cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מתקפת וינה
המתקפה הסובייטית
ב-2 באפריל הכחיש רדיו וינה כי הבירה האוסטרית הוכרזה כעיר פרזות. באותו יום הכוחות הסובייטיים התקרבו לווינה מכיוון דרום, אחרי שכבשו את הערים וינר נוישטאדט, אייזנשטט, נויקירכן וגלוגניץ, וב-4 באפריל נכבשו גם הערים באדן וברטיסלאבה.
לאחר שהגיעו לאזור וינה, כיתרו כוחות החזית האוקראינית השלישית את העיר ותקפו אותה בכוחות גדולים. "קבוצת ההתנגדות O-5" האוסטרית בראשות קרל סוקול חששה מהרס העיר, ובשל כך חיבלה בקווי ההגנה הגרמניים.
הכוח הגרמני הגדול היחיד שעמד אל מול הכוחות הסובייטיים, היה קורפוס הפאנצר אס אס השני בפיקוד וילהלם ביטריך, שהשתייך לארמיית הפאנצר השישית, יחד עם כוחות שהורכבו אד-הוק ויחידות נ"מ.
הקרב על הבירה האוסטרית אופיין במקרים מסוימים על ידי לחימה עירונית עזה, ומאידך היו חלקים בעיר שנפלו לידי הסובייטים כמעט ללא התנגדות. בפארק פראטר הוצבה דיוויזיית הפאנצר ה-6, לאורך הצד הדרומי של העיר היו פרוסות דיוויזיות הפאנצר אס אס ה-2 וה-3, ובצפון העיר הייתה פרוסה דיוויזיית פיהרר-גרנדיר. הסובייטים תקפו את הפרברים המזרחיים והדרומיים של וינה עם ארמיית המשמר הרביעית וחלק מארמיית המשמר התשיעית, ועד 7 באפריל השתלטו על הפרברים הדרומיים של העיר. ב-8 באפריל החלו הכוחות הסובייטיים להתקדם לעבר פרברי העיר המערביים, שהיו חשובים במיוחד לסובייטים, משום שכללו את תחנת הרכבת המרכזית של וינה. הכוחות הסובייטיים התקדמו במהירות, ומצפון לנהר הדנובה ניתקה הארמייה ה-46 את הפרברים הצפוניים של וינה, ובכך נותקה וינה משאר אוסטריה. במהלך אותו היום נעו כוחות מהחזית האוקראינית השלישית, וכבשו את הערים לינץ וגראץ.
ב-9 באפריל החלו החיילים הסובייטיים לחדור למרכז העיר, אך קרבות הרחוב נמשכו מספר ימים נוספים. בליל 11 באפריל הסתערה ארמיית המשמר הרביעית על תעלות הדנובה, תוך שקורפוס הרובאים של המשמר ה-20 והקורפוס הממוכן ה-1 נעו על גשר רייכסבריקה. ב-13 באפריל הנחיתה שייטת הדנובה את דיוויזיית הרובאים של המשמר ה-80 ואת הדיוויזיה המוטסת של המשמר ה-7 משני צידי הגשר, והצליחה לתפוס אותו בשלמותו. במהלך אותו היום נסוג קורפוס הפאנצר אס אס השני מהעיר, ושאר מגיני העיר נכנעו לסובייטים.
תוצאות הקרב
במהלך הימים שלאחר מכן התקדמו הכוחות הסובייטים במהירות ברחבי אוסטריה, ולמעט קרבות השהיה קטנים, כמעט ולא נתקלו בהתנגדות.
במהלך אפריל 1945, זמן קצר לפני התמוטטותה של גרמניה הנאצית וסיומה של המלחמה, הקים קרל רנר ממשלה זמנית בווינה, יחד עם פוליטיקאים אחרים משלוש המפלגות שקמו לתחייה, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת העם האוסטרית (מפלגה שמרנית שהייתה היורשת של המפלגה הנוצרית-סוציאלית) והמפלגה הקומוניסטית. ב-27 באפריל, הכריזה ממשלה זו על הפרדת אוסטריה מגרמניה ופתחה במערכה להכרה באוסטריה כרפובליקה עצמאית. כתוצאה מצעדיו של רנר, קיבלה אוסטריה נקודות זכות רבות בעיניהן של בעלות הברית, שכן היא מילאה אחר התנאים של הצהרת מוסקבה משנת 1943, שבה הכריזו שרי החוץ של ארצות הברית, בריטניה וברית המועצות שסיפוחה של אוסטריה (האנשלוס), בטל ומבוטל וקראו להקמתה של מדינה אוסטרית חופשית לאחר הניצחון על גרמניה הנאצית, בתנאי שאוסטריה תנקוט באמצעים מתאימים להשגת מטרה זו. לפיכך אוסטריה, שנכבשה על ידי גרמניה, הוכרה כמדינה שהייתה מעורבת במלחמה שלא מרצונה וכ"קורבן הראשון" של גרמניה הנאצית. עקב החשד שהתעורר אצלן מכך שברית המועצות הייתה הראשונה שהכירה בממשלתו של רנר, היססו בעלות הברית המערביות במשך חצי שנה לפני שהעניקו את הכרתם לממשלת רנר, אך בסופו של דבר הוכרה הממשלה הזמנית על ידי כל ארבע המעצמות ב-20 באוקטובר ולפיכך היה רנר לקנצלר הראשון של אוסטריה שלאחר המלחמה. בסוף שנת 1945 נבחר רנר להיות הנשיא הראשון של הרפובליקה האוסטרית השנייה.
לורן (זמרת)
לורין זינב נורה טלחאווי (בשוודית: Lorine Zineb Nora Talhaoui; ידועה בעיקר בשם הבמה שלה "לורֵן" (Loreen); נולדה ב-16 באוקטובר 1983) היא זמרת ומפיקה מוזיקלית שוודית. ייצגה את שוודיה באירוויזיון פעמיים: בשנת 2012 עם השיר "Euphoria" ובשנת 2023 עם "Tattoo". היא האמן השני (לאחר ג'וני לוגן) והאישה הראשונה שזוכה בשתי מהדורות שונות של תחרות הזמר של האירוויזיון.
בשנת 2004 השתתפה בתחרות ה-Swedish Idol, שם סיימה במקום הרביעי. בשנה שלאחר מכן הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "The Snake", בהשתתפות להקת רוב'נ'ראז. במקביל לעבודתה כמפיקה ובמאית של מספר תוכניות ריאליטי בשוודיה השתתפה ב-2011 במלודיפסטיבלן, הקדם השוודי לאירוויזיון 2011, עם השיר "My Heart Is Refusing Me", שהצליח להתברג לעשרת השירים המובילים במצעד הסינגלים השוודי.
קורות חייה
לורן נולדה בבירה סטוקהולם בשנת 1983 למהגרים ממרוקו. בצעירותה עברה משפחתה לווסטרוס, שם למדה בבתי הספר המקומיים. היא מכנה אותה כעיר מולדתה, על-אף שנולדה בסטוקהולם. את רוב חייה בילתה ברובע "גריטה", הממוקם במזרח העיר.
2004–2010: Swedish Idol
לורן התפרסמה בזכות השתתפותה ב-Swedish Idol ב-2004 תחת השם "לורין טלחאווי". במהלך סבב האודישנים דורגה בהצבעות הקהל במקום השלישי. היא ניצלה מהדחה בזכות "מדליית השופטים" שהוענקה לה. את התחרות סיימה במקום הרביעי, והודחה שבוע אחד לפני שלב הגמר. לאחר התוכנית פרסמה בשנת 2005 את הסינגל הראשון שלה, "The Snake", בהשתתפות להקת רוב'נ'ראז. באותה השנה הגישה את התוכנית Lyssna, ששודרה ב-TV400. בין השנים 2006–2010 עבדה כמפיקת תוכניות ריאליטי וכבמאית של הערוצים TV3, TV4 ושל תאגיד השידור השוודי (SVT).
2011–2013: המלודיפסטיבלן, זכייה ראשונה באירוויזיון ו-Heal
בשנת 2011 חזרה לורן לאור הזרקורים, כשהשתתפה במלודיפסטיבלן, הקדם השוודי לאירוויזיון 2011, עם השיר "My Heart Is Refusing Me", שנכתב על ידה לצד מו דנבי וביורן דיופסטרם. היא הגיעה למקום הרביעי במקצה בו השתתפה, ועלתה לשלב גלגל ההצלה, שם הודחה מהתחרות. השיר יצא לאור כסינגל ב-11 במרץ, והפך ללהיט במצעד הסינגלים השוודי, כשהגיע בשיאו למקום התשיעי.
בחצי הגמר הראשון של המלודיפסטיבלן לשנת 2012, שהתקיים ב-4 בפברואר, הפעילה לורן לגמר עם שירה "Euphoria", שנכתב על ידי תומאס ג'י:סון ופיטר בוסטרום. ב-10 במרץ הוכרזה כזוכה עם 268 נקודות וכנציגת שוודי לאירוויזיון 2012, שנערך בבאקו, בירת אזרבייג'ן. בדומה למלודיפסטיבלן, השיר דורג במקום הראשון גם בטבלת הגמר של האירוויזיון עם 372 נקודות, שהוענקו לשוודיה מארבעים מדינות מתוך ארבעים ושתיים משתתפות (איטליה לא העניקה לשוודיה נקודה, ושוודיה לא הייתה יכולה להצביע לעצמה). ב-3 ביוני הגיע השיר למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע שיר אירוויזיון לא בריטי מאז 1987 עם "Hold Me Now" של ג'וני לוגן. הוא נמכר ב-62,148 עותקים בשבוע הראשון לצאתו ברחבי הממלכה המאוחדת.
בשלהי אוגוסט 2012 חשפה את כותרת אלבום הבכורה שלה, Heal. הוא פורסם במלואו ב-24 באוקטובר, ורשם את כניסתו למצעד האלבומים השוודי במקום ה-60. במהלך השבוע השני לצאתו קיבל מאיגוד תעשיית ההקלטות השוודי תואר פלטינה. גרסת רמיקס ל-"My Heart Is Refusing Me" יצא לאור ב-8 באוקטובר כסינגל האירופי השני מתוכו, ובאותו היום פורסם "Crying Out Your Name" כסינגל הרביעי במהדורתו השוודית.
על מנת לקדם את הצלחת האלבום הופיעה לורן כאורחת במספר תוכניות טלוויזיה אירופאיות, דוגמת תחרות הכישרונות הפולנית Must Be the Music,  הגרסה הרומנית ל-The X Factor ותחרות השירה ההולנדית The Voice of Holland. בגמר אירוויזיון 2013 ביצעה סינגל חדש שעתיד היה להיכלל בהוצאה המחודשת של אלבומה. הוא נקרא "We Got the Power", שנכתב על ידי אסתר דין – זמרת-יוצרת אמריקאית ידועת-שם, שעבדה בעברה עם ריהאנה, איקונה פופ ורובין.
2014–2015: פרויקט Paperlight וסיבובי הופעות
באוקטובר 2013 הודיע Art on Ice, פסטיבל שווייצרי נודד להחלקה על הקרח, כי לורן תהיה אחת מהאמניות שיופיעו בסיבוב ההופעות שלו ב-2014. הוא התקיים בפינלנד, שוודיה ושווייץ.
בינואר 2014 חזרה SVT לשדר את התוכנית Sápmi Sessions, שבה אמנים שוודים ידועים נוסעים לצפון המדינה על מנת להיפגש עם זמרים סאמים. הם לא נועדו מעולם, ולאחר שלושה ימים יצטרכו להוציא לאור סינגל חדש. לורן הייתה האמנית הראשית בפרק הראשון, והיא נפגשה עם אינגה-מארט גאופ-יוסו. יחד הוציאו את "Son" לאלבומה החדש.
לורן יצאה לסיבוב הופעות משלה ב-14 באפריל 2014. ב-7 באפריל, במהלך קונצרט באמסטרדם, חשפה כי הסינגלים החדשים מתוך אלבומה העתידי יהיו "Jupiter Drive" ו-"Dumpster". במאי הכריזה על רצף ההופעות הראשון שלה, "En Euforisk Jul". הוא נערך במאלמה, החל מ-26 בנובמבר עד ליל 20 בדצמבר, חג המולד. עם סיומו הפך "En Euforisk Jul" לסבב ההופעות ה-16 בגודלו בשוודיה ב-2014. במהלך ביקורה במונטנגרו הכריזה כי אלבומה השני עתיד לצאת ככל הנראה באוקטובר. –אמרה על הוצאת האלבום. בקיץ הועמדה לורן לשלוה פרסי רוקביורנן ולחמישה מפרסי המוזיקה העולמית. ב-20 בספטמבר הופיעה בטקס פרסי המוזיקה האירו-אסייתי באצטדיון המרכזי באלמטי, קזחסטן. ב-27 בפברואר הכריזה על תאריך הוצאת הסינגל החדש שלה, "Paper Light (Higher)".
ב-22 בנובמבר 2014 הכריזה לורן בחשבון האינסטגרם שלה על פיתוח פרויקט חדש בשם Paperlight, יחד עם המרת-יוצרת הקנדית קייזה. לורן נכחה באירוע הלהיטים הגדולים של האירוויזיון, שצוין לרגל 60 שנים מאז אירוויזיון 1956. במלודיפסטיבלן 2015 הופיעה כאורחת, וביצעה את "Paper Light (Higher)". במאי 2015 הופיעה באירוע צדקה מיוחד בווינה לטובת חולי איידס. במהלך חודשים נובמבר עד דצמבר הצטרפה לסיבוב ההופעות Julgalan 2015 יחד עם מונס סלמרלוב, לנה פיליפסון, מיס לי וייל יונסון. בדצמבר הופיעה בקונצרט הלילה Turn on the Lights באמסטרדם.
ב-11 באוגוסט 2015 חשפה את שם הסינגל הבא שלה, "I'm in It with You", שיצא לאור ב-14 באוגוסט. הוא זכה לשבחים מפי מבקרי המוזיקה העכשווית בסקנדינביה. עם-זאת, הקליפ הנלווה לו, שהתבסס על עלילת הסרט Over the Edge, ספג ביקורות שליליות מפי מעריציה. ב-18 בדצמבר הוציאה לאור גרסת כיסוי לשיר "Under ytan" של אונו סווננינגסון. זוהי הייתה ההוצאה הראשונה שלה בשפה השוודית.
2022–הווה: Så mycket bättre, קריירת משחק והחזרה לאירוויזיון
במרץ 2021 הוציאה לורן את שירה הראשון בשפה השוודית, "Sötvattentårar", שכתבה בעצמה. היא יצאה לסיבוב הופעות ברחבי המדינה מאוחר יותר ב-29 במרץ 2022 הכריזה על שיתוף פעולה עם חברת לקסוס בהוצאת הסינגל "Neon Lights" במהלך קמפיין NX.
ב-30 בנובמבר 2022 הוכרז כי הזמרת עתידה להשתתף במלודיפסטיבלן בפעם הרביעית בחייה עם השיר "Tattoo". ב-25 בפברואר 2023 ביצעה את השיר במקצה הרביעי של התחרות. במהלך הופעתה התפרץ פעיל למען איכות הסביבה כשהוא אוחז בשלט מחאה. ללורן ניתנה הזכות להופיע פעם נוספת ללא הפרעה כמה דקות לאחר מכן. היא דורגה במקום הראשון, והעפילה ישירות לאירוע הגמר, ששודר ב-11 במרץ. באותו הערב יצא לפלטפורמות הסטרימינג השונות, דוגמת ספוטיפיי ואפל מיוזיק, כסינגל מסחרי. הוא הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים השוודי – שירה השני שעושה זאת. בערב הגמר גרף 177 נקודות, זכה בתחרות, ונבחר לייצג את שוודיה באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב. בערב גמר האירוויזיון זכה גם כן במקום הראשון עם 583 נקודות מהקהל ומהשופטים. זוהי זכייתה השביעית של שוודיה באירוע (שיא שהוחזק עד אז על ידי אירלנד בלבד), ולורן הפכה לאישה הראשונה שזוכה בשתי מהדורות שונות של האירוויזיון.
אקטיביזם פוליטי
באוגוסט 2013 מונתה לשגרירות הוועדה השוודית באפגניסטן, וביקרה בקאבול, בירת המדינה, ובכפפר יאסקין באלה עם קארל בילדט, שר החוץ השוודי. בשנה שלאחר מכן החלה בניית בית ספר יסודי בכפר, והזמרת הבטיחה כי היא עתידה לשוב אליו ולראות את התקדמות הבנייה. .
ג'יין מארסט
ג'יין מַארְסֵט (באנגלית: Jane Marcet; 1 בינואר 1769 – 28 ביוני 1858) הייתה סופרת בריטית בתחום ספרי הוראת המדעים.
קורות חייה
ג'יין מארסט נולדה בלונדון כאחת משנים-עשר ילדיהם של אנתוני פרנסיס הלדימאנד (Anthony Francis Haldimand), סוחר אמיד יליד ז'נבה, ושל אשתו ג'יין.
מאחר שאמה נפטרה בגיל צעיר, נאלצה ג'יין לקחת חסות על אחיה הקטנים. אחד מהם, ויליאם הלדימאנד (William Haldimand), נהפך בבגרותו למנהל בנק אנגליה ולחבר בפרלמנט הבריטי. בו בזמן החלה ג'יין בלימודי המקצועות הפופולריים של תקופתה: לטינית (שהייתה חובה עבור לימודי המדעים), כימיה, ביולוגיה והיסטוריה. ג'יין הייתה גם כישרונית באיור, ולמדה בין היתר אצל תומאס לורנס. כישרון זה סייע לה מאוחר יותר באיור האילוסטרציות עבור ספריה שלה.
בשנת 1799 נישאה לרופא יליד ז'נבה, אלכסנדר ג'ון גספר מארסט (Alexander John Gaspard Marcet), אשר למד לימודי רפואה באוניברסיטת אדינבורו והיה לחבר בחברה המלכותית ומרצה בבית החולים הלונדוני Guy's Hospital. כבני זוג ג'יין ואלכסנדר ביצעו ניסויים בכימיה בביתם, והחלו לחקור את תוצאותיהם.
ביתם של בני הזוג מארסט היה למקום מפגש חברתי חשוב עבור מדענים וכותבים בתחומי המדעים השונים. באחד ממכתביה כתבה סופרת הילדים הבריטית ממוצא אירי, מריה אדג'וורט' (Maria Edgeworth), כי ביתם מלא בפעילויות חברתיות ומדעיות: "'באנו לכאן ביום שישי האחרון, ומאז העברנו את רוב זמננו בנעימים אצל חברתנו הנהדרת גברת מארסט. הילדים מאוד מחבבים את הוריהם ועסוקים בבניית בלון-פורח מנייר, שישה-עשר רגל קוטרו וכשלושים רגל גובהו. אנשים רבים באו לראות את המראתו'." לאחר פטירת אביה של ג'יין ב-1817 החליט אלכסנדר להתפטר מהוראת הרפואה ולהקדיש את כל זמנו לניסויי הכימיה ביחד עם אשתו.
בשנת 1820 אלכסנדר וג'יין מארסט הגיעו לשווייץ במטרה להשתקע שם, אולם בשנת 1822 מת אלכסנדר בפתאומיות בעת ביקור בבריטניה. ג'יין, שנדהמה ממותו, עברה מספר תקופות של דיכאון שהשפיעו על חייה. אף-על-פי ששמרה על קשרים חזקים עם ידידיה בשווייץ, היא חזרה לחיות באנגליה.
מארסט חיה את שארית חייה עם בנותיה ברחוב סטרטון 14 שבפיקדילי בלונדון. היא נפטרה בלונדון ב-28 ביוני 1858.
"השיחות" ועבודותיה האחרות
עיקר הפרסום והעבודה של מארסט נעשה על סדרת ספרים הקרואים "שיחות". אלה ספרי לימוד העוסקים בהצגה נרחבת של נושא מסוים תוך נגיעה בכל הסוגיות הרלוונטיות לו, כפי שהיה נודע בתקופת חייה.
הספר השני שחיברה מארסט היה "שיחות על כימיה, מיועד במיוחד למין הנשי" (Conversatons on Chemistry, Intended More Especially for the Femaile Sex). היא הוציאה אותו לאור בעילום שם בשנת 1805, ורק במהדורה ה-12, שיצאה בשנת 1832, התגלתה זהותה כמחברת הספר. הספר היה לעבודתה המפורסמת ביותר, ובו היא סיכמה ופרסמה את עבודתו של הכימאי האנגלי האמפרי דייווי, אשר לקחה חלק בהרצאותיו. זה היה ספר הלימוד הראשון ליסודות מדעיים. הספר כלל את איוריה האישיים של מארסט שהדגימו את מכשירי העבודה הכימית, ושם דגש הן על העבודה הניסויית והן על העבודה התאורטית.
בספרה "שיחות על כלכלה פוליטית" (Conversation on Political Economy), שיצא לאור בשנת 1816 עסקה מארסט בתאוריות של כלכלני התקופה, הכוללים את אדם סמית, את תומאס מלתוס, ובעיקר את דוד ריקארדו. הספר התמקד בעיקר ברעיון הכללי של הכלכלה כמשחררת אנשים מעוני באמצעות השכלה וללא אפליה מגדרית. בספר, כאשר התלמידה קרוליין אומרת שהיא הייתה סבורה שאפשר "לסלוח" לנשים על בורותן בכלכלה, משיבה לה המורה בעדינות "כאשר את מצדדת בבוּרוּת, ישנה סבירות גבוהה שאת טועה".
ב-1819 זכתה להצלחה נוספת כאשר פרסמה את "שיחות על פילוסופיה של הטבע", ספר שכתבה בעצם עוד לפני "שיחות על כימיה". בשנותיה האחרונות של חייה, המשיכה מארסט להוציא מהדורות מעודכנות לספריה, וב-1835 פרסמה חיבור משמעותי נוסף, "הדקדוד של מרי" (Mary's Grammar).
מורשתה
תרומתה העיקרית של מארסט הייתה עבודתה כמחנכת. בעבודותיה מופיעים רעיונות מקוריים שהתבססו על מחקר זהיר של תאוריות עכשוויות ועל התכתבויות שלה עם מדענים בני תקופתה. עבודותיה הצטיינו בדיוק רב וביסודיות. היא הציגה נושאים במדע ובכלכלה בדרך לא פורמלית, וזכתה להערכה על כך שהצליחה להנגיש רעיונות מורכבים למבוגרים ולילדים כאחד, ואולי מעל הכול - גם לנשים, ובמיוחד לסמינריסטיות, שלא זכו לעידוד בתחומי המחקר המדעי באותה תקופה.
מארסט התמחתה במיוחד בהנגשה פופולרית של נושאים בכימיה ובכלכלה בזכות קשריה עם גדולי ההוגים והמדענים של תקופתה. היא הגיעה לקהל רחב בהפצת רעיונות בכימיה ובכלכלה פוליטית. כתיבתה באנגלית פשוטה הנגישה את המידע לא רק לנשים, אלא גם לגברים שלא קיבלו השכלה קלאסית ביוונית ובלטינית, כפי שהיה מקובל באותה תקופה. גם אם לנגד עיניה עמדה השכלתן של נשים, היא הצליחה להגיע לקהל רחב הרבה יותר, ששמע לראשונה על אידיאלים נאורים ועל הרעיון שהמחקר במדעי הטבע הוא נכס של הציבור כולו.
ספריה נלמדו בבתי-הספר בארצות הברית כספרי לימוד לכל דבר ועניין עוד עשרות שנים לאחר פטירתה.
הכרה בעולם האקדמי
המדען הנודע מייקל פאראדיי התרשם מעבודתה של מארסט. בצעירותו הוא נחשף לספרה "שיחות על כימיה" וקרא אותו בחנות הספרים של ג'ורג' ריבאו. בשלב מאוחר בחייו אף טען כי היה למארסט תפקיד חשוב בקריירה שלו ככימאי. הוא סיפר כי לאחר היכרותו האישית איתה, נהג לשלוח לה מאמרים שלו כשי תודה, והחשיב אותה למַנחה המקצועית הראשונה שלו.
בספר "שיחות על כימיה", שנועד לפשט את התחום למתקשים בו, השכילה מארסט להביא הסברים ברורים תוך שהיא שומרת על דיוק מבחינה מדעית. הספר ראה אור באנגליה ב-16 מהדורות (כולל עדכונים בין מהדורה למהדורה) עד 1830, ותפוצתו הייתה חובקת עולם: הספר היה פופולרי מאוד בארצות הברית, ואף תורגם לגרמנית ולצרפתית. הוא היה נגיש במיוחד למעמדות הבינוניים והנמוכים ובפרט לנערות שבהם (שאליהן כוּון הספר).
לדעת רבים מארסט הייתה פורצת-דרך בתמיכתה הנלהבת בהוראת כימיה למתחילים באמצעות מעבדה ניסיונית. לאחר מלחמת האזרחים, שיעורי המעבדה הפכו לנורמה בבתי הספר האמריקאיים. "שיחות על כימיה" המשיך להוביל קידום ידע מדעי בקרב נשים למרות תחרות עם סופרים ועם ספרים רבים אחרים.
ספרה "שיחות על כלכלה פוליטית" (1816) התקבל בציבור באהדה רבה, אך מאוחר יותר כלכלנים כמו אלפרד מרשל הפגינו אדישות כלפיו, והגדיל לעשות ג'וזף שומפטר שכינה אותו "כלכלה לתלמידות בית-הספר". מנגד, הסוציולוגית הבריטית הרייט מרטינו (Harriet Martineau), שנחשבה לאישה הסוציולוגית הראשונה, שילבה בעבודותיה כתיבה על נושאים כלכליים ברוח ספרה של מארסט.
שנים רבות הייתה מארסט אלמונית; רק בשנת 1832 הופיע שמה לראשונה כמחברת "שיחות על כימיה". אלמוניותה המוקדמת אפשרה לסופרים גברים בארצות הברית לפרסם שם את ספריה (תוך התאמת האנגלית למקום), כאשר שמותיהם מתנוססים על עמוד השער כמחבריהם. כשיצאה המהדורה ה-12 של "שיחות על כימיה" עם קרדיט למארסט כמחברת, נוצר כאוס שהסתיים בלא תוצאות. כיוון שזכויות היוצרים עדיין לא היו מוסדרים כראוי בחוק, היא מעולם לא קיבלה תמלוגים על כל המדורות הקודמות.
למארסט הייתה השפעה על כימאים, מדענים ומתמטיקאים ידועים רבים, ביניהם המתמטיקאית בת המאה ה-19 מרי סומרוויל שאף אמרה עליה כי "לא ניתן בשלב זה להעריך כראוי את חשיבות עבודותיה המדעיות של גברת מארסט".
==רשימת פרסומים==
פטר פושברי
פטר מתיאס פושברי (בשוודית: Peter Mattias Forsberg, נהגה "פוֹשְבֶּרי", מוכר בצפון אמריקה כפיטר פורסברג; נולד ב-20 ביולי 1973 בארנשלדסוויק, שוודיה) הוא שחקן הוקי קרח שוודי מקצועני לשעבר בעמדת חלוץ מרכזי, הנחשב בעיני רבים לאחד החלוצים הטובים ב-NHL אי פעם ומגדולי שחקני שוודיה בכל הזמנים.
פושברי שיחק 19 עונות כמקצוען, מתוכן 13 עונות בליגת ה-NHL במהלכן זכה פעמיים בגביע סטנלי במדי קולורדו אוולאנש. ב-2003 זכה בגביע הארט כ-MVP של הליגה ובגביע ארט רוס כמבקיע המצטיין שלה. עם זאת, הקריירה שלו נקטעה ונפגעה מספר פעמים עקב פציעות קשות.
גם במדי נבחרת שוודיה זכה פושברי להצלחות - שתי מדליות זהב אולימפיות ושתי זכיות באליפות העולם. בכך הפך פושברי לאחד משלושה שחקנים בלבד החברים ב"מועדון הזהב המשולש הכפול" - לפחות שתי זכיות בכל אחד מהתארים החשובים בעולם ההוקי קרח: גביע סטנלי, מדליית זהב אולימפית ואליפות העולם.
פושברי התקבל להיכל התהילה של ההוקי קרח ב-2014.
ביוגרפיה
פושברי ינק בילדותו הוקי קרח בהשראת אביו, קנט פושברי, שהיה מאמן בכיר בשוודיה.
ב-1989 שיחק פושברי לראשונה בקבוצת הצעירים של מודו הוקי, המועדון של עיר הולדתו ארנשלדסוויק. באותה עונה, בגיל 17 בלבד, הועלה פעם אחת לקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה ב-Eliteserien - הליגה העילית בשוודיה. במשחק היחיד שלו בקבוצה הבוגרת מסר אסיסט אחד.
עונה אחת לאחר מכן, ב-1990/91, כבר סומן פושברי ככוכב עתידי. הוא סיים את העונה עם 102 נקודות ב-39 משחקים בלבד בקבוצה הצעירה, ובקבוצה הבוגרת כבר שיחק ב-23 משחקים ורשם 17 נקודות.
הבחירה בדראפט ה-NHL ועסקת לינדרוס
פושברי נשאר בינתיים בשוודיה והמשיך לשחק במדי מודו הוקי, כאשר במקביל התחוללה סערה סביב הכוכב הראשי של אותו הדראפט - החלוץ הקנדי אריק לינדרוס, שנבחר ראשון על ידי קוויבק נורדיקס, ונחשב בעיני רבים לכוכב הגדול של ה-NHL לעתיד לבוא. לינדרוס סירב לשחק בנורדיקס ושבת מפעילות במשך עונה שלמה. בסופו של דבר, לאחר עונת 1991/92, התקיימה עסקת ענק בין הפליירס והנורדיקס, כאשר הפליירס קיבלו את לינדרוס, ובתמורה שילמו לנורדיקס מחיר כבד - 15 מיליון דולר, שתי בחירות דראפט בסיבוב הראשון, חמישה שחקנים, והזכויות על פושברי. העסקה התבררה עם השנים כהצלחה גדולה לנורדיקס וכישלון מוחלט לפליירס, כאשר לינדרוס לא עמד בציפיות הגדולות שתלו בו, ואילו הנורדיקס, שהפכו מאוחר יותר לקולורדו אוולאנש, הפכו לקבוצת צמרת ב-NHL למשך תקופה ארוכה.
עונות אחרונות בשוודיה
פושברי נשאר בשוודיה שתי עונות נוספות, כאשר למאמן מודו הוקי התמנה אביו, קנט פושברי. האב והבן הובילו את מודו הוקי לפלייאוף של הליגה העילית השוודית ב-1992/93, ופטר נבחר ל-MVP של העונה בליגה. עונה אחת לאחר מכן הובילו השניים את קבוצתם עד לגמר הפלייאוף של הליגה, בפעם הראשונה מאז 1979. הקבוצה נוצחה בסדרת הגמר, אולם פטר זכה שוב בתואר ה-MVP.
בקיץ 1994 החליט פושברי, שכבר נחשב לאחד הכוכבים הגדולים מחוץ ל-NHL, לממש את בחירתו בדראפט ולשחק ב-NHL. עם זאת, השבתת מגן כתוצאה מסכסוך עבודה בין ה-NHL לאיגוד השחקנים שלה עיכבה את פתיחת עונת 1994/95 במספר חודשים, ופושברי פתח גם את העונה הזו במודו הוקי.
קוויבק נורדיקס/קולורדו אוולאנש
משנפתר סכסוך העבודה ועונת 1994/95 החלה לבסוף, הגיע פושברי לקוויבק נורדיקס, שהחזיקה בזכויות עליו בעקבות עסקת לינדרוס, לעונת ה-NHL הראשונה שלו. בעונה המקוצרת בגלל העיכוב בהתחלתה, גילה פושברי את מגוון הכישרונות שהביאו אותו להיות מסומן ככוכב לעתיד - יכולת התקפית שנשענה על ראיית משחק יוצאת דופן, בצוותא עם משחק פיזי וקשוח ויכולת גבוהה גם בעזרה למשחק ההגנה. הוא שיחק ב-47 משחקים (החמיץ רק אחד בשל שפעת) וצבר בהם 50 נקודות - מאזן מצוין לרוקי, שהביא לו את גביע קאלדר, גביע רוקי העונה ב-NHL. פושברי והנורדיקס זכו באליפות הבית הצפון-מזרחי עם מאזן מצוין, אולם הודחו בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
זו הייתה עונתו היחידה של פושברי בקוויבק. הקבוצה סבלה מבעיות כלכליות קשות ומשוק קהל קטן, והיא נמכרה לבעלים חדשים שהעבירו אותה לדנוור ושינו את שמה לקולורדו אוולאנש.
המעבר לדנוור התברר כהצלחה, הן עבור הקבוצה והן עבור פושברי. בעונה הראשונה בבית החדש, 1995/96, סיים פושברי את העונה הרגילה עם מאזן מצוין של 116 נקודות, ושיחק בכל 82 המשחקים. הוא הוסיף 21 נקודות בפלייאוף ועזר להוביל את האוולאנש לזכייה בגביע סטנלי כבר בעונה הראשונה לאחר המעבר - הפעם הראשונה שקבוצה כלשהי השיגה הישג כזה. במשחק מספר 2 בסדרת הגמר מול פלורידה פנתרס כבש פושברי שלושער בשליש אחד של המשחק, והפך לשחקן השישי בלבד בהיסטוריה של הליגה שעושה זאת. בדיעבד התברר שזו הייתה העונה היחידה בקריירת ה-NHL שלו בה לא החסיר כלל משחקים. מאחר שכבר זכה באליפות העולם ובמדליית זהב אולימפית עם נבחרת שוודיה, הפך פושברי בגיל 22 לחבר הצעיר ביותר ב"מועדון הזהב המשולש" - שחקנים שזכו בשלושת התארים הקבוצתיים החשובים ביותר בהוקי קרח העולמי.
פציעת ירך, פציעה ראשונה מני רבות, הגבילה את פושברי ל-65 משחקים בלבד בעונת 1996/97, ובכל זאת סיים את העונה הרגילה במאזן מצוין של 86 נקודות. באותה עונה השתתף, בפעם היחידה בקריירה שלו, בקטטה עם שחקן יריב. האוולאנש סיימו את העונה בפעם הראשונה עם המאזן הטוב בליגה וזכו בגביע הנשיאים. פושברי שיחק מצוין גם בפלייאוף וסיים אותו עם 17 נקודות, אולם האוולאנש נוצחו בגמר החטיבתי על ידי מי שהפכה ליריבתם המושבעת, דטרויט רד וינגס. בסיום העונה נבחר פושברי להופיע בתצלום על קופסת משחק המחשב NHL98, חלק מסדרת משחקי ה-NHL של חברת המשחקים Electronic Arts.
בשנים הבאות המשיכו האוולאנש להיות קבוצת צמרת בליגה באופן קבוע, ופושברי התמיד בתוצרת גבוהה במשחקים ששיחק - אולם הפציעות החלו להשפיע עליו והוא החסיר משחקים בתקופות שונות. הוא סבל ממספר זעזועי מוח, פריקות בכתף ובאגן, ונאלץ לעבור ניתוח בכף רגלו שהייתה מקושתת יתר על המידה וגרמה לו כאבים.
בעונת 2000/01 המשיך פושברי להפגין יכולת טובה, בתלות בבריאותו. עם 89 נקודות ב-73 משחקים עזר להוביל את האוולאנש לזכייה שנייה בגביע הנשיאים ועלייה לפלייאוף עם המאזן הטוב בליגה, שהבטיח יתרון ביתיות לכל אורכו. בסיבוב השני של הפלייאוף, מול לוס אנג'לס קינגס, סבל פושברי למוד הפציעות מפציעה קשה נוספת - הוא קרע את הטחול שלו, ונאלץ לעבור ניתוח להסרתו ולהחמיץ את שארית הפלייאוף. האוולאנש המשיכו וזכו בגביע סטנלי שני, בלעדיו.
בעצת רופאיו החליט פושברי לוותר על עונת 2001/02, כמו גם על השתתפות בנבחרת שוודיה באולימפיאדת סולט לייק סיטי. הוא חזר לפלייאוף, בריא ואחרי מנוחה ארוכה, צבר 27 נקודות ב-20 משחקים והוביל את האוולאנש עד הגמר החטיבתי, שם נוצחו פושברי וחבריו בשבעה משחקים על ידי יריבתם המושבעת דטרויט רד וינגס.
העונה הבאה, 2002/03, הייתה עונתו הטובה ביותר של פושברי ב-NHL מבחינה אישית. הוא סיים אותה עם 29 שערים ו-77 אסיסטים, ובסך הכל 106 נקודות, המבקיע המוביל ב-NHL - תואר שזיכה אותו בגביע ארט רוס. הוא נבחר גם ל-MVP של הליגה וזכה בגביע הארט. האוולאנש המשיכו את רצף אליפויות הבית שלהם, אולם בפלייאוף הודחו במפתיע על ידי מינסוטה ויילד.
2004 - 2010
עונת 2004/05 של ה-NHL בוטלה כולה בעקבות סכסוך עבודה בין הליגה לאיגוד השחקנים שלה. פושברי לא חיכה הרבה, ועוד לפני שהוכרז סופית על ביטול העונה חתם על חוזה לעונה מלאה בקבוצת נעוריו, מודו הוקי בשוודיה. יחד איתו הגיעו לקבוצה ולליגה השוודית כולה כוכבי NHL שוודים נוספים לאותה עונה.
בעונת 2005/06 חזרה ה-NHL לפעול, הפעם עם תקרת שכר שהייתה אחת מתוצאות השביתה. האוולאנש לא יכלו לשמור את פושברי תחת תקרת השכר, והוא עבר לפילדלפיה פליירס - הקבוצה שבחרה אותו בדראפט ב-1991. העונה הראשונה בפליירס החלה בצורה מצוינת, כאשר פושברי הוביל את הליגה כולה בנקודות - אולם שוב שבו לפקוד אותו הפציעות, ותפוקתו ירדה. למרות זאת, יכולתו במשחקים ששיחק הספיקה כדי להישאר בפליירס והוא הפך לקפטן שלה לקראת עונת 2006/07.
עונת 2006/07 הייתה מאכזבת, הן עבור פושברי והן עבור הפליירס כקבוצה. באמצע העונה הועבר לנאשוויל פרדטורס, שראתה בו את החלק החסר בהרכבה לזכייה בגביע סטנלי ראשון. גם בפרדטורס המשיך פושברי לאכזב, ובפעם הראשונה בקריירת ה-NHL שלו סיים עונה עם ממוצע של פחות מנקודה למשחק.
דראווה פטוי
מועדון כדורגל דראווה פטוי (באנגלית: Drava Ptuj Football Club) היה מועדון כדורגל סלובני מהעיר פטוי, אשר מספר עונות בליגת העל הסלובנית. בעונת 2010/2011 המועדון פורק, כאשר עונה קודם לכן ירדה לליגה השנייה.
פטר פושברי
2004 - 2010
כבר בתחילת עונת 2007/08 נפצע פושברי שוב, הפעם בכף רגלו. הוא נאבק בפציעה במשך העונה, ולבסוף, עם סיום מועד ההעברות, הועבר שוב לקבוצה בה עשה את עיקר קריירת ה-NHL שלו, קולורדו אוולאנש.
במדי האוולאנש שב פושברי להזכיר במעט את רמתו משכבר. בתשעת המשחקים האחרונים של העונה הרגילה צבר 14 נקודות, אולם בפלייאוף שבה בריאותו להטריד אותו, והוא השתתף רק בשבעה משחקים מתוך העשרה של קבוצתו.
לאחר מספר חודשי החלמה ניסה פושברי לחזור למשחק באמצע עונת 2008/09. הוא חזר לשוודיה, לקבוצת נעוריו מודו הוקי, אולם עד מהרה התברר שלא החלים מפציעותיו, ולאחר שלושה משחקים בלבד שבת מפעילות לשארית העונה.
את עונת 2009/10 העביר פושברי במודו הוקי. הוא שיחק ב-23 משחקים והצטיין עם 30 נקודות, אולם מודו הוקי החמיצה את הפלייאוף ופושברי הודה כי ייתכן ושיחק את משחק ההוקי האחרון שלו.
ניסיון החזרה ב-2011, הפרישה ואחריה
בינואר 2011, באמצע עונת ה-NHL, הודיעה קולורדו אוולאנש כי פושברי החל להתאמן עם הקבוצה. פושברי עצמו אמר שהחליט לבחון את מצבו הגופני כדי לנסות ולחזור שוב למשחק, והדרך הטובה ביותר לעשות זאת הייתה באמצעות אימונים עם שחקני NHL.
ב-6 בפברואר הודיעה הקבוצה על חזרתו של פושברי למשחק, תחת חוזה לשארית עונת 2010/11. שני משחקים בלבד, בהם לא כבש שער ולא מסר אסיסט, הספיקו כדי להודות שניסיון החזרה נכשל, ופושברי הודיע על פרישה סופית ומוחלטת ממשחק.
באוקטובר 2011, עם תחילת עונת 2011/12 הוציאה קולורדו אוולאנש את מספר חולצתו של פושברי, 21, לגמלאות, וקבעה שאף שחקן לא ילבש עוד את החולצה מספר 21 בקבוצה.
ב-2014 התקבל פושברי כחבר בהיכל התהילה של ההוקי קרח.
ב-2015 הוצא מספר חולצתו לגמלאות גם על ידי קבוצת נעוריו, מודו הוקי השוודית.
קריירה בינלאומית
בנוסף לקריירת NHL מוצלחת, ניהל פושברי קריירה בינלאומית מצוינת במדי נבחרת שוודיה.
במדי הנבחרת הצעירה שיחק פושברי לראשונה באליפות העולם עד גיל 20 ב-1992. הוא סיים אותה עם 11 נקודות ב-7 משחקים בלבד, שני בטבלת ההבקעה של האליפות. מאזן מצוין של 5 ניצחונות, תיקו והפסד, הספיק לשוודיה למדליית כסף בלבד.
בהמשך השנה שיחק לראשונה גם בנבחרת הבוגרת של שוודיה באליפות העולם. תרומה צנועה של החלוץ בן ה-19, עם 6 נקודות ב-8 משחקים, הספיקה כדי לזכות באליפות.
גם ב-1993 שיחק פושברי בשתי האליפויות - הצעירה והבוגרת. בנבחרת הצעירה קבע שיא הבקעה מדהים, עם 7 שערים ו-24 אסיסטים, ובסך הכל 31 נקודות ב-7 משחקים בלבד - שיא של אליפות העולם עד גיל 20 המחזיק מעמד עד היום. למרות זאת החמיצה שוודיה זכייה באליפות לאחר שסיימה אותה בשוויון בטבלה עם קנדה. כיוון שקנדה ניצחה במשחק בין השתיים, זכתה היא באליפות ושוודיה הסתפקה שוב במדליית הכסף.
באליפות העולם עם הנבחרת הבוגרת איכזב פושברי וסיים עם שער אחד ואסיסט אחד בלבד. למרות זאת שוודיה עלתה למשחק הגמר, בו נוצחה בידי רוסיה ואיבדה את תוארה.
לאולימפיאדת לילהאמר (1994) הגיע פושברי כאחד הכוכבים הצעירים המבטיחים בעולם. פושברי עזר להוביל את שוודיה עד משחק הגמר מול קנדה, במה שנתפס גם כקרב אישי בין שני הצעירים הטובים בעולם - פושברי מול הקנדי פול קאריה. המשחק הסתיים בתיקו 2:2 לאחר ששוודיה כבשה שער משווה פחות מ-2 דקות לסיום הזמן החוקי. לאחר שההארכה הסתיימה ללא שער, התייצבו הנבחרות לדו-קרב מכות עונשין. הדו-קרב נמשך עד המכה השביעית, בה פושברי הבקיע, ואילו קאריה, שביצע את המכה עבור קנדה, נעצר על ידי השוער השוודי. פושברי הוסיף לתואר העולמי מ-1992 גם מדליית זהב אולימפית ראשונה.
ב-1996 התייצב פושברי במדי נבחרת שוודיה למפעל בינלאומי חדש שאורגן בידי ה-NHL - גביע העולם בהוקי קרח, מפעל שהחליף את גביע קנדה שאורגן ביחד עם פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית. את נבחרת שוודיה אימן אביו של פושברי, קנט, שאימן אותו בעבר גם בקבוצת נעוריו מודו הוקי. פושברי שיחק בארבעה משחקים בלבד במפעל, ושוודיה נוצחה בחצי הגמר על ידי קנדה לאחר שתי הארכות.
1998 הייתה שנה עמוסה עבור פושברי בזירה הבינלאומית. היא החלה בהופעה במדי הנבחרת באולימפיאדת נאגנו, האולימפיאדה הראשונה בה שיחקו שחקני NHL. הופעה פושרת של פושברי השתלבה בכישלון של הנבחרת כולה, שנוצחה ברבע הגמר על ידי יריבתה המושבעת, פינלנד.
הפציעות הרבות שפגמו בקריירת ה-NHL של פושברי פגעו בו גם בזירה הבינלאומית. ב-2002, בעיצומה של עונה בה לא שיחק כלל ב-NHL עד הפלייאוף, ויתר פושברי גם על השתתפותו באולימפיאדת סולט לייק סיטי. שוודיה, בלעדיו, ספגה הפסד מפתיע מאוד ברבע הגמר מידי נבחרת בלארוס.
ב-2003, אחרי עונת NHL מוצלחת וכשהוא בריא ורענן יותר, חזר פושברי גם לזירה הבינלאומית ושיחק עם נבחרת שוודיה באליפות העולם. הוא סיים אותה עם 9 נקודות ב-8 משחקים, כאשר הרגע המרשים שלו היה במשחק רבע הגמר מול פינלנד. שוודיה חזרה מפיגור 5:1 לניצחון 6:5, ופושברי כבש את השער שהשווה את התוצאה ל-5:5 אחרי מבצע אישי בו חלף על פני כל ההגנה הפינית, הטעה את השוער והחדיר את הדיסקית לשער לאחר שהחליק מאחוריו. שוודיה המשיכה עד משחק הגמר ונוצחה על ידי קנדה.
ב-2004 הגיע פושברי לאליפות העולם כשהוא טרוד בטיפול בפציעותיו. הוא שיחק בה רק שני משחקים, ותרומתו הייתה זניחה. שוודיה שוב הגיעה לגמר ושוב נוצחה על ידי קנדה.
Roll Over Beethoven
Roll Over Beethoven (תתהפך בטהובן) הוא שיר שנכתב על ידי צ'אק ברי בשנת 1956. השיר הופק בחברת צ'ס רקורדס, ובצידו השני של התקליטון היה השיר "לב נסחף". השיר מציין את השאיפה שהרוק אנד רול והרית'ם אנד בלוז יתפסו את מקומה של המוזיקה הקלאסית אותה מייצג לודוויג ואן בטהובן. שם השיר מכוון לדרישה מהמלחין בטהובן לפנות את מקומו לטובת המוזיקה החדשה. לשיר גרסאות כיסוי רבות כולל של להקות הביטלס וה-Electric Light Orchestra.
פטר פושברי
קריירה בינלאומית
ב-2006 נכלל פושברי בנבחרת שוודיה באולימפיאדת טורינו. הוא לא כבש, אבל מסר 6 אסיסטים וזכה עם הנבחרת במדליית זהב אולימפית שנייה. בכך נכנס פושברי ל"מועדון הזהב המשולש הכפול" - שחקנים שזכו לפחות פעמיים באליפות העולם, לפחות בשתי מדליות זהב אולימפיות ולפחות בשני גביעי סטנלי. פרט לפושברי חברים ב"מועדון" הזה כיום רק שני שחקנים נוספים - הסובייטים ויאצ'סלב פטיסוב ואיגור לריונוב, שנכנסו אליו לפני פושברי.
Roll Over Beethoven
השיר דורג במקום 97 של המגזין רולינג סטון ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים".
ההשראה
על פי המגזין "רולינג סטון", ברי כתב את השיר בתגובה לכך שאחותו לוסי ניגנה בפסנתר המשפחתי מוזיקה קלאסית בעוד הוא רצה לנגן מוזיקת פופ.
השורה בשיר: "תתהפך בטהובן וספר לצ'ייקובסקי את החדשות" מתייחסת לאופן שבו מלחינים קלאסיים יתגלגלו בקבריהם כשישמעו שהמוזיקה הקלאסית פינתה את מקומה לרוק אנד רול.
בנוסף למלחינים הקלאסיים לודוויג ואן בטהובן ופיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, השיר מציין או מרמז על עוד כמה אמנים פופולריים: "מוקדם בבוקר" הוא שם השיר של לואי ג'ורדן; "Blue Suede Shoes" מתייחס לשיר קארל פרקינס; ו"היי דידל דידל", מתוך שיר הילדים "החתול והכינור", המרמז על בו דידלי, שהיה גם נגן כינור מוכשר.
ההקלטה
השיר הוקלט ב-16 באפריל 1956 בשיקגו, אילינוי. השתתפו:
מורשת
השיר היה אחד מ-50 ההקלטות שנבחרו, בשנת 2003, על ידי ספריית הקונגרס בארצות הברית להתווסף למרשם ההקלטות הלאומי. בשנת 2004, דורג השיר כמספר 97 ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים".
סולו הגיטרה הפותח נשמע דומה ללהיט המפורסם יותר של ברי, "Johnny B. Goode".
גרסאות כיסוי
השיר בוצע בגרסאות כיסוי רבות מאוד. הבולטות שבהן היו של ג'רי לי לואיס, הביטלס וכן של Electric Light Orchestra.
הביטלס
השיר היה אחד האהובים על חברי להקת הביטלס ג'ון לנון, פול מקרטני, וג'ורג' האריסון עוד לפני שקבעו את שמם כ־"The Beatles". הלהקה ביצעה את השיר גם בסבב ההופעות שלהם בארצות הברית בשנת 1964. גרסת האולפן הוקלטה ב־30 ביולי 1963, עבור האלבום השני "With the Beatles", בביצוע של הריסון בשירה ובגיטרה. בארצות הברית השיר יצא ב־10 באפריל 1964.
בשנת 1994 ראתה אור הקלטה של גרסה חיה של השיר מהקלטות הביטלס ב-BBC. זו הוקלטה ב־28 בפברואר 1964 ושודרה ב־30 במרץ 1964 במסגרת סדרת BBC בכיכובם של הביטלס.
בגרסה זו של השיר נעשה שימוש בסרט, סופרמן 3", בבימויו של ריצ'רד לסטר, שגם ביים את שני סרטי הביטלס הראשונים, "לילה של יום מפרך" ו-!Help. גרסת הופעה חיה נוספת מתוך ביצוע באוקטובר 1963 יצאה לאור באלבום "Anthology 1" של הביטלס.
Electric Light Orchestra
Electric Light Orchestra הפיקו גרסה של שמונה דקות של השיר באלבום ELO 2 בשנת 1973. השיר נפתח עם פתיחה מהסימפוניה החמישית של בטהובן בשילוב של קטעים מהפרק הראשון של הסימפוניה. השיר הפך לחשוב עד כדי כך שהוא בוצע בסיום מרבית ההופעות שלהם. השיר היה הסינגל השני שהוציאה הלהקה, בינואר 1973, והפך ללהיט השני ברציפות שלהם בעשירייה המובילה בבריטניה.
זואי ורייבן
זואי ורייבן (באנגלית: Free Rein) היא סדרת דרמה המשכית בריטית, שנוצרה על ידי ויקי לוטאס ואנה מקלירי, והופקה על ידי Lime Pictures עבור שירות הסטרימינג נטפליקס. העונה הראשונה עלתה לשירות ב-23 ביוני 2017, השנייה עלתה ב-6 ביולי 2018 והשלישית והאחרונה עלתה ב-6 ביולי 2019.
לאור הצלחת הסדרה הופקו לה שני ספיישלים, "זואי ורייבן: יש סוסים שיודעים לשיר (בחג המולד)" שעלה לשירות ב-7 בדצמבר 2018, ו"זואי ורייבן: חג האהבה" שעלה לשירות ב-1 בפברואר 2019. בינואר 2021, השחקנית סלין באקנס שגילמה את מיה הודיעה שהסדרה הסתיימה, לאחר שהופקו לה שלוש עונות ו-32 פרקים באורך 25–33 דקות.
גם בישראל הסדרה עלתה בנטפליקס, כמו כן היא דובבה לעברית בביומה של טליה ברקאי, כאשר בין המדבבים נכללים עינת אזולאי, מייה קדוש, אריאל שמיר ואורי זלצמן.
תקציר העלילה
זואי, נערה אמריקאית בת 15 מלוס אנג'לס מגיעה לחופשת קיץ לאנגליה לעיירה בה נולדה וגדלה אימה. במהלך הקיץ היא יוצרת קשר מיוחד עם הסוסה רייבן וגם מכירה חברים חדשים בני גילה.
פרסים ומועמדויות
הסדרה זכתה בפרס אמי בשנת 2018 בקטגוריה סדרה לנוער ומשפחה, והייתה מועמדת לקבלת פרס NAACP Image. בהמשך היא זכתה בפרסים נוספים.
רויטל יפה כ"ץ
רויטל יפה כ"ץ (נולדה ב-1956) היא משפטנית ישראלית המכהנת מאז ספטמבר 2016 כנשיאת בית המשפט המחוזי בבאר שבע.
ביוגרפיה
יפה כ"ץ נולדה בישראל. בשנת 1974 סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון שליד האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1974–1976 שירתה בצה"ל, ובשנת 1980 סיימה בהצטיינות את לימודי המשפטים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1981 הוסמכה כעורכת דין.
בשנים 1983-1987 עבדה כעו"ד שכירה. בשנים 1988-1993 עבדה בפרקליטות מחוז דרום בשלוחת אשקלון.
בשנת 1993 מונתה לכהונת שופטת של בית משפט השלום. בשנת 1997 כיהנה כרשמת בבית המשפט המחוזי בבאר שבע, וכן כיהנה בפועל כשופטת בית המשפט המחוזי בבאר שבע.
ביולי 1998 מונתה לשופטת בבית המשפט המחוזי בבאר שבע, ובשנת 2016 מונתה לנשיאת בית המשפט, והחליפה את השופט ספי אלון.
ב-2020 הייתה חברה בוועדת האיתור למינוי נשיא ביהמ"ש המחוזי בתל אביב, במקום הנשיא איתן אורנשטיין.
אדריאן גריפין
אדריאן דארנל גריפין האב (באנגלית: Adrian Darnell Griffin Senior; נולד ב-4 ביולי 1974) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל המשמש כמאמן מילווקי באקס מליגת ה-NBA.
קריירת מכללות
גריפין למד באוניברסיטת סיטון הול ופתח בחמישייה במשך שלוש שנים. כסיניור, לתמיד בשנתו הרביעית האחרונה, הוא העמיד ממוצעים של 16.2 נקודות, 8.3 ריבאונדים ו-3.1 אסיסטים למשחק, ונבחר לחמישיית העונה השנייה בליגת ביג איסט. בשנת 2010 נכנס גריפין נכנס להיכל התהילה של הספורט בסיטון הול.
קריירה מקצועית
גריפין לא נבחר בדראפט ה-NBA 1996, ובילה את שלוש השנים הראשונות של הקריירה שלו בליגות הנמוכות האמריקאיות ובאיטליה. גריפין נבחר לחמישיית הרוקיז של ליגת ה-CBA ב-1997 כששיחק במדי קונטיקט פרייד, ובעונה שלאחר מכן נבחר לחמישייה הראשונה ולחמישיית ההגנה של הליגה. גריפין הוביל את הפרייד לאליפות ה-CBA בעונת 1998/99, ונבחר ל-MVP של הגמר, ל-MVP של העונה הסדירה, לחמישיית העונה ולחמישיית ההגנה.
גריפין החל את קריירת ה-NBA בעונת במדי בוסטון סלטיקס. כרוקי הוא העמיד ממוצעים של 7 נקודות, 5.2 ריבאונדים ו-1.61 חטיפות למשחק.
במשך שש עונות הוא שיחק בסלטיקס, דאלאס מאבריקס, יוסטון רוקטס ושיקגו בולס עם ממוצעים של 4.4 נקודות, 3.3 ריבאונדים וחטיפה אחת למשחק. גולת הכותרת בקריירה שלו הייתה כניסתו לחמישיית המאבריקס בגמר ה-NBA ב-, בו הפסידה הקבוצה למיאמי היט.
לאחר עונה אחת עם המאבריקס, חתם גריפין על חוזה לשלוש שנים בשיקגו בולס ב-17 ביולי 2006.
ב-21 בפברואר 2008 הועבר גריפין לסיאטל סופרסוניקס בטרייד שכלל 11 שחקנים, מהבולס, הסופרסוניקס וקליבלנד קאבלירס.
ב-13 באוגוסט 2008 הועבר גריפין בטרייד למילווקי באקס בעסקה של שלוש קבוצות עם הבאקס, קליבלנד קאבלירס ואוקלהומה סיטי ת'אנדר, במסגרתו הועבר מו ויליאמס ממילווקי לקליבלנד, ג'ו סמית' ודזמונד מייסון מקליבלנד למילווקי ואוקלהומה סיטי (בהתאמה), ודיימון ג'ונס מקליבלנד ולוק רידנאוור מאוקלהומה סיטי למילווקי.
קריירת אימון
זמן קצר לאחר סיום קריירת המשחק שלו מונה גריפין על ידי מאמן מילווקי באקס סקוט סקיילס לעוזר מאמן.
ב-9 בספטמבר 2010 הוא מונה לעוזרו של טום ת'יבודו בשיקגו בולס, וכיהן בתפקיד במשך חמש שנים.
לצד עבודה ב-NBA, בשנת 2014 היה גריפין חלק מצוות האימון של נבחרת וסייע לה לזכות בגביע העולם בכדורסל 2014.
ב-26 ביוני 2015 הוא מונה על ידי אורלנדו מג'יק לעוזר מאמן בכיר.
ב-9 ביוני 2016 מונה גריפין על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר לעוזר המאמן הראשי תחת המאמן בילי דונובן.
ב-25 ביוני 2018 הוא מונה על ידי טורונטו ראפטורס להיות עוזר המאמן הראשי תחת המאמן החדש ניק נרס. לגריפין היה חלק משמעותי באליפות הראפטורס ב-, כשניצחו את גולדן סטייט ווריורס ב-6 משחקים בגמר. ב-10 באפריל 2022 שימש גריפין מאמן ראשי במשחק האחרון של הראפטורס בעונה הסדירה של מול הניו יורק ניקס. מקרה דומה היה גם בסיום עונת, בו הוביל גריפין את טורונטו לניצחון 125–121 על פילדלפיה 76'.
חיים אישיים
גריפין סיים את תואר ראשון ושני בסיטון הול ועובד על הדוקטורט שלו בלימודי מנהיגות. בנו של גריפין, אדריאן ג'וניור, נבחר בבחירה ה-16 בדראפט ה-NBA 2022 על ידי אטלנטה הוקס. ב-20 בנובמבר 2022 הוא קלע סל ניצחון נגד טורונטו, קבוצתו של אביו. בנו השני של גריפין, אלן, שיחק את שתי העונות הראשונות שלו באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ובסירקיוז, וכיום משחק כדורסל מקצועני. בתו, אוברי, משחקת באוניברסיטת קונטיקט.
באוגוסט 2020 הואשם גריפין באלימות במשפחה על ידי אשתו לשעבר, אודרי סטרלינג. הראפטורס לא נקטו כל פעולה ולא ערכו חקירה כלשהי בנוגע להאשמות. גריפין הגיש ולאחר מכן ביטל תביעת דיבה נגד סטרלינג באוגוסט 2021 בתגובה.
כדורגל 1 (אוקראינה)
ערוץ הטלוויזיה "כדורגל 1" הוא ערוץ טלוויזיה אוקראיני המוקדש אך ורק לכדורגל והוא הראשון מסוגו במדינה. הערוץ משדר אליפויות וגביעי עולם, אירופה, אוקראינה, משחקי נבחרות לאומיות, טורנירי אופ"א ופיפ"א וכן תוכניות בהפקה מקורית והוא ערוץ הספורט הגדול והפופולרי במדינה. הערוץ זמין בחבילה של מפעיל הטלוויזיה בלוויין Xtra TV, כמו גם בחבילות של מפעילי כבלים אחרים בשידור IPTV באיכות SD ו-HD. "כדורגל 1", יחד עם הערוצים "כדורגל 2" ו"כדורגל 3" הם חלק מקבוצת המדיה אוקראינה, שבעלת המניות שלה היא SCM בבעלות רינאט אחמטוב.
ב-18 בנובמבר 2008 החל לשדר את השידור הראשון שלו במשחק בין הנבחרות הלאומיות של אוקראינה ובלארוס במסגרת מוקדמות גביע העולם 2010, כשהשידור החי הראשון היה המשחק בין אוקראינה לנורווגיה. ב-1 במרץ 2011, הופיע ערוץ הטלוויזיה "כדורגל+" וב-30 בנובמבר 2013 שונו ערוצי "כדורגל" ו"כדורגל+" ל"כדורגל 1" ו"כדורגל 2" והערוצים נכללו בחבילה יחידה של מפעילי טלוויזיה. העיצוב הגרפי של שידורי ערוצי הטלוויזיה הפך לאחיד.
בשנת 2020 הושק ערוץ הטלוויזיה "כדורגל 3" שהחל לשדר ב-1 בפברואר 2020.
דניאיל טריפונוב
דניאיל אולגוביץ' טריפונוב (ברוסית: Дании́л Оле́гович Три́фонов נולד ב-5 במרץ 1991 בניז'ני נובגורוד, אז גורקי, ברוסיה) הוא פסנתרן ומלחין רוסי של מוזיקה קלאסית. אחרי קונצרט הבכורה של טריפונוב בגרמניה במאי 2013 עם הפילהרמונית של ברלין, מבקר המוזיקה הלמוט מאורו הכריז כי מדובר ב"אחד הכישרונות המוצלחים והבלתי נתפסים ביותר בתחום הנגינה בפסנתר בעשורים האחרונים", בעל "מודעות עצומה לעבודתו" . מבקר אחר, נורמן לברכט, הגדיר אותו כ"פסנתרן לכל שאר חיינו". עם מעריציו נמנים הפסנתרנים אלפרד ברנדל ומרתה ארחריץ'. ארחריץ' התרשמה מהברק הטכני של האמן וממגעו את הקלידים המשלב בעת ובעונה אחת "רוך ויסוד דמוני"
ביוגרפיה
ב-2011 זכה טריפונוב בפרס הראשון בתחרות הפסנתר ה-13 על שם ארתור רובינשטיין בתל אביב. בהזדמנות זו הוא זכה גם בפרס פנינה זלצמן על הביצוע הטוב ביותר של יצירת שופן, בפרס לביצוע הטוב ביותר של מוזיקה קאמרית עם פסנתר, ובפרס אהוד הקהל. כמה שבועות אחרי זכייתו בתחרות רובינשטיין, זכה טריפונוב גם בפרס הראשון, במדליית זהב וב"גראן פרי" בתחרות הבינלאומית ע"ש צ'ייקובסקי במוסקבה. בתחרות צ'ייקובסקי ניגן את הוואלס מפיסטו מאת ליסט, 12 האטיודים ופוס 25 והברקרולה מאת שופן, הסונאטה השלישית מאת פרוקופייב, הקונצ'רטו הראשון לפסנתר מאת צ'ייקובסקי והקונצ'רטו הראשון מאת שופן. גם בתחרות זו הוא זכה גם בפרס הקהל ובפרס לביצוע הטוב ביותר של קונצ'רטו קאמרי.
בפברואר 2013 הופיע טריפונוב לראשונה בקרנגי הול בניו יורק בקונצרט שהוקלט על ידי חברת דויטשה גרמופון לאלבום שהוצא לאור באותה שנה. הוא הופיע, בין היתר, גם באולם פלייל בפריז, באולם סנטורי בטוקיו ובוויגמור הול בלונדון. מבקרי המוזיקה החשובים באיטליה העניקו לו את הפרס ע"ש פרנקו אביאטי לסולן הכלי הטוב ביותר. את פרס זה קיבלו לפניו אמנים כמו מאוריציו פוליני, ארטורו בנדטי מיכלאנג'לי, סביאטוסלב ריכטר, ראדו לופו ואנדראש שיף.
ב-23 באפריל 2014 ניגן בבכורה את יצירתו - קונצ'רטו לפסנתר במי במול מינור. בדצמבר 2015 ניגן טריפונוב בקונצרט של הפילהרמונית המלכותית השוודית בניצוחו של פרנץ ולזר-מסט בטקס חלוקת פרסי נובל בסטוקהולם. טריפונוב הופיע על במות המוזיקה החשובות בעולם. בין השאר, ניגן עם התזמורת הסימפונית של לונדון, עם תזמורת תיאטרון מריאינסקי בניצוחו של ואלרי גרגייב, עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה, עם התזמורת הפילהרמונית של ורשה תחת ניצוחו של אנטוני ויט והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון בניצוחו של דן אטינגר. ניגן בשיתוף פעולה עם מנצחים כמו מיכאיל פלטניוב, קשישטוף פנדרצקי, ולדימיר פדוסייב, פייטארי אינקינן, אייווינד גולברג-ינסן.
בנובמבר 2015 התקבל טריפונוב כחבר במועצת המנהלים של הפילהרמונית של ניו יורק. בשנת 2016 הוא קיבל שני אותות הוקרה בריטיות בתחום המוזיקה הקלאסית - הפרס למוזיקה כלית מטעם החברה הפילהרמונית המלכותית ותואר "אומן השנה" של המגזין "גרמופון". בדצמבר 2016 ניגן האמן עם הפילהרמונית של ברלין תחת שרביטו של סר סיימון ראטל את הקונצ'רטו השלישי לפסנתר מאת סרגיי רחמנינוב. הקונצרט שודר בשידור טלוויזיוני ישיר ל-200 בתי קולנוע ב-14 ארצות באירופה. לדברי האמן עם הפסנתרנים מהם שאב השראה בשנות בגרותו נמנים מרתה ארחריץ', גריגורי סוקולוב וראדו לופו.
דיסקוגרפיה
2010 - Frédéric Chopin Piano Competition - Double CD album - פרדריק שופן
2010 - DUX - פרדריק שופן
2011 - DECCA - פרדריק שופן
2012 - Mariinsky - Tchaikovsky, Chopin and Liszt צ'איקובסקי, שופן, ליסט, עיבודים לפי שוברט ושומן (SACD)
2013 - Deutsche Grammophon - The Carnegie Recital (ליסט, סקריאבין, שופן, מדטינר ) - ECHO Klassik Award and Grammy nomination
2013 -שוסטקוביץ' ArtHaus Musik - Shostakovich
2015 - Deutsche Grammophon - (רחמנינוב, טריפונוב) - מועמדות לפרס גרמי
2015 -הבמאי כריסטופר ניופן מ-Allegro Films הוציא לאור DVD עם סרט תיעודי ארוך " קסם המוזיקה" - The Magics of Music עם הקלטת רסיטל של האמן בקסטלפרנקו ונטו. ה-DVD זכה בשנת 2016 בפרס International Classical Music Awards בקטגוריית "סרטי וידאו תיעודיים" ובמדליית כסף בפסטיבל ניו יורק לסרטים וטלוויזיה, וכן ב- Accolade Award.
2016 - Transcendental - Daniil Trifonov Plays Franz Liszt (Etudes S. 139, S. 141, S. 144, S. 145) - Deutsche Grammophon (דניאיל טריפונוב מנגן פרנץ ליסט)
לוריין אשבורן
לוריין אשבורן (באנגלית: Lorraine Ashbourne; נולדה ב-10 באפריל 1961) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה.
אפריל שבור
אפריל שבור (באלבנית: Prilli i thyer) הוא רומן של הסופר האלבני איסמעיל קאדרה, שפורסם במקור ב־1980. הספר כרבים מספריו של קאדרה עוסק בהיסטוריה של אלבניה ובמיוחד במנהג גאולת הדם האלבני הנקרא קנון. הספר תורגם לשפות רבות, ביניהן גם לעברית. התרגום העברי מאת רמי סערי ראה אור בהוצאת כתר בשנת 2010.
לוריין אשבורן
ביוגרפיה
אשבורן נולדה בעיר מנצ'סטר שבלנקשייר.
היא הופיעה בסדרות טלוויזיה ובסרטי קולנוע בהם "The Street", סדרת הדרמה "True Dare Kiss", הסדרה הקומית "Thin Ice", בדרמה "In a Land of Plenty", סדרת הפשע "Boon", סדרת הדרמה "Playing the Field", הסדרה המשטרתית "City Central", הסדרה "Peak Practice", סדרות המשטרה "The Bill " ו-"Pie in the Sky", "חדר מיון", בפרק בסדרה "In Suspicious Circumstances", במיני-סדרה "Mr Wroe's Virgins", הסדרה "Rich Tea and Sympathy", ובסדרת הדרמה "London's Burning". ב-2004 הייתה הקריינית בתוכנית "Happy Birthday BBC Two".
אפריל שבור
עלילה
העלילה בספר מתרחשת בשנות ה-30 של המאה ה-20, בצפון אלבניה ברמה המרוחקת מעיר הבירה טירנה, שבו בתי האב החיים בקהילות השונות, ממשיכים לקיים את מנהג גאולת הדם המהווה מורשת המחייבת את המשפחה הקרובה והמשפחה המורחבת. בסיפור מוצג הפער העמוק הקיים בין העיר ובין הרמה הצפונית שתושביה מחויבים להמשיך במסורת עתיקה המתקיימת מאות שנים.
לוריין אשבורן
ביוגרפיה
על הבמה הופיעה אשבורן בקביעות בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר. בין התפקידים שגילמה היו קייט הרדקאסל במחזה "She Stoops to Conquer" ובדמות אמיליה במחזה "אותלו". במחזות אלה שיחקה לצדו של בעלה אנדי סירקיס.
אפריל שבור
עלילה
העלילה מתרחשת בשלושה צירים. הראשון הוא סיפורו של ג'ורג בן למשפחת ברישה, המחויב על ידי אביו לנקום ולגאול את דמו של אחיו הבכור על ידי הריגת בן משפחת קריאצ'יצ'ה. הציר השני של הסיפור הוא הסופר בסיאן וורפסי, ואשתו היפה דיאנה. הסופר ששבוי בקסמו של מנהג הקנון הממשיך להתקיים בצפון אלבניה, לוקח את אשתו מטירנה המודרנית לאחר נישואיו, למסע ירח דבש של חודש ברמה האלבנית, כדי להציג לה את המנהג והשפעתו על תושבי המקום. הציר השלישי הוא סיפורו של המפקח על הדם מארק אוקצ'ירה שתפקידו לגבות את מס גאולת הדם, המהווה מרכיב חשוב בהכנסות הנסיך השולט באזור הרמה הצפונית. שלושת הצירים נפגשים אחד עם השני בנקודת זמן קצרה.
לוריין אשבורן
חיים אישיים
ב-22 ביולי 2002 התחתנה אשבורן עם השחקן אנדי סירקיס. לבני הזוג יש שלושה ילדים רובי (נולדה ב-1998), סוני (נולד ב-2000) ולואי (נולד ב-2004). המשפחה מתגוררת בקראוץ' אנד בלונדון.
אפריל שבור
מנהג הקנון
מנהג הקנון הוא הרקע הסיפורי שבסיסו מתנהלת עלילת הסיפור. הקנון האלבני עוסק בכללים בהם יש לפעול כשיש לגאול את דמו של מישהו. הכללים נוקשים, וחריגה מהם על ידי אחד מבני המשפחה, ממיטה בושה וקלון למשפחה המחויבת בגאולת הדם. הקנון מתייחס לגאולת דמו של בן משפחה שנרצח, וגם של אורח שהתארח בבית המשפחה ונרצח על ידי בן משפחה אחר. מרכיב המחויבות לאירוח, הוא מרכיב חשוב בקנון. לאורח יש מעמד מיוחד השווה לאלוהים. והקנון אומר: "מראשיתו ועד אחריתו שייך ביתו של האלבני לאלוהים ולאורח". לאחר שהאורח עוזב את הבית מחויב אחד מבני המשפחה ללוות אותו עד גבול הכפר, והמלווה אחראי על שלומו. אם הוא נרצח לפני שעזב את שטח הכפר, מחויב המלווה בגאולת דמו, על ידי רציחת אותו אדם שרצח את האורח. לאחר הרצח, יש לרוצח תקופה של 24 שעות שבהן הוא מוגן מפני משפחת הנרצח. תקופה זאת נקראת בסה. תקופה זאת מוארכת לרוב ל-30 יום, לאחר שזקני הכפר מנהלים משא ומתן עם משפחת הנרצח שלרוב מסכימה. בתקופה זאת מוגן הרוצח מפני משפחת הנרצח, והיא מנוצלת על ידו גם ללכת לבית הנסיך השולט לשלם את מס הדם, סכום קבוע משמעותי. אם הרוצח רוצה להגן על עצמו, עליו להיכנס בתום 30 הימים ממועד הרצח למבנה מגדל המיועד לכך. במגדל זה הוא מוגן בכל ימי חייו, אבל אם יעזוב את המגדל בשלב כל שהוא, הוא צפוי להירצח. בתקופת הבסה נקרא הרוצח בשם ג'קס, הוא נושא על זרועו סרט שחור, המציין שהוא ג'קס, וכול אלה החולפים על פניו יודעים ומבינים מה הוא עשה.
לוריין אשבורן
תפקידים בתיאטרון
בתיאטרון שיחקה בהצגות הבאות: