cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הגן הטכנולוגי מלחה
מבנה הפארק
מתחם הפארק כולל גן פסלים, המציג פסלים סביבתיים. בין החברות והארגונים הידועים בעלי משרדים במתחם:
פורום כסף נקי
פורום כסף נקי הוא קואליציה של ארגוני סביבה וחברה העוסקת בהיבטים הפיננסיים של ההתמודדות עם משבר האקלים, כגון הסטת השקעות מדלקים מאובנים. הפורום נוסד בשנת 2020 תחת עמותת חיים וסביבה.
פעילות הפורום
הפורום פועל במטרה להפעיל לחץ על קרנות הפנסיה בישראל על מנת להביא להסטת השקעות של כספי ציבור מתעשיות הדלקים הפוסיליים. הפורום פועל על ידי ביצוע מחקר, פניה אל הגופים המוסדיים והבורסה ועריכת קמפיין ציבורי תחת הכותרת "לא בכסף שלי". הפורום הוא פלטפורמה לשיתוף פעולה בין הארגונים השונים בנושא הסטת השקעות מדלקים פוסיליים, ולתיאום המחאות.
בעבודה משותפת של הפורום והבורסה לניירות ערך בתל אביב, נוצר מדד בורסאי ראשון ללא תאגידים בתעשיית הפוסיליים בישראל: ב-9 בנובמבר 2020, הודיעה הבורסה על השקת מדד תל אביב 125 – אקלים נקי מדלקים פוסיליים. מדד זה עוקב אחר רוב חברות מדד תל אביב 125, למעט מניות של תאגידים הנוטלים חלק בשרשרת הייצור של דלקים פוסיליים.
בדצמבר 2020 הצהירה מגדל קבוצת ביטוח שתימנע מהשקעה ביכולות ייצור פוסיליות חדשות ותחתור לסיים את תהליך הסטת ההשקעות מחברות פוסיליות עד לסוף שנת 2030.
זכוכית מגדלת
זכוכית מגדלת היא עדשה קמורה יחידה המשמשת לקבלת דמות מוגדלת של עצם. משתמשים בזכוכית המגדלת כדי לראות בפירוט עצמים קטנים, או כיתוב זעיר.
היסטוריה
זכוכית מגדלת היא אחד ממוצרי האופטיקה המצויים בשימוש הציבור הרחב מזה מאות שנים. היא מוזכרת רבות בספרות בלשית מן המאות הקודמות, כגון סיפורי שרלוק הולמס. אם כי כיום בלשים, מדענים, שענים, אנשים עם לקות ראייה ואנשים אחרים הזקוקים להגדלת הנראה, משתמשים במכשירים משוכללים יותר. דוגמאות למכשירים כאלה הן המיקרוסקופ האופטי, הטלסקופ והטלוויזיה במעגל סגור. רבים מן המכשירים האלה מכילים עדשות שדומות לזכוכית המגדלת.
ניתן להשתמש בזכוכית מגדלת גם להדלקת אש, באמצעות מיקוד קרני השמש. שימוש כזה בעדשות תועד לראשונה על ידי ארכימדס ביוון העתיקה. שימוש זה כיום הוא בגדר קוריוז בלבד.
מבנה ואופן הפעולה
זכוכית מגדלת היא מכשיר פשוט המורכב מעדשה אחת, מסגרת וידית אחיזה. העדשה עשויה מזכוכית או מפלסטיק, ובדרך כלל מוקפת במסגרת ומחוברת לידית אחיזה קצרה. דגם אחר של זכוכית מגדלת מכיל רגלית להצבה על שולחן העבודה, במקום ידית אחיזה.
זכוכית מגדלת מתבססת על התופעה שבה דמותו של גוף הנמצא בין עדשה מרכזת למוקד שלה (u<f), היא גדולה יותר מהגוף, רחוקה יותר מהעדשה לעומת הגוף וישרה יחסית לגוף. דמות זו היא דמות מדומה משום שהיא אינה נוצרת בעקבות מפגש של קרני אור ממשיות, אלא בעקבות מפגש המשכיהן.
ההגדלה של זכוכית מגדלת תלויה ברדיוס הקימור שלה ובחומר שממנו היא עשויה (היא מבוטאת בנוסחת לוטשי העדשות). כדי לקבל דמות מוגדלת מקסימלית, על המרחק שבין העצם לעדשה להיות קטן ממרחק המוקד. במעבדות נהוג לשבץ את הזכוכית המגדלת במתקן נייח וקבוע, במרחק מתאים מהשולחן משיקול של נוחות.
אורלי לוי-אבקסיס
אורלי לוי-אבקסיס (נולדה ב-11 בנובמבר 1973) היא פוליטיקאית ישראלית שכיהנה בעבר כחברת כנסת מטעם הליכוד וכן מטעם מפלגת גשר וישראל ביתנו. כיהנה בעבר גם כשרה לחיזוק וקידום קהילתי.
ביוגרפיה
נולדה בשם אורלי לוי בבית שאן שם גדלה, ולמדה בתיכון מקיף כללי אורט ביישוב. היא בתם התשיעית מתוך 12 ילדים, של רחל (רשל) ושל חבר הכנסת וסגן ראש הממשלה לשעבר דוד לוי. אחיה הוא ז'קי לוי, המכהן כראש עיריית בית שאן וכחבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת הליכוד.
את שירותה בצה"ל עשתה לוי-אבקסיס בחיל האוויר. לאחר שירותה הצבאי בשנת 1993, החלה לעסוק בדוגמנות, כשהשתתפה בפרסומת לחטיף השוקולד "מקופלת". בהמשך הייתה דוגמנית הבית של מעצב השיער שוקי זיקרי ושל המאפר ירין שחף.
לוי-אבקסיס בעלת תואר ראשון במשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
בראשית המאה ה-21 החלה להנחות תוכניות טלוויזיה, ובהן "בלה בלה" בערוץ 33 ו"החיים בסטייל" בערוץ 1. בשנת 2008 הנחתה את תוכנית הבוקר של ערוץ 10 "על הבוקר", כחלק מפאנל הכולל גם את גד שמרון, אפרת רייטן ודן מנו.
מפלגת ישראל ביתנו
בשנת 2009 נבחרה לוי-אבקסיס לראשונה לחברת הכנסת. היא ניהלה מגעים על אפשרות להצטרף לחיים הפוליטיים עם אישים מצדה השמאלי של המפה הפוליטית, כבנימין בן-אליעזר ממפלגת העבודה ויוסי שריד ממרצ, אך לימים הכחישה כי התכוונה להתמודד בבחירות במסגרת מרצ. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הוצע לה להצטרף למפלגת "ישראל ביתנו". היא נענתה להצעה, הוצבה במקום השישי ברשימה לכנסת ה-18, ונכנסה לכנסת לאחר שהמפלגה זכתה ב-15 מנדטים.
הכנסת ה-18
כמו כן יזמה בכנסת זו הצעת חוק להפיכת מוקד סיוע טלפוני לנפגעות תקיפה מינית כמוקד חירום טלפוני חינמי בדומה לקווי חירום כמשטרה ומכבי אש, שעברה אף היא בקריאה שלישית. עיקרה של הצעת חוק זו הוא מתן אפשרות להתקשר למוקדים אלה כאשר מספרם יהיה חסוי ולא יופיע בדף פירוט השיחות של הלקוח, וכן שהמימון יוכר כתרומה לצורכי מס, עבור חברות הסלולר שקיבלו על עצמן את מימון השיחות. על פועלה בכנסת ה-18 זכתה לוי-אבקסיס באות הפרלמנטר המצטיין של הכנסת לשנת 2013 מטעם המכון הישראלי לדמוקרטיה, יחד עם חבר הכנסת ניצן הורוביץ ממפלגת מרצ.
בשנת 2012 ספגה משפחתה ביקורת כשלוי זכתה, כמו גם ארבעה מאחיה ושניים מאחייניה, בהגרלת קרקעות זולות בבית שאן, שניהלה העירייה בראשות אחיה, עבור מינהל מקרקעי ישראל.
הכנסת ה-19
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, עם איחודן של מפלגות הליכוד וישראל ביתנו, שובצה לוי-אבקסיס במקום ה-16 ברשימה המשותפת הליכוד - ישראל ביתנו ונכנסה לכנסת בשנית לאחר שהרשימה זכתה ב-31 מנדטים. בכנסת זו המשיכה לוי-אבקסיס לכהן כיושבת ראש הוועדה לזכויות הילד, וכן שימשה כחברה בוועדה לקידום מעמד האישה ובוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
במהלך תקופת כהונתה זו יזמה לוי-אבקסיס את הקמת השדולה לעסקים קטנים ובינוניים בכנסת. היא משמשת יושבת ראש משותפת של שדולת השוכרים אותה הקימה יחד עם חברי הכנסת חיליק בר וסתיו שפיר מהעבודה. בנוסף, יזמה יחד עם דב חנין, עפר שלח וקבוצת חברי הכנסת מצטרפים תיקון לחוק זכויות התלמיד האוסר על אפליה מטעמים של זהות או נטייה מגדרית במערכת החינוך שעבר אף הוא בקריאה שלישית ושימשה כחברה בשדולה למען קידום הנוער בפריפריה. בכנסת זו ניהלה גם מאבק מתוקשר לקידום הצעת חוק לשילוב דיור ציבורי במתחמי בנייה.
רמון גוסמאן
ראמון גוסמאן אי מרטורל (בקטלאנית-ספרדית: Ramon Guzmán i Martorell, נולד ב-22 בינואר 1907 בברצלונה שבספרד, נפטר ב-1 באפריל 1954 בברצלונה) היה כדורגלן ומאמן ספרדי-קטלאני. גוסמאן שיחק כקשר במדי ברצלונה בין 1928 ל-1935 והוא זכה עמה במהדורה הראשונה של אליפות ספרד. לאחר מכן שיחק במיורקה. הוא אימן את ברצלונה למשך מספר חודשים בעונת 1941/1942.
אורלי לוי-אבקסיס
הכנסת ה-20
לקראת הבחירות לכנסת העשרים שובצה לוי-אבקסיס במקום השני ברשימת ישראל ביתנו ונבחרה לכנסת בשלישית, לאחר שהרשימה זכתה בבחירות ב-6 מנדטים. מפלגתה נותרה באופוזיציה. לוי-אבקסיס שימשה עד לפרישתה ממפלגתה בכנסת זו כחברה בוועדת הכספים ובוועדה לזכויות הילד. לאחר הודעתה על הפרישה הועברה לוועדת המדע והטכנולוגיה וועדת הרפורמות. המשיכה לעמוד בראש השדולה לקידום שכירות ההוגנת ועומדת בראש השדולה לדיור, השדולה לצדק חלוקתי ושדולת הגיל הרך.
רמון גוסמאן
קריירה
גוסמאן הצטרף לברצלונה באמצע עונת 1927/1928. עד סוף העונה השתתף ב-16 משחקים. בסוף עונה זו פגשה ברצלונה את ריאל סוסיאדד בגמר הגביע הספרדי. גוסמאן פתח במשחק הגמר הראשון שהסתיים בתיקו, ולכן התקיים משחק חוזר, בו הוא הורחק בכרטיס אדום. גם המשחק החוזר הסתיים בתיקו ולכן התקיים משחק חוזר שני, בו עזר לברצלונה לנצח 3-1 ולזכות בתואר, בפעם השמינית בתולדות הקבוצה. בהמשך השנה הוקמה הליגה הספרדית. לאחר שלא שיחק בשבעת המשחקים הראשונים, בהם הפסידה ברצלונה 4 פעמים, ערך גוסמאן את הופעת הבכורה בליגה בדרבי מול אספניול ב-7 באפריל 1929, בו ניצחה ברצלונה ניצחה 1-0. גוסמאן פתח בכל 11 משחקי הליגה האחרונים לעונה זו, ברצלונה ניצחה 9 מתוכם וזכתה באליפות הראשונה של ספרד.
בעונת 1929/1930 ערך 42 הופעות במשחקים רשמיים, 12 מהן בליגה הספרדית, בה הגיעה ברצלונה למקום השני. יכולתו הטובה של גוסמאן זיכתה אותו בזימון לנבחרת ספרד והוא השתתף בשלושה משחקי ידידות שלה במהלך 1930. הראשון שבהם היה ניצחון 1-0 על ב-1 בינואר והאחרון בניצחון 1-0 על  ב-30 בנובמבר. מנקודה זו, עם המאמן ג'ק גרינוול, דעך בהדרגה מעמדו של גוסמאן בברצלונה והוא החל לשחק פחות ופחות במשחקיה. בעונת 1930/1931 שותף ב-26 משחקים, אך רק שניים מהם בליגה. בעונה שלאחר מכן פתח ב-5 משחקי ליגה וכן בגמר הגביע הספרדי, בו הפסידה קבוצתו 1-0 לאתלטיק בילבאו. כך מיעט לשחק גם בשנתיים הבאות, עד שבעונת 1934/1935, עם פרנץ פלאטקו כמאמן, חל שיפור במצבו והוא פתח ב-22 משחקים, 8 מהם בליגה. את שערו היחיד בליגה הספרדית כבש בקלאסיקו נגד ריאל מדריד בו הפסידה ברצלונה 8-2 ב-3 בפברואר 1935.
אורלי לוי-אבקסיס
הכנסת ה-20
היא קידמה במהלך הכנסת ה-20 מספר נושאים:
רמון גוסמאן
קריירה
בסוף העונה עזב את ברצלונה והצטרף כשחקן-מאמן למיורקה, ששיחקה בליגה האזורית באותן שנים. בין 1936 ל-1939 הושבת הכדורגל בספרד בשל מלחמת האזרחים הספרדית, ולאחר חזרת הפעילות שיחקה מיורקה בליגה השנייה. גוסמאן פרש ממשחק ב-1940.
אורלי לוי-אבקסיס
הכנסת ה-20
בשנת 2015 זכתה בפרס אבירת איכות השלטון של התנועה למען איכות השלטון בקטגוריית הרשות המחוקקת. הפרס ניתן לה על תפקודה כמחוקקת, ובין היתר גם על עמדתה הייחודית מול הסיעה ויו"ר המפלגה בנושא מתווה הגז.
רמון גוסמאן
קריירה
בקיץ 1941 שב לברצלונה והוא מילא את תפקיד האימון המקצועי היחיד בחייו כשהחליף את מאמן הקבוצה ז'וזפ פלנס. עונת 1941/1942 הייתה הקשה ביותר בתולדות הקבוצה. היא ניצחה לראשונה רק במחזור השביעי, לאחר שישה הפסדים רצופים. בהמשך ניצחה 3 משחקים רצופים, אך היא שבה להפסיד בינואר 1942, כשהשיא היה הפסד 2-0 ביתי בקלאסיקו לריאל מדריד. זמן קצר לאחר ההפסד למדריד פוטר גוסמאן והוחלף בחואן חוסה נוגס. הקבוצה הצליחה להישאר בליגה בקושי רב, לאחר שסיימה במקום ה-12, במרחק 2 נקודות מהרקולס שבמקום ה-13 שמוביל לירידה לליגה השנייה. השחקן שבלט תחת גוסמאן בברצלונה היה החלוץ מריאנו מרטין, שהוביל את כובשי הקבוצה עם 18 שערי ליגה.
אורלי לוי-אבקסיס
הכנסת ה-20
התנגדה לחוק להסדרת ההתיישבות ביהודה והשומרון.
התנגדה לביטול חזקת הגיל הרך ולהורות משותפת, ולאימוץ מסקנות ועדת שניט לשוויון מיגדרי בתשלום המזונות בין אבות לאמהות.
ב-19 במאי 2016 הודיעה על פרישתה ממפלגת ישראל ביתנו, בעקבות הצטרפותה לקואליציה, ולאחר שאביגדור ליברמן העדיף להביא למינויה של סופה לנדבר כשרה בממשלה, במקום את לוי-אבקסיס, שהייתה לפניה ברשימה לכנסת. היא נימקה את פרישתה: "האמנתי שהימים האחרונים סיפקו לנו הזדמנות אמיתית לקידום משמעותי של התחומים האלו (החברתיים), אך לצערי ההזדמנות שנקרתה כעת בפנינו כמפלגה העומדת לכניסה לממשלה, לא נוצלה בתחום החברתי בשום דרך." על אף הודעה על פרישתה מהמפלגה, נותרה לוי-אבקסיס באופן רשמי חלק מסיעת ישראל ביתנו בכנסת. במרץ 2017 אישרה ועדת הכנסת את בקשת סיעת ישראל ביתנו להכריז על לוי-אבקסיס כפורשת מהסיעה. בעקבות ההחלטה הודיעה לוי-אבקסיס כי היא אינה פורשת מחברותה בכנסת וממשיכה לכהן כחברת כנסת יחידה ללא זכויות של סיעה, שעמה היא מתכוונת להתמודד בבחירות הבאות.
מפלגת גשר
ב-6 במרץ 2018 הכריזה על הקמת מפלגה חדשה בראשותה. ב-25 בדצמבר 2018 לאחר ההחלטה לפזר את הכנסת, הקימה אבקסיס את מפלגת גשר, ששמה לקוח משם המפלגה שהקים אביה בשנת 1992. המפלגה התמודדה בבחירות לכנסת העשרים ואחת, אך הצליחה לזכות רק ב-74,701 קולות (1.73 אחוז מהקולות הכשרים) ולא עברה את אחוז החסימה.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, הודיעה לוי-אבקסיס ב-18 ביולי 2019 כי מפלגתה תרוץ ביחד עם מפלגת העבודה בבחירות. היא הוצבה במקום השני ברשימת העבודה-גשר, ונבחרה לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש, הוגשה רשימה לכנסת שכללה את מפלגת העבודה, מפלגת מרצ ומפלגת גשר. כחלק ממסע הבחירות שלה התחייבה הרשימה שלא להצטרף לממשלה בראשות בנימין נתניהו, וגם לוי אבקסיס, שהוצבה במקום השני ברשימה, חזרה על התחייבות זו בראיונות שקיימה לקראת הבחירות. למרות זאת, עם היוודע תוצאות הבחירות הודיעה לוי-אבקסיס כי לא תתמוך בממשלה הנשענת על תמיכת בל"ד והרשימה המשותפת וכי אינה רואה עצמה מחויבת לשותפות עם מרצ, והצטרפה למחנה התומך בנתניהו לראשות הממשלה. עם התפשטות מגפת הקורונה קראה לממשלת אחדות. ב-23 במרץ התפלגה מפלגת גשר לסיעה עצמאית, וב-14 במאי 2020 חתמה עם הליכוד על הסכם קואליציוני, במסגרתו מונתה לוי אבקסיס לשרה לחיזוק וקידום קהילתי, במשרד ממשלתי שהוקם במיוחד עבורה, בממשלה ה-35. היא החלה לכהן בתפקיד ב-17 במאי 2020.
על פי פרסומים בכלי התקשורת, הבטיחה מפלגת הליכוד ללוי אבקסיס שריון ברשימתה בבחירות לכנסת ה-24, בתמורה לתמיכתה בממשלה ה-35, ואכן, לקראת הבחירות לכנסת ה-24 שוריין ללוי אבקסיס מקום ברשימת הליכוד.
מפלגת הליכוד
ב-4 בפברואר 2021 שוריינה אורלי לוי ברשימת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע במקום ה-26 ברשימה לאחר שהצטרפה למפלגה. הליכוד זכה בבחירות אלו ב-30 מנדטים והיא נבחרה לכנסת. מפלגתה נותרה בכנסת זו באופוזיציה והיא סיימה את תפקידה כשרה ב-13 ביוני עם הקמת הממשלה ה-36.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, התמודדה בבחירות המקדימות בליכוד וקיבלה 11,242 קולות ושובצה במקום ה-50 ברשימת הליכוד לכנסת. ב-6 באוקטובר 2022, על רקע כישלונה לזכות במקום ריאלי ברשימת הליכוד, הודיעה לוי-אבקסיס כי היא החליטה לקחת פסק זמן מהחיים הפוליטיים.
חיים אישיים
לוי-אבקסיס נשואה לליאור אבקסיס ולהם ארבעה ילדים, שהצעיר בהם נולד בעת כהונתה כח"כית.
היא מתגוררת בשלפים, הנמצאת בתחום הקיבוצים רשפים ושלוחות שבמועצה האזורית עמק המעיינות.
רצ'יצה
רצ'יצה (בבלארוסית: Рэчыца; בפולנית: Rzeczyca) היא עיר מחוז במחוז הומל שבמזרח בלארוס, על גדת נהר דנייפר, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
באמצע המאה ה-17 נפגעה העיר קשות מפשיטות הקוזקים. בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1793, נכללה העיר בתחום האימפריה הרוסית.
יהודי רצ'יצה
בשנת 1897 נמנו בעיר 5,334 יהודים, כ-60% מתושביה. בין מלחמות העולם פעל בעיר בית ספר יידי, וערב מלחמת העולם השנייה נמנו בה 7,237 יהודים. עם פרוץ מבצע ברברוסה הספיקו חלק מיהודי העיר להימלט ממנה.
אולגה אנישנקו התגוררה בעיירה ועל פעילותה במהלך מלחמת העולם השנייה קיבלה הכרה כחסיד אומות העולם.
קונסטנטין לברוננקו
קונסטנטין ניקולאייביץ' לברוננקו (ברוסית: Константи́н Никола́евич Лавро́ненко; נולד ב-20 באפריל 1961, רוסטוב על הדון) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה סובייטי-רוסי. ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסרטיהם של אנדריי זוויאגינצב וסרגיי אורסוליאק. השחקן הרוסי היחיד שזכה בפרס פסטיבל קאן לשחקן הטוב ביותר. אמן הפדרציה הרוסית (2009).
ביוגרפיה
נולד ב-20 באפריל 1961 ברוסטוב על הדון במשפחה ממעמד הפועלים. ברוסטוב חלפו ילדותו ונעוריו. מגיל צעיר חלם להפוך לאמן, חיקה את ארקדי רייקין, מגיל 14 למד עם אחותו הגדולה בחוג לדרמה. את שיעורי המשחק הראשונים שלו קיבל מגלינה איוואנובנה ז'יגונובה (אמו של השחקן סרגיי ז'יגונוב), שביימה תיאטרון. הוא סיים את לימודיו במחלקה למשחק במכללת רוסטוב לאמנויות.
בשנים 1979–1981 שירת בצבא, בהרכב הזמר והמחול של מחוז הצבא של צפון הקווקז. בהרכב שר לראשונה, ואז החליף בדרן שהלך לעולמו.
בשנת 1981 1985 לברוננקו למד בבית הספר התיאטרון האמנותי המוסקבאי.
הוא עבד בתיאטרון סאטיריקון, שיחק במשך שנה בלנקום, השתתף בפרויקטים של סדנאות יצירה התיאטרון האירופי החדש. עם שחקני התיאטרון יצא לסיבוב הופעות בגרמניה ובבלגיה.
הופעת הבכורה של לברוננקו בקולנוע התקיימה בשנת 1984, במלודרמה "עדיין אוהב, עדיין מקווה", שם שיחק יחד עם יבגני יבסטגינייב, אותו הוא מחשיב כמורה שלו.
לאחר מכן במשך כמעט 20 שנה לא השתתף בהפקות קולנוע. רק בתחילת המאה ה-21, במאי מתחיל בשם אנדריי זוויאגינצב הבחין בלברוננקו באחת מהצגות התיאטרון והזמין את השחקן לסרטו "השיבה" (2003). הסרט זכה להצלחה וזכה בפרס העיקרי של פסטיבל הסרטים בוונציה, פרס אריה הזהב והופץ ב-70 מדינות בעולם, שבזכותן זכה לברוננקו לתהילה בינלאומית. שיתוף הפעולה היצירתי עם זוויאגינצב לא התפרק, השחקן והבמאי נפגשו שוב על סט הצילומים של הסרט "גלות" (2007). הסרט ייצג את רוסיה בתחרות פסטיבל קאן ה-60, כתוצאה ממנו זכה לברוננקו בפרס השחקן הטוב ביותר.
הכישרון הדרמטי של לברוננקו התגלה בסדרות הטלוויזיה סרגיי אורסוליאק "ליקווידציה" (2007, בתפקיד הפושע צ'קן) וב"איסאייב " (2009, בתפקיד וסילי בלויכר).
משפחתו
הוא נשוי לשחקנית לידיה פטרקובה (מאז 1987). לשניים בת בשם קסניה (1990).
הארלם שייק (תופעת אינטרנט)
הארלם שייק (אנגלית: Harlem Shake; מוכר גם כ-Do the Harlem Shake) היא תופעת אינטרנט שהתחילה בפברואר 2013 של העלאת סרטונים ויראליים ליוטיוב, בהם נראות קבוצות אנשים רוקדות לרקע מנגינת השיר Harlem Shake של המוזיקאי באואר. התופעה החלה מסרטון של יוטיובר (יוצר תכנים ביוטיוב) המכונה (פרנק המלוכלך) Filthy Frank אשר הועלה ליוטיוב ב-30 בינואר 2013. בעקבותיו עלה ב-2 בפברואר סרטון דומה בו ארבעה בני נוער מאוסטרליה צילמו עצמם מבצעים את הריקוד. בסרטון זה התקבעו האלמנטים המוכרים לריקוד ה"הארלם שייק" והוא סחף אחריו גולשים רבים להעלות את גרסתם לריקוד.
מבנה הסרטון
אורכם של הסרטונים נע בין 30–32 שניות עם ליווי השיר "הארלם שייק" של המוזיקאי באואר. בדרך כלל, הסרטון מתחיל עם אדם אחד (לרוב עם קסדה/מסכה) רוקד לצלילי השיר למשך כ-15 שניות, מוקף באנשים שעסוקים בענייניהם ולא מייחסים אליו חשיבות. לאחר קטע הפתיחה של השיר, המוזיקה נקטעת לרגע, ואז נראים כל האנשים מהקטע הראשון רוקדים יחד עם האדם שרקד בהתחלה למשך 15 השניות הבאות. הריקוד אינו דומה לריקוד ה"הארלם שייק" המקורי. במהלך חלק זה של הסרטון, נראים האנשים לרוב כחצי עירומים/בתחפושות כשהם רוקדים ריקודים שונים עם חפצים מוזרים.
היסטוריה
תופעת האינטרנט החלה על ידי ולוגר (בלוגר המפרסם פוסטים כקטעי וידאו) המוכר בכינוי "Filthy Frank". בסרטון זה הופיעו האלמנטים המוכרים, של מה שהתגלגל לכדי תופעה חוזרת, ובהם מוזיקת הרקע המלווה את הסרטון והקו הרעיוני של ריקוד מגוחך בתלבושות ביזאריות לצליליו.
הסרטון חוקה על ידי חמישה בני נוער אשר ידועים כ-"The Sunny Coast Skate" מקווינסלנד, אוסטרליה שצילמו את עצמם מבצעים את ההארלם שייק והעלו את הסרטון ליוטיוב. סרטון זה הוסיף לאלמנטים הקודמים שניים נוספים. הראשון הוא, אדם יחיד רוקד וברקע יתר האנשים מתנהגים כבשגרה (ורק בחלקו השני מצטרפים אליו לריקוד). השני הוא שהאדם שמתחיל את הריקוד חובש כיסוי פנים כלשהו, פעמים רבות קסדה (בסרטון זה הופיעה קסדה). לאחר זמן מה, אנשים רבים החלו לחקות את הסרטון ולהעלות את הגרסה שלהם ליוטיוב. בעקבות כך, הארלם שייק הפך לתופעת אינטרנט.
נכון ל-8 במרץ 2016, לסרטון המקורי יש כ-55 מיליון צפיות.
התפשטות התופעה
ב-10 בפברואר 2013 קצב העלאת סרטוני הארלם שייק עלה ל-4,000 ליום. ב-11 בפברואר נמנו ביוטיוב 12,000 גרסאות, אשר זכו ל-44 מיליון צפיות. ב-15 בפברואר כבר הצטברו 40,000 סרטונים, וסך הצפיות עלה ל-175 מיליון.
בעקבות הפופולריות של התופעה, הסינגל של באואר הגיע למקום הראשון במספר ההורדות באייטונס אמריקה ולמקום השני במספר ההורדות באייטונס בממלכה המאוחדת ובאוסטרליה.
מאז פורסם השיר, עלו לרשת סרטוני תגובה רבים ופרודיות לשיר. חלק מסרטונים אלו זכו לתהודה ולהתייחסות תקשורתית בינלאומית. דוגמאות לסרטוני פרודיה ישראלים על "הארלם שייק" הם סרטונים שהעלו לונדון את קירשנבאום, ארץ נהדרת, ובירה אלכסנדר.
בעקבות התפשטות התופעה, YouTube החליטו להכניס לאתר שלהם ביצת פסחא המבוססת על רעיון התופעה: כשמחפשים את הביטוי "do the harlem shake" מתחיל להתנגן השיר הארלם שייק והלוגו של יוטיוב מתחיל לנוע לצדדים. בקטע השני של השיר מתחילים כל הפריטים שבעמוד לרעוד ולזוז לכיוונים שונים.
לאחר ההצלחה הוויראלית הגדולה של השיר נוצר פתיח מחווה מיוחד לשיר בפרק ה-14 בעונה ה-24 של סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון" - מגי נראית רוקדת על הספה שבסלון לבדה כאשר לאחר מכן כל דמויות הסדרה מתחילות לרקוד יחד איתה כמו במבנה הריקוד.
דואר אלנבי
דואר אלנבי נמצא ברחוב אלנבי 132 פינת רחוב יהודה הלוי. בבניין זה פעל במשך שבעים שנה בית הדואר המרכזי של תל אביב.
היסטוריה
הבניין הוקם בשנת 1930 על ידי היזם צבי סטרכילביץ' בתכנונו של יהודה מגידוביץ'. הוא נמכר למרדכי לאלו (1893–1978) ונקרא על שמו כפי שכתוב בכתובת החקוקה על קיר הבניין ברחוב דה פיג'וטו.
בית הדואר המרכזי בתל אביב פעל במשך כשבעים שנה, מתחילת שנות ה-30 עד סוף המאה ה-20. בצד הבניין עברה הרכבת לירושלים וממנה עד למלחמת העצמאות. לאחר מכן פורקה המסילה בקטע מתחנת בית הדר לתחנת הרכבת יפו. ברחבה שנוצרה פעל עד שנות ה-90 שוק שבו מכרו עולים חדשים חפצים שהביאו ארצה. השוק זכה לשם "השוק הפולני". גם חלפני כספים פעלו במקום כשלוחה של "שוק לילינבלום".
בימינו שוכנים בשתי הקומות שני מועדוני לילה.
התקפת האצ"ל
ב-18 באפריל 1947 ניסתה חוליית לוחמי אצ"ל להחרים משלוח כסף שהוצא מהבניין ויועד למחנה בית נבאלא. הפעולה נכשלה לאחר ששוטר בריטי פתח באש ופצע קשה את אחד מהלוחמים,, שנפטר מפצעיו בבית החולים הדסה (תל אביב). לוחית זיכרון לפעולה זו נמצאת על קיר הבניין הפונה לרחוב אלנבי.
סאנגיאנג אפי
הר סאנגיאנג אפי (באינדונזית: Gunung Sangeang או Gunung Api) הוא הר געש מורכב פעיל באי סאנגיאנג (Sangeang), חלק מאיי סונדה הקטנים, צפונית מזרחית לאי סומבוואה בים פלורס במחוז איי סונדה הקטנים – מערב (Nusa Tenggara Barat) באינדונזיה. האי סאנגיאנג הוא אי עגול קטן, קוטרו 13 קילומטרים, שטחו 153 קמ"ר, והוא אינו מאוכלס, לאחר שכל התושבים שהתגוררו בו פונו בעקבות ההתפרצות הגעשית של 1988, אבל חקלאים המשיכו להגיע לאי מסומבוואה על מנת לעבד את אדמתו הפורייה.
סאנגיאנג אפי הוא אחד מ-129 הרי הגעש הפעילים של אינדונזיה, חלק מטבעת האש, אזור המקיף את האוקיינוס השקט וכולל כמה מהרי הגעש הפעילים ביותר על פני כדור הארץ. הר הגעש כולל שני חרוטים געשיים, דורו אפי (Doro Api) שגובהו 1,949 מטרים מעל פני הים, הנקודה הגבוהה ביותר באי, ודורו מנטואי (Doro Mantoi), שגובהו 1,795 מטרים. חרוטים אלו נבנו, בהתאמה, על המרכז והשוליים המזרחיים של קלדרה, שרובה כבר לא ניתנת לזיהוי. לועות צדים נוצרו על המדרון הדרומי של דורו מאנטואי ובסמוך לחוף הצפוני של האי. בין התיעוד ההיסטורי הראשון להתפרצות הר הגעש ב-1512 להתפרצות ב-1989 ההר התפרץ 17 פעמים, בעיקר במאה ה-20. הוא התפרץ שוב בדצמבר 2012 ובמאי 2014.
המסמך ההיסטורי הראשון שבו מוזכר הר הגעש הוא כתב היד נגרקרטגאמה מממלכת מג'פהיט מהמאה ה-14. אחד משמותיו האינדונזיים של ההר, "גונוג אפי", מוזכר כשם הר בפרק הראשון ברומן "המסע הארוך" של חתן פרס נובל לספרות, יוהנס וילהלם ינסן.
מרבית הגעשיות באינדונזיה נובעת מקשת סונדה – קשת איים שנוצרה באזור הפחתה בו חודר הלוח ההודי אל מתחת ללוח האירו-אסיאתי. קשת זו תחומה מצדה הצפון-צפון-מערבי על ידי איי אנדמן – שרשרת של איים געשיים ממקור בזלתי, וממזרח על ידי קשת בנדה – שאף היא נוצרה כתוצאה מהפחתה.
ההתפרצות ההיסטורית הגדולה ביותר התרחשה בין 30 ביולי 1985 לפברואר 1988 (מדד התפרצות געשית 3). זרמים פירוקלסטיים חייבו את פינויים של 1,242 תושבי האי. קילוח הלבה מדורו אפי זרם למרחק של 4 עד 5 קילומטרים מהלוע בטרם נעצר ביוני 1986. התפוצצויות נמשכו עד פברואר 1988.
ההתפרצות של 2014
מאז יוני 2013 הכריזו השלטונות על רמת כוננות גבוהה באזור ההר. ב-30 במאי 2014 התרחשה התפרצות גדולה מאוד סביב שעה 15:55 זמן מקומי. אפר ועשן יצרו עמוד התפרצות שהתרומם לגובה שבין 15 ל-20 קילומטרים. בבוקר למחרת חצה ענן האפר את החוף הצפון מערבי של אוסטרליה באזור קימברלי, וחברות תעופה ביטלו טיסות יוצאות ונכנסות לדרווין.
גואנפצין
גואנפצין (באנגלית: Guanfacine, נמכרת בשם המסחרי "Intuniv") היא תרופה המשמשת לטיפול בהפרעת קשב והיפראקטיביות (ADHD) וביתר לחץ דם. התרופה משמשת כאגוניסט אדרנגי מסוג אלפא-2 על ידי השפעתו של הקולטן אלפא-2 אשר תפקידו לווסת את שחרורו של המעביר העצבי נוראדרנלין בתא הקדם סינפטי. גואנפצין עובד בדומה לקלונידין.
ביוני 2015 הודיעה טבע על השקת הגרסה הגנרית של INTUNIV Guanfacine במינון 1 מ"ג, 2 מ"ג, 3 מ"ג ו-4 מ"ג בארצות הברית - טבליות Guanfacine בשחרור מושהה.
שימושים רפואיים
Guanfacine משמש כטיפול לא ממריץ לבד או עם ממריצים לטיפול בילדים ובני נוער עם הפרעת קשב והיפראקטיביות. כמו כן הוא משמש לטיפול בלחץ דם גבוה.
גואנפצין ידוע כתרופת קו-שני לטיפול בהפרעת קשב וריכוז כשקיים ברקע חרדות או הפרעות נפשיות אחרות, או כשהמטופל סובל מלחץ דם גבוה.
התרופה אושרה על ידי ה-FDA ב-2010 אך לא רשומה בישראל, וניתן לקנות אותו רק ביבוא אישי עם טופס 29, בישראל ניתן לייבא; מ"ג Guanfacine ER 1,2,3,4 וכן מ"ג Guanfacine Hydrochloride 1,2.
תופעות לוואי
תופעות לוואי אופייניות כגון עייפות, עצבנות, כאבי בטן, יכולות להימשך שבוע או שבועיים. כשמגדילים את המינון, עלולה להיות אותה תקופת הסתגלות.
נפת רמת הגולן
נפת רמת הגולן היא נפה במחוז הצפון במדינת ישראל. הנפה מתפרסת על מרבית חבל רמת הגולן וחופפת לשטח שנכבש במלחמת ששת הימים מידי סוריה והועבר לריבונות ישראלית אחרי חקיקת חוק רמת הגולן ב-1981. היישוב הגדול ביותר בנפת רמת הגולן הוא הכפר הדרוזי מג'דל שמס אשר למרגלות החרמון בצפון הנפה.
שטח הנפה הוא 1,154 קמ"ר.
הנפה מחולקת לארבעה אזורים טבעיים: אזור החרמון, גולן צפוני, גולן תיכון וגולן דרומי.
דמוגרפיה
אוכלוסיית הנפה נכון לשנת 2015 מונה כ-55,300 תושבים בצפיפות של כ-47.94 נפשות בקמ"ר ומורכבת מיהודים, דרוזים ועלווים (עלווים מתגוררים בכפר ע'ג'ר). ב-1982, נחקק חוק רמת הגולן שקבע כי החוק והשיפוט הישראלי יחול גם ברמת הגולן.
ב-2022 לראשונה היהודים בנפה הפכו לרוב.
התאונה במפעל התעשייה הצבאית בנוף ים
התאונה אירעה בשעה 08:00 בבוקר במפעל התעשייה הצבאית שמצפון לשכונת נוף ים שבצפון-מערב הרצליה. אז התרחשו שתי התפוצצויות של חומרי נפץ, שהיו מאוחסנים במחסנים תת-קרקעיים (בונקרים) במפעל. בסך הכל התפוצצו במפעל עשרות עד מאה טונות של חומרי נפץ. ההתפוצצויות היו עזות והורגשו בכל אזור המרכז, מחדרה ועד חולון. פטריית עשן גדולה התנשאה גבוה מעל האתר ונראתה למרחוק. רבים חששו שהתרחשה מתקפת טילי סקאד עיראקיים כבמלחמת המפרץ, שנה וחצי לפני כן.
ההתפוצצויות החריבו את מרבית המבנים בשטח המפעל. גג מחסן חומרי הנפץ הועף, וגושי בטון ואבנים ממנו הומטרו למרחק רב. גלי ההדף ומטר האבנים גרמו נזקים רבים למבנים שביישובים הסמוכים למפעל. ההדף גרם להתנפצות זכוכיות חלונות במרחק רב מאתר התאונה ואף בתל אביב. אחסנת חומרי הנפץ שהתפוצצו במחסנים תת-קרקעיים הקטינה את היקף הנזקים, שערכם הוערך בעשרות מיליוני דולר.
מרבית הנפגעים בתאונה ושני ההרוגים היו עובדי המפעל. יתר הפצועים היו אזרחים מהיישובים הסמוכים.
בעקבות התאונה הצטמצמה העבודה במפעל, עד שנסגר סופית בשנת 1997 ומאז המקום נטוש (ב-22 ביוני 2023 אירע פיצוץ במתקן הנטוש, ככל הנראה של שאריות חומרי נפץ שנשארו במקום מתחת לאדמה).
ועדת חקירה שבדקה את נוהלי האחסון של אבק שרפה גולמי במפעל העלתה שנוהלי האחסון של אבק שרפה גולמי במפעל לא תאמו את כללי הבטיחות הסבירים, ואפילו לא את היתרי הבנייה. עקב סגירת מפעל אחר של התעשייה הצבאית ביבנה, הצטברה כמות רבה של אבק שרפה גולמי במפעל בנוף ים ומשום כך היא אוחסנה לא רק בבונקרים שיועדו לצורך זה, אלא גם במרפסות של הבונקרים.
העמדה לדין
ב-1997 הוגש כתב אישום נגד ארבעה מנהלים בתעשייה הצבאית: חיים קוסטינר מחיפה, שהיה מנהל קבוצת התחמושת במפעל; אבי כהן מנתניה, שהיה מנהל המפעל; יוסף סיני מתל אביב, שהיה ראש מינהל הבטיחות ויעקב ונטורה מנתניה, שהיה ממונה על הבטיחות. נטען נגדם כי היו מודעים לכך שבמפעל אוחסנו מאות טונות של אבק שרפה בתנאי הזנחה שהעלו את הסיכון להתלקחות והתפוצצות, אך לא פעלו לשפר את המצב. בשנה שלאחר מכן הורשעו כל החמישה על פי הודאתם במסגרת עסקת טיעון בעבירה לפי - רשלנות בחומר מתלקח ונפיץ, ונגזר עליהם עונש של עבודות שירות. שניים מהמורשעים, קוסטינר וונטורה, ערערו לבית המשפט המחוזי על ההחלטה להרשיעם במקום להסתפק בענישה ללא הרשעה, אך ערעורם נדחה.
חמישיות (תוכנית טלוויזיה)
התוכנית היא מגזין כדורסל שבועי בהגשת שי האוזמן ובהשתתפות גור שלף ועפר שלח כפרשנים קבועים. בעונתה הראשונה הגיש עפר שלח את התוכנית יחד עם ניב רסקין ובהשתתפות ארז אדלשטיין כפרשן, ובעונה השנייה עודד קטש שימש כפרשן בתוכניות הראשונות עד שמונה למאמן הפועל גליל עליון והוחלף על ידי שימי ריגר.
התוכנית מחולקת ארבעה רבעים כאשר שני הרבעים הראשונים מוקדשים בדרך כלל למשחקי ליגת העל בכדורסל, ולמכבי תל אביב ביורוליג, והרבע האחרון ל-NBA. ברבעים עצמם מתבצע דיון בין משתתפי התכנית, ובין הרבעים משודרות כתבות צבע. בעיקר על שחקי הליגה הן ישראלים והן זרים. שיר הפתיחה והסיום של התכנית הוא Big Fun (אנ') של Kool & The Gang (אנ').
בשנת 2021, לאחר שפרש מהחיים הפוליטיים, שב עפר שלח להגיש את התוכנית.
רשימת המגישים לדורותיה:
נוער שוחר מדע
נוער שוחר מדע היא מסגרת של פעילויות העשרה לבני נוער בתחומים אקדמיים בשיתוף עם האוניברסיטאות ומוסדות אקדמיים אחרים בישראל. הפרויקט כולל קורסים לנוער בנושאים מדעיים שונים. ביניהם: פיזיקה ואסטרונומיה, מתמטיקה וביולוגיה ועוד.
היסטוריה
בשנת 1966 הצטרפו למיזם המרכז למחקר גרעיני שורק, שערך מחנה קיץ בן שבוע, ואוניברסיטת בר-אילן שערכה מחנה קיץ לנוער שוחר מדע דתי. במקביל החל בית ספר בסמ"ת והטכניון להפעיל חוג "נוער שוחר מדע" בשעות אחר הצהריים. תלמידי החוג שיגרו, באפריל 1968, טיל דו-שלבי. הטיל התרומם לגובה של שישה ק"מ וזאת לאחר שלושה ניסיונות כושלים. שנה אחר כך שיגרו את הטיל "בסמ"ת - 2", ובאוגוסט 1969, שיגרו בהצלחה הטיל "בסמת 3" לגובה של שלושים ק"מ.
עד שנת 1994 הייתה התמיכה בפעילות נוער שוחר מדע תחת אחריותו של המינהל הפדגוגי במשרד החינוך, ובשנת 1994 האחריות הועברה למינהל למדע ולטכנולוגיה במשרד החינוך.
בשנת 2014 נוער שוחר מדע הפך לאחד המפעילים של התוכנית נבחרות ישראל במדעים, ואחראי על המיונים לתוכנית זו עם אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2016 החלה הקריה למחקר גרעיני – נגב גם להפעיל חוג נוער שוחר מדע.
באוגוסט 2020, הודיע ממשלת ישראל כי לא תתקצב יותר את מסגרת "נוער שוחר מדע", בעקבות היעדר תקציב.
מוסדות המפעילים חוגי נוער שוחר מדע
נכון לשנת 2004 המוסדות המפעילים מסגרות נוער שוחר מדע הם: מכון ויצמן למדע, המרכז למחקר גרעיני - שורק, האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, הטכניון, אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת בן-גוריון, מרכז ידע גליל עליון, מכון וולקני, מכללת אורנים, מכון לב, מכון וינגייט, המכון לחקר ימים ואגמים, המכללה האקדמית כנרת, אוניברסיטת אריאל, מכללת אורט בראודה, אגודת הגליל ומרכז מדעני העתיד.
מבצע דוגמן 5
"דוגמן 5" היה שם הקוד לפקודת מבצע לתקיפת נרחבת של מערך סוללות טילי הנ"מ של צבא סוריה ברמת הגולן על ידי חיל האוויר הישראלי. המבצע בוצע ביומה השני של מלחמת יום הכיפורים, ב-7 באוקטובר 1973 ונכשל. חיל האוויר ספג במבצע פגיעות באנשי צוות אוויר אבדן של שישה מטוסי פנטום ופגיעה במטוסים נוספים.
רקע
בין מלחמת ההתשה למלחמת יום כיפור בנתה סוריה בעזרת ברית המועצות מערך נ"מ מתנייע שהורכב מטילי SA-2, SA-3 ו-SA-6 וגובה בתותחי נ"מ בקטרים שונים ובהם תותחים מונחי מכ"ם מסוג "שילקה" ובטילי כתף מדגם SA-7. המערך כלל כ-30 סוללות טילים שנפרסו בשתי רצועות: 5 סוללות באגן דמשק ו- 25 סוללות באזור רמת הגולן.
תורת הלחימה שהתגבשה בחיל האוויר הישראלי בתרחיש של מלחמה כוללת לאחר מלחמת ההתשה הייתה מכה מקדימה רחבת היקף לפגיעה במערך הנ"מ של מדינות העימות באופן שיאפשר לחיל האוויר לסייע לכוחות הקרקע במהלך המלחמה בצורה אפקטיבית תוך שליטה בשמיים. כדי להתמודד עם סוללות הטילים הסוריים, הכין צה"ל תוכנית מגירה שנקראה "דוגמן" לתקיפת המערך. התוכנית כללה מאמץ משולב ומתוזמן של הפגזה ארטילרית, תקיפה אווירית באמצעות פצצות, וטילים נגד מכ"מים מסוג שרייק, הפעלת לוחמה אלקטרונית, ומאמץ הטעייה וחשיפה בעזרת מל"טים מסוג "תלם". התקיפה תוכננה לכלול מאות גיחות בשלושה גלים. המתכונת הסופית לפגיעה במערך הטילים בסוריה שעודכנה במאי 1973 נקראה "דוגמן 5", והתכנית לתקיפת מערך הטילים במצרים נקראה מבצע תגר. בשעה 21:30 ביום הראשון של מלחמת יום הכיפורים הוחלט לבצע בבוקר המחרת את מבצע תגר לפגיעה במערך המצרי, אולם, בשעות הבוקר המוקדמות של ה-7 באוקטובר התברר שחטיבות שיון סוריות פרצו לדרום רמת הגולן וכי מצב כוחות צה"ל ברמת הגולן קשה.
בשל החשש מפריצת השריון הסורי לבקעת הירדן החליט המטכ"ל על הפסקת מבצע תגר והפעלת דוגמן. בשעה 06:57 הורדה פקודה לטייסות על הפסקת תגר והפעלת דוגמן 5 בסד זמנים צפוף כאשר שעת ה-"ש" היא 11:30.
הפעלת המבצע
החל ב-11:30 ב-7 באוקטובר תקפו כ-60 מטוסי F-4 פנטום מטייסות 201 ("האחת") מבסיס חצור, 119 (טייסת "העטלף") מתל נוף, 69 (טייסת "הפטישים") מרמת דוד ו-107 ("אבירי הזנב הכתום") מחצרים וכן מספר מטוסי A-4 סקייהוק מטייסת 115 ("הדרקון המעופף") מתל נוף, את מערך טילי הקרקע-אוויר הסורי ברמת הגולן. חלק מן המטוסים פנו לעבר הים התיכון ואגפו את המערך הסורי. לקראת התקיפה הם טסו ביעף נמוך, והיו חשופים לאש תותחי הנ"מ מסוג ZSU-23-4. רובן המכריע של עמדות הטילים שנתקפו התגלו כריקות שכן הסוללות כבר נעו מערבה עם הכוחות הסוריים. התקיפה הסתיימה בשעה 14:30 לערך.
תוצאות התקיפה
בתקיפה הושמדה סוללת טילים אחת בלבד מסוג SA-3 ועוד אחת נפגעה מסוג SA-2, מתוך כשלושים סוללות שיועדו לתקיפה.
במהלך המבצע הופלו שישה מטוסים, שלושה בדרך ליעד ושלושה בחזרה ממנו. המטוסים נפגעו מתותחי נ"מ, שפגעו בהם בזמן שהנמיכו טוס כדי לא להיפגע מהטילים. שני אנשי צוות אוויר, ו נהרגו בהתרסקות מטוסם כאשר ביצעו ניסיון חוזר לתקוף מטרה, לאחר שגילו אותה במקום שונה מן הצפוי. שניהם עוטרו לאחר מותם בעיטור העוז. שמונה אנשי צוות נוספים נפלו בשבי הסורי, וצוות אחר נטש בשטח ישראל וחולץ. טייסת 201 ("האחת") נפגעה קשה במיוחד בתקיפה: ארבעה ממטוסיה ננטשו, ושני מטוסים נוספים נפגעו ונאלצו לנחות נחיתת חירום בבסיס רמת דוד (ולא בבסיס האם של הטייסת, חצור).
השלכות התקיפה
בעקבות הכישלון, לא נעשה ניסיון נוסף לתקוף את המערך ברמת הגולן והיא נותרה אזור מוגן נ"מ, עובדה שהגבילה את יכולת הסיוע האווירי הקרוב והאמנעה של מטוסי חיל האוויר.
למבצע היו תוצאות מורליות שליליות על טייסי חיל האוויר הישראלי. חיל ההגנה האווירית הסורי ראה בכישלון הישראלי הישג גדול, והוא חוגג את יום מערך הנ"מ בתאריך התקיפה.
עם תום המלחמה נמתחה ביקורת על מפקד חיל האוויר, בני פלד, שלא עמד בלחצם של שר הביטחון והכמטכ"ל ולא התעקש על השלמת מבצע תגר כמתוכנן, ואפשר את הסטת הכוחות לרמת הגולן. כמו כן נמתחה ביקורת על מפקד הבסיס עמוס לפידות שלא שינה את נתיב הטיסה של מטוסי טייסת 201 מן המסלול שהוכר כמסוכן.
כישלון דוגמן 5 המחיש את הקושי הרב בהתמודדות עם טילי הנ"מ והמריץ את חיל האוויר למצוא פתרונות מבצעיים לבעיה. פתרונות אלו, שכללו נשק לתקיפה מרחוק ואמצעי לוחמה אלקטרונית פותחו בעשור העוקב והובאו לידי ביטוי במבצע ערצב-19 שהשמיד ללא נפגעים את סוללות הטילים הסוריות בבקעת הלבנון במהלך מלחמת לבנון הראשונה.
קשיי התפקוד של חיל האוויר הישראלי במהלכי הפתיחה של מלחמת יום הכיפורים לא נחקרו על ידי ועדת אגרנט, והמסקנות מהם לובנו רק בתחקירים פנימיים של החיל.
קופאס בי.די.אי
קופאס בי.די.אי בע"מ, לשעבר: ביזנס דאטה ישראל (הידועה גם כ- Business Data Israel ,BDI, בי.די.אי) ובתרגום לעברית: מידע עסקי ישראל, היא חברה שנוסדה בשנת 1989 ועוסקת בהפצת מידע עסקי על פירמות ואישים בישראל.
החברה מפרסמת דוחות כמו מדד סיכון או מדד ריכוזיות למשק, וכן דוחות או דירוגים של פירמות ענפים שונים. כמו כן היא מספקת ללקוחות פרטיים מידע על פירמות ואנשים לצורכים כמו מתן אשראי עסקי לספק או לקוח, ברור חריגות אשראי מהעבר, התלבטות בבחירת ספקים שונים וכו'.
BDI קשורה לתאגיד הבינלאומי Coface, שמזה כ-100 שנה אוסף מידע על פירמות בעולם לצורך ביטוחי סחר חוץ, אוסף מידע עסקי על פירמות על ידי סניפים וחברות בת, ומספק מידע ללקוחות על פירמות אלו.
לירן כוהנר
לירן חיה גיאור (נולדה ב-20 בנובמבר 1988) היא דוגמנית, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית. מלכת היופי של ישראל לשנת 2007.
ביוגרפיה
כוהנר למדה משחק בסטודיו של יורם לוינשטיין.
קריירה
כדוגמנית, כוהנר חתומה בסוכנות הדוגמנות "לוק". היא הצטלמה לקמפיינים של "אינטימה", "סבוקאלם" ולקטלוג של "גולף".
בתחילת 2008 היא לוהקה לצד מלכת היופי ילנה ראלף בעונתה הראשונה של תוכנית המציאות "המירוץ למיליון" בערוץ 2 של רשת. הן היו הצמד שהודח ראשון מהתחרות.
בשנים 2010–2011 שיחקה בסדרה הקומית "מה בכריש?" בערוץ הילדים אצל HOT, שבמרכזה צוות בידור בספינת תענוגות. לצדם של טל מוסרי ויניב פולישוק.
בשנת 2011 דיגמנה בקטלוג בגדי הים של חברת "פלפל" לצד ירדן הראל. באותה שנה הנחתה את "סופר שטותניק", תוכנית הקיץ היומית של ערוץ ניקלודאון, יחד עם לי בירן. בנוסף, שיחקה בסדרה "החברים של נאור" בערוץ 10, בתור שרון.
בשנת 2013 נבחרה, כדוגמנית הבית של רשת ההנעלה "גלי", להוביל את קמפיין אביב-קיץ 2013. באותה שנה הנחתה את "סופר שטותניק" בערוץ ניקלודיאון. כמו כן, כוהנר השתתפה במופע חנוכה בשם "ג'ט לג". לאחר מכן, כיכבה בווידאו קליפ "Ultimate Viral Songs Mashup" למיקס של נוי אלוש. לפני כן, התארחה גם בתוכנית המתיחות "אמבוש" של עופר שכטר, בערוץ 10.
ב-2015 התארחה בתוכנית "גב האומה" בערוץ 10.
בין השנים 2013–2016 כוהנר שיחקה את תות בתוכנית "גן חיות" בערוץ ניקלודיאון.
ב-2018 גילמה את אלינור בסדרה הקומית "שאטו עין כרם" בערוץ עשר.
חיים אישיים
בספטמבר 2015 נישאה לגיא גיאור, יוצא תוכניות המציאות "הרווק" ו"הישרדות". ב-30 באוגוסט 2018 ילדה את בתם הבכורה. ב-2 בפברואר 2021 ילדה את בתם השנייה. מתגוררים בתל אביב.
פעילה בעמותת "להושיט יד" הפועלת למען ילדים חולי סרטן, וכוהנר אף טסה עמם ל"טיולי חלומות" מספר פעמים בחו"ל.
הר טללים
הר טללים הוא הר ברכס הכרמל, בתחומי גן לאומי הר הכרמל. גובהו כ-480 מטרים ועל פסגתו אוניברסיטת חיפה.
בגובה של 400 מטר מעל פני הים, במורדות הצפוניים של הר טללים ליד כביש 705 ואוניברסיטת חיפה נובע נחל קטיע. לאחר נביעתו פונה הנחל מזרחה, זורם במקביל לכביש 705 ונשפך לנחל נשר ליד בית הקברות של נשר למרגלותיו. מדרום לאפיק הנחל מחצבות נשר. הצמחייה האופיינית בנחל היא חורש ים תיכוני סבוך. בסקר טבע שנערך מטעם עיריית חיפה נצפו עופות מקננים. כמו כן נצפו בין היתר שחרורים, חוגלות, סבכי שחור-ראש וסיס הרים. צמחיית ההר מאופיינת בחורש ים תיכוני. אחת לכמה שנים יורד בהר שלג, בפעם האחרונה בו ירד שלג הייתה בשנת 2022, והפעם האחרונה בה הוא נערם הייתה ב-2015, בפסגת ההר ישנה רוח רבה ויורדות כמויות רבות של גשם בשנה.
נץ סופרקליוסוס
נץ זה קטן מאוד, דומה לגודל של זרזיר מצוי כשאורך הזכרים רק 20 ס"מ ואורך הנקבות 25.6 ס"מ בלבד ומשקלם 75 עד 120 גרם, מה שהופך אותו לאחד מהקטנים שבבני משפחת הנציים. הנץ בעל נוצות סגולות-כהות, חזה ובטן אפורים משורטטים ופנים צהובות ובעל מקור נוקשה ומעוקל בצבע שחור. העיניים והטבעות סביבם בעלי גוון אדמדם והרגליים כתומות.
הנץ מעופף מעל היערות ההרריים של מורדות האנדים ומחפש טרף שרובו מורכב מעופות אחרים. הוא ניזון ממינים של ציפורי שיר ומקוליבריים אותם הוא חוטף בצלילה כאשר הוא נתקל בהם ולעיתים גם מכין מארב מעמדה בין הענפים. חלק מהנצים יצודו גם מכרסמים מזדמנים.
הנצים חיים בקבוצות מונוגמיות ומקננים יחדיו על צמרות העצים. עונת הרבייה של הפרטים הצפוניים היא בין פברואר ליוני ואילו של הפרטים הדרומיים היא בין אוקטובר לינואר והנקבות מטילות לרוב 3 ביצים בגוון לבן-כחלחל. זוג הנצים מגוננים בתוקפנות על הטריטוריה שלהם מזרים, לרבות מדורסים אחרים.
תחנות רכבת בישראל
בשטחי מדינת ישראל פזורות עשרות רבות של תחנות רכבת אשר נבנו בתקופות שונות ומשמשות למטרות שונות. הידועות שבהן הן תחנות רכבת הנוסעים המודרניות, אך קיימים גם מסופי מטען, תחנות רכבות תפעוליות, ותחנות רכבת היסטוריות שהשימוש בהן פסק. התחנות מבטאות את צורכי התחבורה של הארץ בעבר, בהווה ובעתיד, מהרכבת של סוף המאה ה-19, דרך מסילות הברזל העות'מאניות והבריטיות של מלחמת העולם הראשונה, הרכבת המנדטורית ולבסוף רכבת ישראל לתקופותיה, מתחילתה כדור הבא של הרכבת המנדטורית, דרך הדעיכה בשנות ה-70, ועד הצמיחה מחדש מסוף שנות התשעים, שניתן לראות את ביטויה במספר הגבוה של תחנות חדשות אשר נבנו מאז.
תחנות רכבת נוסעים פעילות
בישראל פעילות בין 60 ל-70 תחנות רכבת נוסעים. מאז תחילת המאה ה-21 מספרן גדל כמעט בכל שנה.
מסופי רכבת משא
בישראל פעילים מספר מסופי משא / מטען עם שלוחות אלהם:
תחנות רכבת תפעוליות
בישראל קיימות כמה עשרות תחנות המיועדות לתפעול מערכת הרכבות. בנוסף, חלק מתחנות הנוסעים והמשא משמשות כתחנות תפעוליות בנוסף לתפקידן העיקרי.
תחנות רכבת היסטוריות
בישראל קיימות עשרות תחנות שהשימוש בהן הופסק והן נמצאות ברמות שימור שונות - חלקן מוזנחות וחרבות, חלקן משומרות כמוזיאונים, וחלקן אף חזרו לפעילות מחודשת (לרוב תוך חידוש מבנה התחנה או העתקתו לאזור סמוך).
מסילת יפו-ירושלים
חלק מתחנות מסילת יפו-ירושלים פעילות כיום כתחנות נוסעים (כפר חב"ד, לוד, רמלה, בית שמש) או תחנות תפעוליות, אך לא כולן.
המסילה המזרחית
מבין תחנות המסילה המזרחית שתיים פעילות כתחנות נוסעים (לוד וראש העין צפון), שתיים אחרות כתחנות משא, והשאר לא פעילות (המצב צפוי להשתנות עם ביצוע פרויקט המסילה המזרחית החדשה):
מסילת החוף
עם פיתוח מסילת החוף ובנית תחנות חדשות בה נסגרו מספר תחנות ישנות (חלקן עדיין פעיל כתחנות תפעוליות):
רכבת העמק
רבות מתחנות רכבת העמק (שעל תוואי קרוב לשלה חודשה מסילת העמק) היו תחנות עצירה בלבד, אך השאר היו תחנות מלאות, ומתוכן שתיים (חיפה מרכז וחיפה מזרח) עדיין מקיימות פעילות:
מסילת השומרון
קו מסילת השומרון שבגדה המערבית נבנה במלחמת העולם הראשונה על ידי הטורקים והגרמנים ונסגר סופית לאחר מלחמת העולם השנייה. תחנות שבגדה המערבית:
מסילת רפיח - באר שבע
קו מסילת רפיח - באר שבע הבריטית ממלחמת העולם הראשונה חדל לפעול ב-1927 ורוב תחנות האמצע עליו נמחקו:
מסילת נחל שורק - קוסיימה
מסילת נחל שורק - קוסיימה הייתה מסילה עות'מאנית שנבנתה ופורקה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
מסילת נחל שורק - עזה
מסילת נחל שורק - עזה הייתה מסילה עות'מאנית שתפקדה במלחמת העולם הראשונה.
תחנות עתידיות
רכבת ישראל עוברת תהליך פיתוח מהיר מאז סוף שנות ה-90, וכמעט כל שנה נוספות תחנות. התהליך צפוי להמשיך, אם בהוספת תחנות על קווים קיימים ואם בפתיחת קווים חדשים.
מסילת החוף
כחלק מהזזת המסילה במערב חיפה נשקלים ביטול תחנות קיימות והוספת תחנה או שתיים באזור העיר התחתית. במסגרת תוכנית הכפלת מסילת החוף בקטע סדנאות אפרים - שפיים הועלו ארבע תחנות חדשות.
מסילת העמק
קו מסילת העמק החדש נפתח עם ארבע תחנות; תחנה נוספת שתוכננה בו לא נבנתה עקב מחלוקת על המיקום שלה:
תחנת הרכבת שפירים
תחנת הרכבת שפירים היא תחנה שתוכננה להיות מוקמת במסגרת פרויקט הנתיב המהיר בכביש 1. לפי התוכנית, התחנה הייתה אמורה לקום בצמוד לחניון "חנה וסע" ממזרח למחלף שפירים. לאור התנגדויות לא הוקמה התחנה, וכיום אינה נכללת בתוכנית הפיתוח של רכבת ישראל.
בבניית קו הרכבת לנמל התעופה בן-גוריון תוכננה תחנת רכבת ממערב למנהרת שפירים, שתשמש תחנת החלפה בין הקווים ללוד, באר שבע, בן-גוריון, וקו הרכבת המהיר לירושלים, אך רעיון זה לא התממש בגלל העלות הרבה והסמיכות לקווי רכבת עמוסים ופעילים.
בשנת 2005, הצליחו ארגוני הירוקים לשכנע את משרד התחבורה לבנות תחנת רכבת ממזרח למחלף, כחלק מחניון חנה וסע של פרויקט הנתיב המהיר בין מחלף בן-גוריון למחלף קיבוץ גלויות. בניית הנתיב הסתיימה בשנת 2010 אך תחנת הרכבת בחניון לא הוקמה. לאור התנגדות רכבת ישראל להפעלת שתי תחנות גם במחלף שפירים וגם בכפר חב"ד, בשל קרבתן (תחנת הרכבת כפר חב"ד הנוכחית ממוקמת כקילומטר מהמיקום המוצע של תחנת שפירים), והתנגדות מצד תושבי כפר חב"ד, שסירבו להשלים עם סגירת תחנת הרכבת כפר חב"ד לטובת הפעלת תחנה בשפירים. בשנת 2012, דיווחה חברת שפיר הנדסה, זכיינית הנתיב המהיר בכביש 1, כי הגיעה להסכם על פיו תבוטל התחנה בכפר חב"ד ובתמורה תתחייב החברה לספק לתושבים הסעות חינם בתדירות גבוהה לתחנה בשפירים, אך התחנה לא נבנתה.
מסילת ראשון לציון – מודיעין
הקטע המערבי של מסילת ראשון לציון – מודיעין יחבר את שתי תחנות ראשון לציון הקיימות (משה דיין והראשונים) דרך תחנה חדשה. החלק המזרחי ייפרס בין ראשון לבין אזור מחלף ענבה, שם יהיה פיצול למסילות לירושלים ולמודיעין, ויכלול תחנה נוספת.
מסילת מנשה
מסילת מנשה תחבר את מסילת העמק למרכז הארץ דרך המסילה המזרחית, במסלול שיחסוך את המעבר בתחנות חיפה ובמסילת החוף. בתוואי מתוכננות שתי תחנות:
קו הרכבת המהיר לירושלים
הקו הושלם בין תל אביב לירושלים אך קיימות תוכניות להאריך אותו תת-קרקעית מתחנת יצחק נבון מזרחה לתוך העיר, ומשם דרומה לאזור החאן ואולי אף לתחנת מלחה. בהצעות קודמות נשקל להמשיך את הקו אל מתחת לעיר העתיקה ולבנות שם תחנה נוספת - ירושלים הכותל.
מסילת העמק
המסילה הושלמה בין חיפה לבית שאן אך קיימת תוכנית להאריך אותה צפון מזרחה עד הגבול עם ירדן, ולבנות שם תחנת מעבר לנוסעים ולסחורות:
מסילת עפולה-טבריה
מסילת עפולה-טבריה מתוכננת כהתפצלות ממסילת העמק באזור עפולה וצפויה לכלול שתי תחנות חדשות:
מסילת ראש העין - אריאל
במקור תוכננה מסילת ראש העין - אריאל כחלק מרשת המסילות הארצית (הסתעפות מהמסילה המזרחית באזור תחנת ראש העין צפון), אך במקום זאת נבחנת אפשרות להקמת רכבת קלה בתוואי. תחנות חדשות בתוכנית המקורית:
מסילת באר שבע - ערד
מסילת באר שבע - ערד צפויה להתפצל ממסילת הדרום ממזרח לבאר שבע ולכלול את התחנות:
מסילת דימונה - ירוחם
מסילת דימונה - ירוחם צפויה לכלול תחנה חדשה אחת:
קו הרכבת לאילת
התוכניות לבניית קו רכבת לאילת עברו תהפוכות רבות לאורך העשורים האחרונים, והדבר תקף גם למספר התחנות ולמיקומן. בהצעה קודמת הועלו תחנות נוספות - חצבה, פארן, יהל, יטבתה ושחורת (אולם ללא קטורה).
ירושלים
את בירת ישראל שירתו בעבר שלוש תחנות בשני קווים נפרדים (כיום רק קו אחד פעיל, הקו המהיר) - תחנה תת-קרקעית (יצחק נבון) בכניסה לעיר על הקו המהיר לתל אביב דרך נתב"ג ושתי תחנות (גן החיות התנ"כי ומלחה) בדרום מזרח העיר על מסילה המקושרת לבית שמש בתוואי הישן, במסלול איטי והררי. (קו זה פעיל רק עד תחנת בית שמש, עקב ירידה חדה בשימוש בו אחרי הפתיחה של הקו המהיר) בהמשך הקו פעלה תחנת ירושלים ההיסטורית מ-1892 (חלק מקו הרכבת הראשון בארץ) בשכונת בקעה שבמרכז העיר. בעבר תוכנן שהקו המהיר יימשך מזרחה עד לעיר העתיקה כמעין קו רכבת תחתית כבדה, ויכלול מספר תחנות נוספות (מרכז, ממילא, הר הבית והכותל). אך חשש מפגיעה בעיר העתיקה ובחומותיה ביטל את התכנון הזה ובמקומו הוחלט להמשיך את הקו לתחנת הרכבת החאן, תחת רחוב יפו. התוואי הצפוי עתיד להיות: תחנת ירושלים מרכז בסמוך לכיכר הדוידקה, חתנה חדשה ותת־קרקעית בסמוך לתחנת החאן. ייתכן והקו ימשיך עד לתחנת מלחה ואף לגן החיות אך זה לא בתכנון.
תחנת יצחק נבון סמוכה לתחנת האוטובוסים המרכזית של ירושלים.
כרונולוגיה:
תל אביב
בין נתיבי איילון ממוקמות ארבע תחנות המכונות תחנות תל אביב (מצפון לדרום: אוניברסיטה, סבידור מרכז, השלום, ההגנה), והן התחנות הפעילות ביותר במדינה מבחינת תנועת נוסעים (סבידור מרכז, הוותיקה מביניהן, והשלום הן הפעילות ביותר באופן מובהק), אם משום שכמעט כל קווי הרכבת עוצרים בכולן ואם בגלל מרכזיות העיר מבחינה תעסוקתית ותרבותית. עם זאת קיימות מספר תחנות נוספות הנמצאות בשטח העיר או בצמוד לה - בני ברק - רמת החייל (שכונתה בעבר "תל אביב צפון") על מסילת הירקון ותחנות חולון (צומת חולון וחולון – וולפסון), גם הן בין נתיבי איילון, על מסילת תל אביב – פלשת, וכמו כן תל אביב דרום, ששכנה באזור בית הדר והועברה לאזור מחלף קיבוץ גלויות, והיום משמשת למטרות תפעוליות ולהכשרת עובדי רכבת, ותחנת יפו ההיסטורית מ-1892 (חלק מקו הרכבת הראשון בארץ) שהוסבה ל"מתחם התחנה".
כרונולוגיה:
חיפה
בשטח העיר חיפה או בצמוד לו קיימות 7 תחנות נוסעים פעילות ותחנה היסטורית/תפעולית, כולן על מסילת החוף (אף שהוקמו בתקופות שונות). שלוש משבע התחנות מכונות על שם חיפה (מדרום-מערב לצפון ולמזרח: חוף הכרמל, בת גלים, מרכז – השמונה). הארבע הנוספות בהמשך הקו הן מרכזית המפרץ, חוצות המפרץ, קריית חיים וקריית מוצקין, הממוקמת על גבול חיפה עם הקריה. שתי תחנות המפרץ הן היחידות בארץ שהוקמו במימון של יזמים פרטיים, אולם הרחבת תחנת לב המפרץ למרכזית המפרץ (שכלל חיבור לתחנת האוטובוסים ולמסילת העמק) לא מומנה על ידי היזם. התחנה האחרת (חיפה מזרח, מ-1904) הייתה התחנה הראשונה של חיפה, ואף שכנו בה משרדי הנהלת הרכבת; התחנה בוטלה כתחנת נוסעים והמשרדים עברו לתל אביב אך היא משמשת כתחנה תפעולית חשובה ולידה נמצא מוזיאון הרכבת, כמו גם משרדי הרכבת בחיפה. בנוסף היו בחיפה מספר תחנות היסטוריות על קו רכבת העמק, כגון תחנת כרמל (שנותרה שכונה על שמה). מאחר שהמסילה בחיפה מפריעה לגישה לרוב החוף של העיר נשקלות מגוון אפשרויות להעברתה לתוואי אחר; ייתכן שתוקם תחנה בקריית הממשלה (בית המכס) ואולי אחת נוספת בקריית אליעזר במקום תחנות מרכז - השמונה ובת גלים.
חיפה היא עיר נמל ותעשייה, ומתקיימת פעילות ענפה של רכבות משא באזור המפרץ. יש מספר מסופים בנמל חיפה, ומספר שלוחות מסילה מתפצלות ממסילת החוף לעומק הנמל. תחנת מטען פעילה בממגורות דגון. קיים גם מסוף מטענים מצפון למתחם "סדנאות הקישון" (ממערב לתחנת חוצות המפרץ). שלוחת מסילה המתפצלת באזור צומת ידין (ומגיעה למתחם דשנים שבשטח קריית אתא) מספקת גישה למסוף באזור התעשייה של בתי הזיקוק.
תחנת חוף הכרמל סמוכה לתחנת האוטובוסים מרכזית חוף הכרמל. תחנת מרכזית המפרץ משולבת בתחנת האוטובוסים מרכזית המפרץ. תחנת בת גלים סמוכה לתחנת העבר מרכזית בת גלים, הנטושה כיום. תחנת מרכז - השמונה סמוכה לאולם הנוסעים של נמל חיפה ולתחנה של הכרמלית, והיא ייחודית בישראל בשני ההיבטים האלה.
כרונולוגיה:
נתניה
את נתניה משרתות שלוש תחנות נוסעים - נתניה, נתניה - ספיר ובית יהושע, הנמצאת מחוץ לשטח נתניה אך משרתת את דרום העיר במקביל לתחנת ספיר, שמעט פחות נגישה לכבישים ראשיים ושנפתחה כ-60 שנה לאחר שתי התחנות האחרות.
כרונולוגיה:
באר שבע
בבאר שבע קיימות שתי תחנות נוסעים פעילות - צפון / אוניברסיטה ומרכז. המסילות מהתחנה הצפונית מתפצלות כך שיש לה ארבע תחנות שכנות (להבים-רהט, דימונה, באר שבע מרכז, אופקים, וגם המסוף ברמת חובב), והיא ייחודית בכך מחוץ לתל אביב. תחנת מרכז, הסמוכה לתחנת האוטובוסים המרכזית, היא נקודת הסיום של כל רכבות הנוסעים המגיעות לדרום מלבד הרכבות לדימונה. בנוסף קיימת תחנה היסטורית (תחנת הרכבת הטורקית, מ-1915) באזור העיר העתיקה.
כרונולוגיה:
פתח תקווה
בפתח תקווה קיימות שתי תחנות נוסעים פעילות (סגולה וקריית אריה) על מסילת הירקון, קרוב לקצה הצפוני של העיר. בנוסף קיימת תחנה היסטורית (תחנת הרכבת הישנה פתח תקווה, מ-1922).
ערים נוספות שיש בהן יותר מתחנה אחת
בלוד קיימות שתי תחנות - לוד ולוד - גני אביב. התחנה הוותיקה, ששורשיה בימי העות'מאנים, מהווה גם היום מרכז תפעולי חשוב הכולל צומת רכבות מרכזי, מוסכים ומשרדים. חשיבותה ארוכת השנים ניכרת בשכונה הסמוכה הנקראת על שמה. התחנה השנייה נמצאת בקצה הצפון מערבי של העיר, בסמוך לשכונת גני אביב.
במודיעין קיימות שתי תחנות - פאתי מודיעין, הסמוכה לאזור תעשייה, ומודיעין - מרכז, הסמוכה לתחנת האוטובוסים המרכזית שבמרכז העיר.
את חולון משרתות ארבע תחנות הגובלות בשטחה - צומת חולון וחולון - וולפסון בצפונה, הגובלות בתל אביב, ושתי תחנות בת ים (יוספטל וקוממיות) במערבה. בבת ים גובלות ממזרחה שתי תחנות (יוספטל וקוממיות) הצמודות גם לחולון. כמו כן תחנת חולון - וולפסון סמוכה לצפון בת ים.
ברעננה גובלות מדרומה שתי תחנות (דרום ומערב) הממוקמות בין נתיבי כביש 531. התחנה הדרומית, שהיא למעשה בעיקר מזרחית לתחנת מערב, נמצאת בתוך מחלף רעננה דרום, בקצה הדרום-מזרחי של העיר. את הרצליה משרתות שתי תחנות - הרצליה הנמצאת על נתיבי איילון המפרידים בין הרצליה פיתוח למזרח העיר, ורעננה מערב, הגובלת במזרח הרצליה מצפונה. בין כפר סבא והוד השרון נמצאות שתי תחנות (כפר סבא - נורדאו והוד השרון - סוקולוב) הממוקמות בין נתיבי כביש 531 המפריד בין שתי הערים. למרות שמותיהן, שתי התחנות נמצאות בשטח השיפוט של הוד השרון. תחנה נוספת המשרתת את שתי הערים היא רעננה - דרום, הסמוכה לקצה הדרום-המערבי של כפר סבא, וקרובה לצפון-מערב הוד השרון, מעבר לכפר רמות השבים.
בראשון לציון קיימות שתי תחנות נוסעים פעילות אך הן נמצאות על מסילות שונות - משה דיין על מסילת תל אביב – פלשת והראשונים על שלוחה שיוצאת ממסילת לוד-אשקלון בבאר יעקב (התחנות ממוקמות במחלף משה דיין, בין נתיבי איילון, ובמחלף ראשונים, בין נתיבי כביש 431). כתוצאה מכך אין שום קו רכבת שעובר בין שתי התחנות, בניגוד לשאר הערים שיש בהן יותר מתחנה אחת (מלבד ירושלים ויבנה). עם זאת כחלק ממסילת ראשון לציון – מודיעין יחוברו התחנות ואף תוקם תחנת הרכבת ראשון לציון - מעוין שורק.