cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המוסד האקדמי נצרת
אודות
ד"ר מירי טלמונד עמדה בראש החוג לתקשורת ופרופסור יעקב כתריאל שימש כדיקן הפקולטה למדעים וראש החוג לכימיה. נשיא המכללה היה פרופסור ג'ורג' קנאזע וסגן הנשיא האקדמי היה ראיד מועלם. כ-40% מצוות המרצים במוסד האקדמי נצרת היו יהודים וכן כמחצית מ-24 חברי "המועצה האקדמית העליונה".
הייתה זו המכללה האקדמית הראשונה שלא ללימודי הוראה, שפעלה ביישוב ערבי בישראל. בנובמבר 2014, המועצה להשכלה גבוהה אישרה החלטה להקים מכללה ציבורית ראשונה בעיר ערבית בישראל, בחסות אקדמית של אוניברסיטת חיפה, על בסיס המוסד האקדמי נצרת. עד אז מכללה לא הייתה מתוקצבת ונלחמת כמה שנים לקבלת הכרה, כך ששכר הלימוד לסטודנטים יהיה בר השגה. ביוני 2015, ביטלה המועצה להשכלה גבוהה את ההכרה במוסד, מאחר שלטענתה אוניברסיטת חיפה לא עמדה בתנאים להכרה. זמן קצר אחר נסגרה המכללה עקב בעיות תקציב.
חג המולד במלחמת האזרחים האמריקאית
חג המולד במלחמת האזרחים האמריקאית נחגג גם בארצות הברית וגם במדינות הקונפדרציה של אמריקה, אף על פי שהיום לא הפך לחג רשמי עד חמש שנים לאחר תום המלחמה. המלחמה המשיכה להשתולל גם במהלך אירועי חג המולד. החלו שנויים בעריכת החגיגות לחיילים ולאזרחים, בנוסף לכך, החלו אנשים, כמו תומאס נאסט, להשתמש באירועי ומנהגי החג לצורכי תעמולה בזמן המלחמה כדי לשקף את אמונותיהם. בשנת 1870 הפך חג המולד לחג פדרלי רשמי, כאשר הנשיא יוליסס ס. גרנט עשה זאת, בניסיון לאחד את צפון ארצות הברית ודרום ארצות הברית.
קרבות ופעולות צבאיות במהלך חג המולד
ביום חג המולד הראשון שנערך במהלך המלחמה אירחה משפחת לינקולן מסיבת חג מולד במהלך ערב החג.
ב-1862 ביקרה משפחת לינקולן חיילים פצועים שטופלו בבתי החולים השונים במדינה. חיילים רבים מצבא האיחוד קיבלו ב-1863 מתנות מטאד לינקולן, שהיה בנו של אב המשפחה (אברהם לינקולן) וזאת לאור העבודה שטאד התרגש מאוד כאשר אביו לקח אותו לראות את מצבם של חיילי צבא האיחוד, המתנות שנשלחו לחיילים היו במרבית המקרים ספרים ובגדים, אחת מהמתנות הידועות ביותר היו המתנה שקיבל הגרנל ויליאם שרמן במהלך מערכת סוואנה.
במהלך מלחמת האזרחים מלח היה אחד מהמשאבים הכי נצרכים וחשובים) של צבא הקונפדרציה, במקביל ביישובי צפון קרוליינה ובדרום קרוליינה נערכו קרבות בין חיל האיחוד לתותחני צבא הקונפדרציה על גדות נהר סטונו וליד צ'ארלסטון.
חגיגות
חיילים רבים ניסו לחגוג את החג במספר דרכים, החל מאכילת ארוחת חג שכללה צדפות ותפוחים ועד עריכת ירי חגיגי לקראת החג, בנוסף לכך כאירוע חריג בחג המולד של 1864 כ-90 חיילי צבא האיחוד ממישיגן חילקו לג'ורג'יאנים עניים הרבה מזון וציוד, את העגלות שהביאו את הציוד משכו פרדים (וזאת בדומה לאגדה בה איילים מושכים את מזחלתו של סנטה קלאוס).
לילדים, חג המולד השתנה במהלך המלחמה, נקנו פחות מתנות, במיוחד במדינות הדרום ההרוסות שמרבית תושביהן היו על סף העוני, בעקבות כך נכתבו סיפורי ילדים לחג המולד ברוח התקופה.
תעמולת חג המולד במהלך המלחמה
תומאס נאסט, שהשתמש בסרטים המצוירים שלו כדי לפרסם תעמולה ברוח מדינות האיחוד, אייר כמה איורים המשקפים את המלחמה, אחד מהציורים הבולטים ביותר היה ציור שפורסם לרגל חגיגות חג המולד ב-1862, בציור נראה אישה מתפללת על עדן חלון ולידה ציור אחר של בעלה גם הוא מתפלל, אך בשדה הקרב , בגיליון הציור מוצגת השאלה האם סנטה קלאוס יתפס בעיני האמריקאים העתידיים כסנטה הרגיל, איש שמן בעל זקן לבן אבל עם נקודת תפנית, בה הוא מגיש מתנות בגרבי חג המולד לחיילי האיחוד וזאת תוך כדי שהוא מחזיק בובה של מנהיג מדינות הדרום, ג'פרסון דייוויס עם חבל קשור על צווארו (ובכך רומז על הוצאתו להורג).
ג'ון היקנלופר
ג'ון רייט היקנלופר הבן (באנגלית: .John Wright Hickenlooper, Jr; ) הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, המכהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קולורדו. בשנים 2019-2011 כיהן כמושל קולורדו ה-42. קודם לכן כיהן כראש עיריית דנוור, מיולי 2003 ועד לינואר 2011. בנובמבר 2020 נבחר לסנאט מטעם קולורדו, לאחר שהביס את הסנאטור הרפובליקני המכהן קורי גרדנר.
פולקסווגן ID.4
פולקסווגן ID.4 הוא SUV חשמלי מתוצרת חברת פולקסווגן. הדגם הוא השני שהגיע לייצור סדרתי מתוך משפחת דגמי פולקסווגן ID והוא מבוסס על פלטפורמת MEB, שבנתה החברה לרכבים החשמליים מתוצרתה. ייצור הדגם החל לאחר שכבר הוחל בייצור הפולקסווגן ID.3, אך זהו הדגם הראשון שישווק גם מחוץ לאירופה (סין וצפון אמריקה), אמור להיות הדגם החשמלי הראשון מהמשפחה שמיובא לישראל.
פיתוח וייצור
ה-ID.4 מבוסס על דגמי הקונספט I.D. Crozz ו-I.D. Crozz II שהוצגו לראשונה ב-2017 בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי ותערוכת הרכב של פרנקפורט, בהתאמה. גרסת הייצור הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של פרנקפורט, לצד הפולקסווגן ID.3, כמחליף עתידי לדגם הטיגואן.
ג'ון היקנלופר
תחילת דרכו
בשנת 2003 רץ לראשות עיריית דנוור ונבחר לתפקיד. ב-2005 הוא צוין על ידי ה"טיים מגזין" בחמישייה הראשונה של ראשי העיר של הערים הגדולות הטובים ביותר בארצות הברית. במאי 2007 רץ בשנית ונבחר ברוב מוחץ של 88% מקולות הבוחרים.
פולקסווגן ID.4
פיתוח וייצור
ייצור המכוניות החל במהלך חודש אוגוסט 2020 במפעלי החברה בצוויקאו. המסירה ללקוחות הראשונים מתוכננת לתחילת שנת 2021.
ג'ון היקנלופר
תחילת דרכו
בשנים 2002–2014 היה נשוי להלן ת'ורפ ונולד לזוג בן, טד. ב-2016 נישא בשנית לרובין פרינגל. הוא קוויקר באמונתו.
פולקסווגן ID.4
מפרט טכני
שיווק ה-ID.4 החל עם שתי גרסאות: ה-1st וה-Max. לשתי הגרסאות מנוע חשמלי המפיק 204 כ"ס ו-32 קג"מ מאפס סל"ד, תיבה בעלת הילוך אחד וסוללת 77 קילוואט והמהירות המרבית היא 160 קמ"ש. טווח הנסיעה להטענה חלקית עומד על 320 ק"מ, בהטענה מלאה הטווח גדל עד ל-520 ק"מ.
ג'ון היקנלופר
מושל קולורדו
עם בחירתו של הסנאטור המכהן דאז קן סלזאר למזכיר הפנים בממשלו של הנשיא הנבחר ברק אובמה ב-2008, נחשב היקנלופר כמועמד להתמנות למושב על ידי המושל הדמוקרטי המכהן ביל ריטר, אך לבסוף נבחר מייקל בנט. לאחר שהמושל ריטר הכריז כי לא יתמודד לכהונה שנייה, הודיע היקנלופר בשנת 2010 על כוונתו להתמודד בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית מושל קולורדו. לאחר שגבר על יריביו בפריימריז ביתר שאת, התמודד בנובמבר 2010 למשרת מושל קולורדו. מולו עמדו שני יריבים שמרנים: הרפובליקני דן מייל וטום טאנקרידו, רפובליקני לשעבר, שהתמודד מטעם "מפלגת החוקה". היקנלופר נבחר למושל קולורדו לאחר שזכה ב-51% מקולות המצביעים, ובינואר 2011 התפטר מעבודתו כראש עיריית דנוור, שעות ספורות לפני השבעתו למושל קולורדו.
פולקסווגן ID.4
פולקסווגן ID.4 GTX
היא הגרסה הספורטיבית לגרסה הבסיסית שהוצגה באפריל 2021. היא כוללת עיצוב יותר ספורטיבי ושני מנועים חשמליים היוצרים הנעה כפולה המספקים יחד 300 כ"ס. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 6.2 שניות והמהירות המרבית מוגבלת אלקטרונית ל-180 קמ"ש. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 77 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 480 ק"מ.
פולקסווגן ID.5
באוגוסט 2021 הוצגה לראשונה גרסת SUV-קופה תחת השם ID.5. המכונית זהה לחלוטין מבחינת מאפיינים ל-ID.4 ונבדלת רק במראה החיצוני.
ג'ון היקנלופר
מושל קולורדו
בנובמבר 2014 נבחר לכהונה שנייה כמושל, לאחר שהביס את יריבו הרפובליקני בוב ביופרז, חבר בית הנבחרים לשעבר. בינואר 2015 הושבע לכהונה שנייה בתפקיד. מיולי 2015 ועד יולי 2015 שירת כיו"ר אגודת המושלים הלאומית. היקנלופר זוכה לשיעורי תמיכה גבוהים במדינתו, ונמנה עם המושלים הפופולריים ביותר בארצות הברית. בתקופתו כמושל ערכה קולורדו לגליזציה של מריחואנה לבגירים ונחלה הצלחה כלכלית, גדילה בהכנסות המדינה ממיסים ובהפחתת הפשיעה לאחר מכן; והעבירה חוקי הגבלת נשק.
מסע בחירות נשיאותי
ב-4 במרץ 2019 הודיע היקנלופר על השקת מסע הבחירות שלו למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית לקראת פריימריז הדמוקרטים 2020. חודשים אחדים טרם הכרזתו הרשמית הייתה מועמדותו צוהר להשערות מצד פרשנים פוליטיים. אירוע הבחירות הראשון שקיים נערך ב-7 במרץ 2019 בדנוור, בירת קולורדו. סרטון וידאו בכותרת "Stand Tall" ("עמדו איתן") פורסם כדי להודיע על מסע הבחירות הנשיאותי ובמטרה לנמק את הגורמים שהניעו אותו לרוץ אל הבית הלבן. בשנת 2018 אף הקים ועדת פעולה פוליטית בשם "Giddy Up PAC" לקראת קמפיין נשיאותי, וגייס למעלה מ-600,000 דולר אמריקני בבחירות האמצע שהתקיימו באותה שנה. מסע הבחירות של היקנלופר התקשה לצבור תנופה ונאבק בחוסר תשומת לב תקשורתית בבחירות המקדימות הדמוקרטית שהיו בין כה וכה מרובות-מתמודדים, והיקנלופר סיים את מועמדותו באמצעות סרטון ביוטיוב ב-15 באוגוסט 2019.
ויליאם ארתור דה אוליביירה
ויליאם ארתור דה אוליביירה (בפורטוגזית: William Artur de Oliveira; נולד ב-20 באוקטובר 1982) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ועוזר מאמן במועדון זניט סנקט פטרבורג.
משחק
יליד סאו ברנרדו דו קמפו, ויליאם בילה את הקריירה המוקדמת שלו עם מועדון Associação Atlética Caldense איתו הוא זכה באליפות מדינת מיניירו 2002. לאחר מכן שיחק עם סרה נגרה בסאו פאולו, קסקבל קלוב רקראיטיבו ובמועדון נאסיונל דה רולנדיה. הוא עבר למקסיקו כדי להצטרף לפואבלה פ.ל. בשנת 2005. באותה שנה סיים המועדון בצמרת הפרימרה דיוויסיון A המקסיקנית וזכה באליפות האפרטורה בשנת 2005.
בשנת 2006 הוא חזר לברזיל כששיחק עם אספורטה קלוב אגיה נגרה, אך עד סוף השנה הוא עבר שוב מחוץ לברזיל, הפעם לשחק עם הקבוצה הסרבית "סרם". התצוגות הטובות שלו הפנו את תשומת ליבו של מועדון הסופרליגה הסרבי OFK בלגרד שהביא אותו בינואר 2008.
הוא כבש שבעה שערי ליגה ב-22 משחקים בליגה הסרבית עם OFK ובפגרת החורף של עונת 2008/09 עבר לרוסיה כדי להצטרף למועדון ליגת העל, אמקר פרם. הוא בילה גם כמה חודשים עם שיניק ירוסלב, לפני שהצטרף לדינמו בריאנסק בקיץ 2010. הוא שהה שנתיים בבריאנסק, במדיה הופיע 56 הופעות ליגה וכבש שער אחד. ביולי 2012 הוא חתם על חוזה לשנתיים עם אופה הבשקירית. הוא נותר לשחק באופה ולאחר פרישתו צורף לסגל האימון.
אימון
ב-15 בינואר 2019 הודיעה אופה כי ויליאם עזב את תפקיד האימון שלו כדי לשמש בתפקיד דומה אצל סרגיי סמאק בזניט סנקט פטרבורג.
חיים אישיים
הוא נשוי ולו בן אחד. דובר פורטוגזית, אנגלית ורוסית. בדצמבר 2021 קיבל אזרחות רוסית.
ז'אן פייר-בלוך
ז'אן פייר-בלוך (בצרפתית: Jean Pierre-Bloch; 14 באפריל 1905, פריז, צרפת – 17 במרץ 1999, פריז, צרפת) היה פוליטיקאי יהודי-צרפתי סוציאליסט חבר האספה הלאומית, איש תנועת ההתנגדות הצרפתית במלחמת העולם השנייה ונשיא הליגה הבינלאומית נגד גזענות ואנטישמיות בין השנים 1968–1993.
קורות חיים
פייר-בלוך נולד ב-14 באפריל 1905 בפריז, צרפת. אביו היה תעשיין. הוא למד משפטים בסורבון. במהלך שנות ה-20 המאוחרות עבד כעיתונאי בעיתון Le Populaire.
בשנת 1934 נבחר להיות חבר המועצה הכללית של מחוז אֵן. ב-1935 התמנה לתפקיד סגן ראש עיריית לאן.
בשנת 1936, לאחר ניצחון החזית העממית, התמנה לחבר האספה הלאומית. ב-1938, היה אחד מחברי האספה היחידים שהתנגדו להסכם מינכן.
ב-1939, התנדב לכוחות המזוינים של צרפת, אך נפל בשבי הגרמנים ב-23 ביוני 1940. ב-17 באוקטובר נמלט מהשבי, והצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית בדורדון, שם סייע לטפל, יחד עם אשתו גבי, בסוכנים שהוצנחו לצרפת, משלוחי נשק וציוד שנשלחו ממטה צבא צרפת החופשית בלונדון. באוקטובר 1941 נעצר במרסיי ונכלא באשמת בגידה, אך ב-16 ביולי 1942 נמלט בעזרת אשתו. לאחר בריחתו ניסה להצטרף לצבא צרפת החופשית בלונדון, אך נתפס בספרד ונשלח למחנה מעצר, שם שהה מספר חודשים. בסתיו אותה השנה שוחרר מהמחנה והגיע ללונדון, שם עמד בראש המחלקה האזרחית של המודיעין המרכזי. בספטמבר 1943 הועבר לאלג'יריה, שם פעל להוצאה לפועל של צו כרמיה (שבוטל על ידי משטר צרפת של וישי), וב-20 באוקטובר 1943 הושבה ליהודי אלג'יריה האזרחות הצרפתית שלהם.
ב-1945, לאחר המלחמה, חזר פייר-בלוך לכהן כחבר באספה הלאומית, והמשיך לכהן עד 1947.
ב-1968 מונה לנשיא הליגה הבינלאומית נגד גזענות ואנטישמיות, תפקיד בו כיהן עד 1993. בין השנים 1987–1989 ניהל את הוועדה המייעצת לראש הממשלה בנושא זכויות האדם.
פייר-בלוך נפטר ב-17 במרץ 1999 בפריז, צרפת, בגיל 93.
העצומה לביטול גיל ההסכמה בצרפת
העצומה לביטול גיל ההסכמה בצרפת הופנתה בשנת 1977 לפרלמנט הצרפתי, בקריאה לבטל כמה סעיפים בחוק גיל ההסכמה ולבטל את ההפללה של כל היחסים בהסכמה בין מבוגרים לקטינים מתחת לגיל חמש עשרה (גיל ההסכמה בצרפת). על העצומה חתמו 80 איש, בהם אינטלקטואלים צרפתים רבים, ובראשם מישל פוקו, ובנוסף פוליטיקאים, רופאים ופסיכולוגים בולטים. בשנת 1979, פורסמו שני מכתבים פתוחים בעיתונים צרפתיים המגינים על אנשים שנעצרו באשמת אונס סטטוטורי, בהקשר של ביטול חוקי גיל ההסכמה.
עמדות שהובילו לעצומה
מישל פוקו טען שילדים מסוגלים לתת את הסכמתם ליחסים מיניים, ואמר כי ההנחה ש"הרעיון לפיו ילד לא יכול להסביר מה קרה ולא היה מסוגל לתת את הסכמתו...הוא דבר בלתי מתקבל על הדעת". פוקו, סארטר ועיתונים כמו "ליברסיון" ו"לה מונד" הגנו על הרעיון של יחסים מיניים בין ילדים למבוגרים.
הלך הרוח בקרב אינטלקטואלים בצרפת בתקופה שלאחר מאי 1968 נטה לחופש מיני, לרבות חופש מיני עבור קטינים. דניאל כהן-בנדיט, המכונה "דני האדום" והיה ממנהיגי הסטודנטים במאי 1968, אף כתב בספרו משנת 1975 "הבזאר הגדול" אודות עבודתו בגן ילדים בפרנקפורט: "בכל הכנות מיניותו של הילד מדהימה. עבדתי עם ילדים בני ארבע ושש. כשילדה בת חמש מתחילה להסיר ממך את הבגדים זה פנטסטי, זה משחק ארוטי". עם זאת, מאוחר יותר חזר בו מדבריו וטען ש"אז לא ידעו מה שידוע היום על פדופיליה".
העצומה
מישל פוקו הצהיר כי העצומה נחתמה על ידי עצמו, על ידי הסופר והפעיל ההומוסקסואל גיא הוקוונגהם, השחקן, כותב המחזות והמשפטן ז'אן דנט, רופאת הילדים והפסיכואנליטיקאית לילדים פרנסואז דולטו וגם על ידי אנשים המשתייכים למגוון רחב של עמדות פוליטיות.
על העצומה חתמו 80 איש, בהם אינטלקטואלים צרפתים רבים – בין היתר מישל פוקו, ז'יל דלז, ז'אק דרידה, לואי אראגון, לואי אלתוסר, רולאן בארת, סימון דה בובואר, ז'אן-פול סארטר, פליקס גואטרי, מישל ליריס, אלן רוב-גרייה, פיליפ סולרס, ז'אק רנסייר, ז'אן-פרנסואה ליוטר, פרנסיס פונגה, ברנארד בסרט, גבריאל מצנף – ובנוסף פוליטיקאים, רופאים ופסיכולוגים בולטים שונים.
ב-4 באפריל 1978 שודרה בתחנת הרדיו "פראנס קולטור" בתוכנית "דיאלוגים" שיחה המפרטת את הסיבות לעמדות התומכות בביטול. המשתתפים בתוכנית, מישל פוקו, ז'אן דנט וגיא הוקוונגהם, חתמו כולם על העצומה משנת 1977, יחד עם אינטלקטואלים נוספים. הם האמינו שמערכת העונשין מחליפה את הענישה של מעשים פליליים ביצירת דמות הפרט המסוכן לחברה (ללא קשר לפשע ממשי), וחזו שתביא "חברת סכנות". הם גם הגדירו את הרעיון של הסכמה משפטית כתפיסה חוזית ו"מלכודת", שכן "אף אחד לא עושה חוזה לפני שהוא עושה אהבה". השיחה פורסמה כ"מוסר מיני וחוק", ולאחר מכן הודפסה מחדש כ"סכנת המיניות של ילדים".
פרסום מכתבים פתוחים
מכתב פתוח חתום על ידי 69 אנשים, ביניהם מישל פוקו, ז'יל דלז, ז'אק דרידה, רולאן בארת, פרנסואז דולטו, פיליפ סולר, אלן רוב גריל, לואי אראגון, ברנר קושנר (שר החוץ לעתיד) וז'אק לאנג (שר החינוך לעתיד) פורסם בלה מונד ב-26 ינואר 1977, ערב משפטם של שלושה צרפתים (ברנרד דז'אגר, ז'אן קלוד גאלן וז'אן בורקרד) באיוולין שבצפון צרפת שהואשמו כולם ב"מעשים בלתי מוסריים, ללא אלימות, עם קטינים למטה מגיל 15". שניים מהם היו אז במעצר זמני מאז סתיו 1973 והמכתב התייחס לעובדה זו כשערורייתית, בהתייחסות לפיה "שלוש שנים במעצר על ליטופים ונשיקות זה מספיק...". במכתב נטען כי קיים חוסר פרופורציה בין הכשרת מעשיהם כפשע לבין אופי המעשים הנאשמים, וכן סתירה שכן מתבגרים בצרפת היו אחראים במלואם למעשיהם מגיל 13. הטקסט גם קבע שאם לילדות בנות 13 בצרפת יש את הזכות לקבל גלולה למניעת הריון, אז גם הן צריכות להיות מסוגלות להסכים ליחסי מין, בטענה לזכותם של "בני 12 ו-13 [...] לקיים יחסים עם מי שיבחרו".
מכתב דומה פורסם בעיתון ליברסיון ב-1979, התומך בג'רארד ר', שהואשם בבעילת קטינים והמתין למשפטו במשך שמונה-עשר חודשים, חתום על ידי 63 אנשים, וקבע שג'רארד ר' חי עם ילדות צעירות בנות 6 עד 12 ושהן היו מרוצות מהמצב. המכתב שוחזר מאוחר יותר בעיתון ל'אקספרס, בגיליון 7 במרץ 2001.
מכון הברמן למחקרי ספרות
מכון הברמן למחקרי ספרות הוא מכון מחקר והוצאת ספרים במעמד של עמותה השוכנת מאז 1983 בעיר לוד, המפעיל את המוזיאון למורשת עדות ישראל (ע"ש ד"ר מיכל מלאכי-שרף). מבנה המכון והמוזיאון הוקם בשנת 1983, מייסדו ומנהלו של המכון הוא ד"ר צבי מלאכי.
המכון נקרא על שמו של חוקר מדעי היהדות פרופסור אברהם מאיר הברמן שעסק בחקר השירה והפיוט ובתולדות הספר העברי. ספרייתו של פרופ׳ הברמן שימשה כבסיס לספריית המכון, וספרים שהודפסו מעזבונו אחר פטירתו יצאו לאור בהוצאת המכון. מטרת המכון היא איסוף ספרים, כתבי יד, מסמכים, שירה, סיפורים וחומר אחר הקשור למורשת יהדות צפון אפריקה ועדות המזרח ועריכת מחקרים אקדמיים בתחום.
16 במרץ
16 במרץ הוא היום ה-75 בשנה (76 בשנה מעוברת), בשבוע ה-11 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 290 ימים.
מכון הברמן למחקרי ספרות
בהוצאת הספרים של המכון יוצאים לאור מחקרים אקדמיים וספרים שונים ומחיבוריהם של החשובים בחוקרי יהדות המזרח, אירופה וארץ ישראל בימי הביניים. המכון מוציא מהדורות מדעיות של ספרות עברית מימי הביניים (פיוטים, מחזות, פרוזה וכו׳), בהם חיבורים רבים מרבני ופייטני צפון אפריקה, רבים מהם ממרוקו, תוניס וג׳רבה. המכון מוציא לאור כתב עת להגות יהודית בשם מהות, ובו חומר רב, כאשר עד כה ראו אור שלושים ושניים כרכים.
במכון ארכיון גדול של דפוסים יהודיים מתוניס, מרוקו וטריפולי ובו חומר רב - ספרים, עיתונים, תמונות ופריטי דפוס רבים. בין אוספי המכון ישנו אוסף גדול של דפוסים בתר-שואתיים, ובו חיבורים רבים שנכתבו בצפון אפריקה אחר השואה אודות השואה. בין החיבורים קינות רבות, תפילות שונות וחיבורים כהגדת היטלר ומגילת היטלר, שנכתבו אודות הכיבוש הנאצי בצפון אפריקה.
המכון עוסק בחקר יהדות אתיופיה, היה חלוץ המחקר על מורשת ומסורות הקהילה, הוציא ספרים ומאמרים רבים על תולדות ומורשת יהדות אתיופיה, ואף הפיץ אמצעים פדגוגיים שונים (חוברות, ספרים, קלטות וכדומה) בשיתוף משרד התרבות. ברשות המכון אוסף מסמכים וכתבי יד אתיופיים, ביניהם ארכיונים של ארגונים שונים שפעלו בקרב הפלשים באתיופיה ותכתובות מהקיסר היילה סלאסי, בהתייחסו ליהודים.
המכון שיתף פעולה עם עולים מיהודי הודו, שהוביל להקמת תערוכת קבע במוזיאון למורשת עדות ישראל, ולהשתתפות המכון בהוצאה לאור והפצת חומר רב על הקהילה.
המוזיאון למורשת עדות ישראל
בסמוך למכון הברמן שוכן המוזיאון למורשת עדות ישראל, בו מוצגות תערוכות קבע ותערוכות מתחלפות.
במוזיאון אוסף אתנוגרפי גדול ובו מגוון חפצים מחיי היום-יום של קהילות יהודיות בצפון אפריקה, אסיה ואירופה. במוזיאון אף תצוגת יודאיקה גדולה, אוסף פרוכות ופריטי טקסטיל שונים, אוסף הגדות בן אלפי פריטים (ע"ש ), בית כנסת ובו ארון קודש מאיטליה וספרי תורה עתיקים מכמה מתפוצות ישראל, דגם גדול של בית הכנסת הגדול בתוניס בו מותקנת מערכת להשמעת תפילות שהוקלטו בבית הכנסת הגדול בתוניס.
במוזיאון מוצגות כמה תערוכות קבע של דגמי בתי כנסת מיניאטוריים שחרבו בשואה (אוספי ברוך מיירנץ ומשה ורבין ז״ל), ואולם ובו עשרות מיצגים מחיי העיירה באירופה, העשויים מקש. סמוך לתצוגה זו ישנם חפצים רבים ממזרח ומערב אירופה, וחדר תצוגה ליהדות בוכרה וגאורגיה.
במוזיאון נבנתה תערוכת קבע גדולה על יהדות הודו, ובה הצגה מפורטת של חיי היהודים בקהילות השונות בהודו. מספר פעמים בשנה נערכים טקסים מסורתיים של הקהילה במוזיאון, וספרי מחקר ועיון על הקהילה יוצאים בהוצאת מכון הברמן. כן מוצגות תערוכות קבע ייחודיות על יהדות אתיופיה ובה פריטים מחיי היום-יום באתיופיה, כמו גם מוצגים מחיי הקודש והמסורות היהודיות השונות.
כמסורת, נערכת במוזיאון מדי שנה "סעודת יתרו" אליה מגיעים רבים מבני העדה התוניסאית.
הוצאת הספרים
כן מוציא המכון כתב עת ליצירה יהודית בשם "מהות" (בין תשמ"א לתשמ"ט נקרא "זהות"), כאשר עד עתה יצאו למעלה משלושים כרכים.
מגפת הקורונה בקריית הוותיקן
מגפת הקורונה, שבה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה ברחבי העולם, התפשטה בתחילת מרץ 2020 גם אל עיר-המדינה, קריית הוותיקן, בה יושב הכס הקדוש והעומד בראשה של הכנסייה הנוצרית-קתולית האפיפיור. עיר-המדינה נמצאת במרכז העיר רומא, בירת איטליה. איטליה היא ממוקדי ההתפרצות החמורים באירופה וברחבי העולם. ב-9 ביוני כל חולי הקורונה החלימו והמגפה בעיר-המדינה נבלמה. באמצע חודש אוקטובר דווח על התפרצות בקרב אנשי המשמר השווייצרי של הכס הקדוש שהסתכמה ב-11 חולים נכון ל-15 באוקטובר.
מרץ
ב-5 במרץ הודיעה קריית הוותיקן על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר בכומר שהגיע מאחד "האזורים האדומים" באיטליה, כלומר העיריות שנמצאות תחת הסגר מחמיר ביותר. חמישה חולים שהיו בקשר עם החולה הושמו בהסגר כאמצעי זהירות.
החל מ-8 במרץ מועברת דרשת האפיפיור בשידור חי באינטרנט, אך מתוך ספריית הוותיקן ולא בכיכר פטרוס הקדוש מול המאמינים, כפי שהיה נהוג עד כה. מוזיאוני הוותיקן נסגרו בין 8 במרץ ל-3 באפריל.
ב-10 במרץ, יום לאחר שאיטליה הורתה על הגבלת נסיעות, הוותיקן, "בתיאום עם צעדים שהוצאו על ידי הרשויות האיטלקיות", סגר את כיכר פטרוס הקדוש ואת בזיליקת פטרוס הקדוש לתיירים בין 10 במרץ ל-3 באפריל.
ב-11 במרץ, האפיפיור הציע לראשונה לקיים קבלת קהל כללית באופן וירטואלי, בעקבות ההסגר שהוטל על ידי איטליה ברחבי המדינה.
ב-16 במרץ עזב האפיפיור פרנציסקוס את קריית הוותיקן כדי לבקר בשתי כנסיות ברומא. בבזיליקת סנטה מריה מג'ורה, שם התפלל לפני האיקונה הביזנטית "סאולוס פופולי רומאני", אותו נשא האפיפיור גרגוריוס הראשון בתהלוכה בשנת 593 כשהתפלל לסיום המגפה היוסטיניאנית. לאחר מכן הוא צעד כחצי קילומטר לסן מרצ'לו אל קורסו כדי להתפלל לפני צלב שנחשב על ידי הקתולים כמחולל ניסים שהובל בתהלוכה במהלך המגפה של 1522.
ב-23 במרץ, בוטל ביקור האפיפיור במלטה שתוכנן להתקיים ל-31 במאי.
ב-24 במרץ, הוותיקן הודיע על שלושה מקרים נוספים בשטחו מה שהעלה את מספר המקרים לארבעה מקרים: שני עובדים במוזיאוני הוותיקן ועובד במשרד הספנות.
ב-27 במרץ העביר האפיפיור פרנציסקוס, ברכה מיוחדת של אורבי אט אורבי (לעיר רומא ולעולם) בכיכר פטרוס הקדוש הריקה והתפלל לסיום מגפת הקורונה לפני אותו הצלב שהובא לשם ממקומו הרגיל יומיים לפני כן.
ב-28 במרץ אישר הוותיקן שני מקרים נוספים, מה שהביא את הסכום לשישה מקרים. אחד מהם היה פקיד במזכירות המדינה של הכס הקדוש המתגורר בקאסה סנטה מרתה, מעון האפיפיור. והוא החולה הראשון שזוהה כתושב הוותיקן. המקרה החדש השני היה עובד הוותיקן שעובד עם התושב המדובר. נבדקו כ-170 תושבים ואנשי קשר הדוקים ותוצאותיהם היו שליליות.
אפריל
ב-2 באפריל אישר הוותיקן את המקרה השביעי של הידבקות בנגיף הקורונה, עובד שבודד את עצמו מאז אמצע מרץ.
ב-5 באפריל נחגגה מיסה של יום ראשון של הדקלים בכיכר פטרוס הקדוש לפני קהילה קטנה. מיסת הבוקר של יום חמישי הקדוש נדחתה. שאר הליטורגיות של השבוע הקדוש הועברו ונערכו, כפי שהוכרז ב-27 במרץ, "ללא השתתפות הקהל". המיסה של יום חמישי הקדוש, שהאפיפיור חגג במשך כמה שנים מחוץ לוותיקן עם פליטים או אסירים, נערכה בכיכר פטרוס הקדוש. שטיפת הרגליים הושמטה. כ24 אנשים השתתפו בטקסי יום שישי הטוב, ורק האפיפיור נישק את הצלב. דרך הצלב, שנערכה מאז 1964 בקולוסיאום, נערכה בכיכר פטרוס הקדוש, וכללה משתתפים בודדים, רובם עובדי משרד הבריאות של הוותיקן.
ב-20 באפריל דיווח הכס הקדוש כי אדם תשיעי אובחן חיובי ואושפז להתבוננות. הוא היה בעבודה רק פעם אחת בשבועיים הקודמים ולא אותרו מקרים בין אנשי הקשר שלו באותו היום.
מאי
ב-6 במאי, דיווח הכס הקדוש כי אדם נוסף, עובד שעבד מהבית מתחילת חודש מרץ נמצא חיובי לנגיף.
ספטמבר
בספטמבר, נמצא הקרדינל הפיליפיני לואיס אנטוניו טגל חיובי לנגיף הקורונה לאחר שהגיע לפיליפינים מהוותיקן.
עקרונות עיצוב אוניברסליים ללמידה
עיצוב אוניברסלי ללמידה (באנגלית: Universal Design for Learning או UDL בקיצור), הוא מסגרת של עקרונות מנחים לפיתוח תוכניות לימודים וסביבות למידה גמישות, אשר מותאמות להבדלים שבין הלומדים השונים ולצרכים השונים שלהם, ובכך מעניקות לכולם הזדמנויות שוות ללמידה. העקרונות מבוססים על ההנחה שכל לומד הוא ייחודי, בעל צרכים, תחומי עניין, חוזקות ומגבלות המיוחדים לו. ההתאמה לצרכים השונים נעשית על ידי גמישות והכללת אלטרנטיבות שונות, ולא בניסיון למצוא פתרון אחד שיתאים לכולם.
מגפת הקורונה בקריית הוותיקן
אוקטובר
באוקטובר, נדבקו 4 אנשי המשמר השווייצרי, בנוסף לשלושה מקרים אחרים בוותיקן. בהמשך החודש, 7 שומרים שווייצרים נוספים נמצאו חיוביים לנגיף.
עקרונות עיצוב אוניברסליים ללמידה
על-פי עקרונות העיצוב האוניברסלי ללמידה, על מנת להתאים את תוכני הלימוד וסביבת הלמידה ללומדים השונים, יש לספק ללומדים: מקורות המונח מיוחסים באופן כללי לדייוויד רוז, אן מאייר ועמיתיהם מהמרכז לטכנולוגיה יישומית מיוחדת (Center for Applied Special Technology - CAST)
מגפת הקורונה בקריית הוותיקן
צעדי מנע
הטלת הסגר של איטליה השתקפה גם בקריית הוותיקן. האטרקציות התיירותיות נסגרו. כדי להימנע מהתכנסויות פומביות והעברת הנגיף, האפיפיור פרנציסקוס ביטל את הופעותיו הקבועות בציבור והעביר אותן באינטרנט.
עקרונות עיצוב אוניברסליים ללמידה
מקורות המונח
מקור ההשראה למונח הגיעה מתפיסת העיצוב האוניברסלי באדריכלות ובפיתוח מוצרים. תנועת העיצוב האוניברסלי קוראת לעיצוב מבנים ומוצרים כך שמלכתחילה יהיו ניתנים לשימוש על ידי כל אדם, עד כמה שהדבר ניתן, ללא צורך בהתאמה או עיצוב מיוחד. עקרונות העיצוב האוניברסלי ללמידה מיישמים את הרעיון הזה ללמידה: הם מציעים מגוון גמיש של מטרות, שיטות, חומרי לימוד ודרכי הערכה, אשר מאפשרים למחנכים לספק את הצרכים השונים של התלמידים. תוכנית לימודים אשר מעוצבת על פי עקרונות אלו, מתוכננת מראש באופן המאפשר התאמה וגמישות לצרכים השונים של הלומדים.
מגפת הקורונה בקריית הוותיקן
צעדי מנע
באפריל אמר האפיפיור פרנציסקוס למראיין כי תושבי קאסה סנטה מרתה עובדים מחדריהם וכעת מוגשות ארוחות בשתי משמרות כדי לאפשר התרחקות חברתית.
עקרונות עיצוב אוניברסליים ללמידה
מקורות המונח
יוזמות חינוכיות, כמו עיצוב אוניברסלי להוראה (UDI) ועיצוב הוראה אוניברסלי (UID), מאמצים את העקרונות של העיצוב האוניברסלי למוצרים בסביבות לימודים, במיוחד בלימודים הגבוהים. בעוד שיוזמות אלו דומות לעקרונות ה- UDL, ובמקרים מסוימים הן בעלות מטרות תואמות, הן אינן מקבילות ל-UDL, ומדובר במסגרות שונות ונפרדות.
פירוט העקרונות
עקרונות העיצוב האוניברסלי ללמידה מתחלקים לשלושה עקרונות, ובכל אחד מהם שלושה קווים מנחים:
עקרון I דרכי ייצוג רבות ומגוונות עקרון II דרכי ביטוי ופעולה רבות ומגוונות עקרון III דרכים מגוונות ליצירת מחויבות התלמיד לתהליך הלימוד
יישום העקרונות
יישום העקרונות בחומרי הלימוד ובפעילויות הלמידה יכול להגביר את נגישותם ללומדים הנבדלים ביכולותיהם לראות, לשמוע, לדבר, להתנייד, לקרוא, לכתוב, וכדומה. לדוגמה, חומר לימוד המודפס באופן סטנדרטי אינו נגיש לעיוורים, ומערים קשיים על תלמידים עם דיסלקסיה. אותו חומר לימוד בפורמט אלקטרוני המעוצב באופן אוניברסלי יכול לאפשר הקראת טקסט, הדפסה בכתב ברייל, ארגון החומר באופן סכמטי, ועוד. . יישום העקרונות נעשה באופן היעיל ביותר באמצעים דיגיטליים, זאת בשל הגמישות ומגוון התצוגות והפעולות שהם מאפשרים.
עקרונות העיצוב האוניברסלי נבדלים מטכנולוגיה מסייעת. הטכנולוגיה המסייעת מיועדת לסייע לתלמידים בנגישות לתוכנית הלימודים הרגילה, באמצעות עזרים שונים, כמו מכשיר להגדלת טקסט, ואינה מכוונת לשנות את תוכנית הלימוד. עקרונות העיצוב, לעומת זאת, מתמקדים בסביבת הלמידה, ולא בתלמיד מסוים בעל צרכים מסוימים. מטרתם לזהות חסמים פוטנציאליים ללמידה בתוכנית הלימודים או בכיתה, ולצמצם אותם באמצעות עיצוב שיאפשר גמישות והתאמת תוכנית הלימודים לכל תלמיד בהתאם לצרכיו.
מוסא ואגה
מוסא ואגה (בצרפתית: Moussa Wagué, נולד ב-4 באוקטובר 1998 בביגנונה שבסנגל) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת המגן הימני ב-אנורתוסיס פמגוסטה ובנבחרת סנגל. ייצג את נבחרתו במונדיאל 2018.
קריירת מועדונים
בצעירותו התאמן והתפתח ואגה באקדמיית אספייר שבקטר, לפני שהצטרף לאויפן הבלגית בנובמבר 2016. ב-21 בינואר 2017 ערך ואגה את הופעת הבכורה המקצועית שלו, בהפסד 1–0 לגנק. ב-18 בפברואר כבש את שערו הראשון בקריירה, השער היחיד בניצחון 1–0 על קורטרייק. עד סוף עונת 2016/2017 ערך הופעות בודדות נוספות בליגה ובפלייאוף ההעפלה לליגה האירופית. בעונת 2017/2018 זכה ליותר דקות משחק, והוא ערך 26 הופעות בליגה הסדירה ובפלייאוף ההעפלה לליגה האירופית.
באוגוסט 2018 עבר ואגה מיופן לברצלונה, מהקבוצות הבכירות בכדורגל בספרד, בתמורה לסכום העברה של 5 מיליון אירו. תחילה שובץ ואגה בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון ששיחקה באותה עת בליגה השלישית בספרד. ב-13 בינואר 2019 הבקיע שער ראשון במדי ברצלונה ב', בניצחון 2–0 על אלקויאנו. במקביל, לאחר שסודרו האישורים הביורוקרטיים לגבי רישומו בקבוצה הבוגרת של המועדון, החל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת ואף להיכלל בסגל הקבוצה לחלק ממשחקיה. ב-6 במרץ ערך את הופעת הבכורה הלא-רשמית במועדון, כששיחק במסגרת הסופר קאפ הקטלאני נגד ז'ירונה. ב-13 באפריל ערך את הופעת הבכורה בלה ליגה כשפתח בהרכב במשחק נגד וסקה.
במהלך הקיץ קודם ואגה לקבוצה הבכירה של ברצלונה. ואגה מיעט לקבל הזדמנויות בקבוצה ולכן הושאל ב-31 בינואר 2020 לניס עד לסיום העונה עם אופציית רכישה.
ב-22 בספטמבר 2020 הושאל ואגה לפאוק סלוניקי.
ב-19 ביולי 2022 חתם ואגה בHNK גוריצה הקרואטית. בדצמבר 2022 שוחרר מהקבוצה.
ב-28 ביוני 2023 חתם באנורתוסיס פמגוסטה הקפריסאית.
קריירת נבחרות
ואגה היה חלק מנבחרת סנגל הצעירה שהגיעה למקום הרביעי בגביע העולם לנוער 2015.
ב-23 במרץ 2017 ערך את הופעת הבכורה בנבחרת סנגל הבוגרת, במשחק ידידות נגד שהסתיים בתיקו 1–1. ואגה ייצג את נבחרתו במונדיאל 2018 שנערך ברוסיה. ב-24 ביוני, במשחק שלב הבתים נגד שהסתיים בתיקו 2–2, הבקיע ואגה שער וכך הפך לשחקן האפריקאי הצעיר ביותר שמבקיע בתולדות המונדיאל. ואגה פתח בשני המשחקים הראשונים בשלב הבתים ונכנס כמחליף בשלישי, אך נבחרתו סיימה את שלב הבתים במקום השלישי והודחה מהטורניר.
הגדת פראג
הגדת פראג היא הגדה של פסח שהודפסה על ידי גרשֹם כהן בפראג בשנת רפ"ז-1526. זוהי ההגדה המצוירת המודפסת הראשונה ששרדה, ומאז הופעתה הודפסה מספר רב של פעמים. ההגדה, שהייתה הראשונה שהודפסה במרכז אירופה לאחר גירוש היהודים מספרד בשנת 1492, שימשה כאבטיפוס למהדורות מאוירות שהודפסו אחריה. איוריה נעשו בטכניקה של חיתוכי עץ והיא שייכת לגרסה האשכנזית של ההגדה בה לציור יש קשר ענייני אל הכתוב, ובשל ראשוניותה קבעה את האיורים והנושאים המרכזיים שהופיעו בהגדות שיוצרו אחריה.
עם הנושאים המופיעים בהגדה נמנים האירועים שקדמו ליציאת מצרים ובהם תיאורים מקראיים וטקסיים המתייחסים לעבודות הפרך שנגזרו לבני ישראל, גזרת השלכת הבנים ליאור, תיאור עשר המכות והבריחה ממצרים וחציית ים סוף.
תיאור ההגדה
בהגדה יש דגש על הפרטים השונים והאותיות המודגשות. מופיעים בה למעלה מ-60 איורים העשויים מחיתוכי עץ ומתארים טקסים סמליים ואלמנטים תנ"כיים ורבניים ואחרים המקשרים בין העבר לחזון והגאולה העתידית מהגלות. השילוב קיים בבניית ההגדה מבחינה ספרותית, באיוריה, בתוספות, בשירים ובפירושים. בהגדה מוסבר כי בלי הנס בו הוציא אלוהים את בני ישראל ממצרים, צאצאיו של העם היום, עדיין היו נותרים עבדים.
בהגדה מופיעות תיבות מאוירות. שמו של מדפיס ההגדה הוא גרשם בן שלמה הכהן, שבסיוע של אחיו, גרונם כץ, סיים את ההגדה ביום האחרון של שנת 1526, כ"ו בטבת רפ"ז. אמן חיתוכי העץ היה ככל הנראה אדם בשם חיים שחור או שוורץ, שכן האות ש' נמצאת בארבעה מחיתוכי העץ; עם זאת ייתכן שחלקם נעשו על ידי אמנים אחרים.
אחד הדברים המפורסמים ביותר בהגדה היא הערה שמתייחסת למילה מרור בהגדה, ושאומרת: "יש מנהג בעולם שהאיש מורה על האשה משום שנאמר אשה רעה מר ממות". ישנן גם מהדורות עם ציור של גבר המצביע על אשתו.
בהגדה מעורבבים נושאים יהודים מסורתיים, מוטיבים ואיקונוגרפיה שהתמזגו יחד עם סגנון אופנתי ועכשווי של הצגת תיאורים דתיים על פי טעמו האישי של האמן.
שירי ההגדה
יש הסבורים כי השיר אחד מי יודע נדפס לראשונה בהגדת פראג ש"ן (1590) עם תרגום ליידיש. השיר נכלל בהגדות של שאר עדות ישראל החל מהמאה ה-19.
בסי פוטר וונו
בסי פוטר וונו (באנגלית: Bessie Potter Vonnoh; 17 בספטמבר 1872 - 8 במרץ 1955) הייתה פסלת אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות עבודות הברונזה הקטנות שלה, בעיקר של סצינות ביתיות ובמזרקות הגן שלה. מטרתה האמנותית המוצהרת, כפי שסיפרה למראיינת בשנת 1925, הייתה "לחפש יופי בעולם היומיומי, לתפוס את השמחה ואת התנופה של החיים האמריקנים המודרניים."
ראשית חייה
בסי אנאוטמה פוטר נולדה בסנט לואיס, מיזורי, בתם היחידה של ילידי אוהיו אלכסנדר ומרי מקנני פוטר. אביה נפטר בשנת 1874, בתאונה, בגיל 38. בשנת 1877 היא ואמה הצטרפו לבני משפחת אמה בשיקגו.
בבית הספר נהנתה משיעור עבודות חימר והחליטה בגיל צעיר שהיא רוצה להיות פסלת. בשנת 1886, בגיל 14, היא נרשמה לשיעורים במכון האמנות בשיקגו. היא יכלה להרשות לעצמה את שכר הלימוד רק כיוון שפסל מקומי, לוראדו טאפט, שכר אותה לעבוד כעוזרת באולפן, בשבתות. בשנים 1890 - 1891 למדה אצל טאפט במכון לאמנות.
עבודות מוקדמות
וונו הפכה לאחת האמניות יחד עם הלן מירס וג'אנט סקודר שסייעו לטאפט בתוכנית הפיסול של בניין הגננות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו. היא גם קיבלה עבודה עצמאית בבניין המדינה של אילינוי בתערוכה. בשנת 1895 היא נסעה לאירופה ופגשה את אוגוסט רודן.
לפסל הידוע ביותר שלה, "אם צעירה" (1896), השתמשה כדוגמנית במרגרט דייזי גרוב (מודי) פרוקטור, אשתו של הפסל אלכסנדר פימיסטר פרוקטור. בשנת 1898 קיבלה את המשימה ליצור פסל - חזה של הגנרל סמואל קרופורד לקשת הזיכרון בפילדלפיה.
בשנת 1899 נישאה לצייר האימפרסיוניסט רוברט וונו, בביתו ברוקלנד לייק, ניו יורק, וירח הדבש היה בפריז. בתערוכת 1900 הוענקה לה מדליית ארד ל"אם צעירה" והציגה פסלון אחר, "נערה רוקדת".
היא הציגה בשתי התערוכות הפאן-אמריקאיות משנת 1901 בבופלו, ניו יורק, וקיבלה הערכה מכובדת עבור "אם צעירה", וגם בתערוכת לואיזיאנה בסנט לואיס, מיזורי, שם הוענקה לה מדליית זהב עבור קבוצה של עשר יצירות.
אמצע החיים
במארס 1903 ציין ה"ניו יורק טיימס" כי היא ובעלה היו שניים מתריסר ציירים ופסלים שהתאגדו כדי ליצור מבנה מיוחד לאולפנים שלהם, ברחוב שישים ושבע במנהטן. באותה העת, שנת 1903, היא ובעלה החלו בקיץ לעבוד באולד ליים, בקונטיקט והפכו לחברים במשך שנים רבות במושבת האמנות שבמקום.
היצירות הקטנות של וונו התאימו לגודל ולסגנון הבית האמריקאי הממוצע, והיה להן ביקוש נרחב. רבות מיצירותיה, כמו "חבצלות מים", היו למעשה דיוקנאות. הפסל חבצלות מים (1913) התבסס על בתם של האמנים העמיתים הלן סבייה ופרנק דומונד באולד ליים. וונו הצהירה כי היא הייתה "נחושה להוכיח שאפשר לייצר דמות מושלמת ומלאת יופי בפסלונים בגובה של עשרה סנטימטרים, ובפירות של שישה סנטימטרים, כפי שניתן היה להפיק בהפקות הגדולות המתאימות למעט בתים." בדצמבר 1912, הניו יורק טיימס, שכתב על עבודותה באקדמיה לאמנות בניו יורק, כינה את הפסלונים שלה "מקסימים". בשנת 1915 הציגה וונו בתערוכת הארמורי. בשנת 1921 היא נבחרה לאקדמיה של האקדמיה הלאומית לעיצוב. היא נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמכתבים בשנת 1931.
בשנת 1933 נפטר בעלה בגיל 75.
שנים מאוחרות יותר
לאחר מות בעלה הראשון, וונו ייצרה מעט יחסית. היא התחתנה שוב בשנת 1948 עם ד"ר אדוארד ליס ג'וניור, אלמן, שנפטר תשעה חודשים לאחר מכן.
בסי וונו עצמה נפטרה בעיר ניו יורק בשנת 1955, בגיל 82. היא קבורה לצד בעלה הראשון, רוברט וונו (1858 - 1933), בבית העלמין של נהר הדוק, באולד ליים, קונטיקט.
סופלי
במקור, הם היו ממולאים באיברי פנים של עוף, בשר טחון או פרובאטורה (סוג של גבינה מאזור מחוז לאציו).
הסופלי דומה לארנצ'יני ולקרוקט הסיציליאניים. כמו כן, ניתן להכין סופלי גם ללא רוטב עגבניות.
הם נאכלים בדרך כלל בידיים כאשר אחד נשבר לשני חלקים, והמוצרלה המותכת נמתחת בדומה לחוט המחבר מכשיר טלפון. זה הוביל לכך שמנות אלה ידועות בשם "סופלי בסגנון טלפון" (supplì al telefono).
הסופלי מוגש בדרך כלל בפיצריות ברחבי איטליה כאנטיפסטו.
הרי הרוקי הצפוניים
הרי הרוקי הצפוניים (באנגלית: Northern Rocky Mountains) המכונים גם הרוקי הצפוניים (באנגלית: Northern Rockies) הם אזור הררי בצפון הרי הרוקי הקנדיים. הגבול הצפוני של אזור זה הוא נהר ליארד, המהווה את גבולו הצפוני של רכס הרי הרוקי כולו. יש מחלוקת בין גאוגרפים בדבר הגבול הדרומי של אזור זה, כאשר חלק מהם מציינים את הר אובינגטון ואת מעבר מנקמן כגבול הדרומי של האזור (כאשר מדרום מצויים הרכסים הקונטיננטליים). אחרים מתחמים את הרי הרוקי הצפוניים כהרים שמצפון לאגם ויליסטון ונהר פיס, ואחרים כוללים בשטח הרי הרוקי הצפוניים את רכס הארט, עד הר רובסון.
פארקים פרובינציאליים
בנוסף לפארק הפרובינציאלי צפון הרי הרוקי, מצויים באזור גם ההרים:
סילביה אלברטו
ביוגרפיה
היא בוגרת תואר ללימודי תיאטרון בבית הספר לתיאטרון וקולנוע של ליסבון, היא גם בעלת תואר שני בלימודי תורת הספרות מטעם אוניברסיטת ליסבון.
היא החלה את הקריירה הטלוויזיונית שלה לראשונה בתוכנית הילדים Clube Disney אשר הגישה ששודרה בערוץ הממלכתי RTP1 בשנת 2000, לאחר מכן הגישה ב-2001 את תוכנית הנוער Clube da Europa בערוץ RTP2, שעסקה בחינוך על האיחוד האירופי, ועל ההיסטוריה, התרבות והגאוגרפיה של אירופה.
היא הגישה תוכנית בוקר בתחנת הרדיו Mix FM עד שנת 2002. באותה שנה התחילה לעבוד ככתבת מטעם ערוץ SIC.
אלברטו נבחרה להנחות את תחרות האירוויזיון 2018 לצד קטרינה פורטדו, דניאלה רוח ופילומנה קאוטלה אשר נערכה בליסבון שבפורטוגל.
יורם לב-רן
יורם לב-רן הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שפיקד על עוצבת אדירים במילואים ושימש כסגן ראש רשות חירום לאומית.
שירותו הצבאי
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל התותחנים, סיים את מסלול ההכשרה ללוחמים, השלים קורס קצינים ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון כמפקד סוללה. בהמשך שימש כמפקד גדוד 405 וכמפקד עוצבת אדירים במילואים. לאחר מכן עבר לשירות בפיקוד העורף ושימש כמפקד מחוז ירושלים של פיקוד העורף דאז. בשנים 2010–2013 שימש כמפקד בה"ד 16 (בית הספר הלאומי לחילוץ והצלה של פיקוד העורף אשר זכה לתואר לאומי כחלק מתפקידו בהכשרת חיילי וקציני פקע"ר).
במהלך שירותו, לב-רן הוביל תרגילי התגוננות לעורף האזרחי וכן פיקד על מאמצי חילוץ והצלה נרחבים בהם פיקוד על חילוץ נפגעים כתוצאה מפיצוץ הגז בנתניה, קריסת מבנה כתוצאה מרע"ד ועוד.
לאחר שחרורו מצה"ל שימש לב-רן כסגן ראש רשות חירום לאומית. הוביל בנייה והובלה של פרויקטים לאומיים של משרדים ממשלתיים כדוגמת משרד הבריאות וכיום משמש כמכשיר גופים אזרחיים רבים בתחומים הנוגעים להגנה על העורף האזרחי בארץ ובחו"ל.
בשנת 2020 הצטרף לתנועת "הביטחוניסטים", שקוראת לסיפוח יהודה ושומרון.
בפנים
בחודש מאי 2019, הכריזו השחקניות הראשיות מגי סיוונטוס ונג'ווה נימרי, שהסדרה בת: "בפנים: נווה מדבר" תעלה לשידור ב-20 באפריל 2020.
עלילה
מאקרנה פריירו היא אישה צעירה ונאיבית אשר מנהלת רומן עם הבוס שלה, בעוד שהוא מנצל את ההתאהבות שלה בו ומבקש ממנה לבצע עבורו מניפולציות חשבונאיות מכורח תפקידה. תופסים אותה במעשה והיא מואשמת בארבע עבירות מס שונות, כתוצאה מכך היא נכלאת בכלא קרוז דל סור כאמצעי זהירות ונדרשת לשלם דמי ערבות בגובה אבסורדי כדי לצאת מהכלא.
בכלא, מאקרנה מבינה במהרה שכדי לשרוד את התקופה בכלא אם תורשע במשפט, היא תצטרך לפתח חוסן נפשי, להתגבר על הקשיים ולהתעקש על הדברים שחשובים לה, גם כשהמחיר כבד. במהלך שהותה, מקרנה מכירה אויבות מרות לצד חברות טובות.
כדי לשלם את הערבות, המשפחה של מאקרנה מתערבת בפשע ישן כדי למצוא סכום כסף של כ-9 מיליון יורו שלפי השמועות נגנב בידי אחת העצירות בכלא. ביומה הראשון שם, מאקרנה מתחברת לעצירה זו אך בבוקר למחרת העצירה נמצאת מתה, כשלפי החשד נרצחה בידי עצירות אחרות בקרוז דל סור.
סקירת סדרה
בתחילה עלתה הסדרה לשידור ב-20 באפריל 2015, בספרד בערוץ הספרדי Antena 3. לאחר מכן נרכשה ב-23 באפריל 2018, הסדרה עלתה לשידור בעונה השלישית והרביעית ושודרה בערוץ פוקס ספרד. הסדרה הסתיימה לאחר 4 עונות ו-40 פרקים.
ביקורת
הסדרה החלה לקבל ביקורות כאשר הוכרזה וחשפה את הפרומו הרשמי שלה. בתחילה מצאו הביקורות השוואה בינה ובין הסדרה האמריקאית "כתום זה השחור החדש", וכמה מאמצעי התקשורת האשימו שהסדרה היא העתק מדויק של הסדרה "כתום זה השחור החדש". אולם בהקרנת הבכורה של הפרק הראשון למבקרים, הסבירו המבקרים ש"כתום זה השחור החדש" היא סדרת דרמה קומדיה, ואילו "בפנים" היא סדרת דרמה ומתח ללא הומור.
ניאגויה בסאראב
נְיאָגוֹיֶה בַּסאראב (ברומנית: Neagoe Basarab, ? - 15 בספטמבר 1521) היה שליט נסיכות ולאכיה בין השנים 1521-1512.
מוצאו של ניאגויה שנוי במחלוקת, אביו, לפי הצהרת ניאגויה עצמו, היה בסאראב הצעיר צפלוש. ההיסטוריונים חלוקים לגבי הקשר בין אימו, נְיאָגָה ובין אביו - יש הטוענים שניאגה הייתה אחותו של הבויאר, הוורניק הגדול, פְרְבו קראיובסקו Pârvu Craiovescu ונשואה לבסאראב הצעיר, אחרים טוענים שהייתה רעייתו של קראיובסקו והקשר עם בסאראב היה מחוץ לנישואין. בנוסף לאלה יש גם היסטוריונים שלא מקבלים את הצהרתו של ניאגויה ורואים בו בן של קראיובסקו.
שלטונו
ניאגויה גדל והתחנך בביתו של קראיובסקו, קיבל הכשרה בשפות ובאמנויות ואף נסע לארצות זרות, ביקר במדינות במרכז אירופה ובאימפריה העות'מאנית. ב-28 בינואר 1501 התמנה לפוסטלניק, בדצמבר, באותה שנה, קודם לפוסטלניק גדול וכיהן בתפקיד זה עד 19 ביוני 1509. ב-24 באפריל 1509 התמנה לקומיס גדול וכיהן במשרה זו עד 28 בנובמבר 1911.
הבויארים של קראיובה, משפחת קראיובסקו, היו רבי השפעה ותפסו תפקידים נכבדים בחצר השליט. השליט שקדם לניאגויה, ולאד החמישי (הצעיר) קידם את גיסו לתפקיד בכיר, מעל בני משפחת קראיובסקו וכך נוצר סכסוך בינו ובין משפחה רבת השפעה זו. השליט התחיל לחשוש שניאגויה מפתח שאיפות לתפיסת כס השלטון, לכן התחיל ללחוץ את משפחת קראיובסקו. בני קראיובסקו חצו את הדנובה דרומה ופנו בבקשת עזרה למושל העות'מאני שקידם את ולאד לשלטון. המושל העות'מאני יצא עם צבאו ועם לוחמי משפחת קראיובסקו אל בוקרשט, שם, בפרוור וקרשט נערך קרב שבו נוצח ולאד ונלקח בשבי. בהוראת המושל העות'מאני נערף ולאד וניאגויה עלה לכס השלטון.
בתקופת שלטונו של ניאגויה בסאראב נסיכות ולאכיה לא ניהלה מלחמות, המסחר והאומנויות התפתחו, נבנו כנסיות רבות ובמיוחד ראויה לציון הקתדרלה שנבנתה בקורטיה דה ארג'ש, היפה בכנסיות ולאכיה, שסביבה צמחה האגדה על הבנאי מנולה.
ניאגויה בסאראב היה נשוי לנסיכה הסרבית מיליצה דספינה, בתו של הדספוט יובן ברנקוביץ'. ניאגויה בסאראב חיבר ספר לימוד נודע, מהספרים הראשונים בספרות הרומנית. הספר, "לקחיו של ניאגויה בסאראב אל בנו תאודוסיה" (Învăţăturile lui Neagoe Basarab către fiul sau Teodosie), נכתב בשפה הסלבונית ותורגם לרומנית.
Bilionera
Bilionera (בעברית: מיליארדרית) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הרומנייה אוטיליה. השיר יצא לאור ב-10 בספטמבר 2014, על ידי חברת התקליטים ג'ייהאפס רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום. בנוסף לגרסתו המקורית של השיר, יצאו גם כמה גרסאות רמיקס שלו שפורסמו בספוטיפיי.
השיר הגיע למקום ה-17 במצעד השירים של רומניה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מייק וולס, עמנואלה אונצ'ה ואנדריי ויטאן והופק על ידי רמון ופרסטון (ROU). השיר בדיוק כמו השם שלו, מדבר על הכמיהה של אוטיליה להיות מיליארדרית, תוך שהיא מדברת על הכמיהות הנוספות שלה ועל הדברים שהיא מעוניינת להשיג ולעשות.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-18 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-10 בספטמבר 2014, בערוץ היוטיוב של ג'ייהאפס רקורדס. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את אוטיליה ביחד עם רקדני ליווי נוספים, מבצעים תנועות ריקוד שונות לפי הצלילים של השיר, תוך שניתן לראותה שרה את השיר ומבצעת תנועות ריקוד שונות גם כן.
דומיניקה במשחקים האולימפיים לנוער
דומיניקה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מדומיניקה לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער הדומיניקים היא בעיקר סמלית.
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של דומיניקה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שלושה ספורטאים שהתחרו בענף האתלטיקה. אף אחד מספורטאי המשלחת לא העפיל לגמר. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שני ספורטאים שהתחרו בענף האתלטיקה. בדומה לאולימפיאדת הנוער סינגפור, אף אחד מספורטאי המשלחת לא העפיל לגמר.
שמורת אלוני אבא
שמורת טבע אלוני אבא היא שמורת טבע בגליל התחתון המערבי הממוקמת בין מושב בית לחם הגלילית וקיבוץ אלונים בסמיכות למושב אלוני אבא, ובה שרידיו של יער אלונים קדום. שטחה של השמורה הוא כ-960 דונם. שמורת הטבע נקראת על שם היישוב הסמוך אלוני אבא.
גאולוגיה
האזור משופע בסלעי משקע מתקופת אאוקן. סלעי משקע אלה מצופים שכבת נארי.
החי והצומח בשמורה
רב שטחה של השמורה מכוסה בעצי אלון התבור. ביער פורחים מיני גאופיטים, מהם ניתן לחזות בכלניות על שלל גווניהן, רקפות, וסחלבים. בנוסף לאלונים הגדלים בשטח השמורה גדלים בה, לבנה רפואי, אלה ארצישראלית, כליל החורש ועצי חרובים. נזקים רבים הסבו לשמורה, מלחמות בעת החדשה. במלחמת העולם הראשונה הסבו הטורקים נזק עצום לעצי היער אשר נכרתו לשימושם הצבאי. בשמורה דרים יונקים רבים ביניהם שועלים, ותנים. ניתן גם לצפות בציפורים רבות כעורבנים ושחרוריים. מקומם של הזוחלים גם הוא אינו נפקד וניתן לראות בשמורה לטאות ירוקות וקמטנים.
כרמזלך
השם כרמזלך מתייחס גם למחבת המשמשת באופן מסורתי כדי ליצור את הלביבות. קיימת גרסה של כרמזלך תפוחי אדמה הדומה ללביבות המוגשות בחנוכה. קיימות גרסאות שונות של לביבות בהן גם כאלה הממולאות בפירות יבשים ואגוזים ומוגשות כקינוח.
הבריחה (סרט, 1972)
הבריחה (באנגלית: The Getaway) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1972 בבימויו של סאם פקינפה עם סטיב מקווין ואלי מק'גרו בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "הבריחה" של ג'ים תומפסון משנת 1958. הסרט הצליח מאוד מבחינה מסחרית וכן הרימייק מ-1994 בכיכובם של אלק בולדווין וקים בסינג'ר.
זה סרט פשע שבניגוד לסרטים אחרים מסוגו בהם הפושעים נעצרים, נפצעים או מחוסלים, כאן הם מצליחים לברוח מארצות הברית למקסיקו ולהישאר בחיים נגד כל הסיכויים.
קווינסי ג'ונס היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על הפסקול המקורי הטוב ביותר.
מקווין ומקגרו הכירו זה את זו בצילומי הסרט ונישאו. נישואיהם החזיקו חמש שנים עד לגירושים.
תקציר העלילה
קרטר "דוק" מקוי (סטיב מקווין) נידון לעשר שנות מאסר על שוד מזוין. הוא יושב בכלא כבר ארבע שנים ובקשותיו לקיצור עונשו נדחות. הוא מבקש מאשתו קרול (אלי מק'גרו) כי תפעל לשחרורו דרך ג'ק בינון (בן ג'ונסון), פוליטיקאי מושחת ובעל קשרים בסן אנטוניו. בינון מתנה זאת בהסכמתו של "דוק" לבצע שוד גדול של בנק לאחר שחרורו וכן בהסכמתה של קרול לקיים אתו יחסים. כשהתנאים האלה מולאו, משתחרר "דוק" מהכלא.
"דוק" מתכנן את השוד על ידי תצפיות על הבנק. ביום השוד הוא מגיע עם אשתו ועם פרנק ורודי. הוא חודר לבנק דרך תעלת קשר, מנתק את האזעקה וחבריו פורצים רעולים ומשכיבים ארצה את העובדים. דוק נכנס לכספת ואוסף את הכסף. השומר מנסה לאחוז באקדח אך פרנק הורג אותו. הם נסוגים לחוד ובדרך הורג רודי את פרנק ומחכה לדוק וקרול בנקודה מוסכמת שם הוא מתכוון לחסל אותם ולקחת את הכסף לעצמו. דוק מקדים אותו, יורה בו אך לא מוודא הריגה. רודי לבוש באפוד מגן נפצע רק בכתפו. הוא מוצא את וטרינר הרולד קלינטון (ג'ון דודסון) שמטפל בפצעו ובינתיים הוא מתעסק עם אשתו, פראן (סאלי סטרטרס).
דוק וקרול ממשיכים בדרכם דרומה כשתמונותיהם מפורסמות בעיתונים ובטלוויזיה. בכל מקום הם מזוהים ונמלטים בעור שיניהם תוך ירי ורדיפה של שוטרים. לבסוף הם מגיעים למלון באל פאסו לא רחוק מגבול מקסיקו. למלון הזה מגיעים גם רודי והזוג קלינטון. הבעל תולה את עצמו ואשתו ממשיכה להתעלס עם רודי. למקום מגיעים גם חבריו של ג'ק בינון. מטרת כולם היא לחסל את הזוג מקוי ולקחת את הכסף.
במלון מתחולל קרב יריות ממושך שבסופו מצליח "דוק" לחסל את כולם ולברוח עם אשתו. הם נכנסים לתוך מיכל אשפה, מועלים למשאית אשפה ונשפכים לבסוף לתוך מזבלה כשהם עדיין בחיים עם תיק הכסף. הם משתלטים על טנדר ובו "קאובוי" קשיש חביב (סלים פיקנס) שמעביר אותם למקסיקו והם נותנים לו 30,000 דולר תמורת הטנדר והשירות האדיב.
יצאת נסיך
הסרט מתמקד בפייג' מורגן, סטודנטית במכללה בוויסקונסין, המתאהבת בסטודנט בשם אדי, שמתברר כנסיך דנמרק. פייג' היא סטודנטית מצטיינת ושאפתנית, המנסה להתקבל לג'ונס הופקינס ללימודי רפואה. אדי מגיע למכללה בניסיון להתחמק מתפקידו כנסיך. השניים מתעמתים בתחילה, אך בהמשך מתיידדים ובסוף אף מתאהבים. אדי חווה לראשונה חיים כאדם פשוט, מבלי שאיש יודע שהוא נסיך. פייג' צריכה להחליט האם היא נשארת עם אדי בדנמרק בתור בת מלוכה, או ממשיכה ללימודי הרפואה, ולשאיפתה להיות רופאה בתוכנית רופאים ללא גבולות.
סרטי המשך
הסרט גרר שלושה סרטי המשך ישירים לווידאו, שהופקו על ידי כותבים שונים ובמאית חדשה, כאשר קם חסקין החליפה את ג'וליה סטיילס בתפקיד פייג' מורגן: "יצאת נסיך 2: החתונה המלכותית" (2004), "יצאת נסיך 3: ירח דבש מלכות" (2008), ו"יצאת נסיך 4: הרפתקת הפיל" (2010).
בצלאל סמוטריץ'
בצלאל יואל סְמוֹטְרִיץ' (נולד ב-27 בפברואר 1980, י' באדר ה'תש"ם) הוא פוליטיקאי ישראלי המשמש כשר האוצר, שר במשרד הביטחון ויושב ראש מפלגת הציונות הדתית. כיהן כשר התחבורה והבטיחות בדרכים ובמשך כשבע שנים כחבר הכנסת.
לפני כניסתו לחיים הפוליטיים שימש מנהל הפעילות של תנועת רגבים ומנהל ישיבת קדומים. עורך דין בהכשרתו.
ביוגרפיה
סמוטריץ' נולד בה'תש"ם (1980) בחיספין שברמת הגולן, לרב חיים ירוחם סמוטריץ', רב המושב בית יתיר לשעבר ור"מ בישיבת ניר קריית ארבע, וליוכבד לבית מנזון.
בגיל 28 התגייס לצה"ל, ושירת במשך שנה וארבעה חודשים בזירת מרכז בחטיבת המבצעים של המטה הכללי.
לדבריו, מורי דרכו הם הרב יצחק בן שחר ואביו.
פעילות ציבורית
בתמוז התשס"ה (יולי 2005), בעת המחאה נגד תוכנית ההתנתקות, נעצר סמוטריץ' על ידי השב"כ יחד עם ארבעה פעילי ימין בחשד שארגנו חסימות כבישים שאירעו באותה תקופה. סמוטריץ' הוחזק בכלא שקמה במשך שלושה שבועות ובמעצר בית שלושה שבועות נוספים, לאחריהם שוחרר ללא שהוגש נגדו כתב אישום. לדבריו, מטרת המעצר והחקירות הייתה למנוע צעדת המונים לעבר גוש קטיף "שישתקו את החיים במדינה". בעת המעצר נמצאו בביתו של אחד העצורים חומר דליק ושמן, שלאחר המעצר פורסם שעל פי החשד שימשו לארגון הפרות הסדר וחסימות הכבישים.
ב-2015, לאחר שהוצב ברשימת הבית היהודי לקראת הבחירות לכנסת העשרים, נכתב בתקשורת שהחומר שנתפס היה "700 ליטרים של דלק ושמן". במהלך השנים הבאות עלו מספר פעמים טענות לפיהן סמוטריץ' היה זה שנתפס עם החומר הדליק, וכן שתכנן לבצע בעזרתו פיגוע. סמוטריץ' הכחיש את הטענות. ב-2019, לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, אמר יצחק אילן, שהיה ראש אגף החקירות בשב"כ בזמן המעצר וחבר רשימת כחול לבן בעת הראיון, שסמוטריץ' "רצה לפוצץ מכוניות נוסעות בכביש איילון" ונתפס "עם 700 ליטר של חומר". סמוטריץ' שלח מכתב התראה לאילן, אך לא תבע אותו. ב-2022 פורסם ראיון עם פעיל ימין אנונימי, שנטען שהיה מעורב בפרשה, ולפיו הרעיון היה "לשפוך שמן על הכביש לאחר שחוסמים אותו", ותוכנן ללא ידיעתו של סמוטריץ'.
בחשון התשס"ז (נובמבר 2006) נמנה עם מארגני "מצעד העוז והענווה", שבו צעדו כ-200 איש בלוויית בהמות וכלבים כמחאה על מצעד הגאווה בירושלים, מצעד שכונה בתקשורת "מצעד הבהמות". כשנשאל על הנושא ב-2015 אמר שהוא מתחרט על המצעד. בשיחה עם תלמידי תיכון בגבעתיים בשנת התשע"ה (2015) בתגובה לקריאה של תלמיד מהקהל בשיחה בנושא הקהילה הגאה אמר סמוטריץ' "אני הומופוב גאה".
נמנה עם מייסדי עמותת "רגבים" ב-2006, ושימש כמנהל הפעילות שלה. התמנה למנהל ישיבת קדומים ונמנה עם מייסדי איגוד הישיבות הגבוהות. שימש נציג ציבור במליאת מועצת העיתונות, חבר הנהלה בישיבת בני חיל ובתנועת קוממיות בגרעין החינוכי בנתניה.
פעילות פוליטית
התמודדותו הראשונה של סמוטריץ' לכנסת הייתה בבחירות לכנסת השמונה עשרה ב-2009, בה הוצב במקום התשיעי ברשימת האיחוד הלאומי, ובהתאם לחוק הבחירות לכנסת שוחרר לשלושה חודשים משירותו בצה"ל, לאחריהם חזר להשלים את שירותו. המפלגה זכתה בארבעה מנדטים, וסמוטריץ' לא נכנס לכנסת. בתחילה, סמוטריץ' התנגד לכניסתו לפוליטיקה, אך עשה זאת בעקבות הוראת רבותיו ובראשם הרב חיים דרוקמן שקבעו שמדובר בצעד נצרך.
בשנת 2015, לקראת הבחירות לכנסת העשרים, הוצב במקום התשיעי ברשימת הבית היהודי, לאחר שנבחר על ידי מרכז האיחוד הלאומי – תקומה למקום השני שהוקצה לה ברשימה. בעקבות פטירתו של השר אורי אורבך, קודם סמוטריץ' למקום השמיני ברשימה ונבחר לכנסת. הוא מונה לסגן יושב ראש הכנסת ולחבר בוועדת הכספים ובוועדת הפנים והגנת הסביבה.