cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Secret (אלבום של איומי האמאסאקי)
הפקה
הרצועה השלישית,Startin', צולמה בניו יורק. לפי האמאסאקי, הסאונד של הסטודיו, הקל עליה את השירה, למרות האתגר שהיא נתנה לעצמה בבחירה לשיר בסגנון מסוים. האמאסאקי נהנתה מישיבות ההפקה שלה, תוך כדי ציון שמה שהביא את סגנון הקול החדש הייתה העובדה שההקלטות נערכו בניו יורק בגלל האווירה השונה. האמאסאקי הקליטה את הרצועה השמינית, Momentum, במשך 4 ימים. זה הזמן הארוך ביותר שלקח לה להקליט שיר בכל הקריירה שלה. בדרך כלל היא נכנסת לתוך התא ומקליטה את השיר מאוד מהר, אבל עם Momentum היא בילתה כל-כך הרבה זמן בהקלטות שהיא הרגישה שהיא ישנה שם. האמאסאקי אמרה שכשהיא שומעת עכשיו את השיר היא נזכרת בהקלטות בתא והעובדה שהיא בכתה במהלך ההקלטה.
רצועת הנושא של האלבום, Secret, הייתה הרצועה האחרונה שהוקלטה מהאלבום. מכיוון שהיא השקיעה מאמצים רבים בהקלטת Momentum, איומי הבטיחה לסיים את ההקלטות של השיר בפעם אחת. אבל על ידי כך היא הפעילה על עצמה לחץ רב ובכך הלחיצה את עצמה. היא שקלה לשכוח מהשיר ולעזוב את הסטודיו בגלל הלחץ שבו הייתה נתונה מפני הגבלת הזמן להקלטת השיר, אבל היא החליטה לתת את כל-כולה.
בסיום השיר היא סיימה את ההקלטות. האמאסאקי הודתה שהיא כמעט בכתה עם הסגל שלה כי היא בעצם הצליחה להרחיב את האלבום ממיני-אלבום בעל 7 רצועות לאלבום סטודיו באורך מלא בעל 14 רצועות תוך מספר שבועות. Secret הוא האלבום הראשון של איומי האמאסאקי שנמכר במלזיה.
רשימת השירים
Not yet – 2:01 .1
Startin' – 4:19 .3
1LOVE – 4:30 .4
מאזן הנוחות
מאזן הנוחות הוא מושג הלקוח מעולם המשפט, והוא דרך משפטית לקבל הכרעה תוך כדי בחינת התוצאה האפשרית של ההכרעה. כאשר לשני צדדים בדיון משפטי ישנם טיעונים בעלי משקל, וקשה להכריע משקלו של מי עדיף – פועל השופט לפי מבחן מאזן הנוחות. הוא מניח שתי תוצאות אפשריות, ובוחן מי מהצדדים בדיון יינזק יותר אם יוחלט לטובת צד זה או אחר. התוצאה שתגרום את הנזק הקטן יותר היא אשר תהיה עדיפה, ועל פיה תינתן הכרעה. מבחן מאזן הנוחות עולה לעיתים קרובות בעת דיונים על בקשה למתן צווים שונים כמו צו עיקול או צו מניעה, שבה בוחן בית המשפט את הנזק שייגרם למבקש אם לא יינתן הצו אל מול הנזק שייגרם למשיב אם כן יינתן צו כמבוקש. כאשר בכל אחת מהחלופות - נזק שייגרם עלול להיות בלתי הפיך.
Secret (אלבום של איומי האמאסאקי)
רשימת השירים
It was – 4:09 .5
מאזן הנוחות
לעיתים צד אחד בתביעה טוען מראש טענה הקשורה במאזן נוחות. לדוגמה, אזרח התובע לסגור מפעל בשכנותו הגורם לרעש בלתי נסבל, ואילו המפעל משיב כי הרעש אינו גורם נזק משמעותי, אם בכלל, ולחלופין מעלה את הטענה כי סגירת המפעל תביא עליו נטל כלכלי כבד מנשוא.
Secret (אלבום של איומי האמאסאקי)
רשימת השירים
LABYRINTH – 1:43 .6
מאזן הנוחות
גם במשפטים פליליים, מפעילים לעיתים את מבחן מאזן הנוחות. כך למשל השיקולים למתן עבודות שרות לציבור (של"צ) ללא הרשעה בדין, קשורים למבחן מאזן הנוחות – במקרים בהם נעברה עבירה שחומרתה אינה גדולה, וברור כי לכאורה יש להרשיע את הנאשם, ואף התביעה עומדת על כך שיורשע, וטוענת כי אי-הרשעה תהווה מסר שלילי לעבריינים פוטנציאליים, ויאבד ממד הגמול והעונש. מנגד מעלה הנאשם את הנזק הבלתי הפיך שייגרם לו בעבודה ובחיי המשפחה אם יורשע ויוטל עליו כתם לכל החיים. אם יהיה השופט סבור כי הנזק שייגרם לנאשם גדול יותר מהנזק שייגרם לחברה מאי-הרשעתו, יסתפק בעבודות שרות ללא הרשעה.
Secret (אלבום של איומי האמאסאקי)
רשימת השירים
JEWEL – 4:16 .7
taskinst – 1:36 .9
Born To Be... – 4:52 .10
Beautiful Fighters – 5:12 .11
BLUE BIRD – 4:11 .12
kiss o' kill – 4:39 .13
Secret – 4:58 .14
1. (Startin' (PV
3. (BLUE BIRD (PV
4. (Beautiful Fighters (PV
5. (JEWEL (PV
6. (1LOVE (PV
7. (momentum (PV
9. (Born To Be... (Making Of
10. (BLUE BIRD (Making Of
11. (Beautiful Fighters (Making Of
12. (JEWEL (Making Of
13. (1LOVE (Making Of
14. (momentum (Making Of
מכירות של האלבום
ביפן נמכרו 666,393 עותקים, והאלבום נמכר במשך 18 שבועות. בשנת 2007 דיווח Avex Trax כי האלבום מכר 804,000 עותקים ביפן.
פרס בחירת הנוער לבחירת מוזיקה – שיר קאנטרי
להלן הזוכים והמועמדים לפרס בחירת הנוער לבחירת מוזיקה – שיר קאנטרי (באנגלית: Teen Choice Award for Choice Music – Country Song) שמוענק במסגרת פרסי בחירת הנוער החל משנת 2010. בשנת 2011 הוא הוענק בשם המחודש פרס בחירת הנוער לבחירת מוזיקה – רצועת קאנטרי אך חזר לשמו המקורי.
הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט היא האמן המצליח ביותר בהיסטוריית הקטגוריה, עם ארבע זכיות רצופות בסך הכול.
דוב אטרוסכוס
דוב אטרוסכוס (שם מדעי: Ursus etruscus) הוא מין נכחד של דוב פרהיסטורי, שחי בתקופת הפליוקן והפליסטוקן באירופה, אסיה וצפון אפריקה שלפני 5.3-0.1 מיליון שנה מזמננו. ממצאיו התגלו במספר אזורים ביניהם בצרפת, ספרד, יוון, מרוקו, קרואטיה, טוסקנה שבאיטליה, ישראל, טג'יקיסטן, גאורגיה ולאורך רוסיה. הממצאים הוגדרו לראשונה בידי החוקר הצרפתי ז'ורז' קיוויה ב-1823.
דוב זה התפתח מדוב המינימוס האירופי שאולי היה גם מאבות הדוב החום ודוב המערות. הוא נמצא לאורך אירופה, בייחוד סביב הערבה האירואסייתית הגדולה ואולי היה מותאם לחיים במישורים הגדולים, בהם מזון מועט יחסית. בניגוד לדובים המודרניים הוא היה בעל לסת מלאה במלתעות מעוצבות, תכונה שקיבל מדובים פרימיטיביים יותר כמו האורסאווס.
כמה מהחוקרים רואים במין זה את אביו הקדמון של הדוב השחור האסייתי החי כיום.
שליו שחור-חזה
שליו שחור חזה מכונה גם שליו הגשם (שם מדעי: Coturnix coromandelica), הוא מין של עוף קטן עד בינוני בסוג שליו ממשפחת הפסיוניים, החי בדרום אסיה.
תפוצה
שליו הגשם נפוץ בדרום אסיה, בין השאר הוא נצפה במדינות הבאות: בנגלדש, קמבודיה, הודו, מיאנמר, נפאל, פקיסטן, סרי לנקה, בורמה, תאילנד ווייטנאם. חי באזורים לחים ונודד דרומה בחורף.
בית גידול, קינון ורבייה
שליו הגשם חי על הקרקע באזורי מונסון טרופיים ועשביה סבוכה. שליו הגשם ניזון מתערובת של עשבים זרעים וחרקים. עונת הקינון חופפת לעונת הגשמים. הנקבה מטילה 6-8 ביצים במשקל כ- 6.5 גרם, בתוך קפל קרקע, או מתחת לשיח נמוך. האפרוחים בוקעים לאחר 16-18 יום. הזכר אינו מסייע בדגירה או בגידול האפרוחים. האפרוחים נשארים ליד הוריהם כ- 8 חודשים.
אוריאל נספולי
אוריאל נספולי (באיטלקית: Uriel Nespoli, 15 בינואר 1884 - יוני 1973) היה מנצח איטלקי, שנולד בנאפולי.
חייו
נספולי, שהיה תלמידו של לאופולדו מוניונה, התמחה באופרה איטלקית. הוא נחשב ל"אוצר לאומי" באיטליה ובשנת 1931 הועבר בחשאי לארצות הברית לביטחונו האישי. תחילה כיהן כמנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של יוסטון, שחזרה לפעולה אחרי הפסקה של 13 שנים מאז 1918, כאשר התפרקה עקב מלחמת העולם הראשונה ומחסור כללי במימון. אחרי שניצח על קונצרטים באביב 1931 וכל עונת 32–1931, פוטר נספולי ממשרתו ביוסטון. הוא המשיך בקריירת הניצוח בניו יורק והיה המנצח השלישי שניצח על לה בוהם של פוצ'יני, עובדה שעליה לא סלח כנראה מעולם לפוצ'יני, עמיתו ומכרו הוותיק. עם זאת, נראה שנספולי היה בברזיל כשהאופרה עלתה על הבימה בהצגת הבכורה.
בין מיודעיו הרבים הייתה גם זמרת הסופרן האופראי רוזה פונסל, שאליה שלח כמה זמרי אופרה לעתיד לקבל שיעורים בוילה פאצ'ה שלה בבולטימור.
תמחור פסיכולוגי
תמחור פסיכולוגי היא תאוריה בשיווק ובתחום הכלכלה ההתנהגותית הגורסת שלמחירים יש השפעה פסיכולוגית על האדם, שיכולה לגרום לביקוש גדול מהמצופה מקונה רציונלי לחלוטין.
דוגמה מוכרת היא הנוהג להעניק למוצרים מחירים לא שלמים, לרוב מחירים שהם קצת פחות ממספר עגול, לדוגמה 9.99 ש"ח או 13.95 ש"ח. על פי מחקר אמריקני שפורסם ב-1997 במגזין "Marketing Bulletin", בארצות הברית יותר מ-60% מהמחירים המתפרסמים באמצעי הפרסום מסתיימים בספרה 9, 30% בספרה 5, ורק כ-7% מסתיימים בספרה 0.
תאורית התמחור הפסיכולוגי מתבססת על כמה הנחות:
תיאורית התמחור הפסיכולוגי שנויה במחלוקת. מחקרים מסוימים מראים שלקונים, אפילו ילדים צעירים, ישנה הבנה טובה של המחיר האמיתי וערכו היחסי והם מתנהגים בצורה הגיונית לפחות לפי יכולת הבדיקה של המחקר. מחקרים אחרים טוענים, שהתוצאה הקודמת מתעלמת מהאפקט הלא רציונלי וקבלת התאוריה כרוכה באמונה בתת-מודע.
בישראל
השיטה של קביעת מחיר המסתיים ב-99 אגורות הייתה נפוצה בישראל. בעת רכישת מוצר יחיד שמחירו מסתיים ב-99 אגורות (ואפילו שניים או שלושה מוצרים כאלה) ותשלום במזומן, מתברר שהמחיר הנקוב הוא אחיזת עיניים, מפני שכבר שנים רבות מטבע של אגורה אחת, ואף מטבע של חמש אגורות, אינם הילך חוקי, ולכן המחיר מעוגל. כאשר תוצאתו של החשבון היא, למשל, 5.99 ש"ח, יידרש הקונה לשלם 6 ש"ח. כדי למנוע תוצאה זו, הודיעה רשת "סופר-פארם" שבמקרה כזה תעגל כלפי מטה, ובדוגמה שלפנינו התשלום עוגל ל-5.95 ש"ח (כל זמן שהתקיים מטבע של 5 אגורות), וכעת הוא מעוגל ל-5.90 ש"ח.
באוקטובר 2013 הודיע משרד הכלכלה שהחל מינואר 2014 יפעלו פקחיו נגד בתי עסק המציגים מחירים המסתיימים ב-99 אגורות (או בסכום אחר שאינו בעשרות אגורות ולכן אי אפשר לשלמו במזומן), בנימוק שזו הטעיה האסורה על פי חוק הגנת הצרכן.
כתחליף לכך נהוגה הצגת מחירים המסתיימים ב-90 אגורות, למשל 199.90 ש"ח.
מערכת שיווי המשקל
שמירה על שווי המשקל של גוף חי, משמעה שמירה על יציבות הגוף במצבים שונים, אפשרית הודות לפעולה משולבת של מספר מערכות תחושה כמו גם של מערכת התנועה. אחת ממערכות התחושה החשובות במילוי משימה זו היא המערכת הווסטיבולרית שממוקמת באוזן הפנימית. מערכת זו פועלת במקביל ובשותפות עם מערכת הראיה והמערכת הסומטוסנסורית (המייבאת למערכת העצבים המרכזית מידע אודות מצב ותנועת אברי הגוף).
מקובל הוא שהאדם יכול לתפקד בתנאים רגילים כאשר לפחות שתיים מתוך שלוש מערכות תחושה אלו פועלות באופן תקין; לחלופין אם יימנע מידע משתיים מתוך שלוש המערכות - שיווי המשקל יתערער. אף על פי שבדיון על שיווי המשקל של הגוף מקובל לעיתים קרובות להתייחס לחיוניות המידע התחושתי משלוש מערכות אלו, מובן מאליו הוא שלמערכת התנועה תפקיד קרדינלי כאחראית להכנה ו/או לתגובה למידע התחושתי; באמצעותה מתבצע ייצוב הגוף או ייצוב איברים מסוימים בכל פרק זמן. להלן תקציר התרומה של כל אחת משלושת מערכות התחושה לשמירה על שיווי המשקל.
המערכת הווסטיבולרית
ממוקמת באוזן הפנימית ובנויה משלוש תעלות חצי מעגליות (semicircular canals) הקרויות "תעלות קשתיות", מנאדון (utricle) ומשקיק (saccule). כל אחד ממבנים אלה מלא בנוזל ובו תאי שערה. התעלות פרושות בשלושה כיוונים שונים, וכאשר הראש נע גם הנוזל בתעלות נע (בכיוון ההפוך) וגורם לשערות שבו להתכופף. מלבד התעלות הרגישות לתנועה סיבובית, הנאדון והשקיק רגישים לתנועה קווית. המערכת מספקת למערכת העצבים, כלומר למוח, מידע רציף על תנועת הראש והגוף בכיוונים שונים. המערכת אחראית גם על הפעלת רפלקסים שמטרתם לשמור על שיווי המשקל של הגוף ועל מיקוד המבט בזמן תנועה.פעולת המערכת: המערכת הווסטיבולרית מזהה תנועות (ליתר דיוק, תאוצות, הן קווית, והן זוויתית) של הראש, ושולחת אותות למערכת העצבים, ששולטת על תנועות הראש והעיניים, ולשרירים שאחראים על שיווי המשקל. כאשר הגוף או הראש נמצאים בתאוצה, המערכת מספקת למערכת העצבים המרכזית מידע, שמאפשר להתאים את היציבה ולשמור על איזון. מערכה זו מפקחת גם על תנועת העיניים בזמן תנועת הראש באמצעות הרפלקס הווסטיבולרי-אוקולרי כדי לספק לרשתית תמונה יציבה. הוכחות לקשר בין מערכת הראייה לשמירה על שיווי המשקל הופקו מניסויים בתפיסה ובאמצעות חקר התופעה הקרויה מחלת נסיעה או מחלת ים, בה אדם חש בבחילה כאשר המידע אודות תנועתו הבא מהאוזן הפנימית אינו תואם את זה הבא ממערכת הראייה. ניסויים בתפיסה נעשו בחדר שניתן להזיז את קירותיו בלי להזיז את רצפתו. הניסויים הראו ששיווי המשקל של האדם העומד בחדר מתערער כשהקירות זזים. מבוגר העומד בחדר כזה על קורה יפול כאשר הקירות יזוזו, ופעוט במצב כזה ייפול גם אם הוא ניצב על הרצפה עצמה.
ליקויים במערכת
ליקוי במערכת הווסטיבולרית עלול לגרום למגוון הפרעות. ישנן הפרעות שמתאפיינות ברגישות יתר לתנועה וחלקן הפרעות שמתאפיינות בתת-רגישות לתנועה.
תסמינים שכיחים אצל מי שסובלים מלקות במערכת זו יהיו: סחרחורת, ורטיגו וחוסר יציבות.
מערכת הראיה
בעוד שהמערכת הווסטיבולרית מנטרת את תאוצות ומהירויות הראש והגוף ביחס לכוח הכובד, מערכת הראייה מנטרת את מיקום הגוף במרחב. המידע אודות המרחב הסובב אותנו מאפשר, לאחר עיבוד מרכזי במוח, לזהות את מיקום גופנו בכל רגע נתון ביחס לעצמים נייחים או נעים בעולם הסובב אותנו. הוא מאפשר להעריך את מהירות תנועתנו וכיוונה ביחס למהירות השדה הראייתי. כך למשל נוכל לדעת אם אנו מתקרבים או מתרחקים מאובייקט מסוים במרחב ולהעריך את מהירות ההתקרבות/התרחקות. מערכת זו חשובה מאוד במניעת נפילות שכן מאפשרת להעריך מרחקים מנקודות משען מחד וממיכשולים מאידך.
ליקויים במערכת
ליקויים ביציבות בכל פעולות היום-יום אשר באים לידי ביטוי בעיקר בהליכה ובעמידה הם המאפיין העיקרי של מי שראייתו לקויה. לכך מתלווה לעיתים קרובות פחד מנפילות. פחד זה כשלעצמו עלול לתרום לחוסר ביטחון ולהפרעה נוספת בשווי המשקל.
המערכת הסומטוסנסורית
המידע החיוני לשווי משקל מגיע למערכת העצבים המרכזית משני מקורות עיקריים: מאברי התנועה ומהעור. המידע מאברי התנועה הקרוי מידע פרופיוספטיבי מקורו בעיקר בשרירים אשר המתח בהם משתנה באופן תדיר, וגם ברקמות חיבוריות בגידים ובקפסולות של המפרקים. המידע העורי מגיע מתאי חישה בעורנו ויש לו חשיבות רבה בשמירת שווי המשקל, בעיקר בזיהוי מגע עם משטחים אחרים כמו עם משטח התמיכה של כפות הרגליים. המערכת הסומטוסנסורית מספקת מידע רציף אודות מתח השרירים השונים, זוויות המפרקים בכל נקודת זמן והמיקום של אברי הגוף האחד ביחס לשני, ללא תלות בראיית האיברים או ראיית המרחב.
ליקויים במערכת
כמו ליקויים במערכת הווסטיבולרית ובמערכת הראיה גם להפרעות במערכת הסומטוסנסורית, בעיקר אם הפגיעה היא במידע מהגפיים התחתונות, יש השפעה שלילית על היכולת לשמור על שיווי המשקל של הגוף. חסר במידע תחושתי מהגפיים התחתונות עלול לגרום להיתקלות במכשולים על הקרקע, למעידה, להחלקה ולהליכה "זהירה" אטית ולא סדורה הנובעת מאי ביטחון.
הערכת שיווי המשקל
הערכה של יכולת שיווי המשקל של אדם יכולה להעשות באמצעים פשוטים כמו מדידת הזמן בו יכול הנבדק לעמוד על רגל אחת, או לעמוד על בסיס צר כמו על קצות הבהונות או על קורה. בדיקות כאלו מבוצעות בקליניקה באופן תדיר.
קיימת גם הערכה מדויקת יותר של שווי המשקל וזו קרויה לפעמים פוסטורוגרפיה (posturography). הבדיקה נעשית בדרך כלל בעמידה כאשר הנבדק עומד יחף בעמידה טבעית. בעמידה זו משקל הגוף מחולק שווה בין שתי הרגליים כאשר 2/3 ממשקל הגוף מועמס על החלק האחורי של כפות הרגליים (העקבים) ו1/3 – על קדמת כף הרגל. גוף האדם העומד אינו סטטי אלא נע לפנים ולאחור ומצד לצד באופן הדומה לסיפרה 8 כך שמרכז הלחץ ומרכז הכובד תונדים. תנודה זו מכונה ניד יציבתי (postural sway) וקיימים סטנדרטים למשרעת ולתדירות התנודה התקינה של אדם בהתאם למין, גיל ומצב הבדיקה.
אנשים בריאים מבוגרים עד גיל 30 משרעת התנודות במישור הקדמי- אחורי היא כ-12 מ"מ ובמישור הצידי – כ-8 מ"מ. עלייה במשרעת התנודות עם ההזדקנות היא טבעית ומלמדת על ירידה ביכולת לשמור על שיווי המשקל. עליה במשרעת התנודות בתנאים של ראות לקויה או בעצימת עיניים גם היא טבעית מלמדת על החשיבות של מערכת הראייה בשמירת יציבות הגוף. גם עמידה על בסיס צר, על משטחים לא יציבים (קורה, סירה, נדנדה) על משטח בעל מרקם רך (חול, ספוג) יגרמו לעליה במשרעת התנודות.
אריסטיד בריאן
ביוגרפיה
בריאן נולד ב-28 במרץ 1862 בנאנט למשפחה בורגנית. הוא למד משפטים ועד מהרה נכנס לזירה הפוליטית, פרסם מאמרים בכתב העת האנרכיסטי לה פפל וערך תקופה מסוימת את לנטם. משם עבר ל"פטיט רפובליק", ולאחר מכן ייסד את "להומניטה" בשיתוף עם ז'ן ז'ורס.
בקונגרס הפועלים של נאנט ב-1894 פעל בריאן למען קידום רעיון האיגודים המקצועיים, ומיקם את עצמו כאחד ממנהיגיה של המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית. ב-1902, לאחר כמה ניסיונות כושלים, הוא נבחר לנציג מטעם המפלגה לבית התחתון של הפרלמנט. כבר מימיו הראשונים בבית הנבחרים העסיק עצמו בסוגיית הפרדת הדת והמדינה, פעל בוועדה שעסקה בניסוח חוק ההפרדה, והיה למנסחו העיקרי. למרות זאת, לא היה מרוצה מיישום החוק, ונאלץ לקבל על עצמו את תפקיד מחזיק תיק ההדרכה הציבורית והאומנויות בממשלתו הבורגנית של פרדיננד סאריין ב-1906, צעד שהוביל לסילוקו מהמפלגה הסוציאליסטית. בניגוד לז'ורס האמין בריאן כי הסוציאליסטים צריכים לשתף פעולה עם המפלגה הרדיקלית ולא להמתין עד לקבלת כלל רעיונותיהם על ידי הגורמים האחרים במערכת הפוליטית.
בריאן החליף את קלמנסו כראש ממשלה ב-1909, שירת בתפקיד עד 1911, ולאחר מכן שוב לכמה חודשים ב-1913. באוקטובר 1915, בעקבות תבוסתיה של צרפת בתחילת מלחמת העולם הראשונה התמנה בריאן שוב לתפקיד במקומו של רנה ויויאני, והחזיק לראשונה גם בתיק החוץ, במקומו של תיאופיל דקלאס. הוא לא הצליח להחזיק במשרה לאורך זמן, ובמרץ 1917 התפטר כתוצאה מחילוקי הדעות סביב מתקפת ניוול. הוא חזר שוב לתפקיד ראש הממשלה ב-1921, אך לא הצליח להביא להסכם פיצויים עם גרמניה בשל חוסר הגמישות בו נתקל בצד הגרמני, והוחלף על ידי רמון פואנקרה הלוחמני יותר. בעקבות משבר הרוהר ב-1925 חזר בריאן למשרד החוץ הצרפתי ונותר בתפקיד עד למותו. הוא עמד מאחורי ההסכם עם הוותיקן שהעניק לממשלה הצרפתית תפקיד במינוי הבישופים הקתולים, וב-1926 זכה בפרס נובל לשלום עם הגרמני גוסטב שטרזמן על חלקם בהסכמי לוקרנו. שנה לאחר מכן נודע שוב בזכות הסכם קלוג בריאן שאותו ניסח עם שר החוץ האמריקני פרנק קלוג.
יורם פוגל
יורם פוגל (נולד ב-17 ביולי 1945) הוא אדריכל, מתכנן אורבני ואמן ישראלי.
ביוגרפיה
פוגל נולד בתל אביב לבתיה קוהן, בת למייסדי זכרון יעקב, ולאברהם פוגל, חלוץ ומוזיקאי.
במסגרת לימודיו עבד במשרד ציבורי הולנדי לתכנון אזור הפולדרים. כמו כן עבד במשרד האדריכלים "ואן דן ברוק ובאקמה" ("VAN DEN BROEK & BAKEMA") שברוטרדם. ב-1972 זכה ב"פרס הפקולטה לתכנון על שם יונתן יחיל". הוא סיים את לימודיו בטכניון במאי 1972.
קריירה
בתום לימודיו עבר לירושלים, שם עבד במשך חמש שנים במשרדו של האדריכל דוד רזניק. היה שותף לתכנון תוכנית המתאר והבינוי של קריית הממשלה בירושלים (1974-1971), אך התוכנית לא יצאה לפועל.
ב-1976 פתח משרד אדריכלות עצמאי, בו עסק בתכנון ועיצוב אורבני, תכנון שכונות מגורים ותכנון מבני ציבור. ב-1990 הצטרפה אליו, כשותפה לתכנון, האדריכלית רות חן. בין השנים 1974–1980 היה מרצה ב"מחלקה לעיצוב סביבתי" (הנקראת כיום "המחלקה לארכיטקטורה") בבצלאל.
בעקבות תחקיר על "חללים מוגנים" שנערך עבור משטרת ישראל, לימד את הנושא בפקולטה לאדריכלות בטכניון 1992.
ב-1978–1979 השתתף בתחרות רעיונית לתכנון רובע עירוני משולב במגדל העמק בשיתוף האדריכל דוד שגיא. הפרויקט זכה במקום הראשון, יחד עם האדריכל פרופסור ליאופולד גרסטל.
פוגל פעל בוועדת התחרויות של אגודת האדריכלים וכנציג האגודה בוועדה המקומית לתכנון של עיריית ירושלים. בשנים 1991–1995 היה פעיל, יחד עם האדריכלים יונתן שילוני ודוד גוגנהיים, ב"קבוצת ירושלים לפיתוח חשיבה רעיונית לעיצוב העיר".
חיים אישיים
פוגל נשוי לנתי גיל פוגל, בוגרת המחלקה לקרמיקה בבצלאל. לזוג 4 ילדים: ענבל (צורפת, בוגרת שנקר), מעין (מעצב תעשייתי, בוגר שנקר), אלינור (סטודנטית לתואר שני), ושון (עורך סרטים). מ-2008 מתגורר בתל אביב, אליה עבר עם משפחתו מירושלים.
ג'יין פירס
ג'יין מין אפילטון פירס (באנגלית: Jane Means Appleton Pierce; 12 במרץ 1806 – 2 בדצמבר 1863), אשתו של נשיא ארצות הברית פרנקלין פירס, הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1853–1857.
ביוגרפיה
ג'יין הייתה בתו של הכומר ג'סי אפלטון (Jesse Appleton), נשיא מכללת באודואין. לאחר מותו של אביה, עברה אמה עם המשפחה לאמהרסט שבניו המפשייר, שם פגשה ג'יין את פרנקלין פירס, שהיה אז עורך דין צעיר. אף שבני הזוג התאהבו ממבט ראשון, הם המתינו ולא נישאו עד היותה של ג'יין בת 28 (דבר נדיר באותה עת, בה גיל הנשואים הממוצע היה נמוך מ-20). ג'יין התנגדה לשאיפות הפוליטיות של בעלה, ושנאה את מגוריה בוושינגטון בזמן שבעלה היה סנטור. בנה הראשון נפטר בגיל שלוש, ובנה השני, פרנק רוברט נפטר בגיל שנתיים מטיפוס. ג'יין האשימה את העיר וושינגטון במותם של ילדיה, ולחצה על בעלה לעזוב את הפוליטיקה. בעקבות לחץ זה התפטר פירס מתפקידו כסנטור.
לאחר מלחמת ארצות הברית–מקסיקו בה הוענקה לפירס דרגת גנרל והוא הפך לגיבור לאומי התגוררו בני הזוג בקונקורד שבניו המפשייר, וג'יין גידלה את בנם בנג'מין, ותיארה תקופה זו של ארבע שנים בלא פוליטיקה כשנים המאושרות בחייה.
בשנת 1852 נבחר פירס כמועמד המפלגה הדמוקרטית האמריקאית לנשיאות ארצות הברית. אשתו התעלפה כששמעה את החדשות, וניסתה לשכנעו לוותר על המועמדות אולם בעלה שכנע אותה כי הדבר יוכל להועיל לבנם בהמשך חייו.
בעת מסע הבחירות, כאשר נסעו בני הזוג עם בנם ברכבת מאנדובר ללורנס שבמסצ'וסטס ב-6 בינואר 1853, התהפכה הרכבת. בני הזוג פירס יצאו בלא פגע אולם בנם נהרג.
זמן קצר לאחר מכן הושבע פירס לנשיא ארצות הברית (ב-4 במרץ). בשל אבל בני הזוג לא נערך נשף רשמי, וג'יין סירבה להשתתף בטקס ההשבעה.
לאחר מות בנה ג'יין הפכה דתית יותר והשקיעה כל זמנה בתפילות, ומיעטה למלא את תפקידיה כגברת ראשונה.
עם פרישתו של פירס נסעו בני הזוג לסיור מחוץ לארצות הברית. עם תום הסיור שבו לניו המפשייר שם נפטרה ג'יין בשנת 1863 ונקברה סמוך לקבר בנם.
אילנית (אלבום, 1972)
אילנית הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה ביולי 1972 חברת התקליטים התקליט חיפה. על-אף מיקומו בסדר פרסומי האלבומים בדיסקוגרפיה של אילנית, הוא נחשב לאלבום הבכורה שלה, שכן שלושת האלבומים הקודמים התמקדו בשירי ילדים.
רקע
בניגוד לנורמה המקובלת באשר למידת ההתערבות של חברת התקליטים בהוצאת אלבום בכורה, אילנית לא הוכרחה להקליט דברים נגד רצונה. למעשה, היא הכתיבה את הכיוון האומנתי של האלבום. שש רצועות נכתבו והולחנו על ידי בעז שרעבי, שהוחתם בחברת התקליטים בשנה קודם לכן עם יציאתו של אלבום הבכורה שלו, בעז. בעיתון "דבר" נכתב כי הפער בין לחניו של שרעבי והאופי של היצירות לביצוע של אילנית גדול מדי. שאר הרצועות, שנכתבו בין היתר על ידי שייקה פייקוב, נעמי שמר, מוני אמריליו ועמי שביט, לא מעניינים מספיק, לטענתו. עם־זאת הוא מתאר את "אל תשאלו אותי" ו"יום של חידות" כמרעננים וכהתקדמות בסגנונה המוזיקלי של אילנית.
שירי האלבום
האלבום "אילנית" נפתח בשיר "איש הסתיו", שמילותיו חוברו על ידי דודו ברק לצד לחנו של שרעבי. עלילתו מתרחשת בעונת הסתיו, ומבנו הכרונולוגי הוא שני בתים ופזמון. במרכז מילות השיר עומד "איש הסתיו", שזהותו מתגלה לנו בסוף כאהובה של הדוברת. הרצועה הבאה, "לאורך השדרה שאין בה איש", קיבלה מספר פרשנויות שונות מהקהל הישראל. מחד, היו אלו שסברו כי מדובר על שיר אהבה נכזבת. חלק אף סוברים כי במהלכו הדוברת מעצימה את המתרחש בתוך נפשה של אישה שפוסעת לבדה, מול האילנות והרוח, כאילו היא הולכת נגד הנורמות החברתיות באשר לקשר רומנטי הטרוסקסואלי. מאידך, פלג ממאזיני השיר סוברים כי הנושא המתהווה בו הוא השואה, והתבודדות שחוו השורדים בתקופה זו. "מה עוד נותר" היא הרצועה השלישית באלבום. נכתבה והולחנה על ידי שרה שובל ושרעבי.
"חלום קטן" הולחן על ידי עמי שביט. הרצועה החמישית, "לחיות את הזמן", מאדירה את חשיבותו של הזמן. בשיר, הדוברת טוענת כי אין צורך לנבור בטעויות העבר, אלא יש להתמקד בעתיד ולהפכו לטוב יותר. "התגשמות", שנכתב והולחן על ידי ברק ושרעבי, הוא שיר אהבה עברי. הדוברת מתארת בשיר את התגשמותה של אהבה בין בני זוג. "פעם לאהוב", הסינגל השלישי מתוך האלבום, מספר על תחושת ההתאהבות בראייה רטרואקטיבית. בחלק הראשון משתמשת אילנית במספר דימויים המתארים את מרגש ההתאהבות: "לאבד את הראש", "בלי לדעת היכן את הלילה אישן", "בלי לדעת מתי - עבר, הווה, עתיד". בחלק השני היא מתארת את אותו הדבר, הפעם באמצעות השוואה לדמויות אנושיות כמו רות המואבייה ותינוק בן יומו.
"בדרך" נכתב והולחן על ידי רחל המשוררת ומרק לברי. הרצועה התשיעית של האלבום היא "אל תשאלו אותי" בבית אחד הדוברת מפנה מספר קושיות אותן המאינים אינן צריכים להפנות אליה, ואילו בבית השני היא נותנת עליהן תשובות: "אל תשאלו אותי איך הגיטרה אל אבנים הוכתה ונשברה" (בית אחד) - "הלא תדעו אחי כי על ערבות בכות אני תליתי אלף כינורות" (בית שני). המבנה הקבוע הזה מתפרש על חמישה בתים. "בפרוט נבל ועוגב" חובר על ידי שייקה פייקוב. "אני שבשירים" מאדיר את רגש הלאומיות באילנית. לאחר כל משפט בשיר היא חוזרת ושרה "אני ישראלית". "יום של חידות" הוא גרסת כיסוי בשפה העברית לשירה של מרים מקבה, "Forbidden Games".
בוירכאוס
בוירכאוס (? - 101 לפנה"ס) היה מלכם של הקימברים בתקופת מלחמת הקימברים והטוטונים.
בשנת 105 לפנה"ס הוביל בוירכאוס את בני עמו לניצחון הגדול ביותר שלהם במלחמתם נגד הרפובליקה הרומית. תחת פיקודו, הביסו הקימברים ובני בריתם את צבאותיהם של הקונסול גנאיוס מאליוס מאקסימוס והפרוקונסול קווינטוס סרוויליוס קאיפיו, ליד אוראסיו (אוראנג' המודרנית) על גדות נהר הרון. המקורות מציינים שכ-120 אלף חיילים רומיים נפלו חלל בקרב זה.
אף על פי שהיסטוריונים כגון ישראל שצמן ומ. קארי משערים שמספר האבדות מוגזם, הם מודים שזו הייתה אחת התבוסות הצבאיות הגדולות ביותר בהיסטוריה של הרפובליקה הרומית. הדים לתחושת האיום שרחשה ברומא בעקבות תבוסה זו ניתן למצוא במילותיו של ההיסטוריון בן התקופה, סאלוסטיוס: "באותו הזמן היה יד הגאלים על העליונה במלחמה עם מצביאינו קווינטוס קפיו וגניאוס מאנליוס וכל איטליה התחלחלה מפחד זה".
לאחר ניצחון זה לא המשיך בויראכוס להתקדם מזרחה ודרומה כלפי איטליה, אלא פנה מערבה לכיוון גאליה ואיבריה. בשנת 102 לפנה"ס החלו בויראכוס והקימברים, יחד עם בני בריתם הטווטונים ושבטים אחרים, לחזור על עקבותיהם לכיוון איטליה. הם פלשו לצפון איטליה, לאחר שחצו את האלפים דרך מעבר סן ברנאר הגדול. בויראכוס נחל ניצחון נוסף מול קווינטוס לוטאטיוס קאטולוס, הקונסול הרומי שהיה מופקד על גזרה זו, והרומאים נסוגו אל מעבר נהר הפו והשאירו את כל השטח שבין הפו לאלפים לשליטת הקימברים.
הקימוט האלפיני
הקימוט האלפיני הוא אורוגנזה קדומה שיצרה את – רצף אורוגני הכולל בין השאר את הרי האלפים, הרי היורה והפירנאים באירופה, את הרי האטלס בצפון-אפריקה, את הרי זגרוס, הרי אלבורז, הרי קופט והרי רוד באיראן וכן את הרי ההימלאיה במרכז אסיה. בהרי אלבורז נמצאת הפסגה הגבוהה ביותר במזרח התיכון – פסגת הר הגעש דמאוונד שגובהו 5,610 מ'.
גם רצועת ההר בארץ ישראל היא למעשה חלק משני מהקימוט האלפיני, אך היא נמוכה בהשוואה לאזורי הקימוט האלפיני האחרים כי היא רחוקה ממוקד ההתנגשות.
הקימוט האלפיני צעיר יחסית, בן 60-70 מיליון שנה והוא נמצא עדיין בשלבי התהוות והתפתחות.
לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן
לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן (בצרפתית: Louis-Philippe d'Orléans; 12 במאי 1725 – 18 בנובמבר 1785), היה דוכס אורליאן וסבו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים.
ביוגרפיה
לואי פיליפ נולד ב-12 במאי 1725 בארמון ורסאי, ללואי, דוכס אורליאן ולאוגוסטה, מרקיזת באדן-באדן, בתם של לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן וזיבילה, דוכסית סקסוניה-לאוונבורג, ועם לידתו קיבל את התואר דוכס שארטר. בשנת 1740 התאהב לואי פיליפ בהנרייט, נסיכת צרפת, בתם של לואי החמישה עשר, מלך צרפת ומריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין, אולם אביה סירב לנישואין הללו, משום שהיו מביאים את לואי פיליפ מדי קרוב לכס המלוכה.
ב-17 בדצמבר 1743 התחתן לואי פיליפ עם לואיז הנרייט דה בורבון, בתם של לואי ארמנד השני, נסיך קונטי ולואיז אליזבת דה בורבון, בנישואין שנועדו להביא לפיוס בין בית אורליאן לבית קונטי, ממנה נולדו לו 3 ילדים. בתחילה היו היחסים ביניהם מעולים, אולם עד מהרה החלה לואיז הנרייט לבגוד בו ולנהל חיים שערורייתיים, מה שגרם לאביו לסרב להכיר בילדיו כילדים חוקיים.
במהלך מלחמת הירושה האוסטרית שירת לואי פיליפ בצבא הצרפתי, ובשנת 1752 מת אביו ולואי פיליפ ירש את התואר דוכס אורליאן.
לאחר מות אשתו בשנת 1759 לקח לואי פיליפ את אטינט לה מרקיז, רקדנית לשעבר שאותה הכיר בתיאטרון המלכותי, לפילגש, וממנה היו לו 3 ילדים. בהמשך ניהל לואי פיליפ קשרים רומנטיים עם כמה נשים, ובשנת 1766 התאהב בשרלוט ז'אן ברוד דה לה איי דה ריו. בשנת 1772 קיבל לואי פיליפ אישור מלואי החמישה עשר לשאת אותה לאשה, בתנאי שלא תירש אף פעם את תוארי בית אורליאן, וב-23 באפריל 1773 התחתנו השניים בנישואים מורגנטיים.
בשנת 1780 העניק לואי פיליפ את פאלה רויאל לבנו לואי פיליפ, דוכס שארטר כאות לפיוס ביניהם, ובפברואר 1785 מכר את שאטו דה סן-קלו למלכה מארי אנטואנט. ב-18 בנובמבר 1785 מת לואי פיליפ בטירתו בסן-פור, ובנו לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן ירש את תאריו.
משפחתו
ב-17 בדצמבר 1743 התחתן לואי פיליפ עם לואיז הנרייט דה בורבון, בתם של לואי ארמנד השני, נסיך קונטי ולואיז אליזבת דה בורבון, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
מפילגשו אטינט לה מרקיז נולדו לו 3 ילדים:
מותק, הילד השתגע 3
מותק, הילד השתגע 3 (באנגלית: Problem Child 3: Junior in Love) הוא סרט משפחה-קומדיה אמריקאי בבימויו של גרג בימן, שיצא לטלוויזיה ברשת NBC ב-13 במאי 1995. גילברט גוטפריד (פיבודי) וג'ק וורדן (ביג בן הילי) הם השחקנים היחידים מהסרט המקורי שחזרו לשחק בסרט.
עלילה
בסרט זה ג'וניור הילי (ג'סטין צ'פמן) מאוהב בילדה בשם טיפאני ועושה הכל כדי לצאת איתה, גם אם זה להביס את דיוק, בלייד וקורקי המאהבים שלה. לשם כך, הוא מצטרף לצופים מקבל תפקיד בהצגת התיאטרון "פיטר פן" (בתור שיח) ומצטרף לקבוצת הוקי קרח. כמו כן, בן הילי (וויליאם קאט) מתאהב באישה בשם שרה ומנסה להתמודד עם בוץ', האקס מרושע שלה. בסרט מופיע גם מר פיבודי בתור רופא שיניים אשר עשה לג'וניור גשר בפה. לאחר שג'וניור שם את הגשר באקווריום, הוא הפעיל גז צחוק על פיבודי ועל העוזרת שלו קיקי וכבל אותם לכיסא ולמאוורר. כדי לקבל את טיפאני הביס ג'וניור את שלושת המחזרים דיוק בלייד וקורקי. לאחר שנצחו בתחרות הספורט בן קיבל את שרה וג'וניור קיבל את טיפאני, ודיוק בלייד וקורקי חבושים מפציעות. בסוף הסרט, ג'וניור תלש לטיפאני את השמלה כי היא נדנדה לו, לאחר מכן הוא התאהב בילדה אחרת, אשר גם לה היה גשר, המחופשת למכשפה והיא גם התאהבה בו.
שבע הקלאסיקות הצבאיות
שבע הקלאסיקות הצבאיות (בסינית מסורתית: 武經七書; בסינית מפושטת: 武经七书; בפין-יין: Wǔ jīng qī shū, ווּ גִ'ינְג צִ'י שׁוּ) היו שבעה טקסטים צבאיים חשובים בסין העתיקה, ביניהם "אמנות המלחמה" של סון דזה. הטקסטים הפכו לקאנוניים תחת השם "שבע הקלאסיקות הצבאיות" במאה ה11 לספירה, ובתקופת שושלת סונג נכללו במרבית האנציקלופדיות הצבאיות. בקיאות בקלאסיקות הצבאיות הייתה תנאי חובה לקידום בתפקידי הקצונה של הקיסרות, בדיוק כפי שבקיאות בכתבים הקונפוציאניים הייתה הכרח לפקידים.
במהלך השנים יצאו לאור אסופות רבות של הקלאסיקות הצבאיות, ובהן מגוון רחב של הערות וניתוחים מאת מלומדים בני תקופות שונות. אסופות אלו הן המקור לתרגומים המערביים. הקיסר קאנגשי משושלת צ'ינג אמר על שבע הקלאסיקות הצבאיות "קראתי את כל שבעת הספרים, ויש ביניהן גם חומרים שאינם נכונים, ...ויש אמונות טפלות שיכולות לשמש בידי שוחרי רעה." חברים במפלגה הקומוניסטית של סין למדו גם הם את הקלאסיקות הצבאיות במהלך מלחמת האזרחים הסינית, וכך גם הוגים צבאיים רבים באירופה ובאמריקה.
הקיסר שנדזונג, הקיסר השישי של שושלת סונג, הוא שקבע בשנת 1080 מי יהיו הטקסטים הכלולים במסגרת שבע הקלאסיקות הצבאיות.
רשימת הקלאסיקות הצבאיות
על פי ראלף ד. סוייר ומיי-צ'ו'ן סוייר, מן המתרגמים האחרונים של הקלאסיקות לאנגלית, אלו הטקסטים הכלולים בשבע הקלאסיקות הצבאיות:
"שש התחבולות" היא הארוכה מבין הקלאסיקות הצבאיות והיחידה שכתובה מנקודת מבטו של המהפכן. "אמנות המלחמה" היא המפורסמת מכולן. "שלוש התוכניות של מר אבן צהובה" שונה משאר הקלאסיקות הצבאיות בהתמקדותה בטכניקות פוליטיות כבסיס לוגי לשליטה במדינה ובחיילים. "תורתו של סְה-מָה" אבדה ברובה, וכיום ידועים רק חמישה מתוך 155 הפרקים שהיו בה במקור.
על פי הייחוס לכותבים, "שש התחבולות" היא העתיקה מבין הקלאסיקות הצבאיות, ומיוחסת לתקופת שושלת ג'ואו המערבית (אם כי גם הייחוס שלה לג'יאנג דזה יה פחות סביר ונראה יותר אגדי). "אמנות המלחמה" ו"תורתו של סְה-מָה" מקורן במדינת צ'י בתקופת האביבים והסתוים. "ווּ דְזְה" שמגיעה ממדינת וֵיי (衛) ו"וֵיי לְיָאו דְזְה" שמגיעה ממדינה אחרת ששמה וֵיי (魏) שתיהן מתקופת המדינות הלוחמות, "שלוש התוכניות של מר אבן צהובה" נכתבה בתקופת שושלת צ'ין, ו"שאלות ותשובות בין טָאנְג טָאיְדְזונְג ללִי וֵייגונְג" היא המאוחרת מבין היצירות, ונוצרה רק בתקופת שושלת טאנג, כשבע מאות שנים אחרי הקלאסיקה מתקופת צ'ין.
היצירה הקלאסית ספר ג'וֹאוּ המוסתר מכילה אף היא טקסטים צבאיים מובהקים, אולם אף אחד מפרקיה אינו נכלל בשבע הקלאסיקות הצבאיות. יצירה אחרת בשם "אמנות המלחמה של סוּן בִּין" הייתה לא פחות מפורסמת משבע הקלאסיקות, אולם אבדה כבר בתקופת שושלת האן המזרחית (25-220 לספירה), ולכן לא הוכנסה לרשימה. עותק של יצירה זו מתקופת שושלת האן נחשף רק בחפירות ארכאולוגיות ב-1972.
תרגומים
שבע הקלאסיקות תורגמו במלואן לאנגלית, בין אם כספרים בודדים, ובין אם כאסופה יחידה הכוללת את כל שבע הקלאסיקות, כמו במקרה של תרגום סוייר.
חסין פארס (משמר הגבול)
חֻסֵין פארס (בערבית: حسين فارس; נולד ב-1952) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל. פארס הוא הניצב הדרוזי הראשון במשטרה, כיהן כראש האגף לתמיכה לוגיסטית (את"ל) וכמפקד משמר הגבול (מג"ב).
ביוגרפיה
פארס התגייס למשמר הגבול בשנת 1973 ושירת במגוון רחב של תפקידי פיקוד. בדצמבר 2000 מונה לראש האגף לתכנון לוגיסטי במשטרת ישראל והיה בכך לקצין המשטרה הדרוזי הראשון בדרגת ניצב. ביוני 2004 התמנה למפקד משמר הגבול ומכניסתו לתפקיד עסק בהנחלת ערך זכויות האדם בקרב שוטרי מג"ב ובתקופת כהונתו ירדו תלונות הפלסטינים על אלימות מצד שוטרי מג"ב ב-50 אחוזים. בשנת 2007 חזר פארס לתפקידו הקודם, ראש את"ל, אשר בזכותו קודם לדרגת ניצב. במהלך שירותו במשטרה עוטר פארס בעיטור השירות.
באוגוסט 2010 מונה ליו"ר ועדה קרואה של מועצה מקומית ירכא. ב-2019 מונה ליו״ר הוועדה המקומית-מרחבית לתכנון ובניה ״מבוא העמקים״.
חיים אישיים
פארס הוא בעל תואר ראשון במדעי היהדות מאוניברסיטת בר-אילן. הוא מתגורר בכפר הדרוזי חורפיש שבהר מירון, נשוי ואב לשישה.
פיג'ו DMA
פיג'ו DMA (בצרפתית: Peugeot DMA) היא משאית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו שיוצרה בין השנים 1941–1948.
סך הכול יוצרו 23,355 יחידות, מהן 15,309 ממרץ 1941 עד 1944, ו-8,049 יחידות לאחר מלחמת העולם השנייה.
בתקופת כיבוש צרפת, דגמי "פיג'ו DMA" יוצרו לשימוש הוורמאכט.
מסנן (תורת הקבוצות)
בתורת הקבוצות, מסנן מעל קבוצה X הוא: משפחה לא ריקה של תת-קבוצות של X, הסגורה להגדלה ולחיתוך סופי, ואינה כוללת את הקבוצה הריקה. למסננים שימושים רבים בתורת הקבוצות המודרנית, לרבות לוגיקה מתמטית, ואלגברה בוליאנית, ובטופולוגיה (דרך קומפקטיפיקציית סטון-צ'ך).
הגדרות
תהי X קבוצה. משפחה, שאינה ריקה ואינה כוללת את הקבוצה הריקה, נקראת מסנן, כאשר לכל כל B המקיים  מקיים גם , ולכל  מתקיים.
דוגמאות. כל אוסף תת-קבוצות S המקיים את תכונת החיתוך הסופי יוצר מסנן: אברי המסנן הם הקבוצות המכילות חיתוך סופי כלשהו מ-S.
על-מסננים
מסנן מקסימלי, כלומר, כזה שאינו מוכל באף מסנן גדול יותר, נקרא על-מסנן (ultrafilter). עבור כל קבוצה, על-מסנן מוכרח להכיל את A או את המשלים \ X-A. על-מסנן המכיל קבוצה סופית מכיל גם יחידון, ולכן הוא ראשי. על-מסנן שאינו ראשי מוכרח להכיל את המסנן הקו-סופי.
מסנן שחיתוך כל הקבוצות בו הוא ריק, נקרא מסנן חופשי; לדוגמה, המסנן הקו-סופי הוא כזה. מסנן חופשי אינו יכול להיות ראשי. מסנן הסביבות של נקודה במרחב T1 קשיר אינו חופשי, וגם אינו ראשי. לעומת זאת, על-מסנן הוא חופשי אם ורק אם אינו ראשי.
האיחוד של שרשרת עולה של מסננים הוא מסנן. לפי הלמה של צורן, נובע מכך שכל מסנן מוכל בעל-מסנן. תוצאה זו נקראת משפט העל-מסנן, ובעזרת מסנן פרשה נובע ממנה שיש על-מסננים לא ראשיים.
ניסוח במונחי אלגברה בוליאנית
לכל קבוצה X, קבוצת החזקה \ P(X) היא אלגברה בוליאנית; זהו חוג קומוטטיבי, ביחס לפעולות ההפרש הסימטרי כחיבור, והחיתוך ככפל. באלגברה הזו, אידיאל הוא משפחה של תת-קבוצות, הסגורה להקטנה ולאיחוד סופי. מכאן ש הוא מסנן, אם ורק אם אוסף המשלימים הוא אידיאל. המסנן ראשי אם ורק אם האידיאל המתאים לו ראשי, והוא על-מסנן אם ורק אם האידיאל המתאים לו הוא אידיאל מקסימלי.
בסיס
קבוצה תיקרא בסיס למסנן  אם היא סגורה לחיתוכים סופיים ולכל    יש \ b \in B כך ש-. (מסנן כזה, אם קיים, הוא יחיד) באופן שקול, הוא המסנן הקטן ביותר שמכיל את B.
קבוצה B יכולה להיות בסיס למסנן אם ורק אם היא לא ריקה, לא מכילה את הקבוצה הריקה ולכל יש \ b \in B כך ש-.
מסננים מיוחדים
תורת הקבוצות המודרנית עוסקת רבות במסננים על קבוצת המספרים הטבעיים. לצורך ההגדרות בהמשך, מסמנים (עבור קבוצות של מספרים טבעיים) אם ההפרש B-A סופי, ו-A =^* B אם. מסנן \mathcal{F} המקיים את התכונות השקולות הבאות נקרא נקודת-P:
מהשערת הרצף, או אפילו מההנחה החלשה יותר, נובע שיש נקודות-P.
הגדרה זו מוליכה ל"היררכיית-P" בת \omega_1 שכבות (שיש גם מסננים מעליה). המסננים הראשיים שייכים לשכבה הראשונה, ואלו שהם נקודות-P לשכבה. ידוע שאם יש מסננים בשכבה כלשהי של ההיררכיה (מעבר לשכבת המסננים הראשיים; למשל, אם יש נקודות-P), אז יש מסננים בכל שכבה של ההיררכיה.
על-מכפלות
נקבע מסנן מעל קבוצה X. נאמר שתת-קבוצה של X היא "גדולה" אם היא שייכת למסנן, ו"קטנה" אחרת. השימוש החשוב ביותר במסננים הוא לבניית על-מכפלות, באופן הבא: אם לכל \ i \in X יש קבוצה \ A_i, אפשר להגדיר יחס שקילות על המכפלה קרטזית בהתאם למסנן: אם אוסף האינדקסים שעבורם \ a_i = b_i שייך ל-. במילים אחרות, מזהים שני וקטורים, אם הם מסכימים זה עם זה בקבוצת אינדקסים גדולה. מרחב המנה נקרא "מכפלה מצומצמת". אם על-מסנן, זוהי העל-מכפלה של הקבוצות \ A_i.
המשפט היסודי של על-מכפלות (J. Los, 1955) קובע שהעל-מכפלה של מבנים של שפה מסדר ראשון L, מקיימת פסוק של השפה, אם ורק אם הוא מתקיים בקבוצת מודלים גדולה. זוהי תוצאה יסודית בתורת המודלים. לדוגמה, לא רק שעל-מכפלה של מספר בן-מניה של שדות היא שדה -- גם אם משתתפים במכפלה מספר סופי של חוגים שאינם שדות, העל-מכפלה (ביחס לעל-מסנן לא-ראשי) היא עדיין שדה. אם בוחרים לכל נקודה \ i \in X את אותו מודל \ A_i = A, מתקבלת על-חזקה, והיא שקולה אלמנטרית ל-A.
מן המשפט היסודי מתקבלת בנייה מפורשת עבור משפט הקומפקטיות: אם T תורה ספיקה-סופית בשפה מסדר ראשון L (כלומר, יש מודל לכל תת-קבוצה סופית של פסוקים מתוכה), ו-X קבוצת תת-הקבוצות הסופיות של T עם מודלים \ M_i לכל קבוצה סופית \ i\in X, אז קיים על-מסנן על X כך ש-  הוא מודל לתורה T. ההוכחה אינה קונסטרוקטיבית, משום שהיא נסמכת על הקיום של על-מסננים המכילים את המסנן הקו-סופי, וזו תוצאה של גרסה חלשה של אקסיומת הבחירה.
דודג' 100 "Kew"
גוף המשאית נבנה על ידי "Briggs Motor Bodies" והיה משותף ל-"Ford Thames ET6" של פורד ול-"Leyland Comet" של יצרנית הרכב הבריטית "ליילנד מוטורס" ("Leyland Motors" ).
בהודו יוצר דגם "דודג' 100 "Kew"" על ידי יצרנית הרכב ההודית Premier company  עד שנת 1980.
עברי (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים ששם משפחתם הוא "עברי":
ראו גם
}}
מפרץ אונגה
מפרץ אוֹנֵגָה (ברוסית: Онежская губа, Онежский залив Onezhskaya guba) הוא מפרץ בים הלבן, השוכן בצפון-מערב רוסיה, דרומית-מערבית לארכנגלסק.
מפרץ אונגה אורכו כ-185 קילומטר ורחבו נע בין 50–100 קילומטר. עומקו מגיע ל-36 מטר, כשהממוצע עומד על 16 מטר. הנהרות אונגה, קם (Кемь), ויג (Выг) וסומה (Сума) נשפכים למפרץ.
במפרץ שוכנים מספר איים, כשהגדול והמפורסם שבהם "סולובצקי" או "סולובצקי הגדול" השייך לקבוצת איי סולובצקי. לחופו המערבי של המפרץ ממוקמת העיר בלומורסק ומוצאה של תעלת הים הלבן - הים הבלטי.
דמות אב
דמות אב הוא מושג בפסיכולוגיה המתייחס לרוב לאדם מבוגר, שנמצא לרוב בעמדת סמכות והשפעה מסוימת עבור הפרט, המעורר בו רגשות המתעוררים לרוב כלפי אביו של אדם.
במחקר משנת 2001 נמצא כי קיומה של דמות אב חיובית ותומכת עבור ילד, בין אם מדובר באב ביולוגי, אב חורג או מבוגר קרוב אחר, מקושרת עם התפתחות טובה יותר של הילד. במחקר זה קיבלו הילדים ציונים טובים יותר במבחנים שבדקו יכולות קוגניטיביות, מסוגלות עצמית ומקובלות חברתית יחסית לילדים שלא הייתה להם דמות אב. מתוך אלו שהייתה להם דמות אב, ילדים שתפסו אותו כתומך יותר הראו מסוגלות עצמית ומקובלות חברתית גבוהות יותר, וכן פחות תסמינים דיכאוניים.
על פי התאוריה הפסיכואנליטית של זיגמונד פרויד, זקוק כל ילד לדמות אב לשם התפתחות רגשית ומינית תקינה. לפי הרעיון של תסביך אדיפוס, שהוא מרכזי בתאוריה זו, לומד כל ילד בשלב האדיפלי להזדהות עם אביו, וכך מסגל לעצמו עם השנים תכונות גבריות. עם זאת, בעשורים האחרונים, האופן בו מפרשים פסיכואנליטיקאים את הרעיונות האלו מדגיש את חשיבותה של דמות אב כפונקציה מנטלית ורגשית ולא כדמות גברית פיזית הנוכחת בחייו של הילד, כלומר כל דמות שיכולה להוות "צלע שלישית" בדיאדה של אם-תינוק המהווה מעין בועה סגורה. הצלע השלישית מפריעה לבועה זו ומלמדת את הילד על קיומו של עולם חיצוני, מציאות, סמכות וחוקים, נושאים אלו חיוניים להתפתחותו הרגשית. לפיכך כל דמות פיזית בחייו של הילד יכולה להוות "דמות אב", בין אם בן זוג או בת זוג של האם, סב או סבתא, דוד או דודה, מורה, ואף האם עצמה יכולה לקיים בתוכה את שתי הפונקציות, האימהית והאבהית, החיוניות לילד.
דמות אב בהקשר להתפתחות הילד
במחקר שנעשה בשנת 2018 נמצא קשר חיובי על השפעת אבות כחלק מהתפתחותם של ילדיהם, גם אם אינם גרים איתם באותו הבית. במחקר נמצא כי לאבות בעלי השכלה גבוהה יהיו ילדים עם ציונים גבוהים יותר, כך גם לאבות בעלי רגישות והכלה גדולים יותר יהיו ילדים חברותיים יותר. יתר על כך, בהיעדר דמות אב נמצא כי יש פחות הצלחה בלימודים, תפקוד קוגניטיבי לקוי, תוקפנות ועבריינות. אבות משפיעים על ילדיהם גם בדרכים עקיפות כמו למשל, השקעת זמן וכסף וגם על ידי הקשר הקיים בינם לבין אם הילד. בנוסף, בריאות הנפש אצל האב, סכסוך בין ההורים ולחצים פוגעים בהתנהגות של האב כלפי ילדיו.
טיגואה
טיגואה (באנגלית: Tigoa; ויש המאייתים: Tingoa) הוא כפר באי רנל המשמש כבירת מחוז רנל ובלונה  בדרום איי שלמה.
גאוגרפיה
הכפר נמצא במרכז האי רנל, כשישה קילומטרים מחופי האוקיינוס השקט (ים שלמה) והוא מרוחק כ־235 קילומטרים מבירת המדינה, הוניארה.
דמוגרפיה
בשנת 2009 התגוררו בכפר 569 תושבים. בשנת 2013 עלה מספרם ל־613.
פאו גאסול
פאו גאסול סאס (בספרדית: Pau Gasol Sáez; נולד ב-6 ביולי 1980) הוא כדורסלן עבר ספרדי אשר שיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. חבר בנבחרת ספרד מאז שנת 2001. גאסול החל את קריירת ה-NBA שלו בקבוצת ממפיס גריזליס במדיה זכה בתואר רוקי השנה ב-2002. לאחר שבע עונות בממפיס הוא עבר ב-2008 ללוס אנג'לס לייקרס, עמה זכה בשתי אליפויות בעונות ו-. הוא השתתף שש פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA, וזכה בתארים קבוצתיים ואישיים רבים גם במדי נבחרת ספרד. אחיו הצעיר של פאו, מארק גאסול, גם הוא כדורסלן.
לז אבים
לז אבים (בצרפתית: Les Abymes) היא קומונה בגוואדלופ, מחוז צרפת מעבר לים. העיר נמצאת בצפון מערב האי גרנד טר והיא העיר המאוכלסת ביותר בגוואדלופ.
פאו גאסול
ראשית הקריירה
גאסול נולד בברצלונה למריסה סאס ולאגוסטי גאסול, ובילה את מרבית ילדותו בספרד. הוא החל לשחק בקבוצת הכדורסל של בית הספר שלו שנקרא "אלווירנה", אך מאוחר יותר חתם על חוזה במועדון כדורסל בשם קורנלה. בגיל 16 הוא הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה. באותה תקופה שיחק גאסול בנבחרות הצעירות של ספרד, וב-1998 הוביל את נבחרת הנוער לזכייה הן בטורניר אלברט שווייצר והן באליפות אירופה עד גיל 18.
לז אבים
האזור יושב עוד לפני עידן הקולוניאליזם באי. כאשר נמצאה התיישבות חשובה בשטח נוכחי של האי ומתוארכת למאה העשירית. ההתיישבות הקולוניאליסטית הצרפתית התחילה ב-1691 והתפתחה מאוד בעקבות התפתחות החקלאות באזור שכללה קנה סוכר, קקאו וקפה.
פאו גאסול
ראשית הקריירה
בעונת קודם גאסול לראשונה לקבוצה הבוגרת של ברצלונה, ושיחק 11 דקות בסך הכול. בעונה שלאחר מכן מעמדו השתפר מעט בקבוצה והוא שיחק כ-15 דקות בממוצע למשחק. בעונת, שהייתה האחרונה שלו באירופה, הגיע גאסול לשיאו במדי ברצלונה כאשר השיג ממוצעים של 11.3 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק. הוא סייע לקבוצתו לזכות באותה עונה הן באליפות ספרד והן בגביע המלך הספרדי, ואף נבחר ל-MVP של סדרת הגמר בליגה, בה הוביל את הקבוצה לניצחון על ריאל מדריד.
לז אבים
ליד העיר נמצא נמל התעופה העיקרי של גוואדלופ, נמל תעופה גוואדלופ - פול קראייב.
פאו גאסול
ממפיס גריזליס
כבר בראשית דרכו ב-NBA ובממפיס החל גאסול להפגין יכולת מרשימה, ובעונתו הראשונה בליגה קלע 17.6 נקודות, הוריד 8.9 ריבאונדים והעמיד 2.1 חסימות בממוצע למשחק. הוא הפך במהרה לאחד מהשחקנים הבכירים בממפיס, כאשר היה היחיד שהשתתף בכל 82 משחקיה ופתח בחמישיית הקבוצה ב-79 מתוכם. בעקבות יכולתו המרשימה זכה גאסול בתואר רוקי השנה ב-NBA לעונת והפך לאירופי הראשון בהיסטוריה שזוכה בתואר זה, ובנוסף נבחר לחמישיית הרוקיז הראשונה של העונה.
בעונתו השנייה בממפיס,, הוביל גאסול את הקבוצה בקליעות עם 19 נקודות ו-8.8 ריבאונדים בממוצע למשחק, ועונה שנייה ברציפות השתתף בכל משחקיה של הקבוצה ואף פתח בחמישייה בכל אחד מהם. בעונת השיג גאסול ממוצעים של 17.7 נקודות ו-7.7 ריבאונדים למשחק, והגיע לשני ציוני דרך אישיים - הוא קלע את הנקודה ה-3,000 שלו במשחק באוקטובר 2003 נגד בוסטון סלטיקס, והוריד את הריבאונד ה-1,500 שלו נגד אורלנדו מג'יק. באותה עונה החמיץ גאסול משחק לראשונה בקריירה שלו בעקבות פציעה ברגלו, ובכך נעצר רצף של 240 משחקים בהם לקח חלק.
בעזרת יכולתו הטובה סייע גאסול לממפיס להעפיל לראשונה בתולדותיה למשחקי הפלייאוף באותה עונה, שם פגשה הקבוצה את סן אנטוניו ספרס בסדרת הסיבוב הראשון. בסדרה זו הוא שיפר במעט את ממוצע הקליעות שלו ואף קלע 22 נקודות במשחק הרביעי, אך לא מנע את הדחתה של ממפיס בתום סדרה בת ארבעה משחקים בלבד, מבלי להשיג אף ניצחון.
בעונת השיג גאסול ממוצעים דומים מאוד לאלו שהשיג בקודמתה בנקודות ובריבאונדים. בינואר 2005 הוא קלע 31 נקודות וחסם ארבע חסימות במשחקה של קבוצתו נגד אינדיאנה פייסרס, ובעקבות כך הפך לשחקן העשירי המהיר ביותר שמגיע הן ל-5,000 נקודות והן ל-500 חסימות במהלך הקריירה מאז שנת 1974. בנוסף, סייע גאסול לממפיס להעפיל באותה עונה למשחקי הפלייאוף בפעם השנייה ברציפות. עם זאת, הקבוצה הודחה פעם נוספת בסיבוב הראשון מבלי לנצח אף משחק, הפעם על ידי פיניקס סאנס.
במהלך עונתו החמישית בממפיס, עונת, הפך גאסול ללוקח הריבאונדים המוביל של הקבוצה בכל הזמנים, כאשר הוריד את הכדור החוזר ה-3,072 בקריירה במשחק במרץ 2006 נגד ניו יורק ניקס. בין 24 בינואר ל-28 בינואר באותה שנה הוא קלע 29 זריקות רצופות מקו העונשין, והשתווה במקום השני במספר קליעות העונשין הרצופות בתולדות ממפיס. רצף זה כלל שני משחקים בהם קלע בכל 12 ניסיונותיו מהעונשין, והייתה זו ההופעה הטובה ביותר בתולדות ממפיס מקו העונשין במשחק בודד. גאסול השיג ממוצעים של 20.4 נקודות, 8.9 ריבאונדים ו-4.6 אסיסטים למשחק והעפיל עם ממפיס בשלישית לסיבוב הפלייאוף הראשון, שם הודחה הקבוצה על ידי דאלאס מאבריקס.
באותה עונה הגיע גאסול לאחד מההישגים החשובים בקריירה שלו, כאשר נבחר לראשונה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA בתור אחד מהמחליפים בנבחרת המערב. בעקבות ההישג הפך גאסול לספרדי הראשון בהיסטוריה שמשתתף במשחק האולסטאר וכן לשחקן הראשון של ממפיס גריזליס שעושה זאת. בזמן פגרת סוף-שבוע האולסטאר דורג גאסול בין עשרת הפורוורדים המובילים במערב בנקודות, בריבאונדים, באסיסטים ובחסימות.
לפני עונת זכה גאסול עם נבחרת ספרד באליפות העולם בכדורסל וזכה בתואר ה-MVP של הטורניר. בעקבות פציעה ברגלו שנגרמה במשחק חצי הגמר הטורניר נאלץ גאסול להחמיץ את 23 המשחקים הראשונים של העונה, אך לאחר חזרתו הגיע לשיא הקריירה שלו כאשר העמיד ממוצעים של 20.8 נקודות, 9.8 ריבאונדים ו-2.1 חסימות למשחק. הוא דורג במקום השני בין הסנטרים בליגה במספר הנקודות שקלע. באותה עונה זכה גאסול למספר הישגים אישיים - הוא הפך ל של ממפיס בכל הזמנים לאחר שעקף את שריף עבדור-רחים, ושבר גם את שיאי המועדון בקליעות מקו העונשין, בקליעות מ ובדקות המשחק ששיחק.
לוס אנג'לס לייקרס
בעקבות חוסר ההצלחה שנחלה ממפיס בפתיחת עונת, הביע גאסול את רצונו לעבור לשחק בקבוצה חזקה בליגה. לבסוף הוא הועבר בפברואר 2008 ללוס אנג'לס לייקרס, בעסקה מתוקשרת במסגרתה הועברו לממפיס קוואמי בראון, ג'וואריס קריטנטון, ארון מקי וזכויות הדראפט על מארק גאסול, אחיו הצעיר של פאו. עם הגעתו ללייקרס נתלו בגאסול ציפיות רבות להפוך לכוכב השני של הקבוצה לצד קובי בראיינט, ולהיות השחקן שיסייע לבראיינט וללייקרס להשיג את תואר אליפות הליגה. בעת עזיבתו את ממפיס החזיק גאסול ב-12 שיאים שונים של המועדון בכל הזמנים.
כבר בתחילת דרכו בלייקרס פתח גאסול בקביעות בחמישיית הקבוצה, וסייע לה לסיים את העונה הסדירה במקום הראשון במערב עם מאזן של 57 ניצחונות ו-25 הפסדים, בעוד הקבוצה העמידה מאזן של 5–22 במשחקים בהם השתתף. בראיינט עצמו העיד כי שיתוף הפעולה בינו לבין גאסול בהתקפת הלייקרס עבד מצוין כבר מהפתיחה. הוא קלע 18.8 נקודות והוריד 7.8 ריבאונדים בממוצע למשחק עד לסיום העונה במדי הלייקרס. במשחקי הפלייאוף סייע גאסול ללייקרס לנצח את דנוור נאגטס בסיבוב הראשון, ובכך עבר לראשונה בקריירה שלו שלב בפלייאוף. הוא הצטיין במיוחד במשחק הראשון של אותה סדרה, בו קלע 36 נקודות, הוריד 16 ריבאונדים ומסר 8 אסיסטים. בסיבוב הבא סייע גאסול לקבוצתו לנצח את יוטה ג'אז ולהעפיל לגמר המערב, ולאחר הניצחון על סן אנטוניו ספרס בשלב זה, הפך לשחקן הספרדי הראשון בהיסטוריה שמגיע לסדרת גמר ה-NBA. בסדרת הגמר, מול בוסטון סלטיקס, ירדה בצורה ניכרת יכולתו של גאסול וקבוצתו הפסידה בתום סדרה של שישה משחקים.
בסיכומם של משחקי הפלייאוף הראשונים שלו עם לוס אנג'לס לייקרס היה גאסול הקולע השני בטיבו בקבוצה עם 16.9 נקודות למשחק, וכן דורג שני במדדי הריבאונדים (9.3) והאסיסטים (4) למשחק. הוא הוביל את הקבוצה במדד החסימות עם 1.9 בממוצע, והשיג עשר פעמים דאבל דאבל במהלך הפלייאוף.
בעונת השיג גאסול ממוצעים של 18.9 נקודות ו-9.5 ריבאונדים למשחק, ונבחר בפעם השנייה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. הוא אף זכה בתואר שחקן החודש במערב בחודש פברואר, לאחר שסייע ללייקרס לנצח 11 מתוך 13 משחקיה בחודש זה, כולל ניצחונות חוץ על בוסטון ועל קליבלנד קאבלירס. יחד עם שחקנים כמו למאר אודום ודרק פישר, היה גאסול אחד מהשחקנים הבכירים שסייעו לבראיינט, והשילוב המוצלח ביניהם הוביל את הלייקרס לזכייה באליפות ה-NBA. גאסול שמר על יכולת עקבית במשחקי הפלייאוף לנצח את אורלנדו מג'יק בחמישה משחקים בסדרת הגמר, בדרך לאליפות הראשונה בקריירה שלו. בעקבות העונה המוצלחת זכה גאסול בסיום שנת 2009 בכל שלושת התארים המרכזיים של כדורסלן השנה באירופה - מר אירופה, פרס יורוסקאר ושחקן השנה של פיב"א אירופה.
בעונה הבאה,, המשיך להפגין יכולת מרשימה והשיג לראשונה ממוצעים עונתיים של "דאבל דאבל" - 18.3 נקודות ו-11.3 ריבאונדים. הוא נבחר בפעם השנייה ברציפות למשחק האולסטאר ולחמישייה השלישית של העונה. במשחק השישי של סדרת הסיבוב הראשון בפלייאוף, מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר, קלע סל ניצחון לזכות קבוצתו שבזכותו עלתה לשלב הבא, שם ניצחה את יוטה ג'אז. לאחר ניצחון על פיניקס סאנס בגמר המערב העפיל גאסול עם הלייקרס בפעם השלישית ברציפות לסדרת הגמר, שם פגשה פעם נוספת את בוסטון. במשחק השביעי שהכריע את הסדרה קלע גאסול 19 נקודות והוריד 18 ריבאונדים, בדרך לניצחון קבוצתו ולזכייה באליפות השנייה שלו.
שיקגו בולס
ביולי 2014 חתם גאסול בשיקגו בולס לאחר שדחה הצעה להאריך את חוזהו בקבוצתו הקודמת, לוס אנג'לס לייקרס. גאסול החל את עונתו הראשונה במדי שיקגו בולס בצורה מצוינת ואף נבחר לחמישייה הפותחת של המזרח במשחק האולסטאר, שהתקיים בניו יורק.
מילווקי באקס
במרץ 2019, לאחר שתי עונות וחצי בסן אנטוניו, שוחרר גאסול מהספרס וחתם על חוזה במילווקי באקס.
פורטלנד טרייל בלייזרס
ביולי 2019 חתם גאסול על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס. ב-20 בנובמבר 2019 שוחרר מהקבוצה בשל פציעה בכף רגלו, מבלי ששיחק במדיה.
חזרה לברצלונה
ב-23 בפברואר 2021, 20 שנה לאחר שעזב אותה, חזר גאסול לברצלונה. עם ברצלונה הגיע עד לגמר היורוליג, אך סיים איתה במקום השני לאחר הפסד לקבוצת אנאדולו אפס.
ב-5 באוקטובר 2021 הודיע גאסול על פרישה ממשחק פעיל.
ב-7 במרץ 2023, במשחק מול קבוצתו הראשונה בליגה ממפיס גריזליס, הוצא לגמלאות מספר 16 של גאסול על ידי הלוס אנג'לס לייקרס, וגופייתו נתלתה בגג הקריפטו.קום ארנה.
נבחרת לאומית
גאסול השתתף עם נבחרת ספרד באליפות העולם בכדורסל הראשונה שלו ב-2002. גם בטורניר זה הוא המשיך לבסס את מעמדו כשחקן המוביל של הנבחרת, כאשר סיים במקום השישי בדירוג הקולעים המצטיינים של הטורניר עם 19.1 נקודות בממוצע למשחק. הוא סייע לנבחרתו להגיע לרבע גמר הטורניר ולסיים במקום החמישי. באליפות אירופה ב-2003 העפיל גאסול עם ספרד עד לגמר הטורניר וזכה במדליית הכסף. הוא סיים כמלך הסלים של האליפות עם 25.8 נקודות למשחק, ונבחר פעם נוספת לחמישיית הטורניר.