cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לואי השני, רוזן פלנדריה
חייו
ב-1382 מתה אמו של לואי לה מאל והוא ירש את רוזנות ארטואה ואת רוזנות פראנש-קונטה. אחרי מותו, בתו מרגריט השלישית ירשה את רוזנות פלנדריה, את רוזנות ארטואה ואת רוזנות פראנש קונטה בשיתוף עם בעלה, פיליפ השני, דוכס בורגונדיה.
התחרות (סרט, 1980)
התחרות (באנגלית: The Competition) הוא סרט מוזיקלי רומנטי אמריקאי משנת 1980, בבימויו של ג'ואל אוליאנסקי, עם ריצ'רד דרייפוס, איימי אירווינג ולי רמיק בתפקידים הראשיים.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר.
את הפסקול המוזיקלי חיבר לאלו שיפרין. הוא גם מנצח בפסקול הסרט על התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס. הוא היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לפסקול המוזיקלי הטוב ביותר. השיר שלו ""People Alone"" המושמע בסוף הסרט בביצוע של רנדי קרופורד היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
את קטעי הפסנתר ברקע מבצעים פסנתרנים שונים. דרייפוס ואירווינג התאמנו במשך ארבעה חודשים כדי שתנועות הידיים והאצבעות שלהם יתאימו לנגינה בפסנתר.
תקציר העלילה
שישה מתחרים מגיעים לשלב אחרון של תחרות פסנתרנים בינלאומית בסן פרנסיסקו. בשלב זה אמור כל אחד לנגן קונצ'רטו לפסנתר בליווי תזמרת בניצוח של אנדרו ארסקין (ג'ון וואנמייקר). הפרס הראשון הוא על סך 20,000 דולר ומסע קונצרטים במשך שנתיים ברחבי ארצות הברית וקנדה
לשלב הסופי עולים שישה מתחרים:
במהלך התחרות מתפתח קשר רומנטי בין פול והיידי עם עליות וירידות, ריבים והתפייסויות. הוריו של פול מגיעים לתחרות ואמו מגלה לו שאביו חולה קשה וכי רצוי שיחזור. פול מחליט להישאר והוא אכול רגשות אשמה ואת תסכולו הוא מוציא על היידי ועל המנצח אנדרו ארסקין (סאם וונמייקר). היידי רוצה לעזוב אבל פול משכנע אותה להישאר וכי לא משנה מי ינצח, הם יישארו ביחד.
התחרות מתעכבת עקב עריקתה של מורתה של טטיאנה. טטיאנה נכנסת למשבר ומסרבת לנגן. היא מתרצה רק לאחר שמאורגנת לה פגישה עם מורתה תחת שמירה כבדה.
סליקת כרטיסי תשלום
עסקה בכרטיס תשלום (למשל, כרטיס אשראי או כרטיס חיוב מיידי) היא עסקה בה גובה עסק תשלום מלקוח, אותו הוא אינו מכיר בהכרח באופן אישי.
מונחים
בעסקת כרטיס תשלום מכונה הבנק המשרת את העסק בנק סולק (Acquirer) והבנק אשר הנפיק את הכרטיס עבור הלקוח, בנק מנפיק (Issuer). יש להבדיל בין הבנק הסולק אשר מקבל את התשלום שהתקבל מסליקת האשראי לבין חברת הסליקה שמבצעת את הסליקה בפועל (Payment processor).
הבנק הסולק והבנק המנפיק עשויים להיות בנקים שונים, ואף עשויים להיות פעילים במדינות שונות בעולם ולא לנהל ביניהם יחסים עסקיים ישירים (אם למשל לקוח ישראלי קונה מוצר מאתר זר, או ביצע רכישה באשראי במדינה זרה בה ביקר במהלך טיול).
על מנת לבצע העברה בין שני בנקים עשוי להידרש גוף מתווך, אשר ידע לתאם בין הבנק המשרת את העסק למגוון הבנקים האפשריים המשרתים את לקוחותיו. בעסקאות כרטיסי תשלום, מתווכים אלה נקראים רשתות כרטיסי תשלום (Card Schemes). דוגמה לרשתות אלה ניתן לראות ב-UnionPay הסינית, ויזה ומסטרכארד האמריקאיות, Mir הרוסית, JCB היפנית ואחרות.
התקשורת בין העסק ובין רשת כרטיסי התשלום כדוגמת ויזה אינה נעשית ישירות, אלא דרך גוף נוסף, חברת סליקת אשראי (Payment processor). יש להבדיל בין חברת סליקת האשראי (המחברת בין הצדדים בעסקה) ובין הבנק הסולק (המשמש לקבלת כספים מהעסקה, ומשרת את בעל העסק בלבד). חברת סליקה זו לרוב אינה מוגבלת לרשת כרטיסי תשלום יחידה, ותאפשר סליקת כרטיסים במספר רשתות כרטיסים שונות. לרוב חברת הסליקה לא תאפשר בהכרח את כל הכרטיסים, אלא את אלה הרלוונטיות ביותר ללקוחותיה. סביר שחברת סליקה ישראלית תדע למשל לסלוק כרטיסי ויזה ומסטרכארד, כיוון שהם הנפוצים ביותר בישראל, אך לא בהכרח כרטיסי דיינרס אמריקאיים, כרטיסי Mir רוסיים או כרטיסי UnionPay סיניים.
שתי היכולות המרכזיות אותן מספק סולק זה הן בקשת הרשאת תשלום ותפיסת מסגרת (Authorization), וביצוע תשלום בפועל (Settlement) מול מנפיק הכרטיס. יכולות נוספות שהסולק יכול לאפשר הן עסקאות דחויות, או חלוקת עסקאות לתשלומים עתידיים (ואף לסדרת תשלומים צמיתה - כדוגמת תשלום על מנוי לשירות כלשהו למשל).
בישראל
בעולם, מנפיק כרטיס האשראי הוא לרוב הבנק המשרת את מחזיק הכרטיס. בישראל המצב מעט יותר מורכב, ומתקיימת הפרדה בין מנפיקי הכרטיסים (כדוגמת ויזה כ.א.ל, מקס או ישראכרט, פרימיום אקספרס אשר מנפיקה את אמריקן אקספרס ועוד) ובין הבנקים המשרתים את מחזיקי הכרטיס. בעבר, חברות אשראי אלה היו בבעלות הבנקים, אך בשנת 2016, הופרדו חברות האשראי מהבנקים אשר הקימו אותן. על כן, לקוחות כל הבנקים בישראל יכולים להנפיק כרטיס אשראי דרך כל מנפיקה בישראל, ומנפיקות אלה זקוקות לתיווך הבנקים לאישור עסקאות ולביצוע העברות כספים בפועל מחשבונות הלקוחות.
אבטחה
אימות זהות הלקוח מוטלת לרוב על בעל העסק ובמקרה של הכחשת עסקה בטענה שאדם אחר השתמש בכרטיסו, יהיה עליו להוכיח שבעל הכרטיס אכן ביצע את העסקה. במידה והעסק חושש מהכחשת עסקה כזו, הוא יכול לבקש מחברת האשראי לבצע אימות מקיף יותר (ראה גם 3DS) בעלות נוספת, ובמקרה זה האחריות על הכחשות עסקה מתגלגלת אליה. (העסק נותר חשוף לטענות מסוימות עם זאת, כדוגמת כשל תמורה)
ביצוע הסליקה בפועל
בעת ביצוע עסקה בכרטיס חיוב, יש לתעד את פרטי העסקה כדוגמת: פרטי המוכר, הקונה, סכום ומועד העסקה.
בעסקאות פנים אל פנים היה נהוג רישום באחת מהשיטות הבאות:
שיטות נוספות הקיימות היום הן סליקה מבוססת תוכנה (באתרי אינטרנט, או אפליקציות מתאימות לסלולרי), סליקה באמצעות קוד QR וסליקה בטכנולוגיית NFC. (באמצעות סמיכות פיזית בין הכרטיס למתקן הסליקה)
השיטות המודרניות עדיפות בימינו הן כיוון שהן פשוטות, אמינות ומאובטחות יותר.
עלויות
מקובל שחברות הסליקה מקבלת אחוזים מעסקת האשראי מבעל העסק, לפי חוזה שנחתם ביניהם. חברת הסליקה משלמת בתורה עמלות לגופים האחרים בעסקה. (רשת הכרטיסים, ושני הבנקים המעורבים - מנפיק הכרטיס, והבנק המשרת את העסק)
שירותים נוספים
חברת סליקה עשויה לספק גם שירותים נוספים, כדוגמת המרת מטבע, מניעת שימוש לא מורשה, (כחלק מתהליך קבלת הרשאת החיוב) אימות זהות הלקוח (ראה גם 3DS) למניעת חיובים חוזרים (Chargebacks), הונאות אשראי ועוד.
פואקילופלירודון
פואקילופלירודון (שם מדעי: Poekilopleuron; מילולית: "צלעות מגוונות") הוא סוג דינוזאור טורף ממשפחת המגלוזאוריים שחי במשך היורה התיכון שלפני 168 עד 166 מיליון שנה בקירוב. הממצאים שלו התגלו בצרפת ותוארו ב-1836 בידי ז'אק אמן אדוס דסלונגשאמפ. עם זאת הממצאים שהתגלו הושמדו במהלך מלחמת העולם השנייה. הממצאים הבודדים ששרדו מצויים כיום במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בצרפת וכן במוזיאון פיבודי לידיעת הטבע שבאוניברסיטת ייל בקונטיקט. בעבר קיטלגו ממצאים רבים לסוג זה, אך הם התבטלו או הועברו לסוגים אחרים כמו המגלוזאורוס הקרוב.
דינוזאור זה היה תרופוד פרימיטיבי יחסית ובעל זרועות ארוכות בהרבה ביחס למרבית התרופודים המאוחרים יותר, עם עצם זרוע באורך 60 סנטימטרים ובעלת אצבעות רחבות ומתפקדות. המבנה שלו עשה את הזרועות חזקות אך גם כפוף יותר ופחות יציב מאשר לדינוזאורים דומים. הדינוזאור כנראה פיתח את המאפיינים הייחודיים, מאחר שסוגים כמו הטורווזאורוס האמריקאי לא היו בעלי זרועות כאלה. בנוסף הוא היה בעל כלוב צלעות רחב מאוד לאורך הבטן והחזה. אורך גופו של הפואקילופלירודון הגיע ל-10 מטרים כך שהיה טורף עיקרי בתחומי מחייתו.
טובה הרטמן
טובה הרטמן (נולדה ב-22 באוגוסט 1957) היא פרופסור ללימודי מגדר, חינוך רב תרבותי ויהדות, חוקרת, יזמית חברתית ופעילה לשוויון מגדרי ומיני. היא דיקנית הפקולטה למדעי הרוח והחברה ב, והייתה בעבר פרופסור ללימודי מגדר וחינוך באוניברסיטת בר-אילן.
היא בין המייסדים של קהילת שירה חדשה בירושלים, קהילה השואפת להגדלת השתתפות ומנהיגות של נשים בריטואל דתי, בתפילה ובהלכה יהודית מסורתית. כותבת מאמרים בנושא חינוך רב־תרבותי וטראומה מגדרית. חברת המועצה הציבורית של הקרן החדשה לישראל.
ביוגרפיה
טובה הרטמן נולדה ב-22 באוגוסט 1957 בארצות הברית. לרב פרופ' דוד הרטמן וברברה (בובי) הרטמן. לטובה 4 אחים: דבורה כ"ץ, הרב ד"ר דניאל הרטמן - נשיא מכון שלום הרטמן, פרופ' עדינה מאיר הרטמן - ראש החוג לריפוי בעיסוק באוניברסיטה העברית ורנן הרטמן - יוזם ומנכ"ל הקריה האקדמית אונו.
עלתה עם משפחתה לישראל בשנת 1971. שירתה בצה"ל בין השנים 1975 ל-1977.
לימודים
הרטמן סיימה ב-1982 תואר ראשון (.B.A) במחשבת ישראל ובמדע המדינה ב ובשנת 1985, תואר שני (.M.A) במחשבת ישראל באותה האוניברסיטה.
בין השנים 1989 ל-1990, למדה תואר שני (.M.A) בייעוץ פסיכולוגי בבוסטון קולג'.
בשנת 1996 סיימה תואר דוקטור (Ed.D.) בפסיכולוגיה התפתחותית באוניברסיטת הרווארד. נושא הדוקטורט שלה היה: "Mothering in Culture: Ambiguities in Continuity". בהנחיית פרופ' Carol Gilligan.
בשנת 1998 קיבלה תואר דוקטור (.Ph.D) בחינוך ופסיכולוגיה התפתחותית באוניברסיטת הרווארד.
קריירה אקדמית
הרטמן שימשה כמרצה בבית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית, בין השנים 1995 ל-1996. לאחר מכן, שימשה כמרצה אורחת באוניברסיטת הרווארד, בשנת 1997.
הרטמן שימשה כמרצה באניברסיטה העברית, בין השנים 1998 ל-2007, וכמרצה באוניברסיטת בר-אילן, בין השנים 2007 ל-2010.
בין השנים 2010 ל-2013 כיהנה כפרופסור ב, ומאז 2015, מכהנת כדיקנית הפקולטה למדעי הרוח ב.
הרטמן מתמחה במגדר ודת, ומגדר ופסיכולוגיה. היא חיברה ספר על אמהות יהודיות וקתוליות, בשם "Appropriately Subversive: Modern Mothers in Traditional Religions" וספר על המפגש בין מסורת יהודית ופמיניזם מודרני, בשם: "Feminism Encounters Traditional Judaism", שזכה בפרס הספר היהודי הלאומי בשנת 2008. הרטמן כתבה גם את הספר "Are You Not a Man Of God? Devotion, Betrayal and Social Criticism in Jewish Tradition".
הרטמן הייתה חברת מערכת בכתב העת “Qualitative Psychology“ וב"כרמל ספרים". בשנים 1997–2008 הייתה חברת דירקטוריון תיכון פלך. ב־2002 הייתה יו"ר הוועד המנהל YMCA, וחברת דירקטוריון ב־2004–2005.
אלכסנדרו לפושניאנו
אלכסנדרו לפושניאנו (ברומנית: Alexandru Lăpuşneanu, מכונה לעיתים על ידי היסטוריונים אלכסנדרו הרביעי לפושניאנו; שמו לפני הכתרתו היה פטרו סטולניקול (Petru Stolnicul), כלומר פטרו הסטולניק), היה שליט נסיכות מולדובה בין השנים 1552-1561 ובין 1564–1568.
רקע משפחתי ומלוכתו הראשונה
נולד תחת השם פטרו או פטריה (Petrea) והיה, ככל הנראה, בן מחוץ לנישואים של בוגדאן השלישי שכונה גם בוגדאן בעל העין האחת, שליט מולדובה ואחיו של פטרו רארש. אמו הייתה אנסטסיה, ככל הנראה ילידת האזור לפושנה. פטרו עלה בהיררכיה של הדרגטורים המולדבים לדרגת סטולניק וגלה לפולין בימי מלכותו של שטפאן רארש יחד עם בויארים מורדים אחרים. בפולין, בחסות הווייווד של בלז, שנייאבסקי, ובתמיכת המלך זיגמונד השני אוגוסט הם קשרו קשר להדיח את שטפאן רארש מכס מולדובה. הקבוצה עמדה בקשר עם נציגים של ההבסבורגים (הגנרל קסטלדו בטרנסילבניה) ועם בויארים שנשארו בארץ שהצליחו ב 1 בספטמבר 1552 לרצוח את השליט שטפאן רארש שמלך שם מזה שנתיים. אולם להפתעתם של הקושרים מפולין, הבויארים במולדובה החליטו, בהשפעת אלמנתו של פטרו רארש, אלנה קתרינה לבית ברנקוביץ, להעלות לשלטון את הבויאר יואן ז'ולדיה. הלה היה גבר טוב מראה, אמנם ללא יחוס מלכותי, אבל אלנה קתרינה התכוונה לחתנו עם בתה, רוקסנדה ולהמליכו כשליט עד שבנה הקטן, קונסטנטין רארש, יגיע לבגרות. הפולנים והבויארים שנמצאו בקרקוב זעמו על תוכניותיה של אלנה קתרינה והזדרזו לקיים טקס מיוחד בעיר טרמבובלה (כיום טרבובליה שבאוקראינה) ולהכתיר בו כשליט את פטרו סטולניקול תחת השם "אלכסנדרו לפושניאנו" - על שם אזור מולדתו, לפושנה. השליט הטרי ערך ב-5 בספטמבר 1552 ,בישוב בקוטה, מכתב שבועת אמונים למלך פולין, ועבר אחר כך לתחום מולדובה, יחד עם תומכיו ועם כמה מאות פרשים פולנים (לפי מקורות אחדים 300, לפי אחרים 700). שליחיו ובראשם הוורניק יואן מוצוק עצרו את יואן ז'ולדיה במחנה שיפוטֶה, על נהר ז'ז'יה, בדרך לחתונתו בעיר הבירה סוצ'אבה. ז'ולדיה נענש על ידי כריתת אפו ונשלח למנזר. בהמשך, נרצחה הנסיכה אלנה קטרינה וב-12 בספטמבר 1552 נכנס אלכסנדרו לפושניאנו לסוצ'אבה כשליט יחיד של מולדובה. במקום ז'ולדיה, לפושניאנו היה זה שנשא לאשה את הנסיכה רוקסנדה, בתו של פטרו רארש, ועל ידי כך חיזק את יחוסו לשושלת מושאט. ב-22 ביוני 1553 (בחרלאו) חזר לפושניאנו על שבועת האמונים למלך פולין זיגמונד אוגוסט שעזר לו לעלות לשלטון. השער העליון, המעצמה השלטת בבלקן, לא ראה בעין יפה את קשריו של לפושניאנו עם פולין ולכן בשנת 1552 הורה לו לוותר על כס המלכות ולבוא לאיסטנבול. אבל לפושניאנו הצליח לבסוף להימנע מכך ולקנות את רצונם הטוב של העות'מאנים על ידי משלוח כספים רבים ומתנות יקרות-ערך.
ב-18 בספטמבר 1561 הודח על ידי קנוניה של אצילים מקומיים והתערבות צבאית של שכירי חרב שהביאה לשלטון את ההרפתקן ממוצא יווני יואן יאקוב הראקליד הידוע גם כ"דספוט וודה".
מלוכתו השנייה
אחרי נפילתו של הראקליד והמלוכה קצרת הימים של שטפאן טומשה, כבש מחדש לפושניאנו את השלטון במרץ 1564, כשהוא נתמך על ידי הטורקים. על מנת לקנות את עזרתם שילם 200,000 מטבעות זהב. טומשה נמלט לפולין עם כמה מהבויארים שתמכו בו, אך הוצא שם להורג על ידי הפולנים כעונש על רציחתו של דימיטרי וישניוויצקי. בעת מלוכתו השנייה, התנקם לפושניאנו באכזריות בבויארים שבגדו בו. במלוכתו השנייה היו יחסיו עם שליט טרנסילבניה ועם פולין מתוחים. טרנסילבניה לא החזירה לו את המצודות צ'יצ'או ו צ'טאטיה דה באלטה ושלחה תגבורת קטנה לעזרת השליט היריב טומשה בעת המצור על סוצ'אבה. פרט לכך מצאו בה מקלט הרבה מהטוענים לכס מולדובה שהטרידו את מנוחתו של לפושניאנו: בוגדאן, שהתיימר להיות בנו של פטרו רארש, עוד אדם שנודע כקרול דספוט והבויאר סאבה מֶזגֶה שכינה עצמו "שטפאן". לפי קובלנה של מלך פולין אל הסולטאן הטורקי, לפושניאנו הוציא להורג כמה סוחרים פולנים והפקיע את סחורותיהם.
לדברי הכרוניקה של אורקה, נכנע אלכסנדרו לפושניאנו לדרישות הסולטאן הטורקי והרס את המצודות העיקריות של הנסיכות, אם כי המידע הזה שנוי במחלוקת. ההיסטוריון ק.ק.ג'ורסקו סבור כי או שהשליט העמיד פנים שעשה זאת או שהחריב רק כמה מצודות בעלות חשיבות משנית כמו אורחיי, רומן וקרצ'ונה.
נישואיו וצאצאיו
מנישואיו לרוקסנדרה לבית מושאט נולדו לו שני בנים:
מקשרים שונים מחוץ לנישואים נולדו לו כמה ילדים "לא חוקיים":
קישורים חיצוניים
(כרוניקה של ארץ מולדובה) Istoria Românilor, vol.2, 1352-1606, Bucuresti, 1976, הוצאת פונטוס, קישינאו, 2005 Virgil Paslariuc Raporturile politice dintre marea boierime şi domnie in Ţara Moldovei în secolul al XVI-lea, Editura Pontos, Chişinău, 2005 - Gheorghe Pungă Istoria medievală a românilor, vol.2, Universitatea Al.I.Cuza, Iaşi
רבי ישמעאל בנו של רבי יוחנן בן ברוקה
הוא למד אצל אביו רבי יוחנן בן ברוקה ואף חולק עליו ב. הוא נזכר מספר פעמים נוספות במשנה. למד גם אצל חכמי יבנה.
נזכר ממנו מאמר במסכת אבות העוסק בחשיבות לימוד התורה לאחרים:.
שמועות הלכתיות נוספות מובאות בשמו בברייתות המובאות בתלמוד. כמו כן הוא מוזכר מספר פעמים בספרא.
קראבונט צ'ארלסטון
קראבונט צ'ארלסטון (באנגלית: Cravont Charleston; נולד ב-2 בינואר 1998) הוא אצן אמריקאי, אלוף ארצות הברית (2023) בריצת 100 מטר.
ביוגרפיה
צ'ארלסטון נולד וגדל בשארלוט, קרוליינה הצפונית. הוא לומד באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית.
2022
בתחרות שנערכה בז'נבה, שווייץ ביוני 2022 קבע בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 9.98 שניות ושבר את מחסום 10 השניות.
אלוף ארצות הברית
באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, אורגון ב-7 ביולי אותה שנה זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.95 שניות, לפני כריסטיאן קולמן (9.96 שניות) ונואה ליילס (10.00 שניות).
אצטדיון סק"א רוסטוב
אצטדיון סק"א רוסטוב הוא אצטדיון ברוסטוב על הדון. נבנה בשנת 1971 והיה מסוגל לקלוט בשיאו 27,300 צופים. בשנים 2016–2018 בוצע שחזור בהיקף נרחב עם הריסת כל יציעים, שלאחריה הקיבולת הוקטנה לכדי 2,200 מושבים בלבד. משמש בתור אצטדיונה הביתי של קבוצת סק"א רוסטוב.
היסטוריה
הקמת מתחם הספורט החלה באמצע שנות ה-60 ביוזמת מפקד כוחות מחוז הצבא הקווקזי, אלוף-משנה אלטונין. הצבא החזיק בבעלות על מועדון הכדורגל ולכן יזם את הקמת המתחם. מתחם הספורט המחוזי כלל את זירת הספורט העיקרית עם יציעים ל-33,000 מושבים, מגרש כדורגל, מרכז אתלטיקה למגרשים ושטח, מתחם ספורט מים עם שלושה בריכות, מגרשי ספורט, בית הארחה עם 300 מקומות ישיבה ואולם אתלטיקה במגרש המזרחי.
ב-1981 נערכו משחקי 16 האחרונות ושמינית גמר גביע המחזיקות האירופי בעונת 1981/1982, כאשר מחזיקת הגביע הסובייטי סק"א רוסטוב פגשה את אנקראגיוז'יו ואת איינטרכט פרנקפורט.
מאז פברואר 2007 האצטדיון שופץ פעם אחת. היציעים המזרחיים והמערביים (השכבה הנמוכה יותר ולא האח"מי) תפקדו באופן מלא. האצטדיון יכול להכיל 11,000 איש. לאחר שחזור יציעי הדרום והצפון, קיבולת האצטדיון הייתה 25,000 איש.
ב-28 בינואר 2016 אישרה פיפ"א רשימה של 36 מגרשי אימונים למונדיאל 2018, כולל אצטדיון סק"א. לכן היה צורך לשפץ שוב את האצטדיון כדי להתאימו לדרישות.
מצעד שירי הקאנטרי
Hot Country Songs (בתרגום חופשי לעברית: שירי הקאנטרי הלוהטים), הוא מצעד פזמונים שבועי של שירי קאנטרי שמופק על ידי מגזין הבילבורד והוא מתפרסם באופן רשמי מדי יום שבת באתר המגזין. דירוג המצעד מבוסס על נתוני השמעות ברדיו ועל נתוני מכירות. המצעד מתקיים מאז שנות ה-40 של המאה ה-20.
דירוג השירים
מצעד ההוט קאנטרי סונגז פורסם לראשונה בינואר 1944. המצעד מדרג את שירי הקאנטרי הפופולריים ביותר מכמה בחינות:
מצעדי סוף שנה
מגזין הבילבורד מפרסם בסוף כל שנה דירוג המסכם את דירוגי השירים במצעד ההוט קאנטרי סונגז במהלך השנה. החישוב מתבצע על השירים שדורגו מתחילת דצמבר ועד לסוף נובמבר של השנה הבאה. במצעד סוף השנה של 2015, דורג שירו של סאם האנט, "Take Your Time" במקום הראשון.
70 שנים למצעד
בינואר 2014, בהיערך 70 שנים למצעד הוט קאנטרי סונגז, ערך צוות מגזין הבילבורד מצעד של 70 שירי הקאנטרי הטובים ביותר לשנים 1989 עד 2014.
במקום הראשון במצעד, דורג שירם של להקת פלורידה ג'ורג'יה ליין, "Cruise".
שירים עם הכי הרבה שבועות בצמרת המצעד
אלו הם השירים שדורגו במקום הראשון במצעד במשך 16 שבועות או יותר.
אמנים עם הכי הרבה שבועות בצמרת המצעד
רשימת אמנים לפי מספר השבועות המצטבר בהם דורגו בצמרת המצעד, עם לפחות 50 שבועות בצמרת, נכון ל-25 בדצמבר 2019.
קרחון קיימברידג' (אנטארקטיקה)
קרחון קיימברידג' (באנגלית: Cambridge Glacier) הוא קרחון רחב ושטוח, באזור חוף סקוט, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם בין רכס קונוויי וגבעות קומבס. הקרחון מנקז אותם לכיוון דרום.
הקרחון נשפך אל קרחון מאקאיי, בין הר ברגן ונונאטאק גייטוויי.
שיא גובהו של הקרחון 1,562 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון נסקר לראשונה בחודשים נובמבר - דצמבר 1957, על ידי מחלקת הסקר הצפונית הניו זילנדית (New Zealand Northern Survey Party) מטעם המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי מחלקת הסקר.
הקרחון נקרא על שם אוניברסיטת קיימברידג', שבממלכה המאוחדת, בה פורסמו דוחות מדעיים רבים על אנטארקטיקה.
אבליזאורים
אבליזאורים (שם מדעי: Abelisauroidea) היא על-משפחה של דינוזאורים טורפים תרופודים, שחיו במהלך היורה התיכון עד הקרטיקון העליון לפני 170 עד 66 מיליון שנה. בתוך קבוצה זו נכללים 2 משפחות: האבליזאוריים והנואזאוריים. הקבוצה הוגדרה ב-1985.
מאפיינים
בני הקבוצה שגשגו לאורך היורה וראשית הקרטיקון במרבית היבשות, בייחוד באוסטרליה ובאמריקה הדרומית, אך במשך הקרטיקון הם נדחקו משטחיהם באסיה ואמריקה הצפונית, כנראה עקב תחרות חזקה מצד הטירנוזאורים המאיימים יותר. הם עדיין חיו בחצי הכדור הדרומי לאורך אמריקה הדרומית, אפריקה ומדגסקר, אוסטרליה והודו שהייתה מבודדת במהלך הקרטיקון וכמה מינים בודדים כמו הטאראסקוזאורוס חיו אף באירופה. הם נשארו עד לפני 66 מיליון שנה, בעת ההכחדה הגדולה של הדינוזאורים.
מינים אלה היו בעלי מבנה גולגולת רחב, אך שטוח יחסית, ובקצה הגולגולת בלטו לעיתים רכסי קרניים קטנות. הם היו בעלי לסתות קצרות יחסית ולחלקם כמו המסיאקזאורוס היו לסתות מופנות קדימה כדי לתפוס טרף קטן כמו דגים. הזרועות שלהם לעומת זאת הפכו לקטנות יותר ויותר, קטנות גם מזרועות הטירנוזאורוס.
הגדולים שבמיני הקבוצה כמו האבליזאורוס והקרנוטאורוס היו טורפי-על או אוכלי נבלות וכמה מהם כמו המג'ונגזאורוס היו קניבלים.
ביטחון תעסוקתי
משרה הדורשת כישורים גבוהים ותקופה ממושכת של התאקלמות בעבודה מבטיחה ביטחון תעסוקתי משום שמעסיק לא ימהר להחליף עובד כזה, הן משום שלא קל למצוא לו מחליף והן מחמת העלות הגבוהה של קליטת מחליף. לעומת זאת, בעבודה שאיננה מצריכה כישורים מיוחדים וההתאקלמות בה מהירה הביטחון התעסוקתי נמוך (עבודה כזו מכונה מקג'וב).
ביטחון תעסוקתי גבוה הוא יעד מרכזי של ארגוני עובדים, החותרים לעגנו בהסכמי עבודתו שיבטיחו לעובדים הגנה מפני פיטורים. הגנה זו מתבטאת במתן קביעות לעובד שהשלים בהצלחה תקופת ניסיון, כך שפיטורי עובד קבוע יקרו רק במקרים חריגים ובהסכמת ועד העובדים. במקומות עבודה שבהם אין קביעות פורמלית, הענקת תחושת ביטחון תעסוקתי לעובדים היא מרכיב בפעולות המעסיק לשימור עובדים.
בישראל מתאפיין המגזר הציבורי בהסדרי קביעות נוקשים, המקנים ביטחון תעסוקתי גבוה לעובדים במגזר זה. דרך עיקרית של מעסיקים להימנע ממתן קביעות לעובדים, ובכך להגמיש את יכולתם לפטר עובדים, היא העסקה באמצעות קבלן כוח אדם. דרך נוספת היא העסקה בחוזה לתקופה קצובה, המתחדש מפעם לפעם (באנגלית צורת העסקה זו קרויה permatemp, הלחם של המילים permanent ו-temporary). בצה"ל ובמשטרת ישראל, שבהם הביטחון התעסוקתי נמוך מאשר ביתר המגזר הציבורי, נהוגה כפיצוי על כך תוספת שכר הקרויה "תוספת היעדר ביטחון תעסוקתי". הפרטה, כלומר העברת פעילות מהמגזר הציבורי למגזר הפרטי, כרוכה בירידת הביטחון התעסוקתי של העובדים בגוף המופרט, ולכן מלווה בדרך כלל במענק הפרטה לעובדים, כפיצוי על פגיעה זו.
איום בולט על ביטחון תעסוקתי, הן ביטחון תעסוקתי במקום העבודה והן ביטחון תעסוקתי מקצועי, הוא שינוי טכנולוגי, ההופך מקצוע מסוים למיותר, או מצמצם במידה ניכרת את הצורך בעובדים במקצוע זה. דוגמאות: בתחילת המאה ה-19 היו הלודיטים קבוצה של פועלים אנגלים שמחו – לעיתים על ידי הריסת מכונות – נגד השינויים שגרמה המהפכה התעשייתית, שאותם ראו כפגיעה בביטחון התעסוקתי שלהם.
הגלובליזציה פוגעת אף היא בביטחון התעסוקתי של עובדים שעיסוקם חשוף לתחרות מצד מדינות שבהן שכר העבודה נמוך. דוגמה לכך היא תעשיית הטקסטיל בישראל, שהגיעה לשיא פריחתה בשנות ה-60 וה-70, שבמהלכן העסיקה רבבות עובדים, והלכה והצטמצמה עם העברת פעילות הייצור למפעלים במצרים, בירדן ובמזרח הרחוק.
רשת ביטחון, החשובה במיוחד למי שהביטחון התעסוקתי שלו נמוך, היא ענף ביטוח אבטלה של הביטוח הלאומי, המבטיח דמי אבטלה למשך חודשים אחדים למי שפוטר, כדי לתת לו פרנסה עד שיימצא עבודה הולמת אחרת. שינויים בשיעור המובטלים משקפים גם שינוי ברמת הביטחון התעסקותי של כלל ציבור - ככל ששיעור המובטלים עולה, כך הביטחון התעסוקתי יורד.
ניקולאי דנקוב
ניקולאי דנקוב דנקוב (בבולגרית: Николàй Дѐнков Дèнков; נולד ב-3 בספטמבר 1962, סטארה זאגורה, הרפובליקה העממית של בולגריה) הוא מדען ופוליטיקאי בולגרי, שמכהן מיוני 2023 כראש ממשלת בולגריה.
ביוגרפיה
ניקולאי דנקוב נולד בסטארה זאגורה. ב-1987 רכש תואר ראשון בכימיה ורוקחות מאוניברסיטת סופיה, וב-1993 רכש דוקטורט. ב-1997 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטת סופיה, וב-2008 לפרופסור מן המניין במח' לכימיה פיזיקלית. בין השנים 2015–2018 עמד בראש המחלקה להנדסה כימית. דנקוב התמחה ביפן ובאוניברסיטת אופסלה אשר בשוודיה. חבר האקדמיה הבולגרית למדעים.
ב-2012 נכנס דנקוב לחיים הפוליטיים בבולגריה. בין 2014–2016 כיהן כסגן שר החינוך של בולגריה, ובראשית 2017 כיהן למספר חודשים כשר החינוך בפועל של בולגריה. דנקוב הצטרף למפלגת אנחנו ממשיכים בשינוי. בשלהי 2021 מונה שוב לתפקיד שר החינוך בממשלו של קיריל פטקוב וכיהן במשרתו עד אוגוסט 2022. באפריל 2023 נערכו בבולגריה בחירות כלליות אשר לאחריהן הוקמה ממשלת קואליציה בתמיכת המפלגות המובילות: "אנחנו ממשיכים בשינוי" וגוש מפלגות בהובלת אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה, וב-6 ביוני 2023 התמנה דנקוב לראש הממשלה.
רוק בבית הסוהר (סרט)
רוק בבית הסוהר (באנגלית: Jailhouse Rock) הוא סרט מוזיקלי דרמטי אמריקאי משנת 1957 בבימויו של ריצ'רד ת'ורפ, עם אלביס פרסלי וגודי טיילר בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על אסיר משוחרר שמנסה להשתלב בתעשיית המוזיקה בעזרת חברתו אך לאחר שהוא מצליח הוא מפנה לה עורף.
ג'ודי טיילר שמשחקת מול אלביס פרסלי, נהרגה בתאונת דרכים ימים ספורים לאחר גמר ההפקה. אלביס היה המום וסירב להשתתף בפרמיירה.
המרכז העלילה נמצא השיר Jailhouse Rock שנחשב כרגע הגדול והחשוב ביותר של אלביס על מסך הקולנוע. בשנת 2003 דירג מגזין הרולינג סטון את השיר, בגרסתו של פרסלי, במקום ה-67 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים. השיר נכלל גם ברשימת 500 השירים שעיצבו את הרוק אנד רול.
ב-2004 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית.
תקציר העלילה
וינס אוורט (אלביס פרסלי), פועל בניין חמום מוח, מסתבך בקטטה בבר והורג אדם. הוא נידון ל-14 חודשי מאסר ומוכנס לתא בו נמצא גם הנק הוטון (מיקי שונסי), זמר קאנטרי שנתפס בעת שוד בנק. הנק מרשה לו לנגן בגיטרה שלו ומתרשם מקולו. הוא מארגן לו הופעה בכלא שמצולמת בטלוויזיה ומשכנע אותו לחתום על חוזה לחלוקת רווחים לאחר שישוחרר. את מכתבי המעריצים לאחר השידור הוא לא מעביר לווינס.
וינס מגיע לאחר השחרור למועדון עליו המליץ מיקי, שם הוא פוגש את פגי (ג'ודי טיילר) שעוסקת ביחסי ציבור במוזיקה. הוא מופיע במועדון ומנפץ את הגיטרה שלו בשולחנו של לקוח שהפריע לו כל הזמן.
פגי מנסה להפיק לו תקליט אך ללא הצלחה כי השוק רווי. לבסוף היא מצליחה לשכנע את ידידה טדי טלבוט (דין ג'ונס) לשדר את השיר "Treat Me Nice" שהופק בהקלטה פרטית. השיר זוכה להצלחה מסחררת. כעת הם מקימים חברת תקליטים בשם לורל ושוכרים את שירותיו של עורך הדין שורש (ווהן טיילור). וינס מתפרסם ומוזמן להופיע בטלוויזיה.
מיקי מגיע אליו ומבקש לממש את החוזה ביניהם. וינס אומר לו שהחוזה לא תקף כי נחתם בלי עורך דין. בכל זאת הוא מאפשר לו להופיע אחריו בטלוויזיה ומציע לו 10%. מיקי מקבל זאת בחוסר ברירה אבל הופעתו בטלוויזיה נפסלת.
וינס מופיע בטלוויזיה בשיר "רוק בבית הסוהר" וזוכה להצלחה עצומה. הוא מתפרסם ברחבי ארצות הברית ומוזמן להופיע בסרט בהוליווד עם השחקנית שריל וילסון (ג'ניפר הולדן) שמתאהבת בו גם בסרט וגם בחיים.
הוא הופך שחצן ומתנהג ביהירות כלפי פגי ומיקי. וינס מקבל הצעה מחברת התקליטים הגדולה ז'נבה לקנות את "לורל" תמורת 750.000 דולר. היא מסרבת אך וינס אומר שימכור את החברה כי יש לו רוב שליטה בה. היחס היהיר שלו כלפי פגי ומיקי מכעיס את מיקי והוא חובט בו בגרונו. וינס נחנק ומובל לבית חולים שם הוא עובר פיום קנה, לא ברור אם יוכל שוב לשיר.
שדה הגז פרדוסי
שדה הגז פרדוסי הוא מאגר גז טבעי, אחד ממרבצי הגז הגדולים באיראן, אשר ממוקם כ-190 ק"מ דרומית מזרחית לבושהר, 85 ק"מ מחוף במפרץ הפרסי.
נפח הגז והגז-בר-ההשבה במרבץ זה מוערך בכ-370 עד 250 מיליארד מטר מעוקב.
ב-26 בדצמבר 2007 נחתם חוזה לפיתוח שדה הגז בין חברת הנפט האיראנית הלאומית (NIOC) לבין SKS International Oil & Gas Co המלזית. החוזה היה למשך 66 חודשים ומטרותיו כללו קידוח 13 בארות מיצוי, התקנת פלטפורמה לייצור גז בחוף הים, הקמת צינור תת-ימי בקוטר 26 אינץ' להובלת הגז ליבשה ובניית בית זיקוק עם כל המתקנים הנחוצים.
אלי אתה
אלי אתה ואודך הוא ניגון מכוון מניגוני חב"ד, מהניגונים שהלחין רבי שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד.
בהיות הלחן ממוצא חרדי, חלק גדול ממבצעי השיר שרים אותו, כשמגיעים בשיר למילים שמוזכר בהן אלוהים, בצורה מצונזרת – "אלוקי" ו"קלי", כדי להימנע מהוצאת שם שמים לבטלה, בעת תפילת ההלל עצמו שרים את השיר ללא צנזור.
אודות הניגון
מילות הניגון:
בספר הניגונים חב"ד הוא ניגון מספר ג' (3). בחסידות חב"ד הפך ניגון זה לאחד הניגונים הקבועים בזמן אמירת תפילת הלל. בחב"ד נוהגים לנגן זאת בסיום ליל הסדר בחג הפסח בסיום הסדר, בעת החזרת היין מכוסו של אליהו לבקבוק, לכן בספר הניגונים הניגון מכונה "ניגון כוס של אליהו הנביא".
אצל הרבי מלובביץ' היו מנגנים את הניגון בקביעות בעת לקיחת מים שלנו.
עיבודים מוזיקליים
ב-1960 הופיע הניגון באלבום "ניגוני חב"ד 1" של ניח"ח. ב־1996 הופיע השיר באלבום "האפ קאזאק" של אברהם פריד ובאלבום "ניגוני בית אבא" של מרדכי בן-דוד, ברצועת "התוועדות", בשנות ה-90 יצא לאור באלבום "ניגוני חב"ד 1" על ידי חנן בר סלע, ב־2005 הופיע באלבום "בהתעוררות" של יעקב שוואקי. ב־2015 הופיע באלבום צמאה 2 בביצוע רמי קלינשטיין. באלבום "עצם הנשמה 1" של הרב יאיר כלב ועוד.
הניגון בוצע במהלך השנים גם על ידי שולי רנד, ישי ריבו, אביתר בנאי ונועם בנאי, עמיר בניון עם תזמורת ירושלים מזרח ומערב, דניאל זמיר אלי מרקוס. הרב דב קוק ואחרים. ובגרסת כיסוי של שלמה גרוניך עם מקהלת מורן.
סיפורים לנימי
סיפורים לנימי היא סדרת טלוויזיה חינוכית ישראלית לילדים, אשר צולמה באולפני מימד עבור ערוץ הופ!, בו התחילה להיות משודרת בשנת 2000. הסדרה הופקה על ידי אור רם, בוימה על ידי בובי לקס, ונכתבה על ידי דקלה כץ. פרקי הסדרה, שאורכם כ-8 דקות, שודרו במקור בימי א'-ה' בשעה 18:45.
דמותה של נימי זכתה לאהבה רבה בקרב הצופים, ולכן היא הופיעה בתכנים נוספים של ערוץ הופ!, ביניהם "הקייטנה של הופ! - מא' עד ת'" (2003), "חבורת ה"ס" (2003), "החדר / המרחב המוגן של הופ!" (2005), "המגילה החדשה של הופ!" (2005) ו"יום הולדת למדינה" (2008).
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר ילדה בשם נימי, אשר בכל לילה שומעת סיפור אחר לפני השינה מדודיה דני ושלומית, ומסבא וסבתא שלה. בין הסיפורים שהופיעו בסדרה נכללים "טיול של ארנב וחתול", "נמר בפיג'מה של זהב", "זה קרה ביום סערה", "שמוליקיפוד" ו"דירה להשכיר".
הפקה
הסדרה הופקה על ידי אור רם, בוימה על ידי בובי לקס, ונכתבה על ידי דקלה כץ. מריה גורביץ' ייצרה את הבובה של נימי, על פי עיצבו של שי צ'רקה. את שיר הפתיחה של הסדרה כתבה נוגה אלגום, הלחין שמוליק נויפלד וביצע יהודה תמיר. הסדרה צולמה על ידי גרג סלומון, איציק אסף וגיל סומך באולפני מימד.
רבקה מיכאלי, אשר גילמה את סבתא של נימי בסדרה, סיפרה שהיא הייתה רק בשני ימי צילום שבכל אחד מהם היא הקריאה 14 סיפורים. בנוסף היא סיפרה על העבודה עם הבובה של נימי: "פיתחתי איתה יחסים מיוחדים. המפעילה הייתה יושבת מתחת לבימה ושולחת את היד מלמטה, אבל בעיני נימי הייתה פרטנרית לכל דבר. בסוף הצילומים, כשראיתי אותה מושפלת, ארוזה בתוך מזוודה עם הפנים לקרקעית ובלי רגליים, היה לי מאוד קשה".
מדיות נוספות
בשנת 2004 יצא לאור על ידי "הוצאת מפה" ספר בשם "הספור של נימי" המכיל 30 עמודים. את הספר כתבה אראלה טהרלב-בן שחר, והוא מספר על כך שנמאס לנימי לשמוע סיפורים והיא רוצה לספר את הסיפור שלה.
יוסף גרמון
הרב יוסף גרמון (נולד ב-29 בינואר 1988 בירושלים) הוא נשיא הקואליציה ההומניטרית ולשעבר רבה הראשי של גואטמלה.
ביוגרפיה
יוסף נולד ב-29 בינואר 1988 בירושלים. למד בתלמוד תורה דרך תבונה, בישיבה קטנה אמרי נועם ובישיבת תורה אור. הוסמך לרבנות דרך מכון לימודי דעת (פרחי שושנים). בשנת 2007 החל לעבוד בישיבת "אור תורה" במקסיקו, ובמקביל היה לסופר צללים לרבנים באמריקה הלטינית. למד לתואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטה הפתוחה, ולתואר שני במדעי הרוח והחברה ב-Instituto internacional de estudios globales, וב-2018 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת Alfa y omega בוייארמוסה.
בשנת 2012 החל לשמש מרצה בקהילה היהודית בבוגוטה, וב-2013 מונה לרבה של העיר סנטיאגו דה קאלי.
ב-2015 מונה לרב הראשי של גואטמלה. במהלך שנותיו כרבה של גואטמלה מיסד קשרים עם הקהילה האוונגליסטית בגואטמלה, וכן חיזק את הקשר בין הממשל לבין הקהילה. בשנת 2017 היה שותף לתהליך הקמת סניף זק"א בגואטמלה. בשנת 2018 היה שותף לתהליך העברת שגרירות גואטמלה בישראל לירושלים. לאחר התפרצות הר הגעש פואגו ביוני 2018, החל גרמון בפעילות הומניטרית רחבת היקף, שכללה גיוס כספים לטובת סיוע לנפגעים, הקמת שכונת מגורים לטובת עקורים, חלוקת למעלה ממיליון ק"ג מזון לנפגעים ופעילויות הומניטריות רבות נוספות. בשנת 2019 סיים את תפקידו כרב הראשי בגואטמלה, אך המשיך לשמש בתפקיד מפקד זק"א באמריקה הלטינית, וכן מוביל את ארגון "הקואליציה ההומניטרית", אשר פועלת לחלוקת מזון, תרופות, ביגוד וצרכים נוספים לנזקקים ברחבי העולם, ובעיקר באמריקה הלטינית ובאפריקה. בנוסף, מרצה גרמון ברחבי אמריקה הלטינית לקבוצות שונות מדתות שונות, וקורא לאחדות ולגישור בין הדתות השונות.
שימש כראש משלחת של תוכנית "עמיאל בקהילה", באמריקה הלטינית.
בשנת 2021 נבחר על ידי JNS לאחד מארבעים המנהיגים המשפיעים באמריקה הלטינית על היחסים בין ישראל לאמריקה הלטינית.
גרמון כתב שלושה ספרים בספרדית בנושאים שונים הנוגעים ליהדות, פילוסופיה ועל הסכסוך היהודי-ערבי. ב-2022 יצא לאור בעברית ספרו "מסביב לעולם ב-54 פרשות", הכולל רעיונות מפרשת השבוע, בעקבות ביקוריו ב-105 מדינות שונות.
ספיישל חג המולד הקסום של מריה קארי
ספיישל חג המולד הקסום של מריה קארי (באנגלית: Mariah Carey's Magical Christmas Special) הוא ספיישל חג המולד בכיכובה של מריה קארי.
הספיישל הוקרן בבכורה ב-4 בדצמבר 2020 באפל TV פלוס.
רקע ועלילה
מריה קארי דיברה במקור על ספיישל חג המולד ברשתות החברתיות ופרסמה תמונה בה ניתן היה לראות שלושה כיסאות, עליהם היה כתוב שמה של קארי בנוסף לשני שמות נוספים, שמאוחר יותר התגלו כשמותיהן של הזמרות-יוצרות האמריקאיות אריאנה גרנדה וג'ניפר הדסון.
הספיישל תואר ככזה שמציג בתוכו ריקודים דינמיים ונושאים הקשורים לחג המולד.
מוזיקה
בסמוך ליציאת הספיישל, הוציאה קארי גם את הפסקול, .
הפצה
הספיישל הופץ ב-4 בדצמבר 2020 באפל TV פלוס.
אריה נפתלי
אריה נפתלי (2 בינואר 1912 - 20 בינואר 1990) היה מומחה לכתבי יד, שעמד בראש המעבדות לזיהוי פלילי במשטרת ישראל וכן היה הגרפולוג של "המוסד" ויסד את האגודה לגרפולוגיה מדעית בישראל.
קורות חייו
בשנת 1955 יצא לשליחות מטעם משרד הביטחון לגרמניה, שם השלים את לימודי הרפואה שאותם החל לפני עליית הנאצים לשלטון. הדוקטורט שלו עסק בשינויים בכתב יד במהלך טיפול פסיכותרפי.
נפתלי שימש גם כגרפולוג של המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. במסגרת התוכנית "אלי כהן לוחם 566" על אלי כהן ששודרה ב"כאן 11" הובא ראיון מצולם עם נפתלי, שבו סיפר כי לפני סופו של אלי כהן הטיל עליו המוסד לבדוק את כתב ידו של כהן ונפתלי מצא, לפי ניתוח כתב היד, שכהן היה נתון אז בלחץ ובחרדה.
נפתלי שילב את עיסוקיו בגרפולוגיה המשפטית ובגרפולוגיה האבחונית במכון נפתלי, שאותו הקים בשנת 1968. כיום עומדת בראש המכון, באגף הגרפולוגיה האבחונית, בתו מיכל נפתלי ובנו עו"ד יונתן נפתלי. לצד המכון פועלת המכללה לגרפולוגיה.
בשנת 1978 ייסד את האגודה לגרפולוגיה מדעית בישראל ופעל לקידום מעמדה המדעי של הגרפולוגיה, בישראל ובעולם.
נפתלי נפטר ב-20 בינואר 1990 ונקבר בבית הקברות בנתיב הל"ה.
קישורים חיצוניים
מכּתביו
יחסי טרינידד וטובגו–סינגפור
יחסי טרינידד וטובגו–סינגפור הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של טרינידד וטובגו לבין רפובליקת סינגפור.
היסטוריה
בין הרפובליקה של טרינידד וטובגו לבין רפובליקת סינגפור מתקיימים יחסים דיפלומטיים. הנציבות הגבוהה של טרינידד וטובגו בניו דלהי, בירת הודו, אחראית על ניהול האינטרסים של המדינה בסינגפור. היחסים שבין סינגפור לטרינידד וטובגו כוננו בשנת 1971, אלו הם היחסים הראשונים שכוננה סינגפור עם מדינה חברה בארגון הקהילייה הקריבית.
סינגפור היא שותפת סחר משמעותית עבור טרינידד וטובגו ומייבאת מיליוני דולרים לטרינידד וטובגו מדי שנה.
ארנה פרידמן
ביוגרפיה
ארנה פרידמן נולד במשפחה יהודית כבנם של אוטו פרידמן בנקאי ושל דבורה שווייצר. לאחר לימודי משפטים בהונגריה עסק בעריכת דין משנת 1908 ומשנת 1911 שירת במשרד הדת והחינוך הציבורי של ממלכת הונגריה (במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית), שם עסק בסוגיות רפורמות בחינוך המשפטי. בין השנים 1912–1917 היה פרופסור למשפט רומי באקדמיה למשפטים בקושיצה, בין השנים 1917–1920 היה פרופסור באוניברסיטה הטכנולוגית של בודפשט, ואחר כך עבד שוב כעורך דין פרטי. בין השנים 1933–1939 היה העורך האחראי של היומון מאדיאר הירלאפ (Magyar Hírlap). הוא שיתף פעולה עם הלקסיקון המשפטי ההונגרי וערך את הסדרה שכותרתה "עבודות משפט פלילי". לאחר כיבוש הונגריה על ידי הוורמכט (מבצע מרגרטה) בשנת 1944 הוא גורש כנראה למחנה השמדה ואין עליו יותר מידע.
אברהים סאנע
אברהים סאנע (בערבית: ابراهيم الصانع, נולד ב-31 בדצמבר 1979) הוא יזם הייטק בדואי-ישראלי שהקים את חברת ההייטק הראשונה במגזר הבדואי בדרום.
ביוגרפיה
סאנע נולד ביישוב לקייה למשפחה בת 14 ילדים. הוא בוגר תואר ראשון בהנדסת מערכות תוכנה ומידע בטכניון (סיים ב-2004) ותואר שני באותו תחום באוניברסיטת בן-גוריון. לאחר סיום התואר הראשון עבד כמה שנים במעבדות דויטשה טלקום ובמרכז הפיתוח של חברת סיסקו בנתניה.
פעילות בתחום היזמות הטכנולוגית
בשנת 2013 הקים את חברת סאדיל טכנולוגיות, חברת ההייטק הראשונה במגזר הבדואי בדרום. החברה עוסקת בפיתוח תוכנה לווב ומובייל במודל של מיקור חוץ. בנוסף החברה היא חממה לסטארטאפים ופועלת לעידוד יזמות טכנולוגית בקרב צעירים מהחברה הבדואית. ב-2023 העסיקה החברה עשרה מהנדסי ומהנדסות תוכנה במשרדיה בפארק תעשיות הייטק עומר ושמונה מהנדסים נוספים ברשות הפלסטינית. על רקע ייצוג נמוך מאוד של האוכלוסייה הבדואית מהנגב בענף ההייטק, החברה נותנת הזדמנות לבוגרי תארים בהנדסה מהחברה הבדואית למצוא עבודה בתחומם ופועלת להגדיל את כמות המהנדסים שיוצאים מהחברה הבדואית בדרום.
במסגרת חברת סאדיל הוקמה ב-2017 חברת הסטארטאפ קינדקס, המספקת פתרונות ניהול מבוססי בינה מלאכותית למוסדות חינוך. קינדיקס נבחרה כאחת מ-50 חברות הסטארטאפ המבטיחות בתחום הטכנולוגיה החינוכית (EdTech) בישראל.
ב-2021 נבחרה סאדיל מטעם התוכנית "קואליציית היום שאחרי", מיזם של קרן מנומדין ועמותת אור לצמצום פערים בחברה הישראלית, לפתח אפליקציה לצמצום פערים דיגיטליים וטכנולוגיים בעיר רהט. החברה פיתחה תוכנה שמנבאת את סיכויי הנשירה של תלמידים ומחברת אותם לתוכניות חינוך בלתי פורמליות המתאימות לפרופיל האישי שלהם.
סאנע הופיע ברשימת "הצעירים המבטיחים של מגזין TheMarker" לשנת 2013.
חיים אישיים
סאנע נשוי ואב לשלושה ילדים. מתגורר ביישוב לקיה.
אחותו היא ד"ר אמל אלסאנע אלחג'וג', מייסדת אג'יק - מכון הנגב ופעילה למען שוויון מגדרי בחברה הערבית. בן דודו הוא ג'יהאד אל-סאנע, פרופסור בפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
אוטובריינס טכנולוגיות
אוטובריינס טכנולוגיות בע"מ היא חברת הזנק ישראלית המפתחת תוכנה לרכב אוטונומי.
החברה נוסדה בנובמבר 2018, בשם Cartica AI, על ידי יגאל רייחלגאוז, מנכ"ל החברה, כמיזם משותף בין קבוצת קורטיקה לבין החברות טויוטה, BMW וקונטיננטל, שיעסוק בפיתוח מערכות סיוע מתקדמות לנהג (ADAS) מבוססות בינה מלאכותית. התוכנה שפיתחה החברה מותקנת ברכב וקולטת נתונים ממגוון חיישנים, כגון מצלמות ומכ"ם, ומקבלת החלטות על נהיגת הרכב, כגון החלטה על בלימת חירום. יושב ראש החברה הוא קרל-תומאס נוימן, לשעבר מנכ"ל קונטיננטל, אופל ופולקסווגן סין.
בשני גיוסי הון ראשונים גייסה החברה 20 מיליון דולר. בנובמבר 2021 גייסה החברה עוד 101 מיליון דולר.
איש הזאבים
סרגיי קונסטנטינוביץ' פנקייב (ברוסית: Сергей Константинович Панкеев ; 24 בדצמבר 1886 - 7 במאי 1979) היה אריסטוקרט רוסי הידוע בעיקר כמטופלו המפורסם של זיגמונד פרויד, ואשר נודע בכינוי "איש הזאבים" (בגרמנית: Der Wolfsmann).
חייו
פנקייב נולד באודסה ב-1886 למשפחה אריסטוקרטית שמקורה בסנקט פטרבורג. המשפחה התגוררה בשתי נחלות ופנקייב ואחותו אנה גודלו על ידי אומנות. בשלב מסוים לקה אביו בדיכאון ואימו סבלה מבעיות בטן שטבען אינו ידוע. פנקייב העיד שהיה ילד רגוע וממושמע, מלבד התקפי זעם ומעשי קונדס בתקופות מסוימות של ילדותו.
בגיל 18 חלה פנקייב בזיבה, אשר מתסמיניה סבל לשארית חייו. בתקופת חייו באודסה טופלו פנקייב ומשפחתו על ידי הפסיכיאטר משה וולף. בעת מהפכת 1905, נמלט פנקייב מרוסיה והחל ללמוד באוניברסיטה בברלין, שם טופל על ידי הפסיכואנליטיקאי ד"ר ציהן. ב-1906 התאבדה אחותו אנה על קברו של המשורר לרמונטוב, אירוע אשר השפיע עליו רק שנים ארוכות לאחר מכן. ב-1907 התאבד גם אביו, ופנקייב החל להראות סימני דיכאון. הוא עקר למינכן, וביקר שם בבתי חולים פסיכיאטריים יוקרתיים, ובין השאר טופל על ידי הפסיכיאטר אמיל קרפלין. מדי קיץ נסע פנקייב לביקור ברוסיה.
בפברואר 1910 החל פנקייב את הטיפול הפסיכואנליטי אצל זיגמונד פרויד בווינה. טיפול זה נמשך כארבע שנים, במשך שישה ימים בשבוע, ובו ניסה פרויד לטפל במה שקרא לו "נוירוזת הילדות" של פנקייב, אשר כללה בין השאר התמכרות לחוקנים ולמשלשלים. הטיפול הסתיים ב-14 ביולי 1914.
לאחר הטיפול עם פרויד טופל פנקייב על ידי תלמידתו של פרויד, רות מק-ברונסוויק, וכן על ידי פסיכואנליטיקאים נוספים. ב נובמבר 1919 איבד פנקייב, שהיה אמיד, את כל הונו, ולא יכול היה לשוב עוד לאודסה. הוא חזר לטיפול אצל פרויד, אשר זנח מטופלת ותלמידה, לימים ממשיכתו של פרויד, הלנה דויטש, על מנת להתפנות אליו. פרויד אף סייע לו כלכלית, ולאחר סיום הטיפול קיימו פנקייב ופרויד קשרי התכתבות. לאחר הטיפול, למרות הצהרתו של פרויד כי פנקייב החלים, לקה פנקייב בדלוזיות פסיכוטיות. הוא נצפה מהלך ברחוב ובידו מראה שהביט בה, וטען שרופא קדח חור באפו, וחי כל ימיו כאדם תלותי וחסר אונים.
לאחר מותו של פרויד ב-1939, המשיך ארכיון פרויד בניו יורק לסייע כלכלית לפנקייב, שהתגורר אותה עת באוסטריה.
פנקייב נפטר בבית חולים פסיכיאטרי בווינה ב-1979, בגיל תשעים ושתיים.
פנקייב ו"איש הזאבים"
בשנת 1918 פרסם פרויד את החיבור "איש הזאבים: מתולדותיה של נוירוזת ילדות", שם תיאר את הטיפול בפנקייב וכן כתב מסקנות כלליות על ההפרעה אשר איבחן בו. היה זה תיאור המקרה החמישי והאחרון שפרסם פרויד בחייו, וכמו באחרים בחר בכינוי עבור המטופל על מנת לשמור על פרטיותו. פנקייב דבק בכינוי "איש הזאבים" אשר ניתן לו על ידי פרויד, ואף נהג להציג את עצמו בשם זה. השם מתייחס לחלום אשר חלם פנקייב בילדותו, ואשר נותח במהלך הטיפול ובתיאור המקרה. בחלום פנקייב הילד מתעורר לפתע בלילה. החלון שמול מיטתו נפתח בפתאומיות והוא מגלה שישה או שבעה זאבים לבנים, כך על פי תיאור המקרה. הזאבים יושבים על ענפי עץ אגוז ומתבוננים בו ללא תזוזה. חלום זה נחשב על ידי פרויד לאירוע מכונן בחייו של פנקייב, המייצג את הסצנה הראשונית, בה ראה פנקייב את הוריו מקיימים יחסי מין בינקותו.
פנקייב ומסקנות מהטיפול בו הוזכרו בשישה חיבורים של פרויד, שנכתבו בין 1913 ל-1937, חלקם במהלך הטיפול בפנקייב, ביניהם "חומרים של אגדות בחלומות" ב-1913, "עכבה, סימפטום וחרדה" (1926), "היזכרות, חזרה ועיבוד", שנכתב סמוך לכתיבת תיאור המקרה, ו"אנליזה סופית ואינסופית" ב-1937.
ב-1926 הציע תלמידו של פרויד, אוטו ראנק, פרשנות אלטרנטיבית לחלום של פנקייב, בו הוא טען כי החלום הוא ביטוי לטראומת הלידה. הפרשנות של ראנק גרמה למחלוקת מתודולוגית בינו לבין פרויד. כמו כן הוסיפו פסיכואנליטיקאים אחרים לנתח את תיאור המקרה ולפרש את דבריו של פנקייב בכיוונים שונים. לימים פרסם פנקייב עצמו אוטוביוגרפיה.
הבחירות לנשיאות ונצואלה 2013
הבחירות לנשיאות ונצואלה התקיימו ב-14 באפריל 2013, ובהן ניצח ניקולאס מדורו שתפקד כנשיא בפועל מאז מותו של הוגו צ'אווס ב-5 במרץ. למקום השני, בפער זעיר, הגיע מועמד האופוזיציה אנריקה קפרילס רדונסקי.
רקע
ב-7 באוקטובר 2012 נערכו בוונצואלה בחירות לנשיאות ובהן גבר הוגו צ'אווס על יריבו אנריקה רדונסקי, לאחר שהכריז, באופן שקרי, כי החלים ממחלת הסרטן בה היה חולה. בחודש דצמבר נסע צ'אווס לקובה לצורך קבלת טיפול במחלת הסרטן, ולאחר מכן שב לארצו להמשך טיפול בבית חולים צבאי. ב-10 בינואר לא הופיע צ'אווס למעמד השבעתו כנשיא המדינה, מה שהוביל לדרישת האופוזיציה לקיים בחירות מיידיות כמתחייב בחוק במצב בו נבצר מהנשיא לשמש בתפקידו עקב מחלה. ב-5 במרץ נפטר צ'אווס והוכרז על בחירות לנשיאות. בינתיים מונה סגן הנשיא, ניקולאס מדורו, לנשיא בפועל עד לבחירות.
תוצאות הבחירות
על פי התוצאות זכה בנשיאות ניקולאס מדורו לאחר שזכה ברוב של 50.8% מן הקולות. מועמד האופוזיציה אנריקה קפרילס רדונסקי הגיע למקום השני עם 49.1% מן הקולות. שיעור ההצבעה בקרב בעלי זכות הבחירה עמד על 79.8%.
תוצאות הבחירות הפתיעו רבים בגלל הישגו של רדונסקי שהצליח מעל למצופה לפי סקרי דעת הקהל. מדורו גבר על רדונסקי בהפרש של כ-1% בלבד מהקולות, לעומת צ'אווס שבבחירות 2012 הוביל על פני רדונסקי בכ-10%.
לאחר הבחירות
לאחר פרסום התוצאות טענו רדונסקי ואנשי האופוזיציה לזיופים בתוצאות הבחירות, והודיעו כי יערערו עליהן לבית המשפט. במקביל פרצו בכמה ערים במדינה הפגנות אלימות ובעימותים עם המשטרה נהרגו 7 מפגינים ונפצעו עוד עשרות. המשטרה הודיעה גם על מעצר של מאות מפירי סדר. שבוע לאחר הבחירות, ב-20 באפריל, הושבע מדורו לנשיאות חרף המחאות על תוצאות הבחירות.
מתוך התורה הגואלת
מתוך התורה הגואלת היא סדרת ספרי שיעורים ושיחות של הרב צבי יהודה הכהן קוק, שסידר והוציא לאור תלמידו הרב חיים אביהוא שוורץ. השיעורים בסדרה מובאים כפי שנאמרו, בלשונו של הרצי"ה, בשונה מהסדרה המקבילה, שיחות הרב צבי יהודה שעברה עריכה של הרב שלמה אבינר.
במהדורתה הראשונה כללה הסדרה ארבעה כרכים. כעבור שנים יצאה מהדורה חדשה בה סודרו הדברים בשלושה כרכים, ובתוספת שיחות נוספות ומפתחות. בנוסף, לוקטו כל ענייני לימוד תורה מתוך הסדרה ונערכו עם הרחבות בחוברת "לנתיבות התורה הגואלת".
לסדרה מסונף הספר "בדרך התורה הגואלת" על תולדותיו ואישיותו של הרצי"ה.
על הסדרה
הרב אביהוא שוורץ הגיע לישיבת מרכז הרב בשנת ה'תשל"א ובמשך למעלה מעשור למד אצל הרצי"ה וכתב את שיעוריו במדויק בלשון שבה נאמרו. בתחילה נכתבו השיעורים לשימוש אישי, וההחלטה לפרסמם כספר התקבלה רק בהמשך, בעקבות כך שבג' באלול (יום פטירת הראי"ה, שצוין בחשיבות רבה אצל הרצי"ה) בשנתו האחרונה חלה הרצי"ה ולא היה יכול לדבר, ובעידוד אחד מרבני הישיבה צילם הרב שוורץ את כתביו משיעורי הרצי"ה בג' אלול שבשנים הקודמות וחילקם בישיבה. הרב שוורץ סיפר שכאשר כשהראה את הדברים לרצי"ה והלה שמח, הבין את חשיבות פרסומם והחליט להוציא את הדברים בספר. בשנה הראשונה אחרי פטירת הרצי"ה הוציא את הכרך הראשון.
שם הסדרה
נקודה עיקרית במשנתו של הרב צבי יהודה קוק היא היותה של התורה, שהיא שייכת לעם ישראל ומהווה נשמת האומה, זו שנותנת את הכח והרוח לעם ישראל להתנער מעפר הגולה ולהיבנות מחדש בארץ ישראל, כך שהתורה - הגואלת. בנקודה זו ראה את חידושו וליבת משנתו של אביו, הראי"ה, ובמלאת שלושים לפטירתו פרסם מאמר עליו תחת הכותרת "התורה הגואלת". בהקדמת הכרך הראשון של הסדרה, בהסברת משמעות שמו של הספר מצטט הרב שוורץ את דברי הרצי"ה בשנת ה'תשל"ט במוצאי ג' באלול - יום פטירתו של הראי"ה קוק:.
נקודה זו הייתה לדברי הרב שוורץ מרכז משנתו של הרצי"ה, שמתוכה פעל את פועלו הרב. כך הוא כתב בהקדמת הספר: . ועל פי כך בחר את שם הספר.
חלקי הסדרה ותוכנה
הכרך השני: שיעורים לפי סדר הפרשיות השבוע. על כל פרשה מספר שיעורים מן השנים ה'תשל"א-ה'תשמ"ב. בסופו קונטרס "כי אלוקים יושיע ציון".
הכרך השלישי: שער א' - שיעורים בספר הכוזרי. שער ב' - שיעורים בספר אורות. שער ג' - "מעבודת הרצי"ה" - ליקוט על ענייני תפילה מתוך שיעורים שונים.
הכרך הרביעי: שער א' - ארץ ישראל. שער ב' - "אורות הגאולה ונתיבותיה". שער ג' - פרקי אבות. שער ד' - שיר הכבוד. שער ה' - מועדים וזמנים, השלמות לחלק א'. שער ו' - "גדול שימושה" - קטעים שהקריא הרצי"ה מתוך כתבי אביו עם התוספות שלו, ומעט מהנהגותיו והדרכותיו שלו. שער ז' - מאמר לזכרו של הרב שבתי שמואלי ומאמר מכתביו. בסיום הכרך מופיע כרוז של הרצי"ה בנושא חיוב מסירות נפש על ארץ ישראל.
במהדורה השנייה סודרו הדברים בשלושה כרכים, ונוספו להם הוספות רבות ומפתחות מפורטים:
בדרך התורה הגואלת
כרך זה פורש תיאור ביוגרפי של חיי הרב צבי יהודה, מלידתו ועד פטירתו, על בסיס עדויות תלמידיו וסיכומי שיחותיהם עימו כמו גם על בסיס הקדמותיו לספריו של אביו, ספריו שלו וספרי עמיתיו.
ישראל פרידמן (ניו יורק)
הרב ישראל יצחק פרידמן (ו' בטבת תרצ"ו, 1936 – ז' בניסן תש"ף, 2020) היה ראש ישיבת אהלי תורה בשכונת קראון הייטס, שבניו יורק.
ביוגרפיה
נולד בביישינקוביץ שבברית המועצות (כיום בבלארוס), ליעקב ולגיטל פרידמן, מצאצאי רבי ישראל פרידמן מרוז'ין ונקרא על שמו. בשנת תש"ז לאחר מלחמה העולם השנייה יצא מרוסיה עם משפחתו לצרפת ולמד בישיבת תומכי תמימים בברינואה.
בשנת תש"י עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישבו בכפר חב"ד והחל ללמוד בישיבת "אחי תמימים" בתל אביב, אצל המשפיע הרב חיים שאול ברוק. כעבור שנתיים עברה הישיבה ללוד, והוא עבר ללמוד שם אצל המשפיע הרב שלמה חיים קסלמן ואצל ראש הישיבה הרב ברוך שמעון שניאורסון.
בשנת תשי"ז נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים 770, בשנת תשי"ט נשלח על ידי הרבי מלובביץ' לשמש כראש ישיבת תומכי תמימים נוארק.
היה משתתף בקביעות בירחי כלה בשטחו של מחנה גן ישראל בניו יורק, בראשות הרב אברהם שם טוב והיה מראשי המדברים שם.
היה חבר בוועד המרכזי של רבני ליובאוויטש הכללי.
נפטר בז' בניסן תש"ף 2020 ממחלת הקורונה ונקבר בניו יורק בבית הקברות מונטיפיורי, בחלקת אגודת חסידי חב"ד.
היסטוריה של העם היהודי בארץ ישראל
ערש תרבותו של העם היהודי היא ארץ ישראל. בארץ ישראל הוא התגבש כעם, ומאז ועד היום, שמר על זיקה פיזית, תרבותית ודתית אל מכורתו.
על פי המסורת היהודית, תחילת התגבשותו של העם היהודי עובר כולן דרך נקודות מפתח בארץ ישראל, החל בשלושת האבות ובהם יעקב, אבי העם היהודי, המשכו בהפיכת האוכלוסייה לעם לאחר יציאת מצרים במעמד הר סיני, ולאחר מכן כינון ריבונות בארץ בהקמת ממלכת ישראל המאוחדת במאה ה-11 לפנה"ס. בשנת 586 לפנה"ס, כאשר גרמה האימפריה הנאו-בבלית לחורבן בית ראשון, התרחשה, על פי המסורת, הגליית עשרת השבטים, והנותרים היו בני שבט יהודה, שעל שמם העם היהודי.
בין חורבן הבית הראשון לשני, הייתה תקופת גלות בבל, ועם תבוסתה של האימפריה הנאו-בבלית על ידי האימפריה האחמנית בהנהגת כורש הגדול (538 לפנה"ס), החלה שיבת ציון, שהובילה להקמת בית המקדש השני בתחילת תקופת בית שני.
על אף שהאוכלוסייה היהודית הייתה תחת שליטת אימפריות שונות ועל אף שחיו בארץ ישראל מגוון קבוצות אתניות, הייתה ארץ ישראל לאורך מרבית תקופת הבית השני תחת שלטון יהודי עד למרידות יהודה ברומא בשנים 66–136 לספירה, שבמהלכן ביצעו הרומאים מספר מהלכים בניסיון לנתק בין היהודים לישראל, כמו גירוש של רוב היהודים מאזורים שונים בישראל, ובמיוחד מאזור ירושלים, שהוחלפה בעיר הלניסטית, ושילובה של פרובינציית יהודה תחת פרובינציית סוריה פלשתינה. לאחר תקופה זו, היהודים הפכו למיעוט ברוב האזורים בארץ ישראל, למעט באזור הגליל. תקופה זו חקוקה בזיכרון הקולקטיבי המודרני של העם היהודי כתחילת תקופת הגלות היהודית, אולם בתקופה זו עדיין התנהלה באזור הגליל פעילות יהודית משמעותית כמו חידוש הסנהדרין וכתיבת התלמוד הירושלמי.
חורבן בית שני מנע הלכה למעשה את יכולת פולחן המקדש שהייתה חלק מרכזי מהיהדות עד אז. בחלל שנוצר עלתה בהדרגה חשיבותם של היהדות הרבנית ושל התורה שבעל פה.
לאחר המאה ה-3 לספירה אזור ארץ ישראל הפך בהדרגה נוצרי יותר ויותר. עד הכיבוש הערבי של ארץ ישראל במאה השביעית, מספר היישובים היהודיים בארץ ישראל ירד מ-160 ל-50. לטענת מיכאל אבי-יונה האוכלוסייה היהודית היוותה 10% - 15% מאוכלוסיית ארץ ישראל בעת כיבוש ירושלים בידי הפרסים בשנת 614, ואילו לטענת משה גיל, בעת הכיבוש הערבי בשנת 638 לספירה היה בארץ ישראל "יישוב יהודי גדול".
בשנת 1099 כבשו הצלבנים את ירושלים ואת שטחי החוף הסמוכים. 200 שנים לאחר מכן נכבשה ממלכת ירושלים ונהרסה על ידי הממלוכים ב-1291. ב־1517 כבשה האימפריה העות'מאנית את האזור, ושלטה באזור עד שהבריטים כבשו את ארץ ישראל ב־1917, ושלטו בו בתקופת המנדט הבריטי עד 1948, עם הכרזת עצמאותה של מדינת ישראל, שהוקמה הודות לזיקה שנשמרה בין היהודים לישראל, לפועלם של חברי התנועה הציונית והעלייה לארץ ישראל.
אטימולוגיה
המונחים "יהודים" ו"יהודי" מופיע 6 פעמים במקרא, 3 פעמים בספר ירמיהו, פעמיים במגילת אסתר ופעם אחת בספר זכריה, ובמשמעותה המקורית התייחסה המילה לשבט יהודה או לעמי ממלכת יהודה. שם השבט והממלכה נבע משמו של יהודה, בנו הרביעי של יעקב. במקור, המונח העברי "יהודי" התייחס רק לבני שבט יהודה. מאוחר יותר, לאחר חורבן ממלכת ישראל, המונח "יהודי" הוחל על כל בני ישראל שחיו בממלכת יהודה.