cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מזכיר המדינה של ארצות הברית
מזכיר המדינה (באנגלית: Secretary of State) הוא תוארו של הממונה על מדיניות החוץ של ארצות הברית, העומד בראש מחלקת המדינה.
מחלקת המדינה היא אחת משלוש המחלקות המקוריות של ממשלת ארצות הברית, יחד עם מחלקת האוצר ומחלקת המלחמה. מזכיר המדינה נקרא במקור "המזכיר לענייני חוץ", אך ב-15 בספטמבר 1789 נוספו לו תפקידים גם בענייני הפנים של ארצות הברית, ועל כן שונה שם התפקיד והמשרד.
כיום, פרט לניהול ענייני החוץ, אחראי מזכיר המדינה על שמירת החותם של ארצות הברית, על שמירת כללי הטקס בבית הלבן, תשובות לפניות הציבור, על מינוי, התקשרות והנחיה של צירים וקונסולים של ארצות הברית ועל ניהול משא ומתן עם מדינות אחרות.
מזכיר המדינה הוא הרביעי בשרשרת הירושה של נשיאות ארצות הברית, אחרי סגן הנשיא, יושב ראש בית הנבחרים והנשיא הזמני של הסנאט. כפועל יוצא מכך, מזכיר המדינה הוא למעשה השר הבכיר ביותר בממשלתו של נשיא ארצות הברית, להוציא את סגן הנשיא, אשר אינו מכהן בתפקיד שר.
במשך שנים נחשב תפקיד מזכיר המדינה למעין "קרש קפיצה" לנשיאות, אולם בהמשך עבר "תואר" זה לסגנות הנשיא. על מזכירי מדינה שנבחרו לנשיאי ארצות הברית נמנים תומאס ג'פרסון, ג'יימס מדיסון, ג'יימס מונרו, ג'ון קווינסי אדמס, מרטין ואן ביורן וג'יימס ביוקנן.
האישה הראשונה שכיהנה כמזכירת המדינה היא מדליין אולברייט, ששירתה בתפקיד מ-1997 עד 2001.
אנתוני בלינקן הוא מזכיר המדינה של ארצות הברית הנוכחי.
גדליה בן-דור
גדליה בנדור (נולד ב-1 במאי 1945) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה אשר פיקד על סיירת אגוז ועוצבת חירם.
ביוגרפיה
עם גיוסו לצה"ל עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בתום קורס הקצינים הוצב כמפקד מחלקה, סגן מפקד פלוגה וכמפקד פלוגה בסיירת אגוז. בהמשך פיקד על קורס סיור בסיירת. לאחר מכן שימש כסגן מפקד הסיירת. לאחר מלחמת יום הכיפורים שימש כמפקד סיירת אגוז. בתפקידו הבא שימש כמפקד עוצבת חירם בלבנון.
המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם הראשונה
בנובמבר 1917 הצליחו מדינות ההסכמה לגרש את כוחות הגרמנים ממזרח אפריקה הגרמנית, אלא שאלה חדרו למוזמביק, שהייתה אז מושבה של פורטוגל, והמשיכו את הלחימה משם. בראש הכוח הגרמני עמד פאול פון לטו-פורבק. במצב חסר תקווה להכריע את יריביו, מנותק כמעט לחלוטין ממולדתו ואל מול עדיפות מכרעת, הוא הפעיל את כוחותיו בכישרון רב, במגמה לרתק לזמן ארוך ככל האפשר, כוחות רבים יותר של מדינות ההסכמה, למערכה במזרח אפריקה. הוא קיווה להקל בכך על המאמץ הגרמני בחזיתות האחרות, אלא שרוב הכוחות שפעלו נגדו היו כוחות קולוניאליים או הודיים, שלא נועדו לפריסה באירופה.
לטו-פורבק החזיק מעמד בראש כוחותיו עד סוף המלחמה, ובשל קשיי תקשורת, בשים לב לתקופה ולאזור, נכנע כשבועיים אחרי יום שביתת הנשק שעם תום מלחמת העולם הראשונה, בהיותו בטריטוריה בשליטה בריטית - רודזיה הצפונית.
הלחימה
בתחילת מלחמת העולם הראשונה, הורה מושל מזרח אפריקה הגרמנית, היינריך שנה (Schnee), שלא לקיים כל פעילות עוינת, וגם מושל מזרח אפריקה הבריטית נטה לדעה דומה, מה גם שלשני הצדדים לא היו חיילים רבים באזור. אלא שהסתבר שלאנשי הצבא היו רעיונות משלהם.
ב-5 באוגוסט 1914 תקפו כוחות בריטיים שיצאו מאוגנדה עמדות גרמניות ליד אגם ויקטוריה, ושלושה ימים אחר כך הפגיזו שתי ספינות בריטיות את דאר א-סלאם. בתגובה, עקף לטו-פורבק, המפקד הצבאי, את סמכותו של המושל. כוחותיו מנו 260 גרמנים בכל הדרגות ו-2,472 ילידים (אסקרי), והשתוו בקירוב במספרם, לשני גדודי הרובאים האפריקנים של המלך (KAR), שהיוו את הכוח הצבאי במושבות הבריטים במזרח אפריקה. הכוחות הגרמניים תקפו וכבשו מידי הבריטים את טבטה (Taveta) שמצדו המזרחי של הר הקילימנג'רו ב-15 באוגוסט, ומספטמבר החלו בפשיטות על מזרח אפריקה הבריטית ועל אוגנדה, לרבות פשיטות ימיות באגם ויקטוריה. הבריטים, מצדם, ניסו לשבור את כוחו של לטו-פורבק במתקפה דו-ראשית. ב-2 בנובמבר נחתו שתי חטיבות הודיות, ובהן כ-8,000 חיילים, בטנגה (Tanga) שבחוף האוקיינוס ההודי, בצפון מזרח המושבה הגרמנית, ואליהן אמורה הייתה לחבור חטיבה הודית נוספת מכיוון הקילימנג'רו, אלא ששתי זרועות ההתקפה נהדפו. קשה במיוחד הייתה המפלה הבריטית בטנגה.
הבריטים הצליחו יותר באגם ויקטוריה, עת שמו קץ לפשיטות הגרמניות במימיו, ובמשך 1915, בעזרת הבלגים, השתלטו גם על אגם טנגניקה. באותה שנה תגבר לטו-פורבק את כוחותיו ואלה מנו כ-1,800 גרמנים וכ-12,000 אסקרי. חלק מן התגבורות היו מצוותה של 'קניגסברג' (Königsberg), סיירת גרמנית שהוטבעה בנהר רופיג'י במהלך קרב רופיג'י. מן העבר השני, ב-1916 קיבל את הפיקוד על הכוחות הבריטיים יאן כריסטיאן סמאטס, לשעבר ממפקדי הקומנדו במלחמת הבורים ולימים מנהיג דרום אפריקה. לרשותו עמדו כ-13,000 דרום-אפריקנים וכ-7,000 אסקרי, אשר נעזרו בכוחות בלגיים, ולקראת סוף המלחמה בכוחות פורטוגזיים. הכוחות בראשות סמאטס תקפו את מזרח אפריקה הגרמנית משלושה כיוונים: ממזרח אפריקה הבריטית, מקונגו הבלגית ומרודזיה הצפונית. התוקפים נכשלו בלכידת הכוח הגרמני, אך הצליחו לדחוק את הגרמנים לחלקה הדרומי של המושבה. בתוך כך סבלו הפולשים אבדות חמורות, בעיקר ממחלות. בהדרגה, עד סוף המלחמה, החליפו KAR, אשר היו עמידים יותר בתנאים של אפריקה, את הכוחות הבריטיים האחרים, ומספרם גדל עד ל-30,000 בקירוב.
ב-18 באפריל 1916 תקפו כוחות בלגיים שיצאו מקונגו הבלגית את מזרח אפריקה הגרמנית, לכדו את קיגלי ועד ל-6 ביוני שלטו בכל שטחי רואנדה ואורונדי. הבלגים, שנהנו מעדיפות מספרית גדולה וגייסו כ-260,000 סבלים, המשיכו ותקפו דרומה, תוך שהם כובשים את טבורה (Tabora), קיגומה (Kigoma) ואוג'יג'י. כך הם שלטו על כל השטח שבין אלה לבין אגם ויקטוריה, אלא שסמאטס הגבילם בהמשך לתחומי רואנדה ואורונדי, ומכאן ואילך המשיכו הבלגים לפעול בתיאום עם הבריטים. בקצה הדרומי מזרחי של המושבה תקפו הפורטוגלים את משולש קיונגה, אזור מחלוקת בינם לבין גרמניה למן 1894, וכבשו אותו. הדבר נסתייע בהכרזת מלחמה גרמנית על פורטוגל ב-9 במרץ.
בינואר 1917 הצטרף סמאטס לקבינט המלחמה הבריטי ועזב את הזירה. החליפו אותו בתחילה מייג'ור גנרל ארתור רג'ינלד הוסקינס מ-KAR ואחריו הדרום-אפריקני מייג'ור ג'נרל יאקוב ון דוונטר (Van Deventer), שהמשיך מיולי ועד אוקטובר לדחוק את הגרמנים דרומה.
שלבים אחרונים
בנובמבר עזב כוחו של לטו-פורבק את מזרח אפריקה הגרמנית; הוא חצה את הגבול למוזמביק הפורטוגזית. במוזמביק שהה הכוח כתשעה חודשים, בהם הצטייד באספקה שלקח שלל מחילות מצב פורטוגזיים. הכוח חולק לשלושה טורים, שכללו, נוסף לחיילים, גם סבלים וכן נשים וילדים. אחד מטורים אלה נכנע כיוון שאספקתו אזלה, ולטו-פורבק חזר בראש היתר באוגוסט 1918 למזרח אפריקה הגרמנית.
ממזרח אפריקה הגרמנית נכנס הכוח לרודזיה הצפונית, שם כבש ב-13 בנובמבר את קסמה (Kasama) שפונתה על ידי הבריטים. ב-14 בנובמבר קיבל לטו-פורבק, באיחור של שלושה ימים, את הידיעה על כניעת גרמניה וב-23 בנובמבר נכנע.
אחרית דבר
מן התיאור שלעיל עולה כי בהיבט הצר של המערכה במזרח אפריקה, כוחותיו הבלתי מנוצחים של לטו-פורבק רשמו לזכותם את אחת ממערכות הגרילה המוצלחות בהיסטוריה. לדבריו, כוחותיו יכולים היו להחזיק מעמד לנצח. כלי נשקם בעת הכניעה היו ברובם מתוצרת בריטניה ופורטוגל.
מדינות ההסכמה איבדו כעשרת אלפים חיילים, כשני שלישים מהם עקב מחלות, ואילו הגרמנים איבדו כאלפיים חיילים. מספר האבדות של הסבלים ושל האוכלוסייה האזרחית אינו ידוע, אף כי היה גדול הרבה יותר.
מזרח אפריקה הגרמנית חולקה בין בריטניה (טנגניקה, רובה של טנזניה של ימינו) ובלגיה (רואנדה-אורונדי (רואנדה ובורונדי של ימינו)), ומשולש קיונגה, אזור שנכבש על ידי הגרמנים ב-1894, צורף למוזמביק שבשליטת פורטוגל.
יחסי הודו–סלובקיה
יחסי הודו–סלובקיה הם היחסים הדו-צדדיים בין הודו לסלובקיה.
היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים בשנת 1921 עם קונסוליה צ'כוסלובקית בבומביי. היחסים המודרניים החלו בשנת 1993 לאחר פירוק צ'כוסלובקיה.
לשתי המדינות אין כל בעיה דו-צדדית, ובנוסף הן משתפות פעולה היטב בפורומים בינלאומיים.
יחסי סחר
צ'כוסלובקיה הייתה אחת משותפות הסחר הגדולות ביותר של הודו במרכז אירופה. היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של הודו לרפובליקה הסלובקית כוננו בשנת 1993. על פי הסכם הסחר שנחתם עם סלובקיה בשנת 1993, הוקמה במאי 1994 ועדה משותפת לשיתוף פעולה כלכלי ומסחרי (ISJEC). המפגש ה-9 של INJEC נערך בברטיסלבה באפריל 2017.
ג'ייסון קלארק
ביוגרפיה
קלארק נולד בעיירה ווינטון שבמדינת קווינסלנד, צפון מזרח אוסטרליה. שיחק בצעירותו בסדרות הטלוויזיה האוסטרליות "קרוב רחוק" ,"פארסקייפ" ו"Blue Heelers”. כשחקן קולנוע הופיע לראשונה בקומדיה "שפתינו חסומות" בכיכובן של האחיות אולסן, ובדרמה האוסטרלית "ארוכה הדרך הביתה".
ב-2006 קיבל הזדמנות לשחק לראשונה בהפקה אמריקאית גדולה, סדרת הדרמה "אחים בדם", בתפקיד טומי קופי. ב-2008 הופיע בסרט הפעולה הבדיוני "מרוץ המוות" בתפקיד אולריך, יד ימינה של הסוהרת הנסיי (ג'ואן אלן).
ב-2009 שיחק בסרט הפשע של מייקל מאן "אויבי הציבור" בתפקיד הפושע הקנדי ג'ון "רד" המילטון, מכנופיית שודדי הבנק של ג'ון דילינג'ר (ג'וני דפ). ב-2010 שיחק במותחן של דייוויד שווימר "אמון" בתפקיד סוכן ה-FBI דאג טייט. ב-2011 שיחק בהפקה נוספת של מאן, "שדות ההרג של טקסס", סרטה של בתו אמי קנאן מאן. באותה שנה החל לשחק בסדרת הפשע "קוד שיקגו", בה גילם את התפקיד הראשי, הבלש ג'ארק וייסוקי.
בשנת 2012 התפרסם קלארק בסרט הפעולה הפוליטי של קתרין ביגלו "כוננות עם שחר" בתפקיד סוכן ה-CIA דן, המומחה לחקירת מחבלים. כן שיחק בדרמת הפשע "ארץ יבשה" בתפקיד הווארד בונדארנט. בשנה לאחר מכן (2013), קלארק כיכב בתור נבל בסרט הפעולה של רולנד אמריך "וושינגטון על הכוונת".
משנת 2022 מגלם קלארק את כדורסלן העבר ג'רי וסט בסדרת הדרמה "לייקרס: קבוצה מנצחת" שמביים אדם מקיי לרשת HBO.
בומב
הבומב היה התקן אלקטרו-מכני אשר שימש את המפענחים הבריטיים ככלי לפענוח הודעות האניגמה במהלך מלחמת העולם השנייה. מכונת הבומב התבססה על התקן פולני משנת 1938 ותוכננה על ידי אלן טיורינג. גורדון ולצ'מן שיפר מאוחר יותר את המכונה.
מקור השם "בומב" בהתקן פענוח בשם "בומבה" אשר תוכנן בשנת 1938 על ידי מריאן רייבסקי מהביורו שיפרוב (שמו הפולני של מטה ההצפנה).
אניגמה סטנדרטית הכילה שלושה רוטורים. כל אחד מהם היה יכול להיות באחד מבין 26 מיקומים שונים. הבומב ניסתה כל מיקום רוטור אפשרי ועבור כל ניסיון ביצעה בדיקה מסוימת. הבדיקה פסלה אלפי מיקומים אפשריים של שלושת הרוטורים. הפתרונות האפשריים המעטים שנותרו נבדקו באופן ידני. על מנת להשתמש בבומב היה על המפענח לייצר "עריסה" - אזור של טקסט מוצפן שעבורו ניתן היה לנחש את הטקסט המקורי.
האתגר - מכונת האניגמה
הצבא הנאצי והלופטוופה עשו שימוש במכונות אניגמה בעלות 3 רוטורים. הרוטורים הכילו כל אחד כ-26 מגעים חשמליים בכל קצה. החיווט בין מגעי הקלט למגעי הפלט בכל רוטור עורבל. שלושת הרוטורים חוברו לתוף משקף נייח, אשר הסיט את הזרם החשמלי חזרה בכיוון הפוך דרך הרוטורים. אוסף הרוטורים והמשקף מכונים "מערבל" בהמשך הערך ומסומנים באות S. כל רוטור יכול היה להיות באחד מ-26 מיקומים וכך נוצרו 26x26x26=17,576 אופנים שונים שבהם הרוטורים יכלו לארגן מחדש את אותיות האלפבית. המיקומים ההתחלתיים של הרוטורים יצרו חלק מהמפתח הסודי של האניגמה ומטרת הבומב הייתה למצוא את המיקומים של הרוטורים. בכל צעד של ההצפנה, לפחות רוטור אחד ("הרוטור המהיר") התקדם במיקום אחד. בנקודות זמן מסוימות הרוטורים הנוספים קודמו גם הם. ברם, כאשר המפענחים השתמשו במכונת הבומב הם הניחו, עבור מספר אותיות מצומצם, שרק הרוטור המהיר נע ושהנותרים נותרו נייחים. הסימון S1 ישמש למיקום כלשהו של המערבל. הסימון S2 ישמש לאותו מיקום אך כאשר מניחים שהרוטור המהיר התקדם במיקום בודד. הסימונים S3, S4 ימשיכו קו זה.
קושי נוסף שהציגו מכונות האניגמה הצבאיות של הנאצים בפני המפענחים היו לוח התקעים (הקרוי בגרמנית "שטקרברט") אשר תרם ערבול נוסף לאותיות. המספר העצום של חיווטי תקעים אפשריים הפך את תהליך הפענוח לקשה בהרבה. אותיות הוחלפו בזוגות: אם האות <tt>A</tt> \הוחלפה באות <tt>R</tt> אזי <tt>R</tt> הוחלפה באות <tt>A</tt>. החוקיות הזו נוצלה על ידי "הלוח האלכסוני" של ולצ'מן, אשר הוכנס כשיפור למכונת ה"בומב". אם נסמן את לוח התקעים באות P, אזי מאחר שהלוח יצר החלפה של זוגות אזי הפעלת האופרטור P פעמיים החזיר את המקור : P(P(x)) = x.
ניתן להתבונן בתהליך ההצפנה כהפעלת P, לאחר מכן הפעלת S ולבסוף הפעלת P שוב. מתמטית תהליך ההצפנה של האניגמה יכול להיכתב כך :. האניגמה היא גם בעל תכונה של "היזון=חוזר": הפענוח זהה להצפנה כך שמתקיים : E(E(x))=x.
עריסות
הבדיקה בוצעה על ידי ביצוע היקשים מתוך קטע קצר, של טקסט מקור ידוע (או מנוחש), אשר כונה עריסה. למשל, מפענח עשוי היה לחשוד שהביטוי <tt>ATTACKATDAWN</tt> היה מיוצג על ידי רצף תווים בטקסט המוצפן כ- <tt>WSNPNLKLSTCS</tt>:
לוח התקעים
האניגמה הצבאית של הנאצים הכילה לוח תקעים (P) אשר אפשר חיווט למטרת החלפת אותיות לפני ואחרי פעולת המערבל הראשי (S). אילו לא היה לוח תקעים כלל, היה זה יחסית פשוט לבדוק את תצורת הרוטורים.
ניתן היה אז לאתחל עותק של האניגמה עם אות העריסה <tt>A</tt> מוצפנת עליו, ומושווית עם הטקסט המוצפן <tt>W</tt>. אם הם התאימו ניתן יהיה לעבור לאות הבאה ולבדוק ש <tt>T</tt> מתאים ל <tt>S</tt> וכך הלאה עבור העריסה כולה. אם בנקודה כלשהי לא תהיה התאמה בין האותיות, אזי תצורת הרוטורים ההתחלתית תידחה. רוב התצורות השגויות ייפסלו לאחר בדיקת שתי אותיות בלבד. הבדיקה הזו הייתה יכולה להתבצע באופן ממוכן עבור כל 17,576 התצורות האפשריות של הרוטורים.
ברם, עם לוח התקעים היה קשה בהרבה לבצע הצפנות ניסוי משום שלא היה ידוע אילו טרנספורמציות התבצעו בין אותיות העריסה והטקסט המוצפן. למשל, P(<tt>A</tt>) וכן P(<tt>W</tt>) היו בלתי ידועות משום שתצורות לוח התקעים היו נעלם.
היקשים לוגיים אודות ערכי התקעים
טיורינג גרס שאף על פי שערכי P(<tt>A</tt>) or P(<tt>W</tt>), היו בלתי ידועים, עדיין העריסה סיפקה קשרים ידועים בין הערכים הללו - שהם הערכים לאחר טרנספורמציית לוח התקעים. על ידי שימוש בקשרים הללו, יכול היה מפענח למצוא סתירה לוגית שבמסגרתה תצורת הרוטורים הנבדקת יכלה להיפסל.
לדוגמה: מפענח עשוי לנחש ש P(<tt>A</tt>)=<tt>Y</tt>. תוך התבוננות במיקום 10, ניתן להבחין שהאות <tt>A</tt> מקודדת לאות <tt>T</tt> כלומר :
מאחר ש P הוא ההפכי של עצמו, ניתן להפעיל את הפונקציה עבור שני הצדדים על מנת להשיג את המשוואה הבאה :
משוואה זו מדגימה את היחס בין P(<tt>A</tt>) לבין P(<tt>T</tt>). אם P(<tt>A</tt>)=<tt>Y</tt>, וכן S10(<tt>Y</tt>)=<tt>Q</tt> ניתן להסיק ש
בעוד שהעריסה לא מאפשרת לנו להחליט מהם הערכים המתקבלים לאחר המעבר דרך לוח התקעים, העריסה מספקת אילוץ. במקרה זה העריסה מדגימה כיצד P(<tt>T</tt>) ידוע לחלוטין אם P(<tt>A</tt>) ידוע.
במיקום 6, <tt>K</tt> מקודד ל <tt>L</tt>. מאחר שמכונת האניגמה היא בעלת משוב עצמי, הרי ש <tt>L</tt> יכול להיות מקודד גם ל <tt>K</tt>. לכן, ניתן להקיש ערך עבור P(<tt>K</tt>), שהוא : ולפי אותם שיקולים במיקום 7 ניתן לקבל: ברם, במקרה זה, הגענו לסתירה מאחר שהנחנו בתחילה ש P(<tt>A</tt>)=<tt>Y</tt>. המשמעות היא שההנחה הראשונית הייתה שגויה ושעבור תצורת הרוטורים הנוכחית P(<tt>A</tt>)≠<tt>Y</tt> (טיעון מסוג זה מכונה "הוכחה בדרך השלילה").
עבור תצורה בודדת של הרוטורים, יכול היה המפענח לנסות כל אפשרות עבור P(<tt>A</tt>). אם כל האפשרויות מובילות לסתירה אזי תצורת הרוטורים יכולה להיפסל. ה"בומב" ממכנת את התהליך, ומבצעת את ההיקשים הלוגיים מיד תוך שימוש בחיבורים חשמליים וכן תוך ביצוע בדיקה חוזרת עבור כל 17,576 התצורות האפשריות של הרוטורים.
מיכון ההיקשים באמצעות מעגל חשמלי
על מנת למכן את ההיקשים הלוגיים, הבומב הפכה למעגל חשמלי. זרם עבר במעגל כדי לייצג את כל ההיקשים הלוגיים האפשריים שניתן היה לקבל עבור מיקום מסוים. על מנת לייצר את המעגל, הבומב השתמשה במספר קבוצות של רוטורים אשר חוברו יחד בהתאם להוראות שניתנו בתפריט אשר נגזר מעריסה. מאחר שבכל אניגמה היו 26 קלטים ופלטים, הקבוצות של הרוטורים חוברו יחד באמצעות כבלים 26 צדדיים.
שימוש מעשי
בומבס עשו שימוש במספר קבוצות של רוטורים שהסתובבו יחד על מנת לבדוק השערות אודות תצורות אפשריות של האניגמה כמו למשל סדר הרוטורים בקבוצה.
בעוד שהבומב של טיורינג עבדה בתאוריה, נדרשו עריסות ארוכות באופן לא הגיוני על מנת לאפשר למכונה לפסול מספר גדול של תצורות. גורדון ולצ'מן מצא שיטה להשתמש בסימטריה של תקע האניגמה על מנת להגדיל את כוח ה"בומב". הוא הציע להצמיד לבומב לוח אלכסוני שהגדיל את יעילות ה"בומב".
מכונת ה"בומב" הבריטית
ה"בומבס" נבנו ב-לצ'וורת' בבריטניה, תחת הנחייתו של הארולד קין. כל בומב הייתה ברוחב 213 סנטימטרים, בגובה 198 סנטימטרים ובעומק 60 סנטימטרים. משקל כל מכונה היה טון. בחזית כל בומב היו 108 מקומות בהם ניתן היה למקם רוטורים. הרוטורים סודרו ב-3 קבוצות של 12 שלשות. כל שלשה, סודרה אנכית וייצגה את שלושת הרוטורים במכונת האניגמה. הרוטורים בבומב הכילו מגעים וחיווטים כפולים על מנת לחקות את השיקוף באניגמה. הקלט והפלט של כל שלשת רוטורים חוברו לכבלים. כך ניתן היה לחווט מחדש את הבומב בהתאם למתודולוגיות של טיורינג וולצ'מן ובהתאם לכל אחד מהטקסטים המוצפנים.
היסטוריה ושימושים
תוך שימוש בשיטות פיענוח שפותחו על ידי הפולנים, הצליחו מפענחים בריטיים בבלצ'לי פארק לקרוא את הודעות האניגמה בתחילת מלחמת העולם השנייה. ההצלחה נבעה מהיכולת לנצל פרצות בנוהלי התפעול הגרמניים. המפענחים חששו שהגרמנים ישנו בעתיד את הנהלים ויהפכו את שיטות הפענוח הקיימות לעקרות.
על מנת להקדים תרופה למכה, תכנן המתמטיקאי הבריטי אלן טיורינג את הבומב לפי עקרון כללי יותר - ההנחה שקיים טקסט שהמפענחים מסוגלים לפענח במקום כלשהו בהודעה. שיטה זו עשתה שימוש בעריסה. (הפולנים גם כן ניצלו עריסות. למשל הגרמנים נהגו להשתמש בצירוף "ANX" עבור המילה "עבור" ("TO" באנגלית) שלאחריה האות "X" שייצגה רווח).
עד סוף מרץ 1941, פותחה גרסה מתקדמת יותר של הבומב אשר כונתה "ג'מבו".
הגרמנים שינו את כיול המכונות שלהם בכל יום בחצות. הבריטים שמו לעצמם כיעד למצוא את התצורה החדשה לפני סוף היום (רצוי עד הצהריים). עם מנוע שהסתובב במהירות של 120 סיבובים לדקה, כל הצירופים נבדקו בפחות מ-6 שעות. בממוצע, לקח חצי מהזמן הזה למצוא התאמה נכונה.
היו חמש תחנות מרחביות שהפעילו מכונות "בומב" מחוץ לאתר בבלצ'לי פארק. הן מוקמו באדסטוק, בגיהורסט, בוייבנדון, בסטנמור ובאיסטקוט.
בספטמבר 2006, קבוצה שהובלה על ידי ג'ון הרפר התקרבה לסוף העבודה על פרויקט שארך כ-10 שנים ומטרתו הייתה לשחזר מכונת בומב עובדת.
האתגר שבמכונת אניגמה בעלת 4 רוטורים
בסוף 1941 חווה הצי הגרמני מפלות אשר בשילוב עם דוחות מודיעין שכנעו את האדמירל קרל דניץ שבעלות הברית מסוגלות לקרוא את התשדורות של הצי הגרמני. זו הסיבה שרוטור רביעי דק בעל חיווט סמוי הוכנס לאניגמות של הצי הגרמני על מנת ליצור את מערכת ה"טריטון". ל"טריטון" היה מנגנון שאיפשר תאימות עם מכונות בעלות 3 רוטורים בעת הצורך.
למזלן של בעלות הברית, בדצמבר 1941, לפני כניסת המכונה לשירות מבצעי, נשלחה בטעות הודעה מצוללת תוך שימוש ב-4 רוטורים. לאחר מכן נשלחה ההודעה שוב אך הפעם תוך שימוש ב-3 רוטורים. הדבר הביא לחשיפת החיווט של הרוטור הנוסף. בפברואר 1942, הפך השינוי במספר הרוטורים לרשמי, ויכולת הבריטים לקרוא הודעות של צוללות גרמניות כמעט ופגה עד אשר הגיע ציוד חדש שהיה ביכולתו לעשות שימוש במידע אודות החיווט של הרוטור הרביעי.
האביב היה מוצלח עבור הצוללות הגרמניות. הן נחלו ניצחונות בהתקפות על הספינות של בעלות הברית בשל מידת האבטחה של התקשורת שלהן וכן בשל יכולתן המודיעינית לקרוא את ההודעות ששלחו ספינות של בעלות הברית באמצעות "קוד הצי מספר 3". בין ינואר למרץ 1942, הטביעו צוללות גרמניות כ-216 ספינות. במאי 1942 החלו האמריקאים להשתמש בשיטת השיירות וכן דרשו מערי חוף להחשיך את התאורה בלילה על מנת שהספינות של בעלות הברית לא יחשפו. אולם אמצעים אלו הועילו רק במעט לספינות של בעלות הברית.
לאור הנסיבות, הופעלה בבלצ'לי פארק תוכנית חירום. מטרת התוכנית הייתה לתכנן מכונות בומב שיוכלו לפענח את האניגמה בעלת ארבעת הרוטורים, עד אוגוסט או ספטמבר 1942. הצורך הבהול, הוביל את האמריקאים לחקור במקביל תכנון מכונות תחליפיות לבומב. המאמץ האמריקאי התבסס על תרשימים שסופקו לקציני הצי האמריקני בעת ביקור שקיימו בבלצ'לי פארק ביולי 1942. ב-3 בספטמבר 1942 כבר הוצבה דרישה לתקציב עבור מאמץ הפיתוח האמריקאי. ביום הבא כבר אושר התקציב. מאמץ הפיתוח האמריקני הובל על ידי ג'וזף דש מחברת NCR במעבדת הצי האמריקני לחקר המחשוב באוהיו.
הבומבס האמריקניות החלו לפעול בסוף מאי 1943. רוחב כל מכונה היה כ-3 מטרים, גובהה כ-2 מטרים, עומקה שישים ס"מ (10x7x2 רגל) ומשקלה מעל 2 טון. כ-120 מכונות נבנו לפני שהוחלט להפסיק את היצור בספטמבר 1944 בשל ההתקדמות המהירה במלחמה. הבומב האחרונה שיוצרה ממוקמת בתצוגה במוזיאון ההצפנה הלאומי שבארצות הברית.
כרישטיחיים
כרישטיחיים או זנבתניים (שם מדעי: Orectolobidae) היא משפחה של דגי סחוס מסדרת הזנבתנאים החיים בימים טרופיים רדודים.
מאפיינים
הכרישים חיים בנקודות המפגש של האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט וכן במזרח האוקיינוס השקט. הם שוכנים במים רדודים בעיקר סביב שוניות אלמוגים וצורתם מוסווית ביותר. אורכם יכול להגיע לשלושה מטרים וגופם צהוב עד אפור ומנומר בכתמים חומים וסביב גופם שלוחות דמויות אצות. פיהם גדול ביותר ויכול לשאוב כל יצור קטן במהירות לקיבה.
הם אורבים לטרף בין השוניות והסלעים ומחכים לדגים קטנים יותר וליצורי ים נוספים הנבלעים במהירות.
ארנסט פיימן
היינריך ארנסט פיימן (בדנית: Hinrich Ernst Peymann 22 במאי 1737 ממלכת הנובר – 28 בינואר 1823 רנדסבורג) היה איש צבא דני-גרמני ששימש כמפקד העליון של הצבא המלכותי הדני בזמן הקרבות על קופנהגן במהלך המלחמות הנפוליאוניות
ביוגרפיה
נולד למשפחה גרמנית, בעיירה קטנה בממלכת הנובר. במהלך מלחמת שבע השנים נשלח למערכה מול הצרפתים. לאחר המלחמה עקר לשלזוויג-הולשטיין, אז בשליטת דנמרק, התגייס לצבא המלכותי הדני וטיפס בסולם הדרגות. כאשר החלו המלחמות הנפוליאוניות כבר היה פיימן מפקד הצבא הדני. דנמרק-נורווגיה תמכה בצרפת, והבריטים חששו שהצי הצרפתי ילכוד את הצי המלכותי הדני. ולכן הצי הבריטי יצא לכיוון הבירה קופנהגן ב-1807 בפיקודו של ג'יימס גמביר. ומשסרבו הדנים להיכנע הופגזה העיר קשות עד לכניעתה. פיימן נפצע במהלך ההפגזות, לאחר שהובס נפוליאון בונפרטה נידון פיימן למוות אולם קיבל חנינה ממלך דנמרק.
יוונית איונית
יוונית אִיוֹנִית (או יוֹנִית) היא ניב יווני עתיק (ראו ניבים יווניים), על שם השבט היווני העתיק, האיונים.
הניב האיוני התפשט מיוון היבשתית אל האיים שבים האגאי, בזמן הפלישה הדורית, בערך במאה ה-11 לפני הספירה.
בסוף תקופת המעבר היוונית במאה השמינית לפנה"ס, מרכז החוף המערבי של אסיה הקטנה, כולל האיים כיוס וסאמוס, כונו איוניה. הניב האיוני דובר גם באיים שבמרכז הים האגאי ובאי אֶוּבּוֹיָה, שמצפון לאתונה. בעקבות התיישבות האיונים בשטחים נוספים, התפשט הניב במהרה לצפון הים האגאי, לאזור הים השחור, ולמערב הים התיכון.
הניב האיוני מחולק לשתי תקופות: איונית עתיקה ואיונית חדשה. המעבר המדויק בין שתי התקופות אינו ידוע, אך משוער כי הוא התרחש בסביבות שנת 600 לפנה"ס.
יצירות הומרוס (האיליאדה, האודיסאה, וההמנונים ההומריים) והסיודוס נכתבו בניב ספרותי מלאכותי (שלא שימש ניב מדובר בשום תקופה) שמכונה במחקר יוונית אפית או הומרית, אשר ברובו מבוסס על איונית עתיקה, עם השפעה איולית. המשורר ארכילוכוס כתב באיונית עתיקה.
המחברים הבולטים ביותר שכתבו באיונית חדשה הם הרודוטוס והיפוקרטס.
ג'ודו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
תחרויות הג'ודו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016 נערכו בהיכל קריוקה 2 מה-6 עד 12 באוגוסט. זו הייתה המהדורה ה-13 של תחרויות הג'ודו במשחקים האולימפיים. 386 ג'ודוקא מ-138 מדינות התחרו ב-14 קטגוריות משקל שונות (7 לגברים ו-7 לנשים).
אירועים מיוחדים
בדומה לתחרויות הג'ודו באולימפיאדת לונדון (2012), ההשתתפות הייתה תלויה בדרוג העולמי של הג'ודוקאים שפורסם על ידי איגוד הג'ודו העולמי ב-30 במאי 2016. 252 ג'ודוקאים הוזמנו להשתתף, 14 הנשים הראשונות ו-22 הגברים הראשונים ורק אחת או אחד מכל מדינה ובמשקל אחד בלבד. אליהם הצטרפו ג'ודוקא אחת/אחד מברזיל המארחת בכל תחרות ועוד 12 ג'ודוקא נוספים במקסימום (2 מכל יבשת ועוד 3 בהזמנה מיוחדת) בכל תחרות.
ג'ודו
צברה בתחריות הג'ודו את מירב המדליות, 12 בסך הכל ואת מירב מדליות הזהב, 3 בסך הכל ודורגה ראשונה בענף זה.
ישראל בתחרויות הג'ודו
7 ג'ודוקאים ייצגו את ישראל באולימפיאדה זו, 4 נשים ו-3 גברים. ישראל זכתה בשתי מדליות ארד, המדליות היחידות שבהן היא זכתה באולימפיאדה זו. במדליות ארד זכו: ירדן ג'רבי במשקל עד 63 ק"ג, ניצחה ב-3 קרבות והפסידה בקרב אחד ואורי ששון במשקל מעל 100 ק"ג, ניצח ב-4 קרבות והפסיד בקרב אחד לאלוף היוצא והעתידי מצרפת טדי רינר. שגיא מוקי במשקל עד 73 ק"ג, ניצח 3 קרבות והפסיד 2 קרבות כולל הקרב על מדליית הארד. לינדה בולדר במשקל עד 70 ק"ג ניצחה ב-2 קרבות והפסידה ב-2 קרבות, כולל הקרב ברבע הגמר. גילי כהן במשקל עד 52 ק"ג ניצחה קרב אחד והפסידה בשני. שירה ראשוני במשקל 48 ק"ג וגולן פולק במשקל 66 ק"ג הפסידו בקרב הראשון שלהם ונשרו מהטורניר.
ירעם נתניהו
ירעם נתניהו (במקור אטיה; נולד בכ"ג בשבט ה'תשל"ט, 19 בפברואר 1979) הוא יועץ ומרצה ללשון, פרסומאי, ועיתונאי.
בעבר ערך מדור בעיתון "בשבע", וכן כתב ב"הצופה" וערך טור ב-"nrg יהדות", עד לסגירת הערוץ. שימש יועץ הלשון של הטלוויזיה החינוכית הישראלית ומרצה במכללת ליפשיץ.
קורות חייו
נתניהו נולד וגדל בבת ים. למד בישיבה התיכונית שעלבים, בישיבת הר ברכה ושירת בצה"ל במסגרת ההסדר.
למד קופירייטינג, ועבד במשרדי פרסום שונים. למד באוניברסיטת בר-אילן, שם שילב לימוד תואר ראשון ושני בלשון עברית ולימודים במכון הגבוה לתורה. בו בזמן החל לעבוד בתור מבקר טלוויזיה וכתב תקשורת בעיתון "הצופה". עם הקמת nrg יהדות נמנה עם צוות הכותבים, וכתב טורים אישיים. בשנת 2005, באחד מטוריו האישיים, הסביר כי החליט לעברת את שם משפחתו עד לאותה עת, "אטיה", ל"נתניהו", שקרוב במשמעותו למשמעות השם "אטיה" - "מתנה". נתניהו היה כתב שנים רבות ב-nrg יהדות, והיה אחראי על המדור השבועי "שליפות" המתפרסם באתר. בהמשך החל לכתוב גם ב"בשבע" את המדור השבועי "שאלת השבוע".
נתניהו סיים קורס עריכת לשון והוראת לשון. בתום לימודיו החל לעבוד בתור עורך לשון במקומוני מעריב, ואחר כך התמנה ליועץ הלשון בטלוויזיה החינוכית.
נתניהו כותב מאמרים, ומפתח במרכז לטכנולוגיה חינוכית בתחום שפות וחינוך לשוני, יועץ הלשון (בהתנדבות) של חברת התקליטים הליקון, ומלמד ניקוד במסגרת לימודי עריכת לשון במכללת ליפשיץ.
ב-2012 יזם והוביל את עלייתם של 30 עיתונאים דתיים להר הבית, דבר שהביא לשינוי בתפיסתם של עיתונאים רבים בנושא העלייה להר הבית, וכתוצאה מכך נכתבו כתבות רבות בעיתונות הדתית בנושא.
בשנים ה'תשע"ד-ה'תשע"ה, במטרה להנגיש את השפה העברית לציבור הרחב ולתלמידים בדרך ידידותית ומצחיקה, יזם סדרת סרטוני משאל רחוב משעשעים, בנושא העברית וחגי ישראל, וקרא להם "בוחן פתע". נתניהו כתב ופיתח את השאלות, וגם ראיין את האנשים. הסרטונים עלו לאתרים מטח, YouTube ו-ynet, וזכו למאות אלפי צפיות, הן בקרב בתי ספר והן בקרב כלל האוכלוסייה.
כותב בלוג בשם "לָשוֹנִיאַדַה" ומגיש את ההסכת "קולולושה".
נורשפין (כדורגל)
מועדון כדורגל נורשפין (בשוודית: IFK Norrköping) הוא מועדון כדורגל המשחק בעיר נורשפין שבמחוז אסטרייטלנד שבמרכז שוודיה. המועדון משחק בליגת העל השוודית ברציפות מעונת 2011. המועדון זכה ב-13 אליפויות, 6 גביעים, גביע סופרקאפן אחד והגיע לגמר הגביע השוודי 4 פעמים נוספות.
שם הקבוצה
השם IFK (מבוטא: אִי אֵף קוֹהַּ) בשוודית הוא קיצור של המונח: Idrottsföreningen Kamraterna, כלומר "חברי אגודת הספורט". אגודה זו נוסדה בסטוקהולם ב-1 בפברואר 1895, כלומר כשנתיים לפני הקמת קבוצת נורשפין, והיא כוללת מעל 100 קבוצות כדור (כדורגל, כדורסל, כדוריד וכו') בכל רחבי שוודיה (ועוד כ-11 קבוצות בפינלנד תחת מנהלת פינית נפרדת). הידועה שבין מועדוני IFK היא גטבורג.
היסטוריה
המועדון נוסד ב-28 במאי שנת 1897. עד שנת 1910 לא הייתה ליגה בשוודיה והקבוצות שיחקו בטורנירי גביע. המועדון הצטרף לליגה הראשונה בשוודיה בעונה הראשונה, 1910 ושיחק ברציפות בליגה הראשונה עד עונת 1929/1930 שבסופה הגיע למקום הלפני אחרון בליגה וירד לליגה השנייה. המועדון שיחק בליגה השנייה עד עונת 1934/1935 שבסופה הגיע למקום הראשון בליגה השנייה ועלה לליגה הראשונה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה הראשונה ובליגה השנייה עד עונת 1940/1941.
המועדון שיחק ברציפות בליגה הראשונה מעונת 1940/1941 ועד עונת 1982. בעונת 1942/1943 זכה בפעם הראשונה באליפות ובגביע השוודי. בעונת 1944 הגיע לגמר הגביע השוודי והפסיד לקבוצת מאלמה. המועדון זכה 4 עונות ברציפות באליפות בעונות 1944/1945, 1945/1946, 1946/1947, 1947/1948. בעונת 1945 זכה גם בגביע. בעונת 1951/1952 זכה באליפות. בעונת 1953 הגיע לגמר הגביע והפסיד שוב לקבוצת מאלמה.
בעונת 1955/1956 זכה באליפות והעפיל בפעם הראשונה למפעלים האירופים במסגרת גביע אירופה לאלופות בעונת 1956/1957. המועדון העפיל ישירות לשלב שמינית הגמר והפסיד לקבוצת פיורנטינה. בעונה זו זכה באליפות והעפיל לגביע אירופה לאלופות בעונת 1957/1958. המועדון העפיל ישירות לשלב שמינית הגמר והפסיד לקבוצת הכוכב האדום בלגרד.
בעונות 1960, 1962 ו-1963 זכה באליפות. בעונת 1962/1963 שיחק בגביע אירופה לאלופות. בסיבוב המוקדמות ניצח את קבוצת פרטיזן טירנה. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת בנפיקה ליסבון. בעונת 1963/1964 שיחק בגביע אירופה לאלופות. בסיבוב המוקדמות ניצח את קבוצת סטנדרד לייז'. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת מילאן.
בעונת 1964 סיים את הליגה במקום הרביעי והעפיל לגביע האינטרטוטו בעונת 1965/1966. המועדון הוגרל לבית הכולל את הקבוצות פ.ס.וו. איינדהובן, איינטרכט פרנקפורט ושו-דה-פון משווייץ. המועדון סיים את שלב הבתים במקום הראשון והעפיל לשלב רבע הגמר. ברבע הגמר ניצח את קבוצת קרל צייס יינה מגרמניה. בחצי הגמר ניצח את קבוצת לוגאנו משווייץ. במשחק הגמר הפסיד לקבוצת לוקומוטיב לייפציג מגרמניה.
בעונת 1967 הגיע לגמר הגביע השוודי והפסיד שוב לקבוצת מאלמה. המועדון העפיל לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1968/1969. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת קרוסדרס מצפון אירלנד. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת לין אוסלו מנורווגיה. בעונת 1968/1969 זכה בגביע השוודי בפעם השלישית והעפיל לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1969/1970. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת סלימה וונדררס ממלטה. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת שאלקה 04. בעונת 1971/1972 הגיע לגמר הגביע השוודי והפסיד לקבוצת לנדסקרונה.
בעונת 1971 סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1972/1973. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת ארד מרומניה. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת אינטר מילאנו. בעונת 1977 סיים את הליגה במקום הרביעי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1978/1979. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת היברניאן. בעונת 1981 סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1982/1983. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת סאות'המפטון. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת רומא.
בסוף עונת 1982 סיים את הליגה במקום העשירי מתוך 12 קבוצות וירד לליגה השנייה. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה. בעונת 1987/1988 זכה בגביע השוודי בפעם הרביעית והעפיל לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1988/1989. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת סמפדוריה. בעונת 1989 סיים את הליגה במקום השני והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1990/1991. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת פ.צ. קלן. בעונה זו זכה בגביע השוודי בפעם החמישית והעפיל לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1991/1992. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת יונס אש מלוקסמבורג. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת מונקו.
בעונת 1994 סיים את הליגה במקום הרביעי והעפיל לגביע האינטרטוטו בשנת 1995. המועדון הוגרל לבית הכולל את הקבוצות ז'ירונדן דה בורדו, אודנסה בולקלוב, ה.י.ק. הלסינקי ובוהמיינס מאירלנד. המועדון סיים את שלב הבתים במקום הרביעי ולא העפיל לשלב שמינית הגמר. בעונת 1999 סיים את הליגה במקום החמישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 2000/2001. בסיבוב המוקדמות ניצח את קבוצת גטה. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת סלובן ליברץ.
ב-29 במאי 1997 הוקם ארגון האוהדים של הקבוצה.
בסוף עונת 2002 סיים את הליגה במקום הלפני אחרון וירד לליגה השנייה. המועדון שיחק 5 עונות בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה בסוף עונת 2007. המועדון שיחק לסירוגין בליגה הראשונה ובליגה השנייה עד עונת 2011. מעונת 2011 המועדון משחק ברציפות בליגת העל השוודית.
בשנת 2015 זכה המועדון באליפות הליגה השוודית ובגביע הסופרקאפן השוודי.
בשנת 2019 הוציא המועדון סט-מדים מיוחד לכבוד ההתמודדות באירופה (במסגרת הליגה האירופית) הכולל חולצה צהובה, מכנס כחול וגרביים צהובים (בניגוד למדים הלבנים-תכולים המסורתיים); על החולצה מצויר מעין צלב כחול, אשר יוצר על גבי הרקע הצהוב את דגל אסטרייטלנד (ובדמיון מסוים אף את דגל שוודיה, שצבעיו הפוכים).
סגל נוכחי
נכון ל-11 באוגוסט 2019
פקינג פאנס
פֶּקִינְג פָאנְס (בשוודית: Peking Fanz) הוא ארגון האוהדים של קבוצת הכדורגל נורשפין השוודית. הארגון נוסד ב-29 במאי 1997 על מנת לאגד את אוהדי הקבוצה ובעיקר כדי לעזור להם להגיע אל משחקי החוץ באזורים רחוקים תוך ארגון אוטובוסים לטובת כלל אוהדי הקבוצה. בתחילת דרכו כונה הארגון "פקינג סטארס" (Peking Stars), אך לאחר מספר חודשים שונה שמו לשמו העכשווי.
לארגון ישנם מספר כללים מנחים: "פקינג פאנס הוא ארגון ללא מטרות רווח. לפקינג פאנס ישנן שתי מטרות-על: ארגון האוהדים יושב ביציע הצפוני של הניה פארק במשחקי הבית של הקבוצה.
נכון לאביב 2011 היה מספר החברים הרשומים כ-500, וכ-600 חברים ב-2019. שנת השיא של הארגון הייתה בשנת 2002, אז הגיע מספר החברים הפעילים לכ-1600.
אוצר ויינה
אוצר ויינה הוא שם כולל לשני אוצרות של ממצאים העשויים רובם מזהב שהתגלו בשנת 1963 בפרובינציית אליקאנטה שבמזרח ספרד. שני אוצרות אלה שנתגלו בהפרש של כמה חודשים, תוארכו לתקופה הפרהיסטורית של חצי האי האיברי (האלף השני לפנה"ס). האוצר שנמצא ראשון הוא האוצר המוכר כ-"האוצר הקטן" של קבאזו רדונדו (Cabezo Redondo) שנמצא קבור במורד גבעה של ישוב מתקופת הברונזה. האוצר השני, שמוכר כאוצר מוויינה (Villena), נמצא קבור בחול על גדה של נהר יבש ליד העיר ויינה, שני האוצרות נמצאו במרחק של כ-6.5 ק״מ האחד מהשני.
״האוצר הקטן״ של בקבאזו רדונודו – Tesorillo of Cabezo Redondo
כאמור, האוצר הראשון שנמצא היה ״האוצר הקטן״ של קבאזו ראדונודו. אוצר זה הכיל כ-35 עצמים מזהב במשקל כולל של 147.08 גרם. האוצר נמצא בשנת 1963 על ידי חוסה מריה סולר במדרון דרום-מזרחי של גבעת קבאזו רדונדו ועל פי צורת קבורתו באדמה נראה שהוא נקבר במכוון על מנת להחביאו. בסביבה בה נמצא האוצר נמצאו מעט ממצאים ארכאולוגים אחרים.
להלן תיאור תכולתו של ״האוצר הקטן״, כל העצמים עשויים מזהב:
האוצר של ויינה- Villena Treasure
האוצר של ויינה נמצא כמה חודשים לאחר חשיפת ״האוצר הקטן״, הוא נמצא קבור בחול בתוך קערה מחרס על שפת נהר יבש בקרבת מקום. באוצר זה, בשונה מהאוצר הקטן, לא כל החלקים היו עשויים מזהב ונמצאו בו גם מספר עצמים עשויים מכסף וכלי אחד מברזל. על פי צורת עיבוד פני השטח של העצמים אין ספק בקרב החוקרים שכמו "האוצר הקטן" של קבאזו רדונדו, האוצר של ויינה שייך לתקופת הברונזה של ספרד. האוצר הזה נמצא במרחק של כ 6.5 ק״מ מהאוצר הקטן.
המשקל הכולל של אוצר זה הוא 9.754 ק״ג והוא מכיל קערות, בקבוקונים ותכשיטים שונים.
להלן התיאור של הממצא:
הקשר בין שני האוצרות
הקשר בין האוצרות הוא נושא הנתון בוויכוח מאז שנמצא, במאמרו כותב החוקר פרז שלמרות השוני בסוג הכלים ובחומרי הגלם שלהם, ניתן לקשור ביניהם עקב הקרבה הפיזית בה הם נמצאו ובעיקר הודות לדמיון בעיטורים על גבי הכלים השונים. האוצר הראשון (Vilena) הכיל ברובו צמידים, טבעות וקערות מזהב כמו גם שלוש קערות מכסף, שני עצמים מכסף וחתיכות שונות העשויות מזהב. לעומת זאת, האוצר השני הקטן יותר, הכיל כ-35 עצמים שכולם עשויים מזהב.
בחמישים השנים האחרונות התמקדו החוקרים בעיקר בכרונולוגיה ובמשמעות של שני הממצאים המיוחדים, החל מהשאלה באיזו טכנולוגיה השתמשו בכדי לייצר את הכלים ועד הניסיון להבין מה היו הקשרים הסוציואקונומיים בין האוכלוסיות השונות שישבו בחצי האי האיברי בסופה של התקופה הפרהיסטורית של אזור זה.
על פי החוקר הספרדי מאורו הרננדס ישנו קשר ברור בין שני האוצרות והוכחה לכך היא המיקום בו נמצאו שניהם והדמיון הרב הקיים בצורת העיטורים על גבי כלי הזהב שנמצאו בשני האוצרות. בנוסף לזה ישנו דמיון רב בעיטורים בכלי החרס שנמצאו בשני האתרים בהם נמצאו האוצרות דבר המצביע על קשר תרבותי הדוק. טכניקת העיטור בכלי הזהב היא טכניקה האופיינית לתקופה של סביב 1200 לפנה"ס באזור דרום מזרח ספרד.
מקור האוצר ומשמעותו
במאמרו של פרז קיימות דעות שונות לגבי המשמעות של שני האוצרות. חלק מהחוקרים טענו שאלו חפצים ששימשו לדת ולפולחן או ככלים שמטרתם הייתה לתחום גבולות בין אוכלוסיות שונות וישנם חוקרים שרואים במטמונים ניסיון להסתיר כלים בעלי ערך רב עקב סכנה בתקופות של מלחמות ואי יציבות פוליטית באזור. בנוסף יש שהציעו שצמידי הזהב שימשו כאמצעי תשלום של האליטות המקומיות אשר שלטו על דרכי המסחר והעבירו מלח ותבואות בין האוכלוסייה של אזור דרום מזרח ספרד לאזורים של פנים הארץ שבחצי האי האיברי בתקופת הברונזה.
וארבוץ
וארבוץ (בהונגרית: Varbóc) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
ישראל באירוויזיון 1998
ישראל השתתפה באירוויזיון 1998 עם השיר דיווה בביצוע של דנה אינטרנשיונל שהתקיים בעיר ברמינגהאם במדינת בריטניה.
בחירה פנימית
ועדה ברשות השידור בחרה בשיר דיווה בביצועה של הזמרת דנה אינטרנשיונל לייצג את ישראל באירוויזיון 1998. וזאת לאחר שכבר השתתפה בעבר בקדם-אירוויזיון 1995 והגיעה למקום ה-2.
באירוויזיון
דנה אינטרנשיונל הייתה ה-8 בסדר ההופעה בתחרות, אחרי פולין ולפני גרמניה. בתום ההצבעה קיבל השיר 172 נקודות והגיע למקום ה-1 וזכתה בתחרות מתוך 25 מדינות שהשתתפו בה. הצבעת הקהל הישראלי העניקה את ה-12 נקודות שלה לבריטניה.
אינטרנשיונל הייתה הזמרת הטרנסג'נדרית הראשונה שהשתתפה באירוויזיון ואף ניצחה במקום הראשון את התחרות.
קוקיזוב
קוקיזוב (באוקראינית: Кукезів, קוקזיב; בפולנית: Kukizów; ברוסית: Кукезов, קוקזוב) הוא כפר במחוז לבוב במערב אוקראינה ובו כ-380 תושבים.
הכפר ממוקם במערב הנוף ההיסטורי של גליציה ב על הנהר דומנה (Думна), כ-19 קילומטרים דרומית למרכז מחוז המשנה לשעבר, קאמיאנקה בוזקה ו-21 קילומטרים צפונית-מזרחית למרכז מחוז לבוב.
ב-12 ביוני 2020 הפך הכפר לכפוף לרשות המקומית של יריצ'וב נובי, במחוז משנה לביב; עד אז הוא היה שייך עם 3 כפרים נוספים לרשות של סטארי יריצ'וב במחוז משנה קאמיאנקה בוזקה.
היסטוריה
המקום הוזכר לראשונה בכתב ב-1438 כ-Kukesowa וקיבל את זכויות מגדבורג ב-1502. זה היה בתחילה ברפובליקת האצילים של האיחוד הפולני-ליטאי. העיירה צורפה ב-1772 כקוקייזוב (Kukiesow) במחוז למברג של גליציה שבשליטת האימפריה האוסטרו הונגרית עד 1918. בשלהי האימפריה ההבסבורגית איבד המקום הרבה מחשיבותו, איבד את מעמדו העירוני ואז נוהל כעיירת שוק.
הקהילה הקראית ומשפחת קוקיזוב
משפחות קראים הגיעו לקוקיזוב מטרקאי ב-1688, בנו (בית כנסת קראי) וחיו בעיירה עד 1831, עת עברו להאליץ'. בית הקברות הקראי שפעל עד 1831 הרוס כיום, משום שבשנות ה-60 של המאה ה-20, בתקופת השלטון הסובייטי, נלקחו המצבות לסלילת כבישים.
ביישוב התגוררה משפחה ידועה של מלומדים קראים הקרויים על שם היישוב. בהם היה מרדכי בן ניסן קוקיזוב שכתב בעברית את הספר "דוד מרדכי" (הודפס בהמבורג ב-1714 עם תרגום ללטינית). הספר דן בקרע בין הקראים ליהודים הרבניים. הספר נכתב כתשובה לבקשת יאקוב טריגלנד (Jacob Trigland) מאוניברסיטת ליידן, שפנה אליו בשמם של פרוטסטנטים, שהתייחסו ליהדות קראית כגרסה טהורה יותר של יהדות שלא "עוותה" על ידי התלמוד. ספר נוסף שכתב היה "לבוש מלכות" (יצא לאור ב-1698), ובו תיאר את ההיסטוריה של היהודים הקראים ועיקרי דתם. ספר זה בא כתגובה לפנייה של מלומדים שוודים שקיבלו בקשה מקרל השנים עשר, מלך שוודיה. מהדורה של ספר זה הודפסה ב-1866 על ידי אדולף נויבאואר. הוא חיבר גם ספר דקדוק עברי ופיוטיו נכללו בסידור הקראי. נכדו, דוד בן מרדכי קוקיזוב, התיידד בצעירותו עם נחמן קרוכמל, עקר ב-1822 מקוקיזוב ליבפטוריה בחצי האי קרים, יסד שם בית דפוס קראי והדפיס מחדש את הספר "אדרת אליהו" של אליהו בשייצי וכן את "קביעת ראשי חדשים ותקופות כמנהג הקראים". ספרו העיקרי, "צמח דוד" (הושלם ב-1848), עוסק בהלכות שונות והודפס ב-1897 בסנקט פטרבורג.
הקהילה הלא-קראית
הייתה קיימת בקוקיזוב אוכלוסייה יהודית לא-קראית בתקופת האיחוד הפולני-ליטאי שהייתה כפופה לקהילה היהודית בעיר לבוב.
יש גם עדויות לקהילה לא-קראית קטנה מהמאה ה-19, וערב השואה ישבו בקוקיזוב כמה עשרות יהודים שהיו אחוזים בודדים מהאוכלוסייה הכללית.
בסוף 1942, בתקופת הכיבוש הנאצי, הוקם ביריצ'וב נובי גטו שנלקחו אליו גם יהודים מכפרים בסביבה כמו קוקיזוב, והוא התקיים עד שיושביו נרצחו בבור הריגה בינואר 1943.
תרסיס פלפל
תרסיס פלפל (אנגלית: Pepper spray) הוא תרסיס המכיל קפסאיצין, החומר הפעיל בפלפל חריף; התזתו על פני אדם גורמת לגירוי עז בעיניים עד למצב של דימוע מיידי, קוצר נשימה, גודש באף, שיעול, ודלקת. השפעות אלה נמשכות כחצי שעה לאחר התזה בודדת אך תופעות הלוואי הקלות יותר, עלולות להימשך גם שעות. חולים במחלות דרכי הנשימה או אחרות, כגון קצרת, עלולים גם למות כתוצאה משאיפת הגז. תרסיס פלפל משמש כאמצעי להגנה עצמית בתור גז מדמיע, וגרסאות חריפות שלו משמשות לניטרול התפרעויות ושליטה בקהל על ידי כוחות ביטחון. מכל התרסיס הוא קטן ונייד, בדרך כלל, כדי שיוכל להיות בשימוש כאמצעי הגנה עצמית שניתן להסתירו בתיק יד. קיימות גם גרסאות מסחריות של מכל תרסיס פלפל קטן, שניתן לשגרו מרובה, שמיועד לשיגור מטעני צבע ("פיינטבול").
ייצור
הקפסיאצין מופק מפלפלים באמצעות מיצוי מהצמח לאחר כתישה בממס אורגני דוגמת אתנול. לאחר שהממס מתאדה נשאר השרף שמורחף במים בעזרת חומר פעיל שטח כפרופילן גליקול. האמולסיה נארזת במיכלי לחץ ליצירת התרסיס. תכולת הקפסאיצין בתרסיס צריכה להיות 1% לפחות על פי התקן האמריקני.
חומרים דומים
גרסה סינתטית של קפסאיצין, pelargonic acid vanillylamide, נמצאת בשימוש בתרסיסי פלפל בבריטניה. גרסה סינתטית הדומה בהשפעותיה לתרסיס פלפל, pelargonic acid morpholide, נמצאת בשימוש נרחב ברוסיה. בשני המקרים המוצרים נמכרים למטרות דומות ומתאפיינים בתגובה דומה בהתזה על פני אדם.
השפעת התרסיס
התזת תרסיס פלפל על פני אדם מעוררת דלקת, גורמת לדימוע מיידי של העיניים, קשיי נשימה, גודש באף ושיעול. השפעת התזה בודדת יכולה לגרום להשפעות אלו למשך 30-45 דקות, ולהשפעות לוואי קלות יותר למשך שעות לאחר מכן. לחולי קצרת התגובה מהתזת תרסיס פלפל עלולה להיות קטלנית. שטיפת פני המותקף במים לא תקל על הצריבה. בבדיקה קלינית בה נבדקו ארבעה סוגי שטיפות (מים, חלב, סותר-חומצה, ג'ל לידוקאין ושמפו תינוקות) נמצא כי אף אחד מפתרונות אלו לא הקל על הצריבה, וזו פגה כעבור אותו פרק זמן. פרמדיקים המובילים חולים שהותקפו בתרסיס פלפל, משתמשים לעיתים בשמפו תינוקות, וטוענים כי הדבר מועיל במידת מה. הקפסאיצין הגורם להפעלה של קצות תאי עצב תחושתיים ולדלדול תכולת הנוירו-פפטידים בהם, התוצאה היא כאב עז ותגובה דלקתית המתבטאת בהגברת זרימת הדם ללחמית והתנפחות של תאי אפיתל בקרנית. נגרם נזק לתאי אפיתל בעין שנרפא לאחר כיום. בשבוע שלאחר הפגיעה נצפתה ירידה ברגישות העין לגרוי מכני, הרגישות הכימית עולה ביום שלאחר הפגיעה ואחרי שבוע יורדת מתחת לנורמלי. מחקר שבחן כ-3,600 מקרים בהם הופעל תרסיס פלפל על אסירים העלה ששיעור הפגיעות החמורות (המצריכות טיפול רפואי) היה 6.8% מהנפגעים כשרוב הפגיעות החמורות היו בעיניים (כ-54%) או בדרכי הנשימה (32%).
גשר קווינסבורו
גשר קווינסבורו (באנגלית: Queensboro Bridge) הוא גשר העובר מעל איסט ריבר ומחבר בין שכונת לונג איילנד סיטי ברובע קווינס לבין האי מנהטן בעיר ניו יורק. הגשר עובר מעל האי רוזוולט.
כינוי הגשר
תושבי העיר מכנים את הגשר "גשר רחוב 59" - שם שהפך פופולרי עוד יותר בעקבות שירם של סיימון וגרפונקל "שיר גשר רחוב 59".
הקמת הגשר
ההצעות לחיבור האי מנהטן עם לונג איילנד סיטי בקווינס הוצעו לראשונה בשנת 1838. ניסיונות ראשונים להשגת מימון הקמת הגשר החלו בשנת 1867 עם הקמת חברה לצורך העניין, אולם זו פשטה רגל בשנות ה-90 של המאה ה-19. בשנת 1903 הוגשו תוכניות להקמת הגשר על ידי מחלקת הגשרים של העירייה. התוכניות תוכננו על ידי גוסטב לינדנתל יחד עם לפרט ל. באק והנרי הורנבוסלט, אשר תכננו גם את גשר ויליאמסבורג.
הקמת הגשר נמשכה בשנים 1903–1909. משך הבנייה התארך בשל התמוטטות חלק מהגשר הנבנה במהלך סופה, וכן שביתות עובדים רבות (אשר באחת מהן נעשה ניסיון לפוצץ את אחד מחלקי הגשר). עלות הבנייה הגיעה ל-18 מיליון דולר. במהלך הקמת הגשר נהרגו 50 עובדים.
הגשר נפתח לציבור ב-30 במרץ 1909.
שמו המקורי של הגשר היה "גשר האי בלקוול" - שמו הקודם של האי רוזוולט.
מבנה הגשר
לגשר חמישה מקטעים שאורכם: אורך הגשר בין שני עוגניו 1,135 מטרים, ואורכו הכולל של הגשר (לרבות כבישי הגישה) - 2,270 מטרים. לגשר שני מפלסים. בעת בנייתו היו במפלס העליון שני נתיבי תנועת כלי רכב, ושתי מסילות ברזל אשר שימשו את קו השדרה השנייה. במפלס התחתון היו ארבעה נתיבי כלי רכב ושני נתיבי חשמלית. נתיבי הרכבת ונתיבי החשמלית הוסרו בשנות ה-40 של המאה ה-20, ומאז היו בגשר 11 נתיבי תנועת כלי רכב. בשנת 1987 החל שיפוץ של הגשר הצפוי לעלות מעל 300 מיליון דולרים, אשר טרם הסתיים.
שימושי הגשר
בחלקו העליון של הגשר מצויים ארבעה נתיבי תנועת כלי רכב. בחלקו התחתון של הגשר שישה נתיבים - הארבעה האמצעיים לכלי רכב, והשניים החיצוניים לתנועת הולכי רגל ורוכבי אופניים.
הגשר באומנות
הגשר שימש רקע לסרט ספיידרמן משנת 2002. בסרט הגובלין הירוק זורק את מרי ג'יין ווטסון מהגשר וספיידרמן צריך להחליט האם להציל אותה או להציל את הנוסעים ברכבל האי רוזוולט.
בולו דה מל
בולו דה מל (בפורטוגזית: ˈbolu ðɨ ˈmɛɫ מילולית: עוגת דבש) היא עוגה מסורתית מאיי מדיירה.
היסטוריה
עוגה זו נחשבת לקינוח העתיק ביותר של איי מדיירה. העוגה נוצרה לראשונה במאה ה-15 תוך שימוש בתבלינים מאירופה והודו, היא נוצרה לראשונה על ידי נזירות במנזר סנטה קלרה בפונשל. העוגה פופולרית גם באיים האזוריים של פורטוגל.
מרכיבים
העוגה מיוצרת באופן מסורתי עם דבשה, אולם בימינו רבים מכינים אותה עם דבש. לעיתים קרובות העוגה מכילה אגוזי מלך ושקדים. נהוג לא לחתוך את העוגה, אלא לקרוע חתיכות בידיים.
הבולו דה מל מיוצרת באופן מסורתי בסביבות 8 בדצמבר כך שתהיה זמינה לקנייה במהלך חג המולד. לעיתים קרובות העוגה מיוצרת במנות גדולות מספיק כך שניתן יהיה לצרוך אותה במהלך כל השנה.
אמו דריה
אמו דריה (טורקמנית: Amyderýa; יוונית עתיקה: Ὦξος (אוקסוס); ערבית: جيحون (ג'יחון); אינדו-אירופאית: Vaksu) הוא נהר במרכז אסיה ששמש בימי קדם כגבול בין סוגדיאנה לבאקטריה. הנהר נשפך בדלתה לימת אראל והוא מתהווה מחיבורם של נהרות הפאנג' והוואחש. בימי קדם כונה בערבית בשם ג'יחון, על שם הגיחון, אחד מארבעת נהרות גן העדן. מוכר לעיתים בשמו הלטיני, נהר האוקסוס.
לוח ארץ ישראל
על כריכת הלוח הודפס כדלקמן: נערך על ידי אברהם משה לונץ, ירושלים תרנ"ה-תרע"ה.
כן כלל לוח ארץ ישראל פרסומות כגון:
לדוגמה, בשנת 1915 פרסם לונץ בלוח ארץ ישראל קול-קורא להציל את החלקה שזוהתה עם קברי הסנהדרין בירושלים: "טוב ונכון יהיה אם אחד מגדולי עשירי אחינו שבגולה יקנה על שמו את המערה הזאת ויקדישה בתור "הקדש" לעדת היהודים בירושלים ואפשר שבאחוזה הגדולה שבסביבה תוסד שכונה מיוחדת לאחינו, ואז נהיה בטוחים בטהרת המקום... והקונה והמייסד יעשו בזה הדבר הערך שתועלתו כפולה לגאולת עתיקות ארצנו הקדושה והרחבת יישוב עיר קדשנו...".
באותה תקופה פורסמו מספר לוחות בעלי תוכן דומה. הידוע שבהם, שידוע אף הוא בשם לוח לארץ ישראל, פורסם על ידי רבי יחיאל מיכל טוקצינסקי הידוע כחלוץ הוצאת הלוח היומי ההלכתי בארץ ישראל. הלוח כלל את ההלכות והמנהגים שנתגבשו בקהילות הפרושים תלמידי הגר"א בארץ ישראל. בלוח הובאו דעות של רבנים נוספים, וכן מידע מועיל על זמנים הלכתיים.
אהרן וולקין
הרב אהרן וולקין (ה'תרכ"ה, 1864 - ה'תש"ב, 1942) היה רב העיר פינסק-קארלין, ופוסק הלכה באירופה של בין מלחמות העולם. נודע בעיקר בשל סדרת ספרי הפרשנות לתלמוד הבבלי "בית אהרן" וספר השו"ת "זקן אהרן". נספה בשואה.
ביוגרפיה
נולד בעיר שומיאץ לחיה לאה ורבי יעקב צבי. בנעוריו למד בישיבת וולוז'ין והיה מתלמידיו הקרובים ביותר של הנצי"ב. נישא לרחל, בתו של רבי בן ציון סורוצקין מזכרין ואחותו של הרב זלמן סורוצקין, הרב מלוצק. לאחר נישואיו התגורר בעיר קובנה והצטרף לכולל הפרושים הידוע תחת הנהגתו של רבי יצחק אלחנן ספקטור רב העיר, שם הוסמך להוראה ולדיינות.
כהונתו ברבנות
בגיל שלושים התמנה לבקשת רבי יצחק אלחנן ספקטור לרבה של העיירה גורזד בליטא, במקום רבי יצחק יעקב רבינוביץ שהתמנה לרב העיר פוניבז'. בשנת תרס"ה התמנה לרבנות בעיירה שאד, ובתחילת תרע"ב (1911) נתקבל כרב ואב"ד בעיירה אמציסלאב אשר ברוסיה הלבנה. היה פעיל באגודת ישראל בעת ייסודה. בדצמבר 1913 יצא עם ד"ר מאיר הילדסהיימר בשליחות אגודת ישראל לארצות הברית, בה שהו כשלושה חודשים ואספו כסף למען אגודת ישראל.
טריפ רע
"טריפ רע" או התקף פסיכדלי הוא סוג של התקף הגורם לאי שקט, חרדה, פחד כתוצאה מסיבוך או הרעלה הנגרמת מצריכת סמים הזייתיים (הלוצינוגנים) כמו אל־אס־די, פנציקלידין, מסקלין וסלוויה דיווינורום ולפעמים מריחואנה. המונח משמש לפעמים כדי לתאר התקף חרדה או התקף פאניקה שמתרחש תוך כדי שימוש באותם סמים.
אהרן וולקין
כהונתו ברבנות
בתום מלחמת העולם הראשונה, לאחר עליית הבולשביקים לשלטון, נכלא למשך מספר חודשים. בהקדמה לספרו על מסכת בבא קמא הוא כותב:.
ברבנות פינסק
לאחר מאמצים רבים עלה בידו לחמוק מרוסיה והגיע למדינת פולין, שם נתקבל כרב לעדת פינסק-וקארלין. הקהילה במקום התקיימה במשך שנים תחת שני בתי דין ושתי הנהלות. כשהתמנה לרב העיר התאחדו שתי הקהילות תחת הנהגתו.
טריפ רע
את תוכן החוויה תלו לפעמים בעבר בהתעוררותם של מצבים מודחקים או בתגובת חרדה להשפעות ההזייתיות של הסם.
"טריפים רעים" אחרי צריכת LSD עלולים לקרות לפעמים גם למי שהיו לו "טריפים טובים" (עם אופוריה).
אהרן וולקין
פעילותו בענייני ציבור
בשנת תר"ע נסע לאנגליה יחד עם רבי אליעזר גורדון ראש ישיבת טלז כדי לגייס כספים לשיקום הישיבה לאחר השריפה הגדולה שפגעה בה בשנת תרס"ח. הרב גורדון נפטר במהלך המסע והרב וולקין הספידו.
טריפ רע
היבטים קליניים
מספר תגובות יכולות לקרות תוך כדי מצב של הרעלה בעזרת סם הלוצינוגני. צרכני סמים יכולים לחוות תחושות כלליות של פרנויה ושל פחד. יש שעלולים לחוש התקף חרדה - מצב שבו האדם חווה פחד קיצוני, ולעיתים גם עם הרגשת ניתוק מהסביבה ופחד מפני שיגעון ומפני אי חזרה למציאות. הטריפ הרע יכול להתבטא גם בדיכאון עמוק עם סיכון אובדני.
אהרן וולקין
פעילותו בענייני ציבור
הרב וולקין היה פעיל באגודת ישראל. השתתף בכנס היסוד בקטוביץ בשנת תרע"ג ונשא שם דברים. כמו כן השתתף בכנסייה הגדולה בווינה. הוא נסע מספר פעמים לארצות הברית כדי לגייס כספים לקרנות חסד ומוסדות תורה וכשליח אגודת ישראל.
טריפ רע
היבטים קליניים
הסובלים מ"טריפ רע" יכולים לבצע פעולות העלולות לפגוע בעצמם או בסובבים אותם. הפעולות יכולות להתבטא במחשבות אובדניות או אפילו בניסיון התאבדות כתוצאה מהגברת תחושות פרנואידיות והדיכאון. הסובלים יכולים לחשוב שמותם הולך ובא או אפילו שהיקום כולו הולך להתמוטט.
אהרן וולקין
פעילותו בענייני ציבור
הרב וולקין התנגד להקמת מרכז לתנועה הציונית בפינסק.
טריפ רע
היבטים קליניים
חלק יכולים לחוות אי התמצאות או בלבול. התפישות הנורמליות של זמן, מרחב ואפילו אישיות יכולים להשתנות, דבר שיגרום לפחד. חלק יכולים להחמיר את מצבם על ידי ניסיון ל"היאבק" בחוויה הפסיכדלית. יכולות להיות הזיות של חרקים הזוחלים לתוך או מתוך גוף ואף של הימצאות במקומות מלוכלכים כמו ביוב.
אהרן וולקין
צאצאיו
בניו של רבי אהרן וולקין:
טריפ רע
אי-הוודאות שבחוויה
ההשפעות של סמי ההזיות (או סמים הפסיכדליים) משתנות מאוד מאדם לאדם ומחוויה אחת לשנייה. חלק מהאנשים שנמצאים תחת השפעת הסמים שוכחים שהם לקחו סמים והם בטוחים שהעולם המופרע שהם חווים הוא אמיתי לחלוטין ושהוא יישאר ככה לתמיד.
טיפול
טיפול הבחירה בהתקפי הפאניקה והאי שקט על רקע שימוש בסמים הלוצינוגנים הוא ההמצאות בחדר שקט, עם מעט גירויים חיצוניים, שיחה שקטה ותומכת, מרגיעה ולא שיפוטית. גם על פי סטניסלב גרוף יש להפחית את הגירויים הסביבתיים ולפשט את הסביבה. גרוף סבר שניתן ולנצל את ההזדמנות שנוצרה לפתירת הקונפליקט או המשבר הנפשי שהתעורר בעקבות השימוש בסם.
תרופות פסיכיאטריות המשמשות לטיפול כוללות בעיקר דיאזפאם (ואליום) 30-10 מ"ג או בנזודיאזפינים אחרים אם המטופל נמצא באי שקט או פאניקה קיצונית . תרופות אנטי-פסיכוטיות אינן נדרשות בדרך כלל אלא כשבולטים סימנים פסיכוטיים בעוצמה גדולה. יש להימנע מתרופות בעלות השפעה אנטיכולינרגית מכיוון שסמי ההזיות הנמכרים "ברחוב" הם מעורבבים עם סמים אנטיכלוינרגיים. מרבית ה"טריפים הרעים" חולפים תוך 24 שעות אחרי הצריכה.
טימותי לירי סבר כי מקורם של חלק מהחוויות במודעות מוגברת לרמה נמוכה של סוכר בדם, היכולה להיפתר בעזרת צריכת סוכר זמין.