cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ליודביט גאי
האיליריזם והתחייה הלאומית הקרואטית
בהמשך השתכנע גאי שלניב הקייקאבי אין מסורת ספרותית מספקת וגם אינו מובן מספיק לחלקים נרחבים של העמים הקרואטי והסרבי. לכן כעבור שנתיים, בתחילת שנת 1836 כששינה את שמות עיתוניו ל-"Ilirske narodne novine" (חדשות העם האילירי") ו-"Danica ilirska" ("כוכב הבוקר האילירי") התחיל להשתמש בניב השטוקאבי בלבד, שבו נכתבה ספרות ענפה בחוף הדלמטי, בעיקר בדוברובניק, ושהוא מובן לא רק לקרואטים, אלא גם לסרבים, לתושבי קרניולה העליונה, שטיריה התחתונה (שטיריה הסלובנית) וקרנטניה או קרינתיה הסלובנית שבסלובניה של ימינו.
גאי קרא לשפה הדרום-סלאבית הספרותית אותה קידם "אילירית" על סמך ההנחה המקובלת באותה תקופה בקרב ההיסטוריונים המקומיים כי האילירים היו סלאבים והיו אבותיהם הישירים של הסלאבים הדרומיים של ימינו. השם עתיר היוקרה ההיסטורית "אילירי", שכבר היה בשימוש רשמי בעת הכיבוש של נפוליאון באזור ("הפרובינקיות האיליריות") (1813-1809) נועד גם לאחד תחתיו את כל הניבים והשפות הדרום-סלאביות, מבלי לפגוע בגאוות דובריהם. גאי הקים מועדון "אילירי" ראשון עוד בימי לימודיו באוניברסיטת גראץ.
האיליריזם מיסודו של גאי ואחרים היה תנועה פוליטית-תרבותית קרואטית שהתפתחה בשנים 1830–1843 במקביל לתחייה הלאומית הקרואטית וביקשה בהתחלה ליצור איחוד בין הקרואטים לסלאבים דרומיים האחרים שחיו בתחום האימפריה ההבסבורגית, דהיינו בבוסניה ובחלק מסרביה. האיליריזם בישר במידה מסוימת את הרעיון ה"יוגוסלבי" של איחוד העמים הסלאבים הדרומיים.
בסופו של דבר שמה התנועה האילירית דגש בראש ובראשונה על איחוד השפה הקרואטית מול ניסיונותיה של הונגריה לכפות את שפתה ותרבותה על הקרואטים.
השתתפותו במאבק הלאומי הקרואטי
ב-1843, כשאסרו זמנית השלטונות את השימוש במושגים "איליריזם", "אילירי" ו"איליריה", קיצר גאי את שם העיתון שלו ל-"Narodne novine" ("חדשות העם") ושינה את שם מוסף התרבות שלו בחזרה ל-"Danica Hrvatska, Slavonska i Dalmatinska", הפעם בכתיב חדש. אמנם בשנת 1845 אישרו שוב השלטונות ההבסבורגים את המונח "אילירי" אך במובן א-פוליטי ותרבותי בלבד.
לימים תפס המושג "יוגוסלאבי" את מקומו של "אילירי" במובן הפוליטי-תרבותי המאחד את העמים הסלאביים הדרומיים (להוציא את בולגריה) והמושג "קרואטיזם" (Kroatizam) תפס את מקומו באזורים של דוברי קרואטית. המונח "שפה קרואטית" השתרש סופית כמציין את השפה הסלאבית הדרומית המדוברת באזורים אלה והנכתבת באלפבית לטיני בלבד. תפקיד חשוב במיסודה מילא בית הדפוס של גאי בזאגרב.
בנוסף לעבודתו הבלשנית, היה גאי גם משורר. שירו הידוע ביותר הוא השיר הפטריוטי "Još Hrvatska ni propala/dok vi živimo" (קרואטיה עוד לא נפלה, כל עוד אנחנו חיים), "שיר מעורר" מסוג "בודניצה" שנכתב על ידו ב-1833 והפך להמנון של התנועה הלאומית ה"אילירית". השיר, שקיבל השראה מההמנון הפולני ("מארש דומברובסקי") בוצע לראשונה בפומבי בתיאטרון של זגרב ב-4 בפברואר 1835, על לחן מאת פרדו ליוואדיץ'.
אביב העמים ואחריו
בשנת 1848, שנת "אביב העמים" בה טולטלה הונגריה על ידי מאבקם של ההונגרים לזכויות לאומיות וחברתיות, תמך גאי בהתלהבות בתנועה הלאומית הקרואטית שביקשה להשיג את עצמאותה של ממלכת קרואטיה מממלכת הונגריה ושהתעמתה עם המהפכנים ההונגרים. ב-25 במרץ 1848 הוא נאם בפני ההמונים במרכז זאגרב ודרש במפורש את העצמאות מהונגריה. הוא ציפה שדרישה זו תמצא אוזן קשבת בחצר בווינה. בהמשך הוא עמד בראש משלחת בת 400 נציגים קרואטים שהגיעו לווינה כדי למסור לקיסר 24 דרישות של האומה הקרואטית (Zahtijevanija naroda). הוא הציע את מועמדותו של הברון קולונל יוסיפ יילצ'יץ' לתפקיד הפנוי של באן קרואטיה. (יל'ציץ' התמנה ממילא לפני יומיים על ידי הקיסר בתפקיד זה, אך הידיעה על כך עדיין לא הגיעה לקרואטיה). יחד עם וראניצ'ן ועם קוקולייביץ'-סקצינסקי, נבחר גאי בטריומווירט שניהל זמנית את קרואטיה והיה אחר כך חבר במועצה המיעצת של הבאן שקמה במאי 1848. הוא היה אחראי על נושאים של מדיניות. להבדיל מהבאן ילצ'יץ', סבר גאי שלסרביה תהיה תפקיד מרכזי באיחוד הדרום-סלאבים. ב-7 ביוני 1848 התפטר ועזב את החיים הפוליטיים עקב שערורייה שפרצה אחרי שהורה לעצור את נסיך סרביה, מילוש אוברנוביץ' והואשם על ידי הנסיך בניסיון לסחוט ממנו שוחד. בשנת 1867 הוא ביקר בשנית ברוסיה.
חייו הפרטיים
גאי התחתן בגיל 26 בשנת 1842 במריה ביסטריצה עם פאולנה קריזמניץ', אחייניתו של אב מנזר. לזוג נולדו חמישה ילדים: בת - ליבוסלבה, ובנים: ולימיר, סבטוסלב, מיליבויה ובוגדאן. ליודביט גאי הלך לעולמו בשנת 1872 בזאגרב, בירת ממלכת קרואטיה, באימפריה האוסטרו-הונגרית, כשהיה בן 62. גאי הובא לקבורה בבית העלמין יורייבסקי בזגרב.
בשנת 1885 הועברה גופתו יחד עם שרידיהם של אנשי רוח ופעילים לאומיים קרואטים אחרים - וייקוסלב בבוקיץ', דימיטריה דמטר, פראנו קורלץ. וטרוסלב ליסינסקי וסטנקו וראז ולחלקת אדמה שהייתה בבעלותו ושהפכה לבית הקברות המרכזי מירוגוי של העיר זאגרב.
לאחייניתו של גאי, ליוביצה, הקדיש המשורר סטנקו וראז את שירי האהבה שלו.
מורשתו הלשונית
האלפבית בשימוש בשפה הסרבו-קרואטית השתרש בזכות ספרו של גאי לאורטוגרפיה. הגרסה הסרבית שלו נקראת ווקוביצה לפי הבלשן הסרבי בן התקופה, ווק קרג'יץ'. גם האלפבית הסלובני שהונהג באמצע שנות ה-1840 הוא גרסה של האלפבית "גאייביציה" שהוא נבדל ממנו רק בהיעדר האותיות ć ו-đ.
XS
XS הוא שיר של הזמרת-יוצרת היפנית-בריטית רינה סאוואיאמה, שיצא ב-2 במרץ 2020, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן הראשון שלה, Sawayama, דרך חברת התקליטים Dirty Hit. השיר מבקר את הקפיטליזם לנוכח ההתחממות העולמית על רקע פופ, R&B, אוונט-פופ ורוק. ב-10 ביולי 2020, פורסם רמיקס לשיר בהשתתפות הזמרת והראפרית הבריטית ברי ראנוויי.
רקע והרכב
סאוואיאמה אמרה כי "XS" הוא שיר "שלועג לקפיטליזם בעולם שוקע": "בהתחשב בכך שכולנו יודעים שההתחממות הגלובלית צוברת תאוצה, והכחדה אנושית היא אפשרות אמיתית מאוד במהלך חיינו, זה נראה לי מצחיק שמותגים עדיין מוציאים לוחות איפור חדשים מדי חודש, ואישי ציבור עורכים סיורים ביתיים ענקיים בקלבסאס, באותו השבוע בו הם מפרסמים פוסט באינסטגרם המצר על השריפות באוסטרליה. גם אני אשמה בעצימת עין, כי אחרת זה גורם לי לדיכאון. כולנו צבועים כי כולנו בעלי הון, וזו מלכודת שאני לא רואה אותנו יוצאים ממנה. רציתי לשקף את הכאוס של שינויי האקלים שהעולם מכחיש, באמצעות הגיטרה המתכתית ומקצב ה-R&B של שנות האלפיים, שמזכירים את התקופה בה הכל היה בסדר'."
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-28 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הקליפ הנלווה לשיר הועלה ליוטיוב ב-17 באפריל 2020, באותו היום בו יצא אלבום הבכורה שלה, Sawayama. נכון ליוני 2021, צבר הקליפ כ-7.6 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לקליפ הנצפה ביותר בערוץ היוטיוב של סאוואיאמה. את הקליפ ביים עלי קור, שביים בעבר גם את הקליפ לסינגל אחר שלה, "".
HyperTalk
HyperTalk היא שפת תכנות עילית ופרוצדורלית מבית תאגיד התוכנה "אפל" אשר נוצרה בשנת 1987 על ידי דן וינקלר והייתה בשימוש יחד עם תוכנת ההיפר-מדיה HyperCard, שיצר מהנדס המחשבים ביל אטיקסון. קהל היעד של HyperTalk היה בעיקר מתכנתים מתחילים אשר נקראו "מחברים" (באנגלית: Authors). תהליך כתיבת הקוד בשפה נקרא יצירת תסריטים (ובאנגלית Scripting). התסריטים, או בשמם באנגלית, סקריפטים, חלקו ב-HyperTalk קווי דמיון לשפה האנגלית, ולכן השתייכו לפרדיגמת תכנות הנקראת עיבוד שפה טבעית (NLP). לשפות תכנות אשר תומכות בפרדיגמה זו יש תחביר אשר מזכיר שפות טבעיות של בני אדם, ופעמים רבות הן מכוונות למתכנתים מתחילים. בנוסף, יש ל-HyperTalk מבנה לוגי אשר מזכיר את שפת התכנות פסקל.
HyperTalk תומכת במספר מאפיינים בסיסיים של תכנות פרוצדורלי, כגון לולאות repeat for / while / until, התניות if / then / else וכן בפרוצדורות ובסאב רוטינות.
בהיותה שפת תכנות בעלת טיפוסיות דינמית, סוגי הנתונים לא היו צריכים להיות מפורטים על ידי המשתמש, ובנוסף לכך התרחשו המרות בין מספרים למחרוזות ברקע. בשפה זו לא היו מבני נתונים או מחלקות באופן מסורתי הנהוג, אלא מחרוזות, או רשימה של איברים אשר הופרדו באמצעות פסיק. בשנות ה-80 המאוחרות שקלה אפל להשתמש ב-HyperTalk כשפה הסטנדרטית במערכת ההפעלה Mac OS, וכן בשביל תקשורת בין תהליכים בין מוצרי אפל ומוצרי חברות תוכנה אחרות.
תהליכים בסיסיים
בניגוד למרבית שפות התכנות הפרוצדורליות כגון BASIC, אופן ביצוע התהליכים ב-HyperTalk מושפע יותר מ-NLP. לדוגמה, פעולת השמה פשוטה תתבצע באמצעות המילים השמורה  ו-, כאשר שם המשתנה ממוקם בסוף ההצהרה.
לעומת זאת, ב-BASIC ובשפות תכנות פרוצדורליות רבות אחרות, תתבצע השמה זו בכתיב מתומצת שבו שם המשתנה ממוקם בהתחלה ההצהרה, ומתבצע שימוש באופרטור =, בדומה למתמטיקה:
קוד ההשמה ב-HyperTalk גם יוצר את המשתנה theResult תוך כדי ההשמה. ניתן לבצע השמה של כל ערך או משתנה באמצעות הפעולה  ולפיכך הטיפוסיות של HyperTalk נחשבת למאוד חלשה.
המרות בין מבני נתונים יתבצעו מאחורי הקלעים באופן אוטומטי ( Implicit Casting ). לדוגמה, ניתן להכפיל את המחרוזת "3" במספר 5, ולקבל את התוצאה 15,או לחלופין לשרשר את המספר 5 עם המחרוזת "3", ולקבל "35".
טיפול במחרוזות
טיפול במחרוזות נעשה בצורה יותר אינטואיטיבית ודומה לשפה טבעית, באמצעות התייחסות למחרוזות כאל סוג של מבני נתונים מובנים בשפה ששמם containers, ושימוש במילות שמורות בשפה אשר פועלות עליהם. לדוגמה, כאשר קוראים קובץ טקסט שתוכנו מופרד באמצעות רווחים, ניתן לכתוב שורת קוד פשוטה אשר מייצאת את המילה השלישית ( לפי הפרדת הרווחים ) לתוך משתנה, שבמקרה זה נקרא colThree.
יתר על כן, ניתן לגשת לכל חלק במחרוזת - מרמת השורה עד לרמת התו הבודד. בדוגמה זו, הוכנס התו הראשון של המילה השלישית בשורה 5, של שדה שערכו "an example of a text....", לתוך המשתנה theChar. כפי שהוזכר מוקדם יותר, במידה והמשתנה אינו קיים, הוא ייווצר באופן אוטומטי כתוצאת לוואי של ההשמה.
תהליך זה, בו מתייחסים לטקסט כאל מבנה נתונים מסוג container, נקרא chunking, והפעולות האחראיות לכך ( ובין היתר על תהליכים אחרים כגון טיפול וניהול קבצים ) נקראות chunk expressions.
עבודה על קבצים
בקוד שלעיל, כאשר אירוע של לחיצת עכבר מתקיים, המשתמש בוחר את שם קובץ הטקסט שברצונו לבצע עליו פעולות. במידה שהמידע שהוזן על ידי המשתמש הוא תוכן ריק, תצא התוכנית מהרצת סט הפקודות המשויכות לאירוע לחיצת העכבר. לאחר מכן, שם וכתובת הקובץ (ה-path שלו) יוכנסו למשתנה ששמו filePath. אם filePath קיים במערכת, ייפתח הקובץ עם השם והכתובת הנתונים במשתנה filePath, תוכנו יישמר לתוך משתנה מסוים ויעובד על המשתנה, קרי, תבוצע פעולת קריאה מהקובץ. בסיום הרצת הפעולות הללו, ייסגר הקובץ.
שימו לב כי אירועים ב-HyperTalk, כגון אירוע לחיצת העכבר על ידי המשתמש, מתחילים במילה השמורה ,שלאחריה שם האירוע ומסתיימים במילה השמורה  שלאחריה גם כתוב שם האירוע. התניות, כלומר, ביטויי if ו-then, יסתיימו בביטוי  ("סיים את המקטע של התנאי").
לו'שונקואו
היסטוריה
ההיסטוריה המודרנית שלה החלה במלחמת האופיום השנייה כשכוחות אנגלו-צרפתיים ניקו את המכשולים הסינים מהנהר המגיע לעיר טיינג'ין. באוגוסט 1860, אניית התותחים של הצי הבריטי "Algerine" תחת פיקודו של לוטננט ויליאם סי. ארתור גררה פריגטה מושבתת לתוך מפרץ לוסן, שם היה כפר דייגים קטן. החשיבות האסטרטגית של לוסן שנקראה פורט ארתור בפי המערביים באה לידי ביטוי רק 20 שנה מאוחר יותר כאשר מהנדס גרמני בשם קפטן קונסטנטין פון הנקין הציע כי הכניסה הצרה והגבעות הסלעיות מסביב למפרץ, כאשר הם מבוצרות היטב, יכולות להקשות על כיבוש המקום. לאור זאת האתר נבחר להיות בסיס לצי הסיני שזה מכבר קרם עור וגידים. בניית הרציפים והמספנות החלו ב 1882 והנמל הועמק והורחב. במקביל האתר התפתח כמצודה יבשתית כך שב-1894 היו בו 22 מבצרים ויותר מ-70 תותחים.
במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה העיר נכבשה על ידי היפנים לאחר מצור בן יום אחד (קרב לושונקואו). היפנים קיבעו את בעלותם על מפרץ פורט ארתור כתנאי להסכם שלום שהיה חלק מהסכם שימונוסקי (17 באפריל 1895).
הרוסים, בעידוד צרפת וגרמניה, שחיפשו נמל שאינו קופא בחורף הבינו את החשיבות הצבאית של האתר, דרשו ממשלת יפן מספר ימים מאוחר יותר לפנות את ליאטונג. היפנים בעצת הבריטים, קיבלו את האולטימטום הזה שנודע לימים בשם ההתערבות המשולשת. במרץ 1885 הצאר ניקולאי השני ושר החוץ אלכסיי לובאנוב רוסטובסקי קבעו כי יש צורך לקשר בין הרכבת הטרנס סיבירית למימי המפרץ החמים אשר עשויים לשמש נמל חליפי לנמלים הקפואים שלהם. ביוני 1896 חתמה רוסיה עם סין על הסכם לי-לובאנוב. על פי ההסכם מתחייבת רוסיה להגן על הטריטוריה של סין בעוד סין מאשרת לרוסיה לבנות קו מסילת ברזל דרך מנצ'וריה. בדצמבר 1897 רוסיה במהלך חד צדדי שלחה אוניות מלחמה למפרץ ארתור. במרץ 1898 כוחות רוסיים כבשו את העיר מה שגרם לכניעת הסינים לדרישות הרוסים, וחלק מההסכם היה חידוש הסכם חכירה ל 25 שנים של נמל פורט ארתור ודלני.
הרוסים החלו בבניית קו רכבת המחבר בין הנמל לרשת הרכבות של מזרח סין. הם לא נתנו רשות לאניות זרות לפקוד את נמל פורט ארתור אולם הרשו להם להשתמש בנמל המסחרי החדש של דלני. הרוסים המשיכו בהרחבת נמל פורט ארתור אולם לא היה להם זמן לשפר את המספנות וכתוצאה מכך לא היה ניתן לטפל באניות המלחמה האמורות לפקוד את האזור ברציף היבש היחידי בנמל. יותר מכך, המהנדסים הרוסיים לא הצליחו להרחיב את הכניסה הצרה לנמל כך שרק אנייה גדולה אחת יכלה לעבור בו בזמן נתון וזה רק בשיא הגאות ובעזרת גוררות. תוכנית הצאר לפתוח כניסה נוספת לנמל לא הצליחה לצאת לפועל לפני המלחמה. בעוד הרוסים החלו לבנות עיר חדשה מעל הנמל לא נעשה שום שינוי או שיפור בעיר הסינית העתיקה, שנשארה ללא כבישים סלולים, מערכת ביוב, מערכת הולכת מים ותאורה. ב-1901 החלו הרוסים בבנייה מחודשת של המבצרים אולם עד 1904 הם הספיקו להשלים את העבודות במבצר סיני מקורי אחד בלבד.
קו ההגנה העיקרי עבר לאורך הקצה החיצוני של הגבעות המקיפות את הנמל בחצי עיגול. המרחק בין שני הקצוות הנושקים לים היה 19 ק"מ כשהחלק המוגן פחות השתרע לאורך של 4.5 ק"מ מצפון מערב לעיר החדשה ולנמל. ב-1904 הביצורים של פורט ארתור היו הראשונים שעמדו במבחן של מלחמה מודרנית. ערב מלחמת יפן-רוסיה חיל המצב של פורט ארתור כלל 18,000 חיילים, מספר דומה של מלחים ויותר מ-20,000 אזרחים רובם סינים. לצורך הגנה על העיר מוקמו במקומם רק 116 מתוך 552 התותחים כשמתוכם רק 8 מוקמו בכיוון הים. עם תחילת המצור על פורט ארתור, היו כ-47,000 איש זמינים להגנה על המקום.
לאחר מלחמת יפן-רוסיה החכירה של נמל פורט ארתור עברה לידי היפנים, על פי הסכם פורטסמות' והיא הפכה לבירת חצי האי קואנטונג ובה שכנה המפקדה הראשית של חצי האי. בשנת 1945 חזרה העיר לריבונות סינית ובאמצע אוגוסט 1945 הוחלפה פעם נוספת הבעלות על פורט ארתור כאשר הרוסים השתלטו שוב על האזור. בשנה זו נחתמה ברית בין סין לרוסיה על פיה למשך 30 שנה תהיה לרוסים זכות חכירה ושליטה צבאית על פורט ארתור והסכם דומה בנוגע לדלני ולמסילת הרכבת.
אלכסה דמי
אלכסה דמי (באנגלית: Alexa Demie) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה וזמרת אמריקאית. ידועה בעיקר בזכות תפקידה בתור מאדי בסדרה "אופוריה".
ביוגרפיה
נולדה בשם אלכסה דמי וילסון ויינרסטורם (Alexa Demie Wilson Vanerstrom), גדלה בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ארצות הברית, עם אמה, רוז מנדז, שעסקה כאמנית איפור. אמה היא מהגרת מקסיקנית ממשפחה נוצרית. אביה ממוצא גרמני-נוצרי מצד אביו, וממוצא יהודי-אשכנזי מצד אמו. למרות שגדלה בעיקר על ידי אמה מגיל שמונה ואילך, לדבריה היא שומרת על קשר טוב עם אביה. סבה הוא המוזיקאי דניס וילסון שהיה חבר בלהקת "הביץ' בויז" ואחיו של הסולן בריאן וילסון.
קריירה
דמי הייתה שחקנית אורחת בסדרות טלוויזיה כמו "ריי דונובן", "אהבה" ו-"The OA".
בשנת 2018 הופיעה דמי בסרט "שנות התשעים". בשנת 2019 החלה לגלם את דמותה של מאדי פרז בסדרה "אופוריה".
באוגוסט 2018, פרצה ככוכבת כשהצטרפה לקאסט של הסרט "הגל" לצד סטרלינג קיי בראון ולזה של הסרט "מיינסטרים", בבימויו של ג'יה קופולה.
קאת
{{פירושונים|
ראו גם
}}
חמון
חמון (בפיניקית: 𐤇𐤌𐤍) היתה עיר ישראלית־פיניקית עתיקה בנחלת שבט אשר, מצפון לראש הנקרה/א־נאקורה. האתר הארכאולוגי של העיר ידוע כיום בשם הערבי אום אל־עואמיד או אום אל־עמד (בערבית: ام العمد, מילולית "אם העמודים" ) על־שם שרידי העמודים במקום. השם הקדום השתמר בקרבת האתר בשם נחל שנקרא בערבית ואדי חמול, בשם הכפר חמול ובחורבת מצודה בשם חרבה קצר חמול.
תיאור
היישוב חמון נמצא על גבעה נמוכה במישור סלעי החולש על הים, בשטח של יותר מ־18 הקטאר על קרקע משופעת ליד ואדי חמול. חפצי אמנות רבים מהאתר מוחזקים ומוצגים במוזיאון הלאומי של ביירות ובמוזיאון הלובר. האתר מכיל שני מקדשים, מקדש מלך־עשתרת והמקדש המזרחי עם חדר הכס. נמצאו 23 מצבות המתארות אנשים זקופים ב"תנוחת הערצה", כולן מתוארכות בין 100 ל־400 לפנה"ס. הוא התגלה על ידי האירופאים בשנות ה־70 של המאה ה־18, ונחפר ב־1861. האתר תופס מקום חשוב בחקר פיניקיה; למשל, מבנה המקדשים בחמון הושווה לטרמינולוגיה המופיעה בלוחיות פירגי, או למבנה אתרי הקודש הפיניקיים ב־ במלטה (שגם בהם מוכר האל "מלכעשתרת").
ב־1881, מפת הקרן לחקר ארץ ישראל תיארה את האתר כ"שרידים נרחבים", וציינה "שרידי אמות מים".
טרום־היסטוריה
באתר התגלו שני להבי מגל צור משוננים במיוחד מהתקופה הנאוליתית המוקדמת, דבר המצביע על עיבוד שדות באזור באותה תקופה.
התקופה המקראית
בתיאור נחלות השבטים בספר יהושע נזכרת בנחלת שבט אשר העיר חמון: ; הזיהוי עם אתר אום אל־עמד מתיישב עם סדר היישובים הגאוגרפי ועם שם המקום הערבי "חמול" הנפוץ באזור. העיר נשארה בידי שבט אשר, ולא נזכרת בין הערים הכנעניות ששבט אשר לא הוריש ב. אגדות עתיקות מספרות על מייסד קרתחדשת בשם Asoros (צורה של השם "אשר"), ואכן בכתובת בעלשלם מהעיר מזוהה אל עם אלוהות בשם "אסר"; אחת האלוהויות הראשיות של קרתחדשת היתה בעל חמון, שכנראה מוצאו מהעיר חמון ועל־שמה הוא נקרא. הדיו של המיתוס המסובך נשמעים בכתובות מהעיר, והוא נושא אופי אקלקטיסטי עברי־כנעני.
החפירות הארכאולוגיות באתר לא חדרו את השכבות ההלניסטיות והפרסיות המאוחרות לשכבות הקדומות ביותר, אולם בכל זאת נמצאו באתר כלי חרס מיובאים מקפריסין מתקופת הברזל, המתוארכים לפי מקורות השוואתיים למאה ה־8 לפנה"ס.
התקופה הפרסית
חלק מהשרידים הנחפרים המוקדמים ביותר מהאתר מתוארכים לתקופה הפרסית, ביניהם יסודות מקדש מלך־עשתרת.
התקופה ההלניסטית
עיקר חשיבותו הארכאולוגית של האתר הוא בתקופה ההלניסטית. מתקופה זאת נמצאו שרידים אדריכליים רבים, וכן כתובות פיניקיות ויווניות. רוב תקופת הפעילות של מקדשי האתר היתה בתקופה ההלניסטית.
מקדש מלך־עשתרת
בקצה הדרום־מערבי של האתר נמצא מקדש, מוקף בסדרת מבנים שהפרידוהו משאר האתר; תבנית כזאת אופיינית למקדשים שמיים. גם החלוקה הפנימית של האולם המרכזי איננה מתאימה למקדש בסגנון יווני. בין המבנים המקיפים נמצא היכל היפוסטיל גדול מצפון, מגורים ומחסנים מדרום ואכסדרה במזרח. הכניסה למתחם היתה דרך שער בדרום־מזרח. המכלול כולו כיסה שטח של 56 מטרים (צפון–דרום) על 61 מטרים (מזרח–מערב). פסל אריה או ספינקס מהסביבה הקרובה מעיד שזוג כאלה נמצא מצדי גרם המדרגות המזרחי.
המקדש המזרחי
המקדש המזרחי נמצא 160 מטרים מערבה ממקדש מלך־עשתרת, וכמותו הוא כולל סדרת מבנים ואכסדרות, בנויים מסביב לחצר מלבנית שגודלה 22 מטרים (צפון–דרום) על 35 מטרים (מזרח–מערב). מכלול המבנים כולם מתפרש על שטח מלבני בגודל 35 מטרים (צפון–דרום) על 60 מטרים (מזרח–מערב). משקוף הכניסה המזרחית למכלול שנמצא הוא באורך 4.40 מטר; הוא מעוטר במיוחד, ומציג גלגל שמש מכונף עם אוראיי  (מין נחשי קוברה), ובכל פינה דמות לבושת טוניקה ארוכה ומצנפת מחודדת, אוחזת במטה המחובר בקצהו לראש איִיל שעל ראשו כוכב מלא בתוך סהר, בדומה לקרני האלה־הפרה חתחור. גם משקוף הכניסה למבנה המקדש עצמו היה מעוטר בגלגל שמש מכונף עם אוראיי.
חדר הכס
בפינה הצפון־מערבית של מכלול המבנים, מחובר למבנה המקדש עצמו, נמצא חלל אותו פרשו החופרים כחדר כס (Chapelle בצרפתית, Chapel באנגלית). הוא התגלה בצורת ר' (או L), אך במקור היה כנראה מלבני. הכניסה אליו היתה דרך דלת מונומנטלית ברוחב 1.10 מטר בקצה הצפוני של הקיר המזרחי בחצר הפנימית של מכלול המבנים, אותה תוחמים שני עמודים ומשקוף ברוחב 2.22 מטר, אף הוא מעוטר בגלגל שמש מכונף עם אוראיי, ומתחתיו סהר המקיף חלקית גלגל שמש קטן יותר (סמל בעל חמון ). בפינה הצפון־מערבית של החדר, הנגדית לדלת, נמצאה במה בגובה 1.20 מטר, שהגישה אליה היתה באמצעות חמש מדרגות בצדה הדרומי. בין הבמה לקיר הצפוני של החדר נמצאו שברי כס עשתרת מאבן, ולפי ההשערה הכס הוצב על הבמה. על יד הקיר הדרומי נמצא כן או במה קטנה, והחופרים שיערו שהוצב עליו מזבח, פסל, אובייקט פולחני או עוד כס; ייתכן שאת במה קטנה זאת עיטר משקוף. מתוך שתים־עשרה צלמיות טרקוטה שנמצאו במקדש המזרחי, תשע נמצאו בחדר הכס, וייתכן שהן שימשו בפולחן עשתרת בחדר הכס.
התקופה הביזנטית
לא התגלו בחמון מבנים מהתקופה הרומית והיו שהציעו שניטּש לפני הכיבוש הרומאי ב־64 לפנה"ס; קיימות עדויות ליישוב מחודש בתקופה הביזנטית.
בתקופה המודרנית
האתר הארכאולוגי ידוע זמן רב, ומטיילים ביקרו בו כבר במאה ה־18. חמון תוארה לראשונה בעת המודרנית ב־1772 על ידי לואי־פרנסואה קסאס. מלכיור דה ווגואה סייר בהריסות ב־1853; ארנסט רנן החל לחפור במקום ב־1861 במסגרת ה־Mission de Phénicie, אך נטש כשהבין שהאתר מהתקופה ההלניסטית. לאחר מכן התבצעו חפירות צרפתיות נוספות ב־1921 וב־1943–1945.
אסטאש דה לורי חפר את האתר ב־1921, אך פרסם רק תצלומים של עבודתו. מוריס דוננד הוביל חפירות במקום בין השנים 1943–1945, שפורסמו בעבודה מקיפה בשני כרכים.
כיום מתקיים מסביב לאתר העתיק הכפר חמול, המשמר את השם הקדום.
כתובות חמון
בעיר חמון התגלו כתובות רבות, כתובות פיניקיות (ואחת יוונית) שהקימו אנשים על מצבות בהקשרים דתיים ומשפחתיים, וכתובות יווניות על ידיות כלי אגירה רודיים מיובאים. חלק מהכתובות הפיניקיות עוזרות ללמוד על ההיסטוריה של העיר ועל המיתוסים שלה, הקשורים בשאר העולם הפיניקי, והידיות היווניות עוזרות ללמוד על סחר בעולם הפיניקי כולו עם יוון.
כסי עשתרת
בחמון נמצאו שני כסי עשתרת. כס עשתרת שהתגלה בחדר הכס שבמקדש המזרחי קשור בפולחן עשתרת ופולחנים פיניקיים אחרים.
סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית
סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית (KCNA) היא סוכנות ידיעות ממשלתית, המנוהלת על ידי קוריאה הצפונית. הסוכנות מייצגת ומבטאת את עמדותיה של קוריאה הצפונית במגוון נושאים, ובמקביל משמשת ככלי חשוב לצורכי תעמולה.
הסוכנות הוקמה ב-5 בדצמבר 1946, זמן קצר לאחר עצמאותה של קוריאה הצפונית מכוחות הכיבוש הסובייטים.
מאפיינים וארגון
סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית היא סוכנות הידיעות היחידה המורשית לפעול בקוריאה הצפונית. הסוכנות משדרת דיווח חדשות יומי לכל אמצעי תקשורת ההמונית במדינה, לרבות עיתונים, רדיו (באמצעות תחנת השידור המרכזית הקוריאנית וקול קוריאה), וטלוויזיה (באמצעות שידורי ערוץ הטלוויזיה המרכזי הקוריאני המשדר לתושבי קוריאה הצפונית בלבד). סוכנות הידיעות פועלת ומפוקחת מטעם ועדת השידורים המרכזית הקוריאנית, אשר מנוהלת על ידי מחלקת ההסתה והתעמולה במפלגת הפועלים של קוריאה, מפלגת השלטון במדינה. במהלך חודש דצמבר 1996, הסוכנות החלה לפרסם דיווחי חדשות על גבי רשת האינטרנט באתר ייעודי, כאשר שרת האינטרנט שלה ממוקם ביפן. בחודש אוקטובר 2010, עלה לרשת אתר אינטרנט חדש עבור הסוכנות, אשר מנוהל ישירות מפיונגיאנג, וממועד זה היקף התוכן המפורסם גדל באופן משמעותי, והחל לכלול גם דיווחי חדשות בנושאים כלליים, שאינם מקושרים ישירות לקוריאה הצפונית.
בעוד שמרבית התוכן המשודר מטעם הסוכנות מפורסם בקוריאנית, מהדורות חדשות של הסוכנות מתורגמות גם לאנגלית, רוסית, וספרדית. הגישה לאתר האינטרנט של הסוכנות, בדומה לאתרי חדשות בעלי אוריינטציה צפון-קוריאנית, נחסמה על ידי שלטונות קוריאה הדרומית החל משנת 2004, והגישה לאתרים אלו מתאפשרת רק באמצעות היתר פרטני מטעם הממשלה.
בנוסף לתפקידה כסוכנות ידיעות, הסוכנות גם אחראית על גיבוש ותדרוך פקידי ממשל צפון-קוריאנים בענייני מדיניות ופוליטיקה. עוד נטען, כי בין תפקידיה של הסוכנות נכללת גם המשימה לבצע איסוף מודיעין חשאי.
בעוד שמשרדיה המרכזיים ממוקמים בבירת המדינה פיונגיאנג, הסוכנות מחזיקה מספר מתחמי שידור ברחבי המדינה. הסוכנות מקיימת גם הסכמי שיתוף פעולה עם כ-46 סוכנויות ידיעות זרות, לרבות רויטרס, Associated Press, וסוכנות הידיעות הדרום-קוריאנית Yonhap. עם זאת, שיתופי הפעולה העיקריים של הסוכנות הם מול סוכנות הטלגרף הרוסית וסוכנות הידיעות שינחואה, כאשר הסוכנות מחזיקה לשכות מקומיות וכתבים בשש מדינות, ביניהן רוסיה וסין. הסוכנות גם חברה באיגוד סוכנויות החדשות של אזור אסיה-פסיפיק.
בשנת 2004, הסוכנות העסיקה בסך הכל כ-2,000 עובדים.
על פי אתר האינטרנט שלה, הסוכנות "מדברת בשם מפלגת הפועלים של קוריאה והממשלה הצפון-קוריאנית. ביוני 1964, במסגרת אחת מפעילויותיו הרשמיות הראשונות כיורש עצר, קים ג'ונג-איל ביקר מטה הסוכנות, ואמר כי תפקידה הוא צריך להיות "להפיץ את האידאולוגיה המהפכנית של המנהיג (קים איל-סונג) באופן נרחב ברחבי העולם". עם זאת, לדבריו הסוכנות גם משקפת תובנה ייחודית ביחס ל"מנטליות" הצפון-קוריאנית.
ריאיון שהתקיים מול גורמים בכירים בסוכנות, מ-12 ביוני 1964, מתאר את תפקידה של הסוכנות בראייתם:
תחת הנחייתה ושליטתה הישירה של מפלגת השלטון, הסוכנות מפרסמת באופן כמעט בלעדי דיווחי חדשות אופטימיים ועדכונים חיוביים ביחס לקוריאה הצפונית, על מנת לעודד את תושבי המדינה ולשפר את תדמית המדינה מחוץ לגבולותיה. עם זאת, במספר מקרים חריגים הסוכנות גם הכירה בקיומם של אירועים שליליים במדינה, כדוגמת המחסור במזון בשנות ה-90. הסוכנות גם דיווחה על אסון ריונגצ'ון משנת 2004, וזאת לאחר עיכוב של יומיים.
המנהל הכללי של הסוכנות הוא קים קי-ריונג.
מאפיינים ייחודיים
הסוכנות עושה שימוש תדיר בשפה בעלת גוון שלילי, כגון "בוגדים", "מחרחרי מלחמה" או "חלאות אדם" ביחס לממשלות (בעיקר קוריאה הדרומית וארצות הברית), ארגונים או אישים אשר נתפסים כמתנגדים למדיניות ממשלת קוריאה הצפונית. לעומת זאת, למנהיג העליון מיוחסות תכונות חיוביות באופן יוצא מן-הכלל, כגון "חכמה חסרת גבולות", "יכולות ייחודיות" או "בעל מידות אציליות".
מאמרי מערכת לרגל השנה החדשה
החל משנת 1996, הסוכנות, בשיתוף עם שלושה עיתונים הפעילים בקוריאה הצפונית, מפרסמת מגזין חגיגי לרגל השנה החדשה, אשר מפרט את מדיניות הממשלה לשנה הבאה. מאמרי המגזין כוללים בדרך כלל תשבחות למדיניות הממשלה בשנה שחלפה, וכן ביקורת על מדיניותן של קוריאה הדרומית, יפן, ארצות הברית ושאר ממשלות המערב כלפי המדינה.
צנזורה
בעקבות החלטת הממשלה הצפון-קוריאנית להדיח את הפוליטיקאי ואיש המפתח בממשל הצפון-קוריאני צ'אנג סונג-טק מתפקידיו בחודש דצמבר 2013, כ-100,000 דיווחי חדשות בשפה הקוריאנית ובשפות מתורגמות נוספות, שהתייחסו לצ'אנג ולפועלו לאורך השנים, בצורה ישירה או מרומזת, נמחקו בצורה שיטתית מאתר האינטרנט של הסוכנות. דיווחים נוספים עברו עריכה, במטרה להשמיט את שמו של צ'אנג.
הלוגיקה של אריסטו
גישתו של אריסטו ללוגיקה הייתה שיטתית יותר מזו של קודמיו, והוא הפך אותה לתורה סדורה המאפשרת להבחין בין טיעונים מבוססים לטיעונים שאינם מבוססים על סמך זיהויה של הצורה הלוגית של הטיעונים. טיעון הוא תקף כאשר ההנחות מספיקות לשם תמיכה במסקנה, כך שלא ייתכן שההנחות אמיתיות אבל המסקנה שקרית. ההכרח הלוגי של הטיעונים התקפים נובע מכך שלטענות ישנו מבנה פנימי, למשל, שבכל טענה ישנו נושא ונשוא, ושכל טענה היא כללית או פרטנית, וישנו מספר מוגבל של צורות שבהן ניתן לקשר טענות זו לזו (למשל, טיעונים שבהם שתי ההנחות פרטניות, והמסקנה כללית, או כאלו שבהם אחת ההנחות כללית אך שלילית, השנייה פרטית, והמסקנה כללית, וכו'). מבין הצורות האפשריות של טיעונים בני שתי הנחות ומסקנה אחת, גילה אריסטו את הצורות של הטיעון התקף או המופתי, המוביל תמיד מהנחה אמיתית למסקנה אמיתית. אריסטו טען שבאמצעות צורות אלו משמשת הלוגיקה ככלי עבור המדע וכאמצעי להתקדמות הידע. קיים היום ויכוח האם, לפי אריסטו, הלוגיקה היא חלק ממשי מהפילוסופיה (כמו, למשל, האתיקה) או רק כלי עבודה (אורגנון) של הפילוסופים.
מושגי היסוד בלוגיקה האריסטוטלית
מושגי היסוד בלוגיקה האריסטוטלית הם: מונח, טענה, טיעון, נביעה, היסק, וכלל המרה. כמו כן ניתן להחיל בקלות על הלוגיקה האריסטוטלית את המונחים המודרניים של תקפות נאותות, וכלל היסק. תפקיד הלוגיקה הוא להבחין בטיעונים בעלי צורות תקפות, כלומר כאלו שבהם מהנחות אמיתיות נובעת מסקנה אמיתית. טיעונים שאינם עומדים בקריטריונים האלו, אינם טיעונים תקפים. ישנם כללי המרה המאפשרים להראות כי טענות שונות בצורתן הן למעשה שקולות זו לזו (ר' להלן) וכך להרחיב את מספר צורות הטיעון התקפות.
צורתו הלוגית של הטיעון
טיעון הוא קבוצה של משפטים (או קבוצה של טענות) שחלקם הנחות ואחד מהם הוא המסקנה, והקבוצה נחשבת טיעון כאשר המעבר בין ההנחות למסקנה הוא תקף, כלומר כאשר המסקנה נובעת בהכרח מן ההנחות. מהי נביעה הכרחית? כאשר ניתן לומר שאין מצב עניינים שבו ההנחות אמיתיות אבל המסקנה שקרית, כלומר כאשר אין דוגמה נגדית. באמצעות הניתוח של מבנן הבסיסי של טענות, אריסטו זיהה כי לטיעונים בעלי שתי הנחות ומסקנה ישנו מספר סופי של צורות, וחלק מהן הן כאלו שמשמרות את האמת של ההנחות וכך מבססות את אמיתותה של המסקנה. לטיעונים כאלו קרא אריסטו סילוגיזם.
מסקנה: כל היוונים הם בני תמותה.
התקפות של טיעון זה כמעט ברורה מאליה. ברור גם שאם שתי ההנחות אמיתיות, גם המסקנה, בהכרח, אמיתית. אין באפשרותנו להעלות על דעתנו מצב שבו ההנחות אמיתיות והמסקנה אינה אמיתית. אבל מה אם אחת ההנחות שקרית? או אז הטיעון עודנו תקף, אף שבמקרה כזה ייתכן שהמסקנה שקרית. אריסטו סבור כי הטיעון תקף בזכות צורתו, ללא קשר לשאלה האם חלק מהטענות שקריות מבחינת התכן שלהן. ההבחנה בין טיעון תקף שבו ההנחות אמיתיות לטיעון תקף שבו ההנחות אינן אמיתיות היא ההבחנה בין נאותות (soundness) לאי-נאותות של הטיעון, אבל היא אינה משפיעה על תקפות הטיעון עצמה. צורתו הכללית של הטיעון הזה היא כזו:
מסקנה: כל א' הוא ג'
יש לשים לב לכמה פרטים חשובים בנוגע לניתוח הצורני של מבנה הטיעון, על פי אריסטו. ראשית, ישנם בטיעון שלושה מונחים כוללים אשר כל טענה מקשרת בין שניים מהם. בטיעון תקף ישנו מונח מסוים (ב') אשר מופיע בהנחה הראשונה ומופיע שנית בהנחה השנייה, והוא המתווך בין שני המונחים (א' ו-ג'), אשר מופיעים כל אחד בהנחה אחת בלבד. במסקנה, המונח המתווך (ב') אינו מופיע כלל, ומה שהמסקנה מלמדת אותנו זה על הקשר שבין השניים האחרים (א' וג'). אריסטו הוא שהמציא את מתודת ההפשטה המאפשרת להציג מונחים באמצעות אותיות, וזהו צעד חשוב בדרך להמצאתו של המשתנה. כמו כן, יש לשים לב לכך שמלבד המונחים, המיוצגים באמצעות אותיות, מופיעים בגרסה הצורנית של הסילוגיזם קבועים לוגים, דהיינו מילים כגון "כל", "הוא" (האוגד), וכן מילים נוספות שעוד לא פגשנו בטיעון שלעיל, כגון "חלק מ" והשלילה באמצעות "אינו". כאשר אנו מצרינים את הטיעון אנו נפטרים אך ורק מן השמות של המונחים, ואילו הצורה הלוגית של הטיעון, המיוצגת באמצעות הקבועים הלוגים, נשארת חשופה לעינינו.
מסקנה-לכאורה: כל היוונים הם בני אדם.
נניח ששתי ההנחות אמיתיות. עדיין ייתכן שהמסקנה אינה נכונה, למשל אם אנו מוכנים להחשיב את סוסיהם של היוונים כיוונים. מכאן שבטיעון-לכאורה שבחנו ישנה בעיה - אין יחס של נביעה בין ההנחות והמסקנה. צורת הטיעון בה אנו מתבוננים איננה תקפה, וכל טיעון בעל אותה צורה יהיה טיעון בלתי תקף:
מסקנה-לכאורה: כל ג' הוא א'
כל טיעון בעל צורה כזו אינו תקף, והוא יכונה כשל לוגי.
עד עכשיו בחנו טיעונים שבהם כל הטענות הן טענות כלליות. אולם ישנם גם טיעונים תקפים המקשרים טענות פרטניות, כלומר כאלו שבחלק מהטענות המקושרות בהם הקבוע הלוגי אינו "כל" אלא "חלק מ". למשל:
והנה צורת הטיעון:
מסקנה: חלק מ-ב' הם ג'
ֿאריסטו הבחין גם בשלילה כאחד מן הקבועים הלוגים, וכך הבחין בין צורתן של טענות חיוביות ושל טענות שוללות. באמצעות כך הוא זיהה צורות נוספות של טיעונים תקפים, למשל:
מסקנה: אף דג אינו נמר
מסקנה: אף ג' אינו א'
לאחר שבחן את מגוון הצירופים האפשריים של טענות (כלומר צירופים שבהם סדר המונחים זהה, או צירופים שבהם השילוב בין טענות כוללות ופרטניות, או בין טענות שוללות וחיוביות, דומה), הצליח אריסטו לצמצם את מספר הטיעונים התקפים היסודיים לארבעה, על ידי שימוש בשלושה כללי המרה שבאמצעותם ניתן להמיר טענות מסוג אחד בטענות מסוג אחר. אלו הם שלושת כללי ההמרה:
הערה נוספת: הניתוח של אריסטו מאפשר מתייחס לטענות שבהן מקושרים שני מונחים כוללים, שמות של קבוצות. למעשה, הלוגיקה האריסטוטלית מועילה במיוחד לדון ביחסים בין מינים וסוגים (אריסטו החשיב את המחקר הטקסונומי בביולוגיה כצורה המופתית של המדע, ואת הסילוגיזם ככלי העבודה העיקרי של המדען). אולם הניתוח האריסטוטלי מאפשר להתייחס גם לשמות פרטיים כלו היו מונחים כוללים, וכך להציג את הטיעון התקף הבא:
מסקנה: סוקרטס הוא בן תמותה
עקרונות היסוד הלוגיים אצל אריסטו
2) חוק השלישי הנמנע - לפיו טענה יכולה להיות או אמיתית או שקרית, ואין שום אפשרות ביניים שלישית. מכאן, שהלוגיקה בוחנת טענות אך ורק במידה שיש להן אחת משני ערכי אמת: אמת ושקר. טענות שאינן כאלו אינן מעניינה של הלוגיקה; ובאשר לטענות שהלוגיקה כן עוסקת בהן, אין אופציה נוספת. לא תיתכן טענה שאינה אמת ואינה שקר, ולכן ביטוי כגון "או שדני אוהב ללכת לבית הספר או שדני לא אוהב ללכת לבית הספר" ייחשב כנכון בהכרח, משום שאחד החלקים של המשפט חייב להתקיים.
חוק אי-הסתירה מאפשר להראות את שקריותה של טענה כאשר ניתן להסיק ממנה דבר והיפוכו; מכאן שבצירוף לחוק השלישי הנמנע, ניתן להראות את אמיתותה של טענה על ידי הוכחת שקריותה של שלילתה. הוכחה מסוג זה מכונה בלטינית רדוקציו אד אבסורדום (reductio ad absurdum) או הוכחה בדרך השלילה. מכיוון שבהוכחה כזו ההנחה (שלילתה של טענה מסוימת) מובילה לסתירה, ברור שההנחה אינה יכולה להיות אמיתית. ומכאן שהטענה המקורית (אותה שללנו כהנחה להוכחה על דרך השלילה) אמיתית.
כללים אלו ברורים מאליהם אך יש מקרים בהם הרלוונטיות שלהם אינה ברורה. לדוגמה, ישנם משפטים וטענות שאנו משתמשים בהם בחיי היומיום שאין להם בהכרח תשובה מוחלטת של "אמת" או "שקר". ניקח לדוגמה את השאלה מתי הופכת קבוצה של חפצים לערימה. למשל, כמה גרגרי חול דרושים על מנת להפוך לערימה? האם יש מספר מסוים של גרגרים שמעבר לו מדובר בערימה? או ששאלה זו אינה ניתנת למענה חד משמעי, והטענה כי קבוצה של גרגרי חול היא ערימה אינה כפופה לחוק השלישי הנמנע? הלוגיקה הקלאסית נמנעת מלעסוק בטענות מסוג זה, שכן היא מקבלת את החוקים הללו כהנחות יסוד. במאה העשרים התפתח ענף בלוגיקה המכונה אינטואיציוניזם, ובו דוחים את עקרון השלישי הנמנע. בענף אחר וחדש יחסית של הלוגיקה, לוגיקה עמומה (Fuzzy logic), עוסקים בטענות שאינן אמיתיות או שקריות באופן חד-משמעי.
מגבלות הלוגיקה האריסטוטלית
מנקודת המבט של הלוגיקה המודרנית, ללוגיקה של אריסטו מגבלות רבות, והיא אינה מצליחה להביע את שלל היחסים הלוגיים המופיעים בטענות המשמשים אותנו לשם הסקת מסקנות.
בין השאר, אריסטו הכיר אך ורק במבנה של טענות שיש בהן נושא ונשוא (א הוא ב), ולא הכיר בטענות שצורתן צורת התנאי (אם א אז ב). הוא אף סבר שבטיעון תקף חייבת להיות יותר מהנחה אחת, ושהמסקנה חייבת להיות שונה מההנחות. ואולם הגדרתו לטיעון תקף אינה נותנת לנו סיבה לפסול את תקפותו של הטיעון הבא:
הנחה: המלך הוא עירום. מסקנה: המלך הוא עירום.
אין מצב שבו ההנחה אמיתית ואילו המסקנה שקרית, ועל כן הטיעון תקף (אם כי הוא טיעון שאין בו כל עניין).
אחד ההבדלים הברורים בין הלוגיקה האריסטוטלית לבין הלוגיקה החדשה נוגע להנחת הקיום, אשר מתפקדת אצל אריסטו כך שכל מונח, אשר יכול להופיע בטענה, נחשב כאילו אינו ריק, כלומר כאילו קיימים ישים מסוימים השייכים לו. למשל, כאשר הטענה היא "כל בני האדם הם בני תמותה", ניתן על פי הלוגיקה האריסטוטלית להסיק "ישנו בן אדם". בחוק ההמרה השני של אריסטו (ר' לעיל) ישנה הרשאה מפורשת למעבר מן הטענה "כל ב הם א" לטענה "יש א שהוא ב". לעומת זאת, בלוגיקה החדשה, השימוש בכמת האוניברסלי אינו מבטיח שהפרדיקט אשר מצוי בטווח שלו אינו מציין קבוצה ריקה.
אריסטו גם אינו מכיר באופיים הייחודי של יחסים, דהיינו של פרדיקטים המקשרים שני אובייקטים. לפיכך, לא ניתן להביע באמצעות הלוגיקה האריסטוטלית את הקשרים הלוגיים שבין הטענות הבאות:
לו היינו מנסים להביע את הטענות הללו באמצעים אריסטוטליים, היינו מקבלים את הצורה הלא-תקפה הבאה:
בעוד שאופן הניתוח של המבנה היסודי של הטענה אצל אריסטו אינה נדחית לגמרי בצורתו הפשוטה של תחשיב הפסוקים המודרני, הרי שהלוגיקה המודרנית, מאז פרגה, מציעה ניתוחים מתוחכמים בהרבה של המבנה הפנימי של הטענה באמצעות תחשיב הפרדיקטים. בעוד שאריסטו סבר כי לטענות יש שלושה חלקים: שני מונחים והאוגד המחבר ביניהם, בתחשיב הפרדיקטים של הלוגיקה החדשה הטענה האטומית היא בעלת שני חלקים בלבד: האובייקט והפרדיקט המושת עליו. בנוסף, הלוגיקה החדשה אינה תופסת את הכמת הלוגי כמאפיין את הטענה כולה או את האוגד, אלא כחל על משתנה מסוים מתוך הטענה. באמצעות כך שהכמתים יכולים כעת להופיע כחלק מן המבנה הפנימי של הטענה, ובאמצעות כך שניתן כעת לנסח טענות שיש בהם כימות מרובה של מספר משתנים בעת ובעונה אחת, מאפשרת הלוגיקה החדשה להביע עובדות וקשרים שאינם ניתנים להבעה באמצעות הניתוח האריסטוטלי. כך למשל הצליחה הלוגיקה המודרנית לתת לראשונה תיאור מדויק של מושג הגבול באנליזה המתמטית של פונקציות, שכן לשם הבעת מושג זה יש צורך בטענה מרובת כמתים מן הצורה "לכל ε קיים δ כך ש...".
טיעונים לא דדוקטיביים
אריסטו עסק גם בסוגים נוספים של טיעונים, אך לאלו אין את הצורה הלוגית התקפה של הסילוגיזם. להלן נציג את ההחבר ואת הטיעון האינדוקטיבי.
החבר
ההחבר (אנתיממה) הוא צורה מנוונת של הסילוגיזם הלוגי, אשר יש לה שימושים רטוריים נרחבים. ניתן לתפוס את ההחבר כסילוגיזם שאחת מהנחותיו חסרה. כיוון שבהחבר הצורה הלוגית של הסילוגיזם היא, במקרה הטוב, אימפליציטית בלבד, ומשום שאריסטו סבר שהחבר נשען על עקרונות השכנוע, על סמך אמונותיו של השומע, ולא על עקרון ההיסק הלוגי, אריסטו ייחד את הדיון בה לכתבים שאינם עוסקים ישירות בלוגיקה, דהיינו בספרי "הרטוריקה" וה"טופיקה". דוגמה להחבר היא
ניתן להבין את ההחבר הזה כסילוגיזם שההנחה הראשונה שלו היא "תזאוס פסק שהלנה הייתה אצילת רוח", ההנחה השנייה (המובלעת) היא "מה שפסק תזאוס זה נכון", והמסקנה היא "נכון שהלנה הייתה אצילת רוח". למעשה סילוגיזם כזה משלב מרכיבים שאינם מוכרים בלוגיקה האריסטוטלית (למשל השימוש במלית "ש" לשם הכפפת טענה אחת לטענה אחרת, ומלית "נכון" לשם חילוצה של הטענה הכפופה לטענה הראשונה). אולם הוא מדגים כיצד על הנואם להסתמך על אמונותיו של השומע, למשל בכל הנוגע לאמינותו של תזאוס, על מנת לשכנע אותו במסקנה.
טיעונים אינדוקטיביים
בטיעונים אינדוקטיביים אנו עוברים מתצפיות או הנחות פרטיות למסקנה כללית. הדוגמה הקלאסית לטיעון כזה היא:
"עד עכשיו השמש זרחה כל בוקר" מכאן נובע: "השמש תזרח גם מחר בבוקר".
האורגנון כספר היסוד בלוגיקה
ששת חיבוריו של אריסטו על הלוגיקה מאוגדים באופן מסורתי כספר אחד, שתלמידיו הפריפטטים כינו 'אורגנון'. האורגנון (או החלקים ששרדו ממנו), שימש כמקור טקסטואלי עיקרי בימי הביניים ללימוד לוגיקה, תורגם מן המקור היווני לסורית לערבית וללטינית, ונכתבו עליו פירושים רבים. כך למשל, פירושיהם הלטיניים של הסכולסטיקאים: תומאס אקווינס, ויליאם איש אוקאם, ג'ון דנס סקוטוס. כך גם בין היהודים, למשל בתקציר עיקרי הלוגיקה האריסטוטלית, הקרוי 'מילות הגיון' - חיבורו הראשון (בערבית יהודית) של הרמב"ם הצעיר. בתחום הלוגיקה רבה הייתה השפעת האורגנון של אריסטו אפילו בעידן הנאורות, ורק במאה ה-19 פחתה מאוד השפעת הלוגיקה האריסטוטלית בפילוסופיה האנליטית, בעיקר לאור חידושיה של לוגיקת הפרדיקאטים המודרנית.
אלכסיי קוסיגין
ביוגרפיה
הטיהורים הגדולים שערך סטלין גרמו לכך שהתפנו משרות בשורות מנגנון המפלגה, וקוסיגין פנה לעבוד שם במשרה מלאה. בתחילה כראש מחלקת התעשייה והתחבורה של המפלגה בלנינגרד ולאחר מכן כראש עיריית לנינגרד. בשנת 1939 הצטרף לקבינט בתפקיד קומיסר העם (People's Commissar) לתעשיית הטקסטיל. באותה שנה נבחר קוסיגין לוועד המרכזי של המפלגה. בשנים 1940–1946 כיהן כסגן יו"ר מועצת קומיסרי העם של ברית המועצות וממונה על תעשיות מוצרי הצריכה. כן כיהן בתפקיד ראש ממשלת רוסיה בשנים 1943 - 1946.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הפך קוסיגין למועמד לחברות בפוליטבירו ולחבר מלא בשנת 1948. בשנת 1948 כיהן כשר האוצר של ברית המועצות ובסוף 1948 עבר לכהן בתפקיד השר הממונה על התעשייה הקלה עד 1953. בעת פרשת לנינגרד בשנים 1949-1950 עלה שמו של קוסיגין כאחד הנאשמים, אך סטלין ריחם עליו בראותו בו אדם מוכשר שיועיל למדינה, שאין לו שאיפות לתפוס את השלטון. עם מותו של סטלין הוא הודח מתפקיד סגן ראש ממשלה ואיבד את מקומו בפוליטבירו, הגם שהושאר בתפקיד שר התעשייה הקלה. בסוף שנת 1953 הוא מונה שוב לסגן ראש ממשלת רוסיה ושר לענייני מוצרי צריכה. בהמשך כיהן בתפקיד יו"ר ועדת התכנון.
ביולי 1957, נקרא על ידי ניקיטה חרושצ'וב לשוב למלא את תפקיד סגן ראש הממשלה, לאור היותו נחשב מנהלן מומחה שיוכל להצעיד את הייצור בברית המועצות קדימה. במרץ 1959 מונה ליו"ר ועדת התכנון הממלכתית. במאי 1960 עם מינויו של ברז'נייב לנשיא הסובייט העליון, מונה קוסיגין לסגן ראשון לראש הממשלה.
ב-1964 השתתף קוסיגין בהדחתו של חרושצ'וב והשתתף בשלטון הטרויקה ביחד עם ברז'נייב ופודגורני כשהוא משמש כראש הממשלה. בתפקיד זה ניסה קוסיגין לערוך רפורמה כלכלית תוך מתן חופש מסוים למפעלים והעברת כובד המשקל של הכלכלה הסובייטית מתעשייה כבדה וצבאית לתעשייה קלה ולמוצרי צריכה. ברז'נייב לא תמך במדיניות זו והכשיל את הרפורמות של קוסיגין. בסוף שנות השישים הפך ברז'נייב למנהיגה הבלתי-מעורער של ברית המועצות, בעוד קוסיגין נשאר בתפקידו כראש הממשלה וכחבר הפוליטביורו עד שנת 1980, אך איבד יותר ויותר מכוחו הפוליטי.
קוסיגין חלה וחדל למלא את תפקידיו כראש ממשלה באוקטובר 1980, שבועות מספר לפני מותו. הוא הוחלף על ידי ניקולאי טיחונוב.
מישל פרודום
מישל ז'ורז' ז'אן גיסליין פרודום (בצרפתית: Michel Georges Jean Ghislain Preud’Homme; נולד ב-24 בינואר 1959 באוגרי) הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק בעמדת השוער וכיום מאמן.
פרודום היה מטובי השוערים בעולם בתקופתו. הוא ייצג את בשני טורנירי מונדיאל, והיה הזוכה הראשון בתואר כפפת הזהב, על הופעותיו במונדיאל 1994.
כמאמן הוביל פרודום מספר קבוצות בבלגיה, ביניהן סטנדרד לייז' (שלוש קדנציות), קבוצת נעוריו, וקלאב ברוז' אותן הוביל לזכייה באליפות בלגיה, וכן אימן בהולנד ובערב הסעודית, שם זכה באליפות ערב הסעודית עם קבוצת אל-שבאב.
סטנדרד לייז'
פרודום, שנולד בעיר הסמוכה לליאז', גדל ושיחק בגילאי הנוער בקבוצת סטנדרד לייז', אליה הצטרף בגיל 10. כשהיה בן 18, צורף לסגל הקבוצה הבוגרת, תחילה על תקן השוער השלישי של המועדון. אמנם, עם פתיחת העונה בליגת העל הבלגית, סבלו שני השוערים הבכירים של הקבוצה מפציעה, וכבר בגיל 18 פרודום קיבל את ההזדמנות להיות השוער הראשון של קבוצתו, עמדה אותה לא עזב במשך מספר שנים.
פרודום זכה עם קבוצתו בגביע בעונת, מה שהוביל את הקבוצה להשתתפות בגביע אירופה למחזיקות גביע עונה לאחר מכן. במפעל זה הקבוצה הגיעה עד לגמר, אך נוצחה בתוצאה 1–2 על ידי ברצלונה אף על פי שהובילה בשלב מוקדם במשחק. בנוסף זכתה סטנדרד עם פרודום בשתי אליפויות רצופות, בעונות ו-, אמנם האליפות הראשונה שלו הייתה נגועה בפרשת שחיתות, לאחר שכשנה וחצי לאחר משחק סיום אותה העונה, בין סטנדרד לווטרסחיי ת'ור, התגלה כי המשחק היה מכור. פרודום, יחד עם מספר שחקנים ואנשי צוות נוספים בסטנדרד, הורחק באפריל 1984 לתקופה של שנה מהמגרשים, עונש שהצטמצם לאחר ערעור לחצי שנה, וגרם לשוער להפסיד את סיום עונת וחלק משמעותי מעונת. עונה לאחר מכן נאלץ פרודום להתחלק בדקות עם השוער השני של הקבוצה, מה שהוביל אותו לעזוב את הקבוצה. פרודום שיחק במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במשך תשע עונות, בהן רשם 240 הופעות ליגה.
מכלן
לקראת עונת הצטרף פרודום לקבוצת מכלן. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכו מכלן ופרודום בגביע הבלגי, מה שהוביל את הקבוצה להשתתף בגביע אירופה למחזיקות בעונה שלאחר מכן. מכלן הדהימה וזכתה בטורניר, התואר האירופי הראשון בתולדותיה, לאחר ניצחון 0–1 בגמר מול אייאקס אמסטרדם. פרודום שיתף פעולה באותה עונה, בין היתר, עם החלוץ הישראלי אלי אוחנה. עם תחילת עונת, מכלן זכתה בתואר השני והאחרון עד כה בתולדותיה, לאחר שזכתה בסופר קאפ האירופי. בסיום אותה עונה חגג פרודום זכייה שלישית בקריירה, ואחרונה עד כה של מכלן, באליפות בלגיה. פרודום המשיך כשוער המוביל של קבוצת מכלן עד לסיום עונת, אמנם הקבוצה לא זכתה עוד בתארים. פרודום שיחק בסך הכל שמונה עונות במדי מכלן, בהן רשם 263 הופעות ליגה, יותר מבכל קבוצה אחרת בקריירה שלו.
בנפיקה
עם סיום מונדיאל 1994 בו הצטיין, עזב פרודום לראשונה בקריירה את הליגה הבלגית והצטרף לבנפיקה ליסבון מפורטוגל, ובכך הפך לשוער הזר הראשון אי פעם שמשחק בקבוצה. הוא זכה עם הקבוצה בגביע הפורטוגזי בעונת, לאחר ניצחון בגמר על היריבה הגדולה של בנפיקה, ספורטינג ליסבון. הוא שימש כשוער ראשון בבנפיקה במשך חמש עונות, בהן זכה מהאוהדים לכינוי סיינט מישל (מישל הקדוש), בעקבות יכולותיו הגבוהות. הוא רשם במדי הקבוצה 147 ליגה, ו-199 הופעות בסך הכל. הוא פרש ממשחק בגיל 40, לאחר משחק ידידות מול באיירן מינכן ב-10 באוגוסט 1999, כשהיה בן 40. עם פרישתו ממשחק פעיל מונה למנהל הקשרים הבינלאומיים של בנפיקה.
נבחרת בלגיה
פרודום החל את הקריירה הבינלאומית כבר בגיל 20, כשהיה שחקן סטנדרד לייז'. היה זה ב-2 במאי 1979, במסגרת מוקדמות יורו 1980, והוא השכיל לשמור על רשת נקייה במשחק מול. לטורניר היורו פרודום זומן כשוער שלישי, כשמי שעמד אז בשער הנבחרת היה ז'אן-מרי פפאף. עם פרודום בסגל, בלגיה נוצחה בגמר על ידי.
פרודום היה השוער הראשון של נבחרתו במשך שני מונדיאלים רצופים. במונדיאל 1990 בלגיה הודחה בשמינית הגמר מול לאחר הפסד בהארכה, ופרודום ספג בסך הכל ארבעה שערים בארבעת משחקי נבחרתו. במונדיאל 1994 שוב הודחה בלגיה בשמינית הגמר, הפעם לאחר הפסד לגרמניה בתוצאה 2–3. במשחק זה ספג פרודום שלושה מתוך ארבעת השערים שספג בכל הטורניר. הוא שמר פעמיים על רשת נקייה, והצטיין במשחק מול בשלב הבתים, בו ניצחה נבחרתו בתוצאה 0–1. בטורניר זה חולק לראשונה תואר כפפת הזהב, על שם השוער הרוסי לב יאשין, ופרודום נבחר לשוער הראשון שזוכה בתואר.
מספר חודשים לאחר ההדחה מהמונדיאל, ב-17 בדצמבר 1994, ערך פרודום את משחקו האחרון בנבחרת. היה זה בהפסד הנבחרת 1–4 ל במסגרת מוקדמות יורו 1996. פרודום ערך בסך הכל 58 הופעות במדים הלאומיים של בלגיה.
קריירת אימון
בינואר 2001, כשנה וחצי לאחר פרישתו, מונה פרודום למאמנה של קבוצת נעוריו, סטנדרד לייז', כשהחליף על הקווים את המאמן הוותיק טומיסלב איביץ'. באותה עונה הצעיד את ליאז' למקום השלישי ולהשתתפות בגביע אופ"א. בעונה שאחריה הוביל את ליאז' למקום החמישי בטבלה, ובסיום העונה סיים את תפקידו.
פרודום לא חזר לאמן עד לעונת. בספטמבר 2006 חזר פרודום לאמן את סטנדרד לייז', חודשים ספורים מפתיחת העונה. שוב, כמאמן מחליף, הוביל פרודום את הקבוצה למקום השלישי. עונה לאחר מכן, פרודום הוביל את ליאז' לאליפות היסטורית, 25 שנים לאחר הזכייה האחרונה, לה היה שותף כשוער הקבוצה. סטנדרד ספגה בעונה זו רק 19 שערים ב-34 משחקים, כשהיא מפסידה משחק אחד בלבד במשך כל העונה. פרודום היה לראשון בהיסטוריה שזוכה באליפות עם סטנדרד לייז' גם כשחקן וגם כמאמן. עם סיום העונה החליט פרודום להתפטר מתפקידו בקבוצה.
מיד לאחר התפטרותו התמנה פרודום לתפקיד המאמן בקבוצת גנט, שסיימה שישית בליגה באותה עונה. בעונתו הראשונה בקבוצה סיימה גנט במקום הרביעי המוביל לגביע אופ"א, ובעונתו השנייה זכה בגביע השלישי בתולדות המועדון, ובמקום השני בליגה הבלגית. לגנט, שמעולם לא זכתה באליפות, הייתה זו סגנות שנייה בהיסטוריה, והראשונה מזה 55 שנים.
לאחר עונה אחת בטוונטה, ב-13 ביוני 2011, עבר פרודום לאמן את א-שבאב מליגת העל הסעודית. כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה הוביל פרודום את הקבוצה לזכייה באליפות הראשונה שלה מזה שש שנים, כשהיא נותרת בלתי מנוצחת במסגרת הליגה.
ב-18 בספטמבר 2013 הסכימו פרודום וראשי הקבוצה על עזיבתו של המאמן, ויום אחר כך פרודום חזר לליגה הבלגית ומונה למאמנה של קלאב ברוז', כמחליפו של חואן קרלוס גארידו שפוטר יום קודם לכן. בעונת 2014/2015 הוביל פרודום את ברוז' לזכייה בהגביע הבלגי, ועונה לאחר מכן לזכייה באליפות הליגה הבלגית. בשנתיים אלה זכה בתואר מאמן השנה בבלגיה. בשנת 2016 הוביל את הקבוצה לזכייה בסופרקאפ הבלגי. ב-23 במאי 2018 מונה, בפעם השלישית, למאמנה של קבוצת נעוריו, סטנדרד לייז'
אקדמיה לשוויון
צוותי פעילות
באקדמיה לשוויון פועלים מספר צוותים המקדמים באופן שוטף את מטרות היסוד של הארגון.
דור ראשון להשכלה גבוהה
הצוות מקדם מודעות מוסדית למושג "דור ראשון" המציע התבוננות חוצת זהויות ונסיבות על האתגרים בקידום שוויון באקדמיה, באמצעות השתתפות בכנסים, מחקרים, ופרסומים במסגרות שונות. הצוות מקיים סדנאות במוסדות אקדמיים בישראל המשלבות מפגש קבוצתי "בטוח", דיון ביקורתי בחוויות אקדמיות, קריאת טקסטים ביקורתיים, פיתוח מיומנויות אקדמיות ותוכניות חונכות. הסדנאות מתקיימות בעברית ובערבית והועברו בין השאר באוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב והאוניברסיטה העברית בירושלים.
מאבק בהטרדות מיניות
צוות המאבק בהטרדות מיניות באקדמיה מקדם חשיבה מערכתית ושיח פוליטי ביחס להטרדות ופגיעות מיניות בקרב הקהילה האקדמית בישראל. הצוות מוביל פעילות ציבורית, ריכוז, מיפוי והנגשת מידע הכולל מאגר עדויות של הטרדות ופגיעות מיניות באקדמיה, תיאום בין מוסדות ההשכלה הגבוהה ומדיניות טיפול הולמת בפניות ותלונות. במסגרת פעילותו, הצוות גם מלווה נפגעות פגיעה מינית ולומד יחד איתן כיצד ניתן לשפר את מערכת התמיכה בנפגעות ותקנון הטיפול בפוגעים.
מאבקי עובדים באקדמיה
צוות מאבקי עובדים באקדמיה פועל ליצירת רשת תמיכה הדדית ולשמירה על הזכויות והמעמד של העובדים בכל הדרגים במוסדות האקדמיה. הצוות מפתח דיון ביקורתי בהשלכות הניאוליברליזציה של האקדמיה על מעמד העובדים ומקדם שיתופי פעולה בין מאבקים ובין ארגוני העובדים. הצוות נאבק בתרבות ההעסקה הפוגענית במוסדות אקדמיים באמצעות תמיכה במאבקי העובדים, בהם מאבקי הסגלים האקדמיים הזוטרים באוניברסיטאות ובמכללות ומאבק עובדי הניקיון.
אקדמיה ניאוליברלית
הצוות פועל למאבק בנאוליברליזציה של האקדמיה, ופועל לקידום דמוקרטיזציה של מאגרי מידע, דה-קולוניזציה של האקדמיה ופוליטיזציה ביקורתית של האקדמיה. הצוות מקדם מאבק בתרבות אקדמית ניאוליברלית, כתפקיד מדדי הפרסומים והאינדקסים הגלובלית בהחלטות לגבי מינויים וקידום. הצוות פועל להנגשת ידע ביקורתי על האקדמיה וארגן אירועים, הרצאות וכנסים בשיתוף פעולה עם מוסדות אקדמיים בארץ, בהם מכון ון ליר בירושלים, מכון שחרות ומכללת תל חי.
סולידריות עם האקדמיה הפלסטינית ומאבק בכיבוש
הצוות פועל בשני ערוצים: האחד נוגע לפגיעה המתמשכת במוסדות האקדמיים הפלסטיניים תחת הכיבוש והשני לשיתוף הפעולה של האקדמיה הישראלית עם המיליטריזציה של החברה הישראלית בכלל ועם הכיבוש בפרט. בין הפעולות אותן הוביל הצוות ניתן למנות את הקמפיין המשותף עם אוניברסיטת כדורי בטול כרם לסילוק רשויות הצבא מתחומי הקמפוס, מעקב אחר מעצרי אנשי סגל וסטודנטים מהאוניברסיטאות בגדה ותמיכה במהלכים לשחרורם, שיתוף פעולה עם הארגון הבינלאומי "מדענים למען פלסטין" ועם אקדמאים פלסטינים במאבק נגד הפרות החופש האקדמי על ידי ישראל, הקמת מאגר המידע "אקדמיה מגויסת" המרכז את כל המידע הציבורי בנושא מעורבות האקדמיה הישראלית בכיבוש, ומאבק בשיתוף הפעולה של האוניברסיטה העברית בירושלים עם צה"ל באמצעות תוכנית חבצלות ופעילות צבאית נוספת בקמפוס הר הצופים המכוונת נגד שכונת עיסאוויה הסמוכה. פעילות זו זכתה לתמיכה מצד האגודה האירופית לאנתרופולוגיה חברתית ומצד ועדת זכויות האדם של ארגון לימודי המזרח התיכון. כמוכן פעל הארגון לביטול הסכם שיתוף הפעולה בין הפקולטות לרפואה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת אריאל בשומרון, אותה מגדיר הארגון כ״מוסד אפרטהייד״.
סולידריות בישראל ובעולם
הצוות מקדם סולידריות עם אקדמאים המותקפים על רקע דעותיהם או פעילותם הפוליטית והחברתית. הצוות עומד לצד חוקרים ומוסדות הנפגעים מהפרות בוטות של חופש אקדמי, האשמות באנטישמיות בשל ביקורת נגד ישראל, ונאבק בכל רדיפה על רקע פוליטי או חברתי. הארגון הביע מחאה במקרים בהם חופש אקדמי נפגע מטעמים פוליטיים, בהם פרשת לארה אל-קאסם, ביטול הרצאה של החוקרת הפלסטינית לילה שריף על רקע פוליטי באוניברסיטה החופשית בברלין, וביטול הליך חיפוש מועמדים לקתדרת אדוארד סעיד באוניברסיטת פרזנו בקליפורניה, מכיוון שכל המועמדים היו ממוצא ערבי. הארגון היה בין הראשונים שדרש לברר את טענות ד"ר דותן לשם, חבר הארגון, על הנסיבות שאילצו אותו לעזוב את אוניברסיטת חיפה על רקע פעילותו הציבורית. בינואר 2018 הוציא הארגון משלחת לטורקיה על מנת לחזק אקדמאים טורקים שנרדפו על ידי המשטר בשל חתימה על עצומת שלום.
פעילות נוספת
מאז הקמתה מארגנת "אקדמיה לשוויון" כנסים ומפגשים אקדמיים ומעודדת מחקר ומחשבה ביקורתית על האקדמיה והחברה הישראלית. בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ב-2020, הקים הארגון את קרן 550, בניסיון לאזן את הפגיעה הכלכלית אותה חוו רבים מחבריו. באמצעות הקרן, יצר הארגון רשת תמיכה כלכלית שאפשרה לחברים ולחברות לתרום בהתאם ליכולתם ולקבל לפי צרכם.