cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מערת איילון
מיני החי שהתגלו במערה
המינים שנתגלו במערה הם מינים חסרי עיניים וחסרי פיגמנט (מלבד דמויי-העקרב, שהם בעלי פיגמנט).
ביבשה:
מינים בספק:
מקור האנרגיה במערה
מאחר שהמערה הייתה מנותקת לחלוטין מהסביבה החיצונית, התקיימה בתוכה מערכת אקולוגית שאינה מתבססת על אור השמש ופוטוסינתזה או על חומרים אורגניים, אלא על חיידקים כמואוטוטרופיים. על מי הבריכה נמצא קרום בקטריאלי, מעין משטח של חיידקים הנראה זוהר בבדיקות. חיידקים אלה מפיקים אנרגיה מחמצון הסולפיד שבמים ומייצרים חומרים אורגניים מפחמן דו-חמצני שבאוויר, ועליהם מתקיימים שאר המינים במערה, באופן ישיר או עקיף.
ז'אן-איב לה דריאן
ז'אן-איב לה דריאן (בצרפתית: Jean-Yves Le Drian; נולד ב-30 ביוני 1947) הוא פוליטיקאי צרפתי, בשנים 1974–2018 חבר המפלגה הסוציאליסטית. הוא כיהן כשר החוץ של צרפת תחת הנשיא עמנואל מקרון החל ממאי 2017 עד מאי 2022, במסגרת ממשלותיהם של אדואר פיליפ וז'אן קסטקס. לפני כן כיהן כשר ההגנה של צרפת משנת 2012 ועד 2017 תחת הנשיא פרנסואה הולנד. מצעירותו הוא היה פעיל פוליטי בתחום אזור הולדתו, חבל ברטאן.
בשנת 2018 עזב לה דריאן רשמית את המפלגה הסוציאליסטית והקים לפי שעה תנועה משל עצמו בשם "הפרוגרסיבים הברטונים".
ביוגרפיה
ז'אן-איב לה דריאן נולד ב-30 ביוני 1947 בלוריאן להורים ממעמד הפועלים. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת רן, שם היה פעיל באגודת הסטודנטים של צרפת.
בחודש מאי 1974 הצטרף למפלגה הסוציאליסטית הצרפתית (PS). הוא שימש כסגן ראש עיריית לוריאן בשנת 1977 ולאחר מכן, בגיל 30, נבחר לחבר האספה הלאומית של צרפת המייצג את מחוז מורביאן שנמצא בברטאן. הוא כיהן באספה עד שנת 1993 ולאחר מכן שוב בין השנים 1997 עד יוני 2007.
הוא כיהן כשר המחוזות מעבר לים בממשלתה של אדית קרסון בשנים 1991–1992.
הוא היה מועמדו של ראש ממשלת צרפת ז'אן-מארק ארו לתפקיד שר ההגנה. הוא מונה לתפקיד זה ב-16 במאי 2012. כשר ההגנה, הוא הוביל את צבא צרפת לנסיגה מאפגניסטן במהלך מלחמת אפגניסטן. כמו כן במהלך כהונתו יצא הצבא הצרפתי למבצע סרוואל במאלי, שנועד לשחרר את צפון מאלי ממורדים אסלאמיסטים. לה דריאן אמר בריאיון לשבועון צרפתי כי "קיים סיכון אמיתי של לוחמת סייבר על תשתיות אזרחיות במדינה כגון מערכות החשמל והמים". הוא אמר לרשת France 24 בעת ששהה במאלי כי "צרפת תשיב את הביטחון למאלי".
מוריס מוסקוביץ
מוריס מוסקוביץ (Maurice Moscovitch; 23 בנובמבר 1871 – 18 ביוני 1940) היה שחקן תיאטרון וקולנוע יהודי-רוסי שפעל באזור רוסיה ובהמשך בארצות הברית.
ביוגרפיה
מוסקוביץ נפטר ב-1940, לאחר ניתוח. פטירתו התרחשה כמה ימים לאחר תחילת הצילומים של הסרט "Dance, Girl, Dance", שבו היה אמור לשחק בתפקיד כוריאוגרף חם מזג, תפקיד שניתן לבסוף למריה אוספנסקאיה (Maria Ouspenskaya) ושוכתב במהירות לשם כך. היו מסרטיו שיצאו לאקרנים לאחר מותו, וכך גם הסרט המוכר ביותר מבין אלו שהשתתף בהם כשחקן, "הדיקטטור הגדול" של צ'ארלי צ'אפלין, שיצא לאקרנים ב-1941.
מוסקוביץ קבור לצד אשתו בבית הקברות היהודי "בית עולם" שבהוליווד, קליפורניה.
יהודית גולן
יהודית גולן (נולדה ב-11 באוקטובר 1968) היא סופרת וחידונאית ישראלית חרדית.
ביוגרפיה
ספרה הראשון שיצא לאור הוא תינוק נולד שיצא בשנת 1993. מאז הוציאה קרוב ל-40 ספרים לילדים ולמבוגרים.
ספריה
{{שלושה טורים|
חידות
}}
Try (שיר של קולבי קאליי)
Try הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית, קולבי קאליי, שיצא על ידי ריפבליק רקורדס, ב-9 ביוני 2014. הסינגל נמצא באלבום האולפן החמישי שלה, Gypsy Heart. נכון ליולי 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-164 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ביקורת
הסינגל זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי המוזיקה. ג'ייסון ליפשוט, מ-Billboard, אמר שהשיר "מעצים ... ומעניק לבנות צעירות עם תחושת ערך עצמי חזקה יותר". אמיליון לינדרד, מ-MTV News, אמרה כי השיר הוא "בלדה מעצימה במיוחד". הולי ויליאמס, מ-Contact Music, אמרה כי השיר הוא "שיר פופ בהיר עם מלודיה פשוטה מדי, אך למילים, אף על פי שהם פרועות וקצת פטרוניות, עדיין יש את האפקט הרצוי. את/ה עדיין יכול/ה לדעת שזה פשוט מושר מהלב, ובואו נודה בזה, קולבי אפילו לא צריכה לנסות". מרקוס פלויד, מ-Renowned for Sound, כתב כי הזמרת "מעניקה השראה לירית עם השיר 'Try', תוך שימוש בצד רך יותר בו ניתן לשמוע את הגסות בקולה כשהיא מפצירה בכם לא לנסות להרשים אחרים ולהיות פשוט עצמכם". מאט קולר, מ-AllMusic, אמר כי השיר הוא אחד מרגעי השיא של המיני-אלבום, ואילו מרקוס פפאדאדוס, מ-Digital Journal, כתב כי השיר "מעורר השראה, והוא מציג את פגיעותה כאמנית, והופך את השיר להיות המנון העצמה נשי, בזכות הטקסטים האופטימיים שלה".
וידאו קליפ לירי
ב-10 ביוני 2014, קולבי העלתה סרטון לירי לשיר שלה בחשבון היוטיוב שלה. נכון ליולי 2021, הווידאו קליפ הלירי נצפה למעלה מ-671 אלף פעמים. בווידאו קליפ, נראים קולבי קאליי, מעריציה, ומספר אמנים אחרים ללא איפור, במאמץ להפיץ את המסר שהיופי נמצא בפנים. בין האמנים שהשתתפו בווידאו קליפ, נראו שריל קרואו, מירנדה למברט, קלי אוסבורן, שרה ברליס, קתרין מקפי, הילרי סקוט (מליידי איי), נטשה בדינגפילד, כריסטינה פרי וג'סי ג'יי. כשקאליי נשאלתה לאחר הופעתה ב-Today, היא אמרה כי: "יש לי מספר חברים ידוענים כי ידעתי שתהיה יותר השפעה עבור אנשים יומיומיים לראות איך אנחנו נראים בדרך כלל".
בתגובה ל-Elle, קאליי אמרה כי:
וידאו קליפ רשמי
הווידאו קליפ הרשמי הועלה לחשבון ה-Vevo של הזמרת ב-8 ביולי 2014. נכון ליולי 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-90 מיליון פעמים. על פי הזמרת:
עלילה וביקורת
כפי שהוסבר על ידי זקיה ג'מאל, מ-People: "זה מתחיל בהצגת נשים מכל הגילאים והרקעים השונים, כולל קאליי עצמה, מאופרת, עם פאות וריסים מזויפים. עם התקדמות הסרטון, הנשים מסירות את האיפור שלהן, מורידות את הפאות או מנערות את שיערן ונותנות ליופיין הטבעי לזרוח." כפי שצוין על ידי אמילי לינדנר, מ-MTV News, בסוף, "קאליי מסתכלת מחויכת ברצינות אל המצלמה, שרה את השורות האחרונות, 'Don't you like you? 'Cause I like you'". הווידאו קליפ נהיה ויראלי, לאחשר שצבר למעלה מ-9 מיליון צפיות, ועבר את רף 20 מיליון ב-YouTube/VEVO החל מה-19 באוגוסט 2014. רובי דוו, מ-Idolator, שיבח את קאליי ואת הנשים האחרות בקליפ על כך ש-"העניקו לנו את אחד הוויזואלים החזקים ביותר עד כה." ברונה נסיף, מ-E! Online, טענה כי הסרטון "מאמץ את היופי הטבעי ומגלם כוח עצומתה של ילדה בארבע דקות בלבד." לורן ולנטי, מ-Marie Claire, כתבה כי "הניסוי הנועז של קאליי הוא תזכורת שמוציאה את עצמך משגרת היופי שלך, כך שזה יכול להוציא אותך לחופשי - כן, אפילו בעולם מלא באידיאלים יפים ולא מציאותיים."
הופעות חיות
קאליי העניקה ביצוע בלעדי של השיר לבלוגר פרז הילטון. מאוחר יותר, היא ביצעה לראשונה, באפון רשמי, את השיר ב-Today, ועונה לריאיון על שירה והווידאו קליפ שלו. ב-9 ביוני 2014, היא ביצעה את השיר ב-Live with Kelly and Ryan. ב-12 באוגוסט 2014, היא ביצעה את השיר ב-The View. כמו כן, היא ביצעה את השיר בפרסי ההוליווד הצעירים, לאחר שביצעה את השיר ב-HLN, ב-CBS This Morning וב-Extra. מאוחר יותר, היא הופיעה עם השיר בפרסי המוזיקה לנשים של הבילבורד.
קרחון פאטון (אנטארקטיקה)
קרחון פאטון (באנגלית: Patton Glacier) הוא קרחון יובלי רחב ברכס סנטינל בהרי אלזוורת', שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את המורדות המזרחיים של החלק המרכזי של הרכס, בין הר אוסטנסו, והר טיירי.
הקרחון זורם לכיוון מזרח - צפון-מזרח, בין פסגת אוונס ופסגת ורסיניקיה שמצפון לקרחון, לבין הר ברסקין שמדרון לקרחון.
גילוי ומיפוי ההר
ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1957–1959.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של סרג'נט ריצ'רד ר. פאטון (Richard J. Patton), מחיל האוויר של ארצות הברית שהיה הראשון שצנח על הקוטב הדרומי, ב-26 בנובמבר 1956, ואשר סייע מהקרקע לכוון הצנחת אספקה וחומרים אשר נדרשו להקמת תחנת הקוטב הדרומי.
לקריאה נוספת
• Damien Gildea, Ellsworth Moutains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
סרו אדום
סרו אדום (שם מדעי: Capricornis rubibus; קרוי גם סרו בורמזי), הוא מין של אנטילופות-עז בינונית בסוג סרו, האנדמי לאזורים ההררים של צפון ומערב מיאנמר (בורמה). הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1863 על ידי הזואולוג האנגלי אדוארד בליט. את סרו זה ניתן לזהות בקלות משאר המינים האחרים בסוג, בשל צבע פרוותו האדמדם והבולט, שבהיר יותר לעומת הפרווה הכהה של רוב המינים. עם זאת חוקרים מציינים כי ישנם מספר אוכלוסיות אדומות גם של המין סרו ההימלאיה, ובשל כך מצב השימור והתפוצה האמיתית של מין אינם ברורים דים ועשויים להשתנות. ישנם אוכלוסיות כלאיים של סרו אדום וסרו סיני המתאפיינים בפרווה אדמדמה עם שילוב של גוונים צהבהבים ושחורים. מבחינה חיצונית, המין הדומה ביותר לסרו האדום הוא קרובו הגוראל האדום שקטן ממנו במידות גוף, והתפוצה של שניהם אף חופפת באזורים מסוימים. שמו המדעי של מין זה נגזר כנראה מלטינית כדלהלן: "Capricornis" = "קרני עז"; מתייחס לכך שהסוג תואר בתחילה כאנטילופה עם קרני עז. "rubibus" = "אדום כהה", ומתייחס לצבע הפרווה שלו. הסרו האדום הוא המין השני בגודלו בסוג סרו לאחר סרו ההימלאיה.
קרניים
הסרו האדום מתאפיין בזוג קרני-פגיון ארוכות למדי בצורת קשת, והמבנה שלהם דומה לשאר המינים שבסוג: הקרן צומחת לכיוון מעלה בקו ישר עם המצח, והיא מתעקלת בחדות או בהדרגה לאחורה ולעיתים גם לצדדים בצורת האות "V". מיקום הקרניים הוא במרכז המצח - סמוך לעיניים ולאוזניים. בבסיס יש רווח ברור ביניהן, והמרחק בין קרן לחברתה גודל במעט ככל שהקרן מתארכת. הקרניים של הסרו עבות יחסית לכל אורכם לעומת הגוראלים, והן הופכות לדקות יותר לקראת הסוף ומסתיימות בשפיץ צר וחד או עבה ועגלגל. לרוב הקרניים חלקות בצד הקדמי ומחוספסות בכ-8 חריצים או חצאי טבעות בצד האחורי, אך די נפוץ שהקרן תהיה מוקפת בבסיסה ב-5 טבעות שלמות. צבע הקרניים הוא אפרפר, אפרפר-כחלחל, ושחור-כחלחל. למרות שלשני המינים יש קרניים, לזכרים הקרניים נוטות להיות עבות וארוכות יותר, וזהו גם ההבדל העיקרי בינם לבין הנקבות.
מראה חיצוני
הפרווה של הסרו האדום עבה וארוכה למדי, ומורכבת משערות גסות וצפופות - בייחוד בחזה ובגחון. מלבד הצבע, ההבדל העיקרי בין פרוות הסרו האדום לסרו ההימלאיה או הסיני הוא שבסיס שערותיו שחור בניגוד לבסיס הבהיר של שאר הסרואים. צבע פרוותו מאפשר לזהותו בקלות משאר המינים: בדרך כלל חום-אדמוני בהיר עד כהה עם שילוב של שערות לבנבנות וכתמתמות, ולעיתים הפרווה מתכהה עד לגוון חום ערמוני כהה. עובדה מעניינת היא, שלמרות ששערותיו של המין אדמדמות הן שחורות בבסיסן. לאורך העורף - מהאוזניים עד לכתפיים - ישנה רעמת שיער ארוכה למדי המזכירה במקצת את רעמת הסוס, והיא הופכת לקצרצרה יותר מהכתף עד לזנב. צבע הרעמה בעורף הוא לבן בוהק לעיתים עם שערות אדמדמות, ומהכתף עד לזנב היא משתנה בחדות לשדרה של שערות בצבע שחור-חום שוקולד. לעיתים הרעמה כולה תהיה כהה, או לחלופין תהיה הצבע אדמוני כשאר הגוף. הרעמה סומרת בעיקר בשעת סכנה או בקרבות בין הזכרים. הזנב בצבע שחור-חום שוקולד בדומה לצבע הרעמה באזור האחורי. החלקים התחתונים של הרגל נוטים להיות בצבע בהיר יותר משאר הגוף - לעיתים כתמתם או זהבהב. לרוב סמוך לפרסות ישנו כתם לא מוגדר בצבע צהבהב קרמי או לבנבן. החזה, המפשעה ובית השחי בצבע לבנבן בדרך כלל, אך אין זה נדיר שהם אדמדמים לגמרי. הפרסות בצבע שחרחר או אפרפר.
צבע ראשו של הסרו האדום בהיר מעט משאר הגוף - אדמאדאם דהוי עם גוונים אפרפרים או צהבהבים. הפרווה סמיכה יותר באזור הלחיים ועל כן הצבע שם כהה יותר מאשר בפנים. סמוני הפנים שלו דלילים יחסית: סביב העיניים יש כתמים דהויים בלתי מוגדרים בצבע שחרחר או אפרפר, ומעל העיניים יש עצמות בולטות המחופות בשיער לבן ונראות כגבות. הלוע בצבע אפרפר או שחרחר, ומסביב לו ישנו כתם לבן גדול ובולט המתפרש לאורך הסנטר, החלק העליון של הגרון ועצמות הלסת, ויוצר "סינר" בהיר ובולט. השערות באזור הסנטר ארוכות וסבוכות מן הרגיל, ועל כן יש רושם מטעה לפעמים כאילו הסרו הוא בעל זקן קצרצר. האוזניים מתחלקות בין אדמדם בצד החיצוני ללבנבן בצד הפנימי, כשהקצוות שחורות ולעיתים מפוספסות בלבן.
מבנה ומידות גוף
מבנה גופו של הסרו מוצק וארוך למדי, ויש לו צוואר וראש קצרים ורחבים. רגליו קצרות וחזקות והן מסתיימות בפרסות קצרות ורחבות; בתחתית הפרסה ישנה כרית גומי המאפיינת את מיני היעלים, והיא מסייעת לו לטפס בזריזות על אבנים וסלעים בבית גידולו ההררי. ראשו משולש וחרטומו קצר, ואפו גדול ועגלגל בצבע שחור עם נחיריים רחבים ועגולים. עיניו בינוניות בצבע אדמדם-כתמתם עם אישונים גדולים, וסמוך לכל עין יש בלוטת ריח עגלגלה ובולטת בצבע שחור עד אפור בהיר. האוזניים צרות וארוכות יחסית לעיזי בר והן משולשות בקצוות. הזנב של הסרו עבה וקצר מן הרגיל. מלבד הקרניים אין הבדלים משמעותיים כל כך בין הזכרים לנקבות. מידות הגוף של הסרו האדום: גובה הכתפיים: 95-85 ס"מ. אורך הראש והגוף: 155-140 ס"מ. אורך הזנב: 12-8 ס"מ. אורך הקרניים: 25-15 ס"מ. משקל: 160-110 ק"ג.
גוראל אדום
הגוראל האדום (Naemorhedus baileyi), הוא מין של אנטילופת-עז קטנה הדומה מאוד לסרו האדום בצבעי פרוותו. מעבר למבנה גופו הקומפקטי יותר, ניתן לזהותו בקלות מקרובו הסרו האדום על פי המאפיינים הבאים: לסרו רעמה בולטת ולבנה בעורף, בעוד שלגוראל היא שחורה וקטנה מאוד ולעיתים קרובות נעדרת. לסרו קרניים גדולות וארוכות יותר. לסרו סינר לבן בולט בסנטר ובגרון, בעוד שלגוראל סינר זהוב שמוגבל לרוב לגרון. לסרו יש פס דק של שערות שחורות לאורך הגב. לגוראל יש זנב ארוך יותר, ולעיתים כתם לבן במצח. לגוראל אוזניים עגלגלות וקצרות יותר ואין לו בלוטת ריח עגולה ובולטת סמוך לעין. לגוראל פרווה צמרירית יותר, ויש לו כתם שחור על החרטום והברכיים. הגוראל האדום מצוי בדרום מרכז סין ובצפון מיאנמר והודו וחופף עם הסרו באזורים מסוימים.
תפוצה ובית גידול
בית הגידול של הסרו האדום הוא יערות גשם ממוזגים, יערות טרופיים ויערות עננים-הרריים בגבהים של 3,000-500 מטר מעל פני הים, כדוגמת הרי אראקאן, הרי אנגדואן, הרי שאן, הרי פאת'קאי והרי נאגה, עם פסיפס של גבעות תלולות, שיחים, סלעים, ומדרונות. הטמפרטורות בתחומי מחייתו 30-10 מעלות והאקלים הוא טרופי חם ולח; כמות המשקעים הממוצעת היא 3,000-1,000 מילימטר ומעלה לשנה.
אקולוגיה
אין הרבה מידע על האקולוגיה של הסרו האדום, ומשערים שהיא דומה ברובה למיני סרו אחרים. הסרו האדום פעיל בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות ושעות הצהריים והערב, אך הוא עשוי להיות פעיל גם בלילה. בשאר היום הוא משתמש בצוקים ובמערות כמקום מנוחה ומחסה מפני טורפים.
הטורפים העיקריים של הסרו האדום הם טיגריס בנגלי, נמר הודו-סין, נמר השלג ודול מצוי, והגדיים עלולים להיטרף כנראה גם על ידי דורסי יום גדולים כעיט. במקרים שבהם הוא נדחק לפינה הוא עשוי להשתמש נגד טורפיו בקרניו החדות.
הסרו האדום הוא בעל חיים טריטוריאלי הפעיל בשטח קבוע אותו הוא מסמן בעזרת בלוטות הריח שבעיניים, שפשוף הקרניים על הצמחייה, או ערימות גללים במקומות ספציפיים. יש לו דפוס פעילות קבוע והוא נוהג לצעוד בשבילים קבועים לאזורי האכלה ומנוחה.
תזונתו של הסרו האדום מורכבת בעיקר מעשבים, עשבי תיבול, שיחים, עלים וענפים של עצים שונים.
הסרו האדום פעיל בבדידות בדרך כלל, ולעיתים בזוגות או בקבוצות קטנות של 5-2 פרטים. הוא עלול להיות די אגרסיבי כלפי סרואים הפולשים לשטחו, והוא יסלקם על ידי קרניו החדות.
הרבייה היא בין אוקטובר לנובמבר, ולאחר תקופת הריון של 7 חודשים נולד גדי יחיד בתקופת האביב. צבע פרוותו של הגדי הוא כתמתם או אדמדם חיוור, ומלבד זאת הוא די דומה לבוגרים. הגדי נגמל לאחר 6-5 חודשים ומגיע לבגרות לאחר 30 חדשים לנקבה ו-36-30 חודשים לזכר.
תוחלת החיים של הסרו האדום היא 20-10 שנים.
איומים ושימור
הסרו האדום מסווג על ידי IUCN במצב השימור "קרוב לסיכון" (NT), בשל ירידה משמעותית של האוכלוסייה שפחותה משיעור של 30% על פני 21 שנים. המידע על הסרו האדום הוא מועט ביותר, ומרביתו מושווה לנתוני השימור של הסרו הסיני. מעמדו האמיתי של סרו זה עלול להיות טוב\גרוע יותר מהמצב הנוכחי. שינויים עתידיים שיתרחשו במצב השימור של המין עשויים לשקף שינוי משמעותי באוכלוסייה או לחלופין לשקף דווקא את מצבו המקורי שלא היה ידוע בשל חוסר במידע.
האיומים העיקריים על הסרו האדום אינם ידועים, אך מכיוון שיש ציד משמעותי של יונקים גדולים באזורי מחייתו, סביר להניח שהוא סובל מרמות גבוהות מאוד של ציד. במיאנמר הסרואים האדומים והסינים הם בין המינים הנסחרים ביותר בשוקי הבשר המקומיים. במהלך שנת 2006, כמעט בכל שוק שנבדק על ידי פעילי שימור במיאנמר בשרו של הסרו היה הנפוץ ביותר ונספרו כמויות גדולות של קרניים וראשים. רבים מהשווקים הללו היו בגבול מיאנמר-תאילנד וסוחרים טענו שמרבית הקונים מגיעים מתאילנד, מה שמעיד על חוסר אכיפה וזלזול בוטה בחוקים של מיאנמר האוסרים על ציד של הסרו. למרות שהסרו האדום מופיע בנספח א' של אמנת CITES האוסרת מסחר בינלאומי בחיות שנכללים ברשימתה, ההגנה של מין זה אינה נמצאת בראש סדר עדיפויות במדינות רבות.
בגלל האמונות המקומיות חלק גדול מבשרו של הסרו האדום נשרף, אך למרות זאת הוא מבוקש מאוד בשוק הבורמזי, כשחלקים כדוגמת הראש, הרגליים הקדמיות, הקרניים והשומן מאזור הבטן נמצאים בשימוש נרחב. מרבית החלקים הנזכרים משמשים לאכילה, ואילו השומן נמכר בבקבוקים קטנים בתעשיית הרפואה המסורתית ועל פי הסוחרים המקומיים הוא מיועד לטיפול בבעיות חיצוניות כגון מחלות עור. הקרניים גם מיוצאות ממינאמר לתאילנד כדי לשמש ככיסוי מקור של תרנגולי קרב, והמקומיים מאמינים שהכיסוי מעניק כביכול לתרנגולים כוח גדול יותר.
בשנת 2006, ראיונות עם סוחרים בשוקי בשר במרכז מיאנמר ובגבול תאילנד גילו כי בכל התחומים ההיסטוריים הסרו האדום הופך לנדיר יותר ויותר, וציידים נאלצים לנסוע למרחקים גדולים מהרגיל על מנת לצודם. הסרו האדום מצוי ככל הנראה בכמה אזורים מוגנים בתחומי מחייתו, אם כי המידע עליהם מועט מאוד וסביר להניח שאין עליהם אכיפה משמעותית.
אומדן האוכלוסייה העולמי של הסרו האדום אינו ידוע. הוא מצוי במספר גני חיות ברחבי העולם.
סנודון
הר סנודון (באנגלית: Snowdon שמשמעו באנגלית עתיקה "גבעת שלג", בוולשית: Yr Wyddfa, אוּר וִיד'וָה, שמשמעו "רגם") הוא ההר הגבוה ביותר בוויילס וההר הגבוה ביותר בבריטניה דרומית להרי סקוטלנד. הר סנודון נחשב לאחד משבעת פלאי ויילס.
תיאור
ההר הוא חלק מרכס הרי סנודון, רכס הממוקם בצפון מערב ויילס, אורכו כ-10 קילומטר והוא הרכס הגבוה מבין רכסי ההרים בתוך שמורת סנודוניה, כאשר פסגת סנודון היא הגבוהה ביותר. אזור סנודון ורכס ההרים נחשב לבעל כמות המשקעים הגדולה ביותר באי הבריטי עם כ-4,500 מ"מ שנתי.
ניתן לעלות לפסגת סנודון באמצעות רכבת הר סנודון (Snowdon Mountain Railway) שנפתחה לציבור בשנת 1896 ומגיעה לתחנת הפסגה הנמצאת מטרים ספורים מהפסגה עצמה, לצד התחנה על הפסגה ממוקם מבנה המשמש חנות לתיירים ומטיילים. מלבד העלייה ברכבת, ישנם מספר מסלולי העפלה מוכרים השונים זה מזה בדרגת הקושי שלהם, כאשר הדופן הצפון מזרחית היא התלולה ביותר.
פרוקרבזין
פרוקרבזין (באנגלית: Procarbazine), המכונה גם נאטולן, היא תרופה כימותרפית, המשמשת לטיפול בלימפומת הודג'קין ובסרטן המוח (גליומה, אסטרוציטומה).
תופעת לוואי שכיחה כוללת ספירת תאי דם נמוכה והקאות. תופעות לוואי אחרות כוללות עייפות ודיכאון.
השימוש בתרופה בעת הריון פוגע בעובר, כמו כן אין להניק בעת שימוש בתרופה.
היסטוריה
פרוקרבזין אושר לשימוש רפואי בארצות הברית בשנת 1969.
פרוקורבזין נמצא ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי - רשימת התרופות הבטוחות והיעילות ביותר הדרושות בכל מערכת בריאות.
שימושים רפואיים
כאשר משתמשים בתרופה לטיפול בלימפומת הודג'קין, התרופה ניתנת לצד תרופות אחרות בהתאם לפרוטוקול BEACOPP ביחד עם התרופות: אדריאמיצין, אטופוסיד, בלאומיצין, וינקריסטין, פרדניזון ופרוקרבוזין. פרוטוקול זה ניתן כטיפול קו שני, לאחר הטיפול קו הרישון שניתן לפי פרוטוקול MOPP או פרוטוקול ABVD.
כאשר התרופה משמשת לטיפול בגידולי מוח (גליומות ממאירות), התרופה ניתן בשילוב עם לומוסטין (CCNU) ווינקריסטין.
תופעות לוואי
תופעות לוואי שכיחות מאוד (יותר מ -10% מהאנשים חווים אותן) כוללות אבדן תיאבון, בחילות והקאות.
פגיעה במערכת העיכול יכולה לגרום ליתר לחץ דם (תופעה נדירה).
לעיתים רחוקות פרוקרבזין גורם לנוירופתיה פריפרית - היוצרת עקצוץ מתקדם ומתמשך, כאבים עזים, קהות חושים, רגישות יתר לקור וחום בגפיים.
פרוקרבזין עלולה לגרום להופעת דיכאון, חלומות רעים, נדודי שינה, עצבנות ותחושת חרדה.
מזון ומשקאות
אכילת גבינה במהלך הטיפול בפרוקרבזין עלולה לגרום לעלייה בלחץ הדם. לכן, יש להימנע מאכילת גבינה במשך תקופת הטיפול. כמו כן, אסור לשתות משקאות אלכוהוליים במהלך קבלת הטיפול.
פרמקולוגיה
הפרמוקולוגיה של פרוקרבוזין: התרופה היא סוכן אלקילציה שגורמת למתילציה של גואנין במצב O-6. הגואנין הוא אחד מארבעת הנוקליאוטידים המרכיבים את ה-DNA. הפורקרובזין גורם לכך שה- DNA שעבר מתילציה נוטה להישבר, וסינתזת RNA וחלבון מעוכבת. תאים סרטניים מתרבים צריכים לשכפל את ה- DNA שלהם ולעבור מוות של תאים מתוכנתים (אפופטוזה) בתגובה לשבר גדילי DNA. תאים רגילים או תאים שאינם מתרבים נוטים לתקן את הנזק ל- DNA מהר יותר מהתאים הסרטניים - אך עדיין תאים בריאים ייפגעו.
תרומה
תרומה היא מתנה הניתנת, בדרך כלל למטרות צדקה או על מנת לקדם מטרה כלשהי. תרומה כוללת נתינה של כסף, שירותים, מוצרים חדשים או משומשים, כביגוד, צעצועים, מזון וכלי רכב. תרומה גם עשויה להיות גם הענקת סיוע הומניטרי, ויכולה להתייחס גם לסיוע רפואי כגון תרומת דם או אף תרומת איברים להשתלה.
סוגי תרומות
מתקיימים סוגים אחדים של תרומות:
תמורה לתורם
תרומה, על-פי הגדרתה, ניתנת באופן וולונטרי. לעיתים ניתנת התרומה מבלי לצפות לתמורה כלשהי, כאשר מימוש קיצוני של מצב זה נוצר בעת "מתן בסתר", שבו מקבל התרומה כלל אינו יודע מי התורם, וממילא אינו יכול לתת כל תמורה. התמורה העיקרית שמקבל התורם הוא תחושת הסיפוק על שהפנה את כספו למטרות ראויות. לעיתים מקבל התורם תמורה נוספת. כאשר תורמים ציוד, בציוד נעשה למעשה שימוש חוזר ולכן יש גם תרומה לאיכות הסביבה.
כבוד והוקרה
התמורה המקובלת ביותר לתורם היא כבוד והוקרה שמעניק לו מקבל התרומה, בין אם באמירת תודה ובין אם בדרך בולטת יותר. למוסדות, שתרומות מהוות חלק ניכר מתקציבם, יש דרך ממוסדת למתן הוקרה לתורמים. אוניברסיטאות, למשל, מקפידות להעניק לתורמים הוקרה בצורת קריאת חדר, בניין, פקולטה, קתדרה וכדומה על שם התורם, בהתאם לגודל תרומתו.
נסיכות אנהלט-צרבסט
נסיכות אנהלט-צרבסט (בגרמנית: Fürstentum Anhalt-Zerbst) הייתה נסיכות באימפריה הרומית הקדושה, אשר בשנת 1796 אוחדה עם נסיכות אנהלט-דסאו, לאחר היכחדות הקו הזכרי של שליטיה.
היסטוריה
נסיכות אנהלט הוקמה בשנת 1218 על ידי היינריך הראשון, נסיך אנהלט, בנו של ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה, על שם טירת אנהלט, בית מושבה של בית אסקניה ליד הארצגרודה. לאחר מותו של היינריך בשנת 1252 חולקה הנסיכות בין בניו; היינריך השני, נסיך אנהלט-אשרזלבן, ברנהרד הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג וזיגפריד הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט. בשנת 1382 מת יוהאן השני, נסיך אנהלט-צרבסט, ובשנת 1396 חולקה נחלתו בין בניו; זיגיסמונד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ואלברכט הרביעי, נסיך אנהלט-קתן. בשנת 1516 מת ארנסט הראשון, נסיך אנהלט-דסאו, ובשנת 1544 חולקה נחלתו בין בניו; יוהאן החמישי, נסיך אנהלט-צרבסט, גאורג השלישי, נסיך אנהלט-דסאו ויואכים הראשון, נסיך אנהלט-דסאו. בשנת 1561 מת יואכים הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ללא יורשים, ואחיינו יואכים ארנסט, נסיך אנהלט איחד תחתיו את כל נחלות בית אסקניה. בשנת 1586 מת יואכים ארנסט, ובשנת 1603 חולקה נחלתו בין בניו; יוהאן גאורג הראשון, נסיך אנהלט-דסאו, כריסטיאן הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג, אוגוסט, נסיך אנהלט-פלצקאו, רודולף, נסיך אנהלט-צרבסט ולודוויג הראשון, נסיך אנהלט-קתן. בשנת 1621 מת רודולף, נסיך אנהלט-צרבסט, ובנו יוהאן השישי, נסיך אנהלט-צרבסט, אשר היה רק בן ארבעה חודשים ירש את נחלותיו ותאריו, אולם עד לבגרותו שלט דודו אוגוסט, נסיך אנהלט-פלצקאו כעוצר הנסיכות. יוהאן התחנך בעיקר על ידי אימו, ובעקבות אי היציבות הפוליטית שנגרמה בשל מלחמת שלושים השנים, למד יוהאן בתקופות שונות בצרבסט, קוזוויג, וויטנברג. בשנת 1633 הוא נשלח לחצר דודו אנטון גינטר, רוזן אולדנבורג על מנת להשלים את חינוכו. מיד לאחר שהוא הגיע לבגרות רשמית הוא תפס את השלטון בנסיכות, והפך את הדת הלותרנית לדת הרשמית בנסיכות. יוהאן הרחיב את שטחי הנסיכות באופן ניכר, על ידי רכישת שטחים שונים.
תרומה
תמורה סמלית
לעיתים מוצגת התרומה כרכישה בעלות מופרזת. כך למשל הופעות גאלה ורכישת חפצים קישוטיים (סיכות בגד, מחזיקי מפתחות) ברווח גבוה מאוד. לחפצים הקישוטיים שימוש נוסף, כמו מדבקות הקש בדלת וצמיד לייבסטרונג - הצגתם בפומבי מעודדת אחרים לתרום.
תרומות בישראל
בישראל רווחת תופעת התרומות, הן על ידי גופים והן על ידי אנשים פרטיים. שיעור העוני בישראל, הגבוה בהשוואה למדינות מערביות אחרות, מדגיש את הצורך של חלק מהאוכלוסיות בקבלת התרומות. בפרט, שכיחה התופעה בחברה החרדית, הן בשיעור התורמים הגבוה והן בשיעור מקבלי התרומות. הנורמות הגבוהות של תרומות בחברה זו מקורן בחיוב לתרום על פי ההלכה (מצוות מעשר) כמו גם ההשקפה ההלכתית לפיה צדקה שקולה כנגד כל המצוות, והנורמות הקהילתיות-חברתיות המאפיינות חברה סגורה, כחברה החרדית.
הסדרת תרומות בחקיקה
חוקים אחדים עוסקים בעידוד לתרומה ובהסדרתן של תרומות:
נסיכות אנהלט-צרבסט
נסיכי אנהלט-צרבסט (1252–1396)
הנסיכות חולקה בין אנהלט-דסאו ואנהלט-קתן בשנת 1396.
נסיכי אנהלט-צרבסט (1544–1796)
סופח לאנהלט-דסאו בשנת 1796.
ג'ורג' אלברט פרוסט
ג'ורג' אלברט פרוסט (באנגלית: George Albert Frost; 23 בדצמבר 1843 - 13 בנובמבר 1907) היה אמן אמריקאי. ציוריו היו בעיקר נופים, והוא נחשב לחבר בקבוצת ציירים בשם ציירי ההרים הלבנים.
חיים וקריירה
פרוסט נולד בבוסטון בשנת 1843. הוא עזב את בית הספר בגיל אחת עשרה לעבוד בחווה, ולא הייתה לו אפשרות לפתח אחר נטיותיו האמנותיות. עם פרוץ מלחמת האזרחים הוא התגייס ושירת במשך יותר משנתיים. בשנת 1865 הצטרף למשלחת הקולונל פרנקלין פופוס בקולומביה הבריטית שעבורם הפיק רישומים. בשנת 1866 הוא הוצב בסיביר במטרה לבחור מסלול לחיבור קו טלגרף מסן פרנסיסקו למוסקבה (טלגרף רוסי-אמריקאי).
הוא הציג באגודת האמנות בסן פרנסיסקו בשנת 1874, ואז למד באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות באנטוורפן, אצל ניקולה דה קייזר בין השנים 1874 עד 1876, ובמשך עשר השנים הבאות היה לו סטודיו בצפון קיימברידג', מסצ'וסטס. בשנת 1883 הפיק את עבודתו המוקדמת ביותר של ההרים הלבנים.
בשנת 1885 ליווה את ג'ורג' קנאן בנסיעה שנייה לסיביר כדי לתעד את חיי הגולים הרוסים, ופרוסט צייר כמה סצנות סיביריות. הנסיעה הוזמנה על ידי "מגזין המאה", ופרוסט וקנאן צילמו מספר רב של צילומים שהועברו לאחר מכן לספריית הקונגרס וכעת הם שוכנים באגף ההדפסים והצילומים של הספרייה. רישומיו של פרוסט, שחלקם הועתקו מצילומים שצולמו במהלך הנסיעה, שימשו לאיור ספרו של קנאן, "סיביר ומערכת ההגליות". במשך הרבה שנים, היה לפרוסט בית קיץ בבראונפילד, מיין, ליד אזור קונווי בניו המפשייר. הוא צייר סצינות רבות לאורך נהר סאקו. הוא היה חבר במועדון האמנות של בוסטון והציג שם בשנים 1896 עד 1908
עבודותיו נמצאות בספרייה הממלכתית של קליפורניה ובאגודה ההיסטורית של קליפורניה
חיים אישיים
ג'ורג' פרוסט התחתן בשנת 1882 עם אדליה דנהאם. נולדו להם שני בנים: פול רובנס פרוסט (1883–1957), מעצב גנים, ונורמן וונטוורת' פרוסט, מורה וחבר במועדון האספרנטו האמריקני.
חוקי קפלר
חוקי קפלר הם שלושה חוקים אסטרונומיים המתארים את תנועתם של כוכבי הלכת סביב השמש או של כוכבי לכת חוץ שמשיים סביב הכוכבים שלהם. את החוקים ניסח המתמטיקאי, האסטרונום והאסטרולוג הגרמני יוהאנס קפלר (1571–1630), שבחן את תצפיותיו של האסטרונום הדני טיכו ברהה. בערך בשנת 1605 הבין קפלר שהתצפיות התאימו לשני חוקים מתמטיים פשוטים יחסית, וחוק נוסף הקשור לאותן תצפיות התגלה על ידו כעשר שנים מאוחר יותר.
לאחר כ-80 שנים לערך הראה אייזק ניוטון כי חוקי קפלר נובעים מחוקי התנועה והכבידה שהוא עצמו ניסח, ובכך סיפק את ההסבר הפיזיקלי המקובל כיום לתנועת גרמי השמים. הדבר לא היה מקרי, שכן ניוטון הכיר את עבודתו של קפלר וביקש לשלב את החוקים שגילה במסגרת תורה פיזיקלית מאוחדת של תנועה.
חוקי קפלר מהווים את אחת התגליות המרכזיות באסטרונומיה מאז ומעולם, מכיוון שהם מתארים היטב את מסלול תנועתם של גרמי השמים.
רקע והיסטוריה
תקופת חייו של קפלר, סוף המאה ה-16 ותחילת המאה ה-17, הייתה תקופה של שינוי בעולם האסטרונומיה. שינוי זה התרכז בעיקר במעבר מהמודל הגאוצנטרי העתיק למודל ההליוצנטרי שהחל להתבסס. המודל הגאוצנטרי גרס שכדור הארץ הוא מרכז היקום, והשמש וכוכבי הלכת סובבים אותו. מודל זה התערער בעקבות עבודתם של קפלר ושל גלילאו גליליי, שפעל באותה עת באיטליה. על-פי המודל ההליוצנטרי השמש נמצאת במרכז היקום, וכדור-הארץ מקיף אותה יחד עם יתר כוכבי-הלכת.
בעבודתו התבסס קפלר על מדידותיו של האסטרונום הדני טיכו ברהה, שהיה ידוע בדיוקו הרב - הדיוק של מדידותיו הגיע לשניית קשת אחת. ברהה התמיד במדידותיו במשך למעלה מעשרים שנה, והן שימשו כבסיס לניתוחים של קפלר. ברהה שימש באותה עת "המתמטיקאי הקיסרי" של רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וחיפש עוזר שיסייע לו לערוך חישובים מתמטיים. קפלר פרסם אז ספר בשם "Mysterium cosmographicum", התומך בתורת קופרניקוס. הספר הגיע לידיו של ברהה, והוא שכר את קפלר לשמש כעוזרו. קפלר עבר לגור בפראג, בירת האימפריה הרומית הקדושה. בתחילה, למרות יחסי הקרבה בין השניים, סירב ברהה לאפשר לקפלר גישה למדידותיו, ורק לאחר שקפלר נואש, החליט לעזוב, וכמעט מת מחוסר כול באכסניית דרכים, מצא אותו ברהה, שכנע אותו לחזור, ונתן לו גישה למדידות שביצע על מסלולו של מאדים.
עבודתו של קפלר הושפעה רבות מתפיסתו: קפלר ביקש לתאר את תנועת כוכבי הלכת באמצעות קשרים מתמטיים, ואת מסלוליהם ביקש לתאר כעקומה מתמטית אחת. את הדחף הזה שאב קפלר מהפילוסופיה של אפלטון ופיתגורס. מאמציו של קפלר, כפי שהתבטאו בניתוח מסלולו של מאדים ובניסוח החוקים הנושאים את שמו, התרכזו בגילוי ההרמוניה הפיתגורית של העולם.
ניסוח החוקים ופרסומם
שני החוקים הראשונים התפרסמו בספרו של קפלר "Astronomia nova" ("האסטרונומיה החדשה") בשנת 1609. קפלר עצמו כתב שהחוק השלישי התגלה ב-15 במאי 1618, כאשר ספרו "Harmonices Mundi" ("ההרמוניה של העולמות") הגיע כבר לבית הדפוס. קפלר כתב בהרחבה על החוק בפרקים האחרונים של הספר, שיצא לאור ב-1619. שלושת חוקי קפלר הם:
בהקשר זה יצוין המושג אקסצנטריות. אקסצנטריות של חתך חרוט היא מדד למידת החריגה שלו מצורה מעגלית. כלומר, ככל שהאליפסה יותר "פחוסה", כך האקסצנטריות שלה גבוהה יותר. האקסצנטריות של אליפסה היא פרמטר שערכו נע בין 0 ו-1 (חתך חרוט בעל אקסצנטריות 0 הוא מעגל). כפי שקובע חוק זה, צורת המסלול של כל כוכבי הלכת היא אליפסה, אולם במדידות מודרניות נמצא כי צורת המסלולים קרובה מאוד למעגל, ובניסוח מדויק יותר - ערכי האקסצנטריות של מסלולי כוכבי הלכת נמוכים מאוד (הערך הממוצע הוא 0.06 בקירוב; לנתונים מלאים ראו בערך כוכב לכת). מכאן ניתן להסיק שמדידותיו של ברהה היו כה מדויקות, עד כי קפלר הצליח להבחין באליפטיות של המסלולים על אף היותם קרובים מאוד למעגלים.
גילוי החוקים
קפלר הכיר שלושה מודלים שניסו לתאר את תנועת כוכבי הלכת והשמש. המודל הגאוצנטרי של תלמי הניח שכדור הארץ נמצא במרכז והשמש וכוכבי הלכת סובבים סביבו במסלולים מעגליים שכוללים אפיציקלים (מעגלים קטנים יותר על גבי המעגל הגדול); המודל ההליוצנטרי של קופרניקוס הניח שכוכבי הלכת וכדור הארץ סובבים את השמש במסלולים מעגליים; והמודל של טיכו ברהה שלפיו השמש סובבת את כדור הארץ ושאר כוכבי הלכת סובבים את השמש.
קפלר הכיר את התצפיות הקדומות של תלמי, שהיוו את הבסיס האמפירי הן לתורת תלמי והן לתורת קופרניקוס, אך הוא הגיע למסקנה שמדידותיו של טיכו ברהה מדויקות יותר והחליט להשתמש בהן כבסיס לניתוח תנועתו של מאדים. הוא התבסס על 12 מדידות שבהן מאדים היה בניגוד, כלומר בכיוון ההפוך יחסית לשמש. בעזרת ניתוח גאומטרי מדויק, יחד עם הכרת אופי שבירת קרני האור באטמוספירת כדור הארץ, הבין קפלר שהמדידות לא מתאימות לאף אחד משלושת המודלים הקיימים. יתרה מכך, הוא הבין שתנועת מאדים איננה מעגלית, והוא חיפש עקומות אחרות שיתאימו למדידות של ברהה. הדבר לקח לו מספר שנים, ואף על פי שהיה קרוב לרשום את נוסחת האליפסה מתוך המדידות, הוא לא הגיע לכך. בסופו של דבר החליט קפלר ללכת בדרך הפוכה - הוא ניחש שהמסלול מתאים בצורתו לאליפסה, בדק את ההשערה ומצא שהיא אכן מתאימה לתצפיות. בנוסף, הוא בדק את מסלולו של כדור הארץ סביב השמש ומצא שגם הוא לא יכול להתאים למעגל. בעקבות כך, החליט קפלר להכליל את "חוק המסלולים האליפטיים" על כל כוכבי הלכת שנעים סביב השמש, וזאת במסגרת המודל ההליוצנטרי שבנכונותו נוכח קפלר זמן רב קודם לכן.
מסלולים לא מעגליים
קפלר היה הראשון שהציע שגרמי שמים נעים במסלולים לא מעגליים. עד לזמנו כל המודלים האסטרונומיים באירופה, לרבות המודל הגאוצנטרי של תלמי והמודל ההליוצנטרי של קופרניקוס, הסבירו את תנועתם של גרמי השמים באמצעות מערכות המבוססות על תנועה מעגלית אחידה. בהציעו שכוכב לכת נע בצורה אליפטית, היה קפלר הראשון שסטה מהתפיסה המקובלת, אותה הניח אפלטון כאלפיים שנה לפניו. עד עבודתו של קפלר, תנועה מעגלית אחידה נחשבה לתנועה טבעית, ואפילו גלילאו גליליי, שתמך במודל ההליוצנטרי, התקשה לזנוח את רעיון התנועה המעגלית האחידה, ובפרט סירב להכיר בחוקי קפלר. גלילאו טען שחפצים מתמידים בתנועתם במעגל ולא בקו ישר, כפי שטען ניוטון אחריו. שבירת הקיבעון בן אלפיים השנה, לתיאור תנועת גרמי השמים בעזרת תנועה מעגלית, הייתה לנקודת מפנה בחשיבה המדעית.
חיזוק המודל ההליוצנטרי
פרסומם של חוקי קפלר החליש בצורה ניכרת את התורה הגאוצנטרית התלמאית ואת הפיזיקה האריסטוטלית, שגרסו שכדור הארץ הוא מרכז היקום. זאת מכמה סיבות:
בסיס ניסויי לעבודתו של ניוטון
אייזק ניוטון, אבי המכניקה הקלאסית, הסתמך גם הוא על חוקי קפלר. ניוטון תהה מהו אותו כוח משיכה שמצד אחד גורם לתפוח ליפול מהעץ על פני כדור הארץ ומצד שני פועל בין גופים אסטרונומיים. עד לתקופתו, להוציא גלילאו, המדענים סברו שהעולם העל-ירחי נשלט על ידי חוקי תנועה שונים מהעולם התת-ירחי, ואילו ניוטון סבר שמדובר באותו כוח. כדי למצוא את הכוח המבוקש, ביקש ניוטון למצוא חוק בדמות קשר מתמטי שיכלול גם את חוקי קפלר. הוא הסיק כי כוח הכבידה בין שני גופים תלוי במסותיהם. לאחר מכן, בדק והגיע למסקנה כי כוח שיהיה פרופורציוני להופכי של ריבוע המרחק יעלה בקנה אחד עם חוקי קפלר. לבסוף הגיע ניוטון לנוסחה של כוח הכבידה האוניברסלי, שפועל בין כל שתי מסות:. כוח הכבידה שמצא ניוטון הוא למעשה ניסוח כללי יותר לחוקי קפלר, וניתן להסיק ממנו את חוקי קפלר. בספרו "היסודות המתמטיים של פילוסופיית הטבע", הראה ניוטון כיצד ניתן להסיק את חוקי קפלר בדרך דדוקטיבית מתוך חוקי התנועה שלו ומתוך חוק הכבידה האוניברסלי. ניוטון עשה זאת תוך שימוש באמצעים גאומטריים בלבד, בלי להיעזר בחשבון האינפיניטסימלי שהוא עצמו המציא.
ניוטון לא הסתפק בכך, ומצא כי מסלוליהם של כוכבי-הלכת חייבים להיות אחד מחתכי החרוט האפשריים - מעגל, אליפסה, פרבולה והיפרבולה. הוא מצא כי אם כוכב-לכת יגדיל בצורה מלאכותית את מהירותו עד לערך גבולי מסוים, הוא יעבור ממסלול אליפטי למסלול פרבולי. אם מהירותו תגדל מעבר לערך גבולי זה, מסלולו יהפוך להיפרבולי. המסלולים הפרבולי וההיפרבולי הם מסלולים פתוחים, כלומר כוכבי לכת שינועו בהם יתרחקו מהשמש לבלי שוב.
שימושים מודרניים באסטרונומיה
חוקי קפלר אינם נכונים רק עבור מערכת השמש, אלא עבור כל מערכת של גופים שפועל ביניהם כוח משיכה שפרופורציוני להופכי של ריבוע המרחק ביניהם. כך לדוגמה, הוא נכון עבור מערכות של כוכבים כפולים ועבור ירחים של כוכב לכת. עם זאת, קבוע הפרופורציה בחוק השלישי של קפלר אינו נותר קבוע והוא שונה עבור כל מערכת ומערכת. זאת משום שקבוע זה תלוי במסתם של הגורמים בה, ולכן כאשר המסות שונות - הקבוע משתנה.
שימוש נוסף שנעשה בחוקי קפלר הוא במציאת מסתם של חורים שחורים על-מסיביים המצויים במרכזי גלקסיות. כדי למצוא את מסתו של חור שחור על-מסיבי, ניתן לחשב את מהירותם של כוכבים הנעים קרוב יחסית אליו, ובעזרת חישובים מתאימים לאמוד את מסת הגוף המניע אותם. כך למשל, נערכו חישובים דומים באשר למרכז הגלקסיה שלנו, שביל החלב. מסלוליהם של מספר כוכבים הסובבים את מרכז הגלקסיה נמדדו בדייקנות, ומהירות תנועתם נמדדה בעזרת אפקט דופלר. תוך שימוש בחוקי קפלר נעשו חישובים שגילו כי מסת הגוף (המכונה Sagittarius A*‎) שנמצא במרכז המערכת שווה ל- מסות שמש. בשקלול עם גודלו של גוף זה, נמצא כי הוא חייב להיות חור שחור על-מסיבי. שימוש זה חייב להיעשות בעזרת כוכבים הנמצאים קרוב מאוד למרכז הגלקסיה, זאת משום שכוכבים רחוקים מהמרכז, וכאלו הנמצאים בשולי הגלקסיה, אינם מקיימים את חוקי קפלר. חריגה זו יוחסה לקיומו של חומר אפל.
חוקי התנועה של גלקסיות שונות מעט מחוקי קפלר עקב התחשבות בחומר האפל. ישנו מודל חלופי לחומר אפל, הנקרא דינמיקה ניוטונית מתוקנת (MOND) והוא נוסח על ידי מרדכי מילגרום ממכון ויצמן למדע.
שימושים בפלנטות מחוץ למערכת השמש
מכיוון שחוקי התנועה של קפלר מדויקים למדי ומתארים היטב את תנועת כוכבי הלכת במערכת השמש, ניתן להחיל חוקים אלו גם על מערכות פלנטריות אחרות.
החוק השלישי של קפלר משמש למציאת מרחקו של כוכב לכת חוץ שמשי מהכוכב שלו, על סמך מדידת זמן המחזור של התנועה, שהוא גודל הניתן למדידה תצפיתית. משימת טלסקופ החלל קפלר, המחפשת אחר כוכבי לכת חוץ שמשיים משתמשת בשיטה זו. תוכנית HARPS (קיצור של High Accuracy Radial Velocity Planet Searcher) בעלת טלסקופים ממוקמים על כדור הארץ מאתרת שינויים בספקטרום פליטה של כוכבים ובכך מוצאת מסה וזמן מחזור של כוכבי לכת המקיפים אותם. מרחק בין כוכב הלכת לבין הכוכב מחושב על סמך החוק השלישי של קפלר.
בנוסף משתמשים בשיטה זו חקר מערכת של כוכבים כפולים. צורת החישוב דומה למקרה של כוכבי לכת, אולם קיים הבדל מהותי אחד: במערכת של כוכב שבת וכוכבי לכת (כמו מערכת השמש), מסת כוכבי הלכת זניחה לעומת מסת הכוכב, לכן הכוכב נחשב ל"קבוע במקומו", ואילו כוכבי הלכת נעים סביבו. לעומת זאת, במערכת של כוכבים כפולים, מסתם של הכוכבים דומה, ולכן מסת האחד אינה זניחה ביחס למסת השני. מסיבה זו, לא ניתן להזניח את מסת אחד הכוכבים, ויש לקחת בחשבון את סך המסות במערכת.
החוק הראשון
ניסוח החוק הראשון: "צורת המסלול של כל כוכב לכת היא אליפסה, כאשר השמש נמצאת באחד ממוקדי האליפסה".
המשוואה היא:
כאשר הן קואורדינטות קוטביות של כוכב הלכת, \ p הוא מחצית מה-Latus Rectum (מיתר באליפסה שעובר דרך אחד ממוקדיה ומקביל לצירה המשני), ו-\ \epsilon היא האקסצנטריות, שערכה קטן מ-1.
כאשר, כוכב הלכת נמצא בפריהליון, כלומר במרחק המינימלי מהכוכב:
כאשר, מתקבל \ r=p.
כאשר, כוכב הלכת נמצא באפהליון, כלומר במרחק המרבי מהכוכב:
הציר הסמי-מג'ורי (מחצית הציר הראשי; \ a) הוא הממוצע האריתמטי של הפריהליון והאפהליון:
הציר הסמי-מינורי (מחצית הציר המשני; \ b) הוא הממוצע הגאומטרי של הפריהליון והאפהליון:
החוק השני
ניסוח החוק השני: "הקו שמחבר את כוכב הלכת עם השמש מכסה שטחים שווים במרווחי זמן שווים". חוק זה ידוע גם בכינוי "חוק השטחים השווים".
לפי חוק זה, כאשר חולפים זמנים שווים, השטח שכיסה הקו המחבר את כוכב הלכת עם השמש במשך כל אחד מזמנים אלו זהה, ללא תלות במיקומו באליפסה. ההסבר לחוק זה נעוץ בכך שככל שכוכב הלכת קרוב יותר לכוכב סביבו הוא נע, כך הכוח שפועל עליו גדול יותר ומהירותו גדולה יותר. באותו אופן, כאשר הוא מתרחק מהכוכב, מהירותו קטנה והוא מואט. קפלר ניסה, בעזרת חוק זה, למצוא את מיקומו של כדור הארץ בזמנים מסוימים, אולם לא הצליח, שכן מהירות כדור הארץ משתנה תדיר. בעיה זו נפתרה עם המצאת החשבון האינפיניטסימלי. כיום, ניתן להסיק את החוק השני מתוך חוק שימור התנע הזוויתי.
החוק השלישי
ניסוח החוק השלישי: "ריבוע זמן המחזור של כוכב לכת פרופורציוני לחזקה השלישית של מחצית הציר הראשי של האליפסה (Semi-major axis)". בניסוח מתמטי:
כאשר T הוא זמן המחזור של כוכב הלכת ו-\ a הוא הציר הסמי-מז'ורי (מחצית מהציר הראשי באליפסה). מכאן, שערך הביטוי זהה עבור כל כוכבי הלכת במערכת השמש. כאשר T נמדד ביחידות של שנים ארציות ו-\ a נמדד ביחידות אסטרונומיות, ערכו של ביטוי זה הוא 1 עבור כל כוכבי הלכת במערכת השמש.
בתנועה מעגלית, התאוצה הרדיאלית (לכיוון המרכז) פרופורציונית ל-, כאשר \ r הוא הרדיוס. אם מחילים את החוק השלישי של קפלר על תנועה מעגלית, שהיא מקרה פרטי של תנועה במסלול אליפטי, ניתן להסיק כי תאוצת הגוף פרופורציונית ל-, מה שהולם את חוק הכבידה של ניוטון, לפיו כוח המשיכה בין כל שני גופים שווה ל-.
המשוואה הכללית הקשורה לפרופורציה הנתונה שלא הייתה ידועה לקפלר היא:.
קפלר עצמו ראה בחוק השלישי "הרמוניה" דמוית מוזיקה. חוק זה אף מכונה לפעמים "חוק הרמוני".
אליס רז'ינה
אליס רז'ינה קרבליו קוסטה (בפורטוגזית: Elis Regina Carvalho Costa; 17 במרץ 1945 – 19 בינואר 1982) הייתה זמרת ברזילאית, אחת מן החשובות בהיסטוריה של ברזיל והבולטת ביותר מאמצע שנות ה-60 ולאורך שנות ה-70 של המאה העשרים. ביצועיה משלבים טכניקה, פרפקציוניזם, רגש ואנרגיה. גם כיום היא בין הזמרות הפופולריות והאהובות בברזיל.
ביוגרפיה
רז'ינה השמיעה מספר פעמים דברים בגנות הדיקטטורה הצבאית ששלטה בברזיל. באחד הראיונות, בשנת 1969, הביעה דעתה שברזיל נשלטת בידי גורילות. מעמדה והפופולריות שלה הקנו לה חסינות, אך מאוחר יותר - יש הטוענים כי אולצה לעשות כן כ"תשלום" בגין התבטאותה - היא שרה את ההמנון הברזילאי במופע שנערך באחד האצטדיונים. הופעתה זו - שנראתה אם לא כשיתוף פעולה עם המשטר הצבאי אזי לפחות כהשלמה עמו - הנחיתה מכה מוראלית על ראשם של המתנגדים לדיקטטורה.
אמנותה
רז'ינה הייתה ידועה בטכניקה המושלמת של אינטונציה ושליטה בקולה. עוצמת הרגש שהביעה בשירתה והאנרגיה שאפפה אותה זיכו אותה בכינויים "furacão" ("הוריקן") ו"pimentinha" ("פלפלונת"). היא שיתפה פעולה עם יוצרים כמילטון נסימנטו, ז'ילברטו ז'יל, רנאטו טשיירה, ז'ואו בוסקו, אלדיר בלאנק, סאולי קוסטה, גינגה ואחרים, אבל לא ניתן שלא לציין את "אליס וטום", אלבום המופת המשותף לה ולטום ז'ובים, שנחשב לאחד מאלבומי הבוסה נובה היפים ביותר וכולל שירים כמו Aguas de Março ("והגשם יבוא", בנוסח העברי שכתב עלי מוהר). אלבום זה ואחרים ביססו את מעמדה כבכירת זמרות המוזיקה הפופולרית הברזילאית.
ג'ון רודניצקי
ג'ון רודניצקי (באנגלית: Jon Rudnitsky; נולד ב-22 בנובמבר 1989) הוא שחקן וקומיקאי יהודי-אמריקאי, מוכר בשל היותו חבר צוות קבוע בתוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב" בשנים 2015–2016, ובשל משחקו בסדרה "מלכוד 22".
ראשית חייו
רודניצקי הוא יליד פארק הרינגטון, ניו ג'רזי. אמו, קארן, אחראית על המרכז הגרונטולוגי בבית החולים ברידג'ווד ואלי. הוא למד בבית הספר התיכון האזורי נורת'רן ואלי באולד טאפן. לאחר מכן למד משחק באוניברסיטת דרום קליפורניה. דודו (אח של אמו) הוא מיכאל אורן, לשעבר שגריר ישראל בארצות הברית. רודניצקי הוא יהודי.
קריירה
רודניצקי הופיע עם בית הספר הארדלינגס. ב־31 באוגוסט 2015 פורסם כי רודניצקי יצטרף לקאסט של "סאטרדיי נייט לייב" כשחקן קבוע בעונה הארבעים ואחת של התוכנית. בפרק השלישי של אותה עונה, רודניצקי גילם את הכתב אנדרסון קופר במערכון, ושימש כמנחה לדיון נשיאותי דמוקרטי, עליו הוא קיבל ביקורת מקופר. הוא חיקה גם את וולף בליצר, ג'ון מאייר, מרטין סקורסזה, טום קרוז, ולדימיר פוטין, תוך שהוא עושה גם חיקוי לריקוד מתוך הסרט "ריקוד מושחת" לעדכון סוף השבוע. זה היה אחד משיאי העונה. ב־9 באוגוסט 2016 פוטר רודניצקי מהתוכנית.
בשנת 2017, רודניצקי כיכב לצד ריס וית'רספון ופיקו אלכסנדר בסרט הקומדיה הרומנטי "כולם חוזרים הביתה". בשנת 2018, ג'ון שיחק את מייק בסרט "הבוס שלי בדייט" בהפקת נטפליקס.
הוא כיכב לצד ג'יין לינץ' וג'נבייב אנגלסון בפיילוט לסדרה עתידית של רשת NBC, שלא נמכרה בשם ""יחסית שמח".
סבאס מנדס
ג'גסון סבסטיאן "סבאס" מנדס קרבאלי (בספרדית: Jhegson Sebastián "Sebas" Méndez Carabalí; נולד ב-26 באפריל 1997 במירה שבאקוודור) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת לוס אנג'לס מה-MLS ובנבחרת אקוודור.
קריירת מועדונים
לאון גדל במחלקות הנוער של נורטה אמריקה ואינדפנדיינטה דל ואיה. בשנת החל לשחק בקבוצה הבוגרת של אינדפנדיינטה דל ואיה במסגרת ליגת העל האקוודורית, ובסך הכל ערך 81 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 4 שערים.
ב-17 באוגוסט 2015 הושאל לקולטורל לאונסה מהפרימרה דיויסיון RFEF, במדיה ערך הופעת ליגה אחת.
ב-28 בדצמבר 2018 חתם מנדס באורלנדו סיטי מה-MLS. ב-2 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי המועדון, בתיקו 2-2 נגד ניו יורק סיטי במסגרת הליגה. בסך הכל ערך 77 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-19 ביולי 2022 חתם מנדס בלוס אנג'לס מה-MLS. ב-24 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על ספורטינג קנזס סיטי במסגרת הליגה.
קריירה בינלאומית
ב-11 בספטמבר 2018 ערך מנדס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בניצחון 2-0 על נבחרת גואטמלה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת אקוודור בטורניר קופה אמריקה 2019, בו ערך שתי הופעות, ובטורניר קופה אמריקה 2021, בו ערך חמש הופעות.
נכלל בסגל נבחרת אקוודור לטורניר מונדיאל 2022.
פליו פורמוזה
פליו פורמוזה נולד בעיר סבאדל בשנת 1934. אחרי סיום לימודיו עבד שנתיים כמרצה לספרדית באוניברסיטת היידלברג, שם התמחה בספרות גרמנית, עסק בתיאטרון והושפע מיצירת ברטולט ברכט. מאז 1975 מרצה פורמוזה במכון ללימודי תיאטרון בברצלונה. ספר שיריו הראשון, "שְׁחָרִים קְצָרִים בַּיָּדַיִם", ראה אור בשנת 1972. מאז פרסם שמונה ספרי שירה, ורוב שיריו תורגמו לספרדית ולצרפתית. שירתו, הנאמנה למסורת השירה הנאו-רומנטית יותר מלזרמים חדשניים בשירה הקטלאנית העכשווית, מרבה לעסוק בכל גילויי האהבה ובשאלות של זהות אישית וחברתית. אסופה קצרה משיריו התפרסמה בתרגום לעברית מאת רמי סערי בכתב-העת "כרמל" בחורף 1999.
כיום פורמוזה מתגורר בברצלונה.
יבגני קפלניקוב
יבגני אלכסנדרוביץ' קפלניקוב (ברוסית: Евгений Александрович Кафельников; נולד ב-18 בפברואר 1974 בסוצ'י) הוא טניסאי עבר רוסי. דורג במקום הראשון בעולם בטניס (3 במאי 1999) בדירוג הסבב ה-ATP. הוא אלוף אולימפי ביחידים (סידני 2000).
במהלך קריירת הטניס שלו, זכה קפלניקוב ב-53 תארים, מהם 6 תארים בטורנירי גראנד סלאם. 26 מהם תארים ביחידים (2 גראנד סלאם) ו-27 מהם תארים בזוגות (4 גראנד סלאם).
ביוגרפיה
באליפות צרפת הפתוחה שנערכה בשנת 1996 זכה קפלניקוב בתואר, לאחר שניצח במשחק הגמר את מייקל שטיך מגרמניה ב-3 מערכות, 7–6(7–4), 5-7, 7–6(7–4). בשלב חצי הגמר הוא ניצח את פיט סמפראס מארצות הברית (1 בעולם) ב-3 מערכות. הוא זכה גם בטורניר הזוגות, ביחד עם דניאל ואצק מצ'כיה.
בשנת 1997 זכה קפלניקוב בטורניר זוגות לגברים ביחד עם דניאל ואצק, הן באליפות צרפת הפתוחה והן באליפות ארצות הברית הפתוחה. בסוף השנה, הוא הגיע למשחק הגמר באליפות סבב המאסטרס העולמי שבו הפסיד לפיט סמפראס ב-3 מערכות (3–6, 2–6, 2–6).
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בשנת 1999 זכה קפלניקוב בתואר לאחר שניצח במשחק הגמר את תומאס אנקוויסט משוודיה ב-4 מערכות, 6-4, 0-6, 3-6, 7–6(7–1).
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בשנת 2000 הגיע קפלניקוב למשחק הגמר באליפות בו הפסיד לאנדרה אגאסי מארצות הברית ב-4 מערכות (6–3, 3–6, 2–6, 4–6) ולא הצליח להגן על תוארו.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת סידני (2000) זכה קפלניקוב במדליית זהב לאחר שניצח במשחק הגמר את טומי האס מגרמניה ב-5 מערכות (7–6(7-4), 6-3, 2-6, 6-4, 3-6).
באליפות צרפת הפתוחה שנערכה בשנת 2002 זכה קפלניקוב בתואר זוגות גברים ביחד עם פול הרהויס מהולנד. שנה לאחר מכן, באליפות צרפת הפתוחה שנערכה בשנת 2003 הוא הגיע שוב למשחק הגמר ביחד עם פול הרהויס אך הם הפסידו לאחים בוב ומייק בריאן מארצות הברית בשתי מערכות 7-6, 6-3.
גביע דייוויס
בשנת 2002 זכה קפלניקוב בגביע דייוויס עם נבחרת רוסיה לאחר ניצחון 2-3 בטורניר הגמר, שנערך בהיכל הספורט פריז-ברסי שבצרפת לאחר ניצחון על הנבחרת המארחת.
לאחר קריירת הטניס
לאחר פרישתו מקריירת הטניס, בשנת 2005 השתתף קפלניקוב באליפות העולם בפוקר וכן השתתף בסבב טורניר הגולף האירופי. בשנת 2008 השתתף באליפות רוסיה הפתוחה בגולף.
אדריכלות אקספרסיוניסטית
אדריכלות אקספרסיוניסטית הייתה תנועה בתחום האדריכלות אשר התפתחה באירופה במהלך העשורים הראשונים של המאה ה-20 במקביל להתפתחות האקספרסיוניזם בתחומי אמנות אחרים.
היסטוריה
המונח "אדריכלות אקספרסיוניסטית" תיאר בתחילה את פעילותם של פעילי אוונגרד בגרמניה, הולנד, אוסטריה, צ'כיה ודנמרק, בין השנים 1910 עד 1924 לערך. בהגדרות מאוחרות יותר הורחב המונח וכלל אף עבודות החל משנת 1905 וכן עבודות שנעשו במדינות אחרות באירופה. המונח "אדריכלות אקפרסיוניסטית" בימינו רחב עוד יותר ולמעשה כולל עבודות אדריכליות מכל תקופה, או מקום, שלה מאפיינים הבולטים בעבודות ראשוני האדריכלות האקספרסיוניסטית, כגון: עיוות, פרגמנטציה, או מבנים המביעים רגשי אלימות ומתח.
סגנון זה התאפיין באימוץ מודרניסטי-מוקדם של חומרי בנייה חדשים, חדשנות עיצובית, מיקום חריג של עיקר מסת הבניין, מבנים השואבים לעיתים השראתם מצורות שבטבע, ניצול שיטות בנייה חדשניות המאפשרות ייצור המוני של לבנים, קורות פלדה ובמיוחד זכוכית. אדריכלים אקספרסיוניסטים רבים לחמו במלחמת העולם הראשונה וניסיונם, יחד עם אי היציבות המדינית בגרמניה בעת מהפכת נובמבר, הניבו השקפה אוטופית וסדר יום סוציאליסטי רומנטי. התנאים הכלכליים בגרמניה, בין 1914 ושנות ה-20 של המאה ה-20, הגבילו עד מאוד את המבנים שנבנו את מספר המבנים שנבנו, ולכן רבים מן הרעיונות בתחום האדריכלות האקספרסיוניסטית מאותה תקופה נותרו על הנייר בלבד.
בין האירועים הבולטים בתולדות האדריכלות האקספרסיוניסטית ניתן לציין את תערוכת ורקבונד (Werkbund Exhibition) שנערכה בקלן בשנת 1914. השלמת התיאטרון הגדול בברלין בשנת 1919,   שרשרת הזכוכית בין נובמבר 1919 ודצמבר 1929 בין אדריכלים גרמנים ופעילות אסכולת אמסטרדם (בהולנדית: Amsterdamse School) בין 1910 ל-1930 לערך. המבנה המזוהה יותר מכל עם זרם האדריכלות האקספרסיוניסטית הוא מגדל איינשטיין בפוטסדאם. עד לשנת 1925 נטשו רוב הדמויות המובילות באדריכלות האקספרסיוניסטית, בהם ברונו טאוט, אריך מנדלסון, ולטר גרופיוס, לודוויג מיס ון דר רוהה והנס פולציג, כמו גם אקספרסיוניסטים בתחומי אמנות אחרים, תנועה זו לטובת זרמים חדשים, מעשיים יותר, באדריכלות. בשנת 1933, עם עליית הנאציזם בגרמניה, הוכרזה האמנות האקספרסיוניסטית כאמנות מנוונת והוצאה אל מחוץ לחוק. עד לשנות ה-70 המעיטו חוקרי אדריכלות בהשפעת האדריכלות האקספרסיוניסטית על הסגנון הבינלאומי, אולם מאז קיימת הערכה מחודשת להשפעתה של תנועה זו באדריכלות.
מאפיינים
אדריכלות אקספרסיוניסטית הייתה יצירה של יחידים ובמידה רבה דחתה דוגמה אסתטית, אולם עדיין ניתן לנסות ולזהות קריטריונים מסוימים שאפיינו אותה. בעבודתם של אדריכלים אקספרסיוניסטים ניתן למצוא מאפיינים החוזרים על עצמם ומתבטאים במידה זו או אחרת בעבודותיהם.
רקע
שינויים מדיניים, כלכליים ואמנותיים מהווים את הרקע לביטויים המוקדמים של אדריכלות אקספרסיוניסטית. הדבר בולט באופן מיוחד בגרמניה, שם האיכויות האוטופיות של אקספרסיוניזם אומצו על ידי הקהילה האמנותית השמאלנית, אשר בקשה לספק תשובות לחברה הגרמנית חסרת המנוח לאחר מלחמת העולם הראשונה. תבוסת גרמניה במלחמה, התפטרותו הכפויה של וילהלם השני, קיסר גרמניה, תקופת המחסור ועליית הסוציאל-דמוקרטיה והאופטימיות של רפובליקת ויימאר, הולידו חוסר רצון מצד אדריכלים להשלים פרויקטים שהחלו לפני המלחמה, ולחפש פתרונות אדריכליים חדשים. חלק משמעותי בקהילה האמנותית הגרמנית, שבה אף היו אדריכלים, חיפשו אחר מהפכה דומה לזו שהתרחשה ברוסיה.
תנועות אמנותיות אשר קדמו לאדריכלות האקספרסיוניסטית והמשיכו עימה בחפיפה מסוימת היו האמנויות והאומנויות ואר נובו. עבודה משותפת של אדריכלים עם אומנים הייתה חלק מגישת תנועת האמנויות והאומנויות והמשיכה אף בפעילותם של אדריכלים אקספרסיוניסטים. הטבע כהשראה אמנותית אשר אפיין את האר נובו, ואשר היה אף נפוץ בתנועת הרומנטיקה, המשיך אף באקספרסיוניזם אולם נושאי ההשראה הטבעיים היו דוממים ולא מן הפלורה.
תנועת האדריכלות הפוטוריסטית והקונסטרוקטיביסטית וכן זרם הדאדא פעלו במקביל לאקספרסיוניזם ולעיתים קרובות הכילו ביטויים אמנותיים דומים. אולם, בניגוד לאקספרסיוניזם, זרמי הפוטוריזם וקונסטרוקטיביזם הדגישו מיכון ואורבניזציה. מן הבחינה הזו האדריכל מנדלסון היה יוצא דופן בין האקספרסיוניסטים בכך שעבודתו גבלה בפוטוריזם וקונסטרוקטיביזם.
תנועת האדריכלות האקספרסיוניסטית אף הושפעה מעבודתם של אדריכלים בולטים כגון פרנק לויד רייט ואנטוני גאודי. שרטוטיו של רייט הוצגו בהרצאותיו של אריך מנדלסון והיו מוכרות בחוג האדריכלים האקספרסיוניסטים. גאודי השפיע והושפע מאדריכלי ברלין. אף עבודתו של האדריכל צ'ארלס רני מקינטוש הייתה מוכרת בקרב אדריכלי ברלין האקספרסיוניסטים ובחלק מעבודותיו ניכרת השפעה אקספרסיוניסטית.
אינפיניטי
היסטוריה
חברת ניסאן היפנית הציגה את אינפיניטי בארצות הברית בשנת 1989. הקמת המותג המשיכה את מגמת המעבר לייצור מכוניות יוקרה על ידי היצרנים היפניים. מכוניות היוקרה אפשרו ליצרני הרכב היפניים לייצא את תוצרתם בהיקף כספי נרחב יותר לאחר שממשלת יפן הגבילה בשנות ה-80 של המאה ה-20 באופן וולונטרי את ייצוא המכוניות לארצות הברית לכמות של 1.7 מיליון מכוניות בשנה.