cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סחר בסמים בעיראק
חולשת מערכת הבריאות
אחד הגורמים החמורים ביותר אשר תורמים לבעיית הסמים הוא חולשתה של מערכת התרופות העיראקית. כל אזרח במדינה יכול לקנות כל תרופה מבית המרקחת ללא מרשם (או עם מרשם מזויף או שפג תוקפו). זאת, בשל המצב הביטחוני הרעוע במדינה ובשל היעדר הבקרה הממשלתית במקורות מכירה והפצה של תרופות. חולשת מערכת הבריאות מאפשרת את קיומה של תופעה נרחבת של הברחת תרופות ממרכזי בריאות ובתי חולים, במיוחד של משככי כאבים, חומרים המשמשים להיפנוזה וסמים.
עלייתו של ארגון "המדינה האסלאמית" (דאעש)
לוחמי ארגון המדינה האסלאמית הכניסו למדינה פנטילין, חומר ממריץ ממשפחת האמפטמינים אשר נותן תחושה של אנרגיה רבה ואופוריה ומדכא את התיאבון ואת הצורך בשינה, וזכה לפופולריות רבה בקרב לוחמי הארגון.
המענה של הרשויות בעיראק
התגובה להתפשטות הסחר בסמים בעיראק הובלה על ידי משרד הבריאות בעיראק והמועצה הלאומית לבריאות הנפש ולהתמכרויות, בשיתוף פעולה הדוק עם משרדי ממשלה אחרים. לגופים הממשלתיים העיראקיים ישנם גם שותפים בינלאומיים שונים במאמץ וביניהם: ארגון הבריאות העולמי, המינהל לענייני ניצול לרעה של תרופות פסיכואקטיביות ושירותי בריאות הנפש וממשלות נבחרות ברחבי העולם כדוגמת יפן.
יוזמות ממשלתיות
נכון ל-2021, התוכנית לפיקוח על סחר בלתי-חוקי בסמים פועלת במסגרת המועצה הלאומית לבריאות הנפש ולשימוש בסמים במטרה לשפר את תשתיות התמיכה לצרכני סמים, לגבש חקיקה מתאימה, ולהעלות את המודעות הציבורית להשלכות של צריכת סמים. עד כה, הושלמו מספר תוכניות הסברתיות ממוקדות כנגד תופעת הסחר בסמים, וביניהן תוכניות חינוך למורים ורופאים העובדים במרכזי רפואת חירום.
אחד ההישגים הממשלתיים החשובים ביותר בכל הנוגע למאבק בסחר בסמים במדינה הוא פרסומו של סקר בריאות הנפש וצריכת סמים אשר נערך בשיתוף עם ארגון הבריאות העולמי ברחבי עיראק בין השנים 2006–2007, וסיפק לראשונה נתונים מהימנים ובלתי מוטים על היקף תופעת הצריכה והסחר של חומרים ממכרים במדינה. סקר דומה נערך במדינה בין השנים 2015-2013 על ידי משרד הבריאות העיראקי והלשכה האמריקאית לענייני סמים ואכיפת חוק בינלאומיים.
יוזמות לא-ממשלתיות
בעיראק פעילים מספר ארגונים לא ממשלתיים העוסקים בצריכת סמים, במיוחד באזור הכורדי בצפון המדינה, והם מספקים שירותים והכשרה בנושא צריכת סמים.
תמיכתן של השותפות הבינלאומיות אפשרה עריכת מספר כנסי הכשרה ותכנון המשך המאבק בסחר בעיראק ובמדינות הסמוכות לה. בכנסים אלו מתאספים מספר רב של אנשי מקצוע מתחום הרפואה בעיראק, אנשי דת, גורמים משפטיים, פעילי זכויות אדם, וארגונים לא ממשלתיים, על מנת לגבש תוכניות ויוזמות חדשות לשירותי בריאות הנפש וההתמכרויות במדינה.
הצפת תאי הכלא
בהיעדר מדיניות ברורה למלחמה בסמים, בתי המשפט העיראקיים שופטים למאסר את מרבית הנשפטים על עבירות סמים, דבר אשר גרם לצפיפות קשה ביותר בבתי הכלא העיראקיים. כחלק מן המלחמה בסחר בסמים בעיראק, מתבצעים מדי שבוע בכל רחבי המדינה מעצרים של סוחרי וצרכני סמים, והשתוללותה של מגפת הקורונה במדינה אילצה את מנהלי בתי הכלא בעיראק לצמצם את מספר האסירים בכל בית סוהר. הלכה למעשה, עובדה זו הובילה להתפוצצות אוכלוסיית האסירים בבתי הכלא העיראקיים, עד כדי כך שמספר העצירים בתאים גדול פי שניים מהקיבולת בהם. על פי גורמים ביטחוניים שונים, המחסור במקום בתאי המעצר תחת תנאי מגפת הקורונה הוביל להאטה ואף לעצירה זמנית בביצוע המעצרים והמשך המלחמה כנגד סחר הסמים בעיראק.
המערכה כנגד הסמים - 2021
על פי גורמי ביטחון עיראקיים, זהו אחד המבצעים הנרחבים והיעילים ביותר כנגד הסחר בסמים שידעה עיראק. אחת הסיבות שהפכו את המבצע הזה לכה מוצלח הוא ההיענות הציבורית הרחבה אליו. החל משנת 2017, קיים בעיראק מוקד חירום טלפוני (178) של המנהל הכללי לסמים ולבקרת חומרים פסיכוטרופיים, הזמין 24 שעות ביממה ובו ניתן לדווח על קיומן של פעילויות הקשורות בצריכה או בסחר בסמים בצורה אנונימית. במהלך מבצע זה, באופן חסר תקדים, אזרחים רבים פנו אל המוקד ובכך הצליחו לסכל את הגעתם של מאות קילוגרמים של חומרים פסיכואקטיביים לרחובות עיראק.
במהלך חודש יולי 2021 ועדת הביטחון וההגנה של הפרלמנט העיראקי אישרה את הגשת ההצעה להקים פיקוד ביטחוני למאבק בסמים במדינה, זאת על מנת להתמודד עם הגידול בהיקפי הסחר בסמים בעיראק. במקביל, המועצה השיפוטית העליונה של עיראק ציינה כי הוציאה מאות צווי מעצר נגד מעורבים בפשעים הקשורים לסמים.
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1978
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1978, הייתה האליפות האזורית ה-16 שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. האליפות נערכה בפולין בין ה-20 במאי ל-30 במאי 1978.
ברית המועצות ניצחה באליפות בפעם ה-14 בתולדותיה ובפעם העשירית ברציפות.
מתכונת האליפות
בתחרות השתתפו 13 נבחרות. הם חולקו ל-3 בתים. מנצחת הבית וסגניתה המשיכו התמודדות על המדליות. נבחרת פולין העפילה ישירות לבית הגמר. יתר הקבוצות התמודדו על מקומות 8–13.
נבחרת ישראל בתחרות
נבחרת ישראל בכדורסל נשים התמודדה על מקום באליפות במסגרת בית ג'. המשחקים נערכו בטבריה בהשתתפות 3 קבוצות. בעקבות הפסדים להולנד ורומניה הנבחרת לא העפילה.
יחסי אינדונזיה–ניו זילנד
יחסי אינדונזיה–ניו זילנד הם היחסים דו-צדדיים בין אינדונזיה לניו זילנד. בשל אינטרסים משותפים כדמוקרטיות ושכנות באזור אסיה פסיפיק, ניו זילנד ואינדונזיה נחשבות כשותפות טבעיות. שתי המדינות חברות ב-APEC. אינדונזיה וניו זילנד כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים בשנת 1950.
המהפכה האינדונזית
בעוד ניו זילנד התעניינה מעט במלחמת העצמאות של אינדונזיה, ממשלת העבודה הראשונה אכן תמכה באזהרות הבריטיות נגד פעולת המשטרה ההולנדית הראשונה. לאחר מכן היא תמכה במאמציה של אוסטרליה להעביר את המחלוקת האינדונזית למועצת הביטחון של האו"ם בשנת 1947. כמה מחברי המועדון הסוציאליסטי של אוניברסיטת ויקטוריה, כולל המנהיג הקומוניסטי העתידי רון סמית', ערכו גם הפגנה ציבורית לגנות את פעולת המשטרה ההולנדית ביולי 1947. עובדי הנמלים בניו זילנד גם תמכו בעובדי הנמלים האוסטרלים ובהחרמת ההצלחה של האיגודים המקצועיים על הספנות ההולנדית, מה שערער את המאמץ הצבאי ההולנדי לקחת מחדש את אינדונזיה.
ניו זילנד תמכה גם במאמציה של הרפובליקה האינדונזית לזכות בחברות בארגון הסחר הבינלאומי ובוועדה הכלכלית של האו"ם לאסיה והמזרח הרחוק. ראש הממשלה, וולטר נאש, מתח ביקורת גם על פעולת המשטרה ההולנדית השנייה כהפרה של הסכם רנוויל והציע שיש להפנות הפרות הפוגה למועצת הביטחון. ניו זילנד שלחה גם נציג לוועידה אסייתית בדלהי, שכונסה על ידי ראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו, כדי לדון בשאלה האינדונזית.
יסודות מוקדמים
כאשר הצטרפה אינדונזיה לתוכנית קולומבו בשנת 1953, ניו זילנד הרחיבה במהירות את סיוע תוכנית הקולומבו שלה לאינדונזיה. במסגרת תוכנית סיוע טכני שלחה ניו זילנד מומחים לאינדונזיה בעוד מתלמדים אינדונזיים קיבלו הכשרה בניו זילנד. יוזמות הסיוע הטכני של ניו זילנד עבור אינדונזיה כללו הקמת מרכז להכשרה טכנית בסחר, קורסי הכשרה לטווח קצר עבור אחיות שיניים ורופאי שיניים באינדונזיה, שיגורם של מורים מניו זילנד לסיוע בהוראת השפה האנגלית במכללות המורים באינדונזיה, הקמת מפעל ללוחות אזבסט-צמנט בג'קרטה. הסיוע ההוני של תוכנית קולומבו של ניו זילנד הושפע מכספים מוגבלים בצד הניו זילנדי ומומחיות טכנית מוגבלת בצד האינדונזי. בשנת 1960 שלחה ניו זילנד 29 מומחים לאינדונזיה ואילו 99 אינדונזים קיבלו מלגות להכשרה בניו זילנד.
עידן סוקרנו
קשריה של ניו זילנד עם אינדונזיה בתקופת סוקרנו הושפעו מהמחלוקת של אינדונזיה עם הולנד על פפואה המערבית; אינדונזיה תבעה את הטריטוריה כחלק מאינדונזיה בזמן שההולנדים רצו להכין את הפפואנים לשלטון עצמי. בעקבות כישלון המשא ומתן באינדונזיה עם ההולנדים ומאמצי עצרת תמיכה באו"ם, נשיא אינדונזיה סוקרנו התחיל במדיניות של "עימות" מול הולנד בשטח המחלוקת במערב גינאה החדשה וביקש בהצלחה תמיכה צבאית ופוליטית סובייטית שאילצה את ארצות הברית להתערב כמתווכת להביא לפתרון פוליטי המעדיף את האינטרסים של אינדונזיה. לאחר מאמצי תיווך אמריקניים ושל האו"ם מוצלחים שהגיעו לשיאם בהסכם ניו יורק בשנת 1962, העבירו ההולנדים את מערב גינאה החדשה לרשות המבצעת הזמנית של האו"ם, אשר לאחר מכן העבירה את השטח לידי האינדונזים בשנת 1963. בעוד ניו זילנד ואוסטרליה תמכו בהולנד בעצרת הכללית של האו"ם, הם קיבלו בסופו של דבר את החלטת האו"ם להעביר את מערב גינאה החדשה לאינדונזים. למרות הבדלי מדיניות אלה, פקידים אינדונזיים כמו שר החוץ סובנדרריו הכירו בכך שאוסטרליה וניו זילנד "היו חלק מאסיה".
במהלך העימות האינדונזי-מלזי (1963–1965), ניו זילנד תמכה במלזיה, בריטניה ואוסטרליה עקב מערכת היחסים החמה שלה עם הממשלה המלזית הפרו-מערבית והשתתפותה בעתודה האסטרטגית של המזרח הרחוק שהובלה על ידי בריטניה. הנשיא סוקרנו, בגיבוי המפלגה הקומוניסטית האינדונזית הפרו-בייג'ינג, החליט לנקוט במדיניות של "עימות" נגד מלזיה מכיוון שהוא ראה בפדרציה החדשה של מלזיה אמצעי להנצחת האימפריאליזם הבריטי בדרום-מזרח אסיה. סוקרנו הזדהה גם עם המרד הכושל של מפלגת העם של ברוניי בברוניי, והיה נלהב מההצלחה של מדיניות "העימות" של אינדונזיה נגד גינאה החדשה ההולנדית והפיליפינים שהחזיר את טענתה הטריטוריאלית למדינת סבאח המלזית.
לאורך העימות האינדונזי–מלזי ניהלה אינדונזיה מלחמת גבולות לא מוצהרת נגד מלזיה ושלחה מפלגות חמושים בפעולות חוצות גבולות למדינות סראוואק וסבה המזרח מלזיות שגבלו במחוז קלימנטן של אינדונזיה. בספטמבר 1964 הגבירה אינדונזיה את פעולות ההסתננות שלה למלזיה בחצי האי. ניו זילנד הסכימה לשלוח את גדוד RNZIR הראשון שלה, שבסיסו בחצי האי מלזיה, כדי לצוד מסתננים אינדונזיים ליד לאביס במדינת ג'והור המלזית. בחודש ינואר 1965, כוחות צבא משמעותיים ניו זילנדים, כולל גדוד חיל רגלים של שירות האוויר המיוחד ניו זילנד, שתי שולות מוקשים, ושני בריסטול פרייטר, נשלחו לבורניאו. אלה שירתו לצד כוחות בריטיים, מלזיים ואוסטרלים וראו פעולות לחימה כנגד כוחות סדירה וגרילה אינדונזיים כאחד.
למרות ההבדלים הפוליטיים בין המדינות, שתי הממשלות לא ניתקו את היחסים הדיפלומטיים. ממשלת ניו זילנד המשיכה בסיוע תוכנית קולומבו לאינדונזיה, אם כי ברמה מופחתת הרבה יותר. בעוד שראש ממשלת ניו זילנד, קית' הוליאוק, ראה את מדיניות העימות של אינדונזיה כמוטעה, הוא ראה בתוכנית הסיוע של תוכנית קולומבו של ניו זילנד כסימן של רצון טוב כלפי העם האינדונזי. באוקטובר 1965 ניסיון הפיכה באינדונזיה הביא להרג המוני של חברי PKI ותומכים בשינוי הנוף הפוליטי של אינדונזיה. בין אוקטובר 1965 למרץ 1967 קיבל הגנרל סוהארטו רבות מסמכויותיו הקודמות של הנשיא סוקרנו; ובסופו של דבר היה הנשיא השני של אינדונזיה. ביוני 1966, מלזיה ואינדונזיה חתמו על הסכם שלום אשר סיים רשמית את העימות. התפתחויות אלה התקבלו בברכה על ידי הוליאוק כצעד לקראת חידוש מלא של קשרים ידידותיים עם אינדונזיה.
כלכלה וסחר
הסחר הפך לקל עוד יותר על ידי הסכם הסחר החופשי ASEAN אוסטרליה-ניו זילנד שנכנס לתוקף עבור ניו זילנד בדצמבר 2009 ובתחילת 2012 עבור אינדונזיה. ההסכם יבטל מכסים על כל הסחורות המיובאות עד 2020. באופן מסורתי אינדונזיה רואה בניו זילנד כמקור לבשר ומוצרי חלב, כגון בשר בקר, חלב, גבינה, תפקיד שהוא משותף עם אוסטרליה.
פסיכואונקולוגיה
פסיכואונקולוגיה היא ענף של הפסיכולוגיה הרפואית, העוסק במחקר וטיפול בשילוב תחומי הפסיכולוגיה (חקר וטיפול בנפש ובהתנהגות) והאונקולוגיה (חקר וטיפול במחלת הסרטן). זהו ענף חדש שהחל להתפתח בשנות התשעים, השתלב ברפואה המוסדית בשנות האלפיים, ומחלקות פסיכו-אונקולוגיות הוקמו בצד המחלקות האונקולוגיות.
העיסוק בפסיכואונקולוגיה כולל שני חלקים עיקריים:
תחומי עיסוק
פסיכואונקולוגיה משלבת מספר התמחויות - פסיכיאטריה, פסיכולוגיה רפואית, עבודה סוציאלית ורפואה משלימה. מחלקה לפסיכואונקולוגיה במרכזי סרטן גדולים בעולם המערבי עשויה לכלול רופאים ומנתחים, אחים, מומחים לאתיקה, עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, אנשי דת, מומחים לטיפול פליאטיבי ומתנדבים.
התאוריות והטיפול בתחום זה עוסקים בהיבטים הרגשיים של מחלת הסרטן - התמודדות עם מסירת הבשורה על המחלה; הכנה רגשית לקראת ניתוח, הקרנות, כימותרפיה וטיפולים נוספים והתמודדות עם תופעות הלוואי שלהם; ליווי בתהליך ההחלמה והשיקום מהמחלה ולקראת חזרה לשגרה; סיוע בתהליכי תקשורת בין החולים לבני משפחותיהם, חשיפת המחלה בפני הילדים וכו'; סיוע בתהליכי תקשורת עם הצוות הרפואי (למשל, חלק מהחולים חווים את ריבוי אנשי המקצוע המטפלים בהם כמקור נוסף ללחץ, והטיפול הפסיכואונקולוגי עשוי לסייע להם ולצוות הרפואי להכיל את מורכבות הטיפול); התמודדות עם קבלת החלטות במהלך תקופת משבר ודחק; והתמודדות עם אובדן ושכול. המחקר והטיפול בתחום עוסק בתחושות מצוקה מגוונות המלוות חולי סרטן, כגון דכדוך, חששות כלפי העתיד, ייאוש, פגיעה בדימוי העצמי, קושי סביב הפגיעה בתפקודים פיזיים ובתפקידים בחיי היומיום, חרדה מפני מוות, וחשש מאובדן נוסף. שילוב ידע רפואי ופסיכולוגי במהלך הטיפול נועד לסייע למטופל בהתמודדות עם מצוקות אלו, בכל שלב של המחלה.
היסטוריה
תחום הפסיכואונקולוגיה התפתח בעשורים האחרונים במקביל להתקדמות בטיפול הרפואי הניתן במחלת הסרטן, שהעלתה את אחוז החולים המחלימים ממנה או החיים עמה במשך תקופה ארוכה. הדבר הביא בין השאר להגברת הדגש שניתן גם לאיכות החיים של החולים, ולצורך בהענקת תמיכה מתאימה.
ד"ר ג'ימי הולנד, פסיכיאטרית אמריקאית, נחשבת למייסדת תחום הפסיכואונקולוגיה. הולנד הדגישה את חשיבות המחקר לגבי תגובות פסיכולוגיות של חולי סרטן בכל אחד משלבי המחלה, וכן את חשיבות ניתוח הגורמים הרגשיים, הרוחניים, החברתיים וההתנהגותיים המשפיעים על הסיכון ללקות בסרטן ועל ההישרדות לטווח ארוך לאחר הטיפול.
הולנד החלה לעסוק בתחום זה באמצע שנות ה-70. היא שמה לב שבעלה האונקולוג ועמיתיו התמקדו לרוב בהשפעות הפיזיות של תרופות נגד סרטן שהם נותנים למטופלים, ולא התחשבו במחשבותיהם וברגשותיהם. במידה מסוימת הדבר היה חלק מהתרבות הרפואית של שנות ה-50 וה-60 סביב מחלת הסרטן, שנשאה סטיגמה של שיעור נמוך של הישרדות. למשל, רופאים רבים לימדו בבתי ספר לרפואה על כך שעדיף לעכב אבחון של סרטן, בנימוק שהמחלה הייתה כמעט גזר דין מוות והאמת תהיה בלתי נסבלת עבור החולים. עיתונים נחשבים כמו הניו יורק טיימס אף סירבו להדפיס את המילים "סרטן השד", כאשר מייסדי קבוצת "להגיע להחלמה" רצו לפרסם מודעות על הפגישות שלהם. אך בשנות ה-70 חל שינוי בגישה שכללה בושה והסתרה, בין השאר בזכות תנועת זכויות החולה, ובשל השיפור ביעילות הטיפולים בסרטן והגידול באחוז המחלימים. ב-1977 פתחה הולנד את השירות הפסיכיאטרי במרכז לחקר הסרטן בניו יורק, והחלה לערוך מחקרים על ההשפעה הרגשית של מחלת הסרטן בקרב חולים ובני משפחותיהם.
בתחילת שנות ה-80 החלה גם האגודה האמריקאית לסרטן לעסוק בהשפעות הרגשיות של המחלה. ב-1984 ייסדה הולנד את האגודה הבינלאומית לפסיכואונקולוגיה, וב-1986 את האגודה האמריקאית לאונקולוגיה פסיכו-סוציאלית. כתב העת המדעי של התחום, "Psycho-Oncology", נוסד ב-1992. בתחילת שנות ה-2000 הפכה הפסיכואונקולוגיה לחלק מקובל של הטיפול בסרטן, ומחלקות לפסיכואונקולוגיה הוקמו ברוב מרכזי הסרטן הגדולים בקנדה ובארצות הברית.
אזכורים בתרבות
בספטמבר 2011 יצא הסרט האמריקאי "50/50", בבימויו של ג'ונתן לוין ובכיכובם של ג'וזף גורדון-לוויט וסת' רוגן. הסרט נכתב בהשראת ההתמודדות של תסריטאי הסרט ויל רייזר עם מחלת הסרטן. עלילת הסרט מתארת בחור צעיר, אדם לרנר, המגלה בגיל 27 כי הכאבים בגבו הם סוג נדיר של סרטן, וכי סיכוייו לשרוד את המחלה הם 50/50; הוא מתחיל בטיפולי כימותרפיה, ומלווה במהלכם על ידי חברו קייל, זוגתו האמנית רייצ'ל, אמו הדרמטית והפסיכולוגית שלו קת'י.
הגנטיקה של הסרטן
גוף האדם מייצר תאים באמצעות חלוקה מבוקרת. כאשר יש תקלה בתהליך הבקרה, נוצרים תאים שחלוקתם אינה מבוקרת, והם מכונים תאים סרטניים. הגנים המפקחים על תהליך חלוקה מבוקרת של התא מכונים BRCA1 BRCA2, ותפקידם למנוע חלוקה לא מבוקרת של התא. גנים אלה מייצרים חלבונים, אשר מדכאים גידול לא נורמלי של התא. כאשר חל שינוי, מוטציה, בגנים אלה, התאים מתחלקים בצורה לא מבוקרת, ואלה הם התאים הסרטניים.
המוטציה בגנים האלה נובעת משתי סיבות אפשריות:
ב. מוטציה נרכשת - מוטציה בגנים שנוצרת לאחר הלידה בכל שלב בחיים, למשל מחומרים מסרטנים.
מחלת הסרטן כתוצאה ממוטציה נרכשת תתפתח, בדרך כלל, בשכבות גיל מאוחרות, בעוד שבמקרים של מוטציה תורשתית תתפתח מחלת הסרטן, בדרך כלל, בשכבות גיל מוקדמות. כל אחד משני הגנים BRCA שיש בהם מוטציה גורמים בדרך כלל לסרטן באיברים הנשיים: סרטן השד, סרטן השחלות וסרטן הרחם. אישה היורשת מוטציות בגנים אלו היא בעלת סיכון גבוה לחלות בסרטן שד ובסרטן השחלות בגיל צעיר.
כאשר אחד ההורים נושא מוטציה בגן BRCA1 או BRCA2 יש לילד סיכוי של 50% לרשת את המוטציה. לא כל מי שיש לו מוטציה באחד משני הגנים יחלה בסרטן. לפני שפותחו הבדיקות הגנטיות הסתמכו הרופאים רק על הסיפור המשפחתי, אולם הגן יכול לעבור בתורשה מספר דורות מבלי שאיש מהנשאים יחלה. כיום הבדיקה הגנטית עשויה לתת תשובה מדויקת אם יש אחד מהגנים הוא פגום.
ההמלצה היא לבדוק את הסיפור המשפחתי 3 דורות לאחור, ואם היו מקרים של סרטן במשפחה לעבור בדיקה גנטית. קופות החולים אינן מממנות בדיקה זו, בדרך כלל, בגילאים צעירים, אולם ניתן לעשות אותה גם האופן פרטי בעלות סבירה. אם הבדיקה היא חיובית, כלומר שהנבדק נושא גן כזה, עליו להיות במעקב רפואי שוטף של אונקולוג, ולבצע מעת לעת בדיקות לגילוי תאים סרטניים. כאשר יש גילוי מוקדם של תאים סרטניים, ניתן לטפל בהם באופן יעיל.
היבטים פסיכוסוציאלים
האבחון, הטיפול וההחלמה מסרטן מהווים אירועי חיים מרכזיים ומעוררי לחץ שעלולים לפגוע באיכות החיים בטווח הקצר והארוך .האבחנה עלולה להביא עימה חרדות קיומיות, תפקודיות, חברתיות, כלכליות ומשפחתיות. הטיפולים ותופעות הלוואי מערבים גם הם אתגרים רבים. גם בשלב ההחלמה, ישנם מעקבים תכופים והשפעות גופניות, פסיכולוגיות, בינאישיות ורוחניות על החולה ועל משפחתו. הבנת ההיבטים הפסיכוסוציאליים יכולה לסייע למטופל ולמשפחתו בתיקוף תחושותיהם והכרה בהן על ידי הסובבים אותם. כמו כן, העמקה והבנה של ההיבטים הפסיכוסוציאליים מאפשרת גם לצוות המטפל (רופאים, פסיכולוגים, עו"ס ועוד) ראייה רחבה יותר של המטופל וכתוצאה מכך טיפול מותאם יותר וגישה טיפולית נכונה יותר עבור המטופל בהתמודדות עם המחלה.
היבטים פסיכולוגיים של מחלת הסרטן
רבים מהחולים והמחלימים ממחלת הסרטן חווים דחק, דיכאון, חרדה, עייפות, כאב, וקשיים פיזיים. תופעות הלוואי של הטיפולים, ההשפעות הגופניות של המחלה והתרופות הניתנות לחולים ולמחלימים גורמות לעיתים קרובות לתופעות פסיכולוגיות שונות. נמצא, שהשימוש של המחלימים מסרטן בתרופות נוגדות חרדה ודיכאון הוא כפול מהשימוש של מבוגרים ללא היסטוריה אונקולוגית. שכיחות התופעות הפסיכולוגיות משתנה לפי סוג הסרטן והשלב של המחלה ולפי גיל החולה, הגזע והמגדר. בנוסף, למחלת הסרטן יש השפעה על המערכות הסובבות את החולה. בקרב המטפלים בחולים נמצאו רמות גבוהות של דיכאון. כמו כן, שלב הבדיקות לפני המחלה, תקופת ההמתנה לאבחון, רגע קבלת הבשורה והטיפולים עצמם מהווים גורמי לחץ שעלולים להוביל לטראומה ולסימפטומים פוסט טראומטיים לאחר המחלה בקרב המחלימים או המטפלים בהם. גם שלב ההחלמה טומן בחובו חרדה מוגברת עקב הפחד מהישנות המחלה, הבדיקות המרובות והביקורים החוזרים במחלקה האונקולוגית. לעיתים ההחלמה מהמחלה, מלווה בחוויה של צמיחה. לדוגמה, כתוצאה מהמאבק במחלה, מחלימים מסרטן עלולים לכונן מערכות יחסים אינטימיות קרובות יותר, שינויים רוחניים חיוביים והערכה גבוהה יותר לחיים.
איכות החיים בצל מחלת הסרטן
בעקבות הארכת תוחלת החיים של חולי הסרטן, עלתה למודעות סוגיית הפגיעה באיכות החיים של החולים והיבטים שונים הקשורים אליה:
כאשר מחלת הסרטן פוגעת בהורים צעירים, יש לכך מספר מעגלי השפעה שחשוב להיות מודעים אליהם: בן או בת הזוג הבריאים נאלצים לקחת תפקיד רגשי רחב שהם לא תמיד בשלים אליו, וגורל הילדים אם המחלה תוביל לתמותה, מחלחלת לתודעה ומשפיעה על פרוטוקול הטיפול. למשל, אישה תבחר לעבור טיפולים כימותרפיים גם אם ההישרדות נמדדת באחוזים ספורים בלבד.
סמנה קומסומולסק על אמור
מועדון הכדורגל סמנה (ברוסית: Футбольный клуб „Смена“) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר קומסומולסק על אמור. בשנים 2002-2018 הקבוצה התמודדה באזור "מזרח" של הליגה השנייה. מאז 2019 מתמודדת בליגת הכדורגל החובבנית.
המייסד והספונסר הראשי של הקבוצה הייתה יצרנית המטוסים סוּחוֹי, עד 2018.
היסטוריה
מועדון הכדורגל הראשון בעיר קומסומולסק על אמור הוקם בשנת 1910, אך קבוצה מקצוענית שהתמודדה באליפויות הלאומיות הוקמה רק בשנת 1937 כאשר קבוצת סטרויטל המקומית נטלה חלק בגביע ברית המועצות.
בשנים 1957-1970 כמה קבוצות ייצגו את העיר במסגרת הליגה הסובייטית השנייה.
קבוצת הכדורגל "סמנה" הוקמה בשנת 2002 בחסות העירייה ומפעל המטוסים של קומסומולסק על אמור (КнААЗ) שמימן את הקבוצה, שהתמודדה לאורך כל שנות קיומה בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה. בעונת 2007 הקבוצה סיימה במקום השלישי באליפות ובעונת 2008 אף סיימה כסגנית אלופת המזרח של הליגה השנייה.
בעונת 2017/2018 סיימה במקום השני בליגה אך בעקבות קשיים כלכליים לא הצליחה לקבל את הרישיונות הנדרשים להשתתפות בליגה בעונת 2018/2019 והקבוצה הפכה לקבוצה חובבנית.
אצטדיון
המועדון אירח את משחקיו באצטדיון אוונגרד שנפתח בשנת 1982 במלאת יובל 50 לעיר ומכיל 16,000 מושבים. האצטדיון שימש כמגרש הבית לאורך של שנותיה של הקבוצה. כיום בתחומו פועל בית ספר לכדורגל. ב-2016 האצטדיון שופץ, הוחלפה התאורה והוחלף חיפוי הדשא, הותקנו מצלמות אבטחה ושופץ היציע הצפוני. חודש לוח התצוגה האלקטרוני המציג את תוצאת המשחק.
מרכז שבאב אל-אמערי
היסטוריה
אגודת הספורט שבאב אל-אמערי הוקמה בשנת 1953 במחנה הפליטים אל-אמערי, השוכן כ-2 ק"מ מדרום למרכז העיר רמאללה, בשטח המוניציפלי של העיר אל-בירה. בשנות האינתיפאדה השנייה מפעלי הכדורגל ברשות הפלסטינית, ברצועת עזה ובגדה המערבית, הופסקו פעמים רבות. הדבר נבע ממספר רב של סיבות, לרבות חוסר יכולת תנועה, סגר וכתר, ופגיעה במתקני ספורט. בשנת 2003 משחק גמר גביע פלסטין, בין אל-אמערי למרכז שבאב בלאטה, בוטל לאחר שחיילי צה"ל עצרו את האוטובוס של שחקני בלאטה במחסום חווארה, ומנעו את נסיעתו בטענה שאין מעבר לגברים בגילאי 16–35 במחסום. רק בעונת 2008/2009 חזרה הליגה לתפקד במתכונת מלאה.
אצטדיון
הקבוצה משחקת באצטדיון אל-בירה השוכן כ-500 מטר מצפון להתנחלות פסגות. באצטדיון כ-8,000 מקומות ישיבה. בניית האצטדיון החלה בשנת 2006 במימונה של פיפ"א, כחלק מתוכנית לעידוד הכדורגל הפלסטיני. ממשלות צרפת וגרמניה השתתפו במימון בניית היציעים ויו"ר פיפ"א ספ בלאטר הניח את אבן הפינה לאצטדיון. ב-11 באוקטובר 2009, מספר חודשים לפני שבנייתו הושלמה, הוציא המנהל האזרחי צו להפסקת העבודה על היציעים מטעם מועצת התכנון העליונה של יהודה ושמרון, מאחר שהבנייה במקום מתבצעת "ללא רישיון". ב-2 בנובמבר 2009, הגישו התנחלות פסגות ועמותת רגבים עתירה לבג"ץ הדורשות מהמדינה להרוס את האצטדיון. העותרים טענו נגד האצטדיון שיש סכנה שבסופו של כל משחק כדורגל האוהדים יתקיפו באבנים את היישוב. העתירה נדחתה כשהתברר שתוכנית המתאר לאזור אושרה כבר ב-1981 והאצטדיון נחנך ב-2010. המשחק הרשמי הראשון ששוחק באצטדיון היה גמר גביע פלסטין.
מגרש האימונים ומשרדי המועדון ממוקמים במחנה הפליטים אל-אמערי, בדרך ירושלים-רמאללה (כביש 60 הישן).
השתתפות במפעלים הקבוצתיים של ההתאחדות לכדורגל של אסיה
ליגת העל הפלסטינית מסונפת להתאחדות לכדורגל של אסיה (באנגלית: Asian Football Confederation, ראשי תיבות AFC), ולכן קבוצות אשר מסיימות במקומות הראשונים זוכות להשתתף במפעלים הקבוצתיים של ההתאחדות. שבאב אל-אמערי השתתפה בתחרות AFC Cup של ההתאחדות (AFC Champions League) בעונת 12–2011.
אמדו בלו
חג' סר אמדו בלו, אביר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית (12 ביוני 1910 - 15 בינואר 1966) היה פוליטיקאי ניגרי שהיה ראש הממשלה הראשון והיחיד של אזור צפון ניגריה. הוא החזיק גם בתואר סראודנה (Sardauna) של ח'ליפות סוקוטו. בלו ואבובכר טפאווה בלווה היו דמויות מרכזיות בצפון ניגריה לפני העצמאות, ושניהם שיחקו תפקידים מרכזיים במשא ומתן על השפעתו בניגריה העצמאית. כמנהיג קונגרס העם הצפוני, הוא היה אישיות דומיננטית בפוליטיקה הניגרית בזמנן של הפדרציה הניגרית והרפובליקה הניגרית הראשונה (1963-1966).
תחילת חייו
בלו נולד בראבה בסביבות שנת 1909 למאלאם אבראהם בלו. אביו החזיק בתואר סרקין (Sarkin) ראבה. הוא צאצא של עות'מאן דן-פודיו, מקים הח'ליפות של סוקוטו, נין של הסולטאן מוחמד בלו ונכדו של הסולטאן אטיקו נא ראבה. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1931 ולאחר מכן הפך למורה לאנגלית בחטיבת הביניים סוקוטו.
ראשית דרכו הפוליטית
בשנת 1934 מינה הסולטאן חסן דן-מו'אזו (Hassan dan Mu'azu) את בלו לראש מחוז ראבה, לאחר אחיו ששימש בתפקיד לפניו. בשנת 1938 קודם לתפקיד ראש חטיבת גוסאו (Gusau; כיום במדינת זמפרה), והיה חבר במועצת הסולטאן. באותה שנה, בגיל 28 בלבד, בעקבות מותו של חסן דן-מו'אזו, התמודד בלו על משרת סולטאן סוקוטו. הוא הפסיד במאבקי הירושה לצאצא אחר של עות'מאן דן-פודיו, סידיק אבו בכר השלישי (Siddiq Abubakar III), ואבו בכר שלט במשך חמישים שנה עד מותו בשנת 1988. הסולטאן החדש מינה מיד את אמדו בלו לסרדונה (נסיך הכתר) של סוקוטו, תואר כבוד, וקידם אותו למועצת הרשות הילידית של סוקוטו. תארים אלה הפכו אותו אוטומטית ליועץ המדיני הראשי לסולטאן. מאוחר יותר, הוא מונה לאחראי על פרובינציית סוקוטו ופיקח על 47 מחוזות, ובשנת 1944 הוא חזר לארמון הסולטאן ועבד כמזכיר הראשי של מינהל הילידים במדינה.
בשנות ה-40 הצטרף לארגון ג'מעייה מוטאנן אראווה (Jamiyya Mutanen Arewa), שהפך לקונגרס העם הצפוני בשנת 1951. ב-1948 הוא קיבל מלגה ממשלתית והגיע לאנגליה כדי ללמוד מינהל וממשל מקומי, שהרחיב את הבנתו ואת הידע שלו על הדרך למשול באנשיו.
לאחר שחזר מבריטניה, הוצג כמועמד לייצג את פרובינציית סוקוטו ב"בית האספה" (House of Assembly) האזורי. כחבר באספה, ייצג את האינטרסים הצפוניים ואימץ סגנון של התייעצות וקונצנזוס עם הנציגים העיקריים של האמירות הצפוניות - קאנו, בורנו וסוקוטו. הוא נבחר לחבר בוועדה שניסחה מחדש את חוקת ריצ'רדס. עבודתו באספה ובוועדת החוקה הובילה להערכה רבה כלפיו בצפון ניגריה, והוא התבקש לקבל על עצמו את עמדות המנהיגות בג'מעייה מוטאנן אראווה. בבחירות הראשונות שנערכו בצפון ניגריה בשנת 1952 זכה סר אמדו בלו במושב בבית הצפוני של האספה, והפך לחבר המועצה המבצעת כשר העבודה, שר הממשל המקומי, ושר פיתוח הקהילה באזור הצפוני של ניגריה. בשנת 1954 מונה בלו לשליט (premier) הראשון של צפון ניגריה. בבחירות 1959 לעצמאות הוא הוביל את NPC לזכייה במספר הרב ביותר של מושבים בפרלמנט. NPC בהובלתו התחברו לננמדי אזיקיווה ול-NCNC בהובלתו (המועצה הלאומית של ניגריה ושל הקאמרונים) כדי להקים את הממשלה הפדרלית הראשונה של ניגריה, שהובילה לעצמאות מבריטניה. בלו בחר להישאר לאחר העצמאות שליט צפון ניגריה והעביר את תפקיד ראש הממשלה של הפדרציה לסגן הנשיא של NPC, אבובכר טפאווה בלווה.
כשליט צפון ניגריה
המנהיגות של בלו כללה תערובת של ערכים דתיים, מסורתיים ומודרניים, והוא שילב את הערכים הללו בתפקידיו השונים בצפון ניגריה הקולוניאלית והעצמאית. העדיפות העיקרית שלו הייתה לוודא שצורכי האזור באים לידי ביטוי במישור הפוליטי והכלכלי, בדומה לאזורים המערביים והמזרחיים של ניגריה, שהיו בעלי מעמד גבוה יותר. הדבר תרם להחלטה להחליף את מעניקי השירותים האזרחיים שמקורם בדרום ניגריה ובאירופה בניגרים צפוניים, מדיניות שקיבלה ביקורת מצד מנהיגי אופוזיציה כמו אבראהים אימאם.
בלו אימץ בתחילה את מערכת השלטון העקיף (Indirect rule) שהתקיים בניגריה הקולוניאלית לפני שהחיל בהדרגה רפורמות בשטחים שבהם משל. בתקופת כהונתו תיאר אותו הביוגרף שלו, ג'ון פדן, כשמרן פרוגרסיבי, משום שהוביל שינויים מערכתיים, אך ייצג גם את האליטות המסורתיות.
מדיניות כלכלית
מוסדות שונים נוצרו תחת בלו, כולל תאגיד פיתוח צפון ניגריה (NNDC) ובנק הצפון וצפון ניגריה השקעות בע"מ (NNIL). חברת NNDC הייתה חברת החזקות שהונה הגיע מהליכי השיווק של האזור, בעוד NNIL הייתה שותפות בין החברה לפיתוח הקהיליה (Commonwealth Development Corporation) ו-NNDC, שנוצרה כדי לסייע בפיתוח התעשייתי בצפון ניגריה.
חינוך
בלו יזם תוכניות כדי לחדש את החינוך הקוראני המסורתי בצפון ניגריה. הוא הקים ועדה בנושא, והעניק הכרה רשמית לבתי הספר המסורתיים. הוועדה המליצה על הכנסת מקצועות חילוניים בבתי הספר ויצירת כיתות שונות לתלמידים.
חלק ממטרותיו החינוכיות היה בניית בית ספר בכל מחוז בצפון ניגריה.
מותו של בלו
בלו נרצח ב-15 בינואר 1966 בהפיכה שהפילה את ממשלת ניגריה של אחר העצמאות, שאורגנה על ידי קבוצת קצינים דרומיים משבט איגבו שמרדו במה שראו כהגמוניה של העמים הצפוניים, האוסה ופולאני. הוא עדיין כיהן כראש הממשלה של צפון ניגריה אז.
בהפיכה נרצחו גם מנהיגים אחרים, בהם שותפו לדרך אבובכר טפאווה בלווה, שר האוצר פסטוס אוקוטיה אֶבו וסמואל אקינטולה. בסופו של דבר, הקצינים שיזמו את ההפיכה לא הצליחו לתפוס בעצמם את השלטון, אבל הממשלה הפסיקה להתקיים. בהמשך נתפס השלטון על ידי הגנרל ג'ונסון אגוי-אירונסי, ממוצא איגבו.
בעקבות ההפיכה תמה תקופת הרפובליקה הניגרית הראשונה, וניגריה נכנסה לעידן של דיקטטורות צבאיות כמעט רצופות.
חייו האישיים
לבלו היו שלוש נשים בזמן מותו. חפסאטו, אשתו הראשונה והוותיקה, מתה לצדו.
מורשת
בלו הוביל תהליכי מודרניזציה בצפון ניגריה בתקופת שלטונו, והוא עשה מאמץ לאחד בין הזרמים והעמים השונים באזור.
אוניברסיטת אמדו בלו בזאריה שבקדונה נקראת על שמו. הדיוקן שלו מעטר את שטר 200 הנאירה של ניגריה.
מוכרים את היטלר (מיני-סדרה)
מוכרים את היטלר (באנגלית: Selling Hitler) היא מיני-סדרת קומדיית דרמה היסטורית, העוסקת בפרשת זיוף יומני היטלר. הסדרה מבוססת על ספרו בעל אותו השם של רוברט האריס.
הסדרה שודרה בבריטניה בין 11 ביוני ל-9 ביולי 1991 וכללה חמישה פרקים.
תקציר העלילה
העלילה מתרחשת בגרמניה המערבית בשנת 1981. גרד היידמן (ג'ונתן פרייס), עיתונאי כושל בעל אובססיה למזכרות מימי מלחמת העולם השנייה, פוגש בקונרד קויאו (אלכסיי סייל), זייפן חובב אשר מציע לו לקנות את יומניו של היטלר. היידמן מצליח לשכנע את מערכת השבועון שטרן לקנות את היומנים תמורת הון עתק (שחלק ניכר ממנו הוא גונב לעצמו), אולם בהדרגה מתגלה האמת המרה כי היומנים הם לא יותר מזיוף זול.
את (מילת יחס)
אֶת היא מילת יחס עברית המשמשת לקישור בין נשוא לבין מושא ישיר מיודע. במקרא המילה משמשת גם כחלופה למילת היחס "עִם".
משמעויות
למילה "את" כמה משמעויות:
"את" כקישור בין נשוא לבין מושא ישיר מיודע
השימוש העיקרי במילת היחס "את" הוא לציון מושא ישיר מיודע, ובייחוד לקישור בין נשוא לבין מושא ישיר מיודע. השימוש במילה "את" מופיע רבות לפני מושא ישיר מיודע, אך לא תמיד.
לרוב יופיע המושא הישיר אחרי הנשוא, ועל כן תופיע מילת היחס "את" בין הנשוא למושא הישיר. , לדוגמה. לפעמים תבוא מילה נוספת בין הנשוא למושא הישיר, והיא תחצוץ בין הנשוא למושא הישיר, לדוגמה:. אם יש לפועל אחד זיקה לכמה מושאים ישירים, ייתכן שתבוא המילה "את" לפני כל אחד מהם. לדוגמה, בספר שמות בציווי על עשיית המשכן מופיעה סדרה, המשתרעת על פני תשעה פסוקים וכוללת 42 פעמים את המילה "את", בזיקה לנשוא אחד:
לפעמים המושא מופיע לפני הנשוא. במקרה זה תופיע מילת היחס "את" לפני המושא הישיר, ולא תימצא בין המושא הישיר לנשוא. דוגמה:
בתנ"ך
המילה "את" מופיעה בתנ"ך 9,510 פעמים, והיא מופיעה בכל 24 ספרי התנ"ך, מן הפסוק הראשון. בפסוקים רבים המילה מופיעה פעמיים, למשל:.
המילה "את" מופיעה בתורה 3,420 פעמים, בנביאים ראשונים 2,796 פעמים, בנביאים אחרונים 1,689 פעמים ובכתובים 1,605 פעמים. מופעי המילה "את" המרובים ביותר הם בספר בראשית (863 פעמים), ואילו בספר נחום היא מופיעה פעם אחת בלבד. הספר שבו המילה "את" שכיחה ביותר יחסית לגודלו הוא ספר יהושע — היא מופיעה בו 480 פעמים. בפרק כ"א בספר יהושע המילה "את" מופיעה יותר ממאה פעמים.
המילה "את" מופיעה בעיקר בספרי הפרוזה ואך מעט בפרקי שירה. בשיר השירים ומגילת איכה השירִיּים "את" מופיעה 26 פעמים (בשתי המגילות גם יחד), ואילו במגילת אסתר הסיפורית, שהיא בערך באורך של שתי שירות אלו יחד, המילה "את" מופיעה יותר ממאה פעמים. גם בספרים איוב, משלי ותהילים הכתובים בסגנון שירי יש יחסית מעט היקרויות של המילה.
המילה "את" מושמטת במקרא פעמים רבות, למשל בפסוק: לפרקים יופיע פסוק שאחד משני מופעים של "את" מושמט בו:
המילה "את" חסרה פעמים רבות לפני שם בנטייה. למשל:, הגם שלפעמים "את" מופיעה לפני שם בנטייה, כמו למשל בפסוק.
יצחק אבינרי העריך שלפני מושא ישיר מיודע בה"א הידיעה ה"את" מושמטת רק לעיתים נדירות, להערכתו בפחות מ־5% מהמופעים במקרא.
לשון חכמים
המילה "את" מושמטת גם במשנה, למשל בשאלה, אולם ההשמטות אינן שיטתיות שכן במשנה הבאה מופיעה שאלה דומה, בצירוף המילה "את" —
לטענת יצחק אבינרי, בלשון חכמים התרחב השימוש במילה "את" יותר מאשר בלשון המקרא. כראיה הוא מביא את העובדה שהתלמוד מצטט את הפסוק בנוסח
לשון ימי הביניים
הרמב"ם, לעומת זאת, הרבה להשמיט את המילה "את". יצחק לבני העריך שהוא עשה כן בהשפעת הערבית.
בעברית החדשה
ביאליק הקפיד להשתמש במילה "את" בכתבי הפרוזה שלו, ואף דאג לתקן במהדורות מאוחרות ולהוסיף את המילה "את" לפני כל שם במקום שבו לפועל זיקה לכמה שמות. לדוגמה, במקום שכתב במהדורה ראשונה "רוחץ את פניו וידיו", תיקן במהדורה מאוחרת ל"רוחץ את פניו ואת ידיו".
ואולם היו שהעדיפו שלא להשתמש במילה "את" — זאת, לטענת יצחק אבינרי, בהשפעת הלועזית. המתנגד המפורסם ביותר לשימוש במילה "את" היה דוד בן-גוריון, ראש ממשלת ישראל. במאמר בעיתון "דבר" הסביר בן-גוריון שהמילה "את" היא רשות, נצרכת אך לעיתים נדירות להבהרת העניין, ועל כן. כחיזוק לעמדתו הביא את המסופר להלן על רבי עקיבא: אף שלא היה בלשן, עורר מעמדו הציבורי עניין בעמדתו בסוגיה זו. ראש ממשלת ישראל השני, משה שרת, גרס לעומתו: היו שהדביקו לעמדתו של בן-גוריון את הכינוי "אנטיאתיות". עם החולקים על בן-גוריון נמנה הבלשן יצחק אבינרי, שגרס כי "בלשון חיה יש הכרח להקפיד על ה'את' לשם בהירות ודיוק", ואף הדגיש: אבינרי העלה את ההשערה שבן-גוריון בחר בעמדתו סתם כדי להתמיה ולמשוך תשומת לב ציבורית.
יצחק לבני הציג עמדת ביניים. הוא קבע כללים מתי יש להוסיף "את" ומתי יש להחסירו, וכן קבע שיש לגוון בין שימוש ואי שימוש במילה זו.
בשפה המדוברת, "את" מתקצרת לפעמים לפני ה"א הידיעה ובמקום "את ה" אומרים רק "תַּ", ובדרך כלל כותבים זאת: ת', בגרש. חוקרים מצאו תופעה זו כבר באיגרות בר־כוכבא, מזמן מרד בר־כוכבא במחצית הראשונה של המאה ה־2 לספירה. נכתב שם:, "תללו" במקום "את הללו", "תדקל", ועוד.
כללי השימוש ב"את"
כללי השימוש ב"את" של יצחק לבני:
בשירה נהוג להשמיט פעמים רבות את המילה "את", גם במקום שנעשה שימוש בה בפרוזה. בשיר "דני גיבור", למשל, מופיעה השורה "נורית אכלה התפוח", בשעה שבפרוזה נהוג לומר "נורית אכלה את התפוח".
דרשת המילה "את"
בכמה מקומות בתלמוד מצוינת שיטת לימוד שאומרת שבכל מקום שנאמר בתורה "את" יש ללמוד הלכה נוספת, מעבר לנאמר בפסוק במפורש. שיטה זו ניתנת להתפרש כראיית המילה "את" כמיותרת. הסיפור הבא מדגים זאת:
רש"י מסביר את הגורם לשינוי בגישתו של שמעון העמסוני: . כלומר, מאחר שהוא סבר שבוודאי אין מישהו שצריך לירוא ממנו כמו מאלוהים, הוא סבר שאין עוד משהו נוסף בפסוק זה, והסיק שהוא טעה והמילה "את" לא נועדה בהכרח לרבות. את ההלכה שדרש רבי עקיבא מפרש רש"י:. כלומר, רבי עקיבא סבר שיש מישהו שאכן צריך לירוא ממנו כמו מאלוהים — תלמידי חכמים. לכן, לשיטתו של רבי עקיבא, גם "את" זה נועד לריבוי, ולכן לעומת שמעון העמסוני הוא סבר שאין סיבה להסיק שהמילה "את" לא נועדה תמיד לריבוי.
"אֶת" בהוראת "עִם"
במקרא מופיעה "את" בתפקיד נוסף, כחלופה למילת היחס "עם". דוגמה:. בהוראה זו המילים זהות רק בצורת היסוד, ושאר מערכת הנטיות שונה לחלוטין: אוֹתוֹ, אוֹתָהּ וכו', לעומת אִתּוֹ, אִתָּהּ בהוראת "עם". "את" זו איננה קשורה ל"את" הראשונה ומוצאה שונה.
הטיית "את" לפי כללי הכתיב המלא
אחד מכללי הכתיב המלא של האקדמיה ללשון העברית קובע: "כותבים י|יו"ד לציון תנועת i שאין אחריה אות בשווא נח" (למשל "גיבור", "פיקח"). עד אמצע 2017 נקבע חריג לכלל זה, ולפיו מילים שאין תנועת i בצורת היסוד שלהן, ובכלל זה המילה "את", ייכתבו בלא יו"ד גם כאשר בהטיה יש בהן תנועת i, ובהתאם לכך היה הכתיב התקני "אתי", "אתך" וכו'. באמצע 2017 פרסמה האקדמיה כללים חדשים. שם בוטלה החרגה זו, ונקבע שיש לכתוב "איתי", "איתך" וכדומה.
בעברית החדשה נטיות המילה "את" משמשות בהוראה זו לצד נטיות המילה "עם" במשלב הספרותי, ואילו במשלב הדיבורי קיימת סופלציה מלאה — "עם" משמשת בצורת היסוד, ובנטיות הבסיס משמשת "את" (אִתִּי, אִתְּךָ, אִתָּהּ). צורת היסוד "את" איננה משמשת כלל, למעט חריג אחד: מקובל להשתמש במילה "את" בשמות של שותפויות, בהוראת "וגם" או "בצוותא" (למשל: "כהן את לוי"). שימוש זה נובע מהשפעתן של שפות רומאניות, שהמילה et משמשת בהן בהוראות אלו.
"אֶת" בהוראת מה
בלשון חכמים נעשה שימוש במילה "את" כקיצור של "את מה". למשל:
שימוש שלא בהתאם למשמעויות שנמנו
יש במקרא פעמים שהמילה "את" מופיעה שלא במשמעויות שנמנו לעיל. למשל:
יש את
בעברית ישראלית הצירוף יש את מקובל בפי הדוברים. למשל: "יש את האיש הזה", "יש לי את הספר", "יש לך אותי". מתקני הלשון פסלו שימוש זה, שכן בעברית המילה "יש" היא הנשוא, ומה שיש הוא הנושא, ואילו "את" באה לפני מושא בלבד. לכן יש לומר "יש לי הספר", ולא "יש לי את הספר". יעל רשף מצאה תיעוד הן לקיומו של מבנה זה והן לפסילתו בקרב מתקני הלשון כבר ב־1911; נראה שללשון הכתובה הנורמטיבית נכנס הביטוי רק בשנות ה־60 של המאה ה־20.
רוחות (שיר)
רוחות הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי אליעד נחום, שיצא לאור ב-21 בדצמבר 2015, כסינגל השני מתוך אלבומו השני, "אור".
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי נחום עצמו, והופק על ידיו בשיתוף עם נועם עקרבי, שותפו להפקות המוזיקליות של האלבום "אור", והאלבום הקודם "סימן". השיר משלב בתוכו את סגנון הפופ, יחד עם מקצב מיד-טמפו של היפ הופ, ומתאר את תחושותיו של הדובר לאחר פרידה. השיר סוקר בפודקאסט הדוקומנטרי "שיר אחד" של תאגיד השידור הישראלי, בו סיפר נחום כי בהפקה המוזיקלית של השיר, לקח השראה משירי ההיפ הופ "We Dem Boyz" של ויז קאליפה ו-"CoCo"  של או.טי ג'נסיס, וטען כי חשב ש"זה בעברית יהיה מגניב".
הצלחה
במצעד השמעות הרדיו של חברת מדיה פורסט, הגיע השיר לראשונה למקום השמיני, בשיאו הגיע למקום השני, וצעד במצעד כשמונה שבועות סך הכל. גם במצעד השבועי של רשת ג' ובמצעד הרשמי של גלגלצ זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהגיע בשניהם למקום הראשון. גם במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים זכה השיר להצלחה, תוך שהגיע למקום הרביעי במצעד של רשת ג', ול-15 במצעד של גלגלצ.
ביקורת
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת מעורבת, בה אמר: "אליעד מנווט את השיר לנתיב תחושתי בטון שאמור לשדר סבל, אבל מתועל בסופו של דבר לאפיק פופ מלודי ענוג, בעיבוד והפקה מוזיקלית שמשאירים את ייסוריו יותר באזורי הצער המלטף מאשר מביע טראומה אותנטית", ונתן לשיר ציון של שלושה כוכבי זהב וחצי. בביקורת של פרוגי על האלבום "אור", נכתב: "שיר עוצמתי, סוחף ולרגע כששומעים אותו יש תחושה של עצירת נשימה לשלוש דקות".
וידאו קליפ
לשיר וידאו קליפ שפורסם ב-21 בדצמבר 2015 בערוץ היוטיוב של נחום ובוים על ידי אינדי חאיט. על הקליפ אמר נחום במאקו:
נכון לאוגוסט 2020, לקליפ כ-14 מיליון צפיות ביוטיוב.
פלומה באיזה
פלומה באיזה (באנגלית: Paloma Baeza; נולדה ב-1 במאי 1975) היא שחקנית ובמאית בריטית ממוצא מקסיקני.
ביוגרפיה
באיזה גדלה במקסיקו. היא נולדה בלונדון לאב מקסיקני ולאם אנגלייה. הוריה היו מוזיקאים היפים. ב-1975 כשהייתה בת חמישה חודשים התחתנו הוריה בלונדון ועברו לחיות במקסיקו סיטי. תשע שנים אחר כך הם התגרשו.
ב-1985 חזרה באיזה עם אמה לאנגליה. היא נרשמה לשיעורי משחק והופיעה בתיאטראות בלונדון ובהפקות בטלוויזיה הבריטית. היא למדה אנגלית ואמנות הבמה באוניברסיטת בריסטול.
אמה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים
אמה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (20 במאי 1802 - 1 באוגוסט 1858), הייתה בתו של ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואשתו של גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט.
פלומה באיזה
ביוגרפיה
באיזה ביימה שני סרטים. ב-2001 ביימה את הסרט "Watchmen",שאותו כתבה עם השחקן קיליאן מרפי שגם כיכב בו. ב-2006 ביימה את סרט הטלוויזיה "The Window".
אמה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים
ביוגרפיה
אמה נולדה ב-20 במאי 1802 בטירת שאומבורג לויקטור, נסיך הכתר של אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו. אידה התחנכה בקפידה בעיר הוים, יחד עם שלוש אחיותיה. בשנת 1806 מת סבה קרל לודוויג, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ואביה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1812 מת אביה ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ודודו פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מכן מת גם פרידריך, והנחלה התחלקה בין אחותה הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים שירשה את טירת שאומבורג ורוזנות הולצאפל, לבין אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג שירש את אזור הוים.
פלומה באיזה
חיים אישיים
בן זוגה של באיזה הוא התסריטאי, הסופר ובמאי הקולנוע אלכס גרלנד. לבני הזוג יש שני ילדים.
אמה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים
ביוגרפיה
ב-26 ביוני 1823 התחתנה אמה עם גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 5 ילדים. בשנת 1845 מת בעלה גאורג השני, ובנה גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו. מכיוון שבנה גאורג ויקטור היה עדיין קטין, שלטה אמה בנסיכות כעוצרת. אמה העבירה רפורמות בנסיכות, וחיזקה את הצבא על פי המודל הפרוסי. בשנת 1848 פרצו בנסיכות מרידות כחלק ממהפכות אביב העמים, וכתוצאה מכך נאלץ גאורג ויקטור לתת חוקה חדשה לנסיכות. בשנת 1852 נטל גאורג ויקטור את השלטון לידיו, וב-1 באוגוסט 1858 מתה אמה בביתה בפירמונט.
משפחתה
ב-26 ביוני 1823 התחתנה אמה עם גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
פאפי ג'ילובוג'י
אל חאג'י פאפי מיסון ג'ילובוג'י (בצרפתית: El Hadji Papy Mison Djilobodji, נולד ב-1 בדצמבר 1988 בקאולק שבסנגל) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הבלם בגאזישהיר גזיאנטפ ובנבחרת סנגל.
קריירת מועדונים
ג'ילובוג'י גדל במועדון ASC סאלום הסנגלי, ובאוקטובר 2009 החל לשחק במועדון הצרפתי החובבני סנאר-מואסי. יכולתו הטובה במחצית הראשונה של עונת 2009/10 הביאה את מועדון הכדורגל הצרפתי נאנט לרכוש אותו בדצמבר 2009. במאי 2010 ערך ג'ילובוג'י את הופעת הבכורה במדי נאנט, ששיחקה אז בליגת המשנה הצרפתית, בהפסד 3-1 לקן. בעונתו השנייה בקבוצה, 2010/11, הפך ג'ילובוג'י לשחקן הרכב קבוע, וערך 27 הופעות, בהן הבקיע שני שערים. בעונת 2012/13 סייע ג'ילובוג'י לנאנט להעפיל לליגת העל הצרפתית, ונשאר בקבוצה עוד שתי עונות נוספות בליגה זו. בספטמבר 2015, לאחר שצבר 171 הופעות במדי נאנט, בהן הבקיע תשעה שערים, נרכש ג'ילובוג'י על ידי צ'לסי תמורת סכום הנע בין 2.7 לארבעה מיליון לירה שטרלינג. ג'ילובוג'י לא נכלל בסגל צ'לסי לליגת האלופות, וערך את הבכורה בקבוצה בגביע הפוטבול ליג, כאשר החליף את רדאמל פלקאו בניצחון 4-1 על וולסול, אך לא ערך הופעות נוספות.
בינואר 2016 הושאל ג'ילובוג'י לוורדר ברמן מהבונדסליגה עד לתום העונה. ורדר ברמן סבלה מבעיות בהגנה, והסתבכה בתחתית הבונדסליגה, וג'ילובוג'י הובא כדי לתת מענה למצב זה. ב-24 בינואר 2016 ערך ג'ילובוג'י את הופעת הבכורה בוורדר ברמן, בניצחון 3-1 על שאלקה 04, וקיבל ביקורות טובות על הופעתו. ב-13 בפברואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 1-1 מול הופנהיים. במרץ 2016 הושעה ג'ילובוג'י לשני משחקי ליגה, לאחר שביצע תנועת שיסוף כלפי שחקנה של מיינץ 05, פאבלו דה בלאסיס. ב-14 במאי 2016, במחזור האחרון של עונת 2015/16, התמודדה ורדר ברמן מול איינטרכט פרנקפורט בקרב ישיר על הזכות להימנע ממשחקי מבחן מול נירנברג על המקום בבונדסליגה, כאשר אף עמדה אפשרות קלושה כי ורדר ברמן תרד ישירות. תוצאת תיקו הייתה משאירה את איינטרכט פרנקפורט בליגה ושולחת את ורדר ברמן למבחנים. בדקה ה-88 של המשחק, ג'ילובוג'י הבקיע שער ניצחון עבור ורדר ברמן, שהבטיח לה הישארות לעונה נוספת בבונדסליגה ללא צורך במבחנים, ושלח את איינטרכט פרנקפורט למשחקי המבחן. בתום תקופת ההשאלה, שב ג'ילובוג'י לצ'לסי.
ב-5 באוגוסט 2016 נמכר ג'ילובוג'י מצ'לסי לסנדרלנד תמורת 8 מיליון לירה שטרלינג, וחתם על חוזה לארבע שנים. את הופעת הבכורה בפרמייר ליג ערך ג'ילובוג'י מספר ימים מאוחר יותר, בהפסד 2-1 למידלסברו. ג'ילובוג'י הורחק בהפסד 3-0 להאל סיטי בנובמבר 2016. בינואר 2017 ג'ילובוג'י נענש על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית בהרחקה לארבעה משחקים, לאחר שהלם באגרוף בפניו של דארן פלטשר בהפסד 2-0 לווסט ברומיץ' אלביון. עד לסיום עונת 2016/17 ערך ג'ילובוג'י 23 הופעות בכל המסגרות במדי סנדרלנד, ונשר עם הקבוצה לצ'מפיונשיפ.
באוגוסט 2017 הושאל ג'ילובוג'י לדיז'ון מליגת העל הצרפתית. בהופעת הבכורה של ג'ילובוג'י בדיז'ון, הפסידה הקבוצה 2-1 לקן. ג'ילובוג'י ודיז'ון ספגו 73 שערי ליגה בעונת 2017/18, ורק קבוצה אחת ספגה יותר מהם, אך סיימו עונה סבירה במקום ה-11 בליגה. ב-31 בדצמבר 2018 הושאל ג'ילובוג'י לגנגאן עד לסוף העונה. ב-19 בינואר ערך את הופעתו הבכורה בהפסד 9-0 לפריז סן-ז'רמן. ב-22 בינואר כבש את שערו הראשון בניצחון 1-2 על נאנסי בגביע הצרפתי. במדי הקבוצה ערך 5 הופעות בכל המסגרות.
ב-22 ביולי 2019 חתם ג'ילובוג'י בגאזישהיר גזיאנטפ הטורקית.
קריירה בינלאומית
ג'ילובוג'י ערך את הופעת הבכורה בנבחרת סנגל בשנת 2013. ג'ילובוג'י השתתף עם נבחרת סנגל בגביע אפריקה לאומות 2015, ופתח בשני משחקים בשלב הבתים, שבסיומו הודחה סנגל מהטורניר עם ארבע נקודות.
מייסון גודינג
ביוגרפיה
גודינג נולד בלוס אנג'לס לשחקן הקולנוע זוכה האוסקר קובה גודינג ג'וניור ושרה קפר. הוא האמצעי בין שלושה ילדים. סבו מצד אביו היה קובה גודינג האב, סולן להקת R&B לשעבר, ודודו הוא השחקן עומר גודינג. סבא רבא מצד אביו היה במקור מברבדוס. מייסון למד בתיכון ווינדוורד בקליפורניה שם שיחק כדורגל במשך ארבע שנים. גודינג סיים את לימודיו בשנת 2015. גודינג הודה שהוא לא היה התלמיד הטוב ביותר או האישיות החברתית ביותר בתיכון. במקום זאת הוא התמקד בספורט ותיאטרון. בעוד אביו תמך במייסון שהפך לשחקן, הוא נאלץ לחכות עד גיל 18 כדי להמשיך במשחק באופן מקצועי.
גודינג נרשם לבית הספר לאמנויות טיש באוניברסיטת ניו יורק ללימוד כתיבה דרמטית ופסיכולוגיה. הוא עזב את בית הספר בשנת הלימודים הראשונה כדי להמשיך לשחק במשרה מלאה. אמו התקשתה לקבל את השינוי עקב חוויותיה עם אביו. עם זאת, הוא מתכנן לסיים את התואר בשלב כלשהו.
קריירה
בשנת 2017, עוד כשהיה בקולג', גודינג מצא מנהל וסוכן. תפקיד המשחק הגדול הראשון שלו היה בסדרה "בולרז" לצד דוויין ג'ונסון.
בשנת 2018 קיבל גודינג את תפקיד הקולנוע הגדול הראשון שלו בסרט "חורשות את הלילה" בבימויה של אוליביה ויילד בהופעת הבכורה שלה כבמאית. שנה לאחר מכן לוהק גדינג בתפקיד אנדרו בסדרת הטלוויזיה "באהבה, ויקטור", סדרה המבוססת על הסרט "באהבה, סיימון" משנת 2018. הסדרה, שפותחה במקור עבור דיסני+, הוצגה לראשונה בהולו בשנת 2020. בזמן שהוא שיחק כדורגל בתיכון, גודינג היה צריך ללמוד איך לשחק כדורסל בשביל התפקיד. גודינג הופיע גם בקומדיה הרומנטית "כשהשלג יורד" בהמשך השנה.
בשנת 2020 הוא החל להופיע בסיטקום של Freeform, "Everything's Gonna Be Okay". בספטמבר 2020 לוהק גודינג לתפקיד משנה בסרט "צעקה", אותו ביימו מאט בטינלי-אולפין וטיילר ג'ילט. הסרט שהוקרן לראשונה ב-14 בינואר 2022.
גנוב על המיניונים
מחד גיסא, "גנוב על המיניונים" זכה להצלחה מסחרית אדירה - הכנסותיו נעמדות על $970,761,885. מאידך גיסא, הביקורות אליו היו פושרות למדי - באתרי הסקירה "Rotten Tomatoes" ו-"Metacritic" הוא זכה לציונים של 74% ו-62 בלבד, בהתאמה.
עלילה
בניסיון להפוך לאיש עסקים כדרך חדשה בחייו, גרו נעזר בחברו הטוב ביותר, המדען נפריו, ובצבא ה"מיניונים", על מנת להקים חברה שתתמחה בבישול ג'לי. עם זאת, אף על פי שדווקא צבאו מתרצה מעבודות משק הבית, נפריו ממצה במהרה את החוויה, ובגעגועיו לחייו הקודמים הוא מחליט לעזוב את הבית. מדוכא מעזיבת חברו הטוב ביותר, וחסר עוררות, גרו חוזר בו מתשובתו ללוסי, ומצטרף לליגה. שלוש בנותיו – מארגו, אדית' ואגנס – מביעות דאגה מהעניין, בחשש לחייו, אך גם התלהבות מהצטרפותו לצד הגיבורים.
גרו משובץ יחד עם לוסי בקניון מקומי, במסווה של חנות מאפין, מתוך הערכת מודיעין כי העומד מאחורי גנבת החומר הוא אחד מבעלי העסקים. לאחר שבוחנים את כל אנשי המקום ללא הצלחה, גרו מעלה כיוון לחקירה משטרתית אחר אל-מאצ'ו, בעל מסעדה הנחשד כברון קטלני שביים את מותו בהר געש. מתוך אמונה מלאה בחשדותיהם, השניים פורצים למסעדתו של אל-מאצ'ו, אך נכשלים בחיפוש רמזים שיובלו להפללתו. תוך כדי משימתם, ובמציאת חיבה, השניים מתאהבים.
לאחר שחקירתם של לוסי וגרו מגיעה למבוי סתום, היות שהשניים לא הצליחו למצוא הוכחות לאשמתו של אל-מאצ'ו, הליגה עוצרת אדם עליו היא מטילה את האחריות למעשה, וזאת למרות התנגדותם התקיפה של השניים לדבר. לאחר שהם אינם מצליחים לשכנע בצדקתם את סיילס טוסיקבאום, מנהל ארגון הריגול, החקירה נחתמת, וכל אחד נשלך בחזרה לדרכו. בעוד גרו מפוטר, לוסי משובצת למשימה באוסטרליה. דרכיהם נפרדות, בדיכאון התופס את שניהם. על המטוס בדרך למשימתה, לוסי מתוודעת לרגשותיה כלפי גרו, ובעזרת מצנח חוזרת על מנת להתוודות. במקביל, גרו ממשיך במאמציו להוכיח את אשמתו של אל-מאצ'ו, ובסופו של דבר מצליח בכך.
אל-מאצ'ו חושף את תוכניתו להשתלט על כדור הארץ, בעזרתו של לא אחר מאשר נפריו. השניים יוצרים לעצמם צבא אימתני בדמות המיניונים, אליהם הם מזריקים את חומרי ה-"PX-41". לאחר שגרו מסרב להצעה להצטרף אליהם, אל-מאצ'ו חוטף את לוסי, מיד לאחר נחיתתה, ומתכוון לשגרה על טיל אל תוך הר געש במטרה להסיט את גרו בזמן שיממש את תוכניתו. נפריו מבין כי בחר בדרך שגויה, וחובר בחזרה לצידו של גרו. כאשר המיניונים מושפעי החומר תוקפים את גרו ושלוש בנותיו, נפריו משתמש בתערובת אותה רקח כדי להחזירם למצב המקורי. המיניונים מופנים כלפי אל-מאצ'ו, שבתבוסתו משגר את הטיל אליו קשורה לוסי. גרו יוצא בעקבותיה, ומצליח להצילה ברגע האחרון כשהשניים מתרסקים אל תוך ים. אז, הם מתוודים על רגשותיהם, ומחליטים לצאת לדייט. כעבור 147 דייטים, כשמתפתחת מערכת יחסים, השניים נישאים.
בסצנה שאחרי הכתוביות, שלושה מהמיניונים — קווין, בוב וסטיוארט — ניגשים למבחן בד, ומתבשרים על כך שהתקבלו להשתתף בסרט.
פיל באט
פיליפ יוג'ין באט (באנגלית: Philip Eugene Batt; 4 במרץ 1927 – 4 במרץ 2023) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיידהו, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איידהו ה-29 בשנים 1995–1999. קודם לכן הוא כיהן כסגן מושל איידהו ה-35, כיושב ראש המפלגה הרפובליקנית באיידהו, וכחבר בית המחוקקים של איידהו.
ראשית חייו
פיל באט נולד בוויילדר, איידהו כילדם החמישי והצעיר ביותר של ג'ון ואליזבת קארן באט. במלחמת העולם השנייה הוא שירת 16 חודשים בחילות האוויר של צבא ארצות הברית בבסיס חיל האוויר לאורי כפקיד לשחרור חיילים בסיום שירותם. לאחר מכן הוא שב לאוניברסיטת איידהו ולמד הנדסה כימית, התגורר במעונות סטודנטים, הוביל להקת מחול, וניגן בקלרינט ובסקסופון טנור. כחמישים שנה מאוחר יותר, בעת שכיהן כמושל, ניגן באט יחד עם ליונל המפטון בפסטיבל ג'אז במוסקו, איידהו.
קריירה פוליטית
לפני שהיה למושל, היה באט פוליטיקאי במפלגה הרפובליקנית באיידהו במשך שלושים שנה, כיהן כחבר בית הנבחרים של איידהו בשנים 1965–1967, כחבר הסנאט של איידהו בשנים 1967–1979, וכסגן מושל איידהו בשנים 1979–1983. ב-1982 הוא התמודד בבחירות למשרת מושל איידהו ונוצח במרוץ צמוד מול המושל המכהן, הדמוקרט ג'ון אוונס. תוצאות הבחירות היו כה צמודות עד שבליל הבחירות הכריזה לפחות תחנת טלוויזיה אחת על באט כמנצח.
לאחר מכן כיהן באט בסנאט של איידהו, לאחר שניצח בבחירות ב-1984 וב-1986. באביב 1988 הוא התפטר מהסנאט כדי לשמש כחבר במועצת התחבורה המדינתית בת שלושת החברים, לאחר שמונה לתפקיד על ידי המושל ססיל אנדרוס.
בינואר 1991 נבחר באט כיושב ראש המפלגה הרפובליקנית באיידהו. לאחר שנתיים מוצלחות בתפקיד, הוא פרש באפריל 1993 מתוך כוונה להיבחר שוב למשרה למשרה ציבורית ב-1994.
גנוב על המיניונים
הפקה
לאחר שיחות שנכשלו בדבר עם חאווייר ברדם, אל פצ'ינו לוהק לתפקיד האנטגוניסט, הנבל "אל-מאצ'ו". אושר כי סטיב קארל, ראסל ברנד, מירנדה קוסגרוב, דנה גייר ואלזי פישר ישובו לתפקידיהם הקודמים, והוכרז כי קריסטן ויג וסטיב קוגן לוהקו לתפקידים חדשים. במאי 2013, כחודשיים בלבד לפני מועד היציאה לאקרנים, נודע כי פאצ'ינו החליט לעזוב את ההפקה, בעקבות "חילוקי דעות יצירתיים". בזמן זה, דמותו כבר עברה את תהליך ההנפשה לפי משחקו והותאמה לחלוטין לקולו. במקומו, הובא בנג'מין בראט, לו היו חמישה ימי הקלטה ודיבוב בלבד כדי להחליף את אל-פאצ'ינו. לאחר מאמץ רב, בסופו של דבר, תהליך ההחלפה צלח.
פיל באט
מושל איידהו
ב-1994 ניצח באט בבחירות המקדימות למשרת מושל איידהו לאחר שזכה בהן ב-48 אחוזים מהקולות, ולאחר שניצח בבחירות הכלליות את התובע הכללי של איידהו, הדמוקרט לארי אקו הוק עם 52 אחוזים של הקולות מול 44 אחוזים של הקולות שקיבל אקו הוק. היה זה הניצחון הראשון של הרפובליקנים בבחירות למשרת מושל איידהו לאחר 28 שנה. על אף הפופולריות הגבוהה שלו, הוא בחר לכהן תקופת כהונה אחת בלבד, בציינו את גילו כסיבה לכך, וסיים את כהונתו בגיל 71. רצף הניצחונות של יורשיו של באט בתפקיד, דירק קמפת'ורן שכיהן שתי תקופת כהונה, בוץ' אוטר שכיהן שלוש תקופות כהונה, ובראד ליטל, שמכהן עד כה תקופת כהונה אחת, יצר רצף של החזקה רפובליקנית של כס מושל איידהו שנמשך עד היום. בין ההישגים הבולטים ביותר של באט כמושל, היו קידום מערכת פיצוי לעובדים לעובדי המגזר החקלאי, וניהול משא ומתן לחתימת הסכם להגבלת אחסון פסולת רדיואקטיבית באיידהו.