cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית
עלייה (1971–1983)
מיד עם הקמתה ב-1971 היה ל-DUP חבר פרלמנט אחד מתוך 635 חברי הפרלמנט הבריטי באותה תקופה, איאן פייזלי עצמו, שנבחר שנה אחת קודם לכן מטעם ה-PUP. כמו כן, הצטרפו אליה בשבוע הראשון להקמתה ארבעה חברי פרלמנט בפרלמנט של צפון אירלנד, כ-8% מ-52 החברים שהיו בו אז, לרבות פייזלי שהיה חבר בשני הפרלמנטים, הבריטי והצפון אירי וכן סנאטור אחד מתוך 26 חברי הבית העליון של הפרלמנט הצפון אירי. לשם השוואה, בפרלמנט הבריטי מדובר בחבר פרלמנט אחד מתוך 12 חברי הפרלמנט הצפון אירים וגם בפרלמנט הצפון אירי, הרוב הגדול, כמו גם ראש הממשלה השתייכו למפלגה היוניוניסטית, המתונה יותר והגדולה יותר אז, ה-UUP (המפלגה היוניוניסטית של אלסטר), אשר בבחירות 1969 זכתה שם ב-36 מ-52 המושבים.
הפרלמנט הצפון אירי בוטל עם החלת "השלטון הישיר" של בריטניה, בעקבות המהומות של ראשית שנות השבעים ומשנוסד מחדש, בבחירות יוני 1973 זכתה המפלגה בכ-10% מהקולות וב-8 מ-78 מושבי הפרלמנט הצפון אירי קצר הימים החדש. ב-1975, בבחירות לאספה המכוננת הצפון אירית עלה המספר ל-12 מ-78 (כ-15%). במקביל, איאן פייזלי אישית הצליח לשמור בבחירות הכלליות הבריטיות של פברואר ואחר כך גם אוקטובר 1974 על מושבו בפרלמנט הבריטי, כנציג המפלגה היחיד, מתוך 12 נציגי צפון אירלנד, שם.
הבחירות הבאות בצפון אירלנד התקיימו רק באוקטובר 1982, שוב, בשל מהומות הדמים בין הקתולים לפרוטסטנטים, שהגיעו לשיאן ב-1981, בשביתות הרעב של האסירים האירים הקתולים, בהן מתו 10 אסירים לאחר שהרעיבו את עצמם למוות. הפעם עלתה המפלגה ל-21 צירים שנבחרו, מתוך 78 חברי הפרלמנט הצפון אירי, כ-23% מהקולות וקרוב למדי כבר ליריבה היוניוניסטית הגדולה יותר, שזכתה בכ-30% מהקולות.
בפרלמנט הבריטי, עלה כוחה של המפלגה בשנים אלה, מציר בודד אחד ב-1971, פייזלי עצמו, מתוך 12 הצירים שהוקצו לצפון אירלנד בפרלמנט הבריטי, ל-3 צירים מתוך 17 בבחירות הכלליות של 1983.
עליית כוחה של ה-DUP במהלך העשור ויותר של שנות השבעים וראשית שנות השמונים מקבילה לתהליך ההקצנה הדומה שעבר המחנה הקתולי של צפון אירלנד באותן שנים. והשיא של המפלגה בבחירות אוקטובר 1982 לפרלמנט הצפון אירי, מקביל פחות או יותר לשיא העלייה של השין פיין של אותה תקופה, במחנה הקתולי. בחירות 1982 התנהלו כשנה לאחר סופן של שביתות הרעב של האסירים האירים הקתולים והן ביטאו שיא זה בשני המחנות, גם מהבחינה הפוליטית. במחנה הקתולי הצטרפה השין פיין בבחירות אלה, לראשונה, לפרלמנט וזכתה לראשונה בכ-10% מהקולות וחמישה מתוך 78 המושבים, בעיקר על חשבון יריבתה הגדולה יותר והמתונה יותר במחנה הקתולי, ה-SDLP.
קפאון (1983–1998)
ב-1996, לראשונה אחרי הפסקה של 14 שנה עקב המהומות ופעולות הטרור והדמים בין הקתולים לפרוטסטנטים, נערכו בצפון אירלנד בחירות חדשות. מתוצאותיהן של בחירות אלה הסתבר שדבר לא השתנה בעצם, והמפלגה היוניוניסטית המתונה יותר - UUP זכתה ב-30 מתוך 110 המקומות ב"פורום הצפון אירי", לעומת 24 (כ-22%) ל-DUP. עם זאת, המחנה היוניוניסטי כולו, אף שהיה עדיין הרוב יחד עם מפלגות קטנות אחדות, ירד וכוחם של הקתולים בצפון אירלנד עלה.
תוצאות אלה חזרו על עצמן פחות או יותר גם ב-1998, בבחירות לפרלמנט הצפון אירי החדש, כאשר במקביל גם נמשכת ההידרדרות האיטית בכוחו של המחנה היוניוניסטי כולו והעלייה האיטית המקבילה של המחנה הקתולי. ה-DUP זכו בבחירות אלה ב-20 מושבים מתוך 108 בעוד ה-UUP זוכים ב-28 מושבים.
גם בפרלמנט הבריטי הצטיירה במהלך התקופה כולה תמונה דומה וה-DUP זכתה שם בשניים - שלושה צירים, מתוך 17–18 המקומות שהוקצו לצפון אירלנד (המספר השתנה במהלך השנים).
ב-10 באפריל 1998 נחתם הסכם יום שישי הטוב בין המחנה היוניוניסטי למחנה הקתולי בצפון אירלנד. הסכם זה סיים בפועל את מאבק הדמים בן כשמונים השנים בין שני המחנות. הגורם החשוב היחידי שהתנגד להסכם היה המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית, אבל למרות ההתנגדות היא קיבלה עליה את מרות הרוב. דייוויד טרימבל, מנהיג המפלגה היוניוניסטית הגדולה יותר, ה-UUP, נבחר לשר הראשון (ראש הממשלה) הראשון של צפון אירלנד, ואילו מנהיג המפלגה הקתולית הגדולה ביותר אז, SDLP, נבחר לסגנו.
מהפך במחנה היוניוניסטי (2001–2003)
טרימבל כיהן כשר הראשון של צפון אירלנד במשך כארבע שנים, עד 2002. תקופת כהונתו הייתה רצופת משברים פוליטיים עקב סירובו של הצבא האירי הרפובליקני, הזרוע הצבאית העיקרית של המחנה הקתולי, ובפועל של מפלגת השין פיין, להתפרק מנשקו, כפי שדרש "הסכם יום הששי הטוב". הסירוב הזה גרם מצידו גם להקצנה חוזרת במחנה היוניוניסטי ולעלייה בכוחה של המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית, עד כדי הפיכתה למפלגה הגדולה יותר במחנה זה.
בחירות יוני 2001 לפרלמנט הבריטי מסמנות את תחילתו של המהפך המדובר, במחנה היוניוניסטי הצפון אירי. המפלגה היוניוניסטית הגדולה יותר, UUP הפסידה בבחירות אלה ארבעה מקומות וקיבלה רק 6 צירים בפרלמנט, בעוד המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית עולה, משני המנדטים שהיו לה קודם לכן, לחמישה, צמוד מאוד ליריבתה היוניוניסטית הגדולה.
חשוב להזכיר כאן גם את התהליך המקביל - עלייתו האיטית של המחנה הקתולי כולו, ומאידך שקיעתו האיטית של המחנה הפרוטסטנטי כולו, בצפון אירלנד, תהליך שהגיע לשיאו בבחירות אלה, כאשר השין פיין זכתה בארבעה צירים והמפלגה הקתולית השנייה קיבלה שלושה. הקתולים נשארו אמנם עדיין מיעוט, אבל מיעוט גדול יחסית. התהליך נבע בעיקרו מדמוגרפיה - אחוז הקתולים בצפון אירלנד עלה בארבעים השנים שבין מפקד 1961, למפקד 2001, מכ-35% מהאוכלוסייה, לכ-40% מהאוכלוסייה. לכך יש להוסיף גם גידול בהשתתפות הקתולים במערכת הפוליטית הצפון אירית. עם זאת, בעשור וחצי הראשונים של המאה העשרים ואחת, נראה כי התהליך הגיע למיצוי מסוים - המחנה היוניוניסטי כולו זוכה מידי מערכת בחירות מאז 2001, בערך ב-50% מהקולות בצפון אירלנד, בעוד המחנה הקתולי זוכה בכ-40% והכוחות הנייטרליים ביתרת 10% מהקולות.
ההקצנה בשני המחנות היריבים בצפון אירלנד, גם אם לא החזירה את הטבח ההדדי ביניהם, הביאה ב-2002 להתפטרותו הסופית של טרימבל מתפקיד השר הראשון ולפיזור הפרלמנט הצפון אירי.
בנובמבר 2003 נערכו בחירות חדשות לפרלמנט הצפון אירי. המהפך ועלייתה של ה-DUP למעמד של מפלגת רוב, הושלמו. בבחירות אלה עלתה המפלגה מ-20 המנדטים שהיו לה ב-1998, ל-30 ואילו יריבתה היוניוניסטית הגדולה - UUP הפכה לראשונה למפלגה היוניוניסטית השנייה בגודלה, כשהפסידה מנדט אחד וירדה מ-28 ל-27 צירים בלבד בפרלמנט החדש. הרווח של ה-DUP נבע בעיקרו ממעברם אליה, של מצביעים ממפלגות יוניוניסטיות קטנותP. בבחירות אלה, המחנה הקתולי חזה גם הוא בהשלמת מהפך משלו, כאשר השין פיין, שהפכה כבר ב-2001 למפלגה הגדולה יותר בקרב הקתולים בבחירות לפרלמנט הבריטי, הייתה כעת למפלגה הקתולית הגדולה ביותר גם בפרלמנט הצפון אירי.
למרות קיומן המוצלח של הבחירות, סירובו של ה-IRA להתפרק מנשקו מנע גם את המשך מימושו של "הסכם יום הששי הטוב" ושום שר ראשון חדש לא נבחר במקום טרימבל. השלטון הישיר הבריטי עתיד היה להימשך עד 2007.
העלייה לשלטון (2005–2007)
במאי 2005 נערכו בחירות כלליות בבריטניה וכוחה של המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית הגיע בהן לשיא כל הזמנים, כאשר זכתה בכ-33% מהקולות וב-9 מקומות מתוך ה-18 שהוקצו לצפון אירלנד. היריבה היוניוניסטית UUP נמחקה כמעט לחלוטין, כשזכתה במנדט אחד בלבד. במחנה הקתולי, השין פיין הקיצונית יותר זכתה בחמישה מנדטים ואילו ה-SDLP בשלושה.
כחודשיים לאחר מכן, ביולי 2005 הודיע "הצבא האירי הרפובליקני" כי המלחמה עם הבריטים הסתיימה ולראשונה מאז שב ונדרש לכך על פי "הסכם יום הששי הטוב" מ-1998, נתן הוראה ברורה לכל הפלגים והארגונים המאוגדים תחת השם IRA, להניח את נשקם ולהשמיד את מצבורי הנשק שברשותם. בכך הוא נענה בעצם לדרישתה העיקרית של ה-DUP, שמנעה עד כה את מימוש "הסכם יום הששי הטוב" במלואו. ואכן, סמוך לאחר ההכרזה נפתחו שיחות בין כל הצדדים ליישומו המלא של ההסכם.
ב-7 במרץ 2007 התקיימו הבחירות לאספה הצפון אירית השלישית. ה-DUP בהנהגת איאן פייזלי הוותיק זכתה ב-36 מ-108 צירי הפרלמנט וה-UUP ב-18. במחנה הקתולי, השין פיין קיבלו 28 מושבים ואילו ה-SDLP קיבלו 16. יתר 10 הצירים החדשים השתייכו למפלגה הנייטרלית שבין שני המחנות ולנבחרים עצמאיים. ב-8 במאי 2007 נבחר איאן פייזלי בן ה-81 לשר הראשון של צפון אירלנד, השני במשרה זו מאז היא נוצרה ב-1998.
מפלגת השלטון
איאן פייזלי הגיע למשרה הרמה בגיל מאוחר מדי. במרץ 2008, עשרה חודשים בלבד אחרי בחירתו הודיע שהוא מתפטר. את מקומו בראשות המפלגה ירש מי שהיה סגנו מאז 1980, פיטר רובינסון, אשר ב-31 במאי מונה פורמלית למנהיגה של ה-DUP, המנהיג השני בלבד לאחר 37 שנות כהונה של פייזלי. הוא נבחר לתפקיד פה אחד על ידי כל צירי המפלגה שבפרלמנט הצפון אירי. ב-5 ביוני 2008 הוא גם נבחר על ידי הפרלמנט הצפון אירי לשר הראשון. ב-17 בדצמבר 2015 החליפה אותו כמנהיגה ארלין פוסטר.
ה-DUP היא מפלגת הרוב היוניוניסטי העיקרית בצפון אירלנד, גם נכון ל-2014. בבחירות האחרונות עד כה לפרלמנט הצפון אירי, שנערכו במאי 2011 היא קיבלה 38 מושבים מתוך 108 בפרלמנט, לעומת 16 בלבד ליריבתה היוניוניסטית העיקרית ה-UUP. במחנה הקתולי, השין פיין היא המפלגה הגדולה ביותר עם 29 מנדטים, לעומת 14 ל-SDLP, כאשר שאר חברי הפרלמנט הם נייטרליים ועצמאים. ל-DUP יש גם שמונה מושבים מתוך ה-18 המוקצים לצפון אירלנד בפרלמנט הבריטי, על פי תוצאות הבחירות שנערכו לפרלמנט זה ב-2010 וכן יש לה נציג אחד בפרלמנט האירופי, מתוך השלושה המוקצים בו לצפון אירלנד, ושלושה חברים בבית הלורדים, הבית העליון של הפרלמנט הבריטי.
לאחר שלא השיגה רוב בפרלמנט של הממלכה המאוחדת, תרזה מיי הקימה ממשלת מיעוט בתמיכת המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית.
היחס לישראל
המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית נוקטת עמדות פרו ישראליות מובהקות. ב-2012 היא תקפה בחריפות את תנועת החרם האירית כנגד מוצרים ישראליים מההתנחלויות, בתחילת 2014 פנתה למשטרת צפון אירלנד בבקשה לחקור את חוקיותן של הפגנות אנטי ישראליות, וב-11 ביוני 2014 אף הוקמה במסגרתה אגודת ידידי ישראל מיוחדת, כאשר אחד ממשתתפי טקס ההקמה היה לא אחר מאשר מנהיג המפלגה והשר הראשון של צפון אירלנד פיטר רובינסון.
עם זאת, גולת הכותרת של התמיכה הנלהבת בישראל התגלתה ב-13 באוקטובר 2014, כאשר נערכה בפרלמנט הבריטי הצבעה שאיננה מחייבת, בעד או נגד הכרה במדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל, גם לפני השגת הסכמה בין ישראל לפלסטינים בעניין זה. 364 מתוך 650 חברי הפרלמנט נעדרו, אבל בין הנוכחים היו התוצאות 12–274 לטובת תומכי המדינה הפלסטינית. חמישה מתוך שמונת חברי הפרלמנט מטעם המפלגה היו בין 12 הבודדים שהצביעו באותו דיון בעד ישראל וכנגד הכרה חד צדדית במדינה הפלסטינית. שאר השלושה היו בין הנעדרים מההצבעה. איש מצירי המפלגה בפרלמנט הבריטי לא הצטרף לרוב העצום שתמך בהצעה.
לקריאה נוספת
Steve Bruce, God Save Ulster: The Religion and Politics of Paisleyism, 1986, reissued 1989
נשיא אתיופיה
נשיא אתיופיה הוא ראש המדינה של אתיופיה.
תפקיד זה קיים מלאחר ביטול הקיסרות באתיופיה ב-12 בספטמבר 1974. מוסד הנשיאות באתיופיה הוא צר סמכות וסמלי בעיקרו והנשיא נבחר לתקופת כהונה בת שש שנים.
רשימת נשיאים
ברשימה זאת, יושבי ראש הדרג נחשבים לראשי מדינות – אך לא נחשבים לנשיאים. כתוצאה מכך, המספור מתחיל בהקמת משרדו של נשיא אתיופיה ב-1987.
יוסי בניון
יוסף שי (יוסי) בניון (נולד ב-5 במאי 1980) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, וכיום משמש כמנהל המקצועי של נבחרת ישראל.
בניון החל את דרכו בהפועל באר שבע. לאחר מכן זכה בשתי אליפויות עם מכבי חיפה ובגיל 21 נבחר לכדורגלן העונה בישראל. את דרכו באירופה החל בראסינג סנטאנדר הספרדית, ולאחר מכן עבר לאנגליה ושיחק בליברפול, צ'לסי, ארסנל, וסטהאם וק.פ.ר. בגיל 34 חזר לליגה הישראלית וזכה בגביע המדינה עם מכבי חיפה, שיחק גם במכבי תל אביב ובמכבי פתח תקווה, ובגיל 39 פרש ממשחק פעיל במדי בית"ר ירושלים.
בניון היה קפטן נבחרת ישראל במשך שנים רבות, והוא שיאן ההופעות של הנבחרת עם 102 הופעות, אשר במהלכן כבש 24 שערים. בניון נחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים בישראל, וב-2019 אף נבחר על ידי עיתון "הארץ" כגדול כדורגלני ישראל בכל הזמנים. בתקשורת הישראלית זכה בניון בין היתר לכינויים "הילד" ו"היהלום", והוא מזוהה עם המספר 15.
תחילת הדרך
בניון גדל והתחנך בעיר דימונה. בצעירותו שיחק בקבוצת הילדים והנוער של הפועל באר שבע. בגיל 15 הצטרף לאקדמיית הכדורגל של מועדון אייאקס אמסטרדם שבהולנד ושם שיחק עד גיל 16. הוא שב לישראל בעקבות הבדידות והגעגועים שחש למשפחתו.
בגיל 17 עלה לקבוצת הבוגרים של הפועל באר שבע, אך לא הצליח להציל אותה מירידה לליגה הלאומית. משחקו האחרון במדי הפועל באר שבע היה נגד מכבי חיפה במחזור האחרון של עונת 1997/1998, בו ניצחה באר שבע 1–0 כאשר בניון בעט פנדל מכריע בדקה ה-90, שנהדף על ידי ניר דוידוביץ', אך השער הובקע בריבאונד (כדור חוזר). למרות זאת, הניצחון לא מנע את ירידתה של באר שבע, ותמונתו של בניון ממרר בבכי בעקבות זאת הפכה למפורסמת.
מכבי חיפה
בעונת 1998/1999, תחת הדרכתם של דושאן אוהרין ודניאל בריילובסקי, סייע בניון למכבי חיפה להעפיל לרבע גמר גביע אירופה למחזיקות גביע, כאשר כבש את שער השוויון נגד פריס סן ז'רמן וכן כבש נגד ריד האוסטרית. בעונת 1999/2000 הציג עונה מוצלחת (19 שערים ו-16 בישולים) במדי הקבוצה, אך היא כללה גם עימות עם המאמן אלי כהן, שבו בניון לכאורה סירב להתחלף במהלך משחק. אירוע זה, בנוסף לשורת הפסדים, גרם להתפטרותו של כהן ולאכזבה במכבי חיפה.
בעונת 2000/2001, תחת הדרכתו של אברהם גרנט, הוביל בניון את מכבי חיפה לאליפות ראשונה אחרי 7 שנים ונבחר לשחקן העונה, כאשר הוא מסיים את העונה הן כמלך השערים של הקבוצה והן כמבשל המצטיין שלה (13 שערים ו-13 בישולים).
בניון היה פצוע בתחילת עונת 2001/2002, אך כשהחלים תרם רבות למשחקה של מכבי חיפה, שכללה בתקופה זו גם את השחקנים ג'ובאני רוסו, יעקובו איגביני וריימונדאס ז'וטאוטאס, וזכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות. בניון סיים את העונה עם 7 שערים ו-11 בישולים, ובסך הכל שיחק במכבי חיפה במשך ארבע עונות וכבש במדיה 55 שערים, כולל שני משחקים שבהם כבש שלושער.
המעבר לאירופה
בעונה שלאחר מכן עבר בניון לשחק בראסינג סנטנדר בליגה הספרדית ונחשב לאחד מכוכבי המועדון. לאחר 3 עונות מוצלחות, שבהן היה ידוע בעיקר בשעריו מול ריאל מדריד, הוצע כרטיסו של בניון למכירה. ראסינג קבעה מחיר גבוה מאוד והיחידה שעמדה במחיר היא הקבוצה הרוסית פ.כ. מוסקבה, שבה סירב בניון לשחק. לאחר הורדת המחיר עלתה ההתעניינות גם מקבוצות אירופאיות נוספות.
ביולי 2005 חתם בניון בקבוצת וסטהאם יונייטד האנגלית, אחרי מרוץ צמוד שניהלו עליו וסטהאם ובולטון וונדררס.
הופעת הבכורה שלו במדי וסטהאם בליגה האנגלית הייתה הצלחה. בניון בישל שני שערים בניצחון 3–1 על בלקברן רוברס במחזור הראשון. את שערו הראשון במדי הקבוצה כבש באפטון פארק בניצחון הביתי 4–0 מול אסטון וילה. ב-13 במאי 2006 שיחק בגמר גביע ה-FA נגד ליברפול באצטדיון המילניום שבקארדיף, ובכך הפך לשחקן הישראלי הראשון במעמד.
ליברפול
ב-11 ביולי 2007 עבר בניון מווסטהאם לליברפול, ששילמה עבורו 5 מיליון ליש"ט. הוא השתכר בליברפול כ-45 אלף פאונד לשבוע (כמיליון וחצי שקל בחודש). בעקבות המעבר, בניון הפך לשחקן הישראלי השלישי בליברפול בעשורים האחרונים, אחרי אבי כהן ורוני רוזנטל. בעונתו הראשונה בליברפול לבש בניון את חולצה מספר 11.
ב-25 בספטמבר 2007 הבקיע בניון את שער הבכורה שלו במדי ליברפול, במשחק מול רדינג במסגרת גביע הליגה. ב-29 בספטמבר כבש את שערו הראשון בליגה במדי הקבוצה, במשחק מול ויגאן את'לטיק.
ב-6 בנובמבר 2007 הבקיע בניון את שעריו הראשונים בליגת האלופות כאשר כבש שלושער, שהראשון שבהם הוא השער ה-500 של ליברפול באירופה, והוסיף 2 בישולים בניצחון 8–0 על בשיקטאש הטורקית. זה היה גם הניצחון הגבוה ביותר של קבוצה כלשהי במסגרת ליגת האלופות. בסוף המשחק נבחר בניון לשחקן המצטיין של המשחק, ובאופ"א קבעו כי הוא השחקן המצטיין של המחזור במפעל. ב-22 באפריל 2008 רשם בניון הופעה בחצי גמר ליגת האלופות נגד צ'לסי, שמאמנה אז היה אברהם גרנט. ב-30 באפריל 2008 פתח בגומלין חצי הגמר, ואף בישל שער לפרננדו טורס. עם עזיבתו של פיטר קראוץ' בקיץ שקדם לעונת, שב בניון ללבוש את חולצה מספר 15, עמה שיחק בקבוצות קודמות.
שנת 2009 הייתה שנת הפריצה של בניון בליברפול ובעקבותיה נבחר לספורטאי השנה של מעריב. ב-25 בפברואר כבש את שער הניצחון במשחק שמינית גמר ליגת האלופות מול ריאל מדריד בסנטיאגו ברנבאו. הייתה זו הפעם השנייה בלבד בה קבוצה אנגלית מנצחת את ריאל באצטדיונה. בהמשך העונה כבש בניון שערים חשובים נוספים ונבחר למצטיין בכמה משחקים. את עונת סיים בניון עם 8 שערים בליגה (ו-9 שערים בכל המסגרות) ו-6 בישולים. בעקבות ביצועיו במהלך שנת 2009, הוארך חוזהו של בניון בליברפול לשנתיים נוספות (עד 2013). ב-12 בספטמבר 2009 כבש בניון שלושער במשחק ליגה נגד ברנלי. כיוון שכבש שלושער במשחק גביע כנגד האוואנט אנד ווטרלוויל, בעונתו הראשונה בליברפול, הפך לשחקן היחידי אי פעם שכבש שלושער גם בליגה, גם בגביע האנגלי וגם בליגת האלופות.
עונת הייתה עונה לא טובה עבור ליברפול. היחסים בין בניון למנג'ר רפא בניטז התקררו, ובניון שיחק פחות בהרכב הפותח.
צ'לסי
בעקבות המשבר הכלכלי אליו נקלעה ליברפול, נמכר בניון למועדון הצמרת האנגלי צ'לסי תמורת 6 מיליון ליש"ט, וב-1 ביולי 2010 הוא חתם על חוזה לארבע שנים במועדון. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך במשחק מגן הקהילה בו הפסידה הקבוצה למנצ'סטר יונייטד. במחזור השני בעונת כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה וקבע את תוצאת הסיום – 6–0 לצ'לסי. ב-22 בספטמבר סבל בניון מקריעה בגיד אכילס וב-18 באוקטובר עבר ניתוח בשוודיה, בעקבותיו נעדר לפרק זמן של כמעט חמישה חודשים, באפריל 2011 חזר ליטול חלק במשחקים רשמיים של הקבוצה. ביולי 2011 השתתף בניון במשחק ידידות של הקבוצה במלזיה, והקהל המוסלמי הפנה לעברו קריאות גזעניות. בעקבות תלונה רשמית של צ'לסי, התנצלה ההתאחדות המלזית בפני בניון והקבוצה. לאחר עונה שבה מיעט לשחק, ובעיקר בשל החתמתו של חואן מאטה בצ'לסי, החליטו בניון והנהלת המועדון לשחררו כדי שיוכל לעבור לקבוצה אחרת.
ארסנל
ב-1 בספטמבר הושאל בניון לארסנל למשך עונה אחת, לאחר שיחה עם מאמנה, ארסן ונגר. בניון שיחק במדי ארסנל בפעם הראשונה ב-10 בספטמבר, אז השלים 28 דקות, וסייע לארסנל לנצח 1–0 את סוונסי. את שערו הראשון בניון כבש מול שרוסברי בגביע הליגה, וסייע לארסנל לנצח 3–1 בסיום. ב-6 בדצמבר כבש בניון שער מצמק בהפסדה של ארסנל בליגת האלופות, 1–3 לאולימפיאקוס בפיראוס – היה זה שערו הראשון של השחקן במפעל זה במדי התותחנים. ב-22 בדצמבר 2011 עלה בניון כמחליף בדקה ה-81 של משחק החוץ מול אסטון וילה, וכעבור 5 דקות הבקיע את שער הליגה הראשון שלו במדי ארסנל, שהיה גם שער הניצחון של ארסנל במשחק. במחזור שאחריו פתח בניון בהרכב ובישל בתיקו 1–1 מול וולבס. בחודשים ינואר ופברואר מיעט בניון לשחק במדי ארסנל וישב רבות על הספסל, כשלעיתים קרובות אף לא שולב כמחליף. בסוף פברואר 2012 חזר להרכב של ארסנל, ועזר לה לסיים במקום השלישי תוך כדי הבקעת שלושה שערים.
סוף התקופה באנגליה
ב-1 בספטמבר 2012 הושאל בניון לווסטהאם יונייטד, בה החל את הקריירה שלו בפרמייר ליג. ב-1 בינואר 2013 סיים את תקופת ההשאלה שלו בווסטהאם לאחר ששותף ב-6 משחקי ליגה בלבד, וחזר לצ'לסי. באותה עונה שותף בחמישה משחקים במסגרת הליגה האירופית, ובתום העונה זכה בתואר זה עם צ'לסי, על אף שלא שותף במשחק הגמר מול בנפיקה ליסבון. עם סיום חוזהו שוחרר מהמועדון.
ב-10 בדצמבר 2013 חתם בניון בקווינס פארק ריינג'רס מהצ'מפיונשיפ עד תום עונת וקיבל את המספר 35. ב-21 בדצמבר 2013, ערך בניון את הופעת הבכורה שלו בק.פ.ר כשעלה כמחליף בדקה ה-68 בהפסד קבוצתו 0–1 ללסטר סיטי. ב-22 במרץ 2014, אחרי שנתיים של בצורת, כבש בניון שער בניצחון של ק.פ.ר 3–1 על מידלסברו. בסך הכל הבקיע עד סוף העונה שלושה שערים ב-16 הופעות, וסייע להעפלתה של הקבוצה לפרמייר ליג.
החזרה לישראל
ב-6 ביוני 2014 סיכם בניון את תנאיו לשנתיים במכבי חיפה, תמורת 500 אלף דולר לעונה, ובתום חוזהו יתמנה לתפקיד המנהל הספורטיבי במועדון. בעקבות פרישתו של יניב קטן מונה בניון לקפטן הקבוצה. ב-6 בספטמבר 2014 נפצע בניון במהלך משחק קדם עונה במסגרת גביע הטוטו מול בני סכנין וסבל מקרע חלקי ברצועה הפנימית שהשבית אותו במשך שלושה שבועות. את הופעת הבכורה המחודשת שלו בליגת העל ערך בניון ב-28 בספטמבר 2014, בניצחון קבוצתו 3–1 על הפועל פתח תקווה במסגרת המחזור השלישי של עונת 2014/2015. ב-14 בדצמבר 2014, יותר מ-12 שנים לאחר שערו האחרון בליגה הישראלית, כבש בניון את שער הבכורה שלו לעונה זו, בניצחון 4–0 בדרבי מול הפועל חיפה. בסך הכל כבש בעונה זו 5 שערים ובישל 4 ב-26 הופעות בליגת העל. בעונתו השנייה בחיפה התגלעו חיכוכים בין בניון לקהל, אך בליגה הוא כבש 6 שערים ובישל 4 נוספים. ב-24 במאי 2016 זכה עם מכבי חיפה בגביע המדינה לאחר 18 שנה שבה המועדון לא זכה בתואר. היה זה גם גביע המדינה הראשון והיחיד שבניון זכה בו בישראל. לאחר משחק הגמר, בו ניצחה חיפה עם בניון בהרכב 1-0 את מכבי תל אביב, הודיע כי יעזוב את מכבי חיפה לטובת קבוצה אחרת, עם רמיזה שמדובר במכבי תל אביב, איתה יש לחיפה יריבות ספורטיבית ממושכת, והדבר החריף עוד יותר את הקרע בין בניון לאוהדים.
ב-13 ביוני 2016 חתם בניון במכבי תל אביב לעונה אחת. ב-7 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי מכבי תל אביב וכבש את שער הניצחון (1–0) על גוריצה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בעונת 2016/2017 כבש בניון גם שער אחד בליגה, שער אחד בגביע ושער אחד בגביע הטוטו, העפיל עם הקבוצה לגמר הגביע וסיים עמה במקום השני בליגת העל.
ביוני 2017 חתם בניון לעונה אחת בבית"ר ירושלים. ב-29 ביוני 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כאשר עלה כמחליף מול ואשאש ההונגרית בסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית. בניון כבש במשחק זה את שערו הראשון במדי בית"ר ירושלים, ובישל שער נוסף מה שהוביל למהפך מ-1–3 ל-4–3 בכ-4 דקות בלבד. ב-15 בנובמבר 2017 קיימה בית"ר משחק אימון נגד מ.ס. דימונה בפגרת הליגה, וכמחווה לעיר ולמועדון בו שיחק כילד, עלה לשחק במדי דימונה במחצית השנייה של המשחק, ואף ענד את סרט הקפטן במדי שתי הקבוצות.
ב-26 בינואר 2018 הודיע בניון על עזיבת בית"ר ירושלים, לאחר שכמעט ולא שותף במשחקי הקבוצה בחודש שקדם לכך והתאכזב מכמות הדקות שקיבל, וב-30 בינואר חתם לעונה וחצי בקבוצת מכבי פתח תקווה. ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 3–0 על הפועל אשקלון, בו כבש את שער הבכורה שלו ובישל שער נוסף. עד תום עונת 2017/2018 כבש בניון ארבעה שערי ליגה בעשר הופעות במדי מכבי פתח תקווה. בתחילת עונת 2018/2019 כבש בניון שלושה שערים ב-12 הופעות ליגה, אך ב-12 בדצמבר 2018 שוחרר ממכבי פתח תקווה לאור יחסיו המעורערים עם המאמן אלישע לוי.
ב-1 בינואר 2019 חתם בניון לחצי עונה בבית"ר ירושלים. ב-11 באפריל 2019 הודיע שבסיום העונה יפרוש ממשחק פעיל, והקבוצה הודיעה שיקבל את תפקיד המנהל המקצועי במועדון. ב-4 במאי 2019 ערך בניון את משחקו האחרון בליגת העל, מול מ.ס. אשדוד. לפני המשחק נערך לו טקס פרידה. ב-21 במאי 2019 ערך את הופעתו האחרונה במדי בית"ר ירושלים, במשחק ידידות מול אתלטיקו מדריד, במה שלמעשה היה משחקו האחרון בקריירה, לאחריו הוא פרש - אחרי כ-30 שנות קריירה, בגיל 39 שנים ו-16 ימים.
נבחרת ישראל
בניון ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ישראל ב-18 בנובמבר 1998, במשחק ידידות מול נבחרת פורטוגל. את שער הבכורה בנבחרת כבש ב-5 בספטמבר 1999 מול נבחרת קפריסין, במסגרת מוקדמות יורו 2000.
בניון כבש פעמיים שלושער במדי הנבחרת: ב-8 בספטמבר 1999 מול נבחרת סן מרינו, וב-2 בספטמבר 2010 מול נבחרת מלטה.
ב-11 בפברואר 2009 הבקיע בניון את שער הניצחון במשחק הידידות מול נבחרת הונגריה, שערו ה-19 בנבחרת, והעפיל למקום השישי בטבלת כובשי השערים של הנבחרת בכל הזמנים. ב-5 בספטמבר, במהלך המשחק המכריע נגד נבחרת לטביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, הוחלף בניון בדקה ה-67 על ידי המאמן דרור קשטן. בניון מחה על החילוף וסינן קללה, בתגובה קילל אותו עוזר המאמן משה סיני, והשניים התעמתו עד ששחקני הספסל הפרידו ביניהם. התקרית גרמה לרוב האוהדים לעזוב את המגרש 20 דקות לפני סיום המשחק ולקרוא לקשטן להתפטר. מאוחר יותר, יישבו בניון, קשטן וסיני את ההדורים ביניהם ובניון פתח במשחק נגד נבחרת לוקסמבורג.
ב-2 בספטמבר 2010 הבקיע יוסי בניון שלושער בניצחון הנבחרת 3–1 על נבחרת מלטה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל 2012 ועלה למקום השלישי בטבלת כובשי השערים של נבחרת ישראל בכל הזמנים בצוותא עם רונן חרזי, כשבמאזנו 23 שערים.
ב-4 ביוני 2011 הבקיע שער נגד נבחרת לטביה, ועלה למקום השני בטבלת כובשי השערים של נבחרת ישראל בכל הזמנים, בצוותא עם שייע פייגנבוים, כשבמאזנו 24 שערים.
ב-29 במאי 2014 שבר את שיא ההופעות של אריק בנדו, כשערך את הופעתו ה-95 במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת מקסיקו. ב-6 ביוני 2017 ערך את הופעתו ה-98 במשחק ידידות מול נבחרת מולדובה, ושבר את השיא לשחקן המבוגר ביותר ששיחק במדי הנבחרת. ב-5 בספטמבר 2017 ערך את הופעתו ה-100 במדי הנבחרת כאשר נכנס בתור מחליף מול נבחרת איטליה, והיה לשחקן הראשון שצבר 100 הופעות במדי הנבחרת.
ב-9 באוקטובר 2017 ערך את הופעתו ה-102 במדי הנבחרת כאשר נכנס בתור מחליף מול נבחרת ספרד, והפך לשחקן המבוגר ביותר ששיחק במדי נבחרת ישראל - בן 37 שנים ו-166 ימים.
אחרי פרישה
ב-11 באפריל 2019 הודיעה בית"ר על מינויו של בניון למנהל המקצועי של המועדון לתקופה של שנתיים. ב-28 באוגוסט 2020 התפטר בניון מתפקידו כמנהל המקצועי של בית"ר ירושלים, אחרי פיטוריו של המאמן רוני לוי, בניגוד לדעתו. ב-9 במרץ 2022 המליצה ועדת האיתור של נבחרת ישראל על מינויו של בניון למנהל המקצועי של נבחרת ישראל. ב-16 במרץ 2022 מונה בניון מיידית ורשמית למנהל המקצועי של נבחרת ישראל לאחר אישור הוועדה. כבר למחרת המינוי פיטר בניון את מאמן הנבחרת הזמני מרקו בלבול מאימון הנבחרת הבוגרת וגם מתפקידו המקורי בנבחרת הנוער, וזאת בשל חילוקי דעות מקצועיים.
סגנון משחק
מאז ילדותו בניון נחשב לעילוי ושחקן וירטואוזי. הוא שיחק בחלק ההתקפי של המגרש בעמדות שונות כגון קשר התקפי מרכזי, קשר התקפי ימני/שמאלי, חלוץ מקשר או "שחקן חופשי" בחלק ההתקפי. בניון היה ידוע ביצירתיות שלו והצטיין הן בהבקעת שערים והן בבישול שערים. בנוסף, בניון לא היה בעל יכולות פיזיות עילאיות אך הוא חיפה על כך בעזרת יכולות כדרור (דריבל) ואחד-על-אחד מצוינות, מיקום טוב, מסירות מדויקות וניהול משחק.
ב-12 ביולי 2011, במהלך משחק ידידות של צ'לסי, הקפיץ בניון את הכדור על העקב שלוש פעמים ואז עוד פעם אחת מעל השוער.
משפחה
בניון נולד ליהודה "דודו" בניון, בלם עבר במדי הפועל דימונה, וזרי לבית בן חיים, שניהם עולים ממרוקו.
בגיל 22 התחתן בניון עם מירית, שהייתה חברתו מזה שבע שנים, אותה הכיר בתיכון בו למדו יחדיו בעיר דימונה. לזוג שלושה בנים ושתי בנות והם מתגוררים ברמת השרון.
יוסי בניון הוא בן דודו מדרגה שנייה של הזמר עמיר בניון.
יחסי סנט קיטס ונוויס–קוריאה הדרומית
יחסי סנט קיטס ונוויס–קוריאה הדרומית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין פדרציית סנט כריסטופר ונוויס לבין הרפובליקה של קוריאה.
ריהאנה
רובין ריהאנה פנטי (באנגלית: Robyn Rihanna Fenty; נולדה ב-20 בפברואר 1988) היא זמרת, פזמונאית, שחקנית, אשת עסקים ודיפלומטית מברבדוס, שגדלה בבירתה ברידג'טאון. הקריירה המוזיקלית שלה החלה כשפגשה את המפיק המוזיקלי אוון רוג'רס ב-2003 והקליטה קלטות דמו תחת הדרכתו, שבסופו של דבר הגיעו לראפר ג'יי זי שהחליט לקחת אותה תחת חסותו.
מאז תחילת הקריירה שלה הוציאה ריהאנה שמונה אלבומים. כולם כיכבו בעשירייה הפותחת במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200, ארבעה מתוכם הגיעו למעמד פלטינה, ובזאת הוכרה ריהאנה כאייקון פופ. 14 משיריה הגיעו למקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100, ובכך היא מיקמה את עצמה במקום השלישי ברשימת אמני הסולו עם הכי הרבה שירים בצמרת המצעד וגם הפכה לאמנית הצעירה ביותר שעשתה זאת. היא נחשבת לאחד מהאמנים הנמכרים ביותר בכל הזמנים; אלבומיה ושיריה נמכרו בכ-250 מיליון עותקים ברחבי העולם, מה שהופך אותה גם לאמנית הדיגיטלית הנמכרת ביותר בכל הזמנים. רבים משיריה מדורגים בין השירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
בשנת 2011 הגיעו עשרה משיריה לצמרת מצעד הבילבורד הוט 100 והיא הייתה לאמנית הצעירה ביותר לעשות זאת. נכון להיום היא האמנית השנייה בהיסטוריה שצברה הכי הרבה שבועות במקום הראשון במצעד זה (61 שבועות), שנייה למריה קארי (78 שבועות). ב-2012 דירג מגזין פורבס את ריהאנה כידוענית הרביעית המשפיעה של השנה, עם רווח של 53 מיליון דולר בין מאי 2011 למאי 2012. באותה שנה, הכריז טיים מגזין על ריהאנה כאחת מ-100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם. בשנת 2013 דירג מגזין בילבורד את ריהאנה ברשימת "100 האמנים המצליחים ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21" ולאמנית המצליחה ביותר בעשור השני של המאה ה-21. ב-2014, הוצגה ריהאנה עם פרס אייקון האופנה על מפעל החיים ממועצת מעצבי האופנה של אמריקה, פרס מיוחד השמור לאדם שסגנונה הפך להשפעה משמעותית על התרבות הפופולרית על במה בינלאומית. באותה השנה נודע כי ריהאנה דורגה במקום ה-8 ברשימת "100 האנשים המשפיעים ביותר" של מגזין פורבס, עם רווח של 48 מיליון דולר בין יוני 2013 ליוני 2014, מה ששם אותה במקום ה-4 ברשימת "הנשים המשפיעות ביותר" ובאותו מקום גם ברשימת "המוזיקאים המשפיעים ביותר".
ריהאנה זכתה בפרסים רבים, הבולטים מתוכם: 8 פרסי גראמי, 12 פרסי AMA, ארבעה פרסי VMA, ארבעה פרסי EMA, חמישה שיאי גינס, 8 פרסי בחירת הקהל, 3 פרסי מוזיקה העולמית ו-12 פרסי בילבורד. בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית של שנת 2013, זכתה ריהאנה בפרס "אייקון" הראשון בהיסטוריה של הטקס, פרס אשר ניתן לאמן שתרם רבות לתעשיית המוזיקה, ובטקס פרסי המוזיקה של MTV של שנת 2016 היא זכתה בפרס מפעל חיים על שם מייקל ג'קסון. בנוסף זכתה ביוני 2014 בפרס אייקון מטעם מועצת מעצבי האופנה בטקס פרסי האופנה. בשנת 2015 שברה את שיא ההורדות הדיגיטליות החוקיות עם 100 מיליון הורדות והייתה לאמן הראשון בהיסטוריה לעשות זאת. ריהאנה זכתה לכינוי "האדם ההומניטרי של השנה" באוניברסיטת הרווארד על ידי קרן הרווארד בשנת 2017.
ריהאנה התמנתה כשגרירה מטעם ממשלת ברבדוס בשנת 2018, בתחום קידום החינוך, התיירות וההשקעות.
ביוגרפיה
ריהאנה נולדה במחוז הקהילתי סיינט מייקל בברבדוס (באיים הקאריביים), למשפחה נוצרית. אמה מוניקה (לבית בריית'וויית'), רואת חשבון בגמלאות, היא ילידת גיאנה. אביה, רולנד פנטי, מנהל מחסן, הוא יליד ברבדוס ממוצא אפריקאי ואירי. לריהאנה שני אחים צעירים, רורי וראג'ד, ועוד שלושה אחים-למחצה מאביה, שכל אחד מהם נולד מאשה אחרת ממערכות יחסים קודמות של האב. הוריה התגרשו כשהייתה בת 14 כתוצאה מהתמכרות של האב לקוקאין ולאלכוהול, דבר שהשפיע באופן עמוק על ילדותה ובכך שפעמים רבות היא סבלה מכאבי ראש פסיכוסומטיים כתוצאה מהמתח ששרר בין הוריה, והחיים הקשים בביתם. כאשר הוריה התגרשו, מצבה הבריאותי החל להשתפר.
2003–2005: תחילת הקריירה ואלבום בכורה
בשנת 2003, ריהאנה יצרה שלישיית מוזיקלית עם שתיים מחברותיה לכיתה. הן התגלו על ידי המפיק המוזיקלי אוון רוג'רס שהחליט לזמן אותן לאודישן ללא שם או חומר מוזיקלי כלשהו, "ברגע שריהאנה נכנסה לחדר זה היה כאילו שתי הבנות האחרות לא היו קיימות", סיפר רוג'רס על האודישן. מאוחר יותר הלכה ריהאנה לחדר המלון של רוג'רס, וביצעה אודישן עצמאי כאשר ביצעה את השירים "Emotion" של סמנתה סאנג ו-"Hero" של מריה קארי. רוג'רס התרשם מריהאנה וגם מהמפגשים עם אמה, ולאחר שני מפגשים עם אמה, הוא הזמין את ריהאנה לעיר הולדתו בארצות הברית כדי להקליט מספר קלטות דמו שיכולות להישלח לחברות תקליטים שונות. ההקלטות נמשכו תקופה מכיוון שיכלה להקליט רק בחופשות מבית הספר. "Pon de Replay" ו-"The Last Time" היו שני שירים שהקליטה, אשר נכללו בסופו של דבר באלבום הבכורה שלה. כבר באותה השנה, חתמה על אישור כי רוג'רס והמפיק קרל סטורקן יפיצו את ההקלטות שלה לחברות התקליטים השונות.
בין היתר, ההקלטות נשלחו לחברת התקליטים דאף ג'אם. ג'יי בראון, מנהל בכיר בחברת התקליטים, היה הראשון לשמוע את ההקלטות של ריהאנה והוא העביר אותם לראפר ג'יי זי אשר היה באותה תקופה הנשיא והמנכ"ל של חברת התקליטים. כאשר הוא שמע אותה שרה את "Pon de Replay" הוא הרגיש שהשיר גדול מדי עבורה אך למרות הספקות שלו הוא הזמין את ריהאנה להיבחן בפניו ובפני המנהל המוזיקלי אנטוניו אל. איי ריד. באודישן היא שרה את השיר "For the Love of You" של ויטני יוסטון ושוב את "Pon de Replay" ו-"The Last Time". השניים התרשמו מאוד ממנה ובסופו של דבר היא הוחתמה בחברה על חוזה של שישה אלבומים ובנוסף שנמנע ממנה לעבור לחברות תקליטים אחרות. לאחר מכן היא דחתה הצעות של חברות תקליטים אחרות ועברה לגור בארצות הברית עם רוג'רס ואשתו.
לאחר שחתמה על החוזה, החלה הזמרת להקליט את אלבום הבכורה שלה במשך שלושה חודשים, במהלכם עבדה עם מפיקים שונים, בין היתר עם רוג'רס וסטורקן. לאחר מכן, נבחר הסינגל המוביל של האלבום - "Pon de Replay". השיר יצא כסינגל הראשון מהאלבום ב-24 במאי 2005 וזכה להצלחה רבה כאשר הגיע לחמישייה הפותחת ב-15 מדינות שונות ולמקום ה-2 במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100.
ב-30 באוגוסט 2005, יצא אלבום הבכורה שלה Music of the Sun אשר הגיע למקום ה-10 במצעד הבילבורד 200 והגיע למעמד זהב במדינה. נכון להיום מכירות האלבום עומדות על כ-2 מיליון עותקים. ב-13 בספטמבר 2005, הוציאה את הסינגל השני מהאלבום "If It's Lovin' that You Want" אשר לא הצליח לשחזר את הצלחת הסינגל הקודם. זה גם היה הסינגל האחרון מהאלבום בגלל הזמן הקצר שיצא אלבומה השני אחרי אלבומה הראשון.
2006–2007: A Girl Like Me
חודש אחרי שיצא אלבום הבכורה שלה, החלה ריהאנה לעבוד על אלבום נוסף. רוג'רס, סטרקן, ני-יו, ג'יי אר רותם ושון פול עבדו על ההפקה והכתיבה של האלבום, שיצא באפריל 2006 ונקרא A Girl like Me. הצלחתו המסחרית הייתה גדולה - האלבום הגיע לעשרת הראשונים ב-13 מדינות, למקום הראשון בקנדה ולמקום ה-5 בבריטניה ובארצות הברית. בארצות הברית נמכרו 115,000 עותקים בשבוע הראשון ו-1.3 מיליון עותקים עד כה. האלבום מכר מעל 3.2 מיליון עותקים בעולם. התגובות לאלבום היו מעורבות אך גם טובות. מגזין הרולינג סטון ציין: "כמו שאלבום הבכורה שלה היה גדוש ומגוון מבחינה מוזיקלית, כך גם האלבום הזה. האלבום הזה מעולה ללא ספק". ב-14 בפברואר 2006 יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום, "SOS". השיר היה לסינגל הראשון של הזמרת שהגיע למקום ה-1 במצעד הבילבורד הוט 100 ואף הגיע למקום ה-1 בקנדה ולחמשת הראשונים ב-9 מדינות נוספות, ביניהן קנדה, גרמניה וניו זילנד. הסינגל השני מתוך האלבום, "Unfaithful", יצא ב-2 במאי 2006. הוא זכה להצלחה רבה והגיע לעשירייה הפותחת ב-18 מדינות שונות ולמקום הראשון בקנדה ושווייץ. הסינגל השלישי, "We Ride", יצא ב-21 באוגוסט אך כשל, בניגוד לסינגלים הקודמים שהפכו ללהיטים, ולא הצליח להיכנס למצעד הבילבורד הוט 100. ב-16 בנובמבר 2006 יצא הסינגל האחרון מהאלבום; "Break It Off", בשיתוף הראפר שון פול. הצלחתו המסחרית של הסינגל הייתה בינונית בשל חוסר קידום, אך בכל זאת הצליח להיכנס למקום ה-9 במצעד הבילבורד.
בשנת 2006 יצאה ריהאנה לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "Rihanna: Live in Concert" לקידום האלבום, אשר כלל 27 יעדים בצפון אמריקה וגרף 3 מיליון דולר.
2007–2008: Good Girl Gone Bad
ב-19 במרץ 2007, התארחה בשירו של הראפר ג'יי סטטוס "Roll It". זה היה השיר הראשון בו התארחה.
ב-5 ביוני 2007 יצא לאור אלבומה השלישי Good Girl Gone Bad. באלבום הזה שיתפה ריהאנה פעולה עם מפיקים כמו טימבלנד, will.i.am ושון גראט. האלבום הגיע למקום השני בארצות הברית ובאוסטרליה ואף הגיע לחמישייה הראשונה בברזיל, קנדה, אירלנד, יפן, רוסיה ובריטניה. האלבום קיבל ביקורות חיוביות אף יותר מאלבומיה הקודמים והפך לאלבום הנמכר ביותר של הזמרת. כמו כן, הוא מכר 2.8 עותקים בארצות הברית והיה לאלבום הכי נמכר של הזמרת בארצות הברית (פלטינה כפולה).
הסינגל הראשון מהאלבום היה "Umbrella", שהביא את ריהאנה לפריצת דרך בקריירה שלה וכלל שיתוף פעולה עם ג'יי זי. השיר יצא כסינגל ב-24 באפריל 2007, זכה להצלחה אדירה וקבע את מעמדה של ריהאנה כאחת הזמרות המפורסמות בעולם. השיר הגיע למקום הראשון ב-13 מדינות שונות, כולל בארצות הברית ובריטניה ואף שהה 7 שבועות במקום הראשון במצעד הבילבורד. בבריטניה הפך לסינגל השני בהיסטוריה ששהה הכי הרבה שבועות ברצף במקום הראשון. השיר זיכה את ריהאנה בפרס הגראמי הראשון שלה, כשזכה בקטגוריית "שיתוף הפעולה הטוב ביותר בראפ/שירה" והקליפ לשיר זכה בפרס "קליפ השנה" בטקס פרסי ה-VMA של MTV.
הסינגל השני מהאלבום "Shut Up and Drive", יצא ב-12 ביוני 2007 והפך גם הוא ללהיט, כאשר הגיע למקום ה-15 בבילבורד הוט 100. הסינגל השלישי, "Hate That I Love You", יצא ב-21 באוגוסט וכלל שיתוף פעולה עם ני-יו. השיר הגיע למקום ה-7 במצעד הבילבורד ומכר מעל למיליון עותקים בארצות הברית. ב-7 בספטמבר יצא הסינגל הרביעי, "Don't Stop the Music". השיר הפך ללהיט ענק והגיע למקום ה-3 בבילבורד הוט 100, מקום 4 בבריטניה ומכר 3.5 מיליון עותקים בארצות הברית. ב-15 בספטמבר 2007 יצאה ריהאנה לסיבוב ההופעות העולמי הראשון שלה, "Good Girl Gone Bad Tour" שכלל 80 יעדים ב-5 יבשות שונות, עם אמנים כמו קרדינל אופישל, אייקון וכריס בראון. סיבוב ההופעות החל בקנדה והסתיים ב-24 בינואר 2009 במקסיקו. ב-6 באוקטובר 2008 הוציאה את הסינגל האחרון והחמישי מהאלבום, "Rehab", בשיתוף ג'סטין טימברלייק. גם סינגל זה זכה להצלחה והגיע למקום ה-18 בבילבורד.
ב-8 ביוני, יצא לאור ה-DVD הראשון של הזמרת, Good Girl Gone Bad Live. ה-DVD נתמך בסיבוב ההופעות "Good Girl Gone Bad Tour", וצולם בהופעתה של הזמרת במנצ'סטר. ב-16 ביוני יצאה מהדורה מחודשת של האלבום בשם: Good Girl Gone Bad: Reloaded. למהדורה זו נוספו שלושה שירים חדשים. הסינגל הראשון מהאלבום המחודש היה "Take a Bow", שיצא ב-15 באפריל. השיר הגיע למקום 1 במצעד הבילבורד הוט 100 ובמצעד הבריטי. ביולי 2008 מגזין הכלכלה פורבס קבע כי ריהאנה היא אחת הזמרות המרוויחות ביותר מתחת לגיל 30, כאשר הרוויחה בין יולי 2008 ליולי 2009 10 מיליון ליש"ט. הסינגל השני מהאלבום היה "Disturbia". השיר היה להיט נוסף מהמהדורה המחודשת, שהגיע גם הוא למקום הראשון במצעד האמריקאי ומכר מעל 4.5 מיליון עותקים בארצות הברית ו-7 מיליון עותקים בעולם, מה שהכניס אותו לרשימת הסינגלים הנמכרים ביותר. ב-21 באוגוסט יצא הסינגל "", שכל הכנסותיו נתרמו לחולי סרטן. בשיר התארחה ריהאנה בין היתר יחד עם ביונסה, מיילי סיירוס, פרגי, סיארה ומריה קארי.
ב-23 בספטמבר יצא הסינגל "Live Your Life" של הראפר בשיתוף עם ריהאנה. הסינגל זכה להצלחה ענקית. הוא הגיע למקום ה-1 ב-13 מדינות שונות, וביניהם ארצות הברית. בנוסף לכך הגיע למקום ה-2 בבריטניה והפך לסינגל הכי מצליח של T.I.. השיר עשה קפיצה מהמקום ה-80 למקום ה-1 והפך לשיר השלישי במצעד הבילבורד הוט 100 שעשה את הקפיצה הגדולה ביותר למקום הראשון ושהה שם 5 שבועות רצופים.
ב-27 בינואר 2009 יצא לאור אלבום הרמיקסים הראשון של ריהאנה, Good Girl Gone Bad: The Remixes, שכלל רמיקסים לשירי האלבום.
2009–2010: Rated R
ב-24 ביולי 2009 הוציא הראפר ג'יי זי את הסינגל "Run This Town" בשיתוף ריהאנה וקניה וסט. השיר הפך ללהיט כאשר הגיע למקום ה-2 במצעד הבילבורד, למקום ה-1 בבריטניה ולעשירייה הראשונה ב-10 מדינות נוספות. בנוסף לכך, השיר זיכה את השלושה בשני פרסי גראמי בקטגוריות "שיר הראפ הטוב ביותר" ו"ביצוע הראפ/שירה הטוב ביותר". ב-20 בנובמבר 2009 יצא לאור אלבום האולפן הרביעי של ריהאנה, Rated R. האלבום אפל, מסתורי ויחסית דיכאוני לעומת האלבומים הקודמים. הוא הגיע למקום ה-4 בבילבורד האמריקאי והביקורות עליו היו חיוביות. הוא מכר 1.1 מיליון עותקים בארצות הברית ו-3.2 מיליון עותקים בעולם. לקראת יציאת האלבום הוצאו 5 סינגלים וסינגל שיווקי. הסינגל הראשון היה "Russian Roulette", שיצא ב-27 באוקטובר והפך ללהיט נוסף, כאשר הגיע למקום ה-9 בבילבורד האמריקאי, למקום השני בבריטניה, למקום הראשון בנורווגיה ושווייץ ולעשירייה הראשונה ב-16 מדינות נוספות.
ב-10 בנובמבר יצא לאור הסינגל השני, "Hard", שהגיע למקום ה-8 בבילבורד הוט 100, אך לא זכה להצלחה בשאר העולם. ב-13 בנובמבר יצא הסינגל השיווקי "Wait Your Turn". השיר לא זכה להצלחה, כאשר לא הצליח להיכנס למצעד הבילבורד ולמצעדים האירופיים. ב-19 בפברואר 2010 יצא לאור הסינגל השלישי מהאלבום, "Rude Boy". הסינגל הפך ללהיט נוסף, שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ושהה שם במשך 6 שבועות רצופים והגיעה לעשירייה הראשונה ב-22 מדינות נוספות. הסינגל הרביעי מהאלבום היה "Rockstar 101" בשיתוף עם סלאש. הוא יצא לאור ב-18 במאי, אך לא זכה להצלחה רבה והגיע למקום ה-64 בלבד בבילבורד הוט 100 ולא הצליח להיכנס למצעדים האירופיים כלל. ב-8 ביוני יצא לאור הסינגל הרביעי והאחרון, "Te Amo", שיצא באירופה בלבד והגיע למקום ה-14 בבריטניה וזכה להצלחה כללית בשאר העולם. באפריל 2010 יצאה ריהאנה לסיבוב הופעות בשם "Last Girl on Earth" לקידום האלבום. סיבוב ההופעות כלל 67 יעדים ב-4 יבשות שונות. הוא חולק לשניים והתחיל ב-16 באפריל בבלגיה והסתיים ב-12 במרץ 2011 באוסטרליה. במהלך סיבוב ההופעות הופיעה ריהאנה בישראל. ההופעה התקיימה באצטדיון בלומפילד שבתל אביב ב-30 במאי, מטעם חברת אורנג', והייתה פתוחה רק למוזמני ומתנדבי לקוחות אורנג' מעל גיל 16, אשר תרמו 4 שעות התנדבות לקהילה. ב-25 במאי יצא לאור אלבום הרמיקסים השני של הזמרת, Rated R: Remixed.
ב-13 באוגוסט יצא הסינגל של הראפר אמינם בהשתתפותה של ריהאנה, "Love the Way You Lie", מתוך אלבומו Recovery. השיר זכה להצלחה אדירה ברחבי העולם ובין היתר גרף את המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 למשך 7 שבועות ואף הגיע למקום הראשון ב-20 מדינות שונות. השיר הפך לשיר השביעי של הזמרת שהגיע לצמרת מצעד הבילבורד, מה שהפך את ריהאנה באותה תקופה לזמרת החמישית עם הכי הרבה שירים בצמרת המצעד. השיר היה לסינגל הנמכר ביותר בבריטניה באותה שנה, ואף לסינגל הראשון של ריהאנה שמכר בבריטניה מעל ממיליון עותקים. עד היום מכר השיר 13 מיליון עותקים.
באוקטובר 2010 החליפה ריהאנה את מנהליה האישיים והצטרפה ל-Roc Nation Management, בבעלות ג'יי זי.
2010–2011: Loud
אלבום האולפן החמישי של ריהאנה, Loud, יצא ב-12 בנובמבר 2010 והגיע למקום ה-3 במצעד האלבומים של בילבורד. האלבום, הקצבי יותר מקודמו, מכר בסך הכל 1.7 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד ו-6.1 מיליון עותקים בעולם. הסינגל הראשון מתוך האלבום היה "", שיצא ב-10 בספטמבר 2010 והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד וב-11 מדינות נוספות. השיר זיכה את ריהאנה בפרס גראמי החמישי שלה, בקטגוריית "שיר הדאנס הטוב ביותר". הוא נכנס למקום הראשון בבילבורד והיה לשיר הרביעי של ריהאנה לעשות זאת ב-2010, הישג אליו הגיעו אמנים מעטים בלבד. השיר מכר 8 מיליון עותקים עולם והיה לשיר נוסף של הזמרת שנכנס לרשימת הסינגלים הנמכרים ביותר.
הסינגל השני, שיצא ב-29 באוקטובר היה "", בו מתארח הראפר דרייק. השיר זכה להצלחה כסינגל, כשקפץ מהמקום ה-60 למקום הראשון במצעד הבילבורד וזכה להצלחה גדולה גם ברחבי העולם, כאשר הגיע גם למקום ה-1 בבריטניה והפך לסינגל החמישי של ריהאנה לעשות זאת. בכך הפכה ריהאנה לאמן הנשי הראשון שהכניס 5 סינגלים ב-5 שנים רצופות לצמרת המצעד הבריטי. השיר הגיע למקום הראשון אחרי הסינגל "", וזאת הייתה כמעט הפעם היחידה שסינגל מגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 מיד אחרי הסינגל המקדם של אותו אלבום. ב-22 בנובמבר יצא הסינגל "" של אמן האלקטרוניקה דייוויד גטה בשיתוף עם ריהאנה. השיר הפך ללהיט בעולם, אך כשל במצעד הבילבורד, והגיע למקום ה-57 בלבד. הסינגל השלישי מהאלבום, "Raining Men" בשיתוף עם ניקי מינאז', יצא ב-7 בדצמבר וכשל מכיוון שיצא לאור לתחנות הרדיו בלבד. הוא לא נכנס כלל למצעדים בעולם וזכה לביקורות מעורבות. ב-13 בדצמבר יצא הסינגל "All of the Lights" של הראפר קניה וסט בשיתוף עם ריהאנה וקיד קאדי. השיר הפך ללהיט ענק וזכה בשני פרסי גראמי על "שיר הראפ הטוב ביותר" ועל "שיתוף הפעולה הטוב ביותר". ב-21 בינואר 2011 יצא הסינגל "S&M" והגיע לעשירייה הראשונה במצעדי פזמונים של 12 מדינות ולמקום ה-4 בבילבורד הוט 100. בשל תוכנו הפרובוקטיבי, הקליפ של השיר הוגבל לשידור בערוצי MTV והוקרן בשעות הלילה בלבד. הסינגל מכר 7 מיליון עותקים בעולם ונכנס לרשימת הסינגלים הנמכרים ביותר. ב-11 באפריל יצא רמיקס רשמי לשיר, בשיתופה של בריטני ספירס. השתיים הופיעו עם השיר בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד בארצות הברית. גרסת הרמיקס לשיר הפכה ללהיט, והגיעה למקום הראשון במצעד הבילבורד ובמצעד הבריטי. השיר הפך לסינגל העשירי של ריהאנה להגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100, ובכך הייתה ריהאנה האמן הרביעי (ביחד עם ג'נט ג'קסון) שהכניס הכי הרבה שירים לצמרת המצעד. בעקבות הגעתו של השיר למקום ה-1 בבילבורד, שברה ריהאנה שיא נוסף: האמן שהצליח להכניס הכי הרבה שירים בזמן הקצר ביותר לצמרת המצעד (4 שנים, 10 חודשים ושבועיים). הסינגל החמישי, "Man Down", יצא ב-3 במאי. הקליפ של השיר, שבו נראית ריהאנה יורה בגבר שתקף ואנס אותה, עורר ביקורת שלילית מצד ארגוני הנשים וההורים בעולם. השיר כשל, כאשר הגיע למקום ה-59 בלבד בבילבורד ולמקום ה-54 בבריטניה. הסינגל השישי מהאלבום, "California King Bed", יצא ב-13 במאי וזכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים על היכולות הקוליות של ריהאנה. השיר הגיע למקום ה-37 במצעד הבילבורד, אם כי הצליח גם הוא והפך ללהיט. הסינגל השביעי מהאלבום, "", יצא כסינגל ב-2 באוגוסט והפך ללהיט נוסף מתוך האלבום, כאשר הגיע למקום ה-7 בבילבורד ולמקום ה-15 בבריטניה.
ב-4 ביוני 2011 החל סיבוב ההופעות "Loud Tour", שהסתיים ב-22 בדצמבר 2011. הופעותיה של ריהאנה בבריטניה הביאו אותה לשבירת שיא נוסף: האמן הנשי שמכר הכי הרבה כרטיסים להופעותיו. סיבוב הופעות זה היה לסיבוב ההופעות השביעי המרוויח ביותר לשנת 2011. במהלך 2012 הוציאה ריהאנה די וי די של המופע בלונדון בהיכל ה-O2, בשם Loud Tour Live at the O2.
עד סוף שנת 2010, הכניסה ריהאנה 4 שירים למקום הראשון במצעד הבילבורד מה שמיקם אותה במקום ה-3 של האמנים שהצליחו להכניס הכי הרבה שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד בשנה אחת. היא צברה סך הכל 46 שבועות במקום הראשון עם כל 4 השירים, מה שמיקם אותה במקום ה-3 ברשימת "Most consecutive weeks in the top 10" של בילבורד.
2011–2012: Talk That Talk
ב-30 באוגוסט 2011, יצא הסינגל "Fly" של הראפרית ניקי מינאז' בשיתוף עם ריהאנה. השיר הגיע ל-20 המקומות הראשונים בארצות הברית ובריטניה אך לא צלח בשאר העולם. אלבומה השישי, Talk That Talk יצא ב-18 בנובמבר 2011, והגיע למקום ה-3 בבילבורד 200 עם מכירות של 198,000 עותקים בשבוע הראשון בארצות הברית, ולמקום הראשון בבריטניה עם מכירות של 163,000 עותקים בשבוע הראשון. האלבום מכר 1.1 מיליון עותקים בארצות הברית ו-4.5 מיליון עותקים בעולם. הסינגל הראשון מהאלבום, "We Found Love", יצא ב-11 באוקטובר 2011 להורדה דיגיטלית. השיר נכנס למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ובמצעד הבריטי. אף על פי שהשיר יצא לקראת סוף 2011, השיר הפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר באותה שנה. כניסתו של השיר לרשימת עשרת הגדולים של מצעד הבילבורד זיכתה את ריהאנה בתואר "אמן הסולו שהכניס 20 שירים ל-10 הגדולים של המצעד בזמן המהיר ביותר". השיר שהה 10 שבועות בצמרת המצעד (מתוכם 9 רצופים) ודורג במקום ה-6 ברשימת השירים שהצליחו להישאר הכי הרבה שבועות בצמרת המצעד, ביחד עם שירים נוספים שהגיעו להישג זה. השיר דורג במקום ה-24 ברשימת השירים המצליחים ביותר של כל הזמנים במגזין הבילבורד וזיכה את ריהאנה בפרס גראמי השישי שלה. בנוסף לכך, זכה הקליפ לשיר בפרס "קליפ השנה" בטקס פרסי MTV וריהאנה הייתה לאמן היחיד, מלבד אמינם, שזכתה פעמיים בפרס זה. השיר נמכר בלמעלה מ-5 מיליון עותקים בארצות הברית ו-12 מיליון עותקים בעולם, מה שהכניס אותו גם הפעם לרשימת השירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
הסינגל השני מתוך האלבום, "You da One", יצא לאור ב-11 בנובמבר 2011 והגיע ל-20 הראשונים בארצות הברית ובריטניה אף על פי שבעולם זכה להצלחה בינונית בלבד. השיר "Talk That Talk", בשיתוף פעולה עם ג'יי זי, יצא כסינגל שלישי מהאלבום ב-17 בינואר 2012. אף על פי שלא יצא לו קליפ, הגיע הסינגל למעמד זהב בארצות הברית ובאוסטרליה. ב-2011 זכתה ריהאנה בפעם השנייה ברציפות בפרס "אמנית הסולו הבינלאומית הטובה ביותר" בטקס הפרסים הבריטים. ב-21 בפברואר 2012 יצא הסינגל "Take Care" של הראפר דרייק בשיתוף עם ריהאנה, מתוך האלבום הנושא את אותו שם. השיר הפך להצלחה ונכנס לטופ 10 של בילבורד. ב-23 בפברואר 2012 יצאה גרסת רמיקס לשיר "Birthday Cake" בשיתוף עם כריס בראון ובמקביל הוציא בראון גרסת רמיקס לשיר "Turn Up the Music", שבו הוא אירח את ריהאנה. שני שיתופי הפעולה זכו לביקורות חריפות בעקבות ההיסטוריה המשותפת של השניים. ב-13 באפריל יצא הסינגל "Princess of China" של להקת קולדפליי בשיתוף עם ריהאנה, מתוך אלבומם Mylo Xyloto. ב-7 באפריל 2012 נכנסה ריהאנה למקום הראשון ברשימת 50 האמנים הפופולריים ביותר על פי מגזין בילבורד בפעם החמישית, למשך שבוע אחד בלבד. פעמים נוספות בהן נכנסה ריהאנה למקום הראשון במצעד באותה שנה (2012) היו ב-2 ביוני 2012 (במיקום שיא של 5 שבועות), ב-11 ביולי 2012 (למשך שבועיים), ב-4 באוגוסט 2012 (למשך שבוע אחד) וב-25 באוגוסט 2012 (למשך שבוע אחד). ב-30 באפריל יצא הסינגל החמישי "Where Have You Been", שהגיע למקום ה-5 במצעד הבילבורד ולמקום ה-6 בבריטניה והפך להצלחה גדולה בעולם כולו. ב-6 בספטמבר יצא הסינגל השישי והאחרון מהאלבום, "" בגרסת רמיקס עם הראפר אייסאפ רוקי, שאיתו הופיעה ריהאנה בטקס פרסי המוזיקה VMA עם השיר. על פי מגזין פורבס, בין מאי 2011 למאי 2012, הרוויחה ריהאנה 54 מיליון דולר ודורגה במקום ה-12 ברשימת המוזיקאים המרוויחים ביותר ובמקום ה-4 ברשימת המוזיקאים המרוויחים ביותר מתחת לגיל 30.
2012–2014: Unapologetic ו-Battleship
ב-27 בספטמבר 2012 יצא הסינגל "Diamonds", אחד השירים המצליחים ביותר של הזמרת, שהגיע למקום הראשון בלמעלה מעשרים מדינות בעולם. ב-21 בנובמבר הגיע השיר למקום הראשון במצעד הבילבורד ובכך שוב הפכה ריהאנה להיות אמן הסולו הרביעי עם הכי הרבה שירים בצמרת המצעד, יחד עם מדונה והסופרימס. בעקבות כניסתו של השיר למקום הראשון בבילבורד, סך כל שיריה של ריהאנה הצליחו לשהות 47 שבועות במקום הראשון במצעד, מה שהביא אותה למקום ה-5 בהישג זה. השיר היה לסינגל ה-32 של ריהאנה שמגיע ל-Top 20 בבילבורד ובכך הפכה ריהאנה לאחד האומנים עם הכי הרבה שירים שהגיעו ל-Top 20 בבילבורד. השיר כונה על ידי מספר מגזינים "שיר השנה" והפך לאחד השירים הנמכרים ביותר באותה שנה. עד כה מכר הסינגל 3 מיליון עותקים בארצות הברית ו-9 מיליון עותקים בעולם. השיר גם נהיה לשיר ששהה הכי הרבה שבועות במקום הראשון במצעד מדיה פורסט ישראל (9 שבועות). השיר גם הפך לשיר ה-11 של ריהאנה שמכר יותר מ-3 מיליון עותקים בעולם, יותר מכל אמן אחר. ב-19 בנובמבר 2012, יצא לאור אלבומה השביעי, Unapologetic. זה היה אלבומה הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של בילבורד עם 238,000 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון ובכך הפך לאלבום הנמכר ביותר של ריהאנה בשבוע הראשון ליציאתו, וכמו כן היה לאלבום השלישי ברצף של ריהאנה בבריטניה להיכנס למקום הראשון. האלבום מכר 1.13 מיליון עותקים בארצות הברית ומעל 4.1 מיליון עותקים בעולם. עם צאת האלבום, השיר "Loveeeeeee Song" בשיתוף הראפר Future, היה לשיר הראשון של ריהאנה שדורג בבילבורד הוט 100 (במקום 55) אף על פי שלא יצא כסינגל באותו הזמן.
ב-7 בינואר 2013, יצא הסינגל השני, "Stay" בשיתוף עם הזמר מיקי אקו, שהגיע לחמשת הגדולים בלמעלה מ-20 מדינות והגיע למקום ה-3 בבילבורד הוט 100. אף על פי שהסינגל "Diamonds" הצליח יותר מכל סינגל אחר באלבום, "Stay" מכר יותר עותקים בארצות הברית; 4 מיליון עותקים, לעומת "Diamonds" שמכר 3 מיליון עותקים. ב-8 בינואר יצא הסינגל השלישי, "Pour It Up". מאוחר יותר הופץ רמיקס רשמי לשיר בשיתוף הראפרים יאנג ג'יזי, ריק רוס, ג'וסי ג'יי ו- ב-2 באוקטובר יצא הקליפ לשיר אחרי 9 חודשים של המתנה בגלל בעיות עריכה. Vevo לא אפשר לריהאנה להעלות את הקליפ לערוץ ה-Vevo הרשמי של ריהאנה. למרות זאת, כמה שעות לאחר שהקליפ הועלה לערוץ היוטיוב הפרטי של הזמרת, הועלה הקליפ לערוץ ה-Vevo שלה וגרף קרוב ל-8 מילון צפיות תוך 24 שעות. בפברואר 2013, נודע כי ריהאנה מכרה 3,868,000 עותקים בבריטניה של סינגלים ואלבומים, במהלך שנה אחת בלבד והייתה לאמנית הנמכרת ביותר בבריטניה במהלך שנה זו.
ב-8 במרץ 2013, החל סיבוב ההופעות לקידום האלבום שנקרא "Diamonds World Tour". במסגרת סיבוב ההופעות, הופיעה ריהאנה ב-22 באוקטובר בגני יהושע בישראל לעיני 50,500 צופים. ב-3 באפריל 2013 הוציאה ריהאנה את השיר "Loveeeeeee Song" כסינגל לתחנות הרדיו בבריטניה בלבד. השיר לא נכנס למצעד הרשמי של בריטניה אך נכנס למקום ה-17 במצעד ה-R&B בבריטניה, לעומת זאת, בארצות הברית הסינגל דורג במקום ה-55 אף על פי שלא יצא שם כסינגל.
ב-28 במאי יצא לאור הסינגל הרביעי מהאלבום, "Right Now" בשיתוף דייוויד גטה. הסינגל כשל במצעדים בעולם והגיע רק למקום 50 בבילבורד הוט 100. למרות כישלונו במצעדים וחסרונו של קליפ, השיר שימש כשיר פרסומת למשחקי ה-NBA של שנת 2013 ולשיר רקע של פרסומת קולקציית הבגדים של ריהאנה. ב-3 ביוני יצא רמיקס לשיר "Bad" של הראפר Wale בשיתוף עם ריהאנה. ב-17 בספטמבר יצא הסינגל החמישי, "What Now". לאחר יציאת הקליפ לסינגל, קפץ השיר מהמקום ה-80 למקום ה-25 במצעד הבילבורד הוט 100. ב-29 באוקטובר יצא סינגל של הראפר אמינם בשיתופה של ריהאנה, "The Monster", מתוך אלבומו השמיני The Marshall Mathers LP 2. השיר נכנס למקום ה-2 במצעד הבילבורד ללא קידום כלל. בעקבות יציאת הסינגל, שברה ריהאנה שיא, בכך שהצליחה להכניס 8 שירים ב-8 שנים לצמרת המצעד הבריטי. ב-12 בדצמבר עלה השיר למקום הראשון בבילבורד הוט 100, והפך לשיר ה-13 של ריהאנה במקום הראשון במצעד. בכך השוותה ריהאנה את שיאה לשיאו של מייקל ג'קסון ועקפה את מדונה וכעת היא ממוקמת במקום ה-3 ברשימת אמני הסולו שהצליחו להכניס הכי הרבה שירים לצמרת המצעד.