cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מן העיר אל הכפר
תולדות התנועה
לקראת סוף שנות ה-50 עלה ההיצע החקלאי על הביקוש והממשלה חילקה מכסות לחקלאים. חלק מהבאים לכפר במסגרת התנועה מצאו עצמם עם חובות כבדים והתנועה דעכה. באמצע שנות ה-60 עלתה שוב הקריאה מן העיר אל הכפר, על ידי ההסתדרות, ומנגד נשמעו קולות שטענו כי המושבים רוויים ואין טעם להפנות עוד אנשים אל הכפר, שכן המגזר החקלאי סובל מעודף כושר ייצור.
פרסי המוזיקה של MTV אירופה 2015
ג'סטין ביבר זכה בשישה פרסים, בהם הזמר הטוב ביותר והמופע הטוב ביותר בעולם.
במהלך אמצע שנת 2015 אירחה מילאנו גם את התערוכה העולמית, השותפה לטקס לשנה זו.
בשיתוף עם הMTV אירופה, MTV איטליה ארגן אירוע בשם MTV Music Week, שנמשך בין התאריכים 19 באוקטובר ל-25 באוקטובר. בנוסף, בלילות 24 ו-25 באוקטובר התקיימו שתי הופעות בפיאצה דל דואומו שבמילאנו, שאחד מהם היה קשור לבמה העולמית של MTV במלזיה. אמנים בינלאומיים ואיטלקיים הופיעו בשני הלילות, כולל אלי גולדינג, דוראן דוראן, מרטין גריקס ואפרוג'ק.
זוכים ומועמדים
הזוכים הם בטקסט מודגש.
מועמדים וזוכים אזוריים
הזוכים הם בטקסט מודגש.
חירבת אום א-שקף
חירבת אום א-שקף היא אתר ארכאולוגי מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל בשיפוליו המערביים של דרום הר חברון, בגובה 425 מטר מעל פני הים. כ-3 ק"מ מדרום ליישוב שקף בחבל לכיש, בתוך שטח אש צבאי. האתר ממוקם כ-500 מטר מדרום מערב לתל עיטון.
היסטוריה וממצאים
את האתר סקר הארכאולוג צבי אילן, בשנות ה-80 של המאה ה-20, והוא זיהה מבנה ציבורי שנראה שימש ככנסייה (ב וה-5), ושייתכן שהיה קודם בית כנסת. לפי ההיסטוריון צבי מסיני, רוב תושבי דרום הר חברון הם צאצאי יהודים שהתנצרו ואחר אימצו את האסלאם, אך עד ימינו שימרו מסורות יהודיות, כולל נוהל קבורה יהודית השונה מהותית מהנהוג באסלם: שימוש במערות קבורה, שימור הקברים ועלייה אליהם כל שנה.
בשנת 2006, במסגרת סלילת כביש 358, נערכו באזור חפירות הצלה על ידי רשות העתיקות, בהן נחפרו מספר מערות ומבנה אחד באופן מקיף. במבנה נמצא מכלול מגוון של כלי חרס מן התקופות הביזנטית, האומיית וראשית התקופה העבאסית (המאות ה-6 עד ה-8): כולל קערות, קדרות, סירי בישול, קנקנים, ובהם קנקן עזה המתוארך לתקופה הביזנטית, פכים ונרות. הכלים אופייניים ליישובים ולמבני חווה בצפון הנגב בתקופות אלו. על פי ממצא זה ומיקום המבנה בראש גבעה שעל מדרונותיה השתרעו שטחים מעובדים ומתקנים חקלאיים האופייניים לשלהי התקופה הביזנטית ולתקופה האומיית, אפשר לקבוע כי המבנה היה בית חווה שהתקיים בתקופות אלו ואף אל תוך ראשית התקופה העבאסית.
המחוז הכלכלי של אורל
הרכב המחוז
מרכז המחוז הכלכלי היא העיר יקטרינבורג.
כלכלה
המחוז עשיר בעפרות, מינרלים ומתכות (כגון בוקסיט, כלקופיריט, מגנטיט, אלומיניום, זהב, פלטינה), בדלקים פוסיליים (פחם, נפט וגז טבעי) ובאבני חן (ברקת, אחלמה, מלכיט, יהלומים), ומרכז בתוכו תעשיות שונות (תעשיית מטלורגיה, תעשיית מכונות, תעשייה צבאית, תעשיית עץ, תעשייה כימית, זיקוק, תעשייה פטרוכימית וכו'), כריית פחם, והפקת נפט וגז.
נחשב לאחד הבולטים ברוסיה בהנדסת מכונות ובעיבוד מתכות. בעיר מיאס (Миасс) שבמחוז צ'ליאבינסק נמצא "מפעל כלי הרכב אוראל" הנחשב ליצרן המשאיות הגדול ברוסיה. בעיר ניז'ני טאגיל (Нижний Тагил) שבמחוז סברדלובסק ממוקם "מפעל הקרונות של אוראל" הנחשב ליצרן טנקי המערכה הגדול בעולם ובו מיוצר הטנק הרוסי המודרני ביותר T-90. בנוסף, המפעל מייצר קרונות רכבת, ציוד מכני הנדסי ועוד.
בפאתי העיר אורנבורג שבמחוז אורנבורג, בחלקו הדרום-מזרחי של האגן וולגה-אורל, שוכן שדה הגז טבעי (והקודנסט) אורנבורג. השדה התגלה ב-1966, פותח על ידי גזפרום ונחשב לאחד משדות הגז הגדולים ביותר ברוסיה ובעולם כולו.
בעיר הסגורה נובואוראלסק (Новоура́льск, הידועה בעבר תחת שם הצופן "סברדלובסק 44") שבמחוז סברדלובסק, פועל המכון להעשרת אורניום ופיתוח טכנולוגיית הסרקזות (צנטריפוגות). המכון או מילולית המפעל האלקטרו-כימי של אורל (Уральский электрохимический комбинат; ברש"ת: УЭХК) עוסק, בין השאר, בהעשרת אורניום לאספקת דלק לתחנות כוח גרעיניות.
לסלי מניגא
לסלי מניגא (בצרפתית: Leslie François Saint Roc Manigat; 16 באוגוסט 1930 – 27 ביוני 2014) היה פוליטיקאי מהאיטי שנבחר לנשיא האיטי בבחירות צמודות בינואר 1988. הוא כיהן כנשיא במשך חודשים ספורים בלבד, מפברואר 1988 עד יוני 1988, אז הודח על ידי הצבא בהפיכה.
השכלה
לסלי מניא היה פרופסור באוניברסיטת פריז השמינית היוקרתית, שם העביר קורסים על היסטוריה עולמית. הוא גם פרסם מאמרים על חינוך בעיתונים שונים בהאיטי: לה פלנגה לה נאוויליסטי, ולה מרטין.
הבחירות לנשיאות האיטי 1988
על פי מועצת הבחירות הזמנית (CEP) הוא זכה בבחירות לנשיאות ב-17 בינואר 1988 עם 50.29% מהקולות, והביס עשרה מועמדים אחרים. עם זאת, שיעור ההצבעה היה נמוך בהרבה מ-10%. מעטים ההיסטוריונים ומפקחי הקולות הרואים בבחירות אלה דמוקרטיות. הוא הושבע לתפקיד ב-7 בפברואר 1988, ובמרץ 1988 מינה את מרטיל סלסטין לראש ממשלתו. הוא הודח על ידי הגנרל אנרי נאמפי ב-20 ביוני 1988, בהפיכה הצבאית בהאיטי ב-1988. הוא התמודד שוב לנשיאות בבחירות בפברואר 2006, אך הובס, וקיבל 12.40% מהקולות והוצב מקום שני הרחק מאחורי רנה פרבאל.
מותו
הוא נפטר ב-27 ביוני 2014, בגיל 83.
משפחתו
מניגא נולד בפורט-או-פרנס. אשתו השנייה, מירלנד מניגא, אותה נשא לאישה ב-1970, היא הייתה מועמדת בבחירות לנשיאות ב-2010.
פרסים והוקרה
לסלי מניגא זכה בפרס הגדול לספרות של האיטי לשנת 2004, המוענק ביריד הספרים הבינלאומי של מיאמי בשנת 2004.
מבודד אופטי
מבודד אופטי הוא התקן המאפשר העברת מידע ממעגל אלקטרוני אחד למשנהו, ללא מגע ביניהם. הוא מורכב בבסיסו מיחידה פולטת אור (לרוב LED) ויחידה קולטת אור (פוטודיודה או פוטוטרנזיסטור), הנמצאת מול הראשונה ומגיבה לאור שלה. סוגים של מבודדים אופטיים מכילים רכיבים שונים או נוספים במעגל היציאה שלהם. התקן זה משמש לעיתים כתחליף לממסר או לשנאי.
ג'יימס פרנקו
ג'יימס אדוארד פרנקו (באנגלית: James Edward Franco; נולד ב-19 באפריל 1978) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי קולנוע אמריקאי-יהודי. ידוע בעיקר בזכות תפקידו כהארי אוסבורן בשלושת סרטי "ספיידרמן", בתור ארון רלסטון בסרט "127 שעות", שעליו גם היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. בנוסף, פרנקו מוכר גם מסרט הקומדיה "סוף." ומהקומדיה "ראיון סוף" שגרמה למחלוקת בינלאומית.
קורות חיים
פרנקו נולד בפאלו אלטו, קליפורניה שבארצות הברית לאב נוצרי, ולאם יהודייה. הוא גדל בקליפורניה יחד עם שני אחיו הקטנים (אחד מהם הוא השחקן דייב פרנקו). סבתו מצד אמו של פרנקו הייתה הבעלים של גלריית האמנות "ורן" בקליבלנד והייתה חברה פעילה במועצה הלאומית של נשים יהודיות. ב-1996 הוא סיים את לימודיו התיכוניים.
השכלה אקדמית
פרנקו, במהלך חייו, למד במספר רב של אוניברסיטאות ומכללות במטרה להגשים עצמו. לאחר התיכון נרשם באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) ללימודי אנגלית אולם נשר מן הלימודים, למורת רוחם של הוריו, בתום שנתו הראשונה והחליט לקחת שיעורי משחק. בתקופה זו פרנקו עבד במשמרות לילה במקדונלד'ס על-מנת לפרנס עצמו לאחר שהוריו סירבו. פרנקו היה צמחוני עד שהחל לעבוד שם, וסיפר שבזכות העבודה הזו התקופה דווקא זכורה לו לטובה. ב-2006 הוא נרשם בשנית ל-UCLA ללימודי אנגלית בהתמקדות על כתיבה יוצרת והשלים את התואר הראשון ב-2008. הוא למד כתיבה יוצרת בברוקלין קולג', וקולנוע באוניברסיטת ניו יורק. לו תואר מתקדם בכתיבה מוורן וילסון קולג'. יש לו תואר שני בכתיבה יוצרת מאוניברסיטת קולומביה אותו השלים ב-2010. נכון ל-2010, פרנקו לומד בתוכנית לדוקטורטים באנגלית מאוניברסיטת ייל. כמו כן, למד במכללה לעיצוב רוד איילנד.
כשנשאל בנוגע להשכלה שלו, פרנקו אמר שהוא אוהב ללמוד בבית ספר ושזה שומר אותו ממוקד ועם רגליים על הקרקע. לאחר מכן יצא לפרנקו ללמד גם במחלקות לקולנוע ולאנגלית באוניברסיטאות של ניו יורק, דרום קליפורניה, קליפורניה בלוס אנג'לס, ובמכון לאמנויות קליפורניה.
קריירה
בפברואר 1999 הופיע פרנקו בהופעת הבכורה שלו בטלוויזיה במיני סדרה בשם "לשרת ולהגן". תפקידו הראשון בקולנוע היה תפקיד זעיר בקומדיה הרומנטית "אף פעם לא התנשקה". ב-25 בספטמבר 1999 עלתה לשידור סדרת טלוויזיה בשם "זרוקים ויורמים" בה השתתף פרנקו באחד התפקידים הראשיים. הסדרה שודרה עונה אחת בלבד שכללה 18 פרקים, אך פרנקו זכה לחשיפה (הסדרה שודרה בישראל בערוץ אקסטרה הוט).
לאחר מכן הוא הופיע בקומדיית הנעורים "כל מה שצריך" (2000), בה הופיע לצד שיין ווסט. ב-2001 התארח בפרק בסדרה "תיקים באפלה" וגילם את ג'יימס דין בסרט טלוויזיה של מרק ריידל, הנושא את אותו השם. תפקיד זה, שזיכה אותו בפרס גלובוס הזהב ובמועמדות לפרס אמי, הוביל להצלחה גדולה, שבעקבותיה השתתף ב-2002 בסרטו המשמעותי מכולם - "ספיידרמן". פרנקו נבחן תחילה לתפקיד הראשי של פיטר פארקר אך טובי מגוויר זכה בתפקיד, ופרנקו הסתפק בתפקיד המשני של הארי אוסבורן, העתיד להיות הגובלין הירוק. הסרט זכה לרווחים של 403 מיליון דולר בארצות הברית לבדה, דבר שביסס את מעמדו של פרנקו כשחקן.
לאחר מכן השתתף בסרטים רבים והופיע לצד רוברט דה נירו ב"עיר ליד הים", לצד נב קמפבל ב"רקדנים" ולצד ניקולס קייג' ב"איש הקש". ב־2005 שיחק בתפקיד הראשי בקומדיות "זהב של טפשים" וה"הקוף", אותם גם ביים וכתב. בנוסף שיחק בסרט "שחרור בעורף האויב" את דמותו של קפטן רוברט פרינס. ב-2006, כיכב בסרטים "טריסטן ואיזולדה" "אנאפוליס" ו"פרחי טייס" ושיחק בסרט "איש הקש" לצידו של ניקולס קייג'. בשנת 2007 הוא שיחק בסרטים: "בעמק האלה", "פשע באמריקה" ו"זמן טוב מקס". ב-2008, הופיע בסרטים: "קאמיל", "פיינאפל אקספרס", "לילות ברודנטה" ו"מילק".
בשנת 2010 גילם את דמותו של ארון רלסטון בסרט הדרמה "127 שעות" שביים דני בויל, הסרט מבוסס על סיפור הישרדותו של מטפס הרים אמריקאי, אשר במהלך טיולו בקניון בלו-ג'ון ביוטה, נתפסה ידו הימנית בסלע ועקב כך נאלץ לשהות במשך 5 ימים ולקטוע אותה בכוחות עצמו. פרנקו היה מועמד לפרס באפט"א, פרס גלובוס הזהב ופרס אוסקר לשחקן הראשי הטוב ביותר וזכה בפרס פרס אינדפנדנט ספיריט על משחקו. בנוסף באותה שנה הופיע בסרטים: "לאכול, להתפלל, לאהוב", "אהבה וחוסר אמון", "יללה" ו"דייט לילי".
בשנת 2011 הוא כיכב בסרט "כוכב הקופים: המרד" בתפקיד ד"ר וויל רודמן, והופיע בסרטים "הצרעה הירוקה" ו"הוד מעלתך". בנוסף, הוא הנחה את טקס פרסי האוסקר יחד עם השחקנית אן האת'וויי. באותה שנה ביים, הפיק וכתב את סרטו "המגדל השבור" שבו שיחק גם בתפקיד הראשי.
בשנת 2012, שיחק בסרטים: "אודות שרי", "אייסמן", "ספרינג ברייקרס" לצד סלינה גומז, ו"להתמודד עם הנפש".
פרנקו הנחה ארבע פעמים את תוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב" בשנים 2008, 2009, 2014 ו-2017. הפרקים בהם השתתף והופעתו בתוכנית זכו לשבחי הביקורות.
בשנת 2013, שיחק וביים פרנקו את הסרט "ילד של אלוהים" וכיכב בסרט "ארץ אוז" לצד מילה קוניס. בנוסף הופיע בסרטים: "סוף.", "לאבלייס", "פאלו אלטו", "בשוכבי גוועת", "גוף שלישי" ו"בחזית" בכיכובו של ג'ייסון סטיית'האם. הוא גם התארח בשני פרקים בסדרה "מינדי" בדמותו של ד"ר פול ליאוטרד. במרץ אותה שנה קיבל פרנקו כוכב בשדרת הכוכבים.
בשנת 2014 השתתף בסרט "ראיון סוף" שנודע, עוד בטרם הוקרן, עקב מתקפת ההאקרים על סרטי סוני, שכללה בין היתר איומי טרור. בנוסף שיחק בסרטים: "כוכב הקופים: השחר" בתפקיד קמאו ו"אנשים טובים". באותה שנה ביים את סרט הדרמה "הקול והזעם" בו גם שיחק בתפקיד הראשי, שמבוסס על הספר באותו שם מאת ויליאם פוקנר שיצא ב-1929.
בשנת 2015, הוא דיבב את דמותו של פוקס בסרט האנימציה "הנסיך הקטן". באותה שנה שיחק בסרט הפשע והמערבון "סוסי פרא" בבימויו של רוברט דובאל.
ב-2016 שיחק בסרט "קינג קוברה", שם גילם את ג'ו, יוצר סרטי פורנו לצד גארט קלייטון, כריסטיאן סלייטר וקיגן אלן. ושיחק בסרטים: "למה דווקא הוא?" לצד זואי דויטש, ו"מלכת המדבר" לצד ניקול קידמן.
בשנת 2017 שיחק בסרט המדע הבדיוני "הנוסע השמיני: קובננט" שביים רידלי סקוט בו גילם את ברנסון, הקפטן לשעבר של ספינת החלל. בנוסף, שיחק בדרמה הביוגרפית "אני מיכאל" לצד זאכרי קווינטו ואמה רוברטס.
בשנת 2017 ביים, הפיק ואף שיחק בתפקיד ראשי בסרט "חי בסרט" לצד קאסט רחב ומוכר כגון: דייב פרנקו, אליסון ברי, ג'קי ויבר, שרון סטון, מלאני גריפית' וסת' רוגן. הסרט הוא דרמה קומית ביוגרפית אשר מבוסס על ספר באותו שם מאת גרג ססטרו, הסרט זכה לשבחי הביקורות בעיקר על משחקו של פרנקו, על תפקידו בסרט זה פרנקו זכה בפרסים רבים כולל פרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
בשנת 2018 שיחק בסרט "קשר קטלני". בשנה זו, ביים גם את הסרט העתידני "עולם המחר", אותו גם הפיק וכיכב לצדם של סוקי ווטרהאוס, מילה יובוביץ', סנופ דוג ולוסי לו.
בשנת 2019 ביים ואף כיכב בסרט הדרמה-קומי "זירוויל", שמבוסס על ספר שיצא לאור ב-2007. הסרט גרר ביקורות מעורבות, ברובן שליליות.
חיים אישיים
פרנקו יצא בעבר עם השחקניות אמיליה קלארק, מרלה סוקולוף, אשלי בנסון, סיינה מילר, ואוהנה אוריילי.
בשנת 2014 השחקנית לינדזי לוהן פרסמה בראיון רשימה של 36 המפורסמים שאיתם קיימה יחסי מין ופרנקו הוזכר ברשימה. (בסרט "סוף." משנת 2013 באחת מהסצנות ג'יימס פרנקו אמר כי קיים יחסי מין עם לינדזי לוהן, זה נראה כבדיחה אך לאחר פרסום הרשימה זה התגלה כאמת). בשנת 2004 פרנקו נבחר לאחד מ-50 "הרווקים החמים" על ידי מגזין פיפל.
פרנקו הוא חבר טוב של השחקן והתסריטאי היהודי-קנדי סת' רוגן והם מרבים לשתף פעולה בסרטיהם. פרנקו שיחק בכל הסרטים שרוגן ביים וברוב הסרטים שרוגן כתב. בנוסף, הוא חבר טוב של טובי מגווייר ונהג לעשות בייביסיטר לאחותו של מגווייר על סט הצילומים של הסרט "ספיידרמן 3".
בשביל להבין את הדמות שגילם בסרט "פרחי טיס" עבר פרנקו קורס טיס והוא מחזיק ברישיון טייס.
בראיון טען פרנקו שאינו מרוצה מכך שבילדותו לא עבר טקסים יהודיים ולא חווה יותר מהמסורת היהודית. באוקטובר 2015 חגג טקס בר מצווה מאוחר שיזם חברו השחקן סת' רוגן, שכל הכנסותיו נתרמו לצדקה.
האשמות ותביעות בגין עבירות מין
ב-2014, נערה בת 17 פרסמה צילומי מסך שמציגים כביכול התכתבות בינה לבין פרנקו באינסטגרם. ההודעות הראו כי פרנקו, שהיה אז בן 35, ניסה להיפגש איתה בחדר מלון לאחר שזו אמרה לו שהיא בת 17. הוא שלח לה מספר תמונות של עצמו כדי להוכיח את זהותו האמיתית. פרנקו הודה בתוכנית הטלוויזיה "Live with Kelly and Ryan" כי כתב את ההודעות האלו. למרות שמעשיו היו חוקיים מאחר שגיל ההסכמה המינימלי בני יורק הוא 17, הוא היה מושא לביקורת רבה במדיה כתוצאה מהפרש הגילאים הגדול. הוא הגיב תחילה לשערורייה בציוץ, "אני מקווה שהורים יוודאו כי ילדיהם שומרים ממני מרחק. תודה." הוא מאוחר יותר אמר כי היה "נבוך" וכי "למד את השיעור שלו".
בטקס פרסי גלובוס הזהב של 2018, פרנקו ענד סיכה של תנועת Time's Up כאות הזדהות עם תנועת ה-Me Too, על מנת למחות על הטרדות מיניות כנגד נשים. הסיכה שענד גררה ביקורת ברשתות החברתיות מהשחקנית אלי שידי, שרמזה כי הפסיקה לעבוד כשחקנית לאחר שעבדה עם פרנקו על מחזה. חברה של פרנקו לשעבר, ויולט פיילי, טענה גם היא כי פעם הכריח אותה לקיים איתו יחסי מין אוראליים במכונית כאשר יצאו ביחד. ב-9 בינואר 2018, תוך ציון הטענות, הניו יורק טיימס ביטלו אירוע מתוכנן עם פרנקו. ב-10 בינואר, טען פרנקו בתוכנית הטלוויזיה "The Late Show with Stephen Colbert" כי ההאשמות שהועלו כנגדו בטוויטר "לא מדויקות".
ב-11 בינואר 2018, עיתון הלוס אנג'לס טיימס דיווח כי חמש נשים האשימו את פרנקו בהתנהגות מינית לא הולמת ונצלנית בזמן שפרנקו היה המנטור או המורה שלהן למשחק. תלמידה אחת שלו לשעבר אמרה כי פרנקו "תמיד גרם לכולן להאמין כי היו תפקידים אפשריים על השולחן אם היו מבצעות מעשים מיניים או מורידות את החולצה" בפרויקטים שלו. תלמידה נוספת טענה שפרנקו ערך סצינות מין בכיתה והוריד את מגני איבר המין של תלמידות בזמן שדימה יחסי מין אוראליים איתן. עורך הדין של פרנקו, מיל פלונסקר, הכחיש את הטענות של הנשים.
בספר הזכרונות של ביזי פיליפס מ-2018, היא מפרסמת סיפור בו פרנקו צורח עליה לפני שהוא דוחף אותה באלימות לרצפה כשהיו על הסט של זרוקים ויורמים.
ב-3 באוקטובר 2019, שתי תלמידות לשעבר בבית הספר של פרנקו לצילום סרטים ולמשחק, סטודיו 4, שמאוחר יותר נסגר, הגישו כנגדו וכנגד שותפיו תביעה משפטית. על פי עיתון הניו יורק טיימס, בתלונה נטען כי בית הספר "היה בסך הכל מזימה שמטרתה לספק לו ולשותפיו מאגר של שחקניות צעירות שאותן הם יוכלו לנצל". בתביעה נטען כי תלמידות השתתפו ב"אודישנים וצילומי סרטים שבמסגרתם נוצלו מינית" ושנאלצו לחתום על חוזה שמבטל את זכויותיהן על ההקלטות. התובעות ביקשו פיצויים כספיים לא מוגדרים וכן החזרה או השמדה של חומר מפוקפק. פרנקו הכחיש את טענות התובעות באמצעות עורך דינו.
ב- 21 בפברואר 2021, דווח כי התביעה הוסדרה וכי על פי מסמכים שהוגשו ב-11 בפברואר, שתי התלמידות הסכימו לדחות את טענותיהן האישיות. העסקה הוגשה לאישור בית המשפט המוקדם עד 15 במרץ 2021. ביוני 2021, פורסמו תנאי ההסדר, ונחשף כי פרנקו, עד לאישור שופט, ישלם יותר מ -2.2 מיליון דולר לפתרון שתי מחלוקות משפטיות שונות: אחת של שתי הנשים שהתלוננו על ניצול מיני (הן ,תקבלנה 894 אלף דולר), ועוד תובענה ייצוגית על ידי כ-1,500 תלמידי סטודיו 4 הטוענים כי הם הונו על-ידו. בהצהרה משותפת של התובעים והנתבעים נכתב בחלקו: "בעוד הנתבעים ממשיכים להכחיש את הטענות בתלונה, הם מכירים בכך שהתובעים העלו סוגיות חשובות; וכל הצדדים מאמינים כי כעת הוא זמן קריטי להתמקד בטיפול בהתעללות בנשים בהוליווד".
.mk
.mk היא סיומת האינטרנט במקדוניה הצפונית. היא מנוהלת על ידי רשת המחקר האקדמית המקדונית (MARnet).
סיומות אינטרנט משניות
סיומות זמינות:
תחום קירילי
התחום הקירילי .мкд אושר רשמית ונרשם ב־20 במרץ 2014.
ויולט צ'אצ'קי
ויולט צ'אצ'קי (באנגלית: Violet Chachki) הוא שם הבמה של פול ג'ייסון דארדו (באנגלית: Paul Jason Dardo; נולד ב-13 ביוני 1992), מלכת דראג, רקדנית בורלסקה, רקדנית ריקוד אווירי, יוצרת תוכן, דוגמנית, זמרת ואישיות טלוויזיה אמריקאית הידועה בניצחונה בעונה השביעית של המרוץ לדראג של רו פול.
ביוגרפיה
ב-2015, צ'אצ'קי הוכרזה כמתמודדת בעונה השביעית של תוכנית המציאות המרוץ לדראג של רו פול, לאחר שניסתה להתקבל לעונה השישית. ויולט צ'אצ'קי בלטה בעונתה כמתמודדת עם אסתטיקה וביטחון עצמי גבוה. ב-1 ביוני 2015 הוכתרה ויולט צ'אצ'קי כמנצחת העונה וזכתה בפרס כספי של 100,000 דולר.
צ'אצ'קי ידועה בהופעות הבורלסקה שלה הכוללות שימוש בחבל ובטבעת.
ב-2018, היא השתתפה בתצוגת האופנה עבור מוסקינו בשבוע האופנה במילאנו. במאי 2019, היא השתתפה בנשף המט גאלה. ביוני, היא נבחרה במקום ה-16 ברשימת "מלכות הדראג החזקות ביותר באמריקה" של מגזין ניו יורק.
חיים אישיים
דארדו היא ג'נדרפלואיד ומשתמשת בכינויי הגוף היא ו-they/them.
קלאוס פטר פלור
קלאוס פטר פלור (בגרמנית: Claus Peter Flor; נולד ב-16 במרץ 1953) הוא מנצח גרמני.
ביוגרפיה
פלור, יליד לייפציג, ניגן בצעירותו ניגן בכינור ואחר למד ניצוח אצל רולף רויטר.
פלור היה המנצח הראשי של תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין משנת 1984 עד 1991. הוא כיהן כיועץ אמנותי ומנצח אורח ראשי של תזמורת טונהאלה בציריך בשנים 1991 עד 1996. הוא היה מנצח אורח ראשי של תזמורת פילהרמוניה מ-1991 עד 1994, ומכהן כמנהל מוזיקלי של תזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו מאז 2017.
נכון ל-2006 הוא מנצח אורח ראשי של תזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו ושל התזמורת הסימפונית של דאלאס. לתקופות קצרות היה בעבר מנצח אורח ראשי ויועץ אמנותי לתזמורת טונהאלה בציריך ומנהל מוזיקלי של תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין.
בארצות הברית כיהן פלור כמנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של דאלאס, השלישי בתולדותיה, מ-1999 עד 2008. ב-2008 התמנה פלור למנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של מלזיה. החוזה הראשוני שלו הוא לשלוש שנים.
.mf
.mf הוא דומיין שהוקצה לקוד מדינה באינטרנט (ccTLD) שהיה אמור להיווצר עבור סנט מרטין, אך הוא אינו נמצא כרגע בשימוש, מכיוון שהוא אינו זמין לרישום או לשימוש באתר בדומיין. החלטת סוכנות התחזוקה ISO 3166 להקצות .mf לתחום אלפא -2 ISO 3166-1 לסנט מרטין ב־21 בספטמבר 2007, באה בעקבות החלטת מעמדו החדש של סנט מרטין כקולקטיב בחו"ל של צרפת, אשר לקחה השפעה ביום 15 ביולי 2007. נכון להיום סנט מרטין משתמש ב- ccTLD של גוואדלופ, .gp וב-ccTLD של צרפת, .fr.
אברהם בן יוסף (משרד הביטחון)
אברהם בן יוסף (10 באפריל 1928 – 9 ביוני 2023) היה איש מערכת הביטחון הישראלית שכיהן כמנכ"ל משרד הביטחון וכראש משלחת הרכש בארצות הברית.
ביוגרפיה
בן יוסף נולד בבלארוס ועלה לארץ ישראל ב-1934. שירת בארגון ההגנה, במשטרת היישובים העבריים. במלחמת העצמאות לחם במסגרת חטיבת גבעתי.
אלארד קליפר
אלארד קליפר (באנגלית: Allard Clipper) היא מכונית מיקרו, תלת-אופן, בעלת מרכב פיברגלאס, שיוצרה על ידי יצרנית המכוניות הבריטית Allard Motor Company Limited ,  בלונדון, רובע "Clapham", בין השנים 1953–1954.
מהדגם יוצרו 22 יחידות.
אלארד קליפר
את גוף דגם ה"אלארד קליפר" תכנן ובנה מהנדס הרכב הבריטי "Hordern-Richmond". את שלדת הרכב תכנן ובנה מהנדס הרכב "Gilbert Jepson".
צמרן
צמרן (שם מדעי: Lagothrix) הוא סוג קוף ממשפחת קופי עכביש החי ביערות גשם טרופיים באמריקה הדרומית. בסוג זה ישנם 4 מינים.
מאפיינים
כל המינים גדולים יחסית ושוקלים בממוצע 7 קילוגרם, כשהזכרים שוקלים בממוצע 45% יותר מהנקבות, אבל שני הזוויגים באותו גודל. הם בעלי פרווה חומה עד שחורה והפרווה עבה מאוד. הראשים כהים וכפות הרגליים שלהם ורודות. הזנב ארוך וגמיש ועוזר ללפות ענפים ביער. לעיתים הם גם הולכים על הקרקע.
אלו קופים חברתיים הנעים בקבוצות קטנות ביער (10–45 פרטים בקבוצה). הם מתפצלים לקבוצות קטנות יותר כשיש תחרות על מזונות. מזונם מורכב מעלים, פרחים, זרעים, פירות, ביצים וחסרי חוליות. אלו קופים פוליגמיים, וכל זכר מזדווג עם כמה נקבות וכן להפך.
לקופים אלה מספר טורפים טבעיים - היגואר, הפומה, האוצלוט וחתולים קטנים נוספים וכן עיט ההרפיה, קונדוריים ונחשים גדולים. עם זאת האויב העיקרי שלהם הוא האדם הצד אותם והורס את יערות הגשם.
נאום המלך
נאום המלך (באנגלית: The King's Speech) הוא סרט דרמה בריטי־אוסטרלי משנת 2010 בבימויו של טום הופר, אודות מלך בריטניה ג'ורג' השישי הסובל מגמגום, ויחסיו עם קלינאי התקשורת ליונל לוג שעזר לו להתגבר על כך. את התסריט לסרט כתב דייוויד סיידלר (שבעצמו היה מגמגם) בהתבסס על התרחשויות אמיתיות.
עלילה
הנסיך אלברט, דוכס יורק, סובל מקשיי דיבור ומפחד במה. אליזבת, אשתו של אלברט, מביאה את בעלה לטיפול אצל מטפל אוסטרלי לא מוכר בשם ליונל לוג. לאחר התחלה קשה, הנסיך הביישן והמטפל האקסצנטרי מקיימים סדרת טיפולים, ועם התקדמות הטיפול נרקם ביניהם קשר חזק. בינתיים, נפטר אביו של הנסיך אלברט, המלך ג'ורג' החמישי, ויורשו, המלך אדוארד השמיני (אחיו של הנסיך אלברט) מוותר על כס המלוכה, עקב אהבתו לווליס סימפסון ב־1936. אירועים אלה הופכים את הנסיך אלברט למלך, הנקרא ג'ורג' השישי. העולם עומד באותה עת על סף מלחמת העולם השנייה, ובריטניה נזקקת נואשות למנהיג בוטח. בתמיכת המטפל, משפחתו, ווינסטון צ'רצ'יל, מתגבר המלך על הגמגום ונושא נאום רדיו רב־השראה המאחד את בני עמו בתחילתה של המלחמה.
פרטים
לדברי התסריטאי דייוויד סיידלר, הבמאי טום הופר עמד על כך שהסרט ידייק ככל האפשר בהיבט ההיסטורי. עם זאת, בסרט נעשו מספר שינויים מטעמים אמנותיים כדי להציג דרמה אנושית. הפרופ' קאתי שולץ ציינה כי יוצרי הסרט הידקו את משך השתלשלות האירועים כך שיתרחשו לאורך שנים ספורות, כאשר למעשה, הדוכס מיורק החל לעבוד עם ליונל לוג באוקטובר 1926, עשר שנים לפני משבר הוויתור על הכתר, והשיפור בדיבורו ניכר תוך חודשים ולא שנים כפי שנטען בסרט. בריאיון עיתונאי משנת 1952 אמר לוג על הדוכס כי "הוא פתח את אספת הפרלמנט האוסטרלי בקנברה בשנת 1927 באופן חלק וללא גמגום", כלומר רק שבעה חודשים לאחר שהחלו לעבוד יחד. היועץ המלכותי הוגו ויקרס הסכים שפרטים היסטוריים שונו לצורכי דרמה. כך, למשל, לא נכחו פקידים בכירים בעת נאום המלך, וגם צ'רצ'יל לא היה מעורב ברמה כלשהי,
על פי ראיון שהעניק נכדו של ליונל לוג ל־BBC, צוות הסרט קיבל תשעה שבועות לפני הצילומים יומן עם הערות של ליונל אודות הטיפול בדוכס, ולא מעט מהמשפטים הזכורים במיוחד מהסרט היו ציטוטים ישירים מהיומן. נכדו של ליונל פיקפק בתיאור המטפל בסרט באומרו ההיסטוריון אנדרו רוברטס טען כי חומרת הגמגום של המלך הוצגה באופן מוגזם.
עיתון "הגרדיאן" תיקן את הצגתו של סטנלי בולדווין כמי שהתפטר עקב סירובו לחמש מחדש את בריטניה, כאשר למעשה, הוא סיים את תפקידו כגיבור לאומי, מותש לאחר עשור בראש הצמרת.
תדמית
כריסטופר היצ'נס ואיזאק קוטינר ערערו על האופן בו מצטייר דיוקנו של צ'רצ'יל בסרט. אין עוררין על כך שצ'רצ'יל עודד את אדוארד השמיני לעמוד בפני הלחץ לוותר על כתר המלוכה, בעוד שבסרט הוא מצטייר כתומך נלהב של הנסיך אלברט, וככזה שאינו מתנגד לוויתור. היטצ'נס ייחס זאת ל"יחס הפולחני" סביב מורשתו של צ'רצ'יל, ותהה האם בסרט חכם עשוי היטב, "הסיפור האמיתי לא היה מעט יותר מעניין עבור הקהל?". השניים גם מתחו ביקורת על כישלון הסרט להציג נכונה את מדיניות הפיוס כלפי גרמניה. הסרט אמנם אינו מזכיר את הנושא במישרין, אך לטענתם משתמע ממנו כי ג'ורג' השישי התנגד לפייסנות, במיוחד בסצנה האחרונה המציגה את "צ'רצ'יל והמלך בארמון בקינגהאם, ואת הכנת נאום האחדות וההתנגדות", בעוד שג'ורג' השישי היה תומך נלהב בפיוס במכתבים ויומנים פרטיים של משפחת המלוכה. כמו כן, יחסו כלפי צ'רצ'יל במציאות היה פושר עד מאוחר במלחמה בגלל תמיכת האחרון באחיו.
ההיסטוריון אנדרו רוברטס טוען כי חומרת הגמגום של המלך הוצגה באופן מוגזם וכי
פרופ' אלי שאלתיאל התייחס לאי־הדיוקים שבסרט בהקשר רחב יותר:
ביקורות ופרסים
הסרט זכה לאהדת מבקרי הקולנוע. אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק לסרט דירוג של 94%, וציין שישנה הסכמה ש"קולין פירת' נותן הופעה מיומנת בנאום המלך, דרמה תקופתית צפויה אך הפקה מסוגננת ומלהיבה".
הסרט זכה בפרס "בחירת הקהל" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, בפרס גילדת שחקני המסך, בפרס איגוד המפיקים בארצות הברית בשבעה פרסי באפט"א, קיבל 12 מועמדויות לפרס אוסקר וזכה בארבע מהן, בראשן פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, ובנוסף פרס הבמאי, פרס התסריט המקורי ופרס השחקן הראשי לקולין פירת'. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי גלובוס הזהב, אך זכה רק באחד לשחקן קולין פירת'.
הדיוויזיה ה-86 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-86 (בגרמנית: 86. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, והועמדה תחת פיקוד יואכים ויטהפט. במהלך המערכה בפולין שהתה הדיוויזיה בחזית המערבית, כחלק ממפקדת הכוחות בהרי אייפל במסגרת הארמייה החמישית, ובמהלך המערכה על צרפת היא לחמה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-50 בעתודת קבוצת ארמיות צפון, ובמהלך הקרב על מוסקבה היא לחמה כחלק מיחידות שונות במסגרת הארמייה התשיעית. לאחר מכן נשארה הדיוויזיה בגזרה המרכזית, ולחמה בקרב רז'ב הראשון ובקרב רז'ב השני, ובקיץ 1943 השתתפה בקרב קורסק, כחלק מקורפוס הפאנצר ה-41 במסגרת הארמייה התשיעית. לאחר מכן היא השתתפה בנסיגה לעבר הדניפר, ובנובמבר 1943 פורקה הדיוויזיה, וחלק מיחידותיה נשלחו לדנמרק, על מנת להוות את הבסיס להקמת הדיוויזיה ה-361.
הרי סארנוף
הרי סארנוף או הרי סרנוף (באנגלית: Sarnoff Mountains) הם רכס הרים ברכסי פורד, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
אורכו של רכס ההרים 46 קילומטרים; רוחבו 15 קילומטרים.
הרכס מפריד בין קרחון בויד וקרחון ארתור (שניהם זורמים לכיוון מערב).
שיא גובהם של ההרים 412 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-5,272 בגובהו באנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי הרכס
הקצה המערבי של הרכס התגלה, ומופה באופן גס, מתצלומי אוויר שצולמו על ידי טיסה שנערכה ב-5 בדצמבר 1929, מטעם משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1928–1930).
הרכס מופה באופן מדויק יותר על ידי משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1933–1935 בפיקודו של אדמירל אחורי ריצ'רד בירד) ועל ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית (אשר חקר את אנטארקטיקה בין השנים 1939–1941, בפיקודו של אדמירל אחורי ריצ'רד בירד).
לקריאה נוספת
• David E. Sugden, Greg Balco, Seth G. Cowdery, John O. Stone, Louis C. Sass III, Selective glacial erosion and weathering zones in the coastal mountains of Marie Byrd Land, Antarctica, Geomorphology 67 (2005) 317 – 334
• Sugden DE, Bentley MJ, O Cofaigh C., Geological and geomorphological insights into Antarctic ice sheet evolution, Philosophical transactions. Series A, Mathematical, Physical, and Engineering Sciences. 2006 Jul;364(1844):1607-1625. DOI:10.1098/rsta.2006.1791.
• Damien Gildea, Transantarctic Mountains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
• C.J. Adams (1987), Geochronology of granite terranes in the Ford Ranges, Marie Byrd Land, West Antarctica, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 30:1, 51-72, DOI: 10.1080/00288306.1987.10422193
עורב (קבוצת כוכבים)
עורב הוא קבוצת כוכבים קטנה בשמי הדרום שנכללה כבר ברשימת 48 הקבוצות של תלמי. הקבוצה נמצאת בסמוך לקבוצות נחש מים וגביע שקשורות אליה היסטורית.
כוכבי הקבוצה
α בעורב הוא כוכב לבן צהבהב במרחק של כ-48 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 4. הכוכב נקרא גם "אל-כיבה" - בערבית "האוהל". למרות סימונו באות היוונית α הוא רק הכוכב החמישי בבהירותו בקבוצה.
β בעורב (קראז) הוא ענק צהוב במרחק של כ-140 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 2.8. זהו הכוכב השני בבהירותו בקבוצה.
γ בעורב (ג'יינה) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה. זהו ענק כחול במרחק של כ-165 שנות אור ועם בהירות מדרגה 2.6.
δ בעורב (אלגורב) הוא כוכב זוגי במרחק של כ-90 שנות אור ומורכב מכוכב כחול עם בהירות מדרגה 3.1 עם בן זוג עמום בדרגת בהירות 8, הניתן לצפייה בטלסקופ חובבים.
ε בעורב (מינקר) הוא ענק כתום במרחק של כ-300 שנות אור עם בהירות מדרגה 3.
מיתולוגיה
הקבוצה זוהתה במיתולוגיה היוונית עם העורב שסיפר לאפולו על בגידתה של קורוניס - אחת מאהובותיו. אפולו שלא האמין לעורב הפך את צבעו מלבן לשחור, אך לאחר שנוכח באמיתות דבריו הפך אותו לעוף קדוש.
טומבוי (סרט)
עלילה
משפחתה של לור בת ה-10 עברה לשכונה חדשה בפריז. יום אחד לור פוגשת קבוצת ילדים המשחקים בחוץ, היא יוצאת מביתה במטרה לשחק איתם אך הם נעלמים במהירות והיא פוגשת את ליזה, ילדה המתגוררת בשכונה. ליזה מניחה שלור היא בן ושואלת לשמה, ולור משיבה: "מיכאל". בהמשך ליזה מציגה את לור/מיכאל לשאר ילדי השכונה כילד החדש בשכונה. מיכאל מתחבר עם ליזה ושאר ילדי השכונה, ומשחק איתם כדורגל. כאשר הוא מוזמן ללכת איתם לשחות, הוא מכין לעצמו פין תותב מפלסטלינה כשהם הולכים לשחות יחדיו. מיכאל וליזה מתקרבים ומתחילים להימשך זו לזה, ובהמשך ליזה מנשקת את מיכאל.
באחד הימים ליזה מגיעה לחפש את מיכאל בביתו ופוגשת באחותה בת השש של לור, ז'אן. ז'אן מבינה מהשיחה עם ליזה, שלור הציגה עצמה כבן. בהתחלה ג'ין כועסת, אך כשלור מבטיחה לקחת אותה איתה להיפגש עם חבריה עד סוף הקיץ, היא מתרצה ואומרת שאח גדול זה "הרבה יותר טוב" מאחות גדולה. היא גם עוזרת למיכאל להסתפר ולהסתיר את סודו מהוריהם.
לאחר שמיכאל מעורב בקטטה עם אחד הילדים, הילד ואמו מגיעים לדבר עם אמו. אמו מעמידה פנים שהיא יודעת מיהו מיכאל, אך לאחר שהם עוזבים היא כועסת על לור על כך ש"העמידה פנים שהיא בן", ומתעקשת שתספר לכולם שהיא בת, לטובתה. ז'אן מבינה את מצבה הקשה של לור ומנסה ככל יכולתה לעזור לאחותה מבחינה רגשית. אמה של לור מכריחה אותה ללבוש שמלה ולוקחת אותה לביתו של הילד שהרביצה לו, וגם לביתה של ליזה. ליזה המומה כשהיא רואה את מיכאל בשמלה ובורחת מבלי לומר מילה.
הסרט מסתיים כשלור בביתה עם אמה ואחותה, ואינה רוצה לצאת החוצה. אולם לור רואה מחלון הבית את ליזה מחכה בחוץ, ויוצאת לפגוש בה. לאחר שתיקה ארוכה, ליזה שואלת את לור לשמה, וזו משיבה: "קוראים לי לור", ומחייכת בזווית הפה.
ג'ני ההפוכה
ג'ני ההפוכה הוא כינוי לבול דואר אמריקני משנת 1918 שבו מופיעה תמונת מטוס מדגם קרטיס JN-4 כשהוא הפוך. רק 100 בולים המכילים את שגיאת ההדפסה הזו נמצאו, וכך הפך הבול עם השגיאה לאחד הנחשקים בעולם הפילטליה. בשנת 2003 נמכר בול של ג'ני ההפוכה בסכום של כ-300,000 דולר. בשנת 2005 נמכרה צימדה המכילה 4 בולים של ג'ני ההפוכה בעבור סכום של כ-2.97 מיליון דולר.
רקע
במהלך העשור הראשון של המאה ה-20 ערך משרד הדואר של ארצות הברית מספר ניסיונות להעביר דואר באמצעים אוויריים. לפיכך החליט המשרד לחנוך שירות סדיר חדש, ב-15 במאי 1918, אשר יאפשר להעביר דואר בין הערים וושינגטון, פילדלפיה וניו יורק. משרד הדואר קבע תעריף שנוי במחלוקת, של כ-24 סנטים, עבור השירות החדש. היה זה תעריף גבוה בהרבה מ-3 הסנטים שנגבו באותה תקופה בעבור דואר מחלקה ראשונה. בעבור התעריף הגבוה הוחלט להדפיס בול מיוחד אשר צבעי האדום והכחול שלו נשאו צביון פטריוטי. הבול הציג מטוס קרטיס JN-4, אשר שימש להעברת הדואר.
מלאכת עיצוב והדפסת הבול החדש נעשתה בחיפזון רב. תהליך חריטת הבול החל רק ב-4 במאי. ההדפסה החלה ב-10 במאי בגיליונות של 100 בולים (בניגוד לנוהג המקובל של הדפסת 400 בולים וקטיעתם לגיליונות של 100 בולים).
משלוחים ראשונים של הבול החדש הגיעו למשרדי הדואר ב-13 במאי. מתוך מודעות לאפשרות שקיימים בולים עם היפוכים, פנו מספר אספנים לסניפי הדואר על מנת לרכוש את הבולים החדשים תוך חיפוש אחר שגיאות. אחד מהם היה אספן בשם W.T. רובי. במכתב לחבר מ-10 במאי מציין רובי ש"יהיה זה משתלם לאתר את הבולים המכילים שגיאות היפוך". ב-14 במאי הלך רובי למשרד הדואר כדי לקנות את הבולים החדשים. כפי שהעיד לאחר מכן, כאשר שלף הפקיד גיליון של בולים המכילים שגיאות היפוך, החסיר לבו פעימה. רובי שילם עבור הגיליון וביקש לראות גיליונות נוספים, אולם הם היו תקינים.
המשך מאורעות אותו יום אינם ידועים בוודאות. רובי החל לספר על ממצאיו לסוחרי בולים וכתבי עיתונות. לאחר שבוע שבו החביא את הגיליון מתחת למזרן וסירב לבקשות נציגי הדואר לקנות ממנו את הגיליון בחזרה, מכר רובי את הגיליון לאספן ידוע מפילדלפיה בשם יוג'ין קליין עבור סכום של כ-15,000 דולר. קליין מיהר למכור את הגיליון לקולונל H. R. גרין, בנה של הטי גרין, עבור כ-20,000 דולר.
קליין יעץ לגרין להפריד את הבולים, שכן הם יהיו שווים יותר כבודדים מאשר כגיליון אחד. מהגיליון הופרדו בלוק אחד של שמונה בולים, מספר בלוקים של ארבעה בולים, והשאר בולים בודדים. גרין שמר לעצמו מספר בולים. אחד מהם הושם בתליון עבור אשתו, התליון נמכר ב-2002 תמורת סכום לא ידוע.
גורלם של שישה בולים לא ידוע. יש כמה בולים שנפגמו, כולל אחד שנשאב לשואב אבק, ואחד שאשתו של גרין השתמשה בו למשלוח מכתב והוא היחיד שנושא חותמת.
החלפת בולים נדירים
באוקטובר 2005 נרכשה צימדה ייחודית בת ארבעה בולים על ידי רוכש אנונימי בעבור סכום של כ-2,970,000 דולר. זהות הקונה התבררה רק לאחר קנייה. היה זה כלכלן אמריקני ושמו ביל גרוס. זמן קצר לאחר ביצוע הרכישה הוא החליט לסחור בהם עם אדם ושמו דונלד סונדמן, נשיא "מיסטיק סטאמפ קומפני" וסוחר בולים, בעבור הבול הנדיר זד גריל, שקיימים ממנו רק שני עותקים בעולם. על ידי ביצוע הרכישה הפך גרוס לבעליו של אוסף הבולים השלם היחיד המכיל את כל בולי ארצות הברית מהמאה ה-19.
יחסי ירדן–פקיסטן
יחסי ירדן–פקיסטן הם היחסים הדיפלומטיים שבין הממלכה הירדנית האשמית לבין פקיסטן.
היסטוריה
פקיסטן הייתה המדינה היחידה, מלבד הממלכה המאוחדת, שהכירה בריבונות ירדן על שטחי יהודה ושומרון שנשארו בידיה עם סיום הקרבות במלחמת העצמאות ב-1949.
בשנת 2001, ביקרו מנהיגי פקיסטן בעמאן על מנת לדון בשיתוף פעולה מלא. מלך ירדן שיבח את דברי המנהיגים וכינה "יחסים עמוקים, חזקים והיסטוריים" בין שתי המדינות.
ב-2 בנובמבר 2007, ביקר המלך עבדאללה השני מירדן באסלאמאבאד, שם קיים פגישה רשמית עם נשיא פקיסטן, פרבז מושארף. במפגש שוחחו על ההתפתחות הכללית של מצבים אזוריים ובינלאומיים ובעיקר במזרח התיכון. כמו כן, הם ציינו חששות לגבי המצב בעיראק. מושראף אף שוחח עם המלך עבדאללה על מאמציה של פקיסטן לקדם שלום ויציבות בדרום אסיה והתמודדות של המדינה עם אתגרים קיצוניים של טרור. שני המנהיגים הביעו שביעות ורצון מהתפתחות ביחסים הדו צדדיים של הפקיסטיאנים-ירדניים בתחומים שונים. בעיקר ברמות שיתוף הפעולה שהתייחסו בעיקר בתחומים הכלכליים-מסחריים.
סחורה
בשנים 2004–2005 עמד הסחר בין פקיסטן לירדן ב-53.837 מיליון דולר, שבו היצוא של פקיסטן עמד על 21.013 דולר והיבוא נרשם ב-32.806 מיליון דולר.
בעבר, מנהיגים ירדניים רבים הזמינו משקיעים פקיסטנים על מנת לבחון אפשרויות זמינות בניצול האנרגיה. בחודש יוני 2006, נקבעה פגישה בין שני המנהיגים של המדינות על מנת לבצע משא ומתן לגבי הסכם הסחר החופשי וקידום ההשקעות, במהלך הדיון הוזכרו נושאים שונים כגון שיתוף הפעולה בחקלאות, במדע, בטכנולוגיה ועוד.
ברנדון אגילרה
ברנדון אגילרה סאמורה (בספרדית: Brandon Aguilera Zamora; נולד ב-28 ביוני 2003 בנאראנחו שבקוסטה ריקה) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אשטוריל בהשאלה מנוטינגהאם פורסט, ובנבחרת קוסטה ריקה.
קריירת מועדונים
אגילרה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקרמליטה מליגת העל של קוסטה ריקה, במדיה ערך ארבע הופעות ליגה והבקיע שער אחד. בשנת 2019 חתם באלחואלנסה מליגת העל של קוסטה ריקה, במדיה ערך 40 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. בעונת הושאל לגואנאקאסטקה מליגת העל של קוסטה ריקה.
ב-17 ביולי 2022 חתם אגילרה בנוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג, והושאל פעם נוספת לגואנאקאסטקה מליגת העל של קוסטה ריקה.
קריירה בינלאומית
ב-30 במרץ 2022 ערך אגילרה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסטה ריקה, בניצחון 2-0 על נבחרת ארצות הברית במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל הנבחרת לטורניר מונדיאל 2022.
דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד
דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד (באנגלית: David I of Scotland, בגאלית סקוטית: Dauíd mac Maíl Choluim ; 24 במאי 1084- 1153, מכונה גם "הקדוש" (St. David I of Scotland)) היה מלך סקוטלנד החל מ-1124 ועד למותו.
ביוגרפיה
דייוויד היה בנם הצעיר של מלקולם השלישי מלך סקוטלנד ושל אשתו מרגרט. הוא נישא למתילדה, בתו של וולטאוף, רוזן צפון אמבריה, ב-1113, ובכך קיבל חזקה על התואר רוזן האנטינגדון.
עם מותו של המלך אדגר ב-1107, נחלקו השטחים השייכים לממלכה הסקוטית לפי צוואתו בין שני אחיו, אלכסנדר ודייוויד. אלכסנדר קיבל את הכתר ואת החלקים בסקוטלנד מצפון לנהרות פורת' וקלייד. דייוויד קיבל את המחוזות הדרומיים יותר ואת התואר רוזן קאמברלנד. עם מותו של אלכסנדר ב-1124 קיבל דייוויד את הממלכה ואת הכתר, החל ב-27 באפריל באותה השנה.
ב-1127, כברון אנגלי, הוא נשבע נאמנות למתילדה, כיורשת לאביה הנרי הראשון. כאשר נעשה ניסיון להדיחה ממעמדה ב-1135, דייוויד תמך במטרותיה ופלש לממלכת אנגליה. אירוע זה נסתיים בהסכם שלום לאחר שגויס צבא אדיר כדי לבלום אותו, אך הסכם זה לא שרד זמן רב. לאחר שאיים בפלישה ב-1137 דייוויד מימש את איומו ב-1138, אך ספג תבוסה גדולה בביצת קאטון.
הוא חזר לסקוטלנד באותה שנה, והשלום חזר לשרור. מאז הקדיש עצמו דייוויד לענייני ממלכתו שלו: הוא הקים מספר מנזרים ומרכזי דת וקידם את תהליך הפיאודליזם בממלכה (ויורשיו אכן הצליחו לממש אותו). הוא מת בקארליסל, בשנת 1153. הוא מוכר על ידי הכנסייה הקתולית כקדוש, על אף שמעולם לא הוכרז באופן רשמי ככזה.
היו לו שני בנים, מלקולם והנרי, ושתי בנות, קלאריסיה והודיארנה.
ייסד את ארמון הולירוד בעיר אדינבורו בשנת 1128.
ארווין לאסלו
ארווין לאסלו (בהונגרית: László Ervin; נולד בבודפשט ב-12 ביוני 1932) הוא פילוסוף של המדע יהודי-הונגרי, סופר, במקור פסנתרן, חבר חיצוני באקדמיה ההונגרית למדעים. תחום התמחותו הוא אבולוציה כללית ותורת מערכות וכן הפילוסופיה של המדע.
קורות חייו
לאסלו נולד במשפחה יהודית ממעמד הביניים כבנם של אישטוואן לאסלו ושל מריה קרטס. אביו הגיע לעיר פץ' מסיביו, למד שם וקיבל תואר במשפטים באוניברסיטת פץ'. אמו גדלה בבודפשט ולמדה פסנתר מגיל צעיר. הוריו נישאו במאי 1929 בבודפשט. לסבו מצד אמו של ארווין לאסלו, לאנטל (אדולף) קרטס (1874–1936) היה בית חרושת לנעליים, הוא הזמין את חתנו לנהל את המפעל, שאכן הפך לבעלים ולמנהל העסק לאחר מות חותנו.
לאסלו למד את לימודיו התיכוניים בגימנסיה בבודפשט וכן בבית הספר הלאומי למוזיקה. בגיל תשע ביצע את רסיטל הפסנתר הראשון שלו ב"וויגאדו של פשט" בהשתתפות הפילהרמונית ההונגרית וזו הסיבה שהוא נחשב לילד פלא מוזיקלי. לאחר הכיבוש הגרמני של הונגריה במרץ 1944 (מבצע מרגרטה), הוא והוריו עברו לגור בבית בן שלוש קומות ברחוב אבוני, אותו חלקו עם מספר משפחות. לאחר השתלטות מפלגת צלב החץ שלחו אותו הוריו לווישגראד עם זוג נוצרי, שטיפלו בו במשך חודש. באוקטובר 1944, הוא ואמו ביקרו בסתר את המנצח המלחין והפסנתרן ההונגרי ארנסט פון דוהנאני, שסידר שיקבלו מגורים באחד הבתים המוגנים תחת חסות ספרדית.
הוא שרד את השואה וביוני 1947, באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, קיבל את תעודת האמן שלו בגיל ארבע עשרה, ובאותה שנה זכה בפרס הראשון בתחרות הפסנתר פרנץ ליסט, ולאחר מכן זכה במקום השני בתחרות המוזיקה הבינלאומית בז'נבה. באביב 1948 – בגיל 16 – הוא עבר לארצות הברית ונסע ברחבי העולם עד 1966 כפסנתרן מפורסם.
מאחר שהכיר הרבה תרבויות במהלך מסעותיו, החל להתעניין גם במדע ובפילוסופיה. את האחרון פגש לראשונה כשהיה ילד קטן, כשדודו סיפר לו על קאנט. במהלך מסעותיו למד סמסטרים באוניברסיטת קולומביה בניו יורק ובבית הספר החדש למחקר חברתי. הוא התחיל לכתוב מחקרים ב-1959 ופרסם אותם בצורת ספר ב-1962 באמצעות הוצאת Martinus Nijhoff ההולנדית. ספרו הראשון, המהות החברתית, משך את תשומת לבם של פילוסופים אירופאים ואמריקאים כאחד.
יצירתו
הקריירה המדעית שלו החלה בתחילת שנות השישים. בין 1961 לבין 1966, בנוסף לקונצרטים, הוא עבד כשותף מחקר במכון המחקר המזרח אירופי של אוניברסיטת פרייבורג. ב-1966 חזר לארצות הברית בהזמנת הפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת ייל. ב-1967 לימד מוזיקה ואסתטיקה כפרופסור אורח באוניברסיטת אינדיאנה, ובמחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת אקרון. בשנת 1969, הוא היה פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת ניו יורק.
לאסלו ערך שני כתבי עת:
וכן כתב ספרים רבים בנוסף לאלו, ולכן ב-1970 הוענק לו תואר דוקטור באמנויות ליברליות ובמדעי הרוח מאוניברסיטת סורבון בפריז. (באופן רחב, "האמנויות הליברליות" הן מחקרים אקדמיים שנועדו לפתח יכולות אינטלקטואליות כלליות, בניגוד לכישורים תעסוקתיים).
בשנת 1972, הרצה לאסלו באוניברסיטת פרינסטון על פילוסופיית המערכת הכללית החלה על יחסים לאומיים. אז החל לעסוק בתיאוריה שלו המשלבת את השקפות ההתפתחות הביולוגית והפיזית עם התפתחות אנושית וחברתית. כתוצאה מכך, אאורליו פצ'אי ביקש ממנו להכין טיוטה עבור מועדון רומא, מה צריכה להיות המשימה של ממשלות, קהילות ואנשי עסקים בשנות ה-70 ובשנות ה-80. לעבודה העצומה הזו הוא קיבל מאה ושלושים עמיתים ממדינות רבות בעולם.
לאחר מכן הוא החליף את הקתדרה שלו באוניברסיטה עם תפקיד המנהל של "מכון האומות המאוחדות להכשרה ומחקר" (UNITAR-United Nations Institute for Training and Research). בשנת 1977 יצא לאור ספרו "מטרות לאנושות". ב-1979 הוא עבד שוב עבור UNITAR בתוכנית של שיתוף פעולה חברתי וכלכלי בינלאומי. בהקשר זה ראו אור בסך הכל 21 כרכי ספריו.
משנת 1984, בביתו באיטליה, הוא בילה את רוב זמנו הפנוי בפיתוח תיאוריות משלו על אחדות הטבע והחברה. בשנות ה-80 הוא פרסם מחקרים על בעיות גלובליות ועל התיאוריות שלו.
חברויות
ארווין לאסלו היה חבר ב:
תפקידים נוספים
הוא ייסד את מועדון בודפשט.
לפי אתר האינטרנט שלו, הוא היה מועמד פעמיים לפרס נובל לשלום, אולם, שמות המועמדים לפרס נובל נשמרים בסוד על ידי ועדת הפרס למשך 50 שנה ולטענות הקשורות לכך אין מעמד רשמי.
בשנת 2010, הוא הפך לחבר חיצוני במחלקה לכלכלה ומשפטים של האקדמיה ההונגרית למדעים. כותרת הצגת הקתדרה האקדמית: "קיימות גלובלית לאור תורת המערכות".
הספקנים ביקרו אותו שוב ושוב על הצהרותיו המתנגשות עם הפרדיגמה המדעית הנוכחית.
בראשידה אלוהים
בראשידה אלוהים (אנגלית: Brasheedah Elohim; נולדה ב-1 בנובמבר 1980 במאונט טרמפר, ניו יורק) היא כדורסלנית יהודייה ישראלית-אמריקאית המשחקת בעמדת הפאוור פורוורד בא.ס. רמת השרון.
ביוגרפיה
אלוהים שיחקה בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מרילנד איסט שור בין 2000 ל-2002, ומאוחר יותר עזבה לקבוצת ליידי ברונקוס של אוניברסיטת פאייטוויל (Fayetteville) מצפון קרוליינה. בקבוצה זו הייתה שחקנית חמישייה. החל מ-2003 שיחקה אלוהים גם בנבחרת הטניס של האוניברסיטה.
בשנת 2007 הצטרפה לקבוצת אליצור רמלה. בהיותה יהודייה, קיבלה אזרחות ישראלית עם הגיעה לישראל, מכוח חוק השבות. לאורך העונה, בסיומה זכתה הקבוצה בדאבל (אליפות+גביע), אלוהים לא התבלטה במיוחד, אך התעלתה על עצמה במשחק הרביעי של סדרת חצי הגמר, בו גברה רמלה על רמת השרון, עד כי מאמנה, אלי רבי, ציין כי "ניתן לסכם את המשחק בשתי מילים: בראשידה אלוהים".
בעונת שיחקה אלוהים במכבי בנות אשדוד והייתה לאחת השחקניות הבולטות בקבוצה. ובתחילת עונת חתמה בקבוצת אס"א ירושלים. בתחילת עונת חתמה במכבי בנות אשדוד, עימה זכתה בדאבל (אליפות+גביע).
לדברי בראשידה אלוהים, אמה החליפה את שם משפחתה המקורי ל"אלוהים" מכיוון שלא רצתה שילדיה יקבלו "שם של עבד".
אחייניה הוא השחקן אייזאה אלוהים.
מותק, הילדות התחלפו
מותק, הילדות התחלפו (באנגלית: It Takes Two) הוא סרט קולנוע קומי אמריקאי משנת 1995, בכיכובן של התאומות מרי קייט ואשלי אולסן, קירסטי אלי וסטיב גוטנברג. שם הסרט באנגלית לקוח מהשיר "It Takes Two" של מרווין גיי וקים ווסטון. הסרט מבוסס על הספר "בן המלך והעני" מאת מארק טוויין.
עלילה
אמנדה למון ( מרי קייט אולסן) היא יתומה החיה בבית יתומים בניו יורק. היא מיועדת לאימוץ על ידי משפחת באטקיס, אך היא רוצה להיות מאומצת על ידי העובדת הסוציאלית שלה, דייאן בארווס (קירסטי אלי), שרוצה בכך גם היא, אך אינה יכולה בגלל משכורתה הנמוכה. אמנדה ודייאן הולכות לבקר את משפחת באטקיס, משפחה שאימצה כבר מספר רב של ילדים. בתום הביקור אמנדה ודייאן הולכות למחנה קיץ לילדים יתומים שמאורגן על ידי העשיר האלמן רוג'ר קאלוויי (סטיב גוטנברג) סמוך לבית הקיץ שלו.
אליסה קאלוויי (אשלי אולסן) היא בתו של רוג'ר והיא חוזרת אל בית הקיץ של אביה מתחרות ניגון בפסנתר. כשהיא חוזרת הביתה היא מגלה שאביה עומד להתחתן עם אשת החברה הגבוהה קלריס קנסינגטון (ג'יין סיבט), אישה שמתעבת ילדים בסתר. אליסה מתעצבנת ומחליטה "לברוח" אל מחנה הקיץ הסמוך לביתה.
באותו זמן אמנדה וחבריה עוברים סמוך לבית הקיץ וחבריה של אמנדה מתערבים איתה על 5 דולרים האם תעז לצלצל בדלת הבית, בו האמינו כי שוכנות רוחות. אמנדה מצלצלת והמשרת פותח לה את הדלת. מכיוון שאליסה ואמנדה דומות זו לזו במראה הפיזי, המשרת חושב שהיא אליסה ומכניס אותה לבית. אליסה מגיעה באותו זמן למחנה הקיץ, בו כולם בטוחים שהיא אמנדה. בסופו של דבר אליסה ואמנדה בורחות מהמקומות בהם הן נמצאות, כדי לחזור אל מקומן המקורי, והן נפגשות באמצע הדרך. הילדות מגלות להפתעתן את הדמיון ביניהן, ומחליטות להחליף אחת את השנייה עד לצהרי יום המחרת.
כעבור יום הן נפגשות ומחליטות שהדבר הטוב ביותר שיוכלו לעשות כדי למנוע את חתונתם של אביה של אליסה (רוג'ר) עם קלריס, הוא להפגיש את דייאן ורוג'ר, על מנת שיתאהבו זה בזה. לכן הם ממשיכות בהחלפה ולמחרת רוג'ר יוצא עם אמנדה, ודייאן יוצאת עם אליסה לרכיבה על סוסים. באמצע הדרך הילדות בורחות ונפגשות, ודייאן ממשיכה לרכב לבדה ומאבדת שליטה על הסוס שלה. רוג'ר דוהר לקראת דייאן ומסייע לה, ואז מזמין אותה לביתו (קלריס לא הייתה באותו הזמן בבית) והם מתקרבים.
למחרת רוג'ר מגיע למחנה הקיץ כדי לבקר את דייאן, ואחרי "מלחמת אוכל" בחדר האוכל הם מתנשקים. קלריס, שבדיוק חזרה לבית הקיץ, רואה את רוג'ר ודייאן מתנשקים, וכשרוג'ר חוזר לבית היא מבקשת ממנו להקדים את החתונה ליום המחרת.
אמנדה, שעדיין נמצאת בבית הקיץ, שומעת על כך ומודיעה לאליסה, שממהרת לחזור לביתה. אך לפני שהיא מספיקה, מגיעה משפחת באטקיס יחד עם אנשי משרד הרווחה, ואליסה (שנחשבת בטעות לאמנדה) נלקחת לבית משפחת באטקיס בניו יורק, שם אמורה להתקיים החתונה למחרת. כשדייאן מגלה שאמנדה (אליסה) נלקחה, היא ממהרת לנסוע לניו יורק. למחרת, אמנדה הולכת אל המשרת של אביה ומגלה לו שהיא לא באמת אליסה אלא ילדה זהה לה, והוא ממהר ליצור קשר עם דייאן. אליסה נמצאת במגרש גרוטאות השייך למשפחת באטקיס, שם המשפחה מעסיקה את ילדיה המאומצים בעבודות קשות. בזמן שילדי המשפחה האחרים לועגים לאליסה, שטוענת כי היא ביתו של רוג'ר קאלוויי, מגיעה דייאן עם מסוק אל מגרש הגרוטאות וממהרת עם אליסה אל החתונה שכבר התחילה.
באמצע טקס הנישואים מתפרצות דייאן ואליסה אל האולם, ורוג'ר אומר לקלריס כי הוא אינו אוהב אותה יותר ושהוא מאוהב במישהי אחרת (דייאן). אחרי שקלריס עוזבת את הטקס בסערה, רוג'ר רואה שליד דייאן עומדת בת זהה לבתו, שעמדה לידו. אחרי שהבנות מסבירות איך נפגשו והתחלפו, רוג'ר ודייאן מבינים שהילדות גרמו ליצירת הקשר בין בני הזוג. כשהם שואלים את הילדות מה יש להן להגיד להגנתן, הן אומרות: "תתנשקו כבר!!", והסרט מסתיים בנשיקה בין רוג'ר ודייאן.
הבדלים בין הסרט לספר "בן המלך והעני"
עלילת הסרט דומה לעלילת הסיפור "בן המלך והעני", אך ישנם מספר הבדלים ביניהם:
מחלקת הפנים של ארצות הברית
מחלקת הפנים של ארצות הברית (באנגלית: United States Department of the Interior - DOI) היא מחלקה בקבינט של הממשל האמריקאי שמנהלת ומשמרת את רוב האדמות שבבעלות פדרלית. תחומי אחריות אלה שונים מתחומי האחריות של משרדי פנים בארצות אחרות, הנוטים להתמקד בשיטור או ביטחון.
בראש המחלקה עומד מזכיר הפנים של ארצות הברית. עקב מדיניותה ופעילותה של מחלקת הפנים והסוכנויות שלה, יש לה השפעה משמעותית במערב ארצות הברית, ובדרך כלל המזכיר מגיע מאחת ממדינות המערב במדינה. רק שניים מהמזכירים שכיהנו בתפקיד מאז 1949 לא זוהו עם מדינות המערב.
יצירת המחלקה
כבר בקונגרס ארצות הברית משנת 1789 הוצע הרעיון של מחלקה שתדאג לענייני פנים, אולם תחומי האחריות הללו השתייכו באותו זמן למחלקת המדינה. ההצעה להקים את המחלקה נשקלה במשך מחצית המאה הבאה ונתמכה על ידי נשיאים שונים החל מג'יימס מדיסון ועד ג'יימס פולק. מלחמת ארצות הברית–מקסיקו בשנים 1848-1846 נתנה להצעה זריקת עידוד כיוון שתחומי האחריות של הממשלה הפדרלית גדלו. מזכיר האוצר של הנשיא פולק, רוברט ג'ון ווקר, הפך לדובר נלהב בזכות יצירת המחלקה החדשה.
ב-1848, ווקר הצהיר בדו"ח השנתי שלו שבמספר משרדים פדרליים יש מחלקות שכמעט ואין להם קשרי עבודה איתן. הוא ציין שלמשרד האדמה הכללי יש קשר קלוש עם מחלקת האוצר. כמו כן, הוא הדגיש את חוסר הקשר בין המשרד לענייני אינדיאנים לבין מחלקת המלחמה ובין משרד הפטנטים לבין מחלקת המדינה. הוא טען שיש לשלב את כל המשרדים הללו במסגרת מחלקת הפנים.
הצעת חוק המאשרת את יצירת המחלקה הוגשה לבית הנבחרים ב-15 בפברואר 1849, ושהתה בסנאט במשך שבועיים בלבד. המחלקה נוסדה ב-3 במרץ 1849, ערב כניסתו לתפקיד של הנשיא זאכרי טיילור, כאשר הסנאט אישר את ההצעה ברוב של 31 לעומת 25. קבלת ההצעה התעכבה בגלל נציגי המפלגה הדמוקרטית בקונגרס שנרתעו מיצירת עוד עמדות כוח למפלגה הוויגית שעמדה לקבל לידיה את מושכות השלטון.
התפתחות במאה ה-19
בהמשך המאה ה-19, התרחבה מחלקת הפנים באופן מהיר והיא הייתה המחלקה הגדולה ביותר בממשלה הפדרלית. אחריות המחלקה השתרעה על תחומים רבים ושונים. בתקופת כהונתו של קולומבוס דלאנו, בשנים 1870–1875, התגלו במחלקה פרשיות שחיתות שהוציאו לה שם רע, ונטען שדלאנו לא עשה מספיק לבער את השחיתות.
במאה ה-20 ה-21
רוב בעיות הפנים שהמחלקה התמודדה איתן בתחילת דרכה הועברו בהדרגה למחלקות אחרות. סוכנויות אחרות הפכו למחלקות נפרדות, כגון לשכת החקלאות, שמאוחר יותר הפכה למחלקת החקלאות. אולם, אדמת המדינה וניהול משאבים טבעיים, ענייני אינדיאנים, שימור הטבע, ועניינים טריטוריאליים נשארו בתחומי האחריות של מחלקת הפנים.
החל מאמצע 2004, המחלקה מנהלת 2,050,000 קמ"ר של אדמות מדינה עיליות, או כחמישית מהשטח הכולל של ארצות הברית. היא אחראית על 476 סכרים ו-348 מאגרי מים באמצעות לשכת הכשרות הקרקע, 388 פארקים לאומיים, אתרי זיכרון, חופים, שדות קרב לשעבר וכדומה באמצעות שירות הפארקים הלאומיים, ו-544 אזורי טבע מוגנים באמצעות שירות הדגה וחיי הבר. פרויקטים הקשורים בנושאי אנרגיה על אדמות המנוהלות על ידי הממשל הפדרלי ומתקנים מרוחקים מהחוף מספקים 28% בקירוב מתצרוכת האנרגיה הלאומית של ארצות הברית.
ילידים
כחלק ממחלקת הפנים, הלשכה לענייני אינדיאנים מטפלת במספר יחסי גומלין בין הממשל הפדרלי לבין ילידים אמריקאים, בעוד שעניינים אחרים מטופלים על ידי המשרד לנאמנויות מיוחדות. המחלקה הייתה הנושא של מספר ויכוחים בנוגע למימון נכון של נכסי אינדיאנים שנוצרים על ידי אדמות אינדיאניות פרטיות ושנמצאות בנאמנות של גורם כלשהו. נכון להיום, ישנם מספר מקרים הדורשים מימון מעין זה ממחלקות הפנים והאוצר.
Boyfriend (שיר של סלינה גומז)
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים שבניו זילנד.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי סלינה גומז, ג'וליה מייקלס, ג'סטין טרנטר, ג'ון ווינר וסם הומאי והופק על ידי דה רום-מייטס. ב-10 בינואר 2020, יצא אלבום האולפן השלישי של גומז, Rare. בהמשך, הוציאה מהדורת דלוקס בה נכלל השיר עצמו, הלהיט "Feel Me" ושירים נוספים.