cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה
זירת הדרדנלים
הקרב בזירת הדרדנלים, הידוע יותר בשם "קרב גליפולי" (טורקית Çanakkale Savaşları, אנגלית Battle of Gallipoli) היה ניסיון של כוחות בריטיים בסיוע צרפתי לפלוש לחצי האי גליפולי שממערב לדרדנלים במטרה לפתוח את הנתיב הימי לרוסיה ולהשתלט על איסטנבול. הניסיון כשל והותיר כ-131,000 חיילים הרוגים ו־262,000 פצועים בשני הצדדים. ב־19 בפברואר 1915 החלה המתקפה הראשונה על הדרנלים כאשר צי מלחמה גדול של ספינות בריטיות וצרפתיות הפציצו ארטילריה עות'מאנית לאורך החוף. מתקפה ימית חדשה במצרים החלה ב־18 במרץ 1915, אך מתוך 16 ספינות מלחמה בריטיות וצרפתיות טבעו שלוש ושתיים נפגעו קשות.
לאחר הכישלונות של התקיפות הימיות היה ברור כי המטרה לא תושג בלא הפעלת כוחות קרקעיים, והפלישה החלה ביום 25 באפריל 1915 בשתי נקודות עיקריות - עיקר הכוח הבריטי נחת בכף הֶלֶס בדרומו של חצי האי וכוחות אנזא"ק פלשו אל גבאטפה במערבו. כוח צרפתי קטן נוסף נחת בחוף המזרחי של גליפולי מכיוון המצרים עצמם. עיקר המאמץ התרכז בכף הלס אך במשך שלושה חודשים כמעט שלא הושג דבר. קו החזית נע צפונה ודרומה לאורך מאות מטרים בלבד וגבה מחיר נורא של חיי אדם בשני הצדדים. תקוותם של הבריטים לניצחון מהיר התפוגגה אל מול ההגנה העקשנית של הצבא העות'מאני בפיקודו של הגנרל הגרמני אוטו לימן פון סנדרס.
בחודש אוגוסט 1915 הוחלט להעביר את עיקר המאמץ לאזור בו לחמו כוחות אנזא"ק וב-6 באוגוסט 1915 נחתו כוחות בריטים נוספים במפרץ סוולה (Suvla), כ-8 ק"מ מצפון לכוחות אנזא"ק. בשורה של קרבות קשים שנמשכו במשך כל חודש אוגוסט לא הושג דבר. הצבא העות'מאני ספג אומנם אבדות כבדות אך בהנהגתו של קצין צעיר בשם מוסטפא כמאל (לימים מוסטפא כמאל אטאטורק), כוחות מדינות ההסכמה לא הצליחו להתקדם מעבר לראש הגשר הראשוני. הפיקוד הבריטי החל לשקול את פינוי הכוחות מחצי האי ומשימה זו שהייתה היחידה שהצליחה בכל הלחימה הכושלת בזירת הדרדנלים הושלמה ב-9 בינואר 1916. למרות המחיר הכבד נחשבו הקרבות בזירת הדרדנלים להצלחה ראשונה במעלה של הצבא העות'מאני אשר הצליח להדוף את הפלישה לחלוטין.
השפעת תוצאות המלחמה על האימפריה העות'מאנית
האימפריה העות'מאנית סיימה את חלקה במלחמת העולם הראשונה עם החתימה על הפסקת האש של מודרוס -30 באוקטובר 1918 בנמל מודרוס שבאי למנוס ביוון. אולם, אף על פי שהאימפריה איבדה את כל שטחיה במזרח התיכון, נותרה אסיה הקטנה כולה בשליטתה ביום הפסקת האש. הצבא הבריטי עצר בתחומי סוריה ועיראק של ימינו בדרום, ובמזרח אנטוליה הצליח הצבא העות'מאני להשתלט על כל השטח שהופקר על ידי צבא רוסיה בשנת 1917 ואף המשיך והגיע עד לקווקז לקראת מחצית 1918.
עם זאת, רוב כוחה הצבאי של האימפריה היה כלא היה, האוכלוסייה הכפרית באנטוליה הצטמצמה בכ-40%, ומבחינה פוליטית הייתה האימפריה לסוס מת. בין היתר איפשרה הפסקה האש למנצחים לעשות כרצונם בכל שטחי אסיה הקטנה ואף להחזיק עמדות תצפית ושליטה לאורך מצרי הבוספורוס והדרדנלים. משמעותו של תנאי זה הייתה כי איסטנבול, בירת האימפריה, הפכה לשטח כבוש. ב-13 באוקטובר 1918 הגיע שלטונה של מועצת האיחוד והקידמה לסופו עם התפטרותה של הממשלה, ושלושת חברי הטריאומווירט נמלטו מאיסטנבול ב-2 בנובמבר 1918 ויצאו לגלות. כוח צבאי צרפתי נכנס לאיסטנבול ב-12 בנובמבר 1918 ולמחרת הגיע כוח בריטי בעקבותיו. בדצמבר 1918 הוקם מינהל צבאי בעיר וזה החל לחפש אחר פושעי מלחמה על מנת להעמידם לדין בגין פשעים כנגד הארמנים והיוונים.
בתי הדין הצבאיים הוקמו תחילה באיסטנבול עצמה ופעלו מ-28 באפריל 1919 ועד 29 במרץ 1920. לאחר מכן הם פוזרו, ותחתיהם הוקם בית-משפט בינלאומי במלטה, שלטיפולו הועברו המקרים החמורים יותר. עם זאת ההליך המשפטי העות'מאני היה מוטה במידה כזו שבית-המשפט הבינלאומי לא היה מוכן לייחס אמינות כלשהי לממצאיו. זכותם של נאשמים לחקור נגדית את עדי התביעה לא הוכרה בחוק העות'מאני, עדויות נתקבלו מפי השמועה, ראיות שלא נמצאה להן אסמכתה קבילה התקבלו על ידי בית הדין כ"חומר אנונימי" וחלק מהראיות היו מזויפות בעליל. בין מרץ 1919 ועד אוקטובר 1920 הוחזקו קצינים בכירים, פוליטיקאים, אנשי מינהל ואינטלקטואלים עות'מאנים במעצר במלטה, והמתינו למשפטיהם תוך שהבריטים מחפשים אחר ראיות נגדם. במקרים מסוימים נמשכו תקופות המאסר עד שלוש שנים, והנאשמים זכו לכינוי "גולי מלטה". סך הכול הוצאו 145 פקודות מעצר אם כי חלקן, ובין אלה גם זו של מוסטפא כמאל, לא בוצעו מעולם בשל כך שניתנו בהיעדר. אחרוני הגולים שבו לטורקיה עד שנת 1922.
החלטותיה הראשונות של ועידת פריז, שהתכנסה בהפסקות החל ב-18 בינואר 1919 ועד 20 בינואר 1920, החלו מיושמות ב-15 במאי 1919 עם כיבושה של איזמיר בידי הצבא היווני. במקביל נחת כוח איטלקי באנטליה שבדרום אסיה הקטנה, וכוח בריטי החל להתמקם בחופי הים השחור בצפונה.
הבחירות האחרונות לפרלמנט העות'מאני נערכו בדצמבר 1919 תחת שלטון הכיבוש שהתקיים מכוח הפסקת האש. רוב 140 חברי הפרלמנט הרביעי והאחרון של האימפריה נמנו על "מפלגת ההגנה על זכויות אנטוליה ותראקיה" (Anadolu ve Rumeli Müdafaa-i Hukuk Cemiyeti) ברשותו של מוסטפא כמאל, כשהוא עצמו נותר באנקרה. אף על פי שפרלמנט זה היה קצר ימים, הוא לא הכיר בכיבוש הבירה, ואף הספיק לקבל שש החלטות חשובות אשר זכו לשם הכולל "מיסק-אה מילי" (Misak-ı Millî - "שבועת הלאום"). ההחלטות שפורסמו ביום 12 בפברואר 1920, התייחסו לגבולותיה העתידיים של טורקיה, והיו לבסיס לדרישותיה העתידיות לקראת חתימת הסכם לוזאן ב-1923:
<blockquote style="border: 1px solid blue; padding: 2em;"> פעולתו העצמאית של הפרלמנט לא נשאה חן בעיני מינהל הכיבוש, ובליל 15 במרץ 1920 החלו כוחות בריטים להשתלט על בניני מפתח בעיר וכן עצרו חמישה חברי פרלמנט. ב-18 במרץ 1920 התכנס הפרלמנט העות'מאני בפעם האחרונה ומחה על מעצר חבריו, וב-5 באפריל 1920, תחת לחץ המינהל הצבאי, הורה הסולטאן מהמט השישי על פיזורו של הפרלמנט. הסולטאן היה לבובה בידי המינהל הצבאי ואיסטנבול הייתה לאזור כבוש דה-יורה.
ב-10 באוגוסט 1920 חתמה האימפריה העות'מאנית על הסכם סוור (טורקית Sevr Antlaşması, אנגלית Treaty of Sèvres) שנוסח בעקבות ועידת סן רמו. ההסכם השלים את חלוקתה של אסיה הקטנה בין המדינות המנצחות. צרפת ובריטניה קיבלו את מרבית המזרח התיכון וחלקים מאסיה הקטנה. כמו כן קיבלו חזקה משותפת באיסטנבול ובאזור המצרים. מבחינת שתי המעצמות גם יחד, הן השיגו את כל אשר יחלו לו ואשר הונצח ביניהן בסוד בהסכם סייקס–פיקו. איטליה ויוון קיבלו את מרבית אנטוליה, אך התנגדות טורקית כפתה על היוונים נסיגה משם, בזמן שהאיטלקים לא היו מסוגלים לבסס את שלטונם. הרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה נוצרה במזרח טורקיה, אך הצבא האדום פלש אליה ב-1920 ומדינה זו צורפה לברית המועצות. עוד הוכרז על הקמת אזור כורדי אוטונומי אך ניסיונותיו לממש את עצמאותו דוכאו על ידי הטורקים.
יהא המועד המדויק אשר יהא, למעלה מ-600 שנות עצמאות עות'מאנית שהחלה בשנת 1299 באו לסיומן בשנים הסוערות שלאחר מלחמת העולם הראשונה.
השלכות ההשתתפות העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה
ההשפעה העיקרית של השתתפות טורקיה במלחמת העולם הראשונה נבעה מחסימת מצרי הבוספורוס והדרדנלים למשך כל המלחמה. בכך הוטל מצור על רוסיה ש-90% מסחר החוץ שלה נעשה באמצעות נמליה בים השחור ועבר דרך המֵצרים. ביחד עם חסימת הים הבלטי על ידי הגרמנים, היה המצור כמעט מושלם: סחר החוץ הרוסי פחת בעת המלחמה ב-95%. סגירת המֵצָרִים גם ניתקה את רוסיה ביעילות מסיוע של בעלות בריתה ולכן הובלת אמצעי לחימה ותחמושת לרוסיה צומצמה מאוד. לרוסים נותרו רק נמל ארכנגלסק הקפוא בחורף וסגור בשל כך חמישה חודשים בשנה, וכן נמל ולדיווסטוק המרוחק כ-12,000 ק"מ מחזית הלחימה הרוסית. כדי להתגבר על כך, בנתה רוסיה את נמל מוּרמַנסק החופשי מקרח וסללה אליו קו רכבת. הקו הושלם מאוחר מדי, רק בקיץ 1917 (אך שימש במלחמת העולם השנייה). המצור הכלכלי חנק את כלכלת רוסיה, גרם למחסור ותרם משמעותית להתמוטטות הצבא הרוסי ולאווירה המהפכנית שהשתררה במדינה. ביחד עם הברחת לנין לרוסיה על ידי הגרמנים, תרם המצור משמעותית לפרוץ מהפכת אוקטובר הבולשביקית (7.11.1917) ולפרישת רוסיה מהמלחמה. ניסיונם של בעלות הברית לפרוץ את המצור ולהוציא את טורקיה מהמלחמה נכשל במערכת גליפולי (1915).
הגנרל לודנדורף, שפיקד למעשה על הצבא הגרמני בשנתיים האחרונות למלחמה, טען בזיכרונותיו שהתערבות האימפריה העות'מאנית (טורקיה) אִפשרה למעצמות המרכז הנחותות בכוחן, להאריך את המלחמה בשנתיים. בתקופה זו נערכו כמה מהקרבות העקובים ביותר מדם (כמו הקרב על הסום), אמריקה הצטרפה למלחמה למרות אווירת הבדלנות שם והקומוניסטים השתלטו על רוסיה. הלחימה הטורקית הרחיבה את המלחמה לזירות הקווקז והמזרח התיכון (בחזיתות סיני, ארץ ישראל ומסופוטמיה) והשפיעה גם על הלחימה בבלקן. היא דחפה את בריטניה לשקול לראשונה הקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל ולפרסם את הצהרת בלפור (2.11.1917). בשטחי האימפריה העות'מאנית ערב המלחמה הוקמו אחריה מדינות סוריה, לבנון, עיראק, סעודיה (בחלקה), תימן, ירדן וישראל. המלחמה הביאה להשמדת כמיליון ארמנים ויותר, להתפרקות האימפריה העות'מאנית, לביטול הסולטנות והחליפות העות'מאניים ולהקמת הרפובליקה הטורקית.
סטיוארט האר
ביוגרפיה
סטיוארט האר נולד ב-1867 בעיירה אלברסטוק במחוז גוספורט  שבהמפשייר (דרום אנגליה) לג'יימס האר (1928-1836) ולאליס שרלוט טייט (Alice Charlotte Tait) (1911-1841), אח לעוד 3 ילדים של בני הזוג (אליס הארייט האר, לוסי אדית' האר ומארי סטילוול האר). האב, ג'יימס האר, היה קצין בצבא בריטניה בדרגת לוטננט קולונל ושירת תקופות ארוכות בהודו.
בנעוריו למד האר באיטון קולג' והמשיך בלימודים צבאיים באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט אותה סיים ב-1886.
שנים ראשונות
ב-5 במאי 1886, עם סיום לימודיו באקדמיה, התגייס האר לצבא הבריטי והוצב ברגימנט רובאי המלך בדרגת לוטננט. זמן קצר לאחר גיוסו נשלח לשירות בהודו שם השתתף, בין 1884 ו-1895, בקרבות בפקיסטן ואפגניסטן כחלק מניסיונה של בריטניה לחזק את אחיזתה בצפון הודו במהלך המשחק הגדול מול רוסיה. בין השאר השתתף האר במערכה לשחרור צ'יטראל.
טרום מלחמת העולם הראשונה
ב-1910 חזר האר לאנגליה משירותו בהודו וב-1912 מונה למפקדה של בריגדת הרובאים ה-156 "הסקוטית".
מלחמת העולם הראשונה
בהמשך השנה מונה האר למפקדה של הדיוויזיה ה-27 ונשלח איתה, בדצמבר 1915, לסלוניקי שם נלחם במערכה במקדוניה.
בתחילת 1916 הגיע למצרים שם מונה למפקדה של הדיוויזיה ה-54. כמפקד הדיוויזיה השתתף האר בקרבות המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה ובין השאר בקרב רומני (אוגוסט 1916), קרב עזה הראשון (מרץ 1917), קרב עזה השני (אפריל 1917) וקרב עזה השלישי (נובמבר 1917).
בהמשך המערכה השתתף האר עם הדיוויזיה במערכה לכיבוש ירושלים (דצמבר 1917). בספטמבר 1918 הוביל האר את הדיוויזיה בקרב מגידו במהלכו תקפו כוחות את מורדות הרי שומרון.
משפחתו
האר נישא ב-1896 לנינה רטלדג' (Nina Ruttledge). המשפחה גרה בכפר בליירלוגי שבדרום סקוטלנד. תחילה גרו בלונדון וב-1930 לאחר שירש מאביו את טירת בליירלוגי (Blairlogie Castle) עברו לגור במקום. לזוג נולד ילד אחד (ג'יימס פרנסיס מוריס האר) ששירת אף הוא בצבא בדרגת מייג'ור גנרל וירש את הטירה מאביו ב-1951. סטיוארט האר נפטר ב-1952 והובא למנוחות בכפר קלדר מזרח שבסקוטלנד.
ראש ממשלת אוסטרליה
ראש ממשלת אוסטרליה, רשמית: ראש ממשלת הקהילייה של אוסטרליה (באנגלית: Prime Minister of the Commonwealth of Australia) הוא השר הבכיר של הריבון האוסטרלי וראש הרשות המבצעת האוסטרלית. ראש הממשלה ממונה לתפקיד על ידי המושל הכללי של אוסטרליה באישור הריבון, כאשר לתפקיד ממונה מנהיג המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט האוסטרלי, ראש הממשלה הוא התפקיד הביצועי הבכיר ביותר באוסטרליה.
סטיוארט האר
ספריו
לאחר פרישתו עסק האר בכתיבת ספרים בנושאים צבאיים:
ראש ממשלת אוסטרליה
בדומה למקבילה הקנדית, תפקיד ראש ממשלת אוסטרליה אינו מעוגן בחוקה ואינו כתוב במפורש במסמכים החוקתיים של אוסטרליה. התפקיד נוצר ב-1 בינואר 1901, עם כינונה של קהיליית אוסטרליה, כחלק מחבר העמים הבריטי. המעונות הרשמיים של ראש הממשלה נמצאים בקנברה (הלשכה, The Lodge) ובסידני (בית קיריבילי, Kirribilli House).
מינוי
ראש ממשלת אוסטרליה ממונה על ידי המושל הכללי של אוסטרליה לפי סעיף 64 של חוקת אוסטרליה, המעניק למושל הכללי את הסמכות למנות שרי ממשלה ולדרוש מהם להיות חברים בבית הנבחרים האוסטרלי או בסנאט האוסטרלי, או להיות חברים באחד מבתי הפרלמנט האוסטרלי תוך שלושה חודשים ממועד מינויים. ראש הממשלה ושר האוצר הם באופן מסורתי חברים בבית הנבחרים, אך החוקה לא דורשת מהם להיות חברים בבית הנבחרים. לפני שראש הממשלה נשבע אמונים לתפקיד "שר הכתר" (מונח חוקתי רשמי המשמש את מדינות אוסטרליה לתאר את שר הריבון השולט המייעץ למלוכה האוסטרלית), ראש הממשלה חייב להיות הראשון להישבע לחבר מועצת המנהלים הפדרלית במידה והוא לא חבר במועצה. עם בחירתו לתפקיד מוצמד לשמו של ראש הממשלה התואר "The RightHonourable" לכל ימי חייו.
ראש הממשלה, כמו שרים אחרים, מושבע בדרך כלל על ידי המושל הכללי ולאחר מכן מקבל מהמושל הכללי מכתב הרשאה למשרדו. כאשר ראש הממשלה מובס בבחירות, או מתפטר, ראש הממשלה עוזב את תפקידו ולמעשה מחזיר את מכתב ההרשאה למושל הכללי. במקרה שראש ממשלה נפטר בעודו מכהן, יוכל המושל הכללי לסיים את כהונת הפרלמנט. שרים מכהנים בתפקידם "לפי רצונו של המושל הכללי" (סעיף 64 לחוקת אוסטרליה), כך שתאורטית, רשאי המושל הכללי לפטר שר בכל עת, על ידי מכתב פיטורין בכתב המודיע על סיום כהונתם, אולם למרות שבסמכותו לעשות זאת, המושל הכללי מפטר שרים על פי עצתו של ראש הממשלה.
למרות חשיבותו של משרד ראש הממשלה, החוקה אינה מזכירה את המשרד בשמו.
אם ממשלה אינה יכולה לקבל את חקיקת ההקצאה (התקציב) של בית הנבחרים, או שהצעת אי-אמון תעבור בבית הנבחרים והממשלה תיפול, ראש הממשלה מחויב על פי החוקה לייעץ מיד למושל הכללי לפזר את בית הנבחרים ולקיים בחירות חדשות.
לאחר התפטרותו או מותו של ראש הממשלה, בדרך כלל ימנה המושל הכללי לתפקיד ראש הממשלה את מי שנבחר להיות יורשו של ראש הממשלה בפרלמנט, או במקרה של הפלת קואליציה, המושל הכללי ימנה לתפקיד ראש הממשלה את מנהיג המפלגה הבכירה בקואליציה. בכל ההיסטוריה הפוליטית של אוסטרליה, נרשמו ארבעה מקרים חריגים בולטים: היו רק שלושה מקרים אחרים שבהם מונה מישהו אחר המכהן כמנהיג מפלגת הרוב בבית הנבחרים לתפקיד ראש הממשלה:
סמכויות
ראש הממשלה הוא התפקיד הביצועי הבכיר ביותר באוסטרליה. בפועל, המועצה הפדרלית תפעל לאישור כל ההחלטות שהתקבלו על ידי הממשלה ולמעשה החלטות הממשלה ידרשו תמיד את תמיכת ראש הממשלה. הסמכות של המושל הכללי להקמת הסכמה מלכותית להקמת ממשלה (במסגרת שיטת הממשל של מלוכה חוקתית), לפזר את הפרלמנט, לקבוע את מועד הבחירות ממומשים על פי עצתו של ראש הממשלה.
בחירתו של מושל כללי חדש נמצאת בתחום סמכותו ואחריותו של ראש ממשלת אוסטרליה. זה מתייעץ עם חברי ממשלתו ולעיתים עם בית הנבחרים של אוסטרליה, ולבסוף עם המלך על מנת לקבל את אישורו הרשמי. המלך יכול לסרב להמלצת ראש הממשלה, אך הצעד חריג ביותר, ובוצע לאחרונה ב-1930 אז דחה המלך ג'ורג' החמישי את מועמדותו של סר אייזק אייזקס. במקרה תאורטי זה יכול המלך לבקש המלצה אחרת או למנות נציג מטעמו ללא כל המלצה. הסמכות הרשמית למנות את המושל הכללי מוטלת על מלך אוסטרליה, אך מינוי זה נעשה בעצתו הרשמית של ראש הממשלה. לפי האמנה, עצה זו ניתנת על ידי ראש הממשלה לבדו ולכן המינוי הוא למעשה הבחירה האישית של ראש הממשלה. ראש הממשלה עשוי גם להמליץ למלך לפטר את המושל הכללי, אם כי עדיין לא ברור כמה מהר יפעל המלך בעצה כזו במשבר חוקתי. חוסר הוודאות זה והאפשרות של "מרוץ" בין המושל לבין ראש הממשלה לפטר אחד את השני היווה שאלה מרכזית במשבר החוקתי ב-1975.
כוחו של ראש הממשלה נתון למספר מגבלות. ראש ממשלה שהודח מתפקידו כמנהיג מפלגתו, או שממשלתו איבדה את אמונו של בית הנבחרים האוסטרלי לאחר הצעת אי-אמון, חייב לייעץ לצאת לבחירת הבית התחתון מחדש או להתפטר מהמשרד או לבקש מהמושל הכללי לפטר אותו מתפקידו.
מפלגתו של ראש הממשלה תהיה בדרך כלל בעלת הרוב בבית הנבחרים ומשמעת המפלגה היא חזקה במיוחד בפוליטיקה האוסטרלית. מעבר של חקיקת הממשלה של בבית הנבחרים הוא בעיקר פורמלי בעוד קבלת התמיכה של הסנאט האוסטרלי יכולה להיות קשה יותר, זאת לאחר שהממשלה בדרך כלל חסרת רוב מוחלט בסנאט עקב הקלות היחסית בה ניתן לזכות לייצוג בסנאט ביחס לבית הנבחרים גורם למיקוד המאמץ של מפלגות קטנות בתחרות על מקומות הישיבה בסנאט. בדרך כלל המפלגות הקטנות אינן מצליחות להכניס את נבחריהן לבית הנבחרים.
שכר
ב-1 ביולי 2013, בית הדין השלטוני האוסטרלי העלה את שכרו של ראש הממשלה לסכום הנוכחי הנאמד ב-507,338 דולר אמריקני.
מעון
לראש הממשלה יש שני בתי מגורים רשמיים במהלך כהונתו. המעון הרשמי העיקרי הוא הלשכה בקנברה (The Lodge). רוב ראשי הממשלה בחרו את הלשכה כמקום מגוריהם העיקרי בגלל מתקני הביטחון שלה ובגלל קרבתה לבית הפרלמנט. עם זאת, היו כמה ראשי ממשלה שבחרו לא לגור בלשכה. ג'יימס סקאלין החליט גם לא להעביר את מגוריו למעון ראש הממשלה הרשמי (הלשכה), שבנייתו הושלמה שנתיים קודם לכן, בציינו שזה מהווה בזבוז מיותר של כספי משלמי המיסים. הוא העדיף לגור בבית מלון קנברה (כיום מלון הייאט). בן צ'יפלי התגורר במלון בקוראג'ונג. לאחרונה, ג'ון הווארד השתמש במעון ראש ממשלה שבסידני (Kirribilli House) כמקום המגורים העיקרי שלו. עם מינויה של ג'וליה גילארד ב-24 ביוני 2010 לראשות הממשלה לאחר הדחתו של קווין ראד, אמרה גילארד כי היא לא תחיה בלשכה עד למועד שבו היא תבחר רשמית לראשות הממשלה בבחירות הכלליות.
במהלך כהונתו הראשונה של קווין ראד, צוות הלשכה הורכב משף בכיר ועוזר שף, אומנת, אב בית בכיר ושני דיירים זוטרים. בבית קיריבילי שבסידני, מועסק שף אחד במשרה מלאה. המגורים הרשמיים מאוישים באופן מלא ומשרתים הן את ראש הממשלה והן את משפחתו. בנוסף, לשניהם מתקני אבטחה נרחבים.
כלי תחבורה
ראש הממשלה מקבל מספר שירותי תחבורה לעסקיו רשמיים כראש הממשלה. מטוס מס' 34 של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי מוביל את ראש הממשלה באוסטרליה ובחו"ל על ידי מטוסי בואינג עסקיים שנקנו עבורו במיוחד ומטוסי צ'נג'לר קטנים יותר. המטוס מכיל ציוד תקשורת מאובטח, כמו כן גם משרד, חדר ישיבות וחדר שינה. סימן הקריאה של המטוס הוא "השליח". עבור נסיעות קרקע, ראש הממשלה מוסע במודל משוריין של סדרת המכוניות BMW. מכוניתו נקראת "C-1", או Commonwealth One, בגלל לוחית הרישוי שלה. ראש הממשלה מלווה על ידי כלי רכב משטרתיים של רשויות המדינה הפדרלית.
לאחר סיום כהונתו
ראש ממשלת אוסטרליה שסיים את כהונתו מקבל בדרך כלל זכויות מסוימות לאחר שעזב רשמית את תפקידו כגון לינה במשרד, סיוע צוותי ומעבר ל"חיי גולד", המעניק לראש הממשלה לשעבר ולמשפחתו לנסוע בתוך אוסטרליה למטרות "לא מסחריות" על חשבון הממשלה.
בכל ההיסטוריה הפוליטית של אוסטרליה, רק ראש ממשלה אחד שעזב את הפרלמנט האוסטרלי חזר אליו. סטנלי ברוס הפסיד מושבו בפרלמנט בשנת 1929, בעודו ראש הממשלה, אך הוא נבחר מחדש לפרלמנט בשנת 1931. ראשי ממשלה אחרים נבחרו לפרלמנטים אחרים מלבד הפרלמנט האוסטרלי: סר ג'ורג' רייד נבחר לבית הנבחרים הבריטי (לאחר כהונתו כנציב עליון באנגליה); ופרנק פורד נבחר מחדש לפרלמנט של קווינסלנד (לאחר כהונתו כנציב עליון בקנדה וניסיון כושל להיבחר שנית לפרלמנט האוסטרלי).
נבצרות
מפעם לפעם נדרש ראש הממשלה לעזוב את אוסטרליה לצורך עסקים ממשלתיים. כאשר ראש הממשלה נמצא מחוץ לגבולות אוסטרליה, סגן ראש ממשלת אוסטרליה ממלא את מקומו. בימים שלפני כליי הטיס, היעדרות כזו הייתה יכולה להמשך לתקופות ממושכות. לדוגמה, ויליאם ווט היה ממלא מקום ראש הממשלה במשך 16 חודשים, מאפריל 1918 ועד אוגוסט 1919, כאשר ראש הממשלה, בילי יוז, נכח בועידת השלום בפריז ובמקרה אחר, הסנאטור ג'ורג' פירס היה ממלא מקום ראש הממשלה למעלה משבעה חודשים ב-1916. ראש ממשלה בפועל ממונה גם כאשר ראש הממשלה עוזב את תפקידו. סגן ראש הממשלה בדרך כלל הופך להיות ראש הממשלה בפועל בנסיבות אלה.
שלושה ראשי ממשלה מתו בתפקידם - ג'וזף ליונס (1939), ג'ון קרטין (1945) והרולד הולט (1967) - ורוברט מנזיס התפטר מתפקידו ב-1941. בכל אחד מהמקרים הללו, סגן ראש הממשלה (שהיה אז תפקיד לא רשמי) הפך לראש ממשלה זמני, עד לבחירת מנהיג חדש למפלגת השלטון. באף אחד מהמקרים הללו לא הצליח ראש הממשלה הזמני לנצח בבחירות הבאות, עם זאת, לאחר התפטרותו של מנזיס בחרה ועידה משותפת של מפלגת אוסטרליה המאוחדת ומפלגת הכפר בארתור פאדן כמנהיג הקואליציה, למרות שמפלגת הכפר הייתה השותף הזוטר בקואליציה. למחרת היום הושבע פאדן כראש הממשלה.
דוקטור סליפ
דוקטור סליפ הוא ספר פרי עטו של הסופר האמריקאי סטיבן קינג. הספר, שיצא לאור בספטמבר 2013, הוא ספר המשך ל"הניצוץ". "דוקטור סליפ" הגיע למקום הראשון ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס עבור ספר מודפס אלקטרוני בדיוני (משולב), כריכה קשה בדיוני וספר אלקטרוני בדיוני. "דוקטור סליפ" זכה בפרס בראם סטוקר לרומן הטוב ביותר לשנת 2013.
סרט המבוסס על הספר יצא לאקרנים ב-8 בנובמבר 2019.
הסרט
ב־8 בנובמבר 2019, יצא הסרט 'דוקטור סליפ', והתרגשות הקהל הייתה גדולה. אך ביציאת הסרט לאקרנים, הסרט קיבל ביקורות מעורבות אך בעיקר חיוביות.
עלילה
בעקבות אירועי "הניצוץ", דני טורנס נותר בטראומה נפשית בעוד אמו וונדי לאט מתאוששת מפצעיה. רוחות כועסות מן המלון עדיין רוצות למצוא את דני כדי לרשת את הכוח המדהים של "הניצוץ" שלו ובסופו של דבר למצוא אותו. דיק הלוראן, שף המלון, מלמד את דני ליצור כספות בראשו כדי להכיל את הרוחות, כולל זו של הבעלים לשעבר של המלון הוראס דנוורט.
כמבוגר, דני (בספר זה נקרא פשוט דן) ממשיך במורשת אביו ומרבה בכעס ואלכוהוליזם. דן מבלה שנים בנדידה ברחבי ארצות הברית, אבל בסופו של דבר עושה את דרכו אל ניו המפשייר ומחליט לוותר על שתייה. הוא מתיישב בעיירה הקטנה פרייז'ר, עובד תחילה באטרקציה תיירותית ובהמשך בהוספיס, ומשתתף בפגישות אלכוהוליסטים אנונימיים. יכולותיו העל-חושיות, אשר דוכאו זמן ממושך בשל השתייה שלו, צפות מחדש ומאפשרות לו לספק נוחות לחולים גוססים. בעזרת חתול שיכול לחוש כאשר מישהו עומד למות, דן רוכש את הכינוי "דוקטור סליפ".
בינתיים, אברה סטון, תינוקת שנולדה זמן קצר לפני 9/11, מתחילה להפגין כוחות על טבעיים משלה. לאט לאט ולא במתכוון, היא מבססת קשר טלפתי עם דן; ככל שהיא גדלה, הקשר הופך להיות יותר מודע, ולא מרצון "הניצוץ" שלה גדל והופך חזק יותר משלו. לילה אחד, אברה עדה רוחנית לטקס עינויים ורצח של ילד על ידי "קשר האמת", קבוצה של כמעט-אלמותיים אשר משוטטים ברחבי אמריקה וניזונים מעת לעת על ידי "קיטור" - תמצית רוחנית אשר מיוצרת כאשר אנשים בעלי "הניצוץ" מתים בכאב. מנהיגת "קשר האמת", רוז בעלת הכובע, הופך להיות מודעת לקיום של אברה, ומגבשת תוכנית לחטוף את אברה ולהשאיר אותה בחיים, כך היא תוכל לייצר אספקה בלתי מוגבלת של קיטור.
חברי קבוצת קשר נכון נדבקים בחצבת מן הקורבן האחרון ומתחילים למות, חברי "הקשר" מאמינים שהקיטור של אברה יוכל לרפא אותם. אברה מבקשת את עזרתו של דן, אשר מגלה את קשרו לאברה לאביה דייוויד ולרופא המשפחה, ג'ון דלטון. על אף שהוא כועס וספקן בהתחלה, דייוויד מתחיל להאמין לדן ומסכים לתוכנית שלו כדי להציל את אברה. בשיתוף עם בילי פרימן, אחד מחבריו של דן, הם מביסים והורגים פושטים שנשלחו על ידי רוז; עם זאת, דן מגלה שיצודו ללא הרף את אברה לצורך נקמה. הוא מבקר את סבתא רבתא של אברה קונצ'טה, טלפתית הגוססת מסרטן. הוא למד ממנה כי הוא ואמה של אברה, לוסי הם חצי-אחים ולהם אותו אב - ג'ק תורנס. בעת מותה של קונצ'טה, דן לוקח את האדים החולים שלה לתוך עצמו.
בעקבות ניסיון חטיפה נוסף שאברה סיכלה עם העזרה הטלפתית של דן, אברה מפתה את רוז להתעמת עמה במקום שבו שכן בעבר מלון "המצפה" בקולורדו, כעת מחנה בבעלות "קשר האמת". דן ובילי נוסעים לאתר, בעוד אברה מסייעת להם באמצעות הקרנה חוץ-גופית. דן משחרר את הקיטור שנאסף מתוך קונצ'טה לשאר חברי "קשר האמת" אשר אורבים להם במטרה להרוג אותם. הוא משחרר את הרוח של הוראס דנוורט בשביל להרוג את החבר האחרון של הקשר האורב לו ולאברה, ושניהם נלחמים ברוז במאבק רוחני. בעזרתו של בילי והרוח של ג'ק תורנס, הם דוחפים את רוז מן התצפית אל מותה. טרם עזיבת המחנה דן משלים עם אביו.
רקע
בנובמבר 2009, במהלך סיור קידום מכירות לרומן אחר שלו, סטיבן קינג סיפר על הרעיון שלו להמשך לרומן "הניצוץ". הוא אמר שההמשך יעסוק באחת הדמויות מ"הניצוץ", דני טורנס, בשנות ה-40 לחייו, אשר יתגורר בניו-המפשייר, יעבוד בתור משגיח בהוספיס ויסייע לחולים סופניים לעבור מכאן עם סיוע של כוחות יוצאי דופן. מאוחר יותר, ב-1 בדצמבר 2009, קינג פרסם סקר באתר הרשמי שלו וביקש להצביע האם עליו לכתוב את הספר "דוקטור סליפ" או "המגדל האפל הרוח דרך חור המנעול". "דוקטור סליפ" זכה בסקר.
ב-23 בספטמבר 2011, קינג קיבל את פרס מייסון בטקס פרסי הסתיו של אירועי הספר באוניברסיטה על שם ג'ורג' מייסון בפיירפקס, וירג'יניה, במהלכו קרא קטע מתוך "דוקטור סליפ". מהדורת השמע של הרומן של קינג המגדל האפל: הרוח דרך חור המנעול 2012, הופצה לראשונה ב-24 באפריל 2012, ומכילה את הפרולוג של הרומן מוקרא על ידי המחבר.
הסיפור היה בחלקו בהשראת אוסקר, חתול טיפולי שלכאורה מסוגל לחזות את מותם של חולים סופניים; קינג אמר, "חשבתי לעצמי: 'אני רוצה לכתוב על זה סיפור.' ואז עשיתי את הקשר עם דני טורנס כמבוגר, כעובד בהוספיס. חשבתי: 'זהו זה. אני הולך לכתוב את הספר הזה.' החתול היה צריך להיות שם. זה תמיד לוקח לי שני דברים בשביל להתחיל. זה כמו החתול היה המשדר, ודני היה המנוע".
הוצאה לאור
ב-8 במאי 2012, סטיבן קינג הודיע באתרו שייתכן שהספר יצא לאור בינואר 2013. ניתן היה להזמין את הספר מראש באותו יום, והוא היה אמור לכלול 544 עמודים. עם זאת, התאריך המדויק הוזז למחרת, בתוספת ההצהרה כי מהדורה חדשה תהיה זמינה בקרוב, וההזמנות שכבר בוצעו, בוטלו. סטיבן קינג לא היה מרוצה מהטיוטה של הרומן והרגיש שהייתה דרושה עריכה רבה. ב-18 בספטמבר 2012, הוכרז תאריך הפרסום כספטמבר 24, 2013. סמטרי דאנס גם פרסם את "דוקטור סליפ" כמהדורה מוגבלת בשלוש גרסאות: מהדורת מתנה (מוגבל ל-1,750 עותקים), מהדורה מוגבלת (מוגבל ל-700 עותקים), מהדורה מורחבת (מוגבל ל-52 עותקים), שני האחרונים חתומים על ידי סטיבן קינג וגם בידי המאיירים. ב-1 במרץ 2013, חשף האתר הרשמי של סטיבן קינג את כריכת הספר.
מהדורת האספנים הוכרזה באוגוסט 2013 על ידי Hodder & Staughton לפרסום בבריטניה, והייתה מוגבלת ל-200 עותקים ממוספרים, חתומים על ידי סטיבן קינג.
קטע מהספר פורסם ב-13 בספטמבר 2013 כנושא של בידור שבועי במגזין.
מדעי האזור
מדעי האזור הוא תחום של מדעי החברה העוסק בגישות אנליטיות לבעיות בעלי אופי עירוני, כפרי, או אזורי.
מדעי האזור כוללים נושאים הקשורים לגאוגרפיה, תחבורה, הגירה, תכנון ערים ואזורים, אקולוגיה, ניהול משאבים, סטטיסטיקה, וכל נושא אחר הקשור במחקר לניתוח המרחב של האדם. המחקר המדעי בנושא האזור נוסד לראשונה בשנות ה-40 של המאה ה-20, כאשר כמה כלכלנים במדינות המערב החלו להתעניין ברמה הנמוכה של ניתוח מחקר כלכלי, וחשו צורך לפתח מקצוע שבו יוכלו לחקור כדאיות כלכלית במדינות בהם ישנה אפשרות להשקיע ולדאוג לפיתוח המרחב. בשנת 1954 הוקם האיגוד הבינלאומי למדעי האזור המאגד תחתיו אגודות בינלאומיות אזוריות לפי יבשות ולפי מדינות שבו מתאגדים מדענים וחוקרים מכל רחבי העולם. בישראל פועלת שלוחה של הארגון.
איתי ארקין
איתי ארקין (נולד ב-7 ביולי 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה
ארקין, בנו של איש העסקים מורי ארקין, נולד וגדל בכפר שמריהו. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של מכבי הרצליה, ובהמשך שיחק גם בקבוצת הנוער של הפועל כפר סבא. בעונת הצטרף לקבוצת הפועל רמת גן, ששיחקה אז בליגה הלאומית, ושימש שוער מחליף. בעונת, עת שיחקה הקבוצה בליגת העל, היה ארקין לשוער הראשון של הקבוצה, והחזיק בעמדה זו במשך שלוש עונות. בעונה הראשונה ירדה רמת גן לליגה הלאומית, בשנייה חזרה לליגת העל, ובשלישית שוב ירדה לליגה הלאומית, אך גם זכתה בגביע המדינה, כאשר ארקין מניף את הגביע בתום משחק הגמר, בו ניצחה קבוצתו את עירוני קריית שמונה, 4-2 בדו-קרב בעיטות עונשין.
בשנת 2009 היה אחיו של ארקין, ניר, למשקיע העיקרי בקבוצה שרכשה את הפועל רמת גן. קידומו של איתי ארקין, לעמדת השוער הראשון של הקבוצה שאחיו הוא בעליה, עורר ביקורת, בטענה כי אינו מתאים לשמש שוער ראשון של קבוצה בליגת העל, וכי קודם אך ורק בשל קשריו. מנגד, טוענים אחרים כי אף שלא נחשב לאחד מטובי השוערים בישראל, הוא אינו פחות טוב משוערים אחרים בליגת העל, ושדווקא קשריו המשפחתיים גורמים לכך שישפטו אותו בחומרה.
לקראת עונת עזב אביו את הפועל רמת גן ואיתי ארקין חתם בקבוצת מכבי הרצליה מהליגה הלאומית. הוא פתח בשערה עד ינואר 2014, עת החתימה הקבוצה את השוער דניאל ליפשיץ, וארקין עזב את הקבוצה ולמעשה פרש ממשחק פעיל.
חיים אישיים
ב-2014 מונה ארקין לאנליסט בארקין אחזקות, זאת לאחר התמחות בקרן הגידור ספרה וכיום הוא מנהל השקעות בחברה. בנוסף, הוא משמש כחבר דירקטוריון בחברות אקסלנס ביוסיינס, סול-ג'ל טכנולוגיות וקמרי פארמה. ארקין משמש אף כחבר בוועדות ההשקעה של הקרנות אקסלמד וספרה גלובל הלת'קר. ארקין למד במרכז הבינתחומי הרצליה לתואר BA במנהל עסקים, אותו סיים בהצטיינות.
רחלקי דה ביר
האגדה
על פי האגדה, משפחתה של רחלקי נמנתה עם החלוצים אשר נעו ממדינת אורנג' החופשית לדרום-מזרח טרנסוואל במהלך הטרק הגדול בחורף של 1843. במהלך חניית לילה, בזמן שכינסו את הבקר, המשפחה שמה לב שעגל שהיה אהוב על הילדים נעלם. נשלחה קבוצת חיפוש, שגם רחלקי ואחיה בן השש השתתפו בה. לאחר שכולם התחילו לחזור למחנה, השניים הלכו לאיבוד. כשהחשיך נהיה קר מאוד והחל לרדת שלג רחלקי הבינה שהסיכוי שימצאו את המחנה קלוש מאוד. היא מצאה תל נמלים שנפרצה על ידי שנבוב, הסירה את בגדיה, שמה אותם על אחיה הקטן ועזרה לו לטפס אל תל הנמלים. אחר כך היא נשכבה מול פתחו כדי להרחיק את הקור. למחרת בבוקר, המשפחה איתרה את הילדים. רחלקי לא שרדה את הלילה, אבל אחיה כן.
ויכוח היסטורי
בחיבור הגנאלוגי המקיף מאוד "משפחת דה ביר - שלוש מאות בדרום אפריקה" מוקדשים מספר עמודים לסיפור רחלקי דה ביר, תוך התבוננות בכל האפשרויות מהנתונים הגנאלוגיים הזמינים. מסתבר שהייתה משפחת דה ביר שמתאימה למדי לשמות ולגילאים כפי שהוזכרו בסיפור המקורי. עם זאת, הם חיו 60 שנה מאוחר יותר. אם התקרית התרחשה ב-1903 במקום ב-1843, המשפחה הזו הייתה מתאימה למדי לעובדות. זה גם יסביר טוב יותר מדוע אין אזכור לסיפור הזה לפני תחילת המאה ה-19.
באוקטובר 2012 פרסמו שני עיתונאים את ממצאיהם, ולפיהם סיפורה של רחלקי דה ביר הוא בעל קווי דמיון יוצאי דופן לזה של גיבורת השלג האמריקאית הייזל כורה. הם פרסמו זאת במוסף שבועי של שלושת העיתונים האפריקאנרים Die Burger, Beeld ו-Volksblad. מה שנראה מחזק את התיאוריה שלהם היה הופעתם כמעט בו-זמנית של שני הסיפורים בעיתונות. ככל הידוע, ההופעה הראשונה בדפוס של סיפור רחלקי הייתה באפריל 1921 במגזין הנשים האפריקני Die Boerevrou. זה היה רק כחודש או שלושה לאחר שמגזין רווחה אמריקאי, The North Dakota Children's Home Finder, סיפר את סיפורה של הייזל כורה לאלפי קוראיו.
הסיפור בתרבות המודרנית
רחלקי דה ביר מושרשת בתרבות האפריקנרית. הדבר ניכר במספר הרחובות ובתי הספר הנקראים על שמה, ויצירות מוזיקליות בהשראתה כמו מחזמר.
דמותה מופיעה על שטר 10 אור שמדפיסה המועצה המנהלת של היישוב אורניה.
נאגי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
וילפרד נוקס
וילפרד לורנס נוֹקֶס OGS FSA FBA (1886–1950) היה כומר אנגליקני ותאולוג אנגלי. לאחר שסיים תואר ראשון באוקספורד בהצטיינות מהשורה הראשונה בלימודים קלאסיים, החל נוקס לעסוק בעבודה קהילתית עם עניים באיסט אנד של לונדון, ולאחר מכן למד לכהונה. לאחר כהונה קצרה ככומר בקהילה, החל לנהל את חבר הרועה הטוב מ־1924 עד 1940, ושימש עמית בפמברוק קולג', קיימברידג' וכן ככומר הקולג'. הוא עסק בברית החדשה מזווית של פילולוגיה יוונית והיסטוריה הלניסטית, וכתב כמה ספרים על פאולוס השליח ועל היבטים אחרים של היסטוריה כנסייתית דרך הפילולוגיה. כמו כן חיבר ספרים המסבירים את האנגלו־קתוליות ואת אורח החיים הנוצרי.
שנים מוקדמות
נוקס נולד ב־21 במאי 1886 בכפר קיבוורת', לסטרשייר, אנגליה. הוא היה הבן השלישי, והרביעי מבין ששת ילדיהם, של אדמונד ארבת'נוט נוקס, הרקטור (הכומר הבכיר) של קיבוורת', ושל אשתו הראשונה, אלן פנלופה לבית פרנץ'. הבנים האחרים היו אדמונד, דילווין ורונלד; אחותו הצעירה הייתה ויניפרד פק. אדמונד היה משורר סאטירי ולימים עורך כתב העת פאנץ'; דילווין (דילי) היה פפירולוג ומפצח צפנים בזמן מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה בבלצ'לי פארק, ורונלד היה כומר קתולי בולט, סופר, ומתרגם הביבליה מלטינית. אביהם היה צאצא של ג'ון ארבת'נוט, הוויקונט השמיני של ארבת'נוט.
אביו של וילפרד, הרקטור, לא היה שלם עם החיים הנוחים בכפר, וסבר שיוכל להביא יותר תועלת באזור מקופח יותר. ב־1891, כשווילפרד היה בן חמש, עברה המשפחה לאסטון-יוקסטה-בירמינגהם, פרבר עני של ברמינגהאם. בשנת 1892 מתה אמו, אלן נוקס. וילפרד ואחיו הצעיר נשלחו לגור עם דודם הרווק, אמו התקיפה, ואחיותיו. שנתיים לאחר מכן הפך אדמונד האב לבישוף הסופרגני של קובנטרי, נישא בשנית, ואיחד מחדש את ששת ילדיו. הוא היה נחוש שהבנים ילמדו בפאבליק סקול. כל ארבעת הבנים זכו במלגות לראגבי (וילפרד ואדמונד הבן) או לאיטון (דילווין ורונלד).
העניין המוקדם של וילפרד בעוני התחזק באסטון. בראגבי הושפע מתלמיד מבוגר ממנו, ויליאם טמפל, לימים הארכיבישוף מקנטרברי, שאמונתו שילבה נצרות וסוציאליזם. בנוסף לדעותיו של טמפל, הרשימו את נוקס גם כתביו של ג'ון ראסקין ושל פרדריק דניסון מוריס, שנטו כולם לסוציאליזם או למלחמה בעוני.
אחרי ראגבי, זכה נוקס במלגה לטריניטי קולג', אוקספורד. באוקספורד אירע משבר באמונתו הדתית, והוא שיקע עצמו בלימודים, והצטיין בבחינות. כשסיים את לימודי באוקספורד קיבל תפקיד בשירות המדינה כבוחן זוטר במשרד החינוך. בשלב זה התחזק מחדש באמונתו, אך התרחק מהאוונגליסטיות של אביו לכיוון האנגלו-קתוליות. אביו, הבישוף נוקס, הוטרד מהשקפותיו האמוניות של בנו, אך תמך לגמרי בעבודתו בקרב העניים באיסט אנד של לונדון. המדריכים והמודלים לחיקוי שלו היו טמפל וג'ורג' לנסברי, לימים מנהיג מפלגת הלייבור, שהיה דמות בולטת באיסט אנד. בהשפעת לנסברי הצטרף נוקס לאיגוד החינוך של העובדים, אשר טמפל היה נשיאו.
כּמוּרה
בשנת 1913 התפטר נוקס משירות המדינה. הוא למד תאולוגיה בסנט אנסלם קולג', קיימברידג', והוסמך כדיאקון ב־1914, וככומר שנה אחר כך. הוא שימש כעוזר כומר בשכונת סנט מרי'ס, גרהם סטריט, לונדון. הוא נדר באופן פרטי נדרי עוני ופרישות. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, התנדב לשרת ככומר צבאי, אך נדחה על ידי משרד המלחמה, אשר לא סמך על אנגלו-קתולים.
ב־1920 עבר נוקס לקיימברידג' כחבר בארגון "חֶבר הרועה הטוב", וחי שם עד 1922. אז בילה שנתיים בעבודת קהילה בשכונת סנט סיוויור, הוקסטון, במזרח לונדון, כעוזר כומר. ב־1924 עזב את לונדון וחזר לקיימברידג' וקיבל את תפקיד מנהל "חבר הרועה הטוב". במקביל לתפקיד זה, התקבל כחבר בפמברוק קולג', שם השלים תואר ראשון בתאולוגיה (1937) ודוקטורט בתאולוגיה (1943). בשנת 1941 מונה למשרת הכומר של הקולג', ובשנת 1946 נבחר לעמית בקולג'.
נוקס הלך לעולמו בקיימברידג', ב־9 בפברואר 1950, בגיל 63. הקהל שביקש להשתתף במיסה לזכרו בכנסיית פמברוק היה כה רב, עד שנאלצו לחלק כרטיסים ולהגביל את הכניסה.
אנגלי בניו יורק
שמו של הסרט מבוסס על השיר Englishman In New York שנכתב אודות קריספ על ידי סטינג עבור אלבומו משנת 1987.
תקציר העלילה
הסרט עוקב אחר המעבר של קוונטין קריספ בסוף שנות השבעים מלונדון לעיר ניו יורק, שם הוא מתקבל בחום על ידי ידוענים ואמנים. קריספ הופך לסלבריטאי מקומי, ומאוחר יותר לסלבריטאי לאומי, וכותב עבור כתבי עת בניו יורק. הוא נאבק למצוא את דרכו, בין השאר בשל הערות מרושעות שהוא משמיע במהלך משבר האיידס בארצות הברית וסירובו לחזור בו מדבריו.
קריספ מתיידד ועוזר לקדם את האמן פטריק אנגוס. בשנות ה-90 הוא ממשיך בהופעות פומביות רבות, לרבות מופע זוגי עם השחקנית פני ארקייד. הוא מופיע בסרטה של סאלי פוטר "אורלנדו" בתפקיד אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה ובהופעתו האחרונה בארצות הברית, הוא מופיע בגיי בר בטמפה, פלורידה, שם הוא עורך Q&A עם הקהל.
פרסים
בשנת 2010, הסרט היה מועמד בטקס פרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה ה-21 לפרס סרט טלוויזיה או מיני סדרה הטובים ביותר. אנגלי בניו יורק לא זכה בפרס זה, שבו זכה בסופו של דבר הסרט "תפילות לבובי".
פוג'ה (כדורגל)
המועדון הוקם בשנת 1920 ושיחק בליגות הנמוכות. בשנת 1957 הוא התאחד עם קבוצה אחרת של העיר ותוך מספר שנים עלה לסרייה ב'. בעונת 1963/1964 המועדון העפיל לראשונה לסרייה א'. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20 המועדון נדנד בין סרייה א' לבין סרייה ב' ואף למספר עונות ירד לליגה השלישית. תקופת הזוהר של המועדון הייתה במחצית הראשונה של שנות ה-90 כאשר הוא שיחק בסרייה א' שלוש עונות ברציפות.
לאחר ירידה לסרייה ב' בעקבות עונת 1995/1996 הלא מוצלחת, המועדון ירד לליגה השלישית. לאחר עונת 2003/2004 הוא התפרק. הוא הוקם מחדש אך ללא הצלחה יתרה.
בסוף עונת 2011/2012 המועדון ירד מליגה המקצועית. בקיץ 2012 הוא הוקם מחדש ובהדרגה הצליח לחזור לליגה המקצועית.
מורגן פלוס 8
מורגן פלוס 8, (Morgan Plus 8) היא מכונית ספורט, קבריולה, המוגדרת כרודסטר 2 דלתות, 2 מושבים, בעלת מנוע V8, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב "Morgan Motor Company" הבריטית בין השנים 1968–2004, ובין השנים 2018–2012.
הדגם מוגדר כמכונית רטרו.
שלדת ה-"מורגן פלוס 8" התבססה על דגם ה-"מורגן פלוס 4".
סך הכל יוצרו כ-6,000 יחידות. מספר לא מבוטל של מכוניות מורגן פלוס 8 יוצאו לארצות הברית.
X My Heart
X My Heart (בעברית: נשבעת) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת האזרית, אייסל, נכתב על ידי סנדרה ביגורמן והופק על ידי דימיטריס קונטופולוס וטים בראן. השיר יצא כהורדה דיגיטלית ב-17 במרץ 2018 על ידי "k2id הפקות".
מורגן פלוס 8
עיצוב דגם ה- "מורגן פלוס 8", הייחודי, אופייני לתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה.
X My Heart
באירוויזיון
בנובמבר 2017, אייסל נבחרה באופן פנימי לייצג את אזרבייג'ן באירוויזיון 2018 על ידי תאגיד השידור האזרי ITV. שמו של השיר הוכרז ב-3 במרץ 2018 וב-4 במרץ, למחרת, השיר נחשף. ב-8 במאי 2018, השיר התמודד בחצי הגמר הראשון של תחרות האירוויזיון, כשיר הראשון בסדר ההופעות של חצי הגמר. השיר זכה במקום ה-11 עם 94 נקודות, וכתוצאה מכך, לא העפיל לגמר. זאת הייתה הפעם הראשונה שאזרבייג'ן לא צלחה את חצי הגמר.
מורגן פלוס 8
חברת מורגן מוטור
"חברת מורגן מוטור" היא חברה בריטית בבעלות משפחתי, אשר נוסדה בשנת 1910 על ידי הנרי פרדריק סטנלי מורגן. מקום מושבה של החברה ב- Malvern, אשר במחוז ווסטרשייר באזור מערב המידלנדס אחת מתשעה אזורי אנגליה.
מאלין (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
לורי סינגר
לורי סינגר (באנגלית: Lori Singer; נולדה ב-6 בנובמבר 1957) היא שחקנית קולנוע וצ'לנית יהודייה-אמריקאית. פרצה לתודעה כאשר כיכבה בתפקיד הראשי בסרט הנעורים המצליח "פוטלוס" (1984) ובתפקיד הצ'לנית ג'ולי מילר בסדרת הטלוויזיה "תהילה", שנכתב במיוחד עבורה.
תולדות חייה
נולדה בטקסס למשפחת מוזיקאים. אביה, ז'ק סינגר, היה מנצח תזמורת ותלמידו של לאופולד סטוקובסקי, אמה הייתה פסנתרנית. סינגר למדה צ'לו אצל ליאונרד רוז בבית הספר ג'וליארד בניו יורק והופיעה בקונצרטים כסולנית כבר מגיל 13.
יחד עם אחיה, מארק, פנתה לקריירה של משחק. תפקידה הראשון היה בסרט הטלוויזיה "Born Beautiful" ב-1982, אולם פריצתה הייתה בתפקיד המוביל בסרט הנעורים המצליח "פוטלוס", שנתיים מאוחר יותר. באותה עת נכתב עבורה תפקידה של הצ'לנית-הנערה ג'ולי מילר, אותה גילמה במשך שתי עונות של הסדרה "תהילה".
ב-1985 גילמה את תפקידה של לנה בסרטו של ג'ון שלזינגר "הבז ואיש השלג". באותה שנה הופיעה בתפקיד הנשי הראשי בסרטו של אלן רודולף, "בעקבות הכרך" (Trouble in Mind). על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס אינדפנדנט ספיריט בקטגוריית השחקנית הראשית. לאחר מספר סרטים בינוניים חזרה לתפקיד דומה מאוד לתפקידה ב"תהילה", כעין ג'ולי מילר מבוגרת יותר, בסרטו של רוברט אלטמן "תמונות קצרות" מ-1993. גם בסרט זה, כמו ב"תהילה", ניגנה את תפקידי הצ'לו בעצמה. יחד עם שאר שחקני הסרט זכתה בפרס בפסטיבל ונציה המיוחד לאנסמבל שחקנים.
בשנת 1997 נטלה חלק בפרויקט המיוחד של יו-יו מה, "Inspired by Bach", שישה סרטים קצרים, כל אחד מבוים על ידי במאי אחר, שהקו המקשר ביניהם הוא שש הסוויטות לצ'לו סולו מאת יוהאן סבסטיאן באך, המשמשות הן כרקע והן כמובילות התרחשות. סינגר השתתפה כשחקנית וצ'לנית בפרק מספר 4: Sarabande, בבימויו של אטום אגויאן. בשנת 2017 שיחקה בסרטו של ג'יימס פרנקו "המכון".
דיקס ספורטינג גודס פארק
דיקס ספורטינג גודס פארק (באנגלית: Dick's Sporting Goods Park), הידוע גם בקיצור DSG פארק (באנגלית: DSG Park), הוא אצטדיון כדורגל בעיר קומרס סיטי שבקולורדו, המשמש כאצטדיון הבית של קולורדו ראפידס מליגת ה-MLS. האצטדיון מכיל עד 18,061 איש למשחקי כדורגל, אך יכול להכיל עד 19,734 לאירועי כדורגל מיוחדים ו-27,000 להופעות. זהו האצטדיון הביתי השלישי של קולורדו ראפידס עם פתיחתו בשנת 2007. האצטדיון יושב בגובה של מעל ל-1,600 מטרים מעל גובה פני הים, והוא האצטדיון הגבוה ביותר מבין שאר האצטדיונים המשמשים את קבוצות ה-MLS באופן קבוע.
היסטוריה
במשך אחת עשרה עונותיה הראשונות, שיחקה קולורדו ראפידס באצטדיון מייל היי (1996–2000) ובאינבסקו פילד אט מייל היי (2001–2006). בשנת 2004 הודיעו המועדון ועיריית קומרס סיטי על פרויקט בעלות 130 מיליון דולר שיכלול הקמת מגרשי כדורגל לנוער, פיתוח קמעוני ומרכז אזרחי חדש. העלות הכוללת של בניית האצטדיון הייתה 64.5 מיליון דולר. מצביעי קומרס סיטי הסכימו להתחייבות של 65 מיליון דולר עבור שיפורים בתשתיות לתמיכה באצטדיון. הבנייה החלה בסתיו 2005 באתר, סמוך לנמל התעופה של דנוור לשעבר נמל התעופה הבינלאומי סטייפלטון, וגובל בצפון וממזרח ב"שמורת הטבע ארסנל הרי הרוקי", מדרום בשדרה ה-56, וממערב ברחוב קוויבק. בנובמבר 2006 חתמה "Dick's Sporting Goods" על עסקת לרכישת זכויות שם האצטדיון למשך 20 שנה.
האצטדיון נפתח במשחק אימון פנימי שהיה פתוח רק לתושבי קומרס סיטי ולבעלי מינויים לעונה. המשחק הרשמי הראשון באצטדיון היה נגד די. סי. יונייטד ב-7 באפריל 2007, כשבסופו הראפידס ניצחו 2–1. הרקולס גומז כבש את השער הראשון באצטדיון. בשנת הפתיחה של האצטדיון, הוא אירח את משחק האולסטאר של ה-MLS לשנת 2007, שבו ניצחו כוכבי ה-MLS את סלטיק הסקוטית 2–0.
הראפידס שיחקו את משחק הפלייאוף הראשון שלהם בדיקס ספורטינג גודס פארק ב-28 באוקטובר 2010 במשחק נגד קולומבוס קרו בו ניצחה 1–0. שבועיים לאחר מכן הגיע קהל של 17,779 למשחק כשהראפידס הביסו את סן חוזה ארת'קווייקס בדרך אל גביע ה-MLS הראשון בתולדות המועדון.
אירועי ספורט נוספים
האצטדיון אירח מספר משחקי רוגבי מרכזיים. בשנת 2009 האצטדיון אירח מספר משחקים בגביע צ'רצ'יל 2009, כגון ארצות הברית נגד גאורגיה, קנדה נגד ארגנטינה ואנגליה נגד אירלנד. דנוור בארבריאנס מהרוגבי סופר ליג אירחה מדי פעם משחקי בית באצטדיון. בחודש מאי 2009 אירח האצטדיון את האליפות הלאומית של התאחדות לקרוס המכללות לגברים, כאשר מישיגן וולברינס ניצחה את אוניברסיטת צ'אפמן 12–11 בארכה בצד של החטיבה הראשונה, ואוניברסיטת סנט תומאס ניצחה את אוניברסיטת דייטון 16–11 בליגה II.
קבוצת דנוור דרים מליגת הפוטבול בהלבשה תחתונה (LFL) שיחקה את שני משחקי הבית שלה באצטדיון בעונתה הראשונה.
האצטדיון אירח את אליפות העולם בלקרוס 2014 במהלך 10–19 ביולי 2014.
ביום שישי, 22 במרץ 2013, דיקס ספורטינג גודס פארק אירח משחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014 בין ארצות הברית וקוסטה ריקה, משחק שנערך בתנאי סופת שלג. קוסטה ריקה הגישה תלונה בפני פיפ"א בשל תנאי המגרש לאחר שארצות הברית ניצחה 1–0 במשחק, אך התלונה נדחתה. המשחק זכה לכינוי "SnowClásico" בשל תנאי מזג האוויר בו.
אירועים מוזיקליים
שטח האצטדיון אירח את פסטיבל המוזיקה מייל היי (Mile High Music Festival) מדי שנה משנת 2008 ועד 2010. בפסטיבל המוזיקה מייל היי הראשון השתתפו כ-40,000 איש בכל יום במשך יומיים. על ידי ניצול מגרשי הכדורגל הפתוחים המקיפים את האצטדיון והבמות הנוספות ברחבי המתחם, יכולתו הכוללת של המתחם הצליחה לחרוג מאוד ממה שהאצטדיון יכול היה להכיל לבדו.
להקת הרוק פיש הופיעה שלושה לילות רצופים באצטדיון במהלך סוף השבוע של יום העבודה, לראשונה בשנת 2011 והמשיכה זאת בשנים 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2018 ו-2019.
בית אבטינס
בית אבטינס הוא כינויה של משפחה ירושלמית בימי בית המקדש השני אשר הייתה ממונה על הכנת קטורת הסמים. מקום פעילותה במקדש נקרא על שמה: לשכת בית אבטינס. בני המשפחה היו ככל הנראה כהנים.
תפקידם
המשנה במסכת שקלים מונה את בית אבטינס כאחד מחמישה עשר בעלי התפקידים החשובים בבית המקדש.
בנוסף למומחיות בני המשפחה בטיפול בסממני הקטורת, בתלמוד מתואר שהם היחידים שהכירו את הצמח "מעלה עשן" שגרם לעשן הקטורת לעלות בקו ישר עד תקרת בית המקדש. במשנה מתואר כי חכמים ציינו את בני בית אבטינס לגנאי על ששמרו בקנאות את סודות הכנת הקטורת, ובפרט את זהותו הסודית של "מעלה עשן". מסופר, כי לאחר שסירבו לגלות סוד זה, פיטרו אותם חכמים מעבודתם, והזמינו מומחים אחרים מאלכסנדריה שיכינו את הקטורת במקומם, אך מומחים אלה לא הצליחו במלאכתם מאחר שלא הכירו את הצמח הסודי. משכך, לחכמים לא הייתה ברירה אלא להשיב את בית אבטינס למלאכתם, בשכר כפול.
אולם, בתלמוד מובאים דבריו של רבי יוחנן בן נורי שפגש לאחר חורבן בית שני את אחד מצאצאי המשפחה שהעביר לו את מתכון הסממנים המדויק והסביר ששמירת הסוד לא הייתה כסוד מקצועי וכדי ליצור תלות של המקדש בבני המשפחה, אלא כדי שלא ישתמשו במתכון לצורכי חולין. בעקבות ידיעה זו הורה רבי עקיבא שלא לגנות עוד את בני המשפחה.
בנוסף מזכירים חז"ל את בני המשפחה לשבח על שהקפידו שלא תצא כלה מבנותיהם או הנישאות לבניהם, מבושמות, על מנת שלא יאמרו שהם משתמשים בסממני הקטורת ונהנים בכך מהמקדש.
פיטר טילברי
קריירה
שיחק בסדרות טלוויזיה הבריטיות The Shadow of the Tower (1972), Dixon of Dock Green  (1974), It Takes a Worried Man  (1981) שבה כתב את תסריט מרבית פרקיה, Miss Marple (1987), Fortunes of War (1987), Casualty (1989), The Bill (1990), Birds of a Feather  (1990) ו-  (1993). כמו כן הופיע בסרט Breaking Glass (1980).
כתב את הקומדיה Under the Doctor שהוצגה בשנת 2001 ב- Comedy Theatre בלונדון בכיכובם של פיטר דוויסון ואנטון רודג'רס.
לטלוויזיה כתב את Sorry, I'm A Stranger Here Myself, חלק מ-Shelley, בכיכובו של הוול בנט, שמונה פרקים של הסדרה בשנים 1993–1994 עם לני הנרי, עשרה פרקים של הסדרה Birds of a Feather בשנים 1990–1996, ושני פרקים של Not Going Out בשנת 2007.
בשנת 1994 היה מועמד ל-BAFTA עבור הסדרה Chef!
אליהו אליעזר שאול כהן
אליהו אליעזר שאול כהן (הכהן) (1859–1926), ידוע גם כד"ר אליאס כהן, היה בין שבעת הרופאים הראשונים ילידי ארץ ישראל, שימש כרופא בצפת והגליל וכרופא המושבה פתח תקווה בין השנים 1926-1908.
קורות חיים
אליהו אליעזר שאול כהן (הכהן) נולד בירושלים בשנת 1859 לר' מיכל הכהן וליבה-דבורה לבית קצורין (דור שני בירושלים). אחרי שסיים את לימודיו בחדר עבר ללמוד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל, ונשלח על ידי אביו ב-1874 לסמינר למורים בברלין. בתום לימודיו שב לירושלים ושימש כמורה לשפות בבית הספר למל. בשנת 1882 הלך בדרכי אביו והוציא לאור בירושלים את העיתון "ירושלים" בשפה הגרמנית.
בשנת 1888 חזר אליהו לגרמניה והתחיל ללמוד רפואה באוניברסיטת היידלברג. לאחר 3 שנים שב לירושלים ושוב לימד בבית הספר "למל", בד בבד לימד שפות בתלמוד תורה. בשנת 1891 יצא בשנית לברלין והשלים את לימודי הרפואה, הפעם באוניברסיטת "פרידריך וילהלם" בברלין. באוגוסט 1892 סיים את לימודיו עם כתיבת עבודת גמר בנושא מחלת "בזדוב". הוא השתלם בתחום הכירורגיה ואחר כך שב לירושלים.
בשובו עבד בבית החולים משגב לדך. בשנת 1893 ניהל את בית החולים מאיר רוטשילד בירושלים. בסוף 1893 התמנה ד"ר כהן כרופא ממשלתי של השלטון הטורקי בחברון ולאחר כשנה הועבר לעזה.
ב-1894 נישא לשרה בת נפתלי ליאון, נכדתו של בן ציון ליאון. הוא קיבל את תפקיד מנהל בית החולים "אטלינגר" בצפת. הברון רוטשילד מינה אותו כ"רופא ראשי למושבות הגליל" וכן סייר בכפרים הערביים שיושביהם כינו אותו בשם "חכים אליאס". בשנת 1908 עקר ד"ר כהן לפתח תקווה ושימש כרופא ועד המושבה כמחליפו של ד"ר יעקב ברנשטיין כהן. בשנת 1912 נמנה עם חברי הוועד הראשון של "אגודת מדיצינית עברית ביפו".
בשנת 1914 גויס לצבא הטורקי והוצב בעזה, בבית חולים צבאי. עם שחרורו ב-1916 הוזמן שוב לעבוד כרופא המושבה בפתח תקווה ושימש בתפקיד עד מותו בט' באב, 1926.
לד"ר אליהו כהן ואשתו שרה היו 5 ילדים: ד"ר נפתלי כהן, פרידה (נפטרה ב-1943 ונקברה בהר הזיתים בירושלים), בן ציון (נפטר ב-1981 ונקבר בבית הקברות בפתח תקווה), נתן (נפטר במרץ 1989 ונקבר בבית הקברות בפתח תקווה) ויוסף (נפטר בפברואר 1989 ונקבר בבית הקברות בפתח תקווה).
לד"ר אליהו כהן 8 נכדים: בנותיו של נפתלי - תקוה וינשטוק-לוריא, ומאשתו השנייה - פרידה, קיטי, אניק ומרטין; בתו של בן ציון - תמרה כהן; בניו של נתן - השופט אליעזר כהן ואלכסנדר.
בחודש אוקטובר 2012 נקרא רחוב על שמו בשכונת כפר גנים החדשה בפתח תקווה.
טרפליום
טרפליום (בצרפתית: Trepalium) היא סדרת טלוויזיה צרפתית ששודרה בערוץ Arte בשנת 2016. עלילת הסדרה מתרחשת במציאות עתידנית-דמיונית, שבה עקב עליית שיעור האבטלה ל-80% מקיפים עצמם האנשים העובדים בחומה, ומותירים את המובטלים מחוצה לה, במה שמכונה "האזור". העבודה הופכת לדבר החשוב ביותר עבור תושבי העיר, וכל היבט בחייהם נועד להפוך אותם ליעילים בעבודתם. מי שאינו ממלא את עבודתו כראוי ומפוטר, מגורש מיד לאזור. משכך, התושבים מוכנים לעשות הכל כדי לשמור על מקומות עבודתם, ואף לבגוד לשם כך בקרובים להם. העיר נשלטת בידי ממשלה, ואולם הממשלה פועלת במידה רבה לפי תכתיביהם של הבנק העולמי ותאגידים גדולים, ובפרט תאגיד המים אקוואוויל (Aquaville), שכן מים ראויים לשתייה הפכו למשאב נדיר.
עלילה
כעבור 13 חודשים, לאחר ששר העבודה נשבה בידי מורדים באזור, בלחץ הבנק העולמי, מודיעה ראש הממשלה נדיה פסרסון (רונית אלקבץ) על עסקה, לפיה בתמורה לשחרורו יורשו 10,000 תושבים מן האזור להיכנס מדי יום לעבודות יזומות בעיר. התושבים שנבחרו נקראים "עובדי סולידריות". איזיה קאטל (לאוני סימאגה) היא אחת מעובדי הסולידריות. איזיה מגדלת לבד את בנה בן ה-13 נואה (נמו שיפמן). אביו של נואה, איתן, נטש אותם זמן קצר לאחר לידתו, והצטרף למחתרת. נואה לא יודע על כך, שכן איזיה סיפרה לו שאיתן זכה בהגרלה ונסע ל"דרום" - אזור אוטופי שבו יש עבודה לכולם. בעיר משובצת איזיה לעבודה בביתם של רובן (פייר דלאדונשאן) ותאיס גרסיה. לבני הזוג אין עבודה של ממש להעסיק בה את איזיה, אך הם חייבים להעסיקה על פי החוק החדש, ועל כן הם נותנים לה מטלות שונות בביתם.
לתאיס קשר עם המורדים, ולאחר שהם חוששים שהקשר עמה יחשוף אותם, הם חוטפים אותה והורגים אותה. רובן לא יודע לאן נעלמה רעייתו, אך הוא מוטרד פחות ממה שעלה בגורלה, ויותר מכך שכמועמד לתפקיד בכיר בתאגיד המים, עליו להציג אורח חיים נורמטיבי, ובכלל זה קשר נישואים. רובן מעוניין בתפקיד בעיקר משום שהשכר בתפקיד החדש יאפשר לו לשלוח את בתו האילמת מאל לבית ספר יוקרתי שבו מתחנכים גם תלמידים אילמים. הוא חושש שאם לא תגיע לבית ספר כזה, היא תושלך לאזור. נוכח דמיונה הפיזי של איזיה לתאיס, מציע לה רובן להעלות את שכרה בתמורה לכך שתתחזה לאשתו, ותלך במקומה לעבודתה. איזיה חוששת שתיחשף, אך היא מקווה שכך תוכל לגייס במהירות סכום כסף שיאפשר להבריח את בנה ואותה לדרום. במקביל, מגלים המורדים את עיסוקה החדש, והם כופים עליה לסייע להם בהשגת מידע פנימי בשל גישתה לאביו של רובן, סילאס (אורליין רקואן), שהוא בכיר בתאגיד המים.
האחות
האחות (באנגלית: The Nurse) הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי קצר אשר בוים על ידי ג'וליאן טרי, הוסרט על ידי אלכסנדר אנדרסון והופק על ידי טרי ואנדרסון גם כן. הסרט הקצר נכלל ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע, ועלילתו עוסקת באחות-שֵׁדה. שתי השחקניות בסרט הקצר הן אריה וולטרס וחנה פלאצי והוא הופץ ב-16 באוגוסט 2017 ביוטיוב.
הסרט קצר היה לאחד מחמשת הסרטים הקצרים שזכו במסגרת תחרות "My Annabelle Creation".
עלילה
הסרט מתחיל בסצנה חשוכה, בה מתגלגלת לעבר חדרה של אמילי (אריה וולטרס) עגלת בית חולים. אמילי מתעוררת בבהלה וקוראת לאחות שמתגלה כאחות-שֵׁדה (מעין ספין אוף לנזירה-שֵׁדה), אך לא זוכה למענה. בעקבות כך, אוחזת אמילי בעמוד האינפוזיה אליו היא חוברה, ובכוס המים שהונחה ליד מיטתה במטרה ללכת ולמלא אותה, אף על פי שאינה רואה דבר.
בהמשך, היא מגיעה אל מסדרון בית החולים, שם היא שומעת רעשים מרתיעים, שגורמים לה להפיל את כוס המים ולרוץ אל עבר חדרה במטרה לחפש את לחצן המצוקה שלה. לאחר שלחצה עליו, מגיעה האחות, שמיד מרגיעה אותה ומורידה לה את התחבושות. כאשר אמילי מביטה בפניה של האחות, היא נחרדת לגלות שאלו פניה של האחות-שֵׁדה.
הוצאה
הסרט הקצר הועמד בתחרות "My Annabelle Creation", וב-17 באוגוסט 2017, במאי הסרט "אנאבל: הבריאה" דייוויד פ. סנדברג, הודיע כי הוא אחד מחמשת הסרטים הקצרים שזכו.
דמיאן סנדאו
אהרון סטיבן חדד (באנגלית: Aaron Steven Haddad; נולד ב-3 באוגוסט 1981 במסצ'וסטס, ארצות הברית) הידוע יותר בשם הבמה שלו, דמיאן סנדאו הוא מתאבק מקצועי ושחקן אמריקאי, הידוע בעיקר בהיאבקות ב-WWE תחת שם הבמה שלו דמיאן סנדאו. החל מינואר 2017 הוא לקח הפסקה מההאבקות, וב-2019 הוא חזר לזירה, ולאחר זמן קצר הופיע לראשונה עבור ה-NWA בספטמבר 2019.