cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מאור מליקסון
הפריצה בהפועל באר שבע
בעונת 2008/2009 חתם מליקסון לחמש שנים בהפועל באר שבע. ב-11 באוגוסט ערך מליקסון את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2–1 על הפועל כפר סבא במסגרת גביע הטוטו לליגה הלאומית. ב-10 באוקטובר כבש מליקסון את שער הבכורה שלו בניצחון 0–2 על הפועל ירושלים במסגרת גביע הטוטו. ב-3 בפברואר 2009 זכה עם באר שבע בגביע הטוטו. עד תום העונה מליקסון סייע לקבוצתו לעלות לליגת העל.
בעונת 2009/2010 מונה מליקסון לקפטן של הקבוצה על ידי המאמן גיא עזורי. במהלך העונה מליקסון ביסס את מעמדו כשחקן מוביל בכדורגל הישראלי, כשעד תום העונה הוא מסייע לקבוצתו להילחם על מקום בפלייאוף העליון. את עונה זו סיים מליקסון שבמאזנו 9 שערים ו-11 בישולים. בעונת 2010/2011 מליקסון המשיך להתבלט בכדורגל הישראלי ובקבוצתו בפרט, ובעקבות כך נמכר בחלון העברות של ינואר לוויסלה קרקוב מליגת העל הפולנית.
התקופה באירופה
בינואר 2011 חתם מליקסון בקבוצת ויסלה קרקוב מליגת העל הפולנית, לאחר שנרכש תמורת 3 מיליון שקל. מליקסון לא נחשב כזר, עקב דרכונו הפולני. במהלך הופעתו השנייה בקבוצה כבש מליקסון את שער הבכורה שלו בקבוצה לאחר בישול של תומאש יירסאק. באותה עונה הפך לשחקן מוביל בקבוצה, כשכבש ארבעה שערים ב-15 משחקים והוביל את הקבוצה לאליפות. בתום העונה נבחר לתגלית העונה בפולין וגם זכה בתואר השחקן המצטיין בליגה הפולנית ואף נכלל בנבחרת העונה. בעקבות הצלחתו בוויסלה קרקוב, חוזר מליקסון על ידי נבחרת פולין. תחילה הסכים לשחק בנבחרת פולין, אך לאחר מכן חזר בו. בסך הכל שיחק מליקסון שנתיים בוויסלה קרקוב, וערך במדיה 46 הופעות במסגרת הליגה שבמהלכן כבש 6 שערים.
בינואר 2013 חתם מליקסון לשנתיים וחצי בואלנסיין מליגת העל הצרפתית, לאחר שנרכש תמורת 3.6 מיליון שקל. ב-9 במרץ כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, במשחק מול ליל, ועד תום העונה כבש שני שערי ליגה. בעונת כבש שני שערי ליגה גם כן, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגת המשנה.
החזרה להפועל באר שבע
בעונת 2014/2015 חתם מליקסון בהפועל באר שבע לחמש שנים, לאחר שנרכש מואלנסיין תמורת 800 אלף שקל. ב-17 ביולי 2014 ערך מליקסון בכורה מחודשת בהפסד 2–1 לרדניצ'קי ספליט מליגת העל הקרואטית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. עד תום העונה כבש שני שערי ליגה והוסיף שלושה בישולים, ובסופה הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו הפסידה 2–6 למכבי תל אביב.
בעונת 2015/2016 זכה מליקסון עם הפועל באר שבע באליפות המדינה, לאחר ניצחון 3–1 במחזור הסיום על בני סכנין באצטדיון טרנר, במהלך המשחק בישל מליקסון את שער השוויון למאור בוזגלו וכבש שער נוסף. בעונה זו מליקסון היה מלך הבישולים של ליגת העל עם 11 בישולים, ובנוסף כבש שבעה שערים.
בעונת 2017/2018 זכה מליקסון עם הפועל באר שבע שוב בתואר אלוף האלופים, לאחר שבישל פעמיים בניצחון 4–2 מול מחזיקת הגביע בני יהודה. בנוסף, שיחק עם הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות ונשר עמה לשלב הבתים של הליגה האירופית, לאחר שהודח עם קבוצתו בשלב הפלייאוף מול מריבור הסלובנית. בסך הכל כבש חמישה שערי ליגה בעונה זו, בנוסף לשמונה בישולים, ובסופה זכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות.
בעונת 2018/2019 כבש שלושה שערי ליגה והוסיף שישה בישולים, והקבוצה סיימה במקום השלישי. בתום העונה עבר ניתוח בבטן ונדרש לתקופת החלמה ארוכה.
ב-1 בינואר 2020 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
נבחרת ישראל
מליקסון נמנה עם סגל הנבחרת הצעירה של ישראל למספר שנים, ואף סייע לנבחרת להעפיל לאליפות אירופה ב-2007. בסך הכל הופיע ב-17 משחקים במדי הנבחרת הצעירה, בהם כבש שני שערים.
ב-26 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ישראל הבוגרת במסגרת משחק ידידות מול, בו הפסידה ישראל בתוצאה 1–4. ב-10 באוגוסט 2011 כבש צמד בכורה בנבחרת בהפסד 3–4 ל.
בתקופה בה הצליח בליגה הפולנית, ובעקבות העובדה שעדיין לא רשם הופעה רשמית במדי נבחרת ישראל, ניסו ראשי ההתאחדות לכדורגל בפולין לשכנע את מליקסון לשחק עבור נבחרת פולין. ב-18 בספטמבר 2011 הודיע מליקסון כי ישחק עבור פולין, אך כעבור מספר ימים שינה את דעתו והודיע כי לא ישחק עבור אף נבחרת.
לאחר מינויו של אלי גוטמן לתפקיד מאמן נבחרת ישראל, נפגש גוטמן עם מליקסון ובתום הפגישה החליט מליקסון לחזור לנבחרת ישראל. מליקסון הפך לשחקן סגל קבוע במשחקי מוקדמות מונדיאל 2014, ואת שערו הראשון במשחק רשמי כבש בניצחון 6–0 על.
סגנון משחק
מליקסון התחיל את דרכו המקצועית כקשר התקפי המשחק בכנפיים, לאחר שחתם בעונת 2008/2009 בהפועל באר שבע החל לשחק כפליימייקר, "שחקן חופשי". מאפיינים בולטים במשחק שלו הם ראיית משחק, טכניקה, יכולת מסירה, משחק "בנגיעה אחת" ותנועה ללא כדור, דבר המאפשר לו להתפנות משטחים צפופים ולהתמקם בעמדה מיטבית לקבלת הכדור.
חיים אישיים
מליקסון נולד בעיר יבנה לארמנד מליקסון, יליד רומניה, ולרבקה, ילידת פולין. על כן, לו גם דרכון פולני שסייע לו לשחק בחלק מהליגות האירופאיות שלא על תקן שחקן זר.
ביוני 2012 נישא לטל פרידמן. מתגוררים ביישוב עומר. בשנת 2014 נולד בנם הבכור, בשנת 2016 נולדה בתם השנייה, ובשנת 2020 נולדה בתם השלישית.
בשנת 2022 מליקסון הוציא לאור את ספרו דרדלה לחיבורים: הצד האחר של הכדורגל (עריכה סימון טטרו, הוצאה עצמית).
קריירת אימון
ב-1 במרץ 2022 מונה לעוזר מאמן הפועל באר שבע.
מועדונים
(נכון ל-4 בספטמבר 2017):
נבחרת לאומית
(נכון ל-10 באוקטובר 2017):
טאוקרוס מקיזיקוס
טאוקרוס הוא הסופר השלישי מאסיה הקטנה, לצד אפולוניוס מולון ואלכסנדר פוליהיסטור, שהקדיש מונוגרפיה מיוחדת ליהודים, ונראה סביר שגם הוא חי במאה ה-1 לפנה"ס. ייתכן וההתנגשות בין יהודה ורומא בזמן פומפיוס היא זו שגרמה לכתיבת חיבורים על היהודים. בתקופה זו היו גם יהודים רבים בערי אסיה הקטנה.
ההוביט (טרילוגיית סרטים)
ההוביט (באנגלית: The Hobbit) היא סדרת סרטי קולנוע ניו זילנדיים-אמריקאיים בת שלושה חלקים מסוגת הפנטזיה המבוסס על ספרו של ג'.ר.ר. טולקין בעל אותו השם ואשר מהווה פריקוול לטרילוגיית סרטי שר הטבעות. את הסרט ביים פיטר ג'קסון, שגם עזר בהפקה ובכתיבה.
בסרט מככבים אנסמבל שחקנים כדוגמת מרטין פרימן, ריצ'רד ארמיטאג', בנדיקט קמברבאץ', לצד שחקני הטרילוגיה החוזרים איאן מקלן, איאן הולם, אנדי סירקיס, הוגו ויבינג, קייט בלאנשט, כריסטופר לי, אלייז'ה ווד ואורלנדו בלום.
צילומי שני חלקי הסרט הראשונים - "ההוביט: מסע בלתי צפוי" ו"ההוביט: מפלתו של סמאוג" - נמשכו החל מ-21 במרץ 2011 ועד ל-6 ביולי 2012, ומיולי עד דצמבר אותה שנה עברו הליכי פוסט-פרודקשן באולפני "סרטי WingNut" שבניו זילנד. החלק הראשון יצא לאקרנים ב-14 בדצמבר 2012, בעוד החלק השני יצא ב-13 בדצמבר 2013. החלק השלישי יצא ב-17 בדצמבר 2014.
שלושת הסרטים בטרילוגיה הם:
תקציר עלילה
הסרט "ההוביט" מבוסס על ספר בעל אותו השם מ-1937, מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין, העוקב אחר מסעו של בילבו בגינס, אשר נסחף למסע אפי כדי להגיע אל ממלכת הגמדים האבודה של ארבור, שנכבשה על ידי סמאוג הדרקון.
הוא נזרק למסע כאשר הקוסם גנדלף האפור מתדפק במפתיע על דלתו, ומוצא את עצמו מצטרף לחבורה של 13 גמדים בראשותו של הגמד תורין צינת-אלון.
מסעם ייקח אותם בטבע, דרך אדמות בוגדניות שורצות גובלינים ואורקים, ווארג קטלני, עכבישים ענקיים ומכשפים.
הפקה
למרות שסרטי "ההוביט" צולמו בעיקרם בניו זילנד, ההפקה עצמה היא למעשה ניו זילנדית-אמריקאית.
פיטר ג'קסון ופראן וולש הביעו את התעניינותם לצלם את "ההוביט" כבר בשנת 1995, אותו חזו כראשון בטרילוגיה (כאשר השניים הבאים יהיו מבוססים על שר הטבעות). אולם בשל סיבות משפטיות החלה הפקתה של טרילוגיית סרטי שר הטבעות במקום. בדצמבר 2007, לאחר שורה של מאבקים משפטיים וחילוקי דעות, נודע כי פיטר ג'קסון יעמוד בראש הפקת "ההוביט" והמשכו, במימונם של חברת ניו ליין סינמה ו-MGM, אשר גם תפיץ את הסרטים. לאחר מיזוגה של ניו ליין עם האחים וורנר בפברואר 2008, נקבע תאריך יציאת הסרטים בתחילה לחודשי דצמבר 2011 ו-2012. ג'קסון בחר בתחילה שלא לביים את הסרטים משום שלא רצה להתחרות בסרטי הטרילוגיה הקודמים שביים.
באפריל 2008 נבחר גיירמו דל טורו לביים את סרטי ההוביט, ועל אף שלא היה מעריץ מושבע של סדרת הספרים בשל מורכבותם הרבה, החל בעבודת תחקיר על עולמו הפנטסטי של טולקין. טרום-הפקה החלה באוגוסט 2008, כאשר התסריט נכתב בשותפותם המלאה של דל טורו, ג'קסון, וולש ופיליפה בויינס. דל טורו קיים שיחות וידאו עם ג'קסון, וולש ובויינס, ומדי כמה שבועות ערך טיסות תכופות בין לוס אנג'לס, קליפורניה לניו זילנד כדי לפקח על תהליך ההפקה. הוא ראה סרטים דוקומנטריים אודות מלחמת העולם הראשונה ואף ביקש המלצות ספרים מג'קסון, שאסף מזכרות מתקופת המלחמה. דל טורו הרגיש שניסיונו של טולקין במלחמה השפיע על סיפוריו. עד לנובמבר 2008 נעשו שכתובים רבים לתסריט בשל הדינמיקה הקבוצתית, אשר גילתה בכל פעם דבר חדש אודות הסיפור. שעות הכתיבה עלו ל-12 שעות מדי יום משום שהם הקדישו שלושה שבועות להחלטה הסופית על מבנה הסרט. כתיבת הסיפור הסתיימה במרץ 2009. צילומים נקבעו לשנת 2010 בניו זילנד, אך בנובמבר 2009 נודע כי העבודה על התסריט עדיין לא הושלמה וכי עבודת הצילום נדחתה בשנית. הועלו ספקות בנוגע ליציאתם של הסרטים בתאריך המיועד להם.
יורי אברבך
ביוגרפיה
יורי אברבך נולד לאב יהודי ואם רוסייה, אישה דתייה. היחסים בין האב למשפחת אשתו היו קשים, ולכן המשפחה עברה למוסקבה.
בשנת 1939 החל אברבך את לימודיו באוניברסיטה טכנית על שם באומן במוסקבה, וסיים אותה בשנת 1946. בניגוד לרוב השחמטאים הסובייטים, במקביל לעיסוק בשחמט הוא המשיך לעבוד במקצוע שרכש.
אברבך החל לשחק שחמט בגיל שבע. בשנת 1938 זכה באליפות ברית המועצות לילדי בתי הספר. הצלחה גדולה יותר הגיעה לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנים 1949 ו-1950 הפך אברבך לאלוף מוסקבה ובשנת 1954 הוא הפך לאלוף ברית המועצות. הוא ניצח באליפות ברית המועצות בשחמט בשנת 1954. באליפות ברית המועצות בשחמט בשנת 1956 הוא זכה במקום השני. בשנת 1953 הוא השתתף בתחרות מועמדים שהייתה חלק של אליפות העולם בשחמט 1954.
בהיותו חבר נבחרת ברית המועצות הוא זכה פעמיים באליפות אירופה, בשנים 1957 ו-1965 ושיחק נגד נבחרות ארציות מארצות הברית, בריטניה, שוודיה ויוגוסלביה.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 הוא כיהן בתפקידים בכירים באיגוד השחמט הסובייטי ובפיד"ה.
בשנת 1993 הוא השתתף במשחקי המכביה הארבע-עשרה.
ב-7 במאי 2022 הלך לעולמו בגיל 100.
Quand on n'a que l'amour
Quand on n'a que l'amour ("קאנט און נא קה ל'אמור" - בצרפתית: "כשאין לנו דבר זולת האהבה") הוא פזמון בצרפתית שנכתב על ידי הזמר-יוצר הבלגי ז'אק ברל בשנת 1956. השיר, שהיה בין שיריו המוקדמים של ברל, זכה להצלחה גדולה. הוא הגיע למקום השלישי במצעד הפזמונים הצרפתי, פרץ את הדרך עבור ברל לתודעת הציבור הצרפתי והחל בגיבוש מעמדו של ברל כיוצר מהשורה הראשונה בזמר הצרפתי. הגרסה העברית, המוכרת בשם "אם נדע לאהוב", תורגמה על ידי יעקב שבתאי ובוצעה על ידי מספר מבצעים, כולל יוסי בנאי.
השיר
יש המוצאים בחלק משיריו המוקדמים של ברל, כולל בשיר זה, השפעה נוצרית וערכים המרכזיים לנצרות: הצורך בידידות, אחווה, שלום ואהבה. תחילתו של השיר מתארת אהבה בין בני זוג, אהבה שאינה בת-חלוף; היא גם הולכת ומעמיקה וגם מתוארת כ-"grand voyage" (מסע גדול). תהליך ההפיכה לחלק מזוג נתפס אצל ברל כפעולה חיובית של הקרבה עצמית, וויתור על האנוכיות ועל הנרקיסיזם. גם בהקלטות אולפן וגם בהופעות מול קהל, השיר מתגבר בהדרגתיות (קרשנדו) ומגיע לקראת הסיום לשיא משולהב ובו המשורר חוזה שמחה נצחית, תקוה ואופטימיות. להשקפת המשורר, לאהבה יש אף השפעות פיזיות על העולם: היא יכולה לרפא את הכאב, את העוני, את פחד המוות ואף את המוות עצמו. בכך, האהבה מקבלת איכות כמו-דתית ומאפשרת לאהבה שהחלה כאהבת זוג פרטית וצנועה "לאחוז את כל העולם בידיו".
בצרפתית
בין האמנים שהקליטו ביצועים לשיר בשפת המקור בולטים דלידה, איזבל אוברה, סלין דיון, אלן ברייר, לארה פביאן, פטרישיה קאס, ולטיפה. ב-27 בנובמבר 2015 בוצע השיר על ידי הרכב שכלל שלוש זמרות: נולוון לרואה, קמליה ז'ורדנה ויעל נעים, במסגרת טקס אזכרה לקרבנות פיגועי נובמבר 2015 בפריז, שנערך בארמון האינווליד.
באנגלית
ב-1968 תורגם השיר על ידי מורט שומאן ואריק בלאו  לאנגלית תחת השם "If We Only Have Love". תרגום השיר היה חלק מתרגומי שיריו של ברל לאנגלית לצורך העלאת מחזמר באוף ברודוויי "Jacques Brel is Alive and Well and Living in Paris". בהפקה המקורית חתם השיר את המופע שכלל 26 שירים.
ברוח הזמן ששררה בארצות הברית בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 ורעיונות אודות שלום ואחווה עולמית, הגרסה האנגלית הדגישה את הרעיונות האוניברסליים המופיעים בשיר. קיימת טענה כי השיר בוצע על ידי אמנים שונים בעצרות בארצות הברית כנגד המעורבות האמריקאית במלחמת וייטנאם.
בהמשך ביצעו את הגרסה האנגלית גם דיון וורוויק, ג'וני מאטיס ובארי מנילו.
הגרסה העברית - "אם נדע לאהוב"
יעקב שבתאי תרגם את השיר עבור המופע של תיאטרון בימות ב-1970: "עולמו של ז'אק ברל" (הגרסה העברית למופע בברודוויי), בבימויו של מוני יכין ובהשתתפותם של: ישראל גוריון, ריקי גל, דני ליטני ואביבה שוורץ. במופע (שכלל גם קטעים בשירה סולנית) בוצע השיר על ידי הלהקה כולה. הניהול המוזיקלי של המופע היה של יצחק גרציאני וההדרכה הקולית של חנה הכהן. גם הגרסה העברית של יעקב שבתאי הלכה בעקבות הגרסה האנגלית והדגישה את השאיפה לשלום ולאחווה בין בני האדם.
ב-1985 ביצע יוסי בנאי את השיר כשיר הנושא של תוכניתו "אם נדע לאהוב", שכללה משיריו של ז'אק ברל בעיבוד מוזיקלי של רפי קדישזון.
ב-2004 יצא לאור ביצוע של אריק לביא לשיר על גבי האלבום "בדרכי שלי - הקלטות נדירות", בעיבוד מוזיקלי של צור בן-זאב.
ב-2017 העלה תיאטרון באר שבע מופע שנקרא "אם נדע לאהוב - מסע תאטרלי מוזיקלי בעקבות שיריו של ז'אק ברל", בניהול מוזיקלי של שוש רייזמן. גם כאן, חתם השיר את המופע, אך הפעם בוצע כדואט, על ידי רעות אלוש ועלאא דקא.
ויקטור מדבדצ'וק
ויקטור ולדימירוביץ' מדבדצ'וק (7 באוגוסט 1954 בפוצ'ט, מחוז אבאן, חבל קרסנויארסק, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא דמות ציבורית, עורך דין בהכשרתו, איש עסקים ופוליטיקאי אוקראיני, חבר המועצה העליונה של אוקראינה מהכינוס התשיעי, מ-29 באוגוסט 2019 עד 13 בינואר 2023.
בשנת 2021 אמד מגזין פורבס אוקראינה את הונו של מדבדצ'וק ב-620 מיליון דולר.
ביוגרפיה
סיים את לימודי ההסמכה בפקולטה למשפטים בקייב ב-1978. בין השנים 1978–1989 עסק בעריכת דין. בשנת 1990 נתמנה לנשיא לשכת עורכי דין באוקראינה, תפקיד אותו אייש עד 1997.
בשנת 1992 הקים את משרד עורכי הדין BIM.
פוליטיקה
שימש כיו"ר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של אוקראינה (מאוחדת) בשנים 1998–2007, סגן יו"ר המפלגה בשנים 1996–1998. חבר בה מאז 1994. כהן כחבר במועצה העליונה לצדק באוקראינה בין השנים 1998–2004, ושוב בין השנים 2007–2010, ובאקדמיה הלאומית למדעי המשפט באוקראינה.
נבחר לראשונה למועצה העליונה של אוקראינה ב-1997, ושוב ב-1998 וב-2002. במהלך כהונתו שמש סגן היושב הראש הראשון של הפרלמנט האוקראיני בשנים 2000–2001, עד שהודח בעקבות עבירות אתיות ומשפטיות. היה חבר במועצה לביטחון לאומי והגנה של אוקראינה (2002-2005).
שימש כנציג אוקראינה בקבוצת "הקשר המשולש" (2014–2018, 2018-2019).
ב-2014 החילה ארצות הברית על מדבדצ'וק סנקציות כלכליות לאור טענות למעורבותו בסיפוח קרים.
ב-2016 הקים את ארגון "הבחירה של אוקראינה", עליו נטען כי נועד לקדם עמדות פרו-רוסיות באוקראינה ובשדלנות למען אינטרסים רוסיים ואף נעצר על כך, על ידי הרשויות האוקראיניות במאי 2021.
ב-2018 נבחר לראשות המפלגה "לחיים", שמאוחר יותר התמזגה לתוך מפלגת "מצע האופוזיציה - לכל החיים". מדבדצ'וק מוקם שלישי ברשימת המפלגה המאוחדת, שזכתה ל-37 מושבים בבחירות למועצה העליונה.
ב-2 בפברואר 2021 שלוש תחנות טלוויזיה, אשר נטען כי נמצאות בשליטתו, הושבתו. ב-19 בפברואר 2021 נכסיו הוקפאו וצינור נפט בבעלותו הולאם. ב-1 במאי 2021 נפתח נגדו תיק בגין בגידה וטרור כלכלי הנוגע לסיפוח קרים. ב-13 במאי 2021, בית המשפט המחוזי בקייב שלח את מדבדצ'וק למעצר בית. ב-26 בפברואר 2022 דיווחה המשטרה כי מדבדצ'וק הפר את תנאי מעצרו ונמלט. ב-12 באפריל פרסם נשיא אוקראינה ולדימיר זלנסקי תמונה של מדבדצ'וק כשהוא עצור בידי שירות הביטחון האוקראיני.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה הוחרמו רבים מנכסיו, בהם מגה יאכטה בשווי 200 מיליון דולר.
ב-21 בספטמבר 2022, במסגרת חילופי שבויי מלחמה, הוחלף מדבדצ'וק לשבויי מלחמה אוקראינים.
ב-2 בדצמבר 2022 פורסם שיאכטת העל Royal Romance של מדבדצ'וק שהוחרמה בקרואטיה ששוויה עומד על כ-200 מיליון דולר תימכר במכירה פומבית לטובת אוקראינה.
ב-10 בינואר 2023 נשיא אוקראינה ולדימיר זלנסקי שלל אזרחות אוקראינית מוויקטור מדבדצ'וק.
תזמורת כלי נשיפה כנסייתית
תזמורת כלי נשיפה כנסייתית (בגרמנית: Posaunenchor) היא הרכב מוזיקלי של כלי נשיפה ממתכת המנגן לרוב בכנסיות אוונגליסטיות-לותרניות, הנפוץ במיוחד בגרמניה ובמדינות השכנות לה (אוסטריה, לוקסמבורג, שווייץ, הולנד). תזמורות כלי הנשיפה הכנסייתיות נוהגות ללוות את הטקס בכנסייה בנגינת מזמורי תפילה וכוראלים, וכן מנגנות באירועים מיוחדים של הכנסייה.
המשמעות המילולית של המונח Posaunenchor היא, מסיבות היסטוריות (ראו בהמשך), "מקהלת טרומבונים". עם זאת, תזמורות כלי הנשיפה הכנסייתיות מורכבות כיום מכלי נשיפה נוספים כגון חצוצרות, קרנות וטובות. אין הגדרות מדויקות לסוגי כלי הנגינה בתזמורת או למספר הנגנים בה (גודלן של תזמורות כלי נשיפה כנסייתיות נע בין 6–8 נגנים לכמה עשרות), ועל כן המונח הגרמני Posaunenchor אינו מתייחס בהכרח להרכב התזמורת או לגודלה, אלא באופן כללי יותר לתזמורת כלי נשיפה ממתכת הפעילה במסגרת הכנסייה.
הרפרטואר המוזיקלי של תזמורות כלי הנשיפה הכנסייתיות מורכב ברובו המוחלט מכוראלים (מזמורי תפילה) פשוטים ושירי עם, אך לשם הגיוון והעניין מנגנות תזמורות אלו גם יצירות מסוגות נוספות כגון סווינג, רוק קל, רגטיים, בלוז ועוד.
בשל מקומן הייחודי בתרבות ובהיסטוריה הגרמניות הוכרו בשנת 2016 תזמורות כלי הנשיפה הכנסייתיות כ"מורשת תרבותית בלתי מוחשית" על ידי ארגון אונסק"ו.
תקופת הרנסאנס והבארוק
תיעודים של תזמורות כלי נשיפה כנסייתיות הופיעו לראשונה כבר בסביבות תחילת המאה ה-16, באופן לא מקרי במקביל לראשיתה של הרפורמציה הפרוטסטנטית, אשר ביקשה בין היתר לשנות מן היסוד את האופן בו מתנהלים הטקסים בכנסייה. בכך נפתחה הדרך לשילובם של כלי נגינה נוספים (חוץ מהעוגב) בפולחן הדתי. בראשית דרכן נחשבו תזמורות כלי הנשיפה הכנסייתיות כתחליף לעוגב בטקסים שנערכו מחוץ למבנה הכנסייה (למשל בבית הקברות) או במצעדים, או בקהילות קטנות ודלות אמצעים, אשר לא היה ביכולתן לרכוש ולהתקין עוגב בכנסייה המקומית.
התפתחותן של התזמורות הכנסייתיות צועדת יד ביד גם עם התפתחותה של המוזיקה הכנסייתית. ככל שזו נעשתה עשירה ומורכבת יותר, כך הפכו גם התזמורות לגדולות ומגוונות יותר. הכוראלים המושרים בכנסיות הם לרוב שירים פשוטים הכתובים בקו מלודי יחיד ובמבנה סטרופי (מנגינה אחידה לכל הבתים). חלק ניכר מהם הולחן על ידי מרטין לותר בעצמו, ובהמשך עברו השירים הרמוניזציה ועובדו למספר קולות על ידי מלחינים שונים, שהבולט בהם הוא יוהאן סבסטיאן באך.
יש לציין כי בתקופת הבארוק והרנסאנס נחשבו הטרומבונים והחצוצרות לשתי משפחות כלים נפרדות, והשילוב ביניהן בהרכבים מוזיקליים נעשה לעיתים רחוקות יחסית. בנוסף, קולן החזק והצורמני יחסית של החצוצרות נחשב כ"לא הולם" ובלתי מתאים לכנסייה (המלחין הגרמני יליד המאה ה-16 מיכאל פרטוריוס המליץ כי שילוב של חצוצרות בטקסים ייעשה אך ורק מחוץ למבנה הכנסייה). בתקופה זו, בהרכבים אשר התבססו על חצוצרות, הקולות הנמוכים נוגנו על ידי תופי טימפני ולא על ידי טרומבונים.
1800 ואילך
השיפור המתמיד באיכותם של כלי הנשיפה, והפיכתם לפשוטים יותר לנגינה באמצעות שכלול מנגנוני השסתומים שלהם, הביאו לגידול משמעותי במספר הנגנים החובבים. במאה ה-19 הופיעו ברחבי אירופה יותר ויותר הרכבים חובבניים שונים של כלי נשיפה - כולל שילובים של כלי נשיפה ממתכת עם כלי נשיפה מעץ וכלי הקשה. עם זאת, בתזמורות של הכנסיות האוונגליסטיות והלותרניות בגרמניה, נשמרה פחות או יותר הבלעדיות של כלי הנשיפה ממתכת, אך השילוב של חצוצרות וכלים ממשפחת הקרנות דחק את הטרומבונים לעמדה פחות מרכזית בתזמורת.
המונח הגרמני Posaunenchor מציין אפוא באופן בלעדי תזמורת של כלי נשיפה ממתכת הפועלת במסגרת הכנסייה, ואין לבלבל אותו עם סוגים אחרים של תזמורות כלי נשיפה כגון ביג-בנד.
כיום פעילות בגרמניה כ-7,000 תזמורות כלי נשיפה כנסייתיות שבהן מנגנים באופן סדיר כ-100 אלף נשפנים, רובם המוחלט חובבים. מאז 1994 מאוגדות כל התזמורות של הכנסייה האוונגליסטית-לותרנית תחת "ארגון הגג של התזמורות האוונגליסטיות בגרמניה" (EPiD).
התזמורת הכנסייתית הפעילה הוותיקה ביותר שייכת ל"קהילת האחים" בעיר הרנהוט (Herrenhut) בלאוסטיה עילית (Oberlausitz), ופועלת כמעט ברציפות מאז 1731.
תיזמור
פשטותן היחסית של רוב היצירות המנוגנות על ידי התזמורות הכנסייתיות מעניקה גמישות בעת הביצוע, ואינה מחייבת איוש מדויק של התפקידים השונים, וכל תזמורת יכולה לנגן אותן בהתאם לכמות הנגנים וסוגי הכלים העומדים לרשותה.
תחומי פעילות
תזמורות כלי נשיפה כנסייתיות מנגנות לרוב באירועים המאורגנים על ידי הכנסייה - טקסי פולחן, חגיגות קהילתיות, מצעדים וכדומה, וכן במוסדות שנמצאים תחת חסות הכנסייה כגון בתי חולים, מוסדות סיעודיים, בתי אבות וכו'. בחלק מהכנסיות מלוות התזמורות את הטקס בכל יום ראשון, ובאחרות הן מנגנות רק בחגים ואירועים מיוחדים.
ארגונים אזוריים של תזמורות כלי נשיפה כנסייתיות בגרמניה נוהגים לקיים באופן סדיר אירועים רבי משתתפים ופסטיבלים של מוזיקה כנסייתית, שבהם מנגנים יחדיו מאות נשפנים מעשרות תזמורות שונות.
במסגרת התזמורות הכנסייתיות מוצעים גם שיעורי נגינה לילדים בחינם או בתשלום סמלי, והן נוהגות גם להשאיל כלי נגינה וספרי תווים לילדים ממשפחות שידן אינה משגת לרכשם.
תזמורות כלי נשיפה כנסייתיות נוספות
תזמורות כנסייתיות המבוססות באופן בלעדי על כלי נשיפה ממתכת אינן נפוצות במיוחד מחוץ לכנסייה האוונגליסטית-לותרנית. עם זאת, ניתן לציין את תזמורות ה-Brass Band של צבא הישע, שהרכבן שונה במקצת (למשל: חצוצרות וקרנות אינן מקובלות בהן, וכן משולבים בהן גם כלי הקשה).
בכנסייה הקתולית פועלות מעט מאוד תזמורות המבוססות בלעדית על כלי נשיפה. בגרמניה פועלות רק כמה עשרות תזמורות כלי נשיפה חובבניות במסגרות שונות של הכנסייה הקתולית, ומנגנים בהן כמה אלפים בודדים של נשפנים.
בכמה מן הקתדרלות הגדולות בגרמניה, למשל בברלין, במיינץ ובמינסטר, מנגנים מעת לעת הרכבים מקצועיים של כלי נשיפה.
תמר גטר
תמר גטר (נולדה באפריל 1953) היא אמנית וציירת ישראלית.
ביוגרפיה
תמר גטר נולדה בתל אביב, בת יחידה לבת שבע, מורה, ואליהו, מהנדס רנטגן וממקימי תשתית הרנטגן בישראל. בילדותה עסקה במחול, ובנעוריה התאמנה בריצה למרחקים קצרים אצל המאמן דוד קושניר. בשנים 1971–1972 הייתה תלמידתו של רפי לביא.
בהמשך למדה במדרשה לאמנות בבית ברל, ולוותה במשך שנים ארוכות על ידי האמן משה קופפרמן. סיימה תואר ראשון בספרות כללית מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1973 החלה להציג בתערוכות ובלטה כאחת האמניות הצעירות המובילות בארץ. בראשית יצירתה עסקה בנושאים מונומנטאליים כמו מיתוס תל-חי. בהקשר הזה הפעילה ביצירה אחת אמצעי מדיה שונים (צילום, רישום וכדומה) ותפיסות חלל שונות.
גטר השתמשה ברפרטואר שלם של קונבנציות-סימון ויזואלי והציגה את דרך הטיפול שלה בנושא הזה כנושא של העבודות עצמן. בציוריה איחדה רכיבים הזרים זה לזה – תפיסה קולאז'יסטית שהייתה משותפת לאמנים רבים מחוגה, כדוגמת: מיכל נאמן, דגנית ברסט, יאיר גרבוז ורפי לביא (ייתכן שהוא היה זה שהנחיל את הגישה לעמיתיו-תלמידיו).
מרד טאיפינג
מרד טָאיפּינְג (בסינית: 太平天國, בפין-יין: Tàipíng Tiānguó, מילולית: "הממלכה השמימית של השלום הגדול") הוא כינוי למרידה עקובה מדם שהתחוללה בסין בשנים 1850–1864. את המרד הובילה כת נוצרית משיחית חמושה בהנהגתו של הונג שיוצ'ואן (洪秀全 בפין-יין: Hóng Xiùquán) כנגד שלטון שושלת צ'ינג הקיסרית בסין. הערכות למספר ההרוגים במרד מצביעות על לפחות 20 מיליון הרוגים, מקורות אחרים מגיעים עד לכדי 100 מיליון אבדות. בכל מקרה, אף על פי שהאירוע הוגדר כ"מרד", היה זהו האירוע הצבאי הקטלני ביותר בהיסטוריה האנושית, כשבמהלכו וכתוצאה ממנו נהרגו 1.5%-7% מאוכלוסיית העולם. עשרות שנים מאוחר יותר, ראה מאו דזה-דונג באידאולוגיה של הטאיפינג מקור השראה מרכזי למלחמת האזרחים הסינית שהובילה להקמתה של הרפובליקה העממית של סין ב-1949.
תמר גטר
ביוגרפיה
גטר טיפלה במיתוס הרואי מופשט בדרכים חזותיות באופן שהפך את יצירתה לייחודית.
ב-1982 ייצגה את ישראל, לצד מיכל נאמן, בביאנלה של ונציה.
משנת 1986 ובמשך 9 שנים שהתה גטר בפרנקפורט גרמניה.
מרד טאיפינג
הרקע למרד
המרד פרץ על רקע התנוונותה של הקיסרות הסינית במאה ה-19 וחוסר יכולתו של הממשל המרכזי לשלוט במחוזות המרוחקים. מצבו הרעוע של הצבא הסיני לאחר תבוסתו למעצמות המערב במלחמת האופיום הראשונה הפכה את הצבא הקיסרי לאוסף של כנופיות שגזלו את עמלם של האיכרים המרודים. איכרים אלה פיתחו שנאה עזה לשלטון המרכזי של שושלת צ'ינג. במאה ה-19 חל גם גידול עצום באוכלוסיית סין אך לא חל גידול דומה ביכולת ייצור המזון שלה ולכן פרצו גלי רעב ומגפות שהובילו לנדידת מיליוני איכרים חסרי אדמה שהפכו לנוודים. נוודים אלו הפכו לעיתים לפושעים ושודדי דרכים שהוכיחו שוב את אי יכולתו של הממשל המרכזי להשליט סדר.
בריטניה והמעצמות האימפריאליסטיות היו גם הן גורם מערער יציבות. הסכם נאנג'ינג שנחתם בסיום מלחמת האופיום הראשונה כפה על סין לשלם במטבע זר 21 מיליון דולר ובכך נפגעה יכולתה הכלכלית של סין. בנוסף, השימוש באופיום על ידי מיליוני סינים הפך לנטל עצום על משפחות סיניות עניות שנאלצו לכלכל את בניהן המכורים. מעבר לכך, כאשר גרשו הבריטים, במבצע נרחב, פיראטים סינים רבים מאזור קנטון (גואנגדונג), נדדו שודדים אלה צפונה והפכו את חייהם של תושבי מחוזות גואנגדונג וגואנגשי לסיוט מתמשך. מחוזות אלו עתידים להיות מרכזו של המרד.
תמר גטר
ביוגרפיה
כיום מלמדת אמנות בבצלאל ומתגוררת בשכונת בורוכוב בגבעתיים בבניין קובייתי שתכנן סבה, שמואל גרוסברג.
מרד טאיפינג
הרקע למרד
למרד היה גם רקע אתני - מוצאה של השושלת השלטת, שושלת צ'ינג, היה ממנצ'וריה שבצפון סין- מחוז שבאופן מסורתי היה מנותק מסין המרכזית. משכילים ולאומנים סינים התרפקו על מורשת השושלת הקודמת, שושלת מינג, שקיסריה היו בני האן, וראו במשטר הנוכחי שלטון מושחת ומנוון. השנאה לשושלת צ'ינג ביחד עם הטינה כלפי המעצמות המערביות הפכה בקרב המוני העם לשנאה לכל מי שאינו מבני ההאן. ראשוני המורדים היו שייכים לקבוצת בני האקה, בני האן קנטונזיים, שרכשו איבה מיוחדת למאנצ'ו. מאבקים בין אנשי ההאקה לבני האן אחרים מקבוצת פונטי גם הם תרמו לתחילתו של המרי.
תמר גטר
ביוגרפיה
בשנת 2014 יצא לאור ספרה רוגטקה: סיפורים, בהוצאת רסלינג.
מרד טאיפינג
הרקע למרד
למרי היה גם רקע דתי משיחי חזק, כשמטרתו המוצהרת הייתה הקמת ממלכת השמים הנוצרית בראשותו של הונג שיוצ'ואן - דמות כריזמטית שהאמין שהוא אחיו הצעיר של ישו.
תמר גטר
הוראה
מלמדת בבצלאל.
מרד טאיפינג
מהלך המרד
מנהיג המרד היה מורה כפרי בשם הונג שיוצ'ואן, שנכשל בניסיונותיו לעבור את בחינות הפקידות. בזמן מחלה קשה שלקה בה בסוף שנות הארבעים של המאה ה-19, הזה הונג כי הוא אחיו הקטן של ישו. בחלומו, ביקר בגן העדן, ונתקל בישו, וכן באלוהים וברעייתו. האל התלונן בפני הונג כי השדים משתלטים על גן העדן, וציווה על "אחיו הקטן של ישו" לצאת למלחמה כנגדם. ביחד עם קבוצה קטנה של נאמנים, החל הונג להסתובב בהרי הדרדרים שבמחוז גואנגשי ולאסוף לעצמו חסידים. שותפו החשוב ביותר היה סוחר פחם בשם יאנג שיוצ'י, שהפך ל"דוברו של אלוהים" ול"נביא". שותף אחר הפך לדוברו של ישו. הנבואות ניתנו במהלך טקסי איחוז שמאניים. הונג היה המנהיג להלכה, אולם למעשה הפך יאנג, דוברו של אלוהים עלי אדמות, למוציא ולמביא של התנועה.
המרד התחיל במחוז באזור נידח של מחוז גואנגשי בשנת 1850 במלחמת גרילה. המלחמה התחילה בסכסוכים דתיים בין חסידיו של הונג לבין כפריים בודהיסטיים מקומיים, ועקב התערבות הרשויות הסלימה למרד של ממש. בשלב זה, טען הונג שהשדים מחלומו אינם אלא המנצ'ורים השולטים בסין, ולפיכך הטיף לרצח עם מוחלט של כל בני העדה, גברים, נשים וילדים. בהמשך המרד הפכו פעולות הגרילה למלחמה מלאה. צבא המורדים היה מאורגן יותר מן הצבא הקיסרי שלא היה פעיל בחלק מן המחוזות בהם פרץ המרד, דבר שהוביל לניצחונות רבים. בשיאם, המורדים שלטו ברוב דרום ומרכז סין.
התקדמות מורדי הטאיפינג הואטה לאחר הצלחותיהם במחוזות גואנגדונג, חונאן וחוביי וכיבוש נאנג'ינג ב-1853. במשך כמה שנים התקדמו המורדים בהדרגה מזרחה ובסופו של דבר התקרבו לשאנגחאי עד כדי כך שהתושבים האירופאיים נחרדו. בעיר הוקמה מיליציה של אירופאים ואסיאתים שיגנו על העיר. הכוח הועמד תחת פיקודו של פרדריק טאוסנד וורד האמריקאי ושלט על האזור מערבית לשאנגחאי. הלחימה סביב שאנגחאי נמשכה כשנתיים כשהכוח של וורד נסוג באיטיות חזרה אל העיר.
הונג שיוצ'ואן הכריז על עצמו כשליט אבסולוטי בממלכה. המדיניות שהונהגו על ידיו הייתה שונה משמעותית מהמקובלת בסין הקיסרית - פקידים נבחנו על ידיעותיהם בכתביו של הונג, כולל גרסה של התנ"ך שנערכה על ידו, ובמיתולוגיה של הטאיפינג, ולא על קונפוציאניזם, הרכוש הפרטי בוטל ונאסרו הימורים, סמים, טבק ועבדות. מקדשים בודהיסטיים, דאואיסטיים וקונפוציאניים נשרפו וכל כוהניהם נטבחו. כמו כן הוחלף לוח השנה משנת ירח לשנת שמש. נאסרו מנהגים כמו קשירת רגלי נשים, עישון אופיום, וכן הצגות תיאטרון, זנות וכל סוגי הבידור. מעל הכל, ציווה הונג על הפרדה חמורה בין גברים לנשים, ואסר כל מגע אפילו בין זוגות נשואים. יחסי מין נאסרו "עד לניצחון הסופי במלחמה". עם זאת, חיו הונג, יאנג ונאמניהם חיי מותרות והפקר, ובניגוד לאיסור הכללי על יחסי מין, נהנו מהרמון מלא בפילגשים. הונג עצמו הכריח את פילגשיו לבנות עבורו בריכת נוי בגשם ובשלג.
ראש הממלכה היה הונג, ותוארו היה "המלך השמימי". סגניו קיבלו תוארי "מלכים", ובראשם עמד יאנג שיוצ'י, שכונה "מלך המזרח". המלכים השליטו בנאנג'ינג משטר אימים. משטרה חשאית, שבראשה עמד יאנג, פעלה כדי לאכוף בנוקשות את חוקי המוסר, ונאשמים נחקרו על ידי "אלוהים" שדיבר מפיו של יאנג עצמו. הדיקטטורה הפכה במהרה לכאוס, עקב סכסוך הולך ומסלים בין הונג ליאנג. בליל אימים אחד, הורה הונג לטבוח ללא רחם את יאנג וכל נאמניו, ביניהם מורדים ותיקים רבים. הטבח נחשב לנקודת מפנה חשובה במרד הטאיפינג. כפי שהעיד אחד המלכים מאוחר יותר, האמון בין המנהיגים אבד, משבר שהחמיר עקב תבוסות צבא הטאיפינג בשדה הקרב. לקראת סוף שנות החמישים נפתח צוהר לתקווה, כאשר הגיע לנאנג'ינג הונג ראנגאן בן דודו הצעיר, הנמרץ והמשכיל של המלך השמימי, ומונה לראש השרים וה"מלך המגן". המלך המגן ניסה למתן את משטר העריצות ולפתוח בסדרת רפורמות מרחיקות לכת ברוח מערבית, אולם צעדיו היו כבר בגדר "מעט מדי ומאוחר מדי", מה גם שלא נהנה משיתוף פעולה אמיתי מצד המלך השמימי.
המורדים לא הצליחו לזכות לתמיכה ממדינות המערב. הרפורמות שהנהיגו היו מנוגדות לאורח החיים הסיני, דבר שהוביל להתנגדות עזה בקרב המלומדים הקונפוציאניים. אחד מהם, דזנג גואופאן, גייס צבא מתנדבים במחוז חונאן שחבר לצבא הקיסרי החלש והמפורר של שושלת צ'ינג. לעזרת הקיסרות נחלצו גם מדינות המערב, בדמות צבא בינלאומי של שכירי חרב, "הצבא הבלתי מנוצח", בראשותם של פרדריק וורד וצ'ארלס גורדון (שנפל לימים בעת דיכוי מרד המהדי בסודאן).
המורדים נחלו תבוסות צבאיות וב-1860 החלה נפילתם. בראשית 1864 סין הקיסרית שלטה ברוב השטח. הונג הכריז כי אלוהים יגן על הממלכה השמימית. למרות זאת המורדים נחלו הפסדים נוספים. בעת מצור שהוטל על נאנג'ינג הונג הרעיל את עצמו וגופתו נתגלתה בביוב. המלך שי דה קאי, אחד המצביאים המוכשרים ביותר של המרד, נפל בשבי ונקרע לגזרים בעודו חי. המלך המגן, הונג ראנגאן, ניסה להימלט ביחד עם יורש העצר, אולם נתפס בידי חיילי הצבא הקיסרי. יורש העצר הסכים להישבע אמונים לקיסרות ולשרת אותה כ"פקיד נחות דרג", אולם תחינותיו לא הועילו. הוצאתו להורג, ביחד עם המלך המגן, סימלה את סופו של מרד הטאיפינג.
אותם מנהיגים של המרד, תקפו יהודים, בגלל הדחייה שלהם של ישו. בהשפעה של מסיונרים מערבים.
הערכת חשיבותו של מרד טאיפינג
ישנם היסטוריונים הגורסים כי מרד טאיפינג סיים מסורת בת אלפיים שנה של נאמנות לקיסר הסיני. אף על פי שהמרד כשל בסופו של דבר, הזרעים האידאולוגיים לערעור על מעמדו של הקיסר נזרעו. זרעים אלו עתידים לסיים את השלטון הקיסרי בסין עם המהפכה הסינית של 1911. היסטוריונים רשמיים של סין העממית רואים במרד את מבשר המהפכה הקומוניסטית, ואת כישלון המרד כתוצאה של האימפריאליזם המערבי. האידאולוגיה שהניעה את המרד קיבלה דגש מיוחד במחקר ההיסטורי- המרד התבסס על כתבי הקודש נוצריים הזרים לאופן המחשבה הסינית, תוך כדי דחייה מופגנת של הפילוסופיה הקונפוציאנית הקלאסית עליה מבוססת תרבות סין. מובן שללא קשר עם אנשי כנסייה מערביים היה הונג יכול להכתיב בעצמו את דתו עד שלא דמתה לנצרות המקובלת.
רסלמניה באקלאש
רסלמניה באקלאש היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע כלל את שני המותגים (Raw וסמאקדאון) ונערך ב-16 במאי 2021 באולם היואנגלינג סנטר שבטמפה, פלורידה. האירוע היה האירוע ה-16 בסדרת אירועי באקלאש והיה אירוע השלם צפה הראשון של ה-WWE אשר כלל את חווית הצפייה לקהל המוכרת יותר בשם ThunderDome מאולם היואנגלינג סנטר במהלך מגפת הקורונה לאחר ארבעה חודשי שהות באולם הטרופיקנה פילד שבסיינט פיטרסברג, פלורידה. אירוע הבאקלאש של שנת 2021 חזר למתכונת אירועי באקלאש המקורית ששודרה כאירוע השלם וצפה הראשון שלאחר רסלמניה, כמו שהיה נהוג באירועי באקלאש בין השנים 1999 ל-2009. כמו כן, שם האירוע של שנת 2021 שונה ל"רסלמניה באקלאש".
רקע
באקלאש הוא אירוע שהתקיים לראשונה על ידי ה-WWE בשנת 1999. אירוע זה התקיים באופן שנתי עד לשנת 2009, שהיה האירוע האחרון בסדרה עד שחזר בשנת 2016. לאחר פיצול המותגים שהתרחש באותה שנה, האירוע חזר לאחר כשבע שנים שלא התקיים והפך בלעדי במשך שנה זו ובשנה לאחר מכן למותג סמאקדאון. האירוע המשיך להתקיים באופן שנתי עד שנת 2018, כאשר באותה השנה האירוע היה שייך לשני המותגים השונים (Raw וסמאקדאון) ובשנה לאחר מכן הוא הוחלף על ידי האירוע החדש, סטומפינג גראונדס. לעומת זאת, באקלאש הוחזר בשנת 2020. תחילה, אירוע הבאקלאש של שנת 2021 נקבע ל-20 ביוני; לעומת זאת, במהלך רסלמניה 37, נודע שבאקלאש ייערך ב-16 במאי — החלפת תאריכים עם אירוע הכסף בבנק של אותה השנה. כתוצאה מכך, אירוע הבאקלאש חזר למתכונת אירועי באקלאש המקורית, שבה היא שודרה כאירוע השלם וצפה הראשון לאחר אירוע הדגל, רסלמניה. כמו כן, שם האירוע שונה ל"רסלמניה באקלאש".
השפעת מגפת הקורונה
מאז חודש מרץ, מגפת הקורונה הכריחה את ארגון ה-WWE להעביר את אירועיו ל-WWE Performance Center באורלנדו, פלורידה למתכונת שבה אין קהל ששילם כרטיס, אף על פי שבשלהי חודש מאי, הארגון החל להשתמש במתאבקיו ובמתאבקי הפיתוח שלו כקהל, ולאחר מכן הורחב לחברים וקרובי משפחה של המתאבקים באמצע חודש יוני. ב-17 באוגוסט, מטעמי מחשבה על השלכות מגפת הקורונה בעתיד, ה-WWE הודיע שכל תכניו ואירועי השלם וצפה העתידיים שלו יתקיימו באמוויי סנטר, אולם גדול יותר גם באורלנדו החל מ-21 באוגוסט בפרק של התוכנית "סמאקדאון". יתרה מכך, הארגון השיק לראשונה את חווית הצפייה לקהל המוכרת יותר בשם ThunderDome, שעושה שימוש ברחפנים, לייזרים ופירוטכניקה. קרוב לאלף מסכי LED הותקנו באולם על מנת לאפשר לקהל הצופים של ה-WWE להיות נוכח באופן וירטואלי באירועיו בחינם ולהיראות יישובים בשורות מסודרות על מסכי ה-LED. כמו כן, הארגון עשה שימוש בקריאות מדומות של קהל במטרה ליצור אווירה. ההסכם של ה-WWE עם אולם האמוויי סנטר פג תוקף ב-31 באוקטובר, אבל הייתה אפשרות להאריך את החוזה בשבועיים נוספים. ב-12 באוקטובר, מגזין ההיאבקות PWInsider דיווח שהוחלט להאריך את החוזה, בעוד שמגזין ההיאבקות Fightful חשף שתוקף ההסכם הוא עד ל-24 בנובמבר. ב-19 בנובמבר, הארגון הודיע שהוא יעביר את אירועיו לאולם הטרופיקנה פילד בסיינט פיטרסברג, פלורידה החל מ-11 בדצמבר בפרק של התוכנית "סמאקדאון". השינוי נבע עקב תחילת עונת 2020/2021 ב-NBA, מכיוון שאולם האמוויי סנטר משמש כאולם הבית של אורלנדו מג'יק. כתוצאה מכך, האירוע TLC היה אירוע השלם וצפה הראשון של ה-WWE שהציג את חווית הצפייה ThunderDome והופק מאולם הטרופיקנה פילד.
בעקבות תחילת עונת 2021 של קבוצת הבייסבול, טמפה ביי רייס מליגת ה-MLB ומכיוון שאולם הטרופיקנה פילד משמש כמגרש הבית של הקבוצה, ב-24 במרץ 2021, ארגון ה-WWE הודיע על הזזת ה-ThunderDome לאולם היואנגלינג סנטר, הממוקם בקמפוס של אוניברסיטת פלורידה הדרומית, שבטמפה, כך שתחילת הפעילות תתרחש ב-12 באפריל בפרק של התוכנית Raw. כתוצאה מכך, רסלמניה באקלאש היה אירוע השלם וצפה הראשון של ה-WWE מה-ThunderDome ביואנגלינג סנטר.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות גם מ-Raw וגם מסמאקדאון.
ברסלמניה 37, בובי לאשלי ניצח את דרו מקינטייר וזכה באליפות ה-WWE. לילה לאחר מכן בפרק של התוכנית Raw, המנג'ר של לאשלי, MVP, הצהיר שאף אחד לא יוכל לזכות בתואר זה כל עוד לאשלי מחזיק בו. מקינטייר קטע אותו והביע את רצונו לקבל הזדמנות נוספת על חגורת האליפות מול לאשלי בטענה שהוא היה מנצח את לאשלי אילולא הסחת הדעת מצד MVP שמנעה ממנו לבצע על לאשלי את מהלך הסיום שלו, ה-Claymore Kick. ברון סטרומן ורנדי אורטון הגיעו גם הם והפריעו, כשגם הם הציגו טענות על מנת לקבל קרב על התואר. בכיר הנהלת ה-WWE, אדם פירס, קבע קרב משולש בין מקינטייר, סטרומן ואורטון, כשהמנצח בקרב זה יתמודד מול לאשלי על אליפות ה-WWE באירוע רסלמניה באקלאש. בקרב זה, מקינטייר ניצח. ב-26 באפריל בפרק של התוכנית Raw, סטרומן איתגר את מקינטייר לקרב עם התניה שבה אם ינצח, הוא יתווסף לקרב האליפות ברסלמניה באקלאש. בקרב בין סטרומן למקינטייר, סטרומן ניצח וכתוצאה מכך קרב האליפות הפך לקרב משולש.
ברסלמניה 37, ביאנקה בלאייר ניצחה את סשה בנקס וזכתה באליפות הנשים של סמאקדאון. בפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון, הסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד, שהאחרון הוא בעלה במציאות של בלאייר) ערכו חגיגות זכייה עבור בלאייר. לאחר מכן, ביילי הגיעה ואיתגרה את בלאייר לקרב על תוארה. שבוע לאחר מכן בתוכנית, קרב האליפות בין השתיים הפך רשמי לאירוע רסלמניה באקלאש.
ברסלמניה 37, ריאה ריפלי ניצחה את אסקה וזכתה באליפות הנשים של Raw. השתיים התמודדו זו מול זו בקרב חוזר לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, שהסתיים ללא הכרעה לאחר הפרעה מצד שארלוט פלייר, שביצעה את חזרתה ותקפה את אסקה. שבוע לאחר מכן בתוכנית, פלייר הפסידה לאסקה הודות להסחת צעד מצידה של ריפלי. לאחר הקרב, פלייר הזועמת תקפה את השופט. בתגובה על מעשיה, אדם פירס השעה את פלייר. לעומת זאת, העמיתה שלו לצוות ההנהלה, סוניה דוויל, שהופיעה בעיקר במותג סמאקדאון, החזירה את פלייר לפעילות שבוע לאחר מכן בפרק של התוכנית של Raw לאחר שפלייר התנצלה בפומבי. ב-3 במאי בפרק של התוכנית Raw, קרב נוסף חוזר בין ריפלי לאסקה על אליפות הנשים של Raw נקבע לאירוע רסלמניה באקלאש. לעומת זאת, דוויל איפשרה לפלייר להתווסף לקרב זה לאחר ששמעה את טענותיה, דבר שהפך את קרב האליפות לקרב משולש.
ב-16 באפריל בפרק של התוכנית סמאקדאון, האלוף האוניברסלי, רומן ריינס, ביחד עם פול היימן וג'יי אוסו, התגאו בהגנה המוצלחת על התואר ברסלמניה 37 מול אדג' ודניאל בריאן. ריינס נקטע על ידי סזארו, אך לפני שהאחרון דיבר, ריינס, ג'יי והיימן עזבו את הזירה ועשו את דרכם אל מאחורי הקלעים. מאוחר יותר, סזארו התעמת עם אדם פירס וסוניה דוויל על כך שהוא רוצה להתמודד מול ריינס מאוחר יותר באותו הערב, אפילו בקרב שאינו על התואר. לעומת זאת, במקום להתמודד מול ריינס, סזארו התמודד מול ג'יי אוסו במסגרת הקרב המרכזי, שהסתיים בפסילה, זאת לאחר שסת' רולינס, שאותו סזארו ניצח ברסלמניה, הפריע ותקף את סזארו, תוך כדי שהוא מצהיר שהיריבות ביניהם עדיין לא הסתיימה. ב-7 במאי בפרק המיוחד "חזרה לעבר" של סמאקדאון, סזארו היה אמור להתמודד מול רולינס בהתניה שבה אם סזארו ינצח, הוא יקבל קרב על האליפות האוניברסלית באירוע רסלמניה באקלאש. סזארו ניצח פעם נוספת את רולינס וכתוצאה מכך הובטחה לו ההזדמנות להתמודד על התואר. עוד באותו הפרק, אחיו של ג'יי, ג'ימי, חזר מפציעה, כשבפעם האחרונה שהוא הופיע בארגון הייתה בגיהנום בכלוב, ואף על פי שהיה ביניהם ויכוח בהתחלה, בעיקר בעקבות המעשים כלפי ג'ימי ואחיו שלהם היה אחראי ריינס בקרב גיהנום בכלוב, בסופו של דבר ג'ימי חבר לשורות ריינס, עד שהוא בגד בו בשלב מאוחר יותר.
קרבות מקדימים
האירוע עצמו נפתח בקרב שבו ריאה ריפלי הגנה על אליפות הנשים של Raw נגד אסקה ושארלוט פלייר בקרב משולש. ברגעי הסיום של הקרב, לאחר קרב מאוזן בין השלוש, ריפלי ביצעה על אסקה את מהלך הסיום שלה, ה-Riptide כדי לנצח בקרב ולשמור על התואר בהצלחה.
אז, דולף זיגלר ורוברט רוד הגנו על אליפות הזוגות של סמאקדאון נגד ריי ודומיניק מיסטריו. מוקדם יותר באותו הערב, דומיניק הותקף על ידי זיגלר ורוד, כשהצוות הרפואי לא הכשיר את דומיניק לקרב האליפות. במהלך הקרב, זיגלר ורוד שלטו בריי. באמצע הקרב, דומיניק הגיע והקרב הפך לפתע לקרב זוגות מסורתי. בסיום, ריי ביצע על רוד את מהלך הסיום שלו, 619 והכניס לקרב את בנו, כאשר האחרון ביצע על אותו רוד את מהלך הפרוג ספלאש שהספיק לו כדי להצמיד את רוד לניצחון, שהקנה לו ולריי זכייה באליפות הזוגות. כתוצאה מכך, השניים הפכו לאב ובן הראשונים אשר מחזיקים בחגורת אליפות זוגות בהיסטוריה של ה-WWE.
בקרב שבא לאחר מכן, דמיאן פריסט התמודד מול המיז (שלווה לקרב על ידי ג'ון מוריסון) בקרב חוטבי עצים. הזירה הייתה מוקפת בזומבים כחלק מסרט הזומבים ששיווק את האירוע, צבא המתים, שבו מככב מתאבק העבר של ה-WWE, בטיסטה. במהלך הקרב, פריסט והמיז חברו זה אל זה על מנת להדוף את הזומבים. בסיום, הזומבים "העלימו" את מוריסון, דבר שהוביל להסחת דעתו של המיז. פריסט ניצל מצב זה לטובתו כאשר הוא ביצע על המיז את מהלך ה-Hit the Lights כדי לנצח בקרב. לאחר הקרב, מספר זומבים נכנסו לזירה על מנת "להעלים" את המיז.
בקרב הרביעי, ביאנקה בלאייר הגנה על אליפות הנשים של סמאקדאון נגד ביילי. בלאייר שמרה על התואר לאחר שנעזרה בשיערה הארוך כדי להשיג מינוף במהלך הצמדה.
בקרב הלפני אחרון, בובי לאשלי (שלווה לקרב על ידי MVP) הגן על אליפות ה-WWE נגד דרו מקינטייר וברון סטרומן בקרב משולש. במהלך הקרב, לאשלי ומקינטייר נאבקו זה בזה על רמפת הכניסה, שם מקינטייר השליך את לאשלי אל אחד ממסכי ה-LED. בחזרה בזירה, מקינטייר וסטרומן המשיכו כאשר בזמן שמקינטייר ביצע על סטרומן את מהלך הסיום שלו, ה-Claymore Kick, לאשלי הופיע, זרק את מקינטייר מחוץ לזירה וביצע על סטרומן את מהלך הספיר על מנת לנצח בקרב ולשמור על התואר.
הקרב המרכזי
בקרב המרכזי, רומן ריינס (שלווה לקרב על ידי פול היימן) הגן על האליפות האוניברסלית נגד סזארו. במהלך הקרב, ריינס שם לעצמו למטרה לפגוע בידו הימנית של סזארו, כדי שלא יבצע עליו את מהלכי האפרקאט המפורסמים שלו. ברגעי הסיום של הקרב, ריינס ביצע על סזארו את מהלך חניקת הגיליוטינה, שבתגובה התעלף. בעקבות זאת, ריינס הוכרז כמנצח בקרב כתוצאה מהכנעה טכנית. לאחר הקרב, סזארו הותקף על ידי ג'יי אוסו. אז, סת' רולינס הגיע. לאחר קרב מבטים עם ריינס, רולינס תקף את סזארו והטיח את ידו הימנית של סזארו בכיסא.
ביקורות
האירוע קיבל ביקורות מעורבות בקרב המבקרים והצופים.
בעוד שמרבית האירוע קיבל ציון חיובי, השיווק של סרט הזומבים, צבא המתים, במהלך קרב חוטבי העצים בין פריסט למיז בוקר במידה רבה. כוכב הסרט ומתאבק העבר של ה-WWE, בטיסטה, הגיב לביקורות, שהוא לא זה שכתב את התסריט שבו חבורה של זומבים משתלטים על הקרב והמעריצים אמורים להפנות את הביקורת שלהם למקבל ההחלטות הראשי, שהוא יושב ראש הארגון, וינס מקמהן. הביקורת השלילית על קרב זה זכתה לביקורות גם מצד הניו יורק פוסט, שקרא למחזה זה "אחד מהרגעים העצובים בתולדות ה-WWE". חרף הביקורות השליליות על מעורבות הזומבים בתסריט הקרב, הארגון הרוויח מעל למיליון דולר מחברת ההפקה האחים וורנר על מהלך שיווקי זה.
Raw
לילה לאחר מכן בפרק של התוכנית Raw, אלוף ה-WWE, בובי לאשלי הציב אתגר פתוח על תוארו בפני מתאבקי הארגון. דרו מקינטייר הגיע כדי להיענות בחיוב לאתגר בטענה שהוא לא זה שהוצמד במהלך הקרב המשולש. לעומת זאת, MVP הודיע שזהו אתגר פתוח לכל אחד פרט למקינטייר וברון סטרומן. הקרב של סטרומן באירוע רסלמניה באקלאש התברר כהופעה האחרונה של סטרומן ב-WWE, כאשר הוא שוחרר מחוזהו ב-2 ביוני. במסגרת הקרב המרכזי של התוכנית Raw, נחשף שהאתגר הפתוח היה רק להתמודד מול לאשלי, לאו דווקא על התואר. חבר קבוצת הניו דיי, קופי קינגסטון, נענה לאתגר בחיוב ואף ניצח את לאשלי הודות להסחת דעת מצידו של מקינטייר. ב-31 במאי בפרק של התוכנית, מקינטייר ניצח את קינגסטון על מנת להתמודד פעם נוספת נגד לאשלי על אליפות ה-WWE באירוע גיהנום בכלוב.
אלוף ארצות הברית, שיימוס, התמודד מול ריקושט בקרב נוסף שאינו היה על התואר. שיימוס ניצח פעם נוספת את ריקושט.
סמאקדאון
בפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון באותו השבוע, בכירת הנהלת ה-WWE, סוניה דוויל, הודיעה שהארגון יעזוב את ה-ThunderDome ויחזור למסע הופעות בשידורים חיים החל מ-16 ביולי בפרק של התוכנית סמאקדאון. בנוסף, היא ערכה מצעד אלופים עבור אלופי המותג סמאקדאון. אלופי הזוגות החדשים של סמאקדאון, ריי מיסטריו ודומיניק מיסטריו, אלופת הנשים של סמאקדאון, ביאנקה בלאייר, האלוף הבין יבשתי, אפולו קרוז (שלווה על ידי קומנדר עזיז), ואלופות זוגות הנשים של ה-WWE, נטליה וטמינה, היו כולם על הבמה יחדיו. לאחר מכן, דוויל הציגה את האלוף האוניברסלי, רומן ריינס, לעומת זאת, פול היימן הגיע במקומו, כשאמר שכל מי שעמד על הבמה הוא רק מחזיק בחגורת אליפות וריינס הוא האלוף היחיד האמיתי. ביילי קטעה את המצעד, כאשר היא טענה שבלאייר רימתה בקרב ביניהן באירוע רסלמניה באקלאש, כשהיא השתמשה בשיער שלה בתור נשק. קרב חוזר בין השתיים נקבע לאירוע גיהנום בכלוב. לאחר מכן, הקרב ביניהן קיבל התניית קרב שונה לקרב בתוך מבנה גיהנום בכלוב.
ב-28 במאי בפרק של התוכנית סמאקדאון, אלופי הזוגות החדשים של סמאקדאון, ריי ודומיניק מיסטריו, היו אמורים להגן על חגורות האליפות בקרב חוזר מול זיגלר ורוד. לפני הקרב, ריי הותקף מאחורי הקלעים, בדומה למה שקרה באירוע רסלמניה באקלאש, מה שהותיר את דומיניק להתמודד לבדו מול זיגלר ורוד. ברגעי הסיום של הקרב, ריי עשה את דרכו אל הזירה, צעד שהוביל להסחת דעתו של רוד ואיפשר לבנו להצמיד את רוד לניצחון, שהקנה להם הגנה מוצלחת על התואר. לאחר שהגנו על חגורות האליפות מול האוסוס (ג'יי אוסו וג'ימי אוסו) שבוע לאחר מכן בקרב שהסתיים לאחר הפרעה מצד רומן ריינס, שתקף באופן אכזרי את דומיניק, האב ובנו נקלעו לפיוד עם ריינס והאוסוס, שהסתיים בכך שריי איתגר את ריינס לקרב על האליפות האוניברסלית.
ניקולאייבקה
ניקולאייבקה (ברוסית: Никола́евка) היא עיירה במחוז היהודי האוטונומי שברוסיה, נמצאת בנפת סמידוביצ'סקי. בעיירה ישנה תחנת רכבת.
אוכלוסייה
אוכלוסיית ניקולאייבקה לפי שנים:
חסידות פינסק-קרלין
פינסק-קרלין היא חצר חסידית, פלג המשך של חסידות קרלין.
פינסק קרלין
אנשי הקבוצה התפלגו מחסידות קרלין-סטולין. הרקע לפילוג החל בדור הקודם לפני השואה כאשר עם פטירת האדמו"ר רבי ישראל המכונה הינוקא מסטולין שימשו בניו: רבי אברהם אלימלך כאדמו"ר בקרלין ואחיו רבי משה כאדמו"ר בסטולין. בארצות הברית קיבלו את מרותו של רבי משה ושל רבי יעקב חיים מדטרויט, ובארץ ישראל נחלקו החסידים לשני מחנות: חסידי תל אביב קיבלו מרותו של רבי משה מסטולין, וחסידי ירושלים וטבריה קיבלו את מרותו של רבי אברהם אלימלך. עם פטירת רבי משה מסטולין קיבלו חסידיו את מרותו של אחיו הצעיר רבי יוחנן היות שהיה היחיד מבין האחרים ששרד את השואה, תוך כדי שחסידי רבי אברהם אלימלך קיבלו את מרותו רק מן השפה ולחוץ, בשל העובדה שחידש ושינה כמה ממנהגי קרלין (ויש אומרים גם נעימת התפילה). האדמו"ר רבי יוחנן שחפץ להחדיר את מנהגיו בקרב החסידים חילק את חסידיו לשתי קבוצות נפרדות: חסידי רבי אברהם אלימלך שהתנגדו לחידושים שהכניס, ושאר החסידים שנכנעו למרותו ללא סייג. הדבר התבטא במקומות התפילה: חסידי רבי אברהם אלימלך נשארו להתפלל בבית הכנסת שייסד רבם בשכונת בית ישראל, ושאר החסידים התפללו בבית הכנסת החדש בפאתי שכונת הבוכרים. כך למעשה התחלקה החסידות דה פקטו, הגם שעדיין נחשבו כולם לחסידות אחת. בשנת תשט"ז לאחר פטירתו של רבי יוחנן בלא בנים, ראו רוב חסידיו את נכדו רבי ברוך מאיר יעקב הלוי שוחט, בן בתו של רבי יוחנן, כממשיך השושלת. רבי ברוך שוחט נולד בשנת 1955, ובעת פטירת סבו רבי יוחנן היה בן שנה אחת בלבד. למרות זאת ראו בו חלק מהחסידים כמי שעתיד לנהל את החצר.
חלק מהחסידים אשר לא השלימו מסיבות שונות עם הרעיון שרבי ברוך שוחט יוכתר כאדמו"ר, חברו לחסידי אח סבו שנספה בשואה רבי אברהם אלימלך מקרלין, שהתגוררו בארץ ישראל, והקימו את חסידות זקני קרלין (די אלטע קארלינער), שמם התפתח עקב כך שרוב זקני החצר היו מובילי הקבוצה. מנגד, הקבוצה השנייה כונתה צעירי קרלין (די יונגע קארלינער), למרות שקבוצתם כללה גם בודדים מזקני העדה.
משך תקופה ארוכה התקיימו אפוא שתי חצרות שכל אחת מהן נשאה את השם "קרלין". מצב זה נמשך למעלה משלושים שנה עד שבוררים שנבחרו על דעת שני הצדדים פסקו, כי פלג "הצעירים", רובם צאצאים לחסידי רבי יוחנן, ייקרא "קרלין-סטולין" (אדמור"י שושלת קרלין גרו גם בסטולין), ופלג "הזקנים", צאצאים לחסידי רבי אברהם אלימלך, ייקרא "פינסק-קרלין" (קרלין היא פרבר של פינסק). עוד נפסק שבית המדרש של חסידי קארלין בבית ישראל יישאר בידיהם.
רבי משה מרדכי בידרמן מלעלוב-קרלין
בשנת תשכ"ב "זקני קרלין" - קיבלו על עצמם כאדמו"ר את רבי משה מרדכי בידרמן, האדמו"ר מלעלוב, וזאת עקב כך שהאדמו"ר מלעלוב ראה עצמו כחסיד המסור בכל ליבו לרבי אברהם אלימלך, ורבו זה מינה אותו בשעתו להיות מנהיגם של חסידי קרלין בארץ ישראל. בעקבות כך היה האדמו"ר מלעלוב מעתה לרבן של שתי חצרות, לעלוב וקרלין, (תופעה זו יחידאית בתנועת החסידות, ועליה התבטא האדמו"ר מלעלוב, כי הוא רואה לעצמו חובה לקחת עליו עול זה למען המשך עדת רבו שנעקד בשואה). יצוין כי בחירת אדמו"ר שאיננו מגזע קודמו כי אם תלמיד מובהק, אירע בעבר במספר חצרות חסידיות. גם בחסידות קרלין עצמה אירע הדבר בעבר עם מינויו של רבי שלמה מקרלין לאדמו"ר לאחר פטירת רבו רבי אהרן הגדול הראשון לאדמו"רי קרלין, וזאת על אף שלא היה ממשפחתו. רבי משה מרדכי האדמו"ר מלעלוב-קרלין נפטר בכ"ד בטבת ה'תשמ"ז.
רבי שמעון מלעלוב
לאחר פטירתו של רבי משה מרדכי, הוכתרו שני בניו, רבי אברהם ורבי שמעון כאדמו"רים לחסידות לעלוב. "זקני קרלין" קיבלו על עצמם את רבי שמעון כמי שימשיך להנהיגם תחת אביו שנפטר, וכך נשא רבי שמעון כאביו, בתואר האדמו"ר מלעלוב-קרלין. אולם כעבור זמן קצר הודיע האדמו"ר כי היות שהוא עצמו אינו חסיד קרלין כפי שהיה אביו אינו רואה עצמו מתאים להמשיך בהנהגת עדה זו (צעד נדיר בעולם החסידות, מעין התפטרות מאדמו"רות).
רבי אהרן רוזנפלד
בשלב זה החליטו החסידים לאחר הצבעה חשאית בנידון, להציע את כהונת האדמו"ר לרבי אהרן הכהן רוזנפלד, מנכבדי וזקני החצר, שנמנה עם צאצאי האדמו"ר הראשון רבי אהרן הגדול מקרלין. אביו של רבי אהרן, יצחק מנשה, היה חסיד קרלין וסבו היה הרב יהושע השל הלטובסקי. הרב רוזנפלד הסכים להצעה, בתנאי שיאפשרו לו לשים קץ ליריבות המרה של החצר עם יריבתה - "צעירי קרלין". לאחר המינוי פנה הרב רוזנפלד לבית דין בהסכמת חסידות קרלין היריבה. פסק הדין קבע שפלג "הצעירים" בהנהגתו של רבי ברוך שוחט ייקרא "קרלין-סטולין" ופלג "זקני קרלין" ייקרא "פינסק-קרלין".
רבי אהרן רוזנפלד ניהל את חסידות פינסק-קרלין כעשור שנים, עד לפטירתו בשנת ה'תשס"א.
לאחר פטירת רבי אהרן הוציאו החסידים לאור סדרת ספרים בשם "ארחות אהרן", בהם ספר "משנת החינוך" שנפוץ בקרב מחנכים במגזר החסידי.
רבי אריה רוזנפלד
את מקומו ירש בנו בכורו, האדמו"ר הנוכחי רבי אריה רוזנפלד. מלבד מרכז החסידות בירושלים הכולל בית מדרש, תלמוד תורה וישיבה קטנה, לחסידות מרכזים ורשת כוללים גם בבני ברק, ביתר, בית שמש ואחוזת ברכפלד.
Higher Ground (שיר של רסמוסן)
Higher Ground (בעברית: קרקע גבוהה יותר) הוא השיר שייצג את דנמרק באירוויזיון 2018 שהתקיים בליסבון, פורטוגל. השיר בוצע על ידי הזמר רסמוסן, הוקלט בחברת התקליטים "רנגרד רקורדס" ונכתב על ידי ניקלאס ארן וקארל אאורן. השיר נבחר ב-22 בפברואר 2018 בתחרות "Dansk Melodi Grand Prix 2018" ששודרה בערוץ DR-P2 והיוותה את הקדם הדני.
משמעות המילים
בראיון רסמוסן מסביר כי השיר הוא על ניסיון לפתור קונפליקטים בדרכי שלום והימנעות משימוש באלימות.
רסמוסן מסביר כי השיר מבוסס על התרבות הדנית המסורתית ובמיוחד על הוויקינג מגנוס ארלנדסון - מנהיג שבט בתקופתם המאוחרת.
ג'ואי לורן אדמס
ג'ואי לורן אדמס (באנגלית: Joey Lauren Adams; נולדה ב-9 בינואר 1968) היא שחקנית קולנוע ובמאית אמריקאית שהשתתפה בלמעלה מ-30 סרטים. השתתפה בכמה מסרטי קווין סמית', בפרט עכברי הקניון ולרדוף אחרי איימי - עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב.
ביוגרפיה
אדמס נולדה בעיר נורת' ליטל רוק שבארקנסו. גדלה לצד שני אחים, אחד מהם היה שקוע בתרדמת בעקבות תאונת דרכים. החליטה להפוך לשחקנית לאחר שנת לימודים באוסטרליה במסגרת חילופי סטודנטים ועברה להוליווד בגיל 20.
הופעת הבכורה שלה הייתה בשנת 1977, בתפקיד שולי בסרט "מגרש השדים 2: הכופר" - סרט המשך של מגרש השדים.