cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מצה שמורה
ישנן מסורות שונות באפיית מצה שמורה, ומלבד זו הנפוצה היום, המופיעה בתמונה לעיל, יש גם את מסורת יהודי תימן, מסורת יהודי אתיופיה, מסורת יהודי ג'רבה, ועוד. מסורות אלה קדומות מאוד, והן משמרות את שהיה נהוג בעבר.
בנוסף, בדור האחרון מיוצרות מצות שמורות גם באמצעות מכונות - 'מצות שמורות מכונה', שצורתן רבועה כמו זו של מצות רגילות, אבל בתהליך ייצורן נשמרים כללי 'שמורה'.
בשעת הקציר עצמה של החיטים מצוי משגיח עם נהג הקומביין, הבודק שאין דיני כלאיים וכדומה, העלולים לפגוע בכשרות.
הלמה של גייל
במתמטיקה, הלמה של גייל היא למה העוסקת בפיזור כללי של נקודות על פני הספירה ה-n-ממדית. הלמה קובעת שלכל n ו-k טבעיים קיימת קבוצה בת 2k+n נקודות על פני הספירה כך שכל המיספירה פתוחה בספירה מכילה לפחות k נקודות מהקבוצה. הלמה הוכחה על ידי דייוויד גייל (David Gale) ב-1956.
הוכחה
נוכיח טענה שקולה: קיימות קבוצה של נקודות ב- כך שבכל חצי מרחב n+1 ממדי שמוגדר על ידי על-מישור העובר דרך הראשית (תת מרחב וקטורי ממעלה n) יש לפחות k נקודות מהקבוצה. אפשר לתרגם טענה זו ללמה של גייל על ידי הטלה של על ספירת היחידה S^n באמצעות קרניים היוצאת מהראשית (דרך כל נקודה במרחב מעבירים קרן היוצאת מהראשית והנקודה מועתקת לנקודת החיתוך של הקרן עם הספירה).
נבנה את הנקודות. נסתכל על עקום המומנטים ה-n ממדי משוכן בעל-מישור בגובה 1:. נגדיר: (למעשה יכולנו לבחור כל 2n+k נקודות שונות על העקום). יהי h על-מישור העובר דרך הראשית. אנו צריכים להוכיח שבכל צד שלו יש k נקודות לפחות.
נסמן את קבוצת n הנקודות החיתוך ב- ואת קבוצת 2k נקודות A שלא נמצאות על h ב-. נצבע את נקודות באופן הבא: נקודה \gamma(i) תהיה שחורה אם i זוגי והנקודה נמצאת מימין ל-h, או אם i אי-זוגי והנקודה נמצאת משמאל ל-h. בהתאמה נקודה היא לבנה אם i זוגי והנקודה משמאל ל-h, או אם i אי-זוגי והנקודה מימין ל-h. נבחין כי שתי נקודות סמוכות ב- הן בצבעים שונים: אם בין סמוכות יש מספר זוגי של נקודות מ-, אז הן באותו הצד ועם זוגיות שונה, ולכן צבעים שונים. ואם מפרידים ביניהן מספר אי-זוגי של נקודות מ- הן בצדדים שונים ומאותה זוגיות ולכן בצבעים שונים.
מכיוון שהצבע מתחלף בין שתי נקודות סמוכות, יש בדיוק k נקודות שחורות ובדיוק k נקודות לבנות. אם \gamma(i) נקודה שחורה, אז או שהיא מימין ל-h ו-i זוגי ולכן מימין ל-h. או שהיא משמאל ל-h ו-i אי-זוגי ולכן מימין ל-h. קיבלנו שכל הנקודות השחורות מתאימות ל-x_i מימין ל-h, ובאופן דומה כל הנקודות הלבנות מתאימות ל-x_i משמאל ל-h, ולכן יש בדיוק k נקודות מבין בכל צד של h. נזכור שהזזנו את h באופן שהחסיר נקודות מהצדדים, ולכן יש לפחות k נקודות בכל צד של h המקורית.
עבאס חלמי הראשון
עבאס חלמי הראשון (1 ביולי 1813–13 ביולי 1854; בערבית: عباس حلمي الأول; תעתיק מדויק: עבאס חלמי אלאול), ואלי (מושל) מצרי, בנו של טוּסוּן פאשא ונכדו של מושל מצרים מוחמד עלי שייסד את השושלת של מנהיגי מצרים בתקופה ההיא.
ביוגרפיה
עבאס חלמי נולד ב-1 ביולי 1813 בג'דה וגדל כנער בקהיר. כאיש צעיר הוא לחם בסוריה, תחת פיקודו של דודו, אבראהים פאשא. מותו של איברהים בנובמבר 1848 עשה את עבאס המושל המצרי. רבים תיארו אותו כרודף-תענוגות, אך נובאר פאשה (שמאוחר יותר היה ראש ממשלת מצרים) תיאר אותו כג'נטלמן טורקי אמיתי. דימו אותו כשתקן, מתנגד לקידמה, עגום וקודר, ובילה את רוב זמנו בארמונו. הוא לא המשיך את דרכו של סבו. בין השאר, הוא ביטל את חברות המונופולים, סגר מפעלים ובתי-ספר וצמצם את מספר החיילים בצבא המקומי.
הוא לא רצה להוסיף דברי יוקרה וחידושים טכנולוגיים למצרים, אך תחת לחצים רבים של ממשלת בריטניה, הוא הסכים לבנות מסילת רכבת מאלכסנדריה לקהיר.
אחת הפסגות הבולטות בדרום חצי האי סיני, ג'בל עבאס באשה, נקראת בשם זה בעקבות ארמון שעבאס החל בבנייתו על פסגת ההר, אלא שהבנייה נפסקה בעקבות ההתנקשות בחייו.
אלונזו מורנינג
אלונזו הרדינג מורנינג ג'וניור (באנגלית: Alonzo Harding Mourning, Jr.; נולד ב-8 בפברואר 1970 בווירג'יניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי אשר שיחק בליגת ה-NBA. מורנינג שיחק בעמדת הסנטר. הוא כונה גם "ZO", ונחשב לאחד החוסמים הטובים שהיו בהיסטוריית הכדורסל העולמי. ב-2014 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
תיכון ומכללות
בשנתו הראשונה בתיכון הוביל מורנינג את קבוצתו ל-51 ניצחונות רצופים. בשנתו השנייה בתיכון ממוצעיו הגיעו ל-25 נקודות, 15 ריבאונדים ו-12 חסימות למשחק. הוא נבחר לשחקן השנה על ידי ה-USA Today. אחרי שסיים את התיכון עבר מורנינג לשחק באוניברסיטת ג'ורג'טאון. הוא הוביל את כל ארצות הברית בחסימות, והוא נבחר בסוף השנה לאול-אמריקן.
שארלוט הורנטס
בדראפט 1992 נבחר במקום השני על ידי שארלוט הורנטס, מקום אחד אחרי שאקיל אוניל. בעונת הבכורה שלו נבחר מורנינג לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA כשהשיג ממוצעים של 21.0 נקודות, 10.3 ריבאונדים ו-3.4 חסימות למשחק. בהצבעה לבחירת הרוקי של העונה הוא סיים במקום השני רק לשאקיל אוניל. הוא השיג את ממוצע הנקודות הגבוה ביותר לשחקן שנה ראשונה בהורנטס. מורנינג ואוניל היו שחקני השנה הראשונה הראשונים מאז דייוויד רובינסון שהשיגו ממוצעים של למעלה מ-20 נקודות ו-10 ריבאונדים. מורנינג שבר את שיא כל החסימות לשחקן של ההורנטס כבר במשחק ה-49 שלו במדיה. במשחק הרביעי בסיבוב הפלייאוף הראשון של אותה עונה הוא קלע סל ניצחון עם הבאזר. הסל הזה נתן לקבוצתו את הניצחון 103-104 על בוסטון סלטיקס. משחק זה הכריע את הסדרה וההורנטס עלו לסיבוב הבא.
בעונתו השנייה בהורנטס הוא שיחק רק 60 משחקים והעלה את ממוצע הנקודות שלו ל-21.5 למשחק. בעונת 1994/1995 הובילו מורנינג וחברו לקבוצה לארי ג'ונסון את ההורנטס ל-50 ניצחונות ועלייה לפלייאוף. בעונה זו מורנינג דורג ראשון בקבוצה בנקודות בממוצע (21.3), ריבאונדים בממוצע (9.9), חסימות בממוצע (2.9) ובאחוזים מהשדה (51%).
מיאמי היט
לאחר שלוש עונות בהורנטס הוא הועבר למיאמי היט, וההורנטס קבלו בתמורה את גלן רייס. בעונתו הראשונה בהיט הא השיג שיא קריירה בממוצע נקודות, כשקלע 23.2 למשחק. הוא הוסיף עוד שני שיאי קריירה בממוצע חטיפות (1.0) ובממוצע אסיסטים (2.3). בעונתו השנייה במיאמי הוא ירד לראשונה מממוצע של 20 נקודות ומעלה, כשקלע 19.8 למשחק. בעונתו השלישית בהיט ירדו ממוצעיו במעט, והוא שיחק ב-58 משחקים בלבד.
בעונת 1998/1999 זכה מורנינג להיות שחקן ההגנה של העונה ב-NBA, ובחמישיית העונה ב-NBA. בעונה זו הוא הוביל את ההיט בנקודות בממוצע (20.1), אחוזים מהשדה (51%), ריבאונדים בממוצע (11.0 – גם שיא קריירה) וחסימות (3.9 – גם שיא קריירה). בעונה הבאה העלה מורנינג את ממוצע הנקודות שלו ל-21.7 והוא נבחר שוב לתואר שחקן ההגנה של העונה, ובנוסף נבחר לחמישיית העונה השנייה ב-NBA.
בתחילת עונת 2000/2001 אובחנה מחלה בכליותיו של מורנינג, ובעקבות זאת הוא פספס חמישה חודשים מהעונה ושיחק רק 13 משחקים. בעונה הבאה הוא חזר לשחק בצורה סדירה ואפילו השתתף במשחק האולסטאר. למרות זאת, לקראת עונת 2002/2003 החמיר מצבו וחוזהו שעמד להסתיים לא חודש. מורנינג לא שיחק כלל בעונה זו.
ניו ג'רזי נטס
בתחילת עונת 2003/2004 חתם מורנינג על חוזה בקבוצה ניו ג'רזי נטס. ב-23 בנובמבר 2003 הודיע מורנינג על פרישה מכדורסל בשל מחלת כליות. יומיים לאחר מכן בא לבקר אותו בן דודו ג'ייסון קופר בבית החולים. קופר החליט לתרום למורנינג את אחת מכליותיו, ולאחר כחודש הניתוחים הושלמו ומורנינג הודיע על חזרה מרגשת למגרשי הכדורסל. בעונה זו הוא הספיק לשחק רק ב-12 משחקים.
בפתיחת העונה הבאה בניו ג'רזי מורנינג לא שיחק תפקיד משמעותי בקבוצתו. הוא אמר לתקשורת שהוא רוצה לצאת מהקבוצה, במיוחד אחרי שהם העבירו את השחקן קניון מרטין לקבוצה אחרת.
החזרה למיאמי
ב-17 בדצמבר 2004 הועבר מורנינג בטרייד לטורונטו ראפטורס יחד עם עוד שני שחקנים בתמורה לוינס קרטר. מורנינג לא הסכים לשחק בטורונטו וחזר לשחק במיאמי היט. בתחילה שיחק מורנינג כמחליף לשאקיל אוניל, אך פתח בחמישייה בחלק מהעונה כשאוניל היה פצוע. אוניל ומורנינג אפילו שחקו ביחד, כשמורנינג ירד לעמדת הפאוור פורוורד. מורנינג סיים את עונת 2005/2006 במקום השלישי בדירוג החסימות בממוצע, עם 2.66 למשחק. הוא השיג זאת למרות ששיחק רק 20.0 דקות בממוצע.
באחד המשחקים בעונת 2007–2008 נפל מורנינג בחוזקה, ונפצע באופן רציני. פציעה כזו היא פציעה שלעיתים גם צעירים לא יוצאים ממנה. הוא לא היה יכול לצעוד על רגליו, אך הוא סירב בתוקף שיורידו אותו על אלונקה ואמר שאת צעדיו האחרונים על הפרקט הוא יעשה לבד.
ב-22 בינואר הכריז מורנינג על פרישתו ממשחק פעיל במסיבת עיתונאים בה אמר:. מורנינג זכה לכבוד להיות הראשון שגופייתו (מספר 33) נתלית על גג ה"אמריקן איירליינס ארנה" במיאמי ואף שחקן לא ילבש את מספרו עוד.
ג'מבוג'ט
ג'מבוג'ט (באנגלית: Jambojet) היא חברה לטיסות חסך קנייתית, המפעילה טיסות פנימיות בקניה. החברה היא חברת בת של קניה איירווייז. בסיסה הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי ג'ומו קניאטה בניירובי והיא החלה את פעילותה באפריל 2014.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
קולומבנוס
קולומבנוס (בלטינית: Columbanus; 540 – 21 בנובמבר 615; פירוש שמו "יונה לבנה") היה נזיר ומיסיונר נוצרי שהקים מספר מנזרים באירופה וכתב תקנון נזורה הנושא את שמו.
קולומבנוס קרא לעצמו "קולומבה", אך ההגיוגרפים שלו קראו לו "קולומבנוס" כדי להבדיל בינו לבין קולומבה מהאי איונה, וכך הוא מוכר בהיסטוריוגרפיה המודרנית.
חייו
קולומבנוס היה בן אצולה אירית בעלת אדמות, שנולד להורים נוצרים. התנזר בגיל 20 ושהה במנזר בנגור בצפון אירלנד, שהיה המנזר הגדול לתקופתו באירלנד.
אלכסנדר פון קלוק
אלכסנדר היינריך רודולף פון קלוק (בגרמנית: Alexander Heinrich Rudolph von Kluck; 20 במאי 1846 – 19 באוקטובר 1934) היה מצביא גרמני בתקופת מלחמת העולם הראשונה בדרגת גנרל-אוברסט.
קולומבנוס
חייו
קולומבנוס הוסמך לכמורה, יצא ב-590 למסע לגאליה עם 12 מלווים על רקע הנוהג באירלנד לצאת לנדודים כ"שליחות למען אהבת האל" (peregrinatio pro amore Dei) וכחיקוי למעשיו של ישו עצמו וכן כאמצעי להטפה בקרב הלא-מאמינים. קיבל את חסותו של המלך כילדברט הראשון בבורגונדיה, בשנת 592 הקים מנזר באנגריי שבהרי הווז' ואסף נזירים ומבקשים להתנזר. כשהמקום הפך להומה מדי, עבר ללוקסיי (Luxeuil-les-Bains) והקים מנזר שני ואחר כך מנזר שלישי בפונטיין, שם כתב שני תקנוני נזורה וספר כפרת עוונות.
בשנת 607 או 608 עורר עליו את זעמה של המלכה ברונהילדה מאוסטרזיה כשסירב לברך את בניו הלא חוקיים של נכדה – המלך תיאודריך השני. בשנת 610 עזב קולומבנוס את המנזר בלוקסיי במטרה מוצהרת לחזור לאירלנד, אולם, על פי הסיפורים, הספינה נסחפה פעם אחר פעם לחוף ורק אחרי שקולומבנוס ירד ממנה התאפשר לספינה להפליג. קולומבנוס פנה לאיטליה לחצרו של מלך הלומברדים, אגילולף, שהעניק לקולומבנוס שטח אדמה עליו הוקם מנזר בוביו (Bobbio). במנזר זה מת קולומבנוס.
הוותיקן קידש את קולמבנוס כקדוש, הפטרון של האופנוענים.
תקנון הנזורה של קולומבנוס
קולומבנוס כתב שני תקנונים:
אלכסנדר פון קלוק
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הופקד פון קלוק על הארמייה הגרמנית הראשונה, אשר הוצבה בקצה המערבי של הכנף הימנית החזקה בחזית המערבית ולחמה בבלגיה ובצרפת. תפקידה של הארמייה היה להתקדם במקביל לארמייה השנייה בפיקודו של קרל פון בילוב לכיוון פריז ולאגף את העיר ממערב.
קולומבנוס
תקנון הנזורה של קולומבנוס
עיקר הדיבור בתקנון הוא על ציות. החטאים אותם מציין קולומבנוס הם חוסר משמעת, חוצפה, אובדן סבלנות, רשלנות, דיבור ללא צורך. התרופה הראשונית היא וידוי.
אלכסנדר פון קלוק
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
לאחר הקרבות נגד חיל המשלוח הבריטי במונס ולה קאטו, המשיכה הארמייה הראשונה של פון קלוק לרדוף אחרי הארמייה הצרפתית החמישית בפיקודו של שארל לנרזאק לכיוון דרום–מערב, אך בה בעת, פון בילוב עצר את התקדמות הארמייה השנייה ודרש מפון קלוק סיוע ישיר. כתוצאה מכך נפער פער של כ-50 ק"מ בין הארמיות הראשונה והשנייה. פון קלוק נעתר לדרישתו של פון בילוב, והארמייה הראשונה פנתה לכיוון דרום-מזרח, תוך שהיא חושפת את האגף הימני שלה.
קולומבנוס
תקנון הנזורה של קולומבנוס
בדומה למערכות חוקים של אותה תקופה, בהן החוק הסאלי, התקנון בנוי כתעריפון: מהו תעריף העונש על כל עבירה.
אלכסנדר פון קלוק
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
הארמייה הצרפתית השישית בפיקודו של מישל-ז'וזף מונורי ניצלה את חשיפת האגף הימני של הארמייה של פון קלוק, ופתחה במתקפה כנגדה מכיוון פריז, מתקפה אשר סימנה את תחילתו של הקרב הראשון על המארן. בנוסף, הארמייה החמישית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה, אשר החליף את לנרזאק) פתחה במתקפת פתע על הארמייה השנייה של פון בילוב, אשר גרמה להרחבת הפער בין הארמיות הגרמניות. לתוך פער זה נכנס גם כוח המשלוח הבריטי. לאור מצב זה, הורה המטכ"ל הגרמני לארמיות לסגת לכיוון נהר האן לצורך ארגון מחדש.
לחוסר התיאום בין פון קלוק לפון בילוב הייתה תרומה מרכזית בבלימת המתקפה הגרמנית. עם זאת, מומחים גרמנים טוענים שאילו פון בילוב היה מעז כמו פון קלוק, אזי הכוחות הגרמניים היו יכולים לנצח בקרב על המארן.
קולומבנוס
תקנון הנזורה של קולומבנוס
קולומבנוס לא מתייחס בתקנון שלו אל הבישופים כאל בעלי סמכות במנזרים. לפי ד"ר פנסטר, קולמבנוס הגיע מאירלנד, בה הכנסייה הייתה חלשה וההיררכיה הכנסייתית בלתי מורגשת ולכן לא ראה בבישוף בר סמכא.
אלכסנדר פון קלוק
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
ב-27 במרץ 1915 נפצע פון קלוק ברגלו באורח קשה ושנה וחצי לאחר מכן פרש משירות פעיל. הוא פרסם את זכרונותיו בספר "הצעדה על פריז והקרב על המארן", אשר יצא לאור בשנת 1920. פון קלוק נפטר בברלין בשנת 1934.
בנו אגון פון קלוק נהרג במלחמה בתחילת 1915.
סיווטאל
זֵווֶטאל (בגרמנית: Seevetal, עמק זֵווֶה) היא מועצה מקומית במחוז המבורג בסקסוניה התחתונה, גרמניה. היא ממוקמת כ- 20 ק"מ דרומית להמבורג וכ- 15 ק"מ מערבית לווינזן (לוהה) בירת מחוז המבורג. המועצה נקראת על שם הנהר זֵווֶה העובר דרכה. בשנת 1977 בשטח המועצה נבנה מרכז רכבות הגדול באירופה ומהגדולים בעולם.
המועצה הוקמה ב-1 ביולי 1972, על ידי איחוד של 19 יישובים עצמאיים קטנים יותר לחלקם היסטוריה ארוכה המתוארכת עד השנה 845. בזווטאל מתגוררים 41,614 (2005) תושבים והיא המועצה הגדולה ביותר בגרמניה ללא זכויות עירוניות.
מולצ'אט דומה
מולצ'אט דומה ( רוסית: Молчат Дома, באנגלית: Molchat Doma, תרגום ישיר: "הבתים שקטים") היא להקת פוסט-פאנק בלאורסית ממינסק, שהוקמה בשנת 2017. סגנון הלהקה מושפע מאוד מרוק רוסי של שנות השמונים.
אלבום הבכורה שלהם "S krysh nashikh domov" (רוסית: С крыш наших домов, תרגום ישיר: "מגגות הבתים שלנו") הוצא לאור בשנת 2017. שנה לאחר מכן הוציאו את אלבומם השני בעזרת חברת התקליטים הגרמנית העצמאית "Detriti", לאלבום קוראים "Etzahi" (רוסית: Этажи, תרגום ישיר: "קומות
"), האלבום צבר פופולריות ברחבי העולם ובעיקר השיר Sudno" (Судно)". בשנת 2020 חתמה הלהקה בחברת התקליטים האמריקאית "Sacred Bones", שפרסמה מחדש את אלבומיה. אלבומם השלישי "Monument" (רוסית: Монумент, תרגום ישיר: מונומט) יצא לאור ב-13 בנובמבר 2020.
דיסקוגרפיה
על עטיפת האלבומים של הלהקה מוצגים מבנים בסגנון אדריכלות קומוניסטי- ברוטליסטי.
על עטיפת S krysh nashikh domov מוצג מלון ריוגיונג שבפיונגיאנג בתהליכי בנייה.
על עטיפת Etazhi מוצג בנין המזכיר את מלון "פנורמה ריזורט" שבסלובקיה.
על עטיפת Monument מוצג ה"מונומנט להקמת המפלגה" שבפיונגיאנג גם כן.
רנאטו ריביירו
רנאטו אדוארדו דה אוליבירה ריביירו (בפורטוגזית: Renato Eduardo de Oliveira Ribeiro; נולד ב-28 באפריל 1985), הידוע כרנאטו, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה
רנאטו החל את הקריירה שלו בקבוצת אתלטיקו מיניירו הברזילאית, בה גדל ושיחק בה בין השנים 2003–2005. רנאטו מחזיק במספר הופעות רב בנבחרות הצעירות של, ואף לקח חלק חשוב בגביע העולם לשנת 2005. בשנת 2006 הוא הושאל לקורינתיאנס, וב-2007 הוחתם על ידי קבוצת ואסקו דה גאמה.
לאחר סכסוך עם ראשי המועדון החרים רנאטו את אימוני הקבוצה, מה שגרם למעברו למכבי חיפה בקיץ 2007. העברתו התבצעה תמורת מיליון וחצי דולר, ונחשבה כגבוהה מאוד בקנה מידה ישראלי. אף על פי שהיה בכושר גופני ירוד לעומת חבריו לקבוצה, הוא הצטיין בחודשיו הראשונים בקבוצה וסייע לה לזכות בגביע הטוטו. בתום עונת הוא עזב את מכבי חיפה לאחר שמאמן הקבוצה החדש אלישע לוי ויתר על שירותיו, וחזר לברזיל.
גלוריה גראהם
גלוריה גראהם (באנגלית:  Gloria Grahame; 28 בנובמבר 1923 – 5 באוקטובר 1981) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית שזכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1952 על הופעתה בסרט "הרע והיפה".
ביוגרפיה
גרהאם נולדה בשם גלוריה האלוורד בלוס אנג'לס. בתם של השחקנית והמורה למשחק ג'יין גרהאם ושל הארכיטקט רגיינלד מייקל האלוורד. אחותה הבוגרת הייתה השחקנית ג'וי הלוורד. גרהאם למדה משחק מאמה והתגלתה על ידי המפיק ההוליוודי לואי ב. מאייר שהבחין בה משחקת על בימות ברודוויי.
קריירת משחק
גראהם החלה את קריירת המשחק שלה בהוליווד בשלהי שנות ה-40 של המאה ה-20 עם הופעות בסרט הפשע של אדוארד דמיטריק "אש צולבת" בתפקיד עדת הרצח ג'יני טרימיין עליו היא הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובסרטו הקלאסי של פרנק קפרה "אלו חיים נפלאים" בו שיחקה בתפקיד ויולט ביק. בשנת 1950 חיזקה גראהם את מעמדה כשחקנית הולוודית בזכות תפקיד ראשי לצידו של כוכב הקולנוע המפרי בוגרט בסרטו של ניקולס ריי "במקום בודד". בשנת 1952 הייתה גראהם לכוכבת קולנוע באופן רשמי לאחר שזכתה בפרס האוסקר לתפקיד משני על הופעתה בתור רוזמרי בארטלוו בדרמה של וינסנט מינלי "הרע והיפה". לזכייה באוסקר הוסיפה גראהם הופעות מרשימות גם בדרמה של ססיל ב. דה-מיל "ההצגה הגדולה בתבל" ובמותחן "פחד פתאומי" בתפקיד איירין נבס.
גראהם המשיכה למנף את הקריירה שלה בשנות ה-50 עם תפקידים בעיבוד הקולנועי המוצלח של פרד זינמן למחזמר "אוקלהומה!" בתור אדו אני חברתה של לורי ויליאמס (שירלי ג'ונס), במותחן "החום הגדול" של פריץ לאנג בתור דבי מארש חברתו של הרוצח השכיר וינס סטון (לי מרווין), בדרמה של סטנלי קריימר "לא כזר" בתפקיד הארייט לאנג לצידו של רוברט מיצ'ם, בדרמת המלחמה הבריטית של רוברט נים "האיש שלא היה מעולם" בה שיחקה לצידו של השחקן המוערך קליפטון ווב ובסרט הפשע של רוברט וייז "הסיכויים נגד מחר".
לאחר שנות ה-50 החל מעמדה של גרהאם בהוליווד לדעוך וחוץ מהופעה משנית בקומדיה "מלווין והאוורד" של ג'ונתן דמי היא לא השתתפה בסרט משמעותי. בעקבות כך הרבתה גרהאם לשחק בהפקות תיאטרון ואף נסעה לאנגליה לצורך תפקידים בימתיים.
חיים אישיים
גרהאם נישאה והתגרשה 4 פעמים במהלך חייה האישיים.
בשנת 1974 אובחנה גראהם כחולה במחלת סרטן השד, לצורך ההחלמה גרהאם הפסיקה לעשן, לצרוך אלכוהול ושינתה את הרגלי האכילה שלה עד שהחלימה מהסרטן באופן מלא. לדאבונה של גרהאם המחלה חזרה לגופה ל בשנת 1980 והיא סירבה לקבל טיפול כימותרפי. גראהם ששהתה באותה תקופה בלונדון אושפזה במצב קשה לאחר שמצבה הידרדר עד לכדי דלקת הצפק. ילדיה טימותי ופאולט טסו לאנגליה והחזירו את גרהאם לארצות הברית לטיפול ב"בית חולים סט' וינסנט" שבניו יורק שם נפטרה ב-5 באוקטובר 1981 כשהיא בת 57. היא נקברה ב"פארק הזיכרון אאואקווד" שבלוס אנג'לס.
הנצחה ומורשת
לזכרה של גרהאם מונצח כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנת 1986 פרסם השחקן הבריטי פיטר טרנר ספר זכרונות בשם "Film Stars Don't Die in Liverpool: A True Story" על מערכת היחסים שהייתה לו עם גראהם במהלך שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80. הספר עובד לסרט קולנוע משנת 2018 באותו השם, שהופץ בישראל בשם "כוכבים חיים לנצח". את דמויותיה של גראהם וטרנר גילמו בסרט אנט בנינג וג'יימי בל.
הפיינליסימה
הפיינליסימה (באנגלית: Finalissima, בספרדית: Finalísima, בתרגום חופשי "הגראנד פינאלה/הגמר הגדול") היא תחרות רשמית משותפת לאופ"א וקונמבול המפגישה בין אלופת אירופה ואלופת דרום אמריקה. התחרות החלה להתקיים מחדש החל משנת 2022, לאחר שבעבר התקיימה פעמיים תחת השם גביע ארטמיו פרנקי ב-1985 ו-1993. הייתה זו המקבילה הרשמית למשחק הגביע הבין-יבשתי, שהפגיש בין הזוכה בגביע אירופה לאלופות לזוכה בגביע ליברטדורס.
התחרות אורגנה על ידי התאחדויות הכדורגל של שתי היבשות, אופ"א האירופית ו-CONMEBOL מדרום אמריקה. המפעל הוא מעין מהדורה מוקדמת לגביע המלך פהד ששוחק לראשונה ב-1992, ושינה את שמו לגביע הקונפדרציות כשפיפ"א החלה לארגן אותו בשנת 1997. המפעל קרוי על שמו של ארטמיו פרנקי, נשיא אופ"א בין השנים 1972 ל-1983, שנהרג בתאונת דרכים.
מהדורת 1985
המפעל שוחק לראשונה בשנת 1985, והפגיש בין שזכתה ביורו 1984 לבין  שזכתה בקופה אמריקה 1983. המשחק התקיים באצטדיונה הביתי של אלופת אירופה, הפארק דה פראנס בפריז, ב-21 באוגוסט 1985.
מהדורת 1993
המהדורה השנייה של הטורניר הפגישה בין, מחזיקת קופה אמריקה 1991, לבין , שהפתיעה וזכתה ביורו 1992. המשחק נערך באצטדיון חוסה מריה מינלה שבמאר דל פלאטה, ארגנטינה ב-24 בפברואר 1993. שופט המשחק, סאנדור פול ההונגרי, נבחר לשמש כשופט בגמר מונדיאל 1994, כשנה וחצי מאוחר יותר.
V (זמר)
קים טה־היונג (בקוריאנית: 김태형, נולד ב-30 בדצמבר 1995) הנודע בשם הבמה V, הוא זמר, מלחין ורקדן דרום־קוריאני, חבר בלהקת הקיי-פופ BTS.
ילדות ונעורים
V נולד ב־30 בדצמבר 1995 ב שבדאיגו, קוריאה הדרומית. הוא גדל ב שב.
V הוא האח הבכור לאח ואחות צעירים. בבית הספר היסודי למד שירה, ובחטיבת הביניים החל לנגן בסקסופון.
מאוחר יותר, הפך לחניך בחברת הבידור הקוריאנית ביג היט אנטרטיינמנט, לאחר שעבר ראיון בדאיגו. לאחר שסיים ב־2014 את לימודיו ב בסיאול, הוא התקבל לאוניברסיטת הסייבר העולמית, שם סיים באוגוסט 2020 תואר ראשון בבידור. בשנת 2021 החל ללמוד לתואר שני במנהל עסקים.
כחבר בלהקת BTS
עובדת חברותו של V בלהקה לא נחשפה עד הופעת הבכורה של BTS, משום שהסוכנות רצתה לשמור אותו כהפתעה למעריצים. V סיפר שהוא חשב שחברותו בלהקה לא ודאית, וזה גרם לו להרגיש אי-נוחות ובדידות.
במאי 2018 פורסם שיר הסולו השני של V,, כחלק מהאלבום השלישי של BTS, Love Yourself: Tear. חודש לאחר מכן, הגרדיאן כלל את "Singularity" ברשימת "50 השירים המובילים לחודש יוני 2018", ובילבורד דירג אותו במקום ה-48 ברשימת "50 השירים המובילים של BTS". בסוף השנה, הניו יורק טיימס דירג את השיר במקום ה-20 ברשימת "65 השירים הטובים ביותר של 2018" יחד עם "Fake Love". ב-24 באוקטובר זכה V, יחד עם שאר חברי BTS, במדליית הוואוואן להצטיינות תרבותית.
ביוני 2019 פרסם V, יחד עם חברו ללהקה ג'יי-הופ והזמרת השוודית זארה לארסון, את הסינגל "A Brand New Day". שמונה חודשים לאחר מכן פרסם את השיר "Friends", דואט עם חברו ללהקה ג'ימין.
ביולי 2021 מונה V, יחד עם שאר חברי הלהקה, לשגריר נשיאותי מיוחד "לתרבות ולדורות הבאים" בידי נשיא דרום קוריאה, מון ג'יאה-אין.
קריירה עצמאית
בשנת 2016 ערך V את הופעת הבכורה שלו כשחקן עם תפקיד משנה בדרמה . הוא גם השתתף בהקלטת הפסקול של הדרמה "It's Definitely You", יחד עם חברו ללהקה ג'ין. ב-8 ביוני 2017, הוציא V את "4 O'Clock", שיר שהפיק יחד עם חברו ללהקה RM לרגל יום השנה הרביעי של BTS.
V הוציא את שיר הסולו הראשון שלו, "Scenery", ב-30 בינואר 2019, דרך חשבון הסאונדקלאוד של. V כתב והלחין את הבלדה ואף יצר את עטיפת הסינגל. השיר הופק על ידי דוקסים, יחד עם פידוג והיס נויז. השיר עלה מ-20 מיליון צפיות ל-100 מיליון צפיות תוך יותר מארבעה עשר ימים, שיא חדש בפלטפורמה. במהלך השבועיים שלאחר יציאתו, "Scenery" שבר את שיא הסטרימינג היומי תשעה פעמים. שבעה חודשים לאחר מכן, ב-9 באוגוסט, הוציא V את שיר הסולו השני שלו, הראשון שכולו באנגלית, "Winter Bear", דרך סאונדקלאוד, בליווי קליפ בבימויו שפורסם בערוץ היוטיוב של BTS. הוא הפיק את הרצועה יחד עם RM, היס נויז, ואדורה, ויצר את עטיפת הסינגל תחת שמו הבדוי ונטה.
ב-13 במרץ 2020, פורסם סינגל האינדי פופ אותו V כתב, הפיק וביצע כחלק מהפסקול של סדרת הטלוויזיה . קיבל ביקורות חיוביות על הלחן, הביצוע הקולי והמילים. השיר הופיע לראשונה במקום השני במצעד השירים הדיגיטליים של בילבורד בארצות הברית. ב-25 בדצמבר הוא הוציא את השיר "Snow Flower", בשיר השתתף הראפר.
ב-9 באוגוסט 2023 פרסם V את הסינגל הראשון שלו כאמן סולו, "Love Me Again", כסינגל המוביל לאלבום הסולו הראשון שלו,, שעתיד להתפרסם ב-8 בספטמבר.
אמנותיות
ל־V קול בריטון שזכה לביקורות חיוביות על המנעד הקולי והטון הצרוד שבו. הוא זכה להכרה רחבה ביכולותיו הווקאליות בזכות הביצוע שלו בשיר "סטיגמה", בעקבות הפלסטים שביצע בו. הטונאליות של V ב-, שיר הפתיחה של, צוינה כ"קובעת טון בולטת" באלבום על ידי מבקרת המוזיקה בלנקה מנדז. באופן דומה, קייטי גו מ-Vice ציינה את השיר כ"אחד הביצועים הווקאליים הטובים ביותר של V." קארן רופיני מ- כתבה ש"ל-V... אין בעיה לייצר צלילים סופר מרגיעים ונמוכים שהם מרכיב מפתח בסאונד הכללי של BTS." תמר הרמן מבילבורד ציינה גם שהקול הנמוך של V הוא מרכיב בולט במוזיקה של BTS.
הסגנון המוזיקלי של V מושפע עמוקות מאהבתו לג'אז ולמוזיקה קלאסית. בין מקורות ההשראה העיקריים שלו הוא ציין את ואת.
כרקדן, V ידוע ב"דואליות" שלו, כלומר ביכולתו לעורר רגשות מעורבים אצל הצופים. העיתונאית הבריטית ריהאן דאלי ציינה זאת במיוחד לגבי הביצוע של "Singularity" בסיבוב ההופעות "Love Yourself: Speak Yoursel", ותיארה את תנועותיו כ"מדויקות ומכוונות". קריסטל בל מ-MTV ציינה שההופעות של V פועלות בשיתוף פעולה לעיתים קרובות עם מצלמות חיות באולמות הופעות, וכיצד הוא מנצל אותן כדי ליצור ביטויים עדינים במהלך הופעות.
השפעה
בסיומו של מפגש מעריצים של BTS בנובמבר 2016, V טבע את המשפט ("אני סגול אותך", על משקל "I love you"). הוא הסביר את האמירה הלא מתוכננת בכך שהתאורה במקום הייתה סגולה, ופירש את הביטוי ככזה שמשמעותו ש. מאז, הצבע הסגול הפך למזוהה עם BTS. השימוש הנרחב בביטוי התרחב וכלל גם את קרן החירום הבין-לאומית של האומות המאוחדות לילדים, שהשתמשה בו בקמפיין נגד בריונות שפרסמה בשיתוף עם הלהקה.
בשנת 2018 נמצא, במחקר אנליטי על מגמות חיפוש בגוגל הקשורות לקיי־פופ, ש־V היה מילת המפתח המבוקשת ביותר בחמש השנים הקודמות לבדיקה בדרום קוריאה. בסקר שנערך על ידי, V נבחר לאליל הנוער הרביעי האהוב ביותר של 2019. בשנת 2021, הוא דורג בתור הידוען הקוריאני הפופולרי ביותר ביפן במשך 28 שבועות רצופים.
בין האמנים שציינו את V כמוקד השפעה ומודל לחיקוי נמנים יוסאנג ומינגי מלהקת אייטיז, ויאונג'ון מלהקת, בומגיו מלהקת , ג'אהיון וג'אנג'ון מלהקת , בין מלהקת , ביון היון-מין מלהקת , סרים מלהקת , יונגסונג ודילה מלהקת , באו מלהקת לוסנטה, יונמין מלהקת , האניו מלהקת , קו יונגמו, לי טאסונג ומאצ'ו הידקה, מתמודדי הריאליטי  ו.
חיים אישיים
מדצמבר 2017, V התגורר ב שבסיאול, עם עמיתיו ללהקה. באוקטובר 2019 רכש דירה ב שברובע גנגנם בעיר.
בריאות
באוקטובר 2018, במהלך הופעה של בפריז, התקשה V לשיר עקב חולי ונאלץ להימנע משירה בחלק מקטעיו. באוקטובר 2021 הוכרז ש-V ימנע מכוריאוגרפיה במהלך ההופעות של עקב פציעה בשוק ויישאר לשבת בזמן שירה.
ככותב
כל הקרדיטים לשירים לקוחים ממסד הנתונים של איגוד זכויות היוצרים הקוריאני של המוזיקה, אלא אם צוין אחרת.
הערות שוליים
undefined
כוצ'אכידזה
כּוֹצ'אכּידזֶה (בגאורגית: ქოჩაქიძე) הייתה משפחת אצולה גאורגית מסמגרלו (אודישי). האגדה, המובאת ברשומות הגאורגיות, מספרת כי מוצא המשפחה הוא בתחילת המאה השלוש עשרה. הם הובאו לגאורגיה מח'וראסאן (خراسان) שבאזור איראן כבני ערובה ואולצו להתנצר. הרשומות הגאורגיות מציינות את קיומה של המשפחה בתקופת שלטונה של המלכה תמר. בתקופת שלטון האימפריה הרוסית בגאורגיה (המאה התשע עשרה) אושר מעמד האצולה של המשפחה.
אריק שחר
אריק שחר (נולד ב-4 באוגוסט 1964) הוא מוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה
שחר גדל בקריית מוצקין, וניגן כמתופף מגיל 10. הוא השתתף באנסמבל של מוזיקה קלאסית בעיבודים מודרניים בקיבוץ גן שמואל. לאחר מכן עבר לנגן על גיטרות וגיטרה בס.
בשנת 1984 חבר אריק שחר להרכב בשם "פאוסט", עם הגיטריסט אמיר בן דוד ועם אייל שכטר. יחד הם ייסדו את להקת הרוק "אבטיפוס".
אומנים נוספים ששחר שיתף עימם פעולה היו צביקה פיק, ברק חנוך, ערן צור, וגיל ליבר מלהקת גאיה.
בשנת 1986 אריק שינה את סגנונו המוזיקלי לפאנק, פיוז'ן וג'אז. הוא הצטרף לדני שלוסברג ותזמורתו,(לאחר שהחליף את הבסיסט ערן צור שעבר לתל אביב כדי להצטרף להרכב "כרמלה גרוס וגנר") יחד עם המתופף אסף מרוז (מלהקת אבטיפוס ואיפה הילד), והקלידן ניר בן-ציון (מ"החברים של נטאשה"). הרכב זה הופיע בכל רחבי הארץ.
במאי 1987 נסע שחר לארצות הברית ללימודי מוזיקה. שם הוא ניגן במספר הרכבים בסגנונות מוזיקה שונים.
ב-2003 הוציא שחר את אלבום הבכורה שלו, "Closer than Ever", שכלל יצירות בסגנון פיוז'ן, בלוז ואר אן בי, שחיבר בתקופת שהותו בארצות הברית. האלבום הופץ על ידי החברה הבריטית "String Jazz".
ב-2005 הופיע האלבום השני,"City Rhythm".
כיום שחר מנגן ומפיק עם אמנים רבים בעיקר במוזיקה חסידית. בנוסף שיתף פעולה עם הזמר דוד דאור ביחד עם המלחין שמואל יונה, להפקת הסינגל "עקבות בחול". בינואר 2013 הוציא שחר סינגל ראשון "מחשבה טובה" בינואר 2014 שחרר שחר את האלבום השלישי שלו "סיפור קטן" שהוא אלבום בכורה של שחר בו הוא גם שר בנוסף לנגינה על גיטרות קלידים וכלי הקשה. שחר גם אחראי על כל העיבודים וההפקה המוזיקלית באלבום.
כמו כן אריק משתף פעולה עם מוזיקאים ואומנים מובילים בסקטור החרדי חסידי וגם מזרחי כמו מוטי שטיינמץ, רובי בנט, יואילי דיקמן, אברהם פריד, חיים ישראל ועוד.
חיים אישיים
אריק חזר בתשובה בשנת 1990. שנה לאחר מכן נישא למירי שחר (לבית כהן) - מורה לחינוך מיוחד, ויש להם שמונה ילדים ונכדה.
תסמונת טרנר
תסמונת טרנר (באנגלית: Turner Syndrome) היא משפחה של הפרעות גנטיות המופיעה אצל אחת מכל 2,500 נשים. התסמונת נגרמת בשל מונוזומיה, חוסר מלא או חלקי של אחד מכרומוזומי המין X. על גבי כרומוזום X נמצאים גנים רבים וחשובים, ולכן מחסור בו הוא פגיעה רב-מערכתית. המאפיינים העיקריים של התסמונת הם קומה נמוכה, שחלות שלא נוצרו, וסימני מין נשיים שאינם מפותחים היטב. אצל חלק מהחולות מאבחנים בעיות במערכת הלב, המערכת ההורמונלית, השלד, הכליות, והשמיעה. בישראל כ-1,600 חולות בתסמונת. האגודה הישראלית לתסמונת טרנר שנוסדה בשנת 1990 מאגדת חלק מהחולות בישראל ופועלת למענן.
סימנים אופייניים (פנוטיפים) לתסמונת טרנר
בסוגריים שיעור החולות הסובלות מסימן זה.
אטיולוגיה
בכל אחד מתאי הגוף בבני אדם יש באופן נורמלי 23 זוגות כרומוזומים. 22 זוגות הם כרומוזומים אוטוזומיים וזהים במספרם אצל גברים ונשים, וזוג נוסף של כרומוזומי המין X ו–Y האחראים על ההבדלים בין נשים וגברים. לנשים יש 22 זוגות אוטוזומים וזוג כרומוזומי X (סה"כ 46 כרומוזומים). לגברים יש 22 זוגות אוטוזומים, כרומוזום X וכרומוזום Y. (סה"כ 46 כרומוזומים).
תאי המין – תא הביצית ותא הזרע – מכילים מחצית ממספר הכרומוזומים (כלומר, הם הפלואידיים). תא ביצית מכיל 22 אוטוזומים וכרומוזום X. תא זרע מכיל 22 אוטוזומים וכרומוזום X או Y (מחצית מתאי הזרע מכילים כרומוזום X ומחציתם האחרת מכילים כרומוזום Y).
כתוצאה מתקלה בחלוקה בזמן השלב הראשון או השני של המיוזה, אובד אחד מכרומוזומי ה-X במלואו או בחלקו. התקלה עלולה להתרחש בתאי המין של האב או של האם, וכן אחרי ההפריה. סוגי הטרנר העיקריים שניתן לאבחן הם:
להבדיל מתסמונת טרנר שבה אובד כרומוזום הזוויג X בנקבה, לא ייתכן מצב נגדי שבו אובד כרומוזום ה-X בזכר וקיים כרומוזום Y בלבד, מכיוון שמצב כזה לא מאפשר התפתחות של חיים אנושיים. עובר עם קריוטיפ של 45YO ימות זמן קצר מאוד אחרי ההפריה.
אפידמיולוגיה
תסמונת טרנר היא אחת ההפרעות הגנטיות הנפוצות ביותר, ומאבחנים אותה ב-3% מהעוברים, אך רק 1% מהעוברים האלו שורדים עד הלידה. 7%–10% מכלל ההפלות הטבעיות הן תוצאה של תסמונת טרנר. במחקר אחד בוצעה בדיקת סיסי שליה בשבוע ה-11 להיריון, ונמצא ששכיחות תסמונת טרנר היא 392 לכל 100,000 עוברים ממין נקבה. בשבוע ה-16 להיריון בוצעה בדיקת מי שפיר, והשכיחות יורדת ל-176 לכל 100,000 עוברים. רוב ההפלות של עוברים עם טרנר מתרחשות בשליש הראשון של ההיריון. בזמן הלידה, מוסכם שהשכיחות היא 50 לידות של ולדות חיים ממין נקבה לכל 100,000 לידות.
גורמי הסיכון ללידת תינוקות עם תסמונת טרנר עדיין לא ברורים. ידוע שגיל אימהי מתקדם בזמן ההיריון מגדיל את הסיכון להופעת פגמים גנטיים, אך הדבר לא הוכח בוודאות לגבי תסמונת טרנר. כמו כן, לא נמצא קשר בין הופעת תסמונת טרנר לאלכוהוליזם בקרב ההורים.
היסטוריה
התסמונת נקראת על שם ד"ר הנרי טרנר, אנדוקרינולוג מאוקלהומה. בעבודתו משנת 1938 הוא דיווח על 7 בנות בגילאי 15–23 שהופנו אליו בשל קומה נמוכה וחוסר התפתחות מינית. ד"ר טרנר ניסה לטפל בבנות בחומר שהופק מבלוטת יותרת המוח אך ללא הצלחה. באירופה, התסמונת נקראת גם Ullrich-Turner או Bonnevie-Ulrich-Turner מתוך הוקרה לרופאים האירופאים שתיארו מקרים דומים עוד לפני כן. המקרה הראשון של קריוטיפ 45X0 פורסם בשנת 1959 על ידי ד"ר צ'ארלס פורד ועמיתיו בהרוואל-אוקספורדשייר שבלונדון. החולה הייתה נערה בת 14 שהראתה סימנים אופייניים לתסמונת טרנר.
מערכת השלד
התפתחות נורמלית של השלד מושפעת מגורמים רבים, בעיקר הורמנליים. עצמות הראש, הצוואר והחזה של בנות עם טרנר הן בגודל תקין, אבל הזרועות והרגליים קצרות מהרגיל. הגובה הממוצע של בנות שלא טופלו בהורמוני גדילה הוא כ-20 ס"מ פחות מבנות אחרות בקבוצת הביקורת המתאימה. כבר בזמן ההיריון מבחינים בפיגור מסוים בגדילה, וגם בזמן הילדות קצב הצמיחה הוא נמוך. קפיצת הגדילה שמאפיינת את גיל ההתבגרות כמעט שאינה קיימת. האצבע הרביעית ביד וברגל יכולה להיות קצרה מהרגיל. בגלל המחסור באסטרוגן יש סיכוי מוגבר לאוסטאופורוזיס ועקמת. הסיכוי לשברים בעצם גם גבוה יותר. מחקרים גנטיים בודדו את הגן SHOX שנמצא באזור הפסאודו-אוטוזומאלי של כרומוזום ה-X וכרומוזום ה-Y. הגן הזה אחראי, בין השאר, להתארכות העצמות הארוכות. לבנות עם טרנר יש רק עותק אחד של הגן הזה, מה שמסביר חלק מהבעיות במערכת השלד.
אבחון
תסמונת טרנר ניתן לאבחן עוד בשלב הטרום-לידתי על ידי בדיקת סיסי שליה או בדיקת מי שפיר. הרופא ימליץ על בדיקה כזאת אם יתגלו בבדיקת אולטרה סאונד ממצאים מחשידים כמו ציסטות גדולות או הצטברות נוזלים בבטן. הבדיקה לאבחון טרנר נקראת בדיקת קריוטיפ. בבדיקה הזאת מנתחים את המבנה הכרומוזומלי של כ-30 תאי לימפוציטים. לפעמים משתמשים בחומר הגנטי המופק בביופסיית עור או מהרוק. התוצאות מגיעות מהמעבדה אחרי שבוע. אם נדרשת תשובה דחופה, מבצעים בדיקה שנקראת היברידיזציה באתר שמחזירה תשובה אחרי 24 שעות. אבחון מאוחר של טרנר אינו נדיר. מחקר אחד הראה שעוברות בממוצע 7 שנים מהרגע שהילדה מפסיקה לגבוה באופן תקין ועד הרגע שבו היא מאובחנת בוודאות. לפעמים מגלים את התסמונת רק בגיל ההתבגרות, כשהנערה מבררת את הסיבה שהמחזור לא הגיע. במקרים אחרים, התסמונת מאובחנת אצל נשים מבוגרות שמתקשות להיכנס להיריון.
מעקב ובדיקות שגרתיות
המעקב הרפואי אצל בנות עם טרנר יכלול בדרך כלל:
ביל פריזל
ביל פריזל (William Richard "Bill" Frisell; נולד במרילנד ב-18 במרץ 1951) הוא גיטריסט ומלחין ג'אז אמריקאי, סגנונו הייחודי של פריזל משלב השפעות מסגנונות הפולק, הקלאסי, הקאנטרי. מאז שנות השמונים נחשב פריזל לאחד מהגיטריסטים המובילים בג'אז ונודע בשילוב אפקטים רבים ביצירת הצליל הייחודי שלו.
תולדות חייו
פריזל נולד בבולטימור, אך את רוב שנות נעוריו עבר באזור דנוור. בצעירותו ניגן בקלרינט ולמד מוזיקה באוניברסיטה של צפון קולורדו. המורה הראשון שלו לגיטרה באזור קולורדו היה Dale Bruning, איתו הוציא פריזל אלבום משותף בשנת 2000. כמו כן הוא למד אצל ג'וני סמית'. אחרי סיום לימודיו בקולורדו עבר פריזל ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. בין מוריו בברקלי ניתן למנות את ג'ים הול וג'ון דמיאן.
מאז שנות השמונים הוציא פריזל מעל 20 אלבומים, חלקם הניכר ב-ECM וניגן עם הרכבים ואומנים רבים בהם נייקד סיטי, קני ווילר, פול מושן ולני סטרן, ג'ון זורן, אלוויס קוסטלו, סוזן וגה, יאן גרברק, ריקי לי ג'ונס, דייב הולנד, מריאן פיית'פול, ג'ון סקופילד, פול בליי, ג'ים הול, ג'ו לובנו ורבים אחרים.
הוא כתב מוזיקה לסרט "טונגזי מאוהב".
אודסה
אוֹדֵסָה ( באוקראינית: Одеса, ברוסית:  Одесса, ביידיש: אדעס) היא עיר נמל אוקראינית לחוף הים השחור, ומרכז מחוז אודסה. אוכלוסייתהּ מונה כ-1,010,783 נפש (נכון ל-2017), והיא העיר השלישית בגודלהּ באוקראינה, אחרי קייב וחרקוב.
באודסה נמל הים המסחרי הגדול ביותר באוקראינה והיא מהווה עיר מרכזית בתחומי מסחר, תעשייה, תיירות ומדע.
במאה ה-19 הייתה אודסה העיר השלישית בגודלה גם באימפריה הרוסית, אחרי מוסקבה וסנקט פטרבורג. בהיסטוריה האדריכלית שלהּ השפעה של הסגנונונות הצרפתיים והאיטלקיים, כמו הבארוק, הרוקוקו והגותי, שהיו נפוצים יותר במערב אירופה. ב-2023 העיר הוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
אברהם כהן (רב בלמברג)
ביוגרפיה
כהן נולד למשפחה ענייה בזלושאן שבבוהמיה. אביו היה רוכל נודד. הוא הצליח לרכוש השכלה וב-1828 החל ללמוד פילוסופיה ותאולוגיה באוניברסיטת קארל בפראג. במקביל לכך השתלם לקראת סמיכה לרבנות, אותה קיבל לבסוף מידי אב"ד העיר הרב שמואל לנדא, בן הנודע ביהודה, והרב שמואל יהודה קוידער (בעל "עולת שמואל") מקאלדי. ב-1833, לאחר שהתמודד על המשרה עם שמואל הולדהיים הצעיר, התמנה לרב הקהילה של הוהנמס שבפורארלברג, שמנתה אז תשעים משפחות.
אודסה
אודסה הייתה עיר נמל חופשית מ-1819 ועד 1858. בתקופה הסובייטית היא הייתה עיר הנמל החשובה ביותר של ברית המועצות וגם בסיס של הצי הסובייטי. ב-1 בינואר 2000 הוכרז הנמל של אודסה כנמל חופשי וכאזור סחר חופשי לעשרים וחמש שנה. מימיו של נמל אודסה אינם קופאים בחורף, אך הוא בעל ערך צבאי מוגבל בלבד. השליטה של טורקיה על הדרדנלים והבוספורוס איפשרה לנאט"ו לשלוט על התעבורה הימית בין אודסה לים התיכון. למעשה, באודסה יש שני נמלים גדולים: באודסה עצמה, ויוז'ני (שהוא גם נמל נפט בינלאומי חשוב), הנמצא בפרברי העיר. נמל חשוב נוסף, צ'ורנומורסק, נמצא מדרום מערב לאודסה. יחד הם מהווים מרכז תחבורה גדול, המתחבר גם לקווי מסילות ברזל. מפעלי זיקוק ועיבוד הנפט והכימיקלים של אודסה מקושרים לקווי הצינורות האסטרטגיים של רוסיה ושל האיחוד האירופי והיא משמשת גם בסיס מרכזי לצי האוקראיני.
אטימולוגיה
השם אודסה הוענק לראשונה בינואר 1795 והוא נובע משמו של היישוב אודסוס (ביוונית עתיקה: Ὀδησσός). בתקופה ההיא נהוג היה להעניק ליישובים שנכבשו מידי העות'מאנים שמות יווניים (כמו סבסטופול, טירספול וחרסון).
אברהם כהן (רב בלמברג)
ביוגרפיה
הוא עסק במחקר הלכתי, ופרסם חמישה מאמרים ב"כתב העת המדעי לתאולוגיה יהודית" בעריכת אברהם גייגר. בין היתר, כתב ב-1839 שכיסוי ראש לנשים אינו בחזקת איסור דאורייתא, ושממילא השולחן ערוך והרמב"ם מטילים אותו על רווקות כנשואות; מכאן קבע שהמנהג לעשות זאת רק אחרי החתונה נובע מדרכי השבטים הגרמאנים – שאצלם אכן היו הרווקות גלויות ראש – ולכן אין טעם לשמרו כיום. במאמר זה דחה גם את המנהג, עליו העיד שעדיין רווח מאוד בזמנו בבוהמיה, לגלח את שיער הכלה. ב-1842 ניסה הרב מברסלאו, שלמה זלמן טיקטין, להיפטר מגייגר שמונה למשנה לו ארבע שנים קודם לכן; הוא פרסם מנשר בו ביקש מעמיתיו מענה לשאלה אם אדם יכול לפקפק באמיתות התורה והתלמוד, בהתייחס למחקר הביקורתי שגייגר עסק בו, ולא להיחשב כופר. כהן השיב לטובת המשנה-לרב, וכתב שמעשיו אינם סותרים אמונה בהתגלות אלוהית וכי המסורת הדתית מעולם לא דיכאה את חופש המחשבה, תוך שהוא מביא דוגמאות מפרשנים מימי הביניים.
אודסה
ייסוד ושנים מוקדמות
במאה ה-14 סחרו באזור טטרים קרימאים. החל משנת 1529 הייתה אודסה בשליטתה של האימפריה העות'מאנית. בזמן המלחמה העות'מאנית-רוסית כבשו הכוחות הרוסיים בפיקודו של אדמירל דה-ריבס (שהיה ספרדי במוצאו) את היישוב הטטרי חאג'יביי ואת המבצר הטורקי אני-דוניא, ליד מיקומה הנוכחי של העיר.
אודסה נוסדה רשמית ב-1794 כמבצר רוסי ימי על אדמות שנכבשו מטורקיה, כתוצאה מהסכם יאש ב-1792. הצארינה יקתרינה השנייה החליטה לקרוא לעיר על שם המושבה היוונית־רומית העתיקה אודסוס בתרקיה, בעיקר מסיבות פוליטיות, על מנת למשוך סוחרים זרים.
אברהם כהן (רב בלמברג)
ביוגרפיה
כשכינס גייגר את הוועידה הרפורמית השלישית בברסלאו ב-1846, היה כהן אחד מהרבנים המתונים דוגמת שי"ר, זכריה פרנקל, אדולף ילינק ועוד, שנעשו מאמצים גדולים להביאם להשתתף בוועידה. כמו האחרים, סירב להגיע.
אודסה
ייסוד ושנים מוקדמות
העיר שגשגה תוך זמן קצר. התרחבותה הראשונית הייתה בעיקר הודות לפעילותו של הדוכס ארמאן עמנואל רישליה, ששירת כמושל העיר בשנים 1803–1814. לאחר שברח מהמהפכה הצרפתית הוא שירת בצבאה של יקטרינה נגד הטורקים. הוא שתכנן את התשתית של העיר ואת צורתה. רישליה נחשב לאחד האבות המייסדים של אודסה.
אברהם כהן (רב בלמברג)
ביוגרפיה
למרות היסוסיו, קיבל את ההצעה ונסע מזרחה. הוא היה יוצא דופן מבין בני דורו: אף שחלק את הזלזול של עמיתיו ביהודי גליציה, עשה ניסיון אמיתי להבין אותם, ואף כתב לגרמניה ש. בבית-הכנסת ששימש בו דרשן הסיר את הפיוטים הקוראים לנקמה בגויים, אסר על מכירת עליות לתורה וביטל את התשליך והכפרות. במקביל, על אף דעותיו לגבי כיסוי הראש, לא ניסה כלל לבטל אותו אלא הסתפק במאבק בגילוח שיער כלות ובכובעים היקרים שנטו הנשים לרכוש ושהטילו מעמסה כלכלית כבדה על העניים. הוא כתב כי אינו מתנגד לכך שאישה נשואה תכסה את ראשה כל עוד לא מוסיפים חומרות על האיסור התלמודי. כמו כן, פעל לביטול המיסים המשפילים שהוטלו על יהודים.
אודסה
ייסוד ושנים מוקדמות
ב-1819 הפכה אודסה לעיר נמל חופשית, מעמד עליו שמרה עד 1879. היא נעשתה לביתם של אוכלוסיות מגוונות, כמו רוסים, אוקראינים, יהודים, יוונים וסוחרים שייצגו לאומים אירופיים רבים. אופייה הקוסמופוליטי תועד על ידי המשורר הרוסי פושקין, שחי בגלות פנימית באודסה בשנים 1823–1824. במכתביו הוא מספר כי אודסה היא עיר שבה "אפשר להריח את אירופה. מדברים צרפתית ויש עיתונים ומגזינים אירופאים לקריאה".
אברהם כהן (רב בלמברג)
ביוגרפיה
כהן נקלע למתח שסבב את המאבק בין החסידות להשכלה ולמתנגדים בחבל, אך מיכאל מאיר העריך כי "מתקן מתון כל כך" היה מתקבל אף בגליציה, לו רק היה נותר ממונה על אלה שרצו בו. אך תומכיו הצליחו למנותו למשרת הרב המחוזי, שהייתה פנויה מאז 1839. המשפחות הרבניות בעיר מחו בתוקף על מינוי אחד שאינו משלהם לתפקיד, וניסו להדיחו על ידי תלונות לשלטונות. בעת אביב העמים של 1848 הוא הותקף באלימות מספר פעמים. לבסוף, ב-6 בספטמבר 1848, ננסך ארסניק לסיר המרק במטבח שלהם. הוא ובתו תרזה בת השלוש מתו למחרת.
אודסה
ייסוד ושנים מוקדמות
התרחבותה של אודסה הופסקה בשל מלחמת קרים בשנים 1853–1856. בזמן המלחמה הפגיזו כוחות בריטיים וצרפתיים את אודסה, אך היא התאוששה במהירות, והגידול בסחר הפך את העיר לנמל יצוא החיטה הגדול ביותר ברוסיה. ב-1886 חוברה העיר במסילת ברזל לקייב ולחרקוב, וכן ליאשי שברומניה.
המאה ה-20
ב-1905 פרצה באודסה התקוממות של פועלים, שנתמכה על ידי צוות אוניית המלחמה הרוסית פוטיומקין ועל ידי העיתון איסקרה של לנין. סרטו המפורסם של סרגיי אייזנשטיין משנת 1925 "אוניית הקרב פוטיומקין" מתעד את ההתקוממות, וכולל סצנה שבה מאות אזרחים רוסים נרצחים על מדרגות האבן הגדולות (הידועות בשם מדרגות פוטיומקין), באחת מהסצנות המפורסמות בתולדות הקולנוע הרוסי בפרט והקולנוע בכלל. במעלה המדרגות המובילות לנמל, עומד פסל של רישליה. הטבח התקיים למעשה ברחובות הסמוכים ולא על המדרגות עצמן, אך הסרט גרם לרבים לבקר באודסה על מנת לראות את מקום הטבח. מדרגות אודסה ממשיכות להיות אטרקציה תיירותית באודסה. הסרט נעשה באולפני הסרטים של אודסה, אחד מהאולפנים הוותיקים ביותר בברית המועצות לשעבר.
אברהם כהן (רב בלמברג)
ביוגרפיה
אברהם בער פילפל, צורף עני, הואשם במעשה והיה היחיד שנכלא; הוא שוחרר תוך זמן קצר, לאחר שהעדים היחידים לא זיהו אותו במסדר. הפרוגרסיבים בין היהודים הפעילו לחץ כבד על התובע המקומי וערכו הפגנות מול ביתו בדרישה לחקור שניים מעשירי האורתודוקסים, אורנשטיין וברנשטיין. אלה נעצרו לשישה שבועות אך שוחררו בהיעדר כל ראיה לכך שהיו מעורבים. אחרי שהמשכילים שברו את חלונות ביתו ושיגרו לו מכתבי איום, התפטר התובע פילונס מתפקידו. בית-המשפט העליון בווינה קיבל ב-1851 את הכרעת הערכאה בלמברג וקבע שאין בסיס להרשיע את פילפל.
ב-2007 התפרסם על הפרשה ספר מאת מיכאל סטניסלבסקי, "רצח בלבוב: פוליטיקה, דת ואלימות". פרופ' רחל מנקין, היסטוריונית יהדות גליציה, ביקרה את הספר כשגוי מבחינות רבות.
אודסה
המאה ה-20
תושבי אודסה סבלו מרעב גדול ששרר בעיר בשנים 1921–1922 כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה.
מלחמת העולם השנייה
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה אודסה לאחר מצור והוחזקה בידי כוחות גרמניים ורומניים מ־1941 ועד 1944, העיר סבלה הרס רב והרוגים רבים.
כ-280,000 תושבי אודסה, ברובם יהודים, נרצחו או גורשו במהלך המלחמה, במה שקרוי הטבח באודסה. חלקים רבים מאודסה נפגעו באפריל 1944, כאשר הצבא האדום שחרר את העיר. העיר הייתה אחת מארבע הערים הראשונות שקיבלו את התואר "עיר גיבורה" ב־1945.
לאחר המלחמה
לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה העיר למרכז תעשייתי חשוב, כשנמל הים שלה היה לנמל הגדול ביותר שלחופי הים השחור. העיר התפתחה מאוד והייתה לאחת הערים המתויירות ביותר, וליעד תיירותי מועדף בתיירות הפנים של ברית המועצות.
בשנת 1952 נבנתה תחנת הרכבת של אודסה, ובשנת 1961 נחנך נמל התעופה הבינלאומי אודסה.
העיר גדלה מאוד, ובשנת 1974 הפכה לעיר בת מיליון תושבים על פי מפקד האוכלוסין.
אוקראינה העצמאית
התעשייה באודסה כוללת בניית ספינות, זיקוק נפט, כימיקלים, עיבוד מתכות ומזון. היא גם מהווה בסיס מרכזי של הצי האוקראיני ובסיס צי הדיג.
בשנת 2014 הייתה העיר לאחד ממוקדי העימותים בתקופת מלחמת האזרחים באוקראינה, לאחר שפרצו בה המהומות נגד השלטון החדש בראשות פטרו פורושנקו, שדוכאו במהרה.
ב-2023 המרכז ההיסטורי של אודסה הוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו; ההכרזה נעשתה בהליך חירום מזורז, על רקע ההפגזות הכבדות שהעיר ספגה מלחמת אוקראינה–רוסיה שהחלה ב-2022, ועל כן האתר הוגדר בהכרזתו אתר מורשת עולמית בסיכון ובאונסק"ו הצהירו שינסו לעזור לאוקראינה בהגנה על השטחים הכלולים באתר מנזקי המלחמה ובשיקום שלהם אם ייפגעו.
פוליטיקה וממשל
בתקופת האימפריה הרוסית העיר היוותה למרכז המחוזי של פלך אודסה ופלך חרסון.
על ניהול העיר מופקדת מועצת העיר ובראשה עומד ראש עיריית אודסה, הגוף הניהולי הוא ועדת ההוצאה לפועל של המועצה העירונית.
באודסה ארבעה מחוזות אדמיניסטרטיביים: העיר אודסה גובלת עם החבלים הבאים: חבל אווידיפול, חבל בליאבסקי וחבל לימאן הנמצאים במחוז אודסה.
אכיפת חוק
גוף השיטור העירוני היא משטרת הסיור של העיר אודסה (Патрульна поліція у м.Одесі) ומשטרת מחוז אודסה, המהווים חלק מהמשטרה הלאומית של אוקראינה. מטה המשטרה שוכן ברחוב היהודי 12, בעיר אודסה.
אקלים
האקלים הוא ממוזג יבשתי נוח ויבש, עם מיעוט משקעים. החורפים קרים ולרוב יבשים, הקייצים חמים.
הטמפרטורות הממוצעות בינואר הן C° 2− וביולי C° 22. הטמפרטורה הממוצעת מגיעה לכדי C° 10.7. באודסה יורדים כ-350 מילימטר גשם בשנה, לאורך כל השנה.
דמוגרפיה
מספרהתושביםבאודסה
מספר התושבים בעיר נכון ל-1 בינואר 2017 נאמד בכמיליון בני אדם. בעיר יש עירוב של לאומים רבים. על פי אומדן מ-2001, 62% מהתושבים הם אוקראינים, 21% רוסים, 6% בולגרים, 5.5% מולדובנים ו-0.6% יהודים. משנות ה-70 הלך ופחת מספר היהודים, אף שבתחילת שנות ה-90 עדיין היו היהודים כ-5% מסך התושבים. עם העלייה לישראל מברית המועצות לשעבר, פחת המספר משמעותית ונכון לשנת 2015 חיו בעיר כ־40,000 יהודים, פחות מ-1%.
כלכלה
באודסה נמצא נמל הים הגדול ביותר באוקראינה, דרכו מגיעות כל הסחורות אל העיר והוא מהווה גורם משמעותי בכלכלת העיר. משנת 2014 שוכן בעיר גם המטה המרכזי של הצי האוקראיני (שעבר לשם מסבסטופול, בעקבות סיפוח חצי האי קרים) והעיר נחשבת לאחד ממרכזי המסחר הגדולים במזרח אירופה.
בשנת 2011 המגזין "פוקוס" הכתיר את אודסה בתור העיר בעלת איכות החיים הגבוהה ביותר באוקראינה.
תחבורה
אודסה מהווה צומת תחבורה חשוב באוקראינה ובה תחנת רכבת, רשת אוטובוסים, רכבת קלה וחשמלית (הפעילה מאז 1910), פוניקולר (שנחנך ביוני 1902) ונמל התעופה הבין-לאומי הנמצא במרחק של כשבעה קילומטר ממרכז העיר ומשרת את העיר והמחוז. בעבר היו תוכניות לחנוך רכבת תחתית, אך תוכניות אלה לא יושמו לבסוף.
מנמל התעופה הבינלאומי יוצאות טיסות סדירות לווינה מדי יום (Austrian Airlines ו-Ukraine International) וחברת התעופה Ukraine International אף מוציאה טיסות ישירות לנתב"ג, איסטנבול, לרנקה, ורשה, מינסק ואף לקייב בטיסות פנים.
בעיר אודסה שתי תחנות אוטובוסים מרכזיות (תחנת פריבוז והתחנה המרכזית).
תקשורת
התקשורת הסלולרית בעיר מופעלת על ידי חמש מפעילות סלולר אוקראיניות: קייבסטאר, Vodafone אוקראינה, אינטרטלקום, Lifecell וחברת TriMob. משנת 2012 בעיר פועלת רשת Wi-Fi במספר אתרי תיירות (רשת City Public Internet Acces). בעיר פועלות גם ספקיות תקשורת נוספות כדוגמת: אוקרטלקום, TENET, Briz ו-Vega.
בעיר פועלים יותר משישים עיתונים, למעלה מעשרים תחנות רדיו וכ-19 ערוצי טלוויזיה.
ספורט
אודסה היא אחד ממרכזי הספורט הגדולים באוקראינה ובה בתי ספר להחלקה על הקרח, שחמט, איגרוף, אתלטיקה, כדורגל, כדורסל וספורט מים.
בעיר מספר מגרשי כדורגל: אצטדיון צ'רנומורץ, אצטדיון ספרטק, אצטדיון סק"א ואצטדיון דינמו. העיר מיוצגת בליגת העל האוקראינית בכדורגל על ידי קבוצת צ'רנומורץ אודסה. בעבר התקיימה קבוצת כדורגל בשם סק"א אודסה.
העיר יוצגה בעבר בתחום כדורעף נשים על ידי קבוצת ג'ינסטרה, שזכתה במספר אליפויות לאומיות וקבוצת דיאמנט אודסה, בתחום כדורעף גברים.
אודסה מיוצגת גם בליגת העל האוקראינית בכדורסל על ידי קבוצת הכדורסל "אודסה", שזכתה בעבר בגביע האוקראיני.
תיירות
אודסה היא מרכז תיירותי פופולרי. אזור הנופש של אודסה משתרע על קילומטרים רבים לחופי הים השחור ומכונה בשם רובע אקדמיה ובו מרחצאות רפואיים רבים בתוך העיר ובסביבתה, בתי מרפא, מסעדות, מועדוני לילה שפעילים 24 שעות ביממה ובתי מלון.
למשפחתו של לב טולסטוי היה ארמון בעיר, שעדיין ניתן לבקרו.
מרבית בתי העיר מהמאה ה-19 נבנו מאבן גיר שנחצבה בסמוך. המחצבות הנטושות הורחבו מאוחר יותר על ידי מבריחים בני המקום, בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה ושימשה גם לוחמים פרטיים בתקופת מלחמת העולם השנייה. ההרחבות הרבות יצרו מבוך מסובך של מנהרות תת-קרקעיות מתחת לאודסה, הידועות כ"קטקומבות". בתחילת המאה ה-21 הן מהוות אטרקציה לתיירים אוהבי אתגרים.
תרבות
באודסה עשרות מוזיאונים ותיירות ובה פועל אולפן הסרטים של אודסה המארגן את פסטיבל הסרטים הבינלאומי באודסה.
בעיר פועלים מספר בתי תיאטרון, לרבות: התיאטרון האקדמי הלאומי לאופרה ובלט של אודסה, ששוכן במבנה שנבנה בשנים 1884–1887 ועל בימתו הופיע שליאפין.
באודסה פועלים גם התזמורת פילהרמונית המחוזית של אודסה, התיאטרון האקדמי לקומדיה מוזיקלית של אודסה, תיאטרון הדרמה הרוסי האקדמי של אודסה, תיאטרון הדרמה המוזיקלי האקדמי האוקראיני של אודסה, הקרקס הממלכתי של אודסה ועוד.
אודסה היא עיר הולדתם של הקומיקאים מיכאיל ז'בנצקי ויעקב סמירנוף.
בשנת 2023 אונסק"ו הכריזה על אודסה כאתר מורשת עולמי בסיכון
בשנת 2023 תערוכה מציגה את על ההשפעה האמנותית של אודסה על תל אביב.
יהדות אודסה
כאשר כבשו הרוסים את המקום מידי הטורקים ב-1789, נמצאו באודסה שישה יהודים. ב-1794, משעלה מספרם, ניתנו ליהודים מגרשים להקמת בתים, חנויות וגינות, וכעבור ארבע שנים הוקם בית כנסת. הרב הראשון, רבי יצחק רבינוביץ מבנדרי, התמנה ב-1809. יהודים היוו אז כעשרה אחוזים מכלל תושבי העיר. ב-1840 הגיע מספרם לכ-120,000.
יהודים רבים החלו להגיע לעיר במחצית המאה ה-19, כאשר העיר הייתה נמל חופשי (משוחרר ממכס), ועסקו בעיקר במסחר זעיר. הקהילה היהודית גדלה משמעותית עד כי ב־1897 הוערכה אוכלוסיית היהודים בכ־165,000 איש, שהיוו 37% מאוכלוסיית העיר, ובכך הייתה זו הקהילה היהודית הגדולה ביותר בברית המועצות.
במאה ה־19 התגבשה באודסה תנועת ההשכלה היהודית: יהודים רבים למדו בבתי־ספר רוסיים ובאוניברסיטאות, ונוסד בה בית־ספר יהודי מודרני. בסוף המאה היא נעשתה לבסיס תמיכה חשוב ברעיונות הציונות. בעיר פעלו מלומדים וסופרים ציוניים בולטים, בהם אחד העם, יוסף קלוזנר, מנדלי מוכר ספרים, יהושע חנא רבניצקי וחיים נחמן ביאליק, שכתב בה חלק נכבד משיריו. בה נוסד ב-1896 הַשִּׁלֹחַ, הירחון העברי לספרות, למדע ולענייני החיים, וישבה מערכתו שנים רבות עד עלייתה לירושלים ב-1920.
תיאור נאמן של ההווי היהודי העשיר באודסה מוצאים בסיפורים של ס"ס יושקביץ, ב"חמשתם" של זאב ז'בוטינסקי ובעיקר ב"סיפורי אודסה" של יצחק באבל.
פוגרומים רבים פרצו באודסה נגד הקהילה היהודית, בשנים 1821, 1859, 1871, 1882 ו־1905. לאחר הפרעות, ובמיוחד לאחר פוגרום 1882 וכן בתום מלחמת העולם הראשונה, היגרו רבים מתושבי אודסה היהודים לארצות אחרות - בעיקר לארצות הברית. חלק מהעוזבים עלו לארץ ישראל. למרות הפוגרומים גדלה האוכלוסייה היהודית בעיר בזכות היהודים שהגיעו מהאזורים הכפריים.
בשנות ה-60 ושנות ה-70 של המאה ה-20 גדלה העיר בשיעור גבוה. בין שנות ה-70 לשנות ה-90, היגרו רוב יהודי אודסה לישראל, לארצות הברית ולמדינות מערביות אחרות. שכונת ברייטון ביץ' בדרום רובע ברוקלין שבניו יורק זוכה לכינוי "אודסה הקטנה", בגלל מספרם הרב של מהגרים רוסים ואוקראינים החיים בה. כמו כן, נוצרו בתקופה זו קהילות של תושבי אודסה לשעבר במוסקבה ובלנינגרד, בשל הגירה פנימית בקנה מידה גדול. כיום מונה האוכלוסייה היהודית בעיר אלפים בודדים. בעיר שתי קהילות יהודיות; קהילת חב"ד בראשות הרב אברהם וולף וקהילה ליטאית ("תקוה") בראשות הרב שלמה בקשט, בנו של הרב חיים מנחם בקשט. בקהילות אלו קיימים גני ילדים ובתי ספר יסודיים, תיכוניים, מספר מסעדות כשרות, אוניברסיטה יהודית ובית יתומים יהודי.
נוצרים
בעיר קיימת קהילה גדולה מאוד של נוצרים, רובם מהכנסייה הפרבוסלבית הרוסית, אך ישנם גם קתולים, לותרנים ופרוטסטנטים.
מוסלמים
מאז התפרקות ברית המועצות כמות המוסלמים בעיר עולה בהתמדה. בעוד ב-1989 עמד מספרם על אלפים בודדים, בתחילת המאה ה-21 נאמד מספרם ב-30 אלף איש, בשל הגירה של טורקים רבים. מאז תחילת העשור השני של המאה ה-21 פועל בעיר מסגד מרכזי.
השכלה ומדע
אודסה מהווה מרכז גדול של מדע והשכלה ובה שוכנת האוניברסיטה הלאומית של אודסה, שקיימת מאז מאי 1865 ובה למד גם הפיזיקאי הנודע ג'ורג' גאמוב.
בנוסף פועלים בעיר מוסדות להשכלה גבוהה כדוגמת: האוניברסיטה הלאומית לרפואה של אודסה, האוניברסיטה הלאומית לכלכלה של אודסה, האקדמיה למשפטים של אודסה והאוניברסיטה הממלכתית לחקלאות של אודסה ומכוני מחקר רבים נוספים.