cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טרודי שופ
תאוריה
שופ האמינה שהאדם משתקף בגופו, וכי מה שקורה ב mind הוא בעל השפעה על הגוף ולהפך. היא מצאה שהרמוניה זו חסרה בקרב מטופליה. היא ראתה ביציבה שלהם את המתח והקונפליקטים הפנימיים שלהם. שופ האמינה שלחץ על האישיות משפיע על האינטגרציה והביצוע של המטופל, לכן אחת המטרות שלה הייתה להביא את הצד שנדחק אל המודעות, ולאפשר למטופל לבטא אותו דרך התנועה.
היא כיוונה לשתי נקודות עיקריות: לסייע לאינדיבידואל לחוות בצורה הרמונית את הקונפליקטים הרגשיים שלו; ולעודד צמיחה וסיוע לאינדיבידואלים לשם יצירת קשר.
מתודולוגיה
שופ האמינה שמתוך חוויה תנועתית ניתן לשפר את התפקודיות הפונקציונלית ומתוך כך את הערך העצמי של הפרט. באמצעות התנועה והאימפרוביזציה היא לימדה את מטופליה להגיב לאינטראקציה בינאישית באופן גמיש יותר במקום לחשוש ולהימנע מאינטראקציה זו. כמו כן, היא התייחסה לאימפרוביזציה כמאפשרת הבעה ספונטנית של התנועה והאמינה שבאמצעותה יוכל הפרט להשיג רמה מסוימת של שליטה ותובנה לגבי הקונפליקטים שלו.
שופ שילבה ארבע גישות לפיתוח של יכולת ההבעה של מטופליה מבחינה פיזית ורגשית:
1. הגישה הלימודית: שופ האמינה שעל מנת שמטופליה יוכלו לרכוש שליטה על שריריהם בעת הבעת רגשותיהם, עליהם קודם כל להיות מסוגלים להכיר בקונפליקטים שלהם וללמוד להוציא אותם החוצה. היא סייעה למטופליה לעשות זאת באמצעות השימוש בהומור ובגוף.
4. אימפרוביזציה כמביעה תנועה ספונטנית וארגון מתוכנן של סדרות תנועה: שופ הדגישה את הצורך לעקוב אחר החוויה הסובייקטיבית המגיעה במהלך האימפרוביזציה יחד עם ההתבוננות הפנימית, יצירת התנועה והשיקוף העצמי. היא השיגה זאת בכך שסייעה למטופליה לארגן מבחינת כוריאוגרפיה את הגירוי שנוצר בתת-מודע, שהוצף בזמן התנועה הספונטנית שנוצרה במהלך האימפרוביזציה.
שופ יצרה אינטגרציה בין הלמידה והחקירה במהלך התהליך התרפויטי. היא שילבה באופן עקבי את גישותיה עם יצירתיות, גמישות וחקירה. כתוצאה מחקירתה של שופ את המשחקיות, ההבעתיות, והאינטראקציות היצירתיות עם מטופליה, היא תרמה טכניקות חדשניות רבות לתרפיה בתנועה.
אקוומן (סרט)
אקוומן (באנגלית: Aquaman) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי מסוגת פעולה, בהפקת האחים וורנר ומבוסס על חוברות הקומיקס "אקוומן" מאת מורט ויזינגר ופול נוריס מבית DC קומיקס. הסרט הוא השישי בסדרת הסרטים ביקום הקולנועי של DC.
את הסרט ביים ג'יימס ואן, את התסריט כתבו ויל ביל, ואן עצמו וג'ף ג'ונס. בסרט מככב ג'ייסון מומואה בתפקיד אקוומן. לצדו מככבים גם אמבר הרד, פטריק וילסון, דולף לונדגרן, ניקול קידמן ווילם דפו. צילומי הסרט החלו באוסטרליה ב-2 במאי 2017.
הסרט עלה לאקרנים ב-21 בדצמבר 2018 בגרסת תלת־ממד ו-IMAX. הסרט הפך לשובר קופות ולסרט המכניס ביותר בסרטי היקום הקולנועי של DC עם הכנסה של 1,148,485,886 מיליארד דולר. נכון ל-2022 הסרט נמצא במקום ה-24 ברשימת הסרטים המכניסים ביותר.
עלילה
במדינת מיין, שומר המגדלור טום קורי מחלץ את אטלנה, נסיכת אומת אטלנטיס התת-ימית, שנשטפה לחוף. הם מתאהבים ונולד להם בן, ארתור, עם היכולת לתקשר עם צורות החיים הימיות. אטלנה נאלצת לנטוש את משפחתה ולחזור לאטלנטיס, ומפקידה בידי יועצה הנאמן נואידיס וולקו את משימת חינוך בנה. תחת הדרכתו של וולקו ארתור הופך ללוחם מיומן, שעוסק בהצלת צוללות מפיראטים ונבלים.
שנה לאחר פלישתו של סטפנוולף, ארתור מתעמת עם שודדי ים בהנהגת איש בשם ג'סי קיין שחטף צוללות גרעיניות. קיין נהרג במהלך העימות ובנו, דייוויד קיין, נשבע לנקום בארתור. לאחר מכן דייוויד יוצא לאטלנטיס בהנחיית מעסיקו, אחיו החורג של ארתור, המלך אורם שמשתמש במתקפה כדי להכריז מלחמה על פני השטח. נראוס, שליט ממלכת קסבל, תומך בו אך בתו של נראוס, מירה, מסרבת לעמוד לצדם ועולה על פני המים על מנת לשכנע את ארתור לעזור לה. היא רוכשת את אמונו על ידי כך שמצילה את תום מגל סוער שנשלח על ידי אורם וארתור יוצא איתה למצוא את קלשונו של אטלן, חפץ קסום שהיה שייך לשליט האחרון של אטלנטיס, על מנת לתבוע את זכותו כמלך. הם מותקפים על ידי אנשיו של אורם, וולקו ומירה נמלטים בעוד ארתור נלכד בשבי ומובא בפני אורם, שמצהיר כי אמו הוצאה להורג בשל הפשע של הולדת בן חצוי ובכך מטיל את האשמה במותה על ארתור עצמו. הוא מציע לארתור לעזוב לנצח אבל ארתור מאתגר אותו במקום זה לדו-קרב בטבעת של לבה תת-ימית. תחילה, אורם יוצא כשידו על העליונה וכמעט שהורג את ארתור, לפני שמירה מחלצת אותו. יחד, מירה וארתור נמלטים למדבר סהרה, היכן שהקלשון נוצר. הם חושפים הודעה הולוגרפית שמובילה אותם לסיציליה כדי למצוא את נקודות הציון של הקלשון. בינתיים, אורם מספק לדייוויד שריון תוצרת אטלנטיס ונשק ומורה לו לעצור אותם. דייוויד משנה את השריון, צובע אותו בשחור ונוטל את הזהות של מנטה שחורה שנשבע לנקום באקוומן. וולקו נלקח למאסר על שהדריך את ארתור ושאר בני אטלנטיס ניצבים לצד אורם במלחמתו עם העולם שמעל פני המים.
בסיציליה, ארתור ומירה מותקפים על ידי דייוויד/מנטה שחורה שנאבק ופוצע את ארתור, אך מושלך מראש הצוק ומנוטרל. מירה חובשת את פצעיו של ארתור והם יוצאים להשיג את הקלשון כאשר ארתור מאמץ את זהותו וגורלו כגיבור. בהגיעם ליעדם, הם מותקפים על ידי לגיון של מפלצות אמפיביות אך מצליחים להיפטר מהם ולהגיע לחור תולעת שמובילה אותם לים לא ממופה הממוקם במרכז כדור הארץ. שם הם מתאחדים לפתע עם אטלנה, אשר מתברר שלא הוצאה להורג אלא הושלכה אל תהום המפלצות האמפיביות אך הצליחה להימלט ולהגיע לים זה, שם שהתה מאז. ארתור נאבק בלווייתן המיתי קראת'ן ומביע את דרישתו להגן על אטלנטיס ועל העולם שמעל המים ובכך הוא מוכיח את זכותו על הקלשון ובכך גם שליטה על שבעת הימים. ארתור, מירה ואטלנה מובילים צבא של יצורים ימיים לקרב נגד אורם ותומכיו, אשר מכריזים על תמיכתם בארתור כמלכם הראוי כשהם לומדים על כך שהוא מחזיק בידיו את הקלשון. ארתור מביס את אורם במאבק אך בוחר לחוס על חייו ואורם מקבל את גורלו אחרי שהוא מגלה שארתור מצא וחילץ את אמם. אטלנה חוזרת אל פני המים ומתאחדת עם תום, כשארתור זוכה בכס אטלנטיס עם מירה לצדו ומאמץ את זהותו כאקוומן.
בסצנה שאחרי הכתוביות, דייוויד (מנטה שחורה) מחולץ על ידי דוקטור סטיבן שין, מדען אובססיבי באשר למציאת אטלנטיס. דייוויד מסכים לעזור לו בתמורה לעזרתו של המדען במציאת דרכים להרוג את ארתור.
פיתוח
אולפני האחים ורנר תכננו לעבד לקולנוע את דמותו של אקוומן כבר בשנת 2004, כשבן גרנט נשכר לכתוב את התסריט. ברם הרעיון נזנח לאחר מכן. ביולי 2009 יו"ר ומנכ"ל ורנר, בארי מאייר ציין שהסרט נמצא בהליכי פיתוח וכי חברת ההפקות של לאונרדו דיקפריו Appian Way שותפה להפקה. ב-2013 התחילו להתפרסם דיווחים על דיונים מתקדמים יותר להפקת סרט קולנוע על דמותו של אקוומן. בריאיון למגזין Variety, ג'ף ג'ונס ציין כי אקוומן היא דמות מועדפת בעיני DC קומיקס ושבכוונת החברה להפיק סרט קולנוע באורך מלא.
ב-12 באוגוסט 2014, אולפני האחים וורנר הכריזו כי התסריטאים ויל ביל וקורט ג'ונסטאד יכתבו שני תסריטים נפרדים לסרט לייב אקשן המבוסס על דמותו של אקוומן, וכי הגרסה הטובה ביותר תשמש כתסריט באוקטובר, וורנר אישרו בצורה רשמית את דבר קיומו של הפרויקט כחלק מתוכניותיה עבור סרטי DC. ביוני 2015, ג'יימס ואן נשכר לשמש כבמאי. ביולי 2016, נודע כי תסריטו של ביל הוא זה שנבחר, וכי הוא ישוכתב לקראת הפקה יחד עם ואן והמפיק ג'ף ג'ונס.
באוקטובר 2015 הוכרז כי הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-27 ביולי 2018 וכי ג'ייסון מומואה ישוב לגלם את דמותו של ארתור קורי/אקוומן בתפקיד ראשי. ביולי 2016 פורסם כי ואן, ביל וג'ף ג'ונס ישכתבו את התסריט.
ההכנות להפקה ולמציאת אתרי צילום עבור הסרט יצאו לדרך באוסטרליה בנובמבר 2016.
ליהוק
בשנת 2014 אולפני האחים ורנר הכריזו על הסרט אקוומן בתור הסרט השביעי בסדרת סרטי היקום הקולנועי של DC, עם ג'ייסון מומואה כאקוומן. בדצמבר אותה שנה נודע שמומואה חתם על חוזה לארבעה סרטים ("ליגת הצדק", "אקוומן" ועוד). ב-31 במרץ 2016 אושר ליהוקם של טמוארה מוריסון וניקול קידמן כהוריו של קורי, תומאס וההמלכה אטלנה, ובאפריל אותה שנה דווח על ליהוקו של וילם דפו. בדצמבר 2016 לוהק פטריק וילסון כאחיו למחצה של קורי, אורם מריוס/אדון האוקיינוס, ובינואר 2017 לוהק יאיא עבדול-מאטין השני לתפקיד הנבל הראשי בסרט, שכיר החרב מנטה שחורה. אמבר הרד לוהקה כמושא אהבתו של קורי, מירה.
צילומים
דון ברג'ס נשכר לשמש כצלם וביל ברזסקי כמעצב הפקה. התקציב עמד על $160,000,000. שלב הצילומים החל ב-2 במאי 2017 באוסטרליה, תחת השם "Ahab". הצילומים העיקריים נעשו באולפני "Village Roadshow" שבגולד קוסט, קווינסלנד, כשצילומים נוספים נעשו גם בניופאונדלנד, סיציליה ותוניסיה. הצילומים הושלמו ב-20 באוקטובר 2017.
פוסט פרודקשן
העבודה על האפקטים הוויזואליים נמשכה כשנה שלמה, מאחר שמרבית האירועים מתרחשים מתחת למים וחייבו מעורבות גרפית של טכנולוגיה ממוחשבת, לפני צאת הסרט בדצמבר 2018.
שיווק
כרזת הסרט והקדימון הראשון פורסמו ביולי 2018, לקראת כנס קומיקון שהתקיים בסן דייגו, קליפורניה.
סרט המשך
בדצמבר 2018, נודע שיו"ר אולפני האחים ורנר טובי אמריץ' הורה להתחיל לעבוד על סרט המשך. דיונים על כך החלו עוד בזמן עבודת הפוסט פרודקשן של אקוומן כשהבמאי ג'יימס ואן הצהיר בריאיון ל-TotalFilm שהסרט הראשון השאיר פתח לסיפורים נוספים. ג'ייסון מומואה אמר בריאיון ל-SyfyWire שהתסריט הראשוני כבר נכתב. בינואר 2019, האולפנים אישרו שסרט ההמשך נמצא בפיתוח וכי הם מעדיפים להמשיך לתת לג'יימס ואן לביים גם את סרט ההמשך. בריאיון לאתר The Hollywood Reporter בכירים באולפנים ציינו כי הסרט מיועד לצאת לאקרנים ב-16 בדצמבר 2022. הפקת סרט ההמשך מתוכננת להתחיל ביוני 2021. באפריל 2021 דווח על ליהוקו של פילו אסבאק לתפקיד בסרט. ביוני 2021, במאי הסרט, ג'יימס וואן, חשף את השם הרשמי לסרט: "אקוומן והממלכה האבודה".
קישורים חיצוניים
ביקורות:
חיים פינטו (מרוקו)
ביוגרפיה
נולד באגאדיר שבמרוקו לרב שלמה פינטו. סבו היה הרב יאשיהו פינטו הראשון. בשנת ה'תקט"ו נפטר אביו. לאחר כשנה פקד משבר כלכלי חמור את עירו בעקבותיו עבר למוגאדור שם התגורר כל ימי חייו.
קרוב משפחתו הרב מאיר פינטו הכניסו ללמוד בישיבתו של הרב יעקב ביבאס רב הקהילה במוגאדור.
למד תורה והתפרסם כעילוי. לאחר פטירת הרב יעקב ביבאס מונה במקומו בשנת ה'תקכ"ט לרב הקהילה במוגאדור על אף גילו הצעיר, יחד עם המקובל הרב דוד חזן.
עמד בראש ישיבה בעירו. בנוסף כתב פיוטים כגון 'אלי ארוממנהו' לכבוד חנוכה וכן חיבורים בהלכה, בקבלה, באגדה וחידושים על הש"ס שאבדו במהלך מלחמת ספרד שהייתה בעיר אסווירה.
הקפיד לערוך מדי שנה את הילולת רשב"י רבי שמעון בר יוחאי ורבי מאיר בעל הנס ברוב עם ובחג השבועות למד תורה במשך שני לילות עד לשעות הבוקר.
בספרי יהדות מרוקו מובאים סיפורי ניסים רבים המיוחסים לו.
נפטר בכ"ו באלול שנת תר"ה.
נטמן בבית העלמין הישן במוגאדור. הותיר אחריו ארבעה בנים: רבי יהודה, רבי יוסף, רבי יאשיה ורבי יעקב. נכדו הוא הרב חיים פינטו השני שהתגורר בקזבלנקה.
צבי ים גלדיים
בניגוד לשאר צבי הים לצבים אלה היה שריון נמוך ושטוח שעשוי מעצמות ולא מלוחיות עצם. התאמה זו נדרשת כדי לאפשר לצבים לצלול למעמקי הים בחיפוש אחרי מדוזות וחסרי חוליות רכים שהם מזונו המועדף של הצב. בניגוד לכל זוחל הוא בעל מאפיינים של בעלי דם חם כמו יונקים, איתם הוא יכול להימצא באקלימים ממוזגים בהם טרף נפוץ.
מיון
כיום ישנו סוג אחד במשפחה, בתוכו מין יחיד: צב ים גילדי (Dermochelys coriacea)
סוגים שנכחדו:
ננסי גרייבס
ננסי גרייבס (באנגלית: Nancy Graves; 23 בדצמבר 1939 – 21 באוקטובר 1995) הייתה אמנית אמריקאית, שעסקה בציור, בפיסול, בהדפסים ולעיתים גם בקולנוע. היא הייתה ידועה בהתעסקותה בטבע בעבודותיה, במיוחד בגמלים ובמפות הירח. בגיל 29 בלבד הציגה גרייבס תערוכת סולו במוזיאון וויטני לאומנות אמריקאית. בכך הפכה לאמנית הצעירה ביותר שעשתה זאת עד אז.
האנשים החדשים (מפלגה)
האנשים החדשים (ברוסית: Новые люди) היא מפלגה פוליטית מרכז-ימין ליברלית ברוסיה שהוקמה במוסקבה ב-1 במרץ 2020 על ידי אלכסיי נצ'אייב, מייסד חברת הקוסמטיקה הרוסית פאברליק (Faberlic).
ננסי גרייבס
קריירה אומנותית ותפקידים בולטים
גרייבס למדה אומנות במכללת "ואסר" לנשים, ובנוסף קיבלה שם תואר שני בספרות אנגלית, ובשנת 1959 הוענקה לה מלגה ללימודי-קיץ של אוניברסיטת ייל באומנות וארכיטקטורה בנורפוק, קונטיקט. דבר שהוביל אותה לבסוף לקבל את התואר הראשון (1962) והשני (1964) באומנות, במכללת "ייל". ב-1964 קיבלה מלגה ללימודי ציור בפריז.
במהלך שנות ה-70 המוקדמות התעסקה גרייבס גם ביצירת סרטים. בין השנים 1970 ל-1974 הפיקה גרייבס חמישה סרטים, שניים מהם שצולמו במרוקו, ומכילים גמלים. גמלים מהווים מוטיב חוזר ונשנה ביצירותיה של גרייבס.
האנשים החדשים (מפלגה)
נצ'אייב נבחר ליו"ר המפלגה במהלך קונגרס המפלגה השני שהתקיים ב-8 באוגוסט 2020. אלכסנדר דבנקוב הוא ראש הוועד הפועל של המפלגה.
ננסי גרייבס
הפעילות המקצועית של היוצרת
כאמנית שעסקה בציור בפיסול בהדפסים ובקולנוע, גרייבס נחשבה לאמנית פורצת דרך בתקופתה. לגרייבס היה מגוון רחב של שיטות בהן התעסקה (פיסול, ציור, הדפס וקולנוע). בזמן שאמנים אחרים בתקופתה היו ידועים בהתעסקותם בתחום אחד, גרייבס הייתה, לעומתם, ידועה בתקופתה כבין היחידים שהתעסקו במגוון שיטות. היא התאימה את השיטה למסר שרצתה שיעבור לאדם המסתכל על היצירה שלה. בשנות ה-80 המוקדמות, התחילה גרייבס ליצור את המוצגים שבזכותם התפרסמה ונודעה לציבור, הלא הם פסלי הברונזה שהיו עשויים מחפצים שונים, וביניהם צמחים, חלקים מכניים, כלי עבודה, אלמנטים ארכיטקטואלים, אריזות מזון ועוד. כל אלה צבועים בצבעים עליזים וססגוניים.
פסלה המפורסם ביותר נקרא "גמלים" (Camels), הוצג לראשונה במוזיאון "וויטני" לאומנות אמריקאית. הפסל מכיל שלושה גמלים נפרדים, כל אחד מהם עשוי ממגוון חומרים, ביניהם שעווה, מסיבי זכוכית, ועור בהמה. כל אחד מהגמלים צבוע בצבעי שמן ואקריליק, ליצירת מראה ריאליסטי ככל האפשר. הגמלים כיום מוחזקים בגלריה הלאומית של קנדה, ושני העתקים של הפסל שיוצרו לאחר מכן על ידי גרייבס, מוחזקים בגלריה בגרמניה.
האנשים החדשים (מפלגה)
בשנת 2020 נכנסה המפלגה לארבעה פרלמנטים מחוזיים וזכתה בזכות להשתתף בבחירות 2021 לדומה מבלי להידרש לאסוף חתימות בוחרים. המפלגה תומכת בוולדימיר פוטין והואשמה כי היא פרויקט בחסות הקרמלין שמטרתו למשוך תומכים של מנהיג האופוזיציה הכלוא אלכסיי נבלני.
היסטוריה
בינואר 2020 הודיע אלכסיי נצ'אייב לתקשורת על הקמת המפלגה. ב-1 במרץ 2020 התקיים הקונגרס המכונן של התנועה. 55 סניפים אזוריים נוצרו. רישום מפלגה רשמי התקבל ממשרד המשפטים הרוסי בסוף מרץ אותה שנה.
ננסי גרייבס
תערוכות
גרייבס יוצגה על ידי "M. Knoedler & company" מאז 1980. תערוכתה הראשונה בניו יורק, הייתה בגלריית "גראהם" ב-1968. לאורך שנות עבודתה הציגה גרייבס בגלריות ומוזיאונים בעיקר בארצות הברית ובאירופה, וכן גם בכמה מוזיאונים מסביב לעולם. ב-2019 הוצגה ב-"Mitchell-Innes & Nash" תערוכת סולו עם עבודותיה של גרייבס, הנקראה "ננסי גרייבס: מיפוי" (באנגלית: "Nancy Graves: Mapping").
האנשים החדשים (מפלגה)
היסטוריה
באפריל 2020, המפלגה שלחה פנייה לדומה ולמועצת הפדרציה וקראה להם לאמץ חוקים נוספים המבטלים סתירות ביחס להיעדר משטר חירום רשמי במדינה.
ננסי גרייבס
מותה
גרייבס יצרה את עבודתה האחרונה באפריל, 1995. בגלריית "וואלה וואלה" (walla walla) בוושינגטון. במאי באותה השנה, פחות מחודש לאחר מכן היא אובחנה בסרטן השחלות ומתה לאחר חמישה חודשים, באוקטובר, 1995. בגיל 55 בלבד.
האנשים החדשים (מפלגה)
היסטוריה
החל מ-1 ביולי 2020 היו למפלגה 55 סניפים אזוריים רשומים, שהחלו להתכונן להשתתף בבחירות לרשויות המקומיות בספטמבר 2020 ב-12 מחוזות במדינה. כמו כן, המפלגה הכריזה על נכונותה לקחת חלק בבחירות לדומה בשנת 2021.
ב-8 באוגוסט 2020 התקיים במוסקבה הקונגרס השני של המפלגה בו נבחר מייסדה אלכסיי נצ'אייב ליו"ר המפלגה.
בסוף 2020 הודיעה המפלגה כי קמפיין הבחירות שלה לדומה השמינית יובל על ידי האסטרטג הפוליטי יבגני מינצ'נקו.
בחירות
ב-1 ביוני 2020 הוסיף משרד המשפטים את המפלגה לרשימת התנועות הזכאיות להשתתף בבחירות.
ועדות בחירות לא אפשרו למפלגה להשתתף בבחירות במחוזות בלגורוד ווורונז', כמו גם לבחירות לדומה העירונית של רוסטוב על הדון, על ידי דחיית חתימות בוחרים שהוגשו.
ביום הבחירות ב-13 בספטמבר 2020, התגברה המפלגה על אחוז החסימה בכל ארבעת המחוזות שבהם השתתפה, כלומר בנובוסיבירסק (7.0%), קלוגה (8.08%), ריאזאן (5.7%) וקוסטרומה (7.5%). המפלגה גם השתתפה בבחירות לדומה העירונית של טומסק לאחר שקיבלה 10,945 קולות.
בבחירות לדומה העירונית של קרסנודאר הודיעה ועדת הבחירות על תוצאות המפלגה כשהיא השיגה 4.97% מהקולות. מועמדים למפלגה השתתפו גם בבחירות המוניציפליות בסמרה ובניז'ני נובגורוד.
המפלגה דורגה במקום השני מבחינת ההוצאות הכספיות בבחירות ברבעון השלישי של 2020, והוציאה 179 מיליון רובל, אחרי רוסיה המאוחדת עם 261 מיליון רובל.
אידאולוגיה
על פי התקשורת האלקטרונית, מטרת המפלגה היא "לכוון את המדינה מחדש" מטיפול בפקידים וכלה באזרחים.
למפלגה יש אידאולוגיה של מרכז ימין והיא רואה בעצמאים, כמו גם בנציגי עסקים קטנים, את הבסיס החברתי שלה. היא משלבת תמיכה בערכי הקפיטליזם העממי כגון רכוש פרטי, כלכלה תחרותית, ירידה בחלקה של המדינה בשלטון, עם אג'נדה חברתית, זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות וסביבה נגישה ללא מכשולים. כמו נושאים סביבתיים, הגנה על בעלי חיים, בעיות באיסוף אשפה.
חלק חשוב מעמדת המפלגה הוא חידוש ומודרניזציה של מערכות ניהול ומוסדות פוליטיים. תמיכה בפיתוח טכנולוגיות מודרניות, מדע וחינוך.
המפלגה מושכת מועמדים יזמים חברתיים ופעילים מחוזיים, תוך התמקדות בסדר היום האזורי.
הבחירות לרשויות המקומיות
פרלמנטים אזוריים ברוסיה שבהם יש ייצוג למפלגת האנשים החדשים.
מפלצות ים (הרפתקה פרהיסטורית)
מפלצות ים - הרפתקה פרהיסטורית (באנגלית: Sea Monsters: A Prehistoric Adventure) הוא סרט טבע דוקומנטרי מבית הנשיונל ג'יאוגרפיק שיצא ב-5 באוקטובר 2007 ואורכו 40 דקות שהוקרן ברשת IMAX בקריינותו של לייב שרייבר. בסרט מוצגים פלאונטולוגים המוצאים מאובני זוחלים ימיים שחיו בסופו של תור הקרטיקון לחופי הים הפנימי המערבי. יצורים אלו משוחזרים באמצעות אנימציה ממוחשבת.
סרט זה זכה לשבחים בידי המבקרים. על סרט זה יצא משחק המחשב "Sea Monsters: A Prehistoric Adventure" המבוסס על המשחק.
עלילה
בסרט מתוארים גילוי זוחלים הים של הקרטיקון ועוד כמה יצורי ים שמילאו את הים המסוכן ביותר בכל התקופות. במרכז העלילה ניצבת נקבה צעירה של דוליצ'ורינצ'ופס המכונה "דולי" אשר שטה במימי הים הפנימי המערבי שלחופי קנזס עם אמה, אחיה וקבוצה של דוליצ'ורינצ'ופסים נוספים. לאחר שהם מתבגרים הם נודדים מהחופים לעבר הים הפתוח ושם נפגשים עם טורפים מסוכנים.
הקורפוס ה-52 (ורמאכט)
הקורפוס ה-52 (בגרמנית: LII. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
מפלצות ים (הרפתקה פרהיסטורית)
עלילה
תחילה להקת קסיפקטינוסים קשוחים רודפים אחריהם אך מסתפקים באכילת דגים אחרים מסוג גיליקוסים. הם ממשיכים אך ברגע של חוסר זהירות אמה של דולי נטרפת בידי הכריש קריטוקסירינה והיא עצמה ננשכת בסנפירה בידי סקואליקורקס אך למזלה לפני שהוא מצליח להגיע קרוב הוא נטרף בעצמו בידי טילוזאורוס ענקי, טורף-העל הימי של הקרטיקון.
מאוחר יותר דולי העוסקת בדיג לא מבחינה בטילוזאורוס צעיר שמתקרב אליה אך נמלטת ממתקפה ברגע האחרון. הטילוזאורוס מתקדם במהירות ובולע בשלמותו את אחיה שלא שם לב לטורף. לאחר מכן הצעיר מנסה לרדוף אחרי דולי אך טילוזאורוס בוגר מתקרב אליו ובמהלך קרב שמתפתח הוא נושך את צווארו של הצעיר וגורם לו לדמם למוות, תוך שכרישים מתקרבים אליו.
הקורפוס ה-52 (ורמאכט)
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-25 באוקטובר 1940, וכמפקדו מונה קורט פון בריזן. במהלך המערכה בבלקן לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השנייה, ואף לחם במערכה על יוון. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס בתחילה כחלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, עימה לחם בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. ב-10 בדצמבר 1941 מונה אויגן אוט למפקד הקורפוס, ובאוגוסט 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה כחלק מקבוצת ארמיות A, והשתתף עימה בקרב על קווקז. בפברואר 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-17, והשתתף עמה בקרבות בגשר קובאן. באפריל הועבר הקורפוס תחת פיקוד פלגת הארמייה קמפף, והשתתף בקרב חרקוב השלישי, וביולי לחם הקורפוס בקרב קורסק כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. ב-1 באוקטובר 1943 מונה הנס-קרל פון שלה למפקד הקורפוס, והקורפוס הועבר תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה. ב-20 בנובמבר 1943 מונה אריך בושנהאגן למפקד הקורפוס, ובינואר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה בקרבות באוקראינה. ב-1 בפברואר 1944 מונה רודולף פון בינאו למפקד הקורפוס, וב-1 באפריל 1944 חזר אריך בושנהאגן לפקד על הקורפוס. באוגוסט כותר הקורפוס במהלך מבצע יאשי-קישינב ולבסוף הושמד, וב-27 בספטמבר הוכרז על פירוק הקורפוס.
מפלצות ים (הרפתקה פרהיסטורית)
עלילה
דולי מצליחה לשרוד ולאחר מכן היא נראית כאם שהצליחה להשריץ שלושה צאצאים בחופים. לאחר כמה עונות של דיג ומסעות היא מתה מזקנה וגופה נופל והופך למאובן.
הקורפוס ה-52 (ורמאכט)
המערכה בבלקן
במערכה בבלקן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
מפלצות ים (הרפתקה פרהיסטורית)
המחקרים
לצד סיפורה של "דולי" מתוארים פלאונטולוגים בפעולה החוקרים את מאובני היצורים שבסרט. המאובנים שבסרט הגיעו מהמקומות הבאים:
הקורפוס ה-52 (ורמאכט)
מבצע ברברוסה
במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
מבצע יאשי-קישינב
במבצע יאשי-קישינב כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
ג'יימי המפטון
ג'יימי לי המפטון (באנגלית: Jamie Lee Hampton; נולדה ב-8 בינואר 1990) היא טניסאית ילידת גרמניה המשחקת עבור ארצות הברית. דורגה בשיאה במקום ה-24 בסבב ה-WTA. המפטון עוד לא זכתה בתוארי WTA, אך זכתה ב-5 תוארי ITF.
ביוגרפיה
המפטון נולדה בפרנקפורט, גרמניה. אביה היה קצין צבא אמריקאי אשר באותה עת הוצב בגרמניה. זמן קצר לאחר מכן משפחתה עברה לארצות הברית ובגיל 13 עברה לאובורן, העיר שהיא מתגוררת בה כיום. בתור נערה זכתה באליפות ארצות הברית הפתוחה לנוער בזוגות פעמיים.
2011
המפטון פתחה את השנה בטורניר אוקלנד והפסידה בסיבוב הראשון של המוקדמות. באליפות אוסטרליה הפתוחה עברה את המוקדמות אך הפסידה בסיבוב הראשון לאלנה בלטאצ'ה. באינדיאן וולס הצליחה לעבור את המוקדמות אך כבר בסיבוב הראשון הפסידה לסלואן סטיבנס. במיאמי גם כן הצליחה לעבור את המוקדמות וגם ניצחה בסיבוב הראשון את איילה טומלינוביץ' אך בסיבוב השני הפסידה לאנדריאה פטקוביץ'. בשטוטגרט עברה את המוקדמות ובסיבוב הראשון הפסידה לאגניישקה רדוונסקה. באליפות צרפת הפתוחה הגיעה עד הסיבוב האחרון של המוקדמות והפסידה לאלכסנדרה ווזניאק. היא הגיעה עד גמר טורניר ITF בוונקובר אבל הפסידה שנית לאלכסנדרה ווזניאק. היא לא השתתפה בווימבלדון. באליפות ארצות הברית הפתוחה הפסידה בסיבוב הראשון לאלנה בלטאצ'ה. היא הגיעה גם לחצי גמר טורניר ITF בארצות הברית שם הפסידה לרומינה אופרנדי. היא סיימה את השנה בטורניר פניקס בארצות הברית שם הפסידה בסיבוב הראשון למדיסון קיס.
2012
היא פתחה את השנה באוקלנד, עברה את המוקדמות אך הפסידה בסיבוב הראשון למוניקה ניקולסקו. באליפות אוסטרליה הפתוחה עברה את המוקדמות וגם ניצחה את בסיבוב הראשון את מנדי מינלה לפני שהפסידה בסיבוב השני למריה שארפובה. היא הגיעה לחצי גמר ITF במידלנד, ארצות הברית. בממפיס הגיעה עד הסיבוב השני והפסידה לורה דושבינה. באינדיאן וולס נחלה הצלחה גדולה כשהגיעה עד הסיבוב הרביעי (שמינית הגמר) עם ניצחון על ילנה יאנקוביץ'. בשמינית הגמר פרשה במערכה השלישית נגד אגניישקה רדוונסקה. המפטון ניצחה בסיבוב הראשון בצ'ארלסטון את סלואן סטיבנס לפני שהפסידה בסיבוב השני לסמנתה סטוסור. המפטון לא הצליחה בעונת החימר והפסידה בסיבוב הראשון ברולאן גארוס לארנקסטה רוס. בווימבלדון המפטון ניצחה את דניאלה האנטוחובה בדרך לסיבוב השני שבו הפסידה להת'ר ווטסון. משחקה הבא היה רק באליפות ארצות הברית הפתוחה שם הפסידה בסיבוב הראשון למריון ברטולי. בסיאול הגיעה עד שמינית הגמר ושם הפסידה ליקטרינה מקרובה. בטוקיו גם הגיעה עד שמינית הגמר אך שם ציפתה לה המדורגת 3 בעולם, אגניישקה רדוונסקה שניצחה אותה 6-3 6-4. היא סיימה את השנה בטורניר אוסקה ביפן שם הגיעה עד רבע הגמר והפסידה לסמנתה סטוסור.
2013
היא שוב פתחה את העונה באוקלנד שם הגיעה עד חצי הגמר והפסידה למדורגת 1 בטורניר, אגניישקה רדוונסקה בתוצאה 7-6 7-6. באוסטרליה השיגה את תוצאתה הטובה ביותר בזמן זה כשהגיעה עד הסיבוב השלישי שם אפילו הצליחה לנצח מערכה מול ויקטוריה אזרנקה שהמשיכה וזכתה בטורניר. בממפיס הגיעה עד רבע הגמר ושם הפסידה למרינה ארקוביץ' שהמשיכה וזכתה בטורניר. באינדיאן וולס ניצחה את בת'אני מאתק סנדס ואת סו ווי סייה לפני שהפסידה לאורסולה רדוונסקה. במיאמי הגיעה עד הסיבוב השני והפסידה לקרלה סוארס נבארו. בעונת החימר לא הצליחה ברוב תחרויות ההכנה לרולאן גארוס חוץ מהגעתה לחצי גמר טורניר בריסל. המפטון הפתיעה כשדווקא לאחר עונת החימר הלא מוצלחת שלה השיגה באליפות צרפת הפתוחה את הישגה הגדול בקריירה והגיעה עד שמינית הגמר. בסיבוב הראשון ניצחה את לוסי ספרובה 9-7 3-6 7-6, בסיבוב השני ניצחה את אנה שמידלובה 6-2 7-5, בסיבוב השלישי הדהימה כשניצחה את המדורגת 7 בעולם שהגיעה עד חצי הגמר בשנה שלפני כן, פטרה קביטובה והתוצאה מפתיעה עוד יותר, 7-6 6-1. בשמינית הגמר הפסידה המפטון לילנה יאנקוביץ'. המפטון פתחה את עונת הדשא בטורניר בירגינהאם. לאחר שניצחה בסיבוב הראשון סו ווי סייה הפסידה בסיבוב השני למדיסון קיס. בטורניר הבא השיגה את הישגה הגדול בקריירה לאותה העת. היא שיחקה בטורניר איסטבורן וצלחה את המוקדמות, הדהימה כשניצחה בסיבוב הראשון את המדורגת 1 בטורניר ו-3 בעולם, אגניישקה רדוונסקה. בסיבוב השני ניצחה את סו ווי סייה. ברבע הגמר ניצחה את לוסי ספרובה. בחצי הגמר חוללה סנסציה פעם נוספת כשניצחה את המדורגת 8 בעולם, קרוליין ווזניאקי. בגמר הפסידה לאלנה וסנינה. בווימבלדון הפסידה כבר בסיבוב הראשון לסלואן סטיבנס שהמשיכה עד רבע הגמר. המפטון שיחקה בטורניר סטנפורד והגיעה עד חצי הגמר שם הפסידה לאגניישקה רדוונסקה. בטורונטו וסינסינטי לא הצליחה כשהפסידה בסיבוב הראשון והשני (בהתאמה) ובאליפות ארצות הברית הפתוחה רשמה הישג מרשים כשהגיעה עד הסיבוב השלישי שם הפסידה לסלואן סטיבנס.
מאמן
מאמנה של המפטון הוא טורי האן.
אוסטריה באירוויזיון 1967
אוסטריה באירוויזיון 1967 השתתפה עם השיר "Warum es hunderttausend Sterne gibt" ("למה יש מאות אלפי כוכבים?"), שבוצע על ידי הזמר האוסטרי פטר הורטון. זו הייתה השתתפות ה-11 של אוסטריה בתחרות הזמר של האירוויזיון.
לפני האירוויזיון
רשות השידור האוסטרית בחרה באופן פנימי את הורטון לייצוג המדינה. כשבוע לאחר חשיפת הנציג, הוציאה רשות השידור את השיר האוסטרי לאירוויזיון 1967 לאור, "Warum es hunderttausend Sterne gibt", שנכתב על ידי קארין בוגנר.
באירוויזיון
ב-8 באפריל 1967 בוצע השיר על ידי הורטון באירוויזיון. הוא שובץ שלישי בסדר ההופעות, לפני צרפת ואחרי לוקסמבורג. בסופה של התחרות דורג במקום ה-14 עם שתי נקודות בלבד.
ג'ודי טרנר-סמית'
ג'ודי טרנר-סמית' (באנגלית: Jodie Turner-Smith; נולדה ב-7 בספטמבר 1986) היא דוגמנית ושחקנית אנגלייה, שהתפרסמה מתפקידה בתור אזימה קאנדי בסדרת הטלוויזיה "הספינה האחרונה".
ביוגרפיה
טרנר-סמית' נולדה בפיטרבורו להורים ג'מייקנים; היא היחידה מבין אחיה שלא נולדה בג'מייקה. לאחר שהוריה התגרשו היא עברה לארצות הברית עם אמה. היא בוגרת בית הספר התיכון גייתרסבורג בגית'רסבורג, מרילנד, טרנר-סמית' סיימה את לימודיה באוניברסיטת פיטסבורג בשנת 2008. היא גרה בלוס אנג'לס מאז 2009.
קריירה
טרנר-סמית' עבדה כבנקאית בפיטסבורג, פנסילבניה, עד שחבר משותף הציג אותה בפני המוזיקאי פארל ויליאמס לאחר קונצרט של NERD. היא סיפרה לו שהיא רוצה להיות סופרת, הוא שכנע אותה להפוך לנסות את מזלה בדוגמנות ולעבור ללוס אנג'לס.
טרנר-סמית' שיחקה בסדרת הטלוויזיה של רשת TNT, "הספינה האחרונה". לאחר מכן שיחקה בהפקת נטפליקס בסדרה "נייטפלייר".
בשנת 2021 שיחקה במותחן הבלשי של הבמאי האיטלקי סטפאנו סולימה "ללא חרטה", המבוסס על הספר באותו השם מאת טום קלנסי.
חיים אישיים
טרנר-סמית' מנהלת מערכת יחסים עם השחקן ג'ושוע ג'קסון מאז אוקטובר 2018. הם התחתנו בדצמבר 2019, ובתם נולדה באפריל 2020.
בני הוד
בנימין (בני) הוד (הידוע בכינויו פינקי) (נולד ב-16 בנובמבר 1954) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה. שירת בתפקידי פיקוד ימי, שליטה והדרכה בחיל הים. בתפקידו האחרון בשירות קבע שימש כמפקד בה"ד חיל הים. לאחר שחרורו מצה"ל עסק במשך עשרים שנה בפיתוח ושיווק מערכות הגנת חופים כיועץ חיצוני עבור חברת אלתא מערכות בע"מ. בשנת 2000 פרש לגמלאות ומשקיע את זמנו במשפחה, כתיבה, ותחביביו השונים. בין 2021 ל 2022 ביצע מסע חתירה בחסקה לאורך כלל חופי ישראל, בים התיכון, ים סוף, ים המלח והכנרת.
ביוגרפיה
הוד נולד לאווה ועוזי הוד (במקור, "היימליך"). אביו עלה לישראל בשנת 1947 מסלובקיה לבדו, לאחר ששרד את השואה, התגייס לשורות הפלמ"ח, שירת בחטיבת הנגב והשתתף בכיבוש העיר אילת. במהלך שירותו, נפצע פעמיים בקרבות. בתום מלחמת השחרור התגייס למשטרת ישראל שם פגש את אוה (חוה) ממשפחת כהן, ניצולת מחנה טרזיינשטט, שעלתה גם היא ארצה מסלובקיה, יתומה וללא משפחה. השניים נישאו ב-1950 וחיו בחיפה. לזוג נולדו שני ילדים: בנימין הבכור ועידית. במהלך שירותו במשטרה הצטרף למשמר החופים ופיקד על ספינות משמר חופים, עבר קורס קציני ים ושירת כחובל שלישי בצי הסוחר הישראלי. בשנת 1967 שינה את שם המשפחה ל"הוד".
במהלך הלימודים הצטרף להפלגה על אוניית הנוסעים "דן", עמה הפליג לאיטליה וצרפת כימאי מן השורה. בקיץ 1972 סיים את הלימודים ועלה כקדט על א\מ "לאה" של חברת צים ובמהלך ארבעה חודשים הפליג עמה מאשדוד לרומניה הקומוניסטית.
בפברואר 1973 התגייס הוד לצה"ל ושירת כימאי בדבור 882 למשך שלושה חודשים. במסגרת זו השתתף במבצעי העלאת עולים מסוריה דרך לבנון. עם גיוס בני מחזורו מקציני ים עכו הצטרף הוד אליהם ועבר טירונות צה"לית. לאחר הטירונות הצטרף, יחד עם חלק מבני מחזורו, למחזור כ"ג של קורס חובלים.
במאי 1974 סיים הוד את קורס חובלים והוצב כסגן מפקד נחתת בבסיס אשדוד. במסגרת זו השתתף בהפלגת ציפור עדן, מאשדוד לאילת תוך הקפת יבשת אפריקה. הוד יצא בנחתת השלישית אח"י אשדוד (פ-61) בפיקודו של סרן ישראל הכט. ההפלגה הייתה מאתגרת ורבת תלאות. לאחר הגעה לשארם א-שייח' המשיך את שירותו בזירת ים סוף, כסגן המפקד הנחתת אח"י אכזיב (פ-65).
בספטמבר 1978 הוצב הוד לבה"ד חיל הים כמפקד ה. והיה אחראי על אימון והעלאת הכשירות של מפעילי הנשק בספינות סער. תפקיד זה מילא עד מאי 1979.
פיקוד ספינות סער
בתום תפקיד זה הוצב בבסיס חיפה לצורך התמחות למפקד סטי"ל ולאחר שלושה חודשים קיבל פיקוד על אח"י חץ (סער 3). כשנה לאחר מכן קודם לפיקוד על אח"י ניצחון מדגם סער 4. במהלך הפיקוד השתתף עם ספינתו במבצעים רבים, הפלגות אימונים וביטחון שוטף.
עם סיום הלימודים, מונה הוד ל. בתפקיד זה שרת תחת שני מפקדי חיל הים: האלוף זאב אלמוג והאלוף אברהם בן שושן. בתפקידו זה הוכיח תבונה, שיקול דעת וכושר עמידה בדרישות מפקדים חזקים ותרם רבות להתנהלות נאותה של חיל הים.
קורס בארצות הברית
ביוני 1985 סיים הוד את תפקידו בלשכת מפקד חיל הים ונשלח לקורס פיקוד ומטה במכללת המלחמה של הצי האמריקאי בניופורט, רוד איילנד שבארצות הברית. במסגרת זו השתתפו עשרים ושניים קצינים מרחבי העולם, כולל שבעה ממדינות עוינות לישראל. למרות עובדה זאת בני ורעייתו ענת זכו לחברים רבים מרחבי העולם, איתם הם בקשר עד היום. הוד סיים את הקורס בארצות הברית בהצטיינות.
שליטה והדרכה
באוגוסט 1986 מונה הוד לתפקיד מפקד יחידת השליטה הימית של חיל הים והועלה לדרגת סא"ל. התקופה הייתה שזורה במבצעים רבים ומורכבים כגון "מבצע כחול וחום", מבצע "הצגת תכלית" - חיסול המחבל אבו ג'יהאד ואחרים, חלקם נשארו עלומים.
פיקודו של הוד על יחידת השליטה הימית נקטע מכיוון שרעייתו, ענת הוד, נדרשה לטיפולים תכופים ולשמירת היריון בבית חולים רמב"ם בחיפה. ראש מספן הים, תא"ל מיכה רם, הציע להוד לקחת חופשה על חשבון חיל הים. הוד התנגד לחופשה ונמצא לו תפקיד כמפל"ג הדרכה בבה"ד חיל הים. תפקיד אותו ביצע משך כחצי שנה. עם לידתו של בנם יובל חזר הוד לפקד על יחידת השליטה הימית ופיקד עליה עד אוגוסט 1989.
פיקוד ימי
במאי 1990 עקב מחלתו של חברו הטוב סא"ל אברהם ישראל, החליפו בני כמפל"ג 33 בבסיס חיפה. ולצד מבצעים רבים, כולל מלחמת המפרץ הראשונה, המשיך לפתח את שיתוף הפעולה עם טייסת 193 בהפעלת המסוקים הימיים מהספינות.
סער 5
ב-1 באוגוסט 1991 מונה הוד לקצין מבצעי של פרויקט סער 5 והוא ומשפחתו עברו למוביל (אלבמה) בארצות הברית. ביוני 1993 מונה למפקד הפרויקט והועלה לדרגת אלוף-משנה.
בזמן פיקודו, לאחר ארבע שנות תכנון, ניבנו והוכנו להפלגה שלוש ספינות סער 5: אח"י אילת (סער 5), אח"י להב ואח"י חנית. הפרויקט הושלם בהצלחה ושלוש הספינות הפליגו לדרכם והגיעו בשלום לישראל. הוד הפליג כ עם אח"י להב בפיקודו של סא"ל עידו שבח. ההפלגה הייתה מרתקת תוך התגברות על ים סוער.
בה"ד חיל הים
עם חזרתו לישראל מונה הוד למפקד בה"ד חיל הים. במהלך התפקיד יזם וביצע שינוי ארגוני מעמיק בבה"ד. סגירת מסגרות לימודים טכניים והפעלה, כפי שהיו שנים קודם לכן ופתיחת מסגרות ייעודיות: לסטי"לים, לכלי שיט בט"ש, טכנאי חוף. מבנה שקיים עד היום. דבר שבין השאר תיקן את העיוות במבנה הקודם בו מנוענים וטכנאים לא נחשבו ללוחמים דרג א'.
תחת פיקודו של הוד זכה הבסיס בתעודת הוקרה מטעם הרמטכ"ל כבה"ד מצטיין. את התפקיד ביצע עד נובמבר 1997.
הוד למד תואר ראשון במדע המדינה וגאוגרפיה באוניברסיטת חיפה אותו סיים בהצטיינות. לאחר סיום התפקיד בבה"ד חיל הים יצא הוד ללימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון, עד שחרורו מצה"ל, במאי 1998.
לאחר השחרור מצה"ל
חינוך - משנת 1999 ועד 2000 ניהל הוד את בית הספר התיכון ע"ש חיים גרינברג, בקריית טבעון.
הוד היה שותף לפיתוח פתרונות משולבים, קידום מערכת שליטה ובקרה ושיווקם ברחבי הגלובוס. כולל השתתפות בפיתוח מכ"ם חוף חדש, קטן, קומפקטי וקל להתקנה ותחזוקה. פועל על עיקרון מכ"ם גל רציף בשידור ועיצוב אלומה בקליטה. מכ"מים כאלו נמכרו למשמר המכס האיטלקי (GDF).
בתקופה בה היה הוד אחראי על השיווק נמכרו למעלה מ-120 מכ"מים בדגמים שונים, ללקוחות ברחבי העולם. שש מערכות משולבות למדינות כגון טרינידד וטובגו, ברבדוס, איטליה, קפריסין ועוד וכן 12 מכ"מי חוף חדשניים. צבר ההזמנות בהם היה הוד שותף מוביל, הגיע במהלך השנים, לערך של למעלה מ 300 מיליון דולר אמריקני.
פעילות ציבורית
בשנת 1996 הוד יזם והקים יחד עם חברים את אנדרטת הסירה לזכרו של אברהם ישראל (כושי). לזכרו של חברו הטוב, שהיה בין השאר מפקד ספינת טילים, ונפטר ממחלה במהלך שירותו בחיל הים.
בשנת 2006 יזמה ותכננה, מעין הוד בתו של בנימין, הקמת אנדרטה לזכרו של בן זוגה יעקב מרוויצה בזכרון יעקב. יעקב היה חייל בודד שנפל באסון הנגמ"שים, בעזה במאי 2004. הוד נרתם לביצוע וביחד עמה הקימו את האנדרטה.
פרויקטים מיוחדים
"שביל בים" - בשנת 1221 ביצע בני את פרויקט " שביל בים". הפלגה בחסקה לאורך כל חופי הארץ, מראש הנקרה ועד רצועת עזה בים התיכון. ומטאבה ועד מוצב צביה בים סוף.
הכוונה לסלול דרך לסוג של ספורט ימי לסירות חתירה קטנות (חסקה, סאפ ואחרות) שיחבר בן ים ויבשה ויסלול את הדרך למטיילים נוספים, משהו בסגנון שביל ישראל, אבל בים. את שביל בים ניתן יהיה לבצע באופן רציף, תוך כדי לינה בשטח, או במקטעים נפרדים, כאשר תנאי הים והשטח מכתיבים את הקצב והמקטע אותו מבצעים.
מטרות השביל הן: לעודד ספורט ימי, לקרב את האוכלוסייה לים, לקדם שמירה על ערכי הטבע הימי ואוצרותיו, לחבר בין אנשים הנוגעים בחוף ובים, לעודד ספורט לא מזהם, ולקדם אנרגיה ירוקה.
"נתיב בים המלח" - הפלגה בחסקה לאורך חופי ים המלח משפך הירדן בצפון ועד הנהר הנסתר בדרום הים. המטרה של המשט הייתה להעלות את המודעות למצבו העגום והמתדרדר של ים המלח ולרתום תומכים בשיקומו. המשט לווה ונתמך על ידי ג'קי בן זקן ואשתו אורית מ"נופי מלח" שעשו מעל ומעבר להצלחת המשט. הלג הראשון משפך הירדן ועד חוף קליה בוצע בליווי של 180 משתתפים בחסקה, סאפים, קיאקים, סירות ליווי ושחיינים והוא זכה להד תקשורתי מרשים.
"חסכנרת" - סובב כנרת. הפלגה בחסקה לאורך כל חופי הכנרת. מסע זה גם הוא נעשה תחת הכותרת של הצלת ים המלח כי אחד הפתרונות המובילים להצלת ים המלח הוא מילוי הכנרת במים מותפלים והזרמתם לים המלך דרך סכר דגניה והירדן.
משפחה
בשנת 1980 נישא הוד לענת, לבית פישר מנהריה, בהמשך להיכרותם בזירת ים סוף, שם שירתו יחדיו בפלגת הסטי"לים. לזוג שלושה ילדים ושלושה נכדים.
תהילים ק"נ
תהילים ק"נ הוא המזמור המאה וחמישים והאחרון בספר תהילים המזמור גם חותם את קובץ מזמורי הללויה. המזמור נפתח בפסוק . עיקר עניינו של המזמור היא הקריאה להלל את ה' באמצעות כלי נגינה שונים. המזמור נאמר בכל יום כחלק מפסוקי דזמרא שבתפילת שחרית, בימי חול, בשבת, בחגים ובמועדים.
בלטינית, המזמור מוכר כ-.
תוכן המזמור ומבנהו
המזמור בנוי משישה פסוקים ואחת עשרה צלעות. בכל צלע במזמור מופיע הציווי להלל ולשבח את ה'. המזמור מתחיל ומסיים במילה "הַלְלוּיָהּ". בכל הצלעות המופיעים במזמור קיים אזכור לה' וזאת בכינוי מושא ישיר "הו", אך בצלע הראשון מופיע בשם "אל" ובצלע האחרונה הוא נקרא בשם "יָהּ". במזמור קיימים מוטיבים דומים למזמורי תהילים: קמ"ה - קמ"ט הקוראים להלל ולשבח את ה'. כמו כן מופיעים שמות כלי הנגינה בהם יש לנגן בעת שירת השבח והלל.
את המזמור יש המחלקים לשני חלקים. חלק ראשון (א'-ב') מתאר את מקום האל ומקום תהילתו. בחלקו השני של המזמור מופיעים כלי הנגינה בהם יש לנגן, להלל ולשבח את ה'. שני החלקים נתחמים בצמדי מילים נרדפות. המילים הנרדפות "עז" ו"גבורה", יוצרות מסגרת לחלק הראשון בתחילתו והמילים "קדשו" ו"גדלו" תוחמות את המסגרת בסופו של חלק זה. את חלקו השני יוצרות מסגרת דומה המילים הנרדפות: "תקע" ו"תרועה". המזמור כולו נתחם בכינויו של ה' "יה" ו"אל".
המהר"ל מפראג מסביר שמזמורי "הללויה" הם חמשה, ובשני הפרקים, האמצעי והאחרון מהם יש עשרה הלולים בכל אחד, וזאת כנגד האותיות י וה, שההגעה אל מדריגת העשר היא רק באמצע ובסיום,.
המזמור בחז"ל
בתלמוד נאמר שהטעם שתיקנו לומר בתפילת מוסף של ראש השנה עשרה פסוקים ב'מלכויות זכרונות ושופרות', הוא כנגד עשרת הפעמים שנזכרה המילה 'הללו' במזמור זה:
המזמור בליטורגיה
המזמור נאמר בכל יום כחלק מפסוקי דזמרא. לדעת רש"י, מזמור זה, יחד עם תהילים קמ"ח, הם ה"הלל שבכל יום" שבפסוקי דזמרא. עקב דברי רש"י אלו, נפסק כי המאחר לבית הכנסת ואינו יכול להספיק לומר את כל פסוקי דזמרא, יאמר מזמורים אלה לפני שיוסיף את שאר המזמורים.
הוא גם נאמר כחלק מפסוקי השופרות בראש השנה, ומסיים את התיקון הכללי.
מוזיקה קלאסית
בשל העיסוק הרב של המזמור במוזיקה ובנגינה, הוא כונה "מזמור המוזיקאים" ועל בסיסו נכתבו והולחנו יצירות קלאסיות רבות:
מוזיקה ישראלית
המזמור זכה למספר לחנים וביצועים של מיטב זמרי ארצנו. ידועים הם לחנו של יוסי בן דוד בביצוע של איציק קלה. דבי פרידמן הלחינה אף היא את השיר. ידוע גם ביצועו של אייל גולן אשר זכה להשמעות וצפיות רבות בערוץ יוטיוב.
בשנת 2021 הולחן המזמור על ידי אסף תלמודי, יונתן אלבלק וגל אבירם לפסקול של הסרט אגדת חורבן. השיר בוצע על ידי שולי רנד, רביד כחלני ושי צברי.
משיכה מינית לטרנסים
משיכה מינית לטרנסים הייתה נושא למחקר מדעי ולפרשנות חברתית. פסיכולוגים חקרו את המשיכה מינית לנשים טרנסיות, לקרוס-דרסינג ולג'נדרקווירים. גברים סיסג'נדרים הנמשכים לנשים טרנסג'נדריות מזדהים בעיקר כהטרוסקסואלים ולעיתים כביסקסואלים, אך לעיתים רחוקות כהומוסקסואלים. מחקר על עוררות מינית אישר שדפוסי התגובה שלהם אינם דומים לאלו של גברים הומוסקסואלים ודומים לאלו של גברים הטרוסקסואלים, וכן ישנו דמיון בין נשים טרנסיות לנשים סיסג'נדריות. היה דיון מסוים על משיכה לגברים טרנסים, אך לא היה הנושא המרכזי של מחקר מדעי.
מחקר מדעי
על אף שמספר חוקרים אמרו כי משיכה מינית לטרנסים היא פאראפיליה, משיכה מינית לטרנסים אינה ניתנת לאבחון כמחלת נפש או כהפרעה פאראפילית.
במחקר הסוציולוגי של החוקרים האמריקאיים, מרטין ס. ויינברג וקולין ג'יי. ויליאמס, רוייאנו 26 גברים המתעניינים מינית בנשיות טרנסיות. 13 מהם הגדירו את עצמם כהטרוסקסואלים, ו-13 כ-"ביסקסואליים או כנראה ביוסקסואליים". החוקרים סברו כי "התוויות הללו מתארות רק באופן שטחי את העניין המיני שלהם," וציינו כי העניין המובע בנשים טרנסיות שימש לעיתים כבסיס להכחשת זהות עצמית סטיגמטית יותר. כדוגמה, הם תיארו מקרה שנבקד "אמר שהוא 'ביסקסואל' ולא 'הומו' כי הוא מסוגל לחשוב על נשים טרנסיות כנשים".
במחקר מקוון של אוניברסיטת נורת'ווסטרן רואיינו 205 גברים המתעניינים מינית בנשים טרנסיות. בסקר נמצא כי 51% הזדההו כהטרוסקסואלים, 41% כביסקסואלים, והשאר הומוסקסואלים. כמו כן, 55% מהם אמרו שהבת זוג האידיאלי שלהם יהיה אישה סיסג'נדרית, כאשר 36% מהם אמרו שזו תהיה אישה טרנסית. מחברי המחקר הגיעו למסקנה כי "נראה שהעניין בנשים טרנסיות הוא עניין מיני מובהק הנפרד מהמשיכה של גברים הטרוסקסואלים לנשים עבור רוב הגברים, אך קיים מיעוט ניכר שעלול לחוות זאת כנטייתם המינית".
מחקר משנת 2016, שהשתמש בבדיקה לעוררות מינית, הראה שדפוסי העוררות המינית של גברים המדווחים על משיכה לנשים טרנסיות בעלות "מאפיינים גופניים אופייניים לנשים (למשל שדיים) תוך שמירה על הפין" דומים לאלו של גברים סטרייטים, ושונה מאלו של הומוסקסואלים. המחקר הראה שגברים אלו מגורים הרבה יותר לגירויים מיניים נשיים מאשר לגירויים מיניים גבריים (על אף שהמחקר השווה בין גברים סטרייטים לגברים הומוסקסואליים). מבין הגברים שנמשכו לנשים טרנסיות, 41.7% הזדהו כביסקסואלים, והשאר הזדהו כסטרייטים. הביסקסואליים מביניהם לא הראו יותר עוררות מינית לגירויים גבריים מאשר עמיתיהם הטרוסקסואלים, אם כי הם דיווחו על מספר גבוה יותר של בני זוג מיניים גבריים.
מחקר משנת 2019 ששאל 958 משתתפים עם אילו זהויות מגדריות הם יהיו מעוניינים לצאת, מצא כי 96.7% מהגברים ההטרוסקסואלים, 98.2% מהנשים ההטרוסקסואליות, 88.5% מהגברים ההומואים, 71.2% מהנשים הלסביות ו-48.3% מהביסקסואליים, הקווירים, ומשתתפים א-בינאריים דיווחו שהם לא יהיו מעוניינים לצאת עם טרנסג'נדר. השאר דיווחו כי יהיו מעוניינים לצאת עם טרנסג'נדר.
דעות חברתיות
סרטונים ארוטיים שנוצרו עבור אנשים הנמשכים לגברים טרנסים הפכו לנפוצים יותר, במיוחד בשל השחקן הפורנוגרפי באק אנג'ל. פעיל זכויות להט"ב האמריקאי, ג'יימיסון גרין, כתב כי גברים הומוסקסואלים סיסג'נדרים שחברו לגברים טרנסים "מופתעים לעיתים קרובות לגלות שפין הוא לא מה שמגדיר גבר, שהיעדר פין אינו אומר חוסר גבריות או מיניות גברית." הסופר הגאה הבריטי-אמריקאי, אנדרו סאליבן, ביקר על הרעיון שגברים הומוסקסואלים צריכים להימשך מינית בהכרח לגברים טרנסים, בטענה שהנטייה המינית מבוססת על מין ביולוגי, ולא על זהות מגדרית.
מרגו לנגן
מרגו לנגן (באנגלית: Margo Lanagan; נולדה ב-5 ביוני 1960) היא סופרת אוסטרלית עטורת שבחים של ספרי נוער, פנטזיה וסיפורים קצרים. ספרים רבים שכתבה פורסמו רק באוסטרליה, אך כמה מספריה זכו להכרה גם ברחבי העולם, תורגמו לשפות רבות וזיכו את לנגן בפרסים רבים כמו פרס הפנטזיה העולמי ופרסי פרינץ.
ביוגרפיה
מרגו לנגן נולדה בעיר ניוקאסל שבאוסטרליה וגדלה בעמק האנטר. היא למדה היסטוריה באוניברסיטת מערב אוסטרליה ובאוניברסיטת סידני והרבתה לטייל. לימים, הידע והחוויות שצברה היוו השראה לכתיבת הספרים שלה.
בראשית דרכה המקצועית, הייתה לנגן עורכת ספרים עצמאית. לנגן טוענת שהגיעה לכתיבת ספרים בעקבות הצעה של מוציא לאור אשר ביקש ממנה לכתוב מספר פרקים לדרמת נעורים חדשה. את 14 הפרקים שכתבה לדרמת הנעורים היא איגדה לספר בשם "New Girl". לנגן כתבה 9 רומנים לנוער מסוג זה, תחת שמות עט שונים. אחרי התנסות בכתיבת רומנים לנוער וספרות ריאליסטית לנוער ולאחר שבשנת 1999 השתתפה בסדנת קלריון ווסט, תוכנית המיועדת להכנת סופרים לקריירה מקצועית בכתיבת ספרי מדע בדיוני ופנטזיה, היא התחילה לכתוב ספרי פנטזיה. הסיפורים שכתבה בסדנא היוו חלק רב מהאוסף הראשון שלה "White Time ".
להכרה ופרסום היא זכתה לאחר שבשנת 2004 פרסמה את ספרה השני, Black Juice. סיפוריה הקצרים, הרומנים וספרי הפנטזיה שלה זכו להכרה רבה, עבודותיה תורגמו ל-16 שפות. היא שימשה כשופטת בפאנלים של פרסי ספרים אוסטרליים, ובמועצת הספרות של המועצה האוסטרלית לאומנויות. בשנים 2011 ו-2013 היא חזרה לסדנת קלריון ווסט, בה למדה, כמורה. כיום חיה לנגן בסידני, אוסטרליה.
רומנים לנוער
בשם העט מלאני קרטר:
בשם העט גילי לוקווד:
בשם העט מנדי מקברייד:
בשמה האמיתי:
Big Bank
Big Bank (בעברית: בנק גדול) הוא סינגל שהוקלט על ידי YG, ביחד עם 2 צ'יינז, ביג שון והראפרית הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-25 במאי 2018, כסינגל מתוך האלבום Stay Dangerous, על ידי חברות התקליטים 4Hunnid רקורדס, CTE וורלד ודאף ג'אם.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים הקצביים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ביג שון, YG, ניקי מינאז', ניי לי ג'וניור, די. ג'יי. מאסטרד ו-2 צ'יינז והופק על ידי די. ג'יי. מאסטרד. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הפלטינה המשולשת, על מכירות של למעלה משלושה מיליון עותקים במדינה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-265 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של YG ב-24 ביוני 2018, כמה חודשים לאחר צאתו של השיר כסינגל. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את הזמרים שמבצעים את השיר, רוקדים על מכוניות בזמן שהם שרים אותו, תוך שיש רקדני ליווי מסביבם.
נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-195 מיליון צפיות.
רציתי שזה יכאיב
רציתי שזה יכאיב הוא סינגל של הזמרת הישראלית רוני דלומי, שיצא לאור ב-18 באוקטובר 2020, על ידי חברת התקליטים טדי הפקות.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי דלומי, ביחד עם ג'וני גולדשטיין ורון ביטון, והופק על ידי גולדשטיין, והוא בסגנון הפופ הלטיני, שאפיין את אלבומה הראשון, "קצת אחרת". על השיר אמרה דלומי: "באחד הגלגולים שלי חייתי בוודאות בספרד או דרום אמריקה. התרבות הזו עם המוזיקה מוצאת את דרכה ללב שלי בכל פעם מחדש - אז אני חוזרת אליה עם כל החוויות, הידע והכלים שצברתי מאז האלבום הראשון שהיה לטיני גם הוא. הפעם זה קורה יחד עם ג'וני גולדשטיין ורון ביטון - וזה גם נשמע ככה".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של דלומי בסמוך לצאת הסינגל עצמו, ובוים על ידי אינדי חאיט.
הצלחה
השיר הגיע היישר אל המקום השני במצעד השבועי של מדיה פורסט, ובשיאו הגיע למקום הראשון.
קקורה קירישיטן
קקורה קירישיטן (ביפנית: 隠れキリシタン, "נוצרים נחבאים") הוא הכינוי המודרני לחברי הכנסייה הקתולית ביפן, שנאלצו לרדת למחתרת לאחר מרד שימאברה בשנות ה-30 של המאה ה-17.
היסטוריה
ב-1614 פרסם טוקוגאווה איאיאסו צו שקרא לגירוש הכמרים הנוצרים מיפן ואסר על האמונה הנוצרית. הפרה של צו זה דינה היה מוות. האיסור נאכף בדרגות חומרה שונות באזורים שונים במדינה, והכמרים הזרים אכן עזבו את יפן. מרד שימאברה, שפרץ בשלהי 1637 החל כמחאה כלכלית של פשוטי העם, אך מכיוון שהאזור היה נוצרי ברובו, עוד מימי פעילותה של הכנסייה הקתולית במקום, קיבל המרד גוון דתי. לאחר דיכויו האלים של המרד חשדה השוגונות בכנסייה הקתולית במעורבות במרד, ובעקבות זאת גורשו גם כל הסוחרים הפורטוגזים מיפן. מדיניות ההסתגרות של יפן נאכפה ביתר שאת, ואיתה גם מדיניות רדיפת הנוצרים. לפיכך, נאלצו הקירישיטן, הנוצרים היפנים, לרדת למחתרת.
הקקורה קירישיטן נהגו להתפלל בחדרי תפילה סודיים שהיו מתקינים בבתיהם, ולכן קיבלו את הכינוי "נחבאים". מכיוון שכל הכמרים הזרים גורשו מיפן, נאלצו הקקורה קירישיטן לשמר את הקהילה בכוחות עצמם, והיו להם מנהיגים מבין האנשים, שהיו אמונים על עריכת הטקסים. פסלונים בדמות ישו ומרים, אם ישו, שהיו בשימוש בתקופת פעילותה של הכנסייה ביפן, הוחלפו בפסלונים שדמו לפסלים מסורתיים של הבודהה ושל הבודהיסטווה. התפילות עצמן שונו על מנת שישמעו כתפילות בודהיסטיות, אף על פי שמילים רבות מלטינית, פורטוגזית וספרדית נותרו בהן. מכיוון שלהחזיק עותק של התנ"ך היה מלווה בסיכון רב בעקבות הרדיפות מצד הרשויות, עברו סיפוריו מפה לאוזן.
במקרים אחדים, עברה הקהילה הנוצרית שינוי במהלך הזמן, שנבע מהניתוק מהכנסייה ברומא. מילות התפילות איבדו ממשמעותן, והנצרות הפכה למעין פולחן אבות, בו היו אבות המאמינים למעשה למרטירים.
לאחר מתן חופש דת ותהליך החילון שחל ביפן, נעלמו קהילות של הנארה קירישיטן. באופן מסורתי למדו הבנים את המנהגים ואת התפילות מאביהם, אך בעקבות תהליכי המודרניזציה, איבדו הראשונים עניין במסורת.
קישורים חיצוניים
Christentum in Japan Historia del catolicismo en Japón
פלויד מייוות'ר
פלויד מייוות'ר ג'וניור (באנגלית: ; נולד ב-24 בפברואר 1977) הוא מתאגרף עבר אמריקאי. אלוף עולם על ידי חמישה ארגוני אגרוף מקצוענים. זכה בעשר אליפויות. הרקורד שלו כמקצוען הוא 50-0 (חמישים ניצחונות ואפס הפסדים)
בספטמבר 2015 פרסם כי הוא פורש מאגרוף מקצועני, אך ביוני 2017 הודיע שיחזור לזירה למאבק עם קונור מקגרגור. ב-31 בדצמבר 2018 הוא נלחם נגד אויוקאושה היפני אותו ניצח בנוקאאוט, אבל הקרב לא נכלל ברקורד בגלל שנחשב כקרב ראווה (exhibition fight).
מייוות'ר נחשב לאחד המתאגרפים הטובים בהיסטוריה. התייחד בסגנונו ההגנתי. ב-2013, ב-2014 וב-2018 פרסם פורבס כי הוא הספורטאי בעל השכר הגבוה ביותר בעולם. הוא הרוויח כמיליארד דולר מהקריירה שלו, מה שהופך אותו למתאגרף המרוויח ביותר בהיסטוריה..
ביוגרפיה
בעבר הוא נעצר שבע פעמים על אלימות נגד חמש נשים שונות. על אחת איים באקדח אותו כיוון לרגליה ואיים להוריד לה את האצבעות. ב-2012 הוא נכנס לכלא לחודשיים אחרי שהכה את ג'וזי האריס, חברתו לשעבר ואם לשלושה מילדיו לעיני ילדיהם. הכאות הנשים שלו השניאו אותו על חלק מהקהל. יש לו 4 ילדים.
סגנון איגרוף
פלויד מתייחד בסגנונו ההגנתי, הוא משתמש בזריזותו כדי להתחמק מרוב האגרופים הנשלחים לעברו. בנוסף הוא משתמש במהירותו ובמוטת הידיים הגדולה שלו, כדי לפגוע ביריביו. כתוצאה מכך גם אם לא הכניע את יריביו בנוק אאוט, הוא הוביל בסופו של דבר בנקודות בסוף הקרב. המתאגרף המקסיקני קנלו אלברז, עמו נלחם מייוות'ר ב-2014, אמר עליו "הוא מתאגרף הגנתי מושלם, אף מכה ששלחתי לא הצליחה לחדור אותו".
קריירה אולימפית
מייוות'ר התמודד באולימפיאדת אטלנטה (1996) בעודו בן 19 בלבד. הוא ניצח שלושה יריבים אך בחצי הגמר הפסיד לאלוף העולם, הבולגרי סראפים טודורוב, בהחלטת שופטים שעוררה ביקורות רבות ופרסומים בארצות הברית לפיהם השיפוט לא היה כשר. הוא זכה במקום השלישי ובמדליית ארד.
קריירה כמקצוען
בעולם האיגרוף ציפו זמן רב לקרב בינו לבין אגדת האיגרוף מני פקיאו. פקיאו נחשב למתאגרף התקפי מהטובים בעולם, ואילו סגנונו ההגנתי של מייוות'ר הוא מהטובים בהיסטוריה. הקרב נדחה פעם אחר פעם בשל סיבות שונות וקשיים במשא ומתן בין הצוותים של השניים. לבסוף, כשהשניים בשלהי הקריירה, נקבע קרב ב-2 במאי 2015 שצפוי להיות הקרב הרווחי ביותר בהיסטוריה. בקרב ניצח מייוות'ר בהחלטת שופטים פה אחד, והעלה את מאזנו ל-48 ניצחונות ללא אף הפסד.
פרישה
ב-12 בספטמבר התמודד מייוות'ר נגד אנדרה ברטו וניצח גם בקרב זה רק בהחלטת שופטים. לאחר קרב זה נישאר מייוות'ר בלתי מנוצח והודיע כי הוא פורש ללא אף הפסד כמקצוען עם רקורד של 0–49. הוא השווה את שיאו של רוקי מרציאנו שהיה גם הוא עם 49 ניצחונות וללא הפסדים.
קרב נגד מקגרגור
ב-15 ביוני פורסם שמייוות'ר יחזור מפרישה ויתמודד בקרב מול לוחם ה-MMA, קונור מקגרגור, אלוף העולם של ה-UFC במשקל קל. הרעיון הראשוני לקרב נבט כבר ב-2015, אז התארח מקרגור בתוכנית הבידור של קונאן או'בריאן, ובה הוא נשאל כבדרך אגב מה יהיה אם תתמודד מול מייוות'ר בקרב, מקרגור ענה שינצח ללא פקפוק. מייוות'ר ענה לו בגיחוך בטוויטר והתנהל ביניהם טראש טוק ברשתות החברתיות, עד שהקרב נקבע ויצא לפועל ב-26 באוגוסט 2017 ב'טי-מובייל ארנה' בלאס ווגאס. מול כ- 20,000 צופים.
בשל העובדה שהקרב נערך לפי כל חוקי האגרוף (ואף אושר בוועדת האגרוף של מדינת נוואדה, כקרב אגרוף לכל דבר), מעטים האמינו מלכתחילה בסיכוייו של מקרגור שנלחם עד אז כלוחם MMA נגד מתאגרף הידוע ביכולותיו ההגנתיות, ושמעולם לא הפסיד קרב, אף על פי שמיוות'ר חזר מפרישה והיה בן 40. עם זאת, יחסי הציבור המסיביים לפני הקרב ואישיותם המוחצנת של שני הלוחמים הביאה להתעניינות חסרת תקדים בקרב, והוא הכניס ממכירת כרטיסים וזכויות שידור מאות מיליוני דולרים. ארגון WBC יצר חגורת אליפות לא רשמית במיוחד עבור הקרב המדובר, ב"חגורת הכסף" שובצו 3,360 יהלומים, 600 אבני ספיר, 300 אבני ברקת ו-1.5 ק"ג של 24 קראט זהב על רצועת עור תנין ירוק. זאת בדומה לקרב מול מני פקיאו ב-2015, אז יצר הארגון תואר נוצץ מיוחד עבור מייוות'ר בעקבות הצלחותיו כאלוף הארגון.
בקרב עצמו מייוות'ר ניצח בנוקאאוט טכני בסיבוב העשירי, ומיד לאחר מכן הודיע על פרישה סופית ומיידית - בגיל 40. עם רקורד מקצועי של 0–50 ששבר את שיאו של רוקי מרציאנו. 27 מניצחונותיו הסתיימו בנוק-אאוט.
ננסי ספרו
ילדותה ונעוריה
ספרו נולדה בשנת 1926 בקליבלנד, אוהיו, ארצות הברית, ושנה לאחר מכן משפחתה עברה לשיקגו. אביה מכר מכבשי דפוס משומשים, ולפי בנה של ספרו, סטיבן, הוא נהג לפעול לפי רצונות משונים, פתאומיים, ובלתי צפויים. מתוסכל מרצונו המקורי להיות כותב, נהג אביה של ספרו לכתוב מכתבים ארוכים ומלאי מחשבה וחשיפה מוקדמת זו של ספרו לטקסטים, השפיעה על עבודתה בהמשך חייה.