cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רוברט סובלן
ביוגרפיה
סובלן נולד בוילקובישק בליטא, אז באימפריה הרוסית תחת השם רובליס סובולביץ' או סובולביצ'יוס וביחד עם אחיו היה פעיל טרוצקיסטי בצרפת וגרמניה. בשנת 1941 היגר עם אחיו ג'ק סובל לארצות הברית. על פי עדותו של אחיו, הם היגרו לארצות הברית באישור לברנטי בריה בתנאי שירגלו משם למען ברית המועצות. בשנת 1957 נתפס אחיו והועמד לדין ונדון ל-7 שנים ובעקבות זאת הועמד גם הוא לדין בשנת 1960. סובלן הורשע ב-7 באוגוסט 1961 ונדון למאסר עולם. הוא שוחרר בערבות עד ערעורו ואובחן כחולה בלוקמיה.
לאחר שערעורו נדחה סופית, סובלן חמק מהשלטונות בארצות הברית והגיע לישראל ביוני 1962. ב-1 ביולי אותה שנה גורש על ידי שר הפנים, בהתאם לסמכות המוקנית לו בחוק הכניסה לישראל, וזאת ללא שניתן לעורך דין מטעמו שהות לערער. בזמן הטיסה ניסה להתאבד אך הצליח רק לפצוע עצמו. המטוס נחת בלונדון ובמשך שבועות ניסה סובלן להילחם בבריטניה כדי שזו לא תסגיר אותו לידי ארצות הברית. כשלא נתקבלו ערעוריו בלע מנת יתר של תרופות ברביטורטיות בהובלתו למטוס וכעבור מספר ימים נפטר.
ג'ק, אחיו, זכה לשחרור מוקדם, בגין "התנהגות טובה", לאחר 5 שנות מאסר, שנתיים לפני תום תקופת המאסר שנגזרה עליו, באותו היום שבו התאבד אחיו.
פרשת סובלן עוררה סערה פוליטית וחברתית בישראל. אנשי מערכת המשפט ביקרו בצורה חריפה את הממשלה ואת העומד בראשה דוד בן-גוריון. האופוזיציה אף הגישה הצעת אי אמון בגין העניין שנדחתה.
קנת' רויאל
קנת' קלייבורן רויאל האב (באנגלית: Kenneth Claiborne Royall, Sr.; 24 ביולי 1894 – 25 במאי 1971) היה גנרל בצבא ארצות הברית והאחרון שכיהן כמזכיר המלחמה של ארצות הברית. משרה זו בוטלה ב-1947 ורויאל מונה כמזכיר הצבא של ארצות הברית (המשרה היורשת) מאז ועד 1949.
קורות חייו
קנת' רויאל נולד ב-24 ביולי 1894 בגולדסבורו, קרוליינה הצפונית כבנם של קלרה הווארד ג'ונס ושל ג'ורג' פנדר רויאל. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם הוא היה חבר באחוות דלתא-קאפא-אפסילון ולאחר מכן למד בבית הספר הרווארד למשפטים לפני שירותו במלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן הוא עסק בעריכת דין ונבחר לסנאט של מדינת קרוליינה הצפונית מטעם המפלגה הדמוקרטית.
ב-18 באוגוסט 1917 נשא רויאל לאישה את מרגרט פירס בסט ויחד הם הביאו לעולם שני בנים ובת.
משפט נאשמי מבצע פסטוריוס
בראשית מלחמת העולם השנייה הועלה רויאל לדרגת קולונל בצבא ארצות הברית.
בשעות הקטנות של ה-13 ביוני 1942 הצליחה הצוללת הגרמנית U-202 להנחית ארבעה סוכנים של המודיעין הגרמני בחוף אמגנסט בלונג איילנד. הם היו עמוסים בחומר נפץ ובציוד נוסף שהוטמן בחול. מפקדם, גיאורג דש, התרחק מהם ונתקל בשומר משמר החופים בשם ג'ון קאלן. לשאלתו של קאלן ענה כי הוא דייג. קאלן לא השתכנע ודש דחף לו סכום של 260 דולר כדי שישתוק והתרחק בריצה.
הסוכנים עלו על רכבת, הגיעו למנהטן ושכרו חדרים במלון.
השומר קאלן הזעיק את משמר החופים ובחיפוש הם מצאו את חומר הנפץ ומדים גרמניים. המקרה דווח לנשיא פרנקלין רוזוולט והוא הורה ל-FBI לפתוח במצוד אחרי הגרמנים.
הקבוצה השנייה נחתה בחוף פונטה ורדה ליד ג'קסונוויל בפלורידה בעזרת הצוללת U-584, ב-16 ביוני 1942. הם עלו על רכבת לסינסינטי שם עמדו להיפגש עם הקבוצה השנייה ב-4 ביולי 1942 ולתכנן את המשך הפעולות.
דש יצא לבדו לוושינגטון כדי לאתר מטרות אך במקום זאת החליט להסגיר את עצמו ל-FBI. בתחילה לא האמינו לו אבל לאחר שהציג לפניהם את תקציב המשימה בסך 84,000 דולר הם התחילו להתייחס אליו ברצינות. גם חברו ארנסט בורגר הסגיר את עצמו. תוך זמן קצר נאסרו הסוכנים בניו יורק ובפלורידה.
הנשיא רוזוולט רוזוולט חשש שבית דין אזרחי יהיה רך מידי ולכן העמיד אותם בפני בית דין צבאי סודי. צוות השופטים הורכב משבעה קצינים בכירים.
רויאל התמנה לייצג אותם בבית הדין והצטווה על ידי הנשיא רוזוולט שלא לפנות בעניינם לבתי משפט אזרחיים. בתשובה כתב רויאל לנשיא שלדעתו לא הייתה לו סמכות לכנס בית דין סודי שישפוט את לקוחותיו וביקש ממנו לשנות את הוראתו. הנשיא סירב ורויאל עתר לבית המשפט המחוזי בטענה שכינסו של בית הדין הסודי מנוגד לחוקה.
באוקטובר פרסם בית המשפט העליון פסק דין מלא באומרו "אין להתעלם מההגנות החוקתיות העומדות לזכותם של כל המואשמים בעבירה". פסק דין זה פורסם לאחר ששישה מלקוחותיו של רויאל כבר לא היו בין החיים. הם נשפטו, הורשעו ובאוגוסט 1942 הוצאו להורג, ימים ספורים לאחר שבית המשפט העליון אישר את סמכותו של הנשיא לכנס בית דין סודי. שניים מהנאשמים נשלחו למאסר. לימים אמר רויאל שהוא האמין שתפקידו כסנגור של המרגלים הנאצים היה התיק החשוב ביותר בקריירה המשפטית שלו. הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל.
חבר הקבינט
רויאל כיהן כמזכיר המלחמה האחרון של ארצות הברית מה-9 בנובמבר 1945 ועד ה-18 ביולי 1947 בממשלו של הנשיא הארי טרומן. לאחר מכן הוא כיהן במשרה שהחליפה את משרת מזכיר המלחמה והיה מזכיר הצבא הראשון של ארצות הברית.
באפריל 1949 אולץ רויאל לפרוש מתפקידו על סירובו המתמשך לשים קץ למדיניות ההפרדה הגזעית בצבא, אף על פי שחלפה אז כבר שנה לאחר שהנשיא טרומן חתם על צו נשיאותי 9981.
שנותיו האחרונות
בדצמבר 1949 היה רויאל לשותף במשרד עורכי הדין היוקרתי מניו יורק "דווייט, האריס, קוגל וקסקי", וב-1958 הוא היה לראש המשרד.
קנת' רויאל נפטר ב-25 במאי 1971 בדרהאם, קרוליינה הצפונית בגיל 76. הוא נטמן בבית הקברות ווילו דייל שבעיר הולדתו גולדסובורו. בנו, קנת' רויאל הבן, כיהן כחבר בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית בין השנים 1967 – 1972 וכחבר הסנאט של המדינה בין השנים 1973 – 1972.
מרי לין רייסקוב
מרי לין רייסקוב (באנגלית: Mary Lynn Rajskub; נולדה ב-22 ביוני 1971) היא שחקנית וקומיקאית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות גילום הדמות קלואי או'בריאן בסדרה "24" של רשת FOX.
ביוגרפיה
רייסקוב נולדה בדטרויט, מישיגן שבארצות הברית וגדלה בעיר טרנטון. הוריה הם בטי וטוני רייסקוב; יש להם שתי אחיות גדולות.
במהלך לימודיה בתיכון רייסקוב ניגנה בקלרינט בתזמורת בית הספר וגילמה את פרנץ' במחזמר גריז. אחת מההשראות הילדות שלה הייתה סדרת הטלוויזיה "בלשים בלילה".
במהלך שנות התשעים המוקדמות, היא הופיעה לעיתים קרובות בהופעות סטנד-אפ פתוחות בסן פרנסיסקו. מאוחר יותר היא עברה ללוס אנג'לס ועבדה תקופה כמלצרית בבית הקפה הארד רוק ובתור כרטיסנית בבית קולנוע.
קריירה
היא שיחקה בסדרות שונות כמו "המופע של לארי סנדרס", "Mr. Show" עם דייוויד קרוס (שאיתו היא יצאה עד לעונה השנייה), ועוד.
בשנת 2003 החלה רייסקוב לגלם בסדרת המתח "24" את דמותה של קלואי או'בריאן, סוכנת CTU (היחידה ללוחמה בטרור) מהעונה השלישית בתפקיד אורח והמשיכה לעונה הרביעית שנה לאחר מכן. החל מהעונה החמישית ב-2006 היא שימשה כשחקנית קבועה בצוות. בעונות השביעית והשמינית היא הדמות הנשית המובילה. כמו כן בעונה התשיעית (מיני סדרה) שיצאה בשנת 2014.
בשנת 2004 שיחקה בדרמת הטלוויזיה של CBS "הלטר סקלטר" על חייו של צ'ארלס מנסון.
היא שיחקה בסדרה הקומית "איך להיות ג'נטלמן" של רשת CBS, וגם הופיעה בקליפים של בק ו־Weezer. היא אף הופיעה בתפקיד קצר בסדרה הקומית "ברוקלין תשע-תשע".
בשנת 2013 שיחקה בדרמת הנעורים זוכת הפרסים "מלכי הקיץ" של הבמאי ג'ורדן ווגט-רוברטס.
בשנת 2016 כיכבה בסדרת הטלוויזיה "מאהבת בתשלום מראש" מבית רשת Starz, בדמותה של ארין רוברטס.
בשנת 2017 שיחקה לצד מריה בלו בסרט "בחיפוש אחר פליני", על פי תסריט של ננסי קארטרייט.
בשנת 2018 שיחקה בסרט הקומי "חכם בלילה", לצד קווין הארט. ב-2019 שיחקה בסדרה "עכשיו אפוקליפסה", ברשת Starz.
בשנת 2021 שיחקה בסרט "מלחמת המחר". בשנת 2022 גילמה את לוריין פואיס במיני-סדרת הדרמה של רשת הולו "עלייתה ונפילתה של אליזבת' הולמס"; אודות מייסדת תאגיד תראנוס; אליזבת הולמס, יזמית צעירה בת 19 שפיתחה טכנולוגיה חדשנית לערכות בדיקות דם.
חיים אישיים
בשנת 1995 החלה רייסקוב לצאת עם הקומיקאי דייוויד קרוס, אשר הכירו בסדרה "Mr. Show"; אמנם השניים נפרדו בסוף העונה השנייה כאשר רייסקוב עזבה את הסדרה.
היא יצאה במשך חמש שנים עם המוזיקאי, ג'ון בריאון עד שהם נפרדו ב-2002. לאחר מכן יצאה תקופה קצרה עם הקומיקאי דנקן טראסל.
ב-2012 רמזה במהלך ראיון כי היא ביסקסואלית.
עגור חן
עגור חן (שם מדעי: Grus virgo) הוא מין עוף ממשפחת העגוריים הנפוץ במרכז אסיה, מהים השחור למונגוליה ולצפון-מזרח סין. בטורקיה קיימת אוכלוסייה קטנה. האוכלוסייה במזרח אירואסיה נודדת בחורף לאפריקה, והאוכלוסייה הסינית והמונגולית נודדת גם היא בחורף, להודו. בישראל עגור חן הוא חולף נדיר.
זהו המין הקטן ביותר במשפחת העגוריים. אורכו 85–100 ס"מ ומוטת כנפיו 155–180 ס"מ. משקלו 2-3 ק"ג. לעגור זה יש ציצות אוזן לבנות, צוואר וחזה שחורים. הוא דומה במראהו לעגור אפור. קריאתו של עגור חן דומה לחצרור, והיא גבוהה יותר מזו של עגור אפור.
מין זה חי במגוון רחב של סביבות מחיה, כמו מדבריות או סוגים שונים של אדמות מרעה.
עגור חן ידוע כמין שעושה את אחת הנדידות הקשות ביותר בעןלם העופות. במהלך אוגוסט ובתחילת ספטמבר, העגורים מתקבצים ללהקות שעשויות לכלול כ-400 פרטים, ומתכוננים לצעןף הארוך אל אזורי החריפה שלהם. במהלך הנדידה, העגורים מתרוממים לגבהים של כ-4,875-7,925 מעל גובה פני הים. האוכלוסייה הסינית והמונגולית עוברת בנדידתה מעל רכס ההימלאיה בתנאים קשים ביותר. עגורי חן רבים מתים במהלך הנדידה בגלל תשישות, רעב וטריפה על ידי עיטים זהובים.
קרב אורונטס
קרב אורונטס נערך ב-15 בספטמבר 994 בין האימפריה הביזנטית ובעלת בריתה האמירות החמדאנית, בפיקודו של מיכאל בורטזס, לבין כוחות השושלת הפאטמית, בפיקודו של וזיר דמשק, הגנרל הטורקי מנגוטכין. הקרב הסתיים בניצחון פאטמי.
רקע
במהלך המאה ה-10 גבר שוב כוחה של האימפריה הביזנטית בסוריה. הערים טרסוס ואנטיוכיה, שהיו בסיסים עיקריים עבור המוסלמים למסחר והמפתח לשליטה על אגן האורונטס, נכבשו מחדש בתקופת שלטונו של קיסר ביזנטיון ניקפורוס השני. ב-969 כבש ניקפורוס השני את חלב והפך את אמירות השושלת החמדאנית, אשר הייתה הכוח הדומיננטי באזור, למדינת חסות. בימיו של יורשו, יוחנן הראשון צימיסקס, נכבשו דמשק, טבריה וקיסריה והביזנטים עמדו בפני כיבוש ירושלים, אך לאחר מותו של יוחנן הראשון בשנת 976 נסוגו בחזרה לצפון סוריה. המאבק בין הביזנטים לבין השושלת הפאטמית, אשר כבשה את מצרים ב-973 והפכה ליריבתם העיקרית, נמשכה במהלך המחצית הראשונה של שנות שלטונו של בסיליוס השני, סביב שני אזורי מפתח - אזור נמלי החוף של סוריה ולבנון ושטח מדינת החסות החמדאנית בצפון סוריה.
במסגרת מאבק זה הטיל מנגוטכין, המושל הפאטמי של דמשק, מצור על העיר אפאמיאה בין השנים 993 ל-994. הצבא הביזנטי, יחד עם בעלי בריתו החמדאנים, בפיקודו של בורטזס דוכס אנטיוכיה, קרב אל העיר במטרה להסיר את המצור.
הקרב
הצבאות נפגשו במקום בו חוצות שתי מעברות את נהר האורונטס סמוך לאפאמיאה ב-15 בספטמבר 994. מנגוטכין שלח חלק מכוחותיו לתקוף את בעלי הברית החמדאנים דרך מעברה אחת, ובמקביל רותק כוחו העיקרי של הצבא הביזנטי למקומו מול המעברה השנייה באמצעות יחידות של לוחמים טורקים ושכירי חרב. אנשיו של מנגוטכין חצו את המעברה, פרצו דרך הצבא החמדאני ואז הסתובבו ותקפו את הביזנטים מעורפם. הצבא הביזנטי נבהל והתפזר, תוך איבוד כ-5,000 מאנשיו.
תוצאות הקרב
זמן קצר לאחר הקרב השתלטו הפאטמים על מרביתה של סוריה. מנגוטכין כבש את אעזאז (أعزاز) והחל לצור על חלב.
התבוסה הובילה להתערבותו הישירה של הקיסר הביזנטי בסיליוס השני, אשר הגיב במערכה מהירה בשנה שלאחר מכן, ובהדחתו של בורטזס והחלפתו בדמיאן דאלאסנוס. בסיליוס וצבאו חצו את אסיה הקטנה בתוך שישה-עשר יום והגיעו לחלב באפריל 995, בעוד הפאטמים נסוגים ממנה ללא קרב. העימותים בין הצדדים נמשכו עד לחתימת הסכם הפסקת אש, אשר נמשכה ללא אירועים מיוחדים, משנת 1001 ועד 1016.
ואלרי בוז'ינוב
קריירת מועדונים
בוז'ינוב נולד בעיירה בבולגריה גורנה אוריחוביסטה. בוז'ינוב עבר למלטה בגיל 12 עם אמו, פפה, שחקנית כדורסל בעברה ועם אביו החורג סשו אנג'לוב, ששיחק בעבור בולגריה בשנות התשעים.
בוז'ינוב תפס את עניינו של מנהל הספורט של הקבוצה לצ'ה, בזמן ששיחק בעבור קבוצה מקומית. הוא חתם בלצ'ה תמורת 30 מיליון לירות איטלקיות, שזה בסביבות ה15,000€.
בתור צעיר מבטיח, בוז'ינוב התיישב בלצ'ה והמשיך את לימודיו בזמן ששיחק בעבור קבוצות הנוער של לצ'ה. הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה באיטליה עם הקבוצה לצ'ה הייתה ב-2 בינואר 2002 בגיל העדין של 15 שנים 11 חודשים, ובכך נהפך לשחקן הזר הצעיר ביותר שהופיע בליגה הראשונה באיטליה. הגול הראשון שלו בסרייה א' הגיע רק שנתיים לאחר מכן, ב-6 בינואר 2004 בהפסד הביתי 1–2 לבולוניה, ושוב בכך הפך נהפך לשחקן הזר הצעיר ביותר שמבקיע. בוז'ינוב הראה חלק מהפוטנציאל שלו להיות שחקן אדיר תחת המאמן זדנק זמן, ועם הקבוצה הבקיע 16 שערים.
במהרה בוז'ינוב נקטף על ידי פיורנטינה בינואר 2005, בהעברה ששוויה 13€ מיליון. הוא היה רק בן 18 כשעבר לסגולים. בינואר 2006, הופצו שמועות שבוז'ינוב יצטרף לקבוצת הפאר אינטר מילאנו בעסקת השאלה שתכלול גם מעברו של פרנצ'סקו טולדו בכיוון ההפוך. למרות זאת, הוא נשאר בפירנצה ונכלל מחדש בסגל פיורנטינה לאחר תקופה של ניכור. הוא התיידד עם לוקה טוני במשך עונת 06–2005, שהיה המבקיע המוביל בליגה באותה עונה.
ביולי 2006 הוא הועבר בהשאלה לקבוצה הגדולה יובנטוס בתמורה לאדריאן מוטו. בוז'ינוב אמר שהוא יהיה שמח להישאר עם יובנטוס ושאכן יש להם את הברירה הזו. מנהל הספורט של פיורנטינה הצהיר כי ברשות יובנטוס להלשים את החתמת החלוץ תמורת £4 מיליון "יש סעיף כתוב עם יובנטוס שמאפשר להם לשמור עליו על ידי תשלום של 4 מיליון פאונד".
ב-3 באוגוסט, בתקשורת דווח כי בוז'ינוב השלים את מעבר למנצ'סטר סיטי, לאחר שחתם על חוזה שאורכו 4 שנים בתמורה לתשלום שלא פורסם, שמעריכים שהוא 5.75£ מיליון. בוז'ינוב הושבת לחמישה חודשים אחרי שסבל מפציעה בברך במשחק נגד מנצ'סטר יונייטד באוגוסט. ביולי 2009 הושאל בוז'ינוב לשנה אחת לפארמה ולאחר שנה, ביולי 2010 הושלמה העברתו למועדון האיטלקי. ביולי 2011 הועבר למועדון הפורטוגזי ספורטינג ליסבון בחוזה ל-5 שנים תמורת 2.6 מיליון אירו. בינואר 2012 הוכרז על ידי ספורטינג כ"אישיות בלתי רצויה" לאחר שמנע מבועט הפנדלים הקבוע של המועדון לבעוט בעיטת 11 בדקה ה-92, בעט אותה בעצמו והחטיא. כתוצאה מצעד זה הוא הושאל למועדון האיטלקי לצ'ה, בו החל את הקריירה הבינלאומית שלו. ב-31 באוגוסט 2012 הוא הושאל לשנה להלאס ורונה האיטלקית. ב-17 בינואר 2013 הושאל לקבוצה ויצ'נצה מהליגה השלישית באיטליה. בינואר 2014 הודיע כי חתם בקבוצה הבולגרית לבנסקי סופיה.
ב-14 ביוני 2015 חתם לשנתיים בפרטיזן בלגרד הסרבית.
קריירה בינלאומית
בזמנו עם לצ'ה, בוז'ינוב שיחק ברמות הנוער השונות בעבור נבחרתו. במשחק הבכורה שלו בנבחרת הצעירה, עד גיל 21, הוא הבקיע שער מספרת מרשים נגד יוון.
מרגריט לונג
מרגריט לונג (בצרפתית: Marguerite Long מבטאים "מרגריט לון" ; 13 בנובמבר 1874 – 13 בפברואר 1966) הייתה פסנתרנית צרפתייה.
קורות חייה
מרגריט מארי-שרלוט לונג נולדה בנים כבתם של פיייר לונג (לון) ואנה לבית טרון. אחותה הבכורה, קלר, התמנתה בגיל 17 למורה לפסנתר בקונסרבטואר של נים. מרגריט לונג למדה אצל אנרי פיסו בקונסרבטואר של פריז, שם זכתה בפרס ראשון בשנת 1891, וכן, באופן פרטי, אצל אנטואן מרמונטל. מרגריט לונג הייתה הראשונה לבצע את "קברו של קופרן" מאת ראוול ואת הקונצ'רטו לפסנתר ב-סול מז'ור שלו. משנת 1906 עד 1940 לימדה בקונסרבטואר של פריז ועם תלמידיה נמנו ז'אק פוורי, וילם איבס וסמסון פרנסואה. איבס, פסנתרן הולנדי בעל שם בינלאומי, מלמד כיום תאוריה של הפסנתר באוניברסיטת סנט ג'ונס במינסוטה, ארצות הברית.
בשנת 1943 ייסדה יחד עם הכנר ז'אק טיבו תחרות בינלאומית לכנרים ופסנתרנים, הנקראת על שם שניהם.
עם תלמידיה נמנו:סמסון פרנסואה, סטראק, לוסט דקאב, אני ד'ארקו, פיה סבסטיאני, ברונו לאונרדו גלבר (חלבר), הרי דטינר, ונציסלב יאנקוף, קלוד קאהן, אליאן רישפן, איבון לפביר, ז'אק פברייה, ניקול אנריו, עדה צ'קי, כריסטיאן ורז'ה וכו'.
מסורת
מסורת היא מערכת תרבותית של מנהגים, טקסים, דעות ואמונות, ערכים וכללי התנהגות, הנמסרים מדור לדור (גם בעל פה) בקבוצה או בחברה. לרוב המסורת מהווה למעשה את הבסיס להגדרה של הקבוצה, הן כלפי חוץ והן כלפי פנים.
מוטיבציה לקיום מסורת
תכלית יישום מסורת – שימור תפישה ערכית של קבוצה מובחנת עם ערכים התנהלותיים משותפים שמתבטאים בקיום המסורת.
מוטיבציה לייזום, שימור, יישום פעולות מסורתיות יכולה לנבוע מהרצון לקדם אחד או יותר מהמטרות הבאות:
פעולות יישום מסורת- טקסים המסמלים אידיאות מופשטות באמצעות פעולות פרקטיות, מעניקות למי שמיישם אותן, תחושת הנאה פנימית של ספיחת ערך. תחושת הערך החיובית נובעת מהיות פעולות מסורתיות מטפלות באידיאות מופשטות של קשרים מיתיים:
לעיתים קרובות פרטים המקיימים מסורות חשים אי-נוחות לנוכח בירור הסיבה לקיום המסורת, וזאת בשל כך שהם חשים שהם מבצעים פעולה קולקטיבית נעלה, ולא יכולים לגייס את הרציונל והניסוח להצדקה. עצם השאלה עלולה להעמידם באי נוחות מתגוננת מפני פגיעה בערך שאינם יכולים להגן על הסמלתו. במקרים כאלה, הרציונל הוא הסתמכות על הנורמטיביות, הנוהג הקיים, לא על הרציונל.
בהיעדר ממד ההאצלה של סימול אידיאה מופשטת, מסורת תצטמצם להיותה רוטינה, שכן אבד ממד מיתי נעלה והפעולה ירדה לממד פרקטי נמוך- כפעולת צחצוח שיניים.
על פי רוב, מקיימי מסורת, שאינם רואים את עצמם כדתיים, בהשאלם, האם הם מעדיפים שאחרים יצטרפו ליישום המסורת ושימורה יכולים לנוע בן 'כן' לבין 'חסרי העדפה.
עם זאת, סביר להניח שרוב מקיימי המסורת, היו מעדיפים שאחרים יצטרפו לשימורה, שכן, אם יהיו מעטים שישמרו את המסורת, אלה שישמרו אותה לא נתפשים כ'ערכיים' למשמרים, או שיוותר משמר בודד, יש להניח שאף הוא יחדל לשמר את המסורת, והרי עיקרה הוא המשך קיומה.
מסורתיות ביהדות
המסורת היהודית היא מכלול המנהגים, הטקסים, הדעות והאמונות, התורה שבעל-פה, החוקים, הערכים וכללי ההתנהגות שנמסרו מדור לדור בקהילות יהודיות.
מסורת בנצרות
בכנסיות הקתולית, האורתודוקסית ואחרות מסורת הכנסייה מעניקה לה סמכות הוראה והיא מקור התגלותי כמעט שווה-ערך לכתבי הקודש עצמם. הפרוטסטנטים דוחים זאת ומקבלים אותם לבדם כמקור סמכות (Sola Scriptura).
סרה
סרה (בערבית: صرّة ובתעתיק מדויק: צַרַּּה) הוא כפר פלסטיני השוכן ממערב לשכם ושייך לנפת שכם ברשות הפלסטינית. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 3,109 תושבים בשנת 2016.
היסטוריה
לפי עדויות ארכאולוגיות מ"חורבת כפרור" (ח'רבת כפרור), שממוקמת מדרום לכפר, באזור הסמוך לסרה היה יישוב החל מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל. במקום נמצאו חרסים מהתקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל. החוקר צרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר במאי 1863, ומצא כי הוא מכיל כ-500 תושבים.
במפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 277 מוסלמים, ובמפקד 1931 היא גדלה ל-382 מוסלמים אשר שכנו ב-103 בתים.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 540 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 5,928 דונם.
בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות של 1949, עברה סרה משליטה בריטית לירדנית.
לאחר 1967
בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, עברה סרה משליטה ירדנית לישראלית.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 נסלל על אדמות הכפר, מדרום, "כביש עוקף שכם דרום", כדי להסיט את תוואי כביש 60, כך שיעקוף את שכם ממערב עם תחילת האינתיפאדה השנייה הוגבלה הגישה אל חלקו הצפוני של כביש 60. תנועת פלסטינים נאסרה בקטע שבין צומת חווארה, הסמוך להתנחלות יצהר, ועד ההתנחלות קדומים וצומת ג'ית. הגבלות התנועה בכביש הוסרו ב-2007, אך מדי פעם נחסמת התנועה בכביש לתושבי הכפר.
בשנת 2002, הקים פעיל הימין משה זר את מאחז חוות גלעד. חלק קטן משטח המאחז בנוי על חלקת קרקע שרכש. על פי רישומי המדינה, כל יתר הקרקעות עליהן בנויים רובם של מבני המאחז, הן מקרקעין לא מוסדרים, ויש כלפיהם תביעות בעלות של תושבי סרה והכפרים הסמוכים.
אדוארדו מאטה
אדוארדו מאטה (בספרדית: Eduardo Mata 5 בספטמבר 1942 – 4 בינואר 1995) היה מנצח ומלחין מקסיקני נודע. היה חבר בקולגיום הלאומי של מקסיקו.
קורות חייו
מאטה נולד במקסיקו סיטי. הוא למד נגינה בגיטרה קלאסית באופן פרטי במשך שלוש שנים לפני שנרשם לקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה. משנת 1960 עד 1963 למד קומפוזיציה אצל קרלוס צ'אבס. בשנת 1964 קיבל את מלגת קוסביצקי ללימודים בטנגלווד. שם למד ניצוח אצל מקס רודולף ואריך ליינסדורף וקומפוזיציה אצל גונתר שולר.
הוא חיבר יצירות אחדות בשנות ה-50 וה-60, ביניהן שלוש סימפוניות, מוזיקה קאמרית, סונאטות ומוזיקה לבלט. הסימפוניה השלישית שלו וחלק מיצירותיו הקאמריות הוקלטו.
בשנת 1965 התמנה לראש מחלקת המוזיקה באוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו (UNAM) ולמנצח תזמורת גואדאלאחרה. כמו כן ניצח על תזמורת האוניברסיטה, שהייתה בהמשך לתזמורת UNAM הסימפונית. בשנת 1972 עזב את מקסיקו לקבל את משרת המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של פיניקס. בשנה שלאחריה התמנה למנהל המוזיקלי של תזמורת פניקס, משרה שבה החזיק בעונת 78–1977.
משנת 1977 עד 1993 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של דאלאס ומנצח אורח של כמה תזמורות מפורסמות בארצות הברית, אירופה ואמריקה הלטינית. הוא הקליט יותר מחמישים אלבומים, רובם עם תזמורת UNAM, תזמורת דאלאס, והתזמורת הסימפונית של לונדון.
יחסי סן מרינו–קפריסין
היסטוריה
המגעים הראשונים שבין סן מרינו לבין קפריסין היו בשנות השמונים של המאה העשרים והיחסים הדיפלומטיים הין שתי המדינות כוננו ב-29 בנובמבר 1985 בהסכם שנחתם בסן מרינו העיר, סן מרינו. ב-10 בנובמבר 2005 נחתם תזכיר התייעצויות בין משרד החוץ הקפריסאי ולבין מזכירות משרד החוץ של הרפובליקה של סן מרינו בניקוסיה, קפריסין.
ב-13 בספטמבר 2006 נחתם בין שתי הרפובליקות הסכם בנוגע לעידוד השקעות במדינה השנייה ועיגונן על ידי הממשלות. ב-27 באפריל 2007 נחתמה אמנה למניעת כפל מס בין הרפובליקה של קפריסין לבין הרפובליקה של סן מרינו. ב-28 ביולי 2011 נחתמה אמנה לעידוד תיירות למדינה השנייה מצד שתי המדינות.
דוד שרקוביאק
דוד שרקוביאק (בפולנית: Dawid Sierakowiak; נולד ב-25 ביולי 1924 בלודז', נפטר ב-8 באוגוסט 1943 בלודז') היה יהודי פולני, אסיר בגטו לודז', מחבר יומן שכתב בגטו, ואשר התגלה ופורסם לאחר המלחמה.
ביוגרפיה
נולד למיכאל שרקוביאק (נולד ב-14 בספטמבר 1892, מת מרעב בגטו ב-6 במרץ 1943) ולשרה (סורי) איידלי (נולדה ב-13 באוקטובר 1884, נרצחה במחנה ההשמדה חלמנו באחת מהאקציות של הגטו). הייתה לו אחות בשם נטליה (נדיה) שנולדה ב-12 ביולי 1927 ונרצחה בתאי הגזים באושוויץ-בירקנאו במסגרת חיסול הגטו ושליחת הנותרים שם להשמדה.
לפני המלחמה, הוא חי עם הוריו ברחוב סנוצקה 22 (פולנית: Ulica Sanocka 22), במה שנקרא "שיכון הביטוח הלאומי" (Osiedle ZUS) בדרום העיר לודז'. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר היסודי קיבל מלגה כדי להמשיך את לימודיו בתיכון השני עבור התאחדות בנים של הגימנסיה היהודית בלודז' ברחוב Magistracka (כיום רחוב קמינסקייגו 21). היה תלמידו של המורה וההיסטוריון הידוע של המלחמה פיליפ פרידמן. הוא לא סיים את לימודיו בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה. שרקוביאק השתייך לארגון היהודי "השומר הצעיר".
לאחר הקמת הגטו היהודי בלודז' (8 בפברואר 1940) גורש לשם שרקוביאק, יחד עם הוריו ואחותו. הם גרו ברחוב Spacerowa 5/7. לאחר גירוש אמו להשמדה במחנה חלמנו ומות אביו ב-6 במרץ, עברו הוא ואחותו ב-16 ביולי לרחוב וולסקה (Wawelska) 20, שם התגוררו עם דודתם אסתר ובנותיה נחא וחנה. דוד נפטר פחות מחודש לאחר המעבר, ב־8 באוגוסט, ואילו אסתר נפטרה ב־16 בדצמבר 1943.
בגטו למד בתחילה בבית ספר תיכון מאורגן במרישין, אזור כפרי בתוך הגטו. במקביל לעבודתו כמורה, הוא השתייך לארגון סודי של הקומוניזם של הנוער והמשיך בפעילותו בשומר הצעיר. שרקוביאק נאלץ להפסיק את לימודיו בשל השעיית ההשכלה היהודית בגטו כתוצאה מגירושם של למעלה מ-20,000 יהודים ממערב אירופה וצ'כיה אל הגטו במחצית השנייה של אוקטובר 1941. ב-24 באוקטובר, עם כמה מחברי הכיתה, הוא החל לעבוד ברחוב Szopena 4, בקומה השלישית של הבניין. זה היה כנראה גם כאן - באמצע יוני 1942 - התמונה היחידה שלו ידועה בקרב קבוצת הנערים המועסקים במחלקה זו.
ב-29 ביוני 1942 הועבר לעבודה עם סניף מחלקת האוכפים ברחוב Łagiewnicka 42 (סניף "Leder ו Sattler", בקומה הראשונה של הבניין). בחודש אוגוסט של אותה השנה הוא נשלח כעובד המשרד (Brüoangesteller) במחלקה "Arbeitseinsatz" סגל (אישי-ה"אבטיילונג") ברחוב לוטמיירסקה (Lutmierska) 11, שם עבד עד מותו.
בזמן מאסרו בגטו המשיך בכתיבת יומנו, שהחל לכתב לפני המלחמה, ובו כתב עד 15 באפריל 1943. הוא מת מרעב ב-8 באוגוסט 1943 ונקבר בבית הקברות היהודי החדש בלודז'. (שורה 'L, קבר מס' 25).
היומן שכתב
בשנת 1960, שתי המחברות הופיעו בצורת הספר "Dziennik Dawida Sierakowiak", שפורסם על ידי הוצאת Iskry. אדולף רודניצקי סיפק להם את דברי המבוא ולוציאן דוברושיצקי הוסיף שוב את ההערות.
ב-1966 נמצאו שלוש מחברות אחרות. במרץ 2015 הוצאה לאור המהדורה הפולנית הראשונה של יומן "דוד שרקוביאק" על ידי הוצאת "מרגינסי" בוורשה.
Candida
Candida (בתעתיק לעברית: קנדידה) היא סוג של שמר (פטרייה) דיפלואידי. הקנדידה היא הגורם הנפוץ ביותר בעולם לזיהומים ממקור פטרייתי אם כי מינים רבים אינם גורמים נזק לאדם. Candida albicans היא המין הנפוץ ביותר וגורמת לזיהומים מזדמנים בבני אדם, לרוב בחלל הפה ובנרתיק וגם בחיות. במצב פתוגני כפטרת, היא התגלתה כגורם חשוב בתחלואה ואף מוות במחלות כשל חיסוני, כגון איידס וסרטן.
מינים מסוימים יכולים לפגום ביינות.
מינים
בין המינים השכיחים בסוג Candida ניתן למנות את הבאים:
ברפואה אלטרנטיבית
הזיהומים מהפטרייה אינם נפוצים, אף על פי שהפטריה עצמה נפוצה יחסית: אפשר למצוא תאי קנדידה אצל כ־90% מהאנשים. אולם בחוגי הרפואה האלטרנטיבית התפתחה טענה ש"רגישות יתר לקנדידה" עלולה לגרום לתופעות רבות, כגון: תשישות, שלשול, השמנה ועוד ונטען שכ־30% מהאוכלוסייה סובלת מהבעיה. למרות הטענות הללו לא נמצא כל קשר בין אותם סימפטומים לפטריית הקנדידה והיא נחשבת לטענה פסאודו־מדעית.
שאול זייד
שאול זייד (20 באוקטובר 1927 - 6 בנובמבר 1995) היה מראשוני המודדים בארץ ישראל ובין קובעי גבול ישראל-סוריה וגבול ישראל-ירדן, לאחר הקמת המדינה.
ביוגרפיה
זייד נולד בחיפה בשנת 1927. אביו יעקב, דור חמישי בארץ ישראל, היה סוחר ומוותיקי צפת ובן למשפחה בעלת שורשים ענפים בארץ ישראל. סבו שאול זייד, מצד אביו היה מוכתר העדה היהודית ביישובים היהודיים באצבע הגליל. אמו רבקה, דור שלישי בארץ, שאביה אליהו מזרחי נמנה עם שורות השומר בעת התקופה העות'מאנית בארץ ישראל.
בנעוריו, בעת שהיה תלמיד בית הספר אליאנס, היה שאול זייד פעיל בתנועת הנוער העובד ובחג"ם (חינוך גופני מורחב), המקבילה דאז לגדנ"ע.
פעילות במסגרת ההגנה
עוד בהיותו נער, הצטרף לארגון ה"ימיה" של תנועת הפועל, הוכשר בהפעלת נשק ועבר אימוני הכנה לפעולות ביטחון והגנה. לימים, החל לעבוד בבוקר בבנק אנגלו-פלשתינה ובערב פעל במסגרת ההגנה. בתקופה שלפני קום המדינה, השתייך ליחידת הסיור והמודיעין בחיפה. בהמשך הוקמה בתוך יחידה זו קבוצת מסתערבים, אשר זייד נמנה עם אנשיה.
לאחר קום המדינה
במהלך שירותו הצבאי הוסמך במסגרת קורס קצינים ושירת בגדוד איכון של חיל התותחנים, כמודד. זייד נפצע במלחמת ששת הימים וחזר לשירות. לאחר פציעתו במסגרת פעילותו בגדוד האיכון בצפון, עבר לשרת בפיקוד העורף, כאן שירת במילואים והשתחרר בדרגת סא"ל.
זייד היה גם שותף בשילוב הדרוזים בצה"ל לאחר קרבות רמת-יוחנן, הודות להיכרות המתמשכת שלו, של אביו ושל סבו, עם הדרוזים, כמו גם עם מנהיגים ערביים בארץ.
קביעת הגבולות עם סוריה ועם ירדן
בשנות ה-50 שימש שאול זייד כנציג מחלקת המדידות בוועדות שביתות הנשק עם סוריה ועם ירדן, ועסק במדידות ובקביעת הגבולות מול שתי המדינות. במסגרת ועדת שביתת הנשק עם סוריה, היה שותף למפגשים שהתקיימו במלון "שולמית" בראש פינה.
כנציג מחלקת המדידות היה זייד עצמאי בעבודתו מול חברי הוועדה. ציון שתרוג, חבר בוועדת שביתת הנשק עם לבנון בשנות ה-60 העיד כי זייד היה הכתובת אליה פנו חברי הוועדה בכל נושא מקצועי הקשור למדידת הגבול. מנהל מחלקת המדידות דאז, יוסף אלסטר, נתן לאנשיו, חברי ועדות שביתת הנשק, יד חופשית בנושא זה.
לפי עדויות האנשים שעבדו עם זייד באותן שנים, הוא התגלה בעבודתו כאדם אמיץ מאוד. איתן הבר, שהיה באותן שנים הכתב הצבאי של עיתון במחנה, זוכר את שאול כ"אדם פטליסט ואמיץ". באחת מתוכניות הטלוויזיה שלאחר רצח ראש הממשלה יצחק רבין, סיפר הבר על המפגש הראשון של רבין עם שאול זייד: "בתקרית עם הסורים, אחת מני רבות, נחשפנו לירי מסיבי לאורך כל אצבע הגליל. אותו היום זכה לכינוי "יום אלף הפגזים". כל צמרת הפיקוד של צה"ל שכבה מול הגבול הסורי והתחפרה עם הציפורניים באדמה. ואז שאל רבין: 'מי המשוגע הזה שרץ תחת אש?' ומישהו אמר לו: "זה שאול זייד". הבר: "אותה תמונה של דבקות במטרה, שבה שאול זייד רץ כאילו שום דבר לא יכול לקרות לו, הייתה נקודת ציון במערכת הקשרים בינינו. אילו יכול היה לאסוף את הקליעים ורסיסי הפגזים שנורו אליו מגבול ירדן וסוריה, יכול היה לבנות אנדרטה לעצמו. שאול זייד היה האיש שסימן את גבולות ישראל, פעמים רבות תחת אש תופת. הוא הלך אל תוך האש – והצפון עצר את נשימתו". לימים, כאשר שימש כשר הביטחון במחצית שנות ה-80, כתב רבין תעודת הערכה לזייד: "עבודתך בסימון גבולות המדינה בצפון, שלא פעם נעשתה תחת אש האויב, אשר ניסה לסכלה בכל מחיר, זכתה להערכת כולנו...".
בשנת 1987, כתב ראש המועצה המקומית ראש פינה צבי רסקי, מכתב לשאול זייד המסכם את תרומתו באותם ימים:
זייד שימש נציג מחלקת המדידות בוועדת שביתת הנשק עם ירדן.
פעילות אזרחית
הוא היה מראשוני העובדים במחוז חיפה ושימש כסגנו של מנהל המחוז. בסוף שנות ה-50 מונה למודד מחוזי בגליל במשך מספר שנים. בראשית שנות ה-60 פרש שאול זייד ממחלקת המדידות ופתח משרד עצמאי.
במקביל לעבודתו, הן במחלקת המדידות, והן לאחר מכן, בהיותו עצמאי, עסק שאול זייד גם בפעילות התנדבותית, בארגון בני ברית ובארגונים נוספים. בשנות ה-50 עסק בפעילות קליטת העולים שהשתכנו במחנות העולים שער העלייה וטירת כרמל. שאול היה מועמד לעיטור "יקיר העיר חיפה", ולא זכה לכך בשל פטירתו בנובמבר 1995.
רעייתו יונה (רוסיה, 1929-2009), לה נישא בשנת 1950, התמידה כל השנים בפעילות התנדבותית, בין היתר בעבודה במעברות, בהדרכה במועדוני נוער ובמתן סיוע בחבלי הקליטה הראשונים של העולים בארץ. בשנות השמונים הצטרפה להנהלת "גג לחייל המשוחרר", ארגון המסייע לחיילים משוחררים, הזקוקים לקורת גג ותמיכה בתקופת הלימודים בחיפה ובסביבתה - בתפקיד זה התמידה במשך 18 שנים ברציפות. בנוסף, יונה עסקה בפעילות ענפה בארגונים ההתנדבותיים ויצו ובני ברית. על פעילותה ההתנדבותית ועזרתה לאורך שנות חייה הוענק לה עיטור "יקירת העיר חיפה" לשנת תשס"ד.
הנצחתו
על שמו של שאול זייד, נקראו "גן שאול זייד" בשכונת רמת אלמוגי בחיפה ו"מצפור זייד", כחלק מ"דרך נוף חיפה" - מסלול נסיעה תיירותי שאורכו 60 קילומטרים והוא מחבר בין 21 מצפורים על רכס הכרמל ובנקודות שונות בעיר. מצפור זייד נמצא בשדרות אבא חושי, סמוך לבית מס' 50. מרפסת התצפית בולטת וממנה יורדות מדרגות לגן ציבורי עם ספסלים למנוחה ומתקני שעשועים.
רפואה מותאמת אישית
רפואה מותאמת אישית (באנגלית: Personalized medicine) היא מגמה מתפתחת בעולם הרפואה. מגמה חדשה זו דוגלת בהתאמה אישית של טיפולים רפואיים על פני הגישה הקונבנציונלית של "מידה אחת המתאימה לכולם". גישה זו פועלת למניעת מחלות ולטיפול ממוקד במחלות קיימות בהתבסס על ההתקדמות הטכנולוגית המאפשרת ריצוף של הגנום האנושי יחד עם ירידה מתמשכת בעלויות הפענוח של הגנום, במקביל להתפתחות יכולות מחשוב מתקדמות המאפשרות ניתוח נתונים מסוגים שונים ובכמויות גדולות מאוד (ביג דאטה). יכולות מחשוב אלו תורמות ליצירת כלים טכנולוגיים המאפשרים להפיק תועלת משמעותית מהמידע הרפואי הקיים במערכת הבריאות ולרתום אותו לטובת מחקר רפואי. ניתוח נתוני עתק, לרבות נתונים קליניים, גנטיים והתנהגותיים, מאפשר את ההתאמה של הטיפול הרפואי היעיל ביותר בעבור הפרט, מה שמביא לשיפור משמעותי של סיכויי הצלחת הטיפול ושיעורי ההישרדות, וכן לצמצום מספר הטיפולים שאינם חיוניים.
"מעבדה על שבב" היא אחת מהחלופות לניסויים בבעלי חיים. היכולת להפוך בהנדסה גנטית תאי סומטיים (לרוב מהעור) לתאי גזע ומשם לגדלם להיות תאים אחרים, מאפשרת ליצור מודלי מחלה על "מעבדה על שבב", ישירות מתרומה מאנשים שצריך לבחון את המחלה שלהם עצמם, וכן לבחון אפשרויות לריפוי.
הקדמה
עולם הרפואה מזה שנים רבות, מתעד בבסיס מידע עצום את הבדיקות והטיפולים לאוכלוסיות רבות. טיפולים שחלקם הם תוצר של התארכות אורך החיים והמחלות המודרניות. כמו כן, הגלובליזציה מאפשרת שיתוף של המידע כתשתית למחקר ופריצת דרך באופן אספקת השירותים הרפואיים לחולים. בסיס מידע זה יכול להיות גורם משמעותי בבינה מלאכותית וסיוע לרופאים באיתור מחלות נדירות והתאמת טיפולים למחלה בהתבסס על פרמטרים רבים וניסיון גלובלי במדינות רבות. כמו כן, יכולות הטכנולוגיה והעיבוד מאפשרים לנו לזהות מנגנונים בגוף האדם ומיפוי גנומי שהוא בסיס למחקרים ופיתוחים של תרופות וטיפולים אישיים. עולם הבריאות עומד בפני מהפכה היסטורית והמערכת הרפואית העולמית זקוקה כיום לשינוי רדיקלי. שינוי שייתן מענה לאוכלוסיית העולם הגדלה והמתבגרת, מענה להיקפי הביקוש בשירותי רפואה והמענה לגידול בתחלואה ובמחלות נדירות, שכיחות או במחלות כרוניות וגישה לרפואה איכותית לכל דכפין. שינויים מהותיים אלו וקצב הגילויים המדעיים והטכנולוגיים, מסמנים את תחילתו של עידן חדש ברפואה - 'רפואה מותאמת אישית'. מערכות הבריאות בעולם נדרשות לשינויים ופעולות, על מנת להבטיח את מתן התרופה הנכונה לחולה הנכון בזמן הנכון.
רפואה מותאמת אישית יכולה להביא לא רק לשיפור בריאותי, אלא גם עשויה לחסוך עלויות כבדות למערכת הבריאות ולשפר את איכות חייהם של חולים רבים.
מאיר ברנד, מנכ"ל גוגל ישראל ומנהל אזורי אפריקה ויוון, התייחס לנושא השפעת טכנולוגית עיבוד המידע על הרפואה בכנס "גו מובייל" שנערך בשנת 2012: "בעוד 10 שנים הטכנולוגיה תהיה חלק פיזי מהגוף שלנו והיא תרחיב את היכולות שלנו - נוכל לטפל בבעיות רפואיות עוד לפני שהן מתגלות, בצורה מניעתית ועוד כדומה. אנחנו הולכים לעולם שבו עיבוד המידע, עם הזמינות והיכולת שלו, מביאה אותנו לפריצות דרך בכל מיני תחומים".
התפתחות
הרפואה הקונבנציונלית, קובעת ישימות של תרופה כמתאימה לטיפול בכאב או מחלה בהתבסס על ניסויים קליניים שמוכיחים הן את הבטיחות בשימוש בה והן את האפקטיביות על קבוצת מבחן. בפועל, הרופאים בוחנים את ההתאמה על המטופל בהתייחס למקרה נתון. במידה ונמצא שחולה לא מגיב לתרופה מסוימת, אז הוא מועבר לתרופה מסוג אחר, ככל שקיימת. הרפואה בעיקרה, מטפלת בתופעות ובמחלות מתוך מגמה למנוע התפתחות או לריפוי המחלה. בשנים האחרונות, וכחלק מההתפתחות הטכנולוגיות, קיימת התאמה של תרופות לתת קבוצות חולים – זוהי הרפואה המרובדת (Starfield medicine).
הרפואה המרובדת מבוססת על זיהוי תת-קבוצות של חולים עם מנגנוני מחלה מובהקים, או תגובות ספציפיות לטיפולים. הרפואה המרובדת מאפשרת לנו לזהות ולפתח טיפולים היעילים לקבוצות מסוימות של חולים. בסופו של דבר, רפואה מרובדת תבטיח כי המטופל הנכון יקבל את הטיפול הנכון בזמן הנכון.
הכרה בחיוניות הצורך בהבנת המנגנונים העומדים בבסיס המחלה היא הגורם שמאפשר מענה מהיר וטוב יותר למטופלים. ככל שההבנה של החריגות המבניות, התפקודיות והכימיות המתרחשות בתאים וברקמות מתרחבת ומעמיקה כתוצאה מהשיפורים והיכולות הטכנולוגיות, אנו מתקדמים למיפוי רחב יותר של תתי קבוצות הן של מחלות והן של מטופלים ומתקדמים לעבר רפואה מותאמת אישית. מתברר כי מחלות הן למעשה תת-קבוצות של מומים שונים ולכן, הבנתם, מאפשרת לנו מענה מהיר וטוב יותר ובמקרים מסוימים, גם רפואה מונעת. גישת הרפואה המרובדת מסייעת בפיתוח הבנה עמוקה יותר של תת-קבוצות אלה, שיכולה להביא לזיהוי יעדים חדשים ואסטרטגיות טיפול בדרך לרפואה המותאמת אישית.
רפואה מונעת מבוססת בינה מלאכותית וטיפול מותאם אישית מבוסס מידע קליני וגנומי
בפעם הראשונה בהיסטוריה, מערכת רפואית יכולה לחקור את מטופליה באופן סטטיסטי ולאורך זמן, וכן לספק תובנות ממאגרי נתונים גדולים, כדי לחזות טוב יותר מחלות ומומים. רפואה מונעת מקבלת מקום מרכזי באקו סיסטם הביו-רפואי בישראל, כאשר חברות הזנק ויוזמות שנולדות בארגוני הבריאות מפתחות פתרונות דיגיטליים שיסייעו ויגנו על בני אדם ממחלות כרוניות כבר עם לידתם. זאת בנוסף לגילויים האפשריים בבדיקת מי שפיר ותג גנטי המאפשרים זיהוי מחלות בקרב עוברים. כבר היום, בסיס המידע מאפשר לקופות החולים להתאים טיפול תרופתי אישי טוב יותר לחולים הסובלים מיתר לחץ דם או לתת המלצות רפואיות לבדיקות ומעקב על בסיס הנתונים הקיימים על החולים במערכת הבריאות. קופות החולים משולבות בתהליכי פיתוח כלים ללקוחותיה בהתבסס על עיבוד מידע כגון: קופת חולים כללית מפתחת כלים לניטור מחלות ולניבוי סיכון למחלה הלוקמיה, קופת חולים מכבי מציגה מערכת בינה מלאכותית המסוגלת לספק הסתברות לנוכחות סרטן המעי הגס בעזרת בדיקת דם פשוטה. לצידם, חברות הנזק עוסקות בפיתוח טיפולים ע"ב גנטיקה באמצעות מינוף בינה מלאכותית לזיהוי דפוסים פיזיולוגיים החושפים שינויים גנטיים שגורמים למחלות. לצידם, קיימים מחקרים רפואיים לזיהוי פגמים גנטיים ופיתוח האפשרות לבצע תיקון ממוקד.
פריצות דרך רפואיות המבוססות על ביג דאטה (BIG DATA) ובינה מלאכותית
הנתונים שנצברו ברשומה רפואית של המטופלים מהווים בסיס למערכות תומכות החלטה ומערכות מסייעות לרופא. מערכות אלו מספקות תובנות רפואיות והמלצות לטיפול מתאים בהתבסס הן על ניסיון רב ותובנות של מיליארדי רשומות שנותחו באלגוריתם בינה מלאכותית. אחת המערכות הראשונות שכבר היום נמצאים בשירות הרפואה בתחום מידע זה היא ווטסון תוצרת חברת IBM. שימושי מערכת ווטסון בתחום הרפואה:
מיפוי הגנום ופיתוח תרופות
האפיון המולקולרי, בעידן הנוכחי, מאפשר מיפוי מדויק של כל השינויים הגנומיים ב-DNA של החולה ומביאות לידי התאמת טיפול אישי לכל חולה וחולה בהתאמה. יתירה מזאת, הרפואה מאפשרת לבצע בדיקות כאשר עדיין המחלה לא התפרצה ולזהות אותה מבעוד מועד. ביואינפורמטיקה, הוא תחום מדעי המשלב עקרונות ביולוגיה, רפואה, מתמטיקה ומדעי המחשב. תחום מדעי זה משמש להעמקת בסיס הידע הביולוגי שבו, טמון פוטנציאל טיפולי-קליני, כגון: גילוי ואבחון מחלות גנטיות מולדות, אבחון מוקדם של מחלות נרכשות עם בסיס גנטי מובהק כדוגמת הסרטן ואף בפיתוח תרופות. המחקר והפיתוחים עוד בראשיתם אף שכבר יש יישומים קליניים. כבר כיום ישנם מחקרים רבים ופתרונות לתרופות ממוקדות, טכנולוגיות עריכה גנטית כגון קריספר, מערכות בינה מלאכותית ומערכות תומכות החלטה מתקדמות ביותר. איגודים ורשויות רגולטוריות בעולם מדגישים את חשיבות המיפוי והאפיון המולקולרי במחלות שונות כאשר הנושא, כיום, בא לידי ביטוי בעיקר בתחום האונקולוגי המטולוגי. אתגר זה, בו פיתוח התרופות יתבסס על התאמה למטופל ספציפי, תייצר גיוון גדול של מינוני והרכבי תרופות ובהתאם, תשנה את התפיסה למחקרים קליניים ותהליכי אישור תרופות. מסתמן כי הרגולטור יידרש לקביעת מדיניות מותאמת שתכלול שינויים רגולטורים, התאמות בעשייה הקלינית, מציאת דרכים למימון תרופות מותאמות אישית ובדיקות גנטיות כחלק מתהליך השימוש בתרופה ולאו דווקא במחקר קליני שרק לאחריו יינתן האישור לשימוש בתרופה.
Brothers in Arms
Brothers In Arms הוא אלבומה החמישי של להקת דייר סטרייטס. הוא יצא לאור ב־13 במאי 1985 על ידי ברחבי העולם ו־ בארצות הברית והיה לאלבומה המצליח ביותר של הלהקה, והביא לה הכרה והצלחה עולמית. הוא האלבום הראשון שיצא בפורמט תקליטור בהפצה מסיבית (זאת למרות שיצא בנוסף גם על גבי קלטת וגם על גבי תקליט). הוא נמכר בלמעלה מ־30 מיליון עותקים, והיה האלבום הנמכר ביותר באנגליה בשנות ה-80.
השירים הידועים ביותר מתוך האלבום הם "Money for Nothing" (שהיה גם הקליפ הראשון ששודר בתחנת MTV אירופה), "Walk of Life", והשיר שמסיים את האלבום, "Brothers in Arms".
על עטיפת האלבום מופיעה גיטרת רזונטור מעופפת בשמיים. גיטרה זו מאפיינת את סגנונות הבלוז והקאנטרי.
בשנת 2020 דירג מגזין "רולינג סטון" את האלבום במקום ה-418 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים המחודשת.
אי-ספיקת לב
אי-ספיקת לב היא מחלה שבה הלב איננו מסוגל לספק את הדרישות המטבוליות של האיברים השונים בגוף, או שהוא עושה זאת תוך לחצי מילוי גבוהים. זוהי מחלה כרונית, מתקדמת וקשה, המתפתחת לאחר פגיעה בשריר הלב ואובדן של תאי שריר בו. כתוצאה מפגיעה זו, הלב עובר שינויים מבניים המפריעים ליכולת הכיווץ או ההרפיה של החדרים, דבר שגורם לפגיעה בתפקודו כמשאבת דם. התסמינים העיקריים באי-ספיקת לב הם קוצר נשימה, עייפות ובצקת, כביטוי לאגירת נוזלים. מטרת הטיפול באי-ספיקת לב היא למנוע את המשך התהליכים המבניים הגורמים להפרעה בכיווץ הלב על ידי הקטנה של העומס של שריר הלב, לפנות את עודף הנוזלים, אם קיים, באמצעות שיתון ולתמוך ביכולת ההתכווצות של שריר הלב במידת הצורך.
הגדרה וסיווג
האגודה האמריקנית לקרדיולוגיה ואיגוד הלב האמריקני מגדירים אי-ספיקת לב כתסמונת קלינית מורכבת הנובעת מליקוי מבני או תפקודי בהתמלאות חדרי הלב או בהזרמת הדם. בהגדרתם הם מפרטים את המאפיינים העיקריים: אי-סבילות למאמצים עם קוצר נשימה ועייפות, ואגירת נוזלים, אולם מציינים כי אין הכרח שהביטוי יכלול צבירת נוזלים, ועל כן המינוח הישן "אי-ספיקת לב עם גודש" (congestive heart failure) אינו מקובל עוד. בעוד שאין מינוח מקובל אחד להסתמנות אי-ספיקת לב המצריכה אשפוז, המונח שזכה לתפוצה הרחבה ביותר הוא אי-ספיקת לב שיצאה מאיזון (acute decompensated heart failure), אם כי גם מונח זה אינו מבחין בין התייצגות חדשה של אי-ספיקת לב להחמרה באי-ספיקת לב קיימת.
מבחינים בין אי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד, ובה הערכת מקטע הפליטה של החדר השמאלי נמוך מ-40%, לבין אי-ספיקת לב עם מקטע פליטה שמור, ובה מקטע הפליטה גבוה מ-40%–50%. בחלק מהספרות הרפואית מתייחסים גם למקטע פליטה של 40%–50% כאי-ספיקת לב עם מקטע פליטה של טווח הביניים. חלוקה זו לפי מקטע הפליטה נובעת מהשוני במאפיינים הדמוגרפיים, בתחלואה הנלווית, בפרוגנוזה ובתגובה לטיפול, בין שתי הקבוצות הללו, וכן מהקריטריונים להכללה במחקרים בתחום זה. החלוקה לאי-ספיקה סיסטולית ודיאסטולית אינה מקובלת עוד בספרות הרפואית, למרות החפיפה הגסה לחלוקה לפי מקטע פליטה, וזאת משום שישנם מדדים לליקוי בתפקוד הסיסטולי גם באנשים עם מקטע פליטה שמור.
לעיתים אי-ספיקת לב מסווגת לפי מדורי הלב, לאור ההמודינמיקה המאפיינת את מחזור הדם: אי-ספיקת לב שמאלית היא אי-ספיקה של מדורי הלב השמאליים, אשר מתבטאת בעיקרה בתסמינים נשימתיים על רקע גודש ריאתי או לחצי מילוי גבוהים בכלי הדם הריאתיים. אי-ספיקת לב ימנית היא אי-ספיקה של מדורי הלב הימניים, ומתבטאת בגודש ובבצקת בשאר חלקי הגוף, לרבות בגפיים, בבטן ובוורידי הצוואר. אי-ספיקה של החדר הימני אשר מתקיימת בנוכחות מחלת ריאות כרונית נקראת כשל לב מהריאות (cor pulmonale). כשל זה מובחן מאי-ספיקה של החדר הימני הנובעת משינויים המודינמיים על רקע אי-ספיקה של החדר השמאלי. חלוקה המודינמית נוספת שנעשה בה שימוש בעבר הוא אי-ספיקה לאחור, הגורמת לעליית נפח, או גודש, ואי-ספיקה לפנים הגורמת לירידה בתפוקת הלב.
אפידמיולוגיה
תיאורים המתאימים לאי-ספיקת לב מופיעים בכתבים ממצרים העתיקה, מיוון העתיקה ומהודו. עוד נמצא כי הרומאים עשו שימוש רפואי באצבעונית ארגמנית, צמח אשר מעליו הופקה לימים התרופה דיגוקסין. למרות תיאורים אלה, הבנת אופי המחלה הייתה מועטה עד גילוי מחזור הדם על ידי ויליאם הארווי במאה ה-17. כמו כן, גם במחצית השנייה של המאה ה-20 לא הצליחו מחקרים אפידמיולוגיים על אי-ספיקת לב להדגים את היקפה בשל היעדר הסכמה רווחת על ההגדרה של אי-ספיקת לב, אשר נשענת בעיקר על פרמטרים קליניים.
הימצאות אי-ספיקת לב בכלל האוכלוסייה היא 0.3%–2%, והיא עולה עם הגיל, כך ש-6%–10% מהאנשים מעל גיל 65 לוקים בה. שיעור זה אף נמצא במגמת עלייה, והסברה הרווחת היא שהדבר נובע מכך שאנשים עם מחלות לב שורדים שנים רבות יותר מבעבר הודות לטיפול הרפואי הניתן לאוטם שריר הלב, למחלות לב מסתמיות ולהפרעות קצב. כמחצית מהחולים סובלים מאי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד, בשונה ממה שנהוג היה לחשוב בעבר שאי ספיקה מסוג זה מהווה את מרבית המקרים, וכמחצית החולים האחרים סובלים מאי-ספיקת לב עם מקטע פליטה שמור. הגם ששיעור ההיארעות היחסי בקרב נשים נמוך מבקרב גברים, כמחצית מחולי אי-ספיקת לב הם נשים בשל תוחלת החיים הארוכה יותר בקרב נשים. בארצות הברית כמעט מיליון איש מתאשפזים כל שנה עקב אי-ספיקת לב וכ-50,000 מתים ממנה.
אטיולוגיה
ככלל, אי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד ועם מקטע פליטה שמור נובעות מסיבות שונות, אם כי ישנה חפיפה ניכרת בין הסיבות המובילות לשני המצבים. במדינות מפותחות מחלת לב כלילית, ובפרט אוטם שריר הלב, היא הסיבה העיקרית להתפתחות אי-ספיקת לב, ללא קשר למקטע הפליטה, בגברים ובנשים, והיא נאמדת כאחראית ל-60%-75% מכלל מקרי אי-ספיקת הלב. יתר לחץ דם הוא גורם נפוץ נוסף התורם, יחד עם גורמים אחרים, לרבות מחלת לב כלילית, סוכרת והשמנה, להתפתחות אי-ספיקת לב. קרדיומיופתיות למיניהן, בין אם מולדות או נרכשות, עלולות לגרום לירידה בתפקוד שריר הלב. כאשר מדובר בקרדיומיופתיה נרכשת, הנזק לשריר הלב יכול לנבוע ממחלות זיהומיות, דוגמת דלקת נגיפית של שריר הלב או מחלת צ'אגאס, מחומרים רעילים לשריר הלב, כגון שתיית אלכוהול מופרזת או תרופות כימותרפיות מסוימות, ממחלות דלקתיות והסננתיות, כגון עמילואידוזיס והמוכרומטוזיס, ומהפרעות קצב איטיות ומהירות. מחלות לב מסתמיות ומומי לב מולדים הם גורמים נוספים לביטויי אי-ספיקת לב. לעיתים נדירות, מצבים המובילים לתפוקת לב גבוהה, כגון אנמיה, בריברי ויתר פעילות של בלוטת התריס, מובילים לכך שהלב אינו מצליח לספק את הדרישות המטבוליות, אולם לרוב הם יתבטאו רק בנוכחות מחלת לב מבנית אחרת.
פתוגנזה
אי-ספיקת לב נגרמת על ידי ירידה בתפקוד הלב. מצב זה שבו הלב פועל באופן פחות יעיל מהרצוי מביא לתגובת שרשרת, כאשר כל מנגנון פיצוי יוצר לטווח רחוק החמרה נוספת. הירידה בתפוקת הלב (cardiac output) כשלעצמה מביאה בהדרגה לשינוי במבנה שריר הלב, ראשית כפונקציה של העיקרון הקובע זיקה בין אורך השריר לכוח ההתכווצות שלו (חוק פרנק-סטרלינג). ירידה בזילוח (פרפוזיה) לאיברי הגוף, הנובעת מהירידה בתפוקה, מתפרשת על ידי איברי הגוף השונים כאילו לא מגיע די דם, וכתוצאה מכך מתגייסת מערכת העצבים הסימפתטית (באמצעות הקטכולאמינים אדרנלין ונוראדרנלין) להעלות את תפוקת הלב באמצעות אותו משתנה שעליו ניתן להשפיע, דהיינו קצב הלב. כתוצאה מכך (ומסיבות נוספות) נוצרות בגוף רמות גבוהות של ההורמונים הללו, אשר הן בעלות אפקט רעיל על שריר הלב, ואשר בטווח הרחוק מונעות התאמה של תפוקת הלב לדרישות. עודף של קטכולאמינים בדם עלול להביא לנקרוזיס של תאים (נמק). המערכת הסימפתטית טובה אפוא עד גבול מסוים ופעילות עודפת שלה מזיקה.
תסמינים וסימנים
הביטוי העיקרי לאי-ספיקת לב הוא הצטברות נוזלים בגוף, כלומר בצקת. תופעה זו היא הן ביטוי להתקדמות המחלה, והן תוצר לוואי שלה, במובן זה שככל שיורדת יעילות המשאבה יורדת גם יכולתו של הלב להתמודד עם העלייה בנפח הדם, וכתוצאה מכך נוצרים עודפי נוזלים בוורידים ובאיברי הגוף.
הסימן הראשון המתקשר לגודש ריאתי הוא קוצר נשימה כשהנשימה מתבצעת במאמץ קל יותר מאשר זה הגורם לאנשים בריאים להתנשם, או שעמו היה החולה מסוגל להתמודד זמן לא רב לפני כן. הדיספניאה עשויה להתקדם ולבוא לידי ביטוי גם במנוחה. נוסף על כך, עם התקדמות המחלה מופיעה נשמת השכיבה – הכורח בתנוחה זקופה לשם נשימה, וחוסר יכולת לנשום בשכיבת פרקדן, בשל תחושה של "הצפת" הריאות וחנק. תופעה זו באה לידי ביטוי בכך שחולי אי-ספיקת לב רבים נאלצים לישון בחצי-ישיבה או בישיבה. תסמין נוסף הוא קוצר נשימה לילי התקפי, שהוא התעוררות פתאומית מהשינה בתחושת חנק וחרדה.
תופעות של דום נשימה כרוכות בסיכון לאי-ספיקת לב. כך למשל, חולים עם תסמונת דום נשימה חסימתית מועדים לפתח אי-ספיקת לב.
סולם NYHA של איגוד הלב של ניו יורק מדרג את חומרת אי-ספיקת הלב לפי נסיבות הופעת התסמינים: <!--
אי ספיקה שמאלית וימנית
באי ספקת לב ימנית קיימת ירידה בכושר התכווצות של החלק הימני של הלב שתפקידו להזרים דם לריאות. כאשר חלקו הימני של הלב כושל מצטברים הנוזלים בוורידי הגוף, לפני הלב הימני, דבר הגורם לבצקת כללית ברקמת הגוף, לוורידי צוואר גדושים ובולטים, לבצקת בגב התחתון ובכבד, לבצקת בקרסוליים ולגפיים תחתונות בצקתיות. באי ספקת לב שמאלית יש ירידה בכושר התכווצות של החלק השמאלי של הלב, ולכן הלב אינו מסוגל להזרים את כל הדם המגיע מהריאות לגוף ונגרמת הצטברות-יתר של דם בעלייה השמאלית ובכלי הדם בריאות, לפני הלב השמאלי.
באי ספיקה שמאלית התסמינים הם: הצטברות יתר של דם (גודש) בנימיות ובוורידים של הריאות ובצקת ריאות. כניסה של נוזל בין תאי לחלל נאדיות האוויר מצב זה גורם לקוצר נשימה, שיעול יבש המתרחש בדרך כלל בלילה, נַשֶּׁמֶת (התנשמות וקצב נשימה גבוה), חרחורים בריאות, צפצופים נשימה וגניחה, עלייה בלחץ הדם בריאות, לחץ מילוי גבוה ובלתי תקין של החדר השמאלי של הלב, ולחץ סוף דיאסטולי גבוה של החדר השמאלי. עם ירידה הדרגתית ביכולת המאמץ, קוצר הנשימה במאמץ מחמיר עד להופעת קוצר נשימה במנוחה. קוצר נשימה בשכיבת פרקדן החולף במעבר לישיבה. התקפים של קוצר נשימה לילי המלווים בהרגשת חנק המוקלים בישיבה ונגרמים קרוב לוודאי עקב עליה בהחזר הוורידי ללב. סיבות אפשריות לאי ספקת לב שמאלית הן שריר לב חלש ועומס עבודה גדול מדי על שריר הלב. -->
דרכי אבחון
בשלבים הראשונים של המחלה החולה לא נראה במצוקה בעת מנוחה, אולם עלול להתלונן על חוסר נוחות כאשר הוא מתבקש לשכב פרקדן. בשלבים מאוחרים יותר, ייתכן קושי להשלים משפטים ספורים או אף מילים. לחץ הדם הסיסטולי יכול להיות נורמלי או גבוה בהתחלה, אולם עם הזמן לחץ הדם יורד כתוצאה מתפקוד חמור של החדר השמאלי. הדופק יכול כמעט להיעלם במישוש, כביטוי למקטע פליטה ירוד. טכיקרדיה (דופק מהיר) היא ביטוי לא ספציפי שיכול לשקף בליעה בפעילות האדרנרגית. ניתן להבחין בגפיים קרות וכיחלון של השפתיים והציפורניים כתוצאה מפעילות אדרנרגית מוגברת המביאה להתכווצות כלי דם בקצות הגוף.
ורידי הצוואר מספקים מידע לגבי הלחץ הקיים בעליה הימנית. הבדיקה נעשית על ידי צפייה במטופל השוכב כשראשו בזווית של 45 מעלות. לחץ תקין הוא נמוך מ-8 ס"מ, כאשר החישוב נעשה על ידי מדידת הגובה של עמוד הדם הבולט בוריד הג'וגולרי מעל הזווית הסטרנלית, ולאחר הוספת 5 ס"מ. ניתן למדוד לחץ זה גם על ידי לחץ על הבטן במשך כדקה (נקרא positive abdominojugular reflux).
על פני הריאות ניתן לשמוע חרחורים הנובעים ממעבר של נוזל לתוך הנאדיות. אצל אנשים עם אי-ספיקת לב כרונית, לא תמיד ניתן לשמוע חרחורים כאמור, וזאת מאחר שיש עליה בניקוז הלימפטי של נוזל המצטבר בנאדיות. לעיתים יש תפליטים פלאורליים הנובעים כתוצאה מעליה בלחץ של נימים באדר, וכתוצאה מכך מעבר נוזלים לתוך חלל האדר. מאחר שוורידי האדר מתנקזים הן למערכת הסיסטמית והן למערכת הריאתית, תפליט פלאוראלי יתרחש לרוב באי-ספיקה של שני החדרים (הימני והשמאלי). לרוב תפליטים פלאורליים קיימים בשני צידי הריאות, אולם אם יש תפליט פלאורלי חד-צדדי, הוא יתרחש במרבית המקרים באזור הריאה הימנית.
הגדלת כבד מהווה סימן חשוב אצל חולים עם אי-ספיקת לב. לרוב יהיה הכבד המוגדל רגיש. מיימת היא שלב מאוחר של המחלה ומתרחשת כתוצאה מעליה בלחץ של ורידים הפטיים וורידים המנקזים את הפריטונאום. צהבת היא סימן מאוחר נוסף, ונוצרת כתוצאה מבעיה בתפקוד הכבד כתוצאה מגודש וממחסור בחמצן לכבד. בצהבת כאמור כתוצאה מאי-ספיקת לב ניתן לראות עליה בבילירובין הן הישיר והן הלא ישיר.
בצקת בגפיים מהווה סימן עיקרי של אי-ספיקת לב. עם זאת, סימן זה איננו ספציפי לאי-ספיקת לב, ואצל חולים המטופלים במשתן הבצקת לרוב נעלמת. הבצקת היא לרוב סימטרית ומתרחשת בקרסוליים ובאזור הפרה-טביאלי. אצל חולים המרותקים למיטה, הבצקת יכולה להתהוות גם באזור הסקרום ובשק האשכים. בצקת לאורך זמן מביאה לשינויים בעור.
אצל חולים הסובלים מאי-ספיקת לב כרונית וחמורה, תיתכן עם הזמן ירידה במשקל עד כדי רזון קיצוני. המנגנון איננו ברור עדיין, אולם ככל הנראה מדובר בעליה בציטוקינים, בעיה בספיגת המעיים כתוצאה מגודש של ורידי המעיים, עליה בקצב המטובלי של הגוף בזמן מנוחה וכן בחילות והקאות. רזון קיצוני כאמור מנבא פרוגנוזה גרועה ומסמל שלב מתקדם ביותר של המחלה.
אבחנה
אי-ספיקת לב מאובחנת באחד משני מצבים: התפרצות אקוטית של אי-ספיקת לב שלא הייתה ידועה לפני כן (acute de novo CHF) או באמצעות בדיקות שגרתיות, כאשר החולה אינו מודע לקיום מחלה.
בדיקות דם וביומרקרים: כאשר חושדים באי-ספיקת לב, יש לקחת ספירת דם מלאה ובדיקת שתן לאמידת רמות אנזימי כבד ושתנן וקריאטינין. יש לבחון היתכנות קיומה של סוכרת אצל חולים מסוימים, רמות ההורמון TSH ורמות שומנים בדם. ביומרקרים להערכת אי-ספיקת לב הם פפטידים נטריורטיים מסוג בטא והמופרשים משריר הלב הגווע. קיימים מספר ביומרקרים כאלו - BNP, ו-pro BNP, שרגישים יחסית לצורך הערכה של אי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד (וגם מקטע פליטה שמור אולם במידה נמוכה יותר). חשוב לציין עם זאת, כי רמות פפטידים אלו עולות עם הגיל וכתוצאה מבעיה בתפקודי הכליות, וכן מוגברים יותר אצל נשים. רמות פפטידים אלו יכולות להתנרמל לאחר טיפול מתאים, ולכן מדידה סדרתית שלהם לאורך המחלה אינה מומלצת. החשיבות של בדיקת רמות BNP ו- pro BNP קיימת במקרים שבהם קיימת אבחנה מבדלת לתסמינים הקליניים, דהיינו כאשר יכולה להיות סיבה אחרת המסבירה את קוצר הנשימה שאיננה לבבית (למשל מחלות ריאה). קיימים ביומרקרים נוספים כגון טרופונין T וטרופונין I, רמות CRP, TNF, ורמות חומצה אורית אשר יכולים לעלות באי-ספיקת לב ומספקים גם הם מידע באשר לפרוגנוזה הצפויה.
צעירים שאצלם מתגלה בעקבות אק"ג או אקו שגרתי קרדיומיופתיה, הם מסוג החולים שאצלם לעיתים קרובות המחלה לא גרמה לסימפטומים לפני התגלותה, אלא היא מזוהה לפי ממצאים אפיניים בבדיקות אלה והמשך בירור.