cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אווה סימונס
קריירה
ב-20 במרץ 2012, סימונס הוציאה לאור את הסינגל "I Don't Like You", על ידי חברת התקליטים "אינטרסקופ רקורדס". השיר הופק על ידי הדי ג'יי זד. במאי 2012, סיומנס הצטרפה לסיבוב ההופעות של הצמד המוזיקלי "LMFAO" באמריקה הצפונית. ב-24 ביולי באותה השנה, סימונס הוציא את הסינגל "Renegade". ב-21 וב-22 באפריל 2013, סימונס הופיע לצידה של ביונסה בסיבוב ההופעות שלה, "The Mrs. Carter Show World Tour". ב-10 באפריל 2015, סיומנס הוציאה את הסינגל "Policeman". השיר זכה במקום הראשון במצעדי המוזיקה של מספר מדינות דוגמת ישראל ופלנדריה. ב-17 ביולי 2017, סימונס הוציאה את השיר "Guaya". ב-25 בינואר 2019, הוציאה את השיר את השיר "Like That"
ת'רד בס
הבס השלישי (באנגלית: 3rd Bass) היה הרכב היפ הופ אמריקאי, שפעל בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. ההרכב כלל את אם סי סרץ', פיט נייס, ודי ג'יי ריצ'י ריץ'. ההרכב היה ידוע בכך שהיה אחד ממופעי ההיפ הופ הבין-גזעיים המצליחים הראשונים. יחד עם ביסטי בויז והמפיק ריק רובין, אם סי סרץ' ופיט ניס היו שניים מאמני ההיפ הופ הלבנים הבודדים שהיו מוכרים בקהילה. ההרכב התפרק ב-1992 ושוב ב-2000 וב-2013 לאחר איחודים קצרים. ההרכב הוציא לאור שני אלבומי אולפן, אשר זכו במעמד אלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ברית עולם
ברית עולם היא מפלגה ישראלית שהוקמה בשנת 2005. חברי התנועה עסקו בעבר בפעילויות חברתיות; התמודדה בבחירות בשנים 2006, 2009, 2013, 2015, 2019/1 ו- 2019/2 אך לא עברה את אחוז החסימה.
ת'רד בס
קריירה
ריצ'י ריץ' היה תקליטן מקומי, בעוד שניס היה לומד לימודי אנגלית באוניברסיטת קולומביה והנחה תוכנית היפ הופ בתחנת הרדיו של האוניברסיטה, WKCR-FM. סרץ' הופיע במועדונים ובמסיבות, והוציא לאור סינגל בשם "Hey Boy" בחברת התקליטים העצמאית אידלרס (באנגלית: Idlers).
ברית עולם
בבחירות לכנסת ה-20 מפלגת ברית עולם העניקה את הפלטפורמה שלה עבור פעילותה של נבחרת העם (הזמנית) - שמטרתה למגר את השחיתות בממסד הישראלי ולפעול לשינוי שיטת הממשל מדמוקרטיה ייצוגית לדמוקרטיה ישירה - בה נבחרי ציבור ייבחרו באופן ישיר על ידי האזרחים על פי מקצועיותם ומנהיגותם.
ת'רד בס
קריירה
השניים הופיעו לראשונה בתור '3 the Hard Way', שם שהופיע בשיר "Wordz of Wisdom". לפני שהקליטו את אלבומם הראשון שנו את כינויים ל"הבס השלישי". ב-1989 יצא לאור אלבום הבכורה שלהם, The Cactus Album, אשר הופק על ידי סבר, פרינס פול ודה בומב סקואד. האלבום זכה לשבחים והגיע למעמד של אלבום זהב. הסינגל "The Gas Face" מתוך האלבום הגיע למקום ה-5 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ. הסינגל כלל דיס שכוון לראפר אם סי האמר ולמנהל התקליטים ליאור כהן.
ברית עולם
בבחירות לכנסת ה-21 באפריל 2019, זכתה ברית עולם ב-216 קולות בלבד; המפלגה עם מספר הקולות הכי נמוך בבחירות לכנסת ה-21. בבחירות לכנסת ה-22 שימשה המפלגה כמפלגת מדף לרשימת "צפון" שמטרתה פיתוח הצפון ורווחת תושבי האזור מכל המגזרים
מועמדי המפלגה בבחירות לכנסת
רשימת המועמדים במפלגה לקראת הבחירות לכנסת בהן השתתפה:
ת'רד בס
קריירה
ב-1991 יצא לאור אלבומם השני, Derelicts of Dialect, שכלל הופעת אורח של הראפר ונילה אייס. הסינגל "Pop Goes the Weasel" מתוך האלבום הגיע למקום ה-1 במצעד שירי הראפ וסייע למכירות האלבום עד להגעה למעמד של אלבום זהב.
שיתוף הפעולה האחרון של ההרכב היה רצועת הכותרת לפסקול הסרט גלדיאטור משנת 1992 לפני שההרכב הכריז על התפרקות.
לאחר הפירוק
בשנת 1992, סרץ' היה שותף לכתיבה והפקה של מספר רצועות לאלבום היחיד של הראפר בוס מדטרויט, "Born Gangstaz". הוא הוציא אלבום סולו, Return of the Product, באוגוסט אותה שנה, שכלל את נאז. ב-1993 נייס וריץ' חברו ביחד להרכב בשם פריים מיניסטר פיט נייס ודיידי ריץ', והוציאו לאור את אלבומם היחיד, Dust to Dust. הסינגל המוביל, "Rat Bastard", הכיל דגימות קול מתוך שתיקת הכבשים ונרמז מהשיר כי עבר דם רע בין הצמד לסרץ', למרות שזה לא אושר. לא ניס ולא סרץ' הצליחו להגיע בחזרה לפופולריות לאחר שההרכב הבס השלישי התפרק.
ב-1998 ההרכב הבס השלישי התאחד להופעה במסיבת יום ההולדת של אנדי הילפיגר (אחיו של טומי הילפיגר). הם גם הופיעו בפסטיבל וודסטוק 99, והוציאו את הסינגל "Hail to the Chief". היו שמועות על כך שההרכב יוציא אלבום חדש בשם "Ichabod's Cranium", אבל כל איחוד ותוכניות ארוכות טווח בוטלו בסופו של דבר.
נייס פרש מעסקי המוזיקה ופתח חנות למזכרות בייסבול בקופרסטאון, ניו יורק. בשנת 2003 הוא פרסם ספר, Baseball Legends of Brooklyn's Green-Wood Cemetery, תחת שמו האמיתי.
ב-6 באפריל 2013, אם סי סרץ' הודיע בפייסבוק שהבס השלישי יתאחד לאחר למעלה מ-20 שנה לסיבוב הופעות לרגל חגיגות 25 שנה לאלבום "The Cactus Album". עם זאת, הם עשו רק שתי הופעות באותה שנה: מופע איחוד במועדון בברוקלין, והופעה ביום העבודה בפסטיבל באינדיאנפוליס, שיה ההופעה הידועה האחרונה שלהם.
רגעים (סרט)
רגעים (באנגלית: Moments; בצרפתית: Moments de la vie d'une femme) הוא סרט דרמה צרפתי-ישראלי משנת 1979, שנכתב ובוים על ידי מיכל בת-אדם, שאף מככבת בו. הסרט היה נציג ישראל לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-52, אך בסופו של דבר לא התקבל כמועמד בקטגוריה. הסרט התחרה בתחרות Un Certain Regard במסגרת פסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 1979.
תקציר העלילה
יולה (מיכל בת-אדם), סופרת ישראלית, נוסעת ברכבת מתל אביב לירושלים כדי לכתוב. במהלך הנסיעה היא פוגשת באן (בריז'יט קטיון), תיירת צרפתייה הנמצאת בהליכי גירושים. שתי הנשים הצעירות מבלות זו עם זו ברחובות ירושלים העתיקה במשך חמישה ימים סוערים, עד אשר הן נאלצות להיפרד בעקבות הגעתו של אבי (אסי דיין), בן-זוגה של יולה. השתיים נפגשות שוב כעבור חמש שנים, במהלכן שמרו על קשר באמצעות מכתבים, ומנסות לחיות מחדש את הנס של פגישתן הראשונה.
צנזורה
הסרט הוקרן בגרסתו השלמה בבכורה עולמית בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 1979. לקראת מועד עלייתו לאקרנים בישראל, דרשה המועצה לביקורת סרטים ומחזות לצנזר מהסרט כ-30 שניות, בשל "תוכן פרובוקטיבי" - סצנת מין של שלושה במיטה אחת. מיכל בת-אדם וחברת ההפקה פנו לבג"ץ אך הפסידו, והסרט עלה לאקרנים מצונזר.
בשנת 2013, במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות, הוקרן הסרט לראשונה בישראל בגרסתו הלא מצונזרת.
מחוז עמארה
מחוז עמארה (Arabic: حي عمارة) הוא מחוז של ממשל מיסאן בעיראק.
עמארה ממוקמת בתוך מחוז עמארה והיא הבירה והעיר הגדולה ביותר של מחוז מייסאן. אוכלוסיית העיר מונה 511,542 תושבים והיא העיר ה-7 בגודלה בעיראק באוכלוסייה.
אשדות יעקב מאוחד
אַשְדּוֹת יַעֲקֹב (מְאֻחָד) הוא קיבוץ בעמק הירדן, מדרום לים כנרת, משתייך לתנועה הקיבוצית.
היסטוריה
בשנת 1924, בין ראש השנה לסוכות, אנשי קבוצת "אחדות", אשר רוב אנשיה הגיעו מלטביה היו אנשי העלייה השלישית ועלו לארץ ב-1920, עלו לקרקע לנקודה ששמה נקרא אז "גשר".
מראשית עלייתם לקרקע שאפו חברי גשר לגדול ולהתרחב. הם גרו באוהלים והחלו לעבד את האדמה הצחיחה והשוממה. מים להשקיית הזרעים הם שאבו ידנית מהירדן שהיה בסמוך.
בשנים 28–1927 הצטרפו לגשר שתי קבוצות: פלוגת "ג'ידרו" מחיפה ופלוגת "עין טבעון" מכפר יחזקאל. אחריהן באו קבוצות של עולים מפולין, גרמניה ועוד.
המחסור בקרקעות הגביל את יכולת ההתפתחות של הקבוצה ובשנת 1934 הם פרצו מזרחה, לאדמות "דלהמיה", שאותן עיבדו מספר שנים לפני כן, והיו שייכות לחברת פיק"א.
המעבר לדלהמיה נעשה בהדרגה. התחלתו ב-1935 וסיומו ב-1938, אז נקרא שם הקיבוץ "אשדות יעקב" על שם אשדות הירדן והירמוך אשר מסביב (אשד = סוג של מפל קטן) ועל שם הברון ג'יימס (יעקב) רוטשילד, בנו של הברון אדמונד רוטשילד "אבי היישוב החדש בא"י".
אשדות יעקב החלה להבנות ולהתרחב, בתחילה הם התגוררו באוהלים ובבתי חמרה אך הקיבוץ נבנה בתנופה רבה: הוקם משק חקלאי מפותח, בית חרושת לשימורים (ביח"ר "אשד") ומלאכות שונות. הוקמו שכונות בתים למגורי חברים וילדים, למוסדות חברה ולתרבות. האוכלוסייה התרחבה על ידי גידול טבעי, קליטת עולים רבים מחו"ל, משפחות מהעיר, חברות נוער וגרעיני נח"ל.
הפילוג
ניצני הפילוג בתנועה הקיבוצית החלו בשנת 1950 באשדות יעקב שהיה היישוב הראשון שהתפלג. באפריל 1950 עלתה מחלוקת בנושא החינוך שנסובה סביב הרחקת החינוך מהפוליטיזציה.
הפילוג גרם לקרע בין משפחות ונעשתה הפרדה מלאה במערכת החינוך בספטמבר 1951, עם תחילת שנת הלימודים תשי״ב.
תהליך הפילוג הסתיים בשנת 1954 כאשר כל קיבוץ נשא שם נפרד: "אשדות יעקב איחוד" המזוהה עם מפא"י (במיקום בו הוקם אשדות יעקב) ו"אשדות יעקב מאוחד" המזוהה עם אחדות העבודה (צפונית אליו) כאשר רק דרך עפר מפרידה בין שני המשקים. בשנות האלפיים, שני המשקים שייכים לתק"ם.
בית דוידקה
בין מייסדי הקיבוץ היה דוד נמרי, שלאחר פטירתו הוקם לזכרו אולם תרבות. את "בית דוידקה" תכנן האדריכל חנן הברון והוא נחנך ב-1973. כיום המבנה אינו פעיל.
הקיבוץ כיום
בקיבוץ מספר ענפים חקלאיים ובהם רפת, בננות, גידולי שדה, תמרים ולולים. בקיבוץ היה בעבר מפעל ספנקריט שנסגר, מפעל שפועל עם קיבוץ סאסא.
החל מתחילת שנת 2015 החלו עבודות בנייה ופיתוח של ההרחבה של הקיבוץ על ידי חברת גרופית ובמסגרתה יוקמו כ-166 יחידות דיור חדשות ויקלטו בקיבוץ כמאות בני אדם נוספים.
בית אורי ורמי נחושתן
בשנת 1958 הוקם בקיבוץ "מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן" על שם האחים נחושתן שמתו בגיל צעיר בנסיבות טראגיות, אורי נהרג במלחמת השחרור בגיל 17.5, רמי נפטר מהכשת נחש בעת עבודה בשדה באותו גיל, האחים ניחנו ביכולות ציור מיוחדות. במוזיאון מוצגות תערוכות מודרניות של מגוון אומנים ישראלים כולל שמעון שרון שהיה חבר קיבוץ בעצמו, ובכניסה למבנה מוצב פסל של יגאל תומרקין. בשנת 1984 התקיימה במקום תערוכת יחיד של הצייר אבי שורץ. ב-2015 נערכה במוזיאון התערוכה "עבודת צוות", תערוכת אדריכלות ראשונה שהייתה מחווה לאדריכלי בניין המוזיאון שולמית ומיכאל נדלר.
בית איל
מרכז בריאות, חינוך, תרבות וספורט, ע"ש סגן שנפל בריחן שבלבנון ב-18 בספטמבר 1997. המרכז תוכנן בידי האדריכל דניאל בר קמא.
במרכז, נבנתה תצוגת הנצחה לכ-1,300 חללי צה"ל שנפלו בלבנון
אצלי הכל בסדר (שיר)
אצלי הכל בסדר הוא שיר של הזמר הישראלי רביב כנר. השיר נכתב על ידי כנר, יובל מעיין ורון ביטון, הופק בידי גיא קופלמן ויצא ב-19 ביוני 2023 על ידי חברת הליקון ארומה מיוזיק.
רקע
השיר נכתב על ידי הזמר הישראלי רביב כנר, יובל מעיין ורון ביטון, והופק בידי גיא קופלמן. ב-8 ביוני 2023 פרסם כנר פוסט עם הכיתוב "אצלי הכל בסדר". ב-17 ביוני פרסם טיזר לשיר תוך שהוא חושף כי הסינגל עומד לצאת לאור ב-19 ביוני. ב-19 ביוני 2023, עם יציאת הסינגל על ידי חברת הליקון ארומה מיוזיק כחלק מאלבום האולפן השני העתידי שלו, הסביר כנר:
השיר
כשנשאל לגבי משמעות השיר בריאיון עם איריס קול ברדיו 103FM כנר הגיב:
קבלה
חוקר המוזיקה דודי פטימר כתב כי זו טעות שיווקית לקרוא לשיר בשם זהה לקלאסיקה, כמו "אצלי הכל בסדר" של בעז שרעבי. הוא ציין כי זהו לא מהשירים הטובים של כנר, ובעוד הבתים של השיר אינם מלהיבים ומסקרנים מלודית, יש לשיר פזמון טוב וקליט שמספיק בשביל להיט.
צפע שיחים ניטצי
צפע שיחים ניטצי או צפע שיחים אגמי (שם מדעי: Atheris nitschei) הוא מין של נחש ארסי השייך לסוג צפעוני ההרים שבמשפחת הצפעיים. הוא קרו ע"ש החוקר הנריך ניטצי (1845-1902).
צפע השיחים הוא צפע גדול בצבע ירוק המוסווה היטב בין עלי העצים ביערות אפריקה. נחש זה מגיע לאורך 63–73 ס"מ והזכרים בו קטנים מהנקבות. הם בעלי קשקשים גדולים וראש בעל נחיריים רחבים ו"קרניים" קטנות סביב העין השחורה. הצבע ירוק בוהק מלמעלה וצהוב מלמטה. הוא מתפתל לאט על גבי הקרקע בדממה.
הנחש חי מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אוגנדה ומזרח טנזניה ודרומה עד צפון מלאווי וזמביה.
תת-מינים
לנחש שני תת-מינים:
כריית טקסט
כריית טקסט (באנגלית: Text Mining) המכונה גם כריית נתונים של טקסט, היא תהליך של הפקת מידע איכותי מטקסט. התהליך, המתבצע על ידי מחשב, הוא למעשה גילוי של מידע חדש באמצעות על ידי חילוץ אוטומטי של מידע ממשאבים כתובים שונים. משאבים כתובים הם, למשל, אתרי אינטרנט, ספרים, מיילים, ביקורות ומאמרים, והליך הגילוי מתבצע, לרוב, באמצעות למידה סטטיסטית של דפוסים ומגמות. כריית טקסט כוללת בדרך כלל תהליך של בניית (structuring) משאבי טקסט (בדרך כלל ניתוח, יחד עם הוספת כמה תכונות לשוניות נגזרות והסרה של אחרות, והכנסה למסד נתונים), לאחר מכן מציאת דפוסים בתוך המידע המובנה (structured data), ולבסוף הערכה ופרשנות של התוצאות. משימות כריית טקסטים אופייניות כוללות סיווג טקסט לפי קטגוריות, חלוקת טקסט לאשכולות שונים, סיכום מסמכים, ניתוח סנטימנט (למשל, האם טקסט מסוים מעורר רגשות שליליים או חיוביים) ועוד.
ניתוח טקסט כולל תהליכים כמו אחזור מידע, ניתוח מילוני ללימוד התפלגות תדירות מילים, זיהוי תבניות (פאטרנים), טכניקות כריית נתונים (כולל ניתוח קישורים ואסוציאציות), ו-ויזואליזציה. מטרת העל של ההליך היא בסופו של דבר להפוך טקסט לנתונים אשר ניתן לנתח, באמצעות יישום של עיבוד שפה טבעית (NLP), סוגים שונים של אלגוריתמים ושיטות אנליטיות. יש המכנים את הליך כריית הטקסט כניתוח טקסט, ואלו לרוב מתייחסים למספר טכניקות לשוניות, סטטיסטיות וכאלו מעולם למידת המכונה, המבנות (structuring) את תוכן המידע של מקורות טקסטואליים, ובונות מודלים על מנת להסיק מסקנות הנדרשות למחקרים שונים ולבינה עסקית. המונח "כריית טקסט" הוטבע על ידי רונן פלדמן, במאמר שכתב על נושא זה בתחילת שנות האלפיים. המונח "ניתוח טקסט" משמש כיום בתדירות גבוהה יותר בהקשרים עסקיים בעוד ש-״כריית טקסט״ משמשת בעיקר במחקרים מודיעיניים ובמחקר מדעי החיים.
אופן התהליך
אופן התהליך, באופן טיפוסי, מתבצע באמצעות סריקת קבוצה של מסמכים הכתובים בשפה טבעית ואכלוס מסד נתונים או אינדקס חיפוש עם המידע שחולץ. המסמך הוא האלמנט הבסיסי בכריית הטקסט, והוא מוגדר במסגרת ההליך כיחידה של נתונים טקסטואליים.
התהליך מורכב ממספר תתי משימות, לרוב:
יישומים
כיום, טכנולוגיות כריית טקסט מיושמות באופן נרחב למגוון רחב של צרכים ממשלתיים, מחקריים ועסקיים. כך למשל, ממשלות וגופים ביטחוניים משתמשים בכריית טקסט למטרות ביטחון לאומי ומודיעין (למשל, על מנת לזהות טקסט המעיד על כוונה לבצע פיגוע טרור) ובפענוח או הצפנה של טקסט. בעסקים, יישומים משמשים לתמיכה במודיעין עסקי ובמציאת מיקום אידיאלי למודעות פרסומיות, ועוד.
יישומים ביו-רפואיים
יישומי כריית טקסט משמשים בספרות הביו-רפואית, ומסייעים בחישובים שונים הנדרשים למחקרי כולל גישות חישוביות לסיוע במחקרים הנוגעים, למשל, לאינטראקציות חלבון, ומחלות הקשורות בחלבון. בנוסף, כריית טקסט מסייעת במחקרים קליניים של אוכלוסיות מסוימות בהן המטופלים מדווחים על תופעות לוואי מסוימות, באמצעות ניתוחים על מערכי נתונים של מידע דמוגרפי.
יישומי תוכנה
נכון לסוף 2022, ענף כריית הטקסט עודנו בצמיחה, והדבר מתבטא בפיתוח תוכנות המשתמשות בטכנולוגיות ושיטות שונות של טכנולוגיה זו, בין היתר על ידי חברות ענק כמו IBM ומיקרוסופט. דוגמה לתוכנה פופולרית למטרות לימוד, שפותחה על ידי אוניברסיטת וואיקאטו בניו זילנד, היא תוכנת Weka, המשמשת גם כנקודת כניסה מצוינת למתחילים. בפייתון קיימות ספריות שונות לכריית טקסט, בין הפופולריות שבהן נמצאות SpaCy, NLTK ו-Gensim.
יישומי מדיה
כריית טקסט נמצאת בשימוש על ידי חברות מדיה גדולות, על מנת לשפר את בהירות המידע ולשפר את יעילות חיפוש המסמכים.
יישומים עסקיים ושיווקיים
כריית טקסט נמצאת בשימושים שונים בענף השיווק, בין היתר באמצעות מודלים המאפשרים לחזות נטישת לקוחות, ומודלים המאפשרים לחזות תשואות מניות.
ניתוח סנטימנט
ניתוח סנטימנט עשוי לשמש בניתוח ביקורות. כך למשל, התהליך יכול להעריך עד כמה ביקורת טובה לסרט, ובכך לאתר מבקרים שליליים במיוחד. הדבר גם מאפשר לחזות האם לסיפור ילדים מסוים תהיה השפעה חיובית או שלילית על ילדים.
השלכות
עד לאחרונה, מנועי חיפוש אינטרנטיים, כמו גוגל, השתמשו לרוב בחיפושים מבוססי טקסט, שמצאו רק מסמכים המכילים מילים או ביטויים ספציפיים שהוגדרו על ידי המשתמש. כיום, באמצעות שימוש ברשת סמנטית (בסיס נתונים רשתי המבוסס על הקשרים סמנטיים בין הפריטים ברשת), כריית טקסט יכולה למצוא תוכן בהתבסס על משמעות והקשר. כריית טקסט משמשת גם בשירותי סינון דואר זבל, באמצעות זיהוי המאפיינים של הודעות שסביר להניח שהם פרסומות או חומר לא רצוי אחר.
אלוורז
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ה'תשס"ה
פרסי ישראל
מקבלי פרס ישראל לשנת תשס"ה הם:
מדעי המינהל:
פיזיקה:
חקר הלשון העברית:
חקר הרפואה:
צילום:
חקר המזרחנות:
מחול:
שירה:
חקר הבלשנות:
חקר הפילוסופיה הכללית:
מפעל חיים:
תפילת נעילה
תפילת נעילה היא התפילה האחרונה הנאמרת ביום הכיפורים. בצומות האחרים הקבועים בלוח העברי, המכונים "חמש תעניות" (שבעה עשר בתמוז, תשעה באב, צום גדליה, עשרה בטבת ותענית אסתר) אין מתפללים תפילת נעילה.
בעבר, נהגו להתפלל תפילת נעילה בזמן תעניות ציבור, שהם צומות שאינם קבועים בלוח העברי (בניגוד לחמש תעניות), הנקבעים בזמן בצורת או צרות אחרות, אך כיום לא נהוג לערוך תעניות ציבור מסוג זה, ועל כן תפילת נעילה נאמרת רק ביום הכיפורים.
שם התפילה
התפילה נקראת "נעילה" מפני שהיא נאמרת כיום בשעה שבה בזמן בית המקדש נעלו את שערי ההיכל ביום כיפור, בסיום סדר העבודה (מעט לפני סיום הצום).
יש שנתנו טעם יותר אלגורי: לפי המסורת, ביום כיפור מתקבלות התפילות בשמים יותר מבשאר ימות השנה. בשעת תפילת נעילה ננעלים כביכול שערי הרקיע, ולכן זוהי ההזדמנות האחרונה שבה תתקבלנה התפילות יותר מן הרגיל.
זמן התפילה
תפילת נעילה מתחילה לאחר תפילת מנחה של יום הכיפורים. זמנה הוא כארבעים דקות לפני השקיעה (זמן המכונה בהלכה "כשהחמה בראש האילנות"). היא נמשכת עד זמן צאת הכוכבים. יש קהילות שנהגו להמשיך את תפילת הנעילה אל תוך הלילה. הדבר משתקף באמירה שלפחות את החרוז "היום יפנה השמש יבוא ויפנה נבואה שעריך" יש לומר לפני הלילה כדי שלא לומר שקר. לעומת זאת, יש שהקפידו לסיים את חזרת שליח הציבור של תפילת נעילה עד שקיעת החמה או עד שלוש עשרה דקות לאחר השקיעה, כדי שברכת כהנים תיאמר בזמן.
פתיחת ההיכל לפני התפילה
לפני תפילת נעילה נהוג בקהילות הספרדיות ובחסידות חב"ד לפתוח את ההיכל, והוא נשאר פתוח למשך כל התפילה, דבר המסמל את האמונה שבשעה זו שערי הרקיע עודם פתוחים לקבלת התפילות. פתיחה זו נמכרת בדרך כלל במכירה פומבית, למרבה במחיר. בקהילות האשכנזיות המזרחיות נותר ארון הקודש פתוח החל מתחילת חזרת שליח הציבור, ואילו בקהילות אשכנז המערבי, סוגרים אותו לקדושה וברכת כהנים.
הפיוט אל נורא עלילה
יהודי ספרד ותימן (אך לא אשכנז) פותחים את התפילה בפיוט "אל נורא עלילה המציא לנו מחילה בשעת הנעילה", שחובר על ידי המשורר הספרדי ר' משה אבן עזרא. תוכן הפיוט הוא בקשה מהקב"ה למחול על חטאי העם, וגם בקשה לגאולה קרובה.
סדר תפילת נעילה
התפילה פותחת בפרק "אשרי יושבי ביתך", לאחר מכן חצי קדיש ותפילת עמידה. בקהילות האשכנזיות אומרים לאחר "אשרי יושבי ביתך" גם קדושה דסידרא (ובא לציון), במקום לאומרה בתפילת מנחה, אך בשאר הקהילות אומרים אותה בתפילת מנחה.
קריאת התורה
בתקופת הגאונים היה מנהג בכמה קהילות להוציא ספר תורה גם בתפילת נעילה, לקרוא בתורה ולהפטיר. קריאת התורה הייתה בפרשת בראשית, וההפטרה הייתה "קומי אורי". המנהג נזכר בסידור רב סעדיה גאון, ושם ישנה התנגדות למנהג.
הווידוי בתפילת נעילה
לאחר כל אחת מתפילות העמידה במהלך יום הכיפורים נהוג לומר וידוי. תוכנו של הווידוי בתפילת הנעילה שונה מזה הנאמר בשאר התפילות, והוא עוסק בעיקר במהות התשובה ופחות בפירוט החטאים. להלן תוכן הווידוי (לפי נוסח הספרדים; ההבדלים משאר הנוסחים מעטים ולכן לא הובאו כאן):
חתימה במקום כתיבה
לפי המסורת היהודית, זמנה של תפילת נעילה הוא הזמן שבו נחתם גזר הדין של האדם לאותה שנה. לפיכך, בניגוד לשאר התפילות בימים הנוראים בהן מבקשים להיכתב בספר החיים, בתפילת נעילה מבקשים להיחתם בספר החיים. גם בתפילת אבינו מלכנו הנאמרת לאחר תפילת העמידה נהוג לאמר "חתמנו" במקום "כתבנו".
חזרת הש"ץ
לאחר סיום תפילת העמידה, הנאמרת בלחש, אומר החזן את תפילת העמידה שוב, בקול רם ("חזרת הש"ץ"). ישנן קהילות שבהן נאמרת חזרת הש"ץ במהירות כדי להספיק לומר את ברכת כהנים בזמן. במיוחד רווח הדבר אצל הספרדים, אשר אומרים את הסליחות לאחר חזרת הש"ץ, בזמן שבין סיום חזרת הש"ץ לתקיעת השופר בצאת יום הכיפורים. לעומתם, האשכנזים האומרים את הסליחות בתוך חזרת הש"ץ נוטים יותר לוותר על ברכת כהנים, כדי לא לצמצם בסליחות בחזרת הש"ץ. ישנן קהילות אשכנזיות המדלגות על חלק מהסליחות כדי להגיע בזמן לברכת כהנים ולא לוותר עליה. מתוך קהילות אלו, חלקן משלימות את הסליחות שעליהן דלגו לאחר חזרת הש"ץ, בדומה למנהג הספרדים. בקהילות אשכנזיות בודדות נהוג לומר את ברכת כהנים גם בלילה.
סליחות
במהלך התפילה, נאמרות סליחות, אך בנוסח מקוצר, בשל הצורך לסיימן לפני צאת הכוכבים. לפי מנהג האשכנזים והאיטלקים, הסליחות נאמרות בתוך חזרת הש"ץ, ואילו לפי מנהג הספרדים, הן נאמרות אחרי חזרת הש"ץ. לפי מנהג אשכנז אומרים גם את הפיוט אזכרה אלהים ואהמיה - לפי מנהג אשכנז המזרחי נאמר בשלימותו, ואילו לפי מנהג אשכנז המערבי, אומרים רק הבית הראשון בהזדמנות זו.
אבינו מלכנו
בקהילות אשכנז ואיטליה אומרים מיד לאחר חזרת הש"ץ את הקטע אבינו מלכנו, גם אם חל יום הכיפורים בשבת. זאת בניגוד לשאר התפילות ביום הכיפורים, שבהן (לפי מנהג אשכנז) אם חל יום הכיפורים בשבת אין אומרים אבינו מלכנו (לפי מנהג איטליה בכל מקרה אומרים אבינו מלכנו גם בשבת). בקהילות ספרד ותימן לא נהוג כלל לומר אבינו מלכנו בתפילת נעילה, בין בשבת ובין בחול. לפי מנהג איטליה ותימן אומרים לאחר מכן נפילת אפיים, מה שאין כן בשאר המנהגים.
פסוקים נוספים
בקהילות הספרדיות ובחלק מהאשכנזיות נהוג שהחזן אומר פסוקים מסוימים ואחר כך הקהל חוזר אחריו. הפסוקים שאומרים הם, , , (אך הספרדים במערב אירופה והאשכנזים לא אומרים את הפסוק האחרון). את שני הפסוקים האחרונים ("ה' הוא האלוהים" ו"קראתי בכל לב") נהוג לומר שבע פעמים.
תקיעה בשופר
לאחר מכן אומרים קדיש ובמהלכו או מיד לאחריו תוקעים בשופר (בקהילות הספרדיות במערב אירופה נהוג שאומרים את הפסוקים הנזכרים לעיל בתוך הקדיש עצמו, סמוך לתקיעת השופר). רוב הספרדים נוהגים לתקוע תשר"ת פעם אחת, לאחר מכן תש"ת פעם אחת ולאחר מכן תר"ת פעם אחת, ולאחר הקדיש תוקעים תרועה גדולה. יהודי תימן, האיטלקים והספרדים במערב אירופה נוהגים לתקוע תשר"ת בלבד, וכך נוהגים חלק מיהודי אשכנז. בקהילות אשכנזיות אחרות נהוג לתקוע תקיעה בלבד וכן כותב הרמ"א בסימן תרכ"ג.
מעיקר הדין, מותר לתקוע גם קצת לפני צאת הכוכבים, אבל מפני שאנשים חושבים שתקיעת השופר הוא סוף הצום, ולא רוצים שאנשים יאכלו יותר מדי מוקדם, נהוג בהרבה מקומות להאריך בתפילה כדי להגיע לתקיעה לאחר צאת הכוכבים.
חלק מיהודי תימן (נוסח הבלדי) נוהגים שלא לתקוע בסיום תפילת נעילה שבצאת הצום אלא רק לאחר תפילת ערבית של מוצאי יום הכיפורים הבאה לאחר תפילת נעילה. ככל הנראה מנהג זה עתיק מהמנהג לתקוע אחרי נעילה, ובעבר היה נהוג גם בקהילות ספרד (כנראה מדברי ר' דוד אבודרהם) ואיטליה (שיבולי הלקט סימן שכ"ב, וכן במחזור מנהג רומא שנת ה'רמ"ו (1486) ומחזור קמחא דאבישונא).
חלק מהאשכנזים (בעיקר יוצאי מזרח אירופה) נוהגים לומר לאחר מכן "לשנה הבאה בירושלים". ויש המוסיפים "לשנה הבאה בירושלים הבנויה". ברם ברוב עדות ישראל (כולל קהילות האשכנזים במערב אירופה) לא נהוג מנהג זה כלל, אם כי במחזור "אהבת הקדמונים" כמנהג יהודי פאס מובא המנהג לומר "לשנה הבאה בירושלים" בתפילת ערבית של ליל כיפור.
לאחר תפילת נעילה
במוצאי יום כיפור לאחר תפילת ערבית גם נוהגים בכל הקהילות לומר את ברכת הלבנה אשר נאמרת פעם אחת בכל חודש בלילה בימי התמלאות הלבנה. ועושים זאת בחודש תשרי דווקא במוצאי יום הכיפורים מפני שמצווה לאומרה ברוב עם הדרת מלך.
יש קהילות העושים כבר בבית הכנסת את ברכת ההבדלה מפני שנוהגים שלא לאכול לפני שמיעת ההבדלה כך שיוכלו הציבור מיד לאחר מכן לשבור את הצום.
קנטה קוביאשי
קנטה קוביאשי (ביפנית: 小林 健太; באנגלית: Kenta Kobayashi; נולד ב-12 במרץ 1981) הידוע יותר בשם הבמה שלו, קנטה הוא מתאבק יפני, המופיע בארגון ההיאבקות היפני New Japan Pro-Wrestling (NJPW), שבו הוא חלק מקבוצת הבולט קלאב.
הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות היפני Pro Wrestling Noah, שבו היה פעם אחת אלוף במשקל כבד, שלוש פעמים אלוף ג'וניור במשקל כבד, שלוש פעמים אלוף ג'וניור זוגות במשקל כבד (ביחד עם נאומיצ'י מרופוג'י, טייג'י אישימורי ויושינובו קיינמארו) ופעם אחת אלוף הזוגות עם מייבאך טאניגוצ'י.
קוביאשי הוא קיקבוקסר לשעבר וסגנון הלחימה שלו בענף ההיאבקות המקצועית מבוסס על מתקפות בעיטה עוצמתיות. קוביאשי החל את הקריירה שלו בארגון ההיאבקות All Japan Pro Wrestling (AJPW) לפני שעבר ל-Pro Wrestling Noah. בעקבות השותפות של ארגון Noah עם ארגון ההיאבקות Global Professional Wrestling Alliance (GPWA), ששימש כארגון גלובלי של ארגונים שיתופיים שאיפשרו למתאבקיהם להופיע בחברות אחרות, הוא הופיע באופן נרחב בארגון ההיאבקות האמריקאי, Ring of Honor (ROH).
כמו כן, הוא הופיע בארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE תחת שם הבמה הידאו איטמי במסגרת מתחם הפיתוח NXT ולאחר מכן במותג 205 לייב, המיועד למתאבקי משקל הקל של הארגון.
Destiny Fulfilled... and Lovin' It
Destiny Fulfilled... and Lovin' It (בעברית: הגורל התגשם... ואוהבות את זה) היה סיבוב ההופעות האחרון של להקת ה-R&B האמריקאית דסטיניז צ'יילד, שנערך באסיה, אוסטרליה, אמריקה הצפונית ואירופה.
פיתוח
סיבוב ההופעות התחיל בהירושימה שביפן ב-9 באפריל 2005, והסתיים בוונקובר, קנדה, ב-10 בספטמבר אותה השנה.
הדסטיניז צ'יילד יצאה לסיבוב הופעות עולמי בחסות חברת מקדולנד'ס, וביצעה מתוכו מספר להיטים, דוגמת "No, No, No", "Survivor", "Say My Name", "Independent Women Part I" ו-"Lose My Breath". בנוסף לכך, בוצעו מספר שירים מקריירות הסולו של אחת מחברות הלהקה, בעיקר מתוך אלבום הבכורה של ביונסה, Dangerously in Love. כמה הפסקות ביניים בין הלגים של סיבוב ההופעות אפשרו את החלפת התלבושות, שעוצבו כולן על ידי טינה נואלס, אמה של ביונסה.
רשימת שירים
הדרן
הילדה ברנרד
הילדה שרה ברנרד (בספרדית: Hilda Sarah Bernard, 29 באוקטובר 1920 – 20 באפריל 2022) הייתה שחקנית ארגנטינאית.
ביוגרפיה
ברנרד נולדה בפוארטו דסאדו, סנטה קרוס, ארגנטינה. אביה היה בריטי, אמה הייתה אוסטרית, והיו לה שני אחים.
לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, ברנרד למדה בקונסרבטוריון הלאומי לאמנות דרמטית, אך עד מהרה החליטה להפסיק את הלימודים, ובחרה בלימודי משחק תחת הדרכתם של אמני משחק ארגנטינאים כמו השחקן והבמאי אנטוניו קוניל קבנלס והשחקנית מריה רוסה גאלו. ב-1941 הופיעה ברנרד בעבודתה הראשונה כחברה בתיאטרון הלאומי סרוונטס כמוכרת אמפנדס ב"מרטין פיירו".
ב-1942 נכנסה ברנרד לעולם הרדיו, כשהיא הצטרפה לרשת הרדיו "אל-מונדו", שם הופיעה במספר סדרות משחק עם שחקנים כמו אוסקר קאסקו ואדוארדו רודי. ברנרד הגיעה להכרה נוספת בתוכניות כמו "No quiero vivir así" ו-"Alguien para querer". ברנרד כיכבה לראשונה בקולנוע הארגנטינאי ב-1952 בסרט "Mala Gente".
בתיאטרון השתתפה ביצירות "Cuarteto", "Fetiche", "Women For Identity", "One Hundred Years Of Belgrano", "The Last Encounter" והרבה אחרות. ברנרד הופיעה בסרטים רבים: "Vení conmigo" ב-1973, ברומן הפיקרסקי "Autocine Mon amour" ב-1972, "La flor de la mafia" ב-1974 ורבים אחרים.
ב-1989 השתתפה בטלנובלה הארגנטינאית "האישה המסתורית".
ב-1992 השתתפה בתפקיד הראשי בטלנובלה הארגנטינאית "אנטונלה" לצידם של אנדריאה דל בוקה וגוסטבו ברמודס.
ב-1991 השתתפה בטלנובלה הארגנטינאית "סלסטה" לצידם של אנדריאה דל בוקה וגוסטבו ברמודס, וב-1993 השתתפה בטלנובלת המשך בשם "סלסטה, תמיד סלסטה". באותה שנה השתתפה בטלנובלה הארגנטינאית "מנואלה" לצידם של גרסיה קולמנארס וחורחה מרטינס.
ב-1994 השתתפה בסרט הצרפתי-ארגנטינאי "גופות אבודות", לצידו של צ'קי קריו.
בשנים 1995–1997 השתתפה בטלנובלה של המפיקה הארגנטינאית כריס מורנה, "קטנטנות", בתפקידה של כרמן מורן.
בשנים 2002–2003 השתתפה בטלנובלה של המפיקה הארגנטינאית כריס מורנה, "המורדים", לצידם של פליפה קולומבו, בנחמין רוחאס, קמילה בורדונבה ולואיסנה לופילטו. במסגרת הופעתה בטלנובלה, טסה ברנרד לישראל יחד עם כוכבי הטלנובלה לסיבוב הופעות שהתקיים בחופשת הפסח. באותן שנים נטלה חלק בסדרה "המתחזים" של הבמאי ותסריטאי הארגנטינאי דמיאן סיפרון.
ב-2004 השתתפה בטלנובלה של המפיקה הארגנטינאית כריס מורנה, "פלוריסיינטה", בתפקיד סבתן של פלורנסיה, דלפינה וסופיה. באותה שנה, השתתפה בסרט הארגנטינאי-ספרדי "Live-in Maid" לצידה של נורמה אליאנדרו.
ניתן לומר כי ברנרד זכתה לפופולריות בקרב אוכלוסיית צופים צעירה אשר צפו בה במסגרת הטלנובלות של כריס מורנה.
בשנת 2005 גילמה לצדה של קמילה בורדונבה בטלנובלה "אהבת נעורים" את דמותה של דונה אורורה.
ב-2006 השתתפה בטלנובלה הארגנטינאית "Collar de Esmeraldas", לצידם של אוסבלדו לפורט וקרינה סמפיני. באותה שנה השתתפה בטלנובלה הארגנטינאית "Se dice amor" לצידו של חואן דרטס.
ב-2015 הוענק לברנרד פרס "מרטין פיירו" לאור שנות הקריירה הרבות שלה.
ברנרד הייתה נשואה בפעם הראשונה למפיק, הסופר והבמאי חורחה גונסלבס, ובשנית להוראסיו סלאדה, שהיה נשיא איגוד השדרים בארגנטינה.
ברנרד נפטרה ב-20 באפריל 2022. הותירה אחריה בת, פטריסיה (ילידת 1951), שלושה נכדים ונין אחד.
פאול מאהלמן
פאול מאהלמן (בגרמנית: Paul Mahlmann; 10 בדצמבר 1892 – 19 במרץ 1963) היה גנרל גרמני בזמן מלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
מאהלמן נולד ב-10 בדצמבר 1892 בגיספרסלבן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. ב-20 בינואר 1914 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-98, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה לחם מאהלמן בשורות הפרייקורפס, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ב-1 באפריל 1939 הוא מונה למפקד רגימנט הסער ה-57, וב-1 בינואר 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט.
מלחמת העולם השנייה
ב-1 בספטמבר 1939 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-181, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-9, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת ובמהלך מבצע ברברוסה. ב-15 בפברואר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-137, וב-25 בדצמבר אותה שנה הוא מונה למפקד דיוויזיית המילואים ה-147. ב-1 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-3 בספטמבר אותה שנה הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-39. ב-20 בנובמבר 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-353, וב-1 ביוני 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. מאהלמן לחם עם הדיוויזיה במהלך המערכה בנורמנדי, שבה ספגה הדיוויזיה אבדות קשות, ולאחר מכן לחם עמה בקרבות בגרמניה, ובסוף המלחמה נפל בשבי בעלות הברית.
שביתת מין
שביתת מין או חרם מין היא צעד של מחאה לא אלימה, שבה אדם או קבוצת אנשים נמנעים מקיום יחסי מין.
הדוגמה הידועה ביותר לשביתת מין באמנות היא המחזה "ליסיסטרטה" שכתב המחזאי האתונאי אריסטופאנס בשנת 411 לפנה"ס, ובו נשות יוון העתיקה נמנעות מקיום יחסי מין עם אהוביהן, אלא אם יסכימו לשים קץ למלחמה הפלופונסית שבין אתונה לספרטה.
קולומביה
באוקטובר 1997 קרא רמטכ"ל צבא קולומביה, מנואל בונט, לשביתת מין בקרב נשותיהם וחברותיהם של לוחמי הגרילה וסוחרי הסמים, לשם השגת הפסקת אש בלחימה במדינה. לוחמי הגרילה לעגו ליוזמה זו, ואמרו שפועלות בקרבם גם אלפיים נשים. הפסקת האש שהושגה החזיקה מעמד זמן קצר בלבד.
בספטמבר 2006 פתחו עשרות נשים בעיר פריירה בשביתת מין שנקראה La huelga de las piernas cruzadas ("שביתת הרגליים המשׂוכלות"), במחאה על אלימות הכנופיות, שהובילה ל-480 הרוגים.
בשנת 2011 הכריזו נשים על שביתת מין בעיר ברבקואס, בדרישה שהממשלה תשפר את מערכת הכבישים המחברת את העיר לערים השכנות. לאחר 112 ימי שביתה נענתה הממשלה לדרישת השובתות.
קניה
באפריל 2009 הכריזה קבוצת נשים בקניה על שביתת מין למשך שבוע, במחאה על היחסים המעורערים שבין נשיא קניה, מוואי קיבאקי לבין ראש ממשלתה, ראילה אודינגה. בשביתה השתתפו אלפי נשים. המארגנות קראו גם לנשות שני המנהיגים להשתתף בשביתה. השביתה הסתיימה בתפילה משותפת, שבה הסכימו המנהיגים היריבים לשוחח זה עם זה.
ליבריה
באפריל 2003 ארגנה לימה בואי, פעילת שלום ליברית, מחאה לא אלימה בהשראת אסתר המלכה, שלבשה שק ואפר - אלפי נשים אספו את שערן, לבשו בגדים לבנים, התיישבו בשוק הדגים והניפו את הסיסמה "נשות ליבריה רוצות שלום עכשיו". בהשראת ליסיסטרטה, הנשים ארגנו שביתת מין, במהלכה מנעו מין מבעליהן בדרישה שישימו קץ למלחמת האזרחים הממושכת במדינה. המחאה הביאה להפסקת מלחמת האזרחים ולהפלתו של הרודן צ'ארלס טיילור. על חתירתה לשלום קיבלה בואי את פרס נובל לשלום לשנת 2011.
הפיליפינים
בקיץ 2011 קיימו נשים בשני כפרים שבאי מינדנאו שבפיליפינים שביתת מין במשך שבועות אחדים, על מנת לסיים את העימות האלים שבין שני הכפרים.
בהלכה היהודית
בהלכה, אישה המסרבת לקיים יחסי מין עם בעלה נחשבת למורדת על בעלה. חכמים תיקנו, שאישה המורדת על בעלה, מקצצים מסכום כתובתה שבעה דינרים לשבוע (שווי של 33.6 גרם כסף, מעט יותר מאונקיה) ובינתיים מנסים לשכנע אותה להפסיק למרוד בבעלה ולקיים את חיובי האישות המוטלים עליה. כאשר גבר מורד על אשתו, חלה עליו סנקציה דומה, בדמות תוספת של שלושה דינרים לשבוע לכתובתה של האישה. סכום הקנס של המורד קטן מזה של המורדת שכן לפי השערת חז"ל, צערו של האיש באי-קיום יחסי אישות גדול יותר משל האישה.
דין מורדת קיים רק כאשר היא אומרת שהיא עדיין רוצה בנישואיה ואינה דורשת להתגרש, אלא שהיא רוצה לצער אותו. אם האישה מנמקת את הסיבה למרידתה - כיוון שהיא מואסת בבעלה ורוצה להתגרש ממנו, לא קנסו חכמים את האישה, שכן אנוסה היא, שאין אישה יכולה לדור עם אדם שאינה חפצה בו (ולפי שיטת רש"י אף כופין את הבעל לתת גט, אך רבנו תם חלוק על כך).
סרגיי אחרומייב
סרגיי פיודורוביץ' אחרומייב (ברוסית: Сергей Фёдорович Ахроме́ев ; 5 במאי 1923 – 24 באוגוסט 1991) היה איש צבא סובייטי; מרשל ברית המועצות, ראש המטה הכללי בשנים 1984 - 1988. ב-1991 נטל חלק פעיל בניסיון הפיכה בברית המועצות.
ביוגרפיה
אחרומייב נולד בכפר וינרדאי שבמורדוביה. מגיל 14 למד בפנימיה צבאית. בשנת 1940 התנדב לצבא האדום ונשלח ללימודים בבית הספר לקציני חיל הים בלנינגרד. ביולי 1941, בעקבות התקרבות הצבא הגרמני אל העיר, הופסקו הלימודים, הוקמו יחידה לוחמת מהצוערים. אחרומייב לחם במסגרת היחידה בחזית לנינגרד עד דצמבר 1941, אז נפצע קשה באחד הקרבות. לאחר שהחלים מפציעתו, עבר קורס קצינים חיל רגלים מזורז בעיר אסטראחן. לאחר סיום הקורס לחם כמפקד מחלקה בקרב סטלינגרד ובהמשך לחם בחזית הדרומית. בקיץ 1943 מונה לקצין מבצעים בגדוד חי"ר. ביולי 1944 הועבר לשרת כסגן מפקד גדוד רובאי בחטיבת תותחים מתנעים.
בשנים 1974–1979 היה ראש אגף המבצאים במטה הכללי של ברית המועצות. בשנת 1979 מונה לסגן ראש המטה הכללי ובשנת 1984 מונה לראש המטה הכללי. אחרומייב היה בין התומכים הגדולים של פלישת ברית המועצות לאפגניסטן. בתור מפקד אגף המבצעים תכנן את הפלישה ובהמשך ביקר כמה וכמה פעמים באפגניסטן וניהל את המבצעים בשטח. החלטת הדרג המדיני ב-1988 על הוצאת הכוחות הסובייטים מאפגניסטן היה אחד הגורמים העיקריים בהחלטתו של אחרומייב לפרוש מהשירות בדצמבר 1988.
לאחר פרישתו מהצבא שימש כיועצו הצבאי של נשיא ברית המועצות מיכאיל גורבאצ'וב.
ב-19 באוגוסט 1991, בעת תחילת ניסיון הפיכה של החוגים השמרנים בשלטון הקומוניסטי, נפש אחרומייב עם משפחתו בסוצ'י. הוא לא ההיה בין הקושרים שתכננו את ההפיכה, אך כששמע עליה, החליט לחזור למוסקבה ולהצטרף אליהם. ניסיון ההפיכה לא צלח ואחרומייב העדיף להתאבד, כדי לא לעמוד למשפט. הוא שם קץ לחייו ב-23 באוגוסט במשרדו במוסקבה. נקבר בבית העלמין טרויקורובסקויה.
הלכות מדינה (ספר)
הלכות מדינה הוא ספר מאת הרב אליעזר יהודה ולדנברג (בעל שו"ת ציץ אליעזר), העוסק במעמד ההלכתי וגדרי הסמכות של מדינת ישראל, חוקיה, כוחותיה ושופטיה, ובדרכי הנהגתם על פי ההלכה. שלשת חלקי הספר יצאו לאור בשנים ה'תשי"ב–ה'תשט"ז, והיוו נקודת ציון משמעותית בפיתוח העיסוק בהלכות מדינה. בשנת ה'תשס"ז הודפסו שלושת החלקים בכרך אחד מחודש.
רקע
כבר לפני קום המדינה, החלו פוסקים שונים לעסוק בסוגיות הנוגעות להנהגת מדינה יהודית עצמאית. מורכבותן של סוגיות אלו נובעת בעיקר מכך שבמשך כאלפיים שנה לא התקיימה מדינה כזו, והעיסוק בסוגיות אלו בספרות ההלכתית היה מועט ביותר. לכן הניגשים לפסוק בנושאים הללו, נזקקים לסלול את הדרך כמעט מן היסוד. גם ניסיונות לשחזר ממלכות ישראליות קדומות כגון ממלכת ישראל המאוחדת וממלכת החשמונאים, עשויים להיות קשים במיוחד, כיוון שהמדינה המודרנית שונה מהמדינה הקדומה במובנים רבים, ומשום שגם מדינות אלה לא תמיד היו נאמנות להלכה.
שלושת הבולטים בעיסוקם בסוגיות אלו היו הרב הראשי לישראל יצחק אייזיק הלוי הרצוג; רבו של כפר הרואה ולאחר מכן ראש ישיבת מרכז הרב, הרב שאול ישראלי; והרב ולדנברג, שהיה חבר בית הדין הרבני האזורי בתל אביב-יפו, ולאחר מכן חבר בית הדין הרבני הגדול.
תפיסת העולם מתוכה נכתב הספר
מטבע הדברים, העיסוק בנושא זה והיחס אליו כתחום נצרך ובעל ערך, נבע מתפיסה ציונית של העוסקים בו, המכירה במדינה ומתוך כך שואפת להנהגתה בדרך התורה. הרב ולדנברג אכן ראה במדינת ישראל התגשמות חזון הנביאים ואתחלתא דגאולה, כפי שהרחיב על כך במבוא ובהקדמה לספר:
מתוך כך הוא קונן על זניחת חוקי התורה וקבל על ההליכה אחר המשפט העות'מאני והאנגלי, וקרא לקבלת חוקי תורה:
תוכן הספר
לאורך החיבור מתווה הרב ולדנברג את היסודות התורניים של המדינה, את הגדרות היסוד, את מוסדות המשטר ואופי הצבא, ועוסק בסוגיות ציבוריות. למעשה החיבור הוא מניפסט להקמת מדינת התורה.
הספר מחולק לשלושה חלקים:
חלק ראשון
בשער הספר נכתב כי הספר:
חלק שני
בשער הספר נכתב כי הספר:
חלק שלישי
בשער הספר נכתב כי הספר:
התגובות לספר
הספר זכה להוקרה והערכה רבה מאת כמה מגדולי ישראל באותה תקופה, בהם רבה של ירושלים הרב צבי פסח פרנק - שאף מסר לרב ולדנברג קונטרס שחיבר בדבר גיוס נשים כדי שיצרפו לספר, והקונטרס הודפס בסוף חלק ב' של הספר. הרב שלמה זלמן אוירבך כתב עם קבלת חלקו השני של הספר: "הנני להודות לו בזה עבור ספרו הנכבד הלכות מדינה חלק ב' שקבלתיו בשמחת לב בערב שבת קודש והיה לי לעונג שבת בעייני בו כמה שעות, ואגיד לו נאמנה ששמחתי לראות איך שהוא חופר במעמקים לגלות מצפונים ולמצוא מקורי הלכות".
הדפסת הספר המחודשת
כאמור, עצם כתיבת הספר, כמו גם חלק מהכרעותיו ומשנתו ההלכתית בנושא, נבעו מתוך תפיסת התקופה כאתחלתא דגאולה וראייתה של מדינת ישראל כמלכות ישראל בממדים מסוימים. הדבר היה לצנינים בעיני צאצאיו, אשר בעקבות אביהם - בנו היחיד הרב שמחה ולדנברג, השתייכו לחוגי העדה החרדית המתנגדת בקנאות למדינה, ומפני כך הם מנעו לאחר מותו את הדפסת את הספר, בהסתמך על זכויות היוצרים שירשו. מאחר ושלושת כרכי המהדורה הראשונה שהודפסה בידי המחבר עצמו אזלו, לא היה ניתן להשיג את הספר.
במלאת שלושים יום לפטירתו הודפס הספר באופן מחתרתי, במטרה למנוע תביעות משפטיות, ולא נודע מי עומד מאחורי ההדפסה. הוא נמכר בדרכים לא רשמיות והעותקים כולם אזלו במהירות כאשר התפשטה השמועה על האפשרות להשיגו. יורשי המחבר הגישו תביעה לבית הדין של העדה החרדית במטרה למנוע את הפצת הספר.
המדפיסים נסמכו על הרב דב ליאור שפסק להם: "אבל אין להם זכות למנוע את חידושי התורה מהציבור. כל הבעיה יכולה להיות ממונית ולא רוחנית... היותה ואתה סבור שהיורשים לא רוצים בכלל להדפיס ולזה אין להם זכות, יהיה מותר לך ולחבריך להפיץ את הספרים מהדפוס שהיה בשנת תשי"ב ואינך זקוק להסכמתם". כלומר - שהיכולת ההלכתית להחזיק בזכות ההדפסה היא רק אם הם שומרים אותה כדי שיוכלו להדפיס בעצמם בבלעדיות. אך אם היא נועדה בעיניהם כדי למנוע אפשרות של הפצת הספר - אין זה ברשותם.
הספר זכה להכרה עוד בהדפסתו הראשונה, ומאז הוזכר פעמים רבות על ידי פוסקים ומחברים תורניים. במיוחד התגבר העניין בו בשנים שלאחר ההדפסה המחודשת, ומאז הוא נלמד ומצוטט רבות, ובפרט בפרסומים העוסקים בהלכות מדינה, כמו מאמרים רבים בכתבי העת "תחומין" ו"אמונת עתיך", פרסומי מרכז תורה ומדינה (ניצן), פרסומי מכון תורת המדינה (בית אורות), ועוד. הספר עמד, לצד שו"ת ציץ אליעזר, במרכזן של כמה עבודות מחקר אקדמיות שעסקו במשנת הרב ולדנברג.
איזבלה אנדריני
איזבלה אנדריני (באיטלקית: Isabella Andreini; 1562 – 10 ביוני 1604) הייתה שחקנית, משוררת ומחזאית קומדיה דל'ארטה. השחקנית המפורסמת ביותר של זמנה ואחת הדמויות המשפיעות על הסוגה. היא פיתחה את דמות האהובה הצעירה, שלאחר מותה קרא אותה המחזאי ומנהל הלהקה פלמיניו סקאלה על שמה "איזבלה". כחברה בלהקת התיאטרון ג'לוזי, אותה ניהל בעלה, פרנצ'סקו אנדריני, הופיעה בחצרות אצילי איטליה וצרפת. חיברה סונטות ומחזות.
תולדות חייה
נולדה בפאדובה וזכתה לחינוך קלאסי וידיעת מספר שפות. חינוך זה משתקף בשירים ובמחזה שחיברה ובתיעוד הופעותיה על הבמה. בגיל ארבע-עשרה הצטרפת לאחת הלהקות החשובות והמפורסמות של הקומדיה דל'ארטה, הג'לוזי (Compagnia dei Comici Gelosi), עמה הופיעה עד מותה. הלהקה פעלה בצפון איטליה וזכתה לפטרונותם של דוכסי מנטובה מבית גונזגה. אנרי השלישי, מלך צרפת אף הזמין את הלהקה להופיע בחצר המלוכה בפריז.
במהלך מסעי ההופעות הבלתי פוסקים ילדה אנדריני שבעה ילדים, שלושה בנים וארבע בנות. בנה הבכור ג'מבטיסטה, נדד עם הלהקה ושני הבנים האחרים גודלו בחצר גונזגה במנטובה.
ב-1589 הופיעה בפירנצה בחתונתם של פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה וכריסטינה מלורן, בהצגה "שגעונה של איזבלה" (La Pazzia d'Isabella). להצגה נותר תיעוד מפורט המתאר את סגולותיה של איזבלה, בהן אלתור שוטף במספר שפות והופעה רבת חן ועידון לצד התפרצויות שיגעון וסערת יצרים. ב-1599 הופיעה בחצר אנרי הרביעי, מלך צרפת ואשתו, מארי דה מדיצ'י. בתקופה זו כבר הייתה אנדריני הכוכבת המובהקת ומארי דה מדיצ'י מתייחסת ללהקה, במכתב לאחותה, כ"איזבלה אנדריני ולהקתה". ב-1603 הופיעה אנדריני שוב בפני מלך ומלכת צרפת בטירת פונטנבלו.
מותה ואחריו
בעלה, פרנצ'סקו אנדריני, פיזר את להקת הג'לוזי מיד לאחר מותה. פלמיניו סקאלה הוציא ב-1611 קובץ ובו חמישים סצנרי (תקצירי מחזות), בהם כינה את דמות האוהבת על שמה "איזבלה", קונבנציה שהשתרשה מאז. בנה הבכור, ג'מבטיסטה אנדריני, ארגן להקת תיאטרון בשם פידלי ("הנאמנים") שהופיעה עם חומרים ששימשו את להקת ג'לוזי.
Blizzard Entertainment
Blizzard Entertainment היא מפתחת ומוציאה לאור משחקי מחשב, מקליפורניה שבארצות הברית. החברה פיתחה מספר משחקים אשר זכו להצלחה מסחרית, כאשר מרביתם משתייכים לסדרות הידועות דיאבלו (Diablo), וורקראפט (WarCraft), סטארקראפט (StarCraft) ואוברווטץ' (Overwatch).
החברה נחשבת לאחת החברות המובילות בשוק בשל משחקיה החדשניים ועטורי-הפרסים.
היסטוריה
החברה פיתחה משחקים כדוגמת Rock & Roll Racing ו-The Lost Vikings. החברה שינתה את שמה ל-Chaos Studios בשנת 1994, אך משהתברר שקיימת כבר חברה בשם זה, בחרו השותפים את השם הנוכחי - Blizzard Entertainment. ובשם זה הפיצה את רוב משחקיה.
החברה עברה מספר חילופי בעלים. החברה נרכשה על ידי Vivendi ב-1998. עסקת ענק למיזוגה של חטיבת משחקי המחשב של ויוונדי עם חברת אקטיביז'ן ליצירת חברת משחקי המחשב הגדולה בעולם נחתמה בשלהי שנת 2007. החברה הממוזגת נקראה אקטיביז'ן בליזארד (Activision Blizzard).
משחקים בולטים
וורקראפט הוא משחק מחשב מז'אנר אסטרטגיה בזמן אמת שלושה משחקים יצאו בסדרה. עלילת המשחק עוסקת במאבק בין בני האדם לגזע האורקי. זהו המשחק הראשון שהחברה פרסמה תחת השם Blizzard. וורקראפט 2 (WarCraft 2: Tides of Darkness) וההרחבה Expansion Set. לוורקראפט 3 יצאה ההרחבה (2003) Frozen throne.
משחקים הלא קשורים לסדרה:
WarCraft Adventures: Lord of Clans הוא משחק הרפתקאות שיצא בשנת 1998. הסיפור מתחיל כשאתה אורק בכלא של הבני אדם ואתה צריך לצאת מהכלא ולצאת למסע, בדרך האורק צריך לאסוף חפצים כדי להשתמש בהם במשחק.
העולם של וורקראפט (World of Warcraft) יצא בשנת 2004, משחק תפקידים המוני מקוון (MMORPG) שהוא כיום המשחק הפופולרי ביותר בעולם ואף אוחז בשיא גינס בעניין זה. המשחק מתרחש בעולם הדמיוני של וורקראפט.
דיאבלו היא סדרת משחקי מחשב מז'אנר משחק תפקידים/פעולה. כמו שאר משחקיה של בליזארד, דיאבלו מתרחש בזמן אמת, כלומר השחקן פועל במקביל להתרחשויות והמשחק איננו מבוסס תורים. בסדרה זו יצאו שלושה משחקים. המשחק הראשון בסדרה (1996) הוכרז כמשחק השנה במשחקי מחשב עולמיים, בשנת 1997 יצאה הרחבה של Sierra Entertainment (גם נרכשה על ידי אקטיביז'ן) "אש הגיהנום". דיאבלו 2 (2000) ממשיך את ההצלחה העצומה של המשחק הראשון ואליו יצאה הרחבה Diablo II: Lord of Destruction. דיאבלו 3 (2012) שיצא לאחר 12 שנה התקשה להביא סטנדרטים חדשים ורבים טענו שאיכזב למרות הביקורות המצוינות מהארגונים הגדולים. משחק זה יצר שנאה כלפי החברה בקרב מעריצי הסדרה. ההרחבה "קוצר הנשמות" יצאה בשנת 2013 והביאה שלבים חדשים. ב-2018 הוכרז המשחק Diablo Immortal למובייל, וב-2019 הוכרז המשחק Diablo 4 למחשב.
אוברווטץ' הוא משחק מרובה משתתפים מסוגת יריות בגוף ראשון, המשחק הראשון בז'אנר זה שבליזארד פיתחה אי פעם. עם יציאתו ב-2016, המשחק זכה לשלל שבחים והפך לאחד המשחקים המצליחים ביותר אי פעם של החברה. במשחק זה זמינים מספר "גיבורים" בהם ניתן לשחק, כאשר לכל גיבור יש את התכונות שלו (ריפוי, מהירות, "טנק") והיכולות המיוחדות שלו.
בעיות חוקיות
בשל היותה חברה מפורסמת אשר משחקיה לרוב נפוצים אך יקרים (לדוגמה, בתחילת שיווקו של המשחק וורקראפט מחירו בארץ היה כ-300 שקלים במשך מספר חודשים) לכן היו שניסו "לחקות" וליצור גרסאות חופשיות וחינמיות של המשחק.
bnetd
מספר אנשים הינדסו לאחור את הפרוטוקול שמיושם על ידי בליזארד ברשת ה-battle.net. הגרסה נקראה bnetd, גרסה זאת שוחררה לחופשי בצורה חופשית (תחת רישיון ה-GPL של גנו). בעזרת התוכנה החופשית, אפשר לשחק ברשת של בליזארד, אבל לא על השרתים הרשמיים של בליזארד.
בפברואר 2002, עורכי הדין של חברת בליזארד הגישו תביעה משפטית נגד המפתחים של bnetd. אחרי מאבק קשה, שבו טענה בליזארד שהמשחק נוצר כדי שישחקו בשרתים שלה כך שתוכל לפקח ולנהל בצורה הטובה ביותר את המשחק, האתר של bnetd (שדרכו אפשר היה להוריד את החבילה וגם במסגרתו התנהל הפיתוח של התוכנה) הורד מהרשת. בסופו של דבר, נותר האתר ריק מתוכן פרט להודעה על סגירת האתר והגרסה האחרונה להורדה. הפיתוח הופסק.
FreeCraft
ב-20 ביוני 2003, בליזארד הגישה תביעה כנגד פרויקט FreeCraft שמטרתו יצירת מנוע חופשי דמוי וורקראפט או סטארקראפט. במנוע ובמשחק זה המשחק היה כמעט זהה, פרט לשינויים מינוריים בגרפיקה ובמוזיקה. הפרויקט נכתב ללא שום קוד של חברת בליזארד וללא הינדוס לאחור.
בליזארד הפסידה בתביעה, אך הפרויקט נאלץ לשנות את שמו ל-Stratagus. הפרויקט כיום ממשיך להתפתח.
פנטגרם
פנטגרם הוא צורה גאומטרית של כוכב מחומש בעל 5 קודקודים משולשים זהים. המילה "פנטגרם" מגיעה מהמילה היוונית πεντάγραμμον (פנטגרמון), שם עצם של המילה πεντάγραμμος (פנטגראמוס), שמשמעותה היא "חמישה קווים".
השימוש בפנטגרם היה סמלי ביוון ובבל העתיקות. לפנטגרם יוחסו יכולות כישוף, והרבה אנשים שעבדו אלילים ענדו תכשיט זה או אחר שיש עליו את הפנטגרם. הנוצרים השתמשו לעיתים קרובות בפנטגרם כדי לסמל את 5 פצעי הצליבה של ישו, והפנטגרם מתקשר גם עם הבונים החופשיים.
כמו כן, הפנטגרם מסמל את היסודות שהם חלק מהלידה שלנו לתוך גוף האדם. הקודקוד של הכוכב, פונה כלפי מעלה ומייצג את הנפש. ארבעת הקודקודים האחרים מייצגים את ארבעת היסודות: אדמה, אוויר, אש ומים.
היסטוריה
השימוש הידוע הראשון של הפנטגרם נמצא בכתבים של אנשי מסופוטמיה בסביבות 3000 לפני הספירה. הפנטגרמים השומריים שימשו כסימול למספר מילים. בלבט (מילון של הסימולים השומריים), הפנטגרם הוא מספר 306, כששניים מהקודקודים שלו פונים כלפי מעלה. בפנטגרם של הבבלים, הקודקודים של הפנטגרם פונים ככל הנראה בסדר הזה: קדימה, אחורה, שמאלה, ימינה ו"למעלה". לכיוונים הללו היה גם ככל הנראה משמעות אסטרולוגית, שמייצגים את חמשת הכוכבים: צדק, חמה, מאדים, שבתאי, ונוגה, "מלכת גן העדן", נמצאת למעלה.
שימוש פיתגורי
הפיתגוראים קראו לפנטגרם Ὑγιεία (היגיאה, "בריאות". זהו שמה של אלת הבריאות היוונית היגיאה נכדתו של אפולו אל השמש), וראו בפנטגרם שלמות מתמטית.
חמשת הקודקודים שימשו גם את הנאו-פיתגוראים בימי הביניים (שיש המתפלמסים על היותם פיתגורים כלל) על מנת לייצג את חמשת היסודות הקלאסיים:
הקודקודים סומנו באותיות היווניות υ-γ-ι-ε-α ולמרות זאת, הסדר (עם כיוון השעון או נגד כיוון השעון), והקודקוד הראשון, יכלו להשתנות.
היינריך קורנליוס אגריפה (אסטרולוג ואלכימאי גרמני) ואחרים, זיהו שהאותיות בהם השתמשו הפיתגוראים הם למעשה האותיות הראשונות של חמשת היסודות. למרות זאת, יש לשים לב שהטענה של אגריפה לא בהכרח נכונה, מכיוון שעל-פי היסודות אותם תרגם אגריפה, המשמעות של אחת האותיות היא "חום" (הליה), שהיא לא יסוד, כי אם אפיון של היסוד אש. אם אגריפה היה משתמש ביוונית עתיקה, שהיא השפה בה השתמשו הפיתגוראים, הוא היה יכול להשתמש במילה "אמפרסיס" כתרגום ליסוד אש.
הפנטגרם הפיתגוראי העתיק צויר עם שני קודקודים שפונים לכיוון מעלה, שמיצגים את העיקרון של פנטמיכוס. המשמעות של פנטמיכוס היא "חמשת הלשכות", ידוע גם כ"פנטגונס", שהיה שמה של עבודה של מורו וחברו של פיתגורס פרכידס. פנטמיכוס היה גם שמו של מקום המתקשר להופעתו של היקום. מקומו של פנטמיכוס הוא בטרטרוס.
נצרות
על פי הספר "סמלי הנצרות, עתיקים ומודרניים" מאת הת'ר צ'יילד, הפנטגרם מסמל את חמשת החושים. כמו כן, אם האותיות S, L, A, V, S חרוטות בקודקודים של הפנטגרם, הפנטגרם מסמל בריאות (salūs בלטינית).
הפנטגרם מופיע על מגנו של סר גאווין בפואמה מהמאה ה-14 - סר גאווין והאביר הירוק. בפואמה, חמשת הקווים של הפנטגרם מקבלות משמעויות שונות: הן מייצגות את חמשת החושים, חמש האצבעות, חמשת פצעי הצליבה של ישו, חמשת התענוגות של מרי מישו (הבשורה על לידתו של ישו, לידתו של ישו, דחייתו של ישו, עלייתו של ישו לשמים ועליית מריה הקדושה לשמים), ואת חמש מעלות האבירות שגאווין מקווה לגלם: כנות, חברות, טוהר, אדיבות וחמלה.
שטניזם
בספר ‘הדוגמה והריטואל של המאגיה העליונה’ קובע אליפז לוי כי פנטגרם עם החוד למעלה מסמל את הטוב, ואילו פנטגרם עם החוד למטה מסמל את הרע. ארבעת הפינות האחרות, על פי לוי, מסמלות את ארבעת היסודות: אדמה, אוויר, אש ומים. החוד הוא הרוח, הנשמה. כשהחוד למטה, אם כן, החומר מושל ברוח. על פי לוי, זהו מאפיין של עבודת השטן. הוא ממשיך וקובע כי הפנטגרם עם החוד למטה הוא סמל הבפומט, שעבדו האבירים הטמפלרים כאל. לוי היה הראשון שטען טענה מסוג זה, ולא מצדיק את התאוריה או נותן לה סימוכין.
בשנות ה-60 הקים אנטון לה-ויי את כנסיית השטן, דת אתאיסטית מודרנית. הוא קיבל את השקפתו של אליפז לוי בנוגע לפנטגרם, הקיף את הפנטגרם ההפוך עם החוד למטה בעיגול, וצייר את ראש הבפומט על קצותיו. בקצות הפנטגרם, האותיות היווניות של הפיתגוראים מוחלפות באותיות העבריות שיוצרות את המילה ‘לויתן’, המתייחסת למפלצת המקראית אשר אומצה על ידי היהדות והנצרות כסמל לעבודת השטן ולמתנגדי האל. פנטגרם שטניסטי זה הוא סמל כנסיית השטן עד היום. סמליות הפנטגרם השטני מאת לה-ויי מועברת בטקס ההכנסה בסוד. באופן כללי: שני המשולשים העליונים או קרני העז מסמלים גאווה וכוח, שני המשולשים בצדדים או אוזני העז מסמלים את שני הצדדים לכל מטבע או שני צדדים לכל סיפור, הפטנגון באמצע או מצח העז מסמל את הצד השלישי למטבע: מה שאנחנו חושבים על הסיפור ששמענו, המשולש התחתון או הפה של העז מסמל את הדיבור הארצי ואת כל הדברים הגשמיים והבשריים. שלושת המשולשים התחתונים מסמלים גם את אי הקבלה של השילוש הקדוש, כלומר את דחיית הנצרות.
נאו פגניזם
נאופגניסטים רבים, בעיקר ויקאנים, משתמשים בפנטגרם כסימן של תקווה, בדומה לסמלים של דתות אחרות. למרות זאת, הפנטגרם אינו מסמל את הניאופגניזם, והוא משמש רק לעיתים נדירות על ידי ריקונסטרקיוניסטים. השימוש הדתי של הפנטגרם מוסבר בדרך כלל על ידי התייחסות להבנה הנאו-פיתגורית מימי הביניים שחמשת הקודקודים מיצגים את ארבעת היסודות עם הוספת ה"רוח" כנקודה הגבוהה ביותר.
בגלל האסוציאציה שמתקבלת בעקבות השטניזם, ובגלל הגישה החברתית השלילית כלפי הנאו-פגניזם, בתי ספר רבים בארצות הברית אסרו על התלמידים הלומדים בבית ספר לענוד תכשיטים שמציגים את הפנטגרם, או ללבוש בגדים שמציגים את הפנטגרם. למרות זאת, בבתי ספר ציבוריים, פעולות כאלו מצד ההנהלה נחשבים להפרה קשה של הזכות הראשונה של התלמידים: חופש הדת.
הדרוזים
סמל הדרוזים הוא פנטגרם שצבוע ב-5 צבעים שונים, המסמלים את 5 הגבולות (סימבוליים ואבסטרקטיים): המוח, הנשמה, המילה, העבר והעתיד.