cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוהאן ברנהרד פישר פון ארלך
נעורים
בשנת 1687 שב פון ארלך לאוסטריה, כאדריכל אופנתי וחדשני. העבודה באוסטריה הייתה רבה, מאחר שהמלכים וגדולי האצילים שחרו לאדריכל טוב, שיתקן את הנזקים הרבים שהסבו העות'מאנים למדינה בשנת 1683, בעת קרב וינה. בקיאותו של פון ארלך בסגנון הברוק העירוני נמצאה כטובה ביותר לקיסרים האוסטרים, מאחר שסגנון זה החל לקבל פופולריות במרכז אירופה, ומשום כך מאז בואו לאוסטריה עבד במשרת אדריכל החצר של הקיסר, משרה בה החזיק למשך תקופת שלטונם של שלושה קיסרים: לאופולד הראשון, יוזף הראשון וקרל השישי. על פועלו תחת שלטונו של יוזף הראשון, עיינו בפסקה הבאה.
תחת שלטונו של יוזף הראשון
במשך שנות ה-1690, התקופה הנחשבת לפוריה ביותר אדריכלית בחייו, אימץ פון ארלך את סגנון הבארוק האיטלקי לצרכים מקומיים ומסורתיים. בשנת 1690 זכה לשבחים רבים הודות לבנייה של שני שערי ניצחון זמניים בעיר וינה לרגל הכתרתו של יוזף הראשון לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנים לאחר מכן שירת את הקיסר יוזף בענייני האדריכלות, בהצלחה רבה כל כך, שזכה בתואר האצולה "פון ארלך".
בבניינים שעיצב במאה ה-17 אימץ פון ארלך את עיקולי הקווים החזקים המאפיינים את ברניני, על מנת שישדרו תחושה של תנועה. השראות מאוחרות יותר על יצירותיו הן בתי האחוזה של האדריכל הצרפתי פרנסואה מאנזאר והווילות הפלדיאניות, אליהן נחשף בעת ביקוריו בפרוסיה, הולנד ואנגליה בשנת 1704, ובוונציה בשנת 1707.
התנהלותו זו של פון ארלך בראשיתה של מהפכת אדריכלות הבארוק השפיעה לעשורים הבאים על מבני האצולה האוסטרית. הבניין המסמל בעיקר את ההשפעה הזו של פון ארלך הוא ארמון החורף של הגנרל האוסטרי הנסיך אויגן מסבויה אשר נבנה בשנת 1695 בווינה.
זלצבורג ויצירות מאוחרות
מומחיותו של פישר בתכנון ערים ניכרת במבנים שעיצב בשביל הארכיבישוף של העיר זלצבורג. שני הבניינים העיקריים בקטגוריה הזו הם הכנסיות דרייפאלטיגקייטסקירכה (נבנתה בשנים 1694–1702) וקולגינקירכה (1696–1707). בנייניו של פון ארלך באותה תקופה מאופיינים בכיפות ומגדלים רבים וחזית קמורה, אלמנטים שעד היום מהווים את אחד הסמלים הבולטים של העיר זלצבורג. מושבו של הארכיבישוף האזורי, ארמון קלסהיים שבזלצבורג (1700–1709), עוצב אף הוא בידי פון ארלך.
בשנת 1696 הזמין הקיסר לאופולד הראשון את פון ארלך לעצב ארמון בווינה. בניית הארמון הסתיימה כעבור שלוש שנים, הוא ארמון שנברון. בתקופת שלטונה של מריה תרזה, בוצעו שינויים נרחבים בארמון על ידי האדריכל ניקולו פקאסי, על מנת לעשותו בסגנון הרוקוקו, וזהו הארמון המוכר לנו כיום.
בשנת 1721 פרסם את ספרו "תוכנית של אדריכלות היסטורית ואזרחית", בו רשם את פעולות השחזור הנבחרות שביצע בבניינים עתיקים.
בשנת 1713 עיצב פון ארלך את ארמון קלאם-גאלאס בפראג. הבניין מבליט את אהבתו של פון ארלך לסגנון הפלדיאני, אותו הרבה לבטא בבנייניו המאוחרים. בשנת 1715 עיצב פון ארלך את כנסיית קרלסקירכה בווינה, שהייתה לאחד מבנייניו המרשימים והידועים ביותר. במבנה הכנסייה שאף פון ארלך לייצר הרמוניה אשר תושפע ממבני פולחן רבים במהלך ההיסטוריה: מקדש שלמה בירושלים, כנסיית איה סופיה באיסטנבול, הפנתאון ובזיליקת פטרוס הקדוש ברומא, האינווליד בפריז וקתדרלת סנט פול בלונדון. פון ארלך לא הספיק לסיים את המבנה בחייו, והוא הושלם על ידי בנו, יוזף עמנואל פישר פון ארלך.
פון ארלך נפטר ב-5 באפריל 1723 בווינה.
פיה נאלי
פיה מריה נאלי (באיטלקית: Pia Maria Nalli; 10 בפברואר 1886 – 27 בספטמבר 1964) הייתה מתמטיקאית איטלקית אשר ידועה בעיקר על עבודותיה ומחקריה החשובים שפרסמה בגאומטריה אלגברית, ניתוח פונקציונלי וניתוח טנזורי. בתקופת פועלה, היא הייתה חלק מ"מעגל המתמטיקאים של פלרמו" - שבזמנו היה חברת המתמטיקאים החשובה בעולם, ובעקבות תרומתה וחשיבותה המדעית, נקרא על שמה רחוב ברומא.
קורות חיים
נאלי נולדה להורים ג'ובאני נאלי וכרמלה פאזלו. היא הילדה הרביעית מתוך שבעה. מבין אחיה, בולטים אחיה טאנג'לו נאלי ופאלו נאלי. טאנג'לו נאלי עבד במקצוע הרפואה, אבל היה יותר ידוע בתמיכתו הנלהבת בשפת האספרנטו. הוא אף חיבר מספר ספרים בנושא זה. פאלו נאלי היה סופר וספרן חשוב, ואף ראש של מספר ספריות גדולות באיטליה, בניהן אמיליה, לומברדיה, ורונה ונאפולי.
לימודים וקריירה מחקרית
נאלי למדה בבית ספר בפלרמו, ולאחר מכן ב.
בשנת 1908, במהלך לימודיה של נאלי באוניברסיטה, רעידת אדמה קשה פגעה בסיציליה. בעקבות רעידת האדמה הזאת, ג'וספה בגנרה, שעבד באוניברסיטת מסינה, הצטרף לאוניברסיטת פלרמו. מ-1 באפריל ועד 16 בנובמבר 1911, נאלי הצטרפה אליו כעוזרת שלו, עד שסיימה את התזה שלה.
ב-10 בינואר 1910, זכתה נאלי בפרס לאורה על הגשת עבודת הגמר שלה בגאומטריה אלגברית.
ב-10 בינואר 1908, הוקם "מעגל המתמטיקאים של פלרמו" על ידי ג'ובאני בטיסטה גוצ'יה, והפך את פלרמו למרכז מתמטי חשוב. בשנת 1910, לאחר שסיימה את לימודיה בפלרמו, הצטרפה נאלי למעגל, שבאותה תקופה היה חברת המתמטיקאים הגדולה בעולם, עם יותר מ-900 חברים.
אחרי שסיימה את לימודיה, עברה נאלי לעבוד כמורה בכמה בתי ספר תיכוניים, בהם בית הספר לבנות באבלינו, בטראפני ובית הספר הטכני לבנות בפלרמו. במשך כל שנותיה כמורה המשיכה נאלי במחקר שלה באוניברסיטה, ואף כתבה עבודת גמר מרשימה בה חקרה תאוריית אינטגרלים, ואספה יחד מחקרים על הנושא ממספר רב של חוקרים.
בשנת 1921 זכתה נאלי במינוי לפרופסורית לניתוח מתמטי באוניברסיטת קאליגרי. בעקבות זאת, היא נכנסה לתחרות למינוי ל"יו"ר לניתוח אינפינטסימלי" באוניברסיטה, והייתה האישה היחידה מבין שמונת המתחרים. פאנל השופטים שם את נאלי במקום השני, ובמקום הראשון פרופסור בשם מאורו פיקונה. הסברה המקובלת כיום היא שנאלי דורגה במקום הראשון, אך נדחפה מטה בשל היותה אישה. אמנם, מאורו פיקונה, שעוד ב-1919 מונה לפרופסור באוניברסיטת קטניה, עזב את אוניברסיטת קאליגרי, וכך התואר עבר אל נאלי.
למרות תפקידה בקאליגרי, המשיכה נאלי להתחרות על תפקידים רבים באוניברסיטאות אחרת. היא זכתה במקומות נכבדים, חלקם אף מקומות ראשונים, ולמרות זאת לא קיבלה את התארים בהם זכתה. יש הטוענים (בניהם גם היא, במכתבים ששלחה לבכירים שונים באוניברסיטה) בשל היותה אישה.
בשנת 1927 עברה נאלי לעבוד באוניברסיטת קאטניה. אך הקבלה שלה לאוניברסיטה לא באה ללא מאמץ. למרות שזכתה בתחרות על משרת פרופסורה, היא לא קיבלה שום הצעת עבודה באוניברסיטה. רק לאחר שכתבה לשר החינוך באיטליה על זכייתה ודרשה לקבל יחס הוגן והצעת עבודה, קיבלה נאלי את משרת הפרופסורה בה זכתה. לאחר מעברה שינתה גם את תחום מחקרה לחשבון טנזור.
עבודתה בקאטניה לא התאימה לנאלי, בעיקר בגלל היחס הקר מעמיתיה לעבודה. היא רצתה לעבור בחזרה אל אוניברסיטת פלרמו, שם הרגישה יותר בבית. אך גם בצוות של פלרמו, היו כאלו שהסתייגו ממעברה לשם, וניסו למנוע את קבלתה. בניהם בלט פרופסור מיכאל לה-רוזה, שטען שנאלי לא תוכל לעמוד בדרישות של פלרמו למשמעת בשל היותה אישה.
בשנת 1964, כשהייתה בת 78, נפטרה נאלי. למרות המאמצים שנאלי הייתה צריכה לעבור כדי לבסס את מקומה כחברה חשובה באוניברסיטאות שונות, היא מוכרת בתור מתמטיקאית דגולה. מחקריה נחשבים חשובים בתחום, ועל תרומתה גם נקרא על שמה רחוב ברומא.
מחקרה המתמטי
לעבודותיה חשיבות רבה בתחומן. ניתן לראות שמאמרים רבים שכתבה צוטטו והוזכרו במאמריהם של מתמטיקאים נוספים אחרים.
קלרה דן פון ניומן
קלרה דן פון ניומן (במקור דיאמנט, בהונגרית: Dán Klára; באנגלית: Klára Dán von Neumann; בודפשט, 18 באוגוסט 1911 – 10 בנובמבר 1963) הייתה מדענית מחשבים יהודייה-הונגרייה-אמריקאית, בעלת תפקיד מרכזי וחשוב בהפיכת המחשב האלקטרוני הראשון, האניאק (ENIAC), למחשב תוכנית מאוחסנת. בנוסף לכך, היא מוכרת בתור אחת המתכנתות הראשונות בהיסטוריה.
קורות חיים
קלרה דן נולדה בבודפשט, הונגריה ב-18 באוגוסט 1911, לשני הורים יהודים עשירים, קרולי דן וקמילה סטדלר. ביתה היה ידוע ברחבי בודפשט בתור מוקד למסיבות ענק לאליטה של העיר, כך נפגשה עם אנשים בעלי השפעה מכל רחבי הונגריה, ואירופה בכלל. דן לא הפגינה כל עניין במדע בתור ילדה ולמעשה אהבתה הראשונה הייתה החלקה אומנותית, וכבר בגיל 14 הייתה אלופת הונגריה. היא סיימה את לימודיה התיכוניים בגימנסיון ורה פלנה שבבודפשט בשנת 1929.
בשנת 1930 נישאה דן לפרנסיס אנגל, אשר היה מכור להימורים. הם חיו את חייהם מקזינו לקזינו, ובאחד מהטיולים האלו, בקזינו במונטה קארלו, פגשה דן מדען בשם ג'ון פון ניומן. ניומן היה מדען מפורסם מאוד ברחבי אירופה, כך שדן זיהתה אותו מיד. היא ניגשה אליו והם ניהלו שיחה קצרה עד שנפרדו דרכיהם באותו הערב.
נישואיה של דן לפרנסיס אנגל הסתיימו בגירושין ארבע שנים לאחר מכן בשנת 1934. היא נישאה לאנדרו רפוח בשנת 1936. דן פגשה את ג'ון וון ניומן שוב בשנת 1937 כשהיה בטיול לבודפשט, והקשר שלהם נותק שנית כששב לארצות הברית. כשניומן חזר לבודפשט, דן התקשרה אליו, והם התקרבו מהר מאוד. הם נהגו לשבת בבתי קפה ולדבר במשך שעות ארוכות על נושאים שונים ומגוונים. דן וניומן המשיכו לדבר במכתבים עד שדן התגרשה מאנדרו בספטמבר 1938 והתחתנה עם ניומן כשבועיים לאחר מכן.
קריירה
מיד לאחר חתונתם עברה דן יחד עם ניומן לפרינסטון שבארצות הברית. לאחר זמן מה פרצה מלחמת העולם השנייה, ובשנת 1940 ניומן התבקש על ידי צבא ארצות הברית לעבור ללוס אלמוס שבניו מקסיקו, כדי לעבוד על פרויקט מנהטן כחלק מהמעבדה לחקר בליסטי. במהלך הזמן הזה עבדה דן בפרינסטון, במשרד לחקר האוכלוסין. כשהופסקה הלחימה, ניומן הזמין את דן לפגוש אותו בלוס אלמוס, שם היא פיתחה קשרים עם המדענים והפיזיקאים שעבדו במקום.
הסט הראשון החל לרוץ ב-28 לאפריל 1948 והושלם ב-10 למאי של אותה השנה. התקדמות הרצת הקוד התעכבה, אך במידה מפתיעה לא בגלל התוכנה, אלא בגלל החומרה, מה שמעיד על ההקפדה שבה כתבה דן את הקוד. הסט השני רץ בין ה-22 לאוקטובר 1948 ל-7 לנובמבר 1949. בצורה שעל פניו הייתה מושלמת. דן חזרה ללוס אלמוס ב-1 לדצמבר, כדי לנתח את התוצאות של הסט השני. מהניתוח התברר כי התגלתה תקלה בחישובי הסט השני. ניומן העיד שבמהלך שיחת טלפון ביניהם בתקופה זו, הוא הבין כי היא במצב רע גם נפשית וגם פיזית. דן הרגישה צורך עז, שעלה אחר ויכוח עם ניומן, להוכיח את עצמאותה ולהגן על יכולתה המתמטית בפני שלושת המתמטיקאים המפורסמים של לוס אלמוס, אולם, טלר ואנריקו פרמי. דן אף פעם לא וויתרה על החזון שלה, וביוני 1949 השלימה את הסט השלישי והאחרון של החישובים בהצלחה מסחררת.
חוסר ההכרה ההיסטורית בהישגיה
ההיקף המלא של תרומותיה של דן למדע התפרסם ציבורית רק לאחרונה. ספרי ההיסטוריה מלאים בחוסר דיוקים המייחסים לאחרים זכות ראשונים לפעולות שנעשו לראשונה על ידה. לדוגמה, מחשב התוכנית המאוחסנת האלקטרוני הראשון מוכר בעולם המדע בתור ה"מכונה הניסיונית קטנת המידות של מנצ'סטר", אך המחשב הזה הריץ את התוכנה הראשונה שלו ב-21 ביוני, 1948, חודשיים אחרי שהקוד של דן רץ על האניאק. דוגמה נוספת היא "תת השגרה". בתוך התוכנה של דן הייתה "שגרה סגורה", סוג של לולאה שמופעלת כל פעם שגוף הקוד קורא לה. ההמצאה של השגרה הסגורה בדרך כלל מיוחסת למדען דייוויד ווילר, אבל דן השתמשה בשגרה כזו שנה שלמה לפניו.
קרל צוקמאייר
לימודיו וצעדיו הראשנים בעולם התיאטרון
החל משנת 1917 פרסם את שיריו הראשונים בכתב העת האקספרסיוניסטי והפציפיסטי "די אקציון" ("הפעולה") שבעריכתו של פרנץ פמפרט (Pfemfert)
אחרי המלחמה התחיל לימודים במדעי הרוח והחברה - תולדות הספרות והאמנות, סוציולוגיה ומשפטים באוניברסיטאות פרנקפורט והיידלברג, אחר כך בביולוגיה ובוטניקה באוניברסיטת פרנקפורט. בשנת 1920 התחתן עם חברת נעוריו, אנה-מארי גאנץ, אבל השניים התגרשו כעבור שנה בגלל רומן שהיה לו עם השחקנית אנה-מארי זיידל, הידועה בכינוי "מירְל"
נסיונותיו הספרותיים והתיאטרוניים הראשונים הסתיימו בכישלון צורב. דרמה שלו "קרויצווג" (1921) ירדה מבמה התיאטרון הממלכתי בברלין אחרי שלוש הצגות בלבד. זכה בשבחים רק מהרברט איהרינג וזיגפריד יעקבזון. חסר אמצעי פרנסה, עד שנת 1922 התקיים מעבודות מזדמנות - כזמר במסעדות, כ"ניצב" בסרט, כמגייס לקוחות לבתי בושת בברלין, זמן קצר היה אף סוחר סמים אך הפסיק מהר מפני שכמעט עמד להיעצר. הוצע לו לבסוף לעבוד כדרמטורג בתיאטרון של העיר קיל. פוטר אחרי וויכוח סביב העלאת גרסה מודרנית למחזה "הסריס" מאת טרנטיוס. בשנת 1924 מונה דרמטורג בתיאטרון במינכן אחר כך, ב"דויטשס תיאטר" בברלין יחד עם ברטולט ברכט.
שנות הצלחתו בימי רפובליקת ויימאר
בשנת 1925 התחתן בשנית עם שחקנית התיאטרון הווינאית אליס פרנק, בת לבית פון הרדאן (Von Herdan, 1901-1991). הייתה לה בת אחת, מיכאלה, מנישואיה הראשונים לעסקן הקומוניסטי קרל פרנק, ובהמשך לזוג החדש נולדה ילדה נוספת שקיבלה את השם "מריה וינטו" (וינטו - לפי גבורו האינדיאני של ספרי קרל מאי). צוקמאייר ואליס חיו ביחד עד יום מותו.
אחרי כישלון נוסף בשנת 1925 עם הדרמה המקורית "פנקרץ פיכח או הכפריים" (Pankraz erwacht oder Die Hinterwäldler) סוף סוף בדמנבר 1925 הגיע גם רגע ההצלחה עם הקומדיה "הכרם העליז" (Der fröhliche Weinberg) שהוצגה ב-Theater am Schiffbauerdamm. אף על פי שמשכה אש בגלל ההצגה הפרודית של אגודת סטודנטים מסורתית, קומדיה זו הפכה למחזה המשוחק ביותר בשנות ה-20 בגרמניה וזיכתה אותו בפרס קלייסט היוקרתי. עם דמי התמלוגים הצליח צוקמאייר ואשתו לקנות בית בהנדורף אם ואלרזה (Henndorf am Wallersee) על יד זלצבורג שבאוסטריה. אבל ברלין נשאר מרכז פעילותו המקצועית.
באוקטובר 1927 הייתה לו הצלחה נוספת עם המחזה "שינדרהאנס" (Schinderhannes), על דמות השודד המפורסם יוהנס ביקלר, המכונה שינדרהאנס, על במת התיאטרון ע"ש לסינג בברלין. יצירה זו ביטאה באופן גלוי את התנגדותו של המחבר לטרנד התיאטרון "הפוליטי-דידקטי", שיוצג על ידי במאים כמו ארווין פיסקטור. בדצמבר 1928 עוד קומדיה, "קטרינה קני" ("Katharina Knie"), בעלת זיקה לעולם הקרקס והלוליינות זכתה לפופולריות רבה בקרב הקהל. בשנת 1929 צוקמאייר היה לחתן פרס ביכנר היוקרתי המוענק לטובי הסופרים בשפה הגרמנית.
באותה תקופה צוקמאייר עיבד לתסריט קולנוע את הרומן של היינריך מאן, "הפרופסור אונראט", תחת הכותרת "המלאך הכחול". הסרט יצא למסכי בתי הקולנוע בהתחלת שנת 1930. אבל שיא ההצלחה היווה עבורו הקומדיה "ההאופטמן מקפניק", המבוססת על אירוע אמיתי משנת 1906, שהוצגה בשנת 1931 על במת ה"דויטשס תיאטר" בברלין. היא הביאה לצוקמאייר תגמולים בשווי 160,000 מרק בשנה הראשונה – משהו כמו ההכנסה בכל חייו של פועל יצור גרמני באותן השנים. אבל הנטיות האנטי-מיליטריסטיות של המחזה משכו את איבת החוגים הנאציונל-סוציאליסטים מן הימין הקיצוני שכוחם הלך והתחזק. עיתון הנאצים "פלקישר באובכטר" הגדיר את המחזה כ"ספרות ביבים של חצי-יהודי".
אחרי שהנאצים עלו לשלטון בינואר 1933 השינוי באווירה בזירה הפוליטית התרבותית של גרמניה אילצה את הסופר להעביר את מרכז הכובד של חייו לביתו באוסטריה. די מהר הפך ביתו בהנדורף למקום מפגש לסופרים ולאמנים הנרדפים בגרמניה. עמם נמנו שמות כמו אדן פון הורבאט או שטפן צווייג שראו עצמם חברים במה שנקרא "החוג של הנדורף"
שנות הגלות
אחרי שכבר בשנת 1933 יצירותיו נאסרו בגרמניה ועמדתו נגד הנאציזם הייתה ידועה לכל, בעקבות סיפוח אוסטריה לרייך ( האנשלוס), ב-13 במרץ 1938, נאלץ צוקמאייר לברוח בדחיפות. בגלל המוצא היהודי, על אחיו, אדוארד צוקמאייר, מוזיקאי, נאסר בשנת 1934 להיכנס לארגון החדש של המוזיקאים, ה"רייכס-מוזיק-קאמר", שהוקם על ידי השלטון הנאצי, ולעבוד במקצועו. משום כך כבר בשנת 1935 הוא בחר לצאת מגרמניה והתיישב בטורקיה. הוריהם נשארו בגרמניה לכל אורך המלחמה. אחרי פגיעת ביתם במיינץ בהפצצות האוויריות בשנת 1941 הם עברו לאוברסטדורף שם ראש תא המפלגה הנאצית המקומי, ה"אורטסגרופנלייטר" הגן על האם על ידי הסתרת מוצאה היהודי. "כמו במחזה שאני כתבתי", כפי שרשם קארל צוקמאייר בזכרונותיו, ממש ברגע האחרון לפני פשיטתם של אנשי קומנדו ממונע על הבית בהנדורף ולפני פריצתם וביזתם את ביתו בווינה, ב-15 במרץ 1938 הסופר עזב את אוסטריה בדרך לציריך. שם, בשווייץ, ראה בנובמבר 1938 את בכורת המחזה שלו "בלמן" שהחזרות עליו התחילו בווינה ב-11 במרץ כש כבר לא יכול היה להיות נוכח בהן. בהמשך ביתו בהנדורף הופקע על ידי השלטון ולצוקמאייר ולמשפחתו נשללה האזרחות הגרמנית. צוקמאייר המשיך את דרכו משווייץ לפריז ומשם ב-28 במאי 1938 לנמל רוטרדאם כדי להפליג, דרך קובה לארצות הברית, לשם הוזמן על ידי העיתונאית דורותי תומפסון
מצבו בארצות הברית לא היה קל. מפעם לפעם מצא עבודה כתסריטאי בתעשיית הסרטים בהוליווד. כשראה שהוא עלול להיפגע ב"עצמאותו הפנימית" וביצירתיותו העדיף לחזור לניו יורק וללמד כמרצה בבית הספר לתיאטרון שהקים ארווין פיסקטור במסגרת "אוניברסיטת הגולים" של בית הספר החדש למחקר חברתי. אך בעבודתו זו לא מצא סיפוק מקצועי ואף לא פרנסה. לכן בתחילת שנת 1941 החליט עם אשתו להתחיל קריירה חדשה כחוואי. דורותי תומפסון ובעלה, הסופר סינקלר לואיס, בעלי אחוזה בשם "Twinfarms", השכירו להם תמורת 50 דולר לחודש את החווה לגידול עופות באקוודס (Backwoods) ביישוב בארנרד, במחוז וינדסר במדינת ורמונט. בשנת 1943 מצא צוקמאייר תפקיד חדש במסגרת שרות המודיעין האמריקאי, במה שנקרא "המשרד לשירותים אסטרטגיים" Office of Strategic Services" OSS" נדרש לכתוב תיקים עם קורות חייהם של שחקנים, במאים, מוציאים לאור ועיתונאים שזכו בהצלחה בימי המשטר הנציונל - סוציאליסטי. ב-150 הביוגרפיות שכתב בנסיבות אלה פירט צוקמאייר את כל דרכי ההתנהגות של הידוענים האלה – החל מהסתגלות מוחלטת ועד לרתיעה ביחס לשלטון. תיקים אלה פורסמו בשנת 2002 תחת הכותרת "דו"ח חשאי" (Geheimreport).
בשנת 1946, שנה אחרי תום המלחמה, חזר צוקמאייר לראשונה לאירופה כעובד-אזרח מטעם משרד ההגנה של ארצות הברית. אחרי מסע בן חמישה חודשים כתב "דו"ח על גרמניה" Deutschlandbericht מקיף, שבו מתח בקורת על החלטות שונות של שלטונות הכיבוש והציע שורה של שינויים קונקרטיים. דו"ח זה פורסם לראשונה בשנת 2004.
פאי
במתמטיקה, \pi (האות היוונית פִּי; בעברית מקובלת ההגייה פַּאי, על דרך האנגלית) הוא מספר טהור המייצג את היחס הקבוע (בגאומטריה האוקלידית) בין היקף המעגל לקוטרו. \pi הוא קבוע מתמטי שמופיע בנוסחאות רבות במתמטיקה ובפיזיקה. כבר בזמן הקדום ניסו אנשים לקבוע את ערכו של היחס בין היקף המעגל לקוטרו. המתמטיקאי היווני אנטיפון הציע את השיטה לחישוב הערך בערך בשנת 430 לפנה"ס, ומאוחר יותר שכלל אותה ארכימדס. במהלך השנים נמצאו נוסחאות נוספות לחישובו.
קרל צוקמאייר
חידוש הקשר עם אירופה
בינואר 1946, אחרי שלוש שנות המתנה מאז בקשתו, הוענקה לקארל צוקמאייר האזרחות האמריקאית. עד שנת 1957 המשיך להתגורר ביישוב וודסטוק מדינת ורמונט. סירב לפנות ולבקש בחזרה את אזרחותן הגרמנית.
פאי
\pi הוא מספר אי-רציונלי (ואף מספר טרנסצנדנטי), כלומר הוא אינו שווה ליחס בין שני מספרים שלמים. בשל כך, הייצוג העשרוני של \pi כולל אינסוף ספרות אחרי הנקודה העשרונית, ללא מחזוריות קבועה. 100 הספרות הראשונות אחרי הנקודה בייצוג העשרוני הן:אך לצרכים מעשיים ניתן להסתפק בדיוק נמוך יותר, ומקובל להסתפק בקירוב 3.14.
קרל צוקמאייר
חידוש הקשר עם אירופה
באותה שנה - 1946 - הוצגה בציריך הדרמה שכתב בביתו בוורמונט, "הגנרל שטן" (Des Teufels General) בהשראת מקרה מותו של הטייס הצבאי האגדי הגרמני ארנסט אודט. המחזה היה להצלחתו הגדולה ביותר של צוקמאייר על במות התיאטרון במערב גרמניה. רק בעונה 1948/1949 הועלה 2069 פעמים על הבמה. מאוחר יותר הודה צוקמאייר שכנראה הסבר ההצלחה היה פחות הנטייה האנטי-נאצית של המחזה כמו סיפוק רצון הצופים להזדהות עם גבור מלחמה נערץ. מחזות שכתב לאחר מכן - "השיר בתנור" (Der Gesang im Feuerofen) (1950) על הרזיסטאנס והשיתוף הפעולה עם הנאצים בצרפת, ו"האור הקר" (Das kalte Licht) (1955) על פרשה של ריגול גרעיני, המשיך צוקמאייר להישאר בכותרות כאחד מהמחזאים הגרמנים המצליחים בשנות ה-1950.
פאי
מקור השם
האות היוונית \pi משמשת כסמל שבו משתמשים לייצוג היחס בין היקף המעגל לקוטרו משום שזו האות הראשונה במילה היוונית "περίμετρος" (פרימטרוס) שמשמעותה היקף. השימוש המתועד הראשון של השימוש בסימון זה נמצא בספר "Synopsis Palmariorum Matheseos" (או "תצפית הישגי המתמטיקה") של המתמטיקאי הוולשי ויליאם ג'ונס מ-1706. בשימוש מתמטי, האות הקטנה \pi מובדלת מהאות הגדולה \Pi, שמשמשת לציון מכפלה.
קרל צוקמאייר
חידוש הקשר עם אירופה
חלק מהמחזות אף עובדו לסרטי קולנוע, בין השאר על ידי הלמוט קויטנר. בהמשך בשנות ה-1960 האופי המסורתי של יצירותיו התחיל למצאו פחות חן בעיני הבמאים ומנהלי התיאטראות. על כך התלונן המחבר בהתכתבותו בשנות ה-1970 עם טנקרד דורסט.
פאי
תכונות
\pi הוא מספר אי-רציונלי, כלומר אינו ניתן לכתיבה כיחס בין שני מספרים שלמים. תכונה זו הוכחה בשנת 1761 על ידי יוהאן היינריך למברט.
בשנת 1882 הוכיח פרדיננד לינדמן את משפט לינדמן-ויירשטראס ממנו נובע ישירות ש־\pi הוא מספר טרנסצנדנטי. מהוכחה זו נובע ש־\pi אינו ניתן להצגה באמצעות שימוש במספר סופי של מספרים שלמים, שברים או שורשים שלהם יחד עם ארבע פעולות החשבון. כתוצאה מהוכחה זו נובע שלא ניתן, באמצעות בנייה בסרגל ובמחוגה, לבנות ריבוע השווה בשטחו לעיגול נתון – אחת הבעיות הגאומטריות של ימי קדם.
קרל צוקמאייר
חייו הפרטיים
ב-1920 התחתן צוקמאייר עם חברת נעוריו, אנה-מארי גאנץ. התגרשו אחרי שנה החל מ-1926 היה צוקמאייר נשוי להסופרת אליס פרנק, לבית פון הרדאן, שהייתה לה בת מנישואיה הקודמים. נולדה להם בת בשם וינטה מריה.
פאי
חישוב פאי
חישוב ערך מדויק יותר ויותר של \pi היווה אתגר במשך מאות שנים.
קרל צוקמאייר
מורשתו והנצחה
עיזבונו של צוקמאייר נמצא בארכיון הספרות הגרמנית במרבאך על נהר נקאר. מסמכים על תקופת גלותו שמורים בארכיון הפרטי של ריכרד אלברכט בבאד מניסטרייפל.
פאי
חישוב פאי
קירובים ל-\pi היו ידועים עוד בבבל ובמצרים העתיקה, אך ארכימדס הציג לראשונה שיטה המאפשרת לחשב את \pi בכל רמת דיוק שתידרש (שיטת המיצוי). השיטה מתבססת על כך שהיקף המעגל קטן מהיקפו של מצולע החוסם את המעגל וגדול מהיקפו של מצולע החסום במעגל. באמצעות חישוב ההיקף של מצולע חוסם ומצולע חסום בעלי מספר הולך וגדל של צלעות נשיג דיוק גדל והולך של היקף המעגל, ובהתאם לכך דיוק גדל והולך של \pi. ארכימדס הפעיל את שיטתו על משושה, ובהדרגה הכפיל את מספר הצלעות (תוך שימוש במצולעים משוכללים). מצולע בן 96 צלעות הביא את ארכימדס לתוצאה הבאה
קרל צוקמאייר
מורשתו והנצחה
החל משנת 1979, מדינת ריינלנד-פפאלץ בגרמניה מעניקה לזכר הסופר, ביום הולדתו מדי שנה, את מדליית קארל צוקמאייר לספרות בשביל תרומה מיוחדת לשפה הגרמנית ואמנות המילה.
פאי
חישוב פאי
(המופיעה בספר על המדידה של המעגל):
קרל צוקמאייר
פרסים ואותות כבוד
Pour le mérite
פאי
חישוב פאי
בתחילת המאה ה-15 חישב ג'אמשיד אל-קאשי, מתמטיקאי ואסטרונום פרסי, את 2\pi בדיוק של 9 ספרות בבסיס סקסגסימלי, דיוק השקול ל־16 ספרות בבסיס עשרוני.
קרל צוקמאייר
מחזות ותסריטים
פורסם לראשונה ב-Jahrbuch zur Literatur der Weimarer Republik 3 (1997) 47–122'' (השנתון לספרות של רפובליקת ויימאר - 1997) (קיקטהאן או הכפריים. קטע מהמערב הרחוק בשלוש מערכות), או Pankraz erwacht oder Die Hinterwäldler (פנקראץ פיכח או הכפריים), בכורה ב"יונגה בינה" Junge Bühne בברלין 15 בפברואר 1925 הוצאת גוסטב קיפנהוייר, פוטסדם פורסם עם תווים בהוצאת פישר, פרנקפורט 1953. ''Das Leben des Horace A. W. Tabor. Ein Stück aus den Tagen der letzten Könige'', הוצג בבכורה ב-18 בנובמבר 1964 ב"שאושפילהאוס" בציריך. בבימוי של ורנר דיגלין, פורסם בהוצאת פישר בפרנקפורט בשנת 1964. פרידיך צרהא - בכורה בגראץ ב-1987.
סיפורים
עובד לסרט ב-1955 כ- Ein Mädchen aus Flandern (נערה מפלנדריה)
פאי
חישוב פאי
בשנת 1596 השתמש ההולנדי לודולף ואן צאולן בשיטתו של ארכימדס, וחישב את \pi בדיוק של 20 ספרות, וכעבור שנים אחדות הגיע לדיוק של 35 ספרות. הוא היה כל כך גאה בהישג זה, עד שציווה לכתוב ספרות אלה על מצבתו. גם הגרמנים התרשמו מאוד מהישג זה, וקראו ל־\pi בשם מספר לודולף.
קרל צוקמאייר
התכתבויות
(ידידות מאוחרת במכתבים, ההתכתבות עם קארל בארט )
פאי
חישוב פאי
התפתחות החשבון האינפיניטסימלי במאה ה־17 הביאה שיטות חדשות לחישובו של \pi. שיטות אלו מתבססות על ייצוגו של \pi כסכום של טור אינסופי.
קרל צוקמאייר
התכתבויות
כלל יצירותיו פורסמו בגרמנית ב-4 כרכים בשנים 1947–1952 ו-1960, ומהדורה נוספת של כלל כתביו הופיעה ב-10 כרכים בשנת 1976.
פאי
חישוב פאי
טכניקה לא שגרתית לחישובו של \pi היא "שיטת מונטה־קרלו": על לוח עץ נצייר ריבוע שאורך צלעו שתי יחידות. נצייר מעגל חסום בריבוע זה (זהו מעגל שרדיוסו שווה ליחידה אחת), ונתחיל להטיל חיצים אל הריבוע (לא נכוון את החץ למרכז הריבוע, אלא אל הריבוע כולו, באופן אקראי). לאחר מספר רב של הטלות, היחס, בין מספר הפעמים שהחצים פגעו בתוך המעגל למספר הפעמים שבהם פגעו בתוך הריבוע, שואף ליחס שבין שטחי שתי הצורות, שהוא \pi / 4.
קרל צוקמאייר
פרס צוקמאייר
לזכר הסופר מדינת ריינלנד-פפאלץ כפרס מדליה על שמו. הענקת הפרס נערכת ביום מותו של הסופר. במהלך השנים לפרס זכו פרידריך דירנמאט (1984), טנקרד דורסט (1987), הילדה דומין (1992), מרים פרסלר (2001), הרטה מילר (2002), דוריס דיורי (2013), ברונו גנץ (2015), סוון רגנר (2016).
פאי
חישוב פאי
הדוגמה הראשונה לרעיון זה היא שיטת המחט של בופון: כאשר מטילים מחט על משטח שמצוירים עליו קווים ישרים מקבילים שהמרחק ביניהם שווה לאורך המחט, הסיכוי שהמחט תגע בקווים שווה ל־2/\pi. ב־1777 ז'ורז' לואי לה קלרק, הרוזן בופון, ביצע את הניסוי כדי להעריך את ערכו של \pi. הניסוי עורר את עניינם של המתמטיקאים בני התקופה, והביא לדיון ער בהבנת מושג ההסתברות.
בשנת 1789 חישב הסלובני יורי וגה (Jurij Vega) את 140 הספרות הראשונות של \pi (רק 127 מתוכן היו נכונות).
רמנוג'ן מצא נוסחאות רבות לפאי הנובעות מחישוב ערכים של פונקציות מודולריות, כגון, שהקירוב שהיא נותנת משתפר בכשמונה ספרות עשרוניות עם כל מחובר.
קרל צוקמאייר
קישורים חיצוניים
Camden House ,Columbia, SC 1995 (האנס ואגאֶנר - בקורת על קארל צוקמאייר - בעקבות פרסומו הפגיע, קאמדן הואס, קולומביה, דרום קרוליינה1995 - באנגלית )
פאי
חישוב פאי
השתכללות המחשבים ומציאת אלגוריתמים יעילים יותר לחישובו של \pi מאפשרים דיוק של מספר רב של ספרות. האלגוריתם המוביל הוא אלגוריתם צ'ודנובסקי. סיבוכיות האלגוריתם כדי לחשב n ספרות היא. בנוסף נעזרים לבדיקת התוצאות באלגוריתמים המאפשרים חישוב ספרה מסוימת ללא צורך בפיתוח כל הספרות (נוסחת BBP). השיא העולמי בחישוב הספרות של \pi היה במרץ 2019 היה למעלה מ- ספרות. באוגוסט 2021 חושבו למעלה מ- ספרות. תוצאות כאלו מפגינות את יעילותם של האלגוריתמים ושל מערכות המחשוב.
קירובים של פאי
קירוב מקובל של \pi כמספר עשרוני הוא 3.14. צורת שבר פשוטה המקרבת את \pi, היא או. קירובים אלה מתלכדים עם ערכו האמיתי של \pi בדיוק של שתי ספרות בלבד מימין לנקודה.
ההצגה של \pi כשבר משולב פותחת ב־.
הצגה זו מספקת סדרה של קירובים, שהראשון מביניהם הוא הערך השלם 3, ואחריו באים:
(כדרכם של שברים משולבים, אלו קירובים אופטימליים, במובן הבא: מבין כל השברים בעלי מכנה שאינו עולה על 7, הקרוב ביותר ל-\pi הוא ; מבין כל השברים בעלי מכנה שאינו עולה על 106, הקרוב ביותר ל-\pi הוא ; וכן הלאה.)
רמנוג'אן הציע קירוב מסוג אחר ל-\pi:. קירוב זה סוטה מערכו האמיתי של \pi רק בספרה התשיעית מימין לנקודה העשרונית.
קירוב נוסף הוא, השווה בערך ל-3.146. קירוב זה סוטה מערך \pi רק בספרה השלישית אחרי הנקודה העשרונית.
קירוב נוסף הוא השווה בערך ל-3.1418. קירוב זה סוטה מערך \pi רק בספרה הרביעית אחרי הנקודה העשרונית.
קירוב נוסף הוא, השווה בערך ל-3.1413. קירוב זה סוטה מערך \pi רק בספרה הרביעית אחרי הנקודה העשרונית.
ערכי פאי במקורות יהודיים
במקרא בספר מלכים א' (מתוארך למאה השישית לפנה"ס) יש התייחסות (לא מדויקת) להיקף המעגל, לפיה היחס הוא אחד לשלושה, . ההסבר הרווח לאי-הדיוק הניכר הוא שדרכו של המקרא היא לעגל מספרים, כך שאין ללמוד מכך על תפיסת הערך המדויק של \pi בזמנם, או בהסבר שמדובר בקוטר חיצוני ובהיקף פנימי. בנוסף, יש המסבירים זאת בכך שכלי זה לא היה עיגול מושלם עקב העדר טכנולוגיה מתאימה לביצוע מדויק, כלומר ים הנחושת היה אליפטי.
יש שציינו שהיחס בין הקבוע \pi ובין המספר 3 המובא בפסוק – יחס השווה בקירוב למספר 1.04719, נרמז בקרי וכתיב של המילה שנכתבת קוה ונקראת קו; היחס בין הגימטריה של המילה קוה (111) לשל המילה קו (106) הוא בקירוב 1.04716, שנותן תוצאה נכונה עד כדי ארבע ספרות אחר הנקודה. הדבר הנרמז כאן הוא שעל אף שלמעשה היה ראוי לכתוב את המספר המלא של הקבוע \pi, לצורך נוחות הקריאה נכתב רק העיגול של המספר. בנוסף, היו שניסו לתת פרשנויות אחרות.
במשנה במסכת עירובין (פ"א מ"ה) נשנה הכלל: "כל שיש בהקיפו שלשה טפחים יש בו רוחב טפח", כלומר היקף המעגל הוא פי שלושה מהקוטר (3=\pi). כלל זה בא לידי ביטוי גם במסכת סוכה (דף ז'-ח') שם עוסקת הגמרא בממדיה של סוכה עגולה, ומביאה קירובים שונים להיקף המעגל ואורך האלכסון של ריבוע. גם התוספות במסכת סוכה (ח, א) מתייחסים אל \pi כשווה ל-3. באופן זה במסכת בבא בתרא (י"ג: – ט"ו.) מחושב היחס בין היקפו של האורך של ספר התורה לבין רוחבו, וגם שם הגמרא מתייחסת ל-\pi כשווה ל-3. מפרשים שונים עמדו על הפער בין ה-\pi כפי שהוא מנוסח בימינו, לבין שיעור חכמים, והסבירו כי דברי חכמים מכוונים להלכות מעשיות, ולכן הביאו מידת קירוב לשימוש האדם ביום יום - וכי לא הייתה כוונתם כלל לעסוק בדיוק החשבוני
בעלי התוספות, ראב"ע וראשונים נוספים מפנים לברייתא של מ"ט מידות שבה נמצא ערך מדויק יותר ל-\pi. בברייתא ההיא נאמר בין היתר "...לפי שאמרו בני ארץ, בעגולה שהסביבה (ההיקף) מחזקת שלוש פעמים ושביע בחוט (ביחס לקוטר)". הרי שאף על פי שייתכן והיה ידוע ערך טוב יותר ל-\pi, לא ראו החכמים צורך להתייחס אליו מבחינה הלכתית.
הרמב"ם, בן המאה ה-12, הביא, בפירושו למשנה, כי "צריך אתה לדעת שיחס קוטר העיגול להיקפו בלתי ידוע, ואי אפשר לדבר עליו לעולם בדיוק, ואין זה חסרון ידיעה מצדנו כמו שחושבים הסכלים, אלא שדבר זה מצד טבעו בלתי נודע ואין במציאותו שייוודע. אבל אפשר לשערו בקירוב". בשפת ימינו ניתן להבין את דבריו של הרמב"ם כמשקפים את הטענה ש־\pi הוא מספר אי־רציונלי. דברים דומים נאמרו גם על ידי כמה מתמטיקאים מוסלמים קודמים לרמב"ם, כגון אל-חוואריזמי ואל-בירוני.
פיזיקה
ניתן לקבל את ערכו של \pi באמצעות מערך ניסוי שכולל משטח נטול חיכוך, קיר ושתי מאסות שיחס המסות ביניהן הוא חזקה שלמה של 100, כשכל התנגשויות אלסטיות לחלוטין. במערך הניסוי הגוף בעל המסה הקטנה ניצב במנוחה בין המסה הגדולה והקיר. המסה הגדולה מחליקה במהירות קבועה כלפי המסה הקטנה. בעת ההתנגשות (האלסטית לחלוטין) של הגוף המסיבי בגוף הפחות מסיבי נהדף האחרון כלפי הקיר, פוגע בו ומוחזר כלפי הגוף המסיבי, וחוזר חלילה עד שהגוף המסיבי מאבד את כל המהירות בכיוון הקיר ומתרחק במהירות שווה או גדולה למהירות הגוף הפחות-מסיבי הלאה מהקיר. מספר ההתנגשויות בין המסה קטנה לבין הקיר והגוף המסיבי נותן את ספרות \pi, וככל שהחזקה ב 100 בחזקת יחס המסות גבוהה יותר יתקבלו עוד ספרות של \pi.
שברים משולבים
אפשר להציג את \pi באמצעות שברים משולבים רבים, בהם:
תורת המספרים
בתורת המספרים יש קשר בין \pi לבין מספר תוצאות:
כאן אנו מניחים שההסתברות והממוצע נלקחים על קבוצת המספרים הטבעיים עד N, כאשר N שואף לאינסוף.
בעיות פתוחות
בחקר מאפייניו של \pi ישנן בעיות פתוחות אחדות. הבולטת שבהן היא השאלה האם \pi הוא מספר נורמלי – מספר ממשי שהספרות שלו מתנהגות כאילו הוגרלו באקראי, כאשר לכל ספרה יש הסתברות שווה להופיע. הידע בסוגיה זו מצומצם ביותר, ובין השאר לא ידוע האם בייצוג העשרוני של \pi כל אחת מהספרות 0,…,9 מופיעה אינסוף פעמים. בשנת 2000 הראו דייוויד ביילי וריצ'רד קרנדל ששאלת הנורמליות של \pi בבסיס בינארי שקולה להשערה ידועה בתורת הכאוס.
בעיה פתוחה נוספת היא השאלה האם הקבוצה \,\{\pi,e\} תלויה אלגברית מעל המספרים הרציונליים. ב-1996 הוכיח יורי נסטרנקו כי הקבוצה היא בלתי תלויה אלגברית מעל.
הצעות לסימון חלופי
מתמטיקאים ומדענים שונים סברו שבמקום להשתמש ב- \pi כקבוע המעגל היסודי, יש להעדיף למטרה זו את 2\pi כדי לפשט ביטויים מתמטיים ואת השימוש ברדיאנים. המתמטיקאי הצרפתי ארמן לורן נהג לכתוב משוואות בהן 2\pi משמש כסמל אחד. בשנת 2001 המתמטיקאי האמריקאי רוברט פלאיס הציע להשתמש בסימן לייצוג סיבוב אחד. תחת זאת, בשנת 2010 הציע הפיזיקאי מייקל הארטל את האות היוונית τ|\tau (לציון Turn). וראו גם סרטון של וי הארט בנושא.
פאי בתרבות
קיימים משפטים שונים המשתמשים כעזרי זיכרון עבור ערכו של \pi, בכך שמספר האותיות בכל מילה שלהם שווה לספרה המתאימה של \pi, למשל זה של המדען האנגלי ג'יימס ג'ינס:
(מילולית: כמה אני רוצה משקה, אלכוהולי כמובן, אחרי ההרצאות המתישות על מכניקת קוונטים).
יש החוגגים את 14 במרץ (שנרשם בצורת כתיבת התאריכים הנהוגה בארצות הברית כ־3.14) כ"יום פאי", ואחרים חוגגים ביום קירוב \pi ב-22 ביולי (מכיוון שתוצאת החילוק של 22 ב-7 היא בקירוב 3.1429, מעט קרובה יותר ל-\pi מאשר 3.14). מהדרי החג חוגגים אותו בדרך כלל בשעה 1:59 אחר הצהריים (3.14159).
ביום פאי בשנת 2004, קבע הגאון האוטיסט דניאל טאמט שיא אירופי בדקלום המספר, כאשר דקלם אותו עד הספרה ה־22,514 שלו. שיא גינס בדקלום \pi שייך לרג'וויר מינה מהודו שב-21 במרץ 2015 דקלם ללא שגיאה 70,000 ספרות במשך 9 שעות ו-27 דקות.
חמשירים אחדים חוברו לכבודו של \pi, להלן אחד מהם:
ב־1998 הופק סרט בשם "Pi", שגיבורו הוא מתמטיקאי.
דונלד קנות, מדען המחשב הנודע, ממספר את הגרסאות של תוכנת TeX כך שילכו ויתקרבו ל־\pi: גרסה 3, גרסה 3.1, גרסה 3.14 וכו'. הגרסה הנוכחית היא 3.14159265.
"נקודת פיינמן" הוא כינוי למקומות מספר 763 עד 768 בפיתוח העשרוני של \pi. כל המקומות האלו מכילים את הספרה 9. משערים ש-\pi הוא מספר נורמלי (דהיינו, הספרות בפיתוח העשרוני שלו מופיעות באופן אקראי כביכול), ואם כך אז הפיתוח העשרוני שלו כולל כל רצף ספרות סופי. עם זאת, מפתיע למצוא שש ספרות זהות רצופות בשלב כה מוקדם של הפיתוח. לשם השוואה, הרצף הדומה הבא, שישה מופעים רצופים של הספרה 8, מתחיל בספרה ה־222,299. השם "נקודת פיינמן" ניתן בעקבות משאלה של הפיזיקאי ריצ'רד פיינמן, לזכור בעל־פה את הפיתוח העשרוני של \pi עד לשלב שבו יוכל לומר "תשע, תשע, תשע, תשע, תשע, תשע, וכן הלאה", ובכך לרמוז באופן היתולי ש-\pi הוא מספר רציונלי. האזכור הראשון לרצף זה מופיע בספרו של דאגלס הופשטטר "Metamagical Themas" שם סיפר הופשטטר כי כ"נער משוגע בתיכון", כלשונו, שינן 380 ספרות בפיתוח העשרוני של \pi מתוך כוונה להגיע לרצף המופעים הרצופים של הספרה 9.
הזמרת קייט בוש הוציאה שיר בשם "\pi" כחלק מהתקליט "אריאל". בשיר היא מונה את הספרות מהספרה הראשונה ועד הספרה ה־137, אך מדלגת על הספרות במקומות 79–100.
בספר הבדיוני "מגע" שכתב קרל סייגן מוזכרת עובדה בדויה שבבסיס 11, הספרות של \pi (החל ממקום מרוחק מאד) מתארות מעגל גדול הנתפס כמסר מבורא העולם.
באוקטובר 2014 פורסם סרטון בערוץ יוטיוב "Numberphile" עם שבירת שיא העולם בהדפסת ספרותיו של \pi על נייר באורך 1,688 מטרים (שקול בערך למייל אחד). כמות הספרות עמדה על 1,000,000 ספרות שהודפסו בעזרת 8 מיליליטר של דיו בלבד ושתי ספרות נוספות שנכתבו בעט.
ב-21 באוקטובר 2015 שארמה סורש קומאר דיקלם 70,030 ספרות של π ושבר שיא עולם.
לקריאה נוספת
על \pi במקורות היהדות
קערה
קערה היא צלחת עמוקה המשמשת למטרות שונות.
סוגים ושימושים
ישנן קערות המשמשות ככלי עזר בעת הכנת המזון, למשל ככלי לערבוב, כזו היא גם קערת מערבל המזון. ישנן קערות הגשה שעשויות לשמש גם ככלי הבישול, אם הן מתאימות לשימוש בתנור אפייה, בתנור מיקרוגל או על הכיריים. סוג של קערה לבישול ולהגשה היא קדרה, המשמשת להכנת תבשילי קדרה – ארוחה שלמה המתבשלת בכלי אחד, המשמש גם להגשה. (אם כי תבשילי קדרה מבושלים לעיתים בסירים).
בארצות הברית קיימים מותגים של ארוחות מהירות להכנה במיקרוגל הנמכרות בקערה המתאימה לבישול במיקרוגל ולאחר מכן להגשה.
ישנם ספלים לשתייה בגודל ובצורת קערות. ביוון העתיקה השתמשו בקערה עם שתי ידיות – קיליקס – לשתיית יין. בצרפת יש קערות-ספלים לשתיית "קפה אולה".
בתרבות הפופולרית
כלי אוכל ותרבות השולחן הוזכרה פעמים רבות גם בשירה וגם בספרות העברית.
קערה הוזכרה בין היתר בשיר ההומוריסטי "מה קרה?", שם היא אמצעי למשיכת תשומת לב ולא לאכילה. בשנת 2006 נכנס ישראלי לתחנת המשטרה בחיפה והמחיז את האירוע המוזכר בשיר.
אבראהים הראשון
אִבְּראהים הראשון (טורקית עות'מאנית ابراهيم اول; טורקית I. İbrahim, 5 בנובמבר 1616 – 18 באוגוסט 1648) היה הסולטאן השמונה-עשר של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-9 בפברואר 1640 עד 8 באוגוסט 1648.
ביוגרפיה
אבראהים הראשון היה אחיו של הסולטאן הקודם מוראט הרביעי, אשר בהיותו על ערש דווי הורה להוציא את אבראהים להורג, ייתכן משום שסבר כי הוא לוקה בנפשו. ההוראה לא בוצעה ואבראהים היה לסולטאן. הוא דרדר את האימפריה עד סף קריסה בתוך זמן קצר, אם כי אמו, הולידה סולטאן היוונייה קסם סולטאן (Kösem Sultan), הייתה השליטה האמיתית במדינה בתקופה זו ושלטה באמצעות בנה.
בתקופתו של אבראהים הראשון נלחמה האימפריה ברפובליקה של ונציה אשר כבשה ב-1646 את האי בוזג'אאדה בכניסה למצרי הדרדנלים. אבראהים הראשון סבל מדיכאון ומהפרעות נפשיות נוספות, והוא נצפה כשהוא מאכיל דגים בבריכת הארמון במטבעות, ואף השליך את בנו מהמט הרביעי לתוך באר זמן קצר לאחר שנולד, בעקבות מריבה עם אמו. בנוסף הייתה לו אובססיה לנשים שמנות, ואחת מאלה שהובאה מהקווקז הסבה לו הנאה כה גדולה, עד כי העניק לה קיצבה ממשלתית, ויש הטוענים שגם משרה ממלכתית כלשהי. בשל כל אלה זכה בכינוי "אבראהים המשוגע" (Deli İbrahim), ולבסוף, כאשר התנהגותו הפכה לפחות ופחות צפויה, הוא הודח על ידי הווזיר הגדול והוצא להורג עשרה ימים לאחר מכן.
האגודה ללימודי המזרח התיכון ואפריקה
האגודה ללימודי המזרח התיכון ואפריקה (באנגלית: Association for the Study of the Middle East and Africa; בראשי תיבות: ASMEA) היא אגודה מדעית הועסקת בלימודי המזרח התיכון. האגודה הוקמה באוקטובר 2007 על ידי מספר חוקרים, שבולטים בהם ברנרד לואיס ופואד עג'מי, אשר הרגישו חוסר נחת מהאגודה ללימודי מזרח התיכון של צפון אמריקה הוותיקה, אשר פעילה משנות השישים.
האגודה מוציאה לאור את כתב העת Journal of the Middle East and Africa ומקיימת כנס אחת לשנה.
יושב ראש האגודה היה ברנרד לואיס ופואד עג'מי שימש כסגנו. פרופסור מארק קלארק מהרווארד משמש כנשיא.
מועאויה השני
מועאויה בן יזיד (בערבית: معاوية بن يزيد) או מועאויה השני (28 במרץ 661 – 684), שימוש כח'ליף למשך חודשים אחדים ב-683-684,  בנו של הח'ליף יזיד הראשון לבית אומיה, הח'ליף האחרון מענף בני סופיאן.
חייו
מועאויה היה הח'ליף הראשון שגדל בבידוד על מנת להגן עליו מפני מתנקשים פוטנציאלים, צורת גידול זאת מאפיינת את דרך חינוכם של רוב ח'ליפים עד ביטול החליפות לאחר מלחמת העולם הראשונה. כאשר מועאויה השני נכנס לתפקידו הוא היה חסר כל רקע בפיקוד צבאי או ניהול המדינה, מותו המפתיע של אביו יזיד הראשון לא הותיר לו זמן להתכונן לתפקיד וככל הנראה מועאויה עצמו לא היה מעוניין כלל בתפקיד. עם כניסתו לתפקיד הכריז מועאויה על הפסקת אש במלחמה בערים הקדושות מכה ומדינה, צעד זה עזר באיחוי הקרעים שנתגלעו הקהילה האסלאמית בזמן שלטונו של יזיד הראשון. הפסקת האש לא החזיקה מעמד זמן רב ובשנת 684 נסתיימה עם השתלטות עבדללה זבייר על ערים הקדושות מכה ומדינה למרות כל מאמציו של מועאויה  לפייס את המורדים. שבועיים לפני מותו ביקש מועאויה לוותר על כיסאו למען זבייר גם אם יביא הדבר למותו ובלבד שלא להביא למלחמה במקומות הקדושים. ביוני 684 מועאויה ויתר על כיסאו, זמן קצר לאחר מכן נפטר כתוצאה ממחלת הדבר.
שלטונו הקצר של מועאויה השני לא הותיר חותם משמעותי בהיסטוריוגרפיה הערבית, מועאויה נחשב שליט חלש אך בעל אופי חיובי.
אליעזר זנדברג
אליעזר (מוּדי) זנדברג (נולד ב-21 בפברואר 1962) הוא פוליטיקאי ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת ושר בממשלת ישראל. שימש יושב ראש קרן היסוד בין השנים 2010–2018.
ביוגרפיה
זנדברג גדל בחיפה וסיים את לימודיו התיכוניים במרכז חינוך ליאו באק. הוא בעל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב. שירת בצה"ל בדרגת סגן בפרקליטות הצבאית.
משנת 1996 הגיש זנדברג בהתנדבות את "שומעים חיפושיות", תוכנית רדיו של 88FM העוסקת בלהקת הביטלס וחבריה. התוכנית שודרה מדי יום שישי בשעה 16:00, עד לסגירת רשות השידור. התוכנית שרדה את המעבר לתאגיד השידור הישראלי, ושודרה מדי שבת ב-15:00 בתחנת כאן 88. ב-30 בדצמבר 2017 נפרד זנדברג מהמאזינים אחרי 21 שנה ויותר מאלף תוכניות. התוכנית משודרת בימי שישי בתחנת הרדיו 'קול רגע' ובימי שבת ב״רדיו ירושלים״.
באוקטובר 2006, במסגרת פסק הזמן מהזירה הפוליטית, הצטרף זנדברג כשותף לקרן הון הסיכון "h2tech", המתמחה בהשקעות בפרויקטים טכנולוגיים בתחום המים.
זנדברג ידוע כאוהד קבוצת הפועל חיפה ומילא שורות תפקידים באגודת הסטודנטים וארגוני ילדים. נשוי ואב לשלושה.
קריירה פוליטית
זנדברג נבחר לראשונה לכנסת ב-1992 מטעם מפלגת צומת, לאחר ששימש כיועץ המשפטי וכמזכ"ל המפלגה. במהלך כהונת הכנסת ה-13 כיהן כיו"ר סיעת צומת.
ב-1996 נבחר לסגן יו"ר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-14, היה לחבר הכנסת מטעם רשימת הליכוד-גשר-צומת וכיהן בתפקיד סגן יושב ראש הכנסת. בשנת 1998 מונה לסגן שר החינוך, התרבות והספורט. בפברואר 1999 פרש מסיעתו והקים יחד עם חברי הכנסת חגי מירום ונסים זווילי ממפלגת העבודה ויצחק מרדכי, דן מרידור, ודוד מגן מהליכוד את סיעת ישראל במרכז שהיוותה את הבסיס להקמתה של מפלגת המרכז. לאחר חודש פרש גם מ"ישראל במרכז" והקים את סיעת "הצעירים" וחבר לאברהם פורז שפרש ממרצ להקמת מפלגת שינוי לקראת בחירות 1999.
במהלך הכנסת ה-15 היה זנדברג יו"ר סיעת "שינוי" בכנסת, וכיהן כמשקיף הכנסת למועצת אירופה וכיו"ר אגודות הידידות ישראל-פינלנד וישראל-דרום אפריקה.
בשנת 2003 מונה לתפקיד שר המדע והטכנולוגיה וב-19 ביולי 2004, בעקבות פיטורי השר יוסף פריצקי, מונה לשר התשתיות הלאומיות, תפקיד בו כיהן עד 4 בדצמבר באותה השנה, עת פוטרו שרי "שינוי" מהממשלה עקב התנגדותם לתקציב.
לקראת הבחירות לכנסת ה-17 תמך זנדברג במועמדותו של פורז בבחירות המקדימות במפלגת שינוי, ומשזה הפסיד בהתמודדות על המקום השני ברשימה, פרש איתו ועם מרבית חברי הכנסת של הסיעה שהקימו את "הסיעה החילונית". כמה ימים לאחר מכן התפלגו זנדברג וחמי דורון מהסיעה החדשה והקימו את סיעת "הבית הלאומי", שהתמזגה עם סיעת הליכוד בתמורה להעברת מימון המפלגות של סיעת הבית הלאומי לידי הליכוד. בתמורה לכך מוקם זנדברג במקום הסמלי 118 ברשימת הליכוד לכנסת ה-17.
זנדברג חזר לפעילות פוליטית בתחילת הכנסת ה-18 כחבר בצוות המשא ומתן הקואליציוני של מפלגת הליכוד לקראת הרכבת הממשלה. שמו עלה אז גם כמועמד לתפקיד מזכיר הממשלה, אך הוא ויתר על התפקיד כשהתחוור לו כי יהיה מוגבל בניהול עסקיו העתידיים.
מאוקטובר 2010 נשא בתפקיד יו"ר קרן היסוד ב-70% משרה, ובמקביל המשיך בקידום עסקיו הפרטיים.
אישום פלילי
בספטמבר 2017 נעצר בפרשת הצוללות, ובעקבות זאת הודיע במרץ 2018 על פרישתו מקרן היסוד. בנובמבר 2018 הודיעה משטרת ישראל כי נתגבשה תשתית ראייתית נגד זנדברג לביצוע עבירות שוחד, מרמה והפרת אמונים בעת שכיהן כיושב ראש קרן היסוד, תוך ניצול תפקידו ומעמדו הציבורי, לצורך "פתיחת דלתות" עבור איש העסקים מיכאל גנור בהקשר לעסקאות כלי השיט – וזאת בתמורה לכספי שוחד שקיבל מגנור. בדצמבר 2019 הודיעה פרקליטות המדינה על כוונתה להעמידו לדין, בכפוף לשימוע, בעבירות של לקיחת שוחד, הלבנת הון, מרמה והפרת אמונים ועבירות מס. באפריל 2021 הוגש נגדו כתב אישום. ב-3 באוקטובר 2022 הורשע זנדברג בהפרת אמונים, בהתאם לעסקת טיעון שבמסגרתה נמחקו האישומים בשוחד, מרמה והלבנת הון. ב-22 בדצמבר 2022 קיבל בית המשפט את עסקת הטיעון לפיה ירצה זנדברג עונש של 7 חודשי עבודות שירות וישלם קנס של 50 אלף ש"ח.
כיסא מס' 7
"כסא מסדרה מס' 7" או "כסא ממודל 3107" הוא כיסא שעוצב על ידי הארכיטקט והמעצב הדני ארנה יאקובסן. הכיסא הוא אחד מן העיצובים הפופולריים ביותר של העיצוב הדני במחצית השנייה של המאה ה-20. הוא מיוצר מאז שנת 1955 על ידי חברת פריץ הנסן הדנית ונמכר בלמעלה מ-5 מיליון יחידות. בנוסף, נוצרו לכיסא זה חיקויים רבים.
בדומה ל"כיסא נמלה" (1952) גם כיסא זה בנוי בעזרת מושב ומשענת העשויים יחידה אחת מעץ לבוד מכופף. עיצוב הלוח נעשה בקווים זורמים. בכך, כפי שהצהיר יאקובסון, הוא מעבודתם של זוג המעצבים האמריקאים צ'ארלס וריי איימס (Charles and Ray Eames).
מרדכי מקס לבנשטין
מרדכי מקס לבנשטין (13 ביולי 1896 – 7 ביולי 1974) היה רופא פנימי, רופא קיבוץ בית אורן, מהרופאים הראשונים ביישוב, שעסק בריכוז שרותי הרפואה ובטיפול במעפילים בשנים שלפני קום מדינת ישראל
קורות חיים
אחיו ואחיותיו של לבנשטין: ארנסט, פרידל, פאולה, הנס, קאטה ואלזה-אסתר. לבנשטיין קיבל חינוך מסורתי-דתי.
לבנשטין סיים בית ספר ריאלי בשנת 1914 ולמד גם לימודי יהדות.
בין השנים 1914- 1920 למד לבנשטין רפואה ב-וירצבורג, היידלברג, ופרנקפורט
בשנת 1918 נפטר אביו של לבנשטין, ממגפת השפעת שפשטה בגרמניה, והבן מקס נטל את מקום האב, ודאג לאחיו ולחמש אחיותיו.
בסיום לימודיו התחתן לבנשטין עם לוטה רחל, לבית פפויפר.
לאחר לימודיו, התמחה לבנשטין ברפואה פנימית, והיה רופא הקהילה בפולדה
בין עיסוקיו הרפואיים של לבנשטין: ביצע ניתוחים קטנים, מיילד ומוהל.
בישראל
בשנת 1938 עלו בני הזוג לבנשטין, עם שלוש בנותיהם לישראל, והתיישבו בחיפה. הבן נולד בארץ ישראל.
בהמשך היה גם רופא קיבוץ בית אורן.
בהגנה
לבנשטין היה חבר ב"הגנה". תפקידו היה לרכז את שירותי הרפואה, ולטפל במעפילים שהגיעו לנמל חיפה.
בטיפוליו במעפילים, מול שלטונות המנדט הבריטי היו השלכות לגבי כמות המעפילים שהבריטים תכננו לגרש, למחנות העקורים, ולבנשטיין השתדל לגרום לכמות גדולה של מעפילים שלא יגורשו.
לאחר קום המדינה
לאחר קום המדינה, עבד לבנשטין במד"א, כרופא קלינאי, כולל תפקידי הדרכה.
בשנות החמישים של המאה העשרים היה לבנשטין רופא של לשכת הגיוס של צה"ל.
לבנשטין טיפל בחולים ערבים ולכן למד לדבר בערבית.
לבנשטין נפטר ב-7 ביולי 1974. השאיר 3 בנות ובן.
משפחתו
אשתו רחל הייתה בת דודה של הסופר יהודה עמיחי.
יונה חצור היה אחיין חורג של לבנשטין, אמו נפטרה כשהיה תינוק ואביו נישא בשנית לאחותו של לבנשטין, כל חייו חצור התייחס אליה כאל אמו. לאחר ליל הבדולח החליט חצור לברוח מגרמניה, ועלה לארץ ישראל, השתקע בחיפה, שם המתין לו לבנשטין. בית סבו וסבתו היה לו לבית.
נכדותיו: מדענית המחשב פרופ' חוה זיגלמן והאונקולוגית ד"ר נאוה זיגלמן-דניאלי, מנהלת תחום האונקולוגיה בקופת חולים מכבי.
קרנארבונשייר
קרנארבונשייר (בוולשית: Sir Gaernarfon; באנגלית: Caernarfonshire) הוא מחוז היסטורי בצפון ויילס.
המחוז נוסד בשנת 1284 לאחר הכיבוש האנגלי של ויילס, באזור אשר היה מזוהה לפני כן עם ממלכת גוויניד'. שמו נובע משם עיר הבירה של המחוז ומרכז השלטון האנגלי באזור קרנארבון. בשנת 1974 פורקו המחוזות ההיסטוריים בוויילס, אשר התחלקה מעתה למחוזות בעלי זהות וולשית, באופן זה שטחי המחוז נכללו ביחד עם האי אנגלסי וחלק ממחוז מריונת'שייר בתוך מחוז גוויניד', כאשר קרנארבון שימרה את מעמדה כעיר בירה גם במחוז החדש.
גאוגרפיה
מכיוון צפון ומערב המחוז היה נמצא לחופי הים האירי ומצר מנאי החוצה בינו לבין האי אנגלסי. מכיוון מזרח המחוז גבל במחוז דנבישייר ההיסטורי, ומדרום במחוז מריונת'שייר. רוב שטחי המחוז התאפיינו באזורים הרריים וכפריים לרוב, כאשר מספר מרכזים עירוניים נמצאו בעיקר לאורך החוף הצפוני (בהם בנגור, קרנארבון, קונווי ופורת'מדוג). נכלל בו גם חצי האי ל'ין, רכס הרי סנודון (בהם ההר הגבוה ביותר בוויילס ואנגליה הר סנודון), והחלק הצפוני של שמורת סנודוניה.
רמונד לריס
רמונד לריס או רֶמון לריס (בצרפתית: Raymond Leyris, 27 ביולי 1912 – 22 ביוני 1961), שנודע כשייח' רמונד, היה מוזיקאי, נגן עוד וזמר יהודי-אלג'יראי שנרצח בידי קנאים מוסלמים.
קורות חיים
רימונד, נולד לאם נוצרייה ולאב יהודי בקונסטנטין אלג'יריה. בילדותו התייתם מאביו שהיה חייל במלחמת העולם הראשונה, גויר ונמסר למשפחה יהודית. עם השנים הקים רמונד להקה שבה היו חברים מוזיקאים מוסלמים ויהודים (ביניהם אביו של אנריקו מסיאס), והפך למייצג הבולט ביותר של מוזיקת המעלוף האלג'יראית/תוניסאית. הוא כונה "שייח' רמונד" לאות כבוד. הוא היה מורה של סימון תמר.
בשנת 1999 יצא חתנו וממשיך דרכו אנריקו מסיאס בסדרת הופעות מחווה ללריס בה ניגן מבחר משיריו. מחווה זו הוקלטה לדיסק.
דאגלס לאו
דאגלס גורדון ארתור לאו (באנגלית: Douglas Gordon Arthur Lowe, 7 באוגוסט 1902 – 30 במרץ 1981) היה אתלט בריטי, פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (פריז 1924 ואמסטרדם 1928) בריצת 800 מטר ושיאן עולם בריצת 600 יארד.
ביוגרפיה
לאו נולד וגדל במנצ'סטר. הוא בוגר אוניברסיטת קיימברידג' בעריכת דין.
באולימפיאדת פריז (1924) זכה לאו במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא אירופה חדש של 1:52.4 דקות, לפני פול מרטין משווייץ (1:52.6 דקות) וסקיילר אנק מארצות הברית (1:53.0 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 3:57.0 דקות.
באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1926 זכה לאו במדליית כסף בריצת 880 יארד (804 מטר) בשיא אירופה חדש של 1:52.0 דקות, אחרי אוטו פלצר מגרמניה שקבע שיא עולם חדש של 1:51.6 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-14 שנים של טד מרדית' מארצות הברית (1:51.9 דקות). הוא קבע בריצת 600 יארד שיא עולם חדש של 1:10.6 דקות.
באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1927 זכה לאו לראשונה בשתי מדליות זהב בריצת 440 יארד (402 מטר) (48.8 שניות) ובריצת 880 יארד (1:54.6 דקות).
באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1928 הגן לאו על תואריו לארח שזכה בשתי מדליות זהב בריצת 440 יארד (50.0 שניות) ובריצת 880 יארד (1:56.6 דקות).
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) הגן לאו על תוארו לארח שזכה במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא אולימפי ושיא בריטניה חדש של 1:51.8 דקות, לפני אריק בלהן משוודיה (1:52.8 דקות) והרמן אנגלהרד מגרמניה (1:53.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת שליחים 4x400 מטר בשיא בריטניה חדש של 3:16.4 דקות, זמנו הלא רשמי נמדד בתוצאה של 47.6 שניות, תוצאה המהירה במשחקים ביחד עם ג'יימס בול מקנדה וטובה יותר מזו של המנצח בריצת 400 מטר.
לאחר המשחקים האולימפיים פרש מספורט תחרותי והחל לעבוד כעורך דין באינר טמפל.
בתסריט המקורי של הסרט מרכבות האש מלבד אריק לידל והרולד אברהמס הוא כלל גם את לאו, שהוצג כספורטאי אריסטוקרטי ומיוחס, אך הוא סירב להיות קשור אל הסרט באיזושהי דרך, ולפיכך דמותו הוחלפה בדמות הבדיונית של לורד אנדרו לינדזי
לשוננו
לשוננו הוא כתב עת מדעי לחקר הלשון העברית והתחומים הסמוכים לה. הוא יוצא לאור על ידי האקדמיה ללשון העברית. כתב העת נוסד בשנת 1929 ועורכו הראשון היה ד"ר אברהם צפרוני.
היסטוריה
כתב העת נוסד בשעה שהלשון העברית עדיין נלחמה על מקומה ועל עיצובה, וחלק מהמאמרים בו הוקדשו להצעות שינוי ותיקון עניינים הנוגעים לשימוש היומיומי בשפה. בכרך הראשון, למשל, פורסמה רשימת חידושי לשון עבור שמות צמחים ומחלותיהם, וכן הועלתה ההצעה (שלא נתקבלה) לסמן את הדגש החזק באמצעות סימן הדגש הערבי, כדי להבחינו מן הדגש הקל.
עם הזמן שינה "לשוננו" את סגנונו והפך לכתב עת מדעי, המשמש במה למחקרים אקדמיים. לשם פרסום מאמרים בעלי אופי עממי יותר הקימה האקדמיה כתב עת אחר בשם לשוננו לעם (שמו הנוכחי: "העברית"), הנחשב ל"אח הקטן" של "לשוננו".
המאמרים המתפרסמים ב"לשוננו" עוסקים בלשון העברית על כל רבדיה (לשון מקרא, לשון חז"ל, לשון ימי הביניים, עברית ישראלית), וכן בלשונות שמיות קרובות (בעיקר הארמית לניביה). לכתב העת יש נטייה מסוימת לכיוון הפילולוגיה הקלאסית בשונה מהבלשנות התאורטית. כל המאמרים עוברים שיפוט לפני פרסומם.
עורכים
במשך השנים ערכו את כתב העת אנשים שונים. להלן שמות עורכי כתב העת לפי סדרם הכרונולוגי:
פרודואה ויוה
פרודואה ויוה (באנגלית: Perodua Viva) היא מכונית סופרמיני המוגדרת מכונית עירונית מתוצרת יצרנית הרכב המלזית Perodua (שם רשמי: Perusahaan Otomobil Kedua Sendirian Berhad) אשר יוצרה בין השנים 2007–2014.
טריטרפן
טרִיטֶרפֶּן היא מולקולה אורגנית ממשפחת הטרפנים, המכילה שש יחידות איזופרן ונוסחתה היא C30H48. המולקולה מכילה 30 אטומי פחמן וארבעים ושמונה אטומי מימן. היא בנויה לרוב משתי יחידות של ססקוויטרפן. טריטרפנים יכולים להיות חסרי טבעות, או להכיל מספר טבעות ולהיות בעלי מבנה סטרואידי.
טריטרפנים המחוברים למולקולות סוכר נקראים ספונינים. למולקולות אלו יכולת הקצפה, הודות לכך שהן בעלות קצה הידרופובי וקצה הידרופילי (הסוכר). טעמם של טריטרפנים אלו מר בדרך כלל. לצמחים המכילים טריטרפנים יש תכונות אנטי-בקטריאליות.
מרדכי הקר
מרדכי (מקס) הקר (28 בינואר 1879 – 12 ביוני 1964) היה יזם קרקע, מהנדס ציוני, יהודי-פולני ממקימי הטכניון, ומנהלו בשנים 1925–1927.
קורות חיים
הקר נולד בקרקאו (קרקוב) שבפולין (אז בתחומי אוסטריה-הונגריה ולכן היה בעל אזרחות אוסטרית) לסוחר אברהם (אדולף) הקר וגולדה, בת משפחת גינציג. קשיים כלכליים הניעו את המשפחה לנדוד לווינה ולאחר מכן להמבורג. בהיותו כבן 12 התייתם מרדכי מאביו, אימו חזרה לקראקוב והוא עבר להתגורר בבית דודו הדתי מרקוס הקר. בזכרונותיו הוא מתאר את נעוריו כתקופה של כמיהה ליציאה משגרה דתית-עירונית, חסרת תוכן, על פניה העדיף את התרבות המערב-אירופאית, שנחשפה בפניו בגימנסיה ההומנית בה למד.
התאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט
התאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט (באנגלית: The Association of Pacific Rim Universities; בראשי תיבות: APRU) היא אגודה שיתופית של 60 אוניברסיטאות מחקר מובילות ב־19 כלכלות סביב האוקיינוס השקט. האיגוד הוקם בשנת 1997, ומטפח שיתוף פעולה בין אוניברסיטאות, חוקרים וקובעי מדיניות התורמים לקידום כלכלי, מדעי ותרבותי סביב האוקיינוס השקט. האיגוד ממוקם באוניברסיטת הונג קונג במדע וטכנולוגיה.