cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פינלנד במשחקים הפאראלימפיים
לאורך השנים זכו הספורטאים הפאראלימפיים של פינלנד ב-270 מדליות קיץ וב-184 מדליות חורף. אולימפיאדת השיא של פינלנד הייתה אולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), בה זכתה ב-58 מדליות, מתוכן 19 מדליות זהב, 13 מדליות כסף ו-26 מדליות ארד.
תימנית-יהודית
תימנית־יהודית היא דיאלקט של ערבית יהודית שמדובר על ידי יהודי תימן. זוהי שפה מעורבת, שמורכבת ברובה מהשפה הערבית המדוברת בתימן, אך מכילה גם יסודות עבריים. ניב זה של ערבית נכתב, כמו ניבי ערבית־יהודית אחרים, בכתב עברי. היו הבדלים ברורים בין מחוזות ואזורים שונים בתימן, שלכל אחד מהם היה דיאלקט משלו.
לבד מתימנית־יהודית, שימשו את היהודים בתימן שפות נוספות: עברית מקראית במקרא, עברית משנאית וארמית בלימוד המשנה, הגמרא ותרגום אונקלוס, וערבית־בינונית יהודית כשנלמד תפסיר רב סעדיה גאון, כתבי הרמב"ם וחכמים תימנים בני אותו דור. בדיבור עם מוסלמים יושבי תימן השתמשו היהודים בשפת המדינה, הערבית־תימנית. השפה שימשה גם כשפה העממית של נשות תימן, שבה הוּשְׁרה שירתן.
יסודות השפה
לשפה התימנית־יהודית שלושה מרכיבים עיקריים: הבסיס, שהוא הרכיב הערבי; רכיב עברי; ורכיב ארמי. הרכיב הערבי היה המרכזי מבין השלושה; הוא השפיע על כל תחומי הלשון: הפונטי, הדקדוקי, הסמנטי והתחבירי, ובין השאר גרם ליצירת צורות חדשות במילים עבריות וארמיות, על פי הדקדוק הערבי. הרכיב העברי, ברובו, "שוּערב" לצורות ערביות על בסיס מילים עבריות, אך לא כולו. מקור רכיב זה בעברית לרבדיה השונים: לשון המקרא, הגמרא והמדרשים, וספרות השו"ת. היסוד הארמי מקורו בתקופה שבה דיברו יהודי תימן בשפה הארמית.
הייחוד של החטיבה התימנית הכתובה, אחת מארבע חטיבות הערבית היהודית המרכזיות לדברי יהושע בלאו, הוא השימוש במילה "קד" – כבר – גם כאשר היה מופרדת מהפועל, וגם במשפטים שמניים.
היסטוריה
יצחק גלוסקא מניח שבתחילה, לאחר גלותם מארץ ישראל והגעתם לחג'אז ולצפון תימן, שימשה את יהודי תימן הארמית הארץ־ישראלית והחִמְיַרִית, ולאחר מכן, עם הגעתם של גלי הגירה נוספים, הוחלפה בארמית בבלית. בהמשך, עם הדורות, הוחלפה זו בשפה שהושפעה משפתם של ערביי תימן. גלוסקא מצביע על השימוש הרב, גם לאחר המעבר לדיבור בערבית, במילים ובצורות לשוניות ארמיות בשפה. עם זאת, לדברי יהושע בלאו אין הבדל של ממש בין שפתו הדבורה של מוסלמי תושב צנעא לזו של יהודי.
השפה התפתחה, בין השאר, כ"שפת סתרים" שהבדילה את יהודי תימן מהמוסלמים תושבי תימן, ושימשה אותם כשרצו לומר דבר שלא יובן על ידיהם. היקף השימוש במילות סתר היה נרחב יותר בערים, שם הצורך בהסתרת מידע היה רב יותר. בכפרים, שבהם היה דו־קיום נרחב יותר בין היהודים למוסלמים, שפת הסתר נשאה לרוב נופך הומוריסטי.
כשמרבית יהודי תימן עלו לישראל במסגרת מבצע מרבד הקסמים ולאחריו, מרבית התימנים החליפו את התימנית־יהודית בעברית בתור שפת האם ושפת הדיבור היום־יומי שלהם.
אי-ספיקת המסתם הצניפי
מקובל לסווג אי-ספיקה של המסתם הצניפי בהתאם לחריפות האירוע – אי-ספיקה חריפה מול אי-ספיקה כרונית. אי-ספיקה חריפה יכולה להיגרם במצבים כגון אוטם שריר הלב. במצב כזה עלול להיווצר קרע בשרירים הפטמתיים אשר אחראיים על תפקוד המסתם. כמו כן, היא יכולה להיווצר גם בנוכחות של אנדוקרדיטיס זיהומית או לאחר טראומה. אי-ספיקה כרונית יכולה להיגרם במחלת לב שיגרונית, בצניחה של המסתם הצניפי, בהסתיידויות נרחבות של טבעת המסתם, בפגמים מולדים של המסתם, במחלות לב היפרטרופיות ובקרדיומיופתיה נרחבת. אי-ספיקה כרונית מגיעה לעיתים על רקע של איסכמיה ואצל חולים שעברו אוטם שריר הלב.
פתופיזיולוגיה
אצל חולים עם אי-ספיקה כרונית, מאחר שחלק מהדם זורם בחזרה לעלייה, חלה ירידה בעומס שלאחר החדר השמאלי. כתוצאה מכך יש ירידה בנפח הפעימה קדימה אל אבי העורקים. החדר השמאלי מתרוקן בחלקו לעלייה, ויחד עם הירידה בגודלו במהלך התכווצות החדרים, יש ירידה מהירה במתח המופעל עליו. הפיצוי הראשוני במחלה הוא התרוקנות יותר מלאה של החדר. עם זאת, ככל שהזמן עובר נפח החדר גדל, כתוצאה מרגרוג הדם חזרה לעלייה, אשר מרוקנת אז יותר דם לחדר וחוזר חלילה). החדר השמאלי והעלייה השמאלית מתרחבים בהדרגה, עם עלייה בקיבולת לנפחים גדולים יותר, ירידה בלחץ המופעל על העלייה השמאלית ושיפור בגודש הריאתי, אולם בשלב מסוים יש התרחבות מוגזמת של החדר השמאלי, הפוגעת בתפקוד הסיסטולי ואשר גוררת ירידה בנפח הפעימה והגדלה של הנפח בסוף הסיסטולה. דבר זה מוביל לעלייה בלחץ הסוף דיאסטולי ולעלייה בלחץ של העלייה השמאלית והחמרה בגודש הריאתי, כמו גם הופעה של תסמיני אי-ספיקת לב. על כן, חשוב לציין כי כל ירידה במקטע הפליטה אצל חולים עם אי-ספיקה ידועה, מרמז על ירידה משמעותית בתפקוד הלבבי.
במצב של אי-ספיקה חריפה נפח הדם עובר לעלייה, ויחד עם הדם אשר מגיע מוורידי הריאה וממלא את העלייה שמאלית, מביא לעומס של נפח בעלייה ובוורידים המובילים אליה. כתוצאה מכך יש גודש ריאתי. חולים שפיתחו אי-ספיקה כרונית עם השנים, לעומת זאת, מפתחים עלייה משמעותית בנפח העלייה המסתגל לשינויים אלו, וכמעט אינם חווים עליה בלחץ הריאתי בתחילה.
צניחה של המסתם הצניפי
מטופלים הסובלים מצניחה של המסתם הצניפי סובלים עם הזמן מניוון מיקסומטי של עלי המסתם, כשלרוב העלה האחורי פגוע יותר מהקדמי והטבעת של המסתם מתרחבת. ככלל, הסיבות לצניחה של המסתם הצניפי אינן ידועות אצל מרבית החולים, אולם נמצא קשר למחלות קולגן שונות ומחלות רקמת חיבור. המחלה יכולה להביא לעליה בלחץ המופעל על השרירים הפטמתיים, אשר נפגעים ויוצרים פגיעה נוספת בתפקוד המסתם ועליה באי-ספיקה.
לרוב, צניחה של המסתם נפוצה יותר אצל נשים ובגילאים צעירים יחסית (15 עד 30). ככל הנראה, בחלק מן המקרים יש דפוס הורשה דומיננטי אוטוזומלי. המחלה יכולה להתבטא בדרכים שונים מבחינה קלינית, החל מקיום אוושה בלבד ועד לקרע של השרירים הפטמתיים. יצוין כי מרבית החולים נותרים ללא תסמינים לאורך כל חייהם, אולם חלקם מפתחים הפרעות קצב במהלך חייהם ואי-ספיקה קשה של המסתם המחייבת תיקון כירורגי.
תסמינים
התסמינים הקליניים הקיימים אצל חולים עם אי-ספיקה צניפית נעים מעייפות, קוצר נשימה במאמץ וקוצר נשימה בזמן שכיבה עד לכדי אי-ספיקה לבבית ימנית הכוללת סימני אי-ספיקה כגון גודש של הכבד, בצקת בקרסוליים, הרחבת ורידי הצוואר, מיימת ופגיעה משנית במסתמים אחרים כגון אי-ספיקה של המסתם התלת-פסיגי.
בדיקה גופנית והדמיות
לרוב לחץ הדם אצל חולים עם מחלה כרונית הוא נורמלי. בהאזנה ניתן לשמוע בחוד הלב אוושה סיסטולית הנשמעת לכל אורך הסיסטולה – הולוסיסטולית – ואשר מקרינה לכיוון בית השחי. הקול הראשון של הלב, המשקף את סגירת המסתמים הצניפי והתלת-פסיגי הוא לרוב רך וכמעט שאינו נשמע. במקרה שהאי-ספיקה נובעת מצניחה של המסתם, האוושה מגיעה מאוחר יותר בסיסטולה, מלווה בקול נקישה ומקרינה אל עצם החזה. קול שני חזק ניכר ביתר לחץ דם ריאתי. קול שלישי אף נשמע בחוד הלב בשל התרחבות החדר השמאלי.
באלקטרוקרדיוגרם ניכרת עדות להתרחבות העלייה השמאלית, ולעיתים יש פרפור עליות כתוצאה מכך. לעיתים יש סימנים להיפרטרופיה של החדר השמאלי. באקוקרדיוגרפיה, המשמשת לאישור האבחנה, ניתן להתרשם ממידת הרגרוג, תפקוד המסתם, גודל העלייה והחדר ומאפיינים חשובים נוספים.
צילום חזה יכול להדגים עלייה בגודל החדר השמאלי והעלייה שמאלית. העלייה יכולה להיות גדולה מאוד בשלבים מאוחרים של המחלה, וניתן לראות לעיתים גודש ריאתי.
טיפול
הטיפול בחולים עם אי-ספיקה כרונית תלוי פעמים רבות בגורם לאי-ספיקה. במקרה שיש פרפור עליות יש לתת קומדין על מנת למנוע היווצרות קרישי דם. אצל מטופלים ללא תסמינים יש לבצע הערכה של תפקוד החדר השמאלי. במידה שהתפקוד של החדר השמאלי תקין, יש לבחון האם יש נוכחות של פרפור עליות או יתר לחץ דם ריאתי. אם כן, ניתן לשקול תיקון של המסתם, אם כי גם אצל חולים ללא נוכחות של פרפור או יתר לחץ דם ריאתי, אשר יכולים להתאים לניתוח תיקון מסתם, ניתן לשקול אפשרות זו. במידה שתפקוד החדר השמאלי פגוע, יש המלצה לבצע ניתוח תיקון מסתם, ובמידת הצורך ניתוח להחלפת מסתם. לעומת זאת, אצל מטופלים המתלוננים על תסמינים ותפקוד החדר פגוע, יש המלצה לבצע ניתוח תיקון מסתם ובמידת הצורך ניתוח להחלפת מסתם. במקרה שהחולה סימפטומטי אולם תפקוד החדר פגוע באופן חריף – מקטע פליטה ירוד או סיכוי נמוך לשימור פעילות המיתרים – יש לשקול טיפול תרופתי.
אצל חולים עם תפקוד נמוך משמעותית של הלב – מקטע פליטה הנמוך מ-30% – הסיכון לניתוח עולה וההישרדות פוחתת.
טיפול באמצעות צנתור יכול להיעשות אף הוא, אם כי שכיחותו לעומת צנתור לתיקון היצרות של המסתם היא נמוכה יותר. יש צורך לבחור את החולים המועמדים לטיפול זה בהתאם לקריטריונים מסוימים.
כלכלה קלאסית
הכלכלה הקלאסית נחשבת על פי רוב כאסכולה הכלכלית המודרנית הראשונה. בין מפתחיה המרכזיים אדם סמית, ז'אן-בטיסט סה, דייוויד ריקארדו, תומאס מלתוס וג'ון סטיוארט מיל.
ספרו של אדם סמית - עושר העמים, נחשב בידי רבים כראשיתה של הכלכלה הקלאסית (ובהרחבה- הכלכלה המודרנית). אסכולה זו הייתה פעילה עד מחצית המאה ה-19 ותחתיה עלתה הכלכלה הנאו-קלאסית. ישנה מחלוקות מסוימת בקרב כלכלנים באשר למה נכלל תחת הכלכלה הקלאסית בין השנים 1830-1870, וכן באשר לאופי הקשר בינה לבין הכלכלה הנאו-קלאסית. המונח 'כלכלה קלאסית' נטבע על ידי קרל מרקס בהתייחסו לכלכלה הריקארדית ובפרט לדייוויד ריקארדו, ג'יימס מיל וקודמיהם- אך המונח הורחב לאחר מכן לכלול הגות מאוחרת יותר במסורת הריקארדיאנית.
הכלכלה הקלאסית תמכה בשוק חופשי והתנגדה למעורבות ממשלתית בחיי הכלכלה. אדם סמית טבע גם את מושג 'היד הנעלמה', לציון האופן בו האינטרס העצמי של פרטים מביא אותם לעסוק בפעילות התורמת לחברה ככללה. בעת המודרנית האסכולה האוסטרית מהווה המשך (ופורמליזציה) של הכלכלה הקלאסית מבחינות רבות.
בניגוד לכלכלה הקיינסיאנית הכלכלה הקלאסית לא הניחה אי-גמישות מחירים בסחורות ושירותים. כמו כן, הכלכלה הנאו-קלאסית דחתה במידה רבה את חוק סה, לפיו היקף הביקוש נקבע לפי יכולת הייצור, כלומר, לאורך זמן יתקבל שיווי משקל בין הביקוש לייצור. בנוסף האסכולה הקלאסית ראתה בשערי ריבית טבעיים כרכיב חשוב המשקף את רמת החסכון במשק.
תוצרת הארץ (טרטקובר)
צמד המילים "תוצרת הארץ" מלווה את עבודותיו של טרטקובר מילולית וצורנית כחלק מקונצפט המייחד אותו. מחד, הוא מבטא מסר הערכה למאמץ שנעשה ביישוב להעדיף תוצרת המיוצרת על ידי יהודים בארץ ישראל, על פני סחורה המיובאת מחוץ לארץ, כדי לחזק את הכלכלה המקומית. ומאידך, הוא מבטא את הקולאז'יות של סגנונו ואת חומרי הגלם החזותיים שבהם הוא מעדיף להשתמש, הכוללים את שלל הדימויים המגוון ששימש בחיי התרבות והחברה בתקופת היישוב והעשורים הראשונים לאחר הקמת המדינה.
האלבום כולל פתח דבר מאת האוצר איזיקה גאון, דברים יצירתו של האמן מאת יונה פישר, והפרקים:
מיצג "תוצרת הארץ" בשכונת נווה צדק
בשנת תשמ"ט 1989, הוזמן להציג את יצירתו בכיכר מרכז סוזן דלל, הסמוך לביתו, בשכונת נווה צדק; העבודה הכוללת שלושה חלקים נקראה אף היא בשם "תוצרת הארץ" - לימים סיפר בראיון בעיתון "גלובס": "נתבקשתי ליצור קיר להנצחת התורמים" ... "במחשבה להקים איזו פינה שקטה עם מים. ואני, שהסטודיו שלי כאן, וקבוצות שלמות היו יושבות לי על הגדר ומקבלות הסברים על השכונה, אמרתי - בואו נעשה את ההיסטוריה של המקום באופן גרפי. וכך היה. הקיר נעשה ב-30 יום. הכול בנוי מחיתוכים ביד, מהדבקות ומשריפה בתנור. זו עבודת קרמיקה שנעשתה בתהליך ארוך ומסובך, במשך יום ולילה כדי להספיק לתאריך חנוכת המרכז (1989)".
ריבוי מוגבלויות
סיווגי ריבוי מוגבלויות
אנשים עם ריבוי מוגבלויות יכולים להיות מאובחנים במגוון אבחונים הכוללים בין היתר:
במצב של ריבוי מוגבלויות קיימת אפשרות של אבחנה כפולה. אבחנה כפולה מכילה בתוכה ריבוי מוגבלויות הכולל מוגבלות שכלית התפתחותית לצד הפרעה נפשית.
מאפיינים
הפרעות נפשיות והתנהגותיות מופיעות בשכיחות גבוהה יותר באופן משמעותי בקרב אנשים בעלי מוגבלות שכלית התפתחותית ביחס לאוכלוסייה ונמדדות בשיעור של בין 30%-40% ומתפלגות באופן שווה, ללא קשר למין. על פי מספר מחקרים נמצא ש- 0.3%-0.5% מכלל האוכלוסייה בעלי מוגבלות שכלית התפתחותית וגם עם הפרעות נפשיות. בעבר נהוג היה לייחס הפרעות נפשיות או התנהגותיות אצל אנשים עם מגבלות שכלית התפתחותית, להשפעותיה של המגבלה השכלית ולא לאבחון פסיכופתולוגי, או אבחנה מבדלת. ישנן כמה הפרעות נפשיות והתנהגותיות הנפוצות יותר בקרב אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית: תסמונות הספקטרום האוטיסטי, שיטיון מסוג אלצהיימר, סכיזופרניה המוכרת בתדירות פי 3 מאשר באוכלוסייה הרחבה והפרעות אפקטיביות. קיימים מספר גורמי סיכון המסבירים את השכיחות הגבוהה של הפרעות נפש בקרב אנשים עם מגבלות שכלית התפתחותית:
בנוסף לכל גורמי סיכון אפשריים אלה, מתווספות ההשפעות הסביבתיות המשתנות כיחס של הסביבה התומכת. למציאת האבחון הנכון ישנן השלכות על היכולת להעניק את הטיפול והתמיכה המתאימים ולשפר את איכות חייו של האדם עם האבחנה הכפולה. עקרונות האבחון אינם שונים מאלה שיש להפעיל ביחס לילדים ומבוגרים עם אינטליגנציה רגילה, אך ההבדל טמון ביישום המעשי של כללי האבחון ויש לשים לב לכמה מלכודות אפשריות בדרך.
דרכי טיפול בישראל
הטיפול באנשים עם ריבוי מוגבלויות נחלק בישראל בין משרדי ממשלה ואגפים המתמחים בטיפול בסוגי מוגבלויות שונות. טיפול באנשים עם אבחנה כפולה דורשת בניית תוכנית מותאמת הוליסטית הנותנת מענה לכלל הקשיים עימם מתמודד האדם. על כן נדרשת עבודה בשיתוף פעולה עם גורמים מאגף השיקום, השרות לטיפול באדם עם מוגבלות שכלית התפתחותית, בריאות הנפש ומשרד הבריאות. עקרונות הטיפול באוכלוסייה זו דומה לאילו של האוכלוסייה הכללית. הן כשמדובר על מבוגרים והן על ילדים ומתבגרים. הטיפול כולל אבחנה רב ממדית, טיפול המורכב מיותר ממודל טיפולי אחד ובדיקה מהי טובת המטופל. לעיתים ניתן גם פסיכותרפיה, כאשר הוא מותאם למטופל ולרוב מסתמך על אמצעים שאינם מילוליים (כמו טיפול במשחק או טיפול באומנות).
אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, המתגוררים בהוסטלים, יכולים לקבל טיפול להפרעה הנפשית מפסיכיאטר ומפסיכולוג המגיעים בקביעות למסגרת. לאילו המתגוררים בבית ובקהילה, המצב יותר בעייתי. זאת כיון שלרוב במרפאה לבריאות הנפש אזורית, לא מטפלים באילו המאובחנים עם מוגבלות שכלית התפתחותית. (מייק סטבסקי).
באוכלוסייה עם מוגבלות שכלית התפתחותית קיימת מגמה של שילוב בקהילה, אולם כאשר מדובר באבחנה כפולה, השילוב בקהילה מורכב יותר, כאמור, וקיים צורך לתת הכשרות ממוקדות לאנשי הצוות הטיפולי בנוגע לעקרונות השילוב.
כאשר ישנה הפרעה נפשית ספציפית, יש לשלב גם טיפול תרופתי מתאים. לאור השילוב של המוגבלות השכלית יחד עם ההפרעה הנפשית, לעיתים התגובה לתכשירים רפואיים יכולה להיות שונה, המינונים או בתופעות הלוואי. על כן, יש לנקוט משנה זהירות במתן תכשירים אלה. לאור המורכבות, יש להתוות תוכנית טיפולית בזהירות רבה, בכל מקרה לגופו.
במקרים שבהם קיימת החרפה התנהגותית ניכרת, המחייבת אשפוז בבית חולים פסיכיאטרי, למרות חומרת המצב יש לשקול אפשרות זו בזהירות רבה, מאחר שאשפוז במחלקות פסיכיאטריות רגילות חושף אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית לקושי רב יותר ולמצוקה גדולה יותר, דבר שגורם להחרפה במצבם. בנוסף, הצוותים העובדים במחלקות אלו אינם, במקרים רבים, בעלי ההכשרה הנדרשת והם אינם ערוכים ומתקשים לתת את המענה הרפואי הרצוי לאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית.
בארץ, לא קיימים מענים מסודרים לאנשים עם אבחנה כפולה. המענים הניתנים הם על פי המוגבלות העיקרית ולא המשנית. כאשר אדם מאובחן עם מוגבלות שכלית התפתחותית, הוא משויך לאגף לטיפול באדם עם מוגבלות שכלית התפתחותית במשרד הרווחה והשירותים שיוצעו לו אינם נותנים מענה לצרכים העולים בשל האבחנה הכפולה. השירותים המוצעים מטעם אתר משרד הרווחה והשירותים החברתיים הם פיתוח וקידום שירותים בקהילה לאנשים בכל הגילאים ובכל רמות התפקוד, מתן שירותים בכל תחומי החיים: בריאות, מגורים, חינוך, תעסוקה ופנאי לאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית המתגוררים בדיור. שיפור איכות החיים ומימוש הפוטנציאל של האנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית באמצעות תוכניות קידום אישיות וכן איתור מיון וגיוס עובדים למשרות פנויות. כאמור, השירותים אינם מותאמים באופן ספציפי לאנשים עם אבחנה כפולה ועל כך ראו להלן גם בביקורת.
ביקורת על המצב בישראל
במדינת ישראל בשנת 2015 אין מענה הולם לאנשים עם אבחנה כפולה, החוקרים מציינים כי:
ג'ון לנגדון
ג'ון לנגדון (באנגלית: John Langdon; 25 ביוני 1741 - 18 בספטמבר 1819) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כסנאטור מטעם מדינת ניו המפשייר וכמושל מדינת ניו המפשייר. הוא נחשב לאחד מהאבות המייסדים של ארצות הברית, ובמהלך ועידת החוקה חתם על חוקת ארצות הברית.
ביוגרפיה
לנגדון נולד ב-25 ביוני 1741 בפורטסמאות', ניו המפשייר. אביו היה איכר אמיד.
לאחר שסיים את לימודיו, עבד כשוליה של פקיד, ולאחר מכן החל לעבוד כסוחר ימי והקים צי סוחר קטן שנע בין פורטסמאות', לונדון והקריביים.
בין השנים 1775–1776 השתתף לנגדון בקונגרס הקונטיננטלי השני, וביוני 1776 פרש כדי לפקח על בניית מספר אוניות מלחמה.
עונת 1995/1996 בליגה האירופית של פיב"א
עונת 1995/1996 בליגה האירופית של פיב"א הייתה העונה ה-39 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. זו הייתה התחרות החמישית במתכונת של ליגה.
המשחק הראשון התקיים ב-7 בספטמבר 1995 ותחרות הסתיימה ב-11 באפריל 1996. בתחרות השתתפו 42 קבוצות.
העונה הסתיימה בניצחון של פנאתינייקוס, בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
דומיניק וילקינס (ארצות הברית) מפנאתינייקוס נבחר לכדורסלן המצטיין של הפיינל פור.
ג'ו ארלאוסקס (ארצות הברית) מבקלד בולוניה זכה בפרס אלפונסו פורד.
מתכונת התחרות
בתחילת התחרות התקיימו סיבובים מוקדמים בהם נקבעו 13 עולות לשלבים הבאים. ל-13 קבוצות אלו הצטרפו אולימפיאקוס, אולימפיק אנטיב וברצלונה.
מנצחות רבע הגמר נפגשו בברסי ארנה פריז למשחקי פיינל פור.
מהלך התחרות
בשלבים המוקדמים נקבעו 16 עולות לשמינית הגמר. בשלב זה המשחקים עברו לבית א' ובית ב'.
הפועל גליל עליון
הפועל גליל עליון בשלב הראשון של המקודמות ניצחה את קויבו הפינית 82:92, 103:81. בשלב השני היא הפסידה לאירקלי אספיס היוונית 83:91 ו-54:76
מכבי תל אביב
מכבי תל אביב העפילה ישירות לשלב השני של המוקדמות. בשלב זה היא נפגשה עם אטלסיב סיביו הרומנית וניצחה אותה 99:74 ו-122:65. את בית הגמר היא סיימה במקום השישי ולא עלתה לפיינל פור.
סנופטה
סנופטה היא חברת אדריכלות נורווגית העוסקת באדריכלות נוף, אדריכלות פנים, אדריכלות בניין, עיצוב מוצר ועיצוב גרפי. החברה מעסיקה כ-240 עובדים והיא בעלת סניפים באוסלו, בניו יורק, בסן פרנסיסקו, בסטוקהולם ובאינסברוק. סנופטה נוסדה על ידי האדריכל האמריקאי אדווארד קריג והאדריכל הנורווגי קיטיל טרדאל. המשרד הוקם בשנת 1989.
בשנת 1989 הם ניגשו לתחרות אדריכלות עבור בניית ביבליותיקה אלכסנדרינה, שנעשתה בשיתוף פעולה עם האדריכל האוסטרי כריסטופר קפלר.
מבניהם המפורסמים הם בנין ביבליותיקה אלכסנדרינה, אשר קיבלו בגינו את פרס אגא חאן לאדריכלות (הפרס התשיעי לשנים 2004-2002) ובנין בית האופרה של אוסלו, עליו זכו בפרס פסטיבל האדריכלות העולמי בקטגוריית תרבות לשנת 2008, בפרס האיחוד האירופי לאדריכלות עכשווית  - פרס מיס ון דה רוהה, בשנת 2009, בפרס האגודה למחקר עיצוב סביבתי  בקטגוריית פרס מקומות נהדרים (GPA) לשנת 2009 ובפרס האירופי למרחב ציבורי עירוני  לשנת 2010 ("גג בית האופרה מגיח בעדינות ממימי נמל ביורביקה  להציע לאנשים ההולכים עליו נופים מרהיבים של העיר והפיורד."). בנוסף זכו בפרס העולמי לאדריכלות בת קיימא לשנת 2010  ובפרסים נוספים. מבנה האופרה באוסלו שאוב מהטבע הנורווגי, ובעל דמיון לקרחון מחליק. גם לביבליותיקה אלכסנדרינה עקרונות השאובים מעולם הטבע.
עבד אל-מאלכ סלאל
עבד אל-מאלכ סלאל (בערבית: عبد المالك سلال; נולד ב-1 באוגוסט 1948) הוא דיפלומט ופוליטיקאי אלג'יראי שכיהן כראש ממשלת אלג'יריה מ-2014 עד מאי 2017. קודם לכן כיהן כראש הממשלה מ-3 בספטמבר 2012, עד שהוחלף ב-13 במרץ 2014. הוא מונה מחדש לתפקיד על ידי נשיא אלג'יריה עבד אל-עזיז בותפליקה.
ביוגרפיה
עבד אל-מאלכ סלאל נולד ב־1 באוגוסט 1948 בעיר קונסטנטין שבאלג'יריה. הוא הצטרף אל החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה בשנת 1988 ואת דרכו הפוליטית החל בשנת 1995, כאשר עבד במשרד החוץ של אלג'יריה עד שנת 1996. באותה שנה כיהן כשגריר אלג'יריה בבירת הונגריה, בודפשט. הוא שימש בתפקיד זה עד שנת 1997.
בשנת 1998 מונה על ידי ממשלת אלג'יריה לכהן כשר הפנים. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 1999. לאחר מכן כיהן בשלל תפקידים שונים בממשלת אלג'יריה עד למינויו לתפקיד ראש ממשלת אלג'יריה. בין השנים 1999–2001 מונה לשר הנוער והספורט. הוא כיהן כשר העבודות הציבוריות (2001–2002), כשר התחבורה (2002–2004) וכשר משאבי המים (2004-2012).
בפברואר 2022, עבדאלמלק סלאל אושפז ב-CHU Mustapha-Pacha באלג'יר בגלל זיהום בגרסה Omicron של קוביד-19 והיו לו בעיות בריאות הקשורות לאחרון.
ראש ממשלת אלג'יריה
בשנת 2012 מונה סלאל על ידי נשיא אלג'יריה עבד אל-עזיז בותפליקה לתפקיד ראש ממשלת אלג'יריה. סלאל נחשב לטכנוקרט, והיה מעורב בבחירות לנשיאות אלג'יריה בשנים 2004 ו-2009 בהם ניצח בותפליקה. ב-13 במרץ 2014 עזב סלאל את ראשות ממשלת אלג'יריה על מנת לפעול למען תעמולת בחירות של הנשיא החולה בותפליקה. לאחר שבותפליקה זכה בבחירות, מונה מחדש לתפקיד בכהונתו השנייה.
את כהונתו סיים ב-25 במאי 2017.
לייזה דונלי
לייזה דונלי (באנגלית: Liza Donnelly; נולדה ב-1955) היא קריקטוריסטית וציירת קומיקס אמריקאית, ידועה בעיקר הודות לציורים שפורסמו במגזין "ניו יורקר". חלק גדול מהקריקטורות שלה עוסקות בנשים, בפמיניזם ובמוסכמות חברתיות..
ביוגרפיה
דונלי למדה לימודי אמנות במכללת ארלהם בריצ'מונד שבאינדיאנה. היא מלמדת במכללת וסאר, בתחום קריקטורות בתרבות האמריקאית ובתחום המגדר הנשי.
כשהחלה בשיתוף הפעולה שלה עם "ניו יורקר" הייתה אחת משלוש הנשים הקריקטוריסטיות במגזין זה והצעירה שביניהן. החל משנת 1982 קריקטורות פרי עטה מתפרסמות ב"ניו יורקר" באופן סדיר. היא פרסמה ציורים הומוריסטיים גם ב"ניו יורק טיימס", "הרווארד ביזסנס רוויו", "ניישן","אודובון", "גלמור", "גוד האוסקיפינג", "קוסמופוליטן", "ניישנל למפון", "אמריקן פוטוגרפר", "סקולסטיק ניוס", "קובלסטון", "הביטאט".
קריקטורות שלה מתפרסמות גם ברשת - "וואווואוו"", "דיילי ביסט", "אופן סלון", "ניו יורקר" און ליין, "CNN" און ליין, וומנ'ס אי-ניוז.
נשואה לקריקטוריסט מייקל מאסלין, העובד גם הוא ב"ניו יורקר".
ספרי ציורים
2 באפריל 2008), ISBN 0-446-19815-3, ISBN 978-0-446-19815-8. בו בוחנת את מבטן של עשר קריקטוריסטיות על אהבה וסקס
יוסף שנקר
יוסף שנקר (נולד ב-20 בנובמבר 1933) הוא פרופסור אמריטוס למיילדות וגינקולוגיה, מנהל לשעבר של מחלקת נשים ויולדות במרכז הרפואי הדסה עין כרם מחלוצי הטיפול בהפריה חוץ גופית בישראל, ומחבר ספרי רפואה.
קורות חיים
נולד בקרקוב בשם יז'ה, גאורג, לד"ר יצחק שנקר שהיה כירורג ידוע בקרקוב ולאנה (ג'וניה) לבית גרשלר (1910–2012), אח קטן למרישיה (מרים). הם חיו ברווחה כלכלית עם אוטו ונהג פרטי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ב-1 בספטמבר 1939, הם ברחו לפשמישל. כעבור זמן קצר נאלץ האב שהיה קצין רפואה פולני לעזוב עם יחידתו לכיוון צ'רנוביץ והם נפרדו ממנו לתקופה של שש שנים. הם הגיעו ללבוב וממנו גורשו במאי 1940, כמו פליטים פולנים רבים, לסיביר. בסיביר הם שהו במחנה עבודה וסבלו מקור מקפיא ומרעב ממושך והתקיימו מאכילת תפוחי אדמה שהיה מצליח בתור ילד להבריח לביתם.
האב הצליח במהלך המלחמה להגיע לארץ ישראל כעולה בלתי ליגלי. בארץ נודע לו שאשתו של וינסטון צ'רצ'יל עומדת לבקר בברית המועצות בראש משלחת של הצלב האדום. הוא פנה אליה בבקשה לאתר את משפחתו ולאפשר להם לצאת מברית המועצות, בקשתו נענתה והמשפחה אותרה וקבלה אישור לעזוב את ברית המועצות. לאחר מסע מפרך של אלפי קילומטרים ובסיוע פעילי עלייה ב הגיעו לנמל מרסיי, שם עלו על האוניה שמפוליון והגיעו לנמל חיפה ב-24 באפריל 1946. לאחר שהיה קצרה במחנה המעפילים עתלית התאחדו עם אבי המשפחה.
שנקר למד עברית במהירות והשתלב עם חברת הילדים בבית הספר תל נורדאו. במלחמת העצמאות עבד האב ככירורג צבאי בבית החולים הצבאי בצפת ונפטר ממחלה תוך המלחמה בגיל 60. המשפחה נותרה בחוסר כל ובמצב כלכלי קשה. הוא התקבל לגמנסיה הרצליה ובעזרת עבודות מזדמנות ומלגה שקבל ממנהל הגימנסיה חיים בוגר (בוגרשוב) הצליח לסיים את לימודיו במחזור מ' של הגמנסיה.
במסגרת העתודה האקדמית התקבל ללימודי רפואה ב-1952 והיה מבוגרי המחזור הראשון (המלא) של הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים והדסה. לאחר שירות צבאי כרופא, החל בהתמחות במיילדות בבית חולים הדסה שהיה עדיין בתוך העיר ירושלים. ב-1968 קיבל תואר מומחה במיילדות וגינקולוגיה והמשיך לעבוד במחלקת מיילדות של הדסה. ב-1978 מונה למנהל מחלקת מילדות וגינקולוגיה במרכז הרפואי הדסה עין כרם ושימש בתפקיד זה עד 1999.
בשנת 1968 מונה למרצה באוניברסיטה העברית. ב-1979 קבל תואר פרופסור מן המניין של האוניברסיטה העברית.
פעילות רפואית וציבורית
שנקר פרסם מאות מאמרים בחשובי העיתונים הרפואיים, בעיקר בשטח רביית האדם. הוא הקים את היחידה להפריה חוץ גופית בהדסה. ב-1971 יילד את החמישייה הראשונה בישראל (חמישיית ברמן).
ב-3 בנובמבר 1983 נולדה תינוקת המבחנה הראשונה בהדסה.
ב-22 באוקטובר 1985 יילד בהדסה את תינוקת המבחנה הראשונה שנולדה מתרומת ביצית אצל אשה שסבלה מתסמונת טרנר.
היה נשיא החברה הישראלית למיילדות וגינקולוגיה. הוא נשיא האקדמיה הבינלאומית לרביית האדם וחבר כבוד בארגונים בינלאומיים רבים. ב-1989 קיבל אות יקיר העיר מעיריית קרקוב שקבעה לוחית זיכרון על הבית בו גרה משפחתו.
בשנים 1988–2008 היה יו"ר ועדת הבחינות לקראת סטאז' ורישוי רופאים.
ב-2005 הוענק לו אות יקיר ירושלים על פעילותו לשיפור וקידום שירותי הרפואה לנשים וילודים בירושלים.
ב-2007 נבחר להדליק משואה בהר הרצל. בסוף 2007 פרש מהאיגוד הישראלי למיילדות וגינקולוגיה ומההסתדרות הרפואית בישראל על רקע מחלוקת בנוגע למתן חוות דעת רפואית שכתב
ב-2014 פרסם אוטוביוגרפיה על חייו ופועלו בשטח הגינקולוגיה בישראל ומחוצה לה.
רעייתו, קיטי, מורה בהכשרתה, פעילה-מתנדבת שנים רבות בקליטת עליה, בהעצמת נשים ובארגוני בריאות בירושלים.
בניו הם: ד"ר ינון שנקר - חוקר בתחום האיידס וד"ר ערן שנקר - רופא וחוקר בתחום רפואת חלל ותעופה.
סרדאר אזמון
סרדאר אזמון (בפרסית: سردار آزمون; נולד ב-1 בינואר 1995 בגונבאד-א קבוס שבאיראן) הוא כדורגלן איראני, המשחק בעמדת החלוץ בבאייר לברקוזן.
ילדותו
החל לשחק בכדורגל בגיל 9. בגיל 11 הוזמן לנבחרת איראן עד-12. במקביל הוא שיחק כדוריד והוזמן לנבחרת איראן בכדוריד עד-15. בגיל 15 הוא הפך לשחקנה של ספהאן מליגת העל האיראנית. במהלך עונת 2012/13 בשל הופעותיו המוצלחות בנבחרות הנוער של איראן, מועדונים גדולים מאירופה התחילו להתעניין בו.
רובין קאזאן
בחורף 2013 אזמון ביצע מעבר לרובין קאזאן והפך לכדורגלן האיראני הצעיר ביותר במועדון זר. את הופעת הבכורה שלו ברובין הוא ערך ב-25 ביולי 2013 במשחק הליגה האירופאית מול יגודינה וכך נהיה הכדורגלן האיראני הצעיר ביותר ששיחק בטורניר אירופאי. כבר במשחק השני שלו במדי הקבוצה הבוגרת אזמון הבקיע, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-84 מול מולדה. את משחק הבכורה שלו בליגה אזמון ערך ב-6 באוקטובר 2013 מול אנז'י מחצ'קלה, אחרי שהוא נכנס כמחליף בדקה ה-73 הוא הבקיע שער והשיג פנדל, המשחק נגמר 1–5 לזכות האדומים-ירוקים.
רוסטוב
בפברואר 2015 אזמון עבר לרוסטוב בהשאלה עד סוף העונה. לראשונה במדי הצהובים-כחולים סרדאר הופיע ב-8 במרץ 2015 במשחק ליגה נגד לוקומוטיב מוסקבה. ב-16 במרץ הבקיע אזמון בדקה ה-88 נגד קובאן קרסנודאר שער ניצחון אחרי שנכנס בדקה ה-73. ביולי השאלתו הוארכה עד תום עונת 2015/16 וב-2017 חזר אל רובין קאזאן. במהלך עונותיו ברוסטוב היה שותף לאחת העונות הטובות בתולדות המועדון, כשרוסטוב סיימה כסגנית האלופה בעונת 2015/2016 ובעונת 2016/2017 התמודדה בשלב הבתים של ליגת האלופות במהלכה אזמון גם היה מעורב בניצחון הסנסציוני על באיירן מינכן בתוצאה 3-2.
זניט
ב-1 בפברואר 2019 חתם בזניט תמורת 12 מיליון יורו ל-3.5 שנים, עד 2022. הוא הופיע לראשונה במדי הכחולים-לבנים ב-12 בפברואר 2019 כשעלה כמחליף בדקה ה-76 בהפסד הקבוצה 0–1 לפנרבחצ'ה בשלב 32 האחרונות של הליגה האירופית. את שערי הבכורה הבקיע במשחק הגומלין ב-21 בפברואר 2019 כשהבקיע נגד פנרבחצ'ה בדקה ה-37 ובדקה ה-74, במשחק שהסתיים בתוצאה 1–3, במשחק שבו גם בישל את השער הראשון. בזכות הופעתו הטובה במשחק הוכתר לשחקן השבוע של הליגה האירופית. את שער הבכורה במדי זניט בליגת העל הרוסית בכדורגל הבקיע במשחק נגד אורל ב-2 במרץ 2019, במחזור ה-18 ובחודש מרץ כבר הוכתר לכדורגלן החודש בליגה הרוסית, אחרי שהבקיע 5 שערים ב-6 משחקי ליגת העל.
אזמון המשיך את היכולת הטובה שלו גם בפתיחת עונת 2019/2020 בליגת העל הרוסית בכדורגל כשהבקיע 2 שערים בהפסד קבוצתו 2–3 ללוקומוטיב מוסקבה, במשחק על הסופר קאפ הרוסי והבקיע 4 שערים נוספים במחצית הראשונה של העונה. ב-14 במרץ 2020 הבקיע לראשונה שלושער במדי זניט, בניצחון קבוצתו על אורל והבקיע מול אורל שלוש שער גם במחזור 17 של עונת 2020/2021 בניצחון 1–5 בדצמבר 2020.
בקיץ 2020, נודע על התעניינות בו מקבוצות רבות במערב אירופה. אך המנהל הספורטיבי של זניט, חוויאר ריבלטה, הודיע כי הקבוצה לא תמכור אותו לפני סיום חוזהו הרשמי בקבוצה. בעונת 2020/2021 בליגת העל הרוסית בכדורגל הבקיע 19 שערים והוכתר לסגן מלך השערים בליגה הרוסית.
בנובמבר 2021 החל לנהל מגעים עם ליון למעבר אליה בחלון ההעברות בינואר 2022 עד שנת 2026, או כסוכן חופשי לאחר תום חוזהו בזניט ביוני 2022.
באייר לברקוזן
ב-22 בינואר 2022 סיכם לחמש שנים בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה.
נבחרת לאומית
אזמון שיחק במגוון נבחרות נוער של איראן וכיום הוא מופיע במדי הנבחרת הבוגרת והנבחרת עד גיל 20. ב-2012 הוא נהיה מלך השערים בגביע חבר המדינות עם נבחרת הנוער. באוקטובר 2013 הוזמן לראשונה לנבחרת הבוגרת וב-26 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול מונטנגרו. ב-18 בנובמבר 2014 הבקיע שער בכורה במשחק ידידות מול קוריאה הדרומית. בינואר 2015 אזמון נכלל בהרכב הנבחרת בגביע אסיה 2015. במשחק בית נגד קטר אזמון כבש שער ניצחון מרשים בדקה ה-52 שבזכותו איראן עלתה לשלב הפלייאוף. הוא הבקיע גם את הראשון בהפסד 3–4 מול עיראק ברבע הגמר. במרץ 2015 סרדאר הוזמן לנבחרת הצעירה למוקדמות אולימפיאדת 2016, שם הבקיע 4 שערים ב-3 משחקים שעזרו לאיראן להעפיל לאולימפיאדה.
נכלל בסגל נבחרת איראן לטורניר מונדיאל 2022.
חייו האישיים
אזמון הוא איראני ממוצא טורקמני. הוא דובר טורקמנית, רוסית טורקית, פרסית ואנגלית, את האחרונה למד ברובין קאזאן עם ביברס נאתכו ורומן יריומנקו. אזמון גדל במשפחה של שחקני כדורעף: אביו, חליל אזמון הוא שחקן ומאמן עבר ששיחק בנבחרת איראן ואימן קבוצות איראניות מפורסמות, אמו מריה - מאמנת וגם אחותו שיחקה בנבחרת.
בספטמבר 2022 הוציא הודעה חריגה נגד המשטר באיראן, לאחר מותה של צעירה בידי המשטר בעקבו אי חבישת חג'אב.
היצרות מסתם אבי העורקים
היצרות מסתם אבי העורקים (באנגלית: Aortic valve stenosis, ובראשי תיבות: AS), היא מחלת מסתמים שכיחה יחסית, שבה חלה הסתיידות דלקתית ניוונית של מסתם אבי העורקים הגורמת להיצרותו. המחלה מתרחשת אצל כרבע מן החולים במחלות לב מסתמיות, כאשר כ-80% מן החולים המציגים תסמינים הם גברים. מחלה זו מופיעה כמעט תמיד בד בבד עם היצרות המסתם הצניפי ואי-ספיקת המסתם הצניפי.
היצרות מסתם אבי העורקים מאפיינת את הגיל המבוגר, אם כי היא יכולה להופיע אצל אנשים צעירים יותר עם מסתם המועד להסתיידות ניוונית, כגון מסתם דו-פסיגי או מסתם פגוע בעקבות קדחת שיגרונית. מסתם ותיני דו-פסיגי, כלומר מסתם בעל שני פסיגים במקום שלושה, הוא המום המסתמי המולד השכיח ביותר. מום זה נפוץ יותר אצל זכרים, ושכיחותו בממוצע היא 1% מהאוכלוסייה. דפוס ההורשה הוא ככל הנראה אוטוזומלי דומיננטי עם חדירות לא מלאה, אף שנצפו דפוסי הורשה נוספים. אצל חולים אלו יש תופעות לבביות נוספות כגון הצרת אבי העורקים.
פתופיזיולוגיה
ככל הנראה, תהליך ההסתיידויות של המסתם איננו פסיבי, אם כי תהליך הדומה במאפייניו לתהליך המתרחש בטרשת עורקים, דהיינו תהליך דינמי הקשור בפעילותם של תאי דם לבנים המביאים לשחרור ציטוקינים ומביאים להפעלת פיברובלסטים הקיימים על פני המסתם. בסופו של התהליך תאים מיופיברובלסטיים שעל גבי המסתם מייצרים חלבוני עצם המביאים להצטברות של גבישים של סידן הידרוקסיאפטיט.
גורמי סיכון להתפתחות המחלה כוללים מגוון של מרכיבים גנטיים שונים לרבות הרצפטור לוויטמין D, הרצפטור לאסטרוגן, אינטרלוקין 10, וכן גורמי סיכון המשותפים לטרשת עורקים, ובהם רמות LDL גבוהות, סוכרת, עישון, מחלת כליות כרונית ותסמונת מטבולית.
כתוצאה מההסתיידויות על המסתם ומהיצרותו נוצרת חסימה בזרימת הדם מן החדר השמאלי לאבי העורקים. כאשר החסימה נוצרת בפתאומיות, החדר השמאלי מגיב על ידי התרחבות וירידה בנפח הפעימה, אולם אצל חולים מסוימים החסימה יכולה לעלות בהדרגה במשך שנים והחדר השמאלי ישמור על תפקודו במחיר של היפרטרופיה. בסופו של התהליך היפרטרופיה של חדר שמאל מביאה לירידה ביכולת הסיסטולית של החדר השמאלי ולבעיה בתפקוד הדיאסטולי, וכן להתפתחות לא הפיכה של פיברוזיס בשריר הלב. כמו כן, ההיפרטרופיה כשלעצמה מעלה את הלחץ הקיים בחדר בסוף הדיאסטולה, ובכך מפחיתה את מפל הלחץ על פני העורקים הכליליים, שמספקים את הלב בזמן הדיאסטולה. הירידה בזילוח של כלי דם אלו לאותה שכבה של פנים הלב מביאה לאיסכמיה, ולאחר מכן, בסופו של דבר, לפגיעה בתפקוד הדיאסטולי.
חסימה משמעותית מוגדרת כחסימה מעל 40 מ"מ כספית על פני שטח פתח מסתם הנמוך מ-1 סמ"ר, בנוכחות תפקוד לבבי תקין. עליה בלחץ הסוף דיאסטולי מסמנת התחלה של ירידה בהיענות שריר הלב, כאשר בשלבים מאוחרים יותר של המחלה יש עלייה בלחץ הממוצע הקיים בעלייה השמאלית, עורקי הריאה והחדר הימני.
תסמינים
היצרות מסתם אבי העורקים איננה בעלת חשיבות קלינית עד הרגע בו פתח המסתם מצטמצם ל-1 סמ"ר בלבד. חולים יכולים להיות ללא תסמינים במשך שנים רבות, אולם בסופו של דבר הם יחושו בתסמיני המחלה הכוללים קוצר נשימה, תעוקת לב והתעלפות. חולים עם היצרות שנגרמה ממסתם דו-פסיגי, למשל, מדווחים על תסמינים בשלב מוקדם יותר של חייהם. לרוב החולים מדווחים על החמרה בתסמיני עייפות וקוצר נשימה. קוצר הנשימה נובע מעלייה בלחץ של הנימים הריאתיים, לאור עלייה בלחצים הפועלים בחדר השמאלי. תעוקת לב מתרחשת מאוחר יותר ומבטאת חוסר שיווי משקל בין דרישות הלב ההיפרטרופי לחמצן לעומת היצע החמצן. התעלפות במאמץ יכולה לנבוע כתוצאה מירידה בלחץ הדם.
מאחר שתפוקת הלב נשמרת יחסית היטב עד שלבים מאוחרים של המחלה, סימנים כגון עייפות, כיחלון, כיחשון וחולשה קשה המרמזים על ירידה בתפוקת הלב, מתרחשים בשלבים מאוחרים יחסית של המחלה. גם מצבים של אי-ספיקת לב שמאלית, כגון בצקת ריאות, קוצר נשימה וכדומה מתרחשים מאוחר יותר. כאשר יש במקביל להיצרות מסתם אבי העורקים גם היצרות של המסתם הצניפי, הירידה בתפוקת הלב הנגרמת על ידי היצרות המסתם הצניפי מביאה למיסוך של ממצאים קליניים הקיימים בהיצרות של מסתם אבי העורקים.
בדיקה גופנית ובדיקות נוספות
לרוב, קצב הלב נותר שמור עד שלבים מאוחרים יחסית של המחלה וכן לחץ הדם. בשלבים מאוחרים יותר יש ירידה בנפח הפעימה ולחץ הדם הסיסטולי יכול לרדת. ניתן לשמוע אוושה סיסטולית של המסתם עצמו, הנשמעת לאחר הקול הראשון כנשיפה יהלומית. טרם האוושה ישנו קול נקישה. אוושה ארוכה וחלשה עלולה להעיד על היצרות קשה יותר, מאחר שההסתיידויות מפחיתות את עוצמתה. כמו כן, ניתן לשמוע אוושה על פני העורקים התרדמניים אשר קורנת מהמסתם. ככל שחומרת המחלה מתקדמת כך עוצמת האוושה פוחתת, מאחר שההסתיידויות מפחיתות את עוצמתה. לעיתים מסתם אבי העורקים יכול להיסגר מעט אחרי מסתם עורק הריאה, דבר הגורם לפיצול פרדוקסלי בין המרכיבים של הקול השני.
בבדיקת אלקטרוקרדיוגרם ניתן להתרשם מהיפרטרופיה של החדר השמאלי. לעיתים יש היפוכי גל T וצניחה במקטע ST המעידים על המתח (strain) המופעל בחדר השמאלי. יש לציין כי אין קשר קרוב בין הממצאים באק"ג לבין החומרה ההמודינמית של החסימה, והיעדר סימנים להיפרטרופיה לבבית לא שוללים חסימה קשה. באקוקרדיוגרפיה ניתן לראות מסתם מעובה ומסויד עם היפרטרופיה של חדר שמאל. ניתן גם להעריך את מפל הלחצים המופעל על המסתם באמצעות דופלר. בדיקה זו משמשת לאישוש האבחנה, במיוחד במקרים שבהם יש קושי לשמוע את האוושה. צנתור לב ימני ושמאלי יכול להיעשות במקרה שאין התאמה בין התסמינים הקליניים לבין ממצאי האקוקרדיוגרפיה. הצנתור יעיל במקרים מסוימים, כגון במחלה רב-מסתמית, אצל חולים צעירים יחסית ללא תסמינים הסובלים מהיצרות מולדת של המסתם (אשר יכולים להרוויח מצנתור או ניתוח), וכן מטופלים שאצלם יש חשש כי החסימה איננה ברמת המסתם אלא מתחתיו או מעליו. כמו כן, מומלץ לעשות אנגיוגרפיה של עורקי הלב כדי לשלול מחלת עורקים כלילית אצל חולים המועמדים לניתוח, ובמידת הצורך לבצע אצלם ניתוח מעקפים יחד עם ניתוח להחלפת המסתם.
פרוגנוזה
מוות כתוצאה מהיצרות מסתם אבי העורקים מתרחש לרוב בעשורים השביעי והשמיני לחיים. בעבר, טרם האפשרות לטיפול ניתוחי, נמצא כי מוות אירע בממוצע תוך שנים ספורות ממועד תחילת הופעת התסמינים. למשל, תעוקת לב והתעלפות הביאו למוות תוך 3 שנים וקוצר נשימה תוך שנתיים. מחלה זו מתאפיינת בהתקדמות עם ירידה שנתית בפתח המסתם המוערכת בכ-0.1 סמ"ר בשנה.
טיפול
חולים עם היצרות חמורה של המסתם, צריכים להימנע ממאמץ גופני ומספורט תחרותי, גם אם המחלה היא ללא תסמינים. תרופות המיועדות למחלת עורקים כלילית, הקיימת אצל חלק מחולים אלו, כגון חוסמי בטא ומעכבי ACE, הן תרופות בטוחות באופן כללי לחולים אלו. חולים עם היצרות חמורה של המסתם, אולם ללא תסמינים, צריכים להיות תחת מעקב. ניתוח מומלץ אצל חולים עם היצרות חמורה (פתח מסתם הנמוך מ-1 סמ"ר) ועם תסמינים, חולים עם עדות לירידה בתפקוד החדר השמאלי, וכן אצל חולים עם מסתם דו-פסיגי, אף אם הם ללא תסמינים. חולים עם מחלה ללא תסמינים, אשר מופנים לצורך ניתוח מעקפים, צריכים לעבור במקביל גם החלפה של המסתם. הדעות חלוקות יותר לגבי חולים שלא מציגים תסמינים אולם כן מראים התקדמות במחלה. בכל אופן, על הניתוח להתבצע בתוך מספר חודשים ממועד תחילת הופעת התסמינים.
החלפה של המסתם באמצעות צנתור (TAVI) מבוצעת בשנים האחרונות בהצלחה אצל עשרות אלפי חולים, וגם אצל חולים מבוגרים מאוד. פעולה זו נחשבת כחלופה מועדפת אצל חולים הנחשבים בעלי סיכון גבוה לניתוח החלפת מסתם.
סעיף 197 לחוק התכנון והבניה
סעיף 197 לחוק התכנון והבניה קובע את חובת ועדה מקומית לתכנון ולבנייה לפצות בעלי מקרקעין הנמצאים בתחום תוכנית העוברת שינוי או גובלים עמה, בגלל השינוי בתוכנית. מימון הפיצויים מגיע בעיקרו מהיטל השבחה הנגבה מבעלי מקרקעין שערך המקרקעין שלהם עולה בגלל השינוי בתוכנית. במשך שנים, נהגה בישראל פרקטיקה על פיה יזמים נדרשו לתת לוועדה המקומית כתב שיפוי כתנאי לאישור שינוי תוכנית שהם הציעו. בסופו של דבר נוהל זו עוגן בחוק ב-2017 בסעיף 197א לחוק התכנון והבניה.
תוכן הסעיף
סעיף 197 קובע: "נפגעו על ידי תוכנית, שלא בדרך הפקעה, מקרקעין הנמצאים בתחום התוכנית או גובלים עמה, מי שביום תחילתה של התוכנית היה בעל המקרקעין או בעל זכות בהם, זכאי לפיצויים מהוועדה המקומית, בכפוף לאמור בסעיף 200."
סעיף 200 קובע: "לא יראו קרקע כנפגעת אם נפגעה על ידי הוראה שבתוכנית הנמנית עם אחת ההוראות המפורטות להלן ובלבד שהפגיעה אינה עוברת את תחום הסביר בנסיבות העניין ואין זה מן הצדק לשלם לנפגע פיצויים:
חובת הפיצוי
"נוסח הסעיף חל הן על נזקים ישירים שעשויים להיגרם לבעלי מקרקעין בשל פעילות של רשויות התכנון, כגון הפחתת הערך של המקרקעין עקב שינוי הנורמות המשפטיות החלות עליהם בתוכנית (למשל על ידי הפחתת אחוזי הבנייה הניתנים לניצול ביחס למקרקעין), והן על נזקים עקיפים יותר של פגיעה שאינה נגרמת על ידי התוכנית עצמה, אלא נובעת מתחולת התוכנית על מקרקעין סמוכים."
חובת הפיצוי חלה על הוועדה המקומית גם לגבי תוכניות שאושרו על ידי הוועדה המחוזית או הוועדה הארצית, בניגוד לעמדתה של הוועדה המקומית, בגלל שהכנסות היטל השבחה מגיעות לידיה.
עם זאת, סעיף 119ב(1) לחוק התכנון והבניה קובע מקרים מסוימים בהם היזם צריך לשפות את הוועדה המקומית ב-70% מהפיצויים.
Who's That Chick?
(בעברית: מי זו הפרגית הזו?) הוא שיר של הדי ג'יי הצרפתי דייוויד גטה בהשתתפות הזמרת ריהאנה. השיר יצא לאור ב-22 בנובמבר 2010 כסינגל השלישי מאלבום האולפן הרביעי של גטה, One Love. הסינגל הגיע למעמד פלטינה כפולה באוסטרליה ולמעמד זהב בבריטניה.
לקליפ צולמו 2 גרסאות - גרסת היום (גרסה כיפית וזוהרת) וגרסת הלילה (גרסה אפלה ומפחידה).
מבצע פעמון החירות
מבצע פעמון החירות הוא שם הקוד שניתן להפלגה שביצעו ספינות חיל הים הישראלי לחוף המזרחי של ארצות הברית בקיץ 1976, לאחר שהוזמנו על ידי צי ארצות הברית להשתתף בחגיגות 200 שנה לעצמאותה של ארצות הברית.
בנוסף להפגנת הכבוד והידידות לבעל ברית חשוב, כלל המבצע מספר מטרות נוספות מבחינת ישראל: מפגש עם העם האמריקאי והקהילה היהודית וסיוע למפעל המגבית היהודית המאוחדת. משימה נוספת שהתקבלה תוך כדי הפלגה, הצגת אמצעי הלחימה של חיל הים הישראלי לציי מדינות מדרום אמריקה כדי לסייע בשיווק תוצרת התעשיות הביטחוניות.
הפלגה זו היא הארוכה ביותר בתולדות חיל הים הישראלי.
רקע
ציי מלחמה נוהגים לייצג את מדינתם בארצות רחוקות. אניית צי נחשבת כשלוחה של המדינה והגעתה לנמל מדינה אחרת מסמנת קשר טוב בין המדינות. לכן, כבר בקיץ 1951 נשלח שלמה אראל, שהיה אז בדרגת סא"ל, עם הפריגטה אח"י משגב (ק-30) והקורבטה אח"י הגנה לביקור בנמלי ארצות הברית.
העיתוי לאירוע נבע מפתיחת מלווה העצמאות (הבונדס) בארצות הברית, שבעזרתו מומנה ההפלגה. נספח צה"ל בארצות הברית היה אלוף-משנה (לימים אלוף) חיים הרצוג אותו פגשו אנשי ספינות הטילים בתפקיד שגריר ישראל באומות המאוחדות ב-1976. ההפלגה והביקור בארצות הברית ב-1951 ארכו למעלה משלושה חודשים, כולל תדלוק באיים האזוריים, אולם מסלול ההפלגה היה קצר יותר מאשר במבצע "פעמון חירות". המבצע עלה יפה ואגרות הבונדס נמכרו מעבר למצופה.
הדיונים על מימון ההפלגה בשנות ה-70
באביב 1976 הגיעה לחיל הים הזמנה:. הזמנה דומה נשלחה לציים רבים במדינות העולם ונענתה בחיוב על ידי מדינות רבות. יום העצמאות האמריקאי חל ב-4 ביולי, כך שמועד ההזמנה הותיר מספיק זמן להכנות. מפקד חיל הים בנימין תלם שמח על ההזמנה ותכנן להיענות לה עם שתי ספינות סער 4 שנבנו בישראל, כדי לנצל את המוניטין שרכשו הספינות הישראליות בניצחונן בקרבות ימיים במהלך מלחמת יום הכיפורים. הרמטכ"ל מרדכי גור, שבתפקידו הקודם היה נספח צה"ל בארצות הברית, תמך ביוזמה ושר הביטחון שמעון פרס אישר את התוכנית. גיוס התקציב נתקל בקשיים כאשר ראש הממשלה יצחק רבין ביקש לחסוך את ההוצאה שנאמדה בכמיליון דולר אמריקאי. חיל הים החל בתכנון, אך משנודע כי אין לכך תקציב נפסקו ההכנות.
חגיגות המאתיים היו אירוע מרכזי בשנת 1976 בארצות הברית, ואנשי הקהילה היהודית והמגבית היהודית המאוחדת ציפו לראות את חיל הים הישראלי והתאכזבו כאשר נודע להם הביטול. הם העבירו את בקשתם דרך חבר הכנסת ויושב ראש ועדת החוץ והביטחון יצחק נבון שהעלה את הנושא לממשלה ותמך בהפלגה. מפקד חיל הים אלוף בנימין תלם, ראה חשיבות בקשר עם צי ארצות הברית והעלה את הנושא בפני שר הביטחון שמעון פרס, התחייב לספוג את ההוצאה בתקציב הביטחון. הפניות מהגורמים השונים שכנעו את ראש הממשלה יצחק רבין, להסיר התנגדותו.
הכנות ויציאה לים
עקב התארכות תהליך קבלת ההחלטות, ניתנה פקודת היציאה לשייטת ספינות הטילים רק יומיים לפני מועד ההפלגה. מפקד השייטת, אל"ם מיכה לצרוס, בחר באח"י יפו (סער 4) ואח"י תרשיש (סער 4) שהיו הספינות החדישות ביותר בשייטת ספינות הטילים. לצרוס הטיל על מפקד פלגה 33, סא"ל יצחק שמיר, את משימת ההכנה ליציאה. שמיר התבסס על התוכנית הראשונית והפעיל את צוותי הספינות ומערכות בסיס חיפה של חיל הים בלא הפסקה עד היציאה. הזמן הוקדש לתחזוקה מונעת, לתספורת, ניקיון, הצטיידות במזון ומילוי דלק ומים. כל ספינה הצטיידה בדגלים גדולים של ישראל וארצות הברית. לכל איש צוות הוכנו שתי חליפות מדים לבנים ונעלים גבוהות חדשות. הציוד נאסף ונשלח לנמל נורפוק בארצות הברית.
לאור חשיבות המשימה, החליט מפקד חיל הים להציב קצין בכיר כמפקד ההפלגה, את אל"ם אלי רהב, אשר סיים תקופת פיקוד על שייטת ספינות הטילים. רהב ביקש ממפקד השייטת לצרף לספינות את סרן אילן בוכריס כקצין מכונה ראשי ואת סרן אלכס אייל כקצין ניווט וכלכל ההפלגה. סא"ל שמיר השלים את תקן הספינות באנשי צוות לפי בחירתו מספינות אחרות. כמו כן צורפו לספינות צוללים מיחידה 707 לביצוע בדיקות קוער בנמלים, וכן כתב ביטאון חיל הים "בין גלים". צוותי הספינות הורכבו מחיילים בשירות סדיר, קצינים ונגדים בשירות קבע. כל ספינה הפליגה עם כ-60 אנשי צוות.
מפקד חיל הים בנימין תלם שהוזמן אישית כאורח לחגיגות הצטרף להפלגה באח"י יפו (סער 4).
תוכנית המסע
המסע לארצות הברית וחזרה בוצע בשלבים:
מהלך השיט
הספינות מדגם סער 4 נבנו במטרה לשייט כעשרה ימים במרחק מנמל הבית, בתנאי ים סוף והים התיכון. בשנת 1974 נצבר ניסיון בהפלגות ארוכות סביב אפריקה מחיפה למפרץ שלמה. השיקולים העיקריים שנלקחו בחשבון בתכנון ההפלגה והשפיעו על הניווט היו מזג האוויר וחישובי תצרוכת הדלק.
הספינות לא נבנו לשייט בים סוער. בהיותם בים התיכון ניתן היה בדרך להימנע ממזג אוויר גרוע, אך בלב האוקיינוס צריך לתכנן היטב את המסלול ולהסתמך גם על מזל. לפיכך נבחר נתיב הפלגה מגיברלטר לברמודה על מנת להסתייע ברוחות הסחר הדרומיות מזרחיות בעונה זו של השנה. באוקיינוס האטלנטי ובחוף המזרחי של ארצות הברית ישנן סופות הוריקן בתקופת ההפלגה ועל הספינות היה להימנע מלהיכנס לסערה כזו. נלמדו התגובות ותחנות מטאורולוגיות הנותנות התרעה. לפני ההפלגה נשכרו שירותיה של תחנה מטארולוגית בחוף המזרחי של ארצות הברית, שהתמחתה במתן תחזית מזג אוויר באוקיינוס והתראות לפני הוריקנים וסערות. הספינות היו בקשר עם התחנה פעמיים ביום בזמן חציית האוקיינוס האטלנטי. למרבה האירוניה, התחנה נפגעה בעצמה מטורנדו והפסיקה לשדר בזמן שהספינות היו בדרכן חזרה.
החישוב הראה שניתן לעבור את המרחק במהירות הגבוהה הרגילה של ספינות הסער. הקטע הארוך ביותר במסע היה מגיברלטר לברמודה. על מנת לחסוך בזמן, תוכננה ההפלגה ללא כניסה לאיי מדיירה הנמצאים בשליש הדרך מגיברלטר. יכולת השיוט הקבועה במהירות גבוהה הייתה עיקרון בסיסי בספינות הסער. הספינות מילאו את מכלי הדלק עד סופם והיו כבדות ממצבן הרגיל. כדי לשמור על המנועים ממאמץ יתר, החלו את קטע הדרך הראשון במהירות 20 קשר למשך כ-10 שעות. עם הירידה במשקל הספינות עקב תצרוכת הדלק עלו למהירות 25 קשר למשך 24 שעות וכשמשקלן ירד למצב הרגיל העלו מהירות ל-30 קשר. במעבר מדרום לאי מדיירה פגשו בפריגטה של הצי הפורטוגזי והחליפו מילות זיהוי באיתות אור.
הפלגה למקומות חדשים היא משאת נפשם של ימאים רבים. הים התיכון וגיברלטר היו מוכרים היטב לאנשי הספינות. על האוקיינוס האטלנטי והנמלים בו נלמד מספרי הניתוב והמפות הימיות. מפות ניווט של החוף המזרחי היו חסרות והושלמו בנמל ברמודה. בשנת 1976 לא הייתה קיימת מערכת ניווט לוויינית, ובדרך כלל הסתמך הניווט בקרבת החוף על כיוונים וטווחים במכ"ם, ובלילה נמדדו כיוונים למגדלורים. המהירות הרבה ושולחן המי"ק אפשרו ניווט מחושב.
קציני הים ידעו למצוא את מיקומם בים בעזרת ניווט אסטרונומי: מדידת גובה השמש בצהריים ותצפית הכוכבים שנעשית בשעות הדמדומים. השימוש בצורת ניווט זו בחיל הים הישראלי לא בוצעה זמן רב, אבל הפעם היה צורך וזמן לעסוק בכך. בנוסף לכך, זימנה ההפלגה בקטע שבין ברמודה לאיים האזוריים אפשרות נדירה לקציני חיל הים ליישם את השימוש בניווט כדי לקצר את הנתיב בכ-60 מייל. בהפלגות בתוך ארצות הברית נרכש ניסיון ייחודי של הפלגות ממושכות בנהרות/תעלות. כך בוצעה ההפלגה לפילדלפיה במעלה נהר הדלאוור, ההפלגה בין פילדלפיה לבולטימור בתעלת דלוואר-צ'ספיק, וההפלגה מבולטימור לצ'ספיק בנהר הצ'ספיק. לצורך ביצוע הפלגות אלו עלו לספינות נתבים שהכירו היטב את האזור והכתיבו לסטי"לים כללי הפלגה ייחודיים (הגבלת מהירות). בנוסף לכך דאג הנספח הימי הישראלי בוושינגטון אל"ם משה טבק לצייד את הספינות במפות ניווט עדכניות בנושא.
בקטע הדרך לקראת האי ברמודה נוצר מתח רב בנושא הניווט ותצרוכת הדלק. הטווח היה למעלה 3,000 מייל והספינות השתמשו במרבית הדלק שטענו בגיברלטר. בשעות הערביים היו עננים שכיסו את האופק ולא ניתן היה לבצע תצפית כוכבים. הספינות היו מצוידות במכ"ם רב עוצמה ורגילות לגלות חוף בטווח של 40 מיל ימי. לקראת בוקר ההגעה, נותר באח"י תרשיש דלק לצריכה רק במכלים היומיים. לפי החישובים היה האי צריך להיות בקרבת מקום, אך על המכ"ם לא נראה דבר. המהירות הורדה ל-20 קשר על מנת לחסוך בדלק והמתח התבטא בבדיחות ימאים. בעקבות הפעלת מכ"ם בקרת אש של אח"י תרשיש שהיה מיוצב דרך המחשב הדיגיטלי החדש שסופק על ידי מב"ת, התגלה האי רק במרחק 15 מיל. לא הייתה טעות בניווט וגם חישוב הדלק היה נכון. האי ברמודה שטוח יחסית ולכן הגילוי במכ"ם נעשה בטווח קצר יחסית לחופי ישראל.
הביקור הרשמי - הצדעה לארצות הברית
לקראת מפגן ההצדעה נערכו כחמישים כלי שיט מציי העולם וצי ארצות הברית בנמל ניו יורק. תוכנית העגינה ומהלך הביקור הופצו למבקרים על ידי מפקדת הצי האמריקאי. לספינות הישראליות שהצטרפו לאחר התכנון הוקצו המקומות הצפוניים ביותר במעלה ההדסון. ומקומות אחרונים בטור הכניסה לנמל.
מפגש היכרות עם המארחים בנמל נורפוק
קצין קישור מצי ארצות הברית בדרגת סרן ליווה את הספינות בכל שהייתן בארצות הברית. קצין זה היה הכתובת לכל הבקשות ולימד את מפקד המבצע לנהוג באסרטיביות. . מפקד הבסיס הודיע שמתקני התחזוקה עומדים לרשות הספינות אם זקוקים למשהו. הבקשה היחידה הייתה לייצר מאריך לתורן הספינה כדי שניתן יהיה לשאת ברמה את הדגלים הגדולים במיוחד שהובאו, דגל ארצות הברית בעת ירי מטח הכבוד ודגל ישראל בכל שאר הזמן בנמלים. בכך ביקשו אנשי חיל הים הישראלי לתת לצי האמריקני אפשרות להשתתף בנושא מכובד ולהפגין את איכות הספינות שעברו הפלגה ארוכה, אך לא היו זקוקות לתיקונים.
תוך כדי ביקור בעיר, התברר באקראי ליד חנות לטלוויזיות, כי הספינות צולמו על ידי צוות טלוויזיה מקומי. בכתבה אמנם לא היו תופעות חריגות, אך מפקדי המשט חשו שהיא לא הרשימה כפי שיכולה הייתה להיות. המסקנה המידית הייתה תדרוך לצוותי הספינות לראות עצמם חשופים ומייצגים בכל עת, החל מעת היותם על הספינה. לפיכך ניתנה הוראה לקצינים להצטרף לצוותי טלוויזיה שעשויים להגיע ללא התרעה, ולפקח מה רואים ומה מצלמים כדי למנוע הנצחה של הופעה לא נאותה. מאז לא הוחמצה שום הזדמנות לעשות רושם טוב. רס"ר חיל הים קלמונט לימון דבש הביא עמו מערכות מדים לבנים נוספים לכל אנשי הצוות. תרגול סדר צבאי לצעידה נערך ברציף. הרמה שנצפתה בתרגול הייתה נמוכה מהמקובל בטקסי קורס חובלים, אך הייתה הערכה שהמדים הלבנים, הנעליים הגבוהות וההתרגשות יעשו את שלהם.
בלילה שבין ה-3 ל-4 ביולי 1976 פשט כוח צה"ל על נמל התעופה באנטבה ושיחרר את חטופי מטוס אייר פראנס שנחטף על ידי מחבלים אירופאים בשירות הפלסטינים, במבצע הצבאי "כדור הרעם", שנקרא מאוחר יותר מבצע יונתן. הצלחת המבצע העלתה את דימויה של מדינת ישראל בכלל והכוחות המיוחדים של צה"ל בפרט. צוותי ספינות הסער, בנוכחותם במקום, נעשו מושא להבעת הערכה זו.
כניסה ועגינה טקסית בניו יורק
הכניסה לנמל ניו יורק תוכננה על ידי האמריקאים להיעשות בצורה טקסית. האניות חולקו לשלושה טורים, כעשר אניות בכל טור. ההערכה היא שהספינות הישראליות לא נכללו בתכנון ולכן קיבלו מקום אחרון בטור השלישי. האניות כבר הסתדרו בשלושה טורים כשפניהן לניו יורק במהירות נמוכה. במקום לתפוש מקום בדרך הקצרה ביותר כפי שציפו המארגנים, בחר מפקד ההפלגה להפגין נוכחות. הספינות עברו במהירות צפונה וחזרו במשט קרוב בכיוון הפוך ובמהירות גבוהה לאורך הטור הראשון השני והשלישי. בעת המעבר מול כל אניה נשמעה צפירת ברכה. כך הגיעו למקומן אחרי שזכו לתגובת כבוד מכל הספינות מראש הטור עד האחרונה. הדבר אמנם יצר קצת מתח אצל המארגנים שלא הבינו בתחילה את התמרון, אך הביא הרבה גאווה לישראל. תוך כדי מעבר בין הטורים, הובא לידיעת הספינות כי היאכטה המצרית, אל-חוריה, שהייתה אמורה ליטול חלק במשט, טרם אותרה. בדרך למיקומן של הספינות הישראליות במשט התגלתה היאכטה על ידי הספינות הישראליות והמיקום דווח למפקד המשט האמריקאי.
במשך יומיים עגנו הספינות במקום שנקבע להן בלב נהר ההדסון. הייתה זו היכרות עם עגינה בזרם חזק קבוע אשר מתחלף בכיוון בהתאם לתדירות הגאות והשפל. למסדר העגינה הצטרפו גם עשר אניות מפרשים גדולות, וביניהן שייטו אלפי סירות פרטיות שחגגו את יום העצמאות האמריקאי והיוו דאגה למפקדי הסטי"לים מחשש שיפגעו במדחפיהן בחבל העוגן של הסטי"לים. בערבו של יום העצמאות נערך מפגן זיקוקין גדול שבוצע מפסל החירות והסטי"לים הישראלים שעגנו ממזרח שימשו במה לנכבדים ישראלים ואחרים שחפצו לצפות במופע. מפקד חיל הים בנימין תלם, הוזמן למעבורת המכובדים ששייטה בין הספינות. רב חובל יורם נחשול, שהיה אז קצין הביטחון של חברת צים בארצות הברית, התמנה ביוזמתו להיות קצין הביטחון של ההפלגה. כמחצית מאנשי הצוותים ירדו לחוף למצעד מול במת הכבוד שהוצבה בבטרי פארק שבדרום מנהטן. ההשקעה במדים לבנים, בנעליים ובתרגילי הסדר שנעשו על ידי רס"ר חיל הים הניבה תוצאות. העיתונות בניו יורק דיווחה שהישראלים נראו ("רזים, קשוחים וידידותיים"). הופעת הספינות צוינה בהתפעלות:, וגם מכך שהגיעו מרחוק.