cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרבובה
הכפר הוקם בשלהי המאה ה-15 על הגדה המערבית של נהר מיוס, והועבר למיקומו הנוכחי ב-1787. הכפר ממוקם סמוך לגבול בין מחוז דונצק למחוז לוהנסק, וכ-40 קילומטרים מגבול אוקראינה-רוסיה.
במהלך משבר אוקראינה השתלטו מורדים פרו-רוסיים על אזורים נרחבים במחוזות דונצק ולוהנסק. בתקרית ירי טיל נ"מ, הופלה סמוך לכפר ב-17 ביולי 2014 טיסה 17 של מלזיה איירליינס, שהייתה בדרכה מאמסטרדם לקואלה לומפור, באסון נהרגו 298 נוסעים ואנשי צוות המטוס.
מה שמותר ליופיטר אסור לשור
מה שמותר ליופיטר אסור לשור (בלטינית: Quod licet Iovi, non licet bovi) הוא תרגום עברי של פתגם בלטינית.
הפתגם הופיע בספר Aus dem Leben eines Taugenichts מאת יוזף פון אייכנדורף. פתגם דומה הופיע במחזה מאת המחזאי הרומי פובליוס טרנטיוס אפר: aliis si licet, tibi non licet (מה שמותר לו, אסור לך).
הפתגם מתייחס לסיפור מהמיתולוגיה הרומית שבו יופיטר, ראש האלים, הפך עצמו לשור כדי לפתות את אירופה, בת המלך הפיניקי. לאחר שיופיטר הפך את עצמו לשור הוא התערב בעדרים של אביה. כאשר אירופה והמשרתות שלה ליקטו פרחים, היא ראתה את השור החלה ללטף אותו, וכשנוכחה שהוא צייתן, טיפסה על גבו. יופיטר ניצל את ההזדמנות, דהר אל הים ושחה איתה על גבו אל האי כרתים. שם התגלה בדמותו האמיתית, ועשה את אירופה למלכה הראשונה של כרתים.
משמעותו של הפתגם, לפי הסיפור: לאלים, כמו יופיטר, מותר לעשות דברים שאסור לבני בקר לעשות. באופן כללי אומר הפתגם שיש סטנדרט כפול באשר לחוקים ומעשים: מה שמותר לאדם או קבוצה אחת, בדרך כלל החזקה, אסור לאחרים. פעמים רבות מתייחס הפתגם למוסר של מנצחים, כשהצד המנצח דורש מהמנוצח דברים שאיננו דורש מעצמו.
תרגומים אחרים
ישנם שהשתמשו בלשון "אסור לפר" או "אסור לפרה", במקום "אסור לשור". בנוסף, היו שהשתמשו בלשון "אין השור יכול להרשות לעצמו".
האמפדן פארק
אצטדיון האמפדן פארק (באנגלית: Hampden Park) שבגלאזגו הוא האצטדיון הביתי של נבחרת סקוטלנד בכדורגל ושל מועדון הכדורגל קווינס פארק. "האמפדן" הוא אחד מאצטדיוני הכדורגל הישנים והמפורסמים בעולם, ונפתח ב-31 באוקטובר 1903.
אירועים בהאמפדן פארק
גמר הגביע הסקוטי משוחק בהאמפדן, שבסיומו הקבוצה המנצחת מניפה את הגביע העתיק ביותר בעולם הכדורגל, הגביע הסקוטי, שקיים מאז 1873.
שיאי הצופים בהאמפדן פארק:
ניהול מחוץ לרשת
במחשוב, ניהול "מחוץ לרשת" (באנגלית: out-of-band management לעיתים מכונה lights-out management או LOM) כרוך בשימוש בערוץ תקשורת ייעודי ונפרד לניהול ותחזוקת המכשיר. זה מאפשר למנהל המערכת (system administrator) לנטר ולנהל שרתים וציוד רשתות אחר על ידי שליטה מרחוק ללא קשר אם המכשיר מופעל (כל עוד המכשיר מקבל מתח חשמלי).
לעומת זאת, ניהול "בתוך הרשת", הוא השימוש של ערוצי הנתונים הרגילים (בדרך כלל באמצעות Ethernet) כדי לנהל את המכשירים. מגבלה משמעותית של ניהול "בתוך הרשת" היא הפגיעות שלה לבעיות במכשירים אותם היא אמורה לנהל. מנהלי המערכת צריכים גישה לרשת כאשר צצה בעיה, אך אותו גורם הבעיה יכול לגרום לאובדן גישה לאותם מכשירים הצריכים ניהול.
ניהול מחוץ לרשת תוקף מגבלה זו על ידי שימוש בערוץ פיזי נפרד לניטור ובקרה לעומת ערוצי המידע.
בניהול מערכות, ניהול מחוץ לרשת כולל שימוש בממשקי ניהול (או יציאות טוריות) לניהול וציוד רשת. מחוץ לרשת (OOB) הוא מונח רשת המתייחס לערוץ תקשורת נפרד שאינו עובר על זרם הנתונים הרגיל.
ניהול מחוץ לרשת מאפשר למפעיל הרשת לקבוע גבולות אמון בגישה לפונקציית הניהול כדי להחיל אותה על משאבי הרשת. זה גם יכול לשמש כדי להבטיח קישוריות ניהול (כולל היכולת לקבוע את המצב של כל רכיב רשת) ללא תלות בסטטוס של רכיבי רשת אחרים ברשת.
בתחום המחשוב, צורה אחת של ניהול מחוץ לרשת נקראת לפעמים ניהול כיבוי אור (LOM) וכוללת שימוש בערוץ ניהול ייעודי לתחזוקת מכשירים. זה מאפשר למנהל מערכת לפקח ולנהל שרתים וציוד אחר המחובר לרשת באמצעות שלט רחוק ללא קשר אם המכשיר מופעל או אם מערכת הפעלה מותקנת או מתפקדת.
לעומת זאת, ניהול ברשת דרך VNC או SSH מבוסס על קישוריות בתוך רשת (ערוץ הרשת הרגיל). זה בדרך כלל דורש תוכנה שחייבת להיות מותקנת במערכת המרוחקת המנוהלת ופועלת רק לאחר אתחול מערכת ההפעלה והעלאת רשת. הוא אינו מאפשר ניהול של רכיבי רשת מרוחקים ללא תלות במצב הנוכחי של רכיבי רשת אחרים. דוגמה קלאסית למגבלה זו היא כאשר מנהל מערכת מנסה להגדיר מחדש את הרשת במחשב מרוחק רק כדי למצוא את עצמם נעולים ולא מסוגלים לתקן את הבעיה מבלי לעבור פיזית אל המחשב. למרות המגבלות הללו, פתרונות בתוך הלהקה עדיין נפוצים מכיוון שהם פשוטים יותר ובעלות נמוכה בהרבה.
גם ניהול בתוך הרשת וגם מחוץ לרשת מתבצע בדרך כלל באמצעות חיבור רשת, אך כרטיס ניהול מחוץ לרשת יכול להשתמש במחבר רשת מופרד פיזית אם עדיף. לכרטיס ניהול מרחוק יש בדרך כלל ספק כוח עצמאי לפחות בחלקו והוא יכול להפעיל ולכבות את המכונה הראשית דרך הרשת. מכיוון שנדרש התקן מיוחד עבור כל מכונה, ניהול מחוץ לרוחב הרשת עשוי להיות יקר בהרבה.
קונסולות טוריות הן מקרה ביניים: הן מבחינה טכנית OOB מכיוון שהן לא מחייבות את הרשת הראשית לפעול לניהול מרחוק. עם זאת, ללא חומרה מיוחדת, קונסולה טורית לא יכולה להגדיר את הגדרות ה-UEFI (או ה-BIOS), להתקין מחדש את מערכת ההפעלה מרחוק או לתקן בעיות שמונעות מהמערכת לאתחל.
הסתדרות פועלי יהודה
הסתדרות פועלי יהודה או הסתדרות הפועלים החקלאיים ביהודה הייתה אחת משלוש הסתדרויות הפועלים מהם הורכבה ההסתדרות הכללית של העובדים העבריים בארץ ישראל.
היסטוריה
ההסתדרות הוקמה ב-1911 במושבה עין גנים (כיום בגבולות פתח תקווה) על ידי קבוצות פועלים חקלאיים מהמושבה ומהחוות הלאומיות בבן שמן וחולדה שביקשו להקים ארגון לא-מפלגתי וזאת בניגוד לקופת פועלי ארץ ישראל (קפא"י) שקמה שנה קודם לכן והייתה שייכת למפלגת פועלי ציון.
ביוני 1911 התכנסה, ביזמת "הבלתי מפלגתיים" ובהסכמת נציגי המפלגות "פועלי ציון" ו"הפועל הצעיר", ועידת הייסוד של ההסתדרות החדשה. בוועידה השתתפו 17 צירים. בנוסף לנושאים אידאולוגיים בנוגע לאופי הקואופרציה הועלתה באופן נוקב סוגיית הביטוח ההדדי והסיוע לחברים שנפלו למשכב או שנפגעו בתאונת עבודה.
בדצמבר 1911 נערכה בפתח תקווה הוועידה השנייה והחשובה ביותר. בישיבה זו הוקמה קופת חולים לפועלי יהודה, שנקראה קופת חולים של הסתדרות הפועלים החקלאים ביהודה, הקופה החלה בפעילותה ב-1913 ונוהלה על ידי יצחק איצקוביץ ויעקב אפטר, בנוסף, הוחלט על הקמת קבוצות עבודה שיעסקו בנטיעות, קפא"י הוכפפה במידה מסוימת להסתדרות, הוקמו סניפים נוספים במושבות ראשון לציון ורחובות ומקומות נוספים.
בדצמבר 1912 נערכה בבן שמן הוועידה השלישית. מספר חברי ההסתדרות היה כבר 260. בוועידה זו הוחלט על הצורך להקמת מושבי פועלים על אדמת הלאום. כן הוחלט שפועלים חקלאיים שכירים וחברי מושבים שמקיימים חובת עבודה עצמית יוכלו להיות חברי הסתדרות. כמו כן דנו סביב נושאי השעה ובהם העבודה הקבלנית במושבות והסדרת היחסים עם לשכת העבודה של קפא"י.
עד תום מלחמת העולם הראשונה נערכו ועידות סדירות בהן הוחלט על הקמת מחסן חיטה שיתופי למשקי יהודה (גרעין ראשוני למשביר המרכזי שהוקם ב-1916 ועל דרכי החלוקה והפיקוח של כספי יהודי אמריקה שהוזרמו דרך "קרן אמריקה", הוקמה ועדת תרבות להפצת הלשון העברית ולהכשרה חקלאית והודק הקשר עם שתי ההסתדרויות המקבילות, הסתדרות פועלי השומרון והסתדרות פועלי הגליל ואף גובשה הצעה ראשונית להקמת "ועד פועל" שיתאם בין השלוש.
בשנת 1918 נערכה ועידה חשובה נוספת, הוועידה השביעית. בין ההחלטות החשובות של ועידה זו היו הדרישה ש"כל האדמות הנגאלות בארץ ישראל תועמדנה לרשות הקרן הקיימת לישראל כמוסד ציוני מרכזי" והדרישה להקמת קרן מרכזית למימון ההתיישבות. כמו כן נקבע ש"על ההסתדרות להרחיב את תחומי אחריותה ופעילותה לכל העניינים המשותפים לכלל ציבור הפועלים - כלכליים, רוחניים ואזרחיים."
בשנת 1919 הוקמה מפלגת אחדות העבודה, אשר הקימה מסגרת שנקראה "הסתדרות הפועלים החקלאיים" שכללה בתוכה את הסתדרות פועלי יהודה, פרט לאנשי "הפועל הצעיר" שהתנגדו לאיחוד. בדצמבר 1920 הוקמה בחיפה ההסתדרות הכללית של העובדים העבריים בארץ ישראל, שאיגדה את כל ההסתדרויות הנפרדות ומנעה בכך את הפיצול המפלגתי.
צדפות
דוּ-קְשָׂווֹתִים, המוכרים יותר כצְדָפוֹת (שם מדעי: Bivalvia; ריבוי מן צִדְפָּה; בנטייה צִדְפַּת-, צִדְפֿוֹת-), הם מחלקה המכילה מינים רבים של רַכיכות ימיות בממדים שונים. הן מאופיינות בקונכייה בעלת שני חלקים (הנקראים קשוות, ומכאן שם המחלקה), סימטריים פחות או יותר, ובתוכה גופה הרך של הצדפה ואיבריה הפנימיים. אצל חלק מהצדָפות השכבה הפנימית של הקשוות מצופה חומר מבריק – צֶדֶף (צְדָפִים ברבים) – וזה משמש את האדם לייצור תכשיטים. עם זאת, השימוש המקובל יותר למילה "צֶדֶף" הוא בעבור הקְשָׂווֹת (ריבוי מן קַשְׂוָה; valve) עצמן. הצדָפות נפוצות בסביבות מימיות בלבד.
לצדָפות אין מִשְׁנֶנֶת (רָדוּלָה), מעין סרט שיניים המשמש רכיכות אחרות לשחיקת מזונן, ולכן הן שואבות לתוכן חלקיקי צמחייה ובעלי חיים זעירים מהמים. הזימים, המשמשים גם לזיקוק חמצן מהמים, מסננים את הראוי לאכילה.
מינים ומגוון
קיימים 20,000 מיני צדָפות בקירוב, רובן מצויות בסביבות מים מלוחים ומיעוטן בסביבות מים מתוקים (בעיקר נחלים). צדפות מים מתוקים סובלות מזיהומים, ולכן משתמשים בהן לעיתים כחיווי לאיכות מים לשתייה לאדם. חלק ממיני הצדָפות נמצא רוב הזמן על קרקעית הים החולית או מחופרות בה, ואילו מינים אחרים שוהים על גבי סלעים המונחים על הקרקעית. צדָפות רבות נמצאות רוב חייהן במצב נייח וממעטות מאוד לזוז (אם בכלל), אם כי חלקן נעות במים.
20,000 מיני הצדָפות מגוונים מאוד בגודלם. לצד מינים קטנים מאוד, ישנם כאלה שמשקלם מגיע לעשרות קילוגרמים. דוגמה מובהקת למין גדול כזה היא צִדפַּת הענק (Tridacna gigas) שיכולה להגיע למשקל העולה על 180 קילוגרם ולאורך של 1.5 מטרים. גם תוחלת החיים מגוונת מאוד, החל מזמן קצר יחסית ועד עשרות ואפילו מאות שנים אצל מינים שונים (למשל, גילה של הצדפה מינג חושב ל-507 שנים). לצדָפות מחזור דם פתוח. הנפרידיום (איבר שתפקידו להפריש פסולת מהגוף אצל חסרי חוליות רבים) מסלק מהגוף את חומרי הפסולת. האיברים הפנימיים נמצאים, בצורה דחוסה יחסית, בתוך חלל אחת הקשוות.
בציבור הרחב, ה"צדָפות" האופייניות הן רחבות, ועשויות שני חלקים, אך במחלקת הדו קשוותיים מינים שונים בצורות שונות. במינים מסוימים נעשה שימוש לבישול מאכלי ים, דוגמת מרק צדפות, רוטב צדפות או צ'אודר צדפות. חלק קטן יחסית ממיני הצדפות יכול להפיק פנינים, המשמשות אצל האדם כאבני חן. הפנינה נוצרת מגרגיר חומר אורגני, גירוי כלשהו או גרגיר חול הנכנס לתוך הצדפה. בתגובה לגירוי, הצדפה מפרישה חומר אורגני העוטף את הגרגיר ונערם עד שנוצר עם הזמן כדור מבהיק ומרהיב ביופיו.
תת-מחלקות וסדרות הצדפות:
מראה והתנהגות
בניגוד לשאר הרכיכות, אין לצדָפות ראש הנושא משושים ועיניים. יש להן רגל חדה, דמוית יתד, הנשלחת מבין הקשוות. ישנם מינים של צדפות, דוגמת האוסטריה הנאכלת והפנינית הפשוטה, שהן חיות ישיבות הנצמדות למצע באמצעות רגלן. גוף הצדפה בנוי כגוש של איברים פנימיים, שעליהם מונחים שני זוגות של זימים. את כל הרקמות הרכות עוטפת הגלימה — רקמה המפרישה את הקונכייה. הזימים, המזרימים את מי הנשימה, מסננים במינים רבים מתוך מי הנשימה את מזונה של הצדפה – חלקיקים של חומר אורגני רקבובי ובעלי חיים זעירים. בעונת הרבייה מפרישות הצדפות למים תאי זרע ותאי ביצים רבים. במים מתרחשת הפריה חיצונית, ולאחר מכן בוקעות פגיות ראשניות השוחות במים, העוברות גלגול לבוגרים ושוקעות על קרקעית הים או האגם.
צִדפַּת הנחלים, נמנית עם צדָפות המים המתוקים, ואפשר לראותה בישראל בשמורת החולה ובכנרת. קשוותיה מפוזרות לכל אורך החופים. רבייתה של צדפה זו מעניינת, הביצים מופרות בתוך חלל הגלימה של הנקבה ושם הן מתפתחות לפגיות. נקבה המחזיקה פגיות רגישה לכל תנועה סביבה, וכשמזדמנים לידה דגים היא סוגרת בחוזקה את קשוותיה ופולטת סילון של מים שבו מצויות הפגיות, אלה נצמדות לדג, חודרות לתוך עורו ומתפתחות שם עד שלב מסוים. בגמר גידולן הן יוצאות מגופו ושוקעות אל קרקעית הנחל, שם הן הופכות לצדָפות בוגרות.
הפנינית: הפנינית הנפוצה בימים הטרופיים היא המפורסמת שבצדָפות, והרבה סיפורים ואגדות נרקמו סביבה. גודל קשוותיה של צדפה זו 30–40 ס"מ, צבען ירקרק מבחוץ ומבריק-כספי מבפנים. החומר המבריק נקרא דר או אם הפנינה. בצדפה זו מתפתחות פנינים בתוך גלימתה. בים האדום מצויות פניניות בעומק 5–6 מטר, ובאחדות מהן נמצאו פנינים. בדרום הים האדום ובמקומות רבים באוקיינוס ההודי ובאוקיינוס השקט יש דולי פנינים רבים הצוללים בים, לפעמים אף בין כרישים, כדי לדלות את הפנינים. כאשר גוף זר, דוגמת גרגר חול, חודר לתוך גופה של הפנינית וגורם לגירוי חזק, גלימת הצדפה עוטפת את הגוף המציק ומתחילה להפריש עליו שכבות של דר, שהוא גיר גבישי ומבריק. עם הזמן הולך גוש הדר וגדל, עד שנוצרת פנינה. צורתה של הפנינה לרוב כדורית אך לעיתים היא דמוית ביצה, צבעה לבן, אפור או וורדרד. ערכה של הפנינה נקבע על פי גודלה, צבעה וצורתה. ערכן של פנינים גדולות ומבריקות מגיע לאלפי דולרים.
מסרקים, ליביות, תיבות נוח ועוד סוגים ומינים רבים של צדָפות חיים בתוך הטין בקרקעית הים. לכל אחת מן הצדפות יש צורה וצבע מיוחדים, ומרבות מהן מייצרים עד היום כפתורי צֶדֶף. כוכבי הים הן אויביהן של המסרק והליביה, וטורפים אותם בכל פה. לצדָפות אלו יש עיניים זעירות לאורך שפת גלימתן ובאמצעותן הן מבחינות בכוכב הים המתקרב אליהן, אז הן פותחות וסוגרות את קשוותיהן במהירות רבה ויוצרות בדרך זו סילוני מים ההודפים אותן קדימה וכך הן נמלטות מאויבן.
צִדְפוֹת הענק נפוצות מאוד בשוניות האלמוגים בימים הטרופיים. לרוב הן צמודות למקומן, קשוותיהן פתוחות ומכוסות בשפת הגלימה הבשרנית והצבעונית. על כל מגע או תנועה מגיבות צדפות אלה בכיווץ גלימתן ובסגירת קשוותיהן החזקות. החוקרים גילו, שבתוך רקמת הגלימה מצויים חללים ובהם ציבורים של אצות החיות חיי שיתוף עם הצִדפּה. הודות לפעולה ההטמעה של אצות אלה, מתנקה גוף הצדפה מחלק מן הפסולת שהוא מפריש, ונוסף על כך מקבלת הצדפה מן האצות תוספת של חמצן ואולי גם של מזון. האצות השיתופיות מסייעות לצדפּת הענק גם לבנות את קוֹנכייתה.
צדפות קודחות – הן קבוצה מיוחדת של מינים החיים בתוך גופים מוצקים שונים. עמן נמנה תמר הים, צדפה חומה ומוארכת שאורכה עד 6 ס"מ, הקודחת בתוך אבנים וסלעי גיר שבים, בייחוד במים רדודים, באמצעות חומצה שהיא מפרישה מבלוטה מיוחדת. קשוותיה מצופות בחומר קרני המגן עליהן מפני החומצה. יש גם צדָפות הקודחות בעץ בעזרת קשוותיהן וגורמות נזקים לסירות ולספינות העשויות עץ.
ל'אקספרס
ל'אקספרס (בצרפתית: L'Express) הוא שבועון חדשות בשפה הצרפתית הרואה אור בפריז מאז 1953. מבחינה פוליטית ממוקם השבועון במרכז המפה הפוליטית. לשבועון מצורף מוסף סגנון חיים בשם L'Express Styles.
היסטוריה
השבועון נוסד על רקע ההתנגדות לקולוניאליזם הצרפתי על ידי ז'אן-ז'אק סרוון-שריבר JJSS (לימים ראש המפלגה הרדיקלית) ורעייתו, פרנסואז ז'ירו, שערכה לפני כן את שבועון הנשים Elle (ולימים שרת התרבות). המודל ששימש ליצירת השבועון היה ה-Time Magazine האמריקאי ושבועון החדשות הגרמני דר שפיגל.
בראשית ימיו הביע השבועון עמדה נחרצת של תמיכה במדיניותו של ראש ממשלת צרפת, פייר מנדס פראנס, בסיום מלחמת הודו-סין הראשונה, יציאת צרפת מווייטנאם ומתן עצמאות לאלג'יריה. בשנת 1958, לאחר שפורסם שגיליון של השבועון יכלול מאמר ביקורת של ז'אן-פול סארטר על ספרו של מתנגד המשטר אנרי אלג, La question, נאסרה הפצת הגיליון הכולל את המאמר על ידי הממשלה הצרפתית. על מנת לשוב ולהפיץ את השבועון, נאלץ השבועון להוציא גיליון ללא מאמר הביקורת של סארטר. המאמר, כולל ההסבר מדוע לא פורסם, הופיע לבסוף כהקדמה לספר, שנאסר להפצה אף הוא.
ב-1964 פרשו מל'אקספרס העיתונאים ז'אן דניאל ואנדרה גורז וייסדו את השבועון לה נובל אובזרווטר, שהביע את עמדת השמאל הבורגני (פריזאי בעיקר). במקביל הפך ל'אקספרס למרכזי יותר בדעותיו.
ב-1986 החל השבועון להיות מופץ גם במהדורה בלגית בשם Le Vif/L'Express, כתוצאה ממיזוג עם שבועון מקומי.
ב-1988 נמכר השבועון לתאגיד Vivendi (שבבעלותו גם קבוצת הטלוויזיה +Canal, חברת המוזיקה יוניברסל מיוזיק גרופ, אתר שיתוף התוכן Dailymotion ועוד). ב-2002 ניצב במקום ה-16 בין שבועוני החדשות העולמיים (ובמקום השלישי בצרפת לאחר לה פיגארו ולה נובל אובזרווטר). ב-2006 נמכר השבועון לקבוצת Roularta. נכון לשנת 2009 הופץ ב-568,000 עותקים.
בשנת 2014 רכשה את השבועון קבוצת אלטיס שבשליטת איש העסקים הישראלי-צרפתי פטריק דרהי.
סלינקי
סלינקי הוא סוג של קפיץ צעצוע שיכול להתקדם במישורים משופעים או מדרגות באמצעות התמתחות והתכווצות לסירוגין.
במהלך תנועתו נמתח הקפיץ ומתכווץ לסירוגין, ומאבד מגובהו תוך אובדן האנרגיה הפוטנציאלית והפיכתו לאנרגיה קינטית.
היסטוריה
בשנת 1943, ריצ'רד ג'יימס, מהנדס מכונות צעיר בצי האוניות של ארצות הברית, וסגנו קולמן ברבר, ניסו לבדוק את יציבותם של חפצים שונים בעת תנודות האונייה על גלי הים. אחד הקפיצים ששימש לניסוי, נשמט מהשולחן, אולם, להפתעתו של ג'יימס, במקום ליפול ולהתגלגל כצפוי, התקדם הקפיץ למרחק מסוים על הרצפה באמצעות התכווצות והתמתחות.
ג'יימס ורעייתו בטי העריכו כי למוצר פוטנציאל שיווקי, ובמשך שנתיים ערכו ניסויים בקפיצים שונים העשויים משילובים שונים של מתכות, כדי למצוא קפיץ שינוע בצורה המוצלחת ביותר. בשנת 1947 רשמו בני הזוג שילוב זה כפטנט. בטי ג'יימס חיפשה במילון שם קליט, שישקף את תכונות המשחק, ומצאה את המילה "סלינקי", שפירושה: מפותל, חמקני, ובעל תנועה חיננית.
ייצור הסלינקי החל בשנת 1945. בני הזוג נטלו הלוואה של $500 וייסדו את "חברת ג'יימס לקפיצים ולתיל". ג'יימס בנה מכונה שמלפפת והופכת עשרים וארבעה מטרים של סרט מתכת, לסלינקי, בתוך כ-10 שניות. המתכת ששימשה לייצור הגיעה משוודיה. הייצור הראשון היה של 400 יחידות.
הניסיונות הראשונים למכור את הסלינקי לחנויות לא צלחו ולא התעורר עניין רב. בדצמבר 1945 הורשו בני הזוג ג'יימס להדגים כיצד הצעצוע נע על מדרגות שהוצבו בקצה שולחן מכירות במחלקת המשחקים של חנות הכל-בו גימבל'ס שבפילדלפיה. כה רב היה חששם כי לא יצליחו למכור את הקפיץ עד כי בטי צלצלה לחברתה והציעה לתת לה דולר על מנת שתקנה את הסלינקי הראשון. כשהגיעו בטי ובעלה לדוכן, מצאו עשרות אנשים מתגודדים סביב השולחן ומנופפים בשטרות של דולר. תוך 90 דקות נמכרו כל 400 היחידות שהיו ברשותם.
העסק של משפחת ג'יימס גדל במהירות. ב-1948 הם בנו מפעל שהעסיק עשרים עובדים בפרברי פילדלפיה. ב-1956 הם שינו את שם החברה ל "ג'יימס תעשיות" לייצור צעצועים. בסוף שנות החמישים נקלע המפעל לקשיים כלכליים. בתקופה זו נעשה ריצ'רד ג'יימס חבר בכת נוצרית אונגליקלית, והעביר את רוב הכנסות המפעל לידיה של הכת. בפברואר 1960, עזב את משפחתו ועקר לבוליביה על מנת להצטרף לכת. ריצ'רד השאיר אחריו מפעל שקוע בחובות ענק. בטי ג'יימס נטלה לידיה את המושכות. כחלק מהבראת המפעל היא העבירה אותו על ציודו, ב-1960 להולידייסברג, פנסילבניה, ארצות הברית לאחר שהרשות המקומית הציעה לה הטבות ניכרות.
הסלינקי מיוצרים עד היום, באותו אופן שיוצרו ב-1956 ובאמצעות אותן מכונות. השינוי היחיד שהוכנס בסלינקי הוא כיפוף הקצוות לתוספת בטיחות. במקביל, מיוצרים כיום גם סלינקי מפלסטיק צבעוני, לעיתים במגוון צבעי הקשת; אלו נחשבים גמישים יותר וצורתם נוטה להישמר לאורך זמן.
עד שנת 2007 נמכרו בעולם למעלה מ-350,000,000 יחידות סלינקי בגדלים שונים.
סלינקי בשירות המדע
מלבד היותו אחד מעשרת המשחקים הנמכרים ביותר במאה האחרונה, שימש הסלינקי במשך השנים לצרכים מדעיים שונים. הסלינקי משמש כאמצעי להבנת מושגים מדעיים והוא משולב בתוכניות לימודי הפיזיקה של בתי ספר רבים בעולם ואף בארץ. החזקת שני קצות הסלינקי ונענועו בעוצמות שונות מדגים מעבר של גלים במרחב. ניתן להמחיש דרכו יצירה של גלים מסוגים שונים כמו גל רוחב וגל אורך. הסלינקי שימושי במיוחד בלימודי סייסמולוגיה.
סלינקי בתרבות העממית
סלינקי שיחק וכיכב במופעים ובסרטים שונים ואף היה למקור השראה למשחקי מחשב שונים.
יחסי אוקראינה–יוון
יחסי אוקראינה–יוון הם היחסים בין יוון לאוקראינה.
רקע כללי
יוון הכירה באוקראינה ב-31 בדצמבר 1991. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1992. יוון פתחה שגרירות בקייב בשנת 1993, קונסוליות כלליות הוקמו במריופול ואודסה. אוקראינה פתחה שגרירות באתונה, ומאז אפריל 2004 קונסוליה כללית בסלוניקי. שתי המדינות חברות מלאות בארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה ובארגון השיתוף הכלכלי בים השחור. קיימת קהילה יוונית גדולה שחיה באוקראינה (בעיקר באזורים הדרומיים והמזרחיים של המדינה). אוקראינה נושבה לראשונה על ידי היוונים כבר בשנת 500 לפני הספירה, העיר האוקראינית אודסה (בין היתר) נוסדה על ידי קולוניסטים יוונים קדומים.
== הסכמים דו צדדיים ==
ארווין קוהן
ביוגרפיה
קוהן נודל וגדל בבאדן למשפחה יהודית. בהיותו בן 16 זכה באליפות אוסטריה ביחידים.
באליפות העולם שנערכה בעיר הולדתו באדן בשנת 1933 הוא זכה שוב בשתי מדליות ארד בטורניר בזוגות ביחד עם פאול פלוסמן היהודי ובטורניר הקבוצתי.
ההצלחה הגדולה שלו הייתה ניצחון במשחק הגמר בטורניר בריגה, לטביה על אלוף העולם ויקטור ברנה היהודי מהונגריה.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה ביוני 1937 הוא ברח לאנגליה ומשם לארגנטינה.
בית הכנסת בדובריץ'
בית הכנסת בדובריץ' היה בית כנסת אשר פעל בעיר דובריץ' בצפון-מזרח בולגריה בין השנים 1887–1949.
היסטוריה
תיעוד לנוכחות יהודים ספרדים בדובריץ' קיים מאמצע המאה ה-18, עת נשלט האזור על ידי האימפריה העות'מאנית. ב-1835 פרצה שרפה באדירנה אשר גרמה נזקים כבדים לרובע היהודי, ובעקבותיה עזבו משפחות רבות את העיר, התיישבו בערי הבלקן השונות ומספר מצומצם מהן הגיע גם לדובריץ'. לאחר פרעות הסופות בנגב שהתחוללו בשטחי האימפריה הרוסית, הגיעו לעיר עשרות משפחות שנמלטו משטחי האימפריה והקהילה גדלה משמעותית. לאחר הגעת הפליטים הוקם בית הכנסת. ב-1900 נכללה הקהילה ברשימת 34 הקהילות היהודיות המאורגנות בנסיכות הבולגרית ומנתה 175 נפשות.
ככל הנראה בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה כ-250 נפשות ומרביתם עלו לישראל לאחר הקמתה. ב-1949 נותרו בדובריץ' 57 יהודים. בראשית המאה ה-21 לא התגוררו יהודים בעיר.
המבנה
בית הכנסת נחנך ככל הנראה ב-1887. רב הקהילה האחרון היה ליאון בכר. אף על פי שלאחר הגעת פליטי פרעות הסופות הנגב הייתה מרבית הקהילה אשכנזית נוהלו התפילות בבית הכנסת בנוסח הספרדים, ורבני הקהילה היו ספרדים. ב-1949 בית הכנסת פסק מלפעול. הבניין נשמר ומשמש אולם חזרות למקהלת בית הספר הסמוך.
קשר לוויין
בתורת הקשרים המתמטית קשר לוויין (satellite knot) הוא קשר אשר המשלים שלו מכיל טורוס לא כוויץ אשר אינו מקביל שפה (כלומר, אינו איזוטופי לאף אחד מרכיבי השפה של משלים הקשר בגבולות משלים הקשר).
הבניה המקורית של קשרי לוויין יותר אינטואיטיבית וניתן להסבירה באופן ציורי: בהינתן שזר P (הנקרא שזר תבנית או pattern link) וקשר C (הנקרא קשר עמית או companion knot) מבצעים "מתיחה" של התבנית לאורך הקשר העמית. מכאן גם נובע השם "קשר לוויין".
הגדרה פורמלית
בהינתן טורוס מלא W, דיסק המשוכן ב-W שיכון הולם (כלומר, ששפתו מוכלת בשפת הטורוס) ששפתו היא לולאה עיקרית של הטורוס (כלומר, לולאה שחיתוך לאורכה ישנה את הגנוס של הטרוס) נקרא מרידיאן של הטורוס.
יהי P שזר המשוכן בטורוס מלא לא קשור W (כלומר, שלולאה אורכית בו שקולה לאי-קשר) כך שלפחות רכיב אחד של השזר מהווה לולאה עיקרית ב-W. יהי C קשר ויהי V טורוס המהווה סביבה צינורית של C. הקשר המתקבל על ידי הומוטופיה של V ל-W נקרא קשר לוויין עם תבנית P ועמית C.
עם ההגדרה הזו קל לראות כי, תחת ההנחה ש-C ו-W אינם הקשר הטריוויאלי, משלים הקשר מכיל את הטורוס שתואר בתחילת המאמר - והוא המשלים של הקשר העמית. כמו כן, בהינתן קשר אשר המשלים שלו מכיל טורוס כזה, ניתן לבחור את הטורוס הנ"ל בתור עמית ולבחור לתבנית את הקשר שמתקבל מהומוטופיה שלו לטורוס לא קשיר. מכאן מתקבלת שקילות שתי ההגדרות שתוארו בהתחלת המאמר.
ויילדקאט
ויילדקאט (באנגלית: Wildcat, בתרגום לעברית: "חתול פראי") הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות קומיקס חברת הצדק של אמריקה ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Sensation Comics #1 מינואר 1942 ונוצרה על ידי הכותב ביל פינגר והמאייר אירווין חסן.
פרולטר זרניאנין
פרולטר נפטאגז זרניאנין (בסרבית: КК Пролетер Зрењанин) היא קבוצת כדורסל סרבית מהעיר זרניאנין. המתמודדת בליגת המשנה הסרבית בכדורסל.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1947 על ידי מזכיר העירייה דרגוליוב קירצ'נסקוג, והשתתפה בליגת העל היוגוסלבית. כבר בעונתה הראשונה סיימה במקום השני אחרי האלופה הכוכב האדום בלגרד. בהמשך זכתה באליפות בעונת 1955/56 (עם המאמן וויסלב סטנקוב). ובסך הכל 4 פעמים סיימה במקום השני ופעם אחת במקום השלישי.
ויילדקאט
דמויות נוספות חלקו את נטל דמותו הסודית של גרנט, בהן בת סנדקותו יולנדה מונטז שהחליפה אותו בזמן שהיה פצוע ולאחרונה גם בנו האובד טום ברונסון, שנלקח תחת חסותו של גרנט והפך לחבר מן המניין בחברת הצדק של אמריקה.
פרולטר זרניאנין
היסטוריה
במשך השנים ירדה הקבוצה מגדולתה ושיחקה בליגות הנמוכות. כשהוקמה הליגה הסרבית העצמאית, השתלבה הקבוצה בליגה השנייה, בה שיחקה 3 עונות. בסיום עונת 2008/09, העפילה הקבוצה לליגת העל הסרבית לראשונה. בסיום עונת 2011/12 נשרה הקבוצה לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום ה-18 בטבלה.
ויילדקאט
בתור הזהב של הקומיקס הוא הפך עד מהרה לאלוף העולם באיגרוף במשקל כבד. בעידן המודרני, גרנט תואר כבחור קשוח ושובניסט אשר היו לו לא מעט חיכוכים עם פאוור גירל הפמיניסטית.
פרולטר זרניאנין
היסטוריה
כדורסלן העבר המעוטר דיאן בודירוגה גדל במחלקת הנוער של הקבוצה ושיחק בקבוצת הבוגרים עד שנת 1990.
ויילדקאט
דמותו של ויילדקאט מדורגת במקום ה-71 ברשימת גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN.
פרולטר זרניאנין
היסטוריה
בתאריך ה-30 ביוני 2009, נפתח היכל הספורט החדש של הקבוצה, מדיסון קריסטל המכיל 3,000 מקומות ישיבה.
ויילדקאט
ויילדקאט מתור הזהב - טד גרנט
טד גרנט הוא אדם רגיל, שבנקודת זמן לא ידועה ניתנו לו תשע נשמות קסומות, אותן הצליח לשמר במשך כל שנות קיומו. הוא מצליח להישאר בשיא היכולת האנושית הודות לתוכנית אימונים אינטנסיבית וקשה. הוא מתאגרף ברמה עולמית שאימן את באטמן באמנות לחימה זו.
טד גרנט עטה על עצמו את תלבושת ויילדקאט לראשונה בחוברת Sensation Comics #1 מינואר 1942, בה גם הופיעו לראשונה הדמויות של וונדר וומן ומיסטר טריפיק. לפי סיפור המקור, אביו של טד, הנרי גרנט, היה רופא מפורסם, אך לרוע המזל היה חולה מאוד וחלש. הנרי גרנט החליט כי בנו טד לא יהיה חולה כמוהו וכבר בגיל צעיר שלח את טד לאימוני ספורט תובעניים וקשים. טד למד מגוון אמנויות לחימה, ביניהן ג'ודו, נינג'יטסו, קארטה ואיגרוף שבו הצטיין יותר מבכל אמנות לחימה אחרת. טד גדל והגיע לקולג' והחל ללמוד רפואה וכימיה. במהלך לימודיו מתו הוריו. להוריו לא היו קרובי משפחה נוספים והוצאות הלוויה נפלו על טד הצעיר. בימי השפל הגדול, ההוצאות הכבדות רוששו אותו והוא נאלץ לעזוב את לימודיו. לילה אחד, טד עזר לזקן שנשדד על ידי שני בריונים. הזקן התברר כ"סוקר" סמית', אלוף העולם לשעבר באגרוף במשקל כבד, אשר לקח אותו תחת חסותו והחל לאמנו. טד היה תלמיד חריף ועד מהרה הצטיין בקרבות. עם הזמן, טען בעצמו לתואר אלוף עולם באגרוף במשקל כבד.
עם הזמן גבר פרסומו של טד ובלחץ הקהל, הסכים לערוך קרב ראווה עם מאמנו. אמרגניו רצו קרב מהיר והכניסו, ללא ידיעתו, חומר הרדמה לכפפותיו. לרוע המזל, שגו האמרגנים והשתמשו בכמות גדולה מדי של חומר הרדמה. כתוצאה ממנת היתר נהרג המאמן וטד נעצר על ידי הרשויות באשמת רציחתו.
האמרגנים חששו מנקמתו של טד אם מעורבותם ברציחתו של סמית' תוודע לו ותכננו לחסל את טד בזמן העברתו אל הכלא. המכונית המשוריינת שהובילה את טד עלתה על מוקש ונפלה לתהום. השוטרים נהרגו, אך טד ניצל וברח לעיר הקרובה ביותר. בעירו החדשה מצא טד ילד שחוברת הקומיקס שלו נשדדה. סיפוריו של הילד נתנו השראה לטד ליצור תחפושת של חתול שחור וגדול ולאמץ את הכינוי "ויילדקאט" (חתול פראי). לאחר אימוץ זהותו החדשה, נשבע לטהר את שמו. טד הצליח לתפוס את שני הפושעים שהפלילו אותו ברצח וגרם להרשעתם. מאז המשיך להילחם בפשע בזהותו החדשה.
בזהותו החדשה כויילדקאט הצטרף לחברת הצדק של אמריקה וליחידת אול-סטאר. בזמן המשבר בעולמות האינסופיים רגליו של טד נפגעו מברק של הטורנדו האדום שיצא מכלל שליטה וטד נותר נכה. עד מהרה נודע לטד שיש לו קרובת משפחה בשם יולנדה מונטז אשר החליפה אותו כויילדקאט.
ויילדקאט שלאחר המשבר
לאחר המשבר בעולמות האינסופיים, טד החלים מפציעותיו הקשות. נודע כי טד מומחה באמנויות לחימה נוספות כקרב מגע, הפקידו, איגרוף תאילנדי וקפואירה. עם החלמתו הצטרף טד לחברת הצדק מחדש ונכנס יחד איתם לממד לימבו כדי להציל את העולם מהרס מיתולוגי בשם ראגנארוק. עם השלמת משימתם, חולצו ויילדקאט וחבריו על ידי ליגת הצדק. הוא היה נוכח גם באירועי שעת אפס: משבר בזמן. עם שובם ארצה זכו חברי חברת הצדק למעמד כבוד כאבותיהם של קהילת גיבורי העל.
טד הוא אחד משלושת חברי חברת הצדק המקוריים שמשרתים נכון להיום בצוות, ולרוב מתנהג (אף על פי שהוא גס רוח לפעמים) כדמות לחיקוי לשאר חברי הצוות. הוא לרוב נכנס לריבים עם פאוור גירל ונראה כי הוא נמשך אליה. לטד גרנט היו כמה קשרים רומנטיים בולטים בחייו עם נשים, ביניהם אירנה (אמו של בנו ג'ייק, שנפרדה ממנו לאחר שג'ייק נחטף על ידי הצרעה הצהובה), סלינה קייל (כאשר בנוסף מלאמן אותה באיגרוף, בין השניים היה רומן והם נפרדו בנקודה מסוימת לא ידועה) והיפוליטה (וונדר וומן הראשונה). כפי שהתברר בסיפור מאת הכותב פיל חימנז, לטד ולהיפוליטה היה רומן ארוך, כאשר זו האחרונה חוזרת בזמן למלחמת העולם השנייה ופוגשת שם את ויילדקאט. טד נראה מעורער בנפשו לאחר מות היפוליטה בקרוסאובר "עולמנו במלחמה".
טד איבד את תשעת חייו כאשר הוא נהרג על ידי חברו לצוות ה-JSA ג'יי גאריק, הפלאש המקורי. השניים עשו זאת במתכוון כדי לאפשר לטד לחמוק מהשפעת חנית הגורל, שנותנת למשתמש שליטה מוחית על אנשים בעלי כוחות-על, וכך הציל את העולם משליטתה של החנית.
לאחרונה התגלה כי לויילדקאט יש קשרי דם אצילים, וכי אחד מאבותיו היה לורד בריטי.
יולנדה מונטז
יולנדה מונטז היא בתו של "מאולר" מונטז, חבר טוב של טד גרנט, והיא בת-סנדקותו של גרנט. הודות לניסוי של נבל-העל ד"ר בנג'מין לאב, יולנדה נולדה עם טפרים נשלפים בידיה וברגליה וניחנת בזריזות של חתול, ועקב כך היא החביאה את יכולותיה כדי לנהל חיים שגרתיים. יולנדה הפכה לעיתונאית בחברת העיתונות "Rock Stars Magazine". לאחר שטד נפצע אנושות באירועי המשבר בעולמות האינסופיים, יולנדה השתמשה בכוחותיה כדי להפוך לויילדקאט החדש. היא הצטרפה לקבוצה אינסופיות בע"מ וזמן קצר לאחר מכן החלה להילחם לצד הטובים עד שנהרגה על ידי אקליפסו. לאחר מותה, דודנה של יולנדה אלכס מונטז קיבל את כוחות אקליפסו בסיפור "נסיך האופל".
הקטור רמירז
הקטור רמירז הופיע לראשונה בחוברת Batman/Wildcat #1 מאפריל 1997, ונוצר על ידי צ'אק דיקסון, בו סמית' וסרג'יו קאריילו. הוא היה מתלמד איגרוף של טד גרנט, הויילדקאט מתור הזהב. לאחר שלמד כי טד גרנט היה פעם ויילדקאט, הקטור שאף להיות ממשיך דרכו אך טד סירב לכך. בהמשך, הקטור לקח את אחת מתחפושות הויילדקאט הישנות של טד ויצא אל רחובות גות'אם סיטי כויילדקאט. בניסיון לחשוף מועדון קרב סודי שבו נבלים נלחמו זה בזה עד המוות בתוך זירת כלוב, רמירז נתפס והוכנס לזירה מול קילר קרוק ונהרג. מנהלי המועדון לוק-אפ וארני צ'אב לבסוף נתפסו על ידי טד גרנט ובאטמן.
טום ברונסון
נודע כי לטד גרנט יש בן שלא היה מודע לקיומו בשם טום ברונסון, אשר אינו שומר לו טינה על שלא שמר איתו על קשר, כיוון שלא הכיר אותו. ברונסון מסרב לנטול את הזהות הסודית של ויילדקאט מהסיבה כי לא השתתף בקרבות מאז היה ילד קטן. ברונסון הוא מוטאנט. כאשר ויילדקאט מותקף על ידי ונדל סאבאג', טום משנה צורה לראשונה לחתול-זאב (טומקאט), בדומה לגרסה המופיעה ב-Kingdom Come. דמות זו היא דמוית אנוש אך מכוסה כולה בפרווה שחורה, בעלת פני פנתר, טופרים וזנב ואשר מסוגלת לשנות את צורתה בכל עת. הוא מצליח להחזיק מעמד בקרב נגד ונדל סאבאג' חרף הרצון העז להורגו.
טום אט אט מתחבר עם טד ומסכים לשאת בנטל השם ויילדקאט. הוא מוצג בפני חברי חברת הצדק. בשיתוף פעולה עם חברי ליגת הצדק, הוא מגלה את חושיו החייתיים לראשונה. בסכסוך הפורץ בין חברי חבורת הצדק באשר לטיבו של האל המדומה גוג, טום מאמין בדמות האל ואילו טד לא. אי לכך, כאשר החבורה מתפצלת, השניים מוצאים עצמם משני צידי המתרס.
הויילדקאט של סיירי הטומהוק
ויילדקאט (שם אמיתי לא ידוע) היה חבר בסיירי הטומהוק, שלחם במלחמת העצמאות של ארצות הברית במאה ה-18. הופעתו הראשונה הייתה בחוברת Tomahawk #92 ממאי/יוני 1964. הדמות נוצרה על ידי פראנס הרון, פרד ריי, מוריי בולטינוף ודן שפיגל. לדמות זו אין קשר לטד גרנט או לויילדקאטים נוספים שבאו אחריו. נהוג לפיכך להתייחס לטד גרנט בתור הויילדקאט הראשון.
ויילדקאט בגרסת "קץ הממלכה"
בסיפור הקומיקס Kingdom Come שנכתב על ידי מארק וייד ואויר על ידי אלכס רוס, ויילדקאט נראה כפנתר בצורה אנושית עם נשמתו של טד גרנט שהתגלגלה לתוכו. הוא נראה עובד עם הקבוצה של באטמן. הוא נהרג כשהאומות המאוחדות החליטו לסיים את מלחמת המוטאנטים בכך שהפציצו את זירת הקרב בפצצה גרעינית.
אזכור במדיות אחרות
בפרק Legends של סדרת האנימציה ליגת הצדק, חברי הליגה ג'ון סטוארט, הוקגירל, פלאש והצייד ממאדים משתפים פעולה עם גילדת הצדק של אמריקה, שאחד מחבריה, איש החתול (Cat Man), הוא שילוב בין טד גרנט לבין באטמן מתור הזהב. איש החתול דובב בגרסה האנגלית על ידי השחקן והקומיקאי סטיבן רוט.
טד גרנט מופיע בקצרה בפרק הכפול Absolute Justice בעונה התשיעית של סדרת הטלוויזיה סמולוויל, בה מופיעים חברי חברת הצדק של אמריקה הוקמן, דוקטור פיית וסטאר גירל. לא נאמר עליו הרבה, אלא שהוא עדיין חי ומחזיק בתואר אלוף העולם באיגרוף במשקל כבד, וכן נראות כפפות האיגרוף שלו.
בסדרת הטלוויזיה "החץ", המבוססת על דמותו של החץ הירוק, מופיעה דמותו של טד גרנט בעונתה השלישית של הסדרה. גרנט עוזר ללורל לאנס להתאמן ולחשל את עצמה בעקבות מות אחותה שרה - שהייתה הקנרית השחורה - והיא מאוחר יותר מחליטה להמשיך בנטל הקנרית השחורה.
עיסא ח'ליל אל-נשאר
עיסא ח'ליל אל-נשאר (בערבית: عيسا خليل النشار; נולד ב-1954) הוא ממייסדי ארגון הטרור הפלסטיני חמאס. משמש כיום כראש עיריית רפיח.
ביוגרפיה
עיסא ח'ליל אל-נשאר נולד בשנת 1954 ברפיח שברצועת עזה. בשנות ה-70 יצא למצרים ולמד הנדסה עירונית באוניברסיטת עין שמס. בחזרתו לרצועה הועסק בידי אונר"א. במקביל התוודע לתורת האחים המוסלמים שאותם הנהיג ברצועה השיח' אחמד יאסין, ואל-נשאר החל להשתתף בפעילויות הדעוה של התנועה ברצועה. הוא לקח חלק בפעילות המוג'מע האסלאמי שהוקם בשנת 1973. בראשית שנות ה-80 עבד בעיריית ח'אן יונס, ובשנת 1986 מונה לחבר מועצה בעיריית רפיח.
בעקבות פרוץ האינתיפאדה הראשונה, נכח אל-נשאר בפגישה שנערכה ב-10 בדצמבר 1987 בביתו של אחמד יאסין, שבה הוחלט על הקמת ארגון הטרור חמאס. עם הקמת הארגון הוטל על אל-נשאר לרכז את פעילות התנועה באזור רפיח. בעקבות פעילות זו נעצר אל-נשאר בספטמבר 1988, במסגרת גל המעצרים הגדול הראשון נגד חמאס, ונידון לתקופת מאסר קצרה. בדצמבר 1992, בעקבות רצח החייל הישראלי נסים טולדנו, היה אל-נשאר ממגורשי חמאס ללבנון.
בחזרתו לרצועה השתלב אל-נשאר בזרוע המדינית של חמאס. בנובמבר 1995 לקח חלק בהקמתה של "מפלגת ההצלה הלאומית האסלאמית" (חלאס) שהייתה אמורה להשתתף בבחירות לרשות הפלסטינית מטעם חמאס. בשנת 2005 עמד בראש מפלגת "הרפורמה והשינוי" שהתמודדה מטעם חמאס בבחירות לרשויות המקומיות. אל-נשאר התמודד מטעם המפלגה בבחירות העירוניות ברפיח, נבחר למקום הראשון ובעקבות זאת התמנה לנציג של המפלגה במועצת העיר. אף שהיה אמור להתמנות לראש העירייה בעקבות הבחירות, ערעור של ראשי פת"ח שטען לזיוף הבחירות המוניציפליות הוביל לדרישה לקיום בחירות מחודשות. בחירות אלו מעולם לא התקיימו בעקבות השתלטות חמאס על רצועת עזה ביוני 2007, בעקבותיה התמנה אל-נשאר רשמית לראש עיריית רפיח.
חיים אישיים
אחד מבניו של אל-נשאר, עלי, היה פעיל בגדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של חמאס, ונהרג בספטמבר 2006 בעקבות סיכול ממוקד מן האוויר.
פולסקי פיאט 621
פולסקי פיאט 621 (בפולנית: Polski Fiat 621) הייתה משאית פולנית בת 2.5 טון, בעלת הנעה 4x2, המשאית הבסיסית של הצבא הפולני בשנות ה-30 של המאה ה-20 מתוצרת יצרנית הנשק הפולנית Państwowe Zakłady Inżynierii (PZInż) אשר יוצרה ברישיון יצרנית הרכב האיטלקית פיאט בין השנים 1939–1935 בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה עד פלישת גרמניה הנאצית לפולין.
בנוסף לכלי רכב צבאיים מדגמי "פולסקי פיאט 621" יוצרו גם אוטובוסים ו-כבאיות.
דגמי "פולסקי פיאט 621" התבססו על דגם המשאית "פיאט 621" שיוצר בין השנים 1939–1929 באיטליה.
"פולסקי פיאט 621"
דגם המשאית שונתה בכבדות כך שתתאים טוב יותר לצרכים הפולניים ותתמודד עם הכבישים הגרועים בפולין. המשאית יוצרה בשתי גרסאות: "פולסקי פיאט 621 L" הייתה הגרסה הבסיסית שקיבלה מספר מבני על, ואילו "פולסקי פיאט 621 R" שימשה בסיס לקו אוטובוסים מוצלחים לשוק האזרחי וכבד יותר, 3 טון.
יוצרו 12,600 יחידות
מספר לא מוגדר של משאיות שימש את הצבא הרומני במהלך מלחמת העולם השנייה.
בונה תירוש
בונה תירוש (נולד ב-16 בספטמבר 1945) הוא סופר ועיתונאי ישראלי, מחבר ספרי פרוזה וספרי עיון, מרצה לעיתונאות, שהתמחה בכתיבת נאומים לנבחרי ציבור.
ביוגרפיה
תירוש נולד ברומניה לסלה (לבית קרושינסקי), ולדוד פייביש (תירוש), שהיה מראשוני תנועת השומר הצעיר ברומניה, עבד שם כמורה לעברית, וחיבר את המילון העברי-רומני והרומני-עברי הראשון. זמן קצר אחר הקמת המדינה הגישו ההורים בקשה לעלות לארץ, אך זו סורבה על ידי המשטר הקומוניסטי והאב נעצר על קיום קשרים אסורים עם הצירות הישראלית בבוקרשט. הוא נכלא כאסיר ציון ועם שחרורו ב-1960 הותרה עליית המשפחה. עם העלייה שינתה המשפחה את שמה לתירוש. בישראל עבד האב תחילה כעורך הביטאון של מפ"ם בשפה הרומנית, וכמגיה בעיתון על המשמר, ואחר כך כעורך בהוצאת מסדה. לתירוש אח אחד, אליהו.
בשנת 1964 סיים את לימודיו בתיכון בליך ברמת גן. בגלל בעיה רפואית נדחה גיוסו – והוא התחיל לשרת בצבא רק בתום לימודיו בטכניון, בפקולטה להנדסת חשמל. על אף הכשרתו כמהנדס, שירת ככתב צבאי בשבועון במחנה. עוד בטרם השתחרר מונה לעורך הירחון במחנה נח"ל. במקביל לעריכת הירחון היה בעל טור אישי במעריב, אך מכיוון שאחד מבכירי מעריב, אברהם תירוש, נפגע מטור שכתב ובו ביקורת על הרבי מלובביץ', נקבע שכדי למנוע בלבול אצל הקוראים בין שני העיתונאים ששם משפחתם זהה, יחתום בונה תירוש על הטור שלו בשם "בונה" בלבד. אחרי ארבע שנים חזר לשבועון במחנה כסגן עורך ועורך עד שנת 1989.
בשנים 1975–1994, במקביל לעבודתו העיתונאית, פרסם שלושה ספרי סיפורת.
בין השנים 1990 ל-1993 ערך את "ראש אחד" שבועון הנוער של ידיעות אחרונות, ואחריו עד שנת 2002 את המקומון "במקום" מרשת ידיעות אחרונות.
מ-2005 ועד 2012 לימד באוניברסיטה הפתוחה שתי סדנאות בלימודי תקשורת: "כתיבה עיתונאית" ו"עריכה עיתונאית", ובמקביל ערך את ביטאון האוניברסיטה הפתוחה "עדכן".
בשנת 2012 פרש לגמלאות מהאוניברסיטה, אך הוא ממשיך לכתוב ולפרסם.
כתיבת נאומים
בנוסף לעבודתו העיתונאית עסק תירוש לפרנסתו בכתיבת נאומים ומאמרים לנבחרי ציבור.
בשנת 1999 התחיל לכתוב נאומים לראש ממשלת ישראל אהוד ברק והמשיך בכך עד התפטרותו ב-2001.
משפחתו
נשוי משנת 1985 לחנה (לבית גבירץ), פסיכותרפיסטית. אב לשניים: נעמי ויואב.
מתגורר בתל אביב.
פרס שבו זכה
בשנת 2003 זכה בפרס מפעל הפיס להמחזת אגדה יהודית על המחזה "אחיו של אשמדאי".
יאקה ביול
יאקה ביול (בסלובנית: Jaka Bijol; נולד ב-5 בפברואר 1999 בווזניצה שבסלובניה) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אודינזה מהסרייה א' ובנבחרת סלובניה.
קריירת מועדונים
ביול גדל במחלקות הנוער של נ.ק. דרבוגרד ונ.ק. בראבו. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של רודאר ולניה במסגרת ליגת העל הסלובנית, וערך 30 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-22 ביוני 2018 חתם ביול על חוזה לחמש עונות בצסק"א מוסקבה מליגת העל הרוסית. ב-27 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על לוקומוטיב מוסקבה במסגרת הסופר קאפ הרוסי. ב-31 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 0-0 נגד קריליה סובייטוב סמרה במסגרת המחזור הראשון לעונת 2018/2019. ב-9 במרץ 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על רובין קאזאן במסגרת המחזור ה-19 בליגה. בסך הכל ערך 81 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שישה שערים.
ב-18 בספטמבר 2020 הושאל ביול למשך עונה אחת להנובר 96 מהבונדסליגה השנייה. ב-25 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לאוסנבריק במסגרת המחזור השני בליגה. בסך הכל ערך 30 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
ב-14 ביולי 2022 חתם ביול על חוזה לחמש עונות באודינזה מהסרייה א'. ב-5 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על פראלפיסלו במסגרת הסיבוב הראשון של קופה איטליה. ב-20 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 0-0 נגד סלרניטנה במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2022/2023. ב-18 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על אינטר מילאנו במסגרת המחזור השביעי בליגה.
קריירה בינלאומית
ב-13 באוקטובר 2018 ערך ביול את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה, בהפסד 1-0 לנבחרת נורווגיה במסגרת ליגת האומות 2018/2019. ב-26 במרץ 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קרואטיה במשחק ידידות.
ג'ון קווילר רווט
ג'ון קווילר רוֹוֶט (באנגלית: John Quiller Rowett; 1876–1924) היה איש עסקים ופילנתרופ בריטי. הוא עשה את הונו בתעשיית היין והאלכוהול כיושב ראש ומנכ"ל חברת רווט, ליקי ושות', ומנהל בחברות אחרות.
ביוגרפיה
רווט שאף לעשות מעבר לצבירת כסף ובמלחמת העולם הראשונה היה תורם חשוב למטרות צדקה. כחברו ללימודים של סר ארנסט שקלטון בדאלוויץ' קולג', היה רווט המממן היחיד (בסך 70,000 ליש"ט) של המשלחת האחרונה לאנטארקטיקה של שקלטון, משלחת שקלטון-רווט בשנים 1922-1921, שבמהלכה פקד אותו התקף לב, שהביא למותו.
אחרי מות שקלטון, היה לרווט תפקיד חשוב ברכישת הסירה "ג'יימס קיירד", שבה עשו בשנת 1916 שקלטון ועוד חמישה מאנשי צוותו את מסע ההצלה המהולל מאי הפיל אל ג'ורג'יה הדרומית, ותרם אותה לדאלוויץ' קולג'. רווט היה שותף לייסוד מכון רווט למחקר, מעבדה לחקר תזונת בעלי חיים, כיום חלק מאוניברסיטת אברדין.
ב-1 באוקטובר 1924, בהניחו שעסקיו מתדרדרים והולכים, שם רווט קץ לחייו.
הר על האי גוף, אי וולקני נידח בקבוצת טריסטן דה קונה בדרום האוקיינוס האטלנטי, קרוי על שם רווט. אחרי מות שקלטון בג'ורג'יה הדרומית, ביקרה המשלחת באי גוף באונייה הזעירה (בת 125 טון) "קווסט", וקבוצות מאנשיה ירדו אל החוף במשך ימים אחדים מ-28 במאי 1922. כאשר טיפסו אנשי המשלחת אל הר רווט (בעל ארבע פסגות) וקראו לו בשמו, סברו שזו הנקודה הגבוהה ביותר על האי, בגובה 836 מטרים. ואולם, יותר משלושים שנה לאחר מכן נמצא ש"פסגת אדינבורו", בגובה 910 מטרים, היא הגבוהה ביותר באי, לפי מדידות צוות הסקר המדעי של האי גוף.
לה פייטרה דל פרגונה או אבן הבוחן
היא הוזמנה מרוסיני על ידי תיאטרון לה סקאלה (Teatro alla scala) במילאנו, והבכורה התקיימה באותו האולם ביום 26 בספטמבר 1812, בהיות המלחין בן עשרים וחצי שנים. הלברית נכתבה על ידי ליבריתן הבית של לה סקאלה, לואיג'י רומנלי.
ההצלחה הייתה מידית והאופרה הוצגה 50 פעמים בעונה הראשונה. אבן הבחן היא אחת הקומדיות המבריקות שהקנו לרוסיני את ראשית תהילתו.
הנפשות
הסיפור מתרחש בראשית המאה ה-19.
מערכה ראשונה
הסיפור מתחיל בגן ביתו של הרוזן העשיר אסדרובלה.
בינתיים נכנס פבריציו עם מכתב לרוזן, וכשזה קורא את המכתב הוא מחוויר ופורש לחדרו. כולם תוהים לפשר העניין ומנסים לנחש מה קרה. אספסיה ופולביה משערות שהרוזן ירד מנכסיו ושמחות שלא נישאו לו. ואז נכנס אדם זר, טורקי, שבא לקבל תשלום שהרוזן חייב לו. ה"טורקי" אינו אלא הרוזן אסדרובלה עצמו בתחפושת. אליו מתלווים משרתים ועושי דברו. הוא מאיים להחרים את כל נכסי הרוזן אם התשלום לא יינתן מיד.
עתה מתגלה פרצופם האמיתי של הנוכחים. רק קלריס וג'וקונדו מוכנים לתמוך ברוזן בשעתו הקשה. אז נכנס פבריציו בשמחה ומודיע שמצא את המסמך המעיד שחובות הרוזן שולמו במלואם. אז מגלה הרוזן את זהותו האמיתית לשמחת קלריס וג'וקונדו, בעוד האחרים מחפשים מוצא ממבוכתם.
מערכה שנייה
הרוזן משועשע מהתירוצים השונים. היות שהוא נדיב מטבעו, הוא מזמין את כולם למסע ציד. בינתיים ג'וקונדו נקרע בין אהבתו לקלריס וחברותו עם הרוזן אבל אינו מוכן לוותר על אהבת קלריס. זו מצידה, מתרגשת מכנותו ומוכנה לאהבו אם רגשותיה כלפי הרוזן ישתנו. רגע אינטימי זה מופר על ידי כניסת מרקוביו, הברונית אספסיה והרוזן, אשר מתחיל לשער כי יש דברים בגו. ג'וקונדו דוחק ברוזן להחליט.
בינתיים קלריס מקבלת מכתב מאחיה האבוד, דבר שמשמח אותה מאוד בפרט כשהרוזן מזמין את אחיה להצטרף חבורה.
האביר ג'וקונדו מזמין את העיתונאי מרקוביו לדו-קרב על כך שהאחרון מפיץ עליו שמועות שהתחנן בפני המשורר פקוביו לחוס על חייו. מרקוביו מנסה להתחמק. נכנס אחיה התאום של קלריס (אשר אינו אלא קלריס עצמה, מחופשת) בתלבושת צבאית. אספסיה ופולביה נמשכות מיד לצעיר יפה התואר במדיו הנוצצים ושואפות להנשא לו. ה"אח" מציע את ידה של אחותו לג'וקונדו (המאוהב בה כזכור)? אך בגלל ידידותו עם הרוזן אסדרובלה הוא מסרב. אז מודיע ה"אח" כי הוא מתכוון לקחת את אחותו עמו לתמיד. כשהרוזן שומע זאת ומבין שיותר לא יראה את קלריס הוא נוכח בעומק אהבתו אליה ומנסה לשכנע את האח המדומה לוותר על כוונתו. כשאינו נענה, הרוזן שבור הלב פורש בלווית חברו הטוב ג'וקונדו. סוכן הבית פבריציו מוסר לאח המדומה פתק עבור קלריס. בפתק מבקש הרוזן את ידה. קלריס מודיעה על הסכמתה ומגלה את זהותה האמיתית להשתאות כל החבורה.
ברווז
ברווז (הלחם של המילים "בר" ו"אווז" – משום שהוא קטן מן האווז. בר בארמית פירושו בן, בר אווז – בן האווז) הוא שם כללי למספר מינים במשפחת הברווזיים (Anatidae). הברווזים אינם קבוצה משותפת אך הם בכל זאת שונים מסוגים אחרים במשפחה כמו אווזים וברבורים בכך שהם בעלי גוף קטן יותר, צוואר קצר יותר ומקור גדול יותר.
ישנו גם סוג המכונה ברווז ובו רוב המינים המוכרים של הברווזים.
הברווזים הם עופות מים שנמצאים רוב הזמן במים. הברווזים יכולים לשהות במים מתוקים או מלוחים. רבים מהם עופות נודדים שעוזבים מקומות קרים בחורף ושבים אליהם בקיץ. הברווזים מקננים הן על הקרקע והן על עצים.
ברווזים רבים נחשבים לעופות אקזוטיים, ואת רובם מגדלים בגנים רבים בעולם, כולל במדינות שאינן אזור גידולם הטבעי. שני מיני ברווזים בויתו לגמרי: ברווז הבית, שבוית מהברכייה והברבר. המולארד הוא ברווז שנוצר מהזיווג של שני האחרונים.
שנית
שָׁנִית (בלועזית: סקרלטינה, Scarlatina) היא מחלה המתאפיינת באדמומיות בעור. הגורם למחלה הוא מין של החיידק Streptococcus מהמין Streptococcus pyogenes.
מקור שם המחלה הוא בצבע השני, כאות לאדמומיות העור האופיינית למחלה. גם בשפות אחרות נגזר שם המחלה משם צבע השני. בלטינית ובשפות אירופאיות רבות השורש המדובר הוא Scarlet, ומכאן נגזר שם המחלה בשפות אלה - למשל, Scarlet fever ("קדחת שנית") באנגלית.
טיפול במחלה
מלבד הטיפול בשלשולים ובהתייבשויות, הנגרמים כתוצאה מהמחלה, הטיפול במחלה עצמה הוא באמצעות פניצילין ותרופות אנטיביוטיות דומות כגון האריתרומיצין והקלינדמיצין.
בעבר נמשכה המחלה חודשים. את הירידה במשך המחלה ניתן לייחס לאנטיביוטיקה וכן להתפתחות זנים פחות אלימים של החיידק במרוצת הדורות. באנגלית קיימת הבחנה בין המחלה הקדומה והקשה (Scarlet fever) ובין צורתה הנוכחית (Scarlatina).
אבחנה מבדלת
במקרים רבים נדרש להבדיל בין מחלה זו לקדחת דמוית-שנית של המזרח הרחוק, מחלה זיהומית אשר זוהתה לראשונה בשנת 1950 ברוסיה. כתוצאה מן הדמיון הרב בין הביטוי הקליני של שתי מחלות אלו, עלתה הסברה כי גם זו מקורה בזיהום סטרפטוקוקי. כיום ידוע שהגורם הוא חיידק הגרם שלילי Yersinia pseudotuberculosis.
הדבקה וחיסון
המחלה נפוצה בעיקר בקרב ילדים בני שנתיים עד 15. ההדבקה נגרמת בעיקר על ידי שאיפת אוויר שנושא את החיידקים אבל גם על ידי מגע עורי או עם עצמים המועדים להיות נושאים או מדגרות להתפתחות חיידקים. נמצא שבגיל עשר כ-80% מכלל אוכלוסייה זו כבר נושאים את הנוגדנים למחולל המחלה.
טרם נמצא חיסון יעיל כנגד המחלה, בעיקר בגלל אי ההצלחה לפתח נסיוב שיענה על הדרישות המדעיות המקובלות של אישור תרופות.
נוישטאדט אן דר ויינשטראסה
גאוגרפיה
נוישטאדט שוכנת בחלקו המערבי של האזור המטרופוליני של ריין-נקר (Metropolregion Rhein-Neckar, שהערים הראשיות בו הן מנהיים, לודוויגסהאפן והיידלברג), בין רכס הרי הרט (Haardt), השוליים המזרחיים של יער פפאלץ (Pfälzerwald) ומישור הריין העליון (Oberrheinische Tiefebene), במרכזו של חבל היין של פפאלץ (Weinbaugebiet Pfalz), אזור שרוחבו 10 ק"מ ואורכו 85 ק"מ. נהר השפיירבאך (Speyerbach) זורם דרך העיר ממערב למזרח כמו נהר הרהבאך (Rehbach) שנפרד ממנו בתוך העיר, לפני שהוא נשפך לנהר הריין כמה קילומטרים צפונה מהשפיירבאך.
אורכה של נוישטאדט ממערב למזרח הוא 22.5 ק"מ ורוחבה מצפון לדרום הוא 9.5 ק"מ. הנקודה הגבוהה ביותר בעיר היא פסגתו של הר הו לוג (Hohe Loog), המתנשא לגובה של 619 מטרים מעל פני הים והנקודה הנמוכה ביותר היא הכפר גיינסהיים (Geinsheim) שבגובה 108 מטרים מעל פני הים.
העת העתיקה וימי הביניים
הראשונים שהתיישבו באזור, על פי הממצאים הארכאולוגיים, הם שבטי קלטים. הממצאים מנוכחותם הם מבני אבן מבוצרים עגולים, כלי חרס, מטבעות וכלי נשק המתוארכים לשנת 150 לספירה לערך. הרומאים סיפחו את האזור בערך בשנת 20 לספירה ובערך בשנת 400 נכבש האזור על ידי שבטים אלמאנים שבתורם דוכאו על ידי שבטים פרנקים בשנת 500 לערך.
אין בידינו פרטים מדויקים על האזור במאות השנים לאחר תום השלטון הרומי, אך ידוע שהכפרים באזור התקיימו לפני שנוסדה העיר נוישטאדט. הכפר וינצינגן (Winzingen), כיום חלק מנוישטאדט, מוזכר כבר בשנת 774. כפרים נוספים שהיום מרכיבים את נוישטאדט נחשבים בהחלט לעתיקים יותר מאשר העיר עצמה. באופן כללי ניתן לומר שההיסטוריה של נוישטאדט קשורה קשר הדוק עם זו של אזור פלאץ.
כמה עשורים לאחר ייסודה בראשית המאה ה-13, הוענקו לנוישטאדט זכויות של עיר ב-6 באפריל 1275, בהתבסס על אלה שניתנו לעיר שפייר. בימי הביניים המאוחרים חולקה נוישטאדט לארבעה רבעים ששמותיהם מרמזים על מעמדם ועל המקצועות של תושביהם או על חשיבותם. ברובע לאורוירטל (Lauerviertel) התגוררו בורסקאים. רובע קסלרינגוירטל (Kesselringviertel) נקרא על שם משפחה רבת השפעה מהמאה ה-14. ברובע פרואנוירטל (Frauenviertel, "רובע הנשים") היה ריכוז של נכסים כנסייתיים שהפטרונית שלהן הייתה מרים, אם ישו. הקהילה היהודית חיה ברובע יודנוירטל (Judenviertel, הרובע היהודי). לקראת סוף המאה ה-15 הוקמו רבעים נוספים מחוץ לחומות העיר.
תקופת הרפורמציה
ב-6 במאי 1525, במהלך מרד האיכרים של אלזס, נכנסו לנוישטאדט קבוצות של איכרים מורדים מבלי שנתקלו בהתנגדות.
במהלך הרפורמציה הפרוטסטנטית, שלט לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ עד 1544 ובמהלך תקופת שלטונו הוא חתר לפיוס. בצו דתי שהוציא בשנת 1538 הוא התיר ללותרנים להטיף ולהשתתף בטקס האוכריסטיה. אחיו ויורשו פרידריך השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ ("פרידריך החכם") נטה לשוויוניות אף יותר ממנו. יורשו של זה האחרון, פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, היה פרוטסטנטי מחמיר יותר. כאשר הוא מת ב-1576 הוא הורה בצוואתו שבנו הלותרני, לודוויג השישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, לא יירש את המחוזות של קייזרסלאוטרן ושל נוישטאדט, אלא אחיו, יוהאן קזימיר מפפאלץ-זימרן, שאמונתו הייתה קלוויניסטית.
ב-1578 ייסד יוהאן קזימיר את המכללה של נוישטאדט שנקראה על שמו, כתגובה לכך שאחיו לודוויג גירש את הקלוויניסטים מאוניברסיטת היידלברג. יוהאן קזימיר היה פעיל כתומך ברפורמה והציע מקלט למרצים והסטודנטים שגורשו. כאשר הוא עבר להיידלברג ב-1583 כדי לקחת על עצמו את תפקיד העוצר של בנו הצעיר שעלה לשלטון לאחר מותו של אחיו, נסגרה האוניברסיטה קצרת הימים של נוישטאדט.
המאה ה-17
הוויכוחים הדתיים עברו במאה ה-17 לפסים אלימים ופלאץ סבלה פלישת בזו אחר זו. נוישטאדט נכבשה שש פעמים במהלך מלחמת שלושים השנים. ב-1622 פלשו אליה הספרדים, ב-1631 השוודים, ב-1635 הכוחות האימפריאליים, ב-1638 כוחותיו של ברנרד, דוכס ויימאר וב-1639 וב-1644 הצרפתים.
שלא כמו ערים אחרות בנסיכות, שרדה נוישטאדט את מלחמת תשע השנים כמעט ללא פגע.
המאות ה-18 וה-19
ב-1744 מנתה אוכלוסיית נוישטאדט 2,496 תושבים, מתוכם 1,676 פרוטסטנטים, 626 קתולים ו-200 לותרנים. בנוסף ישבו בנוישטאדט יהודים.
במאה ה-18 איבדה נוישטאדט את חזותה הימיביניימית עקב המלחמות שעברה והרס החומות שלה. ב-1722 נסללה הדרך למנהיים וב-1723 נהרסה החומה הצפונית של העיר.
ב-1815 הפכה נוישטאדט לחלק מממלכת בוואריה יחד עם כל נסיכות פלאץ, עד לשנת 1945. ב-1847 חוברה העיר לרשת מסילות הברזל.
המאה ה-20
ב-1920, יחד עם שש ערים נוספות במחוז, נעשתה נוישטאדט עיר עצמאית.
חלקה של נוישטאדט בשלטון הנאצי החל כבר ב-1927 כאשר היא הייתה למקום מושבו של הגאולייטר של המפלגה הנאצית. העיר המשיכה לשמור על מעמד זה דה-פקטו עד לשנת 1945, אף על פי שב-1939 הוכרזה קייזרסלאוטרן כבירת הגאו והסמכויות הממשלתיות שהופעלו החל מ-1940 על פלאץ ועל חבל הסאר הופעלו משפייר ומזארבריקן בהנהגת הגאולייטר באיחוד פרסונלי ולא מנוישטאדט.
ב-1969 אוחדו כמה רשויות מקומיות שכנות יחד עם נוישטאדט.