cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שלישיית מפלסים
הרפרטואר של הלהקה
שירי פולקלור ארגנטינאים כמו Paisajes de Catamarca, El humahuaqueño. שירים מהמיסה קריאוז'ה. שירים מקסיקניים כמו El preso numero nueve, La llorona. שירים דרום אמריקאיים פופולריים כמו Bésame mucho, Moliendo café, Guantanamera.
משה מפראג
רבי משה בן רבי מנחם היה רב ומקובל שחי בפראג במאות השבע עשרה והשמונה עשרה; מתלמידיו של רבי דוד אופנהיים.
בית עובד (סדור)
בית עובד הוא סדר תפילה בנוסח ספרדי לימות החול וספר הלכה שכתב רבי יהודה שמואל אשכנזי (אי"ש). הסדור היה לפופולרי ברוב קהילות יוצאי ספרד עם יציאתו כמעט. הספר שימש כ"קיצור שולחן ערוך" של קהילות ספרד, במיוחד באימפריה העות'מאנית. הסדור פתח את סדרת סדורי הבתים, אותם התחיל לערוך הרב אשכנזי, שהספיק לכתוב רק שניים מהסידורים, ורבי אברהם חמוי מארם צובה, השלים את עבודתו.
תוכן ומבנה
הסדור נערך על ידי הרב אי"ש וההלכות משובצות בו לפי נושא התפילה הרלוונטית כדי שיידע המתפלל דבר בעתו:
ההלכות בספר עוסקות כמעט בכל הלכות מעגל החיים, מהלכות קדיש וברכו, ממשיך בהלכות טלית, תפילין, כל דיני תפילות שחרית מנחה וערבית, ראש חודש, חנוכה, פורים, וספר תולדות אדם; המכיל את הלכות ברית מילה, פדיון הבן, נישואין, ברכת הגומל וסדר אבלים.
השפעה
הספר היווה סדור משמעותי ופופולרי, ובמיוחד בשל ההלכות, המחודשות לעיתים המופיעות בו, ומוזכר כספר התפלה ברירת המחדל, למשל, באזמיר מספר החבי"ף:
רוב ככל האחרונים הספרדים מזכירים אותו בספריהם וביניהם רבי חיים פאלאג'י רבי יהודה חיים בן עזרא הכהן מסלתון מחבר ספר וזאת ליהודה, רבי אברהם חיים בן מסעוד חי אדדי , רבי יוסף חיים מבגדאד בספר רב פעלים , רבי מסעוד הכהן מחבר ספר פרחי כהונה , רבי כלפון משה הכהן , רבי עובדיה הדאיה , הרב בן-ציון אבא-שאול והרב עובדיה יוסף.
מהדורות
לספר יצאו מהדורות רבות:
קוסמוקורס
קוסמוקורס (ברוסית: Космокурс) הייתה חברה רוסית שנוסדה בשנת 2014 במסגרת קרן סקולקובו, שעיקר פעילותה היה פיתוח תיירות חלל. מנכ"ל החברה היה פאבל פושקין. מושל מחוז חברובסק, מיכאיל דגטיארב, נמנה עם התומכים בחברה ואף טען כי לחברה פוטנציאל ממשי לשלוח אדם לחלל בשנת 2021 ובכך להיות המיזם הפרטי הראשון ברוסיה לעשות זאת, ברם הקשיים הכלכליים שנבעו מהשפעות מגפת הקורונה ברוסיה פגעו גם בהכנסותיה והחברה נסגרה באפריל 2021.
היסטוריה
החברה נוסדה על ידי פאבל פושקין, בוגר מכון התעופה במוסקבה ועובד לשעבר במרכז חרוניצ'וב. בשנת 2016 הוערך עלות הפרויקט כולו בכ-150 מיליון דולר עד 200 מיליון דולר.
בשנים 2015–2016 הושג אישור מסוכנות החלל הפדרלית על מפרט טכני לבניית חללית. בשנת 2016 הוסכם על תנאי ההסכם, בספטמבר 2017 קיבלה החברה רישיון לביצוע פעילויות חלל. בתחילה תוכנן שיגור ראשון מקפוסטין יאר בשנת 2020. בשנת 2018 נקבעו מועדי השיגור לשנת 2023 (שיגור חללית אב-טיפוס) ו-2025 (שיגור תיירים). טילי ניסוי וקפסולות תוכננו לשנת 2022. עד 2030 החברה תכננה להגיע ל-115 שיגורים בשנה עם צפי ל-700 תיירים.
במרץ 2019 חתמה החברה על הסכם עם מחוז ניז'ני נובגורוד, שבעתיד עשוי להוביל לבניית נמל החלל הפרטי הראשון ברוסיה. במקרה של תיאום מוצלח עם רוסקוסמוס, בנייתו מתוכננת לשנים 2020–2025.
נציגי החברה הציעו כי יוכלו לתת את האפשרות לטוס לחלל לאסטרונאוטים מקצועיים שעדיין לא היו להם ניסיון כזה ואמרו כי לקוחותיהם יוכלו לקחת את חיות המחמד שלהם איתם לטיסת חלל והיו להם שלל תוכניות לפיתוח תיירות החלל. כולל תוכניות בשנת 2023 לטיסות קפסולה אוטונומיות.
באפריל 2021 הודיע פושקין על סגירת החברה.
Erfreut euch, ihr Herzen, רי"ב 66
Erfreut euch, ihr Herzen (בעברית: שמחו, הלבבות), רי"ב 66, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום השני של חג הפסחא, שחל ב-10 באפריל 1724.
היסטוריה
קנטטה זו הייתה העשירית שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. ביום הראשון של הפסחא ביצע את רי"ב 4 וביום השלישי ביצע את רי"ב 134.
הקנטטה מבוססת על יצירה קדומה שלו, רי"ב 66א', קנטטה חילונית שהלחין באך ב-1718 בהיותו בקטן ושהמוזיקה שלה אבדה. הוא ביצע שוב את היצירה לכבוד אותו מועד ב-1731 וב-1735.
מילים ומוזיקה
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים ממעשי השליחים העוסקים בדרשת פטרוס ופסוקים מהבשורה על-פי לוקאס המספרים על פגישת ישו עם תלמידיו בדרך לאמאוס. הלברית שנכתבה על ידי מחבר לא ידוע מתארת דיאלוג אלגורי בין קול הפחד לקול התקווה, ומקשרת בין נושא זה לתחיית ישו.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של חצוצרה, שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו הכולל בסון. לקנטטה שישה פרקים:
הקלטות
היצירה הוקלטה במלואה 18 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את הלמוט רילינג (ב-1972), גוסטב ליאונהארדט (ב-1976), טון קופמן (ב-1998) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
יואב זיתון
יואב זיתון (נולד ב-1983) הוא עיתונאי ישראלי. משמש ככתב לענייני צבא וביטחון ב-Ynet מאז 2011.
ביוגרפיה
זיתון החל את דרכו העיתונאית בגיל 15 במקומונים בצפון.
לאחר סיום שירותו בצה"ל, הצטרף למערכת ידיעות תקשורת, שם שימש במספר תפקידים ב"ידיעות תל אביב".
ב-2010 הצטרף למערכת Ynet, ועבד שם ככתב מוניציפלי ופלילי באזור גוש דן, וכיסה גם את נושא התעופה. לאחר כשנה וחצי, הודיע חנן גרינברג על פרישתו מתפקיד כתב לענייני ביטחון, וזיתון מונה במקומו.
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2011
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 לשנת 2011, נערכה בדנמרק בתאריכים 11–25 ביוני 2013. זוהי האליפות ה-18 של המפעל. דנמרק נבחרה על ידי אופ"א לאירוח התחרות ב-10 בדצמבר 2008, וגברה על ישראל. ספרד גברה בגמר על שווייץ בתוצאה 0-2 וזכה בתואר בפעם ה-3 בתולדותיה.
שלב הבתים
הגרלת המשחקים לטורניר התקיימה ב-9 בנובמבר 2010 באולבורג. 8 הנבחרות חולקו ל-2 בתים נפרדים. בכל בית יש קבוצה אחת מדרג 1, קבוצה אחת מדרג 2, ושתי קבוצות מדרג 3–4. הנבחרות המדורגות במקומות 1–2 בכל בית, בסיום סיבוב משחקים אחד (3 מחזורים), יעפילו לחצי הגמר.
בית א'
בלארוס עלתה לשלב הבא בעקבות הפרש שערים טוב יותר בבית פנימי.
כל הזמנים הם בשעון קיץ (UTC+2).
בית ב'
כל הזמנים הם בשעון קיץ (UTC+2).
פלייאוף האולימפיאדה
המנצחת העפילה לאולימפיאדת לונדון 2012
בלטונאדריץ'
בלטונאדריץ' (בהונגרית: Balatonederics) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בבלטונאדריץ' מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,176 תושבים, ובשנת 2020 רק 979 תושבים.
יהודי בלטונאדריץ'
בבלטונאדריץ' חיו יהודים במאה ה-19 והמאה ה-20. בשנת 1944 נרצחו רבים מהם בשואת יהודי הונגריה. במקום קיימים שאריות של בית קברות יהודי.
ג'פרי בטל
ג'פרי "ג'ף" בטל (באנגלית: Jeffrey "Jeff" Buttle ; נולד ב-1 בספטמבר 1982) הוא מחליק אמנותי על קרח קנדי, אלוף עולם (גטבורג 2008), בעל מדליית ארד אולימפית (טורינו 2006) ו-3 פעמים ברציפות אלוף קנדה (2005–2007) בהחלקה אמנותית על קרח ליחידים.
ביוגרפיה
בטל נולד בסמות' רוק פולס שבאונטריו וגדל בגרייטר סדברי אונטריו. הוא החל להחליק על הקרח בגיל שנתיים והחל להשתתף בתחרויות מגיל 6. כדי לשפר את יכולותיו בתחרויות ההחלקה על הקרח הוא למד בלט. נוסף לכך, הוא השתתף בתחרות החלקה על הקרח עם אחותו הגדולה, מגן.
סגן אלוף עולם
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2005, זכה בטל במדליית כסף בהחלקה אמנותית על הקרח בתחרות לגברים בתוצאה של 245.69 נקודות, אחרי סטפן למבייל משווייץ (262.46 נקודות) ולפני איוואן ליסאצ'ק מארצות הברית (239.29 נקודות).
מדליית ארד אולימפית
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 2007, הוא סיים שוב במקום שישי בתוצאה של 214.96 נקודות.
אלוף עולם
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2008, זכה בטל במדליית זהב בהחלקה אמנותית על הקרח בתחרות לגברים בתוצאה של 245.17 נקודות, לפני אלוף העולם היוצא בריאן ג'ובר מצרפת (231.22 נקודות) וג'וני וויר מארצות הברית (221.84 נקודות)
קריירה ככוריאוגרף
לאחר שפרש מתחרויות החל בטל לעבוד ככוריאוגרף. הוא עבד עם מחליקי הקרח האמנותיים הטובים בעולם ביניהם, פטריק צ'ן (2012 - 2014), יוזורו האניו (2012 - 2015), חאווייר פרננדס, קים יו-נה ועוד.
חייו האישיים
בטל דובר אנגלית וצרפתית. הוא למד הנדסה כימית באוניברסיטת טורונטו. הוא הומו גלוי והתחתן עם בן זוגו, ג'סטין הריס, בפברואר 2014
נובוקיור
נובוקיור בע"מ (באנגלית: NovoCure Limited) היא חברת אלקטרוניקה רפואית, המפתחת מכשור רפואי לטיפול בחולי גליובלסטומה מולטיפורמה - הסוג הנפוץ של סרטן המוח, ובסוגי סרטן נוספים. מרכז הפיתוח של החברה נמצא בישראל, וגם מוצריה מיוצרים בישראל.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 2000 על ידי יורם פלטי, פרופסור לפיזיולוגיה ולביופיזיקה בטכניון, חתן פרס ישראל לשנת תשפ"ב על יוזמתו זו.
המשקיע הראשון בחברה היה נרט פרלהאגן, מנהל בחברות פארמה אירופיות. גם לטכניון היה חלק בבעלות על החברה, משום שהטכנולוגיה של החברה התבססה על מחקר של פלטי שנעשה בטכניון. מנכ"ל החברה מאז סמוך להקמתה הוא אסף דנציגר. הטכנולוגיה שמשמשת את החברה קרויה Tumor Treating Fields - שימוש בשדות חשמליים לשם השפעה על הגידול הממאיר. משקיע נוסף בחברה הוא ויליאם דויל, המשמש כיושב ראש החברה מאז הקמתה.
בשנת 2011 קיבל המכשיר שפיתחה החברה, Optune, את אישור ה-FDA לטיפול במקרים חוזרים של גליובלסטומה, ובשנת 2015 התקבל אישור ה-FDA לטיפול במקרים חדשים של גליובלסטומה. בשנת 2016 אישר ה-FDA את השימוש בדור השני של Optune, השוקל פחות מחצי מאשר גרסת הדור הראשון. המכשיר כולל אלקטרודות המוצמדות לראשו המגולח של המטופל ויוצרות גלים אלקטרומגנטיים בתדירות של 100–300 קילוהרץ. גלים אלה פוגעים בתאים הסרטניים מבלי לגעת בתאים הבריאים.
החברה נמצאת בשלבי פיתוח ואישור שונים של מכשירים לטיפול בסוגי סרטן נוספים, בהם סרטן הכבד.
מוצרי החברה נמכרים בארצות הברית, בגרמניה, באוסטריה, בשווייץ, בשוודיה, ביפן ובישראל. הטיפול בחולה נעשה באמצעות מכשיר המחובר לגופו במשך רוב שעות היום.
באוקטובר 2015 הונפקו ניירות הערך של החברה בנאסד"ק, לפי שווי של שני מיליארד דולר. בדצמבר 2020 הגיע שווי השוק של החברה ליותר מ-17 מיליארד דולר, ובאפריל 2021 הגיע שווי השוק ל-19.7 מיליארד דולר, הגבוה מבין כל החברות הישראליות. אולם שווי החברה פחת בשיעור גבוה מאוד ובמרץ 2022 עמד על 7.26 מיליארד דולר.
ריק פלאג
ריצ'רד "ריק" פלאג הבן (באנגלית: Richard "Rick" Flag Jr.) הוא דמות בדיונית שמופיעה בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Brave and the Bold #25 מספטמבר 1959, ונוצרה בידי הכותב רוברט קאניגר והמאייר רוס אנדרו.
ריק פלאג הוא בנו לכאורה של גיבור-המלחמה ריק פלאג האב, אשר הוביל במהלך מלחמת העולם השנייה את טייסת ההתאבדות. פלאג הלך בדרכו של אביו, ולאחר כמה הרפתקאות נשלח בידי הממשלה להוביל את יחידת המתאבדים של אמנדה וולר וכוח משימה אקס. הוא אמנם לא היה מרוצה משהותו עם פושעים דוגמת דדשוט בקבוצה, אך נשאר. חברתו לקבוצה נייטשייד נמשכה אליו, והוא התיידד עם נמסיס וטיגריס הארד, למרות ששניהם היוו ניגודים ברורים לו. ריק היה לא יציב בנפשו, מה שהחמיר כאשר נעשה הניצול היחיד לאחר קרב נגד פטרול האבדון, מותה של חברתו קארין ואיומו של הסנאטור קריי לחשוף את יחידת המתאבדים בציבור.
אף על פי שוולר טיפלה בקריי ללא ידיעתו, פלאג יצא להתנקש בחייו ויחידת המתאבדים נשלחה לעצור אותו. דדשוט מצא את פלאג וקריי, ובמקום לירות בפלאג הרג את קריי ואילץ את פלאג לברוח. פלאג יצא לחסל את קבוצת "ג'יהאד", וזאת לאחר שגילה שאביו תקף בעבר את בסיסם כדי לנטרל פצצה שעדיין שכנה שם. הוא טבח בחברי הארגון, ובאמצע קרב נגד המנהיג, הפצצה התפוצצה והוא נהרג. פלאג הוקם לתחייה, וחולץ מכלאו בידי טיגריס הארד. מאוחר יותר, גנרל וייד אילינג חושף כי פלאג אינו בנו של ריצ'רד מונטוגמרי פלאג, אלא חייל בשם אנתוני מילר שעבר שטיפת מוח.
לאחר שכתוב ההיסטוריה של יקום DC בעקבות אירועי "פלאשפוינט", הופיע פלאג באירועי חידוש הכותרים "לידה מחדש" כמנהיג בשטח של יחידת המתאבדים.
מהומות הר הבית (2017)
מהומות הר הבית (2017) היו עימותים בין פלסטינים ממזרח ירושלים לכוחות הביטחון הישראלים בחודש יולי 2017. העימותים החלו בפיגוע הירי על הר הבית ביום שישי, 14 ביולי 2017. לאחר הפיגוע, באופן תקדימי, המשטרה סגרה את מתחם הר הבית אף למוסלמים (בימי שישי הכניסה ליהודים אסורה ממילא) ומנעה את תפילות יום השישי בו. יומיים לאחר הפיגוע, המשטרה פתחה את המתחם למתפללים עם הצבת גלאי מתכות בכל כניסותיו. החלטה זו עוררה מחאה בציבור המוסלמי ובתגובה פלסטינים ממזרח ירושלים החלו במהומות אלימוֹת והתפרעויות ופתחו בעימותים נגד כוחות המשטרה. במקביל לעימותים בהר הבית חלה עלייה בפיגועי הטרור בישראל.
רצח השוטרים בהר הבית
בבוקר יום שישי 14 ביולי 2017 שלושה מחבלים ערבים רצחו שני שוטרים ופצעו שוטר נוסף בפיגוע ירי בשער השבטים של הר הבית. שלושת המחבלים הם ערבים ישראלים מוסלמים תושבי אום אל-פחם. המחבלים התחמשו במסגד אל-אקצא בשני תת-מקלעים מסוג קרלו ואקדח באמצעות סייען, ובדרכם החוצה ממתחם הר הבית, בשער השבטים, ירו לעבר שני שוטרים והרגו אותם. המחבלים נורו למוות על ידי שוטרים נוספים שהיו במקום.
לצורך חקירת האירוע, משטרת ישראל סגרה לחלוטין את מתחם הר הבית ולא אפשרה למתפללים לקיים את תפילות יום השישי במסגדי ההר. מוסלמים רבים התפללו סמוך למחסומי המשטרה במחאה על סגירת המתחם. במהלך היומיים שלאחר הפיגוע, פלסטינים ממזרח ירושלים מחו על ההחלטה לסגור את הכניסה להר והתעמתו עם כוחות המשטרה. במהלך החקירה נערכו חיפושים אחר כלי נשק ואמצעי לחימה שהוסתרו במתחם הר הבית ובמסגד אל-אקצה. המופתי של ירושלים ומנהיגי דת מוסלמים אחרים הפיצו את דאגתם לאל-אקצה וטענו שישראל משתלטת על המתחם. הווקף בירדן הודיעו שאיבדו את השליטה על אל-אקצה.
הצבת גלאי המתכות
במהלך חקירת משטרה החלו התייעצויות ביטחוניות בנושא מניעת הכנסת אמצעי לחימה לתוך מתחם הר הבית מבלי להפר את הסטטוס-קוו לפיו הווקף בירדן מנהל את מתחם הר הבית באופן פורמלי. במהלך השבת שלאחר הפיגוע הוחלט לפתוח את המתחם למתפללים בהדרגה החל מיום ראשון תוך הצבת גלאי מתכות בשערי הכניסה למתחם והצבת מצלמות אבטחה, כפי שהוחלט לבצע בישיבת קבינט שהתקיימה ב-2014.
אנשי הווקף הודיעו שלא ייכנסו להר הבית כל עוד מוצבים גלאי מתכות בכניסותיו והמופתי של ירושלים, מוחמד אחמד חוסיין, הוציא פתווה האוסרת על מוסלמים להיכנס להר הבית דרך גלאי המתכות המופעלים על ידי שוטרי מג"ב ישראלים. הודעות אלו הובילו למתיחות רבה בין כוחות המשטרה למתפללים המוסלמים והובילו להפרות סדר והתפרעויות רבות. רוב המוסלמים לא הסכימו להיכנס להר הבית דרך גלאי המתכות ופלסטינים רבים קיימו את תפילותיהם מחוץ למתחם ההר בסמוך לעמדות המשטרה. מתיחות זו התגברה לקראת תפילות יום שישי 21 ביולי, שהוכרז על ידי ארגוני טרור פלסטינים כיום הסלמה בעימותים.
המהומות בהר הבית
החלטת המשטרה להציב גלאי מתכות בכניסות להר הבית ותגובות מנהיגי הדת המוסלמים במזרח ירושלים עוררו מחאה רבה בקרב הציבור הפלסטיני. עם פתיחת הר הבית למוסלמים, התגברו העימותים מדי יום. ביום שני, 17 ביולי, נפצעו 50 פלסטינים במהלך התפרעויות נגד שוטרי מג"ב במזרח ירושלים. בעימותים למחרת שני שוטרים נפצעו קל. המהומות במזרח ירושלים המשיכו בכל ערב במהלך השבוע שלאחר הפיגוע והגיעו לשיאן ביום שישי, 21 ביולי, עם תפילות יום השישי והכרזתם של ארגוני טרור על יום זעם במזרח ירושלים וביהודה ושומרון.
מהומות ביהודה ושומרון
החל מיום הזעם ב-21 ביולי התרחבו המהומות לרחבי יהודה ושומרון. נרשמו עימותים בחברון, בית לחם, רמאללה, תקוע, בית אומר, נעלין, סינג'יל, כפר קדום ומחסום קלנדיה. אלפי פלסטינים השתתפו בהתפרעויות. ביום הזעם בלבד, נפצעו 400 פלסטינים בהתפרעויות בירושלים וביהודה ושומרון, ובשבוע שלאחר מכן נפצעו עוד עשרות פלסטינים בקלקיליה, עיסאוויה, אבו דיס, חיזמה, נבי סאלח, ענאתא וקלנדיה. ב-28 ביולי נערכו עימותים בחברון, רמאללה, בית לחם, שכם וקלקיליה.
עימותים בגבול רצועת עזה
ביום שישי, 21 ביולי, הכריזו החמאס, הפת"ח והג'יהאד האיסלאמי על יום זעם ברצועת עזה, במזרח ירושלים, ובגדה המערבית. במהלך היום נערכו הפגנות פלסטיניות סמוך לגדר המערכת שהתדרדרו להתפרעויות ועימותים עם צה"ל, תוך יידוי אבנים ושריפת צמיגים. במהלך העימותים נהרג מחבל פלסטיני מירי של כוחות צה"ל.
בימים שלאחר מכן, שוגרו רקטות מהרצועה לעבר יישובי עוטף עזה שהתפוצצו בשטח פתוח ולא גרמו לנפגעים.
ב-28 ביולי התקיימו עימותים נוספים בגבול הרצועה, במהלכם נהרג נער פלסטיני בן 16 מאש צה"ל.
הסרת אמצעי האבטחה והתחדשות העימותים
לאחר ההסלמה הביטחונית שחלה במזרח ירושלים וביהודה ושומרון, ולאחר התקרית בשגרירות ישראל בעמאן שבעקבותיו ננצרה השגרירות הישראלית בעמאן, בלילה בין 24 ביולי ל-25 ביולי הקבינט המדיני-ביטחוני החליט להסיר את גלאי המתכות ומצלמות האבטחה ולהחליפם במצלמות מתקדמות. ביום רביעי הוסרו כל אמצעי האבטחה על ידי ישראל.
גם לאחר הסרת גלאי המתכות, הפלסטינים סירבו להיכנס להר הבית והמשיכו את העימותים בבירה מדי ערב. חמאס והפת"ח הכריזו גם על יום שישי 28 ביולי כיום זעם במזרח ירושלים. בלילה בין 26 ביולי ל-27 ביולי ראש הממשלה הורה להסיר גם את התשתיות החדשות שעליהן היו אמורות להיתלות מצלמות האבטחה. צעד זה הוביל את ההנהגה המוסלמית בירושלים לאפשר למוסלמים לחזור ולהתפלל בהר הבית. עם חזרת הפלסטינים להר החריפו משמעותית העימותים בבירה, וב-27 ביולי נפצעו 2 שוטרים, תיירת ומעל ל-100 פלסטינים במהומות ועימותים אלימים עם שוטרים. במהלך המהומות, התבצרו עשרות פלסטינים במסגד ואלה פונו ונעצרו על ידי כוחות הביטחון. ביום הזעם ב-28 ביולי המשטרה הגבילה את הכניסות להר הבית, והתקיימו עימותים בשכונות בודדות במזרח ירושלים. פלסטינים התעמתו עם כוחות הביטחון במספר מוקדים ביהודה ושומרון.
הטבח בחלמיש
בערב שישי, 21 ביולי חדר מחבל פלסטיני להתנחלות חלמיש, פרץ לבית משפחת סלומון בעת סעודת ליל שבת ודקר את בני המשפחה. שלושה מבני המשפחה נרצחו בפיגוע, ואישה נוספת נדקרה ונפצעה קשה. אם המשפחה מילטה את חמשת ילדיה שהשתתפו בסעודה ובכך הצילה את חייהם. חייל ביישוב הגיע לזירת האירוע, ירה במחבל ונטרל אותו. בפוסט שפרסם בפייסבוק, כתב המחבל כי ביצע את הפיגוע בעקבות הפגיעה באל-אקצה.
לאחר הפיגוע, שרים רבים הביעו את תמיכתם בהוצאת המחבל להורג. ב-27 ביולי, הביע ראש הממשלה בנימין נתניהו את תמיכתו בעונש מוות למחבל באוזני בני משפחת סלומון.
הפיגוע בפתח תקווה
ב-24 ביולי מחבל פלסטיני דקר נהג אוטובוס בן 35, תושב ערערה, בדוכן שווארמה סמוך לתחנה המרכזית בפתח תקווה. הוא פונה לבית החולים בילינסון במצב בינוני-קשה. המחבל הדוקר, שוהה בלתי חוקי מקלקיליה ששוחרר מהכלא לאחר שנכלא על רקע פעילות טרור, נוטרל על ידי עובד פיצרייה, נעצר והובא לחקירה, בה אמר שביצע את הפיגוע בעקבות אירועי הר הבית.
לווית המחבלים בפיגוע בהר הבית
ב-25 ביולי, הורה בג"ץ למשטרה להחזיר את גופות שלושת המחבלים שרצחו שני שוטרים בפיגוע בהר הבית למשפחותיהם. אלפי ערבים ישראליים הצטרפו למסע ההלוויה של השלושה באום אל-פחם וקראו קריאות זעם נגד ישראל. רעולי פנים הצטרפו וירו יריות שמחה באוויר ואף כינו את המחבלים "שהידים". רבים קראו "נמסור את נפשנו למען אל-אקצא" והניפו דגלי פלסטין. במסע הלוויה השתתף מנהיג הפלג הצפוני של התנועה האיסלאמית, השייח ראאד סאלח. לאורך הלילה התבצע ירי זיקוקים מאסיבי.
ירדן
אנשי הווקף בירדן האחראים לניהול הפורמלי של הר הבית, הודיעו כי איבדו את השליטה על אל-אקצה וקראו למתפללים המוסלמים לא להיכנס להר דרך גלאי המתכות.
שר החוץ הירדני, איימן א-ספדי, אמר שעל ישראל לבטל את ההחלטה להציב גלאי מתכות ומצלמות אבטחה, ולשמור על הסטטוס-קוו.
נצירת שגרירות ישראל בירדן
בערב 23 ביולי 2017 מאבטח ישראלי בשגרירות ישראל בירדן ירה למוות בשני אזרחי ירדן לאחר שנדקר על ידי פועל ירדני שהגיע לביתו. המאבטח ירה לעבר הדוקר ופצע גם את בעל דירתו, שמת מפצעיו. משרד החוץ הגדיר את התקרית כאירוע טרור. מדינת ישראל סירבה לאפשר למשטרת ירדן לחקור את המאבטח הישראלי ובתוך כך, ננצרו 30 עובדי השגרירות הישראלית בירדן הממקומת בעמאן, בירת ירדן. במהלך היום שלאחר האירוע נשמעו בירדן קריאות להטיל על המאבטח הישראלי עונש מוות.
לאחר מגעים שהתנהלו על ידי ראש השב"כ, נדב ארגמן, ישראל וירדן הגיעו להסכמה שכללה הצהרה שנמסרה על ידי המאבטח היורה לשוטרים ירדנים בנוכחות דיפלומטים ישראלים. ב-24 ביולי, יממה לאחר הפיגוע, משטרת ירדן התירה לצוות השגרירות לחזור לישראל. לאחר שירדן התירה לצוות השגרירות לחזור, הקבינט החליט להסיר את גלאי המתכות בכניסה להר הבית. ישראל וירדן הכחישו שהנושא עלה בעסקה.
למחרת חזרתו, פגש ראש הממשלה בנימין נתניהו את המאבטח הישראלי שנדקר בפיגוע, ואף חיבק אותו. תמונות המפגש עוררו זעם רב ברחוב הירדני ובעקבותיהם שר החוץ של ירדן, איימן א-ספדי, והמלך עבדאללה תקפו בחריפות את ראש הממשלה נתניהו בתקשורת האמריקאית.
טורקיה
ב-20 ביולי שוחחו בטלפון נשיא המדינה, ראובן ריבלין ונשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן אודות העימותים בהר הבית, בניגוד להמלצת משרד החוץ. נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין אמר לארדואן שהפיגוע בהר הבית הוא חציית קו אדום וכי היה מצפה להודעת גינוי כפי שגינתה ישראל מתקפות טרור בטורקיה.
לאחר הסרת גלאי המתכות ב-24 ביולי, קרא ארדואן למוסלמים בעולם להגיע לאל-אקצה ולהגן עליה מפני היהודים שלטענתו, מטנפים אותה. התבטאויותיו של ארדואן מהוות הפרה של הסכם הפיוס בין ישראל לטורקיה שנחתם ב-2016. משרד החוץ הישראלי גינה את דבריו של ארדואן כ"הסתה לאלימות והפרה של רוח הסכם הפיוס בין טורקיה לישראל" ופרסם תגובה תגובה רשמית חריפה:
בתגובה לדברי ארדואן, חבר הכנסת יאיר לפיד קרא להכיר בתגובה בשואת העם הארמני ולהכיר במדינה כורדית עצמאית.
ממלכת דבלין
ממלכת דבלין (באירית: Ríocht na Dubh Linn) הייתה ממלכה שהוקמה על ידי הוויקינגים הנורווגים באירלנד בשנת 839. בזמן שלטונו של מייסדה – תורגסט – היא השתרעה על מרכז וצפון-מזרח האי, אך שרדה שש שנים בלבד.
פלישה נוספת מנורווגיה הביאה להקמתה מחדש ב-853. הממלכה המחודשת שלטה על רוב השטח המוכר בימינו כמחוז דבלין. לעיתים, שלטונה התפשט גם על מושבות נורווגיות נוספות באירלנד (למרות שלא התקיים רצף טריטוריאלי בינן לבין אזור דבלין). אוכלוסיית המתיישבים הנורווגית התמזגה עם הזמן באירים המקומיים והממלכה נהפכה לנורדית-גאלית. בירתה הייתה דבלין, שהוקמה כמאחז על ידי מייסד הממלכה תורגסט.
מהומות הר הבית (2017)
הרשות הפלסטינית
ב-21 ביולי, הודיע יו"ר הרשות הפלסטינית, אבו מאזן, על ניתוק כל היחסים עם ישראל כולל התיאום הביטחוני בין צה"ל והשב"כ לכוחות הרשות הפלסטינית.
לאחר הסרת גלאי המתכות, אבו מאזן הצהיר וקרא לפלסטינים להמשיך בעימותים ובהתפרעויות על מנת להסלים את המצב הביטחוני. בנוסף, בתור יו"ר הרשות הפלסטינית, הוא הדריך את התנזים לעורר מהומות ולהרחיבם ביהודה ושומרון ביום הזעם השני ב-28 ביולי.
שלטון חמאס ברצועת עזה
ראש הלשכה המדינית של חמאס, איסמעיל הנייה, קרא לפלסטינים להתאחד ולהזדהות עם אל אקצה, ולהמשיך להיאבק בכוחות הביטחון הישראלים. הוא הכריז על יום זעם ביום שישי, 21 ביולי, ולאחר מכן ביום שישי, 28 ביולי, ובנוסף קרא למנהיגים מוסלמים בעולם הערבי להתאחד עם העם הפלסטיני ולשחרר את אל אקצה. חמאס ארגן במקביל לעימותים במזרח ירושלים מספר מצעדי ראווה צבאיים ברצועה וארגן הפגנות של אזרחים פלסטינים בסמוך לגדר המערכת. בנוסף, חמאס בירך את המחבל שטבח בבני משפחת סלומון, עומר עבד אל-ג'ליל, המזוהה עם חמאס.
ממלכת דבלין
מאמצע המאה ה-11 החל מאבק שליטה על דבלין המוחלשת בין ממלכות לנסטר ומנסטר האיריות, שהועצם על ידי המשך שגשוגה הכלכלי. מאז, דבלין הייתה ממלכת חסות של אחת הממלכות האיריות היריבות. במהלך רוב התקופה הזו, היא אף נשלטה על ידי נציגי שושלות המלכות האיריות. בשנת 1170 הממלכה נכבשה על ידי אצילים אנגלו-נורמנים, ובשנת 1171 סופחה לממלכת אנגליה.
מהומות הר הבית (2017)
ערב הסעודית
במגעים שהתנהלו בין ישראל לערב הסעודית, הסעודים הכירו בהצבת גלאי המתכות ובחשיבותם למלחמה בטרור, ופנו לנשיא ארצות הברית טראמפ כדי שיסייע בפתיחת מסגד אל-אקצה למתפללים לאחר הפיגוע בהר הבית. ערב הסעודית היא המדינה הערבית היחידה שהביעה תמיכה בהצבת גלאי המתכות ובריבונות הישראלית בהר הבית.
ממלכת דבלין
תורגסט
תורגסט ביסס את האחיזה במובלעות הוויקינגיות באמצעות הקמת מבצרים. אחד החשובים שבהם נבנה במרכז האי, לחופו הדרומי של האגם לוך רי בלנסטר. לחופו הדרום-מערבי של האגם לוך ליין שבאותה פרובינציה, ועל האי שבאגם, הוקמו מבצרים נוספים. לביסוס השליטה באלסטר, תורגסט בנה מבצר לחופו של לוך ניי.
מהומות הר הבית (2017)
ביקורת על ההחלטה להציב גלאי מתכות
לאחר הפיגוע בהר הבית, ראש הממשלה בנימין נתניהו נסע לביקור מדיני באירופה וההחלטה להציב את גלאי המתכות בכניסות להר הבית התקבלה בהתייעצות ביטחונית טלפונית. לאחר שהמהלך הוביל להתעצמות העימותים, הוטלה ביקורת על כך שראש הממשלה החליט החלטה עם חשיבות אסטרטגית לשימור הסטטוס-קוו ללא התייעצות ראויה עם גורמי הביטחון, ללא כינוס הקבינט, וללא תיאום עם הווקף בירדן והרשות הפלסטינית, שבעקבות ההחלטה ניתקה את המגעים המדיניים והביטחוניים עם ישראל.
ממלכת דבלין
תורגסט
בשנת 845 תורגסט נלכד על ידי מלך מידה (אחת הממלכות האיריות) — מאל סאכנייל מאק מאל רואנייד. בהוראתו של המלך האירי, תורגסט הוטבע באגם לוך אוול, בלנסטר. הוויקינגים איבדו את השלטון בשטחים שכבשו, אך נשארו באי כמתיישבים. בשנת 851 הוויקינגים הנורווגים אף גורשו מדבלין על ידי הוויקינגים הדנים.
שלטונה של שושלת אי אימאר
בשנת 853 הנורווגים שבו לשלוט, אחרי ששטחי ממלכת דבלין נכבשו באמצעות צי בפיקודו של אולאף — בנו של מלך נורווגיה. אולאף נהפך למלך דבלין. בשנת 863 הוא הפך את שני אחיו — איוואר ואסל — שהגיעו לאירלנד אחריו, לשותפיו לכתר. שני האחים הללו נהפכו לשליטי הממלכה בפועל, ואילו אולאף חזר לנורווגיה. איוואר היה המלך הדומיננטי, והשושלת ששלטה בדבלין כ-200 שנה נקראת על שמו שושלת אי אימאר (לפי הגרסה האירית של שמו הנורדי). הוא הרחיב את הממלכה ושלט, בין השאר, בלימריק וסביבתו (ללא רצף טריטוריאלי עם שטח הממלכה סביב דבלין).
מהומות הר הבית (2017)
ביקורת על ההחלטה להציב גלאי מתכות
לאחר שהוצבו גלאי המתכות החלה מחלוקת בין גופי הביטחון השונים לגבי ההחלטה האם להשאיר את גלאי המתכות ולהסתכן בהסלמה ביטחונית או להיכנע לאיומי הפלסטינים ולהסיר את גלאי המתכות כפי שהיה לפני הפיגוע בהר הבית. עם חזרתו לארץ של ראש הממשלה, התכנס הקבינט המדיני-ביטחוני שהחליט להעביר את האחריות למשטרה שתמכה בהשארת גלאי המתכות. מבקרי ההחלטה טענו שמדובר בהחלטה חסרת אחריות שמסכנת את האזור בהסלמה מתוך שיקולים פוליטיים.
ממלכת דבלין
שלטונה של שושלת אי אימאר
ב-864 איוואר סיכם עם אחיו אולאף להשהות את ההתפשטות באירלנד ולהתרכז בבריטניה הגדולה. בשנים 870-865 הם ניהלו שם בהצלחה מלחמות נגד הפיקטים ונגד ממלכת סטרת'קלייד. בשנת 867, אחרי שאחד האחים והמלך השותף אסל מת, אולאף הגיע אל ממלכת דבלין כדי לשלוט לצד אחיו איוואר. ב-871 אולאף חזר לנורווגיה ומת תוך זמן קצר. איוואר נשאר כמלך היחיד של דבלין, עד מותו ב-873. בשנת 902 הוויקינגים הנורווגים גורשו שוב מממלכת דבלין שהקימו — הפעם על ידי קרבאל מאק מוירקיין, מלך לנסטר (אחת הממלכות האיריות).
בשנת 917 הוויקינגים הקימו מחדש את ממלכתם, אחרי שסיגטריג, אחיו של המלך האחרון לפני הגירוש, כבש את דבלין. במקביל, אחיו או בן דודו (או דודתו) — ראגנאל — כבש את ווטרפורד (מושבה ויקינגית בדרום-מזרח אירלנד). ב-918 ראגנאל כבש גם את יורק הוויקינגית (כפי שהחוקרים מכנים את ממלכת נורת'מבריה שבאנגליה בתקופת שלטונם של מלכים נורדים — בשנים 954-867). הוא מלך בשתי הממלכות עד מותו ב-921. באותה שנה, סיגטריג ויתר על מלכות דבלין והחליף את ראגנאל כמלך יורק. אחיו (או בן דודו) של סיגטריג — גודרודר — החליף אותו כמלך דבלין.
מהומות הר הבית (2017)
ביקורת על ההחלטה להציב גלאי מתכות
בחוגי השמאל נטען כי רצח שלושת בני משפחת סלומון בחלמיש נגרם כתוצאה מהצבת גלאי המתכות, ומנגד נטען כי אין לתת תירוצים לטרור שמאיים על ביטחון ישראל ללא קשר לגלאי המתכות בכניסות להר הבית. סוגיה זו היוותה מחלוקת ציבורית רחבה.
ממלכת דבלין
שלטונה של שושלת אי אימאר
לקראת אמצע המאה ה-10 בירת הממלכה דבלין נהפכה לעיר מסחר משגשגת. ממלכת דבלין הגיעה לשיא כוחה בתקופת מלכותו של אולאף קוואראן (947-945, 980-952). הוא הרחיב את שטח הממלכה סביב דבלין, אך אחרי השיא, הממלכה החלה להיחלש עקב מלחמות עם האנגלים על השליטה בממלכת נורת'מבריה שבצפון אנגליה. האירים ניצלו את המצב כדי לדחוק את רגלי הוויקינגים מחלק מהשטחים שכבשו. אחת מנקודות המפנה היה קרב טארה ב-980, שבו אולאף קואראן נוצח על ידי מאל סאכנייל מאק דומנייל — מלך מידה (אחת הממלכות האיריות) והמלך העליון של אירלנד (בו זמנית).
אולאף קוואראן ויתר על כס המלכות, ואילו ממלכת דבלין הכירה בכפיפותה למלך אירלנד. מאל סאכנייל מאק דומנאיל העלה לשלטון בדבלין את בנו היחיד של אולאף קוואראן מנישואיו הראשונים — גלוניאירן, שהיה אחיו למחצה (אמם התאלמנה מאחד ממלכי מידה הקודמים, לפני שנישאה למלך דבלין). בזכות תמיכתו של המלך האירי, גלוניאירן מלך בדבלין עד 989, בעוד אחיו למחצה מאמו החורגת מודרים משלטון. ב-983 הוא סייע למלך העליון לדכא את המרד של מלך לנסטר ובעל בריתו הוויקינג — איוואר מווטרפורד. אחרי שגלויאירן נרצח על ידי העבד שלו, מאל סאסכנייל מאק דומנאיל כבש את דבלין וקיבל פיצוי כספי על רצח אחיו.
מהומות הר הבית (2017)
ביקורת על ההחלטה להסיר את גלאי המתכות
לאחר פיגוע הדקירה בשגרירות ישראל בירדן, נפתחו מגעים עם ירדן להשבת הדיפלומטים הישראלים שננצרו בשגרירות. בליל השבת השגרירים, הקבינט החליט להסיר את גלאי המתכות. מדינת ישראל הכחישה שהעלתה את נושא גלאי המתכות במשא ומתן עם ירדן, וכי ההחלטה להסיר את גלאי המתכות נבעה ממציאת פתרונות אבטחה משופרים, תוך שימוש במצלמות אבטחה מתקדמות, שגם הן בוטלו לאחר יומיים. ההחלטה להסיר את גלאי המתכות הגיעה ימים בודדים לאחר רצח בני משפחת סלומון בחלמיש שזעזע את מדינת ישראל.
החלטה זו הובילה לביקורת חריפה על כך שהקבינט נכנע לטרור והסיר את אמצעי האבטחה שנועדו לשמור על הביטחון, ועל כך שמדינת ישראל התקפלה מהצהרותיה והפגינה התפרסות למול הטרור. ביקורת נוספת הוטלה על כך שהטרור לא נגרם בעקבות גלאי המתכות אלא בעקבות הסכסוך רב השנים ולכן הסרת גלאי מתכות היא צעד מתרפס שלא ימנע את הטרור ואף יגביר אותו.
ממלכת דבלין
שלטונה של שושלת אי אימאר
בשנת 1036 סיגטריג זקן-משי הודח מכס המלכות דבלין על ידי אכמארקאך, שהגיע מממלכת האיים או מהמושבה הוויקינגית ווטרפורד בדרום-מזרח אירלנד. ב-1038 הוא הודח מכס המלכות על ידי אחיינו של זקן-משי — איוואר השלישי. ב-1046 אכמארקאך הדיח את איוואר ומלך שנית בדבלין עד 1052.
המאבק בין ממלכות לנסטר ומנסטר על השליטה בדבלין
בשנת 1052 ממלכת דבלין נכבשה על ידי דיארמייט מאק מאל נא מבו — מלך לנסטר (אחת הממלכות האיריות). הוא המליך בדבלין את צאצאיו: קודם את בנו — מורכאד מאק דיארמטה 1070-1052, ואחרי מות בנו את נכדו — דומנאל מאק מורכאדה (למעשה, מלך לנסטר הוא ששלט בדבלין). ב-1072 מת דיארמייט, שמשנת 1063 אף היה המלך העליון של אירלנד. יורשו בתפקיד זה — טוירדלבאך או בריאין, שהיה קודם רק מלך מנסטר, ניצל את מעמדו החדש כדי לכבוש את לנסטר ודבלין. זאת הייתה תחילתו של מאבק ארוך על השליטה בדבלין בין הממלכות האיריות לנסטר ומנסטר, וכן הוויקינגים המקומיים.
מיד לאחר הכיבוש ב-1072, טוירדלבאך המליך בדבלין את גודרודר אולאפסון — קרוב משפחתו של המלך אכמארקאך, ששלט בה לפני הכיבוש של דיארמייט. דומנאל המודח מונה במקום סבו למלך לנסטר (למעשה, טוירדלבאך הוא ששלט שם). ב-1075 טוירדלבאך הדיח את גודרודר מכס המלכות וגירש אותו מדבלין. גודרודר הגיע לממלכת האיים — ממלכה נורדית-גאלית, שאיחדה את האי מאן בים האירי ואיים לחופה המערבי של סקוטלנד. הוא החל לגייס שם צי ויקינגי להשבת הכתר, אך מת באותה שנה.
מהומות הר הבית (2017)
ביקורת פוליטיקאים על שירות הביטחון הכללי
עם התעצמות העימותים בהר הבית, נחשף כי השב"כ בעד הסרת גלאי המתכות וקיום דרישות הפלסטינים. לאחר הטבח בחלמיש, שרת התרבות מירי רגב אמרה לעיתונאים ש"החלטת השב"כ הזויה". ב-27 ביולי, יו"ר הקואליציה, חבר הכנסת דוד ביטן אמר בריאיון לגלי צה"ל שהשב"כ פחדנים. בתגובה להצהרות אלו, הודיע ראש הממשלה כי הוא מעניק גיבוי מלא לשב"כ, להערכותיו ולמפקדיו.
ממלכת דבלין
המאבק בין ממלכות לנסטר ומנסטר על השליטה בדבלין
במקומו של גודרודר, טוירדלבאך מינה למלך דבלין את דומנאל מאק מורכאדה מלנסטר, שהוא עצמו הדיחוֹ מאותו כס שנתיים קודם לכן ומינה אותו (פורמלית) למלך לנסטר. מחליפו של דומנאל כמלך לנסטר היה בן הדוד של אביו — דונכאד מאק דומנייל רמייר. דומנאל מת בשנה, בה הומלך בדבלין (1075). כתוצאה מכך, הממלכה עברה לחסות ישירה יותר של ממלכת מנסטר, אחרי שטוירדלבאך מינה למלכהּ את בנו — מוירכרטאך או בריאין. בשנת 1086 טוירדלבאך מת. דונכאד מאק דומנייל רמייר ניצל את המצב וסיפח את דבלין לממלכת לנסטר.
מוירכרטאך, שהודח מכס המלכות של דבלין, ירש את אביו ונהפך למלך מנסטר. כעבור שנה, ב-1087, הוא ניסה להשיב לעצמו את דבלין. למרות שניצח את צבא לנסטר בקרב ראית' אטאיר, הוא לא הצליח לכבוש מידיהם את שטח הממלכה הוויקינגית שסיפחו. ב-1089 דונכאד — מלך לנסטר ודבלין — נהרג על ידי מלך אי פאלג (ממלכה אירית נוספת). מוירכרטאך ניצל את המצב וסיפח את דבלין לממלכת מנסטר. ב-1091 הוויקינגים שבו לשלוט בדבלין. מי שגבר על האירים היה מלך האיים — גודרד קרובאן (נכדו או נינו של אולאף קוואראן — מלך דבלין במאה ה-10).
בשנת 1094 דבלין נכבשה שוב על ידי מלך מנסטר — מוירכרטאך. הוא הפך אותה לממלכת חסות תחת השלטון של בנו — דומנאל מאק מוירכרטאך, או אחיינו — דומנאל מאק טאידק. ב-1102 דבלין עברה לידיו של מלך נורווגיה — מגנוס השלישי. השתלטות זו הייתה מתואמת עם בן בריתו — מוירכרטאך, מלך מנסטר. ב-1103 מגנוס השלישי נהרג באלסטר, ודבלין עברה שוב אל חסותה של ממלכת מנסטר האירית. מי שהומלך בה (ייתכן ששנית) היה בנו של המלך מוירכרטאך — דומנאל מאק מוירכרטאך.
בשנת 1115 מלכי לנסטר ואוי פאלג, שבאותה שנה מלכו בלנסטר בשיתוף, ניסו לכבוש את דבלין בכוחות מאוחדים. הם הובסו על ידי דומנאל מאק מוירכרטאך ונהרגו בקרב. מלך לנסטר הבא — דיארמייט מאק אנה מיק מורכאדה — הצליח לגבור על דומנאל ולהשתלט על דבלין כבר באותה שנה. ב-1117 הוא מת שם. מי שירש אותו כמלך לנסטר, היה בנו של המלך שנהרג שנתיים קודם לכן — אנה מאק דונכאדה מיק מורכאדה. דומנאל מאק מוירכרטאך ממנסטר ניצל את הוואקום השלטוני הקצר בלנסטר, כדי לכבוש מידה את דבלין, אך ב-1118 שוב איבד את כס המלכות. הפעם, דבלין נכבשה על ידי טיירדלבאך או קונכובייר — מלך קונאכט (ממלכה אירית במערב האי).
בשנת 1119 טיירדלבאך נהפך למלך העליון של אירלנד. ב-1122 הוא מסר את דבלין למלך לנסטר — אנה מאק דונכאדה מיק מורכאדה, שהסכים להכפיף את ממלכתו לסמכותו של טיירדלבאך. אנה מאק דונכאדה מת ב-1126, וטיירדלבאך ניצל את המצב כדי להכפיף את דבלין לסמכותו בצורה ישירה יותר. הוא המליך בה את בנו — קונכובאר או קונכובייר. הבן מלך שם רק שנה, ומהמקורות ההיסטוריים לא ניתן ללמוד בוודאות, מי שלט בדבלין ב-14 השנים הבאות. ידוע רק שבשנת 1133 שלט בה מלך בשם טורקאל, שהיה נורדי-גאלי (כמו רוב תושבי דבלין, שבה אוכלוסיות המתיישבים והמקומיים התמזגו עם התבססותו של דו-קיום ויקינגי-אירי).
אוטאר ושושלת מיק טורקייל
בשנת 1141 דבלין סופחה לממלכת מנסטר על ידי מלכהּ — קונכובאר או בריאין. הוא מת ב-1142. הדבלינאים הזמינו את מלכם הבא מהאיים ההברידיים. היה זה אוטאר — בנו או נכדו של מי שהיה (עד מותו ב-1098) רוזן באי מאן. אוטאר היה נורדי-גאלי כמו רוב תושבי ממלכתו. בדבלין, הוא נהנה מתמיכת בניו של טורקאל (מי שידוע עליו, שמלך שם לפחות ב-1133). בשנת 1144 אוטאר הפך את אחד מהם — ראגנאל מאק טורקייל, לשותפו לכתר.
ב-1146 ראגנאל נהרג בקרב עם אירים ממזרח מידה. אחיו, ברודאר מאק טורקייל, ירש אותו כמלך שותף של דבלין. ב-1148 בני משפחת מיק טורקייל בגדו באוטאר למרות שיתופם בשלטון ורצחו אותו, כדי שמלכים משושלתם ימלכו באופן בלעדי. ברודאר נהפך למלך היחיד של דבלין. תחת שלטונו, בשנות ה-50 דבלין נהפכה לממלכת חסות של לנסטר, שבה מלך דיארמייט מאק מורכאדה. ב-1160 ברודאר מלך דבלין נהרג על ידי דומנאל מאק גילה סכנייל, מלך דרום ברגה (ממלכה זעירה מצפון לממלכת דבלין).
יורשו של ברודאר בכס המלכות היה אחיינו (בנו של אחיו ראגנאל, שמלך לפניו) — אסקאל מאק ראגנייל. גם תחתיו, דבלין הייתה כפופה לדיארמייט מלנטסר. האחרון היה בן ברית ותיק של מלך איילך (ממלכה בצפון אירלנד) — מוירכרטאך מאק לוכליין, שבשנת 1156 נהפך גם למלך העליון של אירלנד. ב-1161 דיארמייט מלנסטר נשבע אמונים למוירכרטאך (המלך העליון) יחד עם נציגי דבלין. ב-1162 דיארמייט נהפך (במקומו של אסקאל) גם למלך דבלין. הוא שלט בה עד שנת 1166, שבה מת בן בריתו מוירכרטאך.
המלך העליון החדש של אירלנד — רואאידרי או קונכובייר (שהיה גם מלך קונאכט) ניצל את בדידותו הפוליטית של דיארמייט מלנסטר, כדי לארגן ברית של שלוש ממלכות נגדו. דיארמייט הודח מכס המלכות, אך המלך העליון הרשה לו להישאר כאדון אחוזתו המשפחתית. מלך ברייפנה טיגרנאן מור או רואירק (אחד החברים בברית נגד דיארמייט ומפקד כוחותיה) לא הסתפק בכך. הדבלינאים באו לעזרתו של הפולש, ויחד עם מתנגדיו של דיארמייט בלנסטר, הביאו לגירושו של מלך לנסטר המודח מאירלנד.
כבר ב-1166 דבלין חזרה לידיו של המלך הנורדי-גאלי, שהודח על ידי דיארמייט ארבע שנים קודם לכן — אסקאל מאק ראגנייל. הוא שלט עד שנת 1170. דיארמייט עצמו לא השלים עם אובדן כס המלכות של לנסטר, ומהלכיו להשבת הכתר הובילו לסופה של ממלכת דבלין הנורדית-גאלית (יחד עם רוב הממלכות האיריות באי).
נפילתה של דבלין
דיארמייט הגיע לבריסטול שבאנגליה. מבריטניה הוא נשלח לפגישה עם מלך אנגליה, הנרי השני, ששהה באותה עת באקוויטניה שבצרפת (בשטח שהיה בשליטתו בעקבות נישואיו לבתו של דוכס מקומי). הנרי השני הבטיח לו את עזרתו בהשבת כס המלכות של לנסטר. בנוסף, הוא הרשה לו לאסוף חיילים גם מקרב נתיניו. דיארמייט חזר תחילה לבריטניה. כדי לגייס סיוע צבאי, דיארמייט הציע את בתו לרוזן האנגלו-נורמני ריצ'רד דה קלר. בכך הבטיח לרוזן הנורמני, שהוא זה שיירש אותו כמלך לנסטר וכאדון-על של ממלכת דבלין (להסכם זה לא היה תוקף לפי החוק האירי, שלפיו רק הבנים ירשו את האבות בכס המלכות). לשני אצילים אחרים הוא הבטיח שטחים באירלנד.
ב-1167 דיארמייט הפליג לאירלנד עם חיילים מאנגליה והתבצר בעיירה פרנס שבממלכתו לשעבר. המלך העליון של אירלנד, רואידרי או קונכובאר, ארגן כוח צבאי אירי שנשלח נגד דיארמייט. גם ממלכת דבלין הנורדית-גאלית השתתפה במסע — במטרה להגן על עצמאותה מפני מלך לנסטר המודח, שראה בדבלין שטח חסות של ממלכתו. למרות זאת, דיארמייט הצליח להגיע להסכם עם האירים, שאפשר לו להשיב לעצמו את דרום לנסטר.
בשנת 1169 ללנסטר הגיע מספר ניכר של שכירי חרב מאנגליה, מה שגרם לחלק מהאצילים המקומיים לחזור ולתמוך במלכם לשעבר. דיארמייט חזר להיות מלך לנסטר. למרות זאת, ממלכת דבלין נשארה במחנה מתנגדיו, יחד עם הממלכות האיריות האחרות. המלך העליון של אירלנד אף הציב כוח הגנה אירי בדבלין. ב-1170 זרם החיילים מאנגליה גבר, ואילו באוגוסט של אותה שנה הגיע בן בריתו העיקרי של דיארמייט — ריצ'רד דה קלר. הוא כבש את העיר הנורדית-גאלית העצמאית ווטרפורד. דיארמייט מילא את הבטחתו לדה קלר והשיא לו את בתו. בכך, הכובש הנורמני הפך ליורשו המוצהר של דיארמייט כמלך לנסטר ואדון העל של ממלכת דבלין (למרות שמבחינה חוקית, יורשו היה בנו).
בספטמבר 1170 כוחותיהם של מלך לנסטר והרוזן הנורמני דה קלר התקדמו לעבר דבלין. אחרי התנגשות עם הכוחות האיריים, הם החלו לנהל משא ומתן עם המלך העליון של אירלנד. בזמן השיחות, ב-21 בספטמבר, חלק מהכוחות הנורמניים כבשו את דבלין וערכו בה טבח וביזה. רוב הדבלינאים הצליחו להימלט אל "האיים הצפוניים", כפי שמכונים בחיבור "כיבושה של אירלנד" מ-1189. (פירוש הכתוב יכול להיות איי אורקני, האיים ההברידיים או האי מאן). בין הגולים היה גם המלך אסקאל. משום שהנורמנים היו בני בריתו של דיארמייט, הוא חזר להיות גם מלך דבלין, לפחות להלכה.
לי קאסיארו
קריירה
קאסיארו הוא שחקן חצי-מקצועני העובד כשוטר במשטרה המלכותית של גיברלטר.
ממלכת דבלין
נפילתה של דבלין
הצלחותיו הצבאיות של דיארמייט, בסיוע הנורמנים, גרמו לו לשאוף אל תפקיד המלך העליון של אירלנד. אחרי כיבוש דבלין ב-1170, כוחותיהם המשותפים פלשו אל פרובינציית מידה, שחלקהּ השתייך לטיגרנאן — מלך ברייפנה ומפקד הכוחות האיריים המשותפים. בתגובה, הוא שכנע את המלך העליון של אירלנד להוציא להורג את בני הערובה מלנטסר (לפי הנוהג, המלך העליון החזיק בחלק מבני משפחותיהם של מלכים מקומיים כערובה לנאמנותם). בין המוצאים להורג היה גם בנו הצעיר של דיארמייט. בעקבות האובדן, הוא פרש מהמלחמה ומת באביב 1171. מלך דבלין המודח והגולה — אסקאל מאק ראגנייל — ניצל את המצב, כדי לנסות להשיב לעצמו את כס המלכות.
אסקאל גייס את כוחותיו מקרב הנורדים-גאלים והנורווגים באיי הים האירי. הוא הפליג אל דבלין עם צי, שכלל בין 60 ל-100 ספינות עמוסות בחיילים. הם נחתו מדרום לשפך הנהר ליפי לים, סמוך לעיר דבלין, וניסו לפרוץ אליה דרך השער המזרחי של חומתה. ההתקפה נכשלה ואסקאל ניסה לברוח חזרה אל ספינתו, אך נשבה על ידי הנורמנים. הוא הוחזק במאסר למטרת כופר, אולם בגלל סירובו לדרישות השובים, הוצא להורג במהרה בעריפת ראש.
לי קאסיארו
קריירה
הוא משחק בקבוצת לינקולן מליגת הכדורגל של גיברלטר משנת 2006, וזכה איתה ב-9 אליפויות מקומיות משנת 2006 ועד 2014 ברציפות. הוא שיחק עם קבוצתו במוקדמות ליגת האלופות בשנת 2014, משחק ראשון של קבוצה מהליגה הגיברלטרית בגביע אירופי.
קסיארו שיחק בחמשת המשחקים הרשמיים הראשונים של גיברלטר החל מ-2014 במוקדמות יורו 2016, והיה לכובש השער הרשמי הראשון של גיברלטר ב-29 במרץ 2015 בהפסד 1–6 לנבחרת.
ממלכת דבלין
נפילתה של דבלין
אחרי מותם של דיארמייט מאק מורכאדה ואסקאל מאק ראגנייל ב-1171, דבלין נותרה ללא שליט לגיטימי. בנו של דיארמייט, שזכה לרשת כחוק את אביו כמלך לנסטר, לא חידש את התביעה של קודמיו על דבלין. הוא לא התעמת עם השליטים הנורמנים החדשים של דבלין. הם היו בני חסותו של דה קלר — בן בריתו של אביו דיארמייט, שלא זכה לרשת אותו בגלל אי-חוקיותו של הסכם הירושה ביניהם. מי שניסה לנצל את ואקום השלטון הלגיטימי ולהשתלט על דבלין, היה מלך קונאכט והמלך העליון של דבלין — רואאידרי או קונכובייר (מי שהדיח את דיארמייט מכס המלכות של לנסטר ב-1166).
רואאידרי הטיל מצור על דבלין מהיבשה. הוא והארכיבישוף של דבלין — לורקאן או טואתרייל — קראו לעזרתה של ממלכת האיים. הם ביקשו שהממלכה הזו תטיל הסגר ימי על דבלין. מלכהּ — גודרד אולפסון — אכן חסם את הגישה לעיר מהים בשלושים ספינות. למרות טבעת המצור, הברית האירית—הנורדית-גאלית נכשלה בכיבושה של דבלין ובבלימת העלייה בכוחם של הפולשים האנגלו-נורמנים לאירלנד.
באוקטובר 1171 מלך אנגליה הנרי השני הגיע אל אירלנד עם כוחותיו, כדי לתבוע לעצמו את השטחים שנכבשו על ידי בני חסותו. הרוזן האנגלו-נורמני דה קלר הכפיף את כל הכיבושים הנורמניים באירלנד — שלו ושל בני חסותו, כולל דבלין — למלך אנגליה. בתמורה, הוא נותר האדון הפיאודלי של השטחים הכבושים באי. עם סיפוח שטחה לאנגליה בדרך זו, ממלכת דבלין הפסיקה להתקיים סופית.
דולי זום
הדולי זום, נקרא גם בשם "אפקט ורטיגו" הוא אפקט קולנועי הנוצר בעזרת מצלמה, ומערער את תפיסת הראייה הנורמלית בעיניי הצופה.
האפקט נוצר על ידי שילוב של שינוי תנועה מכנית בתוך המצלמה, יחד עם שינוי קינטי של המצלמה. הצלם משנה את זווית הראייה (FOV= field of view) בעדשה- הוא יוצר זום מבחינה מכנית. תוך כדי כך, הצלם גורר את המצלמה אחורנית בעזרת מתקן הדולי. שילוב שני האלמנטים יוצר את האפקט. אם נעשה באופן ראוי, נראית הדמות המצולמת כאילו נשארת באותו הגודל אך הרקע מתעוות ומשתנה, הן בפרספקטיבה והן בגודל הפרטים.
ניתן גם להשתמש בדולי זום באופן הפוך; כלומר המצלמה מצלמת בזום אאוט, והדולי מתקרב פיזית לאובייקט המצולם. הנראות הוויזואלית לצופה היא או שהרקע לפתע משתנה בגודלו ובפרטים ומציף את עומק התמונה הקדמי, או שהחזית משתלטת על האווירה והרקע מתרחק- תלוי איזה סוג דולי מבוצע.
מערכת הראייה האנושית משתמשת גם בגודל וגם בפרספקטיבה כדי לשפוט גודל יחסי של אובייקטים, לכן כשהעין מבחינה בשינוי פרספקטיבה ללא שינוי בגודל, מתקבל אפקט בעל אופי מטריד שגורר תחושה רגשית חזקה, על כך נוהגים במאים להשתמש באפקט זה בערבון מוגבל.
האפקט נצפה בשימוש לראשונה על ידי הבמאי הרומני סרג'יו חזום, אך הפך לאפקט ממשי בקולנוע על ידי אירמין רוברט, צלם בחברת ההפקה סרטי פרמאונט, בסרטו של אלפרד היצ'קוק, ורטיגו; סרט זה הפך לאחד הסרטים הנודעים ביותר שבהם נראה האפקט.
שמות חלופיים
דולי זום הפוך ידוע גם בשמות:
מטרות האפקט
הדולי זום נפוץ בקרב קולנוענים המבקשים להעביר תחושה של ורטיגו, "תחושה של נפילה גופנית", תחושת חוסר מציאות, או תחושה כי הדמות בסרט חוותה הארה או הבנה הגורמת לה לזעזוע עמוק ובלבול. אחרי שהיצ'קוק גרם לעלייה בשימוש באפקט (הוא השתמש בו שוב בנקודת המפנה בסרטו מארני), הטכניקה שימשה יוצרי סרטים רבים, ולבסוף הפכה למעין גימיק או קלישאה. הבמאי האמריקאי סטיבן ספילברג הפך את האפקט לקלישאה של ממש, לאחר שהשתמש בו בסרטו "מלתעות", בשוט המפורסם בו מפקד המשטרה ברודי המום בסצנת מתקפת הכריש (זאת לאחר הקדמה מותחת לפני השימוש באפקט).
מפרצון ברשליאן
אורכו של המפרצון (עומק כניסתו אל תוך האי) 480 מטרים.
קרחון גראמאדה נשפך אל ראשו של המפרצון.
המפרצון ממוקם צפונית-מזרחית מנקודת דופניצה.
המפרצון ממוקם 9.5 קילומטרים מצפון-מזרח לכף ג'יימס.
גילוי ומיפוי המפרצון
המפרצון מופה בשנת 2009 על ידי סוקרים בולגרים.
מקור השם
המפרצון נקרא על שם הכפר בראסליאן שבדרום-מזרח בולגריה.
אריק אדלשטיין
אריק אדלשטיין (באנגלית: Eric Edelstein; נולד ב-23 באפריל 1977) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי ממוצא יהודי. הוא משמש בעיקר כשחקן אופי וכמדבב.
ביוגרפיה
אדלשטיין נולד באפריל 1977 ליד נהר פטוקסנט שבמפרץ צ'ספיק שבמרילנד. את המשחק החל בשנת 2003 בסדרת דרמת-הפשע "Karen Sisco" ובסדרת הקומדיה "All That", בהם שימש בתפקידים קטנים. בשנים שאחריהם שיחק בעוד כמה תפקידים בהופעות בודדות בסדרות: "Quintuplets", ג'ואי, בטי בה שימש בתפקיד בן, מחלקת גנים ונוף, קומדיית המצבים תרגיע של לארי דייוויד, עובדים מצטיינים בה שיחק איש אבטחה, סדרות באתר CollegeHumor, אבא אמריקאי בה דיבב בכמה קולות, הדרמה המשטרתית גרים, משפחה מודרנית, חסרי בושה, הבחורה החדשה בתפקיד אלביס, לגיטימי, הקומדיה משפחה בהפרעה, דיבב במספר סרטי אנימציה כמו שומרי הגלקסיה, ברוקלין תשע-תשע בתור קורט אוברפ ובסדרת האימה הקומית "Twin Peaks".
ג'וזף אגיימנג-גיאו
קריירת מועדונים
ג'וזף אגיימנג-גיאו החל את הקריירה שלו תחילה כחובבן ואחר כך במועדון כדורגל של אקרה. לאחר קריירה בינלאומית במדי נבחרת ארצו הוא עבר לארצות הברית והחל לשחק בעונה הראשונה של הליגה המקצועית הצפון אמריקאית בקבוצת "וושינגטון ויפס". בעונה זו הוא כבר 15 שערים. בהמשך הוא שיחק בקבוצות מקצועיות אמריקאיות נוספות.
קריירה בנבחרת
ג'וזף אגיימנג-גיאו החל לשחק במדי הנבחרת בשנת 1960. בשנים 1963 ו-1965 הוא היה שותף לזכיית הנבחרת בגביע אפריקה לאומות. בשנת 1964 הוא השתתף בשלוש משחקים במהלך אולימפיאדת טוקיו ואף כבש שער במשחק רבע הגמר נגד יפן, אך המשחק הסתיים בהספד של נבחרתו.
לאחר סיום הקריירה בכדורגל מקצועי ג'וזף אגיימנג-גיאו חזר לגאנה ומונה לראש אזור.
ח'אלד בן סלמאן אאל סעוד
ח'אלד בן סלמאן אאל סעוד (בערבית: خالد بن سلمان آل سعود; נולד ב-1988) הוא דיפלומט ופוליטיקאי סעודי המכהן כשר ההגנה של ערב הסעודית מאז 27 בספטמבר 2022. הוא הילד העשירי ובנו התשיעי של המלך סלמאן.
ביוגרפיה
ח'אלד בן סלמאן נולד בשנת 1988 למלך סלמאן ולבת זוגו השלישית, פאהדה בינת פלאח אאל חית'ליין.
הנסיך ח'אלד קיבל תואר ראשון במדעי התעופה מהאקדמיה האווירית על שם המלך פייסל, והמשיך את השכלתו בארצות הברית. הוא קיבל תעודה מאוניברסיטת הרווארד בתוכנית הביטחון הבינלאומית. הוא גם למד לוחמה אלקטרונית בפריז. הנסיך ח'אלד נרשם לאוניברסיטת ג'ורג'טאון כדי להמשיך בתוכנית לתואר שני בלימודי אבטחה. לימודיו נדחו בשל מינויו לשגריר בארצות הברית.
קריירה צבאית
הנסיך ח'אלד צבר כמעט 1,000 שעות טיסה וביצע משימות אוויריות נגד המדינה האסלאמית במסגרת מאמצי הקואליציה הבינלאומית. הוא גם השתתף במבצע סופה נחרצת במשימות טייס מעל תימן.
הנסיך ח'אלד התאמן רבות עם הכוחות המזוינים של ארצות הברית הן בארצות הברית והן בסעודיה, כולל אימוניו בבסיס חיל האוויר נליס בנבאדה. פציעה בגב מנעה מהנסיך חאלד לטוס, והוא עבד כקצין בלשכת שר ההגנה.
עם סיום הקריירה הצבאית שלו מונה ליועץ אזרחי בכיר במשרד הביטחון. בסוף 2016, הנסיך ח'אלד עבר לארצות הברית שם עבד כיועץ בשגרירות ערב הסעודית בוושינגטון. באפריל 2016 הפך הנסיך ח'אלד לשגריר הסעודי העשירי בארצות הברית.
קריירה דיפלומטית
לאחר מינויו לשגריר בארצות הברית באפריל 2017, הנסיך ח'אלד התמקד בחיזוק יחסי ארצות הברית–ערב הסעודית.
באוגוסט וספטמבר 2017, הנסיך ח'אלד ערך את הסיור הרב-מדינתי הראשון שלו בארצות הברית, וביקר בבסיס חיל האוויר נליס בנבאדה, עמק הסיליקון, דאלאס, יוסטון וסנט לואיס.
במרץ 2018, הנסיך ח'אלד הופיע ב-CNN עם וולף בליצר בהצגת נסיעתו של יורש העצר מוחמד בן סלמאן לארצות הברית. בראיון הוא טען: "נמשיך לעבוד עם בעלות בריתנו בארצות הברית ובעולם כדי להגביר את שיתוף הפעולה הכלכלי שלנו, להגביר את שיתוף הפעולה הביטחוני שלנו ולשרת את האינטרסים ההדדיים שלנו ולהתמודד עם האיומים ההדדיים שלנו".
במסגרת הסיור בשבע הערים ברחבי ארצות הברית, הנסיך ח'אלד הצטרף ליורש העצר מוחמד בן סלמאן בפגישות עם מספר מנהיגים פוליטיים, כלכליים וחברתיים אמריקאים בוושינגטון, בוסטון, ניו יורק, סיאטל, לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו ויוסטון. הנסיך ח'אלד השתתף בפגישות עם הנשיא דונלד טראמפ, חברי ממשל וחברי קונגרס משני צידי המפה הפוליטית.
הנסיך ח'אלד השתתף בפגישות עם ג'ורג' הוו בוש, ביל קלינטון, ג'ון קרי וליאון פאנטה, יחד עם נציגים של חמש החברים הקבועים במועצת הביטחון של האו"ם, כולל שגריר ארצות הברית ניקי היילי.
בפן הכלכלי, הנסיך ח'אלד הצטרף ליורש העצר בפגישה עם מנהלי חברות בידור ופיתוח, ודן בשיתוף פעולה אפשרי עם בכירים מהאחים וורנר, דיסני ומג'יק ליפ. השגריר גם הצטרף לסיור במטה אפל בעמק הסיליקון ובחן דרכים שונות לשיתוף פעולה בין שני הצדדים. הנסיך ח'אלד מקורב מאוד לאחיו הבכור מוחמד והוא גם מצוטט כיורש פוטנציאלי שלו, כשהאחרון יהפוך למלך.
ג'מאל ח'אשוקג'י
ג'מאל ח'אשוקג'י, עיתונאי, ביקר בקונסוליה של ערב הסעודית באיסטנבול ביום שלישי, 2 באוקטובר 2018, ונרצח תוך דקות. ביום שני שלאחר מכן, 8 באוקטובר, הכחיש ח'אלד בן סלמאן כי הסעודים עצרו או הרגו את חאשוקג'י.
על פי הערכת CIA שדלפה לתקשורת, הנסיך ח'אלד הורה לחאשוקג'י ללכת לקונסוליה הסעודית באיסטנבול כדי לסדר ניירת, והבטיח לו שלא יאונה לו כל רע.
הנסיך ח'אלד הכחיש את ההאשמות.
לפי העיתונאי עבדולקאדיר סלווי, לראש ה-CIA ג'ינה הספל יש תיעוד של שיחת הטלפון שבה תועד יורש העצר מוחמד בן סלמאן אאל סעוד נותן פקודות לאחיו ח'אלד, אז שגריר סעודיה בארצות הברית, "להשתיק את ג'מאל ח'אשוקג'י בהקדם האפשרי".
בפברואר 2019 מונה ח'אלד לסגן שר ההגנה של ערב הסעודית ובמקומו מונתה כשגרירה רימה בינת בנדר אאל סעוד. ב-27 בספטמבר 2022, מונה לשר ההגנה.
אבנר בראל
אבנר בראל (נולד ב-15 בדצמבר 1941) הוא פרסומאי ישראלי; שותף-מייסד במשרד "קשר בראל".
ביוגרפיה
אבנר נולד בשנת 1941 לראובן ורחל בנעטיה, בעיירת החוף זוארה הסמוכה לטריפולי שבלוב. כשנה לאחר מכן נפטר אביו, ראובן, מדלקת ריאות. ב-1950 עלה אבנר עם אמו ומשפחתו לישראל. כשהגיעו לארץ גרו במעברה ליד מושב נווה ימין. בהמשך עברו לגור בדירה קטנה בכפר סבא עם סבו (אבי אביו), אשתו של הסבא ודודה של אבנר. בראל למד בבתי הספר ברנר וכצנלסון בכפר סבא. בשנת 1958 עבר לגור עם אמו ובני משפחה מהצד שלה בנתניה.
בשנת 1959 התגייס לצבא ושירת בחיל רגלים.
בראל התחיל את דרכו בעולם הפרסום בשנת 1959 כשליח רכוב על אופניים במשרד הפרסום "דחף", בבעלות אליעזר ז'ורבין.
אחרי שסיים את לימודיו במחזור הראשון של קורס הפרסום שפתח איגוד הפרסום הישראלי, עבד כתקציבאי ב"דחף". ב-1976 הצטרף בראל לפרסומאי בוב ארויו שפרש ממשרד הפרסום "ד"ר יעקובסון", כשותף במשרד החדש שהקים ארויו "ארויו פרסומאים". המשרד נוהל מדירה קטנה ברחוב השופטים בתל אביב. מסעות הפרסום שהפיק המשרד זכו לתשומת לב מיוחדת ומשך לקוחות בולטים כגון "שטיחי ראובן", "תה ויסוצקי", "לנצ'יה", "הבנק הבינלאומי הראשון", "פולגת" ו"דורינא". ההצלחה המהירה חייבה יותר עובדים ויותר חדרים והמשרד עבר לבית הדר דפנה בשדרות שאול המלך ושינה את שמו ל"ארויו–בראל פרסומאים".