cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדם קלייטון
קלייטון התגורר במחוז דבלין מאז שמשפחתו עברה לשם בגיל 5. קלייטון ידוע כנגן הבס בשירים כגון "New Year's Day," "With or Without You", "Get on Your Boots", ו-"Magnificent". לאורך הקריירה היה שותף לפרויקטים רבים כנגן סולו, בהם עבודתו עם חברו ללהקה לארי מולן ג'וניור בשיר הנושא בפסקול הסרט משימה בלתי אפשרית.
ביוגרפיה
אדם צ'ארלס קלייטון, בנם הבכור של בריאן וג'ו קלייטון, נולד ב-13 במרץ 1960, בצ'ינור, אוקספורדשייר, אנגליה. אביו היה טייס בחיל האוויר המלכותי שעבר מאוחר יותר לתעופה אזרחית, ואמו הייתה בעבר דיילת. כאשר היה בן 4, בעת שאביו עבד בחברת התעופה איסט אפריקן איירווייז, התגורר קלייטון עם משפחתו בניירובי (קלייטון מתייחס לתקופה זו כמאושרת ביותר בילדותו). בשנת 1965, עברה המשפחה למלהייד שבמחוז דבלין באירלנד. משפחת קלייטון התיידדה עם משפחת אוונס, שבנם, דייוויד אוונס ("דה אדג'"), הפך מאוחר יותר לשותפו של קלייטון בלהקת U2.
מאוחר יותר עבר קלייטון לבית הספר מאונט טמפל בדבלין, שם הוא פגש את שותפיו לעתיד ב-U2 פול יוסון ("בונו") ולארי מולן ג'וניור, והתאחד עם חבר הילדות שלו, דייוויד אוונס.
הטענה של דון קיחוטה
תיאור העלילה
המחזה מתבסס על תחילתו של הכרך השני של "דון קיחוטה", בו מספר סאנצ'ו פאנסה לדון קיחוטה כי נכתב עליהם ספר. הספר מטיל ספק בשפיותו של דון קיחוטה ובמיוחד בקיומה של דולסיניאה אהובתו. דון קיחוטה וסאנצ'ו פאנסה משרתו יוצאים למסע הרפתקאות, כדי להוכיח את שפיותו ולהיפגש עם דולסיניאה. בדרכם רבת התהפוכות והמעללים הם נקלעים לביתם של דוכס ודוכסית. הזוג האציל מעריץ את גיבורי הספרות עליהם קראו ומשתעשע בפער שבין קיומם הממשי לעיצובם הבדיוני בספר. השתעשעות אכזרית זו מערערת את האמונה של דון קיחוטה בעצמו ובסיכוי לפגוש את דולסיניאה, אהובתו הדמיונית. הוא פורש את השמלה שהכין לה בתחילת מסעו ובציפייה אליה מסתיים המחזה.
אדם קלייטון
קריירה מוזיקלית
בספטמבר 1976 תלה לארי מולן ג'וניור מודעה בבית הספר בחיפוש אחר שותפים להקמת להקה. קלייטון, יחד עם חברו דייוויד אוונס ואחיו הגדול ריצ'רד "דיק" אוונס הגיעו לאימון הראשון, כמו גם בונו ועוד שני חברים של מולן, שעזבו זמן קצר לאחר מכן. החמישייה שנותרה נודעה כלהקת "פידבק". בהמשך שונה שמם ל"הייפ" ולאחר שדיק אוונס עזב, שונה השם פעם נוספת ל-U2. קלייטון תפקד בתחילה למה שהיה הכי קרוב למנהל הלהקה, עד שב-1978 העביר את הסמכויות לפול מק'גינס.
הטענה של דון קיחוטה
אמצעים תיאטרליים
בלב המחזה מצוי מתח בין הספר שנכתב על זוג הגיבורים, והם מודעים אליו, לבין קיומם כדמויות חיות (על הבמה). דון קיחוטה וסאנצ'ו פאנסה מנסים להוכיח את קיומם בהשלמה ובניגוד לטקסט שיצר אותם, ולמעשה מנסים לחלץ עצמם מהמלכודת של דמויות בדיוניות. מהלך זה יוצר הזרה לכל אורך ההצגה שכן הדמויות מוטלות כל העת בספק.
אדם קלייטון
קריירה מוזיקלית
בשנת 1995, לאחר סיבוב ההופעות של Zoo TV והאלבום זורופה, קלייטון, שעד אז היה לגמרי אוטודידקט, נסע לניו-יורק עם חברו ללהקה מולן לקבל הכשרה רשמית בנגינת בס. במהלך תקופה זו הוא עבד על האלבום הניסיוני של הלהקה, Original Soundtracks 1 שיצא לאור בשם הבדוי "Passengers". האלבום כולל את אחד מכמה מקרים בודדים שבהם קלייטון מופיע בתור סולן. הוא שר את הבית האחרון של "Your Blue Room". לפני כן קלייטון סיפק רק קולות רקע בשירים כגון "Out of Control", "I Will Follow", "Twilight" ו-"Bullet the Blue Sky". מאז 1997 קלייטון לא שר באף הופעה חיה של הלהקה. ב-1996, בעודו בניו-יורק, שיתף קלייטון פעולה עם מולן כדי להקליט מחדש את מנגינת הנושא של משימה בלתי אפשרית.
הטענה של דון קיחוטה
אמצעים תיאטרליים
בהוראות הבמה במחזה כתב עברון שמתחילת ההצגה ועד סופה דון קיחוטה לא ישנה את מיקומו על הבמה. בכך הוא הדגיש את הקיום הספקולטיבי של הגיבורים, שכן על אף שרבות מהתמונות נפתחות בקריאה הנמרצת – "יצאנו לדרך!" שני הגיבורים אינם מצליחים להתקדם כלל. שום דבר אינו כמו שהוא נראה, ואף על פי כן הם נקלעים לעלילות שונות ומשונות.
אדם קלייטון
סגנון
כנגן בס, קלייטון בולט בשירים כגון "New Year's Day", אשר התפתח מתוך ניסיון לנגן את "Fade to gray" של ויסאג', ו -"With or Without You". הסגנון שלו כולל השפעות של מוטאון ורגאיי.
הטענה של דון קיחוטה
אמצעים תיאטרליים
מעשה ההזרה הזה שמקיים דיאלוג אירוני עם טקסטים משל ברכט ותיאטרון האבסורד, שורה על כל פרטי ההצגה – כך למשל הקהל צופה בצללים מסתובבים על הבמה המפורשים בפי דון קיחוטה ככנפי טחנות קמח. אבל אחרי שהוא שרוע על הבמה פצוע מפגיעת הכנפיים, משתרבב מקור הצל ומסתבר שהוא אינו אלא כנפי מאוורר תקרה פשוט.
אדם קלייטון
סגנון
בתחילת דרכה של U2 לא הייתה לקלייטון הכשרה רשמית בנגינת בס. בונו אמר על נגינתו של קלייטון: "אדם נהג להעמיד פנים שהוא יודע לנגן בס. הוא השתמש במונחים מקצועיים והיה היחידי שהיה לו מגבר, אז אנחנו לא התווכחנו איתו וחשבנו שהבחור הזה בוודאי מוזיקאי ויודע על מה הוא מדבר. ואז, יום אחד, גילינו שהוא לא מנגן את התווים הנכונים." בהדרגה הפך סגנונו של קלייטון מתוחכם יותר על ידי שילוב אלמנטים של מוטאון ורגאיי.
הטענה של דון קיחוטה
עיבודים נוספים
- בבימוי אילאיל לב כנען, תיאטרון אוניברסיטת תל אביב, 2019.
אדם קלייטון
ציוד עיקרי
לאורך כל הקריירה שלו, קלייטון השתמש גם בפנדר פרסיז'ון בס וגם בג'אז בס. הכלי הראשון שלו לעומת זאת, היה איבנז מיוז'יסן בס, אשר בו ניגן מההקלטה של boy ועד לעידן War. הוא השתמש בעבר במגברי אשדאון לפני המעבר לאגילר. לפרסיז'ונים שלו מולבש צוואר של ג'אז בס. בראיון עימו במגזין Bass Player אמר שהוא מעדיף את צוואר הג'אז באס שמתאים לו יותר ביד שמאל. ב-2011 פנדר קאסטום שופ בנו גרסת פרסיז'ון על פי המפרט של קלייטון במהדורה מוגבלת של 60 פריטים. קלייטון משתמש לעיתים גם בכלים של גיבסון ווורוויק.
חיים אישיים
קלייטון שימש כשושבין בנישואי בונו לאליסון ב-1982.
קלייטון הגיע לחדשות באוגוסט 1989 לאחר שנעצר בדבלין על נשיאת כמות קטנה של מריחואנה. עם זאת, הוא לא הורשע בתמורה לנתינת תרומה לצדקה. לקלייטון גם היו בעיות עם אלכוהול שהגיעו לשיא במהלך סבב ההופעות של Zoo TV. ב-26 בנובמבר 1993 הוא היה כל כך שתוי שהוא לא היה יכול לעלות להופיע בסידני, את מקומו מילא הטכנאי שלו, סטיוארט מורגן. אחרי התקרית, הוא ויתר על אלכוהול. ב-26 ביוני 2017, קלייטון קיבל את פרס סטיבי ריי וון כהכרה במחויבותו לעזרה לאחרים עם בעיות התמכרות. קלייטון נשאר רווק במשך כמה עשורים עד נישואיו בשנת 2013. בתחילת שנות ה-90, יצא עם דוגמנית העל הבריטית נעמי קמפבל. הייתה לו גם מערכת יחסים ארוכת שנים עם סוזן "סוזי", סמית', לשעבר העוזרת של פול מק'גינס. הם התארסו ב-2006 אך נפרדו בפברואר 2007. בשנת 2010 נולד לו בן עם בת זוגו הצרפתייה אך ב-2013 הוא אישר כי הוא כבר לא במערכת יחסים זו. ב-4 בספטמבר 2013 קלייטון נישא לעורכת דין לזכויות אדם לשעבר, מריאנה, בטקס בדבלין. מריאנה במקור מברזיל ועובדת כעת כמנהלת גלריה לאמנות עכשווית מייקל וורנר בלונדון וניו-יורק. ב-25 ביולי 2017 קלייטון ואשתו הודיעו על לידת בתם, אלבה.
טושה פרואסקי
טודור "טושה" פרואסקי (במקדונית: Тодор "Тоше" Проески; 25 בינואר 1981 – 16 באוקטובר 2007) היה זמר-יוצר ומלחין מקדוני מפורסם בקרב מדינות חבל הבלקן. את הקריירה המוזיקלית שלו החל בהופעה בפסטיבל Melfest שהתקיים בעיר פרילפ ב-1997, שם הוא ניצח על ידי ביצוע "Yesterday" של הביטלס. אל הדרך לתהילה, כתב את השירים "Пушти ме" ו-"Остани до крај". הוא שיתף פעולה הדוק עם ג'ף בק, גריגור קופרוב, ז'ליקו יוקסימוביץ', לאונטינה בוקומאנוביק, מרינה טושבניק, בורה גורגביק, מירו בולאן, אנטוניה שולה , טוני סטינסקי, פבוס, אניה רופל ומספר מוזיקאים נוספים אחרים. ההערכה היא כי העלייה בקריירה שלו החלה לאחר שהוא ביצע את השיר "Твоите бакнежи на моите бели кошули" בפסטיבל סקופיה ב-1999.
הוא נפטר ב-16 באוקטובר 2007 בתאונת דרכים בקרואטיה. הוא הוכרז לאחר מכן כאזרח למופת במקדוניה הצפונית. יום הלווייתו, ב-17 באוקטובר, הוכרז כיום אבל לאומי.
ראשית חייו
ב-2000, טושה לקח חלק בסקופיה פסט (שם נבחר הנציג המקדוני לאירוויזיון) עם השיר "Солзи прават златен прстен". אף על פי שקיבל את תמיכת הקהל, הוא הגיע בסופו של דבר למקום השלישי, מאחורי קרולינה גוצ'בה והזוכים XXL. בתקופה זו, הוא החל להקליט את השירים לאלבומו השני "Каролина Гочева", שיצא לאור ביוני 2000. מאלבום ייצאו מספר להיטים, כמו "Немир" (דואט עם קרולינה גוצ'בה), "Во коси да ти спијам", "Излажи ме уште еднаш", "Илузија" ו-"Тајно моја".
חברת ההפקות הסרבית BK Sound רכשה את הזכויות להוצאת האלבום הבא של טושה ביוגוסלביה, שיוביל לקבלת הפרס "Оскар на популарноста" של יוגוסלביה ב-2000. כמו כן, הופיע במספר קונצרטים בסקופיה ובבלגרד. ב-2001, טושה, יחד עם כמה זמרים מקדוניים אחרים, יצא לסיבוב הופעות באוסטרליה.
תהילה
לאחר שבילה זמן עם המנהלת החדשה שלו, לילג'נה פטרוביק, באולפן באתונה ביוון, טושה הוציאה את אלבומו השלישי "Ако ме погледнеш во очи" במקדונית ובסרבית. באפריל 2003 זכה טושה בפסטיבל ביוביז'יה עם השיר "Чија си", שנהיה ללהיט ענק ברוב מדינות הבלקן.
כדי לשפר את שירתו, טושה הלך לשיעורי שירה בניו יורק. לאחר שחזר, טושה קיים סדרת קונצרטים לצדקה ברחבי מקדוניה הצפונית. הוא קיבלה את פרס האם תרזה ההומניטרית וב-2003, נהיה לשגריר אזורי של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
בשנה שלאחר מכן, נבחר טושה, על ידי רשות השידור המקדונית MRT, כנציג מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2004, שהתקיים איסטנבול, טורקיה. בפברואר, בעזרת הצבעה טלפונית, חבר מושבעים וחוות דעת אישית, השיר "Ангел си ти" נבחר. באפריל הוציא טושה את האלבום הכפול "Ден за нас", שעליו מוצבים שמונה שירים שבוצעו בתחרות האירוויזיון, ובחודש שלאחר מכן זכה טושה במקום ה-14 עם השיר "Life", הגרסה האנגלית של "Ангел си ти". לפני שנבחר הוא נהיה לחביב בקרב כתבים, והפגין את איכויות האופרה הבולטות שלו במסיבות עיתונאים.
ב-2004, הוא מונה לשגריר רצון טוב של יוניסף. באותה הזדמנות, הוא הקליט את השיר "За овој свет", שיש לו גם גרסה אנגלית - "This World", שלאחר נכן נהיה להמנון של יוניסף. טושה חתם על עסקה עם Dallas Records ליציאת אלבומו הבא בקרואטיה ובסלובניה. טושה מצלם את "Krajnje Vreme" עם הזמרת הסלובנית, אניה רופל. ב-2005 יצא אלבומו החמישי, "По тебе", ברחבי מדינות יוגוסלביה לשעבר. האלבום הוא אחד מהאלבומים המצליחים ביותר שיצאו אי פעם במדינות הבלקן - במשך כמה שבועות הוא נשאר בראש המצעדים במקדוניה הצפונית, סרביה, קרואטיה, סלובניה ובוסניה והרצגובינה. לעומת זאת, הסינגלים מהאלבום הזה, נמצאו מספר חודשים בראש טבלאות המצעדים במדינות אלו.
הקונצרט האחרון שלו התקיים ב-5 באוקטובר 2007 באצטדיון העיר שבסקופיה. הקונצרט הוקדש להחייאת בתי הספר המקדונים. בקונצרט זה, צפו למעלה מ-40,000 איש.
כמלחין וככותב שירים
טושה פרואסקי ידוע גם בתחום הלחנת המוזיקה. הוא כתב לעצמו מספר שירים, למשל השירים "Има ли ден за нас?", "Слушаш ли?", "Малечка" ו-"Полско цвеќе". ב-2004, פרואסקי הלחין גם את "Муза" - להיט גדול של מרטין ווצ'יץ'. בראיון אמר טושה כי ישנם יותר ממאה שירים שהולחנו ושנכתבו, שלהם הוא מחכה לרגע הנכון להוצאתם.
Супер Тоше
מאבק נגד הרע, חיסול אויבים, ניצחון הטוב היו המאפיינים העיקריים של ספר הקומיקס "Супер Тоше", בו נשפט הגיבור על פי דמותו של טושה פרואסקי. "Супер Тоше" היה ספר הקומיקס הראשון במדינה בה הגיבור הראשי היה הזמר הפופולרי, והכל היה חלק מהקמפיין ההומניטרי שהתרחש תחת המוטו "גיבור העל של האנושות". אוליבר רומבסקי, מחבר ספר הקומיקס "Супер Тоше" אמר כי: המשימה של טושה לא הייתה קלה בכלל. כנשק היה לו את קולו העל שמנסה לחסל ולהביס אויבים רעים, כולל את מר פיראט, מנהיג פיראטי ברמה עולמית, שנחשד לסחר בילדים, פושעי סמים ונשק. הסרטים הקצרים של Супер Тоше הופיעו על 32 עמודים בשחור-לבן, וחלקם שוכנו בפינה האינטראקטיבית של מועדון האוהדים של הקומיקס, וכמו כן בעזרה ההומניטרית לנזקקים.
הניצחון בפסטיבל ביוביז'יה
ב-13 באפריל 2003 זכה טושה בפסטיבל ביוביז'יה (פסטיבל בו נבחר הנציג של סרביה ומונטנגרו באירוויזיון ב-2004–2006, ונציג של סרביה באירוויזיון מ-2007). טושה בפסטיבל ביצע את השיר "Чија си". הוא קיבל בסך הכל 75 נקודות, 29 קולות יותר מהמקום השני.
משמעות הניצחון של טושה הייתה אבן דרך משמעותית ורגע משמעותי בקריירה שלו, במיוחד מאחר שבפסטיבל היו כוכבים פופולריים יוגוסלביים, והחבר המושבעים כלל מוזיקאים בולטים. כשהוא עלה לבמה לשיר שוב את השיר המנצח, טושה פרואסקי לא החמיץ את ההזדמנות להזכיר את ארצו, והדגיש כי יהיה נחמד אם מקדוניה הצפונית או סרביה ומונטנגרו יארחו את אירוויזיון 2005.
השיר "Чија си" נהיה לאחד הלהיטים הגדולים ביותר ששר טושה בכל הקריירה שלו. השירים "Чија си" ו-"Тајно моја" הגיעו ישירות לראש המצעדים הפופולריים ביותר במקדוניה הצפונית ומעבר לה.
טושה באירוויזיון 2004
באירוויזיון 2004, מקדוניה הצפונית יוצגה על ידי טושה עם השיר "Life", גרסה מחודשת לשיר "Ангел си ти".
השיר נבחר ב-14 בפברואר 2004, בתחרות עם שבעה שירים נוספים, שנכתבו על ידי מספר מוזיקאים ידועים, במיוחד עבור טושה.
ההלחנה והעיבוד לשיר "Ангел си ти" נעשו על ידי ג'ובאן יובאנוב, ואילו כתיבת המילים לשיר נעשו על ידי איליה ניקולובסקי.
בתחרות האירוויזיון הצליח טושה, עם הביצוע העוצמתי והאנרגטי שלו, וכמו כן השירה הנלווית שהעלתה מופע אמנותי על הבמה, במקום ה-10 בחצי הגמר. בגמר, עם 47 נקודות, הוא הוצב במקום ה-14.
אף על פי שטושה לא הסתפק בדירוגו, בגלל חילופי הקולות הידועים בין מדינות הבלקן, וכמו כן תפיסת האירוויזיון עצמה שאינה מצריכה איכויות שירה מהשורה הראשונה, אלא אקרובטיקה וג'אגלינג על הבמה, מקדונים עדיין בירכו את הכוכב שלהם כשחזר מאיסטנבול.
קונצרט הסולו הגדול השני באצטדיון העיר
ב-23 ביוני 2006, קונצרט הסולו הגדול השני של טושה התקיים באצטדיון העיר בסקופיה. הקונצרט המרהיב החל ברקדנים מבלגרד וקצב ההרכב המלווה של טושה, Blue Funky Individuals.
אי שם באמצע הקונצרט הופיעה על הבמה זמרת האתנו, ביליה קרסטיץ', ששרה דואט יחד עם טושה, את "Јовано, Јованке". כאשר טושה הלך להחליף בגדים, ביליה שרה את הללהיט שלה, "Пуче пушка".
הקונצרט בארנה בלגרד
ב-14 בפברואר 2007, טושה ערך קונצרט מרהיב בארנה בלגרד שבבלגרד, שבו צפו בין 15 ל-20 אלף איש.
כלי תקשורת סרביים דיווחו על הקונצרט של טושה מספר ימים קודם לכן, כיבדו אותו כאירוע מרכזי בבירת סרביה. טושה הצליח להוכיח זאת עם המופע שלו בן שלוש השעות. הוא התחיל את הקונצרט בשיר Пратим те (הגרסה הסרבית של По тебе) ואז את כל הלהיטים שלו בסרבית, למעט "Тајно моја" שאותו שר הקהל במקדונית שוטפת, מהמילה הראשונה ועד האחרונה.
על פי חלק מכלי התקשורת, טושה התגלה כגיטריסט בהופעה, כמעט ממש בהתחלה כשהחל לנגן בגיטרה, בביצוע של Лејди. איתו על הבמה היו חברי הלהקה שלו, Blue Funky Individuals, המנצח סשה ניקולובסקי, תזמורת סימפונית ומקהלה.
ב-12 בפברואר 2008, הקונצרט בארנה בלגרד יצא למכירה בגרסת DVD.
הניצחון בפסטיבל הרדיו הקרואטי
הזמר המקדוני הפופולרי ביותר, טושה פרואסקי, המשיך את עלייתו לראש המצעדים במדינות הבלקן עם הניצחון בפסטיבל הרדיו הקרואטי עם השיר "Veži me za sebe" ב-9 ביוני 2007.
קונצרט הסולו הגדול השלישי באצטדיון העיר
תחת המוטו, טושה פרואסקי קיים ב-5 באוקטובר 2007, קונצרט צדקה מרהיב באצטדיון העיר בסקופיה. הכרטיס, שעלותו 200 דינרים מקדוניים, שימש לפרויקט של חמש שנים לחינוך יסודי במימון הקרן. הם ישפצו כמאה בתי ספר במקדוניה הצפונית, ישפרו את תוכנית הלימודים ויבצעו רפורמות חינוכיות. מלבד טושה, נציגי USAID נכחו במסיבת העיתונאים במלון קונטיננטל. הבמאי מייקל אדי, שדיבר במקדונית, אמר שהוא גאה בכך שהוא עובד עם כוכב בדרגה של פרואסקי. טושה ציין כי בית הספר "ניקולה קארב", בית הספר בו למד בקרושבו, יעבור שיפוצים.
אורחיו בקונצרט היו אדריאן גקסה, בוג'אן מרוביץ' ואנטוניה שולה. במסיבת העיתונאים רגע לפני ההופעה, הדגיש טושה שהוא תמיד ירגיש כמו מקדוני ולעולם לא יעזוב את ארץ מולדתו. קונצרט הסולו הגדול השלישי של טושה פרואסקי באצטדיון העיר ייזכר על ידי אלפי צופים לאחר הופעתו החזקה והאנרגטית שלו. זכורה במיוחד בקשתו:, כאשר אלפי פלאפונים הובזקו בזמן שהוא שר.
הקונצרט השלישי של טושה שודר בערב חג המולד - 6 בינואר 2008 בערוץ A1.
מותו
טושה פרואסקי נפטר ב-16 באוקטובר 2007 בתאונת דרכים טרגית בכביש המהיר זאגרב - ליפובאס ליד העיירה נובה גראדישקה בקרואטיה, בגיל 26. בזמן התאונה, טושה היה במושב הנוסע הקדמי של פולקסווגן טוארג , שהתנגש בקרוואן של המשאית שלפניו ואז למדרכה. שני הנוסעים האחרים - הנהג ג'ורג' גאורגייבסקי - הוגדר במצב קשה, בעוד שמנהלו, לילג'נה פטרוביק, הוגדרה כפצועה קל.
הלווייתו
גופתו של טושה הגיעה לנמל התעופה הבינלאומי סקופיה מקרואטיה על ידי מסוק צבאי ב-16 באוקטובר, סמוך לשעה 23 בערב. כל האומה קיבלה את פניו בדמעות בארץ מולדתו, בהתחשב בכך שהאירוע שודר בכל הטלוויזיות הארציות. בשדה התעופה, את גופתו קיבלו את פני יקיריו ומשלחת של הממשלה בראשות ראש הממשלה  ניקולה גרובסקי. תהלוכה קטנה אורגנה על ידי משמר הכבוד של הצבא. בכל הערים והכפרים המקדוניים, התחילו בחגיגות יום האבל של טושה. נרות הודלקו בהמוניהם בכיכר מקדוניה בסקופיה, ואנשים ספונטניים יצאו לרחובות כדי לברך אותו ולשלוח אותו בדרכו לקרושבו.
בכיחות ובכבוד שלא ניתן להבחין בו, הקהל הנאמן נתן את מחיאות הכפיים האחרונות של אהבתו לקרושבו. בנאומו של ראש הממשלה, ניקולה גרובסקי, אמר שטושה לימד את הערכים של טוהר, צלילות, התמדה, צניעות, אנושיות ויושר. השחקנית וסנה פטרוסבסקה נפרדה מחברתה באומרה:
טושה הוכרז כפועל אזרח כבוד של מקדוניה הצפונית. בטקס האזכרה השתתפו הנהגת המדינה, וזרים הונחו מול הארון עם גופתו על ידי הנשיא ברנקו צרבנקובסקי, ראש הממשלה ניקולה גרובסקי, יו"ר הפרלמנט ליוביסה גאורגייבסקי וכמעט כל חברי הממשלה, משלחות ממפלגות פוליטיות ומארגונים הומניטריים שאליהם הוא סייע. במקום נכחו גם שגריר ארצות הברית במקדוניה הצפונית גיליאן מילובאנוביץ', שגריר האיחוד האירופי במקדוניה הצפונית ארואן פואר וראש עיריית סקופיה טריפון קוסטובסקי.
Македонија навива за вас
השיר "Македонија навива за вас", שהוקלט על ידי טושה כפרויקט האחרון בחייו, זכה בבחירת ההמנון הספורטיבי הרשמי עם 196 אלף קולות, שהתקיים ב-10 בנובמבר 2007 במטרופליק ארנה, סקופיה. מאירוע זה, מתוך 213 אלף קולות טלפוניים, נאספו כ-17 אלף יורו, אשר נתרמו כדי לסייע בטיפול בתיאו טסב הקטן. מחבר ההמנון הזוכה, אלכסנדר מיטבסקי, זכה ב-3,000 יורו, שלדבריו הדבר יינתן כתרומה כדי לעזור לתיאו.
מוקדם יותר במשחק הכדורגל, מקדוניה הצפונית - אנדורה, אלפי צופים קראו בשמו של טושה. בגלל העניין הרב, רגע לפני תחילת המשחק במוקדמות הכדורגל, מסיבות ביטחוניות, הופסקה הכניסה לאולם. כאשר חזרו על השיר שהושר על ידי טושה במקהלה עם הקהל לפני המשחק נגד אנגליה, כולם זכרו שהוא היה חלק בלתי נפרד מאירועי הספורט. הצעירים, שישבו במדרגות, הרימו את הכרזות שלהם עם דמותו של האיש מקרוסבו, עם ההודעה "Секогаш во срце ќе те носиме" (בעברית: "תמיד נשא איתנו בליבנו"). "הוועדות" מהמערב קראו לדרום ולמזרח - הטריבונה הצפונית, כולן יחדיו לשיר את שמו של טושה במקהלה. "Поздрав за Тоше", "Тоше е еден", "Играјте за Тоше" או סתם "Тоше" נאמר באותו ערב על ידי הקהל.
אנדורה עצמה תמשוך אולי בקושי כאלף צופים. עם זאת, קריאתה של התאחדות הכדורגל של מקדוניה הצפונית, שלכבוד מעריציה פתחה את שערי גראדסקי, הייתה ההזדמנות לחגוג את יום האבל. הניצחון הראשון אחרי כ-38 חודשים בביתי כלל לא נחגג.
שחקני הכדורגל המקדונים יצאו למגרש בחולצות טריקו עם דמותו של טושה, המנון הספורט הלאומי שבוצע על ידי טושה. הכדורגלן גוראן פאנדב השתחווה לפני המוזיקאי ואגדת האנושות, כשהרים את מבטו וידיו למעלה, לאחר שכבש את השער. הוא קיבל את שגריר התרבות של מקדוניה.
החלוץ אילצ'ו נאומוסקי, מיד אחרי השער, רץ לטריבונה הדרומית, ונשק את הכרזה הגדולה עם דמותו של טושה. מקדוניה הצפונית שברה את ההפסדים הרצופים של 38 חודשים ללא ניצחון בבית, אבל נאומוסקי אומר שאין הרבה סיבות לשמחה.
תגובות לאחר מותו של טושה
הידיעה על מותו של טושה פורסמה על ידי סוכנויות הידיעות הגדולות בעולם. רובם כינו אותו, וה-BBC השווה את תהילתו במדינות הבלקן לזו של אלביס פרסלי בארצות הברית.
לרגל מותו של טושה פרואסקי, נפתחו ספרי אבל בכיכר מקדוניה שבסקופיה, ואלפי תושבי סקופיה משאירים הודעות, מדליקים נרות וחותמים על ספר האבל.
לאחר מותו
ב-10 בדצמבר 2007, האלבום "Ako me pogledaš u oči", שיצא רשמית במקדוניה הצפונית לפני חמש שנים, החלה מכירה רשמית בזאגרב, שבמובן מסוים הייתה נקודת מפנה בקריירה של הזמר האגדי. זהו הייתה הופעת הבכורה של האלבום הזה, שפורסם על ידי Hit records, וכל אחד מלקוחותיו השתתף בפרויקט ההומניטרי Dodaj notu dobrote. האלבום היה הוצאתו הראשונה במקדונית ובסרבו-קרואטית. האלבום כולל את השירים: "Ćini", "Ako me pogledaš u oči", "Još jedan stepenik" ו-"Soba za tugu". האלבום הגיע למעמד פלטינה בקרואטיה בשלושה שבועות בלבד, ונמכרו רק 10,222 עותקים.
חברת התקליטים Hit Records, שהוציאו כמה אלבומים של טושה לשוק הקרואטי, הודיע בפומבי כי אלבומו האחרון, "Igra bez granica" בקרואטיה הגיע למעמד פלטינה, עם מכירות של כ-50,000 עותקים.
החל מה-15 בדצמבר 2007, מיליון תלושי דואר של טושה החלו להסתובב ברחבי העולם, וכך גם השיר שלו. המותג עליו הצטלם טושה עם יונה, בה הוא נראה בעדינות, ברוגע ובחביבות עצומים, יצירתו של הצלם דארקו מוריטוב, קודמה רשמית באנדרטת אילינדן.
בול הדואר שהונפק הוא תקדים בתולדות הדואר המקדוני. אחרי המספר המצומצם של חותמות עם דמותו של הנשיא לשעבר, בוריס טרייקובסקי, לראשונה מתפרסם סימן של אדם גדול שעבודתו לא חלפה לפחות 50 שנה. הכסף מהבולים שנמכרו (בול אחד עלה 12 דינר מקדוני) זרם לקרן טושה פרואסקי, והופץ לאחר מכן למטרות הומניטריות.
חודשים לאחר מותו של טושה, נפתח בית הזיכרון של טושה פרואסקי.
הדו"ח העביר את המעשה כשפרואסקי קיבל את הפרס האחרון בחייו בקונצרט הצדקה שלו באצטדיון בסקופיה - פסלה של האם תרזה, אותו העביר לאמו דומניקה, והדגיש כי הוא ירש חסד ואנושיות מהוריו. בקלטת הטלוויזיונית, נכתב כי טושה היה האדם של השנה במקדוניה הצפונית ובקרואטיה. בנוסף למנזר שבנה, תוקם ליד קברו כנסייה לכבודו בעיר ילדותו, קרושבו . טושה קיבל הוקרה מיוחדת על תרומתו לספורט, בבחירה שארגנה הפדרציה לספורט מקדוני והסוכנות לנוער וספורט. טושה זכה להכרה זו על תרומתו המובהקת לספורט בכלל ולכדורעף בפרט. טושה החיה את הכדורעף בעיר ילדותו קרושבו, והחיה את מועדון סינאלקו, שהיה חבר פעיל בו. מטעם משפחת פרואסקי, נציג מהמועדון קיבל את ההכרה המיוחדת.
על שמו, נקרא בית הספר למוזיקה שבו למד בילדותו והאצטדיון בו הופיע בקונצרטי הסולו הגדולים שלו.
The hardest thing
ב-31 במאי 2008 קידם פסטיבל הרדיו הקרואטי באופטיה את הקליפ לשיר. למחרת, השיר כבר שודר ב-MTV Adria.
הווידאו קליפ של השיר נעשה על ידי MTV Adria מצילומים שצולמו בלונדון ובג'מייקה, וכן מצילומים של כמה מהרגעים הפרטיים של טושה. לאחר שידור הקליפ, לכבוד טושה, הוצגו הקלטות מהביצוע של "Вежи ме за себе", שאיתן זכה בשנה שעברה בפסטיבל שנערך בחוור, וכמו כן, את הקליפ של הדואט "Волим осмијех твој" עם אנטוניה שולה. ה-Hit Records העביר תוארי יהלום לחתנו של טוש, סלאבן ריסטוסקי, ולמנהלו, לילג'נה פטרוביק.
המעריצים של טושה מכל מדינות יוגוסלביה לשעבר, וכמו כן מעריצים מפירנצה, הגיעו במיוחד לאירוע. האוהדים הקרואטים יצרו קנבס בגובה של כ-20 מטרים בו נכתב "Тоше, заувјек твоји потписујемо". הבד, אחר כך, יהיה בבית הזיכרון של טושה פרואסקי. בשל החשיבות יוצאת הדופן של אירוע זה - פרסום הסינגל הראשון מהפרויקט האנגלי של טושה, שודר על ידי הטלוויזיה הלאומית המקדונית.
ב-6 ביוני 2008, הוקרן סרט תיעודי קצר של שהותו בג'מייקה של טושה בטלוויזיה המקדונית בערוץ 5. הוא כולל גם את "תהליך היצירה" של יצירת שירים לאלבום באנגלית, ואת התענוג הבלתי מוסווה שטושה מבטא מבחינת חומר ושיתוף פעולה עם בראיין טיילור. בסרט התיעודי, בין השאר, טושה מתאר את השיר "The Hardest Thing" כשיר, ומאשים תחזיות מסוימות בכך שזה השיר שהוא היה אמור לפרוץ ולכבוש את שוק המוזיקה העולמית.
הקונצרט לכבוד טושה
ב-5 באוקטובר 2008, נערך באצטדיון העיר בסקופיה קונצרט למען צדקה, לכבוד הכוכב הבלקני הגדול ביותר - טושה. תאריך זה נבחר מאחר שב-5 באוקטובר 2007, קיים טושה באצטדיון את אחד מהופעות הצדקה הגדולות ביותר שנערכו עד כה במקדוניה הצפונית. הוא ביקש שעוד שנה לאחר ההופעה, הוא יימלא את אצטדיון העיר, ולכן הקונצרט הזה נערך לכבודו, שבסופו של דבר, יהיה מסורת. הקונצרט מתקיים תחת המוטו: "Тоше - те сакаме сите", שבוצע על ידי קליופי, גוצ'ה טרזן, טוני סטינסקי, רוסלנה ואחרים.
שלצדפיים
שַׁלְצְדָפִים (שם מדעי: Haematopodidae) היא משפחה בסדרת חופמאים ובה סוג יחיד שלצדף (Haematopus, שמשמעו רגל אדומה). לסוג מקור ייחודי דמוי להב, המשמש אותו להלימה ופתיחה של צדפות. תפוצתו באזורים ממוזגים בכל היבשות למעט אנטארקטיקה, בחופים שטוחים ופתוחים, סלעיים וחוליים ובכרי אחו עשבוניים בקרבתם.
תהילים קמ"ג
תהילים קמ"ג הוא המזמור ה-143 בספר תהילים ומיוחס לדוד המלך. קריאת הפרק הומלצה בספרי הסגולות כסגולה לחולי הזרוע.
תוכן המזמור
מזמור קמ"ג מורכב משנים עשר פסוקים ומחולק לשני חלקים:
א'-ו'
המזמור נפתח בבקשת המשורר מאלוהים לשמיעת תפילתו: "מִזְמוֹר לְדָוִד ה' שְׁמַע תְּפִלָּתִי הַאֲזִינָה אֶל תַּחֲנוּנַי בֶּאֱמֻנָתְךָ עֲנֵנִי בְּצִדְקָתֶךָ" (א'), ומתאר את קשייו: "כִּי רָדַף אוֹיֵב נַפְשִׁי דִּכָּא לָאָרֶץ חַיָּתִי" (ג').
לאחר מכן מתאר המשורר את הרגשתו בזמן תפילתו לאלוהים: "וַתִּתְעַטֵּף עָלַי רוּחִי בְּתוֹכִי יִשְׁתּוֹמֵם לִבִּי" (ד'), ומודיע כי הוא זוכר את ההצלות שעשה לו אלוהים בעבר וכי הוא הוגה בפועלו: "זָכַרְתִּי יָמִים מִקֶּדֶם הָגִיתִי בְכָל פָּעֳלֶךָ בְּמַעֲשֵׂה יָדֶיךָ אֲשׂוֹחֵחַ" (ה'), ובעקבות זאת הוא מבקש ממנו כעת: "פֵּרַשְׂתִּי יָדַי אֵלֶיךָ נַפְשִׁי כְּאֶרֶץ עֲיֵפָה לְךָ" (ו').
ז'-י"ב
את החלק השני של המזמור המשורר פותח כמקודם בבקשה מאלוהיו שישמע לתפילתו: "מַהֵר עֲנֵנִי ה' כָּלְתָה רוּחִי אַל תַּסְתֵּר פָּנֶיךָ מִמֶּנִּי וְנִמְשַׁלְתִּי עִם יֹרְדֵי בוֹר" (ז'), ומבקש ממנו שיציל אותו "הַצִּילֵנִי מֵאֹיְבַי ה' אֵלֶיךָ כִסִּתִי" (ט'). המשורר מבקש מאלוהים שילמד אותו לעשות את רצונו: "לַמְּדֵנִי לַעֲשׂוֹת רְצוֹנֶךָ כִּי אַתָּה אֱלוֹהָי רוּחֲךָ טוֹבָה תַּנְחֵנִי בְּאֶרֶץ מִישׁוֹר" (י') וישאיר אותו בחיים.
המזמור נחתם בבקשה לאבד את שונאי המשורר: "וּבְחַסְדְּךָ תַּצְמִית אֹיְבָי וְהַאֲבַדְתָּ כׇּל צֹרְרֵי נַפְשִׁי כִּי אֲנִי עַבְדֶּךָ" (י"ב).
בתרבות
למזמור מספר לחנים מסורתיים. בין השאר קיים לחן של יהדות תימן ויהדות בבל.
אימו ראפ
אימו ראפ (או אימו היפ הופ) היא תת-סוגה במוזיקה שמשלבת סגנונות מוזיקליים שנפוצים במוזיקת היפ הופ, בייחוד ביטים לו-פיי ומוזיקת טראפ, עם מאפיינים ליריקליים השכיחים במוזיקת אימו, וכמו כן אלמנטים מז'אנרים במוזיקת רוק הקרובים לאימו כגון אינדי, פופ פאנק ונו מטאל. אף על פי שאימו ראפ היא תופעה חדשה, ראפרים כונו פופולריים מהעבר רבים מדי פעם כאימו ראפ. בנוסף על כך, האלבומים 808s & Heartbreak של קניה וסט ו-Man on the Moon: The End of Day של קיד קאדי הן דוגמאות מובהקות ומוקדמות לאמו ראפ, וכיוצא מזה שני האלבומים השפיעו במידה רבה על אמו ראפ, שזוהה כז'אנר וצבר פופולריות רבה רק ב-2017. בשנת 2017 הופיעו במיינסטרים אימו ראפרים רבים, רובם צברו פופולריות באתר המוזיקה סאונדקלאוד כשהבולטים מביניהם XXXTentacion ליל עוזי ורט וג'וס וורלד.
Oral Fixation Tour (אלבום)
Oral Fixation Tour (בעברית: טור קיבעון אוראלי) הוא אלבום ההופעה החיה השלישי של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה. אלבום ההופעה נתמך על גבי סיבוב ההופעות "Oral Fixation Tour", אשר היה לסיבוב ההופעות הגדול ביותר של הזמרת עד היום.
האלבום במהרה זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום ה-1 בשבעה מצעדי אלבומים שונים סביב רחבי העולם. בגרמניה האלבום מכר 160,000 עותקים, במקסיקו מכר 100,000 עותקים, בקולומביה 200,000 עותקים, בארצות הברית 100,000 עותקים, ובנוסף מכר עותקים רבים אחרים סביב רחבי העולם.
בארצות הברית האלבום הגיע למקום ה-6 במצעד הבילבורד 200 והפך לאחד מהאלבומים המצליחים ביותר של הזמרת, למרות היותו אלבום הופעה.
ב-AllMusic, המבקרים נתנו לאלבום דירוג של 3.5 כוכבי זהב, והוא בין אלבומי ההופעה המוערכים ביותר של הזמרת.
רקע
באמצע סיבוב ההופעות "Oral Fixation Tour", שאקירה הוציאה את האלבום, ובמהרה זכה האלבום להצלחה ולאהדה רבה. האלבום הצליח למכור כמויות רבות של עותקים, להיכנס למצעדים רבים, ולקבל ביקורות טובות. האלבום כולל שלל גרסאות, רצועות, רמיקסים וכולי. לאלבום צורפו כל השירים של הזמרת מתוך אלבומי האולפן השישי והשביעי שלה; Oral Fixation, Vol. 2 ו-Fijación Oral, Vol. 1. שני אלבומים אלו הפכו במהרה לאלבומים המצליחים ביותר של הזמרת ביחד עם אלבום אולפנה החמישי, Laundry Service.
מחלת טקיאסו
המחלה תוארה לראשונה ב-1908 על ידי רופא העיניים היפני מיקיטו טקיאסו. היא פוגעת בעיקר בנשים צעירות בגילאים 20 - 30 ממוצא אסיאתי. נשים נפגעות במחלה פי 9 מגברים.
האטיולוגיה של המחלה אינה ברורה אבל מעורבים בה גורמים גנטיים ואימונולוגיים. בדגימות מאזורים נגועים מוצאים תהליך דלקתי המערב את כל שכבות העורק עם יצירת גרנולומות ותאי ענק. בעקבות הדלקת יש שגשוג של פיברובלסטים הגורמים לעיבוי הדופן ולהיצרויות קשות.
תסמיני המחלה
למחלה יש תסמינים מערכתיים ותסמינים הקשורים בפגיעה בכלי הדם.
התסמינים המערכתיים מופיעים לרוב בתחילת המחלה: עייפות, חולשה, חום ממושך ובלתי מוסבר, הזעות ליליות, ירידה במשקל וכאבי שרירים ומפרקים. בשלב זה קשה לקבוע אבחנה.
ב-20% מופיעים התסמינים של דלקת העורקים כבר בשלב ראשון של המחלה. האזור הפגוע ביותר הוא קשת הוותין והעורקים הגדולים היוצאים ממנה המוליכים דם לגפיים העליונים, לצוואר ולמח.
פגיעה בעורקי המוח יכולה לגרום לאירוע מוחי ולהפרעה בראייה עד כדי עיוורון.
פגיעה בעורקי הכליה יכולה לגרום ליתר לחץ דם עקב שפעול מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון.
פגיעה בעורקי הריאות יכולה לגרום לקוצר נשימה, סימני תסחיף ריאתי, ולאי ספיקת לב ימנית.
אבחנה
ב-1990 פרסם האיגוד האמריקני לריאומטולוגיה שישה קריטריונים שעשויים לסייע באבחנה מחלת טקיאסו:
לשם קביעת אבחנה דרושים לפחות שלושה קריטריונים עם רגישות של 90% וסגוליות של 98%.
בדיקות מעבדה
אין בדיקות ייחודיות למחלה. בתחילת המחלה יש סמני דלקת בבדיקות הדם - שקיעת דם מוחשת וחלבון מגיב C מוגבר אולם לאחר מכן אין התאמה טובה בין מדדי הדלקת וחומרת המחלה.
דימות
בדיקות הדימות הן מדד הזהב באבחנת מחלת טקיאסו. בדיקת הבחירה היא אנגיוגרפיה בתהודה מגנטית (MRA - Magnetic Resonance Agiography) המדגימה יפה את כלי הדם הנגועים ואת עובי הדופן שלהם בלי חשיפה לקרינה.
טיפול
הטיפול העיקרי הוא במתן סטרואידים, פרדניזון במינון 1 מ"ג\ק"ג. טיפול זה מביא לשיפור התסמינים הרב מערכתיים ושיפור בזרימת הדם. בהתלקחות המחלה אפשר לתת טיפולי פעימה (Bolus) של 500 - 1000מ"ג מתיל פרדניזולון תוך ורידי במשך מספר ימים. לאחר מספר שבועות מתחילים להוריד את מינון הפרדניזון בהדרגה. אם יש התלקחות בגלל זה או חוסר תגובה מספיק אפשר להוסיף תרופות ציטוטוקסיות כמו אזתיופרין, ציקלופוספמיד או מטוטרקסט. במקרים קשים ועקשניים לטיפול אפשר לטפל בתרופות נוגדות α TNF כמו רמיקייד ואנברל.
היות שרוב הנפגעים במחלה הן נשים בגיל הפריון יש להתייחס להריון אצלן כהריון בסיכון גבוה. יש להמשיך את הטיפול בסטרואידים ואזתיופרין. הסיבוכים לאם הם יתר לחץ דם, רעלת הריון, אי ספיקת לב וכליות ואירוע מוחי. מבחינת העובר תוארו פיגור בגדילה, היפרדות שליה ולידה מוקדמת.
בהיצרויות קשות של כלי הדם יש לטפל באמצעים כירורגים ופולשנים כדי למנוע איסכמיה. אפשר לטפל באופן כירורגי על ידי יצירת שתלים עוקפים או על ידי הרחבת כלי הדם בצנתור.
דני ון בירן
דני ון בירן (נולד ב-1966) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין מילואים ראשי.
ביוגרפיה
ון בירן נולד בירושלים. ב-1984 התגייס לצה"ל ושירת בחיל השריון. לאחר קורס קצינים שימש מפקד בקורס קציני שריון, מפקד מחלקה, סגן מפקד פלוגה ומפקד פלוגה בחטיבה 401. ב-1989 השתחרר משירות הקבע בדרגת סרן. במילואים שימש מפקד פלוגת שריון, ב-1995 מונה למפקד גדוד שריון במילואים ובשנים 2000 עד 2004 שימש מפקד חטיבה 278. במאי 2005 מונה לקצין מילואים ראשי בדרגת תת-אלוף, שירת בתפקיד עד ספטמבר 2008.
ון בירן סיים ב-1994 תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן, התמחה במשרד עורכי הדין "גרנות, שטראוס, גורפיין" וב-1995 הוסמך כעורך דין. בשנים 1998 עד 2005 שימש שותף במשרד עורכי דין "חכם, ון בירן, לנדרס" ועסק בליטיגציה, משפט מסחרי ומקרקעין.
יחד עם רעייתו הקים את חברת Jumboard העוסקת בתחום משחקי הילדים.
נשוי לרחלי ואב לשלושה.
אלכסנדר גוסטפסון
אלכסנדר גוסטפסון (בשוודית: Alexander Gustafsson; 15 בינואר 1987) ידוע גם בכינוי The Mauler הוא לוחם MMA שוודי החתום בארגון ה-UFC בקטגוריית משקל חצי-כבד.
קריירת MMA
גוסטפסון החל להתאמן באיגרוף בגיל 10. בשנת 2003, בהיותו בן 16, זכה באליפות הנוער הלאומית לאיגרוף. בין השנים 2008–2009, השתתף וזכה במספרת תחרויות איגרוף נוספות, ואף הביס את האלוף השוודי באיגרוף חובבני במשקל כבד. בשנת 2006, החל להתאמן ב-MMA ובהמשך נלחם במסגרת ארגוני MMA בשוודיה ובאירופה. בספטמבר 2009, חתם על חוזה עם ה-UFC כשמאזן הקרבות המקצועני שלו עמד על 8 ניצחונות ואפס הפסדים. בשנת 2013, כשמאזנו עמד על 15 ניצחונות והפסד אחד, גוסטפסון קיבל הזדמנות לקרב אליפות מול האלוף דאז ג'ון ג'ונס במסגרת אירוע UFC 165. במהלך הקרב, גוסטפסון הצליח להטיל את ג'ונס לקרקע (ובכך היה ללוחם ה-UFC הראשון שהצליח לבצע הטלה נגד ג'ונס), אולם בתום חמישה סיבובים, הפסיד בהחלטת שופטים אחידה. לאחר הקרב, ג'ונס טען כי היה זה עבורו הקרב הקשה ביותר בקריירה. קרב זה הוכתר כ'קרב הערב', ופרשנים בתחום הכתירו את הקרב הזה לאחד הקרבות הטובים ביותר בהיסטוריה. מאוחר יותר באותה השנה, הקרב זכה לתואר 'קרב השנה' וגוסטפסון זכה בתואר 'הלוחם הבינלאומי של השנה' בטקס פרסי MMA העולמי.
באפריל 2015, תואר האליפות הופשט מג'ון ג'ונס לאחר שהיה מעורב בתאונת פגע וברח, ודניאל קורמייה הוכתר כאלוף לאחר שניצח את אנתוני ג'ונסון. באוקטובר 2015, גוסטפסון נלחם נגד דניאל קורמייה על תואר האליפות, אולם הפסיד בהחלטת שופטים חצויה. ב-29 בדצמבר 2018, התמודד בקרב חוזר מול ג'ון ג'ונס על תואר האליפות אולם הפסיד בנוקאאוט טכני. ב-1 ביוני 2019, נלחם נגד אנתוני סמית' והפסיד בהכנעה. לאחר קרב זה, גוסטפסון הודיע על פרישה, אולם ביולי 2020 חזר להתחרות ב-UFC בקטגוריית משקל כבד.
נכון ליולי 2020, מאזן הקרבות שלו עומד על 18 ניצחונות ו-7 הפסדים.
המצור על ירושלים (636–637)
המצור על ירושלים (636–637) היה חלק מהכיבוש הערבי של ארץ ישראל ותוצאה של המאמצים הצבאיים של ח'ליפות ראשידון נגד האימפריה הביזנטית בשנים 636–638. המצור התחיל כשצבא ראשידון, בפיקודו של אבו עוביידה, הטיל מצור על ירושלים בנובמבר 636. לאחר שישה חודשים הסכים הפטריארך סופרוניוס להיכנע, בתנאי שיכנע רק לח'ליף. על פי המסורת, בשנת 637 או 638 נסע הח'ליף עומר לירושלים באופן אישי כדי לקבל את כניעת העיר. כך נכנע לו הפטריארך.
הכיבוש המוסלמי בעיר חיזק את השליטה הערבית על ארץ ישראל, אשר לא הייתה מאוימת שוב עד המצור על ירושלים בשנת 1099 במהלך מסע הצלב הראשון.
רקע כללי
ירושלים הייתה עיר חשובה במחוז הביזנטי פלשתינה פרימה. רק 23 שנים לפני הכיבוש המוסלמי, בשנת 614, היא נפלה בידי צבא סאסני פולש תחת שהרברז במהלך האחרונה במלחמות הביזנטיות-סאסניות. הפרסים בזזו את העיר, ואומרים שהם טבחו ב-90,000 תושביה הנוצרים. כחלק מהביזה נהרסה כנסיית הקבר והצלב האמיתי נלכד ונלקח לצטיפון כשריד קדוש שנלכד בקרב. הצלב הוחזר מאוחר יותר לירושלים על ידי הקיסר הרקליוס לאחר ניצחונו האחרון נגד הפרסים בשנת 628. היהודים, שנרדפו במולדתם שבשליטת הנוצרים, סייעו בתחילה לכובשים הפרסים.
לאחר מותו של הנביא מוחמד בשנת 632, עברה ההנהגה המוסלמית לח'ליף אבו בכר בעקבות שורה של מערכות המכונות מלחמות הרדה. לאחר שהובטחה ריבונותו של אבו בכר על ערב, הוא יזם מלחמת כיבוש במזרח על ידי פלישה לעיראק, אז מחוז של האימפריה הפרסית הסאסאנית; בעוד שבחזית המערבית פלשו צבאותיו לאימפריה הביזנטית.
בשנת 634 מת אבו בכר וירש אותו עומר בן אל-ח'טאב, שהמשיך במלחמת הכיבוש שלו. במאי 636 פתח הקיסר הרקליוס במערכה גדולה להחזרת השטח האבוד, אך צבאו הובס בקרב הירמוך באוגוסט 636. לאחר מכן, אבו עוביידה בן אל-ג'ראח, המפקד המוסלמי של צבא ראשידון בסוריה, ערך מועצת מלחמה בתחילת אוקטובר 636 כדי לדון בתוכניות עתידיות. הדעות נחלקו בין עיר החוף קיסריה וירושלים. אבו עוביידה יכול היה לראות את חשיבותן של שתי הערים הללו, שהתנגדו לכל ניסיונות הכיבוש המוסלמים. הוא לא הצליח להכריע בעניין, והוא כתב לח'ליף עומר להנחיות. בתשובתו הורה להם הח'ליף ללכוד את ירושלים. בהתאם לכך, אבו עוביידה צעד לכיוון ירושלים מג'בייה, כאשר ח'אלד בן אל-וליד והמשמר הנייד שלו הובילו את ההתקדמות. המוסלמים הגיעו לירושלים בסביבות תחילת נובמבר, וחיל המצב הביזנטי נסוג לעיר המבוצרת.
המצור
ירושלים הייתה מבוצרת היטב לאחר שהרקליוס כבש אותה מחדש מידי הפרסים. לאחר התבוסה הביזנטית בירמוך שיפץ סופרוניוס, פטריארך ירושלים, את הגנותיה. המוסלמים לא ניסו עד כה כל מצור על העיר. עם זאת, מאז 634, לכוחות הומסלמים היה פוטנציאל לאיים על כל הנתיבים לעיר. אף על פי שהיא לא הייתה מוקפת, היא הייתה במצב מצור מאז כבשו המוסלמים את העיירות פלה ובוסרה ממזרח לנהר הירדן. לאחר קרב ירמוך, נותקה העיר משאר סוריה, וככל הנראה הייתה מוכנה למצור שנראה בלתי נמנע. כשהצבא המוסלמי הגיע ליריחו, אסף סופרוניוס את כל השרידים הקדושים כולל הצלב האמיתי, ושלח אותם בחשאי לחוף, כדי להעביר אותם לקונסטנטינופול. הכוחות המוסלמים הטילו מצור על העיר זמן מה בנובמבר 636. במקום תקיפות בלתי פוסקות על העיר, הם החליטו להמשיך הלאה עם המצור עד שייגמר לביזנטים האספקה וניתן יהיה לנהל משא ומתן על כניעה.
אף על פי שפרטי המצור לא תועדו, נראה כי הוא היה נטול דם. חיל המצב הביזנטי לא יכול היה לצפות לעזרה מהרקליוס. לאחר מצור של ארבעה חודשים הציע סופרוניוס להיכנע לעיר ולשלם ג'יזיה, בתנאי שהח'ליף יגיע לירושלים כדי לחתום על ההסכם ולקבל את הכניעה. אומרים שכאשר נודעו למוסלמים תנאי סופרוניוס, שורהביל אבן חסאנה, אחד המפקדים המוסלמים, הציע שבמקום לחכות שהח'ליף יגיע כל הדרך ממדינה, יש לשלוח את ח'אליד אבן ואליד בתור הח'ליף, כיוון שהוא היה דומה מאוד למראהו של עומר. הניסיון לא צלח, בשל היותו של ח'אליד מפורסם מדי בסוריה, או שאולי היו בעיר ערבים נוצרים שביקרו במדינה וראו גם את עומר וגם את חאליד ושמו לב להבדלים. כתוצאה מכך סירב פטריארך ירושלים לנהל משא ומתן. כאשר דיווח ח'אליד על כישלון המשימה הזו, אבו עוביידה כתב לח'ליף עומר על המצב, והזמין אותו לבוא לירושלים לקבל את כניעת העיר.
כניעה
על מועד כניעת ירושלים ניתן להתווכח. מקורות ראשוניים, כגון דברי הימים ממאות הקרובים או שהוסרו עוד מתקופת האירועים, מציעים את שנת 638, למשל תאופילוס מאדסה (695–785); או 636, 636/37 ו-637. מקורות משניים אקדמיים נוטים להעדיף את 638. אנציקלופדיה בריטניקה מזכירה את שתי האפשרויות במאמרים שונים.
בתחילת אפריל הגיע, עומר לארץ, והלך בתחילה לג'ביא, שם התקבל על ידי אבו עוביידה, ח'אלד ויאזיד, שנסעו עם ליווי לקבל אותו. עמר נותר כמפקד הצבא המוסלמי הנצור.
בדברי הימים של המוסלמים נכתב, שבזמן סלאת א-זוהר הזמין סופרוניוס את עומר להתפלל בכנסיית הקבר המחודשת. עומר סירב, מחשש כי קבלת ההזמנה עלולה לסכן את מעמדה של הכנסייה כמקום פולחן נוצרי, וכי המוסלמים עלולים לבטל את ההסכם ולהפוך את הכנסייה למסגד. לאחר שהייה של עשרה ימים בירושלים חזר הח'ליף למדינה.
תוצאות
בעקבות הוראות הח'ליף המשיך יזיד לקיסריה, ושוב הטיל מצור על עיר הנמל. עמר ושורחביל צעדו כדי להשלים את כיבוש ארץ ישראל, משימה שהושלמה עד סוף השנה. עם זאת, לא ניתן היה לכבוש את קיסריה עד שנת 640, כאשר לבסוף נכנע חיל המצב למואאוויה הראשון, אז מושל סוריה. עם צבא של 17,000 איש יצאו אבו עוביידה וח'אליד מירושלים לכבוש את כל צפון סוריה. זה הסתיים בכיבוש אנטיוכיה בסוף שנת 637. בשנת 639 פלשו המוסלמים וכבשו את מצרים.
במהלך שהותו בירושלים הוביל סופרוניוס את עומר לאתרים קדושים שונים, ובהם הר הבית. כשראה את המצב הגרוע של המקום בו עמד בית המקדש בעבר, הורה עומר להרחיק את הפסולת מהאזור לפני שבנה במקום מסגד עץ. הדיווח המוקדם ביותר על מבנה כזה ניתן על ידי הבישוף הגאלי ארקולף, שביקר בירושלים בין השנים 679–682, ומתאר בית תפילה פרימיטיבי ביותר המסוגל להכיל עד 3,000 מתפללים, הבנויים מקורות עץ ולוחות מעל החורבות הקיימים באתר.
יותר מחצי מאה לאחר כיבוש ירושלים, בשנת 691, הזמין הח'ליף האומאי עבד אל-מלכ את בניית כיפת הסלע על גבי סלע גדולה בהר הבית. ההיסטוריון מהמקד העשירי אל-מקדיסי כתב כי עבד אל-מאליק בנה את המסגד על מנת להתחרות בהדר של הכנסיות הנוצריות בעיר. לא משנה מה הכוונה, ההדר וההיקף המרשים של ההיכל נתפסים כמסייעים באופן משמעותי לגבש את ההתקשרות של ירושלים לאמונה המוסלמית הקדומה.
במהלך 400 השנים הבאות פחתה חשיבות העיר כאשר הכוחות הערבים באזור חיזקו את שליטתם. ירושלים נשארה תחת שלטון מוסלמי עד שנכבשה על ידי צלבנים בשנת 1099 במהלך מסע הצלב הראשון.
חדית'
האסלאם הסוני מאמין שמוחמד ניבא את כיבוש ירושלים במספר חדיתות אותנטיות במקורות אסלאמיים שונים, כולל מובאות שהוזכרו בצחיח אל-בוח'ארי בכתב אל ג'יזיאה וואל מוואדעאעה:
מסופר עוף בן מאלי: הלכתי לנביא במהלך המשלחת לטאבוק בעודו יושב באוהל עור. לדבריו, "ספרו שישה סימנים המצביעים על התקרבותם של זמני הסיום: מותי, כיבוש ירושלים, מגפה שתפגע בכם (ותהרוג אתכם בכמויות גדולות) כמגפה הפוגעת בכבשים. . . "
המצור על ירושלים הוטל על ידי אבו עוביידה בשליחות עומר בן אל-ח'טאב בתקופה המוקדמת ביותר של האסלאם, והוא אירע יחד עם מגפת הדבר באמאוס שהתרחשה באותה העת. המגפה מפורסמת במקורות מוסלמים בגלל מותם של רבים מחבריו הבולטים של מוחמד.
גשם (מחזה)
גשם הוא מחזהו הראשון של גלעד עברון. המחזה עלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי, בבימויו של רמי דנון, ב-3 ביולי 1988.
עלילה
גשם הוא דרמה בעלת היבטים קומיים על אדם ששמו מלך, המתגורר בנגב עם בתו הלוקה בשכלה וכל פרנסתו מושתתת על הפיצויים שהוא מקבל מדי שנה מקרן הבצורת. העיקרון של קיומו הוא אנרכי שכן הוא מושתת על ציפייתו שגשם לא ירד, מה שנוגד את הערכים הציוניים של הפרחת השממה וכיבוש האדמה. למקום מגיעים שני פועלים כדי להציב תנורים להורדת הגשם. הופעתם ומעשיהם מערערים את מהלך החיים במקום. מלך פותח מאבק כדי לסלק את שני הזרים ולהרוס את התנורים. הוא נלחם על חייו, שכן אם ירד גשם, הוא יחדל לקבל את פיצויי הבצורת המקור היחידי להכנסתו.
סגנונה של ההצגה נע בין ריאליזם לאבסורד והיה שיתוף פעולה ראשון של עברון עם השחקן יגאל נאור ששיחק במספר מהצגותיו.
קישורים חיצוניים
ביקורות
מרכז סרביה
מרכז סרביה (בסרבית: Централна Србија) הוא חבל הארץ המרכזי של סרביה השוכן בין שתי האוטונומיות קוסובו ומטוחיה שבדרום לבין וויבודינה שבצפון.
האזור אינו חלק אוטונומי או יחידה נפרד ולכן מנוהל בצורה ישירה על ידי הממשלה המרכזית של הרפובליקה הסרבית. קוסובו ווויוודינה, בניגוד למרכז סרביה, הן יחידות אוטונומיות (במידה מסוימת) של הרפובליקה הסרבית ולכן יש להם שלטון עצמאי (במקרה של קוסובו, תחת השגחת האו"ם).
מרכז סרביה מחולקת ל-17 מחוזות משנה והעיר בלגרד.
סיסרא
סִיסְרָא שימש כשר הצבא של יבין מלך חצור על פי המסופר במקרא. בסיסו המרכזי נמצא בחרושת הגויים. הוא היה שר רכב וצבאו כלל 900 רכב ברזל. הוא לחץ על ישראל עשרים שנה. סיסרא היה שותף במספר מלחמות במערכת ההתנגשויות שבין שבטי ישראל לבין ממלכת חצור. הוא היה המצביא במלחמה שהתנהלה בין ממלכת חצור נגד אחדים משבטי ישראל בהנהגת ברק בן אבינועם ודבורה הנביאה.
מלחמת סיסרא בשבטי ישראל
מרד ישראל בחצור הוא סיפור מקראי אודות מרד ישראלי כנגד שלטון חצור בארץ ישראל, שבמהלכו צבא ישראל שהורכב מלוחמים משבטי זבולון ונפתלי ניהל קרב עם צבאו של יבין מלך חצור שבראשו עמד שר צבאו סיסרא, בהר תבור ובעמק יזרעאל (נחל קישון). הקרב הסתיים בניצחון שבטי ישראל, למרות הנחיתות המספרית והטכנולוגית שלהם ביחס לצבא חצור, שלרשותם עמדו 900 מרכבות של ברזל.
הדבר אירע בעקבות סופת רעמים וגשם שהתחוללה באזור באותה העת, שגרמה למהומה בקרב צבא הכנענים וסוסיו, ולהצפת נחל קישון שהפך למלכודת מוות עבור פרשי הכנענים ורוכבי המרכבות ששקעו בבוץ ונגרפו בשטף המים.
מותו של סיסרא
זירת הקרבות הייתה בעמק יזרעאל. צבא סיסרא הובס. סיסרא העייף נמלט רגלית ומצא מקלט באוהלה של יעל אשת חבר הקיני, בידיעה "כי שלום ליבין מלך חצור ובין בית חבר הקיני".
סיסרא ביקש מי שתייה מיעל, זו השקתה אותו בחלב, המתינה שיירדם ותקעה באמצעות מקבת את יתד האוהל אל תוך רקתו של סיסרא, וכך המיתה אותו. לפי חז"ל, התקיימו יחסי מין בין יעל לבין סיסרא, בתלמוד דרשו את שבעת הפעלים המתארים את התנהגותו של סיסרא לאחר שנכנס אל אוהל יעל כהתנהגות מינית:.
מוות סמלי זה דומה למוות של הולופרנס, שר צבא אשור המופיע בספר יהודית. אולם בספר יהודית מתואר שיהודית מפתה את הולופרנס, והלה נשבה בקסמיה. הוא עורך משתה לכבודה, ובמשתה שותה כמות גדולה של יין ונרדם. יהודית עורפת את ראשו ומביאה אותו למחנה ישראל. ספרות הספרים החיצוניים פעמים רבות מרחיבה ומוסיפה על הכתוב בתנ"ך, ואכן נראה שספר יהודית מציע פרשנות אלטרנטיבית לסיפור יעל, בו יעל השקתה את סיסרא יין במקום חלב.
סיסרא בשירת דבורה
בשירת דבורה ששרה דבורה הנביאה לאחר הניצחון הישראלי בקרב (שופטים ה'), מוזכרת יעל אשת חבר הקיני לטובה, ואילו אם סיסרא מוזכרת בלעג: (שופטים ה', כ"ד - ל').
במדרש
בתלמוד בבלי נאמר שמבני בניו של סיסרא למדו תורה בירושלים. הגמרא עצמה אינה מגלה מיהם אותם חכמים שיצאו מסיסרא, אך רב ניסים גאון (על ) כותב שהכוונה לרבי עקיבא.
מקורו של סיסרא
שאלת מקור שמו ומקורו האתני של סיסרא קשורות זו לזו ובנוגע אליהן ישנה מחלוקת עזה בין החוקרים. למרבית הדעות, מקור שמו של סיסרא איננו בשפה שמית.
שמואל ייבין מציע לקשור את שמו של סיסרא לחמישה שמות מורכבים בכנען בימי רעמסס השני ורעמסס השלישי. לשבטים הללו קדם התואר "קאו-סא" (דהיינו כוש) ובהמשך "ק-א-ו-ת(א)-י-ס-רו" שדומה לשם סיסרא.
הצעה נוספת של ייבין היא שמדובר בשם תאופורי שהוא קיצור של "סיסרבעל" הוא "סיסראל". פירושו הוא שסיסר הוא בעל. אין אל כזה בפנתיאון האלים המוכר לנו וייתכן שמדובר באל שמוצאו מאגן הים האגאי היות שהשם מופיע בכתב ליניארי א' המינואי בצורת - יַ-סַאסְ-רֵא (ja-sas-sa-ra), שם זה מופיע גם בצורה היוונית סיסַרא (ΣΙΣΑΡΑ) וממוזג עם דמותו של זאוס קרתוגנס (שנולד בכרתים).
כיוון אחר של הצעות הגיעה מויליאם אולבריט, אלברכט אלט, מרטין נות ואחרים שקושרים את שמו של סיסרא לגויי הים. חיזוק לגישה זו התקבל כתוצאה מעבודתו של אדם זרטל על הקשר שבין אל-אחוואט, גויי הים, שבט השרדנה וסרדיניה. בירת סרדיניה היא סאסארי ויש עדויות להשתמרות שמות הנובעים משם העיר גם בעת העתיקה.
בתרבות
המשורר חיים גורי כתב שיר על אם סיסרא, על בסיס הפסוקים המופיעים בשירת דבורה.
Daydream World Tour
Daydream World Tour הוא סיבוב הופעות של הזמרת מריה קארי, אשר החל ב-7 במרץ 1996 ביפן והסתיים ב-23 ביוני אותה שנה באנגליה. סיבוב הופעות זה היה נועד על מנת לקדם את אלבומה Daydream וכלל 7 הופעות באירופה וביפן.
ההופעות ביפן זכו להצלחה אדירה כאשר קארי הופיעה מול קהל של 171 אלף איש במדינה, 150 אלף כרטיסים נמכרו תוך 3 שעות בלבד ובכך שברה שיא בתור ההופעה שמכרה הכי הרבה כרטיסים בהכי מעט זמן בהיסטוריה של המדינה. סיבוב ההופעות התחלק לשני חלקים כאשר החלק הראשון היה בין התאריכים 7–14 במרץ וכלל את ההופעות ביפן והחלק השני של סיבוב ההופעות כלל את היעדים באירופה והיה בין התאריכים 14 ל-23 ביוני.
הקלטות ושידורים
ההופעה לשיר "Forever" אשר התרחשה בטוקיו צולמה ושומשה עבור הקליפ הרשמי של השיר. גם ההופעה עבור השיר "Underneath the Stars" צולמה ותוכננה להיות כחלק מהקליפ של השיר אך מסיבות לא ידועות הקליפ לא יצא.
קטעים נוספים מתוך המופע שמשו עבור ספיישל של ערוץ פוקס אשר היה קרוי "Mariah Carey: New York to Tokyo".
רשימת השירים
הערות:
קתרין הווארד
קתרין הווארד (Catherine Howard בין 1520 ו-1525 - 13 בפברואר 1542) הייתה אשתו החמישית של הנרי השמיני ובת דודתה של אשתו השנייה אן בולין.
חייה
קתרין הייתה בתו של הלורד אדמונד הווארד, ונכדתו של הדוכס השני מנורפוק ולפיכך הייתה דודנית של אן בולין (אביה היה אח של אמא של אן בולין - אליזבת הווארד - שניהם האחים של תומאס הווארד הדוכס מנורפוק). אביה קיבל הצבה בקאלה בשנת 1531 וקתרין נשלחה להתגורר בביתה של סבתה החורגת הדוכסית מנורפוק. הדוכסית ניהלה בית גדול ובו משרתים ומלווים רבים ובילתה את רוב זמנה בחצר המלוכה, זו הסיבה שקתרין גדלה לבדה כמעט ללא שום השגחה מצד סבתה לגבי לימודיה והכשרתה כבת למשפחת אצולה מן המעמד העליון. היא כמעט שלא ידעה קרוא וכתוב. בגיל אחת-עשרה או שתים עשרה קתרין החלה לנהל רומן עם הנרי מנוקס, שלימד אותה נגינה. הרומן הסתיים כאשר קתרין התאהבה במזכיר צעיר בשם פרנסיס דורהם. הם הפכו לנאהבים, ורבים ידעו על המתנהל בחדרי חדרים בלילות. הרומן הסתיים כאשר ב-1539 קתרין נכנסה לתפקידה כבת לוויה לאן מקליווס, אשתו הרביעית של הנרי השמיני.
בחצר המלוכה, קתרין הכירה את בתו של הנרי השמיני, מרי הראשונה, מלכת אנגליה, אז נסיכה, והפכה לחברתה.
קתרין, צעירה ונאה ביותר, משכה את תשומת לבו של המלך במהירות, במיוחד לאור העובדה כי סלד מאשתו ואף הודה כי אינו מצליח להביא עצמו לממש את נישואיהם. הנרי התגרש מאן ביולי 1540, ומיד נשא לאשה את קתרין כאשתו החמישית.
הנרי, כך נראה, התעורר לחיים לאחר נישואיו והחל משכים קום שוב ויוצא לציד, כמו כן החל לאכול פחות על מנת למצוא חן בעיני אשתו הצעירה. אך קתרין, שהייתה נערה מתבגרת לא הייתה יכולה להתרצות לבעל שהיה מבוגר ממנה בשלושים ושתיים שנה, שמן להחריד, אשר ברגלו פצע פתוח ממנו נדף ריח ריקבון. בתמימותה פנתה קתרין למאהבים. היא החלה ברומן עם תומאס קולפפר, אחד מבני הלוויה של הנרי שהיה אף בן דודה (מצד אמא). השניים נעזרו בליידי רוצ'פורד (אלמנתו של ג'ורג' בוליין, אחיה של אן שהוצא להורג באשמת ניאוף עם אחותו), והיא הבריחה את קולפפר לחדרה של המלכה בכל אפשרות.
במשך הזמן החלו מתגלים פרטי ילדותה המופקרת של קתרין, והחלה חקירה בנושא. באותו זמן קיבלה קתרין את דורהם לשירותה כמזכירה הפרטי, דבר שהחשיד אותה לאחר שהתגלה דבר הרומן ביניהם. קתרין נעצרה והושמה במעצר בית. לאחר חקירה מאומצת גילו כי קתרין בגדה במלך עם קולפפר והיא נשלחה למצודת לונדון ושם חיכתה למשפטה. קתרין נמצאה אשמה בניאוף ובבגידה במלך, והוצאה להורג בשלושה עשר בפברואר 1542. יחד עמה הוצאו להורג ליידי רוצ'פורד, פרנסיס דורהם ומאהבה קולפפר.
Splatoon 2
Splatoon 2 [בתעתיק: ספלטון 2] הוא משחק ירי בגוף שלישי, שפותח ופורסם על ידי נינטנדו עבור Nintendo Switch. הוא שוחרר ב-21 ביולי 2017 ומהווה המשך ישיר ל-Splatoon, שכולל מצב חדש המונע על ידי שחקן יחיד ומצבים מרובי משתתפים מקוונים שונים. חבילת הרחבה למצב נגן יחיד בשם "Octo Expansion" שוחררה לאחר מכן כתוכן להורדה (DLC) ביוני 2018.
בספטמבר 2020, "Splatoon 2" מכרה מעל 11.27 מיליון עותקים ברחבי העולם, מכרה פי שניים מקודמתה והפכה אותו לאחד ממשחקי ה-Switch הנמכרים ביותר.
משחקיות
כמו המשחק הקודם, "Splatoon 2" הוא משחק יריות בגוף שלישי בו שחקנים שולטים בדמויות, המכונות Inklings and Octolings, ומשתמשים בדיו צבעוני כתחמושת. דיו משמש גם לכיסוי הקרקע, או כל משטח צבוע, במטרה לשחות או למלא את מיכלי הדיו שלהם. לדמויות במשחק שפה משלהם אשר אינה דומה לשפת-אנוש, ומראה המתחלף בין מראה של ילד לבין תמנון לפי שליטת השחקן.
פעם בחודש עד יולי 2019, נערך אירוע "Splatfest" בו שחקנים יכלו לבחור באחת משתי קבוצות, בדרך כלל על סמך דיונים נפוצים כמו גיבורים מול נבלים ופנקייק מול וופלים. בנוסף, היו שני שיתופי פעולה במהלך Splatfests אלה: "עליית" ניקלודיאון "צבי הנינג'ה וצבי הנינג'ה" ו-"Super Smash Bros." "Ultimate". נושאי Splatfest הוכרזו בדרך כלל שבוע מראש, והשחקנים קיבלו את היכולת לבחור את קבוצתם בלובי המשחק. הנושאים היו בדרך כלל ספציפיים לאזור ומתרחשים בתקופות שונות של החודש. קרבות Splatfest היו מסוג "Turf Wars" בלבד, אך השחקנים יכלו לבחור בין מצבים "רגיל" (normal) למצב "מקצועי" (pro). קרבות מנצחים העניקו "כוח" לקבוצה המנצחת, ובסוף ה- Splatfest הוחלט על הצד המנצח על ידי הערכת הפופולריות והעוצמה שנצברו בשני מצבי הקרב. כל השחקנים שמשתתפים זוכים בפרסים נדירים, אך שחקנים שבחרו בקבוצה המנצחת זוכים לפרסים מעט טובים יותר. ביולי 2019 הודיעה נינטנדו כי ה-Splatefest האחרון יתקיים באותו חודש. עם זאת, Splatfests נוספים נערכו במאי ואוקטובר 2020 בתור "בונוס",  Splatfest שחוגג את יום השנה ה -35 של האחים סופר מריו התקיים בינואר 2021.