cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כלונס
קיר שיגומים
קיר שיגומים הוא רצף של כלונסאות שתפקידם לתמוך באדמה מצד אחד של הקיר. הכלונסאות המרכיבים את קיר השיגומים מכונים כלונסאות דיפון. קיר שיגומים משמש כקיר תמך במקומות בהם נחצבה האדמה מצידה, כגון בכבישים בדרכים הרריות או באתרי הבנייה בהם נחפר בור עמוק לטובת חניון תת-קרקעי תוך כדי הבנייה. אף שהבור צפוי להתמלא בבינוי (מרתפים, חניונים וכו') ולתמוך בעצמו את האדמה, תוך כדי תהליך הבנייה, כאשר הבור עודו פתוח, עלולה אדמה זו לקרוס לתוכו אם הבור עמוק ולא קיים שיפוע של אדמה אלא נוצר למעשה מצוק. קיר השיגומים הוא חשוב במיוחד אם לצד הבור, במפלס העליון, עומד מבנה קיים שעלול להיפגע. אם קיים שיפוע של 100% (45 מעלות) או פחות בין מפלס הקרקע העליון למפלס הבור, אין צורך לבנות קיר תמך היות שמשקל האדמה מספיק כדי לתמוך את עצמה.
קיר שיגומים הוא תוצאה של החדרה או יציקה של כלונסאות בשורה, ולאחר מכן חפירה מצד אחד שלהן. כלונסאות של קיר שיגומים נדרשים להיות כמעט כפולים באורכם מגובה הקיר הנראה מחוץ לקרקע ותומך בעומסי האדמה האופקיים מצדו השני. הכלונס חייב להיות מוחדר לקרקע עמוק מספיק כדי שהעומס האופקי לא יגרום לו להתמוטט הצידה אל חלל הבור הנחפר. גם לגובה החיצוני של הכלונס יש מגבלה, הנובעת מחוזקו הפנימי התלוי במומנט ההתמד שלו, ומתמירותו המגבירה את מומנט הכפיפה הפועל עליו. במצב בו קיר השיגומים גבוה מדי, יש צורך להשתמש בעוגני קרקע. עוגני הקרקע הם כבלים המוחדרים אל הקרקע בכיוון אופקי או בזווית כמעט אופקית לתוך קיר האדמה אותו נועדו לתמוך. העוגנים "מושכים" את הכלונסאות ומצמידים אותם לקרקע אשר אותה הם תומכים. עוגני הקרקע מחוברים אל חלקיו העליונים של קיר השיגומים, אך אם הקיר גבוה במיוחד יש ליצור עוגנים בגבהים שונים כל כמה מטרים - בהתאם לגובה, סוג האדמה וסוג הכלונס. מכיוון שלא ניתן לעגן כל אחד מהכלונסאות, משתמשים בחגורות רוחב האוחזות כלונסאות אחדות יחד ומעגנות אותם אל הקרקע בעזרת עוגן המוצב כל כמה מטרים לאורך הקיר (ולא רק לגובהו).
קיים סוג פשוט יחסית של עוגן קרקע, אשר מחזיק מעמד רק חודשים ספורים ולאחר מכן נחלש. משתמשים בו במצב שבו קיר השיגומים הוא זמני וצפוי להיתמך מצידו השני על ידי המבנה המתוכנן עצמו.
כאשר יוצרים קיר שיגומים מכלונסאות קידוח ויציקה, לא ניתן לקדוח כלונס ליד כלונס ברצף משום שקידוח אחד יפגע בזה שלצידו. אם יציקת הבטון בכלונס אחד טרם התקשתה והתחזקה, וכבר נקדח בצמוד אליו בור לכלונס נוסף, לחץ הבטון יופנה לבור השכן ויגרום לאדמה לקרוס, וכך יהרסו שניהם. באתר הבנייה, כדי להימנע מהצורך להמתין יום שלם להתקשות הבטון בין יציקת כלונס לבין קדיחת שכנו (כך בניית קיר שיגומים בעל 50 כלונסאות תימשך 50 יום), בונים את קיר השיגומים בשלושה שלבים אשר עשויים להימשך שלושה ימים בלבד. בכל יום יוצקים שורה של כלונסאות במרחק של שלושה מרווחים בין אחד לשני. כלומר ביום הראשון יוצקים את כלונסאות מספר 1, 4, 7 וכן הלאה, ביום השני את כלונסאות מספר 2, 5, 8 וכן הלאה, וביום האחרון משלימים את כל השורה.
שלבי ביצוע: קידוח הכלונס ויציקתו, חפירה במפלס הקרקע, יציקת קיר בטון מזוין, קידוח עוגנים, כפתורי העוגנים ודריכתם. חפירה וחוזר חלילה.
I'll Never Fall in Love Again
I'll Never Fall in Love Again (בישראל התפרסם בשם: לעולם לא אתאהב שנית) הוא שיר פופולרי שכתבו ב-1968 צמד היוצרים האמריקאים, האל דייוויד וברט בכרך. השיר זכה לביצועים רבים שהידועים שבהם הם של הזמרות, בובי ג'נטרי (Bobbie Gentry) ודיון וורוויק.
השיר נכתב על ידי דייוויד (מילים) ובכרך (לחן) עבור המחזמר Promises, Promises (בעברית: הבטחות, הבטחות) שהוא עיבוד של המחזאי ניל סיימון לסרטו של הבמאי בילי ויילדר, "הדירה" (1960). בהפקה הראשונה של המחזמר, שעלתה בהצלחה רבה על בימות ברודוויי בשנים 1968–1972 הושר השיר כדואט של שני גיבורי המחזמר, צ'אק (ג'רי אורבך) ופראן (ג'יל א'והרה). המחזמר עוסק בצ'אק, צעיר העובד בחברת ביטוח גדולה ומנסה להתקדם בחברה על ידי השאלת דירתו למפגשי אהבים של מנהליו ובפראן, צעירה העובדת בחברה ומתפתה לרומן עם מנהלו הבכיר של צ'אק. לאחר שהיא מתאכזבת מיחסו של המאהב היא לומדת להכיר את צ'אק ובדואט הם מתנים, איש באוזני רעותו, את צרות האהבה.
השיר הוקלט לראשונה על ידי זמרי אולפן ויצא ב-1969 כסינגל תחת שמו של ברט בכרך אך זכה לדרוג נמוך בלבד במצעד הבילבורד. "I'll Never Fall In Love Again" הפך ללהיט בביצועה של בובי ג'נטרי כשהגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי, ושהה שם שבוע אחד, באוקטובר 1969. בינואר 1970 הגיע השיר למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד המוזיקה הקלה בביצועה של דיון וורוויק.
תוכן השיר
השיר עוסק בצרות שמביאה האהבה על המתאהבים: אכזבה, מחלות (דלקת ריאות), שקרים, כאב וצער. ולכן, מסיים המשורר, "לפחות עד מחר, לעולם לא אתאהב שוב". למרות הנימה הפסימית של מילות השיר, השיר הוא קצבי ביחס לרוב שיריהם של בכרך ודייוויד וההתייחסות ההומוריסטית לצרות האהבה נותנת לשיר נופך אופטימי.
גרסאות כיסוי
השיר זכה לגרסאות כיסוי של אמנים רבים ובהם:
הזמרת הישראלית, עדנה גורן, ביצעה גרסה עברית לשיר, "לעולם לא אתאהב", בתקליטה שהוקדש לשירי ברט בכרך ויצא לאור ב-1974. אולם גרסה זו לא זכתה להצלחה משמעותית בישראל.
אפיק פרסי
האפיק הפרסי הוא מערכת לחץ נמוך עונתית בעלת מאפיינים סטטיים הקשורה למונסון ההודי, המתפתחת בחודשי הקיץ באזור המזרח התיכון. האפיק הפרסי יחד עם הרמה הסובטרופית הם מערכות מזג האוויר המשפיעות באופן מהותי על הקיץ הישראלי, כאשר לאפיק הפרסי השפעה ממתנת מהותית.
תיאור האפיק הפרסי
האפיק הפרסי הוא חלק ממערכת רחבת היקף שמרכזה השקע הנפאלי באסיה, ושלוחתה המערבית היא האפיק הפרסי, הנמשך מאזור המפרץ הפרסי אל חלקו הצפון מזרחי של הים התיכון. ממיקום האפיק נגזר משטר רוחות מערבי קבוע באזורה של ישראל, המזרים אוויר קריר יחסית, שהתקרר במהלך מעברו מעל הים התיכון (טמפרטורת הים התיכון בקיץ עומדת על כ־25-30 מעלות).
מעל האפיק הפרסי שוכנת בקיץ במזרח התיכון הרמה הסובטרופית שהא רמה סטטית ברום הגבוה (כ־5-6 ק"מ), העולה מאזור אפריקה בראשית הקיץ, ויורדת חזרה בסיומו. רמה זו מביאה לכך שהשפעת האפיק הפרסי על משטר הרוחות מוגבלת בגובה - בממוצע מגובה פני הים ועד גובה של כ־500-700 מטר.
מעל השכבה הממוזגת המושפעת מהרוחות הימיות שמביא האפיק הפרסי, האוויר חם ויבש יותר, תוצאה של תהליך התמוככות בהשראת הרמה הסובטרופית. בין שכבות אוויר אלו קיימת שכבת אינוורסיה החוצצת ביניהם - אינוורסיה זו קרויה אינוורסיה מרינית, ובסיסה ממוקם בממוצע בסביבות 500–700 מטר. אינוורסיה זו מונעת מהלחות הימית להתפזר בגובה, ומביאה למזג אוויר לח יחסית מתחתיה, וכן מונעת התפתחות עננות אנכית מעליה.
השפעת האפיק הפרסי על הקיץ הישראלי
לאפיק הפרסי השפעה מהותית על הקיץ בישראל (בין אמצע יוני לאמצע ספטמבר), המביאה לטמפרטורות ממוצעות של כ־30 מעלות ברחבי הארץ, בעקבות בריזה יציבה יחסית המזרימה אוויר ימי קריר יחסית אל השכבות הנמוכות באטמוספירה בתחומה של ארץ ישראל. משטר הרוחות הנגזר מהאפיק הפרסי מונע עלייה של הטמפרטורה לכ־40 מעלות (עקב רוחות מזרחיות ממדבריות אסיה, כפי שמתרחש בקיץ באזור טורקיה וחצי האי ערב), אך מנגד, הבריזה הימית מעלה את אחוזי הלחות בתחום הארץ, ויוצרת מזג אוויר הביל.
האפיק הפרסי הסטטי מונע לרוב בואם של שקעים שרביים לאזור המזרח התיכון, פרט לאירועים נדירים. שקעים שרביים מביאים לזרימות מזרחיות וגלי חום קצרים בישראל, ושכיחים באביב ובסתיו בישראל. לאפיק הפרסי פוטנציאל ליצירת מערכות משקעים קיציות-טרופיות בישראל, אך אפשרות זו נמנעת על ידי הרמה הסובטרופית, המונעת התפתחות עננות משקעים לגובה, חוץ מאירועים מקומיים או נדירים.
בלילה בחוף תנשב רוח דרום מזרחית-דרומית כתוצאה מבריזה יבשתית. (הפרשי טמפרטורה בין הים והיבשה). בבוקר הבריזה היבשתית תתנגש לעיתים בבריזה הימית שמתחילה להתפתח עם התחממות היבשה. זה יגרום לאוויר לעלות וליצור קו חזית עננות המוגבלת לבסיס האינוורסיה. עם התחממות היבשה, הבריזה הימית תיעשה דומיננטית, מה שיגרום לעננות זו להיכנס לחוף. בצהריים הבריזה הימית תשפיע, מה שיגרום לרוח מערבית ולחות מן הים.
התרדדות והתעמקות של האפיק הפרסי
כאשר האפיק הפרסי מתרדד, דבר המלוּוה בהתחזקות הרכס ברום, הרכיב המערבי בזרימה נחלש. בסיס האינוורסיה יורד ל-500 מטר ופחות, ואז מתרחשת התייבשות והתחממות משמעותית בהרים, בעוד מזג האוויר בחוף נהיה הביל, עקב כליאת כל הלחות הימית בסמוך לקרקע, על ידי האינוורסיה. בחוף תחול גם התחממות, אם כי מתונה יותר. בחוף בבוקר לעיתים ייווצרו ערפילים או עננים נמוכים מאד.
במצב ההפוך, האפיק הפרסי מתעמק לעבר הים התיכון, לרוב עקב השראת אפיק רום רדוד היורד מאירופה, ומביא לנסיגה של הרמה הסובוטרופית, מתחזק הרכיב המערבי בזרימה, ועקב כך עולה גובה ההשפעה של האפיק והפרסי וגובה האינוורסיה המרינית אל סביבות 1000 מטר ומעלה. במצב זה יורדות הטמפרטורות בהרים, והלחות מתפזרת בצורה טובה יותר (אך מנגד, הלחות עולה באזור ההרים). גם ההתפתחות האנכית של העננים משמעותית יותר, ולצד ריבוי ענני סטרטוקומולוס מופיעים גם ענני קומולוס תפוחים. במקרים מסוימים האינוורסיה נחלשת או נשברת לחלוטין, אז ייתכנו אף גשמי קיץ. גשמי קיץ בישראל בכמות קטנה שכיחים כמעט מדי קיץ באופן מקומי, ואחת לכמה שנים מתפתח אירוע משקעים נרחב יותר.
מפת לחץ ממוצעת לחודש יולי:<BR>
רוטוויילר
רוֹטְווַיְילֶר מצגרהונד (בגרמנית: Rottweiler Metzgerhund; "כלב הקַצָּבִים של רוטוויל") הוא גזע במין כלב, השייך למשפחת הכלביים.
היסטוריה
הרוטוויילר הקדום (צאצא של המולוסוס האירופי) שימש ככלב רועים שרירי וקשוח, שצעד לצד הלגיונות הרומיים ברחבי אירופה. את שמו קיבל מהעיר הגרמנית רוטווייל ששימשה אז מרכז אזורי לסחר בבקר ואליה הגיע יחד עם אותם לגיונות. הרוטוויילר הנהיג והוביל עדרי בקר עצומים, ושמר עליהם מפני טורפים. בנוסף שימש גם לציד חזירי בר. אך את עיקר פרסומו קיבל בזכות היותו כלב קצבים - כלב שתפקידו היה להוביל את הבקר לשחיטה או לזירת המכירות בכיכר השוק.
התייחסות בחוק
באופן כללי, הרוטווילר אוהב חברת בני אדם, ובייחוד את של בעליו. עם זאת, כלבי רוטוויילר שטופלו באופן לא ראוי עלולים לתקוף גם בני אדם, ובשל כוחם הרב להסב נזק משמעותי.
בכמה מדינות (אירלנד, צרפת) כלב מזן זה מחויב על פי חוק ברצועה ובמחסום במקומות ציבוריים. בחלק ממדינות ארצות הברית קיימות הגבלות בהקשר לזן זה. עם זאת במדינות כמו בריטניה וגרמניה אין עליו הגבלות.
בישראל הרוטווילר נחשב לכלב מסוכן במסגרת החוק להסדרת הפיקוח על כלבים.
ביותים מפורסמים
הביותים המפורסמים ביותר של הרוטוויילר הם השפווילר והדוברמן. הרוטוויילר משמש רבות בתערובות בזכות גופו השרירי ואופיו המגונן.
טריניטי
טריניטי (באנגלית: Trinity; "שילוש") הוא המונח האנגלי לשילוש הקדוש.
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בנימין שבילי
בנימין (בני) שבילי (נולד ב-24 במרץ 1956) הוא משורר, סופר ועורך ישראלי.
ביוגרפיה
בנימין שבילי נולד בירושלים בשנת 1956, גדל בשכונת ימין משה. למד ספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. בעבר לימד במכללת עלמא. בתחילת שנות ה-80 יזם וערך את כתב העת הירושלמי לספרות ״מראות״. מאז שנת 2014 משמש כעורך הראשי של 62 הוצאה לאור.
שלושת ספריו: "קסטוריה" "הירידה מן הצלב'" ו"פה לין הלילה", הם טרילוגיה ספרותית של תיאור מסעות.
שבילי נשוי לנעמי, בתו של חוקר היהדות פרופ' אפרים אלימלך אורבך. מתגורר בשכונת קטמון בירושלים.
פיינגולד
פיינגולד (בכתיב יידי: פיינגאלד; בגרמנית: Feingold) הוא שם משפחה יהודי שפירושו זהב איכותי.
סקס, שקרים ווידאוטייפ
סקס שקרים ווידאוטייפ (אנגלית: Sex Lies and Videotape) הוא סרט דרמה אינדי אמריקאי משנת 1989 שהקנה לבמאי סטיבן סודרברג את פרסומו. הסרט מתאר את סיפורו של גבר אשר מצלם נשים מדברות על מיניותן, והשפעתו על זוג שנישואיו עלו על שירטון.
הסרט זכה בפרס דקל הזהב ונחשב לפורץ דרך לגל הסרטים העצמאיים שהופקו בארצות הברית בתחילת שנות ה-90. ב-2006, הוכנס הסרט לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית שבספריית הקונגרס, זאת לאור קביעת המועצה הלאומית לשימור סרטים כי לסרט חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית.
עלילה
ג'ון מולאני (פיטר גלאגר) הוא בוס ועורך דין מצליח, הנשוי לכאורה בעושר ובאושר לאן בישוף מולאני (אנדי מקדואל). אך מתברר שמשהו בנישואיו לא בדיוק עובד כרצונו. לכן לעיתים קרובות הוא נפגש עם סינתיה פטריס בישוף (לורה סאן ג'אקומו), אחותה של רעייתו, על מנת לספק את צרכיו המיניים. כאשר מגיע גרהם דלטון (ג'יימס ספיידר) לעיר, הוא נראה חסר אמצעים ותמהוני. ג'ון מזמין אותו להתארח בביתם, והם נזכרים בתקופת לימודיהם בבית הספר. מערכת יחסים נרקמת בין גרהם לאן, בהמלצת ג'ון. אן מנסה להבין מיהו גרהם. אך גרהם מסתיר סוד. והיא מצליחה לפתוח את סגור פיו, על מנת שיספר לה. גרהם מתקשה בקשרים אישיים עם נשים, לכן הוא מצלם אותן בווידאו, ולאחר שהן הולכות הוא מאונן מול דמותן, העולה על מסך הטלוויזיה. היחסים בין אן לג'ון מתערערים. אן פוגשת את סינתיה בבר, מקום עבודתה ומנסה להגיע אליה, להתחבב עליה. השיחה איננה מובילה לשום מקום בעניין המחויבות של שתיהן לאימן. אלא שסינתיה נדלקת על הרעיון ללכת לפגוש את גרהם, ולבחון מה קורה איתו? והיא אכן נפגשת עמו ומבצעת ריאיון חושפני על יחסי המין שלה. סינתיה מדווחת לאן על הריאיון המוצלח, לדעתה. ועל מעשה אינטימי ביותר שביצעה עם עצמה, לנגד עיניו ומול המצלמה. אן נגעלת ומותחת ביקורת קשה על אחותה. בעקבות המתח שנוצר עם ג'ון, אן מתחילה לחשוד שהוא בוגד בה. ובמיוחד כאשר היא מגלה את העגיל של סינתיה, שעה שהיא מנקה מתחת למיטה, בחדר המיטות בביתה. הדבר נותן בה אומץ ללכת אל גרהם, להתראיין בפניו בצורה חושפנית ביותר ולספר לו על מערכת היחסים שלה עם ג'ון, ועל המיניות הלא מוצלחת שלהם. גם היחסים בין סינתיה לג'ון מתערערים. סינתיה מסרבת לראותו והדבר מלחיץ את ג'ון. ג'ון ואן מתווכחים קשות ולבסוף, אן מבקשת לסיים את נישואיהם. תוך כדי מאבק וויכוח חריף, ג'ון מצליח לגלות שהיא חשפה את עצמה בפני גרהם והוא צילם אותה, בשעת מעשה. ג'ון יוצא במהירות אל גרהם, מעיר אותו, מוציאו ממיטתו, מכה אותו, ומתיישב לראות את הריאיון של אן, שבו אנו רואים כיצד אן וגרהם מגיעים לאינטימיות, המאפשרת לשניהם, גם לגרהם וגם לאן, להתגבר על קשייהם.
הפקה
הסרט נכתב על ידי סטיבן סודרברג במשך 8 ימים על בלוק דפים צהוב במהלך טיול חוצה ארצות הברית (אם כי סודרברג מציין בהערות גרסת ה-DVD שהרעיון לסרט התבשל במוחו בערך שנה לפני שהתחיל לכתוב). בהערות הבמאי של גרסת ה-DVD סודרברג אף חושף כי השחקנית עליה חשב בזמן שכתב את הדמות של אנדי מקדואל הייתה אליזבת' מק'גוברן, אולם הסוכן של מק'גוברן לא אהב את התסריט, כך שהיא מעולם לא קיבלה אותו לעיונה. לורה סאן ג'אקומו שיוצגה על ידי אותה סוכנות, של מק'גוברן, איימה לעזוב את הסוכנות כדי שיאשרו לה להשתתף בסרט בתפקיד של סינתיה. סודרברג לא רצה לערוך מבחן בד למקדואל, אולם היא הפתיעה אותו וקיבלה את התפקיד לאחר מבחן אחד מוצלח. התפקיד של ג'ון היה אמור להינתן לשחקן טים דיילי, אולם עיכובים בצילומים, עקב קשיים בהשגת המימון הובילו לכך שהתפקיד ניתן לבסוף לפיטר גלאגר. הצילומים ארכו כ-30 ימים בבאטון רוז' שבלואיזיאנה.
חשיבות
הסרט העלה את קרנם של הסרטים העצמאיים. היסטוריון הסרטים ומבקר התרבות פיטר ביסקינד כותב בספרו "Down and Dirty Pictures" שהסרט "סקס שקרים ווידאוטייפ" היה אינסטרומנטלי לפריחה הגדולה של סרטים עצמאיים בשנות ה-90, ובישר לא רק את הגעתו של סטיבן סודרברג לבמה המרכזית של יוצרים נחשבים בתחילת שנות ה-90, כי אם הצליח גם לתרום לביסוסו של פסטיבל סאנדנס כפסטיבל קולנוע משמעותי בארצות הברית. הסרט אף תרם לקידום הקריירה הקולנועית של השחקנים שהשתתפו בו. אנדי מקדואל נודעה לפני סרט זה בעיקר כדוגמנית. תפקידה הקולנועי הקודם בסרט גרייסטוק: האגדה של טרזן, מלך הקופים דובב על ידי השחקנית גלן קלוז. ג'יימס ספיידר, ששיחק בו את הגיבור הסימפתי, זוהה לפני כן בעיקר עם תפקידי הנבל או הסנוב (עקב תפקידים שמילא בסרטים כגון יפה בוורוד). הסרט תרם משמעותית למיצוב של חברת מירמקס, שהפיצה באותה השנה גם את הסרט כף רגלי השמאלית, כחברת הפקות של סרטים עצמאיים איכותיים. עד אמצע שנות ה-90 הרחיבה מירמקס את הפצת הסרטים העצמאיים, וקלטה לשורותיה כמה מן היוצרים הבולטים של התקופה כגון קווין סמית', קוונטין טרנטינו ווודי אלן.
בתרבות הפופולרית
מאות כותרות של מאמרים בעיתונים ומגזינים, שמות של פרקים בסדרות שונות, כותרות של פוסטים בבלוגים וכיוצא באלה, השתמשו בשם הסרט "סקס שקרים ווידאוטייפ" כמשחק מילים בו משנים את המילה הראשונה או האחרונה בכותרת, כך שיוצאת תוצאה של: משהו, משהו ווידאוטייפ או סקס, שקרים ומשהו. התופעה התפתחה באופן עצמאי עד שאין בהכרח קשר בין השם שיצא כתוצאה ממשחק המילים, לתוכן הממשי של הסרט עצמו.
רשימה של דוגמאות בולטות:
מת לצעוק 5
הסרט היה הסרט החמישי בסדרת סרטי מת לצעוק.
עלילת הסרט
צ'ארלי שין (צ'ארלי שין) ולינדזי לוהן (לינדזי לוהן) נמצאים יחד בחדר על מנת לצלם קלטת לוהטת בעזרתן של 20 מצלמות. הקלטת הקופצת בזמן מדלגת קדימה לזמן שבו השניים נראים מעוללים טריקים במיטה, הכוללים תרגילי כושר, רכיבה על סוס וליצנים שמתגנבים אל מתחת לסדינים. שין נמשך מהמיטה ומושלך על הקירות, המגירות והדלתות באמצעות כוח על טבעי, עד לכאשר הוא נוחת חזרה על מיטתו. לוהן נבהלת ומחליטה לחזור אל ביתה, אולם היא מושלכת על הקיר אף היא והופכת לאחוזת דיבוק, כאשר לבסוף משליכה את שין על המצלמה וגורמת למותו. על המסך נאמר כי גופתו של שין נמצאה באותו היום, אולם הוא לא הפסיק לחגוג עד לכעבור מספר ימים לאחר מכן. כמו גם נאמר ששלושת ילדיו אבדו ולוהן נעצרה, שוב, כאשר הובטח גמול לאדם אשר יימצא את הילדים הנעדרים.
מספר חודשים לאחר מכן, ג'ה-מרכוס (סנופ דוג) ודה-אנדרה (מק מילר) מטיילים ביער בקליפורניה ומחפשים אחר שתילי קנאביס שניתן לגנוב. אחרי שגנבו שתיל אחד וברחו, הם מחפשים מחסה בבקתה ביער. עם כניסתם לבקתה הם מבחינים בשלושה יצורים, שלבסוף מתבררים כשלושת ילדיו של שין, והם בוחרים להסגיר אותם למשטרה כדי לקבל את הגמול. לאחר מכן הילדים הפראיים נלקחים אל מרכז מחקר להתפתחות הילד למשך מספר חודשים, זאת עד לכאשר סבורים כי הן במצב טוב מספיק כדי לחזור אל חיק משפחתן, אולם כאשר אחיו של שין, דן סנדרס (סיימון רקס) ואשתו ג'ודי (אשלי טיסדייל) באים לאסוף אותם - נאמר להם שהאיסוף יתאפשר רק בתנאי שיעברו לבית גדול של בני מעמד הביניים בפרוורים, המצויד מצלמות נסתרות. הם מסכימים, וג'ודי תחילה מביעה התנגדות לנוכחותם, אולם עם הזמן היא מסתגלת ומתרגלת לכך. בניסיון להתחבר לילדיה החדשים, ג'ודי נבחנת להופעת הבלט של אגם הברבורים ומלוהקת בסופו של דבר לתפקיד הראשי של מלכת הברבורים.
באותו הזמן, דפוס מתמשך של פעילות על טבעית מוזרה בביתם, גורמת לג'ודי ודן לחקור את התופעה אף יותר לעומק. הם לבסוף מגלים בעזרת הבנות שההתקפות על הבית נעשות על ידי מאמה, האמא שלהן, שנמצאת תחת קללה שבעקבותיה היא מנסה להחזיר אותן אליה, זאת על מנת שתוכל להקריב את עצמה ביחד איתן. המשרתת ההיספנית שגרה בביתם, מריה (לידיה פורטו) מבועתת מכך, והיא מקפידה לבצע טקסים פולחניים, קתוליים ואחרים על מנת להדוף את הרוחות הרעות החוצה. במהלך היום, דן מתוסכל מההתקדמות המתונה של הנושאים אותם הוא בדק והעמיד למבחן במתקן מחקר מודיעיני של יונקים, ובאופן אירוני, הוא אינו מודע לעובדה שהשימפנזה אותה הוא בודק, סיזר היא כעת חכמה יותר ממנו.
בעזרתה של קנדרה ברוקס (אריקה אש), חברתה הקרובה ביותר של ג'ודי, דן וג'ודי מוכרחים למצוא דרך שבאמצעותה יהיה ניתן לסלק את הקללה ולהציל את משפחתם. לאורך הדרך, הם נעזרים בסיועו של בליין פולדה (קאט ויליאמס), אולם הוא מתברר כמתחזה. לאחר מכן הם נעזרים במחלץ מחלומות בשם דום קולב (בן קורניש), והוא עוזר להם להגיע למסקנה שהפתרון לבעיותיהם נמצא בספר המתים המסתורי. עם זאת, ג'ודי וקנדרה נכשלות בניסיון להבין מהן יכולותיו של הספר, בהתעלמותן מארבעת חבריהם בבקתה אשר נאחזים דיבוק ומשתחררים ממנו זה אחרי זו ברציפות, זאת לאחר שכל אחת בתורה מקריאה שתי פסקאות שונות מתוך הספר; האחת משחררת את השדים מהספר, ואילו השנייה מחזירה אותם אליו. כאשר מאמה לוקחת את הבנות אל עבר הצוק כדי להקריב אותן, ג'ודי נכשלת בניסיונה לגרש את הקללה באמצעות הספר, אולם היא כן מצליחה להפיל את מאמה מהצוק אל תוך הבריכה של ג'ה-מרכוס ודה-אנדרה, ובתוכה כריש, שטורף אותה.
כשהיא מבינה שילדיה הם כל מה שהיא צריכה בחייה, ג'ודי מעבירה את תפקיד מלכת הברבורים לקנדרה, אשר מגלמת את הקטע בהופעה בצורה שתנועות שמדמות חשפנית. הקטע וקנדרה בפרט מקבלת תשואות רבות מהקהל, שם יושבים גם ג'ודי, דן וילדיהם. הסופר מתגלה כסיזר השימפנזה, שמצהיר כי בני האדם צריכים ליהנות מכל דקה בשהייתם על כדור הארץ כיוון שיום אחד הקופים ישתלטו על העולם.
בכתוביות הסיום, שין נראה מתעורר כאשר דום קולב, מחלץ החלומות נמצא לצדו, לאחר שחילץ אותו מחלום בו הוא שהה, עובדה שמבהירה לצופים כי הסרט כולו היה חלום. לאחר שקולב מודיע לשין שהוא הולך לבלות את הלילה עם לוהן, מתפרצת לפתע מכונית אל החדר והורגת את שין. בהמשך, הנהג יוצא מהרכב ונחשף שזוהי לוהן עצמה, שזורקת את המפתחות אל עבר קולב ומודיעה לו "אתה נהגת".
ארנסט שלינג
ארנסט שלינג (אנגלית: Ernest Schelling; 26 ביולי 1876 - 8 בדצמבר 1939) היה פסנתרן, מלחין ומנצח אמריקאי.
חייו
ארנסט הנרי שלינג נולד בבלוודיר, ניו ג'רזי, וגדל כילד פלא. מורו הראשון היה אביו. הוא נכנס לאקדמיה למוזיקה בפילדלפיה בגיל 4. בגיל 7 יצא שלינג לאירופה ללימודים והתקבל לקונסרבטוריון פריז. בתקופת שהותו באירופה עבד עם רבי-אמן רבים, ביניהם הובר, בארת, מושקובסקי ותאודור לשטיצקי.
שלינג היה המנצח הראשון של הקונצרטים לצעירים בתזמורת הפילהרמונית של ניו יורק. הקונצרט הראשון התקיים ב-27 במרץ 1924. הקונצרטים נועדו לעודד את אהבת המוזיקה אצל ילדים. הם שילבו את נגינת התזמורת בהרצאה על היבט זה או אחר של התזמורת או המוזיקה עצמה, בלוויית תמונות או הדגמה, כך שהילדים נחשפו למגוון גירויים. הקונצרטים התקבלו בהערכה רבה מצד ילדים והורים גם יחד. שלינג ניצח על הקונצרטים האלה בניו יורק ואף במסעות. הקונצרטים התארחו בערים כמו פילדלפיה, לונדון, רוטרדם ולוס אנג'לס.
שלינג נישא לראשונה בשנת 1905. לאחר פטירת אשתו בשנת 1938, נישא שילינג לאשתו השנייה בשנת 1939, כשהיא בת 21, הוא בן 63.
ארנסט שלינג מת בביתו בניו יורק.
איי אמוואג'
איי אמוואג' (בערבית: جزر أمواج; בתעתיק מדויק: ג'זר אמואג') הם ארכיפלג איים מלאכותיים, הממוקמים במפרץ הפרסי מצפון לבחריין ליד חופי העיר מוחארק. הם שוכנים 10.5 ק"מ צפונית מערבית לעיר הבירה מנאמה.
גאוגרפיה
שטחם של האיים הוא 4.31 קמ"ר.
האיים נוצרו על ידי אחזור קרקע של מים רדודים יחסית, צפון-מערבית לאי מוחארק, האי הצפוני ביותר בבחריין.
בשנת 2000 תוכנן לראשונה פרויקט חלוצי אשר יציע בעלות של 100% בעלות קרקעית לזרים שגרים בבחריין, וכך נוצרה התוכנית לבניית האיים. התוכנית כללה גם את הגדלת הרכוש על קו המים, שנמצא בכמות קטנה בממלכה. הפרויקט פותח על ידי חברת אואזיס לפיתוח נדל"ן בעלות של 1.5 מיליארד דולר. בשנת 2002, יצא לדרך פרויקט בניית האיים. שלב הבנייה הראשון הושלם ב-2003. השני, שבו סיסקו מערכות ואורקל החלו להניח סיבי תקשורת באי, ב-2004. בשנת 2016 הושלמו בנייתן של תשתיות כמו חשמל, כבישים, מים, מערכות ביוב ותקשורת והמקום הוכשר למגורים.
במהלך העשור האחרון נפתחו באי גם סדרה של מלונות כמו מלון ארט רוטנה, מלון "דה גרוב", מלון סוויטות מרשת רמדה, "דה סי לופט" ומלון "דה דרגון".
סביב הארכיפלג, נבנו שוניות מלאכותיות שנועדו לספוג 60% מעוצמת הגלים על מנת להקטין את הסיכון לשחיקה.
תיאור
מבחינה הנדסית האיים הציגו מספר טכנולוגיות חדשניות לאזור, כמו צינורות גאוטקסטיל לשלב אחזור האדמה, ביוב ואקום וטכנולוגיית "עיר חכמה" עם סיבים אופטיים, יחד עם דברים נוספים. האי כולל מבני מגורים, מסחר (בבנייה לגובה), מלונאות וקמעונאות, יחד עם מרינה עגולה בקוטר 240 מטר, עם מעל ל-140 מרצפים.
תחבורה
איי אמוואג' מחוברים לאי מוחארק באמצעות שני כבישים, כל אחד באורך של כקילומטר אחד. המרחק בין האי החדש לנמל התעופה הבינלאומי של בחריין הוא 4.5 ק"מ.
מרגלית פינקלברג
ביוגרפיה
מרגלית פינקלברג נולדה במינסק שבברית המועצות, עשתה תואר ראשון ושני באוניברסיטת מוסקבה בלימודים קלאסיים. עלתה לישראל עם בעלה אריה בשנת 1975 ועשתה דוקטורט בלימודים קלאסיים באוניברסיטה העברית. נושא העבודה היה: "תורת השירה בפואטיקה היוונית שלפני אריסטו", אותו עשתה תחת הדרכתו של פרופסור מרסל דיבואה וקיבלה את תואר הדוקטור ב-1986. החלה ללמד ב-1987 באוניברסיטה העברית ומ-1991 מלמדת באוניברסיטת תל אביב. עמדה בראש החוג ללימודים קלאסיים באוניברסיטה בין השנים 2006-2002. שימשה כעמיתת מחקר ב-All Souls College שבאוניברסיטת אוקספורד, ובמכון ללימודים מתקדמים שבפרינסטון, הוזמנה לתת הרצאות כבוד באוניברסיטת מישיגן ובאוניברסיטת ממוריאל של ניופאונדלנד ולברדור.
מרגלית פינקלברג זכתה בשנת 1991 בפרס גילדרסליב מהוצאת הספרים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, עבור המאמר הטוב ביותר שפורסם בכתב עת American Journal of Philology לשנת 1990. ב-1994 זכתה בפרס מקרן רוזה אטינגר (ירושלים) עבור תרגום מיוונית עתיקה לרוסית של מלחמות היהודים ליוסף בן מתתיהו (יוספוס פלביוס), שראה אור במוסקבה. תרגמה לעברית מודרנית את המשתה של אפלטון; תרגומה לפיידרוס של אפלטון ראה אור ב-2010.
ב-2011 נבחרה לנשיאת האגודה לקידום הלימודים הקלאסיים בישראל. החל מא' בתשרי תשפ"ב היא סגנית נשיא האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
תיאור מחקריה
מחקריה של מרגלית פינקלברג מתמקדים ביוון העתיקה ומשתרעים על פני קשת רחבה של נושאים: ספרות יוון, במיוחד שירת הומרוס, פרה-היסטוריה אגאית, תורת השירה, השפה היוונית העתיקה, מסורת מיתולוגית, דת ומוסר ביוון, ועוד.
הכתב הקווי A והשפות האנטוליות
מרגלית פינקלברג היא אחד מהאנשים המעטים בעולם העוסקים בכתבים האגאיים. באלף השני לפנה"ס, האגן המזרחי של הים התיכון, ובכלל זה הים האגאי, היה למקום היווצרותם של שיטות כתב חדשות, שלא היו זהות לכתב היתדות או לכתב ההיירוגליפי שהיו נפוצים באותה תקופה באזורים הסמוכים של המזרח הקרוב ומצרים. במחקר המודרני קיבלו כתבים אלה שם משותף של "כתבים אגאיים", או "כתבים ליניאריים (קויים)". היו אלה כתבים הברתיים, דהיינו, כל סימן ייצג הברה אחת, עיצור ותנועה ביחד, ולכל אחת מן התנועות היה גם סימן נפרד משלה. בשנות החמישים של המאה העשרים פענח מייקל וונטריס הבריטי את אחד משני הכתבים שנתגלו באי כרתים, הכתב הקווי B) Linear B), בעוד הכתב השני, הכתב הקווי A) Linear A) נותר לא מפוענח. פינקלברג הציעה דרך לפיענוח כתב זה, וגם זיהתה את השפה העומדת מאחוריו כשייכת לקבוצת השפות האנטוליות (השפה של הכתב הקווי B הייתה יוונית).
זיהוי זה של השפה המינואית, היא השפה העתיקה של האי כרתים, מקובל כיום על ידי חלק מהחוקרים. עקב מחקריה בכתבים האגאיים, פינקלברג חקרה גם את יחסי הגומלין בין השפות האנטוליות (חיתית, לוויות, ואחרות) ושאר השפות ההודו-אירופיות, והגיעה למסקנה כי השפות האנטוליות משתייכות לרובד העתיק ביותר של קבוצת השפות ההודו-אירופיות. ב-2003 רואיינה בנושא זה על ידי העיתון Science.
The Birth of Literary Fiction in Ancient Greece
ספרה זה של פינקלברג, שראה אור בהוצאת קלרנדון שבאוקספורד, עוסק בתורת השירה ביוון. הספר דן בתהליכים בתרבות והגות של יוון הארכאית והקלאסית שהביאו להופעתה לראשונה במסורת המערבית של ספרות יפה כתחום תרבותי ייחודי. התזה של הספר היא שבתקופה הקדומה, השירה לא נחשבה לפרי יצירתו של המשורר אלא לפועל יוצא מהשראה אלוהית, בדומה לנבואה שמגיעה מן האלים, וכתוצאה מכך התקבלה על ידי כל כדוברת אמת. מצב זה השתנה עקב התמורות שחלו בתקופה הקלאסית (המאה החמישית לפני הספירה), כאשר שירה התחילה להתפרש כאחת ממיומנויות טכניות שמקורם לא באלים אלא באומן עצמו. מעמדה משתנה בהתאם, ומאמת אלוהית היא הופכת לבדייה שבכוחה ליצור מציאות חלופית אשר אינה נתפסת במונחים של "אמת" ו"שקר".
Greeks and Pre-Greeks. Aegean Prehistory and Greek Heroic Tradition
ספרה זה של פינקלברג ראה אור בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' הוא מחקר רב-תחומי, העורך עימות בין ממצאים ארכאולוגיים, ממצאים בלשניים ומסורת מיתולוגית, המתייחסים לסוף תקופת הברונזה ביוון ובאגן המזרחי של הים התיכון (סוף האלף השני לפני הספירה), ושם למטרה לשחזר את התמונה האתנית, התרבותית והחברתית של אותה תקופה. התזה העיקרית של הספר היא שהיוונים החלו את דרכם ההיסטורית כקבוצה רב-לאומית, אשר כללה גם את השבטים שפלשו ליוון בסוף תקופת הברונזה וגם את שרידי אוכלוסייתה המקורית ושזהותם הלאומית החדשה נוצרה מתוך המרכיבים הללו. תקופה מכרעת זו בהיסטוריה של יוון הונצחה במסורת היוונית באמצעות המיתוס המכונן על אודות מלחמת טרויה, שהונצח בשירת הומרוס ושימש כאחד הגורמים המרכזיים ליצירת זהותם הלאומית של היוונים.
The Homer Encyclopedia
פינקלברג ערכה את האנציקלופדיה להומרוס, פרויקט בינלאומי רב היקף, שהוא הראשון בסוגו. האנציקלופדיה כוללת שלושה כרכים, כ-400 עמודים כל אחד, ומקיפה את כל ההבטים של השירה ההומרית, כולל את התקבלותה ותולדות המחקר במשך כ-2500 שנה. האנציקלופדיה יצאה לאור בהוצאת ויילי-בלאקוול.
ניתוח נרטולוגי מקיף של הדיאלוגים של אפלטון.
מאזניים (קבוצת כוכבים)
מאזניים (♎︎) היא קבוצת כוכבים על גלגל המזלות ששוכנת בין בתולה במערב ועקרב במזרח. השמש נמצאת בקבוצה זו במהלך נובמבר. בעבר הייתה קבוצה זו חלק מקבוצת עקרב וכוכביה הבהירים היו הצבתות שלו.
כוכבים מעניינים
α במאזניים (זובנאלג'נובי – בערבית, הצבת הדרומי של העקרב) הוא כוכב כפול במרחק של 77 שנות אור. במשקפת קל להבחין שלכוכב העיקרי בבהירות נראית מדרגה 2.8 יש בן זוג עם בהירות מדרגה 5. α במאזניים נמצא כמעט על קו המילקה ולכן מדי פעם חולפים על פניו הירח וכוכבי הלכת.
β במאזניים (זובנאשמאלי – בערבית, הצבת הצפוני של העקרב) הוא כוכב כחול – ירקרק במרחק של כ-160 שנות אור. זהו הכוכב הירקרק היחידי שניתן לראות בעין ללא ציוד עזר.
מיתולוגיה
הקבוצה נחשבה בעבר לחלק מקבוצת עקרב והיוותה את הצבתות שלו. רק מאוחר יותר הופרדה הקבוצה וצורפה לגלגל המזלות כמזל האחרון מבין ה-12. זהו המזל היחידי שאינו מייצג יצור חי (דלי מייצג איש נושא דלי). במיתולוגיה היוונית זוהתה הקבוצה כמאזני הצדק אותם אוחזת אלת הצדק אסטראה, בתם של זאוס ותמיס, המיוצגת על ידי קבוצת בתולה הסמוכה.
מנפרד פון ריכטהופן
ילדות, נעורים ותחילת הקריירה
פון ריכטהופן נולד בברסלאו (ורוצלב של היום) למשפחת אריסטוקרטית מכובדת. בגיל 9 עבר עם משפחתו לשוויידניץ, גם היא עיר בשלזיה שנמצאת היום בשטחה של פולין. בילדותו אהב פון ריכטהופן לעסוק בצייד ולרכב על סוסים. ב-1911 הצטרף לחיל הפרשים הגרמני לאחר שהשלים את הכשרתו הצבאית כצוער. עם פרוץ מלחמת העולם שירת כפרש בתפקידי סיור בחזיתות המזרחית והמערבית. אולם התפקיד שיעמם אותו ובסביבות מאי 1915 הוא הגיש בקשה לעבור לחיל האוויר והיה לסייר אוויר.
כטייס
פגישה מקרית עם טייס גרמני ידוע אחר, אוסוואלד בלקה, עוררה בו את הרצון להיות טייס בעצמו. בלקה בחר בו לטייסת השנייה שבפיקודו.
ב-17 בספטמבר 1916 השיג פון ריכטהופן את ההפלה הראשונה שלו, מעל שמי צרפת. לאחר הקרב הזמין מצורף ברלינאי שהיה ידידו גביע כסף שעליו נחרטו התאריך וסוג המטוס שהפיל. כך נהג לאחר כל הפלה וצבר שישים גביעים, אך משאזלה אספקת המתכת היקרה בגרמניה הנצורה נפסקה המסורת.
פון ריכטהופן האמין, כטייסים רבים אחרים, באמונות טפלות הקשורות לטיסה. אף פעם לא עלה למטוס לפני שקיבל נשיקה מאהובה. מנהגו זה הועתק על ידי טייסים נוספים.
פון ריכטהופן לא נחשב לטייס טבעי יוצא דופן, לא בעיני בני זמנו ולא בעיני היסטוריונים. אחיו לותר היה טוב ממנו בתמרונים נועזים במסגרת קרבות האוויר. סגנונו של הברון האדום היה שקול יותר. הוא דבק בעקרונות הקרב שנוסחו על ידי מורו אוסוואלד בלקה, על מנת להבטיח סיכויי הצלחה מרביים לטייס הבודד כמו גם למבנה כולו. שליטתו בתותחי המטוס הייתה מצוינת והוא נחשב לאחד מטובי הצלפים באוויר. הוא גם השתתף בעיצוב הטקטיקות והעקרונות הבסיסיים של קרבות אוויר אשר רבים מהם נוהגים עד היום.
ב-23 בנובמבר 1916 הפיל את מטוסו של הטייס הבריטי לנו הוקר. למרות הניצחון יצא פון ריכטהופן מהקרב בתחושה שמטוס האלבטרוס שלו לוקה ביכולת התמרון. הוא היה משוכנע בצורך במטוס זריז יותר, אם גם מהיר פחות. את מבוקשו קיבל רק בספטמבר 1917, בדמות מטוס הפוקר התלת כנפי החדש, עמו הוא מזוהה יותר מכל.
לאחר ההפלה ה-18, הוענק לו העיטור פור לה מריט, העיטור הצבאי הגבוה ביותר בגרמניה הקיסרית. הגרסה המובחרת יותר של העיטור, זו עם עלה עץ האלון, לא הוענקה לו מעולם. כדי להיות ראוי לה נדרש המקבל לבצע פעולה מכרעת שאילצה את היריב לסגת מיד - דרישה שקשה לעמוד בה בקרבות אוויר.
הקרקס המעופף
בינואר 1917 התמנה פון ריכטהופן למפקד יאסטה 11, יחידה שכללה רבים מטייסי העלית של גרמניה, ובכללם אלופי ההפלות ארנסט אודט והרמן גרינג, לימים מפקד הלופטוופה. פון ריכטהופן אימן בעצמו רבים מהם.
כדי לעזור לטייסי הטייסת לזהות בקלות האחד את השני באמצע קרב, נצבעו מטוסיהם באדום, בדרך כלל בדוגמאות שונות אשר אפשרו להבחין מי הוא מי. כמה מהמטוסים, כולל זה של פון ריכטהופן, נצבעו לגמרי. התעמולה הגרמנית עשתה שימוש מתוחכם בצבע, שהונהג מלכתחילה, כאמור, משיקולים מעשיים. כך קיבל הברון האדום את כינויו.
היחידה בפיקודו זכתה להצלחה רבה, ששיאה בחודש "אפריל הדמים" (bloody April) של 1917. בחודש זה לבדו הפיל הברון האדום 22 מטוסים בריטיים. ביוני הוא כבר היה מפקדה של יחידה גדולה יותר, Jagdgeschwader I, שאיחדה את הטייסות 4,6,10 ו-11 ושימשה ככח טקטי נייד שנשלח במהירות לזירות שונות בחזית בהן היה בו צורך. JG1 נודעה על כן כ"קרקס המעופף".
ב-6 ביולי 1917 נפגע פון ריכטהופן בראשו מכדור במהלך קרב אוויר. הפציעה קרקעה אותו למספר שבועות. לא ברור באיזה מידה פגעה ביכולתו אך לאחר ששב לטוס סבל מבחילות וכאבי ראש לאחר טיסותיו. גם מזגו השתנה לרעה. הברון האדום, שמעולם לא היה מנהיג טבעי ומעורר השראה, נהיה מרוחק וקריר יותר משהיה בעבר.
יש אומרים כי ב-1918 ביקשו ממנו מפקדיו לפרוש מטיסה, מתוך חשש שמותו יגרום נזק בלתי הפיך למורל הלאומי. אולם הוא סירב לעשות כן, משום שראה חובה להמשיך להילחם באוויר כדי לתמוך בחיילים על הקרקע, להם לא הייתה ברירה אלא להמשיך.
מותו
ב-21 באפריל 1918 מת הברון האדום מפגיעת כדור 0.303 אינץ' מעל הר מורלנקור, ליד נהר הסום בצרפת. הכדור פגע בו מלמטה ומאחור ופילח את חזהו, בעת שסובב את מטוסו תוך כדי קרב אוויר בגובה נמוך עם שני טייסים קנדיים של חיל האוויר המלכותי הבריטי.
הוא הצליח להנחית את מטוסו באזור שנשלט על ידי כוחות אוסטרליים. לפי דיווח אחד היה הברון האדום בחיים כשהגיעו אליו כוחות בעלות הברית והספיק לומר "קפוט" לפני שמת. אולם לפי רוב המקורות הוא לא היה בין החיים בשעה שנמצא.
לא ברור מי ירה בברון האדום והרגו. הכדור המדובר היה בשימוש בכל מכונות הירייה והרובים הבריטיים של התקופה. על סמך ניתוחים בליסטיים, רפואיים ואחרים סבורים המומחים כי הוא נהרג מאש נ"מ מהקרקע, כפי שניתן להסיק מהעובדה שהכדור היה בדרכו למעלה. האיש שירה בו הוא ככל הנראה הסמל האוסטרלי סדריק פופקין, שכן מכונת הירייה שלו היא היחידה שירתה מהקרקע אל עבר המטוס מצידו הימני. מספר רובאים ירו גם הם מהכיוון ההוא ובהחלט ייתכן שאחד מהם ירה את הכדור שפגע. חיל האוויר המלכותי נתן את הקרדיט הרשמי לטייס רוי בראון (Roy Brown), שלעבר מטוסו הסתובב הברון בעת שנורה. אולם מסקנה זו אינה סבירה, שכן סוג הפציעה מצביע על כך שפון ריכטהופן לא היה יכול לחיות יותר מ-20 עד 30 שניות לאחר שנפגע. בראון לא ירה לעברו במשך חלון זמן זה. ראייה נוספת היא הדיווח כי הקליע נמצא בבגדיו של הברון האדום, מה שמצביע על פגיעה איטית של כדור שנורה מהקרקע.
הקצינים הבריטיים רחשו ליריבם המת כבוד רב. הוא נקבר בכפר ברטנגלס שליד אמיין ב-22 באפריל 1918, בטקס צבאי מלא, והיה לראשון שזכה למטס הצדעה חסר. ארונו נישא בידי טייסים בריטים ולצידם עמד משמר כבוד שהורכב מחיילים אוסטרליים. לאחר המלחמה הוצאה גופתו מקבר זה על מנת לקברה מחדש באחוזת הקבר המשפחתית בוויסבאדן. הלווייתו שנערכה בברלין הייתה הגדולה ביותר בתולדות העיר.
השערת הנזק המוחי
חוקרים באוניברסיטת מיזורי הסיקו ב-2004 כי קיימת סבירות גבוהה שלנזק מוחי כתוצאה מפציעתו ב-1917 היה חלק במותו. התנהגותו בתקופה שלאחר הפציעה תואמת את מה שידוע כיום על פגועי ראש. יתרה מזאת, השיפוט הלקוי שהפגין ביום מותו, כשטס בגובה נמוך מעל שטח עוין בניגוד לכללים שהוא עצמו ניסח, יכול היה להיגרם מפגיעה במוח.
קרובי משפחה ידועים
הברון האדום היה דודן רחוק של הפילדמרשל וולפרם פון ריכטהופן, אלוף הפלות ששירת תחתיו ביאסטה 11 ולימים היה לאחד ממפקדי הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה. דודנית מפורסמת אחרת שלו, פרידה פון ריכטהופן חיה בבריטניה והייתה רעייתו של הסופר דייוויד הרברט לורנס. אחותה אלזה פון ריכטהופן הייתה האישה הראשונה בגרמניה שעסקה במדעי החברה. דודו שנקרא אף הוא מנפרד, היה גנרל בכיר בצבא הקיסרות הגרמנית.
בן-אחיינו הרמן פון ריכטהופן כיהן כשגריר גרמניה בבריטניה בין השנים 1989 ו-1993. ייחוסו של השגריר משך תשומת לב רבה בתקשורת.
דוד נוסף שלו היה הגאוגרף פרדיננד פון ריכטהופן, שבין היתר טבע את המושג דרך המשי, עבור נתיב הסחר העתיק מסין למערב.
טייב
טייב הוא שם משפחה צפון־אפריקאי שפירושו "איש טוב לב".
{{פירושונים|
ראו גם
}}
The Crusher
The Crusher (מאנגלית: המרסק) הוא האלבום השלישי של להקת הדת' מטאל המלודי השוודית אמון אמארת'. האלבום יצא לאור במאי 2001.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אמון אמארת', למעט שיר 10.
בריאן מהון
סר בריאן מָהוֹן (באנגלית Bryan Mahon; 2 באפריל 1862, גולוויי, הממלכה המאוחדת – 29 בספטמבר 1930, דבלין, אירלנד) היה גנרל בריטי, מפקד אוגדה במערכת גליפולי ומפקד קורפוס בחזית המקדונית. מהון כיהן כמפקד הצבא הבריטי באירלנד עד פרוץ מלחמת העצמאות האירית.
ראשית הקריירה
ב-1883 סיים מהון את האקדמיה הצבאית, הוסמך כקצין פרשים בדרגת סגן והוצב בגדוד ההוסרים המלכותי ה-8. במהלך מלחמת הבורים השנייה פיקד קולונל מהון על חטיבת מתנדבים דרום אפריקנים, אשר בין אוקטובר 1899 ועד מאי 1900, נלחמה בגזרת העיר מפיקנג והובילה להסרת המצור מהעיר אשר תושביה היו נתונים בסכנת רעב.
מלחמת העולם הראשונה
במלחמת העולם הראשונה פיקד מהון על הדיוויזיה ה-10 (האירית) במערכת גליפולי ולאחר פינוי כוחות מדינות ההסכמה מחצי האי גליפולי הונחת עם כוחותיו בנמל סלוניקי, נשלח לגזרת סרביה והשתתף בקרבות המאסף במערכה על סרביה. כוח המשלוח הבריטי נחת באיחור ולא הצליח למנוע את כיבוש הממלכה הסרבית בידי כוחות מעצמות המרכז והדיוויזיה של מהון נסוגה במהירות מהגבול הסרבי כדי לייצב קו הגנה סביב העיר סלוניקי. ב-נובמבר 1915 החליף מהון את הגנרל צ'ארלס קרמייקל מונרו בתפקיד מפקד הכוח הבריטי בחזית המקדונית ותחת פיקודו של מפקד הזירה, הגנרל הצרפתי מוריס סראי פעל לביצור קווי ההגנה אל מול התקפות צבא ממלכת בולגריה. במאי 1916 מונה מהון לתפקיד מפקד הצבא הבריטי במצרים ובמקומו מונה לתפקיד מפקד ארמיית סלוניקי הבריטית, הגנרל ג'ורג' מילן.
לאחר המלחמה ואחריתו
ב-1917 מונה מהון לתפקיד מפקד הצבא הבריטי באירלנד. הוא פרש מתפקידו ומשירות פעיל בצבא הבריטי בראשית 1919, עם פרוץ מלחמת העצמאות האירית. מהון נבחר לכהן כחבר הפרלמנט של אירלנד הדרומית ב-1922 וב-1925, נבחר לבית הנבחרים התחתון של אירלנד וב-1928 לבית הנבחרים העליון. מהון כיהן בתפקידו כסנטור עד ליום מותו ב-1930 והוא בן 68 שנים.
Gsh-18
gsh-18 הוא אקדח תוצרת רוסיה שפותח על ידי וסילי גריאזב וארקדי שיפונוב במפעל לנשק קל בטולה עבור היחידות המיוחדות של המשטרה והצבא. עם סיום הפיתוח והבדיקות משנת 2001 החל יצור סדרתי של האקדח.
הנשק שוקל 470 גרם בלבד ובעל קיבולת של 18 כדורים למחסנית. העיתון טיימס טען, לאחר תערוכת נשקי הימ"מ באנגליה, כי מדובר באחד האקדחים המדויקים בעולם. האקדח בעל מערכת של שלוש נצרות (אחת במרכז ההדק ושתיים על ידית האחיזה). מערכת זו מאפשרת ליורה להחזיק את האקדח במצב דרוך, וכן אפשרה למהנדסים ליצור הדק רך יותר מכיוון שישנה סכנה פחותה לכך שהאקדח יירה בטעות. הקליע של הנשק (7n31) חודר בקלות מטווח 25 מטר שכבה של 10 מ"מ טיטניום תרמי (ומגנים שונים למיניהם קלים, בינוניים, ואפילו כבדים), כדור ה-7N21 הנפוץ יותר חודר שכבה של 8 מ"מ מתכת ממרחק 20 מטר. הכוחות המיוחדים ברוסיה משתמשים בו באופן נרחב והוא גם נכנס לצבא הרוסי.
אמיסיביות
קֵירוּן או פליטוּת (אמיסיביות) הוא היחס בין כמות הקרינה הכוללת שפולט גוף, לקרינה שפולט גוף שחור אידיאלי בעל אותה טמפרטורה. זהו גודל חסר ממד, המסומן בדרך-כלל באות היוונית \epsilon. ערכו יכול לנוע בין , כאשר האמיסיביות של גוף שחור אידיאלי היא 1, כלומר הגוף קולט את כל הקרינה שפוגעת בו, ופולט אנרגיה על פי חוק פלאנק (קרינת גוף שחור).
הקירון תלוי בטמפרטורה, באורך הגל, בחומר ובזווית הקרינה. לעיתים מניחים שמדובר בפרמטר קבוע (או ממוצע) ומחשבים את ערכו בהנחה שהקירון אינו תלוי אורך גל: מודדים את היחס בין סך האנרגיה שפולט הגוף בכל אורכי הגל לבין סך האנרגיה שפולט גוף שחור בכל אורכי הגל. זהו קירוב טוב כאשר המטרה היא למצוא ערכים ממוצעים בתחום רחב של אורכי גל, כמו למשל במצלמת שחור-לבן הכוללת את כל תחום אורך הגל הנראה ותת-אדום קרוב. גוף בעל קירון בין, שאינו תלוי באורך הגל ובזווית, נקרא גוף אפור.
לעומת זאת, כאשר הגלאי הוא בעל יכולת הפרדת אורכי גל, כדוגמת מצלמה רגילה צבעונית, ניתן לראות בבירור את השגיאה בהנחה הזו - הצבעים השונים של אובייקטים בתמונה תלויים בהבדלי הקירון בין אורכי גל שונים.
אמיסיביות של חומרים נפוצים
בטבלה שלהלן מופיעים מספר חומרים עם ערכי האמיסיביות שלהם:
מגדל המים בבארי
מגדל המים של קיבוץ בארי שוכן במקום בו הוקמה לראשונה בארי (נאחביר) בעת הקמת 11 הנקודות, כ-3 קילומטרים צפון-מערבית לשטח הקיבוץ כיום.
המגדל הוקם בשנת 1947 על ידי חברת סולל בונה, גובהו של המגדל הוא 11 מטרים וקוטרו 7 מטרים, ומכיל כ-250 מ"ק מים. הוא שימש לאגירת מים לאנשי הקיבוץ לשתיה ולחקלאות וכעמדת התצפית והשמירה של הקיבוץ. במלחמת העצמאות שימש כעמדת לחימה מול הצבא המצרי שהטיל מצור על הקיבוץ. עם מעבר הקיבוץ למיקומו החדש (כשלושה קילומטרים דרום מזרחית לשטח הקיבוץ הישן) ננטש המגדל.
בשנת 2011 הוכרז כמבנה לשימור.
M56
M56 (מ-Messier 56; נקרא גם NGC 6779) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים נבל, הנמצא במרחק של כ-32,900 שנות אור ממערכת השמש ומכיל לפחות 100,000 כוכבים.
היסטוריה
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-23 בינואר 1779 בעת שצפה בשביט שעבר בסמוך, ותואר על ידיו בקטלוג מסיה כערפילית עמומה וחסרת כוכבים. בשנת 1807 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר כוכבים וציין שכוכביו עמומים וצפופים יותר בכיוון המרכז ובשנת 1828 ציין ג'ון הרשל שלמרות שהכוכבים צפופים יותר במרכז הצביר, אין לו ליבה (שבה הכוכבים צפופים עד שלא ניתן להפריד אותם זה מזה).
בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 8.27 כך שקשה להבחין בו באמצעות משקפת ונחוץ טלסקופ כדי להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 13. הצביר נמצא על הקו המחבר את אלביראו עם גמא בנבל, כ-3.75 מעלות מצפון-מערב לאלביראו וכ-4.5 מעלות מדרום מזרח לגמא בנבל.
מאפייני הצביר
M55 נמצא במרחק של כ-32,900 שנות אור ממערכת השמש ומעט פחות מכך ממרכז הגלקסיה. קוטרו של הצביר כ-85 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-8.8 דקות קשת - פחות משליש קוטרו של הירח המלא, אך בעין ניתן לראות רק כשליש מקוטרו ורק באמצעות צילום ארוך חשיפה ניתן להבחין במלוא גודלו. מסתו של הצביר מוערכת בכ-230,000 מסות שמש ועוצמת ההארה שלו היא של כ-75,000 שמשות. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F5 ועד היום התגלו בצביר רק כ-12 כוכבים משתנים. המתכתיות של הצביר נמוכה ביותר - כאחוז אחד מהמתכתיות של השמש, דבר המרמז על גילו המוערך בכ-13 מיליארד שנים. הצביר מתקרב למערכת השמש במהירות של כ-145 ק"מ בשנייה.
הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (בראשי תיבות: למ"ס) היא יחידת סמך במשרד ראש הממשלה, ומטרתה איסוף, עיבוד, ניתוח ופרסום מידע סטטיסטי אודות מדינת ישראל, כבסיס למקבלי ההחלטות וכשירות לציבור. הלשכה פועלת מכוח פקודת הסטטיסטיקה (נוסח חדש), התשל"ב-1972. משרדה הראשי של הלשכה נמצא בירושלים, שלוחות נוספות פועלות בתל אביב ובחיפה בראשה עומד הסטטיסטיקן הלאומי ירון פלוס.
היסטוריה
הלשכה הוקמה חודשים אחדים לאחר הקמת המדינה, בהמשך לפעילותן של המחלקה לסטטיסטיקה של ממשלת המנדט והמחלקה לסטטיסטיקה של הסוכנות היהודית.
פרופ' רוברטו בקי, מקים הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, עבד במחלקה לסטטיסטיקה של ממשלת המנדט בארגון מפקד האוכלוסין שתוכנן לשנת 1946. הוא עזב את המחלקה כאשר התברר לו שעקב המצב הפוליטי בארץ-ישראל לא היו סיכויים לעריכת מפקד זה. באותה שנה הוא התחיל להרצות באוניברסיטה וכעבור שנה התמנה לפרופסור לסטטיסטיקה ולדמוגרפיה בשני החוגים שייסד, לימים המחלקה לסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בזמן המצור על ירושלים ארגן פרופסור בקי את מפקד האוכלוסין של ירושלים היהודית, אשר נערך בהתנדבות על ידי אנשי משמר העם. תפקידו היה לקבוע את רשימת התושבים הגרים בכל דירה ובניין (למקרה של הפצצה), למצוא מועמדים לגיוס ולסייע בחלוקת מזון.
בתחילת שנת 1948 התבקש פרופסור בקי לעמוד בראש ועדה קטנה שהכינה תוכנית לארגון השירותים הסטטיסטיים של המדינה היהודית העשויה לקום. הצעת הוועדה הייתה סידור של לשכה מרכזית הכוללת את כל ענפי הסטטיסטיקה ומארגנת עבודה בצורה המבטיחה את עצמאותה המדעית ואי תלותה בכל גוף פוליטי, עקרונות אשר נשמרו עד היום הזה. בזמן ההפוגה הראשונה של מלחמת העצמאות פרופסור בקי הוזמן על ידי בן-גוריון לתל אביב, מושבה הארעי של ממשלת ישראל הזמנית. שר האוצר אליעזר קפלן ביקש ממנו, בשם ממשלת ישראל, להקים את הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. הוא קיבל את ההזמנה תוך הבנה כי ימשיך במקביל את עבודתו באוניברסיטה וכי מדובר בתפקיד זמני. עקב כורח המציאות, הוא היה מנהל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של ישראל והסטטיסטיקן הממשלתי במשך 23 שנים. הלשכה, בימיה הראשונים בירושלים, הייתה מוסד צנוע ומנתה שמונה אנשים בלבד. היא שכנה בצריף מול "בית החולים ביקור חולים" ברחוב שטראוס, שם הניח פרופסור בקי את היסודות ללשכה, פיתח אותה והכשיר את טובי תלמידיו להמשיך בדרכו. הוא ניהל את הלשכה במקצועיות ובמסירות ונאבק על עקרונותיו ודעותיו. לאחר סיום תפקידו המשיך בעבודתו המדעית עד ימיו האחרונים.
בשנת 1995, נערך במדינת ישראל מפקד האוכלוסין המקיף האחרון במתכונת מלאה (מפקד בו מבקשים מכל משקי הבית במדינה למלא שאלון). במפקד הבא, שנערך בין דצמבר 2008 ליולי 2009, השתנתה מתכונת המפקד והוא הוגדר כ-"מפקד משולב", שבו נאספו נתונים רק מ–20% ממשקי הבית בישראל באמצעות ראיונות פנים אל פנים שבהם נכללו כ-400 אלף משקי בית, בנוסף לסקר טלפוני שנערך בקרב 250 אלף איש. לנתונים אלה צורפו נתונים שונים המבוססים על מרשם התושבים של משרד הפנים.
החל משנת 2002 מבצעת הלשכה אחת לשנה סקר חברתי המספק מידע על תנאי החיים של האוכלוסייה בגיל 20 ומעלה ובוחן את עמדות הפרטים לגבי היבטים שונים של חייהם. הסקר מבוסס על מדגם חדש בכל שנה ומספק מידע מעודכן על רווחת האוכלוסייה בישראל.
חלק מהנסקרים מתנגדים למסור את פרטיהם האישיים בטענה כי שמירת המידע בסודיות על ידי המדינה אינה מובטחת וכי מסירתם מהווה חדירה לחיי הפרט.
חשיבות הלמ"ס לכלכלה
הלמ"ס הוא גוף חשוב לניהול כלכלת ישראל משום שהוא מספק את עיקר הנתונים על בסיסן מתקבלות החלטות בידי משרדי הממשלה לרבות האוצר, בנק ישראל ואף חברות עסקיות רבות. אמינות של הלמ"ס חשובה כדי להפיץ מידע בצורה יעילה. הלמ"ס מפרסם נתונים כלכליים חשובים כמו מדד המחירים לצרכן, נתונים על אבטלה, אינפלציה  ונתוני צמיחה כלכלית.
לפי פרופ' דרור פייטלסון השפעה פוליטית על הלמ"ס עלולה לפגוע באמינות המידע על ישראל בעיני גורמים בעולם, ולגרור ההשפעות החמורות על תכנון התקציב. הוא תאר כיצד שינוי בנתונים יכול ליצור רושם מוטעה בציבור לדוגמה ליצור רושם של הקלה במשבר הדיור זאת בעקבות פעולות של משטרים לא דמוקרטיים להשפעה על גופים דומים ועל הנתונים במדינתם. לדוגמה בינואר 2022, נשיא טורקיה רג'יפ טאיפ ארדואן הביא להתפטרות ראש הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה משום שלדעתו נתוני האינפלציה לא משקפים את המצב במציאות.
הסטטיסטיקנים הלאומיים
ראש הלשכה הוא הסטטיסטיקן הלאומי. עד יולי 2016 תואר התפקיד היה ה"סטטיסטיקן הממשלתי".
תפקידיו של הסטטיסטיקן נקבעו בסעיף 2 לפקודת הסטטיסטיקה (נוסח חדש) התשל"ב-1972: "הסטטיסטיקן יעמוד בראש הלשכה וינחה את המערכת הסטטיסטית במוסדות המדינה".
פרסומים
הנתון הסטטיסטי הבולט ביותר שמפרסמת הלשכה הוא מדד המחירים לצרכן בישראל, המתפרסם מדי חודש ב-15 ומשקף את השינוי במחירי המוצרים הקמעונאיים בחודש החולף. מדדי מחירים נוספים הם "מדד התשומות לבנייה" ו"מדד מחירים סיטונאיים". חוזים רבים במשק מתבססים על הצמדה לאחד ממדדים אלה. נתון נוסף שזוכה לתשומת לב רבה הוא "השכר הממוצע למשרת שכיר" (ידוע יותר בשם "השכר הממוצע במשק"). גם מדד זה מתפרסם אחת לחודש, והוא משקף את השינויים בשכר הממוצע, בכלל המשק ולפי ענפים.
בין הפרמטרים שמפרסמת הלשכה: התוצר המקומי הגולמי, המודד את קצב הצמיחה במשק הישראלי, וכן הצריכה הפרטית לנפש, המלמדת על רמת החיים.
פרסומי הלשכה העיקריים הם:
מפקד האוכלוסין
מדי כעשר שנים בערך עורכת הלשכה את "מפקד האוכלוסין והדיור", שבו 10–20% מכלל משקי הבית בישראל נדרשים להשיב לשאלון המשמש, לאחר עיבודו, למתן מידע דמוגרפי על תושבי המדינה. נתונים אישיים שנאספים במפקד זה נשמרים בסודיות מלאה, ורק המידע הסטטיסטי המופק מהם מוצג לציבור. במדינת ישראל נערכו מפקדי אוכלוסין בשנים: 1948, 1961, 1972, 1983, 1995, 2008 ו-2022. בעבר המפקד כלל את כל משקי הבית בישראל.
סקרים תקופתיים
הלשכה עורכת מספר סקרים ייעודיים כדוגמת סקרי בריאות, סקר מקבלי תואר ראשון לבחינת שביעות רצונם, סקר מיומנויות ועוד.
ביקורת מבקר המדינה
במאי 2014 פרסם מבקר המדינה דו"ח המבקר את עבודת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ובדגש על שיתוף פעולה חסר עם משרדי ממשלה שונים. עיקר הממצאים היו:
הקהילה הגאה בישראל
דו"ח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת מדצמבר 2020 חשף, כי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נמנעת מאיסוף נתונים על אוכלוסיית הלהט"ב בישראל מחשש לפגיעה ברגשות הסוקרים. הדו"ח הוזמן לבקשת חברת הכנסת מיכל שיר ממפלגת הליכוד, ובתגובה אליו התחייבה שיר לפעול בעניין מתוך הכנסת.
מדיניות זו היא בניגוד לעמדת משרד האוצר משנת 2016 שקבע, כי על הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לאסוף את הנתונים במטרה להבין את מאפייניה וצרכיה של הקהילה. בסיקור תקשורתי של כשל זה בינואר 2021, הסבירה הלשכה כי מדובר בבעיה הקיימת בכל העולם, והזמינה את נציגי ארגוני הקהילה הגאה בישראל למפגש מתוך נכונות לשנות את פני הדברים.
אנדרטת הצי בפלימות'
אנדרטת הצי בפלימות' (באנגלית: Plymouth Naval Memorial) היא אנדרטה בעיר פלימות' שבבריטניה, המנציחה, בצוותא עם שתי אנדרטאות אחרות במדינה, את שמותיהם של קציני ומלחי הצי הבריטי, שנפלו במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה ומקום קבורתם לא נודע. כיום מונצחים על גביה 23,184 שמות.
תולדות האנדרטה
האנדרטה הוקמה לאחר מלחמת העולם הראשונה, כאחת משלוש אנדרטאות שהאדמירליות הבריטית החליטה ב-1920 על הקמתן בערי נמל מרכזיות של הצי הבריטי לשם הנצחת חלליו הנעדרים. לאחר מלחמת העולם השנייה הורחבה האנדרטה - שוב יחד עם שתי האנדרטאות האחרות - כדי להנציח יחדיו את השמות הרבים יותר של נעדרי הצי ממלחמה זו.
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל הסקוטי רוברט לורימר (Robert Lorimer) ועבודות הפיסול בה הן מעשה ידיו של הנרי פול (Henry Poole). היא נחנכה על ידי הנסיך ג'ורג' ב-29 ביולי 1924. הרחבת האנדרטה לאחר מלחמת העולם השנייה תוכננה על ידי האדריכל אדוארד מאוף (Edward Maufe) ועבודות הפיסול שנוספו לה נעשו על ידי צ'ארלס וילר (Charles Wheeler) וויליאם מקמילן (William McMillan). האנדרטה המורחבת נחנכה על ידי הנסיכה מרגרט ב-20 במאי 1954.
האנדרטה נבנתה ומתוחזקת על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
תיאור האנדרטה
האנדרטה שוכנת בשטח ציבורי פתוח ומוגבה בדרומה של פלימות', הידוע בשם Plymouth Hoe, ומשקיפה מצפון על מיצר פלימות'; היא הוקמה בקרבת אנדרטת הארמדה. חלקה המקורי מורכב מאובליסק אבן שבראשו גלובוס ועליו ארבע דמויות המסמלות את רוחות השמים, ובבסיסו ארבעה פסלי אריות. תבנית האובליסק נבחרה על מנת שהוא יוכל גם לשמש כסימן דרך בולט לספינות המשייטות בנמל ובסביבתו.
Copyleft
Copyleft (תעתיק עברי: קוֹפִּילֶפְט) הוא שם כולל לסוג של רישיונות למידע או מדיה כלשהם (תוכנה, מסמכים, סרטים וכו'), המבטיחים את חופש השימוש בהם.
אנדרטת הצי בפלימות'
תיאור האנדרטה
בשנת 2008 נגנבו מן האנדרטה ארבעה לוחות מתכת ועליהם שמות נעדרים. שניים מן הלוחות אותרו בהמשך והוחזרו למקומם, ושני הלוחות הנותרים יוצרו מחדש.
מראה ה-Plymouth Hoe. האובליסק באנדרטה נראה בקצה הימני של התמונה
Copyleft
אטימולוגיה
בעברית הוצע השימוש במינוח "יוצרים זכויות" כפרפרזה על זכויות יוצרים.
הרעיון
שידוך מסמכים משפטיים עלול לפגוע גם בחופש השימוש בתוכנה וגם בחופש ההפצה. מקרים כאלה כבר התרחשו בעבר. אחת הדוגמאות הבולטות היא מערכת ה-X-Windows, שפותחה ב-MIT כמערכת חופשית לחלוטין. חברות מסחריות השתמשו במערכת ומכרו גרסה סגורה שלה תחת שמן. רישיון ה-copyleft נועד למנוע מצב כזה. הרישיון מאפשר את שימור החופשיות של התוכנה, ומונע מכל גורם להפוך את התוכנה לתוכנה שאיננה חופשית. המשמעות עבור משתמש בתוכנה המשוחררת ברישיון קופילפט היא:
הדרישה השנייה מיושמת על ידי חיוב שידוך מסמך הרישיון לתוכנה המופצת.
השם "copyleft" הוא, כאמור, פרפרזה למונח "copyright". כשם ש-copyright מגביל את השימוש בתוכנה, כך copyleft מגביל את ההגבלה של שימוש בתוכנה.
רישיון מסוג "קופילפט חלש" מנוצל ליצירת סיפריות תוכנה. דוגמאות לכך הם הרישיון הציבורי של מוזילה ו-APL.