cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pokémon Horizons
הסדרה מבוססת על המשחקים "פוקימון שני וארגמן". הסדרה כבר לא מתמקדת בדמותו של אש קטצ'אם, אלא בשתי דמויות חדשות בשם ליקו, ילדה ממחוז פלדאה העונדת תליון מסתורי וברוי, ילד ממחוז קאנטו המחזיק באמתחתו פוקכדור מסתורי. דמויות נוספות כוללות את הפרופסור חוקר הפוקימונים פריד ואת שותפו, קפטן פיקאצ'ו.
נעימת הפתיחה של הסדרה ביפן נקראת "יומן הלב הפועם" (ドキメキダイアリー, Dokimeki Daiarī) ומבוצעת על ידי הזמרת היפנית.
דמויות
דמויות ראשיות-
ליקו- ילדה ביישנית ומנומסת אשר מקבלת מסבתה תיליון מסתורי שבהמשך מתגלה שבתיליון נמצא פוקימון שמציל את ליקו ממצבים שבהם לדוגמא היא עומדת ליפול מגובה רב. הפוקימון הוא טרפגוס לפי מה שידוע. היא הכוכבת של הסדרה. הפוקימון השותף שלה הוא ספריגטיטו אותו היא מקבלת בתחילת הסדרה. היא מצטרפת למתקלים החשמליים העולים כדי לדעת עוד על התיליון שקיבלה מסבתה.
פיגוע הירי בקו 25
פיגוע הירי בקו 25 היה פיגוע ירי שבוצע בקו 25 בגבעה הצרפתית בירושלים, ובו נרצחו 2 נערים יהודים ונפצעו מעל 48 אנשים, הפיגוע בוצע על ידי הג'יהאד האיסלאמי הפלסטיני.
Pokémon Horizons
דמויות
רוי- ילד הרפתקן ושובב אשר מצטרף למתקלים החשמליים העולים בעיקר בזכות ליקו. מצא בעבר פוכדור עתיק אך הוא לא ידע מה הפוכדור עושה. באחד הקרבות של המתקלים החשמליים נגד החוקרים הפוכדור נפתח ויוצא ממנו ראייקוזה בצבע שחור שגורם לחוקרים לפרוש מהקרב ולעלות סקרנות במוחו של רוי. רוי אוהב את הספרים שאבא של ליקו מביא אבל יום אחד הוא מוצא ספר בשם "ההרפתקן הקדום" אשר אהב בילדותו וגילה שם שלהרפתקן הקדום היו שישה פוקימונים. לכל אחד מהם יש כוח אחר שעזר לו ואז נופל לליקו ורוי האסימון שיכול להיות ש2 מהפוקימונים שלו הם כבר ראו והפוקימונים הם ראייקוזה וארבוליבה וזה אומר שהם צריכים למצוא את כל הפוקימונים של ההרפתקן ולתפוס אותם בפוכדורים העתיקים.
פיגוע הירי בקו 25
הפיגוע
צומת הגבעה הצרפתית נמצאת מכיוון צפון-מזרח מקו התפר, ומהווה הצטלבות של דרך עוזי נרקיס (הסלול מכיוון צפון לדרום, ועובר בין חלקה המזרחי של ירושלים ומערבה) עם כביש מספר 1 (הסלול ממזרח למערב). באזור כבר היו בעבר מספר פיגועי ירי נגד כלי רכב ישראלים.
Pokémon Horizons
הפצה
ב-16 בדצמבר 2022 חברת "פוקימון" הכריזה שסדרת אנימה חדשה תעלה לאוויר ביפן ב-14 באפריל 2023 מיד לאחר שסדרת ספיישל בת 11 פרקים שמסכמת את מסעו של אש קטצ'אם (דמות הפרוטגוניסט בסדרה מאז תחילחתה) תשודר. קדימון ראשון לסדרה שוחרר ב-3 במרץ 2023 יחד עם תאריך שידור הסדרה.
פיגוע הירי בקו 25
הפיגוע
דקות אחדות לפני השעה 16:00 אחה"צ, בשעה 15:50, עמד על המדרכה בצומת הגבעה הצרפתית המחבל חאתם שוויקי, בן 24 מחברון, המחזיק בתעודת זהות של הרשות הפלסטינית. מכיוון המדרכה המחבל ירה לעבר אוטובוס קו 25 שעבר בצומת, והגיע מכיוון צפון משכונת נווה יעקב.
בפיגוע נרצחו מנשה מני רגב בן 14 תושב שכונת רמות אלון שבירושלים והנערה רחל בן ישי בת 16 מהעיר ביתר עילית.
אליפות גרמניה בכדורגל 1931
אליפות גרמניה בכדורגל 1931 הייתה העונה ה-24 של התחרות.
בתחרות השתתפו מנצחות תחרויות אזוריות, קבוצות שהגיעו למקום השני ונציגות נוספות מאליפות מערב גרמניה ודרום גרמניה.
למשחק הגמר הגיעו מינכן 1860 והרטה ברלין. להרטה ברלין זו הייתה ההופעה השישית ברציפות במשחק הגמר, וניצחון שני ברציפות.
ארגון האליפות
לתחרות העפילו מנצחות תחרויות אזוריות: המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות).
כדורגלנים מצטיינים
וילי קירסיי מהרטה ברלין כבש 7 שערים ובכך זכה בתואר מלך השערים.
מייסלון חמוד
מייסלון חמוד (בערבית: ميسلون حمود), נולדה ב-13 בדצמבר 1981) היא במאית סרטים ותסריטאית פלסטינית-ישראלית, בוגרת מחלקת הקולנוע ב"מנשר לאמנות". ידועה בעיקר כבמאית הסרט "לא פה, לא שם", אשר עורר בישראל ובעולם שיח ציבורי פורה כשהוא קוטף פרסים ומצד שני מחולל פולמוס בקרב האוכלוסייה הערבית בישראל. זהו סרטה הראשון באורך מלא. לפני כן ביימה סרטים קצרים. הסרט קטף פרסים מרובים, בהם פרס סבסטיאן, הפרס ליבשת אסיה של NETPAC, פרס דני לרנר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, YAPIMLAB, פרס הנוער של EROSKI, ו-IFP.
ביוגרפיה
מייסלון חמוד נולדה בבודפשט בירת הונגריה, למשפחה ממוצא פלסטיני מדיר חנא. היא בת בכורה, ויש לה שלושה אחים. הוריה היו באותה התקופה בעלי דעות קומוניסטיות. אביה של מייסלון למד בהונגריה באותה העת רפואה, ולקראת סיום לימודיו הוא התמקם עם משפחתו בשכונה ד' בבאר שבע ועבד בבית החולים סורוקה כדי להשלים עם התמחותו הרפואית בכירורגיה. לדברי חמוד, במהלך ילדותה נהגה לדבר עם הוריה בשפה הערבית ואילו עם אחיה בעברית. היא נהגה לשמוע ניבים שונים של השפה במקום מגוריה המעורב עדתית. במקום מגוריה סבלה רבות מרמת הפיתוח הנמוכה של השכונה - דבר שהפריע לה בהמשך דרכה. הוריה שלחו אותה ללמוד בתל שבע על מנת שלא יאבדו את זהותם המשפחתית. בעת שהייתה בכיתה ח', חזרה משפחתה לדיר חנא. חמוד מציינת אירוע זה כמשמעותי בילדותה, כזה שהשפיע עליה רבות ואף הסב לה שינוי תרבותי משמעותי לאורח חיים אחר לחלוטין: "הייתי מוזרה, עוף שונה. זו הייתה סביבה שונה לגמרי ממה שגדלתי. הייתי יושבת עם חברים בנים בטבעיות או מזמינה אלי גם חברים וגם חברות. לאנשים היה מה להגיד. במקומות כאלה, העין של כולם עליך כל הזמן. אז גם נכנס המשפט 'מה יגידו'".
כשעברה חמוד לתיכון, עברה ליישוב עילבון, הנמצא בקרבת דיר חנא. האינתיפאדה השנייה, ובפרט אירועי אוקטובר 2000, השפיעו עליה רבות בגיבוש זהותה הפלסטינית. במשך שנות נעוריה הצהירה חמוד כי סבלה מבעיות אכילה. בהמשך דרכה למדה באוניברסיטה העברית בירושלים וסיימה את לימודיה עם תואר ראשון. בעת סיום לימודיה, התפרנסה כמורה פרטית. בשלב זה חזרו ההשלכות של בעיות האכילה מנעוריה, והיא נזקקה לטיפול רפואי דחוף, שלדבריה, במהלכו חוותה מוות קליני במשך יומיים. בגיל 25 המשיכה ולמדה בבית הספר לאמנויות מנשר לאמנות בתל אביב והתגוררה ביפו. בזוגיות עם ערד שאואט, ויש להם בת בשם לילה.
לא פה, לא שם
סרטה הראשון של חמוד, "לא פה, לא שם", הוא היצירה הקולנועית הראשונה שחשפה את חמוד בפני העיתונות העולמית. בישראל הפרס המשמעותי ביותר אותו קבלה היה חלק מפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. בנוסף לכך, הסרט הזה הוא היצירה העיקרית אותה כתבה כתסריטאית עד עתה. על חמוד בהקשר לסרט נאמר: "בעוד שסרטים וסדרות טלוויזיה המדברים על הניסויים והתלאות של חברות העובדות, אוהבות והעובדות בעיר הגדולה הם נפוצים למדי, התסריטאית הערבית-ישראלית מייסלון חמוד מרעננת את הז'אנר עם ההופעה הראשונה והאנרגטית שלה "בין לבין" ("לא פה, לא שם")".
הסרט עצמו משתייך לז'אנר הדרמה-הקומית ועוסק בחייהן של שלוש נשים פלסטיניות-ישראליות הגרות בתל אביב בדירה משותפת. הן מתמודדות עם השוני בין סדר היום התל אביבי החופשי לבין השמרנות של החברה הפלסטינית שממנה הן מגיעות. לצד תחושת הניכור שהן חשות כלפי משפחותיהן וסביבתן המקורית, גם החברה היהודית, למרות אופייה המערבי יותר, אינה מקבלת אותן. הסרט היה מועמד ב-12 קטגוריות בפרסי אופיר לשנת 2017, וזכה בפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר שקיבלה שאדן קנבורה על משחקה בסרט ובפרס שחקנית המשנה זכתה מונה חווא. על משחקה בסרט זכתה ב-2017 בפרס תגלית השנה על ידי פורום מבקרי הקולנוע בישראל.. הסרט גם זכה בשלושה פרסים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן, פרס ארוסקי לסרט הטוב ביותר מטעם חבר השופטים הצעיר, פרס "מבט אחר" וכן בפרס סבסטיאן.
ביקורת ציבורית
הסרט "לא פה, לא שם" עורר ביקורת חריפה. ראש עיריית אום אל-פחם, ח'אלד חמדאן, גינה את הסרט וקרא להחרימו, ואת חמוד עצמה כינה "כופרת". לטענת עיריית אום אל-פחם, הסרט פוגע בשמה הטוב של העיר ומכאן הצעדים הננקטים כנגדו. גם בית אלמקדס לא היסס בצעדים וסיווג את הסרט כסותר את ערכי האסלאם כשהוא מייחס את חמוד כמתנגדת לדרכיו. בצעד נדיר במיוחד, שלא קורה לעיתים קרובות בישראל, הוציאה המועצה האיסלמית העליונה פתווה נגד חמוד וסרטה המגנה את הסרט ורואה בו "פוגעני לאסלאם". לדברי חמוד, כבר מלכתחילה ידעה כי סרטה החדש עומד לעורר ביקורת ציבורית, אך לא צפתה את עומק ההשפעה שלו והחריפות של הביקורת הציבורית עליה. בעקבות פרסום הסרט, נמסרו לחמוד איומים על חייה, בגין הישירות שבו "לא פה, לא שם" מציג נושאים כגון סמים ואלכוהול במסיבות ומפגשים חברתיים, הומוסקסואליות ואפילו אונס בחברה הערבית בישראל.
עמדה פוליטית על הסכסוך הישראלי-פלסטיני
מייסלון חמוד עוסקת בין היתר בסכסוך הישראלי-פלסטיני. נכון לפברואר 2017 היא סבורה כי הוא אינו בתהליכי סיום אלא דווקא מחריף: "אני רוצה להאמין שכן (ימצא פתרון לסכסוך). ללא האמונה הזאת גם לא הייתי מאמינה באקטיביזם ובאפשרות לשנות את המציאות. אמנם כרגע המציאות אומרת אחרת, כי אנחנו לא בכיוון בכלל, להפך: מה שאנחנו רואים מסביבנו זה העמקת הגזענות והתבססות של הדיכוי, הכיבוש, ההפחדה וההסתה. כל אלה בעיקר ממי ששולטים כאן בעניינים, כלומר: הישראלים". חמוד סוברת כי ישנם שני פתרונות פרקטיים לסכסוך. פתרון מדיני: הקמה של קונפדרציות; ופתרון בין-אישי: התבוללות של החברות הפלסטינית והישראלית זו בזו, כלומר התמזגות האוכלוסייה מבחינה משפחתית-תורשתית.
ריטה (סדרת טלוויזיה)
ריטה (בדנית: Rita; מסוגנן כ-RITA) היא סדרת דרמה קומית טלוויזיונית דנית אשר הופקה ונכתבה על ידי כריסטיאן טורפ עבור ערוץ TV 2 הדני.
הסדרה החלה את שידוריה בדנמרק ב-9 בפברואר 2012 עד 20 ביולי 2020 עם 40 פרקים לאורך 5 עונות.
הסדרה, שהופקה על ידי אולפני SF, צולמה ברוואה, שלן והופקה על ידי קל רייניקה, קרוליין לנט, לארס ביורן האנסן, בירדי בייארגאר, כריסטיאן ראנק, ג'ניפר גרין וטורפ, ששימש גם ככותב ראשי. כל הפרקי הסדרה זמינים ברשת בשירות הסטרימינג נטפליקס, ששיתפה פעולה עם TV 2 כדי להפיק את שלוש העונות המאוחרות, ובכך הפכה את הסדרה ל-Netflix Original.
מילה דינסן מגלמת את התפקיד הראשי בתור ריטה מדסן, מורה דומיננטית ולא שגרתית ואם חד-הורית המגינה ועוזרת לתלמידיה אך נאבקת לנהל את חייה האישיים. ליסה באסטרופ מגלמת את היורדיס (Hjørdis), דמות ראשית גם היא וחברתה הטובה של ריטה.
לאורך שידור הסדרה, ריטה קיבלה תגובות חיוביות לרוב מהמבקרים.
תקציר העלילה
ריטה מדסן היא מורה לא שגרתית לחינוך בתיכון שלדבריה, בחרה במקצוע הזה "כדי להגן על התלמידים מהוריהם". בזמן שהיא יוצאת מגדרה לייעץ ולעזור לתלמידיה, נראה שחייה האישיים והמשפחתיים של ריטה זקוקים לאותו סוג של סיוע. בנה הצעיר, יפה, יוצא מהארון, בעוד שבניה הבוגרים, ריקו ומולי חווים לראשונה את העולם ואת טעם הבגרות. דמויות ראשיות אחרות כוללות את היורדיס, מורה תמימה שהופכת לחברתה הטובה של ריטה. רסמוס, מנהל בית הספר לשעבר שעמו ריטה מקיימת מערכת יחסים חוזרת ונשנית; הלה, יועצת בית ספר ויריבתה של ריטה לשעבר; ואופה, בעלה של היורדיס.
ביקורת
הנריק פאלה מהפוליטיקן כתב שהסדרה "עובדת היטב עם מספר דמויות שבאמת נראות כמו אנשים".
ספין אוף
לסדרה נעשתה סדרת ספין אוף נוספת בת 4 פרקים בשם "יורדיס" (Hjørdis), העוקבת אחר ניסיונותיה של היורדיס לעלות הצגה העוסקת בבריונות בבית הספר. הסדרה עלתה לשידור בין מאי ליוני 2015.
רימייקים
במספר מדינות, ארצות הברית, הולנד וצרפת נעשו ניסיונות לעשות רימייק מחודש לסדרה בגרסאותיהן שלהן. אולם רוב הניסיונות לא צלחו ולא המשיכו מעבר לעונה אחת.
דייוויד היירווד
דייוויד היירווד (באנגלית: David Harewood; נולד ב-8 בדצמבר 1965) הוא שחקן אנגלי, התפרסם בזכות הופעתיו בתפקיד דייוויד אסטס, מנהל המרכז ללוחמה בטרור של ה-CIA בסדרת הדרמה "הומלנד", בתפקיד הנזיר טאק בסדרה "רובין הוד", בתפקיד ג'ון ג'ונס/הצייד ממאדים, האנק האנשו/סייבורג סופרמן בסדרה "סופרגירל" ובסרט "לגעת ביהלום".
ביוגרפיה
היירווד נולד וגדל בעיר ברמינגהאם, בילדותו התעסק במגוון תחומי ספורט ואף שאף להיות שוער מקצועני. למד משחק והתמקצע אצל האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. ב-2005 שיחק בדרמה של ג'וליאן פלוז "שקרים נפרדים" בתור המפקח מארשל ובסדרת הדרמה של רשת ITV "חברים שמנים". בשנת 2006 הופיע היירווד במותחן המלחמה הפוליטי "לגעת ביהלום" בתפקיד מפקד כוחות המורדים האכזרי בסיירה לאון, קפטן פוייסון ובעיבוד הטלוויזיוני לרומן "סאלי לוקהארט: מסתרי אבן האודם" בתפקיד מתיו וניקולס בדוול. בשנת 2009 שיחק היירווד בעונה השלישית של הסדרה "רובין הוד" בתפקיד הנזיר פריאר טאק.
בשנת 2011 התפרסם היירווד בתפקיד מנהל המרכז ללוחמה בטרור של ה-CIA דייוויד אסטס בסדרת הדרמה המפורסמת והמצליחה "הומלנד". ב-2012 הופיע במיני סדרת הפיראטים "אי המטמון" בתור הפיראט בילי בונס.
החל משנת 2015 היירווד משחק בסדרת הטלוויזיה של רשת "The CW" "סופרגירל" בתפקיד ג'ון ג'ונס/הצייד ממאדים, האנק האנשו/סייבורג סופרמן.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים", לצדן של אליסיה ויקנדר וקארה דלווין.
היירווד נשוי משנת 2013 לקירסטי הנדי ואב לשתי בנות.
ז'יטבה
ז'יטַבה (בסלובקית: Žitava, בהונגרית: Zsitva ז'יטְבה) הוא נחל בדרום סלובקיה.
גאוגרפיה
בהיסטוריה נקשר שם הנחל למו"ם לשלום אחרי מלחמה ארוכה בין אוסטריה ובין האימפריה העות'מאנית. המו"ם התנהל ליד שפך הז'יטבה לתוך הניטרה, במקום הנקרא משום כך בהונגרית "ז'יטבה - טורוק" (Zsitvatorok, כלומר - שפך הז'יטבה). הסכם השלום בז'יטבה-טורוק או הסכם ז'יטבה-טורוק משנת 1606 נקרא לפי המקום הזה.
יישובים על גדות הנחל
הערים החשובות של האזור הן וראבלה, צומת דרכים ידוע מזמנים עברו, וזלאטה מוראבצה.
יובלים
מימין
משמאל:
מכבי נתניה (כדורגל חופים)
מכבי "רימקס" נתניה היא קבוצת כדורגל חופים המשחקת בליגת "בנק יהב" בכדורגל חופים. הקבוצה הוקמה בשנת 2007 יחד עם הקמת הליגה. מכבי נתניה היא הקבוצה הראשונה שזכתה באליפות הליגה, לאחר שניצחה בגמר את עירוני ראש העין בתוצאה 2–5 כאשר כוכב הקבוצה צחי אילוז כבש צמד. בעקבות זאת, נתניה הוזמנה לאליפות אירופה בכדורגל חופים.
בקבוצה שיחקו מיטב השחקנים של נבחרת ישראל, כגון: צחי אילוז, אדיר דנין, קובי בדש, אדם לם ולירון פרטוק. צחי אילוז הוא השחקן עם הכי הרבה שערים בליגה בכל הזמנים עם 48 כיבושים.
בשנת 2013 הקבוצה החתימה את דייגיניו הברזילאי מראש העין, אשר הציג יכולת עילאית והביא אותה עד לגמר, שם הפסידה לבני "פלפלה" כפר קאסם. באותה עונה מונה שחקן העבר אורן מוחרר להיות מאמנה החדש של נתניה אחרי שבני לם, מאמנה הוותיק של נתניה ומאמן הנבחרת, החליט שהוא מתעמק באימון הנבחרת. אמנם לאחר שלושה מחזורים בלבד, בני לם מצא את עצמו חוזר לאמן את קבוצתו. בשנה הזאת רבים החשיבו את נתניה כקבוצה עם הכדורגל היפה והיעיל ביותר שנראה בחוף פולג.
הסגל הנוכחי
סגל לאליפות ליגת בנק יהב בכדורגל חופים לעונת 2019
מאמן: לירון פרטוק
אוהדים
בכל יום שישי מגיעים לארנה בחוף פולג קבוצה של נערים המחזיקים בשם ״אולטראס החוף״ -The coast ultras TCU. הנערים מכינים תפאורות ומעודדים בכל משחק.
אלכסנדר פון באך
ברון אלכסנדר אנטון שטפאן פון באך (בגרמנית: Alexander Freiherr von Bach, 4 בינואר 1813 לוסדורף, אוסטריה – 12 בנובמבר 1893 שנגראברן, אוסטריה) היה משפטן ופוליטיקאי אוסטרי. נודע בהנהגת משטר הריכוזי הנאו-אבסולטיסטי ששלט ברחבי האימפריה האוסטרית בשנים 1850–1859 בתחילת שלטונו של הקיסר פרנץ יוזף, אחרי דיכוי מהפכות אביב העמים. באותה תקופה כיהן באך כשר הפנים קודם בממשלתו של הנסיך פליקס צו שוורצנברג, והחל משנת 1852 כשר פנים וכראש ממשלה בפועל, אף על פי שאת התפקיד הרשמי של "יושב ראש ועידת השרים" מילא בשנים 1852–1859 הברון קרל פרדיננד פון בואול-שאואנשטיין. בתחילת פעילותו הפוליטית בלט באך כליברל ששלהב את ההמונים בווינה בהפגנות נגד השלטון האבסולטיסטי והקנצלר קלמנס פון מטרניך אבל במרוצת הזמן אימץ עמדה שמרנית ותמך ב"נאו-אבסולוטיזם". בימי כהונתו נעשה מאמץ להנהגת גרמניזציה במנהל ובחינוך, להעמקת התערבות הכנסייה הרומית-קתולית בחיי המשפחה ובחינוך ולהעמקת שילובה של הונגריה והשטחים שהיו בחסותה לתוך האימפריה האוסטרית.
ילדות וצעירות
אלכסנדר באך נולד בשנת 1813 ביישוב לוסדורף (Loosdorf) על יד שטאץ (Staatz) במחוז מלק, (כיום בפאלבאך, בנפת מיסטלבאך) באוסטריה התחתונה כבן הבכור מבין שבעת הילדים של המשפטן יוהאן מיכאל באך ושל יוזפה באך. בילדותו עבר עם המשפחה לווינה בה עבד אביו כעורך דין. מבין אחיו אוטו באך היה לימים מנצח ומלחין, היינריך באך, ידוע כהיינריך מולבה היה מלחין, ואדוארד פון באך, פוליטיקאי. קיבל בילדותו שיעורים פרטיים ואחרי סיום התיכון בווינה למד משפטים ומנהל ("מדעים קמראליים") באוניברסיטת וינה. בגיל 24 סיים תואר דוקטור במשפטים ונכנס לשירות בפרקליטות הקיסרית, בה שירת למשך תשע שנים. ביקר בצעירותו בארצות מערב ומזרח אירופה, ביקורים שהרחיבו את אופקיו. בשובו למולדת תמך ברעיון עריכת רפורמות במונרכיה האוסטרית לפי דגם בריטי או בלגי. הוא הפך חבר באיגוד של משפטנים ( Juridisch-Politische Leseverein) שדגלו ברעיונות רפורמיסטים כאלה והתנגדו למשטר של הקצנלר מטרניך. אחרי מות אביו בשנת 1842, בדצמבר 1843 ירש באך את משרד עריכת הדין של אביו בווינה. בשנת 1847 יצא עם אחיו אוגוסט למסע ארוך במזרח.
"יקיר העם" בתחילת "אביב העמים"
באביב של שנת 1848 היה באך מעורב בכתיבת עצומה שקראה לשינויים במערכת הפוליטית באימפריה שיכללו חופש העיתונות והדיבור, רפורמות במערכת המשפט, הרחבת זכויות לציבורים דוברי גרמנית, איטלקית, ושפות סלביות בתוך מדינה אוסטרית ריכוזית ודמוקרטית. התנגד לאיחוד אוסטריה עם המדינות הגרמניות ולעלייה בכוחם של ההונגרים. לא רצה שפרנקפורט ופסט תהיינה מוקדי ההחלטות עבור האוסטרים. כונה "יקיר העם" וב־13 במרץ נאם רכוב על הסוס בפני ההמונים כאחד מראשי האופוזיציה העממית. נמנה עם ראשי המשלחות שדרשו והשיגו מידי הקיסר פרדיננד הראשון את החלפת ההנהגה - נפילתם של הקנצלר הוותיק קלמנס פון מטרניך ושל מפקד המשטרה יוזף פון סדלניצקי ומתן חירויות דמוקרטיות. באך נבחר מטעם לשכת עורכי הדין לוועד הקהילתי הזמני של וינה. ב-15 במרץ 1848 חגג באך עם המוני העם את הישגי המהפכה. באותו יום התקבל לראיון פרטי אצל הארכידוכסית סופיה, גיסת הקיסר, והוא נעלם פתאום מזירת ההפגנות. אף על פי שתמך בשינויים במשטר האבסולטי, לא היה באך מוכן להרחיק לכת עם הרעיונות המהפכניים. הוא נודע בשינויים תכופים בהשקפותיו ובעקרונותיו. ב-18 במרץ ערך באך את מצע הוועד הזמני של האזרחים שבו נדרשו ביטול עבודות הכפייה, שינויים במערכת הפיננסית, החינוך, והמשפט, חופש הדת, אולם צוין שיש להשיגם לא בדרך מהפכנית אלא בדרך חוקית. כמועמד לפרלמנט מטעם רובע מריההילפה הוא אימץ עמדה מתונה והטיף לארגון פדרטיבי של עמי האימפריה. הבטיח להישאר בעל חשיבה חופשית עד סוף חייו ונבחר לפרלמנט בפה אחד. אחרי התפטרות ראש הממשלה קרל לודוויג פון פיקלמונט ב-25 באפריל 1848 הורכבה ממשלה בראשות פרנץ פון פילרסדורף. באך תמך בהצעת החוקה הליברלית של פילרסדורף שלבסוף לא התקבלה.
כניסתו לממשלה: שר המשפטים 1848–1849
אחרי נפילת ממשלת פילרסדורף ב-8 ביולי, ביקש הארכידוכס יוהאן מ"וועד הסדר הציבורי" להציע את המועמדויות הפופולריות ביותר לתפקידי השרים. ביניהן הועלה גם שמו של ד"ר באך. ב-19 ביולי 1848 אישר הקיסר פרדיננד את הרכב הממשלה החדשה בראשות הברון אנטון דובלהוף-דיר. באך התמנה בה כשר המשפטים. עיתון וינאי בירך על מינויו בהגדירו כ" Ein Mann des Rechts – ein rechter Mann! (איש הצדק - צדיק בין האנשים). בגלל מעורבותו במאבק בעבר כונה "שר הבריקדות". ממשלתו הליברלית של דובלהוף-דיר הייתה משותקת וראשה התפטר כעבור מספר שבועות. את מקומו של דובלהוף-דיר לקח יוהאן פון וסנברג. בינתיים פרץ בווינה מרד הפועלים והסטודנטים. שר הצבא לאטור נרצח בלינץ' על ידי ההמונים. ב-7 באוקטובר באך נמלט בתחפושת אל המחנה הצבאי אאורספרג. ב-11 באוקטובר התפטרה ממשלת וסנברג. כחודש אחרי דיכוי המרד בווינה הופיע באך בשם כיסוי בפראג וקיים שם פגישות חשאיות עם כמה נציגים צ'כים. התייצב מיד אחר כך בחצר הקיסרית באולומואוץ על מנת להיפגש עם הנסיך פליקס צו שוורצנברג שהרכיב ב-21 בנובמבר 1848 ממשלה חדשה. באך נכנס לממשלה זאת שוב כשר המשפטים. היה היחיד ללא תואר אצולה בממשלת שוורצנברג. מבין השרים בלט הרוזן השמרן פרנץ שרף פון שטאדיון. אחרי שזה חלה קיבל באך לנהל גם את תיק הפנים. ממשלת שוורצנברג הכינה את החלפת הקיסר פרדיננד באחיינו, פרנץ יוזף ב- 2 בדצמבר 1848 והביאה ב־7 במרץ 1849 לפיזור האספה החוקתית. תוך אימוץ עמדה שמרנית, במרץ 1849 תמך באך ביישום התכנית החוקתית הריכוזית של הנסיך שוורצנברג, מפנה שעורר תרעומת רבה בקרב האופוזיציה ההונגרית.
"שיטת באך". שר הפנים וראש הממשל בפועל 1859-1849
ב-28 ביולי 1849 התמנה באך לשר הפנים בממשלתו של שוורצנברג. הברון אנטון פון שמרלינג התמנה כשר המשפטים והרוזן שטאדיון חזר לממשלה כשר בלי תיק. בתור שר הפנים עדיין ניצל באך את הילתו הקודמת כאיש נאור וילברל שסירב את העיטור לאופולד ו"מתעמת" עם שוורצנברג ה"ריאקציונר". פיזר אל דעת הקהל הסלאבית מילים מרגיעות, אולם גישתו הדו-פרצופית הוקעה על ידי מנהיגים כמו קארל הווליצ'ק בורובסקי. באך סגר את העיתון של הווליצ'ק "סלובאן" ("הסלאבי") ובדצמבר 1851 גירש את הווליצ'ק ללא משפט לגלות כפויה בטירול. נאסר גם מנהל התיאטרון הלאומי הסרבי בנובי סאד, יובאן אנדרייביץ'. כפי שהתבטא אדולף פישהוף משטרו של באך הסתמך על ארבעה צבאות: "צבא החיילים הזקופים, צבא הפקידים היושבים, צבא הכמרים המשתחווים ועוד צבא של נחשי חצר זוחלים". ב-הפטנט של סילבסטר שנערך על ידי באך ופון קיבק ונכלל בצו קיסרי ב-31 בדצמבר 1851 החוקה מ-1848 והושכן רשמית השלטון הנאו-אבסולטיסטי של פרנץ יוזף, שהתחזק עוד יותר אחרי מותו הפתאומי של ראש הממשלה שוורצנברג ב-1852. הקיסר לקח בידיו את ניהול הממשלה, כשראש הממשלה החדש, בואול, נקרא "יושב ראש ועידת השרים". מדיניות הפנים של פרנץ יוזף בשנים 1852–1859 התבססה בצורה משמעותית על אלכסנדר פון באך שכיהן כמו ראש הממשל בפועל. באך היה אחראי במידה רבה להכתבת מדיניות אוטוריטרית ברחבי האימפריה, מהונגריה עד אוסטריה וצ'כיה. המנהל היה ריכוזי, נשלט מווינה, בוטל חופש העיתונות והופסקה פומביות המשפטים. ננקט בקו של אבסולוטיזם "קלירקלי " ששיאו היה הקונקורדט מאוגוסט 1855 עם האפיפיור, שהעניק לכנסייה הרומית-קתולית שליטה על החינוך ועל חיי המשפחה. השפה הגרמנית הונהגה כשפה הרשמית היחידה של כל הרשויות באימפריה ונכפתה כשפת הוראה בבתי הספר היסודיים והתיכונים, הוגבלה האוטונומיה המוניציפלית. משטר ההגבלות התלווה בעלייה גדולה בהוצאות האימפריה ב-12 שנות שלטונו המיסים הישירים עלו ב-143% והמסים העקיפים - ב-120%. בתולדות העמים באימפריה האוסטרית נקראה תכופות התקופה הזאת כ"נאו-אבסולטיזם" או "תקופת השיטה של באך" (Bach System). הבירוקרטים של המשטר כונו "ההוסרים של באך".
במקביל עוד בימי ממשלת שוורצנברג ננקטו באותה תקופה גם צעדים חיוביים להקלת מצב האיכרים באימפריה, כשהם שוחררו מעבודות הכפייה ומיסים שהיו בעבר חובתם כלפי בעלי האחוזות. ("המהפכה מלמעלה" של שוורצנברג). כמו כן בוטלו מכסים פנימיים, דבר שחיזק את החופש הכלכלי בתוך האימפריה.
באותה תקופה בוטלה במידה רבה האוטונומיה של הארצות שהרכיבו את האימפריה. הונגריה איבדה את הפרלמנט שלה וחולקה לחמש פרובינציות צבאיות שבראשן עמדו גנרלים. תוך כדי כך איבדה אז זמנית את השליטה על טרנסילבניה ועל אזורים סלאביים שהיו בחסותה. קרואטיה חולקה לשש פרובינציות, איבדה את הפרלמנט שלה ותפקיד הבאן יוסיפ יילצ'יץ' הפך לסמלי לחלוטין. השלכות הרפורמות שהנהיג באך בהונגריה הן שנויות במחלוקת בין ההיסטוריונים. חלקם ראו במהפכה את מנוע הראשי לתחיית הזהות הלאומית ההונגרית בעוד שאחרים ראו ב"שיטת באך" את הגורם המכריע בעליית הלאומיות ההונגרית.
בשנת 1854 זכה באך לתואר האצולה "ברון". בשנים 1849–1859 כיהן גם כאחראי ("קוראטור") על האקדמיה למדעים.
שנותיו האחרונות
ב-26 באוגוסט 1859 נאלץ פון באך להתפטר בנסיבות כישלונה והשפלתה של האימפריה במלחמה נגד ממלכת סרדיניה ונפוליאון השלישי. בעת משטרו קיבלה התעשייה קדימות על חשבון הצבא, כשקסרקטינים רבים הפכו למפעלים. כפיצוי להדחתו נשלח באך לשמש בשנים 1859–1867 כשגריר אוסטריה ברומא ליד הכס הקדוש.
באך נפטר בשנת 1893 בארמון שנגארברן באונטרוואלטרסדורף, מחוז באדן, באוסטריה התחתונה. הובא לקבורה בקבר המשותף של משפחתו בבית הקברות המרכזי של וינה.
לקריאה נוספת
Helfert, Geschichte Oesterreichs III.; Springer, Geschichte Oesterreichs 2 sv.; Constantin von Wurzbach: ''Biographisches Lexikon des Kaiserthums Österreich. Enthaltend die Lebensskizzen der denkwürdigen Personen, welche 1750 bis 1850 im Kaiserstaate und in seinen Kronländern gelebt haben''. 60 Bände. Wien: Verlag der typografisch-literarisch-artistischen Anstalt 1856-1891. Register 1923
AU10TIX
או10טיקס בע"מ (מבוטא "אותנטיקס", בהתאם לשם החברה באנגלית, AU10TIX) היא חברה ישראלית העוסקת באימות אוטומטי של זהויות משתמשים, למטרות אבטחה.
היסטוריה
החברה החלה פעילותה בשנת 2002 כזרוע הטכנולוגיה של חברת ICTS, העוסקת באבטחה בתחום התעופה. בתחילת דרכה עסקה בטכנולוגיה לזיהוי דרכונים מזויפים שנמכרה לממשלות, ובהמשך נתנה שירותי אימות מסמכי זיהוי למערכת הבנקאות. בינואר 2011 הפכה לחברה בת בשם AU10TIX. בשנת 2019 מכרו מייסדי החברה 30% ממנה לשתי קרנות, קרן OAK וקרן, תמורת 80 מיליון דולר. יתר הבעלות היא בידי יו"ר החברה, רון עצמון, ואחיו גיל עצמון, שהוא דירקטור בחברה. מנכ"ל החברה הוא דן ירושלמי. מטה החברה שוכן בהוד השרון, ומועסקים בה 180 עובדים (באפריל 2022).
בהמשך דרכה עברה החברה למתן שירותי אימות זהות אוטומטיים למערכת הבנקאות ולשירותי תשלום מקוונים.
מבין לקוחות החברה ניתן למנות ענקיות טכנולוגיה ובנקאות כגון AirBnB, PayPal, Google, Payoneer, Fiverr, Coinbase, Rapyd, Plus500, Kraken ועוד.
מרסל הירשר
מרסל הירשר (בגרמנית: Marcel Hirscher; נולד ב-2 במרץ 1989 באנברג-לונגוץ) הוא גולש אלפיני אוסטרי, האלוף אולימפי (פיונגצ'אנג 2018) ואלוף עולם בעל 9 מדליות, מהן 6 זהב.
הירשר זכה ב-67 ניצחונות במסגרת גביע העולם (2 בכל הזמנים בין הגברים) וב-20 תארים בגביע העולם (גביע כדור בדולח), מהם 8 פעמים ברציפות בגביע העולמי הכללי (2012—2019), היחידי בהיסטוריה. הוא זכה בשנים 2012 ו-2015 בתואר ספורטאי השנה באוסטריה.
שירים שהוקלטו על ידי שון מנדס
הזמר והיוצר הקנדי שון מנדס הקליט שירים בשביל ארבעה אלבומי אולפן, שני מיני-אלבומים, שני אלבומי הופעה והופעות אורח. מנדס חתם על חוזה הקלטות עם חברת איילנד רקורדס במאי 2014. המיני-אלבום הראשון שלו, The Shawn Mendes EP יצא לאור ביולי 2014, לאחר צאת הסינגל "Life of the Party". אלבום הבכורה של מנדס, Handwritten, יצא לאור באפריל 2015, ובמהדורה מחודשת בנובמבר של אותה השנה שכללה את הסינגלים "Something Big", "Stitches" ו-"I Know What You Did Last Summer". הוא שיתף פעולה עם אמנים שונים, ביניהם אסטריד אס וקמילה קביו. מנדס השתתף כאמן אורח בשיר של להקת The Vamps, "" בשנת 2014 ושר את השיר "Believe" בפסקול הסרט "היורשים" בשנת 2015. יש לו שני אלבומי הופעה שנקראים Live at Madison Square Garden שיצא לאור בשנת 2016, ו-MTV Unplugged שיצא לאור בשנת 2017. שניהם כוללים ביצועיים חיים של שירים קודמים של מנדס, בנוסף לגרסאות כיסוי לשירים "Hey There Delilah" של להקת פליין וייט טיז, "I Want You Back" של חמישיית הג'קסונים ו-"Use Somebody" של קינגס אוף ליאון.
אלבום האולפן השני של מנדס, Illuminate, יצא לאור בספטמבר 2016 וכלל את הסינגלים "Treat You Better", "Mercy" ו-"There's Nothing Holdin' Me Back". אלבומו השלישי, Shawn Mendes, יצא לאור במאי 2018 וכלל את הסינגלים "In My Blood", "Lost in Japan", "Youth", "" ו-"Nervous". האלבום כולל שיתופי פעולה עם ג'וליה מייקלס וחאליד. ביוני 2019 יצאו לאור הסינגלים "If I Can't Have You" והסינגל השני שלו עם קביו - "Señorita". שניהם נכללו בגרסת ה"דלוקס" של אלבומו השלישי.
אלבום האולפן הרביעי של מנדס, Wonder, יצא בדצמבר 2020. הוא נתמך על ידי הסינגלים "Wonder" ו-"Monster". הוא הוציא את הסינגלים העצמאיים "Summer of Love" ו-"It'll Be Okay" בשנת 2021, ו-"When You're Gone" בשנה שלאחר מכן.
בלמגייר
בלמגייר (בהונגרית: Bélmegyer) הוא כפר קטן בנפת בקש שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בבלמגייר נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 1,354 תושבים, ובשנת 2021 רק 866 תושבים.
השם בלמגייר מוזכר כבר במסמכים משנת 1346 אך באופן רשמי הוקם הכפר רק בשנת 1946.
בכפר קיימות ארבע קהילות נוצריות מרכזיות, קהילת הכנסייה הרומית-קתולית המונה כ-15% מהתושבים, קהילת הכנסייה הרפורמית הם כ-31% מהתושבים, קהילת הכנסייה הלותרנית הם אחוז אחד וקהילת הכנסייה הבפטיסטית הם כחצי אחוז מכלל התושבים.
נבל העשב (סרט)
נבל העשב (באנגלית: The Grass Harp) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1995 בבימויו של צ'ארלס מתאו, בו משחקים אדוארד פרלונג, פייפר לורי, נל קרטר וסיסי ספייסק בתפקידים הראשים.
התסריט מבוסס על האוטוביוגרפיה של טרומן קפוטה, "נבל העשב" משנת 1951, בה הוא מתאר את חייו בעיירה קטנה באלבמה, בעת שחסה אצל שתי דודותיו לאחר שהתייתם מהוריו. קפוטה עיבד את הספר למחזה שהוצג בברודוויי ב-1952.
העלילה מתוארת בקולו של השחקן בויד גיינס.
תקציר העלילה
1935, עיירה קטנה באלבמה. תושבי העיירה מתכנסים בכנסייה לתפילת אשכבה למרי פנוויק. בקהל נמצאים בנה קולין בן ה-11 ואביו יוג'ין (סקוט וילסון). האב לא יכול לשאת את הצער ומביא את קולין לבית טאלבו בו מתגוררות שתי בני דודות שלו ורינה (סיסי ספייסק) ואחותה הגדולה דולי (פייפר לורי), שתיהן רווקת מבוגרות. כן מתגוררת איתן המשרתת האפרו-אמריקאית קתרין (נל קרטר). כעבור מספר ימים נהרג האב בנפילה מצוק תוך כדי נסיעה (התאבדות?)
ורינה היא האשה העשירה בעיירה, יש לה חנויות, בית מלון (עם "סוויטה נשיאותית") תחנת דלק ועוד. היא חמורת סבר וקמצנית. אחותה הגדולה דולי היא יותר עדינה ושברירית. אליה מתחברים קולין הנער (אדוארד פרלונג) וקתרין. היא לוקחת אותם לשדות ומלמדת את קולין להאזין למגינת הרוח בין העשבים כמו נבל. היא לוקחת אותם לעץ אזדרכת עליו יש בית עץ קטן.
טיפוסים נוספים בעיירה הם השופט הקשיש צ'רלי קול (וולטר מתאו) שפרש לגמלאות, מחזר אחרי דולי ומבלה זמן רב בשיחות עם הספר עמוס (רודי מקדואל) שיודע על כל הרכילויות בעיירה. לעיירה מגיעה גם מטיפה אוונגליסטית בשם האחות איידה (מרי סטינבורגן) עם 15 ילדים מגברים שונים אתם לא התחתנה. הכומר בטלר (צ'ארלס דרנינג) בעזרת השריף (ג'ון דון בייקר) דואג לסילוקה מהעיירה.
חבריו הקרובים של קולין הם ריילי הנדרסון (שון פטריק פלנרי) וחברתו מוד (מיה קירשנר).
דולי יודעת לרקוח תרופה לחיזוק מכל מיני פרחים ועשבים שרק היא יודעת. ורינה רוצה לעשות מזה עסק, נוסעת לשיקגו ומביאה משם את ד"ר מוריס ריץ (ג'ק למון) שמוכן להשקיע ולתמוך בפרסום התרופה רק אם דולי תגלה את הנוסחה. דולי מסרבת וזה מעורר ריב גדול עם אחותה שבסופו בורחים קולין דולי ורודי לשדות ומסתתרים בבית על העץ. ד"ר ריץ עוזב את העיירה לא לפני שהוא מרוקן את הכספת של ורינה.
כל העיירה מחפשת אחריהם ולבסוף הם מגיעים לעץ השריף מנסה לעלות אך נהדף. לבסוף נסוגים אנשי העיירה. השופט קול נשאר עם דולי, מציע לה נישואים והיא מסכימה.
ורינה מקבלת זאת קשה ומטיחה האשמות בפני אחותה שלבסוף מחליטה להישאר איתה.
לבסוף דולי מתה, ריילי ומוד מתחתנים וקולין נפרד מידידיו ועוזב את העיירה בדרכו למקומות חדשים אבל כל הזמן זוכר את העיירה את דולי ואת קולות נבל העשב שתרמו להצלחתו כסופר.
ארי אבנר
ארי אבנר (כ"ד בתמוז תרפ"ה, 16 ביולי 1925 – כ"ד בשבט תשע"ב, 17 בפברואר 2012) היה מראשוני השידור העברי, חבר הנהלת האקדמיה ללשון העברית, עורך, מתרגם ומבקר ספרות ישראלי.
ביוגרפיה
אבנר נולד ב-1925 בקובנה בירת ליטא, בנם של העיתונאי והסופר זלמן טראוב והזמרת יוכבד טראוב לוריא. בקיץ 1936 עלה לארץ ישראל עם הוריו, והמשפחה התיישבה בחיפה. בארץ היה אביו מנהל סניף עיתון "דבר" בחיפה. למד בגימנסיה ביאליק בעירו.
היה חבר ב"הגנה". היה מראשוני השידור העברי, בתחנת קול ירושלים, שהפכה לימים לקול ישראל.
בשנותיה הראשונות של המדינה עבד במשרד החוץ בארץ ובצירות ישראל בבלגרד. בתחילת שנות השישים שימש כשליח בלונדון של ארגון "בר" להעלאת יהודי ברית המועצות.
היה ממקימי מפלגת רפ"י של דוד בן-גוריון. שימש ככותב הנאומים של ראש הממשלה לוי אשכול. היה יועץ מדיני בשגרירות בלונדון.
היה ממקימי הטלוויזיה ורשות השידור. שימש ככתב, עורך ומגיש חדשות. היה מקימי מחלקת החדשות של קול ישראל וממובילי דרכה. היה יועץ בכיר למנהלי רשות השידור לדורותיהם.
היה מתרגם, עורך ומבקר ספרות. בין היתר תרגם לעברית סונטות של שייקספיר. היה עורך ב"אנציקלופדיה יודאיקה" ברוסית. היה מרצה לעריכה לשונית באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת תש"ן התמנה כחבר בהנהלת האקדמיה ללשון העברית, ופעל ברבות מוועדותיה. היה חבר ועדת המינוח המרכזית וּועדת הדקדוק, חבר ויו"ר של הוועדה למילים בשימוש כללי וחבר הוועדה למונחי המשפט. שם שיתף פעולה עם אורי סלע, אותו הכיר בילדותו על סיפון האניה שהביאם ארצה. כמו כן שימש כנציג האקדמיה במליאת רשות השידור.
אבנר נישא לעדינה ספיר, צאצאית למייסדי ראש פינה (משפחת בלום), בשנת 1958 לאחר שניפגשו בניו יורק, היא עבדה כמזכירה בקונסוליה הישראלית בניו יורק, והוא עבד כתב קול ישראל באו"ם. עדינה עבדה כטכנאית רנטגן (נפטרה ביוני 2004); לשניים בן משותף, מאמן השחייה ברי אבנר.
ארי אבנר נפטר ב-2012 בירושלים, עיר מגוריו. הותיר את בנו ומשפחתו.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
סמל האימפריה הרומית הקדושה
סמל האימפריה הרומית הקדושה (בגרמנית: Die Siegel der deutschen Kaiser und Könige) הוא שלט אצולה ששימש את קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומייצג את הסמכות הקיסרית העליונה. הסמל כולל כתבנית בסיס את עיט הרייך השחור הדו-ראשי ובין כנפיו את אוסף שלטי הגיבורים של מדינות האימפריה. המבנה הפרטני של הסמל השתנה בין קיסר למשנהו. הצבעים השולטים בסמל הם שחור וזהוב. שלטי הנסיכים הבוחרים (ברנדנבורג, סקסוניה, טריר, מיינץ, קלן, פפאלץ ובוהמיה) מוצגים בדרך כלל בסמלים גדולים יותר מאשר שאר המדינות.
עיט הרייך
מקורו של הסמל בעיט ההראלדי בנס הלגיון של הצבא הרומי. העיט הופיע לראשונה בשלט האצולה של קארל הגדול ויורשיו במאה ה-9. סמל של עיט דו-ראשי יוחס גם לפרידריך השני לבית הוהנשטאופן על ידי ה"כרוניקה מאיורה" של מתיו פריס בסביבות 1250. זיגמונד לבית לוקסמבורג השתמש בעיט דו-ראשי שחור לאחר שהוכתר לקיסר ב-1433, בעוד שעיט בעל ראש אחד שימש כסמל "מלך הרומאים" הנבחר בלבד, הקיסר לעתיד.
עד ימי אלברכט השני, מלך גרמניה (1397 – 1439) היה העיט הסמל הבלבדי של הקיסר, אולם ממועד זה כולל הסמל האימפריאלי את סמלי המדינות על כנפיו של העיט.
מריה גונסלבו
מריאנו גונסלבו פלקון (בספרדית: Mariano Gonzalvo Falcón, נולד ב-22 במרץ 1922 במולט דל ולס שבספרד, נפטר ב-7 באפריל 2007 בברצלונה שבספרד) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני. גונסלבו שיחק כקשר במדי ברצלונה ונבחרת ספרד בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20. גונסלבו נודע בגרסה הקטלאנית לשמו, מריה גונסלבו, וכן בתור "גונסלבו השלישי", בשל כך שגם שני אחיו הגדולים היו כדורגלנים: ז'ולי גונסלבו, שנודע בתור גונסלבו הראשון, שיחק במדי אספניול, וז'וזפ גונסלבו, שנודע בתור גונסלבו השני, שיחק גם הוא בברצלונה ובנבחרת ספרד.
קריירת מועדונים
גונסלבו נולד וגדל במולט דל ולס שבקטלוניה, שם שיחק בקבוצה מקומית בנעוריו, לפני שהצטרף לאירופה שבברצלונה. ב-1940מועדון הכדורגל ברצלונה, אך לא מצא את מקומו ולא השתתף באף משחק במהלך עונת 1940/41, לכן בסוף העונה עבר לריאל סרגוסה, שם שיחק לצד אחיו ז'ולי. סראגוסה שיחקה באותה עונה, עונת 1941/42, בליגה השנייה וגונסלבו עזר לה לסיים במקום השני ולעלות בחזרה לליגה הראשונה.
בקיץ 1942 שב גונסלבו לברצלונה, ובעונתו הראשונה בקבוצה שיחק רק במשחק אחד, בהפסד 4-2 לסביליה ב-13 בדצמבר 1942. בעונה הבאה זכה לשחק בשלושה משחקים. בעונת 1944/45 הצטרף לברצלונה אחיו השני, ז'וזפ, וגונסלבו החל לשחק באופן קבוע יותר, תחת המאמן ז'וזפ סמיטייר. את שער הבכורה שלו במדי ברצלונה הבקיע בניצחון 3-1 על קסטיון ב-4 בפברואר 1945, ושערו השני היה ב-25 במרץ, בקלאסיקו מול ריאל מדריד בו הביסה ברצלונה את יריבתה בתוצאה 5-0. עד סוף העונה, בה הופיע בסך הכול ב-14 משחקי ליגה, הבקיע עוד 3 שערים, והוא סייע לברצלונה לזכות באליפות הליגה הספרדית. בעונת 1945/46 הצטרף גם האח הבכור למשפחת גונסלבו, ז'ולי, אם כי חלקו בקבוצה היה מצומצם מאוד והוא מיעט לשחק. לעומתו, מריה שיחק בכל מחזורי הליגה למעט הראשון, הבקיע 3 שערים בהם שער בדרבי מול אספניול ובקלאסיקו בו הפסידה ברצלונה לריאל מדריד 3-2, והקבוצה סיימה את הליגה במקום השני. כמו כן שיחק גונסלבו בסופר קאפ הספרדי, שנודע אז בשם "קופה דה אורו ארחנטינה", בו זכתה ברצלונה הודות לניצחון 5-4 על אתלטיק בילבאו. בקיץ 1946 עזב ז'ולי את ברצלונה. העונה הבאה הייתה פחות מוצלחת מקודמתה, שכן ברצלונה סיימה במקום ה-4 בליגה וגונסלבו הבקיע שער בודד ב-23 הופעות.
המאמן סמיטייר הוחלף באנריקה פרננדס, ובעונתו הראשונה בברצלונה, עונת 1947/48 הדריך את הקבוצה לזכייה באליפות. גונסלבו שיחק ב-21 משחקי ליגה והבקיע שני שערים, האחד שער ניצחון על אתלטיקו מדריד ב-30 בנובמבר 1947 והשני ב-29 בפברואר 1948, במשחק בו הביסה ברצלונה את סביליה 6-0. בעונת 1948/49 הצליחו גונסלבו וברצלונה לזכות באליפות שנייה ברציפות, כשגם בעונה זו מבקיע גונסלבו פעמיים, ובקיץ הוסיפו לכך זכייה בגביע הלטיני.
עונת 1949/50 הייתה קשה עבור ברצלונה, ופרננדס פוטר לאחר 17 מחזורים, כשהקבוצה במקום ה-8. החליפו רמון ליורנס, שהצליח להביא את הקבוצה למקום ה-5. גונסלבו המשיך לשחק באופן די עקבי, הופיע 20 פעמים וכבש פעמיים. בקיץ עזב ז'וזפ, אחיו הגדול של גונסלבו, את ברצלונה ומריה נותר היחיד בקבוצה מבין שלושת אחיו. לקראת עונת 1950/51 התמנה פרדיננד דאוצ'יק להיות מאמנה של ברצלונה. עמו זכתה ברצלונה בגביע הספרדי, כשבמשחק הגמר מול ריאל סוסיאדד הבקיע גונסלבו את אחד משלושת שערי קבוצתו, שניצחה 3-0. בליגה כבש גונסלבו 3 שערים ב-24 הופעות, כולל שער בניצחון ברצלונה 7-2 בקלאסיקו ב-24 בספטמבר 1950, וברצלונה סיימה במקום ה-4.
עונת 1951/52 הייתה אחת המוצלחות בהיסטוריית המועדון וגונסלבו היה שותף מלא לכך. ברצלונה זכתה באליפות ספרד, בגביע המלך ובגביע הלטיני, וגונסלבו הבקיע 3 שערים ב-26 הופעות באותה עונה. ברצלונה השלימה גם זכייה בקופה אבה דווארטה ובגביע מרטיני רוסי ב-1952, ובזכות כך נודעה הקבוצה כ"ברצלונה של חמשת הגביעים". חלקו של גונסלבו בעונת 1952/53 היה מצומצם, והוא שותף ב-6 משחקי ליגה בלבד. ברצלונה זכתה באליפות ובגביע פעם נוספת. גונסלבו פתח במשחק הגמר של הגביע, בו ניצחה ברצלונה את אתלטיק בילבאו 2-1. בעונת 1953/54 התאושש מעמדו של גונסלבו, ששיחק ב-16 מחזורי ליגה והבקיע 3 פעמים, ביניהם צמד לרשתה של דפורטיבו לה קורוניה ב-6 בדצמבר 1953. ברצלונה סיימה את הליגה במקום ה-2, אחרי ריאל מדריד, ודאוצ'יק הוחלף על ידי סנדרו פופו האיטלקי. גם עמו סיימה ברצלונה במקום ה-2, והוא שיתף את גונסלבו ב-7 משחקי ליגה בלבד, בהם הבקיע גונסלבו פעמיים.
גונסלבו עזב את ברצלונה בקיץ 1955 לליידה, ששיחקה אז בליגה השנייה. גונסלבו הבקיע פעמיים ב-14 משחקים בהם שותף ואף הורחק בכרטיס אדום לראשונה בקריירה שלו, בהפסדה של ליידה 3-2 לסבדל ב-11 במרץ 1956. בעונה הבאה, עונת 1956/57, שב לליגה הראשונה ושיחק במדי קונדל, לה לא הצליח לעזור להימנע מירידה חזרה לליגה הראשונה. הוא שיחק ב-16 משחקי ליגה והבקיע שער בודד, שער ניצחון לרשתה של דפורטיבו לה קורוניה ב-17 בנובמבר 1956. גונסלבו פרש ממשחק בתום העונה, בגיל 34.
קריירת נבחרות
גונסלבו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ספרד ב-23 ביוני 1946, אז הפסידה ספרד ל 1-0 במשחק ידידות. גונסלבו השתתף במספר משחקי ידידות נוספים בשנים הבאות, ובפלייאוף ההעפלה למונדיאל 1950 השתתף במשחק הראשון מול ב-2 באפריל 1950, בו הביסה ספרד את פורטוגל 5-1. גונסלבו נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל לצג אחיו ז'וזפ. גונסלבו השתתף בשלושת משחקי שלב הבתים, שאת כולם ניצחה ספרד, ובשניים ממשחקי שלב הבתים השני, בהם סיימה ספרד בתיקו עם והובסה על ידי. ספרד סיימה את הטורניר במקום הרביעי.
גונסלבו הבקיע את שערו היחיד במדי נבחרת ספרד ב-10 ביוני 1951, במשחק ידידות עם. לאחר מכן הופיע גונסלבו במשחק ידידות נוסף, ולאחר שספרד הפסידה במשחק הראשון בפלייאוף ההעפלה למונדיאל 1954 מול בתוצאה 1-0 בלעדי גונסלבו, השתתף גונסלבו בגומלין שהסתיים בתיקו 2-2 והביא לעלייתה של טורקיה על חשבון ספרד. גונסלבו לא זומן לאחר מכן לשחק במדי הנבחרת, ובסך הכול הופיע ב-16 משחקים בהם הבקיע שער בודד.
לצד משחקו בנבחרת ספרד, זכה גונסלבו להשתתף בשלושה משחקי ידידות של נבחרת קטלוניה.
מסטודון (להקה)
מסטודון (באנגלית: Mastodon) היא להקת מטאל אמריקאית שהוקמה בתחילת שנות ה-2000 באטלנטה, ג'ורג'יה. הלהקה קרויה על שם החיה הפרה-היסטורית מסטודון.
היסטוריה
הלהקה הוקמה אחרי שהמתופף בראן דיילור, והגיטריסט ביל קליהר עברו מעיירה קטנה בניו-יורק לאטלנטה. בהופעה של להקה בשם "High on Fire", הם פגשו לראשונה את הבסיסט והזמר טרוי סנדרס, והגיטריסט והזמר ברנט הינדס.
ב-2002 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה, "Remission", שקיבל ביקורות טובות על הסאונד הייחודי שלו.
ב-2006 הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי "Blood Mountain", מתוכו היה מועמד השיר "Colony of Birchmen" לפרס גראמי בקטגוריית "הופעת המטאל הטובה ביותר" לשנת 2007.
ב-2009 הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי "Crack the Skye", באלבום הזה הסאונד היה מוקפד יותר והשירים היו מורכבים וניכרות בו השפעות ברורות של רוק מתקדם. את האלבום הפיק ברנדן או'בריאן, שהפיק בין השאר אלבומים של פרל ג'אם, ברוס ספרינגסטין, רייג' אגנסט דה משין, סטון טמפל פיילוטס, אינקובס, אודיוסלייב, ארוסמית' ועוד.
הקטע "הצאר", מתאר את הרצח המפורסם של המיסטיקן הרוסי גרגורי רספוטין אבל חורג מן ההיסטוריה כדי לתאר נרטיב של בריחה, מוות קדושים ומעבר היפר-ריאליסטי ליקום אחר. התגובות על האלבום היו בעיקר חיוביות כאשר יש המחשיבים את האלבום למגנום אופוס של הלהקה.
ב-2011 הוציאה הלהקה את האלבום "The Hunter". האלבום זכה להצלחה מסרית גדולה בארצות הברית ודורג במקום ה10 ברשימת הBillboard 200. השיר "Curl of the Burl" שוב זיכה את הלהקה במועמדות לפרס הגרמי בבקטגוריית "הופעת המטאל הטובה ביותר" של אותה שנה.
ב-2014 הוציאה הלהקה את האלבום "Once More 'Round the Sun". האלבום זכה להצלחה מסרית גדולה בארצות הברית ודורג במקום ה10 ברשימת הBillboard 200. השיר "High Road" זיכה את הלהקה במועמדות שלישית לפרס גראמי.
ב-2016 הודיעה הלהקה על הוצאת אלבום חדש בשם "Emperor of Sand". האלבום יצא במרץ 2017. בראיונות וסרטונים שפורסמו בחודשים לפני יציאת האלבום, סיפרו חברי הלהקה שהאלבום יעסוק בטרגדיות אישיות שפקדו את חברי הלהקה בשנתיים האחרונות. האלבום היה מועמד לפרס אלבום הרוק של השנה בטקס גראמי, והשיר Sultan's Curse זיכה את הלהקה בזכייה הראשונה שלהם בפרס גראמי עבור מופע המטאל של השנה.
טימופיי מרגאסוב
טימופיי מרגאסוב (ברוסית: Тимофе́й Вячесла́вович Марга́сов; נולד ב-12 ביוני 1992 בטוליאטי שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת המגן, זכה שלוש פעמיים בגביע רוסיה בכדורגל, כל פעם במועדון אחר.
מסטודון (להקה)
היסטוריה
ב-20 בפברואר 2019 הגיעה להופעה אחת בישראל אשר התקיימה באקספו תל אביב (גני התערוכה). את הלהקה חיממו קין והבל 90210.
טימופיי מרגאסוב
קריירת מועדונים
טימופיי מרגאסוב התחיל לשחק כדורגל במועדון נוער בעיר הולדותו ואחר כך עלה לקבוצה בוגרת. בשנת 2012 הוא חתם חוזה עם יניסיי ובשנת 2013 עם מעבר לרוסטב החל לשחק בליגה העליונה הרוסית. לקראת עונת 2014/15 הוא הושאל לסיביר נובוסיבירסק. לאחר שנה הוא עבר לקריליה סובייטוב סמרה וממנה ללוקומוטיב מוסקבה. בהיותו חתום בלוקומוטיב הוא הושאל לטוסנו ואחר כך לסוצ'י. בשנת 2020 הוא נמכר לסוצ'י והמשיך לשחק עבור המועדון.
מסטודון (להקה)
סגנון מוזיקלי
סגנון הלהקה מגוון ולא שגרתי, מורכב מאלמנטים שונים של סלאדג' מטאל, מטאל אלטרנטיבי, פרוגרסיב מטאל, רוק מתקדם, סטונר רוק, מטאל אוונגרדי, גרוב מטאל, פאנק (Punk) ואפילו ג'אז (בסגנון התיפוף).
טימופיי מרגאסוב
קריירת מועדונים
טימופיי מרגאסוב זכה מספר פעמים בגביע רוסיה בכדורגל - בעונת 2013/14 עם רוסטב, בשנת 2016/17 עם לוקומוטיב מוסקבה ובעונת 107/18 עם טוסנו.
נבחרת לאומית
בשנת 2014 מרגאסוב שיחק פעמיים עבור נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21.
וירג'יניה צוקי
וירג'יניה צוקי (באיטלקית: Virginia Zucchi 10 בפברואר 1849 – 12 באוקטובר 1933) הייתה רקדנית איטלקייה. הקריירה שלה כבלרינה נמשכה מ-1864 עד 1898, והיא נודעה בכינוי "צוקי האלוהית" או אפילו "וירג'יניה האלוהית" הודות לכשרונה האמנותי, כושר ההבעה והווירטואוזיות שלה. זכורה ביותר ממורשתה הופעתה ב"לה אסמרלדה פה דה סיס", שמריוס פטיפה יצר למענה ב-1886 למוזיקה של ריקרדו דריגו. צוקי נודעה כאמנית דגולה בברלין, לונדון, פריז, מדריד, מילאנו, נאפולי ורומא. השפעתה ניכרה ביותר בהבאת הטכניקה האיטלקית לרוסיה.
ביוגרפיה
וירג'יניה צוקי נולדה בקורטמג'ורה. היא למדה בלט אצל לפרי וקרלו בלאסיס במילאנו. הופעתה הבכורה שלה הייתה ב-1864 בורזה ומשם המשיכה לרקוד ברחבי איטליה, בברלין ובפריז. בשנת 1885 נסעה לסנקט פטרבורג לרקוד במשך הקיץ בקין גרוסט, אחד מתיאטראות המוזיקה שהחליפו את התיאטרון האימפריאלי לעונת הקיץ בסנקט פטרבורג. התיאטרון האימפריאלי היה התיאטרון הרוסי הרשמי, שנסגר למשך לחודשי הקיץ. לא זו בלבד, שצוקי זכתה לפופולריות ולהערכה מצד קהל הצופים בהופעותיה אלה, אלא שבהופעתה לפני הצאר, עמד זה על כך שהיא תצטרף לתיאטרון מריאינסקי הרוסי, שם רקדה עד 1888. בתקופתה בתיאטרון האימפראילי, רקדה ב"מסע לירח" (1885), "פדמאנה בברהמה" (1885), קופליה, ורבים מן הבלטים של מריוס פטיפה, הן חדשים והן מחודשים, בהם "בת פרעה" (1885), הנערה הסוררת (1885), "לה אסמרלדה" (1886) ו"צו המלך או תלמידי דופרה" (1887). במקרה אחד, בהנחיית פטיפה, ביצעה צוקי סולו שלם en pointe (על בהונות)
הודות לעוצמת הדינמיקה הדרמטית של הופעותיה, הייתה צוקי ההשראה ליצירת "Mir iskusstva", או "עולם האמנות", תנועה שיצרו אנשי הבלט רוס, לאון בקסט, סרגיי דיאגילב ואלכסנדר בנואה. יחד ייסדו השלושה כתב עת באותו שם, שהתמקד יותר באמנויות החזותיות מאשר באמנויות הבמה. ב-1917 צייר בקסט תמונת דיוקן של צוקי בת ה-68.
על תקופה זו אומרים מרי קלארק, מבקרת המחול, וקלמנט קריספ: צוקי חוללה מהפכה בבלט הרוסי. הקסם שבנוכחותה, העוצמה הרגשית יוצאת הדופן שבהופעותיה לכדו את דמיונו של קהל הצופים וגם של אמנים אחרים. למרבנה הצער, נאסר עליה [אז] להופיע על הבמות האימפריאליות בכוח צו של הצאר, בגלל קשר בלתי חוקי עם בן-אצולה.
לאחר שתקופת עבודתה עם הבלט האימפריאלי הסתיימה, רקדה צוקי במוסקבה ובסנקט פטרבורג עם להקה משלה, בסוף שנות ה-80' ותחילת שנות ה-90' של המאה ה-19. קוזימה וגנר הזמינה אותה ליצור כוריאוגרפיה לבכחנליה בטנהויזר, כשהאופרה עלתה לראשונה בפסטיבל ביירוית בשנת 1891. היא הופיעה גם בארמון גרנייה (האופרה הלאומית של פריז) בשנת 1895. הופעתה האחרונה התקיימה בניס, צרפת בשנת 1898. היא תרמה גם להתפתחות בית הספר של בלט סנקט פטרבורג, והשפעתה תרמה לכך, שבית הספר הגביר את דרישותיו מן הרקדנים במונחים של שלמות טכנית.
בהמשך פרשה צוקי למונטה קרלו, שם פתחה בית ספר והייתה למורה. ריקודה השפיע על רקדניות רבות אחריה, בהן מתילדה קשסינסקה. על הפעם הראשונה שראתה את צוקי אמרה קששינסקה: "הייתי בת ארבע-עשרה כשווירג'יניה צוקי המפורסמת הגיעה לסנקט פטרבורג. מן היום שצוקי הופיעה על הבמה שלנו התחלתי לעבוד באש-להבה, במרץ ובמסירות: חלומי היחיד היה לחקות אותה. התוצאה הייתה, שכשעזבתי את בית הספר הייתה לי כבר שליטה מלאה בטכניקה."
סטריפ דאנס
סטריפ דאנס הוא סגנון ריקוד אירובי המגיע מעולם החשפנות. סגנון ריקוד זה הוא ז'אנר חדש בהתהוות אשר קיים בעיקר בקליפים ההוליוודיים. הסגנון הוא כלי אומנותי המעביר את מסר הפיתוי, הנשיות והחושניות. הסגנון פרץ לארץ בעקבות מדריכים ומורים שהוכשרו ולמדו בהוליווד כאשר שם הסגנון נחשב לז'אנר לכל דבר (כגון מחול ג'אז, בלט וכו' ). נכון להיום (2013) ניתן למצוא סגנון זה בהרבה בתי ספר מקצועיים לריקוד בארץ.
היסטוריה
סטריפ דאנס התפתח רשמית כאשר כרמן אלקטרה שחקנית ודוגמנית אמריקאית יצרה סדרת של חמישה DVD בשם "Aerobic Striptease" המכיל את שיעור הסטריפ דאנס הראשון בהיסטוריה ובכך גרמה לנשים רבות להחצין את נשיותן דרך שיעור ריקוד. לאחר ששיחקה בסדרה המוכרת משמר המפרץ, כרמן אלקטרה רצתה לשנות את התדמית הזולה של הסטרפטיז ולכן הסטריפ דאנס מתקשר לעולם ההעצמה הנשית, שחרור התחושה האישית והגברת הביטחון העצמי. בעקבות ה-DVD של קרמן אלקטרה נוצרו קלטות דומות והסגנון של סטריפ דאנס אירובי התחיל להתפתח.
סגנון
הסטריפ דאנס להבדיל מחשפנות, אינו מתמקד בעירום אלא בתנועות הגוף שמסמלות נשיות, חושניות, תשוקה ופיתוי. בנוסף להנאה שבריקוד, כמו כל אימון כושר אחר, הריקוד משלב חיטוב, גמישות ושיפור כושר גופני. למרות האופי הנשי שמועבר בסטריפ דאנס, הריקוד אינו מוגבל לנשים וישנם גם גברים שמשתתפים בשיעורים אלו.
סגנון ריקוד נוסף שדומה לסטריפ דאנס הוא ריקוד עמוד. בסגנון ריקוד זה ישנו אביזר אנכי המהווה חלק מהריקוד ומהתרגילים השונים. ריקודי עמוד משלבים את הנשיות והסקסיות וכן את הפעילות האירובית ולכן הסטריפ דאנס - שאינו משלב עמוד, דומה באופיו לריקודי עמוד.
הערות שוליים
http://www.israel-stripers.co.il/
כריסטיאן רוזיירה
כריסטיאן רוזיירה דה סוזה סילבה (בפורטוגזית: Cristiane Rozeira de Souza Silva; נולדה ב-15 במאי 1985) היא כדורגלנית ברזילאית המשחקת כחלוצה. כריסטיאן מחזיקה בתואר מלכת השערים של המשחקים האולימפיים בכל הזמנים עם 14 כיבושים.
קריירה
בשנת 2003 התחילה לשחק בנבחרת הבוגרת, ועזרה לה לזכות באליפות דרום אמריקה שנערכה באותה שנה. לקראת סוף 2003, התקיים הגביע העולמי בארצות הברית, וכריסטיאן זומנה לסגל הנבחרת שנשלח לטורניר. היא השתתפה בכל ארבעת משחקי הנבחרת, אך עלתה בכולם כמחליפה ולא הצליחה לנצל את הזמן המועט שניתן לה. ברזיל הודחה ברבע הגמר לאחר הפסד 2-1 לנבחרת שוודיה.
שנה לאחר מכן, זכתה כריסטיאן להכרה הבינלאומית הראשונה שלה, כאשר כיכבה בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת אתונה. נבחרתה העפילה עד לגמר הטורניר, אך הפסידה בהארכה 2-1 לארצות הברית והסתפקה במדליית הכסף. למרות ההפסד בגמר, כריסטיאן השיגה את ההכרה לה ייחלה, ואף סיימה כמלכת השערים של הטורניר עם חמישה כיבושים.
בפברואר 2005, עזבה כריסטיאן את הליגה הברזילאית, וחתמה בקבוצת טורבינה פוטסדאם מהבונדסליגה הגרמנית. במהלך העונה, זכתה כריסטיאן עם הקבוצה באליפות הליגה ובגביע הגרמני, אך ברוב המשחקים עלתה כמחליפה ולא הצליחה להסתגל לסגנון הפיזי החזק המאפיין את הכדורגל הגרמני. עונה לאחר מכן, נשארה כריסטיאן בגרמניה, אך עברה לוולפסבורג. כריסטיאן כבשה שבעה שערי ליגה במהלך העונה, אך בעיותיה נמשכו ובסוף העונה החליטה לחזור לברזיל כדי לעזור בהקמת הליגה החדשה לנשים.
מספר חודשים אחר כך, הגיעה ברזיל כאחת הפייבוריטיות לזכייה בטורניר הגביע העולמי שנערך בסין. לאחר מספר הופעות מצוינות של הברזילאיות לאורך כל הטורניר, הן פגשו בגמר את האלופה המכהנת, נבחרת גרמניה והפסידו 2-0. כריסטיאן שבמהלך הטורניר כבשה חמישה שערים, סיימה כסגנית מלכת השערים של הטורניר (אחרי חברתה לנבחרת, מרטה) וזכתה בפרס כדור הארד, המוענק לשחקנית השלישית בטיבה בטורניר. בטקס מצטייני השנה של פיפ"א שנערך ב-17 בדצמבר 2007, סיימה כריסטיאן במקום השלישי (אחרי מרטה ובירגיט פרינץ) בקרב על פרס כדורגלנית שנה בעולם.
את אולימפיאדת בייג'ינג ב-2008, סיימו הברזילאיות בדיוק כמו אולימפיאדת אתונה שנערכה ארבע שנים לפני כן. הן הגיעו עד לגמר, שם פגשו שוב את נבחרת ארצות הברית. גם בבייג'ינג המשחק עבר להארכה, ובדקה ה-109, קארלי לויד כבשה את שער הניצחון לארצות הברית. כריסטיאן סיימה כמלכת שערי הטורניר בפעם השנייה ברציפות, כשהיא זוקפת לזכותה חמישה שערים. בסוף השנה, סיימה פעם נוספת במקום השלישי בטקס כדורגלנית השנה בעולם, כאשר מרטה ובירגיט פרינץ מקדימות אותה שוב.
ב-27 בפברואר 2009, חתמה כריסטיאן בקבוצת שיקגו רד סטארס מליגת ה-WPS האמריקאית. ביוני של אותה שנה, כבשה את השלושער הראשון בתולדות הליגה, והובילה את קבוצתה לניצחון 1-3 על גולד פרייד. היא שיחקה בשיקגו עונה אחת בלבד, ומשם עברה לסנטוס מהליגה הברזילאית. עם סנטוס זכתה כריסטיאן בגביע ליברטדורס ובגביע הברזילאי, כאשר בגמר הגביע היא כבשה את אחד משערי הניצחון.
בגביע העולמי שנערך ב-2011 בגרמניה לא זכתה הנבחרת הברזילאית להצלחה רבה, והודחה ברבע הגמר מול יריבתה המרה, ארצות הברית. כריסטיאן לא הצליחה להתבלט, וכבשה רק שני שערים במהלך הטורניר - שניהם מול גינאה המשוונית. מספר חודשים לאחר מכן, עברה לרוסיאנקה מליגת העל הרוסית.
הלא נודע (אלבום)
הלא נודע הוא אלבומו השישי של דני סנדרסון, שיצא באוגוסט 1997.
רקע
הלא נודע התאפיין ב"חזרה למקורות" - סגנון רוקנ'רול קלאסי משנות השישים, כששיר הנושא הופך לאחד הלהיטים הגדולים של הרוק הישראלי בשנות התשעים ומלווה בווידאו-קליפ מושקע.
אלבום זה מכיל שירים מסגנונות שונים: מרוקנ'רול, שבולט בשיר "אמרתי לה לבוא", דרך מוזיקה ערבית, שהופיעה ב"שובו של התמנון" ועד לדקלום, שהופיע בשיר "שיט בנהר קינג ג'ורג'".
הקטע האינסטרומנטלי "שובו של התמנון", שמאופיין במוזיקה ערבית, מזכיר מאוד את היצירה "התמנון האיטר" שכתב סנדרסון בשנות ה-70 וביצעה להקת כוורת באלבומה פוגי בפיתה, ושמו מתייחס לכך בהתאם. זהו האלבום הראשון שבו משתף סנדרסון פעולה עם הגיטריסט כפיר בן ליש, שמלווה אותו עד היום.
רוב המבקרים (ובהם יואב קוטנר) תיארו את האלבום כאלבום הטוב ביותר שסנדרסון יצר. סנדרסון עצמו אומר כי זהו האלבום שהכי עיצב אותו מבחינה מוזיקלית.
רשימת השירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון.
קמוט
קמוט (בהונגרית: Kamut) הוא כפר קטן בנפת מזקובאצ'האזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בקמוט נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 1,292 תושבים, ובשנת 2021 רק 983 תושבים.
כנסייה הייתה בכפר כבר במאה ה-12 ומאז הוא היה מיושב לסירוגין עד להקמתו ככפר רשמי בשנת 1949. הכנסייה הנוכחית נבנתה רק בשנת 1992.