cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טור דה פראנס 2019
השבוע השני (קטעים 8–14)
למחרת (16 ביוני) הרוכבים נכנסו ליום המנוחה הראשון במרוץ. הם חזרו ממנו למחרת ב-17 ביוני לקטע ה-11, עם ההזדמנות האחרונה של המאיצים לפני הכניסה לפירנאים, בקטע של 167 קילומטרים מאלבי לטולוז. בקטע השיג קיילב יואן את הניצחון הראשון שלו בקטע, כשהוא מקדים את דילן חרונבייחן ואת אליה ויוויאני. המצב בקטגוריות השונות לא השתנה. לפני תחילת הקטע פרש ריק צאבל, כשבמהלך הקטע פרש ניקי טרפסטרה לאחר שהתרסק. הקטע ה-12 של המרוץ כלל 209.5 קילומטרים, מטולוז לבנייר-דה-ביגור, הקטע למעשה סימן את תחילת מאבקי הדירוג הכללי ובוא המרוץ לפירנאים. בתחילת השלב יצאה קבוצת בריחה גדולה, ביניהם טים ולנס שהגדיל את הפער שלו בקטגוריית ההרים. במהלך הטיפוס האחרון של הקטע, ה-Horquette d'ancizan, הקבוצה הצטמצמה לשלושה רוכבים בלבד, סיימון ייטס (מיצ'לטון - סקוט), גרגור מילברגר (בורה–הנסגרוהה) ופלו בילבאו (אסטנה). לאחר תום הטיפוס השלב היה בתוואי ירידה ומישורי, ובספרינט הסיום גבר ייטס על בילבאו ומילברגר וניצח את הקטע. בשאר הקטגוריות לא חלו שינויים. במהלך הקטע פרשו רוהאן דניס (בחריין מרידה) וג'אקומו ניצולו (דיימנשן דאטה), כשיספר פיליפסן (יו. איי. אי. אמירטס) פרש לפני תחילת הקטע.
הקטע ה-14 של המרוץ התחיל בטרבה והסתיים במעבר טורמאלה, המעבר הוותיק ביותר במרוץ מבין העליות המיתולוגיות והעלייה שנכללה הכי הרבה פעמים במרוץ, הקטע כלל כ-111 קילומטרים בסך הכל. במהלך הקטע יצאה קבוצת בריחה שכללה את המוביל בקטגוריית ההרים, טים ולנס, שהגדיל את כמות הנקודות שלו ל-64, לאחר שלקח נקודות בעליות המוקדמות של השלב. את השלב עצמו ניצח טיבו פינו, 6 שניות לאחר אלאפיליפ שהמשיך להיראות בכושר מעולה בניגוד לצפוי וסיים שני וסטייבן קראוסוויק שסיים שלישי. עמנואל בוכמן וברנל סיימו במקומות ה-4 וה-5 בהתאמה, כ-8 שניות אחרי פינו. גריינט תומאס במקום ה-8, כ-36 שניות אחרי פינו. נאירו קינטנה, שקבוצתו עבדה עבורו מתחילת השלב, איכזב וסיים במקום ה-17, 3:24 דקות אחרי פינו, כשבן קבוצתו של קינטנה, מיקל לנדה, הרשים יותר וסיים במקום השישי, 14 שניות אחרי פינו. בעקבות כך, תמונת הדירוג הכללי השתנתה, כשהפער של תומאס במקום השני גדל ל-2:02 מאלאפיליפ, וסטייבן קראוסוויק במקום השלישי, 2:14 מאלאפיליפ. כשברנל רביעי בפער של 3 דקות מאלאפיליפ, ובוכמן ופינו בפער של 3:12 דקות. לפני תחילת השלב פרש מקסימיליאן שכמן לאחר ששבר את האצבע במהלך קטע נגד השעון של אתמול.
השבוע השלישי והסופי (קטעים 15-21)
הקטע ה-15 היה גם הוא הררי, 185 קילומטרים מלימוואה לפואה, כשהוא מסתיים בעלייה לפראט ד'אלביס. בקטע עצמו ניצח סיימון ייטס והשיג את הניצחון השני שלו בקטע במרוץ, לאחר שוב שרד מקבוצת הבריחה. טיבו פינו המשיך להיראות טוב, לאחר שסיים שני, בפער של 33 שניות מייטס. אבל מי שכבר לא נראה טוב הוא ז'וליאן אלאפיליפ, שלראשונה בטור הראה סימני חולשה והתקשה לעמוד בקצב של שאר רוכבי הדירוג הכללי, כשהוא מסיים במקום ה-11, 1:49 דקות מייטס. גריינט תומאס וסטייבן קראוסוויק סיימו את השלב במקומות ה-7 וה-8 בהתאמה, 1:22 דקות מייטס. בוכמן וברנל סיימו במקומות ה-4 וה-5 בהתאמה, 51 שניות, כשמיקל לנדה ממשיך להיראות טוב יותר מהמוביל השני של קבוצתו, קינטנה, ומסיים במקום השלישי, לצד טיבו פינו. קינטנה סיים את הקטע במקום ה-19, כ-2:58 דקות מייטס. בעקבות כך הפער בדירוג הכללי הצטמצם, כשגריינט תומאס במקום השני מצמצם את הפער ל-1:35 דקות מאלאפיליפ וקראוסוויק במקום השלישי מצמצם את הפער ל-1:47 דקות. כשפינו חולף על פני ברנל ועולה למקום הרביעי, 1:50 דקות מאלאפיליפ. ברנל במקום החמישי, 2:02 דקות פער.
למחרת (22 ביוני) הרוכבים נכנסו ליום המנוחה השני והאחרון במרוץ. הם חזרו ממנו ב-23 ביוני לקטע ה-16 של המרוץ, בו קיבלו הרוכבים אתנחתא ממאבקי הדירוג הכללי והעליות, כשהקטע היה בתוואי גבעי שהתאים למאיצים בעיר נים. בקטע ניצח קיילב יואן והשיג את הניצחון השני שלו בקטע במרוץ, מקדים את אליה ויוויאני ודילן חרונבייחן. במהלך הקטע פרש יאקוב פוגלסן לאחר שהתרסק ונפצע, כשווילקו קלדרמן (סאנווב) פרש לפני תחילת הקטע. גם השלב ה-17 למחרת היה נטול ממאבקי הדירוג הכללי, הוא כלל 200 קילומטרים מפון-דו-גאר לעיר גאפ. בתחילת הקטע יצאה קבוצת בריחה גדולה ששרדה עד הסיום, היא התפצלה והצטמצמה בקילומטרים האחרונים של המרוץ, ומטאו טרנטין התקיף בעלייה האחרונה של הקטע, ה-Col de la Sentinelle ושמר על הפער שלו עד הסיום, כשהוא מנצח את הקטע, מקדים את קספר אסגרן (דקונינק קוויק-סטפ) ב-37 שניות ואת גרג ואן אוורמאט ב-41 שניות. לפני תחילת הקטע פרשו לואיס לאון סאנצ'ס (אסטנה) וקייס בול (סאנווב). טוני מרטין (יומבו–ויסמה) ולוק רואו (אינאוס) נפסלו מהמרוץ לאחר עימות ביניהם.
הקטע ה-18 של המרוץ כבר היה בתוואי הררי והיה אחד מהקטעים ההרריים ביותר במרוץ, הוא כלל 208 קילומטרים מאמבורן לוואלורי, וכלל בתוכו את מעבר האיזואר ומעבר הגאליבייה, שתיים מהעליות הידועות במרוץ. רומן בארדה, שהגיע לטור כאחד מהפייבוריטים, נכשל במאבקי הדירוג הכללי ואיכזב לאחר שנחשב לאחת מהתקוות הצרפתיות הגדולות למרוץ. בעקבות כך הוא החליט לשנות אסטרטגיה ולהתרכז בקטגוריית ההרים, ובמהלך הקטע נכנס לקבוצת הבריחה ולקח את הנקודות באיזואר וגם בגאליבייה, ועקף את טים ולנס בקרב על קטגוריית הנקודות ועבר להובילה. עוד מי שבילה בקבוצת הבריחה היה נאירו קינטנה, שאיכזב גם הוא במאבקי הדירוג הכללי כשבן קבוצתו מיקל לנדה הראה עדיפות עליו בעליות. במהלך הטיפוס לגאליבייה התקיף קינטנה את בארדה ואת אלכסיי לוצנקו, שמר על הפער שלו במהלך השלב שהיה בירידה ובמישור, וניצח את הקטע. מתוך דבוקת הדירוג הכללי, במהלך הטיפוס לגאליבייה התקיף ברנל ובסופו של דבר חבר לרוכבים אחרים שהתפרקו מקבוצת הבריחה, וסיים 4:46 דקות מקינטנה, כששאר דבוקת הדירוג הכללי מסיימת ביחד, בפער של 5:18 דקות מקינטנה. בעקבות כך ברנל עלה למקום השני הכללי על חשבונו של תומאס, כשהוא מוריד את הפער מאלאפיליפ ל-1:30 דקות. בעקבות עלייתו של ברנל למקום השני הוא גם הוריד את קראוסוויק למקום הרביעי ואת פינו למקום החמישי. סרן קראו אנדרסן (סאנווב) ולוקאס פוסטלבגר (בורה–הנסגרוהה) פרשו לפני תחילת הקטע.
הקטע ה-19 של המרוץ אמור היה לכלול 130 קילומטרים מסנט-ז'אן-דה-מורין לטין במהלך הקטע פרש טיבו פינו מהמרוץ, ככל הנראה בשל פציעה שליוותה אותו מהקטע הקודם. במהלך הטיפוס למעבר איסראן התקיף ברנל וכתוצאה מהתקפה זו התפרק ז'וליאן אלאפיליפ. במהלך הירידה ממעבר איסראן לקראת הטיפוס הסופי לעיר טין, שיטפונות הציפו את המסלול והפכו אותו ללא רכיב, והוחלט לקצר את המסלול, ככה שהסיום יקבע בפסגה של מעבר איסראן והזמנים יינתנו על ידי הפערים בה, והשלב יסתיים ללא מנצח בו. בעקבות כך, ברנל, שחצה את הפסגה למעבר איסראן ראשון ובפער של 2:07 דקות מאלאפיליפ, עבר להוביל את המרוץ על חשבונו, כשהוא יורד למקום השני בפער של 45 שניות מברנל ו-1:11 דקות מבן קבוצתו תומאס במקום השלישי.
הקטע ה-20 של המרוץ היה הקטע האחרון בו התקיימו מאבקים על הדירוג הכללי והקטע לפני אחרון במרוץ, לקראת ההגעה לפריז בקטע ה-21. גם מסלול הקטע הזה קוצר, מ-130 קילומטרים ל-59, לאחר חשש משיטפונות בחלק מהאזורים שהקטע היה אמור לעבור בהם, הקטע הוזנק מאלברוויל והסתיים בעלייה לואל טורנס. במהלך הקטע יצאה קבוצת בריחה שכללה את וינצ'נצו ניבאלי, שלא הצליח לקחת חלק במאבקי הדירוג הכללי לאחר המקום השני שלו בג'ירו ד'איטליה. ניבאלי התקיף במהלך העלייה לואל טורנס את שאר קבוצת הבריחה וניצח את הקטע. בדבוקת הדירוג הכללי, אלחנדרו ולוורדה סיים שני אחרי ניבאלי, כ-10 שניות אחריו, בעוד בן קבוצתו, מיקל לנדה, מסיים שלישי בפער של 14 שניות מניבאלי. ברנל ותומאס סיימו במקומות ה-4 וה-5 בהתאמה, 17 שניות מניבאלי. בעקבות כך הבטיח ברנל את הניצחון במרוץ. במהלך הטיפוס לואל טורנס, התפרק אלאפיליפ וסיים את הקטע במקום ה-26, כ-3:17 דקות אחרי ניבאלי ונשר עד למקום החמישי הכללי, כשקראווסוויק ובוכמן חולפים על פניו במקומות השלישי והרביעי בהתאמה, כשתומאס שני.
הקטע ה-21 היה הקטע האחרון במרוץ, הוא כלל כ-128 קילומטרים מראמבוייה לשדרות השאנז אליזה בפריז. הקטע נחשב לקטע טקסי וממלכתי, שלא נאבקים בו על הדירוג הכללי. קיילב יואן ניצח את הקטע והשיג את הניצחון השלישי שלו בקטע במרוץ והפך לרוכב הכי פורה מבחינת ניצחונות במרוץ. יואן הקדים את דילן חרונבייחן ואת ניקולו בונפאציו ובעקבות כך עלה למקום השני בקטגוריית הנקודות, אחרי פטר סאגאן.
סטיקספיי
סטיקספיי (באנגלית: SatixFy) היא קבוצת חברות ישראלית-בריטית העוסקת בפיתוח שבבים ומכשירים לתקשורת לוויינית.
סַטִיקְסְפַיי ישראל בע"מ, השלוחה הישראלית של הקבוצה, הוקמה ביולי 2012 על ידי יואל גת, שקודם לכן נמנה עם מייסדי החברות גילת רשתות לווין ורייסאט ישראל. גת היה גם מנכ"ל החברה עד לפטירתו באפריל 2022. מטה החברה שוכן ברחובות, ולה מרכז פיתוח במנוף. חברת SatixFy UK שוכנת בפארנבורו שבאנגליה, וחברת SatixFy Space Systems UK שוכנת ב שבאנגליה. לחברה משרדים גם בבולגריה ובארצות הברית.
החברה מפתחת שבבים לתקשורת לוויינית בתדרי Ka-band ולתקשורת במטוסים, בטכנולוגיות ASIC ו-. לדברי החברה, השבבים שלה מפחיתים במידה ניכרתת את העלות, הגודל, המשקל וצריכת החשמל של מסופי המשתמש ואת עלויות זמן האוויר של הלוויינים. קו מוצרים נוסף של החברה הוא אנטנות.
בנובמבר 2016 גייסה החברה 25 מיליון דולר. בגיוס נוסף גייסה החברה 20 מיליון דולר.
בפברואר 2021 החלה החברה בתהליך של הנפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, אך הנפקה זו לא יצאה אל הפועל עקב חוסר עניין מצד המשקיעים המוסדיים.
במרץ 2022 הודיעה החברה על הסכם למיזוגה עם חברת ספאק בשם הנסחרת בנאסד"ק. החברה המאוחדת תקבל כ-201 מיליון דולר מחשבון הנאמנות של Endurance ו-29 מיליון דולר ממשקיעי PIPE, שיביאו את החברה המאוחדת לשווי שוק של 813 מיליון דולר. המיזוג הושלם באוקטובר 2022, ומניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
אנדרס פרידן
אנדרס פרידן (שוודית: Anders Fridén; נולד ב-25 במרץ 1973) הוא זמר שוודי, ידוע בעיקר בתור סולן להקת המטאל "אין פליימס".
קריירה
פרידן היה המתופף של להקת "דארק טרנקוויליטי", להקת דת' מטאל שוודית והפך לסולן הלהקה. הוא השתתף באלבום הבכורה, אך זמן קצר לאחר מכן עזב את הלהקה. כשנתיים לאחר מכן הצטרף פרידן ללהקת "אין פליימס". מייקל סטנה, שהיה עד אותה עת סולן בלהקת "אין פליימס", עזב את הלהקה ותפס את מקומו של פרידן בתור סולן ב"דארק טרנקוויליטי" (קודם לכן ניגן שם כגיטריסט), בעוד פרידן תפס את מקומו כסולן ב"אין פליימס".
בשנת 1995 יצא אלבום הלהקה "The Jester Race", ובהמשך יצא האלבום "Whoracle". בתקופה זו פרידן לא שלט היטב בשפה האנגלית, ולכן כתב את תקציר מילות השירים בשוודית באלבומים אלו, והן תורגמו עבורו לאנגלית על ידי ניקלאס סאנדין, גיטריסט להקת "דארק טרנקוויליטי". בשנת 1998 הפיק פרידן את האלבום "My Arms, Your Hearse" עבור להקת אופת'. בשנת 1999 הוציאה להקתו את האלבום "Colony", בו כתב פרידן את מילות השירים בעצמו, בסיוע לשוני של סאנדין. תחילה סגנון הכתיבה עסק לרוב באסטרונומיה או בפנטזיה, ובהמשך הוא התפתח לכיוונים אישיים, כגון דיכאון או מאבקים פנימיים.
במקביל מתפקד פרידן כסולן של להקת "Passenger", אך בראיונות הודה כי כיום הפרויקט נמצא בהמתנה בשל עומס וחוסר זמן של פרידן.
האלבום הבא של "אין פליימס" היה "Reroute to Remain". בתקופה זו השתנה קולו משירה כבדה האופיינית לז'אנר הדת' מטאל, לקול דק יותר ושילוב של שירה נקייה.
חיים אישיים
פרידן נשוי להלנה לינדסיו ואב לבת ובן.
ברכה והצלחה
ברכה והצלחה הוא אלבום סולו מספר 12 של הזמר יוצר החסידי אברהם פריד. האלבום יצא ב-1995 בחברת גל פז והוא מורכב מלחנים של יוצרים חרדיים מוכרים, בהם יוסי גרין, משה לאופר ואברהם פריד עצמו. האלבום מכיל שירים בעברית ואנגלית.
רקע
האלבום יצא בשנת 1995 ובו 10 רצועות עם לחנים חסידיים, של המלחינים הגדולים במוזיקה החסידית, מהאלבום יצאו הלהיטים כמו "רצה השם", "ירושלים" ,"כשם שאני" ועוד.
ב-2020 פרסם אברהם פריד ביצוע מחודש מהופעה לשיר "רצה ה'" יחד עם החזן יצחק מאיר הלפגוט. השיר רצה ה' בוצע כקאבר על ידי יעקב יהודה דסקל באלבום שומע תפילה.
נעם שפירא
נעם שפירא  (נולד ב־18 בינואר 1948) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה. שימש מפקד יחידת חצב בחיל המודיעין. כמו כן מילא תפקידי עיבוד מודיעין, פיקוד ואג"ם באגף המודיעין, בהם ראש מטה יחידה 8200. לאחר שחרורו מצה"ל עבד במשרד ראש הממשלה.
שירות צבאי
שפירא התגייס לחיל המודיעין בשנת 1966 כבוגר האולפן לערבית ושירת ביחידה 515 (לימים 8200). במלחמת ששת הימים הוצב בפריסה קדמית של היחידה באסמאעיליה. לאחר קורס קצינים והסמכה כקמ"ן שירת בבסיס אום חשיבה, הבסיס המרכזי של היחידה בסיני ("בבל") בתפקיד קצין העיבוד (קב"ר) הבכיר כולל במהלך מלחמת ההתשה.
בשנים 1970–1972 השלים לימודי תואר ראשון בערבית והמזרח התיכון באוניברסיטת חיפה, לאחריהם שב ל-8200 כראש הזירה הדרומית במרכז המודיעין של היחידה. ערב מלחמת יום הכיפורים כיהן גם כקב"ר מרחבי בכיר בבסיס המרכזי בסיני, במסגרת זו היה אחראי על העיבוד והדיווח לגורמי המודיעין במטה הכללי, לפיקוד ולאוגדות. בתפקיד זה היה אחראי גם למודיעין שהופק מ"האמצעים המיוחדים".שפירא מתאר כי המודיעין שהפיקו חייליו תרם משמעותית למארב לחטיבה 25 המצרית שניסתה לקטוע את צליחת התעלה של צה"ל.
בשנת 1977 מונה לראש מדור באגף מבצעים של 8200 ולאחר מכן לראש הזירה הצפונית במרכז המודיעיני. במסגרת זו היה אחראי מקצועית על הפקת המודיעין בצפון. בשנת 1979 מונה לקצין המבצעים של היחידה, כולל במלחמת שלום הגליל. במסגרת תפקידו זה היה אחראי גם על היערכות היחידה בשטח לבנון- בג'בל בארוכ ובביירות, והפעלת המערכים הנייד, המוטס והמושט של היחידה.
לאחר שנת לימודים במסגרת המכללה לביטחון לאומי (מחזור י"ב), מונה למפקד יחידת חצב של חיל המודיעין, בדרגת אל"ם. בתקופה זו נכנסה היחידה לכיסוי שידורי טלוויזיה בלוויין והתמודדות ראשונה עם כניסת עידן האינטרנט בתקשורת. יחידת אמש"ט (איסוף מסמכי שלל וציוד טכני, הכפופה ליחידת חצב) קיבלה אחריות גם לאיסוף ציוד שלל טכני עבור חיל האוויר.
תפקידים אזרחיים
שפירא השתחרר מצה"ל בשנת 1986 ועבד במשרד ראש הממשלה, בו כיהן במגוון תפקידים במשך 20 שנות שירות.
לאחר פרישתו ב-2008 נבחר למנכ"ל הראשון של עמותת גמלאי "אגמון". הוא כיהן בתפקיד 8 שנים במסגרתן ארגן מחדש את פעילות העמותה והרחיב את תחומי עיסוקה. בתקופתו הוקמה קרן "אלי בארי" לתמיכה בנזקקים סיעודיים במקום הביטוח הסיעודי המוסדי, והוא עמד בראש הקרן בין השנים 2017–2018.
פעילות ציבורית והתנדבותית
נעם מעורב בהתנדבות בתחום הנצחה ומורשת בעמותת בוגרי 8200, וראש תחום המורשת ביחידה 8200. עומד בראש ועדת הביקורת של עמותת "חברים למען החברה" מיסודם של 10 מבוגרי מחזור י"ב במכללה לביטחון לאומי במטרה לסייע לעיר שדרות בתחומי החינוך המיוחד והלא פורמלי ושירותי הרווחה. חבר מערכת ביטאון המרכז למורשת המודיעין, מתנדב בארגון "צוות", מתנדב ב"בית איזי שפירא" והתנדב בעמותת "ושמרת" לסיוע לבתי אבות בתקופת מגפת הקורונה. נעם הצטרף בשנת 2021 לצוות העורכים בוויקיפדיה בתחומי צבא וביטחון. חבר ועדת הביקורת של עמותת בוגרי המכללה לביטחון לאומי. מתנדב מזה מספר שנים בארכיון צה"ל.
חיים אישיים
נעם שפירא נשוי לרותי, ולהם ארבעה ילדים. מתגוררים ברעננה.
דניאל שושן
דניאל שושן (נולד ב-11 בפברואר 1957) הוא אמן ישראלי רב-תחומי העוסק במיצב, ציור, פיסול, וידאו ומולטימדיה. הוא פרופסור וחבר סגל בפקולטה לארכיקטורה בטכניון בחיפה הוא מכהן כראש המעבדה לאדריכלות ואמנות ניסויית.
ביוגרפיה
דניאל שושן נולד בשנת 1957 בבית שאן, כבנם הרביעי (מתוך שמונה ילדים) של סול אביטבול ואליהו שושן, שהיגרו ממרוקו בתחילת שנות ה-50. שושן התחנך בילדותו ונעוריו בחינוך הדתי ואף זכה בחידון תנ"ך לאומי לילדים. בשנת 1970 נבחר שושן להדליק משואה ביום העצמאות ה-22 למדינת ישראל, כנציג הילדים בקו העימות.
בשנת 1980 החל שושן את לימודיו במחלקה לאמנות בבצלאל, אותם סיים בהצטיינות. כאות הצטיינות, נבחר שושן על ידי המנחה שלו, האמן פנחס כהן גן, להציג את עבודותיו בתערוכת יחיד נודדת ברחבי ישראל. במהלך לימודיו בבצלאל נידון שושן לישיבה בכלא צבאי בשל התנגדותו למדיניות צה"ל במלחמת לבנון הראשונה ובשטחים הכבושים, ובשל סירובו לשירות מילואים. עם סיום לימודיו בבצלאל, החל שושן את לימודיו לתואר השני באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, שם קיבל מלגת הצטיינות.
בשנת 1989 ייצג שושן את ישראל בביאנלה לאמנות בסאו-פאולו. הוא הציג במוזיאון לאומנות מודרנית בסאו פאולו בשנת 1991, היה אוצר של ביתן הצעירים בביאנלה לאדריכלות בוונציה בשנת 1991 וכן ב"מומה שאנגחאי" בשנת 2015.
משנות ה-80 החל שושן בהוראה בטכניון, שם מונה לחבר סגל ואחראי על לימודי עיצוב בסיסי ואמנות ניסויית בפקולטה לאדריכלות. כיהן בין השנים 2004–2009 כיו"ר הוועד המנהל של גלריה ע"ש פקה לאמנות ניסויית בטכניון. יזם וניהל את התוכנית לאוצרות ועיצוב תערוכות של המחלקה ללימודי חוץ של הטכניון בתל אביב.
עבודותיו המוקדמות של שושן עוסקות בניתוח מבני השפה האמנותית מתוך ניסיון לעמוד על הגרמטולוגיה של שפת האמנות, מתוך נקודת מוצא פוסט-מודרניסטית ודה-קונסטרוקטיביסטית. בעבודותיו מטמיע שושן תפישות אוריינטליסטיות תוך פיתוח התבוננות בתופעות חזותיות המרשתות את המרחב ואת ההיסטוריה הים-תיכונית. עבודותיו מובחנות, בין היתר, על ידי שילוב אורנמנטים כערבסקות, מבני פולחן מוסלמים, נופים ביוגרפיים-מנטליים ודמות האישה במרחב הרגיונלי – אלה.
בשנת 2015 יזם יחד עם עמית מטלון את תערוכת "מזרחאשכנז", פרויקט דוקומנטרי הבוחן את הזהות הישראלית העכשווית כפי שהיא משתקפת באופנה.
באפריל 2022 הציג בבית האמנים תל אביב את התערוכה "פִּתְחוֹ", בה הציג סדרה של רישומים של עיר הולדתו בית שאן וסביבתה.
הממשלה האוטונומית המאוחדת של המונגולים
הממשלה האוטונומית המאוחדת של המונגולים (בסינית: 蒙古联盟自治政府) הייתה מדינת בובות של האימפריה היפנית במונגוליה הפנימית שהתקיימה מ-1937 ועד 1939.
היסטוריה
בעקבות תקרית גשר מרקו פולו, חיילים יפנים היו להוטים לכבוש את מונגוליה הפנימית ואכן, ב-14 באוקטובר 1937 כבשו היפנים את חוחחוט. כבר ב-27 באוקטובר התקיימה הוועידה המונגולית השנייה בעיר הוהוט (וועדה שהתקיימה לאחר לחצים יפנים) והממשלה האוטונומית המונגולית המאוחדת הוקמה יום לאחר מכן.
יחד עם ממשלות בובות אחרות במונגוליה, כמו הממשלה האוטונומית של דרום צ'האר והממשלה האוטונומית של צפון שאנשי, הקימו את הוועדה המשותפת המונגולית-ג'יאנגסו לניהול עניינים כלליים בתוך מונגוליה הפנימית ושאנשי. ב-1 בספטמבר 1939 אוחדו 3 המדינות לתוך מדינת מנגג'יאנג, אף היא הייתה מדינת בובות של האימפריה היפנית.
AEW Winter Is Coming
Winter Is Coming היה פרק ספיישל היאבקות מקצועית של ארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). האירוע נערך ב-2 בדצמבר 2020 באולם ה-Daily's Place בג'קסונוויל, פלורידה ושודר ברשת הטלוויזיה TNT כספיישל של תוכנית הטלוויזיה השבועית של הארגון, Dynamite.
חמישה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, קני אומגה ניצח את ג'ון מוקסלי וזכה באליפות העולם של AEW. עוד ברשימת הקרבות, כריס ג'ריקו ניצח את פרנקי קאזריאן, ואלוף ה-TNT של AEW, דארבי אלין וקודי רודס ניצחו את טים טאז (ריקי סטארקס ופאוורהאוס הובס).
רגע בולט באירוע היה הבכורה של סטינג, שהופיע לראשונה ב-TNT מזה 19 שנים; הופעתו האחרונה ברשת הטלוויזיה הזו הייתה במסגרת הפרק האחרון של התוכנית השבועית WCW Monday Nitro ב-26 במרץ 2001.
רקע
ב-18 בנובמבר 2020 בפרק של התוכנית Dynamite, דווח שהפרק של ה-2 בדצמבר יהיה ספיישל תחת הכותרת "Winter Is Coming" (שפירושו: "החורף מגיע"). ארגון ההיאבקות AEW שיווק את הקרב בין מוקסלי לאומגה על אליפות העולם של AEW כ"קרב הגדול ביותר בהיסטוריה של Dynamite" ואת האירוע כ"אירוע ה-Dynamite הגדול ביותר".
כותר הפרק "Winter Is Coming" נגזר מסדרת הטלוויזיה משחקי הכס, ששודרה ברשת הטלוויזיה HBO. ביטוי זה היה שם פרק הבכורה של העונה הראשונה, בנוסף להיותו המוטו של בית סטארק מוינטרפל.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות במהלך התקופה שעד לקיום האירוע. העלילות הופקו דרך סדרת היוטיוב, Being The Elite אשר משודרת בערוץ הרשמי של היאנג באקס ובתוכניות השבועיות Dynamite ו-Dark.
באירוע Full Gear, קני אומגה ניצח את שותפו לשעבר, אדם פייג' בקרב גמר טורניר ההדחות על המועמדות לאליפות העולם של AEW. ב-11 בנובמבר בפרק של התוכנית Dynamite, דווח שג'ון מוקסלי יגן על תוארו מול אומגה ב-2 בדצמבר במסגרת פרק הספיישל Winter Is Coming.
ביקורות
הספיישל גרף רייטינג של 0.42 בנתונים הדמוגרפיים של גילאים 49–18 ו-913 אלף צפיות. זה הוא היה הרייטינג הגבוה ביותר של הארגון בשנת 2020 והגבוה ביותר מאז 13 בדצמבר 2019, במהלך מלחמות ימי רביעי.
באירוע נכחו כאלף אנשים, שהיא המגבלה שנחקקה בכפוף למגבלות נגיף הקורונה בהתאם לתפוסת 5,500 המקומות של האולם. האירוע קיבל ביקורות חיוביות בקרב המבקרים והצופים, כשהקרב המרכזי על אליפות העולם של AEW עמד בראש ביקורות אלה, בנוסף להופעת הבכורה של סטינג.
העיתונאי של Wrestling Observer Newsletter, דייב מלצר, העניק לקרב המרכזי ציון של 4.5 כוכבים. אריק ביסטון מהאתר Bleacher Report אמר שקרב הבאטל רויאל "המשיך מספר כיווני עלילה", הופעת הבכורה של סטינג "חיממה את הנשמה", הקרב בין מוקסלי לאומגה היה "פנטסטי עד לסיומת" והעלילה הבין-ארגונית עם ארגון ההיאבקות Impact Wrestling "שינתה את חוקי המשחק". וייד קלר מהאתר Pro Wrestling Torch אמר שקרב הבאטל רויאל היה "טוב למדי", הבכורה של סטינג "נעשתה היטב" ושימשה כ"רגע בולט באירוע". עוד אמר שהוא "היה מוכן לצפות בעוד שלושים דקות נוספות של קרב בין מוקסלי לאומגה" ותיאר את מערכת היחסים החדשה של AEW עם Impact Wrestling כ"מעניינת".
בתוך פחות מ-24 שעות, החולצה הראשונה של סטינג עבור AEW קבעה שיא מכירות חדש של Pro Wrestling Tees. ההופעה של סטינג הייתה נושא החיפוש העשירי באינטרנט ב-3 בדצמבר וסרטון הופעת הבכורה שלו ב-AEW דורג במקום השלישי בסרטונים הנצפים ביותר ביוטיוב, כשהסרטון מהקרב בין מוקסלי לאומגה דורג במקום השמיני בסרטונים הנצפים ביותר.
תוצאה לאורך זמן
לאחר שערך את הבכורה שלו בארגון, מאוחר יותר נודע שסטינג חתם על חוזה ארוך טווח ב-AEW והוא ידבר בפרק הבא של התוכנית השבועית Dynamite. עוד הוכרז לפרק הבא, The Inner Circle יעסקו באולטימטום אותו כריס ג'ריקו הציב בשאלה האם הקבוצה תמשיך יחדיו או תחדול להתקיים. מספר קרבות הוכרזו גם כן: לאנס ארצ'ר והלוצ'ה בראדרס (פנטגון ג'וניור וריי פיניקס) יתמודדו מול אדי קינגסטון והבוצ'ר והבלייד, היאנג באקס יתמודדו מול The Hybrid 2, FTR (קאש וילר ודקס הרווד) יתמודדו מול Varsity Blondes (גריף גאריסון ובריאן פילמן ג'וניור), דאסטין רודס נגד פרסטון ואנס, ו-MJF נגד אורנג' קאסידי בקרב הגמר עבור טבעת היהלום של דינאמייט. ב-7 בדצמבר, הוכרז ששאקיל אוניל יופיע ויישא דברים ב-9 בדצמבר בפרק של התוכנית Dynamite במהלך ראיון עם טוני שיבאני.
קני אומגה ניצח את ג'ון מוקסלי וזכה באליפות העולם של AEW לאחר עזרה מחברו הוותיק וסגן הנשיא הבכיר של ארגון ההיאבקות Impact Wrestling, דון קאליס, ששימש כפרשן אורח בקרב. לאחר הקרב, הם עזבו באופן מיידי את המבנה ובזמן שהשניים היו בדרכם להיכנס למכונית, קאליס ענה לשאלותיו של המראיין אלכס מארווז על ידי כך שאמר שהוא ואומגה יסבירו את מעשיהם ביום שלישי בתוכנית !Impact. דברים אלה אושרו מאוחר יותר על ידי ארגון ההיאבקות Impact Wrestling. לאחר הופעתם של השניים בתוכנית, אומגה וקאליס הודיעו שהם יופיעו יחדיו ב-9 בדצמבר בפרק של התוכנית Dynamite, שבה הם יצאו בהצהרה חשובה.
חצר החבצלת
חצר החבצלת הייתה אזור מגורים יהודי ברחוב הדגל ברובע המוסלמי בעיר העתיקה. החצר שכנה בין רחוב הויה דולורוזה למעלות המדרשה, סמוך לארמון הגבירה טונשוק. בחצר היה בית הדפוס שבו הודפס עיתון החבצלת ומכאן שם החצר.
הפעילות בחצר
החצר הייתה שייכת לישראל ב"ק שהתגורר בה עם משפחתו. מלבדו התגוררו במתחם משפחות יהודיות נוספות, בהם עורך החבצלת ישראל דב פרומקין, רבי משה אהרון הדיין מבריסק, ושלום מימון - ספרדי בעל חנות לגיהוץ תרבושים בשוק הבשמים. אליעזר בן-יהודה שהתגורר במקום, החזיק גם חדר עבודה, בו ערך את "מפעל העברית" שלו.
ישראל דב פרומקין הקים בחצר בית דפוס, בכספיו של משה מונטיפיורי כחלק מתוכנית ה"פרודוקטיביזציה" שלו. עיתון החבצלת שהודפס בו, פעל גם כפרסומת חשובה לבית הדפוס. הדפוס שכן במספר חדרים שבקצה הקומה האמצעית. ר' יהודה גרובר - המכונה 'יודא', תושב 'בית שערי הכותל' - ניהל בפועל את הדפוס. בנו, אליעזר גרובר עבד בדפוס, ובסופו של דבר רכש את בית הדפוס. הבן איש חי שלח לדפוס זה את כתב-היד של ספרו, והוא הודפס במקום.
בצידה הדרומי של הקומה האמצעית פעל בית כנסת. בבית הכנסת התפללו "כמנהג חסידי חב"ד". בית הכנסת שימש גם כמקום חלוקת פתקאות ה'קמחא דפסחא' שהעניק ישראל דב פרומקין לנזקקים, אשר קיבלו תמורתן מצות במאפייה, ויין לארבע כוסות אצל שלמה שיינקר המוזג ברחוב חברון.
בעיתון 'המוריה' משנת 1912 נכתב כי הבית בחצר החבצלת היה בן 3 קומות, אך היה בנוי בצורת מדרגות כך שגגה של קומה אחת שימש חצר לקומה שמעליה. בקומה התחתונה גר משרת ערבי וכן דיירים יהודים ונוצרים. כשהורחב בית הדפוס היו שם מחסני נייר, ספרים וכריכיה. מהחצר התחתונה הובילו מדרגות לגינה, שבה היו עופות, עז וחמור. החצר התיכונה הייתה החצר של בית הדפוס. החצר העילית לא הייתה מרוצפת ולא נטועה. ליד הקיר השמאלי שלה נמצאה ערימת אבנים גדולה, שממנה אפשר היה לעבור, דרך פרצה בקיר, לבית הגדול של החוסיינים. ליד הכניסה היה מרתף ששימש יקב ואסם, מחסן למצרכים שונים, כמו עצי הסקה, שמן וכדומה. ממול למדרגות נמצאו חלונות בית הכנסת, שהיה החדר האמצעי של החצר האמצעית.
השופט גד פרומקין שגדל כילד בחצר, מתאר:
אורי אלפרט
ביוגרפיה
אורי (אוריה, לייבל מהבית) אלפרט נולד בעיר קובל שבחבל ווהלין בשנת 1909 להוריו מאיר, מצאצאי הרב מפרוז'נה, ולאמו ציפורה בת ירוחם כהן מבריסק. קיבל חינוך מסורתי ב"חדר", למד בישיבת הרב סולובייצ'יק בבריסק והמשיך לימודיו בגימנסיה העברית "תרבות" שבקובל.
את פעילותו הציונית החל כמזכיר "החלוץ הצעיר" וכראש מועדון הספורט העברי "קדימה" בקובל. עבר הכשרה חקלאית ועלה ארצה ב-10 בינואר 1925. תחילה שהה בהכשרת גבעת השלושה שבפתח תקווה ומשם הצטרף לקבוצה ביבנאל שם עבד בסלילת כבישים ובמחצבה ואחר כך בגדוד העבודה. לאחר כשנה (1927), התחילה בגדוד העבודה ירידה מאורגנת לרוסיה של קבוצת אלקינד. אלפרט עם עוד חברים ממפלגת "אחדות העבודה" עברו לעבוד בתל אביב, שם חלה בקדחת. הרופאים יעצו לו לחזור לפולין, אך הוא עלה לירושלים והצטרף לקואופרטיב שרברבים. כחבר ב"הגנה" עבר קורס מפקדי פלוגות והוצב כמפקד בעיר העתיקה. במאורעות 1929 מונה על ידי רחל ינאית למפקד ה"הגנה" בסנהדריה.
בשנת 1933 נשא לאשה את מיקה (מרים) בת ליבוש גולדשמידט, בת עירו, חניכה בקן "השומר הצעיר" בקובל וחברה בגרעין עין-הקורא (לימים קיבוץ שער הגולן). לבני הזוג שהתיישבו בת"א לא נולדו ילדים. בת"א הקים קבוצה חדשה של שרברבים שהתמחו בהתקנת צנרת מודרנית בפרדסי הארץ. עם סיום העבודה ב-1936 הוא נקרא ל"בית ברנר" לשמש מזכיר אגודת עובדי המתכת.
אלפרט (שכונה "עמיקם" כמפקד ב"הגנה") שימש כמפקד שכונת ברנר ואחר כך מפקד "הנודדת" שפעלה בנוה שאנן, רח' המלך ג'ורג' ועוד. בעימות עם הערבים שהתקדמו בשוק הכרמל עד רחוב השומר הצליחה החוליה של אלפרט להודפם. ב-1942 התגייס לצבא הבריטי, שירת במצרים, בלוב ועד טוברוק. ממצרים נשלח לאיטליה עם "פלוגת סולל בונה" שהתקדמו עם הצבא עד מילאנו. עם סיום המלחמה עסק בהצלה, בהקמת הכשרות ובהעברת הניצולים לארץ במסגרת עליה ב'.
בשובו ארצה עסק בשיקום החולים, חזר למועצת פועלי תל אביב כחבר מפא"י במזכירות המועצה. כתב מאמרים מפעם לפעם בנושאים מקצועיים. השתתף בעריכת ספר ההתנדבות.
תפקידים שמילא אחרי קום המדינה:
חבר מועצת התעשייה של משרד המסחר והתעשייה ומועצת שירות התעסוקה של משרד העבודה.
הנהלת שיכון עובדים.
הנהלת התזמורת הפילהרמונית.
הנהלת האופרה הישראלית.
מרכז החיילים המשוחררים.
הנהלת בנק אוצר החייל.
בשנת 1960 נבחר כמזכיר מועצת מחוז תל אביב-יפו, בה כיהן עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1976. המשיך בפעילות ענפה בהתנדבות בהנהלת הסתדרות הגמלאים.
זכה בתואר "יקיר העיר תל אביב" בשנת ה'תשל"ט- 1979.
אורי אלפרט נפטר בכ"ח בניסן ה'תש"ן. בני הזוג ציוו את רכושם להסתדרות. על שמו ושם אשתו הוקמה קרן מלגות לתלמידי רשת "עמל". מסמכים ומכתבים של בני הזוג מתועדים בארכיון מכון לבון - המכון לחקר תנועת העבודה.
אלניה ולדיקווקז
מועדון הכדורגל אלניה ולדיקווקז (ברוסית: Футбольный клуб «Алания» Владикавказ) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר ולדיקווקז (אורדז'וניקידזה לשעבר) שבצפון אוסטיה.
בעקבות משבר פיננסי הקבוצה הפסיקה להתקיים ב-10 בפברואר 2014, אך לקראת עונת 2014/2015 שונה שמה של קבוצת המילואים של המועדון לאלניה ולדיקווקז והיא החלה לשחק בליגה השלישית ברוסיה. ב-2016 שוב הקבוצה הכריזה על פירוק, אך הקבוצה הוקמה מחדש בשם "ספרטק ולדיקווקז". ביולי 2019 אורגנה מחדש כמועדון כדורגל פרטי בשם "אלניה ולדיקווקז". כאשר את השם "ספרטק" נטלה קבוצת כדורגל חדשה בשם ספרטק-ולדיקווקז, שהוקמה בתמיכת ממשלת צפון אוסטיה, שהפכה בהמשך לקבוצת מילואים של אלניה בשם "אלניה-2 ולדיקווקז".
במרבית שנות קיומה נתמכה הקבוצה על ידי ממשלת צפון אוסטיה. מאז 2019, ספונסר הקבוצה הוא דנייל גורייב וולדימיר גורייב, ראשי חברת NOK Group.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה על ידי קומוניסטים בריטיים ב-1921 ונודעה בשם יוניטאס (Unitas).
הישגה הגדול ביותר של הקבוצה הייתה הזכייה באליפות הרוסית ב-1995 ושבירת המונופול של ספרטק מוסקבה על הליגה. בעונת 1992 וב-1996 הקבוצה סיימה כסגנית אלופה. עם זאת, בשלב המוקדמות של ליגת האלופות הקבוצה הובסה 3–10 על ידי גלאזגו ריינג'רס.
מאמנה בתקופה המוצלחת היה ואלרי גזאייב ש"נחטף" אחר כך על ידי צסק"א מוסקבה יחד עם מספר שחקנים, מה שדרדר קשות את הקבוצה למחצית התחתונה של הטבלה במהלך השנים הבאות ובעונת 2005 נשרה לליגת המשנה.
בעונה שלאחר מכן הקבוצה הייתה בסכנת הדחה נוספת, אולם לבסוף שבה לליגת המשנה ועד עונת 2009 הקבוצה התמקמה בליגה הרוסית הראשונה.
ב-2010 הקבוצה נטלה את מקומה של מועדון הכדורגל מוסקבה בליגה הבכירה, לאחר שהאחרונה הכריזה על פשיטת רגל, אולם נשרה אף היא עם סיום העונה.
בעונת 2012/2013 הקבוצה חזרה לליגה העליונה אך נשרה ממנה בתום העונה. בעקבות משבר פיננסי הקבוצה הפסיקה להתקיים ב-10 בפברואר 2014, אך לקראת עונת 2014/2015 שונה שמה של קבוצת המילואים של המועדון לאלניה ולדיקווקז והיא החלה לשחק בליגה השלישית ברוסיה.
ב-2016 הקבוצה פורקה והוקמה מחדש בשם "ספרטק ולדיקווקז". בשנת 2019 אורגנה מחדש בשם "אלניה", במשחק הקבוצה נגד לגיון דינמו מחצ'קלה במסגרת ליגת הכדורגל המקצוענית, ביולי 2019, נשבר שיא צופים של 15,000 איש שהגיעו לתמוך בקבוצה באצטדיון ספרטק. בתום עונת 2019/2020 סיימה כסגנית אליפות דרום של הליגה המקצוענית, עם רצף של 14 ניצחונות. בתום העונה קיבלה את הזכות להתמודד בליגה הלאומית בעונת 2020/21, במה שמהווה חזרה לליגת המשנה לאחר 6 שנות היעדרות.
בעונת 2021/2022 העפילה לשלב חצי גמר הגביע הרוסי בכדורגל, אחרי שגברה במפתיע על זניט סנקט פטרבורג.
בתום עונת 2022/2023 סיימה שלישית, אך לא אושר לה להשתתף בטורניר העפלה לליגת העל, בשל אי עמידה בכמה תנאים והיא נותרה בליגת המשנה.
אצטדיון הקבוצה
מגרש הבית של הקבוצה הוא האצטדיון הרפובליקני "ספרטק" הנחשב לאחד מאצטדיוני הכדורגל הגדולים ביותר בדרום רוסיה שנבנה בשנת 1962 ובו תכולה של 32,464 מושבים. בינואר 2020 הנהלת הקבוצה הכריזה על תחילת שיפוץ מתקן האימונים של המועדון ושיפוץ האצטדיון, עבודות שהחלו במאי 2020. לאחר שיפוץ האצטדיון תכולת המושבים תצומצם ל-17,000 מושבים.
ביוני 2020 עברה לארח זמנית את משחקיה באצטדיון סולטן בלימחאנוב (10,300 מושבים) שבבירת צ'צ'ניה, גרוזני.
רוסיה
• — עד 1995 הוענקו 2 נקודות על כל ניצחון.
מועדון ספורט חירשים
מועדון הספורט לחירשים "אלניה ולדיקווקז" הוא אחד ממועדוני הספורט המוצלחים ברוסיה ולרשותו שישה זכיות רצופות באליפות רוסיה בכדורגל חירשים (2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019). הישג השיא שלו הוא הגעה למקום השלישי בליגת האלופות לחירשים באירופה בעונת 2013.
העימות בבורקה
העימות בבורקה היה עימות אלים בין פלסטינים תושבי הכפר בורקה, השוכן בבנימין וסמוך לרמאללה, לישראלים, בעיקר תושבי המאחז עוז ציון. העימות התחולל ב-4 באוגוסט 2023 לפנות ערב עם הגעת מתנחלים רועי צאן מהמאחז לשטח מרעה בבעלות פלסטינית, בין עוז ציון לבין בורקה. למקום הגיעו פלסטינים שפעלו להרחיקם, ובתגובה הרועים הזעיקו עזרה. במקום התעורר עימות בין הצדדים שהסלים לאלימות קשה, זריקות אבנים וירי זיקוקים. במהלך העימות ירה אחד מהמתנחלים לעבר הפלסטינים, והרג את אחד מהם, קוסאי מעטאן, בן 19. היורה נפצע קשה בראשו מפגיעת אבן. בנוסף נפצעו באירוע עוד מספר ישראלים ופלסטינים.
רקע
עוז ציון הוא מאחז לא חוקי שהוקם בשנת 2012 ומאז פונה מדי כמה חודשים. מאז תחילת 2022, נרשמו בשטחים שורה של פיגועים של פלסטינים נגד מטרות ישראליות, כמו גם אלימות מצד מתנחלים ישראלים נגד קהילות פלסטיניות. לפי האו"ם, הייתה עלייה דרמטית ב'תקריות' בין מתנחלים ישראלים לפלסטינים ביהודה ושומרון. היה מדובר ב-591 אירועים כאלה בשנת 2023, שיא מאז החל האו"ם לעקוב אחר הנעשה בשטחים ב-2006.
על פי דוח האו"ם, קהילות רועים פלסטיניות "פגיעות במיוחד" מול פעילות ההתנחלויות. חלק מהמאחזים כוללים חוות חקלאיות ורעיית צאן. באמצעות העדרים מסמנים המתנחלים את השטח. כאשר המתנחלים מנסים לדחוק רועים פלסטינים משטחי מרעה שהם תובעים עליהם בעלות.
האירוע
לפי התחקיר הראשוני של צה"ל, ביום שישי בערב, בסביבות השעה 19:00, רועי צאן יצאו מהמאחז עוז ציון, והגיעו לאזור הנמצא במרחק של כקילומטר מעוז ציון וכ-250 מטר מהכפר בורקה. כשהגיעו למקום נתקלו הרועים בכ-80 פלסטינים שדרשו מהם לעזוב מייד, מאחר שמדובר בקרקע פלסטינית פרטית. הרועים סירבו, והחל עימות מילולי ופיזי בין הצדדים. על פי גורמי ביטחון, השטח שבו רעו הישראלים את הצאן מוגדר כשטח פרטי בבעלות פלסטינית.
לפי צה"ל, סמוך לשעה 20:07 התקבל דיווח פלסטיני ראשוני על העימות. כוחות צה"ל סרקו במרחב שהתקבל, ולא איתרו את מקום העימות מאחר שהמיקום שהתקבל היה שגוי. בשעה 20:52 התקבל לראשונה דיווח מאיש ביטחון אזרחי אודות העימות. בשעה 21:09 לערך התקבל מיקום מדויק של העימות, וכוח צה"ל הגיע למקום בשעה 21:20, לאחר שבוצע הירי.
בעקבות האירוע
בעקבות האירוע, ובצל ההיערכות לפיגועי נקם, הודיע דובר צה"ל ש"הוחלט על הכרזת שטח צבאי סגור באזור והצבת כוחות הביטחון בהתאם להערכת המצב". הפלסטינים דיווחו כי צה"ל הקים מחסומים והגביר את נוכחותו הצבאית מדרום לג'נין, ברקע החשש מפעולות תגובה. לפי הדיווח, חיילים הקימו מחסום צבאי בכיכר עראבה ועוד אחד בין העיירות מסלייה וקבאטיה, ובאזור אל-ג'רבה שליד קבאטיה. לטענת הפלסטינים, צה"ל ערך בידוקים ברכבים שעברו באזור.
גופת ההרוג, קוסאי מעטאן, נבדקה על ידי רופא משפטי וצולמה ב-CT. בדיקה זו מצאה פתח כניסת כדור בצווארו ופצע יציאה בגבו. הגופה נקברה למחרת התקרית על ידי בני המשפחה, ולא הועברה לנתיחה בישראל.
החשוד בירי, יחיאל אינדור, מתנחל מעפרה, שנפצע קשה מאבן שהוטחה בראשו על ידי פלסטיני, ואושפז בבית החולים לאחר ניתוח בראשו, נעצר בחשד לגרימת מוות בכוונה או באדישות. אלישע ירד, מתנחל מהמאחז רמת מגרון, נעצר על ידי המשטרה בחשד לשיבוש הליכי חקירה ובהחזקת נשק ללא רישיון. חמישה פלסטינים, אב ובניו שנעצרו יומיים לאחר האירוע בחשד לתקיפה בנסיבות מחמירות וחבלה, שוחררו בתנאים מגבילים, היות שלא ניתן היה לקשרם למעשים. ב-15 באוגוסט עצרו כוחות צה"ל שני פלסטינים בחשד לתקיפה בנסיבות מחמירות ויידוי אבנים בעימות, ואף הם שוחררו כעבור יממה.
ב-6 באוגוסט חבר הכנסת צבי סוכות ממפלגת הציונות הדתית וחברת הכנסת טלי גוטליב מהליכוד באו לבית החולים לבקר את יחיאל אינדור, שנפצע במהלך התקרית וחשוד בהריגת הפלסטיני. הם הוציאו הצהרות תמיכה באינדור בטענה שפעל מתוך הגנה עצמית. השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר הודיע לחבר הכנסת אחמד טיבי כי בהתאם לעמדת המשטרה הוא לא יוכל לפגוש את חמשת הפלסטינים החשודים.
ב-9 באוגוסט בית המשפט המחוזי בירושלים החליט לשחרר את אלישע ירד למעצר בית ולהשאיר את אינדור במעצר. בדיון בבית משפט השלום הודיעה המשטרה כי קיבלה דוח פתולוגי של נתיחת גופתו של קוסאי מעטאן. בדיון ב-15 באוגוסט, בית משפט השלום בירושלים שחרר למעצר בית את יחיאל אינדור וקבע כי ייאסר על אינדור להשתמש בטלפון. לפי המשטרה, אינדור שתק בחקירתו האחרונה וסירב לבצע שחזור. במהלך הדיון עלה כי לא בוצעה נתיחה לגופתו של מעטאן, אלא רק בדיקה רפואית של רופא, שממנה עולה כי הכדור פגע בצווארו של מעטאן ויצא דרך חוט השדרה.
תגובות
מחלקת המדינה של ארצות הברית פרסמה הודעה שהיא.
חברת הכנסת לימור סון הר-מלך גינתה את "מעצרו של יהודי שנפצע בעת שהגן על חייו וחיי חבריו". השר לביטחון לאומי, איתמר בן גביר, אמר: "התקשורת הישראלית (שוב) התבלבלה: יהודי שמגן על עצמו ועל אחרים מפני רצח של פלסטינים, הוא לא חשוד ברצח, אלא גיבור שיקבל ממני גיבוי מלא. יכול להיות שיש כאלו שהתבלבלו באיזה צד הם - אני לא מתבלבל. תמיד בצד של העם שלי, בוודאי כשסכנת חיים מרחפת מעל ראשו של יהודי שנדרש להגיב בנחישות ובגבורה."
על רקע היות אחד עצורים עובד לשעבר במפלגת עוצמה יהודית, מזכיר הוועד הפועל של אש"ף חוסיין א-שייח' אמר כי "אנו קוראים לקהילה הבין-לאומית להתייחס למפלגתו של המחבל איתמר בן גביר כארגון טרור, בשל ההיסטוריה האישית והמפלגתית של הסתה להרג פלסטינים". א-שייח' האשים את העובד לשעבר בירי עצמו – טענה שאין לה כל אימות – והוסיף כי "זה צריך להיכלל ברשימת הטרור הבין-לאומית".
תיאודור שולץ
תיאודור ווילאם שולץ (באנגלית: Theodore William Schultz; 30 באפריל 1902 - 26 בפברואר 1998) היה כלכלן אמריקאי, ראש בית הספר לכלכלה באוניברסיטת שיקגו וזוכה בפרס נובל לכלכלה לשנת 1979.
ביוגרפיה
לימד בקולג' של איווה בשנים 1930-1943. לאחר מכן עבר ללמד באוניברסיטת שיקגו ממנה פרש בשנת 1967. בשנים 1960-1961 כיהן שולץ כנשיא האיגוד הכלכלי האמריקני. באחד ממחקריו הידועים בתקופה זו עסק בשיקומן של גרמניה ויפן לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1979 זכה בפרס נובל לכלכלה בשיתוף עם ארתור לואיס מאוניברסיטת פרינסטון על מחקריהם בתחומי התיעוש והחקלאות.
הנחה לדוקטורט את הכלכלן האמריקאי-הישראלי פרופ' צבי גריליכס, וכן את הכלכלן האמריקאי-ישראלי פרופ' יעקב (יואל) גוטמן.
שולץ נפטר בשנת 1998 באוונסטון שבאילינוי, בגיל 95. נקבר בדקוטה הדרומית.
הסכם מינסטר
הסכם מינסטר (בלועזית: Peace of Münster) היה הסכם השלום שסיים את "המרד ההולנדי" (1648–1568; מכונה גם: "מלחמת שמונים השנים"), אשר היה מרד בשבעה-עשר המחוזות בהולנד, בלגיה ולוקסמבורג של היום נגד פליפה השני, מלך ספרד. סיום המלחמה החל במשא ומתן בין ספרד לרפובליקה החדשה בינואר 1646 כחלק ממשא ומתן של השלום הכללי יותר בין הצדדים הלוחמים במלחמת שלושים השנים. המדינות שלחו שמונה נציגים מכמה מהמחוזות מכיוון שאף אחד לא סמך על האחרים שייצגו אותם בצורה מספקת.
המשלחות ההולנדיות והספרדיות הגיעו תוך זמן קצר להסכם, המבוסס על הטקסט של הפסקת האש של שתים עשרה שנים. ההסכם ביניהן אישר את ההכרה של ספרד בעצמאות הולנד. דרישות ההולנדים נענו בדרך כלל. אולם המשא ומתן הכללי בין הצדדים העיקריים נמשך, מכיוון שצרפת המשיכה לגבש דרישות חדשות. בסופו של דבר הוחלט על הפרדת הדיונים בין הרפובליקה לספרד מהמשא ומתן הכללי על השלום.
נוסח האמנה נקבע ב-79 סעיפים נחתם ב-30 בינואר 1648. בעקבות ההסכם הרפובליקה זכתה לעצמאות רשמית מהאימפריה הרומית הקדושה. השלום נחגג ברפובליקה בחגיגות מפוארות. והוכרז באופן חגיגי ב-5 ביוני 1648.
גוסטב יאקוב קנטון
גוסטב יאקוב קנטון (בגרמנית: Gustav Jacob Canton; 7 באפריל 1813 – 20 במרץ 1885) היה צייר נוף ובעלי חיים גרמני ומאייר מבית הספר בדיסלדורף.
ביוגרפיה
קנטון נולד כבן לסוחר תבלינים במיינץ. הוא קיבל את השיעורים הראשונים שלו בציור ורישום מהציירים ניקולאוס מולר ולואי קאטואר (1792–1841).
בשנת 1832 עבר למינכן ולמד באקדמיה לאמנויות יפות עד 1836. משם יצא לטיול לימודי אל הרי בוואריה, טירול ושווייץ.
בשנת 1837 נסע לדיסלדורף כדי להעמיק את ציורי הנוף באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. בין השנים 1838 עד 1847 היה שם תלמידו של צייר הנוף יוהאן וילהלם שירמר. מורים אחרים מדיסלדורף היו ציירי הנוף אנדראס אכנבאך וקרל פרידריך לסינג. יחד עם וילהלם קמפאוזן, הנרי ריטר, רודולף יורדן, הנס פרדריק גודה, רודולף פון נורמן ופרדריק ניקולאי ינסן, הקים קנטון את הקבוצה הדמוקרטית והקריטית מבחינה אקדמית בשנת 1844, ששמה מורכב מהאותיות הראשונות של חבריה. קבוצה זו נחשבת כמבשרת הקמת אגודת האמנים מלקסטן, שנוסדה בשנת 1848 ואליה הוא גם השתייך.
בשנת 1851 קנטון היה אחד האמנים שעבודותיהם הוצגו בגלריה דיסלדורף בניו יורק. באותה שנה נסע לאנגליה וסקוטלנד, שם עבד כליתוגרף. בשנות ה -50 של המאה ה-19 אייר כמה ספרים, וכתב את הספר Der Thiergarten, הזמנה לצעירים להרהר בשלווה ובטבע, ופרסם אותו בהוצאה לאור מיינץ יוזף שולץ. איוריו מתוך סיפורו של ריינארד השועל, של המשורר הסקוטי דייוויד וודר (1790-1854) פורסם בלונדון בשנת 1852, והפכו אותו למאייר מוכר במיוחד.
בין השנים 1853–1857 קנטון עשה סיור דרך איטליה, לדרום צרפת ואל תוך הפירנאים. בשנת 1860 התגורר במיינץ.
במינכן הוא נפטר מדלקת ריאות.
אנתוכרה קטנה
מאפיינים
ציפור זו מגיעה לאורך 26 עד 30 סנטימטרים, ולמשקל של 62 גרם בממוצע. היא בעלת נוצות חומות ואפורות עם עורף מוקף ב"שכמייה" לבנה מפוספסת, והראש חום עם מקור אפור מעט מכופף. הסנטר לעיתים שחור ולעיתים בהיר, והחזה והבטן בהירים יחסית. בניגוד לציפורים דומות מסוגה היא חסרת דלדל לצד המקור ועיניה חומות.
הציפור מצויה באזורי יערות פתוחים וחורשות אקליפטוסים וכן בשיחיות של צמחים אוסטרליים שונים כמו הדסיים, צמחי לנטנה (Lantana) או בנקסיה (Banksia) ועוד. והיא גם מקננת על צמחים אלה. היא נמצאת באזורים הקרובים למקורות מים ולא באזורים יבשים.
זוג ציפורים מקננים בין העצים והנקבה מטילה ביצה או שתיים. האם דוגרת עליה לבד, אך הזוג מטפל יחד בגוזלים עד בגרותם.
אמיתי קדר
אמיתי קדר (נולד ב-28 בפברואר 1969) הוא שחקן תיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה
אמיתי קדר נולד בטורונטו שבקנדה לזוג ישראלי שהתגורר שם. כשהיה ילד הוריו התגרשו, אמו עלתה איתו לישראל, והם התגוררו בתל אביב. בגיל 10 עברו להתגורר בקיבוץ נגבה, שם גדל. בצה"ל שירת כקצין בחיל השלישות. לאחר שחרורו מצה"ל עבר להתגורר בתל אביב. בין השנים 1992–1996 למד במסלול למשחק בחוג לתיאטרון בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב. למד משחק גם ב"אקטור סנטר", למד בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה בניו יורק ולמד משחק מול מצלמה אצל רות דייכס.
בתיאטרון
ב-1996 שיחק בהצגה "קברט-עגנון" שהוצגה בפסטיבל עכו בבימויה של עדנה שביט והועלתה לאחר מכן במסגרת הפרינג'.
בתיאטרון הבימה: ב-1997 גילם את טייס הקרב נייטלי בהצגה "מלכוד 22" שכתב וביים אילן רונן (ע"פ ג'וזף הלר); וב-1998 גילם את מנשה החתן בהצגה "הדיבוק - בין שני עולמות" שבוימה ונכתבה על ידי חנן שניר (ע"פ ש. אנ-סקי).
בתיאטרון באר שבע: בשנת 2010 גילם את ד"ר ספיבי בהצגה "קן הקוקייה" שכתב דייל וסרמן וביים כפיר אזולאי.
בתיאטרון הסמטה גילם את פטריק בהצגה "פינוקים" מאת כריסטופר המפטון שביים עופר עמרם.
בתיאטרון ליר: גילם את שרלוק הולמס בהצגה "סעודת רצח", והשתתף בהצגות "של מי הגרב הזו" ו"מקהלה עליזה" המבוססות על אימפרוביזציה.
השתתף במופע "שירים מהלב" - קברט מוזיקלי ביידיש.
שיחק בהצגת הבידור "אמא מאוהבת" בהפקת תיאטרון הקומדיה - מירים עציוני
משחק ב "היומנים של אמא", הצגה שיצר וכתב על בסיס יומנים שכתבה אמו, מתמודדת נפש, שאותם מצא לאחר מותה בתוך קופסת נעליים. ההצגה עלתה לראשונה בסוכות 2021 בתיאטרון תמונע.
הצגות לילדים
השתתף בהצגות "הענק וגנו", "פינוקיו" ו"החברים של שוש" שהפיקה חברת "בא לי הפקות". גילם את חיים הארנב בהצגת הילדים "דיג דיג דוג" שכתבה מיכל חזון וביים ישראל גוריון.
במדינות אחרות
בברודוויי גילם את הנסיך ניקי במחזמר מאת ג'ורג' גרשווין "האחת והיחידה", אשר עלה ברחבי ארצות הברית וקנדה. באוף ברודוויי גילם את בן ציון בהצגה "הגברת בדלת ממול" בתיאטרון פולקסיבינה (התיאטרון האידי של ניו-יורק); גילם את פאפא-פול בהצגה "אהבה בגרייט נק" בתיאטרון היהודי של ניו יורק; גילם את מיכי בהצגה "ההגנות של פראג" בתיאטרון לה-מאמא, וגילם את אגיון בהצגה "קומדיה של טעויות" בפסטיבל שייקספיר בהמפטון. ב-2019 גילם את שמעון פרס בהפקת המחזה ״אוסלו״ בטורונטו, קנדה.
קולנוע וטלוויזיה
ב-1995 גילם חייל בסרט הטלוויזיה ששודר בערוץ 1 "אריק הראשון" שכתב חיים לפיד וביימה רותי פרס. ב-2003 גילם רב בסרט "חלומו של הנרי" שכתב וביים איתן גרין. ב-2005 גילם את ברנע בסדרת הטלוויזיה "זומזום" שביים רני סער ושודרה בערוץ הילדים. ב-2008 גילם את דייוויד בסדרת הטלוויזיה "אבידות ומציאות" שכתבו דנה מודן ושבי גביזון שגם ביים. ב-2010 השתתף בסדרת הטלוויזיה "הצרות שלי עם נשים" ששודרה בערוץ 10. ב-2011 גילם עובד בשגרירות פולין בסדרת הטלוויזיה "רמזור". ב-2012 השתתף בסרט "אנחנו לא לבד" שכתבו יזהר וליאור הר-לב שגם ביים. 2014 שיחק בסדרה "ישראל" של ישראל קטורזה. ב-2015 שיחק בסרט "הבן של שאול", הפקה הונגרית שזכתה בגראן פרי בפסטיבל הקולנוע בקאן, בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר, ובפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
השתתף גם בפרסומות למשרד המשפטים, מנה חמה של אסם, AIG, טרה, בנק דיסקונט, אקמול, קרן קלע וגילם את זלצמן לצד משה איבגי ושלומי קוריאט בפרסומת ל"הוט". ב-2020 שיחק את פאביו מורה לרובוטיקה של יואב ובנו בסדרת המתח "הבאר" שמשודרת בערוץ כאן חינוכית.
דארל סטינגלי
דאריל פלויד סטינגלי (Darryl Floyd Stingley; 18 בספטמבר 1951 - 5 באפריל 2007) היה שחקן פוטבול אמריקאי אשר הקריירה המקצועית שלו נקטעה באיבה בעקבות פציעה במהלך משחק. סטינגלי שיחק בקבוצת הניו אינגלנד פטריוטס בליגת ה-NFL לאורך כל הקריירה שלו.
ביוגרפיה
סטינגלי נולד בשיקגו. הוא למד בתיכון ג'ון מארשל בו שיחק בקבוצת הפוטבול של בית הספר בתפקיד רץ אחורי. עם סיום לימודיו קיבל סטינגלי מלגת ספורט מאוניברסיטת פרדו היוקרתית והצטרף לקבוצת הפוטבול של האוניברסיטה, שם הוסב לתפקיד תופס. בשנת 1973 נבחר בסיבוב הראשון של הדראפט על ידי קבוצת ניו אינגלנד פטריוטס.
במהלך הקריירה הקצרה שלו השיג סטינגלי את הנתונים הבאים:
פציעה
במהלך משחק טרום עונה של קבוצתו שהתקיים ב-12 באוגוסט 1978 באוקלנד, קליפורניה נגד האוקלנד ריידרס נחבט סטיגלי תוך כדי ניסיון תפיסת כדור על ידי ג'ק טייטום מהגנת הריידרס. חבטה זו שברה את חוליות 4 ו-5 בעמוד השידרה של סטינגלי והותירה אותו משותק לכל חייו עם יכולת להזיז בצורה מוגבלת את יד ימין בלבד.
הפציעה של סטינגלי התרחשה מעט לאחר שסיים משא ומתן עם קבוצתו על חוזה חדש. ההכרזה על ההסכם אמורה הייתה להתרחש עם חזרת הקבוצה לבוסטון לאחר המשחק והייתה הופכת את סטינגלי לאחד השחקנים בעלי השכר הגבוה ביותר בליגה. החוזה לא נחתם מעולם. הפציעה הפכה לסמל לאגרסיביות של המשחק ולאור היותו של סטינגלי שחקן מצטיין וידוע משכה תשומת לב ציבורית גבוהה. בעקבות הפציעה שונו מספר חוקים במשחק על מנת להגן על בריאותם של השחקנים. מאמן הקבוצה היריבה, ג'ון מאדן כמו גם שחקנים רבים הביעו צער עמוק על המקרה. מאדן עצמו הגיע במהירות לביה"ח מייד לאחר המשחק ולימים התפתחה ידידות עמוקה בינו לבין סטינגלי.
סטינגלי וטייטום מעולם לא התפייסו. לאחר שנים רבות יצר טייטום קשר עם סטינגלי לקראת צאת ספרו של טייטום, כמו כן רשת HBO הזמינה את שני השחקנים להתארח ביחד לקראת תוכנית לציון 25 שנה לפציעה. בתחילה הסכים סטינגלי למפגש אולם לאחר מכן סירב כשגילה כי שם ספרו של טייטום הוא "וידוי מאת ה'רוצח' ג'ק טייטום מה-NFL". סטינגלי טען כי למרות השנים הארוכות שעברו טייטום לא ניסה לפני כן לפנות אליו ועשה זאת כעת רק על מנת לקדם את ספרו.
ב-5 באפריל 2007 נפטר סטינגלי בבית החולים נוסטווסטרן בשיקגו לאחר שנמצא ללא הכרה בביתו. סיבת המוות יוחסה למחלת לב וסיבוכים מדלקת ריאות שנגרמו בשל העובדה כי היה משותק.
I Did It, Mama!
(בעברית: אני עשיתי זאת, אמא!) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הרומניה אלכסנדרה סטאן, מתוך אלבומה השלישי, Alesta. השיר יצא לאור ב-27 בנובמבר 2015, כסינגל השני מתוך האלבום.
זכויות להט"ב בגינאה המשוונית
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בגינאה המשוונית מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה מוגדרת כחוקית בשטחי המדינה מאז ומעולם. עם זאת, מערכות יחסים בין זוגות חד-מיניים אינן מחזיקות באותן הכרות משפטיות שזמינות לזוגות הטרוסקסואלים מהמין השני שכן נישואים חד-מיניים או כל הכרה מוגבלת יותר בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור) אינם מוכרים בחוק.
I Did It, Mama!
השיר הגיע למקום התשיעי במצעד הרשמי שברומניה.
זכויות להט"ב בגינאה המשוונית
מעמד בחוק
פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה מוגדרת כחוקית בגינאה המשוונית מאז ומעולם. גיל ההסכמה מוגדר כשווה עבור זוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים (18) כאחד מאז 1931. קודם לכן, הוגדר כגבוה יותר בקרב זוגות מאותו המין.
תנאי מחיה
דו"ח מעמד זכויות האדם בגינאה המשוונית לשנת 2010 שפורסם על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית מצא כי, "'לא קיימים חוקים שמפלים נטייה מינית ברחבי המדינה. עם זאת, סטיגמטיזציה חברתית ואפליה מסורתית נגד הומוסקסואלים ולסביות מוגדרת כחזקה, בעוד הממשלה לא נקטה במאמצים רבים עבור מיגורה'."
I Did It, Mama!
רקע וכתיבה
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו כסינגל.
וידאו קליפ
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של אלכסנדרה סטאן ב-30 בנובמבר 2015, כמה ימים לאחר שיצא כסינגל. הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוצה לפני כן, ובוים על ידי בוגדאן דראג'יו.
ISO/IEC 31010
ISO/IEC 31010 הוא תקן תומך בתקן ISO 31000 לניהול סיכונים. התקן מגדיר טכניקות ניהול סיכונים לפי שלבים בתהליך ניהול סיכונים. זהו תקן משותף לארגון התקינה הבינלאומי לארגון הנציבות הבין-לאומית לאלקטרוטכניקה. המהדורה הנוכחית של התקן שפורסמה ביוני 2019 נקראת: IEC 31010:2019 Risk management — Risk assessment techniques IEC 31010:2019. שמה המלא של המהדורה הקודמת הוא ISO.IEC 31010:2009 – Risk management – Risk assessment techniques.
הערכת סיכונים
הערכת סיכונים, באנגלית: Risk asssessment הוא חלק מתהליך ניהול סיכונים. בהערכת סיכונים יש שלושה שלבים: בשלב זה מאתרים סיכונים ומתארים אותם. ניתוח סיכונים מתייחס לסיכונים שזוהו. מנסים להבין את השלכות התממשות סיכונים, את ההסתברות להתרחשות אירוע סיכון, את הקשרים והתלויות בין סיכונים שונים. שלב זה מבוסס על ניתוח סיכונים. מנסים לקבוע באילו סיכונים לטפל ובאילו סיכונים לא לטפל. לגבי הסיכונים בהם צריך לטפל מנסים לקבוע סדר עדיפות בטיפול בסיכונים.
הילדים שרודפים אחרי כוכבים
תקציר העלילה
עלילת הסרט עוקבת אחר הנערה הצעירה אסונה וואטאזה, אשר חיה חיים שליווים ובודדים בעיירה כפרית ביפן. אסונה מבלה את רוב זמנה בהאזנה למוזיקה מסתורית ממקלט רדיו קריסטל שקיבלה במקור מאביה המנוח.
יום אחד, תוך כדי שהיא הולכת לביתה היא מותקפת על ידי מפלצת אימתנית אך נער מסותרי בשם שון מציל אותה מהמפלצת. עם זאת, שון נפטר בהמשך ובעקבות כך אסונה יוצאת למסע הרפתקאות אל עולם תת-קרקעי בשם אגארתה יחד עם המורה שלה מר מוריסאקי, על מנת להגיע ממנו לעולם המתים ולהחזיר לחיים את שון בו היא התאהבה, וכמו גם את אשתו המנוחה של מר מוריסאקי.
סוטו
{{פירושונים| אישים: אחר:
ראו גם
}}
טליוט
טליוט (באנגלית: talaiots) הן מגליות מתקופת הברונזה באיים מנורקה ומיורקה היוצרות את התרבות טליוטית. הטליוט מתוארכות לשנת 1000 לפני הספירה. ישנן לפחות כ-274 טליוט ליד יישובים ומבנים טליוטים. בעוד שלחלק מהטליוט יש תפקיד הגנתי מובהק, יעודן של טליוט אחרות אינו ברור. יש המאמינים שהם שימשו לתצפיות ואיתות למגדלים. במירוקה, הטלאיוט יוצרות רשת. המונומנטים הללו קדמו לטאולס, אשר ניתן למצוא אותם בקרבתם. מבנים דומים לטליוט, אך לא בהכרח קשורים הם נוראגה מסרדיניה, המבנים הטוריים מקורסיקה והססי מפנטלריה.
ארכאולוגיה
ב-2019 חרב בת 3,200 שנים מתקופת הברונזה התגלתה בידי אריכאולוגים בטליוט בפואיגפונינט במערב מיורקה. בארכאולוגים מאמינים שהנשק נוצר בתקופה בה שקעה התרבות הטליוטית. החרב מוצגת במוזיאון מיורקה
קווטרניונים וסיבובים מרחביים
קווטרניוני יחידה, שידועים גם בשם ורסורים, מספקים סימון מתמטי נוח לייצוג אוריינטציות וסיבובים של גופים במרחב תלת-ממדי. בהשוואה לזוויות אוילר הם פשוטים יותר להרכבה ומאפשרים להימנע מהבעיה של נעילת גימבל. בהשוואה למטריצות סיבוב הם קומפקטיים יותר, יותר יציבים נומרית, ויותר יעילים. לקווטרניונים יש יישומים בגרפיקה ממוחשבת, ראייה ממוחשבת, רובוטיקה, ניווט, דינמיקה מולקולרית, בקרת טיסה, מכניקה מסלולית של לוויינים ועוד.
כאשר הם משמשים כדי לייצג סיבובים, קווטרניוני יחידה נקראים גם קווטרניוני סיבוב שכן הם מייצגים את חבורת הסיבוב (3)SO, באמצעות ההטלה מחבורת קווטרניוני היחידה על חבורת הסיבוב המוגדרת על ידי פעולת ההצמדה של הקווטרניונים על המרחב התלת-ממדי של קווטרניונים טהורים (גרעין ההטלה הוא מסדר 2). כאשר הם משמשים כדי לייצג אוריינטציה (מנח מרחבי בהשוואה למערכת ייחוס של קואורדינטות) הם מכונים קווטרניוני אוריינטציה.