cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סטניסלב שושקביץ'
כלי תקשורת בבלארוס דיווחו באפריל 2022 כי שושקביץ' היה בטיפול נמרץ עקב סיבוכים של מחלת הקורונה. הוא מת ב-3 במאי 2022.
בירגיטה, נסיכת שוודיה
בירגיטה, נסיכת שוודיה (בשוודית: Birgitta, Prinsessa av Sverige och Hohenzollern; נולדה ב-19 בינואר 1937) היא נסיכה שוודית.
ביוגרפיה
בירגיטה נולדה ב-19 בינואר 1937 בארמון האגה בסטוקהולם, כבתם השנייה של הנסיך גוסטב אדולף, דוכס וסטרבוטן, בנו של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה, וזיבילה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, בתם של קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה - נכדה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, וויקטוריה אדליידה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין. בירגיטה היא מורה להתעמלות בהכשרתה.
ב-1959 היא נסעה לגרמניה על מנת לבקר חברים ובני משפחה, שם הכירה את בעלה לעתיד במהלך מסיבת קוקטייל, וב-15 בדצמבר 1960 הוכרז על אירוסיה ליוהאן גאורג, נסיך הוהנצולרן.
החתונה נערכה בארמון משפחת המלוכה ב-25 במאי 1961, השושבינות שלה היו אחותה הנסיכה כריסטינה ובת דודתה בנדיקטה, נסיכת דנמרק.
היא היחידה מבין אחיותיה שנישאה לנסיך, בן משפחת מלוכה כמיטב המסורת ולא נישאה לבן מעמד אצולה פחות ממשפחתה. לאחר נישואיה היא המירה את דתה לנצרות קתולית בהתאם לנסיכות הוהנצולרן, נולדו לה שלושה ילדים.
ב-1960 התלוותה לאחותה דזירה ולסבה גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה לביקור בארצות הברית, היא מעורבת במספר ארגוני גולף וארגוני צדקה מחוץ לשוודיה, היא חברה במועצת המנהלים של "החברה השוודית-בריטית המלכותית לגולף" (the (British) Royal Swedish Golfing Society), היא מנהלת את תחרות הגולף "גביע הנסיכה בירגיטה" הנערכת במיורקה.
משפחתה
ב-25 במאי 1961 התחתנה בירגיטה עם יוהאן גאורג, נסיך הוהנצולרן, ממנו נולדו להם שלושה ילדים:
הגאולה
הגאולה (The Salvation) הוא מערבון דני מ-2014, בבימויו של כריסטיאן לברינג ובכיכובם של מאדס מיקלסן, ג'פרי דין מורגן ואווה גרין.
עלילה
הסרט מתרחש ב-1871 במערב ארצות הברית. ג'ון הוא חייל דני בדימוס שהיגר יחד עם אחיו לארצות הברית בתום מלחמת פרוסיה-דנמרק ונהייה לחוואי בעיירה בלאק קריק. הוא נפגש בתחנת הרכבת עם רעייתו ובנו הקטן אותם לא ראה מזה שבע שנים. במהלך הנסיעה בכרכרה לחווה, משליכים צמד שיכורים אלימים את ג'ון מהכרכרה הנוסעת, רוצחים את בנו ואונסים ורוצחים את רעייתו. ג'ון עוקב אחר מסלול הכרכרה והורג את שני הפושעים.
מתברר כי העיירה נשלטת על ידי כנופיית פושעים אלימה בהנהגתו של סדיסט בשם דאלרו, הכנופיה משמשת כשכירי חרב לאיל קרקעות המעוניין בנפט הטמון בשטחי החוואים. אחד מהפושעים שג'ון הרג היה אחיו של דאלרו ובתגובה הוא מצווה על אנשי העיירה לתפוס את המבצע, תוך שהוא הורג ומאיים על בני המקום. ג'ון נתפס ונקשר לעמוד, כספו נבזז ממנו על ידי הקברן המקומי שהוא גם ראש העיר. הוא ניצל על ידי אחיו, אך הכנופיה מצליחה לתפוס ולהרוג את האח.
ג'ון יוצא במסע נקמה, כשהוא נעזר בנער מקומי שסבתו נרצחה על ידי דאלרו. כמו כן הוא זוכה לסיוע לא צפוי ממדליין, אשתו של הפושע שהרג, שסובלת בעצמה מהתעללות הכנופיה.
הפקת הסרט
צילומי הסרט נעשו במהלך 2013 ביוהנסבורג שבדרום אפריקה.
מכבש הקיטור של מיקי
מכבש הקיטור של מיקי (באנגלית: Mickey's Steam Roller) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1934 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. עלילת הסרט עוקבת אחר מיקי מאוס הנהג של מכבש קיטור שנשלט על ידי שני אחייניו. הוא בוים על ידי דייוויד הנד וכולל את קולותיהם של וולט דיסני כמיקי ומרסלייט גארנר כמיני מאוס. זהו הסרט ה-67 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" והחמישי שיצא באותה שנה.
הסרט נקרא גם "The Steamroller" (מכבש הקיטור) במהלך שלבי ההפקה, ו-"Mickey's Steamroller" עם יציאתו מחדש. הארכיונאי של דיסני דייב סמית' גם סגנן את הכותרת של הסרט כ-"Mickey's Steam-Roller" (מכבש-הקיטור של מיקי).
עלילה
מיקי מאוס נוהג במכבש קיטור מואנש בזמן שקבוצת פועלים מבצעים עבודות תחזוקה בכבישים. בינתיים, מיני מאוס מופיעה כשמרטפית של אחייניו הצעירים של מיקי, דוחפת אותם בעגלה ושרה את שיר המשחק "Pease Porridge Hot". מיקי נוסע על ידם והם מנופפים לעברו. מיקי עוצר ונותן לבנים טרמפ במכבש הקיטור על ידי חיבור חבל הגרירה של הרכב לעגלה שלהם.
לאחר מכן, מיקי מפלרטט עם מיני בכך שהוא מעניק לה ממתקים בצורת לבבות ומנסה לגנוב ממנה נשיקה. בזמן שדעתם מוסחת, צמד העכברונים עולים על מכבש הקיטור של מיקי ומסיעים אותו בעצמם, גורמים להרס וכאוס בכל רחבי העיר. מיקי רץ בטירוף אחרי אחייניו, אבל כאשר הוא מנסה להשתלט עליהם ולהפריד בינם למכבש הוא מוצא את עצמו נרדף כל ידם במקום זאת.
צבי בנימיני
צבי נחום בנימיני (1875 – 1964) היה יושב ראש הוועד של רמת השרון בין 1928 ל-1949, וראש המועצה המקומית הראשון שלה, בין 1949 ל-1955.
ביוגרפיה
בנימיני נולד בביאליסטוק שבגוברניית גרודנו, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בפולין) בשנת 1875. הוא למד קרוב לשנה בישיבת וולוז'ין. בשנת 1925 עלה לארץ ישראל, והתיישב ברמת השרון (שנקראה אז "עיר שלום"), ב-1927, וכבר באותה שנה נבחר ליו"ר הוועד.
באותה העת התגוררו ביישוב כ-50 תושבים, ורבים מבעלי הקרקעות נמנעו מלהתיישב בהן. בהנהגתו שינה הוועד את התקנון שלו, ונקבעה הוראה כי בעלי קרקעות שלא יתיישבו בהן יחויבו למכור אותן. ב-1929 כבר עמד מספר התושבים על כ-200, וב-1934 הגיע לכ-400. כן שונה שמה, ב-1932, מ"עיר שלום" ל"רמת השרון". בנוסף, פותחה תשתית מים יעילה יותר, שמנעה את הצורך להביא מים בחביות מהיישובים הסמוכים. כדי לסייע לתושבים שנקלעו לקשיים כלכליים, בנימיני הקים בנק שהעניק הלוואות לתושבים.
ב-1949, עם כינונה של המועצה המקומית, מונה לעמוד בראשה, וב-1950 נבחר לתפקיד בבחירות הראשונות שנערכו. במהלך כהונתו הוקמה מעברת רמת השרון בחלקה המזרחי של המושבה, והוחל ביישוב תושביה בשכונת קבע, שכונת מורשה. כן הוקמו שכונות נווה מגן ואזור התעשייה הסמוך לה. בשלהי כהונתו נאבק, ללא הצלחה, ביוזמה להקמת מחנות גלילות בשטחי הכפר אג'ליל, אותם ראה כהמשך לשטחים החקלאיים של המושבה.
ב-1955, כשהיה כבן 80, פרש מהתפקיד ולא התמודד על כהונה נוספת. באותה העת הגיע מספר התושבים ברמת השרון לכ-8,000. שנים ספורות אחר כך נכתב עליו בעיתון דבר:
הותיר חמישה בנים: חיים, ברוך (בני), יצחק, שמחה ואליהו.
יצחק שמחה ואליהו, הקימו את חברת "האחים בנימיני, חברה לחקלאות בעם", ונודעו כמפתחי החקלאות בישראל
הנרי וסרמן
הנרי וסרמן (בגרמנית: Henry Wassermann, נולד ב-1943 בפולין) הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה להיסטוריה, פילוסופיה ויהדות באוניברסיטה הפתוחה, שעוסק בהיסטוריה של גרמניה ויהדות גרמניה בעת החדשה, ובחקר הלאומיות.
ביוגרפיה אקדמית
וסרמן השלים ב-1968 תואר ראשון באוניברסיטה העברית בפילוסופיה ותואר שני בהיסטוריה כללית ב-1972. את עבודת הדוקטורט שלו כתב בהדרכת ההיסטוריון יעקב כ"ץ (1979) וזו עסקה ביהודים, הבורגנות והחברה הבורגנית בעידן הליברלי בגרמניה (1840-1880). לאחר הדוקטורט השתלם וסרמן באוניברסיטת היידלברג. מאז 1985 הוא מכהן בסגל האוניברסיטה הפתוחה, מסגרת בה פיתח את קורס היסוד "אירופה: ערש הלאומית". וסרמן ערך את סדרת הספרים "סוגיות בחקר הלאומיות".
הרון MK2
הרון MK2 הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) שפותח על ידי חטיבת מלט של התעשייה האווירית לישראל. הוא מוגדר ככטב"ם MALE-Medium Altitude Long Endurance (ר"ת רום בינוני, שהייה ממושכת). ההרון MK2 מבוסס על ההרון 1 ובעל מבנה גוף רחב וחזק יותר, דבר המאפשר לו לשאת יותר משקל מבלי שינוי במשקל העצמי שלו. להרון MK2 מנוע ואוויוניקה משופרים ובעל יכולת איסוף מודיעין מנגד (Standoff Capability) כלומר, יכולת איסוף מודיעין על מטרה ממרחק רב, תודות ליכולתו לשאת סנסורים גדולים ומשופרים. ההרון MK2 נחשף לראשונה בתערוכה האווירית בסינגפור – Singapore Airshow 2020.
נבחרת סרי לנקה בכדורסל
נבחרת סרי לנקה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של סרי לנקה.
נבחרת סרי לנקה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
דם סמיך
דם סמיך (באנגלית: Blood) היא סדרת טלוויזיה מסוגת מותחן פסיכולוגי של ערוץ 5 הבריטי וערוץ Virgin Media One, בכיכובה של קרולינה מיין. העונה הראשונה שודרה בנובמבר 2018. העונה השנייה שודרה באפריל ובמאי 2020.
תקציר עלילה
קאט הוגן (קרולינה מיין) חוזרת לביתה באזור הכפרי של אירלנד, אחרי שנודע לה על מות אמה, שסבלה ממחלה ממושכת. היא מתה בבית המשפחה כשנפלה וראשה נחבט בסלע. קאט נזכרת באירוע מילדותה, שמוצג בפלאשבקים, ובטוח שאביה היה מעורב במותה של אמה. המשפחה שסועה מחשדות ומצער. האם היה מותה של האם תאונה?
הפקה
הסדרה "דם סמיך" צולמה במחוז מית', קילדר ובדבלין. אתר הצילומים של בית המשפחה ב-Larchill Arcadian Gardens שבמחוז מית'.
יצחק כספי
יצחק כספי (1906 – 17 בספטמבר 1987) היה ראש המועצה המקומית השני של רמת השרון, בין השנים 1959-1955.
ביוגרפיה
כספי נולד בלודז', עלה לארץ ישראל ב-1926 והתיישב בעין שמר. ב-1928 עבר למושבה עיר שלום (רמת השרון של ימינו). הוא שימש כמפקד ההגנה במושבה, גם במהלך מאורעות תרפ"ט והמרד הערבי וכן כיהן כחבר בוועד המקומי.
עם כינונה של המועצה המקומית ב-1949 מונה לחבר המועצה, הוא המשיך לכהן בה לאחר הבחירות הראשונות, ב-1950. ב-1955 היה מועמד מפא"י לראש המועצה ונבחר. במהלך כהונתו הושלם פינויה של מעברת רמת השרון, ואחרוני תושביה שוכנו בשכונת מורשה. כן הוקמו בתי ספר וגני ילדים חדשים, והוכנה תוכנית מתאר חדשה. בבחירות שנערכו ב-1959 לא התמודד על כהונה נוספת.
כספי נפטר בשנת 1987 ונקבר בבית העלמין הישן (הנצח} של רמת השרון.
הקדוש מכולם
הקדוש מכולם (באנגלית: Holy Man) הוא סרט בבימויו של סטפן הרק ובכיכובם של אדי מרפי, ג'ף גולדבלום וקלי פרסטון. הסרט הוא סאטירה על תרבות הצריכה, והוא יצא לאקרנים בשנת 1998. הסרט נחשב לכישלון הן מבחינת הכנסות, והן מבחינת ביקורות.
תקציר העלילה
ערוץ קניות אמריקאי כושל מנסה לעניין את הצופים לקנות. ריקי היים (ג'ף גולדבלום), סגנו של מנהל הערוץ, צריך לגרום לערוץ להצליח, העזרה מגיעה ממקום לא צפוי. ריקי (שאינו רגיש כל כך לזולת) פוגש איש דת בשם ג'י (G) (אדי מרפי) ופוגע בו בטעות במכוניתו. מתברר שלג'י אין מקום ללון ולאחר שהוא יוצא מבית החולים הוא עובר לגור בביתו של ריקי. בעקבות מסיבה שמארגן ריקי בביתו מתגלה ג'י כבעל יכולת השפעה על אנשים. ריקי מביא את ג'י לעזור לו במכירות ולהפתעת עובדי הערוץ אף על פי שג'י מורה לאנשים דרך רוחנית הנוגדת את מכירת המוצרים, ההרגשה הטובה שהוא גורם לאנשים יוצרת אסוציאציה בין ההרגשה הטובה לבין הרצון לקנות את המוצרים וערוץ הקניות מצליח. דמותו של ג'י מובילה כגורו את הציבור האמריקאי ואנשי דת שונים (מוסלמים יהודים וכו') מתווכחים לאיזה דת הוא משתייך. בינתיים ג'י עוזר לריקי לחזר אחרי אהובת ליבו קייט (קלי פרסטון). המנהל, שרואה את ההצלחה רוצה את ג'י כאיש קבוע בערוץ, ויוצר לו תוכנית משלו "נקודת ג'י". ריקי בהתחלה משתף פעולה ומנסה לגרום לג'י להישאר אך לאחר מכן הוא מחליט לשחררו. הוא מבין שלהשאיר את ג'י בערוץ הקניות תפגע בו. בתוכנית הפתיחה של הערוץ החדש, ריקי מופיע במקום ג'י ומגלה לקהל שהחליט לתת לג'י ללכת וכי הוא מבין עכשיו את המשמעות של להיות מאוהב. קייט רואה את השידור והם מתנשקים. הסרט מסתיים שהשניים נפרדים מג'י והוא מאחל להם הצלחה בהמשך הדרך.
משה פורגס פון פורטהיים
משה פורגס אדלר פון פורטהיים (בגרמנית: Moses Porges Edler von Portheim; 22 בדצמבר 1781 – 21 במאי 1870) היה תעשיין בוהמי-אוסטרי וסגן ראש העיר של סמיחוב (היום שכונה בפראג), אביר מסדר פרנץ יוזף.
משה נולד למשפחה יהודית של סוחר עני גבריאל פורגס, בעיר סמיחוב. למשה פורגס היה גם אח הצעיר לאופולד יהודה. משה וליאופולד פורגס בצעירותם הצטרפו לכת של יעקב פרנק באופנבורג. אך כעבור תקופה מסוימת התאכזבו וברחו מאחוזתו של פרנק וחזרו לפראג. את הרפתקאותיהם של האחים בחצרו של יעקב פרנק תיאר בספרו "Frank und die Frankisten", הוצאה Breslau, 1868, ההיסטוריון היהודי צבי גרץ, כמו כן, הרפתקאותיהם של האחים תוארו בפרוטרוט ב"ירחון לתולדות ישראל ולחכמת ישראל - Monatsschrift" על ידי דר' S. Back בשנת 1877.
בפראג האחים הקימו בית מלאכה קטן לעיבוד פשתן וחנות על גדות ולטאבה בפאתי יוזפוב (באזור כיכר מארי קירי של היום), ב-1808 או 1812 הם התחילו בייצור כותנה עם הדפסה, החלטה עסקית שהתבררה בהמשך כמוצלחת. החברה שלהם גדלה וב-1830 הם העבירו את החברה לסמיחוב, שם הם בנו בשביל זה 5 בניינים. המכבש הדפסה שלהם הופעל על ידי מנוע קיטור בעל הספק 9 קילוווט עם שלושה דודי חימום. כעבור עשר שנים לחברה כבר היו שלושה סניפים בעיירות בסביבה. החברה של אחים פורגס העסיקה באותה תקופה יותר מאלפיים פועלים-אורגים. המפעלים צוידו בטכנולוגיות ייצור חדישות. מפעלי אחים פורגס היו בין הגדולים והמתקדמים באימפריה האוסטרית. משה פורגס היה מנכ"ל החברה עד 1856. ב-1840 (או 1845) האחים ייסדו מפעל לייצור כלי חרסינה בעיירה חודוב וליאופולד היה שם למנכ"ל.
ב-1841, הקיסר אוסטריה פרדיננד הראשון העניק לאחים את התואר האצולה המועבר בירושה אדלר פון פורטהיים, כאות הכרה בכך שהם היו יצרני הכותנה הראשונים באימפריה שהשתמשו במכונות קיטור במפעליהם.
אחרי קבלת התואר פנה משה פורגס פון פורטהיים לרוזן חוטק (נציג הקייסר בבוהמיה) עם בקשה לביטול ההגבלות על היהודים. אחרי שב-1867 בוטלו ההגבלות על היהודים, האחים נכנסו לפוליטיקה ומשה פורגס נבחר לסגן ראש העיר של סמיחוב. משה פורגס היה נדבן ידוע, תמך בבית אבות ברובע יוזפוב, וגם דאג לילדים ברובע יוזפוב כאשר הוריהם ייצאו לעבודה.
הוא נפטר ב-1870 והובא למנוחות בבית העלמין אולשנסקי.
אנג'לינה ג'ולי
אנג'לינה ג'וֹלי (באנגלית: Angelina Jolie; נולדה ב-4 ביוני 1975) היא שחקנית, קולנוענית והומניטרית אמריקאית.
ג'ולי זכתה בשלושה פרסי גלובוס הזהב ובפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "נערה בהפרעה". סרטים רבים בהשתתפותה היו ל"שוברי קופות" ברחבי העולם, והמצליח שבהם, "מליפיסנט", השיג למעלה מ-750 מיליון דולר ברחבי העולם. מלבד הצלחותיה הקולנועיות נודעה ג'ולי גם ביופיה, והוכתרה לא פעם כאחת מהשחקניות היפות ביותר בעולם הבידור. תהילתה והצלחת סרטיה הקנו לה מעמד של כוכבת הוליוודית ואחת השחקניות בעלות השכר הגבוה ביותר בתעשיית הקולנוע האמריקאית. בתחום הציבורי עשתה שימוש בתהילתה זו גם לקידום מפעלים הומניטריים בחסות קרנות שונות.
ביוגרפיה וחיים אישיים
נולדה בשם אנג'לינה ג'ולי ווייט (Angelina Jolie Voight) בלוס אנג'לס שבארצות הברית. אביה הוא השחקן זוכה פרס האוסקר ג'ון ווייט ואמה דוגמנית ושחקנית מרצ'לין ברטרנד; דודה הזמר צ'יפ טיילור, ורבים מבני משפחתה, לרבות אחיה, עוסקים אף הם באמנויות הבמה. ב-1976, שנה לאחר הולדתה, נפרדו הוריה של ג'ולי, והיא ואחיה עברו להתגורר עם אמם בעיר הקטנה פליסיידס שבמדינת ניו יורק. במהלך שהותה בניו יורק נחשפה ג'ולי לעולם הקולנוע והוקסמה ממנו. 10 שנים מאוחר יותר, כשחזרה ג'ולי, אז בת 11, ללוס אנג'לס עם משפחתה, החלה את צעדיה הראשונים בעולם המשחק.
עם המעבר ללוס אנג'לס נרשמה ג'ולי למכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע. עם זאת, בראיונות עמה היא מספרת על תחושת דחייה חברתית אותה חשה באותן שנים, מאחר שמשפחתה לא הייתה עשירה או בעלת אמצעים כאלו של חבריה לספסל הלימודים, וכן כי אלו צחקו על מראה הכחוש ועל משקפיה וגשר השיניים אשר הרכיבה באותו זמן. בגיל 14 ניסתה את מזלה בקריירת דוגמנות, אך משזו לא פרחה התערערה תחושת הביטחון העצמי של ג'ולי. בתקופה זו חלה טלטלה בחייה של ג'ולי - היא פרשה מלימודי המשחק והדרמה והחלה לבלות בהופעות רוק כבד וריקודי פוגו אלימים. לימים סיפרה כי באותן שנים צילקה עצמה באמצעות סכין בניסיון מזוכיסיטי להרגיש כאב, לבשה בגדים שחורים וצבעה שערה לסגול וכי שאפה להיות קברנית.
בגיל 16 נפרדה מחברה לחיים באותה תקופה ושכרה דירה בקרבת מגוריה של אמה. היא סיימה את לימודיה התיכוניים וחזרה ללימודי המשחק. דמותו של אביה נפקדה זמן רב מחייה של ג'ולי, על אף מספר ניסיונות לקרב בין השניים ואף שיתוף פעולה קולנועי מאוחר יותר. על אף שבתחילת הקריירה שלה עדיין נשאה את שם אביה, היא הופיעה תחת שם הבמה ג'ולי. במהלך חייה הבוגרים נודעו שלוש מערכות יחסים עיקריות של ג'ולי, שלושתן עם בני זוג אותם הכירה על סט צילומי אחד מסרטיה. כך היה עם בעלה הראשון, השחקן הבריטי ג'וני לי מילר, אשר שיחק לצידה בסרט "מרדף ממוחשב". השניים נישאו ב-28 במרץ 1996, שנה לאחר עליית הסרט לאקרנים, אך הנישואין הדרדרו במהרה. השניים החלו לחיות בנפרד שנה לאחר טקס נישואיהם, עת הקריירה הקולנועית של ג'ולי החלה לנסוק, ולבסוף התגרשו ב-1999.
לאחר ששיחקה ג'ולי יחד עם בראד פיט בסרט מר וגברת סמית', החל ניתוק בקשריהם של השחקנית האמריקאית ג'ניפר אניסטון ובראד פיט. במרץ 2005 הגישה אניסטון בקשה לגירושין מבעלה דאז - השחקן בראד פיט. צהובונים אמריקאיים העלו השערות כי בין הסיבות לגירושין היה רומן מחוץ לנישואין של פיט עם ג'ולי. השניים נפגשו במהלך 2004 כאשר גילמו זוג נשוי בחידוש לסרטו של היצ'קוק - "מר וגברת סמית'". צלמי פפראצי פרסמו תמונות של השניים עם בנה המאומץ של ג'ולי על חוף הים בקניה כחודש לאחר תחילת הליך הגירושין של פיט, דבר אשר הגדיל הסערה בתקשורת הצהובה בנושא. באותה התקופה סירבו ג'ולי ופיט להגיב לשאלות העיתונאים בדבר מערכת היחסים האפשרית ביניהם. ג'ולי כן הגיבה להשערה כי זו התחילה בעת צילומי הסרט, כאשר פיט היה עדיין נשוי, באומרה כי לעולם לא הייתה מנהלת רומן עם גבר נשוי, מאחר שאביה בגד באימה בעודם נשואים. היא סיכמה דבריה בהסתייגויות חריפות מהרעיון: "זה לא משהו שאוכל לסלוח עליו. לא אוכל להסתכל על עצמי במראה בבוקר שלאחר מכן. לא אמשך לגבר שבגד באשתו". מספר שנים לאחר גירושיו של פיט מאניסטון ג'ולי ופיט הפכו לזוג. פיט הגיש בקשה להוסיף את שמו כהורה מאמץ לבנה ולבתה של ג'ולי בדצמבר 2005 וזו אושרה בינואר 2006, זמן קצר לאחר שג'ולי התוודתה בראיון כי היא נושאת ברחמה את ילדתם המשותפת. נולדה האחרונה במאי 2006 בנמיביה. ג'ולי ופיט המשיכו לאמץ, וקיבלו למשפחתם יתום וייטנאמי, אשר היה בן 3 בעת האימוץ. עם הזמן הזוג הפך לאייטם תקשורתי בפני עצמו, והכיסוי החדשותי בעניינם הלך וגבר. בני הזוג זכו לכינוי "בראנג'לינה", כהלחם של שני שמותיהם, ותצלומים שלהם ושל ילדיהם הפכו למוצרים יקרי ערך עבור עיתוני הבידור והצהובונים. ההורים פתרו את הבעיה עם בתם המשותפת בכך שמכרו את התמונות ישירות למפיצים, במקום להמתין שצלם פפראצי זה או אחר יתגנב "לתפוס" תמונה. העניין התקשורתי אך גבר עם הודעתה של ג'ולי ב-2008 כי היא נושאת ברחמה זוג תאומים מפיט. השניים, בן ובת, נולדו ב-12 ביולי באותה שנה. את הזכות לצילומים ראשונים של השניים מכרו ג'ולי ופיט תמורת 14 מיליון דולר למגזין People, ואת הסכום תרמו לצדקה.
ב-13 באפריל 2012, לאחר 7 שנות זוגיות ושישה ילדים, מתוכם שלושה מאומצים ושלושה ביולוגיים, הכריזו אנג'לינה ג'ולי ובראד פיט על אירוסיהם. במאי 2013 חשפה בטור בהניו יורק טיימס כי עברה כריתת שדיים מלאה, של שני שדיה, לאחר שגילתה כי היא נושאת מוטציה בגן ה-BRCA1, המגביר את הסיכוי ללקות בסרטן השד ובסרטן השחלות. במהלך הטיפולים גם עברה שחזור דו-צדדי של שדיה. בטור שכתבה עודדה ג'ולי נשים בעלות היסטוריה משפחתית של סרטן השד או השחלות (אמה של ג'ולי מתה בגיל 56 מסרטן השחלות) להיבדק בדיקת גנים כדי לדעת האם הן נמצאות בקבוצת הסיכון. ב-23 באוגוסט 2014 נישאו השניים. בשנת 2014 שיחקה ג'ולי יחד עם ביתה ממערכת היחסים עם בראד פיט, בסרט מליפיסנט. ב-11 בפברואר 2015, פורסם כי ג'ולי ופיט אימצו ילד סורי. ב-19 בספטמבר 2016 הגישה ג'ולי תביעת גירושים מבראד פיט, בגלל "חילוקי דעות שלא ניתנים לגישור". פרסומה הרב של ג'ולי משך תשומת לב תקשורתית רבה לחייה הפרטיים במהלך השנים. מערכת היחסים שלה עם בעלה השחקן בראד פיט וגם הסערה לאחר שנפרדו, ומשפחתם הרחבה המשותפת זכו לסיקור תקשורתי נרחב. תביעות הגירושין ההדדיות נמשכו הרבה מעבר למצופה, בשל הדיונים על משמורת הילדים.
תדמיתה הציבורית והתקשורתית
עם עליית קרנה תדמיתה של ג'ולי הפכה למקור עניין בקרב העיתונות, ולעיתים הרי שתדמיתה התקשורתית היא זו שעוררה את העניין התקשורתי. ג'ולי ניחנה לדעת רבים ביופי רב ותפקידים רבים אותם גילמה במהלך הקריירה שלה היו של נשים מפתות או דוגמניות. בין הבולטות שבדמויות אלה היא לארה קרופט, הדמות הראשית בסדרת משחקי הווידאו "טומב ריידר". ג'ולי נבחרה מספר פעמים בסקרים שונים לאחת הנשים היפות בעולם, אם לא היפה שבהן. ג'ולי נודעה גם בקעקועיה הרבים, הכוללים ציטוטים ואימרות במספר שפות. עם הזמן הסירה חלק מקעקועיה, לרבות שמו של בעלה השני לאחר שהשניים התגרשו.
ג'ולי נהגה לעיתים בפרובוקטיביות במעמדים ציבוריים, אשר הלהיטה רבות את התקשורת הצהובה אשר החלה לעקוב אחר מעשיה. הצהרות אהבה והפגנת חיבה רבה לאחיה במהלך טקס האוסקר התפרשו על ידם כרמיזה לגילוי עריות, על אף שהוכחשו נמרצות על ידי השניים. מנגד, ג'ולי סיפקה חומר רב לצהובונים לגבי חיי המין שלה ודיברה בפתיחות בראיונות על סקרנותה לגבי יחסים סאדו-מאזוכיסטים. ג'ולי היא ביסקסואלית וניהלה בעבר מערכת יחסים עם השחקנית ג'ני שימיזו אותה הכירה בניו יורק.
מנהגים לא שגרתיים אחרים אשר אימצה, כגון התליונים מלאי הדם התואמים שחלקה עם בעלה השני, היוו מקור לסקרנות ציבורית ותקשורתית. ג'ולי סיכמה בעבר את תדמיתה הפרובוקטיבית באומרה כי בליבה נותרה כשם שהייתה בילדותה "סתם נערה פאנקיסיטית עם קעקועים".
תחילת הקריירה
לאחר סיום התיכון החלה ג'ולי להתמקד בקריירת הדוגמנות והמשחק. ג'ולי החלה לדגמן עוד בגיל 14, עת חתמה על חוזה ראשון בתחום. בצעירותה הרבתה לדגמן בארצות הברית ובאירופה, בעיקר בלונדון ואף הופיעה במספר וידאו קליפים. עם התמקדותה מחדש במשחק בגיל 16 החלה לאמץ את שיטת המשחק של אביה - התבוננות באנשים כדי להדמות להם. לאחר סיום התיכון והתנסות קצרה במשחק בסרטי הסטודנטים העצמאיים שהפיק אחיה, פנתה ג'ולי להופיע בסרטי קולנוע מסחריים.
הופעתה הראשונה הייתה ב-1993 בסרט מדע בדיוני דל תקציב בשם "מכונת תופת 2", שם שיחקה פאם פאטאל אנדרואידית. מאוחר יותר זכתה לראשונה לתשומת לב ציבורית נרחבת יותר, בסרט "מרדף ממוחשב" - בו גילמה את דמותה של האקרית מושכת. ביקורת בהניו יורק טיימס ציינה אותה לטובה הן בזכות מראה והן בזכות כישורי המשחק שהפגינה. הסרט, אשר נחל כישלון קופתי באקרנים, זכה לתחייה מחודשת בהפצה מסחרית לווידאו. במהלך צילומי הסרט פגשה בבעלה הראשון, השחקן ג'וני לי מילר, לו נישאה כשנה לאחר צילומי הסרט.
הופעותיה בשנים שלאחר מכן התרבו עד מאוד, ובין 1995 ל-1997 הופיעה ג'ולי במספר רב של סרטים. בבולט שבהם, "פוקס פייר", שיחקה ג'ולי דמות משנית ושוב זכתה לביקורות מהללות מקרב העיתונים אשר טענו כי כישוריה ומראה מאפילים על אלו של הכוכבים הראשיים. לקראת סוף תקופה זו בקריירת המשחק של ג'ולי הייתה זו דווקא הופעה בקליפ לשירם של חברי להקת האבנים המתגלגלות "Anybody Seen My Baby" עליה ניתן היה להצביע כהופעתה הבולטת ביותר, ואולי הראשונה ביצירה מצליחה במיוחד. ג'ולי גילמה את הדמות הנשית הראשית, אחריה רודף סולן הלהקה מיק ג'אגר, והצלחת השיר במצעדים הובילה לשידורים חוזרים ונשנים של הקליפ.
פריצת הדרך
המפנה בקריירה של ג'ולי החל בשנת 1997, בה כיכבה בסרט הטלוויזיה Geroge Wallace באחד התפקידים המשניים. הפעם שבחי העיתונאים לא נעצרו בדפי העיתון ובטורי הביקורת, וג'ולי קיבלה עבור תפקיד זה את פרס גלובוס הזהב, וכן מועמדות לפרס אמי. בשנה העוקבת גילמה ג'ולי את דמותה של הדוגמנית ג'יה קרנג'י בסרט הטלוויזיה אשר נשא את שמה - "ג'יה". הסרט, אשר זכה לביקורות נלהבות, כלל סצינות פרובוקטיביות וכן סצינות עירום של ג'ולי וזיכה אותה בשנית בפרס גלובוס הזהב.
ג'ולי ניצלה את נסיקת הקריירה שלה דווקא למיתון מספר הסרטים בו הופיעה. אם בשנים הקודמות הייתה מופיעה בכ-4 סרטים בשנה, הרי שמספר זה החל לרדת ל-3 ול-2. במקום השתתפות בהפקות נוספות החליטה ג'ולי להשקיע זמן רב יותר בלימודים והיא נרשמה ללימודי קולנוע ותסריטאות באוניברסיטת ניו יורק.
Load
Load הוא אלבום אולפן השישי של להקת המטאל האמריקאית מטאליקה, אשר יצא ב-3 ביוני 1996.
אנג'לינה ג'ולי
פריצת הדרך
ב-1999 הופיעה ג'ולי ב"מגדל פיקוח", אשר כשל הן בקופות והן בביקורות, אך זאת תחנה בקריירה של ג'ולי מאחר שבה פגשה את בעלה השני - בילי בוב ת'ורנטון, אשר גילם את בעלה של בת דמותה בסרט. הופעות בולטות יותר שלה באותה שנה היו בסרט "אספן העצמות", אשר הצליח בקופות אך כשל בביקורות, ו"נערה בהפרעה" - עליו הורעפו ביקורות מהללות רבות. בזה האחרון גילמה ג'ולי צעירה חולת נפש כתפקיד משנה לגיבורת הסרט, אשר גולמה על ידי וינונה ריידר. על אף שרבים ציפו שהסרט יסמן את חזרתה של ריידר, בעברה כוכבת מצליחה ופופולרית, למרכז הבמה ההוליוודית, הרי ששוב דמותה של ג'ולי האפילה על אלו של חבריה לסרט. ג'ולי זכתה בגלובוס הזהב בפעם השלישית עבור תפקידה זה והוסיפה למניינה גם את פרס האוסקר בקטגוריית שחקנית המשנה.
Load
ניתוח מוזיקלי
מבחינת הסגנון המוזיקלי, Load מהווה הקצנה של האלבום השחור מבחינת התרחקות מהסגנון המקורי של הלהקה ומעבר לסגנון מתון ופופולרי יחסית.
חבר מושבעים
חבר מושבעים הוא גוף נבחר של בני אדם המתכנסים על מנת לתת פסק דין, לקבוע עובדה על מנת שזו תשמש בסיס לקביעה משפטית, או על מנת לקבוע עונשו של אדם המועמד למשפט.
Load
ניתוח מוזיקלי
אחד המאפיינים הבולטים באלבום הוא שהוא מכיל לא פחות משלושה שירים שקטים ורגועים: "Hero of the Day" ("גיבור היום"), "Bleeding Me" ("אני המדמם") והמפורסם מכולם: "Mama Said" ("אמא אמרה").
אנג'לינה ג'ולי
ההצלחה הגדולה
תשומת הלב התקשורתית לה זכתה וההכרה בה ככוכבת הוליוודית גרמו לקריירת הקולנוע שלה לנסוק לגבהים חדשים. על אף שרבים מסרטיה בתקופה זו לא זיכו אותה בביקורות חיוביות רבות, הרי שבתוך שנים מספר הפכה ג'ולי לאחת מהשחקניות היקרות ביותר בהוליווד ועד מהרה קיבלה בממוצע יותר מ-15 מיליון דולר עבור הופעותיה.
חבר מושבעים
רקע
שיטות משפט רבות דורשות כי קביעת עובדה במשפט פלילי תתבצע על ידי חבר מושבעים - קבוצה של בוגרים הנבחרים מתוך כלל התושבים במחוז בו מצוי בית המשפט.
Load
ניתוח מוזיקלי
מבחינת התוכן, Mama Said דומה מאוד ל-"Dyers Eve" מ- ...And Justice for All, כיוון שגם הוא מהווה ביקורת נוקבת על אמו של הדובר. אך בניגוד ל-Dyers Eve, המאופיין בנגינה טכנית, מהירה ואגרסיבית, Mama Said הוא שיר אקוסטי, מלודי ובעל מנגינה עדינה ומלאת רגש.
אנג'לינה ג'ולי
ההצלחה הגדולה
סרטה הראשון בתקופה זו היה העיבוד הקולנועי למשחק המחשב המצליח "טומב ריידר" ב-2001. בעבור גילומה את גיבורת הגרסה הקולנועית למשחק, לארה קרופט, ג'ולי קיבלה 7.5 מיליון דולר. הסרט זכה לביקורות שליליות רבות וכך גם הופעתה של ג'ולי, אך לא היה בהן די כדי להשפיע על הביקוש אליו בקופות הקולנוע, והסרט היה ללהיט בינלאומי וגרף יותר כ-275 מיליון דולר באקרנים ברחבי העולם.
חבר מושבעים
רקע
מספר המושבעים הוא בדרך כלל 12, וכן נבחרים בכל משפט מספר "מושבעים חלופיים" למקרה שאחד המושבעים יחלה במהלך המשפט. מושבעים חלופיים אלה נמצאים באולם המשפט אולם אין הם מחליטים על העובדה או על פסק הדין או גזר הדין.
Peligro
Peligro (באנגלית: Danger, ובעברית: סכנה) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית, שאקירה. האלבום יצא לאור ב-25 במרץ 1993, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק קולומביה. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים; "Peligro" ,Brujería" ,"Eres", ו-"Tú Serás la Historia de Mi Vida".
Load
ניתוח מוזיקלי
שיר מפורסם נוסף מ-Load הוא השיר הקצבי "Ain’t My Bitch", המאופיין במנגינה שמחה וקליטה.
אנג'לינה ג'ולי
ההצלחה הגדולה
לאחר מספר סרטים פחות מצליחים סרט ההמשך של טומב ריידר - "טומב ריידר 2: סוד החיים" שוב היה להצלחה כבירה עבור ג'ולי בשנת 2003 והיא קיבלה עבורו 12 מיליון דולר. סרטה המצליח הבא, בשנת 2004, היה סרט ההנפשה "תפוס ת'כריש", בו תרמה את קולה לאחת מדמויות המשנה. באותה שנה הופיעה גם בסרט "אלכסנדר", כאולימפיאס, אימו המניפולטיבית של אלכסנדר מוקדון. על אף שהסרט כשל בקופות בארצות הברית, הרי שזכה להצלחה רבה בהקרנות במדינות אחרות וגרף למעלה מ-100 מיליון דולרים.
Peligro
האלבום בדומה לאלבום הבכורה שלה Magia, נכשל גם כן, אך הצליח להפנות כלפי שאקירה תשומת לב שאבדה באותן תקופות. בנוסף לכך, האלבום יצא על ויניל בקולומביה בלבד, והורד מן המדפים כמה שנים לאחר צאתו.
Load
ניתוח מוזיקלי
Load הוא האלבום הארוך ביותר של מטאליקה, אם כי אורכם של השירים הוא קצר יחסית לאלבומים הקודמים. יוצא דופן מבחינה זו הוא השיר האחרון באלבום The Outlaw Torn שהוא אחד השירים הארוכים ביותר של הלהקה יחד עם ...And Justice for All ו-To Live Is To Die מהאלבום ...And Justice for All ו-Suicide & Redemption מהאלבום Death Magnetic. השיר The Outlaw Torn קוּצָר בכדקה מסיבות טכניות, אך הוא מופיע בגרסה מלאה בסינגל The Memory Remains ואורכו בגרסה זו מגיע ל-10 דקות ו-46 שניות, מה שהופך אותו לשיר הארוך ביותר של מטאליקה.
אנג'לינה ג'ולי
ההצלחה הגדולה
ב-2005 ג'ולי זכתה למשכורת הגבוהה ביותר שלה עד כה, 20 מיליון דולר אשר שולמו לה בעבור השתתפותה בחידוש לסרטו של אלפרד היצ'קוק, "מר וגברת סמית'". בגרסה החדשה, ג'ולי גילמה רוצחת שכירה לצד כוכב הוליוודי אחר - בראד פיט, אשר גילם את בעלה, רוצח שכיר אף הוא. מערכת היחסים הבדיונית הפכה במהרה למציאותית והשניים הפכו לזוג מתוקשר, בזמן שהסרט עצמו נחל הצלחה עצומה וגרף כ-478 מיליון דולר ברחבי העולם.
Peligro
רקע והפקה
האלבום הופק על ידי אדוארדו פאס שגם כתב את שני הסינגלים הראשונים מתוכו. האלבום יצא במסגרת החוזה של שאקירה עם סוני מיוזיק קולומביה, בו התחייבה להוציא שלושה אלבומים, והוא היווה כאלבום השני, כשאחריו יצא האלבום השלישי, Pies Descalzos.
Load
ניתוח מוזיקלי
בנוסף לכך, Load הוא האלבום הראשון שהוקלט בחצי טון נמוך יותר.
אנג'לינה ג'ולי
ההצלחה הגדולה
סרטה הבולט הבא היה ב-2007, עת שיחקה בסרט "בכוח הלב", אודות העיתונאי היהודי דניאל פרל. ג'ולי שיחקה בתפקיד הראשי בסרט, כאשתו של פרל, וזכתה בעבור הופעתה במועמדות לפרס גלובוס הזהב. לצד סרט זה המשיכה לככב בשוברי קופות, בהם "בייוולף" (עיבוד קולנועי לאפוס ההיסטורי "ביוולף") מאותה שנה ו-"מבוקש" ו-"קונג פו פנדה" בשנה העוקבת. זה האחרון, סרט הנפשה בו נתנה את קולה לאחת מדמויות המשנה העיקריות, היה לסרטה המצליח ביותר עד כה וגרף למעלה מ-200 מיליון דולר בארצות הברית בלבד.
חבר מושבעים
רקע
שיטות המשפט הנצרכות לקביעה על ידי מושבעים קובעות חובת השתתפות בחבר מושבעים. כדי לאפשר משפט צדק ישנן בדרך כלל דרישות מקדימות בטרם ייבחר אדם לשרת בחבר מושבעים: ידיעת השפה, הבנת הנשמע והנקרא, ודרישות אחרות. בהליך בחירת המושבעים (וואר דיר) נבדקות גם דעות קדומות של המועמדים והשפעתן האפשרית על ההחלטות שיצטרכו המושבעים לקבל.
Peligro
רקע והפקה
סוגיו המוזיקליים העיקריים של האלבום הם הפופ הלטיני, הרוק והג'ק סווינג חדש, ואף נכללות בו גם כמה בלדות כגון, "Eres".
אנג'לינה ג'ולי
פעילות הומניטרית
לאחר צילומי הסרט "טומב ריידר", אשר נערכו בקמבודיה, החלה ג'ולי לעסוק במלאכה הומניטרית, וניצלה את החשיפה התקשורתית הרבה לה זכתה לקדם מטרות בתחום זה. מעבר לאימוץ ילדים מארצות העולם השלישי ערכה הכוכבת סיורים מתוקשרים במקומות אלו בחסות האו"ם. בין השאר, סיירה בטנזניה, סיירה לאון ובמחנה פליטים אפגניסטנים בפקיסטן השכנה, גייסה כספים ותרמה משלה.
עם התגברות מפעליה אלו שמחה נציבות האו"ם לפליטים לצרף תחת חסותה את ג'ולי ולבסוף מינתה אותה ל"שגרירת רצון טוב" של הנציבות. במסגרת שליחות זו ג'ולי ביקרה בין השאר במחנות פליטים באקוודור, תאילנד, קוסובו, נמיביה, קניה, סרי לנקה, דרפור, טנזניה ואף מבקשי מקלט מדיני בארצות הברית. לדבריה, מטרתה במסעות וביקורים אלו הייתה ניסיון לעורר מודעות לצרתם של האנשים אשר נאספו במחנות.
ג'ולי פעלה גם באופן פרטי ללא נציבות האו"ם וביקרה במחנות פליטים עיראקים וסודנים במזרח התיכון. עם הזמן לא הסתפקה רק בביקור במחנות פליטים והחלה להפגש עם מנהיגים פוליטיים, הן אמריקאים והן זרים לה, והקימה מספר קרנות במטרה לעזור לפליטים ומבקשי מקלט מדיני. עוד הוציאה לאור ספר המתאר את חוויותיה ממסעות אלה והפיקה סדרה תעודית לערוץ MTV המתעדת את מסעותיה בקניה. כאשר ההמולה התקשורתית סביבה וסביב ילדיה ובן זוגה בראד פיט הגיעה לשיאה ניצלו בני הזוג את הכספים הרבים ששולמו להם תמורת תצלומי תאומיהם המשותפים לכספי תרומה.
Peligro
רקע והפקה
למרות הכישלון המסחרי של אלבום הבכורה של שאקירה Magia, סוני מיוזיק קולומביה שיווקו בכל מקום את האלבום הזה, בתקווה שהוא יגדיל את הפופולריות הקטנה שהיא כבר קיבלה וימכור יותר מקודמו.
יציאה וקידום
לאחר הכישלון שחוותה שאקירה עם אלבום הבכורה שלה, Magia, יצא האלבום הזה ואיתו אנשיה של שאקירה קיוו שתצליח, אך בדומה לאלבומה הראשון, גם האלבום הזה נכשל. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים, ורק "Eres", זכה להצלחה מועטה מכיוון שאיתו הופיעה שאקירה בפסטיבל השנתי של ויניה דל מאר.
אנג'לינה ג'ולי
פעילות הומניטרית
ג'ולי כובדה במספר תארים וכיבודים על מפעליה ההומינטרים. בין השאר זכתה לאזרחות של כבוד בקמבודיה, הייתה לראשונה שזכתה בפרס "אזרח העולם" מטעם האו"ם וב"פרס החירות" מאת "ועדת ההצלה הבינלאומית" (IRC).
Peligro
סיבוב הופעות
בשנת 1996, יצאה שאקירה לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "Tour Pies Descalzos". סיבוב ההופעות נתמך על גבי האלבום הזה, אלבום הבכורה שלה Magia, ואלבומה השלישי, Pies Descalzos. השיר היחידי מתוך האלבום אשר נכלל ברשימת השירים שאותם שרה שאקירה במופעים שהתקיימו בסיבוב ההופעות, היה השיר, "Tú Serás la Historia de Mi Vida". סיבוב ההופעות כלל בתוכו כ-74 מופעים בסך הכל.
ביקורות
הסופרת חימנה דייגו, כתבה ספר על שאקירה ובו נאמר על האלבום כי "חמש-עשרה שנות חייה הראשונות של שאקירה העניקו לה טעימה מחיי התהילה והפרסום," וכי "בשל הכיוון המיוחד של האלבום, הוא יהיה זה אשר יוכיח כי שאקירה תהפוך לזמרת דגולה." בנוסף לכך, העיתון הספרדי TVyNovelas, טען כי שאקירה כלל לא לקחה חלק בקידום האלבום. דבר אשר פגע נחרצות בהצלחתו ובקבלתו על כלל הציבור הרחב.
חבר מושבעים
משפט מקובל
בשיטת המשפט המקובל תפקיד המושבעים הוא להכריע בשאלות עובדתיות, בעוד תפקיד השופט הוא לקבוע שאלות של פרשנות חוק (כך הדבר בבריטניה ובארצות הברית).
אנג'לינה ג'ולי
פעילות הומניטרית
בשנת 2013 ג'ולי קיבלה פרס אוסקר על שם ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית.
חבר מושבעים
מקור מוסד חבר המושבעים
מקורו של מוסד המושבעים במגנה כרטה. המלך ג'ון העניק לאציליו ולאנשים החופשיים (שאינם צמיתים) את הזכות להישפט על ידי חבר אנשים השווים להם במעמדם - ולא על ידי שופטים הממונים על ידי המלך. מושג זה - של משפט על ידי בני אותו מעמד היה קיים בנורמנדי אף לפני שנת 1066 (שנת הכיבוש הנורמני של אנגליה). על פי שיטה זו לא היה יכול השליט המקומי לכפות דין שרירותי על האצילים או האנשים החופשיים במדינה.
דוגמאות דומות של משפט על ידי מושבעים ניתן לראות בשיטת המשפט שהייתה נהוגה ביוון העתיקה, באתונה בשנת 500 לפנה"ס לערך, בה נהגו תושבי העיר להצביע במשפטים של תושבים אחרים בהצבעה חשאית והייתה להם הזכות לשנות את חוקי המדינה בצורה זו (ועל ידי שינוי העבירה להפוך אדם אשם לזכאי).
Load
עיצוב העטיפה
את היצירה שעל העטיפה צילם האמן השנוי במחלוקת אנדרה סרנה וקרא "זרע ודם 3", על שם המרכיבים המצולמים בתמונה, אם כי הספרה שלוש סופחה באופן שרירותי. האומן לא עיצב את העטיפה בשביל מטאליקה אלא התמונה המקורית נקנתה על ידי קירק האמט, גיטריסט הלהקה, בסן פרנסיסקו והוא קבע כי היא תתאים לעטיפת האלבום.
חבר מושבעים
היסטוריה של מוסד המושבעים באנגליה
באנגליה, בה השימוש בשיטת הכרעה זו הוא הנפוץ ביותר, היו נהוגות עד ימיו של המלך הנרי השני כמה וכמה שיטות להכרעה במשפטים. תביעת זכות במקרקעין הייתה מוכרעת באמצעות דו-קרב, אשר לא נערך בין הצדדים הישירים כי אם בין אבירים שזה היה עיסוקם המקצועי. במשפטים פליליים היה הדיון מוכרע באמצעות דו-קרב בין הנאשם ובין מאשימו, שהסתיים רק במותו של אחד הצדדים. ה"אורדליה" אשר הייתה נהוגה במשפטים פליליים בהם הייתה הכנסייה מעורבת, כללה את צריבת הנאשם במוט מלובן. אם הנאשם לא החלים מכווייתו במשך שלושה ימים, אות הוא כי הוא אשם. דרך נוספת בה התנהלה ה"אורדליה" היא הטבעתו של הנאשם במכל מים. אם שקע, נחשב לזכאי, ואם צף, לאשם. נאשמים אשר נשבעו כי הם חפים מפשע, ומצאו שנים עשר אנשים שיתמכו בגרסתם, שוחררו.
Load
ביקורת
חברי הלהקה שינו את תדמיתם הקשוחה המקורית, כאשר בחרו להיפרד משיערם הארוך אשר ליווה אותם מתחילת דרכם. (יש לציין שג'ייסון ניוסטד גילח את ראשו עוד בשנת 1993 ולג'יימס הטפילד הייתה תספורת מאלט לפני שהסתפר ב-1996). בנוסף, שינוי מהותי בסגנון המוזיקלי באלבום על מנת לפנות ל"מיינסטרים" המוזיקלי, נתפס בעיני רבים מן המעריצים כאקט של זניחת המעריצים לטובת מיסחור ופנייה לקהל חדש וגדול יותר. זאת בניגוד לאלבום השחור אשר גם הוא התקרב יותר אל המיינסטרים המוזיקלי ונטה יותר לכיוון ההבי מטאל הקלאסי ולהארד רוק אך למרות זאת זכה לביקורות חיוביות מהמעריצים מאחר שסגנונות אלו שימשו באלבום בתור פן מוזיקלי חדש והלהקה לא זנחה את מאפייניה הבסיסיים. בניגוד לזאת באלבום load ניסתה הלהקה להיראות לגמרי בתור להקת הארד רוק מודרנית ולכן בוקרה על כך.
הפרדוקס הוא, שדווקא שאיפתה של הלהקה להתחבב על ההמונים גרמה לכישלונה המסחרי, בעוד שה"שחייה נגד הזרם" בתחילת דרכה גרמה להצלחה מסחרית גדולה.
חבר מושבעים
היסטוריה של מוסד המושבעים באנגליה
בשנת 1166 מצא המלך הנרי השני לנכון לזנוח שיטות אלו לטובת "חבר המושבעים הגדול" שתפקידו היה בתחילה אך להכריע אם האישום כנגד הנאשם הוגש בשל "שנאה וקנאה". בתהליך היסטורי ארוך קיבל חבר המושבעים את צורתו המוכרת בימינו, ומספר המושבעים התגבש לתריסר. בתחילה יכול היה הנאשם לבחור בין משפט על ידי מושבעים, לבין ניסוי מזלו ב"אורדליה" אך לאחר שזו נאסרה בידי האפיפיור אינוצנטיוס השלישי בשנת 1215 הפך המשפט על ידי מושבעים לחובה. נאשם שסירב להישפט על ידי מושבעים עונה בשיטה שנקראה "Peine forte et dure" (כאב חזק ומתמשך), שאומצה על ידי המלך הנרי הרביעי. בשיטה זו נלחץ הנאשם למוות באמצעות משקולות, או שהודה באשמתו. שיטה זו בוטלה רק בשנת 1772. בהיסטוריה האנגלית ידוע מספר קטן של מקרים בהם העדיפו הנאשמים להימחץ למוות, מאשר להישפט בפני מושבעים או להודות באשמתם, האחרון שבהם בשנת 1741.
תפנית במעמדם של המושבעים אירעה במשפטם של הקווייקרים ויליאם פן (מייסד מדינת פנסילבניה) וויליאם מיד, אשר הואשמו בשנת 1670 בכך שערכו טקס דתי בניגוד לחוק. לאחר שמיעת העדויות במשפט, הורה השופט למושבעים למצוא את פן ומיד אשמים במיוחס להם. חבר המושבעים, מצידו, סבר שפן ומיד אינם אשמים, וסירב להוראות השופט. הם נשלחו מחדש לשקול את החלטתם. ולאחר ששבו עם אותה ההחלטה עצמה, דרש השופט מראש חבר המושבעים, אדם בשם בושנל, כי ייתן פסק דין המקובל על בית המשפט, וכי עד שחבר המושבעים יגיע להחלטה הנכונה ייכלאו ללא בשר, משקה, אש או טבק. "הגיעו לפסק דין בעזרת האל, או שתרעבו למוות". במשך שני לילות נמשכו הדיונים מבלי שהמושבעים יקבלו אוכל או שתייה, או אפילו סיר לילה, ולבסוף הודיעו המושבעים כי החלטתם היא כי פן ומיד אינם אשמים. השופט החליט לקנוס את המושבעים בסכום גבוה של ארבעים מרק, ולכלוא אותם עד שישלמו אותו. פן ומיד נשלחו למאסר על כך שסירבו לפקודת פקיד בית המשפט לחבוש את כובעם. לאחר מכן צו הביאס קורפוס שנתן בית משפט גבוה יותר שחרר את המושבעים, וקבע את זכותם לפסוק את העובדות לפי הבנתם. לאחר המשפט נסעו פן ומיד למושבות באמריקה והיום הם נחשבים בין האבות המייסדים של האומה האמריקנית.
בשנת 1870 נחקק "חוק המושבעים" אשר איפשר למושבעים שתייה, מאכל וחימום בעת דיוניהם.
בחירת חבר מושבעים
הדרך המקובלת כיום לבחירת מועמדים לחבר מושבעים היא בחירתם באקראי מתוך פנקס הבוחרים. לפי חלק משיטות המשפט לא בוחרים כמועמדים לחבר מושבעים אנשים העוסקים במערכות ההצלה (כדוגמה: כבאים, רופאים) או מערכות אכיפת החוק (שוטרים, משפטנים, אנשי מערכות הכליאה), וכן אנשים בעלי עבר פלילי. בחלק ממדינות ארצות הברית עורכי דין וסטודנטים למשפטים אינם רשאים להיות מועמדים לשרת בחבר מושבעים, מחשש שתהיה להם השפעה גדולה יותר על יתר חברי חבר המושבעים (אשר אמורים להכריע על פי עמדותיהם האישיות). כך גם היה המצב באנגליה, אולם כיום שונה החוק, ואפילו שופטי בית-הלורדים מקבלים זימון לחבר המושבעים.
ארצות הברית
בארצות הברית ישנן רשימות מאגר שמות של מועמדים לשירות כמושבעים (jury in waiting או jury pool). מתוך רשימות אלה נבחרים המועמדים לשרת כמושבעים. הליך בחירת המועמדים לשרת וקביעה האם הם יכולים לשמש מושבעים בפועל במשפט מסוים נקרא "וואר דיר" (מצרפתית: "voir dire"). על המושבע המועמד לשמש בחבר מושבעים להיות אזרח ארצות הברית וכן תושב המדינה או תושב המחוז השיפוטי בו מתנהל המשפט. דרישות נוספות הן ידיעת השפה האנגלית, מצב בריאותי פיזי ונפשי תקין, ואי היותו של אזרח כזה באמצע תהליך של האשמה בעבירות פליליות. חברי 3 קבוצות באוכלוסייה פטורים משירות בחבר מושבעים: חברי הכוחות המזוינים בשירות פעיל, עובדים מקצועיים במחלקות כיבוי אש ובמשטרה, ומשרתי ציבור במשרה מלאה בממשלים מקומיים, במדינות (States) ובמערכת הפדרלית.
צרפת (משפט קונטיננטלי)
לאחר קביעת האשמה מתנהל דיון נוסף בקרב המושבעים בשאלת העונש (גזר הדין).
ארצות הברית ובריטניה (משפט מקובל)
על המושבעים במשפט לדון בשאלות העובדתיות שהציג בפניהם השופט. לעיתים עליהם להכריע רק בשאלה העובדתית המהווה בסיס לטענות, ולעיתים עליהם לקבוע על סמך העובדות שהם קבעו אם הנאשם אשם או זכאי, או, במשפט אזרחי, האם בוצעה עוולה. במקרים בהם חבר המושבעים אינו מצליח להגיע להסכמה נקראים "חבר מושבעים תלוי (ועומד)" - "hung jury", והמקרה מועבר לצורך משפט חוזר לחבר מושבעים חדש.
אין בסדרי הדין האמריקאים הגבלת זמן לדיון חבר המושבעים בשאלות שעומדות בפניהם ואין הוראות בדבר סדרי הדיונים עצמם. לדוגמה, במשפטו של הרוצח הסדרתי סטיבן בריאן פאנל בדלאוור, בילו חבר המושבעים כשמונה ימים בסקירת הראיות. עם זאת מקובל שהמושבעים בוחרים יושב ראש ("foreman") מביניהם הקובע את סדר היום.
ברוב שיטות המשפט על המושבעים להחליט באשמה או בעובדה פה אחד. ישנן שיטות משפט בארצות הברית המתירות הכרעת רוב כאשר אחד מחברי חבר המושבעים חולה במהלך הדיונים, או כאשר מגיעים למצב בו לא ניתן להכריע בהכרעה פה אחד. בשליש מהמדינות בארצות הברית נעשית הכרעת רוב במשפט אזרחי. שיטות משפט אחרות קובעות את שיעור הרוב (בסקוטלנד, לדוגמה, די ברוב רגיל).
על פי כללי המשפט האנגלי נאסר על המושבעים לגלות את שהתרחש בחדר הדיונים של המושבעים - וגילוי הדברים שנאמרו במהלך הדיון מהווים עבירה פלילית שעונשה מאסר. בארצות הברית אין מניעה לדון בדיונים לאחר תום המשפט.
משפט פלילי בארצות הברית
בארצות הברית, משפט בפני מושבעים בהליכים פליליים וכן בחלק מההליכים האזרחיים מחויב על פי פרק 3 לחוקה והתיקונים השישי והשביעי לחוקה.
משפט אזרחי בארצות הברית
התיקון השביעי לחוקת ארצות הברית קובע את זכותו של בעל דין (תובע או נתבע במשפט אזרחי) כי עניינו ישמע ויקבע על פי אומד דעת חבר מושבעים.
גזר הדין
על פי חלק משיטות המשפט בארצות הברית המושבעים צריכים לקבוע הן את פסק הדין והן את גזר הדין. לאור פסיקת בית המשפט העליון, כאשר מדובר בעונש מוות - רק מושבעים יכולים להטילו על נאשם.
באנגליה, המושבעים יכולים לקבוע רק את הקביעות העובדתיות המשמשות בסיס לפסק הדין, והשופט לבדו יכול להכריע בעניין גזר הדין. במשפט האזרחי האנגלי, המושבעים ממליצים על היקף הפיצוי במקרים של הוצאת לשון הרע או הוצאת דיבה.
חבר מושבעים בישראל
עם תחילת המנדט הבריטי בארץ ישראל בחר השלטון האנגלי שלא לעשות שינויים משמעותיים בשיטת המשפט, ובחלק גדול מהתחומים נשארה בתוקפה שיטת המשפט שקדמה לשלטון האנגלי.
כך למשל נשאר בתוקפו המשפט האזרחי העות'מאני (המג'לה - אשר בוטלה לבסוף רק בשנת 1980), קיומו של הדין הדתי לצד הדין האזרחי, ואף סדרי הדין נותרו כמו שהם (חלקים מחוק הפרוצדורה העות'מאנית בוטלו רק בשנות ה-70 וחלקים הנוגעים לסדרי דין אזרחיים, ובייחוד סעיף 80 הנוגע לראיות נותרו בתוקפם עד ימינו).
מדיניות זו הייתה חלק ממדיניות הבריטים שלא להחיל את שיטת המושבעים במושבות. אחד הצידוקים ההיסטוריים לראיית השיטה כמגינת האזרח, היא משום שבניגוד לשופטים, שהם פקידי המלך, המושבעים הם "בני מעמדו" (peers) של הנאשם, ולכן יגנו עליו משרירות-לב של המלך (שהוא המאשים במשפט). לו הייתה שיטה זו מיושמת במושבות, התוצאה הייתה שכל נאשם במרי נגד השלטון היה עלול לצאת זכאי. שיטת המושבעים כן הוחלה במושבות אמריקה הצפונית, מאחר שאזרחי המושבות היו נתינים בריטיים (האינדיאנים המקומיים לא נחשבו כאזרחים ולכן לא יכלו להוות חלק מחבר המושבעים).
DNA (אלבום)
DNA הוא אלבום הבכורה של להקת הפופ הבריטית ליטל מיקס. האלבום יצא לאור ב-19 בנובמבר 2012 על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס וסייקו מיוזיק. מתוך האלבום יצא הלהיט הבינלאומי "Wings", אשר כבש את פסגת מצעד הסינגלים הבריטי.
האלבום הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי.
הצלחה
איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA) העניק לאלבום את תואר הזהב על מכירות של למעלה מ-35,000 עותקים במדינה. בהמשך, גם איגוד תעשיית ההקלטות האירי (IRMA) העניק לאלבום את תואר הזהב על מכירות של למעלה מ-7,500 עותקים במדינה.
הקרב על אנגאור
הקרב על אנגאור (Battle of Angaur) היה קרב במלחמת העולם השנייה, שהתחולל באי אנגאור, בדרום מערב האוקיינוס השקט (כ-860 קילומטרים ממזרח לאיים הדרומיים בפיליפינים). קרב זה היה הקרב השישי, והאחרון, במערכה על איי מריאנה ופלאו, מערכה שהייתה חלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט. הקרב נערך בין 17 בספטמבר 1944 ל-30 בספטמבר 1944, ובמהלכו כבשו האמריקאים את האי מידי היפנים.
DNA (אלבום)
הצלחה
בנוסף לכך, איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI) העניק לאלבום את תואר הפלטינה על מכירות של למעלה מ-450,000 עותקים במדינה.
הקרב על אנגאור
רקע
אנגאור הוא אי געשי זעיר, אורכו 4.8 קילומטרים והוא מופרד מהאי פלליו על ידי מצר ברוחב 9.7 קילומטרים. באי הייתה אוכלוסייה ילידית קטנה מאוד שהתפרנסה מחקלאות, דיג וכריית פוספטים. ב-1944 מנה חיל המצב היפני על האי 1,400 חיילים, שהיו תחת פיקודו של מפקד גזרת פלאו, לוטננט גנרל סאדאה אינואה.
איי פלאו נמצאים, כאמור, במרחק כ-900 ק"מ מאיי הפיליפינים, מרחק שהיה מאפשר למפציצים שימריאו משדות תעופה באיי פלאו לתקוף את היפנים שם. מיקומם זה הפך אותם ליעד אסטרטגי עבור ארצות הברית. העובדה שהאיים היו מוגנים בכוחות חלשים בלבד הפכו אותם ליעד אטרקטיבי לאחר כיבוש איי מרשל, אולם לצי האמריקני לא היו די נחתות, והמבצע נדחה עד לסיום כיבוש איי מריאנה, דחייה שהייתה משמעותית מאוד לחיוניות המבצע.
מהלך הקרב
הקרב החל ב-11 בספטמבר 1944 בהפגזת החוף מן הים על ידי אוניית המערכה טנסי, סיירות, ובהפצצה אווירית שבוצעה על ידי מפציצי SBD דונטלס, שהמריאו מנושאת המטוסים ווספ (Wasp). שישה ימים לאחר מכן, ב-17 בספטמבר, נחתה הדיוויזיה ה-81 בפיקודו של מייג'ור גנרל פול ג' מיולר, בחופים הדרום והצפון מזרחיים של האי. המכשול המשמעותי בפני כוחות הנחיתה היו בתחילה מוקשים, כמו גם הצפיפות על החופים; התקפות נגד יפניות לא היו חזקות בשלב הראשון, אך ההתנגדות הפכה קשה יותר ויותר ככל שהתקדמו האמריקאים לכיוון "הקערה" (The Bowl), גבעה ליד אגם סאלום בחלק הצפון מערבי של האי. בחלק זה של האי תכננו היפנים להיאחז עד הסוף המר. החל מ-20 בספטמבר תקף הרגימנט ה-322 באופן חוזר ונשנה את "הקערה", אך 750 המגינים הצליחו להדוף את ההתקפות בסיוע ארטילריה, מרגמות, ומכונות ירייה. אולם הרעב והצמא הגוברים והולכים של המגינים, בצד ההתקפות וההפגזות הבלתי פוסקות, החלו להשפיע על היפנים. ב-25 בספטמבר הצליחו האמריקאים לחדור ל"קערה"; במקום להילחם ביפנים שהסתתרו במערות החליטו האמריקאים להשתמש בבולדוזרים ולחסום את הכניסות. ב-30 בספטמבר הסתיים כיבוש האי.
לאחר הקרב
עוד במהלך הקרב הוחל בבנייתם של שדות התעופה, אך הדחייה בתחילת הנחיתות באיי פלאו הביאה לכך ששדות התעופה לא היו מוכנים עד תחילת המערכה בפיליפינים, באוקטובר 1944. אדמירל ויליאם הלסי, מבכירי הצי האמריקני, טען לפני הפלישה לאיי פלאו שהמבצע לא הכרחי; היסטוריונים צבאיים רבים מסכימים לטענה זו. לדבריהם, ההישג העיקרי היה הניסיון הקרבי שרכשה הדיוויזיה ה-81.
מיד לאחר הקרב הדיוויזיה ה-81 הצטרפה באופן מיידי לקרב על פלליו, כסיוע לדיוויזיית הנחתים ה-1 שנתקלה בהתנגדות עזה מאוד במרכז ההררי של האי.
קולבייל
קולבייל (בפולנית: Kołbiel; ביידיש: קאלביעל) הוא כפר במחוז אוטבוצק שבפרובינציית מזוביה בפולין, עיר לשעבר, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכלל היישוב בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1869 נטלו הרוסים מהיישוב את מעמדו העירוני, בעקבות מרד ינואר.
יהודי קולבייל
ראשית היישוב היהודי בכפר הייתה בסוף המאה ה-18, ומאמצע המאה ה-19 התקיימה במקום קהילה עצמאית. בשנים 1907 עד 1917 קבע מושבו ביישוב האדמו"ר יהושע אשר רבינוביץ'. בעשור השלישי והרביעי של המאה ה-20 כיהן רבי אריה לייב לנדא כרב העיירה.
בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-820 יהודים, שהיוו למעלה ממחצית מתושביו, והתקיימה בו פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות. עקב חרם פולני על עסקיהם, עזבו את היישוב בשנות השלושים של המאה ה-20 יהודים רבים.
בשואה
ב-1 בספטמבר 1939, פרוץ מלחמת העולם השנייה, הופצץ היישוב קשות בידי הגרמנים, תוך הרג מספר מתושביו. ב-15 בחודש נכנסו הגרמנים ליישוב, ורצחו בו 13 פולנים ויהודים, תוך שליחת אחרים למחנות עבודה.
ב-27 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבכפר חיילים גרמנים, בסיוע כוחות אוקראיניים, ושילחו את יושביו למחנה ההשמדה טרבלינקה, תוך רצח המתנגדים במקום.
כ-50 יהודים שהושארו ביישוב, וכ-100 יהודים נוספים שהסתתרו בזמן האקציה ושבו לכפר, הועסקו בעבודות כפייה, והועברו לאחר זמן מה לגטו ורשה ולגרבולין.
מקהילת קולבייל שרדו את השואה שלוש משפחות, ואלה לא שבו להתגורר ביישוב לאחר המלחמה.
סמואל דל קמפו
קורות החיים
סמואל דל קמפו היה דיפלומט בשירות החוץ של רפובליקת צ'ילה. בין השנים 1941 ל -1943 שימש כשר האוצר בנציגות צ'ילה בבוקרשט שברומניה, וסייע ליהודי רומניה בהנפקת מסמכים שונים - בעיקר ליהודי פולין בצ'רנוביץ.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
במהלך אוקטובר 1941 הוקם גטו בעיר צ'רנוביץ והחלו גירושים לטרנסניסטריה. בהיעדר נציגות פולנית רשמית ברומניה, הועבר ייצוג האינטרסים של אזרחי פולין ברומניה לצ'ילה, ודל קמפו החל להנפיק דרכונים צ'יליאנים ליהודים בעלי אזרחות פולנית, כולל לבני משפחת קיסלר מצ'רנוביץ ומשפחת רוזנטל מבוקרשט. לאחר שהגירושים מצ'רנוביץ לטרנסניסטריה התחדשו ביוני 1942, דל קמפו המשיך להתערב עם השלטונות הרומניים לטובת "היהודים בהגנת צ'ילה". בהתבסס על פרוטוקולים מוקלטים מדיונים במועצת השרים של רומניה, יד ושם הצליח להעריך כי כ -1,200 יהודים קיבלו דרכונים צ'יליאניים המספקים להם הגנה מפני הגירושים. באביב 1943 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין צ'ילה לרומניה ושווייץ החלה לייצג את האינטרסים של צ'ילה. המסמכים שהוציא דל קמפו לא התאימו בבירור למדיניות ממשלת צ'ילה; כששליחי שווייץ ביקשו ממשרד החוץ של צ'ילה להבהיר את מדיניות המשרד בנוגע להענקת דרכונים צ'יליאניים, נאמר להם כי "הם מעדיפים שלא להעניק דרכונים חדשים ללא אישור משרד החוץ של צ'ילה. "
לאחר המלחמה
דל קמפו מונה לקונסול הכללי בציריך, אך המינוי מעולם לא נכנס לתוקף, ודל קמפו מעולם לא חזר לכהן במשרד החוץ של צ'ילה. הוא נפטר בפריז בשנות ה-60.
הכרה והנצחה
ב־23 בנובמבר 2016 הוכר סמואל דל קמפו כחסיד אומות העולם ושמו נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם, יד ושם ירושלים.
אאומאיה
אאומאיה (שם מדעי: Eomaia; משמעות השם: "אם השחר") הוא סוג של יונק מאובן נכחד המכיל את המין היחיד Eomaia scansoria, שהתגלה בסלעים שנמצאו בתצורת יישיין במחוז ליאונינג בסין. המאובן מתוארך לאמצע עידן הקרטיקון התחתון - כ-125 מיליון שנה לפני זמננו. הדגימה המאובנת היחידה של מין זה היא בגודל 10 סנטימטרים והיא כמעט שלמה. משקל הגוף מוערך ב-20–25 גרם. המאובן שמור היטב יחסית לממצא בן 125 מיליון שנה. גולגולת המאובן נמעכה, אך אפשר לראות את שיניו של היונק, עצמות רגליו הזעירות, חלק מהסחוסים שלו ואפילו פרוותו.
תיאור
במאובן אאומאיה נראים סימנים ברורים של שיער. עם זאת, אין אלו הראיות המוקדמות ביותר לשיער בשושלת היונקים, שכן גם במאובנים של וולטיקותריום וקסטורוקאודה שהתגלו בסלעים המתוארכים ל-164 מיליון שנה לפני זמננו, יש סימני פרווה.
לאאומאיה סקאנסוריה (Eomaia scansoria) היו תכונות המשותפות לו וליונקי שליה, תכונות המבדילות אותו מהמטאתריה, הקבוצה שכוללת את חיות הכיס בנות זמננו. תכונות אלה כוללות את עצם ה-malleolus ("פטיש קטן") המוגדלת בתחתית השוקה (הגדולה מבין שתי עצמות השוק), מפרק בין עצם המסרק הראשונה לבין עצמות בסיס כף הרגל (entocuneiform) אשר נסוג לאחור יחסית למפרק בין עצם המסרק לבין העצמות המרכזיות בבסיס כף הרגל, וכן תכונות שונות של מלתעות ושיניים.
לאאומאיה, כמו ליונקים מוקדמים ולחיות-כיס אחרות, היה פתח אגן צר, מה שהביא ללידת ולדות קטנים ולא מפותחים הדורשים טיפול מסור וממושך. עצמות האגן העיליות (Epipubic bones) מתרחבות קדימה מן האגן; עצמות אלה אינן נמצאות בשום יונק שליה אך נמצאות בכל יונק אחר, כולל יונקים לא שלייתיים מקבוצת האאותריה, יונקי הביב, כיסאים ויונקים אחרים מתקופת המזוזואיקון, כמו גם הקיינודונטיים מסדרת התרפסידה, הקרובים ביותר ליונקים. תפקידן הוא להקשיח את הגוף במהלך תנועה. התקשות זו עלולה להזיק ליונקי שליה בהריון, אשר הבטן שלהם צריכה להתרחב.
סיווג
מגלי אאומאיה טענו כי על בסיס 268 מאפיינים שנדגמו מכל היונקים הגדולים בענפי המזוזואיקון והמשפחות העיקריות של ענף האאותריה, אפשר למקם את האאומאיה בשורש "עץ המשפחה" של ענף האאותריה עם מינים נוספים. חוקרים אחרים משייכים אותו לקבוצה הקרובה ביותר לתריה - Tribosphenida.
משטרת הביטחון של אסטוניה
מחלקת משטרת הביטחון האסטונית (אסטונית: KaPo, Kaitsepolitseiamet) הוא גוף אכיפת חוק במשרד הפנים האסטוני המופקד על הגנת הסדר החוקתי, מלחמה בטרור ובשחיתות, אבטחת סודות מדינה וסיכול ריגול זר וסוכנות ביטחון הפנים העיקרית במדינה.
המשטרה הוקמה ב-1 במרץ 1991 כיורשת לאגף האסטוני של הקג"ב הסובייטי.
גוף זה אינו מהווה סוכנות ביון וריגול ואנשיה פועלים בתוככי אסטוניה, בעוד סוכנות הביון האסטונית האחראית לאיסוף מודיעין עבור הממשלה האסטונית היא שירות ביון החוץ.
תולדות משטרת הביטחון האסטונית
משטרת הביטחון האסטונית הוקמה לראשונה בקיץ 1919 במסגרת הרפובליקה האסטונית שהוקמה על בסיס המחוז האסטוני של האימפריה הרוסית. ב-1920 המשטרה הועברה מאחריות משרד המשפטים לידי משרד הפנים של אסטוניה. ב-12 באפריל 1920 המשטרה קיבלה את מעמדה הסופי כארגון ללוחמה בפשיעה והגנת הדמוקרטיה ברפובליקה.