cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'יימס נייסמית'
המצאת משחק הכדורסל
משחק הכדורסל הפך במהרה לספורט גברים פופולרי ברחבי ארצות הברית וקנדה והתפשט גם לארצות אחרות לאורך הגלובוס. בנוסף גברו המאמצים להקים גם ליגת נשים. נייסמית' התרשם עמוקות מיכולתן של הנשים להבין בפשטות ובמהירות את חוקי המשחק, הוא ציין לטובה את אופיין הטבעי של הנשים בעבודת צוות, תכונה הכרחית וחשובה לכל שחקן כדורסל באשר הוא. נייסמית' בחן כמה נשים אשר שיחקו ביניהן כדורסל במכללה ונעזר בהן כדי לקדם את כדורסל הנשים בניו אינגלנד. נייסמית' החליט לערוך שינוי בחוקים המקוריים ולהתאימם למשחקן של הנשים.
כדורסל הגברים שוחק לראשונה במשחקים האולימפיים בברלין בשנת 1936. נייסמית' היה זה אשר העניק את שלוש המדליות למנצחות: ארצות הברית זכתה במדליית הזהב, קנדה במדליית הכסף ומקסיקו במדליית הארד. כדורסל הנשים זכה להיכנס רשמית לאולימפיאדה בשנת 1976 במשחקים האולימפיים במונטריאול.
נייסמית' כמאמן
בשנת 1898 עבר נייסמית' לאוניברסיטת קנזס, שם, בהמשך ללימודיו, קיבל את התואר פרופסור והפך למאמן הכדורסל הראשון. אוניברסיטת קנזס שקדה ופיתחה את מה שעתיד להפוך לאחת ממכללות הכדורסל הידועות באומה כולה.
נייסמית' הוא המאמן היחיד מקנזס אשר הפסיד במשחק האליפות בתקופת כהונתו. אך למרות זאת הפך לאחד המאמנים הגדולים ביותר בתולדות הכדורסל. נייסמית' אימן את מי שעתיד להיות יורשו באוניברסיטת קנזס פורסט "פוג" אלן.
בשנות ה-30 המאוחרות של המאה ה-20 הוקמה התאחדות המכללות הבינלאומית לכדורסל, לנייסמית' היה חלק חשוב ומכריע בהקמה של אותה התאחדות אשר הפכה לימים להתאחדות המכללות הבינלאומית לאתלטיקה (NAIA).
באוגוסט 1936 במהלך המשחקים האולימפיים בברלין, נקרא נייסמית' לקבל את התואר נשיא הכבוד של התאחדות הכדורסל הבינלאומית.
חייו האישיים
בשנת 1894 נשא נייסמית' לאישה את מאודה שרמן ונולדו להם חמישה ילדים. הוא קיבל באופן רשמי אזרחות אמריקנית ב-4 במאי 1925.
לאחר מותה של אשתו בשנת 1937, הוא התחתן שוב בשנת 1939 עם פלורנס קינקייד. פחות משישה חודשים לאחר מכן הוא נפטר בלורנס, קנזס, כתוצאה מדימום במוח, והוא בן 78.
האלפים הדרומיים
האלפים הדרומיים הם רכס הרים במערב האי הדרומי של ניו זילנד המשתרעים כמעט לכל אורכו של האי מצפון לדרום. הנקודה הגבוהה ביותר באלפים הדרומיים היא פסגתו של הר קוק המתנשא לגובה של 3,754 מטר מעל פני הים.
מבחינה גאולוגית האלפים הדרומיים מהווים חלק מטבעת האש ונוצרו כתוצאה מהתנגשות של לוח האוקיינוס השקט עם הלוח האוסטרלי שהביאה להתרוממות פני הקרקע. תהליך זה החל לפני כ-25 עד 30 מיליוני שנים וממשיך גם כיום.
פיג'ו סוג 174
פיג'ו סוג 174 (בצרפתית: Peugeot Type 174) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1923–1928.
סך הכול יוצרו 1,018 יחידות.
תחנת הרכבת ברמינגהאם ניו סטריט
תחנת הרכבת ברמינגהאם ניו סטריט היא תחנת רכבת גדולה בממלכה המאוחדת והתחנה הגדולה והעמוסה ביותר בעיר ברמינגהאם. התחנה המשמשת כתחנת מעבר והחלפה ראשית ברשת הרכבות הבריטית שייכת לחברת הרכבות וירג'ין טריין המפעילה ממנה קווי רכבות אל כל רחבי בריטניה.
מהתחנה יוצאים קווים לתחנות יוסטון וקינגס קרוס בלונדון, לתחנת הרכבת של גלאזגו, לתחנת וייברלי באדינבורו ולשאר הערים הגדולות שבבריטניה. מהתחנה יוצאות גם רכבות פרבריות ליישובים הסמוכים לעיר, וקו מטרו מעגלי אחד המקיף את ברמינגהאם, ועוצר בכל תחנות הרכבת הפזורות בעיר. בעונת הקיץ משמשת התחנה כתחנת מעבר ראשית לרכבות הטיולים החוצות את האי הבריטי.
סמל ניו ג'רזי
סמלה הגדול של מדינת ניו ג'רזי כולל: הסמל עוצב ב-1777 ושונה מעט בשנת 1928.
רוני אנקונה
ורוניקה (רוני) אנקונה (באנגלית: Veronica Ancona; נולדה ב-4 ביולי 1968) היא שחקנית, חקיינית וסופרת סקוטית. לראשונה זכתה להכרה רחבה כשהופיעה בתוכנית זוכת הבאפט"א "The Big Impression" של ה-BBC לצדו של בן זוגה לשעבר אליסטר מקגוון.
ביוגרפיה
אנקונה נולדה בטרון (Troon) שבאיירשייר בסקוטלנד. מוצאה ממשפחה יהודית איטלקית. אביה היה קומנדר בצי המלכותי הבריטי, ואמה הייתה אמנית שציירה תפאורות עבור תיאטרון גייט באייר. אנקונה למדה במאר קולג' בטרון. ב-1986 כשעדיין הייתה בבית הספר הופיעה בתוכנית הטלוויזיה לילדים "Blue Peter". בגיל 17 עברה ללונדון כדי ללמוד עיצוב בבית הספר לאמנות סנט מרטין. היא הייתה מורה ואחר כך החלה להופיע בסטנד-אפ.
הקריירה של אנקונה כקומיקאית החלה ב-1993 כשזכתה בפרס "Time Out Hackney Empire New Act of the Year". במשך שנים רבות עבדה בתוכניות רדיו וטלוויזיה כגון "Fist of Fun", וכמו כן הופיעה במופעי סטנד-אפ. לפני "The Big Impression" שיחקה בעונה הראשונה של התוכנית הקומית "The Sketch Show".
ב-2005 גילמה אנקונה את ברברה בסרטו של סטיבן פוליאקוף "בתו של גדעון" לצדם של ביל ניי, מירנדה ריצ'רדסון ואמילי בלאנט ששודרה בערוץ BBC One.
בנובמבר 2006 הייתה אנקונה מנחה אורחת בתוכנית "Have I Got News for You". עוד הופיעה בתוכנית הקומית "TV Heaven, Telly Hell" של ערוץ 4 ודנה בהעדפותיה בתוכניות טלוויזיה.
בדצמבר 2006 גילתה אנקונה שהיא מעריצה של התוכנית "Strictly Come Dancing" והשתתפה בתוכנית "Strictly Come Dancing: It Takes Two". ב-2007, אחרי שהופיעה בפרק פיילוט שהתקבל באהדה, הזמינו ב-BBC תוכנית מערכונים חדשה בשם "Ronni Ancona & Co" שכוללת חומרים פרי עטה, ומככבים לצדה פיל קורנוול, ג'ן רייבנס וג'ון סשנס. השידור הראשון של התוכנית היה ב-25 במאי 2007 ושודרו שלושה פרקים. ב-2008 שיחקה אנקונה בסרט "פנלופה" בתפקיד וונדה.
ב-2009 יצא לאור הספר הראשון של אנקונה "A Matter of Life And Death: How To Wean A Man Off Football" בהוצאת Faber and Faber. כחלק מסקר "Big Read" של ה-BBC, היא קידמה את הספר "האריה, המכשפה וארון הבגדים".
על הבמה גילמה אנקונה את בלין במחזה "החולה המדומה" מאת מולייר בתיאטרון אלמיידה. ביוני 2015 החלה לגלם את דמותה של פולה במחזמר "שחקי אותה כמו בקהאם" שהוצג בווסט אנד.
אנקונה זכתה בפרס הקומדיה הבריטית על התוכנית "The Big Impression", וכן זכתה בפרס וריאטי קלאב.
חיים אישיים
אנקונה הייתה במערכת יחסים עם השחקן אליסטר מקגוון במשך שבע שנים, שהסתיימה לפני שהשניים החלו לעבוד יחד. אנקונה נשואה לג'ררד הול, רופא ראומטולוג. לבני הזוג יש שתי בנות והם חיים בלונדון.
בן-ציון סופר
בן-ציון סופר (1945 – 26 במרץ 1987) היה פוליטיקאי ישראלי, ראש מועצה אזורית מרום הגליל.
ביוגרפיה
נולד בעיירה א-זאווייה בחבל טריפוליטניה שבלוב. אביו הוא הרב כמוס סופר, יליד תוניסיה שהיה רב העיירה. בסוף שנת 1949, בהיותו בגיל ארבע, עלתה המשפחה לארץ. יהודי העיירה נקלטו במחנה העולים שבות עם, משם עברו להתיישב במושב עלמה שבגליל העליון.
היה מורה ומנהל בית ספר. בתחילת שנות ה-70 הוא החל להיות פעיל ציבור, ובשנת 1973 היה חבר במטה חירום של מושבי הגליל שקבל על אפליה במכסות מים לעומת הקיבוצים בסביבה. בנוסף היה סגן יו"ר ארגון הקניות של מושבי הגליל ויו"ר ההנהלה של "נחלת המושבים", אגודה שניהלה את קרקעות עמק החולה של המושבים. באמצע שנת 1976 נבחר ליושב ראש ועד המושב עלמה. כיו"ר הוועד ביקש לממש פסק בוררות שקבע שיש לחסל את עדרי הבקר במושב, הפוגעים במטעים, דבר שהביא אותו לסכסוך קשה עם בעלי העדרים.
בשנת 1983 נבחר לראשות מועצה אזורית מרום הגליל. כראש המועצה האזורית, מונה ליושב ראש ועד ממונה של מושב מירון שקרס בגלל חובות כבדים.
במקביל לפעילותו בגליל היה פעיל במפד"ל, ובשנת 1977 הוצב במקום ה-61 ברשימתה בבחירות לכנסת התשיעית. בשנת 1986 הוא נבחר לנציג המושבים בלשכת המפד"ל.
נהרג בתאונת דרכים ב-26 במרץ 1987.
חיים אישיים
השאיר אחריו אשה, רחל, וששה ילדים. בנו עמית סופר, מכהן אף הוא כראש המועצה האזורית מרום הגליל. בן אחר, אופיר סופר הוא שר העלייה והקליטה מטעם הציונות הדתית.
פטר אבן
פטר אֶבֶּן (בצ'כית: Petr Eben; 22 בינואר 1929 – 24 באוקטובר 2007) היה מלחין יהודי-צ'כי, מן הבולטים בארצו.
ביוגרפיה
אבן נולד בזאמברק שבצפון-מזרח בוהמיה וחי בנעוריו בצ'סקי קרומלוב שבדרומה. שם למד פסנתר ובהמשך צ'לו ועוגב. שנות הכיבוש הגרמני ומלחמת העולם השנייה היו קשות לו במיוחד. אף כי גדל כקתולי, אביו היה יהודי וב-1943 גורש אבן מבית הספר ונשלח בצו הנאצים למחנה הריכוז בוכנוואלד עד סוף המלחמה.
אחרי המלחמה התקבל לאקדמיה למוזיקה של פראג, שם למד פסנתר אצל פרנטישק ראוך והלחנה אצל פבל בוז'קובץ'.
בשנת 1955 התמנה לסגל המחלקה לתולדות המוזיקה של אוניברסיטת קארל בפראג. בשנים 79–1978 כיהן כפרופסור להלחנה בקולג' המלכותי הצפוני למוזיקה במנצ'סטר, אנגליה. בשנת 1990 היה לפרופסור להלחנה באקדמיה לאמנויות הבימה בפראג ולנשיא פסטיבל האביב של פראג. הוא עשה לו שם באלתוריו על הפסנתר והעוגב, אבל הלחנה נשארה תחום העניין העיקרי שלו.
יצירותיו
אבן היה מלחין פורה, שחיבר מוזיקה בסוגות שונות. בין ההזמנות החשובות ביותר שקיבל היו האורטוריה "אפולוגיה סוקרטוס", הבלט "קללה וברכה" (Kletby a dobroreceni), שנכתבה בשביל פסטיבל הולנד 1983, היצירות התזמורתיות "שעות הלילה" (Noční hodiny), ו"הנוקטורן של פראג" (Pražské nokturno), בשביל הפילהרמונית של וינה, הקונצ'רטו מס' 2 לעוגב לחנוכת העוגב החדש של רדיו וינה, המיסה "מיסה קום פופולו" לפסטיבל אביניון, האורטוריה "סמל קדוש" (Posvátná znamení) בשביל הקתדרלה של זלצבורג והאופרה הכנסייתית "ירמיהו". עוד כתב מוזיקה לעוגב וכמה שירי ילדים.
לקריאה נוספת
K. Vondrovicova, Petr Eben, Prague 1993
חסידות וורקא
היסטוריה
לאחר פטירת רבי שמחה בונים מפשיסחה בתקפ"ז (1827) התפצלה העדה לשתיים. קבוצה גדולה מהחסידים ובראשם רבי יעקב אריה מראדזימין ורבי יצחק מוורקא הכתירה את רבי אברהם משה, בנו של רבי שמחה בונים כאדמו"ר בעיירה פשיסחא. הוא נפטר שנתיים אחר כך בו' בטבת תקפ"ט.קבוצה נוספת שבה בלט רבי יצחק מאיר אלתר לימים האדמו"ר מגור, הכתירו כאדמו"ר את רבי מנחם מנדל מקוצק.
הרבי הזקן מוורקא
לאחר פטירת הרב אברהם משה עבר שרביט ההנהגה לתלמידו, רבי ישראל יצחק קאליש. רבי יצחק היה תלמידו של רבי דוד בידרמן מלעלוב שהביא אותו לחצרו של החוזה מלובלין. רבי יצחק כיהן כאדמו"ר בעיירה וורקא, לאלפי חסידים, במשך כ-20 שנה. נפטר בכ"ב בניסן תר"ח.
רבי שרגא פייבל'י מגריצה
את מקומו של רבי יצחק מוורקא מילא תלמידו רבי שרגא פייבל דנציגר שנפטר חצי שנה אחריו.
הרבי הצעיר מוורקא
את מקומו של רבי שרגא פייבל'י מילא בנו הצעיר של רבי ישראל יצחק, רבי מנחם מנדל קאליש מוורקא. תלמיד נוסף, רבי יעקב אריה גוטרמן, החל לכהן כאדמו"ר מראדזימין לאחר פטירת רבי שרגא פייבל. ובנו הבכור של רבי ישראל יצחק, רבי יעקב דוד קאליש, עלה לכהן כאדמו"ר בעיירה אמשינוב וממנו יצאה שושלת חסידות אמשינוב.
רבי מנחם מנדל כונה ה"אדמו"ר השותק", בשל מנהגו לומר דברי תורה קצרים במיוחד ובאופן כללי למעט בדיבור.
רבי דוב בעריש מביאלא
לאחר פטירתו בתרכ"ז דבקו רוב חסידיו בתלמידו רבי דוב בעריש מביאלה, בנו של רבי אברהם מטשכנוב, בעוד חלק מיעוט העדיף את הנהגת בנו הצעיר של רבי מנחם מנדל מוורקא, רבי שמחה בונים קאליש מוורקא, שהיה אז בן 17.
רבי שמחה בונים קאליש ייסד את חצרו באוטבוצק ובסוף ימיו עלה לארץ ישראל והתיישב בטבריה, שם נפטר בב' בשבט תרס"ז ונטמן בבית הקברות העתיק במקום. בניו ונכדיו שימשו אדמו"רים בפולין עד לשואה שבה נהרגו רוב האדמו"רים והחסידים. לאחר השואה הצטרפו חלק מחסידי וורקא לחסידות אמשינוב.
ממשיכי חסידות וורקא
חסידויות נוספות מבית וורקא הן חסידויות נדרזין וסקרנביץ, שהוקמו על ידי רבי יעקב יהודה טננבוים חתנו של רבי מנחם מנדל מוורקא וגיסו ותלמידו רבי שמעון קאליש מסקרנביץ, וכן חסידות קילץ בה כיהנו רבי דוד גולדמן ובנו רבי ישעיהו, צאצאי רבי יצחק דרך חתנו רבי אברהם מאיר (ראו גם חסידות ראדוויל).
M41 ווקר בולדוג
M41 ווקר בולדוג (על שמו של הגנרל האמריקני וולטון ווקר) הוא טנק קל אמריקאי שפיתוחו החל מעט לאחר סיומה של מלחמת העולם השנייה במטרה להחליף בשירות את טנק ה-M24 צ'אפי. ה-M41, שנכנס לייצור ב-1951, תוכנן כטנק יביל אוויר בעל כוח אש מספק כדי להתמודד עם שריון האויב, תפקיד שקודמו ה-M24 צ'אפי לא נועד למלא. לשם כך הוא צויד בתותח בקוטר 76 מ"מ בעל קנה ארוך, שיכל לירות תחמושת מתקדמת, ומערכת בקרת אש חדשה עם מד טווח קואינצידנטלי.
הווקר בולדוג היה נייד ביותר, בעל מהירות דרך גבוהה, ופשוט לתפעול; מנגד, הוא היה רועש ובעל צריכת דלק גבוהה. בסך הכל כ-5,500 יחידות נבנו מכל הדגמים השונים ממשפחת ה־M41. מחליפו של טנק זה בשירות הצבא האמריקני הוא טנק קל יביל אוויר- M551 שרידן.
ה-M41 יוצא למספר רב של מדינות, הבולטות ביניהן: ברזיל (300 יחידות), טאיוואן (675 יחידות), תאילנד (200 יחידות). טנק זה השתתף במלחמת האזרחים בלבנון בשנת 1975. כמו כן, שימש מרכב הטנק לבסיס של מספר כלי רק"ם, הנפוץ מביניהם הוא מערכת הנ"מ M42 דאסטר.
עינת גלזר-זרחין
אודות
גלזר היא בוגרת החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
זכתה בפרסי אופיר בקטגוריית העריכה על הסרטים "מסוכנת" (1998), "החברים של יאנה" (1999), "כנפיים שבורות" (2002), "מדורת השבט" (2004), "איזה מקום נפלא" (2005), "אביבה אהובתי" (2006), ו"הערת שוליים" (2011).
כמו כן, זכתה בפרס דוקאביב על עריכת הסרט "הקומדיאנטים" (1999).
חיים אישיים
היא נשואה לבמאי הקולנוע שמי זרחין ואמא לשלושה, מתגוררת בתל אביב.
אינדיאנה אוונס
אינדיאנה רוז אוונס (באנגלית: Indiana Rose Evans; נולדה ב-27 ביולי 1990) היא שחקנית וזמרת-יוצרת אוסטרלית. אוונס ידועה בעיקר בתפקידיה בסדרות הטלוויזיה האוסטרליות "H2O", "קרוב רחוק" ובסדרה האמריקאית "סודות ושקרים".
ראשית חייה
אינדיאנה אוונס נולדה בסידני, אוסטרליה. מגיל קטן היא הביעה עניין בריקוד והופיעה לראשונה בגיל חמש, מול חבריה ומשפחתה. בגיל שבע נרשמה לשיעורי ריקוד בלט ומאוחר יותר למדה גם ג'ז ורז.
לפני שהתחילה להופיע בסדרה קרוב רחוק, אינדיאנה נרשמה לתיכון לאומנויות Newtown High School of the Performing Arts, אך עזבה כעבור שבועיים כדי להתמקד בקריירת המשחק שלה. לאחר מכן נרשמה לקורס כתיבה, בו התמידה עד גיל 15.
קריירה
אוונס הופיעה לראשונה בשנת 2003, בסדרת דרמה רפואית אוסטרלית, "ליל כל הקדושים". לאחר מכן קיבלה את התפקיד הראשי בקמפיין אמריקאי ל-Kool-Aid. באותה שנה, קיבלה תפקיד בתוכנית הילדים Snobs, שבמרכזה שני חברים משני עולמות שונים. הסדרה נמשכה רק עונה אחת. מאז הופיעה אוונס בתוכניות אחרות, כגון "Comedy Inc" ,"Cops L.A.C" ו-"The Strip".
בעקבות Snobs, הצטרפה אוונס לצוות אופרת הסבון קרוב רחוק, בו שיחקה את דמותה של האנטר מטילדה, נערה מתבגרת חסויה שנאלצה לעבור במהלך הקיץ למפרץ קרוון הפארק. אוונס הייתה מועמדת לפרס לוג'י ("Logie Award") ו-"Inside Soap Award" על משחקה בתפקיד. בחודש אפריל 2008, אוונס גילתה שהציעו לה להאריך את החוזה, אך לאחר שבחנה את ההצעה בחרה לעזוב את הסדרה. היא הופיעה בפעם האחרונה ביולי 2008.
בשנת 2009, אוונס כיכבה בסדרה "A Model Daughter: The Killing of Caroline Byrne". באותה שנה, אוונס החליפה את קלייר הולט ב-"H2O: Just Add Water", סדרת טלוויזיה לילדים. היא שיחקה בתפקיד איזבלה 'בלה' הארטלי, זמרת ( אוונס קיבלה סולו בסיום העונה לאחר שהמפיקים גילו שהיא גם אוהבת לשיר ויש לה קול מאוד יפה ) ובתולת ים. אוונס ביצע את שיר הנושא, "No Ordinary Girl", כמו גם מספר מסלולים נוספים שכוללים את כל התכונות במהלך העונה. היא סיימה אלבום סולו לסדרה, H2O שכותרתו: "רק להוסיף מים", ופורסם בחודש מרץ 2011. הסדרה לא חודשה אחרי העונה השלישית למרות שהצליחה. שתי העונות הראשונות בסדררה ניקנו לשידור בארצות נוספות, ביניהן ישראל, אוסטרליה, אנגליה וברזיל.
בחודש אוגוסט 2010, אוונס השתתפה בהופעת בכורה בסרט האסון האוסטרלי "Arctic Blast", שם שיחקה את הדמות נעמי טייט. הסרט עוקב אחר ליקוי חם שמאיים להשתלט על העולם בקרח ויתחיל עידן קרח חדש. הסרט צולם בטסמניה, בתקציב של 5 מיליון דולר וקיבל ביקורות מעורבות.
בחודש נובמבר 2010, אוונס לוהקה ל-"Crownies", סדרת דרמה משפטית ב-ABC1, שבמרכזה עומדת קבוצה של עורכי דין טריים מבית הספר למשפטים שעבדו עבור משרדו של מנהל ציבורי התביעה. אוונס שיחקה את טאטום נובאק, בתו של גנגסטר ידוע לשמצה. הסדרה צולמה בסידני, ניו סאות ויילס, ועלתה ב-14 ביולי 2011; הסדרה נמשכה עונה אחת.
בחודש פברואר 2012, אוונס השתתפה בתפקיד הראשי הנשי בגרסה מחודשת של הסרט מ-1980, "הלגונה הכחולה", לצד השחקן האוסטרלי ברנטון טוויטס, שהופיע גם ב-"Home and Away". ב-16 ביוני 2012 התקיימה הופעת הבכורה של הסרט הלגונה הכחולה: התעוררות, בו הופיעה. הסרט התקבל ברגשות מעורבים בקרב המבקרים.
בחודש פברואר 2014, אוונס הצטרפה לסדרת הדרמה האמריקאית "סודות ושקרים" ברשת ABC, המבוססת על הסדרה האוסטרלית באותו השם. הסדרה שודרה לראשונה במרץ 2014.
בריאות הציבור
לפי הגדרת ארגון הבריאות העולמי, לא מדובר בהיעדר מחלה או במצב בריאותי לא תקין, אלא מדובר במושג בין תחומי (אינטרדיסציפלינרי) נרחב. בריאות הציבור כוללת למשל נושאים באפידמיולוגיה, ביוסטטיסטיקה, שירותי בריאות, בריאות הסביבה, שירותי בריאות קהילתיים, בריאות התנהגותית, כלכלת בריאות, מדיניות בריאות, בריאות הנפש, בטיחות וגיהות תעסוקתית, נושאים של מגדר בבריאות, בריאות מין ופוריות ועוד.
בריאות הציבור מכוונת לשיפור איכות החיים באמצעות מניעה וטיפול במחלות, לרבות מחלות נפש. השגת מטרות אלה נעשית באמצעות מעקב וניטור של מקרים וסממני (אינדיקטורים) בריאות, ודרך קידום התנהגויות בריאות נאותות. יוזמות בריאות ציבור מקובלות כוללות בין השאר, מתן חיסונים, מניעת התאבדויות, הפצת קונדומים, ומניעת הפצת מחלות מין ובקרתן.
שירותי בריאות ציבור מודרניים מחייבים העסקת צוותי עובדים מקצועיים רב תחומיים בבריאות הציבור. הצוותים עשויים לכלול אפידמיולוגים, ביוסטטיסטיקנים, אחיות בריאות הציבור, מסייעי רפואה, מיילדות, אחיות טיפת חלב, עובדי מעבדות לבריאות הציבור, עובדי מעבדה רפואית, מיקרוביולוגים רפואיים וביוכימאים רפואיים. כמו כן נדרשים לצוות (בהתאם לצורך) מפקחי בריאות הסביבה, מפקחי בריאות הציבור, ביואתיקנים, וטרינרים ומומחים בתחום בריאות המין והפוריות.
הגישות השונות ליוזמות בבריאות ובריאות הציבור במדינות מתפתחות, עלולות להוות אתגרים מורכבים וקשים. תשתיות בריאות הציבור במדינות אלה עדיין מצויות בשלבי התהוות ראשוניים.
מאפיינים
המוקד בהתערבות בריאות הציבור הוא מניעת מחלות, פציעות ובעיות בריאות אחרות באמצעות מעקב אחר מקרים, קידום וניהול התנהגויות בריאות נאותות, בקהילה ובסביבה. מחלות רבות ניתנות למניעה בדרכים פשוטות ולאו דווקא בשיטות רפואיות. לדוגמה, מחקרים הראו כי פעולת גיהות פשוטה כמו שטיפת ידיים עם סבון עשויה למנוע התפשטות של מחלות מידבקות רבות. במקרים אחרים, הטיפול במחלה או הבקרה על הפתוגן חיונית למניעת התפשטות המחלה לבני אדם אחרים באוכלוסייה. הדבר נכון גם במהלך התפרצותן של מחלות זיהומיות דרך זיהום של מקורות אספקת מזון או מים. תוכניות תקשורת בבריאות הציבור, תוכניות חיסון לאומיות, והפצה של קונדומים הן דוגמאות נפוצות לצעדי מניעה בבריאות הציבור. צעדים כגון אלה תרמו באופן משמעותי לבריאותן של אוכלוסיות ולעליית תוחלת החיים שלהן.
בריאות הציבור ממלאת תפקיד חשוב במאמצי מניעת מחלות הן במדינות המתפתחות והן במדינות המפותחות, באמצעות מערכות הבריאות המקומיות וכן באמצעות מערכות בריאות של ארגונים חוץ-ממשלתיים. ארגון הבריאות העולמי (WHO) היא הסוכנות הבינלאומית שמרכזת ופועלת למען בריאות הציבור הכלל עולמית. לרוב המדינות בעולם יש סוכנויות בריאות ציבור ממשלתיות, שלעיתים הן מכונות משרדי בריאות, על מנת להגיב על בעיות בריאות במסגרת המדינה.
בישראל ישנו משרד בריאות אשר שירותי בריאות הציבור בישראל כפופים למשרד הבריאות של מדינת ישראל.
בארצות הברית, החזית הקדמית של יוזמות בריאות הציבור מורכבת מפעילות מקומיות במסגרת משרדי בריאות של כל מדינה בנפרד. ברמה הפדרלית קיים בארצות הברית משרד בריאות כללי הכולל את שירותי בריאות הציבור הפדרליים (PHS) בראשותו של ראש שירותי בריאות הציבור הכללי של ארצות הברית, וכן קיים המרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) שהמטה שלו נמצא באטלנטה, במדינת ג'ורג'יה. הללו מעורבים בפעילויות בריאות בינלאומיות, בנוסף לתפקידיהן הלאומיים.
סוכנות בריאות הציבור של קנדה היא הסוכנות הלאומית האחראית על בריאות הציבור, מוכנות לשעת חירום ותגובה, על מחלות זיהומיות, ועל מחלות כרוניות ומניעתן.
מערכת הבריאות הציבורית בהודו מנוהלת על ידי משרד הבריאות ורווחת המשפחה של ממשלת הודו עם מתקני בריאות בבעלות המדינה.
היסטוריה מוקדמת
לבריאות הציבור שורשים עוד בימי קדם. משחר התרבות האנושית, הכירו בכך כי מים מזוהמים והיעדר סילוק נאות של פסולת גורמת להתפשטות מחלות מידבקות (התאוריה של מיאזמה). דתות עתיקות ניסו להסדיר התנהגות מיוחדת הקשורה לבריאות, החל מסוגי המזון הנאכלים, דרך ויסות התנהגויות תאוה מסוימות, כגון שתיית אלכוהול או יחסי מין. המנהיגים היו אחראים על בריאות נתיניהם כדי להבטיח יציבות חברתית, שגשוג, ושמירת הסדר הציבורי.
בשנת 1485 הוקם ברפובליקה של ונציה בית משפט קבוע של מפקחי בריאות עם תשומת לב מיוחדת למניעת התפשטות מגיפות מחוץ לרפובליקה. בתחילה מונו שלושה מפקחים על ידי הסנאט הוונציאני. בשנת 1537 נטלה על עצמה המועצה הגדולה את התפקיד, ובשנת 1556 הוסיפה עוד שני שופטים, עם המשימה של פיקוח, מטעם הרפובליקה, על מאמצי המפקחים.
עם זאת, על פי מישל פוקו, מודל השלטוניות (governmentality) הופרך מאוחר יותר על ידי מודל הכולרה. התפרצות מגפת כולרה החריבה את אירופה בין השנים 1829 ל-1851, כאשר נלחמו בה בתחילה על ידי השימוש של מה שפוקו כינה "רפואה חברתית", אשר התמקדה בזרימה, זרימת אוויר, מיקומם של בתי קברות, וכו'. כל אותם חששות, שנולדו מתוך תיאורית מחלות המיאזמה, ביחד עם שיקולים אורבניים הנוגעים לניהול אוכלוסיות, אשר פוקו הגדיר במושג "biopower" (מושג המתייחס לרגולציה שלטונית של בעיות אזרחיות שונות, לרבות בריאות הציבור). הגרמנים הגדירו זאת בתפיסתם המכונה "Polizeiwissenschaft" ("מדעי המשטרה").
בריאות הציבור בימינו
במאה ה-18 הייתה צמיחה מהירה של בתי חולים התנדבותיים באנגליה. החלק האחרון של המאה הביא להקמתה של התבנית הבסיסית של שיפורים בבריאות הציבור במהלך שתי מאות הבאות: זוהתה עוולה חברתית, ונדבנים פרטיים הביאו זאת לתשומת לב הציבור, והשינוי בדעת הקהל הוביל לפעולה ממשלתית.
הפרקטיקה של חיסון הפכה לנפוצה בשנות ה-1800, בעקבות עבודתו החלוצית של אדוארד ג'נר בטיפול באבעבועות שחורות. תגליתו של ג'יימס לינד (רופא הצי המלכותי הבריטי שערך ניסויים קליניים חלוציים, חי בין 1716-1794) של הגורמים של מחלת הצפדינה ומיתונה בקרב מלחים באמצעות הכנסתם של פירות לאוניות שהיו בהפלגות ארוכות, פורסמה ב-1754, והובילה את אימוצו של רעיון זה על ידי הצי המלכותי. נעשו גם מאמצים להביא נושאי בריאות חשובים לידיעת הקהל הרחב; בשנת 1752 פרסם הרופא הבריטי סר ג'ון פרינגל מאמר לאור "תצפיות על מחלות בקרב אנשי צבא במחנות ועמדות צבאיות", שבו הוא הדגיש את החשיבות של אוורור נאות בתוך בסיסי הצבא ואת הספקת בתי שימוש לחיילים.
עם תחילתה של המהפכה התעשייתית, התחילה רמת החיים בקרב אוכלוסיית העובדים להחמיר עם צפיפות ותנאי היגיינה עירוניים גרועים. בארבעת העשור הראשונים של המאה ה-19 לבד, הוכפלה אוכלוסיית לונדון, שיעורי צמיחה אפילו גדולים יותר נרשמו בעיירות של אזורי התעשייה החדשים, כגון לידס ו מנצ'סטר. דבר זה דרבן תחלואה והתפשטות מחלות בפרברים שנבנו סביב בתי החרושת והמפעלים. התיישבויות אלה היו צפופות ופרימיטיביות עם תברואה לא מאורגנת. מחלות היו בלתי נמנעות ודגירתן במחוזות אלה נגרמו בשל אורח החיים העני של התושבים. חוסר בדיור זמין הגבירו את ההתפתחות המהירה של שכונות העוני ואת שיעורי התמותה המהירה לנפש שעלו באופן משמעותי, וכמעט והוכפל ברמינגהאם וליברפול. תומאס מלתוס הזהיר מפני סכנות של התפוצצות אוכלוסין בשנת-1798. הרעיונות שלו, כמו גם אלה של ג'רמי בנת'ם, הפכו למשפיעים מאוד בקרב חוגי שלטון בשנים המוקדמות של המאה ה-19.
חקיקה בבריאות הציבור
הניסיונות הראשונים לרפורמה סניטרית והקמת מוסדות בריאות הציבור נעשו בשנות הארבעים של המאה ה-19. תומאס סאותווד סמית, רופא בבית החולים " London Fever Hospital", החל לכתוב מאמרים על חשיבותה של בריאות הציבור, והיה אחד הרופאים הראשונים שהובאו כדי למסור עדות בפני "ועדת חוק העניים" בשנות השלושים, יחד עם ניל ארנוט וג'יימס פיליפס קיי. סמית יעץ לממשלה בעניין חשיבות ההסגר ושיפור התברואה להגבלת התפשטותן של מחלות זיהומיות כגון כולרה וקדחת צהובה.
נציבות חוק העוני (Poor Law Commission), דיווחה בשנת 1838 כי "ההוצאות החיוניות לאימוץ ותחזוקה של אמצעי מניעת מחלות מסתכמות בסופו של דבר בסכומים פחותים מאשר יצרו עלותה של המחלה הנוכחית". הם המליצו ליישום מיזמים ממשלתיים מתוכננים בקנה מידה גדול, כדי למנוע את התנאים שאפשרו את התפשטות המחלה (כולרה). עמותת "איגוד בריאות הערים" הוקמה ב אקסטר ב-11 בדצמבר 1844, ונאבקה במרץ למען פיתוחה של בריאות הציבור בממלכה המאוחדת. בעקבות הקמתה הוקמה בשנת 1843 "נציבות בריאות הערים", בראשות סר אדווין צ'דוויק (ראה תמונה לעיל), אשר הפיק סדרה של דיווחים על תנאי תברואה גרועים בערים בריטיות.
התנועות הלאומיות והמקומיות הובילו לחקיקה של "חוק בריאות הציבור" שעבר סוף סוף בשנת 1848. הוא נועד לשפר את תנאי התברואה בערים ובמקומות מאוכלסים בצפיפות באנגליה ובוויילס, על ידי הצבת ארגוני אספקת המים, תחזוקת ביוב, ניקוז וניקיון הרחובות תחת גוף מרכזי אחד, בניהול רשות בריאות בתור גורם מרכזי. החוק הועבר על ידי ממשלתו הליברלית של לורד ג'ון ראסל, בתגובה על הצעתו של אדווין צ'דוויק. הדוח רב ההשפעה של צ'דוויק על מצב התברואה של אוכלוסיית הפועלים פורסם בשנת 1842 ושנה לאחר מכן פורסם דוח מעקב משלים.
החיסון עבור מחלות שונות הפך לחובה בממלכה המאוחדת בשנת-1851, ובשנת 1871 החקיקה דרשה קיומה של מערכת רישום מקיפה המנוהלת על ידי פקידי חיסון ממונים.
התערבויות נספות הוטמעו באמצעות סדרה של חוקי בריאות הציבור, בעיקר החוק של שנת 1875. הרפורמות כללו הקמת בתי שמוש, בניית מערכת ביוב, הנהגת איסוף זבל ופסולת בשגרה, שנשרפה לאחר מכן או סולקה לתוך מזבלות, אספקת מים נקיים, וכן ניקוז מים עומדים כדי למנוע רביית יתושים.
חוק המחלות זיהומיות (הודעה) משנת 1889 חייבה את הדיווח על מחלות זיהומיות לרשויות הבריאות והתברואה המקומיות, ואשר יכלו לאחר מכן לנקוט באמצעים שונים כגון העברה של החולה לבית החולים וכן החיטוי של בתים ונכסים.
בארצות הברית, ארגון בריאות הציבור הראשון, המבוסס על משרד הבריאות של המדינה ומשרדי בריאות מקומיים, נוסד בניו-יורק בשנת 1866.
אפידמיולוגיה
מדע האפידמיולוגיה נוסדה על ידי ג'ון סנואו שזיהה מים באר מים ציבורית מזוהמת כמקור להתפרצו הכולרה של 1854 בלונדון. ד"ר סנואו האמין בתאוריית החיידקים כגורמי מחלות בניגוד לדעה שרווחה בזמנו, תיאורית המיאזמה. הוא פרסם בראשונה את התאוריה שלו, בחיבור על, "אופן העברת הכולרה", בשנת 1849, ולאחריו פרסום מפורט יותר בשנת 1855 ששילבו את תוצאות המחקר שלו בתפקיד שמילאה אספקת המים באזור סוהו במגפה של 1854.
באמצעות שיחות עם תושבים מקומיים (בסיוע של הכומר הנרי וייטהד), הוא זיהה את מקור ההתפרצות, במשאבת מים ציבורית ברחוב Broad (עכשיו רחוב Broadwick). על אף שהבדיקות הימיות והמיקרוסקופיות של דגימת מים ממשאבת רחוב ברוד לא הוכיחו בוודאות את הסכנה שבהם, מחקריו ותצפיותו על דפוס המחלה היו משכנעים מספיק כדי לשכנע את המועצה המקומית לבטל את השאיבה מן הבאר על ידי הסרת הידית שלה.
סנואו השתמש מאוחר יותר במפה עם נקודות כדי להמחיש את אשכול מקרי הכולרה סביב למשאבת המים. הוא הראה על ידי שימוש בנתונים סטטיסטיים את הקשר בין איכות המים במקור ומקרי הכולרה. הוא הראה כי חברת Southwark and Vauxhall Waterworks לקחה מים מקטעים מזוהמים במי שפכים בנהר התמזה והעבירה את אספקת המים לבתים, תוך שהובילה בכך בהגברת שכיחות הכולרה. המחקר של סנואו היה אירוע מרכזי בהיסטוריה של בריאות הציבור, וגאוגרפיה. הוא נחשב לאירוע של ייסוד מדע האפידמיולוגיה.
בקרת מחלות
עבודתם החלוצית של הכימאי הצרפתי לואי פסטר בבקטריולוגיה והמדען גרמני רוברט קוך, פותחו שיטות לבידוד חיידקים מחוללי מחלות, וחיסונים כתרופות בתחילת המאה ה-20. הרופא הבריטי רונלד רוס זיהה את היתושים כנשאים של מלריה והניח בכך את היסודות למאבק במחלה. ג'וזף ליסטר גרם למהפכה בתחום הניתוח על ידי הכנסתו של החיטוי בניתוח למניעת זיהומים. האפידמיולוג הצרפתי מגפות פול-לואיס סימונד הוכיח כי הדבר נישא על ידי פרעושים על גבן של חולדות, ומדען קובני קרלוס ג 'יי פינלי והאמריקאים וולטר ריד וג'יימס קארול הוכיחו כי יתושים נושאים את הנגיף האחראי לקדחת צהובה. המדען הברזילאי קרלוס צ'אגס זיהה את מחלות טרופיות ואת הנשאים שלהם.
עם תחילתה של המעבר אפידמיולוגי, כאשר שכיחותן של מחלות זיהומיות ירד דרך המאה ה-20, החלו רשויות בריאות הציבור, לשים יותר דגש על מחלות כרוניות כגון סרטן וכן מחלות לב. המאמצים הקודמים בהרבה מדינות מפותחות כבר הוביל להפחתה דרמטית בשיעור תמותת התינוקות באמצעות שיטות מניעה. בבריטניה, שיעור תמותת התינוקות ירד ממעל 15% בשנת 1870 ל-7% ב-1930.
תוכניות בריאות הציבור
מעקב אחר תוכניות בריאות הציבור עשויות לתמוך באופן מיוחד ב:
מעקבים שנערכו בבריאות הציבור הובילו לזיהוי ותעדוף נושאי בריאות ציבור רבים, בסוגיות הניצבות בפני העולם כיום, לרבות נושאי איידס, סוכרת, מחלות שמקורן מזיהומי מים, זיהומי מזון, מחלות זואונטיות, עמידות לאנטיביוטיקה, שהובילו להופעה מחדש של מחלות זיהומיות כגון שחפת. עמידות לתרופות היוותה נושא מרכזי לדיונים ביום הבריאות העולמי בשנת 2011. לורי גארט טוען, שעל אף חשיבותו של תעדוף בנושאי בריאות הנובעים מלחץ ציבורי, יש לכך השלכות לא רצויות: כאשר סיוע חוץ מתועל לתוכניות לטובת מחלות ספציפיות, מתעלמים באופן כללי מחשיבותה של בריאות הציבור. בעיית זו בבריאות ציבור, היא בעיית ניתוב המידע ונחשבת כבעיה הגורמת למחסור תקציבי לצורכי המימון של לחימה במחלות אחרות הקיימות במדינה כלשהי.
לדוגמה, ארגון הבריאות העולמי (WHO), מדווח כי לפחות 220 מיליון בני אדם ברחבי העולם סובלים מסוכרת. רמת התחלואה במחלה זו צומחת בשיעורים מפחידים, ומשערים שצפוי שמספר מקרי מוות מסוכרת יוכפל עד שנת 2030. בחודש יוני 2010 ציינו עורכים בכתב העת הרפואי "לאנסט" כי "העובדה כי סוכרת סוג 2, שהיא מחלה הניתנת במידה רבה למניעה, הגיעה לממדי מגפה, מהווה אות קלון לבריאות הציבור". הסיכון של סוכרת מסוג 2 קשור קשר הדוק עם תופעת העלייה בממדי השמנת היתר. ההערכות העדכניות ביותר של WHO מאז יוני 2016 מציינות כי ברחבי העולם מצויים כ־1.9 מיליארד מבוגרים שסבלו בשנת 2014 מעודף משקל, ו־41 מיליון ילדים מתחת לגיל חמש, היו בעלי משקל עודף ב־2014. ארצות הברית היא המדינה המובילה עם 30.6% מאוכלוסייתה במשקל יתר. מקסיקו עוקבת אחריה עם 24.2%, בריטניה עם 23%.
סוכרת והשמנה בישראל
בישראל כמו במדינות מתועשות אחרות, הסוכרת היא מחלה כרונית שכיחה המהווה נטל כבד על מערכת הבריאות, על החולה ועל משפחתו. היארעות הסוכרת בישראל, כמו גם בעולם, נמצאת במגמת עלייה עקבית. בשנת 2011 הייתה סוכרת סיבת המוות הרביעית בישראל, ו-5.4% מכלל הפטירות (2,196 פטירות) יוחסו למחלה. לגבי סוכרת מסוג 2, מספר החולים המאובחנים עם סוכרת בישראל נאמד בכ-400 אלף. חולי סוכרת מסוג 2 נתונים בסיכון יתר לפתח מגוון רחב של סיבוכים ומחלות כרוניות הכרוכות במוגבלות.
בסקר הבריאות הלאומי, שנערך בישראל בשנים 2007–2010, נמצא כי בקרב האוכלוסייה הבוגרת, שלושים אחוז מהנשים וארבעים ואחד אחוז מהגברים סובלים מעודף משקל וכי חמישה עשר אחוז מהגברים ומהנשים סובלים מהשמנת יתר. עוד נמצא בסקר כי כמעט בכל קבוצות הגיל שיעורי השמנת היתר ועודף המשקל היו גבוהים יותר בקרב האוכלוסייה הערבית מאשר בקרב האוכלוסייה היהודית. לפי הסקרים האחרונים ולפי ההערכות של ארגון ה- OECD, נראה כי שיעור עודף המשקל בקרב ילדים בני חמש עד שבע גבוה מעשרים וחמישה אחוז בישראל וכי שיעור השמנת היתר בילדים בני שבע עד שתים עשרה עומד על 4–9 אחוז.
לאחרונה פורסם דוח של WHO על מגפת ההשמנה. הדו"ח החדש של ארגון הבריאות העולמי חושף כי בישראל ישנם למעלה מחצי מיליון ילדים שסובלים מהשמנה ומעודף משקל. ישראל ניצבת במקום הראשון והמפוקפק באירופה בדירוג ההשמנה, ובמקום השני באירופה והשלישי בעולם במדד הכולל גם ילדים הסובלים מעודף משקל, כלומר חריגה מעל המשקל התקין אך על סף השמנה מסוכנת.
תוכנית בריאות בעולם
בעבר נחשבה הבעיה, לבעייתן של מדינות בעלות הכנסה גבוהה, אולם כיום ישנה עלייה בשיעורי ההשמנה במדינות בעלות הכנסה נמוכה, במיוחד בסביבה העירונית. תוכניות בריאות ציבור רבות מקדישות יותר ויותר תשומת לב ומשאבים לנושא של השמנת יתר, תוך הגדרת יעדים לטפול בגורמים הבסיסיים להשמנה, כולל תזונה בריאה ופעילות גופנית.
חלק מתוכניות ומדיניות הקשורות לבריאות הציבור וקידום בריאות ומניעה עשויות להיות שנויות במחלוקת. דוגמה אחת כזו היא תוכניות בהתמקדות על מניעת העברת HIV על ידי קידום מסע פרסום לקיום מין בטוח, מסעי פרסום לשימוש במחטים חד פעמיות. עוד תוכנית כזו היא תוכנית המאבק בעישון. שינוי בהתנהגויות העישון דורש הפעלת אסטרטגיות ארוכות טווח, שלא כמו המאבק נגד מחלות מידבקות, אשר בדרך כלל לוקח פרק זמן קצר יותר להבחין בהשפעותיהן. מדינות רבות יישמו יוזמות לצמצום רמת העישון, כגון העלאת המיסוי על מוצרי טבק וכן האיסור על עישון במבנים או במקומות ציבוריים. התומכים מציגים ראיות כי עישון הוא אחד גורמי המוות העיקריים, ולכן על הממשלות חלה החובה להפחית את שיעורי התמותה, הן באמצעות הגבלת העישון הפסיבי (על ידי צד שני) והן על ידי צמצום ההזדמנויות של מעשנים לעשן. כנגד זאת טוענים המתנגדים כי הדבר פוגע בחופש הפרט ובאחריותו האישית, ושהמדינה בסופו של דבר עלולה להגביל יותר ויותר את חופש הבחירה של הפרט, בשם שיקולים כלליים של בריאות טובה יותר לציבור.
בה בעת שמבחינה היסטורית, מחלות מידבקות ככבו בראש סולם העדיפויות בבריאות הגלובלית, היו מחלות לא מדבקות (כמו: מחלות לב, מחלות אוטואימוניות, שבץ מוחי, סרטנים למיניהם, סוכרת, מחלות כליה כרוניות, אוסטאופורוזיס, אלצהיימר, וכו') וגורמי סיכון התנהגותיים המונחים בבסיסם של מחלות אלה נמצאו בתחתית סולם העדיפויות. עניין זה מצוי כיום במגמת שינוי, עם זאת, כפי שמודגם על ידי עצרת האו"ם שקיימה את האירוח הראשון שלה בעצרת הכללית פגישת פסגה מיוחדת בנושא של מחלות לא מדבקות בספטמבר שנת 2011.
בעיות בריאות רבות נובעות מהרגלים גרועים והתנהגויות אישיות לא בריאות. מנקודת ראות של פסיכולוגיה אבולוציונית, צריכת יתר של חומרים מלאכותיים המזיקים לבריאות, עקב הפעלת מערכת תגמול עבור חומרים כמו תרופות, סמים, טבק, אלכוהול, מלח מעודן, שומנים ופחמימות. כמו כן טכנולוגיות חדשות כגון תחבורה מודרנית מהווים גם כן גורם להפחתה בפעילות הגופנית. מחקרים גילו כי ניתן לשנות התנהגויות בצורה יעילה יותר על ידי התחשבות בהתפתחות המניעים במקום הצגת מידע על השפעות בריאותיות שליליות בלבד. לפיכך, הגברת השימוש בסבון בשטיפת ידיים יעילה הרבה יותר במניעת שלשולים, מאשר לעורר תחושת הגועל בלבד. תחושת הגועל היא בעצם מערכת מתפתחת להימנעות ממגע עם חומרים גורמי התפשטות למחלות זיהומיות. דוגמאות עשויות לכלול סרטים שמתארים כיצד חומר צואתי יכול לגרום לזיהום מזון. תעשיית השיווק יודעת מזה זמן רב את חשיבות הקישור של מוצרים עם סטטוס חברתי גבוה וגורם המשיכה שלהם לאנשים אחרים. לעומת זאת, נטען כבר כי הדגשת הנזק, על התופעות הבלתי רצויות בעישון טבק על אנשים אחרים (לא מעשנים) והטלת איסורי עישון במקומות ציבוריים היו יעילים במיוחד בהפחתת עישון טבק.
יישומים בתחום הבריאות
מלבד שיפור בריאות אוכלוסייה באמצעות יישומן של התערבויות ספציפיות לאוכלוסייה, בריאות הציבור תורמת גם לטיפול הרפואי על ידי זיהוי והערכה של צורכי האוכלוסייה לשירותי בריאות, לרבות:
יישום יעיל של אסטרטגיות שיפור
ההיסטוריה של בריאות הציבור מדגימה בבירור קיומו של מאמץ עולמי לשיפור הבריאות לכל. עם זאת, ברפואה המודרנית, לא נצפה בבירור שנוי מדיד אמיתי, והמבקרים טוענים כי חוסר זה בשיפור הוא בשל היעדר ביישום שיטות יעילות. כפי שנטען על ידי פול אי. פרמר, התערבויות סטרוקטורליות עשויות להיות בעלות השפעה גדולה, אך עדיין קיימות בעיות רבות שמונעות שילובה של אסטרטגיה זו במערכת הבריאות. אחת הסיבות העיקריות לכך, כמוצע על ידו, שאולי הרופאים לא מאומנים כראוי כדי לבצע התערבויות סטרוקטורליות, כלומר, ברמה הבסיסית, אנשי מקצוע בתחום הבריאות אינם מסוגלים ליישם שיפורים כאלה. בעוד שהתערבויות סטרוקטורליות אינן יכולות להיות התחום היחיד בו נחוץ שיפור, חוסר תיאום בין גורמים סוציו-אקונומיים לשירותי בריאות לעניים עלולים להיות חסרי תועלת, ובסופו של דבר לגרום להגברת חוסר השוויון בין שירותי בריאות שניתנים לעשירים ביחס לשירותים שניתנים לעניים. כל עוד שירותי בריאות לא יחדלו מלהיות מטופלים כאל מצרך, בריאות הציבור גלובלית בסופו של דבר לא תושג. מאחר שזה המקרה, לדעת אחדים, ללא שינוי באופן הגשת הטיפול הרפואי והנגשת שירותי בריאות לאותם שנגישותם לשירותים אלה נמוכה או אינה קיימת, לא ניתן יהיה להשיג את המטרה האוניברסלית של שירותי בריאות הציבור.
סיבה נוספת לכך שלא ניתן לחוש בשינויים מדידים בבריאות הציבור, יכולה להיות כיוון ששירותי הבריאות עצמם לא מודדים את יעילות התוכניות של עצמם. פרו ושות' ניתחו למעלה מ-4,000 מטרות בריאות מהקהילה בתוכניות שיפור של 280 סוכנויות בריאות מוסמכות ולא מוסמכות בבריאות הציבור בארצות הברית, נמצא כי הרוב המכריע של המטרות – כשני שלישים – היו ממוקדים על השגת תפוקות של הסוכנות (למשל, פיתוח תוכניות תקשורת, התקנת מדרכות, הפצת מידע בקהילה). רק כשליש התמקדו על חיפוש שינויים מדידים לאוכלוסיות שאותם הם משרתים (כלומר, שינוי בידע של בני אדם, עמדות, התנהגויות). מחקר זה מלמד, שאם הסוכנויות יתמקדו על ביצוע משימות בלבד (כלומר, תפוקות) ולא יושם דגש על מדידה של שינויים שהם תוצאת הפעילות שהם מבצעים בפועל באוכלוסיות שלהם, אין להתפלא כאשר לא קיימים דיווחים על מדידת שינויים. פרו ושות' מעודדים את סוכנויות בריאות הציבור לעבוד במשותף עם מומחים מתחום תקשורת הבריאות ולעצב במשותף יעדי תפוקות מדידות, על מנת לסייע לסוכנויות בפיתוח שיטות וכלים שיאפשרו ביצוע מעקבים אחר שינויים שקשורים יותר באוכלוסיית היעד (למשל, ידע ושינויי גישה) שעשויים להיות מושפעים מעצם ביצוען של הפעילויות על ידי הסוכנויות.
תנועת "בריאות הציבור 2.0"
בריאות הציבור 2.0 הוא תנועה בתוך בריאות הציבור שמטרתה להפוך את התחום לנגיש יותר לציבור הרחב וידידותי יותר למשתמש. המונח משמש בשלושה מובנים. במובן הראשון, "בריאות הציבור 2.0" זהה ל "בריאות 2.0" (מונח שהוגדר באמצע שנות האלפיים לשקף שימוש במדיה בתחומי הבריאות), ומתאר את האופן שבו מרפאות ומכוני בריאות הציבור מסורתיים פועלים כלפי חוץ (או יכולות להושטת פעילות כלפי הקהילה) לציבור באמצעות מדיה חברתית, ובלוגים של בריאות.
המובן השני "בריאות הציבור 2.0" מתאר את מחקר בריאות הציבור, ועושה שימוש בנתונים שנאספו מאתרי רשתות חברתיות, מנועי חיפוש לשאילתות, טלפונים סלולריים, או טכנולוגיות אחרות. דוגמה מהעת האחרונה היא ההצעה למסגרת סטטיסטית המנצלת תוכן שנוצר על ידי משתמשים באינטרנט (מתוך מדיה חברתית או מנועי חיפוש לשאילתות), על מנת להעריך את ההשפעה של מסע הפרסום בנושא חיסון נגד שפעת שנערך בבריטניה.
במובן השלישי, "בריאות הציבור 2.0" משמש על מנת לתאר פעילויות בבריאות הציבור שהן לגמרי מונחות משתמש. דוגמה לכך היא האיסוף ושיתוף של מידע על רמות הקרינה הסביבתית לאחר הצונאמי של מרץ 2011 ביפן. בכל המקרים, בריאות הציבור 2.0 נשענת על רעיונות של Web 2.0, כגון מיקור המונים, שיתופי מידע, עיצוב מכוון משתמש. בעוד שספקי שירותי בריאות רבים התחילו לתרום תרומה משלהם ל"בריאות הציבור 2.0" דרך בלוגים אישיים, פרופילים חברתיים ואתרי אינטרנט, לארגונים אחרים, גדולים יותר, כגון איגוד הלב האמריקני (AHA), חינוך רפואי מאוחד (UME), יש צוותי עובדים גדולים יותר, המתמקדים סביב בריאות באינטרנט, מניעה בבריאות, חינוך לבריאות, מחקר והדרכה. ארגונים פרטיים אלה זיהו את הצורך בגישה חופשית וקלה לחומרים בבריאות ולעיתים קרובות הם בונים ספריות עם תכנים ומאמרים חינוכיים.
שירותי בריאות הציבור
שירותי בריאות הציבור מהווים מינהל במסגרת חטיבת הבריאות של משרד הבריאות. בראש שירותי בריאות הציבור עומד ראש שירותי בריאות הציבור. כפופות לו יחידות מטה שונות שמפורטות להלן וכן לשכות הבריאות המחוזיות והנפתיות.
שירותי בריאות הציבור בישראל עוסקים באדם הבריא בתחומי הרפואה המונעת האישית, הקהילתית והסביבתית תוך הטמעת נושא קידום בריאות. שירותי בריאות הציבור פועלים לקידום הבריאות ומניעת המחלות של תושבי מדינת ישראל, החל מהתחנות לבריאות המשפחה, שירות בריאות לתלמידי בתי-הספר, לשכות הבריאות המחוזיות והנפתיות ועד למטה המנהלי המקצועי.
כתובת המשרד הראשי: רחוב ירמיהו 39, ירושלים מיקוד: 9101002, ת"ד: 1176
לשכות הבריאות
לשכת הבריאות בארץ, כפופות מקצועית ותקציבית לשירותי בריאות הציבור, על אף עצמאות מנהלית. מטרת הלשכות היא ליישם את המדיניות של בריאות הציבור בשטח מול האוכלוסייה בתחומים: בריאות הסביבה (כגון פיקוח תברואה על מסעדות, בריכות שחייה, חופי רחצה ומוסדות חינוך), פיקוח על מזון (המיובא ממדינות העולם או המיוצר בישראל), אפידמיולוגיה (כגון חקירה וטיפול בהתפרצויות של מחלות ברמה המקומית והארצית), אם וילד, קידום בריאות ועוד.
כמו כן, לשכת הבריאות מהווה "משרד בריאות קטן" ולפיכך היא כוללת מחלקות מתחומים שאינם שייכים לשירותי בריאות הציבור כגון: רוקחות, רפואת שיניים, גריאטריה, פסיכיאטריה ומכשירי שיקום וניידות. מחלקות אלו מטרתן לפקח ולבקר את המוסדות השונים בתחומם וכן לתת שירות לאזרח על פי המדיניות הנקבעת במטה המשרד.
השירותים הנכללים לציבור במסגרת מרבית לשכות הבריאות כוללים
כמו כן ניתנים שירותים שונים לעסקים ברשויות הכפופות ללשכת הבריאות כגון: היתרים להשקיה בקולחין, חוות דעת לשם הוצאת היתר בנייה, הנפקת רישיונות או היתרים ליבוא/יצוא סמים, תרופות וחומרי מוצא, חוות דעת מקדמית על פי חוק רישוי עסקים.
לשכות הבריאות ברחבי הארץ
כל לשכת בריאות פועלת מול רשימה של יישובים מקבלי השירות באותה לשכה. לשכות הבריאות הנפתיות כפופות ללשכות בריאות מחוזיות. לא לכל מחוז יש גם נפות. בראש כל לשכת בריאות עומד רופא מחוזי או רופא נפתי בהתאמה.
המרכז הלאומי לבקרת מחלות (מלב"ם)
המרכז הלאומי לבקרת מחלות (המלב"ם; Israel Center for Disease Control ICDC) הוקם בשנת 1994. המרכז הוא גוף מחקר של משרד הבריאות, ממוקם בתל-השומר בשטח של בית החולים ע"ש שיבא ותפקידו לספק תמונה עדכנית של מצב בריאות האוכלוסייה בישראל. הנתונים שאותם אוסף ומציג המלב"ם הם בסיס למדיניות, שירותים ומחקר.
תפקידיו העיקריים של המלב"ם
חקיקה
מאז קום המדינה הוסדרה מערכת הבריאות בחקיקה ראשית ובחקיקה משנית, וכן בהנחיות מינהליות שמפרסם משרד הבריאות. הפקודות המנדטוריות, העוסקות בעיקרן ברגולציה של נושאים שונים שיש להם השלכה על בריאות הציבור, כגון רישוי בתי-חולים ורישוי בעלי מקצוע, מהוות עדיין הבסיס לחקיקה בתחום הבריאות, אולם עם השנים הוכנסו בהן תיקונים כדי להתאימן למציאות המשתנה. נוסף על כך, הותקנו תקנות חדשות, כגון רישוי מוסדות רפואיים ועוסקים בסיעוד בבתי-חולים (תקנות מתוקף פקודת בריאות העם) ונחקקו חוקים שונים, כגון, ו.
החקיקה בתחומי בריאות הציבור עוסקת בתחומים הבאים: איכות תברואתית של מי שתייה, מי שפכים וקולחים, מי נופש (חופי ים, בריכות שחייה, מרחצאות, מקוואות וכו'), איכות תברואתית של מזון מיובא ומיוצר מקומית, מחלות מידבקות, ועוד.
תואר ראשון בבריאות הציבור
בלימודי תואר ראשון בבריאות הציבור מכשירים אנשי מקצוע שיעסקו בקידומם בריאות האוכלוסייה ובמניעת תחלואה ותמותה, בקרב הציבור הכללי ואוכלוסיות ייחודיות. הלימודים מיועדים הן לחסרי השכלה קודמת – המעוניינים להשתלב בתחום, והן לאנשי מקצוע מנוסים ממגוון תחומים – סיעוד, עבודה סוציאלית וכו'.
הלימודים בתוכנית לתואר ראשון בבריאות הציבור משלבים בין תכנים עיוניים ותאורטיים מקיפים ומעמיקים לבין התנסויות מעשיות מפתחות – לרבות עבודה מעשית מונחית במוסדות בריאות שונים ברחבי הארץ (בחלק מהמכללות ומוסדות הלימוד בתחום).
בין נושאי הלימוד לתואר ראשון: פסיכולוגיה, סוציולוגיה, תזונה, מערכות הבריאות בישראל, ביוסטטיסטיקה, שיטות מחקר, אנטומיה ופיזיולוגיה, מיומנויות מחשב, ביולוגיה, ביוכימיה וביולוגיה מולקולרית, כלכלת בריאות, אפידימולוגיה, בריאות תעסוקתית, עקרונות בקידום בריאות, ניהול ארגוני בריאות, ניהול פרויקטים בבריאות, בריאות הנפש, הערכת טכנולוגיות בבריאות, שוויון ואי שוויון במערכת הבריאות ועוד.
תעודת בוגר: בוגרי הלימודים, אשר יעמדו בהצלחה בכל דרישות התואר, יקבלו תעודת בוגר תואר ראשון – B.A בבריאות הציבור, מטעם המכללה/אוניברסיטה בה סיימו את לימודיהם.
תואר שני בבריאות הציבור
תוכנית הלימודים לקראת תואר שני בבריאות הציבור נועדה לרופאים ואנשי מקצוע נוספים הפועלים במסגרות בריאות שונות. במהלך הלימודים הסטודנטים רוכשים הבנה מעמיקה במצב בריאות החברה הישראלית בהשוואה למדינות אחרות בעולם, תוך הקנייה של מיומנויות מקצועיות וידע לתכנון וניהול של שירותי בריאות ותוכניות בריאותיות לקהילה.
תוכנית הלימודים מקנה כלים לאפיון של גורמים תעסוקתיים, סביבתיים, וחברתיים הקשורים לבריאות הציבור ובנוסף, מקנה הכרה מעמיקה עם התעשייה והמחקר הפועלים במסגרת תחום זה כגון: מחלות זיהומיות, קידום בריאות בתעסוקה, רפואה ראשונית ומונעת ועוד.
נושאי לימוד: היבטים משפטיים ואתיים במנהל הרפואי ובבריאות הציבור, שיטות סטטיסטיות בבריאות הציבור, חוק ומשפט במערכת שירותי הבריאות, מבוא לקידום בריאות והתנהגות בריאותית, מדיניות בריאות הציבור בישראל, ניתוח עלות תועלת למערכות בריאות, איכות וניהול סיכונים בשירותי הבריאות, חשבונאות ניהולית ותמחיר במערכות הבריאות בישראל ובעולם.
מוסדות הלימוד: אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת בן-גוריון, אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית.
בריאות הציבור במדינות מתפתחות
קיים פער משמעותי בגישה הבריאות ובריאות הציבור יוזמות בין מדינות מפותחות לבין מדינות מתפתחות. בעולם המתפתח, בריאות הציבור, התשתיות עדיין ביצירה. ייתכן שלא יהיו מספיק עובדי בריאות מיומנים, משאבים כספיים או, במקרים מסוימים, ידע מספיק כדי לספק טיפול רפואי ומניעת מחלות, אפילו ברמה הבסיסית. כתוצאה מכך, מרבית מקרי תחלואה ותמותה בעולם נובעים מעוני קיצוני. לדוגמה, ממשלות רבות באפריקה משקיעים פחות מ $10 לכל אדם לשנה על בריאות, להשוואה בארצות הברית, השקיע הממשל הפדרלי בשנת 2000 כ-US$4,500 לנפש. עם זאת, לא צריך לבלבל בין הוצאות על בריאות לבין הוצאות על בריאות הציבור. מימון לבריאות הציבור עשויים בדרך כלל לא להיחשב כ"טיפול רפואי" במובן המוחלט. לדוגמה, החובה בשימוש בחגורות בטיחות במכוניות יכול להציל אינספור חיים ולתרום בכך לבריאות האוכלוסייה, אולם בדרך כלל הכסף שהוצא לאכיפת חוק זה לא נחשב כהוצאה כספית על הבריאות.
חלקים גדולים של העולם המתפתח נותר מוטרד במידה רבה ממחלות מידבקות הניתנות למניעה. עם זאת, בהרבה מדינות מתפתחות חווים גם שם שינוי מגמה אפידמיולוגי וקיטוב, כאשר האוכלוסיות חוות עתה יותר ויותר את השפעות המחלות הכרוניות עם עליית תוחלת החיים במדינות אלה, קהילות עניות עלול להיות מושפע במידה רבה גם על ידי מחלות כרוניות וגם מחלות זיהומיות. בעיה מרכזית נוספת בבריאות הציבור בעולם המתפתח והעני הוא בריאות האם והילד, עקב תת-תזונה ועוני. ארגון הבריאות העולמי (WHO) מדווח כי חוסר הנקה מתאימה במשך ששת החודשים הראשונים לחיי הוולד תורמת לתמותה של מעל מיליון ילדים בשנה. טיפול מניעתי מכוון לטיפול ומניעת מלריה בקרב נשים בהריון וילדים צעירים הוא אחד מהאמצעים בבריאות הציבור במדינות אנדמיות.
כל יום מביא עמו כותרות חדשות בעמוד השער של עיתונים על בריאות הציבור: מחלות זיהומיות מגיחות כגון סארס, מגיעות במהירות, עושות את דרכן מסין (ראה בריאות הציבור בסין) קנדה, ארצות הברית ועוד מדינות אחרות הרחוקות גאוגרפית; הפחתת עיוותים בגישה למערכת הבריאות באמצעות מימון ציבורי במסגרת תוכניות ביטוח בריאות; מגפת ה-HIV/איידס התפשטה במהירות ממספר קבוצות בסיכון גבוה לכלל האוכלוסייה. במדינות רבות, כגון דרום אפריקה; העלייה של בהשמנת יתר בקרב ילדים ועלייה במקביל בסוכרת סוג II בקרב ילדים; ההשפעות הסוציו-אקונומיות והבריאות המלוות תופעות של היריון בגיל נעורים, בפני בריאות הציבור מוצבים אתגרים קשים הקשורים עם אסונות טבע כגון רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004), הוריקן קתרינה בארצות הברית ורעידת האדמה בהאיטי (2010).
מאז שנות השמונים במאה הקודמת, עם התפתחות הענף של בריאות הציבור התרחב העיסוק של בריאות הציבור מהתנהגויות הפרט להתנהגויות וגורמי סיכון ברמת האוכלוסיות כמו, בעיית אי-שוויון, עוני וחינוך. בריאות הציבור בזמננו, עוסקת לעיתים קרובות בטיפול בגורמים חוצי אוכלוסייה המשפיעים על בריאות הציבור. קיימת ההכרה בכך שבריאותנו מושפעת מגורמים רבים, הכוללים את מקום המגורים שלנו, התורשה שלנו, ההכנסה שלנו, מצב ההשכלה שלנו, והקשרים החברתיים שלנו. גורמים אלה ידועים כ"גורמי הבריאות החברתיים". הגורמים המקשים כוללים למשל גורמי איכות סביבה, חינוך, תעסוקה, הכנסה, ביטחון תזונתי, דיור, מסגרות חברתיות, ועוד גורמים אחרים רבים המשפיעים על התפלגות הבריאות בין ובתוך האוכלוסיות ולעיתים קרובות נקבעים בצורה פוליטית. קיים אי שיויון חברתי בבריאות, החוצה את החברה. העניים בדרך כלל סובלים מהבריאות הגרועה ביותר, אולם גם במעמד שכבת ביניים תמצאנה מצב הבריאות גרוע בהשוואה לבריאות השכבות העליונות. תומכי בריאות הציבור החדשה פועלים למען מדיניות מבוססת-אוכלוסייה לשיפור בריאות הציבור באופן שוויוני.
סיוע בבריאות למדינות מתפתחות
סיוע בבריאות למדינות מתפתחות הוא מקור חשוב של בריאות הציבור מימון עבור מדינות מתפתחות רבות. נצפתה עליה משמעותית בסיוע בריאות למדינות מתפתחות לאחר מלחמת העולם השנייה, כחלק מן החששות מפני התפשטות מחלות כתוצאה מן הגלובליזציה המוגברת ועם התפשטות מגפת ה-HIV/איידס באפריקה במדינות שמדרום לסהרה. משנת 1990 עד 2010, גדל סה"כ הסיוע בבריאות ממדינות מפותחות מ-5.5 מיליארד ל 26.87 מיליארד דולר, כאשר מדינות עשירות תורמות ברציפות מיליארדי דולרים כל שנה במטרה לשפר את בריאות האוכלוסייה. עם זאת, נעשו מאמצים, לקבל נתח תקציבי משמעותי גדול יותר באופן בחלוקת התקציבים, למשל בנושא HIV, אשר קיבל עלייה במימון בשיעור של יותר מ-6 מיליארד דולר בין השנים 2000 ו-2010, אשר היה יותר מכפול ביחס לכל תחום בריאות אחר באותן שנים. הסיוע בבריאות זכה להרחבה בערוצים מרובים, לרבות נדבנות פרטית, ארגונים לא ממשלתיים, קרנות פרטיות כגון קרן ביל ומלינדה גייטס, קרנות דו-צדדיות, ותורמים רב צדדיים כגון הבנק העולמי או קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים (ארגון UNICEF). בשנת 2009 הסיוע לבריאות באמצעות הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (ה־OECD) הסתכם בכ 12.47 מיליארד דולר, אשר הגיע לשיעור של בכ-11.4% מכלל תקציב הסיוע הדו-צדדי שלו. ב-2009, תורמים רב-צדדיים הוציאו כ־15.3% מסה"כ הסיוע לשיפור בריאות הציבור. הנתונים האחרונים, לעומת זאת, מראים כי סיוע הבריאות הבינלאומי התחיל ליישר קו, ואף מראה מגמת צמצום.
דיונים בנושאי סיוע בינלאומי בתחומי הבריאות
נערכים דיונים בשאלת היעילות של הסיוע הבינלאומי לבריאות. חסידי הסיוע טוענים כי הסיוע בתחום הבריאות של מדינות עשירות הכרחי על מנת שמדינות מתפתחות יצאו ממעגל העוני. המתנגדים לסיוע בבריאות טוענים כי הסיוע הבינלאומי לבריאות משבש למעשה את מהלך ההתפתחות הטבעית במדינות אלה וגורם לתלות שלהם המוחלטת שלהם בסיוע. במקרים רבים נכשל הסיוע בהשגת היעדים. כך למשל, לאחרונה, נותב הסיוע בבריאות לכיוון יוזמות כגון מימון טכנולוגיות חדשות כמו תרופות אנטירטרווירליות, רשתות הדברה מטופלות בחומרי הדברה נגד יתושים, וחיסונים חדשים. השפעות חיוביות של יוזמות אלה ניתן לראות במיגור אבעבועות שחורות ופוליו; עם זאת, טוענים המבקרים כי שימוש לרעה או ניתוב לא נכון של המימון עשוי לגרום לכך שמאמצים רבים אלה לא יבוא לכלל הגשמה.
מודלים כלכליים המבוססים על "המכון למדידה והערכה של בריאות" וארגון הבריאות העולמי הראו קשר בין סיוע בריאות בינלאומי סיוע במדינות מתפתחות לבין צמצום שיעורי התמותה במבוגרים. אולם במחקר שנערך בין השנים 2014–2016 עלה כי קיים פוטנציאל משתנה המטה את התוצאה מאחר שקיימת האפשרות שהסיוע היה מכוון למדינות ברגע שהם כבר עלו על המסלול לשיפור. עם זאת, באותו מחקר, גם נטען כי בסיוע בריאות בהיקף של מיליארד דולר היה קשור להפחתה של כ־364,000 מקרי תמותה בין הגילאים 0 ו-5 בשנת 2011.
מטרות פיתוח בר קיימא
על מנת להתמודד עם אתגרים נוכחיים ועתידיים בבעיות בריאות בעולם, פיתח האו"ם את מטרות פיתוח בר קיימא לבניית יעדי הפיתוח של המילניום של שנת 2000 שאמורה להיות מושלמת עד שנת 2030. מטרות אלה אמורות בכללותם להקיף את כל הספקטרום ההתפתחות חוצי מדינות, עם זאת יעדים 1–6 מכוונים ישירות לפערי בריאות, במדינות מתפתחות בעיקר. ששת היעדים הללו מכוונים לנושאי מפתח בבריאות הציבור העולמית: עוני, רעב, ביטחון תזונתי, בריאות, חינוך, שוויון בין מגדרי, העצמת נשים, העצמה, מים, תברואה. עובדי בריאות הציבור יכולים להשתמש במטרות אלה כדי להגדיר את סדר היום והתוכניות של עצמם בהיקפים מצומצמים ביוזמות עבור הארגונים שלהם. מקווה שמטרות אלה יפחיתו את נטל התחלואה ואי השוויון העומד בפני מדינות מתפתחות על מנת ולהוביל לעתיד בריא יותר.
הקשרים בין מטרות פיתוח בר קיימא ובריאות הציבור הם רבים, ומוכרים היטב:
ממשלת בריטניה
ממשלת הוד מלכותו, כפי שהיא נקראת כאשר מולך בממלכה המאוחדת מלך, לדוגמה היום - צ'ארלס, או ממשלת הוד מלכותה, כפי שהיא נקראת כאשר בראש בית המלוכה הבריטי מולכת מלכה (באנגלית: Her Majesty's Government או His Majesty's Government, ובקיצור: HMG או HM Government) הוא התואר של ממשלת הממלכה המאוחדת - הגוף העומד בראש הרשות המבצעת של הממלכה המאוחדת.