cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנטואן לקרואה
חייו
לקרואה היה בן למשפחה של רופאים ורוקחים. למד בבית ספר תיכון בעיר הולדתו. כבר שם התעניין במינרלוגיה ובגיל 18 התקבל כחבר בחברה המינרלוגית של צרפת. בשנים 1881 עד 1883 למד בבית הספר הגבוה לרוקחות בפריז והוסמך כרוקח. במקביל ללימודי הרוקחות המשיך לעסוק גם במינרלוגיה. ב-1886 התקבל לחבר בחברה הגאולוגית של צרפת. הקריירה האקדמית שלו החלה ב-1887 כשהתקבל לעבודה כאסיסטנט בקולז' דה פראנס. ב-1889 קיבל דוקטורט במדעי הטבע על עבודה שסיכמה את מחקרי השדה שערך בנסיעותיו הנרחבות. ב-1893 מונה לפרופסור בז'רדן דה פלאנט בפריז. ב-1896 מונה למנהל המעבדה למינרלוגיה ב-אקול פראטיק דה אוטז אטיד בפריז.
ב-1904 נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית למדעים. ב-1914 מונה למזכיר האקדמיה, תפקיד אותו מילא עד מותו ב-1948.
היה נשיא הסקציה לגעשיות של האיגוד הבינלאומי לגאודזיה וגאופיזיקה, בשנים 1922 עד 1927.
הוא התעניין במיוחד במינרלים הנוצרים בפעילות געשית ובסלעי יסוד, בתופעת ההתמרה ובעורקים של מינרלים במקומות שונים בעולם. במאמרים הרבים בכתבי העת המדעיים הוא עסק במינרלוגיה ובפטרולוגיה של מדגסקר, וב-1904 פרסם בספר מחקר מעמיק על ההתפרצויות הגעשיות של הר פלה במרטיניק: "Martinique, La Montagne Pele et ses éruptions".
רפרוף עליות
רפרוף עליות, או רפרוף פרוזדורים (באנגלית: Atrial flutter, AFL), היא הפרעת קצב לב על חדרית, הנגרמת לרוב כתוצאה ממנגנון שבשוב (ריאנטרי - Re-entry) במוקד אחד בעליות הלב. ההפרעה מופיעה לרוב אצל אנשים הסובלים ממחלות לב וכלי דם כמו מחלת לב כלילית, קרדיומיופתיה ויתר לחץ דם, אך עשויה גם להופיע באופן ספונטני אצל אנשים ללא מחלות לב. לרוב הופעתה הראשונה של הפרעת קצב מסוג רפרוף עליות מתבטאת בקצב לב מהיר מהרגיל (טכיקרדיה). רפרוף עליות היא לרוב הפרעת קצב זמנית וכשהיא אינה מטופלת היא מתפתחת לעיתים קרובות לפרפור עליות. לעיתים נדירות מאוד עשויה ההפרעה להימשך חודשים ואפילו ושנים.
פתופיזיולוגיה
במצב תקין, דחף חשמלי ראשוני (דה-פולריזציה) מופק על ידי הקוצב הראשי של הלב, עובר בעליות הלב וגורם להפעלתן, ומשם מגיע אל קשר הפרוזדור והחדר (AV node). קשר הפרוזדור והחדר משהה את התקדמות הדחף החשמלי לפרק זמן של 120–200 מילישניות בטרם ממשיך הדחף אל חדרי הלב.
רפרוף עליות מתרחש כאשר קשר הגת והפרוזדור מאבד את שליטתו על קצב הלב ובמקומו מכתיב את הקצב מוקד עלייתי אחד הפועל במנגנון שבשוב (Re-entry). כיוון שהמוקד העלייתי מקצב בדרך כלל בקצב מהיר מאוד (עקב מנגנון השבשוב), הוא גורם לכך שקצב כיווץ והרפיית העלייה יהיה מהיר מאוד, מה שגורם לירידה ביעילות הכיווץ העלייתי. הזרם החשמלי שמגיע מהעליות עדיין עובר בדרכו אל החדרים בקשר הפרוזדור והחדר (ה-AV node), שמתאפיין במהירות הולכה איטית יחסית. האטת ההולכה החשמלית בקשר הפרוזדור והחדר גורמת לכך שלא כל הדחפים החשמליים המגיעים מהעליות ממשיכים אל החדרים, מה שמגן על הלב מהתפתחות של טכיקרדיה חדרית. הודות להאטת קצב זו, לא חלה לרוב פגיעה משמעותית בתפקוד החדרים.
רפרוף עליות מתאפיין לרוב בקצב עלייתי של בין 200-400 פעימות לדקה. הקצב החדרי יהיה תלוי בסוג הסינון המתבצע בקשר העלייתי-חדרי, כלומר - מספר הדחפים החשמליים המגיעים מהעליות, אל מול מספר הדחפים החשמליים שמצליחים לעבור אל החדרים דרך הקשר העלייתי-חדרי. קצב סינון של 2:1, כלומר - על כל 2 פעימות עלייתיות מתרחשת פעימה חדרית אחת - הוא קצב הסינון הנפוץ ביותר וצפוי לגרום לקצב לב חדרי של כ-150 בדקה. קצבי סינון אחרים נפוצים הם 3:1, ו-4:1 הנגרמים לרוב בשל שימוש בתרופות הגורמות להאטת ההולכה בקשר העלייתי-חדרי. ככל שיותר דחפים חשמליים יצליחו לעבור מהעליות אל החדרים, כך קצב הלב יהיה מהיר יותר והפגיעה בתפוקת הלב תהיה משמעותית יותר.
במצב תקין, דחף חשמלי שמגיע מהעליות יכול לעבור אל החדרים אך ורק דרך הקשר העלייתי-חדרי, כך שהסינון שמבצע הקשר שומר על החדרים מקצבים מהירים מדי המגיעים מהעליות. תסמונות מסוימות כמו תסמונת וולף–פרקינסון–וייט למשל, מתאפיינות בקיומו של סיב הולכה נוסף מהעליות אל החדרים, שמאפשר מעבר דחף חשמלי שלא דרך הקשר העלייתי-חדרי. במצב זה הופכת יכולת הסינון של הקשר העלייתי-חדרי לחסרת משמעות ודחפים חשמליים רבים יותר יכולים לעבור מהעליות אל החדרים וליצור בכך רפרוף עליות ללא סינון כלל - רפרוף 1:1. מצב של רפרוף 1:1 מתאפיין בסימפטומים מסכני חיים הכוללים התפתחות אקוטית של שוק קרדיוגני ופוטנציאל להתפתחות של פרפור חדרים.
תסמינים
רפרוף עליות גורם לעיתים קרובות לפעמת, אך לעיתים הוא אינו מורגש כלל. לאנשים עם מערכת קרדיווסקולרית תקינה, הפרעה זו אינה גורמת לרוב לסימפטומים מסכני חיים, אך בשילוב עם מחלת לב איסכמית או אי ספיקת לב, או במקרה של רפרוף מהיר במיוחד (רפרוף 1:1 לדוגמה), עשויה הפרעת הקצב להידרדר במהירות ולגרום לכאבים בחזה, קוצר נשימה חמור, תת לחץ דם, כאבי ראש, ישנוניות ובחילה. רפרוף עליות ממושך ומהיר עלול לגרום להתפתחות של אי-ספיקת לב אקוטית.
אבחנה
ניתן לאבחן רפרוף עליות על ידי תרשים אלקטרוקרדיוגרם (אק"ג). באק"ג, הקצב העליתי והחדרי יהיו סדירים לרוב, למעט מקרים נדירים בהם ההולכה בקשר העלייתי-חדרי משתנה מפעימה לפעימה. במקום גלי P, יהיו גלים שנראים כ"שיני מסור" או "שיני כריש" ונקראים גלי F. קומפלקס ה-QRS יהיה תקין (צר), למעט מקרים בהם קיימת הפרעה בהולכה החדרית (Aberrant Conduction) כדוגמת חסם צרור הולכה ימני (RBBB) או חסם צרור הולכה שמאלי (LBBB).
הלנה צנגל
הלנה צנגל (בגרמנית: Helena Zengel; נולדה ב-10 ביוני 2008) היא שחקנית קולנוע גרמנייה, המוכרת מתפקידה הראשי בסרט ההוליוודי "חדשות העולם הגדול".
ביוגרפיה
צנגל נולדה וגדלה בברלין, גרמניה.
קריירה
היא החלה את קריירת המשחק שלה בגיל חמש בקליפ של להקת הרוק האלטרנטיבי "Abby" ובאותה שנה הופיעה בסרט הטלוויזיה הגרמני "Spreewaldkrimi: Mörderische Hitze". תפקידה הראשי הראשון בסרט, בגיל שמונה, היה בסרט דרמה בשם "Die Tochter" (הבת) שהוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין של שנת 2017. היא הופיעה בתפקידי משנה בשני פרקים בסדרת הטלוויזיה הגרמנית "Die Spezialisten - Im Namen der Opfer" (המומחים - בשם הקרבנות) וכן במספר סרטי קולנוע וסרטי טלוויזיה.
בשנת 2019 כיכבה בסרט הדרמה הגרמני "מחוץ למערכת" שהוקרן בפברואר 2019 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, צנגל גילמה את התפקיד הראשי של ברנדט "בני", ילדה בת תשע אגרסיבית וטראומטית. על תפקיד זה היא זכתה בפרס הקולנוע הגרמני לשחקנית הטובה ביותר, והייתה מועמדת לפרס האקדמיה האירופית לקולנוע..
בשנת 2020 לוהקה צנגל על ​​ידי סרטי יוניברסל לתפקיד ראשי בסרט המערבון האמריקאי "חדשות העולם הגדול" שביים במאי הקולנוע הבריטי פול גרינגראס. בעיבוד זה לרומן באותו שם משנת 2016 מאת הסופרת הקנדית-אמריקאית פאולט ג'יילס, צנגל מככבת כיתומה גרמנייה בת 10 בשם ג'והאנה לאונברגר, ואילו טום הנקס מככב לצדה כקפטן ג'פרסון קייל קיד. על הופעתה בסרט קיבלה צנגל מועמדויות לפרס גלובוס הזהב, לפרס גילדת שחקני המסך ולפרס סטלייט לשנת 2021, לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.
סקונר
מוצאו של הסקונר בהולנד של שלהי המאה ה־17, אף שלא נקרא אז בשם זה. מערך המעטה המאפיין אותו שימש ביכטות ובכלי שיט קטנים בנתיבי מים פנימיים ובקרבת החוף, והיה מוכר גם באנגליה השכנה. היכטה המלכותית "רויאל טרנספורט" (Royal Transport), לדוגמה, שנבנתה ב־1695 עבור המלך ויליאם השלישי ונודעה במהירותה ובכושר התמרון שלה, הייתה סקונר דו־תורני חמוש בתותחים, הראשון מסוגו הידוע לנו. סירות וספינות קטנות למסחר ולדיג, בעלות מערך מעטה של סקונר, היו בשימוש באותה תקופה גם מעברו האחר של האוקיינוס האטלנטי, במושבות האנגליות באמריקה הצפונית, אליהן הגיע המערך בין במישרין מהולנד או בעקיפין מאנגליה. למרות מוצאו האירופי נחשב הסקונר לכלי שיט "אמריקני" במהותו, שכן בוני ובעלי האוניות האמריקנים במאות ה־18 וה־19 תרמו יותר מכל אחד אחר לפיתוחו ולתפוצתו. הם אלה שהעניקו לו את שמו, והיו הראשונים להשתמש בו להנעתן של ספינות גדולות. זאת ועוד, הסקונרים האמריקנים היו ספינות הסוחר הראשונות בעלות מעטה אורכי שהרחיקו מקרבתו המגוננת של החוף ויצאו אל הים הפתוח, דבר שהיה שמור עד אז לאוניות בעלות מעטה רוחבי בלבד.
עד אמצע המאה ה־18 כבש לו הסקונר מקום מרכזי במסחר הימי ובשדות הדיג בקולוניות האמריקניות, הן לאורך החופים, הן בנהרות הגדולים ובאגמים. סוד הצלחתו היה טמון במספר הקטן של אנשי צוות שנדרשו להפעלתו, במהירותו, וביכולתו לשוט קרוב יותר לרוח בהשוואה לאוניות המעטה הרוחבי. קווי הגוף של הסקונר היו חדים ונאים, הוא ניצל ביתר יעילות משבי רוח קלים, והיטיב לשוט ולתמרן לאורך החוף ובמים רדודים יחסית. יתרונות אלה, שקסמו לכל סוחר או בעל אוניות, לא נעלמו גם מעיניהם של הבריטים ששלטו בקולוניות באותו זמן. תחילה שכרו סקונרים מבני המושבות כדי להדביר את שודדי הים באיי הודו המערבית, ומשנות השישים של המאה ה־18 החלו מצרפים לשורות הצי המלכותי סקונרים שנבנו ונקנו באמריקה. חלקם, כמו אה"מ "סולטאנה", שימשו ללכידת מבריחים ולאכיפת חוקי המסחר והמכס בקולוניות, ואחרים, כמו אה"מ "פיקל", שהביאה אל לונדון את בשורת הניצחון בקרב טרפלגר, מילאו תפקידי סיור בקרבת החוף והעברה מהירה של ידיעות. סקונרים היו בשימוש פעיל גם במלחמת העצמאות האמריקנית ובמלחמת 1812, בעיקר כפריבטירים ובמשימות סיור. "הֶנָה" (USS Hannah), הנחשבת לאונייה הראשונה של הצי המלחמתי האמריקני, הייתה סקונר שנשכר מבעליו על ידי הצבא הקונטיננטלי והוסב ללחימה. אולם מעל הכל היה הסקונר כלי שיט מסחרי.
הסחר החופי בתקופת היישוב בין ארץ ישראל לשכנותיה באגן המזרחי של הים התיכון התנהל באמצעות סקונרים. הם החליפו את סירות המפרשים הערביות המסורתיות נמוכות השוקע, שהועלו על חולות החופים ממש.
חדשנות משבשת
חדשנות משבשת (אנגלית: Disruptive Innovation) היא מונח שמקורו בעולם הטכנולוגיה ומתאר חדשנות אשר מובילה ליצירת שוק חדש ובמשך הזמן גורמת לשיבוש של השוק הקיים (המסורתי) עד להפיכת הקטגוריה החדשה לדומיננטית תוך דחיקתה והחלפתה של הקטגוריה המסורתית.
בתהליכי ההתהוות שלה, חדשנות משבשת נוצרת לא פעם תוך מתן מענה לפלח שוק קטן או לא משמעותי אשר לא קיבל מענה באמצעות החדשנות הדומיננטית עד כה. בשל כך, חדשנות משבשת מאופיינת בשלביה הראשונים בביצועים נחותים ביחס למה שהצרכנים של השוק המסורתי דורש אך יש לה יתרונות אחרים שלקוחות אחרים מעריכים. יתרונות אלו יכולים להיות בתחום המחיר, הנוחות, האפשרויות החדשות שהיא מאפשרת וכיוצא בזה. כך הטכנולוגיה המשבשת מתפתחת ומשתפרת מחוץ לרדאר של השחקנים הקיימים עד למצב (שיכול לקחת שנים ואף עשרות שנים) שהיא כבר אינה נחותה בביצועים שלקוחות המסורתיים מעריכים (כמו איכות קול בטלפון או איכות תמונה במצלמה או במדפסת). על כן, המושג חדשנות משבשת מתאר חידושים אשר משפרים את המוצר או השירות באופן שהשוק הקיים לא צפה, תחילה על ידי פניה לקבוצת צרכנים חדשה ואחר-כך על ידי הורדת מחירים בשוק הקיים.
דוגמאות
טלפון סלולרי, טלפון חכם, מדפסת הזרקת דיו, מצלמה דיגיטלית, רכב חשמלי, אנדרואיד (מערכת הפעלה), וכן ויקיפדיה עצמה, כולם מהווים דוגמאות לחדשנויות משבשות אשר הובילו לקריסה של תעשיות מסורתיות שונות. במקרה של טלפון סלולרי השוק ששובש הוא טלפון קווי. הטלפון החכם שיבש מגוון רחב של שווקים כדוגמת טלפון סלולרי, מחשבים (ניידים, נייחים ו-PDA), שעונים, פנסי כיס ועוד. במקרה של מדפסת דיו זו מדפסת הלייזר, עליית המצלמה הדיגיטלית הובילה להיעלמות שוק הצילום האנלוגי על רבדיו השונים, מערכת ההפעלה אנדרואיד הובילה להעלמות מערכות ההפעלה של יצרניות הטלפונים המסורתיות. עלייתה של ויקיפדיה כאנציקלופדיה חופשית, הובילה להעלמות מוסד האנציקלופדיות המסחריות - מודפסת או דיגיטליות - ששלטו בשוק מאות שנים.
מקור המונח
המושג טכנולוגיה משבשת נטבע בשנות התשעים על ידי פרופסור קלייטון כריסטנסן מאוניברסיטת הרווארד. הוא אחר כך החליף אותו במושג חדשנות משבשת מאחר שהוא הכיר בכך שהאסטרטגיה או המודל העסקי שהטכנולוגיה מאפשרת הם אלו שיוצרים את ההשפעה או השינוי המשבש. "דילמת החדשן" הוא שמו של ספרו הראשון של פרופסור קלייטון (1997) בו הוא הציג את המושג טכנולוגיה משבשת. כותרת המשנה של הספר נקראה "כשטכנולוגיות חדשות גורמות לחברות אדירות ליפול". הסיבה לנפילתן של החברות הגדולות היא שלמעט מקרים יוצאי דופן, החברות המובילות בשוק המסורתי אינן אלו השולטות בשוק החדש שנוצר ולעיתים הן בסופו של דבר נופלות כאשר הטכנולוגיה המשבשת מחליפה את הטכנולוגיה הקיימת. דוגמה מוכרת לכך, היא קריסתן של חברת קודאק וחברת פולארויד, אשר שתיהן הגישו בקשה לפשיטת רגל ב-2012 ו-2001 בהתאמה. כך גם לגבי, ויקיפדיה לעומת אנציקלופדיה בריטניקה שהפסיקה הדפסת האנציקלופדיה ב-2012 אחרי 244 שנים וכן אנציקלופדיה הדיגיטלית אנקרטה של מיקרוסופט שהפסיקה את פעילותה ב-2009. דוגמה למקרה יוצא דופן הוא חברת HP אשר השכילה לנקוט בצעדים המתאימים בעוד מועד וכיום היא שולטת בשוק "המסורתי" יותר של הדפסת לייזר כמו גם בשוק החדש של החדשנות המשבשת של הדפסת דיו.
השוואה לחדשנות תומכת
בניגוד לחדשנות משבשת, חדשנות תומכת אינה יוצרת שוק חדש, אלא תומכת בשוק הקיים בכך שהיא מספקת חדשנויות המשפרות את הביצועים של המוצרים בשוק זה באופן שמוערך על ידי מגזר הלקוחות של שווקים אלו. שיפורים אלו יכולים להיות שיפורים "לא רציפים" (רדיקלים/קיצוניים או מהפכניים) או שיפורים "רציפים" (אבולוציוניים). בעוד שהחברות המובילות בשוק הקיים בדרך כלל מצטיינות בהובלת חדשנות תומכת לא כך הדבר הוא לגבי חדשנות משבשת. הסיבה לכך היא שחדשנות משבשת גדלה תחילה בשווקים קטנים ומתעוררים שהחברה המובילה לא רואה בהם שווקים אטרקטיביים להיכנס אליהם וכך הם מיוצרים ומפותחים על ידי שחקנים אחרים ומתחת לרדאר של השחקנים המובלים עד שכבר מאוחר מדי.
בנו צור
בנו (בנימין) צור (צוקר) (1908–1984) היה המפקד השני של גלי צה"ל, בדרגת רב-סרן, מנובמבר 1952 ועד אוגוסט 1965.
ביוגרפיה
צור נולד ב-1908 באושוויינצ'ים, שבגליציה, פולין. ב-1912 הגרה משפחתו לברלין לאזור בו התגוררו מהגרים רבים מהאוסטיודן, שם גדל והתחנך. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס אבי המשפחה, מרדכי, לצבא האוסטרו-הונגרי, והמשפחה חזרה לפולין. ב-1915 חזרו האם ושלושת הילדים לגרמניה, והאב הצטרף בתום המלחמה. צור הושפע מאוד מהאנטישמיות של השכנים הגויים ומההתנשאות של יהודי גרמניה הוותיקים, ה"יקים".
בילדותו התחנך צור, בחלק מהזמן, ב"יידישע פולקסהיים" – מרכז קהילתי יהודי שעסק בשיקום ובחינוך ילדים ובני נוער עזובים מקרב יהודי מזרח אירופה, שאותו ייסד ב 1916 ד"ר זיגפריד להמן. תפיסתו החינוכית של להמן כללה קרבה לאדמה ולטבע, טיפוח האמנויות ובמיוחד המוזיקה.
משפחת צוקר ניהלה אורח חיים מסורתי, ובנו, בנוסף ללימודיו בתיכון הכללי, למד יומיום, עד גיל 15, גם בבית ספר יהודי – תלמוד תורה. בגמר לימודיו בבית הספר התיכון יצא להכשרה בחווה של תנועת הנוער "בלאו-וייס" – תכלת לבן. מאוחר יותר למד צור כשנתיים וחצי בבית הספר הגבוה לחקלאות בברלין. אולם מסיבות כלכליות לא סיים את לימודיו והחל לעבוד בסוכנות שארגנה הופעות של אומנים וקונצרטים. מינואר 1931 ועד אפריל 1933 היה לעוזר למנהל פרסום, ומאוחר יותר למנהל פרסום בעיתונים. מפברואר 1933 ועד ספטמבר 1933 היה בהכשרה חקלאית בדנמרק.
בארץ ישראל
באוקטובר 1933 עלה לארץ ישראל והצטרף לקיבוץ רמת הכובש, בה היה פועל בפרדס, אחראי על פעילות תרבותית, מרכז קניות וגזבר. מאפריל 1940 ועד אוקטובר 1941 עבד במזכירות הקיבוץ המאוחד בהקמה של הוצאת הקיבוץ המאוחד.
בנובמבר 1941 התגייס לצבא הבריטי, ליחידת התובלה 176. הוא שירת במצרים עילית, במדבר המערבי עד טריפולי, במלטה ובאיטליה. מספטמבר 1944 עד 1946, ניהל עיתון עברי: "לחייל".
ביולי 1946 השתחרר מהצבא הבריטי וחזר לרמת הכובש ובאוגוסט 1948 התגייס לצה"ל כעוזר לקצין אומנות במחלקת התרבות. מאוחר יותר כיהן כקצין אומנות וכקצין מטה בענף ההסברה עד נובמבר 1952. מנובמבר 1952 ועד אוגוסט 1965 היה מפקד גלי צה"ל.
פיקוד על גלי צה"ל
צור, בהיותו רב-סרן החל לפקד על התחנה ב-1952, כשהתחנה הייתה בת שנה וחצי. באותה עת שידרה התחנה במשך שלוש שעות ביום, בין שבע לעשר בערב. תקציב התחנה היה זעום.
בתקופת ניהולו של צור הוכנסו שידורים ישירים מהאולפן ומניידות שידור, שידור חי ממצעד יום העצמאות, מצעד פזמונים עברי ולועזי, תוכניות אקטואליה ושעשועון רדיו. כן הוכנסה תוכנית "הערב": תוכנית ראיונות בשידור חי בהנחיית טלילה בן-זכאי ומשה בן-אפרים ומאוחר יותר שייקה בן-פורת. אנשים הוזמנו לאולפן ודיברו על נושאים שונים. לתוכנית היה מזכיר בשם "ליאו", שמדי פעם התערב במבטא "ייקי", שעשה כל עבודה בתחנה והיה זה צור עצמו.
אחרי השחרור
בתום 13 שנים כמנהל "גלי צה"ל" נשלח צור לשמש כקונסול תרבות בפילדלפיה. שם, בין השאר, שידר לישראלים.
בשובו, בתום כשלוש שנים, היה מנהל אדמיניסטרטיבי של להקת בת-שבע.
In Your Eyes (שיר של דה ויקנד)
In Your Eyes (בעברית: בעינייך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הקנדי דה ויקנד. השיר יצא לאור ב-24 במרץ 2020, על ידי חברות התקליטים XO וריפבליק רקורדס, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן הרביעי של דה ויקנד, After Hours.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי דה ויקנד, מקס מרטין, בלי ואוסקר הולטר והופק על ידי דה ויקנד, מרטין והולטר. השיר הוא שיר סינת'-פופ וגל חדש המאפיין שירים נוספים מתוך האלבום After Hours, בו מדבר דה ויקנד על מערכת היחסים שלו עם הדוגמנית האמריקאית בלה חדיד. השיר מתאר את תחושת החרטה שלו על כך שלא היה נאמן לבת זוגו.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי אנטון תמי והועלה לערוץ היוטיוב של דה ויקנד ב-23 במרץ 2020 בשידור חי, יום לפני צאת הסינגל. בווידאו קליפ מככבת זאינה מיוצ'יה כדמות הראשית הנשית המובילה, וממשיכה את סיפור העלילה מהסרט הקצר שפרסם דה ויקנד על מנת לשווק את אלבומו החדש, לאחר שנכנס בסרט למעלית עם בת זוגו. בקליפ ניתן לראות את דה ויקנד, לאחר שהרג את בן זוגה של מויצ'ה במעלית, רודף אחרי מויצ'ה ברחבי מקומות שונים, עד שהם מגיעים למועדון לילה בשם "After Hours", בו מצליחה מויצ'ה לתפוס גרזן בו היא משתמשת כדי לערוף את דה ויקנד. בסוף הקליפ ניתן לראות את ראשו של דה ויקנד מדמם.
נכון למאי 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-23 מיליון.
הצלחה
עם צאתו כסינגל, הגיע השיר למקום ה-16 במצעד הבילבורד הוט 100. השיר זכה להצלחה נאה גם בישראל, תוך שהגיע בשיאו למקום ה-21 במצעד שירי הספוטיפיי הישראלי, למקום ה-5 במצעד השבועי של מדיה פורסט, ולמקום ה-7 במצעד הרשמי של גלגלצ.
נכון למאי 2020, הצליח השיר לצבור למעלה מ-144 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
ביקורת
השיר צוין כרצועה בולטת מתוך האלבום על ידי מבקרי המוזיקה, כאשר הסינגל הושווה ללהיטי הרדיו הקודמים של דה ויקנד, בהם "Blinding Lights" ו-"Starboy". עיתונאים שונים ציינו את השפעתו הכבירה של סגנון שנות השמונים של השיר, כאשר סולו הסקסופון של השיר והסינתיסייזר המלווה אותו זכו לשבחים אף הם.
רמיקס
ב-21 במאי 2020 הוציא דה ויקנד את הרמיקס הרשמי של השיר, בו משתתפת הראפרית האמריקאית דוג'ה קאט.
רקע והכרזה
לפני ההכרזה על הרמיקס, הוציא דה ויקנד מיני-אלבום רמיקסים לשירים מתוך האלבום After Hours, בו משתתפים אמנים כמו ליל עוזי ורט, מייג'ור לייזר וכרומטיקס.
ב-19 במאי 2020 פרסמה דוג'ה קאט בעמוד הטוויטר שלה כי היא שיתפה פעולה בעת הזו עם דה ויקנד. זמן קצר לאחר מכן, כתבה בחשבון הטוויטר שלה את שם השיר באותיות קטנות ואף שינתה את שמה בטוויטר לשם השיר והעידה כי היא משתתפת ברמיקס לשיר. תוך זמן קצר, אישר דה ויקנד את השתתפותה ברמיקס וחשף את עטיפת הסינגל ואת תאריך הוצאתו של השיר.
ביקורת
אלתיאה לגאספי מרולינג סטון כתבה כי "הרמיקס כולל מעין תגובה למילותיו של דה ויקנד", וציינה כי "למרות הלחנים הצופים והסינתטיים של השיר, המילים רומזות על הספקות והחששות שיכולים להופיע בעת ביטוי רגשות פגיעים בתוך מערכת יחסים".
קרל למארה ממגזין בילבורד שיבח את שיתוף הפעולה של השניים, תוך שאמר כי, "דה ויקנד מאפשר לכוכבת הרבגונית [דוג'ה קאט] להאיר את הבית השני של השיר".
טום ברייהאן מסטריאוגום החמיא לתרומתה של דוג'ה קאט לשיר ואמר כי "השיר הוא יצירה חלקלקה המלאה בסינתים וסקסופונים. דוג'ה קאט הופכת את השיר לדואט של שני אנשים הרסניים זה לזה בצורה קיצונית".
הצלחה
הרמיקס הצליח תוך יממה להגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים האמרקאי של אפל מיוזיק, תוך שהצליח להגיע גם אל המקום הראשון במצעד היווני של שירות המוזיקה והצליח להתמקם במצעדים של ארצות שונות. ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, הצליח השיר לצבור שישה מיליון השמעות בתוך ימים בודדים, ובעקבות כך נכנס אל המקום ה-90 במצעד שירי הספוטיפיי העולמי.
חואן פויול גארסיה
ביוגרפיה
פויול נולד בברצלונה לחואן פויול, שחינך אותו לפציפיזם, ולמרסדס גארסיה, והיה אנטי-פאשיסט. לפני מלחמת העולם השנייה הוא עסק במגוון עיסוקים: איש עסקים, בעל בית קולנוע, קצין פרשים וחייל במלחמת האזרחים בספרד. הוא היה בוגר "בית הספר המלכותי לעופות" וניהל חוות עופות ליד ברצלונה, אך הוא נכשל בכל עיסוקיו. פויול היה נשוי לאָרַאסֵלִי ולזוג היה בן.
תחילת דרכו
בינואר 1941 פנה פויול לאנשי שגרירות בריטניה במדריד והציע לרגל עבורם, אך נדחה על ידיהם. הוא יצר קשר עם סוכני האבווהר והציע לרגל עבור האבווהר בבריטניה, בהציגו את עצמו כתומך נלהב בנאציזם. תחילה נדחה גם על ידיהם, אך לבסוף הופעל על ידי רב-סרן קארל אריך קיהלנטל מתחנת האבווהר במדריד, שאמר לו שאם יצליח להגיע לבריטניה דרך ליסבון שבפורטוגל, ישקלו להעסיק אותו. שמות הקוד שלו במודיעין הנאצי היו "אראבל" ו"אלאריק".
פויול התיישב בליסבון, שם פנה שוב לבריטים ושוב נדחה. ב-19 ביולי 1941 שלח מברק לקילנטל ודיווח שהגיע לבריטניה. כיוון שלא היה לו שום מידע אמיתי להעביר, הוא החל לשגר דיווחים פיקטיביים, על חלקם קרא בספרים ובכתבי-עת, ועל חלקם למד מיומני חדשות. שמות וכתובות של חברות בריטיות לייצור נשק הוציא מספר טלפונים, וכן שיגר ידיעות שהמציא ושהיו מופרכות לחלוטין.
הוא פעל מליסבון במשך תשעה חודשים, במהלכם דיווח לקילנטל שגייס בבריטניה שני סוכני משנה אשר לא היו ולא נבראו: אחד מהם היה עובד חברת תעופה, שהסכים להעביר את מכתביו לליסבון תוך עקיפת הצנזורה הבריטית. השני היה ויליאם גרברס, איש עסקים גרמני-שווייצרי, שהתגורר בליברפול.
בחורף 1941 הסתבר לבלצ'לי פארק שלגרמנים יש בבריטניה סוכן פעיל המדווח למפעיל במדריד ושברלין מאוד מרוצה ממנו. לאחר שאולטרה גילה שבעקבות דיווח שלו ערך הקריגסמרינה מצוד אחרי שיירה שלא הייתה ולא נבראה, ניסה אגף B1B, האגף ל"מחקר מיוחד", ב-MI5, ללמוד מי הסוכן שמסריו מפורטים באופן חריג, אך לעיתים שגויים באופן בוטה ומעידים על חוסר הבנה בסיסי של אורח החיים הבריטי.
פויול המשיך לפנות לשגרירות הבריטית, בבקשות לעבוד עבור בריטניה והציג הוכחות שהוא מועסק על ידי הגרמנים, אך פניותיו נדחו שוב ושוב. אָרַאסֵלִי, אשתו, שהייתה גם שותפתו, פנתה לנספח הימי של ארצות הברית בליסבון, וזה פנה לנספח הימי הבריטי, שהעביר את הפניה ל-MI6, אך בשל קרבות יוהרה ויוקרה לא העביר ה-MI6 את המידע ל-MI5 והעדיף להפעילו כסוכן רגיל בגרמניה, ולא כסוכן כפול, תחת כינוי הצופן "בובריל". רק בשיחה מקרית נודע לאנשי אגף B1A, האחראי בתוך MI5 על הפעלת הסוכנים הכפולים, על קיומו של פויול, וגם אז הערים MI6 קשיים על הפעלתו בידי אגף B1A.
הפעלתו על ידי ועדת XX
פויול עבר להתגורר עם אשתו ובנו בדרך קרספיני 35 ברובע הנדון שבצפון לונדון והחל להעביר מידע בתיאום עם ועדת XX (Double-Cross System), שפיקחה על הפעלת הסוכנים הכפולים. שם הצופן החדש שקיבל כאן היה "גארבו", כשמה של גרטה גארבו, על שום יכולות המשחק שלו.
עד סוף 1942 מנתה ה"רשת" שטוו פויול והאריס כמה סוכני משנה נוספים לשני הראשונים: השיקול שעמד מאחורי שפע הסוכנים היה להציף את הגרמנים בשיטפון של מידע ולהניא אותם מלנסות לשלוח לבריטניה סוכנים נוספים. בנוסף נדרשו הגרמנים לממן כל אחד ואחד מסוכני המשנה האלה. המידע ששלחו הסוכנים היה בחלקו בעל ערך מועט, בחלקו הטעיה, ובחלקו אמיתי ומשמעותי, אך מידע זה הגיע תמיד מאוחר מדי, בשל "עיכובים בדואר".
מבצע לפיד
בנוסף, נשלחו גם מכתבים שהכילו ידיעות מדויקות על הפלישה, אך אלה הגיעו רק שעות ספורות לפני הפלישה ולא הועילו לגרמנים.
הרשת של פויול הלכה והסתעפה. במקום ויליאם גרברס "המנוח" צורפה "אלמנתו" כסוכנת. הסוכן דגוברט, שהוגדר בעבר "טיפוס שלילי", "גייס" שבעה סוכני משנה לתת-רשת משלו. חבר חובב רדיו של "פרד" העמיד את עצמו ואת מכשיר הרדיו שלו לרשות פויול, שקיבל צופן חדיש מהאבווהר, לצורך שידורים שוטפים.
אשתו - אָרַאסֵלִי
חייו הפרטיים של חואן פויול עם אשתו אָרַאסֵלִי היו עתירי מריבות קולניות שנשמעו על ידי שכניהם.
בעוד הרשת המסועפת דרשה השקעה של שעות עבודה רבות מדי יום, הייתה אָרַאסֵלִי בודדה, חיה חיים אומללים למדי, ומשיקולי ביטחון מידע נאסר עליה ליצור קשר עם הקהילה הספרדית בלונדון. היא דרשה לצאת לשבוע לבקר את משפחתה בספרד. תומאס האריס דחה את בקשתה ולבסוף, ב-21 ביוני 1942, היא איימה על האריס שאם לא יותר לה לצאת היא תפנה לשגרירות ספרד ותדווח על הרשת כולה. בכירי ה-B1A ניסו למצוא דרכי פעולה אפשריות להשתקתה, אך בסופו של דבר נבחר הפתרון שהגה פויול עצמו: הוא "הגיש התפטרות", בגלל איומי אשתו ו"הושם במעצר" בעקבות התפטרותו. כדי לשחררו מהמעצר נטלה אָרַאסֵלִי על עצמה את האחריות להתפטרותו והתחייבה לחזור בה מבקשתה לצאת לספרד.
במרץ 1943 "השיג" פויול ספר הדרכה שעסק במטוסי חיל האוויר המלכותי, ואשר הבריטים ידעו שהוא נמצא כבר בידי האבווהר. פויול עטף אותו בנייר חסין שומן ואָרַאסֵלִי הכניסה אותו לתוך עוגה שאפתה. העוגה נשלחה לליסבון ושליח, שהיה איש MI6, העביר אותה למפעיליו הגרמנים של פויול.
מבצע קישוט
בועידת קזבלנקה בינואר 1943 נדרשו בעלות הברית המערביות על ידי סטלין לפעול להקלת הלחץ הגרמני בחזית המזרחית על ידי מבצע הטעיה שנקרא מבצע קישוט. במסגרת המבצע עמדו להיערך, כביכול, ב-8 בספטמבר 1943, שלוש פלישות לשלושה יעדים במערב אירופה, זאת במטרה לרכז ליעדים אלה כוחות גרמניים גדולים ככל האפשר.
הרשת של פויול דיווחה על ריכוזי כוחות בויילס ובסקוטלנד, על התקבצות כלי שיט רבים בנמלי התעלה, על מחנות צבא ליד סאות'המפטון, ועל ריכוזי ספינות טורפדו בדובר.
פויול עצמו דיווח שראה שבע דיוויזיות ליד ברייטון, אך סייג את הדיווח בכך שייתכן שמדובר בתרגיל צבאי.
בסופו של דבר נכשל המבצע והגרמנים לא ריכזו כוחות ביעדים המתוכננים, שכן לא האמינו שלבעלות הברית מספיק כוחות להוציא לפועל פלישות כאלה.
פויול שלח הודעה למפעיליו בגרמניה לפיה נראה שהמבצע הושהה והחיילים מופתעים ומאוכזבים. קילנטל החמיא לו על המידע שהעביר.
מבצע ברקלי
בוועידת קזבלנקה נקבע גם שהשלב הבא במלחמה, לאחר הצלחת מבצע לפיד - הנחיתה בצפון אפריקה, יהיה מה שכונה בהמשך "מבצע האסקי" - פלישת בעלות הברית לסיציליה, שהחל בלילה שבין 9 ביולי ל-10 ביולי 1943. מכיוון שפלישה לסיציליה הייתה צעד מתבקש של בעלות הברית, נערך מבצע הטעיה רב ממדים, מבצע ברקלי, שמטרתו הייתה להסיט את תשומת לב הגרמנים מהכוונה לפלוש לסיציליה.
הסוכן "דיק" פעל בתוך מפקדת בעלות הברית באלג'יר. הוא דיווח שעל סמך מסמכים שראה כשעבד במחלקת המודיעין תתבצע ככל הנראה נחיתה בניס ובקורסיקה. הוא אף "גנב" מסמכים הנוגעים לפלישה והעבירם לפויול. לקצין המפעיל שכתב בכתב ידו את מכתביו של דיק היה כתב יד ייחודי, אך הוא נהרג בתאונת מטוס כשחזר מחופשה בסקוטלנד. לאחר בחינת כמה אפשרויות הוחלט לדווח כי דיק עצמו נספה בהתרסקות מטוס בצפון אפריקה.
"מבצע ברקלי" כלל שימוש באמצעי הונאה והטעיה רבים נוספים. שהבולט שבהם היה "מבצע קציצה".
מבצע פורטיטיוד
בתחילת 1944 מנתה הרשת הדמיונית של פויול חברים נוספים: בשיאה מנתה הרשת של פויול 27 "סוכנים".
כדי להאדיר את אמינותו של פויול, שיסתבר שנתן התראה מוקדמת, גם אם מאוחרת מדי, וכדי לרתק כוחות עתודה גרמניים לפה-דה-קאלה, הוחלט, באישורו של גנרל אייזנהאואר, שבפרק זמן שלא יעלה על 3 וחצי שעות לפני נחיתת הכוחות על החופים, ישלח פויול התראה על אתר הנחיתה האמיתית שתתבצע בנורמנדי. בלילה שבין 5 ל-6 ביוני, ליל הפלישה, התכנסו פויול, האריס, רוברטסון ואחרים בביתו של פויול. בשעה 02:59 החל האלחוטן של פויול לשדר, אך השידור לא נענה. רק בשעה 08:00 נקלטה ההודעה, שבינתיים הועשרה בפרטים נוספים שכבר לא פגעו בביטחון המידע. שידור הידיעה השיג את מטרתו במלואה. פויול שלח מסר זועם לקילנטל על שההתרעה החשובה ביותר ששלח, ובה פירוט זמן ומקום הפלישה, לא נקלטה בגלל רשלנות הגרמנים. בבוקר 9 ביוני שלח פויול מסר אלחוטי נוסף ולפיו יש היערכות אסטרטגית של ריכוזי כוחות עתודה במזרח ובדרום-מזרח אנגליה, העומדים, כפי הנראה, לפלוש לפה-דה-קאלה.
בקשריו עם גרמניה המשיך להציג את עצמו כנאצי נאמן עד הרגע האחרון, אפילו לאחר התאבדותו של היטלר, תוך שהוא "מפרק" את הרשת שלו, שאנשיה כבר איבדו את אמונתם בניצחונה של גרמניה.
הערכה לעבודתו
בשלוש שנות הפעלתו כסוכן שיגר פויול למפעיליו הגרמנים 1,399 שדרים ו-423 מכתבים. מדד עיקרי לכך שעבודתו של פויול זכתה להערכה רבה במנגנוני המודיעין הגרמני הייתה שביום 29 ביולי 1944, כחודשיים לאחר הפלישה לנורמנדי, העניק לו היטלר את עיטור צלב הברזל, המוענק רק ללוחמי הקו הראשון, על הצטיינותו יוצאת הדופן. ממש לקראת סוף המלחמה הצליח גם להוציא מהגרמנים כ-350 אלף דולר.
הבריטים העניקו לו אות חבר (MBE) במסדר האימפריה הבריטית וכן 15 אלף לירות שטרלינג.
אחרי המלחמה
אף על פי ש-MI5 שקלו להמשיך להפעיל את פויול כנגד הק.ג.ב., הוא החליט להתגרש מאָרַאסֵלִי, להתיישב בוונצואלה, לעבוד בה כמורה לספרדית ובהמשך פתח חנות ספרים.
לבקשתו של פויול הפיץ תומאס האריס שמועה שפויול מת ממלריה באנגולה והוא המשיך לחיות את חייו בשלווה. ב-1984 איתר אותו הסופר נייג'ל ווסט, שכנע אותו להגיע ללונדון לקבל הוקרה רשמית ולפרסם את תולדות חייו. מיד אחר כך הוא שב לוונצואלה, בה מת ונקבר ב-1988.
האריס עצמו השתקע בספרד ועסק בציור. ב-1964 נהרג כשמכוניתו התנגשה בעץ בנסיבות עלומות והוא בן 55.
קילנטל, מפעילו הגרמני של פויול, היה סוחר בגדים בקובלנץ ומת ב-1975.
סימוכין
המקור לסימוכין הבאים הוא: בן מקנטייר, "בגידה כפולה, סיפורם האמיתי של מרגלי הפלישה לנורמנדי", תרגום: יוסי מילוא, תל אביב: עם עובד, 2013
אביבה גר
אביבה גר (נולדה ב-20 באפריל 1951) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
גר נולדה להורים חירשים, ועסקה בין השאר בתרגום לשפת הסימנים הישראלית באגודת החרשים בישראל, בטלוויזיה ובמשטרה. בתיכון למדה בעירוני ט' תל אביב, והשתתפה בחוג לדרמה שריכזה הבמאית מירי מגנוס. בצה"ל שירתה בלהקת הצנחנים. עבדה שנתיים עם להקת המחול "קול ודממה" בהדרכת משה אפרתי. כשטסה עם הלהקה להולנד – נשארה שם ועבדה עם במאי פורטוגזי. לאחר מכן חזרה לישראל ולמדה משחק במשך שנה אחת בסמינר הקיבוצים, בין השאר אצל נולה צ'לטון.
ב-1982 למדה משחק בבית-הספר הבינלאומי לתיאטרון של ז'אק לקוק בפריז עם מלגה שקבלה מממשלת צרפת.
פעילה כמקריאת ספרים בספריית החרשים. מתגוררת בתל אביב עם בתה.
בתיאטרון
בתיאטרון הצעיר: ב-1974 שיחקה בהצגה "היידה יפו" שכתב אבי קורן וביים דני ליטני.
בפסטיבל תיאטרונטו העלתה את ההצגה "גברת מקס" (הצגה זו הועלתה לראשונה בפסטיבל אדינבורו), ואת ההצגה "אמא של חייל".
בתיאטרון הקאמרי: ב-1975 שיחקה בהצגה "קוריולנוס" מאת שייקספיר שביים פיטר דיוז.
ב-1976 שיחקה בהצגה "מושל יריחו" מאת יוסף מונדי שביים דוד מוכתר-סמוראי; שיחקה בהצגה "אקווס" מאת פיטר שאפר שביים פיטר ג'יימס וגילמה את המרקיזה ממונדקאר בהצגה "דון קרלוס" מאת פרידריך שילר שביים דוד מוכתר-סמוראי.
ב-1977 שיחקה בהצגה "אילוף הסוררת" מאת שייקספיר שביים יוסף מילוא; בהצגה "שלושה הוצמך" מאת איציק מאנגר שביים שמואל בונים, ובהצגה "יוליוס קיסר" מאת שייקספיר שביים פיטר ג'יימס.
בתיאטרון הסימטה: ב-1983 שיחקה בהצגה "פלישות קטנות" מאת ואצלב האוול שעיבד וביים ניקו ניתאי.
בתיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער: ב-1986 שיחקה בהצגה "חייזר לא זר" שכתבה וביימה חגית רכבי ניקוליבסקי (על פי הברווזון המכוער).
במרכז התיאטרוני בנווה צדק: ב-1987 שיחקה בהצגה "סוסי שוקולדה" שכתב וביים מוטי אברבוך.
בפסטיבל עכו: ב-1988 שיחקה בהצגה "אני מפחדת ממך, וירג'יניה" שכתבה וביימה נויה לנצט.
ב-1993 שיחקה בהצגה "משוררים לא יכתבו שירים" שביים סיני פתר.
בתיאטרון חיפה: ב-1996 שיחקה בהצגה "אנטיגונה" מאת סופוקלס שביימה ורדית שלפי.
ב-1997 שיחקה בהצגה "דבש" מאת יהושע סובול שביימה נולה צ'לטון.
ב-1998 שיחקה בהצגה "גטו" שכתב וביים יהושע סובול.
ב-2001 גילמה את מרצדס בהצגה "נשף מסכות" מאת יהושע סובול שביים אבי מלכה.
בתיאטרון הנפש: בין השנים 2005–2015 שיחקה בהצגה "מלך ההר" מאת נאווה מקמל עתיר שביים האוורד ריפ.
בטלוויזיה ובקולנוע
ב-1973 גילמה את דינה גמליאל בסרט "חכם גמליאל" שכתב משה הדר וביים יואל זילברג, ושיחקה בסדרה "עברית בסימן טוב" שכתבה רות בונדי וביים יוסי רונן.
ב-1982 גילמה את יונינה החירשת בסרט "אהבה אילמת" שכתב (לצד אלי תבור) וביים יואל זילברג. באותה שנה שיחקה בסרט "אל תירא יעקב!" שביים ראדו גבראה וגילמה את גבי בסרט "אישה ושמה גולדה" שביים אלן גיבסון.
ב-1984 גילמה את יעל בסדרה "אנשים במיל" שכתבו חגית רכבי ניקוליבסקי ויהושע סובול וביים אנטואן סאלח.
ב-1985 גילמה את אילנה בסרט "מניו יורק באהבה" שכתב וביים עמוס קולק.
ב-1988 החלה לשחק בתוכנית הטלוויזיה "קשר משפחתי" שביימה דנה אביאל.
ב-1990 התארחה בתוכנית "קריאת כיוון" שכתב חיים אידיסיס וביימו יצחק חלוצי ושלמה אלברט.
ב-1991 שיחקה בסרט "אישה זרה" שכתבה וביימה מיכל בת-אדם.
ב-1992 גילמה את האמא בסרט "האסיסטנט של אלוהים" מאת סביון ליברכט שביים ברוך דינר.
ב-1994 גילמה את אירינה פלץ בפרק הרביעי בעונה השלישית של הסדרה "Love Hurts" ששודרה ב-BBC.
ב-1996 שיחקה בסרט "קיצור תולדות האוהבים" שכתב וביים יצחק צפל ישורון.
ב-1998 שיחקה בסרט "פרנק סינטרה מת" שכתב וביים נדב לויתן והתארחה באחד מפרקי הסדרה "משפחה וחצי" שביים עפר ויצמן.
אברהם קציר
אברהם קציר (המכונה "קצ'ול") (נולד ב-23 בדצמבר 1941) הוא פרופסור אמריטוס בבית הספר לפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת תל אביב. ראש "הקבוצה לפיזיקה שימושית" - קבוצת מחקר באוניברסיטת תל אביב שפיתחה מגוון טכנולוגיות.
אביבה גר
בטלוויזיה ובקולנוע
בין השנים 1998–2001 גילמה את אורנה נווה בסדרת הטלוויזיה "טירונות" שכתב בני ברבש וביים אורי ברבש.
ב-2003 שיחקה בסרט "האחים מבורך" שכתב וביים נדב לויתן.
ב-2004 גילמה את האם בסרט "עונג שבת" שכתבו וביימו מיכל ברזיס ועודד בן-נון.
ב-2008 גילמה את אמא של יוחאי ואבישי בסדרה "סרוגים" שביים לייזי שפירא.
ב-2009 שיחקה בסדרה "אחרי הצלצול" שביים שבתאי קמינר בערוץ דיסני ישראל.
ב-2010 הופיעה בפרסומת לסלקום.
ב-2015 שיחקה בסרט "חתונה מנייר" בבימויו של ניצן גלעדי
אברהם קציר
ביוגרפיה
הקבוצה לפיזיקה שימושית עוסקת במחקר ופיתוח של סיבים אופטיים העשויים מהלידי כסף, השקופים בתחום האינפרה אדום ובשימושים חדשים של סיבים אלו. סיבים אלו יכולים להעביר קרינה של לייזרים בעצמה גדולה לצרכים רפואיים או תעשייתיים. הקבוצה פיתחה סיבים מיוחדים הנקראים "סיבי חד-אופן" המיועדים לשימוש בתוכנית לגילוי חיים בחלל. הקבוצה מפתחת מערכות חדשות לניטור איכות מי שתייה ומי השקיה. במערכות דומות אפשר יהיה להשתמש כמכשיר לאבחון מוקדם של סרטן. כמו כן מפתחת הקבוצה שיטות חדשות אשר תאפשרנה לבצע איחוי חתכים ברקמות, כאשר האיחוי מהיר ואינו גורם הצטלקות. מסיבי הלידי כסף מפתחים אנשי הקבוצה לייזרים סיביים אשר יהיו שימושיים בשטחים רבים של מדע וטכנולוגיה. מאותם סיבים הם מפתחים מיקרוסקופ חדשני אשר יוכל לגלות עצמים שגודלם קטן מאורך הגל של האור, אשר יאפשר ביצוע דימות באינפרה אדום של תאים ביולוגיים בודדים. כמו כן משמשים הסיבים במערכת דוזימטרית המאפשרת לקבוע את המינון של קרני רנטגן או קרינה רדיואקטיבית אליה נחשף רופא או חולה בשעת איבחון או טיפול.
בשנות פעילותו באוניברסיטה הדריך פרופ' אברהם קציר כמאה סטודנטים לתואר שני ותואר שלישי, אשר הגישו למעלה ממאה עבודות גמר. פירות המחקרים של הקבוצה התפרסמו בכארבע מאות מאמרים בכתבי עת שונים. פרופ' קציר משמש כנשיא האגודה האופטית הישראלית (Israel Laser and Electro Optical Society (ILEOS וכן כנשיא הכינוסים הבינלאומיים אשר אגודה זו עורכת בישראל כל שנתיים. פרופ' קציר שימש נשיא של עשרות סימפוזיונים וכינוסים בינלאומיים בתחום מחקריו, ומשמש כחבר בגופים בינלאומיים שונים, וכנציג ישראל באגודה האופטית הבינלאומית International Commission for Optics.
בכור המהפכה
פרופ' קציר מארגן מדי שנה סדרת הרצאות בשם "בכוּר המהפכה", לזכרו של אביו, על שם ספר מדע פופולרי שכתב אביו. בסדרה מרצים טובי המדענים בארץ ובעולם. בשנת 2003 למשל, הרצו בסדרה זו חתן פרס נובל לכלכלה דניאל כהנמן, חתן פרס ישראל דוד הראל, והפילוסוף הנודע הילרי פטנאם. מדי שנים אחדות נותן אברהם קציר עצמו הרצאה בסדרה זו, שבה הוא עוסק בנושא מתחום הפיזיקה (כגון "פיזיקה ומוזיקה") באמצעות מספר רב של הדגמות והמחשות. עשרות אלפי שומעים השתתפו בהרצאות אלו במהלך עשרים השנים האחרונות.
רודריגו ליאאו
רודריגו ליאאו (בפורטוגזית: Rodrigo Leão; נולד ב-1964 בליסבון), הוא מוזיקאי ומלחין פורטוגזי.
מלון ג'ורג' ופונדק עולי הרגל
מלון ג'ורג' ופונדק עולי הרגל (באנגלית: George Hotel and Pilgrims' Inn) בגלסטונברי בסאמרסט באנגליה נבנה בשלהי המאה ה-15 לארח מבקרים למנזר גלסטונברי. המבנה מוגדר כבניין רשום דרגה I. נטען כי הוא הפאב העתיק ביותר שנבנה בדרום-מערב אנגליה.
המבנה היה ידוע פעם כ"פונדק עולי הרגל", אבל במאה ה-19 המבנה היה ידוע כ"מלון ג'ורג'". השם הנוכחי משמר את שניהם. התיעוד הראשון על המבנה הוא מ-1439 כשהדייר היה נ. קיינג' (N. Kynge). ב-1493 נתן אב המנזר ג'ון סלווד (John Selwood) את הבניין ה"חדש" למנהל המנזר (abbey chamberlain). לאחר פירוק המנזרים באנגליה עבר המבנה לבעלותו של דוכס סאמרסט. ב-1562, כאשר ג'ורג' קאודרי (George Cowdrey) שכר את הבניין ל-21 שנים, הוא תואר כ"במצב הרס כה רב שבמקרה שלא יבוצעו שיפוצים בתוך כמה שנים לא ישולמו דמי השכירות", אבל כלל "שש מיטות עם ריפודי נוצות". ב-1658 הנכס עבר חלוקה והותקנה טחנה מופעלת בכוח סוסים לטחינת לתת. הבניין גם שימש למפגשים למשל של הקווייקרים ב-1691.
החזית של הבניין בן השלוש הקומות מחולקת לשלוש שכבות של פנלים עם תחרת חלונות. מעל צד ימין של קשת הכניסה יש שלושה פנלים מגולפים הנושאים את שלט האצולה של המנזר ואדוארד הרביעי, מלך אנגליה. הבניין מכוסה בפנלים של אבן, כשעבודת הגילוף דומה למה שהיו מגלפים בעץ בזמן שבו נבנה הבניין. עמודי האבן משקפים את סידור האולמות והחדרים בתוך הבניין. לפני הגמלונים של הגג יש מעקה עם שינות יחד עם מגדל פעמונים מעליו. פנים המבנה כוללים גרם מדרגות סביב עמוד מרכזי מאבן ומתחת לבר יש מרתפים גדולים.
למבנה יצא שם של רדוף רוחות.
שושנת העמקים
צירוף המילים "שושנת העמקים" לקוח מפסוק בספר שיר השירים: "אני חבצלת השרון שושנת העמקים" (פרק ב', פסוק א'). {{פירושונים|
הערות שוליים
}}
I Don't Feel Hate
I Don't Feel Hate (בעברית: אינני מרגיש שנאה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הגרמני ינדריק זיגוורט. השיר ייצג את גרמניה באירוויזיון 2021.
רקע
ב-27 בפברואר 2020, רשות השידור הגרמנית הכריזה כי בן דוליץ' נבחר לייצג את גרמניה באירוויזיון 2020, עם השיר "Violent Thing". ב-18 במרץ 2020, תחרות האירוויזיון לשנת 2020 בוטלה עקב מגפת הקורונה. ב-6 בפברואר 2021, רשות השידור הגרמנית הכריזה כי זיגוורט נבחר לייצג את גרמניה באירוויזיון 2021. ב-24 בפברואר 2021, נחשפה כותרת השיר, "I Don't Feel Hate", וב-25 בפברואר השיר יצא באופן רשמי.
באירוויזיון
כחלק מ"חמשת המדינות הגדולות של האירוויזיון", גרמניה מעפילה אוטומטית לגמר. ב-22 במאי 2021, בגמר התחרות, הגיע זיגוורט למקום ה-25 עם שלוש נקודות.
Writing on the Wall
Writing on the Wall (בעברית: כותב על הקיר) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי פרנץ' מונטנה ביחד פוסט מאלון, קארדי בי ורבסיאן. השיר יצא לאור ב-26 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אפיק.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-56 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע
בריאיון ל-Beats 1 שהתקיים באפריל 2019, הצהיר פרנץ' מונטנה כי אלבום האולפן החדש שלו כמעט מוכן ליציאה והוסיף כי בתוך האלבום ישנו שיתוף פעולה שלו עם פוסט מאלון, קארדי בי ורבסיאן. מונטנה דיבר על השיר פעם נוספת בראיון שהתקיים עם אנטרטיינמנט ויקלי.
השיר מסמפל בתוכו קטעים מתוך השיר "Aguanilé", אשר יצא לאור במקור בשנת 1972. בילבורד התייחסו לשיר בכתבה מיוחדת שערכו בצאתו.
קידום
ב-25 בספטמבר 2019, פרסם פרנץ' מונטנה ברשתות החברתיות כי למחרת עתיד לצאת שיתוף הפעולה הראשון שלו עם פוסט מאלון, קארדי בי ורבסיאן. באותו הפרסום פרסם מונטנה קטע מתוך הקליפ של השיר.
בשנת 2020, העניק איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את תואר הזהב לשיר, על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים במדינה.
ריצ'רד דייל
שנות נעוריו וצעירותו
ריצ'רד דייל נולד בפורטסמות', וירג'יניה, בנם בכורם של ווינפילד דייל, בונה־אוניות וסוחר, ואן סאת'רלנד. בהיותו בן עשר מת אביו. שנתיים אחר כך הצטרף דייל לצוותה של אוניית סוחר בבעלות דודו, שהפליגה אל ליברפול שבאנגליה. הוא הוסיף לשרת בצי המסחרי גם לאחר שובו אל וירג'יניה, ערך הפלגות אחדות לאיי הודו המערבית, ובתוך חמש שנים הגיע לדרגת חובל ראשון.
"לקסינגטון"
ביום בו נפל בשבי, לאחר שיחה עם קפטן ג'ון בארי, מפקד ה"לקסינגטון", החליט דייל לחזור לצדם של הפטריוטים האמריקנים. הוא הצטרף לצוות ה"לקסינגטון" בדרגת פרח קצונה (midshipman), והוסיף לשרת בה גם תחת פיקודו של ויליאם הלוק, מחליפו של בארי, שהעלה אותו לדרגת חובל (master's mate). ב־20 בספטמבר 1776, במפרץ דלאוור, נתפסה "לקסינגטון" על ידי הפריגטה הבריטית "פרל" (HMS Pearl), ודייל נפל בשבי בשלישית. הבריטים העבירו את דייל יחד עם הקצינים האחרים אל אונייתם, והפקידו את "לקסינגטון" ושבעים מלחיה בידי לוטננט וצוות שלל. עוד באותו ערב הצליחו אנשי "לקסינגטון" לגבור על שוביהם ולהשתלט מחדש על האונייה, והשיטו אותה ללא עזרת קצינים לנמל מבטחים. בינואר 1777 שוחרר דייל בעסקת חילופי שבויים וחזר אל "לקסינגטון".
בפברואר 1777 הפליגה "לקסינגטון", בפיקוד קפטן הנרי ג'ונסטון, אל צרפת, שם הצטרפו אליה שני פריבטירים אמריקנים נוספים, "ריפרייזל" ו"דולפין". המשימה שהוטלה על שלוש האוניות הייתה לסייר יחד לאורך חופי האיים הבריטיים וללכוד אוניות סוחר אויבות. את הספינות שיפלו שלל לידיהן נצטוו לשלוח אל נמלי צרפת וספרד הידידותיות לארצות הברית. האוניות יצאו מסן-נאזר ב־28 במאי 1777, וחזרו לאחר הפלגה בת חודש סביב אירלנד, במהלכה לכדו שמונה־עשרה אוניות. שמונה מתוכן נשלחו לנמל, שלוש שוחררו ושבע טובעו. בספטמבר הפליגו "לקסינגטון" ו"ריפרייזל" בדרכן חזרה לאמריקה, זו מנמל סן מוֹרְלֶה והשנייה מסן מָלוֹ. התוכנית להיפגש ולהפליג יחד לא צלחה, ואפשר שראשיתה של ההפלגה הייתה סימן מבשר לסופה המר. "ריפרייזל" עלתה על שרטון ליד ניופאונדלנד וטבעה על כל אנשיה להוציא אחד. "לקסינגטון" נתקלה ב־19 בספטמבר 1777, מרחק שני ימי הפלגה מסן מורלה, באה"מ "אלרט" (HMS Alert), קאטר חמוש בעשרה תותחים. למרות נחיתותה רדפה האונייה הבריטית אחר "לקסינגטון", ובקרב שהתפתח בין השתיים הצליחה להכניעה. שבעה מאנשי "לקסינגטון" נהרגו, אחד־עשר נפצעו והשאר – וביניהם דייל – נפלו בשבי.
בית הכלא הצבאי בפלימות'
קפטן ג'ונסטון, דייל ושאר אנשי הצוות הואשמו בבגידה במלכות ונשלחו אל הכלא הצבאי בנמל פלימות' (Mill prison). תנאי המאסר היו קשים והמזון מועט. האסירים האמריקנים, שלא רצו להמתין לסופה של המלחמה כדי להשתחרר משביים, חפרו מנהרה תחת חומת הכלא וברחו. דייל ואיש צוות נוסף נתפסו כאשר ניסו לעלות על אונייה שהפליגה מלונדון אל דנקרק והוחזרו אל בית הכלא. העונש שהוטל עליהם בגין ניסיון הבריחה היה ארבעים ימי מאסר בצינוק שכונה "הבור השחור" (Black Hole). דייל ניצל את תקופת שביו כדי ללמוד ולהשלים את שהחסיר בצעירותו. בפברואר 1779, כשנה לאחר תחילת מאסרו, הצליח סוף סוף לברוח, כשהוא יוצא משערי הכלא לבוש מדי קצין בריטי מבלי לעורר כל חשד. הוא השיג בלונדון ניירות מתאימים והפליג מאנגליה אל לוֹרְיֶיא (Lorient) שבצרפת.
"בונהום ריצ'רד"
דייל הוסיף לשרת כלוטננט ראשון תחת פיקודו של ג'ונס, תחילה ב"אליאנס" ואחר כך ב"אריאל". ב-14 באפריל 1781, לאחר ארבע שנות היעדרות, שב דייל לאמריקה באונייה "אריאל". דרגת הלוטננט הראשון שהעניק לו ג'ונס הוכרה רשמית רק על ידי הממשלה הצרפתית, שמימנה את פעולתם של הפריבטירים האמריקנים בחופי בריטניה. לאות הוקרה על שירותו הכיר גם הקונגרס הקונטיננטלי בדרגתו, ומינה את דייל ללוטננט ראשון בצי הקונטיננטלי.
הפריגטה "טראמבל"
כשמינה הקונגרס את ג'ון פול ג'ונס למפקדה של הפריגטה "אמריקה" שנמצאה בבנייה, ביקש ג'ונס מדייל להוסיף ולשרת תחתיו. דייל סירב להצעתו של ג'ונס, כי לא רצה להיעדר זמן רב משירות בים כל זמן הבנייה. החלטתו הוכחה כנבונה, שכן הקונגרס החליט בסופו של דבר למסור את האונייה לממשלה הצרפתית כדי לכסות את חובותיו לה. דייל הצטרף כלוטננט לפריגטת הצי הקונטיננטלי "טראמבל" (Trumbull) בפיקודו של קפטן ג'יימס ניקולסון.
ב־8 באוגוסט 1781 יצאה "טראמבל" מפילדלפיה בלווית שני פריבטירים, כשמשימתה ליווי שיירת אוניות סוחר. ב־28 באוגוסט הבחינו הצופים באוניות האמריקניות בשלוש אוניות לא מזוהות. שתיים מהן שינו את אורחן והחלו רודפות אחר השיירה. כשירדה החשיכה פרצה לפתע סערת גשמים חזקה מאין כמותה, שמוטטה את תורנה הקדמי העלי ואת תורנה הראשי העל־עילי של "טראמבל". הפריגטה, שנאלצה להיפרד מהשיירה ומאוניות הליווי, מצאה עצמה לפתע אל מול שתי אוניות אויב: הפריגטה אה"מ אַיירִיס" (מקודם אוניית הצי הקונטיננטלי "הֶנקוֹק") והספינה "ג'נרל מונק", 18 תותחים (מקודם הפריבטיר "ג'ורג' וושינגטון" של הצי הקונטיננטלי). שברי התרנים וקרעי המפרשים שעל הסיפון לא איפשרו ל"טראמבל" לנתק מגע ולהסתלק, וניקולסון החליט בכל זאת להשיב מלחמה. ל"טראמבל" לא היה כל סיכוי לגבור על שתי האוניות גם יחד, ולאחר כשעה וחצי של חילופי מטחים היא נכנעה. האונייה נגררה אל נמל ניו יורק, ודייל – כמו שאר אנשי הצוות – נפל בשבי הבריטים.
עסקיו הימיים ומשפחתו
לאחר המלחמה שב דייל לעיסוקו כרב חובל של אוניות סוחר. הוא ערך הפלגות רבות בין ארצות הברית לנמלי סין והודו, עשה חַיל ונתעשר. באותן פעמים בהן הזדמן אל פילדלפיה, בירת ארצות הברית בין 1790 ל־1800, נהג לבקר את מפקדו לשעבר וידידו הוותיק ג'ון בארי. באחד הביקורים פגש דייל את דורותיאה קרת'ורן, בת דודתה של שרה, רעייתו של בארי. השניים נישאו ב־15 בספטמבר 1791 בפילדלפיה. בעשר השנים הראשונות לנישואיהם שהה דייל לעיתים קרובות בים, תחילה כרב חובל של אוניות מסחריות ואחר כך כקפטן בצי המלחמתי.
שירותו בצי של ארצות הברית
הצי המלחמתי, שפורק לאחר מלחמת העצמאות, הוקם מחדש ב־1794 בעקבות הצורך להגן על ספינות סוחר אמריקניות מפני הקורסארים הברברים מצפון אפריקה. הקונגרס אישר את חוק ההתחמשות הימית, המורה על בנייתן של שש פריגטות חדישות, וריצ'רד דייל היה בין ששת קציני הצי הקונטיננטלי לשעבר שנבחרו לפקד עליהן. בעודו מפקח על בניית הפריגטה "צ'סאפיק" שנמסרה לפיקודו, הושג הסכם עם שליט אלג'יריה והבנייה נפסקה. דייל ביקש חופשה זמנית מן השירות וחזר לעסקיו. ב־1796, עם התגברות המתיחות בין ארצות הברית לצרפת, מה שמכונה "המלחמה הבלתי רשמית", נקרא דייל לשוב לשירות. "גנגס", האונייה עליה פיקד, הייתה אוניית סוחר מהירה שהוסבה בחופזה ללחימה, והיא האונייה הראשונה של הצי האמריקני שיצאה לים לפעילות מבצעית. (שנה קודם לכן, בעת חופשתו מן הצי, שימש דייל כרב חובלה של "גנגס" באחת מהפלגותיה לסין.) ב־24 במאי 1798 הפליגה "גנגס" מפילדלפיה כשמשימתה להגן על הספנות המסחרית ויישובי החוף בין כפי וירג'יניה ללונג איילנד מפני פריבטירים צרפתיים. הסיור עבר ללא אירועים מיוחדים, וב־30 ביולי נכנסה האונייה לנמל ניו־יורק כדי להצטייד מחדש. באמצע ספטמבר 1798 העביר דייל את הפיקוד על האונייה לידי קפטן תומאס טינגי. בשל חילוקי דעות עם שלטונות הצי בדבר בכירותו בדרגה יצא דייל לחופשה ללא תשלום עד לקבלת החלטה בנדון. ב־1799 הפליג למזרח הרחוק כרב חובלה של האונייה "קנטון", ולאחר שובו לפילדלפיה, במאי 1801, חזר לצי.
המלחמה הברברית הראשונה
אוניות הסוחר של ארצות הברית שהפליגו אל מערב אירופה והים התיכון סבלו, כמו אוניותיהם של מדינות אירופה, מפגיעתם הבלתי פוסקת של הקורסארים הברברים, שודדי ים מוסלמים שפעלו מן המדינות הברבריות בצפון אפריקה. האוניות ומטענן נתפסו ומלחיהן נמכרו לעבדות. כדי להבטיח את שלום האוניות וצוותיהן, שילמו מדינות אירופה מס עובד לשליטי המדינות הברבריות, וכמוהן עשתה גם ארצות הברית. הדבר היה זול פי כמה מליווי אוניות הסוחר על ידי כלי שיט מלחמתיים.
יוסוף קרמנלי, שליט טריפוליטניה, שהתקנא בסכום הכסף ששולם לדיי של אלג'יריה, דרש ב־1801 מארצות הברית תשלום מיידי של 250 אלף דולר. תגובתו של תומאס ג'פרסון הייתה שיגור שייטת של אוניות מלחמה להגנת אוניות הסוחר האמריקניות בים התיכון ולניהול משא ומתן עם המדינות הברבריות לחתימת הסכם. דייל נבחר לעמוד בראש שייטת זו, שכללה את הפריגטות "פרזידנט" (אוניית הדגל של דייל בפיקוד קפטן גיימס בֶּרוֹן), "פילדלפיה", אֶסֶקְס ואנטרפרייז. המשימה שהוטלה על קומודור דייל הייתה לערוך הפגנת כוח מול אלג'יר, טריפולי ותוניס כדי לשכנע את שליטיהן להגיע להסכם נוח. הוא אף הוסמך להגיב באש לפי שיקול דעתו אם אחת מן המדינות הברבריות תכריז מלחמה על ארצות הברית במהלך שהותו במקום.
דייל ואוניית הדגל "פרזידנט" הגיעו לארצות הברית ב־14 באפריל 1802. לאחר מנוחה קצרה בביתו נתבקש ליטול את הפיקוד על השייטת השנייה שהוכנה ליציאה אל הים התיכון, אך העדיף לפרוש מן הצי ולשוב לעסקיו הקודמים. הפיקוד על השייטת נמסר בסופו של דבר לקומודור ריצ'רד מוריס.
חייו לאחר הפרישה מן הצי
דייל עשה חיל כרב חובל של אוניות מסחריות. עם שובו לפילדלפיה פנה לאפיקים אחרים. הוא נעשה מנהל בחברת הביטוח "Insurance Company of North America", ושישה חודשים אחר כך עבר אל חברת הביטוח "Union Insurance Company", בה עבד כמנהל במשך יותר מעשרים שנה. מספטמבר 1824 עד יולי 1825 שימש נשיא החברה.
ב־1785, בהמלצתו של ג'ורג' וושינגטון, התקבל דייל כחבר ב"אגודת סינסינטי" (Society of Cincinnati), בה היה פעיל עד סוף חייו. כמו כן היה פעיל ב"אגודה לסיוע לרבי חובלים בעוני ובמצוקה, לנשותיהם ולילדיהם" (נוסדה ב־1765) וחבר בארגון הצדקה של שם וושינגטון בפנסילבניה. במלחמת 1812 שימש חבר "הוועדה הכללית" שהוקמה בפילדלפיה לארגון ההגנה מפני התקפה אפשרית של כוחות צבא בריטיים.
דייל השתייך לכנסייה האפיסקופלית והקדיש מזמנו ומרצו גם לפעילות דתית. ב־1816 נבחר לנשיא "אגודת כתבי הקודש הימית" (Marine Bible Association) של העיר פילדלפיה, שהוקם על ידי "אגודת כתבי הקודש של פילדלפיה" (Philadelphia Bible Society) כדי לשרת את צורכיהם הרוחניים של הימאים האמריקנים. כמו כן היה מייסד־עמית של כנסיית הימאים (Mariner's Church), כנסייה שלא השתייכה לזרם כלשהו וניצבה ליד המזחים לשירותם של ימאים שפקדו את נמלה של העיר. כמו כן שימש חבר בוועדה המתמדת של הדיוקסה, היה חבר בקרן הכספים של הבישופות, ונטל חלק בוועידות שונות של הכנסייה האפיסקופלית שהוקדשו להפצת האמונה וחיזוקה.
ריצ'רד דייל נפטר בפילדלפיה בגיל שישים ותשע. הוא נקבר בבית הקברות קריסט צ'רץ', ועם מות אשתו - ארבע שנים לאחר מכן – נקבר מחדש לצדה בבית הקברות לורל היל.
תומאס מקדונל
תומאס האנטר קמפבל מקדונל (באנגלית: Thomas Hunter Campbell McDonell; נולד ב-2 במאי 1986) הוא שחקן, מוזיקאי, אמן וצלם אמריקאי הידוע בתפקידו בסדרת הטלוויזיה "המאה".
קריירה
מקדונל כיכב יחד עם אלייזה טיילור בסדרת הטלוויזיה "המאה" בתפקיד פין קולינס, ובסרט הממלכה האסורה לצד ג'קי צ'אן וג'ט לי, ובסרט "12", בכיכובה של צ'ייס קרופורד.
מקדונל שיחק את התפקיד הראשי בסרט הנעורים נשף סיום בשנת 2011 בתפקיד ג'סי ריכטר, לצד איימי טיגרדן. הוא כיכב בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה פרברי הגיהנום בתפקיד סקוט שטראוס, החבר של טסה.
הוא הסולן והגיטריסט של להקת Moon. כאמן חזותי, מקדונל הציג עבודות באופן בינלאומי ואצר כמה תערוכות כולל תערוכת מנהרות באתר המוזיאון הדרומי-מערבי ההיסטורי בלוס אנג'לס, תערוכת וידאו-ארט ב-Best Buy בניו יורק, ותערוכת ציורי מונוכרום במתחם בתי הקולנוע ArcLight בהוליווד.
מאמרי המערכת וצילומי אופנה שלו פורסמו באינטרנט ובמגזינים, ביניהם Marfa Journal, Buffalo Zine, Teen Vogue, ו- F Magazine.
דארקו טאסבסקי
דארקו טאסבסקי (נולד ב-20 במאי 1984 בסקופיה) הוא כדורגלן מקדוני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצה הבולגרית סלביה סופיה.
קריירה
טאסבסקי התחיל את הקריירה שלו בסמנטארניסה 55, ובעונתו הראשונה זכה בגביע. לאחר עונה אחת עבר לוארדאר סקופיה, המועדון הגדול ביותר במקדוניה הצפונית. לאחר שנתיים עבר למטאלור זאפוריז'יה האוקראינית.
בשנת 2007 חתם בלבסקי סופיה הבולגרית. טאסבסקי הבקיע את שערו הראשון בבולגריה במשחק נגד ליטקס לובץ' ב-27 בספטמבר 2008. ב-17 במאי 2009 הבקיע טאסבסקי את השער המהיר של העונה בבולגריה לאחר 44 שניות, במשחק שהסתיים ב-0-5 לטובת לבסקי. באותה עונה זכה טאסבסקי עם לבסקי באליפות בולגריה. בעונת השתתף עם לבסקי בליגת האירופית. לבסקי הודחה בשלב הבתים כאשר סיימה עם 3 נקודות שהושגו בניצחון 0-1 על לאציו במחזור האחרון.
בקיץ 2012 הגיע טאסבסקי לישראל וחתם בעירוני קריית שמונה, לקראת השתתפותה במוקדמות ליגת האלופות. בעונתו הראשונה בקבוצה הבקיע שני שערים בליגת העל ושער אחד בשלב הבתים של הליגה האירופית, והגיע עמה לגמר גביע המדינה.
ב-5 בינואר 2014 חתם טאסבסקי בקבוצה התאילנדית בנגקוק גלאס.