cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרי צ'לנג'ר
הרכס ממוקם בשטח הפארק הלאומי קוטינירפאק, שהוא הפארק השני הצפוני ביותר בעולם (אחרי הפארק הלאומי צפון-מזרח גרילנד שבגרינלנד שהוא הצפוני ביותר בעולם).
לקריאה נוספת
• United States. Hydrographic Office, Sailing Directions for Northern Canada: The Coast of Labrador Northward of St. Lewis Sound, the Northern Coast of the Canadian Mainland, and the Canadian Archipelago, Second Edition, 1951 P 513
מש"ב – סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל
מש"ב – סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל (ראשי תיבות של המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי) היא יחידה במשרד החוץ המארגנת סיוע של מדינת ישראל למדינות מתפתחות ברחבי העולם. הסיוע ניתן באמצעות הדרכה והכשרה בתחומי החקלאות, הרפואה, החינוך והרווחה, והוא ממומן דרך שיתוף פעולה עם מדינות וגופים רב-לאומיים כמו ארגון מדינות אמריקה, הבנק הבין-אמריקני לפיתוח, תוכנית האו"ם לפיתוח, אונסק"ו וארגון המזון והחקלאות (FAO).
מעבר לשיקולים הומניטריים, הסיוע תורם לקשירת יחסי ידידות עם המדינות המסתייעות. דוד בן-גוריון ראה בפעילות הסיוע של המרכז "מנוף להידוק היחסים המקובלים בין מדינות ואף לצקת בהם תוכן מעשי ומדיני שיוסיף ממד חדש ליחסים הרשמיים. בעבר, ניתנה חשיבות גדולה לחבירה בדרך זו אל מדינות אפריקה ואסיה. כאשר מדינות אלה (שרק השתחררו מהקולוניאליזם בארצם) הצטרפו אל האו"ם, ישראל נהנתה מביצור מסוים במעמדה ונמנעה מבדידות בזירה הבינלאומית.
מש"ב הוקמה על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון ושרת החוץ גולדה מאיר בשנת 1958.
פעילויות המרכז ותוצאותיהן
פעילותו של המרכז בולטת במיוחד בתחום הרפואה. המרכז הכשיר במשך השנים רופאים, אחיות ומיילדות רבים במדינות אפריקה, בהם הרופאים והאחיות הראשונים בכמה מן המדינות. כמו כן, הוא פועל להקמת בתי חולים, לביצוע ניתוחים באזורים נחשלים על ידי צוותים ישראליים, וכן הוא פועל להפצת ידע רפואי בתחומים שונים כמו מניעת מחלות וניהול של בנק דם.
המחלקה מקיימת השתלמויות ותוכניות הדרכה בתחומים שונים בארץ וקורסים ניידים ברחבי העולם, דרך ובסיוע מוסדות ומכונים אקדמיים וחברתיים. מספר בוגרי ההשתלמויות מהקמת המחלקה ב-1957 ועד 2003 עמד על כ-80,000 משתלמים בארץ, ועוד כ-120,000 משתלמים במסגרת ברחבי העולם. כמה מן הפרויקטים המתקיימים הם: חוות הדגמה חקלאיות, פרויקטים בנושא בריאות ויזמות בעסקים קטנים. בתחום ההשתלמויות נעשה ניסיון להכשיר נשים רבות ככל האפשר ממדינות מתפתחות בתחומי גידול ילדים, הוראת קרוא וכתוב ואף להקנות להן יכולת לפתח מקורות הכנסה.
מאידך, הסיוע הביא גם לתוצאה בלתי צפויה ולא רצויה. בשנות השישים המרכז עשה מאמץ להקמת תנועות נוער בנוסח הגדנ"ע במדינות אפריקה ואסיה. בניסיון לאמץ את המודל הישראלי, ראו מנהיגי המדינות בתנועות הנוער כלי לחינוך לאומי שיביא את בני הנוער הכפריים שגילו עד אז נאמנות גדולה יותר לשבטם מאשר למדינה להפוך לאזרחים הנאמנים למדינה. אולם, הצלחת תנועות הנוער הייתה לעיתים בעוכרי הדמוקרטיה ובניגוד למטרה שאליה כיוון המש"ב. באחדות מהמדינות תנועות אלו הפכו במהרה לכלי שרת בידי מפלגת השלטון ושימשו ככוח לחץ להשלטת סדר באזורים שבהם התעוררה התנגדות לשלטון. אף על פי כן, לפעולות סיוע אלה היו גם יתרונות משניים, במחנות התנועה זכו אלפי בני נוער להכשרה טכנית וללמידת קרוא וכתוב.
באי אילו מקרים אף נדחה הסיוע על ידי אזרחי המדינה המקבלת, תופעה זו הייתה נפוצה במיוחד בתחום הסיוע החקלאי. המרכז התקשה לשכנע את אזרחי המדינות שמיאנו לקבל עזרה מחמת אמונות תפלות, שמרנות, פחד משינוי, או חשדנות. בהתאם לכך, רואה המרכז חשיבות רבה בהכשרה של אנשים מקומיים, שנתפשים בסביבתם כאנשים אמינים יותר מאשר זרים, כמי שעשויים להשפיע ולהחדיר את הידע שלמדו ביתר הצלחה.
תמורות בפעילות
בשלהי שנות השישים ובתחילת שנות השבעים ישראל הייתה חלוצה בפיתוח כלכלי ותרמה מיכולותיה למדינות רבות באפריקה, אמריקה הלטינית ואסיה. באותן שנים, היה המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי של משרד החוץ – מש"ב (הגוף הממשלתי האחראי לתוכנית הסיוע) המחלקה הגדולה ביותר במשרד החוץ הישראלי.
בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20 הצטמצמה הפעילות המש"בית בעיקר במדינות אפריקה. אפשר לייחס זאת לניתוק היחסים של כמה מן המדינות עם מדינת ישראל, אם בעקבות מלחמת יום הכיפורים או מאינטרסים שונים אחרים. מאידך התרחבה מאוד פעילות הסיוע הישראלית למדינות אמל"ט ובשנים האחרונות אף למדינות האיים בפאסיפיק ובקריבים. מאידך, חל שינוי בהיקף ובסוג הפעילות לאורך השנים גם מפני שהסתיים הצורך בה בתחומים או באזורים מסוימים או מפני שגורמי סיוע אחרים ממלאים את אותו התפקיד כעת.
באפריל 2018, ביום העצמאות ה-70 למדינת ישראל, רות כהנוב השיאה משואה כנציגת המרכז.
מועדון שלום
מועדון "שלום" הוא מועדון המרכז את בוגרי הקורסים של מש"ב במדינות השונות.
המועדון הוקם על ידי מש"ב במטרה לשמור על הקשר עם משתלמיו וכדי ליצור קשר בינם לבין עצמם במדינות המסתייעות השונות. ראשוני המועדונים הוקמו בתחילת שנות השישים.
עם סיום הקורס מקבל הבוגר סיכת מועדון "שלום" והופך לחבר במועדון שבארצו. נציגות ישראל במקום מכוונת ומנחה את הפעילות, והבוגרים מפעילים את המועדון על בסיס התנדבותי. פעילות המועדון מורכבת ממפגשים חברתיים ומקצועיים, שבהם משולבים גם מרצים ומומחים שונים. בין הפעילויות הרבות שאורגנו על ידי חברי מועדון שלום במדינות המוצא שלהם, נערכו סדנאות בנושאים מקצועיים, החל מחינוך לאיידס ועד לניהול עסקים, ארגון אירועים לגיוס כספים עבור ארגוני צדקה מקומיים, גיוס חברי מועדון לתרומת שירותיהם המקצועיים פיתוח קהילתי ופעילות הומניטרית. חברי מועדוני שלום משחקים תפקיד אינטגרלי בקביעת המיקוד והיקף התכנות של המועדונים שלהם.
מלבד המפגשים, וכמרכיב חיוני למהות המועדונים, ממריץ מש"ב את הבוגרים לסייע למדינתם בתחומים השונים שהתמחו בהם: סיוע הומניטארי, חקלאות, חינוך וכן פעילויות כגון נטיעת חורשה וכדומה.
קראטקה
קראטקה (באנגלית: Karateka) הוא משחק מחשב מסוגת Beat 'em up שנוצר בשנת 1984 על ידי ג'ורדן מכנר, לימים יוצר המשחק הנסיך הפרסי.
קראטקה היה רב-המכר הראשון של מכנר, ונוצר בזמן שהוא למד באוניברסיטת ייל.
תיאור המשחק
מטרת המשחק היא להציל את הנסיכה מריקו מידיו של רשע בשם אקומה. אך על מנת להגיע לנסיכה על הגיבור להילחם בשומרים הרבים בטירה ובאקומה עצמו. הקרבות במשחק הם ממבט צדדי, בדומה למשחקי פלטפורמה רבים. הגיבור והשומר בו הוא נלחם משתמשים בבעיטות ובאגרופים המכוונים לגבהים שונים בגוף האויב. לשחקן אפשרות של "פסילה" אחת בלבד, אך היא מורכבת מנקודות פגיעה רבות. נקודות הפגיעה יורדות כאשר השחקן נפגע משומרי האויב, ועולות חזרה במנוחה (לא בקרב או בהליכה). בין היתר, נאלץ הגיבור להילחם במכות מדויקות נגד נשר השמירה של אקומה וכמו כן, עליו גם לעבור את "שער המוות" - שער שכישלון במעבר בו גורם לפסילה טוטאלית של הגיבור.
עידית טפרסון
עידית טפרסון (נולדה ב-7 בפברואר 1959) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
טפרסון נולדה בישראל לשושנה ודוד טפרסון. היא קרויה על שם סבתה, אדית.
למדה בבית ספר משותף לכפר שמריהו ורשפון. בתיכון למדה ב"אליאנס" ברמת אביב. בנעוריה למדה בלט קלאסי, הייתה בנבחרת ישראל באתלטיקה וזכתה באליפות ישראל בקפיצה לגובה עד גיל 14. בצה"ל שירתה כקצינת תותחנים במחנה שבטה במשך שלוש שנים. עם שחרורה החלה ללמוד בבית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי", והייתה בת טיפוחיו של מנהל בית הספר גרי בילו. באותו מקום למדו איתה משחק גם אודיה קורן, ג'וליאנו מר, ענת וקסמן ויעקב כהן. בין השאר, שיחקה בתקופת לימודיה באמא קוראז'.
בתום הלימודים הצטרפה לתיאטרון החאן ושיחקה את לאה בהצגת "הדיבוק". ב-1985 החלה לשחק גם בתיאטרון הבימה, בהצגות: "נמר חברבורות","המשפט" וכן "הבית ברח' שינקין". לאחר שנה, לוהקה על ידי ציפי פינס לתיאטרון באר שבע, שם שיחקה בתפקידים רבים, ביניהם אלמה רוזה ב"תזמורת על תנאי", קתרינה ב"אילוף הסוררת", אדריאנה ב"קומדיה של טעויות", וליז ב"טובת המולדת". בהמשך השתתפה גם ב"חיי נישואים" של דוד פוגל בתפקיד תיאה, בתיאטרון חיפה. משם עברה לתיאטרון הקאמרי, שם שיחקה בהצגות "אלוהים יודע" ו"אבודים ביונקרס", וכן בתיאטרון בית ליסין בהצגה "פשעי הלב". בשנת 2005 זכתה טפרסון בפרס מסקין על תפקידה בהצגה "אכזר ורחום", הניתן על ידי תיאטרון הבימה לשחקנים מצטיינים בתפקידים מובילים.
בתיאטרון השעה הישראלי השתתפה בתפקיד הראשי בהצגה "העולם על-פי אלון". טפרסון, שהיא אם לילד אוטיסט, מגלמת בהצגה את דמותה של ליאורה, אם חד הורית, המגדלת ילד אוטיסט. על תפקידה בהצגה זו זכתה בפרס השחקנית המצטיינת בפסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים 2010. בדברי ועדת הפרס נכתב:
טפרסון זכתה בפרס הבמה לילדים ונוער לשחקנית המשנה לשנת 2013, על תפקידה בהצגה "האסופית".
בקולנוע
תפקידה הראשון של טפרסון בקולנוע היה בסרטו של חיים בוזגלו "נישואים פיקטיביים" (1988). היא זכתה בפרס האקדמיה לקולנוע לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט זה. היא שיחקה גם בסרטו של בוזגלו "עונת הדובדבנים" (1991), בו גילמה את דמותה של עיתונאית אמריקאית, לצד גיל פרנק. בשנת 1994 גילמה את דמותה של גולדה מאיר בדרמה התקופתית "ייפוי כוח" בכיכובו של יורם חטב, שביים אורי ברבש וכתב בני ברבש. הדרמה שודרה בערוץ הראשון.
היא שיחקה גם בסרטים "מדורת השבט" (2004) ו"הערת שוליים" (2011) של יוסף סידר. כמו כן, היא שיחקה בסרטים "סיפורי תל אביב" של איילת מנחמי (1992), "בדרך אל החתולים" של חורחה גורביץ' (2009), "התגנבות יחידים" של דובר קוסאשווילי (2010) ו"שרוכים" של ינקול גולדווסר (2018). בנוסף לכך שיחקה בסרטי סטודנטים.
חיים אישיים
טפרסון נישאה פעמיים, בפעם הראשונה - לתקופה קצרה של שנה, בזמן לימודיה; מנישואיה השניים יש לה שני ילדים.
כיום היא גרושה, מתגוררת בהרצליה ולה בן אוטיסט בתפקוד גבוה ובת.
טפרסון הוצבה במקום ה-104 ברשימת מרצ בבחירות לכנסת התשע-עשרה, ב-2013.
תפקידים בתיאטרון
תיאטרון הספרייה תיאטרון השעה הישראלי
תיאטרון הבימה
הצגות יחיד
תיאטרון בית ליסין
תיאטרון הקאמרי
תיאטרון הספרייה
אנסמבל הרצליה
תיאטרון חיפה
תיאטרון באר שבע
תיאטרון החאן
פסטיבל עכו ואחר-כך תיאטרון הספרייה
מלאך-ים מגובשש
מלאך-ים מגובשש (שם מדעי: Squatina aculeata) הוא מין של כריש מהמשפחה מלאך-ימיים. הוא מצוי בטבע במימי מערב האוקיינוס האטלנטי ומימי הים התיכון, ממרוקו עד אנגולה ונמיביה, לרוב במים טרופיים או סובטרופיים.
מאפיינים
מלאך הים הוא קרוב של הכרישים, אך במראהו מזכיר גם את הבטאים בגופו השטוח, המותאם לחיי מארב מוסתר תחת החול הימי. לרוב הדג קבור בחוליות ובוץ הקרקעית בעומק של 30 עד 500 מטרים מתחת פני הים, לרוב לאורך מדפי היבשת.
אורכו של מלאך הים 1–1.84 מטר כשהשיא מגיע ל-1.88 מטר. צבע הקשקשים אפור חיוור עד חום בהיר ולאורכו כתמים לבנים עם כתמים חומים כהים. הוא בעל סנפירי חזה רחבים המזכירים סנפירי תריסניות, אך לא מאוחדים עם סנפירי השת. סנפיר הגב קטן מאוד וכמעט שלא נראה. הכריש בעל פה רחב המופנה כלפי מעלה ומכיל שיניים חדות ומעוקלות העוזרות לו לתפוס את טרפו. כריש זה משריץ צאצאים חיים.
הוא חוטף במהירות כל דג, דיונון או סרטן החולף מעליו ביניקה מהירה. פרטים גדולים ביותר יכולים לבלוע גם כרישים קטנים יותר.
מלאך הים המגובשש מצוי בסכנת הכחדה חמורה בטבע, עקב היתפסות ברשתות דיג ועקב צמצום מזונו ברוב האוקיינוס האטלנטי. הוא גם בעל שיעור רבייה איטי.
אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה (באנגלית: University of California, Santa Barbara ; בראשי התיבות: UCSB) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בקליפורניה, אחת מעשרת הקמפוסים של אוניברסיטת קליפורניה. היא ממוקמת על יד החוף ב, כ-160 קילומטרים צפונית ללוס אנג'לס, ובמרחק 13 קילומטרים מהעיר סנטה ברברה.
האוניברסיטה נוסדה ב-1891 כ-Anna Blake School, שהיה קולג' עצמאי למורים, והפכה לשלוחה של אוניברסיטת קליפורניה בשנת 1944. קמפוס האוניברסיטה הוא השלישי שהוקם במסגרת מערכת האוניברסיטאות של קליפורניה. האוניברסיטה חברה בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט וחברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.
בדירוג השבועון יו אס ניוז אנד וורלד ריפורט (U.S. News & World Report), האוניברסיטה נמצאת במקום ה-28 ברשימת האוניברסיטאות הטובות בארצות הברית לשנת 2015 ומקום עשירי בין האוניברסיטאות הציבוריות.
קמפוס
קמפוס האוניברסיטה ממוקם על צוק ליד האוקיינוס השקט. הוא אינו שייך לשום רשות עירונית, אולם הוא סמוך לעיירה ורצועה לאורך האוקיינוס משתייכת בין העיר סנטה ברברה לקמפוס שייכת לעיר. כיום הקמפוס כולל 163 בניינים על שטח של 4.267 קמ"ר.
תמרורים באזרבייג'ן
תמרורים באזרבייג'ן דומים למערכת התמרורים הרוסית, ונועדים להבטיח, כי רכבי הובלה נעים בצורה בטוחה ומסודרת. סמלים אלה נשלטים על ידי אמנת וינה בנושא תעבורה בדרכים והאמנה בדבר תמרורים ואותות בדרכים.
עידן ארץ
עידן ארץ (נולד ב-2 באפריל 1995) הוא פובליציסט, פעיל חברתי, עיתונאי ובלוגר כלכלי ישראלי, אשר עובד כעיתונאי דאטה בעיתון גלובס.
ביוגרפיה
נולד בראשון לציון בשם עידן הולשטיין ולמד בכיתת מחוננים בבית הספר "הראשונים" בהרצליה. ב-2014 תרגם לאנגלית את הספר "קוד הנצח" ("The Immortality Code") של לירון פיין. בגיל 20 שינה את שם משפחתו ל"ארץ". בוגר תואר ראשון בכלכלה ובהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב.
כחלק מפעילותו למען קידום חופש הפרט בישראל, היה ממקימי העמותה "חופש לכולנו", ארגון לקידום ערכי חופש הפרט והשוק החופשי ולהקטנת התערבות של פוליטיקאים בחיי האזרחים. וחבר הלובי הפוליטי "האינטרס שלנו".
מאז 2020 מגיש את הפודקאסט "שנקל" עם רועי שוורץ תיכון. עם הצטרפותו לגלובס הצטרף למערך הפודקאסטים שלהם והחל להגיש את הפודקאסט "צוללים לתקציב".
דעותיו
ארץ מחזיק בדעות ליברטריאניות. הוא תומך בשוק חופשי, הפחתת רגולציות והורדת מיסים מתוך תפיסה שזה יצמצם את העוני בישראל. עוד תומך ארץ בלגליזציה של סמים, ביטול גיוס חובה והפיכת צה"ל לצבא מקצועי, הורדת אחוז החסימה, חיזוק סמכויותיה של רשות האסדרה, הנהגת אגרת גודש בכבישי המרכז וביטול החריגים ברפורמת הייבוא. ביחס למשבר הדיור בישראל, ארץ מאמין כי הפתרון טמון ברפורמה במיסוי העירוני והסרת חסמי בירוקרטיה על בנייה מתוך תפיסה שכך יגדל ההיצע.
חיים אישיים
מקיים אורח חיים של נווד דיגיטלי. נשוי לליאור שפירא, בעלת טור במקור ראשון ומקדמת אתרים.
יחסי מקדוניה הצפונית–צ'ילה
יחסי מקדוניה הצפונית–צ'ילה הם היחסים הבינלאומיים בין רפובליקת מקדוניה הצפונית לבין הרפובליקה של צ'ילה.
איה פלוטו
אַיֵּה פְּלוּטוֹ הוא ספר ילדים עברי מאת לאה גולדברג, המבוסס על סיפור מאת דינה רון ואיורים מאת בן-זוגה ארי רון. הספר, שנחשב לספר קלאסי לגיל הרך, ראה אור בשנת 1957 בהוצאת ספרית פועלים והופיע מאז בעשרות מהדורות.
הסיפור
בספר מתוארות עלילותיו של כלבלב מקיבוץ מגידו, המחפש הרפתקאות, בורח מבית בעליו, נודד בין אתרים שונים ונפגש עם חיות שונות עד שנמצא ברפת של הקיבוץ.
מקור הסיפור הוא בבני הזוג ארי ודינה רון (בתו של ארנסט אלכסנדר), חברי קיבוץ מגידו. ארי צייר את הכלב המשפחתי פלוטו כדי לשמח את בתו התינוקת אסנת (ילידת 1955). כשראה את שמחת בתו מן הציור החליט לצייר ציורים נוספים של הכלב ובהמשך הוסיפה אשתו דינה קטעי פרוזה. לאחר מכן נתלו הציורים בחדר האוכל כדי לשתף את שאר ילדי הקיבוץ. משנודע למחלקת החינוך של הקיבוץ הארצי על הסיפור, פנו לארי בבקשה שיפרסמו, וכך נוצר הקשר עם הוצאת הספרים של הקיבוץ הארצי – "ספרית פועלים".
לאה גולדברג, שעבדה כעורכת ספרי ילדים ב"ספרית פועלים", המליצה להוסיף חריזה לסיפור ושִכתבה אותו בהתאם. לכן על כריכת הספר כתוב: "חרוזים: לאה גולדברג". ההקדשה בעמוד השער של הספר אומרת: "לאסנת". גולדברג גם שינתה את שם הספר מ"איפה פלוטו" ל"איה פלוטו".
הבית הפותח את הספר:
הספר "איה פלוטו" נחשב דוגמה לסגנון בספרות הילדים שלאה גולדברג דגלה בו, והיה פופולרי מאוד בעולם המערבי אחרי מלחמת העולם השנייה. העלילה אינה מנסה להעביר מוסר השכל מובהק. הסיפור מתרחש בסביבה הקרובה לילד, מתאר מסע פרטי לגילוי העולם הקרוב ומסתיים בחזרה לשלום הביתה. הדגש הוא על העניין שיכולים לעורר דברים פשוטים, ועל אף אווירת ההרפתקנות, אין תיאור של סכנות ממשיות ואין תיאור של חוויות מעציבות. כתיבה במשקל ובחריזה נחשבת בסגנון זה למועדפת בספרים שנועדו לפעוטות. אוצר המילים עשיר אבל יומיומי.
סופרת הילדים האמריקנית מרג'ורי פלאק (Marjorie Flack) כתבה ספר ילדים בשם "אנגוס הלך לאיבוד" (Angus Lost) שיצא לאור ב-1932 הדומה מאוד ברעיונותיו (אנגוס, כלב טרייר סקוטי המשתעמם בביתו ומחפש הרפתקאות).
לספר הוצעו לאורך השנים מספר פרשנויות וניתוחים, בהם ניתוח של אריאל הירשפלד, אשר השווה בין המסע העובר על הכלב פלוטו ובין האודיסאה, וכן ניתוח של עמיר עקיבא סגל, שלפיו הספר מנבא את נפילת התנועה הקיבוצית.
בשנת 1999 תורגם הספר לשפה הערבית.
עיבודים למדיה
בשנת 1997 יצאה קלטת ילדים המבוססת על הסיפור בבימויה של רחל שיין ארגמן ובהשתתפות: גדי יגיל, רות גונזלס, וברוריה אלבק.
קרין מאיר רובינשטין
קרין מאיר רובינשטין (נולדה ב-23 באפריל 1971) היא המנכ"לית והנשיאה של האיגוד הישראלי לתעשיות מתקדמות (IATI), ארגון הגג הישראלי לתעשיות ההיי-טק ומדעי החיים.
ביוגרפיה
נולדה בתל אביב. אביה הוא שי מאיר, שניהל את מגדל שלום מאיר, ואביו, מרדכי מאיר, סבה של קרין, היה ממקימי המגדל. למדה בתיכון אליאנס.
בשנים 1996–1997 התמחתה במשרד עורכי דין הורביץ ושות'. בשנת 1997 הצטרפה למשרד עורכי הדין אפרתי גלילי, ובהמשך הפכה לשותפה בכירה במשרד ומנהלת הפיתוח העסקי. בשנים 2008–2010 ייסדה וניהלה את מחלקת הפיתוח העסקי במשרד עורכי הדין הרצוג, פוקס, נאמן ושות'.
משנת 2011 משמשת מנכ"לית ונשיאה של האיגוד הישראלי לתעשיות מתקדמות (IATI), ארגון הגג הישראלי לתעשיות ההיי-טק ומדעי החיים, המאגד למעלה מ-700 חברים מכל הסקטורים בישראל: חברות בוגרות, מרכזי פיתוח רב לאומיים, קרנות הון סיכון, סטארט אפים, חממות, מרכזי חדשנות של עיריות, חברות מסחור אקדמאיות ורפואיות ועוד.
מאיר רובינשטין נבחרה פעמיים ברציפות לאחת מ"100 הצעירים המובילים בעסקים" של מגזין "פורבס" ישראל, וכן כאחת מ"40 הצעירים המובילים בעסקים" של דה-מרקר. קרין מייצגת תדיר את ישראל ותעשיית החדשנות הישראלית כדוברת ראשית בכנסים מובילים בכל העולם ובאו"ם בנושאי חדשנות, ומכהנת כשופטת בתחרויות טכנולוגיה רבות בעולם ובישראל.
נשואה לגולן רובינשטין ואם לשלושה ילדים. מתגוררת בתל אביב.
מדליית הרזיסטנס
העיטור הוענק ל-38,288 אנשים חיים ול-24,463 לאחר מותם. העיטורים הוענקו גם בגין חברות בכוחות צרפת החופשית וגם בגין השתתפות בתנועת ההתנגדות הצרפתית במהלך הכיבוש הגרמני של צרפת במלחמת העולם השנייה. בגין מעשי גבורה עילאיים הוענק עיטור מסדר השחרור. מועמדויות לקבלת העיטור התקבלו עד ל-31 במרץ 1947, ובגין מעשים שהתרחשו בהודו-סין, עד ל-31 בדצמבר 1947.
העיטור הוענק גם ל-18 רשויות מקומיות, 21 יחידות צבאיות ו-15 ארגונים נוספים, כולל מנזרים, בתי ספר תיכוניים ובתי חולים.
אבל מחולה
אָבֵל מְחוֹלָה הייתה עיר בעמק הירדן בתקופת המקרא. השתייכה לנחלת שבט יששכר.
אזכורים בתנ"ך
בספר שופטים היא מוזכרת כגבול מתחם המערכה הגדולה בין כוחות הצבא של שבטי ישראל בראשותו של גדעון לבין "מחנה מדין" - כוחות הצבא של המדינים אשר באמצעות הרעשה כבדה הוטלה בהם מהומה ולבסוף נמלטו לכל עבר:
היא הייתה אחת מערי מחוז בממלכת שלמה אשר עליו הופקד בענא בן אחילוד, כמסופר בספר מלכים:
באבל מחולה נולד הנביא אלישע כמסופר בספר מלכים:
זיהוי
על פי הרמזים בתנ"ך, אבל מחולה נמצאת במחוז הכולל את יזרעאל ובית שאן, במסלול הבריחה של המדיינים מעמק יזרעאל. בנוסף, אלישע מתואר כחורש במקום, ועל כן יש לחפש מקום המוקף באדמה חקלאית מתאימה לחרישה.
כפל
כֶּפֶל הוא פעולה בין מספרים, ובאופן כללי יותר פעולה בינארית על מבנים אלגבריים כלליים. כפל הוא אחד מארבע פעולות החשבון (יחד עם חיבור, חיסור, וחילוק). כמה מהתכונות הבסיסיות של כפל של מספרים משמשות מודל אקסיומטי למבנים אלגבריים מרכזיים, כמו חבורות או חוגים.
אבל מחולה
זיהוי
בהתאם לכך הוצאו הזיהויים הבאים:
כפל
כפל של מספרים טבעיים הוא למעשה פעולת חיבור חוזרת: 4 כפול 3 הוא הסכום, ובאופן כללי "a כפול b" הוא a פעמים b, כלומר b ועוד b ועוד b וכן הלאה, a פעמים או הסכום של a קבוצות שגודל כל אחת מהן הוא b. במערכת פאנו המייצגת את המספרים הטבעיים, הכפל מוגדר באינדוקציה בעזרת פעולת החיבור: , ו-.
אבל מחולה
זיהוי
אולם זיהויים אלו אינם באזורים חקלאיים ועל כן היו שהעדיפו לחפש את אבל מחולה בעבר הירדן המזרחי, במסלול של אליהו בדרכו מחורב לדמשק. תמיכה נוספת להיות אבל מחולה בעבר הירדן המזרחי נובעת מהיותו של עדריאל המחולתי, בנו של ברזילי הגלעדי. כן מוזכר שבספר "חיי הנביאים" (vitae prophetarum) שהועבר דרך אפיפניוס מסלמיס מופיע אלישע כמגיע מאבל מחולה שבארץ ראובן, שנחלתו בעבר הירדן המזרחי.
כפל
את פעולת הכפל של המספרים הטבעיים אפשר להכליל למערכות מספרים גדולות יותר: במספרים הרציונליים הכפל של השברים ו-  הוא השבר. במספרים המרוכבים הכפל נובע מן הדיסטריבוטיביות ביחס לחיבור ומההנחה ש- כי:.
אבל מחולה
זיהוי
זיהויים אפשריים בעבר הירדן הם:
כפל
השטח של מלבן מוגדר כמכפלת האורך שלו ברוחב או כמכפלת הרוחב שלו באורך - בשתי הדרכים נקבל אותה תוצאה. באותו אופן אפשר להגדיר למשל גם נפח של תיבה (מכפלת האורך, הרוחב והגובה).
אבל מחולה
זיהוי
יש המשערים שאבל מחולה היא אבל כרמים הנזכרת בספר שופטים יא, ל"ג. לדעת יהוסף שוורץ בספרו תבואות הארץ, זיהוי זה אינו נכון. לשיטתו אבל כרמים היא אבל ערב הנזכרת במסכת פסחים דף ע"ב עמוד א'.
כפל
המספרים שמוכפלים נקראים "גורמים" או "מספרים נכפלים". באלגברה, המספר המכפיל משתנה (למשל 3 ב-3xy2) נקרא מקדם. הפעולה ההפוכה לכפל היא החילוק: אומרים ש-"a לחלק ל-b הם c" אם b כפול c שווה ל-a.
אבל מחולה
זיהוי
על שם אבל מחולה המקראית נקראו היישובים מחולה ושדמות מחולה (שהתפלג ממנו בשנות השמונים).
כפל
במבנים אלגבריים שיש בהם פעולה אחת, כמו חבורה למחצה, מונואיד או חבורה, מקובל לקרוא לפעולה הבינארית "כפל" גם אם אין לה דבר עם פעולת הכפל של מספרים. בדומה לזה, במבנים שיש בהם שתי פעולות, כמו חוג או שדה, מקובל לקרוא לפעולות "חיבור" ו"כפל". כמעט כל המבנים האלה נוצרו כמודלים לטיפול בקבוצות מסוימות של מספרים, ולכן נשמר שמן המקורי של הפעולות.
סימון ומונחים
את הכפל מסמנים בסימן "×" או בסימן "·" בין הגורמים המוכפלים. לדוגמה, (במילים, "שתי פעמים 3 שווה ל-6", או "שתיים כפול שלוש שווה ל-6"). לפי כללי קדימות אופרטורים הכפל קודם לחיבור ולחיסור בסדר הפעולות:. הכפל הוא אסוציאטיבי, ולכן אין צורך להנחות באמצעות סוגריים בביטוי שיש בו כמה פעולות כפל:. באלגברה משמיטים לפעמים את סימן הכפל כליל, ורישום משתנים בסמיכות מייצג כפל שלהם (למשל XY שווה ל-X פעמים Y, ו-5X שווה לחמש פעמים X).
בשפות תכנות רבות מסומנת פעולת הכפל בכוכבית (כמו ב 2*5) מכיוון שהיא מופיעה בכל סוגי לוחות המקשים. החלה בכך שפת התכנות Fortran.
הסימון לכפל גורמים רבים
כפל סדרתי של איברים מסומן בסימן הַמַּכְפֵּלָה, שהוא האות Π (פאי) גדולה באלפבית היווני:. הציון התחתי (במקרה זה, האות i) מציין פרמטר, המופיע עם הגבול התחתי (m), ואילו הכתב העילי מציין את הגבול העליון (n). ערך הביטוי הוא המכפלה של הגורמים \ x_i עבור ערכי הפרמטר מן הגבול התחתון לעליון. לדוגמה,. במקרה ש-m = n, התוצאה של המכפלה היא xm. אם m > n, זוהי מכפלה ריקה, ומוסכם שערכה 1.
בעוד שמכפלות סופיות אפשר להגדיר באינדוקציה, המכפלה האינסופית (שבה הגבול העליון, למשל, הוא אינסוף), אינה מוגדרת בכל מקרה. כאשר מכפילים מספרים ממשיים, המכפלה האינסופית מוגדרת כגבול של סדרת המכפלות הסופיות, כאשר n שואף לאינסוף. כלומר,.
תכונות של פעולת הכפל
לפעולת הכפל בין מספרים תכונות אלגבריות חשובות:
הוכחה
נוכיח קודם כל את התכונות במספרים הטבעיים, באינדוקציה מתמטית. נעשה שימוש בהגדרה הרקורסיבית:.
מערכות מספרים אחרות
(הערה: בחלק מההוכחות השתמשנו לא רק בתכונות הכפל של המערכת הקודמת, אלא גם בתכונות של החיבור, עליהן ניתן לקרוא כאן)
לוח הכפל
הגדרה נאיבית של פעולת הכפל נעשית באמצעות לוח הכפל, שהוא טבלה המציגה את תוצאותיה של פעולת הכפל, הקרויה מכפלה, על כל שני מספרים אפשריים שכל אחד מהם בן ספרה אחת.
הערה: לוח הכפל המוכר יותר (שחיבורו מיוחס לפיתגורס) עוסק במכפלות בתחום 1–10, ולא בתחום 0–9 כפי שמוצג כאן. אין טעם טכני בהצגת מכפלות של 10, משום שאלה הן כבר מכפלות של מספר בן שתי ספרות, שאותן ניתן לבצע לפי לוח הכפל המופיע כאן, והכללים לכפל של מספרים בני יותר מספרה אחת.
געש
גַּעַשׁ הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי, הממוקם על חוף הים התיכון, נמצא צפונית לקיבוץ שפיים ושייך למועצה אזורית חוף השרון.
כפל
כופל ונכפל
כפל בין מספרים הוא פעולה קומוטטיבית, כלומר אין חשיבות לסדר המוכפלים:. עם זאת, משיקולים דידקטיים בתחילת הוראתה של פעולת הכפל מבדילים בין שני הגורמים: הראשון בסדר הכתיבה אשר אותו מכפילים - נקרא "נכפל", והשני - בו מכפילים - נקרא "כופל". שניהם יחדו נקראים "גורמים". עבור שאלות מילוליות - הנכפל נושא תמיד את השם הנתון בשאלה (כדורים / בובות וכו'). הכופל מראה פי כמה להגדיל את הנכפל, ולכן מייחסים לו את השם "פעמים". את הביטוי 3X5 יש לקרוא "שלוש כפול חמש" או "שלוש פעמים חמש". דוגמאות: משתי הדוגמאות האחרונות ניתן לראות שקביעת הכופל והנכפל תלויה בניסוח של השאלה, אך אינה משפיעה על התוצאה, שהרי פעולת הכפל היא קומוטטיבית.
אירינה סלזניובה
אירינה סלזניובה (נולדה ב-8 בספטמבר 1961, קייב, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון, שפעלה בישראל כעשר שנים, בעיקר בתיאטרון הקאמרי, החל משנת 2000 מתגוררת ב.
געש
היסטוריה
הקיבוץ נוסד בשנת 1949 על ידי העולים הראשונים של תנועת השומר הצעיר בדרום אמריקה, ועלה לקרקע ב-5 ביולי 1951.
כפל
קישורים חיצוניים
- משחק לימודי מאתגר בלוח הכפל
געש
היסטוריה
במלחמת העצמאות השתתפו מייסדיו בהגנה על קיבוץ נגבה, וביקשו להתיישב במקום בו נפלו שלושה מחברי הגרעין, אולם ראשי הקיבוץ הארצי - אליו משתייך הקיבוץ - שכנעו אותם. בין המשכנעים יעקב חזן אמר: "גם חוף הים הוא גבול וגם המרכז חזית", וכך הוא עלה למיקומו הנוכחי, לחוף הים התיכון, בין נתניה והרצליה, ממערב לכביש החוף וממזרח לפארק לאומי חוף השרון.
אירינה סלזניובה
ביוגרפיה
סלזניובה נולדה בקייב, בתחילת דרכה הייתה שחיינית מקצוענית בנבחרת ברית המועצות, אך ויתרה על הספורט לטובת לימודי תיאטרון. ובשנת 1983 סיימה את לימודיה באקדמיה לאמנויות התיאטרון בסנקט פטרבורג. היא עבדה בתיאטרון הדרמה הגדול על שם גורקי, ובתיאטרון הדרמה מאלי בסנקט פטרבורג (אז לנינגרד). במקביל שיחקה גם במספר סרטי קולנוע.
בשנת 1990 עברה לישראל עם בעלה הזמר מקסים ליאונידוב. סלזניובה למדה עברית תוך זמן קצר, וחצי שנה אחרי שעלתה לישראל שיחקה בהצגת היחיד "אהבה רוסית", מונולוגים של עשר דמויות נשים מהמחזאות הרוסית הקלאסית, שביים ארתור קוגן. המחזה עלה במסגרת פסטיבל תיאטרונטו וזכה בפרס על־שם נסים עזיקרי, יחד עם השחקנית דניאלה מיכאלי. חבר השופטים, כלל את חנה מרון, ציפי פינס ואהוד מנור, שהגיעו להחלטה פה אחד, והודיעו כי הפרס הכפול איננו תוצאה של פשרה, אלא אות הוקרה להישג הייחודי של כל אחת משתי השחקניות. את הקשר בין סלזניובה לבמאי קוגן, שהיה אז סטודנט שנה שלישית בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, יצר אילן רונן המנהל האמנותי של התיאטרון הקאמרי שראה את סלזניובה מופיעה בלנינגרד.
געש
היסטוריה
על פי אגדה מקומית, שם היישוב ניתן לו באופן זמני על ידי אברהם הרצפלד, שבמפגש עם חברי הקיבוץ אמר: "אני רואה שאתם דרום אמריקאים רועשים גועשים, ואני מציע לכם את השם 'געש'", זאת על-אף שהשם שהוצע על ידי ועדת השמות הממשלתית היה "מצפה ים".
אירינה סלזניובה
ביוגרפיה
הופעתה ב"אהבה רוסית" קיבלה גם ביקורות נלהבות, ההצגה עלתה עוד מספר פעמים לאחר הפסטיבל וסלזניובה קיבלה גם את הפרס על שם השחקן אברהם בר-יוסף. אחר כך היא הוזמנה להצטרף לצוות התיאטרון הקאמרי, ולשחק בתפקיד נינה במחזה "השחף", יחד עם השחקן מיכאיל קוזקוב שגם עלה לישראל באותה עת.
געש
היסטוריה
בשטח הקיבוץ היה פרדס גדול שניטע על ידי משפחת ליטוינסקי (גן ליטוינסקי) ובמרכזו בית בצורת טירה. כעבור שנים נעזב המקום והבית נשאר עזוב ומוזנח עד ששופץ בשנת 1987 והפך לגן אירועים.
אירינה סלזניובה
ביוגרפיה
בתחילת 1992 גילמה את אחת מבנותיו של טוביה במחזה "תפילה", קופרודוקציה של הקאמרי עם תיאטרון חיפה, עיבוד של גריגורי גורין לסיפורו של שלום עליכם, "טוביה החולב". באוקטובר החלה לשחק בתפקיד ליידי אן במחזה "ריצ'רד השלישי" מאת שייקספיר בבימוי של עמרי ניצן, ובסוף השנה שיחקה במחזה "המאהב" מאת הרולד פינטר יחד עם מיכאיל קוזקוב ששיחק וביים.
בקיץ 1993 שיחקה במחזה "חלום ליל קיץ" מאת שייקספיר בבימויו של ליביו צ׳וליי הרומני, שהוזמן במיוחד לישראל לביים על ידי הקאמרי.
געש
היסטוריה
בשנת 2007 עלה קיבוץ געש לכותרות בעקבות עסקת נדל"ן גדולה בה הקיבוץ מכר ליזמים פרטיים קרקע שהייתה מיועדת לבני הקיבוץ. היזמים, חברה בשם "צוקי ארסוף" תכננה לבנות במקום שכונת יוקרה לאלפיון העליון. בתחילה, ועדה מחוזית מרכז בהחלטה תקדימית ביטלה את התוכנית לאחר שקיבלה החלטה לתכנון מחדש, החלטה ששונתה על ידי בית המשפט בסוף 2007.
אירינה סלזניובה
ביוגרפיה
בשנת 1994 שיחקה במחזה "תמול שלשום", ע"פ ספרו של ש"י עגנון, בבימויו של יורם פאלק.
בשנת 1995 שיחקה במחזה "פעורי פה" מאת חנוך לוין בבימויו של רוברט סטורואה, שזכתה לשבחי הביקורת.
געש
חינוך
בקיבוץ קיימת מערכת חינוך הכוללת חינוך לגיל הרך, בית ספר יסודי וחברת נעורים. ישנם שלושה פעוטונים לגילאי 0–3, ושלושה גני ילדים לגילאי 4–6. החינוך לגיל הרך מתנהל בשיטת החינוך הקיבוצי ומדגיש חיבור לטבע ולקהילה.
אירינה סלזניובה
ביוגרפיה
בשנת 1996 שיחקה בסרט "משחק חייו"" בבימוי יקי יושע לצד עמוס לביא.
געש
חינוך
בית הספר היסודי א.ד.ם וסביבה הממוקם בגעש הוא בית ספר ייחודי הנמצא בבעלות הקיבוצים געש ויקום וקולט את ילדי הקיבוצים וילדים מיישובי הסביבה. בין עקרונותיו נמנים איכפתיות, דמוקרטיה, מיצוי הפוטנציאל וסביבה. בית הספר פועל ברוח החינוך הפרוגרסיבי, משלב בתוכו חינוך פורמלי ובלתי פורמלי, ושואב השראה משיטת מונטסורי. הלמידה מתרחשת בכיתות תלת-גילאיות, כאשר לכל כיתה מוקצים שני מחנכים. בית הספר עורך פעילויות שונות וחוגים שונים בנושא איכות הסביבה וקיימות והוסמך ב-2015 לבית ספר ירוק.
אירינה סלזניובה
ביוגרפיה
בשנת 1998 שיחקה בסרט "פעמיים בוסקילה" שהפיק, כתב וביים זאב רווח.
בשנים 1998–1999 שיחקה בעונה השלישית של הסדרה "רחוב סומסום" בטלוויזיה החינוכית.
געש
חינוך
נערי הקיבוץ לומדים בבית הספר האזורי חוף השרון הממוקם בקיבוץ שפיים, ובקיבוץ פועל מועדון חברתי לגילאים הללו.
אירינה סלזניובה
ביוגרפיה
בשנת 1999 שיחקה בקאמרי במחזה "אלמה" מאת יהושע סובול.
חיים אישיים
סלזניובה הייתה נשואה לזמר מקסים ליאונידוב 14 שנים, אך בשנת 1996, ביקש להחיות את הקריירה שלו ברוסיה וחזר לגור שם, התאהב בשחקנית צעירה והשניים התגרשו. בישראל הכירה את ווילף, אזרח בריטי שהיה בישראל לצורך עבודה. לאחר שחזר לאנגליה והגיע לבקר מדי פעם, החליטה סלזניובה להתחתן ולעבור לאנגליה בסוף שנת 2000. שם ניסתה שוב להשתלב בעולם התיאטרון.
געש
שמורת ביצת געש
מצפון לבתי היישוב משתרעת שלולית חורף. במפת ה-PEF משנת 1880 נקראת הביצה Birket Shîshân "בריכת שישאן". השליש הצפוני של הבריכה מופרד מיתר חלקיה באמצעות סוללת אדמה, והוא מוכרז כשמורת טבע "שמורת ביצת געש". במקום גדלה צמחיית ביצות אופיינית וצפרדעים, קרפדות וטריטון הפסים מגיעים אליה בחורף על-מנת להתרבות. סרטנים דוגמת זימרגל ארץ ישראלי ותריסן מטילים במקום את ביציהם ואלה בוקעות עם בוא הגשמים.
Life Is Good
Life Is Good הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי פיוצ'ר, בשיתוף הראפר הקנדי דרייק, מתוך אלבום האולפן השמיני של פיוצ'ר, High Off Life. השיר יצא לאור ב-10 בינואר 2020, על ידי חברות התקליטים אפיק רקורדס ופריבנדז, כסינגל השלישי מתוך האלבום. במקור, השיר היה אמור להיות חלק מהמיקסטייפ השני המשותף של פיוצ'ר ודרייק, לאחר What a Time to Be Alive, אך בסופו של דבר נכלל באלבומו השמיני של פיוצ'ר.
השיר הגיע היישר אל המקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לשיר הראשון ששהה במקום זה במשך שמונה שבועות, כשמעליו השיר "The Box" של רודי ריץ'. השיר הוא שירו של פיוצ'ר שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעד. השיר מכר כ-7 עותקים סך הכל בארצות הברית, נכון ל-29 ביוני 2020.
רקע ווידאו קליפ
בסוף דצמבר 2019, פיוצ'ר ודרייק נצפו באטלנטה, ג'ורג'יה, וצילמו קליפ במקדונלד'ס, מה שהוביל לאמונה כי לשניים יש שיתוף פעולה שצפוי לצאת לאור. הצילום כלל אמנים כמו 21 סבאג', מייק ויל מייד איט, ליל יאכטי וביג בנק. הידיעה על הווידאו קליפ התפשטה כשהתקליטן ואושיית המדיה די ג'יי אקדמיקס פרסם את קריאת הליהוק לקליפ. פיוצ'ר פרסם בעבר קטע ממה שהצמד עבד עליו בסטורי באינסטגרם שלו.
השיר והווידאו קליפ, אותו ביים ג'וליאן כריסטיאן לוץ, פורסם ב-10 בינואר בחצות. בקליפ נראים פיוצ'ר ודרייק כגברים עם משרות רגילות, כולל עובדי מזון מהיר, מכונאים, עובדי טכנולוגיית מידע, עובדי אפל סטור מחוץ למותג, אנשי זבל, שפים, ראפרים שאפתנים ועוזרי במאי.
נכון לנובמבר 2020, הקליפ עומד על כ-1.2 מיליארד צפיות באתר יוטיוב.
רמיקס
ב-15 בפברואר 2020 פורסם רמיקס לשיר על ידי פיוצ'ר בהשתתפות דרייק והראפרים האמריקאים דה-בייבי וליל בייבי. שלושה ימים לפני צאת הרמיקס, פיוצ'ר פרסם טיזר לרמיקס עם קולותיהם של דה-בייבי וליל בייבי בסטורי באינסטגרם. הרמיקס נכלל באלבום האולפן השמיני של פיוצ'ר, High Off Life, יחד עם הגרסה המקורית.
גאוואוונצ'לה
גאוואוונצ'לה (בהונגרית: Gávavencsellő) הוא כפר גדול במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית גאוואוונצ'לה קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בעיר 4,226 תושבים ובשנת 2020 רק 3,376 תושבים.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13. הוא הוקם באופן רשמי בשנת 1971 מאיחוד של שני כפרים גאווה (Gáva) והכפר וונצ'לה (Vencsellő).
יהודי גאווה
יהודים הגיעו לגאווה בסוף המאה ה-18, ומצאו את פרנסתם במסחר, במלאכה ובחקלאות. בזמן הקרע ביהדות הונגריה בעקבות קונגרס יהודי הונגריה בשנת 1968 הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי. בקהילה פעלו בית כנסת, מוסדות סוציאליים וחברה קדישא.
בשנת 1940 נשלחו הגברים עד גיל 60 לעבודות כפייה, לטובת סיוע לצבא הונגריה. וגם בשנת 1942, נשלחו לעזרת הצבא ההונגרי בחזית אוקראינה, שם נספו רבים.
עם כניסת הצבא הגרמני להונגריה במרץ 1944 הוקם גטו נירג'האזה אליו הועברו גם יהודי גאווה. כעבור זמן מה שולחו משם למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לעיירה 21 מבני הקהילה ששרדו. הם מצאו את בית הכנסת הרוס, הקימו מחנה הכשרה במשק סמוך וניסו לחדש את חיי הקהילה. עוינות התושבים וגילויי אנטישמיות הביאו לעזיבת היהודים את גאווה. בנייני הקהילה נמכרו ובשנת 1963 כבר לא חיו שם יהודים.
בדף הקהילה ממפקד קהילות הונגריה כתבו התושבים שבקהילה חיים 172 חברים, ורב הקהילה הוא ליוש טייטלבוים.
יהודי ונצ'לה
יהודים הגיעו למקום במחצית השנייה של המאה ה-18. רובם היו סוחרים זעירים. במקום היו חברה קדישא ובית כנסת. הקהילה השתייכה לזרם האורתודוקסי.
בשנת 1942 נלקחו הגברים היהודים בכפר למחנה לעבודות כפייה.
ב-14 באפריל 1944, אחרי כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו כל יהודי הכפר לגטו נירג'האזה, ומשם למחנה האראנגוד (HARANGOD). ב-22 במאי הוחזרו לגטו ושולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
בדף הקהילה ממפקד קהילות הונגריה כתבו התושבים שבקהילה חיים 54 חברים, ורב הקהילה הוא אדה פריד.
געתון (קיבוץ)
גַּעְתּוֹן הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי בגליל המערבי, ממזרח לעיר נהריה וממערב לעיר מעלות-תרשיחא.
היסטוריה
הקיבוץ הוקם בשנת 1948 על ידי חברי גרעין העלייה "אחד במאי" מהונגריה. גרעין "שדה", שהתהווה מלהבות צעיר מירושלים, רחובות וחולון, היה ההשלמה הראשונה של קיבוץ געתון ב-1953. כמו כן קלט הקיבוץ עולים מאמריקה הלטינית.
שמו ניתן לו על שם היישוב "געתון" הנזכר בתלמוד עם היישובים שאכלסו עולי בבל בגבול הצפוני, ונשתמר כנראה בשם ח'רבת גיעת'ון הסמוכה. בסמוך, לחורבת געתון, גבעה טבעית שטוחה כ-2 ק"מ ממערב לקיבוץ ובה שרידי מחנה ואמת מים מהתקופה ההלניסטית, שרידי ח'אן ומרתפים חצובים מן התקופה הערבית . את השם קיבל גם הנחל העובר סמוך לקיבוץ, נחל געתון, החוצה את העיר נהריה לרוחבּה. השדרה המרכזית של העיר נקראת "שדרות הגעתון" ובקצה שלה נשפך הנחל לים התיכון.
חברת הכנסת לשעבר יעל רון בן משה נולדה בגעתון והיא חיה בו.
בקיבוץ "כפר מחול" ובית הספר למחול בו פועלת להקת המחול הקיבוצית, שנוסדה על ידי חברת הקיבוץ יהודית ארנון, ומנוהלת אמנותית על ידי חבר ובן הקיבוץ רמי באר.
ילדי הקיבוץ מתחנכים בבית חינוך אופק שבקיבוץ עברון.
בקיבוץ געתון פועלת תנועת הנוער השומר הצעיר.
חדר האוכל של הקיבוץ
לאחר הפרטת ענף המזון וסגירתו של חדר האוכל ניתנה לו הזדמנות שנייה והוא הוסב לאולם מחול, אחר שרמי באר, הכוראוגרף ומנהל להקת המחול הקיבוצית, החליט להמשיך ולפתח את כפר המחול שפועל בקיבוץ מאז 1970. את ההסבה ביצע המתכנן המקורי של חדר האוכל – האדריכל מנחם באר.
לוהנגרין (אופרה)
לוהנגרין (בגרמנית: Lohengrin) היא אופרה בשלוש מערכות מאת ריכרד וגנר, אשר הלחין, וכתב גם את הליברית.
עלילת האופרה מושפעת מדמות אגדית מתוך סיפורים גרמנים מימי הביניים ובעיקר מתוך "פרציפל" (Parzival) של וולפרם פון אַשֶׁנבַּאך. הבסיס לסיפורי האגדה הללו מתחיל במסורת הסיפור העממי של "אביר הברבור" המספרת על אביר מסתורי המגיע לעזרה כשהוא רכוב על סירה הרתומה לברבור. בסיפור העלילה משתלבים בעקיפין גם מוטיבים המבוססים על המאבק בין האמונה הפאגאנית והאמונה הנוצרית כפי שהתקיים במרכז אירופה בתקופת המאה ה-10.
האופרה הוצגה לראשונה ב-28 באוגוסט 1850 בוויימאר בניצוחו של פרנץ ליסט, ידידו הקרוב של וגנר (ליסט בחר בתאריך זה לציון יום הולדתו ה-101 של גתה), וזכתה להצלחה מיידית. האופרה השפיעה עמוקות על לודוויג השני, מלך בוואריה המכונה גם מלך האגדות. בהשפעת הסיפור והאופרה, בנה המלך את טירת נוישוונשטיין לכבודו של לוהנגרין, והפך לפטרונו של וגנר, תוך שהוא מספק את המימון לבניית בית האופרה בביירוית.
מארש החתונה המפורסם של ואגנר מבוצע במערכה השלישית של האופרה.
כתב היד של היצירה שמור במוזיאון ריכרד וגנר בביירוית.
מערכה ראשונה
המלך היינריך הצפר (Heinrich der Vogler) מגיע לדוכסות בראבנט אשר לחוף נהר הסכלדה לקרב מול ההונגרים שפלשו לאדמותיו, וכדי להסדיר את מחלוקת הירושה בנסיכות בין הרוזן תלרמונד (Friedrich von Telramund), המאשים את הדוכסית אלזה (Elsa) ברצח והעלמה של אחיה המיועד למלכות. המלך קורא אליו לבירור את הדוכסית אלזה שמכריזה כי היא מוכנה להוכיח את חפותה בדו-קרב מול הרוזן. לשאלת המלך היא עונה כי תיוצג בקרב על ידי אביר חלומותיה. ביום הקרב מבושש האביר להגיע למרות הקריאות, ורק כאשר אלזה עצמה קוראת אליו, מופיע אביר הרכוב על סירה רתומה לברבור. האביר המסתורי מוכן להציע את שירותו לדוכסית אלזה בתנאי שלא תשאל לשמו או למקום שממנו הגיע. ידידיו של תלרמונד מציעים לו לסגת מן הקרב מול "אביר הברבור" המסתורי. הקרב מסתיים במהרה בניצחונו של אביר הברבור אשר חס על חיי המנוצח, מכריז על אלזה כחפה מפשע, ומציע לה להינשא לו.
מערכה שנייה
תלרמונד ואשתו אורטרוד (Ortrud) לא משתתפים בערב מסיבת הנישואין. היא מנסה לעודד את רוחו כי ישובו לשלוט בנסיכות וזוממת לגרום לאלזה להפר את הבטחתה לאביר המסתורי. אורתרוד בעלת האמונה הפאגאנית מתפללת לאלוהיה, פוגשת את אלזה ומנסה לשכנע אותה כי אינה יודעת דבר על האביר המסתורי ולכן הוא יכול להיעלם במהירות כמו שהופיע ולנטוש אותה. בטרם ההכרזה על האביר המסתורי כדוכס החדש בנסיכות, מופיע תלרמונד, ומכריז כי ינסה לשוב לשלטון, ומאשים את האביר המסתורי במעשי כישוף. בינתיים פונה אורטרוד לאלזה בדרישה כי תגלה את זהותו האמיתית של בעלה בטרם יוכתר. תלרמונד פונה למלך בדרישה לבטל את תוצאות הקרב בטענה שאינו חוקי מכיוון שהאביר הזר לא גילה את זהותו האמיתית. הזר מודיע למלך כי הוא מוכן לגלות את זהותו לאלזה בלבד, המלך מסכים והם נכנסים לכנסייה לטקס הנישואין.
מרחב מוהר
מרחב מוהר (נולד ב-22 ביוני 1983) הוא מתאגרף ישראלי.
ביוגרפיה
מוהר נולד בחיפה ועבר עם הוריו בגיל שבועיים לניגריה.
בשנת 1994 החל את הקריירה בתחום קרב מגע מלא, בו זכה בשש אליפויות ישראל בין 1995–2001 וקיבל חגורה שחורה דן -1 תחת מאמנו אלון רצון בשנת 2000, ובשנת 2012 קיבל חגורה דן-2 תחת איציק פרנקו.
מרחב זכה בתואר אלוף ישראל באיגרוף תאילנדי בשנת 2001. בתום שירותו הצבאי התמקד בעיקר באגרוף, ובשנת 2004 זכה בתואר אלוף ישראל באגרוף מקצועני. לאחר מכן, נסע לניו יורק, שם התאמן בהדרכתו של הקטור רוקה.
בספטמבר 2005 הגיע לגמר אליפות העולם של ה-WBC במשקל בינוני-קל, שם הפסיד לקסאבייר טוליבר בנוקאאוט בסיבוב השישי. התקדמותו של מוהר בארצות הברית תועדה בסרט "אלוף העולם שלי" ששודר בערוץ 2.
בשנת 2003 השתתף מוהר בסרטו של ארי פולמן "החומר שממנו עשויה האהבה". בשנת 2010 השתתף בעונה השישית של תוכנית הטלוויזיה רוקדים עם כוכבים, לצד הרקדנית אנסטסיה שפירו.
מגעים
תולדות המגזין
המגזין נוסד בתל אביב בשנת 1987, על ידי העיתונאי מרק אריאל, ונערך על ידי דורון שרם, שהופיע בעיתון בשם "דורון שהם". המגזין היה כלי התקשורת הראשון הגלוי לקהילה הגאה, וקדמו לו רק דפי מידע מטעם האגודה לשמירת זכויות (לימים אגודת הלהט"ב).
למרות הגדרתו כעיתון חודשי, המגזין הופיע בתאריכים לא קבועים. הפצתו למינויים הייתה על ידי הדואר, במעטפה חומה דיסקרטית. כמו כן נמכרו גיליונות בקיוסקים במרכז תל אביב ובאזור התחנה המרכזית.
המגזין כלל כתבות על מצב הקהילה בישראל, חדשות מהעולם, מדור תרבות שהציג קלאסיקות של תרבות גאה, מדור מכתבים למערכת, סיפורים קצרים, טורי דעה, מדור עצות, שירה להט"בית ומדור היכרויות נרחב. נושא שסוקר אך ורק על ידי מגעים הוא מידע על מקומות מפגש, היכרות ומין, כולל במרחב הציבורי (קרוזינג).
חלק בולט במגעים, מיום היוסדו, היו תמונות של גברים בעלות גוון ארוטי, חלקם הגדול של הצילומים נלקח מעיתונים מקבילים מרחבי העולם.
בין הכותבים לאורך השנים במגזין התבלט המשורר והסופר אילן שיינפלד, שבאחד ממאמריו לעיתון הציע פרשנות הומו-לסבית למבחר להיטי רדיו של אותה תקופה. בין היתר נדונו במאמר שירים של יהודה פוליקר, ריקי גל, יהודית רביץ, נוער שוליים וקורין אלאל. לצד שיינפלד כתבו במגעים המשורר צבי מרמלשטיין והפסיכולוגית זיוית אברמסון. רפי ניב (כיום אפלר-ח'טאב), בטורו בעיתון "מגעים פוליטיים", היה הראשון בישראל שנקב בשמם של זמרים, פוליטיקאים וידוענים שרק שנים אחר כך יצאו מיוזמתם מהארון.
לאורך השנים התראיינו ידוענים רבים למגזין. השדרן עופר נחשון הופיע על השער כשהוא מצולם בתחתונים. הופיעו גם הדייל ופעיל זכויות האזרח יונתן דנילוביץ', שרון בן עזר (פוליאנה פרנק), סי היימן, שמעון שירזי ועופר ניסים. שולמית אלוני, בתפקידה כשרת החינוך בשנת 1993, סירבה במשך מספר חודשים להתראיין לעיתון סביב נושא הטרדה של קטין הומוסקסואל במערכת החינוך ביפו.
העיתון נהג גם לערוך ערבי ראיונות ומפגש במועדון צוותא בתל אביב, תחת הכותרת "מגעים חיים". במפגש שהתקיים באוגוסט 1993 התקיים ויכוח פומבי בעד ונגד הוצאה מהארון.
סלמון הדנובה
מין סלמון זה מגיע לאורך ממוצע של 60 עד 120 סנטימטרים, אך יכול גם להגיע לאורך 1.2 מטר ולמשקל של מעל 50 קילוגרם. הוא בעל גוף זרים ארוך ובעל ראש ארוך וגדול ביחס לגודל הגוף עם לסתות מעוקלות מעט ובהן שיניים דקות אך חדות. הסנפירים משולשים עם זנב חזק העוזר לדג לנוע במהירות במים. צבעו חום-אפרפר עם גב אדום ועליו כתמים כהים והבטן בהירה. הצעירים ניזונים בעיקר מחרקי מים ודגים אחרים והפרטים הבוגרים הם טורפים הניזונים מדגים ושאר יצורים קטנים מימיים.
מגעים
תולדות המגזין
המגזין נסגר לאחר כשמונה שנות פעילות, שבמהלכן יצאו לאור כ-90 גיליונות.
סלמון הדנובה
סלמון זה הוא שוכן מים מתוקים בלבד המצוי בעיקר בחבל הדנובה, לרוב סביב האגן הדרומי שלו אך הוא נודד במעלה נהרות קטנים יותר כדי להתרבות בנהרות ייחודיים, כשהנקבות מטילות ביצים על החצץ של הקרקעית. הוא מצוי בין השאר באוסטריה, גרמניה והבלקן בסלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה, סרביה ומונטנגרו.
מגעים
הפצת העיתון
העיתון הראשון הופץ ביולי 1987, בשנתו הראשונה היה מחירו של העיתון 7 שקלים, והוא הופץ לכ-600 מינויים על ידי דואר ישראל, במעטפות חומות ללא זיהוי שם השולח. במקביל הופץ המגזין על ידי המוציא לאור בעשרות קיוסקים בגוש דן, ומספר קטן של קיוסקים בחיפה ובירושלים. אף אחת משלוש חברות ההפצה הגדולות, שפעלו באותה תקופה בישראל, לא הסכימה לקחת על עצמה את הפצת העיתון, ולכן היה על המוציא לאור אריאל לפנות ישירות אל בעלי חנויות וקיוסקים, ולעיתים קיבל תגובות נזעמות מבעלי העסקים.
סלמון הדנובה
הסלמון מצוי בסכנה בטבע עקב בניית סכרים בנתיבי מחייתו ועקב דיג יתר.
מגעים
הפצת העיתון
בגיליון הראשון לא הופיעו בכלל מודעות, והמערכת התקשתה למכור מודעות לגיליונות ההמשך, משרדי הפרסום סירבו לשתף פעולה עם העיתון, ולא העבירו תקציבים של מותגים גדולים ומוכרים. רוב המודעות בעיתון היו של אמצעי מניעה, טיפולים קוסמטיים וחנויות אופנה פרטיות בתל אביב. מדור נפרד הוקדש למודעות של שירותי ליווי ועיסוי של זנות גברית.
באוגוסט 1991 פרסמה המשמרת הצעירה של מפלגת העבודה מודעה להתפקדות למפלגה. המודעה יוצאת הדופן עוררה הדים רבים.
בשנים הבאות המגזין לא הצליח להתייצב כלכלית והוא נסגר באמצע שנות ה-90.
הקרמבויז
הקרמבויז היא סדרת סיטקום ישראלית לילדים ונוער בהפקת ניקלודיאון ישראל ושמיים הפקות, המשלבת קטעי אנימציה וקטעי אולפן ראיונות חיים.
הסדרה מתרכזת בלהקת בנים בשם "הקרמבויז" המורכבת מארבעה צעירים בעלי חלום גדול להתפרסם, המתפתחת תוך כדי מחיה משותפת בוילה אחת (בדומה לאח הגדול). קטעי האולפן החי מסקרים בעזרת דמויות שונות את פעילות חברי הלהקה, אשר מוצגים באנימציה.
הסדרה עלתה לשידור ב-16 באוקטובר 2009 והסתיימה ב-22 בינואר 2010. פרקי הסדרה שודרו אחת לשבוע, בימי שישי בשעות אחר הצהריים.
את הסדרה חותם פרק דוקומנטרי העוקב אחרי הפקת הסדרה, בהנחיית אסף פורמן, המציג את תהליך האנימציה, הדיבוב, ההקלטה והצילום באולפן.
עלילה
בתוכנית האולפן העוטפת, המובלת על ידי בני בוק וללי שוורץ בצירוף דמויות חוזרות, יפרשו את האירועים המתרחשים בוילה ואף ינסו לנתח מה יהיה עתיד הלהקה לאור האירועים המתרחשים בזמן אמת.
שירי הלהקה
לאורך הסדרה, שולבו בסופם של חלק מן הפרקים קליפים מלאים של שירי הלהקה. השירים המקוריים נכתבו לסדרה על ידי אלעד אדר וארז קוסקס. בין שירי הסדרה:
Disenchantment (סדרת טלוויזיה)
Disenchantment (בתרגום חופשי: "התפכחות מאשליה") היא סדרת טלוויזיה אמריקאית קומית מונפשת לקהל בוגר של נטפליקס שנוצרה על ידי מאט גריינינג. שירות הזרמת המדיה נטפליקס הזמינה לסדרה שתי עונות. חלקה הראשון של העונה הראשונה עלה לשידור בכל הפלטפורמות שלה ב-17 באוגוסט 2018. חלקה החמישי והאחרון של הסדרה עתיד לעלות לשירות ב-1 בספטמבר 2023.
סדרה זו מהווה את שיתוף הפעולה הראשון של גריינינג עם נטפליקס, כשלפני כן סדרות האנימציה שיצר כמו "משפחת סימפסון" ו"פיוצ'רמה" היו מבית פוקס. ב-22 במאי, גריינינג חשף שלוש תמונות ראשונות מהסדרה באתר "Reddit", וביום המחרת, תאריך עליית הסדרה לשידור נחשף יחד עם תמונות ראשוניות נוספות.
תקציר העלילה
עלילת הסדרה עוקבת אחרי הרפתקאותיהם של בין, נסיכה מרדנית ואלכוהוליסטית, אלפו, אלף ובן הלוויה שלה, ולוצי, "השד האישי" שלה, ברחבי הממלכה בה הם מתגוררים - ממלכה מימי הביניים הנקראת דרימלנד.
הפקה
הסדרה, שנוצרה על ידי יוצר משפחת סימפסון ופיוצ'רמה, מאט גריינינג, "נושאת את סימן האנימציה המסחרית שלו". הסדרה מונפשת על ידי אולפני "Rough Draft Studios", האולפנים שעבדו עם גריינינג על הסדרה פיוצ'רמה, ועונתה הראשונה עתידה לכלול 10 פרקים שיעלו לשידור ב-17 באוגוסט 2018. ביולי 2017, הוכרז שהראפר בריגס יצטרף לצוות התסריטאים של הסדרה. השחקן ג'ון דימאג'יו תיאר את הסדרה כ"בתם של משפחת סימפסון ומשחקי הכס".
ביקורות
עד כה, הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות מהמבקרים, בהתבסס על שבעת הפרקים הראשונים שנשלחו למבקרים. מגזין "פורבס" כינה את הסדרה "מקסימה, ייחודית ומצוינת". "Ars Technica" הצהירה שהסדרה מתחילה רע, אבל אז זה נהיה "טוב מאוד". האתר "אנטרטיינמנט ויקלי" נתן לסדרה את הציון "C", והשווה אותה לסיפורי "Treehouse of Horror" של "משפחת סימפסון". האתר "Den of Geek" נתן לסדרה ביקורת מעורבת, ששיבחה את הקונספט שלה, אך ביקרה את רמת הבדיחות שבה.
אויגן זנגר
אויגן זנגר (גרמנית: Eugen Sänger, 22 בספטמבר 1905 - 10 בפברואר 1964) היה מהנדס חלל אוסטרי הידוע בשל התרומות שלו לתאוריה של מטוסים עם גוף המייצר עילוי (lifting body theory) ולטכנולוגיה של מנועי מגח סילון (Ramjet engines). בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא ניסה להוביל פרויקט מקביל לזה שהוביל ורנר פון בראון, פרויקט אשר מטרתו לפתח מפציץ אשר יוכל הגיע לאמריקה וחזרה.
קונספט המפציץ התת-מסלולי
זנגר הסכים להוביל קבוצת פיתוח רקטות באזור Lüneburg Heath ב-1936. הוא בהדרגה הגה את הרעיון של מזחלת עם הנעה רקטית שתוכל לשגר מפציץ בעזרת המנוע הרקטי שלה אשר לאחר מכן יטפס לשפת החלל ויקפץ לאורך האטמוספירה העליונה - לא ייכנס למסלול, אבל יהיה מסוגל לכסות מרחקים אדירים בסדרה של גיחות תת-מסלוליות (בדומה לאבן המקפצת על פני המים). התכנון יוצא הדופן הזה נקרא "ציפור הכסף" (בגרמנית: Silbervogel) והיה אמור להסתמך על גופו עצמו כדי לייצר עילוי ולשאת אותו לאורך נתיבו התת-מסלולי. זנגר נעזר בתכנון באשתו המתמטיקאית איריין ברדט. זנגר תכנן גם את המנועים הרקטיים שמטוס החלל ישתמש בהם, אשר יידרשו לייצר דחף של 1 מגהניוטון.
ב-1942 ביטל משרד התעופה הגרמני את הפרויקט יחד עם פרויקטים שאפתניים אחרים לטובת התרכזות בטכנולוגיות מוכחות, וזנגר נשלח לעבוד במקומות אחרים. בהמשך המלחמה הוא עשה עבודה חלוצית על הטכנולוגיה של מנועי מגח סילון, ועבד עד סוף המלחמה על פרויקטים כמו המיירט Skoda-Kauba Sk P.14.
לאחר המלחמה
זנגר הגה את הרעיון התאורטי של הנעה פוטונית - שימוש בפוטונים להנעה לצורך מסע בין כוכבי. לפי נוסחת ציאולקובסקי, המהירות הסופית אליה תגיע רקטה יחסית למהירות הפליטה של חומר ההנעה (במהירויות לא יחסותיות), וכיוון שהפוטון נע במהירות המרבית האפשרית - מהירות האור - מנוע אידיאלי כזה מספק את הנצילות המרבית האפשרית. הוא הגה גם את השימוש בהנעת לייזר ופיתח קונספטים ומשוואות בנושא, וקידם את התאוריה של השימוש במפרש סולארי.
פאשה (בית בושת)
פאשה (בגרמנית: Pascha) הוא בית בושת מפורסם בקלן, גרמניה, הפועל מתוך בניין בן שתים עשרה קומות. בית העסק כולל יותר מ-100 חדרים, בהם עובדות כ-120 זונות בכל שעות היממה. במקום מועסקים כשמונים עובדים נוספים, בהם מאבטחים, אנשי ניקיון, מנהלי חשבונות וכיוצא בזאת, המעניקים שירות ליותר מ-1,000 לקוחות המבקרים במקום מדי יום, מה שזיכה אותו בתואר בית הבושת הגדול ביותר בעולם.
היסטוריה
בית הבושת נוסד בינואר 1972 ברחוב הורנשטראסה 2, מחוז, תחת השם "מרכז ארוס", והפך במהרה למוסד הראשון מסוגו שתפס תאוצה כה רבה באירופה. עיריית קלן ביקשה זה שנים רבות להיפטר מרובע החלונות האדומים שהתפתח במרכז עירה ונודע בשם "ברינקגאסה הקטנה", משום שהוביל לחיכוך תמידי בין צרכני הזנות ובין תושבי האזור.
המקום החדש נחנך על שטח שנמצא בבעלות העירייה, ושכן בפרברי העיר, הרחק מלב המטרופולין ומעיני תושביה. על אף שהזונות שעבדו קודם לכן בברינקגאסה הקטנה הביעו את התנגדותן לסילוקן מאזור עבודתן ואף תבעו את העירייה, נדחו כל עתירותיהן בידי.
כחלק מבניית תדמיתו החדשה נוספו לבניין בעת השיפוץ חדרים נוספים, כך שהכיל בסך הכל כ-126 מהם, בנוסף למסעדה, סלון יופי, חנות בוטיק, מכבסה, מכון שיזוף, ומספר ביסטרואים. כמו כן החל העסק לפרסם עיתון משלו. נשים מרחבי העולם הגיעו לגרמניה בכדי לעבוד במקום, שהודיע בפרסומות השונות ששודרו אודותיו כי ידאג לפצות כל לקוח אשר יחוש חוסר שביעות רצון כלשהו במהלך ביקורו.
מייסד המקום, הרמן מולר, ומנהל בית הבושת לשעבר, ליאו אי, נידונו לשלוש שנות מאסר כל אחד ב-4 בספטמבר 2017 בגין השתמטות ממס בגובה של כמיליון אירו שהתבצעה דרך עסקי המקום. למחרת היום פשט על הבניין כוח משטרתי בסדר גודל של כ-250 אנשים, ועל אף שהתובע האחראי על המקרה סירב להרחיב אודותיו, אמר כי המבצע נערך בשל חשד לפשעים חמורים שהתבצעו במקום.
תקריות
בראשית העשור הראשון של המאה ה-21 נרצחה זונה תאילנדית בת 28 בשם "קאט" בחדרה שבקומה השלישית של הבניין. הרוצח, סטודנט בן 20 בשם ציהאן בי, דקר אותה שלושים פעמים בפלג גופה העליון וכן בבטנה, בטרם ניסה להימלט ונתפס בידי שני מאבטחים. שוטרים שהגיעו לזירה מצאו את המנוחה מתבוססת בשלולית דמה ועצרו את בי, שטען להגנתו כי ניסה לשדוד אותה מאחר שהזדקק לכסף לשם תיקון רכבו, אך דקר אותה לאחר שלחצה על כפתור המצוקה שבחדרה. הוא נידון לעונש מאסר בן שש שנים ותשעה חודשים.
במהלך פשיטה משטרתית שנערכה על בית הבושת ב-2005 נתפסו אקדח וכמות קטנה של קוקאין. כמו כן נעצרו כ-23 בני אדם, רבים מתוכם בחשד לעבירות הגירה ושהות לא חוקית. בנוסף נתפסו ארבע זונות אשר עבדו במקום למרות שהיו קטינות בנות 14–15. בית העסק, עם זאת, לא הואשם בעקבות העסקתן, מאחר שהנערות, שהגיעו ככל הנראה מטוגו או מגאנה אך בכל מקרה מאפריקה, נראו מבוגרות יחסית לגילן ואף נשאו עמן דרכונים מזויפים שהצביעו על היותן בגירות כחוק.