cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כאירמון מאלכסנדריה
כאירמון על היהודים
דבריו של כאירמון על היהודים לוקטו מספרו על ההיסטוריה של מצרים ונשמרו בספר "נגד אפיון". יוסף בן מתתיהו כותב בספרו שכאירמון התיימר לכתוב ספר על ההיסטוריה של מצרים כמו זה של מנתון והוסיף בו גם את השמות שנתן מנתון למלך מצרים ובנו - "אמנופיס" ו"רעמסס". לסיפורו של מנתון, הוסיף כאירמון שאיזיס נגלתה לאמנופיס בחלום והציקה לו בשנתו על כך שהמקדש שלה נהרס במלחמה. אחד החרטומים (במקור: "סופרי הקודש", שגם כאירמון עצמו השתייך אליהם) בשם "פריטיבַאוטס", פירש למלך, שאם יטהר את מצרים מהאוכלוסייה הטמאה, "יסור ממנו חזון האימה הזה". לפיכך, ציווה המלך לאסוף 250 אלף אנשים חולים ולגרשם מן הארץ. בראש אוכלוסייה זו עמדו שני "יודעי-ספר": משה ואדם נוסף "מן החרטומים" - יוסף. היו להם גם שמות מצריים: משה נקרא "טיסיתֶן" ויוסף "פֶטֵסֶף". כאשר הגיעו החולים הגולים אל פלוסיון, מצאו שם 380 אלף איש שהושארו שם עוד קודם על ידי אמנופיס, שסירב לתת להם להיכנס למצרים. שתי הקבוצות כרתו ברית ויצאו למלחמה במצרים. אבל אמנופיס לא חיכה למתקפה, אלא מיהר לברוח אל אתיופיה כשהוא משאיר את אשתו ההרה. היא הסתתרה במערה וילדה בה את בנה רעמסס, שכאשר בגר גרש את "היהודים", שמספרם היה 200 אלף, אל סוריה, והשיב את אביו אמנופיס (שמת כבר) מאתיופיה למצרים.
תגובת יוסף בן מתתיהו
יוסף בן מתתיהו טוען כי דברי כאירמון הם שקר ובמידה והיה בהם יסוד כלשהו של אמת, הם לא היו סותרים בפרטים רבים כל כך את אלה של מנתון. לדידו של יוסף, כל אחד מהם "בודה שקרים כטוב בעיניו". הוא מאשים את כאירמון בכך שבדה את סיפור המצורעים ואת דבר החלום על איזיס, לא טרח להסביר מי בדיוק היו "אנשי הצבא האלה לרבבותיהם" שחיכו ליד פלוסיון - ילידי מצרים או שהגיעו מארץ זרה, וגם לא הסביר מדוע לא רצה המלך לתת להם להיכנס לתוך מצרים. הוא מביע פליאה צינית מכך שמספרי המגורשים אצל שני הסופרים כל כך "קרובים" וגם לועג לתבונתו של כאירמון: בהתחלה לא סיפר מאין באו 380 אלף, ואחר כך לא הסביר גם את החשבון שעשה. אם ל-380 אלף הצטרפו 250 אלף מצורעים וחולים ובסופו של דבר גורשו רק 200 אלף, כיצד אבדו 430 אלף? האם נספו במלחמה, או עברו לצד רעמסס? ולאיזו משתי הקבוצות התכון בשם "יהודים"? ל-250 אלף המצורעים או ל-380 אלף היושבים ליד פלוסיון?
התלות בין גרסת כאירמון לגרסת מנתון
יוסף בן מתתיהו לא הביא אף ציטוט ישיר מכתבי כאירמון, אלא רק התייחס בדרך פרשנית אל מידע שנשאב מכתביו בעקיפין. עובדה זו יכולה להתפרש כעדות לכך שספרו של כאירמון לא עמד לנגד עיניו וכי הוא שאב את המידע שלו מכלי שני, או שעשה כך רק על סמך ידע אישי, בהנחה שכאירמון היה מוכר לו היטב. למעשה הוא לא עמד על עדותו של כאירמון לפרטיה, אלא רק על אי ההתאמות בינה לבין גרסת מנתון.
תיאורו של כאירמון אינו שונה באופן כללי מזה של מנתון, אולם יש בו שימוש במסורות שאינן תלויות במנתון. מסורות אלו משתקפות באזכורו של פריטיבאוטס ובהופעתה של איזיס בחלום. למרות טענתו של יוספוס על כך שכאירמון המציא את סיפור החלום על איזיס, ייתכן ומדובר במסורת עממית נפוצה. יש מכנה משותף בין גרסת כאירמון לבין המסופר ב"נבואת הקדר" המצרית. נבואה זו נמצאה כתובה ביוונית על שרידי פפירוסים מהמאה ה-3 לספירה ובה מתנבא הקדר באוזני המלך אמנופיס וחוזה פלישה של נכרים למצרים. בפפירוסים אלה לא נזכרו היהודים, אולם פפירוס אחר מאותה תקופה, הקרוב להם ברוחו ובלשונו, מכוון בעיקרו נגד היהודים ובהקשר דומה מסופר גם בו על "היהודים...בני הבליעל...המגורשים ממצרים על ידי זעמה של איזיס".
בניגוד למנתון, בגרסה של כאירמון לסיפור הגירוש נעדרת עוינות גלויה כלפי היהודים. הכפירה (אתאיזם) אינה מיוחסת ליהודים ואין שום זכר לשני המוטיבים הקיימים כבר בסיפור הגירוש של מנתון: שנאת אדם (מיזנתרופיה) ועוינות כלפי זרים (Misoxenia). אולם גם עלילת המצורעים של כאירמון, כמו זו של מנתון, נערכה בהתאם למסורת הטיפולוגית של הספרות האתנוגרפית, שמטרתה "לחשוף" את עברו האפל של העם היהודי כדי לשלול את דמותו גם בהווה.
ארתרוגריפוזיס
ארתרוגריפוזיס (באנגלית: Arthrogryposis; על פי קביעת האקדמיה ללשון: קיבְעוֹן מִפרקים מלידה) היא בעיית שרירים מולדת הגורמת להגבלת תנועה סביב מספר מפרקים דרך קיצור גידים ושרירים. המחלה אינה מתקדמת עם הזמן.
במקרים קלים רק מעט מפרקים נפגעים, וטווח התנועה עשוי להיות כמעט נורמלי. במקרה הקלאסי של ארתרוגריפוזיס, כפות ידיים, פרקי כף יד, מרפקים, כתפיים, מפרקי ירך, כפות רגליים וברכיים נפגעים. במקרים הקשים ביותר, כמעט כל מפרק בגוף עשוי להיות מעורב, כולל מפרק הלסת ומפרקי עמוד השדרה. לעיתים קרובות הגבלת התנועה מלווה בחולשה של השריר, אשר מגבילה את התנועה עוד יותר.
זו פגיעה נדירה, המתרחשת אחת לכ-3,000 לידות. רוב הילודים הנפגעים שורדים, אך מיעוטם מתים, בדרך כלל עקב מעורבות של שרירים הקשורים בנשימה.
ברוב המקרים, ארתרוגריפוזיס אינה בעיה גנטית, ואינה מתרחשת יותר מפעם אחת במשפחה. בכ-30% מהמקרים ניתן לזהות גורם גנטי. הסיכון להישנות של המקרה תלוי בסוג ההפרעה הגנטית.
מחקרים הראו כי כל דבר שפוגע בתנועת המפרקים התקינה טרם הלידה עלול להוביל להגבלת תנועה במפרקים. המפרק עצמו עשוי להיות תקין. עם זאת, כאשר מפרק אינו מופעל במשך תקופת מה, רקמת חיבור עודפת נוטה לגדול סביבו, ולקבעו למקומו. העדר תנועה במפרק משמעה גם שגידים החוברים למפרק אינם נמתחים למלוא אורכם. מצד שני, גידים קצרים מקשים על תנועת מפרק תקינה. בעיה דומה עלולה להתפתח לאחר הלידה, במפרקים שקובעו בגבס למשך זמן רב.
באופן כללי ניתן לסווג את גורמי הבעיה לחיצוניים ופנימיים. גורמים חיצוניים:
גורמים פנימיים:
הטיפול בבעיה כולל בדרך כלל:
ספר הג'ונגל (סרט, 1967)
ספר הג'ונגל (באנגלית: The Jungle Book) הוא סרט קולנוע מונפש של חברת וולט דיסני, שיצא לאקרנים במהלך שנת 1967. הסרט מבוסס על ספרו של רודיארד קיפלינג "ספר הג'ונגל" והוא הסרט ה-19 של חברת וולט דיסני והאחרון שוולט דיסני עצמו היה אחראי להפקתו.
בישראל, בשנת ההוצאה המקורית, 1967, היה לסרט הראשון של דיסני שהופץ בידי חברת פורום פילם (שהיום מחזיקה את הזכויות להפצה של כל סרטי דיסני בישראל), ובשנת 1988 היה הסרט הראשון באורך מלא שדובב לעברית. הסרט זכה להצלחה והוחזר לקולנוע לאחר עשר שנים עם אותו הדיבוב העברי. בריאיון עם האחים שרמן (המלחינים) במהדורת היהלום הם ציינו כי מבין הדיבובים הכי מוצלחים לסרט היה החדש מביניהם (רוב הדיבובים דובבו בשנת ההפצה המקורית), הדיבוב העברי, וכי דני ליטני החליף כראוי את פיל האריס.
בשנת 2003 יצא סרט ההמשך "ספר הג'ונגל 2". בשנת 2016 נוצר סרט לייב אקשן בעל אותו שם המבוסס על הסרט.
עלילת הסרט
הפנתר השחור בגירה מוצא תינוק נטוש, ומוסר אותו למשפחת זאבים, שראשה הוא הזאב ראמה. הזאבים קוראים לילד "מוגלי", ומחבבים אותו מאוד והוא - אותם. לילה אחד הטיגריס הבנגלי שירחן חוזר לחלק הג'ונגל שבו מתגורר מוגלי. באספת זאבים, בראשות מנהיגם אקילה, נקבע כי הילד לא יוכל ליהנות מחסות הלהקה, משאין בכוחה היכולת להתמודד מול הנמר. בגירה מציע לקחת את מוגלי לכפר של בני האדם, ומעריך שמוגלי בוודאי יסכים. המועצה שמחה על ההצעה, אך מוגלי אינו נוכח במעמד הדברים. לעת ערב, לאחר שמוגלי ובגירה טיילו בג'ונגל כמה זמן, חושף בפניו בגירה כי אין מדובר בטיול רגיל, ושלמעשה הוא מוביל אותו לכפר של בני אדם. מוגלי שולל את הרעיון מכל וכל, חרף הפצרותיו של בגירה בדבר הסכנה. בדרך לכפר, מוגלי ובגירה ישנים על עץ. לפתע מוגלי פוגש פנים אל פנים את קא הנחש, פיתון הודי, שהיפנט אותו כדי לאוכלו, קא גם מהפנט את בגירה ומוגלי מציל אותו.
למחרת מוגלי מצטרף למצעד הצבאי של הפיל קולונל האטי, במסדר הביקורת מגלה קולונל האטי שמוגלי הוא גור אדם. מאוחר יותר, מוגלי בורח מבגירה ופוגש את באלו, דוב שפתני, שמלמד את מוגלי את כל מה שהוא צריך לדעת כדי לחיות בג'ונגל. כשבאלו ומוגלי שוחים בנהר, עטה עליהם להקת קופי לנגור חוטפת את מוגלי לארמונו של מלכם, האורנג אוטן לואי. לואי רוצה לדעת כיצד עושים אש, אבל מוגלי עונה כי הוא לא יודע. לבסוף בגירה ובלו מצילים את מוגלי.
בלילה בגירה משוחח עם באלו על כך שמוגלי צריך להיות בכפר של בני האדם. אך בבוקר מוגלי בורח מבאלו לאחר ששמע את הבשורה המרה. בגירה קורא להאטי עם המחלקה שלו, שיעזור לו לחפש את מוגלי והוא מסכים. שירחן שומע את כל השיחה שמתנהלת, ובנוסף הוא שומע את תוכניותיו של האטי בשביל למצוא את מוגלי ולהציל אותו מפני שירחן.
לפתע פוגש מוגלי את קא, שמרדים אותו בשיר ערש. שירחן שומע את קא שר למוגלי ומגיע כדי למצוא את מוגלי, אך קא מסתיר אותו למעלה בעץ. כאשר מוגלי מתעורר, הוא בורח מקא שוב. בקרחת הג'ונגל ראו הנשרים דיזי, באזי, פלאפס וזיגי גור אדם עצוב משוטט. הנשרים שרו למוגלי שיר, ובמהלכו שירחן הגיע ותקף את מוגלי בשאגה אדירה. בעזרת באלו הדב והנשרים, מוגלי ברח ממלתעות הטיגריס, לא לפני שקשר לזנבו ענף בוער. נדמה היה כי באלו נהרג בקרב, אך התברר שהוא רק התעלף. ליד נהר הגנגס מוגלי פוגש נערה יפה, מתאהב ומחליט ללכת בעקבותיה לכפר של בני האדם.
דמויות ומדבבים
כאמור, הדיבוב העברי לסרט הופק בשנת 1988, והיה להפקת הדיבוב הראשונה בישראל לסרט מונפש באורך מלא.
שירים
הפסקול הוא בסגנון ג'אז וקול ג'אז, ונכתב על ידי האחים רוברט וריצ'רד שרמן, מלבד השיר The Bare Necessities שנכתב על ידי ט. גילקיסון. השיר האחרון הוא השיר הפופולרי ביותר מהסרט, והוא אהוב מאוד עד היום. באלו הדוב הוא ששר את השיר למוגלי, מעודד אותו לא לדאוג ולהתמקד בצרכים הפשוטים שהטבע מעניק. השיר אופטימי וקליט. שם השיר הוא משחק מילים שלא תורגם לעברית - מילולית, פירושו הוא "הצרכים הכי חיוניים", אך הוא נשמע גם כמו "הצרכים של הדוב". הפזמון "Look for the bare Necessitie, the simple, bare Necessities" תורגם ל"חפש תמיד רק את הטוב שבאמת נחוץ לדוב".
השיר "The Bare Necessities" היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית השיר הטוב ביותר. היה גם פתיח הסדרה "גורי הג'ונגל".
ספין-אוף
בשנת 1996 יצאה סדרת בת המהווה פריקוול לסרט בשם "גורי הג'ונגל" המספרת על חלק מדמויות הסרט כשהיו קטנים.
גם בסדרה "עולם סחרחר" נלקחו דמויות מהסרט אך לא התיימרה להיות ספין אוף שלו.
אטלס F
אטלס F שנקרא גם SM-65F Atlas היה טיל בליסטי בין-יבשתי בשימוש חיל האוויר האמריקאי בין 1961 ל-1966. הטיל הוא חלק מסדרת הטילים אטלס והאחרון ששימש כטיל בליסטי. מספר טייסות של טילי אטלס F הוקמו ומוקמו ברחבי ארצות הברית.
לאחר פרישתם משימוש כטילים בליסטיים, הטילים הוסבו יחד עם טילי אטלס E למשגרי לוויינים תחת השם אטלס E/F. שיגור האטלס E/F האחרון שהיה במקורו אטלס F בוצע ב-23 ביוני 1981. הטיל שוגר בסך הכול 70 פעמים, מתוכם 53 שיגורים הצליחו ו-17 נכשלו.
גיורא פישר (משורר)
גיורא פישר (נולד ב-14 במרץ 1951) הוא משורר, מורה לתנ"ך ורפתן ישראלי.
ביוגרפיה
פישר נולד וגדל במושב אביגדור, שם הוא מתגורר עד היום עם אשתו ובניו. הוא בעל תואר שני במקרא, ושימש כמורה לתנ"ך בבית הספר התיכון בבאר טוביה. במקביל לכך החזיק ברפת גדולה.
כילד וכנער כתב שירים ופזמונים אך בבגרותו זנח את הכתיבה, ושב אליה לאחר שבנו מרום פישר נפל בשנת 2002 בעת פעילות צה"ל בג'נין.
שיריו של פישר התפרסמו בהליקון ובמוספי הספרות של הארץ וידיעות אחרונות. ספרו הראשון, "אחרי זה", יצא לאור בשנת 2010 בהוצאת עם עובד וזכה לשבחי המבקרים.
ספרו השני "צירי חיים" יצא לאור בשנת 2014 בהוצאת קשב לשירה.
כמו כן זכה פישר בפרס רמת גן לשירת ביכורים לשנת תשע"א - 2011.
בשנת 2015 שירו "תפילה", שכתב לזכרו של בנו מרום, הולחן ובוצע על ידי עומר קורן ונכלל באוסף "שיר וזיכרון" של רשת ג' ואתר ynet.
בשנת 2017 יצא לאור ספרו השלישי של פישר "מה למדת מהסיפור" בהוצאת עם עובד ובעריכתה של אגי משעול.
בשנת 2022 יצא ספרו "בתחתית הימים".
נחלים
נְחָלִים הוא מושב דתי לאומי הצמוד לעיר פתח תקווה. המושב משתייך לארגון המושבים של הפועל המזרחי ולמועצה אזורית חבל מודיעין, בה הוא מהווה את היישוב הצפוני ביותר. במקור התפרנסו התושבים מחקלאות, אך כיום רוב חברי המושב אינם עוסקים בחקלאות. ביישוב קיימים מוסדות חינוך ומפעלים. המוסד החינוכי המפורסם שבהם הוא ישיבת נחלים - אחת הישיבות התיכוניות הוותיקות בישראל. בנחלים פועלת משתלה, יבואן לסוכות מוכנות, תעשייה זעירה ומחלבות לייצור מוצרי חלב כבשים. כך הפך המושב החקלאי ליישוב קהילתי, בדומה למושבים רבים בישראל.
היסטוריה
מייסדי מושב נחלים היו חברי "ארגון ירושלים", אשר קבלו הכשרה חקלאית משנת 1938 במושבה מנחמיה, אשר בעמק הירדן. על פי התוכנית של מצודות אוסישקין, היו אמורים לקום באצבע הגליל המזרחי שישה יישובים עם נציגות לכל הזרמים של היישוב. במהלך השנים 1939–1940 השומר הצעיר הקים את קיבוץ דן, הקיבוץ המאוחד את דפנה, הציונים הכלליים את שאר ישוב ותנועת המושבים את בית הלל. בשנת 1943 בקש הפועל המזרחי להקים את היישוב שיועד לו באזור. אולם עלו טענות ששטח האזור מצומצם והשטחים המיועדים ליישוב של הפועל המזרחי דרושים לצורך ביסוס היישובים הקיימים. לטענת אנשי היישובים הקיימים, הושגה הסכמה עם אנשי ארגון ירושלים שהם יוותרו על ההתיישבות במקום. הסכמה זאת לא יצאה אל הפועל ובאוקטובר 1943 עלו אנשי ארגון ירושלים ליישוב. ב-15 במרץ 1944 התגוררו במקום 22 תושבים, והם קיבלו לידיהם ספר תורה מצפת. היישוב נקרא בתחילה "מצודת אוסישקין ד'" ולאחר מכן שונה שם המקום ל"נחלים" על שם נחלי מקורות הירדן בקרבת היישוב.
מיד עם הגעתם החלו חיכוכים בינם לבין תושבי הקיבוצים הסמוכים, שדרשו מהם לעזוב את המקום. בעיתונות הדתית נטען שהקיבוצים החילוניים באצבע הגליל, ובמיוחד הקיבוצים דן ודפנה, לא רצו בגוש היישובים שלהם מושב דתי, טענה שלא הוכחשה בידי ועד הגוש של אצבע הגליל. המתיחות הגיעה לידי כך שוועד הגוש הטיל חרם על נחלים ונאסר על קיבוצי הסביבה לשתף עמו פעולה. במכתבים שכתבו ראשי המרכז החקלאי של הפועל המזרחי לראשי הנהלת הסוכנות היהודית, התלוננו אלה על כך שקיבוצי הסביבה מסרבים לספק לנחלים אפילו קמח. תושבי נחלים נאלצו לשאול מחרשות מקיבוץ דגניה הרחוק. גם בתחום הביטחון לא היה שיתוף פעולה בין היישובים, אף לא בעת מלחמת העצמאות. לאחר שבמהלך המלחמה פונו הנשים והילדים לחיפה, החליטו גם הגברים לעזוב, ובאחד הלילות פונו תושבי המושב ושוכנו בבית-ספר דתי בעיר חיפה.
המושב בהקמתו
המושב נחלים הוקם מחדש בשנת 1952 עם שמונים ותשע נחלות של 20 דונם כל אחת. כנהוג באותו זמן, המושב אורגן בצורת האות חית והחלקה החקלאית של כל מתיישב הייתה מאחורי ביתו. במרכז ה"חית" היו שטחים משותפים, שכללו פרדס הדרים. באמצע הקו העליון של ה"ח", נבנו מבני הציבור, ביניהם בית כנסת ובו ארון קודש עתיק מעץ, אשר הובא מבית כנסת קאדאבאמבאגאם של קהילת קוצ'ין בהודו.
בחלקה אשר הוקצבה למתיישב היו: רפת לפרות חולבות, חצר לעגלים לבשר, לול למטילות, שדה לגידול מספוא לבהמות, שטח לגידול ירקות ומטעי פרי הדר ואפרסמון. היום, ברוב החלקות, במבנים החקלאים, מצויים מבנים למסחר, למלאכה ותעשייה קלה.
כבר בתחילת ישובו של המושב, חלק ניכר מחבריו יצאו לעבודת חוץ ביישובי הסביבה בתור פקידים, מורים ובשמירה על הגבול הקרוב עם ירדן. לימים נוספו ביישוב עוד כמאה תושבים, מלבד שמונים ותשע בעלי הנחלות חקלאיות. התושבים הנוספים אינם חברים במושב אלא נחשבים חלק מהרחבה קהילתית. בשנת 1974 במושב הוקמה המשתלה הראשונה של חברת חישתיל.
מיקום
המושב נמצא מצפון לבארות יצחק ומדרום לשכונת הדר גנים של העיר פתח תקווה. ליד הכניסה למושב, ממערב לו, עובר כביש 40 המחבר בין פתח תקווה לבין רמלה. סמוך לכניסה למושב הוקם מחלף של כביש הרוחב מכבית המחבר בין כביש 6 לבין כביש 4.
באזור הכניסה למושב מוצב שלט זיכרון המתאר את ההתקפה על אוטובוס 2094, פיגוע ירי שהיה במקום למחרת כ"ט בנובמבר 1947, סמוך לכפר הערבי פג'ה, ששכן במקום טרם הקמת נחלים. ערבים מכנופיית אבו קישק ירו על שני אוטובוסים של אגד, ומהיריות נהרגו שבעה נוסעים. הייתה זו ההתקפה הערבית הראשונה במלחמת העצמאות.
מוסדות
ישיבת נחל יצחק (המוכרת יותר כ"ישיבת נחלים"), שהוקמה בה'תשט"ו, היא ישיבה תיכונית גדולה השייכת לרשת מרכז ישיבות בני עקיבא ובה לומדים בני נוער בגילאי כיתות ז'-י"ב לימודי קודש ולימודי חול. במשך שנים כיהן כראש הישיבה הרב יוסף בא גד. ב-2021, מכהן הרב שמואל לורנץ כראש הישיבה, הרב אריאל ליבוביץ כמנהל התיכון והרב אסף ברגר כמנהל חטיבת הביניים.
במושב שוכנת גם ישיבת דגל ירושלים, ישיבה תורנית-לאומית שהוקמה על ידי הרב משה יונגשטיין וממוקמת בקמפוס מרכז תורני טכנולוגי נחלים.
המשתלה הראשונה של "חישתיל" הוקמה במושב נחלים בשנת 1974.
אורית אדטו
אורית אדאטו (נולדה ב-1955) היא אשת צבא ומנהלת ישראלית. שימשה קצינת ח"ן ראשית ולאחר מכן, נציבת בתי הסוהר – האישה הראשונה בתפקיד זה.
ביוגרפיה
אורית אדטו נולדה בקריית טבעון ב-1955 בשם אורית אליעז. התגייסה לצה"ל ב-1973. שירתה בבה"ד 12 כמפקדת כיתה, ולאחר שסיימה קורס קצינות שירתה כמפקדת מחלקה. שלוש שנים לאחר שהשתחררה מצה"ל שבה לשרת בו, בחיל הנשים. ב-1982 מונתה לקצינת ח"ן אוגדתית של עוצבת געש בפיקודו של אביגדור קהלני, ובהמשך שימשה כמפקדת יחידת המורות בפיקוד צפון, ראש מדור תורה והדרכה במפקדת קצינת ח"ן ומפקדת ענף ח"ן במחנה 80. ב-1990 מונתה לקצינת ח"ן של פיקוד הנח"ל. בעקבות גל העלייה מברית המועצות לשעבר שהחל באותה העת, הוטל על הנח"ל לסייע בקליטת העולים, ואדטו מונתה לעסוק בנושא. עם סיום תפקידה למדה שנה במכללה לביטחון לאומי, וב-1995 מונתה למפקדת בה"ד 12.
ב-1997 התמנתה לקצינת ח"ן ראשית והועלתה לדרגת תת-אלוף. במהלך כהונתה המשיכה במדיניות שהובילה קודמתה, ישראלה אורון לפיה עניינים שבשגרה ובטיפול בפרט יעברו מקצינות הח"ן למפקדיהן של החיילות, מתוך התפיסה שבמקרים שבהם אין שוני רלוונטי בין חיילים לחיילות, לא צריך להיות הבדל בטיפול בהם. כך, למשל, הועבר השיפוט המשמעתי של החיילות מקצינות הח"ן למפקדים. כמו כן, הועברה יחידת המורות לחיל החינוך.
לאחר שחרורה מצה"ל בשנת 2000 מינה אותה השר לביטחון הפנים לנציבת בתי הסוהר, והיא הייתה לאישה הראשונה בתפקיד זה. על המינוי נמתחה ביקורת בשירות בתי הסוהר, בשל היעדר ניסיונה בתחומים בהם עוסק השירות, וכן משום שנתפרש כהבעת אי אמון בפיקוד הבכיר של השירות. הישגה הגדול בתקופת כהונתה בשירות בתי הסוהר הוא פתיחתו של בית סוהר אופק, מתקן כליאה המיועד לבני נוער. עד אז נכלאו בני נוער באגף נפרד בכלא השרון. בזמן שירותה כנציב התמודדה עם העלייה הדרסטית במספר האסירים הביטחוניים עקב האינתיפאדה השנייה, ועם אסירים ידועים כגון השר לשעבר אריה דרעי ואחרים. עם זאת, לא חל שיפור בתנאי הכליאה ובצפיפות בבתי הסוהר במהלך כהונתה.
בשנת 2003 סיימה את תפקידה כנציב בתי הסוהר. מאז, שימשה יועצת לחברות שפעלו להפעלת בית סוהר פרטי.
בשנים 2001 עד 2010 כיהנה כסגנית-נשיא התאחדות בתי הסוהר הבינלאומית (ICPA).
אדאטו חברה במועצה לשלום ולביטחון, יושבת ראש עמותת "גשר", בליגה לידידות אמריקה-ישראל ובהנהלת אלו"ט. בנוסף, מכהנת כנשיאת סניף "פורום הנשים הבינלאומי בישראל" (IWF).
לאדאטו תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. היא גרושה ואם לשלושה.
Madonna (אלבום)
Madonna (בעברית: מדונה) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. האלבום יצא ב-27 ביולי 1983, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר וסייר רקורדס. האלבום יצא מחדש בשוק המוזיקה האירופי בשם "מדונה – האלבום הראשון", ב-1985. ב-2001 הוציאה מחדש חברת התקליטים של האחים וורנר את האלבום, עם שתי גרסאות רמיקס חדשות. ההתאחדות האמריקאית של יצרני התקליטים העניקה לו תואר אלבום זהב ב-31 במאי 1984 ואלבום פלטינה מחומש ב-31 באוקטובר שנת 2000, לציון חמישה מיליון עותקים שנמכרו בארצות הברית לבדה. בסך הכל, נמכרו ברחבי העולם כשמונה מיליון עותקים של האלבום.
מגזין התרבות רולינג סטון דירג את אלבום הבכורה זה ברשימתם "100 אלבומי הבכורה הטובים ביותר בכל הזמנים" במקום ה-16.
היסטוריית האלבום
לאחר הצלחת שני הסינגלים הראשונים של מדונה, "Everybody", ו-"Physical Attraction", חברת התקליטים סייר רקורדס, אישרה את הקלטת האלבום הראשון באורך מלא. ראשית, פנתה מדונה אל התקליטן מארק קמינס והציעה לו עסקה, בה היא תיתן לו להפיק את אלבומה הראשון תמורת עזרה בהקלטת האלבום. לפני שהחלה בהקלטת האלבום, היא צירפה להפקה את רג'י לוקאס, מפיק בעל ניסיון רב יותר מקמינס. לאחר שהחלה הפקת האלבום, מדונה ולוקאס התווכחו על אופן ההפקה, ובמיוחד לגבי מיקום השירים באלבום. לאחר שהושלמה הקלטת האלבום, אי שביעות הרצון של מדונה הובילה אותה לקשר גם את בן זוגה דאז, ג'ון בניטז, להפקת האלבום.
שמו של האלבום היה אמור להיות "Lucky Star", כשם אחד השירים בו. שוב, מסיבות לא ידועות, שמו שונה לשם הזמרת (בדומה לאלבומי בכורה של אמנים רבים אחרים). העותק הראשון והמקורי של האלבום נשמר על תקליט בדרום אפריקה, והוא כולל בתוכו גרסה נדירה שלא ניתן להשיגה, לשיר "Burning Up".
שיוותריום
שיוותריום (שם מדעי: Sivatherium; מיוונית: "הבהמה של שיווה") הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת הג'ירפיים שחי באפריקה, במזרח התיכון, ובתת-היבשת ההודית החל מלפני 5 מיליון שנה עד לפני כמיליון שנה. ישנן טענות שהמין S. Maurusium שרד עד כ-8,000 שנה לפני זמננו, בהתבסס על ציורי מערות מסהרה ומהודו, אך אין מאובנים של שיוותריום שמתוארכים לתקופה זו. המין שיוותריום גיגנטאום (Sivatherium giganteum) היה הגדול מבין מיניו, והגיע ל-1,246 קילוגרמים, ובכך היה הגדול ביותר מבין המינים במשפחת הג'ירפיים, ואחד מבין מעלי הגירה הגדולים ביותר.
מאפיינים
לשיוותריום היה מבנה ייחודי בקרב הג'ירפיים, שכלל צוואר קצר יחסית, רגליים קצרות ועבות, זוג קרניים שמזכירות במראה קרני אייל קורא, וזוג קרניים נוסף קטן יותר מעל לעיניים. הקרניים היו מכוסות בעור, כמו אצל הג'ירף. גובהו עד לצוואר היה 2.2 מטרים, וגובהו הכולל כ-3 מטרים. משקלו, לפי מחקר שפורסם בשנת 2016, היה 1.2 טון מטרי, אך ההערכה לא כללה את הקרניים. משקל זה מתחרה בגדולים מבין מעלי הגירה המודרניים, כגון הגאור או הג'ירף. לשיוותריום היו רגליים קדמיות חזקות יחסית לבני משפחתו. הסיבה לעובי עצמות הרגליים הייחודי בקרב בני משפחת הג'ירפיים היא שהגולגולת של השיוותריום גדולה וכבדה מזו של ג'ירפיים דומים בגודלם ועצמות הרגליים הקדמיות מספקות תמיכה.
השיניים של המין S. Hendeyi מדרום אפריקה היו קצרות ושטוחות, ארוכות משל הג'ירף, אך קצרות משיני רוב לוחכי העשב. תזונתו הייתה מעורבת וכללה גם עשב וגם עלים. במין זה התקיימה דו-צורתיות זוויגית כאשר לזכרים היו הקרניים הגדולות, אשר שימשו כנראה לניגוח יריבים.
היסטוריה
מאובני השיוותריום התגלו לראשונה על ידי יו פלקונר ופרובי תומאס קוטלי בשנת 1836 למרגלות רכס ההימלאיה. היצור קיבל את שמו עקב גודלו ועקב מאובניו שנמצאו בהודו. בתחילה סברו החוקרים שהשיוותריום הוא חוליה מקשרת בין מכפילי הפרסה לבין הפילאים. הבלבול נגרם ממבנה השלד של השיוותריום. עקב כך, ההערכות ראשוניות של המסה היו כ-6.5 טון מטרי, כמסת פיל אפריקני בוגר. מאובני שיוותריום התגלו בקניה, תוניסיה, אתיופיה, מרוקו, דרום אפריקה, אוגנדה, צ'אד, הודו, מלאווי, רוסיה, טג'יקיסטן, טורקיה, ג'יבוטי ופקיסטן.
בשנת 1873, העלה ג'יימס מורי את ההשערה שמדובר בחוליה קדומה בענף של האנטילוקפרה. בשנת 1988 ר' ל' קרול העביר את השיוותריום למשפחת הג'ירפיים ובשנת 2010 הועבר השיוותריום לתת משפחת השיוותרים במשפחה זו.
אלכיסטודון
אלכיסטודון (שם מדעי: Elachistodon westermanni) הוא מין נחש לא-ארסי ממשפחת הזעמניים החי בתת-היבשת ההודית וקרוב לבני הסוג נחש ביצים אך מצוי בסוג יחידי נפרד - Elachistodon. זהו נחש הביצים היחיד שאינו חי באפריקה.
מאפיינים
הנחש מצוי בבנגלדש, בהודו (במדינות: מהאראשטרה, גוג'ראט, פנג'אב, מאדהיה פרדש, טלנגאנה וקרנאטקה) ובנפאל באזורי שיחיות, יערות במורדות הרים ושדות. הוא פעיל בלילה ולעיתים נדירות גם פעיל במשך היום והוא המחפש קיני עופות, בתוכם ביצים למאכל. הוא מותאם לאכילת ביצים באמצעות לסתו השרירית איתה הוא יכול לבלוע טרף גדול יחסית, לגרור אותו במורד גרונו ושם חוליות הצוואר הנוטות לצד הוושט יפעילו לחץ על הקליפה עד שתישבר וכל החלמון נשפך ישירות אל הקיבה, בעוד הקליפה נפלטת החוצה מהפה.מצב שימור המין הוא ללא חשש.
הייפר גלובל
היסטוריה
החברה הוקמה באוקטובר 2021, וב-8 במרץ 2022 הפכה לחברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב. במועד זה הועברה לחברה פעילות ה-OEM של חברת א.מ.ת. מיחשוב בע"מ והחברות הבנות שלה. פעילות מחשוב OEM של החברה כוללת אפיון, תכנון והרכבה של מערכות ממוחשבות בהתאמה אישית, לשם שילובן במוצרי לקוחותיה הנמכרים על ידיהם ללקוחותיהם. החברה מתארת פעילות זו:
יושבי הראש של החברה הם יואב וינברג וגילון בק. מנכ"ל החברה הוא שחף שרגר. פעילות החברה בישראל מתבצעת בשלושה אתרים – בראש העין, שם שוכן מטה החברה, בחיפה ובאשדוד.
בסוף מאי 2023 נחתם הסכם לשיתוף פעולה בין חברת הייפר גלובל לחברת קנוניקל, מפתחת הפצת הלינוקס אובונטו, שבמסגרתו תספק הייפר גלובל תמיכה למוצרים של קנוניקל המוטמעים במערכות של הייפר גלובל.
יולי סקר
יולי סקר (נולד: 15 בנובמבר 1983) הוא שחקן ועיתונאי ישראלי.
משחק
בילדותו הופיע באופן קבוע בתוכניות בטלוויזיה החינוכית. בין היתר הופיע בתוכניות אוטוטו וחדש בעיניים. סקר שיחק בהצגות רבות ברבים מהתיאטראות בארץ. בין היתר שיחק בתפקיד אמיר הצעיר בהצגה "רודף העפיפונים" בתיאטרון גשר, בתפקיד הורציו בהצגה המלט, שהוצגה בתיאטרון הבימה. בתפקיד שבע בהצגה "הרדופים" בתיאטראות צוותא ותיאטרון תמונע. עוד שיחק בתפקיד עוז בהצגה "בתולים" שביים מאור זגורי בתיאטרון צוותא, הוא גילם את תפקיד "האח" בהצגה "המשפחה המתה" במוזיאון תל אביב לאמנות ובמוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית.
בשנת 2014 כתב, ביים והשתתפות בהצגה "FLEET" שעלתה בתיאטרון "The Pleasance" בלונדון ובהצגה "Hardcorn" שעלתה בפסטיבל זלומבאס בפראג. משנת 2017 מציג עם בת זוגו צליל-חן זקס את ההצגה "ZOOG" בתיאטרון הבית ובתיאטרון תמונע. ההצגה מבוססת על מחקר שבמסגרתו שלחו בני הזוג לזוגות ברחבי הארץ והעולם ובו נשאלו על הזוגיות שלהם ועל סמך תשובותיהם נכתבה ההצגה. עם ההצגה הופיעו בפסטיבל ספרינט בלונדון בשנת 2018.
סקר הוא ממקימי קבוצות התיאטרון הבינלאומיות "VIA COLECTIVE" ו- "THE FHALLACIES". קבוצות של יוצרים מרחבי העולם שפעלו ויצרו בלונדון.
סקר השתתף בסרט הקולנוע חיותה וברל והשתתף במגוון פרסומות. בין היתר השתתף בפרסומות לבירה מכבי, ארגון וראייטי ושוקו יוטבתה.
כתיבה
סקר היה ממפתחי הסדרה זגורי אימפריה. הוא כתב את העיבוד להצגה "מה שלא הורג" שעלתה בתיאטרון הבית בבימוי עמית לוי. במסגרת מלגת "נקודת פתיחה" מטעם "קבוצת עבודה" ובחסות מפעל הפיס כתב את המחזה המקורי "F U-לכבוש את פאוסט".
דיבוב
החל משנת 2013 סקר נותן את קולו לעשרות סדרות וסרטי קולנוע. בין היתר דיבב בהפקות קפטן תחתונים, מעמקים, עולמם הסודי של גמדי הגינה, הפרוגלים, טום וג'רי, מפלצות העל ופלאמלים.
פרסים
בשנת 2012 זכה סקר בציון לשבח לשחקן מצטיין על תפקידו בהצגה "טוב" בפסטיבל NSDF בשפילד.
בשנת 2013 זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל חיפה להצגות ילדים על תפקידו בהצגה "קיסר השכונה".
עיתונות
מאז 2005 מועסק סקר בעיתון ידיעות אחרונות וכיום הוא עורך בכיר בעיתון. את דרכו החל מיד לאחר שיחרורו מהצבא ככתב מגזין ואז לערוך במוספי העיתון "24 שעות" ו-"המוסף לשבת". החל משנת 2011 משמש כראש דסק החדשות בעיתון.
חיים אישיים
נשוי לשחקנית צליל-חן זקס ולהם שני ילדים.
ראקין
ראקין (בבורמזית: ရခိုင်ပြည်နယ်, בעבר נקראה ארקאן) היא מדינה במיאנמר (בורמה). הממוקמת על חופה המערבי, היא גובלת עם מדינת צ'ין בצדה הצפוני, ובמחוזות מאגווי, באגו ואיירוואדי ממזרח, מפרץ בנגל ממערב, וצ'יטאגונג הגדולה (בנגלדש) בצפון-מערב. היא ממוקמת בין קו הרוחב 17°30 צפון ו-21°30 צפון וקווי האורך 92°10' מזרח ו-94°50' מזרח. הרי אראקן המתנשאים לגובה של 3,063 מטרים בפסגת ויקטוריה מפרידים את ראקין ממרכז בורמה. מול חופי מדינת ראקין ישנם מספר גדול למדי של איים כגון צ'דובה ומיינגון.
שטחה הוא כ-35,762 קמ"ר ובירתה היא סיטווה.
ג'ירפה ג'ומה
ג'ירפה ג'ומה (שם מדעי: Giraffa jumae) הוא מין נכחד של מכפיל פרסה שחי לפני 5.3 מיליון עד 126,000 שנה. מאובניו נמצאו ממלאווי עד לצ'אד וייתכן שגם בטורקיה. מין זה היה קרובם הקדום של הג'ירפות החיות והוא שייך לסוג ג'ירף שבמשפחת הג'ירפיים.
המאובנים התגלו ב-1967 על ידי החוקר לואיס ליקי ונמצאה ממנו גולגולת שדומה לגולגולת של ג'ירף. לצידו נמצאו עוד פרסתנים גדולים כמו הקרנף רחב-שפה, מטרידיוכרוס וההיפופוטם הנכחד היפופוטם גורגופס (Hippopotamus gorgops).
יוהנס רנטגן
יוהנס רנטגן (בגרמנית: Johannes Röntgen; 30 בספטמבר 1898 – 28 באפריל 1969) היה פסנתרן, מנצח, מלחין ומורה הולנדי, בנם של המלחין והפסנתרן יוליוס רנטגן והכנרת אמנדה רנטגן-מאייר, נכדו של הכנר אנגלברט רנטגן ואחיהם של יוליוס רנטגן הבן ואנגלברט רנטגן השני.
ביוגרפיה
יוהנס רנטגן החל את לימודי הפסנתר אצל אביו ואחר למד הלחנה ותזמור אצל יוהאן וגנאר (Johan Wagenaar) בקונסרבטוריון של אמסטרדם וניצוח אצל דונלד טובי באוניברסיטת אדינבורו. בשנים 1922 עד 1924 היה קאפלמייסטר בבית האופרה באוּסְטי נאד לאבֳּם (Ústí nad Labem) שבצ'כוסלובקיה. כן הרבה להופיע כפסנתרן קונצרטים וכמלווה למוזיקאים מפורסמים כמו פבלו קזאלס ואחרים. ב-1928 השתקע באמסטרדם כפסנתרן, מנצח ומורה. משנת 1943 עד 1963 לימד פסנתר בקונסרבטוריון של אמסטרדם ותקופה ממושכת הדריך את הרביעייה הווקאלית אמסטרדם וניצח על מקהלות שונות. הוא הקים שלישייה עם אחיו הצעירים, אדוארד פרנטס ויואכים.
בין יצירותיו של יוהנס רנטגן שלישיית מיתרים, שלישיית פסנתר וסונאטות לצ'לו, סונאטינה לפסנתר ומספר רב של יצירות ווקאליות.
מגנוליאן
בייסגלאן דולגון (במונגולית: Баясгалан Дөлгөөн), הידוע בשם הבמה מגנוליאן (Magnolian), הוא זמר ופזמונאי אינדי פולק מונגולי. על פי הנתונים של שירות הזרמת המוזיקה ספוטיפיי, מגנוליאן הוא האמן השני הכי פופולרי במונגוליה. הוא גם שיחק את התפקיד הראשי בסרט על חיי מוזיקאים צעירים באולן בטור, "הם שרים על הגבעה".
התזמורת הפילהרמונית המלכותית
התזמורת סיירה בארצות הברית בשנת 1950, והייתה התזמורת הבריטית הראשונה שביקרה באמריקה מאז התזמורת הסימפונית של לונדון בשנת 1912.
אולם הבית של התזמורת הוא אולם "קאדוגן הול" שבלונדון.
קדד משולחף
קדד משולחף (שם מדעי: Astragalus spinosus) הוא צמח עשבוני רב שנתי בצמחיית ארץ ישראל ממשפחת הפרפרניים. גדל בייחוד בבתי גידול יובשניים, כדוגמת נחלים בנגב ובערבה. מין נפוץ באופן יחסי. פורח באביב. ניכר בפרותיו המשולחפים שהעניקו לו את שמו. מצוי בחוף הים התיכון, כרמל, מדבר שומרון, הרי יהודה, מדבר יהודה ובקעת ים המלח, נגב צפוני, נגב והרי אילת, ערבה, בקעת הירדן.
מבנה
הצמח בנוי מגבעול מרכזי עגול אליו מחוברים ענפים דקיקים המקנים לו שטח פנים רחב לתפיסת נוזלים. כידוע האקלים במדבר אינו מאופיין במי גשמים רבים לכן מבנה זה מאפשר לו לחיות במדבר הצחיח. פרותיו מצויים בגוון ורדרד הנוטה לוורוד חיוור. הצמח מאופיין בקוצים חדים במיוחד. מבנה העלה מאופיין כתמים. גובהו 30–55 ס"מ. העלה מנוצה, מורכב מ-4–5 זוגות עלעלים.
סולומונר
במיתולוגיה הרומנית, סולומונר (ברומנית: solomonar, ברבים: solomonari), הוא מכשף השולט על העננים ועל הגשם.
על פי המיתולגיה הרומנית שולטים ה"סולומונרים" ב"באלאורי העננים" - יצורים אגדתיים המובילים את ענני הברד. סולומונרים חיים הרחק מהעולם ב"מישור האחר" (Tărâmul Celălalt), אך יורדים אל הכפרים כדי לבקש נדבות, למרות שאינם זקוקים לדבר. המקומות בהם לא יתקבלו בצורה יפה, יסבלו בהמשך מענני הברד. את הידע שלהם קיבלו הסולומונרים משלמה המלך (מכאן שמם) והם מעבירים את הידע הלאה מרב אומן אל תלמידו. הסולומונר ייקח לעצמו כמתלמד ילד שנולד עם מום ויגדל אותו במערה שלו בסוף העולם. בדרך כלל מתארים סולומונר כ"אדמוני, גבוה, עם גלימה לבנה, עם כלים קסומים באזורו, לעיתים מבקשי נדבות בכפרים ולעיתים רוכבים על "באלאורי" הברד. לפעמים הם ביחידות ולפעמים בחברת מורוי, רוח טמאה, בדרך כלל של ולד שמת בטרם הוטבל לנצרות. כדי להתמודד עם זעם הסולומונר יכולים בני אדם לפנות ל"רב אומן סתת", סולומונר שהתיישב בין הבריות, אך יודע את הקסמים.
הבאנגלס
הבאנגלס (באנגלית: The Bangles) היא להקת פופ רוק אמריקאית שנוסדה בלוס אנג'לס ב-1981. הלהקה החלה את פעילותה בשנות ה-80 של המאה העשרים ושחררה מספר להיטים במהלך העשור. בין להיטי הלהקה נכללים "Walk Like an Egyptian" אשר הגיע למקום הראשון בדירוג הבילבורד ב-1987, כמו גם הלהיטים "Manic Monday", "A Hazy Shade of Winter", והשיר "Eternal Flame", אשר שוחרר ב-1989 והגיע אף הוא למקום הראשון בבילבורד הוט 100.
ייסוד הלהקה ושנותיה הראשונות (1981 - 1983)
סוזנה הופס, לצד האחיות ויקי ודבי פיטרסון, הקימו להקה בלוס אנג'לס בדצמבר 1980. השלישייה כינתה עצמה The Bangs. הלהקה הייתה חלק מסצנת הפייזלי אנדרגראונד של לוס אנג'לס, אשר כללה להקות שניגנו תערובת של ג'אנגל פופ, לצד פולק-רוק בהשפעת שנות ה-60 של המאה ה-20, עם נימה פאנקית מודרנית יותר. ב-1981 השלישייה הקליטה ושחררה סינגל (Getting out of Hand) בלייבל DownKiddie Records, חברת תקליטים שבבעלות השלישייה. הלהקה הוחתמה בלייבל Faulty Products, חברת תקליטים שנוסדה על ידי מיילס קופלנד.
הרכב מוקדם של הבאנגלס, אשר כלל את סוזנה הופס (שירה וגיטרה), ויקי פיטרסון (גיטרה ושירה), דבי פיטרסון (שירה ותופים) ואנט זילינסקאס (שירה וגיטרה בס), הקליט ב-1982 מיני-אלבום ושחרר את הסינגל The Real World. סוגיה משפטית אילצה את בנות הלהקה לשנות את שמן ברגע האחרון, להשמיט את התחילית "The" ולהוסיף לשמן "les", כך שהפכו לְ"באנגלס". למיני-אלבום הראשון שלהן הוענקה הכותרת Bangles והוא יצא לאור. ב-1983, Faulty Products שחררה לתחנות הרדיו ולאמצעי התקשורת האחרים סינגל רמיקס בתקליטון 12 אינץ' לשיר The Real World. אולם עיכוב נוסף צץ כאשר הלייבל I.R.S. Records אסף את התקליטונים שהופצו, והוציא מחדש את המיני-אלבום, לאחר ש-Faulty Products נבלעה בתוכו. לאחר שזילינסקאס עזבה את הבאנגלס, על מנת להתמקד בפרויקט הבא שלה, הלהקה Blood on the Saddle, היא הוחלפה על ידי מיקי סטיל, חברה לשעבר בלהקת ההארד רוק נשים The Runaways ובלהקות Slow Children, Toni & The Movers ובלהקת Elton Duck.
שיא הקריירה (1984 - 1989)
אלבום הבכורה באורך מלא, הראשון של הבאנגלס בקולומביה רקורדס, All Over the Place, לכד את שורשי הפאואר פופ שלהן, כשהציגו את הלהיטים Hero Takes a Fall ו-Going Down to Liverpool שכתב קימברלי רו והוקלט במקור על ידי הלהקה בה היה חבר, קתרינה והגלים. האלבום זכה לביקורות טובות והווידאו קליפ לשיר Going Down to Liverpool, בו השתתף לנרד נימוי, סייע ביצירת פרסום נוסף. השתתפותו של נימוי בווידאו קליפ נולדה כתוצאה של ידידות בין משפחת הופס למשפחתו של נימוי. הבאנגלס זכו להיחשף לקהל רחב הרבה יותר, כששימשו כהופעת החימום של סינדי לאופר בסיבוב ההופעות שלה, Fun Tour.
כל ההתרחשויות הללו לכדו את תשומת לִבו של פרינס, אשר העניק לבאנגלס את שירו Manic Monday, אשר במקור אמור היה להיות מבוצע על ידי ההרכב הנשי שפרינס הקים, Apollonia 6. Manic Monday הגיע למקום השני במצעדים בארצות הברית, הממלכה המאוחדת ובגרמניה, שני במכירות, באותו הזמן, אך ורק ללהיט נוסף של פרינס, Kiss. אלבומהּ השני של הלהקה, Different Light, אשר יצא ב-1986, היה מלוטש מקודמו, ובסיוע הלהיט שהרקיע למקום הראשון במצעדים ברחבי העולם, Walk Like an Egyptian, מיקם את הלהקה עמוק במיינסטרים. כשקיבלו בנות הלהקה את השיר, דעותיהן ביחס לשאלה אם השיר יהפוך לכישלון או שיזכה להצלחה היו חלוקות. כששוחרר השיר להשמעה, נדהמו בנות הלהקה לגלות שהוא הביא להן קהל חדש של מעריצות, מרביתן צעירות. מייקל סטיל הגיבה לכתב ה-Nine-O-One Network Magazine ואמרה:
עימותים וחיכוכים בתוך הלהקה
לאחר שאמצעי התקשורת המסקרים את תעשיית המוזיקה החלו להצביע על הופס כזמרת המובילה את הלהקה, בעקבות החלטת קולומביה רקורדס לשחרר להשמעה בעיקר סינגלים בהם הופס הייתה הסולנית, החלו להתגלע עימותים בין בנות הלהקה. למעשה, תפקידי שירה באלבומי הלהקה חולקו באופן שווה בין כל חברות הלהקה, שכולן כתבו או השתתפו בכתיבת השירים. הופס כיכבה ב-1987 בסרט הקולנוע The Allnighter אשר בוים על ידי אִמה, תמר סימון הופס, ועל הופעתה נמתחה ביקורת חריפה. אפיזודה זאת, נוסף על העובדה שהבאנגלס פיטרו את האמרגן שלהן, מיילס קופלנד, העצימה את ההתנגדות כלפיהן. אך במהרה זכו הבאנגלס ללהיט שהעפיל למקום השני בארצות הברית, גרסת הכיסוי לשירם של סיימון וגרפונקל A Hazy Shade of Winter מהפסקול של הסרט Less Than Zero, והשיר המלנכולי If She Knew What She Wants שנכתב על ידי ג'ולס שיר, העפיל אל בין 30 השירים הראשונים בארצות הברית ואל 20 השירים הראשונים בגרמניה.
ב-1988 הוציאה הלהקה את האלבום Everything שהופק על ידי דֶוויט סיגרסון, לאחר שבנות הלהקה הגיבו ברגשות שליליים לעבודה עם דייוויד קהנה, אשר הפיק את אלבומן Different Light. האלבום זכה להצלחה ענקית, הוכתר כ"מולטי-פלטינום" (מכירה של מעל שלושה מיליון אלבומים) נוסף, וכלל את השיר In Your Room שהעפיל אל בין חמשת השירים הראשונים במצעדים, לצד הלהיט הגדול ביותר של הלהקה, הבלדה העדינה Eternal Flame. שותפן ליצירה בילי סטיינברג בא עם הרעיון לשם השיר, לאחר שסוזנה הופס סיפרה לו על הטיול שקיימה הלהקה לאחרונה לממפיס, טנסי. הלהקה ביקרה בגרייסלנד, אחוזתו של אלביס פרסלי השוכנת בממפיס. הלהבה הנצחית, "Eternal Flame" לזכרו של פרסלי, נשמרה באתר, אך באותו היום בו ביקרו שם בנות הלהקה, הלהבה הוצאה מן האתר, ומארז הפלסטיק השקוף שלה הוצף. כששאלו בנות הלהקה מה היה בקופסה נאמר להן, "זאת הלהבה הנצחית". השיר הפך ללהיט נוסף בקנה מידה עולמי. הופס הייתה עירומה בעת שהקליטה את השיר, לאחר ששוכנעה על ידי סיגרסון שאוליביה ניוטון-ג'ון הציגה את הופעותיה המדהימות, לאחר שהקליטה את כל שיריה כשהיא עירומה.
מערכת היחסים בין בנות הלהקה התקלקלה, והן פנו לדרכים נפרדות זמן קצר לאחר מכן. הופס פצחה בקריירת סולו, ואילו ויקי פיטרסון הצטרפה לסיבוב ההופעות של ה-Continental Drifters וכממלאת מקום בלהקת The Go-Go's.
איחוד
מגמות האיחוד של הלהקה החלו לבלוט לעין ב-1998. הן התאחדו רשמית על מנת להקליט שיר לפסקול של הסרט אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי, לבקשתו של במאי הסרט, ג'יי רואץ'. השיר שנבחר לאלבום היה Get The Girl, והוא שוחרר להשמעה ב-1999. האיחוד החזיק מעמד ובנות הלהקה יצאו לסיבוב הופעות בשנת 2000. מאוחר יותר באותה השנה נבחרה הלהקה להיכלל ב-Vocal Group Hall of Fame. בשנים 2001–2002 שהו בנות הלהקה באולפן ההקלטות לצורך הקלטת אלבומן Doll Revolution. האלבום, שכלל שירים כמו Stealing Rosemary, Ride the Ride, Nickel Romeo, והסינגל Something That You Said, שוחרר להשמעה ב-2003. שיר הנושא של האלבום, אשר נכתב על ידי אלביס קוסטלו, הוקלט במקור עבור אלבומו When I Was Cruel שיצא ב-2002. Doll Revolution היווה אלבום קאמבק מוצלח בגרמניה, לאחר שהבאנגלס הופיעו בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית בגרמניה, Wetten, dass..?, אך נכשל ביצירת אימפקט משמעותי בכל שוק חשוב אחר, דוגמת ארצות הברית, הממלכה המאוחדת או אוסטרליה. ביולי 2004 הבאנגלס הפכו לחברות ב-Liverpool Institute for Performing Arts. ב-2005 הודיעו הבאנגלס על עזיבתה של מייקל סטיל, אשר פרשה מן הלהקה עקב חילוקי דעות אמנותיים סביב סיבוב ההופעות והעבודה באולפן. סטיל הוחלפה על ידי הבסיסטית אֶבּי טראוויס, שהצטרפה ללהקה להופעותיה החיות. ב-31 בדצמבר 2005 ביצעה הלהקה את השיר Hazy Shade of Winter בהופעה בכיכר טיימס, ולאחר מכן ביצעה הלהקה את השיר Eternal Flame כחלק מ-Dick Clark's New Year's Rockin' Eve. ב-2007 שחררה הלהקה את ה-DVD הרשמי הראשון שלה Return to Bangleonia – Live in Concert. ב-2008 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית כשהיא מופיעה בלאס וגאס, אוסטין, לואיזיאנה, גלאזגו וב-Ojai שבקליפורניה. הופעות נוספות התקיימו בגרמניה, בהולנד וב-popular Cornbury Festival שבאוקספורדשייר, דרום-מזרח אנגליה.
באביב 2009 חזרו הבאנגלס לאולפן לצורך התחלת עבודה על אלבומן החדש Sweetheart of the Sun אשר שוחרר ב-27 בספטמבר 2011. בסוף 2011 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות שכלל את שירי אלבומן החדש, עם הופעות בחוף המזרחי, במערב התיכון ובחוף המערבי. הופעות החימום להופעותיהן כללו את להקת הרוק Antigone Rising ואת להקת הפאואר פופ A Fragile Tomorrow.
בדצמבר 2013 ניגנו הבאנגלס במשך שני ערבים לצד שלוש להקות פייזלי אנדרגראונד אחרות שהתאחדו: The Dream Syndicate, The Three O'Clock ו-Rain Parade, ב-Fillmore West (מקום מפגש להופעות מוזיקליות בסן פרנסיסקו) וב-The Fonda Theatre שבלוס אנג'לס. ההופעות התאפיינו בשירים מראשית הקריירה של הלהקה, שלוו בדברי בנות הלהקה, בתחילת ההופעה ב-Fillmore West, בדבר כוונתן לנגן שירים שלא ניגנו מזה 30 שנה. בינואר 2014 הופיעה הלהקה בויסקי אה גוגו שבמערב הוליווד, לרגל חגיגות יובל ה-50 של המועדון. בין השירים בהופעה זו נכלל Walk Like an Egyptian.
בתרבות הפופולרית
הבאנגלס תרמו לכמה וכמה אוספים, כמו גם לעבודתם של אמנים רבים אחרים: הן תרמו את השיר I Got Nothing לאלבום The Goonies: Original Motion Picture Soundtrack (הפסקול של הסרט הגוניס, מ-1985), והופיעו בהופעת קמע בווידאו קליפ של סינדי לאופר, Goonies 'R' Good Enough. מאוחר יותר גייסה אותם לאופר לשיר קולות רקע בלהיט שלה Change of Heart, מ-1986. הבאנגלס שרו קולות רקע בשיר Good Times מתוך האלבום Blow Your Cool! של Hoodoo Gurus, אשר יצא ב-1987. ב-1988, בעת שהקליטו את האלבום Full Moon Fever, הזמינו טום פטי והגיטריסט שלו מייק קמפבל, את בנות הלהקה, לשיר קולות רקע בשיר Waiting for Tonight. Waiting for Tonight מעולם לא מצא את דרכו לאלבומו זה של פטי, אך במקום זאת הופיע בשניים מאלבומי האוסף של פטי: Playback מ-1995 ו-Anthology: Through the Years מ-2000. גרסת כיסוי של Eternal Flame, בביצוע של אטומיק קיטן, העפילה ב-2001 למקום הראשון במצעד הבריטי.
בפברואר 2001, הפרק "Concert Interruptus" בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה בנות גילמור, מתאר טיול לצורך צפייה בהופעה של הבאנגלס, ובנות הלהקה מופיעות בו בהופעת קמע ובנגינה. גם בהמשך הסדרה היו מספר אזכורים ללהקה: לורליי מביעה את אהבתה העמוקה ללהקה במספר הזדמנויות, בעוד שפריס מצהירה שהיא "ממש מחבבת" את הלהקה ואומרת לרורי שההופעה של הבאנגלס הייתה הערב המוצלח בחייה. קטעים מהשירים Hero Takes a Fall ו-Eternal Flame נוגנו בהופעה בה השתתפה קבוצת גילמור. הלהקה ביצעה גרסת כיסוי לשירם של הביטלס Good Day Sunshine, עבור האלבום All Together Now: Beatles Stuff for Kids of All Ages, אשר יצא בשנת 2006. מספר אמנים התייחסו לבאנגלס בשיריהם; The Saw Doctors כללו מחווה מזלזלת כלפי הלהקה, I'd Love to Kiss the Bangles באלבומם מ-2003: Play It Again Sham! (שם האלבום מתייחס בעצמו למחזהו ולסרטו של וודי אלן: Play It Again, Sam).
בשיר Walk Like an Egyptian נעשה שימוש כנעימת הסיום של עיבוד האנימה ל-Stardust Crusaders, JoJo's Bizarre Adventure: Stardust Crusaders.
פרוקטוז 2,6-ביספוספט
פרוקטוז 2,6-ביספוספט (באנגלית: Fructose 2,6-bisphosphate או F26BP) היא מולקולה אורגנית שמשפיעה בצורה אלוסטרית על פעולתם של האנזימים פוספופרוקטוקינאז 1 (PFK1) ופרוקטוז 1,6 ביספוספטאז (FBPase-1) ובכך מווסתת את התהליכים המטבוליים גליקוליזה וגלוקונאוגנזה.
השפעה על קטליזה של גלוקוז
PFK-1 הוא אחד האנזימים החשובים ביותר לנשימה התאית. לאחר שגלוקוז הפך לפרוקטוז האנזים מקטלז ריאקציה אקסרגונית בה הפרוקטוז מסומן על ידי זרחון להפוך לפירובט בהליך הגליקוליזה. בתנאים פיזיולוגיים סטנדרטים האנזים PFK-1 כמעט ולא פעיל, והמולקולה F26BP מגבירה את האפיניות של PFK-1 לגלוקוז וכך גורמת לתהליך הגליקוליזה להתרחש. כמו כן, המולקולה מורידה את האפיניות של האנזים לציטרט, אחד התוצרים במעגל קרבס ול-ATP, מולקולה המשמשת לאגירת אנרגיה בתא. מולקולות אלו נקשרות גם הן ל-PFK1 ומנמיכות את פעילותו. זאת משום שריכוז גבוה שלהם בתא מאותת על עודף אנרגטי, דבר המפחית את הצורך בגליקוליזה.
השפעה על סינתזה של גלוקוז
האנזים FBPase-1 הוא אנזים מרכזי בהליך הגלוקונאוגנזה אשר מקטלז את הריאקציה ההפוכה ל- PFK-1, כלומר הוא לוקח פרוקטוז מסומן מוסמן עם קבוצת זרחה, ומסיר את הסימון הזרחני. F26BP מקטין את הפעילות של אנזים זה באמצעות השפעה אלוסטרית, ובכך מקטין את סינתזת הסוכר בתא.
סינתזה ורגולציה בתא
האנזים אשר מיעד פרוקטוז להיות F26BP נקרא פוספופרוקטוקינאז 2 (PFK-2). אנזים זה מקטלז סימון של פחמן 2 בפרוקטוז 6 פוספט עם קבוצת זרחה. האנזים אשר מבצע את הסרת קבוצת הזרחה נקרא פרוקטוז 2,6 ביספוספטאז (FBPase-2). את האנזימים האלו הגוף מבקר על ידי הוספת קבוצת זרחה עליהם כאשר התגובה של כל אחד מהאנזימים הפוכה לחברו. כאשר מוספת קבוצת זרחה PFK-2 הוא נהיה פחות פעיל אך FBPase-2 נהיה יותר פעיל. מנגד כאשר מוסרת קבוצת הזרחה PFK-2 נהיה פעיל ו FBPase-2 נהיה פחות פעיל.
גלוקגון ואנסולין
אחת הדרכים לווסת את זרחון האנזימים השולטים על כמויות פרוקטוז 2,6 ביספופאט היא על ידי ההורמון גלוקגון. הורמון זה מופרש כאשר יש ירידה ברמות הגלוקוז בדם, מעלה את רמת ה-cAMP. רמות גבוהות של cAMP מגבירות את פעילות ההורמון שמזרחן את PFK-2 ואת FBPase-2. כתוצאה מהזרחון FBPase-2 נהיה יותר פעיל ולכן ריכוז F26BP פוחת. הפחתה זו מניעה את תהליכי הגלוקונאוגנזה בכבד, ומעכבת פירוק סוכר בתהליך הגליקוליזה. מנגד פועל גם ההורמון אינסולין, שמשפיע בצורה הפוכה על ריכוזי F26BP. אינסולין מעלה את רמת האקטיביות של האנזים שמסיר את קבוצת הזרחה מ PFK-2 ומ FBPase-2, כתוצאה מכך PFK-2 נהיה פעיל יותר ומזרחן יותר פרוקטוז 6 פוספט. זרחון זה מעלה את רמות F26BP.
לקריאה נוספת
Lehninger, A. L., Nelson, D. L., Cox, M. M., & Cox, M. M. (2005). Lehninger principles of biochemistry. Macmillan.
טרטורניס
טרטורניס (שם מדעי: Teratornis; מילולית: "עוף מפלצתי"), הוא סוג נכחד של עוף דורס ממשפחת הטרטורניסים הקרובה לקונדורים שחי בתקופת הפליסטוקן וייתכן שאף בראשית ההולוקן (התקופה העכשווית).
מאפיינים
עופות אלה היו גדולים מאוד עם מוטת כנפיים באורך 3.5-3.8 מ', גובה של 75 ס"מ ומשקל של 15 ק"ג, גדולים בהרבה מהגדולים שבדורסים הקיימים ובראשם קונדור האנדים וקונדור קליפורני, קרוביהם הרחוקים. הם היו בעלי מקור ארוך שהותאם לאכילת נבלות   והטפרים היו גדולים אך חלשים יחסית, כך שהוא לא הותאם לציד כמו העיטים. הכנפיים עוצבו לדאייה על זרמי אוויר חם.
יצורים אלה תפקדו כמו הנשרים של תקופתם ונאספו סביב פגרים של חיות אמריקאיות, לעיתים כאלה שנלכדו בבורות טובעניים.
בסוג זה נמצאו 2 מינים. בעבר מין נוסף השתייך אליהם אך הוא הופרד לסוג עצמאי - אוסקרוויס (Oscaravis olsoni).
ניקולאי מטנר
ניקולאי קארלוביץ' מֶטְנֶר (ברוסית: Николай Карлович Метнер; 5 בינואר 1880 - 13 בנובמבר 1951) היה מלחין ופסנתרן רוסי.
חייו
מטנר נולד במוסקבה, הצעיר מבין חמישה ילדים, בערב חג המולד (לפי הלוח היוליאני הנהוג ברוסיה באותה תקופה - 24 בדצמבר 1879). משפחתו הייתה ממוצא סקנדינבי-גרמני אך כבר שנים רבות התגוררה ברוסיה. הוא היה בן תקופתם של רחמנינוב וסקריאבין. כתב מספר יצירות ניכר, אשר בכולן משתתף פסנתר. פרי עבודתו כולל ארבע-עשרה סונאטות לפסנתר, שלוש סונאטות לכינור ולפסנתר, שלושה קונצ'רטי לפסנתר ולתזמורת, חמישייה לפסנתר ולכלי קשת, שתי יצירות לשני פסנתרים, קטעי אופי קצרים, ומאה ושמונה שירים, בכללם שתי יצירות ווקליזה חשובות (סונאטה-ווקליזה וסוויטה-ווקליזה).
38 קטעי הפסנתר שלו המכונים "сказки" ("סְקָזְקִי", מעשיות) הם מן המקוריים ביצירותיו, וחשיבותם משתווה לחשיבות הסונאטות שלו.
מטנר קיבל את שיעורי הפסנתר הראשונים שלו מאימו עד הגיעו לגיל 10, אז התקבל לקונסרבטוריון של מוסקבה. הוא סיים את לימודיו ב-1900 כאשר היה בין 20, וזכה בפרס על שם אנטון רובינשטיין. בין מוריו היו פול פאבסט, ואסילי ספלניקוב, ואסילי ספונוב, וסרגיי טאנייב. חרף טעמיו המוזיקליים השמרניים, יצירותיו הוערכו למדי בקרב בני תקופתו, ויכולותיו כפסנתרן וירטואוז היו שניים רק לרחמנינוב. לתדהמת משפחתו, אך בתמיכתו של טאנייב, זנח במהרה את הקריירה כפסנתרן קונצרטים, והתרכז בהלחנה, לוקח על עצמו את האתגר ליצור המשך לסדרת הסונאטות של בטהובן (מלחינים בולטים במחצית השנייה של המאה התשע-עשרה נמנעו בדרך כלל מכתיבת סונאטות רבות לפסנתר, והסתפקו בשתיים או שלוש לכל היותר). יחד עם סקריאבין (10 סונאטות) ופרוקופייב (9 סונאטות), עורר עניין מחודש בז'אנר הסונאטה לפסנתר.
שלא כמו רחמנינוב, מטנר עזב את רוסיה רק בשנת 1921, זמן מה לאחר המהפכה. רחמנינוב סידר לו מספר הופעות בארצות הברית ובקנדה ב-1924. הרסיטלים שלו היו בדרך כלל על טהרת יצירותיו, בעיקר הסונאטות, עם קטעי ביניים של שירים ויצירות קצרות לפסנתר. בניגוד לרחמנינוב, מטנר לא נתן קונצרטים למטרות רווח (מה שהיה מכריח אותו לנגן יותר יצירות של מלחינים אחרים, במקום היצירות שלו), ועל כן לא ניגן בפני קהל לעיתים קרובות. בהיותו מוערך באנגליה, היגר והתיישב ב-1936 בלונדון, שם לימד, ניגן והלחין על בסיס יומי קבוע.
קשיים ממשיים החלו עם פרוץ מלחמת העולם השנייה; הכנסותיו ממוציאים לאור בגרמניה פסקו ומצבו הבריאותי הלך והתרופף. תלמידתו עדנה איילס נתנה לו מקום מחסה בווארוויקשייר, שם השלים את הקונצ'רטו השלישי שלו לפסנתר, אותו ניגן ב-1943 בקונצרטי הפרומס. ב-1946 השתפר מצבו הכלכלי, כאשר אחד ממעריציו הגדולים, ג'איאצ'מארג'ה וודיאר בהאדור, המהרג'ה של מייסור ונשיאה הראשון של תזמורת פילהרמוניה, ייסד את אגודת מטנר, במטרה להקליט את כל יצירותיו. מצבו הבריאותי של מטנר כבר היה רע למדי, אך עד מותו הספיק להקליט את שלושת הקונצ'רטי שלו, חלק מן הסונאטות והיצירות הקאמריות, ומספר שירים ויצירות קצרות. באחת מן ההקלטות ניגן את הראשונה משתי יצירותיו לשני פסנתרים, ריקוד מעגל רוסי, אופ. 58 מס' 1, יחד עם הפסנתרן בנו מויזייביץ'. בהקלטה אחרת ליווה את אליזבת שוורצקופף בחלק משיריו, ובכללם "המוזה", יצירה לפי פושקין, שנכתבה ב-1913. ההקלטות הללו מציגות אישיות יוצרת חזקה, בלתי נלאית, חרף התדרדרות במצב הרפואי. כאות תודה, הקדיש מטנר את הקונצ'רטו השלישי שלו למהרג'ה של מייסור.
מטנר נפטר בביתו שבגולדרס גרין, לונדון ב-1951, ונקבר בבית העלמין של הֶנְדוֹן.
לבלר (עוף)
לַבְלָר (שם מדעי: Sagittarius serpentarius) הוא מין יחיד במשפחת הלבלריים שבסדרת דורסי היום. הוא ייחודי בין שאר חברי הסדרה ברגליו הארוכות במיוחד, בנוצותיו הארוכות ובאופן התנהלותו על הקרקע.
השם "לבלר" (שפירושו: פקיד, רשם) ניתן לו בשל הנוצות הארוכות המזדקרות מראשו, שהזכירו לחוקרי המין את עטי הנוצה שהיו מעטרים במאה ה-19 את ראשי הפקידים. יש סברות שהשם הלועזי נגזר מהביטוי בערבית לעוף דורס – "טאיר ג'ארח" (طائر جارح). שם המין בלטינית (Sagittarius serpentarius) מתורגם כקשת (איש הדורך קשת) של הנחשים.
מאפיינים
הלבלר מצוי בשטחי יבשת אפריקה, דרומית למדבר סהרה. הוא נמצא בעיקר בשטחי עשב פתוחים אך גם בכל קרקע שאינה סבוכה מצמחייה, אפילו אדמות חקלאיות. את עיקר תנועתו הוא עושה בהליכה ובריצה מהירה, ובשיטה זו הוא עובר ביום 30 ק"מ לפחות.
הלבלר ניזון ממגוון בעלי חיים אותם הוא מוצא וצד על הקרקע: יונקים קטנים, מכרסמים, לטאות, נחשים, צבים, חרקים, ציפורים וביצים.
את הטרף הורג הלבלר בעזרת כפות רגליו החזקות, ובעיקר בעזרת הטופר החיצוני שאותו מכוון הלבלר אל חיבורי הגולגולת. הלבלר פורש את כנפיו וציצית ראשו עומדת, בשעה שהוא מקפץ במהירות על הטרף ונועץ בו את טפריו. במידה והטרף גדול מכדי להיבלע בשלמות, הלבלר מקפץ עליו קדימה ואחורה עד אשר הוא נקרע לחתיכות הניתנות לבליעה.
נוצות חזהו אפורות וקצוות כנפיו שחורות. סביב עיניו כתם כתום-אדום. משערים כי צבע בוהק זה מטעה מיני נחשים מסוימים, אותם תוקף הלבלר. ידוע שעופות דורסים רבים, הניזונים מנחשים הם בעלי צבעים דומים באזור הפנים.
ללבלר שיטת הטעיה נוספת עבור נחשים. בהתקרבו לנחש הוא מצמיד את זנבו הארוך לאדמה. הנחש התוקף, שאינו מבדיל בין רגלו של העוף לבין זנבו, מבזבז את ארסו על נוצות הזנב החלולות שאינן מוליכות ארס.
הלבלר נשאר עם בת זוגו לכל החיים, אך אורח חייו אינו חברתי ובני הזוג שומרים מרחק אחד מהשני ולעיתים רחוקות נצפים ביחד, למעט בתקופת החיזור ובתקופת גידול הצאצאים.
הוא ישן ומקנן בעצים רחבים, לרוב עצי שיטה. קינו עשוי להגיע לשני מטרים בקוטרו, אך מוטלות בו 2 עד 3 ביצים בלבד. הנקבה דוגרת על הביצים במשך 45 ימים. הגוזלים נשארים בקן כ-3 חודשים, ועוזבים את הקן כשבוע לאחר שלומדים לעוף. הלבלר שקט בדרך כלל ומשמיע קולות המזכירים קרקור לעיתים נדירות, בעיקר בתקופת החיזור. הגוזלים מטים את ראשם לאחור כאשר הם משמיעים את צווחותיהם, בדומה למיני עיטים ועיטמים מסוימים.
מספר מצולע
במתמטיקה, מספר מצולע, הוא מספר שלם \ n המקיים את התכונה שאפשר לארגן \ n נקודות כקודקודים של שרשרת מצולעים משוכללים בעלי קודקוד משותף.
הדוגמאות הפשוטות ביותר הן מספרים משולשיים, שהם מספרים מהצורה, ומספרים ריבועיים, מהצורה \ n^2. באופן כללי, מספרים שאפשר לסדר כקודקודים של שרשרת מצולעים בעלי k צלעות הם מהצורה:, כאשר T_{n-1} הוא המספר המשולשי ה-n-1. נוסחה זו מוצדקת על ידי חלוקת המצולע למשולשים.
מתמטיקאים במאות ה-17 וה-18 עסקו במספרים מצולעים. פרמה ניסח את משפט המספרים המצולעים אך לא פרסם הוכחה שלו. ב- 1730 מצא אוילר את הנוסחה הכללית למספרים שהם גם משולשים וגם ריבועיים, באמצעות פתרון של משוואת פל מתאימה.
דוגמאות וציורים
את המספר 10 לא ניתן לתאר בצורת ריבוע; אבל את 9 אפשר. בריבוע זה יש סדרה של ריבועים בעלי 1, 2, ו-3 נקודות על כל צלע, ולכן 9 הוא מספר ריבועי.
השיטה להגדלת מצולע לגודל הבא הוא להוסיף לשתי צלעות סמוכות נקודה אחת ואז להוסיף את כל הנקודות הדרושות לצדדים בין שתי הנקודות האלה. בדיאגרמה להלן, כל שכבה נוספת מוצגת בצבע אדום.
בין היתר ניתן למצוא את המספרים המשולשים בתור העמודה השנייה של משולש פסקל.
מצולעים עם מספר גדול יותר של צלעות, כמו מחומשים ומשושים, יכולים להיות מיוצגים גם כן בנקודות (עם המוסכמה ש-1 הוא מספר מצולע לכל מספר של צלעות).
מספרים משושים
הערות שוליים
Последовательность двенадцатиугольника
מורוי
לעיתים ה"מורוי" מתלווה לסולומונר.
קפה טורקי
קפה טורקי הוא משקה קפה חם העשוי מפולי קפה, שנכתשים לאבקה דקיקה, המורתח בקנקן קפה בשם ג'זווה.
היסטוריה
הקפה הגיע לטורקיה על ידי שני סוחרים סורים בשנת 1555. על הקפה נאמר כי הוא ה"חלב של שחקני השחמט והאנשים החושבים". לאחר קרב וינה בשנת 1683, שבו הפסידה האימפריה העות'מאנית, השאירו הטורקים שקים רבים של קפה. מנקודה זאת נפוץ המונח "קפה טורקי", על שם הטורקים המקפידים על קלייה והכנת קפה מסורתית.