cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרלוס פואנטס
כתבים
הרומן שלו "הגרינגו הזקן" (Gringo viejo) משנת 1985, שהתבסס באופן קלוש על היעלמותו של הסופר האמריקני אמברוז בירס במהלך המהפכה המקסיקנית, הפך לרב המכר הראשון בארצות הברית שנכתב על ידי סופר מקסיקני. הרומן מגולל את סיפורה של הארייט ווינסלו, צעירה אמריקאית שנוסעת למקסיקו, ומוצאת את עצמה בחברתם של עיתונאי אמריקאי מזדקן (המכונה רק "הגרינגו הזקן") ותומאס ארויו, גנרל מהפכן. כמו רבות מיצירותיו של פואנטס, הוא בוחן את האופן בו אידיאלים מהפכניים הופכים למושחתים, כאשר ארויו בוחר לרדוף אחר שטר הקנין של האחוזה בה עבד בעבר כמשרת תחת אשר לרדוף אחר יעדי המהפכה. בשנת 1989 עובד הרומן לסרט אמריקני, שנשא את שם הספר - הגרינגו הזקן, בכיכובם של גרגורי פק, ג'יין פונדה וג'ימי סמיט. כתבת פרופיל ארוכה על פואנטס שפורסמה במגזין האמריקני "אמא ג'ונס", מתארת את צילומי הסרט "הגרינגו הזקן" במקסיקו עם פואנטס על הסט.
באמצע שנות השמונים פואנטס החל להמשיג את כלל יצירותיו, הן של העבר והן העתידיות, בארבעה עשר מחזורים אותם כינה "גילו של הזמן", והסביר כי סך עבודתו היא שיקוף של הזמן. תוכנית המחזור הופיעה לראשונה כדף במהדורה הספרדית של הרומן הסאטירי שלו כריסטופר שטרם נולד בשנת 1987, וכעמוד בספריו הבאים עם תיקונים קלים לתוכנית המקורית.
בשנת 1992 פרסם פואנטס את המראה הקבורה: הרהורים על ספרד והעולם החדש, מאסה היסטורית שמנסה לכסות את כל ההיסטוריה התרבותית של ספרד ואמריקה הלטינית. הספר בא כהשלמה לסדרת טלוויזיה בערוץ דיסקברי ולסדרת הטלוויזיה של ה- BBC שנשאה את אותו שם. עבודות העיון של פואנטס כוללות גם את הרומן ההיספנו-אמריקני החדש - (La nueva novela hispanoamericana), משנת 1969, שהוא יצירת הביקורת הספרותית העיקרית שלו, ו"סרוונטס או ביקורת הקריאה"משנת 1976 (“Cervantes; or, The Critique of" Reading”), הומאז' 'לסופר הספרדי מיגל דה סרוואנטס.
בשנת 1999 פרסם פואנטס את הרומן - השנים עם לאורה דיאז The Years With Laura Diaz, ספר המשך לרומן הגדול שלו - מותו של ארטמיו קרוס, הדמויות הן מאותה התקופה, אך הסיפור מסופר על ידי אישה שהוגלתה ממחוז מושבה לאחר המהפכה. הרומן כולל כמה מסיפורי ההיסטוריה המשפחתית של פואנטס בוורקרוז, והוא כונה "רומן עצום ופנורמי" העוסק ב"שאלות של קידום, מהפכה ומודרניות", וב"חייו הרגילים של הפרט הנאבק למצוא את מקומו".
ההיסטוריון המקסיקני אנריקה קראוז היה מבקר נמרץ של פואנטס וכתביו, וכינה אותו "גנדרן הגרילה" במאמר משנת 1988. זאת לאור הפער הניכר, לטענתו, בין הפוליטיקה המרקסיסטית של פואנטס לבין אורח חייו האישיים. קרוז האשים את פואנטס כי הוא "מוכר" את ממשלת PRI (מפלגת השלטון המהפכנית-המוסדית של מקסיקו באותה העת ומאז 1929) ועל כי הוא "מנותק מכל קשר עם מקסיקו", תוך שהוא דוחק באנשים לפנות לקהלים זרים להוציא דיבתה: "קיים החשד במקסיקו שפואנטס פשוט משתמש במקסיקו כנושא, מעוות את דמותה אל מול הציבור הצפון אמריקני" המאמר, שפורסם במגזין "סיבוב"- Vuelta של אוקטביו פס, עורר מאבק מר בין פס לפואנטס שנמשך עד מותו של פס. עם זאת, לאחר מותו של פואנטס, קרוז תיאר אותו לכתבים כ"אחד הסופרים המבריקים ביותר של המאה העשרים ".
כתביו של פואנטס תורגמו ל -24 שפות. הוא נשאר פורה ויוצר עד סוף ימיו. מאמר שכתב על ממשלת צרפת החדשה הופיע בעיתון רפורמה ממש ביום מותו.
עמדות פוליטיות
הלוס אנג'לס טיימס תיאר את תפיסתו הפוליטית של פואנטס כ"ליברלית מתונה", וציין כי הוא מתח ביקורת על "סטיות השמאל והימין כאחד". פואנטס היה מבקר ותיק של ממשלת המפלגה המהפכנית - המוסדית (PRI) ששלטה במקסיקו בין שנת 1929 ועד לבחירת ויסנטה פוקס לנשיאות בשנת 2000, ומאוחר יותר ביקר את מקסיקו על חוסר יכולתה להפחית את אלימות הסמים. הוא הביע את אהדתו למורדי הצבא הזפטיסטי לשחרור לאומי בצ'יאפס. פואנטס היה ביקורתי גם כלפי מדיניות החוץ של ארצות הברית, כולל כלפי התנגדותו של רונלד רייגן לחזית הסנדיניסטית, הטקטיקות נגד הטרור של ג'ורג 'וו. בוש, מדיניות ההגירה של ארצות הברית, ותפקיד ארצות הברית במלחמת הסמים המקסיקנית. עמדותיו הפוליטיות הביאו לאיסור כניסתו לארצות הברית עד להתערבות בקונגרס בשנת 1967 שהסיר את המניעה. באחת הפעמים בהן נשלל ממנו האישור לנסוע לאירוע השקת ספרים בעיר ניו יורק בשנת 1963, הוא הגיב באומרו "הפצצות האמיתיות הן הספרים שלי, לא אני". שנים לאחר מכן, בשלב מאוחר יותר בחייו, הוא העיר כי "ארצות הברית טובה מאוד בהבנת עצמה, ורעה מאוד בהבנת אחרים."
משרד החוץ האמריקני ולשכת החקירות הפדרלית של ארצות הברית - FBI, עקבו מקרוב אחר פואנטס במהלך שנות ה -60 של המאה הקודמת, ועיכבו בכוונה את בקשותיו לאשרות כניסה ולעיתים קרובות אף דחו אותן. תיק ה-FBI של פואנטס, שפורסם ב־20 ביוני 2013, חושף כי הדרגים העליונים של ה-FBI התעניינו בתנועותיו של פואנטס, בגלל חשדות לנטייה קומוניסטית של הסופר וביקורתו על מלחמת וייטנאם. ראש ה-FBI לאורך שנים, קלייד טולסון, היה מכותב לכמה עדכונים בנושא פואנטס.
אף כי תמך במהפכה הקובנית של פידל קסטרו, בתחילת הדרך, פואנטס פנה נגד קסטרו לאחר שסומן כ"בוגד" בקובה בשנת 1965 מפני שהשתתף בוועידה בניו יורק ועל רקע מאסר המשורר הקובני הברטו פאדילייה בשנת 1971 על ידי הממשלה הקובנית בשל ביקורת שהעביר עליה. הגרדיאן תיאר אותו כמי שהשיג "הישג נדיר של אינטלקטואל לטינו אמריקני, איש השמאל, שאימץ גישה ביקורתית כלפי קובה של פידל קסטרו מבלי שהוגדר חייל של וושינגטון." פואנטס ביקר גם את נשיא ונצואלה, הוגו צ'אבס, וכינה אותו "מוסוליני טרופי".
בהודעה האחרונה של פואנטס בטוויטר נכתב, "חייב להיות משהו מעבר לטבח ולברבריות שיתמוך בקיומה של האנושות וכולנו חייבים לעזור לחפש אותו."
פטירה
נשיא מקסיקו פליפה קלדרון כתב בטוויטר, "אני מצטער מאוד על מותו של קרלוס פואנטס האהוב והנערץ שלנו, סופר ומקסיקני אוניברסלי. נוח בשלום. " חתן פרס נובל מריו ורגאס יוסה הצהיר, "עם מותו אנו מאבדים סופר שיצירתו ונוכחותו הותירו חותם עמוק". נשיא צרפת, פרנסואה הולנד, כינה את פואנטס "חבר גדול של ארצנו" וקבע כי פואנטס "הגן בלהט על רעיון פשוט ומכובד של אנושיות". סלמאן רושדי צייץ "נוח בשלו, קרלוס, חבר שלי".
פואנטס זכה להלוויה ממלכתית ב -16 במאי 2012, ומסע הלווייתו עצר לרגע את התנועה במקסיקו סיטי. הטקס נערך ב- ארמון האמנויות היפות והשתתף בו הנשיא קלדרון.
דרי (ניו המפשייר)
דרי (באנגלית: Derry) היא עיירה במחוז רוקינגהם, ניו המפשייר, ארצות הברית. אוכלוסייתה מנתה 34,317 במפקד של 2020.
העיירה מהווה את מקום היישוב הגדול ביותר במחוז רוקיגהם והרביעי בגודלו במדינת ניו המפשייר כולה, למרות היותה עיירה ולא עיר.
מקורו של כינוי העיירה ספייסטאון (בעברית: עיירת החלל) הוא מהעובדה שדרי היא מקום היוולדו של אלן שפרד, האסטרונאוט הראשון של ארצות הברית בחלל.
היסטוריה
האזור יושב לראשונה ב-1719 כחלק מהעיירה, ותפוח האדמה הראשון בארצות הברית כולה נזרע במקום באותה שנה. העיירה דרי נוצרה ב-1827 מזרחית ללונדונדרי ונקראה, כמוה, על שם העיר דרי שבאירלנד. העיירה מהווה בית לשניים מבתי הספר הפרטיים העתיקים ביותר בארצות הברית, אקדמיית פינקרטון שנוסדה ב-1814 ופועלת עד היום, וסמינריון אדמס לנשים, שנסגר.
בעבר דרי הייתה מרכז להכנת מצעים ומוצרי עור עד שניו אינגלנד טקסטיל תעשיות עברו דרומה במהלך המאה ה-20. עד מלחמת העולם השנייה, העיירה הייתה קהילת חלקאות מנומנמת. בין שנת 1900 ל-1911 חי המשורר רוברט פרוסט עם משפחתו בחווה במקום, שנקנתה לו על ידי סבו. החווה בה התגורר מהווה כיום אתר היסטורי לאומי ופארק לאומי, והוא פתוח למבקרים.
הגאות הפרברית שלאחר מלחמה, קרבת העיר לבוסטון בדרון ולמנצ'סטר בצפון–מערב, ובניית כביש 93 דרך העיר הובילו לעלייה משמעותית באוכלוסייה. לאחר שנות ה-90, עלייה זו נפסקה ואוכלוסיית העיירה כמעט ולא השתנתה משנת 2000.
חלק ממסילת הרכבת של בוסטון ומיין עבר דרך דרי, אך כעת חלק זה נטוש.
גאוגרפיה
דרי נמצאת בחלק הדרומי של ניו המפשייר, בדרום–מערב מחוז רוקינגהם. העיירה במרחק 19 קילומטר דרום–מזרח למנצ'סטר, העיר הגדולה בניו המפשייר, ו-26 קילומטר צפון–מערבית ללורנס שבמסצ'וסטס. בעיירה עוברות עובר כביש 93, וכבישים ו- של ניו המפשייר.
לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח העיירה הוא 94 קילומטר רבוע, מתוכם 91.9 קמ"ר יבשתיים ו-2.1 קמ"ר מים, המהווים 2.26% מהעיירה. הנקודה הגבוהה בעיר היא גבעת וורנר, הנמצאת 184 מטר מעל לפני הים, שממנה ניתן לראות את קו האופק של בוסטון ביום בהיר.
דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, נכון לשנת 2000 היו בעיירה 34,317 תושבים, בחלוקה הבאה: בסקר של 2010 היו בעיר 12,537 משקי בית, מתוכם ל-35% היו ילדים מתחת לגיל 18, 52.4% היו זוגות נשואים, 12.2% היו נשים החיות ללא הבעל שלהן, ו-30.1% לא היו משפחות. 23% ממשקי הבית היו מורכבים מיחידים, וב-6.4% ממשקי הבית היו בני 65 ומעלה שגרים לבד. בממוצע, בבית גרו 2.62 איש ובמשפחה היו 3.1 נפשות.
שלטון
ב, דרי נמצאת באזור ה-19 שכרגע מיוצג על ידי הרפובליקנית. ב, דרי נמצאת באזור השלישי ומיוצגת על ידי הרפובליקני ג'אנט סטיבנס. בבית הנבחרים האמריקאי דרי נכללת ב ומיוצגת כרגע על ידי הדמוקרטי כריס פאפאס.
דרי היא חלק מחגורה רפובליקנית המורכבת מעיירות צפופות ומאוכלוסות לאורך כביש 93 ליד גבול מסצ'וסטס, וככזו נוטה לבחור ברפובליקנים. ביל קלינטון, הדמוקרטי, הצליח להשיג קולות העיירה בשנת 1996 אך אף דמוקרטי לא השיג את מירב קולותיה מאז לינדון ג'ונסון בשנת 1964.
תקשורת
בדרי פועלות. האחת, השבועון Derry News (בעברית: חדשות דרי), הנשלטת על ידי, והשנייה היא תחנת הטלוויזיה , שנשלטת על ידי. דרי ממוקמת בתוך אזור הטלוויזיה של בוסטון ואזור הרדיו של מנצ'סטר. Derry Community Television, הידועה גם בשם DerryCAM, היא תחנת הטלוויזיה הנגישה לציבור של העיירה בטלוויזיה בכבלים המקומית.
השבועון "Nutfield News", שהוחזק בבעלות "Nutfield publishing" המקומית, פורסם עד לדצמבר 2022.
וילהלם אלכסנדר טסלף
וילהלם אלכסנדר טסלף (בפינית: Wilhelm Alexander Thesleff; 27 ביולי 1880 – 26 במרץ 1941) היה איש צבא ופוליטיקאי פיני שהשתתף במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת האזרחים הפינית, ואף שימש כשר ההגנה הראשון של פינלנד.
ביוגרפיה
טסלף נולד בוויפורי ב-27 ביולי 1880. ב-1894 הוא החל ללמוד בבית ספר לצוערים, וב-1901 סיים את לימודיו והתגייס לצבא האימפריה הרוסית. בין 1904–1907 הוא למד בסנט פטרבורג באקדמיית הסגל ע"ש ניקולאי. בין 1910–1911 הוא למד בבית הספר לקציני חיל הפרשים. במלחמת העולם הראשונה, הוא לחם בצבא הרוסי כנגד הקיסרות הגרמנית, אולם בספטמבר 1917 נפל בשבי הגרמני בריגה. כמו צעירים פינים רבים אחרים, טסלף בחר להתגייס לצבא הגרמני, שבאותה תקופה הקים כוח גדול שהורכב ממתנדבים פינים (שכונו בשם הכולל יגרים). טסלף נשלח בתחילה לשמש כקצין קישור בין הפיקוד הגרמני למתנדבים הפינים, ובהמשך מונה למפקד גדוד היגרים ה-27.
באוקטובר 1917 הכריזה פינלנד על עצמאות, וכמעט מיד פרצה בה מלחמת אזרחים בין הצבא האדום לצבא הלבן. גרמניה בחרה לסייע לצבא הלבן, ושיגרה את דיוויזיית הים הבלטי לפינלנד כדי לסייע לו. טסלף נשלח לשמש כקצין קישור בין הפיקוד העליון של הצבא הלבן לבין מפקדת הדיוויזיה.
לאחר המלחמה הקים יוהו קוסטי פאסיקיבי ממשלה שהתחייבה לכונן בארץ מונרכיה חוקתית אולם הייתה בפועל ממשלת בובות גרמנית. ב-27 במאי 1918 מינה פאסיקבי את טסלף כשר ההגנה שלו, וכך הפך טסלף לשר ההגנה הראשון של פינלנד. ב-12 באוגוסט של אותה שנה, התפטר מפקד הצבא קרל פרדריק וילקמה מתפקידו, וטסלף מינה את עצמו למפקד הצבא במקביל לתפקידו כשר ההגנה. עם זאת, הוא לא האריך ימים בשני התפקידים, שכן עם תבוסתה של גרמניה במלחמת העולם הראשונה, איבדה ממשלת פאסיקיבי את הלגיטימיות שלה והתפזרה. פינלנד הפכה לרפובליקה, וטסלף עזב את שני התפקידים ופרש הן מהצבא והן מהחיים הפוליטיים.
הוא נפטר בהלסינקי ב-26 במרץ 1941.
קרב נינווה
קרב נינווה היה הקרב המכריע במלחמה בין האימפריה הביזנטית בראשות הקיסר הרקליוס לבין צבא האימפריה הסאסאנית בראשות כוסרו פרוויז. הקרב התרחש בשנת 627 בסמוך לחורבות העיר העתיקה נינווה, ניצחון הצבא הביזנטי ריסק מוקדי הכוח של האימפריה הסאסאנית וכפה על מנהיגיה כניעה. השפעות הקרב היו מרחיקות לכת, הכאוס השלטוני והתשישות המערכתית הכניסו את האימפריה לסחרור שהוביל להתפרקותה המוחלטת בידי לוחמי האימפריה המוסלמית.
רקע
רציחתו של מאוריסוס, קיסר האימפריה הביזנטית בידי פוקאס עודדה את כוסרו פרוויז (כוסרו השני) להכריז מלחמה על האימפריה הביזנטית, מתוך תקווה כי הגיע שעת הכושר להשתלט על אזור הלבנט. תחילת המערכה הוכיחה כי הנחה זו הייתה נכונה והצבא הפרסי הצליח לכבוש את סוריה, ארץ ישראל ולאחר מכן את מצרים מידי הצבא הביזנטי. הפרסים ניצלו את המומנטום של הצלחתם ותקפו את לב השטח הביזנטי, כבשו חלקים מאנטוליה ושמו את קונסטנטינופול במצור. עלייתו של הרקליוס, קיסר האימפריה הביזנטית לשלטון סימנה את הפיכת הקערה על פיה. בסדרה של מסעות מלחמה נועזים הצליח הקיסר הביזנטי להכות את הפרסים, להסיר את המצור מעיר הבירה ולהעביר את המלחמה, בסיוע בני ברית טורקים, אל שטח האימפריה הסאסאנית. ההתקפה הראשונה כוונה נגד איבריה הקווקזית, בת בריתם של הפרסים, ומשם המשיכו הביזנטים אל תוך מסופוטמיה בצבא שהיקפו מוערך בין 25,000 עד 50,000 חיילים, בעוד שצבא פרסי ובו 12,000 לוחמים עוקב אחריו.
בשלב זה ביצעו הצבאות תימרונים אחרונים לפני העימות. הצבא הביזנטי חצה את נהר הזב הגדול וחנה לא רחוק מהריסות עיר נינווה. ידיעות על תגבורת פרסית של 3,000 לוחמים נוספים הצועדים על מנת לחבור לגוף העיקרי של הצבא הפרסי, כפתה על הביזנטים ליטול את היוזמה לידיהם. הרקליוס העמיד את הצבא הביזנטי במישור בין נינווה לנהר הזב, במבנה שאיפשר לנצל את הרומח והחרבות הביזנטיות, ולכפות קרב פנים אל פנים תוך ביטול היתרון הפרסי בקשתים.
מהלך הקרב
המפקד הפרסי חילק את צבאו לשלוש יחידות נפרדות והורה להתקיף את המערך הביזנטי. הרקליוס מצידו הורה לצבאו לסגת כדי למשוך את כל כוחות הצבא הפרסי לשטח ההרג. במשך שמונה שעות נערך קרב פנים אל פנים אכזרי במהלכו נהרגו כ-6,000 חיילים פרסים, ובסופו ניתק הצבא הפרסי מגע, נסוג ונערך להגנה בסמוך לאחת הגבעות השולטות על שדה הקרב. על פי היסטוריונים ביזנטיים ובראשם תיאופנס המוודה, יצא המפקד הפרסי והציע לערוך דו-קרב עם הקיסר הביזנטי. הדו-קרב היה קצר והקצין הפרסי נהרג, תוצאה דומה הושגה בשני קרבות נוספים. הצבא הפרסי איבד את אומץ ליבו ונסוג מוכה משדה הקרב.
תוצאות הקרב
הניצחון הביזנטי שלא היה מוחלט ומבלי שכוחות הצבא הפרסי הושמדו, הספיק לשבור את רוח הלחימה של הצבא הפרסי שברח משדה הקרב, ואיפשר להרקליוס להתקיף לכבוש ולשדוד ארמון כוסרו, ולגרום למנוסתו של המלך הפרסי לעיר בירתו קטסיפון. בהגיעו אליה הודח ונרצח על ידי בנו קבאד השני. קבאד, שמיד עם עלותו לשלטון, רצח את שמונה-עשר אחיו, פתח מיד במשא ומתן עם הביזנטים, וחתם עימם על הסכם שלום שהחזיר לביזנטים שטחים שאבדו להם במהלך המלחמה, ושחרר שבויים וחפצי קודש. לאחר מכן נסוגו הביזנטים מפרס.
מדליית פרנק מאלינה לאסטרונאוטיקה
מדליית פרנק מאלינה לאסטרונאוטיקה (The Frank J. Malina Astronautics Medal) מוענקת מאז 1986 מדי שנה לדמות חינוכית בולטת שהפגינה מצוינות יוצאת דופן בקידום לימוד מדעי החלל והאסטרונאוטיקה. המדליה מוענקת מטעם הפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה והמכון האמריקני לאווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה. המדליה קרויה על שם פרנק מאלינה, מחלוצי הטילאות בארצות הברית.
קישורים חיצוניים
זוכי המדליה
כדוריד שדה
כדוריד שדה (באנגלית: Field handball; ידוע גם בשם outdoor handball או grass handball) היה דומה למה שכיום מכונה כדוריד ושוחק באולימפיאדת ברלין 1936.
הספורט משוחק על מגרש דשא (בדומה למגרש כדורגל) באורך של בין 90 ל-110 מטר, ורוחב של 55 עד 65 מטר. למגרש יש שני קווים מקבילים שמרחקם הוא 35 מטר מקו השער, המחלק את המגרש ל־3 חלקים; לכל חלק במגרש יכולים להיות עד 6 שחקנים של כל קבוצה. אזור השער הוא קו חצי עיגולי ברדיוס של 13 מטר, וסימן העונשין במרחק 14 מטרים מהשער. רוחב השער הוא 7.32 מטרים וגובהו 2.44 מטרים.
המשחק משוחק עם אותו הכדור כמו של הכדוריד המקורה על ידי שתי קבוצות של 11 שחקנים (בתוספת 2 שחקני חילוף) והמשחק מתחלק לשתי מחציות שכל אחת מהם היא 30 דקות (60 דקות בסך הכל).
ענף הכדוריד התפתח וגדל בפופולריות והחליף את כדוריד השדה, וכתוצאה מזה אליפות העולם בכדוריד שדה התקיימה בשנת 1966 בפעם האחרונה.
הזמנה לשקט
הזמנה לשקט היא תערוכה בינלאומית בנושא לקות שמיעה ומוגבלויות. מטרת התערוכה היא העלאת המודעות לגבי חייהם של החרשים ובעלי לקוית שמיעה, על ידי הדמיה של התמודדות בחיי היומיום ללא חוש השמיעה. מלבד התערוכה, "הזמנה לשקט " כמו "דיאלוג בחשכה" העוסק בעוורים הוא גם עסק חברתי יוצר מקומות עבודה עבור בעלי לקות שמיעה רחבי העולם. בשנת 2004 נפתחה תערוכה גם בישראל, במוזיאון הילדים בחולון.
היסטוריה
הוגי הרעיון הוא ד"ר אנדריאס היינקה הוגה "דיאלוג בחשיכה" והגב' ארנה כהן. בשנת 2003 נחנכה התערוכה הראשונה בפריז במוזיאון המדע לה וילט. תערוכה זו קצרה שבחים רבים בקרב מבקריה והוכתרה כתערוכה המוצלחת ביותר מזה 20 השנה האחרונות במוזיאון לה וילט.
התערוכה
המסלול הוא בהדרכת מדריכים חירשים, במהלכו מרכיבים המשתתפים אוזניות המעמעמות כמעט לחלוטין את יכולת השמיעה. נאסר עליהם לשוחח זה עם זה, אלא באמצעות תנועות ידיים, הבעות פנים ומחוות גופניות. במהלך התערוכה מודרכים המשתתפים בפעילויות במספר חדרים ומתקשרים ללא מילים עם המדריך ושאר חברי הקבוצה. הפעילויות ברובן הן שגרתיות - תחרות קבוצות של משחק הזיכרון, הצגת רגש בצורת פנטומימה, רכישת מזון ושתייה ועוד. במוזיאון הילדים בחולון, ניתנת למשתתפים האפשרות לשאול את המדריך או המדריכה אודות חייו האישיים באמצעות מתורגמן לשפת הסימנים בסוף המסלול.
אנדי דילור
אנדי דילור (בערבית: أندي ديلور, בצרפתית: Andy Delort; נולד ב-9 באוקטובר 1991) הוא כדורגלן אלג'יראי-צרפתי, המשחק כחלוץ במועדון הכדורגל נאנט מהליג 1 בהשאלה מניס ובנבחרת אלג'יריה.
דילור שיחק בעבר בנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 20, ואף ייצג את צרפת עם נבחרת כדורגל החופים שלה. אך הוא לא שיחק בנבחרת הבוגרת והוא בחר לייצג את נבחרת אלג'יריה. בעונת 2013/2014 נבחר דילור לנבחרת העונה של הליג 2, ליגת המשנה בצרפת, כששיחק במועדון הכדורגל של טור. כמו כן באותה עונה הוא זכה בתואר מלך השערים של הליג 2.
קריירה מוקדמת
דילור נולד בעיר סט שבחבל אוקסיטיניה שבדרום צרפת, לאב צרפתי, ולאם צרפתית-אלג'יראית. הוא התחיל את הקריירה שלו במועדון הנוער סט 34 FC. ב-2008 הצטרף דילור לאז'אקסיו אך לא זכה להופיע בקבוצה הבוגרת אף על פי שהרשים בקבוצה הצעירה של אז'אקסיו עד גיל 19. בקיץ של אותה שנה הוא עורר עניין אצל בורדו ובורוסיה דורטמונד. לאחר שנבחן בבורוסיה דורטמונד, יחד עם מריו גצה ושינג'י קגאווה, דורטמונד אף הציעה לו חוזה, אך הוא דחה את ההצעה בטענה שמדובר בזינוק מהיר מדי ובמקום זאת בחר להצטרף לנים אולימפיק מהליג 2.
דילור ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נים ב-30 באוגוסט 2009 כשנכנס כמחליף בדקה ה-53 מול מץ. אך במהלך העונה הוא לא זכה לקרדיט רב בקבוצה הראשונה, ועלה כמחליף רק 3 פעמים.
אז'אקסיו והשאלה למץ
ביוני 2010 שב דילור לאז'אקסיו המועדון בו הוא עלה לבוגרים לראשונה, ששיחק באותה תקופה בליג 2. את שעריו הראשונים בכדורגל המקצועני כבש דילור ב-15 בספטמבר 2010 במשחק מול לה האבר במסגרת גביע הליגה הצרפתי, ובנובמבר של אותה שנה כבש דילור גם במסגרת הגביע הצרפתי. אך רק במהלך חודש דצמבר הגיעו שערי הבכורה שלו בליגה, שערים שתרמו לניצחונות על אנז'ה ו-FC איסטרה. מה שהוביל את אז'אקסיו להחתים את דילור על החוזה המקצועני הראשון שלו ל-3.5 שנים בינואר 2011. ב-11 במרץ 2011, דילור היה שותף בקטטה המונית כאשר הוחלף במשחק מול נאנט. כתוצאה מהתקרית, מספר שחקנים נענשו בהשעיה, ביניהם דילור וחברו לקבוצה קרל מדג'אני שנענשו בהרחקה מארבעה משחקים. לאחר ההרחקה שב דילור לשחק, ובסוף העונה הוא עלה יחד עם המועדון לליג 1 לאחר שזה סיים במקום השני בליגה.
בעונת 2011/2012 בליג 1 לא הצליח דילור להשתלב, וב-31 בינואר 2012, הושאל למץ מהליג 2 בהסכם השאלה עד לסיום העונה. שם כבש שער אחד ב-13 הופעות.
לקראת עונת 2012/2013 חזר דילור לאז'אקסיו, ואף כבש את שער הליגה הראשון שלו בליג 1 ב-27 באפריל 2013 בניצחון 2–1 על מונפלייה HSC. באותה עונה רשם דילור 16 הופעות בליג 1. בנוסף הוא כבש 12 שערים ב-16 הופעות בקבוצת המילואים של המועדון.
טור
בקיץ 2013, חתם דילור בקבוצת טור מהליג 2, עונת 2013/2014 הייתה עונת פריצה מבחינת דילור, כשסיים כמלך השערים של הליג 2 עם 24 כאלה ב-36 הופעות. כמו כן, הוא נבחר לנבחרת העונה בליג 2 והגיע שני במירוץ על התואר לשחקן העונה בליגה.
ויגאן אתלטיק
העונה המוצלחת במדי טור גרמה לסקאוטים מרחבי היבשת להביע עניין בדילור. ביום האחרון של חלון ההעברות של קיץ 2014, החתימה אותו ויגאן את'לטיק מליגת הצ'מפיונשיפ האנגלית, תמורת כ-3 מיליון ליש"ט, והוא קיבל את החולצה מספר 49. העונה בצ'מפיונשיפ לא הייתה מוצלחת עבור דילור, הוא הופיע ב-11 משחקים בלבד ולא כבש באף אחד מהם, בראיון לאתר "האט טריק " הודה כי המעבר מצרפת לאנגליה היה קשה משציפה, ושהוא לא הצליח להסתגל.
חזרה לטור בהשאלה
לאחר שלא הצליח להשתלב באנגליה, בתום מועד ההעברות של ינואר 2015 הצטרף דילור מחדש לטור בהשאלה עד סוף העונה. כאשר במהלך זה ויתר דילור על 50% משכרו על מנת להשיג שוב דקות משחק. ובשארית העונה בטור דילור הופיע ב-14 משחקים וכבש 2 שערים.
קן
בסיום עונת ההשאלה נמכר דילור למועדון הצרפתי סטאד מאלרב קן מהליג 1. כבר בהופעת הבכורה שלו בקן, הוא כבש את שערו הראשון בניצחון 1–0 על אולימפיק מרסיי ב-8 באוגוסט 2015. גם שארית העונה הייתה מוצלחת מבחינתו כשהוא הופיע ב-36 משחקים וכבש 12 שערים. אך בתחילת העונה שלאחר מכן, דילור סירב להשתתף באימונים בעקבות סאגת העברה ממושכת לקבוצת טיגרס UANL מליגת העל המקסיקנית.
טיגרס UANL
ב-2 בספטמבר 2016 הוכרזה רשמית העברתו של דילור לטיגרס. ודילור הפך לשחקן הצרפתי השני שמצטרף לקבוצה אחרי אנדרה פייר ז'יניאק. הוא חתם על חוזה לארבע שנים, בעוד שדמי ההעברה ששולמו לקן מוערכים בכ-8.5 מיליון יורו. ב-22 באוקטובר 2016 הוא כבש את שערו הראשון בליגה המקסיקנית, בניצחון 3–1 על אוניברסידד נסיונל, באצטדיון אולימפיקו אוניברסיטריו. אך הוא בילה פחות מחצי שנה במועדון, לפני שחזר לצרפת כדי להצטרף לטולוז, במהלכה הופיע ב-14 משחקים וכבש 3 שערים.
טולוז
ב-26 בינואר 2017, חזר דילור לצרפת, כשחתם בשורות טולוז מהליג 1 על חוזה לארבע שנים, כשזאת שילמה עבורו כ-6 מיליון יורו לטיגרס המקסיקנית. גם בטולוז כבש דילור כבר במשחק הבכורה שלו שהסתיים בניצחון 4–0 על אנז'ה. דילור הבקיע גם בשני המשחקים הבאים נגד פ.צ לוריאן ו-SC באסטיה, וסייע למועדון לסיים במקום ה-10 בסיום העונה. גם את עונת 2017/2018, העביר דילור בטולוז, אך העונה הייתה פחות מוצלחת עבור המועדון שסיים במקום ה-18 בליגה שהוביל לפלייאוף נגד הירידה לליג 2, בסיומו הצליח המועדון לשרוד בליגה הראשונה. ובסך הכל בעונה וחצי בטולוז, דילור הופיע ב-47 משחקים וכבש 10 שערים.
מונפלייה
ב-24 ביולי 2018, הושאל דילור למונפלייה HSC עד סוף עונת 2018/2019 עם אופציה לרכישה. עונת 2018/2019 הייתה מוצלחת מאוד עבור דילור. מונפלייה סיימה במקום ה-6 בליגה כשדילור השתתף ב-36 משחקים וסיים כמלך שערי הקבוצה עם 14 שערים שהציבו אותו גם במקום ה-8 בטבלת מלך השערים של הליגה בסיום העונה. ומספר שבועות לאחר סיום העונה ב-12 ביוני 2019, מימשה מונפלייה את סעיף הרכישה שלו. גם עונת 2019/2020 הייתה מוצלחת עבור דילור כשהוא הופיע ב-26 משחקים וכבש 9 שערים. בעונה שלאחר מכן עונת 2020/2021 שיפר דילור את מספריו כאשר כבש 15 שערים ב-30 הופעות בליגה, להם הוסיף 4 שערים נוספים בגביע. אך מונפלייה סיימה רק במקום ה-8 והמאכזב מבחינתה. את עונת 2021/2022 פתח דילור במונפלייה, ואף כבש שני שערים ב-3 המחזורים הראשונים, אך ב-28 באוגוסט 2021 חתם דילור על חוזה ל-4 שנים בניס ועבר אליה.
ניס
עונת הבכורה של דילור בניס הייתה חלומית, הוא כבש 16 שערים ב-32 הופעות בליגה, הוביל את ניס לגמר הגביע שם הפסידה לנאנט, והצליח במו רגליו במחזור הסיום של העונה לתת לניס את הכרטיס לליגה האזורית לאחר שכבש שלושער בתוך 7 דקות והחזיר את ניס מפיגור 0–2 לניצחון 3–2 על ריימס. בעונה השנייה של דילור בניס הוא כבש 7 שערים ב-18 הופעות ובחלון ההעברות של ינואר הושאל לנאנט.
נאנט
ב-30 בינואר 2023 לקראת תום חלון ההעברות הושאל דילור לנאנט בחוזה השאלה ל-6 חודשים עם התחייבות לרכישה בסיום ההשאלה. את שער הבכורה שלו במועדון כבש דילור בפנדל במשחק רבע גמר הגביע הצרפתי שהתקיים ב-1 במרץ 2023, ואף השלים צמד בניצחון של נאנט 2–1 על לאנס.
קריירה בינלאומית
בשנת 2011 זומן דילור לנבחרת צרפת עד גיל 20 למשחק מול נבחרת ארצות הברית שנערך ב-17 במאי 2011. לאחר מכן הוא זומן לנבחרת גם לטורניר טולון 2011 שנערך בחודש יוני, אך הוא נפצע ולכן לא הגיע לבסוף.
אימו של דילור היא ממוצא אלג'יראי, ודילור הביע עניין לייצג את נבחרת אלג'יריה בכדורגל באפריל 2019. וב-13 ביוני 2019, הכריזה נבחרת אלג'יריה על זימונו של דילור לסגל הנבחרת לקראת טורניר גביע אפריקה לאומות.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הוא ערך ב-16 ביוני 2019 במשחק ידידות נגד נבחרת מאלי שנערך בדוחה שבקטר. הוא נכנס בדקה ה-75 במקום יאסין אבראהימי וכבש את שער הניצחון כעבור 5 דקות בניצחון 3 –2. וב-19 ביולי הוא זכה יחד עם נבחרת אלג'יריה בגביע אפריקה לאומות לאחר שהופיע ב-5 משחקים במהלך הטורניר.
מועדונים
מעודכן ל-29 באפריל 2023
נבחרת
מעודכן ל-27 במרץ 2023
מועדונים
טיגרס UANL
כיסוי עיניים
כיסוי עיניים הוא אביזר העשוי חומר רך ואטום לאור, בדרך כלל בד צפוף, המונח על-גבי העיניים העצומות של האדם העוטה אותו, כדי לכסות את העיניים ובכך למנוע ממנו מלראות. לאחר שהונח, יש לעגן אותו למקומו, כדי למנוע ממנו מלפול, באמצעות שרכים המקיפים את האוזניים, הדבקה לעור הפנים או קשירתו על העורף.
שימושים
בכיסויי עיניים ניתן להשתמש ליישומים שונים:
סמליות
כיסוי עיניים הוא סמל רב עוצמה לאלוהות במיתולוגיה מאז המאה ה-15. על פי החוק, הוא נתפס כחלק מהפרסוניפיקציה של גברת הצדק, ומטרתו לייצג אובייקטיביות ללא משוא פנים.
כיסוי העיניים מופיע כסמל גם בקלפי טארוט. הוא יכול לשמש כמייצגם של תמות הקורבן, הכחשה, התנגדות לבהירות, או זווית ראייה מוגבלת. הוא מלווה לעיתים קרובות בתמות של יושר ואמת הנעשית תוך כדי תשלום מחיר מדובריה. כמו כן, כיסוי העיניים יכול לסמל את הדיכוטומיה בין המודע ללא מודע; כך הכיסוי מייצג קיפאון ותודעה נמוכה, בעוד שהסרתו מייצגת התעוררות או לידה מחדש.
אנוסוגנוסיה
אנוסוגנוסיה (באנגלית: Anosognosia, מיוונית: ἀ- a-, חוסר, νόσος, nosos, מחלה, ו-γνῶσις gnōsis, מודעות) היא מצב שבו אדם שעבר פגיעה מוחית מכחיש את קיומה של הפגיעה ואת השלכותיה התפקודיים. לרוב מדובר בפגיעה באונה הקודקודית בהמיספרה הימנית של המוח. מצב זה מתייחס בעיקר להכחשת עצם קיומו של ליקוי קוגניטיבי, תפקודי או גופני עד כדי סתירה לוגית בין המציאות האובייקטיבית לבין תפיסתו של הלוקה בתופעה. המונח אנוסוגנוסיה הוטבע בשנת 1914 על ידי הנוירולוג ז'וזף בבינסקי.
מקורות והתפתחות ההגדרה
בתחילה, בבינסקי תיאר תופעה קלינית בה מטופלים עם המיפלגיה, כתוצאה מאירוע מוחי בהמיספרה הימנית של המוח, הכחישו שישנה בעיה עם ידם או רגלם השמאלית. תופעה זו כונתה "אנוסוגנוסיה להמיפלגיה". על אף שבמקור מושג האנוסוגנוסיה שימש לתיאור חוסר מודעות בהמיפלגיה כיום משתמשים במושג בצורה רחבה יותר לתיאור חוסר מודעות למגוון מצבים פסיכונוירולוגים. אנטון תיאר תופעה בה מטופלים עם פגיעה באונה האוקסיפיטלית, אשר היו עיוורים לגמרי, לא היו מודעים למוגבלות בראייתם ולא יכלו לדווח על מוגבלות זו בצורה מילולית, דבר שכונה "סינדרום אנטון". אנוסוגנוסיה נמצאה גם אצל מטופלים במצבי אפאזיה שונים, מחלת הנטינגטון, פרקינסון, אלצהיימר, דמנציה, ופגיעות מוחיות טראומטיות. אדם עם אנוסאגנוסיה יכול להיות לא מודע לרכיב מסוים בנכות שלו, בעוד שהוא מודע לשאר השפעות הפגיעה. נמצא שאדם עם אנוסוגנוסיה שאינו מודע לנכות הגופנית שלו, לרוב לא יהיה מודע גם לירידה ביכולות הקוגניטיביות שלו.
כיצד נוצרת התופעה
אנוסוגנוסיה שכיחה בפגיעות מוחיות שונות, לרבות שבץ ופגיעה מוחית טראומטית (TBI). עם זאת, נראה כי מצב זה עלול להופיע יחד עם כמעט כל ליקוי נוירולוגי. יתרה מכך, אנוסוגנוסיה מזוהה יותר עם פגיעה בהמיספרה הימנית של המוח. נראה כי התופעה נגרמת כתוצאה מפגיעה בתהליכים נוירו-קוגניטיביים המעורבים באינטגרציה של עיבוד מידע חושי. ניתן לומר כי הזנחת צד (נגלקט), היא מופע פרטי חמור של התופעה בו לרוב ישנה פגיעה בהמיספרה הלא דומיננטית של האדם (לרוב המיספרה ימנית) והוא אינו מודע לאיבריו וממילא לשדה הראיה וכל המתרחש בצד מסוים של גופו (בהתאמה בדרך כלל בצד שמאל). קיימות מספר השערות שונות למיקום הפגיעה שמובילה לתופעה. בין היתר הוצע שאנוסוגנוסיה מתרחשת בגלל פגיעה באונה האינסולרית הימנית. בנוסף, ייתכן ופגיעה במערכות עירור ודיכוי אשר לוקחות חלק בהכחשה מעורבות גם הן ביצירת אנוסוגנוסיה.
אוכלוסיות נוספות
אף על פי שאנוסוגנוסיה מתארת לרוב בעלי פגיעה מוחית, לעיתים משמש מושג זה לתיאור חוסר מודעות בקרב בעלי הפרעות פסיכיאטריות שונות. חולי אנורקסיה אינם חווים את מצבם כמחלה נפשית. בנוסף, קיים מתאם בין אנוסוגנוסיה במחלת הסכיזופרניה לבין נזק באונה המצחית. אף משערים שאנוסוגנוסיה היא אחד הגורמים העיקריים לחוסר היענות לטיפול תרופתי (Compliance) באוכלוסיות הסובלות מסכיזופרניה והפרעה דו־קוטבית.
שכיחות
תופעה זו נמצאה ב-10-17% באוכלוסיות עם ליקויים מוטורים אך קיימת מחלוקת בנוגע להיקף התופעה משום שרבים מהלוקים בה לא יפנו לטיפול אם לא התגלה מצב זה בזמן השיקום מפני חוסר המודעות שלהם וממילא לא יאובחנו.
טיפול וגישות טיפוליות
נראה כי רוב מקרי האנוסוגנוסיה עוברים עם הזמן, אך לעיתים מצב זה עלול להיות ממושך. לרוב, כאשר התופעה נמשכת לאורך זמן, משתמשים פסיכולוגים בטכניקות טיפול קוגניטיביות, כמו CBT. הטיפול מסייע למטופלים להגביר את מודעותם ולשפר את תפקודם. דרך טיפול נוספת היא הגברת התובנה באמצעות עימות בין המציאות לבין תפיסתו. למשל, המטופל נשאל על רמת תפקודו (הקוגניטיבית או המוטורית) ולאחר מכן ניתנת לו מטלה בתחום. לבסוף נעשה עימות בין תפיסותיו לבין יכולותיו בפועל.
אנוסוגנוסיה מקשה על שיקום המטופלים, הן מפני שהם אינם פונים לטיפול רפואי והן מפני שהם חסרי מוטיבציה לשיקום כי אין להם מודעות למוגבלותם. גם כאשר הם מגיעים לטיפול, הם אינם רואים צורך להשקיע מאמץ ולשאת את הקשיים הנלווים להליך השיקום, עקב חוסר המודעות. בשלבים האקוטיים לא ניתן לעשות הרבה כדי לשפר את המודעות אך חשוב לייצר עם מטופלים אלו קשר טיפולי חיובי על מנת להפחית את התסכול והבלבול של הסובלים ממצב זה. בגלל השוני בחומרת המצב בזמנים שונים לא פותחה שיטת טיפול ספציפית לתופעה.
אבחון: הכחשה או לא?
מטפלים עשויים לזהות אנוסאגנוסיה בעזרת תצפית על מטלה שמבצע המטופל בו הוא מפגין חוסר מודעות למוגבלות מוטורית. אך בדרך זו ניתן לזהות אנוסוגנוסיה רק למוגבלות מוטורית ולא קוגניטיבית. על מנת לזהות אנוסוגנוסיה לליקויים קוגניטיביים פותחו שאלונים שונים. בין היתר ניתן לראות את "שאלון אנוסוגנוסיה" הבוחן את התופעה בצורה כללית וכן שאלונים שפותחו לאורך השנים לאוכלוסיות ספציפיות, למשל אלצהיימר. בנוסף פותחו שאלונים המבחינים בין אנוסוגנוסיה והכחשה.
אנוסוגנוסיה והכחשה הן שתי תופעות דומות בכך ששתיהן מציגות דפוס של חוסר מודעות למציאות. אולם, הכחשה היא מנגנון הגנה שמתפתח כתוצאה מדרך התמודדות פסיכולוגית של האדם, ואילו אנוסוגנוסיה נוצרת כתוצאה מפגיעה פיזיולוגית. הבדל נוסף הוא שאנוסוגנוסיה מוגבלת לאי הכרה מוחלטת של המטופל למצבו, בעוד שהכחשה מתייחסת פחות לעצם קיומו של הליקוי ויותר להשלכות הנוכחיות או העתידיות שלו (במצבים פתולוגיים חמורים קיימת הכחשה מוחלטת למצב גם בהכחשה על רקע פסיכוגני). בעוד שחשיפה לסתירה הלוגית של האנוסוגנוסיה מתקבלת על ידי החולה באדישות אופיינית; הרי שבמצבי הכחשה פסיכוגנית, החשיפה למציאות נתקלת בהתנגדות ועליה במצבים פסיכופתולוגים לרבות חרדה, דיכאון וכעס על עצם החשיפה. הבדל זה משמש גם לאבחנה מבדלת בין שני סוגי ההכחשה. לבסוף, אנוסוגנוסיה נוטה לעיתים להיעלם עם התקדמות ההחלמה הספונטנית לאחר פגיעה נרכשת, בדומה לתופעת ההתעלמות המרחבית (נגלקט) המהווה במידת מה מקרה פרטי של הכחשה אורגנית.
אליפות ישראל בהיאבקות חופים
אליפות ישראל בהיאבקות חופים, היא תחרות ספורטיבית בהיאבקות בסגנון חופשי, החשובה ביותר בישראל בענף זה, לנשים ולגברים הנערכת בישראל משנת 2021. האליפות נערכת תחת "איגוד ההיאבקות בישראל". מתאבק אשר זוכה באליפות מקבל אישור להשתתף באליפות אירופה ובאליפות העולם. באליפות ישראל יכולים להשתתף נערות מגיל 15 ונערים מגיל 16.
משפט בליכפלדט
משפט בליכפלדט הוא משפט מתמטי בגיאומטריה של מספרים, הקובע שבהינתן קבוצה חסומה בעלת שטח A במישור האוקלידי, ניתן להזיזה כך שהיא תכלול בתוכה לפחות נקודות סריג. באופן שקול, הקבוצה מכילה לפחות נקודות אשר הקואורדינטות שלהן שונות זו מזו בוקטור שלם. המשפט תקף גם לסריגים לא ריבועיים ובממד גבוה יותר, וניתן לפרש אותו כגרסה רציפה של עקרון שובך היונים. הוא נקרא על שם המתמטיקאי הדני-אמריקאי הנס פרדריק בליכפלדט, אשר פרסם אותו ב-1914. מקורות מסוימים מכנים את המשפט עקרון בליכפלדט או למת בליכפלדט.
ניסוח והוכחה
הרעיון הבסיסי של ההוכחה הוא לחתוך את S לחתיכות על פי הריבועים של הסריג, ואז להזיז את כל אחת מהחתיכות הללו בוקטור שלם כך שהיא תימצא בתוך ריבוע היחידה אשר ראשית הצירים היא הפינה הימנית התחתונה שלו. ההזזה הזו עשויה לגרום לנקודות מסוימות להיות מכוסות יותר מפעם אחת, אך אם מחשבים את סכום השטחים של האזורים השונים תוך כדי שקלול הריבוי שלהם, אז השטח הכולל של הקבוצה נשאר ללא שינוי, ושווה ל-A. כדי להוכיח את המשפט, מספיק להוכיח שיש נקודה עם ריבוי n. לשם כך, נניח בשלילה שכל נקודות ריבוע היחידה הן בעלות ריבוי של לכל היותר n-1. אם זה כך, פירוש הדבר הוא ששטח הקבוצה הוא לכל היותר n-1, פחות מ-A. לפיכך, נקודה כלשהי p בריבוע היחידה חייבת להיות מכוסה בריבוי של לפחות n. הזזה שתיקח את p לראשית תיקח גם את n הנקודות של S שכיסו את p לנקודות שלמות (נקודות סריג), וזה מה שנדרש.
באופן כללי יותר, המשפט תקף לקבוצות d-ממדיות S, עם נפח d ממדי A, ולסריג d-ממדי שרירותי \Lambda. בדיוק כשם שסריג היחידה הריבועי מחלק את המישור לריבועי יחידה, סריג שרירותי מחלק את המרחב לתחומים יסודיים (הנקראים מקבילונים יסודיים) עם התכונה שכל אחד מהתחומים האלו ניתן להזזה אל כל אחד מהאחרים על ידי חיבור של וקטור שלם. אם L הוא הנפח ה-d-ממדי של המקבילון היסודי, אז משפט בליכפלדט קובע ש-S ניתנת להזזה כך שהיא תכלול לפחות נקודות של \Lambda.
למת מינקובסקי
למת מינקובסקי, שהוכחה מוקדם יותר בהשוואה למשפט בליכפלדט (על ידי הרמן מינקובסקי), קובעת שכל קבוצה קמורה במישור בעלת סימטריה ביחס לראשית, עם שטח גדול מארבע (או קבוצה קומפקטית סימטרית עם שטח שווה בדיוק לארבע) מכילה נקודת סריג שונה מאפס. באופן כללי יותר, קבוצה בעלת סימטריה מרכזית ביחס לראשית ובעלת נפח גדול מ-2^d L, מכילה נקודת סריג שונה מאפס.
אף על פי שהוכחתו המקורית של מינקובסקי הייתה שונה, בעזרת משפט בליכפלדט ניתן לתת הוכחה קלה ללמת מינקובסקי. תהי X כל קבוצה קמורה בעלת סימטריה מרכזית עם נפח גדול מ-2^d L. נשנה את קנה המידה של הצורה בפקטור שניים בכל הכיוונים כדי לקבל קבוצה שנסמנה שהיא בעלת נפח גדול מ-L. לפי משפט בליכפלדט, מכילה לפחות שתי נקודות p ו-q אשר הפרש הקואורדינטות שלהן שייך לסריג (כלומר, הוא וקטור שלם). אם נהפוך על פניו את טיעון הכיווץ, אז 2p ו-2q שייכים ל-X. מהסימטריה המרכזית נובע ש--2q שייך גם ל-X, ומקמירות הקבוצה X נובע שכל מיתר המחבר שתי נקודות בקבוצה מוכל בה במלואו. כיוון שכך, אמצע המיתר המחבר את 2p עם -2q משתייך ל-X. אבל אמצע מיתר זה הוא הנקודה, ועל פי הגדרת p ו-q (שקיומן נובע ממשפט בליכפלדט), זוהי נקודת סריג.
יישומים אחרים
יישומים רבים של משפט בליכפלדט, כגון השימוש בו להוכחת למת מינקובסקי, חותרים למציאת נקודת סריג שונה מאפס בעבור קבוצה גדולה מספיק, אך כזאת שאינה קמורה. בהוכחת למת מינקובסקי, קשר המפתח בין הקבוצות X ו- אשר גורם להוכחה כולה לעבוד הוא העובדה שכל ההפרשים בין זוגות של נקודות (כלומר ההפרשים בין הווקטורים המתאימים לנקודות) ב- משתייכים ל-X. אף על פי כן, בעבור קבוצה X שאינה קמורה, ייתכן מצב בו ההפרש בין זוג נקודות של אינו שייך X, מה שהופך את הטכניקה של הוכחת למת מינקובסקי ללא שמישה. ניתן במקום זאת למצוא את תת-הקבוצה הקמורה והסימטרית ביחס לראשית הגדולה ביותר K\subset X, ואז להפעיל את בלמת מינקובסקי לגבי K, או באופן שקול להשתמש במשפט בליכפלדט לגבי. אף על פי כן, במקרים רבים לקבוצה לא קמורה X יש תת-קבוצה Y\subset X שהיא גדולה יותר מ-, אשר כל ההפרשים בין זוגות נקודות שלה שייכים ל-X. כאשר זה המקרה, גודלה הרב יותר של Y בהשוואה ל- מוביל לחסמים טובים יותר לגבי השאלה כמה גדולה צריכה להיות הקבוצה X כדי להבטיח שהיא תכיל נקודת סריג.
בעבור תחום כוכבי סימטרי ביחס לראשית, ניתן להיעזר בחשבון הווריאציות, כדי למצוא את הקבוצה הגדולה ביותר X' אשר כל ההפרשים בין נקודות שלה שייכים ל-X. יישום מעניין אחד של הטכניקות הללו הוא לבעיה של קירובים דיופנטיים סימולטניים, שנוגעת לשאלה איך לקרב קבוצה של מספרים אי-רציונליים על ידי מספרים רציונליים שלכולם יש מכנה זהה.
הכללות
משפטים אנלוגיים למשפט בליכפלדט הוכחו עבור מבנים גאומטריים אחרים מסריגים, ומראים שתחומים גדולים מספיק מכילים נקודות מהמבנים גם במקרים אלו. אלו כוללים משפטים עבור חבורות פוקסיות, ועבור ריצופים ארכימדיים.
יואן דרגלינה
יואן דרגלינה (ברומנית: Ioan Drăgălina; 16 בדצמבר 1860 - 9 בנובמבר 1916) איש צבא רומני, מפקד הארמייה הרומנית הראשונה במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה
דרגלינה נולד בקאראנסבש, בבאנאט, באותן ימים חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. אביו, אלכסנדרו דרגלינה, שירת בצבא האוסטרו-הונגרי כקצין ומהנדס, אך ב-1859 התפטר ועבר יחד עם רעייתו, מרתה לאזארוני, את הגבול לרומניה, שם מונה להיות סטרוסטה (תפקיד אדמיניסטרטיבי) ברמניקו ולצ'אה. לקראת הלידה העדיפה מרתה לשוב אל בית הוריה, שם נולד יואן, הבן הבכור, הראשון מבין 4 אחים.
יואן למד בבית הספר לקדטים של טימישוארה והמשיך לאקדמיה הצבאית של וינה ובדומה לאביו, למד במקביל הנדסה. בגיל 26 התחתן עם אלנה ג'יורג'יקה ושנה מאוחר יותר התפטר מהצבא האוסטרו-הונגרי ועבר אל הצבא הרומני, אליו התקבל בדרגת סגן משנה. הוא התקדם בסולם הדרגות בהתמדה וכך גם התרחבה משפחתו - היו לו שני בנים ו-4 בנות.
ב-1908 מונה למפקד בית הספר הצבאי לחיל רגלים ובאפריל 1911 הועלה לדרגת קולונל וקיבל את הפיקוד על רגימנט 34, קונסטנצה. ב-1915 הועלה לדרגת גנרל בריגדיר ועסק בביצור עמק הפראחובה. עם תחילת מעורבות רומניה במלחמת העולם הראשונה קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה הראשונה של חיל רגלים שהייתה מוצבת בדרובטה-טורנו סברין ולחמה באורשובה ובעמק נחל הצ'רנה. עם תחילת הלחימה יחידתו יצאה לכבוש את הפסגות השולטות והצלחתה בכך איפשרה לה לעמוד מול מתקפת הנגד של מעצמות המרכז עד אוקטובר. באוקטובר הועלה דרגלינה לתפקיד מפקד הארמייה הראשונה ונדרש לנסות לעצור את מתקפת האויב דרך עמק נחל הז'יו. הוא יצא לבדוק את המצב בשטח במכונית ובה נהגו ועוד שני קצינים. במהלך סיורו נפתחה על המכונית אש מקלע וכדור דום-דום ריסק את זרועו לפני שהמכונית הצליחה להימלט משטח האש. פצעו נוקה ונחבש והוא הועבר לטיפול לקראיובה ושם הרופא המליץ לקטוע את היד והגנרל הסכים, אך מברק שהגיע מהמטה הראשי הורה על העברתו הדחופה לבוקרשט. הוא הועבר לשם, אך המנתח הראשי היה בעיר אחרת וממלא מקומו הסתפק בניקוי הפצע והוצאת הכדור וקיבע את היד בגבס. עם הגעת המנתח, ארבעה ימים לאחר הפציעה, קטעו את ידו ומצבו השתפר, אך כעבור עוד ארבעה ימים הסתבר שהזיהום התפשט, חומו עלה והוא מת.
כריסטופר אנקונקו
כריסטופר אלאן אנקונקו (בצרפתית: Christopher Alan Nkunku; נולד ב-14 בנובמבר 1997) הוא כדורגלן צרפתי, המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בצ'לסי מהפרמייר ליג ובנבחרת צרפת. אנקונקו הוא בוגר האקדמיה של פריז סן ז'רמן וערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בדצמבר 2015. הוא רשם עבורם 78 הופעות וזכה בשלושה תוארי ליגה 1, קופה דה פראנס פעמיים וקופה דה לה ליג פעמיים. אנקונקו הצטרף ל-RB לייפציג הגרמנית ביולי 2019, איתה זכה בפרס שחקן העונה בבונדסליגה וב-DFB-Pokal בעונת 2021–22.
אנקונקו ייצג את צרפת במספר רמות בינלאומיות לנוער, לפני שערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במרץ 2022.
קריירת מועדונים
אנקונקו עשה את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ב-8 בדצמבר 2015 במשחק ליגת האלופות נגד שחטאר דונצק כשעלה בתור מחליף בדקה ה-87 בניצחון 0–2. הוא כבש את שער הבכורה שלו בניצחון 0–1 נגד בסטיה בגביע הצרפתי ב-7 בינואר 2017.
ב-17 ביולי 2019, חתם לחמש שנים ב-ר.ב. לייפציג.
בינואר 2023 חתם לשש שנים בצ'לסי.
קריירת נבחרות
אנקונקו נולד בצרפת והוא ממוצא קונגולזי. שיחק בכל הנבחרות הצעירות של צרפת.
ב-25 במרץ 2022 ערך הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת של צרפת נגד נבחרת דרום אפריקה.
נכלל בסגל נבחרת צרפת בטורניר מונדיאל 2022, אולם נגרע מהסגל מספר ימים לפני פתיחת הטורניר בשל פציעה.
קבוצתיים
'''ר.ב. לייפציג'''
קרימינולוגיה קלינית
קרימינולוגיה קלינית (באנגלית: Clinical Criminology) היא מקצוע מתחום הקרימינולוגיה השייך למקצועות הבריאות, ומתמקד באבחון, טיפול וייעוץ לאנשים עם הפרעה נפשית והתנהגות עבריינית.
הקרימינולוגיה הקלינית פותחה לראשונה לפני כ-30 שנה על ידי פרופ' פטר סילפן, פסיכיאטר משפטי אשר עמד בראש המרכז לבריאות הנפש (מב"ן) של שירות בתי הסוהר, ונוכח לגלות כי קיים מחסור באנשי טיפול באוכלוסיות הקשות ביותר של פגועי נפש, בעלי סטיות מיניות ואנשים אלימים באופן כללי. הקרימינולוגיה הקלינית מבוססת בעיקרה על עקרונות הפסיכולוגיה הפורנזית ("פסיכולוגיה משפטית") והיא ממוקדת בטיפול בגורמים הקשים ביותר באישיותו של האדם, המניעים אותו לפגוע באחרים, ובמחלות נפש מורכבות בעלות מאפיינים של סיכון ומסוכנות.
כיום, המקצוע הוא היחיד מסוגו בארץ ובעולם. ההכשרה מתקיימת במסגרת של תואר מוסמך (שני) עם תזה הן במחלקה לקרימינולוגיה של אוניברסיטת בר-אילן, הן באוניברסיטת אריאל והן בחוג לקרימינולוגיה שבבית הספר למדעי החברה של המכללה האקדמית אשקלון. העיסוק במקצוע מוסדר בחוק ונדרש עבורו רישוי ממשרד הבריאות. הגוף המקצועי האמון על בעלי המקצוע המחזיקים בתעודת 'קרימינולוג קליני' הוא אגודת הקרימינולוגים הקליניים, הכוללת כיום למעלה מ-100 מטפלים וקלינאים הפועלים בארץ.
דיסציפלינות האם
הקרימינולוגיה הקלינית משלבת יסודות ממדעי החברה והרפואה, בעיקר מן הפסיכיאטריה, הפסיכולוגיה, הפילוסופיה ,קרימינולוגיה, הסוציולוגיה והאנתרופולוגיה, המשפט הפלילי והנרקולוגיה. על מנת להתקבל ללימודי תואר מוסמך (תואר שני) בקרימינולוגיה קלינית, על המועמד להיות אקדמאי המחזיק בתואר בוגר (תואר ראשון) באחד מהחוגים הבאים: קרימינולוגיה, פסיכולוגיה, מדעי ההתנהגות, חינוך מיוחד או עבודה סוציאלית. המקצוע משלב תאוריות שונות מן הפסיכולוגיה הקלינית כמו טיפול פסיכודינאמית, טיפול קוגניטיבי-התנהגותי, טיפול קבוצתי ועוד.
עיקר עבודתו של הקרימינולוג הקליני
קרימינולוג קליני הוא בעל רישיון כמטפל מוסמך ממשרד הבריאות, אשר הלכה למעשה מוסמך לטפל בכל אדם, אך לרוב מטפלים אלו ממוקדים באבחון וטיפול באוכלוסיות הבעייתיות ביותר אשר מטפלים אחרים כמו פסיכולוגים ועובדים סוציאליים אינם מצליחים לטפל בהם. הקרימינולוגיה הקלינית מתבססת על ראייה דינאמית של האדם כמכלול ביולוגי, נפשי וחברתי, המושפע מכל אחת מצלעותיו של משולש זה, ולכן המטפל מוסמך בהתערבות בכל אחד מן הגורמים הנ"ל. בתוכנית הלימודים, לומדים הקרימינולוגים הקליניים הסברים התפתחותיים להפרעות נפשיות, יסודות ביולוגיים למחלות נפש, וכמו כן שיטות טיפול שונות, ביניהן: טיפול פרטני בגישה פורנזית (המותאם בעיקר לפוגעים מינית ולגברים אלימים), טיפול לפי התאוריה הפסיכואנליטית וטיפול ממוקד באמצעות טיפול קוגניטיבי-התנהגותי. מבחינת מקומות עבודה, ניתן למצוא קרימינולוגים קליניים במחלקות הפתוחות והסגורות ובמחלקות לתחלואה כפולה בבתי חולים פסיכיאטריים, במרכזים קהילתיים לבריאות הנפש, במחלקות הפסיכיאטריות בבתי החולים הכלליים, בהוסטלים כוללניים לטיפול ושיקום של פגועי נפש ובעלי הפרעות אישיות קשות, במוסדות לנוער עבריין ובמרכזי טיפול וגמילה מהתמכרויות. כמו כן, בשל היותם של הקרימינולוגים הקליניים בעלי רישיון בטיפול, ניתן למצוא בעלי מקצוע זה גם בבתי ספר כיועצים, במקלטים לנשים מוכות, במשרד הרווחה והרשות לשיקום האסיר וכמטפלים פרטיים בעלי קליניקות משלהם. עיקר עבודתו של הקרימינולוג הקליני מתמקדת באבחון, טיפול, ייעוץ ושיקום של נפגעי נפש ובעלי סטיות התנהגותיות מהנורמה ובמניעה של מעשי עבריינות ופשיעה חמורים כגון אונס, שוד ורצח באמצעות אבחון של פוגעים וטיפול בהם. מעבר לכך, הקרימינולוג הקליני מהווה מעין "גוף מקשר" בין עולם הפסיכיאטריה לעולם המשפט ולרוב חוות דעת המוגשות לבתי המשפט בדבר יכולתו של אדם לעמוד לדין בגין מצבו הנפשי, נכתבות באופן משותף על ידי פסיכיאטר משפטי וקרימינולוג קליני.
חידושי המקצוע: פסיכותרפיה פורנזית והערכת מסוכנות
לקרימינולוגיה הקלינית תרומה חשובה בתחום הטיפול בעברייני מין ועברייני אלימות במשפחה, זאת דרך גישת הטיפול המשולבת שפיתחו הקרימינולוגים הקליניים, המיועדת לפוגעים מינית, בעלי סטיות מיניות פוגעניות (פראפיליות), בעלי דחפים תוקפניים ואלימים ועבריינים רצידיביסטיים. הפסיכותרפיה הפורנזית ממוקדת באיתור המקור להפרעת הפראפיליה ממנה סובל האדם, מציאת נקודת הגישה למנגנוני ההגנה וטכניקות הניטרול אותן מפעיל האדם על מנת לבצע את מעשיו הפוגעניים והובלתו לראייה כי קיים קשר בין הסבל שהוא עצמו חווה לבין הסבל שהוא מנחיל כלפי אחרים. הטיפול נעשה הן באופן פרטני והן באופן קבוצתי.
כלי נוסף בו משתמשים הקרימינולוגים הקליניים הוא הערכת מסוכנות - הכוונה היא לנבא באמצעות ריאיון קליני את הסבירות שאותו אדם יבצע מעשים פוגעניים בעתיד. הערכות מסוכנות מתקיימות בעיקר ביחידות המשפטיות של בתי החולים הפסיכיאטריים, במרכז הארצי להערכות מסוכנות במרכז לבריאות הנפש באר יעקב ובכלא מג"ן שבאחריות שירות בתי הסוהר. כיום נהוג לבצע הערכות מסוכנות בחולי נפש פסיכוטיים העומדים לפני שחרור, בעברייני מין מורשעים המבקשים חופשות מהכלא או העומדים בפני סיום עונשם, ובגברים אלימים אשר סיימו טיפול ועומדים לפני חזרה לקהילה. כיום כמעט כל הערכות המסוכנות המבוצעות בארץ נערכות על ידי קרימינולוגים קליניים.
מחקרים מתחום הקרימינולוגיה הקלינית לרוב עוסקים בגורמים ובטיפול בהפרעות אישיות, בתחומים שונים של מערכת אכיפת החוק והמשפט הפלילי ובלימודי מקרה של שיקום עבריינים.
לוקיוס טארקוויניוס קולאטינוס
לוקיוס טארקוויניוס קולאטינוס (בלטינית: Lucius Tarquinius Collatinus) היה אציל רומאי בן המאה ה-6 לפנה"ס, אשר יחד עם לוקיוס יוניוס ברוטוס סייע בביטול המלוכה הרומית ובהקמת הרפובליקה הרומית. קולטינוס התפרסם בעיקר כבעלה של לוקרטיה, וכמי ששימש יחד עם ברוטוס כקונסול הראשון של הרפובליקה. במחקר המודרני הוא נחשב (יחד עם רבים מבני דורו) לדמות אגדית למחצה.
ייסוד הרפובליקה
קולאטינוס היה בנו של ארונס טארקוויניוס, אציל ממוצא מעורב אטרוסקי-יווני ואחיינו של המלך לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס. אביו מונה כמפקד חיל המצב בעיר קולאטיה (Collatia), ומכאן השם "קולאטינוס". לוקיוס קולאטינוס נישא ללוקרטיה - בתו של ספוריוס לוקרטיוס טריקיפיטינוס.
בשנת 509 לפנה"ס סייע קולאטינוס בייסוד הרפובליקה הרומית. על פי הגרסה המקובלת להשתלשלות המאורעות, קולאטינוס הוצב במחנה צבא מרוחק מרומא בחברתו של סקסטוס טארקוויניוס, בנו של המלך לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס. באחד הלילות, דיבר קולטינוס בשבח אשתו בנוכחות סקסטוס. השניים, בחברת ידידים נוספים, רכבו במהירות אל רומא, כדי להיווכח במו עיניהם ביופייה של לוקרטיה. סקסטוס כה התפעל מלוקרטיה, עד שכאשר קולאטינוס לא היה בבית, התגנב ואנס את לוקרטיה. לאחר המעשה, ביקשה לוקרטיה מאביה ומבעלה לבוא לביתה בחברת ידידים נאמנים. ספוריוס ביקש מפובליוס ולריוס לבוא עמו, וקולאטינוס הביא עמו את לוקיוס יוניוס ברוטוס. לוקרטיה התאבדה לנגד עיניהם, ובעקבות כך, פתחו הארבעה במרד כנגד השלטון המלוכני. המלך טארקוויניוס סופרבוס נמלט, והארבעה הכריזו על ביטול המלוכה הרומית וייסודה של הרפובליקה הרומית.
גרסה זו של מהלך האירועים, מופיעה בכל המקורות העתיקים, אם כי היסטוריונים מודרניים מפקפקים באמינות הסיפור. לא ניתן לדעת בוודאות מה קרה בשנת 509 לפנה"ס, כך שמרבית האירועים והאישים המתוארים בהקשר זה נחשבים לאגדיים או אגדיים למחצה.
קונסול
בעקבות הדחת המלך, הכריז ברוטוס על ייסוד משרה חדשה - קונסול. מאז אותה שנה ועד שנת 395 לספירה, נבחרו כל שנה שני קונסולים ברומא אשר ניהלו את המדינה. ברוטוס מינה את עצמו כקונסול ראשון, ואת קולאטינוס כקונסול השני.
באותה שנה ניסתה קבוצת אצילים ליזום קשר לרציחת הקונסולים והשבת המונרכיה ברומא. בין השותפים בקשר היו אף שניים מבניו של ברוטוס. אחד מעבדיהם, בנדיקיוס, שמע על תוכניותיהם באקראי ומיהר לספר על כך לפובליוס ולריוס. ולריוס נדהם מהמידע והחליט לפעול ללא כל דיחוי. הוא כלא את בנדיקיוס בחדר וביקש מאשתו לשמור עליו. בינתיים יצא עם קבוצה גדולה ממשרתיו וחבריו אל ביתם של הקושרים, והשתלט על מגילות שהיו אמורות להישלח אל המלך הגולה, וכן על הקושרים עצמם. החשודים והמגילות נגררו אל הפורום, ושם הוצגו בפני הקונסולים. ברוטוס דן להורג את שני בניו, אולם לאחר מכן עזב את האזור והורה לקולאטינוס לדון את האחרים. קולאטינוס נטה להסתפק בעונש של גירוש, אולם אז דרשו הקושרים לקבל לידיהם את בנדיקיוס. קולאטינוס נטה למלא בקשה זו, אולם ולריוס והמון העם הגנו עליו בגופם ודרשו מברוטוס לחזור ולשפוט בעצמו. ברוטוס הגיע, והחליט לערוך הצבעה. ברוב מוחץ, נערפו גם ראשיהם של שאר הקושרים.
אירוע זה, בנוסף לעובדה שהשם "טארקוויניוס" הפך למאוס ברומא, גרמו לברוטוס לדרוש מקולאטינוס להתפטר מתפקידו כקונסול. קולאטינוס נדהם מהבקשה; בגלל העוול שנעשה לאשתו, הוא ראה עצמו כראוי לתפקיד. אולם לאחר שגם חמיו הצטרף לבקשה, הוא התפטר מהתפקיד ועזב את העיר. בבחירות שנערכו, זכה ולריוס במשרה. עם זאת, ב-29 בפברואר של אותה שנה נהרג ברוטוס בקרב סילבה ארסיה, והוחלף בידי ספוריוס אבי לוקרטיה. ספוריוס עצמו מת מזקנה כעבור כמה ימים, וולריוס מינה את מרקוס הורטיוס פלביוס למחליפו עד הבחירות של שנה הבאה. כך קרה שכבר בשנתה הראשונה של הרפובליקה הרומית, כיהנו בה חמישה קונסולים.
ניל מופיי
ניל מופיי (באנגלית: Neal Maupay; נולד ב-14 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן צרפתי, המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אברטון מהפרמייר ליג. מופיי משחק לעיתים גם כקשר התקפי או כקיצוני.
ניס
מופיי החל את קריירת נעוריו בוואלבון האמריקנית בגיל שש. בשנת 2002 לפני שעבר לאקדמיה של ניס בשנת 2007. בספטמבר 2012 זומן לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת למשחק ליגה מול ברסט כשהוא בן 16 ו-32 ימים בלבד. הוא השתלב במהירות בקבוצה הבכירה של המועדון ובינואר 2013 האריך את חוזהו במועדון בשנתיים וחצי נוספות. בעונת 2012/2013 כבש ארבעה שערים ב-19 הופעות. בשער הבכורה שלו ובהופעה הראשונה שלו בליג 1, הפך לשחקן השני הצעיר ביותר שהשיג הישגים אלו.
סנט אטיין
ב-20 ביולי 2016, הצטרף מופיי לברסט מליגת המשנה הצרפתית. כבר בפתיחת העונה כבש עשרה שערים ב-21 הופעות ואף זכה באוגוסט 2016 בפרס שחקן החודש בליגה. עקב פציעות רבות בחלקה השני של העונה, סיים את העונה עם 12 שערים ב-31 הופעות.
ברייטון אנד הוב אלביון
ב-5 באוגוסט 2019 עבר מופיי למועדון הפרמייר-ליג ברייטון אנד הוב אלביון תמורת תשלום שלא דווח. מאופיי כבש בהופעת הבכורה שלו במשחק הפתיחה של עונת 2019/2020, בתיקו 3-3 נגד ווטפורד. את העונה הוא סיים עם עשרה שערים ב-37 הופעות.
במחזור השני של עונת 2020/2021 כבש שני שערים ב-7 דקות הראשונות של המשחק במשחק שהסתיים בתוצאה 0–3 על ניוקאסל יונייטד.
אברטון
ב-27 באוגוסט 2022 חתם באברטון תמורת 17 מיליון אירו. ב-3 בספטמבר ערך הופעת בכורה בקבוצה בתיקו 0-0 נגד ליברפול. ב-18 בספטמבר כבש שער בכורה, בניצחון 0–1 על וטסטהאם יונייטד.
קריירה בינלאומית
למופיי שתי הופעות ושער אחד במדי נבחרת צרפת עד גיל 21.
שחרית (פירושונים)
{{פירושונים|* תפילת שחרית – תפילה יהודית הנאמרת בבוקר
ראו גם
}}
מדליית האחים רייט
מדליית האחים רייט (אנגלית: Wright Brothers Medal) היא פרס שנתי הקרוי על שם האחים רייט המוענק מאז 1927 ליחידים שתרמו תרומה משמעותית בפיתוח, הנדסה או הפעלה של כלי טיס וחלליות. המדליה מוענקת על ידי SAE International, אגודה של מהנדסי רכב, תעופה וחלל.
שלמה בנטין
שלמה בֶּנְטִין (26 באוגוסט 1946 – 13 ביולי 2012) היה נוירופסיכולוג ישראלי. מחקריו של בנטין עוסקים בהבנת הפעילות האלקטרו־פיזיולוגית של המוח ובתהליכים דינמיים של זיכרון. חתן פרס ישראל לחקר הפסיכולוגיה לשנת ה'תשע"ב.
שנותיו הראשונות ושירותו בצה"ל
בנטין נולד בבוקרשט שברומניה. בשנת 1958 עלה לישראל. התחנך בקיבוץ גן שמואל, בבית הספר הריאלי ובפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס מונה למפקד מחלקה בצנחנים. בשירות הקבע, עבר לחיל השריון, הקים את פלוגת הסיור של חטיבה 14 ופיקד עליה.
פעילות אקדמית ומחקרית
בשנת 1974 קיבל תואר ראשון בהצטיינות בפסיכולוגיה, עם חטיבה במתמטיקה וחטיבה בחינוך, מאוניברסיטת תל אביב. בשנים 1974–1976 למד לתואר שני בבית הספר לרפואה של הטכניון, ובשנת 1977 קיבל תואר במדעי הרפואה. עבודת הגמר שלו עסקה ב"השפעת זיהום אוויר על ידי גזי הרדמה בחדרי ניתוח על נכונות נטילת סיכון בקבלת החלטות וקיבעון מחשבתי" והתפרסמה בשני מאמרים בכתב העת הבריטי להרדמה (British Journal of Anesthesiology).
בשנת 1976 עבר לירושלים והתמנה למנהל המעבדה לפסיכופיזיולוגיה של האדם על שם זלמן ארן במחלקה הנוירולוגית בבית החולים הדסה עין כרם. את התואר השלישי בנוירופסיכולוגיה, אותו עשה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, קיבל ב־1982. בעבודת הדוקטורט בדק את תבנית הפעילות החשמלית והפעילות ההמודינמית של המוח בעת זיהוי מילים כתובות. את הפוסט־דוקטורט עשה באוניברסיטת ייל שבארצות הברית. שם עבד במעבדה לנוירופסיכולוגיה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה ובמעבדות הסקינס (Haskins Laboratories), בהן הוסיף להיות חבר בסגל המחקר עד שנת 2005.