cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיילי סיירוס
תדמית ציבורית
בשנים הראשונות לקריירה שלה הייתה לסיירוס תדמית ציבורית בולטת של אלילת נוער. תהילתה גברה באופן דרמטי בעקבות שערוריית צילומי העירום שלה במגזין "Vanity Fair", ובתקשורת נחשף כי ניתן לקנות תמונות של סיירוס תמורת 2,000 דולר ליחידה. בשנים שלאחר מכן, הדימוי של סיירוס המשיך להשתנות באופן דרמטי ממעמד אלילת גיל העשרה הקודם שלה. הזמר דוני אוסמונד כתב על המעבר של סיירוס לבגרות באומרו כי, "מיילי תצטרך להתמודד עם הבגרות... כפי שהיא עושה, היא תרצה לשנות את התדמית שלה, והשינוי הזה יתמודד עם מצוקה". שחרורו של אלבומה Cant Be Tamed בשנת 2010 הציג את סיירוס באופן רשמי כניסיון שלה להתרחק מהתדמית המתבגרת שלה, והוציא קליפים שנויים במחלוקת לשיריה "Can't be Tamed" ו-"Who Owns My Heart". התנהגותה עוררה מחלוקת ניכרת בין השנים 2013–2014, אם כי סנדקתה דולי פרטון הצהירה על התנהגותה באומרה, "הילדה יכולה לכתוב. הילדה יכולה לשיר. הילדה חכמה. והיא לא צריכה להיות כל כך דרסטית. אבל אני אכבד הבחירות שלה. עשיתי את זה בדרך שלי, אז למה היא לא יכולה לעשות את זה בדרך שלה?" . סיירוס הוצב במקום השבע עשרה ברשימת הסלבריטאים החזקים ביותר של פורבס בשנת 2014, והמגזין ציין כי "הפעם האחרונה שהיא עשתה את הרשימה שלנו הייתה כשעוד התגלגלה בכסף של האנה מונטנה. עכשיו היא זמרת הפופ בוגרת". באוגוסט 2014 תועדו חייה בספר קומיקס בשם Fame: Miley Cyrus, שהחלו עם הופעתה הפרובוקטיבית בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV בשנת 2013 ותיארו את תהילתה בערוץ דיסני וילדותה בטנסי. ספר הקומיקס נכתב על ידי מייקל ל'פריזל וצויר על ידי חואן לואיס רינקון והוא הפך לזמין בפורמט מודפס ודיגיטלי. בספטמבר 2010 סיירוס הוצבה במקום העשירי ברשימת "21 האמנים הטובים ביותר מתחת לגיל 21" של מגזין בילבורד הטובים ביותר בכל הזמנים, ודורגה במקום ה-21 בשנת 2011, וב-18 בשנת 2012. במאי 2013, המגזין הבריטי "Maxim" דירג את סיירוס במקום הראשון ברשימת אמני ההוט 100 שלהם. סיירוס נבחרה על ידי מגזין טיים כאחת הפיינליסטיות שלהם בקטגוריית "איש השנה" בנובמבר 2013, ובסיומו הגיעה למקום השלישי עם 16.3% מקולות הצוות. במרץ 2014, מכללת סקידמור בניו יורק החלה להציע קורס סוציולוגיה בנושאים מיוחדים שכותרתו "הסוציולוגיה של מיילי סיירוס: גזע, מעמד, מגדר ותקשורת" בטענה כי "באמצעות מיילי כעדשה ניתן לחקור חשיבה סוציולוגית על זהות, בידור, מדיה ותהילה". ב-2015 הוצגה כאחד מתשעת סגני האלופות לתואר "איש השנה" של מגזין הלהט"ב אדבוקט . נכון לשנת 2020 הונה האישי של סיירוס נאמד בכ-160 מיליון דולר.
נטיות מיניות ומגדר
סיירוס היא תומכת בולטת עבור קהילת הלהט"ב. שירה "My Heart Beats for Love" נכתב עבור אחד מחבריה ההומואים בעודה טוענת שמקומה האהוב להופיע למען הקהילה הוא לונדון בשל הליברליות הרחבה של העיר . לסיירוס קיים קעקוע על אצבעותיה התומך בנישואים חד מיניים . לאחר נישואיה בשנת 2018 לגבר, היא הצהירה שהיא עדיין מזוהה כקווירית . ארגונה "Happy Hippie", ידוע כפועל למען זכויות להט"ב.
שימוש בסם הקנאביס
סיירוס הצהירה בגלוי על שימושה בקנאביס בשעות הפנאי שלה. בראיון למגזין הרולינג סטון בשנת 2013 אמרה כי "זו התרופה הטובה ביותר על פני כדור הארץ" וכינתה אותו יחד עם MDMA כ-"תרופה שמחה". במהלך זכייתה בפרס הווידאו הטוב ביותר בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה לשנת 2013, עישנה סיירוס ג'וינט על הבמה. הקטע הוסר מהשידור של התוכנית בארצות הברית. בראיון למגזין W בשנת 2014 הצהירה כי היא "אוהבת גראס" ו-"אוהבת להיתקל באבנים".
בראיון שנערך בשנת 2017 בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון, אמרה סיירוס כי היא נגמלת משימוש בקנאביס לקראת יציאת אלבומה Younger Now כדי שתהיה "סופר ברורה" כאשר היא מדברת על האלבום. במהלך ראיון בשנת 2018 אמרה כי חזרה להשתמש בסם בזכות אמה. בשנת 2019, תמכה בחברה עבור קנאביס בחודש אוגוסט. לפני שעברה ניתוח במיתרי הקול בחודש נובמבר 2019 ולאחר החלמתה בסיומו, אמרה כי נגמלה משימוש בקנאביס ואלכוהול.
השקפות דתיות
סיירוס גדלה כנוצרייה וזיהתה את עצמה ככזו במהלך ילדותה וחייה הבוגרים. במילות שירה, "Milky Milky Milk Milk" בשנת 2015, התייחסה לבודהיזם הטיבטי.
מערכות יחסים
סיירוס הצהירה כי יצאה עם הזמר והשחקן ניק ג'ונאס מחודש יוני 2006 עד דצמבר 2007 ואמרה כי הם החלו להיות "מאוהבים" זמן קצר לאחר שנפגשו לראשונה. יחסיה עם ג'ונאס משכו תשומת לב תקשורתית ניכרת. לאחר שנפרדו הייתה סיירוס בקשר של כ-9 חודשים עם הדוגמן ג'סטין גסטון בין השנים 2008–2009. במהלך צילומי הסרט השיר האחרון, סיירוס החלה במערכת יחסים חוזרת ונשנית עם השחקן ליאם המסוורת' בשנת 2009. במהלך פרדותיהם החלה במערכת יחסים עם השחקנים לוקאס טיל (2009) וג'וש באומן (2011). במאי 2012, סיירוס והמסוורת' התארסו לראשונה עד חודש ספטמבר 2013. לאחר פרדתם, יצאה עם המפיק מייק וואל מיינד בשנת 2013, עם השחקן פטריק שוורצנגר בין 2014 ל-2015, עם הדוגמנית סטלה מקסוול ב-2015, ועם הקומיקאי דיין קוק ב-2016.
בשנת 2014, סיפרה סיירוס בריאיון למגזין Elle שהיא מתמודדת עם דיכאון.
דיאטה
בשנים 2013 עד 2019 סיירוס הקפידה על תזונה טבעונית. בספטמבר 2020 היא גילתה שהיא כבר לא טבעונית מסיבות בריאותיות, והוסיפה "הייתי טבעונית הרבה מאוד זמן והייתי חייבת להכניס דגים ואומגות לחיי מכיוון שהמוח שלי לא תפקד כמו שצריך". נכון לשנת 2020 היא מצהירה על עצמה כפסקאטרית.
מורשת
ההצלחה המוקדמת של סיירוס ככוכבת זכיינית מיליארד הדולר של ערוץ וולט דיסני, האנה מונטנה, מילאה תפקיד חשוב כמעצבת תרבות הפופ בעשור של שנות האלפיים וזכתה בכינוי "מלכת הנוער". אתר ביקפורד הצהיר כי "האנה מונטנה אימצה מודל עסקי של שילוב מעשי סלבריטאים עם קולנוע, טלוויזיה ומוזיקה פופולרית עבור קהל טרום גיל ההתבגרות. הוא כינה את הסדרה "הגדרת ז'אנר" והשווה את המודל שלה לאומני פופ נוער משנות התשעים כמו בריטני ספירס ואן סינק, שפנו לקהל ילדים . מורגן ז'נבייב בלו מהאתר הפמיניסטי, "Feminist Media Studies" הצהירה כי "הדמויות הנשיות העיקריות של הסדרה, מיילי והאלטר אגו שלה האנה, ממוצבות כנושאים פוסט-פמיניסטיים באופן שייצוגן מוגבל למושגים של נשיות וצרכנות" . קרייג מקלין מעיתון הטיימס כינה את סיירוס בשנת 2021 כ-"כוכבת הנוער הגדולה בעולם" . במהלך השנים, שירה של סיירוס "Party in the U.S.A." צבר פופולריות רבה בתרבות האמריקאית בחגים ובאירועים היסטוריים. השיר נכנס מחדש למצעדים בכל יום העצמאות של ארצות הברית מאז צאתו לאקרנים. לאחר מותו של הטרוריסט אוסמה בן לאדן ב-2 במאי 2011, התרחשה התחדשות בפופולריות של הקליפ. הסרטון הרשמי באתר יוטיוב הוצף בתגובות משבחות הנוגעות למותו של בן לאדן והוא נחשב מיד כהמנון חגיגי לאירוע בשל התייחסותו המדינית. בשנת 2013, עצומה מקוונת באתר העתירות "אנחנו העם" של הבית הלבן דחקה בנשיא דאז, ברק אובמה, לשנות את ההמנון הלאומי של ארצות הברית מ-"The Star-Spangled Banner" ל-"Party in the U.S.A". לאחר הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית ב-2020, כאשר מהדורות החדשות הגדולות הכריזו על המועמד הדמוקרטי ג'ו ביידן כעל הזוכה במירוץ לנשיאות, ב-7 בנובמבר 2020, תומכיו בעיר ניו יורק החלו לבצע את "Party in the U.S.A." בכיכר טיימס.
אלבומה של סיירוס Bangerz (2013), יחד עם אירועי הקידום שלו, נחשב לאחד הרגעים השנויים במחלוקת בעשור שנות האלפיים בתרבות הפופ וביציאתו ביסס את סיירוס בין הדמויות השנויות במחלוקת של העשור. כותב המגזין "Glamour" מיקי וודס השווה את "עידן הקידום" של האלבום לאלה של אלבומי האולפן השלישי והרביעי של בריטני ספירס (2001) Britney ושל כריסטינה אגילרה Stripped (2002) בהתאמה, והוסיף כי אלבומה של סיירוס, "ככל הנראה ייחשב בדיעבד. איקוני, אולי אפילו קלאסי". מגזין בילבורד ציין את Bangerz כאחד האלבומים הטובים והמשפיעים ביותר בשנות המאה העשרים וציין כי "עם יציאת האלבום המרכזי הזה, סיירוס השתלטה על האישיות הציבורית שלה, והפתיעה פחות בתעלוליה הפרובוקטיביים ויותר באבולוציה האמנותית המתמדת שלה". הכתבת לינדזי היוונס הצהירה כי, "האלבום נחשב למפתח מגמות בזירת השפעות אורבניות וז'נר הפופ, מה שהכי נערץ כיום הוא מה שהוא ייצג בעבר". פטריק ריאן מהעיתון "USA Today" התייחס לשיתופי הפעולה של סיירוס עם המפיק מייק ויל מייד איט באלבום שתרמו לפריצת הדרך שלו, וקבעו כי ייסדו את מעמדו כמפיק בכיר שסייעו לו, "לקפוץ לקדמת הבמה כמעניין. דמות בעידן שבו הרבה מפיקים נפלו שוב אל מאחורי הקלעים". ערוץ "MTV" כינה את סיירוס כאמן הטוב ביותר שלהם בשנת 2013, וג'יימס מונטגומרי מ-"חדשות MTV" פירט על החלטת מתן התואר לסיירוס בטענה כי "הכריזה על עצמאותה ושלטה בנוף תרבות הפופ", והוסיף כי "היא לימדה והדהימה את כולנו בשנת 2013, ועשתה זאת בתנאים שלה". צוות פרסום הבילבורד כינו את סיירוס כ-"כוכב הפופ המדובר ביותר של שנת 2013" וגם הכירו בהתפתחות השנויה במחלוקת בקריירה שלה "כרגע המוזיקה המרכזי" של השנה, והוסיפו כי היא "הייתה מי שהרחיבה וראתה כמעט כל היבט של תרבות הפופ בשנת 2013". צוות הפרסום רשם גם את שירה, "We Can't Stop" כשיר הטוב ביותר לשנת 2013 בהיותו "אחת הבחירות המוזיקליות הנועזות בזיכרון האחרון, שהסיכון שלו, השתלם מאוד". וכאחד השירים שהגדירו את העשור בטענה כי "יצר מחזה חדש בספר ההשמעה של מוזיקת פופ".
אדואר-אנרי אבריל
אדואר-אנרי אבריל (בצרפתית: Édouard-Henri Avril; 21 במאי 1849 – 28 ביולי 1928) היה צייר ופסל צרפתי. הוא נודע תחת שם העט פול אבריל (Paul Avril) בזכות ציוריו הפורנוגרפיים.
קורות חיים
אבריל נולד באלג'יר. אביו היה מפקד בלגיון הזרים של הצבא הצרפתי. כמו אביו גם אדואר-אנרי הפך לקצין ושירת ברגימנט ה-51 בחיל הרגלים ואף לחם במלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870.
אבריל שימש כמאייר לספרים רבים בני זמנו, בהם שלמבו של גוסטב פלובר.
Mad at Disney
Mad at Disney (באנגלית: כועסת על דיסני) הוא שיר של הזמרת האמריקאית סאלם איליזה. השיר פורסם ב-24 ביולי 2020 דרך HomeMade Projects, מיזם של TenThousand Projects, והופץ דרך חברת התקליטים Caroline Distribution. השיר נכתב על ידי בנדיק מולר, ג'ייסון האס ואיליז, ותוכנו הלירי עוסק בהתאכזבותה של איליז מהעובדה שהרומנטיקה בסרטי דיסני אינה תואמת לרומנטיקה במציאות. כותבי השיר זכו להשראה מאכזבתו של הפזמונאי ג'ייסון האס לאחר שצפה בגרסת הלייב אקשן של "מלך האריות" משנת 2019. השיר זכה לפופולריות רבה באפליקציית שיתוף הווידאו "טיקטוק".
רקע ופרסום
השיר נכתב באוגוסט 2019, במהלך מפגש כתיבה של הזמרת סאלם איליזה עם המפיקים בנדיק מולר וג'ייסון האס. השלושה קיבלו השראה מאכזבתו של האס מהצפייה בגרסת הלייב אקשן החדשה של מלך האריות ב-2019, אשר סיפר לעמיתיו, "אני ממש כועס על דיסני". לאחר מכן, איליז סיפרה על אכזבתה מסרטי דיסני בעקבות "ההשקפה הכוזבת של מערכות יחסים" שניתנה לה בצפייה בסרטים המונפשים. השיר פורסם ב-24 ביולי 2020, אך צבר תאוצה החל מספטמבר 2020 לאחר שהפך פופולרי בפלטפורמת שיתוף הווידאו "טיקטוק".
וידאו קליפ
הקליפ הנלווה לשיר עלה לחשבון היוטיוב של איליז ב-15 באוקטובר 2020. הקליפ בוים על ידי קלייר גילן.
סדר הכוחות של צה"ל במלחמת יום הכיפורים
במלחמת יום הכיפורים פרס צה"ל שש אוגדות שריון מלאות.
רקע
כמעט שש וחצי שנים חלפו בין מלחמת ששת הימים למלחמת יום הכיפורים. ניתן לחלק את התקופה הזאת לשתי תקופות דומות באורכן תקופת מלחמת 1,000 הימים שהתאפיינה בעימותים רבים עם המצרים ששיאם מלחמת ההתשה שנמשכה כמעט שנה וחצי.
התקופה השנייה, התאפיינה בעיקר בלוחמה בחזית הסורית, שהייתה קצרה בהרבה מהחזית המצרית. לכן, הספיקו הכוחות הסדירים הלא גדולים שהוצבו ברמת הגולן על מנת לתת מענה הולם לעניין זה.
השקט היחסי שבין מלחמת ההתשה למלחמת יום הכיפורים אפשר לצה"ל להטמיע מערכות נשק חדשות ובעיקר לעבור מחימוש המבוסס על יצור צרפתי לחימוש המבוסס על יצור אמריקאי (בעיקר בחיל האוויר).
השפעת מלחמת ששת הימים על מבנה צה"ל
למלחמת ששת הימים הייתה השפעה מכרעת על המבנה האופרטיבי של צה"ל וגם על תוכניות הרכש הצבאיות. לאור הצלחת היחידות המשורינות בלוחמת התקפה ניידת בסיוע חיל אוויר, הוצב דגש על חיל השריון על פני כל החילות האחרים בצבא היבשה. כ-50% מהתקציב הצה"לי הופנה לחיל האוויר וכ-30% לחיל השריון, קרי, רק 20% מהתקציב הצבאי הוקצה ליתר החילות. התוצאה הבלתי נמנעת הייתה פגיעה ביכולת הקרב המשולב של צה"ל. הדגש עבר מיחידות רב חיליות ליחידות משופעות בטנקים המגובים בחיל אוויר חזק, אך ללא סיוע מספק של חילות אחרים.
גם חיל האוויר זכה לשדרוג גדול ביותר. מספר המטוסים כמעט הכפיל את עצמו וחשוב מכך, מטוסים צרפתים רבים הוחלפו במטוסים אמריקאים מתקדמים בהרבה.
לעומת זאת, מספר חטיבות חיל הרגלים צומצם מ-12 במלחמת ששת הימים ל-4 בלבד במלחמת יום הכיפורים. הפגיעה בחיל הרגלים באה לידי ביטוי לא רק בצמצום מספר החטיבות, אלא גם בצמצום יחידות החרמ"ש בתוך החטיבות המשוריינות. כך קרה שחלק ניכר מחטיבות השריון הגיעו ללא חרמ"ש או עם מצבת חרמ"ש קטנה ביותר למלחמת יום הכיפורים. המצב היה חמור במיוחד ביחידות הסדירות. יחידות החרמ"ש שבכל זאת היו ביחידות השריון סבלו מהעדר כלי רכב זחליים ממונעים בדיזל. מרבית כלי הרכב של החרמ"ש היו הזחל"מים המיושנים השימוש בהם היה נפוץ במלחמת העולם השנייה ולא עברו הסבה לנגמ"שים מודרניים.
היחס לחיל הרגלים הגיע גם לציוד. חיל הרגלים השתמש ברובי סער מסורבלים, נשק הנ"ט שלו היה מיושן ולא מדויק. גם אימון יחידות החרמ"ש היה לוקה בחסר.
מצב החילות האחרים לא היה טוב בהרבה. חילות רבים שיפרו אך במעט את הסד"כ שלהן. כך למשל חיל התותחנים ראה גידול בכמה עשרות קנים בלבד לעומת מלחמת ששת הימים. התותחים היו מעטים ולא הצליחו לסייע בצורה יעילה ליחידות המתמרנות. גם חיל ההנדסה סבל מהזנחה לא מבוטלת.
כלי נשק וחימוש
צה"ל הגיע למלחמת יום הכיפורים לאחר שעבר שינויים רבים במבנהו ובספק הנשק העיקרי שלו. עד שנת 1967, היא שנת מלחמת ששת הימים, היחסים הטובים עם צרפת הבטיחו הספקה סדירה של נשק צרפתי איכותי לצה"ל. האמברגו על מכירת הנשק שהטיל שארל דה גול הכריח את צה"ל ואת ראשי מערכת הביטחון הישראליים לחפש ספק נשק אחר. ספקית הנשק החדשה הייתה ארצות הברית שיחסיה עם ישראל השתפרו מאוד במהלך שנות ה-60. עסקת הנשק הראשונה בין המדינות נעשתה בשנת 1962, עת סופקו טילי הוק לישראל. עסקאות נוספות הביאו לרכישת טנקים, מטוסי קרב ואמצעי לחימה נוספים.
חיל האוויר
בסמוך לפתיחת מלחמת יום הכיפורים הוחלפו מפקדי החיל. האלוף מרדכי הוד פרש מתפקיד מפקד חיל האוויר והאלוף בני פלד תפס את מקומו.
חיל האוויר נהנה מתקציב הגדול ביותר בין הזרועות הצה"ליים. בנוסף, מערך ההגנה האווירית היה בתקופת מלחמת יום הכיפורים חלק מחיל האוויר. לקראת המלחמה הוכפל מספר סוללות ההוק שעמדו לרשות ישראל.
עקב אמברגו הנשק, עיקר אמצעי הלחימה של חיל האוויר בישראלי במלחמת יום הכיפורים התבססו על כלי טיס אמריקאים. חלק אחר היה שאריות גדולות למדי של רכש צרפתי ששרד את השנים ויצור מקומי של כלי טיס על פי תוכניות התעשייה הצרפתית שהוגנבו לישראל.
כוח האדם שעמד לרשות החיל הוכפל במהלך שש השנים שחלפו ממלחמת ששת הימים עד מלחמת יום הכיפורים.
כמו כן, נרכשו אמצעי לחימה רבים, ביניהם טילים משופרים. הוקמו בסיסי אספקה חדשים ופותחו אמצעים נגד טילי קרקע אוויר. אמצעים אלה היו מוגבלים אמנם, אך בשילוב עם פיתוח תורת קרב משופרת עמד לרשותו של חיל האוויר מערך מוטס שהיה ביכולתו לאיים על סוללות הטילים של מדינות ערב.
חיל השריון
חיל השריון היה אחד החילות השדה העיקריים של צה"ל במלחמת ששת הימים. ניצחון המהלומות המשוריינות במלחמת ששת הימים שהושגו בצורה דומה מאוד לתורת הלחימה הגרמנית מימי מלחמת העולם השנייה - הבליצקריג הביא לגידול חד במספר החטיבות המשוריינות בצה"ל. כמו כן, נוצרה הקונספציה המוטעית לפיה הטנק הוא "כל יכול". כתוצאה מכך תהליך מיכון חטיבות החי"ר שהוחל בו הרבה לפני פרוץ המלחמה הביא לביטולן של חטיבות חי"ר רבות והסבתן לחטיבות שריון. כמו כן, הוקמו 10 חטיבות שריון בין מלחמת ששת הימים למלחמת יום הכיפורים, על חשבון חילות יבשה אחרים (חיל הרגלים, חיל התותחנים, חרמ"ש וכו') שתקציבן הופנה לשריון. כך תפח תקציבו של חיל השריון כמעט ל-30% מסך כל תקציב הביטחון.
אמל"ח עיקרי
במלחמה השתמש צה"ל בשני טנקים עיקריים: שוט (צנטוריון בריטי) שהוצב ברמת הגולן ונלחם בעיקר בזירה הצפונית ומגח (פטון אמריקני), שהוצב בחצי האי סיני ונלחם בזירה דרומית. בנוסף לטנקים אלה, שהיו מודרניים וטובים לזמנם, שירת גם טנק הסופר שרמן המיושן במספר חטיבות.
בנוסף, הייתה לצה"ל חטיבה משוריינת שחומשה בטנקים סובייטים שנפלו שלל בידיים ישראליות וידועים בישראל בכינוי טירן.
יחידות חיל השריון במלחמה
תחת פיקוד 6 אוגדות משוריינות - 3 בפד"ם ו-3 בפצ"ן (ובנוסף להן כח משימה אוגדתי מוקטן מאולתר [בפד"ם]), הוכפפו 20 חטיבות שריון - 12 בפד"ם ו-8 בפצ"ן, 5 סדירות (אחת מהן בית הספר לשריון) ו-15 במילואים. חלק מהחטיבות היו על טהרת גדודי שריון (כשלחלק מהגדודים הוכפפו פלוגות חרמ"ש), וחלק מהחטיבות היו משולבות בגדודי שריון ובגדודי חרמ"ש. כמו כן במספר חטיבות שירתו פלוגות סיור, או יחידות חי"ר/צנחנים שונות. בנוסף להן הוקם כח עתודה משוריין בסדר גודל של חטיבה מוקטנת בפקמ"ז.
חיל התותחנים
חיל התותחנים הישראלי סבל מנחיתות מספרית כנגד הארטילריה המצרית והסורית. מעט סוללות הארטילריה, שישבו ברמת הגולן, ובקו בר-לב שבתעלה לא השתוו לכמות קני הארטילריה של האויב. לפיכך בדומה לשאר מלחמות ישראל משימתו העיקרית הייתה סיוע ארטילרי ישיר לכוחות החי״ר והשריון המתמרנים הצה״ליים בעוד שאת תקיפת ״מטרות האיכות״ קיבל בעיקר חיל האוויר. הארטילריה הישראלית לקחה חלק פעיל לאורך כלל המלחמה בשתי החזיתות.
אמל"ח עיקרי
החיל הורכב בעיקר מתותחים מתנייעים ובאופן מצומצם מתותחים נגררים ומרגמות. במהלך המלחמה השתמש לראשונה החיל בתותח מתנייע M-109. בנוסף כלל החיל את תותח מתנייע M-107, אשר בסוף המלחמה הפגיזה סוללה שלו את פאתי דמשק ואת התותח המתנייע 155 מ״מ L-33.
יחידות חיל התותחנים
6 אגדי ארטילריה שירתו ת"פ האוגדות המשוריינות (ראה למעלה) - 3 בפד"ם ו-3 בפצ"ן. בנוסף להן שירתו עוד מספר מצומצם של גדודים וסוללות של ארטילריה (תותחים מתנייעים ונגררים, מרגמות כבדות מתנייעות ומטולי רקטות רב קניים), הן ת"פ ישיר של הפיקודים המרחביים, והן ת"פ חטיבות החי"ר והחטיבות המרחביות.
חיל הרגלים
במלחמת יום כיפור השתתפו החטיבות הבאות
אמצעי לחימה עיקריים
חיל הרגלים סבל מנחיתות בציוד ובכלי נשק לעומת צבאות סוריה ומצרים. חיילי החי"ר של צה"ל היו מצוידים ברובה FN FAL מרובה התקלות ובתת-מקלע עוזי קצר הטווח. בהמשך המלחמה, קיבלה ישראל מארצות הברית כמות גדולה של רובי סער מדגם M16A1 אך אלה נכנסו לשירות רק לקראת סוף המלחמה. נשק הנ"ט הצה"לי העיקרי היה הבזוקה האמריקאית המיושנת. אמצעי ראיית הלילה של החי"ר הישראלי היו מועטים ומיושנים, הקרנף והשפנפן שהיו מכשירים נחותים, לעומת האמצעים שהיו בידי הסורים והמצרים.
חיל ההנדסה
במלחמת יום הכיפורים הפעיל חיל ההנדסה הישראלי שני גדודים סדירים 601 גדוד 605. מלבד גדודים סדירים גויסו עוד 8 גדודי מילואים (271, 229, 641, 923, 751 - סדיר בחלקו, 606, 630, 634)
חיל ההספקה
חיל האספקה, המוכר כיום בשמו המודרני חיל הלוגיסטיקה, בפיקודו של יוחנן גור, היה אחראי על שינוע תחמושת ואמצעים אחרים לחזית. היה אחראי גם על שינוע כוחות ואמל"ח.
דניאל ג'. בורסטין
דניאל ג'וזף בורסטין (באנגלית: Daniel Joseph Boorstin; 1 באוקטובר 1914 – 28 בפברואר 2004) היה היסטוריון אמריקאי-יהודי, פרופסור, עורך דין וסופר. הוא שרת כספרן הראשי של ספריית הקונגרס בשנים 1975–1987.
חייו
דניאל ג'. בורסטין נולד באטלנטה, ג'ורג'יה למשפחה יהודית. הוא סיים בבהצטיינות יתרה את חוק לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, למד בבייליול קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד על בסיס מלגת רודז וקיבל דוקטורט מאוניברסיטת ייל. עסק בעריכת דין ושימש כפרופסור באוניברסיטת שיקגו במשך עשרים וחמש שנים. הוא אף כיהן כמנהל המוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית במכון הסמית'סוני. בורסטין כתב למעלה מעשרים ספרים, בכללם טרילוגיה על החוויה האמריקאית ואחד על ההיסטוריה האינטלקטואלית העולמית. "האמריקאים: הניסיון הדמוקרטי", הספר המסיים את הטרילוגיה, זכה בשנת 1974 לפרס פוליצר בהיסטוריה. בורסטין חיבר גם את הספרים המגלים, המחפשים, והיוצרים, טרילוגיה של ספרים אשר ניסו לסקור את ההיסטוריות המדעית, הפילוסופית והאומנותית בהתאמה, של האנושות. הוא נפטר בוושינגטון בשנת 2004.
הדימוי והאירוע המדומה
בתוך השיטה של התאוריה החברתית, יש לציין את ספרו של בורסטין מ-1961 "הדימוי: מדריך לאירועים מדומים באמריקה" כניסיון מוקדם המהווה נקודת מפנה לתאר היבטים של החיים האמריקנים אשר כונו לאחר מכן היפר-ריאליזם ופוסטמודרניזם. ב"הדימוי", בורסטין מתאר תזוזות בתרבות האמריקאית - בעיקר הודות לפרסום - שם השעתוק או הסימולציה של האירוע נעשית חשובה יותר או 'מציאותית' יותר מאשר האירוע עצמו. הוא הולך הלאה וטובע את המונח אירוע מדומה, אשר מתאר אירועים או פעילויות אשר מילאו מעט או שלא מילאו כל צורך פרט לשחזור דרך פרסומות או צורה אחרת של פרסום. הרעיון של אירועים-מדומים דומה מאוד לעבודות שעשו מאוחר יותר ז'אן בודריאר וגי דבור. בעבודתו של בורסטין משתמשים תכופות כטקסט בקורסי סוציולוגיה.
ספריית הקונגרס
כשהנשיא ג'רלד פורד מינה את בורסטין לתפקיד מנהל הספרייה של הקונגרס, המינוי נתמך על ידי גילדת הסופרים, אבל הוא עורר התנגדות מצד איגוד הספריות האמריקאי מכיוון שבורסטין "לא היה מנהל ספריה". הסנאט אישר את המינוי ללא עוררין.
במהלך כהונתו כספרן הקונגרס, יסד בורסטין את "מרכז הספר", על מנת לעודד קריאה וידיעת קרוא וכתוב. בנוסף לכך, הוא עמד בראש של מה שנהיה פרויקט בן עשר שנים לשחזור שניים מהמבנים הישנים, בניין תומאס ג'פרסון (1897) ואת בניין ג'ון אדמס (1939) של ספריית הקונגרס. הוא סיים את תפקידו כספרן הקונגרס ב-4 באוגוסט 1987.
דני דנקנר
דן (דני) דנקנר (נולד ב-6 בפברואר 1960) היה מנכ"ל אריסון השקעות וכיהן כיושב ראש דירקטוריון בנק הפועלים. ב-2009 הודח מתפקידו בבנק לפי הנחיית בנק ישראל.
ביוגרפיה
נולד בחיפה, בנו של אברהם דנקנר (אחיינו של עובד בן עמי), שיחד עם חמשת אחיו הקים את חברת ההשקעות דנקנר השקעות. למד בבית הספר הריאלי העברי בחיפה. את שירותו בצה"ל עשה כמפקד טנק בגדוד 77 של חיל השריון. לאחר מכן עבד במפעל תעשיות מלח שבעתלית, מפעל שמשפחתו רכשה בטרם נולד. הוא נישא ונסע לארצות הברית, שם למד לתואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת מסצ'וסטס, אותו סיים בהצטיינות. עם שובו ארצה השתלב בעסקים המשפחתיים.
בבנק הפועלים
ב-1997 מכרה מדינת ישראל את גרעין השליטה בבנק הפועלים לקבוצת אריסון-דנקנר. באותה שנה מונה דנקנר לחבר בדירקטוריון הבנק. בשנת 1999 מונה לסגן יו"ר הבנק. ב-2003 נאלץ להתפטר מהתפקיד, זאת בשל התנגדות המפקח על הבנקים לכך שאדם בעל שליטה בבנק יכהן בתפקיד הרם. ב-2004 נכנסה התפטרותו לתוקף. החל ממועד זה כיהן כיו"ר פועלים שוקי הון, וכן המשיך לכהן כיו"ר ישראכרט, כחבר בדירקטוריון של בנק סיגניצ'ר וכחבר בדירקטוריון של בנק הפועלים. גם לאחר פרישתו מתפקיד סגן היו"ר המשיך דנקנר למלא תפקיד מרכזי בניהול הבנק. דנקנר כיהן גם כמנכ"ל וכיו"ר תעשיות מלח לישראל. במרץ 2007 מינתה שרי אריסון, בעלת המניות העיקרית בבנק הפועלים, את דנקנר ליו"ר זמני של הבנק, במקום שלמה נחמה, אשר כיהן כיו"ר הבנק מאז 1998. המינוי הפך רשמי תוך זמן קצר והתבצע רק לאחר מכירת מניותיה של משפחת דנקנר בבנק לשרי אריסון. ב-2008 החל הבנק להיפגע ממשבר הסאבפריים, ומנייתו איבדה כמחצית מערכה. באותה שנה עמדה עלות שכרו של דנקנר על 4.8 מיליון ש"ח.
באפריל 2009 החל בנק ישראל להפעיל לחצים על בנק הפועלים להדיח את דנקנר מתפקידו, עקב אובדן האמון של נגיד בנק ישראל, סטנלי פישר, בדנקנר, לאחר "שורה של כשלי ניהול בבנק". דנקנר זכה לגיבויה של שרי אריסון, יו"ר אריסון השקעות, בעלת העניין העיקרית בבנק. ב-1 ביוני 2009 הודיע דנקנר על התפטרותו מהתפקיד. במקומו מונה יאיר סרוסי.
הסתבכותו בפלילים
באפריל 2010 נעצר דנקנר על ידי המשטרה בחשד לעבירות שונות. ב-28 באוקטובר 2012 הגישה הפרקליטות כתב אישום נגד דנקנר, לפיו יוחסו לו עבירות של קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, מרמה והפרת אמונים בתאגיד, הלבנת הון ופגיעה בניהול תקין של עסקי תאגיד בנקאי. באוקטובר 2013 הורשע בעבירות הפרת אמונים בתאגיד וקבלת דבר בתחבולה. ב-19 בדצמבר 2013 נגזר דינו לשנת מאסר בפועל ועוד שנת מאסר על תנאי ולקנס של מיליון ש"ח. בערעור שהגיש דנקנר לבית המשפט העליון הופחת עונש המאסר בפועל לשמונה חודשים שאותו התחיל לרצות בנובמבר 2014. באפריל 2015 השתחרר שחרור מוקדם לאחר חצי שנה בכלא.
במקביל עמד דנקנר לדין בפרשת השחיתות בפרויקט הולילנד, הורשע במתן שוחד ובהלבנת הון ונידון ל-3 שנות מאסר בפועל וקנס של חצי מיליון ש"ח. על הרשעה זו ערער לבית המשפט העליון, ובערעור הוא זוכה מעברה של רישום כוזב במסמכי תאגיד אך הורשע במתן שוחד ובהלבנת הון, ועונש המאסר שהוטל עליו הופחת לשנתיים מאסר. ב-15 בפברואר 2016 החל לרצות את עונשו בבית הסוהר מעשיהו.
בינואר 2017 נחשף כי דנקנר, בעת ריצוי מאסרו, הגיש בקשת חנינה לנשיא המדינה רובי ריבלין, על מנת שהאחרון יקצר את עונשו.
חיים אישיים
דנקנר גרוש, ואב לשישה ילדים. מאשתו הראשונה יש לו שלושה ילדים ומבת זוגו הילית כ"ץ, שלושה נוספים. הוא מתגורר בעין איילה.
בבעלות דנקנר וגרושתו וילה בעתלית. ב-2012 קבע בית המשפט המחוזי בחיפה, כי הווילה נבנתה ללא היתר.
גל הלם נע
בהידרודינמיקה, גל הלם נע הוא גל הלם אשר עובר דרך תווך של זורם (לרוב גז) עם מהירות יחסית למהירות הזורם אשר כבר מהווה את התווך. לפיכך, דרושות התאמות עבור הקשרים של גל הלם ניצב כדי לחשב את תכונות הגז בתווך לפני ואחרי גל ההלם הנע. הכרת נושא גלי ההלם הנעים חשובה ללימוד התופעות המתרחשות בעת פיצוץ, לצד שימושים נוספים.
בדיקת שיער
בדיקת שיער היא אנליזה כימית של דגימת שיער. בטוקסיקולוגיה מקובל להשתמש בבדיקת שיער בתחום הרפואה המשפטית וכן בתחום הרפואה האלטרנטיבית. לבדיקת דגימת שערות ישנם יתרונות רבים בשיטת המיפוי של חומרים רעילים המזיקים לבריאות לאחר חשיפה לאוויר, חול, סחופת, אדמה, מים, אוכל, ורעלנים מהסביבה.
גל הלם נע
התאוריה
כדי לפתח את המשוואות התאורטיות לגל הלם נע, ניתן להתחיל בסימון האזור שלפני גל ההלם בכתיב תחתון 1 ואת האזור שאחרי גל ההלם בכתיב תחתון 2. ניתן לראות זאת באיור, כאשר גל ההלם מתקדם ימינה. מהירות הגז בתווך מסומנת באות u, הלחץ באות p, ומהירות הקול המהירות היחסית בין הגל לגז היא W, כלומר מהירות הגל הכוללת, שווה u1 + W.
בדיקת שיער
יתרונותיה של בדיקת השיער הם שהיא לא פולשנית, בעלת עלות נמוכה ומאפשרת לבדוק מספר רב של רעלנים פוטנציאלים ואלמנטים ביולוגים חיוניים. בדיקת שיער יכולה במקרים מסוימים לגלות יותר מידע מאשר בדיקת שתן או דם.
השימוש ברפואה משפטית
אפשר למצוא את בדיקת השיער בתחום הרפואה המשפטית, כאשר בעזרתה ניתן לפענח פשעים לפי מספר מאפיינים שונים בשערות ולמצוא להן מכנה משותף. לדוגמה, דגימת שיער הנלקחת מחשוד בהשוואה לשיער הנמצא בזירת הפשע. בדיקת שיער גם משמשת לזיהוי של סמים רפואיים ואחרים כגון: קוקאין, הרואין, סמים בנזודיאזפינים (סמים בעלי השפעה מרגיעה), אמפטמינים. בהקשר לכך ניתן לדעת אם אדם היה תחת השפעת סמים סוגסטיים או לקבוע האם עד בבית משפט היה תחת השפעת סמים כאשר מסר את עדותו. בדיקת שיער שכיחה מאוד בקרב שיטות ניתוח חומרים אשר השימוש בהם מנוצל לרעה, במיוחד בהליכים משפטיים או בכל סיטואציה בה אדם בחר לא לספר את כל היסטוריית השימוש שלו בחומר מסוים.
גל הלם נע
התאוריה
כעת ניתן להתבונן במערכת ייחוס אשר נעה יחד עם גל ההלם. כלומר מנקודת המבט של גל ההלם מערכת הצירים נייחת, אך הגז באזורים 1 ו-2 נע במהירות יחסית למערכת הצירים. סימון אזור 1 באות x ואזור 2 באות y מוביל לביטוי המהירויות היחסיות של גל ההלם:
בדיקת שיער
בדיקת אלכוהול בשיער
בדיקת שיער ראש נעשית יותר כבדיקה ראשונית לדעת האם האדם הנבדק ספג רעלים הקשורים בבעיה התנהגותית. בשנים האחרונות בדיקת האלכוהול בשיער נעשית על מנת לגלות שימוש באלכוהול בבריטניה. כאשר השיער גדל הוא סופח אליו חומצות שומניות הנקראות אתיל אסטר (סוג של תרכובת אורגנית) ואתיל גלוקורוניד (סוג של גלוקוסיד), כאשר הסממנים האלו נשארים לזמן בלתי מוגבל. הסממנים נוצרים אך ורק כאשר יש אלכוהול במחזור הדם, לכן יותר סממנים משמעם צריכת אלכוהול גבוהה יותר.
גל הלם נע
התאוריה
באמצעות המהירויות היחסיות הללו, תכונות הגז באזורים שלפני ואחרי גל ההלם ניתנות להגדרה כדלקמן, כאשר הטמפרטורה של הגז מסומנת באות T, הצפיפות באות ρ, ומספר מאך באות M:
בדיקת שיער
השימוש בגילוי של פגיעה ארוכת טווח בגוף
נראה שיש תוקף אמיתי לשימוש בבדיקות השיער במדידת אורך החיים על ידי מיפוי עומס לטווח הרחוק של מתכות כבדות, אם לא מדידה של אלמנטים יסודיים כלליים.
מספר מחקרים בוצעו בנושא:
גל הלם נע
התאוריה
עם סימון יחס קיבול החום של הגז באות γ, מהירות הקול, הצפיפות ויחסי הלחצים יכולים להתקבל מהקשרים הבאים:
יש לזכור כי המשוואות לעיל הן עבור גל הלם המתקדם ימינה. עבור גל המתקדם שמאלה, יש להחליף את האינדקסים x ו-y ולקבל כי:
פילאך
פילאך (או וילאך) (בגרמנית: Villach, בסלובנית: Beljak, באיטלקית: Villaco) היא העיר השנייה בגודלה במדינת קרינתיה שבדרום אוסטריה, על גדות הנהרות דראו וגאיל. העיר נחשבת לאחד ממחוזותיה של קרינתיה. אוכלוסייתה מונה 60,480 תושבים נכון ל-2015.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת במקום התמזגותם של הנהרות דראו וגאיל. העיר מוקפת בכמה אגמים ובהרים, המשמשים לסקי בחורף ולטיולים בקיץ. העיר שוכנת במרחק כחצי שעה במכונית מגבול איטליה וסלובניה.
מועצת העיר
מועצת העיר (בגרמנית: Gemeinderat) מורכבת מ-45 חברים, כשראש העיר מחזיק בתואר נשיא. ראש העיר הנוכחי הוא הלמוט מאנצנרייטר ממפלגת SPÖ. חלוקת המושבים (נכון ל-2003) בין המפלגות היא:
ממשלת העיר
ממשלת העיר (Stadtsenat) מורכבת משבעה חברים. ראש העיר נבחר ישירות על ידי אוכלוסיית העיר, ושני סגני הנשיא וארבעת חברי המועצה האחרים נבחרים על ידי מועצת העיר.
פסטיבלים
בעיר מתקיימים מספר פסטיבלים מדי שנה:
אילן בן דב
אילן בן דב (נולד ב-16 בינואר 1957) הוא איש עסקים ישראלי שבעבר שלט במספר חברות פירמידה שנסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ובהן סאני אלקטרוניקה, סקיילקס קורפוריישן, פרטנר תקשורת יוזר טרנד וטאו תשואות. את השליטה בחלק מחברות אלו איבד או מכר.
חיים אישיים
אילן בן דב נולד וגדל בשכונת יד אליהו בתל אביב למשפחה מעוטת יכולת. למד בתיכון עירוני ט' ומשעות הצהריים עבד לפרנסתו במגוון עבודות: מוכר נחושת, מוכר סברס, גנן, מוכר קרח. בשנת 1974 הפעיל מכונות משחקים אלקטרוניים בבריכות שחייה. בצבא שירת כקצין במערך טילי ההוק של חיל האוויר, ובמקביל ניהל חנות למכירת אביזרי רכב. כשהשתחרר העביר שנה בלימודי משפטים וכלכלה באוניברסיטת תל אביב, אותם הפסיק מחוסר עניין והחל לבנות את עצמו כאיש עסקים.
ב-1983 בן דב נישא לאשתו הראשונה, שירלי. לזוג נולדו שלושה ילדים ולאחר 18 שנות נישואים הזוג התגרש. ב-2008 נישא לדוגמנית קרן מיכאלי איתה הביא לעולם 3 ילדים. ב-2015 התגרש בשנית.
בנובמבר 2015 הורשעו בן דב ואשתו בהעסקת עובדת זרה שלא כדין, ונקנסו ב-13 אלף ש"ח כל אחד.
פעילות עסקית
ב-1982 החל את דרכו בעולם העסקים כאשר הקים את חברת תוכנה אשר ייבאה שלטים אלקטרונים ממוחשבים. ב-1986 הקים עם אילון גינזבורג את חברת קומפיוטשר, שפיתחה טכנולוגיות שלטי חוצות מאירים ונמכרה לחברת מלל.
ביולי 2008 רכש את השליטה בחברת סקיילקס מידי מפעלים פטרוכימיים בישראל. בשנת 2009 רכש מחברת "האצ'יסון ומפואה" את השליטה (51.31%) בחברת "פרטנר תקשורת" באמצעות חברת "סקיילקס" שהייתה בבעלותו, תמורת 5.3 מיליארד שקל, שמרביתם גויסו על ידי "סקיילקס" באמצעות הנפקת אג"חים לציבור, הלוואת מוכר של "האצ'יסון ומפואה", הלוואה מבנק לאומי, ומכירת חלק מהמניות הנרכשות (חלק קטן בלבד על ידי הון עצמי).
באמצע 2012, לאחר משיכת דיבידנדים גבוהים ביותר בשנים קודמות, ולאור ירידה ברווחים ובשווי השוק של פרטנר תקשורת, בן דב חתם על הסכם עם חברת "האצ'יסון ומפואה". במסגרת העסקה, בהתקיים תנאים מתלים כגון הסכמת בעלי האג"ח לרכישה חוזרת (מתחת לפארי) של 50% מהאג"חים, הייתה אמורה לעבור השליטה ב"סקיילקס" וב"פרטנר" ל"האצ'יסון ומפואה", אך זו הודיעה על ביטול העסקה באוגוסט 2012.
בינואר 2013 מכר בן דב את רוב החזקותיו בפרטנר תקשורת לחברת ההחזקות של חיים סבן, "סבן קפיטל". סבן רכש כ-33 אחוז ממניות החברה. בספטמבר 2013 מכר את אתר תפוז אנשים לקבוצת קו מנחה. ב-23 ביוני 2014 דירקטוריון סקיילקס הדיח את אילן בן דב מתפקיד היושב ראש ובתגובה חשף את פרשת הסוללות המתפוצצות. בספטמבר 2014 מכר את כל החזקותיו בחברת סקיילקס.
באוקטובר 2015 העביר 51 מיליון שקל לקופת הכינוס של טאו תשואות, וזאת בהתאם להחלטת בית המשפט העליון שהורה לו לעשות כן.
הנהרות התת-קרקעיים של לונדון
הנהרות התת-קרקעיים של לונדון הם יובלי נהר התמזה הנמצאים מתחת לעיר לונדון. רוב נהרות אלה זורמים כיום במנהרות ותעלות ביוב מתחת לעיר.
הנהרות התת-קרקעיים כוסו במאה ה-18, וכיום לא ידוע נתיבם. נהרות אלה מזינים את האגמים השונים בפארקים המלכותיים של לונדון כגון האגם בפארק סנט ג'יימס, או אגם הסרפנטיין בהייד פארק. אולם מאז שכוסו הנהרות לא ברור איזה נהר מזין איזה אגם. נהר הווסטבורן לדוגמה, זורם מעל אחד מקווי הרכבת התחתית של לונדון וניתן לראות את הצינורות בהם הוא זורם באחת מתחנות הרכבת.
כיום מתנהלים מספר מיזמים העוסקים בגילויים של נהרות אלה, העלאתם מעל פני הקרקע ושיקומם.
ג'לבון
ג'לבון (בערבית: جلبون) הוא כפר פלסטיני ביהודה ושומרון, הממוקם כ-13 קילומטרים ממזרח לעיר ג'נין שבצפון השומרון. על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית העיר מנתה 2,493 תושבים בשנת 2006. הכפר צמוד לקו הירוק ולקיבוץ הישראלי מירב.
היסטוריה
קרמיקה מהאימפריה הביזנטית נמצאה בכפר.
בשנת 1838 הכפר תואר לראשונה כנמצא במחוז ג'נין, המכונה גם מחוז הארית-אש-שמאליה. בשנת 1870 תיאר ויקטור גרן שג'לבון מחולק לשני רבעים. במרכז הכפר היה מסגד עתיק, שלפי גרן היה כנסייה לשעבר. גרן תיאר בורות קדומים שנחפרו בסלעים. במפת הקרן לחקר ארץ ישראל שפורסמה בשנת 1882 תואר ג'לבון כ"כפר קטן במיקום מרוחק על אחד השלוחות של הגלבוע. הוא מוקף בשטח חרוש, ובנוי בבוץ ובאבן. המים מסופקים על ידי בורות מים".
במפקד האוכלוסין של ארץ ישראל משנת 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, מנתה אוכלוסיית ג'לבון 410 תושבים. 405 מוסלמים וחמישה נוצרים אורתודוקסים. האוכלוסייה גדלה במפקד 1931 ל-564 תושבים (כולם מוסלמים) שהתגוררו ב-119 בתים.
בסקר הכפרים של 1944/5 אוכלוסיית ג'לבון (כולל ח'אל מוג'אדאדה) מנתה 610 נפשות. שטח הכפר התפרס על 33,959 דונם. 243 דונם שימשו למטעים ולהשקיה, 19,104 לגידול דגנים, ואילו 25 דונם היו אדמות עירוניות.
לפי מפקד האוכלוסין הירדני משנת 1961, בכפר התגוררו 826 תושבים.
1937 בארץ ישראל
להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1937 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.
הנהגה
שלטון המנדט
הנהגת היישוב
169–160 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 169 - 160 לפנה"ס
מרחב מכפלה פנימית
באלגברה ליניארית, מרחב מכפלה פנימית הוא מרחב וקטורי, עבורו מוגדרת פעולה בינארית בין כל שני איברים במרחב, המכונה מכפלה פנימית.
מרחב וקטורי V מעל השדה \mathbb{F}, עם מכפלה פנימית ייקרא מרחב מכפלה פנימית. כאשר המרחב V נקרא מרחב אוקלידי, וכאשר  הוא נקרא מרחב אוניטרי.
הגדרה פורמלית
ושוויון קיים אם ורק אם \ x=0
נשים לב לכמה דברים:
שימושים
בעזרת המכפלה הפנימית אפשר, בין היתר, להכליל את המושגים אורך, מרחק בין שני וקטורים, זווית בין שני וקטורים וניצבות, המוכרים מהמרחב האוקלידי: בזכות תכונת האי-שליליות (חיוביות לחלוטין) גודל זה הוא תמיד אי-שלילי.
מרחב הילברט הוא הכללה של מרחב מכפלה פנימית. זהו מרחב מכפלה פנימית שהוא גם מרחב טופולוגי שלם ביחס למטריקה לעיל המושרית מהמכפלה הפנימית.
נבחרת ליטא בכדורסל
נבחרת ליטא בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של ליטא. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הליטאית.
נבחרת ליטא נחשבת לאחת נבחרות הכדורסל הטובות באירופה ובעולם. הנבחרת זכתה שלוש פעמים באליפות אירופה בכדורסל (בשנים 1937, 1939, 2003) וכן סיימה שלוש פעמים ברציפות במקום השלישי במשחקים האולימפיים (בשנים 1992, 1996, 2000). באליפות העולם בכדורסל סיימה ליטא במקום השלישי בשנת 2010.
סגל הנבחרת
סגל הנבחרת לטורניר מוקדמות אולימפיאדת טוקיו (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר):
הערות שוליים
רשמי של כדורסל ליטאית LKF
אתל ג'נר רוזנברג
אתל ג'נר רוזנברג (באנגלית: Ethel Jenner Rosenberg; 6 באוגוסט 1858 –17 בנובמבר 1930) הייתה האדם האנגלי הראשון אשר קיבל על עצמו את הדת הבהאית. היא תרמה רבות לביסוס הקהילה הבהאית באנגליה.
חייה האישיים
לאחר שהצטיינה בלימודיה, החלה רוזנברג להציג את יצירותיה בתערוכות שונות בלונדון. היא ציירה בעיקר מיניאטורות ודיוקנאות, אשר זכו להכרה והערכה. הצלחתה הביאה עמה גם נוחות כלכלית. סביב שנת 1901, החלו להופיע בציוריה מוטיבים בהאיים. למשל, ציור דיוקן מיניאטורי של עבד אל-בהאא', כשדמותו מזכירה בבירור את ישו. הציור נעשה בטרם פגשה רוזנברג את עבד אל-בהאא', והתבסס באופן מוחלט על תיאור דמותו מפי חברתה הבהאית, מארי טורנברג-קרופר. דרך הכרותה עם טורנברג-קרופר, נחשפה רוזנברג לדת הבהאית. בכך הפכה רוזנברג למאמינ ה הבהאית הראשונה ממוצא אנגלי.
על אף בריאותה המדורדרת, המשיכה רוזנברג בפעולתה למען הדת הבהאית עד סוף ימיה. בימיה האחרונים, מחלתה מנעה ממנה לצאת מביתה ולבסוף היא נפטרה בשנתה בגיל 72, ב-17 בנובמבר 1930.
כניסתה לדת הבהאית
אתל ג'נר רוזנברג הכירה את מארי טורנברג-קרופר בשנת 1899. טורנברג-קרופר, פילנתרופית אמריקאית אשר בחרה בדת הבהאית, סיפרה לרוזנברג על הדת החדשה שקמה ועל שליח האל בהאא אללה. על אף שלא קיים תיעוד לגבי האופן שבו הגיבה רוזנברג לבשורה, סביר כי חשה אהדה כלפי הרעיון. זאת לאור דבריה של אמה, אשר הורתה לה לצפות למורה רוחני אשר ישלח האל. על כל פנים, בשנת 1899 הפכה רוזנברג לאנגליה הראשונה אשר הכירה בבהאא' אללה כהתגלמות האל. היא איחדה כוחות עם טורנברג-קרופר והשתיים החלו להפיץ יחד את הבשורה.
התכתבויותיה עם עבד אל-בהאא' בנוגע ל"איגרת החכמה"
חקירתה המעמיקה של רוזנברג את תורתו של בהאא' אללה, הובילה אותה להתכתב עם עבד אל-בהאא' על אודות "איגרת החכמה" (לוח-י חיכמת, באנגלית: Tablet of Wisdom). בין הנושאים המוצגים באיגרת, מציג בהאא' אללה את תפיסתו לגבי הפילוסופיה. הוא מסביר כי המהות והיסודות של הפילוסופיה היוונית הגיעו מנביאי ישראל. אולם, הסבר זה אינו מתיישב עם מסמכים היסטוריים אחרים, ועל כך שואלת רוזנברג את עבד אל-בהאא' במכתבה. עבד אל-בהאא' משיב בפירוט ומסביר כי בעבר, ההיסטוריה הועברה מפה לאוזן ולכן קיימות גרסאות סותרות כמעט לכל אירוע, תקופה ותורה. אף על פי כן, סמכותו של שליח האל, בהאא' אללה, מבטיחה כי דברו אמת, זאת למרות גרסאות סותרות אשר קיימות.
הקשר של את'ל רוזנברג עם שוגי אפנדי
כבר בביקוריה בביתו של עבד אל-בהאא' בעכו, נוצר קשר בין רוזנברג לבין בני הבית. בין היתר, היא הכירה את שוגי אפנדי, נכדו של עבד אל-בהאא'. בצוואתו של עבד אל-בהאא, מונה שוגי אפנדי ל"שומר" (באנגלית: The Guardian) של הדת הבהאית. רוזנברג לא הטילה ספק במינויו של שוגי אפנדי ונשבעה לו אמונים, תוך שהיא מעודדת את חבריה באנגליה לנהוג באותו אופן. לפני עזיבתה את ארץ הקודש, הורה שוגי אפנדי לרוזנברג לכנס את האספה הרוחנית (Spiritual assembly) הראשונה של הדת הבהאית באנגליה, בשנת 1922. השניים עבדו יחד על מנת להגשים את הכנס והוא אכן התקיים ב-17 ביוני 1922. רוזנברג ושוגי אפנדי ניהלו קשר קרוב ופעלו להפיץ ולמסד את הדת הבהאית. לאחר פטירתה של רוזנברג, הספיד אותה שוגי אפנדי:
"אני חש צער עמוק על פטירתה של רוזנברג, אשר הייתה חלוצה אנגלייה יוצאת דופן של הדת הבהאית. הזיכרון של שירותה המרהיב לא ישכח לעולם. משפחתו של עבד אל-בהאא' מצטרפת אליי בהבעת תנחומים לבבים לאחיה וקרוביה. אני מפציר בחברים לקיים עבורה טקס אזכרה הולם."
הספר שכתבה
בשנת 1901 עמלה רוזנברג על חוברת אשר נקראה "A Brief Account Of The Baha'i Movement". חוברת זו כללה תיעוד היסטורי של התנועה וכן הסברים של העקרונות היסודיים של התורה הבהאית. החוברת הופצה ונמכרה במחיר של פני (Penny) אחד בלבד. בזמן כתיבת החוברת, לא הייתה סמכות אשר פיקחה על תרגום כתביו של בהאא' אללה, ולכן רוזנברג נשענה רבות על כתביה מזמן עלייתה לרגל, המוטים לעיתים לפרשנותה האישית. אף על פי כן, בחוברת ישנו ביטוי להבנה העמוקה שלה ומחויבותה לתנועה ולעקרונותיה. ספרון זה היה מכוון בעיקר לקהל הנוצרי, ולכן יש בו התייחסות רבה אל ארץ הקודש. עוד מזכירה רוזנברג כי שליחים רבים של האל, כמו אברהם, אליהו וישו, הגיעו מארץ הקודש ועל כן, אין זה מופרך להאמין כי גם הפעם זורח מארץ הקודש אור אלוהי חדש בדמות עבד אל-בהאא'. בהמשך לכך, ניתן לראות כי חלק ניכר מן הספרון מוקדש לעבד אל-בהאא'; לתולדות חייו ולתורתו. מעניין לראות כי אין בספרון כל התייחסות לנביא מוחמד, זאת ככל הנראה על מנת למנוע התנגדות מצד הקוראים הנוצרים באותה תקופה.
קריאה נוספת
Ethel Jenner Rosenberg, A Brief Account Of The Baha'i Movement, The Priory Press, Hampstead, 1911
שיר בית"ר
שיר בית"ר הוא שיר פרי עטו של זאב ז'בוטינסקי. השיר חובר בפריז שנת 1932 כהמנון לתנועת הנוער בית"ר, אשר הקים ז'בוטינסקי בשנת 1923. השיר נכתב בהברה ספרדית (בשונה למשל מרוב שירתו של ביאליק), מתוך אמונתו בהתאמתה ובעתידה בספרות העברית המתחדשת. השיר הולחן על ידי דב פרנקל.
ככל שיריו ותרגומיו של ז'בוטינסקי, השיר היה ועודנו אהוד בקרב אנשי התנועה הרוויזיוניסטית וחניכי תנועת הנוער בית"ר, ונהוג לשיר אותו בטקסים, אזכרות והתקהלויות חגיגיות.
שלמה בן-יוסף, עולה הגרדום הראשון, שר את השיר בזמן תלייתו בשנת 1939 ולהבדיל, השיר הושר במעמד ההלוויה של ראש הממשלה לשעבר מנחם בגין, בשנת 1992.
תכנים ואמירות
ז'בוטינסקי קרא בשירו להקמת גזע, ביטוי מטאפורי לענף דורי חדש, אשר יתאפיין בחוזק ובעוצמה, בדיוק כמו גזע של עץ. תכונותיו של הדור החדש יהיו "גאון, ונדיב ואכזר", שהן התכונות הנדרשות להקמת הריבונות היהודית החדשה בארץ ישראל; "גאון" הוא בעל התנהגות מלאת כבוד וגאווה חיובית, בדומה למשנתו של ז'בוטינסקי על חשיבתה של התנהגות מכובדת ב"הדר", ועל מקומו של הפרט בחברה, למשל, ביצירתו "שמשון", כי "כל יחיד הוא מלך", וברוח זו תבע מתלמידיו להוות דוגמה ומופת לגאווה דתית ולאומית (בגרסתו המקורית של השיר נכתב "גאיון" ולא "גאון"). "נדיב", הוא בעל תכונות אציליות, גם במצב שבו מושפל היהודי, בגלות או בארץ ישראל, עליו להיות נדיב, לכבד את עצמו: "נוצרת בן מלך, בכתר דוד נעטר". "אכזר" הוא בעל יכולת לנהוג בתקיפות ובכוח, ולקיים עמידה איתנה על זכות היהודי להיות גאה בעברו ובמוצאו, ולהאבק על קיומו.
על פי פרופ' דן מירון השיר הוא אחד משמונת שיריו הציוניים-פוליטיים של ז'בוטינסקי, ורב "המשקע שהותירו בתודעה הספרותית והציבורית ואפילו בזיכרון הלשוני העברי כשלעצמו. המטבעות הלשוניות שטבע בהן המשורר נעשו ל"חלק מהמטווה הקיים והעומד בשיח הציבורי העברי במשך שבעים שנה"; בשמונת שירים אלו "מצא הז'אנר של ההמנון הציבורי, ... את גיבושו המודרני השלם, ה'קלסי', הראשון"; ז'בוטינסקי הטביע בהם "מוזיקליות",  "בהירנות" במבע, ושימוש ב"מילון' הכלל יישובי, ובכלל זה של "השמאל הציוני". מירון סובר כי "שיר ביתר" הוא "האמנותי שבין ההמנונים", ו"ככל שהשיר היה שיר פוליטי מובהק הוא גם עוצב כיצירת אמנות שלמה ו'סגורה'".
ספא (מרחצאות)
ספא (spa) הוא כינוי לטיפול במים על ידי טבילה במימי מעיינות, בבריכות מלאכותיות או באמבטיות. טיפול כזה, הנעשה במים מינרלים, מכונה גם בלנאותרפיה (Balneotherapy). בשם ספא מכונה גם אתר המציע טיפול כזה.
כיום מקובל לעשות ספא לא רק כחלק מטיפול רפואי אלא גם למטרות נופש. בנוסף לרחיצה מציעים אתרי ספא רבים טיפולים פיזיותרפיים המבוססים על מגוון של מכשירים חשמליים, סוגי עיסוי שונים, תרגילי התעמלות, הדרכה לתזונה נכונה ועוד.
מקור המונח ספא בשם העיר הבלגית ספא (Spa). הסובלים ממחלות הנגרמות מהיעדר ברזל נהגו לשתות ממי המקום מאז ימי הביניים. במים הייתה כמות מסוימת של תחמוצת ברזל (Iron oxide).
בישראל ספא הפך למקור בילוי לזוגות, לנשים, לגברים ולקבוצות. כיום נהוג לבלות בספא באווירה של רומנטיקה ונרות. הליכה עם בן או עם בת הזוג למרכז ספא הפכה למתנה מקובלת לימי נישואין, לימי הולדת וכו'.
היסטוריה
הרעיון להשתמש באמבטיות לצורכי רפואה גרם במאה ה-16 לפריחת ערים כמו סאמרסט (Somerset) באנגליה.
בשנת 1571 גילו את סגולות המרפא של העיר יורקשייר. שם גם נבנה אתר הריפוי הראשון באנגליה - הרוגייט (Harrogate).
צבא איראן
צבא הרפובליקה האסלאמית של איראן (בפרסית: ارتش جمهوری اسلامی ایران), ידוע גם בשם "ארטש" ("צבא" בפרסית), הוא צבאה הסדיר של איראן ומהווה חלק מהכוחות המזוינים של המדינה. מטרתו היא להגן על שלמותה הטריטוריאלית של המדינה מפני איומים חיצוניים ופנימיים.
הצבא בנוי מארבע זרועות: כוחות היבשה, חיל האוויר, חיל הים, וחיל ההגנה האווירית.
רקע
הצבא הוקם ב-1921 ומאז 1979 פועל במקביל לכוחות הצבאיים של משמרות המהפכה. בשנת 2019 עמד תקציב הצבא על 2.4 מיליארד דולר בהשוואה ל-6 מיליארד דולר למשמרות המהפכה, וזאת על אף שהצבא גדול יותר מכוחות משמרות המהפכה. מפקד הצבא מדווח למפקד המטה הכללי של הכוחות המזוינים של איראן. טרם המהפכה הצבא היה הכוח הצבאי הבלעדי שפעל מטעם השאה. מנהיגי המהפכה אשר חשדו בנאמנותו של הצבא, הקימו את כוחות משמרות המהפכה כמענה נגדי לצבא. בשנים שלאחר המהפכה החל המשטר בטיהור שורות הצבא ועצר קרוב ל-4,500 אנשי צבא. בעקבות המהפכה, הטיהור, האמברגו שהוטל על המדינה, מחסור בציוד ובחלקי חילוף, איבד הצבא בהערכה כ-40%-60% מכוח האדם שלו באותה תקופה. מאז סובל הצבא מנחיתות תקציבית וטכנולוגית בהשוואה למשמרות המהפכה ועל אף שיתוף הפעולה ביניהם קיים מתח קבוע. על אף שהצבא נחשב לפחות אידאולוגי ממשמרות המהפכה הוא שומר על נאמנות למנהיג העליון.
סמל הצבא
הסמל כמעט ולא השתנה מאז הקמת הצבא. לאחר המהפכה נוסף לו פסוק מהקוראן. החרבות מייצגות את כוחות היבשה, העוגן את חיל הים, והנשר את חיל האוויר. סמל הצבא הנוכחי קיים משנת 2021, לו נוספו שני טילים, המייצגים את זרוע ההגנה האווירית של הצבא.
כוח אדם
כוח האדם של הצבא (ארטש) נכון ל-2019:
אורי יצחקי
אורי יצחקי (נולד ב-27 בפברואר 1981) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדות הרכז והקלע.
בעונת 1998/99 יצחקי הופיע לראשונה במסגרת הליגה הישראלית הראשונה (הליגה הלאומית, דאז), במועדון הכדורסל בני הרצליה. במועדון שיחק עד שנת 2000, ואז עבר למכבי רעננה, ועונה מיד אחר כך, עונת 2001/02, עבר למדיה של הפועל ירושלים, עימה הגיע לגמר גביע המדינה ולחצי גמר הפלייאוף של ליגת העל. עונה לאחר מכן עבר לאוניברסיטת קלמסון, אך לא שותף עקב איסור על שיתוף שחקנים מקצוענים. מסיבה זו חזר לישראל ושיחק במדיה של עירוני רמת גן. בעונת 2003/04 עבר לשחק במדיה של א.ס. רמת השרון, ועונה לאחר מכן חזר למועדון שבו גדל, בני הרצליה, שהתאחדה עם מכבי רעננה והפכה לקבוצה מאוחדת וחדשה שנקראה, בני השרון. לאחר עונה עבר לאירופה, לקבוצת לאשקו הסלובנית, עונה לאחר מכן שיחק בדינמו סנקט פטרבורג ועירוני נהריה אך שוחרר מהקבוצה והחליט לחזור בעונת 2007/08 לבני השרון למשך שנתיים.
בעונת 2008/09 רשם ממוצעים של 8.5 נקודות, (43% הצלחה מהשדה), 1.2 כדורים חוזרים וכאסיסט בממוצע למשחק. יצחקי סיים עם קבוצתו בעונה הסדירה במקום השישי בליגת העל, ועלה עימה לרבע גמר הפלייאוף ללא יתרון ביתיות נגד מכבי חיפה.
בעונת 2010/11 שיחק יצחקי בברק נתניה, אך לאחר חמישה משחקי ליגה נפצע בגבו ונאלץ לפרוש מכדורסל.
דרז'נה
דרז'נה (באוקראינית: Деражне; בפולנית: Deraźne) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, מערבית לקוסטופול ועל גדת נהר הורין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
דרז'נה נזכרת לראשונה במאה ה-13, ובתחילת המאה ה-17 הוענקו לה זכויות עיר. במשך השנים התקיים בה רוב יהודי.
יהודי דרז'נה
מהמאה ה-16 קיים תיעוד לישיבת יהודים וקראים בדרז'נה, ובאמצע המאה ה-17 נפגעו אלו קשות מגייסות חמלניצקי. הקהילה היהודית הקטנה שנותרה ביישוב השתייכה באותה תקופה לקהילת אוסטראה. במהלך המאה ה-19 גדל מספר היהודים ביישוב. בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, ופעלו בה בית ספר עברי ותנועות נוער ציוניות. בשנת 1921 נמנו בעיירה 624 יהודים, כ-90% מתושביה. הם התפרנסו ממסחר ומתעשייה זעירה, משלוש טחנות קמח וממפעל לייצור לבנים. באוגוסט 1936 שרפו אוקראינים כ-30 בתים של יהודים בעיירה.
עם סיפוח העיירה לברית המועצות בתחילת מלחמת העולם השנייה, נסגרו בה כל המוסדות היהודיים. ב-28 ביוני 1941, בראשית מבצע ברברוסה, נכנסו לעיירה הגרמנים, ורצחו בה קבוצת גברים יהודים. לאחר מכן, הוקם בעיירה יודנרט, ויהודי העיירה צוו לשאת סרט זרוע עם מגן דוד, ולעבוד בעבודות כפייה. בראשית אוקטובר 1941 הוקם בעיירה גטו, בו רוכזו יהודי העיירה לצד יהודי כפרי הסביבה.
ב-22 באוגוסט 1942 נלקחו כל יהודי הגטו ביחד עם יהודי אוסובה וישקה לבורות ירי, ונרצחו בהם. יהודים בודדים הצליחו להימלט מהאקציה, ולשרוד ביערות הסביבה. ב-5 בפברואר 1944 שוחררה העיירה בידי הצבא האדום.
מפלצות התהילה
רקע
בשנת 1990, לאחר הוצאת האלבום "העמותה לחקר התמותה", יצאו חברי "משינה" להפסקת פעילות זמנית, שבה עבדו, לראשונה מאז הקמת הלהקה, על פרויקטים מוזיקליים אישיים. גיטריסט הלהקה, שלומי ברכה, הפיק ב-1991 את אלבומה של להקת "נושאי המגבעת" "מי רצח את אגנתה פאלסקוג". העבודה עם "נושאי המגבעת", שסגנון נגינתה נטה לרוק כבד יותר מזה שניגנה "משינה" עד אז, חשפה את ברכה לסגנון מוזיקלי חדש, שהשפיע על האלבום "מפלצות התהילה". ברכה הלחין את רוב שירי האלבום, בהשפעת להקות כ"פיקסיז", "סוניק יות'" ו"Public Image Ltd.".
לאחר שבאלבומיה הראשונים של "משינה" היה ברכה יוצר השירים הראשי, באלבום זה נכתבו רוב השירים על ידי סולן הלהקה, יובל בנאי. השיר הראשון שכתב בנאי עבור האלבום היה "את באה לבקר", שנכתב אודות חייו באותה תקופה. בסגנון כתיבה דומה יצר בנאי גם שירים כ"בנות הים" ו"אין מקום אחר", וברכה, שהתחבר לסגנון, כתב את מילות השיר "איזה איש". בנאי הלחין לבדו חלק מהשירים, וחלק גם נכתבו במשותף על ידי בנאי וברכה.
להערכת חברי "משינה", בהקלטת האלבום הושקעו בין 800 ל-1,000 שעות באולפן, יותר מכל אלבומיה הקודמים של הלהקה. שלומי ברכה הגדיר את העבודה על האלבום: "החברים התנפלו על התקליט, עפו באוויר בתחושה שהם דורסים כל מה שעומד בדרכם, בלי לעשות חשבון לשום דבר". השם "מפלצות התהילה", שהוא גם שמו של אחד השירים באלבום, היה אחד משני השמות שהוצעו ללהקת פועלי הבמה של משינה, אך חבריה בחרו בשם "המשאיות". את עטיפת האלבום עיצבה מיה זר.
בינואר 1992 יצא סינגל ראשון מהאלבום, "את באה לבקר". באפריל 1992 יצא האלבום המלא, בלייבל החדש שהקימו חברי הלהקה, "זברה תקליטים". אחריו יצאו כסינגלים גם השירים "אין מקום אחר", "איזה איש", "בנות הים" ו"הכל התחיל בנאצר", שלא זכו להצלחה רבה בתחנות הרדיו. אף על פי כן נמכר האלבום בחודשים הראשונים לאחר צאתו בכ-15,000 עותקים, ולאחר כעשר שנים הגיע למעמד אלבום זהב.
שירי האלבום
כל העיבודים מאת חברי "משינה".
תרסיס לשיער
תרסיס לשיער (או ספריי לשיער) הוא מוצר קוסמטי נפוץ שאותו מרססים על השיער כדי לשמור אותו נוקשה או בסגנון מסוים.
את תרסיסי השיער המודרניים פיתחו בערך באותו הזמן שפותח התרסיס, בשנות ה-40, והפטנטים הראשונים העושים שימוש בקופולימרים לצורך עיצוב שיער פורסמו בשנות ה-40.
מרכיבים
מוצרי תרסיס לשיער הם תערובת של פולימרים תעשייתיים פשוטים, המספקים תמיכה מבנית לשיער. אלה לעיתים קרובות, הם מורכבים מקופולימרים של פוליוויניל-פירולידון ופוליוויניל-אצטטי (דבק פלסטי). תערובת קופולימר זו, בדרך כלל, עוברת שינוי כדי להשיג את התכונות הפיזיות הרצויות עבור המוצר (היותו דביק, מוקצף וכדומה), באמצעות שימוש בתוספים כימיים, כגון פרופנול אמינומתילי (Aminomethyl propanol), פעילי שטח כגון בנזלקוניום כלוריד, ואחרים כגון דימטיקון (Polydimethylsiloxane).
חומרים פעילים אלו מרכיבים רק חלק קטן בתרסיסים לשיער (תרסיס). רוב המכל מלא בממיסים נדיפים הנחוצים להפיכת תערובת הקופולימר לתמיסה שאותה ניתן לרסס. אלה כוללים אלכוהול פשוט כמו אתנול או כוהל בוטילי שלישוני, ממיסים את החומרים הפעילים, ודימתיל אתר או תערובת פחמימן פחמימנים, כהודפים.
היסטוריה
תרסיס לשיער הפך להיות מוצר נפוץ במהלך שנות ה-40, לאחר המצאת הפטנט המאפשר את יצירת התרסיס ולאחר יצירת המכל של התרסיס. הראשון לשווק את המוצר הזה באופן הזה היה יצרן התרסיס לשיער Chase products, בשנת 1948, לאחר שתעשיית היופי גילתה שפחיות תרסיס, המשמשות במהלך מלחמת העולם השנייה עבור חומרי הדברה, יכולות לשמש גם כמארז עבור תרסיס לשיער המוצר הצליח, שגשג והפך לפופולרי, ותרסיסי שיער החלו להיות מיוצרים בייצור המוני, ובעקבות כך - נוצרו תסרוקות שיער מודרניות העושות שימוש במוצר זה. עד לשנת 1964, התרסיס לשיער הפך להיות מוצר היופי הנמכר ביותר בשוק. עם זאת, מכירות המוצר ירדו במהלך שנות ה-70, כאשר תסרוקות השיער של נשים הפכו ליותר חלקות ומשוחררות. בשנות ה-80 חזרה הפופולריות של התרסיס לשיער, עם העלייה בפופולריות של תסרוקות תקופתיות התואמות לסצנת הפאנק רוק של התקופה. כיום, תרסיסי שיער מיוצרים בהתאם לדרישות השוק, שכן המראה הטבעי יותר הוא זה השולט כיום באופנת התסרוקות.