cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מנזר סנטה קתרינה
כנסיית המנזר
מן העיטורים המקוריים של הכנסייה נותרו כמה פסיפסים ביזנטיים. גם בדוגמאות אלו מן האמנות הביזנטית יש נטייה לשטיחות בתיאור הרקע. אולם, לעומת פסיפס הטרנספיגורציה בכנסיית סנט אפולינרה אין קלאסה, מציג הפסיפס בכנסייה של מנזר סנטה קתרינה גישה נראטיבית יותר לתיאור הנושא. במרכז הפסיפס, הנמצא באפסיס, מופיע ישו כאדם צעיר עטור בזקן שחור קצר העולה לשמיים, כשמסביב לגופו הילה אובאלית. דמויות השליחים בסצנה מציגות את רגשותיהן ומביעות את הדרמה של המאורע המתואר. לצד ישו מופיעים אליהו ומשה. גם בקטע פסיפס המציג את משה לצד הסנה הבוער מורגשת הנטייה הנראטיבית בעיצוב תנוחתו של משה, המתואר כשרגלו האחת מונחת על אבן והוא מסיר את סנדלו. התיאור מציג עומק בהסתרה של היד מאחורי הרגל הכפופה ובעזרת קפלי הבגד של משה. בשל איכותם הנדירה של הפסיפסים הללו, שהם אחת הדוגמאות הבולטות לאמנות מונומנטלית בשטחים המזרחיים של האימפריה הביזנטית, נטען כי מקורם של פסיפסים אלו הוא בקונסטנטינופול. אולם, העובדה כי גם אדריכל המבנה היה מקומי עשויה לסתור הנחה זו.
דלתות הבזיליקה מתוארכות למאה ה-11. הן מעוטרות בארבעה תבליטים ועליהם תיאורים של ציפורים, חיות, צמחים ועלים. מעליהן מופיעה כתובת ביוונית המצטטת את : "זה-השער ליהוה צדיקים יבאו בו".
אוצרות המנזר
ספריית המנזר מכילה את האוסף השני בגודלו בעולם של כתבי יד וקודקסים יקרי ערך. האוסף הגדול, שני רק לזה של הוותיקן, מכיל חיבורים ביוונית, בלטינית, בעברית, בסורית, בערבית בגאורגית ועוד. כתב היד המפורסם ביותר שנמצא בה היה ה"קודקס סינאיטיקוס", תרגום השבעים מהמאה ה-4 או מהמאה ה-5. הקודקס נמכר בשנת 1859 לרוסיה ובשנת 1934 נמכר שוב למוזיאון הבריטי.
אוסף יצירות האמנות הגדול של המנזר מכיל כמה מתמונות האיקונין המוקדמות ביותר. הוא מכיל כאלפיים עבודות אמנות. בין יצירות אלו ישנן המתוארכות למאה ה-5 או ה-6, אולם מרבית האיקונות נעשו בין המאה ה-9 למאה ה-13. בין העבודות נמצא דיוקן של פטרוס, עשוי בטכניקה של ציור בשעווה, המתוארך למאה ה-6. ציור מפורסם אחר, מן המאה ה-16, מציג את מרים, אם ישו אוחזת בבנה ישו. חלקם הגדול של הציורים נעשו על ידי נזירים תושבי המנזר, שפיתחו סגנון ציור בעל מאפיינים מקומיים.
לאחר מלחמת סיני ירדה משלחת של פרופסורים מהאוניברסיטה העברית למנזר ובמשך 8 ימים חקרה את כתבי היד במנזר. מיכאל אבי יונה פרסם חלק מצילומי כתבי היד שנסקרו.
הפיגוע ב-2017
ב-18 באפריל 2017 פתחו חמושים בירי על שוטרים מצריים המאבטחים את המנזר המשמש כאתר תיירות חשוב בדרום סיני. ארגון המדינה האסלאמית נטל על עצמו את האחריות לפיגוע, בו נהרג שוטר מצרי ונפצעו ארבעה נוספים.
Glory (מיני-אלבום)
Glory (בעברית: תהילה) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת האוסטרלית איגי אזליה. המיני-אלבום יצא לאור ב-30 ביולי 2012 על ידי חברת התקליטים גראנד האסל רקורדס. אלבום זה, הוא הראשון של אזליה אשר יוצא על ידי חברת תקליטים.
ביקורת
מגזין XXL הפנה כלפי המיני-אלבום ביקורת מעורבת, תוך שסקר את השירים הנכללים בו, ואת הסגנון המוזיקלי שלו. בנוסף לכך, נתן המגזין ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה כוכבי זהב בסך הכול.
כמו כן, הורד האלבום באינטרנט למעלה מ-50,000 פעמים.
סגן ראש המטה הכללי
סגן הרמטכ"ל הוא סגנו של ראש המטה הכללי של צה"ל. סגן הרמטכ"ל הוא קצין בדרגת אלוף, והוא בעל התפקיד השני בראש מדרג צה"ל.
היסטוריה
תפקיד סגן הרמטכ"ל לא אויש באופן רציף. עד לשנת 1999, סגני רמטכ"ל כיהנו במקביל בתפקיד ראש אג"ם, למעט חיים בר-לב שכיהן בתפקיד ערב מלחמת ששת הימים ובמהלכה וישראל טל שכיהן בתפקיד לאחר מלחמת יום הכיפורים. בשנת 1999 הוקם אגף המבצעים והתפקידים הופרדו באופן רשמי, מאז מקובל לראות בסגן הרמטכ"ל כממונה על בניין הכוח בצה"ל. על אף הצעות חוק בעניין, סגן הרמטכ"ל אינו מוגדר בחוק כממלא מקומו של הרמטכ"ל, סוגיה שמבקר המדינה נתן עליה את דעתו בדו"ח שפרסם בשנת 2010.
ממלא תפקיד סגן הרמטכ"ל (ובעבר – ממלא תפקיד ראש אג"ם) הוא בדרך-כלל אחד המועמדים הטבעיים להחליף את הרמטכ"ל היוצא, ומקובל לראות במילוי התפקיד "חניכה" לפני קבלת הפיקוד על צה"ל. 19 מבין 22 הרמטכ"לים שעמדו בראש צה"ל עד היום, שימשו קודם לכן בתפקיד סגן הרמטכ"ל, לרוב בסמוך למינוים לראשות המטכ"ל.
סגן הרמטכ"ל הנוכחי הוא האלוף אמיר ברעם.
סגני הרמטכ"ל לדורותיהם
הערה: בתאים הבהירים מופיעים סגני רמטכ"ל שכיהנו מאוחר יותר גם בתפקיד הרמטכ"ל.
שמעון ישראלי
שמעון ישראלי (נולד ב-3 בדצמבר 1932) הוא זמר-יוצר, מלחין, פזמונאי, שחקן קולנוע ותיאטרון, קומיקאי, תסריטאי, מחזאי, סופר ובמאי ישראלי. ידוע רבות בשל נוכחותו הבימתית וקולו הרועם והוא האמן הראשון שהעלה מופעי יחיד בישראל. חתן פרס התיאטרון הישראלי על מפעל חיים.
ביוגרפיה
שמעון ישראלי נולד בשנת 1932 בשם שימק (שמעון) פוססורסקי (Szymon Posesorski) בוורשה בירת פולין. הוריו היו ישראל ואסתר לבית קולנברג והוא היה הצעיר מבין חמישה ילדים. לאחר הפלישה הנאצית לפולין הצליחה משפחתו לברוח אל החלק שנכבש בידי ברית המועצות, לעיר ברנוביץ' ומשם עבר עם אחותו לסטולפצה. לאחר הכיבוש הגרמני ב-1941 נכלא עם שאר היהודים בגטו סטולפצה. בסוף 1942 נרצחו רוב תושבי הגטו, אך אמו הצליחה להבריח אותו. אחיו הגדול, צבי-הרש, הנהיג קבוצה של מאות יהודים שהצטרפו לפרטיזנים, וישראלי ואחותו הניה הצטרפו אליהם. מכל משפחתו רק הוא ואחותו הניה שרדו את השואה. הוא שהה עם אחותו בבית הילדים באוטבוצק, ולאחר מכן עברו השניים לגרמניה.
בשנת 1946 עלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער ועיברת את שם משפחתו ל"ישראלי". בארץ חי אצל משפחה מאמצת במושב כפר חיטים, ומאוחר יותר עבר להתגורר בתל אביב, שם מצא עבודה בחנות ספרים.
בשנת 1950 סיים את לימודיו בסטודיו הדרמטי של תיאטרון האוהל, ובתקופת שירותו הצבאי בצה"ל שירת בלהקת הכרמל.
לאחר שחרורו מצה"ל בשנת 1953 החל לשחק בתיאטרון הקאמרי ובתיאטרון הבימה, בין היתר בהצגות "זעקי, ארץ אהובה" (1953) ו"הוא הלך בשדות" (1956).
ב-1957 חבר לאריק לביא ולצבי בורודו, והשלושה הקימו יחד את ההרכב "שלושת המיתרים" (טריו ערבה). כבר בתקופה זו נודע ישראלי בקול הבס העמוק שלו, ובשל כך דבק בו הכינוי "פול רובסון הישראלי". הוא הכיר את רובסון אישית ואחד השירים שנהג לבצע היה שירו של רובסון "Ol' Man River". ב-1958 הופיעה הלהקה בצרפת וזכתה להצלחה כבירה, בהופיעה באולם "אולימפיה" שבפריז לצד זמרים כשארל אזנבור וז'אק ברל. הלהקה ביצעה בעיקר שירי בוקרים, בהם "שיר הבוקרים" ("ערבה, ערבה אין קץ").
לאחר התפרקות הלהקה, ולאחר תקופה קצרה בתיאטרון סמבטיון, הצטרף ישראלי בשנת 1959, ביוזמתו של אפרים קישון, ללהקת "בצל ירוק", בתוכניתה "אף מילה למורגנשטיין". שירים בולטים בהם השתתף בשירה הם "ונצואלה" ו"אדוני השופט" ("אינני אשם, אינני אשם").
בשנת 1960 יצא ישראלי במסגרת "מועדון התיאטרון" במופע היחיד "סתם יום של חול", ובכך היה מחלוצי מופעי היחיד בישראל. במופע שר ישראלי שירים שהלחין וכתב, ובהם "סתם יום של חול" ו"כך בראו את העולם". המופע זכה להצלחה קופתית, ולאחריו הופיע בתשעה מופעי יחיד נוספים.
בתחום התיאטרון והקולנוע, עסק ישראלי, מעבר להיותו זמר ושחקן, גם בבימוי ותסריטאות. הוא ביים מופעים והצגות תיאטרון, ובין היתר ביים את אחת מתוכניותיה של להקת פיקוד צפון, ואף הלחין חלק משיריה (בהם "עמק דותן" ו"טנגו אלף הפרצופים"). הוא השתתף בכתיבת תסריטים לסרטי קולנוע עלילתיים ("לופו בניו יורק", "אדון ליאון" ו"בלפר") וסרטי מתיחות ("חייך אכלת אותה").
ב-1962 שיחק בסרטו של אילן אלדד "סיניה" לצד דינה דורון ויפתח ספקטור.
ישראלי השתתף ב-1963 עם יעקב מלכין בכתיבת התסריט ל"המרתף", סרט ישראלי בבימויו של נתן גרוס. הסרט היה הראשון שעסק בנושא השואה וסיפר על צעיר יהודי ונקמתו בקצין נאצי. ישראלי אף שיחק בו. הסרט זכה בפרס כינור דוד ובפרס הצעירים בפסטיבל ברלין, אך נחל כישלון קופתי.
בשנת 1968 עבר ישראלי לחיפה בהזמנת אבא חושי כדי להקים בה תיאטרון נוער, והחל לשחק בתיאטרון העירוני חיפה. גם בתיאטרון חיפה שימש כבמאי למספר הצגות.
בשנת 1970 נסע ישראלי לדרום אפריקה למשך שנה, שם גילם את דמותו של טוביה החולב במחזמר "כנר על הגג".
בשנת 1977 שיחק בסרטו של מנחם גולן "מבצע יונתן" ובשנת 1984 שיחק בסרטו של יקי יושע "מכת שמש".
בשנת 1992 שיחק במחזה "תינוקות לילה" מאת אברהם ב. יהושע בתיאטרון הבימה.
בשנת 1994 שודרה בערוץ 2 הסדרה הקומית "פאפא" על פי תסריט שכתב.
בשנת 2001 הוציא לאור את ספרו "הגועל והנפש - מקאמות הומוריסטיות" הכולל 39 מקאמות העוסקות בחברה הישראלית בשנות השמונים של המאה העשרים. בשנת 2002 שיחק בסרטו של אייל שיראי "בת קול".
בין השירים הנוספים שהלחין: "שיירת הרוכבים" ל"דודאים" למילים של נעמי שמר, "כך בראו את העולם" ו"האורקסטרה של ראשון" שכתב דן אלמגור ועוד. ישראלי הוציא מספר אלבומים של שירים בביצועו, ובהם "ערב ישראלי" ו"סתם יום של חול".
בשנת 1998 הוענק לו תואר "יקיר העיר חיפה" ובשנת 2004 זכה ב"פרס התיאטרון הישראלי" על מפעל חיים.
בשנת 2007 שיחק בסרט "אסקימוסים בגליל", על פי תסריט מאת יהושע סובול.
בשנים האחרונות ישראלי מופיע בערבי זמר מיוחדים ברחבי הארץ, בליווי אירית, בתו הפסנתרנית.
תחנת הרכבת התחתית בונד סטריט
תחנת הרכבת התחתית בונד סטריט (באנגלית: Bond Street tube station) היא תחנה ברכבת התחתית של לונדון הממוקמת ברחוב אוקספורד, קרוב לצומת עם רחוב בונד. למרות שם התחנה, הכניסה למעשה היא מרחוב אוקספורד ולא מרחוב בונד ואף קרובה יותר לצומת עם רחוב דייוויס.
היסטוריה
התחנה נפתחה לראשונה ב-24 בספטמבר 1900 בידי חברת "סנטרל לונדון ריילוואי", כשלושה חודשים לאחר שהתחנות הראשונות בקו סנטרל נפתחו. שטחי בניין התחנה, בשיתוף עם שאר תחנות קו הסנטרל עוצבו על ידי האדריכל הנרי בל.
ב-24 באוקטובר 2022, באיחור ניכר משאר התחנות החדשות בקו אליזבת, נפתח החלק החדש בתחנה הכולל שתי כניסות חדשות לתחנה, שני רציפים חדשים ומעבר תת-קרקעי לתחנה המקורית של קו סנטרל ו-קו ג'ובילי.
מוריס תורז
מוריס תורז (בצרפתית: Maurice Thorez; 28 באפריל 1900 – 11 באפריל 1964), פוליטיקאי צרפתי שהנהיג את המפלגה הקומוניסטית הצרפתית מ-1930 עד מותו. הוא גם שירת כסגן ראש הממשלה של צרפת מ-1946 עד 1947.
תורז נולד בנוייל גודו, פא דה קלה. הוא היה לכורה פחם בגיל 12. בשנת 1919 הצטרף אל המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, אך מהר מאוד הצטרף למפלגה הקומוניסטית ונכלא מספר פעמים בשל פעילות פוליטית. בשנת 1923 היה למזכיר המפלגה, וב-1930 המזכיר הכללי של המפלגה, ובתפקיד זה המשיך לכהן עד מותו. תורז זכה לתמיכתו של המנהיג הסובייטי יוסיף סטלין למנהיגות המפלגה הקומוניסטית הצרפתית, לאחר פיצולים בהרבה מפלגות קומוניסטיות בגלל מאבקו בלאון טרוצקי. אף שהיה המנהיג הרשמי של המפלגה, הוא הופעל בחשאי על ידי הקומינטרן בתיווכו של אז'ן פריד המסתורי.
תורז נבחר לפרלמנט בשנת 1932 לראשונה ובמשך 34 שנים היה נציג של איברי-סיר-סן. ב-1934 הוא עזר ליצור את החזית העממית, ברית בין הקומוניסטים, הסוציאליסטים והסוציאליסטים הרדיקליים.
בתחילת מלחמת העולם השנייה גויס לצבא אך ערק ונמלט לברית המועצות. חזר לצרפת לאחר המלחמה ובשנים 1946-1947, בתקופת הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית, והרפובליקה הצרפתית הרביעית היה סגן ראש ממשלת צרפת.
ד"ר קווין, רופאה במערב
ד"ר קווין, רופאה במערב (באנגלית: Dr. Quinn, Medicine Woman) היא סדרת דרמה טלוויזיונית אמריקאית אשר שודרה ברשת CBS בארצות הברית מ-1 בינואר 1993 ועד ל-16 במאי 1998. בישראל הסדרה שודרה בערוץ 2.
תקציר העלילה
הסדרה מתחילה בשנת 1867 ומתמקדת ברופאה מבוסטון, מסצ'וסטס בשם מיקלה קווין (אותה מגלמת ג'יין סימור). אחרי מות אביה, ד"ר קווין עוברת לעיירה קטנה בקולורדו בשם קולורדו ספרינגס על מנת לעסוק ברפואה. היא מתיידדת עם סאלי (אותו מגלם ג'ו לנדאו), המקורב לאינדיאנים, ונעזרת במיילדת והשותפה שלה במרפאה, שרלוט קופר (אותה מגלמת דיאן לאד). בהמשך, נחש ארסי מכיש את שרלוט. לפני מותה, שרלוט מבקשת ממיקלה שתטפל בשלושת ילדיה - מת'יו, קולין ובריאן. בעקבות זאת, ד"ר קווין עוברת למגורי קבע בעיירה ומסתגלת לחיים החדשים כאם לשלושה ילדים.
במהלך הסדרה נרקמת מערכת יחסים בינה לבין סאלי, עד שלבסוף אלה נישאים ונולדת להם בת. לאורך הסדרה, ד"ר קווין מנסה להסתגל לחיים בעיירה השונה מהסביבה המודרנית בה הייתה רגילה לחיות, ונחושה להוכיח לתושבי המקום, אשר אינם סבורים כי נשים יכולות לעסוק ברפואה, כי הם טועים ושאל להם להפלות נשים. במשך שש עונותיה הסדרה עסקה במגוון רחב מאוד של נושאים, כמו גזענות, התמודדות עם מחלה, אהבה, נישואין, מיניות, כסף ויחסים בין הורים לילדים. מלבד מיקלה הסדרה עוסקת בחייהם של הרבה אנשים. כבר בתחילת הסדרה, מת'יו קולין ובריאן נקשרים אל מיקלה מאוד, והצעירים אף קוראים לה אמא. הסדרה מלווה את שלושתם לאורך השנים. מת'יו עומד להתחתן עם אינגריד, שמתה מכלבת. הוא הופך להיות שריף, ובסוף הסדרה לומד להיות עורך דין. קולין עוזרת למיקלה במרפאה ומחליטה ללמוד להיות רופאה. בפרק הסיום של הסדרה היא מתחתנת עם בחיר ליבה, הרופא אנדרו (בסרט השני, מתגלה כי קולין זכתה ללמוד רפואה בהרווארד, כסוג של ניסיון של נשים להיות רופאות. היא זוכה בציונים הגבוהים ביותר מבין המסיימים). בריאן מגלה את אהבתו לכתיבה, ומסייע לדורותי ג'ניגנס, (אלמנה, שברחה מבעלה המכה, והוא מת משתיית יתר) לכתוב את העיתון של העיר. הסדרה עוקבת אחרי מספר רב של דמויות, כמו דורותי, "ענן רוקד" שהוא השאמאן של האינדיאנים המקומיים וחברו הטוב ביותר של סאלי, ג'ייק סליקר, ראש העיר, האנק לוסאון בעל הבר המקומי, לורן בריי, מנהל החנות הכלבו המקומית, רוברט אי, הנפח האפרו אמריקאי של העיירה, ואשתו גרייס, שפותחת מסעדה בעיר, הוראס, שעובד במשרד הטלגרף, ואשתו מויירה, יצאנית לשעבר.
היער (ספר מתח)
היער, ספר המתח ה-16 של הרלן קובן, התפרסם ב 2007. הספר תורגם לעברית על ידי ירון פריד ויצא לאור, כמו שאר ספריו של הרלן קובן, על ידי ידיעות ספרים.
וולקן (קומיקס)
וולקן (באנגלית: Vulcan) היה דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט שהופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת X-Men: Deadly Genesis #1 מינואר 2006, ונוצרה על ידי הכותב אד ברובייקר והמאייר טרוור היירסין.
וולקן הוא האלטר אגו של גבריאל "גייב" סאמרס, אחיהם הצעיר של סקוט ואלכס סאמרס, שידועים בזהויותיהם סייקלופס והאבוק, בהתאמה. סאמרס הצעיר הוא בנם שטרם נולד של כריסטופר וקתרין סאמרס, שנחטפו בידי ד'קאן, שליט האימפריום של השי'אר. השליט המטורף דקר את קתרין ההרה לאחר שכריסטופר ניסה להימלט, היא עצמה נהרגה והתינוק נחשב למת. אולם, העובר הזעיר הוצא מגופה והוכנס למאיץ אינקובטור, בו השתמשו כדי לגדל עבדים מינקות. כתוצאה מכך, הרך הנולד גדל בקצב מואץ עד לבגרותו. הוא נשלח לכדור הארץ כעבדו של אריק האדום, עושה דברו של ד'קאן, אך נמלט ממנו ונמצא בידי מוירה מק'טאגרט ללא כל זיכרון מעברו. היא לקחה אותו תחת חסותה ועזרה לו לפתח את כוחותיו. זאת ועוד, צ'ארלס אקסבייר זיהה בו את החותם הגנטי השייך למשפחתו, ולמשך זמן מה סאמרס הצעיר הצטרף לקבוצת אקס-מן חדשה שנשלחה להציל את הקבוצה המקורית מהאי התבונתי קרקואה. אולם, הוא נשכח מאחור ונחשב למת. המום וכאוב ממות אחיו, סקוט פנה בחוסר אונים לאקסבייר, שהחליט למחוק את זיכרונותיהם של כולם מאירועים אלו על מנת לחסוך את הצער.
היער (ספר מתח)
עלילה
פול קופלנד, תובע מחוזי אלמן, בן להורים יהודים שהיגרו לארצות הברית מרוסיה,עובד על תביעת אונס גדולה בה נאשמים שני סטודנטים עשירים.
וולקן (קומיקס)
בימים מודרניים, וולקן התעורר כתוצאה מהאנרגיות המוטאנטיות ששוחררו בעקבות אירועי בית אם. הוא חזר משהותו הארוכה בחלל כדי לנקום באקסבייר, הרג את באנשי תוך כדי, וכמו כן ניסה להרוג את וולברין וחטף את רייצ'ל סאמרס - אחייניתו מיקום מקביל - ואת סקוט אחיו. בהמשך, הוא שב למקום בו גדל, אימפריית השי'אר, ונקלע למלחמה בין-גלקטית שבמהלכה נבחר לשמש כקיסר.
בסוף אירועי "מלחמת המלכים", חזיז שחור מתעמת עם וולקן ומפעיל פצצה אימתנית הגורמת לחור במרקן הזמן והחלל, והורגת את וולקן. מאוחר יותר התגלה כי הוא לא נהרג, והצטרף לאומת המוטאנטים של צ'ארלס אקסבייר על האי קרקואה.
היער (ספר מתח)
עלילה
בצעירותו חווה טרגדיה כששהה במחנה קיץ בשם קשא"ה (ראשי תיבות של קיץ של שלום, אהבה והבנה) בתפקיד מדריך. באחד הלילות, בזמן שפול היה בתפקיד והיה אמור להשגיח שהילדים לא יצאו מאזור המחנה, הפקיר את משמרתו וברח ליער יחד עם חברתו לוסי. ארבעה ילדים ניצלו זאת וברחו אל היער: מרגוט גרין, דאג בילינגהאם, גיל פרז וקמיליה קופלנד - אחותו של פול קופלנד עצמו. גופותיהם של מרגוט גרין ודאג בילינגהאם נמצאו מאוחר יותר, אך גופותיהם של קמיליה קופלנד וגיל פרז לא נמצאו, וגם זהות הרוצח נותרה עלומה. שלוש שנים לאחר מכן נעצר ווין סטובנס בקשר לרצח של חמישה מחנאים צעירים אחרים. ווין סטובנס היה מדריך במחנה קשא"ה אך לא נמצא כל קשר בינו לבין הרציחות שהיו במחנה. בעקבות מותה לכאורה של אחותו קמיליה, אימו של פול בורחת מהבית. אביו טוען עד ליומו האחרון שבתו עדיין חיה, ומשביע את פול למצוא אותה. בעקבות האירוע, ארבעת הורי הילדים תובעים את איירה, אביה של לוסי שהמחנה היה תחת ניהולו, ומקבלים שמונה מאות אלף דולר כל אחד, מה שמביא לסגירת המחנה ולהידרדרות במצבו הנפשי של איירה.
20 שנה מהרציחות, כאשר פול עובד על תיק האונס, המשטרה קוראת לו כי נמצאה גופה שמקושרת אליו של אדם בשם מנולו סנטיאגו. החוקרים אומרים לפול שעל מנולו נמצאים פרטים המקשרים אותו לפול, ובניהם גזירי עיתון המדברים על פול כתובע מחוזי וגם כנער שלא היה אחראי וגרם בדיעבד למותם של 4 הנערים מהמחנה. פול מזהה שהאיש המבוגר הוא לא אחר מאשר גיל פרז (הנער שמת מהיער) בגלל צלקת ביד ימין שהייתה על הגופה וגם הייתה לגיל פרז. אמנם כשמביאים את הוריו של גיל פרז לזיהוי הגופה, הם טוענים שלגיל הייתה צלקת ביד שמאל ולא ביד ימין ולכן הגופה היא לא גיל. בינתיים פול עובד על משפט האונס ואבא של אחד מהנערים שפול מאשים באונס אומר לפול שבמידה והוא לא יזרוק את התיק, הוא ייכנס לחייו האישיים ויהרוס אותו כאישיות ציבורית. פול לא מאמין להוא יעשה זאת ולכן ממשיך בחייו. שפול מתיישב במכוניתו ומגלה כי פרצו אותה ושמו לו שם תמונה של אביו במדי ק.ג.ב ורשום על התמונה "השלד הראשון". פול הולך לחבר קרוב של אביו, אותו הוא מכנה 'דוד סוש', וזה מספר לו כי אביו לא עלה לאמריקה כי רצה אלא כי הק.ג.ב כפה עליו לעשות זאת כדי להביא מידע על אמריקה. פול מספר שהק.ג.ב בחר אותו דווקא בגלל שאביו ואימו של אשתו ברוסיה (אשתו שברחה לאחר מות ביתו) נלקחו בידי הק.ג.ב למחנה בסיביר, שם עונו ונרצחו. פול מבין שמי שדאג שישימו לו את זה, היה אבא של אחד הנערים שהוא תובע באונס והוא מבין שיש סוכנות חקירות שמחפשת עליו דברים.
כמו רוב הסיפורים של קובן, גם בספר הזה ישנן שתי עלילות שמתחברות. את העלילה השנייה ממלאת לוסי שמתגלה כאהובת נעוריו של פול. לוסי היא מרצה לספרות באוניברסיטה וכחלק מתרגיל היא מבקשת מתלמידיה לכתוב לה סיפור שקשור לטראומה ושהסיפורים נכתבים באופן אנונימי. אחד הסיפורים שנשלח הוא לא אחר מאשר הסיפור שלה עצמה. גם היא הייתה בליל הרצח, וגרמה לפול לא לשמור ביחד, אלא להיכנס ליער ולהתגפף. וביומן מתואר שלאחר מכן לוסי נוגעת במשהו שנראה כמו דם. ובזה נגמר היומן. בעזרת לוני, עוזרה לאוניברסיטה היא מנסה לגלות מי מהתלמידים כתב את היומן. לוני מוצא לה על תלמידה שכתבה את זה, מה שמתברר אחר כך כטעות ומישהו אחר כתב את היומן. כשהיא הולכת לבקר את אביה היא מגלה שעוד מישהו ביקר אותו, מישהו בשם מנולו סנטיאגו. היא מחליטה לפנות לפול לאחר 20 שנה כדי שיעזור לה לפענח את התעלומה.
פול פונה למיוז, החוקרת שעובדת איתו ומבקש ממנה לגלות מי הסוכנות חקירות שמחפשת עליו דברים, בזמן שדילן (הבלש שעובד על המקרה של מנולו סנטיאגו) מתקשר לפול ומודיע לו שהם איתרו מישהו שהיה בקשר על מנולו. פול הולך לאישה שהייתה עם מנולו בקשר רומנטי, וזאת טוענת שלא יודעת עליו הרבה ומנסה לפתות את פול לקשר רומנטי איתה, פול מסרב. כשפול מוצא ראיה חותכת שמוצאת כי הנערים אנסו את הנערה, ובכך סוגר את המשפט, המהלכים שמפעילה סוכנות החקירות, שהוא מגלה שנקראת במ"ר מתחילה לחשוף עליו עוד דברים. בעקבות פנייתה של לוסי אליו הוא מחליט לחפש מי שלח אליה את היומן, וגם מחליט לנוסע לווין סטיבנס (מי שנחשד ברצח הנערים), כי הוא מטיל ספק בכך שהוא עשה זאת, מיוז מזהירה את פול מווין בטענה שווין הוא שקרן פתלוגי.
כאשר לוסי שומעת שמנולו סנטיאגו הוא גיל פרז, היא מבינה שהוא זה שביקר את אביה, היא הולכת לשאול את אביה על כך, ומספרת לו שהיא ופול עובדים יחד על המקרה כדי לברר עם אחותו של פול עדיין בחיים, הוא מודיע לה שהוא רוצה לדבר עם פול ביחידות.
מיוז מגלה לפול כי הנערה ההודית שיצאה עם סנטיאגו (מי שנחשד שהוא גיל פרז) היא בעצם חוקרת של הבמ"ר, פול הולך להתעמת איתה. הסוכנת מגלה לפול שכאשר שכרו את הסוכנות הצעד הראשון של הסוכנות הייתה לפנות לכל מי שהיה במחנה, כדי שיביאו להם מידע על פול. מנולו הזדהה כמישהו ממשפחת פרז שיש לו מידע כנגד פול, ותפקידה הייתה לפתות אותו כדי לברר עם באמת יש לו מידע כנגד פול. בינתיים, מיוז שולחת אנשים עם ציוד מתקדם כדי לאתר עוד גופות ביער, הם מוצאים עצמות של אישה שנמצאת בגובה של אחותו של פול, והם מגלים שאותה אישה ילדה. למשרד של פול מגיעה אחותו של גיל פרז, ומבקשת ממנו להפסיק להגיד שגיל פרז חי, כי אם יתגלה שהוא היה חי כל השנים הללו, הכסף שמשפחתה הרוויחה מהתביעה ילך, והם יואשמו בהונאה. בנוסף אחותו טוענת שגיל לא יצא מהיער לבדו, וגם אחותו של פול בחיים. בינתיים ליורק (הבלש שחוקר את המקרה של מנולו) מתגלה כי על גופתו של מנולו נמצאו סיבים ישנים המתאימים למכוניתו של איירה (אביה של לוסי).
לאחר שמיוז מודיעה לפול שמצאו את גופת אחותו, ושאחותו הייתה בהיריון, פול עדיין מסרב להאמין ולוסי לוקחת את פול לדבר עם איירה, איירה לוקח את פול לסיבוב ביער, שם הוא שואל אותו אם הוא מתכוון להפסיק עם החקירה. שפול עונה לו שהוא מתכוון לחקור עד שימצא מה קרה לאחותו, איירה שלף אקדח והחל לירות בפול, פול מתחמק. לוסי והחוקרים שבאו לעצור את איירה שומעים את הייריה הם, מוצאים את איירה, ואיירה מתאבד. פול מתעורר בבית חולים, ומוצא לצידו את אמא של גיל פרז. האומרת שבאה את האמת. היא אומרת לפול שבאותו הלילה מרגרט זרקה את גיל, ולכן גיל החליט לנקום בה יחד עם דאג, ווין ואחותו של פול. הם מחליטים לקחת את מרגרט ליער שם הם קושרים אותה ומתכננים סתם להשאיר אותה כך כל הלילה אבל ויין מוציא סכין ורוצח אותה. כל 4 הנערים בורחים ווין שמתחיל לרדוף אחריהם משיג רק את דאג והורג אותו, בעוד פול וקארה (אחותו של פול) בורחים משם. כשגיל מוצא את אימו ומספר לה מה קרה, היא מבינה שהאשמה גם תיפול עליו, וגם היא מבינה את הכסף שתוכל להוציא מהמוות שלו, לכן היא מבקשת ממנו שיברח, והוא תסייע לו. אמו של גיל גם מספרת לאימו של פול והיא מחליטה להציל את אחותו ולברוח איתה לרוסיה. אמא של גיל גם מספרת לו גיל היה צריך כסף, ולכן התחפש למנולו סנטיאגו והביא פרטים כנגד פול.
פול לוקח את לוסי ליער שם הוא מתעמת איתה על משהו שנרשם ביומן שבו מתואר את לוסי רואה דם. לוסי מתחילה לבכות ולאחר מכן פול מספר את מה שווין אמר לו, שבעצם פול סחט את איירה, שיפקיד את פול בשמירה בעזרת העובדה שאיירה עישן סמים בעבר, ואם הדבר היה מתגלה, לאיירה הייתה נשללת הזכות לנהל מחנה קיץ. וווין גם סחט את לוסי שתצא עם פול באותו לילה ותסיט אותו מהשמירה, הוא סחט את לוסי עם אותו דבר שהוא סחט את איירה. בעקבות כך שלוסי הודתה שמה שפול אמר הוא נכון, היא גם מוסיפה שכאשר ראתה את הדם היא רצה לאיירה לספר לו ואיירה מחליט להשתיק את העניין כדי שלוסי לא תיחשד ברצח. פול מתעמת עם לוסי וטוען שאילולא הייתה שותקת כך אולי היא הייתה יכולה לעצור את ווין מלהמשיך לרצוח, ופול יוצא מן היער בעצבים. הספר נגמר בכך שפול יושב על סלע ומחכה ללוסי שתצא מן היער.
היתוך
{{פירושונים|
ליבה מזערית
\epsilon -ליבה
עבור מספר ממשי ומשחק \ (N;\nu), ה-\ \epsilon-ליבה מוגדרת להיות קבוצת וקטורי התשלומים הבאה:
הליבה המזערית
הליבה המזערית, אשר הוצגה לראשונה על ידי משלר, פלג ושפלי ב-1979 , מוגדרת להיות, כאשר , כלומר ה-\ \epsilon הגדול ביותר כך שה-\ \epsilon-ליבה אינה ריקה עבורו. מספר זה מוגדר היטב מכיוון ש-\ \nu פונקציה חסומה. הגדרה שקולה היא חיתוך כל ה-\ \epsilon-ליבות הלא ריקות.
כאשר ה-\ \epsilon-ליבה אינה ריקה אז היא מכילה את הגרעינון, ולכן גם הליבה המזערית מכילה את הגרעינון (כחיתוך של \ \epsilon-ליבות).
רייצ'ל גריפית'ס
רייצ'ל אן גריפית'ס AM (באנגלית: Rachel Anne Griffiths; ) היא שחקנית ובמאית קולנוע אוסטרלית. היא החלה את קריירת המשחק שלה בתפקיד משנה בקומדיה האוסטרלית המצליחה "חתונתה של מיוריאל" (1994). היה לה תפקיד לצד ג'וליה רוברטס בקומדיה הרומנטית האמריקאית "החתונה של החבר שלי" (1997), ואחריה גילמה את הילרי די פרה בסרט "הילרי וג'קי" (1998), שעליו קיבלה מועמדות לפרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
מ-2001 עד 2005, גריפית'ס גילמה את ברנדה צ'נווית' בסדרה "עמוק באדמה" של HBO, עליה זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה לשנת 2001 ובשתי מועמדויות לפרס אמי. לאחר מכן, משנת 2006 עד 2011, היא כיכבה בתור שרה ווקר בסדרת הדרמה של ABC "אחים ואחיות", עליה הייתה מועמדת לשני פרסי גלובוס הזהב ולשני פרסי אמי נוספים.
ביוגרפיה
גריפית'ס נולדה ב-18 בדצמבר 1968 במלבורן, ויקטוריה, אוסטרליה, ובילתה את ילדותה המוקדמת בעיר גולד קוסט, קווינסלנד. היא בתם של אנה ואדוארד מרטין גריפית'ס. יש לה שני אחים גדולים, בן וסמואל.
גריפית'ס למד במכללת Star of the Sea, בית ספר תיכון קתולי לבנות בפרבר ברייטון, מלבורן. לאחר מכן, היא קיבלה תואר ראשון בדרמה וריקוד במכללת ויקטוריה לאחר שלא התקבלה למכון הלאומי לאמנויות ודרמה  גריפית'ס הצטרפה ל-Woolly Jumpers, קבוצת תיאטרון קהילתית בעיר ג'ילונג. ב-1991 היא כתבה וכיכבה במופע יחיד "Barbie Gets Hip", שהוצג בפסטיבל פרינג' של מלבורן
את ההשראה להיות שחקנית קיבלה לאחר שצפתה בילדותה במיני-סדרה האמריקאית "שורשים".
קריירה
הייתה שחקנית מתחילה כשלוהקה לסרט "חתונתה של מיוריאל" (1994) כרונדה, חברתה הנאמנה של מיוריאל. הצלחתו של הסרט קידמה מאוד את הקריירות שלה ושל טוני קולט ששיחקה בו לצידה.
בשנת 1998 היא הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "הילרי וג'קי".
בשנת 2001 עלתה לשידור הסדרה האמריקאית "עמוק באדמה" ברשת HBO, בה שיחקה גריפית'ס את ברנדה צ'נווית', מדריכת יוגה ממשפחה בעייתית בכל חמש עונות הסדרה עד שהסתיימה ב-2005. תפקיד זה זיכה אותה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית משנה בסדרת טלוויזיה, פרס גילדת שחקני המסך, עוד מועמדות לפרס גלובוס הזהב ושתי מועמדויות לפרס אמי.
משנת 2006 עד לשנת 2011 שיחקה גריפית'ס בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "אחים ואחיות" את שרה ווידון (ווקר) במשך 5 עונות ברשת ABC. על תפקידה אף הייתה מועמדת פעמיים לפרס גלובוס הזהב ופעמיים לפרס אמי לשחקנית משנה בסדרת דרמה.
בשנת 2014 הצטרפה לצוות השחקנית בעונה השלישית של סדרת הדרמה-קומית האוסטרלית "House Husbands" בדמותה של בלה קראב.
בשנת 2015, היא עשתה את הופעת הבכורה שלה כבמאית טלוויזיה כאשר ביימה שלושה פרקים מתוך העונה השנייה של דרמת הנעורים האוסטרלית "Nowhere Boys".
בשנת 2016 שיחקה במיני-סדרת הדרמה "ברקודה" ברשת ABC TV האוסטרלית, את דמותה של סמנת'ה טיילור. באותה שנה הופיעה בתפקיד משני בדרמת המלחמה "הסרבן" בבימויו של מל גיבסון, אשר זיכתה אותה במועמדות לפרס AACTA לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
בשנת 2017 שיחקה גריפית'ס לצידם של גאי פירס ומרי-לואיז פארקר במיני-סדרה האמריקאית "When We Rise", דוקו-דרמה המתמקדת בזכויות להט"ב, שבה היא מגלמת אחות במהלך מגפת ה-HIV/איידס בארצות הברית.
בשנת 2019 יצאה סרטה הראשון כבמאית "Ride Like a Girl", בו כיכבו טרסה פאלמר וסם ניל.
בשנת 2020 החלה גריפית'ס לככב בסדרה "הפראיות" של אמזון פריים וידאו; בדמותה של גרטשן קליין.
חיים אישיים
בשנת 2002, גריפית'ס הצהירה שהיא אתאיסטית, עם זאת, בראיון משנת 2015, היא חשפה שהיא קתולית, האמונה שבה היא גדלה. ב-2017 היא התבטאה בעד נישואים חד מיניים באוסטרליה. היא גם תמכה בקמפיין הגלובלי של אמנת הזכויות הבסיסיות של אוקספם. היא מחשיבה את עצמה פמיניסטית.
לאחר שחייתה ועבדה בארצות הברית במשך כמעט עשור בזמן שהופיעה בסדרות "עמוק באדמה" ו"אחים ואחיות", חזרה גריפית'ס לגור במולדתה אוסטרליה ב-2012. גריפית'ס זכתה בפרס לשם כבוד ביום אוסטרליה בשנת 2020.
במהלך הקריירה שלה גילמה דמויות עם מבטאים שונים. כדי לגלם דמויות אלה גריפית' למדה לדבר במבטאים בריטי, אמריקני וולשי.
Papi chulo... (te traigo el mmmm...)
Papi chulo... (te traigo el mmmm...) הוא שיר משנת 2003 של זמרת הראפ והרגאטון הפנמית לורנה (Lorna). השיר יצא כסינגל הבכורה שלה בקיץ 2003, זכה להצלחה גדולה במדינות רבות ודורג בין היתר בחמישייה הראשונה במצעדי צרפת, הולנד, בלגיה ואיטליה.
בפזמונו נשמעות ברקע גניחות מיניות. הווידאו-קליפ מתרחש במועדון ריקודים ואף הוא בעל אופי מיני.
בצרפת הגיע הסינגל למקום ה-46 במצעד ב-20 ביולי 2003. בשבועות הבאים טיפס במהירות במעלה המצעד והגיע לעשירייה הראשונה שלושה שבועות לאחר מכן. לבסוף הגיע למקום הראשון במצעד, בו שהה במשך שבוע בודד, ובהמשך ירד למקומות נמוכים יותר, אך הצליח לשהות בעשירייה הראשונה במשך 14 שבועות, ובסך הכול שרד במצעד במשך 20 שבועות. הוא ירד מהמצעד לאחר שהיה במקום ה-25 בו, עת שיצא הסינגל הבא של הזמרת, שגם בו נכלל השיר (השיר הופיע בבי-סייד – שיר שני, משני, שמופיע על גבי תקליט שדרים – של הסינגל השני מאת לורנה, בשם "Papito ven a mí"). הסינגל מדורג כיום במקום ה-937 ברשימת הסינגלים המצליחים בכל הזמנים בצרפת. בבלגיה ובצרפת היה השיר לסינגל זהב.
לשיר הוקלטה גרסת כיסוי שמילותיה בשפת האורדו, אותה שר הזמר הפקיסטני יוניס ג'ני (Younis Jani).
באיטליה נעשה שימוש סאטירי נרחב בשיר עצמו ובכותרתו ביחס לפרשיות המין בהן מעורב ראש הממשלה האיטלקי סילביו ברלוסקוני: "פפי" (אבא) הוא אחד מכינויו של ברלוסקוני, כינוי שטבעה נעמי לטיציה, שעמה היה מעורב בפרשת מין. "צ'ולו", שמשמעו בספרדית "סרסור", נשמע גם כמו "ciùlo", עגה איטלקית ליחסי מין.
אילן לוי
אילן לוי (נולד ב-26 בינואר 1972) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש מפקד מערך האש בפיקוד הצפון, מפקד אגד ארטילרי 282, ומפקד מערך האש של אוגדה 91 ועוצבת אדירים.
נעורים
לוי, בנם של משה ורחל, נולד בחיפה, ולו ארבעה אחים, בהם אילנית לוי. הוא התחנך בתיכון עירוני ג' בעיר וסיים בהצטיינות מגמה ריאלית.
שירות צבאי
התגייס לצה"ל בשנת 1990 לחיל התותחנים. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מפקדים וקורס קצינים. בסיום קורס הקצינים שובץ ב-1992 כמפקד מחלקת מסלול הכשרה בגדוד 402. ב-1993 מונה לקצין מבצעים וסגן מפקד סוללה בגדוד 402 בזמן "מבצע דין וחשבון". בשנת 1994 יצא לקורס מ"פים שלאחריו שובץ כמפקד סוללה בגדוד 402. לאחר סיום תפקידו, מונה למדריך בקורס קציני חיל התותחנים.
בשנת 1996 סיים בהצטיינות קורס מ"פים מתקדם של צבא ארצות הברית בבית הספר לארטילריה בפורט סיל, בשובו ארצה מונה למדריך הסבה של גדודי חיל התותחנים במילואים לתוכנית דוהר. בשנת 1998 מונה לסגן מפקד גדוד 402 ולאחריו יצא ללימודי תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול בטכניון. ב-2003 מונה לראש מדור תותחנות ושו"ב במפקדת קצין תותחנים ראשי. בשנת 2004 השתתף בפו"ם (פיקוד ומטה)– ברק ובקורס מפקדי גדודים.
בשנים 2005–2007 פיקד על גדוד 55, כולל במהלך מלחמת לבנון השנייה. במהלך המלחמה מסמס פקודה שקיבל להכניס את חייליו ללבנון משום שחשש שיפגעו. בשנים 2007–2009 היה ראש ענף עמדה במרכז חיל התותחנים במל"י ובשנת 2009 מונה לראש ענף תכנון בחטיבת המבצעים במטכ"ל. בשנת 2010 קודם לדרגת אלוף-משנה ושירת כמפקד סיוע ארטילרי של אוגדה 91 ובנוסף מפקד אגד מילואים 7338.
בשנים 2012–2014 שירת כמפקד אגד ארטילרי 282 (עוצבת גולן), לרבות במהלך "צוק איתן" שם פיקד רק על מרכז האש והאגד היה בפיקודו של טרבלסי. לאחר סיום התפקיד למד במכללה לביטחון לאומי, בשנת 2015 מונה למפקד תותחנים פיקוד הצפון, הוא הודח באותה שנה בהחלטת הרמטכ"ל גדי איזנקוט לאחר שהשאיר ברכבו הצבאי שנגנב מסמכים מסווגים. לאחר מכן הדריך בקורס מב"ל. בשנת 2017 השתחרר משירות הקבע.
חיים אישיים
מתגורר בנתניה, נשוי לליאת ואב לשלושה. בעל תואר שני במדעי הרוח מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
משתייך לצוות המוביל של סטארט-אפ בשם "CityTransformer" - חברה המפתחת את כלי הרכב העירוני הזעיר הישראלי הראשון.
חסידות גור
חסידות גור נחשבת לחצר החסידית הגדולה בישראל. החסידות קרויה על שם העיירה גורה קלוואריה הסמוכה לוורשה שבפולין, שבה ישב בסוף ימיו מייסד השושלת, הרב יצחק מאיר אלתר. עד לשואה הייתה פולין למרכזה של החסידות, ומקובל כי היא כללה כ־100,000 חסידים בגוונים שונים. בשואה נפגעה החסידות קשות כאשר רובם של החסידים נרצחו, הצליחה להשתקם מחדש בישראל, אליה הצליח להמלט האדמו"ר רבי אברהם מרדכי אלתר.
חסידות גור מתאפיינת בהשפעה פוליטית, תקשורתית רבה (הבאה לידי ביטוי בעיקר במפלגת אגודת ישראל ובכלי תקשורת חרדים), ובסדרת תקנות ונוהגים בנושאי אירועי שמחה, דיור, זוגיות, ויחסי אישות. מאפיינים נוספים של החסידות הם נאמנות ומשמעת לציווי האדמו"ר, מוסדות קהילתיים רבים, רווחה כלכלית יחסית. בעבר הכילה החסידות גם אנשי פא"י וחסידים בלבוש מודרני, אך עם השנים התמעטו חסידים אלו וכיום החסידים משויכים ברובם המוחלט לאגודת ישראל ולבושים בלבוש האופייני לחסידות גור. הערך המוביל את החסידות הוא ערך ה'קדושה', שמשמעו החמרה בנושאי אישות וצניעות.
האדמו"ר הנוכחי הוא רבי יעקב אריה אלתר. החסידות מונה למעלה מ-12,500 משפחות בעולם, רובן הגדול בישראל ובארצות הברית (נכון ל-2016). פלג של חסידות גור היא קהילת פני מנחם, בהנהגת רבי שאול אלתר, מונה על פי הערכות שונות, בין 500 ל-700 משפחות בישראל, לצד מאות נוספות בחו"ל.
חסידות גור בפולין
יסודה של חסידות גור בחסידות פשיסחא שהקים רבי יעקב יצחק מפשיסחה ("היהודי הקדוש מפשיסחה"), שהיה תלמידו של החוזה מלובלין, ובחיי רבו החל להנהיג קבוצת חסידים שנחשבה אליטיסטית, בשונה מחסידויות אחרות באותה תקופה שבהן לא הייתה הבחנה בין אנשים פשוטים לבין בעלי מעמד. לאחר פטירתו של רבי יעקב יצחק מונה תלמידו רבי שמחה בונים מפשיסחה למנהיג העדה. בתקופתו התגברה המחלוקת בין תלמידי החוזה מלובלין לחבורת פשיסחה. לאחר פטירת רבי שמחה בונים הכתירו רוב החסידים, בראשות רבי יצחק מאיר אלתר, את רבי מנחם מנדל מקוצק לרבם. הוא הקצין בדרך החסידות, ותבע מחסידיו התנתקות מוחלטת מגשמיות, התרחקות מגינוני כבוד ובחתירה לאמת המושלמת.
לאחר פטירתו של הרבי מקוצק בכ"ב בשבט תרי"ט (1859), הכתירו רוב החסידים את רבי יצחק מאיר אלתר לאדמו"רם. הוא הקים את חצרו בעיירה גורא-קלאווריה, הסמוכה למרכז היהודי הגדול באזור וורשה, בה כיהן כרב. עם היכנסו לתפקיד אמר: "רבי שמחה בונים הנהיג אתכם באהבה, רבי מנחם מנדל ביראה ואני אנהיג בתורה". לצד זאת חסידות גור המשיכה להיחשב כמי שמדגישה מחשבה עמקנית וניקיון הלב. תחילת כהונתו של רבי יצחק מאיר נחשבת לייסוד חסידות גור.
בניו של רבי יצחק מאיר נפטרו בחייו. ולאחר פטירתו, בשנת תרכ"ו (1866), הוכתר רבי חנוך העניך הכהן מאלכסנדר, מזקני חסידי פשיסחא וקוצק, כממשיכו. לאחר פטירתו (י"ח באדר ב' ה'תר"ל 1870) הוכתר נכדו של רבי יצחק מאיר, רבי יהודה אריה לייב אלתר, בגיל 23. כסבו, בלט גם הוא כלמדן. ספרו שפת אמת הוא אחד מספרי היסוד בעולם החסידות.
נקודת מבט (תוכנית טלוויזיה)
נקודת מבט (בערבית: نظره وكلمه) היא תוכנית טלוויזיה שבועית אשר משודרת בערוץ 33 בערבית. התוכנית עלתה לראשונה בחודש מאי 2011. מנחת התוכנית היא רובא ורור. התוכנית היא תוכנית ראיונות שבה מרואיינים אנשים בעלי השפעה במגזר הערבי בישראל. כל תוכנית מדברת על נושא מרכזי כלשהו במגזר הערבי, מראה בעיות הקשורות בנושא ומציעה פתרונות להן.
חסידות גור
חסידות גור בפולין
לאחר פטירתו בשנת תרס"ה (1905) הוכתר בנו, רבי אברהם מרדכי. הוא מיתן את דרכה של החסידות וביטל מספר הנהגות מתקופת קוצק, כמו תפילת שחרית בשעה מאוחרת, קירב את הצעירים ועוד.
נקודת מבט (תוכנית טלוויזיה)
התוכנית זוכה לפופולריות רבה במגזר הערבי והיא נחשבת לתוכנית הנצפית ביותר בערוץ 33.
חסידות גור
חסידות גור בפולין
בשלהי מלחמת העולם הראשונה ייסדה החסידות את העיתון דאס יודישע ווארט וה"אמרי אמת" קרא לחסידים לתמוך בעיתון. בתקופה זו ייסדה החסידות בתי ספר שבהם נלמדו לימודי חול. המוסד התורני העיקרי של החסידות היה "המתיבתא" בוורשא, ששימשה כישיבה גבוהה, ובה למדו כמה מאות בחורים מכמה ארצות באירופה. המתיבתא הוקמה לאחר מלחמת העולם הראשונה ופעלה עד מלחמת העולם השנייה. חלק משמעותי מהלימוד במתיבתא היה הלכתי. בוגריה קיבלו סמיכה לרבנות. המתיבתא לא כללה פנימייה, ותלמידיה היו צריכים לדאוג לעצמם למקום לינה ולחלק מהארוחות. בנוסף ללימודים התורניים, כללה המתיבתא גם שיעור מצומצם של לימודי חול, בעקבות דרישת השלטון הפולני. בנשיאות המתיבתא עמד הרב שלמה יוסקוביץ', חתנו של האמרי אמת, ובראשה עמדו הרב מנחם זמבא והרב מאיר דן פלוצקי.
תחנת הכוח הגרעינית קורסק
היסטוריה
החלטה עקרונית על הקמת התחנה התקבלה בשנת 1965 לאור מחסור בדלק לתחנות כוח קיטוריות המוסקות בדלק פוסילי במרכז ברית המועצות. בתכנון התחנה השתתפו מספר משרדי תכנון של ברית המועצות תחת אחריות כוללת של מכון לתכנון תחנות כוח גרעיניות במוסקבה. בניית תחנת הכוח החלה בשנת 1972. בתחנת כוח זה הותקנו כורים גרעינים זהים לאלו שהותקנו קודם לכך בתחנת הכוח הגרעינית של לנינגרד. היחידה הראשונה הופעלה בסוף 1976 וב-12 באוקטובר 1977 החלה הפעלה מסחרית שלה. הפעלה מסחרית של היחידה השנייה הייתה בשנת 1979, השלישית ב-1984 ורביעית ב-1986.
חסידות גור
חסידות גור בפולין
רבי אברהם מרדכי נמנה עם מקימי אגודת ישראל וכיהן כנשיאה. חתנו, יצחק מאיר לוין, היה מנהיגה הפוליטי. הוא התנגד לציונות אך עודד את חסידיו לעלות לארץ ישראל ולרכוש בה נכסים. חפץ בעצמו להשתקע בה, וביקר בה חמש פעמים. בביקורים אלה חיזק את חסידיו והורה להם שלא לעזוב את הארץ למרות קשיי פרנסה, כל עוד נותר חלק מכספם. עד ה'תרפ"ח 1928 התיישבו בתל אביב כמה מאות מקרב חסידי גור, ועד שנת ה'תרצ"ח 1938 היו בעיר שבעה בתי כנסת של החסידות ובהם כאלף מתפללים, שהנהיג הרב שאול משה זילברמן. בביקורו האחרון החליט הרב אברהם מרדכי להישאר בארץ, אך לבסוף בלחץ חסידיו חזר לפולין. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט מפולין יחד עם קומץ בני משפחה. במהלך שואת יהודי פולין הוכתה החסידות מכה אנושה, ומרבית חסידיה, שחיו בפולין, נספו בה.
תחנת הכוח הגרעינית קורסק
היסטוריה
לצורכי הוצאת אנרגיה מתחנת כוח נבנו מספר קווי מתח 330-750 ק"ו. באמצעותם תחנת הכוח קשורה גם עם מערכת החשמל של אוקרינה ומזינה עומסים בתחומה. רוב האנרגיה מועברת לצרכנים בתחום רוסיה.
חסידות גור
חסידות גור בפולין
בשנותיו האחרונות היה ה"אמרי אמת" חולה. נפטר בחג השבועות תש"ח, כחודש לאחר קום המדינה. בצוואתו הראשונה שנכתבה בשנת ה'תרצ"ו כתב כי אחיו, רבי משה בצלאל אלתר יהיה ממשיך דרכו, אך רבי משה בצלאל נספה בשואה בצוואתו האחרונה שנכתבה לאחר השואה הוא מסר את ההנהגה לבנו הרבי הבית ישראל. וכתב: "כל זה נכתב קודם השערוריות אולם כאשר פנים חדשות בא אני מוסר ההנהגה לבני מ' ישראל שי'"
תחנת הכוח הגרעינית קורסק
היסטוריה
בשנת 1986, במקביל לעבודות של הקמת כורים מס' 3 ומס' 4 החלו עבודות בהקמת יחידות נוספות (כור מס' 5 וכור מס' 6). הקמת יחידה מס' 6 הופסקה כליל בשנת 1993. עבודות הקמה יחידה מס' 5 הופסקו וחודשו מספר פעמים. בשנת 2011, לאחר תהליך בנייה של 25 שנים התברר שעד לסיום הבנייה נדרשות עוד כ-3.5 שנים. בשנת 2012 הוחלט סופית על הפסקת בניית יחידה זו זאת עקב התכנון המיושן, אי-כדאיות של התאמת המתקנים הקיימים לתכנון חדש ותוכניות להקמת תחנת הכוח חדשה בקרבת מקום.
חסידות גור
חסידות גור בפולין
לצד הגרעין המרכזי של חסידי גור שהיה בקשרים הדוקים עם האדמו"ר, היו חברים בחסידות במעגליה החיצוניים גם חסידים בעלי מחויבות פחותה לחסידות וראשיה. כך לדוגמה למרות התנגדות החסידות לציונות, היו מבין חסידי גור שהיו שותפים לציונות ולתנועת המזרחי, ולא כל חסידי גור הלכו עם כל הלבוש החסידי.
תחנת הכוח הגרעינית קורסק
היסטוריה
סביב המתקן הוקמה מערכת בקרת איכות הסביבה שמנטרות תנאים סביבתיים באזור של כ-30 ק"מ מתחנת הכוח.
חסידות גור
חידוש החסידות בארץ ישראל
גרעין חסידי גור שעלה לארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי התיישב בערים ירושלים, תל אביב, בני ברק, פתח תקווה, נתניה וחיפה. שתי ישיבות הוקמו, בירושלים ובתל אביב. חסידי גור היו פעילים בהקמת גני ילדים ובתי ספר בית יעקב לבנות ותלמודי תורה לבנים בירושלים, תל אביב וחיפה, והקימו ארגון בשם "איחוד חסידי גור" שמרכזו היה בתל אביב.
תחנת הכוח הגרעינית קורסק
תחנת הכוח קורסק 2
בשנת 2013 החלו עבודות מוקדמות להקמת תחנת כוח נוספת - קורסק-2 בקרבת התחנה הקיימת. תחנת כוח זו צפויה לכלול 4 יחידות ולאחר הפעלתם תחנת הכוח הקיימת תיסגר. סיום עבודת יחידות ייצור בתחנת הכוח קורסק מתוכננת לקראת שנת 2023.
חסידות גור
חידוש החסידות בארץ ישראל
בהכוונת האדמו"ר, לא השתתפו החסידים בבחירות לאספת הנבחרים ב־1944 ואף ניהלו תעמולה נגד הבחירות. עוד קודם לכן התנגד האדמו"ר לחברות בכנסת ישראל, הארגון הכללי של יהודי ארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. עם זאת, בין חסידי גור בארץ ישראל היו חברים במזרחי, הפועל המזרחי ופועלי אגודת ישראל.
את מקומו של רבי אברהם מרדכי שנפטר סמוך להקמת המדינה מילא בנו, רבי ישראל, על פי צוואתו המתוקנת. הוא שיקם את החסידות לאחר השואה, קירב את חסידי גור שהתרחקו מהחסידות לאחר המלחמה ובמיוחד את הנוער. עם זאת, הנהגתו הייתה תקיפה, בסגנון חסידות קוצק. היה האדמו"ר הבולט במועצת גדולי התורה. תיקן לחסידיו תקנות מחמירות בתחום יחסי אישות והפרדה בין בני הזוג.
לאחר פטירתו בשנת תשנ"ב (1992) הוכתר אחיו, רבי פנחס מנחם, שכיהן במשך כארבע שנים. לפני מינויו לאדמו"ר היה ראש ישיבת שפת אמת, חבר מועצת גדולי התורה ויושב ראש אגודת ישראל בישראל. כאדמו"ר פעל למען איחוד בין אגודת ישראל החסידית לדגל התורה הליטאית, לאחר שהתפצלו בשנת תשמ"ט (1989).
לאחר פטירתו בשנת תשנ"ו (1996) הוכתר בנו של רבי שמחה בונים, רבי יעקב אריה, האדמו"ר הנוכחי. בתקופת כהונתו הונהגה רפורמה מקיפה בנושא לימוד התורה בישיבות החסידות, כדוגמת מעבר הישיבות של גור מלימוד בעיון (לימוד גמרא בקצב איטי תוך עיסוק נרחב בראשונים ואחרונים) ללימוד בקיאות (לימוד גמרא עם רש"י, תוך דגש על ידיעת הש"ס בעל פה), לימוד משנה ברורה יומי בן שעה בישיבות ורפורמות רבות בישיבות ובחסידות כולה.
פרישת הרב שאול אלתר
לאחר פטירתו של רבי פנחס מנחם אלתר (ה"פני מנחם") התגלעו חילוקי דעות בין יורשו, בן אחיו רבי יעקב אריה אלתר, לבין בנו של ה"פני מנחם", רבי שאול אלתר שמונה על ידי אביו לראש ישיבת שפת אמת, בפרט בנושא דרך הלימוד. בהוראת האדמו"ר הופסק הלימוד ב"עיון" בישיבות גור ובשנת 2016 נסגרה ישיבת שפת אמת. בשנת 2019 הורה האדמו"ר לוותר גם על לימוד התוספות בלימודי התלמוד, ולהסתפק בלימוד גמרא עם רש"י. במהלך השנים התגבשה סביב רבי שאול אלתר קבוצת חסידים שהיוו מעין אופוזיציה לממסד השולט בחצר, וחלקם נמנעו מלשלוח את ילדיהם למוסדות של חסידות גור.
בסוכות תש"ף (אוקטובר 2019), לאחר שהוחרפה המתיחות בינו ובין האדמו"ר מגור, פרש הרב אלתר באופן רשמי מהחסידות, והקים קהילה נפרדת.
בקהילתו של הרב שאול אלתר כמה מאות בתי אב בישראל (נכון ליוני 2021 נעות ההערכות בין 500 ל-700). מוסדות הקהילה כוללים ישיבה גדולה בירושלים בראשות הרב מנחם מנדל שפרן, ישיבה קטנה בשכונת רמות בראשות אחיו, הרב דניאל אלתר, תלמודי תורה בירושלים ובבית שמש, בית מדרש ברחוב יוסף זיו בירושלים, בתי כנסת בבני ברק, אשדוד, חיפה, בית שמש, לונדון, בורו פארק ולייקווד, וכוללי אברכים בבית שמש, אשדוד, ירושלים ובני ברק ובחיפה. הרב אלתר מוסר שיעורים שבועיים בעיון בישיבה הקטנה ובישיבה הגדולה.
קהילות ומוסדות גור
מרכז החסידות הוא בירושלים ובה כ-2,100 משפחות של חסידי גור. בתקופת המנדט הבריטי ולאחריה היה בית המדרש של החסידות בישיבת שפת אמת, בשכונת מחנה יהודה. בהמשך עבר בית המדרש לרחוב רלב"ח בשכונת גאולה ובשנת ה'תש"ס (2000) נחנך בית המדרש הגדול בסמוך למתחם שנלר. (שטח ציבורי פתוח מאחורי בית המדרש גודר ונסגר מאחורי שער על אף הבהרת העירייה שהשטח פתוח לציבור 24 שעות ביממה שבעה ימים בשבוע.) החל מעליית ה'אמרי אמת' התגוררו אדמו"רי גור בירושלים, האדמו"ר הנוכחי התגורר בתחילת הנהגתו בבני ברק ועבר לירושלים בשנת ה'תשע"ב 2012. לחסידות מלבד בית המדרש הגדול 12 "שטיבלאך" בחלק משכונות העיר החרדיות. החסידות התרחבה בירושלים גם בעקבות עליית זוגות צעירים מאירופה ומארצות הברית. רב החסידות בעיר היה הרב מאיר זילברשטיין, מחותנו של האדמו"ר הנוכחי, עד לפטירתו ב-ה'תש"ף וכיום הרב חיים בונם שץ מכהן כרב החסידות בירושלים.
בתחילת עליית חסידי גור לארץ ישראל, בשנים ה'תר"פ ה'תר"ץ, 1919-1929, התיישבו חסידים רבים שבאו מפולין בתל אביב. בעיר הוקם סניף לישיבת שפת אמת, ובהמשך תלמוד תורה ("סיני") ובית ספר לבנות ("שרנסקי"). הקהילה התרכזה במרכז תל אביב, וב־1949 הפעילה 7 בתי כנסת בעיר. בסוף שנות ה-70 נפתחה קריית הרי"ם לוין בצפון תל אביב, סביב הישיבה שנחנכה עוד ב-1969.שם יש כיום 3 שטיבלאך, בין ה"שטיבלאך" הבולטים בעיר היו "שטיבל אחד העם" ו"שטיבל הקישון 33". רב הקהילה היה הרב שאול משה זילברמן. עם השנים ועזיבת מרבית החסידים לבני ברק התמעטה הקהילה, והיא מונה מאות בודדות המחולקים שטייבל בר-אילן ופיארברג, רבני הקהילות הם הרב משה פנחס זנדר במרכז העיר, והרב נפתלי פייגנבוים בקרית הרי"מ לוין.
בבני ברק ריכוז גדול של החסידות, ובה כ-2,500 משפחות. ל"אמרי אמת" ולבנו ה"לב שמחה" היו מניות בחברת בית ונחלה של יצחק גרשטנקורן וחסידי גור רבים היו ממייסדי העיר. הקהילה התרחבה לאחר שחסידי גור תושבי תל אביב נטשו אותה ועברו בעיקר לבני ברק. כיום יש בעיר 31 "שטיבלאך", בין ה"שטיבלאך" הבולטים של החסידות בעיר, "שטיבל דסלר" ברחוב הרב דסלר של הרב שלמה זילברשטיין (המשתייך לחבורת ה"זעליגיסטן"), "שטיבל רש"י - מלצר" של האדמו"ר הנוכחי (המשתייך לחבורה היריבה, ה"ברוינריסטן") ו"שטיבל משה יוסף" ("זעליגיסטן"). רבני החסידות בעיר היו הרב יחיאל מאיר וינגורט ואחריו הרב שלמה זילברשטיין. כיום משמש בתפקיד בנו של האחרון, הרב אריה זילברשטיין.
גם באשדוד ריכוז גדול של החסידות עם כ-3,000 משפחות. הקהילה נפתחה בשנת תשל"ז (1977), בעקבות החלטת ה"לב שמחה" ומצוקת הדיור במרכזים הקודמים של החסידות. הקהילה נפתחה ברובע ג' ולאחר שנתיים עברה לעיר ישיבת בית ישראל. כעבור 10 שנים נפתחה קהילה גם ברובע ח. כיום יש בעיר 36 בתי חסידים, רב החסידות בעיר הוא הרב שמואל דוד גרוס.
קהילה גדולה נוספת קיימת בערד, עם 31 בתי חסידים והיא מונה כיום כ-1,700 משפחות. הקהילה נוסדה על ידי ה"לב שמחה" בשנת תשמ"א, והחל משנת ה'תשס"ח החל האדמו"ר רבי יעקב אריה אלתר לשלוח להתגורר בעיר כפתרון לבעיות הדיור במרכז הארץ, והקהילה גדלה לממדיה כיום. רב הקהילה הרב מרדכי וולקוביץ.
קהילה נוספת גדולה יש בבית שמש עם 1200 משפחות ו-19 בתי חסידים.
בנוסף, לחסידות קהילות קטנות יותר, חיפה, חצור הגלילית וקריית גת. קהילות קטנות קיימות בעמנואל, פתח תקווה רחובות וקריית אתא, קהילה נוספת חדשה נוסדה בשנת ה'תשפ"א בדימונה עם כ-200 משפחות כיום, והמקום הולך ומתרחב. מחוץ לישראל יש ריכוזים בבורו פארק, פלטבוש, מונסי, לייקווד, טורונטו, סטמפורד היל וגולדרס גרין בלונדון, מנצ'סטר, אנטוורפן, ציריך ומלבורן.
בעקבות החלטת בית המשפט על פירוק פועלי אגודת ישראל וחלוקת נכסי התנועה הוחלט על ידי המגשר בתאריך 26 בפברואר 2023 כי איחוד מוסדות גור בארץ ישראל תקבל 24 אחוז מנכסי פא"י, וכן יעברו לרשותה המקרקעין במתחם הקמפוס בראשון לציון בו נמצאים הישיבות 'נזר ישראל' הקטנה והגדולה, ו'הישיבה למחוננים' הקטנה והגדולה, וכן נפסק תשלום של 300.000 ש"ח הוצאות משפט לאיחוד מוסדות גור.
ארגוני הפצת התורה: "תורתו", "תלמודו בידו" ו"וכל בניך" "קרן בני עליה". ארגונים לעידוד שינון התלמוד בין אברכי ובחורי החסידות, במסגרת ארגונים אלו נערכו מאות מבחנים על ידיעת הש"ס בעל פה על ידי רבנים וגדולי ראשי הישיבות בארץ, במסגרת זו גם נערכו מבחנים הפומביים בהשתתפות עשרות אלפים, ארגון 'שבת אחים' לחיזוק בחורים מבוגרים ובחורים שיצאו לעבודה.
ארגוני חסד: "קרן ורדיגר" שהוקם על ידי הנדיב שלמה (סול) ורדיגר מארצות הברית המחלק לפני החגים לאלפי משפחות את כל צורכי החגים וכן וביגוד והנעלה: קופות צדקה פנימיות בשם "מתן בסתר" של הרב דב דריימן הנותן סיוע כספי: קופות "עזר לנצרכים" בבני ברק, ירושלים, אשדוד, ערד, קריית גת (עזר למחיה, לחינוך, לדורות, לשיקום, לרפואה): ארגון "שמחם" הדואג לנשואי יתומים. ארגון "יד המשפחה" המחלק למאות משפחות מוצרי בסיס, ארגון "משמחי השבת" הדואג לאוכל לשבת. ארגון 'חסד יבנה' בראשות הרב משה הויזמן, כמו כן מפעילה החסידות קרן הלוואות לנישואין "בית ישראל" על מנת לעזור ולהביא פתרון למצוקת הדיור וקרן "לגור" הנותנות הלוואות גדולות במיוחד לאברכים ההולכים לגור בדימונה, ערד, וחצור.
בשנת ה'תשע"ד 2014 נוסד ארגון 'הבן יקיר' למען יתומי ואלמנות החסידות, בשנת ה'תשפ"ג 2023 הוקם ארגון 'חבורה של שמחה' לחיזוק ותמיכה בילדי הורים גרושים.
ארגוני הרפואה של החסידות הם :"גור יד אחת" שהוקם בתשפ"ג להכוונת חולים לרופאים ולעסקני הרפואה של הקהילה: ל"הצילם" המטפל בחולים קשים להטיסם לבתי חולים בחו"ל ומשלם את הוצאות הטיפול בהם: ארגון ארגון נוסף חסד בשם "רפואה וישועה", המשאיל ציוד רפואי. הארגון מפעיל את פרויקט "הילד המיוחד", המסייע למשפחות שבהן ילדים חריגים במועדוניות בימים שישי ושבת, ובמסגרת קעמפ ורדיגר מפעיל מחנות בחול המועד ובחופש הגדול: בנוסף קיימת בחסידות ארגון רפואה המסייעת בטיפולי פוריות ובעיות בריאות הנפש בהכוונת רופאים בניהולו של מאיר ביינבכר. ארגון "ירפא", ארגון מתנדבים להסעות לבתי חולים.
ישיבות גור
הקבלה לישיבות של גור נעשית על ידי ועדה מטעם "איחוד מוסדות גור", בהתייעצות עם צוות הישיבה הקטנה או תלמוד התורה של התלמיד ובהתחשבות בהעדפותיו. ההבדלים בין הישיבות ברמתן הלימודית והחינוכית אינם גדולים.
בתחילת שנות ה'תש"ע (2010) נערכה רוויזיה במתכונת הישיבות. תלמידי התלמודי תורה המשיכו ללמוד במסגרת שנקראת "מתיבתא" מגיל 12 עד גיל 14. לישיבה קטנה נכנסו התלמידים בגיל 14 עד גיל 18 (4 כיתות) ולאחר מכן, עברו לישיבה גדולה. בשנת תשע"ז (2017) נקבע כי התלמידים בגילאים 18–20 ילמדו ב"ישיבה גבוהה", ואלה בגיל 20 ומעלה ירוכזו בשתי ישיבות גדולות: "פאר ישראל" ו"מאור ישראל". בשל גיל הנישואין הצעיר הנהוג בחסידות, מרבית הבחורים אינם מגיעים לישיבה גדולה או נמצאים בה תקופה קצרה. כיום (תשפ"ג) יש במסגרת איחוד מוסדות גור 29 ישיבות ו-90 כוללים כאשר בכל שנה נוספים לישיבות כ-700 תלמידים.
הישיבות הגבוהות הישיבות הגדולות : "פאר ישראל" בירושלים ו"מאור ישראל" בבני ברק, על שם האדמו"ר הבית ישראל.
הישיבות הקטנות: ישיבת שפת אמת, תפארת משה בצלאל ועמק הלכה בירושלים, שפתי צדיק בחצור הגלילית, חידושי הרי"ם בתל אביב, אמרי אמת, מאור ישראל ו'בית נחמיה' בבני ברק, נזר ישראל בראשון לציון, לב שמחה בערד, פני מנחם בבית שמש, 'ישיבת קריית גת' בקריית גת וישיבת האחים חנצ'נסקי ו'בית ישראל' באשדוד. מחוץ לישראל: ישיבה וכולל "לב שמחה" בלונדון וישיבות "בית ישראל" ו"יגדיל תורה" בבורו פארק.
כוללים: במסגרת איחוד מוסדות גור יש 90 כוללים ברחבי הארץ, וכן כוללים לחסדים שיצאו לפנסיה. בשנת תשפ"ב נפתחו רשת כוללים בשם 'חדוותא' ורשת כוללים 'חבבין' לחסידים העוסקים לפרנסתם ומקדישים 2 שעות ביום לידיעת התורה בשיטת 'מזומנים', כיום תשפ"ג יש רשת של 18 כוללים בהם מעל 2000 אברכים בארץ ובחו"ל.
מתיבתות: אמרי אמת בירושלים, פני מנחם בבני ברק, מסורת ישראל בחיפה, אור בית שמש בבית שמש, שמחת תורה בתל אביב, וכן מתיבתא באשדוד.
ישיבות שנסגרו
סמינרים
לחסידות בתי ספר וסמינרים לבנות. בבני ברק, ירושלים, אשדוד, ערד, בית שמש, קריית גת מיועדים הסמינרים בעיקר לבנות מהחסידות. כמחצית מהתלמידות מהסמינר בחצור אינן ממשפחות חסידות גור אלא ממשפחות חרדיות מחוגים אחרים, אולם מתפקד כסמינר של גור עם כל ההקפדות על חיי צניעות של גור.
מאפיינים
בחסידות גור התפילות מהירות ונעימת התפילה מונוטונית. עובדות אלו נובעות משיטת החסידות, שיסודה בחסידות קוצק, שהדגישה את מידת האמת והתרחקות ממעשים חיצוניים. בשל כך, נחשבת לעיתים חסידות זו כ"קרה".
החסידות מאופיינת בהערצה לאדמו"ר ובאמונה שעל החסידים לקיים את רצונו בדקדקנות וללא עכבות. הדבר בא לידי ביטוי בהפצת דברי האדמו"ר בציבור ולעיתים גם באירועי אלימות, בעקבות תחושת החסידים כי כבודו של האדמו"ר נפגע. בשנת 1935 בוורשה תקפו חסידי גור פעילי אגודת ישראל רבנים שחתמו על כרוז למען קק"ל, כאשר אחד המניעים לפעולה הוסבר בצער שנגרם לאדמו"ר מכך. בשנת 1944 תקפו באלימות חסידי גור בתל אביב את הרב יעקב גוטובסקי ורעייתו, לאחר שהרב נחשד על ידם בכתיבת חוברת בשם 'יקוב הדין את ההר' (חוברת שנכתבה למעשה על ידי אברהם גרין, אחיו של דוד בן-גוריון), שבה הובעה ביקורת גלויה כנגד האדמו"ר מגור על התנגדותו לציונות, גרין הוזמן ל"דין תורה" בפני הרבנות הראשית, וזו קיבלה את עמדתם של חסידי גור וקבעה כי אברהם גרין השמיץ את הרבי מגור ללא הצדקה. ב־1984 הכו חסידי גור ופצעו את חבר הכנסת מנחם פרוש, לאחר שדבריו פורשו כהטלת ספק בכשירותו המנטלית של אדמו"ר החסידות.
החסידות מאופיינת גם ב"גאוות יחידה", בדאגה הדדית בתוך הקהילה ובארגון קהילתי מסודר.
החסידות וראשיה התנגדו לציונות ולמזרחי והיו מזוהים עם אגודת ישראל, אך מנגד תמכו ביישוב ארץ ישראל וברכישת מקרקעין בה. בעקבות תמיכה זו עלו לארץ ישראל קודם למלחמת העולם השנייה מאות משפחות של חסידי גור, שהקימו בה מוסדות קהילתיים של החסידות וסייעו להשתקמות החסידות לאחר השואה. מקצת מחסידי גור הצטרפו לציונות ולתנועת המזרחי והפועל המזרחי, ואף ייסדו להם שטיבלים נפרדים (בפולין)
החל מתקופת האדמו"רות של ה"בית ישראל" מדגישה חסידות גור מאוד את נושא ה"יידישקייט" דהיינו הקפדה מקסימלית על "שמירת הברית" וריחוק מקסימלי מנשים (ראו עוד להלן).