cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בור מסל
זוחלים
מבין הלטאות, הסוג Eurheloderma הוא נציג מוקדם של הלודרמיים ו-Cryptolacerta היא נציגה של טבעונים או של הלטאות האמיתיות (Lacertibaenia) במסל. גם הלטאות ארוכות הזנב Eolacerta ו-Stefanikia קרובות ללטאות אמיתיות. המין הראשון הגיע לאורך גוף של כ-27 סנטימטרים והשני כמחצית בלבד. דוגמה נדירה לפרט צעיר הגיעה אלינו גם מ-Eolacerta. ממצאים אחרים כוללים את Placosauriops ו-Ophisauriscus מקבוצת הקמטניים. לטאה תנינית סינית היא קרובת משפחה מודרנית שלהם. התגלה רק זנב זרוק אחד, ששריון הקשקשים שלו דומה לזה של לטאה תנינית סינית. אלו לא רק העדויות הראשונות לסוג מהפלאוגן באירופה, אלא גם העדות המוקדמת ביותר לזנב כזה דמוי תנין של קבוצת לטאות זו. כמו לטאה תנינית סינית, שנמצאת כיום בסכנת הכחדה חמורה, נראה שגם המקבילה שלה בבור מסל הייתה שוכנת מים. בנוסף, Ornathocephalu הייתה לטאה בעלת ראש גדול. Geiseltaliellus הייתה איגואנה, ו-"Saniwa" הייתה אולי סוג של כוח.
עופות
בין העופות שוכני הקרקע במסל היו עוף חסר יכולת תעופה Palaeotis weigelti ממשפחת היענאים; Paraortygoides messelensis ממשפחת התרנגולאים; מין הגסטורניס (G. Geiselensis) דמוי האווז שהגיע לגובה שני מטרים; ומין העגור Messelornis cristata ("רלית מסל"). מסדרת הקריאמאים התגלו מינים מהמשפחה הנכחדת Idiornithidae, סטריגוגיפס ו-Salmila robusta. עופות מים נדירים במסל. התגלו רק קרוב משפחה אחד של הפלמינגו ושל הטבלניים, Juncitarsus merkeli, האיביס, Rhynchaeites messelensis ומין השקנאי Masillastega rectirostris.
עופות שוכני העצים כוללים בין היתר את המין Paraprefica Kelleri ממשפחת התחמסוניים, הסוג Messelirrisor מסדרת הקלאונאים, הסיסיים Parargornis messelensis ו-szarskii Scaniacypselus, התוכים Pseudasturides macrocephalus ו-Serudaptes Pohli, מין הכחליים Eocoracias brachisogelurelelorus, מין דורסי יום Gratulator Messelastur, דמוי שלדג Quasisyndactylus longibrachis, הרלית Plesiocathartes Kelleri, מין התחמסים Hassiavis laticauda, מינים שונים של דורסי לילה, מינים של קוליוסיים והעוף Eurofluvioviridavis. העופות Eofringillirostrum ו-Psittacopes היו נציגים מוקדמים לסדרת ציפורי השיר. הראשון ניזון מזרעים שקליפתם קשה בגלל מקורו דמוי הפרוש, ואילו מקורו של האחרון דומה לזה של שפמתן של ימינו. גם הסוג Primozygodactylus קשור קשר הדוק לשני הסוגים.
יונקים
חיות הכיס שנמצאו במסל כוללות את הסוגים Mimoperadectes, Amphiperatherium, Peratherium ו-Peradectes. הם קרובי משפחה רחוקים של אופוסומים שוכני עצים החיים באמריקה כיום.
הרוב המכריע שייך לשלייניים. אוכלי חרקים מיוצגים על ידי קרובי המשפחה של הקיפוד: פולידוקרקוס, (שני מינים) ולפטיקטידיום (שלושה מינים) המדלגים על שתי רגליים. המכרסמים כוללים את Ailuravus שאורכו מטר אחד, Masillamys (עכבר מסל) ו-Hartenbergeromys וכן את הנמנן Eogliravus. ה והמין Heterohyus הפרימיטיבי מהמשפחה הנכחדת Apatemyidae, יונק הדומה לאיי איי, המזכיר את אוכלי החרקים של ימינו, חיו על עצים. מיני הפנגולינים כללו את אאומאניס, Euromanis ואירוטמנדואה, אם כי האחרון סווג במקור כדוב נמלים. ממאובנים של דמויי למור שרדו רק חלקים, כולל כמה מינים של Europolemur. לעומת זאת, מהדרוויניוס (Darwinius) יש את אחד השלדים השלמים ביותר, והוא התפרסם בעולם בכינוי "אידה" (Ida). Buxolestes, נציג של המשפחה Pantolestidae, חי כמו לוטרה אירופית.
חמישה סוגים של מפריטי פרסה אוכלי-העשב תוארו במסל. ההיראצ'יוס, קרוב משפחה של הטפיר, שהתגלה ממנו שלד שלם, הוא היונק הידוע הגדול ביותר במסל. הוא חלק את בית הגידול שלו עם הסוסים הקדומים Hallensia, פרופלאותריום ואירוהיפוס. שני הסוגים האחרונים מייצגים כל אחד כמה מינים וכוללים יחד מעל 70 שלדים. סיווגם הטקסונומי ביחס למיני הסוסים אינו ברור לחלוטין, מכיוון שהם סווגו הן לפלאותריומיים והן לסוסיים. לופיאודון, קרוב משפחה רחוק יותר של הטפירים, מיוצג על ידי שלד של חיה צעירה. מכפילי פרסה נדירים יותר במסל, אך התגלו לפחות ארבעה סוגים: Messelobunodon, Aumelasia, Masillabune ו-Eurodexis.
רקמות רכות
בנוסף לזיהוי מתאר קווי הגוף, פרווה ונוצות, ניתן היה לזהות מבנים שמזכירים תאי דם ותאי עצם בצבים Allaeochelys ו-Neochelys, בתנין דיפלוקיינודון ובפנגולין Euromanis.
אחרים
מאובנים שנחשפו על ידי אספנים פרטיים בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20 נמכרו מאוחר יותר. למשל, המין הראשון שהתגלה של Darwinius masillae, שנודע לציבור במאי 2009 בשם "אידה", נרכש בסכום של שש ספרות מהמוזיאון לתולדות הטבע באוסלו.
סיור במחצבה
ניתן לבקר בבור בקבוצות מאורגנות. סיורים מודרכים מוצעים באופן קבוע. מרפסת צפייה בשולי הבור מאפשרת תצפית לבור מבלי לקחת חלק בסיור מודרך. לוחות מידע עוזרים לחקור לבד. בנוסף, הדרך לתוך בור עוברת שיפוץ, ולאורכה מתוכננות תחנות מידע הכוללות הגנה ממזג האוויר.
מרכז מבקרים ומידע
בשנת 2011 נרכשו מקורט רוריג 500 תשלילים ולוחות זכוכית, שנעשו ככל הנראה בשנת 1949 מהכרייה וההפעלה במכרה של פצלי השמן.
פיג'ו סוג 19
פיג'ו סוג 19 (בצרפתית: Peugeot Type 19) היא מכונית קטנה ופתוחה, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1897–1902.
סך הכול יוצרו 75 יחידות.
הליגה של פריזרן
הליגה של פריזרן (באלבנית: Besëlidhja e Prizrenit) או בשמה המלא הליגה להגנת זכויות העם האלבני (באלבנית: Lidhja për mbrojtjen e të drejtave te kombit Shqiptar) היה ארגון פוליטי אלבני, שהוקם ב-5 בינואר 1877 בעיר פריזרן, באותה תקופה במחוז העות'מאני קוסובה וכעת בדרום קוסובו.
במחצית השנייה של המאה ה-19 התפשט הרגש הלאומי בחצי האי הבלקני ועמים נוצרים, שחיו בחצי האי חיפשו דרכי ביטוי ללאומיותם, ניהול עצמי, אוטונומיה ואפילו עצמאות מהאימפריה העות'מאנית. חלק מתביעות העמים השונים כללו טריטוריות מיושבות בחלקן על ידי אלבנים והאלבנים, מרביתם מוסלמים, שהיו נאמנים לאימפריה העות'מאנים, התחילו לחשוש מפגיעה באינטרסים שלהם.
ב-10 ביוני 1878 התכנסו בפריזרן 47 נכבדים אלבנים והכריזו על הקמתה הרשמית של הליגה במטרה לדאוג לאינטרסים הטריטוריאליים של התושבים האלבניים.
בעקבות המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) האימפריה העות'מאנית נחלשה מאוד בחצי האי הבלקני וזה בא לידי ביטוי גם בתוכנם של חוזה סן סטפנו וקונגרס ברלין. חששם של האלבנים התממש וטריטוריות מיושבות באלבנים הוקצו למונטנגרו, סרביה, בולגריה ויוון. בריטניה והאימפריה האוסטרו-הונגרית ביטלו את החוזה בגלל הפרת המאזן בין המעצמות לטובת האימפריה הרוסית.
ב-13 בדצמבר 1877 סרביה הכריזה מלחמה על האימפריה העות'מאנית ובעקבותיה עשתה כך גם מונטנגרו. צבאות אלה, בתמיכת הצבא הרוסי התקדמו ולמרות התנגדות מזוינת אלבנית כבשו חבלים וישובים בצפון האזור המיושב באלבנים. תחת הלחץ התארגנו האלבנים במועצות מקומיות להצלה לאומית וב-12 בדצמבר 1877 הקימו בקונסטנטינופול ועד מרכזי להגנת זכויות העם האלבני.
שלום דוד אונגר
ביוגרפיה
נולד בדז'בנה בשנת ה'תר"ך לרבי יעקב יצחק אונגר מדז'בנה ולחנה בתו של רבי מאיר הורוביץ (האמרי נועם). נישא לבתו של רבי מנחם מנדל שפירא ובזיווג שני לבת דודו רבי משה הורוביץ (האדמו"ר מרוזבדרוב). לאחר נישואיו כיהן רבי שלום דוד ברבנות העיר רקוב שבפולין ועם פטירת אביו בשנת ה'תרנ"ב הוכתר רבי שלום דוד כממלא מקומו ברבנות ואדמו"רות דז'בנה.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה, נמלט רבי שלום דוד לווינה בירת אוסטריה ובשנת ה'תרע"ט חזר לגליציה ופתח את חצרו בטרנוב.
נפטר בא' באלול ה'תרפ"ג ובנו רבי אלעזר מילא את מקומו כאדמו"ר השלישי בשושלת.
ספרו "יד שלום" מכיל שו"ת על השולחן ערוך, ומקובל כי הוא נכתב בהשראת ספרו של זקנו "אמרי נועם".
איש מכירות
איש מכירות (או מוכרן) הוא אדם העוסק במכירה של מוצרים או שירותים ללקוחות וללקוחות פוטנציאליים.
בהתאם לסוג המוצר או השירות, המכירה נעשית לעיתים במקום עבודתו של איש המכירות, ולעיתים במקום עבודתו של הלקוח. דוגמאות:
מכירה נעשית במפגש פנים אל פנים בין איש המכירות ללקוח, או בקשר לא ישיר, כגון מכירה באמצעות טלפון או דואר אלקטרוני. שיטת מכירה נוספת, המוכתבת על ידי הלקוח, היא מענה למכרז, שלפיו מחליט הלקוח על הספק הזוכה מבין כל הספקים שענו למכרז. מרכיב מרכזי בעבודתו של איש המכירות הוא שכנוע הלקוח הפוטנציאלי להסכים למכירה המוצעת לו. כאשר מדובר במכירה של מוצר מורכב מתלווה אל איש המכירות מומחה טכני, המוסיף מידע טכני על המידע השיווקי. תהליך המכירה כולל לעיתים הדגמה של המוצר הנמכר (למשל נסיעת מבחן בתהליך המכירה של מכונית).
איש מכירות הוא בדרך כלל עובד של הארגון שאת סחורתו הוא מוכר, אך ישנם גם אנשי מכירות הפועלים בנפרד מהארגון שאת סחורתו הם מוכרים. סוכן ביטוח הוא למעשה איש מכירות של חברות הביטוח שהוא מייצג. מתווך נדל"ן הוא למעשה איש מכירות המייצג את בעלי הדירות העומדות למכירה.
את פעילותו של איש המכירות מקדימה ומלווה פעילות שיווק, שמטרתה להביא את המוצר הנמכר לידיעתם של הלקוחות הפוטנציאליים, למשל באמצעות פרסומת. לידים מספקים לאיש המכירות פרטים של לקוחות פוטנציאליים, לשם יצירת קשר אתם.
הכשרת אנשי מכירות נעשית בקורסים המוצעים על ידי גופים להכשרה מקצועית, שאליהם נלווית הכשרה תוך כדי עבודה.
הודים בריטים
הודים בריטים (באנגלית: British Indians) הם אנשים ממוצא הודי אזרחי הממלכה המאוחדת. מונח זה כולל לא רק אנשים שהיגרו מהודו, אלא את כל הקבוצה האתנית ההודית, כולל אנשים שנולדו בממלכה המאוחדת למשפחות ממוצא הודי.
כיום חיים בממלכה המאוחדת כ-1.4 מיליון הודים (לא כולל מעורבים), והיא הקהילה השישית בגודלה מבין הקהילות של התפוצה ההודית, ובנוסף היא מהווה את הקהילה הגדולה ביותר מתוך הקהילה האסייתית בריטית (British Asians) הכוללת מדינות נוספות בדרום אסייה כמו פקיסטן ובנגלדש שהיו תחת החוק הקולוניאלי הבריטי.
הקהילה ההודית הגדולה ביותר היא קהילת פנג'אבי (Punjabi), המונה 45 אחוז מכלל אוכלוסיית ההודים בריטים (מבוסס על נתוני אנגליה וויילס). אחרי הקהילות גוג'ראטי (Gujarati), מלאיאלאמי (Malayali) ומאראטי (Marathi).
המאות ה-18–19
אנשים מהודו התחילו ליישב את בריטניה הגדולה עוד מתקופת "חברת הודו המזרחית הבריטית". אלה היו בעיקר גברים מהקהילות האינדו-פורטוגזית או לוסו-אסיאתית, וגברים מבומבאי, גואה, קוצ'י, צ'נאי שנשכרו לעבודה. רבים מהם סירבו לחזור בחזרה, ולא הייתה להם אלטרנטיבה אלא להתיישב בלונדון. כמו כן, פעמים רבות חיילים בריטים היו מתחתנים עם נשים הודיות ולקחו את הילדים המעורבים בחזרה לבריטניה, בעוד הנשים בדרך כלל נשארו בהודו.
כמו כן, במהלך תקופה זו הודים רבים התחילו לעבוד בחברת הודו המזרחית על אוניות. חוק השכר הימי מ-1660 הגביל את העסקתם של מלחים שאינם אנגלים לרבע מהצוות באוניות הפלוגה של חברת הודו המזרחית. ברישומים שונים במזרח גריניץ, עולה כי מספר צעירים הודים נשכרו כמשרתי בתים בסוף המאה ה-17, ורישומי ה"חברת הודו המזרחית" מראים כי נשכרו גם טבחים הודו-פורטוגזים על ידי הקברניטים.
במאה ה19, חברת הודו המזרחית הביאה אלפי הודים מלחם ועובדים אחרים לבריטניה לעבודה על ספינות ובנמלים. חלקם התיישבו בבריטניה ולקחו לעצמם נשים בריטיות מקומיות. ההערכה היא כי 8,000 הודים חיו בבריטניה לצמיתות כתוצאה מהגירת העבודה, שרובה הגיעה בעקבות חוק השכר הימי.
המאה ה-20
במפקד האוכלוסין של שנת 1931 בהודו, נאמדו לפחות 2,000 סטודנטים באוניברסיטאות בריטיות וסקוטיות באותה הזמן. האומדן עמד על 9,243 דרום אסייתים על אדמת בריטניה הגדולה, מתוכם 7,128 באנגליה ווילס, כאלפיים בסקוטלנד, אלף בצפון אירלנד ואחד באי מאן.
בשנת 1932 סקר הקונגרס הלאומי ההודי את "כל התושבים מחוץ להודו" (שאז כלל גם את טריטוריות פקיסטן ובנגלדש של היום) ואמד 7,128 הודים שגרים בממלכה המאוחדת, הכולל סטודנטים, מלחים ואנשי מקצוע כמו רופאים.
בשנת 1939 בבירמינגהם, העיר השנייה באוכלוסייתה בממלכה המאוחדת, עמד אומדן האוכלוסייה ממוצא הודי על 100 אנשים, כאשר בשנת 1945 האומדן עמד על 1,000.
אוכלוסייה
נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2011, חיים בממלכה המאוחדת 1,451,862 מיליון הודים והם מהווים 2.3% מכלל אוכלוסיית הממלכה (לא כולל הודים מעורבים, כאשר אוכלוסיית המעורבים בממלכה על פי מפקד אוכלוסין ב-2011 עמדה על 1.25 מיליון תושבים ולא כולל הודים לא חוקיים או אלה שלא מלאו טופסי מפקד אוכלוסין).הודים בבריטניה מהווים את התת-קהילה הגדולה ביותר בקהילת ה"אסייתים בריטים" (ידועים גם בתור "דרום אסייתים בריטים"), הכוללת את יוצאי הודו, פקיסטן, בנגלדש, מלדיביים וסרי לנקה כאשר על פי מפקד אוכלוסין של שנת 2011 הם מהווים 1,451,862 מתוך 3,078,374 מתוך הקהילה הדרום אסייתית בריטית.
התפלגות האוכלוסייה
הטבלה למטה מציגה את הפיזור אוכלוסיית הודו בממלכה המאוחדת. כל הנתונים מבוססים על פי מפקד אוכלוסין משנת 2011.
מהומות נוטינג היל 1958
מהומות נוטינג היל (באנגלית: 1958 Notting Hill race riots) עדיין זכורות כעימות אלים בין מהגרים מאיי הודו המערבית לבין בני לונדון הלבנים.
פוליטיקה
הודים בריטים היסטורית הצביעו למפלגת העבודה של בריטניה, זאת בעקבות קשרים חזקים עם סניפי מפלגה מקומיים ומגמת ההצבעה של הקהילה. האסימלציית דור ההודים בריטים הצעירים והתרחקות מהקהילה ומדפוס ההצבעה של הורים, מערכת יחסים זאת התחילה להתפרק וקיים שינוי השתייכות פוליטית לכיווןהמפלגה הקונסרבטית המושכת יותר מצביעים הודים בריטים צעירים.
על פי הבחירות הכלליות ב-2015, 69 אחוז מההודים בריטים תמכו במפלגת העבודה בעוד 24 אחוז תמכו במפלגה הקונסרבטיבית., שאלון לאחר הבחירות מצא כי ב-2015 49 אחוז מההודים ההינדים והסקיטים הצביעו למפלגה הקונסרבטיבית ו41 אחוז למפלגת העבודה.
כלכלה
מחקר מ-2007 מצא כי הודים בריטים הם בעלי שיעור העוני הנמוך ביותר של מבין הקבוצות האתניות בבריטניה לאחר הבריטים הלבנים. לעומת זאת, הבנגלדשים (65%), פקיסטנים (55%) ואפריקאים שחורים (45%) היו בעלי שיעור העוני הגבוה ביותר. בעוד שחורים קריביים (30%), הודים (25%) ובריטים לבנים (20%) היו בעלי השיעור הנמוך.
על פי נתונים רשמיים של ממשלת בריטניה, ב-2016 שיעור העסקה של ההודים היה הגבוה ביותר מבין כלל המיעוטים ועמד על 73%, כאשר שיעור ההעסקה בכלל בריטניה היה 74%, ושיעור העסקה של הבריטנים הלבנים עמד על 75%. שיעור האבטלה של ההודים הבריטים עמד על 5% ב-2016, הנמוך מכלל המיעוטים, ששיעורו זהה לשיעור האבטלה בכל בריטניה, בעוד שיעור האבטלה של הבריטים הלבנים אז עמד על 4%.
הסקיטים הם בעלי ההון הגדול מכלל ההודים, והקבוצה הדתית השנייה בבריטניה לאחר היהודים, עם הון ממוצע של £229,000 למשק בית. כמו כן, גם השכר הממוצע השעתי שלהם הוא הגבוה מבין כלל האוכלוסייה
חינוך
על פי הנתונים הסטטיסטיים הרשמיים של ממשלת בריטניה, תלמידים הודים בריטים הם בעלי רמת ביצועים אקדמיים ממוצעת גבוהה. 77% מתלמידי בריטניה ההודים השיגו בלימודיהם A עד C באנגלית ובמתמטיקה בשנת הלימודים 16–2015, שני רק לתלמידים סינים, מתוכם 83% הגיעו לציונים A עד C באנגלית ובמתמטיקה.
סיקוביה-אי-לאו
סיקוביה-אי-לאו (Cikobia-i-Lau או Cirikalia) הוא אי המשויך לאיי לאו איי בצפון-מזרח פיג'י. בעבר, האי כונה Thikombia. Thimkombia-i-Lau או Farewell Island.
סביבה
בתקופה הרבעונית, סיקוביה-אי-לאו היה אחד האיים הפעילים ביותר מבחינה סייסמית בפיג'י.
בשנת 1976, ציפורים ממין פתון לבן-זנב השתמשו בצוקי האי כאתרי קינון.
האי מיוער, יש בו כפר אחד, כמו גם מספר מערות, צוקים וגנים.
בשנת 2016 ציקלון וינסטון פגע באי ובתשתיות שלו, והתיקונים שנתמכו על ידי ממשלות פיג'י וניו זילנד החלו במרץ.
חברה
בשנת 1982 הצילו תושבי האי של סיקוביה-אי-לאו משפחה מקליפורניה, שנסחפה בים 25 ימים עד שנתקעה על שרטון קרוב לאי.
אנשים בולטים
בשנת 2016 האיש הבכיר באי היה לדואה סלה.
אור ארז
אור ארז (נולדה ב-7 בספטמבר 1982) היא כדורגלנית ישראלית המשחקת בעמדת הקשר במכבי חולון ובנבחרת הנשים של ישראל.
קריירת מועדונים
ארז החלה את דרכה בקבוצת הנשים של הפועל פתח תקווה בשנת 1999, וב-2001 עברה למכבי חולון, שם היא משחקת מאז. במדי חולון זכתה ארז ב-6 אליפויות ו-9 גביעים.
קריירה בנבחרת ישראל
בשנת 2001 זומנה ארז לנבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 19, ורשמה במדיה 10 הופעות במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 ב-2002 וב-2003.
בשנת 2006 זומנה ארז לראשונה לנבחרת הנשים וערכה את הבכורה שלה במשחק נגד אסטוניה. עד לסיום מוקדמות אליפות העולם בכדורגל נשים 2015, שיחקה ארז 34 משחקים במדי הנבחרת והבקיעה שני שערים, אחד מול פולין ואחד מול קזחסטן. משחקה האחרון בנבחרת היה ב- 7 במאי 2014 מול נבחרת מלטה.
רוקי 4 (סרט, 1985)
בעקבות הצלחתו של הסרט, בשנת 2021 סילבסטר סטאלון הוציא ריבוט לסרט. הסרט נקרא:"רוקי נגד דראגו", והוא מחזיר את אותו הסרט, רק עם עוד 40 דקות של סצנות שירדו בעריכה, ככה שהסרט היה חדש/ישן, ו-127 דקות במקום 87.
דולף לונדגרן השתתף בסדרת הספין אוף לרוקי, בשם קריד 2.
עלילה
לאחר יום הולדתו של פולי, איוון דראגו, מתאגרף קשוח מרוסיה, מגיע לאמריקה ובטוח שהוא יכול לנצח כל מתאגרף. אפולו קריד, שנעלם מזירת האיגרוף קרוב ל-5 שנים, רוצה לחזור ונענה לאתגר, בעוד שלא מקשיב לכולם שאומרים לו לא לעשות זאת.
הקרב מתחיל שאפולו בטוח בניצחונו ועושה בהתחלה הצגה אחת גדולה. שהקרב מתחיל, אפולו שורד שני סיבובים בלבד, שבסיבוב השני מקבל מהלומות קשות מדראגו. רוקי נחוש לעצור את הקרב כדי שאפולו לא ימצא את דרכו לבית חולים, אך אפולו מאיים עליו שלא יעצור. בסיבוב השלישי בלבד, קריד מוצא את מותו בזירה.
רוקי אכול אשמה על כך שלא עצר את הקרב. כדי להחזיר את הכבוד לחברו הטוב, הוזמן למסיבת עיתונאים עם דראגו כדי שידברו על קרב שיארך ביניהם ברוסיה. בגלל שלא מרשים על הקרב, זה לא קרב על התואר. רוקי ופולי טסים לרוסיה, שם רוקי מתחיל את האימון הכי קשה שעבר אי פעם.
באמצע האימונים, רוקי פוגש באדריאן שטסה אליו. רוקי ממשיך באימונים הכי קשים שעבר, וגם דראגו. בזמן הזה, רוקי כמעט ונשאר לבד, בעוד שבדראגו תומכת מדינה שלמה.
הקרב הגדול מגיע, ורוקי ודראגו מזיעים מכף רגל ועד ראש. הפעמון נשמע, הקרב מתחיל, ורוקי מתחיל ליפול שוב ושוב, וחושב שאולי הוא יכול להפסיד בקלות למתאגרף היריב שלו.
רוקי ממשיך ליפול, ומאמנו, אדריאן ופולי מתחילים לחשוש, עד שפתאום כל רוסיה מתחילה לתמוך ברוקי. דראגו חושש, ורוקי מתחיל באותו הזמן להיות רציני. דראגו נופל לאחר קרב ארוך במיוחד, ולא מצליח לקום. רוקי מנצח בקרב לבסוף.
רוקי אומר לכולם ש"כל אחד יכול להשתנות", וכולם מסכימים אותו ואוהבים שהוא ניצח, ומתחילים לא לאהוב את דראגו. על סרט זה אמר רוקי:"המנצח הוא לא זה שמחטיף יותר, אלא האחרון שנשאר על הרגליים בסוף הקרב".
אדגר קסטונייר
אדגר אוסקר נונוס קסטונייר (בדנית: Edgar Oscar Nonus Castonier; 11 בנובמבר 1866 - 13 באוקטובר 1934) היה גנרל מאיור דני, אשר שימש כראש המטה הכללי של הצבא המלכותי הדני בין 1917–1918.
ביוגרפיה
קסטונייר נולד בוורדה ב-11 בנובמבר 1866. משפחת קסטונייר היא משפחת אצולה ותיקה שמוצאה מלורן. גם אביו דניאל ואחיו האקון היו קצינים בכירים בצבא הדני. הוא התגייס לצבא המלכותי הדני וב-1866 הועלה לדרגת לוטננט. ב-1901 הוא הועלה לדרגת קפטן ומונה לשלישו הצבאי של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק ובהמשך לשלישו של פרדריק השמיני, מלך דנמרק. בין 1916–1918 שימש כנספח צבאי בשגרירות הדנית בברלין. במאי 1918 חזר לדנמרק, הועלה לדרגת גנרל מאיור ומונה לראש המטה הכללי של הצבא הדני. ב-1919 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-2. ב-1921 הוא פרש מהצבא עקב בריאות לקויה. החל מ-1924 שימש כמזכיר האגודה הגאוגרפית הדנית המלכותית. הוא נפטר ב-13 באוקטובר 1934.
מוסידורה
ז'אן רוק (בצרפתית: Jeanne Roques; 23 בפברואר 1889 – 11 בדצמבר 1957) המוכרת בעיקר בשם הבמה שלה מוסידורה (ביוונית: "מתנת המוזות"), הייתה שחקנית, במאית ותסריטאית צרפתייה.
ביוגרפיה
מוסידורה נולדה בפריז בשנת 1889. אמה הייתה פעילה פמיניסטית, ואביה סוציאליסט. היא החלה לעסוק באמנות בגיל צעיר. בגיל 15 כתבה את הרומן הראשון שלה, ובגיל 16 אימצה את שם הבמה שלה מתוך הספר "Fortunio" של תאופיל גוטייה, ושיחקה במחזה שכתבה חברתה הטובה, הסופרת קולט.
קריירה קולנועית
מוסידורה החלה את הקריירה הקולנועית שלה כבר בימיו הראשונים של הקולנוע הצרפתי. הופעתה הקולנועית הראשונה הייתה בסרט Les miseres de l'aiguille של הבמאי רפאל קלאמור בינואר 1914. היא המשיכה בשיתוף פעולה עם הבמאי הצרפתי לואי פוייד ובשנת 1915 החלה לשחק בסדרת הסרטים המצליחה שלו "הערפדים" בתור זמרת הקברט אירמה ופ, ובהמשך כיכבה בסדרת הסרטים Judex.
מבקרים רבים שיבחו את "הערפדים" ואת "Judex" והכריזו עליהם כעל ראשית קולנוע האוונגרד. מוסידורה נחשבת לאחת מדמויות הואמפ הבולטות, והיא השפיעה על דמויות ואמפ רבות נוספות, ביניהן על דמותה של תידה בארה.
מלבד משחק, מוסידורה כתבה הפיקה וביימה סרטים רבים. מסוף שנות העשרה ועד תחילת שנות העשרים ביימה מוסידורה עשרה סרטים, כולם אבדו פרט לשניים: Soleil et Ombre משנת 1922 ו-La Terre des Taureaux משנת 1924, שניהם צולמו בספרד.
הדיוויזיה השנייה (יפן)
הדיוויזיה השנייה (ביפנית: 第2師団) היא דיוויזיה של צבא יפן אשר מוצבת בטוקיו.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-18 בינואר 1962 במטרה להגן על צפון-מערב הוקאידו. כיום, הדיוויזיה כוללת 8,100 חיילים, המחולקים לשלושה רגימנטים רגליים ורגימנט שריון אחד, והיא חלק מארמיית הצפון. פרט לתפקידים מגננתיים, הדיוויזיה מסייעת גם בטיפול באסונות טבע באזור.
בסיס הדיוויזיה נמצא במחנה אסהיקאווה שבעיר אסהיקאווה. מדי שנה לוקחים חיילי הדיוויזיה חלק בפסטיבל חורף מקומי בעיר.
אצ'גפלבה
אצ'גפלבה (בהונגרית: Ecsegfalva) הוא כפר קטן בנפת גיומנדרד שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
שמו של הכפר מוזכר כבר מכתבים משנת 1219 ובית ספר ראשון הוקם בכפר בשנת 1925 וכפר הוכרז ככפר עצמאי בצורה רשמית בשנת 1950, עד אז היה חלק מדוואוואניה.
החל משנת 1984 יש בכפר שמורת טבע המאופיינת במינים שונים של ציפורים.
פיג'ו סוג 58
פיג'ו סוג 58 (בצרפתית: Peugeot Type 58) היא מכונית בתצורה פתוחה (קבריולה) מסוג "Tonneau", בעלת 4 מושבים, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בשנת 1904.
סך הכול יוצרו 121 יחידות.
לורנצו פררו
לורנצו פררו (באיטלקית: Lorenzo Ferrero, נולד ב-1951) הוא מלחין של מוזיקה מודרנית, לבריתן, סופר ועורך ספרים איטלקי. הוא החל להלחין בגיל צעיר ועד כה כתב למעלה ממאה יצירות, בהן שתים-עשרה אופרות, שלושה בלטים והרבה יצירות לתזמורת, למוזיקה קאמרית, לכלי סולו ולקול. את הניב המוזיקלי שלו מאפיינים אקלקטיות, רבגוניות סגנונית ושפה נאו-טונאלית.
ביוגרפיה
פררו נולד בטורינו. בין השנים 1969 ל-1973 למד הלחנה אצל מאסימו ברוני ואנורה זאפירי בקונסרבטוריון למוזיקה של טורינו, ופילוסופיה אצל ג'אני ואטימו ומאסימו מילה באוניברסיטת טורינו. בשנת 1974 כתב תזה על ג'ון קייג', שהקנתה לו תואר באסתטיקה.
העניין שגילה בגיל צעיר בפסיכולוגיה של תפיסה חושית ופסיכואקוסטיקה הוביל אותו אל IMEB, המכון הבינלאומי למוזיקה אלקטרואקוסטית בבורז', שם ערך מחקר במוזיקה אלקטרונית בשנים 1972–1973 ואל המכון למחקר ולתיאום אקוסטי מוזיקלי (אירקאם) בפריז.
לורנצו פררו מקבל הזמנות ממספר רב של פסטיבלים ומוסדות, והמוזיקה שלו מבוצעת דרך קבע ברחבי אירופה וצפון אמריקה, בעיקר באיטליה, גרמניה, צרפת, בריטניה, ספרד, פינלנד, רוסיה, צ'כיה וארצות הברית.
יצירותיו הפופולריות ביותר הן האופרות "מרילין", "La figlia del mago" ("בת הקוסם"), "סלבטורה ג'וליאנו", "שרלוט קורדיי", "מונטזומה" ("לה קונקוויסטה") ו"איחוד איטליה" ("ריסורג'ימנטו!"), הקונצ'רטו הראשון לפסנתר, הקונצ'רטו לכינור, צ'לו, פסנתר ותזמורת, הקובץ של שש פואמות סימפוניות "La Nueva España" ("ספרד החדשה"), מחזור השירים "Canzoni d'amore" ("שירי אהבה"), הקפריצ'ו לפסנתר ותזמורת מיתרים, "פרודיה", "Glamorama Spies", "אוסטינאטו" ,"Tempi di quartetto" לרביעיית מיתרים, והבלט "פרנקה פלוריו, מלכת פאלרמו". ב-1986 הגיש פררו לתחרות "פרס איטליה" את יצירתו "לה פוגה די פוסקולו". המוזיקה שלו יוצאת לאור בהוצאת קאזה ריקורדי, מילאנו.
בשנת 2007 התמנה פררו למועצת המנהלים של איגוד הסופרים והמו"לים האיטלקים (SIAE) ונבחר לנשיא הארגון. באותה שנה הוציא לאור את ה"מדריך לכתיבת מוזיקה" (Manuale di scrittura musicale), ספר הדרכה המתאר את כללי היסוד לכתיבה נכונה ואלגנטית של מוזיקה, מבחינה אורתוגרפית וגרפית כאחת. המדריל פונה אל כלל המלחינים, המוזיקולוגים, המורים, הסטודנטים והעורכים הזקוקים לעצה מעשית. בשנת 2008 תרגם, ערך והוציא לאור את "Lo studio dell'orchestrazione", ההוצאה האיטלקית של "חקר התזמור" של המלחין סמואל אדלר, מדריך תזמור הנחשב לציון דרך בתחום זה.
לורנצו פררו מכהן כפרופסור להלחנה בקונסרבטוריון של מילאנו מאז 1980. הוא לימד גם בסניף האמריקאי של אוניברסיטת גווידו קארלי של רומא במרילנד. זאת ועוד, כחבר באיגוד הלאומי של מלחינים, לברתנים וסופרים של איטליה, היה סותף לייסוד הברי האירופאית של מלחינים ופזמונאים (ECSA), ומאז 2011 הוא יור CIAM, המועצה הבינלאומית של כותבים בתחום המוזיקה, שהיא ועדה בקונפדרציה הבינלאומית של אגודות סופרים ומלחינים.
פררו תואר ב"מילון גרוב החדש לאופרה" כ"מלחין האופרה המצליח ביותר באיטליה בדורו. ובמדריך פנגווין החדש לאופרה" כ"מייצג עיקרי במגמות הנאו-טונאליות המשותפות לרבים ממלחיני איטליה בדורו, התומך בסוג של תיאטרון מוזיקה סיפורי, שמיועד לקהל רחב יותר מזה, שיורשי המסורת המודרניסטית יכולים להשיג."
יצירות
נוסף ליצירות המקוריות הרשומות להלן, השלים פררו את תזמור הגרסה השלישית של האופרה "לה רונדין" מאת ג'אקומו פוצ'יני, שעלתה בהצגת בכורה בתאטרו רג'ו די טורינו ב-22 במרץ 1994. הוא כתב עם קבוצה של עוד שישה מלחינים איטלקים את ה"רקוויאם לחללי המאפיה" (Requiem per le vittime della mafia), יצירה משותפת לסולנים, מקהלה ותזמורת, לטקסט איטלקי מאת ויצ'נצו קונסולו. הרקוויאם בוצע לראשונה בקתדרלה של פלרמו ב-27 במרץ 1993. עוד חיבר מוזיקה לאקס הפתיחה של האליפות העולמית בסקי אלפיני ב-1997, כולל ההמנון הרשמי, מוזיקה נלווית להפקות במה, ופסקול לסרט. המוזיקולוג הבריטי דייוויד אוסמונד-סמית' תיאר את סגנונו כ"סינתזה נועזת בין מסורות קלאסיות ופופ [...] שאיננה שוכחת לעולם את קודמיה בני המאה ה-19."
אוהד בוזגלו
אוהד בוזגלו (נולד ב-9 בינואר 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי וכיום מאמן.
קריירה
בוזגלו החל את דרכו במחלקת הנוער של הפועל ירושלים, הקבוצה איתה מזוהה אביו יעקב בוזגלו. לאחר מכן עבר לנוער של מכבי תל אביב ולאחר כמה שנים אף שימש כקפטן של קבוצת הנוער בשנתון עם טל בן חיים. לאור מחלוקת עם הקבוצה בעקבות אי שילובו של אחיו אסי בקבוצה, החליט לעבור יחד עם אחיו אסי ומאור להפועל תל אביב ובהמשך עברו לבית"ר ירושלים. בעקבות יכולתו הטובה של בוזגלו הוחלט לעלות אותו לבוגרים של בית"ר אך הוא לא רשם הופעה בקבוצה.
בשנת 2001 חתם בוזגלו בהפועל לוד וקיבל הזדמנות ראשונה בבוגרים. בהמשך הוא נדד בין הפועל ירושלים, מכבי רמת עמידר והכח עמידר רמת גן. בשנת 2006 חתם בוזגלו בעירוני אריאל אך בעקבות פציעה חוזרת בשריר הירך האחורי החליט לפרוש כעבור שנתיים בקבוצה ב-2008.
לאחר הפרישה, החל בוזגלו לכתוב טור לאתר האוהדים של הפועל חיפה בה שיחק באותה תקופה אסי. לאחר ששוער הקבוצה קובי שאלו המליץ למנהל המקצועי של עירוני אריאל, הוחלט בקבוצה למנות את בוזגלו למאמן הקבוצה. בוזגלו רשם עם הקבוצה הישג חסר תקדים כשמהתחתית של הליגה הצליח להביא את הקבוצה למקום השלישי רחוקה משחק אחד מעלייה לליגה ב'. ב-2009 חתם בוזגלו בהפועל אורנית מליגה ג'. כבר לאחר חצי עונה, בפברואר 2010 עזב בוזגלו את אורנית לטובת מכבי עמישב פתח תקווה אשר הסתבכה בתחתית ליגה א'. בוזגלו חולל מהפכה בסגל כשבין היתר הביא את אחיו אסי והצליח להשאיר את הקבוצה ליגה.
ב-2013 חתם בוזגלו במכבי עירוני קריית מלאכי. לאחר 3 חודשים בלבד בתפקיד, ב-6 בנובמבר נאלץ לעזוב בוזגלו את הקבוצה בעקבות מצבה הכלכלי ועבר לבית"ר כפר סבא. לאחר חודשיים עזב בוזגלו גם את בית"ר כפר סבא וחזר לקריית מלאכי עד תום העונה.
ב-7 בספטמבר 2014 חזר בוזגלו לקדנציה נוספת במכבי עמישב פתח תקווה. לאחר פתיחת עונה מאכזבת לטעמו של הבעלים שמעון אבו, התבקש מבוזגלו להתפטר מאימון הקבוצה אולם בוזגלו סירב. בוזגלו המשיך עד תום העונה והשאיר את הקבוצה בליגה.
ב-28 ביולי 2015 חתם בוזגלו בסקציה נס ציונה מליגה א'. בעונתו הראשונה בקבוצה בוזגלו הצליח להגיע עם הקבוצה עד למקום השני בסיום העונה הסדירה, אך הפסיד בחצי גמר הפלייאוף להפועל אזור בפנדלים. בנוסף הגיע עם הקבוצה עד שמינית גמר גביע המדינה. בעקבות יכולתו המרשימה הוחלט להאריך את חוזהו של בוזגלו לעונה נוספת אך ב-14 בנובמבר 2016 עזב את הקבוצה לטובת מעבר להפועל ירושלים מהליגה הלאומית. בוזגלו התפטר מהקבוצה ב-20 במרץ 2017 לאחר הפסד 0–1 להפועל נצרת עילית ומיקומה של הקבוצה במקום האחרון בליגה.
ב-25 באוקטובר 2017 חזר בוזגלו לליגה א' וחתם במועדון ספורט כפר קאסם. לאחר רצף הפסדים, ב-3 במרץ 2018 פוטר בוזגלו מהקבוצה.
ב-17 ביולי 2018 חתם בוזגלו בהפועל באקה אל-גרבייה. ב-26 באוקטובר אותה שנה, אף על פי שקבוצתו נמצאה במקום השני החליט בוזגלו להתפטר מהקבוצה.
בשנת 2021 חזר בוזגלו לאמן את מכבי עמישב בליגה ב'.
ב-11 במאי 2022 מונה למאמן הפועל קלנסוואה. ב-9 בספטמבר, לאחר הפסד במשחק הליגה הראשון, התפטר לאחר שהותקף לטענתו על ידי חבר הנהלה. כחודש לאחר מכן חזר למכבי עמישב.
חיים אישיים
בוזגלו הוא בנם של חני בוזגלו ושל כדורגלן העבר יעקב בוזגלו. לאוהד שלושה אחים, אסי, מאור ואלמוג. כולם כדורגלני עבר והווה.
ינגסטאון
ינגסטאון (באנגלית: Youngstown) היא בירת מחוז מאונינג, אוהיו, ארצות הברית. העיר ממוקמת 105 ק"מ דרום-מזרחית מקליבלנד ו-100 ק"מ צפון-מזרחית מפיטסבורג. העיר נמצאת בגובה 259 מ' מעל פני הים. החל משנת 1950, סובלת העיר מהגירה שלילית. נכון לשנת 2013 מונה אוכלוסיית העיר כ-65,000 תושבים.
יאנגסטאון מתפארת בקהילה יהודית חזקה ובעלת גרעין איתן, שליחים רבים של הסוכנות היהודית מחזקים את הקשר שלה ליהדות ולישראל מדי שנה.
העיר נקראת על שם יליד ניו יורק ג'ון יאנג, אשר סקר והכשיר את הקרקע, והתיישב בה בשנת 1796. לאחר שנות צמיחה באוכלוסייה, הוכרזה בשנת 1867 ינגסטאון כעיר. בשנת 1876 הוכרזה העיר כבירת המחוז.
אהבה נטולת מידה (סרט)
עלילה
מאשה שרה ורוקדת על הבמה כליווי לכוכב מוסקבאי. עם זאת, היא כבר מעל גיל שלושים והמפיק רומז שהחזה כבר לא עובר "סטנדרטים מקצועיים". היא מחליטה לתקן את המצב, אך לשם כך היא צריכה ללכת עם החבר לשעבר לרגלי אלברוס. באתר הבריאות מחכה לה מפגש בלתי צפוי ואפשרויות חיים חדשות לחלוטין.
Bounce (שיר)
Bounce (בעברית: לִקְפּוֹץ) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האוסטרלית איגי אזליה, מתוך אלבום הבכורה שלה, The New Classic. השיר יצא לאור ב-27 במאי 2013, על ידי חברת התקליטים וירג'ין EMI, כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום העשירי במצעד השירים הסקוטי.
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-30 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
את הקליפ הנלווה ל-"Bounce" ביים BRTHR. הוא צולם במומבאי, הודו במשך 10 עד 12 יום. BRTHR הגיש בעבר בקשה לביים את הקליפ של אזליה ל-"Work", אך ג'ונס ופרנסואה נבחרו במקום; ההתעניינות העזה של BRTHR לעבוד עם אזליה עודדה אותו לנסות ליצור עם אזליה קשר נוסף בנוגע לקליפ של השיר הזה.
נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-83 מיליון צפיות.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2020
שמות המועמדים פורסמו ב-4 ביוני 2020, ואילו המועמדים בקטגוריית "Virgin TV’s Must-See Moments" ("רגעים שחייבים לראות") פורסמו ב-3 ביוני 2020.
טקס פרסי האוּמנויות של האקדמיה הבריטית לטלוויזיה לשנת 2020 נערך ב-17 ביולי 2020.
יהושע ביצור
יהושע ביצור (14 בינואר 1926 - 1 ביולי 1988) היה עיתונאי ופובליציסט, כתב וראש מערכת "מעריב" בירושלים.
ביוגרפיה
נולד בווינה, מוצא משפחתו מפולין ורומניה. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל עם הוריו ולמד בגימנסיה גאולה בתל אביב. לאחר סיום לימודיו שירת בנוטרות (תחת פיקודו של משה דיין) ובמשטרת היישובים העבריים. ב-1947 יצא ללימודים בישיבה יוניברסיטי בניו יורק ובקורס לעיתונות של קולג' אוניברסיטת קולומביה. עם הכרזת העצמאות של מדינת ישראל שב וחויל לצה"ל עם ההפוגה השנייה במלחמת העצמאות. ב-1950 שוחרר ולמד באוניברסיטה העברית גאוגרפיה, היסטוריה ויחסים בינלאומיים. במקביל למד בבית המדרש למורים בית הכרם, שם הכיר את רעייתו צביה. ב-1954 הציע לו עורך מעריב, עזריאל קרליבך, לקבל על עצמו את משרת כתב העיתון הצעיר בדרום הארץ, לפני שקיבל תואר אקדמי. אחת ממשימותיו הראשונות הייתה סיקור טבח מעלה עקרבים וחגיגות חמש השנים לשחרור אילת, בהן ראיין את דוד בן-גוריון. כן עקב מקרוב אחר העלייה ההמונית ומפעלי ההתיישבות בנגב ובחבל לכיש, מהן שיגר כתבות אנושיות וסיקורים נוקבים.
ב-1956, לאחר מותו של קרליבך, החליף ביצור את כתבו הפרלמנטרי של העיתון, שלום רוזנפלד, שמונה למשרת סגן עורך. מאז סיקר ביצור במשך שנים ארוכות את פעילות הכנסת כסופר הפרלמנטרי של מעריב. בשל נוכחותו הקבועה במשכן כינו אותו גבריאל שטרסמן ויוסף אחימאיר "חבר הכנסת ה-121". בנוסף, שיקף ביצור את הווי חיי העיר ירושלים החצויה בכתבות שהאירו פנים שונות, שפורסמו במדורו "חולין בעיר הקודש". ב-1962 קיבל את פרס ירושלים לעיתונות על שם גרשון אגרון. ב-1966 כיהן כשנה ככתב עיתונו בלונדון ולאחר שסיים את תפקידו שב לירושלים. בשנת 1975 קיבל את פרס סביסלוצקי על עבודה עיתונאית פרלמנטרית. ב-1979 מונה לראש מערכת העיתון בירושלים. במקביל לדיווח אובייקטיבי מפעילות הכנסת ומשרדי הממשלה, הביע בטוריו הפובליציסטיים את תפיסת עולמו הרוויזיוניסטית.
התגורר בשכונת טלביה, בשיכון העיתונאים (ירושלים).
שלום יוסף פרידמן (שפיקוב)
שלום יוסף פרידמן (תרל"ח, 1878 - י"ד באדר תר"פ, 1920) היה האדמו"ר משפיקוב-בוהוש. נכדו של רבי יצחק פרידמן, מייסד חסידות בוהוש.
בתור האדמו"ר היחיד לבית רוז'ין שהורשה להתגורר בתחומי רוסיה, הסתופפו אצלו רבים מחסידי רוז'ין באימפריה הרוסית.
ביוגרפיה
נולד בבוהוש לרב דוד פרידמן (בנו של רבי יצחק מבוהוש) ולדבורה בתו רבי אברהם יהושע השיל, האדמו"ר ממאפטא-זינקוב. התייתם בילדותו, וגדל אצל סבו. נישא לפייגא בתו של רבי מרדכי טברסקי משפיקוב, מגזע חסידות סקווירא. והתגורר ליד חמיו. לאחר פטירת סבו רבי יצחק בשנת תרנ"ו החל לכהן כאדמו"ר בשפיקוב.
נפטר ממחלת הטיפוס בפורים תר"פ, במגפה שפרצה באזור מגוריו. שבועיים לפניו נפטרה אשתו באותה מגפה.
בניו היו:
ספירת שנות היובל
ספירת שנות היובל היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה יש לציין בכל שנה את מספר השנה במחזור השמיטה והיובל. לאחר שסופרים שבע שביעיות של שנים, שהן 49 שנים, מקדשים את השנה החמישים ומכריזים עליה כשנת היובל. לאחר מכן, הספירה מתחילה מחדש (לרבי יהודה בשנת היובל עצמה ולחכמים בשנה שאחריה).
מקורות
המצוה נזכרה בספר ויקרא:
ונזכרה גם בדברי הרמב"ם:
אופן קיום המצוה
המצווה מוטלת על הציבור כולו, ולכן היא מתבצעת בפועל על-ידי הסנהדרין - בית-הדין הגדול.
בתחילתה של כל שנה, הם היו אומרים "השנה היא השנה ה[מספר] שהיא [מספר] שבועות ו-[מספר] שנים ליובל". למשל, בתחילת השנה השמינית היו אומרים "השנה היא השנה השמינית, שהיא שבוע אחד ושנה אחת ליובל".
זמן הספירה
ב"ערוך השולחן העתיד" כתב שהיו סופרים בבוקר ראש השנה.
ב"מנחת חינוך" ציין ש"זריזים מקדימים למצוות", ומשמע מדבריו שהיו סופרים כבר בליל ראש השנה, מייד עם תחילת השנה החדשה. ובכל מקרה, אם לא ספרו בראש השנה, עליהם לספור בהמשך השנה.
ברכה לפני הספירה
הפוסקים התלבטו בשאלה האם בית-הדין היו מברכים לפני הספירה, כמו שאנחנו מברכים לפני ספירת העומר. בעלי התוספות כתבו ש"מברכין בית דין בכל שנה". והרמב"ן כתב: "ולא ידעתי אם לומר שיהיו בית דין הגדול חייבין לספור שנים ושבועות בראש כל שנה ולברך עליהן כמו שנעשה בספירת העומר, או לומר שיזהרו בית דין במנין ויקדשו שנת החמשים."
דעות חולקות
לפי חלק מהראשונים, אין צורך לספור את השנים בדיבור, אלא מספיק לדעת את מספר השנה כדי לחשב את היובל.
ספירת היובל לעומת ספירת העומר
נוסח ספירת היובל דומה לנוסח של ספירת העומר, אלא שבמקום "יום" אומרים "שנה", ובמקום "לספירת העומר" אומרים "ליובל". כמו כן, ספירת העומר מוטלת על כל יחיד ויחיד, בעוד ספירת היובל מוטלת על בית-הדין המייצג את כל ישראל. הנימוק להבדל זה הוא הנוסח השונה של הציוויים בתורה: בספירת העומר כתוב "וּסְפַרְתֶּם לָכֶם" בלשון רבים, ומשמע שהכוונה לכל אחד ואחד; ובספירת היובל כתוב "וְסָפַרְתָּ לְךָ", ומשמע שהכוונה לציבור כולו כאיש אחד.
מצוות ספירת היובל אינה נוהגת בימינו, כיוון שמצוות היובל עצמה אינה נוהגת.
ליאון קופלמן
ליאון קופלמן, שכונה לולק (26 באפריל 1924 – 12 באוגוסט 2021) היה ניצול השואה, ככל הנראה אחרון לוחמי מרד גטו ורשה שנותר בחיים. היה חבר הארגון היהודי הלוחם במרד גטו ורשה. השתתף גם במרד ורשה בשורות המחתרת הפולנית (ארמייה קריובה). העפיל לארץ ישראל במסגרת תנועת הבריחה והיה מראשוני המגויסים לצה"ל במלחמת העצמאות.
בזמן השואה והמרד
לפי עדות קופלמן, "לחמתי בגטו ורשה מאז התחלת האקציות בגטו, כשהגרמנים החלו לקחת את היהודים להשמדה כוללת. בשנת 1942, כאשר הייתי בן 18 ואמי הייתה בת 40, היא נלקחה לטרבלינקה. יום אחד באתי מהעבודה כשעבדתי אצל הגרמנים ולא ראיתי אותה עוד". קופלמן הצטרף לארגון היהודי הלוחם (אי"ל). מפקדו היה יצחק "אנטק" צוקרמן.
לפי עדותו, "בינואר 1942 החלו האקציות. הגרמנים נכנסו לגטו ואז הארגון החל לפעול. כמה מהגרמנים נהרגו מידי המורדים ואז הם נסוגו וחזרו בחודש אפריל במתכונת צבאית כאשר הם לבושים במדים, כובעי מגן ותותחים, והחלו לפנות את הגטו. הם תפסו אנשים שיראו להם איפה יש בונקרים בתוך הגטו שבהם היהודים התחבאו".
"ב-19 באפריל, כשהתחילה האקציה הגדולה, אני וחבריי היינו בבונקר. הגרמנים החלו לעבור בית-בית והכריזו בגרמנית ברמקול שהם הולכים לשרוף את הבתים האלה ועל המורדים שמתחבאים לצאת מהבונקרים ולהיכנע". קופלמן אמר כי "לא הייתה לנו ברירה, הרי לא רצינו להישרף חיים, ולכן יצאנו מהבונקרים ונכנענו. נלקחנו על ידי הגרמנים למקום שמשם היו מסיעים בקרונות את היהודים להשמדה".
ליאון נלקח על ידי קבוצת קציני גסטפו עם קבוצה של כ-80 יהודים. הם הועמדו בשורה, 50 מהם נלקחו להשמדה בטרבלינקה, בעוד היתר הועברו לעבודה כמכונאי רכב במוסך במרכז ורשה. לליאון לא היה כל ניסיון, אך סיפר שכן, וכך ניצל ועבד שם כמה חודשים. במהלך העסקתו בכפייה, נאסר תחילה במחנה הריכוז גנשובקה בשטח הגטו ההרוס ובהמשך הועבר לבית הכלא פביאק (Pawiak) הידוע לשמצה, בגבולות הגטו לשעבר. על פי עדותו, עם פרוץ מרד ורשה, ב-1 באוגוסט 1944, הועבר יחד עם קבוצת אסירים יהודים בחזרה למחנה הריכוז גנשובקה. ב-5 באוגוסט הותקף ושוחרר מחנה הריכוז גנשובקה בידי גדוד "זושקה" של תנועת הצופים המחתרתית הפולנית "השורות האפורות" (Szare Szeregi) שפעלה תחת הארמייה קריובה. כאסירים יהודים אחרים ששוחררו באותו אירוע, התנדב ליאון להילחם בגרמנים בשורות הגדוד. למעלה מחודש לקח חלק בלחימה בוורשה, בעיר העתיקה, שרודמיישצ'ה, וולה וצ'רניאקוב, שם לחם גם לצד מתנדבים מאנשיו של זיגמונט ברלינג. לאחר שאולצו להיכנע ונלקחו בשבי בידי הגרמנים, הובאו ליאון וחבריו לנשק, כמו רבים מהתושבים והלוחמים מוורשה, למחנה מעבר בעיירה הסמוכה פרושקוב. ליאון, שהיה אמור להישלח למחנות השבי בגרמניה, חשש להתגלות כיהודי ולכן ביקש את עזרת מפקדו במחתרת, שסייע לו להשיג מסמכי זיהוי מזויפים של פולני קתולי ומקום מקלט בבית חולים בעיירה מילנובק בסביבות ורשה. ליאון נשאר ועבד בבית החולים במילנובק עד שחרור האזור בידי הצבא האדום בינואר 1945. לאחר השחרור חי זמן מה ברובע פראגה בוורשה, ולאחר מכן התחיל במימוש תכנון העלייה לארץ ישראל, דרך צ'כוסלובקיה ואוסטריה, עד שהגיע לאיטליה.
בישראל
ליאון עלה לארץ ישראל מאיטליה בשנת 1946, במסגרת תנועת "הבריחה" על ידי הבריגדה היהודית. הוא היה מראשוני המתגייסים לצה"ל במלחמת העצמאות, בשנת 1948 (מספר אישי 9479). שירת במשטרה הצבאית וסופח לחטיבת גולני, שבמסגרתה השתתף בקרבות באזור הצפון. בהמשך סופח לחטיבה 4, במסגרתה השתתף בקרבות באזור עזה והנגב. במסגרת שירות המילואים לחם במבצע קדש ובמלחמת ששת הימים.
ליאון נישא לחוה ב-1953 והקים משפחה גדולה, שהייתה עבורו, כלשונו, "הניצחון הכי גדול על הנאצים". שני בניו ובתו שירתו כקצינים בצה"ל. בשנות חייו האחרונות הוא חי בדיור מוגן עם אשתו, שנפטרה כמה חודשים לפניו. ב-2018 כאשר הלך לעולמו שמחה רותם (קאז'יק), שהוגדר אז על ידי המספידים כ"אחרון לוחמי מרד גטו ורשה", התראיין ליאון ודחה את ההגדרה, באומרו "אני מניח שלוחמים ספורים מגטו ורשה עדיין בחיים".
ליאון קופלמן נפטר ב-12 באוגוסט 2021. הוא הותיר אחריו שלושה ילדים, תשעה נכדים ושלושה נינים. ככל הנראה היה אחרון לוחמי מרד גטו ורשה שנותר בחיים. הוא היה חובב ברידג' מושבע, שהחזיק בדרגת אמן זהב, ושיחק במועדוני הברידג' בישראל עד סמוך לפטירתו.
יורדן יובצ'ב
יורדן יובצ'ב יובצ'ב (בבולגרית: Йордан Йовчев Йовчев; נולד ב-24 בפברואר 1973) הוא מתעמל בולגרי בעבר. הוא סגן אלוף אולימפי (אתונה 2004), פעמיים אלוף עולם בתרגיל טבעות ופעמיים בתרגיל קרקע (גנט 2001 ואנהיים 2003), בעל 13 מדליות, מהן 4 זהב ואלוף אירופה בעל 9 מדליות, מהן 1 זהב (פטרס 2002).
יובצ'ב זכה לכבוד לשאת את דגל בולגריה בטקס הפתיחה באולימפיאדת לונדון (2012), השישית שלו.
ביוגרפיה
יובצ'ב נולד בפלובדיב, בולגריה.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים יובצ'ב במקום 55 בתחרות קרב רב אישי, במקום 53 בתרגיל קרקע, במקום 58 בתרגיל קפיצות, במקום 58 בתרגיל מקבילים, במקום 77 בתרגיל מתח, במקום 34 בתרגיל טבעות ובמקום 37 בתרגיל סוס סמוכות. בתחרות הקבוצתית הוא סיים במקום עשירי.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים יובצ'ב במקום רביעי בתרגיל טבעות, במקום 17 בתחרות קרב רב אישי, במקום 13 בתרגיל קרקע, במקום 20 בתרגיל קפיצות, במקום 29 בתרגיל מקבילים, במקום 16 בתרגיל מתח ובמקום 29 בתרגיל סוס סמוכות. בתחרות הקבוצתית הוא סיים במקום שישי.
לאחר המשחקים האולימפיים עבר יובצ'ב יחד עם קראסמיר דונב ואיוון איוונוב, לארצות הברית והשתקע בדטרויט, מישיגן שכן רצה כפי שעמיתיו הבולגרים להתחרות באופן מקצועי בארצות הברית. למרות שהתגורר בארצות הברית נשאר נאמן למולדתו והתחרה עבור בולגריה.
מדליה אולימפית
באולימפיאדת סידני (2000) זכה יובצ'ב בשתי מדליות ארד, בתרגיל הטבעות בתוצאה של 9.787 נקודות ובתרגיל הקרקע בתוצאה של 9.762 נקודות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני בתחרות קרב רב אישי, במקום 15 בתרגיל מקבילים, במקום 29 בתרגיל מתח, במקום 33 בתרגיל סוס סמוכות ובמקום 39 בתרגיל קפיצות.
אלוף עולם וכוכב האליפות
באליפות העולם שנערכה בגנט, בלגיה בשנת 2001 זכה יובצ'ב ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד, יותר מכל מתעמל אחר. מדליות זהב, בתרגיל קרקע ביחד עם מריאן דרגולסקו מרומניה בתוצאה של 9.550 נקודות ובתרגיל טבעות בתוצאה של 9.775 נקודות. מדליית ארד, בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 56.085 מקודות, אחרי פנג ג'ינג מסין (56.211 נקודות) ואיוון איוונקוב מבלארוס (56.124 נקודות).
באליפות העולם שנערכה בדברצן, הונגריה בשנת 2002 זכה יובצ'ב בשתי מדליות כסף, בתרגיל קרקע בתוצאה של 9.675 נקודות ובתרגיל טבעות בתוצאה של 9.675 נקודות ולא הצליח להגן על תאריו.
באליפות העולם שנערכה באנהיים, קליפורניה, ארצות הברית בשנת 2003 זכה יובצ'ב בשתי מדליות זהב, בתרגיל קרקע ביחד עם פול הם מארצות הברית בתוצאה של 9.762 נקודות ובתרגיל טבעות ביחד עם דמוסטנס טמפקוס מיוון בתוצאה של 9.787 נקודות.
סגן אלוף אולימפי
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה יובצ'ב בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בתרגיל טבעות בתוצאה של 9.850 נקודות ובמדליית ארד בתרגיל הקרקע בתוצאה של 9.775 נקודות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים יובצ'ב במקום שמיני ואחרון בגמר בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.525 נקודות. בשלב המוקדמות הוא דורג במקום השני בתוצאה של 16.275 נקודות
באולימפיאדת לונדון (2012), השתתף יובצ'ב בפעם השישית ברציפות משחקים האולימפיים, שיא של כל הזמנים למתעמל. הוא זכה לכבוד לשאת את דגל בולגריה בטקס הפתיחה. בתחרות עצמה, הוא סיים במקום שביעי בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.108 נקודות.
בפברואר 2013 פרש יובצ'ב מהשתתפות בספורט תחרותי.
חייו האישיים
יובצ'ב נשוי ואב לבן. הוא אימן מתעמלים והתאמן בעצמו באוקלהומה ובטקסס לפני שחזר לבולגריה בשנת 2007. בשנת 2009 נבחר לנשיא איגוד ההתעמלות הבולגרית.
הוניה
הוניה (בהונגרית: Hunya) הוא כפר קטן בנפת גיומנדרד שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
גאוגרפיה
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בהוניה נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 915 תושבים, ובשנת 2021 רק 575 תושבים.
האזור סביב הוניה היה מיושב עוד מימי קדם, ועלו ממצאים מתקופת הברונזה המאוחרת.
עד שנת 1946 היה הכפר חלק מהכפר אנדרד (Endrőd) יחד עם גיומנדרד, בשנת 1947 הפך לכפר עצמאי.
ביד ושם ישנו תיעוד לשני יהודים שחיו בהוניה ונרצחו בשואת יהודי הונגריה.
קריסטין פרוסט
קריסטין פרוסט (באנגלית: Kristine Froseth; נולדה ב-21 בספטמבר 1996 ) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ודוגמנית אמריקאית-נורווגית.
ביוגרפיה
פרוסט נולדה בניו ג'רזי, ארצות הברית להורים נורווגיים וראשית חייה עברו בנסיעה הלוך ושוב בין אוסלו, נורווגיה וניו ג'רזי עקב עבודתו של אביה.
קריירה
היא החלה לדגמן לאחר שהתגלתה באודישן במסלול הליכה בקניון באתר סקי בנורווגיה. היא הוחתמה ידי סוכנות הדוגמניות IMG בזמן שדיגמנה בניו ג'רזי בתצוגת אופנה מקומית בקניון. היא דגמנה עבור מותגים בהם ארמני, ג'וסי קוטור, מיו מיו ו-H&M.
בשנת 2016 היא לוהקה לפיילוט לעיבוד של הרומן לסדרה Let The Right One In. פרוסט החלה את קריירת המשחק שלה בסרט "המורד בשדה השיפון" משנת 2017. בשנת 2018, היא שיחקה בשני סרטים של נטפליקס, "סיירה ברג'ס לוזרית" ו-"השליח", וכן במיני-סדרה "האמת על פרשת הארי קיוברט".
ב-9 במאי 2018 פורסם כי שירות הזרמת התוכן הולו יעבד את הרומן של ג'ון גרין "מחפשים את אלסקה", למיני סדרה בת 8 פרקים. ב-30 באוקטובר 2018 הודיע ג'ון גרין שקריסטין פרוסט תשחק את אלסקה יאנג, אחת הדמויות הראשיות, לאחר שמלהק ראה תמונות שלה ועודד אותה לעבור אודישן.
בשנת 2019, החלה לגלם את קלי אולדריץ׳ בדרמת המסתורין "עולם חדש", שיצר כריסטופר קייזר לנטפליקס.
פיג'ו סוג 175
פיג'ו סוג 175 (בצרפתית: Peugeot Type 175) היא מכונית בתצורה פתוחה (קבריולה) מסוג "טורפדו ספורט", 4 מושבים, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1923–1924.
סך הכול יוצרו 303 יחידות.
יחסי מלזיה–מרוקו
יחסי מלזיה–מרוקו הם יחסי החוץ בין מלזיה למרוקו. שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה
מרוקו כוננה קשרים עם מלזיה מיד לאחר עצמאותה של מלזיה בשנת 1963. בשנת 2010, עבדול חאלד איברהים אשר היה Menteri Besar של סלנגור ערך ביקור עבודה במרוקו. בעוד שר התיירות של מרוקו ערך גם הוא ביקור במלזיה באותה שנה.
יחסים כלכליים
בין שתי המדינות נחתמו כמה הסכמים ומזכר הבנות. בשנת 2008, המסחר הכולל בין מלזיה למרוקו הגיע לכמעט 65 מיליון דולר. סך היצוא המלזי למרוקו הגיע ל-50.6 מיליון דולר ואילו היצוא המרוקאי למלזיה בשווי של כ-14.4 מיליון דולר. ייצוא מלזי כולל בעיקר מוצרי צריכה, מוצרי חשמל ואלקטרוניקה, פלסטיק, חומרים כימיים ומוצרים, מתכות מיוצרות, מוצרים מן החי, טקסטיל ובגדים, מוצרי גומי, ציוד תחבורה ואילו הייצוא ממרוקו כולל בעיקר נחושת, מוצרים חצי מוגמרים, מוצרים מינרליים ואחרים ומוצרים מוגמרים. בעוד שההשקעות ממלזיה הן בעיקר בנפט וגז בהן מעורבת פטרונס. חברות מלזיות אחרות הוזמנו להשקיע במרוקו במיוחד בתחום הדיור ובשמן דקלים.
יחסי חינוך
בין השנים 2008–2009, הוענקו 15 מלגות מרוקאיות לסטודנטים מלזיים ללימודי ערבית ולימודי אסלאם באוניברסיטאות במרוקו.
יחסים תרבותיים
השפעות אדריכלות מוריות ניתן למצוא גם בכמה מבנים בפוטרג'איה, המהווה את מרכז הממשל הפדרלי של מלזיה.
אבטחת סייבר
מזכר הבנות בנושא אבטחת מחשבים נחתם גם הוא כשותפות באבטחת סייבר.
ארמיית הצפון (יפן)
ארמיית הצפון (ביפנית: 北部方面隊) היא אחת מחמש הארמיות הסדירות של צבא יפן.
הארמייה הוקמה ב-15 באוקטובר 1952, והיא אמונה על הגנת האי הוקאידו. זו הארמייה הגדולה ביותר בצבא היפני, והיא כוללת גם את מרבית הטנקים מדגם Type 90 של צבא יפן. מטה הארמייה נמצא במחנה סאפורו, שבעיר סאפורו, והיא כוללת את הדיוויזיה השנייה, הדיוויזיה השביעית, הבריגדה ה-5, הבריגדה ה-11, בריגדת הארטילריה ה-1, בריגדת הנ"מ ה-1, בריגדת ההנדסה ה-3, בריגדת מפקדת הדיוויזיה, וכן יחידות נוספות קטנות יותר, הכפופות ישירות למפקדת הארמייה.
מפקד הארמייה הנוכחי הוא לוטננט גנרל טושיאה אוקאבה.
רוקי 5 (סרט, 1990)
רוקי 5 (באנגלית: ROCKY V) הוא סרט דרמת ספורט אמריקאי משנת 1990 בבימויו של ג'ון ג. אבילדסן ובתסריט ותפקיד ראשי של סילבסטר סטאלון. בסרט כיכבו גם טליה שייר, טומי מוריסון, וסייג' סטאלון. הסרט מהווה סרט המשך לסרטו הקודם של סטאלון, רוקי 4 (1985).
לדעתו של במאי הסרט, הסרט לא הצליח כי רצה שרוקי ימות, אך המפיקים לא אישרו זאת.
תקציר העלילה
רוקי חוזר חזרה לפילדלפיה, וגילה שבעקבות הקרב עם דראגו, יש לו פגיעות במוח, ושעוד קרב יפגע בו לצמיתות. במקביל, רואה החשבון של רוקי איבד את כל כספו, ורוקי מוכר את כל הדברים שלו כמעט. רוקי מתחיל לאמן צעיר מבטיח בשם טומי גאן. (טומי מוריסון) בנו, (סייג' סטאלון) רוצה לומר לו את חיי בית ספרו, אך מתחיל לקנא ביחסו של רוקי אל גאן. גאן בוגד ברוקי, מחליף מאמן והופך לאלוף העולם, ורוצה לעשות עם רוקי קרב, ורוקי מתחיל להתייחס אל בנו ברצינות. שהוא פוגש את רוקי במסעדה, רוקי נאלץ לעשות עם גאן קרב רחוב, ומנצח. בסצנה האחרונה של הסרט, רוקי ובנו עולים על מדרגותיו של רוקי, ליד פסלו של רוקי.
הסרט הזה הוא הכי לא מצליח בקופות,ולא אהוב במיוחד על מחבבי הסדרה, אך הסרט הבא תיקן זאת.
ארון מוי
קריירה
מוי שיחק בוסטרן סידני וונדררס במשך 2 עונות, בהן ערך 49 הופעות וכבש 9 שערים. ב-2016, הוא חתם במנצ'סטר סיטי תמורת 4.2 מיליון דולר.
מוי כמעט ולא שיחק במנצ'סטר סיטי וערך רק הופעה אחת במדי הקבוצה. ב-2017, הוא הושאל להאדרספילד טאון מהצ'מפיונשיפ.
חסינות דיפלומטית (סרט)
חסינות דיפלומטית (באנגלית: Lethal Weapon 2: ידוע גם כנשק קטלני 2 או נשק קטלני 2: חסינות דיפלומטית) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1989 בבימויו של ריצ'רד דונר, בכיכובם של מל גיבסון, דני גלובר, ג'ו פשי, ג'וש אוקלנד, דריק או'קונור ופטסי קנזיט. זהו סרט המשך לסרט "נשק קטלני" משנת 1987, והשני בסדרת סרטי "נשק קטלני".
גיבסון וגלובר שבים לגלם, בהתאמה, את דמויותיהם של שוטרי משטרת לוס אנג'לס מרטין ריגס ורוג'ר מורטו, אשר עליהם מוטלת המשימה להגן על חייו של העד הפדרלי המעצבן ליאו גץ - אותו מגלם פשי - תוך מאבק נגד כנופיה של סוחרי סמים מדרום אפריקה המסתתרים מאחורי חסינות דיפלומטית. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית עריכת סאונד (רוברט ג' הנדרסון). הסרט קיבל ביקורות חיוביות בעיקר, והרוויח למעלה מ-227 מיליון דולר ברחבי העולם.
ארון מוי
קריירה
ב-2022, מוי חתם בסלטיק תמורת 2 מיליון דולר.
חסינות דיפלומטית (סרט)
תקציר העלילה
שנה לאחר אירועי הסרט "נשק קטלני", שוטרי משטרת לוס אנג'לס מרטין ריגס (מל גיבסון) ורוג'ר מורטאו (דני גלובר) רודפים אחר חשודים המובילים משלוח לא חוקי של מטבעות זהב מדרום אפריקה. ממשלת האפרטהייד של האפריקאנרים פונה אל הקונסול הכללי אריין ראד (ג'וס אקלנד) ואל סוכן הביטחון פיטר ורסטדט (דריק אוקונור) על מנת להניע את הבלשים מלהמשיך בחקירתם; השניים מוצבים מחדש לתפקיד הגנה על עדים פדרליים, ונשלחים להגן על ליאו גץ (ג'ו פשי), לאחר תקיפה על ביתו של מורטאו. עד מהרה מתברר כי שני המקרים קשורים זה לזה, והבלשים - בעזרתו של ליאו - חושפים רשת הלבנת סמים שמקורה בקייפטאון, הפועלת תחת מסווה של פעילות דיפלומטית.
ארון מוי
נבחרת לאומית
מוי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטרליה ב-2012.
בשנת 2017, מוי היה שותף להעפלת נבחרת אוסטרליה למונדיאל 2018. הוא שיחק בכל שלושת משחקי שלב הבתים, וסייע לנבחרתו להעפיל לשמינית הגמר.
בשנת 2022, מוי שיחק עם נבחרת אוסטרליה במונדיאל 2022. הוא שיחק בכל שלושת משחקי שלב הבתים, וכן בשמינית הגמר, בו אוסטרליה הפסידה לארגנטינה.
לאחר המונדיאל, מוי הודיע על פרישה ממשחק פעיל. הוא סיים את הקריירה שלו בנבחרת הלאומית עם 57 הופעות ו-7 שערים בנבחרת אוסטרליה.
ארתור מלוויל
ארתור מלוויל (באנגלית: Arthur Melville; 1855 – 1904) היה צייר סקוטי שלמד בצרפת, ונודע באהבתו לציור נופי המזרח בעקבות מסעותיו באזור בסוף המאה ה-19.
ביוגרפיה
ארתור מלוויל נולד באנגוס, סקוטלנד ב-10 באפריל 1855. המשפחה עברה לאיסט לינטון, בסביבות שנות ה-60. הוא החל לצייר בזמן שעבד כשוליה בחנות מכולת והשתתף בשיעורי אמנות בערב באדינבורו, אליהם הלך ברגל מספר קילומטרים.
בשנת 1874 הועסק כמנהל חשבונות והפך לסטודנט במשרה מלאה בבית הספר המלכותי של האקדמיה הסקוטית בהדרכת ג'ון קמפבל נובל. הוא הושפע גם מג'ון רוברטסון ריד.
ב-1877, בגיל 22, הוא צייר את "גן הכרובים", שהתקבל על ידי האקדמיה המלכותית. מלוויל מכר את הציור לג'יימס האנטר אנאנדייל, יצרן נייר. המכירה מימנה חלקית את לימודיו של האמן בפריז מ-1878 עד 1880.
ב-1878 נסע לפריז ונרשם לאקדמיה ז'וליאן. כאן הוא החל ללמוד על המורכבויות של ציור בצבעי מים הוא פגש את האמן הסקוטי, רוברט וויר אלן, שהכיר לו את האימפרסיוניסטים.] לאחר מכן הוא בילה את קיץ 1879 במרכז צרפת במושבת האמנים גרז-סור-לואה. בגרז-סור-לואה התאספו מספר אמנים והם היו חסידי ציור באוויר הפתוח. הוא חיפש איכרים שידגמו עבורו בחוץ, והוא הלך בעקבות עבודתם של ציירי טבע הכפריים הצרפתיים.
נסיעות
למלוויל, אף על פי שלא היה ידוע יחסית במהלך חייו, הייתה אחת ההשפעות החזקות ביותר באמנות של ימיו, במיוחד בטיפול שלו בצבעי מים, שהשפיעה על ציירי גלאזגו.