cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המובלעת הסורית
כיבוש המובלעת על ידי צה"ל
ב-13 באוקטובר המשיך חיל האוויר הסורי במאמץ המרוכז לבלימת הכוח הישראלי במובלעת וערך מעל מאה גיחות. בחלק מהגיחות הותקפו בטעות כוחות סוריים ועיראקיים. בקרבות אוויר הופלו 11 מטוסים סוריים. אוגדת לנר טמנה מארב לכוח העיראקי והכתה אותו בעוצמה רבה. ב-16 באוקטובר עם שחר נערכה תקיפה משולבת של כוחות סוריים, ירדניים ועיראקיים על כוחות צה"ל במובלעת. חיל משלוח עיראקי מדרום מזרח, חטיבת שריון 40 ירדנית מדרום וכוח שריון סורי מצפון. ההתקפה נהדפה על ידי צה"ל.
כתוצאה מהתערבות חיילות המשלוח מירדן ומעיראק בלחימה ברמת הגולן, נאלץ הפיקוד הישראלי לזנוח את תוכניותיו להרחבת שטח המובלעת הישראלית בסוריה ולהמשך ההתקדמות לכיוון דמשק. ב-19–20 באוקטובר התייצב צה"ל במובלעת שכבש מידי הסורים, תוך לחימה בכוחות סוריה ועיראק ובכוח שנשלח מירדן.
מלחמת ההתשה במובלעת הסורית
הסורים לא השלימו עם קיומו של טריז ישראלי מול דמשק, והפרו באופן שיטתי את הפסקת האש מראשיתה כמעט מדי יום, ומאמצע חודש מרץ 1974 הפכו ההטרדות לתקריות אש רצופות, שלבשו אופי של מלחמת התשה. מלחמה זו קיבלה את הכינוי "מלחמת ההתשה במובלעת הסורית" או "מלחמת ההתשה הקטנה". הצבא הסורי הפעיל בעיקר יחידות ארטילריה אך גם יחידות שריון וחיל רגלים. הפגזות תותחים ומרגמות הפכו דבר שבשגרה.
בפברואר 1974 החל משא ומתן בין ישראל לסוריה בתיווכו של שר החוץ האמריקאי הנרי קיסינג'ר שיצא למסע דילוגים בין ירושלים ודמשק. במקביל לפתיחת המשא ומתן גברה מלחמת ההתשה ובחודשים מרץ-מאי אירעו למעלה מאלף תקריות ובכללן הפגזות כבדות על יישובי הגולן והפגזות בלתי פוסקות על כוחות צה"ל.
ב-31 במאי נחתם הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה, ולפיו נסוגה ישראל משטחי המובלעת הסורית.
סקר ארכאולוגי
בנובמבר-דצמבר 1973 ערכו דן אורמן, עמוס קלונר, מאיר בן דב, צבי אילן, גבי ברקאי ועמי מזר סקר ארכאולוגי במובלעת, מטעם האגודה לסקר ארכאולוגי בישראל. בסקר נמצאו מבנים עתיקים ועשרות כתובות, רובן ביוונית.
וס בנטלי
וסלי קוק "וס" בנטלי (באנגלית: Wesley Cook "Wes" Bentley; נולד ב-4 בספטמבר 1978) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. התפרסם בזכות תפקידו בתור ריקי פיטס בסרט "אמריקן ביוטי" ובתור בלקהרט בסרט "גוסט ריידר".
ביוגרפיה
בנטלי נולד בעיר ג'ונסבורו, ארקנסו וגדל בעיר ליטל רוק. בנם של שרי ודייוויד בנטלי, הבן השלישי מתוך ארבעה בנים. הוריו בעלי תפקידים בכנסייה המתודיסטית המאוחדת. בשנת 1996 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון "סילבן הילס" בשרווד, ארקנסו. הוא השתתף במחלקת הדרמה בבית הספר ג'וליארד כחלק מקבוצה 29 (1996-2000), אך עזב את בית הספר לאחר שנה כדי להמשיך בקריירת המשחק שלו.
קריירה
החל את הקריירה שלו ב-1998 בתפקיד קטן בסרט "חמדת" ופרץ בשנה שלאחר מכן ביצירת המופת של סם מנדס "אמריקן ביוטי" בתור ריקי צלם חובב המתפרנס מסחר במריחואנה ללא ידיעת אביו איש הצבא הקפדן הקולונל פרנק פיטס (כריס קופר). ריקי נוהג לצלם את שכניו משפחת ברנהם ובעיקר את ג'יין (ת'ורה ברץ') אותה הוא אוהב. על הופעתו בסרט קיבל מועמדות לפרס באפט"א לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-2007 התפרסם בשובר הקופות "גוסט ריידר" בתור דמות הנבל בלקהרט בנו של מפיסטופלס (פיטר פונדה) ואויבו של נהג המרוצים ג'וני בלייז (ניקולס קייג'). שיחק באותה השנה גם במותחן האימה "קומה 2" בתור איש הביטחון הפסיכופת תומאס בראקלי ובקומדיה "כפר הארורים", מעין גרסה קנדית לסרט הפולחן הבריטי "טריינספוטינג". ב-2009 שיחק במותחן הפשע " הקאדילק של דולן"בתור מורה בית הספר טום רובינסון ובסרט "הקבר" לצד סופיה סקאיה בתפקיד נשי ראשי. ב-2010 במערבון המבוסס על הקומיקס המפורסם "ג'ון האקס" בתור האריסטוקרט המושחת אדלמן לוסק. בשנת 2012 שיחק כ"סנקה קריין", קברניט המשחק הראשי בסרט הראשון של "משחקי הרעב", ושיחק במותחן "אבודה".
בשנת 2015 שיחק במותחן "נערה סופית" בתפקיד ראשי ושיחק בסרטו של טרנס מאליק "אביר הגביעים". בשנת 2016 השתתף בסרט "חברי הדרקון אליוט".
בשנת 2018 גילם את אריק בסרט שובר הקופות "משימה בלתי אפשרית: התרסקות", השישי בסדרת משימה בלתי אפשרית. בשנה זו החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "ילוסטון" של רשת הטלוויזיה Paramount Network בתור ג'יימי דאטון, בנו של ג'ון המגלם אותו קווין קוסטנר.
חיים אישיים
בשנת 2001 נישא לשחקנית ג'ניפר קואנז. הזוג נפרד בשנת 2006 ובשנת 2009 הם התגרשו בשל השימוש שלו בסמים.
בשנת 2010 נישא למפיקת הטלוויזיה ג'אקי סוודברג, ובנם הראשון נולד מאוחר יותר באותה שנה. לזוג נולדה בת בשנת 2014.
שימוש בסמים
לאחר הצלחתו המסחררת בסרט "אמריקן ביוטי" החל בנטלי להשתמש בסמים והסתיר את העובדה מאשתו. ב-2009 בני הזוג התגרשו, בנטלי עבר להתגורר בגפו והחל להשתמש בסמים באופן קבוע. בתקופה בה השתמש בסמים בנטלי לא עבד באופן סדיר והכסף שהרוויח הספיק לו רק לחשבונות ולמנות סמים נוספות. בנטלי נעצר ב-2008 על שימוש בסמים ואולץ לעבור תוכנית גמילה בת 12 שלבים. מצבו הידרדר ובנטלי הגיע למצב של שימוש בהרואין עד אובדן נכסיו. ב-2009 הודה לראשונה על היותו מכור לסמים ולאלכוהול, בנטלי חזר לתוכנית הגמילה וחזר לשחק באופן תדיר בתיאטרון ובקולנוע, מחשיב את עצמו כיום כאדם נקי.
אלאדין (דמות דיסני)
אלאדין (במקור עַלָאא' אַ-דִּין, בערבית: علاء الدين; באנגלית: Aladdin) הוא הדמות הראשית בסרט אלדין של חברת וולט דיסני - המבוסס על המעשייה המפורסמת ביותר של אלף לילה ולילה, "אלאדין ומנורת הקסמים" - וכן גיבור סרטי ההמשך שובו של ג'אפר ואלאדין ומלך הגנבים.
את דמותו של אלדין דיבב סקוט ויינגר, ובעברית אלון אופיר.
הדמות
אלאדין הוא נער יתום שחי ברחובות אגרבה (עיר ערבית דמיונית), ישן על גג נטוש ונאלץ להתפרנס כגנב, כשהחבר היחיד שלו הוא קוף המחמד שלו, אבו. כאשר המכשף ג'אפר מנסה להיכנס למערת הקסמים, הוא מגלה כי רק אלאדין יכול להיכנס, משום שהוא "יהלום בלתי מלוטש".
למרות גנבותיו, אלאדין מאופיין כטוב לב, שנותן ממעט האוכל שלו לעניים ממנו, ונחלץ לעזור לאנשים במצוקה, גם כשהדבר כולל עימות עם גורמים חזקים ממנו.
הופעות
הופעתו המוכרת ביותר של אלאדין בקולנוע הייתה בשנת 1992 בסרט ההנפשה "אלאדין", שזכה להצלחה רבה והיה לאחד הסרטים המוערכים ביותר בהפקת דיסני.
עם פתיחת הסרט אנו רואים את המכשף ג'אפר, יועצו של הסולטן, שמנסה לחדור אל מערת קסמים אך הגנב ששלח פנימה נהרג, ושומר המערה מורה לו שרק אדם אחד יכול להיכנס: "יהלום בלתי מלוטש". ג'אפר מחפש את אותו אדם, ומגלה שמדובר באלאדין, נער יתום שחי ברחוב, מתפרנס מגניבות ובורח מזרועות החוק.
יום אחד רואה אלאדין רואה נערה יפה ומתאהב בה, ואף מציל אותה מסכסוך אלים עם אחד המוכרים בשוק, בלי לדעת שמדובר בנסיכה יסמין), שברחה מהארמון באותו הבוקר. אלאדין לוקח אותה אל המסתור שלו ומתיידד איתה והשניים מגלים שיש ביניהם הרבה מן המשותף, אך לאחר זמן קצר אלאדין נאסר בידי שוטרי העיר ונלקח לכלא. הנסיכה חושפת את עצמה בפניהם ומורה להם לשחרר את אלאדין, אך הם אומרים כי הם מקיימים את הוראותיו של ג'אפר.
ג'אפר מתחזה לאדם זקן ומוציא את אלאדין מהכלא, בתנאי שיעשה עבורו משימה. הוא מוביל אותו למערת קסמים ומורה לו לא לקחת ממנה כלום, מלבד מנורה אחת. רגע לפני שאלאדין מוצא את המערה, הקוף שלו אבו לוקח את אחד מאוצרות המערה, וגורם להתפרצות לבה. ג'אפר מסרב להציל אל אלאדין לפני שייתן לו את המנורה, ואז מפקיר אותו למותו - אך אבו גונב את המנורה, ואלאדין ניצל בסיוע מרבד קסמים. במערה יוצא מהמנורה הג'יני, שמוציא את אלאדין מהמערה ומבטיח להגשים עבורו שלוש משאלות. אלאדין מבטיח שהמשאלה השלישית תהיה שחרורו של הג'יני, ומבקש להפוך לנסיך, כי רק נסיך יכול להתחתן עם יסמין. הג'יני הופך אותו לנסיך עלי, מהממלכה הפיקטיבית אבאבווה, ואת הקוף אבו הוא הופך לפיל, הם שבים אל אגרבה בתהלוכה מפוארת ואלאדין מתחיל לחזר אחרי הנסיכה (למורת רוחו של ג'אפר, שמבקש להתחתן איתה בעצמו).
הנסיכה חושפת שהנסיך עלי הוא למעשה אלאדין שעזר לה בשוק, ואלאדין משקר לה שהוא למעשה נסיך, ורק התחזה לעני. בזמן שהנסיכה נענית לחיזוריו ומחליטה להתחתן איתו, אנשיו של ג'אפר חוטפים את אלאדין ומנסים להטביע אותו, אך הג'יני מציל אותו ובכך מנצל אלאדין את המשאלה השנייה. הג'יני מבקש שאלאדין ישחרר אותו, אך אלאדין מתנצל ואומר שהוא לא יכול לשחרר אותו, כי הוא חושש שבתור מלך יצטרך עזרה קסומה לעיתים קרובות. רגע לפני שאלאדין מתוודה בפני יסמין על האמת, מזהה אותו גם ג'אפר וגונב ממנו את המנורה בעזרת התוכי שלו יאגו. לאחר מכן ג'אפר מכריח את הג'יני להפוך אותו לסולטן ולמכשף רב כוח, חושף את אלאדין ושולח אותו לגלות.
אלאדין חוזר ומתעמת עם ג'אפר ללא הצלחה. רגע לפני שאלאדין, הנסיכה ואבו נהרגים, מטיח אלאדין בג'אפר שהוא מכשף סוג ב', והג'יני לעולם יהיה חזק ממנו. ג'אפר נעלב ומבקש מהג'יני להפוך אותו לג'יני רב הכוח ביותר בעולם, אך שוכח שמחירה של ההפיכה לג'יני הוא כליאה במנורה, וכך מובס. הג'יני קובר את המנורה של ג'אפר במערה, ואלאדין מעדיף שלא להשתמש במשאלה השלישית כדי לשוב ולהפוך לנסיך, ובוחר במקום זאת לשחרר את הג'יני. בסיום הסרט מחליט הסולטן לשנות את החוק, כך שגם אדם שאינו נסיך יוכל להתחתן עם הנסיכה, ואלאדין ויסמין מתארסים.
סרטי ההמשך
בעקבות הצלחת הסרט יצאו שני סרטי המשך ישירות לווידאו:
הופעות נוספות
בשנת 1994 יצאה סדרת טלוויזיה שהתרחשה בין הסרט השני והשלישי ושודרה בישראל ברצועת זמן דיסני (ערוץ 2).
בשנת 2019 יצאה גרסת לייב אקשן לסרט, שבה מנה מסעוד מגלם את דמותו של אלדין.
זכויות להט"ב בלטביה
תהליך הדמוקרטיזציה בלטביה מאז התפרקות ברית המועצות אפשר לחברי קהילת הלהט"ב במדינה להקים ארגונים ומיזמים תשתיתיים כגון ברים, מועדונים, חנויות ופאנלים המכוונים עבור חברי הקהילה. עם זאת, תהליך זה הביא רק לזכויות מוגבלות עבור חברי הקהילה בעוד רוב החברה הלטבית טרם הגיעה לרמת סובלנות גבוהה כלפי להט"ב. בנובמבר 2014, שר החוץ אדגארס רינקביצ'ס הצהיר על היותו הומוסקסואל דרך חשבונו בטוויטר, והפך לנבחר הלהט"ב הגלוי הראשון בהיסטוריית המדינה. בשנת 2021, הארגון האירופי "ILGA-Europe" דירג את לטביה במקום ה-26 מתוך 27 מדינות האיחוד האירופי ברשימת הגנת המדינות החברות על זכויות להט"ב בשטחן.
מעמד בחוק
במסגרת ברית המועצות, הקוד הפלילי אסר על פעילות הומוסקסואלית עם עונש מאסר של כ-5 שנים. מילים כגון הומוסקסואליות או גיי לא היו נוכחות בשום קוד סובייטי ומערכת המשפט הסובייטית השתמשה במונח "סדום" בעת העמדות לדין בנושא.
בארגון הביון והמשטרה החשאית של ברית המועצות (ק.ג.ב.) הוקמה מחלקה מיוחדת למאבק בהומוסקסואליות. השירותים החשאיים השתמשו בסחיטה כדי לגייס סוכנים מקהילת הלהט"ב. קיומה מנעה את האפשרות של הופעת ארגון להט"ב כלשהו, או מדיה מודפסת שתוכננה במיוחד עבור חבריה.
בשנת 1992, זמן קצר לאחר שלטביה קיבלה מחדש את עצמאותה לאחר התפרקות ברית המועצות, הומוסקסואליות הועברה אי-הפללה בעוד גיל ההסכמה הושווה לגיל 16 שנים הן לזוגות הומוסקסואלים והן להטרוסקסואלים.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות
בשנת 2006 שינתה לטביה את החוקה שלה כדי להגביל הכרה בנישואים חד מיניים. בסעיף 110 של החוקה הלטבית נכתב בעבר כי "המדינה תגן ותתמוך בנישואין, במשפחה, בזכויות ההורים ובזכויות הילד. המדינה תספק תמיכה מיוחדת לילדים נכים, ילדים שנותרו ללא טיפול הורי או שסבלו מאלימות", בעוד שינוי החוקה הראשון התבטא בסעיף 110 אשר תוקן כך שיכלול את המשפט: "המדינה תגן ותתמוך בנישואין - איחוד בין גבר לאישה, המשפחה, זכויות ההורים וזכויות הילד".
ב-30 בינואר 2015 הגיש חבר פרלמנט הצעה לחוק שותפות, שהיה מאפשר ל-"כל שני אנשים בזוגיות" לרשום שותפות. ההצעה הייתה מתירה לזוגות המתגוררים יחד כמעט את אותם הטבות וחובות של זוגות נישואים. עם זאת, ההצעה נדחתה על ידי הוועדה לעניינים משפטיים ב-24 בפברואר 2015. הוועדה הטילה ספק בכוונה לשנות את הקוד האזרחי, תוך התמקדות באיסור החוקתי על נישואים חד מיניים משנת 2006 ועד כמה מרחיקות הלכת היתרונות של זוגיות "דמויות נישואים" יהיו, תוך טענה שכל צורה חדשה של מערכות יחסים עשויה להתחיל מהיסוד. חבר הפרלמנט ויקו ספליטיס אשר הגיש את ההצעה, הבהיר כי הצמדת הוראת שותפות המוגדרת כנייטרלית מבחינה מגדרית לקוד הקיים תהיה הדרך המהירה ביותר להפיכת הצעת החוק לחוק חדש. למרות הנסיגה, ספליטיס הצהיר כי הדיונים בנושא יימשכו בכל זאת. חברת הפרלמנט אילזה וינקלה ממפלגת האחדות, הבטיחה מאז להגיש טיוטת חוק חדשה בנושא. במרץ 2015, פתחה המפלגה למען פיתוח לטביה עתירה פומבית לחקיקת חוק להכרה בשותפות, שיקבע הכרה בשותפויות רשומות לזוגות ללא התייחסות לנטייתם המינית.
באוקטובר 2018, נציב תלונות הציבור קרא למחוקקים להעביר חוק להכרה בשותפות הן עבור זוגות חד-מיניים והן עבור זוגות הטרוסקסואלים, תוך ציון נתונים סטטיסטיים שהראו שכמחצית מילדי לטביה נולדים מחוץ לנישואים, וכי משפחות אלו צריכות ליהנות מזכויות משפטיות שוות. ב-20 ביוני 2019, רוב חברי הפרלמנט הלטבי הצביעו נגד שליחת הצעה חוק השותפות להמשך דיון ובדיקה בוועדות הפרלמנטריות בעוד 23 חברים הצביעו בעד הצעת החוק, 60 הצביעו נגד ונמנע אחד. תומכי הצעת החוק הצהירו כי יתמידו בחקיקתו וינסו לשכנע חברי פרלמנט נוספים לדון בה שוב בעתיד הקרוב.
ביוני 2018 קבע בית הדין האירופי לצדק כי מדינות החברות באיחוד האירופי (בהן לטביה) חייבות להעניק זכויות תשבות מלאות והכרה בחופש התנועה של זוגות חד-מיניים נשואים, כאשר לפחות אחד מבני הזוג הוא אזרח האיחוד האירופי.
הורות ואימוץ
החוק הלטבי מאפשר לכל אדם מעל גיל 25 לאמץ. אולם מי שאינם נשואים זה לזה אינם רשאים לאמץ את אותו הילד. המשמעות היא, שעבור זוגות לא נשואים רק בן זוג אחד רשאי לאמץ ילד בעוד הכרה בנישואים חד מיניים אינה זמינה בלטביה.
הורות עבור זוגות לסביות היא מוגדרת כרחבה יותר בעוד בנות הזוג רשאיות לעבור טיפולי הפריה חוץ גופית והזרעה מלאכותית.
הגנה מפני אפליה
בספטמבר 2006, הפרלמנט של לטביה, העביר תיקונים לחוק העבודה האוסר על אפליה על רקע נטייה מינית במקומות תעסוקה. הסאימה השמיט בתחילה הגנה מסוג זה בתוכן החוק, אך הנשיאה ואירה ויקה-פרייברגה סירבה לחתום על הצעת החוק עד להוספתה.
זהות מגדרית
ישנה הכרה בניתוח להתאמה מגדרית עבור טרנסג'נדרים בלטביה ושינוי זהות במסמכים רשמיים עבור שיקוף הזהות המגדרית של האזרח. החוק הלטבי אינו מגדיר מהו "שינוי מין", אך ניתן להגיש אישור רפואי לרשויות על מנת לשנות מגדר באופן חוקי.
עם זאת, בשנת 2004 הרשויות דחו הכרה בשינוי זהות משפטית לאדם טרנסג'נדר שעבר שינוי מין חלקי אשר כתוצאה מכך, נקט בתהליכים משפטיים נגד הרשויות. בית המשפט העליון של לטביה קבע בשנת 2008, כי במקרה הספציפי הזה, היה צריך להכירה בשינוי הזהות המשפטית של העותר שכן הרשות עשתה זאת במקרים דומים בעוד כי האדם, אשר הוצג כגבר, עלול להתמודד כתוצאה מכך עם מגוון סיבוכים משפטיים בעת ציונו כנקבה בחוק. האירוע הוביל להצעת חקיקה משנת 2009, שהייתה מחייבת טרנסג'נדרים לעבור עיקור שיכול היה לגרום לסיבוכים משפטיים נוספים עבור הכרה בשינוי מינם החוקי. עם זאת, החקיקה נדחתה על ידי הפרלמנט.
תנאי מחיה
לצד האוכלוסייה הדלילה בלטביה, סצנת קהילת הלהט"ב הלטבית מוגדרת רק בבירה ריגה בעוד ישנם מעט אנשי ציבור בולטים המצהירים על עצמם בגלוי כהומוסקסואלים או לסביות בהם העיתונאית הלטבית קרליס סטריפס, שר החוץ אדגארס רינקביצ'ס וסגנית הרקטור לשעבר של בית הספר למשפטים ללימודים מתקדמים בריגה, לינדה פריימן. בבחירות לפרלמנט של 2018, רינקביצ'ס נבחר מחדש לתפקיד שר החוץ ומריה גולובבה הפכה לפוליטיקאית הלסבית הגלויה הראשונה בהיסטוריית לטביה, שזכתה במושב מטעם המפלגה הליברלית, "!Development/For" אשר הכריזה על עצמה כ-"מפלגה התומכת בשוויון זכויות עבור חברי קהילת הלהט"ב".
לרוב האזרחים בלטביה ישנן דעות קדומות נגד הומוסקסואליות, ששורשן בדרך כלל בשמרנות חברתית ובתפיסות מוקדמות ממושכות מהתקופה הסובייטית. דוגמה לכך היא האמונה שהומוסקסואליות ופדופיליה הן תופעות מקושרות. רגשות אנטי-הומוסקסואליים אלו גדלו יותר ויותר עד 2008, על ידי קבוצות דתיות שונות ופוליטיקאים בהם בשנת 2002, מאריס סאנטס, שר הומו גלוי, אשר הודח והוצא מהכנסייה האוונגלית לותרנית של לטביה. הארכיבישוף ג'ניס וונאגס הכריז מאוחר יותר בהצהרה פומבית מדוע מריס סאנטס הוצא בטענה כי קידם בפומבי במקום לגנות את "החוטאים" אשר מנהלים "אורח חיים הומוסקסואלי", בעוד הכומר יוריס קטליסט, אז גם דקאן הפקולטה לתאולוגיה של אוניברסיטת לטביה, לא רק מתח ביקורת פומבית על האופן הפסול שבו טופל האירוע של סנטס על ידי הכנסייה, אלא גם על ההתרה מלכתחילה לסנטס להיות שותף בשירותה. לאחר מכן קטליסט, הודח ממשרדו וגורש מהכנסייה על ידי וונאגס. מקרה זה דחף ליצירת דיון ציבורי בלטביה בנוגע לצורך בחקיקת הגנה מפני אפליה כלפי חברי קהילת הלהט"ב מצד מעסיקים.
מצעדי גאווה ומחאות
אירוע הגאווה הראשון אשר נערך בלטביה התקיים בשנת 2005 תחת השם "Riga Pride", כמקביל המקומי לקיום מצעדי גאווה ברחבי העולם. התנגדות פוליטית לציונו התעוררה לאחר שהמארגנים קיבלו אישור לארגונו. ראש ממשלת לטביה אייגרס קלביטיס ממפלגת הימין השמרנית, המפלגה העממית, התנגד בפומבי לאירוע, וארגונו אושר רשמית רק לאחר שבית משפט ביטל את איסורו על ידי העירייה. סגן ראש עיריית ריגה יוריס לוג'נס התפטר במחאה על התרת קיומו. בעקבות גילויים פומביים של הומופוביה סביב האירוע הראשון באותה שנה, קבוצת אזרחים התאגדה וייסדה את ארגון הלהט"ב מוזאיקה, בניסיון לשפר את ההבנה והסובלנות כלפי זכויות להט"ב בלטביה.משנת 2006, האירוע נודע רשמית כ-"ימי הגאווה והידידות של ריגה", והרחיב את תוכניתו מעבר למצעד כך שתכלול שירות מצד הכנסייה האנגליקנית של סנט גואל, וסמינרים בנושא סובלנות וזכויות להט"ב אם כי היא הופרעה באופן משמעותי על ידי מפגינים הומופובים בין היתר. הפרלמנט האירופי הביע את אכזבתו מ-"הכישלון של הרשויות בלטביה להגן כראוי על המצעד". האירוע התקיים באופן שנתי גם בין השנים 2007 ו-2008 בלטביה. בשנת 2009 קיום המצעד הותר על ידי בית המשפט לעניינים מנהליים של ריגה. ציונו היה לראשון שנקרא תחת השם "הגאווה בלטית" אשר החל ברוטציה מדי שנה בין כל בירת מדינה בלטית בשיתוף עם הליגה הליטאית הגאה, אגודת הלהט"ב האסטונית ומארגני אירועי גאווה מקומיים. בציון המצעד בשנת 2012 בריגה, כ-400 איש צעדו לתמיכה בזכויות להט"ב בלטביה, אליהם הצטרפו דיפלומטים אמריקאים. בשנת 2015 התקיים המצעד כחלק מאירועי הגאווה האירופיים "Europride" בריגה. קיום האירועים היוו את הפעם הראשונה שציונו במדינה מברית המועצות לשעבר. בשנת 2018, מספר הצועדים בריגה גדל משמעותית והגיע ל-8,000 איש.
ג'ון וטון (מוזיקאי)
ג'ון קנת' וטון (באנגלית: John Kenneth Wetton ; 12 ביוני 1949 – 31 בינואר 2017) היה זמר, בסיסט וגיטריסט אנגלי. הוא נולד בכפר ווילינגטון שבדרבישייר, וגדל בבורנמות' שבדורסט. בין השנים 1972 - 1982, הוא התפרסם כחבר בלהקות קינג קרימזון, UK ואסיה. כנגן בס וכזמר רקע הוא ידוע בשיתופי הפעולה שלו עם הלהקות Family, רוקסי מיוזיק, אוריה היפ ו-Wishbone Ash.
במהלך הקריירה שלו הוא ניגן בלהקות רבות מסצנת הרוק המתקדם של שנות ה-70, ביניהן Yes, Roxy Music, וג'נסיס.
קריירה
וטון נולד ליד דרבי, אבל גדל בבורנמות'. אחיו הגדול היה נגן אורגן קלאסי ומנצח מקהלה. בזמן שאחיו התאמן על האורגן, ניגן וטון את קטעי הבס על פסנתר, כיוון שלאורגן הביתי שלהם לא היו דוושות. וטון סיפר שבמהלך התרגולים המשותפים הללו הוא התחיל לאהוב קטעי בס. למרות שהיה מעריץ של מוזיקה קלאסית מאז ילדותו, הוא החל לנגן מוזיקת רוק כדי להימנע מהשוואות לאחיו. הוא שר וניגן בבס במספר להקות מוקדמות יחד עם ריצ'רד פאלמר-ג'ונס, בין השאר The Corvettes, The Palmer-James Group, Tetrad, Ginger Man. ו-Mogul Thrash. אחרי נגינה בהופעה חיה עם להקת רנסאנס, הוא הצטרף ללהקת Family למגוון הקלטות.
פריצתו של וטון קרתה כשרוברט פריפ הזמין אותו להצטרף לקינג קרימזון בשנת 1972. הגלגול הזה של הלהקה כלל גם אתה הכנר דייוויד קרוס, מתופף להקת יס לשעבר ביל ברופורד ונגן כלי ההקשה ג'יימי מויר. חברו הוותיק של וטון, ריצ'רד פאלמר-ג'ונס, עבד גם הוא עם הלהקה כתמלילן העיקרי שלה. וטון נשאר בלהקה עד שפריפ פירק אותה במפתיע בשנת 1974. קינג קרימזון שימרה את העניין שלה באלתור מוזיקלי במהלך התקופה הזו, אבל התרחקה מהסגנון הקלאסי, ג'אזי ומושפע מפולק אנגלי שאפיין את היצירות המוקדמות יותר שלה. תקופת 74–1972 הציגה צליל אקספרימנטלי/מושפע פיוז'ן אגרסיבי יותר, שהובל בידי נגינת הבס הרועמת והמלודית של וטון, שצלילי ה"שאגות והגריסה" שלה (שהוגברו באמצעות אפקטים) גברו לעיתים קרובות בסגנון הבי מטאל. פריפ השווה פעם את הנגינה על הבמה עם וטון וברופורד לעבודה עם "חומת לבנים מעופפת".
לאחר פירוקה של קינג קרימזון, המשיך וטון לעבוד על מגוון פרויקטים, ביניהם סיבוב הופעות עם רוקסי מיוזיק ושני אלבומים עם אוריה היפ. בזמן חברותו בקינג קרימזון, התבקש וטון על ידי רוקסי מיוזיק להשתתף באודישנים לנגן בס מחליף ולתת המלצות; כיוון שלא היה מרוצה מאף אחד מהנבחנים, הוא הציע להשתתף בסיבוב ההופעות של הקבוצה בשנת 1975 בעצמו כדי לתת להם זמן למצוא בסיסט טוב. ב-1977, לאחר ניסיונות כושלים לאחד מחדש את קינג קרימזון ולהקים להקה חדשה עם ריק וייקמן, וטון הקים את להקת U.K. יחד עם שותפו לקינג קרימזון ביל ברופורד. וטון גייס את הכנר והקלידן אדי ג'ובסון מ-Roxy Music, בזמן שברופורד צירף את הגיטריסט החדשני אלן הולדסוורת' מקבוצת נגני הליווי של קריירת הסולו שלו. לפי העדפתו של וטון, U.K. אימצה גישה יותר מונעת-לחן מקינג קרימזון.
בשנות ה-80, שיתף וטון פעולה עם גיטריסט רוקסי מיוזיק פיל מנזנרה לאלבום משנת 1986 שנקרא "Wetton/Manzanera". בסביבות אותו הזמן, החל וטון לעבוד עם ג'ף דאונס וקרל פאלמר כדי לאחד את אסיה. חלק מהחומרים שהם הקליטו נכלל באלבום "Then & Now" משנת 1990, בין השאר להיט הרדיו "Days Like These".
ב-2013, התארח וטון באלבום "Grandine il vento" של להקת רנסאנס, שאיתה ניגן בהופעה 42 שנים לפני כן. באותה השנה, הוא השתתף בסיבוב ההופעות של להקת District 97, עולת גמר העונה השישית של אמריקן איידול, כדי לציין 40 שנה לאלבומם קינג קרימזון Larks' Tongues in Aspic.
וטון עבד גם כנגן אולפן עם מוזיקאים כבריאן אינו, בריאן פרי ו-Ayreon.
מותו
וטון נפטר בשנתו מסיבוכים של סרטן המעי הגס בבית החולים Christchurt שבעיירה Christchurch בדורסט ב-31 בינואר 2017. הוא השאיר אחריו את אשתו, בנו, אחיו ואמו. ג'ף דאונס כתב:
בילי שרווד, שהיה המפיק, כותב-שותף ונגן-שותף באלבום הסולו שלו "Raised in Captivity", החליף אותו באסיה. ב-17 ביוני 2017, אסיה הופיעה במופע מיוחד לזכרו של וטון, שנקרא "An Extraordinary Life" (הכותרת המלאה: "An Extraordinary Life - An Interactive Celebration of the Life & Music of John Wetton"), במחווה לשיר באותו השם מהאלבום "Phoenix" משנת 2008; מעריצים שלחו ביצועים שהוקרנו על מסך גדול מעל הבמה. זה כלל ביצוע של הרצועה "Never in a Million Years" מהאלבום "Alpha", שבוצע על ידי להקת המחווה "The Aurora Project".כמה שירי קינג קרימזון נוגנו גם בהופעה.
האסטרואיד 72802 Wetton, שהתגלה ב-2001, נקרא על שמו.
ורנון מקסוול
ורנון מקסוול (באנגלית: Vernon Maxwell; נולד ב-12 בספטמבר 1965) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1988–2001. בעונות ו- זכה באליפות ה-NBA כשחקן יוסטון רוקטס, וממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 12.8 נקודות, 2.6 ריבאונדים, 3.4 אסיסטים ו-1.1 חטיפות למשחק.
קריירת מכללות
מקסוול נולד וגדל בעיר גיינסוויל שבפלורידה. בשנת 1984 זכה בפרס שחקן התיכונים המצטיין של פלורידה (Florida Mr. Basketball), כשחקן "תיכון ביוהולדס" שבגיינסוויל.
בין השנים 1984–1988 למד ושיחק באוניברסיטת פלורידה, ובעונת 1986/1987 הוביל אותה להעפלתה הראשונה אי פעם לטורניר אליפות המכללות, עם ממוצע של 21.7 נקודות למשחק. בטורניר עצמו גברה פלורידה על אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית ועל אוניברסיטת פרדו, בדרך לשלב שמינית הגמר (NCAA Sweet Sixteen) בו הפסידה מול אוניברסיטת סירקיוז. בעונה העוקבת הודחה הקבוצה בסיבוב השני של הטורניר, לאחר שהפסידה מול אוניברסיטת מישיגן. בעת סיום לימודיו היה מקסוול הקלעי המוביל בתולדות קבוצת פלורידה, עם 2,450 נקודות בסך הכול, אשר הציבו אותו במקום השני בתולדות המחוז הדרום-מזרחי (אחרי פיט מרוויץ').
בשנת 1989 התגלו מספר עבירות משמעת עליהן עברה קבוצת האוניברסיטה בעונות הקודמות, ביניהן שוחד שניתן למקסוול בעת קבלתו לאוניברסיטה. בגין העבירות בוטלו כל הישגי הקבוצה באותן שנים, כולל שתי העפלות הקבוצה לטורניר אליפות המכללות ב-1987 וב-1988.
קריירה ב-NBA
בדראפט ה-NBA 1988 נלקח מקסוול על ידי דנוור נאגטס בבחירה ה-47, ומיד הועבר בטרייד לסן אנטוניו ספרס. בפברואר 1990, לאחר כשנה וחצי בסן אנטוניו, נמכר מקסוול ליוסטון רוקטס. ב-5 העונות הבאות היה אחד השחקנים הבולטים של הרוקטס, לצד האקים אולאג'ואן, אוטיס ת'ורפ וקני סמית', כשרשם ממוצעים של 14.9 נקודות ו-4.3 אסיסטים למשחק עד לסיום עונת. ב-26 בינואר 1991 קלע מקסוול שיא קריירה של 51 נקודות במשחק מול קליבלנד קאבלירס, כולל שיא מועדון של 30 נקודות ברבע האחרון. בעונת קבע את שיא ה-NBA עבור שלשות בעונה, כשקלע 172 שלשות, ובעונה העוקבת שוב הוביל את שחקני הליגה, עם 162 שלשות. שיאו החזיק מעמד עד שנת 1994, אז שבר אותו דן מארלי עם 192 שלשות.
בעונת סייע מקסוול לרוקטס לזכות באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה על ניו יורק ניקס (4–3) בסדרת הגמר. לאורך הפלייאוף היה מקסוול הקלעי השני של הקבוצה (אחרי אולאג'ואן), עם 13.8 נקודות בממוצע למשחק, ובמשחק השביעי והמכריע של סדרת הגמר התעלה על עצמו עם 21 נקודות. לאחר המשחק הראשון של פלייאוף 1995 הודיע מקסוול כי הוא סובל מפציעה בירך, ובשל כך לא יוכל להשתתף במשחק הבא; בהמשך הודה השחקן כי פיברק את פציעתו מכיוון שהיה מתוסכל ממיעוט הדקות שקיבל. מקסוול הושעה על ידי הקבוצה לכל המשך הפלייאוף, בסיומו זכו הרוקטס באליפות נוספת, ולאחר מכן שוחרר מהקבוצה.
בעונת שיחק מקסוול עבור פילדלפיה 76', ובעונה העוקבת חזר לסן אנטוניו ספרס. ב-4 העונות הבאות נדד בין אורלנדו, שארלוט, סקרמנטו, סיאטל, פילדלפיה ודאלאס, בטרם פרש ממשחק בשנת 2001, בגיל 35.
מקסוול נודע כשחקן חם מזג, אשר היה מעורב במספר תקריות שליליות במהלך הקריירה, ביניהן:
האמנה האנגלו-אירית
האמנה האנגלו-אירית (באנגלית: Anglo-Irish Treaty; באירית: An Conradh Angla-Éireannach) או בשמה המלא, סעיפי הסכמה לאמנה בין בריטניה הגדולה ואירלנד היא אמנה שנחתמה בתחילת המאה העשרים בין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד בראשות ראש ממשלת בריטניה דייוויד לויד ג'ורג' ומנהיגי מאבק העצמאות האירי בראשות ארתור גריפית' ומייקל קולינס והביאה לידי סיום את מלחמת העצמאות האירית. האמנה עסקה בכינונה של מדינת אירלנד החופשית בתוך שנה כמדינת דומיניון בעלת שלטון עצמי כחלק מחבר העמים הבריטי. ההסכם גם איפשר לצפון אירלנד לא להיכלל ב"מדינת אירלנד החופשית" החדשה, אפשרות שהאזור ניצל.
ההסכם נחתם בלונדון ב-6 בדצמבר 1921, על ידי נציגי ממשלת בריטניה ושליחי הרפובליקה האירית, אשר טענו למעמד מיוחד לפיו בסמכותם לחתום על הסכם ללא קבלת אישור מהממונים. ההסכם אושר על ידי נבחרי הציבור בפרלמנט של דרום אירלנד ובפרלמנט של בריטניה ובכך הפך לאמנה. האמנה אושרה ברוב זעום והובילה למלחמת האזרחים האירית, שבסופה ניצחו תומכי האמנה.
עיקרי האמנה
בין היתר, האמנה כללה את הנושאים הבולטים הבאים:
נועצת מבט
"נועצת מבט" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. הוא יצא לאור ב-30 באפריל 2014 על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל מתוך אלבום האולפן הרביעי של הזמר, מודה אני. נכתב על דיי משה בן אברהם והופק על ידי אסף צרויה.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-2.7 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הרשמי פורסם ביום צאת השיר בערוץ היוטיוב של אדם. זהו קליפ מילים, שמלווה לתמונות עיניו של הזמר. נכון לאפריל 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-20.4 מיליון צפיות.
ב-15 במאי 2014 נכנס למצעד הפזמונים העבריים השבועי של המוביל הארצי במקום הראשון – שם שהה שבועיים רצופים. הוא יצא מהדירוג ב-10 ביולי אותה השנה, לאחר שמונה שבועות לא רצופים.
הערות שוליים
קט:שירי 2014 קט:סינגלים מ-2014 קט:שירי עומר אדם קט:שירים בעברית
קט:סינגלים בהוצאת NMC
גוסטב באומן
גוסטב באומן (באנגלית: Gustave Baumann ; 27 ביוני 1881 – 8 באוקטובר 1971) היה דפס וצייר אמריקאי, ואחת הדמויות המובילות של תחיית חיתוך עץ צבעוני באמריקה. הוא מוכר גם בזכות תפקידו בשנות השלושים כרכז שטח של פרויקט עבודות האמנות הציבוריות בתקופת השפל הכלכלי.
ביוגרפיה
גוסטב באומן נולד במגדבורג שבגרמניה ועבר לארצות הברית בשנת 1891 עם משפחתו. בגיל 17 עבד בחריטה בזמן שהשתתף בשיעורי לילה במכון לאמנות בשיקגו. הוא חזר לגרמניה בשנת 1904 כדי ללמוד במינכן, שם למד גילוף עץ ולמד את הטכניקות של הדפסי גושי עץ. לאחר שחזר לארצות הברית, החל לייצר חיתוכי עץ צבעוניים כבר בשנת 1908, והתפרנס כגרפיקאי.
הוא בילה במחוז בראון שבאינדיאנה כחבר במושבת האמנות של מחוז בראון, ופיתח את טכניקת ההדפסה שלו. הוא פעל לפי השיטה האירופית המסורתית להדפסת צבעים באמצעות דיו על בסיס שמן והדפסת הבלוקים שלו עם מכבש גדול. שיטת עבודתו הייתה בניגוד למגמה של אמנים אמריקאים רבים שהשתמשו בהדפסי עץ משופשפים בסגנון מסורתי יפני.
ההדפסים שלו הוצגו בתערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק בשנת 1915, שם זכה באומן במדליית הזהב על חיתוך עץ צבעוני. בשנת 1918, הוא פנה לדרום מערב כדי להכיר את מושבת האמנים טאוס, ניו מקסיקו. אבל הוא נוכח כי המקום צפוף מדי, והוא עלה על הרכבת וירד בסנטה פה. מוזיאון האמנות בסנטה פה נפתח בשנה הקודמת והאוצר שלו, פול ווטר, שכנע את באומן להישאר בסנטה פה.
בסנטה פה התיידד באומן עם אמנים מקומיים רבים לרבות אלברט הנרי קרביאל והשתתף באירועים קהילתיים שונים. הוא היה חבר באגודה לאמנים גרפיים אמריקאים ובאגודת האמנים של טאוס.
הוא שהה בסנטה פה יותר מחמישים שנה עד מותו שם בשנת 1971.
החזית השחורה
הליגה הקרבית של הנציונל-סוציאליסטים המהפכניים (בגרמנית: Kampfgemeinschaft Revolutionärer Nationalsozialisten או בראשי תיבות: KGRNS) הידועה יותר בכינוי החזית השחורה (Schwarze Front) הייתה תנועה פוליטית קצרת-ימים, אשר התנתקה מהמפלגה הנאצית ופעלה ליישום עקרונות השטראסריזם.
היסטוריה
האחים אוטו וגרגור שטראסר, היו ממקימי המפלגה הנאצית. עם זאת, בהדרגה הם פיתחו תת-זרם בתוך האידאולוגיה הנאצית אשר נודע בשם שטראסריזם על שמם. השטראסריזם נטה להדגיש יותר את העקרונות הסוציאליסטיים והכלכליים באידאולוגיה הנאצית, ופחות את הפן הגזעני שבה. ב-1930 סר חינו של אוטו שטראסר בעיני מנהיג המפלגה אדולף היטלר, והוא עזב את המפלגה.
שטראסר הקים יחד עם פורשים נוספים את "החזית השחורה" במטרה לזרוע מחלוקות ופירוד בתוך ההנהגה הנאצית, ולהציב אלטרנטיבה לפופולריות ממנה נהנה היטלר. שטראסר טען שהיטלר בגד בעקרונות הנאציים וסילף אותם. הוא הצביע על מצע 25 הנקודות שעל פיו הוקמה המפלגה הנאצית (מצע שמעולם לא שונה), והראה כיצד היטלר סטה מהם על ידי כך שהעדיף לקדם גזענות לשמה לפני שקידם מהפכה אנטי-קפיטליסטית. כסמל התנועה, בחר שטראסר את הפטיש והחרב, אשר משמשים עד היום כסמלן של קבוצות שונות ברחבי העולם.
החזית השחורה מעולם לא כללה יותר מכמה אלפי חברים, והיא לא באמת יכלה להוות אלטרנטיבה למפלגה הנאצית. ב-1934 נרצח גרגור שטראסר במהלך ליל הסכינים הארוכות, ויחד עמו נרצחה כל האופוזיציה הסוציאליסטית בתוך המפלגה הנאצית. אוטו שטראסר נמלט מגרמניה לצ'כוסלובקיה. באמצעות תחנת רדיו שהקים, המשיך שטראסר לנסות ולהשפיע על הציבור הימני בגרמניה להתנער מהיטלר. אחרי שצ'כוסלובקיה נכבשה בידי הנאצים, נמלט שטראסר לקנדה.
איאן מלקולם
ד"ר איאן מלקולם הוא דמות בדיונית של מדען מסרטי פארק היורה מאת מייקל קרייטון, המהווה את אחת מהדמויות האייקוניות ביותר בזיכיון.
מלקולם הוא מתמטיקאי המומחה בתורת הכאוס שמגיע ל"פארק היורה" בידי העו"ד דונלד גנארו כדי לבחון את בטיחות הפארק ועל אף שאין לו ידע על הדינוזאורים בפארק הוא מצליח לנחש שהקיום של בני אדם עם דינוזאורים משוחזרים צפוי מראש לאסון, אשר מתחיל במהירות בעת ביקורם. הוא מוצג כגרוש בשלישית עם מספר ילדים ובקשר עם החוקרת שרה הרדינג.
דמותו של איאן מלקולם
ב-2018 נבנה בפארק פוטר פיילדס בלונדון פסל של מלקולם (Statue of Jeff Goldblum) בעיצובו מתוך קטע מהסרט פארק היורה, בו הוא נפצע קשה ושוכב על גבו ללא חולצה, מראה שנחשב לסמל מין. הופעה זו גררה גם ממים רבים ברשתות על מראהו.
דמותו של מלקולם מבוססת על המתמטיקאי איואר אקילנד וההיסטוריון ג'יימס גלייק, ובגדיו השחורים מזכירים את בגדי החוקר הגרמני היינץ אוטו פייטגין.
בספרים
בספר הראשון: מלקולם מוצג כמדען שנבחר בידי עו"ד ג'נארו לתת חוות דעת על הבטיחות של הפארק, אך מהרגע הראשון הוא מזהיר אותם בהתבסס על תורת הכאוס שאין לפארק סיכוי להחזיק מעמד. רוב אנשי הצוות לועגים לו ואומרים לו שהוא ישנה את דעתו מהרגע שיגיע לפארק. ואולם מלקולם מזועזע מרעיון השיבוט של מינים נכחדים ומנסה לשכנע ללא הועיל את האמונד לסגור את הפארק.
בספר השני: בספר השני מתברר שהוא שרד ומותו היה מסקנה מוקדמת מדי. הוא שרד אך צולע ומשתמש במקל הליכה. הוא נפגש עם החוקר ריצ'רד לוין ולא עם המונד שמת כבר ואיתו הוגה רעיון לגלות אי ובו דינוזאורים (לאחר איבוד זכרונו בעודו חסר הכרה). הוא גם נוסע לעזור לד"ר לוין שנתקע לבד באי ולא לחברתו שרה, אף שהיא מגיעה בהמשך.
הופעות
בסרט הראשון הוא מופיע על המסוק כמומחה שהובא בידי עו"ד ג'נרו. הוא מוצג כחוקר לבוש שחור ושחצני אך לאחר הנחיתה מנבא שחורות להאמונד על הפארק שאיננו נמצא בשליטה, בהתאם לתורת הכאוס בה הוא מתמחה. לאורך הסרט הוא מגלה כמה הוא צודק, דבר המובלט באמירתו ש"הוא שונא להיות צודק כל הזמן".
בסרט השלישי מלקולם לא מופיע אך הוא מוזכר בשיחה של אלן גרנט עם אריק על ספר שחיבר. בסרט עולם היורה נראה ספר נוסף בידיה של זארה ינג ואחד נוסף לצד השולחן של לאוורי קרותרס.
מלקולם מופיע בהופעת קמע בסרט החמישי, בו הוא מוזמן לחוות דעה בסנאט האמריקאי וטוען שעדיף לתת לדינוזאורים להיכחד, דבר שמשכנע את הסנאט לא להגיש עזרה אך לא מונע מהדינוזאורים לברוח ליבשת בסוף הסרט, עקב הברחתם לאחוזתו של לוקווד ובריחתם בהמשך. לאחר מקרה זה מלקולם מופיע בסנאט שוב ואומר שעכשיו האדם יצטרף ללמוד לחיות לצד הדינוזאורים שהינדס.
מלקולם חוזר בסרט עולם היורה: עולם חדש, כשהוא מרצה כעובד בכיר בארגון "ביוסין", אף שלמעשה הוא משתף פעולה עם ראמזי קול נגד דודג'סון ותוכניתו. הוא פוגש את אלן ואלי המגיעים לחשוף את הדגימות של "ביוסין" ומלקולם נותן להם מפתח (תוך שיחה ברעש רקע של מכונת קפה). עם זאת דודג'סון מגלה את תוכניתו, מנתק את החשמל מהרכבת של אלן ואלי בדרכם החוצה ובהמשך מפטר אותו תוך לגלוג על יחסו לעולם. מלקולם בורח בג'יפ ומציל בזמן את אלן, אלי ומייזי מדימטרודון. בבריחתם הם נתקלים באוון ואנשיו (שמוצאים אותם לכודים בתוך ג'יפ הפוך) ומותקפים בידי גיגאנוטוזאורוס. מלקולם מצליח להסיח אותו עם לפיד בוער ובהמשך נמלטים ממנו וטסים במסוק הביתה.
מריה לאסיצקנה
מריה אלכסנדורבנה לאסיצקנה (ברוסית: Мария Александровна Ласицкене; נולדה ב-14 בינואר 1993) היא אתלטית רוסייה, האלופה האולימפית (טוקיו 2020), שלוש פעמים רצופות אלופת העולם (בייג'ינג 2015, לונדון 2017, דוחא 2019), פעמיים אלופת העולם באולם (סופוט 2014, ברמינגהאם 2018), אלופת אירופה (ברלין 2018) ופעמיים אלופת אירופה באולם (פראג 2015, גלאזגו 2019) בקפיצה לגובה. בעלת שיא אישי של 2.06 מטר, התוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים.
בשנת 2019 זכתה לאסיצקנה בתואר אתלטית השנה באירופה.
ביוגרפיה
לאסיצקנה (שם נעוריה קוצ'ינה) נולדה ברפובליקת קברדינו-בלקריה שברוסיה. ב-2009 זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה באליפות העולם מתחת לגיל 18 ובמדליית כסף בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער. ב-2010 זכתה במדליית זהב באולימפיאדת הנוער סינגפור בתוצאה של 1.89 מטר. ב-2011 השתתפה באליפות אירופה באתלטיקה באולם אך לא העפילה לגמר. באותה שנה זכתה במדליית זהב באליפות אירופה מתחת לגיל 20 בתוצאה של 1.95 מטר וב-2012 זכתה במדליית ארד באליפות העולם מתחת לגיל 20.
ב-2013 זכתה במדליית כסף באוניברסיאדת קאזאן בשיא אישי של 1.96 מטר לאחר המנצחת קמילה ליצ'וינקו מפולין שרשמה אותה תוצאה אך עם פחות פסילות. ב-2014 זכתה במשותף עם ליצ'וינקו במדליית זהב באליפות העולם באולם כששתיהן השיגו תוצאה של 2.00 מטר. באוגוסט אותה שנה זכתה במדליית כסף באליפות אירופה כשעברה רף של 1.99 מטר וסיימה לאחר המנצחת רות בייטייה. בתחרותיות ליגת היהלום ניצחה שלוש פעמים וזכתה בתואר הכללי.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 התחרתה באופן עצמאי לאחר שרוסיה הושעתה מתחרויות בינלאומיות, היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 2.03 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 הגנה על תוארה עם תוצאה של 2.01 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה 2018 זכתה במדליית זהב בתוצאה של 2.00 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2019 זכתה במדליית זהב בתוצאה של 2.01 מטר.
תארים והישגים
בשנת 2019 זכתה לאסיצקנה בתואר אתלטית השנה באירופה.
ההיסטוריה הסודית
ההיסטוריה הסודית, (באנגלית: The Secret History) הוא רומן הבכורה של הסופרת דונה טארט, אשר פורסם על ידי אלפרד א. קנופף ב-1992. הספר הפך לרב מכר, ונכח ברשימת הניו יורק טיימס למשך 13 שבועות.
עלילת הספר מתרחשת בניו אינגלנד, ומספרת את סיפורם של קבוצת חברים שהם סטודנטים ללימודים קלאסיים במכללה עלית פרטית בוורמונט - הדומה למכללת בנינגטון, שם טארט הייתה סטודנטית משנת 1982 עד 1986.
הסיפור הוא "סיפור בלשי הפוך", בו הרצח נגלה בתחילת הספר, ובעצם מטרת הסיפור היא ההבנה איך ולמה הוא קרה, ולא פתרון לתעלומה.
אחד מששת הסטודנטים הוא המספר, ריצ'רד פפן, המעלה כעבור שנים רבות את זכרונותיו מהתקופה. בפתיחת הספר כבר מסופר על הירצחו של אדמונד "באני" קורקורן, ובמהלך הנרטיב מסופר על הנסיבות וההשפעות של מותו על חברי הקבוצה.
תקציר העלילה
ריצ'רד פפן, המספר, הוא צעיר מעיירה קטנה בקליפורניה. הוא מגיע ממשפחה ממעמד הביניים-נמוך, עם הורים מנותקים וזועמים. הוא למד בבית ספר ציבורי בינוני, וכאשר מזדמנת לו מלגה למכללת המפדן, מכללה פרטית בוורמונט, הוא שש להתחיל בפרק חדש ולהתרחק מהמוכר והדל.
ריצ'רד, המתעניין בלימודים קלאסיים, רוצה להמשיך בלימודי היוונית הקלאסית, וכך הוא מכיר את הפרופסור האקסצנטרי לשפות ג'וליאן מורו, אשר השיג מעמד מיוחד במכללה, ומלמד רק קבוצה מובחרת של סטודנטים. מורו מסכים לצרף את ריצ'רד לקבוצה, ומסביר לו שמשמעות הדבר היא שהוא ילמד כמעט אך ורק אצלו, ויוותר על קורסים אחרים במכללה אלא במקרים מיוחדים. בעיניו, "מבחר רחב של מרצים הוא פוגעני ומבלבל עבור השכל הצעיר". אמירה זו, כמו הרבה אמירות שפר של הפרופסור, מתגלה כאירונית, מכיוון שמורו עצמו, בשיטה שכופה על הצעירים שלומדים אצלו, בסופו של דבר גורם לנזק לרבים מתלמידיו.
חבריו של ריצ'רד ללימודים באים כולם מרקע עשיר וממעמד גבוה: הנרי וינטר הוא בלשן מבריק המתרגם טקסטים קלאסיים מיוונית ולטינית. הנרי נישא לגובה רב, ומאמץ סטייל אנכרוניסטי, כאשר הוא מתלבש בחליפות אנגליות יוקרתיות ונושא עמו מטרייה. אך הוא אינו קל דעת - הוא המנהיג הבלתי-מוצהר של הקבוצה, והוא מסוכן בכעסו, ומכה קשות חבר בכנופיית אופנועים שהתגרה בו. פרנסיס אברנאתי הוא הומוסקסואל, שמאמץ גישה קלילה לחיים. התאומים, קמילה וצ'ארלס מקולי, גם הם מאמצים דימוי רומנטי ואזוטרי, ומנסים להידמות לדמויות מתקופה אחרת. אך כל הדמויות הציוריות הללו מתחוורות לעומת אדמונד "באני" (ארנבון) קוקורן, בעל האופי המוחצן, ההומור החד, וגישה גזענית ופריווילגית. באני לוקח את הלימודים פחות ברצינות מאשר חבריו, ומתעקש שהם ישלמו עליו תמיד בכל מצב. כדי להשתלב בקבוצה, ריצ'רד משקר על מוצאו, ומספר שהוריו אמידים ומצליחים מאוד בתעשיית הקולנוע.
חברי הקבוצה מצד אחד מהווים סוג של אליטה אינטלקטואלית, אך בו זמנית הם מאמצים גישה מתהוללת וכן בדלנית - שותים הרבה, בולעים כדורים, ואינם מכירים תרבות פופולרית או משתתפים באירועים של הקמפוס בו הם לומדים.
החברות השורה בין באני להנרי מבלבלת את ריצ'רד. מצד אחד, נראה שהנרי בקושי סובל את באני. מאידך, השניים מודיעים שיבלו יחדיו את חופשת הסמסטר ברומא, על חשבונו של הנרי. בינתיים, ריצ'רד לוקח עבודה בקמפוס במשכורת זעומה, ומתגורר במחסן, כדי לחסוך כסף ולהתמיד בשקר לגבי אמצעיו ומעמדו. החורף הוא הקר ביותר בהיסטוריה של ורמונט, וריצ'רד כמעט מת מדלקת ריאות והיפותרמיה. הוא ניצל על ידי הנרי, שמוצא אותו מאחר שהקדים לשוב מאיטליה.
כאשר חוזרים הסטודנטים ללימודים, ריצ'רד מרגיש שהמתח בין באני ושאר החברים גובר. בסופו של דבר, פרנסיס והנרי מספרים לו את האמת: במהלך בכחנליה שערכה הקבוצה (ממנה גם באני וגם ריצ'רד הודרו בכוונה), הנרי הרג בשוגג איכר שחי בסמוך לאחוזת משפחתו של פרנסיס. באני, שחשד לאורך תקופה שאירע שם משהו לא תקין, גילה את האמת כאשר קרא בימונו האישי של הנרי, ומאז הוא סוחט את חברי הקבוצה. מצידם, החברים כעת רואים בבאני מקור לסכנה, והתנהגותו של באני - שאוהב להקניט ולגרום לחבריו אי נוחות וחוסר ביטחון - לא מועילה למצב.
כאשר החברים כבר אינם יכולים לעמוד בדרישותיו של באני, ומתוך הפחד שילשין עליהם, הם מגיעים למסקנה שעליהם להרוג אותו. הם מתכננים מספר פעולות ולא מסכימים על ביצוען, אך נאלצים לפעול כאשר בשכרותו, באני מספר לריצ'רד על הריגת האיכר. הקבוצה אורבת לבאני כאשר הוא יוצא לטיול רגלי ביער, והנרי דוחף אותו מראש צוק למותו.
החצי השני של הספר מתאר את ההשפעה של המעשה על הקבוצה, אשר מביאה להתפרקותה. העלילה עוקבת אחר המתח הפסיכולוגי, האשמה, והניסיון לשמור על סודיות, בעת שסטודנטים מחוץ לקבוצה מתחילים לדרוש תשובות. בין אלה נמנית ג'ודי פובי, שהיא גם ספקית הסמים של באני. החברים מנסים להתנהג כאילו הכל רגיל, ומצטרפים לצוותי החיפוש אחר באני.
בינתיים, צ'ארלס מפתח בעיית שתייה, ומתחיל להתעמר באחותו, קמילה. פרנסיס מספר לריצ'רד שהתאומים שוכבים אחד עם השנייה. פרנסיס עצמו מתחיל לחוות התקפי חרדה. מורו מוצא מכתב ששלח לו בזמנו באני, בו הוא מתחנן לעזרה. מורו אינו מדווח על הפשע שהוא כעת מבין שאירע, אלא עוזב את המכללה. דבר זה גורם למצוקה נוספת לחברי הקבוצה, מאחר שאין הם לומדים בקורסים מן המניין, ואין להם איך להשלים את שנת הלימודים שלהם. ריצ'רד במיוחד מושפע מכך, מכיוון שהוא היחיד מביניהם ללא המשאבים הכספיים לעמוד בתפנית הקשה.
ככל שהקבוצה מתפרקת, על כל אחד מחבריה להתמודד עם בעיותיו לבדו. הנרי מתחיל מערכת יחסים מינית עם קמילה, ומתגורר עמה, דבר שדוחף את צ'ארלס עמוק יותר לתוך האלכוהוליזם. הנרי רואה בעזיבתו של מורו אקט של פחדנות וצביעות. כשצ'ארלס נעצר לאחר תאונה בה נהג שיכור במכוניתו של הנרי, הנרי פוחד שהוא יגלה בטעות משהו מפליל לשוטרים. אך השפל ביחסים מגיע כאשר צ'ארלס מתפרץ לחדר הפונדק בו מתגוררים הנרי וקמילה, ומנסה להרוג את הנרי באמצעות אקדחו של פרנסיס. במאבק, הנרי מצליח לקחת מצ'ארלס את האקדח, אך בינתיים גם החברים האחרים הצטרפו למהומה, ובמאבק, צ'ארלס יורה לריצ'רד בבטנו. בעל הפונדק שומע את הירייה, ופורץ לחדר. אך בינתיים, הנרי מנשק את קמילה לשלום, ויורה בעצמו. לפני שנופח נשמתו, הנרי מסביר שאינו מוכן לוותר על העקרונות שאימץ ממורו, למרות שמורו עצמו בגד בהם. הוא מחפה על מעשו של צ'ארלס ולוקח את האשמה על הפגיעה בריצ'רד. התאבדותו מאששת בעיני המשטרה שאכן הוא היורה.
עם מותו של הנרי, הקבוצה מתפרקת לגמרי. פרנסיס מנסה גם הוא להתאבד, וכשנכשל, נאלץ על ידי סבו להינשא לאישה, למרות נטייתו המינית. קמילה מתחילה לטפל בסבתה הזקנה, ומתבודדת מהקבוצה ובכלל. צ'ארלס בורח ממוסד השיקום ששכן בו יחד עם אישה נשואה. ריצ'רד, לאחר שהחלים מפצעיו, הופך לאקדמאי בודד ומתבוסס באהבתו הנכזבת לקמילה. הוא רואה במותו של הנרי כריתת החבל שקשר את כולם יחד, וכעת כל אחד מהם נסחף בדד בזרם. הספר מסתיים כשריצ'רד מספר על חלום בו פגש את הנרי במבואה מהודרת, ומוצא עצמו נכשל להביע עצמו כפי שהוא רוצה, ומסתפק בשאלה הפשוטה, "האם אתה מאושר כאן?" הנרי עונה לו, "לא במיוחד. אך גם אתה אינך מאושר איפה שאתה", ומסתובב והולך משם.
תמות
הספר נותן תמונה מתעמקת לחיי קמפוס של שנות השמונים בארצות הברית, אך לא מנקודת מבט של תרבות מיינסטרים, אלא במעטפת של ספרות יוונית קלאסית. לא רק שהסטודנטים לומדים את הקלאסיקות, אלא הם עצמם סוג של דמויות מטרגדיה יוונית, והספר מלא ברפרנסים לספרות ולתקופה העתיקה. שזורה בתוך השילוב הזה של ניו אינגלנד הקרה ויוון העתיקה, היא הגותיקה הדרומית שהיא המורשת של הסופרת.
בנוסף, הספר נוגע במספר סוגיות פילוסופיות. ה"כת" של פרופסור מורו מנסה להתעלות על מונחים פשוטים כמו "טוב ורע", ורוצים להגיע למישור קיומי אחר. המחויבות הזו שלהם מצדיקה בתורה כל דבר - כולל רצח. לא נעלם מעיני המספר וכך מעיני הקוראים, שהגישה הזאת טמונה עמוק במעמדם הפריווילגי והגישה המתנשאת של חברי הקבוצה. השאלה שאינה נענית, היא האם התעלות אינטלקטואלית היא יותר חשובה מחיי האחר?
תמה נוספת שהספר עוסק בה היא הניגוד בין לוגיקה ורציונליות לבין תשוקה וטבע. הדמות של הנרי מגלמת את הקו בין ניגודים אלו - הוא אינטלקטואל מחויב, הטומן ראשו תמידית בספר קלאסי כלשהו, עד כדי כך שמוחו הופך לסוג של כלא, והקיום הגשמי שלו לאכזבה מתמדת איתו אין לו יכולת להתמודד. הוא מייחל לעצמו להגיע למצב בו הוא יכול לחיות "מבלי לחשוב", ומודה שברגע של הרצח של באני, הוא חווה לרגע את המצב המיוחל.
גם הניגוד בין התעלות לגשמיות הוא מרכזי לסיפור. לימודי הקלאסיקה וההוראה הייחודית של פרופסור מורו מייצגים התעלות, ומורו מעודד אותם לאמץ מנהגים וגישות שיפרידו בינם לבין כל שאר בני גילם, בזמן שהם בפועל עושים מעשים המיועדים לגרום להם למעבר למצב תודעתי אחר, כמו הבכחנליה. אך בפועל, אין ביכולתם של חברי הקבוצה פשוט לבחור להשיג התעלות במקום גשמיות - ריצ'רד כמעט מת בגלל תנאי מחייתו, באני נרצח, והאחרים מושפעים לרעה מאלכוהול, סמים וסקס. ובסופו של דבר, אפילו מורם ורבם בורח ונוטש אותם במצב שהוא ההפך מהתעלות, וגורם להם להגיע לשפלים שלא תיארו.
הוצאה, ביקורת וקבלה
המנחה של טארט בעת לימודיה, בארי האנה, היה משוכנע שפגש בגאונת הדור הספרותית, וגם חברה ללימודים ברט איסטון אליס הכיר אותה לסוכן הספרותי שלו, וכולם הסכימו שהספר שבהתהוות חייב לצאת לאור. על הספר, שלקח לה שמונה שנים לכתוב, היא קיבלה מקדמה של $450,000, והספר פורסם על ידי הוצאת אלברט א. קנופף ב-1992, במהדורה ראשונה של 75,000 עותקים - בשונה מרוב ספרי הבכורה שמודפסים ב-10,000 עותקים בלבד. למעשה, הספר היה לסנסציה עוד לפני שיצא, והקהילה הספרותית חיכתה לו בכיליון עיניים.
הספר הפך לרב מכר, ונכח ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס במשך 13 שבועות. מאז, הספר הפך לספר קאלט, ונמכר במיליוני עותקים ברחבי עולם, וגם כעבור מספר עשורים הוא עדיין נמכר ונקרא בהפצה נרחבת.
הביקורות על הספר היו בעיקר נלהבות, כאשר רק מבקרים מועטים התלוננו על הקצב האיטי של הספר וההתמקדות ביופי ותאוריות, במקום בקידום העלילה, וכן על חוסר אמינות בעלילה.
גרעין פואסון
גרעין פואסון הדו-ממדי מוגדר על ידי, כאשר. זוהי העתקה חשובה באנליזה מרוכבת ובתורת הפונקציות ההרמוניות, העומדת בבסיס נוסחת פאוסון, בעזרתה מוכיחים טענות שימושיות רבות באנליזה הרמונית, כמו למשל את השקילות שבין פונקציה הרמונית לפונקציה המקיימת את תכונת הערך הממוצע.
בעיגול היחידה
גרעין פואסון הדו-ממדי על עיגול היחידה נתון על ידי מספר הגדרות שקולות:
כאשר.
לפונקציה מספר תכונות בסיסיות:
המשוואה הבסיסית והחשובה עבור גרעין פואסון בפונקציות מרוכבות היא:
משפט- כל פונקציה אנליטית ורציפה ב- מקיימת
כלומר, ערך הפונקציה בנקודה בתוך הדיסק נקבע על ידי ערכים על השפה, לפי קונבולוציה ביחס לגרעין פואסון.
כמסקנה ממשפט זה, מקבלים גרסה לפונקציות הרמוניות - אם u פונקציה הרמונית ב-D ורציפה ב-\partial{D}, מקיימת:
(כאשר ) נוסחה זו נקראת לרוב נוסחת פואסון.
משפט- אם f פונקציה ממשית רציפה על \partial D, אז ניתן להרחיב אותה לפונקציה הרמונית u על D (בעזרת נוסחה כנ"ל).
הפונקציה u המוגדרת לעיל נקראת אינטגרל פואסון של הפונקציה f.
עיגול כללי
באופן דומה לעיל, ניתן להגדיר את גרעין פואסון על כל כדור ע"י
ואינטגרל פואסון של הפונקציה הוא
תכונת הערך הממוצע
משפט- אם u מוגדרת בתחום פתוח, אז היא מקיימת את תכונת הערך הממוצע אם ורק אם היא הרמונית בו.
בחצי המישור העליון
ואינטגרל פואסון שלה הוא:
היות שההעתקה הקונפרומית מעבירה גם שפת הדיסק לשפת חצי המישור (שהיא הישר הממשי), גם כאן מקבלים קונבולוציה בין ערכי הפונקציה על השפה לבין גרעין פואסון.
אם f \in L^p (מרחב Lp) פונקציה ממשית, אז u לעיל היא הרחבה של f כפונקציה המוגדרת רק על השפה (כלומר, פונקציה ממשית) לפונקציה הרמונית על H, כמו במקרה של עיגול היחידה.
גרעין פואסון במרחב אוקלידי כללי
כהכללה של המקרה הדו-ממדי, מגדירים את גרעין פואסון על כדור :
כאשר ו-w_{n-1} שטח המשטח S^{n-1}, הנתון מפורשות על ידי.
בדומה למקרה הדו-ממדי, בהינתן פונקציה u רציפה על S^{n-1}, ניתן להרחיב אותה לפונקציה הרמונית לתוך הכדור בעזרת אינטגרל פואסון:
ניתן גם להרחיב פונקציות מוגדרות על אל חצי המרחב העליון, על ידי גרעין פואסון הכללי:
כאשר
הקונבולוציה היא פתרון למשוואת לפלס בחצי המישור העליון.
הירו פיינס-טיפין
הירו בורגארד פוקנר פיינס-טיפין (באנגלית: Hero Beauregard Faulkner Fiennes Tiffin; נולד ב-6 בנובמבר 1997) הוא שחקן קולנוע ודוגמן אנגלי. ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור טום רידל בסרט "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם", בתור הרדין סקוט בסדרת הסרטים של "אחרי ש..." אחרי ש... ובזכות הופעתו בסדרה הדרמה "מוגנים". מוגנים
בין היתר, השתתף בתוכנית הטלוויזיה הבריטית-צרפתית "The Tunnel".
ביוגרפיה
פיינס-טיפין נולד בלונדון, בממלכה המאוחדת, בנם של במאית הקולנוע מרתה פיינס (אנ') ושל צלם הקולנוע ג'ורג' טיפין. אמו אף זכתה למועמדות בפרסי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה. יש לו אח גדול בשם טיטאן ואחות צעירה בשם מרסי. סבא רבא שלו היה התעשיין סר מוריס פיינס (אנ'), ואילו דודיו הם השחקנים רייף פיינס וג'וזף פיינס. סבו וסבתו מצד אמו היו הצלם והמאייר מארק פיינס (אנ') והסופרת ג'ניפר לאש (אנ').
קריירה
בשנת 2008 השתתף בסרט "Bigga Than Ben". שנה לאחר מכן גילם את דמותו של טום רידל בן ה-11 בסרט שובר הקופות "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם". בשנת 2012 השתתף בסרט "שלווה פרטית", שם גילם את צ'רלי הצעיר. ארבע שנים לאחר מכן, שיחק בסרט "Possession With Intent To Supply". לאחר שנה, השתתף בסרט קצר שיצא בחסותה של רשת האופנה השוודית H&M.
במהלך שנת 2018 השתתף במספר פרקים בסדרות הטלוויזיה "מוגנים" ו"המנהרה". בשנת 2019 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "אחרי ש...", אשר גרף בקופות כ-50 מיליון דולר בסך הכל. באותה השנה אף השתתף במספר פרקים בסדרה "Cleaning Up" בתפקיד ג'ייק.
בשנת 2022 שיחק בסרט האקשן ההיסטורי "לוחמת" בבימויה של ג'ינה פרינס בית'ווד (אנ').
תהא נשמתו צרורה בצרור החיים
תהא נשמתו צרורה בצרור החיים, או תהא נפשו צרורה בצרור החיים (בראשי תיבות: תנצב"ה), הוא נוסח בקשה יהודי על נשמות נפטרים, המופיע בכיתוב שעל גבי מצבות (בראשי תיבות, לעיתים בנקודות: ת.נ.צ.ב.ה.), בסוף הספד ועוד. תוכן הבקשה קשור לאמונה בחיי הנצח של הנשמות.
מקור הביטוי ופירושו
המקור לביטוי הוא בדברי אביגיל לדוד:.
אצל חז"ל התפרשו מילים אלה כביטוי להישארות הנפש. כך מובא בספרי דברים:.
מאוחר יותר, הרמב"ם ראה ב"צרור החיים" את העולם הבא, שהוא השיא של השכר שהאדם יכול לזכות בו:.
הראי"ה קוק רואה בביטוי זה מחשבה ורצון לקשור את כל המציאות לאחדות אחת:
שימוש בביטוי
ביטוי זה מופיע בצורות שונות במצבות קבורה, בנוסחי תפילות (השכבה, אל מלא רחמים, יזכור), בהקדשות לעילוי נשמה (על גבי מבנים, ספרי תורה ועוד). אחד המופעים הקדומים של הנוסח על גבי מצבות הוא בקטקומבות היהודיות בוונוסה.
מלחמת חצי האי
מלחמת חצי האי היא אחת מהמערכות במלחמות הנפוליאוניות, שהתחוללה בין 1807 (או 1808) ל-1814. צרפת הנפוליאונית לחמה נגד ספרד ובנות בריתה, בריטניה ופורטוגל, על השליטה בחצי האי האיברי.
התנועה הנציונל-סוציאליסטית של דנמרק
התנועה הנציונל-סוציאליסטית של דנמרק (בדנית: Danmarks Nationalsocialistiske Bevægelse) היא מפלגה נאו-נאצית הפועלת בדנמרק באופן חוקי מאז 1991. המפלגה רואה את עצמה כיורשת ההיסטורית של מפלגת הפועלים הנציונל-סוציאליסטית של דנמרק, אשר שיתפה פעולה עם גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. המפלגה התמודדה כמה פעמים בבחירות ברשויות אזוריות ועירוניות, אך מעולם לא עברה את אחוז החסימה.
מלחמת חצי האי
המלחמה נודעת בזכות השימוש הנרחב בלחימה על ידי קבוצות קטנות וזריזות, ולא במערכה מסודרת. סוג זה של מלחמה כונה בספרדית "Guerrilla" ("מלחמה קטנה"), ובעקבותיה נטבע המושג "לוחמת גרילה" בשפות רבות.
התנועה הנציונל-סוציאליסטית של דנמרק
היסטוריה
עם סיום מלחמת העולם השנייה, פורקה באופן רשמי מפלגת הפועלים הנציונל-סוציאליסטית של דנמרק. עם זאת, חלק מחברי המפלגה המשיכו לפעול בזירה הציבורית הדנית תחת אותו שם. בין השנים 1952–1972 אפילו יצא לאור עיתון בשם "Fædrelandet" אשר הזדהה עם ערכי המפלגה. התנועה הנאו-נאצית המאורגנת בדנמרק עברה גלגולים רבים מאז. בצורתה הנוכחית, התנועה הוקמה ב-1 בספטמבר 1991 בידי ג'וני הנסן.
מלחמת חצי האי
שם המלחמה
למלחמה שמות שונים, בהתאם לנקודת המבט הלאומית של הצדדים הלוחמים בה.