cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גן חיות
מקורם של בעלי החיים
בעבר, חלק גדול ממיני בעלי החיים בגני החיות, ובעיקר המינים האקזוטיים, ניצודו בטבע. ציד זה פגע באוכלוסיות של חיות בר, ולעיתים קרובות הפריד בין גורים להוריהם ואף הביא למות הגורים. שיטה זו ספגה ביקורת מחוגים שונים, החל מארגונים לזכויות בעלי חיים ועד למבקרים בגני החיות. כיום, רובם של בעלי החיים בגני החיות המערביים נולדו בשביה, וגני חיות בחלקים שונים של העולם מחליפים ביניהם בעלי חיים, גורים שנולדו בגן או פרטים בוגרים, כדי למנוע צפיפות-יתר בקרב אוכלוסיות בעלי החיים בגן החיות, לשמור על רווחת בעלי החיים ולהעשיר את המגוון הגנטי בקרב המין. למרות זאת, בגני חיות במדינות עניות עדיין קורה לא אחת שבעלי חיים מגיעים מהטבע בעקבות ציד לא חוקי. בעלי חיים נדירים מושאלים לעיתים לתקופה קצובה בזמן מגן חיות אחד למשנהו, בדרך כלל עבור ממון רב. כך, לדוגמה, השאילה הרפובליקה העממית של סין לגן החיות של סן דייגו דוב פנדה למשך מספר שנים.
בחלק מגני החיות המודרניים קיימים גם בתי חולים לחיות המקבלים חיות בר יתומות, פצועות או חולות ומטפלים בהם. כאשר מדובר בחיית בר יתומה שאין ברירה אלא לגדלה בידיים אנושיות, נעשה בדרך כלל מאמץ לצמצם את המגע שלה עם בני אדם במהלך הטיפול ולהרגילה לחברת בני מינה; זאת כדי למנוע החתמה וניכור של הפרט אל בני מינו, דבר שעלול למנוע בעתיד את שחרורו לטבע. לאחר הטיפול, אם מאפשרים התנאים, משוחרר בעל החיים חזרה אל הטבע. אם מצבה הרפואי של החיה אינו מאפשר זאת היא נשארת בגן החיות, ונעשים מאמצים להכניסה לחברת בני מינה; זהו מקורם של חלק קטן יחסית מבעלי החיים בגני החיות.
לעיתים קרובות מובאים לגני החיות בעלי חיים שהיו קורבנות לסחר בלתי-חוקי בחיות בר (בדרך כלל במדינות העולם השלישי), בתקווה שיוכלו להמשיך שם את חייהם בצורה טובה יותר. לא אחת מגיעות לגני החיות חיות בר (לפעמים גם חיות מסוכנות, כמו תנינים או נחשים) שהובאו על ידי אזרחים שרכשו אותן (בדרך כלל בצורה בלתי חוקית) כשהיו קטנות ובלתי מזיקות למראה, אך משבגרו וגדלו התקשו להתמודד עימן.
ארגוני זכויות בעלי חיים טוענים שגם גני חיות מודרניים מחזיקים חיות שנתפסו בטבע, וטוענים שהעברה ומכירה של בעלי חיים מגן חיות אחד למשנהו נובעת רק משיקולים כלכליים ומשיקולי מקום.
מרחב מחיה ותנאי חיים
ברוב גני החיות, גם באלה המפותחים, שטח המחיה של בעלי החיים קטן במידה ניכרת מהשטח שבו הם חיים בסביבתם הטבעית. באופן כללי, ניתן לומר שבעלי חיים מסוימים חשים עקה כתוצאה מהכליאה בכלובים קטנים, אולם מנגד בעלי חיים אחרים מסתגלים לתחום המחיה הקטן יחסית, לא מפגינים סימני עקה משמעותיים, ואף מתרבים בשבי. הטיפול הווטרינרי בגני חיות מודרניים שבו זוכים בעלי החיים הוא לרוב מסור ומתקדם. בנוסף, אספקת המזון והטיפול הוטרינרי הקבועים, וההגנה מפני טורפים מעלה את תוחלת החיים של רוב המינים בשבי יחסית לתוחלת חייהם בבר. אולם, קיימים מינים, בעיקר יונקים ימיים, שתוחלת חייהם בשבי בדרך כלל נמוכה מאשר בטבע.
כלובים
השיטה שהייתה נהוגה במשך מאות שנים, ועדיין נהוגה בגני חיות ישנים או קטנים, היא שיטה של כליאה בכלוב בטון עם סורגים או בביבר. גני חיות שנוקטים בגישה זו פועלים כמו מוזיאון בכך שהיחס אל בעלי החיים הוא כמו אל מוצגי ראווה להנאת הקהל, ואם יש התחשבות בצורכי בעלי החיים הם באים רק אחרי צורכי הקהל וצורכי המטפלים. בגני חיות אלה בעלי חיים בדרך כלל לא מקבלים מקומות מסתור או מנוחה, ולעיתים הם מסוממים או מאולפים באמצעות שיטות של הענשה או אלימות על מנת שיהיה אפשר לעשות איתם הצגות לקהל. מאז שנות ה-70 החלה לעלות מודעות לרווחת בעלי החיים ולצרכיהם ונוחותם של בעלי החיים, וגני חיות רבים בעולם עושים מאמצים לשפר את תנאי בעלי החיים בכלובים או להחליף את הכלובים בתצוגות גדולות שמחקות את הטבע. המעבר מכלובים לתצוגות הוא יקר ולוקח הרבה שנים, מה שגורם לכך שגני חיות קטנים לא מצליחים לעשות את המעבר מפאת חוסר תקציב. כיום ברוב המדינות המתקדמות יש פיקוח על גני חיות וגן חיות בו תנאי האחזקה של החיות לא תואמים את הקריטריונים המוצבים נדרשים לשפר את התנאים, או לחלופין להעביר את החיה המדוברת לגן חיות אחר. גני חיות בהן מרבית החיות מוחזקות בתנאים לא הולמים נדרשים לעבור שיפוץ מסיבי או להיסגר.
תצוגות
מוסכם כי גן חיות אינו יכול לדמות באופן מלא את תנאי המחיה של בעלי החיים בסביבתם הטבעית. הנטייה בגני החיות המתקדמים היא לדמות ככל שניתן את הסביבה הטבעית במסגרת מגבלות השטח של גן החיות, בתצוגות גדולות ככל האפשר. שינוי הגישה נבע הן ממודעות גוברת והולכת של הצוות הניהולי והמקצועי לרווחתם של בעלי החיים והן עקב לחץ המבקרים שרגישים יותר לנושא זה. לפי גישה זו, קיים ניסיון להחליף את הכלובים בשטחים רחבים או בשטחים מתוחמים במקווה מים בלתי ניתן למעבר. עבור בעלי חיים שנמצאים בתוך כלובים, קיים ניסיון לשפר את רווחתם על ידי הכנסת אלמנטים מסביבתם הטבעית, הקצאת מקום לפעילות גופנית, והקצאת מקום לפרטיות, גם אם הדבר מונע מהמבקרים לצפות בחיה בשעות שהיא מעדיפה לפרוש למנוחה; התקנת חלון כהה בחלקו האחורי של המחסה אליו בעלי החיים נמלטים מחום הצהריים מאפשרת למבקרים לצפות בחיה תוך כדי הפרעה מינימלית. כיום בגני חיות מודרניים לכל בעל חיים צריך להיות מקום מסתור אליו הוא יכול ללכת כדי להתחמק ממבקרים ומבעלי חיים אחרים איתם הוא חולק את התצוגה. מקום מסתור כזה מוריד את רמות העקה בצורה משמעותית ומאריך מאוד את תוחלת החיים ומגדיל את סיכויי הרבייה של בעל החיים.
לעיתים, הגישה הנהוגה בגני החיות המתקדמים מהווה פשרה בין דרישת הקהל לראות את בעלי החיים ובין צרכים בסיסיים וצרכי רווחה של בעלי החיים. כך למשל, בגני חיות מסוימים, מייחדים שטחים גדולים לבעלי חיים אפריקאים כמו למשל אנטילופות, על חשבון זמינות הצפייה בהם. גישה זו, נותנת לבעלי חיים רבים, הזקוקים לכך, מרחב מחיה גדול למדי. ניתן לציין גם את המבנים המיוחדים שנבנו עבור בעלי חיים ליליים, הכוללים תאורה עמומה לאורך שעות היום כדי לעודד פעילות בשעות הביקור, ותאורה חזקה בלילה כדי לעודד שינה. במקרה זה נעשית התערבות בסדר היום הטבעי של בעלי החיים על מנת לענות על דרישת הקהל לראות אותם בפעולה. במקרים מסוימים גני החיות צריכים להשקיע סכומים גדולים על מנת לאפשר תנאי מחיה עבור בעלי חיים שאינם מותאמים לאקלים השורר במקום. בהקשר זה, משתמשים באמצעי בקרת אקלים על מנת לאפשר תצוגה של בעלי חיים החיים בטבע בתנאים קיצוניים, כגון פינגווינים או דובי קוטב.
העשרות
בגני חיות רבים נעשים מאמצים להעניק לבעלי החיים, ובמיוחד לאינטליגנטיים שבהם, גירויים מספקים, כך שיבצעו פעילות קוגניטיבית, בדומה למתרחש בטבע - גירויים אלו נקראים "העשרה סביבתית". ההעשרה הסביבתית מגיעה בדרך כלל בתור מתקנים, סולמות או חבלים שעליהם יכולים בעלי החיים לטפס, או על ידי הכנסת אביזרים חדשים לכלובים במטרה לעורר את סקרנותם של בעלי החיים, לנצל את שטח הכלוב עד תום, לתת ביטוי להתנהגויות וליכולות ספציפיות שמפגין המין בטבע ולהגדיל את סך אפשרויות הפעילות שלו. בנושא זה יש חשיבות לדמיון של המטפלים ולמידת התקשורת בין החיות ובינם. כך למשל, בגני חיות שונים נוהגים להכניס מזון לתוך גזע עץ או להקפיא אותו בגוש קרח שעל בעלי החיים להפעיל אינטליגנציה כדי להגיע אליו, ולהביא צעצועים או חפצים אחרים שיכולים לסקרן את בעלי החיים ולגרות אותם. באופן כללי, נעשה מאמץ לגוון את שגרת יומם של בעלי החיים בגן החיות.
נמצא שגירויים חברתיים חיוביים המוצגים לחיה על ידי בני מינה, או על ידי צוות המטפלים מהווים מקור העשרה משמעותי לבעלי החיים, ומעלים את רמת הרווחה שלהם באופן משמעותי. במחקר שנערך בספארי ברמת גן, בשנת 2007, מצאו צמד החוקרים: אורי פומרנץ ויוסף טרקל מאוניברסיטת תל אביב שאימון קבוצת השימפנזים בטכניקות של חיזוק חיובי הביא להפחתת רמות העקה, ולעליה ברמת ההתנהגויות החברתיות החיוביות (כגון, סירוק וטיפוח הדדי). כתוצאה ממחקרם, החלו בספארי ליישם את שיטות האימון במגוון רחב של מינים נוספים.
קיימים בעלי חיים מסוימים, בעיקר קופים, אשר לעיתים קרובות מקיימים אינטראקציה משמעותית עם המבקרים הצופים בהם. כך למשל, ניתן למצוא פרטי שימפנזה ואורנגאוטן שמבצעים לעיתים תרגילי ראווה אל מול המבקרים, או מפגינים מחוות גופניות שונות.
רבייה
מינים מסוימים ממעטים מאוד להתרבות בגני חיות - אם בכלל, אולם מינים אחרים מתרבים על נקלה. זברות, פילים, ג'ירפות, אריות וגנואים נמנים עם מינים לא מעטים המתרבים היטב בגני החיות (יחסית לשיעור הרבייה הטבעי), ואצל מינים מסוימים לא קיים הבדל של ממש בין שיעור הרבייה הטבעי לשיעור הרבייה בגני החיות. מנגד, מינים אחרים, שהפנדה הוא מהידועים שבהם, ממעטים מאוד להתרבות בגני חיות, בשל חוסר הסתגלות לתנאי המחיה בשבי או לממדי השטח בו הם מוחזקים, מחסור בצמחייה טבעית, אי מנוחה כתוצאה מזרם המבקרים הבלתי פוסק, או סיבות אחרות.
ברוב המקרים מניחים עובדי גן החיות לחיות להתרבות באופן טבעי ואינם מתערבים ברבייה ובילודה באופן מלאכותי, אולם אצל מינים מסוימים - בעיקר כאלה הנתונים בסכנת הכחדה, נעשים מאמצים רבים כדי לשמור על שיעור ילודה גבוה, דוגמת הפריה חוץ גופית. בעבר, מינים שכיום מתרבים באופן סביר בגני חיות מיעטו מאוד להתרבות שם בשל טיפול לא נאות. במשך השנים למדו גני החיות שיטות טיפול מתקדמות, ובזכות צעדים אלו מינים מסוימים, כגון השימפנזה, החלו להתרבות בצורה סדירה בגני חיות. מבין השיפורים שיכולים להועיל להגדלת שיעורי הרבייה, ראוי לציין את הקמתם של מקומות מנוחה ומסתור רחוקים מעיני המבקרים ויצירת סביבה המדמה את הסביבה הטבעית.
בטבע, בדרך כלל לומדות הנקבות בצעירותן את מלאכת האמהות מאמותיהן או מנקבות קרובות המסייעות בגידול הצאצאים. אמנם, לנקבות אינסטינקטים מולדים המורים להן בבוא העת איך לנהוג עם גוריהן, אבל אצל בעלי חיים רבים - בעיקר בעלי חיים אינטליגנטיים כגון קופים - ללמידה מהאם או מנקבות אחרות תפקיד חשוב לא פחות, ולכן לעיתים קרובות נקבות שלא שהו ליד אמותיהן בתקופת הילדות - כתוצאה מציד לא חוקי, סחר בבעלי חיים או סיבות אחרות - לא מצליחות לטפל כראוי בגוריהן בגני חיות. נקבות כאלה דוחות את הגורים, סולדות מהם או לא יודעות איך לשאת אותם כראוי או להניק אותם. במקרים כאלה, לרוב מתערב צוות גן החיות ולוקח את הגור תחת חסותו עד שיוכל להשתלב בחברת בני מינו.
תזונה
בגני חיות מודרניים על המזון המסופק לבעלי החיים להיות מגוון, מתאים לתזונתם הטבעית ומוגש בכמויות ובתדירות המתאימים לכל בעל חיים. יש להימנע מסיפוק כמות גדולה מדי של מזון בזמן מסוים, שיכולה להביא לחולי או להשמנת יתר. תדירות ההאכלה משתנה בין המינים השונים: החל מזוחלים דוגמת תנינים שאותם יש להאכיל פעם במספר ימים או שבועות, ועד עופות קטנים אוכלי חרקים שאותם יש להאכיל כל מספר שעות, כדי לשמור על רמת אנרגיה תקינה. סוגי המזון משתנים בין המינים השונים. טורפים מקבלים לפעמים בנוסף לבשר תוספי תזונה ותערובות מזון שמטרתן לספק את כל אבות המזון הדרושים. ככלל, מנסה צוות גן החיות לגוון בתזונתן של החיות ולפעמים גם להוסיף מיני מזונות שבדרך כלל אינם מצויים בסביבתו הטבעית של בעל החיים, בתנאי שאינם מזיקים לו.
בעלי חיים מסוימים, כמו דוב נמלים, נהנים לבסס את כל תזונתם בשבי על תערובות מזון שאינן מצויות בסביבתם הטבעית. תערובות מזון אלו אינן מסכנות את דובי הנמלים אלא מספקות להם את כל המגוון התזונתי הדרוש, ודובי הנמלים מעדיפים בדרך כלל לאכול אותן על פני מזונם הטבעי. מנגד, בעלי חיים אחרים דוגמת פנדה או קואלה מבססים את תזונתם, בשבי ובטבע כאחד, על מינים מסוימים של צמחים, ולכן קשה יותר לספק את צורכיהם התזונתיים בשביה.
בגני החיות המודרניים, בעלי חיים זקנים או חולים מקבלים מזון מיוחד אם הם מתקשים לאכול מזון רגיל. עבורם, האוכל ייחתך במיוחד, ימעך או ירוכך עם מים, חלב או נוזל על מנת שיהיה קל יותר לעיכול. בנוסף, אם יש צורך לספק לחיה תרופות, אז הן מוכנסות לעיתים קרובות לתוך המזון כדי למנוע מהחיות לשים לב לטעמן. גורי יונקים שאמם נטשה אותם או שאינה מסוגלת לספק להם חלב אם מואכלים בדרך כלל בתחליף חלב מבקבוק על ידי צוות גן החיות.
ברוב גני החיות המערביים אסור למבקרים להאכיל את החיות, וזאת כדי לשמור על בריאותן ולמנוע מהן לאכול מזון שאינו מתאים להן. לעיתים קרובות, המבקרים אינם נשמעים לאיסור זה, ולפעמים בעל חיים חולה ואף מת כתוצאה ממזון (או שקיות פלסטיק ואשפה) שהביאו לו המבקרים. על פי רוב, המאכלים שמספקים המבקרים לחיות אינם תואמים את תזונתן הטבעית ומגיעים בכמויות גדולות מדי או בצורה שאינה מתאימה, ועל כן הדבר עלול לגרום לבעיות עיכול או השמנת יתר. בדרך כלל, הצוות מאכיל את בעלי החיים בשעות קבועות כדי לאפשר לצופים לחזות בהאכלה, ולפעמים בשעה זו ניתנת למבקרים רשות להאכיל את בעלי החיים עם אוכל שמביא הצוות. בגני חיות מסוימים ניתנת למבקרים אפשרות לתרום לגן החיות כספים המממנים קניית מזון טרי ומתאים למיני בעלי החיים השונים המוחזקים בגן.
התנגדות לגני חיות
קיימים גורמים, ובהם פעילי זכויות בעלי חיים, המתנגדים לגני חיות משום שבשבי לא ניתן לענות באופן מלא על כל צורכיהם הפיזיים והמנטליים של בעלי החיים, למרות המאמצים לשפר את תנאי מחייתם. הם מביאים כדוגמה את הפילים שבטבע רגילים לצעוד למרחקים ארוכים מדי יום (עד עשרות קילומטרים). טענה נוספת נוגעת לכך שהשיפור ברווחת בעלי החיים מתבטא בעיקר בגני החיות הגדולים והמתקדמים ואילו מצב החיות בגני חיות אחרים הוא בכי רע. מתקיימים מאבקים כלליים נגד גני חיות ומאבקים ספציפיים לשיפור תנאי הרווחה בגני חיות מסוימים, ולסגירת גני חיות שתנאי המחיה בהם לא ראויים. קיימות גם מחאות ספציפיות נגד החזקת בעלי חיים שאינם מורגלים לתנאי האקלים השוררים במקום. חוקרים ופעילי שימור מוכרים חלוקים בדעתם בנוגע לגני חיות: אחדים תומכים בהם, ואילו אחרים, כגון ג'יין גודול ודיאן פוסי, מתנגדים להם.
על פי מספר מחקרים שנעשו על בעלי חיים בשביה, נראה כי בריאותם של מינים מסוימים עלולה לרדת בעת שהותם בגני חיות והם עלולים לחוות שם מתח נפשי, ירידה באחוזי הרבייה או חוסר מרץ. בעלי חיים כאלה הם בעיקר טורפים הרגילים בטבע לשטחי מחיה גדולים, וכן מינים מסוימים של לווייתנאים המוחזקים במתקני דולפינריום. אצל חתוליים, העקה יכולה להתבטא בהליכה עצבנית הלוך וחזור, לאורך הכלוב. לעיתים חיות שוקעות בדיכאון או מפתחות חוסר מעש כתוצאה מהעברה מגן חיות אחד למשנהו או מסיבות אחרות. מוכרים מקרים שבהם בגני חיות מסוימים מצבן הנפשי של החיות הידרדר עד שצוות גן החיות נאלץ לתת להן תרופות נוגדות-דיכאון.
מחקר, חינוך ושימור
מרבית גני החיות המודרניים באירופה ובצפון אמריקה משתתפים בתוכניות לשימור מינים בסכנת הכחדה והקמת גרעיני רבייה לבעלי חיים בסכנה, בתקווה שביום מן הימים ניתן יהיה לשחרר את בעלי החיים לטבע. בנוסף לשימור, גני חיות רבים משתתפים גם בתוכניות מחקר על בעלי החיים, ובייחוד כאלה שקשה לחקור אותם בצורה סדירה בטבע, בסביבתם הטבעית. מרבית גני החיות מפעילים גם תוכניות למידה וחינוך למבקרים הצעירים כדי להחדיר מודעות לחשיבות שבשימור הטבע ובעלי החיים שבו. בחלק גדול מגני החיות מדריכים המסבירים למבקרים אודות בעלי החיים המוחזקים בגן, או עורכים סיורים מודרכים ברחבי גן החיות, במטרה ללמד את המבקרים פרטים שונים על החיות.
פעילות מחקרית מתאפשרת בגני חיות הודות לשיתוף פעולה עם מומחים בתחום הזואולוגיה והכנסתם לצוות גן החיות. ידיעות מדעיות בנוגע למיני בעלי חיים רבים בתחומי הזואולוגיה השונים, בהם האתולוגיה ותחומים נוספים, הושגו כתוצאה מתצפיות ארוכות-טווח שעורכים חוקרים ומומחים בבעלי חיים שהוחזקו בגני חיות. ניתוח שלאחר המוות של בעלי חיים שמתים בגני חיות, מספק למדענים ידע בתחומי האנטומיה, מיון עולם הטבע וחקר האבולוציה. בנושאים אלו לעיתים קיים קשר בין גני חיות לחוקרים באוניברסיטאות לצורך מחקר ולימוד נושאים שונים. בגני חיות מסוימים, דוגמת גן החיות התנ"כי בירושלים, קיימים מרכזים זואותרפיים לטיפול בילדים בעלי צרכים מיוחדים בעזרת מגע ומשחק עם בעלי חיים ידידותיים.
כ-1,200 גני חיות חברים באיגוד גני החיות והאקווריומים הבינלאומי (WAZA). גני החיות החברים באיגוד מחויבים לפעול לפי סטנדרטים שהוא מציב בנוגע לטיפול בחיות ותנאי אחזקתם, וחלקם גם משתתף בתוכניות שימור ומחקר המופעלות על ידו. בנוסף לאיגוד הבינלאומי, קיימים איגודים קטנים יותר המסועפים אף הם ל-WAZA, או מקבלים על עצמם את הסטנדרטים שלו ומשתפים איתו פעולה.
איגוד גני החיות והאקווריומים הבינלאומי השיק את תוכנית השימור הראשונה שלו בשנת 1993. בנובמבר 2004 פרסם האיגוד תוכנית חדשה המציגה את הכיוון והמשימות אליהן אמורים להגיע גני החיות במאה ה-21. תוכניות השימור והקמת גרעיני הרבייה של מינים הנתונים בסכנת הכחדה מתואמת על ידי תוכניות שימור בינלאומיות המתווכות בין גני החיות השונים. תוכניות הרבייה משתמשות באילנות יוחסין ובדיקות גנטיות כדי להחליט אלו בעלי חיים יועברו לאלו גני חיות וכדי להעלות את סיכויי הרבייה. להעברת פרטים צעירים ובוגרים בין גני החיות השונים שלוש מטרות עיקריות: הקמת גרעיני רבייה של מינים בסכנת הכחדה והגדלת סיכוייהם להתרבות; הגדלת המגוון הגנטי של מין מסוים כדי למנוע מחלות ופגמים גנטיים; ומניעת מועקה אצל החיות שיכולה להיגרם מצפיפות יתר או ממספר רב מדי של זכרים המתחרים על הנקבות. לתוכניות אלו חשיבות בשימור בעלי חיים בסכנת הכחדה, ומספר לא מבוטל של מינים אף הושבו לטבע בעקבות גרעיני שימור שנוסדו בגני חיות או גנים זואולוגים, ואילו אחרים יושבו לטבע בעתיד או לכל הפחות תבוסס אוכלוסייה איתנה שלהם שתאפשר שחרור עתידי. בהקשר זה ניתן להזכיר את המקרה של אייל דוד שהושב לטבע.
ארגוני זכויות בעלי חיים משמיעים ביקורת על יעדי החינוך והשימור של גני החיות. הם טוענים שגן חיות לא יכול להוות גורם חינוכי משום שחינוך לאהבת בעלי חיים צריך להתבסס על העמקת ההבנה כי מקומם של בעלי החיים בטבע בלבד ולא בשביה. בנוסף, ארגונים אלו טוענים שמטרתם העיקרית של גני החיות היא בידורית והמידע האינפורמטיבי שמקבל המבקר על החיות הוא מינימלי ושטחי. הם גם טוענים שהשימור צריך להתבצע רק בסביבתם הטבעית של בעלי חיים, ולשימור שמתבצע תוך כדי כליאתם בגני חיות אין ערך. כן, הם מצביעים על מקרים שבהם השבת בעלי חיים מגני חיות לטבע לא מצליחה, ומצרים על כך שכספים המושקעים בתוכניות אלו לא מושקעים בשימור החיות במקום חיותן המקורי.
גני חיות בישראל
בישראל יש שישה גני חיות המוכרים על ידי ארגון גני החיות הישראלי: גן החיות התנ"כי בירושלים, הספארי וגן החיות ברמת גן, פארק הקופים בבן שמן, חי-כיף בראשון לציון, חי פארק בקריית מוצקין וגן החיות הלימודי בחיפה. כל גני החיות החברים בארגון גני החיות הישראלי מחויבים לפעול על פי הקריטריונים הבינלאומיים שנקבעו על ידי איגוד גני החיות והאקווריומים העולמי, WAZA. נוסף על גני חיות אלו, בישראל עוד מספר גני חיות בהם גם גנים זואולוגים ומרכזי שימור שאינם חברים בארגון גני החיות הישראלי, דוגמת הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב ושני מרכזי חי בר שמטרתם להחזיר לטבע בעלי חיים שנכחדו מנופי ארץ ישראל. בנוסף מתקיימות במקומות רבים פינות חי, שהן מעין גני חיות קטנים.
גן החיות הגדול ביותר בישראל הוא הספארי ברמת גן, שבו בנוסף לגן החיות הרגיל בו מוחזקות החיות בכלובים קיים אזור פתוח המדמה ספארי אפריקני. בגן החיות של רמת גן ממוקם בית חולים וטרינרי לחיות-בר, "בית החולים לחיות בר", המטפל בחיות בר שנפצעו או הורעלו, ומנסה להשיבן לטבע. גן חיות גדול נוסף הוא גן החיות התנ"כי שבירושלים. בעבר, התקיים בתל אביב גן חיות (גן החיות הראשון בישראל) שבו הוחזקו החיות בתנאים לא טובים ובכלובים קטנים. גן חיות זה נסגר בשנת 1980, והחיות שהוחזקו בו הועברו לספארי ברמת גן, כמעט חצי מגני החיות הקטנים שהיו בתל אביב נסגרו כמו הצפארי, הדולפינריום בתל אביב והגן הזואולוגי באבו כביר.
אקווריומים ציבוריים בישראל
בישראל פועלים שני אקווריומים - פארק המצפה התת-ימי באילת, אקווריום ישראל, וכן, פועל גם ריף הדולפינים באילת.
בעבר פעל גם הדולפינריום בתל אביב.
שלמה משיח (רב)
הרב שלמה משיח (1872 - 24 ביוני 1956) היה רבם של קהילת אנוסי משהד בירושלים מקובל ומחבר פיוטי תפילה.
ביוגרפיה
נולד בשנת ה'תרל"ב לאסתר ולמשיח, בעיר משהד לקהילת אנוסי משהד את ידיעותיו התורניות קבל מאביו ומרבני הקהילה.
מנהגו היה למסור בכל יום שעור לבעלי בתים לפני תפילת מנחה, ולאחר ערבית היה מלמד את צעירי עדתו, בבית הכנסת חאג'י אדוניה.
כמו כן ארגן בכל ערב ראש חודש סדר תיקון כרת וסעודת מצווה.
כתביו
בשנת עלייתו לארץ חיבר פיוט על תולדות אנוסי משהד אשר הוכנס לסידור של רבו – מולא מרדכי אקלר עולת שבת, הפיוט הוא על פי סדר האלף בית.
לאחר פטירת רבו השד"ה תלמידיו רצו להוציא את כתביו לאור והוא כתבם מזכרונו.
כמו כן כתב תפילה לערב ראש חודש, התפילה נדפסה בשם זאת התפילה, ותפילת "לשם יחוד" לאומרה לפני התפילה.
הנצחתו
על שמו הוקמה בירושלים ישיבה קטנה ליתומים, לאחר מכן הישיבה נהפכה לישיבה לבני עדות המזרח בשם תפארת שלמה בשכונת הבוכרים, הרב עזרא ניסן פיתח את מוסדות אלו ומהם קמו תלמוד תורה מסילת ישרים וישיבת רינת התורה.
בוריס דיאו
בוריס בבקר דיאו-ריפיוד (בצרפתית: Boris Babacar Diaw-Riffiod; נולד ב-16 באפריל 1982) הוא כדורסלן עבר צרפתי.
דיאו, המתנשא לגובה 2.03 מטרים, שיחק במשך שלוש עונות בקבוצת פו אורטז הצרפתית לפני הצטרפותו ל-NBA. הוא נבחר בבחירה ה-21 בדראפט 2003 על ידי קבוצת האטלנטה הוקס, בה שיחק במשך שנתיים והעמיד ממוצעים של 4.6 נקודות, 3.6 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק, ובקיץ 2005 עבר לקבוצת הפיניקס סאנס.
בסוף עונת דיאו זכה בפרס "השחקן המשתפר של העונה" לאחר שהתעלה במשחק הריצה של פיניקס - שם שיחק בכל העמדות במגרש.
ב-10 בדצמבר 2008, הועבר דיאו יחד עם שון סינגלטרי וראג'ה בל לשארלוט בובקאטס בתמורה לג'ייסון ריצ'רדסון וג'רד דאדלי שנשלחו לפיניקס סאנס. דיאו שיחק בשארלוט במשך ארבע שנים, כשבמהלך השביתה בעונת 2011/2012 הוא שיחק בקבוצה הצרפתית בורדו. בסיום אותה עונה עבר דיאו לקבוצת סן-אנטוניו ספרס, עמה זכה באליפות ב-2014. ב-2016 הוא עבר לשחק ביוטה ג'אז, ובעונתו האחרונה בקריירה שב לצרפת ושיחק בקבוצת פריז לבלואה. בסיום אותה עונה, בשנת 2018, הודיע דיאו על פרישה ממשחק פעיל.
דיאו שיחק גם בנבחרת צרפת, וזכה איתה באליפות אירופה בכדורסל בשנת 2013 ובמדליית ארד באליפות העולם בכדורסל ב-2014.
אימו של דיאו, אליזבת ריפיוד, נחשבת לשחקנית הכדורסל הצרפתית הטובה בהיסטוריה; ואביו, איסה דיאו, היה אלוף סנגל בקפיצה לגובה.
סטטיסטיקת קריירה ב-NBA
נכון לסוף עונת
סאאב 90
סאאב 90 (בשוודית: Saab 90) היא מכונית קופה, 2 דלתות, מתוצרת יצרנית הרכב השוודית סאאב בשותפות עם ספקית הטכנולוגיות הפינית "Valmet" אשר יוצרה בין השנים 1984–1987 בעיר "Uusikaupunki"  בפינלנד.
סך הכול יוצרו 25,378 יחידות.
==נתונים==
ג'ון אוסטין
ג'ון לנגשו אוסטין (באנגלית: John Langshaw Austin; נולד ב-28 במרץ 1911 בלנקסטר, אנגליה ונפטר ב-8 בפברואר 1960) היה פילוסוף של השפה. חיבורו המרכזי הוא "איך עושים דברים עם מילים".
ביוגרפיה
אוסטין נולד בלנקסטר ב-1911 ולמד בבליול קולג' באוניברסיטת אוקספורד. הוא שירת ב-MI6 בזמן מלחמת העולם השנייה, ובסיום שירותו מונה לפרופסור בקתדרה לפילוסופיה של המוסר באותה אוניברסיטה. תרומתו העיקרית היא בטביעת המושגים "מבע ביצועי" (פרפורמטיבי) ו"פעולת דיבור" (speech act).
עבודות פילוסופיות
מאמרו "משמעותה של מילה" הוא ויכוח נגד פילוסופיה שנקודת מוצאה היא ניסיון להבין את משמעות המילה. לטענת אוסטין, אין דבר פשוט שהוא "המשמעות של מילה x". בשל כך עלינו להיזהר כשאנו משתמשים במילים במנותק מהשימוש הרגיל שלהם. אוסטין מספק דוגמאות כיצד שימוש זה עשוי לגרום לבעיות פילוסופיות.
במאמר "בקשה לתירוצים" (A plea for excuses), אוסטין מדגים את שיטתו הפילוסופית. הוא משתמש בסוג של משחק מילים כדי לפתח את המשמעות של מושג מפתח. אוסטין נעזר במילון כדי לבחור רשימה של מילים שקשורות למושג מסוים, ולאחר מכן מחפש בו את פירושיהן. הוא המשיך בתהליך זה עד שהמילים התחילו לחזור על עצמן, וכך מצא למעשה "משפחת מילים" שקשורה למושג המפתח.
ספרו "איך עושים דברים עם מילים" (How to Do Things with Words) הוא כנראה חיבורו המשפיע והידוע ביותר. אוסטין מצביע על העובדה שפילוסופים של השפה מתמקדים בטענות (statements), כלומר משפטים המתארים עובדות ועשויים לשיטתם להיות אמיתיים (true) או שקריים (false). אך יש קבוצה של אמירות שעל-אף שהן נראות מבחינה דקדוקית כטענות, אינן למעשה מתפקדות ככאלה. את הקבוצה הראשונה הוא מכנה "מבעים קביעתיים" (constative utterances), ואת הקבוצה השנייה "מבעים ביצועיים" (performative utterances). מבעים ביצועיים אינם מדווחים על עובדה אלא שבעצם אמירתם מבוצעת פעולה מסוימת. דוגמאות שאוסטין מביא הן "אני קורא לספינה זו 'המלכה אליזבת'" בעת טקס הטבלה (חניכה) של ספינה; "אני מוכן ומזומן (לשאת אישה זו לאשתי החוקית)" (I do) כתשובה לכומר במהלך חתונה; או "אני מוריש את שעוני לאחי" במסגרת צוואה. המשותף לדוגמאות אלה הן שאינן משפטים המתארים מצב עניינים חיצוני להם, אלא שבעצם אמירתם הדובר מבצע את הפעולה המתוארת (מעניק שם, מתחתן, מצווה על ירושה). כתוצאה מכך, מבעים ביצועיים אינם אמיתיים (true) או שקריים (false), אך הם יכולים להצליח או להיכשל. אוסטין מכנה מבעים מוצלחים "שמחים" (happy) ומבעים כושלים "בלתי שמחים" (unhappy). למשל, אם המבע "אני מסכים" נאמר על ידי החתן בטקס חתונה כשלצידו עומדת בובה, אז המבע הביצועי יהיה "ריק" (void), וכך גם יהיה אם אדם יצווה להוריש שעון לאחיו כשאין לו שעון או כשאין לו אח.
בהמשך הספר אוסטין דוחה את הדיכוטומיה בין מבעים קביעתיים ומבעים ביצועיים. הוא מראה שאין קריטריון דקדוקי שיבחין ביניהם, ושבכל מבע יש אלמנט קביעתי, כלומר כזה שאמור להיות הולם לעובדות, ואלמנט ביצועי, כלומר שיכול להיות מוצלח או כושל. הוא מנסח תורת מעשי דיבור (speech acts) שלפיה כל אקט דיבור נחלק לשלושה ממדים, שלושה מעשים שונים בעת ובעונה אחת: הוגים רבים בפילוסופיה האנליטית ומחוצה לה הושפעו מעבודה זו, התייחסו אליה, או השתמשו באוצר המילים ובמושגים שהיא מציעה. ביניהם אפשר למנות את תלמידו ג'ון סרל, וכן את ז'אק דרידה, פייר בורדייה, וג'ודית באטלר.
ישראל בורגנסקי
חייו ופועלו
בורגנסקי נולד בעיר ניאסוויז' שברוסיה הלבנה לר' אהרן בורגנסקי שכיהן כרב בעיר ואחרי-כן בעיר הסמוכה סנוב. בילדותו למד בבית הספר הדתי "תלמוד תורה" בניאסוויז' ובשנים 1925–1934 למד בישיבות ברנוביץ' וקלצק אצל הרב אהרן קוטלר.
בשנת 1939, לאחר שסיים את לימודיו בסמינר למורים, החל לשמש כמורה בבית הספר היסודי "יבנה" בכפר אתא, ובשנת 1944 היה מראשוני המורים בבית הספר היסודי "תחכמוני" בנתניה, שם שימש מורה, סגן-מנהל ומנהל עד לשנת 1959. בתקופת מלחמת העצמאות ולפניה היה בורגנסקי גם חבר ועדת הביטחון העירונית בנתניה.
בשנת 1955 למפקח מטעם משרד החינוך והתרבות בבתיה"ס בצפון ולמורה מדריך למורות בסמינר למורים בחיפה, ושנה לאחר מכן שימש גם כמנהל בית הספר היסודי במעברת "בית ליד" שליד נתניה.
בשנים 1960–1964 עמד בראש המחלקה לחינוך ולתרבות בעיריית נתניה, היה ממייסדי בית הספר התיכון "בר-אילן" בנתניה ולימד בו שנים אחדות, מיוזמי ומקימי הישיבה התיכונית בני-עקיבא בנתניה, ממובילי הישיבה בשנותיה הראשונות וחבר בהנהלת עמותת הישיבה עד לפטירתו.
ב-1986 הוענק לבורגנסקי פרס יקיר העיר נתניה על פועלו במשך למעלה מ-60 שנה בתחום החינוך בעיר. בשנים 1987–1988 כיהן בורגנסקי בעצמו כיו"ר ועדת פרס החינוך בנתניה. כיום קרוי על שמו רחוב במרכז העיר נתניה.
מחקרו
מסכת סוכה של התלמוד הבבלי, מקורותיה ודרכי עריכתה - במחקר נעשה ניסיון להתחקות אחרי הכוונה המקורית של הסוגיא, המחקר הגיע בכמה עניינים לדרך חדשה להבנת הסוגיא הירושלמית, ועקב על פי זה אחרי השתלשלותה של הסוגיא הבבלית במקביל מתוך ראיית מרכזיותו של חקר הסוגיא הירושלמית להבנת הסוגיא הבבלית, מרכיביה, מקורותיה ותולדותיה.
חיים אישיים
בורגנסקי היה נשוי מאז 1944 למרים לבית וינשטיין, שנפטרה בשנת 1966. לשניים הייתה בת אחת, אידית. בורגנסקי התחתן בשנית עם מיכל לבית בן צדוק.
החתונה האדומה
החתונה האדומה (באנגלית: The Red Wedding) היא כינוי לחתונה בדיונית, המתרחשת בעולם של סדרת הספרים "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין ובסדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" ונחשבת לאחד האירועים המכוננים והמשמעותיים ביותר בסדרות אלו. החתונה האדומה מתארת אירוע טבח המוני, במהלכו נרצח המלך רוב סטארק, אימו קייטלין סטארק, אשתו טאליסה סטארק ובנה העובר וכן רובם המוחלט של צבאות טאלי, סטארק ובני בריתם, בניצוחו ובתכנונו של הלורד וולדר פריי ובשיתוף בית בולטון ולאניסטר, כנקמה על הפרת הסכם הנישואין בין בית סטארק לפריי. אירועי החתונה האדומה הובילו לפירוקו הכמעט-מוחלט של בית סטארק, ולסיומו דה פקטו של המרד של בית סטארק שהיה היריב העיקרי של בית לאניסטר במלחמת חמשת המלכים, כאשר לאחר אירועים אלו הומלך בית בולטון לבית השולט בצפון.
פיתוח
מחבר ספרי הסדרה, ג'ורג' ר. ר. מרטין, סיפר כי שאב את ההשראה לאירועי החתונה האדומה משני אירועים דומים בהיסטוריה של סקוטלנד - "ארוחת הערב השחורה", שנערכה ב-1440 במהלכה הרוזן ויליאם דאגלס ואחיו הצעיר, שהוזמנו לסעוד עם ג'יימס השני, מלך סקוטלנד נרצחו על ידי אנשי המשמר של המלך, וכן מן טבח גלנקו שאירע בשנת 1692, במהלכו נטבחו בעת שנתם מאות סקוטים משבט מקדונלד, שסירבו להישבע אמונים לויליאם השלישי, מלך אנגליה. אירוע מסוג "חתונה אדומה" התרחש גם בסדרה "שושלת" בפרק סיום העונה החמישית ב-1985.
מהלך האירועים בספר סופת החרבות
לאחר שרוב סטארק נישא לג'יין ווסטרלינג ובכך מפר את הבטחתו לוולדר פריי, הכוחות של בית פריי נוטשים אותו. כדי להחזירם לשירותו רוב, מבקש מדודו אדמור טאלי להתחתן עם בת פריי כדי להפיס את ליבו של לורד פריי. אדמור נענה וגם לורד פריי מסכים לשידוך.
רוב רוכב לתאומים בלוויית צבאו. קייטלין נלווית לרוב אך הוא מותיר את ג'ייין אשתו בנהרן תחת השגחתו של דודו ברינדן "דג שחור" טאלי.
רוב מגיע לתאומים שם הוא מבקש מלורד פריי, לפי עצתה של אמו, לחם ומלח - טקס המסמל את "זכויות האורח", כלומר מבטיח שהמארח לא יפגע באורחו כאשר הוא תחת גגו. לורד פריי נענה, וסטארק ופמלייתו נכנסים לתאומים ומתכוננים לחתונה בשעה שהצבא של סטארק נערך בסמוך (זאב הבלהות "סער" משתולל לפני הכניסה לתאומים, ורוב מפקיד אותו במלונות מחוץ למבצר).
קייטלין, שפרק החתונה מסופר דרך עיניה, יושבת חסרת שקט בין רוז בולטון לבין סר ריימן פריי. בנה רוב נוהג בנימוס רב ורוקד עם בנות פריי רבות.
טקס ההשכבה מתחיל, ואדמור וכלתו נישאים מהאולם בתהלוכה הכוללת אורחים רבים. ואז מתחיל להתנגן באולם השיר "גשמי קאסטאמיר" שנכתב כדי לתאר את ניצחונו של טיווין לאניסטר על בית ריין מקאסטאמיר במהלך מרד ריין-טארבק.
השיר מהווה אות להתקפה של בית פריי על רוב והאורחים. חצי מהנגנים ביציע המוזיקאים מתגלים כלוחמים חמושים ברובי קשת. כוחות פריי באולם מתקיפים את האורחים ורוצחים אותם וכוחות נוספים נוהרים לאולם, ביניהם כוחות של בית בולטון המשתפים פעולה עם בית פריי (בפרקים הבאים בספר אנו מגלים שכוחות פריי ובולטון תקפו גם את צבאו של רוב מחוץ למבצר והשמידו את רובו)
רוב נורה בתחילת ההתקפה משני קליעים של רובה קשת. קייטלין תופסת את אאיגון "פעמוני" פריי, נכדו השוטה של פריי, מצמידה סכין לגרונו, ומתחננת בפני לורד פריי, היושב על כס האלון המגולף שלו וצופה בטבח, שייתן לרוב ללכת ושהבגידה שלו תיסלח. לורד פריי מלגלג על הצעתה, וגבר בשריון כהה ובגלימה ורודה בהירה מנוקדת בדם (רוז בולטון) ניגש לרוב ואומר לו "ג'יים לאניסטר מוסר דרישת שלום" ואז תוקע את חרבו הארוכה בלבו של רוב.
קייטלין מאבדת את דעתה מרוב צער, משספת את גרונו של "פעמוני" פריי ואז קורעת את פניה בציפורניה שלה.
מישהו ניגש אל קייטלין מאחור ומשסף את גרונה.
מהלך האירועים בעיבוד לסדרה משחקי הכס
במהלך מלחמת חמשת המלכים בית סטארק בהנהגתו של רוב סטארק מנצח ברוב הקרבות אך רוב ואנשיו צריכים עוד בני ברית, אימו של רוב סטארק, קאטלין, מייעצת לו לפנות לבית פריי ולבקש את סליחתו של וולדר פריי על כך שרוב לא נישא לאחת מבנותיו, ולהציע לו את אחיה של קאטלין, אדמור, שינשא לאחת מבנותיו, רוב מסכים.
החתונה מתחילה ובמהלכה טאליסה, אשתו של רוב, מגלה לו שהיא בהריון, קאטלין מביטה בהם בגאווה ולאחר מכן שומעת את מנגינת שירם של בית לאניסטר (גשמי קסטמיר) מתנגן בחתונה ומבינה שמשהו לא בסדר, וולדר עוצר את המוזיקה ומבקש מרוב לצעוד לקדמת האולם, בעת שהשניים מדברים קאטלין מביטה בנושא דגלו הראשי של רוב, רוז בולטון, היא מזיזה את חולצתו מהזרוע ורואה שהוא לבוש בשריון ומבינה מה קורה, היא נעמדת וסוטרת לרוז שבורח מיד לאחר מכן, היא צועקת לרוב שיזהר אך לפני שהוא מבין מה קורה הוא רואה את אחד מבני פריי נועץ סכין בבטנה של אשתו ובכך הורג אותה ואת הילד שלהם שטרם נולד, מיד לאחר מכן ננעץ בו ובקאטלין חץ.
מחוץ לאולם, אריה סטארק וכלב הציד מגיעים אל החתונה, שם אומרים להם ללכת אך הם נכנסים בכל זאת, אריה עומדת מחוץ לאולם ועומדת להיכנס אלא שאז היא רואה את חיילי בית סטארק נטבחים ואת זאב הבלהות של אחיה נרצח, היא רצה בכל כוחותיה אל עבר האולם אך כלב הציד עוצר ברגע האחרון ולוקח אותה על סוסו.
בתוך האולם, הטבח נמשך, רוב סטארק מתקדם פצוע בזחילה אל גופת אהובתו ומחבק אותה. קאטלין, שמתחבאת מתחת לשולחן מבחינה באשתו של וולדר פריי ולוקחת אותה משערותיה ומצמידה סכין לגרונה, היא מפצירה בוולדר פריי לתת לבנה ללכת אחרת היא תהרוג את אשתו, וולדר פריי לא מתעניין באשתו ומניח לקאטלין להרוג אותה, רוז מתקדם אל רוב ואומר לו "הלאניסטרים שולחים את ברכתם" והורג אותו. קאטלין משספת את גרונה של אשתו של וולדר ונעמדת בבכי במקומה, לאחר כמה שניות מגיע אחת מחיילי פריי ומשסף את גרונה.
זאב דובנוב
זאב וולף (ולדימיר) דוּבְּנוֹב (ברוסית: Вольф (Владимир) Маркович Дубнов; תרי"ח, 1858, – ת"ש, 1940), היה פעיל חברתי ומורה, שנמנה עם חברי ביל"ו שעלו לארץ ישראל בשלהי המאה ה-19. אחיו הצעיר היה ההיסטוריון הנודע שמעון דובנוב.
קורות חיים
נולד בעיר מסטיסלב שבפלך מוהילב של האימפריה הרוסית. קיבל חינוך מסורתי. בעקבות הפרעות בדרום רוסיה הצטרף לתנועת ביל"ו ועלה לארץ ישראל בתאריך ח' בתשרי תרמ"ג 1883.
אחרי העלייה לארץ עבד עם קבוצת חברי ביל"ו בבית ספר "מקוה ישראל". בעקבות קשיים רבים נענו הביל"ויים, ובהם דובנוב, להזמנתו של יחיאל מיכל פינס, שהפך לפטרונם ביישוב, לעלות לירושלים ללמוד מלאכות, כגון נגרות; הקבוצה נקראה "שיבת החרש והמסגר". כמו רבים מחבריו, הוא חלה בקדחת (מלריה) ונאלץ לעזוב את ארץ ישראל ולחזור לרוסיה בשנת 1885.
כאשר היה בארץ ישראל וגם אחרי חזרתו לרוסיה התכתב עם אנשים שונים (בהם אחיו). באגרותיו ומאמריו פרש את חזונו המדיני, אשר ייצג את דעותיהם של רבים מחבריו. כך למשל, באיגרת שנשלחה אל אחיו, שמעון דובנוב:
הוא כתב כחמישים מכתבים מרוסיה לארץ ישראל; חלקם פורסמו בכתב העת "ווסחוד השבועי", תחת הכותרת "מיומנו של מהגר חוזר" בספטמבר 1882, וחלקם בירחון "מימים ראשונים" בעריכתו של אלתר דרויאנוב; חלקם מאוזכרים בהיסטוריוגרפיה הישראלית כמייצגים את חזונם של אנשי העלייה הראשונה וכציון דרך בתולדות הציונות והיישוב.
חיבר ספר קצר על יוספוס פלביוס בשפה הרוסית.
נפטר בברית המועצות, כנראה, ב-1940.
האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (באנגלית: The American Academy of Arts and Sciences; בראשי תיבות: AAA&S) היא ארגון המוקדש לידענות ולקידום הלמידה בארצות הברית. זהו ארגון לאומי כלל-אמריקאי המאגד את אנשי המדע הבכירים בארצות הברית ובעולם, מארגן כנסים ותומך במחקרים.
ג'יימס בודוין, ג'ון אדמס וג'ון הנקוק ייסדו את האקדמיה בבוסטון במהלך המהפכה האמריקאית. מטרתם, כפי שהוצהרה בכתב האמנה הייתה רוברט פיין הרכיב את האקדמיה לראשונה מ-58 מנהיגי קהילה מקומיים. אנשים בולטים אחרים הצטרפו במהרה בכללם בנג'מין פרנקלין (שהחברה הפילוסופית האמריקאית שלו בפילדלפיה דרבנה את מנהיגי בוסטון ליצור חברה בעלת נטייה פוליטית יותר), ג'ורג' וושינגטון, תומאס ג'פרסון ואלכסנדר המילטון. ברשימת חברי הארגון למעלה מ-170 חתני פרס נובל. חברות בארגון או חברות כבוד של אזרח זר בארגון נחשבת ליוקרתית ביותר. בשנים האחרונות, רוב מקבלי פרס נובל נבחרו לחברים בטרם זכייתם בנובל כפי שקריאה קפדנית ברשימת זוכי פרס נובל ורשימת החברים הנוכחיים באקדמיה תגלה.
מטה האקדמיה הנוכחי ממוקם בקיימברידג', מסצ'וסטס. היא תומכת בוועידות, פרויקטי מחקר, ומפרסמת כתב עת מדי רבעון בשם דדלוס. במהלך השנה האקדמית, חברים מוזמנים לדיונים קבועים ולפגישות בקיימברידג' ובמטות האזוריים של הארגון באוניברסיטת שיקגו ובאוניברסיטת קליפורניה באירוויין.
קטגוריות ותחומי הדעת
משנת 1815, האקדמיה בחרה חברים לפי קטגוריות. באותה תקופה, הסיווג היה פשוט: מדעי מתמטיקה ופיזיקה; היסטוריה ומדעי המוסר, פילולוגיה ואמנויות יפות. ההתמחויות השתנו עם הזמן והקטגוריות והתחומים של האקדמיה התפתחו בהתאם. לאקדמיה יש סה"כ 13,837 חברים משנת הייסוד, מתוכם יש סה"כ 5,878 חברי אקדמיה פעילים. להלן חברי האקדמיה הפעילים לפי סיווג לחמש קטגוריות המחולקים לשלושים ענפי מחקר (הערה: הנתונים הסטטיסטיים נכונים למרץ 2020 בלבד).: {{טורים
מתמטיקה ומדעים פיזיים
סה"כ 1423 חברים
מדעים ביולוגיים
סה"כ 1370 חברים
מדעי החברה והתנהגות
סה"כ 1127 חברים
מדעי הרוח והאמנויות
סה"כ 1257 חברים
מדיניות ציבורית, עסקים ומינהל
סה"כ 701 חברים }}
פרסי האקדמיה
האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים מעניקה אחד עשר סוגי פרסים כאות הכרה במצוינות במדעים, במדעי הרוח ובמחויבות לאידיאלים של האקדמיה. להלן רשימת הפרסים:
נשיאי האקדמיה
להלן רשימת נשיאי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים החל משנת 1780 (בסוגריים שנת הבחירה כחבר באקדמיה):
ישראלים החברים באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
להלן רשימת ישראלים החברים במעמד 'חבר כבוד בינלאומי' באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (בסוגריים שנת הבחירה).
הערה: זוכי פרסים בין־לאומיים:,.
אילון הזבולוני
אֵילוֹן הַזְּבוּלֹנִי לפי המקרא, היה השופט העשירי ששפט את ישראל בתקופת השופטים.
אילון נזכר בשני פסוקים בספר שופטים:
האויב מולו נלחם אילון אינו נזכר בפסוקים, ולכן אינו ידוע. אילון שפט את ישראל עשר שנים ונקבר באַיָּלוֹן.
מקור השם אילון שנוי במחלוקת בקרב החוקרים. לרוב שם זה מתפרש כקשור לעץ האלון. לפי סיומת השם '-וֹן', ניתן לפרש את השם כקשור לאייל ודומה לעגלון מבחינת המשקל. אפשרות שלישית היא שהשם קשור לשם האכדי "אִלָנׁם" שמשמעותו איש האלוהים או האל הקטן.
Eu Te Esperarei
באותה שנה שיצא השיר יצא גם הסינגל הראשון מתוך אלבומן השלישי, "Dupla Traição". שני השירים זכו להצלחה נאה ברחבי ברזיל.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי סימונה וסימריה, שכתבו גם את שאר שירי האלבום. הצמד החליט כי השיר יהיה הסינגל היחידי מתוך האלבום.
עם השיר הופיע הצמד בסך הכל שלוש פעמים, ומעבר לכך הוא זכה להופעה שנכללה גם בדי וי די שהוציאו סימונה וסימריה באותה שנה.
ביקורת
באתר Blasting News, כונה השיר כ-"להיט", תוך שסוקר עם האלבום As Coleguinhas – Vol. 3, בו הוא נכלל.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא לשיר הוא מעין הופעה שבה ניתן לראות את הצמד, כשהן שרות את השיר, מנגנות בגיטרה, ויושבות בתוך מבנה בצבע צהוב, שעל קירותיו ניתן לראות ריבועי קרמיקה באותו הצבע גם כן.
כתר משולש (כדורסל)
כתר משולש הוא מושג בכדורסל האירופי המתייחס לקבוצה שזוכה באליפות הליגה, בגביע המדינה ובתואר אירופי (יורוליג/יורוקאפ) באותה העונה. זהו ההישג הגדול ביותר שאליו יכול להגיע מועדון כדורסל אירופי בעונה אחת. 12 מועדונים אירופים זכו בכתר המשולש עד היום. חלקם הגיעו להישג זה מספר פעמים, כך שמספר הזכיות הכולל הוא 22.
פנדורים
במאה ה-19 הופעלו 2,000 פנדורים בנסיכות ולאכיה במסגרת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812), בעיקר בחבל אולטניה, כנגד האימפריה העות'מאנית - אלף מתוכם הונהגו על ידי טודור ולדימירסקו. גם אחרי שהמלחמה הסתיימה הפנדורים נשארו נאמנים לוולדימירסקו וב-1821 הוא הוביל אותם לניסיון לתפוס את השלטון בנסיכות וולאכיה, ניסיון שנכשל.
אור (הרלדיקה)
בהרלדיקה, אוֹר (מצרפתית: Or, זהב) הוא טינקטורת זהב. היא שייכת לקבוצת הטינקטורות הבהירות, ה"מתכתיות", והיא מצוירת על פי רוב כצבע צהוב למרות שעלי זהב שובצו בשלטי אצולה רבים. בגילוף ובחריטה האזורים הצבועים באור מיוצגים בתבנית של נקודות.
השימוש במילה זהב (gold) בבלאזון האנגלי במקום המילה "אור" נועד לפעמים למנוע את החזרה על המילה "אור" בתיאור, כאשר ההחלפה הייתה באופנה כאשר הבלאסון נכתב לראשונה, או הועדף על ידי הממונה על השלטים.
ייצוגים נוספים
האור מייצג גם:
1959 בצרפת
1959 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 972 שנות לאום.
עולים ויורדים
עולים ויורדים (באנגלית: Ascending and Descending) הוא הדפס אבן (ליתוגרפיה) מעשה ידי הצייר ההולנדי מאוריץ קורנליס אשר ממרץ 1960.
תיאור היצירה
היצירה מתארת מבנה דמוי מבצר שעל גגו, לאורך החומה של המבצר עובר גרם מדרגות. גרם המדרגות מתחבר בקצהו אל ראשיתו, כך ששורות החיילים העולים והיורדים במדרגות ממשיכים לעלות ולרדת מבלי להגיע אי פעם לקצה כלשהו. שתי דמויות יושבות - האחת על מדרגות המבנה והאחת על מרפסת המבנה. הדמות במרפסת המבנה מביטה לעבר החיילים.
אשר משתמש בפרספקטיבה תוך עיוות יחסי המרחק על מנת ליצור את האשליה האופטית.
הציור מבוסס על מדרגות פנרוז - רעיון שהוצג על ידי ליונל פנרוז בפברואר 1958 ב"כתב העת הבריטי לפסיכולוגיה".
וכך מתאר אשר את המבצר:
יש גם ימים כאלה...
יש גם ימים כאלה... – רעיונות לשיפור מצב-הרוח (באנגלית: The Blue Day Book) הוא ספר הומוריסטי שנכתב על ידי הסופר האוסטרלי בראדלי טרבור גריב בשנת 2000. הספר זכה להצלחה גדולה ונמכר בעיקר בקטגוריית ספרי המתנות.
הספר בא לעודד את הקורא ולתת לו טיפים לחיים וסיבות לשמוח, אשר מוצגים בדרך בלתי שגרתית: כל עמוד בספר מכיל משפט אחד בלבד, ומלווה בתצלום של בעל חיים כלשהו. כל עשרות התצלומים המופיעים בספר הם צילומים מאוד מיוחדים, אשר "תפסו" את בעל החיים בתנוחה ובזווית בלתי שגרתיים, לדוגמה: דוב המכסה את פניו ונראה כאילו הוא בוכה, חתלתול הנתלה על ענף של עץ ונאחז בציפורניו כדי לא ליפול, פינגווין אשר מועד ומחליק על הקרח וכדומה. כל צילום כזה בא לתאר את המשפט שנכתב באותו עמוד, ולמעשה בא לתאר מצב אנושי או רגש אנושי כלשהו. השילוב של המשפט הכתוב עם התמונה הבלתי רגילה מעוררים צחוק, וצחוק זה הוא למעשה זה אשר מעודד את הקורא.
על הכריכה הקדמית של הספר מופיע צילום של צפרדע עם מבט עגום בעיניה- זהו בעצם הקורא העצוב. בכריכה האחורית מופיעה אותה צפרדע, אלא שהפעם היא מחייכת.
גריב ניסה להוציא לאור את הספר ונדחה חמש פעמים, ורק בפעם השישית זכה לפרסם את יצירתו. הספר תורגם לעברית על ידי אירית ארב והובא לדפוס בישראל בשנת 2002.
הליכה על גחלים
הליכה על גחלים היא פסיעה ברגליים יחפות על גחלים לוחשות או על פחם לוהט. היא מיושמת במספר תרבויות ברחבי העולם. האזכור ההיסטורי הראשון להליכה על גחלים הוא מעידן הברזל באזור תת-היבשת ההודית בסביבות 1200 לפני הספירה.
לרוב מבוצעת ההליכה כטקס חניכה, שבו ההליכה מייצגת את הכוח והאומץ של האינדיבידואל. במקרים אחרים מייצגת ההליכה את האמונה של האינדיבידואל. כיום, מבוצעת ההליכה בסמינרים מאורגנים וסדנאות בנייה עצמית כתרגיל לבניית ביטחון עצמי. ההליכה רומזת על האמונה שמעשה האומץ אשר דורשת ההליכה, מראה על עזרה של כוח עליון, אמונה חזקה או ביכולתו של האינדיבידואל להתמקד ברוח אשר מעבר לחומר. פיזיקאים מודרניים חושפים את הכזב מאחורי האמונה הזו, ומראים כי כמות הזמן אשר בה כף הרגל נוגעת באדמה אינו מספיק על מנת ליצור כוויה מפחם שאינו מוליך חום טוב יחסית.
היסטוריה
הליכה על גחלים מיושמת במספר מקומות בעולם: הליכה על אש קיימת כבר כמה אלפי שנים עם תיעוד שמגיע כאמור עד ל-1200 לפנה"ס.
תרבויות ברחבי העולם מיוון ועד סין השתמשו בהליך לטקסי בריאות, חניכה ואמונה. בעולם המודרני נהייתה הליכה על גחלים פופולרית מחדש בארצות הברית בשנות השבעים כשהסופר Tolly Burkan החל בקמפיין לשם הסרת המסתורין מעל הליך זה. הוא הציע קורסי ערב להליכה על אש אשר היו פתוחים לציבור הרחב. הדרישה לקורסים הייתה נרחבת עד לשנת 1984 שבה החל בורקן להכשיר מאמנים בתחום. לאחרונה, מיושמת ההליכה בקרב אנשי עסקים על מנת לעורר רוח צוות וכן כגישת רפואה אלטרנטיבית.
סכנות
בהליכה בצעדים שטוחים הרגל נמצאת רוב הזמן מעל המשטח המבודד של האפר והפחם. אולם מכיוון שהגחלים מעוררות פחד הנטייה הטבעית היא ללכת מהר או לרוץ. בצעדים כבדים יותר הרגל שוקעת לתוך הגחלים החמים, מה שמגביר את הסיכון לכוויות בקדמת כף הרגל. לעומת זאת, אם הולכים לאט מדי, הרגל נמצאת קרוב למשטח החם מספיק זמן כדי להתחיל ליצור כוויות.
בעיה אפשרית אחרת היא אם משטח הגחלים אינו אחיד ומכיל דברים שאינם פחמים. לדוגמה, אם נעוצות במשטח פיסות מתכת עלולות להיווצר כוויות בשל הולכת חום גבוהה של החומר. גם פחמים שלא בערו מספיק הם מבודדים פחות טובים, ולכן רצוי לתת לאש לבעור מספיק זמן לפני שמתחילים ללכת.
אם נדבק פחם לרגל, הוא יגרום כוויות משום שהמגע איתו רציף ולא רק בזמן הצעד. כאשר הרגליים רטובות, יש סיכוי גבוה יותר להידבקות פחמים.
מוסר אביך
מוסר אביך הוא ספר מוסר שנכתב על ידי הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
מהדורות
.
בשונה מספרי מוסר אחרים ביהדות, ספר זה משמש כולו כמבוא ללימוד המוסר ולבניין הנפש. הספר מסמן את הקווים הכלליים לתיקון המידות, ומדגיש את הנקודות הראויות לתיקון, בפרט בדורנו. בדומה לספרים אחרים של הרב קוק, גם מוסר אביך מושתת על דברי קבלה, המועברים תחת ידו בצורה נגישה ובהירה יותר ללומדים.
הספר יצא לאור לראשונה בי"ח אב ה'תש"ו (1946) - כחמישים שנה לאחר כתיבתו - בעריכת הרב צבי יהודה הכהן קוק, בנו של המחבר, ובהוצאת "ירושלים" (דגל ירושלים) שעל יד ישיבת מרכז הרב. החל מהמהדורה השנייה שיצאה בשנת ה'תשל"א ואילך, יוצא לאור הספר על ידי מוסד הרב קוק, בצירוף קובץ פסקאות של הרב קוק על מידות שונות, בשם מידות הראי"ה.
מהדורה מנוקדת של הספר עם ביאור, בשם "אל הנפש: מסע אל הנפש וכוחותיה, בעקבות ספרו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק "מוסר אביך", בהוצאת ראש יהודי, בתל אביב. (מהדורה ראשונה יצאה בג' באלול תשס"ח ושנייה בכסלו תשס"ט). גם אל הוצאה זו נוסף 'מדות הראי"ה'.
מרכז גולדסטון לתקשורת חלל עמוק
מרכז גולדסטון לתקשורת חלל עמוק (באנגלית: Goldstone Deep Space Communications Complex; בראשי תיבות: GDSCC), שנקרא בדרך כלל מצפה גולדסטון, הוא מרכז תקשורת רדיו ורדיו־טלסקופים הנמצא במדבר מוהאבי בקליפורניה. המרכז מופעל על ידי תאגיד ITT עבור המעבדה להנעה סילונית (JPL) ומשמש בעיקר למעקב ותקשורת עם משימות חלל. המרכז משמש כחלק מרשת החלל העמוק של נאס"א, ונחשב אחד משלושה מרכזים מסוגו בעולם (השניים האחרים הם מרכז מדריד לתקשורת חלל עמוק סמוך למדריד ומרכז קנברה לתקשורת חלל עמוק סמוך לקנברה).
האנטנות במרכז גולדסטון שימשו גם כרדיו־טלסקופים למיפוי קוואזרים ומקורות רדיו שמימיים נוספים; מיפוי רדארי של כוכבים, הירח, שביטים ואסטרואידים; איתור שביטים ואסטרואידים העלולים לפגוע בכדור הארץ; וחיפוש אחר אינטראקציות של נייטרינו בירח על ידי שימוש באנטנות.
במרכז קיימות 5 צלחות:
תרגום תוכנה
תרגום תוכנה פירושו התאמתה לשפה אחרת של תוכנה שפותחה ללא התחשבות מלאה בשפה זו. תרגום תוכנה הוא תת-תחום של בינאום תוכנה, כלומר הפיכתה לכזו הניתנת לשימוש בכל תרבות בעולם. בהקשר היהודי, או הישראלי, לעיתים מכונה, בהשאלה, גיור תוכנה. מהמונח גיור.
מניעים לתרגום תוכנה:
בעיות אלו הובילו גם להצעה לכתוב עברית בתעתיק לטיני, אך מובן שהצעה זו חורגת הרחק אל מעבר לעולם התוכנה.
בתוכנות שאין בהן התאמה לעברית, או שהתכנות שלהן לא שגרתי, הניסיון לשימוש בעברית אף במערכת הפעלה שתומכת בעברית כמו "חלונות", עלול לגרום לבעיות מעורבות ושונות. החל מאי יכולת לשימוש בטקסט עברי, וכלה באי יכולת להציג את הטקסט בצורה נכונה. לעיתים הטקסט יוצג באופן קריא, אבל היכולת לעריכתו עלולה להיות בעייתית, מכיוון שהאותיות אינן נמצאות במקום שבו הן נראות. ישנן מערכות שיודעות להתייחס לניקוד, אבל מציגות אותו כטקסט רגיל, ולא במקום שבו הוא אמור להיות.
ברמה הבסיסית בא גיור התוכנה לאפשר הצגה והזנה של נתונים בעברית, יכולת שבשנים האחרונות ניתנת באמצעות מערכת ההפעלה, ללא צורך בהשקעה בתוכנה הספציפית. ברמה מתקדמת יותר כולל הגיור גרסה עברית לממשק המשתמש ולקובצי העזרה. ההבחנה בין שתי רמות אלה ניכרה במהדורותיה הראשונות של מערכת ההפעלה Windows, שהופצו בישראל בשלוש גרסאות: הצורך בגיור מערכת ההפעלה גרם לכך שבהפצתה של גרסה התומכת בעברית הוחל חודשים רבים לאחר תחילת הפצתה של הגרסה האנגלית, עקב הזמן שנדרש לתהליך הגיור. החל ממערכת ההפעלה Windows 2000 הפכה התמיכה בעברית למובנית במערכת ההפעלה, כך שההכרזה בישראל נעשתה יחד עם ההכרזה בארצות הברית (לגרסת Localized עדיין יש להמתין, דבר הפוגע באטרקטיביות שלה).
דוגמה נוספת לגיור תוכנה היא הגיור שעברה מדיה-ויקי, היא התוכנה שמשמשת את פרויקט ויקיפדיה. ביולי 2003 הסתיים השלב הראשון של גיורה, כאשר ממשק המשתמש ודפי עזרה עיקריים תורגמו לעברית.
תהליך גיור מורכב יותר וממושך יותר הוא זה של הדפדפן, כמתואר בערך עברית באינטרנט.
יעקב קירשן
יעקב ג'רי קירשן (נולד ב-8 במרץ 1938) הוא אמן, מאייר ומחבר ספרי קומיקס ישראלי.
ביוגרפיה
יעקב ג'רי קירשן נולד בברוקלין, ניו יורק. עד עלייתו ארצה ב-1971 השתמש בשמו הלועזי ג'רי קירשן, ועם עלייתו עבר להשתמש בשמו העברי גם ביצירותיו באנגלית. את השכלתו האמנותית רכש במכללה בקווינס, אותה סיים בשנת 1961.
בשנת 1968 החל קירשן בפעילות פוליטית כנגד מלחמת וייטנאם.
בשנת 1971 לאחר שהיה מאייר רישומונים בעיתון פלייבוי, עלה לישראל וכאמור החל להשתמש בשמו יעקב גם בפרסומים אנגליים. בשנת 1973 החל לפרסם את רצועת הקומיקס "Dry Bones" בעיתון ג'רוזלם פוסט. הרצועה, ששמה מתייחס אל "חזון העצמות היבשות", היוותה את רצועת הקומיקס הפוליטי הראשון שפורסמה בישראל. הרצועה מופצת גם בסינדיקט בינלאומי לעיתונים כהניו יורק טיימס, טיים מגזין ואחרים. הרצועה מפורסמת בקביעות בכארבעים עיתונים בארצות הברית וקנדה. בנוסף, הקים קירשן חברה בשם "LKP Ltd." שעוסקת בעיצוב ועיצוב משחקי מחשב.
בשנת 1993, יצא לאור הרומן הגרפי שלו "Trees …the Green Testament" ובשנת 2010 פרסם מאמר שכותרתו המתורגמת: "ממטיקה ופיזור ויראלי של 'איורים מוצפנים' ברישומונים פוליטיים בהוצאת אוניברסיטת ייל. המאמר דן בהיבטים האנטישמיים של פרסומי קומיקס פוליטיים, בעיתונות הנאצית, הקומוניסטית ובעיתונות העולמית בימינו.
ג'ו-און: תחילתו של הסוף
ג'ו-און: תחילתו של הסוף (ביפנית: 呪怨: 終わりの始まり) הוא סרט אימה יפני, שעלה לאקרנים בשנת 2014 ומשמש כסרט העשירי בסדרת סרטי "ג'ו-און". הסרט נכתב ובוים בשיתוף פעולה בין הבמאי מאסאיוקי אוצ'יאיי לבין טאקאשי איצ'ס (שכתב גם את פרקי הסדרה "הטינה: בראשית" מספר שנים לאחר מכן).
עלילת הסרט מהווה אתחול לסדרה ומספרת מחדש את מקורה של קללת משפחת סא'אקי בבית במחוז נארימה שביפן. בניגוד לסרטים הקודמים, את תפקיד האנטגוניסט הראשי ממלא טושיו במקום קיאקו.
עלילה
העלילה המוצגת בסרט אינה ליניארית, אך פה היא תוצג לפי הסדר.
בשנת 2004, ארבעה תלמידות תיכון בשם נאנמי, יאווי, אהוי ורינה מבקרות בבית משפחת יאמאגה, שכעת מוצע למכירה על ידי אחותה של אהוי, שהיא מתווכת נדל"ן. נאנמי לא מרגישה בנוח להיכנס בגלל השמועות שהבית רדוף רוחות, אך מובלת פנימה על ידי שאר הבנות. במהלך שיטותן בבית, הבנות מוצאות ציורי ילדים שמתארים מיתות מזוויעות. בתוך הבית, נאנמי שומעת קול בוקע מאחד החדרים בבית ועולה אליו, שם היא מוצאת כתם שחור על הרצפה ומותקפת על ידי רוחו של טושיו. נאנמי מצליחה לברוח מהחדר, אך חברותיה לועגות לה והן עוזבות את הבית. כמה זמן לאחר מכן, הבנות מוצאות את מותן בידי הקללה, כל אחת בהתאם לציור שהן מצאו קודם לכן: יאווי נהרגת על ידי טושיו בחדר האחות בבית הספר, רינה מאבדת את שפיותה בגלל הקללה ומסתגרת בביתה, אך נהרגת על ידי טושיו במטבח, אהוי שואלת את אחותה לגבי אמיתות השמועות על הבית ולאחר מכן נהרגת על ידי טושיו בחדר המקלחת, תוך שהוא תולש מפניה את הלסת התחתונה שלה. בזמן נסיעתה ברכבת, נאנמי מותקפת על ידי הרוחות של חברותיה ומשוגרת בחזרה לבית על ידי הקללה, שם היא מותקפת על ידי כוח בלתי נראה ומתה. לאחר שארבעת הבנות מתו, אחותה של אהוי מוכרת את הבית לטאקאו וקיאקו סא'אקי.
בשנת 2014, מורה בבית ספר יסודי בשם יוי שונו נקראת להחליף מורה בשם מר קונישי. יוי מודאגת לאחר שהיא מבחינה שתלמיד שלה בשם טושיו סא'אקי נעדר בשבוע האחרון מבית הספר ומחליטה לבקר בביתו. בהגיעה לשם, יוי פוגשת את קיאקו, אמו המוזרה של טושיו ומגלה שהארון בחדר השינה בבית נעול עם סרט דביק. יוי מרגישה מאוימת מהתנהגותה של קיאקו ועוזבת את הבית. ביום למחרת, יוי מגלה שמר קונישי מת ומתחילה לחוות הזיות בהן היא רואה את טושיו ומוצאת את היומן של קיאקו. מאותו היום, יוי מתחילה להירדף על ידי רוחות משפחת סא'אקי. בן זוגה של יוי, נאוטו מייאקושי קורא את היומן של קיאקו ולומד ממנו שבעלה של קיאקו, טאקאו הוא איש עסקים שנעדר מהבית רבות וקיאקו נכנסה להיריון לאחר מפגש עם רוח של ילד לבן כסיד שנגע בבטנה. נאוטו נפגש עם קאיסוקה, גיסה של אהוי המכיר את הקללה לאחר שזאת הרגה את אשתו ואת גיסתו ומספר לנאוטו על הילד שנרצח בבית בשנת 1995. נאוטו משווה בין התמונה של טושיו יאמאגה, הילד שנרצח לבין תמונתו של טושיו סא'אקי ומבין שמדובר באותו הילד. נאוטו גם הוא מוצא את מותו לאחר שקיאקו שוברת את מפרקתו.