cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הכפר הגלובלי
הכפר הגלובלי הוא מונח שטבע חוקר התקשורת מרשל מקלוהן בשנת 1959 ולאחר מכן בספרו "הגלקסיה של גוטנברג" שיצא לאור בשנת 1962. מקלוהן טבע את המונח כדי להגדיר את האופן בו משפיעה תקשורת ההמונים על תחומי עניינם ועל אופן התייחסותם של בני-אדם זה לזה, בהופכה אנשים רחוקים ומנותקים זה מזה ברחבי העולם שותפים בתחומי העניין והצריכה החדשותית שלהם בזכות כלי תקשורת ההמונים המעבירים בו זמנית או בתוך זמן קצר מידע, חדשות ובידור לציבור רחב ברחבי העולם. לטענת מקלוהן, מצמצום המרחקים שיצרה העברת המידע באמצעות תקשורת ההמונים נגזר צמצומו של כדור הארץ עד כדי כפר גלובלי, בו יש מספר מוגבל של מוקדי עניין, וכל בני הכפר שותפים לעיסוק בהם ולהתמקדות בהם. כשמדברים על כפר גלובלי, הכוונה היא להדגיש את כך שהעולם כולו הפך לסוג של כפר אחד גדול. כפר שתושביו מתגוררים במקומות הרחוקים זה מזה במרחקים רבים, אבל כולם מקבלים את אותו מידע, מנהלים אורח חיים דומה, מקיימים ביניהם קשרים קרובים ומשפיעים אלה על אלה - וכל זאת כאילו הם גרים בכפר אחד גדול. הקשרים וההשפעות ההדדיות באות לידי ביטוי גם במתרחש ביחסים בין מדינות וכלכלתן לדוגמה כאשר נמצא משבר במדינה אחת, הוא משפיע גם על כלכלתן של מדינות אחרות בכל מקום בעולם, כשמתגלה נפט בכמות מסחרית במקום אחד, הדבר משפיע על מחירי הנפט בעולם כולו; וכאשר מתרחש אסון טבע במדינה כלשהי או באזור כלשהו בעולם, עלולות להיות לכך השלכות על הכלכלה, על הטכנולוגיה בעולם כולו.
כיום, בני האדם יכולים לתקשר עם כל העולם ממקומות שונים. מקלוהן טבע את המונח שנים לפני התפתחות אמצעי תקשורת ההמונים באופן המאפשר העברה מיידית של אירועים (שידור חי טראנס-אטלנטי ראשון אירע בשנת 1967). בשנים שחלפו התפתחה טכנולוגיית התקשורת האלקטרונית ואפשרה שידורם של אירועים בו-זמנית לכל רחבי תבל, כשאירועים דוגמת שידורי האולימפיאדה וגביע העולם בכדורגל הופכים התרחשויות גלובליות בהן צופים מיליארדי אנשים בו-זמנית. התפתחותה של רשת האינטרנט ואפשרויות הידודיוּת חיזקו את יכולתם של אנשים לא רק לצפות באירועים בו-זמנית ולמקד עניינם בנושאים דומים, כי אם גם להגיב על אירועים, להחליף דעות ולהעביר מידע שאינו נמסר מגוף מרכזי אחד.
נבאסה (אי)
תביעות בעלות על האי
בשל תנאי העבודה הקשים וההתנהגות הקשוחה של המשגיחים הלבנים, פרץ מרד באי בשנת 1889 והמשגיחים נרצחו. אוניית מלחמה החזירה את השחורים לבולטימור למשפט רצח. אגודות לזכויות אדם בארצות הברית ובהן האחווה של מסדר דייגי הגליל מימנו את עלויות ההגנה של השחורים שטענו להגנה עצמית וכן טענו כי לארצות הברית אין סמכות על האי. המשפט הגיע לבית המשפט העליון של ארצות הברית בשנת 1890 אשר פסק כי חוק הגואנו תואם לחוקת ארצות הברית והורה על הוצאה להורג של השחורים. בשל מחאה ציבורית רחבה, נשיא ארצות הברית בנג'מין הריסון המיר את העונשים לעונשי מאסר.
הכפר הגלובלי
רבים מקשרים תופעות שונות של גלובליזציה ושל טשטוש גבולות תרבותיים למונח "כפר גלובלי". תופעות כמו אמריקניזציה נחשבות דוגמה לו, בכך שמקור אחד (ארצות הברית) מנחיל את עולם המושגים ואת התרבות שלו לרבים אחרים באמצעות בידור טלוויזיוני וקולנועי.
נבאסה (אי)
תביעות בעלות על האי
בשל מלחמת ארצות הברית–ספרד בשנת 1898 נפסקה הכרייה באי, והחברה פשטה רגל.
הכפר הגלובלי
מהות השם
העולם של היום נקרא כפר גלובלי. זאת אומרת תהליכי הגלובליזציה הרבים שמתרחשים בעולמנו יוצרים מעין כפר גלובלי שבו בעצם כל אדם יכול לדעת מה קורה בקצה השני של העולם, להתערב בו ולהתעסק בו.
המילים "כפר" ו"גלובל" הן מילים שונות ואולי אפילו הפוכות במשמעותן. המילה "כפר" מסמלת מרחב קטן ואינטימי. לעומת זאת, המילה "גלובל" מסמלת מרחב גדול - כלל עולמי. כשאנו משלבים את שתי המילים הללו אנו מתכוונים לומר שבעולמנו לכל תושב יש אמצעים מתאימים שיכולים לקשר אותו לתושבים אחרים בעולם ולהכיר אותם ממש כמו שמכירים אנשים בכפר.
נבאסה (אי)
לאחר פתיחת תעלת פנמה
לאחר פתיחת תעלת פנמה בשנת 1914 קיבל האי חשיבות אסטרטגית בהיותו על נתיב הספינות הנע בין ארצות הברית לתעלה. בשנת 1917 הוקם באי מגדלור בגובה 45 מטרים, אשר פורק בשנות ה-90 של המאה ה-20. בשנת 1929 הוחלפו שומרי המגדלור במשואה אוטומטית, והחל משנת 1939 ועד פירוקו נוהל המגדלור על ידי משמר החופים של ארצות הברית.
מלחמת העולם השנייה
במהלך מלחמת העולם השנייה שימש האי נקודת תצפית של צי ארצות הברית. מאז שעזבו כוחות הצי את האי עם תום המלחמה, האי אינו מיושב.
האי לאחר סיום מלחמת העולם השנייה
מאז מלחמת העולם השנייה נוהגים להגיע לאי חובבי רדיו במטרה לשדר מהטריטוריה הנחשבת ל"מדינה נפרדת" על פי כללי איגוד חובבי הרדיו של ארצות הברית.
ב-29 באוגוסט 1996 הועברה השליטה באי לידי משרד הפנים של ארצות הברית, וב-16 בינואר נקבע כי הגוף המנהל את האי יהיה המשרד לענייני האיים של ארצות הברית.
בשל ייחודו של האי כאתר טבע שכמעט לא נפגע בידי האדם במהלך המאה ה-20, הועבר האי ב-3 בדצמבר 1999 לידי שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית, אשר הפכו את האי לשטח טבע מוגן. הכניסה לאי נאסרה בלא היתר ממשרד הדגה והבר בפוארטו ריקו והאי משמש משלחות מחקר הבאות לצפות בצומח ובבעלי החיים של האי.
כלכלה
האי בלתי מיושב ואין בו פעילות כלכלית. אוצר הטבע היחיד באי הוא גואנו.
עד כדי (מתמטיקה)
במתמטיקה, לביטוי עד כדי יש מובן של ציון חלק מהמאפיינים של גודל או אובייקט, תוך שמאפיינים אחרים מוזנחים בכוונה. בהקשר למאפיין האחרון, שני מספרים ממשיים שווים זה לזה עד כדי סימן, אם הם שווים זה לזה בערכם המוחלט: מספר ממשי נקבע על ידי גודלו והסימן שלו, ושוויון "עד כדי סימן" פירושו שוויון למעט, אולי, במרכיב הסימן.
באופן כללי יותר המושג מאפשר לשייך שני עצמים לאותה מחלקת שקילות, כאשר יחס השקילות מצוין במפורש או במשתמע. "יש שדה סופי אחד מגודל 16, עד כדי איזומורפיזם" - אין פירושו של דבר שכל השדות בגודל 16 שווים זה לזה, אלא שהם איזומורפיים זה לזה. המשפט היסודי של האריתמטיקה קובע שלכל מספר טבעי יש פירוק יחיד לגורמים ראשוניים, עד כדי סדר הגורמים.
כדוגמה נוספת, הדיסקרימיננטה של תבנית ריבועית המוגדרת מעל שדה F היא איבר של השדה, "עד כדי ריבועים" (או: עד-כדי כפל בריבוע). הדיסקרימיננטה איננה איבר מוגדר היטב של החבורה הכפלית, אלא של חבורת המנה.
במדעים הניסויים מעוניינים פעמים רבות בחישוב הפתרון "עד כדי סדר גודל", כלומר, עד לשגיאה של פי עשרה לכל כיוון. למשל: רדיוס גרעין האורניום (השווה ל-) הוא " \ 10^{-14}m עד כדי סדר גודל". כך למשל, בניסוי רתרפורד נמצא שרדיוס גרעין אטום הזהב הוא \ 10^{-15} עד כדי סדר גודל, ונתון לא-מדויק זה הספיק כדי להפריך את מודל עוגת הצימוקים של תומסון.
לוסי דקוס
לוסי דקוס (בצרפתית: Lucie Décosse; נולדה ב-6 באוגוסט 1981) היא ג'ודוקא עבר צרפתייה, האלופה האולימפית מלונדון 2012 וזוכת מדליית הכסף מבייג'ינג 2008. דקוס היא שלוש פעמים אלופת העולם וארבע פעמים אלופת אירופה.
קריירה
באליפות העולם בשנת 2005, דקוס זכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג. בקרב הראשון היא ניצחה את אודרי פואלו מהרפובליקה הדומיניקנית, בקרב השני היא ניצחה את אורשקה ז'ולניר הסלובנית ובשמינית הגמר היא ניצחה את דניאלה קרוקובר הארגנטינאית-ישראלית. ברבע הגמר היא ניצחה את בריגיטה סאבו ההונגרייה ובחצי הגמר גברה על דריאוליס גונזאלס הקובנית. בגמר דקוס התמודדה מול האלופה האולימפית המכהנת, איומי טאנימוטו היפנית, וניצחה באיפון תוך פחות מדקה. באליפות העולם בשנת 2007, היא זכתה במדליית הכסף לאחר שניצחה בחצי הגמר את אורשקה ז'ולניר הסלובנית בתוך 17 שניות עם תרגיל אוצ'י-מטה שהעניק לה איפון והפסידה בגמר לדריאוליס גונזאלס הקובנית.
באולימפיאדת בייג'ינג 2008, דקוס זכתה במדליית הכסף. בסיבוב הראשון היא ניצחה את אורשקה ז'ולניר הסלובנית, בשמינית הגמר היא ניצחה את אליס שלזינגר הישראלית וברבע הגמר היא ניצחה באיפון את אנה וון הרנייר הגרמנייה. בחצי הגמר היא גברה על וון אוק-אים הצפון-קוריאנית ובגמר הפסידה באיפון לאיומי טאנימוטו היפנית לאחר תרגיל אוצ'י-מטה.
באליפות העולם בשנת 2011, שנערכה בפריז, דקוס זכתה בתואר העולמי בפעם השלישית לעיני הקהל הביתי. בקרב הראשון היא ניצחה את אנטוניה מוריירה מאנגולה, בקרב השני היא ניצחה באיפון את לינדה בולדר שייצגה את הולנד, בשמינית הגמר היא ניצחה את אנסטסיה גובדובה הרוסיה וברבע הגמר היא ניצחה באיפון את סול קיונג הצפון קוריאנית. בחצי הגמר היא ניצחה שוב באיפון את אנט ברייטנבץ' ההונגרייה ובגמר ניצחה בווזארי את אדית' בוש ההולנדית.
באולימפיאדת לונדון 2012, דקוס זכתה במדליית הזהב. בקרב הראשון בשלב שמינית הגמר היא ניצחה באיפון את קליטה זופנצ'יץ' הקנדית לאחר שביצעה תרגיל קוסוטו-גארי, ברבע הגמר היא ניצחה שוב באיפון את יורי אלוואר הקולומביאנית לאחר תרגיל אוצ'י-מטה ובחצי הגמר היא ניצחה בניקוד זהב (הארכה) את הוואנג יה-סול הדרום קוריאנית לאחר שהוואנג נפסלה עקב עונשים. בגמר דקוס ניצחה את קרסטין תילה הגרמנייה עם ניקוד ווזארי ושתי יוקו.
דקוס פרשה מג'ודו תחרותי לאחר אליפות העולם בשנת 2013, שם סיימה במקום החמישי.
סמל ברמודה
סמל ברמודה הוא שלט אצולה שעליו אריה אדום המחזיק בידיו שלט אצולה נוסף המתאר ספינה טובעת.
האריה האדום מסמל את אנגליה ואת קשריה של ברמודה לאנגליה. הספינה הטובעת היא ספינת ה"סי ונטשור" - ספינת הדגל של חברת וירג'יניה, אשר נטרפה על החוף של ברמודה במכוון בשנת 1609 על ידי האדמירל סר ג'ורג' סומרס, על מנת למנוע טביעתה בסופה. כל תושבי הספינה ניצלו והתיישבו באי.
הסמל מופיע על דגל ברמודה שהוא דגל היוניון ג'ק שעליו סמל ברמודה, וכן על דגל מושל ברמודה.
סגור אלגברי
באלגברה, הסגור האלגברי (algebraic closure) של שדה F הוא השדה הקטן ביותר המכיל את F, שהוא סגור אלגברית. את הסגור האלגברי אפשר לבנות על ידי שילוב של כל ההרחבות ממימד סופי של השדה המקורי. כדי לשלב בין השדות השונים כראוי, יש להפעיל את הלמה של צורן.
לכל שדה יש סגור אלגברי, שהוא יחיד עד כדי איזומורפיזם. לכן אפשר לדבר על 'הסגור האלגברי', בה"א הידיעה. הסגור האלגברי שווה לשדה עצמו רק כאשר השדה כבר סגור אלגברית. כל שדה סגור אלגברית המכיל את F, מכיל גם את הסגור האלגברי של F. כאשר F שדה אינסופי הסגור האלגברי של שדה F הוא בעל אותה עוצמה כמו של F. לדוגמה, הסגור האלגברי של שדה המספרים הרציונליים הוא שדה המספרים האלגבריים, והסגור האלגברי של שדה המספרים הממשיים הוא שדה המספרים המרוכבים. לפי משפט של ארטין ושרייר (Schreier) מ-1927, הממד של הסגור האלגברי מעל השדה הוא 1, 2, או אינסוף.
בנוסף לבניה המופשטת של סגור אלגברי, היוצאת משדה נתון ומחזירה הרחבה שלו, אפשר להתבונן גם בסגור האלגברי היחסי. אם שני שדות, אז הסגור האלגברי של F ב- K (או: הסגור האלגברי היחסי) הוא אוסף האיברים של K שהם אלגבריים מעל F.
צ'ואן הא
צ'ואן הא הוא ביולוג כימי סיני-אמריקאי, וכיום הוא פרופסור מצטיין על שם ג'ון טי ווילסון באוניברסיטת שיקגו וחוקר של המכון הרפואי הווארד יוז. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו בגילוי ופענוח מתילציה של RNA הפיך בוויסות ביטוי גנים לאחר שעתוק.
חינוך
הא סיים את לימודיו באוניברסיטת המדע והטכנולוגיה של סין בשנת 1994 עם תואר ראשון בכימיה. לאחר הדוקטורט שלו בהכשרה תחת סטיבן ג'יי ליפארד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, הוא עבד תחת גרגורי ל. ורדין כעמית פוסט-דוקטורט של דיימון רוניון באוניברסיטת הרווארד. הוא הפך לחבר סגל במחלקה לכימיה באוניברסיטת שיקגו בשנת 2002.
מחקר
בשנת 2010, הוא הציע ששינויים ב-RNA יכולים להיות הפיכים ועשויים להיות להם תפקידים רגולטוריים מקבילים לשינויים הפיכים של DNA וחלבונים. הוא ועמיתיו גילו לאחר מכן את ה-RNA demethylase הראשון שהופך באופן חמצוני את המתילציה של N6-methyladenosin ב-RNA שליח יונקים (mRNA) בשנת 2011. קיומו של m6A ב-mRNA התגלה ב-1974 הן ב-mRNA איקריוטי והן ב-mRNA; עם זאת, המשמעות הביולוגית והתפקיד התפקודי לא היו ידועים לפני עבודתו. מתילציה זו היא השינוי הפנימי הנפוץ ביותר ב-mRNA של יונקים. בשנת 2012, שני מחקרים בלתי תלויים דיווחו על מיפוי של m6A בתאים ורקמות יונקים, שחושפים דפוס תפוצה ייחודי. הוא ועמיתיו לעבודה זיהו ואפיינו את חלבוני הקורא הישיר עבור m6A, אשר משפיעים על היציבות ויעילות התרגום של m6 A-modified mRNA, ומבהירים את התפקידים התפקודיים של מתילציה של mRNA. הקבוצה שלו גם טיהרה את קומפלקס המתילטרנספראז שמתווך מתילציה זו.
סוף העולם (אלבום)
סוף העולם הוא אלבום האולפן השביעי של הזמר הישראלי, עומר אדם. האלבום כולל 18 שירים חדשים, כולל שיתוף פעולה עם הראפר איזי וגרסת כיסוי מחודשת לשיר "סיגליות" עם המוזיקאי דויד ברוזה.
רקע
עומר אדם הפתיע את מיליון העוקבים שלו באינסטגרם עם סרטון תיעוד עצמי מתקופתו בדובאי, שהועלה ב-23 במאי 2023. בסרטון הוא מתעד את החלטתו לעזוב את ישראל באופן זמני, כשהוא אומר כי מדובר במהלך שהוא הרגיש שהוא נחוץ להתפתחותו, עם תוצאות לא ברורות. הכיתוב בשקופית האחרונה בסרטון חושף את התאריך 1 ביוני, ומציין את תאריך היציאה של האלבום. אדם הוציא את האלבום כשלוש שנים לאחר אלבומו הקודם, Omer וחצי שנה לאחר צאת הסינגל "אני".
במהלך הפקת האלבום עבד אדם עם צוות של כותבי שירים ומלחינים. אבי אוחיון, ינון יהל, רון ביטון והצמד דולי ופן נמנים עם היוצרים שהיו שותפים לכתיבת שירי האלבום. מוזיקאים נוספים שעבדו עם אדם על האלבום כוללים את גיל ויין, אודיה אזולאי, משה בן אברהם, אופק יקותיאל, אסף צרויה, אלעד טרבלסי ועידן בקשי. חלק מהיוצרים הוטסו לסטודיו מאולתר במלון בדובאי, בעוד שאחרים עבדו בישראל.
אדם עבד על האלבום בישראל ומחוצה לה, במיוחד בארצות הברית ובדובאי. האלבום מציג את רצונו של אדם לחקור סגנונות וז'אנרים שונים, כולל פופ, לטיני, ראפ ו-EDM.
עטיפת האלבום, אותה עיצב האמן הישראלי גל יוסף, המתארת סצנה פסיכדלית ומוזרה, משקפת את האופי הצבעוני והתוסס של השירים שבתוכו.
הרכב האלבום
באלבום זה נראה שאדם מודה בטעויות שעשה לאורך הקריירה, הן ביחסיו עם התקשורת והן בקשר שלו עם הקהל בתקופת המגפת הקורונה והמופע עם ניקי ג'אם. במקום להתייחס לנושאים אלה בראיונות, אדם מתבטא באמצעות שירה ומילים. השיר האחרון באלבום, "בן 30", חושף ניסיון נוקב לשנות גישה ולפתוח את ליבו. האלבום מציג צדדים שונים של אדם, החל מלהיטי מסיבות ועד בלדות מלודיות. שירים כמו "DXB to TLV" רוכבים על טרנד הטכנו. רצועה נוספת המכוונת למועדוני הריקודים היא "מזליקו", שאדם מאמין שיהיה הלהיט המוביל של האלבום.
ביקורות
אמיר שוורץ סקר את האלבום באתר ynet. הוא מדגיש את הגישה של אדם לתת לשיריו לדבר במקום להתראיין לכלי התקשורת. הוא כתב כי האלבום הינו תמצית של חייו של אדם עד כה בעודו מביט אל העתיד. הביקורת מכירה בכך שהאלבום מציג צד בוגר יותר של אדם, עם מגע של ההומור והכיף המוכרים שלו, אבל עם פחות רצון להיות קל דעת. שוורץ מזכיר שלאדם היה פוטנציאל לקרב קהילות ומגזרים שונים בחברה הישראלית עם המוזיקה שלו, אבל לפעמים סטה מהמסלול עם שירים מיותרים. הביקורת משבחת רצועות מסוימות שמזכירות את סגנונו של שלמה ארצי ומדגישה את שיתוף הפעולה עם דויד ברוזה בשיר "סיגליות". הביקורת מזכירה גם כמה רגעים חלשים יותר באלבום אבל מסתיימת באופטימיות שהריחוק של אדם מהארץ עשוי להחזיר אותו כאמן חזק יותר ומיושר יותר עם מקומו במוזיקה הישראלית העכשווית.
יוסי חרסונסקי פרסם ביקורת על האלבום בבלוק המוזיקה שלו, "יוסמיוזיק", מצוין כי האלבום משקף את עיסוקו של עומר אדם במודעות עצמית, במיוחד על רקע מעברו לדובאי, הביקורות המופנית כלפיו וחרדותיו. חרסונסקי מבקר את הצליל הגבוה המתבכיין שמופיע בשירים, ורואה בו מנייריזם שמשפיע על האמינות של השירים. חרסונסקי משבח שירים מסוימים על הלחנים והעומק הרגשי שלהם, כמו "מדבר על שקט", "פרח" ו"חייל מלבנון". חרסונסקי מציע שצמצומו של האלבום ל-12 עד 13 שירים הייתה הופכת אותו למגובש ואותנטי יותר, בנוסף לתרומה משמעותית לקריירה של עומר אדם.
דודי פטימר סקר את האלבום באתר מעריב, וכתב כי האלבום מציג את הרבגוניות של אדם מבחינת מילים, לחנים, הפקה מוזיקלית וביצוע. הוא עובר ללא מאמץ בין רגעים שובבים, הומוריסטיים, עצובים ומאושרים ולוכד חוויות אישיות וקולקטיביות כאחד. הוא ציין כי עם כל הוצאת אלבום, מתברר שאדם מתמקד יותר במשמעות ובמסר שמאחורי השירים, ולא סתם מוציא הקלטות. באלבום הזה יש אמירה חזקה כלפי עצמו, המדגישה את הצורך לא לאבד את עצמו בעולם ולהוקיר את אהוביו. האלבום מציע מגוון רחב של שירים, כולל רצועות קצביות כמו "סוף העולם", "מזליקו" ו"טאפס וטריפונס", כמו גם בלדות נוגעות ללב כמו "חייל מלבנון", "שנינו הפכים", "אווירה של סוף" ו"פרח". באלבום מופיעים גם שירים שנופלים איפשהו באמצע, כמו "בן 30", "קוסמופוליטן", "יצאה שבת", "קומה 58" ו"רחוב החרדות". בחירה קפדנית של שירים, מילותיהם והתאמתם לקולו ולפרסונה של אדם ניכרת לאורך האלבום וסיכם כי האלבום הוא "אלבום מושלם שמספק מנעד מגוון שכל מאזין יכול להתחבר אליו".
חדשות התנ"ך
חדשות התנ"ך הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית אשר הציגה את סיפורי התנ"ך בצורה של מהדורת חדשות דיגיטלית וקצבית. את התוכנית שהתבססה על פורמט "חדשות מן העבר" ששודרה לפניה, הנחו צביקה הדר ונלי תגר.
מבנה התוכנית
פורמט התוכנית פותח במשותף על ידי חברת ההפקות "קודה תקשורת" והטלוויזיה החינוכית. התוכנית התבססה על הפורמט של "חדשות מן העבר".
מטרת התוכנית הייתה להביא לצופים מידע אודות אירועים ואישים מתקופת התנ"ך בצורה הומוריסטית ועדכנית.
בדומה לרוב התוכניות ששודרו בטלוויזיה החינוכית, גם "חדשות התנ"ך" הועלתה ליוטיוב טרם שידור הבכורה בטלוויזיה.
ביקורות
לצד התגובות האוהדות, נשמעו גם קולות ביקורת על כך שהתוכנית מייצגת הבנה לקויה של המציאות בה חיים בני הנוער כיום.
שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג
שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג (23 בינואר 1896 - 9 ביולי 1985), הייתה הדוכסית הגדולה השביעית של לוקסמבורג. שארלוט כיהנה כדוכסית גדולה בין השנים 1919–1964.
ביוגרפיה
שארלוט נולדה לגיום הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ומריה אנה, נסיכת פורטוגל. שארלוט הייתה בתו השנייה של גיום והשנייה בתור לכתר. לאחר מותו של גיום, התמנתה אחותה הבכורה מארי-אדלייד לדוכסית הגדולה של לוקסמבורג. אולם בעקבות ביקורת של נתיניה על התנהלותה במלחמת העולם הראשונה היא נאלצה לוותר על כיסאה. בעקבות התפטרותה, מונתה שארלוט לדוכסית הגדולה של לוקסמבורג.
הדוכסית שארלוט התחתנה עם פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה ,בן הדוד שלה, בנובמבר 1919, ונולדו להם שישה ילדים. בנה הבכור ז'אן, היה יורש העצר ולאחר ששארלוט ויתרה על כסאה הוא מונה לדוכס הגדול של לוקסמבורג ב-1964.
בתחילת מלחמת העולם השנייה, הבטיחה גרמניה כי היא תשמור על הנייטרליות של לוקסמבורג. למרות זאת, משפחת המלוכה החליטה לעזוב את לוקסמבורג. ב-9 במאי 1940 צבא גרמניה פלש ללוקסמבורג, למרות ההבטחה, באותו הזמן משפחת המלוכה נמצאה בארמון קולמר-ביירז'. בו ביום, המלכה העבירה בישיבת השרים החלטה שהממלכה תעבור לחסות צרפתית. הדוכסית הגדולה שארלוט אמרה על ההחלטה: "החלטה קשה, אך הכרחית". בעקבות ההחלטה, שארלוט עברה לארמון מונטאסטרו (Château de Montastruc) שבמחוז דורדון בדרום צרפת. אולם בגלל התקדמות צבא גרמניה לתוך צרפת, צרפת לא הסכימה לקחת אחריות על שלום הדוכסית הגדולה. היא קיבלה אישור מספרד לעבור בשטחה אך לא לעצור בשטחה, ועברה לפורטוגל דרך ספרד.
הרייך השלישי הציע לה לחזור ללוקסמבורג ולקבל בחזרה את כל סמכויותיה אך היא ענתה להם: "ליבי אומר כן, אך המוח שלי אומר לא". בסוף אוגוסט הגיעה ללונדון משם הפעילה את ההתנגדות הלוקסמבורגית הדלה דרך ה-BBC. באוקטובר הגיעה לארצות הברית ולאחר מכן התיישבה במונטראול שבקנדה, שם ילדיה המשיכו את לימודיהם. היא נפגשה מספר פעמים עם נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט וחרשה את ארצות הברית כדי לשכנעה להצטרף למלחמה. באותו הזמן, הרייך השלישי סיפח את הדוכסות יחד עם המחוז הצרפתי השכן מוזל ליחידה מנהלית בשם Heim ins Reich.
בשנת 1943 היא התיישבה סופית בלונדון יחד עם הממשלה הלוקסמבורגית, משם ניהלה את ההתנגדות בלוקסמבורג דרך ה-BBC. בעקבות הפופולריות שצברה היא הפכה לסמל ההתנגדות הלוקסמבורגית.
אחותה הצעירה של הדוכסית הגדולה, אנטוניה, נסיכת לוקסמבורג שהייתה נשואה לרופרכט, נסיך הכתר מבוואריה, הוגלתה עם משפחתה למחנה הריכוז דכאו, שם עברה עינויים שככל הנראה תרמו למותה המוקדם בשנת 1954. בנה של הדוכסית הגדולה, יורש העצר ז'אן גויס למשמר האירי.
העיר לוקסמבורג שוחררה בספטמבר 1944 על ידי הקורפוס בו שירת יורש העצר ז'אן. אולם הבירה המשיכה להיות מאוימת במסגרת קרב הארדנים שבו הגרמנים דחקו את בעלות הברית אל עבר יערות בלגיה. העיר שוחררה סופית ב-23 בינואר 1945 והדוכסית הגדולה חזרה ללוקסמבורג באפריל 1945.
ב-1956 האפיפיור פיוס השנים עשר העניק לשארלוט את ורד הזהב.
סיום שלטונה התאפיין בייסוד המוסדות האירופאיים ובנובמבר 1964 ויתרה על כסאה לטובה בנה הבכור, ז'אן.
ב-1970 מת בעלה פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה, וב-9 ביולי 1985 מתה שארלוט בפישבאך ונקברה בקתדרלת נוטרדאם בלוקסמבורג.
מרסל רייך-רניצקי
מרסל רייך-רניצקי (בפולנית: Marcel Reich-Ranicki; 2 ביוני 1920 – 18 בספטמבר 2013) היה פובליציסט ומבקר ספרות גרמני ממוצא יהודי בעל השפעה נרחבת על חיי התרבות והספרות במרחב דוברי הגרמנית.
חייו
נולד בוולוצלאווק שבפולין, בשם מרסלי רייך, לדוד והלנה רייך. כשהיה בן 9 התיישבה משפחתו בברלין, ובבית-הספר סבל מלעג על מבטאו הפולני הכבד וחוסר שליטתו בשפה הגרמנית. בהשתדלותה של אמו, שדרשה ממנו לקרוא בקול יום-יום בפניה, רניצקי גמר אומר לשלוט בלשון ותוך מספר שנים היה המצטיין בכיתתו בספרות ובדקדוק. סיים את בית הספר התיכון בשנת 1937. בקשתו להירשם באוניברסיטת פרידריך וילהלם בעיר (כיום אוניברסיטת הומבולדט) נדחתה בגלל מוצאו היהודי. לימים העניקה לו האוניברסיטה תואר דוקטור לשם כבוד, כהכרה בעוול שנעשה לו. משפחתו גורשה לפולין בשנת 1938 בגירוש זבונשין. רייך הצליח להימלט ביחד עם אשתו תאופילה מגטו ורשה בשנת 1942, שם עבד כמתרגם בעבור היודנראט המקומי ואף פרסם ביקורות-קונצרטים תחת שם העט ויקטור הרט בעיתון הגטו שיצא לאור פעמיים בשבוע, "גזטה ז'ידובסקה" ("העיתון היהודי"). לאחר הבריחה מהגטו הסתתר הזוג בביתו של פולני נוצרי. לאחר המלחמה היה קצין במודיעין הפולני באגף שעסק בריגול נגד בריטניה. בתפקיד זה נשלח בשנת 1948 ללונדון, בכיסוי של סגן קונסול בשגרירות הפולנית בעיר, בשם הבדוי מרסלי רניצקי. בסוף 1949 הוחזר לפולין ושוחרר מהשירות החשאי בתחילת 1950. אחר כך פנה לעיתונות אך נאסר עליו לזמן מה לפרסם בשמו בפולין והוא עבר לעבוד ברדיו.
בביקור לימודים בגרמניה בשנת 1958 החליט להשתקע בפרנקפורט עם משפחתו. חברי קבוצת הסופרים "קבוצה 47", ביניהם וולפגנג קפן וזיגפריד לנץ, עזרו לו בכך. בשנים 1960–1973 היה מבקר הספרות של השבועון "די צייט", ובשנים 1973–1988 ערך את החלק הספרותי של "פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג". שם התבלט בעיקר בעריכת ה"אנתולוגיה הפרנקפורטית" שייסד, שבה כונסו כ-1,500 שירים של משוררים גרמניים בליווי הערות.
בין מרץ 1988 לדצמבר 2001 הגיש את התוכנית "הקוורטט הספרותי" (Das literarische Quartett) בטלוויזיה הגרמנית. התוכנית שהתאפיינה בביקורת חדות לשון ובשחייה נגד הזרם הביאה לפרסומו הנרחב בכל שכבות האוכלוסייה בגרמניה. בחוגי המקצוע נודע עוד קודם לכן בתור "אפיפיור הספרות". באוקטובר 2008 היה אמור לקבל פרס מפעל חיים עבור התוכנית, אולם רייך-רניצקי דחה את הפרס בהצהרה ספונטנית מול מיליוני הצופים והקהל שהתאסף לכבודו בטקס: "אני לא חושב שאני שייך לכאן, עם כל הטיפשות שבה צפיתי הערב. אינני מקבל את הפרס".
רייך-רניצקי הוזמן ללמד באוניברסיטאות רבות בגרמניה ומחוצה לה, בהן טיבינגן, דיסלדורף, קרלסרוהה, סטוקהולם, אופסלה וכן בארצות הברית. הוא פרסם עשרות ספרים בנושאי ספרות, וערך סדרה מצליחה בשם "הקנון", שניסתה לכנס את הקנון הקלאסי של הספרות הגרמנית. האוטוביוגרפיה שלו, "החיים והספרות", זכתה להצלחה רבה, ותורגמה אף לעברית.
ביזמת אגודת ידידי אוניברסיטת תל אביב הוקמה בשנת 2006 קתדרה על שמו לספרות גרמנית, ובמקביל הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד על ידי האוניברסיטה.
רייך-רניצקי נפטר בפרנקפורט בשנת 2013. אשתו תאופילה (, 1920–2011) הייתה אמנית יהודית ממוצא פולני-גרמני. בנו אנדרו היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת אדינבורו.
יוסי צמח
יוסי צמח (1 בדצמבר 1940 – 15 בינואר 2015) היה במאי, מפיק, זמר ושחקן ישראלי. נמנה עם צוות ההקמה של הטלוויזיה הישראלית (לימים - "הערוץ הראשון"). צמח ביים תוכניות טלוויזיה ובעיקר תוכניות בידור רבות משתתפים ושימש מאוחר יותר כראש חטיבת התוכניות בעברית בטלוויזיה הישראלית.
את שירותו הצבאי עשה כזמר ושחקן בלהקת גייסות השריון. לאחר השירות הצבאי היה חבר בלהקת התרנגולים ושימש במאי של להקות צבאיות, בהן; להקת פיקוד צפון, להקת פיקוד המרכז ולהקת גייסות השריון.
בין התוכניות אותן ביים בטלוויזיה: אירוויזיון 1979, תחרות האירוויזיון הראשונה ששודרה מישראל בהשתתפות 19 מדינות. התוכנית ,"כל העולם במה", שהפיקה אמ"י בשנת 1985 והתוכנית "יהורם גאון שר משירי זעירא" בה מספר יהורם גאון על מרדכי זעירא ושר משיריו.
פתיחה ספרדית, וריאצית ההחלפה
וריאצית ההחלפה בפתיחה הספרדית היא פתיחה בשחמט המתחילה במסעים:
לווריאציה ישנה גם אפקט פסיכולוגית על השחקן עם הכלים השחורים, בשל העובדה שהשחור חייב לשחק באופן פעיל ביותר עם כליו. כך קרה, למשל, בשנת 1914 בסנקט פטרבורג במשחקו המפורסם של לסקר כנגד חוסה ראול קפבלנקה, בו לקפבלנקה היה הובלה גדולה, והוא היה רק צריך תיקו כדי לנצח בתחרות, אבל כשלסקר שיחק בווריאצית ההחלפה הוא שיחק באופן לא פעיל והודח על ידיו כתוצאה מכך.
5. 0-0
מאחר ש-'''5. פ:ה5 לא עובד, המהלך הכי פופולרי לשחקן הלבן הוא 5. 0-0. עכשיו, המהלך פ:ה5 כן יעבוד, כי אחרי מה-ד4, מנסה השחור לזכות ברגלי בחזרה כמו קודם, פ-ו3 מה:ה4??, ועכשיו יש ללבן את האופציה לשחק ר-ה1!''', מרתק את המלכה השחורה למלך, ובמהלך הבא יזכה בה. לפעמים קוראים לזה נוסח ברנדרגט, על שם השחמטאי והפסיכולוג ההולנדי יוהאן ברנדרגט, ששיחק ותרם לו רבות בשנות ה-60 המוקדמות. מכאן, יש לשחור מספר אפשרויות: '''5. מה-ד6, 5. ר-ד6, 5. ר-ז4 ו-5. ו6'''.
5. מה-ד6
5. מה-ד6 פותח את נוסח ברונשטיין. ללבן כאן יש שלוש תגובות מרכזיות: '''6. ד4, 6. ד3 ו-6. פ-א3'''.
אחרי '''6. ד4, תגובתו של השחור צריכה להיות 6. ה:ד4'''. אפשרויות נוספות הן '''6. ו6 ו-6. ר-ז4, אך כאן פשוט ניתן לקחת הרגלי בטור ה' 7. ד:ה5'''. לעומת זאת, אם השחור אכן משחק '''6. ה:ד4, צריך לקחת אותו בחזרה עם המלכה (7. מה:ד4) או עם הפרש (7. פ:ד4''') כדי להשאיר יתרון אצל הלבן. מכאן, מטרתו של הלבן תהיה לתקוף את המלכה השחורה, ומטרתו של השחור תהיה להוציא את כליו ולהצריח.
אחרי המהלך המוזר '''6. פ-א3, שמטרתו להוציא את הפרש ואולי גם לתקוף את המלכה בעתיד, השחקן עם הכלים השחור יכול לשחק או 6. ו6''', או להוציא את שאר כליו מהשורה האחורית, מכאן יהיה לשני הצדדים סיכוי טוב לנצח.
5. ר-ד6
5. מה-ד6 הוא הנוסח הנורמלי. פה, מומלץ ללבן לשחק '''6. ד4 או 6. ג3'''.
ל-'''6. ד4 ניתן להגיב בשתי דרכים: 6. ה:ד4 או 6. ר-ז4'''. אם השחור אכן לוקח את הרגלי ופותח את המרכז בעזרת '''6. ה:ד4, השחקן הלבן יוציא את מלכתו 7. מה:ד4''', וכאן אין פרש שיתקוף את המלכה ב-ג6. לאחר '''6. ר-ז4, הלבן ייקח את הרגלי השחור 7. ד:ה4 וכאן החלפה גדולה תקרה אחרי 7. ר:ג3 8. מה:ג3 ר:ה5, ופה ניתן להוציא את כליו של הלבן 9. פ-ד2 או 9. ר-ה3''' והלבן טוב.
6. ג3 גם הוא מתכנן לשחק '''7. ד4''' במסע הבא, כך שהרגלי יהיה יותר יציב, וללבן תהיה שליטה במרכז. אם השחור ישחק '''6. ג5?! או 6. ו6''' כדי לעצור את התקפת הלבן, מומלץ לו לשחק זאת בכל מקרה, המשחק פתוח ולשחקן עם הכלים הלבנים יש יציבות במרכז.
5. ר-ז4
5. ר-ז4 הוא ללא ספק התגובה הכי אגרסיבית ל-'''5. 0-0. ללבן יש שתי אופציות מרכזיות: 6. ח3 או 6. ד3'''.
אחרי '''6. ח3, לשחור יש אפשרות לשחק את המהלך 6. ח5!!, גמביט אלאפין'''. הרעיון כאן הוא שאם הלבן לוקח את הרץ '''7. ח:ז4?, לאחר 7 .ח:ז4''' גם הפרש הלבן תחת מתקפה. אם הלבן יזיז את הפרש עם '''8. פ:ה5?? לבטחה, יש מט ב-3: 8. מה-ח4!, מאיים על מט ב-1 ב- ח2 או ב-ח1, אז השחקן הלבן צריך לשחק 9. ו4 ז3 ואין שום דרך לעצור את המט 10. מה-ח2 #''' בעשרה מסעים. לכן, השחור צריך לשחק '''7. ד3 או 7. ג3''' כדי להשאיר אצלו יתרון.
אחרי '''6. ד3, מתכנן להגן על הפרש ב-ו3 בעזרת 7. פב-ד2'''. כאן השחור יכול לשחק '''7. מה-ו7''', ולבן כאן יותר טוב.
5. ו6
5. ו6 היה מהלך ששוחק בעיקר בזמן כהונתו של בובי פישר כאלוף העולם בשחמט, ועדיין משחקים אותו כיום. תגובה טובה למהלך הזה היא '''6. ד4'''. פה, יש לשחור שתי אפשרויות טובות: '''6. ה:ד4 ו-6. ר-ז4'''. הוא נקרא נוסח גליגוריץ'.
אם תגובתו של השחור תהיה '''6. ה:ד4, הלבן צריך לשחק 7. מה:ד4 (פישר עצמו העדיף לקחת את הרגלי בחזרה עם 7. פ:ד4'''), מציע החלפת מלכות, שהשחור חייב להסכים לה אם הוא לא רוצה להגיע למצב גרוע יותר. אחרי '''7. מה:ד4 8. פ:ד4, השחור יכול לשחק 8. ג5''', גורם לפרש לזוז עוד פעם, ומרוויח תור. כדי להשאיר יתרון אצלו, הלבן צריך להזיז את פרשו ל-ה2, ומפה השחור יוציא את שאר כליו למרכז.
לעומת, אם השחקן השחור ישחק '''6. ר-ז4, הלבן יכול לעשות אחד משני מהלכים: 7. ח3 או 7. ד:ה5 (חשוב לציין שגם 7. ג3 היא אופציה, מגן על הרגלי ב-ד4, אבל אחרי 8. מה-ה7''' הלבן צריך לבחור אחד משני מהלכים אלו בכל מקרה). אחרי '''7. ח3, השחור ייקח את הפרש ב-ו3 7. ר:ו3''', כדי לא לבזבז מהלך עם הרץ. הלבן ייקח בחזרה עם המלכה '''8. מה:ו3''', ולאף אחד מהצדדים אין יתרון גדול. לאחר '''7. ד:ה5, השחור צריך לקחת את המלכה 7. מה:ד1 (אם ייקח את הרגלי 7. ו:ה5?!, הלבן בעצמו ייקח את המלכה השחורה 8. מה:ד8, ואחרי שהשחור ייקח בחזרה 8. צ:ד8, הפרש עכשיו חופשי לקחת את הרגלי ב-ה5, וכבר כאן יש לשחקן עם הכלים הלבנים יתרון), ולאחר 8. צ:ד1''', ללבן יש שליטה בטור ד' הפתוח.
אפשרויות נוספות ללבן
הלבן גם יכול לשחק '''5. פ-ג3, 5. ד4, 5. ד3 ו-5. ג3'''.
4. ..ב:ג6
המסע '''4. ב:ג6 הוא הרבה פחות פופולרי מאשר 4. ד:ג6''' ונחשב לפחות טוב. לשחור יש עכשיו טור ב' חצי-פתוח, אך מיקום הרגלים של השחור נראה מוזר, ויהיה לו קשה להוציא את כליו מהטור האחורי.
ECO
יש לווריאצית ההחלפה בפתיחה הספרדית שתי קודי ECO:
יניב גרין
יניב יעקב גרין (נולד ב-16 במאי 1980) הוא כדורסלן ישראלי, ששיחק בעמדת הסנטר בנבחרת ישראל. זכה לאורך הקריירה שלו בגביע יורוליג אחד, בשש אליפויות ישראל ובארבעה גביעי מדינה ועם נבחרת ישראל השתתף בארבע אליפויות אירופה. שיאן הופעות נבחרת ישראל עם 193 הופעות.
גרין נחשב לשחקן הגנה מצטיין בעל יכולת פיזית טובה. התמחותו העיקרית היא בלקיחת ריבאונדים ובחסימות.
כיום יניב גרין משחק בקבוצת אליצור גבעתיים.
ראשית הקריירה
נולד לאב יליד רומניה ולאם ילידת פולין. למד בצעירותו בבית הספר התיכון המקומי בעיר הרצליה. הוא החל את קריירת הכדורסל שלו בקבוצת הנוער של מועדון הכדורסל בני הרצליה, בה החל לשחק בשנת 1994. הוא שיחק במשך חמש שנים בקבוצת הנוער של המועדון, ושיתוף הפעולה שלו יחד עם שני כדורסלנים בולטים אחרים לעתיד, טל בורשטיין ואורי יצחקי, הביא לכך שהקבוצה הייתה אחת מהחזקות ביותר מבין קבוצות הנוער בישראל. בקיץ 1998 שיחק גרין במדי נבחרת הנוער של ישראל באליפות אירופה לנוער, והיה מהשחקנים הבולטים של נבחרתו. בעונת הוא זכה עם בני הרצליה באליפות ליגת הנוער הישראלית, ובמקביל החל לשחק בקבוצה הבוגרת של בני הרצליה וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול הפועל גליל עליון.
בעונת ביסס גרין את מעמדו כשחקן חשוב בקבוצה הבוגרת של בני הרצליה בליגת העל. בעונה זו הוא קלע 10.9 נקודות והוריד 5.8 ריבאונדים ב-30.6 דקות בממוצע למשחק, והיה שותף להצלחתה של קבוצתו שהעפילה למשחקי הפלייאוף של הליגה. בקיץ שלאחר עונה פרץ גרין לתודעה הישראלית והעולמית, כאשר זכה עם נבחרת העתודה של ישראל במדליית כסף באליפות אירופה עד גיל 20.
בעונת עזב גרין את קבוצת נעוריו בני הרצליה, ועבר למכבי עירוני רעננה, קבוצה אחרת ששיחקה בליגת העל. במדי רעננה הוא שיחק לראשונה בקריירה שלו בטורניר אירופי למועדונים, כאשר השתתף עמה בסופרוליג - גביע אירופה לקבוצות. הוא הפגין יכולת טובה במסגרת המפעל כאשר קלע 6.6 נקודות והוריד 5 ריבאונדים למשחק, אך הודח עם רעננה כבר בסיבוב הראשון עם מאזן של ארבעה ניצחונות ו-14 הפסדים. בליגה השיג גרין ממוצעים דומים לאלה שהשיג באירופה וסיים עם קבוצתו במקום החמישי, אחד מתחת לזה המוביל לפלייאוף. שהותו של גרין ברעננה גרמה לשערורייה מאוחר יותר, כאשר התברר שהנהלת הקבוצה פתחה חברות-קש על מנת לשלם לגרין ואורי יצחקי, שהיו עדיין חיילים, שכר גבוה מזה שאיגוד הכדורסל בישראל מתיר לתת לחיילים. בעקבות פרשה זו התפטר יו"ר המועדון, זוהר הלפרין,
מכבי תל אביב
בקיץ 2004 הוזמן גרין לשחק עם דטרויט פיסטונס בליגת הקיץ של ה-NBA. הוא הרשים במשחקי ליגת הקיץ את ראשי דטרויט והוזמן על ידה למחנה קדם-העונה, לאחר שקיבל הצעות הצטרפות גם ממספר קבוצות נוספות בליגת ה-NBA. אף על פי כן, הוא לא הצליח להשיג חוזה בדטרויט פיסטונס, והחליט לעבור למכבי תל אביב.
בעונתו הראשונה במכבי תל אביב,, הגיע גרין להישגו הגדול בקריירה כאשר זכה עם הקבוצה ביורוליג לאחר ניצחון בגמר על טאו ויטוריה, וכן זכה לראשונה בקריירה שלו באליפות ליגת העל הישראלית לאחר ניצחונה של קבוצתו בגמר הפלייאוף על הפועל תל אביב, קבוצתו הקודמת, ובגביע המדינה. הוא קלע 8.9 נקודות והוריד 4.5 ריבאונדים ב-17.6 דקות בממוצע למשחק בליגה. אף על פי כן, ביורוליג קיבל גרין מהמאמן פיני גרשון דקות משחק מועטות ביחס לאלה שקיבל בקבוצותיו הקודמות, מאחר שהסנטר הבכיר של הקבוצה היה ניקולה וויצ'יץ' הקרואטי. ממוצעיו ביורוליג בעונה זו עמדו על 3.7 נקודות ו-2 ריבאונדים ב-9.5 דקות למשחק.
גם בעונה הבאה, המשיך גרין לשמש בעיקר כשחקן מחליף. הוא זכה מכבי תל אביב בדאבל שני ברציפות של אליפות ליגת העל וגביע המדינה, אך הפסיד עמה בגמר היורוליג לצסק"א מוסקבה. במהלך שנת 2006 הפך גרין לאחד מ-20 הקולעים המובילים של נבחרת ישראל בכל הזמנים.
במהלך הקיץ של 2007 היה גרין מבוקש על ידי קבוצות רבות מישראל ומרחבי אירופה. הוא החליט בסופו של דבר לעבור לצסק"א סמארה מליגת העל הרוסית, על מנת לקבל דקות משחק רבות יותר מאלה שקיבל במכבי. בעונת היה גרין מהשחקנים המובילים של סמארה, העפיל עמה לרבע גמר היורוקאפ של פיב"א וסיים עמה במקום התשיעי בליגה הרוסית, מקום אחד מתחת למקום השמיני המוביל לפלייאוף. הוא השיג ממוצעים של 8.9 נקודות ו-6.1 ריבאונדים בליגה ושל 11.6 נקודות ו-8.4 ריבאונדים ביורוקאפ, ובנוסף הגיע להישג אישי באותה עונה, כאשר נבחר להשתתף ב"משחק האולסטאר" של היורוקאפ. גרין העיד כי רמת המשחק ברוסיה טובה מזו שבישראל, ושהיא שיפרה אותו מבחינה מקצועית.
בעונת החליט גרין לחזור לישראל וחתם על חוזה לשלוש שנים במכבי תל אביב, לאחר שמאמן הקבוצה החדש אפי בירנבוים הבטיח לו דקות משחק רבות יותר. בעונה זו זכה גרין עם מכבי תל אביב באליפות ישראל הרביעית בקריירה שלו לאחר ניצחון בגמר הפיינל פור על מכבי חיפה, והודח עמה בשלב ה"טופ 16" של היורוליג. הוא השיג ממוצעים של 5.2 נקודות ו-4.4 ריבאונדים בליגה ו-4.8 נקודות ו-3.2 ריבאונדים במסגרת היורוליג. בסוף עונת שוחרר גרין ממכבי תל אביב.
החזרה לישראל
באוקטובר 2012 חתם בהפועל גלבוע גליל מליגת העל בכדורסל לעונה אחת לאחר שלא הצליח למצוא קבוצה באירופה.
בקיץ חתם גרין לעונה בהפועל ירושלים.
במהלך עונת 2014/15 נפצע קשה בברך וגמר את העונה. בתום העונה החליטה י-ם לשחררו.
ב 14 באוגוסט 2016 הודיע על פרישתו מכדורסל.
נבחרת לאומית
בצעירותו שיחק גרין במדי נבחרת הנוער של ישראל. הוא היה מהשחקנים הבולטים בנבחרת באליפות אירופה לנוער ב-1998, וסיים עמה במקום השישי בטורניר תוך שהוא קולע 11.2 נקודות בממוצע למשחק. בשנת 2000 היה חבר גרין בסגל המצליח ביותר של נבחרת העתודה של ישראל, וזכה עמה במדליית הכסף באליפות אירופה עד גיל 20, לאחר ניצחון בחצי הגמר על נבחרתה של ספרד והפסד בגמר לנבחרתה של סלובניה. הוא השיג בטורניר ממוצעים של 12.8 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק. ב-2001 השתתף גרין באליפות העולם לנבחרות עתודה, והיה שחקן בכיר גם בטורניר זה.
באותה שנה זומן גרין לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של ישראל, והשתתף עמה באליפות אירופה בכדורסל, בהיותו בן 21. הוא היה שותף למקום התשיעי בטורניר אותו חלקה הנבחרת יחד עם מספר נבחרות נוספות. כבר בגילו הצעיר הוא היה שחקן חשוב בנבחרת הבוגרת, והשיג בטורניר ממוצעים של 5.5 נקודות ו-7 ריבאונדים במהלך ארבעה משחקים.
גרין שיחק עם נבחרת ישראל גם באליפות אירופה 2003. במהלך משחקי ההכנה שלפני הטורניר ובטורניר עצמו, הוא הפך לאחד מהשחקנים המובילים בנבחרת. הוא הגיע עם הנבחרת להישג גדול מבחינה קבוצתית - העפלה לרבע הגמר וסיום במקום השביעי באליפות, תוך שהוא קולע 10.9 נקודות ומוריד 4.6 ריבאונדים בממוצע למשחק. במהלך הטורניר הוא הפגין יציבות גבוהה מהרגיל בזריקות מ והוביל את הטורניר עם קליעה של 69.8%. גם באליפות אירופה 2005 סיים גרין במקום הראשון בקליעות מהשדה, והעמיד ממוצעים של 11 נקודות ו-5.5 ריבאונדים.
לאליפות אירופה 2007, בדומה לאליפות שקדמה לה, הצליח גרין להעפיל עם ישראל רק לאחר זכייה ב"טורניר ההזדמנות האחרונה". באליפות אירופה עצמה הוא הפגין יכולת גבוהה מאוד והיה מהשחקנים הבולטים בנבחרת ישראל ובטורניר בכלל. הוא זכה בתואר מלך הריבאונדים של הטורניר עם 9.3 ריבאונדים בנוסף ל-11.8 נקודות בממוצע למשחק, וסיים עם נבחרתו פעם נוספת במקום התשיעי בשיתוף עם מספר נבחרות נוספות. זכייתו של גרין בתואר מלך הריבאונדים הייתה מפתיעה במיוחד בשל העובדה שהוא הקדים בדירוג מספר שחקני NBA בכירים, כדוגמת פאו גאסול, דירק נוביצקי ואנדריי קירילנקו, ויכולתו הגבוהה באליפות אירופה גררה מחמאות כלפיו ברחבי העולם.
מאז שנת 2007, מדורג גרין בין עשרת הקולעים המובילים של נבחרת ישראל בכל הזמנים. הוא בעל מספר ההופעות הגדול ביותר בנבחרת עם 193 הופעות ו-1,400 נקודות במדי הנבחרת.
סטטיסטיקות קריירה
נכון ל-13 באוגוסט 2009
פינחס וולף
הרב ד"ר פינחס וולף (Pinchas Benedict Wolf; כ"ד באדר א' ה'תרל"ה, 1 במרץ 1875, קלן – ד' באלול ה'תשכ"ח, 28 באוגוסט 1968, פתח תקווה) היה רבם של קלן וחבל הריין, ולאחר מכן רב קהילת מקור חיים בפתח תקווה, מחבר פירוש ה"דיוקים" על התורה וספר משלי וספרים נוספים.
ביוגרפיה
נולד ב-1875 בעיר קלן בגרמניה לרב זאב וולף, מייסד הקהילה האורתודוקסית הנפרדת "תלמוד תורה" בקלן. בגיל 18 נשלח ללמוד בבית המדרש לרבנים בברלין אצל רבי דוד צבי הופמן, ובמקביל למד שפות שמיות באוניברסיטת ברלין. לאחר מכן למד מספר שנים אצל הרב אביעזרי זליג אוירבך בהלברשטאדט, שאף השיא לו מאוחר יותר את בתו הלנה (הינדלא). הוסמך להוראה בידי רד"צ הופמן, הרב הירש מהמבורג והרב זאב פיילכנפלד מפוזן. בשנת 1901, החליף את הרב נחמיה אנטון נובל, שמילא את מקום אביו כרב קהילת "תלמוד תורה" בקלן וכעת עבר לקניגסברג. עם הכנסו לתפקיד, הקים את "האיגוד למען האינטרסים היהודיים בחבל הריין", שסיפק את צורכי עשרות הקהילות הקטנות באזור. יחד עם הרב עמנואל קרליבך, ייסד את הגימנסיה היהודית יבנה, ואף לימד בה. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל וקבע את מושבו בפתח תקווה, שם מונה לרבה של קהילת "מקור חיים" ליוצאי גרמניה. בתפקיד זה כיהן עד לפטירתו בשנת 1968. מילא את מקומו הרב אהרן בייפוס (נפטר בה'תשע"ג).
לכבוד הגיעו לגיל 90 הקימה קהילת מקור חיים ספרייה תורנית לכבודו והיא נחנכה בכ"ד באדר א' ה'תשכ"ה. הספרייה, המכילה אלפי ספרי קודש המקיפים את הספרות התורנית היסודית, נחשבת לאחת הספריות התורניות החשובות בפתח תקווה.
עיריית פתח תקווה קראה על שמו רחוב בשכונת כפר גנים.
חיבוריו
חיבוריו יצאו לאור בידי "הקרן להוצאת כתבי הרב וולף", שעברה לאחר מכן לחסות מכון הברמן למחקרי ספרות.
משפחתו
נשא את הלנה (נפטרה בה'תשי"ח), בתו של הרב אביעזרי זליג אויערבך, ולהם שמונה ילדים:
יישון בשר
יישון בשר הוא אחסנת בשר בתנאים מיוחדים למשך ימים עד מספר חודשים כדי להביא לריכוכו והשבחתו.
הצורך באחסון הממושך של בשר לפני הצריכה נובע מתופעה הנקראת צפידת מוות (בלטינית: Rigor mortis). הבשר הוא בעצם רקמת שריר, אשר יכולה להתכווץ ולהתרפות לפי הצורך. שני חלבונים אחראים למצב סיבי השריר, כיווץ או הרפיה, והם: אקטין ומיוזין. כאשר הם נקשרים זה לזה השריר מתכווץ וכשהם נפרדים זה מזה השריר רפוי. חלבון המיוזין זקוק לאנרגיה כדי להרפות את אחיזתו באקטין. לאחר המוות, כשאין עוד אספקת חמצן ומזון לתאים, אין מה שינתק את השניים וכחצי שעה לאחר השחיטה מתכווצים סיבי השריר.
תליית חלקי הבשר על ווים מיועדת למתיחתו של השריר המכווץ באמצעות כוח הכובד, אבל כדי לקבל בשר רך יש צורך לחכות שהחלבונים יתפרקו על ידי אנזימים. יישון בשר הוא למעשה תהליך ריקבון מבוקר בטמפרטורה נמוכה, שנמשך מספר ימים עד שלושה שבועות. בסיום התהליך מתקבל שריר רפוי, המתבטא בבשר רך המתאים לאומצות. תוצרי הפעילות של האנזימים המפרקים נותנים לבשר בקר מיושן ריח חמצמץ אופייני.
וינפילד דרבין
וינפילד טיילור דרבין (באנגלית: Winfield Taylor Durbin; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאינדיאנה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אינדיאנה ה-25 בשנים 1901–1905. תקופת כהונתו כמושל התמקדה בחקיקה פרוגרסיבית ובדיכוי הקבוצות הגזעניות הלבנות שפעלו בדרום המדינה. דרבין היה השביעי והאחרון מבין מושלי אינדיאנה שלחמו במלחמת האזרחים האמריקאית.
יישון בשר
יישון יבש
בשר לאומצות בסגנון הקלאסי הישן (כמותן ניתן להשיג בימינו רק במסעדות יוקרה או באטליזים מובחרים) מיושן באוויר פתוח בטמפרטורה של 2–3 מעלות צלזיוס בלחות יחסית של 85%. במשך זמן מאבד הבשר נוזלים (כחמישית ממשקלו), מה שגורם לחומרי הטעם שבו להיות מרוכזים יותר. סביב הבשר נוצר קרום בלתי אכיל שיש להסיר. שיטה זו קרויה יישון יבש (Dry aging) בשל איבוד המשקל, הזמן הארוך הנדרש ושטח האחסנה הגדול בטמפרטורה נמוכה ולחות מבוקרת (נדרש שטח גדול כי יש להבטיח זרימת אוויר סביב נתחי הבשר ואי אפשר, לכן, לתלות אותם בצפיפות), בשר זה יקר יותר.
ניתן ליישן בשיטה זו רק בשר באיכות גבוהה משום שנדרשת תכולת שומן גבוהה ופיזור אחיד של השומן בנתחי הבשר. משך היישון המקובל בשיטה זו 15–28 ימים. ישנן מסעדות המיישנות נתחים יותר מ-28 ימים, כשהמובילה כרגע היא Dallas Chop House בטקסס שהגישה סטייק שיושן 459 ימים. החל מהשבוע הרביעי ליישון ניתן למצוא על הנתח בקטריות מסוג Penicillium Nalgiovense שאחראיות על טעמים דומים לאלו הנמצאים בגבינות כחולות. החיידקים העיקריים המתרבים בבשר בקר במהלך יישון יבש הם אירובים (צורכי חמצן) מהסוג פסאודומונס.
מחקרים הראו כי ניתן להאיץ תהליך יישון יבש באמצעות הפעלת אולטרה סאונד על הבשר במשך 24 השעות שלאחר השחיטה. ההאצה נגרמת משבירה של מבנים חלבוניים בסיבי השריר.
וינפילד דרבין
ראשית חייו
לאחר המלחמה עזב דרבין את הצבא ולזמן קצר למד בקולג' בסנט לואיס לפני שעבר לאינדיאנפוליס, שם הוא עבד כמנהל חשבונות בחנות כלבו. ב-1879 הוא עזב את אינדיאנפוליס ועבר לאנדרסון שבאינדיאנה, שם הוא הכיר את ברתה מק'קולו. השניים נישאו ב-1875 ונולדו להם שני ילדים. במהלך תקופת השגשוג של קידוחי הגז הטבעי באינדיאנה, עבד דרבין עם חמו בהקמתם של כמה עסקי ייצור והפך לאמיד יחסית.
יישון בשר
יישון רטוב
רוב הבשר בימינו מיושן באריזות ואקום אטומות, היישון אינו מלווה בייבוש ולכן מכונה השיטה יישון רטוב (wet aging) והטעם עדין יותר. בשיטת יישון זו האנזימים מפרקים ביתר יעילות את רקמות החיבור ולכן הבשר רך יותר. בניגוד לשיטת היישון היבש התהליך דורש רק כמה ימים להשלמה. משך הזמן הקצר, האריזה הצפופה ומניעת איבוד משקל בתהליך הופכים את היישון הרטוב לחסכוני יותר. היישון הרטוב הומצא בתחילת שנות ה-60 ובשל החסכון והמהירות הפך לתהליך הנפוץ בתעשייה תוך זמן קצר. אריזת הוואקום מאפשרת התרבות של חיידקים אנאירוביים: בעיקר לקטובצילוס (Lactobacilli).
וינפילד דרבין
ראשית חייו
דרבין החל להיות פעיל בפוליטיקה המקומית והיה לחבר בוועד המרכזי של המפלגה הרפובליקנית באינדיאנה ומונה כחבר בוועד המנהל שהיה אחראי על מטות המפלגה במערב המדינה. הוא היה בעל תפקיד פעיל ברמה הלאומית ב, והיה מעורב בשדלנות. לאחר פרוץ מלחמת ארצות הברית-ספרד הוא התגייס לצבא וקודם על ידי המושל ג'יימס מאונט לדרגת קולונל. ביולי 1898 ניתן לו הפיקוד על רגימנט הרגלים ה-161 של אינדיאנה. הרגימנט שלו הוצב ככוח הכיבוש בהוואנה, קובה במשך שלושה חודשים, ולאחר מכן הוא שב הבייתה.
יישון בשר
יישון רטוב
אף על פי שבשר שטופל ביישון יבש נחשב יוקרתי יותר, מבחני טעימה הראו כי רוב הצרכנים מעדיפים בשר שיושן בשיטת היישון הרטוב מבחינת טעם ומרקם.
וינפילד דרבין
ראשית חייו
ב-1900 הוצגה מועמדותו של דרבין לתפקיד מושל אינדיאנה והוא נבחר בקלות על ידי הוועידה המדינתית של הרפובליקנים. בציבור שררו רגשי התנגדות חזקים נגד הדמוקרטים, וראשי מפלגה זו סירבו להתמודד באותה שנה על משרת המושל. הדמוקרטים הציבו את ג'ון קרן כיריבו של דרבין, אך דרבין היה המושל הראשון שנבחר ברוב מוחלט לאחר 25 שנים. מטרתו המרכזית של דרבין כמושל הייתה להכניס את המדינה לתהליכי יעילות, וביצוע רפורמה בממשלה, כך שתתפקד באופן יעיל יותר מבחינה כלכלית, זאת לצד חקיקה פרוגרסיבית.
יישון בשר
החוק בישראל
על פי חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון), התשע״ו–2015, בשר מיושן מוגדר כ.
וינפילד דרבין
דיכוי ארגוני הלבנים
מדיניותם של קודמיו בתפקיד של דרבין כלפי ארגוני הלבנים הובילה לגידול בפעילותם. אף על פי שלא ידוע המספר המדויק, לפחות 68 מעשי לינץ' התרחשו בשנים שקדמו לכהונתו של דרבין כנגד חשודים בפשעים, ומספר רב של מעשי לקיחת החוק לידיים בוצעו על ידי קבוצות אלו. רוב פעילותם התקיימה בדרום אינדיאנה. ב-1899 העבירה האספה הכללית של אינדיאנה חוק נגד מעשי לינץ', שדרש מהשריפים לפנות למושל לקבלת סיוע צבאי כאשר התרחשה סכנה לביצוע מעשי לינץ' והעניק למושל סמכות להעביר מתפקידם שריפים שסירבו להעביר בעת הצורך עצירים למשמורת המדינה, ולהציב כוחות מיליציה להגנת העצירים. על אף חוק זה, מעשי לינץ' נמשכו עד להשבעתו של דרבין כמושל. ב-1902 הוא הפעיל את החוק לאחר מעשי לינץ' שהתרחשו, והעביר מתפקידם כמה בעלי תפקידים בכוחות אכיפת החוק והציב אנשי מיליציה על המשמר.
ב-1903 נהרג קצין משטרה באוונסוויל, והשריף המקומי שלח בקשה למושל לסיוע בהגנת החשוד שהיה במעצר. דרבין שיגר פלוגת מיליציה כדי להגן על בית המעצר. עד מהרה הקיף המון של חברי הארגונים הלבנים את בית המעצר ואנשי המיליציה החלו להתעמת איתם במשך כמה שעות. אחד מהאנשים בהמון ירה לעבר החיילים, שהגיבו בפתיחה באש כלפי ההמון, פצעו 11 איש והרגו אחד. עד מהרה התפזר ההמון. במשך 30 השנים הבאות לא התרחשו יותר מעשי לינץ' באינדיאנה עד ללינץ' בתומאס שיפ ואברם סמית'.
סדר יום פרוגרסיבי
במהלך העשור שקדם לכהונתו של דרבין כמושל צמחה התעשייה באינדיאנה בקצב מהיר, ומספר גדול של ארגוני עובדים החלו לקום במדינה. דרבין קידם את חקיקתם של חוקים להגבלים עסקיים, חוקים להטלת קנסות על קניית קולות במערכות הבחירות, והקים בתי משפט לנוער. הוא ערך ביקורת ברחבי המדינה, וחשף מעילות באוניברסיטת אינדיאנה שבוצעו על ידי פקידי הממשל במחוז מנורו. הוא איים שיעביר את המוסד החינוכי לעיר אחרת אם המועצה המנהלת שלו לא תיקח את העניינים לידיה.
השימוש במכוניות התרחב מהיקף אפסי כמעט לרמה כזאת שדרבין החל לקדם את סלילתם של כבישים מרכזיים במדינה. הוא ראה את היתרונות שבמעמדה של אינדיאנה באומה, שהצריכו את המעבר של חלק גדול של תנועת כלי הרכב מהמערב דרכה בדרכם לצפון-מזרח ארצות הברית.
שנותיו האחרונות
לאחר תום כהונתו כמושל שב דרבין לאנדרסון כדי לחדש את פעילותו העסקית. ב-1911 הוא שב לפעילות פוליטית כאשר הדמוקרטים ניסו לכנס ועידת חוקה. יחד עם המושל לשעבר פרנק הנלי הוא נסע ברחבי המדינה וניהל מערכה נגד הדמוקרטים והצעתם לכינוס הוועידה. הוא המשיך להיות פעיל במפלגתו, וב-1912 הוצגה שוב מועמדותו למשרת המושל. הרפובליקנים היו חלוקים על סוגיה חוקתית, אף על פי שנמנע כינוס הוועידה שהוצע על ידי הדמוקרטים. רבים מחברי המפלגה פרשו ממנה ועברו בשנה שלאחר מכן לשורות המפלגה הפרוגרסיבית. בבחירות הכלליות הגיע דרבין למקום השלישי והובס על ידי מועמד הדמוקרטים סמואל רלסטון, שנבחר כמושל, ועל ידי מועמד הפרוגרסיבים אלברט בוורידג', שהגיע למקום השני.
משה שק
משה שֶׁק ("ג'וּק"; 1936 – מרץ 2011) היה פסל ואמן קרמיקה ישראלי יליד פולין, ממייסדי קיבוץ בית ניר. יצירתו הושפעה מהמסורת של ייצור הקרמיקה הארץ-ישראלית. ברבות מעבודותיו מופיעות צורות ביו-מורפיות ודמויות הקרובות ברוחן אל הפיסול ה"כנעני".
ביוגרפיה
שק נולד בשנת 1936 בזמושץ' שבפולין. בשנת 1940 עבר עם משפחתו לאזור בפולין שהיה בשליטת ברית המועצות. משם עברה המשפחה למחנה עבודה בסיביר, שם שהתה כשנה. בין השנים 1941–1945 שהתה המשפחה בבוכרה, אוזבקיסטן. שנת 1947 העפילה המשפחה לארץ ישראל באוניית המעפילים "התקווה". לאחר תפיסת האוניה בידי הצבא הבריטי, נשלחה המשפחה למחנה המעצר בקפריסין. בשנת 1948 עלה לישראל והתגורר ביפו. בנעוריו היה חבר בתנועת הנוער "השומר הצעיר", שם פגש את אברהם אופק. הוא למד מסגרות וחרשות ברזל בבית הספר המקצועי "שבח".
בשנת 1952 למד חצי שנה ב"בצלאל החדש" אצל מורים כיוסי שטרן ולודוויג יהודה וולפרט מהמחלקה לעיבוד מתכת.
בשנת 1957 היה ממקימיו של קיבוץ בית ניר. בין השנים 1959–1977 היה שק תלמידו של הפסל רודי להמן, ואחר-כך שולייתו.
בשנת 2007 יצא סרט תיעודי על חייו ועבודתו בשם "אבוא במחילות", בבימוי סילבינה לנדסמן, שזכה בפרס.הסרט מתאר את עבודתו הפיסולית כדיאלוג שבין התרבות המקומית - הקדומה והעכשווית - לבין הנוף מתוכו היא צומחת.
שק היה נשוי לשולה שק, ולבני הזוג נולדו ארבעה ילדים. הוא נפטר בשנת 2011, לאחר שנים של מאבק במחלת הסרטן. לאחר מותו הוקם בקיבוץ בית ניר מוזיאון לזכרו המציג את עבודותיו.
יצירתו
שק הוא אמן ייחודי בנוף האמנות הישראלית. גוף העבודות שלו מהדהד תחושה של תרבות קדמונית כשנקודת המבט שלו היא בראש ובראשונה הומניסטית. בשיחה עם האוצרת רותי אופק שפורסמה בספר המלווה את תערוכתו האחרונה, תיאר שק את תפישת האמנות שלו: ״העיסוק באמנות הוא אזכור האמנות, זה הכלי שיש. האמן מאזכר אמנות, אבל קצת מטה אותה לזמן, לפרשנויות, לתולדות חייו״.
מוקד מרכזי ביצירתו הוא הגעגוע. שק התגעגע לחכמה הקדמונית, שהיטיבה לחבר בין המקום והחומר; הוא התגעגע ל״רוח המזרח״ שמייצגת קרבה הרמונית לאדמה; הוא התגעגע אל חוויה של מקום. המזרח אצל שק לא היה מושג פוליטי, אלא נקודת ייחוס אישית-רוחנית שלאורה הוא עיצב את דרכו האמנותית.
תחילת דרכו האמנותית מאופיינת בשימוש בברזל, בטון ועץ ובדימויים גיאומטריים וגושניים של חיות. בהשפעת הממצאים הארכאולוגיים הקרמיים שאליהם נחשף, עבר שק לעבודה בחימר. קנה המידה מונומנטלי - פסליו ממוקמים לרוב במרחבים פתוחים. טכניקת העבודה בחומר הקרמי הפנתה את שק אל סוגיות של חלל פנימי, דופן, חיפוי וציורים על פני השטח. הדימויים של הפסלים נשארו בתחום הזואולוגיה אך הנפחים מלאים ועגולים: החיות הפכו למעין מיכלים, לייצוגים מופשטים או מומצאים של חיות. בטכניקה זו יצר שק סדרות של טוטמים וצלמים שלעיתים מורכבים מחלקים המחוברים בליפוף פשוט של חוט תיל. על חלקיהם הוא צייר באנגוב (צבע קרמי המיושם לפני השריפה). במקביל, יצר שק סדרות של כדים ומיכלים בטכניקת הכריכה העתיקה (coiling) תוך הנכחת פעולת הלחיצה של החומר בין האצבעות, כערוץ של דיאלוג עם כלים קדומים.
בהמשך עבר שק אל פיסול בארד (ברונזה) בטכניקת יציקה בשיטת השעווה האבודה. טכניקה זו מיוחסת לאוסף המרהיב של כלי הפולחן שמתוארך לתקופה הכלקוליתית והתגלה בנחל משמר במדבר יהודה (מטמון נחל משמר), גילוי ארכאולוגי ששבה את רוחו. המעבר לארד בעבודתו של שק התייחסה באופן ישיר למעבר מהחימר לארד שהתרחש בעת העתיקה: ״שעתה היפה של התקופה הכלקוליתית הייתה במעבר בין חימר לברונזה״, אמר שק בשיחה עם האוצרת רותי אופק. השפה הפיסולית נשארה דומה ואילו הציורים על פסלי הקרמיקה הוחלפו בחריטות עדינות ובפטינה שעל פני השטח המתכתיים.
בשנת 2002 התגבר העניין שלו באובייקטים פולחניים, והוא יצר את הסדרה 1000 צלחות, המורכבת מצלחות קרמיות עמוקות שעומדות על שלוש רגליים ועליהן עיטורים קוויים. הצלחות עשויות בטכניקת לחיצה בחומר לבן וקוטרן זהה. הקו המעטר שחור או חום, בעל עובי אחיד אך מרצד - נדמה כאילו שק עשה שימוש באותו המכחול בכל הצלחות. על כל צלחת עיטור ייחודי, וכולן יחד מציגות מופע גיאומטרי של דימויים - חלקם מופשטים וחלקם פיגורטיביים של צמחים וחיות. האסוציאציה המיידית מפנה אל ציורי הענק המסתוריים שעל אדמת פרו, הידועים כקווי נסקה. הצלחות, בדומה לקווי נסקה, מזמינות מבט מלמעלה אל מפה או צופן קדמוני.
סקיי סיטי 1000
על פי התוכנית, שהוצגה על ידי תאגיד טאקנקה ב-1989, המבנה יורכב מ-14 יחידות עגולות המונחות אחת על גבי השנייה. גובהו של הבניין יהיה 1,000 מטרים, רוחב בסיסו 400 מטרים ושטחו הפנימי 8 קמ"ר. הבניין יכיל אזורי מגורים ל-35,000 תושבים וכן משרדים, אזורי מסחר, פנאי ומוסדות חינוך שיספקו 100,000 מקומות עבודה.
התוכנית משכה תשומת לב רבה בקרב חוגי אדריכלות מכל העולם. ככל הנראה הפרויקט נבחן ברצינות רבה יותר מפרויקטים דומים כמו אקס-סיד 4000, בניין המילניום של לונדון של נורמן פוסטר, או אפילו המבנים הארקולוגיים של פאולו סולרי ו"עיר הזוהר" של לה קורבוזיה. בדיקות לבחינת המבנה העתידי כללו שימוש במסוק הכיבוי היחיד של טוקיו להדמיה שתבדוק מה יקרה אילו תפרוץ שריפת ענק בתוך הבניין. בנוסף, נבדקה מעלית מיוחדת במעבדות ניסוי מחוץ לטוקיו, המעלית נעה במהירות גבוהה במיוחד עם שלושה סיפונים שכל אחד מהם יכול להכיל עד 70 אנשים. העיצוב הוצג בערוץ דיסקברי בתוכנית על הנדסה קיצונית בשנת 2002, ובטור 'השבוע ביפן' בערוץ CNN בשנת 1989.
ימת ארבעת הקנטונים
ימת ארבעת הקנטונים (בגרמנית: Vierwaldstättersee) המוכרת גם בשם אגם לוצרן. התרגום המדויק של המקור הגרמני הוא "האגם של ארבע מחוזות היער". זו ימת מים מתוקים במרכז שווייץ. גובלת בקנטונים אורי, לוצרן, שוויץ, אונטרוולדן.
הימה היא הרביעית בגודלה בשווייץ ומכסה שטח של כ-115 קילומטרים רבועים. גובהה 434 מטרים מעל פני הים ועומקה המרבי הוא 214 מטרים. נפח הימה 11.8 קילומטרים מעוקבים. מבנה הימה מסובך מאוד, עם עיקולים המגיעים מהעיר לוצרן ועד ההרים. הימה מוזנת מ וממספר נחלים קטנים נוספים. נהר הרויס נכנס אל הימה באזור העיירה, שבקנטון אורי ויוצא מן הימה בעיר לוצרן, בקצהו המערבי. אזורים רבים של קו החוף מתנשאים אל תוך הרים תלולים שיכולים להגיע עד ל-1500 מטרים מעל הימה.