cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פנחס גרייבסקי
עבודתו התיעודית
מ-1893 החל ללקט תעודות היסטוריות, זיכרונות אישיים ותולדות משפחות מפורסמות ביישוב הישן, ופרסם מספר רב של פרסומים המכסים היסטוריה מפורטת של היישוב היהודי בירושלים. בתחילת עבודתו פרסם מאמרים קצרים, שמספרם מגיע למאות, על אישי ירושלים, עליהם חתם בשמו או בכינויים: הגפ"ן, פנ"ג בן יאיר, בן שמעי, אבו הירש ופנחס בן יאיר. מתרפ"ג ואילך החל נוקט בשיטה חדשה, מחשש שמא יאבד החומר היקר בעיתונים, והתחיל להדפיסו בחוברות מיוחדות. במשך השנים הספיק להוציא למעלה מ-170 חוברות, המתחלקות לסדרות שונות: גם אירועים ועניינים מיוחדים זכו לחוברות, כגון "הארבה בארץ ישראל", "גרי צדק בירושלים", "המלחמה במיסיון", "בתי הדפוס בירושלים", "החרש והמסגר בירושלים" ועוד. כמו כן הקדיש חוברות למשפחות ירושלמיות ותיקות.
את החומר אסף מתוך ארכיונים של יחידים ומוסדות, עיתונים עתיקים וחוברות בלות, כרוזים וגילויי דעת, ומפי עדי ראייה ושמיעה. בנוסף, כתב הספדים על רבנים ואישי ציבור בירושלים, שיצאו הן כחוברות ייעודיות והן כמאמרים בעיתונות.
גרייבסקי היה מקורב הן לרבני היישוב הישן והן לראשי הציונות ואנשי רוח כחיים נחמן ביאליק, אליעזר בן-יהודה והרב קוק.
בשכונת גבעת שאול בירושלים נקרא רחוב על שמו.
יוזף הלמסברגר הבן
יוזף הלמסברגר הבן (Joseph Hellmesberger; 9 באפריל 1855 - 26 באפריל 1907) היה מלחין, כנר ומנצח. בין השנים 1901 ל-1903 כיהן כמנצחה הראשי של הפילהרמונית של וינה.
יוזף הלמסברגר היה בנו של הכנר והמנצח יוזף הלמסברגר האב, (1828–1893), שהיה מורו הראשון. בשנת 1870 הצטרף לרביעיית הלמסברגר שייסד אביו ככינור שני ובשנת 1887 התייצב בראשה. בשנת 1878 התמנה הלמסברגר לכנר סולן בתזמורת החצר הוינאית ולפרופסור בקונסרבטוריון של וינה. בשנת 1890 היה למנצח הראשי הראשון של אופרת החצר של וינה.
יצירותיו כוללות 22 אופרטות, 6 באלטים, מוזיקה לריקודים ושירים.
רשקה
רׇשקׇה (בסרבית: Рашка, Raška, בלטינית: Rascia) הייתה מדינה סרבית שהתקיימה בתחילת ימי הביניים, החל מהמחצית השנייה של המאה ה-11 ועד 1217, כשהפכה לממלכת סרביה של ימי הביניים. רשקה נוצרה במהלך המאה ה-7 מאיחודם של מספר שבטים סרבים תחת הנהגה אחת והתגבשה לישות מדינית סרבית שהפכה במהלך המאה ה-12 לנסיכות הגדולה של סרביה (בסרבית: Velikožupanska Srbija) שהתפשטה אל האזורים הסמוכים - כולל שטחי מונטנגרו של ימינו, הרצגובינה ודרום דלמטיה.
מהשם רַשקה נגזר השם ראץ, כינוי לסרבי בפי ההונגרים והאוסטרים.
בסביבות 1082 כיהן ווקאן, לימים ווקאן הראשון כמושל כללי של רשקה, מטעם מלך דוקליה, קונסטנטין בודין. בסביבות 1090 בימי המלחמות בין הסרבים לביזנטים, חיזק ווקאן את מעמדו והפך לשליט אוטונומי של האזורים הסרביים הפנימיים ובסופו של דבר לנסיך גדול סרבי. ווקאן הקים את הנסיכות הגדולה של סרביה ואת שושלת ווקאנוביץ'. בעזרת קשרים דיפלומטיים עם ממלכת הונגריה הצליחו יורשיו של ווקאן לשמור על האוטונומיה שלהם כשעד שנת 1180 הם ראו את עצמם בני חסות של האימפריה הביזנטית.
הנסיך הגדול סטפן נמאניה (1166–1196) השיג עצמאות מלאה ואיחד סביבו את הכל הארצות הסרביות. בנו, הנסיך הגדול סטפאן, הוכתר בשנת 1217 כמלך סרביה.
אחיו של המלך, סאבה הקדוש היה ב-1219 לארכיבישוף או המיטרופוליט הראשון של הסרבים.
רקע
לפי ספרו של הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס, "De Administrando Imperio", התיישבו הסרבים בבלקן תחת חסות הקיסר הביזנטי הרקליוס (610–641) וכשבראשותם עמדו שליטים מהשושלת הידועה כשושלת ולסטימירוביץ'. הסלאבים הגיעו לאזור עוד במאה השישית המוקדמת, לאחרי שערכו פשיטות עמוק לתוך שטחי האימפריה הביזנטית. הם התתיישבו באזור רשקה או "סרביה הפנימית", שכלל גם את חבל בוסניה של ימינו וגם את החופים (פומוריה) של טרבוניה, זהומליה ופגאניה, בעוד שחופי דוקליה, גם היא מיושבת בסרבים, נותרו בשליטה ביזנטית.
באמצע המאה התשיעית פלשה לסרביה בולגריה השכנה שעד אז שמרה על יחסי שלום, אך הובסה במלחמה. סרביה התנצרה בסביבות 870, אף על פי שמיסיונרים נוצרים פקדו אותה עוד מימי הקיסר הרקליוס. בעשורים הבאים, כתוצאה ממלחמות ירושה, הפכה סרביה לסלע מחלוקת בין הביזנטים לבולגרים. עדויות כתובות אחרונות על השושולת ווקאנוביץ' מגיעים ב-950 עם מותו של הנסיך צ'סלב כשאחריו התפוררה הממלכה לחלוטין. הביזנטים הקימו ישות בשם "הקאטפנות של ראס" ובראשה מושל צבאי. היא התקיימה עד לאחר כיבוש בולגריה על ידי הביזנטים וקמה מחדש בסביבות 1118 בצורת "התמה של סירמיום", שלא התפשטה הרבה לתוך רשקה.
בינתיים קמה דוקליה כנסיכות סרבית עיקרית, ובהדרגה השתלטה על טרבוניה, זהומליה, בוסניה ורשקה. סטפאן וואיסלב (1034–1043), שהחל את דרכו כבן חסות של האימפריה הביזנטית, קם וניכס לעצמו את שטחי הנסיכות הסרבית המוקדמת, וייסד את שושלת וואיסלבלייביץ'. בשנים 1043–1080, בימי מיכאילו וואיסלבלייביץ' (1050–1081) ובנו, קונסטנטין בודין (1081–1101), הגיעה דוקליה לשיאה. לאחר שעזב מיכאילו את המחנה הביזנטי ותמך במרד הסלאבים בבלקן (בראשות ג'ורג'ה וויטך) בו היה לבנו בודין תפקיד מכריע, קרא לו האפיפיור "מלך הסלאבים". מיכאילו השתלט על סרביה הפנימית ומינה שם בני חסות. מדינתו הפכה למדינה הסרבית החזקה ביותר, דבר שהשתקף גם בתאריו: "נסיך סרביה", נסיך הסרבים"). עם זאת, עוצמתו הייתה קצרת ימים בשל תבוסתו של בודין מידי הביזנטים וכליאתו. בעוד שדוקליה הוכתה במלחמות אזרחים, קרובו ויריבו של מיכאילו, ווקאן, הפך לעצמאי ברשקה והמשיך להיאבק בביזנטים בעוד דוקליה נקרעה במלחמת אזרחים.
נסרוך
נִסְרֹךְ הוא אליל אשורי המוזכר במקרא. על פי הכתוב בספר מלכים, לאחר שנכשל סנחריב בקרב נגד ממלכת יהודה, חזר לנינוה, ושם נרצח על ידי בניו בזמן שהשתחווה לנסרוך אלוהיו. . סיפור זהה מופיע גם בישעיהו ל"ז ל"ח.
זיהויו
זיהויו של האל נסרוך איננו ברור. בתעודות חיצוניות אין מופיע שם זה או דומה לו. לרוב מניחים כי יש לזהותו עם אחד מהאלים הראשיים הידועים מהפנתיאון המסופוטמי, ששמו נשתנה מחמת שיבוש או בשל סיבה אחרת. בין האלים שהוצעו נמנים מרדוך, אנליל, נינורתה, נוסכו ואשור. כריסטוף אולינגר מעלה את ההשערה ש"נִסְרֹךְ" איננו אלא שיבוש גרפי של "נִמְרֹד", שלפי דעתו מזוהה עם האל נינורתה.
התלמוד דורש את השם מהמילה נֶסֶר (=קרש). לפי מדרש זה התגלמות האל הייתה בקרש מתיבת נח, אותו הקדיש סנחריב (סנהדרין צו א).
המלחמה הכרתית (205 לפנה"ס–200 לפנה"ס)
המלחמה הכרתית (205 לפנה"ס – 200 לפנה"ס) ניטשה בין פיליפוס החמישי מלך מוקדון, הליגה האייטולית, ערים אחדות מכרתים (שהחשובות בהן אוֹלוּס והִיירָאפִּינְטָה) ופירטים ספרטנים לבין רודוס ומאוחר יותר גם נגד בעלות בריתה אטאלוס הראשון מלך פרגאמון, ביזנטיון, קיזיקוס, אתונה וקנוסוס.
זמן קצר לאחר סיום המלחמה המוקדונית הראשונה, כשראה פיליפוס כי טובים סיכוייו לנצח את רודוס, כרת ברית עם פירטים אייטולים וספרטנים שהחלו להתנפל על אוניות רודיות. הוא אף כונן בריתות עם כמה ערים כרתיות חשובות, כמו הייראפינטה ואולוס. מאחר שאוניותיה של רודוס וכלכלתה נפגעו קשות מהתנפלויות הפירטים, סבר פיליפוס כי ניצחונו על רודוס קרוב לבוא. כדי לזרז את השגת מטרתו נקשר בברית עם המלך הסלאוקי אנטיוכוס הגדול נגד תלמי החמישי מלך מצרים. מיד אחר כך החל פיליפוס תוקף את נחלות תלמי ואת בעלות בריתה של רודוס בתראקיה וסביב ים השיש.
רודוס ובעלות בריתה פרגאמון, קיזיקוס וביזנטיון כינסו ב-202 לפנה"ס צי מלחמתי משותף, ושנה אחר כך ניצחו את פיליפוס בקרב כיוס. חודשים אחדים לאחר מכן ניצח הצי של פיליפוס את הרודים בלאדה. בעוד פיליפוס בוזז את אדמות פרגאמון ותוקף ערים בקאריה, פנה אטאלוס מלך פרגאמון לאתונה. הוא הצליח לכונן ברית עם האתונאים, אשר הכריזו מיד מלחמה על המוקדונים. פיליפוס לא יכול היה להישאר אדיש להתפתחויות החדשות, ותקף את אתונה בים וביבשה. הרומאים, שלא ראו בעין יפה את מהלכיו בארץ יוון, תבעו ממנו לחדול מהתקפתו, אחרת יתייצבו אף הם למלחמה נגדו. המלך המוקדוני נסוג אחרי שנחל תבוסה מידי הציים של רודוס ופרגאמון, אך לא לפני שהתנפל על העיר אבידוס שלחוף ההלספונטוס. אבידוס נפלה לאחר מצור ממושך ורוב אנשיה שלחו יד בנפשם. פיליפוס דחה את האולטימטום הרומי להפסיק את התקפותיו על ערי יוון, ועל כן הרומאים הכריזו עליו מלחמה. כתוצאה מכך נותרו הערים הכרתיות ללא בעלות ברית חזקות, וקנוסוס - הגדולה בערי כרתים - הצטרפה לרודים. לנוכח מאזן הכוחות החדש שנתהווה נאלצו הייראפינטה ואולוס להיכנע ולחתום על הסכם שלום שתנאיו הוכתבו על ידי רודוס וקנוסוס.
נתחן סגול
נתחן סגול (שם מדעי: Zebrasoma xanthurum) הוא מין של נתחן. הנתחן הסגול חי בשוניות אלמוגים, ובעבר נחשב אנדמי לים האדום, אך מאז נמצא גם במפרץ הפרסי ובעוד אזורים סביב חצי האי ערב. הנתחן הסגול חי גם בישראל במפרץ אילת.
הנתחן הסגול חי בשוניות אלמוגים בעומקים של עד 20 מטר, והוא ניזון מאצות בשונית. את האצות הוא מלקט מהקרקע ובין אלמוגים עם פה שמותאם לגריפתן וניתוקן מהסלע. נתחנים בוגרים חיים בקבוצות, בעוד נתחנים צעירים חיים בדרך כלל כיחידים בקרבת מערות ונקיקים בהם הם יכולים להתחבא.
נתחנים חיים מאוד קרוב לחוף, ולרוב נשארים בקרבת שולחן השונית או בלגונה הרדודה. הם לא נוטים להתרחק הרבה מעבר לקיר השונית. נתחנים צעירים נראים באותה דוגמת צבעים כמו הנתחנים הבוגרים, אך גופם וזנבם מעוגלים יותר.
הנתחן מגיע לגודל של עד 25 סנטימטר, והוא מתאפיין בגוף כחול-סגול בצורת דיסק, עם סנפיר גב וסנפיר בטן רחבים, וסנפיר זנב צהוב. הקצוות של סנפירי הצד שלהם נוטה להיות צהבהב. לנתחן הסגול יש על גבו, כמו לכל הנתחנים, להבים חדים בבסיס סנפיר הגב, בהם הוא משתמש להגנה עצמית, ומכאן שמו.
לורדי
לורדי (Lordi) היא להקת הארד רוק פינית, שחבריה נוהגים להסתיר את פניהם וגופם באיפור כבד ותחפושות בהשראת סרטי אימה במהלך הופעותיה. הלהקה זכתה באירוויזיון 2006.
היסטוריה
לורדי הוקמה ברובניימי, פינלנד, ב-1992 על ידי Mr. Lordi, כאשר הוא הביא עוד שני חברי להקה: AMEN ו-G-Stealer (בתקופה זו הם עדיין לא היו להקה רשמית), כשרק בשנת 1996 הצטרפה חברת הלהקה: ENARY. בשנת 1999 G-Stealer עזב ובמקומו הצטרף חבר הלהקה MAGNUM, בשנת 2000 הצטרף KITA. ב-2002 MAGNUM עזב את הלהקה, ובמקומו הצטרף חבר הלהקה KALMA. ENARY עזבה בשנת 2005 לטובת AWA, וביקשה לנתק קשר עם הלהקה. סיבות לעזיבתה הפתאומית לא ניתנו, אך מיסטר לורדי רמז לכך שהוא פיטר אותה מכיוון שהיא התנהגה בגסות רוח כלפי חברי הלהקה. במהלך שנת 2005 עזב גם KALMA, לטובת להקה אחרת, אך הוא נשאר חבר של כל חברי הלהקה. במקום KALMA הצטרף OX המחופש לאדם-שור.
הלהקה זכתה באירוויזיון 2006 עם השיר "Hard Rock Hallelujah" עם 292 נקודות ומעניקה לפינלנד את הזכייה הראשונה בתולדותיה בתחרות. פינלנד זכתה גם בתואר נוסף: כמות הנקודות הכי גבוהה עד כה ששיר קיבל בתחרות, אך ב-2009 השיא הזה נשבר כאשר אלכסנדר ריבאק זכה עם 387 נקודות. בנוסף זכתה הלהקה ב"פרס התקשורת" ע"ש מרסל בזנסון עבור השיר.
בעקבות הזכייה שינו פרנסי העיר רובניימי את שמה של כיכר סמפו במרכז העיר לכיכר לורדי.
לורדי ידועה בשירים הקליטים שלה אף על פי שלפני הזכייה באירוויזיון לא בלטה במיוחד מבין שאר להקות המטאל הפיניות. לאחר הזכייה באירוויזיון חשף מגזין פיני לציבור תמונות של מיסטר לורדי בלי התחפושת ונתבע בידי הלהקה.
בקיץ 2006 פרסמו לורדי את הסינגל "Whos Your Daddy" שהגיע עד למקום הראשון במצעד הפיני. השיר לא הגיע לערוצי המוזיקה והרדיו באירופה בגלל היותו עמוס בקללות.
בפברואר 2008 יצא לאור סרט אימה בשם "קומות אפלות" ("Dark Floors") ,שבו השתתפו כל חברי להקת לורדי הנוכחיים, הסרט מציג את חברי הלהקה בתור מפלצות על פי הייצוג של התחפושת, עם כל מיני יכולות מיוחדות, כמו שליטה בזמן וכו', בסרט, חברי הלהקה משתלטים על בניין בן חמש קומות, שהוא למעשה בית חולים לילדים עם פיגור שכלי, על מנת לחטוף ילדה אוטיסטית החוסה בו, כשלכל מפלצת יש את הקומה שהיא שולטת בה, ומנסה למנוע מגישה אליה. לאף חבר להקה אין דיאלוג בסרט, ובמקום דיבור מתקשרים חברי הלהקה עם הילדה ומלוויה בשאגות ובנהימות. בסוף הסרט, בחלק הקרדיטים, נוגן השיר Beast Loose In Paradise של הלהקה.
בשנת 2010, הוציאה הלהקה את האלבום Babez For Breakfast. לאחרונה, עזב KITA את הלהקה ומתופף חדש בשם OTUS ("יצור" בפינית) צורף במקומו.
בשנת 2012, AWA עזבה את הלהקה, ואילו OTUS נפטר ממחלה כשנתיים בלבד מאז שהצטרף אליה. במקומם הצטרפו HELLA בתפקיד הקלידנית (במקום AWA) ו-MANA בתפקיד המתופף (במקום OTUS).
בשנת 2019, OX עזב את הלהקה ובמקומו הצטרף HEIISI בתפקיד נגן הבס בלהקה.
בשנת 2022, AMEN עזב את הלהקה לאחר שדווח על מתחים גוברים בינו לבין שאר חברי הלהקה, במקומו הצטרף KONE בתפקיד נגן הגיטרה אשר מחופש לרובוט.
סייפרס היל
סייפרס היל (באנגלית: Cypress Hill) היא להקת היפ-הופ מסאות' גייט, קליפורניה שבארצות הברית שנוסדה ב-1986. סייפרס היל היא להקת הלטינית הראשונה שזכתה אלבום פלטינה ומולטי-פלטינה. שמה המקורי של הלהקה היה DVX אך הוא שונה אחרי שמלו מאן אייס עזב את הלהקה בשנת 1988.
ראשית הקריירה
האלבום השני של הלהקה, "Black Sunday" (יום ראשון השחור) הגיע למקום הראשון ברשימת בילבורד 200 בשנת 1993 ומכר יותר מכל אלבום ראפ אחר עד אותה עת. כמו כן, סייפרס היל הייתה ללהקת הראפ הראשונה שלה שני אלבומים בין עשרת האלבומים הראשונים בראש מצעד הבילבורד 200 בו זמנית. האלבום מכר כ-3.25 מיליון עותקים בארצות הברית. הלהקה הופיעה בשנה זאת בתוכנית סאטרדיי נייט לייב, אך לאחר עישון קנאביס לעיני הקהל וריסוק כלי הנגינה שלה על הבמה, מפיקי התוכנית נידו אותה מהשתתפות עתידית בתוכנית, אך הקטע היה לרגע מכונן בתולדות המאבק למען לגליזציה של הקנביס מצד אמנים מפורסמים. בהמשך השנה שיתפה הלהקה פעולה עם להקות כמו האוס אוף פיין, רייג' אגיינסט דה מאשין, פאנקדובייסט וסבן יר ביץ'. לסייפרס היל היו גם שני שירים בפסקול הסרט ליל הדין בשיתוף עם הלהקות פרל ג'אם וסוניק יות'.
הלהקה הופיעה בפסטיבל וודסטוק ב-1994 אז הציגה את חבר הלהקה החדש אריק בובו שהיה מתופף לשעבר בלהקת ביסטי בויז. באותה השנה בחר ירחון רולינג סטון את סייפרס היל ללהקת הראפ הטובה ביותר בטקס חלוקת פרסי המוזיקה של הירחון. סייפרס היל הופיעו שנתיים ברציפות בפסטיבל המוזיקה לולפלוזה וחזרו להופעה נוספת בפסטיבל בשנת 1995. בעקבות ההופעה בפסטיבל כיכבה הלהקה בתוכנית הסימפסונס בפרק שכונה "הומרפלוזה" (משחק מילים בין שם כוכב הסדרה הומר סימפסון לשם הפסטיבל).
המשך הקריירה
בשנים 1996 ו-1997 התמקדו חברי הלהקה בקריירות היחיד שלהם ושיתפו פעולה עם ענקים אחרים בעולם הראפ והרית'ם אנד בלוז. די-ג'יי מאגז הוציא את האלבום Muggs Presents...The Soul Assassins שבו שיתף פעולה עם חברי וו-טאנג קלאן ועם אמנים נוספים כמו ד"ר דרה ווייקליף ז'אן. בי-ריאל הופיע עם באסטה ריימס, קוליו, אל אל קול ג'יי ומת'וד מן בשיר Hit Them High מפסקול הסרט ספייס ג'אם ובפרויקטים נוספים. על אף שב-1997 התמקדו חברי הלהקה בקריירה עצמאית הם הופיעו יחד בסיבוב סמוקינג גרובז עם אריקה באדו.
ב-1998 הוציאה הלהקה את האלבום VI שעל אף הביקורת השלילית שזכה לה הפך לאלבום זהב בארצות הברית. ב-1999 הוציאה הלהקה את אלבום מיטב הלהיטים שלה בספרדית Los grandes éxitos en español. בשנת 2000 הוציאה הלהקה אלבום כפול בשם Skull & Bones שהיווה מעין שילוב בין שתי הסוגות של הלהקה, האלבום הראשון Skull היה אלבום ראפ בעיקרו בעוד האלבום השני Bones היה אלבום שאופיין בשירים עם נגיעות של רוק. האלבום הכפול נחל הצלחה מסחררת והגיע למקום החמישי ברשימת בילבורד 200 בארצות הברית. באותה שנה הוציאה הלהקה אלבום נוסף שהוקלט בהופעה החיה בפילמור שבסן פרנסיסקו בשנת 2000. הלהקה המשיכה ברוק האקספירמנטלי באלבומה Stoned Riders משנת 2001 אך מכירות האלבום היו מאכזבות והוא אף לא נמנה עם רשימת 50 האלבומים המובילים בבילבורד 200. ב-2002 הוציאה הלהקה אלבום רמיקסים בשם Stash שספג ביקורת קשה בשל התוכן המילולי הגס והבוטה שאפיין אותו.
לאחר תקופה שקטה יחסית הוציאה הלהקה בשנת 2004 את האלבום Till Death Do Us Part שבו ערכה ניסיונות עם מוזיקת רגאיי. האלבום החזיר את הלהקה לראש רשימת המצעדים אולם הוא בישר בין השאר על התרחקותה מהאופי המוזיקלי המקורי אשר שויך לה. באלבום זה שיתפה הלהקה פעולה עם אמנים כמו דמיאן מארלי, בנו של בוב מארלי ולהקת הפרודיג'י.
ב-2005 יצא אלבום עם מיטב הלהיטים של הלהקה: Greatest Hits From the Bong ובו תשעה להיטים מאלבומים קודמים ושני שירים חדשים. בשנת 2007 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות. היא סיימה את החוזה שלה עם חברת התקליטים של סוני ואמורה להוציא אלבום חדש בשנת 2008 תחת לייבל אחר.
ב-30 ביוני 2008 הלהקה הופיעה במופע יחיד בגני התערוכה בתל אביב.
PaK 43
התותח היה החזק ביותר בשימוש הוורמאכט לירי בכינון ישיר. מספר כלי רכב ממוגנים צוידו בגרסאות נגררות של תותח זה בעיצוב שונה, כולל הטנק הכבד טייגר II והיאגדפנתר שהיה גרסה של משמיד הטנקים פנתר שצויד בתותח ה-PaK 43.
הגרסה העיקרית של ה-PaK 43 הוכיחה את יעילותה על גבעה בצורת צלב, שכן התותח יכול היה להסתובב ב-360 מעלות באופן חופשי והיה קל להסוותו מכיוון שלתותח ה-43 PaK היה פרופיל נמוך יותר מגרסת הנ"מ.
הארי רדנאפ
קריירה
לאחר שפרש ממשחק, אימן רדנאפ את הקבוצות בורנמות', וסטהאם יונייטד, פורטסמות', סאות'המפטון וטוטנהאם הוטספר. בין הישגיו ניתן למנות זכייה בגביע ה-FA בשנת 2008 עם פורטסמות', והעפלה לרבע גמר ליגת האלופות עם טוטנהאם הוטספר בעונת 2011/2012.
ב-24 בנובמבר 2012 מונה רדנאפ למאמנה של קבוצת קווינס פארק ריינג'רס האנגלית. עזב את הקבוצה בפברואר 2015 לאחר שנאלץ לעבור ניתוח בברך. במרץ 2016 מונה למאמנה של נבחרת ירדן בכדורגל לשני משחקים. באפריל 2017 מונה למאמנה של ברמינגהאם סיטי. בספטמבר 2017 התפטר מתפקידו.
בנו של הארי, ג'יימי רדנאפ, שיחק תחת הדרכתו של אביו בקבוצות בורנמות' ובסאות'המפטון. רדנאפ הוא גם דודו של שחקן צ'לסי ונבחרת אנגליה פרנק לאמפרד.
חרמן דניס
חרמן גוסטבו דניס (בספרדית: Germán Gustavo Denis; נולד ב־10 בספטמבר 1981 ברמדיוס דה אסקלדה שבפרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק כחלוץ בשורות רג'ינה. חוסנו הפיסי וסגנון משחקו האגרסיבי הביאו רבים בארגנטינה לכנותו "אל טאנקה" (הטנק) ו"אל טורו" (השור).
קריירה
דניס החל לשחק בקבוצת טאז'רס בעיר הולדתו, רמדיוס דה אסקלדה. הוא התבלט בזכות יכולת ההבקעה שלו וכבש עבור קבוצתו 23 שערים ב-33 משחקים בטרם עבר לקילמס ב-1999 וכעבור שנה ללוס אנדס. בשנת 2001 עבר דניס לשחק באיטליה בקבוצת צ'זנה מהסרייה ב' אך ללא הצלחה. הוא חזר לארגנטינה והצטרף לארסנאל דה סארנדי אותה אימן חורחה בורוצ'אגה. דניס שיחק בקבוצה עד שנת 2005. ב-2006 עבר לקולון סנטה פה ושיחק בה עונה אחת. בסיום העונה הצטרף לאינדפנדיינטה אותה אימן בורוצ'אגה באותה עת.
במדי אינדפנדיינטה התחיל דניס להצדיק את הפוטנציאל הגדול הטמון בו, הוא סיים את אפרטורה 2007 כמלך השערים עם 18 שערים ואף זומן לנבחרת. ב-16 באוקטובר 2007 ערך את הופעת הבכורה במדים הלאומיים כשנכנס כמחליף במשחק מוקדמות הגביע העולמי מול ונצואלה.
נאפולי
ביוני 2008 פורסם בכלי התקשורת בארגנטינה ובאיטליה על כך שקבוצת נאפולי מהסרייה א' רכשה את כרטיס השחקן של דניס תמורת כ-9 מיליון אירו. נשיא אינדפנדיינטה אישר את ההעברה והעסקה נחתמה ב-30 ביוני 2008. דניס שיתף פעולה בנאפולי יחד עם בן ארצו אסקיאל לאבסי. שמו של דניס, המחזיק בדרכון איטלקי, נקשר לפרשת זיוף דרכונים אירופאיים שהתפרסמה בארגנטינה.
במשחקיו הראשונים בקבוצה הרשים וכבש שני שערים במסגרת גביע האינטרטוטו וגביע אופ"א. הוא כבש את שערו הראשון בליגה בניצחונה של הקבוצה בבולוניה במחזור החמישי. ב-29 באוקטובר 2008 כבש דניס שלושער בניצחונה של הקבוצה על רג'ינה.
אטאלנטה
ב-2010 החל לשחק באודינזה. ב-2011 הושאל לעונה אחת לאטאלנטה בתקופה קצרה במועדון הבקיע שלושער מול רומא, וסיים את העונה כמלך השערים של הקבוצה (16). ב-29 ביוני 2012 הצטרף למועדון באופן קבוע ל-3 שנים.
לילה סווסטה
לילה סווסטה (באנגלית: Leela Savasta; נולדה ב-28 באוקטובר 1985) היא שחקנית קנדית. התפרסמה עקב גילום דמותה של טרייסי אן בסדרת המדע הבדיוני האמריקאית "בטלסטאר גלקטיקה".
אריק אלעזר
אריק אלעזר (נולד בשנת 1971) משמש כיו"ר דירקטוריון של חברות מרעום דולפין ואנויסול ובעל חברה לייעוץ. אריק הוא קצין במילואים בדרגת אלוף-משנה, שירת כנספח צה"ל ומשרד הביטחון בצרפת ספרד ופורטוגל, פיקד על חטיבת המרום ומחוז הצפון בפיקוד העורף. כמו כן פיקד בעבר על יחידת עוקץ, בית הספר ללוחמה בטרור ומתקן אדם והיחידה המטכלית לאבטחת בכירים בצה"ל, שירת במגוון תפקידים ביחידת דובדבן.
שירותו הצבאי
עם גיוסו לצה"ל ביולי 1989, התנדב ליחידת דובדבן. ביחידה עבר אלעזר מסלול הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה ויצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב ליחידת דובדבן כמפקד צוות, ולקח חלק במבצעים מיוחדים ולחימה כנגד הטרור הפלסטיני בשטחי יהודה ושומרון. בהמשך שימש כמפקד פלגה וכסגן מפקד היחידה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד מתקן אדם, לאחר שהועלה לדרגת סא"ל מונה למפקד יחידת עוקץ, ופיקד עליה במהלך הלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך כיהן כמפקד בית הספר לקליעה, צליפה ולוחמה בטרור, לאחר מכן שימש כמפקד היחידה המטכ"לית לאבטחת בכירים, בין היתר במלחמת לבנון השנייה. בשנת 2008 מונה למפקד מרהו"ם בדרגת אל"ם, וסיים את תפקידו ב-2011, לאחר לימודים, מונה ב-2012 למפקד מחוז הצפון בפיקוד העורף. במאי 2014 הוחלט כי ימונה לנספח צה"ל בצרפת. במהלך שנת 2014 נכנס לתפקידו. בשנת 2018 השתחרר מצה"ל בתום שלוש שנים כנספח צה"ל בצרפת, ספרד ופורטוגל והשתחרר מצה"ל לאחר 28 שנות שרות.
אלכסנדר טרוברידג'
אלכסנדר בול (סנדי) טרוברידג' השלישי (באנגלית: Alexander Buel (Sandy) Trowbridge III; 12 בדצמבר 1929 – 27 באפריל 2006) היה פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי. מיוני 1967 עד מרץ 1968 כיהן טרוברידג' כמזכיר המסחר של ארצות הברית בקבינט של נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון.
ביוגרפיה
טרוברידג' נולד ב-12 בדצמבר 1929 בעיר אנג'לווד שבניו ג'רזי. הוא היה בנו של אלכסנדר בול טרוברידג' הבן, פרופסור באוניברסיטה האמריקנית בוושינגטון הבירה להיסטוריה של רוסיה, ונכדו של אלכסנדר בול טרוברידג' האב, אשר כיהן בשנים 1897–1902 כדיקן לשעבר של הפקולטה לאדריכלות באוניברסיטת קורנל. אמו, ג'ולי צ'מברלין, הייתה מנהלת קרן וודרו וילסון בשנים 1942–1962. בילדותו, הוריו של טרוברידג' התגרשו והוא גדל על ידי אמו. ב-1947 למד טרוברידג' באקדמיית פיליפס שבאנדובר, מסצ'וסטס, זאת לפני שסיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון ב-1951. לאחר מלחמת העולם השנייה, עבד טרוברידג' עם ארגונים אחדים אשר שאפו לשקם את אירופה המצולקת. לאחר שעבד עבור תוכנית פנימית של האומות המאוחדות בלייק סקסס שבמדינת ניו יורק, התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית במהלך מלחמת קוריאה.
בשנים 1954–1965 חי טרוברידג' כאיש עסקים. ב-1965, הנשיא לינדון ג'ונסון מינה אותו לתפקיד כעוזר למזכיר מחלקת המסחר של ארצות הברית. ב-19 בינואר 1967 נהיה למזכיר המסחר בפועל, וביוני אותה שנה מונה למזכיר המסחר של ארצות הברית באורח רשמי, עד ל-1 במרץ 1968. טרוברידג' היה בעד למזג את מחלקת המסחר של ארצות הברית אל מחלקת העבודה של ארצות הברית. הוא התפטר מתפקידו על מנת לחזור למגזר הפרטי וכיהן כנשיא איגוד ההנהלה האמריקאי במאי 1968.
טרוברידג' הלך לעולמו ב-27 באפריל 2006 בגיל 76 בוושינגטון הבירה. הוא נפטר כתוצאה ממחלת גופיפי לוי. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון שבוירג'יניה.
ג'וליאן שגרן
ג'וליאן שגרן (באנגלית: Julian Chagrin; נולד ב-22 בפברואר 1940) הוא שחקן, קומיקאי, במאי תיאטרון ופנטומימאי ישראלי.
ביוגרפיה
שגרן נולד וגדל בלונדון שבאנגליה. אביו פרנסיס היה מלחין ומנצח יהודי-רומני ואמו אלין הייתה מורה נוצריה מאירלנד.
בשנת 1946 נשלח שגרן לפנימייה ממנה ברח לאחר כשנה.
כבר מילדותו שאף להיות בדרן.
קריירה
שגרן החל את הקריירה שלו כשחקן וכקומיקאי בשנת 1957, כאשר הצטרף לקומיקאי ויק אוליבר ויחד הופיע הצמד באנגליה, באירלנד ובדרום אפריקה.
בשנת 1959 עבר לפריז ולמד שם פנטומימה במשך שלוש שנים אצל ז'אק לקוק. לאחר מכן הוא שב ללונדון להופיע בהצגה הסאטירית Chaganog, שהייתה הצלחה גדולה בפסטיבל אדינבורו בשנת 1964. ההצגה רצה בכל רחבי אנגליה וגם במשך שתי עונות בווסט אנד. לאחר מכן השתתף בסדרות טלוויזיה רבות, בפרסומות ובמספר סרטי קולנוע, ביניהם: "יצרים" בשנת 1966 בבימויו של מיכלאנג'לו אנטוניוני, בו שיחק בתפקיד פנטומימאי לצד אשתו באותה עת, קלוד, Danger Route (במאי: סת הולט) בשנת 1967, The Bliss of Mrs. Blossom בשנת 1968 לצד שירלי מקליין וג'ון קליז, "עליסה בארץ הפלאות" בשנת 1972 והפקות נוספות. במקביל הופיע כפנטומימאי בהופעת יחיד שלו בשני תיאטראות בווסט אנד.
עם עלייתו לישראל בשנת 1977 השתלב בתיאטרון ובטלוויזיה בארץ. בשנת 1985 כתב, הפיק, ביים ושיחק בסדרה הקומית "התזמורת", סדרה בת עשרה פרקים ששודרה בערוץ הראשון. שגרן גילם בסדרה את דמותו של מנצח בתזמורת. בהמשך שיחק בסרטי קולנוע ישראליים ובהפקות בינלאומיות, בין היתר: "היפהפייה הנרדמת", "כיפה אדומה", "שלגיה" ועוד לצד איזבלה רוסליני, דיאנה ריג וסיד סיזר. בסרט "זמן הגמל" שהופק בשנת 1991 בו הוא הופיע בתפקיד הנושא את שמו, הוא יוצא בסרט לחפש את שני ילדיו, שאבדו במדבר יהודה, פוגש בדרכו את הבדואים תושבי האזור ולומד על אורח חייהם. בשנת 1996 השתתף בסרט "מי האבא?" לצד אשתו רולנדה ובהפקות נוספות.
את עיקר פרסומו בארץ צבר שגרן בעיסוקו כמגיש וכמשתתף בתוכניות ילדים ונוער. הוא החל לעסוק בתחום זה בשנת 1982, כאשר התחיל להופיע עם אשתו רולנדה במופע לילדים ולנוער "אלף פרצופים", בו הופיע עמה במשך שלושים וארבע שנים, עד לשנת 2016. פריצת-הדרך שלו בתחום זה הייתה בשנת 1989, כדמות בתוכנית הילדים "מסיבת גן", בהנחיית ירון לונדון ורבקה מיכאלי. התוכנית שודרה עד 1995, ובזמן זה קנה לו שגרן את מעמדו כדמות אהובה על ילדי ישראל, המאופיינת, בין השאר, בחולצות עם הדפס של פו הדב שנהג ללבוש במהלך פרקי התוכנית.
שגרן הופיע כשחקן אורח גם במספר תוכניות נוספות לילדים: הוא התארח בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה המצליחה לילדים "הופה היי": בשנת 1987, יחד עם אשתו רולנדה, ובשנת 1991. בשנת 1998 השתתף בתוכנית "פרפר נחמד" כפנטומימאי. בשנת 1999 התארח באחד הפרקים של "רחוב סומסום".
משנת 2000 ואילך עסק בבימוי הצגות ילדים. באותה שנה הוזמן להופעות ביפן, סין וקוריאה.
ב-2001 הופיע עם אשתו רולנדה במופע לילדים שנערך בחג החנוכה של אותה השנה.
בשנת 2005 יצא להופיע בבנגקוק ובסינגפור.
בשנת 2007 ביים את מופע הבידור של אשתו, הנקרא "רק על עצמי לצחוק ידעתי". באותה שנה הוא חזר להופיע במופע סטנד-אפ יחד עם אשתו.
ב-2010 הפסיק להופיע בגלל בעיות בריאותיות.
חיים אישיים
שגרן נישא בצרפת לקלוד ולהם שלושה ילדים, וחמישה נכדים.
מתגורר בעין הוד.
ספרים וקלטות
בשנת 1991 יצאו שני ספרים שנקראו "ילדים קטנים לומדים לקרוא עם ג'וליאן" ו"ג'וליאן והסופגניה הגדולה ביותר בעולם" עם דמותו של שגרן כילד מ"מסיבת גן" שנכתבו על ידי חגית מאור.
בנוסף לעיסוקו בטלוויזיה הופיע שגרן בקלטות וידאו לילדים:
1961 בספורט
ג'ודו
אליפות העולם בג'ודו נערכה בפריז שבצרפת. אנטון גאנסינק זכה בתואר.
גביע דייוויס
נבחרת אוסטרליה זכתה בגביע לאחר ניצחון 0-5 על נבחרת איטליה.
אליפות דרום אמריקה
ברזיל זכתה באליפות ואורוגוואי  זכתה במקום השני.
רנטגן (יחידת מידה)
רנטגן הוא יחידת מידה (מסומנת ב-R) המשמשת למדידת קרינה מייננת. היחידה קרויה על שמו של וילהלם רנטגן. היחידה מוגדרת ככמות הקרינה הדרושה לשחרור מטענים חיוביים ושליליים בגודל של יחידה אחת של מטען אלקטרוסטטי בסמ"ק אחד של אוויר, בתנאים סטנדרטיים של טמפרטורה ולחץ (STP) - כלומר, 101.3 קילו פסקל, ו- 0°C. כמות קרינה זו משחררת כ- 109×2.08 זוגות יונים.
במערכת היחידות הבינלאומית, רנטגן אחד שקול ל-1R = 2.58×10−4 C/kg. כמות של 500 רנטגן ב-5 שעות היא קטלנית לבני אדם. בלחץ אטמוספירי סטנדרטי (צפיפות האוויר ~ 1.293 ק"ג למטר מעוקב).
קיילטראם, מלך הפיקטים
קיילטראם (באנגלית: Cailtram), בנו של גירום (Girom) היה מלך הפיקטים, במחצית השנייה של המאה השישית.
ג'ייסון יוז
ג'ייסון יוז (באנגלית: Jason Hughes; נולד ב-18 בדצמבר 1971) הוא שחקן ולשי, הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד וורן ג'ונס בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "החיים האלה" (1996–1997), ובתפקיד סמל בילוש בן ג'ונס בסדרה "רציחות במידסומר" (2005–2013).
חיים אישיים
ליוז ולאשתו נטשה דאהלברג יש שלושה ילדים: מולי, מקס וקאריס.
גרטנייט הראשון, מלך הפיקטים
גרטנייט (באנגלית: Gartnait I), בנו של גירום (Girom) היה מלך הפיקטים, במחצית השנייה של המאה השישית.
גרטנייט הוא השני מבין בניו של גירום שמלך על הפיקטים (אחיו דרסט הרביעי מלך לפניו, ואחיו וקיילטראם מלך אחריו). על פי "דברי ימי הפיקטים" גרטנייט מלך בין שש לשבע שנים, לאחר מות אחיו הבכור דרסט. לאחר מותו עלה לשלטון אחיו הצעיר קיילטארם.
רמת הרשל
רמת הרשל (באנגלית: Herschel Heights) היא מקבץ של נונאטאקים. הרמה ממוקמת דרומית-מערבית לנונאטאקי אנקלדוס, בסמוך לראשו (מוצאו) של קרחון סאטורן בדרום-מזרח האי אלכסנדר, בארץ אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי הרמה
הרמה התגלתה ב-23 בנובמבר 1935, עת שהחלק המזרחי של הרמה צולם מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת', במהלך הטיסה הטרנס-אנטארקטית שביצע.
מקור השם
שמה של הרמה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה, עת שניתנו שמות קשורים נוספים קשורים (כגון שמם של נונאטאקי אנקלדוס).
שמה של הרמה ניתן לה, עת שניתן השם לקרחון סאטורן (הקרוי על שם כוכב הלכת שבתאי, בדומה לאתרים רבים נוספים ברמת פלאנט הסמוכה הנקראים על שמות גורמים במערכת השמש). אנקלדוס הוא ירח של כוכב הלכת שבתאי.
הרמה נקראת על שם סר ויליאם הרשל, האסטרונום הבריטי שגילה בשנת 1789 את הירחים מימס ואנקלדוס (ירחים של שבתאי).
קוני ויליס
קונסטנס (קוני) איליין טרימר ויליס (באנגלית: Constance Elaine Trimmer Willis; נולדה ב-31 בדצמבר 1945) היא סופרת מדע בדיוני אמריקאית. זכתה בין היתר באחד-עשר פרסי הוגו ובשבעה פרסי נבולה. ב-2011 הייתה הסופר ה-28 (הסופרת השלישית בלבד, אחרי אורסולה לה גווין ואן מק'קפרי), שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים, המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.
מפורסמת בסגנונה הנגיש לכול ובדמויותיה מעוררות ההזדהות. בין השאר כתבה סדרה של ספרים וסיפורים העוסקים במעבדת המסע בזמן באוניברסיטת אוקספורד העתידית. בין יצירות אלה נכללים "ספר יום הדין", "מלבד הכלב" והסיפור הקצר "משמרת האש", כולם זוכי פרסים. ספרה החדש, "הדרך לרוזוול" פורסם בשפה האנגלית ביוני 2023.
ביוגרפיה
בשנת 1967 סיימה ויליס את לימודיה בקולג' קולורדו סטייט, שם השלימה תארים בחינוך לגילאי היסודי ובספרות אנגלית. היא חיה בגרילי שבקולורדו עם בעלה קורטני ויליס, המכהן כפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת צפון קולורדו. לזוג בת אחת ששמה קורדליה.
עבודתה הראשונה של ויליס שזכתה לפרסום היא "The Secret of Santa Titicaca" (בתרגום חופשי: הסוד של סנטה טיטיקאקה), סיפור שפורסם במגזין Worlds of Fantasy בדצמבר 1970. היא זכתה למועמדות הראשונה שלה להוגו בשנת 1979 על הסיפור הקצר "Daisy, in the Sun". הרומן הראשון שלה שפורסם, "Water Witch" (תרגום חופשי: מכשפת מים; נכתב בשיתוף עם סינתיה פליס), פורסם בשנת 1982. בשנה זו קיבלה מענק מה-National Endowment for the Arts, סוכנות עצמאית של הממשלה הפדרלית המסייעת ל"מצוינות אמנותית", ואז עזבה את משרת ההוראה שלה והפכה לסופרת במשרה מלאה.
בשנת 2009 הוכנס שמה של ויליס למוזיאון היכל התהילה של המדע הבדיוני בארצות הברית.
סגנון כתיבה
ויליס מרבה להשתמש בהומור ביצירתה, ומכוונת את חיציה בדרך כלל כלפי אנשים שטופי אמונות טפלות או בעלי תפיסות חברתיות נוקשות וחסרות הגיון. פעמים רבות היא מטילה את דמויותיה לתוך מציאות כאוטית, לצורך יצירת מצבים קומיים ולשם הנעת העלילה. במקרים רבים גיבוריה ספריה הם מדענים מתחומי מדעי הטבע או החברה. בין השאר ניתן למצוא בספריה ביקורת על ביטויים מסוימים של תקינות פוליטית, ציטוטים רבים מיצירות ספרותיות אהובות עליה, ופעמים רבות גם דמות של ילד נבון ורב-תושייה המבין דברים שנעלמים מעיני חלק מהמבוגרים.
יצירותיה של ויליס מתאפיינות בתחקיר מקיף ובריבוי פרטים מדעיים, היסטוריים וספרותיים ואף פריטי טריוויה, כגון אופנות לאורך השנים (בספרה "המשכוכית"), רומנים למשרתות ("מלבד הכלב"), אסונות מפורסמים ("מעבר") ועוד. התקופות ההיסטוריות החביבות עליה בסיפורי המסע בזמן שהיא כותבת הן בראש ובראשונה תקופת הבליץ בבריטניה, שבה עסקה ארוכות בסיפור הקצר "משמרת האש" כמו גם בספריה "Blackout/All Clear" ולאחריה התקופה הוויקטוריאנית, שאותה היא מתארת בהרחבה בספרה הקומי "מלבד הכלב".
סגנונה משויך בדרך כלל לסוגת "המדע הבדיוני הרך" או "המדע הבדיוני החברתי", שבו המדע הוא רק אחד מהמנועים העלילתיים ואינה עומד בהכרח במרכז. הדגש שלה, לפיכך, אינו על המדע אלא על ההשפעה שלו על העולם החברתי והסמלי ועל הדמויות. ספריה עוסקים בין השאר בפסיכולוגיה ("מעבר"), בקולנוע ובמקומו כחלק מתעשיית התרבות ("Remake"), בשאלות של מגדר וזהות ("ארץ לא נודעת"), ובשאלות של דטרמיניזם היסטורי ("מלבד הכלב", Blackout/All Clear).
ספריה שראו אור בעברית
"ספר יום הדין", "מלבד הכלב", הנובלטה "משמרת אש" והרומן "Blackout/All Clear" עוסקים במסע בזמן ויש בהם כמה דמויות משותפות, אך אינם מקושרים מבחינה עלילתית ושונים מאוד באופיים.
יחיאל קריזה
יחיאל קריזה (בפולנית: Yehiel Krize 26 במאי 1909 - 1 במאי 1968) היה צייר ישראלי יליד פולין. בשל נטייתו להפשטה זוהה עם חברי קבוצת "אופקים חדשים", הגם שמעולם לא השתייך רשמית לקבוצה זו.
ביוגרפיה
קריזה נולד וגדל במשפחה יהודית בעיירה טורק שבמרכז פולין. בשנת 1923 עלה לארץ ישראל עם אמו, שני אחיו ושתי אחיותיו והתיישב בשכונת מקור חיים בירושלים. בשנת 1924 התאחדו בני המשפחה עם האב יצחק, איש תנועת המזרחי, שהקים בית מלאכה לאריגת כאפיות.
עקב קשיי פרנסה המשפחה עברה המשפחה לשכונת הצריפים בפתח תקווה, שם האב עבד כקבלן צבעות. בצעירותו כחלוץ עבד יחיאל בפרדסים בבנימינה. בצעירותו עסק לפעמים באריגה, דבר שעל פי עדותו השפיע על סגנונו. ביחד עם פנחס אברמוביץ, אותו הכיר בבנימינה, התקרב אל עולם האמנות והחל לצייר בסטודיו של יוסף זריצקי בתל אביב. הוא למד אצל אביגדור סטימצקי ונסע ללימודים בפריז.
בשנת 1933 התחתן עם רות קובלסקי, קרובת משפחה מרוחקת שהעלה אותה ארצה מפולין שנתיים קודם לכן באמצעות סרטיפיקט נישואים שהיה דרוש כדי שתוכל לעלות לארץ בתקופת השלטון הבריטי. עם הגיעה לארץ ביטלו את הסרטיפיקט ונישאו רשמית בשנת 1933. לזוג נולדה בת יחידה בשם תמר. בשנת 1942 הציג ב"תערוכת השמונה", שהוצגה בבניין "הבימה". בשנים 1947–1948 זכה פעמיים בפרס דיזנגוף לאמנות.
ציוריו המוקדמים אבדו ולמעט יוצא מן הכלל אחד או שניים, ציורי נוף שנעשו בצבעי מים, יצירותיו המוכרות לנו נעשו בצבעי גואש מאמצע שנות הארבעים ואילך. לאורך כעשר שנים מצייר קריזה את מראות חיפה, טבריה, צפת ויפו ואת מציאות היום יום בהן. העבודות הן על נייר בפורמט אופקי ומתארות דמויות יום יומיות בנוף עירוני דחוס. אט אט פונה יצירתו לכיוון הפשטה הולכת וגוברת. משנת 1958הוא עובר לצייר בצבעי שמן על בד. הפורמט גדל והופך בדרך כלל לאנכי, והצבעים מתבהרים עד שמרבית שטח הבד מכוסה בגווני לבן. זאת בעקבות שהות בת כשבעה חודשים בניו יורק.
קריזה נפטר בתל אביב-יפו מסיבוכים של גידול במוח בשנת 1968.
אגמייה מצויצת
אגמייה מצויצת (שם מדעי: Fulica cristata) היא מין של עוף ביצה מהסוג אגמייה ממשפחת הרליתיים, החי במרבית אפריקה למעט מערב, מרכז וצפון אפריקה. בנוסף לאפריקה האגמייה נפוצה גם בחצי האי האיברי.
מאפיינים
אגמייה זו היא בעלת נוצות בצבע שחור, מצח שצבעו נע בין לבן לחום ועיניים אדומות. אורכה של האגמייה 38 עד 45 סנטימטרים ומשקלה 500 גרם עד 1,000 גרם.
הפרט הצעיר שונה במראהו מהמבוגר והוא בעל חזה לבנבן וחסר המצח הלבן. והוא מקבל את הנוצות השחורות בגיל 4 חודשים ואת המצח הלבן רק בגיל שנה.
הנקבה מטילה בעונת הרבייה כ-8 ביצים.
האגמייה נפוצה באזורי ביצות ואגמים באפריקה וניזונה בעיקר מחסרי חוליות כמו סרטנים קצרי בטן, חרקים, תולעים ורכיכות אך גם מדגים, ראשנים ואפילו ביצים של עופות מים אחרים.
בית פוג'יווארה
חמולת פוג'יווארה (ביפנית: 藤原氏, Fujiwara) הייתה חמולה חזקה של עוצרים ביפן, אשר לתקופה מסוימת החזיקה במונופול על תפקיד הסקאן, הסֵשוּ והקמפקוּ. המייסד, נאקאטומי נו קאמאטרי, קיבל את שם המשפחה פוג'יווארה מהקיסר טנג'י. החמולה שלטה בפוליטיקה היפנית בתקופת הייאן, ונשארה בעלת השפעה רבה גם בתקופות שלאחריה.
תקופת הייאן
במהלך תקופת הייאן הצליחה משפחת הוקה ליצור לעצמה זכות תורשתית על תפקיד העוצרים, הן כיועצים לקיסר קטין (סשו), והן לקיסר בגיר (קמפקו). מספר בני פוג'יווארה מילאו תפקידים אלה מספר פעמים, ואף במהלך כהונתם של מספר קיסרים. בני משפחה פחות מכובדים שימשו כאצילי חצר הקיסרות, מושלי פרובינציות וסגני מושלים, אצולת פרובינציות וסמוראי. פוג'יווארה הייתה אחת מארבע המשפחות החזקות אשר שלטו בפוליטיקה היפנית בתקופת הייאן, והחשובה שבהם. האחרות היו טאצ'יבאנה, טאירה ומינמוטו. משפחת פוג'יווארה נטלה לעצמה כוח עצום, בייחוד במאות ה-10 וה-11, שבהן היו הקיסרים בובות על חוט בידי המשפחה.
חמולת פוג'יווארה שלטה בממשלת יפן בשנים 794–1160. אין נקודת זמן ברורה לתחילת ההשתלטות. לעומת זאת, עוצמתם הרבה אבדה עם ייסוד השוגונות הראשונה על ידי מינמוטו נו יוריטומו, בשנת 1192. נסיכי החמולה שימשו תחילה כשרים הבכירים בחצר הקיסרות (קמפקו) ועוצרים (סשו) בשביל הקיסרים הקטינים. הם היו הכוח שמאחורי הכתר במשך שנים רבות. אך מסתבר שהם מעולם לא שאפו לתפוס את מקום השושלת הקיסרית. במקום, כוחם עלה על ידי בריתות נישואין עם המשפחה הקיסרית. מכיוון שבנות הזוג הקיסריות, הבנים ולעיתים הקיסרים עצמם היו שייכים לחמולת פוג'יווארה, בדרך כלל היו ראשי החמולה חותנים, גיסים, דודים או סבים של הקיסר. שיא כוחה של החמולה הגיע עם פוג'יווארה נו מיצ'ינאגה, ששימש קמפקו שנים רבות, היה סבם של שלושה קיסרים, אביהם של שש קיסריות או בנות זוג קיסריות וסבם של עוד שבע בנות זוג קיסריות. אין זו הגזמה לומר שהיה זה מיצ'ינאגה אשר שלט ביפן בשנים אלו, ולא הקיסרים.
שלטון פוג'יווארה בתקופת הייאן
שליטתם של בני פוג'יווארה הייתה המאפיין העיקרי של השלטון בתקופת הייאן. קיוטו הייתה הבסיס הטוב ביותר מבחינה גאופוליטית, בשל מיקומה על נהר שמוביל לים, ובשל נגישותה לדרכים המגיעות ממזרח המדינה.
מעט לפני המעבר לקיוטו, ביטל הקיסר את חוק ההלאמה הכללי בשנת 792, ומיד החלו להתהוות צבאות פרטיים. פוג'יווארה, טאירה ומינמוטו היו בין החמולות הבולטות אשר נתמכו על ידי המעמד הצבאי החדש.
במאות התשיעית והעשירית עברה השליטה במדינה מהקיסר לחמולות החזקות. יפן בתקופה זו הייתה שקטה, אך אף על פי שהמשכיות הקיסרים הובטחה למשפחה הקיסרית על ידי תורשה, הכוח החל שוב לעבור לחמולה הגדולה ביותר, חמולת פוג'יווארה.
ולש קורגי
ולש קורגי (Welsh Corgi) הוא סוג של כלב רועים ולשי. המילים "קור" ו-"גי" משמען ככל הנראה "כלב גמדי" בוולשית עתיקה.
בית פוג'יווארה
שלטון פוג'יווארה בתקופת הייאן
כעת הפכו המנהלות הפרטיות של החמולה למוסדות ציבוריים. כחמולה החזקה ביותר, החליטו בני חמולת פוג'יווארה החלטות מדיניות רבות, כגון החלטה על יורש העצר לקיסרות. ענייני הממשלה עורבו עם ענייני החמולה, במוסדות ציבוריים, מנזרים ואפילו במשפחת הקיסרות.
ולש קורגי
אף כי הקורגים אינם מוזכרים במסמכים היסטוריים, סבורים כי הם שמשו רועי בקר באזור ויילס במשך מאות שנים. הם השתייכו לקבוצת כלבים הידועים כ"כלבי עקב" (Heeler) משום שהתרוצצו בזריזות בין עדרי הבקר, והיו נושכים את עקביהן של הבהמות שהתרחקו מהעדר. רגליהם הקצרות, גופם השרירי וזריזותם, אפשרו להם להימלט מפגיעות.
בית פוג'יווארה
שלטון פוג'יווארה בתקופת הייאן
כשם שחמולת הסוגה נטלה את השליטה על הכתר במאה ה-6, כך התמזגה חמולת הפוג'יווארה על ידי נישואין עם משפחת הקיסרות, ואחד מבני המשפחה עמד תמיד בראש המשרד הפרטי של הקיסר. בן חמולה נוסף מונה ליועץ לקיסר קטין שהיה נכדו, ואחר כך מונה בן חמולה נוסף כיועץ לקיסר הבגיר. לקראת סוף המאה ה-9, ניסו מספר קיסרים, ללא הצלחה, להפטר מחמולת פוג'יווארה. לעומת זאת, לתקופה מסוימת, בזמן שלטונו של הקיסר גו-דאיגו, הושעו כל בני פוג'יווארה מתפקידם, והקיסר שלט באופן ישיר.
למרות זאת, הפוג'יווארה לא איבדו מכוחם בזמן שלטון גו-דאיגו, אלא רק התחזקו. השליטה על מרכז יפן נחלשה, ופוג'יווארה, ביחד עם עוד חמולות גדולות ומוסדות דתיים, אגרו הון עצום ותוארי שואן רבים בתחילת המאה העשירית. בתקופת הייאן הפכו השואנים לעצמאיים, ומוסדות דתיים גדולים לא חדלו מלחפש שטחים חופשיים, ובכך לנצל פטור ממסים וחסינות מבקורת של הממשלה. בעלי האדמות הפרטיים ראו בזה הזדמנות רווח, ונתנו את האדמות בתמורה לחלק מהתפוקה. אנשים ואדמות עקפו באופן הדרגתי את שיטת המיסוי והפיקוח, ובכך בעצם חזר האזור לתקופה של לפני רפורמת טאיקה.
ולש קורגי
במאה ה-20 עלתה קרנו של קורגי כחיית שעשועים וככלב תצוגה, בעיקר בגלל חיבתם של בני משפחת המלוכה הבריטית לגזע. הגזעים עורבבו לפני בערך 200 שנה ועד שנת 1934 נחשבו לגזע יחיד, כאשר בשנה זו הגזעים הופרדו על ידי ההתאחדות הבריטית לכלבנות לשני סוגים: קרדיגן ופמברוק.
בית פוג'יווארה
שלטון פוג'יווארה בתקופת הייאן
תוך מספר עשורים ממותו של הקיסר גו-דאיגו, שבו הפוג'יווארה ושלטו בחצר הקיסרות באופן מוחלט. בשנת 1000, יכול היה פוג'יווארה נו מיצ'ינאגה להכתיר ולהוריד מכיסאם קיסרים כאוות נפשו. לממשלה הישנה כמעט ולא נשארה סמכות, וכל ענייני המדינה נוהלו דרך מוסדות המנהלה של חמולת פוג'יווארה. חמולת פוג'יווארה הפכה למה שההיסטוריון ג'ורג' ב. סנסום כינה "דיקטטורים תורשתיים".
הפוג'יווארה שלטו בתקופת פריחה ושגשוג, תרבותי ואומנותי, בתוך חצר הקיסרות ובקרב האצולה. היה עניין רב בשירה ובספרות יפנית. הכתב היפני נשען שנים על הכתב הסיני, אך כעת התווספו אליו עוד שני סוגי כתיב: קאטאקאנה, כתב הנעזר בזיכרון הסימנים הסיניים, והיראגאנה, אשר מעגל את התווים של הקאטאקאנה. ההיראגאנה נתן ביטוי למילה המדוברת, ובכך גם לספרות היפנית המקומית, אשר נכתבה בעיקר על ידי נשות החצר הקיסרית, אשר לא למדו את הכתב הסיני כבני זוגם. שלוש נשים מסוף המאה העשירית ותחילת המאה האחת עשרה הציגו את נקודת מבטן על החיים ורומנטיקה בחצר הייאן עם "שנות קורי העכביש" (Kagero Nikki), מאת "אמא של מיצ'יטסונה", "ספר הכרית" (Makura No Sōshi), מאת סֵיי שוּנאגוֹן ו"סיפורו של גנג'י" (Genji Monogatari), הרומן הראשון שנכתב אי פעם, מאת מורסקי שיקיבו (בת פוג'יווארה בעצמה). אמנות מקומית גם התפתחה תחת שלטון פוג'יווארה, לאחר מאות שנים של חיקוי אומנות סינית. ציורים בעלי צבעים חיים של חיי החצר וסיפורי על מקדשים ומנזרים הפכו פופולריים מאמצע עד סוף תקופת הייאן, וסללו את הדרך לאמנות היפנית עד ימינו.
ולש קורגי
ולש קורגי קרדיגן
הוולש קורגי קרדיגן הוא הגזע הקדום מבין השניים, גזע זה היה בין הראשונים שהגיעו לאיים הבריטיים ממרכז אירופה. לקורגי מקורות משותפים עם גזע הבאסט האונד, ומאמינים שאת אבות הגזע הביאו שבטי נוודים קלטיים אשר הגיעו לאזור ויילס בשנת 1200 לפני הספירה. הקורגים נחשבו לכלבי רעייה כה מוצלחים ומוערכים, עד שחוק קלטי קדום אף אסר חבלה או גנבה שלהם והטיל עונשים כבדים על העבריינים.
בית פוג'יווארה
שלטון פוג'יווארה בתקופת הייאן
הידרדרות בייצור המזון, גידול האוכלוסייה ומאבקים על משאבים בין שלוש החמולות הגדולות הביאו לירידת כוחה של חמולת פוג'יווארה, וגרמו למרידות צבאיות מאמצע המאה העשירית ובמאה האחת עשרה. בני חמולת פוג'יווארה, טאירה ומינמוטו, כולם נצר למשפחה הקיסרית, החלו להילחם זה בזה, ודרשו שליטה בחלקים שונים ביפן, הקימו שלטונות עצמיים, ובכך בעצם הפרו את השקט ששרר ביפן.
ולש קורגי
מאפיינים חיצוניים
לקרדיגן פרווה כפולה בעלת שכבה תחתונה רכה ושכבה עליונה סיבית וארוכה, הם באים בצבעים שונים כגון אדום, שחור, כחול בהיר או מנומר. הזכרים שוקלים 14-17 ק"ג והנקבות 11–14 ק"ג.
בית פוג'יווארה
שלטון פוג'יווארה בתקופת הייאן
חמולת פוג'יווארה שלטה בכתר עד תקופת שלטונו של הקיסר גו-סנג'ו, הקיסר הראשון שלא נולד לאם בת פוג'יווארה מאז המאה ה-9. הקיסר, שהחליט להחזיר לכתר את כוחו תוך הנהגת שלטון אישי תקיף, בצע רפורמות שמטרתן לרסן את השפעת פוג'יווארה. הוא גם הקים משרד שהיה אחראי על רישום ואיסוף מידע על שטחים ואדמות, ובכך התכוון להחזיר את הסדר למרכז המדינה. רבים מתארי השואן לא ניתנו באופן רשמי וחוקי, ובעלי אדמות רבים, בהם פוג'יווארה, חששו לאבד את אדמותיהם. הקיסר גו-סנג'ו הקים גם את המשרד אין נו צ'ו, המשרד לקיסרים מתנזרים, אשר הגן על הקיסרים הפורשים אשר הקדישו את חייהם לשליטה מאחורי הקלעים.
האין נו צ'ו מילא את החלל שהשאירו בני חמולת פוג'יווארה עם נפילת כוחם. במקום להיות מסולקים, הוחזרו בני פוג'יווארה לעמדותיהם הישנות כמושלים וכו', אך התעלמו מהם בתהליך קבלת ההחלטות. עם הזמן, הוחלפו רוב בני החמולה בבני חמולת המינמוטו שהחלה לצבור כוח. בזמן שבני פוג'יווארה נכנעו לחילוקי דעות בתוך עצמם, והתחלקו לקבוצה צפונית וקבוצה דרומית, משרד האין נו צ'ו איפשר למשפחת הקיסרות לרכז את ההשפעה על הכתר אצלם. התקופה משנת 1086 עד שנת 1156 התאפיינה בעליונותו של האין נו צ'ו ועליית כוחו של המעמד הלוחם במדינה. כוח צבאי, ולא סמכות מדינית, שלטו בממשלה.
ולש קורגי
אופי
הקורגי הוא כלב משפחה נמרץ, נאמן, עדין וחברותי לכן הוא מצוין עם ילדים, אך נוטה לנבוח בקול רם ובדרך כלל מאופק עם זרים עקב היותו ערני וחכם.
בית פוג'יווארה
שלטון פוג'יווארה בתקופת הייאן
מאבק על ירושת הכתר באמצע המאה השתים עשרה, נתן לפוג'יווארה הזדמנות לחדש את כוחם. פוג'יווארה נו יורינאגה צידד בקיסר שפרש בקרוב אלים בשנת 1158, כנגד היורש החוקי, שנתמך על ידי טאירה ומינמוטו. בסופו של דבר, הושמדה חמולת פוג'יווארה, שיטת הממשל הישנה הוחלפה, ומוסד האין נו צ'ו איבד את כוחו כאשר המעמד הלוחם נטל לעצמו את השליטה על ענייני המדינה, דבר שהיווה נקודת מפנה בהיסטוריה של יפן. בתוך שנה, התנגשו חמולות מינאטומו וטאירה, ותקופת עליונות של טאירה בת עשרים שנה החלה. חמולת טאירה התפתתה לחיי החצר והתעלמה מהבעיות בפרובינציות. לבסוף, הגיח מינאמוטו נו יוריטומו מבסיסו בקאמאקורה, והביס את טאירה, ואתם את הקיסר הצעיר אנטוקו, ובכך ניצחו במלחמת גנפיי.
ולש קורגי
ולש קורגי פמברוק
האבות הקדמונים הישירים של גזע הפמברוק הובאו מעבר לתעלה האנגלית על ידי אורגים פלמיים ששוכנעו על ידי מלך אנגליה הנרי הראשון, להגר לוויילס בשנת 1107 לספירה. הפמברוק פופולרי יותר מאשר גזע הקרדיגן, עובדה שניתן לייחס להיותו חביב על משפחת המלוכה: בשנת 1934 רכשה המלכה אליזבת את הקורגי פמברוק הראשון שלה ובמהלך השנים היו לה מעל ל-30 פמברוקים.
בית פוג'יווארה
שלטון פוג'יווארה בתקופת הייאן
לאחר התמוטטות זאת, הפנו הצאצאים של בני חמולת פוג'יווארה את תשומת לבם מפוליטיקה לאמנות, ובכך סיפקו לנו את האמנים הגדולים פוג'יווארה נו שוּנזֵיי ופוג'יווארה נו טֵייקה.
הידרדרות
ארבעים שנה בלבד אחרי מותו של מיצ'ינאגה, לא הצליחה חמולת פוג'יווארה למנוע את עלייתו לשלטון של הקיסר גו-סנג'ו, הקיסר הראשון מאז הקיסר גו-אודה, שלא השתייך לחמולת פוג'יווארה. הקמת משרד האין נו צ'ו, החל משנת 1087, המשיך להפחית את כוחם של בני החמולה בחצר הקיסרות.
ולש קורגי
מאפיינים חיצוניים
לפמברוקים זנב קצר מאוד, אוזניים מחודדות ופנים שועליים. הם קטנים יותר מהקרדיגנים, רגליהם ישרות ופרוותם העליונה רכה יותר. הם באים בצבעים שונים כגון: שחור, אדום, וחום בהיר. הזכרים שוקלים 12–14 ק"ג והנקבות 11–13 ק"ג בממוצע. גובהם זהה לקרדיגנים.
בית פוג'יווארה
הידרדרות
תקופת הייאן, בשליטת פוג'יווארה, הגיעה לסיומה במאה ה-12 עם מרד הוגן, והביאו לעלייתה של חמולת טאירה כחמולה החזקה ביותר במדינה בשנת 1156. בשנת 1160, במהלך מרד הייג'י, הביס צבא טאירה את צבא הקואליציה של פוג'יווארה ומינמוטו, ובכך סיים את תקופת שלטונם של בני חמולת פוג'יווארה.
ולש קורגי
אופי
כלב אדיב, אינטליגנטי, ממושמע, אוהב וערני ביותר. הקורגי נחשב לכלב בעל אופי רציני יותר מהאופי השובב של הקרדיגן.
בית פוג'יווארה
התפצלות
במהלך המאה ה-13, התחלק הבית הצפוני של חמולת פוג'יווארה לחמישה בתי עוצרים: קוֹנוֹאֵה, טאקאטסוּקאסה, קוּג'וֹ, ניג'וֹ ואיצ'יג'וֹ. הם החזיקו במונופול על תפקידי הסשו והקמפקו, ושירתו בתורות. הכוח הפוליטי עבר מחצר הקיסרות בקיוטו למעמד הלוחמים בכל חלקי הארץ. למרות זאת, צאצאי חמולת פוג'יווארה נשארו יועצים נאמנים, עוצרים ושרים בכירים בחצר הקיסרות במשך דורות רבים, אפילו עד המאה ה-20. ככאלה, היה להם כוח פוליטי והשפעה רבה, עובדה שגרמה ללוחמים יריבים, ואחר כך גם לבאקופו לכרות איתם בריתות.
ולש קורגי
אופי
קורגי הוא כלב חברותי וטוב למשפחות עם ילדים.
בריאות
הקורגי נחשב לכלב בריא בעל תוחלת חיים הנעה בין 12–15 שנים בממוצע, עלול לסבול מבעיות במפרק הירך, בעיות ראייה ופרצות דיסק בגלל גבו הארוך.
תחרויות
הקורגים מתחרים בתחרויות אג'יליטי (כלבנות), צייתנות, רעייה, גישוש ו-flyball.
פולקלור
בפולקלור הוולשי הקורגי היה סוס הרכיבה המועדף על פיות יער לוחמות. אגדה אחרת מספרת שהקורגים היו מתנה של פיות היער לבני האדם והסימונים על הפרווה של הכלב נשארו שם בגלל האוכף והרתמות של הפיות.
על פי סיפור עם אנגלי, המלכה ויקטוריה טיילה בדרך כפרית יום אחד עד שמרכבתה עצרה כיוון שנתקלה בעץ שנפל על הדרך. בעת שתהתה איך תעבור, פיה הופיעה לפניה פתאם וכדי לעזור למלכה יצרה שני קורגים יש מאין, אחד היה הפמברוק והשני היה הקרדיגן, שני הקורגים הזיזו את גזע העץ כדי לפנות למלכה את הדרך.
החלטה 1405 של מועצת הביטחון של האו"ם
החלטה 1405 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של האו"ם שהתקבלה פה אחד ב-19 באפריל 2002, אשר עסקה במבצע חומת מגן ובקרב ג'נין.
החלטה
ההחלטה נתקבלה במועצת הביטחון לאחר שנזכרה בהחלטות 242 (1967), 338 (1973), 1397 (2002), 1402 (2002) ו -1403 (2002), המועצה הדגישה את הצורך הומניטרי של האוכלוסייה הפלסטינית.
מועצת הביטחון הייתה מודאגת מהמצב ההומניטרי של האוכלוסייה הפלסטינית, במיוחד במחנה הפליטים של ג'נין שבו דווח על הרוגים והרס. היא קראה להסרת ההגבלות על פעולותיהם של ארגונים הומניטריים כמו הוועד הבינלאומי של הצלב האדום וסוכנות הסעד והעבודות של האו"ם לפליטים פלסטיניים במזרח הקרוב (אונר"א) ולכל הנוגעים בדבר להבטיח את שלומם של אזרחים ולכבד את המשפט ההומניטרי הבינלאומי.
ההחלטה הדגישה את דחיפותה של הסיוע ההומניטרי והרפואי לאוכלוסייה האזרחית הפלסטינית, וקיבלה בברכה את כוונתו של המזכיר הכללי קופי אנאן לשלוח צוות איתור עובדות לאסוף מידע בנוגע לאירועים במחנה הפליטים ג'נין במהלך מבצע חומת מגן.
רכבות שמורות היטב
רכבות שמורות היטב (בצ'כית: Ostře sledované vlaky; ידוע גם בשם רכבות נשמרות היטב) הוא סרט צ'כי משנת 1966 בבימויו של יז'י מנזל. הסרט הוא אחד הסרטים הידועים ביותר של הגל החדש הצ'כוסלובקי. הוא שוחרר בבריטניה תחת השם Closely Observed Trains. זהו סרט התבגרות אודות צעיר העובד בתחנת רכבת בצ'כוסלובקיה הכבושה בידי הגרמנים בזמן מלחמת העולם השנייה. הסרט מבוסס על רומן משנת 1965 מאת בוהומיל הראבאל. הסרט הופק על ידי אולפני ברנדוב וצולם בלוקיישן במרכז בוהמיה. הסרט הופץ בעולם במהלך 1967, ובשנת 1968 הסרט זכה בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר
קלאו קרנפי
קלאו קרנפי (שם מדעי: Buceros rhinoceros) הוא מין של קלאו ממשפחת הקלאוניים. קלאו הקרנף הוא הציפור הלאומית של מלזיה, ועבור שבטים מסוימים מייצג את אל המלחמה.
מאפיינים
לקלאו גודל כשל ברבור. הקסדה שלו מזדקרת בצורת משולש מעל הראש בצבע כתום, והיא בולטת ביותר למרות שהיא מגיעה לגודלה המלא רק בגיל 5-6. הגוף שחור, ואזור הרגליים בצבע קרם. המקור לבן ובקצה שלו יש כתם כתום. הקסדה כתומה. אורכו של הקלאו כ-91 עד 122 ס"מ ומשקלו כ-2-3 ק"ג. כמו אצל מינים אחרים של הקלאונאים לזכר יש קשתית אדומה ולנקבה קשתית לבנה. תוחלת חייו מגיעה ל-35 שנים.
התנהגות
הנקבה כולאת את עצמה בתוך קנה באמצעות בוץ, והזכר מביא לה מזון. היא מטילה 1-2 ביצים ודוגרת על הביצים במשך 37-46 ימים. הקלאו הקרנפי אוכל פירות (בעיקר תאנים ופיקוסים) הפרטים ממין זה מייבשים את נוצותיהם בדומה לקורמורניים על ידי פריסתם לגודל מלא. הקלאו מצוי בגובה של כ-1400 מטרים.
מיון
ישנם שלושה תת-מינים: הראשון חי בסומטרה, תאילנד ומלזיה, השני באי ג'אווה והשלישי מוגבל לבורנאו.
פרנסואה קופה
פרנסואה קופה (בצרפתית: François Coppée; 26 בינואר 1842 – 23 במאי 1905) היה משורר, מחזאי וסופר צרפתי.
ביוגרפיה
מאוחר יותר כתב את המחזות "עשה את חובתך" (1871) ו-"תכשיטי הגאולה" (1872). מחזות אלה שנכתבו בהשפעת מלחמת צרפת–פרוסיה זכו להצלחה בציבור. אחרי ששימש כספרן בספריית הסנאט הצרפתי, נבחר ב-1878 לתפקיד מנהל הארכיב של להקת קומדי פראנסז - תפקיד שבו שימש עד 1884 כאשר נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית.
החרוזים והפרוזה של פרנסואה קופה מבטאים רגשות פטריוטיים, שמחת אוהבים צעירים וחמלה על העניים. הוא כתב אוטוביוגרפיה המשקפת את תקופת נעוריו כאשר חלם להפוך למשורר ולסופר. בספרו "הייסורים הטובים" (1898) הוא מתאר את מחלתו שכמעט גרמה למותו - מה שגרם לו להיכנס בבריתה של הכנסייה הקתולית. מבחינה פוליטית הוא השתייך לחלק הקיצוני של התנועה הלאומית הצרפתית ובז לדמוקרטיה. במשפט דרייפוס היה מראשי המצדדים בהרשעתו בדין כבוגד.
בהקדמה להוצאה הראשונה של לקט שיריו "מחברת אדומה" פרנסואה קופה מגדיר את תפקידיו של המשורר: "מטרתנו המשוררים, איננה לעסוק במה שכבר הושג, אלא במה שעתיד לבוא. על המשורר לחלום על כתיבת חרוזים מושלמים, ואחרי שמסר את החומר להדפסה עליו להיות משוחרר מכל דאגה, כמו עלים מתים של הסתיו שעבר."
פרנסואה קופה מת בפריז ב-1905.
הוא כתב 12 קובצי שירה, 15 מחזות ו- 14 סיפורים, רומנים ונובלות. הייתה לו הצלחה רבה בקרב הציבור של תקופתו, אך אחרי מותו יצירתו נשכחה.
עולם המים
עולם המים (באנגלית: Waterworld) הוא סרט עתידני-בדיוני בבימויו של קווין ריינולדס ובכיכובו של קווין קוסטנר. הסרט הופק ב-1995, קיבל ביקורות מעורבות ולא זכה להצלחה יחסית להשקעה הכספית הגדולה ביצירתו. עם זאת, במהלך השנים השתבץ הסרט בקטגוריית סרטי קאלט, והצליח במכירות לווידאו.
תקציר העלילה
העלילה מספרת על החיים בכדור הארץ לאחר שהוצף במימי הקרחונים שנמסו בקטבים. האנשים ששרדו את ההצפה חיים בקומונות קטנות על פני הים, נעים בסירות רעועות ומייחלים למצוא את היבשה. מי שתייה הם מצרך יקר המציאות ועפר אדמה הוא מצרך כה נדיר עד שהוא משמש כאמצעי תשלום בסחר חליפין. אין מוסדות שלטון בעולם ואיש הישר בעיניו יעשה.