cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פלביוס אוגוסטוס הונוריוס
חייו
פעולתם של הוויזיגותים בבלקן פנתה במהרה, כנראה בזכות פעולת הקיסרית אאודוקסיה, רעייתו של ארקדיוס, ובשנת 402–403 החל אלאריק מתקדם אל תוך איטליה. הונוריוס המבוהל עבר בעקבות האירועים ממילאנו לרוונה, שנהנתה מהגנה טבעית בדמות טבעת של ביצות סביבה. סטיליקו, בינתיים, אסף חיילים מן הריין, בריטניה וכל מקום אחר, והצליח לעצור את התקדמות הוויזיגותים ב-403.
החזית המערבית של האימפריה המשיכה להתמוטט. בשנת 405 אסף הברברי רדגאיסוס צבא באזור הדנובה, עבר את האלפים ופלש לאיטליה. הוא הובס על ידי סטיליקו בקרב מכריע בפאיסולאי (פיאסולה של היום) ב-406. עוד הממלכה מתאוששת ממהלומה זו, חצו בחורף 406 מספרים עצומים של בורגונדים, אלאנים, סואבים וונדלים את נהר הריין הקפוא כבשו את מוגונטיאקום (מיינץ) וטרווירי (טריאר) והתפשטו ברחבי גאליה, כשרובם, לבד מהבורגונדים, ממשיכים הלאה לספרד.
במקביל, התחוללה בבריטניה שורה של מרידות של החיילים המבודדים והממורמרים ששכנו שם: מרקוס בשנים 406–407, גרטיאנוס ב-407, ולבסוף קונסטנטינוס השלישי ב-407–411, שהשיג שליטה באי ואחר כך חצה את תעלת למנש לגאליה, התקדם עד ארל וקנה לו שליטה בחלקים גדולים של גאליה וספרד.
במצב זה, סבר סטיליקו כי אין מנוס משיחודו של אלאריק והוויזיגותים. הוא נדרש לשלם להם ארבעת-אלפים ליטראות זהב—סכום עצום בגובהו—ובלית ברירה כפה סטיליקו אישור תשלום זה על הסנאט. הסנאטורים הממורמרים, קשרו להפטר ממנו והעלו טענות כאילו סטיליקו זומם עם אלאריק להדיח את הונוריוס ולמנות לתפקיד הקיסר את בנו אאוכריוס. הכוחות בטיקינום (פאביה) שוכנעו לביים מרידה שהובילה לכניעתו של סטיליקו ברוונה ולהוצאתו להורג בשנת 408.
קוצר הראות של הסנאטורים, שדאגו לחיסולו של האיש היחיד שעמד בפרץ כנגד הפולשים, הוביל לאסון רבתי. אלאריק, שהבין כי לא יזכה בשוחד שלו, חדר לאיטליה, כפה את תשלום השוחד על הסנאט וכונן משטר בובה שלו בדרום המדינה, עם הסנטור פריסקוס אטלוס כשליט בובה מטעמו. שנה אחרי כן, הדיח אלאריק את אטלוס ובעקבות מתקפה על מחנהו על ידי המנהיג הוויזיגותי סארוס, שאלאריק האמין שכוון על–ידי הונוריוס, החליט אלאריק להפסיק את המשא ומתן עם הונוריוס ולצעוד על רומא. אנשים בעיר פנימה פתחו את השערים בפניו ב-24 באוגוסט 410 והוויזיגותים נכנסו לרומא ובזזו את העיר במשך שלושה ימים ברציפות. זו הייתה הפעם הראשונה שבה הייתה רומא נתונה תחת שלטון זר מאז פלישת הגאלים הקלטים שבע מאות שנים לפני כן. ההלם שחולל האירוע הדהד בכל רחבי האימפריה, מבריטניה ועד ירושלים, ושימש השראה לספרו של אוגוסטינוס "עיר האלוהים".
אלאריק נטל עמו את אחותו-למחצה של הונוריוס, גאלא פלקידיה ועבר לדרום איטליה, כנראה מתוך כוונה לצאת לפלישה באפריקה, אך לפני שהספיק להשלים את תוכניותיו מת בקונסטנטייה בשנת 410.
מיד אחרי כן, ב-414, הדרדרו גם היחסים עם אטהאוּלף. העסקה בינו לבין האימפריה קבעה כי האחרונה תספק חיטה לחייליו, בתמורה לדיכוי מרידת יובינוס והשבת גאלא פלקידיה, אחות הקיסר משבייה אצל הברברים. בגלל המרידה באפריקה, לא עמדו הרומים בצידם בעסקה ואטהאולף, במקום להשיב את הנסיכה, נשא אותה לאישה בנארבו (נארבונה) בשנת 414, ככל הנראה בהסכמתה, אך בוודאי בלי הסכמת אחיה.
התפוררותה של האימפריה נמשכה ללא מעצור. אטהאולף, עתה בספרד, ניסה לכבוש את הפרובינקיה אך אחרי רציחתו בשנת 415 הציע יורשו ווליה, עסקה עם רומא: הוא הסכים להעביר את גאלא פלקידיה לידי הרומים, בעיקר משום שקונסטנטיוס היה מעוניין בנסיכה היפה, ובתמורה לזכות בעסקה בדומה לזו שקיבלו הוויזיגותים בבלקן בשנת 382 והבורגונדים שנים מספר לפני כן: אפשרות לכינון ממלכת פואדרטי בתוך גבולות האימפריה. הוויזיגותים בראשות ווליה הורשו לשוב לגאליה ולקבוע את בירתם בטולוסה (טולוז של היום) עם שליטה בשטח באקוויטניה, והיו עדיין חייבים באספקת חיילים לאימפריה.
אלן ג'ונס
אלן סטנלי ג'ונס (באנגלית: Alan Stanley Jones, נולד ב-2 בנובמבר 1946) הוא נהג מרוצים אוסטרלי שזכה באליפות הפורמולה 1 בשנת 1980. ג'ונס היה הנהג הראשון שזוכה באליפות עבור קבוצת ויליאמס. בשנת 1978 זכה באליפות ה-Can-Am.
פלביוס אוגוסטוס הונוריוס
חייו
הפרס לקונסטנטיוס, לבד מידה של אחות הקיסר (שככל הנראה עשתה זאת מאונס ולא מרצון), הייתה העלאתו לתואר אוגוסטוס-במשותף עם הונוריוס, כשגאלא פלקידיה הופכת לאוגוסטה. תאודוסיוס השני סירב לקבל את שני השינויים הללו, שהתחוללו בשנת 421, אך לפני שהספיק מי מן הצדדים לנקוט צעד ממשי מת קונסטנטיוס השלישי לפתע, שבעה חודשים בלבד אחרי שהפך אוגוסטוס.
אלן ג'ונס
קריירת מרוצים
אלן הוא בנו של סטן ג'ונס, נהג מרוצים שהתחרה במהלך שנות החמישים ואף ניצח את גרנד פרי אוסטרליה בשנת 1959. בצעירותו עבד בסוכנות רכב של הולדן, שהייתה בבעלות אביו והתחרה במיני ובקופר. בשנת 1967 עבר לאירופה במטרה להתחרות, אך גילה שאינו יכול לאפשר לעצמו אפילו השתתפות בפורמולה פורד. הוא חזר לאוסטרליה, אך שב לאירופה בשנת 1970 יחד עם בן ארצו בראיין מקגיוור. השניים עסקו במסחר במכוניות משומשות. ג'ונס הצליח לרכוש מכונית פורמולה 3 מדגם לוטוס 41, אותה התכוון להתאים למרוצי פורמולה 2 ולמכור באוסטרליה על מנת לממן השתתפות בעונת מרוצי הפורמולה 3. התוכנית לא יצאה לפועל לאחר שהרכב נפגע בתאונה במהלך נסיעת מבחן, תאונה בה שבר ג'ונס את רגלו. לקראת סוף שנת 1970 חתם בחברה שבה עבד מקגיוור ונבחר להשתתף בסבב מרוצים בברזיל. בשני המרוצים הראשונים נאלץ לפרוש בשל כשל במנוע ובמרוץ השלישי פרש בשל ביה בתיבת ההילוכים.
בעונת 1971 התחרה בפורמולה 3. פתיחת עונה טובה הובילה ל זימונו לסדרה של מבחנים במסלול סילברסטון במהלך חודש מרץ. אף על פי שהפגיגן יכולת טובה במבחנים לא קיבל אף הצעה בסיומן והמשיך להתחרות בפורמולה 3 גם בשנתיים הבאות. בשנת 1974 עבר להתחרות בפורמולה אטלנטיק. רמת התחרויות הייתה חובבנית, אך ההשתתפות באליפות סייעה לו להכיר את הארי סטילר. בסיום העונה ערך את הופעת הבכורה שלו באליפות ה-F5000 בקבוצתו של סטילר, במרוץ שהיה סיבוב הסיום של אליפות אירופה. התכנון המקורי של סטילר היה שג'ונס יתחרה עבורו ב-F5000 במהלך עונת 1975. עיכוב בתוכניות השאיר את ג'ונס מובטל לתקופה מסוימת. בהמשך רכש סטילר מכונית פורמולה 1 מתוצרת Hesketh והחתים את ג'ונס כנהג באליפות.
פלביוס אוגוסטוס הונוריוס
חייו
כאן, לטענת חלק מהמקורות, החל הונוריוס עצמו מפגין חיבה יתרה לאחותו למחצה, כשהוא מלטף ומחבק אותה בפומבי. גאלא פלקידיה, אם מתוך זעזוע מהתנהגותו המחפירה ואם מחשיפתה בפומבי, נמלטה ממנו עם שני בניה מקונסטנטיוס השלישי בשנת 423. זמן קצר אחרי כן, נפטר הונוריוס עצמו, ככל הנראה ממיימת.
אלן ג'ונס
פורמולה 1
גרנד פרי ספרד, המרוץ הרביעי של עונת 1975, שנערך במסלול המונז'ואיק היה מרוץ הבכורה של ג'ונס בפורמולה 1. לאחר ארבעה מרוצים הקבוצה הפסיקה את פעילותה בעקבות מעבר של סטילר לחו"ל. ג'ונס הצטרף לארבעה מרוצים נוספים לקבוצת גרהאם היל כמחליפו של רולף סטולמן. בגרנד פרי גרמניה, המרוץ האחרון בו לקח חלק, סיים במקום החמישי וצבר נקודות ראשונות באליפות.
בעונת 1976 התחרה לראשונה עונה מלאה בקבוצתו של ג'ון סורטיס. במהלך העונה התחרה כשעל רכבו מופיעה חסות גדלה של יצרנית הקונדומים דורקס, דבר שהוביל את ה-BBC לביטול השידור של גרנד פרי בריטניה. אף על פי שהציג ביצועים טובים במהלך העונה סירב להמשיך בקבוצה עונה נוספת.
את עונת 1977 החל ללא קבוצה. במרץ הוחתם בקבוצת Shadow כמחליפו של טום פרייס, שנהרג בתאונה במהלך גרנד פרי דרום אפריקה. בגרנד פרי אוסטריה השיג את הניצחון הראשון וזאת אף על פי שזינק מהמקום ה-14. את העונה סיים במקום השביעי עם 22 נקודות. התוצאות שהשיג במהלך העונה משכו את תשומת ליבו של פרנק ויליאמס שהחליט להחתים אותו בקבוצתו לקראת עונת 1978. במקביל לפורמולה אחת התחרה באותה העונה עבור קבוצת Haas-Hall בסבב מרוצי ה-Can-Am. במהלך העונה ניצח חמישה מתוך תשעת המרוצים בהם השתתף וזכה באליפות.
במחצית השנייה של עונת 1979 רשם פריצה מרשימה. לאחר שבמחצית הראשונה של העונה צבר שבע נקודות בלבד, בששת המרוצים האחרונים השיג ארבעה ניצחונות. את העונה סיים במקום השלישי. היכולת הטובה נמשכה גם במהלך העונה הבאה, בה סיים עשר פעמים בפודיום, חמישה מהם כמנצח וזכה באליפות בפער של 13 נקודות מנלסון פיקה שסיים במקום השני. ג'ונס יכול היה לזכות בשנית גם בעונת 1981, אך היחסים התחרותיים בינו ובין קרלוס ראוטמן, חברו לקבוצה, הובילו לכך שאף אחד משניהם לא זכה בתואר שהלך לפיקה. בסיום העונה הכריז על פרישה.
למרות הפרישה בשנת 1982 לקח חלק במרוץ אחד בקבוצת Arrows. ג'ונס דורג במקום ה-12 בגרנד פרי מערב ארצות הברית, שהתקיים בלונג ביץ', אך נאלץ לפרוש אחרי 58 הקפות. שבוע לאחר מכן התחרה עבור הקבוצה במרוץ האלופים, אירוע שלא היה חלק מהאליפות. את המרוץ סיים במקום השלישי. לאחר שלא התחרה כלל במהלך שנת 1984, חזר לקראת סיום עונת 1985 והתחרה בשלושה מרוצים בקבוצת לולה האס. שנה לאחר מכן שב להתחרות בצורה מלאה בקבוצת לולה, אך התקשה לסיים את מרבית המרוצים. הקבוצה התקשתה להשיג מימון מספונסרים וסיימה את דרכה בסיום העונה. בעקבות כך פרש סופית מהאליפות.
בראיון שנתן בשנת 2012 חשף כי קבוצת פרארי רצתה לצרפו לשורותיה בעקבות מותו של ז'יל וילנב. ג'ונס התלבט ארוכות ונמנע מלהחזיר לאנשי פרארי תשובה. בסופו של דבר החליטה הקבוצה שלא להמתין עוד לתשובתו והחתימה במקומו את מריו אנדטי.
מרוצי מכוניות ספורט וטורינג
לאחר הפרישה בסיום עונת 1981 עבר להתחרות במרוצי GT באוסטרליה. בשנת 1982 התחרה באליפות ה-GT האוסטרלית כשהוא נוהג בפורשה 935. הוא שלט באליפות וניצח את כל תשעת המרוצים. במהלך השנה הקים קבוצה משלו אליה צירף את בוב מוריס שהתחרה עם פורד פלקון ובארי ג'ונס שהתחרה עם מאזדה RX-7. האימונים נמשכו במהלך העונה, אך העובדה שמדבור על שני כלי רכב שונים מאוד הקשתה על התקדמות. בסיום העונה התפרקה הקבוצה. ג'ונס המשיך להתחרות במרוצי GT וסופרקארס באסיה ובאוסטרליה עד לשנת 2002.
לאחר הפרישה
לאחר הפרישה הסופית מהפורמולה 1 בשנת 1986, הצטרף לערוץ 9 האוסטרלי ושימש כפרשן בשידורי הפורמולה 1 עד לשנת 2002. בשנת 2013 הצטרף כפרשן לשידורי האליפות בערוץ 10 במדינה. בשנת 2005 מונה למנהל הקבוצה האוסטרלית באליפות A1 GP, תפקיד אותו מילא עד לסיומה ש להאליפות בסוף עונת 2009.
בשנת 2017 הוציא לאור ספר אוטוביוגרפי "AJ: How Alan Jones Climbed to the top of Formula One" אותו כתב בסיוע אנדרו קלארק.
הוקרה
בשנת 1980 מונה כחבר במסדר האימפריה הבריטית על "תרומתו לספורט המוטורי". בשנת 1985 נבחר כחבר בהיכל התהילה של הספורט באוסטרליה.
חיים ולירו
ירושלים בתחילת המאה ה-19
במחצית הראשונה של המאה ה-19 התגוררה כל אוכלוסיית העיר בתחומי העיר העתיקה. תנאי המגורים היו קשים, ורחובותיה צרים ומוזנחים. המאפיינים העיקריים של אוכלוסיית העיר היו עוני ונחשלות. מחוץ לחומות לא היו בתים או מבני-מגורים, ובשטח הפתוח היו מסתובבות כנופיות של שודדים, ולעת ערב היו ננעלים שערי העיר.
יעקב ולירו (1812–1874)
מוצאה של משפחת ולירו בספרד. לאחר שחיו זמן-מה כאנוסים, היגרו בני המשפחה לאחר גירוש ספרד לטורקיה.
יעקב ולירו, אבי המשפחה, נולד באיסטנבול (אז נודעה בשם קושטא), קיבל חינוך יהודי מסורתי, ובסמוך לשנת 1835 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. הוא זנח את מקצועו המקורי כשוחט ועבר לעסוק בחלפנות כספים.
הוא ראה ברכה בעיסוקו החדש וקשר קשרים עם אנשי עסקים נוספים, אף הם חלפני כספים ממוצא ספרדי. הקבוצה החליטה להרחיב את פעילותה, ובשנת 1848 ייסדו יעקב ולירו, חיים אמזלג ואיש עסקים ארמני, יעקב פאסקאל, את הבנק הראשון בארץ – בנק ולירו ושות'.
הסניף הראשי של הבנק היה בתוך העיר העתיקה סמוך לשער יפו, בדירה קטנה בת 2 חדרים. עם התרחבות פעילות הבנק נפתחו שני סניפים נוספים – אחד בעיר הנמל יפו שנוהל על ידי בנו הבכור של יעקב ולירו, משה יוסף (1837–1879), והשני בעיר הראשית של האזור, דמשק.
את ביתו של ולירו בנה קונרד שיק בצפון מזרח העיר העתיקה בסמוך לשער הפרחים. בית מפואר וגדול (בהשוואה לתקופה), חדרים רבים, תקרות גבהות, ריצוף מיוחד וכדומה.
מעורבות פיננסית וחברתית
חיים אהרן, בנו הצעיר של יעקב ולירו, נולד בירושלים בשנת 1845. הוא קיבל חינוך תורני, ולמד חמש שפות: צרפתית, טורקית, ערבית, לדינו ועברית. בגיל 15 התחיל חיים ולירו לעבוד כפקיד בבנק שניהל אביו. משהוכיח את עצמו הוא תפס את משרת ניהול סניף הבנק בירושלים בשנת 1875, ובשנת 1880, לאחר מות אחיו יוסף ולירו, התמנה למנהל הכללי של הבנק.
עושרו ופעילותו העסקית של ולירו הקנו לו מעמד חשוב בירושלים, הן בקהילה היהודית והן בקרב שאר הקהילות בעיר. מתוקף מעמדו הוא שימש נציג הקהילה היהודית ברשויות העיר ששאבו את סמכותן מהממשלה העות'מאנית. לאחר הכיבוש המצרי של ירושלים (1831–1841) הוא כיהן כחבר במג'ליס אל-אידארה (המועצה המנהלית) של מחוז ירושלים. חברותו בוועדה סייעה בידי חיים ולירו להעמיק את הרשת הכלכלית והחברתית שהזינה את עסקיו. בשנת 1868 התמנה חיים ולירו כאחד משני הנציגים היהודים במועצת העירייה של ירושלים.
ועד העדה הספרדית בירושלים. שהוקם על פי המסורת על ידי הרמב"ן, הנהיג את יהודי ירושלים משך מאות בשנים. בראש ועד העדה עמד הראשון לציון, שהוכר החל משנות הארבעים של המאה התשע עשרה כחכם באשי (ראש הרבנים), והוכר כנציגו המוסמך של היישוב כולו כלפי השלטונות העות'מאנים וכסמכות עליונה בכל ענייני הדת. בשנים 1880–1912 עמד חיים ולירו בראש הוועד וזאת אף על פי שלא היה רב בהשכלתו - עדות למעמדו הרם בעדה הספרדית.
חיים אהרן ולירו היה בין הנציגים של קרן מזכרת משה מונטיפיורי. קרן זו נוסדה בשנת 1874, ומטרתה לסייע בבניית בתים ליהודים בירושלים. הקרן העניקה הלוואות להשלמת בתים בשכונות מזכרת משה (1882), אהל משה (1882), ימין משה (1892), זיכרון משה (1904) וקריית משה (1924). כמתחייב מתפקידו כנציג בקרן נמנה חיים ולירו עם חמשת החותמים על החוזים בין הקרן למתיישבים בשכונות מזכרת משה ואהל משה.
ולירו היה נשוי לאסתר לבית לוי, והיו להם 5 ילדים. אחד מבניו הוא ד"ר יוסף משה ולירו, שופט בבית המשפט המחוזי בירושלים בתקופת ממשלת המנדט. הוא ידוע במיוחד בזכות עמדת המיעוט שהציג בפרשת רצח ארלוזורוב. בעוד שני השופטים הבריטים בהרכב הכריעו את הנאשמים למוות, כתב ולירו את דעת המיעוט שזיכתה את הנאשמים. הודות לכך ניתן היה להגיש ערעור לבית המשפט העליון, שם זוכו הנאשמים מכל אשמה.
בנק חיים ולירו ושות'
בעת שיעקב ולירו נטל לידיו את ניהול הבנק, התרחבו עסקיו. תחילה עסק הבנק במתן שירותים פיננסיים לאוכלוסייה המקומית, כגון פיקדונות, הלוואות והעברת כספים. עם הרחבת עסקיו התרחב גם חוג לקוחות הבנק, ועתה ניתנו שירותים פיננסיים גם לממשלה העות'מאנית, לקונסוליות, למוסדות המסונפים לכנסיות ולאגודות צדקה. נחום דוד פריימן מביא ב"ספר הזיכרון הירושלמי" (1913) נתונים על הון היסוד של בנק ולירו יעקב ושות', שעמד על 3,000,000 פרנקים (120,000 ליש"ט).
לבנק היה מעמד חשוב בחברה היהודית בארץ ישראל. דרך הבנק הועברו מאירופה כספים לארגונים, למוסדות ולתושבים יהודיים. בין השאר הועברו באמצעות הבנק חלק מכספי החלוקה שהגיעו לירושלים מאירופה.
החלוקה הייתה גורם משמעותי בכלכלת העיר. מקבליה נחלקו לשני סוגים: מקבלי "החלוקה הקטנה", שקיבלו מעות בעין, ומקבלי "החלוקה הגדולה" שהיו מקבלים שטרות לפירעון לאחר חצי שנה או יותר ולווים כנגדם מהבנקים, בניכוי מסוים. לכל כולל היה "קורס" - שיעור ניכיון שונה.
מימון הבנייה הרוסית
שיקולים מדיניים של ממשלת הצאר, ששאפה להרחיב את גבולות ההשפעה של האימפריה הרוסית, הביאו במחצית השנייה של המאה ה-19 להגדלת זרם הצליינים הרוסים לירושלים. עובדות אלו הביאו את שלטון הצאר הרוסי, שראה עצמו כמגן הדת, לקנות דריסת רגל בירושלים. באוקטובר 1860 הסתיימה רכישת הקרקעות של השטח העתיד להיקרא מגרש הרוסים, והחלה בנייה של מתחם מוקף חומה ובו כנסייה, בית חולים, אכסניות לעולי רגל ובית מגורים לקונסול הרוסי.
בנק ולירו עזר לרוסים בהעברת כספים ובאספקת שירותים בנקאיים. על כך קיבל חיים ולירו בשנת 1898 אות כבוד גבוה מהצאר הרוסי.
קשרים עם הברון רוטשילד
בנק ולירו סיפק שירותים שונים לעסקיו של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד בווינה, בלונדון ובפריז. משהחל הברון להשקיע כספים בארץ ישראל הוא נעזר בשירותי הבנק של חיים ולירו לצורך העברת הכספים והפקדתם.
בשנת 1854 הקימה משפחת רוטשילד את בית החולים היהודי הראשון בירושלים, בית החולים מאיר רוטשילד. הכספים שהועברו לצורכי מימון הבנייה הועברו באמצעות בנק ולירו.
הברון אדמונד דה רוטשילד החל להעמיק את מעורבותו במפעל הציוני והתחיל לעסוק בפיתוח יישובים בארץ ישראל. המשבר החריף שבו היו נתונות המושבות הראשונות בארץ ישראל דחף את רוטשילד להשקיע בהן כספים רבים ולמעורבות רבה בחייהן. אחת הדרכים להעברת הכסף הייתה באמצעות בנק ולירו. לדוגמה, בשנת 1883 הודיע הברון למנהל מקוה ישראל על פתיחת חשבון אשראי של עשרת אלפים פרנק אצל ולירו בירושלים לסיוע להתיישבות העברית.
רכישת קרקעות
במהלך שנות עבודת הבנק והקשר ההדוק בין עסקי הפיננסים של הבנק ועולם הנדל"ן, רכש הבנק בעלות על קרקעות בעיקר בדרך של משכנתאות וממימושן.
לרשות הבנק נמסרו קרקעות או משכנתאות על חלקות קרקע שונות בארץ ישראל, ובמקביל פעל חיים ולירו להשקעת הונו בנכסי דלא ניידי בירושלים ובסביבתה, וביניהן חלקות קרקע רבות לאורך רחוב יפו, בשער שכם, בשכונות קטמון ומקור חיים של היום, בחברון וביפו. לפי תיאורו של ישעיהו פרס "אהרון ולירו היה הרוטשילד של ירושלים, עשיר במקרקעין".
הקרקעות בבעלות משפחת ולירו שימשו להקמת מבנים שונים וחשובים בירושלים. בספרו "ספר היישוב" מציין פנחס גרייבסקי כי המגרש עליו נבנה בית החולים ביקור חולים נרכש על ידי יואל משה סלומון שהיה חבר בהנהלת עמותת ביקור חולים מאת הבנקאי חיים אהרון ולירו "במחיר 15 פרוטה האמה". שוק מחנה יהודה החל לקום על מגרש ריק בבעלות משפחת ולירו ברחוב יפו, מקום שאליו הביאו "פלאחים" (איכרים) ערבים מכפרים שממערב לירושלים, כמו ליפתא, דיר יאסין, שייח' באדר ואחרים, את תוצרתם החקלאית למכירה. בחלוף הזמן הציבו הפלאחים לעצמם סככות רעועות ודוכני עץ, ובתוך כ-15 שנה הפכו אלה למבני פח ועץ קבועים. אז גם החל להתגבש שמו של השוק - בתחילה נקרא "שוק ולירו", על שם בעל המגרש, אך בהמשך החל להיקרא "שוק מחנה יהודה" על שם השכונה הסמוכה שמעבר לכביש.
ככר חיים אהרון ולירו
באביב 2012 חנכה עיריית ירושלים את ככר ולירו בצומת הרחובות יפו-בית יעקב מול שוק מחנה יהודה.
הנרי אונגר
הנרי אוּנְגֶר (Unger; נולד ב-1951 בקרקוב, פולין) הוא פילוסוף, הוגה ומרצה בכיר באוניברסיטת תל אביב.
מחקריו ופעילויותיו האקדמיים
אונגר קיבל את תואר הדוקטור מאוניברסיטת תל אביב בתחום הפילוסופיה ותיאוריה של הספרות. מאז שנת 1973 לימד באוניברסיטת תל אביב, תחילה במחלקה לפילוסופיה ובבית הספר לחינוך, ומשנת 1995 בפקולטה לאמנויות. אונגר מגדיר את עצמו אתאיסט וסוציאליסט. מרצה על מספר תחומים: אושר, אלוהים, ספרות, פילוסופיה, קולנוע, אמנות, תרבות, קפיטליזם ועוד.
תחומי ההתמחות שלו הם "הטרקטטוס" של ויטגנשטיין, פילוסופיה אנליטית של המאה העשרים, אסתטיקה, ספרות העולם וסמיוטיקה של תרבויות.
בשנים 1996–2005 ניהל את התוכנית הרב-תחומית בפקולטה לאמנויות, ושנתיים נוספות את התוכנית הבין-תחומית לתארים מתקדמים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1995 הקים את בית הספר לקולנוע שבמדרשה לאומנות בבית ברל, ועמד בראשו עד שנת 2007. בשנים 2000–2006 שימש כחבר "המועצה הישראלית לקולנוע".
בשנת 2000 ובשנת 2006 זכה בתואר "מרצה מצטיין" מטעם הרקטור של אוניברסיטת תל אביב.
בשנים האחרונות מתמחה אונגר בבניית קורסים רב-שנתיים, כגון קורס על תרבות המערב מהומרוס ועד זמננו, שהתחיל את פעילותו ב"בית אריאלה" (תל אביב) בשנת 2004 ונמצא כעת בשנתו השמינית, וקורס מקיף על הפילוסופיה המערבית מאפלטון עד דרידה, המיועד להימשך חמש עשרה שנה.
אונגר מרבה להרצות במסגרות שונות ובתחומי עניין מגוונים - מפילוסופיה, דרך ספרות, אתיקה, אסתטיקה, אמנויות, ועד קולנוע עכשווי. בשנת הלימודים תש"ס העביר ב"סדרת הדקאן" של הפקולטה לאמנויות קורס בשם "על כנפי איקארוס" – שזכה להדים רבים – ובו ניסה לפתח קריטריונים לשיפוט אסתטי בעידן הפוסט-מודרני.
בתרבות
היוצר הישראלי אריק ברמן חיבר בהשראת הרצאתו של אונגר שני שירים באלבומו "אהבה ואלוהים אחרים". שני השירים מתבססים על מגמות שאונגר מציג בקורס "תחנות בתרבות המערב". שמות השירים הם "איפה המצלמה שלי" ו"הלא כלום". בזה האחרון אף מופיעים קטעים מוקלטים מן ההרצאות כחלק מהיצירה.
שר הטבעות
שר הטבעות (באנגלית: The Lord of the Rings) הוא ספר פנטזיה אפית שנכתב על ידי הסופר והפילולוג האנגלי ג'.ר.ר. טולקין בין השנים 1937–1949. הספר ממשיך את ספרו של טולקין, "ההוביט".
שם הספר מתייחס לשר האופל סאורון, האנטגוניסט הראשי. בתקופה קדומה חישל סאורון את טבעות הכוח, וביניהן את הטבעת האחת ששולטת בכולן. נשק אולטימטיבי בניסיונו להשתלט על הארץ התיכונה. אדמות הארץ התיכונה מאוכלסות בבני אדם ובגזעים של דמויי-אנוש כהוביטים, אלפים, גמדים ואורקים, בנוסף על יצורים פנטסטיים אחרים כאנטים, וארגים, באלרוגים וטרולים. עלילת הספר מביאה את מלחמת הטבעת דרך תיאורן של הדמויות, בעיקר ההוביטים פרודו בגינס, סמוויז גמג'י, מריאדוק ברנדיבאק ופרגרין טוק.
אף על פי שמבחינת תכנו שר הטבעות הוא ספר פנטזיה מובהק, השפעתו חורגת מתחום ז'אנר זה בלבד. התימות המרכזיות של הספר שאולות מהעולם המודרני: פרט מול חברה, עצמאות מול עריצות, שימור הסביבה מול התעשייה וקידוש ההבחנה האישית בין טוב לרע. בנוסף, הספר שונה מספרי פנטזיה אחרים ברקע רחב ובתשתית עמוקה שלתוכה הוא משובץ. לפני כתיבת הסיפור יצר טולקין עולם דמיוני שלם ומפורט הכולל שפות וכתבים עתיקים, מפות, היסטוריה, סיפורים השאובים ממיתולוגיות שונות, ושירים. אף על פי שחלק עיקרי מתוך היצירה הזו איננו מופיע כלל בשר הטבעות, יש בו הרבה אזכורים והתייחסויות אליה. בכך מהווה סדרת הספרים חוויה מיוחדת של כניסה לעולם דמיוני בעל חוקיות פנימית והיסטוריה בעלת עומק ועקביות, כאשר המאורעות המתוארים מתרחשים במקביל ובמקומות שונים באותה מסגרת זמן. מכלול הספרים המתארים עולם דמיוני זה, על רקעו מתרחשת עלילת "שר הטבעות" נקרא הלגנדריום.
הפופולריות הרבה של הספר "שר הטבעות" זכתה להתייחסויות רבות בתרבות המודרנית, והיוותה השראה למגוון מדיומים, החל מסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה וכלה במשחקי מחשב ויצירות אמנות ופרוזה.
היצירה הספרותית "שר הטבעות" היא זוכת פרס הפנטזיה הבינלאומי של שנת 1957.
אחוות הטבעת
אדון האופל סאורון שמשכנו במורדור חישל את הטבעת האחת בהר הגזירה (נקרא גם הר האבדון, Mount Doom) במטרה לשלוט בעמי הארץ התיכונה. הטבעת האחת היא חפץ קסום רב-עוצמה שבין כוחותיו נמנים הפיכת העונד לבלתי-נראה, מתן אריכות ימים ושליטה בטבעות הכוח האחרות שחולקו לשרי הארץ התיכונה. בקרב בין כוחות האופל למתנגדים להם, אביו של איסילדור, אלנדיל, נהרג על ידי סאורון וכאות נקמה כרת איסילדור את אצבעו נושאת הטבעת של סאורון, דבר שהביא למפלתו של שר האופל. איסילדור לקח את הטבעת לעצמו למרות אזהרותיו של אלרונד (אלף רב-עוצמה ואדון ריוונדל) שהטבעת בוגדנית ומשחיתה את מי שעונד אותה. מאוחר יותר, איסילדור נקלע לקרב עם חבורה של אורקים, וענד את הטבעת כדי להיעלם. הוא קפץ אל נהר האנדוין כאשר הוא עונד את הטבעת, אך הטבעת החליקה מאצבעו. הוא נגלה על פני המים והאורקים ראו אותו ורצחוהו. גולום, הוביט משבט נשכח שבעקבות הטבעת עבר לגור במערות בערי האובך, היה הבא להשיג את הטבעת, והוא אצרה משך זמן רב בטרם איבד אותה לידי בילבו בגינס. מאוחר יותר ירש אותה אחיינו של בילבו, פרודו בגינס, בלי שהיה מודע למקורותיה.
בינתיים, גולום נתפס על ידי שליחי סאורון, שמיד אחרי חקירתו יוצאים לחפש את הטבעת. גנדלף האפור, הקוסם הטוב, חוקר את ההיסטוריה של הטבעת, ומייעץ לפרודו לקחת אותה לריוונדל ולברוח מביתו שבפלך. פרודו יוצא לדרך יחד עם הגנן הנאמן שלו, סמוויז גמג'י (סם), ועם שני ההוביטים מריאדוק ברנדיבאק (מרי) ופרגרין טוק (פיפין). במסעם המסוכן, הם עומדים בפני קשיים רבים, ונרדפים כל אותה עת על ידי שריו של סאורון, רפאי הטבעת ("נאזגול"). מספר דמויות מסייעות לחבורת ההוביטים בדרכם, ובהם (ואולי החשוב שבהם) אראגורן, יורשו של איסילדור ומלכה הלגיטימי של גונדור, אחת מממלכותיהם של בני האדם. במהלך המסע פרודו נפצע אנושות מלהבו של אחד מרפאי הטבעת, אולם רפאי הטבעת מובסים על ידי האלף גלורפינדל, ופרודו מחלים תחת ידיו המרפאות של אלרונד בן הלילית, אדונה של ריוונדל.
אלרונד בינתיים זימן מועצה (למעשה המועצה זימנה את עצמה מתוקף הגורל) ובה נציגי העמים החופשיים של הארץ התיכונה. במהלכה, חושף אלרונד מידע משמעותי רב על אודות סאורון והטבעת, כמו הימלטות גולום מיער-אופל, היעלמותו של הגמד באלין ממוריה, והידרדרות לבו של סארומן, הקוסם הלבן אל האופל. המועצה מחליטה כי מוצאם היחיד של עמיהם להביס את אדון האופל הוא להשמיד את הטבעת בהר הגזירה שבלב מורדור, המקום בו חושלה. פרודו מתנדב להיות נושא הטבעת, ולצדו נבחרות עוד שמונה דמויות שתסייענה לו במסעו (בנוסף לגנדלף וההוביטים), בהם אראגורן, גימלי בן גלוין הגמד, לגולס בן תראנדואיל האלף ובורומיר בן דנתור, בנו של עוצר גונדור, וכך נוצרה "אחוות הטבעת".
המשלחת יוצאת לדרכה ומגלה שהיא מוכרחה לעבור דרך מכרות מוריה. במהלך מעברם במכרות הם מותקפים על ידי אורקים, וגנדלף, הזקן שביוצאים למסע והבכיר שבהם, נלחם בלית־ברירה בבאלרוג, שד עתיק, ונופל לתוך תהום עמוקה. יתר חברי המשלחת נמלטים מן המקום ומוצאים מחסה ביערות ממלכת לות'לוריין. מצוידת בסירות ובמתנות שהעניקה המלכה גלדריאל, המשלחת ממשיכה בדרכה לצד גדות נהר האנדוין הגדול, ומגיעה לאמון־הן. שם, בורומיר, בנו של דנתור עוצר גונדור, מנסה לקחת את הטבעת מידי פרודו, ובתגובה האחרון עונד את הטבעת על־מנת לברוח, מתנתק מיתר האחווה וממשיך במסעו, כשהוא מלווה רק על ידי סם.
שני הצריחים
בורומיר נהרג בקרב עם אורקים באמון הן (הוא נורה ממספר חיצים), ומרי ופיפין נחטפים על ידי האורוק האי, אורקים מיוחדים וחזקים. אראגורן, גימלי ולגולאס רודפים אחרי האורוק האי ופוגשים בגנדלף, שחזר מן המתים וכעת מתקרא גנדלף הלבן. מרי ופיפין נסים על נפשם בעת שהאורקים נטבחים על ידי פרשי רוהאן, ובסופו של יום מוצאים את עצמם בתוך יער פנגורן, שם הם מתיידדים עם האנטים, רועי העצים. גנדלף מלווה את החבורה על מנת להפציר במלך תיאודן, מלך רוהאן, לעמוד איתן מול צבאותיו של סארומן בנקרת הלם. ואכן, בקרב הורנבורג שהתרחש לאחר מכן הפסידו צבאותיו של סארומן. בה בעת האנטים הורסים את מעוזו של סארומן השוכן באייזנגארד. גנדלף מגיע גם הוא למקום. סארומן מסרב להכיר בטעותו, וגנדלף מגרש אותו ממסדר הקוסמים וקורע מעליו את מעמדו ואת כוחותיו.
פרודו וסם לוכדים את גולום ומשכנעים אותו לסייע להם להגיע למורדור. מסעם המשותף ארוך וקשה. בשלב מסוים הם פוגשים באחיו של בורומיר, פרמיר. גולום בוגד בפרודו ומוביל אותו היישר לתוך קוריה של שילוב, מפלצת ענק דמוית עכביש, שממתינה במערות חשוכות שנמצאות במעבר ההרים קירית אונגול. פרודו ננשך על ידי שילוב ומאבד את הכרתו, אולם סם משיב לה כגמולה בעזרת החרב הקסומה "עוקץ" ובעזרת צלוחית גאלאדריאל. סם, בהאמינו שפרודו מת, לוקח את הטבעת למשמורת, ופרודו נישא לצריח קירית אונגול על ידי אורקים.
סאורון מכין את צבאותיו לקראת הקרב על גונדור.
שיבת המלך
גנדלף מגיע למינאס טירית שבגונדור יחד עם פיפין על מנת להזהיר את העיר מפני המתקפה הממשמשת ובאה. מרי מצטרף לצבא רוהאן. אראגורן עובר עם חבורתו ב"שביל המתים" ומגייס צבא של מתים־חיים אשר רובצת עליהם קללתו של איסילדור. גנדלף, אראגורן ויתר החברים באחוות הטבעת מסייעים בהגנה על ערי האדם במינאס טירית בקרבות נגד צבאותיו של סאורון, בין היתר בזמן המצור על מינאס טירית. דנתור, מושלה הנוכחי של גונדור, מתאבד לאחר שהוא חושב בטעות כי בנו פרמיר מת. עזרתם של פרשי רוהן וצבא המתים מסייעת בהבסת חלק ניכר מצבאות סאורון. את מנהיג רפאי הטבעת שפיקד על כוחות סאורון, הורגים אאווין, אחייניתו של תאודן, ומרי.
עם זאת, המערכה לא נסתיימה למרגלות מינאס טירית. סאורון שמר על כוחות רבים במורדור, וכך כוחות העולם החופשי מתקדמים לעבר קרב השיא למול השער השחור הסוגר על הכניסה למורדור. במהלך המסע הם נתקלים במארב וכובשים ומטהרים את עמק המורגול. במהלכם זה קיוו הכוחות להרוויח זמן כדי שפרודו יוכל בינתיים להשמיד את הטבעת, הגם שהקרב נידון מראש לכישלון.
בינתיים, סם הצליח לחלץ את פרודו משבי האורקים. יחד הם עושים את דרכם למורדור ולהר הגזירה. על סף הטלת הטבעת לאש ההר, היא גוברת על רצונו של פרודו והוא מסרב להשמידה. גולום (שעקב אחריהם) נאבק בפרודו על השליטה בטבעת, תוך שהוא נושך באצבעו של פרודו, לוקח את הטבעת ובטעות נופל עמה לתוך הלבה ומת. הטבעת מושמדת, סאורון מתפוגג מן העולם והמלחמה על עתיד הארץ התיכונה מוכרעת.
אראגורן נושא את ארוון, בתו של אלרונד, לאישה, ונמשח למלך גונדור. לגולאס וגימלי נהפכים לידידי נפש ומסייעים לשקם את ממלכות הארץ התיכונה. פרודו נותר פצוע בגופו ובנפשו, ויחד עם בילבו וגנדלף הוא מפליג מערבה לארצות הברוכות. שלושת ההוביטים האחרים חוזרים לביתם.
נספחים
שישה נספחים מופיעים אחרי הסיפור העיקרי, ויחד הם מספקים חומר רב נוסף בנושאים רבים הנוגעים לעלילה, ביניהם ציר זמן של כל האירועים, עצי־משפחה, לוחות שנה ומידע בנוגע לעמים ולשפות המומצאות שבספרי טולקין.
מיתולוגיית הארץ התיכונה
סיפורים רבים מתוך המיתולוגיה התפרסמו לאחר מותו של טולקין במסגרת הלגנדריום (ראו בהמשך).
כתיבה
בדצמבר 1937 כתב טולקין מספר טיוטות בטרם עלה במוחו הרעיון לעלילת 'הטבעת האחת'. במקור, לפני שהתמקד בנושא הטבעת האחת, טולקין התכוון להביא את הרפתקאותיו של בילבו בגינס בחיפוש אחר אוצרות.
במהלך השנים כתב טולקין גם מספר סיפורים כדוגמת הסילמריליון, וכן העלה על הכתב רשימות בתקופת מלחמת העולם השנייה. לאחר מותו של טולקין פרסם בנו, כריסטופר טולקין, חלק גדול מאותה מיתולוגיה בספרי מקבץ בשם "לגנדריום" הכוללים את "הסילמריליון", "סיפורים שלא נשלמו" ו"תולדות הארץ התיכונה".
השפעות
"שר הטבעות" היה מסעו האישי של טולקין בתחומי העניין שלו: פילוסופיה, דת (בעיקר הנצרות הקתולית), סיפורי מעשיות ומיתולוגיות שונות.
האל אילובטר וגזע האיינור שהמציא טולקין - ביניהם הוולאר והמיאר - תתי־אלים אשר אחראים לעיצובו של העולם, לקוחים ממספר השפעות של מיתולוגיה נורדית, כדוגמת האדה הפואטית והאדה הפרוזאית, כמו גם מן המיתולוגיה הנוצרית. הטבעת האחת וחרב הנארסיל לקוחות ממוטיב הטבעת הקסומה והחרב השבורה שחושלה מחדש כפי שהופיע בטבעת הניבלונג של המלחין הגרמני ריכרד וגנר. השפעה ישירה על הארץ התיכונה והטבעת האחת שעליה נלחמים כוחות הטוב והרע לקוחה מאפוס המיתולוגיה הפינית "קאלואלה". בנוסף קיימות השפעות מהמיתולוגיה הגרמאנית והמיתולוגיה הקלטית.
מבקרי ספרות אימתו גם את השפעותיו של האמן והאדריכל האנגלי ויליאם מוריס, חבר תנועת האמנויות והאומנויות. טולקין לקח כמה אלמנטים פרי יצירתו של מוריס ליצירת ביצות המתים ויער-אופל, נוסף על יצירות אנגלו־סקסוניות כמו הפואמה ביאוולף.
בראיון טלפוני שנערך עמו, ציין טולקין את יצירתו של הסופר האנגלי הנרי ריידר הגרד, "היא". כמה מהמיקומים ומהדמויות הושפעו מתקופת ילדותו של טולקין בעיירה השלווה סיירהול בברמינגהאם. הועלתה ההצעה כי תיאור הפלך וסביבתו התבססו על האזורים הכפריים של מכללת סטוניהרסט בלנקשייר, שבה שהה טולקין בשנות ה־40. כמו כן ציין טולקין במכתב שכתב כי קיבל את ההשראה של הגמדים מהעם היהודי. עוד השפעה שטולקין ציין היא המסע להר הגזירה שנכתב בהשראת השעיר המשתלח ביום כיפורים.
רוב השפעותיו של טולקין נבעו גם מהתנסויותיו בעת מלחמת העולם הראשונה והשנייה.
פרסום
"שר הטבעות" נכתב בחלקים בין השנים 1937–1949, בתקופת מלחמת העולם השנייה. טולקין התכוון לפרסם את הספר בשלמותו, אך ההוצאה לאור התעקשה לחלקו לשלושה חלקים בשל אורכו ובעיקר עקב המחסור בנייר באותם ימים. שלושת החלקים פורסמו בשנים 1954–1955 בשם "אחוות הטבעת" (ספרים 1 ו־2), "שני הצריחים" (ספרים 3 ו־4), ו"שיבת המלך" (ספרים 5 ו־6 בנוסף לשישה נספחים). מספר עיכובים בהפקת הנספחים והמפות הובילו לדחיית הפרסום לתאריכים ה־21 ביולי 1954, 11 בנובמבר 1954 ו־20 באוקטובר 1955. טולקין לא אהב את השימוש בשם "שיבת המלך", שכן הדבר מגלה פרטים מהעלילה. הוא הציע את השם "מלחמת הטבעת", אך השם נדחה על ידי הוצאת הספרים. חלוקת הספר היא טכנית בלבד, והספר אינו מהווה טרילוגיה כי אם יחידה אחת. אולם, בעקבות ההוצאה המפורסמת כשלושה כרכים, "שר הטבעות" נודע כטרילוגיה.
עד לאמצע שנות ה־60, הספר עבר מספר שינויים וגרסאות תחת הוצאות ספרים כגון "Ballantine Books", "Collins", "Ace Books", ו־"Houghton Mifflin", כאשר השניים האחרונים הם אלה שהביאו להצלחתו המסחרית הרבה ולהפיכתו לתופעה תרבותית.
תרגומים לשפות
הרומן תורגם במלואו ל־38 שפות נוספות, ביניהן הולנדית, שוודית, פולנית, איטלקית, דנית, צרפתית, רוסית, נורווגית, יפנית, יידיש ועברית. התרגום העברי זכה לשתי מהדורות - שתיהן בתרגומה של רות לבנית. המהדורה הראשונה יצאה לאור ב-1979 בהוצאת זמורה-ביתן. המהדורה השנייה נערכה בידי עמנואל לוטם והיא נחשבת לתרגום נפרד בשל השינויים הרבים שבוצעו בעריכה. הגרסה של לוטם ראתה אור ב-1998, ופורסמה גם בחלוקה המקובלת לשלושה כרכים וגם בכרך אחד. בקרב חובבי טולקין דוברי העברית, ובעיקר הוותיקים שבהם, קיימת מחלוקת באשר לתרגום העברי העדיף.
ביקורת ופרשנויות
עם פרסומו קיבל הספר "שר הטבעות" ביקורות מעורבות מקהל קוראיו. הרוב מכריע של הביקורות הילל ושיבח את הישגו הספרותי של טולקין, וסיווג אותו כיצירה ספרותית חשובה, בעוד אחרים ביקרו את התמות החבויות בכתביו של טולקין. ג'ודית שולביץ מהניו יורק טיימס ביקרה את הפדאנטיות הרבה שבסגנון כתיבתו, באומרה "(טולקין) ניסח אמונה רווחת באשר לחשיבותה של משימתו כמשמר השפה הספרותית, דבר כשלעצמו גוזר דין מוות לספרות". ריצ'רד ג'נקינס העלה את החוסר שבעומק פסיכולוגי, הן לסיפור והן לדמויות - שכדבריו "הן אנמיות וחסר בהן מרקם". מבקרים מסוימים אף ראו בתיאור הגזעים הרבים המאכלסים את הארץ התיכונה, לטוב ולרע, כאלגוריה למעמד חברתי. סופר המדע הבדיוני דייוויד ברין פירש את היצירה הספרותית כמכילה נאמנות גמורה למבנה חברתי אליטיסטי. בכתביו של סופר המדע הבדיוני מייקל מורקוק, "פו האפי", הוא ביקר את נקודת מבטו של טולקין הנשקפת בספר כשמרנית ביותר. המלומד תומאס אלן שיפי מתאר את גילומו של הרוע כהשתקפות לדעות קדומות שהיו למעמד הביניים על מעמד הפועלים באירופה בשנים שבין שתי מלחמות העולם.
יש המפרשים את הספר כתיאור של מלחמת העולם השנייה כאשר מורדור מסמלת את גרמניה הנאצית, והטבעת האחת כאלגוריה לפצצת ביקוע גרעיני, אך טולקין עצמו התנגד לפרשנות כזו בחריפות. כפי שציין בהקדמה לספר, הוא לא התכוון שיהיה שיוך דתי או מוסרי כלשהו מהסיפור אל החיים האמיתיים. זאת ועוד, הוא תיעב אלגוריה על כל סוגיה, והצהיר שוב ושוב שהספר נכתב כסיפור אגדה המונחית על ידי ערכים של טוב ורע, מבלי שהוא מנסה לייצג משהו מהעולם האמיתי, ועל הקורא מוטל החופש לפרש את כתביו לפי ראות עיניו. יתר על כן, טולקין סיים כבר את רוב הספר, כולל פרק הסיום, בטרם הוטלו הפצצות הגרעיניות הראשונות על הירושימה ונגסאקי בשנת 1945.
עיבודים לספר
הספר עובד למגוון מדיומים - החל מתסכיתי רדיו, לסרטי קולנוע, ועד להפקות תיאטרון ומחזמרים.
רדיו
הספר עובד לתסכיתי רדיו ארבע פעמים. בשנים 1955 ו־1956 הועלתה אדפטציה בת 12 חלקים מבית BBC. בשנות ה־60 הופקה אדפטציה קצרה על ידי תחנת הרדיו WBAI מניו יורק. דרמטיזציה נוספת שודרה ב־1979 בארצות הברית, ולבסוף, עיבוד נוסף של ה־BBC בשנת 1981, שכעת כלל 26 פרקים בני חצי שעה כל אחד.
קולנוע
שלושה עיבודים קולנועיים נעשו לספר "שר הטבעות". הראשון היה עיבוד אנימטיבי משנת 1978 בבימויו של האנימטור ראלף באקשי. עיבוד זה היה אמור להיות הראשון מבין שני חלקים, והוא הביא את עלילת "אחוות הטבעת" וחלק מ"שני הצריחים". עיבוד שני לקולנוע נעשה בשנת 1980 - "שיבת המלך" מבית ההפקות ראנקין־בס, שהיו אחראים גם ליצירת העיבוד האנימטיבי להוביט. העיבוד השלישי היה טרילוגיית סרטי שר הטבעות, בבימויו של פיטר ג'קסון. הטרילוגיה זכתה להצלחה רבה ול־17 פרסי אוסקר, ונחשבת עד היום לאחת סדרות הסרטים המצליחות ביותר בכל הזמנים, בסדרה שלושה חלקים- "שר הטבעות: אחוות הטבעת" (2001), "שר הטבעות: שני הצריחים" (2002) ו"שר הטבעות: שיבת המלך" (2003). החלק האחרון בסדרת הסרטים נחשב לאחד מסרטי הקולנוע הטובים ביותר בכל הזמנים, וזכה ב-9 פרסי סטורן, שני פרסי MTV, שני פרסי גראמי, חמישה פרסי גלובוס הזהב ו- 11 פרסי אוסקר, שזה השיא של כמות פרסי האוסקר לסרט אי- פעם (בשיא מחזיקים גם הסרטים "טיטאניק" ו"בן חור"), הסרט האחרון גם זכה לשבור את שיאי ההכנסות של מיליארד הדולרים, ונמצא ברשימה של הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים.
טלוויזיה
בשנת 1993 שודרה בפינלנד סדרת טלוויזיה בשם "ההוביטים" שכללה תשעה פרקים.
במהלך חודש נובמבר 2017 פורסם כי אמזון רכשה זכויות של הספר ממשפחת טולקין בסך 250 מיליון דולר וכי בכוונתם להביא לשירות פריים וידאו סדרת פריקוול לספרי שר הטבעות, בשם "שר הטבעות: טבעות הכוח", במסגרת שירות הסטרימינג שלהם. עוד דווח כי החברה חתמה על תכנון שש עונות על סך 750 מיליון דולר. בכוונת אמזון להילחם במתחרותיה כמו נטפליקס ו־HBO אשר להן סדרות הענק Stranger Things ו"משחקי הכס", ולהשיג גם לעצמה סדרת ענק. התחרות בין רשתות הסטרימינג הולכת וגדלה, במיוחד לנוכח כניסתם של חברות הענק- דיסני (דיסני פלוס) ואפל (אפל tv), לשירותי הסטרימינג.
מחזות זמר
מספר מחזות זמר נעשו ל"שר הטבעות". עיבוד לשלושת חלקי הספר הועלה על בימות סינסינטי, אוהיו, כאשר רק השניים האחרונים זכו להצלחה. בשנות ה־90 הופקו שלושה מחזות זמר לפי הספרים על ידי תיאטרון Lifeline בשיקגו, אילינוי. ולבסוף, הפקת ענק ראוותנית בת שלוש וחצי שעות נעשתה ב־2006 בטורונטו, אך הופסקה לאחר חצי שנה בלבד. לאחר מספר קיצוצים הועלתה הפקה זו במחודש בלונדון במאי 2007, והתקבלה בביקורות מעורבות.
בשנת 1965, המלחין הבריטי דונלד סוואן הלחין שש פואמות מתוך "שר הטבעות" ואחת מתוך "הרפתקאות תום בומבדיל" למוזיקה. השירים פורסמו בשנת 1967 בשם "The Road Goes Over: A Song Cycle". בשנת 2006 יצא מחזה אופרה לשר הטבעות.
השפעות הספר
טולקין שאל מוטיבים רבים ממיתולוגיות שונות, כגון גזעים שונים, טבעת קסמים, קוסמים זקנים ועוד. למרות זאת, יצירתו של טולקין מהווה אבן דרך חשובה בספרות הפנטזיה המודרנית, עד כדי כך שיש המכנים את טולקין "אבי הפנטזיה". למעשה, יש ספרים שניתן לסווגם כספרי פנטזיה שיצאו לפני שר הטבעות, אולם החידוש הגדול ביצירתו של טולקין נעוץ ב"נוסחה" של השימוש בעלילה, במוטיבים ובדמויות. בספרי פנטזיה רבים (כגון ארץ ים מאת אורסולה לה־גווין, הבלגריאד מאת דייוויד אדינגס, מחזור כישור הזמן מאת רוברט ג'ורדן, סדרת רומח הדרקון מאת מרגרט וייס וטרייסי היקמן, סדרת הירושה מאת כריסטופר פאוליני, סדרת חרב האמת מאת טרי גודקיינד ועוד), ניכר שימוש בולט בלפחות חלק מהמרכיבים מה"נוסחה" שהמציא טולקין. הנוסחה היא: בעולם פנטזיה כלשהו (לרוב לא העולם שלנו) יש יצור/אדם אחד שהוא הרע הראשי (במקרים רבים הוא נקרא "אדון האופל") והוא שולט על משרתים רבי עוצמה וצבא גדול של יצורי רשע פחותים כגון אורקים, טרולים ודומיהם. באמצעות משרתיו, צבא זה וכוחותיו רבי העוצמה מאיים לפגוע בחיים השלווים של כל היצורים בעולמו (או לפחות בארץ בה מתרחש הסיפור), ולפרוש את שלטון האימים שלו על אותה הארץ, תרחיש שיש למנוע את התגשמותו כמעט בכל מחיר. מי שמיועד להציל את העולם מחזון אפוקליפטי זה הוא גיבור הסיפור, תושב כפר נידח כלשהו שנקלע בעל כרחו למערבולת של המאבק בין כוחות האור לכוחות האופל. את כוחות האור לרוב מהוות כמה ארצות נחלשות שמתאגדות ביחד מול האופל העולה (ביניהן לפחות ארץ אחת שמאוכלסת בידי אלפים), וכמה קוסמים בעלי כוחות לא ברורים שמסובבים את גלגל העלילה. מלווה בכמה חברים נאמנים, קוסם זקן וחרב בעלת כוחות מיוחדים והיסטוריה מפוארת כלשהי, יוצא הגיבור למסע נועז במטרה להנחיל מפלה ניצחת לאדון האופל ומשרתיו. לרוב הדרך בה הגיבור אמור להנחיל לאופל אותה תבוסה מכרעת איננה קשורה במישרין לתמרונים צבאיים כלשהם, אלא יותר דומה לפעולה נקודתית שיש לעשות במקום מסוים. העלילה מתרחשת בארץ שאת מפתה ניתן לראות לפני שער הספר.
בניגוד לטולקין, שעלילת "שר הטבעות" היא רק חלק מיצירתו (שכוללת את שפת העלפים אותה המציא ושכלל לכדי רמה של שיחה פשוטה, עוד כמה שברי שפות, כמה סיפורים שסובבים את עלילת "שר הטבעות", והיסטוריה מפוארת של העולם בו מתרחשת עלילת "שר הטבעות", שכוללת כמה סיפורים ארוכים, משוכללים ומפורטים וחלקים מפואמות בשפה העלפית שמספרות סיפורים אלה), רוב הסופרים מתחילים את כתיבתם היישר מהעלילה תוך שימוש במספר רב מהמרכיבים של ה"נוסחה" לעיל. לכן העולם אותו יוצרים הסופרים מצטיין לרוב באמינות ועומק פחותים יחסית לאלו של טולקין - טולקין כתב קו זמן מפורט מאוד של עולמו ויצר מפה מפורטת בה התרחשו האירועים עליהם הוא מספר, וביצירתו אין כמעט סתירות. אמנם סופרים רבים משבצים ביצירתם כמה מילים משפה מומצאת בהשראת השפה האלפית, אך ללא הגב הבלשני הנרחב שיש לשפה שהמציא טולקין, שהתמחה בשפות. אותם ספרים בהם נעשה שימוש ב"נוסחה" של טולקין נקראים בין השאר "פנטזיה נוסחתית". עדות נוספת להשפעתו העצומה של טולקין על ה"פנטזיה הנוסחתית" היא שעל גב הכריכות של ספרי פנטזיה נוסחתית רבים מצויה השוואה לספרי טולקין, ולעיתים אף כתוב שהספר הוא "שר הטבעות החדש". השוואות כאלה ניתן לראות על גב הכריכות של הספרים מעבר ליערעבות (הספר הראשון בסדרה קורות קצעולם מאת פול סטיוארט וכריס רידל), ואבן הדמעות (הספר השני בסדרת חרב האמת מאת טרי גודקיינד).
מלבד ספרים הושפעו מיצירתו של טולקין גם סדרות טלוויזיה ומשחקי מחשב כגון סדרת הטלוויזיה המדע בדיונית בבילון 5; משחק התפקידים מבוכים ודרקונים.
נוסף על כך, משחקי מחשב אסטרטגיים לא רשמיים כ־Warcraft וכן רשמיים כ־The Lord of the Rings: Battle for Middle-earth ,The Lord of the Rings:Conquest והמשכו מושפעים ואף לעיתים מרחיבים כיד הדמיון הטובה על כותביהם מספר עלילות אשר מצויות בספר.
על שם הדמויות בספר והסופר עצמו נקראו מיני הצרעה שיירפליטיס, ששמה בעצמו מגיע מהמילה האנגלית: "shire" - הפלך.
אניירין ברנרד
אניירין ברנרד (באנגלית: Aneurin Barnard; נולד ב-8 במאי 1987) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ולשי. הוא מוכר בעיקר מהופעותיו בתפקיד דייווי בסרט המוזיקלי "Hunky Dory", קלוד במותחן "The Truth About Emanuel", רוברט ויליס הבן בסרט "סילה", והמלך ריצ'רד השלישי במיני-סדרה "מלכה לבנה". ב-2017 שיחק בסרט הפעולה "דנקרק" של כריסטופר נולאן.
ביוגרפיה
ברנרד נולד באוֹגוּר שבמרכז גלמורגן בוויילס. הוא בנם של ג'ון, עובדת במפעל, וטרי ברנרד, כורה פחם. יש לו אחות בשם קרי. הוא למד בבית הספר התיכון "אֶסְגוֹל גְוִוין ל'אנְהארי". כשהיה בן 11/12 כיכב בסדרת הטלוויזיה "Jacob's Ladder" של ערוץ HTV ויילס. ברנרד למד משחק בקולג' המלכותי הוולשי למוזיקה ולדרמה יחד עם קימברלי ניקסון וטום קאלן, וסיים את לימודיו ב-2008. שפת האם שלו היא ולשית.
קריירה
ברנרד גילם את מלכיור, אחד משלושה התפקידים הראשיים, בהפקה המקורית בלונדון של המחזמר "אביב מתעורר" זוכת פרס טוני. הצגת הבכורה הייתה בפברואר 2009 בתיאטרון ליריק האמרסמית'. ההפקה הועברה במרץ 2009 לתיאטרון נובלו ורצה עד מאי אותה שנה. ב-2010 זכה ברנרד בפרס אוליבייה על תפקידו במחזה. בטלוויזיה שיחק ברנרד בתפקידי אורח בסדרות "רופאים", "חדר מיון", "לגדול בלי בושה", "Y Pris" ו-"Jacob's Ladder". עוד הופיע בסרטי טלוויזיה קצרים כגון "The Big Day" ו-"Night on the Tiles" ובסרט זוכה פרס באפט"א הוולשי "Owl Creek Bridge".
בתיאטרון בוויילס שיחק ברנרד במחזה "שיר אשיר בגשם" בתפקיד דון לוקווד בתיאטרון לנוער ברידג'נד קאונטי, ובמחזה "Il Miracolo" עבור אלאן ויילס. בבית הספר למשחק הופיע בהפקות של "מעגל הגיר הקווקזי", "Hobson's choice", "חשיבותה של רצינות" ו"סיפור הפרברים" בתפקיד טוני. הוא השתתף בהפקה רדיופונית של הדרמה "תחת חורש חלב".
ב-2011 שיחק ברנרד בסרט "המבצר האחרון" המתרחש ב-1215 ועוסק בחתימת המגנה כרטה על ידי המלך ג'ון ומרד הברונים. בסרט מככבים פול ג'יאמטי, דרק ג'קובי, קייט מארה, ג'יימס פיורפוי, ג'ייסון פלמינג ומקנזי קרוק.
עוד ב-2011 כיכב ברנדרד בסרט "Hunky Dory" לצדה של מיני דרייבר. הסרט מתרחש בשנת 1976 בקיץ החם ביותר שנרשם, בבית ספר בסוונסי. ברנרד גילם את דייווי, ושר שירים מאותה עת כגון "Life on Mars" של דייוויד בואי ואת "Love Reign O'er Me" של להקת המי.
בינואר 2012 שיחק ברנרד בתפקיד הצלם דייוויד ביילי בסרט הטלוויזיה "We'll Take Manhattan" לצדה של קארן גילאן. ב-2012 הופיע גם בסרט האימה "אלפי הופקינס" יחד עם ג'יימי וינסטון. ברנרד היה מועמד לתפקיד ג'ק בסרט "ג'ק צייד הענקים" אבל לבסוף ניקולס הולט קיבל את התפקיד.
ברנרד הופיע בתפקיד ראשי בסרט אימה דל תקציב בשם "Guinea Pigs" (יצא גם בשם "The Facility"), על מתנדבים בניסוי קליני שנלחמים על חייהם אחרי שלקחו תרופה בניסוי כושל. בסרט מככבים גם אלכס ריד, כריס לרקין, סטיב אווטס, ניה רוברטס, אוליבר קולמן, סקיי לורי, ג'ק דולן ואמית שאה. אחרי כן כיכב במותחן האימה "Citadel".
מאפריל עד יוני 2012 הצטלם ברנרד לסרט הפנטזיה-הרפתקאות בשם "ההרפתקן: קללת קופסת מידאס" בדרום-מערב אנגליה. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2014. ב-2013 השתתף ברנרד בסרט "Trap for Cinderella" בבימויו של איאן סופטלי המבוסס על ספר מאת סבסטיאן ג'פריסוט, וגילם את דמותו של קלוד בדרמת המתח "The Truth About Emanuel" של פרנצ'סקה גרגוריני.
ברנרד גילם את דמותו של המלך ריצ'רד השלישי בסדרת הטלוויזיה "מלכה לבנה" של ערוץ BBC One. עוד הופיע בתפקיד ג'ון טרנצ'רד בעיבוד של "מונפליט" שצולם באירלנד ושודר בערוץ Sky1 בדצמבר 2013.
ב-2017 הופיע ברנרד בסרט "The Devil's Harvest". הוא השתתף במיני-סדרה "סילה" בתפקיד המנהל המוזיקלי בובי ויליס לצדה של שרידן סמית'. הדרמה מתמקדת בחייה של סילה בלאק וראשית הצלחתה המקצועית.
ב-2016 שיחק ברנרד בתפקיד הנסיך בוריס דרובצקוי במיני-סדרה "מלחמה ושלום" עיבוד של אנדרו דייוויס לרומן באותו שם מאת לב טולסטוי ששודרה בערוץ BBC One. עוד הופיע בתפקיד טים הובסון בדרמה בת חמישה חלקים בשם "שלוש עשרה".
דלה רוביה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
רצח שלהבת פס
רצח שלהבת תחיה פס, שבוצע ב-26 במרץ 2001, היה פיגוע ירי שבו מחבל פלסטיני צלף למוות בשלהבת פס, תינוקת בת עשרה חודשים, בעת ששכבה בעגלת תינוק, קרוב לפתח ביתה בשכונת אברהם אבינו בחברון.
הפיגוע
ב-26 במרץ 2001 בשעה 16:00, ירה מחמוד עמרו, צלף פלסטיני מארגון הטרור תנזים, משכונת אבו סנינה בחברון אל עבר יצחק פס ובתו התינוקת שלהבת, שעמדו בפתח ביתם בשכונת אברהם אבינו. שלהבת נפגעה בראשה ומתה ואילו יצחק נפצע באורח בינוני. עמרו נמלט מזירת הפיגוע בעזרת פעילי תנזים, ארגון הטרור המסונף לפת"ח. הפיגוע גרר זעזוע עמוק היות שהצלף הפלסטיני, מוחמד עמרו, התביית על התינוקת בטרם ירה.
בעקבות הפיגוע
ראש הממשלה דאז אריאל שרון גינה את הפיגוע ושלח את תנחומיו למשפחה. שרון אמר שהוא רואה ברשות הפלסטינית אחראית לפיגוע. ביישוב היהודי בחברון דרשו מצה"ל לכבוש מחדש את שכונת אבו סנינה, ומשפחת פס הודיעה שלא תקבור את התינוקת עד שצה"ל יכבוש מחדש את השכונה. בתגובה לרצח, התנחלו תושבים מהיישוב היהודי בחברון בשוק הסיטונאי בעיר והקימו בו שכונה בשם "מצפה שלהבת" על שם התינוקת שנרצחה. החלקה שעליה נמצא השוק הייתה בבעלות יהודית לפני הטבח בחברון במאורעות תרפ"ט (1929), ופונתה לאחר טבח מערת המכפלה.
לאחר רצח התינוקת בזזו יהודים חנויות ערביות בחברון ושרפו מבנים של הווקף. בחודשים שלאחר רצח התינוקת בוצעו שלושה פיגועי ירי לעבר כלי רכב פלסטינים. מהירי נהרג פלסטיני אחד ושבעה נפצעו. גוף לא מוכר בשם "שלהבת גלעד" לקח על עצמו את האחריות לפיגועים בנימוק שמדובר בפיגועי נקמה.
בשנת 2003 נתפס אבי התינוקת יצחק פס יחד עם גיסו, מתתיהו שבו, כאשר ברשותו לבנות חבלה. הוא הורשע בהחזקת אמצעי לחימה ונשפט למאסר של שנתיים. בית המשפט ציין כי לא הוכח שמטרתם של פס ושבו הייתה לשם "עבריינות אידאולוגית שנועדה לנקום בערבים", אולם כיוון שהם לא סיפקו הסבר למעשיהם הסיק בית המשפט כי החזקת לבנות החבלה הייתה למטרה לא חוקית.
ביולי 2012 נפצעה אחותה של שלהבת מיידוי אבנים של פלסטינים. במרץ 2021, במלאת עשרים שנה לרצח, פורסם תיעוד וידאו של הקרב שהתנהל לאחר הירי, ושל הטיפול באב ובתו.
תפיסת הרוצח ומשפטו
הרשות הפלסטינית עצרה את מבצע הפיגוע אך שחררה אותו לאחר זמן קצר. ב-9 בדצמבר 2002 נתפס רוצח התינוקת, מחמוד עמרו, על ידי השב"כ. בדצמבר 2004 הרשיע בית משפט צבאי את הרוצח וגזר עליו שלושה מאסרי עולם.
זאב אדוארד
זאב אדוארד (שם מדעי: Canis edwardii) הוא מין נכחד של טורף מהסוג כלב שהיה קרוב לזאב המודרני. הוא חי בסוף הפליוקן עד לתחילת הפליסטוקן לפני 2.3-0.3 מיליון שנה בקירוב, באמריקה הצפונית לצד מיני כלבים נוספים כמו זאב הבלהות הגדול, הזאב המצוי ומינים קדומים כמו Canis lepophagus.
מספר חוקרים רואים בו מין של זאב אפור או של זאב בלהות כך שהוא טקסון מוטל בספק.
עטלפי פירות אמיתיים
עטלפי פירות אמיתיים (שם מדעי: Pteropodinae), היא תת-משפחה במשפחת עטלפי הפרי.
עטלפים אלה נוגסים בפרי ובולעים את חתיכת הפרי בשלמותה, לעומת עטלפי הצוף אשר מוצצים את הנקטר מן הפרי, ולא בולעים את סיבי הפרי.
סוגים
תת המשפחה כוללת את הסוגים הבאים:
בעבר גם הסוגים עטלף השחר, אידולון ועטלף-פירות מאכן-הד היו שייכים למשפחה, אך בהמשך הועברו לתת-משפחות נפרדות.
עין תחת עין (סרט)
עין תחת עין (באנגלית: Eye for an Eye) הוא מותחן פסיכולוגי משנת 1996 בבימויו של ג'ון שלזינגר, עם סאלי פילד, אד הריס וקיפר סת'רלנד בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "עין תחת עין" של אדית הולצר משנת 1993.
זה סרט פשע שעוסק בבעיית לקיחת החוק לידיים (ויג'ילאנטיזם) של פעילות מחוץ לחוק לענישת הפושעים על ידי אזרחים מן השורה שהמדינה לא הסמיכה אותם לכך. זאת, עקב תחושת אותם האזרחים שהשלטון לא מספק להם את ההגנה שהם זכאים לה על-פי חוק.
תקציר העלילה
קארן (סאלי פילד) ובעלה מאק (אד הריס) חיים באושר בלוס אנג'לס עם בתה ג'ולי (אוליביה ברנט) בת ה-17 ובתם המשותפת מייגן (אלכסנדרה קייל) בת ה-6. קארן עובדת במוזיאון לתקשורת יחד עם ידידתה דולי (בוורלי ד'אנג'לו). כולם מתכוננים לחגוג בהפתעה את יום ההולדת של מייגן. ג'ולי מכינה בבית את הקישוטים וקארן תקועה בפקק תנועה ומתקשרת אליה. באמצע השיחה היא שומעת צווחות ואחר כך השיחה מתנתקת. היא רצה כמטורפת בין המכוניות להזעיק עזרה אך ללא תועלת. ג'ולי נאנסה ונרצחה באכזריות.
החוקר דנילו (ג'ו מנטניה) מבטיח לזוג למצוא את הרוצח לפי בדיקות הDNA בנוזל זרע שנמצא במקום. הבדיקה מגלה כי הרוצח הוא רוברט דוב (קיפר סת'רלנד) שעובד בשליחויות ובעל עבר פלילי עשיר.
במשפט נאלץ השופט (ארמין שימרמן) לשחרר את דוב לאחר שההגנה טענה שלא קבלה 25% מהזרע כדי לבדוק בעצמה כפי שהובטח לה על ידי התביעה. קארן ההמומה הולכת לקבוצת תמיכה של בני משפחה שיקיריהן נרצחו. היא פוגשת שם את אנג'ל (שרליין וודוורד) שמגלה לה שבנה בן העשר נרצח.
קארן מתחילה לעקב אחר דוב ומגלה שהוא ממשיך בשליחויות. הוא נכנס לאחד הבתים ומוסר חבילה לאישה בשם מריה (סטלה גרסיה). קארן מזהירה אותה אך היא מסלקת אותה וגם דנילו לא מתרשם מזה. דוב יודע שקארן עוקבת אחריה. הוא נפגש עם מייגן בבית הספר ומאיים על קארן כי יפגע בה אם תמשיך לעקב אחריו.
קארן נפגשת עם שני חברי הקבוצה - סידני יו (פיליפ בייקר הול) ומרטין (קית' דייוויד) לאחר שגילתה כי הם תומכים בלקיחת החוק לידיים. סידני מצייד אותה באקדח וקארן מתאמנת במטווח ובהגנה עצמית ומצבה הנפשי משתפר. אנג'ל מגלה לה כי היא בעצם סוכנת סמוייה של ה-FBI לגילוי ויג'ילנטים בקבוצה ומציעה לה להסתלק מרעיון לקיחת הדין בידיים.
בינתיים נרצחת ונאנסת מריה ודוב נעצר שוב אך משוחרר כעבור יומיים לאחר שלא נמצא זרע בזירה (כי השתמש בקונדום) וסימני הDNA שלו היו בכל הדירה כי היה איש שליחויות.
קארן מחליטה לסיים את העניין. היא מביימת פריצה לחדרו של דוב במלון ומשאירה שם את כובעה המוכר לו. כאשר מאק ומייגן מחוץ לבית היא מחכה לדוב. הוא מגיע ורוצה לחסלה. קארן מאיימת עליו באקדח והוא מתנפל עליה במטרה לרצחה. תודות לניסיונה בהגנה עצמית היא מצליחה להגיע לאקדח ולהרוג את דוב.
הבלש דנילו מגיע למקום. הוא חושד בקארן שהיא יזמה את המפגש אבל היא אומרת לו "תוכיח זאת" והוא מקבל את הסברה ל"הגנה עצמית".
פורפיריה אפורת-ראש
פורפיריה אפורת-ראש (שם מדעי: Porphyrio poliocephalus) היא עוף מים מהסוג פורפיריה ממשפחת הרליתיים המצוי באסיה מהמזרח התיכון ועד לדרום סין ותאילנד. ברחבי ביצות וגדות אגמים. היא דומה מאוד לפורפיריה סגולה ובעבר הוגדרה כתת-מין שלה.
אורכה 45-50 ס"מ והיא בעלת כסות נוצות כחולה-סגלגלה עם ראש בהיר וכמעט לבן ומקור גדול ונוקשה בצבע אדום. על המצח מעין כרבולת המחוברת למקור והעיניים אדומות. הרגליים והצוואר ארוכים והכפות אדומות עם קרומי שחייה.
הפורפיריה שוכנת על גדות של מקווי מים וחוטפת יצורי מים קטנים עם מקורה.
נהה
נָהָה (ביפנית: 那覇市) היא עיר הבירה של מחוז אוקינאווה ביפן. העיר המודרנית הוקמה ב-20 במאי 1921. היא הייתה אחד המקומות החשובים באיי ריוקיו כבירת ממלכת ריוקיו, מתחילת המאה ה-15 עד 1879.
נהה נמצאת באזור הדרומי של האי אוקינאווה, האי הגדול ביותר מבין שרשרת איי ריוקיו. היא מרכז פוליטי וחינוכי במחוז אוקינאווה. בתקופה הפאודלית הייתה גם מרכז מסחר גדול לממלכת ריו קיו.
חתונה מאוחרת
הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של דובר קוסאשווילי, שיצא לאקרנים בשנת 2001.
עלילה
משפחתו בת העדה הגרוזינית של זאזא (ליאור אשכנזי), רווק בן 31, פועלת כדי לחתן אותו לפי מסורת העדה, ולמצוא לו כלה צעירה בת עדתו, וטורחת להפגישו עם כלה פוטנציאלית. זאזא הוא דוקטורנט לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, ומנותק מעט ממנהגי העדה, אך הוא מכבד את הוריו, ומשתף פעולה אתם בחיפושים אחר כלה. לאחר שהכלה מוצאת חן בעיני לילי (לילי קוסאשווילי), אמו של זאזא, היא משליכה עורלה מתחת למיטתה, סגולה לחיזוק האהבה בין שני הצעירים. בזמן המפגש, הכלה הצעירה בת ה-17 מתנשקת עם זאזא, אך זאזא מגלה כי מתחת למיטה מסתתרת אחותה. לאחר המפגש שהסתיים בלא כלום, מתברר שלאם הכלה יש כבר אוסף גדול של עורלות כאלה.