cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קונסטנטין סטואילוב
סטואילוב והקהילה היהודית
כהונותיו השונות של קונסטנטין סטואילוב בתפקידי שר וראש ממשלה, השיקו לתהליך התארגנותה ועיצובה של הקהילה היהודית בבולגריה שלאחר תום השלטון העות'מאני. תהליך שחרור בולגריה מעול העות'מאנים לווה בגל אנטישמיות, אשר חלקו לובה על ידי כוחות צבא האימפריה הרוסית שהביאו עימם לבולגריה את האנטישמיות הדתית המסורתית, וחלקו נגרם משום שמקצת מהאוכלוסייה הבולגרית ראה בבני הקהילה היהודית משתפי פעולה עם העות'מאנים בשל היחס הליברלי לו זכו היהודים לעומת הנוצרים. הן בסוגיית גיבוש מוסדות הקהילה היהודית והן בסוגיית מיצוב היחס לבניה כאזרחים נאמנים ושווי זכויות בבולגריה, היה לסטואילוב תפקיד חשוב.
החל מ-1884 ביקשו ראשי הקהילה היהודית בבולגריה לסיים את כהונתו של הרב הראשי גבריאל אלמושנינו ולמנות רב משכיל וצעיר מאחת מקהילות אירופה. ראשי השלטון בבולגריה סירבו לבקשת ראשי הקהילה למינוי רב חיצוני. ב-1885 התפטר הרב אלמוזנינו ומספר חודשים לאחר מכן התמנה סטואילוב לתפקיד שר הדתות. הוא אישר את בקשתם של ראשי הקהילה למנות רב שיגיע מחוץ לבולגריה. בעקבות אישורו הורכבה משלחת איתור שנשלחה לאירופה וב-1887 מונה הרב ד"ר שמעון דנקוביץ לתפקיד הרב הראשי ליהודי בולגריה. במהלך הסיור קיבלו חברי המשלחת את הצעתו של הרב צדוק כהן מצרפת לנהל את הקהילה באמצעות קונסיסטוריה.
ב-1891 התחוללה בעיר וראצה עלילת דם. שלושה יהודים, יוחנן בן-בסט, אימו שרה וחיים לוי, הואשמו ברצח ילדה נוצרייה בת 8 שנים בדקירות סכין ושימוש בדמה למטרות פולחן. עוד הואשמה בסיוע לרצח אחת מבני הקהילה הנוצרית. האירוע עורר סערה בבולגריה והיה חשש כבד מפוגרומים בבני קהילות יהודיות בערי השדה. ראש הממשלה סטפן סטאמבולוב הורה להעביר את מקום המשפט מווראצה לגורנה אוריאחוביצה. קונסטנטין סטואילוב מונה לסניגור ובתפקידו זה, הצליח להוכיח את חפות הנאשמים ולהוביל לזיכויים המוחלט. ביוני 1894 הועמד לדין בסופיה, בהנחיית הממשלה הבולגרית, עורך כתב עת אנטישמי בו נכתב שיהודי העיר חטפו ילד נוצרי והשתמשו בדמו לצורכי פולחן. המשפט עורר הדים רבים והעורך נדון ל-4 חודשי מאסר. ב-29 בינואר 1897 נועדה משלחת של ראשי הקהילה היהודית בבולגריה לפגישה משותפת עם ראש הממשלה סטואילוב וראש הכנסייה הבולגרית וביקשה מהם לפעול להפסקת התעמולה האנטישמית בדבר שימוש בדם של נוצרים לצורכי פולחן. בעקבות הפגישה הוציא הסינוד הבולגרי הודעה לכל הכמרים בבולגריה שטפילת אשמה זו על היהודים אין לה יסוד וסימוכין בדת היהודית וכי חובה עליהם להביא את הדברים לידיעת כל המאמינים.
חליל אלטינטופ
חליל אלטינטופ (בטורקית: Halil Altıntop, נולד ב-8 בדצמבר 1982 בגלזנקירכן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר טורקי-גרמני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. אלטינטופ ערך 38 הופעות והבקיע שמונה שערים במדי נבחרת טורקיה. אחיו התאום הוא כדורגלן העבר חמיט אלטינטופ.
קריירת מועדונים
חליל אלטינטופ החל לשחק בשנת 1997 בקבוצת הנוער של וטנשייד 09, ובשנת 2000 עלה לקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגה האזורית של מחוז צפון בגרמניה, שהייתה השלישית בהיררכיית הליגות. חליל אלטינטופ, ששיתף פעולה בקבוצה עם אחיו חמיט אלטינטופ, הבקיע בעונות 2001/02 ו-2002/03 שלושים שערי ליגה, אך לא הצליח להעפיל עם הקבוצה אל הבונדסליגה השנייה. בקיץ 2003 חתם חליל אלטינטופ בקייזרסלאוטרן, כשאחיו חמיט עבר לשאלקה 04. בשתי העונות הראשונות בקייזרסלאוטרן השיג חליל אלטינטופ מספרים צנועים, אך רשם עונת שיא ב-2005/06, בה הבקיע 20 שערי ליגה, כשהוא משתף פעולה בהתקפה עם בובקאר סאנוגו ועם ארווין סקלה. למרות זאת, ירדו אלטינטופ וקייזרסלאוטרן אל הבונדסליגה השנייה בתום עונה זו.
בקיץ 2006, לאחר ירידת הליגה עם קייזרסלאוטרן, עבר חליל אלטינטופ בהעברה חופשית לשאלקה 04, שם חזר לשתף פעולה עם אחיו חמיט, ועם קווין קוראני, לבאן קוביאשווילי ופטר לובנקרנדס. את עונת הבכורה שלו בקבוצה, 2006/07, סיימה שאלקה במקום השני בבונדסליגה, מרחק שתי נקודות בלבד מהאלופה שטוטגרט. אלטינטופ הבקיע בעונה זו שישה שערי ליגה, ובעונת 2007/08 הבקיע שוב שישה שערים, הפעם ללא אחיו חמיט שעבר לבאיירן מינכן, וסייע לשאלקה לסיים במקום השלישי בבונדסליגה. בליגת האלופות רשם אלטינטופ הישג נאה עם שאלקה באותה עונה, כאשר הקבוצה עברה את פורטו בבעיטות הכרעה בשמינית הגמר, כשאלטינטופ הבקיע את הפנדל שלו, והודחה רק ברבע הגמר על ידי ברצלונה לאחר צמד הפסדים בתוצאה 1-0. עונת 2008/09 הייתה מאכזבת עבור שאלקה ואלטינטופ, שסיימו במקום השמיני בבונדסליגה, הודחו מפלייאוף ליגת האלופות על ידי אתלטיקו מדריד, וסיימו במקום האחרון בשלב הבתים של גביע אופ"א. אלטינטופ הבקיע בעונה זו ארבעה שערי ליגה, ושער אחד בליגה האירופית בניצחון 3-1 בשלב הבתים על פריס סן ז'רמן. את עונת 2009/10 החל אלטינטופ בשאלקה, אך איבד את מקומו בהרכב, ועד למחצית העונה ערך שש הופעות בלבד. בפגרת החורף עבר אלטינטופ לאיינטרכט פרנקפורט. אלטינטופ הבקיע שלושה שערים עד לתום העונה, וסיים עם פרנקפורט במקום העשירי בבונדסליגה. בעונת 2010/11 אלטינטופ היה שחקן הרכב קבוע, אך לא מצא את הרשת ולו פעם אחת, ועיקר מלאכת ההבקעה נפל על תאופניס גקאס שהבקיע 16 שערים. איינטרכט פרנקפורט ירדה אל הבונדסליגה השנייה בתום העונה.
לאחר ירידת הליגה עם פרנקפורט, חתם אלטינטופ בקיץ 2011 בטרבזונספור, שם שיחק שתי עונות. בעונת 2011/12 הבקיע אלטינטופ שישה שערים וסייע לטרבזונספור לסיים במקום השלישי בליגת העל הטורקית. בעונת 2012/13 סיימה טרבזונספור רק תשיעית, אך לאלטינטופ הייתה עונה מצוינת מבחינה אישית, בה הבקיע שבעה שערים ובישל עשרה. בתום עונה זו הגיע אלטינטופ עם טרבזונספור לגמר הגביע הטורקי, בו הפסידה הקבוצה 1-0 לפנרבחצ'ה.
בקיץ 2017 חתם אלטינטופ בסלביה פראג הצ'כית. אלטינטופ ערך בקבוצה שמונה הופעות והבקיע שער אחד, אך כבר לאחר חצי עונה עזב את סלביה פראג וחתם במועדון בו פרץ, קייזרסלאוטרן, שהיה במקום האחרון בבונדסליגה השנייה בעת החתימה. אלטינטופ חתם על חוזה בקייזרסלאוטרן עד לתום עונת 2017/18, אך לא הצליח להציל את הקבוצה מירידה אל הליגה הגרמנית השלישית. בסיום עונה זו, פרש אלטינטופ ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
אלטינטופ ערך את הופעת הבכורה בנבחרת טורקיה במרץ 2005, בניצחון 5-2 על נבחרת גיאורגיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006, כאשר נכנס כמחליף. את שער הבכורה הבקיע ביוני 2005, גם כן במוקדמות מונדיאל 2006, בניצחון 6-0 על נבחרת קזחסטן. למרות ניצחונות אלו, טורקיה לא העפילה למונדיאל 2006 עצמו. אלטינטופ השתתף עם טורקיה גם בטורניר מוקדמות יורו 2008 בו הבקיע שני שערים. טורקיה העפילה ליורו 2008 עצמו, אך אלטינטופ לא נכלל בסגל הסופי לטורניר. אלטינטופ השתתף גם בטורניר מוקדמות מונדיאל 2010 בו הבקיע שער אחד, אך לא הצליח להעפיל עם טורקיה למונדיאל 2010. הופעתו ה-38 והאחרונה של אלטינטופ במדים הלאומיים נערכה בנובמבר 2011 במסגרת פלייאוף העלייה ליורו 2012 מול נבחרת קרואטיה. אלטינטופ וטורקיה כשלו בפלייאוף זה, ולא העפילו ליורו 2012. לאחר מכן, אלטינטופ לא זומן עוד לנבחרת, בה הבקיע שמונה שערים ב-38 הופעות.
פוסה (כלב ים)
פוסה (שם מדעי: Pusa) הוא סוג של כלבי ים קטנים הכולל שלושה מינים שחיים בחצי הכדור הצפוני, באזור הארקטי ובימות מתוקות.
מינים
בעבר מינים אלו קוטלגו כמינים בסוג פוקה.
תנועת יחד
תנועת יחד - תנועת ילדים הפועלת בעיר בית שמש במספר שכונות ומטרתה לקדם שינוי חברתי בעיר. התנועה הוקמה ב-2007, ביוזמה של חברי גרעין 'יחד' הפועלים בעיר והגרים בשכונת ה-8 קומות בבית שמש. התנועה הקומה מתוך צורך להוות מענה לילדי השכונה, אשר מרבית ילדים למשפחות עולים.
בראשית דרכה מנתה התנועה כעשרה אנשי צוות, 'אחים גדולים' אשר היו מגיעים לשכונה בשבת ומעבירים פעילות לכל ילד שרצה להשתתף. עם צמיחת התנועה התרחבה הפעילות גם לפעילות אמצע שבוע וכן אירועים סביב מעגל השנה שכללו: טיולים לקראת חגים, נשף פורים, ניקיון שכונתי לקראת פסח ועוד.
חזון התנועה
בעת הקמת התנועה עמדו לנגד עיני המייסדים שתי מטרות:
כיום התנועה פועלת בשני מוקדים עיקרים בעיר ומונה כ-80 חניכים וכ- 20 אנשי צוות.
פרויקט מנהיגות
אחד מהתחומים בהם בחרה התנועה להתמקד הייתה מנהיגות בקרב יוצאי העדה האתיופית יוצאי השכונה. כחלק מהנהגת הפעילות היה דגש על החיבור בין ילדי השכונה שנולדו בארץ לבין הוריהם שעלו את המסע מאתיופיה ולעיתים בשל קשיי הקליטה בני השכונה לא היו מודעים למורשם ועברם התרבותי. במהלך התוכנית נחשפו משתתפי התוכנית להיסטוריה של הביתא ישראל, ומבצעי העלייה של העדה.
אינלנד פורטס
אינלנד פורטס (באנגלית: Inland Forts; מילולית: מבצרי היבשה) הם שרשרת של פסגות המשתרעות בין הר נורת'ווסט להר סנט פול, ברכס אסגארד בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גילוי ההרים
שרשרת ההרים התגלתה על ידי משלחת דיסקברי אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
לקריאה נוספת
• James G. Bockheim, editor, The Soils of Antarctica, P 133
• US Antarctic Program Continuation: Environmental Impact Statement, P 36
• DAVID R. MARCHANT, GEORGE H. DENTON, DAVID E. SUGDEN, and CARL C. SWISHER, III, MIOCENE GLACIAL STRATIGRAPHY AND LANDSCAPE EVOLUTION OF THE WESTERN ASGARD RANGE, ANTARCTICA
אינטרנציונליזציה בחינוך
אינטרנציונליזציה בחינוך (לעיתים גם "בינאום") היא תהליך המשלב את הממד הבין-לאומי, הבין-תרבותי והגלובלי ביעדי הארגון, בתפקודו ובפעילויותיו.
עמותת דיירי הדיור המוגן בישראל
עמותת דיירי הדיור המוגן בישראל הנה עמותה ישראלית המאגדת למעלה מ-9000 דיירים (נכון לשנת 2022), המתגוררים ב-48 בתי דיור מוגן בישראל. העמותה מנוהלת על ידי הנהלה נבחרת הפועלת כולה בהתנדבות וללא שכר. הוצאות העמותה ממומנות מדמי חבר.
אינטרנציונליזציה בחינוך
רקע והגדרה
במשך למעלה מ - 20 שנים, ההגדרה של אינטרנציונליזציה (המכונה גם "בינאום") הייתה נתונה לדיונים רבים ולשיח פורה. אינטרנציונליזציה היא מונח ששימש במשך מאות שנים במדע המדינה ויחסים ממשלתיים, אבל הפופולריות שלו במגזר החינוך החלה רק משנות ה-80 המוקדמות. לפני כן, 'חינוך בינלאומי' היה המונח המועדף והוא עדיין המונח המועדף במדינות מסוימות. בשנת 1990, הדיון על השימוש במונח 'חינוך בינלאומי' התמקד במה שמבדיל אותו מחינוך השוואתי, חינוך גלובלי, וחינוך רב-תרבותי. ההגדרה המקובלת והמסורתית לאינטרנציונליזציה אשר זכתה לקבלה כמעט אוניברסלית הוצעה על ידי חוקרת בשם ג'יין נייט בשנת 2004. לפי הגדרה זו, אינטרנציונליזציה היא תהליך המשלב את הממד הבין-לאומי, הבין-תרבותי והגלובלי ביעדי הארגון, בתפקודו ובפעילויותיו. לפי הגדרתה של נייט, האינטרנציונליזציה היא תהליך שמתרחש לאורכו ולרוחבו של הארגון, ויכול להתרחש בכל אחד מהיבטי העשייה שלו. האינטרנציונליזציה ותהליך הגלובליזציה קשורים אם כן. לדבריה של נייט אינטרנציונליזציה משנה את עולם ההשכלה הגבוהה וגלובליזציה משנה את עולם האינטרנציונליזציה. במילים אחרות, הגלובליזציה מחוללת תמורות במערכת החינוך כאשר אחת מהתמורות המשמעותיות בהקשר היא הפיכתו של הממד הבין לאומי למרכזי יותר בשיח בקרב ראשי המוסדות וקובעי המדיניות הממשלתית בתחום החינוך, בעיקר בשל היותו מדד לאיכות המוסד האקדמי ולאיכות מערכת ההשכלה במדינה. הגדרה זו אותגרה על ידי ד"ר מירי ימיני מאוניברסיטת תל אביב במאמרה הנ"ל משנת 2015 בו הציעה להגדיר אינטרנציונליזציה כתהליך של עידוד שילוב של ממדים רב-תרבותיים, רב-לשוניים, וגלובליים בתוך מערכת החינוך, במטרה להטמיע בלומד תודעה של אזרחות גלובלית. בעוד שהביקורת על אינטרנציונליזציה מתייחסת לתהליך כאל תהליך נאו-ליברלי המרחיב את אי השוויון בחברה, הרי שההגדרה המוצעת על ידי ימיני מרחיקה את האינטרנציונליזציה מתהליכים כלכליים-פוליטיים וממקדת את השיח בכיוונים מוסריים הקשורים לקידום האנושות וצמצום אי השוויון. בנוסף לכך, ההגדרה המוצעת על ידה שמה דגש על התוצאה של תהליך האינטרנציונליזציה ברמת הפרט.
עמותת דיירי הדיור המוגן בישראל
היסטוריה
העמותה הוקמה בשנת 2000 על ידי שלמה כוכבי, דייר בבית הדיור המוגן אחוזת ראשונים ולימים חבר מועצת עיריית ראשון לציון, ונרשמה ברשם העמותות. העמותה הוקמה במטרה להגן על זכויות הדיירים בדיור המוגן ולספק להם ולבני משפחותיהם מידע כללי ומשפטי. ביוזמת העמותה חוקק לראשונה חוק הדיור המוגן, התשע"ב – 2012. החוק נכנס לתוקף, ברובו, ב – 3.12.2012. סעיפים בחוק, בעיקר אלו הקשורים לפיקוח ולרישוי, נכנסו לתוקף ביום 3.6.2015. החלק בחוק העוסק במחלקה סיעודית נכנס לתוקף ביום 3.6.2017.
אינטרנציונליזציה בחינוך
הרציונל לתהליך האינטרנציונליזציה בחינוך ומשמעויות התהליך
תהליך האינטרנציונליזציה במערכת החינוך הולך וצובר תאוצה וממקד אליו תשומת לב משמעותית. מגמה זו נובעת מהקשר שבין הממד הבין-לאומי בחינוך לבין הצורך של מערכת החינוך להיערך כדי להעניק לבוגריה מיומנויות ויכולות הנדרשות בעידן הנוכחי. מרכזיותו של תהליך האינטרנציונליזציה בחינוך נובעת גם מהרצון להכשיר את הלומדים לאזרחות פעילה בעולם הגלובלי. שיקולים כלכליים, פוליטיים, חברתיים-תרבותיים ואקדמיים מעודדים ממשלות ומוסדות בעולם לפעול לקידום תהליכים גלובליים, בין-לאומיים ובין-תרבותיים, אם בקנה מידה לאומי ואם בקנה מידה מוסדי. ובאמת, בשנים האחרונות הופכת האינטרנציונליזציה לפרואקטיבית יותר וכתוצאה מכך, אנו עדים לפיתוחן של מדיניות, תוכניות, ותשתיות ברמות מוסדיות, מקומיות ולאומיות.
עמותת דיירי הדיור המוגן בישראל
היסטוריה
החוק חל על "בית דיור מוגן – מקבץ דירות המיועד למגורי דיירים, הבנוי במבנה אחד או בכמה מבנים סמוכים, שבו מוצעים לדיירים, תמורת תשלום מצדם, שירותים נוספים על שירותי אחזקה, ניקיון או שמירה". "דייר – מי שמלאו לו שישים שנים ומתגורר בדירה בבית דיור מוגן וכן בן זוגו המתגורר עמו בדירה".
אינטרנציונליזציה בחינוך
הרציונל לתהליך האינטרנציונליזציה בחינוך ומשמעויות התהליך
לאינטרנציונליזציה יש מגוון משמעויות בהכנת אזרחים עתידיים לעולם גלובלי. מדינות רבות מכירות בחשיבות האינטרנציונליזציה במטרה ליצור מיומנויות שהן תחרותיות ויכולות לתמרן בהצלחה רבה יותר בשווקים הגלובליים. הדרישות המקצועיות המשתנות מן הבוגרים מחייבות לא רק הכנה מקצועית ואקדמית, אלא גם מיומנויות רב-תרבותיות המושגות דרך תהליך האינטרנציונליזציה. בנוסף, המוסדות המקומיים נהנים מביקוש גובר של סטודנטים זרים לתארים שלהם, והם מהווים עבורם מקור הכנסה. מנקודת המבט של הסטודנטים, לאינטרנציונליזציה יש מגוון משמעויות בהכנתם לעולם הגלובלי שכן היא מאפשרת להם לשרוד ולהתפתח בסביבה הגלובלית והתחרותית של העידן הנוכחי, מקנה להם ידע ויכולות, כגון הבנת שפות זרות, תרבויות ומסורות שהם בעלי ערך לעתידם המקצועי ותורמים לאפשרויות ההעסקה שלהם. כיום ישנה הבחנה בין שתי אסטרטגיות הקשורות לאינטרנציונליזציה. הראשונה, המתרחשת במוסד החינוכי עצמו ומכונה 'אינטרנציונליזציה מבית' והשנייה, מתייחסת לפעילויות המתרחשות מחוץ למוסד וחוצות את גבולות המדינה ולכן מכונה 'אינטרנציונליזציה מחוץ'. המושג הראשון כולל את שילובם של תכנים בינלאומיים ובין-תרבותיים בתהליכי הלמידה/ההוראה בפעילויות שמעבר לתוכנית הלימודים וכולל קשר עם קהילות אתניות מקומיות, בעוד אינטרנציונליזציה מחוץ מתייחסת לחינוך חוצה גבולות הכולל שיתוף פעולה עם סטודנטים וחוקרים מחו"ל והשתתפות פעילה בוועדות וסמינרים בינלאומיים.
עמותת דיירי הדיור המוגן בישראל
ארגון צרכנים
העמותה מוכרת על ידי משרד המשפטים כארגון צרכנים החל משנת 2004 ותוקפו עד 31 במרץ 2014. הכרה זו מאפשרת לעמותה נקיטת צעדים משפטיים להגנת זכויות הדיירים בבתי הדיור המוגן ברחבי הארץ. העמותה יזמה הגשת פניות לבתי משפט, בין השאר, בעניינים הבאים: הזכות להלנת מטפל אישי בדירת הדייר ללא חיוב הדייר בתשלום נוסף; העלאת דמי האחזקה מעבר לשינוי במדד המחירים לצרכן רק לפי קביעת גורם אובייקטיבי; מניעת חיוב במס ערך מוסף על תשלומי ארנונה הנכללים בתוך דמי האחזקה. העמותה מסייעת ומייעצת לוועדי הדיירים בדיונים עם הנהלת הבית.
אינטרנציונליזציה בחינוך
אינטרנציונליזציה במערכת ההשכלה הגבוהה
ברוב המדינות, אינטרנציונליזציה הפכה להיבט חשוב של מערכת השכלה הגבוהה. מנהלי מוסדות להשכלה גבוהים חותרים לבנאם מוסדותיהם מטעמים כלכליים, פוליטיים, אקדמיים, וסיבות סוציו-תרבותיות וממשלות מגדילות בהתאם את המשאבים התומכים בתהליך זה. אינטרנציונליזציה נתפסת כאמצעי חיוני להבטחת התפתחותה של מערכת ההשכלה הגבוהה וכבעלת יתרונות רבים עבור מוסדות החינוך, הסגל והסטודנטים. תהליך בולוניה, שהחל באירופה בשנת 1999 במטרה ליצור מרחב השכלה אירופי משותף הוא דוגמה מצוינת להמחשת חשיבותה של האינטרנציונליזציה למערכת ההשכלה הגבוהה. לאחר שיושם במשך כחמש עשרה שנים, נמצא כי אלפי מוסדות להשכלה גבוהה באירופה ומחוצה לה הצליחו ליצור שפה משותפת, לסטודנטים הלומדים באוניברסיטאות יש נגישות רבה יותר להשכלה הגבוהה ולרכישת מקצוע והמוסדות האקדמיים מתאפיינים בשקיפות רבה יותר באשר לדרישותיהם ולהישגיהם. המוסדות מכירים בהישגים של עמיתיהם, והודות לכך ניידותם של הסטודנטים בין המוסדות רבה יותר. ואכן, הפעולות הבינלאומיות של האוניברסיטאות התרחבו בעוצמה, בטווח ובמורכבות במהלך העשורים האחרונים.
כיום מוסדות אקדמיים רבים החותרים לבין-לאומיות מיישמים את שאיפתם במגוון דרכים ופעולות, כגון: (א) הקמת שלוחות של מוסדות אקדמיים מובילים מהמדינות המפותחות במדינות מתפתחות; (ב) הנהגת קוריקולום בין-לאומי; (ג) עידוד ניעות (מוביליות) של סטודנטים ואנשי סגל; (ד) ביצוע מחקרים בין-לאומיים, כלומר מחקרים שבהם הן החוקרים והן המשתתפים הם מכמה מדינות, מקורות המימון של המחקר הם בין-לאומיים ותוצרי המחקר משפיעים על אוכלוסיית העולם כולה. היבט נוסף הקשור לתהליך האינטרנציונליזציה, במיוחד בקרב מוסדות להשכלה גבוהה, נוגע לשימוש באנגלית כשפת הוראה.
לפי דו"ח מרכז טאוב, לתהליך האינטרנציונליזציה יתרונות רבים עבור סטודנטים, אנשי סגל ובעלי עניין במערכת ההשכלה הגבוהה, יחד עם זאת, מקובל להזכיר חלק מהאתגרים הבאים בהקשר לתהליך זה במערכת ההשכלה הגבוהה: א. "בריחת מוחות": הכוונה בהקשר זה לכך שפתיחת הגבולות ועידוד ניעּות בין-לאומית מביאים לעיתים לידי תנועת מוחות חד-כיוונית של סטודנטים ואנשי סגל מצטיינים – מהמדינות המתפתחות אל מדינות מפותחות. ב. מדובר בתהליכים ביורוקרטיים מסורבלים ויקרים: השאיפה להסמכה בין-לאומית עלולה לגרום למוסדות אקדמיים לעיסוק יתר בתהליכים ביורוקרטיים ואף לרוקן מתוכן את מהות הלימוד, כדי לקבל את ההסמכה. ג. השתלטות תרבותית וחברתית-כלכלית של מערכות חינוך ממדינות מפותחות. החשש בהקשר זה הוא שמערכות החינוך מהמדינות המפותחות, ובעיקר אלה הדוברות אנגלית, ישתלטו על מערכות חינוך במדינות אחרות, השתלטות אשר עלולה להביא לידי אובדן יסוד הרב-תרבותיות בה. סקר בנושא שנערך בשנת 2014 על ידי התאחדות האוניברסיטאות הבינלאומית (IAU) מראה שנושא הבינאום מהווה חלק משמעותי באסטרטגיה של רוב המוסדות להשכלה גבוהה ברחבי העולם ובהתאם, מנהלי האוניברסיטאות וקובעי המדיניות רואים בו מרכיב חשוב ביותר בעתידה של ההשכלה הגבוהה.
אינטרנציונליזציה של תוכנית לימודים
בשנת 2006, עשור לאחר אימוץ גישה זו, אינטרנציונליזציה של תוכנית הלימודים בכל התוכניות לתואר הראשון, סקר הצביע על כך כי סטודנטים בינלאומיים וסטודנטים מקומיים לא היו מרוצים מאיכותם וכמותם של האינטראקציות שהם קיימו עם אחרים בתוך הכיתה או מחוצה לה.
כדי להתקדם לקראת הקמת קהילות גלובליות יצירתיות ש'אינטראקציה ומשתפות פעולה - אכל בדרכים חדשות ובלתי מובנות בעבר '(כפי שצוטט ב"שיאל ומקנזי",2008) עלינו לכלול היבטים פורמליים ובלתי פורמליים ב"תוכנית הלימודים" ולהבטיח אינטראקציה בין תרבותית חיובית ומעורבות המתרחשים כחלק נורמלי ובלתי נפרד מהלוויה של כל סטודנט באוניברסיטה.
הגיע הזמן לפתח גישות והתערבויות חדשות ויעילות להבטחת חוויה טובה ומתגמלת עבור הסטודנטים אשר תייצר אינטראקציה בין תרבותית לכל התלמידים.
המטרה הסופית לבינאום תוכנית לימודים היא לשפר את הלמידה ואת ציוני התלמידים. ההתכנסות של אנשים ממקומות שונים בעולם ללמוד יש את הפוטנציאל להקים קהילות גלובליות יצירתיות שלומדות לתקשר ולשתף פעולה בחדשות ודרכים שלא היו מובנות בעבר. מרכזיותו של תהליך האינטרנציונליזציה בחינוך נובעת גם מהרצון להכשיר את הלומדים לאזרחות פעילה בעולם הגלובלי. שיקולים כלכליים, פוליטיים, חברתיים-תרבותיים ואקדמיים מעודדים ממשלות ומוסדות בעולם לפעול לקידום תהליכים גלובליים, בין-לאומיים ובין-תרבותיים, אם בקנה מידה לאומי ואם בקנה מידה מוסדי. שינוי משמעותי לוקח זמן ויש לבצע אותו בצורה מלומדת ורפלקטיבית, תוך מעקב מדוקדק אחר התוצאות.
תהליך האינטרנציונליזציה בבתי ספר
אנשי חינוך רבים כיום פועלים עם מודעות גבוהה לכוחות הגלובליים המשפיעים על עבודתם. מודעות זו יכולה להביאם לתת דגש על שימוש בטכנולוגיה ותקשורת חוצי גבולות בתוך הכיתה, כמו גם על הכנת התלמידים לתפקוד בתוך כלכלה עולמית תחרותית. תהליך האינטרנציונליזציה בבתי הספר מקבל משמעויות שונות ויש לו מופעים מגוונים בהקשרים שונים: במדינות מפותחות אל מול מדינות לא מפותחות, בהקשר לפעילויות קוריקולריות מול פעילויות חוץ-קוריקולריות ובהקשרים ארגוניים. הרציונל לפיתוח ממדים גלובליים ובינלאומיים בחינוך נובע ממספר מניעים, אשר ניתן לסווגם באופן כללי למניעים אידאולוגיים או פרגמטיים.
הרעיון של תוכנית לימודים רשמית עם דגש בינלאומי הופיע לראשונה בשנות ה-60 המאוחרות עם התפתחות של ארגון ה-"International Baccalaureate". אבל הרלוונטיות של אוריינטציה כזו בתוכנית הלימודים תופסת הכרה הולכת וגוברת במערכות חינוך לאומיות בשנים האחרונות. כך, בתי ספר ברחבי עולם מציעים תוכנית לימודים בינלאומית במטרה לאפשר לתלמידים ממגוון רחב של רקעים לאומיים ללמוד יחד, ולהקנות חינוך המקובל על מוסדות להשכלה ברחבי העולם. המידה שבה תוכנית לימודים הופכת לבינלאומית תלויה במשתנים שונים כגון תמהיל הלאומים של התלמידים הקיים בתוך בית הספר והמיקום של בית הספר.
הנושאים הבולטים התורמים לתהליך האינטרנציונליזציה הם חינוך לקראת אזרחות גלובלית וזכויות אדם, כמו גם בעיות סביבתיות עולמיות והשלכותיהן, בעיות אשר הובילו ממשלות רבות לתת דגש על הצורך בחינוך שמוביל לעתיד בר-קיימא. ואכן, תוכניות בחינוך הפורמלי והבלתי פורמלי המשלבות אלמנטים של צדק חברתי, הבנה בין-תרבותית, זכויות אדם וקיימות הולכות ומתרבות בשנים האחרונות בבתי ספר ברחבי העולם. אינטרנציונליזציה בתוך בית הספר המקומי הוא תהליך מורכב המציב אתגרים רבים. חסמי התהליך בבתי ספר מגוונים וכוללים מחסומים מוסדיים הכוללים העדר התמיכה בתהליך על ידי מדיניות המוסדות הרלוונטיים או היעדר מימון. לעיתים קרובות, מנהלים בוחרים שלא לתעדף חינוך בינלאומי בהקצאת משאבים בעיקר בגלל שתכנים כאלה לא מהווים מרכיב הכרחי בתוכנית הלימודים הפורמלית והמחייבת. חסמים נוספים יכולים להיות ברמת הפרט כמו למשל, העדר המומחיות או העניין הנדרשים של מורים ותלמידים כדי להשתתף בתהליכים של אינטרנציונליזציה. בהקשר זה תוכניות אינטרנציונליזציה רבות נסמכות על רצונם של מורים טובים לתרום לנושאים בינלאומיים בשעות הפנאי שלהם. מורים המוכנים לקחת על עצמם את האתגר הזה לעיתים קרובות צריכים לחפש תמיכה חיצונית והזדמנויות הכשרה (אשר הן מוגבלות) שיאפשרו להם לעמוד במשימתם. אתגר נוסף קשור לביקורת על התהליך לפיה פעולות אינטרנציונליזציה ואסטרטגיות פדגוגיות עשויות לתרום להרחבת פערים בין תלמידים. באופן כללי ניתן לאמר כי בתי ספר פרטיים מבצעים שינויים שיתאימו לחינוך בינלאומי, בעוד שבתי ספר ציבוריים, אינם מבצעים שינויים כאלה.
אינטרנציונליזציה בישראל
מצבה המיוחד של מדינת ישראל מבחינה פוליטית, יחד עם ריחוק פיזי משותפים בינלאומיים אפשריים, עלויות גבוהות וחוסר מודעות ליתרונות התהליך לעיצובו וחינוכו של התלמיד, יצרו מצב בו תחום זה לא מפותח כלל במערכת החינוך ולא זוכה להתייחסות מקובעי המדיניות ולא מהמורים והמנהלים במערכת. מצד אחד, מהותה והגדרתה של ישראל כמדינה יהודית וחוקי ההגירה והחינוך בה חותרים למעשה לכיוון הפוך מאינטרנציונליזציה במובנים רבים ומדגישים יותר את ההיבט הלוקאלי והאתני מאשר את הגלובלי והבינלאומי. מצד שני, ישראל כמדינה דמוקרטית מודרנית ותחרותית נדרשת לחנך דורות של צעירים בעלי מיומנויות גלובליות, הכוללות לא רק שליטה בשפות ובטכנולוגיה, אלא גם מחויבות לערכים גלובליים המעודדים זכויות אדם, הגנה על הסביבה והכרת האחר. מערכות החינוך בעולם, לרבות בישראל, נהנות ממידה מועטה למדי של אוטונומיה יחסית למערכת ההשכלה הגבוהה, שכן תוכני הלימוד ונושאים ארגוניים רבים נקבעים מטעם משרד החינוך או הרשויות המקומיות. מכיוון שתהליכי האינטרנציונליזציה אינם מתחילים בקנה מידה בית ספרי, אלא מצריכים מנגנון בקרה ארצי ומקומי, הרי שבתי ספר מצויים בהקשר זה בין הפטיש לסדן: מחד גיסא, עליהם להנהיג עוד ועוד תהליכים גלובליים שבדרך כלל מתוּוכים על ידי טכנולוגיה ונגישות לאינטרנט; מאידך גיסא, הם חלק ממערכת החינוך ומנגנוני הבקרה שבה, ואלה לעיתים דוגלים במדיניות שמרנית. אוריינות בינלאומית הפכה קריטית בכל תחומי חיינו — התרבותיים, הטכנולוגיים, הכלכליים והפוליטיים. שאלת הגדרתה של האינטרנציונליזציה, קיומה ושורשיה מתרחבת במערכת החינוך, בעיקר לעבר בתי הספר העל־יסודיים, שהם הכלי העיקרי להכנת התלמידים לקראת היותם סטודנטים במוסדות להשכלה הגבוהה או להעסקתם במקומות עבודה גלובליים. ממחקרן של ימיני ופולופ שנערך בשנת 2014 על בתי ספר בישראל, עלה כי לא משרד החינוך ולא סוכנים רגולטוריים אחרים מספקים אסטרטגיה רשמית והוראות בקשר ליישום תהליך אינטרנציונליזציה. לפיכך, בתי ספר נשארים עם אוטונומיה רחבה ופרשנויות שונות של הנושא. מנהלי בתי הספר פועלים באופן יזמי בהחלטה לנצל את החירויות שלהם ולעסוק במיזמי אינטרנציונליזציה ספציפיים. עוד עלה כי אינטרנציונליזציה ממלאת תפקיד משמעותי באסטרטגיות הניהוליות והדימוי של בתי הספר שנחקרו, ובכל זאת, כל אחד מבתי הספר שנחקרו פיתח שיטות עבודה שונות בהקשר זה.
בכל הנוגע למערכת ההשכלה גבוהה בישראל הרי שלאור המציאות המשתנה שהולכת ונהיית גלובלית יותר במישורים השונים, פיתוח אינטרנציונליזציה בהשכלה הגבוהה נתפס כיום כתהליך הכרחי כדי להבטיח את איכות מערכת ההשכלה הגבוהה ואת השמירה על עמידה מתמדת בסטנדרטים בינלאומיים בהוראה ובמחקר. הקידום האירופי של נושא האינטרנציונליזציה במערכת החינוך התחיל מתהליך בולוניה המתמקד במספר נושאים עם דגש על תנועתיות בין-מוסדית ובינלאומית של סטודנטים וסגל, בקרת איכות משותפת, הרחבת הזדמנויות להשכלה גבוהה, תרגום תעודות וקורסים לשפות אירופאיות נפוצות, אחידות בתארים ובמעקב אחרי תוצרי הלימוד שהושגו על ידי הסטודנטים ולא החומר שהועבר. כיום, האינטרנציונליזציה בהשכלה הגבוהה היא מרכיב מרכזי מאוד במערכת השואפת להיות ברמה אקדמית מובילה, לפתוח את שעריה לעולם ולבנות קשרים בינלאומיים. אינטרנציונליזציה נתפסת כגורם חשוב ביצירת אווירה המעודדת יזמות, חדשנות ויצירתיות, שנחשבים למנועי צמיחה משמעותיים. ואכן, עם התגברות המודעוּת למרכזיותו של תהליך בולוניה בשנים האחרונות בישראל, מוסדות אקדמיים רבים בוחנים את המשמעויות של יישום רכיבי התהליך בקנה מידה מקומי. ביטוי למודעות הגוברת הוא בהשתתפות מוסדות אקדמיים מישראל בהגשת פרויקטים לאישור במסגרת התהליך. כיום כל המוסדות האקדמיים בישראל מביאים בחשבון את תהליך האינטרנציונליזציה, וחלקם הגדול מגבשים צעדים לקידום התהליך בקנה מידה מוסדי, כגון הנהגה של חובת לימוד קורס אחד לפחות באנגלית, עידוד חילופי סטודנטים ופיתוח תוכניות בין לאומיות. עם זאת, המועצה להשכלה גבוהה טרם החליטה על עמדה רשמית ביחס לתהליך בולוניה, וכך גם בכל הנוגע לאינטרנציונליזציה של מערכת ההשכלה הגבוהה.
המסעדה הקואופרטיבית (ירושלים)
המסעדה הקואופרטיבית הייתה מסעדת פועלים שנמצאה ברחוב ההסתדרות 3 (במפגש רחוב ההסתדרות עם רחוב קינג ג'ורג' בירושלים המסעדה פעלה בין שנות ה-40 לשנות ה-70 של המאה העשרים, והייתה מקום מפגש מרכזי לתושבי ירושלים. החל משנת 1964 נקראה המסעדה בשם "מסעדת שובע". במקום גם נחגגו בריתות, מסיבות בר-מצווה ומסיבות חתונה של רבים מתושבי העיר, וכאולם-שמחות הייתה למסעדה חשיבות מרכזית בחיים החברתיים של האזור הקרוי המשולש הירושלמי.
היסטוריה
הבניין בו שכנה המסעדה נבנה בתקופת המנדט ושימש את ההסתדרות הכללית בירושלים. הבניין שהוקם בשנת 1932, בתכנונו של דב ק'וצ'נסקי, נבנה על ידי פועלים חברי הסתדרות מאנשי העלייה השלישית. הבניין הכיל את משרדי ההסתדרות ובקומה ראשונה שלו שכנה מסעדת פועלים – המסעדה הקואופרטיבית. המסעדה נוהלה על ידי מועצת פועלי ירושלים, וההגשה הייתה ב"שירות עצמי". התפריט הבסיסי כלל פירה, כדורי לחם עם בשר ומנה אחרונה – פודינג ג'לי אדום.
אביבה גלי, בספרה האוטוביוגרפי "העיר שאיננה עוד", כותבת: "את המסעדה ניהלה קבוצת חברות-פועלות שהאמינו בעבודה שיתופית על בסיס של שוויון (כולן היו סוציאליסטיות) ומילאו אחר השקפותיהן במסירות ובנאמנות אין קץ".
בשנת 1937 נוספו לבניין שתי קומות נוספות שהכילו אולם-כינוסים, ובשנת 1941 נפתח באולם הכינוסים גם בית קולנוע, שנקרא "קולנוע תל-אור".
בשנות ה-40 וה-50 המקום שימש לא רק כמסעדת פועלים, אלא גם כמקום מפגש של פועלים, פעילי מפא"י וסטודנטים של האוניברסיטה העברית. אריה ליפשיץ מציין בספרו כי "רבים הם הפועלים בירושלים, אשר המסעדה הקואופרטיבית משמשת להם בית מועד ומקום לפגישת רעים. רבים מהחברים המזדמנים ירושלימה מכל רחבי הארץ לרגל ענייניהם הציבוריים והמשקיים, נועדים במסעדה הקואופרטיבית לסעודה, לשיחה ולסידור ענייניהם".
מיכאל שלוטהאואר
מיכאל שלוטהאואר (בגרמנית: Michael Schlothauer; 21 ביוני 1943 – 5 בדצמבר 2022) היה גנרל-מיור מזרח-גרמני אשר שימש כראש המטה הראשי (מקביל לרמטכ"ל) האחרון של צבא העם הלאומי.
המסעדה הקואופרטיבית (ירושלים)
היסטוריה
במלחמת העצמאות שימשה המסעדה כ"חדר אוכל לחיילים" שקיבלו "תלושים לארוחות" (ואוצ'רים). נוהג זה המשיך גם לגבי עובדי ממשלה ועובדי ציבור שונים שעבדו במרכז העיר בשנות המדינה הראשונות.
חיים ברעם, שכתב ספר ובו הוא מעלה זיכרונות כנער ירושלמי בשנות ה-50, כתב על המסעדה: "בקומת קרקע הפעילה ההסתדרות את המסעדה הקואופרטיבית…אפילו בגיל 12 הבחנתי שהמלצריות לא היו מלכות היופי, אבל עצם החוויה, לאכול במסעדה, הייתה מהממת…אז התבוננו בהערצה בכדור הבשר הגדול, הלא מתובל, ששחה בתוך רוטב אדמדם עם קצת פפריקה. גם הפירה היה מוצף באותו רוטב, שטעמו עדיין מדגדג בחיכי. הקינוח, פודינג שוקולד שהיה צהבהב יותר מאשר חום ומעוטר בתלתל לבן דמוי קצפת, נראה בעיני כמילה האחרונה בעולם הבישול".
יואל שר, מבכירי משרד החוץ, כתב בספרו האוטוביוגרפי, על המקומות שבהם נהג לאכול כתלמיד תיכון בירושלים, בתחילת שנות ה-50: "ארוחות צהרים, נקניקיות, 'כבד צמחוני', ומרק פירות אכלתי במטבח הפועלים שבבניין קולנוע תל-אור במרכז העיר".
ב-1 בדצמבר 1964, לאחר שיפוץ המקום נפתחה מסעדה חדשה בשם מסעדת שובע. מסעדת שובע כללה מסעדה בשירות עצמי, מסעדה בהגשה, מסעדה צמחונית, בית קפה ומגדניה.
לאחר סגירת מסעדת שובע, שכנו במקומה בתי עסק שונים.
בשנת 1999 התפרסמה ידיעה בעיתון גלובס על מכירת הבניין כולו לקבוצת משקיעי חוץ.
נורמן ג'ואיסון
נורמן ג'ואיסון (באנגלית: Norman Jewison; 21 ביולי 1926) הוא במאי עבר קנדי שביים ו/או הפיק מעל 30 סרטי קולנוע וטלוויזיה החל משנות ה-60 ועד תחילת המאה ה-21. ג'ואיסון וסרטיו היו מועמדים (ואף זכו) למספר רב של פרסי הוקרה וביניהם פרס האוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה ופרס דוב הכסף.
בנוסף לפעילותו כבמאי ומפיק פעל ג'ואיסון לקידום היצירה הקולנועית בקנדה במסגרת מרכז קולנוע שהקים.
ביוגרפיה
נורמן ג'ואיסון נולד ב-1926 בטורונטו (קנדה) כבן יחיד לפרסי ג'וזף ג'ואיסון ולדורות'י אירנה לבית וויבר. הוריו היו נוצרים פרוטסטנטים שניהלו חנות נוחות ובית דואר. ג'ואיסון למד בבית הספר היסודי Kew Beach ובתיכון מלוורן (שניהם בטורונטו) וכבר בתקופה זו החל לגלות עניין בתיאטרון ומשחק.
ב-1944 התגייס ג'ואיסון לחיל הים הקנדי ושירת במהלך מלחמת העולם השנייה עד שיחרורו מהצבא ב-1945. לאחר המלחמה נדד בדרום ארצות הברית שם נתקל בתופעות של ההפרדה הגזעית דבר שהשפיע יותר מאוחר על אופי סרטיו.
ב-1947 החל ללמוד תיאטרון באוניברסיטת טורונטו ובמהלך לימודיו היה מעורב, כשחקן וכבמאי, במספר הפקות תיאטרון. ב-1949, עם סיום לימודיו, נסע ג'ואיסון ללונדון שם עבד בעבודות מזדמנות עבור ערוץ הBBC. ב-1951 חזר לקנדה והחל לעבוד כבמאי מתלמד בערוץ 5 הקנדי שהיה בעיצומן של הכנות לפתיחת ערוץ הטלוויזיה CBC.
בימוי תוכניות טלוויזיה
ב-1952 עלה הערוץ לאוויר וג'ואיסון עבד כעוזר במאי בהפקת תוכניות עבור ערוץ. ב-1958 נרכש ג'ואיסון על ידי רשת NBC ועבר לעבוד כבמאי (ולגור) בניו יורק. במסגרת תפקידו ביים מופעי טלוויזיה של כוכבים רבים וביניהם "המופע של אנדי וויליאמס", הארי בלפונטה, ג'קי גליסון, דני קיי ואחרים כששיאה של עבודתו הייתה ב-1961 כשביים את מופע החזרה לבמות של ג'ודי גרלנד בהשתתפות פרנק סינטרה ודין מרטין. באותה שנה פגש ג'ואיסון את השחקן טוני קרטיס שניסה לשכנעו לעבור מהטלוויזיה לבימוי סרטים.
שנות ה-60
ב-1962 נשכר ג'ואיסון על ידי חברת ההפקה של טוני קרטיס "קרטליי פרודקשנז" לביים את הסרט צרור של צרות בכיכובו של קרטיס. הסרט, שמומן והופץ על ידי סרטי יוניברסל, היה הראשון שצולם בתחומי דיסנילנד.
ב-1963 הקים ג'ואיסון חברת הפקות משלו "סימקו פרודקשנז" (SImkoe Productions) אך המשיך את שיתוף הפעולה עם "סרטי יוניברסל". באותה שנה ביים את הסרט "הריגוש בכל זה" בכיכובם של דוריס דיי וג'יימס גארנר. ב-1964 ביים את הסרט אל תשלח לי פרחים בכיכובם של דוריס דיי, רוק הדסון וטוני רנדל וב-1965 ביים את הסרט "אומנות האהבה" בכיכובם של ג'יימס גארנר, דיק ואן דייק, אלקה זומר ואנג'י דיקנסון.
לאחר סדרת סרטי האהבה המתקתקים החליט ג'ואיסון לזנוח ז'אנר זה ולפנות לכוונים יותר מאתגרים וב-1965 ביים את הסרט הנער מסינסינטי, בכיכובו של סטיב מקווין, שעסק בבעיית ההימורים.
ב-1966 ביים וגם הפיק את הקומדיה הפוליטית הרוסים באים, הרוסים באים, בכיכובם של אלן ארקין ואווה מארי סיינט, בו הצביע על האבסורד במלחמה הקרה דבר שהביאו לסימונו כשמאלן על ידי האגף הימני של ארצות הברית.
ב-1967 חזר ג'ואיסון לעסוק בתחום החברתי וביים את הסרט כחום הלילה, בכיכובם של סידני פואטייה ורוד סטייגר, שעסק בנושא הגזענות במיסיסיפי שבדרום ארצות הברית. הסרט הצליח ברחבי העולם, זכה ב-5 פרסי אוסקר והפך לאחד מהסרטים המזוהים עם ג'ואיסון.
ב-1968 ביים והפיק ג'ואיסון את הדרמה הרומנטית "פרשת תומאס קראון" בכיכובם של סטיב מקווין ופיי דאנאוויי.
ב-1969 ביים והפיק את הקומדיה "גיילי, גיילי", בכיכובם של בו ברידג'ס ובריאן קית'.
שנות ה-70
ב-1970 עבר ג'ואיסון עם משפחתו לאנגליה לאחר שהתאכזב מהאווירה הפוליטית בארצות הברית. בהיותו שם סייע לידידו הבמאי האל אשבי להפיק את הסרט "דה לנדלורד".
ב-1971 ביים והפיק את הסרט כנר על הגג בכיכובו של חיים טופול. הסרט שצולם ביוגוסלביה נערך באולפן בלונדון והיה מועמד ל-8 פרסי אוסקר וזכה בשלושה.
ב-1973 ביים והפיק ג'ואיסון את הסרט ישו כוכב עליון שצולם בישראל והתבסס על המחזמר של אנדרו לויד ובר וטים רייס ישו כוכב עליון. כשיצא הסרט למסכים הואשם ג'ואיסון בגזעות בעקבות הפרשנות שנתן לברית החדשה. ב-1974 המשיך ג'ואיסון להשתמש באתריה של ישראל כדי להפיק את הסרט בילי שני כובעים בכיכובו של גרגורי פק ובימויו של טד קוטשף.
ב-1975 ביים והפיק ג'ואיסון את המותחן העתידני "רולרבול", בכיכובו של ג'יימס קאן, בו ביקר את עוצמתם של התאגידים הכלכליים הגדולים ושליטתם בחיי האנושות.
ב-1978 ביים והפיק את הסרט "פ.י.ס.ט", בכיכובו של סילבסטר סטאלון, שעסק בנושא האיגודים המקצועיים והתבסס על הביוגרפיה של מנהיג איגוד העובדים ג'ימי הופה. באותה שנה חזר ג'ואיסון לקנדה שם רכש חווה חקלאית בה עבד במקביל להמשך עשייתו הקולנועית.
ב-1979 ביים והפיק את הסרט וצדק לכל, בכיכובם של אל פצ'ינו וג'ון פורסיית', הדן בדילמות מוסריות ובצדק משפטי.
שנות ה-80
ב-1980 ביים והפיק את הסרט "כלבי מלחמה", בכיכובם של כריסטופר ווקן וטום ברנג'ר ובבימויו של ג'ון אירווין , שעסק בתופעת שכירי החרב והשפעת המערב על יציבות מדינות העולם השלישי.
ב-1984 ביים והפיק את הסרט סיפורו של חייל, בכיכובם של הווארד רולינס, אדולף סיזר ודנזל וושינגטון, שעסק בגזענות ובהפרדה הגזעית בצבא ארצות הברית והיה מועמד ל-3 פרסי אוסקר. באותה שנה הפיק ג'ואיסון גם את הסרט הבדיוני "אייסמן", בבימויו של פרד שפיסי ובכיכובו של טימותי האטון, שמתייחס לפערים ולחוסר התקשורת בין מדענים מהעולם המודני לבין קהילות בהן נהוגות תרבויות עתיקות.
ב-1985 ביים והפיק ג'ואיסון את הסרט סיפורה של אגנס, בכיכובן של ג'יין פונדה, אן בנקרופט ומג טילי, שמטפל באופן שבו הכנסייה מנסה לטאטא מתחת לפני השטח מקרים של בעיות נפשיות ומקרי אונס שעוברות נזירות.
ב-1987 ביים והפיק ג'ואיסון את הסרט הרומנטי מוכת ירח בכיכובם של שר וניקולס קייג'. הסרט זכה להצלחה קופתית, קיבל 6 מועמדויות לאוסקר (כולל לבמאי הטוב ביותר) וזכה ב-3 פרסים.
ב-1989 ביים והפיק את הסרט "בתוך ארץ", בכיכובם של ברוס ויליס ואמילי לויד , המטפל בניסיון של האמריקאים להדחיק ולהשכיח את טראומת מלחמת וייטנאם. באותה שנה שימש כמפיק של קומדיית הפשע "איש ינואר" שביים פט אוקונור  בכיכובם של קווין קליין, מרי אליזבת מסטרנטוניו וסוזן סרנדון.
שנות ה-90
ב-1994 ביים והפיק את הקומדיה הרומנטית "רק את", בכיכובם של מריסה טומיי ורוברט דאוני ג'וניור, ומתרחשת רובה באיטליה הרומנטית.
ב-1996 ביים והפיק ג'ואיסון את סרט הפנטזיה "בוגוס", בכיכובם של וופי גולדברג, ז'ראר דפארדיה והיילי ג'ואל אוסמנט, המספר על חברות של נער יתום עם דמות בדיונית של קוסם צרפתי.
ב-1999 ביים והפיק את הסרט ההוריקן, בכיכובו של דנזל וושינגטון, שהתבסס על סיפור חייו של המתאגרף "רובין 'הוריקן' קרטר" שהואשם ברצח משולש על לא עוול בכפיו ועסק שוב ביחס הגזעני כלפי האפרו-אמריקאים בארצות הברית.
המאה ה-21
ב-2003 ביים והפיק ג'ואיסון את סרטו האחרון "דה סטייטמנט", בכיכובם של מייקל קיין וטילדה סווינטון, על האופן שבו מערכות שלטון מגוננות על שוטר צרפתי שבתקופת שלטון וישי הורה על הוצאה להורג של פעילי הרזיסטנס והצליח לחמוק ממאסר עד 1994.
המרכז הקנדי לקולנוע
ב-1986 יסד ג'ואיסון, בטורונטו, את המרכז הקנדי ללימודי קולנוע בו נלמדים לימודי קולנוע מתקדמים כשמעל 1,700 תלמידים הוכשרו כבר במרכז. כמו כן משמש המרכז לסיוע לקולנוענים צעירים לקדם את תוכניתיהם לפיתוח תוכן יצירתי.
משפחתו
ג'ואיסון נישא ב-1953 לדוגמנית מרגרט אן דיקסון (Margaret Ann "Dixie" Dixon) ולזוג נולדו 3 ילדים (מיכאל, קווין וג'ניפר) שעסקו אף הם בעולם הבידור. ב-2004 נפטרה מרגרט וב-2010 נישא ג'ואיסון ללין סיינט דייוויד (Lynne St. David).
אימובילייזר
אימובילייזר (בעברית: מַשְׁבֵּת מָנוֹעַ) הוא התקן ביטחון אלקטרוני המותקן ברכבים ומשבית את מערכות הרכב עד לחיבור מפתח מתאים או מנגנון זיהוי אחר. מטרתו היא למנוע התנעה של הרכב ללא המפתח ובכך להקשות על גנבה, גם במקרה שפורץ הצליח להשיג גישה פיזית לתוך הרכב. ברכבים מודרניים בהם מותקנת מערכת זו מאפשרים הפעלה של מערכות החיוניות לתנועה (כמו הזרקת הדלק, הסטרטר ומערכת הצתה) רק כאשר נקלט שדר משבב המותקן במפתח הרכב.
היסטוריה
מערכת האימובילייזר והאזעקה הראשונה נרשמה כפטנט על ידי סנט ג'ורג אוונס ואדוארד בירקנבואל בשנת 1919. הם פיתחו רשת של 9 מתגים המחווטים כך שרק צירוף מסוים של המתגים יעביר זרם מהסוללה (או ממגנטו) למערכת ההצתה ויאפשר את הפעלת הרכב, וכל צירוף אחר יעביר את המתח לצופר. חיווט המתגים הוסתר היטב כדי למנוע מפורץ לגלות את הצירוף שיאפשר את התנעת הרכב וימנע את הפעלת הצופר שיסגיר את ניסיון הגנבה. בעל המכונית היה צריך לסובב חלק מהמתגים כאשר הוא עוזב את כלי הרכב כדי לנתב את הזרם לצופר, ובחזרתו להחזיר את המתגים למצב המקורי, כאשר בכל פעם היה ניתן להשתמש בצירוף אחר של מתגים בתור קוד. מערכות אימובילייזר מודרניות מופעלות אוטומטיות ואינן דורשות התערבות של בעל הרכב לצורך הפעלתן.
מרבית הדגמים המודרניים מבוססים על שבב RFID במפתח הרכב שמופעל על ידי שדה אלקטרומגנטי חלש שמשדר הרכב. השבב משדר קוד שנקלט על ידי מחשב הרכב שמאמת אותו, ובהתאם מאפשר את הפעלת מערכות הדלק וההצתה. בדגמים ישנים של מערכת זו השבב שידר קוד קבוע (סטטי), אך כיום נעשה שימוש בקוד משתנה ובשיטות קריפטוגרפיות שונות כדי למנוע אפשרות של העתקת הקוד על ידי צד שלישי.
כאשר מחשב הרכב בדגמי רכבים מסוימים מזהה ניסיון להתנעת הרכב ללא שידור של קוד מתאים, הוא נועל את מערכות הרכב לזמן מסוים, ולעיתים אף מדווח לחברת אבטחה על ניסיון הגנבה בעזרת תקשורת לוויינית או סלולרית.
ישנם דגמי מכוניות בהם התקשורת בין רכיב הזיהוי למחשב הרכב נעשית בעזרת אור אינפרא אדום.
יעילות
מחקר שפורסם ב"אקונומיסט" בשנת 2016 מצא כי אימובילייזר הפחית את השיעור הכולל של גנבות רכב בכ -40% בין השנים 1995 ו -2008. היתרונות הכלכליים מבחינת הפחתת כמות הגנבות הם גבוהים לפחות פי 3 מאשר העלויות של התקנת המכשיר.
הקונסרבטוריון העירוני פתח תקווה
הקונסרבטוריון העירוני פתח תקווה על שם יוסף אחרון הוא בית ספר למוזיקה בעיר פתח תקווה. הוא קרוי על שם יוסף אחרון, שהיה מלחין וכנר יהודי. בקונסרבטוריון לומדים, נכון לשנת תשפ"א, כ-550 תלמידים ב-22 מקצועות לימוד. לקונסרבטוריון יש תזמורת ייצוגית בניצוחו של מיכאל דלמן ומקהלה ייצוגית - הקנטבילה, בניצוחה של שלומית מדר לוי והרכבים נוספים. הקונסרבטוריון מקיים אירועים לקהל הרחב, לעיתים בהשתתפות אומנים ישראלים מפורסמים.
היסטוריה
הקונסרבטוריון הוקם על ידי קבוצת מוזיקאים בהנהגתו של ד"ר חנן הנס שטייניץ בשנת 1950 בשם "הקונסרבטוריון העממי". בשנת 1958 היו בקונסרבטוריון מחלקות לפסנתר, כינור, אקורדיון ותורת המוזיקה ולמדו בו כמאה תלמידים. תזמורת כלי הנשיפה היצוגית של הקונסרבטוריון הוקמה בשנת 1960, בשנה זו למדו בקונסרבטוריון כ-130 תלמידים. בשנת 1972 עבר הקונסרבטוריון לפעול תחת עיריית פתח תקווה. העלייה הראשונה מברית המועצות והשנייה הגדילו את הקונסרבטוריון במורים ובתלמידים חדשים. בשנת 1981 נחנך מבנה הקונברבטוריון בשכונת גן בועז בפתח תקווה. משנת 1982 מיכאל דלמן מנצח על התזמורת. מקהלת הקנטבילה נוסדה בשנת 1988. מאז שנת 2005 מנהלת הקונסרבטוריון, שלומית מדר לוי, מנצחת על המקהלה. המקהלה השתתפה בסרט המחשמלים.
באמצע שנות ה-80 הוזמן המוזיקאי והצייר חואן אנסיס לצייר על קירות המבנה הפנימיים, והוא עשה זאת ללא תמורה בין השנים 1986–1989. מבנה זה פונה כחלק מתוכנית פינוי בינוי בשנת 2014 ובמקומו נבנה מבנה זמני בשכונת אם המושבות החדשה. בשנת 2017 הקירות המעוטרים נוסרו מן הקיר ונשמרו. אחד מן הציורים הועבר לחדר המדרגות של מבנה הקונסרבטוריון הזמני ואחרים מעטרים את קירות חדר הקונצרטים בקונסרבטוריון. נכון לשנת 2021, הקונסרבטוריון נמצא באותו מבנה זמני בשכונת אם המושבות. במרץ 2022 הוצבו קרוונים בסמוך למבנה המרכזי.
מחלקות
בקונסרבטוריון 8 מחלקות:
מקורות מימון
נכון לשנת 2017, 6,425,100 ש"ח מתקציב הקונסרבטוריון ממומן על ידי עריית פתח תקווה (66%), 2,600,000 ש"ח ממומן משכר הלימוד (27%) ו-639,900 ש"ח מממן משרד החינוך (7%). בסך הכל תקציב קונסרבטוריון פתח תקווה לשנת 2017 עמד על 9,665,000 ש"ח.
מסגד אופסלה
מסגד אופסלה (בשוודית: Uppsala Moské) הוא מסגד שממוקם בשכונת קברנגרדט שבעיר אופסלה, שוודיה. המסגד הוא הצפוני ביותר בשוודיה. בזמן בנייתו נטען בטעות כי כאשר יבנה יהיה המסגד הצפוני ביותר בעולם (למעשה, מסגד סנקט פטרבורג צפוני יותר). המסגד אמנם קטן, אבל הוא אחד המסגדים המרכזיים בעיר.
הנרי האלק
הֶנְרִי וַגְנֶר הָאַלֶק (באנגלית: Henry Wager Halleck; 16 בינואר 1815 – 9 בינואר 1872) היה קצין, סופר ועורך דין בצבא ארצות הברית, אשר שירת תחילה כמפקד הכללי של הזירה המערבית במלחמת האזרחים האמריקנית ומאוחר יותר כגנרל המפקד של צבא האיחוד בין 1862–1864 במסגרת מלחמת האזרחים האמריקנית.
שנותיו הראשונות
הנרי וגנר האלק נולד ב-16 בינואר 1815 בחווה המשפחתית במחוז אונידה, מדינת ניו יורק. כשהוא מצא כי הוא בז לעבודות משק, הנרי ברח מהבית בגיל צעיר וגדל בעיקר אצל דודו, שהציב אותו במסלול לקראת חינוך צבאי. בווסט-פוינט, האלק היה תלמידו המועדף על התאורטיקן המוערך דניס הארט מהאן, וסיים שלישי בכיתה בשנת 1839.
כסגן שני בחיל המהנדסים היוקרתי של הצבא, האלק הצעיר עזר בשיפור ההגנות של נמל ניו יורק ונסע למונרכיה של יולי כדי ללמוד על ביצורים אירופיים. עם שובו העביר האלק סדרת הרצאות בבוסטון שנאספו ופורסמו בשנת 1846 כאלמנטים לאמנות ומדע צבאי. עבודתו, שהתקבלה היטב בקהילה, נחשבת לאחד המקרים הראשונים של מקצועיות צבאית אמריקאית מופיעה בפני העם והיא זיכתה אותו בכינוי "מוח זקן".
קריירה צבאית
כשפרצה מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, האלק הפליג לקליפורניה הכבושה. בדרך, הוא תרגם את הספר "פוליטיקה צבאית של נפוליאון" מצרפתית לאנגלית, והגביר את המוניטין שלו כחוקר צבאי בעל יכולת. בשנת 1847 – האלק עסק בעיקר בתפקידים אדמיניסטרטיביים במהלך המלחמה. הוא הפך למזכיר המדינה של קליפורניה שסופחה זמן קצר קודם לכן, עזר בניסוח חוקת המדינה והקים משרד עורכי דין בסן פרנסיסקו.
האלק התחתן עם אליזבת המילטון - נכדתו של אלכסנדר המילטון. בשנת 1854 הוא התפטר מן השירות הצבאי כדי להתמסר במשרה מלאה לפעילות המשפטית הרווחית שלו. "האלק, פיצ'י ובילינגס" כפי שנודעה החברה הייתה אחת השותפויות הבולטות ביותר בעסקי עריכת הדין במדינה, והאלק הוסיף עוד להונו האישי באמצעות קניית קרקעות וסחר במניות לבניית הרכבת האטלנטית-פסיפית. הוא היה גם מפקד ראשי על מיליציה בקליפורניה.
מלחמת האזרחים
כשפרצה מלחמת האזרחים בשנת 1861, הציע האלק ללא היסוס את שירותיו למען צבא האיחוד, ואברהם לינקולן מינה אותו גנרל. בתחילת המלחמה הוא ניתן לסמכותם של וינפילד סקוט, ג'ורג' מקללן וג'ון פרימונט. בנובמבר נשלח האלק לסנט לואיס להחליף את פרמונט, שהוגדר כי נכשל בהגנה על מיזורי.
תוך מספר חודשים צלח האלק בלהחזיר מידה של סדר לאזור שהוגדר עד אז על ידי תוהו ובוהו. סדרת ניצחונות חשובים במחלקה שלו באו בעקבות זה, בהם גם קרב שילה העקוב מדם. אף על פי שלא הוביל את הכוחות באופן אישי, עבודתו הארגונית עזרה והאלק, בצדק או שלא בצדק, קיבל הרבה מהקרדיט.
האלק איפשר לכוחות הקונפדרציה בפיקודו של גנרל פ.ג.ט. בורגארד לצאת מקורינת' לאחר המצור עליה, ולחזור לשטחם ללא כל פגע, ועל כך ספג ביקורת נרחבת בעיתונות. אף על פי כן, ביולי 1862 מינה לינקולן את האלק לגנרל המפקד של כל כוחות האיחוד, ככל הנראה למען שימוש ביכולותיו המנהליים.
האלק הצליח כמארגן, אך רבות נכשל כאסטרטג. תקופת כהונתו הכללית הוגדרה על ידי חוסר יכולתו להסתדר עם פקודיו או להסדיר את הכפופים לו. ג'ורג' מקקלן בז לו והממונים על האלק לא היו מרוצים ממנו גם כן. הפוליטיקאי גדעון ולס כתב כי הוא "טוב לחינם." לינקולן קבע שהוא "קצת יותר מפקיד ממדרגה ראשונה".
באביב 1864 הוריד לינקולן את האלק לדרגת ראש המטה ומינה את יוליסס ס. גרנט למפקד כל כוחות האיחוד. האלק שירת את שאר המלחמה במילוי תפקידים רבים כבעבר, והבטיח שצבאות הצפון היו מאובזרים, מוזנים ומחוזקים כראוי, על כן זכה בשבחים. לאחר הפסקת הלחימה בשנת 1865 הועבר האלק חזרה לסן פרנסיסקו כדי לפקד על האוגדה הצבאית באוקיינוס השקט. בשנת 1869 הועבר שוב לגדוד הדרום, שבסיסה בלואיוויל, קנטקי, שם נפטר בשנת 1872. הוא קבור בבית העלמין גרין ווד בברוקלין, ניו יורק.
פיליפ סטול
פיליפ סטול (באנגלית: Philip Henry Stoll; 5 בנובמבר 1874 – 29 באוקטובר 1958, קרוליינה הדרומית, ארצות הברית) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כנציג המדינה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה
פיליפ סטול נולד בעיירה ליטל רוק שבקרוליינה הדרומית. לאחר סיום הלימודים הוא עבד תקופה קצרה כמורה ואז פנה ללימודי משפטים. בשנת 1901 הוא התחיל קריירת עורך דין.
בשנים 1905–1906 פיליפ סטול היה חבר של בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה הוא התגייס ושירת עד לשנת 1918 כאשר השתחרר בדרגת לוטננט קולונל.
בשנת 1919 פיליפ סטול נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית ושירת עד לשנת 1923. לאחר שלא הצליח להיבחר מחדש, הוא חזר למדינתו.
בשנת 1931 פיליפ סטול נבחר לשופט וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1946 כאשר פרש. בשנת 1944 הוא היה שופט במשפטו של ג'ורג' סטיני שתוך יום הסתיים בהרשעה ועונש מוות. פסק דין זה בוטל בשנת 2014 בעקבות פגמים מהותיים בהליך.
פיליפ סטול נפטר בקולומביה, קרוליינה הדרומית בשנת 1958.
הלן הובס
הלן הובס (באנגלית: Helen Hobbs; נולדה ב-5 במאי 1952) היא פרופסור באוניברסיטת דרום מערב טקסס וחוקרת בתחום הביו–רפואה. הובס זכתה בפרס פריצת דרך במדעי החיים בשנת 2016 ובפרס הרינגטון לחדשנות ברפואה בשנת 2018. משנת 2011 היא מכהנת בדירקטוריון של חברת "פייזר".
ביוגרפיה
הובס נולדה ב-1952 בבוסטון שבמסצ'וסטס. הוריה של הובס נישאו בגיל צעיר כאשר אביה חזר ממלחמת העולם השנייה. לפני צאתו למלחמה הוא הספיק ללמוד מנהל עסקים במשך שנה וחצי באוניברסיטת הרווארד. לאחר שובו מהמלחמה ולאחר ניסיונות מרובים, הרווארד הסכימו לקבל אותו חזרה ללימודים, ושם (בבוסטון) הובס נולדה.
הובס עשתה את התואר הראשון שלה בתחום הביולוגיה האנושית, באוניברסיטת סטנפורד. לאחר מכן הצטרפה ללימודי רפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב. עם סיום ההתמחות ברפואה פנימית במרכז הרפואי קולומביה-פרסביטריאן, עברה לדאלאס, טקסס, שם סיימה את הכשרתה הקלינית ושימשה כמתמחה ראשית ברפואה פנימית בבית החולים פארקלנד ממוריאל. עבדה כעמיתת פוסט-דוקטורט במעבדה של ד"ר מייקל בראון וג'וזף גולדשטיין לפני שהצטרפה לאוניברסיטת דרום מערב טקסס בשנת 1987.
הובס נשואה לדניס קיט סטון ויש להם שני ילדים; לנגדון גאונדרי סטון (1984) והנטר הובס סטון (1985). כיום היא המנהלת של מרכז מקדארמוט לצמיחה והתפתחות אנושית והיא חברה בדירקטוריון של חברת "פייזר". הובס מתגוררת כיום בדאלאס, טקסס.
פעילות מחקרית
בשנת 1987 הובס הצטרפה לסגל ההוראה של המרכז הרפואי של אוניברסיטת דרום מערב טקסס, שם היא מכהנת כיו"רית הכבוד של מרכז יוג'ין מקדרמוט לחקר הצמיחה וההתפתחות האנושית.
בשנת 1999 היא ייסדה את מכון מחקר הלב של דאלאס (Dallas Heart Study) בעזרת מענק מקרן דונלד וו. ריינולדס. מחקר זה לקח דגימות גנטיות מפלח מייצג של אוכלוסיית מחוז דאלאס, ובדק את התאמתן למדדי הבריאות של הנבדק. באמצעות מחקר זה, שארך 15 שנה, היא גילתה כי וריאציות בגן PCSK9 הובילו להורדת כולסטרול מסוג LDL ולהגנה מפני מחלות לב וכלי דם. בראיון לכתב העת למחקרים קליניים (JCI), ציינה הובס: "התוצאות היו טובות מכפי שציפינו. ראינו ירידה דרמטית במחלות לב באוכלוסייה האפרו-אמריקאית: ירידה של 28% בכולסטרול LDL המובילה לירידה של 88% באירועים כליליים".
מוקד מרכזי נוסף בקריירה שלה הוא הבנת הבסיס למחלות כבד שומניות; היא וג'ונתן כהן הראו כי וריאציות ברצפי הדנ"א של PNPLA3 ו- TM6SF2 מעורות חשד למחלת כבד שומני, ובקרוב הן יהוו אינדיקציה מרכזית לצורך בהשתלת כבד. הם גם מצאו קשר בין מוטציה היפומורפית בגן PCSK9 לבין רמות נמוכות של כולסטרול מסוג LDL (low-density lipoproteins "כולסטרול רע") בדם. כיום הם מנהלים יחד מעבדה לצמיחה והתפתחות אנושית במרכז יוג'ין מקדרמוט.
מבצע חרגול
מבצע חרגול, הקרוי גם פעולת תאופיק, היה פעולת תגמול שערכה חטיבת גולני נגד הכפר הסורי תאופיק, כתגובה על תקריות באזור תל קציר. המבצע נערך בלילה שבין 31 בינואר ו-1 בפברואר 1960.
רקע לפעולה
בעקבות ירי מן הכפר תאופיק על תל קציר והמרחב הסובב את הקיבוץ, החליטה ממשלת ישראל כי יש להגיב בפעולת התגמול הראשונה מאז מלחמת סיני. יעדי הפעולה היו הריסת בתי תאופיק התחתונה. תאופיק סומן כבסיס לפעולות סוריות באזור, אשר ממנו יצאו תקיפות הצבא הסורי על מרחב קיבוצי האון ותל-קציר, ובכלל זה פעולות מיקוש, ירי באש נק"ל והפגזות תותחים ומרגמות. מבצע "חרגול" (פעולת תאופיק) נקבע לליל 31 בינואר - 1 בפברואר 1960, והרמטכ"ל, חיים לסקוב, ואלוף פיקוד הצפון, מאיר זורע, בחרו להטיל את ביצוע הפעולה על כוח מחטיבת גולני, בפיקוד אל"ם אלעד פלד.
מהלך הפעולה
כוח חטיבת גולני, בפיקוד פלד, פשט על הכפר בלילה. כוח פלוגתי מגדוד 17 (אריות הגולן), קורס מ"כים של גולני, בפיקוד סרן יהודה גולן, אליו סופח צוות מסיירת גולני, בפיקוד סגן מנחם דיגלי, נע ברגל וכבש את הכפר. לכוח זה חבר כוח רכוב על זחל"מים, בפיקוד סגן מפקד החטיבה, סא"ל שלמה להט, אשר כלל כוח הנדסה. מפקד החטיבה, אלעד פלד, נע עם הכוח הפושט ופיקד על הפעולה ממרכז גזרת הלחימה. הכוח קיבל סיוע באש מאת מחלקת טנקים בפיקודו של סגן אמנון רשף וכוחות תותחנים שכללו את גדוד 402 בפיקודו של יעקב עקנין, גדוד 404 בפיקודו של יצחק יכין וגדוד 334 בפיקודו של צבי אילון.
את גזרת הפעולה בודדו כוחות חסימה בפיקודם של רס"ן יוסף קסטל, סגן אורי כהן וסגן אמיר דרורי. מחלקת טנקים בת 5 טנקים, בפיקוד סגן אמנון רשף, התמקמה בעמדות אש סמוך לתל קציר, בכוננות לסייע לחטיבת גולני. בעת תנועת הכוח הפושט לעבר היעד, נדלק זרקור רב מדדים והאיר על הכוח. מחלקת הטנקים של אמנון רשף פתחה בירי מטח של תותחי הטנקים והשמידה את הזרקור, מה שאפשר את המשך התקדמות הכוח הפושט לעבר היעד. הכוח בפיקוד אורי כהן נתקל, בעת שנע למקם את החסימה, בכוח תגבורת חיילים מן הצבא הסורי שנעה לעבר הכפר, ריתק אותו למקומו, איגף אותו והסב לו נפגעים. לאחר מכן המשיך הכוח למשימת החסימה. הכוח בפיקוד דרורי נתקל אף הוא בכוחות תגבורת, פגע בהם, ולאחר שזיהה כי נקודת החסימה המיועדת חשופה לאש אויב מיקם אותה בנקודה בטוחה ויעילה יותר. כוח החסימה מסיירת גולני, עליו פיקד מפקדה, יוסף קסטל, זיהה חיילים סורים נמלטים מגזרת הפעולה, הסתער עליהם וסייע לכוחות הפועלים בכפר.
בשעה 3:00 לפנות בוקר הושלם כיבוש הכפר, והכוח הטמין מטעני חבלה בעמדות הצבא הסורי ובבתי הכפר תאופיק התחתונה. יעדי הפעולה הושמדו, אולם הצבא הסורי הפעיל שני זרקורים בקרבת תאופיק העליונה ופתח באש נק"ל, מקלעים ותותחים על הכוחות. מפקד הפעולה, פלד, הפעיל בתגובה את מחלקת הטנקים שפגעה בכינון ישיר בזרקורים וניפצה אותם, ואת סוללת התותחים שהועמדה לרשותו, שפתחה בהפגזה כבדה על תאופיק העליונה ועל מוצבים סורים סמוכים. כוחות צה"ל נסוגו בסיוע אש התותחים ושבו לשטח ישראל.