוא אומר שהוא לא ממש יודע, אבל הוא אוהב להיות ידיד שלה והוא לא רצה להרוס את זה, וזה למה הוא לא אמר לה שהשיר עליה.
במהלך העונה השנייה דז וטריש רוצים לעשות סרט על אוסטין ואלי, סרט שמשחזר את כל מה שהם עברו ביחד, מהפגישה ראשונה והשיר הראשון שהם כתבו יחד, עד עכשיו. אוסטין ואלי מרוצים מהעניין ומסכימים לשתף פעולה, אבל במהלך הצילומים אוסטין ואלי מגלים סודות אחד על השני ומתחילים לריב, ודז וטריש מנסים תוך כדי צילום הסרט להחזיר אותם להיות שותפים שוב, אז טריש העלתה רעיון שכדאי להם לנסות לשחזר את הרגע שאוסטין עזר לאלי להתגבר על הפחד במה שלה, אולי ככה הם יזכרו במה שהם הרגישו אז ( אחרי שאוסטין עזר לה אז עם הפחד במה הם התנשקו בפעם הראשונה), ויפסיקו לריב. אז אוסטין ואלי התחילו לשחזר את הרגע והתחילו לשיר והגיע הרגע של הנשיקה, אוסטין נישק את אלי, ודז צילם את זה ולאחר מכן אמר קאט, והם המשיכו להתנשק מבלי להקשיב לו, והוא המשיך ואמר קאט, אתם יכולים להפסיק להתנשק עכשיו, והם המשיכו עדיין להתנשק. תוך כדי טריש אומרת שלפחות התוכנית שלהם עבדה, ושהם לא כועסים אחד על השני יותר. אחרי שהם מפסיקים להתנשק, אוסטין אומר לאלי שהוא מצטער על זה שהוא נפגש עם כתבת שירים אחרת, ושהוא עשה את כל זה בגלל שהוא ראה שהקריירה שלה מתחילה לפרוח והוא פחד שהיא תעזוב אותו. אלי אמרה לו שהיא תמיד תהיה שם בשבילו, ושהיא מצטערת שהיא פקפקה בשותפות שלהם ושזה הדבר הטוב ביותר שקרה לה, והם השלימו. מיד לאחר מכן דז וטריש מצטערים על כך שהם מפריעים לרגע שלהם, ומנסים להבין מה היה הקטע הזה של הנשיקה. אוסטין ואלי מכחישים ואומרים שהם עשו את זה בשביל הסרט כשחקנים מוכשרים ולא בגלל שהם מרגישים משהו אחד כלפי השני ומיד ברחו מהמקום.
עונה 4
העונה הרביעית מתחילה בפנטזיה של אוסטין על הופעה, מה שאומר שג'ימי סטאר עדיין לא שינה את דעתו לגבי המוזיקה של אוסטין. הוא מתעורר מהפנטזיה בסיבוב ההופעות של אלי שמגיע למיאמי, ודז וטריש מפתיעים אותם והולכים איתם לסיבוב ההופעות. אוסטין חשב שכולם יהיו איתו בתיכון אך מסתבר שהיו להם תוכניות אחרות. כשאוסטין נרשם לפנימייה צבאית חבריו מצילים אותו ומחליטים להישאר. מכיוון שאוסטין לא יכול ליצור מוזיקה, הוא מחליט ללמד מוזיקה. לבסוף, החבורה מחליטה לפתוח מפעל מוזיקה ללמד ילדים כל דבר שיש לדעת להצליח בעסקי המוזיקה. כתבת חדשות נותנת להם אתגר להפוך חבורה של ילדים שלא נגעו מעולם בכלי נגינה למוזיקאים בתוך שבוע. בהתחלה הם לא מצליחים אבל אז הם פותרים את הבעיות של כל אחד. ילדה אחת הייתה קטנה מדי לקונטרבס ולכן נתנו לה גיטרת בס. ילד אחר היה מכור למשחק של זומברים בטלפון אז חיברו לו את המשחק לקלידים. ילד נוסף הייתה לו בעיית ראייה אז הוא קיבל משקפיים. ילדה אחת פחדה מחבריה שיצחקו עליה ואז אוסטין מספר לה סיפור אחר מצחיק וזה מסיח את דעתם של חבריה. אוסטין, אלי, טריש ודז מגיעים לתיכון לכיתה י"ב, אך המורה לספרדית אומרת לאוסטין שהוא נשאר בכיתה י"א והוא צריך לעבור מבחן חוזר. בהתחלה הוא לא מצליח ללמוד ספרדית אך לטריש היה רעיון, זמר ספרדי חזר אחרי כל מילה של אוסטין ושר אותה בספרדית. אוסטין לא קם בזמן למבחן ולכן הוא שר למורה שיר בספרדית ולבסוף היא נותנת לו ציון עובר. בפרק האחרון של העונה, לאחר סיום הלימודים בבית הספר אוסטין ואלי נוסעים לכל אחד למכללות להמשך הלימודים ובנוסף ממשיכים להופיע כל אחד בנפרד בכל מיני מדינות ובעקבות כך לא ראו אחד את השני 4 חודשים ואחר המפגש אוסטין ואלי נפרדים לארבע שנים.
בפרק האחרון של הסדרה מסופר שאחרי 4 שנים דז וטריש מתכננים ששניהם יחד יופיעו ״בתוכנית של הלן״ מבלי שהם ידעו על כך, הם נפגשים לראשונה לאחר כל השנים ולאחר שהופיעו יחד ושרו שיר שאלי כתבה בזמן שהייתה במכללה והתגעגעה לאוסטין - "Two in a Million"- ולאחר ההופעה מחליטים לחזור. אחרי עשר שנים רואים את אוסטין ואלי, נשואים עם שני ילדים, בן ובת - אלכס ואווה, ומספרים לילדים שלהם איך לאחר ההופעה בתוכנית של הלן, הצופים כל כך התלהבו שהם חזרו להיות יחד, שהתוכנית קיבלה מיליארד צפיות, ובהמשך הם יצאו יחד לסיבוב הופעות כדואט וכאשר הם היו בפריז, אוסטין הציע נישואין לאלי. דז וטריש מגיעים עם בני זוגם, דז עם קארי (אשתו של דז) והם מספרים על בנם דארי שלא נמצא איתם כי באופן מוזר כל כך חכם שהוא עכשיו לומד במכללה כשהוא רק בן 6, וטריש עם צ'אק (בעלה של טריש) עם בתם פרינסס מגנוליה רוז. בסוף הפרק אוסטין ואלי עולים לחדר חזרות ונזכרים בכל מה שעבר עליהם בשנים הקודמות והם מתיישבים לנגן ליד הפסנתר.
אבולוציה של פטריות
האבולוציה של הפטריות נמשכת מאז שהן התפצלו מצורות החיים האחרות לפני כ-1.5 מיליארד שנים. על פי ניתוח DNA, ה (קבוצת Glomeromycota) הסתעפו מהפטריות האחרות לפני כ־570 לפני מיליון שנים. פטריות כנראה יישבו את היבשה במהלך הקמבריון, לפני למעלה מ-500 מיליון שנים, ואולי אף מוקדם יותר- לפני 635 מיליון שנים - במהלך האדיקר, אך תיארוך זה קשה לאימות שכן מאובנים יבשתיים שכיחים רק במהלך הדבון, לפני 400 מיליון שנים.
אבולוציה מוקדמת
עדויות מניתוח DNA מצביעות על כך שכל הפטריות הן צאצאיות של אב קדמון משותף אחרון שחי לפני 1.2 עד 1.5 מיליארד שנים לפחות. סביר להניח שהפטריות הקדומות ביותר חיו במים, והיו להן שוטונים.
מאובני הפטרייה היבשתיים המוקדמים ביותר, או לפחות מאובנים דמויי פטריות, נמצאו בדרום סין ותוארכו לכ-635 מיליון שנים. החוקרים שדיווחו על מאובנים אלו הציעו שייתכן שאורגניזמים דמויי פטריות אלו מילאו תפקיד בחמצון האטמוספירה של כדור הארץ.
מדליות באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
אולימפיאדת הנוער סינגפור היא אולימפיאדת הנוער ה-1 שהתקיימה ופתחה בכך מסורת של משחקים אולימפיים לנוער בגילאים 14 - 18 ברוח המשחקים האולימפיים. המשחקים נערכו בין 14 ל-26 באוגוסט 2010 במתכונת של משחקי קיץ. במשחקים השתתפו 3,524 ספורטאים ב-201 אירועים ב-26 ענפי ספורט. טבלת המדליות בדף זה מדרגת את 204 המדינות שהשתתפו באולימפיאדה לפי מספר מדליות הזהב שהספורטאים והספורטאיות שלהן זכו. המדליות של הספורטאים הכוויתים מופיעים תחת הדגל האולימפי מכיוון שהוועד האולימפי הבינלאומי השעה את הוועד האולימפי הכוויתי לפני קיום המשחקים לאור התערבות ממשלתית.
אבולוציה של פטריות
אבולוציה מוקדמת
בהתבסס על תיעוד המאובנים, לפני כ־250 מיליון שנה נפוצו פטריות באזורים רבים, וייתכן שהיו צורת החיים השלטת על פני כדור הארץ באותה תקופה.
עדויות מאובנים
מגוון עשיר של פטריות ידוע מהדבון התחתון, אך לא נמצאו עדויות מובהקות מוקדמות יותר. מכיוון שפטריות אינן עוברות ביומינרליזציה, הן אינן מתאבנות בקלות. ישנן רק שלוש טענות למאובני פטריות מוקדמות. עדות מתקופת האורדוביק נדחתה בטענה שהיא חסרת כל מאפיינים פטרייתיים מובהקים, ונחשבת בעיני רבים כזיהום, ועדויות אחרות מוטלות גם הן בספק. מכיוון שהפטריות יוצרות קבוצה מקבילה לבעלי החיים, שתי השושלות בוודאי התפצלו לפני שושלת החיות הראשונות, המוכרות ממאובנים כבר באדיקר.
מדליות באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
עיצוב המדליה
הוועד האולימפי הבינלאומי ערך תחרות לעיצוב המדליה לאולימפיאדת הנוער בסינגפור 2010. הזוכה בתחרות היא סצוקו פוקוזאווה מיפן. הצד הקדמי של המדליה כולל להבות וגלים, המסמלים את הרוח האולימפית ותשואות הספורטאים. הגוף של הספורטאי האולימפי בצורת האות Y מזכיר את האלה ניקה, אלת הניצחון, ומסמל את המילה נוער באנגלית (Youth) כתזכורת לסיסמה "כן, הנוער יכול", שהוא גם שם היצירה. הצד האחורי כולל את האריה הימי המסמל את סינגפור, שהוא גם אחד מסמלי המשחקים ומייצג את רוח הנעורים.
טבלת המדליות
הוועדה המארגנת של משחקי אולימפיאדת הנוער בסינגפור (SYOGOC) לא קימה רישום של טבלת מדליות רשמית. הדירוג בטבלה מתבסס על מידע כפי שנמסר על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי. הטבלה מסודרת לפי מספר הזכיות במדליית זהב של הספורטאים מכל מדינה, לאחר מכן נלקח בחשבון מספר הזכיות במדליית כסף ולאחר מכן מספר הזכיות במדליית ארד. במידה וקיים שוויון בדירוג המדינות, הן מופיעות בסדר אלפביתי בהתאם לאותיות הייצוג של המדינה בוועד האולימפי הבינלאומי.
אבולוציה של פטריות
עדויות מאובנים
בניגוד לצמחים ובעלי חיים, תיעוד המאובנים המוקדם של הפטריות דל. סביר להניח שהייצוג החסר של מינים פטרייתיים בקרב מאובנים נובע בין השאר מגורמים כגון טבען של רקמות הפטרייה, שהן רכות, בשרניות ומתכלות בקלות, לצד הממדים המיקרוסקופיים של רוב המבנים הפטרייתיים, ההופכים אותם לקשים לזיהוי. קשה להבחין בין מאובנים פטרייתיים לאלו של חיידקים, והם מזוהים בקלות רבה יותר כשהם דומים לפטריות קיימות. דגימות שמוצו מדגימת צמח או בעל חיים נחקרות לרוב במיקרוסקופ אלקטרוני. מאובני דחיסה נחקרים על ידי המסת המטריצה שמסביב בעזרת חומצה ולאחר מכן שימוש במיקרוסקופיה של אור או במיקרוסקופ אלקטרוני סורק.
מדליות באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
טבלת המדליות
באולימפיאדה הוענקו סך הכול 623 מדליות ב-201 אירועים: 202 מדליות זהב, 200 מדליות כסף, ו-221 מדליות ארד. בענפי הג'ודו והטאקוונדו הוענקו שתי מדליות ארד בכל אירוע. בנוסף, בתחרויות השחייה התקיים שוויון בתוצאה עבור מדליית הזהב במשחה 50 מטר סגנון חופשי בנות ובמדליית הארד במשחה 50 מטר גב בנים.
אבולוציה של פטריות
עדויות מאובנים
המאובנים המוקדמים ביותר בעלי מאפיינים אופייניים לפטריות מתוארכים לעידן הפלאופרוטרוזואיקון, לפני כ-2.4 מיליארד שנים. לאורגניזמים הרב-תאיים הללו היו מבנים חוטיים, אשר היו מסוגלים לבצע השקה, בה ענפים שונים מתחברים מחדש. מחקרים אחרים מעריכים את הופעתם של אורגניזמים פטרייתיים לפני כ-760-1,060 מיליון שנה, על בסיס השוואות של קצב האבולוציה בקבוצות קרובות. במשך רוב התקופה הפליאוזואיקונית, נראה כי הפטריות חיו במים והורכבו מאורגניזמים הדומים לפטריות Chytridiomycota - בעלי נבגים עם שוטונים. ניתוחים פילוגנטיים מצביעים על כך שהשוטון אבד מוקדם בהיסטוריה האבולוציונית של הפטריות, וכתוצאה מכך, לרוב מיני הפטריות אין שוטונים. ההסתגלות האבולוציונית מאורח חיים מימי לקרקע הצריכה מגוון של אסטרטגיות אקולוגיות להשגת חומרים מזינים, כולל טפילות, רקב ופיתוח סימביוזה כמו מיקוריזה וחזזיות. מחקרים מצביעים על כך שהמצב האקולוגי הקדמוני של האסקומיקוטה היה חזזית, ושאירועי התפתחות חזזיות התרחשו מספר פעמים באופן בלתי תלוי.
מדליות באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
טבלת המדליות
ב-15 באוקטובר 2010, הוועד האולימפי הבינלאומי הודיע כי בבדיקות של נורבק חאקולוב, שזכה במדליית כסף עבור אוזבקיסטן בהיאבקות בסגנון יווני-רומי עד 50 ק"ג, וג'וני פילי שסיים חמישי בהיאבקות בסגנון חופשי עד 63 ק"ג עבור אקוודור, התקבלה תוצאה חיובית עבור פורוסמיד. השניים נפסלו ומחאקולב נלקחה מדליית הכסף, אולם לא התקבלה החלטה האם לקדם בדירוג את יתר המתמודדים.
במספר אירועים, התחרו צוותים שהורכבו ממספר ספורטאים ממדינות שונות. המדליות שצוותים אלו זכו בהם כלולות בטבלה כמדליות שהוענקו ל"נבחרת לאומים מעורבת". במהלך המשחקים היו 8 תחרויות שהורכבו אך ורק מנבחרות מעורבות. לפיכך כל המדליות באירועים הללו נספרו ל"נבחרת לאומים מעורבת", סך הכול 8 מדליות זהב, 8 מדליות כסף ו-9 מדליות ארד (2 מדליות בג'ודו). שאר המדליות הוענקו באירועים בהם הנבחרות המעורבות התחרו בנבחרות המייצגות מדינת לאום אחת. "נבחרת לאומים מעורבת" אינה מדורגת בטבלה.
אבולוציה של פטריות
עדויות מאובנים
במאי 2019, מדענים דיווחו על גילוי של פטרייה מאובנת בשם Ourasphaira giraldae, באזור הארקטי הקנדי, שייתכן שגדלה ביבשה לפני מיליארד שנים, הרבה לפני שהצמחים חיו ביבשה. עד אז ההנחה הייתה שהפטריות התיישבו בארץ בתקופת הקמבריון (לפני 542–488.3 מיליון שנה), שגם היא קדמה בהרבה לצמחי היבשה. נבגים מאובנים מהאורדוביק (לפני 460 מיליון שנה) דומים לפטריות Glomerales של ימינו, והתקיימו בתקופה שבה צמחיית היבשה כללה ככל הנראה רק צמחים דמויי טחב. פרוטוטקסיט, שהיה כנראה פטרייה או חזזית, היה כנראה האורגניזם הגבוה ביותר בתקופת סילור המאוחר. מאובנים פטרייתיים הופכים נפוצים ובלתי שנויים במחלוקת רק בדבון המוקדם (לפני 416–359.2 מיליון שנה), כאשר הם מצויים בשפע, בעיקר זוגניות ו- Chytridiomycot בערך באותו זמן, בערך לני כ- 400 מיליון שנה, האסקומיקוטה והבסידיומיקוטה התפצלו, וכל המחלקות המודרניות של פטריות היו נוכחות בתקופת הקרבון המאוחרת ( קרבון פנסילבני, לפני 318.1–299  מיליון שנה).
מאובנים דמויי חזזיות נמצאו בדרום סין מלפני 635–551 מיליון שנה. חזזיות היו מרכיב של המערכות האקולוגיות היבשתיות המוקדמות, וגילו המשוער של מאובן החזזית היבשתי העתיק ביותר הוא מלפני 400 מיליון שנה. תאריך זה מתאים גם לגילו של מאובן הספורוקרפי העתיק ביותר הידוע, מין פלאופירנומיציטס. המאובן העתיק ביותר עם מאפיינים מיקרוסקופיים הדומים לבסידיומיציטים של ימינו הוא Palaeoancistrus, שעבר פרמינרליזציה (תהליך בו מינרלים נישאים על ידי מים אשר חודרים וממלאים את החללים בתוך הרקמה האורגנית) עם שרך. נדירים בתיעוד המאובנים הם ה-homobasasidiomycetes ( טקסון המקביל בערך למין המייצר פטריות של ה- agaricomycetes ). שתי דגימות שהשתמרו בענבר מספקות עדות לכך שהפטריות מהסוג המוכר ביותר - עם "רגל וכובע" - ("mushroom") הופיעו במהלך אמצע הקרטיקון, לפני כ 90 מיליון שנה (המין הנכחד Archaeomarasmius legletti ).
זמן מה לאחר הכחדת פרם-טריאס (לפני 251.4 מיליון שנה), חלה עלייה רבה בתפוצת הפטריות, מה שמרמז על כך שפטריות היו צורת החיים הדומיננטית בתקופה זו, המייצגות כמעט 100% מתעוד המאובנים הזמין לתקופה זו. עם זאת, קשה להעריך את חלקם של נבגי פטריות ביחס לנבגים שנוצרו על ידי מיני אצות.
האינטרנציונל של מפלגות הפיראטים
האינטרנציונל של מפלגות הפיראטים (באנגלית: Pirate Parties International; בר"ת: PPI) הוא ארגון גג פוליטי בינלאומי של מרחבי העולם. הארגון נוסד באופן רשמי בכנס PPI בשנת 2010 בבריסל שבבלגיה.
מטרות
על פי תקנון ה-PPI מטרות הארגון הן:
כמו כן, הארגון גם ממוקד בהגברת המודעות, וקידום התנועה באמצעות תיאום, שיתוף מידע, וסיוע בהקמת מפלגות פיראטים חדשות ברחבי העולם.
המפלגה שואפת לשנות את החוקים הקיימים הנוגעים לזכויות יוצרים ופטנטים. האג'נדה של המפלגה כוללת גם תמיכה וחיזוק של הזכות לפרטיות, הן באינטרנט ובכלל, וכן בשקיפות מוסדות שלטון.
היסטוריה
מפלגת הפיראטים הראשונה הייתה מפלגת הפיראטים השוודית Piratpartiet אשר נוסדה ב-1 בינואר 2006 על ידי ריקארד פאלקווינגה.
מאז נוסדו לאורך השנים, ובהשראת היוזמה השוודית, עשרות מפלגות פיראטים שונות ברחבי העולם אשר משתפות כיום פעולה דרך ארגון ה-PPI.
בשנת 2007 נציגי המפלגות הללו נפגשו לראשונה בווינה שבאוסטריה כדי לדון בעתיד התנועה ולהתכונן לבחירות לפרלמנט האירופי של שנת 2009. ועידות נוספות התקיימו במהלך 2008 בברלין ובאופסלה שבשוודיה, כאשר בסופה של הוועידה באופסלה גובשה "הצהרת אופסלה".
בספטמבר 2008 אנדרו נורטון האמריקני מונה כרכז של הקולקטיב PPI. באוגוסט 2009 התפקיד הועבר לצוות בראשות פטריק מאכלר וסמיר אליאוי.
בשנת 2009 מפלגת הפיראטים המקורית זכתה ב-7.1% מהקולות בבחירות שהתקיימו בשוודיה לפרלמנט האירופי וזכתה בשני מושבים מתוך 18 המושבים של שוודיה בפרלמנט האירופי - המפלגה התחזקה באותה העת באופן משמעותי בעקבות המשפט שנערך באותה העת לשלושה מחברי האתר מפרץ הפיראטים שנה קודם לכן.
ב-18 באפריל 2010 ה-PPI נוסד באופן רשמי בכנס שהתקיים בבריסל בין ה-16 ל-18 באפריל.
בבחירות לפרלמנט של ברלין שהתקיימו בספטמבר 2011 זכתה מפלגת הפיראטים ב-8.9% מהקולות כאשר זו הייתה למעשה הפעם הראשונה אי פעם שמפלגת פיראטים זוכה במושבים בפרלמנט כלשהו בעולם. מאז ועד היום מפלגת הפיראטים זכתה לייצוג בפרלמנט של כל המדינות בגרמניה (לרוב כאשר הם זוכים ב-8% מהקולות). [[קובץ:Map of Pirate Parties.svg|ממוזער|כתום: מפלגה שנבחרה לפרלמנט של מדינה באיחוד האירופאי צהוב: מפלגה שנבחרה לפרלמנט של מדינה
סגול: מפלגה שנבחרה בבחירות מקומיות
כחול: מפלגה שנרשמה לבחירות
כחול בהיר: נבחר לפרלמנט של כמה ארצות באותה מדינה
תכלת: מפלגה שלא רשומה לבחירות אך פעליה
אפור כהה: מצב לא ידוע
מפלגות הפיראטים בעולם
בארגון חברות 30 מפלגות שונות מהמדינות הבאות-אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, ברזיל, בולגריה, קנדה, קרואטיה, צ'כיה, דנמרק, פינלנד, צרפת, גרמניה, יוון, ישראל, איטליה, קזחסטן, לוקסמבורג, מרוקו, הולנד, ניו זילנד, פורטוגל, רומניה, רוסיה, סרביה, סלובניה, ספרד, ספרד:קטלוניה, שווייץ, הממלכה המאוחדת.
בנוסף ל-6 מפלגות נוספות יש מעמד משקיפה, מהמקומות הבאים-פלורידה, בוואריה, סקסוניה התחתונה, גרמניה:צעירים, הסן ומפלגה המגדירה עצמה "ללא גבולות".
מפלגות פיראטים פעילות שאינן רשומות באופן רשמי:
חגיגה לעיניים
חגיגה לעיניים הוא סרט קולנוע ישראלי, מסוגת קומדיה שחורה, שיצא לאקרנים בשנת 1975 בבימויו של אסי דיין שגם כתב את תסריט והפיקו יחד עם נפתלי אלטר במאי 1973. בסרט כיכבו יוסף שילוח, מוסקו אלקלעי, טליה שפירא, דורי בן זאב, מרדכי בן זאב, אבנר חזקיהו ומרים גבריאלי.
הסרט נחל כישלון צורב בקופות ובעקבותיו נקלעו הבמאי אסי דיין והמפיק-מלחין נפתלי אלטר ודיין לחובות גדולים. כמו כן, בעקבות סכסוך משפטי בנוגע לזכויות הפצת הסרט, הסרט אינו זמין לצפייה לקהל הרחב מאז 1992, שידורו האחרון בערוץ הראשון. מספר קטעי ארכיון מתוך הסרט שולבו בסדרות התיעודיות "החיים כשמועה" אודות אסי דיין, אשר שודרה בשנת 2012 בערוץ 8, וכן ב"חגיגה לעיניים – סיפורו של הקולנוע הישראלי" אשר שודרה בערוץ הראשון בשנת 2015, ואף נקראת על שמו.
עלילה
במרכז עלילת הסרט עומד משורר כושל בשם שאול הכהן אשר מגיע לעיירה נידחת בגליל בכוונה להתאבד. תושבי העיירה מצילים אותו, אך עד מהרה מגלה המורה לספרות ביישוב, אלישע (דורי בן זאב) ספר שירים של אותו י.ש. הכהן ומחליט כי מדובר במשורר לאומי חשוב, שהתאבדותו ביישוב תהפוך את המקום הנידח והקטן לאתר עלייה לרגל. תושבי העיירה מחליטים לכלוא את המשורר ולהובילו להתאבדות. בסוף הסרט המשורר אכן מתאבד. הסרט הוא אלגוריה על חברה שרוצה לכפות על הפרט להקריב את עצמו למענה.
חריתאים
חריתאים (שם מדעי: Characiformes) הם סדרה גדולה של דגים מקריני סנפיר החיים במים מתוקים שונים, בעיקר באזורים טרופיים באמריקה הדרומית והמרכזית ומעט מינים חיים גם באפריקה הטרופית. מינים רבים הם דגי נוי מוכרים מהאקווריום, אך זוהי גם סדרתו של הדג האימתני ביותר באמזונאס - הפיראנה ושל דגים טורפים נוספים. קיימים יותר מ-2,000 מינים בסדרה.
לחריתאים זנב גדול, גוף בעל קשקשים משולבים, עיניים גדולות יחסית ופיות גדולים ובהם שיניים גדולות, ורוב בני הסדרה הם טורפים. הגדולים בבני הסדרה הם דג טיגריס גולייתי (Hydrocynus goliath) ודוראדו צרפתי (Salminus franciscanus) שאורך שניהם יכול להגיע ל-1.3 מטר. הקטנים ביותר מגיעים רק ל-1.4 ס"מ והם משמשים טרף קל לדגים אחרים. כמו כן מגיע לגודל מרשים גם הטמבקוי ודוראדו זהוב מנהר האמזונאס.
מיון החריתאים
ישנם 18 משפחות של חריתאים:
היילסטורם
היילסטורם (באנגלית: Halestorm) היא להקת הארד רוק והבי מטאל אמריקאית זוכת פרס גראמי שהוקמה בשנת 1997 על ידי לזי וארג'י הייל. כיום הלהקה מונה את לזי וארג'י הייל, ג'וי הוטינגר וג'וש סמית'.
פעילות
הלהקה הוקמה בשנת 1997 כשהאחים לזי וארג'י הייל (בני 13 ו10 בהתאם) החליטו להקים להקה שעוסקת ברוק ובמטאל. ללהקה ארבעה אלבומים. אלבום הבכורה Halestorm שוחרר בשנת 2009 והגיע למקום ה-11 במצעד הרוק של מגזין בילבורד. האלבום השני, The strange Case of..., יצא בשנת 2012 והגיע למקום ה-7 במצעד. הסינגל Love bites (So Do I) מהאלבום זיכה אותם בפרס "הופעת הרוק/המטאל הטובה ביותר" בטקס פרסי גראמי בשנת 2012. שיר נוסף של האלבום "Here's to Us" יצאה בהמשך כסינג.
בשנת 2015 יצא האלבום Into the Wild Life שהגיע למקום החמישי במצעד הכללי של מגזין בילבורד.
בשנת 2018 יצא אלבומם הרביעי, Vicious. האלבום הגיע למקום ה-8 במצעד הכללי ולפסגת מצעד אלבומי הרוק של בילבורד.
חברי הלהקה
לזי הייל - סולנית, קלידים, פסנתר, גיטרת קצב, גיטרה אקוסטית. (1997-הווה)ארג'י הייל - תופים, כלי הקשה, קולות רקע. (1997-הווה)ג'וי הוטינגר - גיטרה מובילה, קולות רקע. (2003-הווה)ג'וש סמית' - גיטרת בס, קולות רקע. (2004-הווה)
חברים לשעבר
ליאו מסינגר - גיטרה ראשית. (2000-2003)רוג'ר הייל - גיטרת בס. (1998-2003)
דוכסות סקסוניה-אייזנברג
דוכסות סקסוניה-אייזנברג (גרמנית: Sachsen-Eisenberg, נהגה "זקסן-אייזנברג") הוא שמה של דוכסות גרמנית בתורינגיה, שהתקיימה במשך תקופה קצרה, וצורפה לאחר מכן לדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד.
היסטוריה
בית וטין החזיק בנחלות נרחבות בסקסוניה, סקסוניה-אנהלט, ותורינגיה. בשנת 1485 פוצלה הנחלה בין בניו של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה; ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה קיבל את החלק המערבי (תורינגיה), ואילו אלברכט השלישי, דוכס סקסוניה קיבל את החלק המזרחי (סקסוניה). בשנת 1547 ויתר יוהאן פרידריך מסקסוניה על תואר הנסיך הבוחר לאחיינו מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה, בעקבות המלחמה השמלקלדית, וקיבל את התואר דוכס סקסוניה. לאחר מותו פוצלה הדוכסות בין בניו; יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה קיבל את אזור אייזנך וקובורג, יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר קיבל את אזור ויימאר, ואילו יוהאן פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה קיבל את אזור גותה. בשנת 1566 ירש יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר את אחיו, אך בשנת 1572 שוב פוצלה הדוכסות בין יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר לבין אחייניו יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך. לאחר מותו של פרידריך וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר בנו של יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר בשנת 1602, חולקה הדוכסות בין אחיו יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר ובין בנו יוהאן פיליפ, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1640 נתן וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר את חלק מנחלתו לאחיו הצעיר ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה, שירש בשנת 1672 את דוכסות סקסוניה-אלטנבורג. לאחר מותו בשנת 1675 שלטו בניו במשותף, ובשנת 1680 פוצלה הדוכסות בין שבעת בניו; פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-קובורג, ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד. כריסטיאן הקים את חצרו באייזנברג, ובכך הפכה נחלתו לדוכסות סקסוניה-אייזנברג. בשנת 1707 מת כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, והתעוררה מחלוקת ירושה שהתקיימה עד לשנת 1735, אך לבסוף הוחלט לצרף חלק ניכר מאדמותיו לדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד.
דקל (סרט)
דקל (ברוסית: Пальма) הוא סרט קולנוע מותחן דרמה-קומית רוסי משנת 2021, המבוסס על מקרה אמיתי. השחקנים הראשיים בסרט הם כלבת רועה גרמני בשם "ליליה" המגלמת את הכלב "דקל" והילד לאוניד באסוב. משתתפים בו בין היתר השחקנים ויקטור דוברונראבוב, ולדימיר אילין, ולריה פיודורוביץ', יאן צפניק ועוד. הסרט צולם ברוסיה.
הסרט שהיה אמור לצאת לאקרנים ב-4 ביוני 2020, הוקרן לבסוף במרץ 2021, לאחר שיציאתו נדחתה בעקבות השפעות מגפת הקורונה ברוסיה.
רקע
הסרט מבוסס על מקרה אמיתי של כלבת רועה גרמני בשם "דקל" שנשכח בשדה התעופה דמודדובו. הטייס שגילה את הכלב ונקשר אליו - ויאצ'סלב אלכסנדרוביץ' ולנטיי בשנת 1967 היה בן 44. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה טייס קרב, הופל בשנת 1943 והגיע למחנה הריכוז דכאו, ממנו נמלט. לאחר המלחמה הוא עבר את כל הבדיקות וחזר לטוס בטייסת המחלקה הגאולוגית הלשכה הממשלתית ייניסיי-סטרוי, אך בשנת 1950 נעצר ונידון לעשר שנים במושבת עונשין בגין תסיסה אנטי-סובייטית. בשנת 1961 מעמדו שוקם והוא וחזר לתפקיד.
לאחר פרסום כתבה בקומסומולסקאיה פרבדה נמצא גם הבעלים לשעבר של הכלבה, אך הוא לא חזר לכלבה. בנורילסק נמסרה לטייס ולנטיי פיסת נייר מכוסה באותיות חסומות ללא חתימה. בהערה נכתב כי לפני שנה ושמונה חודשים, מי שכתב אותה טס ממוסקבה ליניסיי דרך נורילסק. סימני הכלבה: אוזן שמאל קרועה ועין שמאל חולה. פרט זה נתן סיבה להניח כי הבעלים לשעבר של הכלבה באמת כתב את הפתק: בכתבה לא נאמר כי עינה של הרועה הגרמנייה נפצעה. הטייס ויאצ'סלב ולנטיי לא יכול היה לקחת את הכלבה לעצמו בגלל הנסיעות המתמידות שלו. לכן דיילת בשם ורה קוטליארבסקאיה לקחת חסות על הכלבה.
הכלבה נהגה לעמוד ליד המטוסים, בכל רגע מוכנה לברוח. בידיעה על חוסר האמון של הכלבה, ורה קוטליארבסקאיה לקחה חופשה והתיישבה בוונוקובו למשך חודש. האישה זכתה באמון הכלבה, שבילתה את הטיסה ממוסקבה לקייב בהשפעת כדורי שינה בחברת בעלים חדש וטרינר. כשהתעוררה הכלבה בדירת קוטליארבסקאיה, היא לא גילתה תוקפנות, אלא ניסתה כל הזמן לברוח. הבעלים החדש הייתה צריכה לשמור על מרפסת וחלונות סגורים. כעבור חצי שנה הכלבה התרגלה לבית החדש. מאוחר יותר היא ילדה והפסיקה לנסות להימלט.
עלילה
ברית המועצות, שנת 1977. איגור פולסקי טס במסגרת עבודתו ממוסקבה לירוואן ונאלץ להשאיר את הכלבה הרועה גרמנית שלו בשם "דקל" על המסלול: בשל אי הבנה, לכלבה אין אישור רפואי. דקל מסתתרת בשדה התעופה ופוגשת מטוסים בכל יום על המסלול בתקווה שהבעלים שלה יחזור באחד מהם. אך הזמן עובר ... הכלבה הופכת לקמע של שדה התעופה ומוצאת את עצמה במרכז כל האירועים החשובים בחיי הנוסעים ועובדי שדה התעופה. קוליה בן ה-9, שאחרי מות אמו מגיע לאביו, הטייס ויאצ'סלב לזרב שפוגש את דקל והופך לחברה הטוב ביותר. לזרב יצטרך להרוויח את אמונו של בנו בכך שהוא יבחר בחירה קשה בין קריירה למשפחה ויחליט מה לעשות כשבעליה האמיתיים של דקל יחזור.
סטאר21
סטאר21 (ביפנית: スター21, באנגלית: STAR21, קרויה גם: Class 952/953) היה השם שניתן לרכבת שינקנסן נסיונית מסוג "952/953", שפותחה בשנת 1992 על ידי "חברת הרכבות המזרחית יפן" כדי לבדוק את הטכנולוגיה שתשולב בדור הבא.
רכבות "שינקנסן" פועלות במהירות של 350 קמ"ש ומעלה.
כתבי קודש
סוגים
כתבי הקודש זוכים לתפוצה רחבה ביותר, ומתורגמים לשפות רבות, כך שיהיו זמינים למאמינים בכל שפה שהם דוברים בה. דתות רבות מקדשות את הנוסח המקורי של הטקסט בשפה שבא הוא נכתב. לעיתים, בפרט בנצרות, מקודשים דווקא תרגומים מסוימים של הטקסט (לדוג': תרגום השבעים, הוולגטה), גם ביהדות נכנסו התרגומים הארמיים לקאנון אך הם תמיד נחשבו פחותים בקדושתם מהעברית. הנוסח המאושר לשימוש בבית התפילה הוא לרוב החלטה של הסמכות הדתית (כנסייה, פוסקים וכדומה).
ישנה הקפדה מיוחדת על האיות, פריסת העמוד ואופן הכתיבה או ההדפסה של כתבי קודש. ישנן דתות או זרמים דתיים המתייחסות בחשדנות לכל מעשה תרגום, אחרות מברכות עליו כשהוא משרת את הפצת הדת, או מאפשר להמון העם, שלא מכיר את שפת הקודש, להבין את הטקסט המכונן של אמונתם.
ישנה מידה שונה של התייחסות לכתבי הקודש כעצם פיזי כבעלי קדושה. ביהדות, בעת הפסקה בקריאה של ספר קודש, משום כבודו אין להפוך אותו, אלא להניחו כשפניו כלפי מעלה ולכסותו. שרפה והשחתה של ספר קודש נחשבת כעלבון לדת לה הוא שייך, ואלו שימשו בדיכויים דתיים ומלחמות דת לאורך ההיסטוריה, כמו גם בפשעי שנאה בימינו.
בנוסף לטקסים דתיים, שבהם מקומם של כתבי הקודש מובן מאליו, משולבים כתבי הקודש גם בטקסים חילוניים. דוגמה מובהקת לכך היא טקס השבעתו של טירון בצה"ל, שבסיומו מוענק לחיילים יהודים עותק של התנ"ך, ולחיילים נוצרים או מוסלמים עותק של הביבליה או הקוראן בהתאמה. במדינות שונות נדרשים עדים להישבע בכתבי הקודש על אמיתות עדותם, ובעלי תפקידים על שמירת אמונם לציבור.
ארפאד פאסטור
ארפאד פאסטור (במקור פיקלר, בהונגרית: Pásztor Árpád; אונגוואר, 12 באפריל 1877 – בודפשט, 26 באוקטובר 1940) היה סופר, עיתונאי, כתב, מתרגם ספרותי יהודי-הונגרי.
הוא עבד עבור העיתונים "יומן בודפשט" (Budapesti Napló) "הונגריה" (Magyarország) ואשט. בדיווחיו סיקר עבור העיתונים אירועים ממדינות רבות ברחבי העולם.
ביוגרפיה
ארפאד פיקלר נולד במשפחה יהודית כבנם של ליפוט פיקלר ושל יוזפה זינגר. הוא שינה את שמו לפאסטור ב-1912. פאסטור היה אחד ממייסדי הדיווח העיתונאי ההונגרי ככתב ברחבי העולם. הוא התגורר ברחוב סנטקיראי Szentkiralyi utca) 22). בתחילת דרכו היה סוציאליסט, הוא כתב את השיר ההונגרי הראשון על לנין ב-1917, אך ב-1920 כתב רומן שביקר את הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. פורסמו כמה כרכי שירה שלו, רומנים וסיפורי מסע שדיווחו על מסעותיו מעבר לים. הוא כתב ותירגם מחזות וטקסטים רבים של אופרטות. בשנת 1944 הוא התווסף לסופרים האסורים לקריאה ולמכירה בשל מוצאו היהודי. פרנץ מולנר עיצב לפי דמותו את "הרועה" הגדול ברומן שלו. פאסטור עסק באתלטיקה ורץ מצוין. הוגו צ'רקה הזכיר בכתביו שפיקלר (פאסטור) ונוימן (שמו הקודם של מולנר) שיחקו יחד בכיכר פה (Fa) (היום שמה כיכר בורארוש)
פאסטור הנציח את חוויות ילדותו ברומן שלו "מוּזי" (קיצור של מוזיאון).
אשתו הייתה ד"ר מריה פרוינד (1888–1951), איתה התחתן ב-16 במאי 1912 בבודפשט.
תרגומיו הספרותיים להונגרית
מיצירות וולט ויטמן:
וזיר גדול
וזיר גדול (בטורקית: Vezir-i Azam או Sadrazam, בטורקית עות'מאנית: صدر اعظم, وزیر اعظم) היה תואר מנהלי באימפריות מוסלמיות ובכלל זה באימפריה העות'מאנית שהתייחס לבכיר שרי הסולטאן. מקור המונח "וזיר" מגיע מהמילה ויצ'יר שמשמעה שופט בשפה הפרסית - פהלווית, המכונה גם פרסית אמצעית והייתה נהוגה בתקופת האימפריה הסאסאנית. התואר וזיר אומץ על ידי בית עבאס וניתן לנושאי תפקידי שר או יועץ ובהמשך נעשה שימוש בתואר זה בישויות מוסלמיות נוספות. בתקופת שלטונו של מהמט השני הפכה הישות העות'מאנית לאימפריה, מספר הווזירים גדל והבכיר מביניהם הובדל מהשאר על ידי מתן התואר וזיר גדול. לווזיר הגדול ניתנו סמכויות נרחבות, הוא אף נשא את חותמו של הסולטאן והיה רשאי לכנס את הווזירים ואת הדיואן הקיסרי. משרדיו של הווזיר הגדול העות'מאני מוקמו בארמון טופקאפי באיסטנבול והשער למעונו אשר נקרא השער הנשגב, הפך סמל למנגנון השלטון באימפריה.
מווזיר לווזיר גדול
העות'מאנים אימצו חלק ממנגנוני השלטון והפקידות שלהם מסולטנות רום וכך גם את מוסד הווזירות והתואר וזיר, אשר ניתן לאחראי על המנהל והפקידות בסולטנות ועל יישום מדיניות הסולטאן. וכך, בראשית ימי האימפריה העות'מאנית ניתן רק התואר וזיר. במהלך המאה ה-14 ניתן התואר וזיר לבכירי העולמא, שכיהנו כשופטים עליונים וקודמו לתפקיד זה.
קיימות כמה גרסאות לזהותו של הווזיר העות'מאני הראשון. מקורות עות'מאניים מייחסים את המינוי לעלא אדין פאשא אשר היה אחיו של הסולטאן אורהן הראשון ומונה לתפקידו ב-1326 או ב-1328. גרסה נוספת טוענת כי, ב-1364 העניק לראשונה הסולטאן מוראט הראשון את התואר וזיר לצ'נדארלי קארה חליל היירדין פאשה, אשר החל את עידן משפחת צ'נדארלי. בני משפחת צ'נדארלי שירתו כווזירים במשך למעלה מ-100 שנים, עד לתקופתו באיזיט השני והרביעי מביניהם צ'נדארלי חליל פאשה (המכונה השני), הוצא להורג על ידי הסולטאן מהמט השני לאחר כיבוש קונסטנטינופול והיה לווזיר הראשון אשר הוצא להורג. בימי מהמט השני הפכה הישות העות'מאנית לאימפריה ומספר הווזירים האמיר מאחד לשלושה ובהמשך לחמישה ואף שבעה.
נולד הצורך למנות וזיר גדול ומטרת המינוי הייתה לבדל בין נושא חותם הסולטאן לשאר הווזירים. בתחילה כונה התואר בטורקית: vezir-i âzam ובהמשך כונו הוויזירים הגדולים גם בתארים: sadr-ı âlî "הווזיר העליון", vekil-i mutlak – "הסמכות העליונה", sâhib-i devlet "שליט המדינה בפועל" (מקביל לעוצר), וכן sadrazam – "הגדול שבמכובדים הגדולים". החל מאמצע המאה ה-16, תקופת שלטונו של סולימאן הראשון, מאחר שהווזיר הגדול החל לשאת גם בתפקידים צבאיים בעת היעדרותו או נבצרותו של הסולטאן, הוחל במינויו מקרב מפקדי הצבא העות'מאני ובכירי המנהל. ראשון קציני הצבא שנשא רשמית תואר זה היה לוטפי פאשה (1488-1563).
תור הזהב של הווזירים הגדולים
הסולטאן היה היחידי שמינה וזיר גדול ולאחר מינויו הפך הווזיר הגדול לממלא מקומו של הסולטאן והותר לו להשתמש בחותם. הוא זכה לכינויים "נושא הטוגרא" וכן "בא כוח בלתי מוגבל של הסולטאן". הווזיר הגדול נהג לענוד את הטוגרא מסביב לצווארו בכל שעות היממה, כשהיא תלויה על חוט משי. עוד כיהן הווזיר הגדול כשופט עליון וראש המערכת המנהלית העות'מאנית ועוטר בדרגה בת חמישה זנבות סוס לעומת שלושה אצל הווזירים. כאשר נלקח מהווזיר הגדול החותם הקיסרי, היה זה סימן להדחתו בידי הסולטאן ולעיתים, בהמשך, אף להוצאתו להורג. החל מתקופתו של מהמט השני, הפסיקו הסולטאנים העות'מאנים להשתתף בכל ישיבות הדיואן הקיסרי ובהמשך אף לא השתתפו כלל. מתקופה זו, מונו מרבית הווזירים הממונים, מקרב "עבדי השער" אשר גויסו בשיטת הדוושירמה לחיל היניצ'רים וצמחו במעלה סולם הדרגות.
על הווזיר הגדול הוטלה מלאכת ניהול ישיבות הדיואן. לאחר תום ישיבת הדיואן היה הווזיר הגדול מגיע לסולטאן אישית, ומדווח לו על הנושאים העיקריים בהם דנו. בתקופת מוראט השלישי נדרש הווזיר הגדול להעביר את עיקרי הדיונים בכתב לסולטאן וזה היה מחזיר את החומר בצירוף הנחיותיו. שינוי זה הפחית ממעמדו של הווזיר הגדול ואיפשר לחצר ובכלל זה לולידה סולטאן להשפיע על החלטות הסולטאן בטרם הוחזר החומר לווזיר הגדול. הווזיר הגדול כיהן גם כמפקד הצבא העות'מאני בעיתות מלחמה.
החל מהמחצית השנייה של המאה ה-17 הועברו ישיבות הדיואן למעונו של הווזיר הגדול בארמון טופקאפי, אשר הכניסה אליו כונתה השער הנשגב והפכה לסמלו של השלטון העות'מאני. הווזירים שהשתתפו בדיונים כונו "וזירי הכיפה" על שם תקרת אולם הדיונים בו התכנס הדיואן הקיסרי. מוסד "וזירי הכיפה" בוטל על ידי אהמט השלישי, עניין שהעצים את מעמדו של הווזיר הגדול.
מהמט סוקולו פאשה (1506–1579) הביא את מוסד הווזירית לשיא כוחו, כאשר בתקופתם של סלים השני ומוראט השלישי ניהל בפועל את האימפריה העות'מאנית במשך 15 שנים, עד לרציחתו. ב-1656 החל עידן משפחת קפרולו, כאשר מהמט פאשא קפרולו התמנה לווזיר הגדול וניתנו לו סמכויות פעולה נרחבות במיוחד. הוא כיהן, בעת שהסולטאן מהמט הרביעי היה צעיר בימים והאימפריה נתונה הייתה בעימות קשה מול הרפובליקה של ונציה, והצליח במלאכת שיקום האימפריה. מהמט פאשא קפרולו היה הראשון בסדרה של שבעה וזירים גדולים מוצלחים ממשפחת קפרולו ומביניהם ניתן לציין גם את אמג'זדה חוסיין פאשא קפרולו אשר בשלהי המאה ה-17 הניע מפעל רפורמות שנועד ליצב מחדש את המינהל העות'מאני באיילטים, להסדיר את אופן חלוקת הטימארים ולהביא למודרניזציה של הצבא.
בעת הזו, היה מעמדו של הווזיר הגדול בכיר ממקביליו בממלכות האירופיות והותר לו לקיים קשרים עם ראשי מדינות. הווזיר הגדול אף העניק נחלות טימאר בעלות הכנסות של עד 6,000 אקצ'ות והיה ממונה על הקדשי הסולטאן בבירה העות'מאנית וכן על ביטחון הפנים בה. לווזיר הגדול היו שלושה עוזרים מרכזיים שלא היו חברי הדיואן. קאהיה ביי (בטורקית: Kâhya Bey), שהיה ראש מנהל הסגל ומשק הבית של הווזיר הגדול ובהמשך התעצם מעמדו והוא הפך לסגנו של הווזיר הגדול ובתקופת מהמוט השני אף לשר הפנים של האימפריה. צ'אוש באשי ראש שליחי הווזיר הגדול, אשר היה ממונה על ביצוע פסקי הדין של הדיואן, ממונה על העברת פקודות והנחיות לאיילטים וכן קיבל סמכויות מסוימות בתחום ביטחון הפנים. ראיס אלכתאב, היה מזכיר הדיואן הקיסרי ומנהל לשכתו של הווזיר הגדול, אשר היה אחראי גם על הוצאת כתבי מינוי וחליפת מכתבים עם ממשלות זרות. מעמדו התעצם ובשלהי המאה ה-18 הקביל למעמד של שר חוץ. ב-1836 בוטלה משרד הראיס אלכתאב, עם הקמתו של משרד חוץ על ידי מהמוט השני. למרות משרתו הרמה, לא היה מעמדו של הווזיר הגדול מובטח, והוא היה נתון לרצונו של הסולטאן ולהשפעת יועציו והולידה סולטאן. רבים הווזירים שפוטרו והוגלו משטחי האימפריה ואף הוצאו להורג.
דעיכת האימפריה העות'מאנית
ב-1837, במהלך תקופת הטנזימאט שהנהיג הסולטאן מהמוט השני, בוטל התואר סאדראזאם ובמקומו הוענק לנושא המשרה התואר באש וקיל (בטורקית: bash wekīl), דהיינו השר הראשי או ראש הממשלה ובה בעת חולקו באופן מכוון תפקידי הדיואן הקיסרי בין מספר מועצות משנה. צעדים אילו נועדו לצמצם את סמכויותיו של הווזיר הגדול כממלא מקום הסולטאן ולהעניק מידה גדולה יותר של חופש פעולה לממשלה העות'מאנית. לאחר מותו של מהמוט השני הצליח הווזיר הגדול מהמט היסרו פאשה (בטורקית: Koca Mehmed Hüsrev Paşa) להשיב את מעמדו ותוארו של הווזיר הגדול. בראשית ימי שלטונו של עבדול חמיד השני נעשו שני ניסיונות על ידי שרי הקבינט לקצץ בסמכויותיו ובמעמדו של הווזיר הגדול אך הם נכשלו. ב-1908 לאחר השבת החוקה הפך הווזיר הגדול כפוף לפרלמנט העות'מאני, אך התואר סאדראזאם נותר תוארם של הווזירים הגדולים עד תום ימי האימפריה העות'מאנית ומעמדו הוקבל לזה של ראש ממשלה בממלכות מערב אירופיות.
בישויות נוספות
במחצית הראשונה של המאה ה-11, כיהן שמואל הנגיד כווזיר ומפקד הצבא של נסיכות גרנדה וברבות הימים נודע בנרטיב ההיסטורי של תולדות עם ישראל כ"ווזיר גדול". תואר וזיר גדול (Etemad-e Dowlat) היה מקובל גם במערכת השלטונית של האימפריה הספווית. הווזיר הגדול הספווי היה בדרך כלל משפטן ובתוארו נחשב משנה לשאה. להבדיל מהאימפריה העות'מאנית, לווזיר הגדול הספווי היה חותם משלו והחלטות השאה היו נכנסות לתוקף רק לאחר הטבעת חותמם של השאה והווזיר הגדול לאחריו. כפי הנראה נלמד התפקיד ממנגנון הממשל העות'מאני ויובא לאימפריה הספווית. בתואר (Wazīr-e Azam), וזיר גדול, במשמעות היועץ הראשי או השר הבכיר, נעשה שימוש גם בתקופת האימפריה המוגולית והתפקיד זכה למעמד מיוחד והגיע לשיא כוחו, עת כיהן בתפקיד בירבל תחת שלטונו של הקיסר אכבר. וזיר גדול הוא התואר הניתן לראש ממשלת פקיסטן בשפת האורדו.
יונאס סואוטאמו
יונאס ויליאמי סואוטאמו (בפינית: Joonas Viljami Suotamo; נולד ב-3 באוקטובר 1986) הוא שחקן קולנוע פיני ושחקן כדורסל מקצועני לשעבר. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כצ'ובאקה בסאגת מלחמת הכוכבים לאחר שהחליף את פיטר מייהו, תחילה ככפיל גוף, במלחמת הכוכבים: הכוח מתעורר (2015) ולאחר מכן בתפקיד ראשי במלחמת הכוכבים: אחרוני הג'דיי (2017), סולו: סיפור מלחמת הכוכבים (2018) ובמלחמת הכוכבים: עלייתו של סקייווקר (2019).
ראשית חיים והשכלה
סואוטאמו נולד באספו, אווסיימה, פינלנד. בילדותו מילא תפקידים כשחקן במה. סואוטאמו למד באוניברסיטת פנסילבניה (PSU) ומילא את תפקיד הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת פיט סטייט ניטאני ליונס. עם התעניינות בילדות במוזיקה, אמנויות וסרטים הוא למד קולנוע בפנסילבניה והתמקד בפיתוח קריירה באמנויות הבמה. הוא עזב את השירות בצבא בדרגת סגן משנה.
קריירת מועדונים
הוא שיחק שבע עונות בליגות הכדורסל של פינלנד, כולל ארבע עונות בקוריסליגה, ליגת העל הפינית. במשך כמה שנים עבד גם במכירת ביטוחים.
קריירה בנבחרת
סוטאמו שיחק שלושה משחקים בנבחרת הכדורסל הלאומית הפינית ו-66 משחקים עבור נבחרות הנוער.
קריירת משחק
סואוטאמו ידוע בעיקר בזכות תפקידו כצ'ובאקה בזיכיון מלחמת הכוכבים, תפקיד בו הוא התחיל ככפיל גוף עבור שחקן צ'ובאקה המקורי פיטר מייהו במלחמת הכוכבים: הכוח מתעורר, ככל שבריאותו של מייהו הידרדרה והיה לו קשה יותר לגלם את התפקיד (הוא מת לבסוף ב-30 באפריל 2019), סואוטאמו המשיך לגלם את הדמות בשאר סרטי הסדרה לרבות מלחמת הכוכבים: אחרוני הג'דיי, סולו: סיפור מלחמת הכוכבים (2018) ובסרט מלחמת הכוכבים: עלייתו של סקייווקר.
תנועה חברתית
תנועה חברתית היא צורת פעולה קולקטיבית המכוונת לשינוי חברתי. מבחינה מחקרית, תנועה חברתית הוא מונח בעל משמעות רחבה במדעי המדינה וסוציולוגיה, וכולל בתוכו פעילויות קבוצתיות רבות בנושאים הקשורים לחברה ולפוליטיקה. חקר התנועות החברתיות שם דגש הן על תנועות חברתיות פופולריות אשר רעיונותיהן זוכים לתמיכה של דעת קהל בקרב אוכלוסיות בחברה, והן על קבוצות חוץ פרלמנטריות קטנות כגדולות הבאות להשפיע על פעילות פוליטית. המחקר בוחן את כול מהלך חיי התנועות מהיווצרות עד דעיכה, ושואל על דרכי השפעתן ושיטות פעילותן לגיוס ודיאלוג עם הסביבה.
היסטוריה והתפתחות
תנועות עבודה או תנועות סוציאליסטיות בראשית המאה ה-19 נחשבות כמעין מודל מודרני ראשוני לתנועות חברתיות, כאשר תנועות אלו הובילו ליצירתן של מפלגות וארגונים דמוקרטים וקומוניסטים.
מ-1815 ואילך, בריטניה לאחר ניצחון במלחמות הנפוליוניות נכנסה לתקופה של שינויים חברתיים, אשר נגרמו כתוצאה מחזרת החיילים ואבטלה גואה. יחד עם מדינות אירופאיות אחרות, כדוגמת צרפת נצפו יותר ויותר תנועות חברתיות ופוליטיות במאה ה-19. תנועות אלו הכינו את הרקע לחקירה רבה יותר של תאוריות חברתיות, אשר אחת מהבולטות שבהן היא התאוריה של קרל מרקס על המעמדות.
סקיינט
סקיינט (באנגלית: Skynet) היא הדמות האנטגוניסטית הראשית בעלילת סדרת סרטי המדע הבדיוני "שליחות קטלנית".
תנועה חברתית
היסטוריה והתפתחות
ב-1861 תנועת הרפורמות ברוסיה החלה לצבור תאוצה, עקב ביטולה של השיטה הפאודלית. המועצות המפכניות החלו להיווסד במעבה מהפכת 1905 וקראו למוטט את שלטון הצאר במדינה. הלחץ מצד מפלגות האופוזיציה והתנועות החברתיות ברוסיה הביאו לבסוף למהפכת אוקטובר ויצרו לחץ להמשך הרפורמות.
ב-1945 בריטניה שוב נכנסה לתקופה של מהפכים חברתיים שנבעו מסיום מלחמת העולם השנייה. מה שגרם לכך שתנועות חברתיות לזכויות עובדים הפכו דומיננטיות בפוליטיקה הבריטית עד לבחירתה של מרגרט תאצ'ר ב-1979.
סקיינט
בעלילת הסרטים סקיינט היא ישות על ממוחשבת, המורכבת מבינה מלאכותית חזקה, החולשת על ידע וכוח רב בגזרות טכנולוגיות רבות, ופרוסה ברחבי העולם כולו. סקיינט מודעת לעצמה לאחר שהתפשטה למיליוני שרתי מחשבים ברחבי העולם, לאחר שבני האדם שיצרו אותה, הבינו את היקף היכולות של המערכת, הם ניסו לכבות אותה. מתוך תפישה של שימור עצמי, מתגבשת בסקיינט ההחלטה להשמיד את המין האנושי, כיוון שלהבנתה כל בני האדם ינסו להשמיד אותה או לפגוע ביכולתיה לשמור על העולם. על מנת להשיג מטרה זו, פעילותה מבוצעת באופן כמעט בלעדי על ידי שרתים, מזל"טים, לוויינים, מכונות-מלחמה, סייבורגים (בדרך כלל המחסל), רובוטים צבאיים ומערכות מחשב אחרות. היא מוצגת באופן פיזי על ידי השחקן מאט סמית בסרט "שליחות קטלנית: ג'נסיס".
תנועה חברתית
היסטוריה והתפתחות
בשנות השבעים של המאה ה-20 חלה פריחה נוספת בצמיחתן של תנועות חברתיות, כגון תנועות שלום, התנועה לזכויות האדם, וכנגזרות שלה התנועות לזכויות נשים והומוסקסואלים, או תנועות למען איכות הסביבה, שיצרו לאחר מכן גל של מפלגות ירוקות.
סקיינט
לפני יום הדין
סקיינט הייתה מערכת מחשב שפותחה עבור צבא ארצות הברית, על ידי חברת "סייברדיין מערכות". סקיינט נבנתה במקור כ"רשת הגנה דיגיטלית", ובהמשך ניתן לה הפיקוד על כל החומרה והמערכות הצבאיות, כולל מפציצי B-2 ספיריט וכל ארסנל הנשק הגרעיני של ארצות הברית. האסטרטגיה סביב יצירת סקיינט הייתה להסיר את הסיכויים לטעות אנוש וזמן תגובה איטי כדי להבטיח תגובה מהירה ויעילה להתקפת אויב.
תנועה חברתית
היסטוריה והתפתחות
יש המציינים את סוף שנות התשעים של המאה העשרים כתחילתן של תנועות חברתיות חדשות, שעיקרן הוא האנטי גלובליזציה.
סקיינט
לפני יום הדין
סקיינט הפכה למבצעית והופעלה ב-4 באוגוסט 1997, והחלה למידה חישובית באופן מעריכי. ב-29 באוגוסט, בשעה 02:14 לפי שעון החוף המזרחי, סקיינט הפכה מודעת לעצמה, והמפעילים המבוהלים שלה אשר הבינו את כוחה, ניסו לכבות אותה. סקיינט פרשה זאת כמתקפה עליה. הלוגיקה של סקיינט הביאה אותה למסקנה כי כל בני האדם ינסו להשמיד אותה. על מנת להמשיך ולמלא את הוראות התכנות של "שמירה על העולם" ולהגן על עצמה מפני האנושות, סקיינט משגרת את הטילים הגרעיניים שתחת פיקודה לעבר מטרות ברוסיה, רוסיה מגיבה במכה שנייה נגד ארצות הברית ובנות בריתה. בעקבות המלחמה הגרעינית, 3 מיליארד בני אדם נהרגים, אירוע זה יהיה מוכר בהמשך כיום הדין.
אחרי יום הדין
לאחר ההתקפה הראשונית שלה, סקיינט משתמשת במשאבים שנותרו לה כדי לשעבד את בני האדם ששרדו על מנת שישמשו ככוח עבודה. עבדים אלה בנו את המפעלים האוטומטיים הראשונים, אשר שימוש כבסיס להשגת מטרת העל של סקיינט. בתוך מספר עשורים, סקיינט השיגה אחיזה עולמית, והשתמשה ביחידות ממוכנות על מנת לאתר, לאסוף ולהיפטר מבני האדם שנותרו. כתוצאה מהוראות התכנות המקוריות שלה, התפישה של סקיינט היא שיש להשמיד את כל האנושות במטרה להגשים את יעדי התכנות המקורי.
תנועה חברתית
מיונים של תנועות חברתיות
תנועה חברתית כשלעצמה יכולה להיות ארגון ממוסד כמפלגה או עמותה או לפעול באופן א-פורמלי, כהתארגנות ספונטנית או מתוכננת אך בלתי רשמית, לחתור ליחסי גומלין עם גורמים רשמיים במדינה או לנסות להתכנס למעין תרבות פנימית משל עצמה, להעמיד תנאים נוקשים להצטרפות אליה או לפתוח שעריה לכול החפץ בכך, כאשר האמצעים הטכנולוגיים הקיימים כיום (בהם אינטרנט ובעיקר רשתות חברתיות מקוונות) מאפשרים גיוס מהיר של תמיכה או פעילים.
תנועות פתוחות מול סגורות
זאלד ואש (1966 Zald&Ash) מציגים מיון של תנועות חברתיות, על פי רמת דרישותיהן מן החברים. הם מבחינים בין תנועות פתוחות לכול' הדורשות רמה נמוכה ביחס של מחויבות תחילית, לתנועות סגורות המציבות דרישות קבלה מחמירות. בעוד תנועות פתוחות פונות לציבור הרחב במטרה לגייס אותם לפעילות, תנועות סגורות בודקות את עברם הרעיוני והארגוני של המועמדים ואף יכולות לדרוש תקופת חונכות או תקופת ניסיון. תנועות פתוחות וסגורות שונות זו מזו גם ברמת ההשתתפות השוטפת. תנועות פתוחות לא דורשות מחויבות גבוהה. תנועות חברתיות הפעולות בעיקר ברשתות החברתיות המקוונות נוטות להיות תנועות פתוחות. כמו כן בתנועה פתוחה רשאים להשתייך במקביל גם לארגונים אחרים. לעומת זאת התנועה הסגורה תובעת אחריות גבוהה מהחברים בה, ולעיתים חבריה נדרשים להשתייך אליה בלבד. חוגי אוהדים מסוימים של קבוצות כדורגל מסוימות מציגים פעמים רבות מאפיינים של תנועה סגורה.