cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Final Cut
האלבום היה האחרון לפני עזיבתו של רוג'ר ווטרס את הלהקה. כל האלבום נכתב והולחן על ידי ווטרס, ודבר זה יצר מחלוקות וריבים בתוך הלהקה, עד כדי כך שדייוויד גילמור, שהשתתף רק בשני קטעים באלבום, התפרץ על ווטרס ואמר "כשתצטרך גיטריסט, קרא לי."
למעשה, באלבום זה כמעט ולא הייתה השתתפות של שאר חברי הלהקה מכיוון שווטרס דחה אותם, והביא נגנים אחרים במקומם. מעשה זה ערער את הביטחון של מתופף הלהקה ניק מייסון וקלידן הלהקה ריצ'רד רייט (שלא השתתף באלבום כלל), שלא האמינו ביכולת שלהם.
האלבום מדבר על מלחמה ועל תאוות המלחמה של השלטונות המושחתים, והוא מעין המשך לאלבום הקודם "The Wall". באלבום מועברת בגלוי ביקורת על שליטים שונים בעולם, ביניהם מרגרט תאצ'ר ומנחם בגין. ווטרס הקדיש את האלבום לאביו אריק פלטשר ווטרס שנהרג במבצע כושל במלחמת העולם השנייה. בהוצאה השנייה של האלבום ב-2007 אפשר לראות שבגב העטיפה רשום: "to eric fletcher waters".
לחלק משירי אלבום זה נוצרו וידאו קליפים, שאוגדו ביחד לסרט אחד, באורך של 19 דקות, שנשא את שמו של האלבום.
The Post War Dream
השיר הפותח את האלבום. בשיר זה שואל ווטרס למה אביו נהרג במלחמת העולם השנייה. נראה כי עצם יציאתה של בריטניה למלחמה, בפעם הראשונה מאז מלחמת העולם השנייה, גרמה לווטרס לחרדות. באחד מהבתים של השיר יש את המילים הבאות: ''Should we shout? Should we scream? What happened to the post war dream? Oh Maggie, Maggie what have we done?'' (תרגום: האם אנו צריכים לצעוק? האם אנו צריכים לצרוח? מה קרה לחלום שאחרי המלחמה? או, מגי מגי מה עשינו?) מגי היא בעצם מרגרט תאצ'ר. השאלה בשיר היא גם האם החלום שבו כל הזוועות במלחמת העולם השנייה לא יחזרו יותר? זה מראה על הרס עולמו של ווטרס לאחר מות אביו, אריק פלטשר ווטרס.
Your Possible Pasts
מילות השיר נקראות בסרט החומה, כשפינק הגיבור הראשי מקריא חלק ממילות השיר. זהו שיר פילוסופי בו ווטרס מסתכל על העבר ותוהה על האפשרויות הבחירה שהיו בו. הוא מציג זאת כאזהרה לעתיד - כל עוד אנחנו יכולים לבחור, צריך לבחון איך הבחירות הקודמות השפיעו עלינו. השיר מעולם לא בוצע בהופעה.
One of the Few
אורך השיר הוא דקה ו-23 שניות. ווטרס ניגן על כל כלי הנגינה בשיר. השיר מתאר חייל ששב מהמלחמה ועובד כמורה.
Paranoid Eyes
שיר זה מעולם לא בוצע בהופעות של הלהקה. השיר מתאר אדם אשר מציג כלפי החברה דמות שנועדה להסתיר את רגשותיו, הוא מסתתר מאחורי מסיכות ומוכן אפילו להציג שגעון על מנת להגן על נפשו הפגועה. ניתן להבין זאת כחוויה אותנטית של ווטרס, שחי עם צלקת עמוקה מילדותו, בה איבד את אביו.
The Hero's Return
השיר במקור, היה אמור לצאת באלבומם הקודם The Wall תחת השם, Teacher Teacher עם מילים שונות אך רעיון זה נדחה והשיר נמצא ב-The Final Cut.
The Gunner's Dream
השיר מתאר את חלומו של רובאי במלחמת העולם השנייה ומתאר חזון של שלום וביטחון.
מבצעים: רוג'ר ווטרס - גיטרת בס, שירה, אפקטים, דייוויד גילמור - גיטרה וניק מייסון - תופים. השיר מבוצע יחד עם התזמורת הפילהרמונית של בריטניה מנוצחת על ידי מייקל קמן, רפאל ראוונסקרופט - טנור סקסופון ומייקל קמן - פסנתר, פסנתר חשמלי.
Get Your Filthy Hands Off My Desert
השיר הוא הקצר ביותר באלבום כי משכו הוא דקה יחד עם One of the Few, הם נחשבים לשירים הקצרים באלבום. השיר הוא גם הראשון שפותח את הצד השני בתקליט הויניל. נושא השיר לא ידוע, אך ניתן לשמוע דיבורים ולבסוף צליל של פיצוץ. לאחר מכן, מתחילה שירתו של ווטרס יחד עם התזמורת.
The Fletcher Memorial Home
The Fletcher Memorial Home (בית הזיכרון על שם פלטשר). השיר נמצא בשני אלבומי אוסף של הלהקה. Echoes: The Best of Pink Floyd ו-The Best of Pink Floyd: A Foot in the Door. השיר מתאר את התיעוב של מנהיג הלהקה, רוג'ר ווטרס מפוליטיקאים רודנים מאז מלחמת העולם השנייה. ווטרס טוען שכל רצונם של הפוליטיקאים הוא לראות את עצמם בטלוויזיה, להעצים את האגו שלהם. פולשים למדינות אחרות וגורמים למלחמות ולהרס רק מתוך צרכים פוליטיים. משחקים במלחמה ומזיזים פיונים על השולחן כמו ילדים קטנים. ווטרס מזכיר את המנהיגים: (רונלד רייגן, אלכסנדר הייג, מרגרט תאצ'ר, ג'וזף מקארתי, איאן פייזלי, ליאוניד ברז'נייב, ריצ'רד ניקסון אפילו מנחם בגין ראש ממשלת ישראל דאז). השם Fletcher, הוא השם האמצעי של אביו של ווטרס, אריק פלטשר ווטרס שנהרג במלחמת העולם השנייה.
Southampton Dock
זהו שיר שמשלב שני סגנונות מוזיקליים. רוק מתקדם ופולק רוק. זה היה השיר הראשון של הלהקה שבוצע בסגנון פולק מאז 1971 בשיר, A Pillow of Winds מ-Meddle. השיר מעולם לא בוצע בהופעה חיה על ידי הלהקה. ווטרס היה היחיד מחברי הלהקה שביצע את השיר הזה יחד עם מייקל קמן. השיר הוא מין המשך לשיר, Get Your Filthy Hands Off My Desert מה שהופך את זה לסוג של מחרוזת. ווטרס ביצע את המחרוזת הזו בהופעה של In the Flesh? שיצא גם ב-DVD. השיר גם בוצע בסיבוב ההופעות של ווטרס שהוא מבצע את האלבום המצליח של הלהקה, The Dark Side of the Moon ב-DVD שנקרא, 2006-2007 The Dark Side of the Moon Live tour.
בשיר, ווטרס מתאר את החיילים ששרדו במלחמה ושבים לאנגליה. הוא מתאר את השבועה לחדול ממלחמה ואת ההפרה של השבועה, כאשר אשה עומדת על מזח סאות'האמפטון ומנופפת לשלום לחיילים היוצאים למלחמה.
Not Now John
זהו השיר היחיד שבו הגיטריסט, דייוויד גילמור שר באלבום למרות שווטרס שר בקטעים של הרוק המתקדם. המילה fuck נמצאת בכל פעם בתחילת השירה של גילמור אך היא מעורפלת. זהו שיר שתוקף בחריפות את מרגרט תאצ'ר ראש ממשלת בריטניה דאז. זהו אחד השירים המאופיינים בסגנון ההארד רוק. בקליפ, נראה נער יפני שמסתובב במפעל ובסוף מתאבד. בקליפ מופיע גם אלכס מקאווי המורה בסרט החומה.
Two Suns in the Sunset
זהו שיר המתאר פחד משואה גרעינית עתידית. המילים: "the sun is in the east, even though the day is done" מייחס לכדור אש ענק שבא מפיצוץ גרעיני. זהו השיר האחרון בו השתתף רוג'ר ווטרס עם פינק פלויד. בשיר זה, המתופף אנדי ניומארק החליף את ניק מייסון, מכיוון שמייסון התקשה לבצע את מעברי הקצב המורכבים. השיר מסתיים בתובנה שכולנו בני האדם בעלי ערך שווה ומעביר מסר אוניברסלי ואופטימי במידה.
סרט
The Final Cut הוא אוסף וידאו קליפים של שירים מתוך האלבום The Final Cut של להקת הרוק הבריטית פינק פלויד. אורך הסרט הוא 19 דקות, והוא מכיל כארבעה וידאו קליפים. הסרט בוים על ידי ווילי קריסטי, גיסו של רוג'ר ווטרס. השחקן הסקוטי אלכס מק'אנבוי, ששיחק את תפקיד המורה בסרט פינק פלויד - החומה, שיחק תפקיד בולט גם בסרט זה. ווטרס גם מופיע בכמה חלקים בסרט עצמו.
מארק ריץ'
מארק ריץ' (באנגלית: Marc Rich; נולד בשם מרסל דייוויד רייך; 18 בדצמבר 1934 באנטוורפן בלגיה – 26 ביוני 2013 בלוצרן שווייץ) היה איש עסקים ואיל הון יהודי, שהחזיק באזרחות ישראלית ובדרכונים אמריקאי, ספרדי ובלגי. היה המייסד של חברת המסחר הבינלאומית "Marc Rich & Co AG" (כיום גלנקור) ונודע בכינוי "מלך הסחורות", כיוון שהיה הסוחר הפרטי הגדול ביותר בנפט אשר המציא את הסחר המידי בו. הונו נאמד ב-2012 ב-2.5 מיליארד דולר, והוא דורג בשנת 2006 במקום ה-242 ברשימת 400 עשירי העולם של המגזין "פורבס". ריץ' היה מעלים המס הגדול בארצות הברית שזכה לחנינה נשיאותית, וביקורת רבה ליוותה את עסקיו ואת פעילותו במסחר, בין היתר על קיום מסחר עם איראן, עיראק ומשטר האפרטהייד.
דרכו במסחר
ריץ' עזב את לימודיו באוניברסיטת בניו יורק כדי לעבוד בחדר הדואר של חברת האחים פיליפ, (כיום ), החברה המובילה בארצות הברית לסחר בטובין. לאחר שעבד בכל מחלקות החברה, הכיר אותה על בוריה והתקדם בסולם הדרגות עד שהועבר לאגף המשלוחים, שם היה אחראי על השליטה בכל התנועות של המוצרים הפיזיים של החברה. בהמשך עבר בין סניפי החברה בעולם וניהל את המשרד במדריד בשנים 1964–1974. מנהל החברה, יהודי אורתודוקסי, טיפח את הסוחר הצעיר ולימד אותו את יסודות הסחר במתכות ובחומרי גלם וריץ' למד רבות על אופי הסחר עם מדינות העולם השלישי. ריץ' היה בעל חושים חדים בתחום המסחר וידע לזהות הזדמנויות בתקופות משבר ומלחמות ולנצל הזדמנויות. לאחר מלחמת קוריאה קנה כספית ויצר לה שוק כשמכר אותה לספקים של סוללות לצבא האמריקאי וידע לזהות את משבר הנפט העולמי בסוף שנות ה-60 כשרכש נפט ומכר אותו באופן מידי ובכך יצר את שוק הסחר המידי לנפט.
עד מהרה הפך ריץ' לאחראי בחברה על הסחר עם מדינות כמו קובה, בוליביה וספרד ופיתח רשת ענפה של קשרים והכרויות אישיות. ב-1965 הוריו, שהיו מיודדים עם הוריה של הזמרת דניס אייזנברג, הכירו לו אותה, והם התחתנו כשנה לאחר מכן, באוקטובר 1966.
ריץ' ידוע בכינוי "מלך הנפט" כיוון שבתחילת שנות ה-70 המציא את המסחר קצר המועד בנפט באמצעות מימון בנקאי, הבסיס לסחר בסחורות שאנו מכירים היום, והצליח לקבל חוזי נפט על חשבון חברות הנפט הגדולות שהתבססו על חוזים ארוכי טווח במימון עצמי ואשר שלטו בשוק. במהלך משבר האנרגיה של 1973–1974 השתמש ריץ' בקשריו במזרח התיכון על מנת לעקוף את האמברגו על ארצות ערב על מנת לרכוש נפט גולמי מאיראן ועיראק. לאחר שרכש נפט גולמי בעבור 14 דולר לחבית, ריץ' מכר את חביות הנפט לחברות הנפט בארצות הברית שהיו במחסור במחיר כפול וגרף רווחים עצומים.
חברת Marc Rich & Co AG
בשנת 1974, לאחר שלא היה מרוצה מבונוס שקיבל בחברת פיליפ ברדרס לאחר שנה מאוד מוצלחת, החליט לעזוב את החברה וליסד יחד עם שותפו פינקוס גרין וצוות סוחרים את חברת הסחר "Marc Rich & Co AG" בשווייץ. בזכות הניסיון וההכרויות שצבר בעת שעבד בחברת פיליפ ברדרס והלוואה שקיבל מהוריה של אשתו, שהיו הבעלים של חברת נעליים גדולה - New England shoe manufacturing, הקים את החברה. בחברה החדשה, ריץ' וגרין היו הסוחרים הראשונים שהקימו וביססו את שוק הספוט (סחורות למסירה מיידית), וניצלו אותו לעשיית רווחים מהירים. תחת החברה החדשה, ריץ' סגר עסקאות עם משטרים דיקטטוריים שונים ומדינות תחת אמברגו, דוגמת איראן ודרום אפריקה. איראן הפכה לספקית נפט גולמי חשובה ביותר של ריץ' במשך יותר מ-15 שנים. באותה העת חברת הסחר של ריץ' הרוויחה מיליארדי דולרים מחוזי הנפט של משטר האייתוללה האיראני.
תוך פחות מעשור לאחר היווסדה הייתה חברת "מארק ריץ' ושות'" חברת סחר הנפט והטובין העצמאית הגדולה והרווחית בעולם, כשעד לאמצע שנות ה-80 החברה סחרה בכמיליון חביות נפט ביום ובכל סוגי המתכות והמינרלים.
בשנות ה-80 הוחמרו חוקי המס בארצות הברית, וב-19 בספטמבר 1983 הוגש נגדו ונגד קבוצת ריץ' אינטרנשיונל כתב אישום בגין התחמקות מתשלום מס בהיקף של 48 מיליון דולר, הונאה וסחר עם האויב שכלל ביצוע עסקות נפט לא חוקיות עם איראן במהלך סוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 בעת משבר בני הערובה באיראן - הפרה של הסנקציות שהטילה ארצות הברית על איראן באותה העת.
החברות של ריץ' הגיעו להסדר עם שלטונות המס בארצות הברית ושילמו קנסות בגובה 90 מיליון דולר. למרות האישומים והאמברגו האמריקאי, חברת מארק ריץ' ושות' המשיכה לפעול משווייץ.
בשנת 1993, לאחר השקעה כושלת בשוק האבץ שעלתה בהפסדים כבדים לחברה, ריץ' מכר את החברה להנהלה ובעקבות כך שמה של החברה שונה לגלנקור. בזמן מכירת החברה, היא פעלה ב 125 מדינות בעולם עם 40 משרדים, עם מחזור עסקים של למעלה מ-30 מיליארד דולר והעסיקה 1,200 סוחרים. כיום גלנקור היא חברת המסחר בסחורות הגדולה בעולם.
חייו לאחר Marc Rich & Co AG
לאחר מכירת החברה, ריץ' הקים חברת סחר קטנה יותר שהתמקדה בתחום הנפט והמתכות, ובשנת 2003 מכר אותה. בנוסף, הייתה לו חברה שעסקה בבנייה ובשיפוץ של מבנים מסחריים ובנייני מגורים בשווייץ, ספרד, פורטוגל, צ'כיה ורוסיה.
ב-1996 נפטרה בתו גבריאל מלוקמיה בארצות הברית; הוא נמנע מלהגיע ללוויה בארצות הברית בגלל צו המעצר כנגדו. באותה שנה גם התגרש מאשתו דניס. באותה תקופה גם נמנע מלהגיע להלווית אביו בארצות הברית ואמר עליו קדיש בטלפון.
ב-20 בינואר 2001, ביום האחרון של ביל קלינטון כנשיא ארצות הברית, העניק קלינטון חנינה נשיאותית לריץ' ולגרין בטענה שלא מדובר בפשעים שמצדיקים אישום פדרלי. החנינה הייתה שנויה במחלוקת, מפני שלא נהוג לתת חנינה למי שברח מהרשויות ולא ריצה את עונשו. החנינה עוררה גם ביקורת רבה, שכן גרושתו של ריץ' הייתה תורמת גדולה למפלגה הדמוקרטית. קלינטון הסביר את החלטתו באומרו כי מצבים דומים יושבו בעבר מחוץ לכותלי בתי המשפט; שמספר עורכי דין רפובליקנים תמכו בחנינתו; וכמו כן ציין כי בכירי ממשל ישראלים רבים, לרבות ראש ממשלת ישראל דאז אהוד ברק וכן שמעון פרס, הפצירו בקלינטון לחון את ריץ' "בשל תרומתו ושירותיו למטרות צדקה ישראליות, למאמצי המוסד להציל ולפנות יהודים מארצות עוינות, ולתהליך השלום באמצעות מימון תוכניות חינוך ובריאות בעזה ובגדה המערבית." ראש המוסד לשעבר, שבתי שביט, הפציר בקלינטון גם כן לחון את ריץ, וטען כי הוא אפשר לסוכני מודיעין להשתמש במשרדיו ברחבי העולם באופן קבוע.
בתרמית מיידוף ב-2009, הפסיד ריץ' 14.5 מיליון דולר.
ריץ' התגורר בקנטון לוצרן שבשווייץ. היה הבעלים של אתרי הסקי בסנט מוריץ שבשווייץ ובמארבלה שבספרד ובתים בספרד ובישראל. נודע כחובב אמנות ותרבות והיה בעל אוסף אמנות נרחב שכלל ציורים של רנואר, מונה ופיקאסו. בין תחביביו האחרים היו עישון סיגרים וסקי.
פעילות פילנתרופית
בין פעולותיו הפילנתרופיות מימן ריץ' באופן פרטי ב-1985 את הפיצויים למשפחות הקורבנות הישראלים בפיגוע בראס בורקה בסיני, תרם עשרות מיליוני דולרים לקליטת עולים מאתיופיה ורוסיה, תרם לפרויקט תגלית, יסד במוזיאון תל אביב אגף לאמנות ישראלית ובינלאומית על שם בתו גבריאלה שנפטרה, ותרם להקמת הבניין החדש של סינמטק תל אביב שנקרא מרכז ריץ' לקולנוע ישראלי, וכן להקמת בניין הספרייה הראשית במרכז הבינתחומי הרצליה ובניין הפקולטה להנדסה באוניברסיטת בר-אילן, אשר נושאים את שמו. כמו כן, פעל למען דו-קיום בין ישראל לפלסטינים בהקמת תוכניות חינוך ובריאות בגדה המערבית ובעזה ובתרומותיו לוועידת הנשיא מדי שנה. ריץ' תרם גם למרכז למחקר על שם סלואן-קטרין, למרכז המחקר הרפואי באוניברסיטת ייל, למרכז הרפואי רבין ולמכון דנה-פרבר לחקר הסרטן. ריץ' עמד מאחורי קרן ריץ' - אחת הקרנות הגדולות הפועלות בישראל אשר מנוהלת על ידי אבנר אזולאי ואשר השקיעה למעלה מ-135 מיליון דולר בשני עשורים האחרונים. הקרן הוקמה על ידי ריץ', אשתו לשעבר - דניס ושותפיו העסקיים: אלקה אקל ופינקוס גרין. הקרן תרמה במשך השנים למוסדות תרבות, חינוך ובריאות ישראלים שונים בהם תוכנית המצטיינים במדעי הרוח והחברה באוניברסיטת ת"א, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, סינמטק תל אביב, תיאטראות הקאמרי, הבימה ובאר שבע, המרכז הבינתחומי הרצליה, בית החולים שערי צדק, בית ברל, מוזיאון תל אביב ומוזיאון ישראל.
הוקרה
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 קיבל פרסים ואותות רבים בהם:
משפחתו
ריץ' נפטר משבץ מוחי בגיל 78 ב 26 ביוני 2013 בביתו אשר בקנטון לוצרן בשווייץ. נקבר בקיבוץ עינת בישראל.
הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים
סרטי קולנוע מפיקים הכנסות בכמה דרכים הכוללים הקרנה בבתי קולנוע, השכרת וידאו לבתים, מכירת זכויות שידור לטלוויזיה ומכירת הסרטים בחנויות. עם זאת, ההכנסות מההקרנות בבתי הקולנוע הן המדד העיקרי להערכת ההצלחה של הסרטים, בעיקר בשל הזמינות של הנתונים לעומת נתוני מכירות סרטי וידאו ומכירות זכויות השידור, אך גם משום שבאופן מסורתי נהוג לעשות כך לאורך כל השנים. בערך זה נכללים רשימות של הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים, רשימה של הסרטים המכניסים ביותר בכל שנה, וכן זיכיונות הסרטים המכניסים ביותר. כל הרשימות מתבססות על הכנסות בבתי הקולנוע ברחבי העולם, ואינם כוללים הכנסות מהשכרת סרטי וידאו, הכנסות ממכירת זכויות שידור והכנסות ממכירת סרטי וידאו.
באופן מסורתי סרטי מלחמה, מחזות זמר ודרמות היסטוריות היו הסוגות הקולנועיות הפופולריות ביותר בעולם. אף על פי כן, במאה ה-21 סרטי הזיכיונות הפכו בעיקר לסרטים המכניסים ביותר, וכיום יש עניין רב במיוחד בסוגת גיבורי-העל. בנוסף לכך, החל מאמצע שנות ה-90 זוכים הסרטים המונפשים לכל המשפחה להצלחה רבה במיוחד.
מאה הסרטים עם ההכנסות הגבוהות ביותר ללא התאמת מחירי הכרטיסים לאינפלציה
סרט המדע בדיוני "אווטאר" אשר יצא לאקרנים ב-2009 ונחשב לפריצת דרך קולנועית באותה העת צבר את ההכנסות הגבוהות ביותר בכל הזמנים בבתי הקולנוע - מעל ל-2.7 מיליארד דולרים אך ב-2019 "הנוקמים: סוף המשחק" עבר אותו, עם הכנסה של למעלה 2.79 מיליארדי דולרים. במרץ 2021, "אווטאר" חזר להפצה מחודשת בסין וכך עקף בחזרה את "הנוקמים: סוף המשחק". על אף שאווטאר נחשב לסרט עם ההכנסות הגבוהות ביותר בכל הזמנים, התייחסות היא להכנסות מההקרנה בבתי הקולנוע בלבד ולא נלקחות בחשבון הכנסות מהשכרות סרטי וידאו וממכירת זכויות להקרנה בערוצי טלוויזיה אשר לעיתים רבות מהוות חלק ניכר מההכנסות של סרטים. כאשר מחשבים גם את ההכנסות מהשכרות סרטי וידאו וממכירת זכויות להקרנה בערוצי טלוויזיה לא ברור מי הסרט המכניס ביותר בכל הזמנים. הסרט "טיטניק" גרף 1.2 מיליארד דולרים מהמכירות של הקלטות ותקליטורי הסרט בשוק הביתי, בנוסף ל-2.2 מיליארד דולרים שגרף הסרט באולמות הקולנוע. בעוד שכל הנתונים אודות ההכנסות של "אווטאר" ברחבי העולם אינן זמינות, ידוע שהוא הכניס 345 מיליון דולרים ממכירת 16 מיליון תקליטורי DVD ו-Blu-ray באמריקה הצפונית ובסופו של דבר נמכרו 30 מיליון תקליטורי DVD ו-Blu-ray של הסרט ברחבי העולם. לאחר שנלקחות בחשבון ההכנסות ממכירת העותקים של סרטי הווידאו שני הסרטים הכניסו מעל ל-3 מיליארד דולרים כל אחד. בנוסף לכך ההכנסות מהמכירה של זכויות השידור בטלוויזיה תרמו גם הן לחלק ניכר מההכנסות של הסרטים, כאשר לעיתים רבות סרטים יכולים להכניס קרוב ל-20% - 25% מהכנסות שגרף באולמות הקולנוע ממכירת זכויות השידור בטלוויזיה ומהכנסות משירותי שלם וצפה (Pay-per-view). הסרט "טיטניק" גרף 55 מיליוני דולרים נוספים ממכירת זכויות שידור ל-NBC ו-HBO אשר מהווים כ-9% מההכנסות ברוטו באמריקה הצפונית.
כאשר יש לסרט פוטנציאל רב כנכס מסחרי, ההכנסות המשניות מהזכויות על הנכס יכולות לגמד את ההכנסות מההקרנה של הסרט באולמות הקולנוע או ממכירת העותקים של הסרט בשווקים. לדוגמה, בעוד שהסרט "מלך האריות" הכניס מעל ל-2 מיליארד דולרים ממכירת כרטיסים באולמות הקולנוע וממכירת עותקים של הסרט לשווקים ביתיים, סכום זה מתגמד בהשוואה ל-6 מיליארד הדולרים שהנכס גרף מההצגות ברחבי העולם של המחזמר אשר מבוסס על סרט האנימציה. גם הסחורה הנלווית של סרטים יכולה לתרום לחלק ניכר מהכנסות הסרט - מלך האריות גרף בסביבות 3 מיליארד דולרים מהסחורה הנלווית בלבד. בעוד שהסרט של פיקסאר "מכוניות" גרף כ-462 מיליון דולרים בבתי הקולנוע ברחבי העולם, ההכנסות של מכירת הסחורה הנלווית של הסרט ברחבי העולם הסתכמו במעל ל-8 מיליארד דולרים ב-5 השנים שלאחר יציאת הסרט לאקרנים ב-2006. סרט נוסף של פיקסאר שזכה להצלחה רבה היה הסרט "צעצוע של סיפור 3" אשר גרף קרוב ל-10 מיליארד דולרים מהמוצרים הנלווים בנוסף למיליארד דולר אותם הוא גרף בקופות.
הטבלה כולה עודכנה בפעם האחרונה ב-14 באוגוסט 2023.
הסרטים המכניסים ביותר בכל שנה
הטעם של קהל הצופים בקולנוע במהלך המאה ה-20 היה מגוון למדיי, אך בכל זאת ניתן להבחין במספר מגמות בולטות. בעידן הסרטים האילמים סרטים שעסקו בנושאי מלחמה היו פופולריים במיוחד בקרב הצופים כאשר סרטים בולטים שיצאו בתקופה זו כוללים את "לידתה של אומה" אשר עוסק במלחמת האזרחים האמריקנית, והסרטים "The Four Horsemen of the Apocalypse" ו-"The Big Parade and Wings" עסקו מלחמת העולם הראשונה. כל הסרטים הללו היו לסרטים המצליחים ביותר כאשר הם יצאו לאקרנים. מגמה זו הגיעה לסיומה עם יציאת הסרט "All Quiet on the Western Front" ב-1930. עם הופעת סרטי הקול ב-1927 ז'אנר סרטי המחזמר - הז'אנר הקולנועי שהציג את הטכנולוגיה החדשה באופן המיטבי - הפך לז'אנר הקולנועי הפופולרי ביותר כאשר גם ב-1928 וגם ב-1929 הסרטים המכניסים ביותר היו סרטי מחזמר. הז'אנר המשיך להצליח במיוחד בשנות ה-30 אך עם פרוץ מלחמת העולם השנייה חזרו סרטי המלחמה להיות הפופולריים ביותר - מגמה שהחלה עם "חלף עם הרוח" (שעסק במלחמת האזרחים האמריקנית) שיצא לאקרנים ב-1939. מגמה זו הגיעה לסיומה עם צאת הסרט "Best Years of Our Lives" (שעסק במלחמת העולם השנייה) שיצא לאקרנים בשנת 1946. בהמשך הפך ז'אנר הדרמות ההיסטוריות היקרות שעלילתם התרחשה בתקופת התנ"ך/רומא העתיקה לז'אנר הקולנועי הפופולרי ביותר כאשר מגמה זו החלה עם הסרט "שמשון ודלילה" שיצא לאקרנים ב-1949. מגמה זו החלה כאשר הקולנוע החל להתחרות בשידורי הטלוויזיה, כאשר הסרטים "קוו ואדיס", "הגלימה", "עשרת הדיברות", "בן-חור" ו"ספרטקוס" כולם הפכו לסרטים המכניסים ביותר בשנים שבהן הם יצאו לאקרנים. הפופולריות של הז'אנר החלה לדעוך לאחר שמספר סרטים בז'אנר לא זכו להצלחה. ההצלחה של הסרטים "White Christmas" ו-"South Pacific" בשנות החמישים סימנו את הקאמבק של ז'אנר סרטי המחזמר בשנות ה-60 כאשר הסרטים "סיפור הפרברים", "מרי פופינס", "גבירתי הנאווה", "צליל המוזיקה" ו"מצחיקונת" היו בין הסרטים המצליחים ביותר במהלך העשור. בשנות ה-70 חל שינוי בטעם של קהל הצופים בבתי הקולנוע כאשר מגמה בולטת הייתה ההתחלה של התעניינות בסרטי "High-concept" כאשר שישה סרטים בז'אנר זה הופקו על ידי ג'ורג' לוקאס וסטיבן ספילברג וזכו להצלחת שיא במהלך שנות ה-80. במהלך המאה ה-21 ההתמקדות העיקרית של הוליווד עברה להפקה של סרטי זיכיונות ועיבודים קולנועים, כאשר הסרטים הדומיננטיים ביותר שזכו להצלחה בקופות בתקופה זו הם סרטים המבוססים על קניין רוחני קיים (התופעה הגיעה למגמת שיא שלא הייתה כמותה מעולם).
לאורך השנים סטיבן ספילברג ביים הכי הרבה סרטים שהפכו לסרטים המכניסים ביותר בשנים שבהן הם יצאו לאקרנים - בסך הכל שישה סרטים, אשר יצאו לאקרנים בשנים 1975, 1981, 1982, 1984, 1989 ו-1993. ססיל ב. דה-מיל נמצא במקום השני עם 5 סרטים (שיצאו לאקרנים בשנים 1932, 1947, 1949, 1952 ו-1956), ויליאם ויילר נמצא במקום השלישי עם ארבעה סרטים (שיצאו לאקרנים בשנים 1942, 1946, 1959 ו-1968), ואילו במקומות הבאים נמצאים ד. וו. גריפית' (עם שלושה סרטים שיצאו בשנים 1915, 1916 ו-1920), ג'ורג' רוי היל (עם שלושה סרטים שיצאו בשנים 1966, 1969 ו-1973) ג'יימס קמרון (עם שלושה סרטים שיצאו בשנים 1991, 1997 ו-2009) והאחים רוסו (עם שלושה סרטים שיצאו בשנים 2016, 2018 ו-2019). ג'ורג' לוקאס ביים שני סרטים שהיו לסרטים המכניסים ביותר במהלך השנים 1977 ו-1999, אלא בנוסף לכך ראוי גם לציין כי לוקאס לקח חלק מהותי כמפיק ותסריטאי בהצלחה של הסרטים המכניסים ביותר בשנים 1980, 1981, 1983, 1984 ו-1989. במאים נוספים שביימו גם כן שני סרטים שהיו לסרטים המכניסים ביותר בשנים מסוימות בתולדות הקולנוע - פרנק לויד, קינג וידור, פרנק קאפרה, מייקל קורטיז, לאו מקארי, אלפרד היצ'קוק, דייוויד לין, סטנלי קובריק, גאי המילטון, מייק ניקולס, ויליאם פרידקין, פיטר ג'קסון, גור ורבינסקי, ומייקל ביי. לבמאים מרווין לרוי, קן אנאקין ורוברט וייז היה סרט אחד שהיה לסרט המכניס ביותר בשנים מסוימות בתולדות הקולנוע.
זיכיונות הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים
במאה ה-21 מעל ל-50 זיכיונות שונים הכניסו מעל למיליארד דולרים בקופות. הדבר נובע בין היתר מהאינפלציה והצמיחה בשווקים העולמיים, אך גם מכך שהוליווד בחרה לאמץ את מודל הזיכיונות – סרטים שהפכו למותג בינלאומי מוכר ואהוב בקרב מיליוני אנשים ברחבי העולם, לרוב בשל הצלחה של ספר, סדרת טלוויזיה או דמות מסוימת. המתודולוגיה מתבססת על התפיסה שסרטים שקשורים לקהלי יעד קיימים משווקים אליהם באופן יעיל יותר.
מודל זיכיון הסרטים מתבסס לרוב על קיום של קרוסאובר אשר במסגרתו דמויות מסיפורים שונים נפגשים. כתוצאה מקיומם של קרוסאוברים סרט עשוי להיות משויך אף למספר זיכיונות. המונח "יקום משותף" מתייחס לעולם בדיוני בו מספר יצירות משתלבות זו בזו בפיתוח הנרטיב, הדמויות, או העולם הכללי של הפרויקט הכולל - הדבר נפוץ במיוחד בז'אנרים של סרטי וסיפורת מדע בדיוני. היקום המשותף המצליח ביותר בכל הזמנים הוא היקום הקולנועי של מארוול בו מתרחשת העלילה של סרטי הזיכיון של חברת מארוול קומיקס. זיכיון סרטי היקום הקולנועי של מארוול הוא זיכיון הסרטים בעל ההכנסות הגבוהות ביותר בכל הזמנים - מעל ל-28 מיליארד דולרים נכון לדצמבר 2022.
זיכיון סרטי "מלחמת הכוכבים" הוא זיכיון הסרטים המכניס ביותר שמבוסס על נכס יחיד, אשר הכנסותיו מסתכמות במעל ל-9 מיליארד דולרים בקופות (זיכיון סרטי "ג'יימס בונד" גרף מעל ל-18 מיליארד דולרים כאשר מחשבים את סך ההכנסות בקופות בהתאם לאינפלציה). כאשר לוקחים בחשבון גם את ההכנסות ממכירת הסחורה הנלווית, "מלחמת הכוכבים" היא הנכס המכניס ביותר, ועל כן היא מחזיקה בשיא גינס עבור "זיכיון המוצרים הנלווים המצליח ביותר" כאשר ההערכה היא שסך ההכנסות ממכירת סחורה נלווית עמד על כ-30 מיליארד דולרים נכון ל-2012. מתוך הסרטים השונים ביקום הקולנועי של מארוול רוב הסרטים גרפו לבדם מעל למיליארד דולרים ברוטו. אף על פי שזיכיון סרטי "מלחמת הכוכבים", זיכיון סרטי "שודדי הקאריביים", זיכיון סרטי "פארק היורה", זיכיון סרטי "מוצאים את נמו", זיכיון סרטי "הארי פוטר", וזיכיון סרטי "הארץ התיכונה" גרפו מעל למיליארד כל אחד כאשר מחשבים את סך ההכנסות בקופות בהתאם לאינפלציה.
להלן רשימת הזיכיונות וסדרות הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים (ללא התאמת מחירי הכרטיסים לאינפלציה):
הרשימה מעודכנת ל-22 בספטמבר 2019.
50 שוברי הקופות עם הפתיחה הטובה ביותר
להלן רשימת 50 שוברי הקופות עם הפתיחה הטובה ביותר בקופות ברחבי העולם בכל הזמנים. מאחר שישנם שווקים שונים בהם הסרטים אינם מוצגים בימי שישי, נתונים אלו מתבססים על ההכנסות מהיום הראשון לשחרור הסרט ועד יום ראשון שבוע לאחר היציאה לאקרנים של הסרט. הנתונים של שנת 2002 אינם זמינים.
עשרת הסרטים הישראלים המכניסים ביותר
ההשוואה המקובלת לשוברי הקופות המקומיים היא על סמך מספר הכרטיסים שנמכרו בפועל בקופות במקום ההכנסות עצמן בקופות שכן אין צורך בהשוואת ההכנסות בקופות כמדד להצלחה כפי שנהוג באופן מסורתי עם סרטים בינלאומיים.
תיכון רוטברג רמת השרון
בית הספר במאה העשרים ואחת
נכון לשנת 2022 לומדים בבית הספר כ-900 תלמידים ותלמידות בכיתות י'-י"ב. על פי נתוני משרד החינוך, שיעור תלמידי התיכון הזכאים לתעודת בגרות בשנים האחרונות עמוד על כ-95%, כאשר40% מהם נבחנו בבחינת הבגרות במתמטיקה ברמה של חמש יחידות.
בית הספר מציע לתלמידיו מספר מגמות ייחודיות: מנהיגות רב תחומית, ביוטכנולוגיה, מדעי הרפואה, הנדסת תוכנה וסייבר, ותקשורת (במסגרתה פועלת גם תחת הרדיו המקומית 'רדיו קול השרון'). בנוסף, פועלת בבית הספר מאז שנת 2007 תוכנית המא"ה שהיא תוכנית ייחודית ראשונה מסוגה בארץ הפועלת בתיכוני רמת-השרון. בבסיס התוכנית מחויבות בתי-הספר לסייע בגילוי ופיתוח אזורי מצוינות של כל תלמיד ותמיכה במיצוי הפוטנציאל האישי שלו. מלבד מצוינות אישית ניתן בבת הספר דגש על חינוך חברתי ערבי הכולל עורבות בקהילה, פיתוח אישי, חדשנות ויזמות, וערכים אלו מוטמעים בתחומי הדעת השונים ומשולבים בפעילויות המגמות הייחודיות.
כחלק מהמעורבות בקהילה מקיים בית הספר שיתוף פעולה מתמשך עם אגודת הספורט המקומית במסגרתו פועלות בהצלחה נבחרות כדורסל בנים, כדורסל בנות, כדורעף בנים, כדורעף בנות, כדוריד בנים ונבחרת אתלטיקה. נבחרות אלה זוכות להצלחה רבה הן במישור הארצי והן במישור העולמי. בשנת 1985 זכתה נבחרת הכדורסל של בית הספר באליפות העולם לבתי ספר תיכוניים ושנה לאחר מכן זכתה זכתה נבחרת הכדוריד של בית הספר במקום השלישי באליפות העולם לתיכונים. בשנת 2006 קיבל בית הספר את פרס החינוך הגופני לשנת הלימודים תשס"ו.
הצוות החינוכי של תיכון רוטברג מונה כ-100 מורים, מורות ואנשי צוות אחרים.
קישורים חיצוניים
אתר בית הספר
Heroes (We Could Be)
(בעברית: גיבורים (יכולנו להיות)) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת השוודית טובה לו, ביחד עם הדיג'יי אלסו, מתוך אלבומו, Forever. השיר יצא לאור ב-25 באוגוסט 2014, כסינגל הרביעי מתוך האלבום Forever.
השיר הגיע למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי, וה-31 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אלסו, טובה לו, בריאן אינו ודייוויד בואי והופק על ידי אלסו. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הפלטינה על סך מכירות של כמיליון עותקים בארצות הברית בלבד.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו כסינגל.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לראשונה לערוץ היוטיוב של אלסו ב-10 באוקטובר 2014, כמה שבועות לאחר צאתו כסינגל. לאורכו של הקליפ ניתן לראות את טובה לו רוקדת לצלילי השיר, תוך שניתן לראות סצנות בהן מופיע אלסו.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-190 מיליון צפיות.
יהודה דרור
יהודה ("צ'ובה") דרור (4 באפריל 1927 – 25 באוקטובר 2004) היה המפקד הצבאי של קיבוץ רביבים במלחמת העצמאות, גזבר רביבים במשך שנים ארוכות, ובמשך כחמש שנים לא רצופות (1957 - 1959, 1963 - 1964) גם ראש המועצה האזורית רמת הנגב, אליה משתייך הקיבוץ.
ביוגרפיה
אחרי מלחמת השחרור, בה שירת כקצין הביטחון של הקיבוץ, הוא המשיך לשרת בתפקידי קצונה אחרים בצה"ל. בהמשך למד הוראה ולימד בבית הספר המקומי. לצד עבודתו כחקלאי, הוא עסק בפעילויות חברתיות. הוא המשיך לעסוק בהן עד יום מותו. נקבר בבית הקברות בקיבוץ רביבים לצד רעייתו טובה שנפטרה מספר שנים לפניו.
חיים אישיים
בשנת 1947 הוא התחתן. בתו, טליה, היא אלמנתו של שמואל ריפמן, ששימש כראש מועצת רמת הנגב.
אורי זכי
ביוגרפיה
נולד וגדל בחיפה. אביו, פרופ' משה זכי, הוא פסיכולוג, מומחה לפסיכולוגיה משפטית, בנה של הזמרת היהודיה-מצריה סועאד זכי ונגן הקאנון המצרי המפורסם מוחמד אל-עקאד. אימו, בתיה, היא עובדת סוציאלית, בת למשפחה ניצולת השואה. בוגר תיכון עירוני ג' בנווה שאנן, בעל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני במשפט וזכויות אדם מהמכללה למינהל. אחותו היחידה, איריס זכי, היא יוצרת סרטים תיעודיים.
פעילות ציבורית ופוליטית
את פעילותו הפוליטית החל כחבר הליכוד, אך לאחר ששירת בצה"ל כקצין בחברון ולאחר חתימת הסכמי אוסלו, שינה את דעותיו והיה אחד ממייסדי תנועת הסטודנטים "רע"ש – רוצים עושים שלום" ויושב הראש שלה. התנועה פעלה לקידום דיאלוג בין סטודנטים ישראלים ופלסטינים, ויזמה אירועי מחאה בזמן ממשלת בנימין נתניהו (1999-1997). לאחר הקמת ממשלת אהוד ברק מונה ליועץ שר המשפטים, יוסי ביילין, ושימש גם כדוברו עת כיהן כשר הדתות. לאחר נפילת הממשלה היה זכי יועץ התקשורת והיועץ הפוליטי של ביילין במסגרת הקרן לשיתוף פעולה כלכלי (EFC). בתקופה זו היה שותף לשיחות בין יוסי ביילין ויאסר עבד-רבו, שהביאו בסופו של דבר ליוזמת ז'נבה, והיה גם הדובר הראשון של היוזמה.
בשנת 2014 נבחר על ידי Washington Life Magazine כאחד הצעירים הבולטים בבירת ארצות הברית.
בסוף שנת 2013 סיים את תפקידו בארצות הברית ושב לישראל. הוא שימש יועץ לארגון זכויות האדם הבינלאומי Human Rights Watch בנושא הקשר עם הציבור הישראלי. בשנת 2015 נבחר לכהן כחבר ועד מנהל באגודה לזכויות האזרח בישראל.
בשנת 2016 מונה זכי למנהל המחלקה למפעלים ציוניים בהסתדרות הציונית העולמית, תפקיד שבו שימש כשנתיים. בתפקיד זה יזם פרויקטים חברתיים כגון "מופת" – המאיץ ליזמות חברתית.
זכי מופיע תכופות בתקשורת הישראלית והבינלאומית, בעיקר בארצות הברית. הוא חבר קבוע בפאנל של תוכנית "הפטריוטים" בעכשיו 14 ו"העולם הבוקר" ברשת 13.
פעילות במסגרת מרצ
הצטרף למרצ יחד עם יוסי ביילין בשנת 2004 ופעל לבחירתו לראשות המפלגה (שנקראה אז "יחד") בפריימריז שנערכו בשנה זו. בשנת 2005 נבחר לעמוד בראשות צעירי מרצ, גוף המאגד את צעירי המפלגה, תפקיד שמילא עד לשנת 2009. בתווך, התמודד ב-2007 על תפקיד מזכ"ל מרצ מול המזכ"ל המכהן ירון שור אולם הפסיד בהפרש קטן.
בשנת 2007 נבחר זכי לשמש כסגן נשיאת ארגון צעירי המפלגות הסוציאליסטיות (International Union of Socialist Youth), ארגון צעירי המפלגות הגדול בעולם, והיה לראשון מטעם מפלגת מרצ שכיהן בתפקיד זה. לנשיאת הארגון נבחרה באותו קונגרס ג'סינדה ארדרן, שנבחרה בשנת 2017 לראשות ממשלת ניו זילנד.
בשנת 2014 נבחר ליושב ראש נשיאות ועידת מרצ. בתפקידו נחשב נשיא פעיל שערך רפורמות רבות בגוף העליון של מרצ, בהן: כינוסי הוועידה שלראשונה התקיימו מחוץ לגבולות גוש דן ופוזרו ביישובים רחבי הארץ (בין היתר נצרת, ירוחם וירושלים), הנגשת הדיונים לקראת ועידה חוקתית של המפלגה והגברת שקיפות המתרחש בוועידה על ידי הקמת קבוצת פייסבוק פעילה.
זכי היה מועמד מטעם מרצ לכנסת השמונה עשרה, הכנסת התשע עשרה והכנסת העשרים ונבחר במקומות ה-8 (13 לאחר המיזוג עם "התנועה החדשה") ה-10 וה-10 בהתאמה.
לקראת הפריימריז במפלגה לפני הבחירות לכנסת ה-21, החליט זכי שלא להתמודד ולהתמקד בסיוע לבת זוגו, יושבת ראש המפלגה תמר זנדברג. במערכת הבחירות הוא שימש כראש הצוות האסטרטגי, תפקיד שביצע בהתנדבות.
בספטמבר 2021 מונה ליושב ראש מרכז הרצל, המנהל את מוזיאון הרצל. ב-23 ביולי 2022 פרסם העיתונאי קלמן ליבסקינד תחקיר עיתונאי שביקש לחדש תחקיר שפורסם מספר חודשים לפני ב"המקום הכי חם בגיהנום" על ידי תומר מיכלזון ובו חשף שהשרה להגנת הסביבה תמר זנדברג מינתה לכאורה בכיר במשרדה בתמורה לכך שימנה את בן זוגה, אורי זכי, ליו"ר מרכז הרצל.
ביולי 2022 הכריז על התמודדות במסגרת הבחירות המקדימות במרצ והגיע למקום ה-12.
בדצמבר 2022 חשפה העיתונאית העצמאית שרון שפורר פרשת שחיתות לכאורה מצד אורי זכי, שקיבל כספים רבים מהקרן החדשה לישראל עבור עמותה שבה היה הפעיל היחיד, בשכר. לדברי שפורר, זכי השתמש בעמותה כדי לקדם את תמר זנדברג בפריימריז במרצ.
חיים אישיים
זכי הוא בן זוגה של השרה להגנת הסביבה וחברת הכנסת לשעבר תמר זנדברג. השניים מתגוררים בתל אביב יחד עם אביגיל, בתה של זנדברג, ועם בתם המשותפת רחל. הוא מגדיר עצמו אדם מאמין ומנהל אורח חיים מסורתי. במרץ 2019, כחלק מקמפיין הבחירות לכנסת העשרים ואחת של מפלגת מרצ, התחתן במעין טקס נישואין אלטרנטיבי מחוץ לבניין הרבנות הראשית בתל אביב.
דיוויזיית השריון הרביעית (ארצות הברית)
דיוויזיית השריון ה-4 של צבא ארצות הברית (באנגלית: 4th Armored Division) הייתה דיוויזיית שריון אמריקאית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 באפריל 1941, וכמפקדה הראשון מונה הנרי ביירד. בינואר 1944 הגיעה הדיוויזיה לאנגליה, וב-11 ביולי נחתה בחופי נורמנדי. הדיוויזיה השתתפה במבצע קוברה כחלק מהקורפוס ה-8, ולאחר מכן פנתה דרומה וכבשה את נאנט, וב-12 באוגוסט ניתקה את חצי האי ברטאן. לאחר מכן פנתה מזרחה, חלפה במהירות על פני צרפת צפונית ללואר, חצתה את המוזל ב-11–13 בספטמבר, איגפה את ננסי וכבשה את לינוויל ב-16 בספטמבר. במהלך הקרב על הבליטה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-3 תחת פיקודו של פטון, וכוחותיה שחררו את כוחות הדיוויזיה המוטסת ה-101 שהיו נצורים בבסטון. בהמשך השתתפה הדיוויזיה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, חצתה את הריין, לחמה בדרום גרמניה ואף שחררה את מחנה הריכוז אוהרדרוף, ובמאי 1945 שחררה את מערב צ'כוסלובקיה.
לאחר המלחמה שירתה הדיוויזיה בכוחות הכיבוש האמריקאיים בגרמניה עד להשבתתה ב-20 במאי 1949. הדיוויזיה הופעלה מחדש ב-15 ביוני 1954 בפורט הוד בקלין, טקסס, ובשנת 1957 נשלחה לגרמניה המערבית, שם פעלה כחלק מהקורפוס ה-7 עד לפירוקה במאי 1971 ושינוי שמה לדיוויזיית השריון ה-1.
משפט האחים רייצס
משפט האחים רייצס הוא משפט אנטישמי שהתרחש בלבוב (האיחוד הפולני-ליטאי; כיום אוקראינה) באביב ה'תפ"ח (1728) בו נידונו למוות אכזרי רבי חיים רייצס, ראש הישיבה בלבוב, ואחיו רבי יהושע רייצס, מראשי הקהילה היהודית בלבוב, בגין שידול מומר לשוב ליהדותו וביזוי האמונה הנוצרית. המשפט וההוצאה להורג נחרטו בזיכרון הקולקטיבי של הקהילה, ועוררו הדים רבים בעולם היהודי ומחוצה לו.
ביוגרפיה של האחים
רבי חיים נולד בשנת ה'תמ"ז (או ה'תמ"ג) לאביו רבי יצחק הלוי ולאמו רייצה (בת ר' חיים בן רבי יהושע חריף מקראקא). על פי המסופר, רבי יעקב יהושע פלק למד אצלו בצעירותו. רבי חיים כיהן כאב בית דין וראש ישיבה לשתי הקהילות בלבוב, כנציג לבוב בהנהלת ועד רייסין (רוסיה האדומה) ופרנס ועד הגליל רייסן. לפי מקור אחד כיהן רבי חיים תקופה ברבנות קאמינקא. רבי חיים היה גם מלומד ובקי בשפות זרות.
רייצה, אמם של האחים, התאלמנה בגיל צעיר, יחסית, וניהלה את עסקי בעלה המנוח. בניה כונו רייצס (רייצה'ס; גם: רייצל'ס, או רייצילשׂ) על שמה. לאחר מותה הורישה להם הון רב. שני האחים התגוררו בלבוב שחוץ לחומות ("חוץ לעיר").
ההלשנה
סנדלר יהודי מהעיירה סטז'יז'וב (סטריזוב) שבגליציה התנצר ושינה את שמו לשם יאן פיליפוביץ'. לאחר התנצרותו הוא עבר להתגורר בביתו של צייר מקומי בשם לוּקַאשׁ וִישְׁנִיֶבְסְקִי (Wiśniewski). לאחר מכן התחרט על צעדו ושב ליהדותו תוך שהוא מעתיק את מגוריו לעיר לבוב, ממנה המשיך לדוברומיל, לדרוהוביטש ומדרוהוביטש הוא שב לסטז'יז'וב, בה זוהה כמומר לשעבר ששב ליהדותו; עבירה הכרוכה בעונש מוות לפי חוקי הכנסייה הקתולית שהייתה באותה התקופה הדת השלטת בפולין, שהייתה נתונה להשפעה חזקה של מסדר הישועים.
פיליפוביץ' נעצר ונאסר בכנסייה באונייוב, משם הועבר לעיר המחוז לבוב. בתחילה הצהיר בפני החוקרים כי אכן שב ליהדותו, אך לאחר שהובהר לו העונש הצפוי לו, נשבר והחליט להישאר נוצרי. לאחר מכן החלו לחקור אותו מי השפיע עליו לחזור ליהדות. אחרי עינויים קשים הוא סיפר כי יהודי בשם משה השפיע עליו לשוב בתשובה. פיליפוביץ' תיאר לחוקרים כיצד שהה במרתף בית הרב בלבוב יחד עם רבנים מהעיר ומהסביבה, שם שבר אותו משה צלב לנגד עיניו וכל הנוכחים גידפו את האמונה הנוצרית.
גרסה אחרת לעלילה, קובעת כי הרבנים הואשמו בשכנוע נוצרי מלידה להתגייר. לפי גרשם באדר בספרו "דרייסיג דורות אידען אין פוילען" כך השתלשלו הדברים: כומר בשם יאן פיליפוביץ', שנהג להפקיד כספים אצל האחים רייצס, החל לשוחח איתם על ענייני אמונה בכדי לשכנעם באמיתות הדת הנוצרית. משלא הצליח במשימתו, האשים את השניים שנעלו אותו בחדר, קרצפו ממצחו במברשת את "המים הקדושים", ושחררו אותו רק לאחר שנשבע להם שיתגייר מיד. לאחר מכן ירקו על הצלב ורמסו אותו ברגליהם.
המאסר
על יסוד דבריו של פיליפוביץ' ציווה הסטרוסטה של לבוב לאסור את רבני קהילות לבוב והערים הסמוכות לה - סטרי ודרוהוביטש. רבי משה חיים חריף, שהיה רבה של לבוב, שהה באותה עת בז'ולקייב, וכשבאו לאסרו, הצליח להימלט עד חוטין שבבסרביה, שהייתה נתונה לשליטה עות'מאנית, ובה התגורר כ-25 שנה, עד ליום מותו. במקום רבי משה חיים נאסרו אִמו ופרנס הקהילה בז'ולקייב רבי ישראל איסר'ל בן מרדכי (שרכושו גם הוחרם), וכן אב בית הדין של לבוב רבי חיים רייצס, ואחיו: רבי יהושע, וכן הפרנסים דוד (ממנו גם החרימו סך 800 זהובים) ומשה. זה האחרון זוהה כאותו משה שהסית את פיליפוביץ' לשוב ליהדותו.
הנאשמים הושמו במאסר, ביום ראשון של פסח ה'תפ"ח, ובמשך השבועות שלאחר מכן נחקרו בעינויים אך לא הודו באשמה המיוחסת להם. משכך, הם הועמדו למסדר זיהוי, ופיליפוביץ' חלף על פניהם יחד עם הארכיבישוף. פיליפוביץ' לא הצליח לזהות אף אחד מהם כמי שהיה מבין המשדלים אותו לשוב ליהדות. כשעבר על פני רבי חיים רייצס, פנה רבי חיים לארכיבישוף בלטינית וקבל בפניו על שנאסרו בחינם בעלילת שווא, לאחר שהמומר לא הצליח לזהות אף אחד מהם. מששמע זאת פיליפוביץ' הצביע עליו מיד כעל אחד הרבנים ששהו עמו במרתף וטען כי זיהה אותו לפי קולו.
המשפט וגזר הדין
רבי חיים, ועמו גם אחיו רבי יהושע, הואשמו בעבירות אותן ייחס להם פיליפוביץ'. במהלך 48 ימי מאסרם הם עונו קשות, אך הם עמדו בכך ודחו בתוקף הצעות להמרת דתם. לבסוף הובאו למשפט לפני השופטים: יאן וישנייבסקי מקרקוב, סטפן הומיצקי מפודוליה, והסטרוסטה של לבוב סטפן פוטוצקי. בסיום המשפט נגזר דינם: רבי חיים, ייחתכו כפות ידיו ורגליו, לשונו, לבו בעודו בחיים, ולאחר מכן יועלה על המוקד; אחיו רבי יהושע, תנוקבנה כפות רגליו, ותיקשרנה לזנבות סוסים בגרירה בחוצות העיר; לאחר מכן יבותר גופו לארבעה חלקים, וגופתו תישרף.
פסק הדין בוצע בה' בסיוון ה'תפ"ח (13 במאי 1728) בפינת הרחובות "רוסקה" ו"סרבסקה" במזרח העיר לבוב שם הוקם מוקד. לפני ביצוע גזר הדין שיחד רבי חיים את התליין בסכום של 35 דוקטים, על מנת שידקרו אותם בתחילה. בכך קיווה שלפחות אחד מאיבריהם יינצל מהעלאה על המוקד ויספיקו לקברו עוד לפני כניסת חג השבועות.
לפי גרסאות אחרות (בעיקר ממקורות נוצריים) האח הצעיר רבי יהושע לא עמד בעינויים והתאבד בכלא בחתכו את צווארו, או שמת מצמא, ואחיו רבי חיים הספיד אותו לפני מותו הוא, ובו דרש בנושא הריגתו של רבי עקיבא. בנאום ההספד הצדיק עליו את הדין ואמר שמאורע מזעזע זה מגיע לו כעונש על כך שלמד לטינית ושפות זרות נוספות, וכן על כך ששילם כסף תמורת משרה רבנית בקהילה. גופתו של רבי יהושע נשרפה אף היא.
מסופר כי רייצה אמם של האחים שילמה לעשרה יהודים שיתחפשו לנכרים וישתתפו בטקס ההוצאה להורג, על מנת שבשעת המוות יהיה מנין יהודים כמקובל.
הקהילה היהודית בלבוב פדתה את אפרם של שני האחים והם נקברו בבית הקברות שבעיר. על מצבתם, שהתנשאה לגובה של כ-3 מטרים, נכתב:
מלבד ביצוע גזר הדין הקשה, הופקע גם רכושם של שני האחים לצורך תיקון הביצורים לעיר; ובתמורה לעשרת העצורים האחרים הוטל על הקהילה קנס כספי גבוה. בכרוניקות בנות התקופה מופיע כי מלבד האחים נהרגה גם בת משפחה נוספת: חיה, בתו של רבי חיים. יאן פיליפוביץ' נידון למוות בתלייה.
הנצחה
לאחר הריגתם תיקנו מספר תפילות אל מלא רחמים לזכרם:
לזכר הנרצחים תרמה ליבא אשתו של רבי חיים פרוכת לבית הכנסת של הקהילה "מחוץ לעיר", פרוכת שהייתה תלויה בבית הכנסת שנים רבות והחזיקה מעמד עד לסוף המאה ה-19 (אמצע שנות הת"ר).
הפרשה בספרות התקופה
העלילה והתוצאה הקשה שלה, עוררו הדים רבים ברחבי העולם היהודי ומחוצה לו.
רבי משה חגיז, בן התקופה, כתב בעקבותיה בספרו בגנות ההתמנות לרבנות תמורת ממון, לאחר שלפי השמועה הצדיק עליו רבי חיים את הדין על כך ששילם כסף בעבור משרה רבנית בלבוב. את עמידתם בייסורים הוא מציין לשבח:
דברי ההספד שנשא רבי חיים הוזכרו בספר "פרחי שושנים" לרבי משה בן אליהו מלובלין. מעשה הריגתו של רבי חיים על קידוש השם מופיע גם בספר "הפרדס" לרבי אריה לייב הלוי אפשטיין מקניגסברג, בן התקופה.
אסף סלומון
אסף סלומון (נולד ב-19 באוקטובר 1982) הוא מנטליסט המתמחה בטלפתיה, בקריאת מחשבות ובסוגסטיה. לטענתו, הוא עושה דברים ש"כל אחד יכול לעשות בעזרת טכניקות כמו דמיון מודרך, ואין בהם שום דבר על טבעי".
ביוגרפיה
אסף סלומון גדל במשפחה דתית-לאומית בעיר בני ברק, וכבר בגיל 10 נחשף לעולם הקסמים והטלפתיה. בגיל 12 אסף כבר ערך הופעות קסמים לבני משפחה וחברים. מאוחר יותר עזב את תחום הקסמים עקב שירותו הצבאי, ובגיל 22, עם שחרורו, שב אסף סלומון לעולם הקסמים והטלפתיה ופיתח אותו כתחום עיסוקו המרכזי, והחל להתמקד בתחום הפסיכולוגיה-פרהפסיכולוגיה, השפעה על התת-מודע, והחל להופיע בהופעות טלפתיה.
בשנת 2012 התפרסם סלומון, לאחר שבחתונתו שבר את הכוס בכוח המחשבה בלבד. החתונה פורסמה בערוצי התקשורת הישראליים, בטלוויזיה, ברדיו ובעיתונות, ובחדשות בעולם.
בשנת 2013 ניבא סלומון מראש ובמדויק את תוצאות הבחירות לראשות הממשלה בערוצי התקשורת. הוא השאיר מעטפה עם תוצאות הבחירות ערב הבחירות - עם ניבוי מדויק של ראש הממשלה שיבחר ומספר מנדטים שתקבל כל מפלגה. ובשנת 2019 חזה שוב במדויק את תוצאות הבחירות לכנסת העשרים ואחת ואת תוצאות 3 מערכות הבחירות הסמוכות ב-2019 עד 2022.
החל משנת 2014, הוא משתתף בפינת טלפתיה שבועית בערוץ 2 בתוכנית של מנחם טוקר. בתוכנית זו מדי שבוע הוא קורא את מחשבותיהם של ידוענים שונים. ב-2020 החל להגיש פינה בתוכינת "מה המצב" בערוץ מאיר לילדים וב-2021 החל להגיש פינת טלפתיה בתוכנית של מני אסייג בערוץ 20.
סלומון מופיע באירועים פרטיים, עסקיים ושיווקיים. כמו כן, הוא מרצה בפני ארגונים שונים בנושאי זיכרון, השפעות, ושיווק, ושופט בתחרויות שמארגנת האגודה לקוסמים.
סלומון חבר באגודת הקוסמים הישראלית - האגודה לקידום אמנות הקסמים בישראל, ובארגון אמ"י. אסף מדגיש כי כאמן דתי הוא לא ניחן בכוחות עליונים, וכל מה שהוא עושה מבוסס על טכניקות שונות מעולם הפסיכולוגיה.
חיים אישיים
סלומון נשוי לקרן ומתגורר בשכונת כפר גנים בפתח תקווה. לזוג שלושה ילדים.
או'קלי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פוקהרה
פּוֹקְהַרָה (בנפאלית: पोखरा) היא בירת פרובינציית גנדאקי במרכז נפאל והעיר השנייה בגודלה במדינה. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2021 אוכלוסיית העיר מנתה 513,504 תושבים.
גאוגרפיה
העיר משתרעת על פני 464.2 קמ"ר בדרום מחוז קאסקי שבמרכז פרובינציית גנדאקי בעמק פוקהרה, בקרבת הנהר סטי גנדאקי (Seti Gandaki), במרחק של כ-150 ק"מ צפון-מערבית לבירה קטמנדו, ולמרגלות רכס הרי האנאפורנה, שפסגתו מגיעה לגובה של 8,091 מטרים.
בצמוד לעיר מדרום, נמצא אגם פוקהרה, או פווה טל (Phewa) בלשון המקומית; זהו האגם השני בגודלו בנפאל, שהוגדל בשל סכר שנבנה, המספק לעיר אנרגיה הידרואלקטרית. מעל האגם נמצאת גבעה שעליה בנויה סטופה, מקדש בודהיסטי קטן, בשם "מקדש השלום העולמי", ממנו יש תצפית מרהיבה על העיר ועל רכסי ההרים המקיפים אותה. בקרבת העיר נמצאים אגמים נוספים, אליהם ניתן להגיע ברכב או באופניים.
האקלים באזור הוא סובטרופי, והטמפרטורות מתונות, בקיץ 25-35 מעלות, ובחורף 5-15 מעלות. היא מושפעת מתקופות גשמי המונסון.
היסטוריה
העיר נמצאת על נתיב מסחר היסטורי חשוב בין סין וטיבט להודו. במאה ה-17 היא הייתה חלק מממלכת קאסקי, אחת מממלכות נפאל, ובהרים שסביב פוקהרה ניתן למצוא שרידי מבנים מתקופה זו.
התושבים משתייכים למגוון קבוצות אתניות של נפאל, ובעיקר לבני הקאס (Khas), גורונג (Gurung) ומגאר (Magar). מבחינת דתית רוב התושבים הם הינדים, ומיעוטם בודהיסטים, בנוסף לקהילה קטנה של מוסלמים.
תיירות
העיר מהווה אחד ממוקדי התיירות של המדינה, ובסיס יציאה עבור מטיילים לטרקים בהרי ההימלאיה הנפאליים הסמוכים, כגון האנאפורנה, וכן לפעילויות ספורט אתגרי כגון רפטינג, צניחה חופשית, באנג'י ועוד. בהתאם לכך, גם עיקר כלכלתה מבוססת על התיירות.
אזור התיירות נמצא באזור ה"לייק סייד" (או "ביידאם"), הסמוך לאגם, וכולל בתי מלון ואכסניות, בתי קפה ומסעדות מערביות רבות, חנויות לממכר ציוד לטרקים וסוכנויות טיולים.
נמל התעופה פוקהרה משרת את העיר.
כתובת השנהב מארסלאן טאש
כתובת השנהב מחדתו (ארסלאן טאש) היא לוחית שנהב קטנה עם כתובת ארמית שנמצאה בשנת 1928 בארסלאן טאש (חדתו העתיקה) בצפון סוריה על-ידי צוות ארכאולוגים צרפתים בראשות פרנסואה תורו-דנז'ן.
הלוחית, יחד עם פריטי שנהב רבים נוספים, נמצאו בארמון השליט הנאו-אשורי של חדתו מהמאה ה-8 לפנה"ס.
הכתובת
הכתובת על שני השברים הראשונים היא (השבר הראשון נגמר באות א' של המילה מראן והשני מתחיל באות נ' של אותה מילה):
הכתובת על השבר השלישי היא:
לא ברור אם השבר השלישי קודם לשני השברים הראשונים או בא אחריהם.
משמר לאומי
משמר לאומי הוא גוף צבאי למחצה שתפקידו לספק מענה לאירועים פנימיים המאיימים על ביטחון הנפש והרכוש. המשמר הלאומי הראשון הוקם בצרפת במהלך המהפכה הצרפתית על ידי קבוצת חיילים שערקו מצבא ממלכת צרפת. בישראל קיים המשמר הלאומי הישראלי, אשר הוקם ביוני 2022.
בארצות הברית
לשכת המשמר הלאומי של ארצות הברית הוקמה לראשונה על פי חוק המיליציה מ-1903. עד 1947 פעל כוח המשמר הלאומי כחלק מלשכת המשמר הלאומי שגייס אנשי מיליציה אזרחיים.
במתכונתו הנוכחית הוקם המשמר הלאומי על בסיס כוחות מילואים ב-1947 והפעלתו הוגדרה בחוק בשנת 1952. כיום קיימים בארצות הברית 53 ארגוני משמר לאומי מדינתיים ובנוסף משמר לאומי פדרלי במחוז קולומביה. כל אחד מהארגונים כפוף למושל המקומי כמו גם לנשיא ארצות הברית.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר המשמר הלאומי הפך לכוח מילואים שחייליו מגויסים למאבק בטרור ורבים מחיילי המשמר אף השתתפו במבצעי לוחמה באפגניסטן, בעיראק ובפקיסטן.
במקסיקו
המשמר הלאומי של מקסיקו היא ז'נדרמריה מקסיקנית עם סמכויות משטרה לאומיות. המשמר הוקם בשנת 2019 כדי לפתור את המשבר הביטחוני המתמשך של מקסיקו, בעקבות המלחמה בסמים.
ברוסיה
ב-5 באפריל 2016 נפגש נשיא רוסיה ולדימיר פוטין עם ויקטור זולוטוב, מפקד כוחות הפנים של משרד הפנים הרוסי, והודיע על פירוק הכוחות והפיכתם למשמר הלאומי של רוסיה, תוך הוצאת צו נשיאותי רשמי המורה על כך.
המשמר עוסק במגוון תפקידים לרבות לוחמה בטרור, בפשע מאורגן, שמירה על הסדר הציבורי, לוחמה בסחר לא חוקי בנשק, פיזור הפגנות ואבטחת מתקנים ממשלתיים רגישים. חיילי המשמר מצוידים בנשק קל עד בינוני ובמגוון אמצעים לפיזור הפגנות ובעת הצורך מעניק גיבוי למשטרת רוסיה ולכוחות החילוץ והצלה של המשרד למצבי חירום.
בצרפת
המשמר הלאומי הישן נוסד בשנת 1789, בזמן המהפכה הצרפתית, תחת פיקודו של המרקיז דה לה פאייט. לאורך השנים המשמר היה בעל אופי מהפכני, מה שהביא לפירוקו ב-1871. בשנת 2016 יזם נשיא צרפת פרנסואה הולנד את הקמת המשמר הלאומי מחדש, כתגובה לפיגועי נובמבר 2015 בפריז.
באוקראינה
המשמר הלאומי של אוקראינה הוקם לראשונה ב-4 בנובמבר 1991 מכוח החוק "אודות המשמר הלאומי של אוקראינה" שהסמיך את הגוף החדש להגן על ריבונותה ושלמותה הטריטוריאלית של אוקראינה והגנת הסדר החוקתי ומאבק בפשעים חמורים ופעולות נגד אזרחי המדינה.
ב-11 בינואר 2000 הוחלט על פירוקו.
בעקבות משבר אוקראינה, נשיא המדינה הזמני אולכסנדר טורצ'ינוב יזם במרץ 2014 את הקמתו מחדש של המשמר.
בגאורגיה
המשמר הלאומי הגאורגי הוא חיל בצבא גאורגיה בעל מעמד של אגף במשרד ההגנה של גאורגיה. על המשמר הלאומי מוטלת האחריות לאיומים חיצוניים, אי סדר אזרחי וטיפול בנושא אסונות-טבע. כמו כן אחראי המשמר הלאומי על ניוד המילואים בעת הצורך.
נפת מרטווילי
נפת מַרטווִילִי (בגאורגית: მარტვილის მუნიციპალიტეტი, מילולית: מַרטווִילִיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז סמגרלו וסוואנתי עילית שבגאורגיה. הנפה ממוקמת במחוז ההיסטורי-גאוגרפי, סמגרלו. הנפה גובלת מצפון בנפת לנטחי, מצפון-מזרח בנפת לנטחי ונפת צאגרי, ממזרח בנפת חוני, מדרום בנפת אבאשה וממערב בבפת סנקי ונפת צ'חורוצקו.
משמר לאומי
ביוון
המשמר הוקם לראשונה ב-1843 בידי אותון, מלך יוון, כיחידה שנועדה להגן על העורף היווני במקרה של מלחמה.
נפת מרטווילי
הנפה מאוכלסת ב-33,463 תושבים בצפיפות אוכלוסין של כ-38 איש לקמ"ר. העיר מרטווילי מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. כמו כן ישנן 20 תמי: אַבֵּדַאתִי, בַּאנדזָה, גַאצֵ'דִילִי, גוּרדזֵמִי, דִידִי צ'קוֹנִי, דוֹשַאקֶה, וֵדִידקָארִי, תַאמַאקוֹנִי, אוֹנצ'חוּרִי, קִיצִיאָה, קוּרזוּ, לֵחַאִינדרַאבוֹ, נַאגווַאזַאבוֹ, נַאחוּנַאבוֹ, נַאגַ'אחַאבוֹ, סַאלחִינוֹ, סֵרגִיאֵתִי, טַאלֵרִי, חוּנצִי ואוֹנוֹרִ'יָה.
החל מהמאה ה-17 האזור נכלל בנסיכות מגרליה ונשלטה על ידי הבנים ממשפחת דדיאני. בשנת 1804 בהחלטת פאבל ציציאנוב השליטה באזור העוברה לנציגי משפחת דגבואדזה.
כודורו
משמעות המילה כודורו בשפה האכדית היא גבול בדומה למילה בעברית "גדר" או המילה בערבית جدر "jadr" שמשמעותו קיר, הכודורו היו יצירות האמנות היחידות ששרדו מתקופת שלטונם של הכשים על בבל.
נפת מרטווילי
עד שנת 1917 נכללה הנפה במחוז משנה מרטווילי באוייזד סנקי, פלך כותאיסי. משנת 1921-1930 נכללה כחלק מאוייזד סנקי. משנת 1930-1936 מחוז משנה נפרד. בין השנים 1936-1990 נקראה נפת גגצ'קורי. משנת 1990 נפה נפרדת בשמה הנוכחי.
כודורו
הכתובת על האבן תיעדה את המענקים ושימשה עדות להחלטות. הקודורו המקורי אוחסן במקדש כעדות להחלטת המלך, בעוד שהוסל קיבל העתק חרס שאותו הוא הציב על גבול הקרקע בבעלותו כדי שישמש כעדות משפטית לבעלותו על הקרקע.
נפת מרטווילי
הנפה ממוקמת בחלק המערבי של שפלת אודישי, מרכז רכס אגריסי והמדרונות הדרומיים שלו. המקום הגבוה ביותר בנפה הוא הר טחורישדודי (מוצא נהר טחורי) המתנשא לגובה של 3003 מטר מעל פני הים.
כודורו
הקודורו הכיל סמלים של אלים אשר הגנו על החוזה ועל הקללה שהוכנסה בחוזה שתוטל על מי שיפר את החוזה. לעיתים הכודורו הכיל גם תמונה של המלך אשר העניק את האדמה.
נפת מרטווילי
בנפה זורמים שבעה נהרות: צחניסצקאלי, אבאשה, אינצ'חיה, טחורי, צאצ'חורה, נוֹרְ'לָה וחופרה.
כודורו
השימוש באבני הכודורו נעשה גם לאחר התקופה הכשית בבבל.
משמר לאומי
ביוון
ב-1948, בשל פרוץ מלחמת האזרחים היוונית, בוטלה היחידה והוחלפה בידי יחידות עצמאיות למחצה. גדודי ההגנה היו עצמאיים מדי, ונודעו בעמדה הפוליטית המובהקת שלהם, המזוהה עם הימין הקיצוני. אי לכך, ב-1982 הורה אנדראס פפנדראו על פירוקם של גדודים אלו, ועל הקמה מחודשת של המשמר הלאומי.
בישראל
במאי 2022 הגיש מפכ"ל המשטרה לראש ממשלת ישראל נפתלי בנט את מסקנות עבודת המטה, שנעשתה לצורך הפקת לקחים מכשלי מבצע שומר החומות. בעקבות המסקנות הוחלט על הקמת משמר לאומי ישראלי. המשמר יורכב מ-20 פלוגות הלחימה הקיימות במשמר הגבול, אליהן יתווספו 26 פלוגות לחימה, 8 מהן כבר בהליך הקמה. אליהם יצטרפו כעשרת אלפים מתנדבים, שמונת אלפים כבר מגויסים, וכן תוקם פלוגת חו"ד אשר מורכב מלוחמי מילואים שיחזיקו ציוד בביתם, בכדי שיהיו זמינים להקפצה לאירוע ביטחוני באופן מיידי.
לנצ'יה פלמיניה 335
לנצ'יה פלמיניה 335 (באיטלקית: Lancia Flaminia tipo 335) היא מכונית מהודרת מסוג לימוזינה, 4 דלתות, 7 מקומות ישיבה, תצורת לנדולט אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה בשנת 1961.
כודורו
אבני גבול כודורו נכללות באוספים של מוזיאון הלובר, המוזיאון הבריטי והמוזיאון הלאומי של עיראק.
לנצ'יה פלמיניה 335
היסטוריה
דגם הלנצ'יה פלמיניה 33 תוכנן בשנת 1960 לפי בקשתו של נשיא איטליה ג'ובאני גרונצ'י מחברת עיצוב הרכב פינינפארינה לאור הביקור המתוכנן באיטליה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.
דגם לנצ'יה פלמיניה 335 החליף את דגם פיאט 2800 שנת 1939.
בזמן ביקורו באיטליה בשנת 1963, נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי ערך את סיוריו בדגם "לנצ'יה פלמיניה 335".