cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אריה פייגנבאום
ביוגרפיה
בשנת 1922 החל פייגנבאום ללמד בבית הספר לאחיות של הדסה, ואף עמד בראש ארגון המורים לזמן מה. ב-1927 חיבר ספר שהחל כספר לימוד לאחיות, אך התרחב לידי ספר עב כרס של כשלוש מאות עמודים והיה לספר לימוד הרפואה הראשון בעברית - העין: חליותיה, שמירת בריאותה והטפול בה, אשר יצא לאור בהוצאת "הדסה" בשנת 1927.
פייגנבאום הקים את מרפאות העיניים בהדסה וניהל אותן במשך 32 שנה.
בשנת 1923 יצא להשלמות בלונדון, ליברפול, פרנקפורט, מיין ופרייבורג.
בסוף 1923 נבחר ליו"ר הסתדרות הרופאים בירושלים, לתקופה של שנתיים.
בשנת 1925 ייסד ביחד עם ד"ר מאיר קירקין את האיגוד הארצי ואת סניף תל אביב של רופאי העיניים.
בשנת 1931 נבחר לנשיא איגוד רופאי העיניים.
בשנת 1932 ייסד את כתב העת Folia ophthalm orient, וערך אותו עד שנת 1934.
בשנת 1938 ייסד את העיתון Acta ophthalm orientalia.
בשנת 1939 מונה לפרופסור לאופטלמולוגיה בבית ספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, היה מחלוצי הרפואה האקדמית בישראל.
בשנים 1937–1944 כיהן כדיקאן הראשון של הפרה-פקולטה לרפואה.
בשנים 1954–1964 היה חבר בוועדת המומחים לגרענת מטעם ארגון הבריאות העולמי.
מארק וורן
מארק וורן (באנגלית: Marc Warren; נולד ב-20 במרץ 1967) הוא שחקן אנגלי. הוא מוכר מתפקידיו בטלוויזיה הבריטית בהם אלברט בליית' ב"אחים לנשק", דני בלו בסדרה "הנוכלים", דאגי ריימונד בסדרה המשטרתית "The Vice", דומיניק פוי בסדרה "שם המשחק", ריק בסדרת הדרמה "כלבים משוגעים", הרוזן דה רושפור בסדרה "המוסקטרים" והג'נטלמן במיני-סדרה "Jonathan Strange & Mr Norrell".
אריה פייגנבאום
ביוגרפיה
נוסף להיותו רופא, היה סופר, מדען, היסטוריון, בלשן וצייר. פייגנבאום שלט בחמש עשרה שפות.
פייגנבאום פרסם מאמרים על מחלות עיניים בתנ"ך ובתלמוד ומחקרים על הירוד, (קטרקט) והטיפול בו בימי קדם. כן, עסק בתולדות הגלקומה מימי קדם ועד ימינו.
מארק וורן
ביוגרפיה
וורן נולד בעיר נורת'האמפטון שבנורת'האמפטונשייר. בסוף 1979 עבר וורן מנורת'האמפטונשייר לפארנבורו שבהמפשייר. בשנים 1980 עד 1982 למד ב"קוב סיניור סקול".
וורן מופיע באופן קבוע בסרטי קולנוע, בתוכניות טלוויזיה, בתיאטרון וברדיו. הוא היה חבר התיאטרון הלאומי לנוער, ולמד משחק ב-"East 15 Acting School" אבל לא סיים את לימודי התואר. הוא שיחק בתפקיד בילי קספר במחזה "Kes" בבימויו של ג'ון הרימן עבור להקת התיאטרון סנאפ והופיע בסטודיו רפרטוארי בברמינגהאם ובסיור הופעות בבתי ספר. ב-1988 הופיע וורן בהפקה של המחזמר "Godspell".
אריה פייגנבאום
ביוגרפיה
בשנת 1962 קיבל את פרס סולד.
מארק וורן
ביוגרפיה
פריצת הדרך של וורן בקולנוע הייתה ב-1992 בסרט "מעשה לא ג'נטלמני" של ה-BBC בו שיחק בתפקיד טוני האנט. בסדרת הטלוויזיה הבריטית "The Vice" גילם את דאגי ריימונד, ובמיני-סדרה של HBO "אחים לנשק" הופיע בתפקיד אלברט בליית'. התפקיד הקבוע הראשון שלו היה בסדרה "גריינג' היל". ב-1995 כיכב וורן בסרט "Boston Kickout". ב-1996 שיחק בתפקיד מורגן ד'אסטאינג בעונה הרביעית של הסדרה "איש הנצח" בפרק "Double Jeopardy".
אריה פייגנבאום
ביוגרפיה
בשנת 1967 הוענק לפייגנבאום העיטור יקיר ירושלים.
מארק וורן
ביוגרפיה
ביוני 2006 הופיע וורן בתפקיד אורח, בדמות אלטון פופ, בפרק "אהבה ומפלצות" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". אחד התפקידים הראשונים שלו בטלוויזיה היו בשנת 1989 כניצב באותה סדרה בפרק "Battlefield".
אריה פייגנבאום
ביוגרפיה
מתלמידיו ותלמידותיו הרבים: ד"ר בתיה מיתר (מיטרשטיין)), ד"ר חנה ביחובסקי.
מארק וורן
ביוגרפיה
בדצמבר 2006 הופיע בתפקיד מתנקש מטורף בשם "מיסטר טיטיים" בעיבוד של Sky1 לספרו של טרי פראצ'ט "Hogfather". באותו חודש שיחק גם בתפקיד הרוזן דרקולה בעיבוד חדש של הרומן הקלאסי מאת ברם סטוקר בהפקת BBC Wales.
אריה פייגנבאום
ביוגרפיה
כשנה לפני מותו של פייגנבאום, נזכר עמיתו הד"ר אפרים סיני: "למרות גילו המופלג ומגבלותיו הגופניות, היו שכלו ומוחו בהירים וצלולים כבצעירותו".
נפטר בירושלים שנת 1981, בגיל 96, והובא לקבורה בחלקת קהילת ירושלים של בית הקברות בהר הזיתים. לאחר מותו נקרא על שמו רחוב בבאר שבע.
מארק וורן
ביוגרפיה
ב-2009 כיכב וורן בתפקיד קטוריאן בהפקה מחודשת של המחזה "איש הכריות" מאת מרטין מקדונה בתיאטרון קורב בעיר לסטר. על תפקיד זה היה מועמד לפרס TMA. קולו של וורן נשמע בפרסומות ברדיו ובטלוויזיה בבריטניה. החל מיולי 2009 הוא הצטרף לשחקן אלכסנדר ארמסטרונג לפרסומות עבור "Zurich Connect".
אריה פייגנבאום
משפחתו
אחיו ד"ר דוריאן פייגנבאום היה הפסיכיאטר הראשון בארץ ישראל ומנהלו הראשון של בית החולים "עזרת נשים" בירושלים (1921–1923)
מארק וורן
ביוגרפיה
וורן כיכב בתפקיד ריי סיי בהפקה מחודשת של המחזה "קול קטן" בווסט אנד לצדן של דיאנה ויקרס ולזלי שארפ. ההצגה רצה מאוקטובר 2009 ועד ינואר 2010. במאי 2010 שיחק בתפקיד סטיב סטרנג' בסרט הטלוויזיה של ה-BBC על חייו של הזמר בוי ג'ורג' בשם "Worried About the Boy". בשנה שאחרי התחיל להופיע בסדרה חדשה של Sky1 בשם "כלבים שוטים" לצדם של מקס ביזלי, פיליפ גלניסטר וג'ון סים. הסדרה רצה במשך ארבע עונות וכללה 14 פרקים.
אריה פייגנבאום
משפחתו
בנותיו הן: קריינית קול ישראל חמדה זינדר (1916–1987), אשת העיתונאי ומנהל קול ישראל צבי זינדר, והציירת נעמי בלזיצמן (ילידת 1922), שנישאה לאדריכל איליה בלזיצמן.
ממאמריו וספריו
(Direktor Prof. Dr. Mühlen At head of title: Aus der hygienischen Abteilung des Jewish Health Bureau (Leiter Dr. W. Brün aminternationalen Gesundheitsamt in Jerusalem
מארק וורן
ביוגרפיה
בספטמבר 2011 חזר וורן להופיע בתיאטרון במחזה "Cool Hand Luke" עיבוד חדש לתיאטרון של אמה ריבס המבוסס על רומן באותו שם מאת דון פירס. אנדרו לאודון ביים את המחזה והצגה רצה מ-23 בספטמבר 2011 עד 7 בינואר 2012 בתיאטרון אולדוויץ' שבלונדון.
וורן חזר וגילם את דמותו של דני בלו בפרק האחרון של הסדרה "הנוכלים". ב-2012 הצטרף לצוות השחקנים בסדרת הדרמה האמריקאית "האישה הטובה" בתפקיד הבעל של קלינדה שארמה (ארצ'י פנג'בי). בסדרת הדרמה של ה-BBC "המוסקטרים" הוא גילם את הרוזן רושפור. ב-2015 שיחק במיני-סדרה "ג'ונתן סטרנג' ומר נורל" של ה-BBC.
קהלתה
קְהֵלָתָה, אתר מקראי, מתחנות ישראל בנדודיהם במדבר. בני ישראל חנו בקהלתה בדרכם מריסה ומשם המשיכו להר שפר. שמו של האתר מופיע ב.
שמה של קהלתה נעדר מרשימות תחנות המסע לארץ ישראל ממצרים המופיעות בשמות. יש הטוענים כי קהלתה היא מקהלות, אחת התחנות המוזכרת ב, וזאת לפי שבתרגום השבעים ובתרגום המיוחס ליונתן מופיע השם מקהלת גם עבור תחנה זו. נראה כי השם קהלתה מובנו התכנסות.
לפי התרגום המיוחס ליונתן, שמה של התחנה ניתן לה כי שם אירע מעשה קורח שנקהל על משה ואהרן.
פלשטארקאן
פלשטארקאן (בהונגרית: Felsőtárkány) הוא כפר גדול במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
בכפר יש כנסייה רומית-קתולית שנבנתה בין השנים 1785–1790 על ידי הבישוף אסתרהאזי קארוי.
יהודי פלשטארקאן
יהודים חיו בפלשטארקאן במאה ה-18 ובמאה ה-19 עד שנת 1944 אז נרצחו רוב יושבי הכפר בשואת יהודי הונגריה.
באד-טיבירה
שמה של העיר מופיע ברשימת המלכים השומרית כאחת הערים שהיו קיימות לפני המבול. שמה האכדי היה דור-גורגורי (Dûr-gurgurri). שמה היווני בפי ההיסטוריונים היוונים ברוסוס, אבידנוס (Abydenus) ואפולודרוס מאתונה (Apollodorus of Athens) היה פנטיביבלוס (Pantibiblos). שם זה אולי משקף שם נוסף שלה פטיבירה (Patibira) שמשמעותו "תעלת חרשי הנחושת".
היסטוריה
על פי רשימת המלכים השומרית, באד-טיבירה הייתה העיר השנייה בשומר לאחר ארידו, שבה הייתה קיימת מלוכה לפני המבול. בתקופה שההגמוניה על שומר הייתה בידי העיר, מלכו בה שלושה המלכים הבאים: אנ-מן-לו-אנה, אנ-מן-גאל-אנה ודומוזיד. העיר הייתה מוקפת חומה והייתה מוקפת בכפרים ואדמה. האל הפטרון של העיר היה תמוז.
הטקסט השומרי המספר על ירידת האלה איננה לשאול, מציין את מקדש העיר אי-מוש-כאלאמה (E-mush-kalamma). על פי הסיפור, איננה מרתיעה את השדים משאול התחתיות לקחת את בנה לולאל (Lulal), שחי בעליבות והמרכז הפולחני שלו היה בבאד-טיבירה. בסופו של דבר הם לקחו במקומו את דומוזיד מלך ארך שחי בשפע ובפאר. מלך זה מזוהה עם דומוזיד הדייג (Dumuzid, the Fisherman), מלך ארך שמלך בה לאחר המבול בין המלכים לוגלבנדה (Lugalbanda) וגילגמש.
"טקסט אחווה" שנמצא בכתב יתדות על גבי יתד חרס בצורת חרוט המוכנס לקירות מבנה בעת בנייתו, הוקדש לאלוהי באד-טיבירה, ומספר על הסכם אחווה שנחתם בין אנתמנה מלך לגש ולוגל-כיניש-דודו שליט ארך. הכתובת: "אלה היו הימים כשאנתמנה שליט לגש ולוגל-כיניש-דודו שליט ארך חתמו על חוזה של אחווה". על פי הכתובת, אנתמנה מתאר עצמו כבונה מקדש העיר אי-מוש לאלים איננה ותמוז, תחת התואר המקומי שלו לוגל-אי-מוש.
השליטה על העיר עברה במהלך השנים בין לרסה, שמלכה סין-אידינם טען שהוא בנה חומה גדולה בבאד-טיבירה, לאיסין, שמלכה ליפיט-אישתר טען שבנה בעיר את "בית הצדק".
ארכאולוגיה
מדיווח של הצבא האמריקאי שסקר אתרים ארכאולוגים בעיראק לאחר מלחמת עיראק, האתר נבזז ונראו בו בורות שוד.
וילמאן
וילמאן (בהונגרית: Vilmány) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. העיר ממוקמת כ 193 ק"מ מצפון מזרח לבודפשט, עיר הבירה של המדינה. ישנם מספר אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו בקרבת מקום. אתר המורשת הקרוב ביותר בהונגריה הוא Tokaj, אזור יין ונוף היסטורי במרחק של 31 ק"מ מדרום לווילמאן.
בווילמאן חיה קהילה יהודית ובמקום היה בית כנסת ושני בתי קברות.
ג'רג' הידאש
ג'רג' הידאש (בהונגרית: Hidas György; בודפשט, 15 בנובמבר 1925 – בודפשט, 29 ביולי 2012) היה פסיכיאטר יהודי-הונגרי, פסיכואנליטיקאי מנחה ומכשיר פסיכואנליטיקאים. בנוסף לפעילות הריפוי שלו, כישוריו הארגוניים תרמו באופן משמעותי להתפשטות ולפיתוח הפסיכואנליזה והפסיכותרפיה בהונגריה. עם ינה רפאי פיתח את השיטה לניתוח יחסי אם ועובר.
ילדות, משפחה
ג'רג' הידאש נולד ב-15 בנובמבר 1925, כילד יחיד למשפחה יהודית בורגנית. בירושת דורות הייתה למשפחה מפעל לייצור מקררים (ארגזי קרח ולא חשמלי) בשם הננפלד מקררים בע"מ, שהפך בהדרגה לבלתי אפשרית לחלוטין הן בתקופת הכיבוש הגרמני והשואה (מבצע מרגרטה) והן במשטר הקומוניסטי לאחר מכן. אביו של הידאש היה אדם ממעמד ביניים משכיל, בעל אמונה דתית שניספה בשואה. לדברי ג'רג' הידאש, הייתה לו ילדות מאושרת ומאוזנת.
לימודים, קריירה
ג'רג' הידאש החל את לימודיו בתיכון בשנת 1935 בבית הספר התיכון ורבצי. לאחר מלחמת העולם הראשונה הדהדו נטיות ימניות קיצוניות חזקות בהונגריה והמערכת הפוליטית הפלתה את היהודים בצורות שונות. תחילה באמצעות חוק הנומרוס קלאוזוס ולאחר מכן החוקים (האנטי) יהודיים (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי). על פי הזיכרונות של הידאש, הוא חווה את תחושת ההרחקה והקיפוח באותה תקופה. הוא גורש מבית הספר למחול ומקבוצת הצופים בבית הספר. הוא סיים את לימודיו ואת בחינות הבגרות בשנת 1943 ולאחר מכן, לבקשת הוריו, פנה להתקבל במסלול הנדסה באוניברסיטה לטכנולוגיה של בודפשט, שם לא התקבל בגלל הנומרוס קלאוזוס. לבקשת המשפחה המשיך את לימודיו כשוליית מכשירן. למשפחה היו תקוות גדולות מהבן הצעיר שיקבל על עצמו את ניהול המפעל. הידאש לא התעניין במקצועות הטכניים, הוא התעניין בפילוסופיה, בספרות והפסיכואנליזה.
ביוני 1944 הוא נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודיים עבור הצבא ההונגרי) בסולנוק, שם עבד בהנחת פסי רכבת. בספטמבר שוחרר משירות העבודה באמצעות הפעלת מערכות יחסים של אביו. זמן קצר לאחר מכן "ירד למחתרת" הסתתר אצל חברתו של דודו באי צ'פל, וב-6 בדצמבר 1944 שוחרר על ידי הצבא האדום מהרדיפות ומהדיכוי.
בשנת 1945, בתום מלחמת העולם השנייה, החל הידאש את לימודיו באוניברסיטה לרפואה. באוניברסיטה יכול היה להקשיב להרצאותיהם של מיטב המרצים: אלברט סנט-גיירגי, אלדאר בזנאק, אימרה הרמן, פאל גארטנר. את לימודיו באוניברסיטה סיים בשנת 1950, כאשר קיבל את התואר דוקטור לרפואה. הוא ניגש לבחינה הפסיכיאטרית בשנת 1954. הידאש הוא פסיכואנליטיקאי מאז 1975. בתחילת דרכו הרפואית עבד כרופא מתמחה בבית החולים יאנוש, במחלקה לרפואה פנימית משנת 1950, ואחר כך עבר למחלקה לבריאות הנפש. הידאש ארגן קבוצות טיפוליות והחל להתמודד עם נוירוטים בוגרים בשנת 1959. בשנת 1963 הוא היה בין הראשונים שקיים שיעורים למקצוענים, שכיום ייקראו אלה קבוצות חוויה עצמית. בין השנים 1968–1976 היה הרופא הראשי של המרכז לפסיכותרפיה מתודולוגית בבודפשט, ובין השנים 1979–1994 היה ראש המחלקה הרפואית פסיכותרפית של המכון הלאומי לשיקום. הוא פרש לגמלאות בשנת 1994.
עבודתו המדעית (חלק)
"במבט לאחור על חיי, הייתה לי בחירה מוקדמת רצינית כשרציתי להיות פסיכואנליטיקאי."
חידוש הפסיכואנליזה
עם פעילותו המקצועית המגוונת תרם ג'רג' הידאש לפריחתה מחדש של הפסיכותרפיה בהונגריה. כפסיכיאטר נודע הצליח בכושר ארגון מעולה ובכוח מאחד.
כשהחל את עבודתו המקצועית בשנת 1950, בגלל המצב הפוליטי, הפסיכואנליזה כמעט ולא הייתה יכולה להתקיים בהונגריה.
ניתוח יחסי אימהות ועובר
תוצאות מחקר משמעותיות קשורות גם לשמו של הידאש בתחום הטרום לידתי. ניתוח יחסי אם-עובר פותח על ידו יחד עם ינה רפאי מאז 1990. לעובר יש פעילות רוחנית, והמטפלים עוזרים לאם להנגיש את הפעילות הרוחנית הזו.
אסטרטגיית ההכרעה במשפט
אסטרטגיית ההכרעה במשפט היא פרי יצירתם של פרופסור דורון מנשה וד"ר אייל גרונר. מדובר בהיוריסטיקה שמבקשת לפתור את בעיית שיקול הדעת השיפוטי בעת קביעות עבודות, כאשר עולה הצורך בקבלת החלטות במסגרת הליכים משפטיים. מטרתה העיקרית היא להנחות את בית המשפט על פי אילו קווים כלליים עליו לקבל את הכרעתו הספציפית.
אסטרטגיית ההכרעה צריכה להתאים לתכליות ההקשר המשפטי המדובר. לפיכך, יש להבחין בין אסטרטגיית ההכרעה האזרחית לאסטרטגיית ההכרעה הפלילית.
אסטרטגיית ההכרעה במשפט האזרחי
במשפט האזרחי, האלגוריתם מבוסס על מידת ההוכחה הנהוגה – "מאזן הסתברויות". הרציונליים העומדים בבסיס מידת הוכחה זו הם מזעור טעויות, וסימטריה של סיכוני המשגה בהתדיינות בין הצדדים, וזאת כל עוד לא קיים נימוק א-פריורי, קביל בדין, להעדיף סוג אחד של מתדיינים על פני סוג אחר.
עיקרון הסימטריה, והעובדה שלאור זכות הגישה לערכאות, והחופש שכללי הפרוצדורה האזרחית מאפשרים, מקרים אזרחיים זהים יכולים להתנהל כאשר צד יכול להיות תובע או נתבע לפי בחירתו, בחירה שאינה קשורה כמובן למשקל טענותיו לגוף העניין – תומכים במידת הוכחה אחידה לכל המקרים.
ההתבוננות על תובעים ונתבעים ברמה לא פרטית, אלא דה-פרסונלית, שממנה עולה שאין להבחין באורח עקרוני בין דחיית תביעה שלא כדין לבין חומרת קבלת תביעה שלא כדין – מחייבת מידת הוכחה אחידה של מאזן הסתברויות. זאת מאחר שמידה זו לא רק מגשימה את עיקרון הסימטריה, אלא יש בה כדי להגשים את עיקרון מזעור הטעויות. מידת אחידה לא סימטרית כמו זו שבמשפט הפלילי מובילה להגדלת מספר הטעויות, הנובעת מעצם חוסר הסימטריה בסטנדרט.
אסטרטגיית ההכרעה תובעת להחיל עקרונות אלה מעבר למידת ההוכחה, כחלק מהתווית שיקול הדעת השיפוטי בהליך האזרחי. בכל מקום שיש לפרש כלל/ להכריע בדבר כלל חדש/ להכריע בעניין פרקטי במשפט, שיש בו להשפיע על חלוקת סיכוני המשגה בין תובעים לנתבעים באותו סוג עניין – יש לנקוט במתווה הפעולה שיגשים את החלוקה האופטימלית של סיכוני משגה על פי האסטרטגיה (כאמור: סימטריה, ומזעור טעויות לטווח ארוך) בצורה המיטבית ביותר יחסית לשאר הפירושים.
אסטרטגיית ההכרעה במשפט הפלילי
אסטרטגיית ההכרעה הפלילית נועדה לשקף את מטרת המשפט הפלילי, ובכלל זה את מטרת סדר הדין הפלילי ודיני הראיות, כאמור, מטרות אלו הן אכיפת המשפט הפלילי, הגנה על חפים וגילוי האמת. הלכה למעשה, האסטרטגיה מהווה כלי יישום מעשי של הקצאת סיכוני המשגה במשפט הפלילי. במשפט פלילי, הקצאת סיכוי המשגה (הסיכון לטעות) צריכה לאזן נכונה בין שני עקרונות אשר סותרים אחד את משנהו. מחד, עיקרון ההגנה על חפים ומאידך, אכיפת המשפט הפלילי. אין מדובר בעקרונות השווים במשקלם, שכן שיקולים נורמטיביים מצדיקים הגנה חזקה במיוחד על חפים. הרשעת חף חמורה מזיכוי אשם, ולכן יש ליטול סיכון גבוה למשגה בזיכוי וסיכון נמוך ככל האפשר למשגה בהרשעה, דהיינו עד לנקודה שבה לא ניתן לקיים אכיפה אפקטיבית של המשפט הפלילי.
בין העקרונות הנוספים העומדים בבסיסה של אסטרטגיית ההכרעה במשפט הפלילי, מעבר ל"הקצאת סיכוני המשגה", הוא עיקרון חזקת החפות, לפיו כל נאשם בהליך הפלילי הוא בחזקת "חף מפשע", אלא אם תוכח אשמתו על ידי בית-משפט מוסמך. לחזקת החפות רישא וסיפא – הרישא, מצביעה על ההעדפה הנורמטיבית של הגנה על חפים על פני לוחמה בפשיעה והגנה על הציבור מפניה. הסיפא, מצביעה על ההכרח בהותרת אפשרות עקרונית במקרים מתאימים להביא לידי הרשעה שהרי בחזקה (גם אם חזקה חזקה) ולא בחסינות. הצדקה לאסטרטגיית ההכרעה מצויה אפוא בשילובה של חזקת החפות יחד עם הקצאת סיכוני המשגה במשפט הפלילי. יישום אסטרטגיית ההכרעה בוצע על-ידי פרופסור מנשה בקשר עם מעצרו של החשוד בביצוע הפיגוע בדומא, כאשר יישומה הביא לכדי מסקנה שייתכן שקבילות הראיה של החשוד בנסיבות, הייתה שלא כדין ומנוגדת לשיטת המשפט. היישום האמור הבשיל לכדי מאמר שפורסם על-ידי פרופסור מנשה באחד מכתבי העת המשפטיים המובילים בארצות הברית.
אסטרטגיית ההכרעה הפלילית מתחלקת לאסטרטגיית ההכרעה הכללית, אשר חלה על החלטות לכל אורך ההליך הפלילי הטעונות שיקול דעת, ולאסטרטגיית ההכרעה המצומצמת אשר חלה על שלב הכרעת הדין ועל סיום ההליך המשפטי, דהיינו קביעת אשמתו/חפותו של הנאשם.
אסטרטגיית ההכרעה הכללית
בספרות קיימות שתי גישות באשר לאסטרטגיית ההכרעה הכללית:
על פי גישתו של אלכס שטיין, מטרת חקר העובדות בהליך הפלילי היא מקסום הערכים האפיסטמיים בכפוף למוסר פוליטי שביסודו הגינות. לגישתו, יש להקצות את סיכוני המשגה ככאלה שלא יחשפו את הנאשם להרשעה נוכח ספק גלוי בעל ערך הוכחתי. בדומה לאסטרטגיית ההכרעה הכללית, סיכוני משגה לטובת הנאשם חולשים על כל שלבי ההליך הפלילי, ולא רק בשלב הכרעת הדין.
על פי גישתו של לארי לאודן, מטרת דיני הראיות היא חתירה לגילוי האמת תוך אדישות להקצאת סיכוני המשגה. בהתאם לכך, סטנדרט ההוכחה "מעבר לספק הסביר", מתקבל רק בשלב הסופי של הכרעת הדין. לטענתו, יש למקסם את גילוי האמת באופן נייטרלי ללא התחשבות בחשש להרשעת חפים.
אסטרטגיית ההכרעה הכללית מבית מדרשו של פרופ' מנשה מהווה דחיה של גישתו של לאודן, שכן לא ניתן לתלות את ההגנה על החפים בסטנדרט ההכרעה בלבד. לפיכך, גישתם של מנשה וגרונר קרובה יותר לגישתו של שטיין, אך לא זהה לה. שטיין גורס כי ישנם שלושה עקרונות המגבילים את מקסום המידע: עיקרון הראיה הטובה ביותר, לפיו יש להציג את הראיות ברמה הגבוהה והאיכותית ביותר; עיקרון המשקל הראייתי, לפיו יש לחתור לכיסוי ראייתי ספציפי; ועיקרון האינדיבידואליזציה המרבית של ההיסק, שמוצב כתנאי לקבילות ראיה. לגישתם של מנשה וגרונר, אסטרטגיית ההכרעה הכללית מהווה ניסוח עדיף מדויק וחזק יותר מאשר העקרונות הנ"ל. האסטרטגיה הכללית על פי גישתם של מנשה וגרונר, כללית במובן זה שאינה חלה רק על השלב הסופי של הכרעת הדין, בבואו של השופט להכריע אשמה או חפות, אלא בכל הכרעה שיפוטית בהליך הפלילי ואף מחוצה לו. על ההכרעה של השופט לקיים שליטה מעשית בהקצאת סיכוני המשגה הממקסמת באופן אפיסטמי את ההגנה על חפים, עד לנקודה שבה לא ניתן לקיים אכיפה אפקטיבית של המשפט הפלילי.
שלבי האסטרטגיה
בשלב הראשון, יש לזהות סיטואציה שמצריכה לכאורה שימוש בשיקול דעת שיפוטי והחלת האסטרטגיה. בשלב השני, יש לשלול את האופציות שאינן מאפשרות הרשעה בהנחה והנאשם אשם (שלב זה הוא ביטוי של "החסם השיטתי", מושג שיפורט בהמשך ערך זה). בשלב השלישי, יש לבחור מבין האופציות שנותרו את האופציה שתמזער את הסיכוי להרשעת הנאשם בהנחה והוא חף.
ביטוי אפשרי של רעיון מעין האסטרטגיה בפסיקה מופיע במסגרת הכרעה בעתירה לגילוי ראיה על פי סעיף 44(א) לפקודת הראיות:
אסטרטגיית ההכרעה המצומצמת
אסטרטגיה זו חלה על שלב הכרעת הדין במשפט הפלילי, כאשר בית המשפט קובע את אשמתו או חפותו של הנאשם לאור מכלול חומר הראיות. האסטרטגיה מהווה פרשנות למבחן ההוכחה "מעבר לכל ספק סביר", התובעת מבית המשפט בכל סל ראיות איזשהו לבחון השערות חפות שמסבירות את כל הקיים במונחים של חפות. ראוי לציין כי אם הנאשם לא מעלה את השערות החפות בעצמו, זהו תפקידו של בית המשפט להעלותן מיוזמתו.
ביטוי לאסטרטגיית ההכרעה המצומצמת נראה בפסיקתם של בתי המשפט בערכאות השונות:
כאמור, הכרעה בדבר אשמה יכולה שתהא רק באמצעות הפרכתן של כל השערות החפות. היה ולא הצליח בית המשפט להפריך השערת חפות כלשהי, ואפילו אחת, עליו לזכות את הנאשם. הפרכת השערות החפות יכולה שתיעשה באמצעות חסימה של השערות החפות, או סתירתן.
החסם השיטתי
החסם העיקרי, ממנו נגזרים שלושת החסמים האחרים. עניינו של חסם זה הוא חסימה של כל השערת חפות שקבלתה אינה מאפשרת את אפקטיביות המשפט הפלילי. דהיינו, אין לקבל השערת חפות שאינה ניתנת באופן עקרוני לסתירה אפילו אם הנאשם אשם. ניסוח אחר של החסם השיטתי הוא שאין לקבל השערת חפות שניתן להכלילה על כל מקרה דומה אחר ועל כל חומר ראיות אחר במקרים דומים, ושהכללה זו תפגע באורח אנוש באכיפת החוק הפלילי המתייחס לאותן עבירות.
לדוגמה, העלאת טענת אליבי לפיה הנאשם טוען כי נכח במקום אחר בעת ביצוע העבירה, עם אדם שהוא אינו זוכר ולא ניתן לאתרו. קבלת טענה זו מרוקנת מתוכן את האפקטיביות של טענת האליבי בפרט, וכפועל יוצא מכך את האפקטיביות של המשפט הפלילי ככלל.
החסם ההסתברותי
החסם ההסתברותי חל על מצב בו ההסתברות לחפות היא כה מזערית עד שניתן להתעלם מאפשרות קלושה זו מבלי לחשוש לסיכון של הרשעה שגויה. יחד עם זאת, ההסתברות אינה בלתי אפשרית, במובן שהיא מתיישבת עם חוקי הטבע ואינה יוצרת בהכרח חסם שיטתי.
דוגמה רלוונטית לחסם זה יכולה להיות ניצחונו של אדם בבית הימורים בהימור שהסתברות הצלחתו נמוכה מחצי במשך 50 פעמים ברצף. לא ניתן להעלות השערת חפות לפיה אותו אדם הוא "בר מזל", שכן ההסתברות לכך היא כמעט אפסית ולא תתאפשר מבחינה הסתברותית. באחד ממאמריו יישם פרופ' מנשה את החסם ההסתברותי על פרשת זדורוב.
החסם הטבעי
על פי החסם הטבעי, אין לקבל השערת חפות המנוגדת לחוקי טבע בסיסיים, ואשר אינה עולה בקנה אחד עם הטבע המוכר לנו לפי גוף הידע המדעי. השערת חפות סבירה צריכה להיות מעוגנת בחוקי הלוגיקה, בהנחות מטפיזיות רציונליות ובחוקי הטבע על פי ממצאים של מדעי הטבע.
לדוגמה, במידה והשערת החפות גורסת כי אדם קפץ מעל חומת בטון שגובהה 30 מטרים בכוח שריריו בלבד, היא בוודאי תיחסם על ידי החסם הטבעי, שכן הדבר אינו הגיוני מבחינת חוקי הטבע.
החסם הפרוצדורלי
דוגמה לחסם זה יכולה להיות מצב בו הניסיון להפריך השערת חפות נתונה, ולו על דרך הכללתה, תביא לכך שהמדינה תהא בחוסר משאבים לממן תכליות אחרות שבגדר אחריותה, כגון תחומי הבריאות, החינוך, הביטחון הלאומי והרווחה הציבורית. זאת ועוד, כחלק מחסם זה אין לקבל השערות חפות שמהלך טיעונם כולל פגיעה בכללים מהותיים, פרוצדורליים או ראייתיים של השיטה אשר אין לבית המשפט שיקול דעת לבטלם. (זהו ביטוי של הרעיון של "אמת משפטית").
סתירת השערת החפות
סתירה של השערת חפות היא קביעה כי קיימת ידיעה שיפוטית שלפיה השערת החפות מופרכת, והיא צריכה להיות ברמה של ודאות מקסימלית בדיני הראיות. כלומר לצורך סתירת השערת החפות יש להצביע על כך שקבלתה כאפשרות מניחה הנחה שיש קונצנזוס הכרתי פוזיטיבי מוחלט כנגדה, שהיא נוגדת מה ש"כל אדם בעל השכלה ממוצעת בן זמננו" יודע.
הדוגמה הנפוצה ביותר לסתירת השערות חפות היא קיומן של עובדות מדעיות פופולריות שיש עליהן קונצנזוס (מים אינם רותחים ב-10 מעלות צלזיוס).
שכונת שמשון
בתחילה השכונה חולקה לרבעים עתיקות ב, עתיקות ג, עתיקות ד. בשנות 60-50 השכונה קלטה בעיקר עולים ממדינות ערב. והשינוי הדמוגרפי העיקרי הגיע בשנות ה-90 אחרי העלייה הגדולה ממדינות חבר העמים ואתיופיה.
כיום השכונה היא הגדולה באשקלון ומאכלסת כ-35% מתושבי העיר. מתגוררים בה כ-40 אלף תושבים.
אתרים בשכונה
חוף שמשון - חוף הרחצה הדרומי של העיר
הגן הלאומי אשקלון - אתר העתיקות ו"הפארק" לבילוי ונופש
אמפיתיאטרון - מודרני ובו 10,000 מקומות ישיבה לאירועי תרבות
קלריון
קלריון (באנגלית: Clarion) במחוז סנפיט במרכז מדינת יוטה, ארצות הברית, הייתה אחת ההתיישבויות החקלאיות הקואופרטיביות הראשונות שהקימו יהודים בארצות הברית על פי חזונו של בנימין זאב הרצל על חזרת היהודים לעבודת האדמה. הוקמה ב-1911, אך נכשלה ופונתה ב-1915.
רקע
בינואר 1910 הקים בנג'מין בראון (במקור - ליפשיץ) (1885–1939), יהודי אמריקאי ממוצא אוקראיני, גוף בשם "האגודה להתיישבות חקלאית יהודית" (Jewish Agricultural and Colonial Association), בפילדלפיה. כ-250 יהודים הצטרפו לאגודה זו ובראון עצמו מונה לנשיאה. בנוסף לפילדלפיה קמו לאגודה סניפים גם בניו יורק ובבולטימור והיא החלה לבדוק אזורים שונים בארצות הברית מתוך כוונה להקים באחד מהם מושבה חקלאית קואופרטיבית יהודית, על פי אותם אידיאלים.
הקהילה היהודית בסולט לייק סיטי של אותם ימים, הייתה מבוססת כבר, כלכלית, ארגונית ופוליטית, ואחדים מראשיה, ביניהם איל המכרות היהודי סימון במברגר, לימים מושל יוטה, ששמעו על החיפושים הללו, פנו אל האגודה והציעו לה להקים את המושבה המיועדת, דווקא ביוטה. פנייה זו נתמכה גם על ידי מושל יוטה דאז ויליאם ספראיי וגופים לא יהודים בה. יוטה קיבלה מעמד של מדינה בארצות הברית רק ב-1896, כחמש עשרה שנה קודם לכן ופעלה במרץ לעידוד בואם אליה של עוד ועוד מתיישבים.
קורות היישוב
ב-7 באוגוסט 1911 קנתה האגודה, ממדינת יוטה, שטח אדמה בן כ-6,000 אקרים, כ-25 קמ"ר הנמתחים כ-8 ק"מ לאורך גדותיו של הנהר סווייר (Sevier River, או Rio Severo, "נהר הפרא"), במחוז סנפיט במרכז יוטה. כחודש לאחר מכן התיישבו במקום ראשוני המתיישבים היהודים, 23 משפחות, מרביתן מניו יורק ומפילדלפיה, ובראשן בראון עצמו. המתיישבים מיתנו סמוך מאוד לתחילת דרכם במקום, את אורח החיים הקואופרטיבי המקורי, כאשר החליטו לחלק ביניהם את האדמות במקום לעבדן במשותף. הבעלות על המיכון וכן הקניה והמכירה נעשו עדיין במשותף, כך שהמקום דמה יותר למושב הישראלי מאשר לקיבוץ.
בתחילת דרכו היה היישוב בגדר הצלחה. כל משפחה קיבלה כ-40 אקרים, וכ-1500 אקרים בסך הכל נזרעו בחיטה, שיבולת-שועל ואלפלפה. כמו כן, נבנו אסמים, מכלאות לבעלי חיים ובתים, והמושבה שגשגה. כ-1000 אורחים, בראשותו של מושל יוטה, ספראיי, הגיעו למקום לחגוג עם המתיישבים את הקציר של היבול הראשון שגידלו בכוחות עצמם. באוקטובר 1912 גרו כבר בקלריון כ-150 משפחות והאגודה הודיעה על הצטרפות קרובה של כ-50 משפחות נוספות. ב-1913 נבנה במקום בית ספר, נחפרה באר ונשתלו עצים. שטח האדמה המעובד הגיע כבר לכ-2400 אקרים.
אלא ששנת 1913 הייתה גם שנת ראשית הקץ של היישוב. העצים שנשתלו לא התאימו למקום, ונבלו. בצורת מחד, ושיטפון וכפור מאידך, יחד עם חוסר מזל כללי יצרו קשיים פיננסיים והאגודה פשטה רגל. כל מאמציו של סימון במברגר לגייס למען המתיישבים תרומות, לכיסוי החובות, לא הספיקו. בית הדואר שנבנה ב-1915, היה הבניין האחרון שנבנה במקום והוא הפסיק לפעול סמוך מאוד לאחר הקמתו. באותה שנה מכרו כל המשפחות היהודיות את כל רכושן במקום, למתיישבים חדשים במקומם, מורמונים, ובכך הסתיים היישוב היהודי בקלריון. מרבית המתיישבים חזרו לפילדלפיה וניו יורק ומעטים נשארו באזור עוד כמה שנים, עד שעזבו לחלוטין.
לאחר הפינוי
ב-1934 נטש את המקום אחרון תושביו, וקלריון של היום היא עיירת רפאים ריקה מכל אדם. חלק מאדמותיה מעובדות על ידי חקלאים מיישובים סמוכים.
השרידים היחידים שנותרו כיום מההתיישבות היהודית, בנוסף ליסודות של מבנים בודדים, ומבנה בית הספר, הן שתי מצבות ועליהן כיתוב בעברית: מצבה אחת לזכרו של אהרן בינדר, יהודי שנהרג במקום ב-1913, כשגרר קרשים, ומצבה שנייה לזכרו של תינוק שנולד ומת בקלריון, ב-1914.
אליפות ברזיל בכדורגל 1994
אליפות ברזיל בכדורגל 1994  הייתה הפעם ה-38 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב- 13 באוגוסט 1994 והסתיימו ב-19 בדצמבר 1994.
בתחרות השתתפו 24 קבוצות. לאור צמצום משמעותי של הליגה, אף קבוצה לא העפילה לליגת משנה.
בשלב ראשון הקבוצות אורגנו ב-4 בתים. המשחקים נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. בכל בית 4 קבוצות העפילו לשלב השני. מנצחת הבית זכתה בנקודה נוספת לקראת משחקי השלב השני.
גלברט
גלברט (גם "גלברד") הוא שם משפחה שמקורו בשפה הגרמנית ופירושו "צהוב הזקן ".
אליפות ברזיל בכדורגל 1994
בשלב הבא הקבוצות אורגנו בשני בתים ונערך משחק בודד תחילה בין קבוצות הבית ואחר כך עם הקבוצות של הבית השני. בסופו של דבר נקבעו עולות לרבע הגמר, חצי הגמר והגמר.
שש קבוצות אחרונות לאחר שלב הבתים המשיכו בפליי-אוף תחתון לקביעת שתי קבוצות שיירדו לליגת משנה.
גלברט
{{פירושונים|
אליפות ברזיל בכדורגל 1994
במהלך שלב הבתים של האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תיקו. במהלך שלבי הגמר, במידה ומפגש כפול לא נתן הכרעה, הקבוצה עם הישג טוב יותר בשלב הקודם העפילה להמשך התחרות.
גלברט
הערות שוליים
}}
אליפות ברזיל בכדורגל 1994
פלמיירס זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה השמינית בתולדות המועדון והשנייה ברציפות.
בסיום העונה נאוטיקו, ורמו ירדו לליגת משנה. לקראת העונה החדשה לליגה הבכירה עלו ז'ובנטודה וגויאס.
שחקנים מצטיינים
טוליו, שחקנה של בוטפוגו ומרסיו אמורוזו, שחקנה של גוארני כבשו 19 שערים וזכו בתואר מלך השערים של האליפות.
מרסיו אמורוזו, שחקנה של גוארני זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה.
ציונה לוי-לירון
ציונה לוי-לירון (20 במאי 1927 – 30 באוקטובר 2010) הייתה מלחינה, מפיקה מוזיקלית, אמנית רב-תחומית, וסופרת ישראלית. מהראשונות בישראל שהלחינו את שיריהם של משוררי יהדות ארצות האסלאם.
ביוגרפיה
לוי-לירון נולדה בתל אביב למשפחת עולים מתימן שהגיעו לארץ ישראל בשנת 1924. לפני העלייה, במהלך המסע הרגלי לעיר הנמל עדן נפטרו סבה וסבתה, שתי אחיותיה וכן אח אחד שמת בלידה. מעדן שטו בספינה למצרים ומשם הגיעו לארץ ישראל. המשפחה השתקעה בתל אביב, ועברה מספר בתים. לוי-לירון נולדה בבית ברחוב נחמיה בשכונת כרם התימנים. היא קיבלה את שמה בהשראת המסע של משפחתה אל ארץ ישראל. גדלה בבית דתי ולמדה בבית ספר לבנות של תנועת המזרחי ברחוב הכרמל בנחלת בנימין.
קריירה מוזיקלית
לוי-לירון החלה את דרכה המוזיקלית בגיל 24, כשלמדה לנגן בפסנתר יחד עם בתה הצעירה מאירה אצל עליזה שטיינברג (אשתו של המשורר יעקב שטיינברג ואחותו של חיים ארלוזורוב). המשפחה עברה לגבעתיים ושם החלה ללמד ריתמיקה בגני הילדים ובתי הספר בעיר. בנוסף העבירה שיעורי ריתמיקה בהתנדבות לילדי שכונת הארגזים בדרום תל אביב. מאוחר יותר בחייה, בהשראת חוויותיה אלה, תכתוב לימים את הספר "שכונת הארגזים".
בשנת 1982 הפיקה שני מופעים שיצאו גם בתקליטים, ערב שירי ספרד, וערב משירי חיים גורי, שלירון הלחינה כ-30 משיריו.
ב-22 ביוני 1986 נערך מופע מחווה לכבודה במועדון "צוותא" בהשתתפות: עופרה חזה, יזהר כהן, רוחמה רז, ליאור ייני[ שלוה ברטי, עוזי מילר, איתן מסורי, בני נדלר וגיתית שובל. במופע נשא דברי ברכה חבר הכנסת ומזכ"ל ההסתדרות ישראל קיסר.
בשנת 1992 השתתפה במופע לציון 500 שנים לגירוש ספרד.
קריירה כאמנית פלסטית
במקביל לעשייתה המוזיקלית והחינוכית החלה לעסוק גם בתחומי האמנות הפלסטית. בשנת 1972 סיימה לימודי ציור ופיסול במכון אבני, לאחר מכן למדה חינוך ואמנות באוניברסיטת תל אביב. ב-1984 נסעה להשתלם בוושינגטון, ארצות הברית, אצל האמן פיליפ רטנר. עבודותיה הוויזואליות הוצגו לאורך השנים בתערוכות רבות בארץ והעולם, ביניהם בית האמנים תל אביב, במוזיאון בית האמנים תל אביב, המכון לאמנויות תל-חי, במוזיאון רמת גן ועוד.
חיים אישיים
כשהייתה נערה התחתנה עם מרדכי לוי שהיה יהלומן, הייתה לאמא עוד לפני שמלאו לה שש עשרה, ועזבה את בית הוריה. נולדו לה שלושה ילדים, מאירה, ארנון ויובל, והיא נפרדה מבן זוגה מרדכי.
בשנת 1964 הייתה אחראית על אירועי התרבות במלון בקיבוץ שפיים. בקיבוץ הכירה את חיים לירון, חבר שפיים ואמן בעצמו. הם נישאו ומאז גרה בקיבוץ. בקיבוץ המשיכה בהוראת ריתמיקה ואף הוציאה מספר תקליטים עם ילדי הקיבוץ. כמו כן ניהלה אולפנה למוזיקה בחוף השרון ובמשך כעשור הייתה אחראית על התרבות בקיבוץ. משנת 2000 ואילך גם כתבה ופרסמה ארבעה ספרי פרוזה, ביוגרפים ובדיוניים. ארכיון יצירותיה נמצא בספרייה הלאומית בירושלים. נפטרה ב-30 באוקטובר 2010 ונטמנה בבית העלמין בקיבוץ שפיים.
דיסקוגרפיה
דיסקוגרפיה כמבצעת, מלחינה, מפיקה ועורכת מוזיקלית:
ניסאן סאקורה
ניסאן סאקורה (באנגלית: Nissan Sakura; ביפנית: 日産・サクラ) היא מכונית קיי במרכב האצ'בק, בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ניסאן משנת 2022. היא נחשפה במפעל מיצובישי ב-20 במאי 2022. היא מיוצרת בשיתוף פעולה של ניסאן ומיצובישי תחת NMKV, והיא מכונית אחות למיצובישי eK קרוס EV, שהוצגה יחד איתה במפעל מיצובישי ב-20 במאי 2022.
סקירה כללית
היא נקראת על שם הפרח הלאומי של יפן ה"סאקורה". היא בעלת מרכב האצ'בק גבוה מהרגיל, וכוללת את העיצוב המעודכן של דגמי ניסאן ומיצובישי. היא כוללת מנוע חשמלי קדמי המספק 64 כ"ס ומומנט מרבי של 19.88 קג"מ. המהירות המרבית עומדת על 130 קמ"ש. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 20 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 180 ק"מ.
מתיה פורלאני
מתיה פורלאני (באיטלקית: Mattia Furlani; נולד ב-7 בפברואר 2005) הוא אתלט איטלקי, אלוף אירופה עד גיל 20 (ירושלים 2023) בקפיצה לרוחק. מתחרה גם בקפיצה לגובה.
2022
באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה ביולי בירושלים שבישראל זכה פורלאני במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.15 מטר, ובמדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אליפות ושיא אישי חדש של 8.04 מטר.
2023
באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ באיסטנבול שבטורקיה סיים פורלאני במקום 12 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.57 מטר.
באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה באוגוסט בירושלים שבישראל זכה פורלאני במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אליפות חדש של 8.23 מטר.
חיים אישיים
פורלאני הוא בנו של אתלט העבר האיטלקי מרצ'לו פורלאני, שהתחרה בקפיצה לגובה. אחותו היא הקופצת לגובה אריקה פורלאני.
פגוש אותי בסנט לואיס
פגוש אותי בסנט לואיס (באנגלית: Meet Me in St. Louis) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1944 בבימויו של וינסנט מינלי, עם ג'ודי גרלנד ומרגרט אובראיין בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "פגוש אותי בסנט לואיס" של סאלי בנסון (1941) והוא מתאר קורות משפחה אחת במשך ארבע עונות בשנים 1903–1904 לקראת פתיחת היריד העולמי בסנט לואיס ב-1904.
שם הספר, הסרט ושיר הנושא מקורו בשיר "פגוש אותי בסנט לואיס" שחובר ב-1904 לכבוד פתיחת היריד. במהלך ההסרטה התקרבו מינלי וגרלנד וב-1945 נישאו ונולדה להם בת אחת - לייזה מינלי.
תקציר העלילה
קיץ 1903 סנט לואיס, משפחת סמית' גרה בבית נאה במעמד ביניים גבוה האם אנה (מרי אסטור) האב אלונזו (לאון איימס), הילדים לון (הנרי דניאל), הבנות הגדולות, לוסי (לוסיל ברמר), אסתר (ג'ודי גרלנד) והבנות הקטנוס אגנס (ג'ואן קרול) ו"טוטי" (מרגרט אובראיין) וכן וכן הסבא (הנרי דבנפורט) והמשרתת קייטי (מרג'ורי מיין)
האב הוא שותף במשרד עורכי דין ועובד קשה כדי לפרנס את משפחתו ולשלוח את הבן לון ללמוד בפרינסטון. הבת הבכורה לוסי רוצה להתחתן ומחכה לשיחה מניו יורק מחברה רוברט שפילד (רוברט סאלי) אולי הוא יציע לה נישואים. כל המשפחה מאזינה לשיחה אבל הוא לא מציע דבר.
האב מודיע כי קיבל משרה בכירה בניו יורק ועליהם לעבור לשם. כל המשפחה בבדיכאון ובייחוד טוטי שהורסת את כל אנשי השלג בחצר. לבסוף הוא מגיע למסקנה כי למען שלום המשפחה הם יישארו בסנט לואיס.
פרסים
הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר:
מרגרט אובראיין (בת 8), זכתה בפרס אוסקר לשחקן צעיר.
ב-1994 הוא נבחר לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בספרית הקונגרס על היות "תרבותי, היסטורי, ואסתטי".
ב-2006 הוא נבחר על ידי מכון הסרטים האמריקאי במקום ה-10 ברשימת הסרטים המוזיקליים הגדולים ביותר.
איסיס
אָסֶת (במצרית עתיקה: ꜣst, בקופטית: Ⲏⲥⲉ, אֵסֶה, בפיניקית: 𐤀𐤎 – אס, או 𐤀𐤎𐤉 – אסי ), הידועה כיום בשמה היווני אִיסִיס (Ίσις) או אִיזִיס, היא אלת הרפואה, הקסם והטבע במיתולוגיה המצרית, שנחשבה לבעלת כוחות ריפוי מופלאים. איסיס הייתה אחותו ואשתו של אוסיריס, אחותו של סת, אחותה של נפתיס ואמו של הורוס. גופתו המבותרת של אוסיריס שבה לתחייה הודות לקסמיה. רבים מקבילים אותה לאלות היווניות ארטמיס ודמטר, לענת הכנענית ולעשתר המסופוטמית.
איסיס היא בעיקר אלת הקסם והרפואה. על פי אחד הסיפורים הידועים אודותיה, רצתה שאוסיריס, אחיה ובעלה יוכתר למלך האלים במקום רע, מלך האלים המקורי ואל השמש. היא יצרה נחש אשר הכיש את רע, ואמרה לו שתוכל לרפאו אם ייתן לה את שמו הסודי. משנתן רע לאיסיס את שמו הסודי, רפאה אותו איסיס, אך הכריחה אותו לפרוש. אוסיריס מונה למלך האלים במקומו.
הגיית השם
אגיפטולוגיים סוברים שהשם המקורי הוא Δוסט (Δūsat) כש-Δ נהגה כמו ר (R) או ל (L), כלומר רוסט (Rūsat) או לוסט (Lūsat). היגוי זה החל להיחלש וכבר בממלכה החדשה במצרים, Δ נעלם לגמרי או שנשאר כעיצור גרוני. האות האחרונה, ת (t) שתפקידה סיומת נשית, גם נעלמה במעבר לממלכה החדשה, כך שבממלכה החדשה במצרים היגוי השם היה בקירוב אוסה (Usa). צורה זו של השם נלקחה אל השפה המרואיטית בה הוא נהגה ווסה (Wusa). שינוי קול משמעותי במילניום הראשון לפני הספירה הוא המעבר בין או (ū) ל-אה (ē). וההגיה של התנועות ל-אה (ĕ) או אי (i). כלומר אסה (Ēse) או אסי (Ēsi). המעבר ליוונית נכרך בהוספה של הסופית ס (s), ומעבר של אה (ē) ל-אי (i), ולהגייה "איסיס" (Isis).
ההגייה "איזיס" המוכרת בעברית, מקורה בגרמנית או איטלקית, בהן s בין שתי תנועות נהגית כ־ז.
איקונוגרפיה
באיקונוגרפיה המצרית מרבה איסיס להופיע כשהיא נושאת על ראשה את כס המלכות הפרעוני. זאת משום שאיסיס ואוסיריס זוהו עם בית המלוכה המצרי, והפרעה המצרי נחשב להתגלמות החיה של בנם, האל הורוס. לעיתים קרובות מוצגת איסיס כשעל ראשה גלגל השמש והיא נושאת את בנה הורוס. דמותה של איסיס כאם הנושאת את בנה שימשה מאוחר יותר כבסיס לאיקונוגרפיה הנוצרית של מרים, אם ישו. אף כי האיקונוגרפיה של איסיס היא ברובה אנתרופומורפית (מציגה אותה בדמות אנושית), נמצאו גם ייצוגים שלה בדמות הציפור דיה ולעיתים אף בדמות נחש. יתרה מזו, כתוצאה מהתמזגותה עם האלה המצרית חתחור, היא מופיעה לעיתים קרובות כשלראשה קרני פרה.
האלה איסיס ושמו הנסתר של האל רע
קיימות גרסאות רבות לסיפור הפרישה של רע ממלכות מצרים, אך אחת הגרסאות המוכרות מקושרת ישירות לאיסיס. רע, אל השמש, החיים ומלך מצרים היה זקן מאוד. איסיס, שחמדה את הכס לבעלה אוסיריס, לא רצתה לחכות עוד. לכן אספה מעט מרוּקו של רע בעת שישן, ערבבה אותו עם חימר ויצרה נחש. מכאן מזוהה איסיס עם הנחש. הנחש הכיש את רע, שלא הצליח להירפא אפילו בעזרת כל קסמיהם של האלים, כולל איסיס עצמה. איסיס אמרה לרע כי רק אם ימסור לה את השם הסודי שלו, תוכל לרפא את ארס הנחש. בסופו של דבר נכנע רע לתנאיה של איסיס ומסר לה את שמו הסודי. לאחר שאיסיס ריפאה את רע, היא אילצה אותו לסגת אל השמיים לצמיתות, כך שאוסיריס יוכל לשבת על הכס. על פי המיתוס המצרי, אחיו של אוסיריס, סת, חמד את בית המלוכה וביקש להרוג את אחיו. לאחר מספר ניסיונות כושלים, הצליח סת לבתר את גופתו של אוסיריס והטמין את חלקיה במקומות מסתור שונים. איסיס יצאה למסע בחיפוש אחר חלקי גופתו של בעלה ואחיה אוסיריס. לאחר שאספה את כל חלקי הגופה, היא איחדה אותם וחנטה את הגופה, ובכך יצרה את המומיה הראשונה. היא קברה אותה בסתר והגנה עליה בעזרת לחשים רבי עוצמה. כאשר פרשה את כנפי הציפור שלה מעל גופתו של אוסיריס, הוא קם לתחייה, אך רק באופן חלקי כך שיכל אך ורק למלוך על הדוואת (עולם המתים), שם הוכתר למלך המתים.
פולחן מחוץ למצרים
איסיס נעבדה גם בפיניקיה. על אחת המצבות מבית הקברות הצפוני של צור היבשתית שחציבתה היא מהאיכותיות ביותר, ומתוארכת למחצית הראשונה של המאה ה־7 לפנה"ס, נכתב  – "מתר, כהן עשתרת־איסיס", דבר המעיד על זהות בין האלות. זיהוי האלות מתועד גם בכתובת בנבעל הפיניקית שמקורה במצרים, ומוקדשת ל"אלם אדרת אס אלם עשתרת" (כנראה "האלה האדירה איסיס האלה עשתרת" ), וכמה מהשמות התאופוריים המוזכרים בכתובת מראים זיקה לעשתרת. בכתובת הקדשה פיניקית אחרת ממצרים הוקדש לעשתרת פסל של איסיס עם האל חור הילד בחיקה.
איסיס כאלה אוניברסלית
עוד בתקופה הפרעונית, כתוצאה מהזיהוי שלה עם השושלת הפרעונית, נודע לאיסיס מקום מיוחד בקרב האלים המצריים. אולם בתקופת בית תלמי, עם הקמת הסרפאום על ידי תלמי הראשון (סוטר), התחזק מעמדה של איסיס הן במצרים והן מחוצה לה. פולחניה של האלה אומצו על ידי תושביה היוונים של אלכסנדריה וחדרו בהדרגה גם ליוון עצמה. כתוצאה מכך עברה דמותה של איסיס הלניזציה מרחיקת לכת, שניכרת בבירור באיקונוגרפיה שלה.
איסיס בתקופת האימפריה הרומית
איסיס הייתה במודעות היוונים כבר מימי אלכסנדר הגדול. עם עליית האימפריה הרומית, החל תהליך הטמעה רומית, בו איסיס הופיעה כאלה של העם. הרומאים אימצו את איסיס במגוון מאפיינים: כדמות אימהית (הולידה וטיפחה את הורוס), מעניקת חיים (החייתה את בעלה אוסיריס), בעלת שליטתה על הניווט הימי, יכולות ריפוי, התקווה לחיים לאחר המוות ולחיי נצח. בתקופת האימפריה הרומית פולחן איסיס התקיים בתודעת הציבור והמנהיגים. פולחן האלה זכה ליחס משתנה, שהחל עם הוצאתה אל מחוץ לפומריום, רדיפתה, דרך עליה בפופולריות ולבסוף כניסה אל הקדושה הרומית.
פוליטיקה רומית
בפוליטיקה הרומית התנהל שיח לגבי הלגיטימיות של פולחן איסיס והשאלה האם מדובר בדת או אמונה טפלה. מעמדו של פולחן איסיס עבר הגבלות, איסורים, הקלות ולבסוף קבלה אל המסורת הרומית. מתחילת תקופת האימפריה הרומית, גישות קיסרים בנוגע לפולחן איסיס השתנו. בשנת 28 לפנה"ס הורה אוקטביאנוס על איסור הקדושה המצרית בתוך הפומריום, ולמעשה להוצאת הפולחן המצרי מן המסורת הרומאית בצורה רשמית. טיבריוס היה אחראי לגירוש חסידי כתות מצריות מרומא על בסיס צו סנאטורי. לעומתם, גאיוס קליגולה, התיר ואף השתתף בטקסי חניכה ומצעדים של פולחן איסיס. בתקופתו הוכנס פסטיבל האיזיה (Isia), שחגג את מותו ותחייתו של אוסיריס, אל לוח השנה הרומאי. קלאודיוס נודע בסובלנותו הדתית, ודומיטיאנוס שיפץ מקדשי איסיס ברחבי רומא. הקיסר קומודוס היה חבר בפולחן איסיס ככהן זוטר.
סינקרטיזם דתי
סינקרטיזם דתי, כלומר, שילוב תכונות של אלים זרים עם אלים מסורתיים התרחש בפולחן הרומי לעיתים קרובות. בתהליך זה, של יצירת אלוהות סינקרטיסטית שתואמת לחשיבה הרומית, איסיס הוטמעה לתוך תבניות שונות במיתולוגיה הרומית, איסיס-קרס (Ceres), איסיס-פורטונה (Fortuna), איסיס-ונוס (Venus) ואיסיס פלאגיה.
פולחן איסיס
איסיס היא אלוהות מצילה, מעניקה טוב לאנשים טובים, שרק מחשבות טהורות בלבם. בהתאם לכך, מחלה וחוסר מזל הם תוצאה של כעס אלוהי. בפולחן איסיס, קיים קשר בין חטא אישי ספציפי לבין מחלה או חוסר מזל, ובכדי לטהר חסידי איסיס מהחטאים שלהם, מתקיימים טקסי חרטה ציבורית או פרטית. את הפולחן של איסיס, סראפיס ואוסיריס ניתן לראות בלוחות שנה כפריים מאיטליה מהתקופה היוליו-קלאודית, מ-19–65 לספירה לכל המוקדם. בלוח השנה של שנת 354 לספירה, מתועדים מספר חגים רשמיים העוסקים באלה איסיס וחבריה. דבר המעיד על הפופולריות המחודשת של פולחן איסיס, כניסתה או חזרתה, אל הקדושה הרומית. האירועים המצוינים הם:
עד המאה הרביעית, פולחן איסיס נחשב לרומאי באופן מסורתי. הכת התקבלה בקרב הקדושה הרומית על ידי הסנאט.
בכדי לקחת חלק בפסטיבל איסיס, יש לעבור עשרה ימים של התנזרות מינית. התנזרות מינית נתפסה כסימן של צדיקות וכטכניקה להשגת טוהר מוסרי במשך החיים. חסידי איסיס היו מודעים לקשיים הבאים עם הניסיון לחיות לפי הכללים המוסריים של הפולחן. ישנם מספר מקורות העוסקים בנושא ההתנזרות והזוגיות. אובידוס מציין את מקדש איסיס כאחד המקומות בהם מתקיים מין אסור, ופולחן איסיס מוזכר גם בעדות הפלוויאנית של יוסף בן מתתיהו. טיבולוס מתפלל ומבקש מהאלה שזוגתו דיליה אכן מקיימת את הנדר שלה במקדש איסיס. בטקסט יווני, הארטולוגיה מכים (The Kyme Aretalogy), איסיס היא ממסדת חוקי האדם. אחראית על משפחה המבוססת נישואים הטרוסקסואליים, על יחסי אהבה כללים בתוך המשפחה, האישה אוהבת את בעלה, הבעל אוהב את אשתו, הילדים אוהבים ודואגים להוריהם וההורים אוהבים ודואגים לילדיהם. לפי טקסט מאנדרוס (Andros), איסיס נתנה לבעלים נשים צייתניות, והביאה את שניהם בקשר הזוגיות.
גרסה ראשונה – לחש 148
אתום מיהר להרגיע את ההתלהבות העזה של איסיס על העובדה כי היא הרה. איסיס ענתה בתגובה כי זהו אכן אל מזרעו של אוסיריס. בתגובה אמר אתום כי איסיס חייבת להסתיר את העובדה כי היא הרה כדי שסת לא ינסה להרוג את העובר. איסיס ציוותה על אתום לעזור להגן על העובר. בהולדתו של הורוס פתח את פיו ואמר:
הנצחה
האסטרואיד 42 איסיס שהתגלה על ידי רוברט פוגסון ב-1856, נקרא על שמה ועל שם בתו של המגלה, האסטרונומית איסיס פוגסון.
תשלום דגש
תשלום דגש הוא כלל בדקדוק העברי, שעל פיו תנועה עשויה להתארך לפני אות שצריכה להיות מנוקדת בדגש חזק, אך אינה מקבלת דגש.
תיאור התופעה
בעברית חמש אותיות שאינן מקבלות דגש חזק: א', ה', ח', ע' ו-ר'. כאשר אחת מאותיות אלה צריכה לקבל דגש חזק, בין אם משלים ובין אם תבניתי, עשויה התנועה שלפני האות להתארך לתנועה אחרת. התארכות זו תלויה הן בתנועה המקורית של הבניין או המשקל והן באות שהייתה צריכה לקבל דגש.
התארכויות התנועה הן להלן:
התארכות התנועה תלויה, כאמור, גם באות שהייתה צריכה לקבל דגש:
דוגמאות
במערכת הפועל פועל הכלל בעיקר בשלושת הבניינים הדגושים: פיעל, פועל והתפעל, שבהם מנוקדת ע' הפועל (האות השנייה של השורש) בדגש תבניתי. לדוגמה, בבניין פיעל, על משקל הצורה שִמֵּר, מתקבלות בעקבות תשלום דגש הצורות פֵּאֵר ו-בֵּרֵך. ה', ע', ו-ח' אינן משפיעות על התארכות חיריק חסר לצירה, וכך נשמר החיריק במילים כמו גִּהֵץ, צִעֵר או נִחֵם. דוגמה להתארכות מקובוץ לחולם חסר ניתן לראות בבניין פועל, במילים: נֹהַ֫ל או מְשֹעַר.
גם בניקוד ה"א הידיעה, ב' ו-מ' השימוש מתקיים תשלום דגש. ה"א הידיעה מנוקדת על פי רוב בפתח שאחריו דגש. כשהיא באה לפני מילה הפותחת ב-א' או ב-ר', וכן ב-ע' שאינה בקמץ, מנוקדת ה"א הידיעה בקמץ, אך לפני ה' ו-ח' (שאינן בקמץ) נשארת ה"א הידיעה בפתח. מ' השימוש מנוקדת לרוב בחיריק שאחריו דגש, אך לפני כל האותיות לעיל, לרבות ח', ה' ו-ע', היא מנוקדת בצירי.
במשקלים הדגושים מתרחש גם כן תשלום דגש. לדוגמה, בהטיות משקל הצבעים מנוקדת האות האחרונה של השורש בדגש, כמו במילה צְהֻבָּה. המילים "שחור" ו"אפור" נגמרות ב-ר', שאינה מקבלת דגש, ולכן צורות הנקבה שלהן הן שְחֹרָה ואֲפֹרָה. במשקל המקצועות מנוקדת ע' הפועל בדגש, כמו במילה צַיָּד. בתשלום דגש מתארך הפתח לקמץ, כמו במילה פָּרָש. קמץ שנוצר כתוצאה מתשלום דגש הוא קמץ מתקיים, כלומר כזה שאינו הופך לשווא או לחטף עם התרחקות הטעם בהטיות המילה. לכן צורת הרבים של פָּרָש היא פָּרָשִים, ולא *פְּרָשִים.
PPA
PPA (קיצור של Personal Package Archive - חבילת ארכיון אישית) הוא מאגר תוכנה, המאפשר העלאת חבילות תואמות APT, של משתמשים פרטיים או קבוצות, אל יישום הרשת לנצ'פד של חברת קנוניקל, או ישומי רשת דומים.
PPA נמצא בשימוש במערכת ההפעלה אובונטו. ניתן להוסיף למערכת ניהול החבילות שלה כתובת PPA של חבילה נקודתית או אוסף חבילות, ובכך להוסיף מקורות זמינים להורדת חבילות. הוספת מקורות PPA יכולה להתבצע הן בשורת פקודה, והן בצורה גרפית באמצעות היישום מקורות תוכנה, המהווה חלק ממרכז התוכנה של אובונטו.
המערכת נכנסה לשימוש ב-25 בנובמבר 2007, ואפשרה לכל משתמש לקבל נפח של ג'יגה בייט אחד, לאחסון חבילות אישיות, בהמשך עלה הנפח ל-2 ג'יגה בייט.
החמצן
החמצן הוא אלבום הסולו השלישי של הזמר איציק שמלי. האלבום יצא לאור ב-2011 דרך תאקט רקורדס.
את כל שירי האלבום שמלי כתב והלחין לבדו (מלבד השיר "מזמור לדוד" אותו הלחין גד אלבז ומילותיו על פי מזמור תהילים כ"ג בספר תהילים)
האלבום כולל 11 רצועות שהופקו על ידי רון תיכון, ניצן קייקוב, רביב בן-מנחם, תמיר צור וגד אלבז.
באלבום מתארחים סיוון וגד אלבז.
ג'ונתן זונגו
ג'ונתן סאנדי זונגו (נולד ב-6 באפריל 1989) הוא כדורגלן עבר בורקינאי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
זונגו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ואגאדוגו. בשנת הצטרף לאלמריה. בהתחלה הצטרף לקבוצת המילואים וב-13 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד דפורטיבו לה קורוניה במסגרת גביע המלך הספרדי. ב-29 בינואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי הקבוצה הבוגרת. לאחר שבסיום העונה המועדון ירד לליגה השנייה וזונגו הצטרף לקבוצה הראשונה. תחילה כשחקן ספסל, אך בעקבות עזיבתם של לאונרדו אוז'ואה ואארון ניגווס בינואר הוא הפך לשחקן הרכב. ב-12 בנובמבר 2013 האריך את חוזהו עד 2017. ב-4 בינואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה ובכך הפך לכדורגלן הראשון מבורקינה פאסו שמשחק בליגה זו.
בדצמבר חתם בארמי יונייטד התאילנדית.
ב-16 באוגוסט 2019 חתם בבדלונה.
ב-7 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בורקינה פאסו במשחק ידידות נגד. ב-21 במאי 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד. זונגו השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2015.
שפתניים (עטלפים)
שפתניים (שם מדעי: Mormoopidae) היא משפחה של עטלפי חרקים מסדרת העטלפים. במשפחה שני סוגים ו-13 מינים חיים. השפתניים חיים בעולם החדש, ממערב ארצות הברית עד לדרום ברזיל.
לעטלפים אלו אף בצורת עלה קטן והם בעלי שפתיים גדולות, שנתנו להם את שמם. אוזניהם קטנות יחסית ועיניהם קטנות מאוד. הם בעלי שיער עבה וזנב קצר והם מקננים בלהקות גדולות במערות במשך היום. הם ניזונים מחרקים מהאוויר או אף משפת המים.
מיגל קבסקו
מיגל אנחל קבסקו אבאד (בספרדית: Miguel Ángel Cevasco Abad; נולד ב-27 באפריל 1986) הוא כדורגלן עבר פרואני ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
קבסקו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אוניברסיטריו, במדיה שיחק חמש עונות. בינואר הצטרף לעירוני קריית שמונה מליגת העל. ב-17 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד בית"ר ירושלים. כעבור כחודשיים עזב את קריית שמונה וחתם בז'ואן אוריץ'.
בהמשך הקריירה, שיחק בלאון דה הואנוקו, חוסה גלאווס, אוניברסידד טכניקה דה קחאמקרה וספורט ויקטוריה.
לס האריסון
לסטר "לס" האריסון (באנגלית: Lester "Les" Harrison; 20 באוגוסט 1904 – 23 בדצמבר 1997) היה איש עסקים ומאמן כדורסל יהודי-אמריקאי, אשר הקים את קבוצת רוצ'סטר רויאלס ואימן אותה בליגות ה-BAA וה-NBA בין השנים 1948–1955. בעונת הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות ה-NBA.
בשנת 1980 הונצח האריסון בהיכל התהילה של הכדורסל כ"תורם לכדורסל". בשנת 1991 הוצג גם במוזיאון יד לאיש הספורט היהודי, המוכר כ"היכל התהילה של הספורטאים היהודים".
ביוגרפיה
האריסון נולד וגדל ברוצ'סטר שבמדינת ניו יורק. בשנת 1923 החל לשחק בקבוצה החצי-מקצוענית "רוצ'סטר סיגרמס", ובשנים הבאות שימש גם כמאמן הקבוצה.
בשנת 1944 הקים יחד עם אחיו את הקבוצה המקצוענית "רוצ'סטר רויאלס" במקומו של מועדון ה"סיגרמס", וכבר בעונתה הראשונה בליגת ה-NBL (1945/1946) זכתה בתואר האליפות. בעונת מינה עצמו האריסון למאמן הקבוצה לקראת עונת הבכורה של הרויאלס בליגת ה-BAA, אשר בעונה העוקבת התמזגה עם ה-NBL להקמת ליגת ה-NBA. בעונת הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות ה-NBA, לאחר שגברה על ניו יורק ניקס בסדרת הגמר, בתוצאה 4–3. השחקנים הבולטים של הרויאלס באותה תקופה היו הסנטר ארני רייזן, וצמד הגארדים בוב דייוויס ובובי וונזר. בסיום עונת עזב את תפקיד המאמן, ונשאר הבעלים והג'נרל מנג'ר של הקבוצה עד שנת 1958, אז מכר את המועדון.
פארק הגלי
פארק הגלי (באנגלית: Hagley Park) הוא פארק ציבורי בעיר כרייסטצ'רץ' שבניו זילנד. הפארק הוקם בשנת 1856 על ידי מועצת המחוז, במטרה לשמש כאתר נופש ופנאי. שטחו של הפארק 1,646,370 דונם.
היסטוריה
הפארק נקרא על שם אחוזתו של הברון ג'ורג' ליטלטון, שהפך ליו"ר מועצת קנטרברי (מועצת האיגוד שהקים את העיר) במרץ 1850.
בפארק שטחים פתוחים רבים והוא ממוקם במרכז העיר, בין הנהר אייבון, שדרת מורהאוס (Moorhouse Avenue) ושדרת הגלי (Hagley Avenue). הפארק עצמו מחולק על ידי שדרות ל"פארק הגלי הצפוני" ול"פארק הגלי הקטן".
בשטח הפארק ממוקמים הגנים הבוטניים של כרייסטצ'רץ', וכן מוזיאון קנטרברי ומכללת כרייסט קולג'.
בשנת 1882 נערכה בפארק תערוכה עולמית: התערוכה התעשייתית הגדולה של 1882, ובשנת 1906 נערכה בפארק התערוכה הבינלאומית של ניו זלינד.
בפארק ממוקמים מגרשי ספורט ובהם מסלול גולף, מגרשי נטבול וקריקט וכן מנחת מסוקים.
בונגוקולה לונגוואנה
בונגוקולה לונגוואנה (נולד ב-20 ביוני 2000) הוא כדורגלן דרום אפריקאי שמשחק בתור חלוץ במינסוטה יונייטד מה-MLS ובנבחרת דרום אפריקה.
קריירה
לונגוואנה גדל בנקסמאלה שבפיטרמריצבורג ושיחק בקבוצה המקומית לפני שהצטרף לקבוצות הנוער של מריצבורג יונייטד. הוא עשה את הופעת הבכורה שלו עבור הקבוצה הבוגרת בהפסד 1-0 נגד אורלנדו פירטס באפריל 2019. הוא היה מועמד לפרס השחקן הצעיר של העונה בליגה הדרום-אפריקאית עבור בעונת 2020/21. ב-5 בינואר 2022, מינסוטה יונייטד הודיעה ​​על החתמתו של לונגוואנה לשלוש שנים עם אופצייה לשנה נוספת במועדון.
נבחרת לאומית
לונגוואנה זומן לראשונה לנבחרת דרום אפריקה ביולי 2019, וערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו ב-28 ביולי כמחליף בתבוסה 2–3 לנבחרת לסוטו. ב-8 ביוני 2021, הוא ערך את הופעתו השנייה ואת הופעת הבכורה המלאה שלו בדרום אפריקה נגד נבחרת אוגנדה ואף כבש את שערו הבינלאומי הראשון בניצחון 3–2.
פרוזליטיזם
פּרוֹזֶלִיטִיזם (באנגלית: Proselytism, מיוונית: Προσηλυτισμός) היא תעמולה דתית במטרה להפיץ את אמונתה בקרב אנשים אחרים. לעיתים מתייחס המונח גם לתהליך המרת דת עצמו, וגם לתעמולה או תהליך השכנוע שהוביל להמרת הדת. פרוזליטיזם אינו חוקי במדינות מסוימות. עם זאת, הזכות להמיר דת מעוגנת בסעיף 18 בהצהרת זכויות האדם של האו"ם.
מקור ופירוש המילה
פרוזליטיזם נגזר מהמילה היוונית προσ- (pros-, "לכיוון") ומהמילה ἔρχομαι (érchomai, "אני בא") בצורה של προσήλυτος (prosélytos, "הגיע לאחרונה").