cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Love Yourself
ביקורת
בניגוד לשאר השירים של ביבר, "Love Yourself" לווה במעט כלי נגינה והתרכז יותר בקולו של ביבר, בעקבות כך הוא תואר על ידי הרולינג סטון בתור הרצועה "הכי מאופקת והכי פחות אלקטרונית מהרצועות החדשות של ביבר" וכן תוארה כ"מרעננת", וכ"מחווה גסה".
אף על פי שהשיר נכתב על ידי אד שירן, הועלו מספר רב של ספקולציות לגבי זהות המאהבת עליה מתכוון ביבר בשירו. בין השאר הוזכרו הזמרת האמריקאית והאקסית המפורסמת, סלינה גומז, הדוגמניות שאנטל ג'פריס , ג'ייד פירס, וקנדל ג'נר.
רשימות סוף שנה וכל הזמנים
בנוסף, "Love Yourself" נכלל במגוון רשימות של "השירים הטובים ביותר" אשר פורסמו במהלך השנים.
הצלחה מסחרית
עם יציאתו נכנס היישר אל העשירייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100, ולאחר כמה שבועות כבש את צמרת המצעד והיה לשלישי של ביבר שעשה זאת. הקליפ זכה להצלחה עולמית גם כן ומונה הצפיות שלו עומד על כ-1.2 מיליארד צפיות מכירותיו של השיר בעולם עומדות על כ-7 מיליון עותקים.
וידאו קליפ
הוידאו קליפ לשיר בוים על ידי פאריס גובל ופורסם ביוטיוב ב-14 בנובמבר 2015, יחד עם שאר הקליפים לשירים מהאלבום כחלק מפרויקט "Purpose: The Movement". הסרטון מתחיל בכך שביבר אומר:
בהמשך, נראים בעל ואישה המגולמים על ידי הרקדנים קיונה ומארי מדריד, כשם רוקדים בביתם תוך כדי התארגנות הבוקר. בשלב מסוים הם מוצגים רוקדים דרך מסכי הטלפון שלהם. הקליפ מסתיים כאשר האישה מתעוררת למחרת ומוצאת פתק עליו רשום:.
הופעות חיות
ביבר ביצע לראשונה את "Love Yourself" בתוכנית האירוח "המופע של אלן דג'נרס" בנובמבר 2015, לרגל יציאת האלבום. ב-18 בנובמבר 2015, השיר בוצע גם בתוכנית "The Today" Show".
ביבר גם ביצע את השיר במהלכו של סיבוב ההופעות הבינלאומי השלישי של ביבר, "Purpose World Tour", אשר התקיים מ-9 במרץ 2016 ועד 6 בספטמבר 2017 ונועד לקידום האלבום Purpose. כמו כן, ביבר ביצע את השיר במספר הופעות במהלך סבב ההופעות הרביעי שלו, Justice World Tour    כשבהופעה בטרונדהיים שבנורווגיה הצטרף אליו המוזיקאי הבריטי סאם תומפקינס
ב-15 בפברואר 2016, במהלך טקס פרסי גראמי ה-58 ביצע ג'סטין את השיר לפני ביצוע "Where Are Ü Now". וכמו כן, בפרסי המוזיקה הבריטית לשנת 2016 ביצע גרסה אקוסטית של הרצועה בליווי גיטרה של ג'יימס ביי יחד עם שירים נוספים מהאלבום. ב-3 באפריל 2016 ביצע גרסה אקוסטית נוספת במהלכו של טקס פרסי המוזיקה של iHeartRadio לשנת 2016.
ב-4 ביוני 2017, ביצע ג'סטין את השיר במהלכו של מופע הצדקה והספיישל הטלוויזיוני "One Love Manchester" לזכר קרבנות הפיגוע במנצ'סטר ארנה.
ב-31 בדצמבר 2020 ביצע ביבר את "Love Yourself" במהלכו של מופעו על גג בית מלון וורלי הילטון אשר נכלל גם בסרט התיעודי "ג'סטין ביבר: העולם שלנו"
קאברים
במשך השנים התפרסמו מגוון של קאברים לשיר על ידי אמנים ויוצרים שונים, כשברבים מהם בחרו במהלך השיר להחליף את המילים "love yourself" ב-"fuck yourself".
מיקומי שיא
{{שני טורים
מצעדי סינגלי ואלבומי הרוק & המטאל הבריטיים
מצעד סינגלי הרוק & המטאל הבריטי ומצעד אלבומי הרוק & המטאל הבריטי (באנגלית: UK Rock & Metal Singles Chart ו-UK Rock & Metal Albums Chart) הם מצעדי מוזיקה המפורסמים בממלכה המאוחדת על ידי חברת המצעדים הרשמית (OCC) כדי לקבוע את 40 הסינגלים והאלבומים הפופולריים ביותר בז'אנר הרוק והבי מטאל. שני המצעדים מורכבים על ידי ה-OCC על בסיס הורדות דיגיטליות, מכירות תקליטים פיזיות וסטרימינג בחנויות קמעונאיות בממלכה המאוחדת. המצעדים מתפרסמים באתר הרשמי של OCC מאז 1994. בעבר, מצעד סינגלי הרוק הבריטי, שנקרא לעיתים מצעד הסינגלים של המטאל, אשר הורכב על ידי CIN, שלימים הפך ל-OCC, התפרסם ב-Hit Music מספטמבר 1992 לסירוגין עד פברואר 1997 ולחלופין עם מצעד אלבומי הרוק והמטאל (שלעיתים נקרא מצעד הסינגלים של הרוק והמטאל) וגם עם מצעד המוזיקה העצמאי.
דרום-מרכז אלסקה
אזור דרום-מרכז אלסקה (באנגלית: Southcentral Alaska) הוא אזור במדינת אלסקה שבארצות הברית הכולל בין היתר חלק מרצועת החוף הדרומית של אלסקה וכמו גם חלק ממפרץ אלסקה. רוב אוכלוסיית המדינה מתגוררת באזור זה, ומרוכזת בעיקר בעיר אנקורג' ובסביבתה.
הענפים הכלכליים החשובים ביותר באזור זה הם: תיירות, דיג, ייצור נפט.
העיר המרכזית של אזור דרום-מרכז אלסקה היא אנקורג'. עיירות מרכזיות נוספות כוללות את פאלמר, ואסילה, קינאי, סולדוטנה, הומר, סהוורד, ואלדז וקורדובה.
חיים לטה
חיים (הרברט) לטה (23 בינואר 1902 ברלין, גרמניה - 5 בפברואר 1988 פרדס חנה) היה מתכנן גנים ישראלי, מעולי העלייה השלישית. בנה מספר גנים ברחבי הארץ ושאף ליישם בתכנון הגנים עקרונות אקולוגים המשלבים גידולי מזון ונוי. כמורה לגננות במספר בתי ספר הנחיל את תורתו לדורות של תלמידים. זוכה פרס אברהם קרוון לאדריכלות גנים ונוף.
ביוגרפיה
חיים לטה נולד ב-1902 בברלין כהרברט לטה, ליוסף לטה ומלכה לבית יעקובוס. סיים את בית הספר היסודי הקהילתי ה-8 בברלין. מאחר שהיה ילד חולני נשלח ב-1918 לתיכון ללימודי גננות בבית הספר "האלם" ליד הנובר, שם, קיוו הוריו, גם יבריא וגם ירכוש מקצוע.
הבית בו גדל לטה היה בית ציוני, ולטה השתתף בייסוד סניף תנועת החלוץ בברלין. ב-22 במרץ 1923 עלה ארצה עם עוד קבוצת גננים בוגרי בית הספר לגננות, במסגרת העלייה השלישית. לאחר תקופה קצרה ביפו החל לטה לעבוד בחדרה, אולם לאחר שחלה במחלת הקדחת נשלח לירושלים. באביב 1925 עבר לגור במגדל שלחוף הכנרת, שם ניסה לשכנע את אוטו ורבורג שיאפשר לו לגדל בננות על שטחים שבבעלותו. ב-1927 נוסדה חברת גידולים וב-1928 ביקר אלפרד מונד (אחד המשקיעים) בארץ והשתתף בנטיעות הראשונות של מטעי החברה. לאחר סיום עבודתו במגדל עבד תקופה מסוימת בתל אביב עם יצחק וולקני-אלעזרי ועם ורבורג על הכנסת פירות חדשים לארץ.
ב-1930 עזב את עמק הירדן ועבר לגור בפרדס חנה, שם עיבד חלקת אדמה שבבעלותו, סייע לתושבי המקום בתכנון גינותיהם ולימד גננות בבית הספר החקלאי שביישוב וכן בבית הספר החקלאי בנהלל ובפקולטה לאדריכלות נוף בטכניון. ב-1942 חזר לטה לגור בטבריה ועבד בעיר ובישובי הסביבה. ב-1955 חזר לגור בפרדס חנה.
גישתו הירוקה
זיקתו של חיים לטה לגננות נבעה מהשקפתו על הצורך לאיזון בטבע. שנים רבות לפני פריחתן של תנועות איכות סביבה "ירוקות", ראה לטה את הגנים שהוא מתכנן כ"ריאות ירוקות" והתנגד לגידולים המנצלים את האדמה.
משפחתו
חיים לטה נישא ב-1928 לבתיה לבית ברומברג. לזוג נולדו 3 ילדים: דן ידין, מיכה ידין וציפורה כהן.
אדוארד ארתור וולטון
אדוארד ארתור וולטון (באנגלית: Edward Arthur Walton; 15 באפריל 1860 – 18 במרץ 1922) היה צייר סקוטי של נופים ודיוקנאות, הקשור לבית הספר לציור בדיסלדורף.
ביוגרפיה
אדוארד היה אחד משנים-עשר ילדיו של ג'קסון וולטון, נציג מנצ'סטר וצייר וצלם מוכשר. כמה מאחיו של אדוארד היו ידועים בתקופתם - אחיו ג'ורג' הנרי וולטון (1867–1933) היה אדריכל ידוע, מעצב רהיטים ומעצב ויטראז'ים, קונסטנס וולטון הייתה ציירת בוטנית מוערכת, ואילו הלן וולטון, ילידת 1850, הייתה אמנית דקורטיבי שלמדה בבית הספר לעיצוב של גלאזגו והייתה מנטור אמנותי למשפחה.
וולטון קיבל את הכשרתו באמנות באקדמיה לאמנות בדיסלדורף ולאחר מכן בבית הספר לאמנות של גלאזגו. הוא היה חבר קרוב של ג'וזף קרוהול - הגיס של אחיו, לאחר שהתחתן עם ג'ודית קרוהול בשנת 1878. וולטון היה ידידם של ג'ורג' הנרי וג'יימס גאת'רי בגלאזגו עד 1894 שם הוא הפך לחלק מחבורת גלאזגו, כולם היו מעריצים גדולים של הצייר ג'יימס אבוט מקניל ויסלר.
מקומות הציור האהובים עליהם היו בלינקולנשייר. ב-1883 הצטרף וולטון לגות'רי, ששכר בית בכפר בברוויקשייר. הוא גם הפיק סט יוצא דופן של צבעי מים בהלנסבורג ב-1883, המציגים את הפרבר האמיד ואנשיו היפים. התמונות הללו נחשבות לכמה מהטובות ביותר של אסכולת גלאזגו וזכו לשבחים על הבהירות, הצבע והייצוג הדקורטיבי החזק שלהן. ביצוע הזמנות דיוקן הפך למקור ההכנסה העיקרי של וולטון. בשנות ה-80 וה-90 צייר ציורי קיר בבניין הראשי של התערוכה הבינלאומית של גלאזגו ב-1888 ובבניינים נוספים בעיר.
וולטון השתתף גם בשיעורי ציור בסטודיו בגלאזגו של ויליאם יורק מקגרגור, אחת הדמויות המרכזיות של בית הספר בגלאזגו. וולטון הציג משנת 1880 הן בגלאזגו, במכון המלכותי לאמנויות גלאזגו והן באדינבורו, באקדמיה המלכותית הסקוטית, ונבחר כחבר באקדמיה ב-1889 וחבר מלא ב-1905. הוא היה בלונדון מ-1894 עד 1904 בצ'לסי, ושכן של ויסלר וג'ון לאברי. בהיותו בלונדון, וולטון צייר לעיתים קרובות בסאפוק, בילה בקיץ בבית הכומר הישן בוונהסטון. כאן הוא צייר סצנות פסטורליות בשמן ובצבעי מים.
ב-1907 ליווה את גות'רי למסע ציור באלג'יר ובספרד וב-1913 עבד בבלגיה. שנות מלחמת העולם הראשונה הביאו לגילויו את גלווי והוא הפך למבקר תדיר באזור.
משנת 1915 כיהן כנשיא החברה המלכותית לצבעי מים הסקוטית. השימוש של וולטון בשמן היה שמור במידה רבה לפורטרטים חשובים.
וולטון התחתן עם האמנית הלן לאו (לבית הנדרסון) לאחר שהתארס ב-29 בנובמבר 1889. הלן ויתרה על קריירת הציור שלה כדי לטפל במשפחתם. בנם ג'ון (1895–1971), הפך לפרופסור לבוטניקה באוניברסיטת גלאזגו. בתם ססיל (1891–1956), הייתה ציירת, פסלת ומאיירת מצליחה באדינבורו. בתם הצעירה מרג'רי נישאה לוויליאם אוליפנט האצ'יסון ב-1918.
חבר בעבודת מועדון האמנות של גלאזגו מאת ווולטון נכלל בתערוכת הזיכרון של המועדון ב-1935, לזכרם של חבריו שמתו מאז מלחמת העולם הראשונה.
הוא מת ונקבר בבית הקברות דין באדינבורו.
פדרו מוניטיס
פדרו מוניטיס אלברס (בספרדית: Pedro Munitis Álvarez; נולד ב-19 ביוני 1975) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן אוניברסידד קאתוליקה דה מורסיה מהליגה הספרדית השלישית.
מוניטיס שיחק לאורך רוב הקריירה בראסינג סנטנדר מעיר הולדתו, ובנוסף שיחק בליגה הבכירה בספרד במדי ריאל מדריד ודפורטיבו לה קורוניה. לזכותו 21 הופעות במדי נבחרת ספרד, אותה ייצג בין היתר בטורניר יורו 2000.
קריירת משחק
מוניטיס החל את קריירת המשחק הבוגרת שלו בשנת 1993 בקבוצת המשנה של ראסינג סנטנדר, ששיחקה בליגה הרביעית. את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ערך במדי הקבוצה הראשונה של המועדון ב-22 בינואר 1995, במהלך עונת, כשעלה כמחליף במשחקה הביתי של סנטנדר מול ריאל סוסיאדד. באותה עונה רשם מוניטיס חמש הופעות ליגה כמחליף במדי הקבוצה. עד לסיום עונת ערך מוניטיס עוד שש הופעות ליגה במצטבר, מבלי שכבש, כשבמקביל חילק את זמנו בין הקבוצה הראשונה לקבוצת המשנה.
לקראת עונת הושאל מוניטיס לבדחוס, ששיחקה אז בליגת המשנה. מוניטיס היה לשחקן הרכב חשוב במדי הקבוצה שסיימה במקום השישי בליגה, וכבש עשרה שערי ליגה ב-28 הופעות. היכולת המרשימה החזירה אותו לסנטנדר עונה אחר כך, והוא היה לשחקן הרכב משמעותי בחלק הקדמי של הקבוצה. מוניטיס רשם עונה אישית מוצלחת עם 42 הופעות (מתוכן 37 בליגה) ו-11 שערים שסייעו לקבוצתו במאבקי התחתית. גם בעונת הוסיף מוניטיס להיות אחד מהשחקנים החשובים בקבוצה. אחד המאפיינים הבולטים של מוניטיס היה משחקו הקשוח ורוח הלחימה שהפגין. כפועל יוצא מכך, צבר בשתי העונות כשחקן הרכב בסנטנדר 25 כרטיסים צהובים בליגה, מספר חריג לשחקן התקפה.
בעונת, לאחר שתי עונות כשחקן מפתח בסנטנדר ועם מקום בסגל ליורו 2000, עבר מוניטיס לריאל מדריד של המאמן ויסנטה דל בוסקה תמורת סכום של כ-6.8 מיליון ליש"ט. בריאל הוא הועדף כקיצוני שמאלי, אך נאלץ להתחרות על דקות משחק מול סטיב מקמנמן, סנטיאגו סולארי וסאביו. בעונתו הראשונה בקבוצה רשם 42 הופעות במדי ריאל בכל המסגרות, אך רק 15 מהן היו כשחקן הרכב. בסך הכול כבש מוניטיס שני שערי ליגה באותה עונה, שהסתיימה בזכייתה של ריאל באליפות ספרד. בעונה אחר כך שמר על מספרים דומים, והיה שותף לזכייתה של ריאל בליגת האלופות, אם כי משחקו האחרון במסגרת הטורניר היה בשלב הבתים השני, ב-12 במרץ מול ספרטה פראג. הוא לא שותף בשלבים המאוחרים של המפעל, כולל במשחק הגמר בו גברה ריאל על באייר לברקוזן בדרך לזכייה בתואר.
לקראת עונת, בתום שתי עונות בריאל, חזר מוניטיס לראסינג סנטנדר בעסקת השאלה. מוניטיס חזר לקבוצתו לשעבר כשחקן הרכב, והרגע הבולט מבחינתו באותה עונה התרחש במחזור השישי, כשסנטנדר אירחה את ריאל מדריד. מוניטיס כבש במשחק מול הקבוצה ממנה הושאל, ואף חגג את כיבוש השער. עם שמונה שערי ליגה ב-30 הופעות באותה עונה, היה למוניטיס חלק חשוב במסע ההישרדות של סנטנדר בליגה הבכירה.
בתום עונת ההשאלה בסנטנדר עבר מוניטיס בהעברה חופשית לדפורטיבו לה קורוניה. בשתי העונות הראשונות התנדנד מוניטיס בין המקום בהרכב לספסל כגיבוי לקפטן הקבוצה פרן גונסאלס, אך בעונה השלישית בקבוצה, לאחר פרישתו של פרן, כבר זכה למקום קבוע בהרכב הפותח. בלה קורוניה, בדומה לריאל, הוא תופקד בעיקר כקיצוני שמאלי, ועל אף תרומתו המשמעותית למשחק ההתקפה של הקבוצה, הוא כבש חמישה שערי ליגה בלבד בתשעים הופעות במדי הקבוצה.
בתום שלוש עונות בלה קורוניה, חזר מוניטיס לקדנציה שלישית בראסינג סנטנדר לקראת עונת. הוא היה לשחקן הרכב משמעותי עם חזרתו למועדון, ותרם למשחק ההתקפי בעיקר בכמות הבישולים שלו. בעונתו השנייה במועדון, סייע לה להעפיל לראשונה בתולדותיה לגביע אופ"א, לאחר שסיים עם הקבוצה במקום השישי בליגה הספרדית. בעונת, כשהוא כבר בן 34, הוסיף מוניטיס להיות שחקן הרכב פותח, עד שנפצע בברכו מול אספניול ב-14 באפריל וסיים למעשה את עונה. עד לנקודת הזמן הזו היה מוניטיס סגן מלך הבישולים של הליגה באותה עונה, שני רק לליונל מסי.
עד לסיום הקריירה מוניטיס כמעט ולא כבש, אך בתקופה זו ביסס את מעמדו כמלך ההופעות במדי סנטנדר בכל הזמנים. בסיום עונת, לאחר שירד ליגה עם קבוצתו לראשונה בקריירה, פרש מוניטיס ממשחק פעיל בגיל 36.
קריירה בינלאומית
הקריירה הבינלאומית של מוניטיס במדי נבחרת ספרד הייתה כולה תחת המאמן חוסה אנטוניו קמאצ'ו. הופעת הבכורה של מוניטיס נערכה ב-27 במרץ 1999, כשעלה כמחליף לשלושים דקות בניצחון המרשים של ספרד 9-0 על במסגרת מוקדמות יורו 2000.
לקראת טורניר יורו 2000 זומן מוניטיס לסגל ספרד על ידי קמאצ'ו. הופעתו הראשונה של מוניטיס בטורניר הייתה במשחק השלישי של שלב הבתים מול. מוניטיס עלה למגרש עם פתיחת המחצית השנייה, במצב של שוויון 1-1. בדקה ה-50 עלתה יוגוסלביה ליתרון 2-1, אך דקה בלבד אחר כך כבש מוניטיס את שער השוויון. יוגוסלביה עוד עלתה ליתרון 3-2, אך שני שערים בתוך תוספת הזמן העניקו לספרד ניצחון 4-3 ואת המקום הראשון בבית. ארבעה ימים אחר כך פתח מוניטיס בהרכב ספרד בפעם השנייה בקריירה שלו, למשחק רבע הגמר מול, שהסתיים בהפסדה של ספרד 2-1 והדחתה מהמשך הטורניר.
קריירת אימון
ב-2012, עוד בטרם הודיע על פרישתו ממשחק, החל מוניטיס את דרכו כמאמן בקבוצת הנשים של ראוסין מליגת המשנה לנשים בספרד. לאחר שנתיים בקבוצה היה למאמן נוער בקבוצת בנסנדר.
במרץ 2015 חזר מוניטיס לראסינג סנטנדר, כשהתמנה לתפקיד עוזר המאמן. הוא הגיע לקבוצה שדורגה במקום ה-21, מתחת לקו האדום. מאז מינויו 15 מחזורים לסיום העונה, השיגה הקבוצה מאזן של שישה ניצחונות, שמונה הפסדים ותיקו בודד ונשרה בסיום העונה לליגה השלישית. לקראת עונת התמנה מוניטיס לתפקיד המאמן הראשי של הקבוצה, בניסיון להחזיר אותה לליגת המשנה.
Lovesong
Lovesong (בעברית: שיר–אהבה) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית הקיור, מתוך אלבום אולפן השמיני שלה, Disintegration. השיר יצא לאור ב-21 באוגוסט 1989, על ידי חברות התקליטים אלקטרה רקורדס ופיקשן רקורדס, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי רוברט סמית', סיימון גאלופ, פרל תומפסון, רוג'ר אודונל, בוריס ויליאמס ולול טולהרסט והופק על ידי סמית' ודייוויד מ. אלן. סמית' דיבר על השיר ומשמעותו והצהיר כי "מדובר בשיר מלא ברגש, שלא נועד להתחכם וזאת, בנוסף לכך שהוא מאוד פשוט". השיר יצא בפורמט של תקליט 7 אינץ', תקליט 12 אינץ' ותקליטור.
כמה עשורים לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-105 מיליון השמעות.
הצלחה מסחרית
השיר זכה להצלחה מסחרית רבה, כאשר הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לאחד משיריה המצליחים ביותר של הלהקה במדינה. בנוסף לכך, הוא הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים שבפולין, ולמקום ה-18 במצעד הסינגלים הבריטי. הוא דורג כאחד מהשירים המצליחים ביותר בארצות הברית בשנת 1989.
גם בישראל זכה השיר להצלחה רבה, כאשר דורג במקום ה-69 במצעד העשור ששודר על ידי גלגלצ.
גרסתה של אדל
Lovesong (בעברית: שיר–אהבה) בין מאי 2009 לאוקטובר 2010, הקליטה הזמרת-יוצרת הבריטית אדל, את השיר מחדש עבור אלבום האולפן השני שלה, 21. השיר יצא לאור ב-24 בינואר 2011, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס ואקס-אל רקורדינגס.
השיר הגיע למקום ה-18 במצעד שירי הג'אז הקלים.
הצלחה מסחרית
גרסתה של אדל זכתה להצלחה מסחרית רבה, כאשר קיבלה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-40,000 עותקים במדינה. במצעדי הבילבורד הצליחה גרסתה להגיע למקום ה-18 במצעד שירי הג'אז הקלים. ביוטיוב צבר השיר למעלה מ-4.8 מיליון צפיות.
כמה שנים לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-100 מיליון השמעות.
הופעה
ב-22 בספטמבר 2011 הקליטה אדל את אלבום הווידאו הראשון שלה Live at the Royal Albert Hall, במסגרתו ביצעה גם את "Lovesong". היא החליטה לבצע אותו אחרי שביצעה את השיר "One & Only". אלבום הווידאו יצא לאור ב-29 בנובמבר 2011 והגרסה של "Lovesong" הייתה זמינה להורדה דיגיטלית.
בנוסף לכך, ביצעה אדל את "Lovesong" במסגרת פסטיבל אייטונס שאירע בשנת 2011.
מוחמד חוסיין פדלאללה
אייתוללה עליון סייד מוחמד חוסיין פדלאללה (ערבית: السيد محمد حسين فضل الله, תעתיק מדויק: סיד מֻחמד חֻסַין פצֿלאללה; 16 בנובמבר 1935 - 4 ביולי 2010) היה מנהיג מוסלמי דתי שיעי בלבנון. לעיתים קרובות התייחסו אליו כאל הסמכות ההלכתית של חזבאללה, והוא ממניחי התשתית הרעיונית להקמתו. השפעתו על מאמיני האסלאם השיעי, בכלל זה בעיראק, רבה ביותר. כתב עשרות ספרים בנושאי דת, ייסד מספר בתי ספר דתיים ונאם לעיתים תכופות בפני קהל מאמיניו. בדרשותיו נהג לקרוא לאסלאמיזם ולהתנגדות מזוינת נגד ישראל, שהוגדרה בפיו כ"גורם אימפריאליסטי".
ילדות ונעורים
מוחמד פדלאללה נולד בעיר הקדושה לשיעים, נג'ף אשר בעיראק, ב-16 בנובמבר 1935. אביו, סייד עבד א-ראוף פדלאללה, היגר אל המקום מן הכפר הדרום לבנוני עינאתא (הסמוך לבינת ג'בייל) בשנת 1928 לשם לימודים דתיים. ב-1953, בגיל 16, ביקר פדלאללה בלבנון כדי לנכוח בטקס שיעי. פדלאללה הצעיר הרשים את באי האירוע בלבושו ובדברי שירה שנשא. בשיר שנשא התאבל על מותו של המשורר הלבנוני סייד מוחסן אל-אמין, אולם השיר עסק גם בענייני חברה ופוליטיקה רלוונטיים לאותה תקופה, ובכלל זה הקולוניאליזם הצרפתי, האחדות האיסלאמית, אבטלה ועוד. גם בשנים הבאות המשיך לכתוב בזמנו הפנוי שירה, המתרכזת כמעט כולה בענייני דת האסלאם.
בתחילה למד פדלאללה בבית ספר מסורתי (כותאב), שם למד קוראן וכישורי כתיבה וקריאה בסיסיים. לאחר מכן עבר אל בית ספר מודרני. כבר בגיל צעיר התחיל לקרוא בכתבים אסלאמיים. בקיאותו והבנתו המעמיקה הביאו אותו ללמוד אצל מורי הדת הטובים ביותר באזורו.
פועלו בלבנון
לאחר 21 שנות לימוד תחת מורי הדת של נג'ף, סיים פדלאללה את לימודיו ב-1966 ושב אל לבנון, הפעם כמורה. בשנה זו קיבל הזמנה מקבוצת מאמינים בשם "אוסרת אתאחי" (משפחת האחווה) לבוא ולחיות עמם בפרבר נבעה במזרח ביירות. פדלאללה היה למנהיג הדתי של הקהילה, מנהל התפילה בציבור ודרשנה.
בנבעה החל פדלאללה בארגון סמינרים תרבותיים ודתיים. בדרשותיו התייחס גם לנושאים חברתיים. את עיקר זמנו הקדיש לפיתוח לימוד הדת, ובין היתר הקים בית ספר דתי בשם "מכון השריעה האיסלאמית". אחד מתלמידי המוסד היה השייח' רג'ב חרב, ממניחי היסודות הרוחניים להקמת החזבאללה. את היותו מלומד דתי שילב פדלאללה עם מעורבות גבוהה בחיי הקהילה בה חי. בזמן מלחמת האזרחים בלבנון נחטף פדלאללה בידי ארגונים לבנוניים נוצריים. לאחר מכן עבר לפרבריה הדרומיים של ביירות (חארת חרייק וביר אל-עבד). בזמן המלחמה הרבה להשתמש במסגדו הן לקיום תפילות והן להעברת שיעורים לגבי פירושי הקוראן כמו גם נשיאת נאומים דתיים. הוא קרא לנקיטת פעולות כנגד מה שכינה "כוחות האימפריאליזם המערבי" המבקשים להכניע את העולם המוסלמי. כמו כן צידד בהידברות בין המוסלמים השיעים והסונים. במשך השנים הוציא עשרות של ספרים וכתבים בנושאי דת ושירה.
פדלאללה נחשב לליברלי יחסית באופן השקפותיו בנוגע למעמד האישה. לקראת היום הבינלאומי למאבק באלימות נגד נשים פרסם פדלאללה פתווה המאשרת לאישה מוכה להכות את בעלה במסגרת ההגנה העצמית וכן למנוע מבעלה לאנוס אותה, כפי שהאסלאם מתיר לגבר לסרב לקיים יחסי מין עם אשתו כדרך "לחנכה". על פתווה זו, ספג פדלאללה ביקורת רבה מחכמי דת מוסלמים אחרים, אשר טענו כי האישה נחותה מהגבר ורק לו הזכות לנהוג כלפיה באלימות ולא להפך. חכמי דת אחרים טענו כי פתווה זו "הורסת בתים ונכנעת למערב".
בסיוע תרומות שגייס במשך השנים, פדלאללה עסק והיה שותף להקמתה של רשת סוציאלית מסייעת ובה מוסדות רבים בתחום שירותי הרפואה, החינוך והרווחה אשר צרכניה מונים עשרות אלפי אנשים.
במרץ 1985 ניצל מאחד מניסיונות ההתנקשות בחייו. ניסיון התנקשות זה בוצע על ידי התפוצצות של מכונית תופת בביירות. ישנן טענות כי אירוע זה אורגן על ידי ה-CIA.
מת בביירות ב-2010, בגיל 75, לאחר שסבל בשנותיו האחרונות מבריאות רופפת.
יחסו לטרור
פדלאללה, בעל השפעה רעיונית רבה על העולם המוסלמי השיעי, שלל את זכות הקיום של מדינת ישראל ונהג לקרוא להתנגדות מזוינת נגדה. בנוסף תמך ברעיונות המהפכה האיראנית, קרא לאסלאמיזם בלבנון כחלק ממהלך כולל להקמתה של מדינה מוסלמית רחבת היקף, במקום המדינות הנפרדות כיום, ובכלל זה לבנון.
פדלאללה היה ממייסדי החזבאללה, אשר הוכר במדינות מערביות כארגון טרור. תמיכתו בארגון נמשכה אף שלא מילא תפקיד רשמי בו. בד בבד גינה את פיגועי 11 בספטמבר ואף פרסם פתווה (פסק הלכה), בעקבות הפיגועים במרוקו, כנגד פיגועי התאבדות הפוגעים באוכלוסייה אזרחית. הוא גם פרסם פתווה האוסרת על כל מוסלמי לסייע לארצות הברית בפעולותיה לכבוש כל מדינה מוסלמית. ברם בנוסף התבטא כי התאבדות, כמו גם פיגועי התאבדות, במסגרת של ג'יהאד, היא לא מותרת.
פדלאללה התבטא כי פירוק חזבאללה מנשקו בעקבות מלחמת לבנון השנייה, כחלק מיישומה של החלטה 1559, הוא בגדר "מעשה בגידה".
אינגו גרהרץ
אינגו גרהרץ (בגרמנית: Ingo Gerhartz; נולד ב-9 בדצמבר 1965) הוא המפקד הנוכחי של הלופטוואפה.
ביוגרפיה
גרהרץ נולד בקוכם ב-9 בדצמבר 1965. ב-1 ביולי 1985 ההוא התגייס ללופטוואפה והוצב בגדוד האימונים ה-2. לאחר מכן, בין 1986 ל-1987, הוא למד בבית הספר לקצינים של חיל האוויר בפירסטנפלדברוק. בין השנים 1988–1989 סיים את הכשרתו כטייס והתאמן על מטוסי T-38 טאלון וססנה T-37. כחלק מאימון טייס סילון משותף של יורו נאטו בבסיס חיל האוויר שפרד (טקסס, ארצות הברית), ובין 1989–1990 התאמן על מטוס מקדונל דאגלס F-4 פנטום בבסיס חיל האוויר ג'ורג' ליד ויקטורוויל, קליפורניה. משנת 1990 עד 1998 מילא משימות שונות כטייס קרב וקצין מטה מבצעים בכנף קרב 71 "ריכטהופן" בוויטמונד. בין 1998–2000 למד באקדמיית הבונדסוור בהמבורג.
בין השנים 2000–2003 שימש כמפקד הקבוצה האווירית ה-73 "שטיינהוף". בתקופה זו למד לטוס במיג-29. בין 2003–2005, שימש כקצין מדיניות ותכנון עבור מערכות נשק מוטסות במשרד ההגנה הפדרלי בבון. גרהרץ כנציג משרד ההגנה הגרמני בפיתוח יורופייטר טייפון. בין 2005–2007 שימש כדובר כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי בברלין. משנת 2008 עד 2010 היה גרהרץ מפקד טייסת 31 "בוהלקה". לשם כך למד מחדש את השימוש במטוס פאנאוויה טורנדו. הוא גם הוביל את ההסבה של הטייסת ל-EF-2000 בתקופה זו. לאחר מכן, בין השנים 2010 ל-2012, שימש כראש קבוצה לתכנון ופריסה של מטוסי קרב בפיקוד חיל האוויר בקלן. משנת 2012 עד 2013, מילא תפקידי מנהל בכירים במטה חיל האוויר. לאחר מכן מונה כראש מחלקת תכנון ופיתוח של חיל האוויר. משנת 2014 הועסק שוב בצוות העיתונות וההסברה של משרד ההגנה הפדרלי, הפעם כסגנו של דובר המשרד וראש מחלקת העיתונות.
באוגוסט 2020, בעיצומה של התפרצות נגיף הקורונה בגרמניה, הוביל גרהרץ, תרגיל משותף בשם Blue Wings 2020 יחד עם משלחת של חיל האוויר הישראלי בהובלת מפקד חיל האוויר עמיקם נורקין. ב-18 באוגוסט 2020, במהלך התרגיל, גרהרץ ונורקין הובילו את "מטס זיכרון לעתיד" - מטס של מטוס נחשון מטייסת 122 ושני מטוסי ברק מטייסת 105 בלוויית שני מטוסי יורופייטר טייפון גרמנים אשר עבר מעל מחנה הריכוז דכאו ומעל בסיס חיל האוויר פירסטנפלדברוק, המקום בו נרצחו תשעה ישראלים בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ב-1972. באוקטובר 2021, בעת ביקורו בישראל, הרמטכ"ל אביב כוכבי העניק לו אות הערכה מטעם הרמטכ"ל.
בית דבור
בית דבור הוא אתר מורשת בהרצליה, המיועד לשימור בזכות הארכיטקטורה הייחודית שלו. בבית זה התגוררו בנימין דבור, אשתו חנה ובנותיו, זיוה ושילה. אביה של חנה דבור בנה את הבית בשנת 1933. כתובת הבית היא רחוב נורדאו 20, הרצליה. הבית היה ייחודי, בשל גודלו וחצרו הגדולה, שאליה היו באים ילדים לשחק אחרי הלימודים. בשנת 2015 שיפץ את הבית המפיק שמוליק בר דן והמתגורר בו עד היום.
ארכיטקטורת הבית
הבית בנוי בסגנון אקלקטי, סגנון אדריכלי שהיה נפוץ בישראל בשנות ה-20 ועיקרו שילוב בין אדריכלות חדשה לישנה. בנייתו מודרנית, אך משולבים בו יסודות מהעבר, כגון צריח, קשתות בחלונות ועוד. לבית שתי קומות. הבית של דבור היה מיוחד גם בגודלו, שהיה גדול ביחס לאותה תקופה, ובחצרו הגדולה.
משפחת דבור
משפחת דבור, הייתה מאוד חמה ולבבית ועזרה לאנשים אחרים. דוגמה לכך היא, שהם אפשרו למשפחה שלא היה לה היכן לגור, לשהות בבית שבנה בנימין, במקום אחר בהרצליה, ולהפוך את אחד החדרים למכולת כדי שיוכלו להתפרנס.
בנימין דבור נולד ב-6 במאי 1913 ועלה לארץ יחד עם הוריו, במאי 1925, כשהיה בן 11, מווילנה שבפולין. הם התגוררו בבלפוריה והיה להם משק פרטי. עברו עליהם זמנים קשים, שכללו מכות עכברים בשדות, בצורת, שיטפונות ועוד.
הוא הצטרף להגנה והיה מחסנאי, מדריך, נוטר ומפקד המקום. חנה, אשתו, גם פעלה איתו בהגנה.
ב-1930, כשמלאו לבנימין 16 שנים, הוא עבר להרצליה ג', הרצליה המערבית, עבד בפרדס של דודו, בן דבור, שבנה בתים וסלל כבישים בהרצליה, והיה שולח כסף להוריו שנשארו בבלפוריה.
לאחר מכן הוא התחיל לעבוד בעבודות בניין, היה לבנאי מומחה, ברבות הימים היה לקבלן ובנה בתים בהרצליה ג' והרצליה פיתוח. בנוסף לכך, הוא היה גם חבר וועד הרצליה ג'.
אורלנדו ג'ורדן
אורלנדו מייסון ג'ורדן (באנגלית: Orlando Mason Jordan; נולד ב-21 באפריל 1974) הוא מתאבק עבר אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו היה פעם אחת אלוף ארצות הברית ובשל תקופתו בארגון ההיאבקות Impact Wrestling.
חיים אישיים
ג'ורדן אובחן באופן שגוי באוטיזם כילד. בנוסף, היו לו קשיי דיבור והוא השתתף בשיעורים שעזרו לו להתגבר עליהם. כילד, הוא התחרה בהתעמלות והשתתף בהיאבקות. הוא למד באוניברסיטת בויס סטייט לאחר שזכה באליפות המדינה בשנת 1993 בקטגוריית משקל ל-189 פאונדים עבור בית הספר התיכון הרמיטאז', שבריצ'מונד, וירג'יניה. לפני שהפך למתאבק מקצועי, הוא היה חבר בשירות היערות של ארצות הברית. לאחר מכן, עבר להתגורר בפלורידה, בה הפך למתאגרף חובבני בעל מוניטין.
ביוני 2011, ג'ורדן היה הבעלים המשותפים (יחד עם מתאבק עצמאי בשם לוק הוקס) של WildKat Sports & Entertainment – מרכז אימונים להיאבקות מקצועית, שנמצא מחוץ לעיר ניו אורלינס. בית הספר שלהם הוביל ליצירת ארגון ההיאבקות WILDKAT Pro, ארגון שהיה לזמן קצר חלק מארגון ההיאבקות National Wrestling Alliance (NWA). ב-20 באוגוסט 2012, פתחה ג'ורדן בית ספר נוסף להיאבקות במלבורן, אוסטרליה, שם הוא מתגורר כיום.
ג'ורדן הוא דו-מיני באופן גלוי. ב-10 באוקטובר 2013, הוא הודיע על נישואיו לאישה באוסטרליה. שנה לאחר מכן, נולדה בתו, דקוטה מאי.
נאדה אל-אהדל
נאדה אל-אהדל (בערבית: ندى الأهدل; נולדה ב-2 בפברואר 2002) היא פעילת זכויות אדם מתימן הידועה בכך שנמלטה משני הסכמי נישואי ילדים שהוריה ערכו עבורה.
תחילת חייה
אל-אהדל נולדה למשפחה כפרית בתימן, אחת משמונה אחים ואחיות. דודה, עבד אל-סלאם אל-אדהל, אסף אותה לביתו כשהייתה בת שלוש, יחד עם אחיין נוסף, שאביו לא הצליח לעמוד בהוצאות הטיפול הרפואי בו.
ברית נישואין שנייה
בשנת 2013, בגיל 11, העלתה אל-אהדל, בעזרת דודה, סרטון של 2.5 דקות ליוטיוב שהפך במהירות לוויראלי. בסרטון האשימה אל-אהדל את הוריה בניסיון לחתנה בתמורה לכסף. בסרטון אל-אהדל דוברת ערבית, אך משתמש יוטיוב תרגם את הסרטון והעלה אותו ליוטיוב עם כתוביות באנגלית. משתמש נוסף, Reddit Syd_G שיתף את סרטון היוטיוב של אל-אהדל, מה שגרם לשיתוף נרחב ברשתות החברתית. הסרטון זכה ליותר מ־7 מיליון צפיות בשלושה ימים.
בעקבות הסרטון שר הפנים של תימן הורה להוציא את נאדה מבית דודה ולהעביר אותה למקלט לנשים. מי שמונתה להיות האפוטרופוסית הזמנית של הילדה היא אחת מפעילות זכויות הנשים המובילות בתימן רמזיה אל-ארייאני.
בתקשורת
אל-אהדל והסכמי נישואי הילדים סוקרו ב-CNN מספר שבועות לאחר צאת הסרטון. במהלך הראיון של ה-CNN נערך עימות בינה ובין הוריה מביתו של דודה בצנעה. בעימות היא חזרה על טענתה כי הוריה עמדו להשיאה בגיל צעיר. בסוף הראיון היא ביקשה להישאר בצנעה ולהרחיב את השכלתה מכיוון שבכפר אין שיעורי אנגלית ואין שיעורי מחשב. בסופו של דבר, ההורים, הדוד והילדה הגיעו להסכמה: כל המשפחה - כולל הדוד וההורים - יעברו לגור בבית של קרוב אחר בצנעא כדי לראות אם יוכלו לפתור את המצב ביחד.
ביקורת בעולם הערבי
כלי תקשורת רבים במזרח התיכון דחו את טענותיה של אל-אהדאל כבורות או הונאה של מנהג תימן ואיסלאמי. ה-Yemen Post האשים אותה בניסיון להרוס מנהגים תימנים ואיסלאמיים. המגזין הערבי "המג'לה" טוען שבגלל קשריו התקשורתיים של דודה, הוא ניסה לנצל את אל-אהדל על ידי "הפיכת נערת בית הספר הצעירה לנוג'וד [עלי] החדש של תימן" כדי שיוכלו לבטל את נישואי הילדים בתימן. הוריה של אל-אהדל ציינו כי טענותיה הן בדיות וכי הסרטון נכתב על ידי דודה. עם זאת, בניגוד למה שציינו הוריה, נאדה אל-אהדל אמרה שהם איימו להרוג אותה בשל פגיעה בכבוד המשפחה אם תסרב לברית הנישואין השנייה.
ספר על חייה
ב-3 בדצמבר 2015 פורסם ספר בהוצאת הספרים הצרפתית מישל לפון המספר את סיפורה של הילדה שיצאה נגד נישואי ילדים. הספר נכתב במשותף על ידי אל-אהדל והבמאית התימניה חדיג'ה אל-סלמי. הספר שכונה "טל הבוקר". תורגם להולנדית ולפולנית.
באפריל 2015 כאשר ניסתה לצאת מתימן כדי לקדם את ספרה, דרכונה נלקח ממנה ולא ניתנה לה האפשרות לצאת מתימן. בהמשך בדצמבר 2015 היא ודודה נחטפו ונחקרו על ידי אל-קאעידה. הם שוחחרו רק אחרי שבועיים.
היא מימנה שני פרויקטים, מהכנסות ספרה, הראשון הוא מקלט בטוח לנערות בתימן והשני פרויקט של לימוד השפה האנגלית לנערות בתימן.
קרן נאדה
ב־2017 הקימה את 'קרן נאדה להגנה על זכויות ילדים בתימן' אשר היא עומדת בראשה. הקרן מקדמת ברשתות החברתיות את המודעות לנישואי קטינות ושוויון זכויות בין המינים. אל-אהדל מרבה למתוח ביקורת על קיצוניות דתית ופגיעה בזכויות נשים וילדים בשם דת האסלאם. היא נוהגת לעודד נשים מוסלמיות להסיר את החיג'אב.
פרסים והוקרה
ב־2018 וב-2019 היא הייתה מועמדת ל"פרס נובל לילדים" על מאבקה נגד נישואי ילדים.
בפברואר 2021 הוזמנה לנאום בכנס שאורגן על ידי מכון דוחה הבינלאומי לענייני משפחה בקטר בראשות השיח'ה מוזא בנת נאסר אל-מסנד, אימו של אמיר קטר המכהן. הכנס המקוון נקרא "הנחת הבסיס לנישואין והמרכיבים ליציבותם" והוא נערך בשיתוף הליגה הערבית. בכינוס השתתפו מומחים ערביים מכל העולם בתחום הנישואין, סוציולוגים ונציגי ארגונים שונים שאינם שייכים לממשלות. בכנס דנו בנושאים מגוונים כמו: גיל הנישואין, אתגרים חברתיים וכלכליים הנוגעים לנישואין, נישואין באזורי סכסוך ועוד. השתתפותה בכנס עוררה ביקורת אצל גורמים שונים בקטאר מתוך טענה כי עמדותיה הן אנטי מוסלמיות ופוגעות בדת המוסלמית. למרות הביקורת נאומה נערך בצורה מקוונת כמתוכנן.
בשנת 2022, בגיל 20, זכתה אל-אהדל בפרס האישה הערביה על פעילותה כאקטיביסטית חברתית. בנאומה בירכה את יורש העצר מוחמד בן סלמאן על קידום זכויות הנשים בערב הסעודית, כאשר פעל לביטול נישואי ילדים בארצו. "כמשפיעים, אנחנו עובדים על הפצת מודעות במשך שנים, והוא קיבל את זה בהחלטה אחת. זו החלטה אחת בלבד, בה הוא הציל מיליוני חיים בסעודיה, וזה מה שאנחנו באמת צריכים".
השפעה בינלאומית
טענותיה של אל-אהדל העלו את הדיון בנישואי ילדים בתקשורת הבינלאומית. מאמרים מכל העולם מצטטים לעיתים קרובות את המחקר של Human Rights Watch, הקובע כי בתימן אין גיל מינימום לנישואין, וכי כמחצית מכל הנשים הנשואות בתימן נישאות בילדותן. במאמר על אל-אהדל, הפורום הפוליטי הבינלאומי קבע "כמה נתונים סטטיסטיים יכולים לעזור לשים את הסיפור שלה בהקשר: לפי האו"ם, אחת מכל תשע בנות במדינות מתפתחות תתחתן עד גיל 15, ועל פי ההערכות 14.2 מיליון בנות בשנה כנראה יהפכו לכלות ילדים בעשור הקרוב.
חיים אישיים
כיום מתגוררת בלונדון, ממשיכה לפעול למען זכויות ילדות וילדים במזרח התיכון.
ארמיית עבר המיסיסיפי
ארמיית עבר המיסיסיפי (באנגלית: Army of the Trans-Mississippi) הייתה ארמייה של צבא הקונפדרציה אשר נטלה חלק במלחמת האזרחים האמריקנית.
היסטוריה
הארמייה הוקמה ב-28 בספטמבר 1862 ובמקור מנתה 50,000 חיילים. כמפקד הראשון מונה תיאופילוס הולמס. הארמייה נועדה לפעול באזור שממערב למיסיסיפי (ומכאן שמה). היא לחמה בקרבות רבים, אשר הבולטים שבהם הם מערכת ניו מקסיקו, מערכת הנהר האדום ומערכת מיזורי. בין 12 ל-13 במאי 1865 לחמו חיילי הארמייה בקרב חוות פלמיטו, אשר היה הקרב האחרון במלחמת האזרחים. ב-26 במאי נכנע מפקדה האחרון של הארמייה אדמונד קירבי סמית', אם כי בשלב זה מרבית חייליו כבר ערקו. הארמייה הייתה הארמייה האחרונה של הקונפדרציה שהמשיכה לפעול. היחידה האחרונה של הקונפדרציה שנכנעה הייתה רגימנט רובאי הצ'ירוקי הרכובים הראשון.
אויסקירכן
אויסקירכן (בגרמנית: Euskirchen) היא בירת מחוז אויסקירכן, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה. היישוב במקום קיבלה מעמד של עיר עוד ב-1302. בדצמבר 2007 התגוררו בעיר כ-55,446 תושבים. משמעות המילה אויסקירכן היא "כנסייה על שפלת הנהר".
מבין התושבים הבולטים שהתגוררו בעיר, ניתן למנות את הרמן אמיל פישר, וילי גראף, היינץ פלוהה ובטינה ויגמן.
בשנת 1994 התרחש הטבח בבית המשפט אויסקירכן.
כלכלה
החיבור למערכת התחבורה הארצית משמעותי לכלכלה המקומית. באויסקירכן יש שדות חקלאיים רחבים. סלק סוכר הוא אחד הגידולים המשמעותיים בשדות אלו, ומשנת 1879 ישנו מפעל לייצור סוכר.
ערים תאומות
הערים התאומות של אויסקירכן הן
קוקי לבנה
קוקי לבנה היא להקת רוק ישראלית מרמת השרון. הלהקה הוקמה עלי ידי הסולן קובי מנדלבאום ופרצה בזכות השיר "כמה הייתי רוצה" שהוציאה ביוני 2011. אלבומה הראשון "כוסות מפלסטיק" יצא לאור במאי 2015 ואלבומה השני "1440" בשנת 2019.
הופעות סלון
הלהקה נוסדה בשנת 2006 על ידי סולן הלהקה קובי מנדלבאום. מנדלבאום הוא היחיד שנותר מההרכב המקורי. במשך שנותיה הראשונות הלהקה הופיעה והקליטה, אך לא פרצה לתודעה הציבורית. בתחילת דרכה, הלהקה צברה קהל מעריצים בקרב בני נוער, בייחוד מאזור השרון. מפאת גילם הצעיר, מעריציה לא יכלו להגיע להופעות בפאבים ומועדונים, ולכן הגו חברי הלהקה קונספט ייחודי להופעות – הם יגיעו אל מעריציהם עד הבית ויופיעו בחינם. הופעות הסלון היוו את מרכז פעילות הלהקה בין 2006 ל-2011 והתפרסמו ברשתות החברתיות. ביוני 2010 מילאה לראשונה את מועדון הבארבי בתל אביב להופעה. באותה שנה, הופיעה כלהקת החימום של הלהקה "מוניקה סקס". ב-2011 לראשונה זכו לתשומת לב ברמה ארצית, כאשר הוציאה את השיר "כמה הייתי רוצה" ליוטיוב. באותה שנה זכו חברי הלהקה בתחרות השיר המקורי של עמותת "תו ראשון" עם השיר "משלים עוד סיבוב" כשהם גוברים על יותר מ-150 שירים מתחרים.
ב-2012 החלו לקיים הופעות במועדונים, בעלות של 10 שקלים לכרטיס, כדי לכסות עלויות בלבד.
המשך פעילות
מאז ועד שנת 2015, התמקדה הלהקה באיסוף חומרים, ובשנת 2015 הוציאה את אלבומה הראשון: "כוסות מפלסטיק". האלבום לא זכה להצלחה בתחנות הרדיו. בשנת 2019 יצא אלבומה השני, "1440", בהפקתו של יקיר בן טוב (7 שירים) ונעם עקרבי (שיר אחד). האלבום הציג בין היתר את השירים "גם אני" ו"שקט" שזכו להצלחה בתחנות הרדיו.
בשנים אלה הלהקה הופיעה בפסטיבלים הגדולים בישראל כמו "בום בוקס", "רייב עצמאות" וערי נוער, כמו כן מספר מופעים במועדוני זאפה.
במהלך השנים הלהקה שיתפה פעולה השנים עם הלהקות: "מרסדס בנד", "התקווה 6" והזמרת אביה שושני מ"הכוכב הבא".
לאודיקה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
רוני קלדרון
אהרון "רוני" קלדרון (נולד ב-5 בפברואר 1952) הוא כדורגלן עבר ישראלי, הנחשב לאחד מהכישרוניים מבין הכדורגלנים הישראלים בשנות ה-70 והורשע בהברחת סמים בתחילת שנות ה-80.
קריירה
קלדרון נולד בשכונת שבזי בתל אביב, והחל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב. בזמן ששיחק שם, קלדרון ניהל משא ומתן עם קבוצת שמשון תל אביב, ובעקבות כך הוכנס להסגר בידי "הפועל", ונאסרה עליו השתתפות באימונים למשך חצי שנה. בתקופה זו, כשהיה בגיל 15, השתתף במשחק כשחקן של א.ס. דוד ת"א נגד הפועל יהוד עם כרטיס מזויף, שם זוהה וקיבל עונש של השעיה בת חצי שנה נוספת. עם תחילת השעייתו עבר עם משפחתו לסן פרנסיסקו שם שיחק בקבוצת "הכח סן פרנסיסקו". קלדרון קיבל הצעה לשחק בקבוצה באטלנטה, אך החליט לחזור לישראל באומרו שחשוב לו לשחק ב"הפועל" ולהתגייס לצבא. משחזר לארץ והוא בן 17, הוקפץ קלדרון לקבוצה הבוגרת שהייתה בעיצומו של מאבק האליפות בעונת 1968/1969, והפך לשחקן מפתח בקבוצה. כבר במשחקו הראשון בישל את אחד השערים בניצחון חוץ על הפועל באר שבע, וב-1 במרץ 1969 הבקיע את שערו הראשון במדי הפועל תל אביב, במשחק מול מכבי יפו. קלדרון שיחק בעיקר כקשר, וכונה "האדריכל" בזכות כישרונו. במקביל להישגיו הגדולים, החלו להופיע בעיות בהתנהגותו. כך למשל, בדרבי נגד מכבי תל אביב ספג תיקול ממשה עסיס, שבעקבותיו רדף אחרי עסיס ובעט בו בחוזקה, דבר שגרר הרחקה ממשחקים לחודש ימים.
בספטמבר 1969 נעצרו קלדרון ושלושה כדורגלנים נוספים בחשד לניסיון חטיפה של נערה בת 15. האמרגן אברהם דשא (פשנל) הציע להחתים את קלדרון, דבר שהיה אסור בתקופתו. קלדרון חתם למרות שהוזהר בכך שיושעה, ואכן, למרות שהתחרט וביטל את החוזה למחרת חתימתו, הושעה לכמה חודשים.
במהרה הפך קלדרון לאחד הכדורגלנים המוכשרים בישראל, בזכות יכולתו הטכנית וזריזותו. לאחר שהעפיל עם הפועל תל אביב לגמר אליפות אסיה לקבוצות שנערך בטהראן. בראיון מאז אמר קלדרון כי "אין כדורגלן טוב שלא עושה בעיות". בקיץ 1970 קיבל קלדרון הצעה ממועדון הכדורגל ההולנדי אייאקס, שרק שנה קודם לכן הגיעה לגמר גביע אירופה לאלופות. כדי לעבור לאייאקס הוא נכנס להסגר, לקח הלוואה של 500 לירות מועד הפועל אותה מעולם לא החזיר, ועבר להתאמן בקבוצה ההולנדית, תחת המאמן רינוס מיכלס, אך לא הסתדר שם בשל המסגרת הנוקשה ועזב. עבר להתאמן בפיינורד, אבל חזר לישראל אחרי חצי שנה בלבד, מבלי ששיחק באף קבוצה. קלדרון השאיר אחריו חובות רבים בהולנד, אותם נאלצה לסגור הפועל תל אביב. כשחזר נחשב לעריק מהצבא ולכן ישב 35 ימים בכלא צבאי.
בשנת 1971 היה קלדרון שותף לזכייתה של נבחרת הנוער של ישראל באליפות אסיה שנערכה בבנגקוק. כאשר חזר לישראל הוא שיחק שוב בהפועל תל אביב וזומן לנבחרת ישראל הבוגרת. ב-11 בנובמבר 1971 ערך קלדרון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת אוסטרליה. ב-24 במרץ 1972 הבקיע את שערו היחיד במדים הלאומיים, במשחק מול נבחרת ציילון במסגרת הטורניר הקדם אולימפי. ב-1 באפריל 1972 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת תאילנד, ובסך הכל רשם 9 הופעות במדי הנבחרת. במהלך עונה זו שוב הסתבך קלדרון בבעיות משמעת בהפועל תל אביב והושעה עד סוף העונה. בתגובה עזב קלדרון שוב את הארץ וחזר להולנד על מנת להתאמן בשנית עם פיינורד. זו לבסוף החתימה אותו אך הוא לא שיחק בקבוצה מכיוון שהיה עדיין בהסגר בינלאומי.
בשנת 1973 חתם בקבוצת פריז FC הצרפתית אך גם שם לא מצא את מקומו והוא שיחק בקבוצה שני משחקים בלבד. גם בצרפת הסתבך קלדרון בבעיות משמעת, וחזר לישראל לאחר חודש בערך כדי לעזור להפועל תל אביב במאבקי ההישרדות בליגה, לאחר שנקלעה לתחתית הטבלה באותה עונה. ב-9 במרץ 1974 הבקיע קלדרון את שערו האחרון במדי הפועל תל אביב, במשחק חוץ מול הפועל חיפה. לאחר שהקבוצה נשארה בליגה, עזב קלדרון בפעם האחרונה את הפועל תל אביב, לאחר ששיחק בקבוצה חמש עונות בשלוש קדנציות שונות, ובמדיה רשם 59 הופעות, 4 שערים ו-15 בישולים. בשנת 1975 חתם בקבוצת הפועל רמת גן, כשבאחד המשחקים נכנס לתגרה ונלקח למעצר ממנו שוחרר לאחר כמה שעות. ב־1977 עבר לארצות הברית שם התאמן בקבוצת ניו יורק קוסמוס בה שיחקו מספר כוכבים, אך הסתכסך עם כמה מחברי הסגל מה שהוביל להוצאתו מהקבוצה. כך, בגיל 25, לאחר מעבר בין קבוצות רבות כשהוא נחשב לכישרון גדול, הסתיימה הקריירה של קלדרון כשחקן כדורגל.
לאחר הפרישה
ב-1977 פתח קלדרון חנות נעליים עם אביו דוד בלוס אנג'לס שהתרחבה לרשת. בשנת 1982 נעצר קלדרון בלוס אנג'לס בחשד שהשתייך לרשת שזייפה כרטיסי אשראי וכן הבריחה הרואין לישראל. הוא הוסגר לישראל, הודה בחשדות, נשפט ונידון ל-7 שנות מאסר. הפרקליטות לא הסתפקה בעונש זה וערערה לבית המשפט העליון בדרישה לעונש חמור יותר והעונש הוחמר בבית המשפט העליון ל-10 שנות מאסר. בכלא שימש כמדריך ספורט לאסירים ואף הקים נבחרת כדורגל המורכבת מאסירים. באפריל 1984, בעת אחת מחופשותיו כשנסע ברכב עם חבריו, חשד שוטר כי הם מסתירים חשיש. הנהג האיץ כשהשוטר תלוי מהחלון עם רגליו בחוץ, עד שעף ממנו. השוטר ירה על הרכב וחלק מנוסעיו ברחו, אך קלדרון נתפס והוחזר לכלא. ביוני 1985 נמלט באחת מחופשותיו מהכלא ליוון עם דרכון מזויף ומשם לברזיל, שידע שאין לה הסכם הסגרה עם ישראל. בתקופה זו נפוצו שמועות רבות באשר לגורלו בישראל. כעבור שנה, שב והסתבך עם החוק ונידון בברזיל ל־32 שנות מאסר, בעוון עמידה בראש רשת הברחת סמים בזהות בדויה; נתפסו בסך הכל שבעה אנשים, ביניהם שלושה ישראלים, ובבעלותם 380 ק"ג קוקאין. באפריל 1988 סוכל ניסיון של אנשי עולם תחתון קולומביאניים להבריח את קלדרון מהכלא בידי סוכני FBI. באפריל 1990 סוכל עוד ניסיון הברחה, כשאחד העצורים היה אביו. לפי משטרת ברזיל, תוכנית ההברחה כללה מסוק אותו יטיסו מעל הכלא וישלשלו חבל עליו יתלה קלדרון. לפי הפרסומים, המשיך קלדרון בהפעלת רשת הברחת סמים מהכלא, בעזרת אביו ושותף ישראלי. בשנת 1994 הועבר קלדרון למעצר בית, ממנו ברח, עקבותיו נעלמו ושוב נפוצו שמועות באשר לגורלו. בריאיון לטלוויזיה ההולנדית סירב אחיו להשיב לשאלה אם הצליח ביצירת קשר עם רוני. אליבא דמשפחת קלדרון, הפעם האחרונה בה יצרו קשר עם רוני הייתה באוגוסט 1996. במהלך שנת 2002 טען ערוץ הספורט כי קלדרון חי בברזיל אחרי שבמשך שנים לא ידעו מה עלה בגורלו. בנוסף, אשתו הברזילאית טענה שפגשה אותו לאחר בריחתו מהכלא, אך מזה שנים רבות אינה מודעת לגורלו.
בתרבות
בסרט הישראלי צומת וולקן גילם סמי הורי את אבי אלבז - דמות של כדורגלן צעיר ומוכשר המבוקש על ידי אייאקס אך מסתבך עם החוק. דמות זו מבוססת על סיפור חייו של קלדרון.
בשנת 2022 עלתה ביס דוקו סדרה תיעודית על סיפורו של קלדרון.
קארל צ'רני
קארל צ'רני (גרמנית: Carl Czerny; 21 בפברואר 1791 - 15 ביולי 1857) היה פסנתרן, מלחין ומורה אוסטרי. כיום הוא זכור הודות לספרי האטיודים שלו לפסנתר.
ביוגרפיה
צ'רני נולד בווינה למשפחה ממוצא בוהמי. הוא החל ללמוד פסנתר אצל אביו ובהמשך קיבל שיעורים אצל הומל, סאליירי ובטהובן. הוא היה ילד פלא, שהופיע לראשונה בפומבי בשנת 1800, בגיל 9, בנגינת קונצ'רטו לפסנתר של מוצרט. בשנת 1812 ניגן בביצוע בכורה בווינה את קונצ'רטו הקיסר מס' 5, של בטהובן.
כבר בילדותו נמשך להוראה ובגיל חמש-עשרה כבר היה מורה מבוקש. בין רבים אחרים לימד את פרנץ ליסט, שהקדיש לו שנים אחר כך את יצירתו "שנים-עשר אטיודים טרנסצנדטאליים". צ'רני היה בין המלחינים הראשונים שהשתמשו במילה "אטיוד" (תרגיל) ככותרת ליצירה.
צ'רני הלחין מספר רב של יצירות (עד אופוס 861), ביניהן מספר מיסות ותפילות אשכבה (רקויאם), הרבה סימפוניות, קונצ'רטי, סונאטות ורביעיות מיתרים. עם זאת, כיום כמעט אין שומעים אף לא אחת מיצירותיו המרובות והוא נודע כמעט אך ורק הודות למספר הניכר של יצירות להוראת הפסנתר שכתב, שרבות מהן נמצאות עד היום בשימוש, כמו "אמנות זריזות האצבעות" (גרמנית: Schule der Geläufigkeit).
חברת ההקלטות סיגנום הוציאה לא מכבר לפחות שלוש הקלטות של הסימפוניות והקונצ'רטי של צ'רני, ביניהם קונצ'רטו לארבע ידיים בדו מז'ור, בבחינת קריאת תִּגָּר על הדימוי שיצא לצ'רני כמחבר יצירות דידקטיות.
מצעד אלבומי הסטרימינג הבריטי
מצעד אלבומי הסטרימינג הבריטי הוא מצעד מוזיקה המבוסס על מספר ההשמעות של אלבומים בפלטפורמות הסטרימינג השונות, כמו ספוטיפיי, דיזר, Google Play Music, אפל מיוזיק וטיידל ב. הוא כולל נתונים הן משירותי הסטרימינג החינמיים והן מהשירותים שכרוכים בתשלום נוסף. הנתונים נאספים על ידי חברת המצעדים הרשמית הבריטית ומפורסמים מדי שבוע באתר הרשמי שלה ובמגזין Music Week.
הוצג חראשונה ב-1 במרץ 2015, לאחר שאושרה ההחלטה לשלב נתוני סטרימינג במצעד האלבומים הבריטי. הנוסחה לחישוב מצעד זה לוקחת את המספר הכולל של ההשמעות משתים עשרה הרצועות המצליחות ביותר בגרסה הסטנדרטית של אלבום, ומפחיתה את ההפרש בין שתי הרצועות המושמעות ביותר לבין הממוצע הכללי של השאר. האלבום הראשון שכבש את פסגת המצעד היה x של אד שירן עם מכירות סטרימינג העומדות על 3,369 עותקים., האלבום השלישי של שירן, ÷, מחזיק בתואר "האלבום ששהה הכי הרבה זמן במקום הראשון במצעד".
אנדרטה ליהודי שפנדאו שנרצחו
האנדרטה ליהודי שפנדאו שנרצחו ניצבת בשכונת שפנדאו שבמערבה של ברלין בירת גרמניה. היא נושאת את שמות 115 בני הקהילה היהודית שנספו בשואה. האנדרטה ממוקמת בסמוך לאתר בו ניצב בית הכנסת של הקהילה באזור הישן של השכונה, אשר נהרס בליל הבדולח.
רקע
יהודים נמצאו בשפנדאו לפחות מאז המאה ה-13. ב-1844 היו בשפנדאו רק שש משפחות יהודיות והן קיימו את טקסי הדת בחדרים שנשכרו בבתים פרטיים. ב-1895 נחנך בית הכנסת של הקהילה, מהזרם האורתודוקסי, במעמד ראש השכונה וילהלם גאורג קולצה ונכבדים אחרים. בית הכנסת, שהכיל כ-300 מקומות ישיבה, היה מעוטר במגדל מתומן. הוא ניצב ברחוב לינדנופר. הוא תוכנן על ידי האדריכלים וילהלם אלברט קרמר וריכרד וולפנשטיין. מ-1916 ועד 1938 שימש ארתור לוונשטם (1882-1965) כרב בית הכנסת. ב-1933 בעת עליית הנאצים לשלטון מנתה הקהילה 600 נפש.
בליל הבדולח, 9 בנובמבר 1938, הוצת בית הכנסת ונהרס. שרידיו פונו כנראה ב-1942. הקהילה קיימה בשכונה בית קברות יהודי, אשר נסגר ב-1940.
האנדרטה
על גבי האנדרטה קבוע שלט שעליו המילים בעברית "מלחמת בני אור בבני חושך" וכתובת בגרמנית: "אנדרטה זו מנציחה את סבלותיהם של אזרחי שפנדאו בני האמונה היהודית בימי הטרור של הנציונל-סוציאליסטים. לא הרחק מכאן, בלינדנופר 12, ניצב בית התפילה היהודי, אשר נהרס ב-1938".
בשנה בה הוקמה האנדרטה הוצב ביזמת מועצת רובע שפנדאו שלט זיכרון לבית הכנסת באתר שבו הוא עמד. ב-2005 הוצב השלט על המדרכה מול הבית שהיה ביתו של הרב לוונשטם בשפנדאו, בקרבת אתר בית האבות היהודי שקיימה הקהילה.
ג'נט פילדינג
ג'נט פילדינג (באנגלית: Janet Fielding; נולדה בשם Janet Claire Mahoney, נולדה ב-9 בספטמבר 1953) היא שחקנית אוסטרלית. היא ידועה מתפקידה כטיגן ג'ובאנקה בסדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו".
ביוגרפיה
פילדינג נולדה בבריזביין. אחרי ששהתה זמן מה באמריקה, היא למדה באוניברסיטת קווינסלנד והוציאה תואר באנגלית. היא תכננה במקור להיות עיתונאית וכתבת, אך החליטה לעבור לבריטניה ולהפוך לשחקנית.
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הבריטית הייתה בפרק של התוכנית "Hammer House of Horror" בשנת 1980. באותה שנה היא הוכרזה בתקשורת כמי שתגלם את המלווה הבאה של הדוקטור בתוכנית "דוקטור הו".
בין השנים 1981 עד 1984, פילדינג גילמה את טיגן ג'ובאנקה, דיילת אוסטרלית ומלווה לדוקטור הרביעי (טום בייקר) והדוקטור החמישי (פיטר דייוויסון). בשנת 1985 גילמה את טיגן במערכון לצד הדוקטור השישי (קולין בייקר). היא הקריאה שורות בתור המלווה מל (בוני לנגפורד) באודישן של סילבסטר מקוי לתפקיד הדוקטור השביעי.
בשנת 1991 עזבה את תחום המשחק והחלה לעבוד בארגון הבינלאומי לנשים בטלוויזיה ובקולנוע. בזמן הזה היא גם הפכה לסוכנת שחקנים וייצגה את פול מקגאן כשהתקבל לתפקיד הדוקטור השמיני.
מאז שעזבה את התפקיד, פילדינג לא הראתה נכונות לחזור ולגלם את טיגן אך היא חזרה למשחק ולתפקיד בשנת 2006, כשגילמה את הדיילת האוסטרלית במגוון תסכיתי אודיו בהפקת "ביג פיניש" שמבוססים על הסדרה ועל דמותה.
באפריל 2022 יצאה הודעה רשמית שפילדינג תשוב לגלם את טיגן ב"דוקטור הו" בפרק שישודר בסוף השנה.
לין קפלן
לין קפלן (נולדה ב-8 באוקטובר 1964) היא ראש המועצה המקומית תל מונד.
ביוגרפיה
קפלן נולדה בברית המועצות ועלתה לישראל בשנת 1971. אביה אנטולי גרנרוט היה נציג קייב בתנועה הציונית וממקימי המושב אניעם שברמת הגולן. בעלת תואר ראשון בתעשייה וניהול מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני נוסף במדיניות החינוך עם התמחות במערכות שלטון מקומיות וארציות, מאוניברסיטת תל אביב. עבודת התזה שלה עסקה במנהיגותם הפדגוגית של מנהלי מחלקות חינוך ברשויות מקומיות.
עבדה כמנהלת שיווק בחברות כרמית ומכוורת יד מרדכי. שימשה כחברת ועד מנהל בעמותת כ"ן, כממלאת מקום מנכ"לית העמותה וכסנמכ"לית פיתוח עסקי בעמותת כ"ן - כוח נשים לקידום מנהיגות נשים בישראל. עסקה בייעוץ אסטרטגי וארגוני למנהלי בית ספר.
בשנת 2001 הוציאה את ספר הילדים "גם אמא וגם אבא הולכים לעבודה" תחת שם הנישואים לין גרנרוט-קפלן. הספר יצא בהוצאת דני ספרים וזכה לציון לשבח מטעם פרס זאב לספרות ילדים ונוער. כמו כן כתבה ב-ynet ובידיעות אחרונות בנושאי חינוך.
קפלן שימשה כיושבת ראש ועד ההורים של תיכון רבין בתל מונד.
נשואה לבועז ואמא לשלושה.
פוליטיקה מקומית
ב-2020 הוחלט לסיים את כהונת הוועדה הקרואה, בעקבות עתירה לבג"ץ שהובילה קפלן, בדרישה לקיים בחירות. בדצמבר נבחרה לראשות המועצה.
לאודיקה הראשונה
לאודיקה הראשונה (ביוונית: Λαοδίκη) הייתה אשתו של אנטיוכוס השני ובתו של אחיאוס, אחיו הצעיר של אנטיוכוס הראשון.
כאשר אנטיוכוס השני ירש את המלוכה מאביו בשנת 261 או 262 לפנה"ס, הוא נישא ללאודיקה, לאודיקה ילדה לו שני בנים ושתי בנות. לאחר מכן, בהשפעת תלמי השני, התגרש ממנה, ונשא לאישה את ברניקי, בתו של תלמי. היה זה אמור להיות הסדר מלכותי, שעל פיו לא יהיו מלחמות בין מצרים לממלכה הסלאוקית. הסדר זה לא הצליח, כי אנטיוכוס השני הורעל ומת, ולפי ההיסטוריון פליניוס, הייתה זו לאודיקה שהרעילה אותו.
לאחר מותו של אנטיוכוס השני פרצה מלחמה בין שתי המלכות הסוריות. לאודיקה ותומכיה נלחמו למען בנה של לאודיקה - סלאוקוס, ואילו ברניקי ותומכיה נלחמו למען בנה, אותו היא ילדה לאנטיוכוס השני. למרות הצבא המצרי שנשלח לעזרתה של ברניקי, הומתו היא ובנה לבסוף על ידי לאודיקה ותומכיה.
המלחמה הלאודיקית
תלמי השלישי, שראה שתוכניתו לאיחוד הממלכות נכשלה, הגיע עם צבא גדול לאנטיוכיה לשם הצלת אחותו ואחיינו. הוא נתקל בהתנגדות מועטת, וזאת משום שאנשי הערים בו הוא עבר חשבו שהוא נלחם לטובת המלך החוקי. לאחר שהידיעה על מות ברניקי ובנה התפרסמה בשנת 245, הועלתה השאלה מי יהיה המלך הבא, תלמי או סלאוקוס. רבים מהאנשים שבתחילה קידמו את פניו של תלמי בשמחה, התנגדו לו כעת. מלחמה שלישית זו בין הסלאוקים לבין המצרים, נקראה המלחמה הלאודיקית.
בסופו של דבר הומלך סלאוקוס, בנה של לאודיקה (סלאוקוס השני). הוא כבש עד מהרה שטחים רבים, בעקבות כיבושים אלה נקרא על ידי הסלאוקים, קליניקוס, שמשמעותו - המנצח. לאחר מכן, כאשר ניסה לכבוש את סוריה הדרומית ופיניקיה, הוא לא הצליח. בסופו של דבר, ברית שלום נכרתה בין שתי המעצמות.
MFJ אנטרפרייזס
MFJ אנטרפרייזס (באנגלית: MFJ Enterprises), שנוסדה בשנת 1972 על ידי מרטין פ. ג'ו, היא יצרנית של מגוון רחב של מוצרים עבור תעשיית הרדיו החובבני. הם מתמחים באביזרים לתחנות רדיו, כגון אנטנות, מקלטים משלטים, מכיילי אנטנות ועוד. כיום MFJ מייצרת יותר מוצרי רדיו חובבני מכל חברה אחרת בעולם ויש לה 5 חברות-בת.
ראשי התיבות "MFJ" של החברה הם אלה של המייסד, מרטין פ. ג'ו (כינוי רדיו K5FLU).
טריסטאן ברנאר
טריסטאן ברנאר (בצרפתית: Tristan Bernard; 7 בספטמבר 1866 – 7 בדצמבר 1947) היה מחזאי וסופר צרפתי-יהודי.
ביוגרפיה
פול ברנאר נולד למשפחה יהודית בעיר בזאנסון שבחבל פראנש קומטה בצרפת. בגיל ארבע עשרה שנה עבר עם אביו, שהיה אדריכל, להתגורר בפריז ושם למד בבית הספר התיכון קונדורסה. הוא סיים את חוק לימודיו כפרקליט, אך אחרי שירותו הצבאי העדיף להיות איש עסקים ושימש כמנהל של מפעל לייצור אלומיניום וכמנהל של זירת מרוצי אופניים.
ב-1891 החל לתרום ל "כתב העת הלבן" בשם העט טריסטאן (שהיה שמו של סוס מרוץ שעליו הימר בהצלחה) ב-1894 פרסם את הרומן הראשון שלו וב-1895 כתב את מחזהו הראשון "רגליים מצופות ניקל" שזכה להצלחה רבה וביסס את מעמדו כסופר הומוריסטי. טריסטאן ברנאר המשיך בכתיבת סיפורים ומחזות, ובין היתר כתב את סיפורו "זיכרונותיו של צעיר מיושב בדעתו" (1899) ואת המחזה "רגל משולשת" (1905).
בתקופת הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה נעצר ונשלח למחנה המעצר דראנסי, אך מחאה ציבורית הביאה לשחרורו ב-1943. כתוצאה מהתנסותו הקשה במחנה המעצר טריסטאן ברנאר נפטר בפריז ב-1947 ונקבר בבית העלמין פאסי.
תיאטרון טריסטאן ברנאר בפריז נקרא על שמו. סיפורו "מיואש ללא תקווה" עובד לקולנוע ב-2005.
גיסו הוא הפוליטיקאי היהודי הצרפתי פול שטראוס.
אקסטרה הוט
אקסטרה הוט (Xtra HOT) היה ערוץ טלוויזיה ישראלי של חברת הטלוויזיה בכבלים HOT ששידר משנת 2005 עד ל-4 בינואר 2009, באפיק מספר 5 בממיר הדיגיטלי. לוח השידורים של הערוץ התמקד בעיקר בסדרות ותוכניות רכש אמריקאיות במגוון סוגים.
סגירת הערוץ
הערוץ סיים את שידוריו ב-4 בינואר 2009 כחלק מהשינוי בערוצי הסדרות של הוט.
חלק מהתוכניות ששודרו בו הועברו לערוץ HOT3 ולמספר ערוצים חדשים שנפתחו במקביל, כך ש"אבודים" שודרה ב-HOT3, "בנות גילמור" שודרה ב-HOT Family ו-"CSI" ו-"24" משודרות ב-HOT Zone.
Xtra Hot