cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב
היסטוריה
ביוני 2023 החליטה אוניברסיטת תל אביב כי הפקולטה לרפואה במוסד לא תיקרא עוד על שם משפחת סאקלר. זאת לאחר לחץ ציבורי בארץ ובעולם על ההנהלה להסיר את שמה של המשפחה, שהתרופה שייצרה נחשבת למחוללת מגפת האופיואידים בארה"ב, מהפקולטה הקרויה על שמה.
בתי הספר של הפקולטה
אל הפקולטה מסונפים בתי חולים אוניברסיטאיים, בהם: המרכז הרפואי וולפסון, המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר, המרכז הרפואי תל אביב, מרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל, המרכז הרפואי אסף הרופא, בית החולים מאיר, המרכז הרפואי רבין, בית החולים שמואל הרופא.
בנוסף מסונפים בתי חולים פסיכיאטרים: המרכז הרפואי לבריאות הנפש אברבנאל, בית החולים גהה, מרכז לבריאות הנפש שלוותה, מרחבים – המרכז הרפואי לטיפול במוח ובנפש, באר יעקב/נס ציונה.
מחלוקת בנוגע להנצחת משפחת סאקלר
על רקע משבר האופיואידים בארצות הברית הגיעה חברת פרדו פארמה ובעליה, משפחת סאקלר, להסדר בבית המשפט לפשיטת רגל בניו יורק בנוגע לחלקה בפרשה בארצות הברית. במסגרת ההסדר התחייבה משפחת סאקלר שלא להיאבק בניסיונות של מוסדות להסיר את השם סאקלר מבניינים שנבנו באמצעות תרומות מהמשפחה.
לאור הפרשה, מוסדות שונים בעולם הסירו את שם המשפחה מבנייניהם ובישראל חברי הלשכה לאתיקה של בהסתדרות הרפואית תמכו בהצעה להמליץ לאוניברסיטת תל אביב לשנות את שם הפקולטה. כמו כן, המליצה הלשכה להביא לבחינה מחדש את השאלה האם ראוי כי הפקולטה לרפואה באוניברסיטה תמשיך לשאת את שמה של משפחת סאקלר.
בשנת 2022, שמה של הפקולטה בתל אביב בכל התוכניות נותר עדיין ללא שינוי. עם זאת, באחת מהתוכניות שמופעלות במסגרת הפקולטה, תוכנית ניו-יורק לתלמידים מארצות הברית ומקנדה, שונה שם התכנית כך שלא יכלול את השם סאקלר וכיום היא מכונה "The American Medical Program at Tel Aviv University", זאת לאור קריאות של סטודנטים מארצות הברית להסרת הנצחת משפחת סאקלר משם הפקולטה לאור תיאור קשיים מצידם להיות מזוהים עם השם סאקלר בארצות הברית.
בשנת 2023, החליטה האוניברסיטה להסיר את השם סאקלר מהפקולטה לרפואה. ההחלטה התקבלה לאחר פסיקה שניתנה בבית משפט בארה"ב לפיה מוסדות שונים במדינה יוכלו להסיר את שם המשפחה. מאחר שפסיקה זו אינה תקפה בישראל, הסרת השם בארץ נעשתה רק לאחר הגעה להסכמה בנושא בין האוניברסיטה לבין המשפחה.
קישורים חיצוניים
פייסבוק של הפקולטה לרפואה
מאיר שניצר
מאיר שניצר (נולד ב-1950) הוא מבקר אמנות, עיתונאי, פובליציסט ומחבר ספרים ישראלי.
ביוגרפיה
לאחר מכן החל לבקר סרטי קולנוע במדורים שונים במקומונים "העיר" ו"כל העיר", בתחנת הרדיו "קול ישראל" ובעיתונים "הארץ" ו"מעריב", שם עסק בביקורת סרטים ותוכניות טלוויזיה במשך עשרים שנה. טוריו העיתונאיים בעיתון "מעריב" התפרסמו גם באתר האינטרנט nrg של העיתון. בשנת 1994 הוציא לאור שניצר את ספרו "הקולנוע הישראלי", לקסיקון סרטי קולנוע ישראליים.
שניצר נודע בעקבות עתירה לבג"ץ שהגיש ב-1988, בעת שכיהן כעורך "העיר", נגד הצנזור הצבאי הראשי, שידועה כ"בג"ץ שניצר". בעתירה זו יצאו שניצר והעיתונאי אלוף בן נגד החלטת הצנזורה לאסור פרסום כתבה שהכילה קטעים שעסקו בביקורת אודות תפקודו של ראש "המוסד" ועיתוי החלפתו. העתירה, שהייתה הפעם הראשונה שבה עמד היקף סמכותו של הצנזור הצבאי הראשי לביקורת שיפוטית, התקבלה על ידי שופטי בג"ץ.
שניצר זכה לפרסום גם עקב פרשה בה הפך לקרבן התקף זעם של דודו טופז, שבמהלכה שבר טופז את משקפיו של שניצר בעקבות ביקורת חריפה שכתב האחרון על תוכניתו של טופז בשנת 1995. לאחר המקרה תבע שניצר את טופז וזכה בפיצוי של 62,500 שקלים.
כמבקר קולנוע נודע שניצר בקשיחותו הרבה ובדרכו המסוגננת לקטול סרטים.
בנובמבר 2012, כחלק מתהליך רכישת "מעריב" על ידי שלמה בן צבי, פוטר שניצר מהעיתון, יחד עם עובדים נוספים. זמן קצר לאחר פיטוריו נמנה, יחד עם אחדים ממפוטרי "מעריב", עם ראשוני השבועון החדש, "סופהשבוע". באוקטובר 2021 סיים את תפקידו כמבקר הקולנוע של "מעריב".
אקס-מן (סרט)
סרט זה מתאר עולם שבו חלק מהאנשים הם מוטאנטים, שמחזיקים בכוחות על-אנושיים - דבר שגורם לאנשים הרגילים לא לבטוח בהם. הסרט מתמקד בדמויותיהם של וולברין ורוג, אשר נהיים מעורבים בעימות בין שתי קבוצות בעלות גישות רדיקליות בנוגע לקבלתם של המוטאנטים בחברה - אקס-מן של פרופסור אקסבייר, השואפים לשלום העולם והרמוניה ואחוות המוטאנטים של מגנטו, הנחוש בדעתו להשמיד את המין האנושי ולאפשר למוטאנטים לשלוט בעולם.
הסרט יצא לאקרנים ב-14 ביולי ,2000 בארצות הברית, ב-13 ביולי ,2000 באוסטרליה וב-12 באוקטובר 2000, ועם יציאתו לאקרנים, הסרט קיבל שבחים ביקורתיים רבים מצד מבקרי קולנוע ומצד קהילת חובבי הקומיקס, אשר שיבחו רבות את נאמנותו של הסרט לקומיקס, קטעי האקשן, האפקטים, הפעלולים, פסקול הסרט מאת מייקל קיימן, הכתיבה, הבימוי, ההומור והמשחק כשגם ג'קמן צבר שבחים אדירים עבור משחקו כוולברין. הסרט זכה גם למועמדות לפרס הוגו ול-7 פרסי סאטורן בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, השחקן הראשי (יו ג'קמן), שחקנית משנה (רבקה רומיין), במאי, תסריט ותלבושות. בנוסף, הסרט הפך לשובר קופות בכך שהיה הראשון בסדרת סרטי אקס-מן והביא לצמיחתם של סרטי גיבורי-העל.
עלילת הסרט
בשנת 1944 בפולין הכבושה, אריק לנשר יהודי בן ה-13 נפרד מהוריו לאחר שהוכנס למחנה ריכוז. בניסיון להגיע אליהם, הוא גורם לשערי המחנה להתכופף לעברו, כאילו נמשכו בידי כוח מגנטי. בזמן ההווה, הסנאטור רוברט קלי מנסה להעביר את חוק רישום המוטאנטים בקונגרס, דבר שייאלץ את המוטאנטים לחשוף את זהותם ואת יכולותיהם בפומבי. גם פרופסור צ'ארלס אקסבייר וגם לנשר (שידוע כעת כמגנטו) נוכחים בשימוע ועורכים ביניהם שיחה פרטית בנוגע להשקפותיהם השונות על היחסים בין בני אדם למוטאנטים.
במרידיאן, מיסיסיפי, מארי בת ה-17 מכניסה בטעות את החבר שלה לתרדמת כאשר היא מנשקת אותו, וזאת עקב יכולותיה המוטאנטיות לספוג את כוח החיים של האדם בו היא נוגעת (ובמידה וזה מוטאנט, גם את כוחו המיוחד). מתוך פחד שהיא מזיקה לסביבתה, מארי בורחת מביתה לעבר לופלין סיטי, אלברטה, תחת השם הבדוי רוג. כשהיא נכנסת לבר היא פוגשת בלוגאן, לוחם חובבני שידוע בשם "וולברין" אשר גם לו יש כוחות על-אנושיים, ביניהם חושים מחודדים, יכולת ריפוי מואצת וטופרים נשלפים ממתכת. כששניהם עושים את דרכם חזרה, הם נתקלים בסייברטות', שותפו של מגנטו. סייקלופס וסטורם מגיעים כדי להציל את השניים, ומביאים אותם עמם למחוז ווסטצ'סטר, ניו יורק לאחוזת אקסבייר. אקסבייר פוגש אותם ומסביר להם את מטרתו למען דו-קיום בין בני אדם רגילים למוטאנטים, לחינוך מוטאנטים לשימוש אחראי בכוחותיהם ולמנוע ממגנטו להחריף את המלחמה בין בני אדם למוטאנטים.
סנאטור קלי נחטף בידי טואד ומיסטיק, בני בריתו של מגנטו, ונלקח למאורתם. מגנטו משתמש בקלי כשפן ניסיונות למכשיר שגורם להתפתחות מלאכותית של מוטציה. מאוחר יותר, קלי משתמש במוטציה שקיבל כדי להימלט משביו. לאחר שתקרית גרמה לרוג להשתמש בכוחותיה על וולברין, היא משתכנעת בידי בובי (מיסטיק בתחפושת) שאקסבייר כועס עליה ושעליה לעזוב את בית הספר. אקסבייר משתמש בסרברו, המכשיר לאיתור מוטאנטים, ומוצא את רוג בתחנת הרכבת. מיסטיק מסתננת לתוך סרברו ומחבלת במכשיר.
בתחנת הרכבת, וולברין משכנע את רוג להישאר עם חבורתו של אקסבייר, אולם מגנטו, סייברטות וטואד מגיעים כדי לקחת את רוג וקרב מתפתח ביניהם. קלי מצליח להגיע לבית הספר לצעירים מחוננים ע"ש אקסבייר, אך מת זמן קצר לאחר מכן כתוצאה מחוסר יציבותה של המוטציה בתוכו. האקס-מן מגלים שמגנטו נחלש מאוד בניסויו של המכשיר על קלי, ושהוא מתכוון להשתמש בספיגת הכוחות של רוג כדי שהיא תוכל להפעיל את המכונה במקומו, ובכך למעשה לסכן את חייה. אקסבייר מנסה להשתמש בסרברו כדי לאתר שוב את רוג, אך חבלתה של מיסטיק גורמת לו להיכנס לתרדמת. ג'ין גריי מחליטה לתקן את המכונה ולהשתמש בסרברו. היא מגלה שמגנטו מתכנן להשתמש במכשיר ליצירת מוטציה שלו בליברטי איילנד ולכוון אותה על פסגת שלום בין מנהיגי העולם, אשר תתרחש באליס איילנד הסמוך.
האקס-מן מגיעים למקום ועולים במעלה פסל החירות. סטורם מביסה את טואד ווולברין עוצר את התקדמותה של מיסטיק, אך מגנטו וסייברטות' מצליחים ללכוד אותם. מגנטו מעביר את כוחותיו לרוג ומאלץ אותה להשתמש בהם כדי להפעיל את המכונה. וולברין משתחרר מכבליו ומביס את סייברטות' אחרי מאבק קצר. בעזרת כוחותיהן של סטורם וג'ין גריי, וולברין מגיע למקום בו מגנטו מחזיק במתקן. הוא מציל את רוג ומשמיד את המכשיר ברגע שסייקלופס פוגע בעזרת מטח עיניו במגנטו ובסופו של דבר מביס אותו. וולברין נוגע בפניה של רוג הגוססת, ויכולת הריפוי שלו עוברת אליה ומצילה אותה.
פרופסור אקסבייר יוצא מהתרדמת שלו. הקבוצה לומדת שמיסטיק עדיין נמצאת בחיים ומתחזה לסנאטור קלי. אקסבייר אומר לוולברין שבסמוך לאיפה שהוא נמצא בקנדה מצוי בסיס צבאי נטוש שיכול להחזיק בתשובות לגבי עברו. בהמשך, אקסבייר מבקר את מגנטו בכלא שעשוי כולו מפלסטיק ומשחקים יחדיו משחק שחמט. מגנטו מאיים שהוא ימשיך במאבקו, ואקסבייר מבטיח לו שהוא והאקס-מן תמיד יהיו שם כדי לעצור אותו.
שחקנים ודמויות
מספר שחקנים מופיעים בהופעת אורח. סומלה קיי מופיעה כקיטי פרייד/שאדוקאט, קטרינה פלורס כג'ובילי ודניאל קודמור מופיע כפיטר רספוטין/קולוסוס. כמו כן, מופיעים בתפקידי אורח סטן לי, התסריטאי דייוויד הייטר והמפיק טום דסנטו.
ביקורות
הסרט זכה לציון 81% באתר הביקורות Rotten Tomatoes, בהתבסס על 172 ביקורות (140 מתוכן "טריות", בעוד 32 מתוכן "רקובות"). האתר מציין את העובדה ש"הסרט נאמן לקומיקס ומלא באקשן. הוא מביא מגוון צפוף של דמויות קלאסיות של מארוול למסך הגדול בעזרת אנסמבל שחקנים כישרוני ומיקוד נרטיבי מחודד להפליא".
טאבאוני
טאבאוני, האי השלישי בגודלו בקבוצת איי פיג'י, ששטחו 434 קמ"ר. האי נמצא ממזרח לאיים ויטי לוו וונואה לוו, הגדולים שבאיי המדינה. האי הוא ממקור געשי. האי משתייך לקבוצת האיים ונואה לוו והוא חלק מפרובינציית קקאודרווה, אשר נמצאת בטריטוריה הצפונית של פיג'י.
אוכלוסיית האי מוערכת בכ-19 אלף תושבים, אשר 75 אחוזים מהם ילידי פיג'י המקוריים, זאת על פי מפקד אוכלוסין אשר נערך בשנת 2015. בטאבאוני יש צמחייה פראית, והאי ידוע בתור 'אי הגן של פיג'י'. האי מהווה יעד תיירות פופולרי, וזאת עקב אתרי הצלילה הייחודיים שנמצאים בסמוך לאי, המגוון הפורה של מיני ציפורים שונים, מסלולי הליכה בטבע, ומפלי מים. בחלק המרכזי של האי ישנם אחוזים גבוהים של משקעים, ביחס לשאר האי. מקורו הגעשי של האי ואיכות האדמה הגבוהה, תרמו רבות לתעשייה ההיסטורית והעיקרית של האי, חקלאות.
גאוגרפיה
אורך האי הוא 42 ק"מ, ורוחבו הוא בין 10-14 ק"מ. בטאבאוני יש כ-150 חרוטים געשיים, כולל את הר אולוגאלאו, שמתנשא לגובה של 1,241 מטרים מעל לפני הים, הפסגה הגבוהה ביותר באי, והשנייה בגובהה בפיג'י. מאז התיישבות האדם לראשונה באי, בשנים 750-950 לפנה"ס, ועד ימינו, היו באי לפחות 58 התפרצויות געשיות, אשר השפיעו בעיקר על חלקו הדרומי של האי. ההתפרצות האחרונה, ב-1550, הציפה את דרום האי בלבה.
אגם טאגימאוסיה נחשב לאחת האטרקציות המרכזיות באי. האגם נמצא בלוע הר געש בגובה של 800 מטרים מעל פני הים, וצומח שם הפרח הנדיר טאגימאוסיה, אשר נקרא על שם המקום. מפלי בומה, בין מפלי המים המפורסמים בפיג'י, נמצאים בשמורת הטבע בומה שבמזרח האי.
רבות מהאטרקציות הידועות באי נמצאות מתחת למים. שונית הקשת, שנמצאת סמוך לצדו המערבי של האי, נחשבת לאחד המקומות הפופולארים והמבוקשים לצלילה בעולם, וזאת עקב ריבוי האלמוגים שנמצאים בה, ואף נחשבת ל'בירת האלמוגים הרכים העולמית'. שונית וונה (Vuna Reef), שממוקמת על יד הקצה הדרומי של האי, מאפשרת לצולל להגיע לים הפתוח לצפות במיני דגים נדירים. לווייתן גדול-סנפיר חולף לעיתים תכופות בשוניות בקרבת האי, בחודש יולי. מרידיאן 180 המעלות חולף על פני האי, וחוצה אותו לשני חלקים, כך שצפון-מזרח האי נמצא בקו אורך 179-, וחלקו הדרום-מערבי של האי נמצא בקו אורך 179+. זוהי דוגמה לבלבול שיכול להיווצר במערכת מידע גאוגרפית, כך שבצד האחד של האי התאריך שונה, מאשר בצד השני, וקיים הפרש של 24 שעות בין שני החלקים. מטעמי נוחות, כל מדינת פיג'י משתמשת בתאריך הנכון לצדו הצפון-מזרחי של האי.
עיקר האוכלוסייה באי ממוקמת בצדו המערבי. באי קיימים שמונה כפרים עיקריים. רוב האוכלוסייה, אשר עומדת על כ-19,000 תושבים, הם ילידים פיג'יאנים, ואילו השאר הם הודים-פיג'יאנים.
האקלים באי הוא טרופי ברובו, ללא טמפרטורה קיצונית. העונה הגשומה מתפרסת על פני החודשים נובמבר עד אפריל, אשר מאופיינים במשקעים רבים, ואף בסופות טרופיות. המשקעים באי הם רבים, עקב עננות אורוגרפית, הנוצרת במרכז האי. בממוצע, יורדים בשנה 10 מטרים של משקעים בחלקו המזרחי של האי. בחלקו המערבי של האי המשקעים נמדדים בכמות נמוכה יותר, עקב חסימת הרכס במרכז האי את רוחות הסחר.
בקצהו הצפון-מזרחי של האי ממוקם שדה התעופה מאטיי, המשמש לטיסות פנים בלבד. בשדה זה יש נתיב נחיתה בודד.
Estudios Interdisciplinarios de América Latina y el Caribe
Estudios Interdisciplinarios América Latina y el Caribe (בעברית: לימודים בין-דיסציפלינריים של אמריקה הלטינית והקריביים, מוכר בראשי התיבות EIAL) הוא כתב עת חצי-שנתי תלת-לשוני (אנגלית, ספרדית ופורטוגזית) המוקדש ללימודי אמריקה הלטינית במאה ה-20 מנקודת מבטן של דיסציפלינות שונות במדעי החברה. EIAL יוצא לאור מטעם מכון סוורדלין להיסטוריה ותרבות של אמריקה הלטינית שבאוניברסיטת תל אביב.
הגיליון הראשון ראה אור בשנת 1990. עורכו המייסד של EIAL היה צבי מדין. כיום עורכיו של EAIL הם חררדו לייבנר ורוזלי סיטמן, ועורכו הראשי הוא רענן ריין. החל משנת 2006 רואה EIAL אור בסיועה של משפחת סוורדלין (Sverdlin). בכל שנה אחד הגיליונות הוא נושאי ואילו האחר כולל מאמרים בנושאים מגוונים.
EIAL הוא כתב העת היחיד בישראל המוקדש ללימודי אמריקה הלטינית, והיחיד בתחום לימודי אמריקה הלטינית המוקדש למאה ה-20. היכולת לפרסם מאמרים בספרדית ובפורטוגזית מהווה יתרון משמעותי לחוקרים מרחבי אמריקה הלטינית עצמה, המתקשים לעיתים לפרסם את פירות מחקריהם בכתבי עת מקצועיים בינלאומיים אחרים. הגישה התלת-לשונית מאפשרת גם לחוקרים שאינם בקיאים באנגלית לקרוא ביקורות ספרים שראו אור באנגלית, ולהתעדכן בחזית המחקר בשפתם שלהם, ובכך מהווה כתב העת גשר חשוב בין מרחבים אקדמאיים שונים בתוך תחום לימודי אמריקה הלטינית.
היות שכתב העת זמין באינטרנט במלואו ובאופן חופשי, הוא זמין ביותר עבור קהל קוראים מגוון וכן למי שאמצעיהם הפיננסיים הצנועים אינם מאפשרים להם לקרוא את שאר כתבי העת המובילים בתחום.
הלי זמורה
הלי זמורה הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור מן המניין במחלקה להיסטוריה כללית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
פעילותו
זמורה למד לתואר ראשון בהיסטוריה כללית ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב (1989-1986) וסיים בהצטיינות. את הדוקטורט עשה באוניברסיטת קיימברידג' (1994-1990) בהנחייתו של בוב סקריבנר. נושא הדיסרטציה היה מאבקים אלימים באצולה הגרמנית במאות ה-15 וה-16. בשנת 1994 נבחר זמורה לעמית מחקר לשלוש שנים בקולג' סנט קת'רינ'ס, בקיימברידג'. בשנת 1997 זכה במלגת אלון והצטרף לאוניברסיטת בן-גוריון כמרצה. בשנת 1997 זכה גם במלגת פוסט-דוקטורט לחקר ההיסטוריה האירופית מטעם יד הנדיב (1999-1997). בשנת הלימודים 2005–2006 היה עמית מחקר בקולג' סנט ג'ונס, בקיימברידג', ומאז הוא חבר בקולג'.
תחומי מחקרו
תחומי המחקר של זמורה כוללים את גרמניה בעת החדשה המוקדמת, התפתחות המדינה באירופה, האצולה האירופית, וניקולו מקיאוולי.
חימנה ברון
חימנה פרס גווארה (בספרדית: Jimena Pérez Guevara; נולדה ב-24 במאי 1987; בואנוס איירס, ארגנטינה) הפועלת בשם הבמה חימנה ברון, היא שחקנית וזמרת ארגנטינאית, הידועה בתפקידה אספרנסה "הופי" באוור בטלנובלה "כמעט מלאכים".
בשנת 2019, הוציאה את להיטה "La Cobra", שזכה להצלחה רבה באמריקה הלטינית. באותה השנה הוציאה את אלבומה השני, La Cobra.
קריירה בטלוויזיה
החלה את הקריירה שלה ב-1998, בהיותה ילדה, בסרט "המגדלור", בו שיחקה בתפקיד אניטה.
בשנת 2000 שיחקה כאורחת בטלנובלה הארגנטינאית "חם" בתפקיד מלנה.
בשנת 2001 שיחקה בטלנובלה "האח של הילדים שלי" בתפקיד אניטה קמפוס.
בשנים 2002–2003 שיחקה בטלנובלה "הם אוהבים".
בשנים 2004–2005 שיחקה בטלנובלה "הרובלנים" בתפקיד מריה רודלן גונזלס.
בשנת 2006 שיחקה בטלנובלה "אתה החיים שלי" בתפקיד מריה ויקטוריה לופז.
בשנת 2008 שיחקה בטלנובלה "מתוך אהבה אלייך" בתפקיד מריה קומפנסון מולינארי.
בשנים 2009–2010 שיחקה בעונות 3–4 בטלנובלה המצליחה של כריס מורנה "כמעט מלאכים" בתפקיד אספרנסה באוור.
בשנת 2011 שיחקה בסדרה "Los Únicos" ("היחידים") בתפקיד מריה פאולה "פולי" סאיד. בשנת 2011 השתתפה בעונה השביעית של הגרסה הארגנטינאית לתוכנית "רוקדים עם כוכבים" והייתה למודחת ה-18. בשנת 2018 התמודדה שוב בתוכנית בעונה ה-13 שלה והיא זכתה במקום השני.
בשנים 2012–2013 שיחקה בטלנובלה "אתה הגבר שלי" בתפקיד רוזה מונטס.
בשנים 2015–2016 שיחקה בטלנובלה "אספרנסה".
בשנת 2016 שיחקה למשך כמה פרקים בטלנובלה "לחנך את נינה" בתפקיד בלן.
בשנת 2019, זכתה בפרס ה-EMA הראשון שלה, בקטגוריית "המופע הדרום אמריקאי-לטיני הטוב ביותר".
בשנת 2021 החלה לשמש כשופטת בעונה ה-15 של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בגרסתה הארגנטינאית, לאחר שברון השתתפה בעבר מתמודדת בתוכנית.
חיים אישיים
בת זוגו לשעבר של הכדורגלן הארגנטינאי דניאל אוסבלדו, איתו עברה לגור באיטליה, שם שיחק.
ב-2014 נולד בנם. ב-2015 יחד שבו לארגנטינה, שם עבר לשחק.
חימנה ברון היא אחותו של השחקן פדריקו ברון.
אזור חופשי
אזור חופשי (באנגלית: Free Zone) הוא סרט משנת 2005 בבימויו של עמוס גיתאי. הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-בלגית-צרפתית-ספרדית, שצולם בישראל ובירדן. מככבת בו השחקנית הישראלית חנה לסלאו, שעל משחקה בסרט זכתה בפרס השחקנית הראשית הטובה ביותר בפסטיבל קאן 2005. עוד משחקות בתפקידים הראשיים השחקנית הישראלית-אמריקאית נטלי פורטמן והשחקנית הערבייה-ישראלית-צרפתייה היאם עבאס. הסרט היה מועמד גם לפרס הסרט הטוב ביותר (Palme d'Or) בפסטיבל קאן.
עלילה
רבקה, אמריקאית צעירה המבקרת בירושלים זמן קצר לאחר שביטלה את אירוסיה, עולה על מונית שבה נוהגת חנה, יהודייה דתייה. חנה נמצאת בדרכה לאזור הסחר החופשי בירדן על מנת לפדות חוב השייך לבעלה, שנפצע זמן קצר קודם לכן בפיגוע טרור. באזור החופשי הן פוגשות בליילה, פלסטינית ששימשה כאשת קשר של בעלה של חנה עם השוק השחור המקומי. שלוש הנשים יוצאות למסע רווי מתח בעקבות כספה של חנה.
הסרט נפתח בסצנה בלתי שגרתית שבה רבקה בוכה בתוך המונית הנוסעת כשברקע מתנגן בשלמותו שירה של חוה אלברשטיין, "חד גדיא". השיר נחשב לשיר מחאה פוליטי נגד שליטתה של ישראל בשטחים.
השיר "אין אני" של שוטי הנבואה מתנגן במונית בסוף הסרט.
פרסים
בפסטיבל קאן 2005 זכתה לסלאו בפרס השחקנית הטובה ביותר והסרט היה מועמד לפרס דקל הזהב. נשיא חבר השופטים אמר לאחר מכן שהוא התלבט אם לכבד את כל שלוש השחקניות הראשיות של "אזור חופשי" בפרס ההרכב הטוב ביותר.
הפקה
במהלך הצילומים בכותל המערבי, המשטרה ביקשה מהשחקנים וצוות הסרט לעזוב את המקום לאחר שיהודים אורתודוקסים מחו על כך שבמקום צולמה סצנה הכוללת נשיקה בין נטלי פורטמן לאקי אבני. בסופו של דבר הסצנה לא נכללה בסרט.
מבצע קרברוס
מבצע קרברוס (בגרמנית: Zerberus, על שם המפלצת האגדית קרברוס במיתולוגיה היוונית), הוא מבצע פריצה דרך תעלת למאנש של סיירות הקריגסמרינה "שרנהורסט", "גנייזנאו" ו"פרינץ אויגן" ומספר ספינות קטנות מברסט שבצרפת אל בסיסי הבית שלהן בגרמניה.
ב-11 בפברואר 1942 בשעה 21:15 עזבו הספינות את ברסט והתחמקו מגילוי במשך יותר משתים עשרה שעות, והצליחו להגיע עד מצר דובר בלי שנבלמו. למרות התקפות בריטיות מצד חיל האוויר המלכותי, זרוע האוויר של הצי וארטילריה חופית, הצליחו הספינות הגרמניות להשלים את מעברן ב-13 בפברואר. הפעולה נודעה בהמשך כ-Channel Dash.
התוכנית הגרמנית
העניין נפתר במהירות על ידי הפיהרר, שהעדיף את תעלת למאנש, וכל התכנון להעברת הספינות הועבר לידי פיקוד הצי המערבי בפריז. המבצע היה תחת פיקודו של הוויצהאדמירל אוטו קיליאקס, שפיקד על קבוצת ברסט, אולם האחריות על התכנון וההוראות המבצעיות הייתה על פיקוד הצי המערבי תחת אדמירל אלפרד זאלבכטר.
מאחר שהמבצע היה על פי הוראה מן הפיהרר, הועמדו לרשותו משאבים לשליית מוקשים, הוקמו תחנות לשיבוש רדאר, מספר משחתות נעו מערבה דרך התעלה אל ברסט כדי לתגבר את הליווי, ובמסגרת הכיסוי האווירי למסלולן של הספינות הוקצה אף אלוף ההפלות אדולף גאלאנד.
לאדמירל קיליאקס, שהיה פסימי באשר לסיכויי ההצלחה של מבצע קרברוס, היו בעיות משל עצמו. ספינותיו הגדולות לא היו עוד מכונות לחימה מעולות כבעבר, ולא נראו ככאלה. למרות זאת המורל על הספינות היה טוב. התושבים המקומיים הבינו כי הספינות נערכות לעזיבה. כיוון שכך ניסו הגרמנים לגרום לצרפתים להאמין שיעדן של הספינות הוא בדרום האטלנטי; שמועות נפוצו בעיר, ועובדי נמל צרפתים טענו את הספינות בחביות נפט שסומנו "לשימוש באזורים טרופיים".
התגובה הבריטית
על הצד הבריטי פיקד הסגן אדמירל ברטרם רמזי, שלו הוקצו שש משחתות מצוידות בטורפדות, שצריכות היו להיות בהתראה של ארבע שעות באזור שפך נהר התמזה, אך לא היו בהתראה. בנוסף היו שלוש משחתות ליווי מסדרת Hunt, אך אלו היו ללא טורפדות ולפיכך לא היוו איום חמור על הספינות הגרמניות. 32 סירות טורפדו מנועיות (Motor Torpedo Boat) של שייטות דובר ורמסגייט היו משקל נגד לשייטת הגרמנית של ספינות הטורפדו המהירות (E-boats). מסיבות שונות נכשלו זרוע האוויר של הצי המלכותי והפיקוד החופי ופיקוד המפציצים של חיל האוויר המלכותי במתן תמיכה אפקטיבית.
כישלון זה נגרם בין היתר מפאת צפייתם של הבריטים כי הגרמנים יתזמנו את פריצתם דרך תעלת למאנש בצורה כזו שהספינות הגרמניות יחלפו ליד הנקודה המסוכנת ביותר במצר דובר בלילה (שם הספינות עתידות היו לעבור בטווח סוללות החוף הבריטיות). אולם הגרמנים ראו את החמיקה החוצה מברסט מבלי שיובחן הכוח כחשובה יותר, וכך יכלו לשמר את יתרון ההפתעה לזמן ארוך ככל האפשר. לפיכך החליטו הגרמנים לעזוב את ברסט בלילה, ולעבור ליד דובר בשעות היום, ולא להסתכן בהתראה מוקדמת של 12 שעות שהייתה לבריטים לו היו מגלים את הכוח מוקדם. המהלך הגרמני הנועז הוביל את הבריטים לטעות. פטרולי סיור ליליים של זרוע האוויר של הצי לא הבחינו בעזיבת הספינות מברסט מחמת כשל ברדאר. הגרמנים נסתייעו גם במזג האוויר ובערפל ששרר שהקשה על גילוי תנועתן של הספינות. האינדיקציה הראשונה לכך שמתרחש אירוע מיוחד הגיעה ממפעילי רדאר של חיל האוויר שהבחינו ברמת פעילות גבוהה מהרגיל של חיל האוויר הגרמני מעל התעלה. לאחר מכן זוהו הספינות בתעלה על ידי שני טייסי ספיטפייר, אך מאחר שהם פעלו תחת הוראות מחמירות של שמירה על דממת אלחוט (והם לא תודרכו לחפש אחר צי גרמני) לא הודיעו לממונים עליהם עד לאחר נחיתתם.
פיקוד מטוסי הקרב של הרא"פ לא ציפה להיות הראשון שיבחין בצי הגרמני בתעלה, וזמן יקר אבד עד לדיווח הלאה לשרשרת הפיקוד, לצי המלכותי ולפיקוד המפציצים. התקפות לא מתואמות של סירות מנוע ושישה מטוסי טורפדו מדגם פיירי סורדפיש לא הצליחו לגרום כל נזק.
תגובתו של פיקוד המפציצים הייתה אטית, רק 39 מתוך 242 מפציצים שהפעיל הרא"פ למשימה איתרו ותקפו את הספינות, ולא נרשמה אף פגיעה של המפציצים בספינות. בנוסף למפציצים, 398 מטוסי ספיטפייר והוריקן של פיקוד מטוסי הקרב ביצעו מספר גיחות ב-12 בפברואר 1942. בסך הכול 675 מטוסים (398 מטוסי קרב, 242 מפציצים ו-35 מטוסי הדסון ובופורט של פיקוד החופים) המריאו במטרה לאתר ולתקוף את הספינות הגרמניות.
בצהרי 12 בפברואר 1942 החלו לפעול תותחי התעלה של הארטילריה החופית. הסוללה בדרום פורלנד עם מערכת רדאר חדישה מטיפוס K שהותקנה לא מכבר החלה לעקוב אחר הספינות מקבוצת ברסט שנעו במעלה התעלה אל כף גריז-נז. ב-12:19 נורה מטח ירי ראשון, מאחר שהראות המרבית הייתה ל-5 מייל, לא הייתה תצפית של פגיעה במטרה. הכתמים על מסך הרדאר הראו בבירור תנועת זיג זג של הספינות וירי מטחים של הסוללה כולה החל ללא וידוא פגיעה במטרה. גם כאן לא נרשמו פגיעות בספינות.
שש משחתות ישנות ועוד ארבע חדשות יותר שהוקצו לרמזי נלקחו; במקום להיות בעמדתן, בוצעו בהן אימוני תותחים בים הצפוני. הן שטו דרומה כדי לעצור את הצי הגרמני אולם הגיעו מאוחר והספיקו לשגר רק מטח אחד של טורפדות, שכולם החטיאו. אש נגדית פגעה קשה במשחתת HMS Worcester.
התוצאה
בבוקר 12 בפברואר 1942 הוויצהאדמירל קיליאקס שלח מסר לאדמירל זאלבכטר בפריז: "עליי לידעך כי מבצע קרברוס הושלם בהצלחה".
בגרמניה נתפסה הפעולה כמעשה גבורה מוצלח. עם זאת, מיקומן של "שרנהורסט", "גנייזנאו" ו"פרינץ אויגן" ממזרח לבריטניה הביא לכך שלא יכלו ליטול עוד חלק בקרב על האוקיינוס האטלנטי. אדמירל רדר ראה במבצע ניצחון טקטי, אך הפסד אסטרטגי. גם הנשיא האמריקני רוזוולט הבין זאת ובירך את ראש ממשלת בריטניה צ'רצ'יל: "מיקומן של כל הספינות הגרמניות בגרמניה הופך את בעייתנו הימית המשותפת באוקיינוס האטלנטי הצפוני לפשוטה יותר".
בעקבות פגיעת המוקשים ב"שרנהורסט", הוצאה הספינה מכלל פעולה לצורך תיקונים עד מרץ 1943. ב-23 בפברואר, עשרה ימים לאחר הפעולה, נפגעה "פרינץ אויגן" מטורפדו של צוללת בריטית והפכה ללא מבצעית עד ינואר 1943. גם גורלה של "גנייזנאו" לא שפר עליה, כשב-26-27 בפברואר, שבועיים לאחר המבצע, נפגעה מהפצצות בריטיות מסיביות ולא שבה עוד לפעולה.
שברולט שבי
שברולט שבי (באנגלית: Chevrolet Chevy) היא מכונית סלון בגרסאות 4 דלתות סדאן, ו-2 דלתות קופה, אשר יוצרה על ידי חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית בארגנטינה בין השנים 1969–1978.
דגם ה"שברולט שבי" יוצר על ידי חברת הבת "General Motors de Argentina" של חברת ג'נרל מוטורס.
גרסאות
(יוצרו 20,341 יחידות בדגם סטנדרט, 8,747 יחידות בדגם סופר, ו-1,927 יחידות למוניות)
(יוצרו 3,039 יחידות, 13,897 יחידות לדגם "מליבו", 4,097 יחידות לדגם דה-לוקס אוטומט)
(יוצר משנת 1973, יוצרו 18,192 יחידות)
יוניסל
יוניסל מייצגת ומפיצה מוזיקה של אמנים ישראלים רבים כמו רון נשר, נתן גושן, נסרין קדרי, מאור אדרי ועוד מאות נוספים.
רשימת אמנים
אמנים בהווה (רשימה חלקית)
החלטה 54 של מועצת הביטחון של האו"ם
החלטה 54 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה שהתקבלה ב-15 ביולי 1948 על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
ההחלטה קבעה שהמצב בארץ ישראל מהווה איום על השלום כמשמעותו בסעיף 39 של מגילת האומות המאוחדות. ההחלטה פנתה לכל הממשלות והרשויות הנוגעות בדבר לחדול מפעולה צבאית נוספת ולהכריז על הפסקת אש לצבאותיהם שתיכנס לתוקף במועד שייקבע על ידי המתווך בשלושת הימים הקרובים. כמו כן הצהיר כי אי מילוי צווים אלה יוכיח את קיומה של הפרת שלום כמשמעותה בסעיף 39 של האמנה ויחייב שיקול דעת מיידי של המועצה.
עוד הוסיפה ההחלטה, כי יש צורך הכרחי בהפסקת אש בעיר ירושלים. החלטה זו הורתה למתווך של האו"ם להמשיך במאמציו לחסל את האלימות בירושלים ולהבטיח גישה בטוחה אליה. בנוסף, יש לבחון את ההפרות של הפסקות האש הקודמות שנקבעו על ידי המועצה ולשם כך הוקם צוות מיוחד המטפל בנושא זה.
בהחלטה תמכו 7 מדינות, סוריה הצביעה נגד ההחלטה בעוד ארגנטינה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית וברית המועצות נמנעו.
האופטימיסט הרציונלי
האופטימיסט הרציונלי - למה המאה ה-21 תהיה טובה יותר? (באנגלית: The Rational Optimist) הוא ספר מדע פופולרי משנת 2010 שנכתב על ידי הזואולוג האנגלי מאט רידלי. הספר מתמקד בעיקר ביתרונות של מסחר של סחורות ושירותים בין בני אדם. רידלי טוען כי תכונה זו, היא הגורם לשגשוג האנושי. בנוסף, הוא טוען כי ככל שקבוצות מתמחות במיוחד בתחום מסוים ישנו יותר מסחר ויותר שגשוג. כמו כן, רידלי יוצא כנגד הסברה הרווחת בעולם המערבי כי העולם נמצא בשפל חסר תקדים בכל התחומים. רידלי מראה כי תוחלת החיים מעולם לא הייתה גבוהה יותר, האלימות והמלחמות בשפל גדול יותר והשגשוג הכלכלי רחב יותר בכל שכבות האוכלוסייה.
רידלי קידם את רעיונותיו של ספרו בהרצאה בוועידת TED.
הספר קיבל ביקורות מצוינות ביניהן ביקורת של ביל גייטס אשר כתב ביקורת חיובית אך עם זאת טען כי בספר קיים ייצוג חסר לסיכוני אסון עולמיים.
מבחן M של ויירשטראס
באנליזה מתמטית, מבחן ה-M של ויירשטראס הוא מבחן להתכנסות במידה שווה של טור פונקציות ממשיות או מרוכבות.
מבחן ה-M של ויירשטראס הוא מקרה פרטי של משפט ההתכנסות הנשלטת של לבג, כאשר בוחרים את המידה להיות מידת המניה מעל מרחב מידה אטומי.
הוכחה
לכל \,x\in K קבוע הטור המספרי מתכנס בהחלט על פי מבחן ההשוואה, לכן הוא גם מתכנס. נסמן את סכומו ב S(x) ואת הסכום החלקי עד N ב-
מתכנס אז לכל קיים  כך ש לכל n_0 \ge N.
מתקיים:
לכל n_0 \ge N.
ולכן מתכנס במידה שווה לכל  \,x\in K.
דוגמאות
להלן מספר דוגמאות, מהן ניתן גם ללמוד על אופיו של מבחן ה-M.
תיבה
ראו גם
}}
APX
APX (קיצור המילה האנגלית Approximable, ניתן לקירוב) היא מחלקת סיבוכיות של בעיות אופטימיזציה להן ניתן למצוא פתרון מקורב על ידי אלגוריתם קירוב בסיבוכיות פולינומית.
הגדרת המחלקה
למרות שכל הבעיות ה-NP-שלמות קשות באותה המידה, מבחינת קיומו של פתרון פולינומי עבורן, בעיות האופטימיזציה הנגזרות מהן עשויות להיות שונות זו מזו באפשרות למצוא להן פתרונות מקורבים בזמן פולינומי.
ניתן לזהות שני סוגי בעיות אופטימיזציה ב-NPO:
בבירור מתקיים:
בעיית הספיקות המרבית
בעיית הספיקות המרבית היא בעיית מציאת השמת ערכי אמת עבור נוסחה בוליאנית הנתונה בצורת CNF עבורה יסופק מספר מרבי של פסוקיות.
בעיה זו גם APX-שלמה, כלומר: קיימת רדוקציה משמרת קירוב ממנה לכל בעיה ב-APX.
בעיית קבוצת קודקודי המשוב
בעיית קבוצת קודקודי המשוב היא בעיה בהינתן גרף ומספר טבעי k האם קיימת קבוצת משוב (קבוצת קודקודים בגרף שהסרתם מהגרף תיצור גרף ללא מעגלים) בגרף הנתון בגודל k?
בעיה זו היא APX-שלמה.
זבאלד בהאם
האנס זבאלד בהאם (בגרמנית: Hans Sebald Beham; 1500 – 22 בנובמבר 1550) היה צייר גרמני, מהידועים בתחומי ההדפס והחריטה על עץ.
ביוגרפיה
בהאם נולד בנירנברג, גרמניה, בשנת 1500. בגיל 25 גורש מהעיר לאחר שהואשם באי קבלת עקרונות הלותרניזם. בהמשך חייו נדד בערים שונות בגרמניה, ונפטר בפרנקפורט בשנת 1550. ביצירות שבהן חתם בשמו המפורש חתם השם "זבאלד בהאם" בלבד. אולם בכתיבת שמו בראשי תיבות הופיעה גם האות H. עד 1532 חתם על יצירותיו באותיות HSP, ומאז חתם באותיות HSB. בשנים שלאחר מותו התקבע השם "הנס" כאחד משמותיו, אף שאין ראיה לכך שזה היה שמו.
זבאלד בהאם היה אמן פורה ביותר. במהלך חייו יצר מעל 252 הדפסים, וכ- 1500 חריטות בעץ הידועות כיום. רבות מיצירותיו הודפסו בספרים. יצירותיו מאופיינות בריאליזם ובהקפדה מדוקדקת על פרטי העיצוב הקטנים ביותר.
יומי עיני
יום-טוב "יומי" עיני (24 באוקטובר 1928 – י"ב בסיוון ה'תשע"ז, 6 ביוני 2017) היה איש צבא ומערכת הביטחון, איש עסקים וסופר ישראלי. ממייסדי יחידה 8200, ראש המנמ"ת (המרכז לניתוב מידע, ההוצאה לאור של הערכות המצב של אמ"ן) במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה
נולד בירושלים. בגיל 16 הצטרף לארגון ההגנה. שימש כסגן מפקד בסיס טרוקרדו שברמלה בתקופת מלחמת העצמאות.
עיני היה ממייסדי יחידת איסוף המודיעין שמ־2 (לימים 8200), ויו"ר העמותה של היחידה. במלחמת ששת הימים שירת כמפקד בסיס דרום של היחידה ועבד עם צוותו בצמוד לאלוף פיקוד דרום ישעיהו גביש. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 הושאל בכמה הזדמנויות לשירות המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים וגם לאחר תום שירותו עשה בשליחות "המוסד" באירופה ובאפריקה בכמה הזדמנויות.
במלחמת יום הכיפורים שימש ראש המנמ"ת (המרכז לניתוב מידע, ההוצאה לאור של הערכות המצב של אמ"ן), ספג חלק מהביקורת בשל הכישלון המודיעיני בפרוץ המלחמה (ו"הקונספציה"), אך לפי עדותו התריע מפני המלחמה בשבוע שלפני שפרצה ודיווחיו נדחו בידי אריה שלו, ראש אמ"ן-מחקר.
ב-1976 פרש מצה"ל בדרגת סגן-אלוף והקים חברה בשם "פירסל סחר בע"מ" שעסקה במסחר עם מדינות ערב. במקביל המשיך את לימודיו האקדמיים, והיה בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ובמדעי המדינה ותואר שני במדעי ההתנהגות.
ספריו
לאחר פרישתו משירותו הצבאי החל לשלוח ידו בכתיבה, וכתב בעיקר ספרי מתח וסיפורת:
טלסקופ החלל קפלר
טלסקופ החלל קפלר היה טלסקופ המיועד לחיפוש כוכבי לכת חוץ-שמשיים דמויי ארץ.
באמצעותו נערכות תצפיות על יותר מ-100,000 כוכבים במטרה לגלות ליקויים מחזוריים של הכוכבים על ידי כוכבי לכת שמקיפים אותם. המשימה היא חלק מפרויקט דיסקברי של נאס"א הכולל משימות ייעודיות בעלות נמוכה, ונקראת על שמו של יוהאנס קפלר, אסטרונום גרמני בן המאה ה-17.
הטלסקופ, המורכב על גשושית, שוגר ב-6 במרץ 2009 בשעה 22:50 שעון ארצות הברית, 7 במרץ 03:49:57 UTC, על ידי משגר דלתא 2 מבסיס חיל האוויר האמריקני בקייפ קנברל הסמוך למרכז החלל קנדי שבפלורידה. קפלר פעל במשך 9.6 שנים, ועד לרגע הפסקת המשימה באוקטובר 2018 הצליח לגלות מספר רב של כוכבי לכת חוץ שמשיים, ולצפות ב-530,506 כוכבים.
יעדים
היעד המדעי העיקרי של משימת קפלר היה חקר מבנה מערכות כוכבי לכת, דבר אשר ממומש על ידי סקירת מספר גדול של כוכבים במטרה להשיג מספר יעדי משנה:
ההסתברות האקראית של מסלול כוכב לכת להיות על קו הראיה בין כדור הארץ לכוכב האם שלו היא קוטר כוכב האם מחולק בקוטר מסלול כוכב הלכת. עבור כוכב לכת בגודל כדור הארץ, במסלול ברדיוס יחידה אסטרונומית אחת, אשר מלקה (מלשון ליקוי) כוכב דמוי-שמש, ההסתברות היא כ-0.47%, או 1 ל-210. הסתברות זו גדלה ל-0.65% עבור מסלול ברדיוס 0.72 יחידות אסטרונומיות, כרדיוס מסלולו של נוגה). כוכבי לכת אלה יהיו דמויי-ארץ מבחינת התנאים השוררים בהם אם כוכב האם היה בעל סיווג ספקטרלי G, כמו טאו סטי לדוגמה. בנוסף, מכיוון שכוכבי לכת במערכת שמש נתונה נוטים לנוע במישורים דומים, הסיכויים לגילוי מערכת מרובת כוכבי-לכת הם למעשה די גבוהים. לדוגמה, אם משימה דמוית קפלר הייתה מגלה את כדור-הארץ מלקה את השמש, היה לה סיכוי של כ-12% לגלות גם את נוגה.
עם הטכנולוגיה הנוכחית, משימת קפלר היא בעלת הסיכויים הגבוהים לגילוי כוכבי לכת דמויי-ארץ, כאשר אחד היתרונות המשמעותיים שלה היה היכולת לצפות ביותר מ-100,000 כוכבים בו זמנית, דבר המגדיל את הסיכוי לצפות בליקויים.
מסלול
טלסקופ החלל מוקם במסלול סביב השמש, מסלול דומה למסלול כדור הארץ סביב השמש. תוך כדי כך היה עוקב אחרי כדור הארץ. מסלול כזה מונע מכדור הארץ להסתיר כוכבים שנמצאים תחת תצפית באופן רציף, והפוטומטר אינו מושפע על ידי אור תועה מכדור הארץ. כמו כן, נמנעות הפרעות כבידתיות אשר היו בלתי נמנעות בסביבת כדור הארץ, ומתאפשרת יציבות גבוהה יותר לגשושית. הפוטומטר מכוון לשדה כוכבים בקבוצת הכוכבים ברבור, אשר נמצאת הרחק ממישור המילקה, כך שגם אור השמש לעולם לא נכנס לשדה הראיה של הטלסקופ. הברבור היה בחירה טובה לתצפית גם מכיוון שהיה לא מוסתר על ידי עצמים מחגורת האסטרואידים או חגורת קוויפר.
מבנה הטלסקופ
לטלסקופ מסה של 1,039 קילוגרם, מפתח של 0.95 מטר ומראה ראשית בקוטר 1.4 מטר, השנייה הגדולה ביותר בטלסקופ שאינו במסלול סביב כדור הארץ, לאחר טלסקופ החלל הרשל שלו מראה של 3.5 מטר. גודל שדה הראיה יהיה 105 מעלות רבועות, קוטר של כ-12 מעלות. הפוטומטר היה בעל מיקוד רך, במטרה לאפשר פוטומטריה באיכות גבוהה, ולא חדות תמונות מרבית.
עלות המשימה מוערכת בכ-437 מיליון דולר.
תפעול המשימה
משימת קפלר מנוהלת על ידי המעבדה לפיזיקת אטמוספירה וחלל (LASP) בבולדר, קולורדו, ממרכז המבצעים שממוקם בקמפוס המחקר של אוניברסיטת קולורדו. LASP גם מבצעת תכנון בסיסי של המשימה ואחראית על איסוף ראשוני והפצת המידע.
תגליות
במהלך 60 הימים הראשונים שלאחר הפעלתו, התגלו באמצעות הטלסקופ חמישה כוכבי לכת מסוג ענק גז, אחד מהם גדול מנפטון וארבעה הגדולים מצדק. אחת התגליות של משימה זו היה כוכב הלכת קפלר-22b, אשר נצפה לראשונה בתאריך 12 במאי 2009 והוכרז רשמית ככוכב לכת ב-5 בדצמבר 2011. הרדיוס של כוכב לכת זה היה בערך פי 2.4 מרדיוס כדור הארץ והיה נמצא באזור ישיב אשר בו מסוגלים להתפתח חיים. כמו כן, ב-20 בפברואר 2013 התגלה באמצעות הטלסקופ כוכב-הלכת קפלר-37b, שהיה כוכב הלכת הקטן ביותר שהתגלה עד כה.
מידע חריג שהתקבל מהטלסקופ כשחיפש שינויים בבהירות כוכבים הסב את תשומת לב החוקרים אל הכוכב KIC 8462852. המידע מהטלסקופ העיד על שינויים גדולים, לא מחזוריים ולא אופייניים בבהירות הכוכב. מספר השערות הועלו כדי להסביר את התופעה, אך אף השערה לא מספקת באופן מלא הסבר לתצפיות.
תקלות
תקלה מכנית שאירעה ב-11 במאי 2013, לאחר ארבע שנות פעילות, גרמה לטלסקופ להפסיק לאסוף נתונים. התקלה הייתה בשני גירוסקופים ששימשו לייצוב הטלסקופ.
מהנדסי נאס"א ניסו לתקנו, אך לבסוף נאלצו להרים ידיים, במטרתם לתקן את מערכת הכוונון, וכך הפכו את השליטה בו לבלתי אפשרית. לא היה ניתן לשלוח רובוט או צוות תיקון, ולכן הודיעו כי לא ניתן לתקן אותו. לא היה ניתן עוד לאסוף מידע מהטלסקופ בתצורתו המקורית, ולכן משימתו המקורית לחיפוש כוכבי לכת חוץ-שמשיים דמויי ארץ הסתיימה. נאס"א פנתה אל קהילת חוקרי החלל לצורך מציאת משימות חלופיות שיוכלו לעשות שימוש בטלסקופ, על אף מגבלותיו, לאיתור כוכבי לכת מרוחקים תוך שימוש בשני הגירוסקופים הנותרים.
משימת המשך K2
ב-18 בנובמבר 2013 דיווחה נאס"א על ההצעה "K2 אור שני", העושה שימוש בטלסקופ לאיתור כוכבי לכת היכולים לקיים חיים הסובבים סביב ננסים אדומים. ב-14 במאי 2014 הודיעה נאס"א על קבלת הרחבת המשימה.
בקטלוג של מועמדים פוטנציאליים שפורסם ב-2015 נמנו 4,302 מועמדים. במאי 2016 הכריז צוות משימת קפלר על אימות של 1,248 כוכבי לכת חוץ שמשיים, כשבסך הכל הטלסקופ גילה 2,325 כוכבי לכת. ביוני 2017, עודכן הקטלוג ובו אימות של 219 כוכבי לכת חוץ שמשיים נוספים.
נכון לינואר 2016, משימה K2 גילתה 100 כוכבי לכת חוץ-שמשיים, עד סיום המשימה התגלו 2,662 כוכבי לכת חוץ שמשיים ודאיים ועוד 2000 המחכים לאישור נוסף.
במרץ 2016 תועדה לראשונה באמצעות הטלסקופ תחילת התרחשות סופרנובה.
סיום המשימה
ב־30 באוקטובר 2018 הודיעה נאס"א על סיום משימתו של טלסקופ החלל קפלר, עקב סיום הדלק במיכלי הגשושית. סיום הדלק מונע אפשרות כיוון הטלסקופ וביצוע משימותיו. קפלר פעל במשך 9.6 שנים, ועד לרגע הפסקת המשימה הצליח לגלות 2,662 כוכבי לכת חוץ שמשיים, לתעד 61 סופר נובות ולצפות ב-530,506 כוכבים. הנתונים הרבים שהשאיר עדיין דורשים פיענוח, והותירו משימות מדעיות רבות לעתיד.
אהוד גרא
אהוד גרא (נולד ב-6 בדצמבר 1945) הוא עורך דין ומומחה למכרזים. כיהן כמנכ"ל משרד הכלכלה והתכנון (1985–1988), סמנכ"ל משרד התחבורה (1970–1977) ומנכ"ל מבצע עצמאות (Indpendance Operation) בתל אביב ובניו יורק.
ביוגרפיה
גרא נולד בישראל, בנם של יגאל גרא (בנו של גרו גרא) ועליזה (בתו של יצחק כץ). למד בבית הספר הריאלי בחיפה ובתיכון חדש בתל אביב. בשנת 1969 סיים לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, לאחריהם הוסמך לתואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב. בתקופת לימודיו בירושלים שימש עוזר הוראה לפרופסורים יצחק אנגלרד ואהרן ברק.
גרא עבד כמשפטן ברשות החברות הממשלתיות בנושאי הפרטה ובקידום חקיקת חוק החברות הממשלתיות. תקופה קצרה הורה בפקולטה למשפטים בנושאי דיני חברות ממשלתיות וחיבר את הספר "החברה הממשלתית: כללי ושיקולי פעולתה". בין השנים 1970–1977 עבד במשרד התחבורה, מהן גם בתפקיד סמנכ"ל המשרד, ועבד תחת השרים שמעון פרס וגד יעקבי, שעל ידו מונה מאוחר יותר למנכ"ל משרד הכלכלה והתכנון (1985–1988). שימש בשירות המדינה בתפקידים נוספים במסגרת עבודתו והיה יועץ משפטי לעיריית נצרת עילית, מפעל הפיס, מוזיאון תל אביב לאמנות, ש.ל.ה. שירותי רפואה בע"מ, חב' פארק אריאל שרון בע"מ, וכן לרשויות מקומיות ולחברות עירוניות.
נכון ל-2008 משמש גרא כיועץ ליפעת מכרזים ולקוחותיה ומפרסם רשימות בתחום המכרזים, מכהן כסגן יו"ר הוועדה לענייני מכרזים של לשכת עורכי הדין, ומייצג עורכי מכרזים ותאגידים במכרזים ציבוריים, עתירות ומשפט מנהלי. פעילותו הציבורית נמשכת כדירקטור בחברה לפיתוח יפו העתיקה בע"מ, חברת אנליסט לניהול הנפקות בע"מ, בנק הספנות, ובעדי קרן פנסיה בע"מ. גרא שימש יושב ראש ועדת החוקה של מפלגת מרצ-יחד ומונה לחבר הוועדה למינוי דירקטורים של עיריית תל אביב-יפו. בתקופת כהונתו של גד יעקבי כיו"ר רשות הנמלים והרכבות המשיך לייעץ לו.
גרא נשוי לאילת, עובדת סוציאלית קלינית, ואב לשניים. בנו יוני הוא יוצר ובמאי טלוויזיה.
ארל לויד
ארל פרנסיס לויד (באנגלית: Earl Francis Lloyd; 3 באפריל 1928 – 26 בפברואר 2015) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין העונות –. נודע כשחקן האפרו-אמריקאי הראשון שהשתתף במשחק NBA. בעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן סירקיוז נשיונלס, ולאורך קריירת המשחק העמיד ממוצעים של 8.4 נקודות, 6.4 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק.
בשנת 2003 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל כ"תורם לכדורסל".
נעורים ומכללות
לויד נולד וגדל בעיר אלכסנדריה שבוירג'יניה, ולמד בבית ספר מופרד. ככדורסלן מצטיין קיבל מלגת לימודים מאוניברסיטת המדינה של וירג'יניה המערבית, בה למד בין השנים 1946–1950. כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה זכה בשתי אליפויות "מחוז ה-CIAA" של ליגת המכללות השנייה, בעונות 1948 ו-1949. בעונת 1950 רשם ממוצעים של כ-14 נקודות וכ-8 ריבאונדים למשחק, וקבוצתו הפסידה בגמר הטורניר המחוזי.
קריירת משחק
בעונת היה לויד אחד משלושת השחקנים האפרו-אמריקאים הראשונים בליגת ה-NBA, לצד צ'אק קופר ונת'ניאל קליפטון. בעוד קופר היה הראשון מבין השלושה שנבחר בדראפט ה-NBA (בחירה 14), וקליפטון היה הראשון שחתם על חוזה רשמי, לויד זכור כאפרו-אמריקאי הראשון שהשתתף בפועל במשחק NBA. על אף שנלקח על ידי וושינגטון קפיטולס בבחירה ה-108 בלבד של דראפט ה-NBA 1950, זכה לויד למקום בסגל הקבוצה, ולקח חלק במשחק פתיחת העונה מול רוצ'סטר רויאלס. באותו משחק, שהתקיים ב-31 באוקטובר 1950, קלע לויד 6 נקודות עבור קבוצתו.
ב-9 בינואר 1951, לאחר שבעה משחקים בעונת 1950/1951, התפרקה וושינגטון קפיטולס, ולויד התגייס לצבא ארצות הברית. לקראת עונת חזר לשחק כדורסל, וחתם בקבוצת סירקיוז נשיונלס בה שיחק ב-6 העונות הבאות. בעונת רשם שיאי קריירה של 10.2 נקודות, 7.7 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים בממוצע למשחק, וזכה עם הנשיונלס באליפות ה-NBA. בכך היה האפרו-אמריקאי הראשון שזוכה באליפות ה-NBA, לצד חברו לקבוצה ג'ים טאקר.
בעונות ו- שיחק עבור דטרויט פיסטונס, בטרם פרש ממשחק בגיל 31.
לאחר הפרישה ממשחק
בעונת מונה לעוזרו של מאמן דטרויט פיסטונס, דייב דבושר, ובמהלך עונת  החליף את בוץ' ואן ברדה קולף כמאמן הראשי של הקבוצה. בכך הפך לאפרו-אמריקאי הרביעי שמשמש כמאמן ראשי ב-NBA, אחרי ביל ראסל, לני וילקינס ואל אטלס. עד סיום אותה עונה רשמה דטרויט מאזן ניצחונות שלילי 20–50, ולאחר שפתחה את העונה העוקבת עם מאזן 2–5 פיטרה את לויד מאימון הקבוצה, ומינתה במקומו את ריי סקוט.
בשנים הבאות עבד לויד בהשמת עובדים במערכת החינוך הציבורי בדטרויט. בשנת 2003 הונצח בהיכל התהילה של הכדורסל כ"תורם לכדורסל".
ב-26 בפברואר 2015 נפטר לויד, בגיל 86.
שמיניות סווינג
שמיניות סווינג הן צורה סגנונית לנגינת שמיניות במוזיקת הג'אז והסווינג. אם נחלק את הפעמה לשלושה חלקים (טריולות) וננגן את החלק הראשון והשלישי בלבד, נקבל "שמיניות סווינג". בדומה לחלוקה רגילה של שמיניות, לכל פעמה מנוגנים שני צלילים. אך בניגוד לחלוקה רגילה של שמיניות, שבה כל צליל מנוגן באופן אחיד ושווה מבחינת זמן (חצי פעמה לכל צליל), החלוקה של שמיניות סווינג אינה שווה. הצליל הראשון המודגש, שהוא על הפעמה, מקבל שני שלישים ממנה לעומת הצליל השני שמקבל רק שליש. לכן שמיניות סווינג יוצרות תחושה מיוחדת מבחינה מקצבית, שמכונת "גרוב". תחושה מקצבית זו היא אחד המאפיינים הבולטים ביותר של ג'אז וסווינג.
מקור הסגנוניות הזו היא במוזיקת הג'אז שניגנו העבדים בארצות הברית. הם הכירו מוזיקה אפריקאית ושילבו אותה (וכך נוצר הבלוז) עם מקצב הצבא האמריקאי שמבוסס בעיקר על טריולות. הם לא ידעו כיצד לנגן שמיניות מערביות שוות, לכן הם ניגנו אותן בחלוקה לטריולות, המהוות רבע, בלי התו השני וכך נוצרו שמיניות הסווינג.
fa:سوینگ
מוזיאון קה בראנלי
מוזיאון קה בראנלי (בצרפתית: Musée du quai Branly - Jacques Chirac; מוזיאון רציף בראנלי - ז'אק שיראק) הוא מוזיאון לאתנוגרפיה ולתרבות אפריקה, אסיה, אוקיאניה ואמריקה הממוקם ברחוב רציף בראנלי, ברובע השביעי של העיר פריז, בירת צרפת, בסמוך למגדל אייפל.
המוזיאון נקרא על שם הנשיא שיזם אותו ועל שם הרחוב בו הוא נמצא, שנקרא על שם הפיזיקאי הצרפתי אדואר בראנלי. מתחם המוזיאון כולל את מבנה המוזיאון - הניצב על עמודים כקומה השנייה של המבנה, ואת גן המוזיאון שנמצא מתחת המבנה (בקומה הראשונה). בניית המוזיאון הושלמה ב-20 ביוני 2006.
מוצגי המוזיאון
המוזיאון מציג את האוספים שהועברו מהמוזיאון הלאומי לאומנות אפריקה ואוקיאניה (הסגור כיום) וכן את אוספי מחלקת האתנוגרפיה של מוזיאון האדם הסמוך. תצוגת המוזיאון כוללת כ-267,000 מוצגים, מהם רק כ-3,500 מוצגים לקהל הרחב, כאשר התערוכות מתחלפות מעת לעת. כמו כן, במוזיאון מוצגות יצירות רבות של אומנים אבוריג'ינים אוסטרליים בני זמננו.
לה האבר
לה האברֶ (בצרפתית - "") היא עיר במחוז סן-מריטים בחבל נורמנדי בצרפת. לה האבר נמצאת בצפון מערב צרפת, על גדתו הימנית של שפך הנהר סן לים, באזור תעלת למאנש. בין שתי גדות הסן באזור זה מחבר הגשר מעוגן הכבלים פון דה נורמנדי, המקשר בין לה האבר ובין העיירה הסמוכה אונפלר. לה האבר היא הרשות המוניציפלית המאוכלסת ביותר בנורמנדי, על אף שמספר האוכלוסין באזור המטרופוליטני של רואן גדול ממספר האוכלוסין של האזור המטרופוליטני של לה האבר. נמל לה האבר הוא השני בגדלו בצרפת, לאחר הנמל במרסיי. מאז 1974 משמשת לה האבר משכן לבישוף מלה האבר.
שמה המקורי של לה האבר היה "פרנסיסקופוליס", לציון המלך פרנסואה הראשון, מלך צרפת, שייסד את העיר בשנת 1517. בטרם הוקמה העיר הייתה במקום כנסייה בשם "נוטר דאם דה גראס" (גבירתנו של החסד: Notre-Dame-de-Grâce), ועל שמה נקרא הנמל "לה האבר דה גראס" ("נמל החסד": Le Havre de Grâce) שם שקוצר במהלך השנים לשם "לה האבר", שפירושו המילולי "הנמל".
בעת מלחמת העולם השנייה שימשה לה האבר זירה לקרבות קשים במהלך הפלישה לנורמנדי. היו אלו בעיקר הפצצות בעלות הברית שהביאו להרג של 5,000 אזרחים והרס של 12,000 מבנים. לאחר המלחמה שוקם מרכז העיר בסגנון מודרניסטי על ידי המתכנן אוגוסט פרה. לה האבר עוטרה באות לגיון הכבוד בשנת 1949, ובשנת 2005 הוכרזה כאתר מורשת עולמית. המוזיאון לאמונות מודרנית על שם אנדרה מלרו הפך לשני בצרפת לפי מספר הציורים האימפריוניסטים שהוא מאחסן. לה האבר נשארה נאמנה למסורתה כעיר פועלים וימאיים. היא מוכרת גם כן ברמה ארצית על ידי מועדוני הספורט החשובים: Le Havre Athletic Club בכדורגל,Saint-Thomas Basket Le Havre בכדורסל וקבוצת הכדוריד לנשים HAC.
קמר מונומנט
קמר מונומנט (באנגלית: Monument Upwarp) הוא מבנה גאולוגי השוכן בדרום מזרח מדינת יוטה, כ-18 קילומטרים מערבית לעיירה בלנדינג, בקרבה לאתר המכונה ארבע הפינות.
גאוגרפיה
קמר מונומנט הוא מבנה גאולוגי המהווה חלק מהאזור הפיזיוגרפי של רמת קולורדו. המבנה הוא קמר עצום שאורכו 160 קילומטרים. כיוון הקמר מצפון לדרום, הוא מתחיל מעט מדרום לאגן פרדוקס, צפונית למפגש הנהרות גרין וקולורדו ומתמשך דרומה כ-160 קילומטרים עד עמק המונומנטים בצפון אריזונה. השוליים המזרחיים והדרומיים מכונים "רכס הכרבולת" (Comb Ridge), מונוקלינה תלולה ששיפועה כ-50°. השוליים המערביים מוגדרים פחות, אזור של רמות וצוקים, שבהם השכבות משתפלות בזווית מתונה של בין 0.5° ל-2° עד מעבר לנהר הקולורדו. חלקו הצפוני של הקמר מכונה רכס אלק (Elk Ridge) ודרומית לו שוכנת רמת סיידר מסה (Cedar Mesa), רמה המשתרעת על שטח של כ-1,000 קילומטרים רבועים המגיעה לגובה של 2,000 מטרים. הקמר שוכן באזור מדברי ורובו צחיח.
בין אתרי הטבע השוכנים לאורך הקמר נמצאים: המונומנט הלאומי נצ'ורל ברידג'ס (Natural Bridges National Monument) השוכן בחלקו הצפוני של קמר מונומנט, קניון קטרקט של נהר הקולורדו שהתחתר בשוליים הצפון מערביים של הקמר, והפארק המדינתי גוזנקס, אזור בחלקו הדרומי של הקמר שבו הנהר סן חואן התחתר לעומק דרך השכבות השונות של הקמר והוא מתפתל דרך נפתולים רבים דמויי פרסת סוס והתפתלויות אחרות, לעיתים מתפתל עד כדי כך שאורכו מגיע ל-5 קילומטרים בקטע שאורכו בקו אווירי הוא קילומטר אחד. הנהר יצר קניונים בקמר שעומקם מגיע בין 450 ל-600 מטרים. אזור זה מכונה רכס ליים (Lime Ridge).
גאולוגיה
מאז גרם כוח השחיקה התמידי של המים הזורמים לסחיפה של השכבות, ועקב כך נחשפו סלעים עתיקים יותר במרכז הקמר, והסלעים הצעירים יותר נחשפו סביב שולי הקמר. מרבית צורות הנוף המרשימות ביותר בנויות מסלעים עמידים יותר לסחיפה. הקימוט תלול הרבה יותר בשוליים המזרחיים של הקמר מאשר במערב, ושוליים מזרחיים אלו מכונים רכס כרבולת.
גיל הסלעים שנחשפו על פני השטח נע מתת-תור קרבון פנסילבני ועד תור הרביעון. סלעים מתור הקמבריון נתגלו בקידוחים שנעשו ברכס אלק ובסיידר מסה והם כוללים צפחה עשירה בביוטיט שמעליה שכבה בעובי 85 מטרים של אבן חול לבנה המכילה שברי קוורץ גדולים. מעליה שכבת אבן חול ואבן טין מעורבת בפצלים בעובי כ-75 מטרים ושכבות דקות של דולומיט בגוון שמנת. שכבות אלו מכונות "תצורת אופיר" (Ophir Formation). על בסיס שני הקידוחים ניתן לראות שהשכבות מהקמבריון שמעל לתצורת אופיר הולכות ונהיות צרות יותר מזרחה. בקידוח בסיידר מסה נמצא שכבה נוספת של דולומיט בעובי 9 מטרים בלבד, בעוד שבקידוח ברכס אלק נמצאה שכבה בעובי 180 מטרים דולומיט ואבן גיר חומים. מעליה שכבה בעובי 25 מטרים של דולומיט חום כהה עד שחור שייתכן שנוצרה באורדוביק. מעליה שוכנת "תצורת אלברט" (Elbert Formation) מהדבון, שכבות של אבן גיר חומה עד אפורה, דולומיט חום, אבן חול לבנה עד אדומה, ובקצה התצורה שכבת פצלים ירוקה.
הודות להתחרות הנהר סן חואן נחשפים בקניון הנהר סלעים מתקופת הקרבון פנסילבני, שהושקעו לפני 300 שנים בימים פנימיים רדודים. שכבות הסלע מתצורות הונקר טרייל (Honaker Trail Formation) ופרדוקס (Paradox Formation) כוללות שכבות מתחלפות בגוון אפור של אבן גיר ופצלים. באבן הגיר ניתן למצוא מאובנים של ברכיופודים וחבצלות ים.
מתור הפרם (בין לפני 290 ל-250 מיליון שנים) נחשפים שכבות סלע אדומות של תצורות הלגיטו (Halgaito Formation) ואבן חול סיידר מסה (Cedar Mesa Sandstone). שכבות אלו הושקעו במים מתוקים, בנחלים, אגמים ומישורי הצפה ומוצאים בהם מאובנים של זוחלים, ומחטניים.
מעל סלעי הפרם שוכנות שכבות סלע מתחלפות של אבן חול בעלת שיכוב צולב ופצלים אדומים מתור הטריאס ומתור היורה. שכבות מתחלפות אלו משקפות את חילופי האקלים בין אקלים מדברי צחיח לאקלים לח יותר. הדינוזאורים שגשגו בתקופה זו ואת מאובניהם אפשר למצוא בתצורת צ'ינלה, כמו גם עצים מאובנים וכמויות זעירות של אורניום.
ת'ור שטיינר
תור שטיינר (Thor Steinar) היא חברת אופנה גרמנית המתמחה בהלבשה בסגנון ספורטיבי-אלגנטי. החברה מתאפיינת בשימוש הנרחב שהיא עושה בעיטורים סמלים ומוטיבים מן המיתולוגיה הנורדית. החברה הוקמה ונרשמה בשנת 2002. בשנת 2008 נרכשו המותג וזכויותיו על ידי תאגיד מסחר שמושבו בדובאי. החברה מתמחה בעיצוב ושיווק של הלבשה ספורטיבית אלגנטית לגברים נשים וילדים וכן אביזרי אופנה שונים כגון חגורות תיקים וכדומה. ייצור מוצרי החברה מתבצע בעיקר בטורקיה ובסין.
מחלוקת הסמלים
כבר מראשית פעילותה עשתה החברה שימוש בלוגו מעורר מחלוקת אשר היה הורכב משילוב של שני סמלים מן הכתב הרוני, טיוואץ (Tiwaz)-המקבילה לאות T, וזיגרון (Siegrune)-המקבילה לאות S. הבעייתיות בשימוש בסימנים הללו נובע בעיקר מן ההקשר המיתולוגי שלהם המיוחס לכח, עוצמה, אלימות, ושליטה. בנוסף לכך הזכיר הלוגו את הסמל של הס"ס מן התקופה הנאצית. החברה עושה שימוש בסמלים צבאיים החביבים במיוחד על ניאו נאצים כגון מטוסי קרב, כלבים חושפים שיניים ונשרים. על אחד מהמעילים תפור ציור של מטוס מדגם Me-262, מטוס הקרב הסילוני הראשון בעולם, שיוצר על ידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה. בשל כך התחבב השימוש בבגדי מותג החברה על ידי קבוצות ימניות קיצוניות בכינוסים ובהפגנות שערכו.
תור שטיינר מפרסמת את עצמה כחברת "אופנה נורדית". החברה עושה שימוש נרחב בהדפסים על הבגדים הכוללים שמות של מקומות יישוב נורווגיים ובהתאם גם שמותיהן של חלק מן החנויות המוכרות את מוצרי החברה. בחלק מן העיצובים והעיטורים של מוצריה משלבת החברה גם את דגל נורווגיה.
פעילות נגד
לטענת "המוסד להגנת החוקה של ברנדנבורג", ארגונים חברתיים שונים וכלי תקשורת רבים, רובם של העיטורים והסמלים המודפסים על בגדי החברה, מאופיינים בהקשרים של הימין הקיצוני והניאו נאצים. לאור זאת, הוטל איסור על לבישת בגדי המותג בתחומי הבונדסטאג, בית הנבחרים של מקלנבורג-מערב פומרניה ושל סאקסוניה ובתחומי אצטדיוני כדורגל רבים. לאור ההקשרים הבעייתיים, פנתה הממשלה הנורווגית בדרישה לגרמניה כבר בשנת 2006 לפעול להפסקת השימוש בדגל נורווגיה ובשמות מקומות יישוב בנורווגיה, בטענה להפרת זכויות ושימוש לרעה. אתרי המכירות הפומביות באינטרנט אמזון ואיביי, אוסרים לסחור בפריטים מתוך הקולקציה של החברה באמצעותן.
לאחר צו של בית משפט מחוזי שהוצא בשנת 2009, האוסר שימוש בלוגו ברחבי גרמניה, מחלוקת ציבורית אשר גרמה לירידה במכירות החברה, ולפגיעה בחנויות שמכרו את מוצריה מצד מפגינים אנטי נאצים, ערכה החברה שינוי בלוגו והחליפה אותו בסימן הרוני גיבו (Gebo) המתקשר למשמעות של מתנה או נדיבות.
בשנת 2013 עלה שוב שמה של החברה לכותרות לאחר שפורסם כי עובדי חברת אמזון בגרמניה נדרשים לעבוד בתנאים פיזיים קשים ותחת שמירה קפדנית. בהקשר זה צוין כי מאבטחי חברת השמירה "הס" הם בעלי חזות מאיימת והיו לבושים בבגדי המותג תור שטיינר. נטען כי השילוב של שם חברת האבטחה וההופעה החיצונית של השומרים מטעמה הזכירו לעובדים מאפיינים נאציים.