cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המערכה בצפון אפריקה
מבצע לפיד והמערכה בתוניסיה
בסוף פברואר ובראשית מרץ 1943 ביצעו כוחות הציר בתוניסיה, שכללו בשלב זה שתי ארמיות גרמניות־איטלקיות, מספר התקפות נגד כוחות בעלות הברית. אף על פי שהשיגו מספר הצלחות מקומיות, בעיקר נגד הכוחות האמריקניים, נבלמו התקפות אלו לאחר זמן קצר, ולא הצליחו למנוע את חבירת כוחות בעלות הברית, שהתקדמו לכיוון תוניסיה ממזרח וממערב. באפריל 1943 חידשו כוחות בעלות הברית את המתקפה על השטח שנותר בידי כוחות הציר בתוניסיה, שטח שהלך והצטמצם בהדרגה. השליטה המוחלטת שהשיגו כוחות האוויר והים של בעלות הברית במערב אגן הים התיכון, חרצה את גורלם של כוחות הציר בתוניסיה, שדרכי האספקה שלהם נותקו. ב־12 במאי 1943 נכנעו שרידי כוחות הציר בתוניסיה ויותר מרבע מיליון חיילים גרמנים ואיטלקים נפלו בשבי. בכך הסתיימה המערכה הצבאית בזירת צפון אפריקה, וכוחות בעלות הברית השלימו את השתלטותם על כל החוף הצפון אפריקני.
Blood and the Moon
Blood and the Moon (בעברית: הדם והירח) הוא שיר שחובר ב-1928 על ידי המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס ושפורסם באוסף השירים  ה"מדרגה המתפתלת" בשנת 1929, בטרם הודפס מחדש באוסף השירים ה"מדרגה המתפתלת ושירים אחרים" בשנת 1933. ייטס הלחין את השיר ב-1927, בתגובה להתנקשות בחייו של קווין או'היגינס, סגן הנשיא של מדינת אירלנד החופשית, אשר ייטס היה ידוע כמכרו באופן אישי. השיר מכיל נושאים רבים השכיחים בשיריו של ייטס משנות ה-20 ביניהם ניתן לציין את ה"מגדל", התייחסות ל-ת'ור בלילי, שהיה הכותרת של אוסף של שירים שהודפסו שנה לפני שה"דם והירח" פורסם. נושא נוסף המשמש את ייטס בשיר הוא רעיון "הג'ייר הספירלי", אשר היה המוקד העיקרי של השיר "הביאה השנייה", שפורסם ב-1920.
רקע
הירצחו של קווין או'היגינס שימש כזרז העיקרי אשר הניע את ייטס לחבר את השיר. כסגן הנשיא וכשר הפנים בממשלת קוסגרייב, או'היגינס אכף את חוק כוחות החירום של הצבא. יתרה מכך, הוא אף הוקיע וגינה את פעילותם של שבעים ושבעה הפעילים הרפובליקנים ה"בלתי-סדירים", כולל הסופר ארסקין צ'ילדרס, אשר רבים מהפעילים הללו, היו חבריו האישיים של או'היגינס ואף היו בני בריתו במהלך מלחמת העצמאות האירית. או'היגינס נרצח בירית רובה על ידי פעיל רפובליקני ב-10 ביולי 1927. כאשר ייטס שמע על דבר הירצחו של או'היגינס, הוא סירב לאכול ובילה את הערב בהליכה לאורך הרחובות עד שהשמש שקעה.
ת'ור בלילי, המודל הפואטי למגדל המוזכר בשירו זה, היה בניין אנגלו-נורמני בן המאה ה-16 ששימש כטירה ואשר שכן בתחומי נחלת ברונות קילטרטאן, אירלנד. הבניין נקרא במקור "טירת איילנדמור" ו "טירת בלילי", אך ייטס שינה את שמו כאשר הוא רכש את הבניין בשנת 1917 עבור £35. ייטס האמין כי המילה "טירה" הייתה יותר מדי מרהיבה עבור המגדל. הוא החליט אפוא, להשתמש במילה "Thoor" כתחליף ראוי לשם הקודם, מאחר שהמילה הייתה מילה מאונגלזת למילה האירית ל "מגדל", 'túr'. ייטס מציין את המקום כמקור ההשראה למסגרת השיר. בחלק העליון של המגדל היה חדר חסר שימוש, אשר השרה על ייטס לכתוב על דימוי החדר הריק הנדון בשורות 8-12:
בזמן שייטס רכש את המגדל, הוא הכיל בתוכו שבעים ושלוש מדרגות המתוארות בשורות 16-18 של השיר:
הטירה הייתה מורכבת מארבע קומות. בקומה הראשונה היה חדר האוכל, הסלון נמצא בקומה השנייה. הקומה השלישית הכילה את חדר השינה, והקומה העליונה הכילה את "חדר הזרים" אשר נוסף לו היה גם חדר סודי. נוסף על כך, בקומה זאת של המגדל חלונות גדולים נפתחו לכיוון נהר סטרימסטאון הזורם מלמטה. החלונות מוזכרים בשיר בשורות 43-46:
מבנה
השיר מסודר בארבעה בתים בעלי חוסר סימטריה, המשתנים בגודל ובמבנה. הבית הראשון מכיל שלושה חלקים בני ארבע שורות בעלות מבנה חריזה של אבבא אשר אינם מכילים הפסקות בין השורות. הבית השני מכיל 18 שורות של טקסט המכיל שישה טרצטים ארוכים, כאשר ישנו שימוש בחריזה של aaa, אשר גורמת לבתים להיראות מאוד שונים על הדף מהבתים הקודמים להם ומהבתים הבאים לאחר מכן. הבית השלישי הוא דוזיין, בלוק ריבועי של שתים עשרה שורות של שירה המורכבות מארבע שורות כל אחת ובעלות פנטמטר כשהן שבות על חריזה של אבבא. הבית הרביעי והאחרון חוזר על המבנה של זה הקודם לו.
ייטס הסביר את מבנה השיר ברומזו כי שורות השיר מסודרות על הדף בצורה חזותית כך שהן ייצגו את התמונות שמתוארות בטקסט. הבית הראשון מסמל את המגדל המוצג בשורה 2. הוא טען שהוא הלחין את השורות האלה, כפי שהן היו אמורות להיראות, ארוכות ודקות על הדף על מנת להשיג את קווי המתאר של המגדל ואת האופן שבו הוא בנוי. הבית השני מייצג את גרם המדרגות המוזכר בשורה 17, מה שיכול להסביר את העובדה כי הבית חסר סימטריה בינות לשורות שלו, אשר נראה כי הן מתרחבות באורכים שונים על הדף בצורה שלא נראתה בבתים האחרים. בתים שלוש וארבע, זהים בצורתם ובמראם על הדף ומייצגים שתי דרכים להסתכל על חלונות המגדל. הבית השלישי מסמל את החלונות הנוצצים מאור הירח החודר מבעד לזכוכית והבית הרביעי מייצג את פנים החדר המאובק אשר בו נאחזים הפרפרים הלכודים.
נושאים
על פי מבקר הספרות נורת'רופ פריי, "הדם והירח" מנסה להציג את ההישגים של התרבות באמצעות משל, המתאר את החלק העליון של המגדל כאותו חלק שהחברה בונה ההופך להיות סמל למוות ולריקבון. בשיר, הפרפרים המגיעים לחלק העליון של המגדל, אינם מסוגלים לברוח דרך החלון ונפוצים לכל עבר ברחבי החדר. הבית השני מוקדש לתיאור אמצעים אחרים שמשוררים עשו בהם שימוש כדי לנסות להסביר את הניסיון הפרטי שלהם לבנות מגדלים משלהם כדי לרומם את התרבות דרך שירה רק כדי לגלות את עצמם וג'ונתן סוויפט בפרט, נגררים חזרה "לתוך האנושות".
היסודות המנוגדים של הדם המתואר בשורה 3, וה"טוהר" של בהירות הירח בשורה 30 מייצגים את הנושא העיקרי של היצירה. פני השטח של הירח נראים כבלתי משתנים, זאת בניגוד לכדור הארץ, אשר הוכתם זה מכבר בדמם של בני האדם כתוצאה מ"הכוח היהיר". כיוון שהשיר מדבר על טהרתם של פני הירח, בבית השלישי, הלן ונדלר מציעה כי השיר מרחיב את הניגוד בין פני הקרקע של הירח לאלו של כדור הארץ, כדי להדגיש את ההבדל בין "בני התמותה לבין הבלתי ניתן להשחתה". עם זאת, היא קובעת בנוסף כי נושא החיים והמוות של השיר הזה משתנה מבחינת המיקוד בבית האחרון כשהמשורר מדבר על הפרפרים הלכודים, אשר "מציג לנו, הקוראים את השיר, את הפאתוס של החיים, ולא את הטבע האלים", כהגדרתה.
תגובת המבקרים
בספרו ייטס, מבקר הספרות הרולד בלום מתאר את השיר כשיר נפלא, אך אמנם תיאטרלי. תוך שהוא מצביע על כך שהבית השני הוא החלק היחיד של השיר הזה אשר נכשל בהשגת המטרה, אותה כינה טירוף "פסאודו-סוויפטיאני". ונדלר נותנת גם היא את תגובתה שלה, באומרה על הבית השני, כי העובדה היא שהוא הבית היחיד שיש בו הפסקות בין השורות, כמו גם חוסר ההתאמה של צורתו ביחס לבתים האחרים. בלום, לעומתה, משתמש בבעיה הטמונה בבית השני של השיר ואף מדגיש כדי להראות שבשיר ישנם פגמים שאינם קיימים ביצירות אחרות שייטס כתב באותה תקופה וטוען כי בעוד שהשיר מייצג ניסיון כן של המשורר, "העוצמתיות חסרה בו".
מתן דרור
מתן דרור (נולד ב-16 בדצמבר 1993) הוא מלחין, מפיק מוזיקלי ותקליטן ישראלי.
ביוגרפיה
דרור החל את דרכו כתקליטן בגיל 13, כשהחל לתקלט במועדונים, ובגיל 14 החל גם להפיק מוזיקה ולפרסם רמיקסים שונים שיצר ברשתות החברתיות. לאחר שירותו בצה"ל כלוחם, למד הפקת מוזיקה אלקטרונית במכללת BPM.
באמצע העשור השני של המאה ה-21, החל דרור לעבוד בצמוד לפזמונאי אבי אוחיון, ובשנת 2016 יצא לאור השיר "טיסה 5325" של הזמר משה פרץ, אותו הלחין דרור יחד עם אוחיון והפיק מוזיקלית. השיר הגיע למקום ה-30 במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ ו-ynet. באותה השנה, יצא שיר נוסף של פרץ, "כוס של יין", אותו הפיק מוזיקלית יחד עם פרץ. בשנת 2017, היה השיר לשיר השישי המושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל לפי נתוני אקו"ם, לצד השירים הנוספים שהפיק דרור: "כל כך יפה לך" של רותם כהן במקום הרביעי, ו"תבואי היום" של אייל גולן במקום השישי, שאף היה לשיר השנה של תחנת הרדיו כאן גימל. באותה השנה, היה דרור למעבד השמיני המושמע ביותר לפי נתוני אקו"ם. ביוני 2017 יצא אלבומו השמיני של משה פרץ, "בחור חדש", אותו הפיק דרור יחד עם פרץ.
בשנת 2018, הפיק דרור את השיר "תל אביב בלילה" של עדן בן זקן, שהיה לשיר ה-13 המושמע ביותר לפי נתוני אקו"ם, ובכך היה דרור למעבד השני המושמע ביותר לאותה השנה. השיר נכלל באלבומה הרביעי של בן זקן, "חיים שלי", שיצא לאור בשנת 2019. עוד באות השנה, יצא אלבומו ה-23 של אייל גולן, "הפוך מהיקום", מתוכו הפיק דרור את רוב השירים, בהם הלהיטים "טירוף מתוק" ו"ממה את מפחדת", בעוד שאת השני הקליט גולן יחד עם בניה ברבי, שנכלל גם באלומו של ברבי, "מישהו איתי כאן", בו הפיק את רוב השירים, שזכה במעמד פלטינה. ביולי של אותה השנה, יצא אלבומו של משה פרץ, "בואי נעשה שלום", אותו הפיק דרור והלחין את מרבית השירים מתוכו. דרור, באותה השנה, היה למעבד השני המושמע ביותר, והמלחין התשיעי המושמע ביותר, לפי נתוני אקו"ם.
בשנת 2020 הפיק את אלבומיהם של הזמרים עומר אדם ואייל גולן בהתאמה, Omer ו"מכאן ועד הנצח", ואף הלחין את רוב השירים מתוכם. בנוסף יצאו הלהיטים "שלמים" של הזמר עידן רפאל חביב ו"מורידים את הירח" של שלומי שבת ואליעד נחום, אותם הפיק והלחין, שהגיעו לצמרת מצעד ההשמעות ברדיו השבועי של חברת מדיה פורסט. באותה השנה היה למעבד השני המושמע ביותר בתחנות הרדיו, על פי נתוני אקו"ם.
ב־2023 עיבד והפיק בשיתוף עם עידן רייכל את שירה של אופק נחמן "ציפור בלי שמיים". ביוני של אותה השנה יצא אלבומו השביעי של עומר אדם, סוף העולם, מתוכו הפיק את השירים "חייל מלבנון" ו"רחוב החרדות", כשבאחרון היה שותף גם בכתיבה. בשנה זו זכה בפרס אקו"ם על הישג השנה למעבד.
חיים אישיים
ב-23 במאי 2022 נישא לבת זוגו אביגל.
הסכם סרביה–קוסובו
הסכם סרביה–קוסובו (באנגלית: Kosovo–Serbia agreement; בסרבית: Споразум Србије и Косова; באלבנית: Marrëveshja Serbi-Kosovë) או הסכם וושינגטון הוא הסכם לנרמול היחסים הכלכליים בין סרביה לבין קוסובו בתיווך ארצות הברית, שנחתם ב-4 בספטמבר 2020 בבית הלבן.
רקע
ב-4 באוקטובר 2019, מינה נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ את השגריר ריצ'רד גרנל כניצגו לשיחות השלום בין סרביה לקוסובו, ולאחר כמה חודשים של שיחות הסכימו המדינות לחדש את הטיסות בין הבירות שלהן.
הסכם זה בא לאחר שנים רבות של סכסוך בין המדינות שהחל במלחמת קוסובו אך למרות ההסכם החלקי שהושג, פורסם כי סרביה ממשיכה להתנגד להכרה רשמית בקוסובו. נשיא סרביה אלכסנדר ווצ'יץ' דיבר על הדיונים שהיו לפני חתימת ההסכם, ואף תיאר אותם כ"ריב גדול בינינו לבין המארחים שלנו" (דונלד טראמפ ובכירי הממשל שלו) וכן על כך שהאמריקאים העדיפו שהסרבים ידברו עם הממשל הישראלי ואף דיבר על אפשרות שהועלה על להוסיף להסכם את אלבניה, שמנהלת עם הסרבים יחסים מאוד מתוחים בעקבות הסכסוך בקוסובו.
קדמו להסכם זה הסכמים שנחתמו בשנים 2013 ו-2015.
יחסי ישראל-סרביה-קוסובו
עד לחתימת ההסכם שבא לאחר מספר שנים של לחץ גורמים אמריקאים ואירופאים, ישראל לא הכירה בקוסובו בין היתר בעקבות החשש שהדבר יצור תקדים שעלול לגרום להכרזה חד-צדדית על עצמאות מצד הרשות הפלסטינית, זאת הסיבה העיקרית לכך שישראל נמנעת מלהכיר בבדלנות של קבוצות אתניות שונות בעולם ומהלחץ של בעלות בריתה של סרביה ומתנגדות לעצמאות קוסובו בהן רוסיה, סין העממית והודו, עם זאת ההכרה של ישראל בקוסובו מגיעה אחרי שקוסובו השקיעה מאמצים על מנת לשכנע את ישראל להכיר בה ואף שלחה משלחות לירושלים על מנת לבחון אפשרות להקים משרד עסקי (בסגנון משרד אינטרסים בישראל).
פרטי ההסכם
על פי תנאי ההסכמים שנחתמו, סרביה השעתה את מאמציה לעודד מדינות אחרות לא להכיר בקוסובו או לבטל את ההכרה לתקופה של שנה, ובתמורה לכך קוסובו לא תגיש בקשה לחברות חדשה בארגונים בין-לאומיים באותה תקופה. שום דבר בהסכם לא מונע ממדינות אחרות להכיר בעצמאותה של קוסובו בתקופה זו, וגם ההסכם אינו מונע מקוסובו לחפש הכרה כזו באופן פעיל. בנוסף, כל מדינה תכיר בתעודות המזהות של המדינה השנייה. הן גם התחייבו לזיהוי שרידים ממלחמת קוסובו ושיקום פליטי המלחמה.
קוסובו וסרביה הסכימו לערוך בדיקת היתכנות משותפת לבחינת אפשרויות שונות להקמת קו הרכבת בין בלגרד-פרישטינה עם נמל ים ב. כמו כן, שתי המדינות הסכימו להקמת מספר קווי רכבת בהם בין היתר, קו הרכבת ניש-פרישטינה וקו הרכבת מרדארה-פרישטינה. בנוסף, הם הסכימו כי בכפר מרדארה יהיה נקודת מעבר בין המדינות. שתי המדינות הסכימו גם לבדוק על שיתוף פעולה בין שתי המדינות עם מחלקת האנרגיה של ארצות הברית על אגם גזיבודה.
כחלק מההסכם הסכימו סרביה וקוסובו להצטרף לאזור מיני שנגן.
כמו כן, שתי המדינות הסכימו לעבוד עם בנק הייצוא–ייבוא של ארצות הברית ועם תאגיד הפיננסים הבין-לאומי האמריקני  לפיתוח ולמימון פרויקטים ועסקים. ארצות הברית הבטיחה לשתי המדינות הלוואות שהובטחו על ידי ממשלת ארצות הברית למימון ולפיתוח התשתית האסטרטגית.
שתי המדינות הסכימו כי יסירו ציוד מרשת 5G במדינות שניתן על ידי "ספקים לא אמינים", והן יאסרו על ספקים כאלו מלהציע בעתיד. נציגים משתי המדינות אישרו כי הדבר מיוחס לוואווי. שתי המדינות התחייבו להגן ולקדם את חופש הדת, כולל תקשורת בין-דתית מחודשת, הגנה על אתרים דתיים ויישום החלטות בית המשפט בנוגע ל, והמשך השבת רכוש יהודי שלא הוחזר מתקופת השואה.
ההסכם מכיל גם הוראות הן לסרביה והן לקוסובו להכיר בחזבאללה כארגון טרור, ולתמוך בהפחתת הפללת ההומוסקסואליות ברחבי העולם.
סרביה הסכימה להעביר את השגרירות שלה בתל אביב לירושלים עד יולי 2021 וישראל וקוסובו הסכימו להכיר זאת בזאת. קוסובו הודיעה כי היא תקים את השגרירות שלה בירושלים. בעוד קוסובו פתחה את שגרירותה בירושלים, סרביה טרם העבירה את שגרירותה לירושלים.
Lakka
Lakka היא הפצת לינוקס המבוססת על ההפצה LibreELEC ונועדה להרצת משחקי וידאו ישנים באמצעות רטרוארץ'.
תוכנה
היא כוללת גם תמיכה באינטרנט אלחוטי, בלוטות' וכן תמיכה בפרוטוקול SMB, Secure Shell, ובפרוטוקול SCP. אלה יכולים לסייע לחיבור בקרי משחק והעברת קבצים למחשבים המריצים את ההפצה דרך האינטרנט.
פלטפורמות
ניתן להריץ את ההפצה על מחשבי 32 ביט ו-64 ביט. נוסף על כך, ישנן גרסאות ייעודיות עבור מחשבי ראספברי פאי ומחשבי לוח נוספים.
ג'ון ויין (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מיס ארצות הברית 1983
מיס ארצות הברית 1983 הייתה תחרות מיס ארצות הברית ה-32 במספר. התחרות נערכה בנוקסוויל שבטנסי.
את התחרות הנחו בוב ברקר וג'ואן ואן ארק, הזוכה הייתה נציגת קליפורניה ג'ולי האייק.
דורון אברמוב
דורון אברמוב הוא פרופסור למימון בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה
אברמוב הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות (1990) ותואר שני בכלכלה ומימון (1994) מאוניברסיטה העברית בירושלים. את תואר הדוקטורט שלו במימון קיבל מבית הספר Wharton באוניברסיטת פנסילבניה (2000).
בשנים 2009–2017 אברמוב מרצה בבית הספר למינהל עסקים של האוניברסיטה העברית בירושלים בנושאים של השקעות וני"ע, אג"חים, אקונומטריקה פיננסית וסמינר באסטרטגיות מסחר בשווקים פיננסיים.
החל משנת 2018 הוא מכהן כפרופסור לכלכלה באוניברסיטת רייכמן.
All Out (2020)
(2020) All Out היה אירוע היאבקות מקצועית בשיטת השלם וצפה של ארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). האירוע נערך ב-5 בספטמבר 2020 באולם ה-Daily's Place בג'קסונוויל, פלורידה והוא היה האירוע השני בסדרת אירועי All Out.
אחד עשר קרבות התנהלו באירוע, כולל שניים שהתקיימו במופע המקדים לאירוע. בקרב המרכזי, ג'ון מוקסלי ניצח את MJF ושמר על אליפות העולם של AEW. עוד ברשימת הקרבות, אורנג' קאסידי ניצח את כריס ג'ריקו בקרב מימוזה מייהם, FTR (קאש וילר ודקס הרווד) ניצחו את קני אומגה ואדם פייג' וזכו באליפות הזוגות של AEW, והיקארו שידה ניצחה את אלופת הנשים של NWA, ת'אנדר רוזה, ושמרה על אליפות הנשים של AEW בקרב בין ארגוני.
רקע
באוגוסט 2019, ארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW) ערך אירוע שלם וצפה בשם All Out. אירוע זה שימש כהמשכון לAll In, אירוע היאבקות מקצועית עצמאי, שנערך ב-1 בספטמבר 2018 ואף שימש כזרז להקמת הארגון בינואר 2019. בעוד שהנשיא ומנכ"ל הארגון, טוני חאן, הצהיר שיתקיים אירוע שני בסדרת אירועי All Out, האירוע לא הוכרז באופן רשמי עד לקיום האירוע Double or Nothing ב-23 במאי, שבו נודע שאירוע שני של All Out יתקיים ב-5 בספטמבר. הכרזה זו ביססה את המעמד של All Out כאירוע שנתי של AEW. ב-5 בספטמבר, הארגון ערך ספיישל שטיח אדום ומופע מקדים לאירוע אשר נודע בשם "The Buy In", כששתי פעילויות אלו שודרו בערוץ היוטיוב של הארגון. עוד באותו היום, רשת הטלוויזיה TNT שידרה תוכנית של שעה אשר נקראה Countdown to All Out, כשתוכנית זו גרפה כ-357 אלף צפיות.
השפעת מגפת הקורונה
האירוע היה אמור להתקיים במרכז סירס בפרוורי שיקגו של הופמן אסטייטס, אילינוי ב-5 בספטמבר 2020. עקב התפרצות מגפת הקורונה, מדינת אילינוי הכריזה על מצב חירום מ-9 במרץ. על פי דיווח מטעם מגזין ההיאבקות Wrestling Observer Newsletter, שציין שמושל אילינוי, ג'יי. בי. פריצקר אסר על קיום אירועים המוניים וועידות המוניות עד להימצאות חיסון לנגיף. בשל הנסיבות, ארגון ההיאבקות AEW הציג את מרבית תכניו ואירועי השלם וצפה שלו מאולם ה-Daily's Place שבג'קסונוויל, פלורידה, ללא קהל מאז הפרק של התוכנית השבועית Dynamite ב-18 במרץ. למרות זאת, הארגון עשה שימוש במספר מתאבקי AEW וחברי צוות במטרה שיופיעו כקהל. ב-21 באוגוסט, AEW החלו למכור מספר כרטיסים מוגבל לאירועים (כ-10 עד 15 אחוזים מתכולת האולם) אשר איפשרו לצופים לנכוח באירועיהם פעם נוספת, אף על פי שהצופים חולקו לקבוצות המכונות "קפסולות". ב-29 באוגוסט, הארגון הודיע שהכרטיסים לאירוע All Out זמינים.
עלילות
ב-29 ביולי בפרק של התוכנית Dynamite, המדורג ראשון בארגון, MJF, שלא הוצמד או הוכנע במהלך קריירת היחידים שלו, פתח בקמפיין בסגנון נשיאותי על מנת להפוך לאלוף העולם של AEW. הוא אמר שהגיע הזמן למשמר חדש ולהחלפתו של המשמר הישן, כשהפנה את ההערה האחרונה אל ג'ון מוקסלי, שלטעמו כשל בהנהגת הארגון. עוד אמר שהוא יהיה זה שינהיג את AEW למשך 25 השנים הבאות. MJF סיים את נאומו בהצבת אתגר למוקסלי, שגם הוא לא הוצמד או הוכנע במהלך קריירת היחידים שלו, על אליפות העולם של AEW באירוע All Out. מספר ימים לאחר מכן, נודע ש-MJF יתמודד מול המנצח בקרב על התואר בין מוקסלי למדורג חמישי, דארבי אלין, באירוע All Out. ב-5 באוגוסט בפרק של התוכנית Dynamite, אף על פי ש-MJF תקף את מוקסלי בעזרת חגורת האליפות שלו, האחרון הגן בהצלחה על תוארו נגד אלין וכתוצאה מכך הקרב בין מוקסלי ל-MJF על התואר הפך רשמי לאירוע All Out. ב-27 באוגוסט בפרק של התוכנית Dynamite, השניים היו במעמד חתימת החוזה לקרב ביניהם, כשהתניית הקרב הייתה שמוקסלי לא יוכל להשתמש במהלך הסיום שלו, ה-Paradigm Shift. סעיף נוסף נוסף לחוזה על ידי מוקסלי, כך שעורך דינו של MJF, מארק סטרלינג, יהיה חייב להתמודד מול מוקסלי בשבוע שבא לאחר מכן ובמידה שהוא לא יעשה זאת, MJF לא יקבל את הקרב המובטח לו באירוע All Out. שבוע לאחר מכן, סטרלינג התמודד מול מוקסלי והפסיד לו על מנת ש-MJF יקבל את הקרב על התואר.
בלילה השני של האירוע Fyter Fest, שנערך ב-8 ביולי, כריס ג'ריקו ניצח את אורנג' קאסידי. אז, קאסידי ניסה להשיג קרב חוזר עם ג'ריקו, שלבסוף הסכים לכך לאחר שקאסידי תקף אותו מספר פעמים, בנוסף להריסת הג'קט הלבן של ג'ריקו בעזרת מיץ תפוזים אשר גרמה למילויו בכתמים. לאחר דיון תחרותי בין השניים, שנוהל על ידי אריק בישוף, השניים התמודדו ביניהם בקרב חוזר ב-12 באוגוסט בפרק של התוכנית Dynamite, שבו קאסידי ניצח. שבוע לאחר מכן, ג'ריקו אמר שמאחר שהם נמצאים בשוויון, הם יהיו חייבים לקיים קרב אחד נוסף אשר יקבע את המנצח בעימות ביניהם. כתוצאה מכך, הוא איתגר את קאסידי לקרב מימוזה מייהם באירוע All Out, שהמנצח בו יקבע על ידי הצמדה, הכנעה או זריקה של היריב אל תוך מיכל מימוזה. לאחר שקאסידי נענה בחיוב לאתגר זה, הוא הותקף על ידי ג'ריקו וחברי קבוצת The Inner Circle.
ב-22 באוגוסט בפרק של התוכנית Dynamite, אלופת הנשים של NWA, ת'אנדר רוזה, הופיעה לראשונה ב-AEW ואף איתגרה את היקארו שידה לקרב על אליפות הנשים של AEW באירוע All Out, בטענה שהיא רצתה להביא מעט כבוד למחלקת הנשים של AEW. חמישה ימים לאחר מכן בתוכנית, הקרב בין השתיים הפך לרשמי.
ב-22 באוגוסט בפרק של התוכנית Dynamite, נודע שארבעה צמדים ישתתפו בקרב גונטלט זוגות בפרק של השבוע הבא והוא יקבע את הצמד אשר יאתגר את אלופי הזוגות של AEW, קני אומגה ואדם פייג', לקרב על אליפות הזוגות של AEW באירוע All Out. ב-27 באוגוסט בתוכנית, המדורגים ראשונים בדירוג, FTR (קאש וילר ודקס הרווד), ניצחו בקרב הגונטלט לאחר שהדיחו את המדורגים שניים בדירוג, בסט פרנדס (צ'אק טיילור וטרנט) וכתוצאה מכך ניתנה להם ההזדמנות להתחרות על חגורות האליפות באירוע All Out. המדורגים רביעיים בדירוג, הנטורל נייטמרס (דאסטין רודס ו-QT מרשל) והמדורגים במקום השלישי בדירוג, היאנג באקס (מאט ג'קסון וניק ג'קסון) השתתפו גם כן בקרב הגונטלט. במהלך הקרב, אדם פייג' בגד ביאנג באקס לאחר שמנע מניק ג'קסון להיחלץ לעזרת אחיו, מאט, ובעקבות זאת גרם להם להיות מודחים מהקרב. בתגובה, היאנג באקס סילקו את פייג' מקבוצת האליט.
מופע מקדים
שני קרבות התקיימו במהלך המופע המקדים אשר נודע בשם "The Buy In".
בקרב הראשון של המופע המקדים ג'ואי ג'נלה (שלווה לקרב על ידי סוני קיס) התמודד מול סרפנטיקו (שלווה לקרב על ידי לות'ר). ג'נלה ניצח בקרב לאחר שביצע על סרפנטיקו את מהלך האלבו דרופ מהחבל העליון.
קרבות מקדימים
האירוע עצמו נפתח בקרב Tooth and Nail בין בריט בייקר (שלוותה לקרב על ידי רבל) לביג סוול. הקרב בין השתיים התקיים בסגנון קולנועי במרפאת השיניים של בייקר. בסיום, סוול שמה מסיכת גז צחוק על פניה של בייקר, מה שהוביל לאובדן הכרה של האחרונה, וכתוצאה מכך סוול ניצחה בקרב.
בקרב השני, היאנג באקס (מאט ג'קסון וניק ג'קסון) התמודדו בקרב זוגות מול ג'וראסיק אקספרס (ילד הג'ונגל ולוצ'סאורוס). בסיום, האחים ג'קסון ביצעו על ילד הג'ונגל את מהלך הסיום המשותף שלהם, ה-BTE Trigger, ולאחר מכן מאט ג'קסון הצמיד את האחרון לניצחון.
הקרב שבא לאחר מכן היה קרב קזינו באטל רויאל אשר קבע את הטוען לכתר הבא לאליפות העולם של AEW. לאנס ארצ'ר ניצח בקרב הקזינו באטל רויאל לאחר שהדיח אחרון את אדי קינגסטון.
אז, התקיים קרב חוקי ברוקן בין מאט הארדי לסמי גווארה. החוקים היו בסגנון חוקי מי שעומד אחרון, שבו המנצח יקבע לאחר שיריבו לא יוכל לקום לספירת עשר של השופט. כמו כן, ספירות יתרחשו בכל מקום, לא תתקבל תוצאת שוויון, ובמידה שהארדי היה מפסיד את הקרב, הוא היה מוכרח לעזוב את AEW. במהלך מחצית הקרב, הארדי וגווארה נפלו יחדיו מבימה מתרוממת ניידת אל תוך שולחן שהונח על הקרקע, תוך כדי שראשו של הארדי ספג מכה מן הקרקע אשר גרמה לו לאבד את הכרתו. הקרב ישירות בוטל, אך לאחר מכן התחדש לאחר החלטת השופטת, אובריי אדוארדס. הארדי וגווארה טיפסו על אחד הפיגומים בכניסה לאולם, כשהאחרון נפל ממנו אל בימה קרובה. גווארה לא קם לספירת עשר של השופטת, מה שהוביל לניצחונו של הארדי בקרב.
בקרב הבא, היקארו שידה הגנה על אליפות הנשים של AEW נגד ת'אנדר רוזה. בסיום, שידה ביצעה על רוזה את מהלך ה-Running Knee שסייע לה להשיג את הניצחון, שהקנה לה הגנה מוצלחת על התואר.
בקרב שבא לאחר מכן, הדארק אורדר (ברודי לי, קולט קבנה, איוול אונו וסטו גרייסון) התמודדו בקרב ארבעה נגד ארבעה מול מאט קרדונה, סקורפיו סקיי והנטורל נייטמרס (דאסטין רודס ו-QT מרשל) (שלוו לקרב על ידי אלי וברנדי רודס). בסיום, קבנה כשל בניסיונו לבצע על רודס את מהלך המונסולט, מה שאיפשר לאחרון לנצל זאת ולהצמיד במפתיע את קבנה לספירת שלוש, שהקנתה לקבוצתו את הניצחון בקרב.
בקרב הלפני אחרון, כריס ג'ריקו התמודד מול אורנג' קאסידי בקרב מימוזה מייהם, שבו המנצח בקרב נקבע על ידי הצמדה, הכנעה או זריקה של היריב אל תוך מיכל מימוזה. ברגעי הסיום של הקרב, קאסידי ביצע על ג'ריקו, שנשען על פינת החבל העליון, את מהלך האורנג' פאנץ'. בעקבות מהלך זה, ג'ריקו נפל אל תוך מיכל המימוזה, מה שהקנה לקאסידי את הניצחון בקרב.
תוצאה לאורך זמן
עוד באותה התוכנית השבועית העוקבת, נודע שלאנס ארצ'ר יקבל את הקרב שהובטח לו על אליפות העולם של AEW נגד ג'ון מוקסלי ב-14 באוקטובר בפרק חגיגות השנה שלו Dynamite.
סדר הכניסות וההדחות בקרב הקזינו באטל רויאל
חמישה מתאבקים פתחו את הקרב. כל שלוש דקות נכנסה קבוצה של חמישה מתאבקים. המתאבק ה-21 נכנס לבדו.
אורות התפילה
אורות התפילה הוא ספר העוסק בהסברה עיונית והדרכה מעשית לתפילה. הספר הוא לקט מתוך כתבי הראי"ה קוק שנלקט ונערך על ידי תלמידו הרב משה צבי נריה. בפרק המבוא לספר ישנו תיאור העוסק בתפילתו של הראי"ה עצמו, תחת הכותרת "וכך היה מתפלל".
תוכן הספר
הספר הוא בן שמונה פרקים, אשר לפי תיאור הספר במספר מקומות הם "מקיפים ומאירים את נתיבות העבודה שבלב, מגלים את השיאים והמעמקים של עבודת הא-להים".
הספר עומד על היבטים שונים בתפילה, ביניהם: תפילתה התמידית של הנשמה, אשר התפילה בפה היא הבאתה לידי ביטוי בחלקים מסוימים מהזמן - וחשיבותה של זו, תפקידה של התפילה בגילוי היות הכוח האלוהי טבוע בכל אדם - המוציאו לפועל בעולם, השפעת התפילה על נפשו של האדם המתפלל – עד כדי שינוי מהותי בין אדם שמתפלל לאדם שאינו מתפלל החורג מגבולות ההבדל בשבפועל ומהווה הבדל בכל מהות החיים, העלאת הבריאה כולה והשתוקקותה לאלוהים על ידי תפילת האדם, ועוד.
"וכך היה מתפלל"
פרק "וכך היה מתפלל" מתאר את תפילתו של הראי"ה עצמו, בהקדמת הספר מציין הרב נריה כי ראה לנכון לצרף פרק זה לספר - "ללמד על כל פרקי הספר יצא: לא רק רעיונית-הגיונית של מוח חושב לפנינו כאן, אלא כך הייתה תפילתו של כהן גדול, כך הייתה עבודתו שבלב – הלב הטהור אשר ברא לו אלוקים ואשר היה כולו נתון לשמים".
במבוא זה נמצא המקור לציטוט המפורסם בשם הרב איסר זלמן מלצר ביחס לתפילתו של הראי"ה: "ולואי והייתי מתפלל 'מנחה' בערב יום הכפורים כמו שהרב מתפלל 'מנחה' ביום חול רגיל".
הוצאה לאור
הספר יצא לאור בשנת ה'תשל"ט. מהדורה שנייה מנוקדת ומורחבת יצאה בהוצאת "מעליות" שעל ידי ישיבת ברכת משה במעלה אדומים בשנת ה'תשס"ג. בשנת ה'תשפ"ב יצאה לאור מהדורה של הספר עם פירוש מאת הרב חגי לונדין, בהוצאת ידיעות ספרים.
ריצ'רד רמירז
ריקרדו "ריצ'רד" מוניוז רמירז (באנגלית: Ricardo "Richard" Muñoz Ramirez; 29 בפברואר 1960 – 7 ביוני 2013), שכונה בתקשורת "הצייד הלילי" ("Night Stalker"), היה רוצח סדרתי ועבריין מין שביצע סדרת פשעים במדינת קליפורניה בארצות הברית בין השנים 1984–1985. רמירז הורשע ונשפט למוות ב-1989. הוא נפטר ממחלת הסרטן ב-7 ביוני 2013 בגיל 53 בכלא סן קוונטין בקליפורניה, בעודו ממתין להוצאתו להורג.
שנותיו הראשונות
ריצ'רד רמירז היה הצעיר מבין חמשת ילדיהם של ג'וליאן ומרצדס רמירז, הוא נולד בשנת 1960 באל פאסו שבטקסס. אימו הייתה קתולית ואביו היה שוטר לשעבר שלימים הפך לפועל במסילת הרכבת בסנטה-פה. אביו של ריצ'רד נהג להתעלל בילדיו והאמין בענישה גופנית. ייתכן ורמירז הושפע מסיפוריו של בן דודו, מייק, יוצא צבא מקרב הכוחות המיוחדים במלחמת וייטנאם, שהתפאר בכך שהרג ועינה את אויביו הווייטנאמים, והראה לו תמונות פולארויד של קורבנותיו. אלו כללו תמונות של ראשים כרותים של נשים וייטנאמיות, שבתמונות אחרות נראו מבצעות במייק מין אוראלי. רמירז היה נוכח בלילה שבו מייק ירה ורצח את אשתו, ודמה ניתז על פניו של רמירז. רמירז היה בן 13 באותה העת.
פשעיו כ"צייד הלילי"
ב-17 במרץ 1985, תקף רמירז את אנג'לה באריוס בת ה-22 מחוץ לביתה. הוא ירה בה בכניסה לביתה. בפנים הבית שכנה דיילו אוקזאקי בת ה-34, אשר רמירז רצח ביריית אקדח מיד. באריוס שרדה. הכדור שרמירז ירה לעברה נהדף ממפתח שהיא אחזה בידה בעודה מרימה אותם לגונן על עצמה. תוך שעה מרגע רציחתה של אוקזאקי, רמירז הכה שוב במונטריי פארק. הוא קפץ על צאי-ליאן יו בת ה-30 ומשך אותה מתוך מכוניתה אל הכביש. הוא ירה בה מספר פעמים ונמלט. שוטר שהגיע למקום הבחין כי היא עדיין נושמת, אך היא נפטרה טרם הגיע האמבולנס. שתי התקיפות שאירעו באותו הלילה עוררו את תשומת הלב התקשורתית והציתו בהלה ופחד בקרב הציבור. בכלי התקשורת כינו את התוקף, שתואר כבעל שיער ארוך ומתולתל, עיניים בולטות ורווח גדול בין שיניים קדמיות רקובות, "The Walk-in Killer" ו-"The Valley Intruder".
חודשיים לאחר רצח הזוג זאזארה, רמירז תקף זוג סיני: הרולד וו בן ה-66, אשר נורה בראשו, ואשתו, ג'ין וו, בת 63, אשר הוכתה, נכבלה ונאנסה באלימות. מסיבות שאינן ברורות החליט רמירז להשאירה בחיים. תקיפותיו של רמירז היו כעת בשיאן. הוא הותיר עוד ועוד סימנים ורמזים לזהותו וכונה כעת "הצייד הלילי" בידי התקשורת. בשם זה כונה בתקשורת קודם לכן גם מי שנודע לימים כהרוצח מגולדן סטייט. ניצולי תקיפותיו סיפקו למשטרה תיאור של גבר היספאני גבוה בעל שיער שחור וארוך.
ב-29 במאי 1985, תקף רמירז את מאלביה קלר בת ה-83, ואת אחותה הנכה, בלאנש וולף, בת ה-80, באמצעות הכאתן בפטיש. רמירז ניסה לאנוס את קלר, אך נכשל. באמצעות אודם הוא צייר פנטגרם על ירכה של קלר ועל הקיר בחדר השינה שלה. בלאנש שרדה את התקיפה. ביום שלמחרת רות וילסון בת 41, נכבלה, נאנסה ועברה שורה של מעשי סדום בידי רמירז, בעוד שבנה בן ה-12 היה נעול בארון. רמירז שיסף את וילסון פעם אחת ולאחר מכן כבל אותה ואת בנה יחד ועזב את המקום.
ביוני ויולי של אותה שנה שלוש נשים נוספות נרצחו. גרונותיהן של שתיים שוספו והשלישית הוכתה למוות, ובתיהן של השלוש נמצאו פרוצים. ב-5 ביולי ויטני בנט בת ה-16 שרדה לאחר שהוכתה באמצעות מוט ברזל. ב-7 ביולי לינדה פורטונה בת ה-63 הותקפה ורמירז ניסה לאנוס אותה, אך נכשל. ב-20 ביולי הכה רמירז שוב פעמיים. בסאן ואלי הוא ירה והרג גבר בן 32, צ'טאט אסוואהם, ואת אשתו סאקימה בת ה-29, שהוכתה והוכרחה לבצע מין אוראלי ברמירז. לאחר מכן הוא אסף חפצים יקרי-ערך והמשיך בדרכו. מאוחר יותר באותו יום זוג מגלנדייל מאקסון נידינג בן ה-66 ואשתו ללה, אף היא בת 66, נורו וגופותיהם הושחתו.
ב-6 באוגוסט רמירז ירה בכריסטופר פטרסון בן ה-38 ואשתו, וירג'יניה, בת ה-27 בראשם אך שניהם שרדו. ב-8 באוגוסט רמירז תקף זוג מדיאמונד בר, ירה למוות באחמד זיא בן ה-35 לפני שאנס, ביצע מעשי סדום ואילץ את אשתו של זיא, סו צ'י בת ה-28, לבצע בו מין אוראלי. התיאור של תוקפם תאם לתיאור שניתן בעבר עבור "The Walk-in Killer".
לאחר התקיפות הללו עזב רמירז את אזור לוס אנג'לס, וב-17 באוגוסט הוא ירה למוות בגבר בן 66 בסן פרנסיסקו, וירה והכה גם את אשתו. האישה שרדה את פצעיה והייתה מסוגלת לזהות את תוקפה כ-"The Walk-in Killer" מרישומי המשטרה. כאשר דפוס פעולותיו של "The Walk-in Killer" לא תאמו עוד לתוקף, התקשורת חידשה את כינויו ל"הצייד הלילי".
הפריצה הגדולה הבאה בתיק הגיעה ב-24 באוגוסט 1985, רמירז נסע 50 מיל דרומית ללוס אנג'לס, אל מישן וייחו, ופרץ אל דירה בכפר הים-התיכון, שהייתה שייכת לביל קארנס בן ה-29 וארוסתו, אינז אריקסון, בת ה-27. רמירז ירה בקארנס בראשו ואנס את אריקסון. הוא דרש ממנה להישבע באהבתה לשטן ולאחר מכן הכריח אותה לבצע בו מין אוראלי. לאחר מכן הוא קשר אותה ועזב. אריקסון הצליחה להגיע אל החלון וראתה את המכונית בה נהג רמירז. היא נתנה תיאור של רמירז ושל מכונית הטויוטה סטיישן הכתומה שלו. נער שזיהה את המכונית לאחר מכן מידיעה שהתפרסמה הספיק לרשום מחצית מהמספר על לוחית הרישוי שלה. המכונית הגנובה נמצאה ב-28 באוגוסט והמשטרה הצליחה להשיג טביעת אצבע אחת שהייתה על המראה שברכב. הטביעות שויכו לריצ'רד מוניוז רמירז, אשר תואר כבטלן בן 25 מטקסס עם תיק פלילי ארוך שכלל מעצרים רבים בעבור הפרות תנועה ואחזקת סמים בלתי חוקיים.
לכידתו
יומיים לאחר מכן דיוקן לזיהוי פלילי של רמירז שודר בטלוויזיה הארצית והודפס על שערי כל עיתון חשוב בקליפורניה. ביום שלמחרת זוהה רמירז, כותר והוכה קשות על ידי המון זועם במזרח לוס אנג'לס בעודו מנסה לגנוב מכונית. המשטרה הייתה צריכה להפריד ולפזר את ההמון כדי למנוע ממנו להרוג את רמירז.
המשפט והרשעתו
תהליך בחירת חבר המושבעים בתיק החל ב-22 ביולי 1988, וב-20 בספטמבר 1989 הוא הורשע ב-13 סעיפים של רצח, 5 ניסיונות לרצח, 11 תקיפות מיניות ו-14 פריצות. בשלב העונש במשפט, ב-7 בנובמבר 1989, הוא נידון למות בתא גז בקליפורניה. המשפט של ריצ'רד רמירז היה אחד המשפטים הפליליים הקשים והארוכים בהיסטוריה האמריקאית, ולקח למעלה מארבע שנים כדי להשלים ולסיים אותו. כמעט 1,600 מושבעים פוטנציאליים רואיינו. למעלה ממאה עדים העידו, ובעוד מספר עדים התקשו להיזכר בעובדות מסוימות ארבע שנים לאחר ביצוע הפשעים, אחרים היו בטוחים למדי בנוגע לזהותו של ריצ'רד רמירז.
ב-3 באוגוסט 1988, דיווח העיתון "לוס אנג'לס טיימס" כי כמה מעובדי בית הסוהר שמעו שרמירז מתכנן לירות בתובע באמצעות אקדח, שתכנן להבריח אל תוך אולם בית המשפט. כתוצאה מכך גלאי מתכות הותקן וחיפושים אינטנסיביים נעשו על האנשים שנכנסו לאולם בית המשפט. ב-14 באוגוסט המשפט הופסק כיוון שאחת המושבעים, פיליס סינגלטרי, לא הגיעה לבית המשפט. מאוחר יותר באותו יום נמצא כי היא נורתה למוות בדירתה. חבר המושבעים היה מבועת; הם לא יכלו שלא לתהות אם רמירז הורה בדרך כלשהי לאדם נוסף לבצע את המעשה מתוך תא המאסר והאם הוא מסוגל להגיע ליתר חבר המושבעים. עם זאת, רמירז לא היה אחראי למותה של סינגלטרי, שנורתה ונהרגה בידי החבר שלה, שמאוחר יותר התאבד באמצעות אותו הנשק בבית מלון. המושבעת אשר החליפה את סינגלטרי פחדה לחזור לביתה.
עד המשפט לרמירז היו מעריצים אשר כתבו לו מכתבים וביקרו אותו בבית הכלא בו הוחזק. משנת 1985 עורכת של מגזין עצמאי בשם דורין ליאוי כתבה לרמירז קרוב ל-75 מכתבים לאורך תקופת מאסרו. בשנת 1988 רמירז הציע לליאוי להינשא לו, וב-3 באוקטובר 1996, השניים נישאו בכלא סן קוונטין של מדינת קליפורניה. ליאוי הצהירה כי תהיה מוכנה להתאבד לכשרמירז יוצא להורג.
ערעורים ומותו
ב-7 באוגוסט 2006, סבב הערעורים הראשון מטעם המדינה הסתיים ללא הצלחה, כאשר בית המשפט העליון של קליפורניה אישר את הרשעותיו של רמירז ודן אותו להוצאה להורג.
ב-7 בספטמבר 2006, בית המשפט העליון של קליפורניה דחה את בקשתו של רמירז לדיון חוזר.
בסופו של דבר, לאחר 23 שנים של המתנה לגזר דין המוות, ותוך כדי שערעורים שונים נידונים – רמירז מת ב-7 ביוני 2013 בבית חולים מסיבוכים של מחלת סרטן הלימפומה בה חלה.
עיירתי בלז
עיירתי בֶּלז (במקור ביידיש: מיַין שטעטעלע בעלז; בתרגום הפולני: Miasteczko Bełz) הוא פזמון יידי מפורסם משנות ה-30 המבטא יחס נוסטלגי לחיים היהודיים בעיירה בלץ (באלטי) שבבסרביה (לעיתים קרובות מיוחס הפזמון בטעות לעיירה בלז שבאוקראינה) בצורת געגועים כלליים לבית הילדות ולתמימות הנעורים. הוא נכתב על ידי יעקב ג'ייקובס והולחן על ידי אלכסנדר אוֹלשָנֶצקי  עבור האופרטה "דאָס ליד פון דער געטאָ" ('שירו של הגטו'), שהוצגה ב-1932 בתיאטרון בשדרה השנייה במנהטן שבניו יורק. הוא חובר כמחווה לזמרת איזה קרמר, ילידת העיירה, שהייתה הראשונה שביצעה אותו. הפזמון היה להיט גדול בשעתו, במקור היידי וכן בתרגום לפולנית (1935). הוא נחשב ל"שיר עממי" יהודי, ולמילותיו כמה גרסאות. הפזמון היה לשיר עיירה קלאסי, המבטא את הגעגועים לא רק לבלץ אלא לַשטעטל (העיירה היהודית) ואף לחיים היהודיים במזרח אירופה באופן כללי.
תוכן
הפזמון, שמילותיו פשוטות ולחנו סנטימנטלי, מציג את געגועיה של הדוברת, יהודייה ממזרח אירופה שהיגרה ממנה (כנראה לארצות הברית, כמו קהל היעד היהודי של המופע המקורי), לעיירת הולדתה, בֶּלץ (באלטי) שבבסרביה (העיר הייתה חלק מהאימפריה הרוסית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחומי רומניה; כיום במולדובה). השיר מתחיל בדו-שיח בין הדוברת מָריצָה (ששמה אינו מופיע בשיר) לבין אדם שהגיע מן העיירה. הנמען, אַלתֶר, הוא חבר נעוריה של הדוברת; השם 'אלתר' (אלטער) פירושו ביידיש איש זקן, ומכאן הדעה השגויה הרווחת שעל פיה השיר הוא דו-שיח בין סבא זקן לנכדו. הדוברת שואלת בנימה מתרפקת (המבוטאת באמצעות השימוש בצורת ההקטנה "-לע") איך נראה הבית שאהבה והאם העץ שנטעה עודו מלבלב; אלתר משיב שהבית הזקין ומצבו בכי רע – הוא מכוסה אבק, הגג מט לנפול, החלונות ללא שמשות, הקירות התעקמו – וטוען ש"בכלל לא תכירי אותו עוד". אז עוברת הדוברת למונולוג שבו מובאים זיכרונותיה כילדה מהחיים בעיירה – "ביתי, שבו הוצאתי את שנות ילדותי", כמילות הפזמון החוזר – ילדות שבה נהגה להתרוצץ בשבת עם שאר הילדים ולשבת לקרוא מתחת לעץ ליד הנהר.
היסטוריה
הפזמון נכתב על ידי שחקן התיאטרון, הבמאי והפזמונאי יעקב ג'ייקובס ( (דזשעיקאָבס, Jacobs; 1892–1972) והולחן על ידי אלכסנדר אוֹלשָנֶצקי ( Olshanetsky; 1892–1946), שהלחין מחזות ואופרטות יידיים. הוא חובר עבור המחזה "דאָס ליד פון דער געטאָ" ('שירו של הגטו') – אופרטה בשתי מערכות מאת ויליאם סיגל (מוזיקה מאת אולשנצקי) שהועלתה באוקטובר 1932 ב"נעשאָנאל טעאטער" (התיאטרון הלאומי), מתיאטראות היידיש בשדרה השנייה שבמנהטן. הוא נכתב כמחווה לזמרת המפורסמת איזה קרמר (איזא קרעמער; Isa Kremer; 1887–1956), ילידת בלץ שהיגרה לארצות הברית כעשור קודם לכן, והיא ככל הנראה הייתה הראשונה שביצעה אותו. הפזמון הפך מיד ללהיט, התפרסם בארצות הברית ובעקבות זאת במזרח אירופה. הפופולריות שלו הולידה שטף של חיקויים, או וריאציות, המתייחסים לעיירות אחרות, ובכך חיזקה את הגעגועים הנוסטלגיים לשטעטל כדימוי מרכזי בתרבות הפופולרית היידית בארצות הברית.
הפזמון הובא לפולין מאמריקה על ידי השחקן האורח מיכאל מיכאלסקו (מיכאלעסקאָ; Michalesko), שביצע אותו ב-1934 בתיאטרון היהודי של קמינסקי בוורשה במלודרמה "דער לעצטער טאנץ" ('הריקוד האחרון'; מאת פריימן, מוזיקה מאת אולשנצקי), שבה גילם זמר קברט יהודי. בתוך זמר קצר הוא תורגם לפולנית (ככל הנראה במסגרת התיאטרון הפולני), וב-1935 נדפס בפולנית בלבוב ובוצע על ידי הזמר היהודי-פולני אדם אסטון. שמעו של הפזמון הגיע גם ליישוב היהודי בארץ ישראל ורווח בארץ, בפולנית וביידיש, החל בשנות ה-30. ב-1937 בוצע הפזמון על ידי משה אוישר בסרט Dem Chazzen's Zundel ("דעם חזן'ס זונדעל", 'בן החזן'), שנקרא גם על שם השיר, "מיין שטעטעלע בעלז". הפזמון תורגם גם לרוסית והחל להיות מבוצע בברית המועצות.
בשואה היה הפזמון בין אלה שיהודים הוכרחו על ידי נאצים לשיר בהזדמנויות שונות. שמואל גוגול, נגן מפוחית ב"תזמורת המוות" במחנה אושוויץ, אולץ ללוות בפזמון זה את היהודים שהובלו למותם.
ז'אן ברוסול חיבר בהשראת "עיירתי בלז" פזמון צרפתי, "Belle petite ville" ('עירי הקטנה היפה'), שאותו ביצע ב-1965 בישראל עם חבורת הזמר הקומפניון דה לה שנסון.
ביצועים
בשל הפופולריות הרבה של הפזמון והמעמד שזכה לו כשיר עממי, הוא נכלל ברפרטואר של מבצעים רבים, הן זמרי יידיש והן חזנים. בין מבצעיו: האחיות בארי.
בין מבצעי הפזמון בשנים האחרונות: השחקן הגרמני-פולני אנדרה אוכודלו ; הזמרת היהודייה-פולנייה נינה סטילר והזמרת הגרמנייה-ישראלית מאיה סבן  עם פרויקט Jewdyssee.
קישורים חיצוניים
מילות השיר ותרגומים:
אלכסנדר רודנסקי
אלכסנדר רודנסקי (נולד ב-21 באוגוסט 1956) הוא אימונולוג במרכז הסרטן ממוריאל סלואן קטרינג (באנגלית: Memorial Sloan Kettering Cancer Center) הידוע במחקריו על תאי T רגולטורים וגורם השעתוק (טרנסקריפציה) Foxp3.
קריירה
במאמר משנת 2003, רודנסקי ועמיתיו הראו ש-Foxp3 חיוני להתפתחות תאי T רגולטורים. מעבדתו ממשיכה לחקור את המנגנונים המולקולריים העומדים בבסיס הפעילות של תאי T רגולטורים, ואת התפקיד של תאים אלו במחלות אוטואימוניות, בגידולים ובזיהומים.
ג'יליאן בנפילד
ג'יליאן פיונה בנפילד (באנגלית: Jillian Fiona Banfield; נולדה ב-1959) היא פרופסור למדיניות וניהול במחלקה למדעי הסביבה של אוניברסיטת ברקלי, קליפורניה ילידת אוסטרליה. היא חוקרת במעבדה הלאומית לורנס ברקלי את קהילות המיקרואורגניזמים: אילו קהילות קיימות, הדרכים בהן הקהילות מבצעות אינטראקציות וכיצד הקהילות מעצבות ומעוצבות על ידי הסביבה. בין התגליות החשובות של בנפילד ניתן למנות את גילוי מנגנון התבלות הסלעים, גילוי מבנה חדש של עץ החיים , גילוי מנגנון היווצרות הננו-חומרים על ידי אינטראקציות בין מיקרואורגניזמים למינרלים.
גילוי הדרך שבה סוגים מסוימים של ארכיאות שורדות במקומות קיצוניים. מלבד תגליותיה המחקריות עבודותיה נחשבות כמעוררות השראה ויוצאות דופן בתחומם. על עבודותיה קיבלה פרסים רבים כמו פרס עמיתי מקארתור לשם עידוד מצוינות ופרס לוריאל אונסקו לנשים במדע (אותו גם קיבלה למשל פרופסור עדה יונת).
קורות חיים והשכלה
בנפילד נולדה בעיר ארמידייל, וגדלה בצפון ניו סאות' ויילס. היא מספרת שהחשיפה לסביבה הטבעית באזור מגוריה גרמה לה להתעניין בעולם הטבע ובמדעי כדור הארץ. תחילה, היא למדה באוניברסיטה הלאומית האוסטרלית שם סיימה את לימודי התואר הראשון בשנת 1981 ואת לימודי התואר השני (M.Sc ) בשנת 1985. בהמשך למדה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס ושם השלימה את התארים M.A (מאסטר) וPhD (תואר שלישי) בשנת 1990.
בסיום לימודיה היא הצטרפה לסגל האקדמי של אוניברסיטת ויקסון שם היא הרצתה במשך 11 שנים. במהלך תקופה זו היא גם לימדה שנתיים במכון המינרלוגי של אוניברסיטת טוקיו. בשנת 2002 עברה בנפילד לאוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה שם כיהנה כפרופסור למדעי כדור הארץ, למדעים פלנטריים ולמדעי הסביבה. במהלך חייה בנפילד הצטרפה לארגונים רבים בניהם האיגוד למינרלוגיה של אמריקה, "Clay Minerals Society", האיגוד הגאופיסי האמריקאי, הארגון האמריקאי למיקרוביולוגיה ועוד.
כיום (שנת 2019), בנפילד נשואה לפרי סמית' (Perry Smith) ולהם יש שלושה ילדים.
פעילות מחקרית
פעילותה המחקרית של בנפילד היא ענפה ומקשרת בין דיסציפלינות שונות. התחומים העיקריים בהם היא עוסקת הם מיקרוביולוגיה, גאוכימיה סביבתית גאומיקרוביולוגיה ומדע ננו-גאולוגי. בעזרת שאלות מחקר מתוחכמות ושיטות עבודה חדשניות בנפילד גילתה שורה של גילויים משמעותיים.
ראשית, בנפילד ומעבדתה חשפו את מנגנוני הבליה בסלעים. במחקרם, הם גילוי כי למיקרואורגניזמים החיים בין הסלעים יש השפעה כימית חזקה על מנגנוני הבלייה בסלעים. מחקרם מהווה אבן דרך בהבנת ההשפעה של הביולוגיה על הקינטיקה של בליה במינרלים.
שנית, בנפילד ומעבדתה ערכו תצפיות והסיקו כיצד יסודות כדוגמת מתכות כבדות רעילות מצטברות באדמה. תצפיותיהם הובילו להבנה משופרת של היווצרות הקרקע והמשקעים. בידע שמצאו חבויה היכולת להשפיע על איכות המים ועל תהליכים סביבתיים שונים. יתרה מזאת, ידע זה עשוי לספק רמזים למקורות החיים על פני האדמה.
אחד ממחקריה היצירתיים ופורצי הדרך של בנפילד היה עיבוד מחדש של עץ החיים. עץ החיים הוא מעין אילן יוחסין שמתאר את ההתפתחויות האבולוציוניות ואת היחסים בין המינים. במשך זמן רב מדענים לא ידעו איך לפתח את עץ החיים שכן מינים רבים של יצורים חד תאיים לא היו בהישג ידם. בשביל לפתור את הבעיה בנפילד ומעבדתה השתמשו בשיטות חדישות של המבוססות על מטא-גנומיקה. תחילה הם שלפו חתיכות של DNA מסביבות גידול טבעיות של חיידקים. לאחר מכן הרכיבו את הגנום של 2,072 מינים ידועים ו-1,011 מיני חיידקים חדשים. לבסוף, בעזרת מחשבי על הם ניתחו את הנתונים שקיבלו ויצרו עיבוד מחדש של העץ. אחת מהתוצאות המפתיעות של המחקר הראתה שכל האאוקריוטים, מבני האדם ועד לאמבות, מממוקמים על ענף דק בעץ בעוד שהבקטריות מתפרסת על רוב ענפי העץ.
בנוסף על המחקרים אותם הגתה וביצעה, בנפילד השתתפה במחקר אסטרוביולוגי של נאס"א. במחקר היא ניתחה דוגמיות גאולוגיות מפלנטות אחרות על מנת לבדוק אם הן מכילות חומרים ביולוגיים. מחקר זה הוא בעל פוטנציאל למצוא חיים מחוץ לפלנטת כדור הארץ.
ג'ון ר. ויין
סר ג'ון רוברט ויין (באנגלית: John Robert Vane; ) היה רוקח יהודי אנגלי, שזכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1982 (יחד עם בנט סמואלסון וסונה ברגסטרם) "על גילוייהם לגבי פרוסטגלנדינים". קיבל את המדליה המלכותית בשנת 1989.
למרות חשיבותו הכימית הגדולה ושלל השפעותיו על גוף האדם, דרך פעולתו של האספירין בגוף פוענחה רק בשנת 1970 על ידי ג'ון ר. ויין שגילה, במחקר שזיכה אותו בפרס נובל ובתואר אבירות, שהאספירין "מעניק" את קבוצת האצטיל שלו לאנזים הנקרא ציקלואוקסיגנאז (COX). דבר זה מדכא לחלוטין את פעילותו של האנזים, והיא - ייצור פרוסטגלנדינים ותרומבוקסאנים בגוף.
קורות חיים
ויין נולד בווסטרשייר שבאנגליה ב-1927 למאוריס ויין, בן למשפחת מהגרים יהודים מרוסיה, ולפרנסיס ויין, ממשפחת חקלאים מקומית. החל ללמוד כימיה באוניברסיטת בירמינגהם וקיבל תואר ראשון בפרמקולוגיה באוניברסיטת אוקספורד, שם קיבל גם תואר דוקטור בשנת 1953. לימד זמן קצר באוניברסיטת ייל וחזר לפוסט דוקטורט באוניברסיטת לונדון.
ויין לימד באוניברסיטת לונדון במשך כ-18 שנים, שם חקר את דרך פעולתם של האספירין והפרוסטגלנדין, באמצעות ניסויים בבעלי חיים, מחקר שזיכה אותו אחר כך בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1982 (יחד עם בנט סמואלסון וסונה ברגסטרם) "על גילוייהם לגבי פרוסטגלנדינים".
החל מ-1973 שימש כמנהל המחקר של קרן ולקם, שם גילה את הפרוסטאצילין.
ב-1985 חזר לאקדמיה להמשך מחקר.
ויין התחתן עם אליזבת דפנה פייג' ב-1948 והיו להם 2 בנות.
אוולין ברזין
אוולין ברזין (באנגלית: Evelyn Berezin; אפריל 1925 - 8 בדצמבר 2018) הייתה מתכננת מחשבים אמריקאית ובעלת פטנטים רשומים רבים בתחום המחשוב והאלקטרוניקה. היא ידועה בעיקר בזכות תכנון המחשב מעבד-התמלילים הראשון. ברזין נפטרה בדצמבר 2018 בעת טיפולים שקיבלה כנגד סרטן.
ביוגרפיה
ברזין נולדה ב-1925 במזרח ברונקס למהגרים יהודים מהאימפריה הרוסית, שם התחילה את לימודיה בתיכון "כריסטופר קולומבוס". ב-1941 החלה את לימודיה האקדמיים בקולג' האנטר - שם למדה כלכלה, ולא פיזיקה כפי שהעדיפה, משום שמקצוע זה היה מקובל יותר לנשים באותה תקופה. ואולם, מלחמת העולם השנייה סיפקה לברזין הזדמנות ללמוד פיזיקה בקורסים חינמיים מטעם האנטר ואוניברסיטת ניו-יורק, והיא אף קיבלה מלגה באוניברסיטת ניו-יורק. באותה תקופה, ברזין עבדה במהלך היום במשרה מלאה כאסיסטנטית במכון מחקר של חברת ההדפסה הבינלאומית (IPI), ובלילות למדה באוניברסיטה. ברזין סיימה את עבודת הגמר שלה בשנת 1946 וקיבלה תואר "בוגרת אוניברסיטה" במדעים מדויקים (BS).
ברזין הייתה נשואה במשך 51 שנה לישראל וילניץ, מהנדס כימיה שנולד ב-1922 בלונדון. וילניץ נפטר ב-20 בפברואר 2003. ברזין נפטרה ב-8 בדצמבר 2018 בגיל 93 בזמן טיפולים כנגד סרטן.
קריירה ותרומה למדע
ב-1951 הצטרפה ברזין לחברת הסטארט-אפ "אלקום" (Elecom), שהתחילה לבנות מחשבים אלקטרוניים - שם עבדה בתור ראש מחלקת התכנון. ב-1957, החברה נרכשה על ידי תאגיד "אנדרווד" (Underwood). כאן פיתחה ברזין מגוון מחשבים ליישומים שונים, ביניהם מערכת לחישוב טווחים לממשלת ארצות הברית, מערכת ששולטת בהפצת מגזינים ואת מה שנחשב היום למחשב המשרדי הראשון. באותה שנה, עברה ברזין לחברת "טלרגיסטר" (Teleregister), שם פיתחה את אחת המערכות הממוחשבות הגדולות בעולם - מערכת להזמנת מקומות בטיסות שפעלה ב-60 ערים ברחבי ארצות הברית במשך 11 שנה ללא אף תקלה מרכזית.
בנוסף, בזמן שעבדה ב"טלרגיסטר" פיתחה ברזין גם את המערכת הבנקאית הממוחשבת הראשונה. ב-1969 הקימה ברזין חברה בשם "רדקטרון" (Redactron) במטרה לפתח את הרעיון שלה - "מעבד תמלילים" - מכשיר שמאפשר הקלדה, עריכה ועיצוב של טקסט, במטרה להקל על העבודה של מזכירות. החברה הפכה ציבורית ומכרה אלפי מערכות בכל רחבי העולם. המוצר המרכזי של החברה נקרא "מזכירת מידע" ("Data Secretary"), אשר היה בגודל של מקרר קטן, ללא מסך, והמקלדת והמדפסת שלו היו מכונת כתיבה אלקטרונית. אינפלציה משמעותית בכלכלה בשנות השבעים הובילה למכירת חברת "רדקטרון" לתאגיד "בורופס" (Burroughs) בשנת 1976, שם השתלבה החברה במחלקת הציוד המשרדי של התאגיד. ברזין המשיכה בעבודתה שם עד 1979. בשנים 1980 ועד 1987 כיהנה ברזין כנשיאת "Greenhouse Management Company".
במהלך הקריירה שלה קיבלה ברזין תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות אדלפי ומזרח-מישיגן. ברזין ייסדה את קרן ברזין-וילניץ, אשר תעניק את הערך הכספי של רכושה לטובת פרופסורה או מענק מחקר בכל תחום מדעי באוניברסיטת סטוני-ברוק בניו-יורק. בנוסף, היא ובן-זוגה המנוח מימנו את מלגת "סאם ורוז ברזין" על שם הוריה, אשר ניתנה לסטודנטים לתואר ראשון שבכוונתם ללמוד מדעים, הנדסה או מתמטיקה. ברזין ובן-זוגה גם הקימו את מענק "ישראל וילניץ", שמעניק מימון למחלקה לבלשנות באוניברסיטת "סטוני-ברוק", שם השלים וילניץ את הדוקטורט שלו.
פלס אם ואגראם
מחנה פלס אם ואגראם או שדה התעופה פלס אם ואגרם (בגרמנית: Fliegerhorst Fels am Wagram) הוא אחד מאתרי מחנה הריכוז החיצוניים הקטנים של מחנה הריכוז מאוטהאוזן בפלס אם וואגרם, באוסטריה התחתית.
תיאור המחנה
ב-1938 החלה בניית שדה תעופה קטן בפלס לרבות מרכז בקרה עבורו. שדה התעופה לא היה סלול והיה בו האנגר גדול. מצפון לפלס הוקם מחנה צריפים ובו כמאה צריפי עץ ומגרש מסדרים מרכזי, ששימש מאביב 1939 כמחנה אימונים של לופטוואפה. בשדה התעופה הייתה גם חוות ארנבות אנגורה עם כ-2000 בעלי חיים. צמר החיות שימש לייצור מצנחים ופשתן לחיילים.
יש כיום ראיות מבוססות כי החל מ-27 ביוני 1944 נאלצו לעבוד שם כעובדי עבודות כפייה כמה עשרות מיהודי הונגריה שגורשו ממדינתם, נשלחו ממחנה האם מאוטהאוזן ושוכנו בצריף שהוקם ישירות באזור. יחד עם עובדים זרים (על פי רוב אסירים) שהוצבו בטירת תירנטל (Schloss Thürnthal) הם היו תחת פיקוד מפקד המחנה - כ-3,000 איש, שהועסקו כעבדים ממש אצל חקלאים ובפירמות ייצור שונות. יהודי הונגריה זכו במקום ליחס זהה של אסירים.
המחנה הקטן הזה, שזמן רב לא היה ידוע לחוקרים, זכה לזלזול, להכחשה או להתעלמות מוחלטת של האוכלוסייה האזרחית של פלס והכפרים מסביב. בני התקופה האוסטרים המעטים ששרדו ועבדו עבור הרייך הגרמני תמורת שכר במחנה זה, יכלו לדווח על כך בתום המלחמה, אך סכרו את פיהם.
את העסקת היהודים בפלס ניתן לקרוא לראשונה בצו של יושב ראש לשכת העבודה המחוזית, שניתן ב-27 ביוני 1944. תקנה זו של 11 נקודות מתחילה כך:
ועוד....
תוכנו של "מדריך המפעיל של תעסוקת יהודי הונגריה בקיץ 1944'" (נקודות 1–10) מחליף את הכתוב הנ"ל כי הוא מתחיל כך: Die Juden gelten als Häftlinge und unterliegen der Verfügungsgewalt der Geheimen Staatspolizei
כלומר "היהודים הם אסירים וכפופים לגישה החשאית של משטרת המדינה". (גסטפו) היהודים הראשונים שנשלחו רשמית למחנה פלס על ידי לשכת העבודה היו רשומים עם מספר זיהוי, שם ותאריך לידה.
במכתב לראש עיריית פלס, שנכתב ב-11 ביולי 1944, אישר ראש הנהלת המחוז כי יש להתייחס "...ליהודי הונגריה שהגיעו לאחרונה כאסירים...". בנספח קיבל ראש העיר רשימה עם שמות, תאריכי לידה ומספרי זיהוי של 62 יהודים (מתוך 72). מרשימה זו, אשר נערכה ב-1 ביולי 1944, ניתן להסיק את קבוצת הגיל של האנשים שגורשו לשם:
לתושבי פלס אם ואגראם "נודע על קיומם של יהודי המזרח ההונגרים ועל איסור המגע עמם" באיומי מכות ושיטות אחרות ידועות לשימצה".
ניתן להוכיח את קיום מחנה פלס עד 16 במרץ 1945. זה מתאשר על ידי מותו באותו היום של גאורג שנקר בן ה-5. הילד היהודי יליד בודפשט נהרג ממטען (אולי מוקש אולי פצצה) ונקבר בבית העלמין הקתולי בפלס. האם גיאורג שנקר הוצא מקברו לאחר המלחמה, או שהוא עדיין טמון שם, לא ידוע.
המצב היום
אזור הצריפים לשעבר, הממוקם צפונית לקמפטל שטראסה (Kamptal Straße) של היום, עבר חלוקה מחדש (פרצלציה) ונבנה מחדש ברובו. שדה התעופה הוא שוב שדה חרוש.
חסידת אומות העולם
בסוף 1944 קלטה והצילה מריה גראוזנבורגר (1973-1901 - אז בת 43) את אחת ממשפחות הפליטים היהודים ההונגריים הללו בפלס ומכאן ואילך הסתירה אותן מפני הנאצים. על כך זכתה בכבוד כחסידת אומות העולם על ידי יד ושם ב-1978.
חזאל
חזאל היה מלך ארם דמשק והוא מוזכר בתנ"ך. תחת שלטונו, הפכה ארם דמשק לאימפריה ששלטה על חלקים גדולים של סוריה וארץ ישראל. אחריו מלך בנו בן-הדד השלישי.
קורות חיים
חזאל נולד כנראה באזור העיר דמשק. משמעות שמו בארמית היא "ראה את האל" חֲזָה-אֵל, חֲזָה מלשון לחזות (על משקל דומה ל"רפאל", "אריאל", "ישראל" וכו').
חזאל מלך כ-37 שנה (842–805 לפנה"ס), ובתקופת שלטונו הוביל את הארמים לקרבות נגד יהורם מלך ישראל ונגד אחזיה מלך יהודה. לאחר ניצחונו בקרב רמות גלעד, הדף שתי התקפות מצד האשורים, ותפס שטחים ישראליים ממזרח לירדן, את העיר הפלישתית גת וביקש לכבוש גם את ירושלים. חוקרים רבים מייחסים את כתובת תל דן לחזאל שהקימה לאחר ניצחונותיו את מלכי ישראל ויהודה.
חפירות ארכאולוגיות בתל צפית חשפו עדויות משמעותיות למצור ולכיבוש של חזאל. ייתכן שניתן לייחס עדויות בתל זית מהמאה התשיעית לפני הספירה למסע הכיבושים של חזאל.
ממצאים ארכאולוגיים
לוחות ברונזה מעוטרים, אשר זוהו מכתובותיהם כשייכים לחזאל, נמצאו בשני אתרים יווניים: בהראיון בסאמוס ובמקדש לאפולו בארטריה באי אביה. הכתובת על אחת הלוחיות היא: "זינתנהד (ד/ר)למראנחזאלמנעמקבשנתע (ד/ר)המראננהר" (המתפרש כ"אשר נתן הדר לאדוננו חזאל מעמק בשן; כיסוי מצח לאדוננו הנעלה" או "אשר נתן הדד לאדוננו חזאל מן עֻמקִ בשנה ש (בה) עבר אדוננו את הנהר" - הנהר יכול להיות האורונטס, או הפרת). אפשר כי, כאשר תגלת פלאסר השלישי כבש את דמשק בשנת 733/2 לפנה"ס, הוא לקח את הלוחות שלל ואלו התגלגלו מאוחר יותר לידיים יווניות. אפשרות אחרת היא, כי הלוחות הגיעו ליוון באמצעות סוחרים. באתר הארכאולוגי ארסלאן טאש (ממלכת חדתה הארמית) נמצאה לוחית שנהב עליה היה חקוק שמו של חזאל מלך ארם דמשק, המורכבת משני חלקים: "... זת. ה..." ו"... ח בר. עמא. למראן. חזאל. בשנת...". ההשערה היא שהשנהב הגיע לחדתה כשלל לאחר שדמשק נכבשה על ידי שלמנאסר השלישי בשנת 841 לפנה"ס.
כאמור, כתובת תל דן מיוחסת לעיתים גם היא לחזאל.
במקרא
חזאל מוזכר בשמו לראשונה ב:. אליהו צווה להמליך את חזאל כעונש על חטאי בית אחאב בעבודה זרה, אולם אליהו לא ביצע משימה זו, והותיר אותה ליורשו אלישע.
שנים לאחר מכן, חלה בן הדד מלך ארם, הקרוי גם הדדעזר, ושלח את חזאל, שהיה עדיין פקיד מלכותי, עם מתנות לאלישע הנביא. אלישע ביקש את חזאל לספר להדדעזר כי יחלים ממחלתו, אך ימות בדרכים אחרות. נוסף לכך, ניבא אלישע לחזאל שימלוך על ארם, ותיאר בבכי את הפורענות הצפויה לישראל ממלכותו:.
בשובו של חזאל לדמשק חנק את בן הדד על מיטת חוליו ותפס את השלטון. הלחץ הארמי על ממלכת ישראל החל כבר בימי יורם בן אחאב, שלחם בחזאל על רמות גלעד יחד עם אחזיה מלך יהודה ונפצע בקרב. בימי יהוא גבר הלחץ הארמי וחזאל כבש שטחים נרחבים בעבר הירדן והגלעד. בימי יהואחז מלך ישראל הגיע הלחץ הארמי לשיאו:. לאחר מות חזאל הצליח יואש מלך ישראל להביס את ארם עם תמיכה נבואית מצד אלישע.
חזאל פלש גם לממלכת יהודה והתכוון לצור על ירושלים, ומלכה יואש נאלץ לשחדו בכספים שהוציא מאוצרות המקדש והארמון:.