cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מבצע פעמון החירות
כניסה ועגינה טקסית בניו יורק
בתום החגיגות הרשמיות עברו הספינות לרציף 97 במנהטן. תמרון התקשרות לרציף אצבע ניצב לזרם של ההדסון היווה קושי שכן בנמלי ישראל אין תופעות זרם דומות ולמפקדי הספינות הייתה זאת התנסות חדשה. אח"י תרשיש (סער 4) בפיקוד רס"ן שאול חורב נכנסה ראשונה, תמרנה לרציף כשהיא מוגנת מהזרם. כאשר נכנסה אח"י יפו (סער 4) נשאר חלק קטן יותר מהרציף והזרם הרחיק את הירכתיים. הספינה הגיעה למקומה, אך התמרון ארך זמן רב ולא נראה אלגנטי. אלי רהב שצפה בתמרון מהרציף סימן למפקד הספינה לצאת ולחזור על ההתקשרות. מפקד הספינה, רס"ן בני אריאלי, יצא שוב לנהר כיוון את הספינה נכנס במהירות גבוהה ועצר במקום הקשירה. התמרון החזק נועד להראות למביני דבר ולצוות עצמו את יכולת הספינה הגבוהה והמקצועיות של מפקדה.
אירוח בספינות
נאמנים לכוונה העיקרית של ההפלגה הקפידו צוותי הספינות לא להחמיץ שום הזדמנות לעשות רושם טוב. קרבות הטילים שנערכו ב בהן נחלו ספינות הסער ניצחון מוחלט היו טריים בזיכרון. אנשי הצוותים התהלכו חדורי גאווה על ספינותיהם ועל עצמם. הרגשת הגאווה הדביקה את המבקרים הרבים.
המשימה בניו יורק הייתה קבלת קהל בספינות. קבוצות אורחים של כ-40 איש עלו לספינה בליווי קצין או נגד מסביר ועברו מחרטום עד הירכתיים וכל סבב ביקור נמשך חצי שעה. נוצר תור של אלפי אנשים שעמדו בחום הקיץ ובאחד הימים גם כשהגיעה אזהרת סערה לא נרתעו המבקרים ולא ויתרו על מקומם בתור. הצעה שאנשים יקבלו הסברים ברציף ליד דופן הספינה התקבלה בשלילה. המבקרים, רצו לדרוך על ספינה ישראלית ובכך לעמוד על שטח שהוא בריבונות ישראלית.
היו מבקרים שהתרגשו עד כדי דמעות וסחפו איתם את הצוות לחוויה מרגשת. בין האורחים הנודעים היו: הכנר אייזק שטרן וגם ראש עיריית ירושלים טדי קולק. קונסול ישראל אורי בן-ארי ושגריר ישראל באו"ם חיים הרצוג אירחו פעילים יהודיים לקוקטייל על הספינות. כל מוזמן התחייב לרכישת איגרת חוב בונדס בסכום מינימלי של 2,500 דולר. נספח העיתונות בשגרירות ישראל לאו"ם עזריה רפפורט תיאם ביקורים חשובים בספינות ויזם ביקורי צוותים במקומות המעניינים בעיר. ניסיונו הרב של רפפורט הוסיף תובנה לאנשי הצוות. כתב העיתון דבר יונה שמשי, שהתלווה להפלגה עוד מחיפה, הכתב הצבאי של העיתון מעריב, יעקב ארז (עיתונאי), שהגיע במיוחד ללוות את ביקור הספינות בארצות הברית, וגם אחרים תיארו את הביקור כאחד ממסעות הסברה המוצלחים ביותר שהיו למדינת ישראל. קונסול ישראל בניו יורק אורי בן ארי, שלח אלבום תודה והוקרה למפקד חיל הים.
מיס תבל - בסמיכות זמנים חל אירוע נוסף שתרם למעמדה של ישראל בעולם - זכייתה של מלכת היופי רינה מור בתואר מיס תבל בתחרות "מיס תבל 1976", שנערכה ב-11 ביולי 1976 בהונג קונג. מיד לאחר התחרות הגיעה מור לניו יורק וקצרה הצלחה בארצות הברית. הצלחתה של מור הצטרפה להרגשה הנצברת הטובה של ביקור הספינות בארצות הברית שהייתה בקרב הישראלים.
פילדלפיה
בספינות התקיימו ביקורי אורחים רבים ונוצר קשר עם הקהילה היהודית. למנוחת אנשי הצוות נשלח חלק מהצוות לבית מלון בעיר. קצין הביטחון יורם נחשול תדרך את אנשי הצוות, התמודד עם בעיות האבטחה וארגן לעזרה צמודה נגד בכיר מחיל הנחתים. חשש מסוג שונה היה מחלת הלגיונרים שאירעה במלון אחר בתחילת השנה. הביקור בפילדלפיה היווה הזדמנות לבקר גם את פעמון החירות שההפלגה נקראה על שמו. לאחר מספר ימים עברו הספינות בתעלה המקשרת בין פילדלפיה לבולטימור.
בולטימור
הנהלים האמריקאים אינם מאפשרים הגעת כלי שיט מלחמתיים זרים לנמל וושינגטון הבירה ונמל בולטימור היה הנמל הקרוב ביותר אליה. המגמה העיקרית בנמל הייתה הצגת הספינות לאנשי ממשל וגם לנספחים הצבאיים של מדינות העולם, במקביל להמשך ביקורי אזרחים. המאמרים בעיתונות המקומית היו אוהדים מאוד וחלקם אף כללו הגזמות לגבי היכולת הצבאית של הספינות. כאשר ביקר בספינות הנספח הימי הפורטוגזי, לשאלתו איך הייתה ההפלגה באוקיינוס האטלנטי נענה כי הקטע מגיברלטר לברמודה היה ארוך ובדרך חזרה מעוניינים לתדלק באיים האזוריים. בו במקום השיב הנספח הפורטוגלי בדרגת אל"ם שהספינות מוזמנות להיכנס. בשל מיקומם באמצע האוקיינוס מספקים האיים מקלט ונקודת תדלוק ותספוק. חלק חשוב מפרנסת האיים נובע מהאוניות הפוקדות אותם. הזמנת הנספח שימשה אישור לחיל הים הישראלי ונתיב ההפלגה עודכן בהתאם. בדרכם חזרה נכנסו הספינות לנמל פונטה דלגדה שבאיים האזוריים וכל צרכיהן מולאו.
הייתה זו הזדמנות לצוותים לטייל במאורגן בוושינגטון העיר ובמוקדי השלטון של ארצות הברית. בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, הניחו שגריר ישראל שמחה דיניץ, יחד עם אל"ם אלי רהב, בליווי משמר כבוד מצוותי הספינות, זרים על קבר החייל האלמוני, על קבריהם של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי ושל אורד צ'ארלס וינגייט.
הקשר לארץ
אנשי הצוות לא היו רגילים לשהייה כה ארוכה מחוץ לישראל. הקשר עם הבית נשמר באמצעות שידורי גלי צה"ל שהיקצו כל יום כ-30 דקות למסירת דרישות שלום מהצוות למשפחות. בעת השהייה בניו יורק הייתה כתובת למכתבים בקונסוליה הישראלית. מפקד שייטת ספינות הטילים, אל"ם מיכה לצרוס, עדכן במכתבים את משפחות אנשי הצוות.
סיוע לשיווק ביטחוני לקולומביה וצ'ילה
בעת השהייה בארצות הברית הגיעה ביוזמת אגף במשרד הביטחון, דרישה להציג את יכולת הספינות ואמצעי הלחימה למדינות דרום אמריקה. הבחירה בקולומביה נבעה מקשרים טובים עם מדינה זו ומתוך הידיעה שהביקור יהווה חלון למדינות נוספות באזור. קולומביה מקשרת בין שני האוקיינוסים, כאשר פיקוד הצי האטלנטי ממוקם בנמל קרטחנה (קולומביה). ההודעה התקבלה ברגשות מעורבים. אנשי הצוות שספגו חוויות רבות שאפו לחזור לישראל, בעוד המפקדים ואחרים ראו בכך הזדמנות היסטורית.
היציאה ממיאמי תוכננה ל-26 ביולי בשעה 07:00. למרות השעה המוקדמת הגיע נספח צה"ל בארצות הברית האלוף אברהם אדן להיפרד מהספינות. במעשה זה הביע את הערכתו ותודתו להופעה המכובדת והמוצלחת של הספינות וצוותיהן בארצות הברית.
הנתיב לקרטחנה עובר במפרץ מקסיקו והים הקריבי ועוקף את האי קובה ממערב. מצב הים היה גלי, אך ללא השפעה מיוחדת על הספינות. לישראל לא היו יחסים דיפלומטיים עם קובה והתגלו באמצעי הגילוי מכ"מים של ספינות טילים אוסה. כתגובה הוכרז בספינות מצב "עמדות קרב" ו"כוננות נגד טילים". היה זה שלוש שנים לאחר קרבות הטילים והצוותים כיבדו וחשדו בטילי הסטיקס הסובייטיים שבהם חומשו ספינות הצי הקובני.
הכניסה לנמל קרטחנה התבצעה ב-28 ביולי בשעה 10:00 והספינות התקבלו כאורחים של הצי הקולומביאני. מפקד הצי האטלנטי אדמירל הקטור קלדרון-סלאזר יצר הרגשה טובה כאורחים רצויים. למקום הגיע הנספח הצבאי של ישראל אל"ם פיני שחר, וגם אל"ם משה טבק מוושינגטון שהמשיך וראה עצמו אחראי לביקור. אנשי הצוות ביקרו בעיר כתיירים והופתעו מהשפע הטרופי. המארחים התבקשו להכין מטרה לירי תותח 76 מ"מ ולהוציאה לים הפתוח כדי שניתן יהיה להתרשם מביצועי הירי של הסטילים. במהלך הלילה ניסו המארחים להשמיש מטרה מתנפחת לנושא, אך ללא הצלחה. למחרת הגיעו אורחים מהצי והספינות יצאו להפלגה שכללה מטווח תותח אוטו מלרה 76 מ"מ ללא מטרה במפרץ. צוות טלוויזיה שהגיע מבוגוטה פעל בשיטה אחרת מאשר בארצות הברית. לספינות הגיעה גברת אלגנטית בשם קרוסאלנה דה גואררו כעורכת ואיתה צלם זריז שטיפס על התרנים וניצל כל נקודת מבט אפשרית. הכתבה ששודרה בטלוויזיה הקולומביאנית על הביקור הייתה מקצוענית, אוהדת ועשתה רושם טוב מאוד.
למרות המלצת האדמירל המארח, הקטור סלאזר קלדרון, לא רכש הצי של קולומביה ספינות טילים מישראל, אך החלון לדרום אמריקה נפתח. אל"ם פיני שחר, שמושבו הקבוע היה בברזיליה העביר הודעה לכל הנספחים הצבאיים שהיו מכריו. לצי הצ'יליאני היה באותה עת צורך מבצעי שהספינות היו עשויות למלא. אדם רציני וגבוה התייצב והודיע כי הוא סא"ל בצי הצ'יליאני ונשלח במיוחד ללמוד על הספינות. הקצין חזר עם התרשמות חיובית ביותר. בהמשך נרכשו מישראל ספינות סער מדגמים סער 4 וסער 3 וחלקן פעילות בו עד היום.
מקרטחנה לברמודה
בשעה 01:00 בליל ה-1 באוגוסט הפליגו הספינות מנמל קרטחנה לנמל התדלוק באי ברמודה. הים היה גבה גלי מכיוון צפון, נגדי לכיוון התנועה. הגלים בים הקריבי דומים בצורתם לים התיכון. הידיעה כי יוצאים לדרך הביתה הביאה למורל גבוה ורוב אנשי הצוות הצטופפו בגשר הסגור ושרו שירי געגועים למולדת. ב-4 באוגוסט, בשעה 09:30 נכנסו למקום המוכר בנמל ברמודה. כאן הוחלף חלק שהתקלקל וכשהסתיים התיקון יצאו בבוקר ה-7 באוגוסט לנמל התדלוק פונטה דלגדה שבאיים האזוריים.
האיים האזוריים
קטע התנועה באוקיינוס האטלנטי חולק לשנים. נקבעה חניית ביניים לתדלוק בנמל פונטה דלגדה הנמצא באי הראשי סאו מיגל של האיים האזוריים. הספינות הגיעו לנמל בשעות אחר הצהרים של ה-10 באוגוסט. הכניסה לנמל פונטה דלגדה סוכמה בחודש הקודם עם הנספח הימי של פורטוגל בוושינגטון, אך לא היה בכך תקדים. אניות המוסד לעלייה ב' ואניות חיל הים שחצו את האוקיינוס האטלנטי במבצע קולומבוס, ביקרו בנמל לפנים. בפונטה דלגדה הופתעו הספינות לפגוש את היאכטה הנשיאותית המצרית "אל חוריה" מאוישת באנשי חיל הים המצרי עוגנת באותו רציף במרחק כ-30 מטר, כאשר הדרך ליציאה עוברת ליד המצרים. הצוותים היו בדריכות בשני הצדדים. מפקד הכוח, אלי רהב, שלח מכתב ברכה למפקד היאכטה המצרי והודיע כי כל אחד ישמור על הצוות שלו, אך לא היו בעיות עם הצוות המצרי. חלק מהצוות ניצל את הזמן הקצר של התדלוק לביקור באי, בו רוחשת גם פעילות געשית, ורכשו מהמשקה המקומי ליקר פסיפלורה. בשעה 02:00 הסתיים התדלוק והספינות יצאו את הנמל אל גיברלטר.
ממשלת פורטוגל הודיעה בסוף 1976 על הקמת קשרים דיפלומטיים מלאים עם ישראל. שר החוץ יגאל אלון ומנכ"ל המשרד שלמה אבינרי היו בקשר עם ראש ממשלת פורטוגל מריו סוארש, והאישור לתדלוק היה סנונית ראשונה בהתחממות היחסים.
גיברלטר והים התיכון
התנועה לגיברלטר הייתה במהירות 30 קשר, בים שקט עם גלי גיבוע ארוכים מאוד. תוך כדי תנועה נודע כי הוריקן פגע בתחנת החיזוי בחוף המזרחי של ארצות הברית. העיתוי היה מוצלח, מאחר שהספינות נכנסו ב-12 באוגוסט בשעה 15:00 למקום המוכר להם שוב, באירוח הצי הבריטי, ולא נזקקו יותר לתחנת החיזוי שנפגעה. הפעם היה להם גם מה לספר לאדמירל מפקד המקום. האדמירל, שהתרשם ממסע הספינות הקטנות, טרח לפני עזיבת גיברלטר להיפרד מהספינות ולתת למפקד אח"י תרשיש כתשורה עגבניות טריות אותן קטף מגינתו.
בגיברלטר העביר אל"ם אלי רהב את הפיקוד לרס"ן שאול חורב מפקד אח"י תרשיש (סער 4) שקודם ל. במברק העברת הפיקוד צוין:
הספינות הפליגו מגיברלטר באותו הלילה בשעה 02:00 ונכנסו לנמל הקישון ב-16 באוגוסט. אנשי הצוות שטפו את הספינות וזכו בעצמם למקלחת, ולבשו מדים לבנים לקבלת הפנים שנערכה בנמל חיפה בשעה 10:30.
תקלות ופתרונן
ב-48 השעות שהוקצו להכנות לפני היציאה, הועלתה אח"י תרשיש למבדוק לתיקון תקלה ב של הספינה. הפעלת מערכות מכניות וחשמליות בתנאי רטיבות ומליחות יוצרת תקלות. חלקן ניתנות לתיקון תוך כדי הפלגה על ידי צוות הספינה וחלקן דורשות טיפול של בתי המלאכה בחוף. תקלות שהתגלו תוך כדי הפלגה טופלו על ידי הצוות. הספינות נזקקו לתיקונים בבתי מלאכה בנמלים.
כיסוי בתקשורת הכתובה
ביקור ספינות הטילים בארצות הברית זכה לסיקור נרחב בעיתונות הישראלית. מאמרים פורסמו על ידי יעקב ארז, יונה שמשי ורבים אחרים, וגם בתקשורת המקומית בערים השונות.
ציון לשבח
סגן ראש הממשלה ושר החוץ יגאל אלון, שלח מברק ברכה למפקד חיל הים אלוף בנימין תלם בזו הלשון: חתום יגאל אלון, סגן ראש הממשלה ושר החוץ.
גמביט המלכה
גמביט המלכה הוא סוג של פתיחת גמביט במשחק השחמט. המהלכים הראשונים בו הם:
מטרת הלבן היא לשלוט על הערוגות המרכזיות בלוח על ידי המסעים ד4 ו-ג4.
מכאן לשחור יש שתי אפשרויות, שלכל אחת מהן הסתעפויות רבות:
אפשרויות נפוצות פחות הן הגנת צ'יגורין 2...פג6, הגנת מרשל 2...פו6 הגנה אוסטרית 2...ג5 וההגנה הבלטית 2...רו5 ; אלו לא אופציות טובות לשחור אך הלבן צריך להכירן כדי להתמודד אתן.
להמשך הפתיחה ראו ערכים מורחבים.
ארוורנים
שמאל|ממוזער|250px|השבטים בגאליה הארוורנים (Arverni) היו אחד השבטים הגאלים הגדולים והחזקים בעת העתיקה אשר התגוררו באזור אוברן של צרפת המודרנית. היו ידועים בהתנגדותם לרומאים, אך גם שיתפו פעולה עמם וקיימו יחסי סחר ענפים עמם.
הארוורנים הגיעו לשיא כוחם במאות ה-3 וה-2 לפנה"ס, אך לאחר תבוסת מלכם ביטואיטוס (Bituitus) בשנת 121 לפנה"ס הבכורה בגאליה עברה לסקוואנים (Sequani) ולאיידואים (Aedui). השבט התבלט בעת מלחמת גאליה (58 - 50 לפנה"ס) על ידי יוליוס קיסר. אחד מהאריסטוקרטים הצעירים של השבט, בחור בשם ורקינגטוריקס (Vercingetorix) הרים את נס המרד נגד הכיבוש הרומאי בשנת 52 לפנה"ס. למרות ניצחון במצור גרגוביה, הפסיד ורקינגוטריקס לקיסר במצור אלסיה והמרד הובס ושטחי השבט הוכפפו לשלטון רומי.
מריה אמליה מנאפולי וסיציליה
ביוגרפיה
מריה אמליה נולדה ב-26 באפריל 1782 בנאפולי, לפרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קרולינה מאוסטריה, בתם של פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה. עם פרוץ המהפכה הצרפתית לא התנגד לכך אביה, אולם לאחר הריגתם של דודיה לואי השישה עשר, מלך צרפת ומארי אנטואנט, מלכת צרפת, חבר אביה לקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה, ובשנת 1798 ברחה עם משפחתה לסיציליה. בשנת 1800 ברחה מריה אמליה עם אמה לאוסטריה, שם שהתה בשנתיים הבאות. בשנת 1802 חזרה המשפחה לנאפולי, אולם בשנת 1806 שוב ברחו לסיציליה.
ב-25 בנובמבר 1809 בעודם בגלות, התחתנה מריה אמליה עם לואי פיליפ השלישי, דוכס אורליאן, שהיה אף הוא בגלות באותה תקופה. בשנת 1814 חזר לואי פיליפ יחד עם מריה אמליה לצרפת, אולם עם חזרתו של נפוליאון נמלטו שוב מצרפת, ורק בשנת 1817 חזרו אליה שוב.
בשנת 1830 בעקבות מהפכת יולי הוכתר בעלה כלואי פיליפ, מלך הצרפתים, נגד דעתה של מריה אמליה, ותחת לחציה של אחותו אדלייד, נסיכת אורליאן. מריה אמליה לא התערבה בשום אופן בפוליטיקה ובניהול הממשל, ואף עשתה כל שביכולתה על מנת להתרחק מכך. בשנת 1832 לאחר ניסיון ההפיכה של אחייניתה מריה קרולינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, דוכסית ברי שנכשל, פנתה אליה מריה קרולינה בבקשה שתתערב למען שחרורה מהכלא, אולם מריה אמליה סירבה לעשות שום דבר למענה.
מריה אמליה שמרה אף בתור מלכה על אורח חיים פשוט, והרבתה בפילנתרופיה למען העניים והנזקקים. בשנת 1843 אירחה מריה אמליה את ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת בנורמנדי, אולם לא הצטרפה לבעלה לביקור גומלין בבריטניה בשנת 1844.
הברונית בטי סלומון דה רוטשילד פיתחה איתה ידידות קרובה.
במהלך מהפכת פברואר בשנת 1848 לחצה מריה אמליה על בעלה שלא ייכנע ויוותר על הכתר, אלא יילחם למענו, על אף שמלכתחילה לא רצתה שיקבל אותו עליו. לבסוף נכנע בעלה והתפטר מהשלטון, ובני המשפחה נמלטו בחשאי לאנגליה. בבריטניה התקבלו בני המשפחה בסבר פנים יפות על ידי המלכה ויקטוריה, שאף העמידה לרשותם את בית קלרמונט, ומכיוון שכספם לא הוחרם על ידי הממשלה הצרפתית, לא סבלו מבעיות כספיות. כעבור שנתיים, בשנת 1850 מת בעלה לואי פיליפ, וב-24 במרץ 1866 מתה מריה אמליה בביתה.
משפחתה
ב-25 בנובמבר 1809 התחתנה מריה אמליה עם לואי פיליפ, מלך הצרפתים. לבני הזוג היו 10 ילדים:
אבינעם מור-חיים
אבינועם מור חיים (נולד ב-20 ביוני 1938) הוא שחקן תיאטרון ישראלי.
תולדות חייו
נולד בטורקיה ועלה לישראל ב-1948. למד משחק בסטודיו של תיאטרון הבימה בהדרכת צבי פרידלנד; בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב אצל פיטר פריי; בסטודיו למשחק של נולה צ'לטון והשתלם בהוראת משחק ב"דרמה סנטר" בלונדון.
בתיאטרון
בתיאטרון האהל: ב-1964 שיחק בהצגה "בלי עין הרע" מאת ריימונד פיזנטי שביים זאב ברבן, ושיחק בהצגה "עמך" שעיבד י"ד ברקוביץ (על פי שלום עליכם) וביים פיטר פריי.
בתיאטרון גיורא גודיק: ב-1965 שיחק במחזמר "איך להצליח בעסקים מבלי להתאמץ" מאת פרנק לסר שביים הרי וולובר; וגילם את פרצ'יק במחזמר "כנר על הגג" מאת ג'וזף שטיין שביימו ריצ'רד אלטמן ואמנון קבצ’ניק.
בתיאטרון הקאמרי: ב-1989 שיחק בהצגה "מקבת'" מאת שייקספיר שביים מיכאל גורביץ', ושיחק בהצגה "אחרי החגים" שכתב שמואל הספרי (על פי יהושע קנז) וביים אהרון אלמוג.
בתיאטרון הסימטה: ב-1990 שיחק בהצגה "הקאמבק המפואר של הסופר שווכליכט" מאת שמעון צימר שביים שולי כהן במסגרת "שבוע תיאטרון מקורי".
בתיאטרון הבימה: ב-2012 גילם 3 תפקידים בהצגה "רעל ותחרה" מאת ג'וזף קסלרינג שביים משה קפטן.
במסגרת קבוצת התיאטרון המקומי גילם את המלך ליר בהצגה "המלך ליר" מאת שייקספיר.
בתיאטרון החאן
מ-1976 נמנה עם צוות שחקני תיאטרון החאן. ב-1976 שיחק בהצגה "האידיוט" מאת דוסטויבסקי שעיבד וביים אילן רונן וגילם את ג'ון בהצגה "ג'ונגל הכרך" מאת ברטולט ברכט שביים אילן רונן. ב-1977 שיחק בהצגה "חד גדיא" שעיבד אפרים סידון וביימו אילן רונן ורות זיו אייל. באותה שנה גילם את תת, איכר שיצא למערב "לעשות כסף", לצד שבתאי קונורטי בהצגה "המהגרים" מאת סלאבומיר מרוז'ק שביימה מיכל גוברין, ועל תפקידו בהצגה זו זכה בפרס מרגלית. ב-1978 שיחק ב"משיח בא, משיח בא" מאת סלבומיר מרוז'ק שביים הלל נאמן; ב"רוזנקרנץ וגילדרנשטרן" מאת טום סטופארד שביים דוד זינדר ובהצגה "קדימה בית"ר" שכתב וביים אילן רונן. ב-1979 שיחק ב"חקירה" שביימה אנבל מלצר; גילם את קמייה בהצגה "מרסיה וקאמיה" מאת סמואל בקט שביימה מיכל גוברין; שיחק ב"אוכלים" מאת יעקב שבתאי שביים אילן רונן; ובהצגה "שבעת הקבצנים" שעיבד וביים יוסי יזרעאלי.
ב-1980 שיחק בהצגה "אגממנון" מאת אייסכילוס שביים סטיבן ברקוף; בהצגה "הרפתקות החייל איבן צ'ונקין" שביים אילן רונן; בהצגה "חייו של ז'אן בטיסט פוקלן" שביים יונתן מרזר ובהצגה "חסות" שביים אילן רונן. ב-1981 שיחק בהצגה "מלחמות היהודים" מאת יהושע סובול שביים אילן רונן ובהצגה "המרפסת" מאת ז'אן ז'נה שביים יעקב רז. ב-1982 גילם את וולפונה בהצגה "וולפונה" מאת בן ג'ונסון שביים אילן רונן, וגילם את סיזווה בנזי ורוברט זולינזימה בהצגה "בנזי מת" מאת אתול פוגארד (במשותף עם ג'והן קאני ווינסטון נצונה) שביים ולדימיר מירודן. ב-1983 גילם את לאונס בהצגה "אגדת חורף" מאת שייקספיר שביים יורם פאלק ובהצגה "נופלים בפח" מאת קן קמפבל שביים ישראל גוריון. ב-1984 גילם את אבא אובו בהצגה "אבא אובו" שעיבדה עדה בן נחום (ע"פ כתבי אלפרד ז'ארי) וביים שמואל הספרי וגילם את חיריאס בהצגה "קליגולה" מאת אלבר קאמי שביים עודד קוטלר כקופרודוקציה של תיאטרון החאן והמרכז התיאטרוני בנווה צדק.
ב-1991 גילם את הסוחר מוונציה ב"אהבה שגעון - תמונות שייקספיריות" שערך ג'ורג' טבורי וביים מרטין פריד, ושיחק בהצגה "עלילות עקביה" שכתבו אברהם ורוני ניניו (על פי רומן מאת יהודה בורלא) וביים רוני ניניו. ב-1992 שיחק בהצגה "האזור החופשי" מאת ז'אן קלוד גרימברג שביים עירן בניאל. ב-1993 שיחק בהצגה "דון קישוט" מאת מיכאיל בולגקוב שביים בנימין סמחוב; שיחק בהצגה "האם הטובה" מאת קרלו גולדוני שביים ג'יאנפרנקו דה בוזיו; ושיחק בהצגה "הלילה וההר" מאת עבד אל ע'פאר מכאווי שביים פואד עוואד. ב-1994 גילם מחזר בהצגה "האשה המופלאה שבתוכנו" שכתב וביים חנוך לוין, שהועלתה בשיתוף התיאטרון הקאמרי ושיחק בהצגה "טוני היפה" שכתב וביים יהושע סובול. ב-1995 שיחק בהצגה "יש מלחמה בחוץ" שכתב וביים אילן חזן ושיחק בהצגה "צוואתו של כלב" מאת אריאנו סוואסונה שביים עירן בניאל. ב-1996 גילם פועל ופקיד כמורה בהצגה "אנה גלקתיה" מאת הווארד בארקר שביימה אופירה הניג. ב-1997 גילם את המגיד הקדוש בהצגה "הבתולה מלודמיר" מאת יוספה אבן-שושן שביימה אופירה הניג; גילם את שוקן בהצגה "אסתרליין יקירתי" שעיבד וביים יורם פאלק (על פי ש"י עגנון) וגילם את ג'ורג' בהצגה "הנסיכה איבון" מאת ויטולד גומברוביץ' שביימה אופירה הניג. ב-1998 גילם את פייר בהצגה "שיחות אחרי לוויה" מאת יסמינה רזה שביים רוני ניניו, וגילם את אדון ב' ומשרת בהצגה "מידה כנגד מידה" מאת שייקספיר שביים גדי רול. ב-1999 גילם את איב בהצגה "קולות אחרים" מאת ג'ו פנהול שביים בן לוין.
ב-2000 גילם את סורין בהצגה "השחף" מאת צ'כוב שביימה אופירה הניג וגילם את סאבלון בהצגה "השיבה למדבר" שכתב ברנאר-מארי קולטס וביימה אופירה הניג. ב-2002 גילם רופא בהצגה "מילה של אהבה" שכתב וביים מיכאל גורביץ' וגילם את ראש הממשלה בהצגה "מלחמה על הבית" שכתב אילן חצור (בהשראת המחזות "האכארנים" "הפרשים" ו"ליסיסטרטה" מאת אריסטופאנס) וביים מיכאל גורביץ'. ב-2003 גילם את המשרת ואת ז'רונט בהצגה "אשליה" מאת פייר קורניי שביים יוסי יזרעאלי. ב-2003 גילם את דוד המלך בהצגת היחיד "למה לא אני?" שכתבה וביימה גילי שנית (על פי הספר "אלוהים יודע" מאת ג'וזף הלר) והחל לשחק בהצגה "הקמצן" מאת מולייר שביים מיכאל גורביץ'.. ב-2004 גילם את פרופ' גרגורי בהצגה "לוקאס הפחדן" מאת נסים אלוני שביימה קארין סיגל בשיתוף עם תיאטרון הבימה; גילם את בעל הבית בהצגה "חטא" מאת דייוויד פ'ר שעיבד וביים בן לוין; וגילם את האב בהצגה "אושר" שכתב וביים מיכאל גורביץ'. ב-2006 גילם גבר וכומר בהצגה "מאכינל" מאת סופי טרדוול שביים סיני פתר, ושיחק בהצגה "המצליחים" מאת דניאל לפין ומיכאל גורביץ שגם ביים. ב-2008 שיחק בהצגה "בידרמן והמציתים" מאת מקס פריש שביים אודי בן-משה.
בטלוויזיה ובקולנוע
ב-1967 שיחק בסרט "ארבינקא" שכתב וביים אפרים קישון. ב-1969 שיחק בסרט "שני קוני למל" שכתב וביים ישראל בקר (על פי המחזמר "שני קונילמל" מאת אברהם גולדפדן). ב-1973 שיחק בסרט "הזמנה לרצח" שכתב נפתלי אלטר וביים אסי דיין. בשנים 1974-1978 גילם את אישוני הכבאי בסדרת הטלוויזיה הלימודית הילדים משכונת חיים. ב-1982 גילם את אליהו בסדרה "מישל עזרא ספרא ובניו" שכתב וביים נסים דיין על פי ספר בעל אותו שם מאת אמנון שמוש. ב-1988 גילם את לוי בסרט "מלך הסלים" שכתבו נתן נתנזון ודובי גל שגם ביים, ושיחק בסרט "חתול במגפיים" שביים יוג'ין מרנר בהפקת מנחם גולן ויורם גלובוס. ב-1992 גילם את משה (אבא של אביב (אביב גפן)) בסדרה "עניין של זמן" שביימה יעל גרף. ב-1995 שיחק בפרק "דירה להשכיר" בסדרה "אני לא כזה" ששודרה בטלוויזיה החינוכית, וגילם את מנהל בית הספר בסדרה "סיטון" שכתב בני ברבש וביים אורי ברבש. ב-2001 שיחק בסדרת הטלוויזיה "דום לב" שביים שמואל אימברמן בערוץ 1. ב-2005 גילם רב בעונה הרביעית של הסדרה "החיים זה לא הכל" שכתב דניאל לפין וביים עדי בנימינוב. ב-2009 שיחק בסרט סטודנטים בשם "אני מוכן" שכתבה וביימה אסתר סיטון וזכה בפרסים ברחבי העולם. ב-2010 שיחק בסרט "היו לילות" שכתב וביים רוני ניניו. ב-2013 שיחק בסדרה "בית המשאלות" שכתב וביים חיים בוזגלו. ב-2013 גילם מורה למתמטיקה בסרט "איגור ומסע העגורים" שכתבו דיתה גרי ואיתן לונדנר וביים יבגני רומן.
חיים אישיים
מור-חיים היה נשוי לרות (נפטרה ב-2015), ולזוג נולדו שלושה ילדים. ב-24 במאי 1993 שכל את בנו, (יליד 1972), שנהרג מאש כוחותינו במהלך פעילות מבצעית בלבנון. בטקס הדלקת המשואות לרגל יום העצמאות ה-59 של מדינת ישראל ב-2007 נבחר להשיא משואה לזכרו.
לואיז, נסיכת אורליאן (1812–1850)
לואיז, נסיכת אורליאן (בצרפתית: Louise d'Orléans; 3 באפריל 1812 – 11 באוקטובר 1850), הייתה בתו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים, ואשתו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים.
ביוגרפיה
לואיז נולדה ב-3 באפריל 1812 בפאלרמו, לשם ברחו הוריה בעקבות המהפכה הצרפתית, ללואי פיליפ השלישי, דוכס אורליאן ולמריה אמליה מנאפולי וסיציליה, בתם של פרננדו השלישי, מלך סיציליה ומריה קרולינה מאוסטריה. בשנת 1817 השתקעה משפחתה בצרפת, ולואיז קיבלה חינוך מעולה כראוי לנסיכה הקרובה למשפחת המלוכה.
במהלך מהפכת יולי 1830 הוכתר אביה כלואי פיליפ, מלך הצרפתים, ולואיז קיבלה את התואר "נסיכת אורליאן". ב-9 באוגוסט 1832 התחתנה לואיז עם לאופולד הראשון, מלך הבלגים, ממנו היו לה 4 ילדים. לואיז הייתה רעייה מסורה ואם אוהבת, ובגלל אופייה הביישני נתפסה בפומבי רק לעיתים רחוקות. לואיז הייתה פופולרית מאוד בקרב העם הבלגי, בעקבות יופייה הרב ונדבנותה הרבה. ב-11 באוקטובר 1850 מתה לואיז משחפת, בזמן היותה באוסטנדה.
משפחתה
ב-9 באוגוסט 1832 התחתנה לואיז עם לאופולד הראשון, מלך הבלגים, ממנו היו לה 4 ילדים:
אומה
אומה או לאום היא קבוצה אנושית בעלת זהות לאומית משותפת ששואפת או שזכתה להגדרה עצמית ולמדינה ריבונית בטריטוריה מסוימת. הלאום מחבר בין בני האדם שבו דרך יסודות משותפים אותם חולקים (בדרך כלל) בני אותו הלאום כגון: שפה, תרבות, מקור אתני משותף, דת, ערכים, אידאולוגיה והיסטוריה משותפת.
ישנן אומות המקושרות למדינת לאום, וישנן אומות המפוצלות בין מספר מדינות, כגון גרמנים, אלבנים, סרבים, ערבים, ורומנים. היהודים הקימו במאה ה-20 מדינה לאומית ריבונית בארץ ישראל. בברית המועצות הוקצתה למספר קטן מתוכם אזור אוטונומי קיקיוני בבירוביג'אן במזרח אסיה הסובייטית. ישנן מדינות המורכבות משני לאומים (מדינות דו-לאומיות) כגון בלגיה, ומדינות המורכבות ממספר רב יותר של לאומים (מדינות רב-לאומיות) כגון הודו ושווייץ. ישנן קבוצות אתניות כמו הצוענים שאין להם ארץ ואפשרות להקים מדינה משלהם. העמים האינדיאנים בארצות הברית ובקנדה מוכרים בשם "לאומים" או "אומות" עם שיוך לטריטוריות בעלות אוטונומיה מוגבלת. הדעות חלוקות בנוגע להגדרה של אומה. במספר גדול של המדינות המודרניות, יש מגוון של אנשים עם מנהגי תרבות ומקור אתני שונה. יש לאומים אשר לא התאגדו סביב השתייכות מולדת כלשהי אלא סביב יסודות של ערכים, ואידאולוגיות מתוך בחירה, דוגמת ארצות הברית, שיש בה כמות גדולה של מהגרים, אך גם היא מתוארת לעיתים קרובות כאומה האמריקנית. עם זאת הלאום בארצות הברית נשען באופן כללי על תרבות משותפת, התרבות האנגלו-סקסית.
במדינת ישראל יש אזרחים בני שני לאומים שונים, הלאום היהודי והלאום הערבי. עובדה זו אינה שנויה במחלוקת בין היהודים ובין הערבים וגם מקובלת על מרבית היהודים ומרבית הערבים. הקביעה מסתמכת על השפות והתרבויות השונות וגם על הקשר עם יתר בני האומה שמחוץ לישראל. עם זאת הביטוי "לאומי" או "בין לאומי" מתייחס למדינה ואזרחיה, לדוגמה "ביטוח לאומי", "ליגה לאומית", "דגל הלאום", "ההמנון הלאומי", "נמל התעופה הבין לאומי", "שירות לאומי", "המשלחת הלאומית", ועוד.
טרמינולוגיה
המילה "אומה" משמשת לעיתים כמילה נרדפת למספר דברים: לפיכך, הביטוי "אומות העולם" יכול להתייחס לממשלות גדולות (כמו האומות המאוחדות), לטריטוריות גאוגרפיות שונות, או לקבוצות אתניות שונות בכדור הארץ.
יחסי סרביה–ערב הסעודית
יחסי סרביה–ערב הסעודית הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של סרביה והממלכה הערבית הסעודית.
סקירה כללית
סרביה כוננה את היחסים עם ערב הסעודית ב-17 באפריל 2013.
הביקור הרשמי הראשון הסרבי בערב הסעודית התרחש ב-4 בנובמבר 2015 כאשר הנסיך הסעודי סולטאן בן סלמאן בן עבדול עזיז אאל סעוד ומשלחתו אירחו את ראש ממשלת סרביה אלכסנדר ווצ'יץ' ומשלחתו. בביקור הרעיפו הסעודים שבחים על סרביה ואמרו כי יש עתיד לשיתוף הפעולה הבינלאומי-דיפלומטי בין סרביה לערב הסעודית. נציגי סרביה חתמו בביקור על הסכם שיתוף פעולה בתחום התיירות והכלכלה בתקווה כי הסכמים אלו יועילו לשני הצדדים.
היחסים הכלכליים בין סרביה לערב הסעודית עוד בחיתוליהם והייצוא הסרבי לערב הסעודית עמד על 2.4 מיליון אירו בשנת 2013 בעוד הייבוא הסרבי מערב הסעודית עמד על 5.6 מיליון אירו.
הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה
הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה (24 במרץ 1837 - 17 בנובמבר 1905), היה בנו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים, ואביו של אלברט הראשון, מלך הבלגים.
ביוגרפיה
פיליפ נולד ב-24 במרץ 1837, ללאופולד הראשון, מלך הבלגים ואשתו השנייה לואיז-מארי, נסיכת אורליאן, בתם של לואי פיליפ, מלך הצרפתים ומריה אמליה מנאפולי וסיציליה, וב-14 בדצמבר 1840 קיבל את התואר "רוזן פלנדריה".
ב-17 בנובמבר 1905 מת פיליפ, ולאחר מותו של אחיו לאופולד השני, מלך הבלגים בשנת 1909 עלה בנו אלברט הראשון, מלך הבלגים לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-25 באפריל 1867 התחתן פיליפ עם מריה, נסיכת הוהנצולרן, בתם של קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן ויוזפינה, נסיכת באדן, ממנה היו לו 5 ילדים:
הנץ והיונה
הנץ והיונה (באנגלית: Hawk and Dove) הן דמויות בדיוניות של גיבורי-על המופיעות בחוברות הקומיקס ביקום DC של DC קומיקס. הצמד הופיע לראשונה בחוברת Showcase #75 מיוני 1968 ונוצר על ידי הכותב סטיב דיטקו והמאייר סטיב סקיטס.
עד כה היו לצמד ארבעה גלגולים: האחים האנק הול ודונלד הול, האנק הול ודון גריינג'ר (המזוהים ביותר עם הדמויות), סאשה מארטנס וויילי וולברמן, והאחיות דון גריינג'ר והולי גריינג'ר. כל שם שניתן לדמות מתאר את גישתו ללחימה בפשע - הנץ מייצג אגרסיביות, בעוד היונה מייצגת פציפיזם, והשניים לחמו זה לצד זה למרות דעותיהם המנוגדות. הצמד קיבל את כוחותיו מקול מסתורי, שהתברר בהמשך כאדוני הכאוס והסדר.
פרימונט (קליפורניה)
פרימונט (באנגלית: Fremont) היא עיר במחוז אלמידה שבמדינת קליפורניה בארצות הברית. העיר נקראת על שם החוקר והמדינאי האמריקאי ג'ון פרימונט. העיר שוכנת בדרום מזרח מפרץ סן פרנסיסקו, ומתגוררים בה, נכון ל-2014, 220,000 תושבים. היא העיר הרביעית בגודלה באזור זה.
בעיר ממוקם מטה של חברת טסלה אנרג'י.
אח"י נגה (ק-22)
אח"י נגה ק-22 הייתה אונייה ששירתה בחיל הים הישראלי, ושימשה כבסיס צף לשייטת 13 ולמשימות אבטחה נגד צוללות מ-1953 עד 1970. היא הייתה כלי השיט השני שנשא שם זה בחיל הים; הראשונה הייתה אח"י נגה (ק-26), שולת מוקשים שהייתה הרכש הראשון מארצות הברית; שירתה בחיל הים בשנים 1948 – 1951 והשתתפה בהטבעת האמיר פארוק, והשלישית, אח"י נגה, הייתה אוניית אימונים ואספקה ששירתה בין השנים 1971–1992.
אח"י נגה (ק-22), נשואת ערך זה, נבנתה כציידת צוללות עבור צי ארצות הברית ונכנסה לשירות בספטמבר 1944. במהלך מלחמת העולם השנייה שירתה במשימת לליווי שיירות לאורך החוף המזרחי של ארצות הברית ובים הקריבי. לאחר המלחמה הועברה האונייה לאיים האזוריים, ושימשה למשימות הצלה בים. בשנת 1948 נרכשה אונייה על ידי ישראלים, אך עקב האמברגו האמריקאי על נשק לישראל עוכבה בארצות הברית. ב-1953 הותקנו בה שני מנועי מרצדס למהירות גבוהה וארבעה מנועי GM לשיוט ארוך, והאונייה יצאה לארץ, לאחר שהוגדרה כאוניית סוחר ישראלית. האונייה כונתה "סנונית" והניפה את דגל צי הסוחר הישראלי. בדרך לישראל נקלעה להוריקן "עדנה", סופה שארכה חמישה ימים. האונייה תדלקה בפונטה דלגדה ובמסינה והגיעה ארצה ב-16 באוקטובר 1953.
עם הגיעה ארצה הותקנה כאוניית אם לשייטת 13 וצוידה בציוד להובלה של 6 סירות נפץ, וסופחה לשייטת המשחתות בתרגילי לחימה בצוללות. אחרי מלחמת ששת הימים הוצאה "נגה" מהשרות בחיל הים. ב-1977 הוטבעה האונייה ליד בסיס דפנה, בימת ברדוויל, כדי ליצור שובר גלים שיהיה בסיס למעגן עבור ספינות דבור. יחד עם "נגה" הוטבעה גם הצוללת אח"י דולפין ונחתת ישנה. לאחר הסכם השלום עם מצרים ופינוי הבסיס פורק שובר הגלים, וחלקי האוניות הוטבעו בעומק הים.
השמשה, זיווד, איוש והפלגה לארץ
עובד משרד הביטחון בניו יורק בן הלפרין שהיה בעל ניסיון כקצין מכונה בצי האמריקני שיפץ את האניה והכין אותה להפלגה. הלפרין החליף את מנועי המילטון במערכת מיוחדת במינה שכללה שני מנועי מרצדס 20 צילינדר כל אחד וארבעה מנועי GM. תשלובת להנעת שני צירים. אפשרות בחירה בין מנועי המרצדס איתם היה ניתן להגיע למהירות 16 קשר או על ידי מנועי הGM בצורה חסכונית יותר אך במהירות 11 קשר. האנייה עמדה במבדוק בניו יורק לטיפול כולל.
מפקד חיל הים מרדכי לימון הטיל את המשימה על רס"ן אברהם תבור. באוגוסט 1953 במקביל לסיוע חיל הים הישראלי לנפגעי הרעש באיי יוון ובלי קשר לכך, יצא צוות שכלל 17 איש במטוסי אל על לניו יורק דרך רומא וניו פאונדלנד. בניו יורק הצטרפו ארבעה בעלי מקצוע יהודים אמריקנים וקצין מחיל הים שהגיע בנפרד מהקבוצה. הצוות עמד על 22 איש כולל המפקד.
בן הלפרין צייד את האניה במזון ובדלק כולל חביות שמן ודלק קשורות ומאובטחות על הסיפון. ב-17 ספטמבר 1953 יצאה סנונית את נמל ניו יורק לכיוון פונטה דלגדה נמל האיים האזוריים. בדרך נקלעה לסערה טרופית הוריקן EDNA שארכה חמישה ימים. גלים מכל הכיוונים שיחקו עם האניה. המכ"ם, ריטאון ישן, הפסיק לעבוד וגם הקשר עם תחנת החוף אבד. הראות הייתה אפסית. באחד הימים נבהלו לראות מעליהם ירכתיים אדומים של אונייה גדולה ובנס נמנעה התנגשות. כשחלף ההוריקן וניתן היה לראות כוכבים ואופק, ביצע המפקד ניווט אסטרונומי ותיקן את תנועת האניה.
ב־26 ספטמבר 1953 נראו שחפים על הים וסנונית הגיעה לנמל פונטה דלגדה באיים האזוריים בדיוק רב. לאחר תקופת מנוחה והצטיידות המשיכה לנמל מסינה שם המתין לה הנספח הימי באיטליה אל"ם צבי קינן. במסינה עמדה חמש יממות לתיקון המנועים החשמליים שהוצפו בטעות ביציאה מפונטה דלגדה.
כאנית סוחר הייתה סנונית נתונה לבקורת המכס במסינה ונדרשה לדווח ולסגור את המחסן בנמל. בן הלפרין שצייד את האניה בסיגריות ומשקאות טעה בדיווח למכס. רב החובל הוזמן למעצר. הדברים הוסדרו כשהחלק העודף של הסיגריות והשתייה מעל הרשום בהצהרה נמסר לתיקי המבקרים. נוהל קבוע באניות צי הסוחר שתורגל על גב המפקד הצבאי.
הסנונית יצאה ממסינה ב-30 בספטמבר וההפלגה במזרח הים התיכון עברה בשקט יחסי. הסנונית הגיעה לארץ ביום ששי 16 אוקטובר 1953, הניפה נס שירות פעיל ועברה לשם אח"י נגה ק-22. נקראה נגה ע"ש בתו של דוידקה נמרי שליח ההגנה ומשרד הביטחון, שרכש את האניה.
משימות האנייה
אח"י נגה שמשה מספר שנים כאניה של שייטת 13 והייתה כפופה למפקד השייטת יצחק רהב. מאוחר יותר הועברה למסגרת בסיס חיפה והייתה כפופה למפקד הבסיס. כלי שיט של ח"י בים הפתוח עומד תחת פיקוד ישיר של מפקד חיל הים. לאניה הוקצו שתי משימות עיקריות: אוניית השטת אמצעי לחימה לשייטת 13 ואנית אימונים לקורס חובלים ותלמידי בתי ספר ימיים. משימות נוספות של אח"י נגה היו משמר נגד צוללות.
כבסיס צף לשייטת 13 - על האניה הותקנו מנופים ועמדות עיגון, כך שיכלה לקחת על הסיפון עד 6 סירות נפץ. אח"י נוגה הייתה הראשונה לצאת לאזור הטבעת אח"י אילת וסייעה בהוצאת הרוגי המשחתת.
כאניית אימונים - המשימה העיקרית השנייה של הנגה הייתה בביצוע הפלגות אימונים עבור בית הספר חובלים. חניכי הקורס תוך כדי הפלגה נושאי בקרת נזקים, ימאות, הפעלת חדר ה ועוד.
פעילות
אונית תובלה לשייטת 13 - מאז הגעתה הוכשרה האניה לשמש לתובלת אנשי הקומנדו ימי ולמעשה הועמדה לשימושו של מפקד שייטת 13. היא ביצעה הפלגות לאיי יוון וסיורים מבצעיים בחופי לבנון.
במלחמת סיני - לקראת מערכת סיני ביצעו לוחמי השייטת בדיקות בחופי סיני. בעת המלחמה הובילה את כח שייטת 13 שהשתלט על ימת ברדוויל. בסיכומי תום המלחמה קבע מפקד השייטת סא"ל יצחק רהב כי הנגה איננה כלי השיט המתאים להובלה ויש להסתמך על צוללות והובלה במסוקים. למרות זאת המשיכה להוביל את אנשי הקומנדו הימי למשימות תקיפה.
מלחמת ששת הימים
במלחמת ששת הימים - נשאה האונייה כח צוללים משייטת 13 לפעולה בחוף הסורי. היעד המתוכנן היה נמל לטקיה. לתוכנית נעשה נוהל קרב וקבוצת הקומנדו התאמנה והכירה היטב את הנמל. הגאוגרפיה של החוף מאפשרת נקודות התמצאות ברורות. הכח כלל שלושה זוגות צוללים בשלוש סירות גומי סימן 5.
בהיות האונייה בים התקבל מידע כי טרפדות סוריות נפרשו ומתבססות במעגן שירותי הסירות לטרמינל הדלק בבניאס. המשימה שונתה במברק לתקיפת מעגן הבניאס. כח הקומנדו בפיקוד אמנון בן ציון למד את פרטי המעגן ממפה ימית וספר הניתוב Pilot Book שנמצא דרך קבע באונייה. מפקד הנגה רס"ן זאב אריאל קצין קומנדו ימי בהתמחותו קבע את נקודת ההורדה. במרחק 15 מייל מהחוף.
תקיפת היעדים בחוף הסורי אושרה לביצוע לחיל הים כבר בלילה הראשון. חיל האוויר הסורי הותקף בבסיסיו בבוקר אך צה"ל נמנע מלתקוף בגזרה הסורית ביבשה והסתפק בהגנה. לאור ידיעות שהסורים מקיימים סיורים בקרבת החוף קיבלו ספינות חיל הים הוראה שלא להתקרב בשעות היום למרחק קרוב מ-60 מייל. בכך למעשה הכניס את ביצוע שלושת המבצעים בלוח זמנים בלתי אפשרי.
אח"י נגה ביצעה ניווט לפי חישוב והורידה את הסירות במקום שקבע מפקד האונייה. הסירות הפליגו כ-15 מייל כשהן שומרות את הכיוון באמצעי המצפן המגנטי. בדיעבד נראה שהכיוון לא היה נכון והן הגיעו מדרום לנמל במקום לצפונו. הסירות לא מצאו את המעגן וחזרו. בעת שהסירות היו בדרכן חזרה התקרבו לאונייה שלוש טרפדות סוריות מדגם K123. לצי הסורי הייתה באותה עת קורבטה תוצרת צרפת בצללית וגודל דומים. הטרפדות חלפו בקרבתה ולא זיהו אותה ככלי שיט ישראלי. באח"י נגה חשבו בתחילה שאלה שלוש הסירות החוזרות ולא הגיבו.
סירות הגומי נעו בקורס מערבי כשעלה אור יום עברו מעליהם זוג מטוסי מיראז' 3 שחזרו מהתקיפה בסוריה. המטוסים דיווחו את מקומם לאח"י נגה, כך נפגשו והועלו לסיפון. בבוקר נפגשה אח"י נגה עם זוג טרפדות בפיקודו של אלי רהב שהגיעו לאבטח את הפעילות בגזרה הסורית. בעת המפגש התקרבה טרפדת הפיקוד לטווח נגיעה וביקשה פרטים על ביצועי הלילה אך נענתה בשתיקה.
לוחמי הקומנדו הימי נערכו לחידוש הפעילות אך המטה הכללי החליט שאין צורך בפעילות תקיפה בחוף הסורי והכח הוחזר לנמל. מפקד חיל הים שלמה אראל החליט שפעולתו של מפקד האונייה רס"ן זאב אריאל לא הייתה נכונה והפסיק את תפקודו. במקומו קיבל רס"ן יוחנן יוסף את הפיקוד. בהמשך המלחמה ולאחריה קיימה אח"י נגה סיורים לאבטחת הדיג לאורך חופי סיני.
הווי האונייה -צוות האונייה חיבר לה שיר ”אני מלח בקוף עשרים ושתיים זאת אנייה בחיל הים. לה יש תותח ופגזים מאתיים.......”
סיום השירות - בספטמבר 1970 הוחלט לסיים את שירותה והיא הועמדה בנמל חיפה. הושקעה בצורה מבוקרת כדי לשמש מעגן לכלי שיט בקרבת בסיס דפנה. ועם פינוי המקום לקראת מסירתו למצרים חולץ גוף האניה ממקומו והוטבע בלב ים.
דנמרק במשחקים הפאראלימפיים
דנמרק השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968), כששלחה נבחרת של שמונה ספורטאים שהתחרו בשחייה ובטניס שולחן, ומאז היא משתתפת במשחקים בדרך קבע. בנוסף, משתתפת דנמרק בכל אולימפיאדות החורף לספורטאים נכים מאז אולימפיאדת הנכים גיילו (1980).
דנמרק זכתה לאורך השנים ב-299 מדליות באולימפיאדות הקיץ, מתוכן 99 מדליות זהב, וב-6 מדליות באולימפיאדות החורף, מתוכן שתי מדליות זהב. היא זכתה במדליות הראשונות שלה באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976), בה זכה האתלט יורן נילסן ב-3 מדליות זהב, בנוסף ל-3 מדליות ארד של המשלחת. האולימפיאדות הפורות ביותר של דנמרק היו אולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), בה זכתה המשלחת ב-59 מדליות, מתוכן 30 מדליות זהב, ואולימפיאדת הנכים סיאול (1988), בה זכתה המשלחת ב-64 מדליות, מתוכן 23 מדליות זהב.
עונת 1954/1955 ב-NBA
עונת 1954/1955 היא העונה התשיעית של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה הראשונה של סירקיוז נשיונלס בתואר האליפות, לאחר שגברה בסדרת הגמר על פורט ויין פיסטונס בתוצאה 4-3. דולף שייז הוביל את קלעי האלופה בסדרת הגמר, כשקלע 19 נקודות בממוצע למשחק. קבוצת בולטימור בולטס התפרקה במהלך העונה, לאחר שהספיקה להשתתף ב-14 משחקים, והותירה את הליגה עם שמונה קבוצות בלבד. במטרה להגביר את קצב המשחק ב-NBA, התקינה הליגה את שעון הזריקות שמחייב את קבוצת ההתקפה לזרוק לסל תוך 24 שניות. השעון החדש, יחד עם מספר חוקים בנושא העבירות, יצרו מהפכה בליגת ה-NBA. ממוצע הזריקות לקבוצה במשחק בתקופה שקדמה לשעון הזריקות עמד על כ-79 נקודות למשחק, וכבר בעונת 1954/55 עלה הממוצע של הקבוצות לכ-93 נקודות למשחק.
דראפט 1954
בדראפט ה-NBA, שהתקיים ב-24 באפריל 1954 בעיר ניו יורק, נבחרו בסך הכול 100 שחקנים, מתוכם 28 שיחקו בליגת ה-NBA. במקום הראשון בחרה קבוצת בולטימור בולטס את פרנק סלבי, ששותף בשני משחקי אולסטאר לאורך הקריירה. מילווקי הוקס ניצלה את הבחירה השנייה כדי לבחור את הסנטר בוב פטיט, שזכה בסיום העונה בתואר רוקי השנה ב-NBA, והוביל את ההוקס לאליפות בעונת. לאורך הדראפט נבחרו בסך הכול שמונה שחקני אולסטאר: פרנק סלבי, בוב פטיט, ג'ין שו (בחירה שלישית), ג'וני קר (6), לארי קוסטלו (12), ריצ'י גוארין (17), צ'אק נובל (30) ודיק גרמייקר (80). לאחר פרישתם הוצגו פטיט וגוארין בהיכל התהילה של הכדורסל.
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך 13 סיבובים):
אולסטאר 1955
משחק האולסטאר בעונה זו נערך ב-18 בינואר 1955 בעיר ניו יורק. את סגלי הקבוצות בחרו עיתונאים מרחבי ארצות הברית, ואת החמישיות הפותחות בחרו מאמני קבוצות האולסטאר. המאמנים במשחק היו אל סרבי מסירקיוז נשיונלס וצ'ארלי אקמן מפורט ויין פיסטונס. חמישיית המזרח כללה את בוב קוזי, פול סימור, הארי גלאטין, דולף שייז ואד מקאולי, וחמישיית המערב כללה את אנדי פיליפ, בובי ואנזר, ג'ים פולארד, ג'ורג' יארדלי ולארי פאוסט. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 100-91, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה ביל שרמן מבוסטון סלטיקס, שעלה כמחליף וקלע 15 נקודות עבור הקבוצה המנצחת.
פלייאוף 1955
סגל האלופה, סירקיוז נאשיונלס: דולף שייז, רד קר, פול סימור, רד רוצ'ה, ארל לויד, ג'ורג' קינג, בילי קנוויל, דיק פארלי, וולי אוסטרקורן וג'ים טאקר.מאמן ראשי: אל סרבי.
אריק פורמן
אריק אלברט פורמן (באנגלית: Eric Forman) הוא דמות בדיונית בקומדיית המצבים האמריקאית, מופע שנות ה-70 (1998–2006), המגולמת על ידי טופר גרייס.
אריק היה הדמות הראשית של בסדרה מהעונה הראשונה עד לשביעית, בה עזב לאפריקה בסופה. עם זאת, למרות היעדרותו, הוזכר אריק בכל פרק של העונה השמינית, ואף השתתף בהופעת אורח קצרה בפרק האחרון, "הסוף".
על הדמות
אריק פורמן הוא בנם של קיטי ורד, אשר גר יחד איתם בבית בוויסקונסין בעיירת "פוינט פלייס". אריק הוא תיכוניסט בן 16 בתחילת הסדרה, הוא נער רזה, נאה, חכם, רגיש, ציני, נחמד, מצחיק, וחנון. אריק הוא מעריץ של מלחמת הכוכבים ולרוב משתמש בהמחשות מהסרט בסצנות בסדרה. אוהב קומיקס ומשחק בבובות ג'י.איי. ג'ו. הוא מעריץ של הלהקות KISS, פינק פלויד, לד זפלין, אירוסמית' וסטיקס.
רד פורמן
מערכת היחסים של אריק עם הוריו היא במטרה להוכיח להם שהוא בוגר ועצמאי. אביו של אריק, רד, הוא ידוע כאיש סמכותי ולעיתים קרובות קורא לאריק כ"מטומטם" (dumbass) ו-"ילד" (boy). לרוב רד מאיים "לשים את הרגל שלו בתחת של אריק". למרות העובדה כי ההורות הקפדנית של רד לעיתים קרובות מונעת רגעי אב ובן אינטימיים, רד באמת דואג לבן שלו. במקרים נדירים, רד מציג אהבה אבהית אמיתית, כמו שהוא לומד כי אריק הוא צייד טוב ובחר שלא לירות צבי כי הוא לא רוצה. באופן מוזר, אריק במובנים רבים הוא גרסה צעירה של אביו.
קיטי פורמן
אמו של אריק, קיטי, בדרך כלל תומכת באריק בניגוד לרצונו של בעלה והיא לעיתים קרובות נוזפת ברד בשביל להיות קצת יותר רך איתו. עם זאת, היא גם אינה רואה את אריק כגבר, ולעיתים קרובות מתייחסת אליו כאל "התינוק הקטן" שלה. אריק מעריך את תמיכתה של אימו, אבל יחס חיבתה המוגזם לעיתים קרובות מרגיש לו מביך. אמו היא לעיתים קרובות חסרת ביטחון בכך שדונה מחליף אותה בתור האישה בחיים שלו. בתאוריה, היא בסדר עם מערכת יחסים המינית בין דונה ואריק, אך עם זאת, היא נכנסה לדיכאון לאחר שנודע כי אריק ודונה קיימו יחסי מין ורואה את דונה כמופקרת שגנבה את התינוק שלה ממנה. כאשר אריק מודיע להוריו על תוכניתו לצרת לשנת הוראה באפריקה, אמו הייתה מדוכאת. כמה ימים לפני נסיעתו, קיטי הסתירה את הודעות הדואר שאריק חייב לקבל לגבי חיסונים מסוימים לפני שהוא יכול לעזוב.
לורי פורמן
מערכת היחסים של אריק עם אחותו הגדולה לורי, מבוסס על לעג ובוז הדדיים. אריק לועג שוב ושוב ללורי על היותה זונה בזמן שהיא נוזפת בו על היותו חלש ושהיא הבת המועדפת על ידי אביהם. בכמה הזדמנויות, אריק ולורי היו סובלים אחד את השני ואפילו הראו קשר אח-אחות. כאשר אריק ראה את הוריו מקיימים יחסי מין, לורי ניסתה לנחם אותו, בכך שחיבקה אותו ליטפה אותו. אריק אפילו פעם אחת הגן על לורי מרד, לאחר שגילה כי לורי חי עם גבר בדירתה החדשה, רד, שנאלץ להתמודד עם מציאות על התנהגותה של בתו, ניסה להתרחק ממנה. ובזה אריק ניסה להגן על לורי, ואמר לרד שהיה קשה מדי איתה.
סטיבן הייד
סטיבן הייד הוא חברו הטוב של אריק. כאשר אמו של הייד עזבה את העיר בסוף העונה הראשונה, אריק ניסה לשכנע את הוריו לעשות משהו בקשר לתנאים של החבר הכי טוב שלו ובכך הייד הוזמן לחיות עם משפחתו של אריק, וגר שם בערך כל הסדרה, בחדר במרתף. כשרד מיהר לזרוק את הייד, לאחר מעצר על החזקת סמים, אריק מנסה להציל אותו על ידי להוכיח לו את הצביעות של רד. לרוב הייד אוהב להאשים את אריק במעשים שהוא עושה, כדי שאריק יואשם וזה יהיה מצחיק כמו לשתות את הבירה של רד וכו'. החברות בין הייד לאריק היא החברות הכי קרובה בחבורה.
דונה פינסיוטי
דונה ואריק מכירים כבר מגיל צעיר, אשר נהפכו שכנים כאשר משפחת פינסיוטי עברה לגור ליד משפחת פורמן. הנשיקה הראשונה שלהם קרתה לאחר שאריק קיבל את המכונית ונסע עם דונה מחוץ לעיר, כשחזרו דונה נישקה אותו על המכונית. בפרק יום הולדת של אריק בעונה הראשונה, חיפשה דונה מה לתת לאריק כשמתנה ואז גילו כולם שהם התנשקו, לבסוף הביאה לו נר ריחני. רוב הריבים של אריק ודונה הם שטותיים, ולרוב הם סולחים אחד לשני בכך שאומרים שפשוט "נשכח את מה שהיה". בפרק החתונה המחודשת של בוב ומידג' בעונה השנייה, שוכבים אריק ודונה בפעם הראשונה לאחר הקראת הנדרים, לאחר שניסו כבר כל העונה הראשונה לאבד את הבתולים.
חברתו דונה יפה, חזקה פיזית, חכמה וגדולה יותר ממנו, ולכן זוהי הסיבה לבדיחות רבות על ידי כל מי שמכיר אותם. בעונה השלישית הזוג כבר מתחזק ומתחילים לחשוב על העתיד שלהם ועל חייהם כזוג, בסוף העונה השלישית אריק מחליט לתת לדונה טבעת התחייבות, אך דונה דוחה את ההצעה ולא מסכימה לשים את הטבעת, אריק מחליט שאם היא לא רואה את העתיד שלה איתו הם צריכים להיפרד, וכן נפרדו בסוף העונה. בפרק הפותח את העונה הרביעית, אריק רואה את חיו אילו לא היה פוגש את דונה. בסוף העונה הרביעית עזבה דונה עם קלסו לקליפורניה להתחיל שם חיים חדשים.
בעונה החמישית, טס אריק לקליפורניה לחפש את דונה כדי שהם יחזרו, ופוגש אותה על חוף הים והם חוזרים. באותה עונה עולות לאריק מחשבות האם להציע לדונה נישואים, ובכך מתייעץ עם חבריו. בהמשך העונה הם מתארסים למרות התנגדותם של רד, קיטי ובוב על כך שהם "צעירים מדי", אך מסרבים לבטל את הנישואים, ובמשך כל העונה השישית מתכננים השניים את החתונה ושלבסוף שניהם נורא לחוצים מהחתונה שמתקרבת ואריק מחליט לברוח ביום החתונה. פרק לאחר מכן, דונה מוצאת את אריק בחדרה והם מבטלים את הנישואים, היא סולחת לו והם נשארים ביחד.
במשך כל העונה השביעית, אריק מחליט לקחת שנת חופש ומנסה הרבה דרכים להתעסק בהם. בסוף העונה עוזב לאפריקה לשנה להיות מורה כדי לממן את לימודיו לקולג' ושומר על זוגיות עם דונה. באמצע העונה השמינית דונה ואריק נפרדים ודונה מתחילה לצאת עם רנדי. אריק חוזר בסוף העונה השמינית ומתפייס עם דונה.
טבעות צדק
טבעות צדק הן מספר טבעות פלנטריות שנוצרו מחלקיקי אבק המקיפות את כוכב הלכת צדק.
מקורם של החלקיקים הוא בפני השטח של ירחים שעברו תהליך של סחיפה שמקורה בפגיעת מיקרומטאורואידים, מטאורואידים או שברים של שביטים ואסטרואידים שגורמת להתזת אבק. האבק המותז צובר מהירות גבוהה בשל כוח המשיכה הגדול של צדק, חודר עמוק לתוך קרקע הירחים, מתאדה, מתפוצץ וגורם להתזת אבק וחלקיקים. האבק והחלקיקים נעים במהירות כה גבוהה עד שהם משתחררים מכוח המשיכה של הירחים ונכנסים למסלול סביב צדק. לחלקיקים אלה אין צורה כדורית (אם היו כדוריים, קרוב לוודאי שמקורם היה בטיפות שהותכו ולא בסחיפה).
החלקיקים בטבעות דומים לפיח אדום (חוץ מטבעת ההילה הכחולה או השקופה) בשל פני השטח של ירחי המקור שצבעם אדום. אין סימנים לקרח בטבעות.
תופעות המתרחשות באזור הצל
הגרגרים שבטבעות מתפרקים ונטענים חשמלית לסירוגין כאשר הם עוברים באזור הצל של צדק. לשינויים שיטתיים אלה במטען החשמלי של חלקיקי האבק יש דינמיקה של אינטראקציה עם השדה המגנטי של כוכב הלכת. כתוצאה מכך חלקיקי אבק קטנים נדחפים אל מחוץ לגבול החיצוני של הטבעת וחלקיקים קטנים במיוחד משנים את זווית הנטייה שלהם או את נטיית מסלולם ביחס לכוכב הלכת.
טבעת ההילה
הטבעת מרוחקת מצדק 107,250 ק"מ בממוצע ועשויה מחלקיקי אבק שגודלם בין 0.6-1.4 מיקרון אשר נלכדו על ידי המגנטוספירה של צדק. צורת הטבעת כשל כעך.
הטבעת המרכזית
הטבעת מרוחקת מצדק 125,750 ק"מ בממוצע ועשויה משברים קטנים שמקורם בירחים אדרסטאה ומטיס.
מודסטו
מודסטו (באנגלית: Modesto) היא מושב המחוז של מחוז סטניסלוס שבמדינת קליפורניה בארצות הברית. נכון לשנת 2010, מתגוררים בעיר 201,165 תושבים. מודסטו שוכנת על הנהר טואולומי באזור העמק המרכזי במרכז קליפורניה.
טבעות צדק
טבעת הימליה
הטבעת מרוחקת מצדק 11,460,000 ק"מ בממוצע ועשויה מגושי אבק מהירח הימליה. הטבעת דלילה, מקיפה את צדק בכיוון ההפוך מכיוון תנועתו של צדק סביב עצמו.
קלאופטרה
קלאופטרה השביעית (תאה פילופטור, שמשמעותו "האלה אוהבת אביה"; ביוונית: Κλεοπάτρα Φιλοπάτωρ; 70 או 69 לפנה"ס – 12 באוגוסט 30 לפנה"ס) הייתה מלכת מצרים העתיקה, האחרונה בשושלת תַּלְמַי המוקדונית ששלטה במצרים התַּלְמַיִית במשך קרוב ל-300 שנים. היא הייתה מאהבת של יוליוס קיסר, ובת זוג ומאהבת של מרקוס אנטוניוס. מעשיה ושאיפותיה השפיעו על המהלכים הפוליטיים והצבאיים בימיה האחרונים של הרפובליקה הרומית. היא ניסתה נואשות להציל ולשמר ממלכה שנמצאה בשלבי גסיסה. עם מותה תמה התקופה ההלניסטית. דמותה הלהיבה את דמיונם של משוררים, ציירים, מחזאים, סופרים, יוצרי סרטים ואמנים נוספים במשך מאות שנים, והיא ממשיכה להלהיב אותם גם בימינו.
תקופת מלכותה
קלאופטרה הייתה השליטה האחרונה בשושלת בית תלמי, ששלטה במצרים במשך כ-300 שנים. תקופת הזוהר של בית תלמי הייתה בימי שלושת המלכים הראשונים שלה, ולאחר מכן החלה ירידה במעמדה ובכוחה של מצרים התלמַיִית. במקביל לירידתה החלה הרפובליקה הרומית, שהייתה הכוח העולה במערב, להתפשט מזרחה. מלכי בית תלמי נשאו עיניים לרומא כדי לבקש סיוע במאבקי הירושה ביניהם, ומצרים הפכה בהדרגה למעין מדינת חסות רומית. המאבקים המשפחתיים על השלטון, ורצח יריבים בני משפחה, הפכו למאפיין בולט של השושלת התלמיית. תלמי התשיעי, שמלך במצרים בסוף המאה ה-2 לפנה"ס (116–107 לפנה"ס) ובראשית המאה ה-1 לפנה"ס (88–81 לפנה"ס) הוריש בצוואתו את מצרים לרומא, ובכך סיפק לגיטימציה לשאיפותיהם של מספר אישים בולטים ברומא להשתלט על מצרים, ולספח אותה לאימפריה הרומית.
במקביל התחוללו ברפובליקה הרומית תהליכים שהובילו בסופו של דבר לקיצה ולכינונה של הקיסרות הרומית במקומה. תלמי השנים עשר, אביה של קלאופטרה, היה בנו הבלתי חוקי של תלמי התשיעי. הוא שלט במצרים בשנים 80–51 לפנה"ס, היה שליט חלש, ונזקק לתמיכתה של רומא כדי לשמור על כיסאו נגד מתמודדים אחרים על הכתר. תלמי השנים עשר הפך תלוי לחלוטין ברומא, ובמיוחד במצביא הרומאי פומפיוס, אשר סייע לו לתפוס מחדש את השלטון במצרים (55 לפנה"ס), לאחר שהודח מכיסאו בשנת 58 לפנה"ס. הוא אף נאלץ לוותר על שלטון בית תלמי באי קפריסין, שעבר לשליטת רומא.
עלייתו של תלמי השנים עשר לשלטון במצרים אירעה בסוף תקופת שלטונו של הדיקטטור לוקיוס קורנליוס סולה ברומא. בשנות ה-60 של המאה הראשונה לפנה"ס החלו להתבלט בפוליטיקה הרומאית יוליוס קיסר, מרקוס ליקיניוס קראסוס וגנאיוס פומפיוס מגנוס, שהקימו בשנת 60 לפנה"ס את הטריומווירט הראשון, שהיה הכוח הפוליטי הדומיננטי ברפובליקה הרומית עד שנת 53 לפנה"ס. בתקופה זו שהה תלמי השנים עשר ברומא, אליה ברח בעקבות המרד במצרים נגד שלטונו. פירוק הטריומווירט, עקשנות הסנאטורים האופטימאטים ושאיפותיו של יוליוס קיסר, הובילו לפרוץ מלחמת האזרחים ברומא בשנת 49 לפנה"ס.
המאבקים הפנימיים ברומא גרמו לכך שמקבלי ההחלטות ברומא לא היו פנויים לעסוק בגורלה של מצרים, כך שקיצה של מצרים התלמיית נדחה במספר שנים, ובכך התארכו פרפורי הגסיסה שלה. לאחר ניצחונו של קיסר במלחמת האזרחים, הוא הכריז על עצמו כדיקטטור לכל חייו. ההתנגדות לשלטונו של קיסר ברומא הובילה בסופו של דבר לרציחתו על ידי קבוצת סנאטורים בשנת 44 לפנה"ס.
ניקולו מרטיננגי
ניקולו מרטיננגי (באיטלקית: Nicolò Martinenghi; נולד ב-1 באוגוסט 1999) הוא שחיין איטלקי, זוכה שתי מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) ואלוף העולם (בודפשט 2022) במשחה ל-100 מטר חזה ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
קלאופטרה
תקופת מלכותה
רצח זה הוביל למאבק פנימי נוסף ברומא בין תומכי הרפובליקה רוצחי קיסר, שבראשם עמדו גאיוס קסיוס לונגינוס ומרקוס יוניוס ברוטוס, ובין תומכי קיסר ובראשם מרקוס אנטוניוס, אוקטביאנוס אחיינו של קיסר ויורשו ומרקוס איימיליוס לפידוס. שלושת האחרונים הקימו בשנת 43 לפנה"ס את הטריומווירט השני ששלט ברומא, וניצח סופית את תומכי הרפובליקה בקרב פיליפי בשנת 42 לפנה"ס. בעקבות ניצחונם חילקו חברי הטריומווירט ביניהם את האימפריה הרומית לאזורי שליטה והשפעה. אנטוניוס קיבל את הפרובינקיות המזרחיות, ובתקופה זו פגש את קלאופטרה בטרסוס. בין השניים נוצר קשר אישי שהשפיע רבות על מהלכיו והחלטותיו של אנטוניוס, והוביל לנתק בינו לבין אוקטביאנוס. הנתק בין שני הטריומווירים הוביל בסופו של דבר לפרוץ מלחמה גלויה בין כוחותיהם של אנטוניוס וקלאופטרה מצד אחד, ואוקטביאנוס מצד שני. בעקבות ניצחונו של אוקטביאנוס במלחמה, נאלצה קלאופטרה להתאבד, ומצרים העצמאית חדלה להתקיים.
ניקולו מרטיננגי
ביוגרפיה
מרטיננגי נולד וגדל בווארזה.
קלאופטרה
נעוריה ומשפחתה
אביה של קלאופטרה היה תלמי השנים עשר. זהותה של אמה שנויה במחלוקת בין החוקרים. יש המשערים שאמה הייתה קלאופטרה החמישית טריפאינה, שהייתה אשתו הראשונה של תלמי השנים עשר וכנראה גם אחותו או דודניתו. חוקרים אחרים משערים שאמה הייתה ממשפחת כוהנים מצרית שעבדה לאל פתח, וכי הייתה באופן חלקי גם ממוצא מקדוני. לפי גרסה זו, מוצאה של קלאופטרה היה שלושה רבעים מקדוני ורבע מצרי.
ניקולו מרטיננגי
שיאן עולם לנוער
באליפות איטליה שנערכה בשנת 2017 קבע בשלב המוקדמות במשחה ל-50 מטר חזה שיא עולם חדש לנוער של 26.97 שניות (הנוכחי, 2022). באליפות אירופה לנוער שנערכה במכון וינגייט, ישראל בתחילת יולי הוא קבע במשחה ל-100 מטר חזה שיא עולם חדש לנוער של 59.23 שניות. חודש וחצי לאחר מכן, באליפות העולם לנוער שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה באוגוסט הוא שיפר בשלב חצי הגמר את שיאו העולמי במשחה ל-100 מטר חזה והעמדו על תוצאה של 59.01 שניות (הנוכחי, 2022).
קלאופטרה
נעוריה ומשפחתה
אחיה ואחיותיה של קלאופטרה היו:
ניקולו מרטיננגי
2019
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 הוא סיים במקום 15 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.31 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 27.00 שניות ועלה עשירי לשלב חצי הגמר ובמקום 16 במשחה ל-100 מטר חזה לאחר שפסל בשלב חצי הגמר, בשלב המוקמות הוא קבע תוצאה של 59.58 שניות ועלה מהמקום 14 לשלב חצי הגמר.