cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרחבים – המרכז הרפואי לטיפול במוח ובנפש, באר יעקב/נס ציונה
המרכז הרפואי לבריאות הנפש באר יעקב - נס ציונה - מב"ן שב"ס הוא בית חולים פסיכיאטרי במרכז הארץ, שנוצר מאיחוד של שלושה אתרי אשפוז פסיכיאטרי נפרדים בנס ציונה, באר יעקב וכלא מג"ן-ניצן ברמלה (חטיבה השייכת לשירות בתי הסוהר), וכן מערך שירות קהילתי, הכולל שמונה מרפאות חוץ ברחבי האזור. המרכז הרפואי מסונף לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
היסטוריה
המערך הקהילתי של המרכז נועד לתת שירותים של אבחון, טיפול ומניעה בתחום בריאות הנפש בכלל האזור. הוא כולל, בנוסף למרפאות החוץ שבקמפוסים של באר יעקב ונס ציונה, גם מרפאות ברחובות (מרפאה לילדים ומרפאה לגיל הרך) רמלה, לוד, יבנה ומודיעין-מכבים-רעות. המערך הוקם בשנות ה-70 של המאה ה-20 כשהוקמה המרפאה ברחובות.
המרכז הרפואי כולל גם יחידת מחקר המבצעת מחקרים קליניים בטיפולים תרופתיים שונים. נכון להיום מתקיימים 3 מחקרים קליניים בריפוי בעיסוק ביחידת המחקר.
יחידה נוספת ייחודית הפועלת במסגרת המרכז הרפואי היא הוסטל לניצולי שואה שהוקם בשנת 2000 בקמפוס באר יעקב. בתחילה ההוסטל נוהל על ידי ה"אגודה לבריאות הציבור" ומשנת 2012 המעון צורף ומנוהל על ידי בית החולים באר יעקב.
בכלל מתקני המרכז עובדים כ-1000 איש. מנהל המרכז משנת 2015 הוא פרופסור חיליק לבקוביץ'.
בתי החולים שאוחדו תחת המרכז
מתוקף אותו חוק, מב"ן מוכר גם כמרכז טיפול ייעודי לעברייני מין ובו נערכים קבוצות טיפול ייעודי לעברייני מין, וטיפולים פרטניים, משפחתיים וזוגיים. בעלי תפקיד נוספים סוהרים, צוות אחים ואחיות ומאבטחים אחראים על שמירה וביטחון במתקן. חלק מהאסירים מגיעים לאשפוז מרצון מבתי הסוהר ברחבי הארץ, וחלק מאושפזים בהוראת בתי המשפט או הפסיכיאטר המחוזי לצורך הערכה וטיפול פסיכיאטריים.
במרכז הרפואי פועלות יחידות רבות: חדרי מיון, מחלקות אשפוז פתוחות וסגורות, מחלקות לאשפוז יום, מרפאות חוץ בבית החולים ובקהילה, הוסטלים, יחידות קשר עם משפחות. יש בו כ־450 מיטות ועובדים בו מאות אנשי מקצוע, רופאים ומומחים בתחומי בריאות הנפש השונים.
בבית החולים פועלת יחידת מחקר ובה חוקרים מביה"ח עובדים בשיתוף פעולה עם אוניברסיטאות בארץ וחברות טכנולוגיה מתקדמות ועם חוקרים מרחבי העולם בקידום מחקר חדשני בתחום בריאות הנפש ויישומו בשדה הקליני. ראשיתו של המרכז הרפואי לבריאות הנפש באר-יעקב ונס-ציונה החל מקום המדינה. זהו מערך שלם, הכולל בתוכו איחוד של שני בתי חולים, שעד ראשית שנות האלפיים פעלו כבתי חולים נפרדים בבריאות הנפש: באר-יעקב ונס-ציונה. כמו כן, כולל המרכז הרפואי מערך של מרפאות בקהילה ושל חטיבה לפסיכיאטריה משפטית בתוך שרות בתי הסוהר. המרכז הרפואי המאוחד (ידוע בשמו "מרכז רפואי באר-יעקב ונס-ציונה" או בקרב העובדים והמטופלים "באר-נס") מעניק שירותי בריאות נפש לאוכלוסייה רחבה באזור השפלה. בתוך אזור זה נמצאות הערים: מודיעין, רמלה, לוד, באר-יעקב, נס-ציונה, רחובות, יבנה, מודיעין ומכבים -רעות. כמו כן, כל היישובים האחרים, מושבים, קיבוצים וישובים קהילתיים.
המרכז הרפואי פועל בשני קמפוסים מרכזיים: האחד בתחום הרשות המקומית באר-יעקב, השני בתחום הרשות נס-ציונה.
בקמפוס בבאר-יעקב יש מחלקות אשפוז לטיפול במבוגרים. בקמפוס בנס-ציונה יש מחלקות אשפוז לטיפול במבוגרים וכן מחלקת אשפוז לילדים ומחלקת נוער. לאורך כשבעים שנות קיומו של המרכז הרפואי, תחילה כבתי חולים נפרדים, נצברו ניסיון וידע מקצועי רב בתחום הטיפול הפסיכיאטרי וכיום הוא מציע מגוון רחב מאוד של מחלקות אשפוז, טיפולים ומרפאות ייעודיות המותאמות באופן מיטבי לצורכי המטופלים ותוך התחשבות בצרכי המשפחות. במרכז עובד צוות בין-מקצועי גדול ומיומן מבחינה מקצועית בעבודה עם מבוגרים, בני נוער וילדים וקשישים. הצוות המקצועי רחב וכולל מאות עובדים ומורכב מפסיכיאטרים, מרופאים מתמחים, פסיכולוגים קליניים, אחים ואחיות בסיעוד פסיכיאטרי, עובדים סוציאליים, מרפאים בעיסוק, קרימינולוגים קליניים, מטפלים ומדריכים המתמחים בתחומים שונים בבריאות הנפש.
המרכז הרפואי מציע שלל טיפולים מקצועיים לטווח רחב של בעיות בבריאות הנפש ומותאמים לכל מטופל על פי צרכיו האישיים והקליניים, דוגמת טיפולים בהפרעות חרדה ודיכאון, הפרעות פסיכוזה, הפרעות פוסט-טראומה (PTSD) הפרעות חרדה חברתית, הפרעות אכילה לסוגיהן, הפרעות לאחר לידה, התמכרויות, אבחון וטיפול בספקטרום אוטיסטי בילדים, אבחון וטיפול בהפרעות קשב וריכוז, אבחון רפואי פסיכיאטרי בגיל רך, טיפול קוגניטיבי-התנהגותי בילדים ומבוגרים, טיפול וסיוע במשפחות במשבר על רקע פסיכיאטרי של בן משפחה, פסיכוגריאטריה, טיפול באמצעות אמנות במגוון טכניקות, טיפול ייעודי לאוכלוסייה חרדית, פסיכיאטריה משפטית. שני הקמפוסים, בבי"ח באר-יעקב ובבי"ח נס-ציונה, מטופחים מאוד, עשירים בצמחייה ומדשאות ומציעים סביבה שלווה ותומכת למטופלים ולבני המשפחות המגיעים לביקור.
צב נהרות מרכז-אמריקני
צב נהרות מרכז-אמריקני (שם מדעי: Dermatemys mawii) הוא מין יחיד במשפחתו (הדרמטמיסיים: Dermatemydidae) של צב מים החי אך ורק במרכז אמריקה מדרום מקסיקו עד לגואטמלה. הוא קרוב של הצבים המבאישים וכמותם שייך לעל-משפחת הקינוסטרנויים (Kinosternoidea). משפחת צבים זו התפתחה כבר בעידן הקרטיקון.
מאפיינים
אורכו של צב זה עד 60 ס"מ ומשקלו הוערך בעבר עד ל-22 ק"ג, אך מדידות בזמן האחרון הגיעו רק ל-14 ק"ג. הצב בעל שריון חלק ועגלגל עם שדרות קטנות ביותר. צבעו הוא לבן עד צהוב והעור בעל גוון דומה. לזכרים יש סימונים צהובים מצדי הראש והם בעלי זנבות ארוכים יותר.
צב זה הוא יצור לילי הפעיל בנהרות אמריקה המרכזית והוא כמעט לא יוצא מהמים, אפילו לא כדי להתחמם בשמש. רק הנקבות יוצאות לשם הטלת הביצים. צב זה ניזון רק מצמחים, בעיקר מפירות כמו תאנים וכן מפרחים, אך גם מעלים של עצים יבשתיים.
צב הנהרות המרכז אמריקני נמצא בסכנת הכחדה חמורה, בעיקר משום שצדים אותו בשביל עורו ובשרו וכן בשביל אספני ביצים ושריונות.
צב זה תואר על ידי החוקר ג'ון אדוארד גריי ב-1847.
ברנו (כדורגלן)
ברנו ויניסיוס רודריגז בורז'ס (בפורטוגזית: Breno Vinicius Rodrigues Borges, נולד ב-13 באוקטובר 1989 בקרוזיירו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בסאו פאולו בעמדת הבלם. ברנו התפרסם בכך שנעצר ונאסר בעוון הצתה מכוונת של ביתו במינכן כאשר שיחק בבאיירן מינכן.
לברנו מדליית ארד מאולימפיאדת בייג'ינג (2008), בה זכה עם הנבחרת האולימפית של ברזיל.
קריירת מועדונים
ברנו גדל במועדון הכדורגל סאו פאולו, העביר בו את שנות נעוריו, ונחשב אז לאחד מבלמי העתיד של הכדורגל הברזילאי. בשנת 2007 זכה באליפות עם סאו פאולו, לאחר שהיה אחד מעמודי התווך בהגנת הקבוצה. כמו כן, זכה ברנו בתואר כדור הזהב הברזילאי, בתואר תגלית השנה בברזיל, ונכלל בנבחרת העונה של ליגת העל הברזילאית. בדצמבר 2007 חתם ברנו בבאיירן מינכן, שזכתה בשירותיו תמורת 12 מיליון אירו ששולמו לסאו פאולו, לאחר שגברה על קבוצות אחרות כריאל מדריד, יובנטוס, מילאן ופיורנטינה. ברנו בחר בבאיירן מינכן מאחר שסירב לבצע בדיקת עצמות לאימות גילו הצעיר כפי שנדרש על ידי ריאל מדריד, ולאחר שבאיירן מינכן קיבלה המלצות עליו מכדורגלן העבר הברזילאי שלה, ג'ובאני אלבר. את הופעת הבכורה שלו במשחק תחרותי בבאיירן מינכן ערך ברנו בהפסד של באיירן מינכן 2-1 לאנדרלכט בגביע אופ"א 2008, במשחק שהיה חסר חשיבות לאור ניצחונה של באיירן מינכן בתוצאה 5-0 במשחק הראשון. בתום אותה עונה זכה ברנו עם באיירן מינכן בדאבל בגרמניה.
על אף הפוטנציאל הגדול, ברנו לא קיבל הזדמנויות רבות בהרכב של באיירן מינכן, ובפגרת החורף של עונת 2009/10 נשלח לחצי עונת השאלה בנירנברג, שם שיחק שמונה משחקים ונפצע לתקופה ארוכה, והחמיץ את חלקה הראשון של עונת 2010/11, אותה החל שוב בבאיירן מינכן לאחר סיום ההשאלה לנירנברג. בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה המחודשת בבאיירן מינכן בניצחון 3-0 על נירנברג, אך המשיך לשחק באותה עונה בעיקר כמחליף להולגר באדשטובר. ברנו קיבל הזדמנות ממאמנו לואי ואן חאל בליגת האלופות של עונת 2010/11 בשמינית הגמר מול אינטר מילאנו, כאשר החליף במשחק הראשון בסן סירו, בו ניצחה באיירן מינכן בתוצאה 1-0, את דניאל פראניץ' שנפצע בדקה ה-38, ופתח בהרכב בגומלין, בו נוצחה באיירן מינכן 2-3 והודחה בשערי חוץ. ברנו ספג ביקורות רבות על הופעתו במשחק זה.
המעצר והמאסר
ב-20 בספטמבר 2011 אושפז ברנו בבית חולים במינכן בגין שאיפת עשן, לאחר שדירתו נשרפה כליל, כשלמרבה המזל, אשתו ושלושת ילדיו לא היו בדירה. חקירה משטרתית העלתה שברנו הצית באופן מכוון את הדירה, וניסה לרמות את חברת הביטוח כאשר טען שלא הוא הצית את הדירה, ובכך לזכות בפיצויים גבוהים. במהלך המשפט התברר כי ברנו היה נוהג לשתות כמויות אלכוהול גדולות וסבל מבעיות נפשיות שנגרמו לטענת גורמים רבים כתוצאה מחוסר הצלחתו וריבוי הפציעות שסבל מהן כשחקן באיירן מינכן, וכך הצית ברנו את ביתו כאשר היה בגילופין. ביולי 2012 החל לרצות את עונשו, 45 חודשי מאסר. עונשו של ברנו קוצר, וביולי 2013 שוחרר ברנו מהכלא.
לאחר המאסר
לאחר שחרורו מהכלא, ברנו החל לעבוד בבאיירן מינכן כעוזר מאמן באחת מקבוצות הנוער, תפקיד אותו מילא כשנה. בדצמבר 2014 שב ברנו לברזיל, למועדון נעוריו סאו פאולו, שם חזר לשחק כדורגל.
קריירה בינלאומית
ברנו השתתף עם נבחרת ברזיל האולימפית באולימפיאדת בייג'ינג (2008), וזכה עם הנבחרת במדליית ארד, לאחר הפסד בחצי הגמר לנבחרת ארגנטינה בתוצאה 3-0, וניצחון באותה תוצאה מול נבחרת בלגיה בקרב על מדליית הארד. עם זאת, ברנו לא שיחק ולו משחק אחד בנבחרת ברזיל הבוגרת.
תארים
עם סאו פאולו:
עם באיירן מינכן:
עם נבחרת ברזיל האולימפית:
תארים אישיים:
קוז'י
קוז'י (בליטאית: Kužiai) היא עיירה קטנה במחוז שיאוליאי בצפון־מרכז ליטא. נכון לשנת 2011 היו בה 1,168 תושבים.
תחבורה
קוז'י שוכנת בסמוך לכביש המהיר בין קלייפדה, פוניבז', שאוולי ווילנה, כביש E272, וכן בסמוך למסילת הרכבת וילנה - קלייפדה, 12 ק"מ צפונית-מערבית לשאוולי, בגדה השמאלית של נהר הרינגובה. בדרום מערב העיר יש תחנת רכבת. בעיירה יש בית אבות וסניף דואר.
היסטוריה
מצפון מזרח לקוז'אי נמצא תל לופוני (Luponiai). האזור מוזכר במסמכים היסטוריים מאז המאה ה-17. ב-1653 נבנתה בעיירה כנסייה. בראשית המאה ה-19 הוקם בעיירה בית ספר קהילתי. העיירה החלה לצמוח במאה ה-19, כאשר נבנה סניף דואר על כביש שאוולי - טלז. קוז'י נפגעה במלחמות העולם, בעיקר ב-1915 וב-1944, כשרבים מבתיה עלו באש.
ב-1933 הוקם בעיירה בית ספר יסודי ומאז 1994 הוא בית הספר התיכון של קוז'י.
במהלך מלחמת העולם השנייה ירו הגרמנים למוות בכ-8,000 יהודים שהיו אסירים בגטו שאוולי וביהודים מכלא שאוולי ביער לוז'טינס, 1.5 ק"מ צפונית-מזרחית לקוז'י.
וסילי דגטיאריוב
וסילי דגטיאריוב נולד בעיר טולה למשפחה עובד במפעל לייצור נשק. בשנת 1901 הוא גויס לצבא ועבר את השרות בבית מלאכה לנשק בפרברי סנקט פטרבורג. לאחר סיום השרות הצבאי הוא נותר והמשיך לעבוד באותו מקום.
בהמשך הוא עבד תחת הנחיות של מתכנן הנשק ולדימיר פיודורוב. בינואר 1918 פיודורוב הועבר לעבודה במפעל לייצור נשק בעיר קוברוב (מחוז ולדימיר) ודגטיאריוב עבר ביחד איתו.
בשנת 1924 דגטיאריוב התחיל בתכנון מקלע קל חדש ובשנת 1927 הוא נכנס לשירות מבצעי בצבא האדום. בהמשך דגטיאריוב עבד על תכנון מספר רב של כלי נשק במפעל בקוברוב. בקיץ 1941 הוא וצוותו תכננו תוך מספר חודשים רובה נגד טנקים והכניסו אותו לייצור סדרתי. על פעילותו הוענקו לו מספר עיטורים ופרס סטלין ארבע פעמים.
וסילי דגטיאריוב נפטר בשנת 1949 ונטמן בעיר בה פעל שנים רבות. לאחר פטירתו המפעל נקרא על שמו. בבניין בו התגורר נפתח מוזיאון.
הלמה של קניג
בתורת הגרפים, הלמה של קניג היא למה הנותנת תנאי מספיק לכך שבגרף אינסופי יהיה מסלול אינסופי. ללמה יש חשיבות גם בתורת הקבוצות, בלוגיקה מתמטית ובתורת ההוכחות, הזווית החישובית של הלמה נחקרת בתחום החישוביות. היא נקראת על שמו של דנש קניג שהוכיח אותה בשנת 1927.
הלמה של קניג היא כלי חשוב בתורת הגרפים. המתמטיקאי W. T. Tutte כתב עליה:
נוסח הלמה
באופן כללי יותר, יהא גרף קשיר עם אינסוף קדקודים, כך שדרגת כל קדקוד היא סופית (קרי, מכל קדקוד יוצאות מספר סופי של צלעות אל קדקודים אחרים). אזי, G מכילה מסלול פשוט (קרי, ללא מעגלים) באורך אינסופי.
הוכחה
נוכיח את הגרסה הכללית. יהא הגרף עם אינסוף קדקודים שיסומנו v_i, כך שדרגת כל אחד מהם סופית.
נתחיל עם קדקוד v_1. מהקשירות של הגרף נובע שקיים מסלול פשוט ממנו לכל אחד מהקדקודים האחרים ב־V, כל מסלול כזה עובר דרך אחד השכנים של v_1 ויש מספר סופי של שכנים כאלה, מסופיות הדרגה שלו. קיים אם כן קדקוד שכן אחד שניתן להגיע ממנו אל אינסוף קדקודים שלא דרך v_1, אחרת, נקבל שמכל אחד מהשכנים שלו ניתן להגיע למספר סופי של קדקודים ונקבל שיש מספר סופי של קדקודים בגרף, בסתירה להנחה שישנם אינסוף קדקודים.
נסמן את הקדקוד השכן שבחרנו v_2. ישנם כעת, מהבחירה, אינסוף קדקודים שיש מסלול פשוט ממנו אליהם שלא דרך v_1. כל מסלול כזה עובר דרך אחד השכנים שלו שהוא לא v_1 וכמו קודם קיים שכן אחד שממנו ניתן להגיע לאינסוף מקדקודי הגרף. נבחר אותו ונסמנו v_3.
נמשיך כעת באותו אופן באינדוקציה מתמטית. נקבל שבכל שלב מהנחת האינדוקציה יש שכן שממנו ניתן להגיע לאינסוף מקדקודי הגרף במסלול פשוט שלא עובר דרך הקודמים. מהאינדוקציה נקבל שלכל מספר טבעי n ניתן לבחור קדקוד v_n כך שקיים מסלול פשוט בגרף באורך n.
היסטוריה
הסיבה הראשונית לניסיונו של דנש קניג להוכיח את הלמה הקרויה על שמו נובעת מניסיונות שונים של אביו, המתמטיקאי דיולה קניג, להפריך את השערת הרצף. האב דיולה קניג השתמש במשפטי שקילות של פליקס ברנשטיין ונתן הוכחה למשפט קנטור-שרדר-ברנשטיין ללא אינדוקציה, מה שדחף את הבן דנש קניג ב־1908 לנסות לתת הוכחות חדשות למשפטיו של ברנשטיין ללא עקרון הסדר הטוב.
ב־1914 הציג קניג את מאמרו הראשון הקשור לנושא, Sur un probléme de la théorie générales des ensembles et la théorie des graphes, ב־"קונגרס לפילוסופיה מתמטית" בפריז. המאמר עצמו פורסם תשע שנים אחר־כך. במאמר ניגש קניג להוכחתו של ברנשטיין מכיוון של תורת הגרפים במקום תורת הקבוצות וכך נתן הכללה שתוצאתו של ברנשטיין היא מקרה פרטי שלה. ב־1916 פרסם בגיליון ה־77 של הMathematische Annalen את מאמרו השני בנושא — Über Graphen und ihre Anwendung auf Determinantentheorie und Mengenlehre. במאמר זה זנח קניג לחלוטין את השפה של תורת הקבוצות ונתן הוכחה לתוצאה מקבילה של משפט ברנשטיין בגרפים.
ב־1926 פרסם קניג יחד עם סטפן ולקו בגיליון ה־95 של כתב העת Mathematische Annalen את המאמר Über mehrdeutige Abbildungen von Mengen הכולל את ההכללה של משפט ברנשטיין שלשמה הם נדרשו ללמה עצמה, ובמיוחד את המקרה הפרטי שלה בנוגע לעצים. מעט לאחר מכן פרסם קניג לבד את המאמר Sur les correspondances multivoques des ensebles ובו חזר לשפת תורת הקבוצות כדי "לא להזדקק לשום אינטואיציה גאומטרית", אך גם, כפי שהתוודה מאוחר יותר, כדי להתאים עצמו לסגנון של כתב העת Fundamenta Mathematicae. הלמה מופיעה במאמר זה בצורה הבאה: "תהא סדרה בת מנייה של קבוצות לא ריקות, ויהיה R יחס כך שלכל איבר x_{n+1} של כל קבוצה E_{n+1} קיים לפחות איבר אחד x_n בתוך E_n כך ש־x_nRx_{n+1} לכל . אזי אפשרי לבחור מכל E_n איבר a_n כך שמתקיים a_nRa_{n+1} עבור סדרה אינסופית ".
ב־1927 פרסם קניג את המאמר Über eine Schlussweise aus dem Endlichen ins Unendliche ולראשונה הלמה עצמה הייתה הנושא המרכזי בו. במאמר מופיעים שלושה נוסחים של הלמה — הראשון בנוסח תורת הקבוצות השאוב מהמאמר מ־1926, ושניים בלשון תורת הגרפים:
כדי להדגיש את החשיבות של הלמה עצמה מחוץ להקשר של משפט ברנשטיין קניג ציין 4 יישומים של הלמה:
הקשר לאינטואיציוניזם
משפט הפריסות הפיניטריות (The fan theorem) של בראואר הוא, מנקודת מבט של המתמטיקה הקלאסית היפוך לוגי של גרסה חלשה של הלמה של קניג. תת-קבוצה S של נקרא חסם (bar) אם לכל פונקציה מ־\omega אל הקבוצה \{0,1\} יש קטע התחלתי ב־S. חסם הוא בר־הפרדה (detachable) אם כל רצף סופי הוא או בחסם או שאינו בחסם (הנחה זו הכרחית כי במתמטיקה אינטואיציוניסטית כלל השלישי מן הנמנע לא תמיד נכון). חסם הוא אחיד (uniform) אם קיים מספר טבעי N כך שלכל פונקציה מ־\omega אל הקבוצה \{0,1\} (רצף אינסופי, הנקרא גם אלמנט), יש קטע התחלתי בחסם באורך שלא עולה על N. משפט הפריסות הפיניטריות של בראואר טוען שכל חסם בר־הפרדה הוא גם אחיד.
המשפט ניתן להוכחה בשיטות קלאסיות כאשר רואים בחסם כיסוי פתוח של המרחב הטופולוגי הקומפקטי. כל רצף בחסם הוא קבוצה פתוחה במרחב (הקבוצה היא כל מה שמתחיל ברצף הזה). מההנחה, זהו כיסוי של כל המרחב. מקומפקטיות, יש לכיסוי תת-כיסוי סופי. את N נוכל לבחור בתור אורך הרצף הגדול ביותר מבין הרצפים המתאימים לתת-הכיסוי הסופי שבחרנו. כאמור, ההוכחה שקולה להוכחת גרסה חלשה של הלמה של קניג: לכל מספר טבעי k, לכל תת-עץ אינסופי של יש מסלול אינסופי. נשים לב כי ההוכחה שנתנו כמו גם ההוכחה שניתנה למשפט הכללי, אינה קונסטרוקטיבית. בהוכחה מעלה, הסיבה היא שבכל שלב יש שימוש בהוכחה על דרך השלילה כדי למצוא את הקדקוד השכן הבא במסלול. החשיבות של משפט הפריסות הפיניטריות הוא בכך שהוא התקבל (בין אם כאקסיומה או על ידי הוכחה קונסטרוקטיבית מעקרון קודם) באסכולות הקונסטרוקטיביות ובאינטואיציוניזם בפרט כלגיטימי ובכך איפשר עבודות רבות באנליזה קונסטרוקטיבית.
הקשר לאקסיומת הבחירה
הלמה של קניג היא אפוא הגבלה של עקרון הבחירה התלויה ליחס שלם R כך שלכל x קיימים מספר סופי של y כך ש־xRy. אמנם באופן כללי אקסיומת הבחירה חזקה יותר מעקרון הבחירה התלויה וגוררת אותו, ההגבלה הזו של העיקרון שקולה להגבלה של אקסיומת הבחירה. כאשר הבחירה בכל קדקוד נעשית על תת-קבוצה סופית של קבוצה שאינה בהכרח בת מנייה, הלמה של קניג אומרת ש־"כל עץ אינסופי בעל דרגה סופית מכיל מסלול אינסופי" שקול לכך שכל קבוצה בת מנייה של קבוצות סופיות מכילה פונקציית בחירה. ניסוח זה של הלמה של קניג ושל אקסיומת הבחירה אינו יכיח באקסיומת צרמלו פרנקל.
בתורת ההוכחות
במתמטיקה הפוכה, החוקרת אילו אקסיומות נחוצות לצורך הוכחת משפטים מתמטיים מסוימים, יש חשיבות לגרסה החלשה של הלמה המתייחסת לעצים כדי לאפיין מערכות של אריתמטיקה מסדר שני. בניגוד למערכת פאנו המהווה תיאור בשפה מסדר ראשון של המספרים הטבעיים, מערכות אלה מתארות אותם בשפה מסדר שני ומאפשרות בכך לכמת גם על קבוצות של מספרים טבעיים, ולעבוד עם אינסוף מספרים, תנאי הכרחי לדוגמה עבור משפטים בתחום האנליזה המתמטית לדוגמה.
המערכת WKL_0 (קיצור של Weak König's lemma, כאשר ה־0 מסמל שבמערכת זו אינדוקציה מתמטית היא מסדר שני), שהיא אחת מחמש המערכות המרכזיות, מוגדרת בין היתר על ידי הלמה של קניג. היא מורכבת מהאקסיומות של מערכת RCA_0 יחד עם הגרסה החלשה של הלמה הטוענת שכל עץ בינארי מלא (קרי, עץ כל הסדרות של 0 ו־1) מכיל מסלול אינסופי. טענה זו, הקרויה "למת קניג החלשה" פשוטה לתיאור בשפת האריתמטיקה מסדר שני.
לשתי המערכות, WKL_0 ו־RCA_0 יש אותה שפה מסדר ראשון, ופירושו ששתי המערכות מוכיחות אותן טענות הכתובות בשפה מסדר ראשון. לעומת זאת, WKL_0 חזקה יותר מרעותה, שכן משפטים מתמטיים מרכזיים רבים יכיחים בה ולא ב־RCA_0, אלו משפטים המנוסחים בשפה מסדר שני שלא ניתנים לניסוח בסדר ראשון.
ישנן מספר טענות השקולות ללמת קניג החלשה, ולכן ל־WKL_0 במערכת RCA_0. בין היתר:
קיימות גם מערכות חזקות יותר מ־RCA_0, אחת החשובות בהן, ובכלל, היא ACA_0 שבה הלמה של קניג בגרסתה המלאה נכונה. למעשה, ב־RCA_0, הלמה של קניג גוררת את ACA_0.
הכללות לעוצמה גבוהה
אומרים שלעוצמה k יש תכונת העץ אם לכל עץ מגובה k, שבו כל רמה היא מעוצמה קטנה מ-k, יש מסלול באורך k. הלמה של קניג אומרת שלאָלֶף אֶפֶס יש תכונת העץ. אהרונשיין הוכיח של-\ \aleph_1 אין תכונת העץ (ראו עץ אהרונשיין). תכונת העץ עבור \ \aleph_2 אינה נובעת מ-ZFC, אבל היא עקבית עם ZFC, ועקבי אפילו שכל המונים \ \aleph_n, עבור n מ-2 ואילך, הם בעלי תכונת העץ.
Mr. Sandman
"Mr. Sandman" ("מיסטר סנדמן") הוא שיר פופולרי שנכתב על ידי פאט בלארד. השיר הוקלט לראשונה במאי 1954 על ידי ווהן מונרו ותזמורתו, ומאוחר יותר באותה שנה הוקלט על ידי להקת הנשים האמריקנית הקורדטס ועל ידי להקות הקוורטט וה-The Four Aces. מילות השיר מביעות בקשה ממיסטר סנדמן, שיביא עימו חלום - התייחסות לדמות הפולקלוריסטית איש החול אשר מביאה חלומות (טובים או רעים) על ידי הזלפת חול על עיני הישנים מתוך שקית חול התלויה לו על צווארו.
ברבות השנים יצאו לשיר גרסאות כיסוי רבות נוספות, הידועות שבהן בוצעו על ידי צ'אק ברי, צ'ט אטקינס, לינדה מקרטני, לינדה רונסטאדט, מרווין גיי, שרה ברליס, האחיות אנדרוז ו-Pomplamoose.
השיר מסומפל בסינגל של הזמרת הישראלית נועה קירל, "Please Don't Suck".
האלמנה העליזה (אופרטה)
האלמנה העליזה (בגרמנית: Die lustige Witwe) היא אופרטה בת שלוש מערכות מאת פרנץ להאר. הלברית נכתבה על ידי שני המחברים היהודים ויקטור לאון (מקודם הירשפלד) ולאו שטיין (מקודם רוזנשטיין) בהתבסס על הקומדיה של אנרי מילהאק משנת 1861 "L'attaché d'ambassade" (כלומר, הנספח). הצגת הבכורה הראשונה של האופרטה התקיימה ב-30 בדצמבר 1905 בתיאטר אן דר וין בווינה. זו הייתה ההצלחה הגדולה הראשונה של המלחין שהניחה את הבסיס לקריירה הבינלאומית שלו. כשנה לאחר מכן הועלתה האופרה גם בבירה השנייה של האימפריה האוסטרו-הונגרית בבודפשט ב-27 בנובמבר 1906.
תולדות היצירה
סיפור האופרטה מתחיל עם המלחין ריכרד הויברגר, שהוזמן להלחין את המוזיקה ללברית שנכתבה על ידי לאו שטיין וויקטור לאון. הלברית מבוססת כאמור על קומדיה צרפתית מוקדמת יותר. מכיוון ששני המחברים השותפים של הלברית לא היו מרוצים מהמוזיקה של האויברגר, הם החליטו להפקיד את היצירה בידי להאר. החוזה נחתם ב-2 בינואר 1905.
מקור השם
אנקדוטה שעוסקת בהולדת השם "האלמנה העליזה" מספרת: כיוון שלא ניתן היה להשתמש בשם המקורי, שני הליברטיסטים חיפשו משהו אחר. הם נתקלו בכך כשלהאר שמע יום אחד את שטיין צועק לקופאית בתיאטרון ש"אין יותר כרטיסי חינם לאלמנתו של היועץ הראשי! בפעם הבאה שתבוא לכאן, תזרקי את האלמנה הלא יוצלחית הזו! - שבגרמנית "die lästige Witwe". אולם להאר שמע את המילה לא נכון וקרא בהנאה: "die lustige Witwe", כלומר, "האלמנה העליזה". "יש לי את ההשם!"-צעק. "האלמנה העליזה"!
ההפקה
להאר לא הכיר את ההיסטוריה של היצירה, אך כשהעבודה הושלמה הוא שאל את ליאון מי היה המלחין שנבחר במקור של האופרטה. להפתעתו הגדולה, ליאון הגה את שמו של הויברגר, שבזמנו, היה חבר השופטים של המוזיקפראיין, וליאון כינה אותו בלתי מוכשר. עם זאת, כשהציג את האופרטה בפני מועצת המנהלים של תיאטרון אן דר וין, היצירה קיבלה קבלת פנים צוננת מאוד. הבמאים לא סמכו על הצלחת האופרטה והחליטו שאם להאר והליבריטיסטים שלו בכל זאת רוצים להציג את המחזה, הם ישלמו על החזרות. בין השחקנים נמצאו תומכים ביצירה, בעיקר מיצי גינטר ולואי טראומן שהצליחו לשכנע את ההנהלה לעשות את החזרות בלילה. המחברים בכל זאת גם נאלצו להושיט יד עמוק לכיסם כדי לשמור על מצב הרוח הטוב של המקהלה והתזמורת בעזרת נקניקיות עם חזרת ובירה.
ההצגה הוצגה לבסוף בבכורה ב-30 בדצמבר 1905, יום לפני ערב השנה החדשה, יום גרוע יותר לבכורה לא ניתן היה לחלום עליו. כתוצאה מכך, היה ברור שיש מעט עניין ביצירה. המבקרים, לעומת זאת, אמרו, למעט יוצאים מן הכלל, אמירה נלהבת על המוזיקה והפרטיטורה הקלילה שלה.
הצלחה עולמית
לאופרטה הייתה גם תהודה פוליטית, שכן סטודנטים ממונטנגרו שלמדו בווינה מחו על רמיזות האופרטה לגבי מונאנגרו (ששמה שונה אמנם לפונטוודרו). היו אפילו הפגנות נגד האופרטה בטריאסטה ובקונסטנטינופול. הבכורה הזרה הראשונה התקיימה בהמבורג חודשיים לאחר הבכורה של וינה. באפריל 1906 נחגגה ההופעה ה-100. ההופעה ה-150 כבר נחגגה בפולקסאופר. ב-23 בפברואר 1907, שלח המו"ל, "יורשי פליקס בלוך" בברלין, מכתב ללהאר בו הודיע לו שכבר עברו את 3,500 הופעות ברחבי אירופה. האופרטה הוצגה בלונדון בשנת 1907, לאחר מכן בניו יורק ובשיקגו, ובפריז בשנת 1909. הצלחתה של האלמנה העליזה הביאה ללהאר סוף סוף את הביטחון הכלכלי לו ייחל מאז שהיה ילד.
מערכה ראשונה
בשגרירות פונטוודרו בפריז פועלים דיפלומטים למנוע את פשיטת הרגל של המדינה ומבקשים את עזרת המעצמות האירופיות כדי להשיג מטרה זו. השגריר מירקו זטה וצוותו יארחו קבלת פנים לאורחים הצרפתים והספרדים המפוארים. אולגה, אשתו של היועץ הפוליטי קרומוב, וסילביאן, אשתו של הקונסול בוגדנוביץ', מנהלות רומנים עם הדיפלומט הצרפתי הצעיר ראול סן בריוש ועם הדיפלומט הספרדי סבסטיאן קסקדה. למעשה, אשתו של השגריר עצמה תתאהב ברוסיון, ראש הקבינט הצרפתי. השגריר מזמין את האנה גלווארי, אלמנת פונטוודרו עשירה המתגוררת בחו"ל, לקבלת הפנים בתקווה שהיא תתאהב ותבחר בבעל מפונטוודרו, ותחזיר את עושרה העצום למולדתה. המועמד של זיטה לבעל הוא הרוזן דנילו דנילוביץ', מזכיר השגרירות, שליבו לוהט עבור האנה עוד משנים קודם לכן. האלמנה מגיעה, אך נראה שתוכניתו של השגריר נכשלה, שכן העלבונות הקודמים בין האנה לדנילו עדיין בחיים וקיימים. הדיפלומטים הנוכחים מחזרים בחירוף נפש אחרי הגברת, ומאיימים על תוכניתו של השגריר שהאלמנה תבחר בעל מפונטוודרו. האלמנה, שנהנית מהמצב ובעיקר מהעובדה שדנילו צופה בקנאות בצבא המחזרים, מזמינה את כל החבורה ליאכטה שלה. דנילו מגיב לאתגר בעלבון נוסף, ומגדיל עוד יותר את הפער בין השניים.
מערכה שנייה
הערב ממשיך בספינתה של האנה גלווארי, שם ממתינים השגריר ואמרכל השגרירות לבואו של דנילו, כשהם יושבים על קוצים. דנילו מגיע מאוכזב כי מצא את מועדון הלילה האהוב עליו "מקסים" סגור. הוא מחליט לסדר את יריביו, במיוחד את קסקדה, סנט בריוש ורוסיון, המזכיר המדיני. כאשר נודע לו ששני הדיפלומטים מנהלים רומן עם נשותיהם של הנספחים מפונטוודרו, הוא מנסה לסחוט אותם כך שהן חדלים מהחיזור. עם זאת, רוסיון מתגלה כמשימה קשה יותר. הוא מחזר בהתמדה רבה אחרי האנה.
מערכה שלישית
המועדון מקסים נסגר למעשה באותו הערב, כי הרקדנים הוזמנו לנשף על ידי האנה גלווארי. הרקדנים מבדרים את האורחים. גם דנילו מגיעה לנשף, ולהפתעתו הרבה, האנה מודיעה לו שמעולם לא הייתה ארוסתו של רוסיון ורק ניסתה להגן על כבודו של גבר נשוי. דנילו רוצה להתוודות על אהבתו אליה, אבל עושרה מרתיע אותו. בינתיים, זיטה רוצה להתגרש מאשתו כי הוא חושד בה שהיא בוגדת בו ומחליט לבקש בעצמו את ידה של האנה על מנת לסייע כלכלית למדינתו, אבל האנה מכן מודיעה לו שאם תתחתן בשנית כל רכושה יאבד. כשדנילו שומע את זה, מתוודה בפניה שהוא אוהב אותה והאנה מכריזה בשמחה שכספה יאבד לה, כי הוא יועבר לבעלה החדש. עד סוף הערב, השלום חוזר בין ולנסין לבין זיטה, והיא מבטיחה באוזניו שלבה נתון לו.
דיסקוגרפיה
האופרטה הוקלטה עשרות פעמים מאז הבכורה בהרכבים ומנצחים רבים. בהרחבה (באנגלית)
בלט
בשנת 1975, רונלד הינד כתב ממנו בלט עבור הבלט האוסטרלי.
קינוסטרנויים
קינוסטרנויים (שם מדעי: Kinosternoidea) היא על-משפחה של צבים החיים במים ובהם 2 משפחות: צבים מבאישים ודרמטמיסיים - בה המין צב נהרות מרכז אמריקני. שתי קבוצות אלה חיות באמריקה הצפונית ואמריקה המרכזית בנהרות איטיים וביצות והם חיים רוב זמנם על קרקעית האגמים. לצבים אלו שריון רך יותר משאר הצבים והם יכולים לצלול בקלות יותר. כמו כן הם בעלי צוואר ארוך יותר. הצבים המבאישים הם אוכלי הבשר של יצורים תת-מימיים. לעומתם צב הנהרות המרכז אמריקני ניזון בעיקר מפירות ומעלים של עצים יבשתיים.
A-Sides
A-Sides (מאנגלית: "צד א'") הוא אלבום אוסף של להקת הגראנג' האמריקאית סאונדגארדן, שיצא בנובמבר 1997 בחברת A&M. האלבום מגולל את דרכה בת ה-13 שנים של הלהקה מהקמתה ב-1987 ועד שנה לפני יציאת האוסף, בכל מה שקשור לשחרורים בחברת התקליטים "A&M".
האוסף
האוסף שכולל אוסף של "צד א'" של כמה מתקליטי הלהקה, שוחרר ב-1997 והיה השחרור האחרון במשך 13 שנים, עד האוסף שיצא ב-2010 "Telephantasm", וזאת בגלל התפרקות הלהקה באותה השנה, ואיחודה ב-2010. לאחר שיחרורו האוסף הגיע למקום ה-63 במצעד הבילבורד 200, במקום ה-51 במצעד האלבומים בבריטניה, במקום ה-39 במצעד הלאומי של אוסטרליה ובמקום ה-6 במצעד האלבומים הלאומי של ניו זילנד. האוסף מכר כ-500 אלף עותקים בארצות הברית וכ-700 אלף בעולם כולו.
למרות שיצא כאוסף, הוא כולל סינגל אחד שלא שוחרר מעולם באלבומים הקודמים "Bleed Together", כמו כן "Nothing to Say" לא יצא במקור ב"צד א'" של אלבום השחרור שלו, כמו גם "Get on the Snake" ששוחרר בתור רצועת פרומו לאלבום "Louder Than Love" ב-1989, ו-"Room a Thousand Years Wide" לא מופיע בצד א'.
לאחר מותו של סולן הלהקה כריס קורנל במאי 2017, האוסף נכנס בשנית למצעד האלבומים הנמכרים ביותר באוסטרליה במקום ה-47. לכבוד ה-"Record Store Day" (המקביל לבלאק פריידיי ברשתות חברות התקליטים) בשנת 2018 שוחרר מחדש האלבום בוויניל כפול בצבע ירוק.
Tutti Frutti
השיר דורג בעבר במקום ה-43 בדירוג 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של הרולינג סטון.
ברבות השנים יצאו לשיר גרסאות כיסוי רבות נוספות, הידועות שבהן בוצעו על ידי אלביס פרסלי, להקת קווין, אלטון ג'ון, ולהקת MC5.
סאמרסלאם
"סאמרסלאם" (באנגלית: SummerSlam) הוא אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות, ה-WWE, ומשודר אחת לשנה בחודש אוגוסט. הסאמרסלאם נערך לראשונה ב-29 באוגוסט 1988 באולם המדיסון סקוור גארדן. הסלוגן של האירוע הוא "האירוע הגדול של הקיץ". סאמרסלאם נמצא במקום השני באירועי השלם וצפה המרכזיים של ה-WWE, אחרי רסלמניה.
DVD על היסטוריית האירוע
ה-WWE שיחררו ב-5 באוגוסט 2008, DVD על סאמרסלאם שנקרא "סאמרסלאם - האנתולוגיה השלמה", שבו מסופר על כל האירועים של סאמרסלאם מ-1988 עד 2007 והוא מכיל קרבות מרכזיים מכל השנים.
נטע סגל
נטע סגל (נולד ב-19 ביולי 1995) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הרכז בהפועל באר שבע.
קריירה
סגל נולד בסקוטלנד, וגדל בראש העין. לאחר מכן שיחק במחלקת הנוער של מכבי ראש העין ובהמשך עבר לאקדמיה לכדורסל בווינגייט.
בעונת 2013/2014 עלה לראשונה לקבוצת בוגרים כששיחק בכרטיס כפול בעירוני נס ציונה מליגת העל ובאליצור רמלה מהליגה הלאומית. בעונה הבאה המשיך לשחק באליצור רמלה, ובעונת 2015/2016 שיחק בא.ס. רמת השרון ובהפועל רמת-גן גבעתיים מהליגה הלאומית. בשנת 2015 שיחק עם נבחרת העתודה (עד גיל 20) באליפות אירופה דרג א' שנערכה באיטליה, בה סיימה ישראל במקום העשירי.
בעונת 2016/2017 שיחק שוב בליגת העל, כששיחק 12 משחקים במכבי קריית גת, בהם העמיד ממוצעים של נקודה אחת, 0.6 ריבאונדים ו-0.7 אסיסטים ב-7.8 דקות.
בעונת 2017/2018 שב לליגה הלאומית, ושיחק במדי הפועל מגדל העמק-יזרעאל. בעונה הבאה שיחק באליצור עירוני נתניה, ובעונת 2019/2020 שיחק באליצור יבנה.
בעונת 2020/2021 שב לליגה העל וחתם בהפועל באר שבע. הוא היה אחד המועמדים ל'תגלית העונה', כשסיפק ממוצעים של 3.1 נקודות, 1.4 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים ב-10.5 דקות בעונה הסדירה. בתום העונה האריכה הקבוצה את חוזהו בשנתיים נוספות.
בעונת 2021/2022 העמיד בעונה הסדירה ממוצעים של 7.1 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-4.7 אסיסטים ב-25.4 דקות. דורג בסוף העונה במקום השמיני בליגה באסיסטים וראשון מבין הישראלים. בתום העונה האריך את חוזהו בשנתיים. בתחילת עונת 2022/2023 מונה לקפטן הקבוצה. בעונה זו העמיד ממוצעים של 4.3 נק', 3.7 אסיסטים ו-1.8 ריבאונדים ב-19.4 דק' בעונה הסדירה. בשלושת משחקי הפלייאוף שותף בכ-15.7 דק' בממוצע מסר 1.7 אס' וקטף 1.7 ריבאונדים.
Louie Louie
Louie Louie (לואי לואי) הוא שיר רית'ם אנד בלוז שנכתב והולחן על ידי המוזיקאי האמריקאי ריצ'רד ברי בשנת 1955. הגרסה הנודעת ביותר של השיר היא הגרסה שבוצעה בשנת 1963 על ידי להקת הגראז' רוק The Kingsmen. השיר מבוסס על המנגינה "אל לוקו צ'ה צ'ה". השיר עוסק במלח ג'מייקני שחוזר לג'מייקה על מנת להיפגש שוב עם אהובתו.
ברבות השנים יצאו לשיר גרסאות כיסוי רבות נוספות, הידועות שבהן בוצעו על ידי הקינקס, The Beach Boys, אוטיס רדינג, הטרוגס, דייוויד בואי, אייק וטינה טרנר, פרנק זאפה להקת גרייטפול דד, להקת MC5, פטי סמית', להקת הקלאש, להקת מוטורהד, בארי וייט, ג'ואן ג'ט, איגי פופ, רוברט פלאנט, ולהקת קיס.
גביע קאלדר
גביע קאלדר, ובשמו המלא הגביע לזכר קאלדר (באנגלית: The Calder Memorial Trophy) הוא גביע המוענק מדי שנה, מאז 1937, לרוקי השנה בליגת ה-NHL.
הגביע הוענק לראשונה ב-1937 אם כי פרס "רוקי השנה" היה קיים עוד מ-1933.
קלאוס קלבר
ביוגרפיה
קלאוס קלבר נולד ברויטלינגן בשנת 1955. לאחר סיום בית הספר התחיל לעבוד כעיתונאי בעיתון בקלן. במקביל למד באוניברסיטת טיבינגן, שם הוסמך במשפטים והמשיך ללימודי תואר שלישי בארצות הברית. קלבר התחיל לעבוד במשרד עורכי דין בשטוטגרט והשלים את הדוקטורט בשנת 1986.
גביע קאלדר
הגביע קרוי על שם פרנק קאלדר, הנשיא הראשון של ליגת ה-NHL, שכיהן בתפקיד מייסוד הליגה ב-1917 ועד מותו ב-1943. הגביע נקרא "גביע קאלדר" עוד בחייו, ועם מותו התווספה לשמו המלא המילה "לזכר".
קלאוס קלבר
ביוגרפיה
לאחר סיום הדוקטורט הוא התחיל בקריירה עיתונאית. במשך 12 שנים הוא היה כתב בוושינגטון של ARD. בשנת 2002 הוא הועבר ללונדון. תוך מספר חודשים קלאוס קלבר עבר לערוץ מתחרה ZDF וחזר לגרמניה. הוא החל להגיש את מהדורת החדשות "Heute Journal".
קלאוס קלבר ביים מספר סרטי תעודה וכתב ספרים.
גביע קאלדר
"חוק מקארוב"
ב-1990 זכה בגביע קאלדר סרגיי מקארוב, כוכב נבחרת ברית המועצות, שהיה בן 32 ולאחר שנים של ניסיון בנבחרת ברית המועצות ובצסק"א מוסקבה, שהייתה באופן רשמי קבוצה חובבנית אך הייתה מקצוענית הלכה למעשה.
קלאוס קלבר
ביוגרפיה
על עבודתו בטלוויזיה הוענקו לו מספר פרסים:
גביע קאלדר
"חוק מקארוב"
הזכייה עוררה מחלוקת גדולה, כיוון שלמרות שמקארוב היה רוקי לפי ההגדרה היבשה - שחקן בעונתו הראשונה ב-NHL - נטען שמפאת גילו וניסיונו נפגמה רוח הגביע, ושהתחרות בינו לבין הצעירים הלא מנוסים שהתחרו איתו על הגביע אינה הוגנת.
לבסוף החליטה ה-NHL להשאיר את זכייתו של מקארוב על כנה, אולם חוקקה חוק לפיו מעתה ואילך רק שחקנים שטרם מלאו להם 26 עד ל-15 בספטמבר, בתחילת העונה, יזכו בגביע. החוק כונה באופן בלתי רשמי "חוק מקארוב".
סיידי סינק
סיידי סינק (באנגלית: Sadie Sink; נולדה ב-16 באפריל 2002) היא שחקנית אמריקאית, הידועה בתפקיד כמקס מייפילד בסדרת המדע הבדיוני של נטפליקס דברים מוזרים (2017-הווה). בשנת 2021, היא הופיעה בטרילוגיית סרטי האימה רחוב הפחד וגילמה את התפקיד הראשי בסרט הקצר של טיילור סוויפט "All Too Well". ב-2022 שיחקה סינק בדרמה הפסיכולוגית של דארן ארונופסקי "הלוויתן" (2022), בכיכובו של זוכה האוסקר ברנדן פרייזר, על תפקידה בסרט הייתה מועמדת לפרס המבקרים לביצוע הטוב ביותר לשחקנית צעירה.
היא הופיעה ברשימת טיים 100 נקסט לשנת 2022 של מגזין טיים. ובשנת 2023, בהיותה בת 20, הופיעה ברשימת פורבס 30Under30.
סיידי היא טבעונית.
קורות חיים
סינק נולדה בברנהאם, טקסס, ארצות הברית, כרביעית מבין חמישה ילדים. יש לה שלושה אחים גדולים: קיילב, ספנסר ומיטשל, ואחות צעירה ממנה בשם ג'אסי. אביה מאמן פוטבול. כשהייתה בת שבע, אמה החליטה לשלוח אותה לשיעורי משחק בתיאטרון קהילתי, בסמוך ליוסטון. בשנת 2012 קיבלה את התפקיד הראשי במחזמר אנני בברודוויי.
קריירה
סינק החלה לשחק בילדותה, כשאהבה את הסדרה "היי סקול מיוזיקל" ועם אחיה הגדול נהגה להציג סצינות מתוכה. אמה החליטה לשלוח אותה לשיעורי משחק ביוסטון, ובשנת 2012 לוהקה למחזמר המפורסם "אנני" בברודוויי, שפתח את דלתה לעולם המשחק. לאחר מכן הופיעה בכמה סדרות טלוויזיה כמו אמריקאים, 'צדק בדם' ו'אודיסיאה אמריקאית'. בשנת 2015 היא הופיעה שוב בברודוויי לצד הלן מירן במחזה "קהל במלכה", שם גילמה את אליזבת השנייה הצעירה.
ב-2017 לוהקה לסרט "טירת הזכוכית", שהתבסס על הספר עטור הפרסים של ג'אנט וולס על ילדותה. במהלך הצילומים היא פגשה את משפחתו של השחקן וודי הרלסון, טבעוני ותיק, שהעניק לה השראה להפוך לטבעונית ושגרירה לזכויות בעלי חיים.
בשנת 2017 לוהקה סינק לתפקיד מקס מייפילד בסדרת המסתורין "דברים מוזרים" ששטדרה בנטפליקס. שנתיים אחר כך השתתפה בסרט האימה "איליי".
בשנת 2021, כיכבה בשני סרטים מתוך טרילוגיית הסרטים של "רחוב הפחד", המבוסס על סדרת ספרים באותו השם שנכתבה על ידי הסופר ר. ל. סטיין – רחוב הפחד – חלק 2: 1978 ורחוב הפחד – חלק 3: 1666, שעלו לנטפליקס ביולי 2021. ב-2021 הופיעה בסרט קצר All too well  של טיילור סוויפט.
ההופעה של סינק בעונה הרביעית של דברים מוזרים, במיוחד בפרק "Dear Billy", זכתה לשבחים רבים. על הופעתה, סינק זכתה בפרס איגוד המבקרים בהוליווד לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת סטרימינג, דרמה, וקיבלה מועמדות לפרס סאוטרן על הופעה של שחקנית צעירה.
ב-2022 היא גילמה את אלי, בתו הנטושה של הומוסקסואל עם עודף משקל (ברנדן פרייזר), בסרט הדרמה של דארן ארונופסקי "הלוויתן". על תפקידה בסרט הייתה מועמדת לפרס המבקרים לביצוע הטוב ביותר לשחקנית צעירה.
היא הופיעה ברשימת טיים 100 נקסט לשנת 2022 של מגזין טיים. ובשנת 2023, בהיותה בת 20, הופיעה ברשימת פורבס 30Under30.
הלפורד מקינדר
סר הלפורד ג'ון מקינדר (באנגלית: Halford John Mackinder; 15 בפברואר 1861 - 6 במרץ 1947) היה גאוגרף אנגלי, אשר נחשב לאבי הגאופוליטיקה והגאואסטרטגיה, והוגה תאוריית הציר המרכזי של ההיסטוריה.
קורות חייו
נולד ב-15 בפברואר 1861 בגיינסבורו, לינקולנשייר שבאנגליה. למד בבית הספר היסודי היוקרתי שבמקום, ולאחר מכן באוניברסיטת אוקספורד שם למד את מדעי הטבע והתמחה בזואולוגיה. לאחר לימודיו אלו פנה ללמוד היסטוריה. מקינדר הטיף ללימוד גאוגרפיה אנושית וגאוגרפיה פיזית כתחום אחד. בשנת 1883, מקינדר כיהן כראש אגודת הסטודנטים של אוקספורד.
בשנת 1887 כתב מאמר מקיף על הגאוגרפיה בשם "On the Scope and Methods of Geography". בעקבות כך מונה לראש מחלקת לימוד הגאוגרפיה באוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1892 מונה למנהל הראשון של אוניברסיטת רדינג. בשנת 1893, נמנה עם המייסדים של החברה הגאוגרפית המלכותית, שקידמה את לימוד הגאוגרפיה בבתי הספר. בשנת 1916 מונה לנשיאה של האגודה.
בשנת 1899 היה מהראשונים להוביל משלחת לחקירת הר קניה. בשנת 1902 פרסם מאמר מקיף בשם "Britain and The British Seas", על הגאומורפולוגיה של בריטניה.
בשנת 1904 הרצה בפני החברה הגאוגרפית המלכותית ובה הציג תאוריה בשם "הציר המרכזי של ההיסטוריה" (The Geographical Pivot of History) - עולם המחולק לאזורים על פי מאפיינים גאוגרפים. מקינדר טען שהחלוקה הזו מעצבת במידה רבה אידאולוגיות פוליטיות ואסטרטגיות פעולה של האוכלוסייה באותם האזורים - דטרמיניזם גאוגרפי. וכך סיכם מקינדר את התאוריה שמיצבה אותו כ"ציר מרכזי בין הוגי הגישה הגאוגרפית דאז":
בתרגום לעברית: "האדם, לא הטבע, הוא אשר בדרך כלל יוזם, אבל הטבע ולא האדם, הוא אשר במידה רבה קובע".
בשנת 1903 עזב את אוניברסיטת אוקספורד, ועבר לנהל עד 1908 את בית הספר לכלכלה של לונדון שייסד מספר שנים קודם לכן.
בשנת 1910 נבחר לפרלמנט של גלאזגו וכיהן בתפקיד זה עד 1922. שנתיים קודם לכן בשנת 1920 קיבל תואר אבירות על תרומתו הפוליטית כחבר פרלמנט.
מקינדר היה אנטי-קומוניסט וראה ברוסיה אויב, מקינדר היה תומך נלהב של האימפריה הבריטית.
השפעותיו של מקינדר
מקינדר תרם רבות להפיכת הגאוגרפיה לדיסציפלינה מן המניין, ולהגברת לימודה כמקצוע בבתי הספר ובאוניברסיטאות. מקינדר היה הראשון שטבע את המושגים: "כוח אדם" ו"ארץ הליבה".
רעיונותיו והתאוריות שחיבר מקינדר השפיעו על מקבלי החלטות ברחבי העולם. מדיניותה של ארצות הברית במהלך המלחמה הקרה, הושפעה רבות על ידי הרעיונותיו והתאוריות שחיבר מקינדר.
אווז מגלני
אווז מגלני הקרוי גם אווז הרמה (שם מדעי: Chloephaga picta) הוא מין של ברווז מהסוג ברווז צדפות המצוי בטבע למורדות הרי האנדים שבאמריקה הדרומית. למרות שמו הוא איננו קרוב לאווזים.
אווז זה מגיע לאורך 60-72.5 ס"מ ולמשקל 2.7-3.2 ק"ג. הוא בעל נוצות לבנות בראשו, צווארו וחזהו בעוד פלג הגוף התחתון וקצוות הכנפיים שחורים ומתחת הכנפיים מסורטט בשחור. הרגליים גם שחורות ובעלות קרומי שחייה. הנקבות לעומת הזכרים בעלות נוצות חומות-אדומות ובעלות רגליים צהובות. לאווז מקור קטן בצבע ורוד.
הוא שוכן בעיקר בערבות עשב וכרי דשא שופעים ליד מים והוא יכול להימצא עד גובה 1,500 מטר. תפוצתו היא בפטגוניה ממרכז צ'ילה וצפון ארגנטינה ודרומה עד לאיי פוקלנד, ג'ורג'יה הדרומית ועוד כמה איים תת-אנטארקטיים.
האווז צמחוני וניזון ממיני זרעים, עשבים, עלים וצמחי מים. זהו אווז מונוגמי המקנן על הקרקע בקרבת המים ומגרש באגרסיביות מתחרים. בקן הנקבה מטילה 5–8 ביצים הבוקעות תוך חודש.
אווז זה נפוץ יחסית ואיננו מצוי בסכנה גדולה בטבע.
ישראל קליי
הרב ישראל (אדוארד) קליי (בגרמנית: Eduard Israel Kley; 10 ביוני 1789 - 4 באוקטובר 1867) היה מחלוצי הזרם הרפורמי ביהדות. ממייסדי ההיכל בהמבורג, בית הכנסת הרפורמי הקהילתי הראשון, ממחברי סידור התפילה הרפורמי הראשון ומחבר קטכיזם ("מדריך אמונה") ללימוד עיקרי היהדות.
תולדות חייו
נולד בשלזיה ולמד באוניברסיטת ברלין אצל יוהאן גוטליב פיכטה ופרידריך שליירמאכר. קליי היה דרשן בבית הכנסת הפרטי של ישראל יעקבסון בברלין לפני שעבר להמבורג בסביבות 1817 על מנת לנהל את בית הספר היהודי המקומי. שם חבר לשלמה זלמן (גוטהולד) סלומון, נפתלי פרנקפורטר, יצחק זעקיל פרנקל ומאיר ישראל ברסלאו להקמת היכל תפילה קהילתי ("טמפל") רפורמי ראשון (בשמו הרשמי בגרמנית: Neuer Israelitischer Tempel, "בית-התפילה החדש לבני ישראל"). השינויים העיקריים שהוכנסו בסדרי בית הכנסת היו נגינת עוגב (על ידי גוי) בשבת, קריאת קטעי תפילה בגרמנית, השמטת קטעים שהזכירו את התקווה לשוב לציון כדי לחדש את עבודת הקורבנות בבית המקדש, ביטול טקס בר מצווה ועריכת טקס קונפירמציה לבנים ולבנות במקומו. עם זאת התקיימה בבית הכנסת עזרת נשים נפרדת. על-אף שמקימי בית הכנסת הקפידו על כך שאינם סותרים יסודות הלכתיים אלא מנהגים בלבד, עורר ה"טמפל" מיד התנגדות עזה, בעיקר בשל נוסח התפילה שלו. דייני העיר אסרו על כניסה אליו וגייסו רבנים מכל אירופה לעזרתם. למרות הפניות לרשויות ומכתבי החרם, עמד בית-הכנסת על מקומו. הוא משך קהל גדול של צעירים, בעיקר מקרב הנשים שאך מעט מהן ידעו די עברית כדי להבין את התפילות הישנות. קליי וסלומון שימשו כדרשנים, ויהודי ספרדי מאמסטרדם בשם דוד מלדולה מילא את תפקיד הש"ץ והבעל קורא.
קליי פעל כדרשן עד 1840 ולימד עד 1856.
ברוך אוליצקי
תולדות חיים
ברוך אוליצקי היה הבן השני במשפחת אוליצקי שהתגוררה בעיירה טריסק (Trisk) בחבל ווהלין בפולין. הוריו, רוזה ונחמן אוליצקי, היו יהודים מסורתיים ומשכילים שהתפרנסו ממסחר. שלושת האחים בני משפחת אוליצקי – לייבּ, ברוך ומתיאס (מתתיהו) – עסקו לימים במלאכת העריכה בשפת היידיש. לייבּ הבכור (1897–1975) היה משורר, סופר ומתרגם שעסק עד שנת 1939 בהוראה בעיירת הולדתו טריסק ובוורשה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה ברח לברית המועצות, בשנת 1946 שב לפולין ובשנת 1959 עלה למדינת ישראל והשתקע בה. האח מתיאס (מתתיהו) נולד בשנת 1915 הצליח לשרוד בשנות מלחמת העולם השנייה, ולאחר תקופת נדודים בברית המועצות ובמחנה עקורים בגרמניה היגר לארצות הברית. הוא פרסם שם את ספרי שיריו ביידיש ולימד בבתי ספר יהודיים בניו יורק.
בילדותו התייתם ברוך אוליצקי משני הוריו. בגיל 11 (בשנת 1918) אומץ בידי דודו שהתגורר בעיר רטנה (Ratno), ושם למד בבית ספר ציוני. כעבור שנתיים, בהגיעו למצוות בשנת 1920, שב לעיירת הולדתו טריסק ושימש מורה לילדיהם של יהודי כפר סמוך. בשנת 1927 התחתן ברוך אוליצקי עם שרה לבית פינקלשטיין. הזוג הצעיר קבע את מגוריו בעיירה טריסק ונולד בנם היחיד – מיכאל (מוניק), שנקרא על שם אביה של שרה, מיכאל פינקלשטיין, שנרצח בפוגרום שנים אחדות קודם לכן. לפרנסתם פתחו שרה וברוך אוליצקי חנות למוצרי מזון, אולם העסק לא צלח בגלל המשבר הכלכלי ובתוך זמן קצר החנות נסגרה. מכורח הנסיבות עסק אוליצקי בשנת 1930 בהוראה בבית ספר שהשתייך לרשת בתי הספר הסוציאליסטיים היהודיים ציש"א בעיר הסמוכה קובל (בפולנית: Kowel), שבה לימד אחיו הבכור, לייבּ. בשנת 1934 התגרשו בני הזוג ואוליצקי עבר בגפו לוורשה. במלחמת העולם השנייה נספה בנו מיכאל אוליצקי, שאומץ בידי דודו ודודתו בטריסק.
כשעבר אוליצקי לוורשה הוא לא מצא עבודה ורעב ללחם, אך המשיך ליצור ולכתוב שירה. יצירותיו פורסמו בעיתונות התקופה ובכתבי עת בפולין ובברית המועצות, אך לא קובצו לספר. בוורשה נישא לתלמידתו מתקופת ההוראה בטריסק (שמה אינו ידוע). נמצאה לו משרת מורה בבית ספר שלימד בשפת היידיש, ורעייתו הייתה ספרנית בספרייה בעיר. בספטמבר 1939 פלש צבא גרמניה לפולין ובני הזוג אוליצקי נמלטו מזרחה לשטח הפולני שתחת השליטה הסובייטית. אוליצקי הצליח למצוא עבודה כמרצה בגימנסיה סובייטית בעיר גרודנה (פולנית: Grodno). עם פלישת גרמניה לברית המועצות ביוני 1941 ברחו בני הזוג אוליצקי לעיירה ליאוכוביץ (לחוביצ'ה, Lachowicze) במחוז ברסט (כיום במערב בלארוס). גם שם שימש אוליצקי כמורה עד שנרצח בטבח שביצעו הגרמנים בסתיו 1941 ביהודי העיירה.
יצירתו
פרסומו הספרותי הראשון של ברוך אוליצקי היה בשנת 1925 בעיתון הוורשאי בשפת היידיש "ליטערארישע בלעטער", ולאחר מכן המשיך לפרסם שירים נוספים ביידיש. לאחר מותו הוציאו אחיו בשנת 1951 את ספר שיריו ביידיש "דמי המעורב". אחדים משיריו תורגמו לעברית בידי המשורר אברהם שלונסקי.
בספר הרביעי שהוציא מתתיהו אוליצקי, "לידער פון פריער און פון איצט" (שירים מאז ומעכשיו), שאותו כתב ביידיש בשנת 1980, הוא פרסם שירים נוספים שכתב אחיו ברוך אוליצקי.
אופוריה (סדרת טלוויזיה אמריקאית)
הסדרה עלתה לשידור ב-16 ביוני 2019. בישראל, הסדרה משודרת ב-HOT, yes, וסלקום tv.
תקציר העלילה
חייה של רו (זנדאיה), נערה נרקומנית הסובלת מהפרעה דו־קוטבית, שהשתחררה לאחרונה ממוסד גמילה, משתנים ללא הכר כשהיא פוגשת את ג'ולס, נערה טרנסג'נדרית שעברה לעיר אחרי גירושי הוריה ומחפשת מקום להשתייך אליו. במקביל, הסדרה גם עוקבת אחרי חייהם של חברי כיתתה של רו: נייט, מאדי, קאסי, קאט ולקסי; ומגוללת את התנסויותיהם עם סקס, סמים, חברות, אהבה וטראומה.
דמויות ראשיות
כאשר היה ילד, מצא סרטונים פורנוגרפיים סודיים שבהם אביו מופיע, סוד אשר החזיק לכמה שנים טובות. נאלצת להתמודד עם המצב של אחותה, רו.
פיתוח
ב-13 במרץ 2018 נשיאת "HBO", קייסי בלויס, הודיעה בכנס של ה-INTV בירושלים, שהרשת הזמינה את ההפקה כפיילוט. עוד הוכרז שאולפני "A24 Television" ישמשו כחברת ההפקה של הפיילוט.
ב-27 במרץ 2018 הוכרז שהבמאית אוגסטין פריזל תביים את פרק הפיילוט ותשמש כמפיקה בפועל. ב-30 ביולי 2018, הוכרז ש-"HBO" הזמינה את הסדרה באופן רשמי. בנוסף, הוכרז כי כל פרק של הסדרה ייכתב על ידי לוינסון.
שיווק
ב-11 במאי 2019, פורסם הטריילר הראשון עבור הסדרה.
עץ B
במדעי המחשב, עץ B (באנגלית: B-tree) הוא מבנה נתונים בצורת עץ, הכללה של עץ חיפוש בינארי, בכך שלכל צומת יכולים להיות יותר מ-2 בנים. עץ B שומר מידע ממוין (לפי מפתח) ומאפשר חיפוש, גישה סדרתית, הוספת איברים ומחיקתם בסיבוכיות לוגרתמית.
עץ B מסדר m מקיים את התכונות הבאות:
להבדיל מעצי חיפוש מאוזנים, עץ B מיועד לעבודה יעילה במערכות שקוראות וכותבות בלוקים גדולים של מידע. השימוש בו שכיח במסדי נתונים ובמערכות קבצים.
עץ B+ הוא וריאנט של עץ B. ההבדל בין עץ B לבין עץ B+ הוא בכך שבעץ B+ המפתחות בצמתים הם העתק של המפתחות בעלים, ואילו בעץ B כל איבר נמצא בצומת פנימי או בעלה. בנוסף לכך בעץ B+ יש בדרך כלל רשימה המקשרת בין העלים לאפשר מעבר סדרתי מהיר.
מלאגרוס (מלך)
מלאגרוס (ביוונית: Mελέαγρος; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מלך מוקדון למשך חודשיים.
ביוגרפיה
על פי אוסביוס מקיסריה, מלאגרוס היה בנם של תלמי הראשון מלך מצרים ואשתו אורידיקה. עם זאת, לטענת דיודורוס, הוא היה בנו של לאגוס, ואח של תלמי הראשון. מקובל כיום לקבל את טענתו של אוסביוס, וייתכן אף שדיודורוס התבלבל ובמקום לכתוב "נכדו של לאגוס", כתב "בנו של לאגוס".
הוא ליווה את אחיו תלמי קראונוס במסעו של זה להשתלטות על הכס במוקדון. בשנת 279 לפנה"ס, מת תלמי בקרב נגד הגאלים, ומלאגרוס נבחר לרשת את מקומו. לטענת אוסביוס, מלאגרוס שלט חודשיים בלבד לפני שהקצינים של אחיו מאסו בו והכתירו במקומו את אנטיפטרוס השני. דיודורוס מצמצם את תקופת שלטונו ל"כמה ימים". מקובל כיום לקבל את טענתו של אוסביוס. גורלו של מלאגרוס לאחר מכן לא ידוע.
אחותו הייתה ליסנדרה שנישאה לאלכסנדר החמישי, מלך מוקדון, שהיה בן דודה מצד אמה.
פארק אנקוסטיה
פארק אנקוסטיה (באנגלית: Anacostia Park) הוא פארק בשכונת אנקוסטיה בוושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית.
הפארק מופעל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, והוא אחד מאזורי הנופש והפנאי הגדולים ביותר בעיר וושינגטון.
גובהו של הפארק 7 מטרים מעל פני הים.
פעילות נופש ופנאי
שטחו של הפארק 4.9 קילומטרים רבועים, ובו מספר רב של מתקני נופש, ובהם מספר רב של אזורי פיקניק, מגרשי כדורסל וטניס, וכן ביתן פארק אנקוסטיה (the Anacostia Park Pavilion) - ששטחו 307 מטרים רבועים, והוא משמש לגלישה על גלגליות, ולאירועים ציבוריים.
בפארק מצוי מסלול הגולף לנגסטון (Langston Golf Course) ובו - 18 גומות.
בפארק מצויות שלוש מרינות, ופועלים בו ארבעה מועדוני חתירה.
בפארק מצוי אזור ביצתי - פארק קנילוות' (Kenilworth Marsh).
קן הנשרים
כמו כן ממוקמת בשטח הפארק ההנהלה של הפארקים הלאומיים של ארצות הברית (National Capital Parks-East) הממוקמים באזור וושינגטון ובמדינת מרילנד.
לקריאה נוספת
• Barry Mackintosh, The United States Park Police: A History, P 54
פרידריך אלברט לנגה
פרידריך אלברט לנגה (בגרמנית: Friedrich Albert Lange; 28 בספטמבר 1828 – 23 בנובמבר 1875) היה פילוסוף וסוציולוג גרמני.
קורות חייו
לנגה נולד בוואלד שבגרמניה בשנת 1828. בשנת 1832 עברה משפחתו ללנגנברג, וב-1841 לציריך, שם נחשף לנגה לראשונה לתאוריות חינוכיות, וחשוב מכך, לכתביו של הפילוסוף עמנואל קאנט. בשנת 1848 הלך ללמוד פילולוגיה אצל פרידריך ריטשל באוניברסיטת בון.
תחומי עניין
לנגה היה אדם רחב אופקים, והתעניינתו האינטלקטואלית הייתה מגוונת. בצעירותו עסק לנגה בעיקר במתודות החינוך ובמטרותיו, והתעניינתו בתחום זה לא פסקה כל ימיו. בשנים אלו החלה התעניינותו גם בפוליטיקה. התעניינות שהלכה וגדלה עם השנים ובאה בסופו של דבר לידי ביטוי במאמריו העיתונאיים ובכמה מספריו. התעסקותו האינטנסיבית של לנגה במטאפיזיקה החלה דווקא בגיל מאוחר יחסית (אם כי התעניינותו בפוליטיקה נקשרה אצלו מידית עם פילוסופיה פוליטית). עיקר תרומתו לפילוסופיה הייתה, כפי שצוין, בשלוש שנותיו האחרונות, כאשר פיתח עם הרמן כהן את תורת האסכולה הניאוקאנטיאנית.
פדגוגיה
לנגה טען שמטרת החינוך היא לייצר אנשים 'חופשיים, רציונליים ותרבותיים'. על מנת ליצור אנשים כאלו, עלינו ללמוד מתודות חינוכיות מההיסטוריה של החינוך. בנוסף, לנגה שם דגש גדול על הדוגמה האישית בחינוך. משום כך, הוא התאים, מורים צריכים להיות מעורבים פוליטית על מנת ליצור תלמידים מוערבים ואכפתיים שידאגו לחופש ולמולדתם.
פוליטיקה ופילוסופיה פוליטית
לנגה היה סוציאליסט בדעותיו והשתייך למפלגת הליבור הגרמנית, שהייתה סוציאלית-ליברלית בדעותיה. עם זאת, ואף על פי שקיבל את תורתו של דרווין, היה לנגה ממתנגדיו החריפים של המטריאליזם של קרל מרקס. לנגה טען למעשה, כי למרות שיש לקבל את תורתו של דרווין כהסבר ההיסטורי הנכון לקיום האנושי, אין להסיק מכך שום מסקנות נורמטיביות לגבי כיצד צריך האדם להתנהג. משום כך שלל לנגה את הסברו הספקולטיווי של המטריאליזם של מרקס, אך מאידך, צידד בסוציאליזם, שאותו ראה כמוסרי יותר מהקפיטליזם. בהתאם לכך עודד לנגה חינוך לאידיאליזם, ואף לרליגיוזיות ודתיות, אם כי לא ברור עד כמה האמין באמיתותה האונטולוגית של הדת. לנגה היה מודאג מתוצאות המחקר של תומאס מלתוס שהראו שהעולם מתקדם לקראת פיצוץ אוכלוסין. משום כך, דגל לנגה בשימוש באמצעי מניעה לצמצום התרבות האוכלוסייה, וגם בשימוש מאוזן ומחושב יותר במקורות המזון העולמי.
פילוסופיה ונאו-קאנטיאניזם
בתחילת המאה ה-19 עלו שתי מגמות מנוגדות על בימת הפילוסופיה - האידיאליזם ההיגליאני מחד, והמטריאליזם הנטרוליסטי הקיצוני (שנתמך לכאורה על ידי הצלחותיו הכבירות של המדע באותה התקופה) מאידך. לנגה חשב שלמטריאליזם ישנן בעיות פילוסופיות חמורות, אבל גם הפילוסופיה ההיגליאנית פושטת רגל. לנגה נדרש אפוא, ליישב את הצלחותיו המטריאליסטיות כיביכול של המדע יחד עם ההיגיון המטאפיזי. את שילוב זה ניתן למצוא, כך הוא טען, בפילוסופיה של עמנואל קאנט. לנגה אכן היה ראשון הנאוקאנטיניים, ומייסד האסכולה הנאוקאנטינית של מרבורג, אולם כאן יש להדגיש שני סיוגים: האחד הוא שלנגה עצמו היה חסר חשיבות לולא הפיתוח שעשו ממשיכי דרכו בנאוקאנטיאניזם. שנית, לנגה עצמו היה הרבה פחות קאנטיאני ממה שנעשתה לאחר מכן האסכולה הנאוקאנטינית של מרבורג. לנגה למעשה היה אידיאליסט קיצוני יותר מקאנט משום שטען שאין קיום אובייקטיבי לדבר כשלעצמו, אלא כל התופעות הם רק אידיאות של הרוח. בעמדתו זו, מזכיר לנגה יותר את ג'ורג' ברקלי מאשר את קאנט. לנגה הראה מדוע הצלחות המדע והתאוריות החדשניות שלו, כגון זו הדרוויניסטית, אינם סותרות את תורתו של קאנט, אך עם זאת הוא לא התייחס לעדכונים שהייתה צריכה תורתו של קאנט לעבור בעקבות המצאת הגאומטריה הלא אאוקלידית, כפי שעשו נאוקאטיניים אחרים מאוחר יותר. לנגה היה קאנטיני מובהק בכך שהרבה להזכיר את מגבלותיה של התבונה ואת חוסר יכולתה לדבר על דברים שמעבר לה כגון מושג האל, או הסיבתיות המוחלטת (דטרמיניזם). הפילוסופיה הנאוקאנטינית הלכה ופרחה בשנים שלאחר מותו של לנגה. אנשים כמו אוטו ליבמן והרמן כהן המשיכו להפיץ את תורתו של לנגה עם חידודים ושיפורים. הרמן כהן, המפורסם שבנאוקאנטיניים, אף הוציא את 'תולדות המטריאליזם ובקורת משמעותו בעת הנוכחית' בהוצאה חדשה, ביחד עם מאמר בקורת שכתב עליו.
Only You (And You Alone)
הוא שיר פופ אמריקאי שהולחן במקור על ידי באק ראם. השיר הוקלט במקור על ידי להקת הפלאטרס בשנת 1955. השיר היה לאחד משירי הבלדה הרומנטיות המצליחים ביותר בשנות ה-50 של המאה ה-20.