cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בטיחות מזון
אקרילאמיד
אקרילאמיד הוא תוצר לוואי הנוצר בעקבות תהליכי חימום כגון צלייה, טיגון או אפייה, שנועדו להקניית טעם, ריח ומראה מתאימים למוצר (תגובת מייאר). אקרילאמיד נחשב לחומר מסרטן.
גורמים ביולוגיים
גורמים ביולוגיים הם גורמים בעלי מטען גנטי המאפשר להם להתרבות הן במזון והן בגוף האדם. גורמים ביולוגיים המחוללים מחלות עקב אכילת מזון או שתיית מים מזוהמים נקראים אנטרופתוגנים. גורמים אלה מתחלקים לחמש קבוצות עיקריות: נגיפים, פריונים, חיידקים, חד-תאיים, ותולעים.
נגיפים
נגיפים הם יצורים בעלי מטען גנטי - RNA או DNA, העטופים במעטפת חלבונית, בעלי יכולת לחדור לתאים חיים ולהתרבות בהם. נגיפים מחוללי מחלות אנטרליות בבני אדם מקורם בצריכת מזון או מים שבאו במגע עם מי שפכים או מים ממקורות אחרים שזוהמו בהפרשות של בעלי חיים או בני אדם. גודלם הממוצע הוא 150 ננומטרים. בקבוצה זו ניכללים הנגיפים: רוטווירוס,, הפטיטיס A, נורו-וירוס. וירוס הפוליו הגורם לשיתוק ילדים, עקב פגיעה במערכת העצבים אינו נחשב לווירוס אנטרופתוגני.
פריונים
פריונים הם חלבונים פגומים המועברים על ידי אכילת בשר בקר וצאן. חלבונים אלה עשויים לגרום למחלה ניוונית חשוכת מרפא בבעלי חיים ובני אדם בשם ספגת המוח.
חיידקים
חיידקים שייכים לקבוצת בעלי חיים פרוקריוטים. גודלם נע בין חצי מיקרון לשני מיקרונים. החיידקים גורמים למחלות מעיים. חלקם הגדול לא נחשב לטפילים מוחלטים, עקב יכולתם להתרבות הן מחוץ לאורגניזם החי, כגון במזון, והן בגוף החי. ניתן לחלק את החיידקים הגורמים למחלות מעיים למספר קבוצות.
מתגים גראם-שליליים
קבוצת המתגים הגראם-שליליים הגורמים למחלות אנטרליות. בקבוצה זו נכללים מספר רב של חיידקים.
קבוצת האנטרובקטריה
קבוצת האנטרובקטריה כוללת מספר רב של מינים המסוגלים להצמד לרירית המעי הדק, לחדור אותה תוך כדי גרימת תהליך דלקתי, לשחרר רעלנים הקרויים אנדוטוקסין מדופן תאי החיידק ולעיתים גם אקסוטוקסינים.
קבוצת הוויבריו
לקבוצת הוויבריו שייכים חיידקים גראם-שליליים בעלי צורה של ויבריונים (מתגים מכופפים). ויבריו כולרה הוא חיידק שגורם למחלת הכולרה ומקורו בעיקר ממי שתייה מזוהמים. זנים אחרים מאותה משפחה (ויבריו המוליטיקוס, ויבריו פרה המוליטיקוס) נפוצים בדגים ופירות ים גורמים ולמחלות אנטרופתוגניות שונות. המחלה נפוצה בעיקר לבני אדם העוסקים בדיג.
קבוצת הברוצלה
לקבוצת הברוצלה שייכים חיידקים גראם-שליליים, קטנים מאוד במידותיהם, בעלי עמידות גבוהה מאוד לתנאי סביבה, הגורמים למחלת הברוצלוזיס הקרויה גם קדחת ים תיכונית או קדחת מלטה. הברוצלה מועברת לבני אדם מבעלי חיים מבותיים המשמשים למאכל אדם (בקר וצאן). החיידקים עלולים להימצא במוצרי חלב עקב ליקוי בתהליך הפסטור. הם אינם גורמים למחלת מעיים וגם אינם נבדקים בדוגמאות מזון, אלא במעבדות קליניות, בדוגמאות של דם או מח עצם שנדגמו מחולים חשודים לצורכי דיאגנוסטיקה, טיפול אנטיביוטי ואפידמיולוגיה.
קוקים (נקדים) גראם-חיוביים
סטפילוקוקוס אאוראוס הוא חיידק המפריש אנטרוטוקסין עמיד לחום במזון. החיידק אינו מתרבה במעיים. מקורו מדלקות עור וזיהומים בדרכי הנשימה של עובדים בתהליך הייצור.
מתגים גראם-חיוביים ללא נבגים
בצילוס צראוס הוא חיידק גראם-חיובי נושא נבגים, שמקורו באדמה. החיידק הוא אארובי, מתרבה במזון ואינו מתרבה בדרכי העיכול. במצב וגטטיבי, המתגים יוצרים אנטרוטוקסינים.
קלוסטרידיום היא קבוצת חיידקים גראם-חיוביים אנארוביים נושאי נבגים שמקורם בקרקע. אחד החיידקים המסוכנים השייכים לקבוצה זו הוא חיידק C. botulinum הגורם לבוטוליזם על ידי הפרשת נאורוטוקסינים רגישים לחום. החיידק נפוץ בשימורים שעברו תהליך של תת-עיקור. לרוב, חיידקים מסוג זה אינם מתרבים במעי האדם, אך עלולים להתרבות במעיים של תינוקות עם מערכת חיסון לא בשלה דייה, כאשר הפלורה של המעי אינה מפותחת דיה על מנת לאפשר מניעה של הדבקה בחיידקים אנארוביים. חיידק נוסף ממשפחה זו הוא חיידק הקלוסטרידיום פרפרינגס.
חד תאיים
יצורים חד-תאיים בעלי מחזוריות חיים, ברקמות של פונדקאים שונים וחלקן כצורות עמידות מחוץ לגוף הפונדקאי בצורת אואוציסטה. הציסטה עמידה לתנאי קיצון של יובש, קרינת אור שמש, חום וחומרי חיטוי לקבוצה זו שייכים: קריפטוספורידיום פרבום, ציקלוספורה, ג'יארדיה למבליה, אנטאמבה היסטוליטיקה, וטוקסופלזמה גונדי.
ההדבקה בבני אדם מקורה משתיית מים נגועים או מגע עם מים מזוהמים בהפרשות של בעלי חיים או בין בני אדם נגועים. הציסטות הניבלעות חודרות אל רקמת המעי הדק של הפונדקאי והופכות לצורות וגטטיביות שונות. בתום המחזור ברקמת הפונדקאי, הן הופכות שוב לאואוציסטות המופרשות עם הצואה ומזהמות את הסביבה. מקור זיהום נוסף הוא ירקות ופירות שהושקו במים מזוהמים או שחייה ורחצה במאגר טבעי אליו מגיעיים בעלי חיים לצורך שתייה.
תולעים
תולעים הגורמות למחלות מעיים שייכות למספר קבוצות. תולעי שוט גורמות להדבקה על ידי אכילת בשר נגוע בציסטות. תולעים עגולות ותולעי מחט גורמות להדבקה באמצעות ביצים המופרשות בצואה נגועה של נשאי מחלה. לביצים יש עמידות גבוהה מאוד ליובש וחום. ההדבקה מתרחשת מאדם לאדם ומאכילת ירקות ופירות לאחר זיבול בהפרשות נגועות או השקיה במים נגועים. הדבקה בתולעי מעיים גורמת למחלה ממושכת שבה מאחסן המחלה הופך למפיץ על ידי הפרשות צואה.
רגישות למזון
אלרגיה למזון נגרמת על ידי גליקופרוטאינים הנחשבים לאלרגנים. האלרגנים במזון מצויים בשמונה קבוצות עיקריות: חלב, ביצים, חיטה, דגים, פירות ים, סויה, בוטנים ואגוזים, אם כי קיימות גם קבוצות מזון נוספות שעלולות להכיל אלרגנים, כגון סלרי, חרדל, תות שדה ואפרסקים. כ-10% מאוכלוסיית העולם סובלת מאלרגיות למזונות השייכים לשמונה הקבוצות העיקריות. אלרגיות למזון מתפתחות בילדות, עם החשיפה למזונות שונים, ועל פי רוב פוחתת או נעלמת בבגרות. אלרגיה למזון נחשבת למחלה העלולה להביא לידי תמותה.
אי סבילות למזון נגרמת כתוצאה מחוסר באנזימי עיכול. הנפוצה ביותר היא אי סבילות ללקטוז כתוצאה ממחסור באנזים הלקטאז המפרק את הלקטוז לחד סוכרים - גלוקוז וגלקטוז - כדי לאפשר לאורגניזם לנצלם להפקת אנרגיה.
קריאה להשבת מוצר (Recall)
קיימת חשיבות רבה באיתור מקורות תחלואה בעקבות צריכת מזון. כאשר מדובר במזון שמקורו במפעל מזון, באחריותו לבצע הורדה שיטתית של המוצרים החשודים כנגועים מן המדפים, על פי תאריך ואצוות הייצור. התהליך הקרוי Recall מלווה בפרסום לציבור באמצעי התקשורת השונים. מוצרים אלה נחשבים לפסולים ומיועדים להשמדה.
בישראל
בישראל תהליך הריקול הוא באחריותו של משרד הבריאות. פסילה של חומרי גלם מן החי מטעמים שונים, בעיקר תנאים תברואתיים לא נאותים, היא באחריות המחלקה הווטרינרית במשרד הבריאות. תהליך הפסילה וההשמדה מבוצעים על ידי רופאים וטרינרים.
בית איצקוביטש
בית איצקוביטש היה בית המגורים של עליזה ויצחק איצקוביטש שהיה הרנטגנולוג הראשון בצפון ארץ ישראל. הבית שוכן ברחוב ארלוזורוב 16, בהדר הכרמל שבחיפה. הבית מוכר כאתר מורשת.
היסטוריה
הבניין הוקם בשנת 1930, והוא תוכנן על ידי האדריכל אלכסנדר ברוולד בסגנון הארץ ישראלי.
עם הפצצת חיפה בידי האיטלקים עברה המשפחה לכרמל, ובבניין מוקמו משרדי ועד הקהילה בחיפה. עד סוף שנות ה-70 של המאה ה-20 שימש הבניין כמשכן הרבנות בחיפה.
בשנת 2000 נתנה העירייה את המבנה לערוגות- המרכז לקידום הילד והמשפחה (לשעבר מכון ה.ל.כ.ה), כאות הוקרה על קידום ילדי העיר. נכון לאוקטובר 2013 מפעילה עמותת המרכז את הבניין ומציעה בו טיפולים דידקטיים, רגשיים ופרא-רפואיים לילדים תושבי חיפה והסביבה.
פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך
ביוגרפיה
פרידריך נולד ב-16 בנובמבר 1617 בטירת קרלסבורג, דורלאך, לפרידריך החמישי, מרקיז באדן-דורלאך ולברברה מווירטמברג, בתם של פרידריך הראשון, דוכס וירטמברג וזיבילה מאנהלט.
בשנת 1659 מת אביו פרידריך החמישי, מרקיז באדן-דורלאך, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר עלותו לשלטון קיבל פרידריך מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את התואר "הוד רוממותו", יחד עם דודנו וילהלם, מרקיז באדן-באדן.
במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1663–1664) פיקד פרידריך על הכוחות מבאדן, כחלק מהצבא הקיסרי, ולאחר מכן השתתף גם במלחמת צרפת-הולנד. במהלך המלחמה הטיל פרידריך מצור על העיר פיליפסבורג, ולאחר כניעתה סופחה העיר למרקיזות באדן-דורלאך.
משפחתו
ב-30 בנובמבר 1642 התחתן פרידריך עם כריסטינה מגדלנה מפפאלץ-צווייבריקן, בתם של יוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-קלבורג וקתרינה משוודיה, רוזנת פפאלץ-קלבורג, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
לאחר מות אשתו בשנת 1662 התחתן פרידריך בנישואים מורגנטיים עם יוהנה באייר מזנדאו, ממנה נולדו לו שני בנים:
משנת הרב
משנת הרב הוא ספר מכתבי הראי"ה קוק בן עשרה פרקים, המקבץ פסקאות הגותיות שכתב הרב קוק בנושאים שונים, דוגמת עבודת ה' על היבטיה השונים, קורבנות, נבואה, הלכה ואגדה, ועוד. החיבור נערך בידי הרב משה צבי נריה ויצא לאור לראשונה בשנת ה'תרצ"ו, לקראת יום השנה הראשון לפטירת הראי"ה.
הוצאה לאור
הספר נערך בידי הרב משה צבי נריה, המכונה בספר בשם "נריה" בלבד (כינויו כמדריך בתנועת בני עקיבא באותה עת), לקראת יום השנה הראשון לפטירת הראי"ה, ג' באלול ה'תרצ"ו. הספר יצא לאור בהוצאת ההנהלה הארצית של בני עקיבא בארץ ישראל, ונדפס בבית הדפוס "ציון – רוהלד" הירושלמי. זהו אחד מחיבוריו הראשונים של הרב נריה, אשר היה באותה עת כבן 23 בלבד.
הספר הגיע תוך זמן קצר לאירופה, ונקלט בין השאר בספריות ארגון בני עקיבא. בהתייחס לכך סיפר ניצול השואה הרב יהודה עמיטל:
תוכן
בפתח הספר קבע הרב נריה הקדמה קצרה תחת הכותרת: "בראש מילין", אודות אישיותו של הראי"ה, סגנון כתיבתו, מקומו ההיסטורי ועוד. כן נזכרים שני ניסיונות מוקדמים לקיבוץ שיטתי של תורת הראי"ה: "המחשבה הישראלית" בעריכת אלחנן קלמנסון (ירושלים תר"פ), ו"ארץ חפץ" בעריכת הרב ישעיהו שפירא ("האדמו"ר החלוץ") (ירושלים תר"ץ). כן נזכרת עבודת העריכה של כרכי "אורות הקודש" בידי הרב הנזיר.
בשער הספר הוגדר החיבור: "פרקי-מחשבה בדעת-אלקים, תורתו, עבודתו ויראתו, ותחית עם-סגולתו על אדמת-קדשו. לקוטי-אורות מספריו הקדושים של מרן הרב אברהם יצחק הכהן קוק זצ"ל".
מקורות
פסקאות הספר לוקטו מתוך מגוון מכתבי הראי"ה שרובם נדפסו קודם לכן: עקבי הצאן (יפו ה'תרס"ו), חביון עז (נדפס בפנקסי הראי"ה, כרך ג), אדר היקר (יפו ה'תרס"ו), אגרת אל ד"ר משה זיידל שטרם נדפסה באותה עת (אגרות הראיה א, אגרת קסד, משנת ה'תרס"ט), מאמרי "דרך התחיה" ו"תלמים" (כתב העת "הניר", יפו תרס"ט), שבת הארץ (ירושלים ה'תר"ע), מאמרי "טללי אורות" ו"קרבת אלוהים" (כתב העת "תחכמוני", ה'תר"ע, ה'תרע"א), מאמרי "זרעונים" (כתב העת "התרבות הישראלית", יפו ה'תרע"ג), ערפלי טוהר (קובץ ב משמונה קבצים, יפו ה'תרע"ד), אורות (ירושלים ה'תרפ"א), "סדר תפילה ליום הולדת מלך אנגליה" (ירושלים ה'תרפ"ג), אגרות ראיה (ירושלים ה'תרפ"ג), תוכנית הישיבה המרכזית (ראשית שנות ה'תר"פ), אורות התשובה (ירושלים ה'תרפ"ה), חבש פאר (מהדורה שנייה, ירושלים ה'תרפ"ה), "נאדר בקודש" (ירושלים ה'תרצ"ג), זרעים (כתב העת של תנועת בני עקיבא, ה'תרצ"ו), אורות הקודש (שהיה באותה עת בשלבי עריכה), וכן מתוך שיחות הגותיות שונות שרשם הרב נריה, בעת היותו תלמיד בישיבת מרכז הרב, מפי הראי"ה.
Infinity (שיר של מריה קארי)
Infinity (בעברית: אינסוף) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי, מתוך אלבום האוסף השישי שלה,. השיר יצא כסינגל הראשון והיחיד מתוך האלבום ב-27 באפריל 2015.
השיר הגיע למקום ה-82 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מריה קארי עצמה, ביחד עם אריק הדסון, פריסילה ראנה, טיילור פארקס ואילסי ג'ובר והופק על ידה ועל ידי אריק הדסון גם כן. השיר בדומה לשירים נוספים מתוך, הוא שיר בסגנון הרית'ם אנד בלוז.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו של האלבום בו נכלל. בנוסף לכך, צבר שם למעלה מ-12 מיליון השמעות.
רוסיה (חברת תעופה)
חברת התעופה רוׂסיה (ברוסית: Авиакомпания Россия, באנגלית: Rossiya Airlines) היא חברת התעופה הלאומית השנייה של רוסיה, הנמצאת בבעלות אירופלוט. הנהלתה נמצאת בסנקט פטרבורג שברוסיה והיא מבצעת יותר מ-50% מסך כלל הטיסות היוצאות מנמל התעופה הבינלאומי פולקובו המהווה לבסיס פעולה מרכזי שלה.
החברה מפעילה טיסות נוסעים אזרחיות ממוסקבה ומסנקט פטרבורג ליעדים בינלאומיים. עד 2009, הפעילה החברה טיסות אח"מים עבור ממשלת רוסיה והחזיקה את המטוסים הנשיאותיים של נשיא רוסיה. החל משנת 2009 את תפקיד זה מבצעת יחידת הטיסה המיוחדת "רוסיה" שאת טיסותיה היא מפעילה מנמל התעופה הבינלאומי ונוקובו.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1992 כחברת התעופה פולקובו והייתה בבעלות מלאה של ממשלה הרוסית ובסיסה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי פולקובו שבסנקט פטרבורג.
ב-2010 הודיעה ממשלת רוסיה שהיא ממזגת את כל חברות התעופה שברשותה עם חברת התעופה הלאומית של רוסיה, "אארופלוט", על מנת לשפר את יכולתן הפיננסיות.
בדצמבר 2015 הודיעה קבוצת אארופלוט על איחוד חברות התעופה האזוריות שלה ברוסיה, דונאביה ואורנייר תחת השם רוסיה (שמה של החברה הגדולה מבין השלושה). האיחוד לא כלל את "Aurora", חברת תעופה קטנה שבסיסה ביוז'נו-סחלינסק. החברה החדשה (לאחר האיחוד) מגיעה ל-48 יעדים פנימיים ברוסיה ו-42 יעדים בינלאומיים. מיזוג החברות הושלם בפברואר 2016.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לאוגוסט 2020:
פעילות החברה בישראל
החברה מפעילה חמש טיסות שבועיות מנמל התעופה הבינלאומי פולקובו שבסנקט פטרבורג לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מתבצעות במטוסי האיירבוס A320 של החברה.
אנטול רנייה
אנטול רנייה (בגרמנית: Donald Maria Anatol Charles Nikolaus Hippolyt Rafael Waldemar Antonio Regnier; נולד ב-6 בינואר 1945) הוא זמר, גיטריסט וסופר גרמני.
ביוגרפיה
נולד במונסינג, שבגרמניה, לאיש הקולנוע והטלוויזיה, שארל רנייה; ולשחקנית פמלה ודקינד, ביתו של המחזאי פרנק ודקינד. לו שתי אחיות, ביניהן השחקנית קרולה רנייה. הוא למד גיטרה ב בלונדון בהדרכתו של ג'ון ויליאמס. בשנות ה-60 הגיע לישראל להופעות בגיטרה. הוא לימד ונתן הרצאות במשך זמן רב בקונסרבטוריון של מינכן.
שרוד (הווש)
שרוד (בהונגרית: Sarud) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בשרוד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,416 תושבים ובשנת 2021 רק 1,089 תושבים.
האזור מיושב מסביבות המאה ה-13, והוא מוזכר לראשונה בכתבים משנת 1261.
יהודי שרוד
יהודים חיו בשרוד במאה ה-18 ובמאה ה-19. החל משנת 1885 החלו יהודי הכפר להיות כפופים לרבנות טיספירד ובשנת 1944 נרצחו מהכפר יהודים רבים בשואת יהודי הונגריה.
פרוטון סאוי
פרוטון סאוי (במלאית: Proton Savvy) היא מכונית סופרמיני מתוצרת יצרנית הרכב המלזית PROTON Holdings אשר יוצרה במלזיה בין השנים 2005 – 2011.
ייצוא "פרוטון סאוי"
בשנת 2008 "פרוטון סאוי" דורגה בין 10 המכוניות הנמכרות ביותר בתאילנד.
Kelsea
Kelsea (בעברית: קלסי) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית קלסי בלריני. האלבום יצא לאור ב-20 במרץ 2020, על ידי חברת התקליטים בלאק ריבר אנטרטיינמנט. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
רקע והכרזה
בלריני הודיעה באמצעות עמוד האינסטגרם שלה כי ביולי 2019, אלבומה השלישי הושלם. ב-20 בינואר 2020, נחשף שמו של האלבום ותאריך צאתו. רשימת הרצועות של האלבום נחשפה ב-27 בפברואר 2020.
ז'יגמונד פורייס (רופא, 1846–1918)
ז'יגמונד פורייס (בהונגרית: Purjesz Zsigmond; סנטש, 1846 - בודפשט, 27 בינואר 1918) היה פרופסור באוניברסיטה, רופא פנימאי, מחבר ספרי לימוד באוניברסיטה, מנהל מרפאת לרפואה פנימית בקלוז'-נאפוקה, יהודי-הונגרי ואחד מהחברים המוכשרים והמפורסמים ביותר של משפחת פורייס העניפה מהעיר סנטש. הוא בן דודו של ז'יגמונד פורייס (רופא, 1896-1845). אחיו הצעיר היה איגנץ פורייס.
ביוגרפיה
ז'יגמונד פורייס נולד במשפחה יהודית כבנם של יאנוש פורייס וינקה הופר. לאחר לימודיו בבית בגימנסיה של בסנטש ובאוניברסיטה בבודפשט, בילה תחילה שנה בקלוז'-נאפוקה (1871/1872) כעוזר פרופסור לרפואה פנימית במכון לרפואה פימימית ולכירורגיה, ולאחר מכן בשנת 1880 זכה במכרז במחלקה לרפואה פנימית באוניברסיטת קלוז'-נאפוקה. המרצה המוכשר, שהשכיל לפעול על פי חשיבה לוגית, עם יכולת אבחון יוצאת דופן, הרופא המצוין שהציב את אהבת האדם בראש מעייניו, הפך במהרה למורה מכובד לרפואה שממנו למדו הצעירים את עבודת הריפוי בפועל. שמו נקשר בכתיבת ספרי הלימוד הראשונים לרפואה פנימית בממלכת הונגריה ("שיטות בדיקה לקביעת האבחנה. בודפשט, 1874), "מדריך לפתולוגיה ורפואה מיוחדים". בודפשט, 1874, "ספר לימוד לרפואה פנימית". בודפשט, 1885. II. מהדורה 1889, III. מהדורה 1894). עבודתו המדעית של כחצי מאה מאמרים איננה משמעותית במיוחד. בשנת 1893 הוא היה הממונה על הכולרה של קלוז'-נאפוקה, ואחר-כך בשנים 1897–1899 הקליניקה החדשה לרפואה פנימית בקלוז'-נאפוקה תוכננה ונבנתה בהנחייתו. בטקס הפתיחה הוא סיכם את דעותיו בהרצאה בנושא "הוראה קלינית למטרת לאבחון" ( Medical Weekly, 1899 / 50-51). בן אחיו בלה פורייס הגם הוא סיים רפואה באוניברסיטת זמלווייס בבודפשט בשנת 1907 התחיל להתמחות אצלו משנת 1908.
ב־22 ביוני 1880 התחתן סנטש עם פאולה קניג, בתם של שימון קניג ומריה רייכלינגר.
בשנת 1905, לרגל יום השנה של חצי יובל לעבודתו בהוראה, ערכו עמיתיו ותלמידיו ספר זיכרון ובו 45 מאמרים. הוא פרש לגמלאות במלוא עוזו בשנת 1911 ועבר לבודפשט. אז הוענק לו תואר אצולה הונגרית (לאחר קבלת מסדר כתר הברזל דרגה 3 (1894), אזרחות הכבוד של קלוז'-נאפוקה, ותואר יועץ חצר המלוכה (1901). בעקבות השתדלות יורשו במחלקתו, פרופסור מיקלוש ינצ'ו, ב־27 במאי 1912 הסירו את הלוט מפסל חזה שלו מארד בחצר בית החולים. הדקאן באלאז' קניירש שיבח את הקריירה המהוללת של פורייס שהקים קרן של עשרת אלפים כתרים לתמיכה בסטודנטים עניים לרפואה.
לאחר מותו ב־27 בינואר 1918 הועבר לקלוז'-נאפוקה בהתאם לצוואתו והובא למנוחות מבואת ספריית האוניברסיטה ב-30 בינואר 1918. מטעם האוניברסיטה נפרד ממנו קארוי לכנר, הדקאן, ומטעם העירייה לאסלו אסטרהאזי, סגן ראש העיר.
הנצחת ז'יגמונד פורייס
הרופאים ההונגרים שעבדו בטרנסילבניה היו כולם סטודנטים לשעבר של פורייס בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20, למעט יוצאים מן הכלל. הם המשיכו את מורשתו של ז'יגמונד פורייס במחלקה לרפואה. בנו של ז'יגמונד פורייס, בלה פורייס (קלוז'-נאפוקה, 14 בנובמבר 1889 - גיולה, 28 במרץ 1951 ) הפך לרופא הראשי בבית חולים בגיולה. אשתו של בלה הייתה שרולטה וילמה יאסאי, אותה נשא לאישה ב-19 במרץ 1929 בבודפשט. בתו, אולגה (1881-1944) נשארה בבית המשפחה במונושטור. ב-11 באוקטובר 1944 פרצו אנשים (שעד היום לא זוהו, אך יש להניח שהיו מחוגי הפשיסטים ההונגרים אנשי מפלגת צלב החץ) לבית המשפחה ורצחו אותה ואת כל אורחיה.
כריסטינה מגדלנה מפפאלץ-צווייבריקן
כריסטינה מגדלנה מפפאלץ-צווייבריקן (בגרמנית: Christine Magdalena von Pfalz-Zweibrücken-Kleeburg; 27 במאי 1616 – 14 באוגוסט 1662), הייתה אשתו של פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך ואחותו של קרל העשירי גוסטב, מלך שוודיה.
ביוגרפיה
כריסטינה מגדלנה נולדה ב-27 במאי 1616 בטירת נישופינג ליוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-קלבורג ולקתרינה משוודיה, רוזנת פפאלץ-קלבורג, בתם של קרל התשיעי, מלך שוודיה ומריה מפפאלץ-זימרן. בשנת 1618 עברה משפחתה לגרמניה, אולם בשנת 1622 חזרה לשוודיה בעקבות מלחמת שלושים השנים. כריסטינה מגדלנה תוארה כאשה "יפה מאוד", והיא הייתה חברתה של המלכה, מריה אלאונורה מברנדנבורג. כריסטינה מגדלנה ליוותה את מריה אלאונורה למלך בגרמניה בשנת 1631, וחזרה עמה לשוודיה בשנת 1633. באותה שנה עלתה הצעה שכריסטינה מגדלנה תתחתן עם ברנהרד מסקסוניה-ויימאר, אולם ההצעה לא יצאה לבסוף אל הפועל.
לאחר מותה של מריה אלאונורה מברנדנבורג הופקדה כריסטינה מגדלנה על חינוך בתה הנסיכה כריסטינה, ועשתה זאת עד לנישואיה. ב-30 בנובמבר 1642 התחתנה כריסטינה מגדלנה עם פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך, ממנו נולדו לה 8 ילדים. בעלה ביקש לקבל משרה בצבא השוודי, אך הצבא השוודי לא רצה להעסיק נסיכים זרים, ולכן עברו בני הזוג לגרמניה.
בשנת 1654 אחיה קרל גוסטב הפך להיות מלך שוודיה, ובשנת 1656 הוא העניק לה את אחוזת קוטזנהאוזן, אשר סיפקה לה הכנסה קבועה. בשנת 1659 מת חמיה פרידריך החמישי, מרקיז באדן-דורלאך, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך. ב-14 באוגוסט 1662 מתה כריסטינה מגדלנה בטירת קרלסבורג, דורלאך, והיא בת 46 שנים בלבד.
משפחתה
ב-30 בנובמבר 1642 התחתנה כריסטינה מגדלנה עם פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
לואי-פרנסואה קסאס
לואי-פרנסואה קסאס (Louis-François Cassas; 3 ביוני 1756, אַזֵה לֶה-פֶֿרוֹ, מחוז אנדר, צרפת – 1 בנובמבר 1827, ורסאי, צרפת) היה צייר צרפתי, אדריכל ואנטיקוואר. במסעותיו במזרח בשנים 1784–1787 צִייר ממראות ארץ-ישראל, סוריה, לבנון ומצרים. לציוריו של קסאס נודע ערך בשל תיעוד של מונומנטים היסטוריים במצבם בסוף המאה ה-18, בהם כאלה שנפגעו ואף נעלמו.
קורות חייו ופועלו
אביו עבד כמודד בשירות מינהל הגשרים והדרכים הממשלתי, וקסאס הלך בעקבותיו ובגיל צעיר נשכר לשמש שוליה למהנדסים ולשַׂרטָטים. הודות לכשרון הציור שגילה נשלח בתמיכת סנדקו, בעל האחוזה שבה נולד, ללימודים בתחומי האדריכלות והציור, תחילה בעיר טור ואחרי כן בפריז. בין מוריו נמנו מי שקידמו הטמעת ערכים נאו-קלאסיים באמנות החזותית. בשנים 1779–1783 השתלם ברומא ברישום מונומנטים עתיקים, ולשם כך גם יצא בתקופה זו למסע באיטליה. ב-1782 נשלח מטעם Société d'amateurs des Beaux Arts לחצי האי איסטריה ודרומה לאורך חופי דלמטיה בים האדריאטי כדי לצייר אתרים היסטוריים שלא היו קודם לכן מוקד לתשומת לב. ציוריו ראו אור בפריז ב-1802 כתחריטי נחושת בשני הכרכים של "מסע ציורי והיסטורי באיסטריה ובדלמטיה" (Voyage Pittoresque et Historique de l'Istrie et de la Damatie). ציורי המים המקוריים של קסאס, שמהם עובדו התחריטים, אצורים במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון.
קסאס נסע למזרח ב-1784 בהזמנת הרוזן שואזו-גופייה, שגריר מלך צרפת לאימפריה העות'מאנית. תחילה עבר ברחבי יוון ושם צייר אתרים היסטוריים שיופיעו כאיורים לספרו של פטרונו, "מסע ציורי ביוון" (Voyage pittoresque de la Grèce). בסוף 1784 יצא מקונסטנטינופול לסיור בן 14 חודשים בארצות הלבנט. בחלק מדרכו התלווה להיסטוריון הצרפתי וולני, שאף כתב את ההקדמה בכל אחד מכרכי הספרים שהפיק קסאס על מסעו זה. במצרים צייר את מראות אלכסנדריה, את הפירמידות בגיזה ואת מסגדי קהיר. ממצרים נסע לסוריה, ביקר בחלב ובאנטיוכיה ויצר רישומים רבים של עתיקות תדמור ובעלבכּ, שאותם ביצע אחרי מדידות קפדניות ושיחזור תוכניות הבנייה שלהם. כמו כן ביקר בחופי לבנון, בקפריסין ובאסיה הקטנה. בארץ ישראל תיעד אתרים היסטוריים בירושלים, בהם מצבות נחל קדרון וקברי המלכים. ב-1786 חזר לרומא ועימו מאות רישומים וכן חפצי עתיקות שליקט עבור פטרונו שואזו-גופייה, ושם שקד על עיבוד רישומיו וציוריו. קסאס חזר לצרפת ב-1791, אחרי פרוץ המהפכה הצרפתית. לפריז הגיע ב-1792 ושם טרח על הפקת כרכי "מסע ציורי בסוריה, בחופי לבנון, בארץ ישראל ובמצרים התחתונה" (Voyage Pittoresque de la Syrie, de la Phenicie, de la Palestine, et de la Basse Egypte), שהופיעו בדפוס ב-1798–1799. ב-1802 האפילו עליהם ארבעת כרכי "זיכרונות מצרים"  שהציגו את תוצרי הסקרים הראשונים שערכו המדענים, החוקרים, הכרטוגרפים והאמנים במסע נפוליאון למצרים ולארץ ישראל (1798–1801). לא כל מאות ציוריו ממסעתיו במזרח פורסמו בכרכים הללו. הציורים המקוריים, בצבעי שמן, הופקדו בספרייה המלכותית (לימים גרעין הספרייה הלאומית של צרפת). ציוריו שובצו בספרי אחרים ועל פיהם נוצרו לא מעט ציורים בידי אחרים.
הרבה מרישומי ההכנה שלו נמכרו ב-1878 על ידי יורשיו במכירה פומבית והגיעו לאוספי מוזיאון ואלראף-רישארטץ בקלן שבגרמניה. ב-2016 הוצגה במוזיאון תערוכה בשם "תדמור – מה נותר? לואי-פרנסואה קסאס ומסעו במזרח". התערוכה הופקה בעקבות הרס עתיקות תדמור בידי ארגון המדינה האסלאמית ('דאעש') ב-2014–2015. במכון המחקר של מוזיאון פול גטי בקליפורניה, ארצות הברית, יוּחד ארכיב למסמכיו של קסאס, בהם רישומי הכנה וגליונות הגהה לספריו על המסע ללבנט. ברשות המכון גם רשימות בכתב ידו של מצאי ציוריו ואף דוח"ות על הוצאותיו. קסאס שימש כמעצב דגמים וכמוֹרֶה לרישום במפעל גובלן לאריגת טפטין, ובזכות תרומתו לפיתוח התוצרים מוּנָה ב-1816 למפקח הכללי של המוסד. נוסף על רישומים אדריכליים וארכאולוגיים, צייר קסאס נופים, תלבושות, מחזות מחיי יום-יום, צמחים ובעלי חיים. מ-1817 ועד מותו יצר אקוורלים גדולי ממדים לשם מכירה.
קסאס הקדיש שנים רבות לאיסוף דגמים אדריכליים של מבנים מארצות ומתקופות שונות. באוספו נמנו 745 פריטים, בהם מעץ, משעם ומחרס. ב-1806 הוצגה תערוכה של הדגמים הללו. רובם נמסרו מידיו ב-1813 לממשלת צרפת תמורת הבטחה לקצבה שנתית. הדגמים הופקדו בארמון המכון של צרפת (Palais de l'Institut) ולימים הועברו לבית הספר לאמנויות בפריז
קסאס זכה בחייו לאותות הוקרה, בהם דרגת אביר בלגיון הכבוד הצרפתי (1821) ודרגת אביר במסדר סן-מישל (1825).
קישורים חיצוניים
Cassas, Louis François, Voyage pittoresque et historique de l'Istrie et de la Dalmatie, Paris, 1802
Cassas, Louis François, Voyage pittoresque de la Syrie, de la Phoenicie, de la Palaestine et de la Basse Aegypte, Paris, 1799-1800 כרך ראשון, כרך שני, כרך שלישי
אלברט סרה
אלברט סרה (בקטלאנית: Albert Serra i Juanola; נולד ב-9 באוקטובר 1975) הוא במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע קטלוני. הוא ידוע בעיקר בזכות סרטיו "הסיפור על מותי" (2013) ו"מותו של לואי ה-14" (2016) בכיכובו של ז'אן-פייר לאו. סרה, שידוע בסגנונו הפרובוקטיבי, כונה "אחד מיוצרי הקולנוע הייחודיים והקיצוניים ביותר שפועלים כיום".
ביוגרפיה
בגיל 23 ביים את סרטו הראשון, "Crespià, the film not the village" (2003), על חגיגות קיץ בכפר קטלוני.
סרטיו "כבודו של האביר" (2006), המספר על דון קישוט וסנצ'ו פנסה, ו"שירת הציפורים" (2008), המתאר מסע של שלושה מלכים אל עבר ישו, הוצגו בפסטיבל הקולנוע בקאן במסגרת "השבועיים של במאים".
בשנת 2013 זכה סרטו "הסיפור על מותי" ב"נמר הזהב", הפרס הראשון בפסטיבל לוקרנו. הסרט עוסק בשתי דמויות מיתולוגיות; ג'קומו קזנובה ודרקולה.
בשנת 2016 סרטו "מותו של לואי ה-14" אשר מתאר את גסיסתו של המלך הצרפתי, הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן.
בשנת 2019 סרטו ״חירות״ התחרה במסגרת "מבט מסוים" של פסטיבל הקולנוע בקאן, המסגרת השנייה בחשיבותה של הפסטיבל. הסרט זכה בפרס מיוחד מטעם חבר השופטים.
בשנת 2022 הוקרן סרטו "פסיפיקשן" הוקרן בתחרות הראשית של פסטיבל הקולנוע בקאן, הסרט, שאורכו שעתיים ו-45 דקות, היה מועמד לפרס "דקל הזהב".
השפעות וסגנון
סרטיו של סרה נחשבים כסרטים רדיקליים, שערורייתים ובעלי תעוזה רבה. ברמת התמה סרטיו עוסקים לרוב בשבירת מוסכמויות, ניפוץ של מיתוסים ובאלמנטים של דת. סרטיו ארוכים ומאופיינים בשוטים יחידים (וואן שוטים) והם מובנים לא פעם על אלתורים, צילום במספר מצלמות במקביל ועבודה עם שחקנים לא מקצועיים. הוא אף סיפר שלא פעם אינו מתבונן במוניטור בסט הצילומים אלא נסמך בעיקר על העבודה בחדר העריכה.
בראיונות עמו סיפר שהוא מעריך במיוחד את ג׳ון פורד, קארל תאודור דרייר, יסוג'ירו אוזו, פייר פאולו פזוליני ורוברטו רוסליני.
בזיליקת הלב הקדוש (ברצלונה)
בזיליקת הלב הקדוש, הידועה גם בשמה הקטלאני "סַגרת קור" (בקטלאנית: Temple Expiatori del Sagrat Cor, בספרדית: Basilica Templo Expiatorio del Sagrado Corazón de Jesús), היא כנסייה קתולית ובזיליקה מינורית הממוקמת על הר הטיבידאבו בברצלונה, קטלוניה, ספרד. הבניין הוא עבודתו של האדריכל הספרדי אנריקה סגניאר והושלם על ידי בנו ג'וזפ מאריה סגניאר אי וידאל. הקמת הכנסייה, המוקדשת ללב הקדוש נמשכה מ-1902 ועד ל-1961.
היסטוריה
בשנת 1886 נבנה בניין בסגנון נאו-גותי, ושנתיים אחר כך, בשביל התערוכה העולמית, נסללה דרך לבניין בפסגה בסגנון המודחאר שישמש גם כנקודת תצפית על העיר כולה. אולם, בניית המקדש קיבל דחייה משמעותית בעקבות קידום פרויקט חדש לבניית מצפה כוכבים על פסגת הטיבידאו. בסופו של דבר המצפה נבנה על גבעה סמוכה. לבסוף, ב-28 בדצמבר 1902, הונחה אבן הפינה בטקס בראשות הבישוף של ברצלונה.
הקריפטה נבנתה בין השנים 1903–1911, ומבנה הכנסייה הראשי נבנה בין השנים 1915–1951. הכנסייה בורכה על ידי הבישוף בשנת 1952. המגדלים הושלמו לאחר מכן, והבנייה הסתיימה באופן רשמי בשנת 1961. ב-29 באוקטובר 1961, לכנסייה הוענק התואר בזיליקה מינורית על ידי יוחנן העשרים ושלושה.
אדריכלות
המראה החיצוני של הבזיליקה הוא של מבצר רומנסקי מאבן מהמונז'ואיק, ומעליו כנסייה בסגנון נאו-גותי שמגיעים אליה משני גרמי מדרגות מרשימים. לכנסייה יש קומה מרכזית בעלת כיפה מתומנת על שמונה עמודים. על הכיפה קיים ציור של הלב הקדוש. החלק העליון הוא ריבוע, ממנו עולים 3 אפסיס, המציגים מגדל גדול מרכזי וארבעה מגדלים נמוכים יותר, המגדירים את פינות הריבוע. בחזית ישנם 3 גופים, המרכזי רחב יותר, ובקשת מעל הכניסה המרכזית, יושב הדמות של המלאך מיכאל וג'ובאני בוסקו על הגמלון מעליו.
חזית הקריפטה בעלת טימפנון מקושט מאוד ופסלים של אמנים שונים. הפסלים מייצגים את יעקב בן זבדי, גאורגיוס הקדוש והבתולה של מרסי, הפטרונים הקדושים של ברצלונה, קטאלוניה ושל ספרד.
הפנים מחולק ל-3 ספינות בעלות אפסיס חצי מעגלי עם ויטראז'ים וארבעה חלונות רוזטה בחזיתות. במקדש הראשי עומד הצלב הגדול, עבודתו של חואן פואיגדולורס (Joan Puigdollers). החלונות של ארבעת המגדלים מכילים את הכיתוב הלטיני tibi dabo (פירוש: אתן לך), שמו של ההר.
הקריפטה תוכנן בסגנון נאו-ביזנטי, המשלב סגנון גותי עם אלמנטים קלאסיים וקישוטים הקרובים יותר למודרניזם קטלאני. חלל הקריפטה מכיל 5 ספינות המופרדות באמצעות עמודים, כאשר המרכזית רחבה יותר, וכולן בעלות אפסיס חצי מעגלי. הקירות והקמרונות מקושטים עם אלבסטר או מוזאיקות, עם סצנות המוקדשות למזבחים השונים.
מחוץ לקריפטה, בשני צדדיה של הדלת הראשית, 2 גרמי מדרגות המובילים למקדש עצמו. המקדש מקושט בפסל הברונזה הענק של הלב הקדוש שפוסל על ידי ז'וזפ מירט בשנת 1950, שהחליף את הפסל המקורי שהוכן בשנת 1935, ונהרס שנה אחר כך. הדרך העוברת במקדש ומסתיימת בפסל, מבטאת את העלייה והטיהור של האדם על ידי הקרבה וכפרה.
סוזן ז'ורז'י
סוזן ז'ונה-לין ז'ורז'י פויג'רסקוס (נולדה ב-27 ביולי 1976) ידועה בשם הבמה שלה, סוזן ז'ורז'י, היא זמרת דנית–אנדורית. ז'ורז'י ייצגה את אנדורה באירוויזיון 2009.
קריירה
ז'ורז'י הייתה חברה בלהקה "Me & My" יחד עם אחותה פרנילה. ב-2007, הלהקה הגיעה למקום השישי בקדם הדני לאירוויזיון 2007, עם השיר "Two Are Stronger Than One". באותה שנה, מסרה את הניקוד הדני באירוויזיון 2007. ב-4 בפברואר 2009, ז'ורז'י זכתה בקדם האנדורי לאירוויזיון 2009, ונבחרה לייצג את מדינתה באירוויזיון, עם השיר "La teva decisió (Get a Life)". ג'ורג'י הגיעה בחצי הגמר למקום ה-15 עם 8 נקודות, ולא העפילה לגמר.
חיים אישיים
ז'ורז'י התחתנה ב-10 בספטמבר 2011. ז'ורז'י עברה לאנדורה ב-1995, והיא מדברת דנית, אנגלית, גרמנית וקטלאנית.
סיהלום
סיהלום (בהונגרית: Szihalom) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בסיהלום מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 2,110 תושבים ובשנת 2021 רק 1,976 תושבים.
האזור מיושב מסביבות המאה ה-14, והוא מוזכר לראשונה בכתבים משנת 1417.
יהודי סיהלום
יהודים חיו בסיהלום במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
יחסי אירלנד–אסטוניה
יחסי אירלנד–אסטוניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של אירלנד לבין רפובליקת אסטוניה. אירלנד הכירה באסטוניה ב-27 באוגוסט 1991 בשנית, התאריך להכרה הראשונה לא ידוע. שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים ב-10 בספטמבר באותה השנה. אירלנד לעולם לא הכירה בכיבוש הסובייטי באסטוניה דה פקטו או דה יורה.
יחסים כלכליים
בשנת 2015 ייבאה אירלנד מאסטוניה סחורה בסך 39.9 מיליון דולר אמריקאי, הסחורה כללה בעיקר מוצרי טלפוניה וכימיקלים. באותה השנה אירלנד ייצאה לאסטוניה סחורה בסך 57 מיליון דולר אמריקאי, הסחורה כללה בעיקר מכוניות, בירות וציוד לאולפני טלוויזיה וקולנוע.
פרארי FXX K
פרארי FXX-K ( באנגלית: Ferrari FXX-K) מכונה "יום המסלולים", במהדורה מוגבלת, בעלת ביצועים גבוהים, המיוצרת על ידי יצרנית הרכב האיטלקית פרארי במראנלו, איטליה. היא הוצגה לראשונה בשנת 2015.
סקירה כללית
ה-FXX-K הוא רכב המחקר והפיתוח של פרארי, המבוסס על מכונית הספורט ההיברידית הראשונה של פרארי לה-פרארי. האות K שבשם המכונית החדשה מתייחסת למערכת התאוששות האנרגיה הקינטית (KERS), המשמשת למקסימום ביצועים. ה-FXX-K אינו מיועד לשימוש בתחרויות, אלא פותח כדי לתת חוויה בלתי מתפשרת לנהג.
מערכת הנעה
המכונית מופעלת על ידי שלושה מנועים. שניים חשמליים ואחד V12 בנפח 6.3 ליטר. המנועים מספקים, יחד, תפוקה כוח כוללת של 1,036 כ"ס ומעל 900 ניוטון מטר. למכונית מהירות מרבית של 349 קמ"ש ותאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש תוך 2.8 שניות
הפקה
ייצור ה-FXX-K החל בשנת 2015 והמשיך עד 2017, עם סך של 40 יחידות שהופקו. כמו FXX ו-599XX הקודמים.
פרארי FXX-K Evo
ה-FXX-K Evo הוצג ב-28 באוקטובר 2017 בפירנצה, במהלך חגיגת 70 שנה לפרארי. זוהי חבילה אווירודינמית הזמינה עבור פרארי FXX-K הקיימת.
מדרגות ניידות
מדרגות ניידות הן מתקן המשמש בנמל תעופה לצורך עליית אנשים למטוס נוסעים וירידתם ממנו.
השימוש במדרגות הניידות הוא נחוץ משום שעל הקרקע, בעת שהמטוס עומד על כן הנסע שלו, גבוהים פתחיו עד כדי מטרים אחדים מעל פני הקרקע (מתקנים אחרים המשמשים כדי להעלות ולהוריד נוסעים ממטוסים הם גשר עלייה למטוס, טרקלין נייד או מדרגות המותקנות במטוס עצמו).
קיימים שני סוגים של מדרגות ניידות:
בראש גרם המדרגות הנייד מותקנת רחבת עמידה אופקית קטנה, המשפרת את נוחות השימוש במדרגות של הנוסעים וצוות המטוס.
תחת גרם המדרגות הנייד מותקן מנגנון בוכנות, המאפשר לשנות את זווית גרם המדרגות ועל ידי כך להתאים את גובהו לגובה פתח המטוס. לצורך שירות למטוסים גדולים, שגובה פתחיהם מעל פני הקרקע גדול במיוחד - למשל בואינג 747 - מצויות בשימוש מדרגות ניידות שלהן גרם מדרגות ארוך במיוחד, שלעיתים הוא טלסקופי.
מצויות בשימוש גם מדרגות ניידות שעליהן מורכב גגון, לשם הגנה על המשתמשים בהן מפני תנאי מזג האוויר.
סוג מיוחד של מדרגות ניידות הוא למעשה רמפה, המאפשרת להעלות למטוס נוסעים בכיסאות גלגלים. היא מפוצלת לשני מקטעים הניצבים במקביל, וזאת לשם הקטנת זווית העלייה של הרמפה. היא מתאימה לשימוש כאשר אין בנמצא גשר עלייה למטוס.
רוברט מילטון זולינגר
רוברט מילטון זולינגר (באנגלית: Robert Milton Zollinger; 4 בספטמבר 1903–1992) היה כירורג אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת המדינה של אוהיו.
ביוגרפיה
רוברט מילטון זולינגר נולד במילרספורט, אוהיו, וגדל בחווה של משפחתו. אבותיו בשם צולינגר היו שווייצרים שהיגרו לארצות הברית מאזור ציריך. את לימודיו התחיל רוברט זולינגר בבית ספר יסודי ממוקם בחדר אחד, כ-1.6 ק"מ מרחק מחוות הוריו. לבית ספר התיכון היה נוסע לעיר, מרחק של 5 ק"מ, רכוב על הפוני שלו. עוד בילדותו ידע לתרום לפרנסת הבית על ידי הובלת חלב וירקות לשכנים בעזרת הפוני הרתום לעגלה. בימי התיכון שיחק כדורסל. התכוון תחילה להירשם לאקדמיה הצבאית וסט פוינט, אך בסופו של דבר החליט ללמוד רפואה. בשנת 1927 סיים לימודי רפואה באוניברסיטת המדינה של אוהיו. התמחה בהמשך בכירורגיה אצל הארווי קושינג בבית החולים פיטר בנט בריגם PBBH והיה למדריך לכירורגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד. מיוזמתו של קושינג נשלח זולינגר לעבוד ולהשתלם לצידו של תלמידו המועדף של קושינז, הכירורג אליוט קאר קאטלר (1947-1888) בבית החולים Western Reserve Hospital בקליבלנד. עסק שם, בין השאר, בסיווג אוסף הגידולים של קאטלר. חזר אחר כך כמתמחה בבית החולים פיטר בנט בריגם כדי לחזורבשנת 1929 לבית החולים וסטרן ריזרב. בשנת 1939 היה זולינגר מדריך לכירורגיה בבית החולים פיטר בנט בריגם, תחת ניהולו של קאטלר, שבינתיים התמנה שם לפרופסור לכירורגיה. הם פרסמו ביחד את המהדורה הראשונה של האטלס הידוע שלהם לניתוחים כירורגיים.
בימי מלחמת העולם השנייה שרת זולינגר ביחידה הרפואית של צבא ארצות הברית באירלנד והיה למנהל בית החולים הכללי הצבאי מס. 5 עם דרגת קולונל. על תרומתו כרופא צבאי זכה לעיטור לגיון ההצטיינות, וכן על כוכבי הקרבות בנורמנדיה, בצפון צרפת ובריינלנד, כהוקרה על ארגון צוותי כירורגים ניידים.
אחרי המלחמה, בשנת 1947 התמנה זולינגר לפרופסור וראש החוג לכירורגיה באוניברסיטת המדינה של אוהיו. פרש לגמלאות במעמד פרופסור אמריטוס בשנת 1974. מילא בחייו תפקידים של יושב ראש האיגוד האמריקאי לכירורגיה, ושל פורומים אחרים של הכירורגים בארצו - American Board of Surgery והקולגיום האמריקאי של הכירורגים. בגלל עיסוקו בפנאי בגידול ורדים, נבחר אף ליושב ראש החברה האמריקאית לוורדים.
פרסים ואותות כבוד
זולינגר פרסם מאל 340 מאמרים, בעיקר בתחום הכירורגיה של מערכת העיכול. כמו כן היה עורך ראשי של הכתב העת American Journal of Surgery בשנים 1956–1984.
רוברט מילטון זולינגר נפטר בשנת 1992 מסרטן הלבלב.
פרס אלבטרוס
פרס אלבטרוס היה פרס ספרותי יוקרתי בינלאומי שניתן מדי שנתיים על ידי גינטר גראס שיוסד בברמן שבגרמניה. הפרס הוענק רק חמש פעמים. הפרס ניתן בקטגוריות פרוזה, שירה או חיבור בן ימינו הכולל יצירות מתורגמות. הפרס ניתן בסכום של 40,000 אירו המחולקים בין המחבר (25,000 אירו) למתרגם (15,000 אירו).
הפרס הוענק "לסופרים מרחבי העולם שיצירתם מאופיינת באיכות ספרותית גבוהה ורלוונטית תרבותית וחברתית-פוליטית". בנוסף ל"עבודה מצוינת של חשיבה פתוחה ודיון חופשי על כל היבטי חיינו, נושאים בעולמנו וזמננו". הפרס מוענק גם למתרגם מצטיין שתרגם יצירה לגרמנית. כנס הענקת הפרס אורגן על ידי קרן גינטר גראס. בחירת הזוכים נעשית על ידי חבר שופטים. טקס הענקת הפרס התקיים בברמן.
הסופר האמריקאי דייב אגרס, שאמור היה לקבל את פרס אלבטרוס מטעם קרן גינטר גראס, סירב באפריל 2012 להשתתף בטקס, בעקבות השיר האנטי-ישראלי שפרסם גראס. בפרס בסך 40 אלף אירו זכה אגרס על ספרו "זייתון" (כנרת זמורה ביתן, מאנגלית: דנה אלעזר הלוי), המגולל את חוויותיו של אמריקאי ממוצא סורי לאחר הוריקן קתרינה. "בעקבות הפואמה השנויה במחלוקת שפרסם באחרונה גראס, הרגשתי שיש לדחות את טקס הענקת הפרס, כדי שהמחלוקת לא תסיט את תשומת הלב מהפעילות הנפרדת של הקרן ומהנושא של 'זייתון'", אמר אגרס, שהסביר כי החליט שלא להשתתף בטקס כיוון שהמארגנים סירבו לדחות אותו כבקשתו. הוא הודה לקרן על בחירתה וביקש שהכסף יועבר לארגונים בגרמניה הפועלים לקידום הבנה בין בני דתות שונות.
המקהלה הקאמרית שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
המקהלה הקאמרית שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים היא מקהלה קאמרית מעורבת, מהחשובות בישראל. המקהלה מונה כ-30 חברים שרובם סטודנטים מהאקדמיה ולכן מתחלפים בתדירות גבוהה יחסית. כבר בראשית דרכה הוכרה כאחת המקהלות הטובות בארץ והופיעה במהלך השנים עם תזמורות רבות, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. כמו כן, המקהלה הופיעה תחת שרביטם של המנצחים ליאונרד ברנשטיין, זובין מהטה, גארי ברתיני, דניאל בארנבוים, קורט מאזור, ג'ון נלסון ואנדרו פארוט. מנצחה הקבוע של המקהלה ומנהלה המוזיקלי משנת 1972 ועד היום הוא פרופ' סטנלי ספרבר.
היסטוריה
המקהלה נוסדה בשנת 1969 על ידי אבנר איתי. בשנים 1972 עד 1985 שימש סטנלי ספרבר כמנצחה ומנהלה האמנותי של המקהלה ואהרון חרל"פ היה מנצחה ומנהלה האמנותי של המקהלה בשנים 1985 ועד 1997. בשנת 2000 חידשה המקהלה הקאמרית את פעילותה תחת ניצוחו וניהולו האמנותי של סטנלי ספרבר והופיעה בתוכניות א-קאפלה באולמות שונים, ביניהם מוזיאון תל אביב והאוניברסיטה המורמונית בירושלים. מאז המקהלה מופיעה בקביעות בתוכניות מיוחדות באקדמיה למוסיקה ובסדרות הקונצרטים השנתיות של האקדמיה. כמו כן המקהלה מרבה לבצע מוזיקה יהודית וישראלית, ובמהלך השנים ביצעה יצירות רבות מאת גדולי המלחינים הישראליים, חלקן בביצוע בכורה (ביניהם ראוי לציון ביצוע הבכורה ליצירתו של יחזקאל בראון "הם אמרו" למקהלה א-קפלה, בעת שהמלחין שכב כבר על ערש דווי). המקהלה הופיעה בפסטיבל אבו גוש ב-2004 ובכל שנה מאז שנת 2007 ועד היום.
פרסים והכרה
המקהלה הקאמרית מופיעה תכופות (יחד עם המקהלה הישראלית ע"ש גארי ברתיני) עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בביצוע יצירות סימפוניות המשלבות מקהלה, ביניהן בולטים במיוחד ביצועים ל. המקהלה זכתה במקום הראשון בתחרות המקהלות הארצית שהתקיימה בשנת 2008. באותה השנה, המקהלה יצאה לסיור הופעות לאורך החוף המזרחי של ארצות הברית במסגרת חגיגות 60 שנה למדינה. בשנת 2014 ביצעה המקהלה את "החתונה" מאת סטרווינסקי בניצוחו של מאסטרו ספרבר בקונצרט פתיחת תחרות רובינשטיין, וכן שרה את יצירת המופת "רקוויאם פולני" של קשישטוף פנדרצקי בניצוחו של המלחין עצמו. כמו כן, בשנים האחרונות יוצאת המקהלה תכופות לייצג את ישראל בפסטיבלים שונים באירופה, שם היא מזוהה בתור "The JAMD Chamber Choir", בדרך כלל תוך חבירה למקהלות מקומיות. כך הופיעה המקהלה בין השאר בפסטיבל לתרבות יהודית בהונגריה, בתחרות המקהלות הבינלאומית במרקטאוברדורף שבגרמניה, ובחגיגות בירת התרבות של אירופה לשנת 2016 בעיר ורוצלב שבפולין.
חברים על הכוונת 3
חברים על הכוונת 3 (באנגלית: Open Season 3) הוא סרט אנימציה ממוחשבת של חברת סרטי סוני הנפשה. הסרט הופץ בשנת 2011 ישירות ל-DVD. הסרט זה הוא חלק מסדרת סרטים, והוא המשך ישיר של עלילת הסרט השני. הסרט נכתב על ידי דייוויד י. סטרן.
תקציר העלילה
בוג מתכנן טיול גברים אך אף אחד מחבריו לא מצטרף אליו מפני שלכולם יש משפחות. בעקבות זאת בוג מחליט לצאת לטיול בעצמו. במהלך הטיול נתקל בוג בקרקס נודד, בוג מחליף תפקיד עם דב הגריזלי של הקרקס, ונשאר להופיע בקרקס. אבל כשהקרקס מחליט לחזור לרוסיה, מתחיל מרוץ נגד הזמן עבור אליוט, מקסקיזי, מר וויני ושאר החבורה כדי להציל את בוג לפני שיהיה מאוחר מדי.
אנדרה דיי
קסנדרה מוניק בייטי (באנגלית: Cassandra Monique Batie; נולדה ב-30 בדצמבר 1984), הידועה בשם הבמה אנדרה דיי (Andra Day), היא זמרת-יוצרת, ושחקנית אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה על תפקידה בסרט "ארצות הברית נגד בילי הולידיי".
אלבום הבכורה שלה, Cheers to the Fall, שיצא בשנת 2015 והגיע למקום 48 במצעד בילבורד 200. בטקס פרס גראמי 2016, האלבום היה מועמד לאלבום R&B הטוב ביותר והסינגל הראשי של האלבום, "Rise Up", היה מועמד לתפקוד המו"פ הטוב ביותר. דיי שיתפה פעולה גם לצידו של הזמר סטיבי וונדר. בנובמבר 2016, יצאה לסבב הופעות ראשון הנקרא "Cheers to the Fall Tour".
ביוגרפיה
דיי נולדה ב-30 בדצמבר 1984 באדמונדס, וושינגטון. לאחר מכן עברה לדרום קליפורניה בגיל שלוש וגדלה בסן דייגו ובקליפורניה וסביבתה עם משפחתה. היא החלה לשיר בגיל צעיר בכנסייה הראשונה של המתודיזם המאוחדים בצ'ולה ויסטה, קליפורניה. היא למדה בבית הספר היסודי לפארק ולנסיה, אותו היא זוכה בזכות טיפוח העניין שלה באמנויות הבמה. בגיל 12 השתתפה ביום לצלילי זמרי הג'אז הבולטים כמו דיינה וושינגטון, בילי הולידיי ואלה פיצג'רלד, שכול הזמרים נחשבים כהשפעות על הסגנון המוזיקה שלה כיום. ב-11 ביולי 2019, קיבלה את התואר חבר כבוד בדלתא סיגמא תטא סורוריטי, התאגיד.
יעקב עורי
יעקב עוֹרי (לדרמן) (אפריל 1899 - 25 בינואר 1957) היה ארכאולוג ישראלי, מפקח ארצי במחלקת העתיקות המנדטורית ומפקח מחוזי במחלקת העתיקות הישראלית.
קורות חיים
עורי נולד באונגני, שהייתה אז חלק מחבל בסרביה באימפריה הרוסית, להוריו וולף (זאב) ולאה לדרמן (עורי), משפחה ציונית ששלחה אותו בגיל 13 לארץ ישראל להתחנך בגימנסיה הרצליה, כמקובל בקרב ציוני רוסיה אז. משפחתו עלתה בעקבותיו ב-1920.
באביב שנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, העות'מאנים גירשו מתל אביב את כל תושביה, ביניהם גם תלמידי הגימנסיה. עורי חזר עם חבריו לעיר לאחר כיבושה בידי הצבא הבריטי, וסיים את לימודיו בגימנסיה כבוגר המחזור השישי תרע"ח - 1918.
לאחר סיום לימודיו התגייס ב-1918 ל"גדוד הארצישראלי" של הגדודים העבריים. במסגרת השירות, יחידתו השתתפה בחפירות ארכאולוגיות באשקלון, שבוצעו על ידי משלחת בראשות פרופסור ג'ון גרסטנג. מייד עם שחרורו מהשירות ב-1920, בעקבות התנסותו המעשית בארכאולוגיה, התקבל לעבודה כסגן מפקח באזור הגליל במחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי שנוהלה על ידי גרסטנג. ב-1925 חפר בבית הכנסת העתיק בכורזים. ב-1929 מונה למפקח מחוז יפו. בהמשך היה מפקח העתיקות הארצי. דוחות חפירותיו פורסמו בכתב העת של מחלקת העתיקות המנדטורית "Quarterly of the Department of Antiquities in Palestine".
עורי ניהל את חפירת ההצלה הראשונה בתל אפק (אנטיפטריס) בין השנים 1934–1936, בעת הקמת קו המים ירקון-ירושלים. בחפירה נחשפו שרידי חומת העיר מתקופת הברונזה הקדומה 1 ומתקופת הברונזה התיכונה 2 וכן שרידי מבנים מהתקופה הביזנטית.
ניהל חפירות באל-ג'יסר בוואדי רובין בשנים 1927, 1935, 1941-1944 ובתל נפוליאון (תל ג'רישה) ב-1934. ב-1936 חפר קבר מצויר מהתקופה הרומית ליד אור הנר. בשנות השלושים ניהל חפירה בתל מיכל (שכונה אז בשמו הערבי "מכמיש").
בשנות הארבעים ניהל חפירה בד'הרת אל חומרייה (הסמוך לגבעת חומרה), בחפירה נמצאו קברים עם ממצאים מתקופת הברונזה התיכונה ומתקופת הברונזה המאוחרת. ב-1942 חפר קבר מתקופת הברונזה ביאזור. ב-1946 חשף נקרופוליס מהתקופה הכלקוליתית בבני ברק.
בתום המנדט הבריטי, הוקמה מחלקת העתיקות הישראלית (שקדמה לרשות העתיקות). ניהול המחלקה הוטל על ד"ר שמואל ייבין, סגנו היה ד"ר עמנואל בן דור, למפקחי העתיקות המחוזיים מונו מיכאל אבי־יונה - במחוז ירושלים, רות עמירן במחוז הצפון ויעקב עורי במחוז הדרום.
ב-1949 ביצע חפירת הצלה בח'ירבת אבריכתאס באזור חדרה, באתר שכלל ארבע מערות קבורה. נמצאו ממצאים מתקופות הברזל ומהתקופה האסלאמית הקדומה. ב-1950 חפר בנחל שחם קבר מקמרים מהתקופה הביזנטית וחשף קברים מתקופת הברזל ליד נען. ב-1952 חפר באתר מערת קבורה ברמת גן, כנראה מהתקופה העות'מאנית, וחפירת הצלה של מבנה ביזנטי בכפר סירקין.
עורי חפר בתל מלוט בשנים 1952–1953 יחד עם שמואל ייבין. בחפירה נמצאו שרידי ישוב מתקופת הברזל 1 הכוללים מספר קירות לבנים ורצפות עפר כבוש. ב-1953 חפר גם בח'רבת אלרוקדיה, בה נמצאו פסיפסים, כתובות וחרסים.
ב-1954 קיימו ראש הממשלה משה שרת ופמלייתו סיור ייעודי בן שלושה ימים לדרום ולנגב, לצורך היכרות בלתי אמצעית עם בעיות האזור. עורי אירח אותם בעתיקות אשקלון, הרצה על תולדות החפירות ועל הקושי להתקדם במחקר בהיעדר תקציב מתאים.
ב-1954 חפר עורי חפירת הצלה באתר "ברנע" באשקלון בו התגלתה כנסייה, באל-הדאר בתל אביב, חפירת הצלה בקיבוץ המעפיל וחפירה בתל מור. באותה שנה חקר ממצא של כתובת שומרונית שהתגלתה באתר אל-עצפיר ברחובות. נשיא המדינה יצחק בן צבי שעסק במחקרים אודות השומרונים, שילב ממצאים אלו במאמר שפרסם על תולדות השומרונים באזור.
ב-1955 חפר בתל מלחתה, בחפירה נמצאו 148 מטבעות ברונזה. באותה שנה חפר גם כנסייה בבחן. בתחילת 1956 ניהל חפירת הצלה באשקלון, באתר בנייה של בית הבראה של ההסתדרות. במקום התגלה מבנה רומי מהמאה השלישית. באותה שנה ניהל גם חפירת הצלה באזור מושב עוצם, בה נתגלו שרידי כנסייה ביזנטית. בנובמבר 1956 ניהל יחד עם יוחנן הוושי חפירת בדיקה באתר קבורה ביזנטי באשקלון.
עזבונו שמור בארכיון רשות העתיקות.
משפחתו
נפטר מהתקף לב פתאומי ב-25 בינואר 1957 ברחובות, נקבר בבית הקברות ברחובות.
בלריאנד
בלריאנד (באנגלית: "Beleriand") היא חבל ארץ בדיוני, המופיע בלג'נדריום הבדיוני של ג' .ר. ר טולקין, בלריאנד הייתה אזור בצפון מערב הארץ התיכונה במהלך העידן הראשון. האירועים בבלריאנד מתוארים בעיקר בעבודתו "הסילמרליון", המגולל את סיפורם של העידנים המוקדמים של הארץ התיכונה. בלריאנד מופיעה גם ביצירות "The Book of Lost Tales", ילדי הורין, ו-"The Lays of Beleriand".
היסטוריה בדיונית
בסוף העידן הראשון של הארץ התיכונה, בלריאנד נותצה ונשמה במלחמת החרון על ידי כוחות בני האדם של העידן הראשון (האדיין) והעלפים לצד המאיאר, נגד משרתיו של מורגות. כתוצאה מהזעם והעוצמה הרבה של המלחמה, חלקים רבים מבלריאנד שקעו בים. רק כמה חלקים קטנים ממזרח בלריאנד נותרו ונודעו לאחר מכן כממלכת לינדון, בצפון מערב הארץ התיכונה של העידן השני והשלישי. חלקים אחרים במזרח בלריאנד שרדו עד העידן השני, אך נהרסו באקלבת וחורבן נומנור. קברי טורין טורמבר ומורוון שרדו כאי טול מורוון. כמו כן, חלק מדורטוניון הפך לטול פוין, והימרינג הפכה לאי.
גאוגרפיה בדיונית
במקור, השם בלריאנד היה שייך רק לאזור שסביב מפרץ בלר, אך עם הזמן, השם הוחל על כל הארץ. בלריאנד יושבה במקור על ידי העלפים, ובהמשך גם על ידי בני אדם וגמדאים. במערב ובדרום השתרע חוף ארוך לאורך הים הגדול בלגיר. מצפון הייתה היתלום עם אגם מיתרים, רמות דורתוניון וגבעות הימרינג, ממזרח הגיעו ארד לוין כמעט עד הים. ארץ נברסט שבצפון מערב נחשבה לעיתים לחלק מבלריאנד. בצפון הרחוק היו הרי הברזל (ארד אנגרין), אשר עליהם נבנו התנגורודרים ואנגבנד.
נהר הסיריון, הנהר הראשי של בלריאנד, שזרם מצפון לדרום, חילק אותה למערב בלריאנד ולמזרח בלריאנד. את הסיריון חילק רכס גבעות אשר השתרע ממזרח למערב אשר כונה אנדרם, "החומה הארוכה". הסיריון שקע באדמה בחלקו הצפוני של הרכס והגיח מחדש מתחת לאנדרם בחלקו הדרומי משם זרם הישר אל הדלתא שבשערי הסיריון. ממזרח לחומה הארוכה נמצא נהר גיליון וששת יובליו אשר מקורותיהם בארד לוין, באזור המכונה אוסיריאנד, "ארץ שבעת הנהרות".
שערי הסיריון
שערי הסיריון (באנגלית: Arvernien) הוא האזור הדרומי ביותר בבלריאנד, שערי הסיריון נמצאים בחלקה הדרום-מזרחי של בלריאנד וגובלים בשפכי הסיריון תושבי המקום היו במקור ערבוביה של שרידי אלדר ואדיין שבאו מגונדולין, דוריאת, נרגותרונד דור לומין ועוד. השליטים הראשונים באזור זה היו טואור מזרע האדיין ויידריל מזרע הנולדור אשר בגונדולין. בנם אארנדיל החצי-עלף, התחתן עם חציית -העלף אלווינג, בתו של דיור הנאה. בני ארנדיל ואלווינג, אלרוס ואלרונד, נולדו בשערי הסיריון.
דוריאת
דוריאת (באנגלית: Doriath) היא ממלכת הסינדר, העלפים האפורים של המלך תינגול אשר נשארו בבלריאנד ומעולם לא ראו את שני העצים. ממלכת דוריאת מורכבת ממחגרת מליין, הנהר ארוס, מנגרות ועם היערות הגדולים האחרים: יער נלדורות, יער רגיון ויער אסטולד, שם פגש תינגול את מליין. כמו מקומות רבים אחרים בלג'נדריום של ג'. ר. ר. טולקין גם דוריאת משמשת כבמה המרכזית לכמה מההתרחשיות המרכזיות של העידן הראשון, כמתואר בסיפורם של ברן ולות'יין, Lays of Beleriand, חלקים מילדי הורין והסילמריליון.
פלס
פלס (באנגלית: Falas) (משמעות המילה בסינדרין היא: "קו-הגלים") היה האזור אשר השתרע לאורך מערב בלריאנד לאורך חופה עם ים בלגיר. בפלס התקיימה ממלכתו של קירדן הספן ועלפי סינדאר אחרים לאורך העידן הראשון. הם התגוררו בשני ערי נמל, אגלרסט בשפך נהר ננינג, ובריתומבר בשפך נהר בריתון. כשאר האורקים של מורגות מצליחים לשבור את המצור וזורמים דרומה, הם מגיעים לאזור הפלס וצרים עליו, לאחר קרבות קשים, אנשיו של קירדן נופלים בשבי או הופכים לפליטים ובורחים לשערי הסיריון או לאי בלר, שם אנשיו של קירדן ממשיכים לבנות ספינות, ועוזבים את הארץ התיכונה בסוף העידן הראשון.
גונדולין
גונדולין (באנגלית: Gondolin) הידועה גם כ"הממלכה הנסתרת" הייתה עיר חשאית של העלפים בצפון בלריאנד, שנבנתה על ידי טורגון ואנשיו, והוסתרה ממורגות על ידי טבעת הרים שהקיפה אותה בשם אכוריאת. בפסגות ההרים תמיד קיננו נשריו של מנווה, ושרם היה ת'רונודר. הדרך היחידה להיכנס אל גונדולין הייתה מעבר שנקרא "מעבר אנך" והוא נשמר בכבדות. סיפור מפלת גונדולין מתואר בספר "מפלת גונדולין".
נרגותרונד
נרגותרונד (באנגלית: Nargothrond) ("המצודה התת-קרקעית הגדולה שבנהר הנרוג") היה המעוז שבנה פינרוד פלגונד, על יד שפך נהר הנרוג בבלריאנד. זה היה מקום נסתר מכוחות מורגות, פינרוד הקים אותו בשנים הראשונות של העידן הראשון בהשראת מנגרות שבדוריאת. פינרוד שלט בנרגותרונד עד שהצטרף לברן במסעו אחר הסילמריל, והשליטה על נרגותרונד עברה לידי אורודרת אחיו. מאוחר יותר, כשטורין טורמבר הגיע לנרגותרונד, לאחר תקופה שחי בקרב פורעי-חוק ושכנע את העם להילחם בגלוי נגד מורגות, מה שהוביל לגילוי נרגותרונד על ידי מורגות והדרקון גלאורונג. גלאורונג השתמש בנרגותרונד כמאורה שלו, אך הוא נהרג על ידי טורין, ולאחריו מים הגמדאי הזעיר טען לבעלות על המערות והאוצר שבהן, עד שנהרג על ידי הורין, אביו של טורין.
נברסט
נברסט (באנגלית: Nevrast, או "Hither Shore", כלומר: "החוף הקרוב") הוא אזור חוף שומם בצפון בלריאנד המזכיר צורה של משולש, נברסט כולה מוקפת רכסי הרים והיא גובלת בהיתלום ממערב. העיר היחידה שהתקיימה בנברסט אי פעם הייתה ויניאמר. זה היה מרכז ממלכת העלפים של טורגון עד שאנשיו עזבו לגונדולין. האדמה ננטשה עד שטואור הגיע לשם בהדרכת אולמו.
אוסיריאנד
אוסיריאנד (באנגלית: Ossiriand, בסינדרין פירוש השם הוא: "ארץ שבעת הנהרות") היה האזור המזרחי ביותר של בלריאנד בתקופת העידן הראשון, בין ארד לוין לנהר גיליון. שבעת הנהרות היו יובלות שהתאחדו לנהר הגיליון שזרם מצפון לדרום. ששת יובליו שזרמו מארד לוין, נקראו (מצפון לדרום) אסקאר, תאלוס, הלגולין, ברילתור, דוילווין ואדוראנט. נהר האדוראנט התפצל לשניים ויצר את האי טול גלן, האי עליו גרו עד סוף ימיהם ברן ולותיין, האי טול גלן היה ידוע גם כמקום היוולדו שם דיור הנאה. אוסיריאנד הייתה ארץ ירוקה ומיוערת. וחלקיה המזרחיים שלמרגלות ארד לוין היו החלקים היחידים של בלריאנד ששרד את מלחמת החרון, ונודעו בשם לינדון, שם שלטו גיל גלד וקירדן (בנמלים האפורים).
הדיוויזיה ה-110 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-110 (בגרמנית: 110. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה.
מיכון בדיקות יחידה
סיווג טכניקות וכלי האוטומציה
ניתן לסווג את טכניקות האוטומציה לפי כמה קטגוריות מרכזיות:
סביבת פיתוח
קיימות מספר סביבות פיתוח (לדוגמה JUnit או ויז'ואל סטודיו), המותאמות ליצור שבלוני ואוטומטי של בדיקות יחידה, כמו גם הרצה אוטומטית של הבדיקות וויזואליזציה נוחה של התוצאות.