cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הופי
תרבות
ההופי מבצעים מחזור מלא של טקסים מסורתיים, אם כי לא בכל הכפרים משמרים או שמכירים את המחזור הטקסי המלא. מועד ביצוע טקסים אלו נקבע על בסיס לוח שנה ירחי ומקפידים לבצע אותם בכל כפרי ההופי. כמו קבוצות אתניות אחרות של ילידי אמריקה הושפעו ההופי מהנצרות והעבודה המיסיונרית של כמה זרמי דת נוצריים. מעטים בלבד המירו את דתם לחלוטין לנצרות תוך כדי נטישה מוחלטת של מנהגי הדת המסורתיים.
ההופי הם חקלאים מוכשרים מאוד בגידול על חלקות קטנות מאוד, אבל הם משולבים בכלכלה האמריקנית, לחלק גדול מההופי יש עבודות רגילות, אחרים מתפרנסים מיצירות אומנות של ההופי:
ההופי אוספים ומייבשים את ה-Thelesperma megapotamicum, מין של צמח רב שנתי מקומי ממשפחת המורכבים, המכונה "תה הופי" (Hopi tea), ומשתמשים בו להכנת חליטת צמחים, כתרופה וכצבע צהוב לבדים או לסלים קלועים.
ברייטון אנד הוב אלביון
מועדון הכדורגל ברייטון אנד הוב אלביון (באנגלית: Brighton & Hove Albion FC), או בקיצור ברייטון, הוא מועדון כדורגל אנגלי המייצג את העיר ברייטון ומשחק בפרמייר ליג. הקבוצה ידועה גם בכינוי השחפים כתוצאה ממיקומה של ברייטון בסמוך לים. מדי הקבוצה כוללים חולצה כחולה-לבנה מפוספסת, כאשר המכנסיים והגרביים בלבן או בכחול.
מאז 2009 היו"ר (יושב-הראש) הנוכחי של הקבוצה והבעלים (75%) הוא איש העסקים הבריטי-יהודי טוני בלום.
היסטוריה
הקבוצה, שנוסדה בשנת 1900, העפילה לפוטבול ליג בשנת 1920 יחד עם מועדוני הליגה הדרומית. לליגה האנגלית הבכירה העפילה לראשונה בשנת 1979. ארבע שנים אחר כך, ב-1983, ירדה ברייטון לליגת המשנה, לא לפני שהגיעה לגמר גביע ה-FA באותה עונה. היא פגשה בגמר את מנצ'סטר יונייטד, המשחק לא הוכרע בתום 90 דקות והגיע להארכה. בדקה ה-120 של הארכה, כשהתוצאה הייתה 3-3, החמיץ אחד משחקני הקבוצה שער ניצחון מהזדמנות קורצת והקבוצות נפגשו לגמר חוזר בו נוצחה ברייטון 0–4.
בעונת 1980/81 שיחקו בקבוצה שני שחקני נבחרת ישראל, יעקב כהן ומשה גריאני, אך איש מהם לא זכה להצלחה והם חזרו לישראל אחרי שנה אחת בלבד בברייטון.
בעונת 1987/88 ירדה הקבוצה לליגה האנגלית השלישית, אולם בעונה שלאחריה שבה ועלתה לליגה המשנה. בעונת 1990/91 כמעט ושחזרה את הישגה והעפילה לליגה הבכירה, אולם כשלה במשחקי ההצלבה כאשר הפסידה בגמר הפלייאוף לנוטס קאונטי. שנה מאוחר יותר שבה והידרדרה לליגה השלישית.
בשנת 1996 הידרדרה ברייטון עד לליגה הרביעית ובחלוף שנה נוספת ניצלה הקבוצה מירידה לליגת החובבים רק במחזור הסיום.
שנים ארוכות שיחקה הקבוצה באצטדיון גולדסטון גראונד, עד שנאלצה למוכרו בעונת 1996/97 בשל אילוצים כלכליים כבדים. עונה אחת קודם לכן הביא המשבר הכלכלי לירידה לליגה האנגלית הרביעית, ועתה עמדה בפני ירידה משפילה לליגת החובבים. רק תיקו מול הירפורד יונייטד הציל אותה מפרידה מהפוטבול ליג.
בין השנים 1997–1999 חלקה ברייטון אצטדיון יחד עם קבוצת ג'ילינגהאם, כשאחריהם חזרה לברייטון שם שיחקה באצטדיון וית'דין, אצטדיון אתלטיקה במקור שאיננו הולם משחקי כדורגל.
הקבוצה הוסיפה לשחק בליגה הרביעית עד שזכתה בה בסופו של דבר בעונת 2000/01 תחת הדרכתו של המאמן פיטר טיילור. בעונה שלאחר מכן סיימה במקום הראשון בליגה האנגלית השלישית וכך זינקה לליגה השנייה בתוך שנתיים בלבד. ברייטון היא אחד משבעה מועדונים בתולדות הכדורגל האנגלי שהצליחו לסיים במקום הראשון בשתי ליגות שנתיים ברציפות. עם זאת, לא הצליחה הקבוצה לשחזר את ההצלחה ובסוף שנת 2003 ירדה מליגת המשנה חזרה לליגה השלישית. בסוף עונת 2003/04 הצליחה להעפיל בשנית לליגת המשנה בהדרכתו של המאמן, מארק מקגי. הקבוצה שיחקה בליגת המשנה בעונת 2004/05 וסיימה נקודה אחת בטבלה אחד מעל לקו האדום, במקום ה-20: המיקום הגבוה ביותר של הקבוצה ב-14 השנים האחרונות. שנה לאחר מכן נשרה הקבוצה חזרה לליגה השלישית לאחר שסיימה את העונה במקום ה-24 ואחרון.
בסיום עונת 2010/11 שהייתה עונתה החמישית ברציפות של הקבוצה בליגה האנגלית השלישית העפילה הקבוצה בחזרה אל הליגה השנייה לאחר חמש שנות היעדרות ולאחר שהקבוצה הוליכה את הטבלה לאורך כמעט כל שלבי העונה. ביולי 2011 חנכה הקבוצה את אצטדיונה החדש, אצטדיון פאלמר, המסוגל להכיל כ-30,278 צופים.
בעונות 2012/13 ו-2013/14 העפילה ברייטון לפלייאוף על ההעפלה לפרמייר ליג אך כשלה בחצי הגמר. ביוני 2016 סיימה הקבוצה את משחק הליגה אחרון שלה מול מידלסבורו בתיקו- בעוד שניצחון היה מבטיח עליה לליגה הראשונה ע"ח מידלסברו, ברייטון שיחקה בפליאוף על העפלה לפרמייר ליג וכשלה בחצי גמר בפעם השלישית בארבע שנים.
את עונת 2017/2018 סיימה ברייטון במקום ה-15 בפרמייר ליג.
את עונת 2018/2019 סיימה ברייטון במקום ה-17 וניצלה מירידת ליגה במחזור האחרון בזכות תיקו 0-0 של קארדיף סיטי מול ניוקאסל.
סגל הקבוצה
נכון ל-23 ביולי 2023
(בהשאלה מצ'לסי)
Find U Again
Find U Again (בעברית: למצוא אותך שוב) הוא שיר של המפיק המוזיקלי הבריטי מארק רונסון, שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקובנית קמילה קביו, מתוך אלבום האולפן החמישי שלו, Late Night Feelings. השיר יצא לאור ב-30 במאי 2019, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ו-RCA רקורדס, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קווין פארקר, מארק רונסון, קמילה קביו ואילסי ג'ובר והופק על ידי מארק רונסון וקווין פארקר גם כן. בשנת 2017, מארק רונסון והמוזיקאי, קווין פארקר מטיים אימפלה, שיתפו פעולה בהפקת השיר "Find U Again", בזמן שהיו בסיבוב הופעות. לבסוף, בחרו בקמילה קביו כזמרת שתקליט אותו.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-205 מיליון השמעות.
רקע ופיתוח
ב-8 ביולי 2019 הודיע רונסון על תאריך הפרסום של הקליפ בחשבונות המדיה החברתית שלו עם תמונות נלוות שפרסם, ואילו RCA רקורדס הוציאה טריילר רשמי שלו. קביו גם שיתפה תמונה באינסטגרם, שהציגה אותה עם שיער בלונדיני ושפתיים עם שפתון בצבע ורוד. בתמונה, היא לבושה בשמלת כסף עם שרוולים מעוטרים, כשהיא מחזיקה כוס קפה. הקליפ יצא לאור באופן רשמי ב-9 ביולי 2019. הוא בוים על ידי בראדלי & פבלו, וצולם בלוס אנג'לס. סצנות שונות צולמו בגווני אפור, ואילו סצנות נוספות צולמו בגווני כחול.
תקציר
במוטל, צייד ראשים שנקרא "הדוכס" מקבל קריאה לרדוף אחרי קביו, לאחר שנודע לו שיש מחיר גבוה ל"ראש שלה". ציידים אחרים קיבלו הודעה דומה, כולל צמד בשם "התאומים". לרונסון מוצע סכום בגובה 5,000 דולרים כדי ללכוד אותה "מתה או חיה". קביו מגלמת דמות העוסקת בקברט במועדון מסוים, כשהיא חובשת פאה בלונדינית ולובשת בגד גוף וחצאית, בעודה מבצעת את השיר לצד שני רקדני ליווי. רונסון הוא האדם הראשון שתופס אותה, אך לבסוף מחליט לצפות בהופעה שלה. בהמשך, מוצגת שורה בה כתוב: "אין לו מושג שהוא הולך להתאהב".
בהמשך, "הדוכס" נראה נוהג במכונית וחובש כובע בוקרים, בעוד ש"התאומים" חולקים אופנוע. נהג משאית בשם "נובה מרצדס" עוקב אחריהם, כששורה בה כתוב: "אופורטוניסט סקרן", מוצגת. לאחר מכן, מגיעים כולם למועדון בו קביו מופיעה ומנסים לאתר אותה. האורות מהבהבים ללא הרף וקביו נעלמת מהבמה; בחושך, ניתן לראותה לצד רונסון. שניהם נוסעים במכוניתו של רונסון כאשר קביו מורידה את הפאה וחושפת את שערה הברונטי הטבעי. היא מתחילה לחייך כשהם בורחים אל תוך הלילה, וכך הקליפ מסתיים.
קרחון של
קרחון של (באנגלית: Shell Glacier) הוא קרחון בקצה הצפוני של האי רוס, סמוך לארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הקרחון הוא האונה המערבית של כיפת הקרח המכסה את פסגתו הר בירד.
הקרחון זורם בתלילות בעמק שמצפון לגבעת טרכייט ולראש האריסון, במרכז האזור החשוף מקרח, בחלק התחתון של המורדות הדרומיים של הר בירד.
ראשו של הקרחון בגובה 600 מטרים מעל פני הים; קצהו התחתון של הקרחון בגובה של 75 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון התגלה ומופה על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1958–1959.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד.
הקרחון נקרא בשם זה - בשל העובדה שהמורנות שבקצה הקרחון מכילות כמות גדולה של קונכיות (באנגלית "של" משמעו "קונכייה").
לקריאה נוספת
• Dochat, T., Marchant, D., & Denton, G. (2000), Glacial Geology of Cape Bird, Ross Island, Antarctica, Geografiska Annaler. Series A, Physical Geography, vol. 82, no. 2/3, 2000, pp. 237–247. JSTOR, www.jstor.org/stable/520993
ואלה נאוטה
ואלה נאוטה (בהולנדית: Walle Nauta; 8 ביוני 1916, מדן שבהודו המזרחית ההולנדית – 24 במרץ 1994, קיימברידג', מסצ'וסטס) היה נוירולוג ומדען מוח אמריקאי ממוצא הולנדי וחסיד אומות העולם.
קורות חיים
נאוטה סיים את לימודי הרפואה שלו באוניברסיטת ליידן בשנת 1942 ובשנת 1945 סיים את לימודיו באוניברסיטת אוטרכט באנטומיה ופיזיולוגיה. הוא התחתן עם אלי (Ellie), אחות במקצועה.
פעילות הצלה בתקופת מלחמת העולם השנייה
בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, גרו ואלה ואלי נאוטה באוטרכט ובביתם הסתירו יהודייה בת 15 בשם דינה דסברג. לבני הזוג נאוטה הייתה תינוקת בת שבעה חודשים, טייאלדה (Tjalda). היה להם בית קטן, אך בכל זאת שיכנו את דינה באחד החדרים. דינה הייתה אמורה להגיד, במקרה שתישאל, שהיא יתומת מלחמה מרוטרדם ונלקחה כדי לעזור באחזקת משק הבית. הוכן לה מקום מסתור בבית, למקרה של חקירת גסטפו.
בשנת 2008 הכיר יד ושם בוואלה נאוטה בתור חסיד אומות העולם.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה לימד נאוטה באוניברסיטאות ליידן וציריך. בתחילת שנות החמישים היגרו בני הזוג נאוטה ובנותיהם לארצות הברית. כעשור לימד נאוטה באוניברסיטת מרילנד, היה חוקר במכון הצבאי למחקר על שם ואלטר ריד ולאחר מכן היה פרופסור ב-MIT. הוא המציא שיטה לגילוי ניוון עצבים והיה מחברם של למעלה ממאה מאמרים מקצועיים בנושאי נוירולוגיה. הוא היה חבר האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית, החברה הפילוסופית האמריקאית, החברה למדעי המוח ואגודות מדעיות נוספות.
פיטר קליין
פיטר קליין (Peter Klein, נולד ב-22 ביולי 1945) הוא מפיק יהודי אמריקאי יליד רומניה.
קליין התחיל את הקריירה שלו בשנת 1970 אצל אמרגן יהודי-אמריקאי סול יורוק. ב-1972 הקים פיטר קליין חברה משלו בשם Living Arts והיה בין הראשונים אשר הביאו את הריקוד, הבלט ומחזות הזמר האמריקאיים לאירופה ובהמשך לכל העולם. קליין התפרסם בעולם כמפיק ומארגן סבב הופעות של האופרה המפורסמת פורגי ובס מאת המלחין היהודי-אמריקאי ג'ורג' גרשווין החל מ-1992. באוקטובר 2001 האופרה פורגי ובס עלתה במת המשכן לאומנויות הבמה בתל אביב.
קורות חיים
פיטר קליין נולד ב-22 ביולי 1945 בעיר טימישוארה השוכנת במערב רומניה להורים ניצולי שואה אנדריי וארי (וינר) קליין. כילד הוא למד הונגרית ורומנית, בנוסף קליין דובר רוסית, גרמנית, צרפתית, עברית ואנגלית. בשנת 1963 משפחתו עלתה לישראל. קליין למד בבית הספר המרכזי למלונאות תדמור בהרצליה. בשנת 1967 עזב קליין את ישראל ונסע לאירופה ואחרי זה לארצות הברית, לעיר ניו יורק, שם הוא הכיר את האמרגן המפורסם סול יורוק והתחיל לעבוד בשבילו בשנת 1969.
קריירה
סול יורוק שכר את קליין כמארגן סבב הופעות בצפון אמריקה למוזיקאים כמו הגיטריסט אנדרס סגוביה והפסנתרן ארתור רובינשטיין.
בשנת 1975 פיטר קליין ארגן את הופעותו של הגיטריסט האגדי מייקל לורימר בישראל, במוזיאון תל אביב.
כמו כן, בשנת 1979, קליין הוציא לראשונה את בוסטון בלט לסבב הופעות באירופה, להשתתף בפתיחת פסטיבל נרבי בג'נובה ושוב ב -1981, לסבב הופעות באיטליה ובלונדון בהפקה באורך מלא של אגם הברבורים עם רודולף נורייב ככוכב אורח. ב-1981 פיטר קליין ו-Living Arts הביאו את בוסטון בלט למספר הצגות בישראל בבימוי אמנותי של א. וירג'יניה ויליאמס.ב -1984, קליין הציג לראשונה את המחזמר "שיער" באירופה, בסבב הופעות בצרפת, בשווייץ, בספרד, באוסטריה, בגרמניה ובאיטליה.
ב -2011, הפיק קליין את "Ain't Misbehavin" בבימויו של ריצ'רד מלטבי ובמהלך שנתיים המחזמר עלה לבמות בטורקיה, צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד, ישראל, והונגריה.
פורגי ובס
קליין שקל להתחיל את ההפקה שלו לאופרה פורגי ובס בשנת 1991, כאשר קיבל הזמנה מעמיתו הארגנטינאי להביא את פורגי בבס לתיאטרו קולון. בהתחשב באתגרים של יצירת מופת מורכבת שכזאת, קליין החליט ללכת על בטוח ולהציג בבואנוס איירס ב -1992 את ההפקה הקיימת של וירג'יניה אופרה. בעקבות הצפייה בחזרות ובהופעות אחרות של פורגי ובס, קליין פיתח את רעיון ההפקה שלו בעזרתו של לאופולד גודובסקי השלישי, אחיינו של ג'ורג' גרשווין. כאשר חקר את אפשרויות סבב ההופעות,, קליין הבין שלמרות תהילתה והפופולריות שלה, הקלאסיקה האמריקאית הזאת לא עשתה סבב הופעות בארצות הברית או בעולם, למעט הסיורים של מחלקת המדינה האמריקנית בשנות החמישים לאירופה וסיורי האופרה של יוסטון גרנד בשנות ה -70.
קליין ניהל משא ומתן עם היורשים של גרשווין כדי לאשר את הפרויקט עם כמה קיצורים מהמקור. התוצאה הייתה ביצוע מקוצר (מ-4 ל-3 שעות) ומספר מוזיקאים מופחת.
מערך DNA
מערכי DNA (באנגלית: DNA microarray, DNA chip, Gene chip) הם שבבי זכוכית או פלסטיק שאליהם מודבקות חתיכות DNA חד-גדילי. בדרך כלל, מערכי DNA משמשים לאיתור נוכחות של mRNA, שעשוי להיות משועתק מגנים שונים. לכל גן מוקצה נקודה על פני השבב, וכשזו מאירה מסיקים שהגן התבטא.
מכונות משתמשות במערכים אלה כדי לסרוק אחר רצפים גנטיים רבים בו זמנית. חתיכות ה-DNA החד-גדילי מכונות גלאים. מאות גלאים בעלי רצף זהה מודבקים בכל נקודה כדי להפוך את השבב ליעיל. כל סוג גלאי מותאם לגן אחר. הגלאים עשויים לכלול אוליגונוקלאוטידים (גדילי DNA קצרים של עשרות בסיסים בודדים), תוצרי PCR, DNA גנומי, פלסמידים, BACs ומקטעי DNA ארוכים יותר של 70 בסיסים. השבבים נחלקים לשני סוגים: מערכי מאקרו (Macroarray), שמכילים מאות סוגי גלאים, ומערכי מיקרו (Microarray), שמכילים אלפי סוגי גלאים.
אופן השימוש במערך DNA
ה-RNA מופק מתאים רבים מאותו סוג. בדרך זו יוצרים מאגר RNA שמבטא פרופיל של כל הגנים שמתבטאים בתא. אחר כך מולקולות ה-RNA עוברות תהליך של שעתוק הפוך באמצעות רוורס טרנסקריפטאז, בתהליך שיוצר cDNA. בשלב זה, מוסיפים סימון פלואורסצנטי לגדילי ה-cDNA. מולקולת cDNA שמכילה רצף משלים לגלאי החד-גדילי, שנמצא על השבב, תידבק אליו בדרך של זיווג בסיסים. כשייחשף השבב למקור אור, הנקודות שייראו יצביעו על ביטוי של גן. מפני שידוע מראש היכן ממוקם כל גן על גבי השבב, ניתן יהיה לדעת איזה גן התבטא בתאים לאחרונה; מערכי ה-DNA נותנים תמונה של אילו גנים בגנום מתבטאים בתא מסוים ובתנאים מסוימים.
מערכי DNA במחקר
מפני שתפקידם של חלק גדול מהחלבונים אינו ידוע, וכיוון שגנים רבים הם House keeping, כלומר שהם חיוניים לכל סוגי התאים דוגמת חלבוני שלד התא, חוקרים בדרך כלל משתמשים בשיטה כדי לערוך השוואות. לדוגמה, השוואה של דגימת RNA מגידול במוח לדגימה ממוחו של אדם בריא. גלאים שנקשרים ל-RNA בדוגמה שנלקחה מהגידול, ולא בדוגמה מאדם בריא מצביעים על קשר בין התבטאות הגן למחלה.
כדי לערוך השוואות מסוג זה, נהוג לצבוע את ה-RNA של החולה בצבע פלואורסצנטי אחד ואת ה-RNA של הבריא בצבע אחר. באופן זה ניתן להשוות על אותו שבב את שתי הדוגמאות. לדוגמה, אם RNA של החולה צבוע ירוק ושל הבריא צבוע אדום, אז היכן שמתבטאים רק הגנים של החולה נראה צבע ירוק, היכן שמתבטאים רק הגנים של הבריא נראה אדום, והיכן שמתבטאים אותם גנים גם בבריא וגם בחולה נראה צבע כתום.
אף שהשבבים מאתרים RNA ולא חלבונים, מדענים רבים מתייחסים לאנליזה זו כ"אנליזת ביטוי". מאחר שישנם מאות אלפי גלאים שונים על כל שבב, כל שבב הוא שווה ערך של אלפי בדיקות גנטיות. לפיכך, השימוש בשבבי DNA האיץ את המחקר.
שבבי DNA יכולים לשמש לזיהוי של מוטציות גנטיות ושינויים בין פרטים ואוכלוסיות. בדומה לשיטת ה-RFLP רק שבקנה מידה נרחב בהרבה. ניתן להשתמש בשבבים גם לצרכים פורנזיים (לצורך הוכחה במשפט), ובגילוי של פרטים בעלי נטייה לחלות.
היסטוריה
בחינת פרופיל התבטאות באמצעות שבבי DNA פורסמה לראשונה במגזין Science בשנת 1995. העובדה שאין אפשרות לעשות סטנדרטיזציה בשבבים לא מסחריים גורמת לבעיה בניתוח הנתונים. עיתונים מדעיים רבים אימצו את סטנדרט MIAME כתנאי לפרסום מחקרים שנערכו בשיטה זו.
הערות
השבב הנפוץ הוא של חברת Affymetrix. החברה עושה שימוש בטכנולוגיית הפוטוליתוגרפיה, שאומצה מתחום המוליכים למחצה. ייצור שבב ה-DNA מתחיל משבב קוורץ של 12.70 סנטימטר רבוע. בתחילה, השבב נרחץ כדי להבטיח הידרוקסילציה אחידה של פני המשטח. כיוון שהקוורץ נושא קבוצות הידרוקסיל, הוא מהווה סובסטרט מצוין לקישור של כימיקלים, כגון מולקולות מקשרות שאחר כך מסייעות למקם את הגלאים על השבב.
המרחק בין מולקולות הסילן קובע את צפיפות האריזה של הגלאים, ומאפשר לכל שבב להחזיק יותר מחצי מיליון אתרים שונים של גלאים על פני 1.28 ס"מ רבוע. כל אתר כזה מחזיק מיליוני מולקולות DNA זהות. משטח הסילן מקנה צפיפות הידרוקסיל אחידה שמאפשרת את התרכבות הגלאים. מולקולות הגלאי, שמחוברות למטריקס הסילן, מספקות משטח שניתן להפעילו באור.
ליאוניד אידלמן
ליאוניד אידלמן (נולד ב-27 בספטמבר 1952) הוא רופא ישראלי, יושב ראש ההסתדרות הרפואית בישראל בשנים 2009–2018 ונשיא ההסתדרות הרפואית העולמית החל מאוקטובר 2018, פרופסור חבר קליני בחוג להרדמה וטיפול נמרץ, בית הספר לרפואה, של אוניברסיטת תל אביב, מנהל מחלקת ההרדמה בבית החולים בילינסון.
ביוגרפיה
אידלמן נולד בריגה (אז בברית המועצות; כיום בלטביה). סיים את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של העיר ריגה. בשנת 1987 עלה לישראל. הוא התמחה בהרדמה בבית החולים הדסה עין כרם. לאחר מכן יצא להשתלמויות בבתי חולים בלונדון שבבריטניה ובניו יורק, פיטסבורג ואטלנטה שבארצות הברית. הוא חבר החברה האמריקנית של הרופאים המרדימים (American Society of Anesthesiologists).
אידלמן משמש כמנהל מחלקת ההרדמה, רפואה סב-ניתוחית ורפואת כאב של המרכז הרפואי רבין. הוא כיהן בעבר כיושב ראש איגוד הרופאים המרדימים בישראל. פרופסור חבר קליני בחוג להרדמה באוניברסיטת תל אביב.
בספטמבר 2009 נבחר אידלמן לתפקיד יושב ראש ההסתדרות הרפואית בישראל (הר"י). קודם לבחירתו היה סגן יושב ראש ההסתדרות הרפואית ויושב ראש חטיבת רופאי בתי החולים של שירותי בריאות כללית.
בשנת 2011 עמד בראש שביתת רופאים שנמשכה 158 יום ובמהלכה שבת שביתת רעב. במהלך השביתה נתגלע קרע בין הרופאים המתמחים ובין הר"י, וקרע זה נמשך גם לאחר סיום השביתה. הרופאים המתמחים, ואתם ועדי הרופאים בחלק מבתי החולים, הביעו התנגדות להסכם הקיבוצי שאידלמן הוביל לחתימתו. בעקבות ההתנגדות להסכם, ובעיקר לחובת דיווח הנוכחות האלקטרוני שבו, הוקם ארגון רופאי בתי החולים (ארב"ל) אשר שם לו למטרה החלפה של ראשי ההסתדרות הרפואית. כצעד ראשון, הודח אידלמן עצמו מראשות ועד הרופאים במרכז רפואי רבין.
ב-29 באפריל 2014 נבחר ברוב גדול לתקופת כהונה נוספת כיושב ראש ההסתדרות הרפואית ובספטמבר 2018 סיים את כהונתו.
ב-2015 עמד בחזית מאבק הרופאים נגד חוק הזנה בכפייה.
ב-16 באוקטובר 2017 נבחר לנשיא ההסתדרות הרפואית העולמית, ונכנס לתפקידו ב-1 באוקטובר 2018.
לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הוכרז כמועמד מפלגת ישראל ביתנו לתפקיד שר הבריאות.
חיים אישיים
היה נשוי לד"ר ילנה אידלמן (רופאה) עד לפטירתה ב-2022, והוא אב לשניים, תושב תל אביב.
מה יש בזה
מה יש בזה הוא פודקאסט ישראלי העוסק בסיפורי שוליים היסטוריים המועברים בצורה קומית, ומוגש אחת לשבוע בימי שישי על ידי צמד המנחים קובי מלמד ואלעד יצחקיאן החל משנת 2018. הוא נבחר לפודאקסט השנה בקטגוריית הקומדיה של אתר Geektime שלוש שנים ברציפות  ובמעריב בשנת 2020.
היסטוריה
מקור ההשראה ל"מה יש בזה" הוא בפודקאסט האמריקאי "The Dollop", שגם הוא עוסק בסיפורים מן ההיסטוריה שנשמעים מופרכים אף על פי שהם אמיתיים לחלוטין. בעוד ש"מה יש בזה" עוסק בסיפורים מכל רחבי העולם, "The Dollop" עוסק רק בסיפורים מן ההיסטוריה האמריקאית. לאחר שקיבל מלמד את ברכתם של יוצרי "The Dollop", התחילו השניים להקליט את "מה יש בזה".
חוקי הפורמט
בכל פרק, מלמד מציג סיפור אמיתי שקרה במציאות אך נשמע מופרך, יצחקיאן לא מכיר את הסיפור ושומע אותו יחד עם המאזינים בפעם הראשונה. השניים לא עורכים את ההקלטה והכל נעשה בטייק אחד.
החל מפרק 34 יצחקיאן קורא את חוקי הפורמט. יגאל עדיקא הוא דמות מפתח בעולם הפודקאסט, ומלמד ויצחקיאן מרבים להזכירו.
אפרים סיני
אפרים סיני (דיסנצ'יק) (23 במאי 1895 – 25 בפברואר 1985) היה רופא עיניים ישראלי, מנהל מחלקת עיניים בבית החולים הדסה ובבית החולים איכילוב, יקיר תל אביב.
ביוגרפיה
נולד בשם אפרים דיסנצ'יק בדובלה, שבלטביה. הוא דודנו של אריה דיסנצ'יק. בשנים 1913-1916 למד רפואה באוניברסיטת טרטו, בשנים 1916–1919 במוסקבה ובשנים 1920-1921 בברלין משם קיבל דיפלומה. למד אופתלמולוגיה בבית החולים "וירכוב" בברלין. בשנת 1924 עלה מברלין לארץ ישראל עם רעייתו חנה. עסק במקצועו בעזה ובירושלים, לצד ד"ר טיכו.
במסגרת המלחמה בגרענת, משנות העשרים בדיקות העיניים בבתי ספר נעשו על ידי "רופא נודד", שעבר מיישוב ליישוב, בדק תלמידים ודיווח על כך למועצה המדיצינית של הדסה. בהוראת הדסה, הוא אף נטל על עצמו את העבודה ההיגיינית-סניטרית ביישובים אלו. רופא עיניים נודד ראשון, שמלא תפקיד זה היה אריה פייגנבאום, ואחריו מלאו את התפקיד נחום שימקין, מרים נופך, אפרים סיני, חיים יסקי ואחרים.. סיני נותח על ידי ד"ר טיכו בסוף שנות העשרים, לאחר שעבד כ- "רופא נודד" במושבות השפלה, היה חולה שלושה חודשים ונדבק באחת מעיניו בגרענת.
יש לזכור כי רפואת העיניים של אזור המרכז פעלה עד שנות ה-60 במסגרת חמש מחלקות: בית חולם "הדסה" ברח' בלפור בתל אביב, בית החולים צהלון –דונולו, ביפו, בית חולים בילינסון, פתח תקווה, בית חולים אסף הרופא בצריפין ובית חולים תל השומר. עוד לפני הקמת בית הספר לרפואה, נפגשו ראשי מחלקות העיניים בפגישות בחוגי בית על מנת להחליף מידע וללמוד על מקרים חדשים. השתתפו אז במפגשים ד"ר אפרים סיני, מנהל המחלקה ב"הדסה" בלפור, ד"ר רודולף זק"ש, מנהל המחלקה של אסף הרופא, פרופ' ריכרד שטיין, מנהל המחלקה של תל השומר ופרופ' קורץ, מנהל המחלקה בבילינסון.
סאנשיין ספיישל
סאנשיין ספיישל (באנגלית: Sunshine Special automobile, קרויה גם: Lincoln Continental V12 ) הייתה המכונית הנשיאותית ששירתה את נשיא ארצות הברית, פרנקלין רוזוולט בין השנים 1939–1945.
אפרים סיני
ביוגרפיה
סיני כיהן כיו"ר וועד הרופאים של בית החולים "הדסה"
בשנת 1962 העביר את המחלקה לבית החולים איכילוב ושימש מנהלה עד פרישתו לגמלאות בשנת 1963. תלמידתו הד"ר סבינה ליבלינג קיבלה את ניהול המחלקה לאחר פרישתו לגמלאות.
סאנשיין ספיישל
דגם ה-"סאנשיין ספיישל" יוצר על ידי חטיבת מכוניות היוקרה "לינקולן" ("Lincoln Motor Company" ), בבעלות קונצרן הרכב האמריקאי פורד.
אפרים סיני
ביוגרפיה
כיהן כיושב ראש ההסתדרות הרפואית בישראל בשנים 1965-1961. כיהן כיושב ראש הסניף התל אביבי של ההסתדרות הרפואית בשנים 1958-1961 ובשנים 1979-1971.
סאנשיין ספיישל
דגם ה-"סאנשיין ספיישל" היה הדגם הראשון של "המכונית הנשיאותית" שנבנה במיוחד עבור נשיא ארצות הברית.
אפרים סיני
ביוגרפיה
סיני היה מיוזמי ומקימי הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. סיני השתתף בישיבות הראשונות  בשנת 1961, שדנו בהצעה להקים בית ספר לרפואה בתל אביב. הישיבות התקיימו בבית החולים הדסה (תל אביב), במשרדו של מנהל בית החולים הד"ר אריה אברמוביץ. בקבוצה היוזמת נכללו : ד"ר אריה אברמוביץ, פרופ' גאורג צונדק, פרופ' אנדרה דה-פריס,פרופ' שמואל שור, ד"ר יוסף שתקאי שהיה מנהל בית החולים בילינסון וד"ר אפרים סיני. בינואר 1962 הודיע ראש עיריית תל אביב מרדכי נמיר שהעירייה אישרה את הקמת הפקולטה בברכתו של נשיא אוניברסיטת תל אביב ג'ורג' וייז. מיום היווסדו של בית-הספר לרפואה  מנובמבר 1964 ובמשך כעשר שנים, בתקופת כהונתם של פרופ' אנדרה דה-פריס ופרופ' שמעון גיטר כדיקאנים, היה חבר במועצת הפקולטה.
סאנשיין ספיישל
דגם "סאנשיין ספיישל" הנשיאותי
הנשיא פרנקלין רוזוולט שהיה חובב מכוניות קיבל בשנת 1939 בחכירה (ולראשונה לא מכונית שנרכשת על ידי הממשל) לינקולן V12 קונברטיבל שנודעה בשם "סאנשיין ספיישל", בשל העובדה שננהגה תדיר עם גג מופשל. הדגם נבנה בתצורת קבריולה, 4 דלתות.
אפרים סיני
ביוגרפיה
ביתו ברחוב ביאליק 9 בתל אביב ("בית גרוס"), שנבנה בשנת 1928 על ידי האדריכל פנחס היט נודע בסגנונו האקלקטי. לימים עבר להתגורר ברמת גן.
בשנת 1964 היה נשיא כבוד של המועצה המרכזית של ההסתדרות הרפואית בישראל (ה.ר.י).
סאנשיין ספיישל
דגם "סאנשיין ספיישל" הנשיאותי
מחיר בניית הדגם עמד על 8,348.74 דולר (ליצרן פורד), והסבה מיוחדת של הדגם לצורכי השירות החשאי של ארצות הברית עמדה על 4,950 דולר. ההסבה בוצעה על ידי חברת "Brunn & Company, Inc" מהעיר באפלו, במדינת ניו יורק.
המכונית הייתה הראשונה שנבנתה בהתאם לדרישות של השירות החשאי. דגם ה"סאנשיין ספיישל" נבנה על בסיס פלטפורמה K של לינקולן, עם בסיס גלגלים ענקי של 410 ס"מ. המכונית יכלה להסיע עד 10 נוסעים ולצורך כך צוידה במתלים מיוחדים, מדרגות לצורך נשיאת סוכני השירות החשאי מחוץ לרכב ושני צמיגים רזרביים בצדדים. לאורך שנות השירות שלה עברה המכונית שתי הסבות, הראשונה בשנת 1941, הגג הונמך ב-76 ס"מ מסיבות אסתטיות. ההסבה השנייה והכבדה יותר הייתה בשנת 1942, קצת אחרי המתקפה על פרל הארבור וכניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה. אז קיבלה המכונית שמשות ממוגנות ירי, משדר רדיו, אורות אזהרה ואזעקה (סירנה) ותא למקלעים. לאחר השדרוג הגיע משקל המכונית ל-4.2 טונות.
אפרים סיני
ביוגרפיה
בשנת 1981 הוענק לסיני תואר יקיר תל אביב.
סאנשיין ספיישל
דגם "סאנשיין ספיישל" הנשיאותי
הנשיא רוזוולט, לפני המכונית הנשיאותית ה"לינקולן", בשנת 1936 ובניגוד להוראות השירות החשאי של ארצות הברית שאסר על הנשיא לנהוג בעצמו במכונית, רכש ונהג בפורד פייטון קופה.
אפרים סיני
ביוגרפיה
נכדו, ד"ר אורי יורגנסון, היה מנהל בית החולים דנה לילדים במרכז הרפואי תל אביב עד לפרישתו לגמלאות.
מחר כפול תשע
הספר יצא לאור בעברית בהוצאת מסדה בשנת 1972, בתרגומה של חנה ברקן. בשנת 2005 יצאה לאור מהדורה חדשה בעברית בהוצאת אודיסיאה, בתרגומו של איתמר פארן.
אליפות העולם בשחמט 2008
אליפות העולם בשחמט 2008 הייתה דו-קרב אלוף העולם המכהן, וישוואנתן אנאנד, וקודמו, ולדימיר קראמניק. הדו-קרב נערך על ידי פיד"ה בבון, שבגרמניה, והסתיים בניצחונו של אנאנד, שהמשיך את כהונתו כאלוף העולם.
רקע
בשנת 1993 התרחש פילוג בעולם השחמט ובמשך 13 שנים היה "אלוף העולם פיד"ה" ו"אלוף העולם קלאסי". בעקבות אליפות העולם בשחמט 2006 הפילוג הסתיים. ולדימיר קרמניק, אלוף העולם (קלאסי), ניצח את וסלין טופאלוב, אלוף העולם (פיד"ה) והוכתר כאלוף העולם. במהלך שיחות על סיום הפילוג סוכם שאם בסבב אליפות העולם בשחמט 2007 קראמניק יפסיד על התואר, תהיה לו זכות לדו-קרב חוזר עם אלוף העולם החדש. על בסיס זה נערך הדו-קרב.
הדו-קרב היה אמור לכלול 12 משחקים. אם לאחר 12 משחקים לא היה יתרון לאף שחמטאי היה אמור להתחיל השלב השני - 4 משחקים של 25 דקות ו-10 שניות לאחר כל צעד.
התחרות החלה ב-14 באוקטובר 2008 והסתיימה ב-29 באוקטובר לאחר 11 משחקים.
רודי דוצ'קה
אלפרד וילי רודולף "רוּדי" דוצ'קה (בגרמנית Alfred Willi Rudolf "Rudi" Dutschke; 7 במרץ 1940, שיינפלד, גרמניה הנאצית – 24 בדצמבר 1979, אורהוס, דנמרק) היה מנהיג ודובר בולט של מרד הסטודנטים בגרמניה בשנת 1968. הוא קרא ליצירת שינוי רדיקלי במוסדות השלטון ובחברה הגרמנית דרך היטמעות במנגנוניהם - רעיון שלקח מאנטוניו גראמשי.
ביוגרפיה
דוצ'קה נולד בעיר שיינפלד שבמדינת ברנדנבורג בגרמניה הנאצית, הוא גדל בבית פרוטסטנטי ועוד בהיותו תלמיד בית-ספר הצטרף לתנועת הנוער של המפלגה הסוציאליסטית. הוא סירב להתגייס לצבא ומאוחר יותר אף צוטט: "אילו הייתי באמריקה הלטינית הייתי נלחם עם נשק בידי. אני לא באמריקה הלטינית, אני ברפובליקה פדרלית. אנחנו נלחמים עבור זה שלעולם לא יהיה עוד צורך לאחוז בנשק. אבל אין זו החלטה שלנו"
בשנת 1961 ימים ספורים לפני הקמתה של חומת ברלין, עבר דוצ'קה את הגבול לברלין המערבית שם נרשם ללימודי סוציולוגיה באוניברסיטה החופשית של ברלין. הוא הרבה לקרוא בכתבי מרקס, היידגר, סארטר, ג'רג' לוקאץ' וארנסט בלוך ואף למד את תיאורית הביקורת של אדורנו, הורקהיימר ומרקוזה. ב-1965 הצטרף לאגודת הסטודנטים של הסוציאליסטים הגרמנים, אגודה שנוצרה ב-1946 אך גדלה מאוד בתקופה זו והחלה לתפוס חלק מרכזי בתנועת הסטודנטים בגרמניה, בשלב זה עיקר עיסוקה של האגודה ושל דוצ'קה הייתה בארגון הפגנות כנגד מלחמת וייטנאם.
ב-1966 התחתן רודי עם אמריקאית בשם גרטשן קלוץ (Gretchen Klotz) ולהם נולדו 3 ילדים (ילדם השלישי - מארק, נולד ב-1980, לאחר מותו של דוצ'קה).
השקפותיו הפוליטיות
דוצ'קה פיתח תורה של שינוי חברתי במסגרת הדמוקרטיה. תורתו התנגדה למושג האוטופיה שקיים בתורותיהם של הוגים שונים. במקומה של השאיפה האוטופית, צייר דוצ'קה חתירה אל חברה צודקת יותר ודמוקרטית יותר על ידי בנייתה של חברה בעלת אופי מהפכני.
הוא גרס שהשינוי בחברות המערביות לא יכול להיות מנותק מתנועות השחרור בעולם השלישי והתנועות לדמוקרטיזציה של מרכז ומזרח אירופה. תורתו הסוציאליסטית ינקה גם משורשיו הדתיים והוא צוטט כמכנה את ישו "גדול המהפכנים". במרכז משנתו הפוליטית עומד מושג ה"גרילה העירונית", מושג אותו שאל מהארגון טופאמארוס מדרום אמריקה. בנייר עמדה שניסח יחד עם אידאולוג נוסף מארגון הסטודנטים הסוציאליסטים (Der Sozialistische Deutsche Studentenbund - SDS) הוא קרא לחברי הארגון ליצור גרילה של חבלה וסירוב, "את 'תעמולת היריות' בעולם השלישי יש להשלים ב'תעמולת פעולה' בערים הגדולות... לוחם הגרילה העירוני יוצר שיבוש והפרעה במטרה לשבור את מערכת המוסדות המדכאים". בדברים שנשא בהולנד אף הביע רעיונות של פעולות חבלה נגד "מכונת המלחמה הנוראה" של ארצות הברית, שם דיבר גם על "התקפות נגד ספינות נאט"ו". האינטלקטואל הפרסי Bahman Nirumand אף טען שבמרץ 1968 דוצ'קה תכנן לפוצץ אנטנה של הצבא האמריקאי בזארבריקן.
המרד שהוביל נשען במידה רבה גם על השאלות הקשות שהעלו בני דורו כלפי דור האבות שלהם אודות הזוועות שעשה תחת שלטונו של היטלר. שאלות עליהן נענו בעיקר בשתיקה. ואכן פעולות המרד הראשונות ביקשו להפטר מנאצים-לשעבר שעדיין מילאו תפקידי מפתח בממשלה ומערכת המשפט בגרמניה של אחרי מלחמת העולם השנייה.
ניסיון ההתנקשות
בשנת 1968 שרד דוצ'קה ניסיון התנקשות במהלכו נורה שלוש פעמים מחוץ למשרדי הפדרציה של הסטודנטים הסוציאליסטיים הגרמנים. הוא נפגע בראשו. מותו כ-12 שנה מאוחר יותר נגרם בעקבות בעיות בריאות שמקורן באירוע זה. ניסיון ההתנקשות עורר גל של הפגנות אלימות בקרב הסטודנטים. אף על פי שבמשך שנים הטענה הייתה שהמתנקש, יוזף בכמן, פעל על דעת עצמו ובלא השתייכות לתנועה פוליטית, בשנים האחרונות, עם חשיפת מסמכים של השטאזי, התברר כי הוא ניהל קשרים ענפים עם מפלגת ימין קיצונית ועם גורמי ימין שהיו אחראים מאוחר יותר לסדרת פיגועים בגרמניה. אחרי ניסיון ההתנקשות ניהלו דוצ'קה ובכמן קשר בהתכתבות עד להתאבדותו של בכמן בכלא.
אחרי ניסיון ההתנקשות עברו דוצ'קה ואשתו, האמריקאית גרטשן קלוץ (Gretchen Klotz), עם ילדיהם לאנגליה. דוצ'קה התקבל לאוניברסיטת קיימברידג' במטרה לסיים את התואר שלו אך גורש ממנה בהאשמה שהוא מהווה גורם לפעילות חתרנית. הוא עבר עם משפחתו להתגורר בדנמרק, עד למותו מטביעה באמבט בעקבות התקף אפילפסיה שנבע מסיבוכים בריאות בעקבות ניסיון ההתנקשות. שמו של דוצ'קה הונצח בשביל מרכזי באוניברסיטה החופשית בברלין, אחד ממוקדי מרד הסטודנטים.
יואל רזבוזוב
יואל (קונסטנטין) רַזְבוֹזוֹב (ברוסית: Йоэль (Константин) Развозов; נולד ב-5 ביולי 1980, כ"א בתמוז ה'תש"מ) הוא פוליטיקאי ישראלי, חבר הכנסת לשעבר מטעם יש עתיד, כיהן כשר התיירות בממשלת ישראל השלושים ושש. בעבר כיהן כיו"ר ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, חבר מועצת עיריית נתניה וג'ודוקא, שהחזיק בתארים אלוף ישראל ופעמיים סגן-אלוף אירופה.
ג'ודו
בקריית ים, העיר בה התגורר לאחר עלייתו לארץ, החל רזבוזוב לימודי ג'ודו. כבר בתחילת הקריירה שלו, בגיל 16, זכה רזבוזוב באליפות ישראל, והחזיק כעשור רצוף בתואר אלוף ישראל. בהמשך, זכה בשתי מדליות כסף באליפויות אירופה וייצג את ישראל באולימפיאדת אתונה 2004.
הישגו הראשון בזירה הבינלאומית היה המקום החמישי באליפות אירופה שנערכה במריבור ב-2002. שנה לאחר מכן הגיע למקום השביעי באליפות העולם שנערכה באוסקה. באליפות אירופה שנערכה בבוקרשט ב-2004 זכה במדליית הכסף, ובאולימפיאדת אתונה הגיע רק עד לשלב רבע הגמר בבית התנחומים, בו הפסיד ליריב ברזילאי. בשנה שלאחר מכן זכה שוב במדליית הכסף באליפות אירופה.
בראשית 2006 נפצע רזבוזוב במחנה אימונים ביפן, דבר שהשפיע לרעה על יכולותיו בהמשך השנה. בין היתר, הפסיד בגמר אליפות ישראל ליוני וולף ובגמר תחרות בינלאומית באשדוד לגיא וסרדם. בהמשך כלל אותו הוועד האולימפי ב-"סגל היהלום" לקראת אולימפיאדת בייג'ינג (2008), אך במהלך שנת 2007, נקרעו שתי רצועות בברכיו, שהשביתו אותו מפעילות לתקופה ממושכת, ובאליפות אירופה שנערכה בראשית 2008 הודח כבר בסיבוב השני. בסופו של דבר לא השתתף במשחקים האולימפיים. הוא המשיך באימונים לקראת אולימפיאדת לונדון (2012), ושימש כקפטן נבחרת הג'ודו. ב-31 באוקטובר 2011 הודיע על פרישתו מהענף.
פעילות ציבורית
בשנת 2008 נבחר רזבוזוב למועצת עיריית נתניה מטעם רשימתה של ראש העירייה, מרים פיירברג, "נתניה 1", והחזיק בתיק הספורט בעירייה עד שנת 2012.
רזבוזוב שימש כממלא מקום יו"ר דירקטוריון "החברה העירונית לספורט בנתניה", במסגרת תפקיד זה, ליווה את בנייתו של אצטדיון נתניה החדש בעלות של מיליוני שקלים, ואת תכנון בנייתו של היכל כדורסל חדש בעיר.
משנת 2008, שימש כחבר הנהלת ועד הספורטאים האולימפיים וכיושב-ראש ועד הספורטאים האולימפיים בישראל.
החל משנת 2012 הוביל את המחאה לביטול "הקריטריון הישראלי" בבחירת הספורטאים לאולימפיאדה ואמר כי:. במסגרתה, הצליח לגרום לכניסתו של הספורטאי טומי ארשנסקי לנבחרת האולימפית ללונדון 2012.
הכנסת ה-19 וה-20
ב-3 במאי 2012 הצטרף רזבוזוב לרשימת המייסדים של מפלגת "יש עתיד" בראשות יאיר לפיד בה הוצב במיקום ה-8 ברשימת המפלגה בבחירות לכנסת התשע עשרה בשנת 2013 ונבחר לכנסת. בין השנים 2013–2015 היה חבר משלחת הכנסת לאספה הפרלמנטרית לארגון לשיתוף פעולה וביטחון באירופה – אבש”א (OSCE) ויושב ראש השדולה לקידום הספורט ואורח החיים הספורטיבי.
הכנסת ה-21 וה-22
בבחירות לכנסת ה-21 הוצב במקום ה-18 ברשימת "כחול לבן" לכנסת, מטעם מפלגת "יש עתיד", ברשימה הכוללת גם את מפלגות חוסן לישראל בראשות בני גנץ ותל"ם בראשות משה יעלון. הרשימה קיבלה בבחירות 35 מנדטים ורזבוזוב נבחר לכהונה שלישית בכנסת. בבחירות לכנסת העשרים ושתיים הוצב שוב במיקום ה-18 ונבחר לכנסת.
הכנסת ה-23 וה-24
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע בשנת 2021 הוצב רזבוזוב במקום השישי ברשימת "יש עתיד" לכנסת. לאחר הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש מונה רזבוזוב לשר התיירות ה-23.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצב רזבוזוב שוב במקום השישי ברשימת יש עתיד ונבחר לכנסת. ב-23 בינואר 2023 הודיע על לקיחת פסק זמן מן החיים הציבוריים ועל החלטתו להתפטר מן הכנסת.
חקיקה
בין החוקים שנחקקו ביוזמת רזבוזוב לאורך שנות כהונתו כחבר כנסת,
חיים אישיים
רזבוזוב בעל תואר ראשון במנהל עסקים, עם התמחות במימון, מהמרכז הבינתחומי הרצליה, ובעל תעודת הסמכה כמאמן ג'ודו. רזבוזוב נשוי לאירנה ואב לשתי בנות. הוא מתגורר בשכונת "עיר ימים" בנתניה ומצהיר על עצמו כאתאיסט.
מרטין ראינוב
מרטין ניקולייב ראינוב (בבולגרית: Мартин Николаев Райнов; נולד ב-25 באפריל 1992) הוא כדורגלן בולגרי בעמדת הקשר בלוקומוטיב סופיה.
קריירת מועדונים
ראינוב, התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים יאנטרה גברובו ובגיל 13 הצטרף למחלקת הנוער של ברואה סטארה זגורה.
בקיץ, ראינוב הושאל לאיטר 1924 מהליגה הבולגרית השנייה. ב-13 באוגוסט, ראינוב ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0-1 נגד ליובימטס. ב-12 בנובמבר, ראינוב הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-2 נגד דורוסטול. בינואר, הושאל לסילבן 2000.
בקיץ, ראינוב חזר לברואה. ב-11 באוגוסט, ראינוב ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הבולגרית, בניצחון 0-4 נגד בוטב וראטסה. בינואר, ראינוב הושאל לבנסקו.
בקיץ, ראינוב עזב את ברואה וחתם בחאסקובו.
בקיץ, ראינוב חזר לליגה השנייה וחתם בלוקומוטיב גורנה אוריאחוביצה. בקדנציה זו, כבש 5 שערים ב-17 משחקי ליגה עד לאמצע העונה, אז חתם בלוקומוטיב פלובדיב. ב-24 בספטמבר 2016, ראינוב הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הבולגרית, בניצחון 1-2 נגד נפטוהימיק.
בינואר, ראינוב חזר לברואה. בקדנציה זו, ראינוב הפך לשחקן הרכב מוביל בקבוצה.
ב-5 בפברואר 2019, ראינוב חתם בלבסקי סופיה.
ב-1 ביולי 2021, ראינוב חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל, שהייתה קבוצתו הראשונה מחוץ לבולגריה. באשדוד, ראינוב רשם שני הופעות במסגרת מוקדמות הליגה האזורית בצמד המשחקים נגד קרבאך. ב-30 באוגוסט 2021, ראינוב שוחרר ממ.ס. אשדוד.
ב-10 בספטמבר 2021 ראינוב חתם בארג'ש פישטש מליגת העל הרומנית.
קריירה בינלאומית
באוגוסט, ראינוב זומן לראשונה לסגל נבחרת בולגריה. כעבור חודשיים, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 3-0 ל.
טום יוול
טום יוּוֶל (באנגלית: Tom Ewell; 29 באפריל 1909 – 12 בספטמבר 1994) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי זוכה פרס טוני ופרס גלובוס הזהב על תפקידו בתור ריצ'רד שרמן במחזה ובסרט "חטא על סף ביתך".
ביוגרפיה
נולד בשם סמואל יוול תומפיקנס בעיר אוונסבורו שבקנטקי. בצעירותו הוא למד משחק בקורס קיץ ביחד עם כוכב הקולנוע דון אמיצ'י לפני שנסע לניו יורק ללמוד בבית הספר "אולפן השחקנים" לצידם של מונטגומרי קליפט וקארל מולדן.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת בצי האמריקאי.
קריירת משחק
יוול החל את הקריירה שלו בתיאטרון באמצע שנות ה-30 והתגלה לראשונה לאחר שחזר משירותו הצבאי בקומדיה ההוליוודית של ג'ורג' קיוקור "צלע האדם" בתפקיד וורן בעלה הבוגד של דוריס אטינגר (ג'ודי הולידיי). הוא שיחק תחת קיוקור גם בדרמה "חיים משלה", תחת הבמאי האגדי פריץ לאנג בסרט המלחמה "American Guerrilla in the Philippines" בתור החייל ג'ים מיטצ'ל לצידו של טיירון פאוור ולצידם של הצמד הקומי אבוט וקוסטלו בקומדיה "אבודים באלסקה".
בשנת 1952 שיחק בתפקידו האהוד והמוערך בקריירה שלו, המוציא לאור ריצ'רד שרמן במחזה "חטא על סף ביתך". ההצגה הייתה ללהיט גדול בברודוויי ויוול זכה על תפקידו בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי. המחזה עובד קולנועית בשנת 1955 על ידי בילי ויילדר, שליהק את יוול לתפקיד שרמן לצידה של הכוכבת מרילין מונרו. יוול סיפק הופעה נהדרת נוספת שזיכתה אותו בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בתפקיד קומי/מוזיקלי.
בשנת 1956 הופיע יוול בתפקיד סוכן התקשורת האלכוהוליסט טום מילר המנסה לסייע לזמרת ג'רי ג'ורדן (ג'יין מנספילד) להצליח ככוכבת בקומדיה המוזיקלית "The Girl Can't Help It". בשנת 1960 קיבל יוול סדרה קומית על שמו, "המופע של טום יוול" שירדה מהמסכים לאחר עונה אחת. ב-1962 השתתף בעיבוד הקולנועי של הנרי קינג לרומן הספרותי "ענוג הוא הלילה".
לאחר שנים בקולנוע ובתיאטרון זכה יוול להצלחה גם בטלוויזיה, בזכות תפקידו בסדרת הדרמה "ברטה" בתור הבלש בדימוס בילי טרומן. על משחקו בסדרה הועמד יוול לפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר.
חיים אישיים
יוול היה נשוי במשך שנה אחת לג'ודית אבוט, בתו של במאי התיאטרון ג'ורג' אבוט, עד לגירושיהם. הוא היה אב לילד אחד מאשתו השנייה מריג'ו סנבורן, שלה היה נשוי עד מותו.
יוול נפטר מנסיבות בריאותיות ב-12 בספטמבר 1994 בבית החולים "Motion Picture & Television Country House and Hospital" שבשכונת וודרלנד הילס, לוס אנג'לס בגיל 85.
אלישע (ספר)
אלישע הוא ספר מאת הסופרת רעיה בלטמן שיצא לאור בשנת 1989 ועוסק בסיפור חייו של אלישע בן-דוד, חייל בן 12 שנפל במלחמת העצמאות. בנוסף לתיאור חייו ומותו של אלישע בן דוד, נותן הספר השקפה היסטורית על שנותיה הראשונות של מדינת ישראל.
כתיבת הספר
הספר עוסק בבן הבכור למשפחת בן דוד, אלישע. אמו של אלישע, אסתר בן דוד, נקראה בשם נעוריה אסתר זימן, והיא בת משפחתה של אמהּ של הסופרת, רעיה בלטמן. בין השתיים קשר הדוק והן הרבו לשוחח בטלפון ולהיפגש רבות.
בעת המלחמה עבד אביו של אלישע, צבי, באזור ים המלח ולא ידע על מות בנו. כאשר שמעה רעיה בלטמן על מותו של אלישע, מנעו ממנה מכרים מלדבר עם אסתר על הילד. "אם תפגשי את אסתר, דברי איתה על כל דבר שבעולם, אבל את השם 'אלישע' אל תזכירי, כי הצער שלה הוא גדול מאד". לעומת זאת, שנים ספורות לאחר המלחמה, ביקשה אסתר את הדבר מרעיה. "תראי, עברו כבר כל כך הרבה שנים מזמן שהוא נהרג, ואיני יודעת היכן חבריו. והימים עוברים ויש ימים שאפילו אני איני זוכרת כיצד הוא נראה ואני מוכרחה לרוץ לאלבום התמונות, ואני רוצה שיזכרו אותו", אמרה אסתר לרעיה. בתגובה, חשבה רעיה שאסתר מבקשת שתכתוב עליו ספר זיכרון נוסח משרד הביטחון, אולם אסתר ביקשה ממנה שתכתוב עליו ספר קריאה, על מנת שיכירו אותו הדורות הבאים. רעיה אספה מחברות זיכרון שכתבו חבריו לכיתה לאחר מותו, מהן כתבה את הספר הנושא את שמו של הילד, "אלישע".
לכתיבת הספר, נעזרה בלטמן ביואל פומרנס, חברו של אלישע.
אורתודוקסיה מודרנית
יהדות אורתודוקסית מודרנית (באנגלית: Modern Orthodox Judaism) היא זרם ביהדות האורתודוקסית הדוגל בשילוב של יהדות על פי ההלכה עם ערכים ואורחות חיים של העולם המודרני. האורתודוקסיה המודרנית רווחת בקהילות היהודיות בעולם המערבי, בעיקר בקרב יהדות ארצות הברית, וקשורה בקשר הדוק לחלקים מסויימים מן הציונות הדתית הרווחת בישראל וגם לחלק מהחרדים-המודרניים.
פרס פרנץ קפקא
פרס פרנץ קפקא הוא פרס ספרותי המוענק מדי שנה, החל משנת 2001 לסופר המצטיין.
אורתודוקסיה מודרנית
האורתודוקסיה המודרנית שהתפתחה בגרמניה חולקת מקורות משותפים עם הנאו-אורתודוקסיה שהתפתחה במרכז אירופה בראשית המאה ה-19, ומשלבת אלמנטים מגישותיהם של מבשריה, הרב שמשון רפאל הירש ("תורה עם דרך ארץ") ורבי עזריאל הילדסהיימר. הרבנים הירש והילדסהיימר פעלו, כל אחד בדרכו, לגישור בין המודרניזציה ליהדות האורתודוקסית כתגובת נגד לצמיחת היהדות הרפורמית בגרמניה באותה עת. עם זאת, מרבית ממשיכי הנאו-אורתודוקסיה בני-זמננו בוחרים לבדל עצמם מן האורתודוקסיה המודרנית, להיצמד לחרדיות ולמצב את גישתם כשמרנית יותר ביחסה אל ההלכה.
האורתודוקסיה המודרנית שהתפתחה בהונגריה וגליציה שנודע בדפוס התנהגות שמרני-סתגרני, שהוקמה על ידי החתם סופר ("חדש אסור מן התורה") פעלה כנגד הרפורמה   בעזרת: מנהגים, חומרות ונהגים חברתיים. שפעלה כנגד אותם "מחדשים".
פרס פרנץ קפקא
את הפרס מעניקים עיריית פראג (עיר מגוריו של פרנץ קפקא) ואגודת פרנץ קפקא. הפרס מוענק בסוף אוקטובר ועמו מוענק סכום כספי של עשרת אלפים דולר, תעודה ופסלון ברונזה. הקריטריונים לזכייה בפרס כוללים יצירה בעלת "אופי הומניסטי ותרומה לסבלנות תרבותית, לאומית, לשונית ודתית". הפרס יכול להיות מוענק לכל סופר חי, בכל גיל ומכל לאום. על ספר אחד לפחות של היוצר להתפרסם בשפה הצ'כית.
אורתודוקסיה מודרנית
האורתודוקסיה המודרנית יונקת בעיקר מפילוסופיית "תורה ומדע" בגישתו של הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, הנחשב מנושאי הנס המובהקים של זרם זה ביהדות האורתודוקסית. הזרם המתון של הציונות הדתית בישראל, להוציא את החרד"ל, נחשב במובנים רבים כמהדורתו הישראלית של הזרם האורתודוקסי המודרני. בהגדרה מצומצמת יותר, המבחינה בין הדגש הלאומי הבולט בציונות הדתית לבין הפתיחות האוניברסלית של האורתודוקסיה המודרנית, מיוצגת האורתודוקסיה המודרנית בישראל בידי חלק צר יותר של הציונות הדתית. בין נציגיו הבולטים ניתן לכלול את זרם ישיבת הר עציון, תנועת הקיבוץ הדתי, תנועת נאמני תורה ועבודה, תנועות הפמיניזם הדתי ועוד.
מרבניה המרכזיים של האורתודוקסיה המודרנית בארצות הברית ובישראל: הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, הרב אהרן ליכטנשטיין, הרב יהודה עמיטל, הרב נחום לאם, הרב צבי שכטר, הרב מרדכי ויליג, הרב מיכאל אברהם.
אליפות אירופה בכדורסל 1937
אליפות אירופה בכדורסל 1937, או בקיצור יורובאסקט 1937, הייתה האליפות האזורית השנייה שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. שמונה נבחרות הוזמנו לשחק באליפות זו. האליפות אורחה על ידי לטביה, האלופה המכהנת, ונערכה בריגה.
שלב מוקדם
שמונה הנבחרות חולקו לשני בתים שמשוחקים בשיטת ראונד-רובין. שתי הראשונות מכל בית העפילו לחצי-גמר כששתי האחרונות בכל בית הלכו למשחקי הדירוג.
בית ב'
הדירוג בבית זה הוכרע על ידי שוברי השוויון הבאים:
שאול שטמפפר
שאול שטמפפר (נולד ב-1948) הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה
נולד בארצות הברית לגולדה ויהושע שטמפפר, צאצאו של יהושע שטמפפר, ממייסדי פתח תקווה. בשנות ה-70 עלה לישראל ונישא לסילוויאן דרייפוס, ילידת שווייץ.
תחום התמחותו של פרופ' שטמפפר הוא תולדות הישיבות במזרח אירופה וההיסטוריה הדמוגרפית של היהודים שם. עם פתיחת הארכיונים במזרח אירופה, אחרי הסרת מסך הברזל, התגלו מסמכים השופכים אור חדש על ישיבות ליטא במאה ה-19. שטמפפר שילב חומר רב שהיה מסווג כסודי בספרו "הישיבה הליטאית בהתהוותה". הוא מרצה בפורומים שונים ומפרסם מאמרים בכתבי עת אקדמיים והיסטוריים, ובהם קתדרה.
פרופ' שטמפפר עמד בראשות הוועדה שהוקמה על ידי משרד החינוך לגיבוש תוכנית לימודי ההיסטוריה בחטיבות הביניים של בתי הספר הממלכתיים דתיים.
הוא תושב ירושלים, ואב לחמישה.
גלעד לחללי טייסת 114
הגַּלְעֵד לחללי טייסת 114 ניצב בגן הלאומי הר הרוח שממערב לירושלים.
טייסת 114
טייסת 114 (טייסת מובילי הלילה) היא טייסת המסוקים הכבדים הראשונה שהוקמה בחיל האוויר הישראלי. מאז הקמתה ב-1966 השתתפה בכל מלחמות ישראל ובעשרות פעולות צה"ל, כשהיא מפעילה מסוקי סופר פרלון ויסעור. אנשי צוות אוויר של הטייסת נפלו בין השאר באסון הנ"ד ובנפילת מסוק מטיל נ"ט בשלהי מלחמת לבנון השנייה.
הקמה
אתר ההנצחה הוקם בשנת 2002 ביוזמת ותיקי הטייסת על מדרונו הצפוני של הר הרוח. הגלעד לחללים הוא סלע טבעי מהרי יהודה, הניצב בשוליה של רחבה מרוצפת קטנה המוקפת עצים. על חזיתו המלוטשת של הסלע נחרתו המלים לזכר חברינו ומתחתיהן חרותים שמות 31 הנופלים.
מול הרחבה נבנו מספר קירות קשתיים מאבן המשמשים כספסלי ישיבה. בקרבתה ניצבים שולחנות פיקניק לנופשים.
בשנת 2014 שופץ אתר ההנצחה והונגש למוגבלים בתנועה על ידי קרן קיימת לישראל.
כנת רובים
כנת רובים הוא מתקן (מעץ או מתכת) לאחסון רובים במצב אנכי.
המתקן היה מוצב בכל תחנות הנוטרים שכונו גם נוקטות עליו הוצבו הרובים ששימשו את הנוטרים שהיו שייכים לאותה התחנה. רוב המעמדים האלה הכילו מקום לאחסון 12 רובים.
בסוף שנות ה-30 ותחילת ה-40 היה נהוג לאחסן בתוך הנוקטות את הרובים שהוקצו לכל יישוב וישוב במתקנים אלה בצורה אנכית.
המרק הקדום
המרק הקדום (או: המרק הקדמוני, באנגלית: Primordial soup) הוא כינוי לסביבה קדומה שבה לפי ההשערה התחילו החיים. סביבה זו הייתה עשירה במינרלים ותרכובות אורגניות.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 פרסמו אלכסנדר אופרין (ב-1924) והביוכימאי והגנטיקאי ג'ון הלדיין (ב-1929) שני מאמרים, ששניהם, באופן בלתי תלוי, נשאו את השם "על מוצא החיים".
השניים העלו את ההשערה לפיה האטמוספירה הקדומה של כדור הארץ הייתה עשירה בתרכובות שנמצאות במערכת השמש, שהכילו מימן, מתאן, אמוניה ואדי מים, ולא הכילה חמצן בצורתו החופשית. בתנאים אלה, לפני כ-4 מיליארד שנים, בעזרת ברקים, חום גבוה וקרינה קוסמית התאפשרה יצירתן של תרכובות אורגניות מורכבות יותר כחומצות אמינו, פפטידים ונוקלאוטידים. בהמשך נוצרו חומרים מורכבים עוד יותר כחלבונים שבתורם יצרו רכיבי על מורכבים יותר. ביסוד ההשערה עומדת ההנחה כי אין הבדל מהותי בין חומר חסר חיים לחומר חי, ולכן חיים יכלו להיווצר בדרך של אבולוציה כימית.
אלכסנדר אופרין פרסם את התאוריה שלו ברוסית בשנת 1924 בחוברת קטנה בשם "Proiskhozhdenie zhizni" ("מקור החיים"). על פי אלכסנדר אופרין, היו פני השטח של כדור הארץ הפרימיטיבי נוזל סמיך, חם, המורכב מאלמנטים כבדים, כגון פחמן (בצורת ברזל קרביד). גרעין זה היה מוקף באלמנטים הקלילים ביותר, כלומר גזים, כגון מימן. בנוכחות אדי מים, קרביד הגיב עם מימן כדי ליצור פחמימנים. פחמימנים כאלה היו המולקולות האורגניות הראשונות. אלה עוד בשילוב עם חמצן ואמוניה לייצר נגזרות הידרוקסיות ואמיניות, כגון פחמימות וחלבונים. מולקולות אלה צברו על פני האוקיינוס והפכו לחומרים דמויי ג'ל וגדלו. הם יצרו אורגניזמים פרימיטיביים (תאים), שאותם כינה קוואקרבטים. בתאוריה המקורית שלו, החשיב אופרין את החמצן כאחד הגזים הקמאיים; כך שהאווירה הראשונית הייתה מחמצנת. עם זאת, כאשר פירט את התאוריה שלו ב -1936 (בספר של אותה כותרת, ותורגם לאנגלית ב -1938), צמצם אופרין את ההרכב הכימי של הסביבה הקדמונית למתאן, אמוניה, מימן חופשי ואדי מים, ללא חמצן.
אבולוציה כימית זו התרחשה בזכות שלושה תנאי יסוד: בסוף שנות ה-40 החלו ביוכימאים לחקור את התאוריה של אלכסנדר אופרין והולדן. בניסוי מילר-יורי שנערך בשנת 1953 הצליחו סטנלי מילר והרולד יורי ליצור במעבדה חומצות אמינו שהם אבני הבניין של החלבונים, בתערובת שייצגה את האטמוספירה הקדומה שנפרק בה חשמל שייצג את הברקים.
טריגר (פסיכולוגיה)
טריגר (מאנגלית: Trigger – גירוי, גורם מעורר) הוא גירוי פסיכולוגי המביא לידי היזכרות בלתי רצונית בחוויה טראומטית מהעבר. הגירוי עצמו אינו צריך להיות מפחיד או טראומטי בפני עצמו, ועשוי להזכיר רק באופן עקיף או שטחי אירוע טראומטי מסוים, דרך ריח או פריט לבוש למשל. טריגרים שונים יכולים להיות עדינים, אישיים וקשים לחיזוי עבור אחרים. טריגר המעורר טראומה נפשית מכונה גם גירוי טראומטי, גורם לחץ טראומטי או תזכורת לטראומה. בעברית מקובל השימוש בהקשר זה בפועל "לְטַרְגֵר", על הטיותיו השונות, כמקביל ל-to trigger (לדוגמה, תוכן המעורר טריגר ייקרא מְטַרְגֵר).
התהליך של קישור בין חוויה טראומטית לטריגר קרוי צימוד טראומטי (traumatic coupling). כאשר גירוי מעורר טראומה מסוימת, התגובה הבלתי-רצונית עלולה לחרוג הרבה מעבר לתחושת אי-נוחות, ויכולה להיות מציפה ובלתי נשלטת, כגון התקף חרדה, פלשבק או דחף עז לברוח למקום בטוח. הימנעות מחשיפה לטריגרים, ולפיכך גם מהתגובה הקיצונית שהוא מעורר מבחינה פוטנציאלית, היא סימפטום התנהגותי שכיח של הפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD; מוכרת בשם פוסט טראומה), מצב בר-טיפול ובדרך כלל זמני, בו אנשים חווים מדי פעם סימפטומים רגשיים או פיזיים מציפים כאשר משהו מזכיר להם אירוע טראומטי (או לחלופין "מטרגר" את הזיכרון). הימנעות לטווח ארוך מחשיפה לטריגרים מגבירה את הסבירות שהאדם הפגוע יפתח רמה משתקת של פוסט טראומה. זיהוי והתייחסות לטריגרים הם חלק חשוב בטיפול בפוסט טראומה.
אזהרת טריגר (במדיה החברתית נפוץ הכינוי TW, קיצור של המונח האנגלי המקביל trigger warning) היא הודעה המוצגת לקהל באשר לתוכן מדיה כלשהו, כדי להתריע שהיא מכילה תוכן שעלול להיות מטריד. מונח כללי יותר, שאינו קשור ישירות לפוסט טראומה, הוא "אזהרת תוכן".
אטימולוגיה
מקור המילה trigger במאה ה-17: בתחילה היא נכתבה "tricker", ומקורה במילה ההולנדית trekker (הדק), שנגזרת מהפועל trekken (למשוך).
למילה trigger משמעויות שונות, כאשר הפירוש המקורי שלה הוא הדק – "חלק באקדח שגורם לאקדח לירות כאשר לוחצים עליו". משם קיבלה המילה גם את המשמעות הכוללת "כלי כלשהו המעורר פעולה של מנגנון", ולאחר מכן גם את המשמעות הכללית עוד יותר "דבר הגורם לדבר אחר להתרחש". בהמשך התווספה למילה גם המשמעות הפסיכולוגית שלה – "אירוע, חוויה או כל גירוי אחר המעורר זיכרון או פעולה טראומטיים אצל אדם".
החלופה העברית למילה "טריגר" היא מַזְנֵק, אך זו משמשת בעיקר במשמעות הכללית של המילה – "דבר המעורר התחלה של תהליך, של תגובה וכדומה" – ולא בהקשר הפסיכולוגי.
סוגי טריגרים
טריגר יכול להיות כל דבר שמעורר פחד או זיכרונות מטרידים אצל האדם המושפע, ושהאדם מקשר עם חוויה טראומטית קודמת. כשם שטראומה אינה רק חוויה לא נעימה או שלילית, טריגר לטראומה אינו רק דבר שגורם לאדם להרגיש לא בנוח או להיעלב. סוגי טריגרים נפוצים הם:
טריגר הוא בדרך כלל אישי וספציפי. עם זאת, לא חייב להיות קשר הדוק בין הטריגר לחוויה בפועל. לדוגמה, לאחר מלחמת המפרץ, חלק מהישראלים חוו טריגר כאשר שמעו צליל של אופנוע מאיץ, אותו קשרו לצליל הסירנות אשר שמעו במהלך המלחמה, על אף שהדמיון בין שני הצלילים מוגבל.
התיאור הריאליסטי של אלימות גרפית במדיה חזותית עשוי לחשוף חלק מהאנשים המושפעים לטריגרים במהלך צפייה בסרטים או בטלוויזיה.
חוויות
אנשים שחוו טראומה ופיתחו טריגרים לטראומה עלולים להיכנס לפאניקה כאשר הם חווים את הטריגר, במיוחד אם הוא בלתי צפוי. לדוגמה, רעש של זיקוקים עשוי להיות בלתי נסבל עבור לוחם קרבי ותיק שהטראומה שלו משולבת עם טריגר בדמות רעשים פתאומיים וחזקים.
אזהרת טריגר
אזהרת טריגר, הקרויה לעיתים בכלליות אזהרת תוכן, היא התרעה על כך שיצירה מסוימת מכילה תוכן כתוב, תמונות או תפיסות שעלולים להיות מטרידות עבור אנשים מסוימים. גם ללא קשר לטראומה, שימוש באזהרות תוכן היה קיים באופן נרחב בתקשורת ההמונים.
שימוש באזהרות תוכן היה קיים במידה נרחבת בתקשורת ההמונים, גם ללא כל קשר לטראומה, למשל במדריך הטלוויזיה להורים בארצות הברית, המסווג בין היתר תוכניות הכוללות תוכן שמשפחות מסוימות עשויות להחשיב כלא הולם עבור ילדיהן. המונח "אזהרת טריגר" (trigger warning), עם ההקשר המוגדר שלו לטראומה, מקורו באתרי אינטרנט פמיניסטיים שעסקו באלימות נגד נשים, ולאחר מכן הוא התפשט לתחומים אחרים, למשל בתקשורת המודפסת ובקורסים באוניברסיטה. על אף שקיימת הכרה נרחבת על כך שכל מראה, צליל, ריח, טעם, מגע, רגש או תחושה עשויים להוות טריגר, לרוב אזהרות טריגר מוצגות בקשר לטווח צר יחסית של תכנים, ובמיוחד תוכן העוסק בהתעללות מינית והפרעות נפשיות (כגון התאבדות, הפרעות אכילה ופגיעה עצמית).