cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פט ביוקנן
ביוגרפיה
הוא שב לעבודתו העיתונאית לאחר שעזב את התפקיד ובשנת 1992 התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית מול הנשיא המכהן ג'ורג' בוש האב. בבחירות במדינת ניו המפשייר הוא הפתיע את בוש והשיג 37% מהקולות (לעומת %53 לבוש). התוצאה הצביעה על חוסר שביעות הרצון מהנשיא, ותרמה להפסדו של בוש בבחירות הכלליות לביל קלינטון. הוא התמודד גם בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית בשנת 1996 וניצח במספר מדינות בתחילה, בהן ניו המפשייר. בסופו של דבר ניצח בוב דול.
דעותיו
בספריו ובמאמריו הוא מרבה לטעון ששקיעתה של ארצות הברית בלתי נמנעת, מחד עקב פיזור התחייבויות להתערבות צבאית ברחבי העולם באזורים שאין לה כל אינטרס צבאי בהם ושעשויות להצטרך להיפרע יום אחד, ומאידך בשל שחיקה מבית בגלל פריון גבוה לאוכלוסייה הלא-לבנה, היחלשות הבסיס התעשייתי (בעיקר בשל מעבר לסין) עקב עידוד סחר חופשי, ליברליזם ותרבות של תקינות פוליטית, שמשנים את האופי הלבן והנוצרי של המדינה.
DIR (טיפול)
DIR (ראשי תיבות של Developmental Individual differences Relationship - based) מכונה גם שיטת גרינספן, או Floor time, הוא מודל אינטגרטיבי להערכה וטיפול בילדים בעלי צרכים מיוחדים בכלל וילדים על הספקטרום האוטיסטי בפרט. המודל פותח על ידי פרופ' סטנלי גרינספן וד"ר שרינה וידר על בסיס תצפיות רבות שנערכו על אינטראקציה של תינוקות בעלי התפתחות תקינה והוריהם אשר שימשו בסיס להבנת התפתחות ותפקוד תקינים.
הנחות היסוד של המודל
תוכנית טיפולית לפי המודל תכלול שעות טיפוליות של רכיב הליבה של המודל - ה- Floor time, את רכיב העבודה המובנית חלקית בה יינתן מענה לצרכים טיפוליים בתחומי התפקוד השונים (בטיפולי השפה והתקשורת, הריפוי בעיסוק, הפיזיותרפיה וכו') ואת רכיב העבודה הסנסו-מוטורית (מפורטים מטה).
תוכנית כוללנית תכלול גם עבודה עם ההורים, התערבות רפואית, עבודה על התאמת אמצעי תקשורת תומכת וחליפית במידת הצורך עבור ילדים הזקוקים לכך, התערבות חינוכית במסגרת בה נמצא הילד, עבודה טיפולית עם בני גילו - למעשה, החזקת המערך הטיפולי של הילד והמשפחה על מרכיביו השונים.
מרכיב ה-Floor time הוא מרכיב הליבה של המודל ומטרתו המרכזית היא להביא את הילד לתוך קשר מהנה ומתמשך עם ההורה/המבוגר המשמעותי באמצעות התחברות אל מוקדי העניין וההנעה הרגשית של הילד ותוך הבאה בחשבון של צרכיו הייחודיים. מתוך המותאמות של ההורה אל השלב בו הילד נמצא ואל צרכיו התחושתיים-רגשיים, צפויים להתפתח שלבי ההתפתחות הבאים (שתוארו מעלה בקצרה).
מרכיב העבודה המובנית חלקית הוא זה אשר בו מתקיימת עבודה טיפולית על מטרות טיפוליות שונות המותאמות לצרכיו של הילד והמשפחה. הטיפולים הפארה רפואיים על סוגיהם, העבודה החברתית ומטרות שונות עליהם מושם דגש - נכנסים לתוך מרכיב העבודה המובנית חלקית.
מרכיב העבודה הסנסו-מוטורית הוא זה אשר בא לתת מענה לצרכים החושיים-מוטוריים של הילד על מנת להביאו לתפקוד מיטבי ובו תתקיים בו זמנית התאמה מרבית של הסביבה לצרכיו של הילד והן עבודה ממוקדת עם הילד על מנת להביאו לתפקוד אופטימלי בסביבתו.
תוכנית טיפול כוללנית תודרך ותנוהל על ידי איש מקצוע טיפולי אשר הוכשר לכך בתהליך ההכשרה הרשמי.
בישראל מיושם מודל ה-DIR במספר מסגרות חינוכיות ברחבי הארץ אשר מודרכות על ידי מטפלים מוסמכים לטיפול והדרכה במודל.
My Everything
ארבעה סינגלים מהאלבום נכנסו לעשירייה הפותחת במצעד ה"בילבורד הוט 100" יותר מכל אמן אחר באותה שנה.
רקע
בעקבות הצלחת אלבום הבכורה של אריאנה, בספטמבר 2013 ציינה אריאנה בראיון כי החלה לכתוב ולעבוד על אלבום האולפן השני שלה, באוקטובר 2013 החלו מפגשי הקלטה בהם עבדה אריאנה עם מפיקים עימם שיתפה פעולה באלבום הבכורה שלה, ובהמשך עבדה גם עם מפיקים מוזיקליים חדשים, ביניהם ראיין טדר, בני בלנקו, קיי ויין, דייוויד גטה ומקס מרטין.
ב-3 במרץ 2014, נודע כי אריאנה תתארח בשיר של כריס בראון מאלבום האולפן השישי שלו X שייקרא "Don't Be Gone Too Long". השיר אמור היה לצאת לאור כסינגל ב-25 במרץ 2014. עם זאת, תאריך יציאתו נדחה בגלל שבראון, נשלח לכלא והמתין למשפט באשמת תקיפה. אריאנה הודיעה על העיכוב של השיר, ובאותו הלילה הכריזה בשידור חי כי היא תפצה על עיכוב הסינגל בחשיפת ארבעה שירים חדשים מאלבומה השני.
יומיים לאחר ההכרזה, הודיעה אריאנה כי עקב העיכוב של השיר היא תוציא את הסינגל הראשון מאלבום האולפן השני שלה. היא סיימה לעבוד על האלבום בסוף מרץ 2014. ב-28 ביוני, היא אישרה כי האלבום ייקרא "My Everything" ("כל כולי") וייצא לאור ב-25 באוגוסט 2014.
הוצאה וקידום
ב-28 ביוני 2014, הודיעה אריאנה כי אלבומה יהיה זמין להזמנה מראש דרך האתר שלה. אלו שהזמינו מראש את אלבומה קיבלו גישה בלעדית לשידור מסיבת הבריכה של iHeartRadio, בה הופיעה אריאנה עם שני שירים מאלבומה בשידור חי בפעם הראשונה. אריאנה גם הודיעה כי היא תצא לסיבוב ההופעות השני שלה לקידום האלבום. הטור יתקיים מחוץ לארצות הברית, ויהיה לסיבוב הופעות העולמי הראשון שלה.
ב-24 באוגוסט, הופיעה אריאנה בשידור חי בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV. במהלך שבוע הוצאתו של אלבומה הופיעה אריאנה בתוכנית הבוקר האמריקאית "The Today Show". האלבום יצא במספר מדינות ב-22 באוגוסט 2014 וברחבי העולם ב-25 באוגוסט. עם הוצאתו דורג האלבום במקום הראשון ב-76 מדינות במצעד האלבומים של iTunes.
שירים אחרים
"Bang Bang" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת ג'סי ג'יי בהשתתפות גרנדה והראפרית ניקי מינאז'. השיר הוא הסינגל הראשון מאלבום האולפן השלישי של ג'סי ג'יי, Sweet Talker, והוא גם מופיע בגרסה המורחבת של אלבום האולפן השני של גרנדה. השיר זכה להצלחה עולמית עצומה והגיע למקום 3 במצעד הבילבורד הוט 100 ולעשירייה הפותחת בעוד יותר מ-20 מצעדים בעולם.
הצלחה מסחרית
ב-27 באוגוסט, דיווח בילבורד כי האלבום צפוי למכור מעל ל-160,000 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו בארצות הברית. האלבום דורג במקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי, בילבורד 200 ומכר 169,000 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו, ובכך הצליחה אריאנה לדרג את האלבום השני ברציפות שלה במקום הראשון בארצות הברית, והפכה לאמנית הראשונה שעשתה זאת מאז הזמרת הסקוטית סוזאן בויל.
האלבום הגיע למעמד של אלבום פלטינה כפולה לאחר שמכר למעלה משני מיליון עותקים בארצות הברית.
Ten
Ten הוא אלבומה הראשון של פרל ג'אם, שיצא באוגוסט 1991. לאחר התפרקות להקת מאדר לאב בון עקב מות סולנה, אנדרו ווד, ממנת יתר של הרואין, המשיכו ג'ף אמנט וסטון גוסארד להקה שתמשיך את דרכם. השניים צירפו את אדי ודר כסולן, את מייק מקרידי כגיטריסט ראשון ואת דייב קרוזן כמתופף, זמן קצר לאחר כך הוקמה פרל ג'ם. רוב השירים הוקלטו בצורתם האינסטרומנטלית לפני שהלהקה הוקמה ואדי ודר הוסיף את מילותיו שעסקו בדיכאונות, הומלסיות והתעללות.
Ten לא זכה בהתחלה להכרה, אך לאחר כמה חודשים, התקבל באהדה גדולה והגיע למקום ה-2 במצעד מכירות האלבומים של בילבורד. הוא קודם בשלושה סינגלים - Alive, Jeremy ו-Even Flow, למרות לחץ מהמעריצים וחברות התקליטים, בחרה הלהקה שלא לשחרר רשמית את Black כסינגל בטיעון שהוא אישי מידי להפצה המונית.
האלבום נמכר בכ-12 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד ונחשב לאחד מאלבומי הגראנג' הנמכרים בעולם.
רקע
ג'ף אמנט וסטון גוסארד היו מוכרים בקרב סצנת הגראנג' בסיאטל כבר בשנות ה-80 כשניגנו בלהקות גדולות באזור המקומי- גרין ריבר ומאדר לאב בון. הקריירה של מאדר לאב בון נתקעה קצת לפני שאלבומם הראשון הופץ עקב מותו הלא צפוי של אנדרו ווד ממנת יתר. בחודשים שלאחר מותו של ווד, היו אמנט וגוסארד מרוחקים ולא רצו להמשיך לנגן יחד. כריס קורנל, סולן סאונדגארדן, שהיה חברו הטוב של ווד רצה להקדיש לו דיסק מחווה יחד עם אמנט וגוסארד, שאלה הסכימו לנגן בשבילו בפרויקט שנודע לאחר מכן כטמפל אוף דה דוג. השניים הביאו איתם גיטריסט שניגן בעיקר במועדונים קטנים בשם מייק מקרידי. תוך כדי הקלטת שיריו של כריס קורנל, הקליטו אמנט, גוסארד ומקרידי חמישה שירים אינסטרומנטליים- "Dollar Short", "Agytian crave", "Footsteps", "Richard's E" ו-"E Ballad". חמישה שירים אלו הוקלטו אל תוך קלטת שנקראה "הדמואים של סטון גוסארד 91'", זאת על מנת למצוא סולן ומתופף שיצטרף אל השלישייה.
הקלטת מצאה את דרכה בספטמבר 1990 אצל מתדלק מסן דייגו- אדי ודר, אשר ניתנה לו על ידי מתופפה לשעבר של הרד הוט צ'ילי פפרז- ג'ק איירונס. ודר הקשיב לקלטת, הלך לגלוש וכתב מילים ביום למחרת למנגינות "Dollar Short", "Agytian Crave" ו-"Footsteps". בהמשך שמות השירים שונו ל-"Alive" ו-"Once". אמנט וגוסארד שמעו את הקלטת עם הביצוע של ודר ומילותיו והורשמו כל כך שמימנו לו כרטיס טיסה לסיאטל. בזמן הזה, ודר כתב גם מילים ל-"E Ballad", ששמו שונה ל-"Black". ב-13 באוקטובר התייצב ודר לחזרות עם הלהקה לשבוע. בשבוע הזה כתבה הלהקה 11 שירים. ודר נהפך לסולן רשמי ומהר מאוד חתמה הלהקה חוזה עם חברת התקליטים Epic.
הקלטות
הלהקה, ששמה הראשון היה מוקי בליילוק נכנסה לאולפן ההקלטות לונדון בריג' בסיאטל במרץ 1991 עם ריק פרשאר כמפיק. חודשיים לפני, בינואר 1991, הוקלטו כבר כמה שירים באולפן, אבל רק "Alive" נשאר מאותן הקלטות. זמן ההקלטות נמשך חודש אחד בלבד מהסיבה שכל חומרי הלהקה כבר היו מוכנים. "Porch", "Deep", Why Go" ו-"Garden" היו הראשונים שהוקלטו, כל השאר כבר הוקלט. זמן ההקלטות לאלבום נגמרו במאי 1991. המתופף, דייב קרוזן, עזב את הלהקה בסיום ההקלטות בשביל שיקום וגמילה. האלבום מוקסס ביוני באנגליה על ידי טים פאלמר. כיום מודים חברי הלהקה שהם לא היו מרוצים מהמיקסוס של האלבום, ובאלבום האוסף שיצא 13 שנה אחר כך, כל השירים מ-Ten שבאלבום קיבלו מיקסוס שונה. בנוסף, הוציאה הלהקה בשנת 2009 את האלבום מחדש, עם המיקס החדש.
מילים ומוזיקה
11 רצועות האלבום עוסקות בנושאים כבדים כמו דיכאונות, התאבדות, בדידות ורצח. האלבום עוסק גם בבעיות חברתיות כמו ההומולסים ("Even Flow") ושימוש בבתי משוגעים ("Why Go"). רבים נטו לחשוב ש-"Alive" עוסק באושר בגלל הלחן והפזמון, אך ודר שלל את העובדה שמדובר בשיר אופטימי ושנושא השיר הוא כמעט ביוגרפי על חייו שגילה שאביו הוא למעשה אב חורג בגיל 13, ודרך התמודדתה של אימו באבל הייתה תשוקה מינית לבנה, שהזכיר לה את בעלה לשעבר שמת. השיר "Jeremy" עוסק בסיפור אמיתי על נער בשם ג'רמי ווידל שהתאבד בכיתתו אל מול כל חבריו.
שלושת השירים "Alive", "Once" ו-"Footsteps" (שלא שותף באלבום, אבל מופיע כבי-סייד בסינגל של "Jeremy") הם בעלי עלילה משותפת שודר כינה "מאמאסאן טרילוגי" ("טרילוגית אם-בן"). ודר הסביר שהמילים הם סיפור של איש צעיר שאביו מת ("Alive") ונהפך כתוצאה מכך לרוצח פסיכופתי ("Once"), מה שמוביל אותו למאסר והוצאה להורג ("Footsteps"), ודר הסביר שהוא קיבל את ההשראה בעקבות הגילוי שלו בגיל 17 שמי שחשב לאביו, היה אב חורג, ואביו הביולוגי נפטר 4 שנים קודם לכן, כשהיה בן 13.
למרות עיסוקיו האפלים של האלבום, Ten נחשב כאלבום פורץ דרך וחשוב במוזיקה האלטרנטיבית של תחילת שנות ה-90. קולו העמוק והחזק של ודר הביא איתו אומנים שניסו לחקות את קולו וסגנון שירתו. הגיטרות הצורמות שרבית משירי האלבום הפכו לריפים המוכרים ביותר בשנות ה-90 הזכירו לטובה להקות רוק משנות ה-70 כמו לד זפלין, המי ועוד.
באלבום שתי רצועות אינסטרומנטליות מפוצלות בשם "Master/Slave"- כשהאחת פותחת והשנייה מסיימת את האלבום. באירופה הופץ האלבום עם עוד 3 רצועות בונוס- "Alive" בהופעה, "Wash" ו-"Dirty Frank". ביפן הופץ האלבום עם רצועת בונוס אחת- "I've Got a Feeling", ביצוע קאבר לביטלס.
לסביות והומואים למען הכורים
לסביות והומואים למען הכורים (באנגלית: Lesbians and Gays Support the Miners או LGSM) היה ארגון של לסביות והומואים שתמך בשביתת הכורים בבריטניה בשנים 1985-1984. בשיאו, מנה הארגון 11 תאים ברחבי בריטניה.
היסטוריה
בנובמבר 1984 התפצלה מהארגון קבוצת נשים לסביות שייסדו את ארגון הלסביות נגד סגירת מכרות (LAPC). למרות זאת, מספר נשים לסביות המשיכו להיות פעילות בארגון הלסביות וההומואים למען הכורים.
במהלך פעילותו גייס הארגון כ-20 אלף ליש"ט למען משפחות הכורים השובתות, מתוכם כ-11 אלף ליש"ט גייס תא הארגון בלונדון. ב-10 בדצמבר 1984 קיים הארגון את אירוע ההתרמה הגדול ביותר שלו תחת הכותרת "מכרות וסוטים", שם שנלקח מתוך כתבה על הארגון בעיתון הסאן. באירוע הופיעה שלישיית ברונסקי ביט והזמר ג'ימי סאמרוויל.
השפעה
בעקבות פעילות הארגון, נוצרה ברית בין קהילת הלהט"ב לבין ארגוני עובדים רבים ברחבי בריטניה. בשנת 1985, מצעד הגאווה בלונדון הובל על ידי פעילי לסביות והומואים למען הכורים, שצעדו יחד עם כורים רבים שהגיעו להביע את תמיכתם בזכויות להט"ב. בנוסף, בוועידת מפלגת הלייבור הבריטית בבורנמות' בשנת 1985 עברה החלטה לפיה המפלגה תתמוך בזכויות להט"ב. ההחלטה התקבלה בעקבות הצבעת חברי איגוד הכורים הלאומי פה אחד בעדה. ארגוני הכורים נכללו גם בין בני הברית הבולטים של קהילת הלהט"ב הבריטית במאבקה נגד סעיף 28.
מורשת
סיפור המאבק של קבוצת LGSM הלונדונית ושיתוף הפעולה עם הכורים הוולשים עובד לסרט ב-2014, בשם "גאווה", בבימויו של מתיו וורכוס. מספר חברי הארגון השתתפו בהפקת הסרט.
ב-2015, שנה לאחר יציאת הסרט לאקרנים, חברי הארגון שנותרו בחיים קיימו אירוע לציון 30 שנה למאבק, כהתרמה למען המלחמה ב-HIV/AIDS. הקבוצה נבחרה להוביל את מצעד הגאווה בברמינגהאם באותה שנה, כאות כבוד לתרומתם ההיסטורית. הקבוצה התבקשה להוביל גם את הצעדה בלונדון, אך סירבו לאחר שמארגני הצעדה לא הסכימו שיצעדו לצידם קבוצות תומכות, כמו נציגי איגודי העובדים, ובמקום זאת צעדו במיקום מרוחק יותר יחד עם הקבוצות הסולידריות.
גימנסיון
גימנסיון (ביוונית עתיקה: γυμνάσιον) היה מוסד חינוכי מיוחד שהיה נפוץ ביוון העתיקה, ובהמשך גם בעולם ההלניסטי, ובו התחנכו בניהם של האזרחים. במוסד זה הושם דגש מיוחד על איזון ושילוב הרמוני בין הגוף (ענפי ספורט) והרוח (מוזיקה שכללה את האמנויות החופשיות). חניכי הגימנסיון הוכשרו לקראת קבלת תואר האזרחות בפוליס.
חינוך וחינוך גופני
החברה ההלנית הקדומה, ובמיוחד זו האתונאית, העלתה על נס את החינוך בכלל והחינוך הגופני בפרט כאמצעי להקניית אזרחות טובה ומועילה. כלומר, דרך לצייד את הנער בסגולות גופניות ומעלות נפשיות כאלה, על מנת שיוכל, בבוא העת, לעמוד לשירות המדינה - עיר המדינה ("פוליס").
האתונאים בפרט הציבו לפניהם את החינוך בכלל כיעד הכרחי ומיוחד במינו, ומתוך כך ראוי לו להיות יזום, מתוכנן וממומן על ידי רשויות הפוליס. האתונאים שאפו להנחיל את האיזון המושלם ("איידוס" ביוונית) וההרמוניה האידיאלית בין גוף לרוח, בין החוסן הגופני לבין בריאות הנפש (שכללה חוכמה, בינה ונימוסים).
תפיסה זו חוזרת בגלגולים שונים במרוצת כל התקופה הקלאסית, ופילוסופים מפורסמים תמכו בה. לדעתו של אפלטון (427-347 לפנה"ס), למשל, נועדה הגימנסטיקה (דהיינו, החינוך הגימנסיוני) להעניק יופי לגוף על מנת שישמש כלי מתאים לנפש ובעזרתה יכיר האדם טוב יותר את גופו ואת רוחו על כל המשתמע מכך.
ויקטוריה, נסיכת הסן
ויקטוריה, נסיכת הסן, מאוחר יותר ויקטוריה מאונטבאטן, מרקיזת מילפורד הייבן (נולדה בשם ויקטוריה אלברטה אליזבת מתילד מרי Princess Victoria of Hesse and by Rhine ; 5 באפריל 1863 - 24 בספטמבר 1950), הייתה בתו הבכורה של לודוויג הרביעי, הדוכס הגדול של הסן ואשתו הראשונה אליס, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתה של המלכה ויקטוריה.
גימנסיון
חינוך וחינוך גופני
"אם תתאמץ ללמוד פעם כיצד לנהל מדינה שתחנך אזרחים מעולים, אזי תסכים גם אתה לתרגילים (הגופניים) הללו ותעריכם כמונו... כי כל עיקר הכוונה איננה לתחרויות, לפומביות ולפרסים שאפשר לזכות בהם. ואת אלה הלוא יכולים להשיג רק מעטים (בכל תחרות נרשם רק מנצח אחד), כי אם לטובה הצומחת מהן לרפובליקה (הדמוקרטיה האתונאית) ולאזרחיה בני-החורין. הכוונה היא לתחרות האחרת, הכללית, של כל האזרחים הטובים, שלהם אין זר הדפנה (פרס שחולק במשחקים הפיתיים בדלפוי) קורץ בסופה, כי אם הפרס הנעלה, הכולל בקרבו את כל הדרוש להרגשת האושר של האדם. כלומר, החופש והחירות לכל אזרח ואזרח כפרט ולכל המדינה (הפוליס) בכלל... אנו שמים לב בעיקר לכך, שאזרחינו יהיו מוכשרים בגופם, חזקים ברוחם ובנויים לתפארת, מכיוון שאנו משוכנעים כי רק בעזרת כך יהיו מסוגלים לנהל את ענייני הכלל בעתות שלום על הצד הטוב ביותר, ובימי מלחמה - להגן ולשמור על חופש המדינה ועל אושרה..." (מתוך "דו-שיח על הגימנסטיקה").
גימנסטיקה בחינוך
הנער היווני ובעיקר האתונאי, החל את פרק חינוכו מגיל שבע בשני מוסדות חינוך, שעל-פי-רוב היוו מכלול אחד. הוא למד בשני המוסדות במקביל, עד גיל 16. בהם הראשון - "פלאייסטרה", או בית ספר להיאבקות. היה זה בניין יווני טיפוסי בעל חצר פתוחה במרכז, ובכנפיו חדרי סיכה, עיסוי, רחצה ומלתחה. היוונים ייחסו חשיבות עליונה לענף ההיאבקות, אשר סימל עבורם את מגוון הקווים המייחדים את כל הענפים גם יחד. השני - "דידאסקליאום", או בית ספר למוזיקה (מקצועות שהמוזות מופקדות עליהם) כגון קרוא וכתוב, חשבון, פרוזה, שירה ומוזיקה. מקצועות אלה תאמו, יחד עם ההיאבקות, את החתירה לקראת האיזון ההרמוני בין גוף לנפש. ביטוי קצת מאוחר לממד זה עולה מדברי אפלטון: "ופרט למוזיקה (הכוללת את האמנויות היפות) חייבים נערינו להתחנך גם בתחום הגימנסטיקה... האחת (האחרונה) יוצרת מזג של קשיחות ופראות ואילו השנייה - מזג של רכות ונשיות (עידון)... צריך שתהיה הרמוניה בין השתיים" (מתוך "המדינה", ג' 403 ואילך).
ויקטוריה, נסיכת הסן
במהלך מלחמת העולם הראשונה היא ובעלה ויתרו על תאריהם הגרמניים ואימצו את שם המשפחה מאונטבאטן, גרסה אנגלית לשם "באטנברג". בשנת 1917 שתי אחיותיה, אלכסנדרה ואליזבת, שנישאו לנסיכים ממשפחת המלוכה הרוסית, נרצחו על ידי מהפכנים בולשביקים.
גימנסיון
גימנסטיקה בחינוך
הנערים שסיימו את חוק לימודיהם בגיל 16 פנו להמשך חינוכם במסלול השני, הגימנסיוני, עד גיל 18. בגימנסיון, מוסד שהעמיד במרכזו את התרבות הגופנית (מבלי לזנוח את החינוך הרוחני-המוזיקלי), התאמנו הנערים, התחנכו והתחרו בענפי ספורט שונים.
מקור השם
שמו של הגימנסיון נגזר מ"גימנוס" (עירום ביוונית, ובמשמעות הרחבה יותר מובנו "תרגיל שלמענו מתערטלים"). אכן, אין תמה בכך שהאימונים והתחרויות נערכו בעירום מוחלט. היה זה בהתאם לשאיפת הפגנת החוסן הגופני בהרמוניה פיזית ועל מנת לחשל את הגוף. הסופר לוקיאנוס התייחס לכך כשאמר: "כי אנו אמונה, שכאשר הם (הספורטאים) נוכחים לדעת עד כמה הננו מכבדים את המנצחים ובאיזו חגיגיות אנו מכריזים ומפרסמים את שמותיהם בקרב היוונים כולם, תגדל תשוקתם לתרגילים גימנסטיים, וכדי שיאצלו על עצמם את הכבוד הזה, עליהם להיראות עירומים קבל עם נכבד ורב, ואז תרבה דאגתם לגוף ולשמירה על מצבו התקין. כל החותר בשקידה לניצחון יהיה ראוי להופיע בלי בושה בגופו המעורטל". תצוגת הגוף בעירום הייתה מהתרומות של החברה הספרטאית לספורט ההלני. בני ספרטה חתרו להטמעת הידידות בכלל ההתמודדות. נימוק נוסף להתמודדות בעירום היה, שהם בקשו להפריד בין הספורט לבין הקרביות, ומתוך כך דגלו ב"טוהר הנשק" - להתמודד זה עם זה ללא פריטי לבוש, שעלולים להסתיר בקפליהם כלי נשק.
הגימנסיון והפוליס
במהלך הזמן הפך הגימנסיון לחלק בלתי נפרד מן החינוך והווי עיר הפוליס. זה הגיע עד כדי כך, שלא ייתכן קיומה של עיר פוליס ללא גימנסיון. בשלב זה נשא הוא צביון של מוסד חינוכי, בחינת חובה לריבוד אזרחי. כלומר, לא יזכה אדם באזרחות העירונית, על כל היתרונות הטמונים בה, אם לא יתחנך בגימנסיון.
הגימנסיון נבנה על פי רוב בסמוך למים זורמים ולחורשת עצים על מנת להעניק תנאים אופטימליים לחניכים, וזאת בסיסמת "נפש בריאה בגוף בריא". מבנה זה שימש ביטוי נאמן לתנופה האדריכלית היוונית הקלאסית, בבחינת ניצול מירב הנתונים הטופוגרפיים לטובת המתקן. בדרך כלל הגימנסיון נבנה על צלע של הר לאורך טראסות רחבות, כשעל גבי מפלסים אלה נפרש המבנה הארכיטקטוני שכלל פלאייסטרה, גימנסיון, מסלול ריצה, מרחצאות ועוד.
לעיתים הקימו ערים מבוססות וגדולות מספר גימנסיונים בתחומן, ואף ייעדו אותם לשכבות גיל שונות. דבר זה נבע מתוך רגשי תחרותיות בין-עירונית ורדיפת תהילה.
במרכז הגימנסיון נמתח מסלול הריצה, ובכנפיו נמצאו חדרים שנועדו לסיכת הגוף, לעיסוי, לרחצה, למלתחות, לחדרי אחסון לעזרים ולאביזרי ספורט. חדרים אלה היו פתוחים לחזית, על מנת שצופים יוכלו להתבונן במתאמנים. החצר המרכזית כוסתה בחול עדין לנוחיות המתאבקים.
כאמור, הגימנסיון שימש תנאי הכרחי לקבלת אזרחות, ומתוך כך עמד הוא בסימן הכשרת החניך לתפקוד אזרחי טוב יותר ויעיל יותר. בהיותו מוסד ציבורי היה נתון תחת שרביט פיקוחו של ממונה מטעם הציבור, ה"גימנסיארכס". אדם זה היה אחראי על מהלך האימונים, התחרויות ואחזקה שוטפת של הגימנסיון. כמו כן פרש חסותו על צוות המאמנים והמדריכים שהופקדו על הפעילות המגוונת של החניכים, כשלכל ענף ספורטיבי יועד מאמן מקצועי.
השמן תפס מקום חשוב בחיי הגימנסיון וחלוקתו לחניכים הייתה מתפקידיו היותר מכובדים של ה"גימנסיארכס". העובדה שחדרים רבים בגימנסיון נועדו לאחסון שמן מדברת בעד עצמה. השמן נועד לעיסוי הגוף וקנה לו מקום חשוב במיוחד בהווי המתאבקים (ההיאבקות תפסה את מקום הבכורה מבין ענפי הספורט הקלאסיים), ואשר על כן הם נקראו גם בשם "אלה המשמנים את עצמם". טרם צאתם לתחרות נהגו לסוך גופם בשמן, שנועד להבליט את שריריהם ולהקשות על היריב ללפות אותם, ולהפך - מה שקידם מאוד את פיתוח המיומנויות בהיאבקות. לאחר התחרות, כדי לבטא את ממד הידידות שבהתמודדות, נהג כל זוג מתאבקים לסוך בשמן, זה את גופו של זה, תוך כדי עיסוי משחרר ומרפה.
אפביון
לאחר שעמדו בהצלחה בבחינות, הגופניות והמוזיקליות כאחת, פנו בוגרי הגימנסיון להתחנך במוסד גבוה ובכיר בשם "אפביון", למשך שנתיים (עד גיל 20). משמעות השם אפביון הייתה "מוסד הצעירות" ("אפבוס" ἔφηβος, פירושו "מתבגר"; ברבים: "אפבוי", בני הנעורים). האפביון הועמד תחת פיקוח המדינה (הפוליס), ומתוך שנועד להכשיר את בוגריו לקראת קבלת סטטוס האזרחות, ובכללה - היכולת לעמוד על משמר העיר, הקנה הגימנסיון גם מיומנויות צבאיות. עם זאת המשיכו החניכים לספוג מערכות של לימודים מתקדמים בסימן ההרמוניה בין גוף לנפש.
בשנתם הראשונה שרתו האפבוי ביחידות של חיל מצב במבצרים שונים, ובשנת השירות השנייה שלהם הופקדו על הגנת גבולות הפוליס. עם סיום שירותם, ולאחר שעמדו בהצלחה בבחינות, זכו הבוגרים ברומח, מגן, כובע מיוחד וגלימה מטעם המדינה. הבוגרים נשבעו אמונים לפוליס בטקס מרשים, ובסיומו הוענקה להם האזרחות כדת וכדין.
הגימנסיון כמועדון קשישים
בוגרי הגימנסיון והאפביון נהגו לשמור על כושרם הגופני, באופן עצמאי, על ידי פעילות ספורטיבית בגימנסיון העירוני. היה זה בבחינת מועדון "אקסקלוסיבי" לאזרחים, ששימשו בו גם אלמנטים ספורטיביים וגם חברתיים ותרבותיים. לעיתים העמידה העיר לרשות הקשישים גימנסיון מיוחד, נפרד. כדי לבטא את הקשר ההדוק בין הגימנסיון לאזרחות הפוליס, נקראו האזרחים גם בשם "אנשי הגימנסיון".
הרומאים סלדו מן הגימנסיון, אך זה השתלב במסגרת המתקן הרומי המפורסם - בית המרחץ.
ויקטוריה, נסיכת הסן
שנותיה הראשונות
ויקטוריה אלברטה אליזבת מתילד מרי נולדה ב-5 באפריל 1863 בטירת וינדזור בנוכחות סבתה, המלכה ויקטוריה. בילדותה היא התגוררה בדרמשטט שבגרמניה, שם חלקה חדר עם אחותה הקטנה, אליזבת, עד בגרותה. במהלך מלחמת שבעת השבועות, אז פלשה פרוסיה להסה, ויקטוריה נשלחה עם אחותה לאנגליה כדי לגור עם סבתם עד לסיום הקרבות עם איחודה של הסה עם פרוסיה. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה ב-1870 הוקם בית חולים צבאי בארמון בדרמשטט, וויקטוריה הצעירה עזרה לאימה לחלק מרק לחיילים הפצועים.
בשנת 1872 אחיה הצעיר, פרידריך, אובחן כחולה במחלת ההמופיליה, עשרים שנה לאחר שנולד דודם, הנסיך לאופולד, גם כן חולה במחלה. אבחונו של פרידריך היה הרמז הראשון למשפחות המלוכה האירופאיות כי המחלה היא תורשתית ונמצאת אצל צאצאיה של ויקטוריה. שנה לאחר מכן פרידריך נפל מחלון ומת כתוצאה מדימום פנימי, הראשונה מסדרת טרגדיות שתפקוד את הנסיכה ויקטוריה.
בשנת 1878 חלתה ויקטוריה בדיפתריה. אחותה אליזבת הוצאה במהירות מהחדר המשותף ונשלחה לגור עם קרובים, והייתה בת המשפחה היחידה שלא נדבקה במחלה. האם, אליס, טיפלה במשך ימים ארוכים בילדיה החולים, אולם בבוקר ה-16 בנובמבר הנסיכה מארי, בת הזקונים של המשפחה, נפטרה מהמחלה. לאחר ששאר בני המשפחה כבר החלימו מהמחלה אליס, שהייתה מותשת מהטיפול בהם, נדבקה אף היא ונפטרה ב-14 בדצמבר. כבת הבכורה קיבלה ויקטוריה את תפקיד אם המשפחה, טיפלה בילדיה הצעירים ושימשה כבת לוויה לאביה.
נישואים ומשפחה
ויקטוריה פגשה מספר פעמים במהלך ילדותה במפגשים משפחתיים את בן דודו של אביה, לודוויג פון באטנברג, נסיך גרמני זוטר שאימץ לעצמו אזרחות בריטית ושירת כקצין בצי המלכותי. בחורף של שנת 1882 השניים נפגשו שוב בדרמשטט, ובאותו הקיץ הכריזו על אירוסיהם. הזוג נישא ב-30 באפריל 1884.
אביה של ויקטוריה לא תמך בנישואים, שכן הוא האמין כי לנסיך לודוויג אין מספיק כסף וכי הוא ימנע ממנו את חברתה של בתו, שכן הזוג יתגורר בבריטניה. אולם ויקטוריה, שהייתה עצמאית בדעתה, לא התייחסה למורת רוחו של אביה. באופן מפתיע הדוכס הגדול נשא לאישה את פילגשו, אלכסנדרינה הוטן צ'פסקה, באותו ערב של חתונת בתו. דבר נישואיו לגרושה שלא מן האצולה זעזע את בתי המלוכה של אירופה, ולאחר לחץ דיפלומטי ומשפחתי לודוויג הרביעי נאלץ לבטל את נישואיו.
לוויקטוריה וללודוויג נולדו ארבעה ילדים:
המשפחה התגוררה במספר בתים באנגליה, גרמניה ואף מלטה, כאשר לודוויג היה מוצב שם. בשנת 1887 חלתה ויקטוריה במחלת הטיפוס, אך תחת טיפולו של בעלה הצליחה להחלים וביוני של אותה השנה השתתפה בחגיגות היובל של המלכה ויקטוריה.
הנסיכה, שאהבה מאוד לקרוא, התעניינה בתחומים רבים, בעיקר גאולוגיה וארכאולוגיה, ואף השתתפה בחפירות ארכאולוגיות במלטה וגרמניה. היא חינכה את ילדיה בעצמה וחשפה אותם לרעיונות חדשים. בנה לואי העיד עליה כי היא הייתה "אנציקלופדיה מהלכת" וכי את כל מה שלימדה אותו היא עשתה בצורה מעניינת. הנסיכה הייתה מאוד ליברלית וישירה, ובני משפחתה העידו עליה כי הייתה חסרת כל דעות קדומות.
עד שנת 1914 הנסיכה ויקטוריה ביקרה באופן קבוע אצל קרוביה בגרמניה וברוסיה, שם שתי אחיותיה התגוררו לאחר שנישאו לנסיכים ממשפחת רומנוב: אליזבת נישאה לסרגיי אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, ואלכסנדרה (אליקס) נישאה לצאר ניקולאי השני. ויקטוריה הייתה אחת מקרוביה של אליקס שניסו לשכנע אותה להתרחק מהשפעתו של הנזיר גריגורי רספוטין. עם פרוץ המלחמה בין גרמניה לבריטניה ב-1914 היו ויקטוריה ובתה לואיז באמצע ביקור ביקטרינבורג. הן נסעו לסנקט פטרבורג על ידי רכבת ואונייה, ומשם הפליגו דרך פינלנד, שוודיה ונורווגיה בחזרה לבריטניה.
חייה המאוחרים
הנסיך לודוויג נאלץ לפרוש מהצי הבריטי בתחילת מלחמת העולם הראשונה בשל שורשיו הגרמנים, והזוג עבר לגור בבית על האי וייט שניתן להם במתנה על ידי דודתה של ויקטוריה, לואיז, נסיכת הממלכה המאוחדת. הרגשות האנטי-גרמניים העזים שפשטו במדינה גרמו למלך ג'ורג' החמישי לוותר על כל התארים הגרמניים שלו, ומיד לאחריו לודוויג ויתר על התואר "נסיך באטנברג" ושינה את שם משפחתו למאונטבאטן, גרסה אנגלית לשם באטנברג. שלושה ימים לאחר הוויתור על תוארו קיבל לודוויג מהמלך את התואר "מרקיז מילפורד הייבן", וויקטוריה הפכה למרקיזה.
במהלך המלחמה שתי אחיותיה של ויקטוריה, אלכסנדרה ואליזבת, נרצחו על ידי מהפכנים בולשביקים בעוד שאחיה, ארנסט לודוויג, הודח מתפקידו כדוכס הגדול של הסן. במהלך ביקורה האחרון של ויקטוריה ביקטרינבורג ב-1914 היא נסעה ליד אותו בית בו נרצחה אחותה אלכסנדרה מספר שנים לאחר מכן. גופתה של אליקס לא נתגלתה בתקופת חייה של ויקטוריה, אך בשנת 1921, לאחר מסע ארוך וקשה, גופתה של אחותה אליזבת נקברה בכנסיית מריה מגדלנה בירושלים, בטקס בו נכחה המרקיזה ויקטוריה. מאוחר יותר באותה שנה נפטר בעלה לודוויג בגיל 67.
עם התאלמנותה עברה ויקטוריה להתגורר בארמון קנזינגטון. בשנת 1930 בתה הבכורה, אליס סבלה מהתמוטטות עצבים ואובחנה כסובלת מסכיזופרניה, וויקטוריה לקחה על עצמה את האחריות על גידולו וחינוכו של בנה היחיד של אליס, פיליפ. בשנת 1937 מת אחיה ארנסט ומאוחר יותר באותה השנה גיסתה, אחיינה, נכדתה ושניים מניניה מתו בתאונת מטוס טראגית. בשנה שלאחר מכן הטרגדיה המשיכה לגעת בחייה של ויקטוריה כאשר בנה ג'ורג' מת מסרטן.
במהלך מלחמת העולם השנייה ההפצצות הגרמניות אילצו את ויקטוריה לעזוב את ארמון קנזינגטון ולעבור לגור עם המלך ג'ורג' השישי בטירת וינדזור. בנה לואי ושניים מנכדיה שירתו בצי הבריטי בעוד שרבים מקרוביה הגרמנים לחמו בצד השני. בתה אליס שהתה במהלך כל המלחמה ביוון הכבושה ולוויקטוריה לא היה קשר עימה במשך ארבע שנים. לאחר המלחמה הוצע לבנה לואי את תפקיד מושל הודו, אותו הוא קיבל למרות התנגדותה.
בקיץ של שנת 1950 חלתה ויקטוריה בברונכיטיס (המרקיזה הייתה מעשנת כבדה מגיל 16) כששהתה בביתו של לואי בהמפשייר. המרקיזה, שהעדיפה למות בביתה, חזרה לארמון קנזינגטון, שם נפטרה, בגיל 87, ב-24 בספטמבר.
כוכב מיכאל
כּוֹכַב מִיכָאֵל הוא מושב חקלאי במישור החוף הדרומי, בין קריית גת ואשקלון, המשתייך למועצה אזורית חוף אשקלון.
היסטוריה
היישוב הוקם באוקטובר 1950 כמעברה על ידי עולים מעיראק. באותה תקופה נקרא המקום "כוכב", על פי שמו של הכפר הערבי (הנטוש) הסמוך כאוכבה.
בשנת 1959 החליטה מחלקת ההתיישבות לפנות את המושב מתושביו עקב מצבו של המקום. בעקבות זאת עזבו במשך שנה זו רוב המשפחות, ונשארו רק 5-6 משפחות, ורק אדם אחד שעסק בחקלאות, חיים כהן. בשנת 1960 הוחלט ליישב את המקום מחדש בגרעין של 40 צעירים בוגרי צבא, בני מושב נוגה, אך תוכנית זו לא יצאה לפועל.
בשנת 1963 יושב המקום מחדש, על ידי עולים מארגנטינה. בשנת 1964 הוחלט על ידי ועדת השמות הממשלתית לקרוא ליישוב "כוכב מיכאל" על שמו של סר מייקל סובל (Sir Michael Sobell) - נדבן מבריטניה.
בשנת 2005 הורחב המושב (הרחבה קהילתית) והוכשרו 118 מגרשים לבני המושב.
The Remix (אלבום של ליידי גאגא)
The Remix (בעברית: הרמיקס) הוא אלבום הרמיקס הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית ליידי גאגא. אלבום הרמיקסים יצא לאור ב-3 במרץ 2010 ביפן והוא כולל שירים מאלבומה הראשון The Fame, משנת 2008 ומהמיני-אלבום השלישי שלה The Fame Monster, משנת 2009. הגרסה המתוקנת של האלבום הייתה מוכנה לשחרור בשווקים נוספים, החל ממקסיקו ב-3 במאי 2010. את השירים באלבום הפיקו מספר אמנים, פט שופ בויז, ו-Passion Pit and The Sound of Arrows.
אלבום הרמיקסים קיבל ביקורות מעורבות מצד מבקרי המוזיקה, אך הם ציינו איך גאגא מצליחה למכור שירים מאלבומה The Fame Monster בדרכים חדשות. האלבום הגיע לפסגת המצעדים ביוון, רוסיה, ומצעד אלבומי הדאנס של ארצות הברית. במדינות נוספות נכנס לעשרת המובילים בבלגיה, יפן, צ'כיה, ניו זילנד, בריטניה, אירלנד, מקסיקו קנדה, ומצעד הבילבורד 200 של ארצות הברית. בברזיל ויפן האלבום הגיע לתואר פלטינה ותואר זהב בקנדה, בלגיה, ורוסיה. ברחבי העולם מכר נכון לאוגוסט 2019 מעל 1.4 מיליון עותקים ובכך נכלל במקום החמישי ברשימת אלבומי הרמיקסים הנמכרים בכול הזמנים.
רקע
ב-15 באפריל 2010 העיתון The Guardian הודיע כי מספר אמנים הכוללים את, Marilyn Manson, rock musicia, Passion Pit, Pet shop Boys החלו לעבוד על אלבום רמיקסים של ליידי גאגא בשם "The Remix". הרמיקסים שנכללו בחבילה פורסמו בעבר לצד גרסאות סינגלים יחידות של גאגא בשנים האחרונות. האלבום הוצא סופית ביפן ב-3 במרץ 2010 וכלל כ-16 רמיקסים. הגרסה המתוקנת של האלבום שכלה רמיקס נוסף יצאה לאור ב-3 במאי 2010 במקסיקו. האלבום יצא בבריטניה ב-10 במאי 2010 בכריכת אלבום שונה משאר העולם. בארצות הברית חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס הודיעה על יציאת האלבום ביוני 2010 ויצא ב-3 אוגוסט 2010 בכריכת אלבום שונה כפי שיצא בבריטניה.
ביקורת
ביציאתו האלבום קיבל ביקורות מעורבות אך טובות ביקר. באתר "Metacritic" הוא קיבל 54 נקודות מתוך 100. סיימון קייג מהעיתון היומי "Daily Express" נתן לאלבום 3 מתוך 5 כוכבים ואמר כי "זה מרגיש שהיא מנצחת... אך עם כובעים ראוותניים. הכישרון האמיתי של גאגא טמון במכירות האלבום שוב ושוב. זה מרגיש מצוין! אבל לא מספיק". מבקר המוזיקה J. D. Considine בעת שסקר את האלבום לעיתון הקנדי "The Globe and Mail" שיבח את גרסת הפסנתר והקול של גאגא בעת השיר "Poker Face" והוסיף "זהו השיר החכם ביותר באלבום, הוא מרגיש כאילו היא מוציאה את אלטון גון הפנימי שלה וגם המהלך הזה כנראה עוד ניהול תמונות מחושב... אבל זה לא עושה זאת פחות מבריק".
מבקר נוסף מהאתר "Digital Spy" שיבח את הרמיקסים באלבום ואמר "הם חיוניים לשמירה על איכות המוזיקה של גאגא, כמו גם דימויה העצמי". סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic הכתיר את האלבום ב-3 כוכבים מ-5 והרגיש ש"רשימת ההשמעה יכלה להיות קצרה יותר" אך שיבח חלק מהרמיקסים בייחוד את אלו של, Pet Shop Boys ו-Space Cowboy.
מארק ביץ מהעיתון "Phoenix New Times" אמר "השירים מקבלים ברק משירם של מדונה ברמיקסים של Pet Shop". מוניקה הררה מהבילבורד שיבחה את האלבום בכך שהוא מביא "אוסף של שירים מוכשרים שיותר מרגישים שירי דאנס מאשר ב-"The Fame" ו-"The Fame Monster". מבקר מוזיקה מהמגזין "רולינג סטון" נתן לאלבום 3 מתוך 5 כוכבים וציין "הרצף לא אחיד בין רצועות הרמיקסים, אך הרמיקס ל-"Telephone" הוא הטוב ביותר באלבום".
אסיה, אירופה ואוקיאניה
ביפן, האלבום הופיע בהוצאתו במקום התשיעי במצעד האלבומים היפני. ב-17 במאי 2010 האלבום עלה למקום השביעי במצעד והגיע לתואר פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות של יפן, לאחר שמכר מעל 250,000 עותקים. באוסטרליה The Remix הגיע למקום ה-12 במצעד האלבומים האוסטרלי ביציאתו ב-16 במאי 2010 ונשאר במצעד כחמישה שבועות. בבריטניה האלבום נכנס ביציאתו למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי ומכר מעל 166,440 עותקים במדינה ובכך הוכתר כאלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי. ברחבי אירופה האלבום נכנס למיקום השביעי במצעד "100 האלבומים המובילים באירופה" של הבילבורד. The Remix הגיע לפסגת מצעד אלבומי יוון ורוסיה ומוקם בעשרת המובילים בבלגיה, (בפלנדריה וולניה) אירלנד, צ'כיה, הולנד, וניו זילנד.
אמריקה הצפונית
בארצות הברית, The Remix נכנס לראשונה למצעד הבילבורד 200 במקום השישי ב-21 באוגוסט 2010 לאחר שמכר כ-39,000 עותקים. ובכך הפך לאלבומה השלישי להיכנס לעשרת המובילים במצעד, האלבום גם הגיע למקום הראשון במצעד אחר של הבילבורד בשם "מצעד אלבומים הדאנס\אלקטרוני והפך לאלבומה השלישי בפסגת המצעד. באותו השבוע אלבומיה הקודמים, The Fame ו-The Fame Monster הגיעו למקום השני והשלישי במצעד. בנוסף מנהל המצעדים של הבילבורד, קית קולפילד ציין כי גאגא הפכה לאמן הראשון בכול הזמנים אשר החזיק בשלושה אלבומים במקום הראשון השני והשלישי בו זמנית. במצעד הבילבורד 200 אלבומיה המשיכו לשהות במצעד, The Fame במקום ה-12 ו-The Fame Monster ב-27. נכון לחודש אפריל 2016 האלבום מכר מעל 314,000 עותקים בארצות הברית. בקנדה האלבום התמקם במספר החמישי במצעד האלבומים הקנדי ביציאתו ב-22 במאי 2010 ושהה בו כעשרה שבועות. The Remix מכר מעל 1,450,000 עותקים ברחבי העולם נכון לאוגוסט 2019, ונחשב למקום החמישי ברשימת אלבומי הרמיקסים הנמכרים בכול הזמנים.
ליביה נובי-קסלר
ליביה נובי-קסלר (נולדה ב-21 באפריל 1938) היא ציירת ישראלית, ובעברה דוגמנית, מעצבת אופנה ואשת חברה.
ביוגרפיה
בעת שהייתה במעברה התנסתה לראשונה בדוגמנות, כשדיגמנה בגדים של תופרת מקומית. צלם שגילה אותה ברחוב ביקש לצלם אותה, והוא תלה את תמונתה בסטודיו שלו. בגיל חמש עשרה השתתפה בתחרות היופי "מיס עולי רומניה", וזכתה בה. בין השופטים בתחרות היה סרג'יו צ'ליבידאקה. היא הופיעה על שערי מספר עיתונים, וביניהם "עולם האישה". היא גם הייתה לדוגמנית מסלול, וזאת בהדרכתה של מארגנת תצוגות האופנה אלזה אופרי‌כט. היא דיגמנה לבתי אופנה כמו גוטקס ומשכית.
היא נישאה לראשונה לראובן צליק. בעקבות עבודתו הם עברו לבאר שבע, והיא ילדה את בנם שרון. היא וצליק היו חלק מהבוהמה הישראלית, ובני הזוג היו לחברים קרובים בין היתר של שייקה אופיר, אלי פפושדו, שמוליק קראוס ואילנה רובינא. לאחר גירושיה חזרה לתקופה לבית הוריה, ושבה לעסוק בדוגמנות. היא שימשה כדוגמנית הבית של מפעל הסריגים "אילנית" שביד אליהו, וגם הופיעה בין היתר בפרסומות ליהלומים ולמעילים.
ב-1968 נישאה בשנית לאנדי קסלר, סופר ומחזאי מפורסם ברומניה אשר הגיע לארץ לכבוד העלאת מחזה שלו בישראל. הם עברו יחד ללוס אנג'לס, שם למדה רישום ועיצוב אופנה וגם המשיכה לדגמן. בהמשך התגוררו בגרמניה, שם למדה ליביה ציור בהדרכת הצייר היהודי-גרמני ניצול השואה מנפרד וייל. בגרמניה גם נולדה בתם דנה, ולאחר מכן עברו להוואי שם התגוררו במשך שנתיים, לפני ששבו לישראל להתגורר בתל אביב.
בתם של ליביה ואנדי קסלר היא העיתונאית ומבקרת המוזיקה דנה קסלר.
The Verve
The Verve היא להקת רוק בריטית, שנוסדה בעיר ויגן שבמחוז מנצ'סטר, בשנת 1990.
היסטוריה
בתחילת דרכה, הלהקה הושפעה רבות מזרם הרוק הפסיכדלי, זרמי הספייס-רוק והשוגייז. הלהקה הוציאה מספר תקליטי שדרים באמצע שנת 1990, וכן שני תקליטים אשר זכו לביקורות אוהדות ביותר. הלהקה התמודדה בהמשך הדרך עם שינוי שמה ותחלופת אנשי הצוות, פרידות, בעיות בריאות של חלק מחבריה, שימוש בסמים ואף מספר תביעות משפטיות, וכן התפרקה לתקופה קצרה לאחר אלבומם השני. ההצלחה המסחרית של הלהקה הגיעה ב-1997 עם צאת אלבומה השלישי Urban Hymns והסינגל הראשון מאלבום זה, "Bitter Sweet Symphony", אשר הפך ללהיט עולמי. מתוך האלבום יצאו גם הסינגלים "The Drugs Don't Work" (אשר היה לשירם הראשון שהגיע למקום הראשון במצעדים בבריטניה), "Lucky Man" ו-"Sonnet".
הלהקה התפרקה בפעם השנייה באפריל 1999, עקב מחלוקות פנימיות שהובילו לעזיבתו של מקייב. ההרכב המקורי של הלהקה התאחד כעבור כ-8 שנים, ביוני 2007, ויצא למסע הופעות לקראת סוף אותה שנה. באוגוסט 2008 הוציאה הלהקה את האלבום Forth, ממנו בלט הסינגל "Love Is Noise". אולם הלהקה התפרקה בפעם השלישית זמן קצר לאחר מכן.
הלהקה הצליחה לצבור לעצמה לאורך השנים מוניטין רב, ונחשבת עד היום כאחת מהלהקות המשפיעות ביותר ברוק האלטרנטיבי הבריטי בעשור בו פעלה.
קונצ'רטו
הקונצ'רטו (רבים: קונצ'רטי) הוא ז'אנר מוזיקלי שתחילתו בתקופת הבארוק. הקונצ'רטו הוא יצירה לכלי סולו, או כמה כלי סולו, ותזמורת. פירוש המילה "קונצ'רטו" באיטלקית הוא "פעילות משותפת"; ואכן ביצירה מסוג קונצ'רטו יש שיתוף פעולה ודו-שיח בין הסולן לבין הטוטי (תזמורת). בלטינית יש במילה זו גם משמעות נוספת של תחרות. הקונצ'רטו הוא לרוב ז'אנר וירטואוזי שבא להעמיד את הסולן במרכז ולתת לו במה להפגנת יכולותיו הטכניות והמוזיקליות.
מקור הקונצ'רטו
המילה "קונצ'רטו" נגזרת מאיטלקית - קונצ'רטרה (concertare), ופירושה "פעילות משותפת" וגם "ארגון, שיתוף פעולה (לעיתים - סודית - על פי מילון Lo Zingarelli minore). בלטינית - "קונצנטוס" (Concentus) פירושו "הסכמה", אך למילה יש גם משמעות משנית של "תחרות". בתקופת הבארוק, המושג "קונצ'רטו" מתייחס לקבוצות קטנות של כלים, לעומת קבוצות גדולות. קבוצה קטנה של כלי סולו (הנקראת סולי, קונצ'רטינו, קונצ'רטנטה או קונצ'רטטו) משמיעה קולה כנגד קבוצה גדולה. רבים מן הקונצ'רטי של באך והנדל כתובים לפי מתכונת זו. הנדל כתב 12 חיבורים מסוג "קונצ'רטו גרוסו", ובהם מיוצג ה"קונצ'רטינו" תמיד על ידי שני כינורות וצ'לו. גם ששת "הקונצ'רטי הברנדנבורגיים", שכתב באך לצירופים שונים של כלי נגינה, שייכים לסוג זה, אף כי לא נקראו במפורש בשם "קונצ'רטו גרוסו". בעוד המלחינים האיטלקים בבארוק ואף באך כתבו לרוב קונצ'רטו לכלי סולו ולתזמורת במבנה של שלושה פרקים (מהיר-איטי-מהיר), העדיף הנדל את המבנה בעל ארבעת הפרקים (איטי-מהיר-איטי-מהיר).
הקונצ'רטו בתקופה הקלאסית
המבנה של 3 פרקים, שהגיע לקונצ'רטו בהשפעת ה"פתיחה" האיטלקית, משמש קו טיפוסי לקונצ'רטו ה"מודרני". לעיתים ניתן למצוא מספר שונה של פרקים (שניים, ארבעה, חמישה). שלושת הפרקים על פי מבנה ואופי:
בקונצ'רטו הקלאסי מקובל לכתוב קדנצה, הן בסיומו של הפרק הראשון והן בסיומו של הפרק האחרון. הקדנצה היא קטע נגינה של הסולן לבדו, ומטרתה לתת לו להפגין לראווה את יכולותיו הטכניות. לעיתים הקדנצה כתובה מראש (על ידי מלחין היצירה, מלחין אחר, או אף על ידי הסולן עצמו) ולעיתים מאולתרת. הקדנצה בנויה מהחומרים התמאטיים שמהם בנוי הפרק. לרוב, מופיעה הקדנצה בסיום החטיבה השלישית של הפרק, חטיבת הרפריזה, לפני הקודה או הריטורנלו התזמורתי. מוצרט כתב בדרך כלל קדנצות לפרק הראשון ולפרק האחרון. לעיתים הוא הוסיף קדנצה גם בפרק השני. לדוגמה: הקונצרטו מס' 9 במי-במול מז'ור לפסנתר ולתזמורת, מס' 271 ברשימת קכל. דוגמה נוספת: קונצ'רטו מס' 17 בסול מז'ור לפסנתר ולתזמורת, מס' 453 ברשימת קכל. בטהובן נטל את מבנה הקונצ'רטו הקלאסי שעיצב מוצרט, והרחיב את ממדיו. אף אצל בטהובן ניתן לשמוע בארבעת הקונצ'רטי הראשונים קדנצה בסיום הפרק הראשון. בקונצ'רטו מס' 4 בסול מז'ור לפסנתר ולתזמורת כתובה קדנצה גם בפרק האחרון. המלחינים שבאו לאחר בטהובן ניסו ללכת על פי דרכו, כדוגמת ובר בשני הקונצ'רטי שלו לפסנתר. אף שופן, שהיה בוודאי נטוע עמוקות ברוח התקופה הרומנטית, הלחין את שני הקונצ'רטי שלו על פי מבנה הקונצ'רטו הקלאסי. אך עד מהרה יצרו מלחיני התקופה הרומנטית מבנה חדש של קונצ'רטו רומנטי, ואף מבנה רומנטי לצורת הסונאטה.
בטהובן, ברהמס, שומאן ועוד
אף כי ברהמס היה מלחין חדשן מלודית והרמונית, הוא הסתמך בכתיבת הקונצ'רטי שלו על מבנה הפרק הראשון במבנה הסונאטה הקלאסי, ששימש מודל למוצרט ובטהובן. ההבדל בין מבנה פרק ראשון של צורת סונאטה קלאסית למבנה פרק ראשון בצורת הסונאטה הרומנטית הוא בכך, שבמבנה צורת סונאטה אלגרו קלאסי התזמורת פותחת בתצוגה, ובה היא מנגנת את המוטיבים והמלודיות (או חלקם) שיופיעו במהלך הפרק. לאחר שהתזמורת מציגה את הנושאים והמלודיות, הסולן מנגן יחד עם התזמורת את הנושא הראשון, השני ואף השלישי. לאחר התצוגה חוזרת התזמורת על הנושא הראשון או השני ומובילה לפיתוח, שבו מנגנים הסולן והתזמורת יחדיו. הרקפיטולציה מתחילה בנגינת התזמורת, ורק לאחר תצוגה נוספת של הנושא הראשון, הסולן שב לנגן. טוטי (Tutti) בתזמורת מוביל לקדנצה ולאחר מכן לקודה (כדוגמת הפרק הראשון בקונצ'רטו מס' 3 בדו מינור לפסנתר ולתזמורת מאת בטהובן). מבנה הפרק הראשון בקונצ'רטו הקלאסי (בצורה הסונאטה) נכתב לסולן עם תזמורת. הן הסולן והן התזמורת שווים בחשיבותם. לעומת זאת, במבנה צורת סונאטה הרומנטי, הפרק הראשון בקונצ'רטו מתחיל מיד עם הסולן, המנגן את הנושא הראשון, מעבר אל נושא שני ואף שלישי (לא תמיד) בטוטי של התזמורת, פיתוח, רקפיטולציה (לפעמים עם טוטי ולפעמים לא), קדנצה (לא בכל הקונצ'רטי) וקודה מסיימת (כדוגמת הפרק הראשון בקונצ'רטו לפסנתר בלה מינור מאת גריג). בפרק הראשון של קונצ'רטו במבנה צורת הסונאטה הרומנטית, מקבל הסולן את התפקיד הראשי, ואילו התזמורת מקבלת לרוב תפקידי ליווי, כפי שכתב רוברט שומאן על הדף הראשון בקונצ'רטו שלו לצ'לו: "קונצ'רטו בלה מינור לצ'לו בליווי תזמורת". ברהמס בחן את המבנים שהתקיימו בעבר, הן בתקופה הקלאסית והן בתקופת הבארוק, וביסס עליהם את הקונצ'רטי שלו.
ויולה
קונצ'רטו מאת בארטוק, הקטור ברליוז - הסימפוניה "הרולד באיטליה", קונצ'רטו בפה מז'ור מאת קרל דיטר פון דיטרסדורף, שני קונצ'רטי (ברה מז'ור ובסי-במול מז'ור) מאת פראנץ אנטון הופמייסטר, קונצ'רטו "Der Schwanendreher" מאת הינדמית, קונצ'רטו מאת וולטון, קונצ'רטו בסול מז'ור מאת גאורג פיליפ טלמן, קונצ'רטו-רפסודיה מאת מרטינו, שני קונצ'רטי (ברה מז'ור ובסי-במול מז'ור) מאת קרל שטאמיץ, קונצ'רטו מאת שניטקה.
צ'לו
אלגר - קונצ'רטו במי מינור, שלושת הקונצ'רטי מאת קרל פיליפ עמנואל באך, קונצ'רטו מאת בארבר, לואיג'י בוקריני - קונצ'רטו מס' 9 בסי-במול מז'ור, בריטן - "Cello Symphony", גלאזונוב - "Concert Ballade" בדו מז'ור, דבוז'אק - קונצ'רטו בסי מינור, דיטייה - "...Tout un monde lointain", קונצ'רטו מאת דיליוס, שני הקונצ'רטי (בדו מז'ור וברה מז'ור) מאת היידן, קונצ'רטו מאת הינדמית, קונצ'רטו מאת וולטון, חאצ'טוריאן - קונצ'רטו במי מינור, שני קונצ'רטי מאת חינסטרה, לאלו - קונצ'רטו ברה מינור, קונצ'רטו מאת ליגטי, שני הקונצ'רטי מאת מרטינו, שני הקונצ'רטי (בלה מינור וברה מינור) מאת סן-סנס, ג'רלד פינזי - קונצ'רטו בלה מינור, פרוקופייב - "Symphony-Concerto" במי מינור, אנטונין קראפט - קונצ'רטו בדו מז'ור, שומאן - קונצ'רטו בלה מינור, שני הקונצ'רטי מאת שוסטקוביץ', שני הקונצ'רטי מאת שניטקה.
קונטרבס
שני הקונצ'רטי (בפה-דיאז מינור ובסי/דו מינור) מאת ג'ובאני בוטזיני, שני הקונצ'רטי (שניהם במי-במול מז'ור) מאת דיטרסדורף, סרגיי קוסביצקי - קונצ'רטו בפה-דיאז מינור.
חליל
קונצ'רטו מאת ז'אק איבר, שני הקונצ'רטי (בסול מז'ור וברה מז'ור) מאת יוהאן כריסטיאן באך, ארבעת הקונצ'רטי מאת '''ק.פ.ע. באך, ארבעת הקונצ'רטי מאת פראנץ דאנצי, קונצ'רטי מאת הופמייסטר, קונצ'רטי מאת ויוואלדי, אנדרה ז'וליבה - קונצ'רטו לחליל ולתזמורת כלי-קשת, שני הקונצ'רטי (ברה מז'ור ובסול מז'ור) מאת מוצרט, סבריו מרקאדנטה - קונצ'רטו במי מינור, קונצ'רטו מאת נילסן''', קונצ'רטו מאת ז'אן פראנסה, קונצ'רטי מאת יוהאן יואכים קוונץ, חואקין רודריגו - "קונסיירטו פסטורל", קרל ריינקה - קונצ'רטו ברה מז'ור, קונצ'רטי מאת יוהאן שטאמיץ.
חלילית
חמשת הקונצ'רטי מאת ויוואלדי, קונצ'רטו בפה מז'ור מאת ג'וזפה סמרטיני.
אבוב
תומאזו אלבינוני - קונצ'רטו ברה מינור, שני הקונצ'רטי (בפה מז'ור) מאת '''י.כ. באך, קונצ'רטי מאת ויוואלדי, רייף וון ויליאמס - קונצ'רטו לאבוב ולתזמורת כלי-קשת בלה מינור, מוצרט - קונצ'רטו בדו מז'ור, קונצ'רטו מאת מרטינו, אלסנדרו מרצ'לו - קונצ'רטו ברה מינור, פראנסה - קונצ'רטו "שעון הפרחים", קונצ'רטו מאת ר. שטראוס'''.
בסון
שני הקונצ'רטי (במי-במול מז'ור ובסי-במול מז'ור) מאת '''י.כ. באך, קונצ'רטי מאת דאנצי, יוהאן נפומוק הומל - קונצ'רטו בפה מז'ור, ובר - קונצ'רטו בפה מז'ור, קונצ'רטי מאת ויוואלדי, קונצ'רטו מאת אנרי טומאזי, מוצרט - קונצ'רטו בסי-במול מז'ור, פראנסה''' - קונצ'רטו לבסון ול-11 כלי-קשת.
חצוצרה
קונצ'רטו מאת אלכסנדר ארוטיוניאן, אוסקר בוהמה - קונצ'רטו במי מינור, הומל - קונצ'רטו במי מז'ור, היידן - קונצ'רטו במי-במול מז'ור, שני הקונצ'רטי (ברה מז'ור ובדו מז'ור) מאת מיכאל היידן, שני הקונצ'רטי מאת ז'וליבה, קונצ'רטו מאת טומאזי, טלמן - קונצ'רטו ברה מז'ור.
קרן יער
קורט אטרברג - קונצ'רטו בלה מינור, כלי קשת וטימפאני קונצ'רטו מאת ארוטיוניאן, קונצ'רטו מאת יורק בואן, אלכסנדר גדיקה - קונצ'רטו בפה מינור, גורדון ג'ייקוב - קונצ'רטו לקרן ולכלי-קשת, ריינהולד גליאר - קונצ'רטו בסי-במול מז'ור, דאנצי - קונצ'רטו במי מז'ור, אלן הובהאנס - קונצ'רטו לקרן ולתזמורת כלי קשת, היידן - קונצ'רטו ברה מז'ור, קונצ'רטו מאת הינדמית, קונצ'רטינו במי מינור מאת ובר, קונצ'רטו מאת ג'ון ויליאמס, קונצ'רטו מאת טומאזי, ליגטי - קונצ'רטו המבורגי, ארבעת הקונצ'רטי והקונצ'רטו-רונדו מאת מוצרט, קונצ'רטו מאת אוליבר נאסן, סן-סנס - "Morceau de Concert" בפה מינור, קונצ'רטי מאת ג'ובאני פונטו, פרנטישק פוקורני - קונצ'רטו ברה מז'ור, קונצ'רטי מאת אנטוניו רוזטי, פרנץ שטראוס - קונצ'רטו בדו מינור, שני הקונצ'רטי (במי-במול מז'ור) מאת ריכרד שטראוס.
טרומבון
ארנסט בלוך - "Trombone-Symphony", קונצ'רטו מאת לאוני גרנדל, פרדיננד דוויד - קונצ'רטינו במי-במול מז'ור, קונצ'רטו מאת טומאזי, יאן סנדסטרום - קונצ'רטו "Motorbike Odyssey", קונצ'רטו מאת נינו רוטה, ניקולאי רימסקי-קורסקוב - קונצ'רטו לטרומבון ולתזמורת צבאית בסי-במול מז'ור.
פסנתר
ארנסקי - קונצ'רטו בפה מינור, קונצ'רטו מאת בארבר, שלושת הקונצ'רטי מאת בארטוק, פרוצ'ו בוזוני - קונצ'רטו בדו מז'ור, חמשת הקונצ'רטי מאת בטהובן      (4) (5), שני הקונצ'רטי (ברה מינור ובסי-במול מז'ור) מאת ברהמס, פרנץ ברוואלד - קונצ'רטו ברה מז'ור, קונצ'רטו מאת בריטן, שני הקונצ'רטי (בפה מינור ובסי מז'ור) מאת גלאזונוב, ג'ורג' גרשווין - קונצ'רטו בפה, אדוורד גריג - קונצ'רטו בלה מינור, ונסן ד'אנדי - "סימפוניה על שיר הר צרפתי", דבוז'אק - קונצ'רטו בסול מינור, דיליוס - קונצ'רטו בדו מינור, הומל - הקונצ'רטי מס' 2 ו- 3 (בלה מינור ובסי מינור), קונצ'רטו מאת הינדמית, אדולף פון הנזלט - קונצ'רטו בפה מינור, שני הקוצ'רטי (בדו מז'ור ובמי-במול מז'ור) וה-Konzertstück בפה מינור מאת ובר, וון ויליאמס - קונצ'רטו בדו מז'ור, חאצ'טוריאן - קונצ'רטו ברה-במול מז'ור, שני קונצ'רטי מאת חינסטרה, לאוש יאנאצ'ק - קונצ'רטינו לפסנתר ולתזמורת קאמרית, לאלו - קונצ'רטו בפה מינור, קונצ'רטו מאת ליגטי, שני הקונצ'רטי (במי-במול מז'ור ובלה מז'ור) מאת פרנץ ליסט, קונצ'רטי מאת מוצרט, שלושת הקונצ'רטי מאת ניקולאי מטנר, שני הקונצ'רטי (בסול מינור וברה מינור) מאת מנדלסון, אדוארד מקדואל - קונצ'רטו מס' 2 ברה מינור, חמשת הקונצ'רטי מאת מרטינו, סטרווינסקי - קונצ'רטו לפסנתר ולתזמורת כלי-נשיפה, חמשת הקונצ'רטי מאת סן-סנס, אלכסנדר סקריאבין - קונצ'רטו בפה-דיאז מינור, קונצ'רטו מאת פרנסיס פולנק, ג'ון פילד - קונצ'רטו מס' 2 בלה-במול מז'ור, חמשת הקונצ'רטי מאת פרוקופייב (הרביעי ליד שמאל בלבד), שלושת הקונצ'רטי מאת צ'ייקובסקי (1, 2), קונצ'רטו מאת קופלנד, שני הקונצ'רטי (ברה מז'ור [ליד שמאל בלבד] ובסול מז'ור) מאת מוריס ראוול, אנטון רובינשטיין - קונצ'רטו מס' 4 ברה מינור, אלבר רוסל - קונצ'רטו בסול מז'ור, ארבעת הקונצ'רטי (2, 3) מאת סרגיי רחמנינוב, רימסקי-קורסקוב - קונצ'רטו בדו-דיאז מינור, פרדיננד ריס - קונצ'רטו מס' 3 בדו-דיאז מינור, שומאן - קונצ'רטו בלה מינור, שני הקונצ'רטי (בדו מינור ובפה מז'ור) מאת שוסטקוביץ', שני הקונצ'רטי (במי מינור ובפה מינור) מאת פרדריק שופן, ריכרד שטראוס - בורלסקה ברה מינור, שימנובסקי - סימפוניה מס' 4 ("Symphonie Concertante"), קונצ'רטו מאת שנברג, שניטקה - קונצ'רטו לפסנתר ולתזמורת כלי-קשת.
עוגב
שני הקונצ'רטי (בסול מז'ור ובמי-במול מז'ור) מאת '''ק.פ.ע. באך, קונצ'רטי מאת היידן, קונצ'רטו מאת הינדמית, קונצ'רטי מאת גאורג פרידריך הנדל, קונצ'רטו מאת הינדמית, פולנק''' - קונצ'רטו לעוגב, תזמורת כלי-קשת וטימפני בסול מינור.
גיטרה
לאו ברואר - קונצ'רטו מס' 3 "הקונצ'רטו האלגי", שלושת הקונצ'רטי מאת מאורו ג'וליאני, קונצ'רטו מאת הייטור וילה לובוס, שני הקונצ'רטי (ברה מז'ור ובדו מז'ור) מאת מריו קסטלנואובו-טדסקו, מנואל פונסה - "קונסיירטו דל סור", קונצ'רטו מאת פראנסה, חואקין רודריגו - "קונסיירטו דה ארנחואס" ופנטזיה לבן-אצולה.
מנדולינה
הומל - קונצ'רטו בסול מז'ור, ויוואלדי - קונצ'רטו בדו מז'ור.
לאוטה
ויוואלדי - קונצ'רטו ברה מז'ור.
נבל
פרנסואה-אדריאן בואלדייה - קונצ'רטו בדו מז'ור, גליאר - קונצ'רטו במי-במול מז'ור, הנדל - קונצ'רטו בסי-במול מז'ור, קונצ'רטו מאת חינסטרה, קונצ'רטו מאת דריוס מיו, סן-סנס - "Morceau de Concert" בסול מז'ור, גבריאל פיירנה - Concertstück בסול-במול מז'ור, רודריגו - "קונסיירטו סרנטה", ריינקה - קונצ'רטו במי מינור.
סקסופון
איבר - "קונצ'רטינו דה-קמרה" לסקסופון אלט ולאחד-עשר כלים, גלאזונוב - קונצ'רטו לסקסופון אלט ולתזמורת כלי-קשת במי-במול מז'ור.
הרכבים שונים
באך - קונצ'רטו לשני כינורות ולתזמורת ברה מינור; קונצ'רטי לשניים ולשלושה צ'מבלי ולתזמורת; ששת הקונצ'רטי הברנדנבורגיים, '''ק.פ.ע. באך - קונצ'רטו לפסנתר פטישים, צ'מבלו ותזמורת במי-במול מז'ור, בארבר - קונצ'רטו "קפריקורן" לחצוצרה, חליל, אבוב ותזמורת כלי-קשת, בטהובן - קונצ'רטו לכינור, צ'לו, פסנתר ותזמורת בדו מז'ור, ברג - קונצ'רטו קאמרי, לפסנתר, כינור ושלושה-עשר כלי נשיפה, ברהמס - קונצ'רטו לכינור, צ'לו ותזמורת בלה מינור, ברוך - קונצ'רטו לקלרינט, ויולה ותזמורת במי מינור; קונצ'רטו לשני פסנתרים ולתזמורת בלה-במול מינור, יאן לדיסלב דוסק - קונצ'רטו לשני פסנתרים ולתזמורת בסי-במול מז'ור, דיליוס - קונצ'רטו לכינור, צ'לו ותזמורת, הומל - קונצ'רטו לפסנתר, כינור ותזמורת בסול מז'ור, היידן - קונצ'רטו לצ'מבלו, כינור ותזמורת בפה מז'ור, הינדמית - קונצ'רטו לחליל, אבוב, קלרינט, בסון, נבל ותזמורת; קונצ'רטו לחצוצרה, בסון ותזמורת כלי-קשת, ויוואלדי - קונצ'רטו לשתי מנדולינות ולתזמורת בסול מז'ור; קונצ'רטו לשתי חצוצרות ולתזמורת בדו מז'ור, טלמן - קונצ'רטו לחליל, חלילית ותזמורת במי מינור; קונצ'רטו לחלילית, ויולה דה-גאמבה ותזמורת בלה מינור, מוצרט - קונצ'רטו לשלושה פסנתרים ולתזמורת במי-במול מז'ור; קונצ'רטו לחליל, נבל ותזמורת בדו מז'ור; קונצ'רטו לשני פסנתרים ולתזמורת בפה מז'ור, מיו - קונצ'רטו למרימבה, ויברפון ותזמורת, מרטינו - קונצ'רטו לפסנתר, כינור ותזמורת; קונצ'רטו לכינור, חליל ותזמורת; קונצ'רטו לשני פסנתרים ולתזמורת; קונצ'רטו לרביעיית מיתרים ולתזמורת, פולנק - קונצ'רטו לשני פסנתרים ולתזמורת ברה מינור, קסטלנואובו-טדסקו - קונצ'רטו לשתי גיטרות ולתזמורת בסול מז'ור, רודריגו - "קונסיירטו מדריגל" לשתי גיטרות ולתזמורת; "קונסיירטו אנדלוס" לארבע גיטרות ולתזמורת, ר. שטראוס - דואט-קונצ'רטינו לקלרינט, בסון, תזמורת כלי-קשת ונבל, שניטקה''' - קונצ'רטו לפסנתר בארבע ידיים ולתזמורת.
סימפוניה קונצרטנטית
(באיטלקית: סינפוניה קונצ'רטנטה) - כינוי זה ניתן לעיתים במאה השמונה-עשרה לקונצ'רטי שנכתבו לשני סולנים או יותר. הדוגמאות המוכרות ביותר הן הסימפוניה הקונצרטנטית בסי-במול מז'ור של היידן, לאבוב, בסון, כינור, צ'לו ותזמורת, ושתי הסימפוניות הקונצרטנטיות של מוצרט, האחת לכינור, לוויולה ולתזמורת, והשנייה לחליל (אבוב), אבוב (קלרינט), קרן, בסון ותזמורת (שתיהן במי-במול מז'ור). יצירות מוכרות נוספות מן הז'אנר הן שתי הסימפוניות הקונצ'רטנטיות מאת דאנצי, האחת לחליל, קלרינט ותזמורת, והשנייה לקלרינט, בסון ותזמורת (שתיהן בסי-במול מז'ור), הסימפוניה הקונצ'רטנטית ברה מז'ור לוויולה, קונטרבס ותזמורת מאת דיטרסדורף והסימפוניה הקונצ'רטנטית במי-במול מז'ור לקלרינט, קרן, בסון ותזמורת מאת קרוסל. במאה העשרים נכתבו כמה יצירות נוספות ברוח הז'אנר, כמו הסימפוניה הקונצ'רטנטית מאת מרטינו, שנכתבה להרכב סולני הדומה לזה שביצירתו של היידן.
קול
גליאר - קונצ'רטו (לסופרן קולורטורה ולתזמורת) בפה מינור, שניטקה - קונצ'רטו למקהלה.
תזמורת
כמה יצירות קיימות תחת השם קונצ'רטו לתזמורת, שהוא לכאורה אוקסימורון; המפורסם ביותר הוא ללא ספק הקונצ'רטו לתזמורת מאת בארטוק. המלחין הסביר כי הוא בחר לקרוא ליצירה בשם זה בשל הכתיבה ה'סולנית' והווירטואוזית לכלי התזמורת.
בית שקמה
בֵּית שִׁקְמָה הוא מושב במישור החוף הדרומי ליד העיר אשקלון, המשתייך למועצה אזורית חוף אשקלון.
היישוב הוקם בשנת 1950 על ידי עולים ממרוקו, איראן, ולוב.
ביישוב ישנה הרחבה שיושבה על ידי תושבים מאזורים שונים בארץ וכן מתושבי המקום.
שמו של היישוב הוא על שם עצי השקמה הגדלים באזור היישוב.
אמילקר CS
אמילקר CS (בצרפתית: Amilcar CS) היא מכונית ספורט, בעלת 2 מושבים, בסגנון טורפדו, בתצורת רודסטר, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית "אמילקר" אשר יוצרה בין השנים 1922–1925.
סך הכול יוצרו 1,400 יחידות.