cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ויקטור צ'רנומירדין
ויקטור סְטֵפֵּנוֹבִיץ' צֶ'רְנוֹמִירְדִין (ברוסית: Ви́ктор Степа́нович Черномы́рдин); 9 באפריל 1938 – 3 בנובמבר 2010) היה מדינאי רוסי, ששימש כראש ממשלתה השני של הפדרציה הרוסית לאחר התפרקות ברית המועצות, בתקופת נשיאותו של בוריס ילצין, בשנים 1992–1998.
ביוגרפיה
ויקטור צ'רנומירדין נולד בכפר במחוז אורנבורג. לאחר סיום בית הספר המקצועי, החל לעבוד במפעל המקומי של תעשיית הנפט. לאחר שירות צבאי בשנים 1957–1960 חזר לעבוד באותו מפעל.
בשנת 1962 הוא התחיל ללמוד במכון להנדסה בקויבישב. עם סיום הלימודים הוא התחיל לעבוד במנגנון המפלגתי. בשנת 1979 עבר למוסקבה. במהלך השנים התקדם במספר תפקידי ניהול ובשנים 1985–1989 היה שר תעשיית הגז בממשלת ברית המועצות. צ'רנומירדין היה ממעודדי מדיניות ההפרטה. ב-1989 הקים את חברת גזפרום על ידי הפרטת המשרד הסובייטי לתעשיית גז.
ב-30 במאי 1992 התמנה לסגן ראש הממשלה יגור גאידר. ב-14 בדצמבר 1992 מונה לראש ממשלת רוסיה. בשנת 1995 היה ראש תנועת רוסיה ביתנו שזכתה ב-10% בבחירות לדומה. ב-10 באוגוסט 1996 מונה מחדש לתפקיד ראש הממשלה, ובאותה שנה נפגש לארוחת ערב עם בנימין נתניהו ושרה נתניהו. במרץ 1998 הממשלה התפרקה ובוריס ילצין, שסמך עליו מאוד, לא הצליח להעביר את מועמדותו לתפקיד ראש הממשלה בדומה בפעם השלישית, בשל התנגדות מרבית חברי הבית התחתון. בשנת 1996 היה לממלא מקום נשיא רוסיה, בעקבות ניתוח חירום שילצין היה מוכרח לעבור, ועל כן העביר זמנית את סמכויות הנשיא לידי צ'רנומירדין, שכיהן אז כראש הממשלה. בשנת 1999 היה לנציג המיוחד של הנשיא בוריס ילצין ביוגוסלביה. בשנים 2001–2009 שימש צ'רנומירדין כשגריר הפדרציה הרוסית באוקראינה והתפקד למפלגת השלטון רוסיה המאוחדת ושימש גם כיועץ לנשיא רוסיה.
הוא נפטר במוסקבה, לאחר מחלה קשה, ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
מורשת
צ'רנומירדין היה ידוע בסגנון דיבור ייחודי ורצוף סתירות פנימיות ושימושים יצירתיים בתחביר הרוסי העשיר בכפל משמעויות, שהפך לשם דבר ברוסיה. במקרים רבים, אמרות הכנף שלו הפכו לביטויים שגורים. אחת מאמירותיו הזכורות ביותר שאף נקלטה בשפה הרוסית היא: "רצינו כמה שיותר טוב, אבל יצא לנו כמו תמיד".
על שמו נקראה שוברת קרח ויקטור צ'רנומירדין רוסית שנבנתה ב-2020.
נמל התעופה הבין-לאומי לוגן
נמל התעופה הבין-לאומי לוגן (באנגלית: General Edward Lawrence Logan International Airport) בבוסטון הוא נמל התעופה הגדול ביותר בניו אינגלנד, ומדורג בין 20 נמלי התעופה הגדולים בארצות הברית. בשנת 2008 עברו דרכו 26,102,651 נוסעים, ב-371,604 תנועות מטוסים.
לנמל שישה מסלולים, ארבעה טרמינלים, ו-94 שערים. כארבעים חברות תעופה טסות ללא הפסקה ליותר ממאה יעדים פנימים ובינלאומיים. בנמל מועסקים כ 12,000 איש.
אל על מפעילה 3 טיסות שבועיות בין תל אביב לבוסטון במשך כל השנה.
דלתא איירליינס מפעילה 3 טיסות שבועיות בין תל אביב לנמל התעופה.
היסטוריה
שדה התעופה נוסד בשנת 1922 בשם "נמל התעופה בוסטון", ובשנת 1923 נבנה המסלול הראשון 1,500 מטר, על ידי צבא ארצות הברית. בשנת 1927 חברת Colonial Air Transport (כיום אמריקן איירליינס) החלה להפעיל טיסה סדירה ראשונה בין ניו יורק לבוסטון. במשך הזמן נוספו לנמל התעופה 1,800 דונם שנבנו על המזבלה של נמל בוסטון, כתוצאה מכך שדה התעופה מוקף בשלושת צדדיו במים.
בתי נתיבות
בנמל התעופה לוגן ארבעה טרמינלים המקושרים באמצעות אוטובוסים:
One Sweet Day
One Sweet Day (בעברית: יום אחד מתוק) הוא סינגל של הזמרת מריה קארי בשיתוף עם להקת הבנים האמריקאית בויז טו מאן. השיר יצא לאור ב-14 בנובמבר 1995, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן הרביעי של קארי, Daydream.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קארי ובויז טו מאן עצמם ביחד עם וולטר אפאנאסייף. השיר מדבר על מותו של אדם אהוב, על איך הם לקחו אותו כמובן מאליו ולמעשה החמיצו אותו ועל איך הם כביכול רואים אותו בשמיים. קארי ובויז טו מן כתבו את השיר כל אחד מהם על אדם אמיתי מחייהם וגם בהשראת מחלת האיידס.
ביקורות והצלחה מסחרית
השיר זכה לשבחים נרחבים ממבקרי המוזיקה, ששיבחו אות המילים שלו ואת התוכן הלירי שלו וכינו אותו כאחד מהשירים הבולטים באלבום. מגזין רולינג סטון הכתיר את שיתוף הפעולה של קארי ובויז טו מן כשיתוף הפעולה הטוב ביותר בכל הזמנים.
השיר שבר שיא היסטורי בכך ששהה 16 שבועות במקום הראשון בארצות הברית מה שהפך אותו לשיר ששהה הכי הרבה שבועות במקום הראשון במצעד אי פעם, ולימים הפך לשיר המצליח ביותר במדינה בשנות ה-90.
גם בעולם השיר זכה להצלחה גדולה כאשר הגיע למקום ה-6 במצעד האירופאי הכללי, למקום ה-2 באוסטרליה, למקום ה-1 בניו זילנד, למקום ה-6 בבריטניה ולמקום ה-2 בקנדה. נכון להיום הוא מכר קרוב ל-7 מיליון עותקים מה שהופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר אי פעם.
וידאו קליפ
הקליפ לשיר צולם בפברואר 1995 והוא כולל קטעים של קארי ובויז טו מן מקליטים את השיר באולפן ההקלטות. לוח הזמנים הצפוף של קארי ובויז טו מן לא אפשר להם להקליט וידאו קליפ תקין אך מאוחר יותר קארי אמרה כי היא מרוצה מהקליפ מכיוון שלטענתה שום קליפ רגיל לא היה יכול ללכוד את המסר הלירי החזק של השיר.
גם מבקרי המוזיקה טענו כי הקליפ היה חכם והוא העניק כבוד למסר חסר האנוכיות של השיר, וכי הרעיון לצלמו באולפן הקלטות היה הטוב ביותר שאפשר.
הופעה
על מנת לקדם את השיר ביצעה אותו קארי בטקס פרסי הגראמי. בנוסף היא גם ביצעה אותו בטקס האזכרה של הנסיכה דיאנה. לימים השיר גם נכלל באלבומי אוסף של הזמרת ובניהם אלבום אוסף להיטי מקום הראשון שלה משנת 1998, אלבום אוסף הלהיטים שלה Greatest Hits, ואלבום אוסף הבלדות שלה The Ballads. בנוסף הוא גם נכלל בארבעה מסיבובי ההופעות שלה.
חד"ש-בל"ד
חד"ש-בל"ד הייתה רשימה מאוחדת למפלגות חד"ש ובל"ד שהתמודדה בבחירות לכנסת הארבע עשרה אשר התקיימו ב־29 במאי 1996, בהן קיבלה הרשימה יצוג של 5 מנדטים בכנסת.
זכויות להט"ב בירדן
זכויות לסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב) בירדן נחשבות למתקדמות יחסית בהשוואה לרוב המדינות האחרות במזרח התיכון.
מעמד בחוק
החוק הפלילי של המנדט הבריטי הפליל את ההומוסקסואלים עם עד 10 שנות מאסר, עד שנת 1951, כאשר ירדן אימצה את חוק העונשין שלה שלא הפליל אותם. גיל ההסכמה ליחסי מין במדינה הוא 16.
חוק העונשין הירדני אינו מאפשר לבני משפחה להכות או להרוג בן ממשפחתם שמיניותו מתפרשת כמביאה "חרפה" לכל המשפחה. החל משנת 2013, חוק העונשין החדש המתוקן הופך הריגה על כבוד המשפחה, כהצדקה חוקית לרצח, לבלתי חוקית.
חוק העונשין הירדני מעניק למשטרה את שיקול הדעת בכל הנוגע להגנה על שלום הציבור, שלעיתים נעשה בו שימוש כנגד הומוסקסואלים המארגנים אירועים ומחאות חברתיות.
היסטוריה
הפעם הראשונה שממשלת ירדן מסרה הצהרה פומבית כלשהי בנוגע לזכויות להט"ב הייתה בכנס העולמי הרביעי לנשים שהתקיים בשנת 1995. הוועידה הבינלאומית ביקשה לטפל בסוגיות זכויות נשים בקנה מידה עולמי, והועלתה הצעה לקיים את הוועידה באופן רשמי. לטפל בזכויות האדם של נשים לסביות וביסקסואליות. הנציגים הירדנים לכנס סייעו לדחות את ההצעה. לאחרונה, גם צירי הממלכה המאוחדת התנגדו למאמצים שהאו"ם עצמו יתמוך בזכויות הלהט"ב, אם כי הצעה מאוחרת זו אומצה בסופו של דבר על ידי האו"ם.
דיווחים אחרונים מצביעים על כך שאף על פי שמספר גדול של אזרחים להט"בים נמצאים בארון ולעיתים קרובות הם צריכים לנהל חיים כפולים, גל חדש של להט"בים צעירים יותר מתחיל לצאת מהארון והולך ונראה יותר במדינה, ופועל להקים קהילה להט"בית תוססת של סרטים, עיתונות, ספרות, אומנות להט"ב ועוד מקצועות אחרים. מרבית הירדנים ה"פתוחים" הללו הם משכילים ומגיעים ממשפחות אמידות ממעמד הביניים והעשירים.
בשנת 2015 פרסם משרד הפנים הירדני הצהרה על זכויות להט"ב בתגובה לפרסום סביב אירוע על זכויות הלהט"ב שהתקיים בעמאן. בהצהרה נאמר כי זכויות הלהט"ב מתנגשות עם חוקי האסלאם אשר זו היא דתה של המדינה וכי החוק הירדני מפליל את קיום ישיבות הציבור ללא אישור מראש וכן התנהלות ציבורית המפרה את שלום החברה. לפיכך, הכרה בקהילות להט"ב נחשבת להפרה של השריעה האסלאמית ובהמשך גם לחוקה הירדנית. כל הצעה של "מעוותים מינית" להפר את הוראות חוק השריעה ואת הצו הכללי, ולשם כך ההצעות האמורות נחשבות לפשע שעונש על פי חוק. כך לדברי משרד הפנים הירדני.
בשנת 2017 נאסרה הופעתה של משרוע ליילה, להקה לבנונית בירדן. ההודעה יצאה על ידי משרד הפנים. השמרנים התנגדו לעמדות הליברליות של הלהקה ולעובדה שאחד מחברי הלהקה, חאמד סינו, הוא גיי.
זהות מגדרית
באפריל 2018 העביר הפרלמנט הירדני את חוק האחריות הרפואית אשר אוסר על רופאים לבצע במטופל טיפול רפואי לשינוי מין והעונש עליו מגיע לכדי מאסר בפועל.
בתי המשפט המחוזיים אחראים לבדיקת מקרים של שינוי מין חוקי בירדן. ההחלטה בסופו של דבר היא של השופט הבכיר. בדרך כלל בית המשפט מייעד ועדה רפואית אשר תבחן את התובע בטרם תקבל החלטה בתיק.
תנאי מחיה
ועדת התקשורת מסדירה את התערוכה המסחרית וההפצה של סרטים ותוכניות טלוויזיה בירדן. בשנת 2016 קבעה ועדת התקשורת כי לא ניתן להציג את הסרט הילדה הדנית בפומבי משום שהוא מעודד סטייה ואי סדר ציבורי. מדיה מודפסת מוסדרת בחוק העיתונות והפרסום.
חוק העיתונות והפרסום תוקן בשנת 1998 ובשנת 2004. המסמך הראשוני אוסר על תיאור או אישור של "סטייה מינית", שייתכן שכללה הומוסקסואליות. למהדורה המתוקנת בשנת 2004 יש כמה הוראות שיש להן השפעה ישירה על זכויות הלהט"ב. ראשית, האיסור הוחלף בדרישה כללית כי העיתונות "תכבד את ערכיה של האומה הערבית והאסלאמית וכי על העיתונות להימנע גם מפגיעה בחייהם הפרטיים של אנשים".
בשנת 2007 הושק מגזין ראשון בירדן בנושא להט"ב, My.Kali. שנה לאחר מכן, My.Kali השיקו גם אתר באינטרנט, בעריכתה של הדוגמנית הגאה בפומבי ח'אליד עבד אל-האדי, דבר אשר גרר כותרות במדינה, מכיוון שהיה זה המדיה הלהט"ב הראשון שהיה אי פעם באזור הערבי.
אירועים נערכו בבירה הירדנית עמאן ביום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה בשנת 2014 ו-2015, למטרות חינוכיות ולמטרת הרמת קול לקהילה ודיון באתגרים העומדים בפנייה. באירועים השתתפו פעילים רבים וחברי קהילת הלהט"ב ובני ברית להט"ב בירדן. באירוע השני שהתקיים בשנת 2015 שגרירת ארצות הברית בירדן אליס וולס הייתה אחת מהדוברות. האירוע שהתקיים בשנת 2015 פורסם וסוקר כמעט בכל כלי התקשורת במדינה.
דעת קהל
על פי סקר שנערך בשנת 2019, 93% מהירדנים ענו לא, ו-7% ענו כן, לשאלה "האם החברה צריכה לקבל הומוסקסואליות?". סקר נוסף נערך מאוחר יותר בשנת 2019, לשאלה "האם על אנשי להט"ב למחות ולדרוש זכויות משלהם?", 78% ענו שלא, לעומת 22% שענו שכן.
משה המר
משה הָמֶר (באנגלית: Moshe Hammer; נולד ב-29 במרץ 1946) הוא כנר יהודי-קנדי.
ביוגרפיה
המר נולד בבודפשט, גדל בישראל וקיבל אזרחות קנדית בשנת 1975. הוא למד באקדמיה למוזיקה על שם רובין באוניברסיטת תל אביב והמשיך להשתלם אצל איוון גלאמיאן בג'וליארד, אצל יאשה חפץ בלוס אנג'לס ואצל יהודי מנוחין בלונדון.
בשנת 1970 זכה במדליה בתחרות טיבו בפריז והופיע כסולן ברחבי צפון אמריקה ואירופה. המר היה כנר ראשון עמית בתזמורת הסימפונית של אדמונטון, כנר ראשון בפילהרמונית של קלגרי ובתזמורת הסימפונית קיצ'נר-ווטרלו וכנר ראשי בהרכב הקאמרי הקנדי. כמו כן היה בין מייסדי הרכב אמדאוס.
האוסף (אלבום של אריק איינשטיין)
האוסף הוא אוסף של מארז תקליטורים המאגד שירים בולטים שהקליט הזמר אריק איינשטיין במהלך כל הקריירה שלו. האלבום יצא לאור בשנת 2000.
MotoGP עונת 2018
מארק מארקס הבטיח את זכייתו באליפות לאחר ניצחון בגרנד פרי ביפן, כשנותרו עוד שלושה מרוצים לסיום העונה. עבור מארקס הייתה זאת זכייה שלישית בתואר ברציפות וחמישית בסך הכל.
שינויים בלוח המרוצים
גרנד פרי בריטניה, שתוכנן להתקיים במסלול סילברסטון, בוטל עקב תנאי מזג אוויר גשומים במיוחד.
תוצאות ודירוג
הנקודות באליפות חולקו בהתאם למפורט בטבלה הבאה
אליפות הרוכבים
רוכבים ששמם מופיע על רקע כחול הם רוכבים בעונתם הראשונה באליפות
אולימפיאדת השחמט 2022
אולימפיאדת השחמט ה-44 אורגנה על ידי פיד"ה והייתה צפויה להתקיים ברוסיה, בין 5 ל־17 באוגוסט 2020. ב־24 במרץ 2020, הודיע פיד"ה על דחיית התחרות לקיץ 2021 בעקבות מגפת הקורונה. הדחייה כללה את אולימפיאדת הנכים בשחמט וגם את קונגרס פיד"ה שאמור היה להיערך באותם תאריכים. בהמשך נדחתה התחרות ל-2022.
בשנת 2020 במקום האולימפיאדה, יזמה פיד"ה את אולימפיאדת השחמט המקוונת 2020.
התחרות הייתה צפויה להתקיים במוסקבה אולם בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, הוחלט שהיא לא תתקיים ברוסיה ובמקום זאת היא נערכה בצ'נאי, הודו בין 28 ביולי ל־10 באוגוסט 2022.
מבנה התחרות
התחרות התקיימה ב־11 סיבובים בשיטה השווייצרית. משך המשחק הוא 90 דקות לכל אחד ל־40 המהלכים הראשונים, תוספת של 40 דקות לאחר מכן ובכל מהלך יש תוספת של 30 שניות. כל שחקן יכול להציע תיקו בכל שלב במשחק.
כל נבחרת הייתה מורכבת מ־5 שחמטאים כאשר בכל סיבוב משחקים 4, מהם שנים בלבן ושנים בשחור. תוצאות 4 המשחקים מאוחדים לתוצאת הסיבוב. במקרה של תיקו 2–2 כל נבחרת מקבלת נקודה. במקרה של ניצחון הנבחרת המנצחת מקבלת 2 נקודות והמפסידה 0 נקודות.
משתתפות
בתחרות הפתוחה השתתפו 188 נבחרות מ־186 התאחדויות (הודו, המארחת, שלחה 3 קבוצות), זהו שיא חדש בכמות משתתפות.
בתחרות הנשים השתתפו 162 נבחרות מ־160 התאחדויות.
בתחרות הגברים השתתפו 5 מתוך 10 השחמטאים עם דירוג מד כושר הגבוה ביותר: מגנוס קרלסן (1; מייצג את נורווגיה), פביאנו קרואנה (4; מייצג את ארצות הברית), לבון ארוניאן (5; מייצג את ארצות הברית), וסלי סו (6; מייצג את ארצות הברית) ואניש גירי (10; מייצג את הולנד).
המדורג שני, נכון לדירוג יולי 2022, דינג לירן לא השתתף בגלל שסין לא השתתפה בתחרות. המדורג שביעי יאן נפומניאשצ'י לא השתתף בגלל השהייתה של רוסיה. המדורג שלישי עלי רזא פירוזג'א וגם מקסים ושייה-לגראב (9) שני הצרפתים הבכירים בדירוג, החליטו שלא להשתתף בתחרות וריכרד רפורט (8) לא השתתף עקב המעבר לייצוג רומניה.
בתחרות הנשים השתתפו 3 שחמטאיות מתוך 10 עם דירוג מד כושר הגבוה ביותר לנשים. 7 האחרות ייצגו את סין שלא השתתפה ואת רוסיה שהושעתה.
תוצאות התחרות הפתוחה
! # !! מדינה!! ממוצע מד כושר!! ניקוד !! איכות הנקודות !! שחקנים
נבחרת ישראל
מהמקום ה־11 ועד המקום ה־24 ישנן 14 נבחרות עם 15 נקודות בהן נבחרת ישראל שסיימה במקום ה־16. היא התחילה את התחרות עם 4 ניצחונות ב־4 הסיבובים הראשונים והפסידה לנבחרת ארצות הברית, שדורגה ראשונה בתחילת התחרות לפי ממוצע מד כושר, בסיבוב החמישי 1.5–2.5. בסיבוב השישי היא סיימה בתיקו נגד נבחרת הפיליפינים. לאחר מכן הפסד נגד אזרבייג'ן, ניצחונות על קולומביה ואנדורה, הפסד נגד גרמניה ובמחזור הסיום ניצחון על נבחרת שווייץ. המשתתפים הישראלים הגיעו לתוצאות הבאות:
באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
הנבחרת סיימה במקום ה-25.
גמר גביע אופ"א 2007
גמר גביע אופ"א 2007 התקיים בהאמפדן פארק בגלאזגו, סקוטלנד ב-16 במאי 2007, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אופ"א לעונת היא סביליה הספרדית, שניצחה במשחק את בת ארצה אספניול 3-1 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר שוויון 2-2 בתום הארכה. הייתה זו המהדורה ה-36 של המפעל.
בפעם השביעית בתולדות משחקי גמר המפעל, נפגשו שתי קבוצות מאותה המדינה בשלב הגמר. היה זה גמר כל-ספרדי ראשון בתולדות המפעל, והפעם הראשונה מאז גמר גביע אופ"א 1998 בו נפגשות שתי קבוצות מאותה המדינה בגמר. ספרד הייתה למדינה הרביעית ששולחת שתי נציגות לגמר המפעל, אחרי איטליה (ארבע פעמים), אנגליה וגרמניה המערבית (פעם אחת כל אחת).
סביליה שמרה על תוארה מהעונה החולפת, והייתה לקבוצה השנייה שעושה זאת בתולדות המפעל, אחרי ריאל מדריד ב-1986. בכך, העלתה סביליה את מניין זכיותיה בתואר לשתי זכיות. מנגד, אספניול העפילה למעמד הגמר השני בתולדותיה, והראשון מאז 1988, אז הפסידה את התואר לבאייר לברקוזן.
סביליה, מחזיקת גביע אופ"א המכהנת, הבטיחה את מקומה במפעל לאחר שסיימה חמישית בטבלת הליגה הספרדית 2005/2006, מרחק פער שערים בלבד מהמקום הרביעי המוביל למוקדמות ליגת האלופות. אספניול סיימה את העונה במקום ה-15 באותה הטבלה, אך זכתה בגביע המלך הספרדי והבטיחה את השתתפותה בטורניר האירופי.
במשחק עצמו עלתה סביליה ליתרון ראשון לאחר 18 דקות משער של אדריאנו, אך אלברט ריירה איזן לאחר עשר דקות. התוצאה נשמרה והמשחק עבר להכרעה בהארכה. פרדי קאנוטה קירב את סביליה לזכייה עם שער בשלהי החצי הראשון של ההארכה, אך שוב היתרון החזיק עשר דקות בלבד, עד שג'ונתאס איזן בדקה ה-115. המשחק עבר להכרעה בדו-קרב פנדלים, בו הצליח שוער סבילה אנדרס פאלופ להדוף שלוש בעיטות ולהוביל את קבוצתו לניצחון 3-1 לאחר ארבע בעיטות בלבד.
סביליה
בשלב הבתים הוגרלה סביליה לבית ג' לצדן של א.ז. אלקמאר, ספורטינג בראגה, סלובן ליברץ וגראסהופרס ציריך. במשחק הראשון נפרדה סביליה בשוויון 0-0 מול סלובן ליברץ בחוץ. במשחק השני גברה סביליה 2-0 בבית על בראגה משערים של לואיס פביאנו וחאבייר שבנטון, ולאחר מכן הבטיחה את העפלתה עם 4-0 מרשים בחוץ על גראסהופרס, עם צמד לדניאל אלבס ושערים של שבנטון ושל קפה. את שלב הבתים סיימה סביליה עם הפסד ביתי 2-1 לאלקמאר. שבנטון העלה את סביליה ליתרון בפנדל, אך שותא ארבלדזה הפך עם צמד שערים, כולל שער ניצחון בתוך תוספת הזמן. את שלב הבתים סיימה סביליה במקום השני בבית, ועלתה לשלבי הנוקאאוט.
בשלב הנוקאאוט הראשון הוגרלה סביליה מול סטיאווה בוקרשט הרומנית. במשחק הראשון בחוץ השיגה סביליה מקדמה משמעותית לגומלין בדמות ניצחון 2-0. כריסטיאן פאולסן כבש ראשון לזכות האורחת, ופרדי קאנוטה בשערו הראשון בטורניר קבע את תוצאת הסיום. בגומלין השלימה סביליה ניצחון כפול בזכות שער של אלכסנדר קרז'אקוב בתוספת הזמן של המחצית הראשונה, 1-0 בסיום, ובסיכום 3-0 לסביליה.
בשמינית הגמר פגשה סביליה את שחטאר דונצק האוקראינית. את המשחק הראשון אירחה סביליה, ובו עלתה ליתרון כבר בדקה השמינית מפנדל של חוסה לואיס מארטי. שחטאר השיגה שוויון מהיר משער של תומאס הובשמן, ובמחצית השנייה הפכה את התוצאה עם פנדל מדויק משלה. שתי דקות לסיום, פנדל מדויק שלישי במשחק, הפעם מרגלי אנצו מרסקה קבע שוויון 2-2 בדרך לגומלין. משחק הגומלין בדונצק היה דרמטי במיוחד. לאחר מחצית מאופסת, התקרבה המארחת להעפלה עם שער בדקה ה-49. מרסקה השיג שוויון תוך ארבע דקות, אך סביליה נותרה בנחיתות עקב חוק שערי חוץ. בדקה ה-83 התרחקה סביליה מרבע הגמר, כשאלאנו העלה את שחטאר ליתרון 2-1. ארבע דקות בתוך תוספת הזמן זכתה סביליה בכדור קרן. השוער, אנדרס פאלופ, עלה לעזרת ההתקפה בהזדמנות האחרונה במשחק, הגיע ראשון לכדור הקרן ונגח אותו פנימה. שוויון 2-2 דרמטי מראשו של השוער, והמשחק הלך להכרעה בהארכה. בדקה ה-105, שער של שבנטון העלה את סביליה ליתרון ראשון במשחק, שנשמר עד לסיום. עם 5-4 בסיכום ולאחר הארכה, נותרה סביליה במסע ההגנה על התואר.
ברבע הגמר פגשה סביליה את טוטנהאם הוטספר האנגלית. במשחק הראשון בבית נקלעה סביליה לפיגור לאחר שתי דקות בלבד, משער של רובי קין, אך קאנוטה וקרז'אקוב הפכו את התוצאה עוד במחצית הראשונה, ובסיום 2-1 לסביליה. הגומלין בוייט הארט ליין נפתח בסערה. כבר לאחר שלוש דקות עלתה סביליה ליתרון משער עצמי, וחמש דקות לאחר מכן עלתה ליתרון 2-0 משער של קאנוטה. ג'רמיין דפו כבש שער מצמק בדקה ה-65, ושתי דקות בלבד לאחר מכן השיג ארון לנון את השוויון, שהחזיק מעמד עד לסיום. עם 4-3 בסיכום המפגשים, העפילה סביליה לחצי הגמר.
בחצי הגמר, אליו העפילו שלוש ספרדיות, פגשה סביליה את בת ארצה אוססונה. במשחק הראשון בחוץ הופתעה סביליה, כשרוברטו סולדדו כבש את השער היחיד במשחק בדקה ה-55 וקבע 1-0 לאוססונה בסיום. בגומלין הביתי כבש לואיס פביאנו בדקה ה-37, ובדקה ה-53 כבש רנאטו את השער שהבטיח לקבוצתו את ההעפלה. 2-1 לסביליה בסיכום, בדרך לגמר גביע אופ"א.
אספניול
אספניול, מחזיקת הגביע הספרדי, החלה את דרכה בטורניר בסיבוב הראשון מול ארטמדיה פטרז'לקה מסלובקיה. המשחק הראשון בברטיסלאבה היה צמוד, כאשר אלברט ריירה מעלה את האורחת ליתרון ראשון לאחר כחצי שעה. ארטמדיה השלימה מהפך עוד במחצית הראשונה, אך וולטר פנדיאני קבע את תוצאת המשחק בדקה ה-53, שוויון 2-2 בסיום. בגומלין הביתי נקלעה אספניול לפיגור כבר לאחר 13 דקות, אך פנדיאני השיג את השוויון המהיר. במהלך המחצית השנייה, שער של לואיס גרסיה השלים מהפך, ושער שני של פנדיאני קבעו 3-1 לאספניול, בדרך לשלב הבתים.
בשלב הבתים פגשה אספניול את אייאקס אמסטרדם, זולטה ורכם, ספרטה פראג ואוסטריה וינה. אספניול הפגינה עליונות מרשימה לאורך כל שלב הבתים, והשיגה ארבעה ניצחונות בארבעת משחקיה, בפער שערים מרשים של 11-2, שכלל שמירה על רשת נקייה בשלושה מתוך ארבעת המפגשים. גרסיה (פנדל) וריירה העניקו לאספניול 2-0 בחוץ על ספרטה פראג בפתיחת שלב הבתים. במשחק השני אירחה אספניול את זולטה ורכם. לאחר תצוגת תכלית התקפית הביסה אספניול 6-2 את יריבתה הבלגית, משערים של פראן קורומינאס, פנדיאני עם צמד וגרסיה עם שלושער. גם במשחק החוץ הקשה מול אייאקס יצאה אספניול כשידה על העליונה, 2-0 משערים של פנדיאני וקורומינאס. פנדיאני המשיך ביכולת הכיבוש הגבוהה גם במשחק הנעילה של שלב הבתים, בו ניצחה אספניול 1-0 בבית את אוסטריה וינה.
בשמינית הגמר פגשה אספניול את מכבי חיפה. חניכיו של רוני לוי עמדו היטב מול הספרדים במשחק הראשון באצטדיון בלומפילד והשיגו שוויון 0-0 מפתיע. לאחר מחצית מאופסת בגומלין בברצלונה, פרצו הספרדים את הסכר עם שער של איוואן דה לה פנייה בדקה ה-53. השער הביא לתנופה במשחקה של אספניול, שכבשה שני שערים נוספים תוך שמונה דקות מרגליהם של ראול טאמודו ושל גרסיה. פנדיאני קבע את תוצאת המשחק בדקה האחרונה, 4-0 לאספניול בדרך לרבע הגמר.
אספניול הבלתי מנוצחת בטורניר המשיכה את התנופה ברבע הגמר מול בנפיקה ליסבון. במשחק הראשון בבית הובילה אספניול 3-0 משערים של טאמודו, ריירה ופנדיאני, אך הפורטוגלים השיגו שני שערי חוץ חשובים מרגליהם של נונו גומש ושל סימאו, 3-2 בסיום. משחק הגומלין בליסבון הסתיים ללא שערים, והניצחון במשחק הראשון הביא לאספניול את הכרטיס לחצי הגמר.
בחצי הגמר פגשה אספניול את ורדר ברמן הגרמנית, שהייתה לקבוצה היחידה בחצי הגמר שאינה ספרדית. המשחק הראשון היה לתצוגת תכלית ביתית של אספניול. מויסס הורטאדו, פנדיאני וקורומינאס קבעו 3-0 בדרך לגומלין. ברמן פתחה היטב את הגומלין, עם שער של הוגו אלמיידה כבר בדקה הרביעית, אך אספניול המשיכה את היכולת הגבוהה בטורניר והפכה את התוצאה במחצית השנייה משערים של קורומינאס ושל לקרוס. 2-1 בסיום המשחק, 5-1 בסיכום שני המשחקים, והעפלה לגמר גביע אופ"א שני בתולדות אספניול.
מחצית ראשונה
סביליה, מחזיקת הגביע המכהנת, העפילה לגמר כפייבוריטית ברורה לזכייה בתואר בפעם השנייה ברציפות. הקבוצה של חואנדה ראמוס הפגינה יכולת גבוהה גם בליגה הספרדית, שם עוד נותרה בקרב על התואר מול ריאל מדריד וברצלונה (סיימה לבסוף במקום השלישי, בפער חמש נקודות בלבד מהמוליכות) ואף העפילה לגמר הגביע הספרדי (בו זכתה לבסוף לאחר ניצחון על חטאפה), לעומת יריבתה שהגיעה לגמר כשהיא ממוקמת במקום ה-12 בלבד בליגה (סיימה את העונה במקום ה-11). במשחק הגמר פתחו שבעה שחקנים שפתחו במשחק הגמר הקודם, ועוד שניים ששותפו במהלכו. לואיס פביאנו, אנצו מרסקה ופרדי קאנוטה, כובשי השערים בגמר הקודם, פתחו שלושתם בהרכב סביליה לגמר, כמו כן דניאל אלבס שהיה ממצטייני אותו גמר. מנגד, חניכיו של ארנסטו ואלוורדה העפילו לגמר לאחר יכולת מרשימה וללא הפסד בטורניר, וזאת על אף העונה הפושרת בליגה הספרדית. איוואן דה לה פנייה, שהחמיץ מספר משחקים כולל גומלין חצי הגמר מול ורדר ברמן, התאושש בזמן ועלה בהרכב, בעוד מלך שערי הטורניר (11 כיבושים), וולטר פנדיאני, נותר על הספסל עקב התאוששותו מפציעה בברך. בהיעדרו, עלתה אספניול במערך "יהלום", כאשר את עמדת הקשר ההתקפי תפס איוואן דה לה פנייה, ובחוד פתחו ראול טאמודו ולואיס גרסיה. עשרה ספרדים פתחו בהרכבה של אספניול, כאשר פבלו סבאלטה הארגנטינאי השלים את תמונת ההרכב.
בדקה ה-18 של ההתמודדות נפל השער הראשון במשחק, בהתקפה מתפרצת מהירה של סביליה. כדור קרן של דה לה פנייה נקלט על ידי אנדרס פאלופ, ששלח בידו כדור חזק באגף שמאל. אדריאנו המהיר הצליח להקדים את דויד גרסיה, חדר לרחבה והכניע את גורקה אירייסוס, 1-0 לסביליה. היתרון החזיק מעמד עשר דקות בלבד לאחר שאלברט ריירה חתך מאגף שמאל למרכז, השאיר מאחור את אלבס, ומ-16 מטרים בעט היטב לפינה הימנית הרחוקה. פאלופ הצליח רק לגעת, שוויון 1-1 בגלאזגו לאחר 28 דקות.
מחצית שנייה
המחצית השנייה נפתחה עם חילוף בשורות סביליה, כאשר חסוס נבאס החליף את מרסקה, אך דווקא אספניול פתחה טוב יותר את המחצית השנייה. ריירה, בבעיטה מחוץ לרחבה, סחט הצלה מרשימה מפאלופ, שהדביק את הכדור לעמוד. במשך דקות ארוכות השליטה במשחק הייתה של אספניול, שחיפשה את שער היתרון.
המשחק קיבל תפנית בדקה ה-68. אלכסנדר קרז'אקוב, שעלה כמחליף ארבע דקות קודם לכן, הוכשל מאחור על ידי מויסס הורטאדו. הקשר האחורי, שראה כרטיס צהוב במחצית הראשונה, ספג את הכרטיס הצהוב השני והורחק בכרטיס אדום. ההרחקה הביאה למהפך בשליטה במגרש, וכעת הייתה זו סביליה שחיפשה לחזור ליתרון. עד לסיום אספניול ערכה שני חילופים הגנתיים, ומי ששילמו את מחיר ההרחקה היו שחקניה היצירתיים של אספניול, הקפטן טאמודו והקשר ההתקפי דה לה פנייה.
סביליה המשיכה לייצר מצבי הבקעה ולהפעיל לחץ כבד על שחקני אספניול. המצבים הבולטים היו של קרז'אקוב, שבעט מעל למשקוף, וקאנוטה שהחמיץ בנגיחה. עד לסיום נשמרה התוצאה, שוויון 1-1 והקבוצות הולכות להארכה.
הארכה ודו-קרב פנדלים
הלחץ של סביליה על שערה של אספניול המשיך לתוך פתיחת ההארכה, עד שלבסוף הצליחה למצוא את הפרצה. חסוס נבאס שלח כדור שטוח מאגף ימין לתוך תיבת החמש, קאנוטה הקדים את השומר ובנגיעה שלח את הכדור לפינה הקרובה, 2-1 לסביליה על עשרת שחקני אספניול. סביליה חיפשה את השער שיכריע סופית את ההתמודדות, והחצי השני של ההארכה נפתח בשני מצבי הבקעה באחד-על-אחד, כאשר אנטוניו פוארטה ודני אלבס נעצרים אצל אירייסוס.
מן העבר השני, וללא קשר למהלך המשחק, הצליחה אספניול להשיג שוויון מפתיע. חמש דקות לסיום ההארכה שלח המחליף ג'ונתאס בעיטה חדה ועוצמתית מכעשרים מטרים לפינה, הכדור קיפץ לפני פאלופ שלא יכול היה להציל, שוויון 2-2 בדקה ה-115. עד לסיום לא נכבשו עוד שערים, והמשחק עבר להכרעה בדו-קרב בעיטות עונשין.
דו-קרב הפנדלים נפתח בפנדל מדויק של קאנוטה, מול הצלה של פאלופ לבעיטה של לואיס גרסיה. בסבב הבא, איביצה דרגוטינוביץ' ופנדיאני המחליף בעטו היטב וכבשו שניהם. הבועט השלישי של סביליה, דני אלבס, שלח את הכדור מעל למשקוף והעניק לאספניול את ההזדמנות לאזן, אך ג'ונתאס בעט חלש ופאלופ עם הצלה שנייה השאיר את סביליה ביתרון. הבועט הבא, פוארטה, הכניע את אירייסוס וקבע 3-1 לסביליה. מארק טורחון, הבועט הרביעי של אספניול, בעט לפינה אך פאלופ זינק היטב והדף בפעם השלישית, כדי להעניק לסביליה את הניצחון לאחר ארבעה בועטים בלבד, 3-1 בדו-קרב וזכייה שנייה ברציפות בגביע אופ"א.
מטיס
ראו גם
}}
אדוארד פרננדס
אדוארד פרננדס (בספרדית: Eduard Fernández; נולד ב-25 באוגוסט 1964) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ספרדי, זוכה שלושה פרס גויה.
ביוגרפיה
אדוארד פרננדס נולד בברצלונה ולמד משחק במכון לתיאטרון בעיר בו נולד. לאחר סיום הלימודים הוא שיחק בתיאטראות שונות בעיר. בשנת 1992 הוא לראשונה השתתף בסדרת טלוויזיה כאשר השתתף בסדרה בת 32 פרקים. החל משנת 1994 הוא משחק בסרטי קולנוע ספרדים. מאז הוא השתתף בעשרות סרטים. בשנת 2009 הוא שיחק לצד בתו וזה היה הסרט הראשון בהשתתפותה.
בשנים 2001, 2003 ו-2013 אדוארד פרננדס זכה בפרס גויה. בשנת 2016 הוא זכה בפרס של פסטיבל לקולנוע בסן סבסטיאן על משחקו בסרט "עשן ומראות". בנוסף לכך הוא זכה בפרסים נוספים למשחק בקולנוע בספרד.
בשנת 2021 כיכב בסרט הספרדי-יווני "Mediterraneo: The Law of the Sea" של הבמאי מרסל ברנה. באותה שנה החל לשחק בסדרה המסתורין "30 מטבעות", של רשת HBO אירופה העוקבת אחר האב ורגרה (פרננדס), מגרש שדים, מתאגרף ואסיר-לשעבר שגורש על ידי הכנסייה לעיירה נידחת בספרד.
בשנת 2022 שיחק במותחן הפסיכולוגי "הקווים העקומים של אלוהים" בבימויו של אוריול פאולו (אנ') בסרטו השני עבור שירות הזרמה המדיה נטפליקס.
סוזן טיירל
סוזן טיירל (באנגלית: Susan Tyrrell; 18 במרץ 1945 - 16 ביוני 2012), נולדה בתור סוזן ג'יליאן קרמר, הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית. הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1972 על הופעתה בסרט "עיר שמנה".
חייה
טיירל נולדה בסן פרנסיסקו לאם דיפלומטית ולאב סוכן כישרונות. החלה את דרכה במחזות חובבים, כשעברה לניו יורק החלה לעבוד כשחקנית תיאטרון מקצועית במחזות אוף ברודוויי. טיירל פרצה בתור שחקנית קולנוע ב-1972 בדרמה של ג'ון יוסטון "עיר שמנה", קיבלה את מועמדותה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט בתור אומה חברתו של המתאגרף הוותיק בילי טולי. בשנות ה-80 שיחקה טיירל בקומדיות: הקאלט "אזור אסור" בתפקיד המלכה דוריס, "פי ווי הרמן הגדול" בתור מידג' אשתו הקטנה של בעל הקירקס מייס מונטנה (קריס קריסטופרסון) ובסרטו ההוליוודי הראשון של פול ורהובן "רומן הדמים" בתור הפרוצה סלין.
ב-1990 גילמה טיירל את רמונה ריקטס הסבתא של מנהיג כנופיית הרחוב "קריי בייביי" (ג'וני דפ) בסרט הפולחן המוזיקלי, "נער שוליים". בשנת 2000 טיירל איבדה את שתי רגלייה כתוצאה מהפרעת תרומבוציטמיה ראשונית, לאחר שהתגלו קרישי דם שהתגלו בגפיה היא נאלצה לכרותן. בשל מצבה הכלכלי והצורך בתרופות ארגן מועדון הלילה "The Viper Room" ערב תמיכה והתרמה לטיירל שהונחה על ידי ג'וני דפ.
ב-16 ביוני 2012 נפטרה בשנתה בביתה באוסטין, בגיל 67.
מוסא סנוגו
מוסא סנוגו (נולד ב-16 ביולי 1983 באביג'אן) הוא כדורגלן מחוף השנהב המשחק בעמדת החלוץ.
סנוגו התחיל את דרכו במחלקת הנוער של אביג'אן הנחשבת לאחת מאקדמיות הכדורגל המובילות בחוף השנהב. בשנת 2002 הוא עבר לליגה הבלגית ושם שיחק בעונת 2002/03 במועדון הספורט בוורן, מועדון כדורגל הידוע במספר הרב של שחקנים ילידי חוף השנהב המשחקים בו. משם הוא עבר בעונת 2005 לקבוצת פ.צ. בריסל, גם היא מבלגיה, בה שיחק עונה וחצי בעונות 2005/06 ו-2006/07.
בינואר 2007, במהלך עונת 2006/07 חתם סנוגו בקבוצת מכבי נתניה אך איכזב מבחינה מקצועית ולכן שוחרר בסוף אותה העונה. לאחר מכן חזר לשחק בפ.צ. בריסל, ושיחק שנתיים בקבוצת מונס, גם היא בבלגיה. בשנת 2012 עבר לשחק בווייטנאם.
ואייט ארפ
ואייט אֶרְפּ (באנגלית: Wyatt Earp; 19 במרץ 1848 - 13 בינואר 1929), מהמר, משקיע ואיש חוק אמריקאי מהמאה ה-19. יחד עם אחיו וירג'יל ומורגן, וידידו הטוב דוק הולידיי, הצליח למגר את כנופיית הפושעים של האחים קלנטון מהעיר טומבסטון שבאריזונה. שיאה של היריבות בין הצדדים היה בקרב אקדחים אלים, המפורסם בשם "קרב האקדחים באו. קיי. קוראל", אשר בו ספגו חברי הכנופיה אבדות קשות.
ארפ, בן למשפחה מרובת ילדים, לא התבלט בצעירותו. אך לאחר מות אביהם, ולאחר שספג מספר אכזבות בחייו (כמו מות אשתו הראשונה), הפך לאיש חוק.
בת זוגו ב-47 השנים האחרונות לחייו (1882 - 1929), הייתה ג'וזפין שרה מרקוס, בת למהגרים יהודים מפרוסיה. הם קבורים זה לצד זה בבית קברות יהודי בקולמה, קליפורניה.
בתרבות
בסדרת הטלוויזיה ״המערב״ של רוברט רדפורד ואייט ארפ מוצג כאחד מהאנשים המרכזיים במיתולוגיה של המערב.
בשנת 1994 יצא לאקרנים סרט פעולה המתאר את דמותו של ארפ, בכיכובו של קווין קוסטנר.
מגאס
מגאס (ברוסית: Магас) היא עיר הבירה של רפובליקת אינגושטיה שבדרום הפדרציה הרוסית. שוכנת על גדות נהר סונז'ה, יובל של נהר טרק, ומרוחקת כארבעה קילומטרים דרומית-מזרחית לנזראן.
העיר נוסדה בשנת 1995, ובשנת 2002 החליפה את נזראן כבירת הרפובליקה. מגאס היא הבירה הקטנה ברוסיה, בשנת 2014 התגוררו בעיר 4,756 תושבים.
תולדות העיר
עד לשנת 1992 הייתה אינגושטיה חלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאלית האוטונומית צ'צ'נו-אינגוש. לאחר נפילת ברית המועצות הפכה אינגושטיה לרפובליקה עצמאית שבירתה הייתה נזראן. בנזראן לא היו מבני ממשל, ומשרדי הממשלה שכנו בבתי ספר ובתי מלון.
בשנת 1995 הורה נשיא הרפובליקה; רוסלאן אושב, על הקמת בירה חדשה לרפובליקה. בשנת 2000, חמש שנים לאחר מכן, קיבלה מגאס מעמד של עיר. בשנת 2002 הושלמה העברת משרדי הממשל למגאס והיא הפכה לבירת הרפובליקה. על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2002, התגוררו בעיר 275 תושבים בלבד.
ולאדו בוצ'קובסקי
ולאדו בוצ'קובסקי (במקדונית: Владо Бучковски; נולד ב-2 בדצמבר 1962, בסקופיה שביוגוסלביה) הוא פוליטיקאי מקדוני שכיהן בתפקיד ראש ממשלת מקדוניה בין 2004 ל-27 באוגוסט 2006, כאשר העביר את מושכות השלטון לניקולה גרואבסקי. בוצ'קובסקי משתייך למפלגת האיחוד הסוציאל-דמוקרטי המקדוני.
ב-9 בדצמבר 2008 הואשם בהתעללות בזמן כהונתו כשר ההגנה (שנת 2001) ונידון לשלוש וחצי שנות מאסר.
ביוגרפיה
ולאדו בוצ'קובסקי נולד ב -2 בדצמבר 1962 בסקופיה, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה. סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים בסקופיה ב-1986. בשנות ה-90 סיים את הדוקטורט שלו במשפטים. בזמן זה עבד בפרלמנט. בשנים 2000- 2001 כיהן כראש העיר סקופיה.
לפני שהתמנה לראשות הממשלה כיהן בוצ'קובסקי פעמיים כשר ההגנה של מקדוניה (פברואר עד נובמבר 2001, 2002–2004). היה ראש הממשלה ב-15 בדצמבר 2004 ועד ל-27 באוגוסט 2006, לאחר בחירות שבהן מפלגתו נחלה מפלה.
סנובסק (מחוז משנה)
מחוז המשנה סְנוֹבְסְק (באוקראינית: Сновський район) היא מחוז משנה (ראיון) במחוז צ'רניהיב שבצפון אוקראינה. מרכז הראיון ממוקם בעיר סנובסק. כמות האוכלוסין בראיון עומד על 23,904 (נכון לשנת 2016).
בין השנים 1935-2016 מחוז המשנה נקרא שצ'ורס על שם המצביא האוקראיני ניקולאי שצ'ורס. ב-21 במאי 2016 החליטה המועצה העליונה להחזיר את שמה המקורי של העיר, ובעקבות כך גם של מחוז המשנה, עקב החוק האוסר שמות ממוצא קומוניסטי.
מוקסה
מוקסה היא מילה ביפנית שמשמעותה צמח לבעירה ומשמשת ברפואה סינית.
את המוקסה מכינים מצמח הלענה. המוקסה, הידועה כצמח מרפא יאנגי, היא שיטת חימום המהווה חלק בלתי נפרד מהרפואה הסינית. יכולה לעמוד כטיפול בפני עצמו או כתוספת לשיטות טיפול אחרות (בעיקר עם דיקור סיני). החימום מתקבל על ידי שרפת צמח הלענה ברמות עיבוד שונות, על פי האפקט הרצוי. ישנן צורות רבות לשימוש במוקסה. הידועה מכולן היא שימוש ב"מוקסה סטיק" – נייר אורז שמולא בתערובת של עלי לענה טחונים ביחד עם סיבי כותנה. ניתן גם לשים את התערובת ישירות על האזור הרצוי.
טעות אנוש
טעות אנוש היא שגיאה שביצע אדם אחד או יותר עקב אי-ידיעה, שיפוט לקוי, היסח הדעת, שיקול דעת פגום, רשלנות וכדומה. טעות אנוש היא פעמים רבות הסיבה העיקרית או גורם תורם באסונות ותאונות בתחומים שונים ובהם: תעופה, רפואה (רשלנות רפואית) ועוד. מניעת טעות אנוש תורמת רבות לאמינות ובטיחות של הפעלת מערכות מורכבות.
הגדרה
הגדרות שונות נתנו למושג טעות אנוש.
קטגוריות
ישנן דרכים רבות לסווג טעות אנוש.
מחקרים
המחקר בתחום טעות אנוש הוא תחום מחקר פעיל מאוד, וכולל עבודות מחקר הקשורות למגבלות זיכרון וקשב, וכן לאסטרטגיית קבלת החלטות והתנהגויות הכרתיות אחרות.
נושא אי ההבנות בתקשורת אנושית נחקר בניתוח שיחות, וכן נחקרו הפרות בנושא עקרון שיתוף הפעולה.
מחלוקות
ישנם חוקרים הטוענים כי הדיכוטומיה של פעולות אנושיות כ"נכונות" או "לא נכונות" היא פשטנות יתר מזיקה של תופעה מורכבת. גישה מועילה יותר יכולה להיות התמקדות בהשתנות של ביצועים אנושיים וכיצד האדם פועל (וארגונים). גישות חדשות יותר כמו הנדסת חוסן, מדגישות את התפקיד החיובי של האדם במערכות מורכבות.
נחל הרועה
השם נחל הרועה, יחד עם חניון הרועה שלידו, ניתן לו לזכרה של ברברה פרופר (1930–1952), שנרצחה במקום על ידי בדואים מהסביבה. פרופר נולדה בגרמניה, לאם יהודייה. עלתה ארצה וגדלה בירושלים, כבת מאומצת ליוהנה וד"ר עמנואל פרופר. למדה באוניברסיטת נשאטל, שווייץ, פילוסופיה, תאולוגיה ושפות. חזרה לארץ והתגייסה לצה"ל על אף שהייתה בת יחידה למשפחתה ושירתה שנתיים כסמלת בחיל המודיעין. ב-15 במאי 1952 הייתה אחת מכתריסר מייסדי קיבוץ שדה בוקר, בהם חגי אבריאל, דניאל הלל ואחרים.
שימשה כרועת הצאן ואחראית על ענף הצאן כולו של הקיבוץ ונרצחה בספטמבר 1952 על ידי בדווים מהסביבה. רוצחיה טענו כי חשבו שעדר הכבשים אותו רעתה פרופר נלקח מהשבט הבדואי על ידי צה"ל.. עוד טענו כי בשל לבושה של פרופר לא שמו לב שמדובר בבחורה ואם היו יודעים "לא היו נוגעים בה".. שני רוצחיה נתפשו, אחד מהם נידון ב-1955 למאסר עולם ואילו השני מת בכלא בטרם החל המשפט.
הקרן הקיימת לישראל הקימה על שמה את "חניון הרועָה" מול הכניסה לקיבוץ שדה בוקר.
גן תעשייה
גן תעשייה או: פארק טכנולוגי הוא מוסד המהווה חממה לתעשיינים ויזמים בראשית דרכם. גן התעשייה מאגד בשטחו מפעלי תעשייה קטנים, המצויים בשלבי הקמה, ומאפשר להם לחסוך בהוצאות על ידי שכירה משותפת של שירותים. המפעלים שבשטח גן התעשייה יכולים לשכור יחדיו שירותי משרד, אריזה ושיווק שמפעל קטן מתקשה לשכור בעצמו. כשהמפעלים שבגן מתבססים כלכלית, הם עוזבים את הגן ועל פי רוב הם מתמקמים מחדש באזור התעשייה שמחוץ לגן.
יתרון אפקטיבי זה נובע גם מתוך מבנה הגן ומתוך השירותים הנלווים שהוא מספק (חדר אוכל וקפיטריה לשימוש הצוות ומבקרים, שירותי ביטחון כלליים ומאורגנים, תכנון נוף, גינון וניקיון, איסוף אשפה, שירותי דואר, אולמות כינוס, ישיבות והרצאות, שירותי תחזוקה כללית וכדומה).
היזם חופשי להתמקד בנושאים שהם בעדיפות ראשונה, כמו ייצור ושיווק המוצר. כך הוא יוכל לתפקד במלוא כוחו, תוך שהוא מתרכז בהיבטים הקריטיים של העסק, הודות לתמיכה הישירה שהוא מקבל מסביבת הגן. הגנים ממוקמים בתוך אזורי תעשייה כללית, בהם יוכלו חברות, לאחר תקופת צמיחה מסוימת, לעבור למתקנים גדולים יותר.
מטרת גן התעשייה, אפוא, היא לשמש בית זמני עבור המפעל עד שיוכל לעמוד על רגליו ולהיות עצמאי כלכלית, וכדי שיוכל להגיע למצב בו המפעל בשל לעזוב את גן התעשייה, לשכור שטח ומבנה, ולהקים את המפעל כאשר יש לו בסיס התחלי איתן.
על החברות המצטרפות לגן התעשייה לעמוד בשלושה תנאים: בעלות פרטית, מגמת יצוא ותעשייה נקייה השומרת על איכות הסביבה. על החברה להציג תוכנית עסקית ולהציג יכולות ייצור ושיווק. החברות הצעירות נהנות מהדרכה של תעשיינים ויזמים מנוסים לצד גישה למרכז העסקים המשוכלל של גן התעשייה.
גני התעשייה ממוקמים באזור פיתוח א'. מדינת ישראל מעניקה לחברות הממוקמות באזורים אלו הטבות כלכליות נוספות על מנת לעודד את פעילותן שם. הטבות אלו כוללות תמריץ השקעה בסך 24% מכלל ההשקעות, או לחלופין, פטור מתשלום מס הכנסה למשך 10 שנים.
הוגה שיטת גן התעשייה הוא סטף ורטהיימר שהקים את גן התעשייה הראשון בתפן. אחריו נבנו גני תעשייה נוספים בתל חי, בעומר ובלבון. נכון לעשור הראשון של המאה ה-21 ישנם במדינת ישראל גני תעשייה רבים. גני התעשייה מוקמים ומסובסדים, על פי רוב, על ידי הרשויות המקומיות במטרה לפתח את התעשייה בשטחן.
בחלק מגני התעשייה מכילים גם מוזיאונים שמהווים מוקדי משיכה לביקורי משפחות וטיולי בתי ספר. ביקור הקהל הרחב בגני התעשייה מסייע בשינוי תדמיתה של התעשייה כמקום עבודה רועש, אפוף עשן ומלוכלך.
Autodesk
Autodesk (אוטודסק) הוא תאגיד אמריקני המייצר תוכנות בהן נעשה שימוש בתעשיות האדריכלות, ההנדסה, הבנייה, הייצור, התקשורת והבידור.
מטה החברה ממוקם בעיר סן רפאל שבקליפורניה. לחברה ישנם מרכזי פיתוח במקומות נוספים ברחבי העולם, ביניהם מרכז מחקר ופיתוח בישראל הממוקם במגדל רוטשילד 22.
היסטוריה
החברה נוסדה ב-1982 על ידי ג'ון ווקר ו-12 מייסדים נוספים אשר יצרו בשיתוף פעולה את אחת הגרסאות הראשונות של התוכנה אוטוקאד, תוכנת CAD (תכנון בעזרת מחשב) המשמשת אדריכלים, מהנדסים ומעצבי בניין לצורך יצירת סקיצות ראשוניות, עיצוב, ומידול מבנים. התוכנות אותן ייצרה החברה לאורך השנים משמשות אנשי מקצוע בתחומים רבים. בין היתר השתמשו בה לצורך תכנון מבנה מגדל החירות ובתהליך תכנון המכוניות החשמליות של טסלה.
התאגיד ידוע במיוחד בזכות תוכנת אוטוקאד, אך לאורך השנים פיתח בנוסף לכך מגוון רחב של תוכנות לתכנון, הנדסה ובידור, כמו גם שורה של תוכנות לשוק הצרכנים, בהן Sketchbook, Homestyler, ו-Pixlr. תוכנות אוטודסק לעיצוב אב-טיפוסים, בהן Inventor, ו- Autodesk Product Design Suite, משמשות את תעשיית הייצור לצפייה, סימולציה וניתוח ביצועים תוך שימוש במודל דיגיטלי. תוכנת Revit עבור BIM מאפשרת למשתמשים לחקור את התכנון, הבנייה והניהול של בניין לפני בנייתו.
מחלקת הבידור והמדיה של אוטודסק מתמחה בפיתוח תוכנות ליצירת אפקטים חזותיים, תוכנות לעריכת אנימציות, פיתוח משחקי וידאו, ועיצוב להדמיה. אוטודסק מאיה היא תוכנת אנימציית תלת-מימד המשמשת את תעשיית הסרטים ומשחקי המחשב.
רכישות בישראל
ב-2009 רכשה את חברת הסטארט-אפ ויז'ואל טאו שייסד יונתן סרוסי ושהפך מאז למרכז המחקר והפיתוח שלה בישראל. ב-2012 רכשה את Imagine Web שעסקה בפיתוח האפליקציה CMyCasa. ב-2013 אוטודסק רכשה את For-Each חברת שירותי פיתוח אפליקציות למובייל. ב-2014 רכשה את חברת PurpleBit העוסקת בתחום מחשוב ענן ופיתוח אפליקציות ווב.
המרכז של אוטודסק בישראל עוסק בעיקר בפיתוח תוכנות בתחום האינטרנט והמובייל ובתחום הדפוס בתלת מימד.
עלי ביי אל-כביר
עלי (ביי) אל-כביר (בטורקית עות'מאנית: علي بك الكبير תעתיק מדויק: עלי בכּ אלכּביר; 1728–8 במאי 1773) היה פוליטיקאי, מפקד צבאי וסולטאן ממלוכי ששלט במצרים בין השנים 1760‏–1772. בשיא כוחו שלט עלי על שטחי הממלכה הממלוכית שגוועה ב-1517.
ביוגרפיה
אל-כביר נולד באבחזיה (מערב גאורגיה) כבנו של נזיר גאורגי. ב-1741 נחטף על ידי חיילים עות'מאנים. ב-1743 נקנה בקהיר על ידי האחים יצחק ויוסף, עובדי בית המכס, שנתנו אותו מתנה לאבראהים כיאחיא כאשר היה בן 12 או 14. שם קיבל חינוך כמיטב המסורת הממלוכית ‏– למד לרכוב על סוס, לירות בקרבין ובאקדח, להשליך כידון, להכות בחרב וכן קרוא וכתוב. בהדרגה עלתה קרנו עד שמוּנה בשנת 1760 לתפקיד "שייח' אל בלד" ‏– שליט הארץ. עלי הסתכסך עד מהרה עם השלטון הטורקי המרכזי ועם הפאשה בדמשק. בשנת 1768 הדיח את המושל העות'מאני של קהיר. ב-1769 דרש הסולטאן מעלי לאסוף חיִל של 12,000 איש על מנת לסייע במלחמה העות'מאנית–רוסית. עלי ציית לפקודה, אך משנאסף החיל, החליט הסולטאן כי חיל כה רב יכול לשמש את עלי למטרות זרות ואף למרידות כנגד שליטיו ‏– השער העליון. הסולטאן הטורקי שלח שליחים למצרים עם פקודה סודית לרצוח את עלי, ומשנתגלו הכריז עלי על עצמאות מצרים. ידידו של עלי, דאהר אל עומר, סייע לו בבלימת הכוחות שנשלחו מדמשק לדכא את המרד. עלי הפסיק את תשלום המס השנתי לאיסטנבול והנפיק מטבעות כסף מקומיים הנושאים את דיוקנו ‏– מעשים שהיו בגדר מרידה בסולטאן.
בשנת 1770 כבש את חבל חג'אז על הערים מכה ואל-מדינה. בשנת 1771 שלח עלי כוח של 30,000 חייל לכבוש את דמשק. בסיועו של דאהר עבר המפקד המצרי עבדול דאהב דרך ארץ ישראל אל דמשק וכבש אותה. בסוריה שינה דאהב את טעמו והחליט לכרות ברית עם "השער". דאהב חזר עם חייליו למצרים, ועלי נאלץ להימלט לעכו, שם קיבל אותו דאהר.
בפברואר 1773 חזר עלי למצרים, אך הובס על ידי כוחותיו של דאהב ומת שם.
הנוסע האיטלקי ג'ובאני מריטי, ששהה חודשים אחדים בעכו בשנת 1761 וסייר בארץ ישראל ובסוריה בשנים שלאחר מכן, כתב על עלי ביי את חיבוריו על "המלחמה שהבעירה את סוריה בשנת 1771 על ידי צבא עלי ביי ממצרים" ועל "תולדות המלחמה בסוריה עד קיצו של עלי ביי".
המשורר המצרי אחמד שאוקי העלה ב-1932 את מחזהו "עלי בכ אל-כביר".
נגמ"ש לחימה Dardo
ה-Dardo הוא נגמ"ש לחימה, שעוצב עבור צבא איטליה כתחליף לנגמ"ש ה-M113. נבנה על ידי איווקו הנמצאת ברומא. החברה אחראית למערכות הגוף וההנעה, בעוד אוטו מלרה אחראית לכלי נשק ולמערכת בקרת האש.
חִמוּשׁ
ה-Dardo חמוש בעיקר בתותח האוטומטי Oerlikon KBA 25 מ"מ, אותו רובה יורה 600 כדורים לדקה, עם 200 כדורים של 7.62x51 מ"מ נאט"ו המאוחסנים בצריח (טכנולוגיה צבאית). ישנם גם 2 מקלעים בצריח, אחד מורכב באופן חד צירי (באנגלית: Coaxial) עם התותח הראשי. ישנם גם 5 חרכי ירי, 2 בצד ימין, 2 בצד שמאל, ואחד בצד האחורי. דרכם יוכלו החיילים להשתמש בנשקם האישי בשעת הצורך. בקרת האש מסופקת על ידי the Galileo Avionica Hitfist integrated fire control system, שיכולה למדוד את מהירות המטרה ואת המרחק ממנה. למפקד ניתנים 6 פריסקופים, שנותנים לו לראות שדה ראייה של 360°. ניתן לצייד את כיפת הצריח עם כוונת פנורמית מיוצבת. בנוסף, לייזר מאתר טווחים ומדמה תרמי ניתנים לתותחן. למפקד יש מוניטור שמראה את נקודת במבט של מערכת ראיית הלילה של התותחן. כדי להתמודד עם איומים כבדים ניתן להתקין שני טילי נ"ט מסדרת ספייק או טאו, משני צדדי הצריח (אחד לכל צד). הטווח המרבי של טילים אלו הוא בערך 4 ק"מ.
הגנות
גוף ה-Dardo בנוי מסגסוגת אלומיניום מרותכת עם תוספת של לוחות שריון מפלדה להגנה מוגברת. מעל הקשת הקדמית, הרכב מוגן מקליעי APDS 25 מ"מ. שריון הצד מגן מקליעי API 14.5 מ"מ. 4 משגרי רימוני עשן 80 מ"מ מותקנים מכל צד של הצריח.
הנעה
ה-Dardo ממונע על ידי V6 turbo-charged after-cooled diesel engine איווקו המספק 512 כוח סוס (382.2 קילוואט). הוא מניע מערכת הילוכים אוטומטית שעוצבה על ידי ZF Friedrichshafen. ומיוצר באישור של איווקו. למערכתתת ההולכה יש 4 הילוכים קדימה ו-2 הילוכים לאחור, ומשלב את מערכ ההיגוי ואת המעכב ההידראולי. ציוד הריצה (באנגלית: running gear) מורכב מ-6 גלגלי כביש מרופדים בגומי, עם 3 גלגלי החזרה בכל צד ומסלולים מסוג מחבר. המתלה מורכב ממוט פיתול, פגוש ובולם זעזועים הידראולי בכל אחת מזרועות המתלה. ישנם גם בלמי דיסק הכוננים הסופיים (באנגלית: final drives) שנשלטים על ידי מעכב הילוכים המספק את הבלימה. בזכות דברים אלו ה-Dardo יכול להגיע למהירות של למעלה מ-70 קמ"ש, לתמרן על שיפועים של יותר מ-60% ולחצות מים עד לעומק של 1.5 מ'.
גרסאות עתידיות
דגמי ה-Dardo IFV המשרתים כרגע בצבא איטליה הותאמו עם צריח נגמ"ש לחימה "Hitfist". השלדה של נגמ"ש לחימה זה מיועדת להיות דגם בסיס למשפחה של כלי רכב שיכללו נושא מרגמה 120 מ"מ, רכב שליטה ובקרה, אמבולנס וטנק קל עם תותח צריח 105 מ"מ.
היסטוריית קרבות
נגמ"ש לחימה זה הוצב עם הצבא האיטלקי כחלק מהתרומה האיטלקית למלחמת עיראק ב-2004. בנוסף ישנם כמה המשמשים את כוח יוניפי"ל.
מפעילים
- 200 יחידות (משרתים במספר גדודים שונים)
רבקה גריכטר
רבקה גריכטר (1918 – 2005) הייתה מורה, סופרת, משוררת וציירת ישראלית.
ביוגרפיה
גריכטר נולדה בשנת 1918 לגיטל ושמואל דנישבסקי, אשר נספו בשואה.
נישאה לפרופ' חיים בר גריכטר, שהיה רופא, מנהל המעבדות הראשי של משרד הבריאות, מדען וסופר. השניים התגוררו בירושלים.
היא נפטרה בשנת 2005 ונטמנה בהר המנוחות בירושלים.
יצירותיה
גריכטר חיברה עשרות ספרים, ביניהם ספרי שירה וספרי ילדים ונוער:
היינריך צילה
רודולף היינריך צילה (בגרמנית: Heinrich Zille; 10 בינואר 1858 – 9 באוגוסט 1929) היה מאייר וצלם גרמני, חבר הזצסיון הברלינאי.
קורות חיים
רודולף צילה נולד ברדבורג (Radeburg) ליד דרזדן. בנם של יואהן טרגוט צילה, שען במקצועו, ושל ארנסטין לואיס, בתו של כורה פחם. משפחתו הייתה ענייה, ואביו נעצר מספר פעמים בגין חובותיו. ב־1867 עברה משפחתו לברלין, ועוד בבית הספר החל צילה לקחת שיעורי ציור, כשהמורה תומך בו ומעודד אותו לבחור במקצוע הליתוגרפיה. לאחר שסיים את לימודיו ב־1872 החל לעבוד בתור ליתוגרף. בשנת 1877 התקבל ל"חברה לצילום" (חברה גדולה של פרסום ואמנות עממית), בה עבד באמנות גרפית. ב־1883 התחתן עם הוּלדה פריסקה (Hulda Frieske), להם נולדו שלושה ילדים. פריסקה נפטרה בשנת 1919.
יצירתו
צילה הפך לידוע בעיקר בזכות איוריו המצחיקים, כאשר הוא תופס את דמויות האנשים, במיוחד את הסטראוטיפ בקריקטורה של תושבי ברלין ורבים מהם פורסמו בגרמניה בעיתון הסאטירי זימפליציסימוס. הוא היה הראשון לתאר את החברה של ברלין, בבנייתה ואת העוני הרובץ במעמד הפועלים.
צילה אמר על עצמו שהוא איננו אמן, אלא שעבודתו נוצרת על ידי מאמץ רב והשקעה רבה. למרות זאת האמן מקס ליברמן קידם אותו והכניסו ל"הוצאת ברלין" ב-1903 (ארגון של אמני ברלין). מעתה צייר צילה במגזינים מוכרים כגון: "הימים השמחים", "הפשוט ביותר", "נעורים" ו"תעלול". לאחר שמספר רב מעבודותיו הודפסו הן הקנו לו שם של הליתוגרף הטוב ביותר בגרמניה באותה עת. ב־1907 עזב את עבודתו ב"חברה לצילום" והחל את דרכו העצמאית כאשר הוא יוצר סדרות של הדפסות כגון "יציאה אל המדינה" ו"חופשי וקל סיפורים ותמונות" באותה עת בה הוא מתפרנס ממכירת לוחות אבן של ליתוגרפיה ישנים לסוחרי אמנות. מקס ליברמן שם את עבודתו של צילה בדירוג הגבוה ועודד אותו לחיות לפרנסתו ממכירת איוריו כאשר איבד את עבודתו כליתוגרף ב־1910. היינריך צילה רכש כבוד רב במגזין הברלינאי "אנשים פשוטים" ומאוחר יותר בחייו הגיע לשיא תהילתו בשנות העשרים הסוערות כאשר "הגלריה הלאומית" קנתה מספר מאיוריו ב-1921. "האקדמיה לאמניות של פרוסיה" כיבדה אותו בתואר פרופסור ב־1924 וג'רארד לאמפרכט התסריטאי והבמאי הגרמני הנודע יצר מסיפוריו סרט בשם "Die Verrufenen". את יום הולדתו ה-70 של היינריך חגגו בחגיגה מפוארת בברלין, ושנה אחת בלבד לאחר מכן נפטר.
ב־1983 הבמאי וורנר וולרוץ יצר סרט מזרח גרמני בשם "צילה ואני" בעזרת הכתיבה המוזיקלית של דיאטר וורדטצקי ופטר רבנאלט, הסרט איננו סרט תיעודי של הביוגרפיה של צילה אך מבוסס על חלקים מחייו.
בת אחיינו של צילה היא הלן צילה, שהייתה ראש העיר של קייפטאון, דרום אפריקה.
נאציזם וקולנוע
הקולנוע הנאצי היה חלק משמעותי ממערכת התעמולה הנאצית. הנאציזם חיזר אחר ההמונים באמצעות סיסמאות, שכוונו ישירות לאינסטינקטים ולרגשות ההמון. הנאצים בהובלת הפיהרר אדולף היטלר ושר התעמולה יוזף גבלס מאוד העריכו את הקולנוע ככלי תעמולתי.
השימוש בסרטי תעמולה החל כבר ב-1930 (כשלוש שנים טרם עליית הנאצים לשלטון), כאשר המפלגה הנאצית הקימה לראשונה מחלקת קולנוע. הנאצים היו מודעים מאוד להשפעה התעמולתית של סרטים, וכבר ב-1920 כללו בגיליונות הפלקישר באובכטר ביקורות לסרטים.
איש ה-SS וולטר יוליוס בלום פרסם את הספר "נשמת הקולנוע - מחויבות לסרטים" בשנת 1922. בספטמבר 1923, הפיק פיליפ ניקל סרט דוקומנטרי על "היום הגרמני בנירנברג" שבו נוסד הקמפפבונד.
מטרות ומדיניות בקולנוע הנאצי
המטרה העיקרית של מדיניות הקולנוע הנאצית הייתה לקדם אסקפיזם, שנועד להסיח את דעת האוכלוסייה מאתגריה השונים ולשמור על מצב רוח טוב להמון. גבלס אכן האשים את התבוסה במלחמת העולם הראשונה בקריסת המורל הלאומי.
הרשויות והמחלקות האחראיות על הקולנוע מטעם הממשל היו מחלקת הסרטים של משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם, לשכת התרבות (Reichskulturkammer), ולשכת הקולנוע (Reichsfilmkammer).
בשנת 1944, ג'וזף גבלס פרסם את רשימת המבורכים, שכללה אמנים בתחומים שונים שאמנותם תאמה את רוח המשטר. ברשימה זו נכללו גם אנשי קולנוע שונים.
אמצעים למדיניות הקולנוע הנאצית
כדי להכניע את הקולנוע למטרות התעמולה וההאחדה, הכפיפה המפלגה הנאצית את כל תעשיית הקולנוע והממשל תחת משרד התעמולה של גבלס, והלאימה בהדרגה את הפקות הסרטים והפצתם. כחלק מתהליך זה, נוסד בית ספר מקצועי ממלכתי ליוצרי קולנוע אמינים מבחינה פוליטית ( Deutsche Filmakademie Babelsberg), וכל השותפים בתעשייה חויבו לחברות בארגון מקצועי רשמי (Reichsfilmkammer). בנוסף על כך, הוקם בנק סרטים (Filmkreditbank GmbH) על מנת להעניק הלוואות בריבית נמוכה להפקת סרטים, שאף חלקם קיבלו הטבות מס.
הפצת סרטים
גם בתחום ההפצה התרחשה הלאמה רחבה. בשנת 1942 UFA השתלטה לחלוטין על הפצות הסרטים. במקביל, הוקמה חברת Cinema Film AG שנועדה לייצוא סרטים למדינות זרות.
מאז תקופת רפובליקת ויימאר פעלה גם מערכת נרחבת לשירותי השכרת סרטים חינוכיים שהורחבה תחת הממשל הנאצי. ב-1943 היו 37 מערכות להפצות אזוריות ו-12,042 מערכות עירוניות.
בתי קולנוע
מלבד רשת בתי הקולנוע שבבעלות UFA, בתי הקולנוע לא הולאמו. רוב 5,506 בתי הקולנוע שהיו קיימים ב-1939 באלטרייך ("הרייך הישן", כלומר, גרמניה ללא אוסטריה וחבל הסודטים) היו חברות קטנות שנוהלו על ידי בעלים פרטיים. עם זאת, מספר רב של חוקים ותקנות הגבילו במידה ניכרת את חופש היזמות של בתי הקולנוע. נהלים אלו חייבו לכלול סרט תיעודי וסרט חדשות בכל הקרנה. לפי חוק יוני 1933, הממשלה הייתה רשאית גם לאסור הצגת סרטים זרים. מכסת יבוא לסרטים זרים נקבעה בתקופת רפובליקת ויימאר, ובמהלך מלחמת העולם השנייה נאסר לחלוטין על ייבוא סרטים ממדינות זרות מסוימות. לדוגמה, משנת 1941 ואילך, הצגת סרטים אמריקאים הפכה לבלתי חוקית.
ב-1932 אחוז הסרטים הגרמניים שהוקרנו במדינה עמד על 62%. עד 1939 אחוז זה עלה ל-77% בעוד שמספר הביקורים בקולנוע גדל פי 2.5 בשנים אלו. במקביל, אחוז הסרטים האמריקאים שהוקרנו הופחת מ-26% ב-1932 ל-14% ב-1939.
על מנת להגביר את אפקט התעמולה, תמכו הנאצים בהקרנות סרטים בבתי קולנוע גדולים עם קהל רב, וגם בצריפים ובמפעלים צבאיים. הנוער ההיטלראי ארגן אף הוא הקרנות מיוחדות. מחלקת התעמולה המפלגתית הפעילה כ-300 משאיות ושתי רכבות שהובילו את כל הציוד הדרוש להקרנת סרטים באזורים כפריים.
לתעמולת הקולנוע הייתה העדיפות הגבוהה ביותר בגרמניה גם בתנאים הקשים שלסוף המלחמה. בעוד שבתי ספר הפסיקו לעבוד ב-1944, בתי הקולנוע המשיכו לפעול עד סוף המלחמה. בברלין, למשל, הוצבו יחידות נגד מטוסים במיוחד כדי להגן על בתי הקולנוע המקומיים ב-1944.
ריפ טורן
אלמור רואל טורן הבן (באנגלית:  Elmore Rual Torn, Jr.d; 6 בפברואר 1931 – 9 ביולי 2019) היה שחקן קולנוע אמריקאי זוכה פרס אמי. היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1983 על משחקו בסרט "שנותי היפות בקרוס קריק".
ביוגרפיה
טורן נולד בעיר טמפל שבמרכז טקסס לתלמה מארי ואלמור רואל טורן (האב). סיים את לימודיו בהצלחה באוניברסיטת טקסס A&M בשנת 1952.
טורן היה דודה של השחקנית, זוכת פרס אוסקר, סיסי ספייסק.
יוניון פסיפיק
יוניון פסיפיק (באנגלית: Union Pacific Railroad; ר"ת: UP; סמל מניה ב-NYSE: UNP) היא חברת הרכבות הגדולה והוותיקה בארצות הברית. מטה החברה נמצא באומהה, נברסקה.