cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בנקאות בישראל
סוגי העמלות
עמלות על פעולות בחשבון הלקוח הפרטי בבנקאות הונהגו רק אחרי משבר מניות הבנקים בשנות ה-80 למאה הקודמת. עד אז השירותים ניתנו בחינם, בפועל "סובסדו" על ידי גביית העמלות בתחומים אחרים. לשם המחשה, הלקוח הפרטי לא היה מודע כי במחיר עבור הסוכר שהוא קונה בחנות כלולה עמלת ייבוא, אשר מכסה לבנק את השרות ללקוח הפרטי. לאחר משבר המניות הונהגה בבנקים מדיניות של "רציונליזציה" והוחל בגביית עמלות מלקוחות פרטיים: תחילה בשיעורים נמוכים ובהמשך, עדיין בשיעורים נמוכים, אבל על היקף רחב יותר של שירותים - כמו על ה"שורות" בדף ניהול החשבון.
במהלך השנים הונהגו עמלות שלא היו מקובלות בעבר: "דמי ניהול חשבון" - תשלום קבוע שנגבה מדי חודש, "רישום שורה" - סכום שנגבה על כל פעולה המבוצעת בחשבון ודמי "הקצאת אשראי" - תשלום על הנכונות להעמיד מסגרת אשראי ללקוח.
פרידריך לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק
פרידריך לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (בגרמנית: Friedrich Ludwig von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck; 6 באפריל 1653 – 7 במרץ 1728) היה דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק וגנרל-פלדמרשל של הצבא הפרוסי.
ביוגרפיה
פרידריך לודוויג נולד ב-6 באפריל 1653 בבק, נסיכות מינדן, ברנדנבורג-פרוסיה.
פרידריך לודוויג היה רק בעל תואר "דוכס", אולם לא ירש בפועל את הטריטוריה של בק. אחיו אוגוסט, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ירש אותה בשנת 1675, ולאחר מכן ירש אותה אחיינו פרידריך וילהלם הראשון, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק. בשנת 1719 נהרג אחיינו בקרב פרנקאווילה, ובעקבות כך ירש פרידריך לודוויג את הדוכסות, אולם הנחלה נותרה בידי אלמנתו של פרידריך וילהלם.
בשנת 1671 הפך פרידריך לודוויג למפקד רגימנט הפרשים פון אלר בצבא ברנדנבורג-פרוסיה. בשנת 1675 השתתף בקרב הפרבלין כריטמייסטר. שנה לאחר מכן הוא היה אוברסט ברגימנט הדרגונים הולשטיין. בשנת 1690 מונה פרידריך לודוויג למושל וזל בדרגת גנרל-לויטננט, ושלוש שנים לאחר מכן הוא מונה למפקד הגנרל של דוכסות פרוסיה.
לאחר מותו, ירש את תאריו בנו פרידריך וילהלם השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (שבנו היחיד, פרידריך וילהלם השלישי, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק, נהרג בקרב פראג ב-1757), ולאחר מכן בניו הצעירים, קרל לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ופטר אוגוסט, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק.
בשנת 1732 רכש פרידריך וילהלם השני את בק ממריה אנטוניה, ואיחד מחדש את הנחלה, אולם בשנת 1745 נמכרה הנחלה בשנית.
משפחתו
ב-1 בינואר 1685 התחתן פרידריך לודוויג באוגוסנבורג, עם לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, בתם של ארנסט גינטר, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג ואוגוסטה שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, ממנה נולדו לו כמה ילדים:
הזאב ושבעת הגדיים
הזאב ושבעת הגדיים (בגרמנית: Der Wolf und die sieben jungen Geißlein) הוא סיפור עם שנאסף על ידי האחים גרים ופורסם במעשיות האחים גרים (מספר 5). הוא מסווג 123 בסיווג ארנה-תומפסון.
לסיפור יש דמיון ברור לשלושת החזירונים ולסיפורי עם מסוג 124 אחרים. ניתן להשוות את הצלת הגדיים מבטן הזאב ואת עונשו על ידי מילוי בטנו באבנים להצלה ולנקמתה של כיפה אדומה בזאב (מספר 333 בסיווג ארנה-תומפסון).
תקציר
אמא עיזה משאירה את שבעת ילדיה בבית בזמן שהיא יוצאת ליער כדי למצוא אוכל. לפני שהיא עוזבת, היא מזהירה אותם מפני הזאב שינסה להתגנב לתוך הבית ולטרוף אותם; בכך שהוא יעמיד פנים שהוא אמא שלהם וישכנע אותם לפתוח את הדלת. והיא מציינת בפניהם שהם יוכלו לזהות אותה לפי כפות רגליה הלבנות וקולה המתוק.
האם עוזבת ושבעת גדייה נשארים בבית. תוך זמן קצר הם שומעים בדלת קול שאומר "תנו לי להיכנס ילדים, לאמא יש משהו לכל אחד מכם". זה היה הזאב, שקולו המחוספס בוגד בו והילדים אינם נותנים לו להיכנס. הזאב הולך לשוק, לחנות או לבית מרקחת וגונב קצת דבש, תרופה או גיר, בכדי לרכך את קולו. כעבור שעה קלה שומעים הילדים קול נוסף בדלת: "תנו לי להיכנס ילדים, לאמא יש משהו לכל אחד מכם". הפעם הקול היה גבוה ומתוק כמו של אימם. הם עמדו לפתוח את הדלת כשהגדי הצעיר ביותר הסתכל מתחת לסדק בדלת והבחין בכפות רגליו הגדולות והשחורות של הזאב. ובכך הם סירבו לפתוח את הדלת והזאב שוב הלך.
הפעם הוא הלך למאפייה או למטחנה וגנב מעט קמח למרוח על פרוותו, מה שהופך את רגליו השחורות ללבנות. הוא חוזר לביתם של שבעת הגדיים ושוב קורא להם לפתוח את הדלת. הילדים רואים את רגליו הלבנות ושומעים את קולו המתוק, אז הם פותחים את הדלת. הזאב מיד מזנק לתוך הבית וזולל שישה מהילדים. הגדי הצעיר התחבא מהזאב בתוך השעון סבא או האח וכך ניצל ואינו נאכל. מאוחר יותר באותו יום, אמא עיזה חוזרת הביתה מהיער והיא נסערת לגלות את הדלת פתוחה לרווחה וכל ילדיה פרט לאחד נעדרים. היא מביטה סביב ורואה את הזאב, ישן שינה עמוקה מתחת לעץ. הוא אכל כל כך הרבה שהוא אינו מסוגל לזוז. האמא קוראת לגדי הצעיר להביא לה במהירות זוג מספריים, מחט וקצת חוט. היא חותכת את בטנו של הזאב וששת הגדיים יוצאים החוצה באורח נס וללא פגע. מיד כל המשפחה ממלאים את בטנו של הזאב בסלעים, והאמא תופרת אותה בחזרה. כשהזאב מתעורר, הוא צמא מאוד. הוא הולך לנהר לשתות, אבל בהיותו כל כך כבד הוא נופל פנימה וטובע תחת משקל הסלעים. כל הגדיים מאושרים מהסכנה שחלפה ובזה שהם מוגנים. המשפחה חיה באושר ועושר עד עצם היום הזה.
Emotet
אֶמוֹטֵט (באנגלית: Emotet) היא נוזקה הנשלחת אל מוסדות פיננסיים באמצעות הודעות דואר אלקטרוני המכילות קישורים לאתרים מתחזים וקובצי pdf ו-docx זדוניים.
הנוזקה התגלתה לראשונה בשנת 2014 במספר חברות בגרמניה, אוסטריה ושווייץ.
הקבצים המצורפים לתכתובת הדואר האלקטרוני מכילים קוד מאקרו זדוני בעזרתו ניתן להריץ פקודות ותהליכי מערכת, להתחבר אל שרת שליטה ובקרה (C&C) ולהעביר אליו נתונים רגישים.
מטרתה העיקרית של הנוזקה היא איסוף נתונים פיננסים, אנשי קשר וכתובות דוא"ל, פרטי הזדהות לחשבונות שונים, היסטורית גלישה ושימוש במחשב הקורבן לביצוע מתקפות מניעת שירות.
כאשר הנוזקה מופעלת באמצעות מכונה וירטואלית היא משנה את אופן הפעילות שלה על מנת להקשות ולהטעות חוקרי אבטחת מידע.
לורן ג'קסון
לורן אליזבט ג'קסון (באנגלית Lauren Elizabeth Jackson; נולדה ב-11 במאי 1981 באלבורי שבניו סאות' ויילס שבאוסטרליה) היא שחקנית כדורסל אוסטרלית מקצוענית. היא מכונה לעיתים קרובות LJ, Loz או Lozza. היא שיחקה בתפקידי הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת ליגת ה-WNBA סיאטל סטורם (Seattle Storm), נבחרת הכדורסל הלאומית האוסטרלית לנשים (The Opals) וקבוצת קנברה קפיטלס (Canberra Capitals) מליגת הנשים האוסטרלית WNBL. היא זכתה באליפויות הלאומיות בארצות הברית, באוסטרליה וברוסיה, וכן בגביע העולם. היא נחשבת לשחקנית הכדורסל האוסטרלית הטובה ביותר בכל הזמנים ואחת משחקניות הכדורסל הטובות בעולם.
בשנת 2021 הוצגה בהיכל התהילה של הכדורסל.
הקריירה באוסטרליה
באולימפיאדת אתונה (2004), באתונה שביוון, לקחו שוב ה-Opals מדליית כסף, בהפסידן לארצות הברית בגמר.
במשחקי חבר העמים הבריטי של שנת 2006 במלבורן שבאוסטרליה, הביסו האופאלס את נבחרת Tall Ferns של ניו זילנד, והשיגו מדליית זהב.
באליפות העולם בכדורסל נשים לשנת 2006 שנערכה בברזיל, הביסו האופאלס את רוסיה וזכו במדליית הזהב. ג'קסון הייתה קפטן הנבחרת.
הקריירה באמריקה
ג'קסון נבחרה בדראפט של ליגת ה-WNBA בשנת 2001 במקום הראשון על ידי קבוצת סיאטל סטורם, שם שיחקה עד 2012.
ג'קסון המתנשאת לגובה של 196 סנטימטרים היא מאוד אפקטיבית בהתקפה, משלבת את גובהה עם אחוזי קליעה טובים - אפילו מטווח של שלוש נקודות (היא הייתה בעלת אחוז הקליעה לשלוש נקודות ב-WNBA ב-2004) - יכולת אתלטית ולא פחות, מעט "מונגרל" (mongrel) (קשיחות מנטלית ואגרסיביות) שעוזרים לה להתמודד עם טקטיקות הגנה פיזיות במיוחד שמיועדות בדרך כלל לעצור אותה. בשלב מוקדם בקריירה שלה, הייתה ההגנה שלה אולי החוליה החלשה של משחקה, אולם שטח זה שופר אף הוא, כשג'קסון זכתה בפרס שחקנית ההגנה של העונה ב-WNBA לשנת 2007. היא הובילה בריבאונדים הגנתיים ובחסימות קליעה ב-WNBA.
ב-2003, חרף העובדה שהסיאטל סטורם לא הגיעו לפלייאוף, היא נבחרה ל-MVP של העונה הסדירה ב-WNBA.
ב-24 ביולי 2007 ג'קסון השוותה את שיא ה-WNBA כשקלעה 47 נקודות (השוותה את שיאה של דיאנה טוראסי) בהפסד 96–97 לוושינגטון מיסטיקס במרכז וריזון שבוושינגטון הבירה.
ב-6 בספטמבר 2007, זכתה ג'קסון בשנית בתואר השחקנית המוערכת ביותר. היא הייתה שיאנית הליגה בממוצע נקודות למשחק (23.8 נקודות) ובריבאונדים (9.7) והייתה השנייה בליגה בחסימת קליעות (2.0) כמו גם הובילה את הליגה בדאבל דאבלים עם 17. היא גם הוכתרה כשחקנית השבוע 5 פעמים בעונת הכוכבים.
משחק בינלאומי במקומות אחרים
דווח שג'קסון השתכרה 100,000$ על מנת לשחק בכמה משחקים עם המועדון הרוסי (Russian club) בטרם החלה עונת 2005 של ה-WNBA.
היא החליטה לעזוב את אוסטרליה בעונת 2005–2006. בעוד שהוצעו לה הצעות קוסמות ממועדונים ברוסיה, היא בחרה במקום זאת לחתום לחוזה בן שלוש שנים ב-Samsung Bichumi, מועדון שמקומו בסיאול, בליגה הלאומית של קוריאה הדרומית. אף על פי שהשתכרה פחות ממה שהוצע לה ברוסיה, משכורתה הייתה גבוהה מזו שתוכל להרוויח באוסטרליה. חשוב מכך, העונה בקוריאה משתרעת בתקופה שמאמצע דצמבר עד ראשית מרץ, בערך חצי מאורכה של העונה האירופאית, ומועדונים בליגה משחקים רק בשני משחקים בשבוע. היא הצביעה על היותה של העונה באוסטרליה קצרה יותר כסיבה העיקרית שהיא החליטה לחתום שם, לא יהיה בכך כדי למהמה את הקריירה שלה. היא זכתה בפרס כשחקנית המוערכת ביותר באוסטרליה לשנת 2007.
מחוץ למגרש
ג'קסון הצטלמה בעירום לדו-ירחון (רואה אור פעם בחודשיים) האוסטרלי Black+White, שהציג אתלטים אולימפיים שעמדו להתחרות באתונה באולימפיאדת אתונה (2004). המהדורה המודפסת היקרה בעובי ספר הופקה בשלוש האולימפיאדות האחרונות, ומהדורת 2004 נחשבת למקובלת באופן יחסי בגישתה ה'אמנותית' לצילום העירום ובכיסוי השווה שהיא מקדישה לאתלטים ואתלטיות כאחד. ג'קסון גם הופיעה במהדורת 2005 של גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד. לאחר שתסיים את קריירת הכדורסל המקצועית שלה יש בכוונתה להיות מעורבת בסיוע לנשים מוכות ולקורבנות אונס.
מצמד
מַצְמֵד (בעגה: קְלָאץ', מאנגלית: clutch) הוא התקן מכני המשמש להפרדת מנוע מהאביזר שהוא מניע. ההתקן נדרש בעיקר במנועי בעירה פנימית, שאינם יכולים להגיע למהירות אפס, אלא נדרשת להם מהירות סרק מסוימת. לצורך איפנון מהיר של מהירות נעשה שימוש במצמד גם במנועי חשמל.
יש סוגי מצמדים שונים, ורובם מבוססים על דיסקיות חיכוך שנלחצות זו כלפי זו או כלפי גלגל תנופה באמצעות קפיצים. הפעלת המצמד גורמת להפרדה בלחץ של הדיסקיות ולכך שהן יכולות להסתובב ביתר חופשיות. מבחינים בין מצמד רטוב השקוע כולו בנוזל שתפקידו למנוע את התחממות ההתקן ולנקותו, ובין מצמד יבש שהוא חסר נוזל זה.
כאשר משחררים את המצמד, קרי מחברים בחזרה את המנוע למונע, יש לעיתים להעניק למנוע מהירות סיבוב גדולה יותר מהמהירות שבה הוא מסתובב כשהוא אינו מחובר, שאם לא כן, המנוע עשוי שלא להצליח להפעיל את המערכת ולהיעצר. ברם, כאשר מעלים את מהירות המנוע יותר מדי, התוצאה היא הנעה חזקה ופתאומית מדי של המערכת ובלאי מוגבר של המצמד. כאשר שחרור המצמד הוא מהיר מדי יכבה המנוע.
משכפל (מסע בין כוכבים)
ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", משכפל (באנגלית: Replicator) הוא מכונה המסוגלת לייצר (ולמחזר) חפצים. בתחילה, משכפלים נראו כמסנתזים ארוחות על פי דרישה, אבל בסדרות מאוחרות יותר נעשו בהם שימושים רבים אחרים.
מקורות ומגבלות
מקורו של המונח "משכפל" ("Replicator") הוא בסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא", אשר מציג התקדמות טכנולוגית של המאה ה-24, על פני "סינתיסייזר המזון" ("Food Synthesizer") של המאה ה-23, אשר נראה בסדרה "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית". המכניקה של מכשירים אלה מעולם לא הוסברה באופן ברור בתוכנית הזאת, אולם בסדרת הפריקוול, "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", גרסת המאה ה-22 מכונה "Protein Resequencer". בנוסף, בספינה הותקן "Bio-Matter Resequencer", ששימש למיחזור פסולת ולהופכה לחומר שמיש.
המשכפל יכול ליצור כל חומר דומם, כל עוד המבנה המולקולרי הרצוי קיים בקובץ; עם זאת, לא ניתן לייצר באמצעות המשכפל אנטי-חומר, דילית'יום, לאטינום או אורגניזם חי מכל סוג שהוא; הספר "Star Trek: the Next Generation Technical Manual" (שאיננו קאנוני) מסביר כי על אף שהמשכפל פועל בטכנולוגיה דומה לזו של הטרנספורטר, הוא פועל ברזולוציה נמוכה מדי, כך שיצירת רקמה חיה היא דבר שפיזית איננו אפשרי.
בתאוריה, המשכפל עובד באופן דומה ל-"אסמבלר מולקולרי".
תאוריה
תהליך זה דורש המרה הרסנית של חומר בתפזורת לאנרגיה וסידור מחדש שלה לדפוס של חומר סרוק מראש. בעיקרון, זה דומה לטרנספורטר, אך בהיקף קטן יותר. עם זאת, בניגוד לטרנספורטרים, אשר משכפלים חומר ברמה הקוונטית, המשכפלים חייבים להיות מסוגלים להתמודד עם מספר גדול של חומרים שונים, השמורים מראש כדפוסים במאגר נתונים, על פי דרישה. אם הדפוסים היו מאוחסנים ברמה הקוונטית, לא ניתן היה לאחסן במאגר הנתונים כמות גדולה של דפוסים, ועל כן הם נשמרים בזיכרון ברמה המולקולרית.
החיסרון בכך הוא שאי אפשר לשכפל אובייקטים בעלי מבני קוונטים מורכבים, כגון יצורי חיים, דילית'יום, זהב או לאטינום. (עם זאת, בפרק "Allegiance" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", חייזרים השתמשו בגרסה שלהם של המשכפלים, כדי ליצור פיקארד מתחזה.) בנוסף, שגיאות בקריאה או בכתיבה עלולות לגרום למספר שגיאות בחומרים משוכפלים. למרות שבדרך כלל בלתי ניתן לגלות זאת באמצעות חושים אנושיים, ניתן להשתמש בסריקת מחשב כדי לחשוף את השגיאות הללו, והם יכולים להסביר את התלונה השכיחה (על ידי אניני טעם מסוימים) שמזון ומשקאות משוכפלים סובלים מטעם ירוד. שגיאות אלה גם עלולות לגרום לחומרים לא רעילים להיות רעילים כאשר הם משוכפלים, או ליצור זנים של נגיפים וחיידקים קטלניים מאלו שבעבר לא היו מזיקים.
שימושים
אחד מהשימושים בטכנולוגיה הוא יצירת חלקי חילוף, מה שמאפשר לתקן נזקים לספינות חלל, מבלי הצורך לחזור לתחנת חלל. שימושים אחרים כוללים שכפול של מדי צי הכוכבים, כמו גם חפצים יומיומיים כגון צעצועים ומזכרות. שכפול משמש גם את תוכנת ההולודק ליצירת מזון, ביגוד וחפצים אחרים השייכים בתוך הסימולציה שתשמש את המשתתפים בה.
פרוטוקולי הבטיחות של צי הכוכבים מונעים שכפול לא מורשה של חפצים מסוכנים, כגון כלי נשק וחומרים רעילים.
משכפלים יכול גם להמיר חומר לאנרגיה. על פי העיקרון זה, המכשיר יכול לפרק כל אובייקט לחלקיקים תת-אטומיים. את האנרגיה שהתפתחה לאחר מכן ניתן לאחסן לשימוש עתידי, או להשתמש בה באופן מיידי בשכפול הבא. תהליך זה נקרא "מיחזור", וניתן להחיל אותו על כל דבר, החל מכלים מלוכלכים וכלה בבגדי ילדים הקטנים מדי.
בטכנולוגיית המשכפל, גם אם היה מיוצר בקנה מידה גדול יותר, לא ניתן להשתמש לצורך יצירת אובייקטים מורכבים כגון מעבורת חלל או ספינת חלל (צוות ההפקה סבר שלהיות מסוגל לשכפל חלליות שלמות "בלחיצת כפתור" ישפיע לרעה על הפוטנציאל הדרמטי שבסדרה). עם זאת, ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", משכפלים תעשייתיים משמשים לשכפול רכיבים גדולים של ספינות, מעבורות, וקטעים אחרים מסוג זה, הנמצא בשימוש מאוחר יותר במספנות לבניית ספינות כאלה. באופן זה, 15 משכפלים תעשייתיים בלבד הם די והותר כדי לשכפל את המרכיבים הדרושים כדי לבנות צי של ספינות חלל או כדי לסייע לציוויליזציה להתאושש מאסון טבע בקנה מידה פלנטרי.
על ידי ביטול כמעט לחלוטין של מחסור חומרי, טכנולוגיית המשכפל משחקת תפקיד חשוב בכלכלה האנושית חסרת הכסף ביקום של "מסע בין כוכבים". בספר "The Last Best Hope" שמקדים את עלילות העונה הראשונה של הסדרה "מסע בין כוכבים: פיקארד" מקצה הפדרציה משכפלים תעשייתיים לעולמות שהסכימו לקלוט פליטים רומולאנים על מנת לבנות עבורם מגורים. החלטה זו מביאה לסכסוך בין עולמות הספר להנהגת הפדרציה, לאור תחושתם של מנהיגי אותם עולמות שהפדרציה מונעת מהם הקצאת משאבים, והם אף מאיימים לעזוב את הפדרציה.
וויאג'ר
כאשר וויאג'ר נמשכה אל רביע דלתא, התברר כי טכנולוגיית המשכפל הייתה ידועה רק לחלק מגזעים הילידים של אזור זה. לאורך העונות הראשונות, הקייזון וגזעים אחרים ניסו שוב ושוב להשיג את הטכנולוגיה. קפטן ג'יינוויי חששה שאם ציוויליזציה כלשהי תשיג טכנולוגיה זו לפני שהם היו מוכנים, עלולות לקרות תוצאות הרות אסון (במקרה אחד, ספינת קייזון נפגעה קשות כאשר צוותה ניסה לבנות משכפל; הסיפון הוצף בקרינה ברמות גבוהות). מסיבה זו, ובשל הוראת הצו העליון, ג'יינוויי סירבה לתת את הטכנולוגיה בכל מחיר.
בנוסף, במהלך מסע חזרה אל רביע אלפא, על וויאג'ר היה להתחשב באילוצי האנרגיה שברשותה; כלומר, היה צורך בביקורת קפדנית בכל הנוגע לאספקה שמקורה במשכפלים, בשל צריכת האנרגיה שלהם, מה שהוביל לכך שניליקס הפך לשף של הספינה. רכיבים מסוימים של המזון שבישל גודלו על הספינה, במעבדת הידרופוניקה.
אדווינס גירדוואיניס
אדווינס גירדוואיניס (בליטאית: Edvinas Girdvainis; נולד ב-17 בינואר 1993) הוא כדורגלן ליטאי המשחק בעמדת הבלם בקובנה ז'לגיריס ובנבחרת ליטא.
קריירה
גירדוואיניס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קובנה, וכשהיה בן 17 עבר לאיטליה והחל לשחק בקבוצת הנוער של פדובה. ביולי חזר לליטא וחתם בקבוצת אקרנאס, באמצע העונה של ליגת העל הליטאית, ועד סופה ערך ארבע הופעות וזכה עם הקבוצה באליפות. בעונתו השנייה במועדון הפך גירדוואיניס לשחקן הרכב וערך 24 הופעות בליגה. בתחילת עונת ערך 16 הופעות בליגה, אך במהלכה נכנסה אקרנאס לחובות כספיים וגירדוואיניס נמכר למארבייה מהליגה השלישית בספרד. ב-23 בנובמבר 2014 קיבל גירדוואיניס את הכרטיס האדום הראשון בקריירה, בהפסד 0–3 לסביליה אתלטיקו. בעונתו הראשונה בקבוצה ערך 28 הופעות בליגה, ובעונת ערך 31 הופעות.
בקיץ חתם גירדוואיניס בפיאסט גליביצה מליגת העל הפולנית, אך לא הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה ובעונת  שותף בעשרה משחקי ליגה. ב-21 ביולי 2017 הושאל לטום טומסק מליגת המשנה ברוסיה, ובמדיה ערך 22 הופעות ליגה בעונת, ובסך הכל 25 הופעות בכל המסגרות.
ב-11 ביולי 2018 הגיע גירדוואיניס לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב לאחר שחזרה לליגת העל לקראת עונת 2018/2019. ב-29 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 4–0 על בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. גירדוואיניס פתח בשני המשחקים הבאים בגביע הטוטו, אך פחות מחודש לאחר שחתם בקבוצה הוחלט לשחררו מהמועדון בטרם החלה העונה.
ב-18 באוגוסט 2018 חתם גירדוואיניס בקשלה מליגת העל האזרית.
עם תום העונה באזרבייג'ן, גירדוואיניס חתם בריגאס מליגת העל הלטבית.
ב-9 בינואר 2020 חתם גירדוואיניס באורדינגן 05 מהליגה הגרמנית השלישית.
ב-17 באוגוסט 2021, גירדוואיניס חתם בקובנה ז'לגיריס מליגת העל הליטאית.
נבחרת ליטא
ב-23 במרץ 2018 ערך גירדוואיניס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא, במשחק ידידות מול. גירדוואיניס היה שחקן סגל קבוע במשחקי מוקדמות מונדיאל 2018, ושותף בשישה משחקים במהלך הטורניר.
גאיוס צ'ארלס
גאיוס צ'ארלס (באנגלית: Gaius Charles; נולד ב-2 במאי 1983) הוא שחקן אמריקאי, אשר מוכר בשל הופעתו בתור בריאן "סמאש" ויליאמס בסדרה "אורות ליל שישי", ובשל הופעתו בתור ד"ר שיין רוס בסדרת הדרמה הרפואית "האנטומיה של גריי".
ראשית חייו
צ'ארלס נולד ב-2 במאי 1983 במנהטן, ניו יורק. הוא גדל בעיר ניו יורק ובעיר טינק, ניו ג'רזי.
צ'ארלס סיים את לימודיו בבית הספר התיכון טינק בשנת 2001. הוא למד במכללה לאמנויות יפות באוניברסיטת קרנגי מלון, וקיבל תואר ראשון באמנויות בדרמה. הוא למד גם במכון הלאומי לאמנות דרמטית (NIDA) בסידני, אוסטרליה. הוא קיבל תואר שני בלימודי דת מאוניברסיטת דרו בניו ג'רזי.
קריירה
בשנת 2017, צ'ארלס כיכב בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "חטופה" המבוססת על זיכיון הסרטים "חטופה" בכיכובו של ליאם ניסן.
הוא הופיע במספר סדרות טלוויזיה, כולל "אורות ליל שישי", "האנטומיה של גריי" ו"אקווריוס", בה גילם את פעיל זכויות האזרח והפנתר השחור באנצ'י קרטר (אנ').
צ'ארלס הופיע בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה כמו "סוכני S.H.I.E.L.D.", "שטח מת", "היסטוריה שתויה" של קומדי סנטרל, בה גילם את מוחמד עלי, "NCIS", "פאן אם" ו"חוק וסדר: מדור מיוחד".
תפקידיו בקולנוע כוללים את הסרטים "ניסוי הכלא של סטנפורד", "סולט" ו"השליח".
בנוסף לקולנוע וטלוויזיה, צ'ארלס כיכב בהפקה של תיאטרון לבירינט של המחזה "אותלו", בהפקה משותפת עם התיאטרון הציבורי, לצד פיליפ סימור הופמן וג'ון אורטיז.
ציור פעולה
"ציור פעולה" (באנגלית: action painting ולעיתים גם gestural abstraction) הוא טכניקת ציור בה צבע ניתז, מטופטף או נמרח על גבי משטח הציור באופן ספונטאני. עבודת הציור בסגנון זה מערבת את הגוף יותר מאשר בציור מסורתי, והעבודה הסופית לעיתים קרובות מדגישה את הפעולה הפיזית שבה נעשה הציור, כמרכיב מרכזי ביצירה. הצופה בציורי פעולה יראה לעיתים קרובות משיכות מכחול רחבות, טיפות צבע והתזות צבע, לצד עדויות ציוריות נוספות לפעולה הפיזית שהתרחשה בזמן עבודתו של האמן (ומכאן השם: ציור פעולה).
רקע
סגנון ציור הפעולה היה נפוץ משנות הארבעים ועד ראשית שנות השישים של המאה העשרים, והוא קשור בתנועת האקספרסיוניזם המופשט (מבקרי אמנים לעיתים מחליפים בין המונחים "ציור פעולה" ו"אקספרסיוניזם מופשט"). בנוסף, לעיתים קרובות נעשית השוואה בין ציור הפעולה האמריקאי לבין זרם הטאשיזם הצרפתי. אסכולת ניו-יורק, תנועת אקספרסיוניזם מופשט אמריקאית משנות הארבעים והחמישים, מזוהה גם היא עם זרם ציור הפעולה, זאת במיוחד ביחס לאמנים כגון ג'קסון פולוק, וילם דה קונינג, פרנץ קליין ואחרים. אלה זוהו עם המונח "ציור פעולה", על רקע הדגש שניתן בעבודתם על ספונטאניות ופיזיות בתהליך הציור.
המונח "ציור פעולה" נטבע בשנת 1952 על ידי מבקר האמנות האמריקאי הארולד רוזנברג, בחיבורו "ציירי הפעולה האמריקאים". בחיבור הוא זיהה תפנית אסתטית משמעותית בקרב אמני ומבקרי האמנות של אסכולת ניו יורק. רוזנברג תפס את בד הציור כ"שטח שנועד לפעולה" ("an arena in which to act"). כך, המעשים והאמצעים שהושקעו בתהליך הציור נתפסו כחשובים יותר מהתוצר הסופי. היחס של גרינברג לציור הפעולה נע משימת דגש על האובייקט, לשימת דגש על המאבק היצירתי עצמו, כאשר הציור המוגמר נתפס כמעין תוצר לוואי של פעולת היצירה עצמה. קלמנט גרינברג היה מבקר אמנות משפיע נוסף בהקשר של זרם ציור הפעולה, לאור עניינו במאבק היצירתי שלדידו מתבטא בשטח הפנים של הציור. הפיזיות של משטחי הציור הקרושים והעמוסים, לדעת גרינברג, הם המפתח להבנת ציורי הפעולה. מחקר עדכני נוטה לייחס חשיבות רבה בהקשר זה גם לוולפגאנג פאלן (Paalen), אמן סוריאליסטי, שנטען לגביו שהיה הראשון להשתמש במונח "פעולה" במשמעותו זו, ובתוך כך גם טיפח את תאוריית המאבק הסובייקטיבי שמתגלה ביצירת האמנות. ספרו "Totem Art", משנת 1943, היה בעל השפעה רבה על אמנים כגון מרתה גראהם, ברנט ניומן, איסאמו נוגוצ'י, ג'קסון פולוק ומארק רותקו.
במהלך שני העשורים הבאים, ההגדרה המחודשת של רוזנברג את האמנות כמעשה אמנות יותר מאשר האובייקט האמנותי, כתהליך יותר מאשר כתוצר, זכתה לתשומת לב והייתה בעלת השפעה. היא הניחה את היסודות לכמה תנועות אמנות גדולות, מההפנינג והפלוקסוס לאמנות המושגית, אמנות המיצג, אמנות המיצב ואמנות האדמה.
הקשר היסטורי
תנועת ציור הפעולה פעלה בתקופה שלאחר תום מלחמת העולם השנייה. כתוצר של ההתחדשות האמנותית האקספרסיוניסטית שנוצרה לאחר המלחמה, ציור הפעולה התפתח במקביל לשגשגוגם כמה תחומים כמו מכניקת הקוונטים והפסיכואנליזה; אלה שינו תפיסות רווחות לגבי העולם הפיזי והפסיכולוגי, ולגבי היכולת של האדם להבין את העולם באמצעות מודעות גבוהה יותר.
ציירי הפעולה האמריקאים הרהרו גם בטבעה של האמנות ובסיבות לקיומה של אמנות. היצירות המוקדמות יותר של אמנים כמו קנדינסקי ומונדריאן, שחררו את האמנות מהחובה לתאר אובייקטים, ובמקום זאת ביקשו לפנות לרגשות של הצופה, דרך החוש האסתטי שלו. ציור הפעולה לקח היבט זה צעד אחד קדימה, תוך הישענות על הרעיונות של יונג ופרויד לגבי הלא מודע. הרבה מהאמנים התעניינו במחקרים של יונג על דימויים וסוגים ארכיטיפיים, והוסיפו להם את הפרשנות האישית במסגרת היצירה. בראשיתו של ציור הפעולה, הוא שאב השראה גם מפרויד ומהסוריאליזם. האמנות של ציירי הפעולה לא ביקשה לתאר אובייקטים כשלעצמם, או אפילו רגשות ספציפיים. לעומת זאת, היא ביקשה לגעת באופן עמוק בתת-המודע של הצופה, תוך עוררות רגש קדמוני ומפגש עם מעין חוש קולקטיבי של שפה וויזואלית ארכיטיפית. יכולת זאת התאפשרה, לדידם, כאשר הצייר מצייר באופן לא מודע וספונטאני, במרחב עוצמתי של רגשות גולמיים ושל פעולה. ציור הפעולה הושפע באופן מיוחד גם מהדגש של הסוריאליסטים על אוטומטיזם, שהושפע גם הוא מהפסיכואנליזה ומהחיפוש אחר גישה ישירה יותר לתת מודע האנושי. הציירים החשובים שציירו מתוך נקודת המבט הזו היו ז'ואן מירו ואנדרה מסון.
סרגיי דיאגילב
סרגיי פבלוביץ' דיאגילב (ברוסית: Серге́й Па́влович Дя́гилев; 31 במרץ 1872 – 19 באוגוסט 1929) היה מבקר אמנות רוסי, מפיק בלט ומייסד להקת הבלטים הרוסיים "בלט רוס".
ביוגרפיה
סרגיי דיאגילב נולד בשנת 1872 בנובגורוד שבאימפריה הרוסית. החל בלימוד משפטים, וכן שירה ומוזיקה בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג (היה תלמיד של רימסקי קורסקוב אשר זיהה את כישרונו). בתום לימודיו יסד כתב עת בשם "עולם האמנות" (מיר איסקוסטבה). בשנת 1899 הפך לעוזר המנהל החדש של התיאטראות הקיסריים ושימש יועץ אמנותי לתיאטרון מריאינסקי, שם פעל עד 1901. בשנת 1905 אצר תערוכה ענקית של ציורי דיוקן רוסיים, אותם צדו עיניו ברחבי רוסיה, רבים מהם בלתי ידועים קודם לכן. לאחר מכן ארגן בפריז תערוכה של ציורי דיוקן רוסיים.
איזדורה דאנקן ביקרה בסנקט פטרבורג והתקבלה בחום רב על ידי דיאגילב והסובבים אותו.
בשנת 1907 הפיק דיאגילב חמישה קונצרטים של מוזיקה רוסית בפריז (בין המנצחים: סרגיי רחמנינוב, אלכסנדר גלאזונוב, רימסקי קורסקוב ואלכסנדר סקריאבין שניצחו על יצירותיהם) ובשנת 1908 הפיק באופרה של פריז בבניין האופרה גרנייה את "בוריס גודונוב" בכיכובו של פיודור שאליאפין. בעקבות זאת הוא הוזמן לחזור שנה אחר-כך עם בלט ואופרה, וכך נולדה להקת הבלטים הרוסיים. דיאגילב גייס את מיטב הרקדנים הצעירים, בהם אנה פבלובה וואצלב ניז'ינסקי. בין הנוכחים במופע הפתיחה היו הפסל אוגוסט רודן והמלחין קאמי סן-סנס. להקת הבלטים הרוסיים יצאה לסיור מקיף באירופה ובארצות הברית.
סרגיי דיאגילב הוא גדול מגלי ומטפחי הכישרונות בתחום האמנות. הוא ידע להביא לבמה את גדולי מעצבי התפאורה והתלבושות, גדולי המלחינים, וגדולי הכוריאוגרפים להם העניק את הבמה להצגת גדולתה של האמנות. דיאגילב הראה כיצד אמנויות שונות משתלבות באופן אינטגרטיבי זו בזו, מעשירות זו את זו, יוצרות שפה אוניברסלית בלתי-אמצעית ומחדדות את המסר האמנותי.
בין האמנים שעברו תחת ידיו ולידו ואשר עבדו זה עם זה בהשראתו ביצירת הבלטים:
תחת ידיו של דיאגילב נוצרו הגרסאות המקוריות של הבלטים "אחר הצהריים של פאון", "משחקים", "שחרזאדה", "הבן האובד", "אפולו מוליך המוזות", "ציפור האש", "פטרושקה", "פולחן האביב", "פולצ'ינלה", "כלולות (בלט)", "הרכבת הכחולה", "דפניס וכלואה", "מצעד", "הכובע משולש הפינות", "הזמיר (סטרווינסקי)". כמו כן העלתה להקת הבלט רוס את "הסילפידות" ואת רוח הורד.
הרבלוק
הרבלוק (אנגלית: Herblock) היה השם בו נודע הרברט לורנס בלוק (13 באוקטובר 1909 - 7 באוקטובר 2001) קריקטוריסט יהודי אמריקאי מחשובי הקריקטוריסטים הפוליטיים בארצות הברית.
חיייו
הרברט בלוק נולד בשיקגו. בשנת 1929, כשהיה בן 20, החל לפרסם קריקטורות פוליטיות בעיתון בשיקגו בעל השקפה ימנית, דבר שהשתקף בציוריו של הרבלוק, אך השפל הגדול שהחל באותה עת גרם להקצנתו לביקורת מחריפה והולכת נגד מדיניותו של הנשיא הרברט הובר. בין השנים 1933 ל-1943 פרסם קריקטורות ברשת עיתונים. במהלך שנות השלושים התרכזו ציוריו בהרתעה מפני סכנתו של היטלר. כן שלל בציוריו את מדיניות הבדלנות האמריקאית.
הרבלוק היה מתומכיו של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט ומדיניות הניו דיל שלו.
בשנות החמישים היה הסנטור ג'וזף מקארתי הנושא לביקורתו של הרבלוק, והוא הוא שטבע את הביטוי "מקארתיזם". מקארתי הגיב וכינה את הוושינגטון פוסט כ"המהדורה הוושינגטונית של הדיילי וורקר" (עיתונה של המפלגה הקומוניסטית האמריקאית). מקארתי הפעיל לחצים על העיתון לפטר את הרבלוק אך הרבלוק נשאר בתפקידו.
בימי כהונתו של הנשיא ריצ'רד ניקסון היה הרבלוק ממבקריו החריפים. הנשיא הגיב בכך שביטל את המינוי שלו על הוושינגטון פוסט. הקריקטורות של הרבלוק מילאו גם תפקיד חשוב בחשיפת פרשת ווטרגייט.
הרבלוק זכה בפרס פוליצר שלוש פעמים: בשנת 1942, בשנת 1954 ובשנת 1979. בשנת 1994 הוענקה לו מדליית החירות הנשיאותית.
בשנת 2013 יצא לאור סרט תיעודי על חייו של הרבלוק שנקרא הקריקטורות של הרבלוק: השחור והלבן. הסרט היה מועמד לפרס התסריט הדוקומנטרי הטוב ביותר של פרסי איגוד התסריטאים.
הרברט בלוק נפטר בשנת 2001 מדלקת ריאות.
מקרוביוטיקה
מקרוביוטיקה (מיוונית, "מקרו" - גדול / ארוך, "ביו" - חיים) היא פילוסופיית תזונה, ואורח חיים תזונתי, המבוססת על אמונות המזרח הרחוק, הדוגלות באכילה מתוך התחשבות באיזון היין והיאנג, במודעות לגידול המזון ולצורת הכנתו ואכילתו, וכמו כן בהתאמתו לאדם המסוים. עקרונות השיטה הבסיסיים אינם-תקפים מבחינה מדעית, עקב היותם מתבססים על רעיונות מיסטיים. בנוסף, למעבר לתזונה על פי עקרונות השיטה עשויות להיות השפעות (חיוביות או שליליות) על בריאות האדם בשל שינוי תזונתו.
עקרונות הדיאטה
עיקרי הדיאטה המקרוביוטית כוללים:
העיקרון המנחה במקרוביוטיקה אומר כי אין "נכון" ו-"לא נכון" אלא "מתאים" ו-"לא מתאים". דהיינו - תזונת אדם צריכה להקבע על-פי מאפייניו הוא ולא על-פי דוגמה שרירותית. השיקולים לתזונה מקרוביוטית כוללים בין היתר: לפיכך למשל, אין במקרוביוטיקה פסילה גורפת של מוצרים מן החי (אם כי אלה יהוו חלק עיקרי בתפריט רק באזורים בהם זהו כורח המציאות - חוג הקוטב לדוגמה).
מבין כל המזונות מן החי, דגים נחשבים כמתאימים ואילו בשר בקר, עופות, ביצים ומוצרי חלב נחשבים מזונות שיש להימנע מהם.
היסטוריה
בעת המודרנית הופצה המקרוביוטיקה בעולם המערבי על ידי ג'ורג' אוסווה ותלמידו מיצ'יו קושי. קושי הוא מייסדו של The Kushi Institute, המוסד המוביל בעולם ללימודי המקרוביוטיקה וזכה במדליית מצוינות מטעם האו"ם ובפרס האומץ והמצפון של ה-Peace Abbey
המקרוביוטיקה בכלל ותרומתו של קושי לבריאות העם האמריקאי בפרט, זכו בהכרה מטעם קונגרס ארצות הברית ב-1999.
ESTREAM
eSTREAM הוא פרויקט של מיזם האיחוד האירופי "European Network of Excellence in Cryptology" - בקיצור ECRYPT בניהולו של ברט פרניל, שהוקם ב-2004 במטרה "לאתר צופן זרם ראוי לאימוץ בקנה מידה רחב" כהגדרתם. הפרויקט הוקם בעקבות כישלון פרויקט NESSIE לתיקנון צופן זרם. פרויקט New European Schemes for Signatures, Integrity and Encryption הוא פרויקט רחב היקף שהוקם בשנת 2000 במטרה לתקנן מגוון רחב של פרימיטיבים קריפטוגרפיים בכל תחומי הקריפטוגרפיה המודרנית. במהלך התקן התגלעו חילוקי דעות לגבי טיב חוזקם של צפני זרם כדי שייקראו בטוחים ולא התקבלה כל החלטה. כך שאף אחד מצפני הזרם שהוצעו ל-NESSIE באותה עת (ביניהם BMGL, Leviathan, MAG, Lili, SNOW, SOBER, QUAD), לא התקבלו משום לא עמדו במבחן קריפטואנליזה לפי אמות המידה המקובלות כיום. פרויקט eSTREAM הוקם במטרה לענות על כמה מהשאלות המהותיות שנותרו פתוחות, לאסוף כמה שיותר ידע שיאפשר להעריך את מידת הביטחון המינימלית שצפויה מצופן זרם וכן להגדיר דרישות מינימליות לגבי וקטור אתחול.
ב-2004 פרסם עדי שמיר מאמר בשם: (צופן זרם חי או מת?) שמדבר על העובדה שצפני זרם נזנחו מעט לאורך השנים וכן מסכם את מיטב הידע שנצבר בתחום זה. באותה שנה הוקם פרויקט eSTREAM שפרסם קריאה למפתחים להשתתף בתחרות פתוחה, להגיש הצעות ולפרסם ביקורות עמיתים. הוא חולק לכמה שלבים (phases) במהלכם נבחנו מספר אלגוריתמים בשתי קטגוריות עיקריות:
פורטפוליו
הפרויקט הסתיים באפריל 2008. נכון לספטמבר 2011 נבחרו האלגוריתמים הבאים:
כל האלגוריתמים המנויים חופשיים לשימוש לכל מטרה. צופן Rabbit היה היחידי שנרשם כפטנט במהלך התחרות אך שוחרר לשימוש הציבור באוקטובר 2008. הצופן השמיני F-FCSR הוסר מהרשימה בעדכון האחרון שפורסם במהלך 2008.
המחקר בתחום זה עדיין בעיצומו וצפויים בהחלט שינויים נוספים. האמונה הרווחת היא שביקורת קריפטוגרפית ממושכת מצד הקהילה המדעית תחזק את אימון הציבור ברשימה המנויה בפורטפוליו.
קיש
קיש (בצרפתית: Quiche) הוא מאפה עגול פתוח, מלוח, המבוסס על ירקות או על גבינות, המורכב מקלתית ועליה מלית מתערובת של ביצים, שמנת וירק, גבינות או פיסות בשר. בדרך כלל, הקלתית נאפית אפייה עיוורת לפני שהמרכיבים האחרים נוספים לאפייה נוספת. למרות שהקיש הוא מאפה פתוח (כלומר, ללא תוספת בצק המכסה אותו), לעיתים נוספות פרוסות עגבנייה או רצועות בצק כקישוט מעל התערובת. הקיש בדרך כלל נאכל קר, ונחשב במטבח הצרפתי לחלק ממרכיבי סל הפיקניק הקיצי.
מקורו של הקיש הוא ממטבח חבל לורן בצרפת (על גבול גרמניה) ויש המחשיבים אותו כסוג של טארט מלוח.
ייתכן שמקור השם הוא מהמילה הגרמנית Kuchen שפירושה עוגה, מאפה.
קיש לורן המקורי הוא טארט ממולא ביצה, רפרפת ובייקון מעושן. גבינה נוספה רק מאוחר יותר למתכון. תוספת של בצל תהפוך את המאפה לקיש "אלזסי".
אמדאוס סרפיני
קריירה
סרפיני החל את הקריירה שלו עם תפקיד בסרט הקצר "Smoke משנת 2013. שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד משנה בסדרת האינטרנט הקצרה "Oh La La, Hollywood Speaks French!".
בשנת 2015, הוא כיכב בתור קירן וילקוקס בסדרת האימה של "צעקה" כרוצח ובן זוגה של אמה דובאל, המטרה המרכזית לרצח.
בשנת 2018, סרפיני שיחק בסדרת הטלוויזיה האינטרנטית "Impulse", וכיכב בתור טרי בסרט הקומדיה העצמאי "Summer Days, Summer Nights". בשנת 2020 שיחק בסרט הקולנוע "Smiley Face Killers".
בשנת 2022, הוא לוהק לתפקיד הנרי ואן הורן במותחן הפעולה העצמאי "Project X-Traction" לצד ג'ון סינה וג'קי צ'אן.
מרא דאתרא
מָרָא דְאַתְרָא, (מארמית "אדון המקום") הוא כינויו של הרב המקומי. מבחינת ההלכה היהודית פסיקותיו מחייבות את אנשי מקומו, בזמן כהונתו ובמקרים מסויימים גם לדורות הבאים. אולם כיום, עם שיפור אמצעי התקשורת בין מקומות, הולך מעמדו ונשחק.
במקורות
המונח "מרא דאתרא" אינו מופיע בתלמוד בצורתו זו, ואולם המשמע ממקורות רבים בו, שהיה מקובל לפסוק להלכה על פי רב המקום, אף כאשר היה בדעת מיעוט. כך מסופר בברייתא המובאת בתלמוד הבבלי:
על אף שפסיקות אלו נדחו מהלכה על ידי רוב החכמים, הרי שחז"ל ראו כלגיטימית, ואף ראויה, את ההליכה בעקבות רבני מקומם. כך עולה גם ממקורות אחרים בתלמוד (עירובין צד,א - "אתריה דשמואל הוה" = מקומו של שמואל היה, ועל כן פסקו לפיו; פסחים ל,א - "אתריה דרב הוה" = מקומו של רב היה; ועוד).
עם זאת, דין זה לא הובא ברמב"ם וגם לא בטור.
הרשב"א (בן המאה ה-13) סבר כי הסיבה לכך שיש ללכת אחרי רב המקום, היא שאחרת הדבר מתפרש כזלזול בכבודו, וכבוד החכם הוא כבוד התורה עצמה. הרשב"א אף הרחיב את המושג, לכל מקום שנהג ללכת בעקבות פוסק מסוים:
ר' יחיאל מיכל הלוי אפשטיין (בן המאה ה-19), בעל החיבור ערוך השולחן, מחדש כי האיסור על רב לחלוק על רב היישוב הוא מגדר הסגת גבול.
בימינו
המושג "מרא דאתרא" בימינו עדיין קיים בעיקרו, כאשר לקהילות רבות ישנו רב אשר לו הם שומעים ולעומתם החסידים נשמעים לרב שלא חייב לגור ביישוב בו הם מתגוררים או אף במדינה בה הם חיים. סמכותו של הרב המקומי נשחקה מסיבות רבות: הימצאות של ספרי הלכה בפריסה רחבה ועל מגוון נושאים, המאפשרת לאנשים לפסוק מתוך הספרים, רשת האינטרנט המכילה מידע ומנגנוני שו"ת; נושא מנהג אבות אשר בימינו זכה למוקד מכריע, בפרט על רקע ניידותם של אנשים ממקום למקום, וכך ממעיט בחשיבות מנהג המקום ורב המקום; ועוד מגוון סיבות. כך לדוגמה כתב הרב יעקב אריאל: יש המחלקים בין נושאים עקרוניים כלליים, הקשורים לפרהסיה המקומית, לבין נושאי פסיקה פרטניים, הקשורים למנהג אבות. כך כתב הרב שלמה בן אליהו:
מעמדו של מרא דאתרא עלתה לדיון בעקבות המחלוקת הפנימית בציבור הדתי-לאומי, האם מבחינה הלכתית יש לסרב לפקודה לפינוי יישובים או לא. בדרך כלל עלתה השאלה בקרב צעירים שרב היישוב שלהם (או הרב הצבאי) פסק בצורה אחת, וראש הישיבה (או הסמכות הרוחנית הגדולה) פסק אחרת. בדרך כלל גם במקרה זה צומצמה סמכותו של מרא דאתרא, לעומת הסמכות הרבנית הכללית יותר.
סמכות הרבנות הצבאית
סמכותה של הרבנות הצבאית התרופפה גם היא, כפי שמתבטא הדבר למשל בתשובתו של הרב אליעזר מלמד, הסבור שהרבנים הצבאיים הנוכחיים אינם בקיאים מספיק בהלכה:
סמכות הרבנות הראשית
הרב ד"ר אהרן ליכטנשטיין, ראש ישיבת הר עציון דן במהות התפקיד של המרא דאתרא בימינו, במאמרו לרגל שבעים שנה ליסוד הרבנות הראשית לישראל ומשיב בתשובה לשאלה : "האם הרבנים הראשיים הם "מרא דאתרא?
מרא דאתרא בכללי פסיקה
לדעת הרב עובדיה יוסף, רבי יוסף קארו הוא מרא דאתרא של ארץ ישראל, ולפיכך כל היהודים בארץ, בלי קשר לעדתם, צריכים להישמע לפסיקותיו.
סמכותו של מרא דאתרא בעניינים לא-הלכתיים
המושג "מרא דאתרא" במקורו הוא הלכתי, אך כיום יש שמורחבת סמכותו גם לנושאים כלליים לא-הלכתיים. כך, לדוגמה, כתב הרב מנחם מנדל שניאורסון:
סמכות רב היישוב בראי בית המשפט
שופט בית המשפט העליון אליקים רובינשטיין דן בנושא "סמכות הפסיקה של רב ביישוב", וכך הוא אומר:
פסק דינו של רובינשטיין בנושא הקמת המקווה כלל פיסקה באשר לתפקידו של המרא דאתרא: "מקווה טהרה חדש עמד להיבנות ביישוב אלקנה. העותרים, אנשי חב"ד המתגוררים ביישוב, מבקשים לחייב את המשיבים לבנות את המקווה באופן העונה גם על הדרישות ההלכתיות של הנוהגים במנהג חב"ד. לטענתם ראשי היישוב נוקטים נגדם בגישה מפלה ודווקנית, שמטרתה הדרת קהילת חב"ד מהיישוב. המשיבים טוענים כי ההכרעה בסוגיית בניית המקווה, כמוה כהכרעה בכל שאלה הלכתית, מסורה היא לרב המקום והוא בעל הסמכות להורות על אופן בניית המקווה (ההדגשה אינה במקור)".
לאו גולדברגר
לאו גולדברגר, בשמו המלא ד"ר לאו בודאי-גולדברגר (בהונגרית: Goldberger Leó, בודפשט, 2 במאי 1878 – מאוטהאוזן, 5 במאי 1945) היה תעשיין יהודי-הונגרי, אחת הדמויות המפורסמות של תעשיית הטקסטיל ההונגרית, שמילא תפקיד חשוב מאוד במודרניזציה של תעשייה זו בעשורים הראשונים של המאה העשרים. הוא היה נשיא ומנכ"ל מפעל טקסטיל גולדברגר שנוסד בשנת 1785, היה נשיא "האיגוד הלאומי של התעשיינים בהונגריה" (GYOSZ), נשיא ה"איגוד הלאומי של יצרני הטקסטיל ההונגריים", חבר הנהלת "המכון לסחר חוץ בהונגריה", יועץ ראשי של "הבנק הלאומי ההונגרי", חבר הבית העליון של הפרלמנט ההונגרי משנת 1935. בשנת 1944 נעצר בבודפשט על ידי הגסטפו ונלקח למחנה ריכוז; הוא נפטר שם כמה ימים לאחר שחרור מחנה מאוטהאוזן.
== היסטוריה של משפחת גולדברגר == ראה בהרחבה משפחת גולדברגר
הקריירה של לאו גולדברגר
ליאו גולדברגר נולד כבנו השני של ברטולד. הוא סיים משפטים בבודפשט ובווינה והצטרף לחברה. הוא היה מנהל עסקים, מנהל כללי ולאחר מות אביו סגן נשיא וגם מנכ"ל. משנת 1920 התמנה לנשיא ולמנכ"ל החברה.
החברה הייתה ספקית לצבא במלחמת העולם הראשונה. בגלל בעיות אספקת חומרי גלם, לאו גולדברגר כבר חשב על הרעיון להקים מפעל לסריגה ואריגה משלו בנוסף למפעל הגימור וההדפסה של הבדים, אך הדבר התאפשר רק בשנת 1923 לאחר תום המלחמה. רק אז הוקם מפעל האריגה בקלנפלד, בחלקו בעזרת משקיעים זרים שווייצרים (Schweizerische Bankverein). אז הוקמה החברה בע"מ לאריגה-טויה בשם WESPAG, שמניותיה היו בבעלות מלאה של חברת גולדברגר.
מכיוון שלא נמצא אזור מתאים באובודה, הוקם לבסוף המפעל החדש בשנת 1923 בקלנפלד על דרך בודאפוק. בשנת 1927 נוספה לו מַטְוִיָה. המפעל נקרא אז "מפעלי טקסטיל קלנפלד" ( KELTEX). בשנת 1922 קנתה החברה בניין משרדים ברחוב יאנוש ארני במרכז בודפשט (שהיה עד אז בשכירות החברה) והקימה שם את המשרדים המרכזיים וחלק משמעותי ממחסן המוצרים המוגמרים שלה. (הבניין עדיין עומד בימינו, וניתן לקרוא עליו את הכיתוב "גולדברגר". כיום הוא מאכלס מחלקה של האוניברסיטה המרכז-אירופית). בשנת 1930 הוקם מפעל אריגת המשי ובשנת 1932 מפעל טוית חוטים לאריגה גסה בעיקר עבור בגדי חורף.
לאו גולדברגר הנהיג מספר חידושים. הוא זיהה מיד את חשיבותו של זהורית תחמוצת הנחושת, שהופיעה בראשית המאה ממנה ניתן היה לייצר בדים מבריקים ורכים שהיו דומים למשי טבעי. הוא התחיל את השימוש בהם בשנת 1919 לייצור מוצרים ממותגים בשם "פַּרִיזֶט" (בגדים, חולצות והלבשה תחתונה), אשר עבורם השיג את הזכות הבלעדית לייצורם מחברת בֶּמְבֶּרְג הגרמנית. בשנות השלושים הנהיג את דפוס הסרט ואת השימוש בצבע אינדיגו סינתטי. את המשבר הכלכלי העולמי בשנות השלושים עברה החברה טוב יחסית. משנת 1934 הקימה החברה כמה חברות בנות בחו"ל (אנגליה, בלגיה, איטליה, צרפת, ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה ובמקומות אחרים, אפילו במדינות אסיה ואפריקה) כדי למכור את מוצריה, ושילבה כמה חברות סחר מקומיות קטנות יותר. הם הגיעו לשיאם בשנים 1938–1939: הם קיבלו פרסים והוקרה בתערוכות עולמיות, וזכו להצלחה עצומה עם בדי ה"פריזט".
ליאו גולדברגר גר משנת 1934 בסנטאנדרה.
מפעל גולדברגר אחרי מות לאו גולדברגר
באפריל 1944 הורו הרשויות בהונגריה על הפסקת פעילות המפעלים הגדולים והעברת ציודם לגרמניה. הדבר חל גם על מפעל גולדברגר. עם זאת, החברה לא יישמה תקנה זו והמשיכה בייצור, אם כי ברמה מופחתת מאוד. הם ספגו נזק משמעותי כתוצאה מההפצצות של בעלות הברית ואובדן שוקי הייצוא שלהם, אך הייצור עדיין יכול היה להתחדש לאחר המלחמה, אם כי בקושי רב. הגב' גולדברגר שכיהנה כיו"ר הדירקטוריון הפקידה את הנהלת החברה בידי מיהאי בורג, בן המשפחה, ובשנת 1945, אנטל גולדברגר, שחזר ממחנה הריכוז, נכנס לתפקיד המנכ"ל. החברה הולאמה ב-26 במרץ שנת 1948 ונקרא אז "מפעלי טקסטיל גולדברגר וחברה למסחר בע"מ". היא פורקה בשנות ה-90 של המאה ה-20.
פירוט
פּירוֹט (בסרבית: Пирот) היא עיר הממוקמת בדרום מזרח סרביה, ושוכנת 330 קילומטרים מהבירה בלגרד, 35 ק"מ מגבול בולגריה, 70 ק"מ מהעיר סופיה ומהווה את בירת מחוז פירוט.
אקלים וטופוגרפיה
הטמפרטורה השנתית הממוצעת המרבית בעיר היא 18.5oc והטמפרטורה השנתית הממוצעת המזערית היא 6oc. כמות המשקעים הממוצעת היא 505 מ"מ בשנה. תוואי השטח הוא הררי.
היסטוריה
התיישבות מאורגנת, מתועדת המקום במאה ה-2 לפנה"ס, בעת הממלכה התראקית. במאה ה-2, הייתה במקום עיר קטנה בשם טורס Turres ובמאה ה-4, מתועדת העיר לראשונה בכתב, במפת פויטינגר של האימפריה הרומית המערבית. במאה זו נכבשה מספר פעמים על ידי שבטים גותים ובהמשך במאה ה-5, על ידי ההונים. ההיסטוריון פרוקופיוס מציין, שיוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, הורה לשקם ולהרחיב את ביצורי העיר, אשר בשלהי המאה ה-6, הייתה נתונה בשליטה ביזנטית.
החל מסוף המאה ה-7, עברה העיר לשליטת האימפריה הבולגרית הראשונה ונותרה בשליטתה עד לתחילת המאה ה-11, עת חזרה לשליטת הביזנטית, עם קריסת האימפריה הבולגרית. בשנת 1182 נרשמה לראשונה שליטה סרבית על העיר, כאשר נכבשה על ידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וניהולה נמסר לדספוט מקומי. במאה ה-12, חזרה העיר לידיים בולגריות עם כיבושה על ידי צבאות האימפריה הבולגרית השנייה. ב-1282 עברה העיר עברה שוב לחזקת מממלכת סרביה, עת מלך בממלכה סטפן אורוש השני, מלך סרביה. ב-1386 נכבשה העיר על ידי צבאותיו של מוראט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית, אשר התיר לישות סרבית וסלית, בראשית הדספוט סטפן לזרביץ להתקיים במקום. הדספוטט המשיכה להתקיים עד לתחילת המאה ה-15.
בתקופה העות'מאנית, נקראה העיר שירקוי והיא שימשה כמוצב צבאי. בעת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), שוחררה העיר והפכה שוב לחלק מנסיכות סרביה, תחת הנסיך מילאן הרביעי. העיר נכבשה על ידי צבאות בולגריה, במהלך מלחמת בולגריה-סרביה, הוחזרה לסרבים במסגרת הסכם בוקרשט (1886) ונפלה שוב לידי הבולגרים, במלחמת העולם הראשונה. כשהצטרפה בולגריה למדינות הציר, במלחמת העולם השנייה, נמסרה העיר פירוט לפיקדון לבולגרים, על ידי אדולף היטלר, תוך הסכמה להכיר בתביעותיה הטריטוריאליות לאחר המלחמה.
כלכלה
בסמיכות לעיר עובר עורק התחבורה הפאן אירופאי, מסדרון 10, שמחבר את אירופה עם אסיה. בנוסף עובר דרך העיר קו מסילת הברזל המחבר את הבלקן לטורקיה. פירוט נודעה בעבר, כמרכז מחלבות וייצור מוצרי חלב, עור, צמר, עץ ותעשיית בגדים. בראשית המאה ה-21 התפתחו גם מגזרים תעשייתיים נוספים, כגון מפעלים למוצרי גומי ומפעלי צמיגים ובראשית המאה ה-21 גם מפעלים לעיבוד בשר ומפעל טקסטיל, המעסיק כ-2000 עובדים.
תולדות הקהילה
ראשוני היהודים שהתיישבו בעיר, כבכל הבלקן היו הרומניוטים, אם כי עיקר התפתחות הקהילה היה בעת שהגיעו מגורשי ספרד ופורטוגל לשטחים הנתונים לשליטת האימפריה העות'מאנית ושם השתלבו בקהילה המקומית. בראשית המאה ה-19, התדרדר מצבה של הקהילה במקביל לנסיגת כוחה של האימפריה העות'מאנית והחלשותו של מנגנון הממשל שלה. היהודים עסקו במסחר זעיר, חלק לא מבוטל מהם חיו בעוני ובדלות. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), עברה העיר לשליטת נסיכות סרביה והאזור נתון היה למלחמות בלתי פוסקות, מצב שהביא לעזיבתם של חלק מבני הקהילה את העיר ודרדר עוד יותר את מצבם הכלכלי של הנשארים.
שואת יהודי פירוט
בחודש אפריל 1941, הועברה העיר על ידי גרמניה הנאצית, לחזקת ממלכת בולגריה ועל יהודי העיר הוחל החוק להגנת האומה, שהוא העתק של חוקי נירנברג. במאי 1941 נשלחו כל הגברים בגילאי 20–40 לעבודות כפייה. כל הקהילה היהודית בעיר פירוט מנתה 188 נפשות.
בתחילת חודש מרץ 1943, בצו המלך בוריס השלישי, הוחל בגירושם של יהודי תראקיה ומקדוניה וב-14 במרץ, נערכה אקציה בעיר וכל היהודים רוכזו בבית הספר המקומי. האקציה שביצעו שוטרים בולגרים, הייתה אכזרית במיוחד. היהודים הוכו, רכושם נבזז, הם נכלאו, ללא אספקת מזון ותנאים סניטריים ונשים נאנסו. יצוין כי רבים מתושבי העיר פירוט ואיכרי הסביבה, השתתפו במעשי הביזה.
ב-19 במרץ 1943, הובלו היהודים אל תחנת הרכבת, תוך זעקות שבר וקריאות "שמע ישראל", נדחסו לקרונות משא ונשלחו לכיוון מחנה טרבלינקה. במועד הגירוש, כבר הגיעו ידיעות על גורלם של היהודים בחלקי אירופה הכבושים על ידי הנאצים ועל כן, ידעו המגורשים והמגרשים, על הגורל הצפוי ליהודים.
הרכבות הובילו 158 מבני הקהילה לעיר לום, משם במעבורות משא דרך נהר הדנובה לווינה ומשם שוב ברכבות לקטוביץ שבפולין ודרכה לטרבלינקה. בנתיבן בתוך בולגריה חלפו הרכבות בשטחים בהם עבדו עובדי כפייה יהודים, אשר נדהמו מהמראות שראו, זעקות השבר ששמעו והבינו את משמעותן (לאדינו). חלקם רצו לעבר הרכבות וניסו להשליך את מעט המזון שהיה להם עצמם, אל עבר הקרונות. בנוסף, קבוצה של 30 מגורשים שנמלטו מהאקציה הראשונית, הסתתרו בעיר או ביישובים סמוכים, נעצרו תוך מספר ימים. הם צורפו לעצורי מקדוניה ונכלאו במחנה המעצר מונופול שבעיר סקופיה. שלושה יהודים שוחררו בשל היותם בעלי אזרחות זרה ו-27 הנותרים שולחו אל מותם במחנה טרבלינקה ביחד עם יהודי מקדוניה. מבין 185 המגורשים מהעיר פירוט לא ידוע על ניצולים.
עפרוני שחור-זנב
עֶפְרוֹנִי שְׁחֹר-זָנָב (מכונה לעיתים גם עֶפְרוֹנִי עֲרָבָה, שם מדעי: Eremalauda eremodites) הוא מין של ציפור שיר קטנה ממשפחת העפרוניים. זהו מין מדברי של מדבריות חוליים שוממים ומישורים צחיחים פתוחים, המצוי בסוריה וירדן דרך ערב הסעודית ועד עומאן. פוצל מהמין עפרוני סהרי (שם לא רשמי).
בישראל הוא מזדמן נדיר אך קבוע למדי. הוא נצפה בעיקר בתחילת האביב, בערבה, בנגב הדרומי, ובהרי אילת. מזדמן לעיתים רחוקות למרכז וצפון הארץ. בהתאם לאופיו הנווד, הוא דוגר נדיר ביותר ולא קבוע בישראל, במיוחד לאחר אירועי גשם קיצוניים בדרום הארץ.
טקסונומיה ואטימולוגיה
העפרוני שחור-הזנב נחשב בעבר לתת-מין של עפרוני סהרי (שם לא רשמי), אך שודרג למעמד מין עצמאי על ידי הרשימה Handbook of the Birds of the World Alive ועל ידי BirdLife International, ולאחר מכן על ידי איגוד האורניתולוגים הבין-לאומי. הפיצול נערך בשל הבדלים בגודל, הבדלים קטנים אך עקביים בניצוי, והבדלים גנטיים משמעותיים. בשל היותו המין המופיע בישראל, זכה הוא לשמור על השם העממי העברי.
שם הסוג Eremalauda מגיע מהלחם המילים erēmia (מיוונית ερημια) - מדבר; ו-alauda, לטינית לעפרוני (ככל הנראה מקלטית, מהמילים al - גדול; ו-aud - שיר). שם המין הספציפי eremodites גם הוא מיוונית, שנית עם המילה erēmos (ερημος) - מדבר; ו-dutēs (δυτης) - צוללן.
זהו מין מונוטיפי, כלומר לא תוארו תת-מינים שונים.
תיאור
זהו עפרוני שמנמן וגדול-מקור. צבעו חום-חולי מלמעלה וחיוור יותר מלמטה עם סימונים לבנים חלשים. החזה מנוקד בעדינות, וכך גם הגב והשכמות. טבעת-העין לבנבנה. יש לו פס-שפם כהה ועדין היורד מטה מהעין, והכיפה מפוספסת בעדינות. שפת הזרימה בכנף כהה. בתעופה בולט הזנב, שצבעו שחור כולו מלמטה, ומלמעלה הוא בעל מרכז חום ושוליים שחורים. מזכיר עפרונים מדבריים אחרים, כמו עפרוני מדבר ועפרוני חכלילי, אך הוא ניכר בשילוב של חלקים עליונים מפוספסים יותר, נוצות הזנב העליונות החיצוניות השחורות (הנראות בעיקר במעוף), ומקורו הורוד והעבה והייחודי. הזוויג ים דומים. נראה כי מין זה מקורב לצחיחנים, אליהם הוא דומה עם מקורו העבה, אך הוא נבדל מהם בהיעדר דו-צורתיות זוויגית ובדגם הכנף.
נוהג להתרוצץ על הקרקע ולעצור בפתאומיות. השירה, מחרוזת של קטעים מבעבעים ומלודיים, מבוצעת גם מהקרקע וגם במעוף. הקריאות כוללות קשקוש נמוך ושריקות עדינות דו-הברתיות.
אקולוגיה
התזונה שלו כוללת בעיקר זרעים וחרקים. נוהג לשחר אחר מזון על הקרקע. נמצא ביחיד או בזוגות בעונת הקינון, מתאסף ללהקות גדולות יותר רק מחוץ לעונת הקינון, ונוהג לנוע כנווד בתגובה לאירועי גשם.
צומת מחולה
צומת מְחוֹלָה הוא צומת מרכזי בבקעת הירדן. הצומת מחבר בין כביש 90 לכביש 578. סמוך לצומת שוכן היישוב שדמות מחולה, שהצומת קרוי על שמו.
ב-16 באפריל 1993 ביצע מחבל מחמאס בצומת את הפיגוע בצומת מחולה - פיגוע ההתאבדות הראשון שבוצע על ידי טרוריסטים פלסטינים בשטח שבשליטת ישראל.
מכון לבדב לפיזיקה
מכון לבדב לפיזיקה (ברוסית: '''(Физический институт им. П. Н. Лебедева РАН (ФИАН''', מכון לפיזיקה על שם לבדב של האקדמיה הרוסית למדעים) מכון מחקר שממוקם במוסקבה המהווה אחד המרכזים החשובים של מחקרים בתחום הפיזיקה ברוסיה. החל משנת 2004 בראש המכון עומד גנדי מסיאץ.
היסטוריה
המכון הוקם ב-28 באפריל 1934 כאשר הוחלט על פיצול מכון למתמטיקה ולפיזיקה בלנינגרד. בקיץ אותה שנה המכון עבר למוסקבה וב-18 בדצמבר 1934 נקרא על שם פיוטר לבדב. הסגל הראשוני במכון הכיל מדענים שעברו מלנינגרד ביחד עם מנהל המכון סרגיי ואווילוב ומדענים ממוסקבה שנקלטו במכון במקומו החדש. ואווילוב עצמו היה מומחה לאופטיקה אך האמין שיש להקים מכון למחקרים בתחומי פיזיקה רבים. תוך זמן קצר במכון היו 8 מעבדות: מעבדת מחקר גרעיני, מעבדת תנודות, מעבדת אופטיקה, מעבדת לומינסנציה, מעבדת אנליזה ספקטראלית, מעבדה דיאלקטרית, מעבדת פיזיקה תאורטית ומעבדת אקוסטיקה.
בתחילת מלחמת העולם השנייה המכון עבר לקאזאן ופעל בה עד לשנת 1943. במהלך המלחמה מדעני המכון חקרו פיתוח אמצעי ראיית לילה, בדיקות ללא הרס, ייצור רכיבים אלקטרוניים, פיתוח אנטנות, שיטות אקוסטיות לגילוי מוקשים ועוד.
לאחר סיום המלחמה, מדעני המכון הרחיבו את המחקרים בתחום קרינה קוסמית והשתתפו באופן פעיל בפיתוח נשק גרעיני סובייטי. במהלך שנות ה-60 בוצעו על ידי מדעני המכון מחקרים חשובים בתחום פיזיקת המוליכים למחצה.
כל שנה מדעני המכון מפרסמים כ-20 ספרים וכ-1500 מאמרים מדעיים.
במרוצת השנים על בסיס מחלקות המכון הוקמו מעל 20 מכוני מחקר עצמאיים בתחומי פיזיקה שונים.
מבנה ועובדי המכון
המכון כולל כ-1,600 עובדים, מהם כ-800 מדענים בעלי תארים שונים וכ-22 חברי האקדמיה הרוסית למדעים.
המחלקות העיקריות נכון לשנת 2012:
עובדי המכון זכו מספר פעמים בפרס נובל לפיזיקה:
בנוסף אליהם, בשנת 1975 קיבל אנדריי סחרוב פרס נובל לשלום.
מישיק קזאריאן, עובד המכון, זכה בפרס המדינה של ברית המועצות בשנת 1980.
סולומון גרנדי
סולומון גרנדי (באנגלית: Solomon Grundy) הוא דמות בדיונית של נבל-על זומבי המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת All-American Comics #61 מאוקטובר 1944 ונוצרה על ידי הכותב אלפרד בסטר והמאייר פול ריינמן. שם הדמות מבוסס על שיר ערש אנגלי מהמאה ה-19.
סולומון גרנדי הוא האלטר אגו של סיירוס גולד, אשר לפי סיפור המקור בהמשכיות שלפני המשבר בעולמות האינסופיים היה סוחר עשיר בעברו הרחוק שנרצח וגופתו הושלכה לביצה ליד גות'אם סיטי. כחמישים שנים לאחר מכן, גופתו מוחזרת לחיים ללא כל זיכרון מחייו הקודמים. גולד רוצח שני פושעים נמלטים שמתחבאים בביצות ולוקח את בגדיהם. כאשר הוא מגיע למחנה נופשים ונשאל לשמו, הדבר היחיד שהוא זוכר הוא שנולד ביום שני (כמילות שיר הערש). אחד הנופשים מזכיר את שיר הערש "סולומון גרנדי", וגולד מקבל עליו את זהותו. גרנדי האלים וחסר כל הזיכרונות נופל עד מהרה לתוך חיי פשע.
גרנדי הוצג במקור כאויבו של הגרין לנטרן מתור הזהב אלן סקוט, אך בהמשך שימש כיריביהם של גיבורי-על כבאטמן וסופרמן. שמו מקושר לדמות הקומיקס היצור מן הביצה.
כריס פורד
כריסטופר ג'וזף "כריס" פורד (באנגלית: Christopher Joseph "Chris" Ford; 11 בינואר 1949 – 17 בינואר 2023) היה כדורסלן ומאמן אמריקאי. בעונת זכה באליפות ליגת ה-NBA כשחקן בוסטון סלטיקס, ולאורך 10 עונותיו בליגה העמיד ממוצעים כוללים של 9.2 נקודות, 3.4 אסיסטים, 3.0 ריבאונדים ו-1.6 חטיפות למשחק. נודע כשחקן אשר קלע את השלשה הראשונה בתולדות ה-NBA, בעונת.
שימש כמאמן הראשי של קבוצות ה-NBA בוסטון סלטיקס (1990–1995), מילווקי באקס (1996–1998), לוס אנג'לס קליפרס (1998–2000) ופילדלפיה 76' (2004).