cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מדד שארפ
מדד שארפ (אנגלית: Sharpe ratio או Sharpe index) הוא מדד לביצועים של תיקי השקעות. הוא מודד את עודף התשואה ליחידת סיכון על נכסי השקעה. ככל שהתשואה גבוהה יותר ביחס לסיכון כך המדד גבוה יותר. המדד פותח על ידי הכלכלן האמריקאי וחתן פרס נובל לכלכלה ויליאם שארפ ב-1966. בתחילה קרא שארפ למדד בשם "תיגמול לשונות" (Reward to variability), אך עם פרסומו התקבע המדד בשמו הנוכחי.
הגדרה מתמטית
על פי הגדרתו המעודכנת של שארפ משנת 1994:
כאשר:
אם R_f היא ריבית חסרת סיכון שאינה משתנה במהלך תקופת המדידה, סטיית התקן מצטמצמת לזו של הנכס: ואז מתקבלת ההגדרה המקורית שקדמה לעדכון: כלומר ההגדרה המקורית הניחה ריבית קבועה, והעדכון מכיר בכך שהריבית יכולה להשתנות עם הזמן.
דוגמה:
התשואה השנתית הממוצעת לטווח ארוך של מדד S&P 500 היא כ-10%. נניח שהריבית חסרת הסיכון היא 3.5% ואינה משתנה. סטיית התקן של ה-S&P 500 היא כ-16%. אנו מקבלים שמדד שארפ לטווח ארוך של השוק האמריקאי הוא: ((10%-3.5%)/16%) = 0.40625 אולם יש לשים לב כי אם מחשבים את המדד על פני חלון נע של 3 שנים לדוגמה, הוא ישתנה באופן דרמטי.
שימושים
מדד שארפ משמש כדי לאפיין עד כמה התשואה של נכס מפצה את המשקיע על הסיכון שהוא לוקח. כאשר משווים שני נכסים, הנכס בעל מדד שארפ הגבוה יותר נותן תשואה גבוהה יותר באותה רמת סיכון. או לחלופין, הוא נותן אותה תשואה אך בסיכון נמוך יותר. בדרך כלל מומלץ למשקיעים לבחור השקעות בעלות מדד שארפ גבוה יותר. מדד שארפ, כמו גם מדד טריינור ומדד אלפא של ג'נסן, משמשים לדרוג הביצועים של תיק השקעות, מנהלי קרנות נאמנות או קופות גמל.
ביקורת על המדד
מדד שארפ ספג ביקורת נוקבת בשנים האחרונות בשל אי יכולתו להתמודד עם שווקים יורדים.
תיירות בסלובניה
תיירות היא ענף בכלכלתה של סלובניה. בשנת 2017 ביקרו בסלובניה כ-3,000,000 תיירים שלנו כ-7,300,000 לינות לצד תיירות הפנים שרשמה כ-3,800,000 לילות.
רקע
סלובניה מציעה לתיירים מגוון של נופים, על אף קוטנה היחסי של המדינה. האלפים היוליאניים בצפון מערבה, נוף ים תיכוני בדרום מערב, המישור הפאנוני בצפון מזרח, והאלפים הדינריים בדרום מזרח. אזורים אלה חופפים בקירוב לאזורים ההיסטוריים של סלובניה המבוססים על שטחי ממלכת הבסבורג (קרניולה, קריתיניה, סטריאה ואזור החוף). לכל אחד מאזורים אלה ערכי טבע, גאוגרפיה, ארכיטקטורה ומאפיינים תרבותיים משלו.
סלובניה מציעה לתיירים הרים מושלגים, כרי דשא, רצועה ימית, מערות ואגמים, ההופכים אותה ליעד אטרקטיבי באירופה.
בליובליאנה הבירה מבחר בניינים הבנויים בסגנון הבארוק והארט נובו, שחלקם פרי תכנונו של האדריכל הסלובני יוז'ה פלצ'ניק.
אטרקציות נוספות הן אגם בלד, נהר הסוצ'ה, והר טריגלב, שהוא הגבוה ביותר במדינה. חבל הקראס הנמצא באזור החוף הוא יעד תיירותי חשוב. מערת פוסטוינה ומערות שקוציאן הסמוכות הוכרזו שתיהן על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. מערות נוספות באזור פתוחות למבקרים, בהן מערת וילניצה.
אזור סטיריה בצפון מזרח המדינה ידוע ביין הלבן ובשמן זרעי הדלעת המיוצרים בו. הרי פוחוריה (Pohorje) הם חלק מהאזור ובהם אתרי סקי. העיר מאריבור מציעה פסטיבלי תרבות.
אזור פרקמוריה ידוע במטבח הייחודי שבו. בין המאכלים המסורתיים שבו, הידועים ביותר הם בשר חזיר, לפת וקדרת תבשיל שנקרא בויטה רפה (bujta repa). עוגת הפרקמורסקה גיבניצה (Prekmurska gibanica), מקורה באזור.
התיירות הכפרית חשובה בכל רחבי המדינה, והיא מפותחת במיוחד באזור קראס, בחלקים הפנימיים של קרניולה, קרניולה התחתונה וצפון איסטריה, ובאזור שמסביב לפודצ'טרטק וקוז'יה במזרח סטיריה. באזורים אלה נפוצים טיולים רגליים, רכיבה על סוסים ורכיבה על אופניים.
הפארק הלאומי טריגלב הוא פארק לאומי הממוקם בסלובניה והיחיד במדינה. הוא נקרא על שמו של הר טריגלב, סמל לאומי של סלובניה, הממוקם כמעט באמצע הפארק הלאומי. ממנו התפשטו העמקים באופן רדיאלי, המספקים מים לשני נהרות גדולים שמקורותיהם בהרי האלפים היוליאנים: הסוצ'ה והסאבה, הנשפכים לים האדריאטי ולים השחור, בהתאמה.
רכס הרי קרבנקה בגבול סלובניה-אוסטריה והאלפים הקמניקיים מהווים אף הם יעדים תיירותיים חשובים, כמו הרי הפוחוריה. שלא כמו אזור האלפים היוליאניים, אזורים אלה מושכים בעיקר תיירות מקומית ומן האזורים הקרובים באוסטריה.
בסלובניה יש מספר ערים קטנות מימי הביניים, המשמשות כאטרקציות תיירותיות חשובות. מאלה, המפורסמות ביותר הן פטוי, שקופיה לוקה, ופיראן. כפרים מבוצרים, רובם ממוקמים במערב סלובניה (שטנייל, ויפבסקי קריז' ושמארטנו) הפכו ליעד תיירותי חשוב, במיוחד בשל אירועי התרבות המאורגנים בסביבתם.
==מספר כניסת תיירים לפי אזרחות (נכון לשנת 2016)==
קגאווה (מחוז)
מחוז קגאווה (ביפנית: Kagawa-ken 香川県) הוא מחוז באי שיקוקו, יפן. בירת המחוז היא העיר טקמאצו.
היסטוריה
בעבר נקרא האזור בו שוכן המחוז נחלת סנוקי, אך לאחר רסטורציית מייג'י וביטול שיטת ההאן ב-1871, סופח האזור למחוז אהימה, אך ב-1888 נפרדו שני המחוזות ונוצר מחוז קאגווה.
גאוגרפיה
מחוז קאגווה שוכן בפינה הצפון-מזרחית של האי שיקוקו, והוא גובל במחוז אהימה במערב, ובטוקושימה בדרום, ומשקיף לכיוון מחוז אוקיאמה מעבר לים הפנימי סטו בצפון. עד לבנייתו של נמל התעופה הבינלאומי של קנסאי, היה מחוז אוסקה הקטן ביותר ביפן מבחינת שטח, אך לאחר שנבנה האי המלאכותי עליו שוכן שדה התעופה, הפך מחוז קאגווה למחוז בעל השטח הקטן ביותר ביפן. 11% משטח המחוז מוקדשים לפארקים לאומיים.
ערים
במחוז קאגווה 8 ערים:
A עד Z
A עד Z (בשמו המלא באנגלית: Geographers' A–Z Street Atlas: "אטלס הרחובות A עד Z של הגאוגרף") הוא כינוים של אטלסי הרחובות של הממלכה המאוחדת. הידוע מבין אטלסים אלה, היה אטלס הרחובות (ספר המכיל מפות הרחובות ורשימת הרחובות) של העיר לונדון שפורסם בשנת 1936 על ידי פיליס פירסאל. החברה שנוסדה על ידה הפכה לחברה המובילה בפרסום מפות ערים בבריטניה.
תיארוך המפות הישנות
עד לאחרונה, אטלסי המפות שפורסמו על ידי A עד Z לא נשאו את תאריך הפרסום, ועל כן קיים קושי רב בתיארוך הפרסומים השונים. ידוע כי המפה הראשונה פורסמה בשנת 1936 וכי לא פורסמו עדכונים בין השנים 1939–1945 בשל מלחמת העולם השנייה. מרבית תיארוך המפות מתבצע על ידי בדיקת כתובת בית ההוצאה שהשתנתה מספר פעמים, ועל בדיקה סיזיפית של השינויים שנעשו ברחובות לונדון והתאמת המפות אליהן.
מנחת מאפה תנור
מנחת מאפה תנור היא קרבן מנחה מסוג מנחת נדבה, הקרבה בבית המקדש.
המקור בתורה
המקור בתורה למנחה זו, הוא בפרשת ויקרא. בפרשה העוסקת בדיני קרבן מנחה, נוסף ציווי פרטי בנוגע לדיני מאפה התנור:
כמו רוב קרבנות המנחה, מנחת מאפה-תנור עשויה מסולת. התורה נותנת שתי אפשרויות, שניתן לבחור ביניהן כדי להקריב את קרבן מאפה תנור:
סדר ההכנה
השלב הבא הוא אפיית החלות או הרקיקין, כשאחר כך הוא מביא את החלות לבית המקדש, שם הוא מביא אותן לידי הכוהן, שקומץ מהחלות בשלוש אצבעות אמצעיות קמוצות, מקריב את החלק הנקמץ על המזבח, והשאר מחולק לכוהנים, העובדים באותה משמרת.
שיטת רבי יהודה
לפי שיטת רבי יהודה ובנו רבי יוסי ברבי יהודה, אסור להביא קרבן זה כאשר חלקו חלות וחלקו רקיקין; לפי שיטתו, במקרה כזה, נחשב הדבר כאילו חילק את כמות הסולת לשני קרבנות נפרדים, וזאת באה התורה ללמד במילים שנכפלו בראש הפסוק, אחד ולא שניים. רבי יוסי מסביר הסבר אחר; כתוב בתורה. התורה כללה כמה מיני מנחה יחד, "וכל מנחה אשר תאפה כו' במרחשת ועל מחבת", וכן כללה התורה "מנחה בלולה וחריבה" במילת "מנחה" אחת, וכשם ששם ברור שלמרות זאת מדובר בשני קרבנות נפרדים שאין להביאם יחד, כך גם כאן, אף על פי שהתורה כללה אותם במילה אחת "קרבן מנחה" מדובר בשני קורבנות שונים.
במקרה והמנחה הובאה מחלות ורקיקין, נחלקו רבי יהודה ורבי יוסי בנו. לפי רבי יהודה, בדיעבד אם ערבב את שני המינים זה בזה והביאם לקורבן, הקרבן כשר, אך לפי רבי יוסי ברבי יהודה, ששני המינים בקרבן מאפה תנור, הושוו לשני מיני קרבן מנחה, אם כן, כמו שבהם אם ערבב שני מינים, כמו למשל מנחת מחבת ומנחת מרחשת זה בזה, ההבאה פסולה אפילו בדיעבד, כך גם כאן.
שיטת רבי שמעון
רבי שמעון סבור אחרת; ולפי הבנתו, במילים "קרבן מנחה" באה התורה ללמד אותנו, את ההפך: שתי האפשרויות, חלות ורקיקין, נכללות ונחשבות כקרבן אחד, ולכן מותר וניתן להביא אותן יחד בקרבן מאפה תנור אחד.
במקרה כזה, על הקמיצה להעשות משני המינים; מהחלות והרקיקין, למרות שפעולה זו די קשה לביצוע, שכן פעולת הקמיצה נעשית באופן שהכוהן קומץ את שלוש אצבעות היד הימנית כפופות, וכך נוטל מהקרבן את החלק שעשוי להקרב על גבי המזבח. למרות זאת, במקרה שהקמיצה נעשתה בצורה שתנטל משניהם, ולמעשה ניטלה רק עיסתם של אחת מהם, הקמיצה כשרה, שכן זו היא למעשה מהות הקמיצה בכל קרבן מנחה, כאשר מעשה הקמיצה נעשה באופן שווה לכל העיסה המונחת בכלי השרת, ורק חלק קטן ביותר נקמץ.
טיגון ואפייה
לפי שיטת התוספות, ציווי מנחת מחבת, מרחשת ומאפה תנור, אינו על מעשה העשייה, הטיגון הבישול או האפייה, אלא רק על הבאת הקורבן, ומכיוון שכן אין חיוב כלל לאפות אותם דווקא בתנור המתכת היחיד שהיה בבית המקדש, אלא ניתן לאפות בכלי פרטי בבית. לעומת זאת, הרמב"ם חלוק על כך, והוא פוסק, שרק ההכנות לאפייה, הטיגון והבישול היו בחוץ, אבל האפייה והטיגון עצמם היו בבית המקדש על כלי מיוחד שיוחד לכך: . בדומה כותב גם רש"י, שכלי המחבת והרחשת, היו כלי שרת.
שיטת גביע
שיטת גביע היא פורמט לארגון תחרויות ספורט, בה המנצח עולה לשלב הבא בתחרות, והמפסיד יוצא מהתחרות באופן סופי.
שיטת גביע מכונה גם שיטת "נוקאאוט". שיטה זו נקראת כך, משום שזו השיטה שבה נערך הגביע האנגלי (FA Cup), שהיה תחרות הכדורגל הראשונה בהיסטוריה. במרבית ענפי הכדור הקבוצתיים, נערכת תחרות גביע במקביל לאליפות המדינה, המתקיימת בדרך-כלל בשיטת ליגה.
המשחק האחרון בשיטה הוא גמר הגביע, ומנצחו זוכה בגביע. קודם לגמר הגביע מתקיימים שני משחקי חצי הגמר, שהמנצחים בהם עולים לגמר. קודם לחצי הגמר מתקיימים משחקי רבע הגמר, וקודם להם משחקי שמינית הגמר. בכל התקדמות של שלב בתחרות מספר המתחרים מצטמצם לחצי מאשר היה בשלב הקודם.
קישורים חיצוניים
トーナメント方式
Arthur's Theme (Best That You Can Do)
Arthur's Theme (Best That You Can Do) (בעברית: "השיר של ארתור (הדבר הטוב ביותר שתוכל לעשות)") הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי הזמר-יוצר האמריקאי כריסטופר קרוס. השיר היה שיר הנושא בסרט "ארתור" משנת 1981 בכיכובם של דאדלי מור ולייזה מינלי. השיר זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר לשנת 1981. באוקטובר 1981 הגיע השיר למקום הראשון במצעדי בילבורד הוט 100 ו-Hot Adult Contemporary האמריקניים. הוא שהה בראש המצעד במשך שלושה שבועות. בנורווגיה הגיע השיר לראש המצעד VG-lista, והיה בין עשרת הגדולים במדינות נוספות. השיר היה הלהיט השני והאחרון של כריסטופר קרוס שהגיע למקום הראשון במצעד האמריקני. השיר נכלל כרצועת בונוס בתקליטור ובקלטת באלבום "Another Page" של קרוס שיצא לאור ב-1983.
צד ב' של התקליט "Minstrel Gigolo" היה השיר שהופיע בסינגל הבכורה של קרוס "Ride Like the Wind".
להקת האינדי פופ Fitz and The Tantrums הקליטה גרסת כיסוי של השיר לפסקול סרט הרימייק באותו שם שהופק ב-2011.
השיר נכתב על ידי קרוס בשיתוף המלחין ברט בכרך ואשתו קרול באייר סאגר. קרדיט נוסף לכתיבת השיר היה לבעלה לשעבר של לייזה מינלי, הפזמונאי האוסטרלי פיטר אלן, שאף הוא הרבה לשתף פעולה עם באייר סאגר. השורה מהפזמון "When you get caught between the moon and New York City" (כשאתה נלכד בין הירח לעיר ניו יורק) נלקחה משיר אחר שכתבו אלן ובאייר סאגר ביחד.
ב-1982 זכה השיר בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, ובפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר. ב-2004 דורג השיר במקום ה-79 ברשימת "מאה שנים... מאה שירים" הכוללת שירים מתוך סרטים. ב-2008 הוציא בארי מנילו גרסת כיסוי של השיר.
הווידאו קליפ של השיר כולל שני קטעים שנערכו יחד. באחד כריסטופר קרוס מבצע את השיר יחד עם מוזיקאים באולפן הקלטות, והשני מתאר את סיפור השיר.
מייקל אברקרומבי
מייקל אברקרומבי (באנגלית: Michael Abercrombie; 14 באוגוסט 1912 - 28 במאי 1979) היה חוקר ביולוגיה בריטי שעסק בביולוגיה של התא ובאמבריולוגיה.
ביוגרפיה
מייקל אברקרומבי נולד בשנת 1912 במחוז גלוסטרשייר שבדרום מערב אנגליה. בנו השלישי של המשורר האנגלי לסלס אברקרומבי. למד בליברפול ובלידס. בשנת 1931 החל ללמוד זואולוגיה באוניברסיטת אוקספורד. שם עשה את התואר הראשון שלו. את הדוקטורט עשה באוניברסיטת קיימברידג'.
בשנת 1947 החל ללמד בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. ניהל מעבדות מחקר באוניברסיטת קיימברידג' משנת 1970 ועד מותו. חקר בעיקר את התפתחות הסרטן בגופן של בעלי חיים.
מת בביתו שבקיימברידג' בשנת 1979.
קרחון פורמן (שטח חסות רוס)
קרחון פורמן (באנגלית: Forman Glacier) הוא קרחון יובלי, בהרי המלכה מוד בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
הקרחון, שאורכו 7 קילומטרים, זורם לכיוון מזרח, ונשפך אל קרחון שקלטון, בין הר פרנק והר קול.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של ג'ון ה. פורמן (John H. Forman), מהנדס בנייה בצי ארצות הברית, ששירת בתחנת מקמרדו בחורף 1959.
קטטוניה (להקה)
קטטוניה (Katatonia) היא להקת הבי מטאל שוודית מהעיר סטוקהולם.
בשנותיה הראשונות סגנון הלהקה היה בכיוון הדום-דת' מטאל, אך בשל איבוד קולו של הסולן הלהקה עברה לסגנון מלודי יותר.
הלהקה התפרקה בשנת 1994 לזמן קצר, שנתיים לאחר מכן, ב-1996, שבה לפעול.
מים פוסיליים
מים פוסיליים הם מי תהום האגורים באקוויפר מתקופות קדומות, ומנותקים ממקור ההזנה שלהם.
התופעה מתרחשת כאשר לפחות אחד משני התנאים הבאים מתקיים: האקוויפר מנותק מפני השטח על ידי שכבה אטומה למים (אקוויקלוד), או שתנאי האקלים השתנו ומקורות ההזנה של האקוויפר – המשקעים – פחתו במידה ניכרת או חדלו לגמרי.
פאולוניה
פאולוניה (שם מדעי: Paulownia) הוא סוג של עץ שמוצאו בסין. הסוג פאולוניה שייך למשפחה Paulowniaceae הקרובה למשפחת הלועניתיים (ויש הכוללים אותה בתוכה). הפאולוניה נפוצה באסיה המרכזית. הצמח הפך לתרבותי בחלקים של העולם בעלי אקלים מתון וסוב-טרופי.
מערכת צינורות העברה
מערכות אלו הן אלמנטים טראכיארים בעלי לוחיות מחוררות, מסודרים קצה לקצה ויוצרים מבנה מורכב ארוך מאוד. מערכות אלו מופיעות בעצים "בעלי עצה קשה" (hardwood- הכוונה לעץ שבא מעץ דו-פסיגי ולא בהכרח מעץ קשה) בלבד ומעבירות מים ומינרלים מומסים מהשורשים לעלים. נוזלים ומינרלים אלו מספקים את החומרים הבסיסיים לתאים הפוטוסיננתיים לאגור חומרי הזנה ומים.
מערכות העורקים בעצה הראשונית גדולות בהרבה מאילו שבעצה המשנית בטבעת הגדילה הקודמת ובנוכחית, ויוצרות אזור או טבעת מוגדרת היטב, מה שנראה כקטיעה פתאומית ומעבר לעמה המשנית באותה טבעת גדילה, ובדרך כלל יש שינוי הדרגתי למערכות עורקים צרות יותר ככל שמתקדמים לכיוון העצה המשנית של אותה טבעת גדילה. הכותל החיצוני של מערכות העורקים, היכן מעטפת התא המשני לא הושקעה, ומעטפת התא הראשוני עוכלה – הלוחיות המחוררות – מכילות עורקים בעלי חירור פשוט, לא מסודרים בשום סדר מסוים, בדרך כלל בכפולות של שורות רדיאליות – 2-3 עורקים. קוטר ממוצע של עורק בעצה הראשונית – nm200-300.
טיולאים נוכחים בעורקים ובעלי דופן דקה (טיולאים מתפתחים מתאי פרניכמה שצמודים למערכות העורקים, ומתפתחים לתוך העורק עצמו. הטיולאים נוצרים במהלך התפתחות נורמלית של ליבת העץ, או אחרי פציעה. הטיולאים מורידים את רמת החדירות של העץ).
טרכיאידים וסיבים
הסיבים בעלי דפנות דקות מאוד. אורכי הסיבים בין 0.8 ל-1.7 מ"מ, כאשר הממוצע הוא 1.2, גמצי הסיבים מוגבלים בעיקר לדפנות הרדיאליות.
זווית המיקרופיבראלה
הדפנות של תאי עץ מורכבות מדופן ראשונית ודופן משנית. הדופן המשנית מורכבת משלוש שכבות – s2, s1 ו-s3. הדפנות בנויות משלושה חומרים עיקריים – צלולוז, המיצלולוז, וליגנין. הצלולוז מסודר במאוזן בקירות התא בצורת סידור של מיקרופיברילים. מיקרופיברילים הם יחידות המבנה של דפנות תאי צמח. מידת ה-MFA של ה-Paulownia elongata היא 16.67.
פרניכמה
(אחוז התפוסה של הפאניכמה בעיבוי הקירות של התא – 26% בPaulownia elongata-). תאי הפרניכמה הם תאים בעלי דופן דקה בצורה יחסית עם ווקאולות גדולות במיוחד כמחסנים של חומרי הזנה. דפוסים של סדר שלד הפרניכמה כמו שנראים בחתך רוחב של העץ שימושיים במיוחד לזיהוי עץ על ידי החומר. מספר ממוצע של תאים לכל רצועת שלד פרניכמאלי עומד על בין 2 ל-5. בפאולוניה, השלד הפרניכמאלי מתחבר למערכות העורקים.
מערכות קרניים
תאים מתארכים בצורה רדיאלית, מתפתחים מתחילות הקרניים. הקרניים הן בעלות חריצים מרובים – 2 עד 5 תאים רווח ל-3–6 מ"מ.
תכונות העץ
משקל סגולי: 0.21-0.27. ההבדל במשקל הסגולי בין עצים שונים תלוי בפרופורציות של מרכיבי הדפנות בעץ וברווחים ביניהם. המשקל הסגולי של רוב העצים המסחריים בתעשיית העץ נע בין 0.35 ל-0.65. בהשוואה לעצים מהירי גדילה אחרים, לפאולוניה יש משקל סגולי נמוך. זה מכיוון שתאי עץ הפאולוניה, כמו שנאמר לפני, הם בעלי דפנות דקים וחללים תוך דפנותיים גדולים. מאותה סיבה בדיוק, עץ הפאולוניה היא עץ בקטגוריית העצים קלי המשקל.
לפאולוניה יש את אחד היחסים הגדולים ביותר בין משקל לחוזק ביחס לכל העצים. מדד ה-MOR (Strength modus of rupture) של עץ הפאולוניה הוא 40, והוא מדד כללי לתכונה זו.
צפיפות: צפיפות קטנה לעץ לתעשיית העץ. 310 kg/m3.
תכונות הקשורות ל-MFA – הזווית של המיקרופיברילה
ה-MFA של שכבת הs2 בדופן הטראכיאדית של התא ידועה כאחד המדדים שקובעים את התכונות המכניות של העץ, כולל המדד לאלסטיות (MOE) והתכווצות לאורך ולרוחב של העץ. ה-MFA של עץ הפאולוניה הוא 16.67, שבאופן יחסי נחשב קטן (השערה שלנו – יכול להיות מה שמשפיע על האלסטיות הטובה של העץ ועל ההתכווצות הנמוכה שלו על אף הדפנות הדקים והצפיפות הנמוכה).
הקשיות של העץ, מקורה בכמות וביחס ובפיזור הצלולוז בדפנות התא. לזווית של המיקרופיברילה יש השפעה חזקה על הקשיחות של העץ. הקשיחות תלויה באלסטיות. מדד האלסטיות של הפאולוניה הוא בין 3 ל-6 GPA.
התכווצות העץ
גם כן קשורה בקנה מידה גדול למבנה האנטומי של המיקרופיברילה. כאשר מים נכנסים דרך דופן התא, הם מאכלסים מרווחים בין המיקרופיברילות, כך שאם מדד ה-mfa גדול יש נפיחות רבה יותר סביב מערך הסיבים ככל שמים מוסיפים להיכנס. מיילן (1968) מדווח שההתכווצות היא זניחה כאשר הMFA הוא פחות מ-30, ומיילן והאריס (1965) סיכמו כי ההתכווצות של העץ יכולה לרדת למינימום כאשר בוחרים עץ בעל מדד MFA של בין 15 ל-25. הפאולוניה נשארת יציבה במהלך שינויים של לחות ולוקה בהתכווצות או התרחבות נמוכה יחסית לרוב העצים האחרים. מחקרים מראים תוצאות של פאולוניה בהתכווצות רדיאלית של 2.2% ואורכית של 4%, מעץ ירוק ועד יבש בעזרת תנור יבוש.
היעדר-עיניים
גידולים של פאולוניה הם בעיקר חסרי-עיניים, בצורה עקבית למדי. מאפיין זה חיובי ביותר לשימושי האדם מאחר שעיניים בעץ מחלישות בנקודה זו את כוחו של העץ.
מידת שימושיות
מכיוון שלפאולוניה יש קירות פיברליים דקים, אפשר לקלף אותה לפרוסות של 1/16 אינץ' בעובי, ואפילו לחתוך ל-1/32 אינץ'. מסיבה זו הפאולוניה משמשת באופן רחב לתעשיית הרהיטים במזרח, כלים מוזיקליים, גילוף ועיצובים שונים מעל 1000 שנה.
התנגדות לאש
ההתנגדות לאש היא תכונה המאפיינת את כל מיני הפאולוניה. טמפרטורת הצתה היא 420–430 מעלות צלזיוס, בהשוואה לערך של 220 עד 225 מעלות צלזיוס עבור עצים נפוצים.
מראה חזותי של העץ
מערך הסיבים: לעץ הפאולוניה יש מערך סיבים ארוך וישר מכיוון שכל הרקמות שמרכיבות את העץ – סיבים, טראכידים, תאי פרניכמה, ורקמת ההובלה קשורים במקביל בציר אורכי. עצי הפאולוניה שמעובדים באזורי אקלים ממוזג בדרך כלל מניבים את העץ הדקורטיבי ביותר במערך הסיבים מעיקר בעקבות ריבוי העונות, כך שבחורף הקר, שמאופיין באביב מוקדם וסתיו מאוחר העץ גדל לאט ודחוס, ובקיץ יותר מהר ומאוורר. בנוסף, ככל שהאקלים מגוון יותר כך יש יותר פסים כהים במרקם של העץ: שבוע קר במיוחד שלאחריו שבוע חם, ייצרו שתי שכבות של אזור צפוף שגדל לאט ואזור מאוורר שגדל מהר יותר. אקלים טרופי יותר יניב עץ רך יותר עם מערך סיבים יותר מעודן.
המרקם דקיק משום שמערכות ההובלה צרות והסיבים בעלי קירות דקים מאוד, יחסית. צבע עץ הפאולוניה הוא צהוב חיוור, עד לצבע דבש זהוב בהיר, כאשר הצבע הופך כהה בצורה הדרגתית מחוץ כלפי פנים. הגידול המהיר והמוקדם ביותר, יוצר טבעות גדילה גדולות שמצטמצמות במהירות ככל שהקוטר גדל.
עץ הפאולוניה בהיסטוריה האנושית
במשך מאות שנים גידלו הסינים את עץ הפאולוניה (יש עדויות לגידולו בסין מהמאה השנייה לספירה), הידוע גם כ"עץ הקיסרית" וכ"עץ הספיר", מטעמי יופי ובשל עצתו היקרה. בסין ישנן מספר אמונות מסורתיות בנוגע לעץ זה. כאשר תינוקת חדשה נולדת, שותלים עץ פאולוניה, ולקראת חתונתה עושים מהעץ שלה את תיבת החתונה שלה. אמונה נוספת אומרת כי יש לשתול עץ פאולוניה ליד הבית, כדי שעוף החול ("הפיניקס") יבוא ויגן עליהם מפני רע, ויביא איתו מזל טוב. הסינים השתמשו בעץ לשימושים רבים – רהיטים, ארונות קבורה לקיסרים הסינים, בניית בתים, צעצועים, ואפילו כלים מוזיקליים.
העץ עשה את דרכו הראשונה לארצות הברית באמצע המאה התשע-עשרה, כאשר השתמשו בזרעים של פאולוניה כדי לארוז כלי חרסינה שיובאו מסין לארצות הברית. כשנפרקו הארגזים, הפיצה הרוח את הזרעים של העץ, והעץ מצא בית גידול תואם-לטבעי במדינות מזרח ארצות הברית. בתחילה התפתחו עסקים להכלאת זנים וייצור זרעים, אך בשנת 1847, משהתגלה כי הצמח מתרבה וגטטיבית, התרסק שוק הזרעים.
כיום ההתעניינות בעץ שוב הולכת וגדלה. מחקר של ה-IDRC International Devlopment Research Centre בקנדה ערך השוואות שונות בין הכלאות מהונדסות גנטית של העץ.
שימוש בעץ
הפאולוניה מצטיינת כעץ רב תכליתי. ביפן היא שימשה ברובה לרהיטים. בין שאר השימושים נכללים ייצור תבליטים, ציפוי לוחות, כלי מוזיקה, קבקבים, גילופים לצורך עיטור, קערות יפות, כפות ועוד הרבה.
לאחרונה מתרבה השימוש בפאולוניה במקרים בהם נדרש עץ קל - בנייה ימית, בניית מטוסים, משאיות וכדומה.
שימוש בתעשיית הנייר
בעבר, הוערך הפוטנציאל של שימוש בפאולוניה (פאולוניה טומנטוסה) כעץ לנייר. בהמשך נמצא כי בהשוואה לעצים מהירי-גדילה אחרים, לפאולוניה יש גרביטציה ספציפית נמוכה, וסיבים קצרים באורכם, תכונות המחלישות את הנייר המיוצר.עם זאת, קצב הגדילה הגבוה עשוי להיות יתרון חשוב לסיבים לסוגי נייר מסוימים, שבהם החוזק של הנייר פחות חשוב לשימוש.
גידול מהיר
כעץ מהיר-גדילה, עץ הפאולוניה עשוי להוות תחליף שיעזור בעצירת כריתת יערות מסיבית. העץ עשוי לייצר בין פי שניים לפי ארבע עץ מאשר עצים מסחריים אחרים באותו סדר גודל של זמן. לאחר הכריתה, עץ חדש גדל מן הגדם שנוצר ומשתמש באותה מערכת שורשים שפיתח כבר העץ הקודם לפניו, ובכך נחסכות פעולות ניקיון של אחרי הכריתה, סחף של הקרקע, ואיבוד חומר.
פאולוניה בארץ
בשנת 2001 יובאו לישראל זנים שונים של הפאולוניה לארץ מסין ומאוסטרליה. גידולי העץ עדיין בחיתוליו, אך ישנן משתלות וחברות מעטות שאימצו את העץ ואת שיווקו. חברת "אגרובו" מצהירה על שיווק עיקרי של שישה זנים של הפאולוניה, שאת שתילהם מגדלים במשתלות ראש הנקרה, ועל שתילת 11 חלקות ברחבי הארץ, בעיקר בדרום הקרוב ועד הצפון, בעיקר כדי לשפר את יחסי הציבור של העץ. במושב שדמות דבורה קיים יער פאולוניה יחיד מסוגו בפארק 'דרך העץ', המשתמש כאתר קמפינג ואטרקציות בו ניתן ללמוד על עץ הפאולוניה. בנוסף, חברת נטפים עוסקת בטיפול בעץ ובעידוד הפיכתו לענף חקלאי, ללא הצלחה רבה.
יתרונות
ישנם יתרונות רבים נוספים לגידול פאולוניה מעבר ליבול הגבוה שהעץ מעניק:
שימוש אפשרי בעלווה מעלה את הערך הכלכלי של עץ הפאולוניה. העלים נושרים בעקבות תופעת הצינה המוקדמת, מה שלא משאיר מספיק זמן לעצים להעביר את החומרים המזינים מהעלים אל השורשים לאחסון לפני שהעלים נופלים. כך שמצב החומרים התזונתיים בעלה הנושר דומה למצב של החומרים המזינים בעלים הטריים, כך שהנשורת של הפאולוניה יכולה להביא תועלת, ללא שתפגע ביכולות הצמיחה של העץ. את ניתוח החומרים המזינים שעץ הפאולוניה מכיל במרכיביו השונים, ביצע מכון המחקר ליערנות של האקדמיה הסינית. ניתוח זה של עלוות הפאולוניה מראה נוכחות של שמונה חומצות אמינו ושאריות של יסודות כמו Fe, Cu, Mn ו- Zn שהם חשובים מאוד לגדילה של בעלי חיים.
אלג'יר
אלג'יר (בערבית: أَلْجَزَائِر, תעתיק מדויק: אלְגַ'זָאאִר, תרגום: האיים; בברברית: ⴷⵣⴰⵢⴻ; בצרפתית: Alger) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר של אלג'יריה. העיר ממוקמת על חופו הדרומי של הים התיכון. בשנת 2011, ההערכה היא כי בעיר מתגוררים 3,915,811 תושבים ובאזור המטרופוליטני התגוררו 7,896,000 תושבים.
היסטוריה
אלג'יר נוסדה על ידי הפיניקים עוד בסביבות שנת 1200 לפנה"ס, אז כמוצב לצורכי מסחר, תחת השם "אי כוסים". לאחר המלחמות הפוניות, בשנת 146 לפנה"ס המוצב נפל בידי הקיסרות הרומית. תחת השם "איקוסיום" נוסדה על בסיס המבצר עיר, שהשתייכה לקיסרות.
בשנת 429 נכבשה על ידי הונדלים תחת פיקודו של גייסריק. משנת 533 נשלטה על ידי האימפריה הביזנטית עד אשר ב-681 הוחרבה ונהרסה כליל על ידי כוחות ערבים חמושים. בשנת 944 העיר הוקמה מחדש על ידי בוולגין איבן זירי - זוהי אלג'יר אשר קיימת עד היום. ב-1159 אלג'יר נכבשה על ידי שושלת אלמוואחידון ובמאה ה-13 עברה לשליטת הסולטאנת של תלמסאן.
החל מהמאה ה-17, עת השתחררה אלג'יריה מהשלטון העות'מאני, הפכה העיר לביתם של שודדי ים, אשר פשטו על ציי הסחר האירופים. האירופאים ניסו רבות לשים קץ לשלטון הפיראטי באלג'יר, אך לשווא. באוקטובר 1541 ניסה הקיסר קרל החמישי, קיסר הקיסרות הרומית הקדושה ומלך ספרד, לכבוש את העיר, אולם נכשל בשל סופה שהטביעה את ספינותיו. כך כשלו גם ניסיונות הכיבוש של הדנים ב-1770 והספרדים ב-1775.
ב-1816 הפציץ כוח בריטי-הולנדי את העיר ואמנם לא הצליח לכבוש אותה, אך אילץ את הכוחות החמושים המקומיים לשחרר את העבדים הנוצרים. לבסוף, ב-1830 נכבשה אלג'יר על ידי הצרפתים. תחת שלטונם העיר התפתחה במהירות ועל פי ההערכות לקראת סוף המאה ה-19 כבר נספרו בה כמאה אלף תושבים.
עד למלחמת העולם השנייה הייתה אלג'יריה (ובתוכה אלג'יר) לקולוניה צרפתית. במהלך המלחמה הפכה אלג'יר לחלק מצרפת של וישי, אשר בראשותו של אנרי פיליפ פטן, שיתפה פעולה עם גרמניה הנאצית. ב-7 בנובמבר 1942, במסגרת מבצע לפיד פלשו לאלג'יר כוחות של צבא ארצות הברית, בריטניה ולוחמים צרפתים מהרזיסטנס. לאחר מכן, עד סוף מלחמת העולם השנייה, שימשה אלג'יר כאחד המרכזים החשובים ביותר בצפון אפריקה.
בתום המלחמה חזרה אלג'יריה להיות קולוניה צרפתית. ב-5 ביולי 1962 לאחר מאבקים אלימים רבים, בהם, על פי ההערכות, נהרגו כמיליון וחצי אלג'יראים, אלג'יריה זכתה בעצמאותה מצרפת, ואלג'יר הפכה לבירת המדינה החדשה. העיר שימשה כבירת התרבות הערבית לשנת 2007.
מבנה העיר
אלג'יר מחולקת לשני חלקים:
ערים תאומות
לאלג'יר יש הסכמי ידידות עם:
מייבל, נסיכת אוראניה-נסאו
מייבל, נסיכת אוראניה-נסאו (בהולנדית: Prinses Mabel van Oranje-Nassau; נולדה ב-11 באוגוסט 1968) היא אלמנתו של יוהאן-פריסו, נסיך אוראניה-נסאו.
ראשית חייה
מייבל מרטין לוס נולדה ב-11 באוגוסט 1968 בדרום הולנד, כבכורה מבין שתי בנות, כשהייתה בת תשע נפטר אביה ובשנת 1984 נישאה אמה בשנית למנהל בחברת רבובנק, היא אימצה את שם משפחתו של אביה החורג וב-1982 נולדה אחותה למחצה.
היא למדה מדעי המדינה וכלכלה ובשנת 1993 היא סיימה תואר. במהלך לימודיה היא ביצעה התמחות באומות המאוחדות ובמשרד החוץ ההולנדי. היא גם הייתה פעילה למען זכויות אדם והייתה נוכחת בין הקהל באולם בהסכם דייטון. בנוסף להולנדית היא דוברת באופן שוטף אנגלית וצרפתית.
ב-1994 היא נמנתה מבין המייסדים של "המועצה האירופאית לשלום בבלקן" (European Action Council for Peace in the Balkans) ארגון לא ממשלתי הנאבק למען שלום ויציבות במדינות הבלקן ובין חברי הארגון נמנה ואלרי ז'יסקר ד'אסטן. ב-1995 היא הייתה גם מייסדת שותפה של הסניף ההולנדי של עמותת "ילד מלחמה" העוסקת במתן סיוע לילדים החיים באזורי קרבות ומלחמות.
משפחתה
ב-17 בפברואר 2012, במהלך חופשת סקי באתר לך אם ארלברג (Lech am Arlberg) באוסטריה, גלש בעלה מחוץ למסלולי הסקי המסומנים (off piste), נקלע למפולת שלגים ונקבר תחתיה. הוא חולץ לאחר כ-25 דקות, עבר החייאה שנמשכה 50 דקות והוטס לבית חולים באינסברוק. עקב מחסור בחמצן נגרם לו נזק מוחי חמור והוא שקע בתרדמת. במרץ 2012 הועבר לשיקום בבית החולים ולינגטון בלונדון. לאחר שהגיע בהדרגה למצב הכרה מינימלי (minimally conscious state), הוחזר להולנד ביולי 2013 ושוכן בארמון המלכותי האוס טן בוש (Huis ten Bosch) בהאג, וב-12 באוגוסט 2013 הוא נפטר בהאג עקב סיבוכים מהפגיעה שנגרמה לו.
סתי הראשון
סֶתִי הָרִאשׁוֹן היה פרעה במצרים העתיקה מהשושלת ה-19 בתקופת הממלכה החדשה. היה בנו של רעמסס הראשון והמלכה סיתרע, תקופת שלטונו מתוארכת לשנים 1304-1318 לפנה"ס לפי הכרונולוגיה הגבוהה או 1279-1290 לפנה"ס לפי הכרונולוגיה הנמוכה. בגלל בעיית התיארוך הבאה לידי ביטוי בכרונולוגיה המצרית יש המתארכים את שלטונו לתחילת המאה ה-13 לפנה"ס. השם סתי פירושו "שֶׁל סֶת", כלומר המקודש לאל סת. חלק מהחוקרים משערים שסתי הראשון צרף את בנו רעמסס השני לשלטון שש שנים לפני מותו.
ביוגרפיה
שליטה הראשון של השושלת ה-19 היה רעמסס הראשון שמלך שנתיים. הוא מונה לתפקידו על ידי חרמחב. רעמסס הראשון היה חייל מקצועי. מכיוון שמונה לתפקידו בהיותו מבוגר שיתף את בנו סתי בשלטון.
סתי הראשון בנה בנייני פאר רבים. הוא בנה מקדש מתים לאביו רעמסס הראשון בכרנך ומקדש מתים לעצמו באבידוס. במקדש זה נמצאת רשימת המלכים מאבידוס המפרטת 75 מלכים שקדמו לסתי ואת סתי עצמו. הוא פיתח את מכרות הזהב באזור ים סוף ובנוביה התחתונה.
קברו של סתי הראשון נמצא בקבר KV17 בעמק המלכים. אורך הקבר הוא 136 מטר והוא הקבר העמוק ביותר שנכרה מכל מלכי הממלכה החדשה. הקבר נמצא מעוטר בכל המסדרונות והחדרים. המומיה של סתי הראשון נמצאה בשנת 1881 בקבר בדיר אל-בחרי. מפניו נדמה כי מת בגיל 40 או אולי אף פחות מזה - צעיר ביחס לחורמחב, לאביו ובנו והוצע כי ייתכן שסבל ממחלה שליוותה אותו במשך שנים. הלב שלו הונח בצד ימין של החזה במקום בצדו השמאלי לאחר החניטה והוצע כי ייתכן שסבל ממחלת לב וכי החונטים ייעדו לשינוי המקום לאחר המוות שיפור של תפקוד הלב בעולם הבא, אך זאת רק תאוריה. גופתו מלמדת שהיה בגובה 1.70 מ' (שהיה גבוה ביחס לממוצע המצרי דאז) ושרכס אפו וסנטרו הבולט מזכירים את אלו של בנו (גופו היה מאסיבי יותר משל בנו שמת מבוגר וחלש בהרבה ממנו מבחינה גופנית), המומיה הושחתה במהלך השנים טרם גילוייה בידי שודדי קברים שפרצו לקברו וערפו את ראשו, אולם לפניו שהיו מכוסים לא נגרם כלל נזק. המומיה שמורה במוזיאון המצרי בקהיר.
את סתי הראשון ירש בנו רעמסס השני, שהיה בנה של האישה המלכותית הגדולה טויה.
דפנה בן-תור
דפנה גולן בן תור (נולדה ב-9 בדצמבר 1947 בירושלים) היא ארכאולוגית, היסטוריונית ואגיפטולוגית ישראלית.
סתי הראשון
מצבות סתי הראשון בבית שאן
בחפירות בבית שאן נתגלו שתי מצבות ניצחון מימיו של סתי הראשון. מצבות אלה מעידות שכבר במסעו הראשון עבר דרך בית שאן והשליט בה סדר.
דפנה בן-תור
ביוגרפיה
בשנת 1971 קיבלה בוגר (B.A) בארכאולוגיה ובהיסטוריה של עם ישראל מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1976–1981 שימשה עוזרת לאוצר במחלקה לתרבויות שכנות במוזיאון ישראל.
סתי הראשון
מצבה ב
מצבה זו שימשה כאבן סף בתקופה הביזנטית בארץ ישראל. האותיות נשחקו עם הזמן ופיענוח הכתובת התעכב זמן רב. התאריך המדויק של הכתובת נמחק. במצבה מופיעה פתיחה המפארת את המלך ולאחריה הטקסט הבא:. "הר יַרְמְתוּ" המוזכרת במצבה היא רֶמֶת שמופיעה בנחלת שבט יששכר.
דפנה בן-תור
ביוגרפיה
ב-1982–1991 הייתה אוצרת-משנה במחלקה לארכאולוגיה של מצרים במוזיאון ישראל ומשנת 1992 ועד 2016 שימשה אוצרת אותה מחלקה במוזיאון.
בשנת 1994 קיבלה תואר מוסמך (M.A) באגיפטולוגיה מהאוניברסיטה העברית.
בשנת 2006 קיבלה תואר דוקטור (Ph.D) באגיפטולוגיה מהאוניברסיטה העברית. עבודת התזה שלה עסקה ביחסי מצרים וארץ ישראל בתקופת הביניים השנייה (1550-1700 לפנה"ס בקירוב) על פי חרפושיות מצריות וכנעניות בנות התקופה.
נישאה לאמנון בן-תור חופר תל חצור ופרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית, ירושלים במשך שנים רבות, בטרם פרש לגמלאות.
בשנים 1997–1998 וכן ב-2001 הייתה עמית מחקר במחלקה לאמנות מצרית במוזיאון המטרופוליטן בניו יורק.
משנת 1993 עוסקת במחקר על קשרי מצרים וכנען בעיקר על סמך חרפושיות שנמצאו בשני האזורים.
יצאה לגמלאות באפריל 2016.
אהמט השלישי
אהמט השלישי (טורקית III. Ahmet; טורקית עות'מאנית احمد ثالث, 30 בדצמבר 1673 – 1 ביולי 1736) היה הסולטאן העשרים-ושלושה של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-22 באוגוסט 1703 עד 1 באוקטובר 1730. הוא היה בנו של הסולטאן מהמט הרביעי ועלה לשלטון לאחר שאחיו מוסטפא השני ויתר עליו.
בתקופתו שררו יחסים טובים בין האימפריה העות'מאנית לאנגליה ואהמט השלישי העניק מקלט מדיני למלך שוודיה קרל השנים עשר, לאחר שזה הובס ב-1709 על ידי פיוטר הגדול במלחמה הצפונית הגדולה. קרל שכנע את אהמט השלישי לצאת למלחמה נגד האימפריה הרוסית, ובמלחמה שנפתחה כתוצאה מכך ניצחו העות'מאנים בקרב פרוט במולדובה. תוצאות המלחמה שהיו הישג פוליטי וצבאי עצום, הביאו את הרוסים להשיב את אזוב לטורקים, לחדול מהתערבותם בענייני האיחוד הפולני-ליטאי ולהרוס מספר מצודות. לו רצה אהמט השלישי, יכול היה להמשיך את התקדמותו לתוככי רוסיה במצב שנוצר, אך שמועות על פלישה פרסית במזרח הביאו אותו להסב את תשומת לבו לחזית זו שגם בה הגיע להישגים טריטוריאליים.
מלחמה נוספת שהתרחשה בזמנו הייתה נגד אוסטריה, בשנים 1716 עד 1718, במהלכה הובסו הטורקים ואיבדו את השליטה בבלגרד. ב-21 ביולי 1718 נחתם שלום פוז'ארוואץ עם אוסטריה וונציה, אשר הסדיר את הדרישות הטריטוריאליות של שלוש המדינות. למרות שהאימפריה הפסידה שטחים בצפון הבלקן, היא השיבה לעצמה את פלופונסוס ואת כרתים, וההסכם הביא לכך שהשנים שלאחר מכן היו שקטות.
התקופה שבין 1718 ל-1730 ידועה כ"תקופת הצבעונים" (Lâle Devri) וזכתה לשמה בשל כך שצבעונים היו חביבים על הסולטאן ושלטו באופנה באימפריה, ולמעשה באירופה כולה ("שיגעון הצבעונים"). אהמט השלישי השקיע מאמצים בשיפור מצבה של המדינה - הוא הורה על הורדת מיסים, אִפשר השקעה פרטית ושיפר את ביצוריהן של ערי הבלקן. עם זאת, שליטתה של האימפריה במחוזותיה הייתה מוגבלת, ומספר אזורים כמו מצרים ואלג'יריה תפקדו כישויות ריבוניות לכל דבר, למעט שמותיהם.
לקראת סוף תקופת שלטונו פחתה האהדה הציבורית כלפיו בשל אורח חייו הראוותני והבזבזני. מרד של חיל היניצ'רים אשר לווה בתמיכה אזרחית אילץ אותו לוותר על השלטון ולהמליך תחתיו את אחיינו מהמוט הראשון. הוא הסתגר בארמון ומת לאחר שש שנים. תקופתו נחשבת לתקופת שגשוג.
נקר סורי
נַקָּר סוּרִי (שם מדעי: Dendrocopos syriacus) הוא עוף ממשפחת הנקריים, המשפחה הגדולה בסדרת הנַּקָּרָאִים. נקר זה הוא קרובו של המין נקר עקוד מיערות אירואסיה.
אזור התפוצה של הנקר הסורי משתרע מדרום-מזרח אירופה עד איראן, ומשם התפשט גם לצפון-מערב אירופה. הנקר יציב בכל תחומי המחיה שלו, ומצוי גם בישראל.
אורכו של הנקר הסורי 22–25 סנטימטרים, אורך מוטת כנפיו 34–39 סנטימטרים, ומשקלו עד 80 גרם. חלקי הגוף העליונים שחורים מבריקים, החלקים התחתונים לבנבנים-צהבהבים, ולסוככות הזנב התחתונות ולתת-שת גוון אדמדם. נוצות הכנפיים מפוספסות שחור-לבן, צדי הראש והצוואר לבנים, ועל הכתף כתם לבן בולט. הזכר נבדל מהנקבה בכתם האדום שעל עורפו. אצל הצעירים המצח אדום ועל החזה כתם אדמדם. מקורו של הנקר ארוך, בצבע שחור-אפור. רגליו חזקות בצבע אפור-ירוק עם ארבע אצבעות – שתיים פונות קדימה ושתיים פונות לאחור.
על שלוש נוצות הזנב החיצוניות נקודות לבנות מעטות, הנחשפות רק כאשר הזנב הקצר והנוקשה נפרש, כדי לשמש תמיכה בזמן טיפוס.
מאפיין ייחודי של הנקר הסורי ושל שאר הנקראים הוא לשונו הארוכה והדביקה, המסתיימת בזיזים דמוי קרס.
בית גידול והתנהגות
הנקר הסורי שוכן באזורי חורש, ביערות ובמטעים, וכן בשטחים עירוניים שיש בהם עצים. הוא מוצא את רוב מזונו בגזעי עצים זקנים ורקובים, שגם משמשים לו כאתרי קינון. על אף צבעיו הבולטים קשה להבחין בו כשהוא מוסתר בעלוות העץ, ונוכחותו מתגלה כשהוא נוקש על גזע העץ במקורו, בתיפוף מהיר וקצבי הנשמע למרחק גדול. נקישות אלה, שהקנו לנקר את שמו, ממלאות תפקיד כפול: הן מאפשרות לו לאתר זחלי חרקים המצויים מתחת לקליפת העץ, ומשמשות גם כהכרזה טריטוריאלית וכקריאת זיהוי בין בני זוג. הנקר הסורי משמיע קול המזכיר מאוד את קריאת האזהרה של השחרור (כלומר ציוץ חד וקצר).
מעופו של הנקר גלי וקל, אך לרוב הוא עף למרחקים קצרים בלבד, ונמנע מלחצות שטחים פתוחים שאין בהם עצים. לאחר שנחת על עץ, הנקר מתקדם במעלה הגזע בניתורים חדים, כשרגל אחת שלוחה קדימה. הנקרים נחשבים עופות מועילים בדרך כלל, מאחר שהם ניזונים ממזיקים. עם זאת, הם גם גורמים נזק מסוים במנהגם לנקר צינורות השקיה וטפטפות.
מזון
מקור המזון העיקרי של הנקר הוא חרקים וזחלים, בייחוד זחלים של חרקים הקודחים בעצים כגון עשים וחיפושיות. תחילה הנקר מאתר מחילה של חרק בנקישות על גזע העץ, וחוצב בעץ במקורו כדי לפרוץ לתוכה. לאחר מכן הוא משתמש בלשונו הארוכה כדי לגשש אחר טרפו ולשלוף אותו.
כשחרקים אינם מצויים בשפע הנקר ניזון גם מפירות, זרעים ואגוזים, שאותם הוא מעביר לסדקים או חריצים בעץ כדי לפצח אותם.
קינון ודגירה
נקרים חוצבים חורי קינון בעצים רכים יחסית או רקובים, בהם אזדרכת, פקאן ואקליפטוס. בדרך כלל הם אינם עושים שימוש חוזר בחורי קינון ישנים, אך לעיתים קרובות הם חוצבים חורי קינון חדשים באותו עץ.
מפתח עגול בקוטר 5 סנטימטרים נמשכת מחילה אופקית, ולאחר כ-15 סנטימטרים היא פונה למטה ומתרחבת, ועשויה להגיע לקוטר של כ-10 סנטימטרים ולעומק של 40 סנטימטרים. את רוב עבודת החפירה מבצע הזכר. הנקבה מטילה את הביצים בתחתית הפיר, על מצע של שבבי עץ. גודל התטולה 3–7 ביצים לבנות בוהקות, שקוטרן 20X25 מילימטרים. שני ההורים דוגרים, אך בלילה דוגר רק הזכר. הגוזלים בוקעים לאחר כ-11 יום, עיוורים ועירומים, ושני ההורים משתתפים בהאכלתם. הם פורחים מהקן בגיל 24–25 ימים, אך ההורים ממשיכים לספק להם מזון עוד שבועות אחדים לאחר מכן.
זאסלון
BRLS-8B "זאסלון" (מחסום) הוא מכ"ם רוסי (ברית המועצות לשעבר) מוטורי רב-מצבי לכל מזג האוויר שפותח בין השנים 1975 - 1980 בידי מכון המחקר המדעי Tikhomirov כחלק ממערכת הנשק של ה-מיירט העל-קולי. MiG-31 קוד הדיווח של נאט"ו של המכ"ם הוא פלאש דאנס, כאשר הקטגוריות "SBI-16" "RP-31", "N007" ו-" S-800" משויכות לרדאר.
תיאור
הזאסלון הוא מכ"ם פולס-דופלר עם אנטנה סרוקה פסיבית (PESA) ועיבוד אותות דיגיטלי. האנטנה של הזאסלון היא מערכת רב ערוצית הכוללת שני מערכים נפרדים בשליטה אלקטרונית, מכ"ם בתדר X עם 1700 משדרים ומכ״ם בתדר L עם 64 משדרים המורכבות לאנטנה אחת. האנטנה בקוטר 1.1 מטר והיא קבועה במצבה עם מגזר סריקה של +/- 70 מעלות באזימוט ו + 70 / - 60 מעלות בגובה. רכיבי ה-X-band של הרדאר משתמשים במעברי פאזת פריטים הדדיים המאפשרים לרדאר למקם קורות בסביבות 1.2 ms. ביצועים גבוהים אלה הם אחד היתרונות הגדולים של מכ"מים מערכים בשלבים בהשוואה לדור הקודם של מערכים סרוקים מכנית שלוקח שניות לבצע את אותן פונקציות כמו מערך בשלבים. ביצועי הזיהוי של מכ"ם זאסלון נקבעים כ־200 ק"מ נגד יעד עם חתך מכ"ם (RCS) של 16 מ2. הרדאר יכול לעקוב אחר עד 10 מטרות תוך עיסוק 4 מאותם מטרות בכל זמן נתון גם עם מכ"ם R-33 מודרך או טילי אוויר-אוויר מונחים R-40, R-60 IR - .הזאסלון היה מכ"ם רואה/יורה הראשון של ברית המועצות. המכ"ם הקשה על מטוסי חיל האוויר וטילי השיוט של ארצות הברית לחדור למרחב האווירי הסובייטי בגובה נמוך (באמצעות מיסוך שטח/ עומס (מכ"ם)), מבלי להתגלות.
המכ"ם היווה נקודת ציון בתעופה, זו הייתה הפעם הראשונה שמכ"ם PESA (שנמצא בעבר רק במערכות קרקעיות והמפציץ האסטרטגי B-1) הותקן במטוס קרב סילוני. מכ"ם זאסלון הוצג בפומבי בתערוכה האווירית בפריז בשנת 1991 במיג-31 המשויך אליו, הרוסים הסירו את רדום המטוס כדי לאפשר לראות את האנטנה המהפכנית של זאסלון. כמו כן, הוצג בפריס ה-F-117 Nighthawk האמריקני (מהפכני בשימוש בטכנולוגיית חמקן) הרוסים הציעו לו לטוס עם ה-MiG-31 כדי לראות אם הזאסלון יכול לזהות את ה-F-117. אמנם, מעולם לא נערכה התמודדות כזו אף על פי שמומחים רוסים היו בטוחים כי הזאסלון מסוגל לזהות את ה-F-117 במהלך הטיסה.
זסלון משתמש במחשב Argon-15A (המחשב הדיגיטלי המוטס הראשון שתוכנן בברית המועצות על ידי מכון המחקר להנדסת מחשבים (NICEVT, כיום ארגון NII).
מפרטים
תחילת שימוש ב-1981 זאסלון RP-31 N007.
ההבדלים הבסיסיים בין גרסאות אחרות ל-MiG-31BM:
הרדאר המשולב של מיג-31 BM יכול לעקוב אחר 24 יעדים מוטסים בו זמנית, מתוכם 6 יכולים להיות מותקפים על ידי טילי R-33S.
למטוסי MiG-31M, MiG-31D ו-MiG-31BM יש מכ"ם משודרג של Zaslon-M, עם אנטנה גדולה יותר וטווח זיהוי גדול יותר (אמר להיות 400 ק"מ (250 mi) נגד מטוסי שליטה AWACS ) ויכולת לתקוף מטרות מרובות - אוויר ואדמה - בו זמנית. ל-Zaslon-M אנטנה בקוטר 1.4 מ '(גדול יותר), עם ביצועים טובים יותר מ־50% עד 100% מזסלון. באפריל 1994 הוא שימש עם R-37 כדי לפגוע ביעד 300 מרחק ק"מ. יש לו טווח חיפוש של 400 ק"מ עבור יעד 19/20 מ 2 RCS ויכול לעקוב אחר 24 מטרות בבת אחת, לעסוק שש (282 ק"מ במשך 5 מ '2 ). מהירות היעד עלתה מ-5 מאך ל-6 מאך, מה שמשפר את האפשרות לירות דרך האדמה. מיג - 31 הוא אחד מכלי הטיס היחידים המסוגלים ליירט ולהשמיד טילי שיוט הטסים בגבהים נמוכים במיוחד.
הנהר המלאכותי העצום
הנהר המלאכותי העצום (ערבית: النهر الصناعي العظيم, אנגלית: Great Man-made river) הוא מיזם של הובלת מים, משדות שאיבה במדבר סהרה בדרום לוב אל ריכוזי האוכלוסייה ברצועת החוף בצפון המדינה.
זהו אחד המיזמים הגדולים בעולם (מגה פרויקט) בתחום ההנדסה האזרחית. נכון ל-2007 הוא כולל כ-1,300 בארות וכ-4,000 ק"מ של צינורות בטון בקוטר 4 מטרים ומוביל 6,500,000 מ"ק מים ביום. המיזם כונה על ידי שליט לוב, מועמר קדאפי, "הפלא השמיני של העולם". הפרויקט מבוסס על שאיבת מים פוסיליים מאקוויפרים שאינם מתחדשים.
רקע
האקלים במרבית שטחה של לוב הוא צחיח: בכ-95% ממנו כמות המשקעים השנתית הממוצעת נמוכה מ-100 מ"מ, ובכמחצית ממנו הכמות השנתית הממוצעת נמוכה אף מ-20 מ"מ. כתוצאה ממיעוט המשקעים ושיעור ההתאיידות הגבוה, כמות המים המתחדשים של לוב מוגבלת לכ-4.6 מיליארד מ"ק בשנה. גידול האוכלוסייה המהיר מאז אמצע המאה העשרים גרם לירידה בכמות המים המתחדשים הזמינים לנפש, מ-4,100 מ"ק לשנה ב-1955, ל-1,000 מ"ק לשנה ב-1990, ותחזית מ-2003 צופה ירידה ל-330 מ"ק לנפש בלבד ב-2025.
למרות נתונים אלו, הגדילה לוב את השטחים המעובדים בה, תוך גידול מתמיד בצריכת המים, שהביא לשאיבת יתר חמורה מהאקוויפרים באזורים הסמוכים לחופי הים התיכון. עקב כך נוצרה באחדים מהם המלחה כתוצאה מחדירת מי ים, ובאחרים ירד מפלס מי התהום באופן שהמשך השאיבה מהם אינו אפשרי. על מנת להמשיך לספק את הדרישה הגוברת, החלה לוב לחפש פתרונות חליפיים, ביניהם נשקלו התפלת מי ים, הובלת מים בצינורות מאירופה, או שימוש במי תהום מאקוויפרים בדרום המדינה, במדבר סהרה.
האקוויפרים בדרום הסהרה אינם מתמלאים מחדש, אלא מכילים מים פוסיליים שנאגרו בהם בתקופות קדומות שהיה בהן אקלים לח יותר באזור, לפני כ-20,000 שנים ולפני כ-5,000 שנים. אקוויפרים אלו הזינו במשך אלפי שנים נאות מדבר ובארות ששימשו את מעט התושבים והנוודים שם, אך רק במהלך חיפושי נפט בשנות ה-70 של המאה ה-20 הסתבר גודלם העצום.
האקוויפרים הפוסיליים מפוצלים למספר אגנים, בעומקים שונים בין 100 מ' ל-800 מ' מתחת לפני השטח. הגדול בהם הוא אגן כּוּפרה בדרום-מזרח המדינה, שהוא חלק מאקוויפר אבן החול הנובי ששטחו כ-350,000 קמ"ר (הנחלקים בין לוב, מצרים, סודאן וצ'אד). האגנים האחרים הם אגן סריר במזרח המדינה ובמרכזה, אגן מורזוק בדרום-מערב ואגן חמאדה בצפון-מערב. כמות המים הזמינים לשאיבה כדאית מבחינה כלכלית בכל האגנים מוערכת בכ-10,000 - 12,000 מיליארד מ"ק.
הקמת המיזם
לאחר השוואת עלויות בין החלופות השונות, המליצו מהנדסים על הקמת מערכת שתשאב את מי האקוויפרים במדבר ותוביל אותם צפונה. בעקבות ההמלצה, קיבלה מועצת העם הלובי באוקטובר 1983 החלטה לממן ולהקים את "הנהר המלאכותי העצום". ב-28 באוגוסט 1984 הניח מועמר קדאפי את אבן הפינה למיזם בחבל סריר. שנתיים לאחר מכן נחנך בברגה מפעל לייצור חוליות הצינור, העשויות בטון דחוס ומזוין במספר שכבות פלדה. למפעל זה, יחד עם מפעל נוסף שהוקם בסריר, כושר ייצור יומי של 200 חוליות צינור, בקוטר 4 מטר ובאורך 7.5 מטר. קוטר הצינורות במיזם נע בין 1.6 מטר ל-4 מטר.
במקביל לחנוכת השלב הראשון הוחל בביצוע השלב השני, מג'בל חסאונה לעיר הבירה טריפולי ולערים נוספות בסביבתה. שלב זה נחנך ב-1996. כל אחד משני השלבים הראשונים מוביל כשני מיליון מ"ק מים ביום, וכעת מוקם צינור המחבר בין שניהם. שלבים נוספים מתוכננים בצפון-מזרח ובצפון-מערב לוב, וכן מתוכננת הוספת קו אספקה מאגן כופרה הדרומי למערכת תאזרבו – אג'דביה הקיימת, על מנת להגדיל את כמות המים במערכת זו כמעט פי שניים. יעד הקיבולת של הפרויקט מתוכנן להיות 6 מיליון מ"ק ביום עם השלמת כל שלביו.
על פי דיווחי ממשלת לוב, הפרויקט כולו מבוצע ללא סיוע חיצוני, וכולו ממומן מתקציב המדינה ומהיטלים על דלק, טבק ונסיעות בינלאומיות. עד כה הושקעו במיזם למעלה מ-19 מיליארד דולר אמריקני, ומשערים כי עלות הקמתו הכוללת תהיה מעל 25 מיליארד דולר.
תהליך ההקמה - נתונים
הקמת הפרויקט דרשה השקעות עצומות בפיתוח תעשיות ותשתיות התומכות בייצורו. שני מפעלים גדולים הוקמו לייצור חוליות צינורות הבטון הדחוס. משאיות ענק יוצרו במיוחד להובלת חוליות אלה מהמפעלים למקומות הנחתן. מאחר שמשאיות אלה אינן יכולות לנסוע בכבישים רגילים, נסללה רשת של דרכי הובלה במיוחד למיזם, באורך כולל של למעלה מ-3,700 ק"מ. עבודות עפר נרחבות, בנפח כולל של כ-250 מיליון מ"ק עד כה, נעשות בעת הנחת הצינורות, בשוחות שעומקן 7 מ' ורוחבן 10 מ'. לאורך תווי הצינור הוקמו מספר מאגרים בנפח כולל של כ-55 מיליון מ"ק. בבנייתו נעשה שימוש בכ-30 מיליון טונות חול וחצץ, כמות המספיק לבניית 20 פירמידות בגודל הפירמידה הגדולה של ח'ופו.
ספר השיאים של גינס מהדורת 2008 הכיר במיזם כמערכת ההשקיה הגדולה ביותר בעולם.
ביקורת על המיזם
המיזם, המבוסס על שאיבת מים ממאגרים תת-קרקעיים לא מתחדשים, אינו עומד בעקרונות של פיתוח בר קיימא. הביקורת מנקודת מבט זו נשענת על שתי טענות: המיזם גורם לאובדן משאב מתכלה, והוא מעתיק משאב ממקום אחד לאחר, ללא פיצוי סביבתי הולם.
ההחלטה להקים את המיזם התבססה על תחשיבי כדאיות כלכלית שלו בהשוואה להתפלת מי ים, וללא התייחסות להיבטים הסביבתיים. בעת שנערכו התחשיבים היה הפרש העלויות גבוה מאוד, אולם מתחילת שנות ה-2000 חלה ירידה משמעותית בעלויות התפלה, וההפרש הולך ומצטמצם. בעקבות זאת יצא ב-2003 מומחה לובי להנדסת מים בקריאה להפסיק את ההשקעה בנהר המלאכותי הגדול ולהשקיע במקום זאת בפיתוח מערכות התפלה. לדבריו, בעוד כמה עשרות שנים, כשמאגרי המים יאזלו, יהיה ממילא צורך בפתרונות חדשים להספקת מים, ואז לא יהיה מנוס מהקמת מתקני התפלה בכל מקרה. לפי "הרשות לניהול הנהר המלאכותי העצום" (GMRA), ניתן יהיה להפיק מים מהמאגרים עוד כ-225 שנים. הרשות אינה פוסלת תכנון מפעלי התפלה חדשים, אולם עליהם לכלול פתרונות הולמים לבעיות הסביבתיות שהם יוצרים, הכוללות הצטברות פסולת של תמלחות, פליטות חום וזיהום אוויר.
יש הטוענים שהוויכוח הפנימי בלוב מתחשב בנזקים סביבתיים רק אם הם מתרחשים סמוך לריכוז בני אדם, בעוד שנזקים לסביבה מדברית שוממה אינם חשובים בעיניה. כך למשל, היא אינה נותנת דעתה לכך שריקון האקוויפרים הפוסיליים ייבש נאות מדבר ובארות, ויחסל את חיי הבר באזורים צחיחים אלו.
יחסי ישראל–קטר
היסטוריה
בשנת 1960 הודיעה קטר על ניתוק קשרי הדואר עם ישראל. בשנות ה-70 נטלה קטר חלק בחרם הערבי על ישראל.
הקשר הראשון בין המדינות החל בשנת 1993 כאשר יוסי ביילין, סגן שר החוץ, נפגש עם שגריר קטר בוושינגטון. ב-1994, נפגש משה שחל, שר האנרגיה, פעמיים בלונדון עם שר החוץ הקטרי כדי לדון במכירת גז טבעי לישראל. לפגישה השנייה, בינואר 1994, הצטרף גם שר החוץ שמעון פרס.
בשנת 1996 ישראל פתחה לראשונה נציגות כלכלית קבועה בדוחה, והתקיים משא ומתן על מכירת גז לישראל. זמן קצר לאחר מכן ביקר ראש הממשלה, שמעון פרס, בקטר. בנובמבר 1997 נערכה הוועידה הכלכלית למזרח התיכון וצפון אפריקה בדוחה, בהשתתפות משלחת מישראל. באותה עת גם החלו אנשי עסקים ישראלים לפעול במדינה.
בינואר 2007, ביקר שוב שמעון פרס בקטר, בעת כהונתו כממלא מקום ראש הממשלה, ונפגש עם האמיר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני.
באפריל 2007, יו"ר האיגוד האולימפי של קטאר, השייח סעוד בן עבד א-רחמאן ביקר בישראל, והניח את אבן הפינה לאצטדיון דוחה בסכנין, ששופץ והורחב בתרומה של ממשלת קטר.
בספטמבר 2007, שרת החוץ ציפי לבני נפגשה עם האמיר בעצרת האו"ם בניו יורק, ובאפריל 2008 דווח כי ביקרה בקטר.
בתחילת שנת 2009 בעקבות מבצע עופרת יצוקה הורתה קטר לראש הנציגות הכלכלית הישראלית בדוחה לעזוב את המדינה וניתקה את קשריה הכלכליים עם ישראל. עם זאת, במהלך אוגוסט 2009 הכריזה קטר כי תהיה מוכנה לחדש עם המגעים עם ישראל, בתנאי שתוקפא הבניה בהתנחלויות.
ברשת אל-מנאר של חזבאללה נטען ב-2011 כי בין המדינות מתנהל תיאום ביטחוני הדוק. מספר שנים לאחר מכן נחשף כי קטר אף לוקחת חלק במימון הארגון.
ב-23 באוקטובר 2012, ביקר האמיר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני בעזה. הוא היה מנהיג המדינה הראשון שביקר בעזה לאחר עליית החמאס לשלטון ברצועה ב-2007.
ביולי 2014 במהלך מבצע צוק איתן, האשים שר החוץ אביגדור ליברמן את קטר בכך שהיא מחבלת יחד עם טורקיה במאמצים המצריים להשיג הפסקת אש. במקביל החל שר התקשורת גלעד ארדן לפעול להסרת שידורי אל-ג'זירה בישראל.
בפברואר 2020 ביקרו בקטר בחשאי ראש המוסד יוסי כהן ואלוף פיקוד דרום הרצי הלוי ונפגשו עם בכירים בנסיכות, במסגרת מאמצי ההסדרה ברצועת עזה.
באוגוסט 2020 לאחר שאיחוד האמירויות הערביות הכריזה כי בכוונתה לחתום על הסכם נרמול יחסים עם ישראל אמרה עוזרת שר החוץ הקטרי כי "דוחה לא תצטרף לשכנותיה ברכבת הנורמליזציה ותיחפז לכונן יחסים דיפלומטיים עם ישראל, עד שיושלם פתרון הסכסוך עם הפלסטינים".
בנובמבר 2021 פורסם כי על אף התנגדותה לנרמול יחסיה של ישראל עם מדינות ארצות ערב במסגרת הסכמי אברהם החליטה קטר לחתום על הסכם מסחר עם ישראל בענף סחר היהלומים. במסגרת ההסכם, ישראל תאפשר לקטר להיכנס לרשימת המדינות הזכאיות לסחור ביהלומים בשטחה. קטר התחייבה לאפשר לסוחרים ישראלים להיכנס ללא קושי ואף להקים נציגות אם ירצו בכך, אף שבין המדינות אין יחסים דיפלומטיים.
בשנת 2022 ביקר הרמטכ"ל אביב כוכבי את ראש הכוחות המזוינים של קטר בתיווך אמריקאי בקטר על פי פרסומים זרים במטרה להציב מכ"מים ישראלים בקטר.
ספורט
ב-2011 השתתפה לראשונה הטניסאית הישראלית שחר פאר בטורניר דוחה.
ב-2013 השתתפה לראשונה נבחרת ישראל בשחייה בתחרות גביע העולם בדוחה, והשחיינית הישראלית עמית עברי אף זכתה במדליית כסף. בעת טקס הענקת מדליות למנצחים, לצד שמה הופיע דגל חסר צבע במקום דגל ישראל. כחודש לאחר מכן יו"ר איגוד הכדוריד של ישראל השתתף בקונגרס איגוד הכדוריד העולמי בדוחה ודגל ישראל לא היה נוכח בקונגרס. דובר של קטר אמר כי אם נבחרת ישראל בכדורגל תעפיל לטורניר גביע העולם בשנת 2022, שייערך במדינה, הנבחרת תוכל לקחת בו חלק, על אף ניתוק היחסים בין שתי המדינות. ביוני 2015 נפגשו בכיר באיגוד הכדורסל הישראלי ויושב ראש הוועד האולימפי של קטר.
ב-9 ביוני 2022 הודיע שר החוץ יאיר לפיד כי ישראלים יוכלו להיכנס לקטר במהלך מונדיאל 2022 ולצפות במשחקים על פי סיכום עם פיפ"א.
ב-10 בנובמבר, פורסם כי יופעלו לראשונה טיסות ישירות מישראל לנמל התעופה חמד שבדוחה. טיסות אלה יופעלו לרגל המונדיאל בקטר על ידי חברת Tus Airways הקפריסאית. ב-20 בנובמבר המריאה הטיסה המסחרית הראשונה בהיסטוריה מתל אביב לדוחה. הטיסה נמשכה כ-3 שעות ועליה כ-180 נוסעים. מנכ"ל חברת התעופה הודיע כי בסך הכול תוכננו 6 טיסות ישירות מישראל לקטר.
בינואר 2023 אישרה קאטר את כניסת שחקניות נבחרת ישראל, אניטה דייב ויהלי אשוש, לטורניר כדורעף חופים בקטאר.
איאייטו
אִיאַייטוֹ (מיפנית: 居合刀) היא חרב יפנית בעלת להב קהה, המשמשת לאימונים, במיוחד באמנות הלחימה איאיידו. האיאייטו מחושלת מסגסוגת של אלומיניום ואבץ, שבדרך כלל יותר זולה וקלה מפלדה. האיאייטו לא נחשבת כנשק על פי החוק היפני, ואינה מתאימה לקרבות. האיאייטו הטובות ביותר דומות מאוד לחרבות אמיתיות במשקל, בצורה ובגימור האיכותי.
קליע
קליע הוא תחמושת הנורית מכלי נשק חם. קליעים מודרניים הם חלק מתחמושת אחודה של כדורים ופגזים שכוללת מלבד הקליע, גם תרמיל, פיקה להצתה ואבק שרפה. הקליע הוא החלק שעוזב את הקנה לאחר הירייה.
פורד קומט
פורד קומט (בצרפתית: Ford Comète) היא מכונית ספורטיבית בתצורת מכונית קופה, מתוצרת יצרנית הרכב Ford SAF, (שם מלא: "Ford Société Anonyme Française") הצרפתית, חברת בת של קונצרן פורד, אשר יוצרה בין השנים 1951–1954.
קליע
העת העתיקה
ביוון העתיקה ורומא הקליעים הטובים ביותר יוצרו מעופרת. עופרת צפופה יותר ולכן אפשר היה לצקת קליעים קטנים יחסית בעל משקל מספיק כדי להשיג פגיעה קשה. על קליעי הקלע נהגו להוסיף כתובות פוגעניות כדי לפגוע במורל של האויב. למרות הייצור הנרחב של הקליעים הן מחרס והן מעופרת לא נעשה ניסיון להקפיד על תקן אחיד כלשהו. הקליעים היו במשקל שונה ובצורות שונות. הצורה הנפוצה ביותר הייתה דמוית שקד ושקלה כ-30 גרם, אם כי נוצרו גם קליעים שהגיעו לעיתים למשקל של 100 גרם ויותר.
בשנת 2022 התגלה קליע עופרת נדיר מהתקופה ההלניסטית, שעליו כתובת בשפה היוונית אשר נועדה להבטיח ניצחון בקרב, ביבנה. הקליע בן כ-2,200 שנה, שנושא את הכתובת -.
פורד קומט
גוף הדגם נבנה על ידי יצרנית הרכב הצרפתית Facel Vega
סך הכול יוצרו 3,064 יחידות.
קליע
הקליעים בתקופה המודרנית
אחרי המהפכה התעשייתית, ובעיקר במאה ה-19, ייצור הקליעים הפך לפס ייצור שאפשר ייצור המוני של תחמושת תוך שמירה על אחידות. בתקופה זו פותח הכדור – תחמושת אחודה לנשק קל.