cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרטין אינדיק
ביקורת
ב-2014 פרסם הניו יורק טיימס, כי מרכז סבן למדיניות ארצות הברית במזרח התיכון, בראשותו של מרטין אינדיק, קיבל תרומות בסך של 14.8 מיליון דולר מקטאר, בו בזמן שאינדיק היה המתווך בין ישראל והפלסטינים. הביקורת העלתה חשש כי התרומות מקטאר הובילו את חוקרי המכון לייצר מדיניות שתאמה את מטרותיהם של התורמים.
מלפלו
מלפלו (Malpelo) הוא אי באוקיינוס השקט, 362 ק"מ דרומית לפנמה ו-378 ק"מ מערבית לקולומביה. שטחו של האי 1.2 קמ"ר. מבחינה מנהלית הוא משויך למחוז ואיה דל קאוקה הקולומביאני.
האי אינו מיושב, אך ב-1986 הוקם בו בסיס של חיל הים הקולומביאני. הוא מפורסם בשל מגוון בעלי החיים הימיים המצויים סביבו, במיוחד כרישים. ב-1995 הכריזה ממשלת קולומביה על האי כעל שמורת חי וצומח, ב-2002 הכריז עליו איגוד השימור העולמי כ"אזור ימי רגיש במיוחד", ובשנת 2006 הכריז עליו אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
גאוגרפיה
אורכו של האי 1,643 מטר ורוחבו 727 מטר. שטחו 1.2 קמ"ר וגובהו המרבי 360 מטר. הוא עשוי סלע חשוף, ושלוש פסגות מתנשאות בו בתלילות, הגבוהה שבהן סרו דה לה מונה, שגובהה 360 מטר. עומק הים סביבו מגיע לכדי 4,000 מטר. מסביב לאי מבצבצים 11 איונים סלעיים: בצפון ארבעה איונים המכונים "לוס מוסקטרוס": אתוס, פורתוס, ארמיס ודארטניאן; במזרח האיונים וגמאר ולה טורטה; בדרום חמישה איונים, שלושה מהם מכונים על שם מלכי ישראל, סאול (שאול) דוד וסלומון (שלמה), והשניים האחרים נקראים לה גרינגה ואסקובה.
האי נוצר כתוצאה מטקטוניקת הלוחות, בהיותו בתפר שבין לוח נסקה ללוח קוקוס, לפני 17 עד 20 מיליון שנה, והוא גדל מאז בעקביות. הסלעים מהם עשוי האי הם דקיט, טרכיט, בזלת ואנדזיט.
האי ממוקם כ-4 מעלות צפונית לקו המשווה, באזור הטרופי, והאקלים בו טרופי ולח. הלחות הרבה השוררת בו גורמת לערפילים האופפים אותו לעיתים קרובות. במשך רוב ימות השנה יורדים בו משקעים רבים, למעט בעונה היבשה, בין דצמבר למרץ.
החי והצומח
על אף שהאי נראה כסלע חשוף, הוא אינו צחיח לחלוטין, וגדלים בו, הגם שבדלילות, חזזיות, טחבי עלים ושרכים.
על האי חיים ארבעה מיני בעלי חיים אנדמיים: סרטני יבשה מהמין Gecarcinus malpilensis, אנוליס אגאסי (Anolis agassizi), קמטן ממין Diploglossus millepunctatus וגקו (מין שממית).
כ-80 אלף עופות ימיים מקננים במלפלו, ובהם סולת המסכה, סולת נסקה, סולה אדומת-רגל, פרגטה הדורה, שחף צוחק, שחף לבה, עופות הנודי ושחף זנב-סנונית. העופות המקננים מאפשרים היווצרות גואנו, אם כי בכמות מועטה יחסית לאיים אחרים באוקיינוס השקט, שכן עקב המבנה הטופוגרפי של האי, הגשמים שוטפים אותו בנקל.
סטארסקי והאץ' (סרט)
סטארסקי והאץ'  (באנגלית: Starsky & Hutch) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2004, המבוסס על סדרת טלוויזיה באותו השם. הסרט בוים על ידי טוד פיליפס ומככבים בו בן סטילר ואוון וילסון, כמו כן בסרט מופיעים בתפקיד אורח שני השחקנים אשר שיחקו את סטארסקי והאץ' בסדרת הטלוויזיה המקורית.
עלילה
דייוויד סטארסקי (בן סטילר), שוטר שלוקח את עבודתו ברצינות יתרה, וקן "האץ" האצ'ינסון (אוון וילסון), ההפך שלו ושוטר שלו קשרים עם פושעים מקומיים, חוברים ביחד כדי לעצור רשת ייצור והברחת סמים, שמטרתה ייצור סם שיהיה קל להבריח ברחבי המדינה. סטארסקי והאץ' מצליחים להשיג דגימה מהסם, אך בדיקות המשטרה מעלות שזה בכלל לא סם, אלא ממתיק מלאכותי. לאחר שהשניים בטעות צורכים את הסם, וחווים את השפעתו, הם מבינים שבדיקת המשטרה טעתה, ושהם לבדם צריכים לעצור את רשת ההברחה. לשניים עוזרים חבריו הפושעים של האץ'.
ביקורות
רבים סבורים כי הסרט, למרות שהיה מצחיק ומותח, לא הצליח לשחזר את הקסם של סדרת הטלוויזיה, על אף שזו הייתה כוונתו.
אביעד בנטוב
אביעד בנטוב (נולד ב-1 בפברואר 1975) הוא שחקן, בדרן, כוכב ילדים ואמן סטנד-אפ ישראלי. ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסדרות הקומיות לילדים "גור ואוח" ו"הקלמרים", בהן משחק לצד אודי גוטשלק.
ביוגרפיה
בנטוב הקים יחד עם אודי גוטשלק את הצמד "אודי ואביעד". לפני שהשניים הפכו לצמד, בשנת 1993 חבר לאסי כהן והפכו לצמד והופיעו במועדון ה"דומינו גרוס", אך נפרדו בשנת 1996.
בנטוב השתתף ב"פרה פרה", תוכנית ההמשך של "הקומדי סטור" אשר שודרה בערוץ הילדים בשנת 1997, וקודם לכן, בספיישל "משדרים חשמונאים פלוס". כמו כן הופיע בתפקידי-משנה בתוכנית "בעקבות הסיפורים הקסומים" בערוץ הילדים ביחד עם שותפו לצמד אודי גוטשלק, בקלטת הילדים "על סיפורים וילדים", ביניהם הסיפורים: "שמלת השבת של חנה'לה" (בתפקיד עדנה הפרה) ו"יום הולדת לברל'ה" (בתפקיד אבא של ברל'ה), בסדרה "שמש" עם צביקה הדר וגם במופע "התרנגולים חוזרים" בפסטיבל ישראל 2000.
בנטוב גם כותב תסריטים ושירים, עורך ומפתח תוכניות בערוץ ג'טיקס (כיום "דיסני") ובערוץ הילדים ("בית ספר לשטויות", "סמואל המשוטט", "משפחת חפץ", "בלגאן", "ג'טיקס קלאב" ועוד). בנטוב היה קריין הפרומואים של ערוץ "ג'טיקס" וקריין הפרסומות של "אולסייל" ו"שוגי" של חברת תלמה, השתתף בתוכנית "מהדורה מוגבלת" בערוץ ביפ ושיחק כניצב בסדרת הטלוויזיה "הנפילים", בתפקיד ישראל. בנוסף, ב-2010
החל משנת 2009 דיבב את בובו בתוכנית "בובו וזץ" ששודרה ב-HOT VOD Young.
בשנת 2013 עלתה הסדרה "הקלמרים", בה מככב בנטוב לצד שותפו אודי גוטשלק.
בשנת 2020 הנחה בנטוב לצד מירב פלדמן את התוכנית לילדים בשידור חי "אנחנו כאן" בכאן חינוכית.
בשנת 2016 כיכב במחזמר ״ספר הג׳ונגל-המחזמר״ עבור תיאטרון הילדים הישראלי בתפקיד "באלו הדוב".
בשנת 2019 גילם בסדרה כפולה את זוג האחים רוג'ר ויגאל הנדריקס. באותה שנה שיחק גם בסרט "יציאת מצרים", ובמחזמר "בילבי".
בשנת 2022 הנחה את התוכנית "למה זה טוב?".
הבזאר הגדול
הבזאר הגדול או הבזאר המקורה (בטורקית: Kapalıçarşı) הוא שוק ברובע אמיננו שבאיסטנבול, הנחשב לאחד השווקים המקורים הגדולים בעולם. הוא משתרע על פני 58 רחובות בגבעה השנייה באיסטנבול, יש בו כ-3,000 חנויות, ומבקרים בו בין 250,000 ל-400,000 קונים מדי יום.
היסטוריה
את הבזאר הקים הסולטאן מהמט השני בין השנים 1461-1455, והוא הורחב באופן משמעותי במהלך המאה ה-16 על ידי סולימאן הראשון. הבזאר שימש לצרכים מקומיים וגם כנקודת מעבר בין סחורות מהמזרח לתוך אירופה.
ב-1894 שופץ לאחר שניזוק ברעידת אדמה, ולפי סקר כלל באותה עת לא פחות מ-4,399 חנויות, 2,195 בתי מלאכה וכ-500 מחסנים. נוסף על החנויות יש כיום בבזאר המקורה חמישה מסגדים, בית ספר וכ-40 אכסניות.
מבנה הבזאר
השוק ידוע בעיקר בשל חנויות התכשיטים, הקדרות, התבלינים והשטיחים שבו. רבות מהחנויות בשוק מיועדות כיום לתיירים, ועליהן נוספו מסעדות ובתי קפה רבים, אך יש בו גם חנויות ששמרו על צביונן המקורי.
בשוק שני בדסטנים - "הבדסטן הפנימי" (İç bedesteni) במרכזו ואשר שימש לאחסון ולממכר הסחורות היקרות ביותר בשוק (תכשיטים, אבני חן ואריגים יקרים), ו"בדסטן הסנדלים" (Sandal bedesteni) מהמאה ה-16 בפינה הדרום-מזרחית של הבזאר, ששימש למכירות פומביות.
אל הבזאר מובילים 18 שערים, וארבעה מהם הניצבים בארבעה כיוונים שונים נחשבים לשערים העיקריים. אל שערים אלה מובילים שני רחובותיו הראשיים של הבזאר - האחד חוצה את אותו מדרום לצפון במרכזו, והאחר ממזרח למערב בצידו הדרומי. השערים הם "שער השוק" (Çarşıkapı) בדרום, שער באיזיט (Beyazıt kapı) המוליך אל מסגד באיזיט (Bayezid Camii) במערב, "שער הנפחים" (Kuyumcular kapı) המוביל אל מסגד נורואוסמנייה (Nuruosmaniye Camii) במזרח ו"שער אריג'ילר" (Örücüler kapı) המוביל לכיוון קרן הזהב בצפון.
ג'ורג' המילטון (שחקן)
ג'ורג' סטיבנס המילטון (באנגלית: George Stevens Hamilton; נולד ב-12 באוגוסט 1939) הוא שחקן קולנוע אמריקאי. ידוע בזכות הופעותיו הקומיות כדרקולה בקומדיית האימה "אהבה מנשיכה ראשונה" וכזורו בפרודיה "זורו אפור התער". שיחק בסרט "הסנדק 3" בתפקיד בי. ג'יי. האריסון, יועצה הפיננסי של משפחת קורליאונה.
ביוגרפיה
המילטון נולד בממפיס לאן סטיבנס ולמוזיקאי ג'ורג' ספייק המילטון. הוא גדל בעיר בליית'וויל שבארקנסו. בבגרותו עבר לקליפורניה כדי לפתח קריירה מקצוענית כשחקן, וחתם על חוזה עם חברת ההפקה "מטרו גולדווין מאייר", שסידר לו את תפקידי הפריצה שלו בהוליווד.
קריירה קולנועית
שיחק לראשונה בשנת 1960 בסרטו של וינסנט מינלי "הביתה מן הגבעה". אותה שנה חלק המילטון את פרס גלובוס הזהב לשחקן החדש הטוב ביותר ביחד עם שלושה שחקנים מתחילים אחרים. ב-1961 וב-1963 היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר על תפקידיו בדרמות "פשע ועונש בארצות הברית" ו"זה קרה בפלורנס". ב-1963 שיחק גם בסרט המלחמה של קארל פורמן "המנצחים".
ב-1971 הפיק המילטון את הדרמה הביוגרפית אודות חייו של הפעלולן המפורסם איוול קניוול, בה שיחק גם בתפקיד הראשי. ב-1975 שיחק בדרמה הספרותית "פעם אחת זה מספיק" וב-1977 בשני פרקים בסדרת הדרמה ההיסטורית "שורשים". ב-1979 הופיע המילטון בקומדיית האימה "אהבה מנשיכה ראשונה" בתפקיד הרוזן ולדימיר דרקולה. על התפקיד היה מועמד לפרס גלובוס הזהב להופעה הקומית/מוזיקלית הטובה ביותר.
ב-1981 שיחק והפיק את הפרודיה הגאה על זורו, "זורו אפור התער". בסרט שיחק המילטון בתור זורו ועל משחקו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בפעם השנייה. ב-1985 לוהק לעונה השישית של אופרת הסבון "שושלת", לתפקיד במאי הקולנוע ג'ואל אבריגרו.
בשנת 1988 הנחה המילטון את תחרות מראה השנה של עלית שנערכת מדי שנה על ידי סוכנות הדוגמנות עלית.
ב-1990 השתתף בפרק השלישי ב"טרילוגיית הסנדק" של פרנסיס פורד קופולה, "הסנדק 3" בתפקיד היועץ הפיננסי של משפחת קורליאונה, בי. ג'יי. האריסון. בסרט החליף המילטון את רוברט דובאל, שסירב לחזור לתפקיד טום הייגן בשל בעיות תקציביות. ב-1991 הופיע בקומדיה "דוק הוליווד" בתור ד"ר הבלרסטורם, הבוס של המנתח הצעיר ד"ר בנג'מין סטון (מייקל ג'יי פוקס). המילטון התפרסם בפעם האחרונה ב-2002 בקומדיה של וודי אלן "סוף הוליוודי".
בשנת 2006 היה המודח השישי בעונה השנייה של תוכנית המציאות האמריקאית, רוקדים עם כוכבים.
אפי עידן
אפרים (אפי) עידן (עבדו) (נולד ב-5 במרץ 1961), הוא קצין צה"ל בדימוס, ששימש בתפקידיו האחרונים כראש מטה פיקוד הדרום, מפקד עוצבת אדום ומפקד חטיבת ביסלמ"ח. לאחר סיום שירותו בצה"ל עוסק בייעוץ ביטחוני אסטרטגי.
ביוגרפיה
נולד בחיפה, גדל והתחנך בשכונת נווה שאנן. ביולי 1979 התגייס לצה"ל לחטיבת גולני. בגולני עבר עידן מסלול הכשרה כלוחם וכן עבר קורס מ"כים חי"ר. עם תום המסלול יצא בזימון מהיר לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה, מונה למפקד מחלקה ולחם במלחמת לבנון הראשונה. בשנת 1983 מונה למפקד פלוגה בגולני. לאחר מכן היה עידן מפקד האימון המתקדם של החטיבה וסגן מפקד גדוד 12. בשנת 1990 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 12 (ברק). לאחר מכן שימש עידן כסגן מפקד חטיבת גולני. בקיץ 1995 קיבל דרגת אלוף-משנה ומונה למח"ט בנימין (גזרת רמאללה). תקופה זו אופיינה ביישום הסכמי אוסלו ב' שכללה היערכות מחדש באיו"ש וכן את אירועי "ברזל לוהט" בעקבות פתיחת מנהרת הכותל, שהחלו במחסום הערק מדרום לרמאללה. שימש בתפקידו עד שנת 1997. בין השנים 1997–1999 שימש מפקד חטיבת ירושלים ובמקביל מפקד מרכז אימוני החי"ר בצאלים.
בקיץ 2000 החל לשמש בתפקיד מפקד בית הספר למ"כים ומקצועות החי"ר. לאחר מספר חודשים פרצה האינתיפאדה השנייה. החטיבה בפיקודו הייתה הראשונה שהופעלה למשימה חטיבתית, ובהמשך הקימה את החטיבה המרכזית ברצועת עזה. מאוחר יותר פיקד על מבצעים חטיבתיים ברצועת עזה וכן ב"חומת מגן" באיו"ש.
בשנת 2003 שירת תקופה קצרה כסגן מפקד אוגדת יהודה ולאחר מכן כפרויקטור המבצעי של מרחב התפר ועסק בגיבוש ומימוש התפיסה המבצעית. בינואר 2004 מונה למפקד עוצבת אדום, תקופה בה התעצמו האתגרים המבצעיים שהתבססו על תשתית ההברחות שהתפתחה לאורך שנים רבות. בתקופה זו גיבש תפיסה מבצעית שלמה להגנת גבולותיה הדרומיים של המדינה ובכלל זה תוכנית "שעון חול". מיד לאחר ההתנתקות החל בתפקיד ראש מטה פיקוד הדרום כאשר האתגר המרכזי היה ניהול ההיערכות מחדש של כוחות צה"ל מחוץ לרצועה.
תפקידו האחרון של עידן בצה"ל היה בשליחות מיוחדת לייעוץ אסטרטגי רב תחומי לצבא במדינה עם קשרים אסטרטגיים מיוחדים עם ישראל. עידן סיים שירותו הצבאי ביוני 2009.
למד באוניברסיטת חיפה, סיים תואר ראשון בכלכלה ותואר שני בהצטיינות במדע המדינה. בוגר המכללה לפיקוד של הצבא האמריקאי והמכללה לביטחון לאומי.
מאז שחרורו מצה"ל עוסק בייעוץ ביטחוני. מתגורר בזכרון יעקב, נשוי לליאור ואב לשני ילדים.
אניולו ברונזינו
אַניוֹלוֹ בְּרוֹנְזִינוֹ (באיטלקית: Agnolo Bronzino; 17 בנובמבר 1503 – 23 בנובמבר 1572) הוא הכינוי המקובל של אניולו די קוזימו די מריאנו (באיטלקית Agnolo di Cosimo di Mariano) צייר פיורנטיני. מהבולטים שבאמני האסכולה המנייריסטית.
ברונזינו שימש כאמן החצר של קוזימו דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה וסיפק דוגמאות מן הראשונות בהיסטוריה לציורים משפחתיים של שליטים וציורי ילדים.
יצחק אקריש
הרב יצחק אקריש (ה'תקע"ח (1818), טורקיה - כ"ח באלול ה'תרמ"ו (28 בספטמבר 1886) ירושלים), היה רב בולט, ראש ישיבה, דיין ופוסק, בעיר קושטא שבטורקיה. ובסוף ימיו בחברון.
תולדותיו
אקריש נולד לאברהם, בקושטא, בשנת ה'תקע"ח. כאשר גדל, למד, ובהמשך לימד, בישיבת הנגיד אברהם פואה שבעיר, והעמיד הרבה תלמידים. שימש גם פוסק הלכה. עם זאת סבל מעניות קשה.
הרב שלמה אליעזר אלפנדרי, שמשנת ה'תרי"ב (1852) לימד כראש מתיבתה בישיבת הנגיד אברהם פואה, נחשב לרבו של הרב אקריש, אף על פי שהיה צעיר ממנו. הוא סייע לרב אקריש לקבל משרת רבנות לפרנסתו, וכן סייע לו במאבקיו ובמאסריו, ובעלייתו ארצה (ראה להלן).
מאבק
בשיא המאבק, התפרץ הרב אקריש לארמונו של דה קמונדו, והכריז על נידויו בתקיעת שופרות. החכם באשי, הורה על מעצרו ליום אחד, בתנאים נוחים. אלא שמעצרו נעשה בביזיון, והוא הובל בכבלים, והוכנס לכלא עם פושעים. המעשה גרם לזעזוע בקהילה היהודית, וביום שישי שלאחריו יצאו כארבעים אלף מיהודי קושטא לתפילת מחאה על מסלול הגעתו של הסולטאן עבד אל-עזיז למסגד "אל איוב", וביקשו את שחרור הרב אקריש, הסולטאן נעתר לבקשתם, והרב שוחרר ונישא על כפיים לביתו.
המאבק בין סיעתו של הרב אקריש לחכם באשי הרב משה הכהן הלך והתעצם, גם לאחר מותו של החכם באשי, ומינויו של הרב יעקב אביגדור תחתיו בשנת ה'תר"ך.
בשנים ה'תרכ"ב-ג הייתה בקושטא מחלוקת על רבנותו של הרב אביגדור. ובשנת ה'תרכ"ב (1862) בהתערבות הממשלה העות'מאנית והסולטאן עבד אל-עזיז, נקראו לקושטא בית דין של חכמים - החכם באשי של איזמיר הרב חיים פלאג'י, והחכם באשי של אדרינופול הרב יקיר גירון, הרב מנחם הכהן ן' ארדוט מהעיר שיריס, והרב אשר קובו משאלוניקי שיכריעו במחלוקת. הרב קובו לא הגיע בגלל חולי. לבסוף הרב אביגדור הודח מתפקידו, והסולטאן מינה את הרב גירון לשמש כחכם באשי ורבה של קושטא.
בית הדין התיר את פתיחת בית הספר בתנאים מסוימים, והרב אקריש שהמשיך להחזיק בדעתו, נאלץ לעזוב את העיר.
ארץ ישראל
לבסוף עלה הרב אקריש לארץ ישראל בשנת ה'תרל"ד (1874), בסיוע של הרב אלפנדרי בהוצאות הדרך, והתיישב בעיר חברון.
הרב אקריש נפטר לאחר ייסורים בכ"ח אלול ה'תרמ"ו (1886), ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
ספרו ותשובותיו
חיבורו קריית ארבע - 32 דרושים, וגם חידושים ותשובות בהלכה (התשובות משנת ה'תר"ב (1842) עד ה'תרל"ב (1872)) יצא לאור בירושלים בחודש סיוון ה'תרל"ו (1876). הרב אברהם אשכנזי נתן עליו הסכמה. בספר גם הערות על הספר מחנה אפרים.
כמו כן התכתב עם בני דורו ודבריו מוזכרים בספרים שונים.
בשו"ת תנא דבי אליהו של הרב אליהו מני, סימן פו' - מובאת תשובה של הרב אקריש והרב שלמה קמחי אל הרב מני, ותשובתו אליהם.
בספר מכתב לחזקיהו של הרב חיים חזקיהו מדיני, ארבע התשובות האחרונות הם מהרב אקריש.
אופיר נהרי
אופיר נהרי (נולד בכ"א באלול ה'תשמ"א, 20 בספטמבר 1981) הוא שחקן, במאי ומוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה
נולד וגדל במשפחה ציונית דתית בפתח תקווה. בצה"ל שירת בלהקת הרבנות הצבאית. אחרי שירותו הצבאי למד משחק בהדרך - בית הספר לביטוי בימתי. למד במשך 3 שנים משחק במחזור מ"ב של הסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב. כמו כן עבר קורס ליצנות רפואית.
בשנת 2014 שימש כבמאי ומורה בבית ספר לקרקס בישראל "סנדסיאל" בניהולה האמנותי של סנדרה אמסלם, ושימש כבמאי בלהקת הקרקס "TEMAKARYS" של בית הספר.
לימד תיאטרון באוניברסיטת אמורי ובאוניברסיטת קנסו בארצות הברית.
ב-2020 החל ללמד משחק באספקלריא. באותה שנה החל לנהל אמנותית ולהנחות את קבוצת התיאטרון התורנית לגברים "אתה יצרת" מבית תיאטרון לחישה.
טלוויזיה וקולנוע
ב-2004 גילם את איתי בטלנובלה "מיכאלה" שביים יצחק שאולי. ב-2007 גילם את מנו בסרט הטלוויזיה "זוגיים דמה" שכתב רועי קצירי וביים ניצן גלעדי. ב-2013 גילם את עזרא בסרט "רימון הזהב" שכתב וביים דן תורג'מן (ע"פ הספר "תליון הזהב" מאת דבורה וייסמן). ב-2015 גילם מדריך בסרט "חתונה מנייר" שכתב וביים ניצן גלעדי.
תיאטרון
ב-2011 כתב, ביים ושיחק במופע ליצן יחיד "אַפאֶחָדבְּשׁוּמָקוֹם". המופע מספר על ליצן לבן המבין שכל העולם סביבו הוא פרי דמיונו. מיכאל הנדלזלץ כתב על המופע: "יוצר יחיד, אביזרים פשוטים ומלאי חיים ועולם מלא של חוויה אנושית מפליאה... כל מה שאנסה לתאר כאן במילים יעשה עוול לחן הייחודי של נהרי". המופע הופק ונתמך בשנים 2011 - 2014 על ידי תיאטרון דימונה, בשנים 2014 - 2015 המופע הופק בשיתוף פעולה עם סנדרה אמסלם ואנסמבל "תמהקריז" - להקת מחול תיאטרון וקרקס של סנדסיאל - בית הספר הגבוה לתיאטרון מחול וקרקס מודרני, ובין השנים 2015 - 2016 המופע הופק על ידי אופיר נהרי.
ב-2012 שיחק בהצגה "גרסת הבמאי" שעיבדה (יחד עם אנמסבל השחקנים) וביימה נעה רבן-קנולר. במסגרת ההפקה כתב, ביצע והלחין חלק מהיצירות בשיתוף פעולה עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע בניצוחו של דורון סלומון. באותה שנה כתב את המוזיקה ושיחק בהצגה "שלג ויער" שעיבד וביים מאור זגורי (על פי פואמה מאת אורי צבי גרינברג). ב-2013 כתב את המוזיקה וגילם את שלומי בהצגה "דונליאלה" שכתבה (יחד עם שחקני התיאטרון) וביימה נעה רבן קנולר.
בתיאטרון הקרון: ב-2015 ייעץ אמנותית וכתב את המוזיקה להצגה "אמא של דיקטטור" שיצרה מיכל סבירוני.
בתיאטרון הסמטה: ב-2015 יצר כתב וביים את ההצגה "קשקושים". ההצגה בביצוע נופר מועטי זכתה במקום השני בפסטיבל תיאטרונטו.
באותה שנה כתב וביים את "עששיות" - מופע תיאטרון מחול וקרקס בביצוע אנסמבל "תמהקאריס" מבית "סנדסיאל - בית הספר הגבוה לתיאטרון מחול וקרקס מודרני".
בתיאטרון אספקלריא: ב-2019 יצר את הכוריאוגרפיה להצגה "יוסילי זמיר" שכתבה אורית גל - ליכטנשטט וביים חגי לובר.
בתיאטרון לחישה של רחלי מושקוביץ: ב-2020 ביים את ההצגה "בעל כורחו" העוסקת בדיכאון אחרי לידה. ההצגה הופקה בשיתוף עמותת "חיים של טובה" והועלתה בין השאר בכנס קיץ "בניין שלם".
שמיימיים
ב-2018 יצר, כתב וביים את ההצגה "שמיימים" - מופע תיאטרון מחול טרגי-קומי נטול מילים. בחסידות "שמיימי" תשעה חסידים מחפשים עשירי למניין תוך כדי שיוט בכדור פורח. מסע החיפוש גובה מחיר קשה והם מתרסקים במקום שומם ללא מצפן וללא מים וכל שנותר להם הם ספרי קודש. השמימיים מנסים להילחם בייאוש הגובר עליהם מרגע לרגע דרך לימוד התורה, תחנון ותפילה.
ההצגה עלתה בפסטיבל עכו וזכתה בשלושה פרסים: פרס על עיצוב תנועה מקורית וירטואוזית, פרס האנסמבל ופרס התלבושות. ההצגה עלתה גם בפסטיבל יהודי בינלאומי לתרבות עכשווית.
שי בר יעקב כתב על ההצגה: "שמימיים היא פנטזיה מסוג אחר, עבודת אנסמבל נפלאה, חוויה רוחנית אמנותית יוצאת דופן ומרשימה".
מוזיקה
ב-2014 כתב את המוזיקה להצגה "המפתח בחלון" שעיבד וביים ישי בן משה. הצגת הבכורה הייתה במרכז הבמה בפסטיבל ישראל.
כתב מוזיקה להצגות בתיאטרון דימונה: "האומר כן / האומר לא", "ילד הכרובית", "דונליאלה", "אפאחדבשומקום".
כתב את המוזיקה למופע "קוביוסטו" מאת בית הספר לקרקס סנדסיאל.
חזרה בתשובה
במשך 5 שנים למד בחברותא עם הרב אורן בן דוד בדימונה.
למד במשך כחצי שנה בחברותא עם אביתר בנאי. על כך סיפר נהרי: "אחרי הופעה של אביתר בנאי באתי אליו בהתרגשות עצומה – באתי לספר לו על עצמי, על הרקע שלי, רציתי לפנות אליו כאמן, אבל עם כל ההתרגשות כל מה שיצא לי מהפה היה – 'אני יכול ללמוד איתך תורה? אני נורא רוצה ללמוד איתך'. הוא לא הבין למה אני כל כך בהיסטריה. בצורה הכי רגועה הוא אמר לי – 'כן, בטח, מחר בבוקר'... למחרת בבוקר מצאתי את עצמי יושב איתו בכולל ואנחנו לומדים יחד. ככה נסעתי מדי יום מיפו לירושלים ולמדנו במשך חצי שנה. בזכותו ועם התהליך שעברתי, התגבש בי באותה שנה הרעיון שאני רוצה לפתוח תיאטרון תורני. אביתר תמך ברעיון, וקיבלתי ממנו את ההזדמנות לראות איך התורה והיצירה שלובות, זה היה מאוד פשוט איתו – לדבר על תורה ואמנות. נפעמתי שהחיבור הזה קיים".
בהמשך החל ללמוד בחברותא עם הרב יהושע וידר. הרב ליווה אותו רוחנית בעת כתיבת ההצגה "שמיימים" ואף הגיע עם אשתו להצגת הבכורה בפסטיבל עכו.
בשנת ה'תשע"ח החל נהרי ללמוד במכון מאיר.
חיים אישיים
נהרי נשוי ומתגורר בירושלים.
תבנית Prototype
בהנדסת תוכנה, תבנית ProtoType היא תבנית עיצוב, שנועדה למקרים בהם מעוניינים ליצור אובייקט כהעתק של אובייקט נתון, אשר טיפוסו ידוע רק בזמן ריצה. התבנית שימושית במקרים בהם מקבלים מצביע לאובייקט נתון, ורוצים ליצור העתק שלו. מאחר שאין פתרון פשוט לבעיה (בירור הטיפוס וניסיון לגשת לפונקציית בנאי ההעתקה שלו צורכים זמן ומשאבים), אנו זקוקים לתבנית Prototype. התבנית מונעת כתיבה של תת-מחלקה שמטרתה ייצור האובייקט (כמו שקורה בתבנית Factory Method), וכן חוסכת את המשאבים הדרושים ליצירת אובייקט בדרך המסורתית (שימוש ב-new).
יתרונות וחסרונות
לתבנית שני יתרונות עיקריים:
חסרונות:
מימוש
על מנת לממש את התבנית, נגדיר מחלקה בסיסית מופשטת אשר מכילה מתודה clone (יכולה גם להיות ממשק). כל מחלקה אשר צריכה שלמחלקת הבסיס תהיה היכולת ליצור העתק בזמן ריצה של עצמה תממש את המתודה clone.
בצד ה-Client, במקום לרשום קוד שמשתמש ב-new וכן רושם "hard-coded" את שם המחלקה, פשוט נקרא למתודה clone, אשר תיצור עבורנו את האובייקט מהטיפוס המבוקש.
תאו אפריקני
תאו אפריקני או באפלו אפריקני (שם מדעי: Syncerus caffer) הוא מין של בקר גדול החי באפריקה, אחת מהחיות הנפוצות ביותר באפריקה, והנציג היחיד של השבט בקר באפריקה. בניגוד לאמונה הרווחת, התאו האפריקני אינו שייך לסוג תאו ואיננו האב הקדמון של בקר הבית, אלא המין היחיד ששרד מהסוג סינצרוס. בשל האופי הבלתי הצפוי שלו, ההופך אותו מסוכן מאוד לבני אדם, הוא אינו מבוית כעמיתו התאו האסייתי.
השם המדעי "Syncerus caffer" נגזר כדלהלן: "Syn" = יחד (ביוונית); "keras" = קרן (ביוונית), ומתייחס למבנה קרני התאו הבוגר. "Cafer" קיצור של המילה הלטינית "Caffraria", שמם של חבלי הארץ הדרומיים של יבשת אפריקה. צירוף של שניהם פירושו "חיה בעלת קרניים מחוברות החיה באפריקה". האוכלוסייה של התאואים באפריקה, נמצאת במצב טוב יחסית בהשוואה להולכי-ארבע גדולים אחרים, אם כי הם מוגדרים כקרובים לסיכון בשל פעילות אנושית.
תיאור
לתאו האפריקני פרווה עבה ודלילה בצבע אפור כהה או שחור, לעיתים עם כתמים על הגוף. מסביב לעיניים של השוורים המבוגרים מופיע לפעמים עיגולים לבנים. אורך ראשו וגופו: 170–340 ס"מ, גובהו בכתפיים 100–170 ס"מ, גופו ארוך וגדול כחבית, ומשקלו בממוצע 425–870 קילוגרם. פרטים מבוגרים יכולים להגיע למשקל של 900 ק"ג, ואף תועד פרט נדיר במשקל למעלה מטונה (1000 ק"ג). אף על פי שהתאו האפריקני הוא הסוג הרביעי בגודלו במשפחת הפריים, (אחרי הסוגים: פר, תאו, ביזון, ואילנד) מידות גופו יכולות לחרוג מגודלם הרגיל, ואף להגיע לגודל של תאו אסייתי.
יחסי אוסטרליה–קוסטה ריקה
יחסי אוסטרליה–קוסטה ריקה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין רפובליקת קוסטה ריקה.
תאו אפריקני
תיאור
ראשו של התאו האפריקני נמוך, אינו מתרומם מעל הגב, ורגליו קצרות יחסית. הפרסות הקדמיות גדולות ורחבות יותר, ככל הנראה כדי לתמוך בחלק הקדמי של הגוף הכבד יותר מהחלק האחורי. לתאואים זנב ארוך ושעיר באורך של 70–110 סנטימטר, אוזניים גדולות ורחבות ושעירות במקצת. אוזניו של תאו היער הרבה יותר שעירות מתת-המינים האחרים.
יחסי אוסטרליה–קוסטה ריקה
סקירה כללית
אוסטרליה וקוסטה ריקה משתתפות שתיהן בפורום הבינלאומי לשיתופי פעולה - מזרח אסיה-אמריקה הלטינית ולוקחות בו חלק פעיל. אוסטרליה היא מדינה משקיפה בארגון סיכ"ה - Sistema de la Integración Centroamericana, מערכת האינטגרציה של מדינות מרכז אמריקה.
תאו אפריקני
תיאור
כמו במרבית תת-משפחת הפרים, התאו האפריקני מסומן היטב בדו-צורתיות זוויגית - הנקבות הרבה יותר קטנות מהזכרים. בנוסף לגודלן, הן נבדלות במבנה גוף פחות חזק, קרניים קצרות ודקות יותר. לפעמים גם הצבע בהיר יותר אצל הנקבות, ועם זאת ניתן לצפות בנקבות שחורות לגמרי לצד אדמדמות. לתאו היער הפרווה בצבע אדמדם, עם כתמים שחורים בראש וברגליים, כשהמבוגרים יכולים להיות שחורים לגמרי. לכל העגלים של תת-המינים פרווה סמיכה ובהירה יותר, המתדלדלת ומתכהה עם הגיל.
יחסי אוסטרליה–קוסטה ריקה
סקירה כללית
ב-2001 הקימה הממשלה האוסטרלית את ארגון COALAR - המועצה האוסטרלית לקשרים עם אמריקה הלטינית. המועצה פעילה בכל תחומי העניין החל מעסקים, כלכלה וחינוך, עד לתיירות ושיתופי פעולה תרבותיים. אוסטרליה עוזרת רבות לקוסטה ריקה בענייני פיתוח, היות שמדובר במדינה מתפתחת ללא משאבים מיוחדים וגירעונות כספיים. אוסטרליה תרמה כ-100 מיליון דולר אמריקאי לקוסטה ריקה בין השנים 2010-2014.
תאו אפריקני
קרניים
לקרני התאו האפריקני מבנה אופייני. בסיסן אצל שוורים גדולים עבה מאוד וגדל על המצח והן מתחברות ויוצרות מעין "מגן" ארוך וחזק, שגם כדור רובה אינו יכול לחדור. הקרניים מתפתחות מהבסיס לצדדים כלפי מטה, ולאחר מכן מתעקלות כלפי מעלה ופנימה. המרחק בין קצות הקרניים של תאואים מבוגרים עשוי לעלות על מטר, והוא משחק תפקיד חשוב אצל הציידים. בתאואים הצעירים ה"מגן" מתפתח במלואו רק לאחר 5–6 שנים. הקרניים של הנקבות קטנות יותר, עוביין קטן יותר בשיעור של כ-20-10%, ובדרך כלל הן חסרות "מגן".
יחסי אוסטרליה–קוסטה ריקה
סקירה כללית
לאזרחי קוסטה ריקה ישנן הטבות רבות במערכת החינוך האוסטרלית בעת רישום אליה - הם זכאים למלגות מיוחדות ולמורים פרטיים שיעזרו.
תאו אפריקני
קרניים
לעומת זאת, קרניו של תאו היער שונות לגמרי: הן קטנות וחלשות יותר, חסרות "מגן", כמעט אף פעם אינם גדלות ביחד, ולעיתים נדירות מגיעות לאורך של 40 סנטימטר.
חושים ותקשורת
לתאו האפריקני יש ראייה ירודה. הוא אומד את המצב בעיקר על ידי חוש ריח מפותח, ושמיעה במידה פחותה יותר. קולות של התאו האפריקני נשמעים לעיתים קרובות; בדרך כלל הוא משמיע שאגות רגועות, נחירות ונהמות. לתאואים יש מערכת מפותחת של תקשורת - ומומחים מזהים עשרות אותות קוליים שונים, מה שמצביע על סוגי רגשות שונים. עגלים או צעירים בסכנה שמשמיעים קול מתחנן למשל, יכולים לגרום לכל העדר לבוא לעזרתם. תפקיד חשוב בתקשורת ביניהם הוא תנועות הגוף, הזנב, הראש, וכדומה.
תת-מינים
לתאו האפריקני שלושה תת-מינים עיקריים, ועוד שניים במחלוקת: הוא תת-מין הטיפוסי והגדול ביותר, עם זכרים גדולים במשקל ממוצע של 700–900 ק"ג. תת-מין זה נפוץ בדרום ומזרח אפריקה, בדרום אפריקה, אנגולה, נמיביה, סווזילנד, קניה, טנזניה, בוטסואנה, זימבבואה, זמביה, מוזמביק, מלאווי, אוגנדה, ודרום סודאן. הם שונים מתת-המינים האחרים, בעיקר בגובה ובאגרסיביות. צבעו של תת-מין זה הוא כהה, בדרך כלל חום כהה או שחור. הוא תת-המין הקטן ביותר: הגובה במפרקת הוא פחות מ-120 סנטימטר והמשקל הממוצע הוא כ-270 ק"ג. צבע הפרווה הוא אדמדם, עם כתמים כהים על הראש והכתפיים, ואוזניו שעירות יותר. תאו היער נפוץ באזורי יער במרכז ומערב אפריקה: ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, גינאה המשוונית, גבון, קמרון, אנגולה, גאנה, וטוגו. תת-מין זה שונה כל כך מהמודל הסטנדרטי, שיש חוקרים שסבורים כי הוא מין נפרד. כלאיים בין תת-המין הטיפוסי לתת-מין היער אינם נדירים. הוא במונחים מורפולוגיים, צורת ביניים בין שני תת-המינים האלה. ממדיו קטנים יחסית, בהשוואה לתת-מין הכף שיכולים לשקול עד 900 ק"ג. תפוצתו היא במערב אפריקה: דרום סודאן, בורקינה פאסו, בנין, גאנה, גינאה, גינאה ביסאו, חוף השנהב, טוגו, מאוריטניה, ניגריה, סנגל, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה המרכז אפריקאית, וצ'אד. מוגבל לסוואנות של מרכז אפריקה, במדינות: אוגנדה, קניה, והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. דומה לתאו הסודני אך מעט קטן יותר, וצבעו בהיר יותר. תת-מין זה כלול לפעמים עם תת-המין הסודני. תת-מין זה אינו מוסכם על רוב החוקרים. הוא חי באזורים הרריים של מזרח אפריקה, במדינות: סומליה, אתיופיה, ודרום סודאן.
בית גידול
התאו האפריקני מותאם למגוון רחב של בתי גידול, יערות טרופיים, יערות משווניים, יערות הררים, ביצות, צמחייה צפופה, אזורי חוף, עד לסוואנות פתוחות. בהרים, ניתן למצוא אותו עד לגובה של 3,000 מטר מעל הים. הריכוזים הגבוהים ביותר של תאו אפריקני הם במשקעי סוואנות, שבהם יש שגשוג של מים, עשב ושיחים כל השנה. התאואים האפריקנים תלויים מאוד במים, והם נמנעים מאזורים בהם כמות המשקעים השנתית, נמוכה מ-250 מ"מ. התאואים נפוצים יותר באזורים מוגנים, ורובם חיים כיום בשמורות הטבע.
אקולוגיה והתנהגות
תכונות רבות משותפות לתאואים האפריקנים ולתאואים ההודים. שניהם רועים מהערב ועד הזריחה, ובמשך היום הם נחים בצילם של עצים ושיחים, או לחלופין שוכבים בבוץ, ביצות, או בסבך של קנים. הנוסע הבריטי המפורסם "פרדריק קורטני סאלוס (1851-1917) שהיה חייל, חוקר טבע, וצייד, תיאר את שגרת יומו של התאו האפריקני במדויק:
כיתר הפריים, התאו האפריקני הוא בעל חיים צמחוני, וניזון בדרך כלל מעשבים בלבד; התאו מכניס לתפריטו גם צמחים, עשבי תיבול, צמחי ושרכי מים, שיחים ועלים רק כאשר יש מחסור בעשבים. תאו בוגר צורך ביום מזון השווה לכ-2% ממשקל גופו. בשל המזון הרב שהתאו צורך, הוא נמצא בתפקיד חשוב במאזן האקולוגי של הסוואנה, על ידי זה שהוא מפנה את הקרקע לצמחייה חדשה ובעלי חיים אחרים ניזונים עליה. התאואים האפריקנים לא תלויים כל כך בזמינות מים, כתאואים ההודים, אבל המים הכרחיים לקיומם, והם שותים מדי יום (גם במקומות בהם הסוואנה עשירה במזון). תאו בוגר שותה בממוצע ביום כ-30–40 ליטר של מים. ישנן תצפיות שהתאואים אינם מתרחקים ממקורות המים, יותר מ-4 ק"מ.
התאואים הם חיות זהירות מאוד. זהירים במיוחד הם הנקבות ועגלים, שהם כמעט כל זמן בכוננות, ולעיתים רחוקות מאוד שקטים לחלוטין. התאו הוא חיה ערנית, וכאשר הוא מבחין בדבר חשוד, הוא עומד בתנוחה זקופה ומרים את ראשו ואת קרניו. בשלב זה, ייתכן שאפילו רעשים חשודים יכולים לגרום להם לברוח. ריצתם בדרך כלל איטית יחסית, אבל במקרה של סכנה או התקפה רצינית הם יכולים לפתח מהירות גבוהה מאוד - לפי מספר הערכות, עד 57 קילומטר לשעה.
טפילים
לתאו האפריקני עור עבה, במיוחד באזורים של הצוואר והעורף, שם עוביו של העור הוא כ-2 סנטימטר, אם כי זה נפוץ בעיקר אצל תאואים מבוגרים. עורו של התאו הבוגר מכוסה בשלפוחיות וגושים של זחלים או זבובים פולשניים, שתוקפים בהמוניהם את עדרי-התאואים. השוורים סובלים גם מנשיכות חרקים, ובמיוחד קרציות. ציפורים שונות כגון זרזיר הבקר ממשפחת הזרזירים מסייעים לתאו בהתמודדות עם טפילים אלו. הציפורים עומדות על גבו של התאו, ומנקרות את הטפילים מעורו, כשלעיתים יכולות להיות כ-10–12 ציפורים על גבו של תאו אחד. עם זאת, במקומות שאליהם הציפורים לא יכולות להגיע, ושבו העור הוא דק ( כמו בבטן, במפשעה וכדומה), קרציות זבובים וטפילי גוף חיצוניים אחרים נצברים בעשרות. כמו מיני בקר אחרים התאו מנסה להיפטר מהקרציות בדרכים שונות כגון שכיבה בבוץ, במים רדודים, או באמבטיית חול. למרות זאת, אמצעים אלה אינם מחסלים אותם לגמרי. כמה זבובים אפריקאים מטילים את ביציהם בין קרניו של התאו וסדקים אשר נוצרים בקרניים. הזחלים הבוקעים בבסיס הקרניים גורמים לחלקים מהקרניים להישחק או אף ליפול. ייתכן כי תאואים משפשפים את קרניהם אחד בשני או בשיחים ועצים, כדי להתפטר מהטפילים.
אף על פי שהתאואים נמצאים בקרבת מים, הם אינם אוהבים מים עמוקים, ואינם מתפלשים בתוכם. עם זאת, התאואים הם שחיינים טובים, ובמהלך הנדידות הם חוצים נהרות רחבים. במקומות הסמוכים למים, אוכלי הטפילים העיקריים של התאו הם אנפות הלבנות. שלא כמו חיות אחרות, התאואים אינם רועים לצד חיות אחרות בסוואנה, והחיות האחרות נוטות לשמור מהם מרחק.
עדר
התאואים האפריקנים הם בעלי חיים חברותיים, החיים בעדרים גדולים של 50–500 פרטים. הלכידות בעדר מאפשרת לתאואים חלשים או עם מומים שונים (עיוורים, חסרי רגל, וכדומה) לשרוד. במהלך הנדודים בעונה היבשה, העדרים או הקבוצות מצטרפים לעדרים המוניים, שיכולים למנות למעלה מ-1,000 פרטים, עם זאת עדרים אלה הם חסרי לכידות. אף על פי שלעדרי התאו אין טריטוריה מוגדרת, הם חוזרים כל שנה בדרך כלל, לאזורים שמהם נדדו בשנה החולפת, לעיתים אף במסלולים קבועים. העדרים יכולים להתקיים באותו אזור במשך עשרות שנים, ולטענת מספר מדענים אפילו עד 36 שנים.
בעבר כאשר התאואים האפריקנים היו נפוצים מאוד, היה ניתן לצפות לעיתים קרובות, בעדרים של 1,000 פרטים. גם כיום ניתן לצפות בפארקים מוגנים, בעדרים בגודל דומה. כיום, העדרים הם לרוב בני כ-90-110 פרטים, כשרוב העדר מורכב מנקבות ועגלים בגילים שונים, וממספר זכרים בוגרים. בעדר מעורב כזה, הבוגרים מהווים פחות ממחצית המספר הכולל (כ-39–49 בוגרים). מחקרים של מומחים בדרום אפריקה, מראים כי היחס משתנה מצפון לדרום היבשת - בחלקים הדרומיים אחוז הצעירים גבוה עוד יותר. בנוסף קיימים עדרי זכרים, שבהם זכרים צעירים בגילאי 4 עד 12 שנים. בכל עדר עם מספר זכרים (ובמיוחד בעדרי הזכרים) יש לעיתים קרובות קרבות, המגדירים את ההיררכיה החברתית.
תאו היער שונה משאר תת-המינים, בכך שהוא חי בקבוצות קטנות של 8–20 פרטים (לטענת מספר חוקרים הממוצע הוא 12), המורכבים ממספר נקבות וצאצאיהן, ו-1–4 זכרים. הזכרים הצעירים חיים בגפם, או בקבוצה קטנה. כאשר עדר התאואים נמצא במקום בטוח, הם יכולים להתרחק מהעדר, אם כי תמיד יהיו תצפיתנים, שלעיתים נמצאים מכל צדדי העדר. בקצה של עדר גדול יהיו מספר זכרים ונקבות, העומדים במצב הכן, כיוון שהם מודעים לעובדה שישנם תאואים שישנים, ובמקרה של סכנה מיד יתנו קריאת התראה. העדר בנוי בצורה הגנתית, כאשר הצעירים נמצאים במרכז העדר, והבוגרים נמצאים בצדדים, מה שיוצר מעין חצי עיגול.
תאו מבוגר
זכרים מבוגרים הופכים להיות תוקפנים ואלימים אף למשפחתם, ויעזבו את העדר במוקדם או במאוחר. שוורים בודדים כאלה הם לרוב גדולים מאוד ובעלי קרניים גדולות. הם מסוכנים לבני אדם, ואף לבעלי חיים רבים בסוואנה, משום שהם יכולים לתקוף בלי שום סיבה. בשל גודלם אויביהם העיקריים הם אריות, אותם הם יכולים לנגוח למוות בקרניהם הגדולות. בדרום אפריקה, זכרים כאלה נקראים "דאגא" או "מאדוגה". לזכרים אלה יש שטחים בודדים, עליהם הם מגינים בקנאות מפני שוורים אחרים. הם נחים ברוב היום, ובשעות הערב או הבוקר הם יוצאים לשטחי המרעה, חלק מהם מכינים מעברים מהירים לשטחי המרעה או למקורות המים. התאואים המבוגרים יעזבו את שטחם רק כאשר מקורות המזון מידלדלים, או אם הם מוטרדים באופן עקבי על ידי טורפים. כאשר עדרי תאואים נכנסים לשטחם, הם אינם מגלים תוקפנות כלפיהם, אוכלים בצמוד אליהם, ואף יכולים לשחק בתפקיד של מנהיג. לאחר שהעדר עוזב זכרים אלה שוב נשארים בודדים בשטחם. בתחילת עונת הרבייה, הם מצטרפים לעדרי הנקבות והצעירים.
רבייה ומחזור חיים
התאואים יכולים להתרבות כל השנה, אולם בדרך כלל עונת הרבייה מתרחשת מחודש פברואר עד יולי. בין הזכרים בשלב זה יש קרבות על דומיננטיות. קרבות אלה נראים מרשימים, אבל רק לעיתים נדירות גורמים לפציעות חמורות. ראשית, הם מנסים להפחיד את היריב, כשהם ניצבים זה מול זה, תוך כדי השמעת שאגות ונחירות גבוהות, ובטישה באדמה, ועוצרים לזמן מה במרחק מטרים ספורים אחד מהשני. אם הפגנה כזאת לא עובדת, מתחיל השלב העיקרי של המאבק, כאשר הזכרים רצים זה מול זה כשהקרניים מכופפות. מהמכות האלימות ניתן לראות לפעמים שרידים מעופפים. הקרב מסתיים לאחרי כמה סבבי נגיחות הכוללים גם סיבובי תבוסה וריצות זה אחר זה.
הייחום נמשך עד שישה ימים, במהלכה התאו המיוחם תוקפני במיוחד, ועלול אף לתקוף אדם או חיה שתתקרב בחוסר זהירות. לעיתים קרובות בהיעדר אויב, הוא מכלה את זעמו גם בעצים או שיחים. ההיריון נמשך בממוצע 10–11 חודשים, (340 ימים, אצל תאו היער 300–345 ימים). ההמלטה ההמונית, שמתאפיינת בכך שנקבות רבות פורשות מהעדר להמליט, מתחילה בסוף העונה היבשה ותחילת עונת הגשמים, לדוגמה: בפארק הלאומי סרנגטי, שבו אוכלוסיית התאואים נחקרת היטב, ההמלטות מתרחשות בחודשים יוני ויולי. עם זאת, תקופת ההמלטה תשתנה בהתאם למיקום - ויכולה להתרחש לעיתים קרובות בחודשי פברואר ואפריל. ברוב המכריע של המקרים נולד עגל אחד המכוסה בפרווה חומה. לעגלי תאו היער הפרווה לעיתים קרובות בצבע חום-אדמדם בהיר. צבע זה תורם להסוואה. העגל שוקל כ-40 ק"ג, למרות שלא נדיר לצפות בעגלים השוקלים 50–60 ק"ג. לאחר 15 דקות בלבד, העגל שזה עתה נולד מסוגל לעקוב אחרי האם.
העגל יונק מאימו במשך שישה חודשים, ובימים הראשונים לחייו, הוא שותה עד 5 ליטר חלב ליום. העגל מתחיל לנסות אכילת מזון מוצק, בגיל חודשיים ונגמל לאחר שישה חודשים. הזכרים והנקבות מגיעים לבגרות בגיל 5-3.5 שנים, אם כי ההמלטה הראשונה תתחיל בדרך כלל בגיל 5 שנים, ומאז הנקבה ממליטה עגל כל שנה. למרות העובדה שעגלי התאואים נמצאים תחת שמירה כל הזמן, שיעור תמותת העגלים הוא גבוה - רק 20% מהם יגיעו לבגרות.
זכרים צעירים נשארים בקרבת האם לפי כמה מקורות כשנתיים, ועל פי מקורות אחרים עד ארבע, לאחריהן יעזבו את העדר. נקבות נוטות להישאר בעדר שבו נולדו. העגלים גדלים מהר, אבל למשקל מלא של תאו בוגר, הם מגיעים רק עד 10 שנים. תוחלת חייו של התאו האפריקני בטבע היא כ-16 שנים, כשהפרט המבוגר ביותר שתועד היה בגיל 18. בשבי היא גבוהה הרבה יותר ומגיעה עד גיל 26 שנים, כשהפרט המבוגר ביותר שתועד היה בגיל 29 שנים, ושישה חודשים.
טורפים ומחלות
לתאו האפריקני אויבים טבעיים מעטים, כתוצאה מהלכידות של העדר, ומהגודל והכוח הרב של המבוגרים. נקבות ועגלים עם זאת, נופלים קורבן לאריות לעיתים קרובות, אשר מצליחים לטורפם כאשר הם מתקיפים את העדר. חוקרים סובייטיים דיווחו, כי בשלושת המקרים שבהם אריות תקפו עדר, הקורבן היה שני תאואים צעירים. אבל בעדרים עם זכרים גדולים, ולהקה קטנה במיוחד, האריות לא יעזו לתקוף. באזורים מסוימים באפריקה התאואים מהווים טרף עיקרי לאריות.
טורפים אחרים, כגון: נמר אפריקאי, ברדלס, וצבוע נקוד, מהווים איום רק לעגלים, למרות שבמקרים נדירים צבועים טרפו אף פרטים בוגרים. מדי פעם כאשר התאואים חוצים נהרות, הם נטרפים על ידי תניני יאור גדולים.
על מנת להגן על עצמם מפני טורפים, התאואים בדרך כלל מראים תמיכה הדדית ופועלים בקבוצה מלוכדת. במקרים רבים התאואים מתקיפים אריות ללא סיבה, ואף הורגים אותם. אחד מהמקרים הבולטים הוא הסרטון הקרב בקרוגר, בו להקת אריות ותנין יאור נאבקים על עגל צעיר, עד שעדר התאואים מגיע, מסתער על האריות ומציל את העגל. הסרטון הפך לפופולרי מאוד וצבר למעלה מ-60 מיליון צפיות באינטרנט. תאו היער שכאמור פחות אגרסיבי, יעדיף להימלט כאשר הוא מותקף.
בנוסף לנזק מטורפים, התאואים סובלים ממחלות שונות הנגרמות על ידי הטפילים; עגלים רבים מתים משרשורים שמתפתחים במערכת העיכול, ומבוגרים סובלים ממחלות זיהומיות שנגרמות על ידי תולעים טפיליות, פרוטיסטים, או מיקרואורגניזמים. מדענים בדרום אפריקה שבודקים תאואים צעירים, דיווחו על מחלות שונות בדם, כגון: Theileria Parva (ממערכת הנבגוניות). כמו במחלות רבות, הבעיות האלה יישארו רדומות בתוך האוכלוסייה, כל עוד בריאותם של בעלי החיים היא טובה. עם זאת שמורות הטבע מגבילות את התפשטות העדרים הנגועים, כדי למנוע את הפצת המחלה בעדרים בריאים.
איומים ושימור
התאו האפריקני לא נמלט מהגורל המשותף של הולכי-ארבע גדולים באפריקה, שניצודו בכבדות במחצית הראשונה של המאה העשרים, בציד בלתי מבוקר. עם זאת, עדרי התאו סבלו הרבה פחות מחיות אחרות, פילים למשל. ייתכן משום שמלבד הקשיים והסכנות של ציד התאו, אין לו ערך מסחרי (בניגוד לחטי הפילים או לקרני הקרנפים) ולכן, אוכלוסיות התאואים נשארו יציבות. הרס גדול יותר נגרם לתאואים כאשר הווירוס "rinderpest", הועבר לאפריקה בסוף המאה ה-19 על ידי בקר הבית של מתיישבים לבנים. ההתפרצות הראשונה של המחלה בתאואים דווחה בשנת 1890. בדרום אפריקה המחלה כמעט הכחידה אותם לגמרי בתקופה הזאת, בעוד שהתפשטותה למזרח אפריקה השמידה כ-90% מהאוכלוסייה שם. גם היום הפוטנציאל להתפרצות המחלה מהווה איום על התאואים.
בחלקים מסוימים של אפריקה באזורים המוגנים יש עתודות גדולות של תאואים. בין האזורים המוגנים בולטים: אזור השימור נגורונגורו והפארק הלאומי סרנגטי שבטנזניה, מסאי מארה ואגם נקורו שבקניה, הפארק הלאומי קרוגר בדרום אפריקה, נהר לואנגוה (יובל של הזמבזי) שבזמביה ובמוזמביק, הפארק הלאומי קומואה שבחוף השנהב, הסנגהה התלת-לאומי שברפובליקה המרכז אפריקאית בקמרון ובקונגו ועוד. עם זאת גם מקומות אלו אינם בטוחים - בסרנגטי למשל מספרם פחת מאוד ב-1969–1990, עקב ציד בלתי חוקי וירד מ-65,000 ל-16,000, לעומת זאת כיום האוכלוסייה שם יציבה. שחפת בבקר שפגעה בפארק קרוגר בשנת 1990, גרמה נזק רב לתאואים, ועד היום כ-16% אחוז מהתאואים בדרום אפריקה הם נשאים טבעיים של המחלה. מחוץ לאזורים המוגנים האיום העיקרי לתאואים הוא הרס בית הגידול. התאואים משתדלים להתרחק מקרקע חקלאית, כך שפיתוח וחרישת הקרקע במקביל לגידול מתמיד באוכלוסייה האפריקנית, משפיע לרעה על מספרם.
המספר הכולל של כל תת-המינים באפריקה מוערך בכ-900,000-מיליון; 70% מתוכם באזורים מוגנים. מצב האוכלוסייה, על פי אומדני "האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN)" הוא "קרוב לסיכון'" (NT), כשבעבר היה "ללא חשש".
למרות שהתאואים האפריקנים מתרבים היטב בשבי, מרבית גני החיות נמנעים מלהחזיק אותם בשל אופיים האגרסיבי. ישנם מקרים בהם קרבות של זכרים בגני חיות הסתיימו במוות.
התאו והאדם
בניגוד לתאו המים ההודי, שהפך לאחת מחיות המשק העיקריות במדינות רבות באסיה, התאו האפריקני קשה מאוד לביות בשל מזגו המסוכן והבלתי צפוי. הוא מעולם לא בוית באפריקה, אם כי יש ניסיונות לבייתו על ידי מדענים אירופיים. על פי כמה דיווחים, עגלים שנתפסו בגיל חודש עד שלושה חודשים אולפו בקלות. בנוסף, מומחה האירופי שערך מחקר בתאו אפריקני שגודל מגיל צעיר, מצא כי תאו הרתום לעגלה יכול לסחוב מטען הכבד פי ארבעה ממה שסוחב שור מבוית במשקל דומה. אחד מהתאואים הראשונים שהובאה לאירופה, התרגל מהר לבני אדם, היה בעל אופי רגוע, והסתדר היטב עם בעלי חיים אחרים למרות שהיה בוגר.
למרות העובדה שהתאואים נמנעים מקרבה אנושית, במקומות מסוימים באפריקה מכורח המצב הם חיים בקרבת כפרים, ואז הם גורמים נזק רב לגידולים ואפילו הורסים גדרות. במקרים כאלה, התושבים המקומיים הורגים את התאואים לעיתים קרובות כמזיקים. עם זאת המקומיים מתייחסים אל התאואים בזהירות רבה, היות שהתאואים האפריקנים הורגים אנשים יותר מאשר האריות והנמרים; התאואים קוטלים מדי שנה כ-250 אנשים, ועל פי מדד זה הם גורם המוות הרביעי מעולם החי באפריקה אחרי הפיל האפריקני, תנין היאור וההיפופוטם המצוי.
התאואים האפריקנים היו נרדפים במשך מאות שנים לבשרם ועורם, אבל בהיעדרו של נשק חם, האוכלוסייה המקומית לא יכלה לערער באופן משמעותי על מספרם. עורות התאו, היו לבוש מוערך בשבטים רבים ושימשו ככיסוי למגנים. עד היום אנשי המסאי, צדים תאו אפריקני לעיתים רחוקות בהתחשב בכך שהם מגדלים את קרובי משפחתו המבויתים לצורך בשר (כדוגמת הזבו או הוטוסי). ציד לא חוקי של תאו אפריקני הוא די נפוץ במדינות אפריקניות חלשות שבהם המדינה אינה מצליחה ליצור הגנה על הסביבה. נכון לעכשיו, ציד תאו באפריקה נתון במרבית המדינות בפיקוח הדוק, אבל כמעט בכל מקום ניתן להשיג רישיון לצודו וציידים מוכנים לשלם אפילו 10,000 בשביל רישיון. בגלל הגודל והפראות של התאו הוא נחשב לפופולרי בציד, והוא נכלל יחד עם הפיל סאוונה אפריקני, קרנף צר-שפה, אריה, ונמר אפריקאי ב"חמשת הגדולים" (כינו שניתן לבעלי החיים שנחשבים לפוחלצים היוקרתיים ביותר באפריקה או המסוכנים ביותר). התאו האפריקני הוא המסוכן ביותר מה"חמישה" אף יותר מפיל או אריה, ומכונה על ידי הציידים "המוות השחור" או "הסוף ההוליוודי". אפילו תאו בוגר לא מאוים שרואה אדם עם נשק, יכול לתקוף ראשון בלי לחכות לירייה והפצועים - ממשיכים לתקוף ללא יוצא מן הכלל. כאשר התאו נפצע הוא מסוכן אף יותר. יש לו כוח עצום, ולכן אי אפשר כמעט להישאר בחיים לאחר תקיפת תאו כיון שהוא ממשיך לרטש את הגופה גם לאחר המוות. מלבד זאת, תאואים שנורו זחלו לעיתים קרובות לשיחים וארבו לציידים שחיפשו את גופתם. לכן ציד תאו בסוואנה דורש כישורים ומיומנויות, והצייד חייב להיות במצב היכון למקרה שהתאו יסתער עליו. תאו פצוע יכול אף להתחזות למת, ולתקוף את הצייד כשהלה מתקרב. להלן תיאור של צייד על התאו האפריקני:
השיטה הרגילה של מארב לעדר תאואים בסוואנה היא מסוכנת; אמנם התאו לא ניחן בראיה טובה אך יש לו חוש ריח מצוין, ולכן הגישה אלה העדר צריכה להיות בכיוון הרוח ובזהירות. בדרך כלל בקצה העדר יש צופים המסתכלים סביבם כל הזמן, ואם לפחות אחד מהם יקלוט את הצייד יש סיכוי רב שהעדר יברח או שהצייד ימצא את עצמו מרוטש. אופן בטוח יותר הוא לארוב לתאואים בבוקר ליד אזורי המים. לתאו שכבר נורה יש להתייחס בזהירות רבה, ולוודא שהנשק דרוך בכל מקרה. ערכו של פוחלץ תאו עולה ככל שהמרחק בין הקצוות גדול (40-38 ס"מ הוא מרחק סטנדרטי, ו-50 ס"מ נחשבים לתוצאה מעולה) אבל מרבית האספנים מתעניינים גם באורך הכולל של הקרניים שעשוי לעלות על 2.5 מטר, העובי של הקרניים או צורתן. מחיר רגיל של פוחלץ תאו נע בין 25–30 אלף דולרים לראש, ולעיתים קרובות המחיר תלוי בגודל הקרניים. מסיבה זאת מרבית הציידים מעדיפים לצוד זכרים (המתאפיינים ב"מגן") מאשר נקבות.
בתרבות
התאו האפריקני תופס מקום נכבד בפולקלור של עמים רבים באפריקה. הוא מייצג כוח, אומץ ללא חת, ולפעמים זעם עיוור. חיילים אמיצים וחזקים היו מושווים לתאו אפריקני.האימפי, מערך הלחימה של שבט הזולו שהוקם לאחר הרפורמות של המלך שאקה בסוף השליש הראשון של המאה ה-19, נבנה בדמותו של התאו האפריקני. במבנה זה בלטה הטקטיקה החדשה שנקראה "קרני התאו", והחיילים המשתתפים בו היו מחולקים לשלושה חלקים: טקטיקה זאת נחלה הצלחות רבות בקרבות של ממלכת הזולו נגד שבטים שכנים, ואף איפשרה את הניצחון של לוחמי הזולו על החיילים הבריטים בקרב איסאנדלוואנה (22 בינואר 1879).
ברבים מספרי הרפתקאות של סופרים מהמאה ה-19 והמאה ה-20 המוקדמת שכתבו על אפריקה, הדמויות בספר נכנסו למצב מסוכן כאשר תקפו תאו אפריקני. במקרים רבים, הללו היו מפריזים באכזריות של התאו. תיאור של התאואים האפריקנים כמו גם ציד שלהם בולט ביצירות רבות של ארנסט המינגוויי, לואי בוסנארה, תומאס מיין ריד ועוד.
התאו האפריקני מופיע על השטרות האפריקנים שילינג טנזני, דולר זימבבואי וראנד דרום-אפריקאי.
IEEE
IEEE (ראשי תיבות של: Institute of Electrical and Electronics Engineers, נהגה: אַיי-טריפל-אִי; בתרגום חופשי: אגודת מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה) היא אגודה מקצועית בינלאומית של העוסקים בהנדסת חשמל ואלקטרוניקה, הנדסת מחשבים והנדסת תוכנה.
האגודה עוסקת בקידום הטכנולוגיה בדרכים מגוונות:
נכון לשנת 2020 מנתה האגודה יותר מ־419,000 חברים ביותר מ־160 מדינות, והיא נחשבת לאגודה המקצועית הגדולה בעולם. מרבית חברי האגודה הם מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה, מהנדסי מחשבים או מהנדסי תוכנה, אך היקף הפעילות הרחב שלה מביא להצטרפותם של אנשי מדע ומהנדסים מתחומים אחרים, כגון פיזיקה והנדסת מכונות.
IEEE התאגדה בארצות הברית בשנת 1963, כמיזוג בין שתי אגודות: IRE - אגודת מהנדסי רדיו, שנוסדה ב־1912, ו־AIEE - אגודת מהנדסי החשמל האמריקאית, שנוסדה ב־1884. פעילות האגודה נעשית לפי חלוקה גאוגרפית (סניף פילדלפיה, למשל) ולפי חלוקה לתחומי עניין (למשל IEEE Computer Society, העוסקת במחשבים). בשנת 2007 לאה ג'יימיסון כהינה כנשיאת הארגון והובילה מספר שינויים ארגוניים.
פעילויות חינוכיות
IEEE מספק הזדמנויות למידה בתחום המדעים הנדסה, מחקר וטכנולוגיה. המטרה של תוכניות חינוך IEEE היא להבטיח את הצמיחה של מיומנות וידע החשמל הקשורים למקצועות טכניים ולטפח את מחויבות הפרט להמשיך את תהליך הלמידה בין חברי IEEE, קהילות ההנדסה והמדע, ובקרב הציבור הרחב.
IEEE מציעה הזדמנויות חינוכיות כגון:
IEEE גם מסבסדים אתר שמטרתו לסייע לצעירים להבין טוב יותר מה משמעות הנדסה וכיצד הקריירה ההנדסאית יכולה להפוך לחלק מעתידם. תלמידים בגילאי 8 עד 18, הורים ומורים יכולים לחקור את האתר כדי להתכונן לקריירה של מהנדס, לשאול מומחים בנושא הנדסה שאלות, לשחק משחקים אינטראקטיביים ולחקור תוכניות לימוד. האתר גם מאפשר לסטודנטים לחפש הסמכה לתואר הנדסה בקנדה ובארצות הברית; מבקרי האתר יכולים לחפש לפי מחוז / מדינה / טריטוריה, תחום תואר, טווחי שכר הלימוד, טווחי לינה ומזון.
טוטונג (מחוז)
טוטונג הוא המחוז (דאארה) המרכזי בברוניי. עיר הבירה של המחוז נקראת פקאן טוטונג, וערים גדולות נוספות במחוז הן קואלה אבנג, למונין, מליט, פננג'ונג, וטליסאי.
המחוז גובל עם הים הסיני הדרומי בצפון, מלזיה ומחוז ברוניי ומוארה במזרח, ועם מחוז בלייט במערב ובדרום.
נהר הסונג'יה טוטונג עובר במחוז זה.
Young and Beautiful
Young and Beautiful (בעברית: צעירה ויפה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי, מתוך פסקול הסרט "גטסבי הגדול". השיר יצא לאור ב-23 באפריל 2013, כסינגל הראשון מתוך הפסקול.
השיר הגיע למקום ה-22 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי לנה דל ריי ביחד עם ריק נואלס, והופק על ידי נואלס, אל שוקס ודניאל הית'. לשיר יצאה גרסה נוספת אותה העלתה לנה דל ריי לערוץ היוטיוב שלה. הגרסה נצפתה בכלמעלה מחמש מיליון פעמים.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-420 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של לנה דל ריי ב-10 במאי 2013, כמה ימים לאחר צאתו כסינגל. בקליפ ניתן לראות את דל ריי שרה את השיר, תוך שהיא דומעת ותזמורת גדולה מנגנת יחד איתה.
רמיקס
לאחר כמה חודשים מצאתו של השיר כסינגל, הוציאה לנה דל ריי ביחד עם התקליטן סדריק ג'רוואה את הרמיקס הרשמי של השיר, אשר יצא כסינגל שלא מתוך אלבום ב-29 באוקטובר 2013, על ידי חברת התקליטים ספינינג רקורדס.
הרמיקס של השיר זכה להצלחה בינלאומית ואף הצליח להגיע אל המקום ה-22 במצעד הבילבורד הוט 100.
הבן-דוד
הבן-דוד הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2017 בבימויו של צחי גראד שגם כתב את התסריט והשתתף בהפקה. עם צחי גראד, עלא דקה ואסנת פישמן בתפקידים הראשיים.
העלילה מתארת את היחסים השברירים בין הישראלים לפלסטינים ובמרכז פועל פלסטיני מוסלמי (הבן-דוד) שנחשד בתקיפת נערה יהודית ומעורר את כל היצרים הגזעניים נגדו עד כמעט לינץ' עד שמתבררת חפותו.
הסרט צולם בכפר סירקין וילדיו של צחי גראד, בן ועלמה, משתתפים כילדיו בסרט.
צחי גראד היה מועמד לפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר, לפרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר, לפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה וזכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
עלא דקה היה מועמד לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר
תקציר העלילה
אנשי המושב מביטים בפאהד בחשדנות. המושבניק פריצקי (חיים שריר) מצייד אותם בכלים וחומרים ופאהד מתחיל בשיפוץ. נפתלי נקרא בדחיפות למשרדי הטלוויזיה כדי להציג את תוכניתו שמתקבלת בחוסר נחת מהבוס (עמית ליאור). באמצע הישיבה הוא נקרא לחזור דחוף למושב.
הנערה יערה (מאי סטמקר) הותקפה מינית ליד ביתו של פריצקי והאשם נופל מיד על פאהד שביקר שם כדי לקחת ציוד. למקום מוזעקים שוטרים שלוקחים מיד את פאהד לחקירה בלי לחקור את הנערה. הרוחות במושב מתלהטות והתושבים זועמים על נפתלי שהביא למושב ערבי. נפתלי משוכנע שפאהד לא אשם. הוא מגיע לתחנת המשטרה ובעצת עורך דין (אלי בן דוד) הוא משחרר אותו בערבות של 30,000 ש"ח בלי להודיע על כך לאשתו יעל.
פאהד חוזר למושב ורוצה להמשיך בשיפוץ אך התושבים מפריעים לו. נפתלי לוקח אותו בינתיים לדירתו כדי לעשות תיקונים בחשמל אבל מתברר לו שפאהד אינו מתמצא בתיקוני חשמל וגרם לקצר חשמלי בכל הבית. כאן מתפרץ עליו נפתלי ה"ליברל" ומטיח בו האשמות גזעניות.
כל זה גורם למתיחות בין נפתלי ויעל בייחוד שנודע לה על הערבות שנתן לפאהד וכאשר היא עולה במדרגות הוא דוחף אותה ללא כוונה והיא נופלת, נפצעת בראש ומתפנה לבית חולים. בבוקר מגיעים התושבים לבית נפתלי, תופסים את פאהד, מביאים אותו למסדר זיהויו של יערה כשהוא קשור. נפתלי רץ לשחרר אותו ואז בורח פאהד על אופניים כשהתושבים ובראשם עמרם (יוסי עיני) רודפים אחריו לאחר שעמרם הכריז על "נוהל חניבעל".
פאהד מצליח להתחמק ולחזור לבית הסטודיו במושב שם מוצא אותו נפתלי עם יערה. היא אומרת שפאהד אינו אשם אך מסרבת לגלות את התוקף. כאשר היא שומעת קול אופנוע היא נבהלת ואז מסתבר נפתלי כי התוקף הוא אחיינו של פריצקי, נתן, שנוהג באופנוע ברחבי המושב. בינתיים התושבים צרים על הבית ועמרם קורא לפאהד לצאת. נפתלי יוצא בידיים מורמות ויערה מגלה את האמת. נפתלי חובט בפריצקי וחושב שהפרשה נגמרה אלא שלפתע מגיעים שני שוטרים (יוסי מרשק וליאור אשכנזי) ולוקחים אותו למעצר באשמת תקיפת אשתו יעל.
1922 במדע
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1922.
The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars
The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars (עלייתם ונפילתם של זיגי סטארדסט ועכבישי המאדים) הוא אלבום קונספט של דייוויד בואי משנת 1972. האלבום הוכתר כחשוב ביותר בשנות ה-70 על ידי מגזין ה"מלודי מייקר", הגיע למקום ה-5 במצעדים בממלכה המאוחדת וה-75 בארצות הברית במצעדי מגזין ה"בילבורד" והופק בעקבותיו סרט דוקומנטרי בשנת 1973 המתעד את סיום מסע ההופעות של בואי לקידום האלבום.
האלבום נבחר למקום העשרים ברשימת "האלבומים הגדולים של כל הזמנים" במשאל "מוזיקת המילניום" של HMV, ערוץ 4 ועיתון ההגרדיאן. קוראי מגזין Q מיקמו אותו בשנת 1998 במקום ה-24 ברשימת הלהיטים הגדולים וצופי ערוץ VH1 במקום ה-48. ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" של מגזין המוזיקה "רולינג סטון" הוצב האלבום במקום ה-35.