cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נקודת דיסיליצה
נקודת דיסיליצה (באנגלית: Disilitsa Point; בבולגרית: нос Дисилица) היא לשון יבשה סלעית בקצה הדרומי של הכניסה למפרצון בולבאבריה, ובקצה הצפוני של הכניסה למפרצון ואפה בחוף המערבי של האי לייז' בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה ממוקמת 1.65 קילומטרים צפונית - צפונית-מזרחית לנקודת פולז'אן, ו-5.9 קילומטרים דרומית-מערבית לנקודת בברש.
מיפוי לשון היבשה
הקרחון מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978.
מקור השם
הנקודה נקראת על שם פסגת דיסיליצה בהר פירין שבבולגריה.
בית הכנסת בית ישראל בבלגרד
היסטוריה
בראשית המאה ה-20 התגוררו בבלגרד 3,730 יהודים אשר היו מאוגדים בשתי קהילות מרכזיות: ספרדית ואשכנזית. ועד הקהילה הספרדית בראשות דוד אלקלעי ערך מגבית לצורך הקמת בית כנסת מרכזי לקהילה בשכונת דורצ'ול עילית (Zerek). בהמשך, זכה האדריכל ויקטור עזריאל במכרז לתכנון והקמת הבניין. ב-1907 הניח פטר הראשון, מלך סרביה את אבן הפינה להקמת המבנה ושנה מאוחר יותר השתתף ביחד עם שרי ממשלת סרביה בחנוכת בית הכנסת.
המבנה היה בן שלוש קומות ובתוכו היו בית מדרש ומקווה. בחזית הבניין שולבו לבנים בצבעים שונים והוא עוטר בתבליטים ועיטורים מטרקוטה. המבנה הפך לאחד הסמלים הבולטים של האזור.
הליך בניית בית הכנסת חולל סכסוך כבד ופילוג בקרב הקהילה הספרדית בבלגרד. האדריכל ויקטור עזריאל, היה בנו של יושב ראש הקהילה הספרדית חיים דוד עזריאל. הועלו טענות לגבי תקינות המכרז בו זכה ויקטור עזריאל, טענות לגבי שכרו המופרז של האדריכל וכן הועלו האשמות לגבי שימוש בכספי התרומות שלא למטרות בניין בית הכנסת. ב-1909 סיים חיים דוד עזריאל את תפקידו כיושב ראש הקהילה ובמקומו מונה אברהם עוזרוביץ'. בפרוץ מלחמת הבלקן הראשונה גויסו רבים מיהודי בלגרד לצבא הסרבי והסכסוך שכח.
ג'סיקה סטרופ
ג'סיקה לי סטרופ (באנגלית: Jessica Leigh Stroup; נולדה ב-23 באוקטובר 1986) היא שחקנית אמריקאית, ידועה בעיקר מגילום הדמות ארין סילבר בסדרת הנוער "90210", גילום הדמות מקס הארדי בסדרה "המעקב" ובתור ג'וי מיצ'ם בסדרה "איירון פיסט" המבוססת על חוברת הקומיקס "איירון פיסט" מבית מארוול. סטרופ זכתה לתואר "מלכת הצרחות", זאת בעקבות כיכובה בסרטי האימה "ערפדי עטלפים", "Left in Darkness", "גבעת הפחד 2", "ליל הבכורה" ו-"השיבה הביתה".
חיים אישיים
סטרופ נולדה בשם באנדרסון, קרוליינה הדרומית לג'ודית ולדון סטרופ, סגן נשיא בכיר בוואקוביה, וגדלה בשארלוט. אמו של חבר אשר עסקה בגילוי דוגמניות, הציעה לסטרופ להתחיל לדגמן. סיימה את בית הספר התיכון בשנת 2004, וזמן קצר לאחר מכן הוצעה לה מלגה באוניברסיטת ג'ורג'יה. היא דחתה את ההצעה כדי לפתח את קריירת המשחק שלה.
כיום מתגוררת סטרופ בלוס אנג'לס, קליפורניה.
קריירה
תפקידה הראשון של סטרופ היה בסדרה "לא מדהימה", בה ביצעה הופעת אורח. מאז הופיעה במספר סדרות טלוויזיה, בהן "האנטומיה של גריי", "בחזרה לשורשים" ו"דם אמיתי". בשנת 2007 הופיעה ב-4 פרקים בסדרה מלאך המוות, בדמותה של חברתו לשעבר של הגיבור הראשי. במהלך השנים שיחקה במספר סרטים עצמאיים, כמו "עזובה בחשיכה", "להתפלל לבוקר", "ערפדי עטלפים" ו-"Southern Comfort".
במרץ 2007 כיכבה בתפקיד הנשי הראשי בסרט "גבעות הפחד 2", בו גילמה את דמותה של עובדת במשמר הלאומי, אמבר, שנאבקת על הישרדותה נגד קבוצה של אנשים שנעשו למוטציות. סרט זה הוא סרט המשך לסרט "גבעות הפחד", חידוש לסרט משנת 1977 בעל אותו שם. על אף הביקורות השליליות עליו, גרף הסרט מעל ל-67 מיליון דולר ברחבי העולם. באותה שנה כיכבה סטרופ בסרט חג המולד. בשנת 2007 שיחקה בדרמה הקומית "חג שכזה" בכיכובו של כריס בראון.
ב-2008 גילמה את דמותה של קלייר בגרסה המחודשת לסרט "ליל הבכורה". באותה שנה שיחקה בסרט אימה נוסף, השיבה הביתה, שעוקב אחר בחורה צעירה שנחטפת על ידי חברתו לשעבר של בן זוגה. על אף שצילומי הסרט הסתיימו בפברואר 2008, הוא יצא לאקרנים רק ביולי 2009, למספר מצומצם של בתי קולנוע. ב-2008 שיחקה גם בסרט לילות אל. איי.
בשנת 2011 ביצעה הופעת אורח בסדרה ההנפשה "איש משפחה", בשני פרקים בהם דיבבה מספר דמויות. זמן קצר לאחר מכן לוהקה לסרטו הראשון של סת' מקפרלן "טד", בו גילמה דמותה של טרייסי, חברתה לעבודה של לורי (מילה קוניס).
בשנת 2014 הצטרפה לעונתה השנייה של סדרת הפשע "The Following". דמותה בסדרה, מקס, היא אחייניתו של ראיין הארדי (קווין בייקון), שוטרת בNYPD שעובדת בחטיבת אינטל. היא מחדשת קשר עם דודה ויוצרת איתו ברית. ב-2015 חזרה עם דמותה לעונה השלישית של הסדרה, שהיא גם האחרונה.
בשנת 2017 לוהקה לסדרת הטלוויזיה "איירון פיסט" מבית מארוול קומיקס בדמותה של ג'וי מיצ'ם, בתו של הרולד וחברת ילדות של דני רנד. ב-2018 שבה הסדרה לעונה שנייה כמו כן גם סטרופ.
שנות ה-80 של המאה ה-6
שנות ה-80 של המאה ה-6 היו העשור התשיעי של המאה ה-6, החלו ב־1 בינואר 580 והסתיימו ב־31 בדצמבר 589.
קיליאן לה בלוש
קיליאן לה בלוש (בצרפתית: Kilian Le Blouch; נולד ב-7 באוקטובר 1989) הוא ג'ודוקא צרפתי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג.
הוא התחרה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016 והודח בשלב שמינית הגמר לאחר שניצח את קולין אואטס הבריטי והפסיד לאן באול הדרום-קוריאני.
באולימפיאדת טוקיו 2020, הוא הודח בסיבוב השני לאחר שהפסיד להיפומי אבה היפני. בנוסף לתחרות האישית הוא התחרה עם נבחרת צרפת בתחרות הקבוצתית וזכה עמה במדליית הזהב לאחר שניצחו בגמר את יפן.
פרסים
מקור:
פושינג (רכבת)
פושינג (במנדרינית: 复兴号; ידועה גם בשם סדרת CR, או כפושינג האו) היא סדרת רכבות מהירות המופעלות על ידי חברת הרכבות של סין.
פיתוח הפרויקט החל בשנת 2012 ותוכנית העיצוב הסתיימה בספטמבר 2014. הרכבת הראשונה יצאה את פס הייצור ב-30 ביוני 2015. הסדרה קיבלה את ייעודה הנוכחי ביוני 2017, עם כינויים כמו "דולפין כחול / אדום" (CR400AF) ו"פניקס הזהב" (CR400BF) ליחידות מסוימות. זו הרכבת המהירה הקונבנציונלית בעולם שפועלת בשירות סדיר, עם מהירות סטנדרטית של לדגמי CR400AF ו-CR400BF.
קריית החינוך אמי"ת המר רחובות
בשנת 2014 הוקמה במסגרת התיכון מכינה קדם-צבאית טכנולוגית לתלמידים בכיתות י"ג–י"ד. בשנת 2022, מנהל קריית החינוך הוא הרב אליחי דדי.
בבית הספר לומדים כ-800 תלמידים, רובם בוגרי בתי ספר ממלכתיים דתיים ברחובות ובסביבותיה.
פרויקטים
קריית החינוך אמי"ת המר מפעילה מספר פרויקטים:
שבלולי יבשה
שבלולי יבשה (שם מדעי: Stylommatophora) היא סדרה של שבלולים שמכילה את רוב מיני החלזונות והשבלולים החיים ביבשה. בקבוצה זו מעל 20 אלף מינים.
קבוצת שבלולי היבשה התפתחה עוד בקרטיקון ושרדה עד ימינו אנו והפכה לאחת הקבוצות המצליחות בקרב הרכיכות. שבלולי היבשה חיים במגוון אזורים ואקלימים שונים הנעים בין סביבות ממוזגות לבין סביבות יבשות למחצה. במדבר שבו יש פחות מ-50 מ"מ גשם בשנה אין השבלולים יכולים לשרוד (בגלל הטמפרטורה והיובש הקיצוני), ולכן באזורים אלה אין כמעט שבלולים.
שבלולי היבשה הם דו-מיניים ובעלי מערכת רבייה מורכבת הכוללת הן איברי מין זכריים והן איברי מין נקביים. כמעט כולם מטילים ביצים. רוב שבלולי היבשה ניזונים מרקבובית, חומר צמחי מת, פטריות, טחב וחזזית הנמצאים על האדמה. רבים מהם ניזונים גם בצמחים ירוקים וישנם גם מספר סוגים שטורפים בעלי חיים אחרים (כולל שבלולים). מנגד, בעלי חיים רבים ניזונים על שבלולים, בהם פרוקי-רגליים, עופות ויונקים (בעיקר מכרסמים).
אנטומיה ופיזיולוגיה
גוף החילזון מורכב משלושה חלקים עיקריים:
שנות ה-70 של המאה ה-6
שנות ה-70 של המאה ה-6 היו העשור השמיני של המאה ה-6, החלו ב-1 בינואר 570 והסתיימו ב-31 בדצמבר 579.
שבלולי יבשה
הקונכייה
הקונכייה מורכבת משלוש שכבות:
עובי הקונכייה מושפע מהאזור בו חי החילזון. חלזונות החיים בסביבה גירנית הם בעלי קונכיות עבות יותר, לעומת חלזונות החיים בסביבה לא גירנית. ישנם מינים של חלזונות, הנקראים חשופיות, בהם הקונכייה התנוונה כמעט לגמרי ואף נעלמה. החשופיות יכולות להתקיים גם בסביבה חסרת סלעי גיר ולהתחפר עמוק יותר באדמה, אך מאידך פגיעות יותר למזג האוויר ולכן לא יכולות להתקיים בתנאי יובש וחום שבהם חלזונות אחרים, בעלי קונכייה מתאימה, יכולים לעמוד.
לצבע הקונכייה יש לעיתים משמעות הישרדותית. קונכייה לבנה חלקה מחזירה הרבה קרינה וכך מגינה על השבלול מפני התחממות יתר. מנגד, קונכייה מפוספסת בגווני חום-בז' מסווה את השבלול מפני טורפים. לחץ הטריפה ותנאי מזג האוויר בוררים בין אפשריות צבע אלה ולעיתים לאותו מין יש מספר מופעי צבע בהתאם למקום חיותו והגורמים הללו.
מערכת העצבים והחושים
לשבלול מרכז עצבי דמוי מוח, בצורת טבעת גנגליונים, המורכבת משני גושים עיקריים - מעל לוושט, ומתחתיה. זוג הגנגליונים העליונים מקושר לראש ולאברי החישה, בעוד הגוש התחתון מקושר לרגל ולשאר האיברים הפנימיים. איבר שיווי המשקל של השבלולים נקרא statocyst ובאמצעותו יודע השבלול את האוריינטציה שלו במרחב. המשושים בקדמת ראש החילזון מחולקים לשני זוגות; הזוג העליון, בו מצויות שתי העיניים, והוא מתפקד לראייה ולהרחה למרחק. הזוג התחתון מהווה איבר מישוש והרחה, בעיקר למרחק קצר. חוש הראייה אצל השבלולים דל ביותר והעיניים נועדו בעיקר להבחין בין אור לחושך ולעיתים לגילוי תנועה, וישנם אף מינים עיוורים. לעומת זאת, חוש הריח אצל השבלולים מפותח ביותר.
למעשה, קיום משושים שבקצותיהם נמצאות העיניים הוא המאפיין המגדיר את הקבוצה ואף העניק לה את שמה המדעי Stylommatophora סטילומטופורה = "עמודים נושאי עיניים", שכן ביוונית עתיקה: Stylo = עמוד, מוט (מתייחס למשוש), omma = עין, phora = נושא, סוחב.
למרות הרושם ששבלולים הם בעלי חיים טיפשים וחסרי יכולת חשיבה משמעותית, מסתבר שבתחומים הרלוונטיים לחייהם הם בעלי יכולת למידה. ניסוי שנעשה על חשופיות הראה שניתן ליצור התניה בשבלולים ובכך ללמד את השבלול להתנהג בדרך מסוימת.
מערכת הנשימה
מערכת הנשימה אצל השבלולים מורכבת מריאה ופתחה הנקרא פנוימוסטום. הפנוימוסטום נסגר ונפתח לסירוגין, ובאותו הזמן חלל הריאה גדל וקטן, וכך נעשה חילוף הגזים בשבלול. הריאה מוקפת בכלי דם רבים הקולטים את החמצן שנכנס לריאה, ופולטים את הפחמן הדו-חמצני לחלל הריאה. החילזון שולט בפתיחה ובסגירה של הפנוימוסטום, וכך מונע איבוד מים. המקבילה להמוגלובין - חלבון נושא חמצן - אצל השבלולים היא חלבון ההמוציאנין, שבמקום ברזל מכיל נחושת. מערכת הנשימה באמצעות ריאת אוורור (בניגוד לריאה דיפוזית שנמצאת אצל קדם-זימאים שעלו ליבשה) היא אחד המפתחות בהצלחתם והתאמתם של שבלולי היבשה לחיים ביבשה, מחוץ למים.
מערכת העיכול
מערכת העיכול מתחילה בלוע. הלוע מורכב ממספר חלקים; לחיים הדוחקות את המזון אל פתח הלוע, הלסת העליונה שהיא לסת קרנית וקשיחה ולשון העשויה כמגרדת בעלת אלפי שיניים קרניות, הנקראת משננת או מגרדת (בלועזית: radula) בעזרתן החילזון טוחן את המזון. המזון הגרוס עובר אל הוושט, שם זוג בלוטות רוק, הממוקמות משני צדי הוושט, מפרישות אנזימים ומיצי עיכול, ההופכים את המזון לעיסה. לאחר מכן, המזון עובר לקיבה, ומשם למעי המתפתל מספר פעמים בתוך הגוף, ועובר תהליכי ספיגה (בעזרת בלוטת הכבד), עד לפי הטבעת (הממוקם בפתח הקונכייה).
מערכת הרבייה
מערכת הרבייה של שבלולי היבשה מורכבת למדיי. רוב שבלולי היבשה הם דו-מיניים (הרמאפרודיט), כלומר בעלי מערכת איברי מין של זכר ונקבה כאחד. מערכת הרבייה הזכרית שלהם כוללת בלוטות המייצרות תאי זרע וצינור נרתיק הזרע שיוצר נרתיק זרע, מעין צינור חלול עשוי כיטין אותו משגר השבלול באמצעות הפין לתוך איבר המין של השבלול השני. מערכת הרבייה הנקבית שלהם כוללת בלוטות מין המייצרות ביציות וצינור ארוך בו מאוחסנות הביציות וכן בלוטת חלבון. לשתי מערכות הרבייה פתח מין משותף. חלק מהשבלולים גם מייצרים פגיון אהבה (Love dart) שמשמש בעת חיזור וקיום יחסי המין בין השבלולים.
בעת ההזדווגות משגר כל שבלול נרתיק זרע ובו תאי זרע רבים אל עבר השבלול השני. הזרעונים מגיעים עד לאולם השמדת הזרע במערכת המין הנקבית ורק מעט החזקים ביותר נמלטים מגורל זה ומגיעים אל היכל ההפריה שם הם ממתינים לביציות. המתנה זו יכולה לאורך זמן רב (ימים, שבועות ואף חודשים). כאשר הביצית מגיעה אל היכל ההפריה מצינור הביציות היא מופרית על ידי הזרע שנמצא שם ואז נעטפת בחלבון שמופרש מבלוטת החלבון ומספק מזון לעובר שבתוך הביצית. לאחר מכן נעטפת בציפוי קרומי ואז בחומר ג'לטיני שמשמש כמאגר נוזלים. בנוסף מקבלת הביצית גם מאגר סידן כדי לבנות את הקונכייה העוברית של העובר. אחרי שנעטפה בכל עטיפות התמיכה הביצית מוכנה להטלה והופכת לביצה. הטלת הביצה מתבצעת דרך פתח המין המשותף ובדרך יש מספר רב של ביצים בתטולה אחת.
מערכת הרבייה של השבלולים מורכבת ביותר ובמקרים רבים משמשת להבחנה בין הטקסונים השונים.
מערכת התנועה
התנועה אטית, ונעשית באמצעות התכווצויות גליות לאורך הסוליה. תוך כדי ההתקדמות מופרש ריר מן הסוליה. הריר למעשה מתחלק לשני סוגים - דליל ומימי, וצמיגי ודביק. שילוב של שני סוגי הריר מאפשר לחילזון להתהלך על משטחים חלקים, וכן על משטחים מחוספסים, בלא שייפגע. שריר העמודית, הנמתח ממספר מקומות ברגל ועד לקודקוד הקונכית, מהווה איבר חשוב ביותר בחיי החילזון - בשעת סכנה, או חוסר פעילות, מתכווץ שריר העמודית, ומושך את הרגל והראש אל תוך הקונכייה שמספקת הגנה.
אצל שבלולי מים התנועה נעשית באמצעות ריסים הצמודים לסולייה. בגלל הציפה של המים, יכול החילזון לנוע באמצעות תנועות חתירה של הריסים.
גודל
רוב שבלולי היבשה הם יצורים קטנים שגודלם נע בין כמה מילימטרים לכמה עשרות מילימטרים (בדרך כלל עד 4–6 ס"מ). עם זאת, ישנם מיני שבלולים גדולים יותר שגודלם נע בין 6 ל-10 ס"מ. שבלול היבשה הגדול ביותר הוא החילזון האפריקאי הטיגריסי שאורכו הממוצע 18 סנטימטרים ואורכו המרבי יכול להגיע ל-30 סנטימטרים, ומעט אחריו החילזון האפריקאי הענק שאורכו הממוצע הוא 10 סנטימטרים ואורכו המרבי יכול להגיע ל-20 סנטימטרים. שבלול היבשה הגדול ביותר בישראל הוא שבלול החרמון שגודלו יכול להגיע עד ל-5 ס"מ. גודלם הקטן של רוב מיני השבלולים מקל עליהם להסתתר בחגווי הסלע או להתחפר בקרקע, לטפס על שיחים ולהיצמד למשטחים תלולים.
רבייה
רוב השבלולים הם דו-מיניים (הרמאפרודיטים), כלומר בעלי מערכת איברי מין של זכר ונקבה כאחד. ברבייה זוויגית שני החלזונות מופרים על ידי הזרעונים של השבלול השני וזמן מה לאחר מכן מטילים ביצים. מספר שבלולי יבשה משתמשים במבנה שנקרא "פגיון אהבה" (love dart) במהלך החיזור וההזדווגות. השבלול מטיל ביצים לתוך גומת קרקע קטנה ומהן בוקעים השבלולים הצעירים. בחלק מהמינים יש קניבליזם של אבקועים: השבלולים שבקעו ראשונים מהביצה טורפים את שאר הביצים ואת אחיהם הקטנים שבקעו אחריהם.
תזונה
רוב שבלולי היבשה הם אוכלי צמחים, הניזונים מחומר צמחי מת, רקבובית, צמחים ירודים, חזזית, טחב, עובש, פטריות ובעלי חיים מיקרוסקופיים. לעיתים הם ניזונים גם מחומר צמחי ירוק. לשבלולי היבשה יש את האנזים צלולאז המאפשר להם לפרק תאית וכך לאכול צמחים מתים וחיים ולהפיק מהם ערך תזונתי.
אף שהשבלולים ניזונים בעיקר מחומר צמחי מת ורקבובית, מינים רבים של שבלולי יבשה ניזונים גם מצמחים ירוקים, נבטים, עלים, שורשים וזרעים. מינים אלה, כגון הדרחול והחשופית, יכולים לגרום נזק רב לצמחים ובעיקר לגינות ולחקלאות (כגון עצי פרי הדר). יש מינים של שבלולי יבשה טורפים כגון רומינה ערופה, טורפנית ורירנית.
התמודדות עם תנאי יובש
השבלולים, מעצם טבעם כרכיכות, מאבדים כמות ניכרת של מים דרך עורם הלח. יתרה מכך, הכליות שלהם אינן מווסתות את משק המים, והם נאלצים לפנות לאמצעים אחרים כדי להימנע מהתייבשות.
אחת הדרכים העיקריות למניעת התייבשות, איבוד נוזלים ושמירה על לחות היא פעילות רק במזג האוויר מתאים כאשר הסביבה והאוויר לחים מספיק. בארצות החמות השבלולים פעילים בעיקר בסתיו ובחורף הקרירים והלחים יותר (לעיתים רק בימים או לילות גשומים), ולא פעילים בקיץ החם והיבש (ראו בהמשך על קיוט קיץ). בנוסף, השבלולים פעילים בעיקר בשעות הלילה, שבהן איבוד המים קטן יותר.
פרט להתאמת תקופת הפעילות, ישנם מספר מנגנונים נוספים להקטנת איבוד מים. ראשית - רוב גופו של השבלול מוגן על ידי הקונכייה, שאינה חדירה למים, ומגנה על האיברים הפנימיים. בשביל למנוע איבוד נוסף של מים השבלול נוהג לכווץ גם את שאר גופו אל תוך הקונכייה. במינים מדבריים, פתח הקונכייה קטן יותר מבמינים באזורים לחים, כדי להקטין את ההתייבשות. בעת שהות ארוכה בתוך הקונכייה, השבלול מפריש חומר רירי, אשר בו משובצים גרגירי גיר. הריר מתקשה והופך לחתם (epiphragma) עמיד בפני מים, העוזר לצמצמם את איבוד המים אף יותר. החתם עצמו, במיוחד מול פתח הנשימה, חדיר למעבר גזים, כך שהשבלול מסוגל להמשיך ולנשום.
בארצות הצפון הקרות שוקעים השבלולים לתרדמת חורף, אך בארצות החמות, בעונת הקיץ, כאשר הסכנה להתייבשות גבוהה נכנס השבלול לתרדמת קיץ דווקא. הוא מפריש חומר רירי דביק המתקשה וסוגר את פתח הקונכייה ומדביק אותו למשטח, או לגזע עץ. מכסה זה, הנקרא חתם (epiphragma), אטום לנוזלים אך חדיר לאוויר, וכך מאפשר לחילזון לנשום מבלי לאבד נוזלים. במהלך תרדמת הקיץ מבצע החילזון קיוט (aestivation): הוא מסתגר בקונכייה, הוא מפסיק כמעט את כל פעילות חילוף החומרים וגופו עובר שינויים פיזיולוגיים שנועדו לתמוך בשרידות החילזון במהלך הקיוט: שרירי הריאה פוסקים לפעול, כך שהשבלול מסתפק בנשימה דיפוזית בלבד, הכליה אוגרת בתוכה את החומרים המופרשים, והגלימה מפרישה חומרים המונעים איבוד מים אף יותר. עם רדת הגשם נמס הריר המוקשה והחילזון משתחרר מהאחיזה.
למרות כל הדרכים הללו אין השבלולים מסוגלים לשרוד בתנאי יובש קיצוניים במיוחד של מדבר צחיח, ובאזורים שבהם יש מתחת ל-50 מ"מ גשם בשנה והטמפרטורות גבוהות לא חיים שבלולים.
שבלולי יבשה שחזרו למים
ישנם מספר מיני שבלולים שנדדו מהיבשה לחיים במקווי מים מתוקים ובחופי גאות ושפל. רובם נושמים באמצעות ריאות ולכן צריכים לעלות מדי פעם לפני המים כדי לנשום אוויר. אחד מווקטורי התפוצה העיקריים של חלזונות המים המתוקים הוא עופות מים. מזונם של חלזונות המים המתוקים כולל אצות, פלנקטון, רקבובית וחומר אורגני על קרקעית מקווה המים, אך חלקם גם טורפים. הם מהווים טרף לחיות שונות, כגון דגים ועופות מים.
טריפה וגורמי תמותה
שבלולי היבשה מהווים טרף למגוון רב של בעלי חיים בהם פרוקי-רגליים, עופות, מכרסמים ואף שבלולים אחרים. בארץ ישראל טורפים עיקריים של השבלולים הם המכרסמים קוצן, גרביל ומריון, העוף קיכלי וכן צפרדע החפרית. חרקים רבים טורפים גם שבלולים, כגון החיפושיות רצה שחורה וטורפת השבלולים. גם צרעות מסוימות תוקפות שבלולים ומשתמשות בהם כפונדקאי לזחל שלהן.
כנגד טריפה פיתחו שבלולי היבשה מספר אסטרטגיות: הסוואה - הקונכייה מפוספסת בצבע הדומה לצבע הסביבה המסתיר את השבלול מעיני טורפיו, ביצורים - קונכייה עבה שבה השבלול מסתתר ולטורף קשה לפצחה (למשל קונכייתה העבה של לבנונית קמוטת-פה), מחסומים - פתח קטן בקונכייה ובו שיניים שמונע מחרקים קטנים להיכנס לתוך הקונכייה, הגנה כימית - היות השבלול רעיל לאכילה או קצף דוחה שהוא מפריש כנגד טורפיו.
בנוסף לטריפה שבלולים רבים מתים מטפילים שונים, החל בחיידקים ונגיפים וכלה בתולעים ופרוקי-רגליים זעירים. שבלולים רבים מתים גם עקב התייבשות ואי-שרידה של קיץ חם במיוחד או שנת בצורת. שבלול החרמון, שפעיל רק בסתיו, מקייט הן בשיא החורף והן בקיץ, אך חלק מפרטיו לא שורדים קיוט זה ומתים במהלכו.
טקסונומיה
שבלולי היבשה הם בעלי חיים ממערכת הרכיכות ובסדרת שבלולי יבשה (Stylommatophora). בעבר קבוצה זו קוטלגה כתת-סדרה ומאוחר יותר כסדרה. בעקבות מחקרים בעשורים האחרונה חלה ריוויזיה גדולה במיון הרכיכות והחלזונות בפרט. תת-מחלקות כגון קדם-זימאים ושבלולים בוטלו מאחר שלא היו מונופילטיות (כלומר: ענף הכולל אב-קדמון וכל צאצאיו, שזו קבוצה טקסונומית טבעית) ופוצלו למספר קבוצות. במסגרת ריוויזיה זו הסדרה שבלולי יבשה Stylommatophora מקוטלגת היום כענף (clade) ללא שם או דרגת מיון (כגון מחלקה, תת-מחלקה, סדרה או תת-סדרה). מצב זה עשוי להשתנות בהמשך עם התייצבות הטקסונומיה בעקבות המעבר כיום מטקסונומיה לינאית לטקסונומיה קלדיסטית. נכון ל-2015 מיקומו הסיסטמטי של הענף שבלולי היבשה הוא כלדלהלן:
משפחות
להלן רשימה חלקית של משפחות מפורסמות בסדרת שבלולי היבשה. הרשימה נכונה ל-1993.
השפעה תרבותית
השבלול מוזכר בתנ"ך ב כמשל לרשעים הולכים בדרך חלקלקות, יש הסבורים שהשבלול המוזכר שם הוא החשופית. על פי רש"י השבלול הוא ה"חומט" המוזכר בין שמונת השרצים, מנגד הרבה חוקרים ופרשנים חולקים עליו.
בישראל, השבלול הוא אחת מהחיות החביבות בעיקר על ילדים, זאת הודות לקונכייתו. מוכר בארץ גם שיר ילדים נודע "ברל'ה צא החוצה": ("ברל'ה ברל'ה, צא החוצה! אמא ואבא יתנו לך עוגה!"). לקראת תחילת עונת הסתיו ניתן לראות עשרות קונכיות של שבלולים, בדרך כלל ממין דרחול השיח הנפוץ במישור החוף, הדבוקות לגבעולי קוצים, ומחכים לגשם הראשון. בחורף ניתן לראות שבלולי גינה גדולים זוחלים בגינות וחצרות הבתים. בחורף ובתחילת האביב נראים יותר חשופיות הנקראות בחיבה "שבלולים עירומים" בגלל שהן חסרות קונכייה.
בתרבויות רבות, השבלול הוא שם דבר לאטיות, ואדם אטי נמשל לעיתים לשבלול. ב-2013 יצא סרט אנימציה בשם "טורבו" המספר על שבלול גינה החולם להיות השבלול המהיר בעולם ולהתחרות במרוצים.
השפעה אקולוגית וכלכלית
עוד משחר האנושות אוכל האדם שבלולים. נמצאו אף שרידים של קונכיות בגלליו של האדם הקדמון מהמין הומו ארקטוס. במספר תרבויות, בהן רומא העתיקה והמטבח הצרפתי, בשר שבלול מסוים - "אסקרגו" - נחשב למעדן. כתוצאה מכך, מינים אלה של שבלולים, בעיקר שבלול רומי (Helix pomatia) ושבלול הגינה (Helix aspersa / Cornu aspersum), יובאו לאזורים שונים בעולם ואף הפכו למינים פולשים כאשר חלקם ברחו מהשבי.
לשבלולים היה גם שימוש רב במהלך ההיסטוריה ברפואה העממית, כמרכיב ביצירת תרופות ומשחות לטיפול במחלות וכאבים שונים.
צבים רכים (על-משפחה)
צבים רכים (שם מדעי: Trionychia) הם על-משפחה בסדרת הצבים ומותאמים לחיים במים. הם בעלי שריון רך ונפוצים ברחבי הנהרות והאגמים הממוזגים ברחבי העולם. חלק מהמינים גדולים ביותר ומגיעים לאורך 200 ס"מ כמו צב רך אסייתי ענק. השריון הרך עוזר להם לנוע יותר מהר במים ולהגיע לעומק רב יותר. הם אוכלי כל הניזונים מיצורים קטנים ומצמחיה מימית.
בעבר השתייכו לעל-משפחה זו גם בני קבוצת הקינוסטרנויים, שגם להם שריונות רכים וגוף שטוח, אך נראה שאין קשר משפחתי ביניהם והשריון המוארך והרך התפתח בזמנים שונים לקבוצות שונות.
מיון
בעל-משפחה זו 2 משפחות: קרטוכליים, הכוללת סוג ומין אחד וצבים רכים הכוללת 13 סוגים ו-31 מינים.
Feel Something (שיר של ארמין ואן ביורן)
Feel Something (בעברית: להרגיש משהו) הוא סינגל שהוקלט על ידי הדי. ג'יי. ההולנדי ארמין ואן ביורן בהשתתפות הזמר-יוצר דאנקן לורנס. את השיר הוציאה לאור ב-6 בנובמבר 2020 חברת התקליטים ארמדה מיוזיק. הוא נכלל כרצועה ה-12 באלבום הבכורה של לורנס, Small Town Boy, ומיני-אלבום של ביורן, Euthymia.
ישיבת נתיבות חכמה
ישיבת נתיבות חכמה (מכונה על שם ראש הישיבה: וולפסון) היא ישיבה חרדית ליטאית בשכונת בית וגן בירושלים, בראשות הרב דניאל וולפסון והרב ברוך יחיאל נויבירט.
Feel Something (שיר של ארמין ואן ביורן)
קרדיטים
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מאתר טיידל:
ישיבת נתיבות חכמה
תולדות הישיבה
הישיבה נוסדה לקראת זמן אלול ה'תשס"ח - קיץ 2008. השיעור הראשון כלל 60 בחורים צעירים שנכנסו לשנתם הראשונה בישיבה ועוד 40 בחורים מבוגרים שהצטרפו כקיבוץ. הישיבה חוותה גידול רב במהלך השנים ונכון לשנת תשפ"ג לומדים בה כ-1,000 בחורים.
ישיבת נתיבות חכמה נחשבת לאחת מהישיבות המובילות באיכותן בציבור החרדי ליטאי.
הישיבה שכנה תחילה ברחוב ברגמן בשכונת בית וגן בירושלים, שם שכנה כשמונה שנים. עם עליית מספר התלמידים נשכרו מספר בניינים בסביבה לצורך חדרי פנימייה. אך לאחר הגידול בתלמידים הנהלת הישיבה החילטה בבתחילת זמן חורף תשע"ז (2016) להעביר את הישיבה לקמפוס ישיבת קריית נוער ברחוב משה זילברג בבית וגן, המרווח יותר שנתן מענה מספק לצרכי הישיבה וגידולה בו היא שוהה עד היום.
אך למרות כן המקום לא הספיקה לישיבה שגדלה ובמהלך השנים הישיבה החלה לשכור אגפים ומקומות לינה נוספים מקריית נוער ובזמן קיץ תשפ"ג הישיבה חנכה אגף לינה חדש בסמוך לבית המדרש על מנת לספק את הצורך הגובר בעוד חדרי שינה ומיטות.
כניסת הישיבה למבנה החדש
הישיבה נכנסה לבית מדרש חדש ומרווח אשר בו כ-1200 מקומות בתחילת זמן אלול תשפ״ב. קביעת מזוזה התקיימה ביום ראשון א' אלול תשפ"ב וכניסה סופית לבית המדרש הייתה בתחילת זמן חורף (א' חשוון תשפ"ג). כמו כן הישיבה בנתה חדר אוכל חדש וגדול במקום שבו היה בית המדרש הישן וכן חדרי שיעורים, משרדים ואוצר ספרים הכולל בתוכו גם מספר עמדות חיפוש עם תוכנות תורניות כאוצר החכמה ופרויקט השו"ת יחד עם עמדות הקלדה לחידושי התורה שכותבים הבחורים.
מבנה בית המדרש תוכנן על ידי האדריכל אהרן אסטרייעכר ונבנה על ידי חברת הר כביר. במהלך הבנייה הושקעה תשומת לב רבה לכך שמלאכת הבנייה של בית המדרש תעשה אך ורק ע"י יהודים כמבואר בברכי יוסף.
צוות הישיבה
ראשי הישיבה ומייסדיה היו הרב יהושע ישעיה נויבירט, מחבר הספר שמירת שבת כהלכתה, והרב דניאל וולפסון אשר כיהן קודם לכן כר"מ בישיבת חכמת שלמה של הרב נויבירט. לאחר פטירתו של הרב נויבירט בתשע"ג מונה במקומו בנו, הרב ברוך יחיאל נויבירט, שכיהן עד אז כמנהל הישיבה וכר"מ בישיבת פני שמואל. המנהל הרוחני הוא הרב מתתיהו שטרן.
הר"מים הם הרב משה זאב איתן (חתנו של הרב אליקים גצל פשקס), הרב משה לנדא (ראש ישיבת היכל אברהם ורב שכונה בקריית יערים), הרב אהרן שפריי (לשעבר ר"מ בישבת היכל יצחק-לנדא) הרב חנוך לודמיר (לשעבר ראש חבורה בישיבת מיר תחת הנהגתו של רבי רפאל שמואלביץ). ראשי הקיבוץ הם הרב נתן רוטמן (מלבד השיעורים בישיבה בסוגיות הש"ס, הרב רוטמן מוסר שיעורים בהגות ומחשבה,), והרב יצחק וולדומירסקי (לשעבר ראש ישיבת תורת יחיאל). ומלבדם עוד כחמשה עשר רבנים אשר מכהנים כנושאים ונותנים (משיבים).
מנהלי הישיבה הם הרב יעקב פרידמן והרב רובי תיק.
עד לזמן קיץ תשפ"ג כיהן כר"מ בישיבה הרב אלעזר מאירוביץ' רב שכונת רמה ג' בבית שמש, אשר עבר לשמש כראש ישיבת נתיבות חיים (מאירוביץ') אשר פתח יחד עם הרב ישראל מאיר דרוק.
עד פטירתם, כיהנו בישיבה הרב אורי מקלב, כנושא ונותן (משיב), והרב אברהם ישעיהו הבר ראש ארגון מתנת חיים, כנושא ונותן (משיב), והרב דוד ברונר כמשגיח ויועץ.
רשות נחל הירקון
רשות נחל הירקון היא גוף סטטוטורי הכפוף למשרד להגנת הסביבה ומטרתה היא לשקם ולטפח את נחל הירקון. היא הוקמה בשנת 1988 על פי חוק רשויות נחלים ומעיינות וצו רשות נחל הירקון. הרשות, המאגדת 7 רשויות מקומיות ו-18 גופים נוספים, מנוהלת על ידי מועצה בת 26 חברים שבראשה עומד ראש עיריית תל אביב-יפו, וחברים בה גם מנכ"ל משרד הפנים וראשי הרשויות המקומיות בני ברק, רמת השרון, הוד השרון, רמת גן, פתח תקווה ומועצה אזורית דרום השרון. יושב ראש ההנהלה הוא חזי צאיג והמנהל הכללי של הרשות הוא עורך הדין אילן רוזנבלום. מתוך המועצה, כתשעה חברים מכהנים בהנהלתה של הרשות, הנבחרת על ידי השר לאיכות הסביבה.
לפי צו רשות נחל הירקון, תפקידי הרשות מוגדרים כ"מניעת זיהום הנחל, שיקומו והכשרתו לצורכי קיט ונופש". כמו כן, היא אחראית על סילוק מפגעי תברואה, קביעת תוואי לנחל והסדרת דרכי השימוש בו.
משרדי הרשות שוכנים בסמוך לנחל הירקון בתל אביב.
גביע אפריקה לאומות 2004
גביע אפריקה לאומות 2004 היה הטורניר ה-24 של גביע אפריקה לאומות. הטורניר נערך בתוניסיה, בחסות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. בטורניר זכתה נבחרת תוניסיה כאשר ניצחה את נבחרת מרוקו בגמר, 2–1. הייתה זו זכייתה הראשונה של תוניסיה בגביע.
גבול ישראל–רצועת עזה
גבול ישראל–רצועת עזה הוא גבול באורך 59 ק"מ בין מדינת ישראל לבין רצועת עזה השייכת לרשות הפלסטינית והוא חלק מגבולות מדינת ישראל בדרום.
אילן שול
אילן שול (נולד ב-4 במרץ 1956) הוא מוזיקאי, קלרניתן, מנצח, מוזיקולוג ופרופסור ששימש כנשיא האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
שול נולד וגדל ברמת גן. למד בבית הספר התיכון העירוני אהל שם. אמו הייתה מוזיקולוגית. ניגן בפסנתר ובגיל 16 עבר לנגן בקלרינט. למד אצל מל קלר וריצ'רד לסר וכמו כן ניגן בצעירותו בתזמורת הגדנ"ע ובתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה בניצוחם של עמי מעייני ושלום רונלי-ריקליס. שירת בתזמורת צה"ל תחת ניצוחו של יצחק גרציאני.
גמר ליגת האלופות 2020
גמר ליגת האלופות 2020 של עונת 2019/2020 נערך באצטדיון האור, שבליסבון בירת פורטוגל, ב-23 באוגוסט 2020, בשעה 20:00 (שעון מקומי UTC+1, בשעה 22:00 שעון ישראל), בין באיירן מינכן לבין פריז סן ז'רמן והסתיים בניצחון של באיירן מינכן בתוצאה 0–1. לבאיירן מינכן זו הייתה ההופעה ה-11 בגמר ואילו לפריז סן ז'רמן זו הייתה הופעת הבכורה במעמד.
גבול ישראל–רצועת עזה
רקע
מדינת ישראל גובלת בארבע מדינות: לבנון, סוריה, ירדן ומצרים, וכן ברצועת עזה ובאזור יהודה ושומרון, שבו נחלקות הסמכויות השלטוניות בין הרשות הפלסטינית וישראל. לישראל גם שלושה גבולות ימיים, בים התיכון, בים המלח ובים סוף, בהם יש חשיבות לגבול המים הטריטוריאליים ולגבול המים הכלכליים של ישראל.
אילן שול
שול לימד קלרינט באקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים וכן מונה בה לדקאן הפקולטה לאמנויות הביצוע.
גבול ישראל–רצועת עזה
היסטוריה
על פי תוכנית החלוקה כלל הגוש הדרומי של המדינה הערבית המוצעת את אזור רצועת עזה המורחב מעט צפונית לאיסדוד ועד לרפיח וכן רצועה במערב הנגב באזור רפיח, ניצנה (שכונה אז "עוג'ה") וביר עסלוג'.
במהלך מלחמת העצמאות, כאשר הדף צה"ל את הפלישה המצרית, השתלט צה"ל על חלקים נרחבים משטח זה ואילו המצרים השתלטו על יתרת השטח. איסדוד ומג'דל (היום אשקלון), שנכללו בשטח המדינה הערבית המוצעת, נכבשו, וכן נכבש השטח בצפון מערב הנגב וגם שטחים באזור באר שבע.
גמר ליגת האלופות 2020
במקור, הגמר אמור היה להתקיים ב-30 במאי באצטדיון אטאטורק באיסטנבול, אך בעקבות מגפת הקורונה נדחה מועד המשחק, והוא הועבר לאצטדיון האור בליסבון, כחלק מטורניר "שמונה האחרונות", שבו כל משחקי המפעל החל מרבע הגמר הועברו לליסבון, ושוחקו ללא קהל. לאחר הזכייה התמודדה באיירן מינכן במשחק הסופר קאפ האירופי לשנת 2020 מול המנצחת של גמר הליגה האירופית 2020 - סביליה.
מהלך המשחק
באיירן מינכן החלה במהירות בשלבי הפתיחה ושלטה במשחק, לפני שפריז נכנסה למשחק אחרי 10 דקות. בדקה ה-18 הגיעה ההזדמנות הראשונה של פריז כשקיליאן אמבפה העביר כדור לניימאר בצד שמאל של רחבת העונשין, אך בעיטתו נבלמה על ידי רגלו של שוער באיירן מנואל נוייר. בדקה ה-22, חלוץ באיירן, רוברט לבנדובסקי, קיבל את הכדור ברחבת העונשין, כשהוא בועט תוך כדי סיבוב לעבר השער אך הכדור פגע בקורה. כעבור שתי דקות, אנחל די מריה מצא את עצמו פנוי מול השער לאחר מהלך של דאבל-פס עם אנדר הררה אך בעט את הכדור מעל המשקוף. בדקה ה-25 בלמה של באיירן ג'רום בואטנג נפצע והוחלף על ידי ניקלאס זולה. בעיטה מחוץ לרחבה של הררה בדקה ה-29 פגעה בשחקן באיירן ונהדפה החוצה, בעוד שנגיחה של לבנדובסקי נעצרה על ידי קיילור נבאס שוערה של פריז בדקה ה-31. בדקה ה-45, מסירה רעה של דויד אלאבה בקו האחורי של באיירן הגיעה לקיליאן אמבפה, זה הגיע אל השער לאחר דאבל פס עם הררה אך נוייר הצליח לעצור את הכדור. בתוספת הזמן של המחצית קינגסלי קומאן נפל ברחבה לאחר שנפגע מזרועו של תילו קהרר אך השופט דניאלה אורסטו דחה את טענות באיירן לפנדל, ושרק לסיום המחצית הראשונה שהסתיימה בתוצאה 0–0.
בדקה ה-59 כבשה באיירן את השער היחיד במשחק שהגיע מנגיחה של קומאן, בוגר האקדמיה של פריז סן-ז'רמן. תומאס מילר העביר מסירה של סרג' גנאברי בחזרה למגן הימני יוזואה קימיך, שהגביה את הכדור מהפינה הימנית שמחוץ לרחבה לעבר קומאן שהיה ללא שמירה, וזה נגח לעבר השער של נבאס והכניע אותו. לאחר השער, באיירן יצרה במהירות הזדמנויות נוספות במחצית המגרש של פריז אך לא הצליחה לנצל אותן. בהמשך באיירן עברה לגישה הגנתית יותר, ובדקה ה-70 נוייר ביצע הצלה נוספת לאחר שמרקיניוס הברזילאי מצא את עצמו לבד מול נויר אחרי מסירה של אנחל די מריה לצד שמאל של הרחבה. שלוש דקות לאחר מכן אמבפה ספק הוכשל ברחבה על ידי קימיך אך השופט אורסטו שוב החליט שלא להעניק פנדל. ההזדמנות האחרונה של פריז הגיעה בתוספת הזמן, אמבפה מסר כדור מתוך הרחבה לניימאר שהסתובב בחדות ובעט לעבר הקורה הרחוקה אך גם רגלו המושטת של המחליף אריק מקסים צ'ופו-מוטינג לא הגיעה לכדור שחלף ליד הקורה ויצא החוצה. דקות לאחר מכן הגיעה שריקת הסיום כשלוח התוצאות מראה 1–0 לבאיירן מינכן.
שופטים
שופט: דניאלה אורסטו קוונים:  לורנצו מנגנלי,  אלסנדרו גיאלנטיני  שופט רביעי:  אובידיאו האטגאן  שופט וידאו:  מסימיליאנו איראטי
שופט וידאו שני: מרקו גידה, שופט וידאו לנבדל:  רוברטו דיאז פרז דה פלומרשופט וידאו תומך: אלחנדרו הרננדז הרננדז
גבול ישראל–רצועת עזה
היסטוריה
במסגרת הסכמי רודוס ב-1949 סוכם על קווי שביתת הנשק עם מצרים. מאוחר יותר, בתחילת 1950 הקו תוקן במסגרת "פשרת שעה" שקיבלה תוקף מחייב (להרחבה ראו הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות). קו זה הוא הקו המשמש כיום כגבולה של רצועת עזה. מצרים לא סיפחה את הרצועה (לעומת ירדן שסיפחה את יהודה ושומרון), אך הטילה עליה ממשל צבאי מצרי.
במהלך מבצע סיני בשנת 1956 כבש צה"ל את הרצועה, והטיל עליה גם הוא משטר צבאי, אך נסוג בלחץ בינלאומי לאחר זמן קצר.
במלחמת ששת הימים בשנת 1967 נכבשה הרצועה על ידי מדינת ישראל. בדומה למדיניותה כלפי יהודה ושומרון (למעט ירושלים) וכלפי סיני, נמנעה מדינת ישראל מלהחיל את המשפט הישראלי על רצועת עזה, אך לא נמנעה מלהקים בה יישובים, לרבות גוש יישובים גדול שנקרא גוש קטיף.
על פי הסכם השלום בין ישראל למצרים לא השתנה מעמדה של הרצועה, אם כי על פי תוכנית האוטונומיה והסכמי קמפ דייוויד אמור היה לקום שלטון עצמי פלסטיני שטיבו המדויק לא נקבע. הסדר מיוחד חל בעיר רפיח שבמהלך שנות השלטון הישראלי בחצי האי סיני גדלה והתפתחה אל צידו המצרי של הגבול. העיר נחצתה לשניים, וחלקה המערבי עבר לשליטת מצרים.
על פי הסכמי אוסלו, נותרה בידי ישראל השליטה על האזורים של גוש קטיף השוכן בין ח'אן יונס ורפיח לבין הים, הדרך המובילה אל גוש קטיף ממחסום כיסופים ("ציר כיסופים" וכן "גשר מור") וכפר דרום הנמצא סמוך לדרך זו, היישוב נצרים הנמצא מדרום לעיר עזה בסמוך למחנה הפליטים נוסראת, והיישובים ניסנית, דוגית ואלי סיני השוכנים בצפון הרצועה. כמו כן נותרה בשליטה ישראלית רצועה צרה לאורך הגבול בין רצועת עזה לבין מצרים ("ציר פילדלפי"), ושליטה על מעבר הגבול עם מצרים ברפיח. בשאר חלקי הרצועה השליטה עברה לידי הרשות הפלסטינית אם כי הריבונות נותרה בידי צה"ל. במקביל, נבנתה באמצע שנות התשעים גדר מערכת מסביב לרצועת עזה, בתוואי קווי שביתת-הנשק מ-1949.
בשנת 2004 התקבלה בכנסת תוכנית ההתנתקות, ובה נסוג צה"ל מן הרצועה, באופן חד צדדי, והותיר אותה בשליטתה המלאה של הרשות הפלסטינית. היישובים הישראליים ברצועה נהרסו על-פי החלטת ממשלת ישראל, וציר פילדלפי הועבר לפיקוח ביטחוני מצרי, לפי הסכם מיוחד ששינה במידת-מה את תנאי הסכם השלום. התוכנית בוצעה באוגוסט 2005 והסתיימה ב-12 בספטמבר 2005. מדינת ישראל הודיעה על ביטול הממשל הצבאי ברצועת עזה והחלה להתייחס ל"קו הירוק" באזור הרצועה כאל גבול בינלאומי. זאת, על אף שישראל אינה מכירה ברשות הפלסטינית כמדינה, וגם מבחינה בינלאומית מעמדה של הרשות אינו סופי. ממשלת ארצות הברית, האיחוד האירופי ומדינות אחרות, מצהירים כי מטרתו הסופית של התהליך היא יצירת מדינה פלסטינית שתתקיים בשלום לצד מדינת ישראל.
על אף הנסיגה משטח הרצועה, שמרה ישראל לעצמה את השליטה במרחב האווירי של רצועת עזה, ובמימיה הטריטוריאליים. גם חלק מהתשתיות החיוניות ברצועת עזה נותרו תלויות במדינת ישראל. מעבר גבול מסודר בין מצרים לרצועת עזה, בפיקוח ישראלי חלקי, היה אמור להתקיים ברפיח. בפועל המעבר הפסיק לפעול והגבול נפרץ פעמים רבות על ידי הפלסטינים. בעיר רפיח מתנהלת פעילות ענפה של חפירת מנהרות מתחת לקו הגבול, שמשמשות להברחת סחורות ונשק. בשנת 2012 החל הצבא המצרי בפעילות להפסקת הפעילות במנהרות, ובשנת 2013 החל להכשיר מחדש את ציר פילדלפי כציר ביטחוני, תוך הרס מבנים שנבנו במהלך השנים לאורך תוואי הציר.
סביב הגבולות הצפוניים והמזרחיים של רצועת עזה, שנקראים ציר הוברס, הקים צה"ל את מערך ההגנה "בני קשת" הכולל גדרות, דרכי פטרולים, דרכי טשטוש, חומה ליד נתיב העשרה, פילבוקסים, מערכות תצפית, מערכת "רואה-יורה" וכוחות שונים המסיירים סביב הציר ושומרים עליו.
בנוסף הוקמו גדר המערכת סביב רצועת עזה, המכשול נגד מנהרות בגבול רצועת עזה והמכשול הימי בגבול רצועת עזה.
מעברי גבול
בגבול שבין ישראל לרצועת עזה פעילים כיום ארבעה מעברי גבול, המשמשים בעיקר למעבר סחורות אל תוך הרצועה וממנה.
גדר המערכת סביב רצועת עזה
גדר המערכת סביב רצועת עזה היא מכשול מעבר בין רצועת עזה לישראל שנבנה לראשונה על ידי ישראל בשנת 1994 ומהווה כיום את גבולה של מדינת ישראל עם רצועת עזה. בשנת 2005 נסתיימה בניית תוספת למכשול זה במטרה להפריד בין רצועת עזה למצרים. בשנים 2017–2021 נבנה המכשול נגד מנהרות בגבול רצועת עזה, שנותן הגנה נגד מנהרות טרור חודרות-גדר בנוסף להגנה על-קרקעית נוספת.
הגדר עוברת לאורך כל הגבול היבשתי של רצועת עזה ומורכבת מגדרות תיל רגישה למגע וחיתוך, חיישנים ואזורי חיץ בשטחים הגובלים בישראל ובקטע הגובל עם מצרים ההפרדה נעשית עם בטון וקירות פלדה. בעקבות ירי צלפים, מקלעים ונ"ט אל עבר נתיב העשרה קטע הגדר סביב יישוב זה כולל חומת בטון ומגדלי שמירה ופילבוקסים. הציר הביטחוני המקיף את הגדר נקרא ציר הוברס.
המכשול נגד מנהרות בגבול רצועת עזה (או הקיר החכם בגבול רצועת עזה) הוא פרויקט הגנתי ישראלי, שבמסגרתו נבנתה מערכת ביצורים הכוללת קיר סלארי תת-קרקעי המשולב בטכנולוגיות חישה והתרעה לאורך גבול רצועת עזה במטרה למנוע חפירת מנהרות לשטח ישראל. הפרויקט ההנדסי כולל חפירה לעומק ובניית קירות בטון עבים בשילוב מכשירי התרעה. עלות בניית הקיר התת-קרקעי הוערכה בסכום של 3 מיליארד ש"ח (כ-40 מיליון ש"ח לקילומטר).
המכשול הימי בגבול רצועת עזה
המכשול הימי בגבול רצועת עזה הוא מכשול ימי בחוף זיקים שבעוטף עזה, שהוקם על ידי אגף הנדסה ובינוי ומנהלת גבולות ותפר במשרד הביטחון. מטרתו של המכשול היא למנוע פיגועים מהים בגבול ישראל–רצועת עזה.
המכשול מורכב משלוש שכבות – שכבה מתחת לפני הים, שכבה נוספת שתורכב מאבן שריון ושכבה שלישית של גדר "תלתלית". כמו כן נבנתה בצמוד גדר נוספת שמקיפה את המתחם מהצד העזתי של הגבול.
אילן שול
משנת 1999 עד שנת 2010 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
אומד קטום
בסטטיסטיקה, אומד קטום הוא אומד הנובע מאומד אחר על ידי הוצאת חלק מערכי הקיצון, הנחשבים לחריגים ביחס למדגם, לפני חישוב האומד.
היתרון העיקרי של האומד הקטום על האומד המקורי הוא בהיותו יותר חסין (robust), כלומר הוא פחות רגיש לערכים קיצוניים המתקבלים בתצפיות בודדות.
לאומדים קטומים יש בדרך כלל יעילות גבוהה יותר מאשר לאומדים הרגילים עבור התפלגויות זנביות כמו התפלגות זנב ארוך, אך זאת במחיר של יעילות נמוכה יותר עבור התפלגויות אחרות כמו ההתפלגות הנורמלית.
הגדרה
בהינתן אומד כלשהו (כמו ממוצע, חציון, מקסימום, שונות וכדומה), האומד הקטום %A הוא האומד המתקבל על ידי השמטת %A הערכים הגדולים ביותר ו-%A הערכים הקטנים ביותר במדגם, ואז חישוב האומד עבור המדגם הקטום שהתקבל.
לדוגמה: ממוצע קטום 5% הוא ממוצע של 90% הערכים המרכזיים במדגם, החל מה-5% מלמטה (הערך ש-5% מערכי המדגם קטנים ממנו) ועד ה-95% מלמעלה.
במקרים מסוימים מחליטים להשמיט מספר ערכים קבוע מכל צד, במקום אחוז קבוע.
חציון
ניתן להסתכל על החציון כעל ממוצע קטום 50% - אם נוריד 50% מהערכים מכל צד נישאר עם ערך אחד בלבד - החציון, והממוצע שלו עם עצמו זה הוא עצמו. מאותה סיבה ניתן להסתכל על החציון כעל מקסימום קטום 50% או כעל מינימום קטום 50%.
כמו כן, חציון קטום %A תמיד שווה לחציון הרגיל, לכל %A, משום שאנו תמיד משמיטים מספר שווה של תצפיות מכל צד.
שברונים
למשל, השברון ה-5% הוא גם מינימום קטום 5%, והשברון ה-80% הוא גם מקסימום קטום 20%.
שימושים
לדוגמה, כשאומדים מדד מיקום עבור התפלגות סימטרית, האומד הקטום יהיה חסר הטיה. לעומת זאת, כשאומדים מדד מיקום עבור התפלגות שאינה סימטרית, האומד בדרך כלל יהיה מוטה, ותידרש התאמה כלשהי על מנת להפוך אותו לאומד בלתי מוטה. לדוגמה, עבור התפלגות לא סימטרית, הצידוד של ההתפלגות הוא מדד למידת ההטיה של החציון כאומד לממוצע.
כשאומדים מדד פיזור, ומשתמשים באומד קטום בתור אומד חסין על מנת לאמוד למשל את השונות או את סטיית התקן, בדרך כלל יהיה צורך לכפול את האומד הקטום באיזשהו קבוע על מנת לקבל אומד בלתי מוטה. למשל, הכפלת אורך הטווח הבין-רבעוני בקבוע: הופכת אותו לאומד בלתי מוטה לסטיית התקן של המדגם, אם הנתונים הגיעו מהתפלגות נורמלית.
כמו כן ניתן להשתמש בהם כאומדים לסטטיסטים שלהם עצמם - החציון של המדגם יכול לשמש אומד חסר הטיה ל"חציון" של האוכלוסייה, הטווח הבין-רבעוני של המדגם יכול לשמש כאומד חסר הטיה ל"טווח הבין-רבעוני" של האוכלוסייה.
המשפט של ג'וני דפ נגד אמבר הרד
המשפט של ג'וני דפ נגד אמבר הרד היה משפט דיבה אזרחי, שהתרחש בארצות הברית מ-11 באפריל 2022 עד 1 ביוני באותה שנה בבית המשפט בפיירפוקס, וירג'יניה, ארצות הברית. הוא זכה להתעניינות חובקת עולם, הן בתקשורת הממוסדת והן ברשתות החברתיות, והסתיים בהחלטת חבר המושבעים לטובת ג'וני דפ.
ב-2023 יצא בנטפליקס סרט הדוקו "דפ נגד הרד" אשר תעד את המשפט.
רקע
בשנת 2012 החלו אמבר הרד בת ה-26 וג'וני דפ בן ה-48 להיות במערכת יחסים זוגית. השניים נישאו ב-3 בפברואר 2015 בטקס אזרחי פרטי בביתם בלוס אנג'לס. בני הזוג היו נשואים 15 חודשים, ובמאי 2016 הגיעה הרד לבית המשפט בלוס אנג'לס כשהיא חבולה ובוכיה. היא הגישה בקשה לצו הרחקה וגירושים מדפ.
משפט הגירושים
במהלך משפט הגירושים המתוקשר העידה הרד כי ג'וני דפ היה אלים פיזית ומילולית כלפיה, לרוב תחת השפעת סמים ואלכוהול. דפ שילם להרד בהסכם הגירושין 7 מיליון דולר וכן נחתם הסכם האוסר על הצדדים לדון בתקשורת במערכת היחסים ביניהם.
המאמר של הרד
בדצמבר 2018 פרסמה הרד מאמר עמדה בעיתון "וושינגטון פוסט", בו כתבה שעקב הפיכתה לסמל של קורבן לאלימות זוגית, היא איבדה הזדמנויות עבודה ונענשה על ידי החברה. באותה שנה פורסם כי דפ התפרץ באלימות גם על סט של סרטו.
במרץ 2019 פורסם כי דפ הגיש תביעת דיבה על סך 50 מיליון דולר כנגד הרד עקב הנאמר באותו מאמר, אף על פי ששמו אינו מוזכר.
משפט דיבה נגד עיתון הסאן
בנובמבר 2020 הפסיד ג'וני דפ בתביעת דיבה שהגיש נגד העיתון "סאן" על שכינה אותו "בעל מכה". במשפט שהתקיים באנגליה פסק הדין של השופט היה שג'וני דפ אכן הכה את אמבר הרד לפחות 11 פעמים. בעקבות ההכרעה במשפט נאלץ דפ לעזוב את סדרת הסרטים "חיות הפלא" לבקשת אולפני האחים וורנר.
המשפט
ב-11 באפריל 2022 החל משפט תביעת הדיבה של דפ נגד הרד והוא נמשך כשישה שבועות, עד 27 במאי. המשפט נערך בבית המשפט בפייפרפוקס, וירג'יניה, ארצות הברית, בהשתתפות חבר מושבעים.
עדים מטעם התביעה
קייט מוס, שהייתה במערכת יחסים עם דפ בשנות ה-90, העידה כי הוא לא נקט נגדה באלימות, בניגוד לטענות ההגנה. אחותו של דפ העידה כי כילדים, השניים סבלו מאלימות רבה מצד אמם, ולכן נשאר במערכת היחסים למרות האלימות מצד הרד.
עדים מטען ההגנה
הפסיכולוג דייוויד שפיגל העיד שהתנהגותו של דפ מתאפיינת באלימות, הרס רהיטים, ושבירת חפצים. ד"ר ריצ'רד מור, מנתח כף יד, העיד כי הפציעה באצבעו של דפ נעשתה על ידו.
ההכרעה
ב-1 ביוני 2022 הוכרע המשפט כניצחון לטובת דפ. חבר המושבעים קבע שהרד הוציאה את דיבתו בכל שלושת הסעיפים שפורסמו במאמר, פסקו תשלום של 10 מיליון דולר על הפגיעה, ו-5 מיליון דולר נוספים כפיצוי. השופטת הורידה סכום זה לכ-350 אלף דולר, בעקבות מגבלת הסכום בווירג'יניה. בנוסף פסקו חבר המושבעים על תשלום של 2 מיליון דולר לזכותה של הרד, לאחר שמצאו שעורך דינו של דפ הוציא את דיבתה, בסעיף אחד מתוך שלושת סעיפי התביעה הנגדית.
הערעור
הרד החליטה להגיש ערעור על פסק הדין, אך הערעור נדחה על ידי השופט.
הסכם פשרה
בהסכם פשרה בין הצדדים, סוכם שהרד תשלם לדפ מיליון דולר, במקום ה-13 מיליון עליהם פסק בית המשפט במקור.
תגובות למשפט ולפסק הדין
בטורי דעה רבים הובעה הדעה שתוצאות המשפט פוגעות במאבק באלימות במשפחה ובתנועת Me Too.
יהושע רוזן
הרב יהושע אריה רוזן (ה'תרצ"א, יוני 1931 – ט"ו באדר א' ה'תשפ"ב, 16 בפברואר 2022) היה מתלמידיו המובהקים של הרב צבי יהודה קוק ומראשוניהם, בשנותיו האחרונות היה נחשב אף לזקן תלמידיו. מגדולי הרבנים בציבור הדתי לאומי היו באים להתייעץ עימו בסוגיות שונות. שימש כר"מ בישיבות מרכז הרב ונחלים וכן בישיבת ירושלים לצעירים, ישיבה קטנה מורשה וישיבת בני צבי שהיה ממייסדיהן. ממייסדי ישיבת ניר קריית ארבע ומי שעמד בראשותה בשנותיה הראשונות. כן היה ממייסדי מכון הלכה ברורה וחבר צוות המכון.
ביוגרפיה
נולד בפולין לחיים יונה ולרחל מרים. עלה ארצה בשנת ה'תש"ג כפליט שואה לאחר נדודים בערבות סיביר בעת מלחמת העולם השנייה, שם שכל את אחותו, עם קבוצת ילדי טהראן. הרב משה צבי נריה פגש אותו לאחר ירידתו מהרכבת והביאו לישיבת כפר הרא"ה.
קשריו עם ראש הישיבה הרצי"ה קוק היו הדוקים. הרצי"ה כינה אותו "מסילת ישרים חי" ונתן בו אמון מלא, והיו שראו בו גדול תלמידי רבו. הרצי"ה, שייחס משמעות לחלומותיו, סיפר שחלם שהוא הולך ומשוחח בדברי תורה עם אביו הראי"ה, ועימם הרב רוזן. כאשר חלה הגיע אליו רבו יום לבקרו.
כן למד אצל הרב שלום נתן רענן ואצל הרב דוד כהן (הנזיר), שם היה 'המקריא' של הספר בפני הלומדים במשך 5 שנים. לימים כתב מאמר מבוא כללי לספר הכוזרי על פי שיעורי רבו, מאמר אותו מסר הרב הנזיר לפרסום, ואף הכניסו לספרו על הכוזרי.
למד במשך שנתיים אצל הרב אפרים בורודיאנסקי בכולל 'שבט מיהודה' בתל אביב. שירת בצה"ל ולחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים היה מגויס כ־8 חודשים.
הרבצת תורה והקמת מוסדות
בשנת תשט"ז התמנה לר"מ בישיבת נחלים ולימד בה מספר שנים. בתשכ"ד היה שותף יחד עם מספר רבנים בראשות הרב יעקב פילבר להקמת ישיבת ירושלים לצעירים ומאז לימד בה שנים רבות. בתשכ"ה היה ממייסדי מכון הלכה ברורה ומספר שנים היה חבר בצוותו. בראשית שנות השבעים היה ממייסדי ישיבת ניר קריית ארבע ועמד בראשה עם הרב אליעזר ולדמן במשך שנתיים. בתשל"ב נתבקש בידי הרצי"ה לשמש ר"מ גמרא ואמונה בישיבת מרכז הרב
בתשנ"ז הוקמה בעידודו ישיבת בני צבי בבית אל. הוא סירב להצעת הרב זלמן מלמד לעמוד בראשה ושימש בה מספר שנים כר"מ. ראה חשיבות מיוחדת דווקא בחינוך נערים בשנותיהם הצעירות, בנימוק שכל שינוי קל בתקופה זו נעשה משמעותי ביותר ברבות הימים. היה שותף גם בהקמת תלמוד תורה מורשה. הקמת ישיבת חומש המתחדשת, וכן ייסוד היישוב חרשה בידי תלמידים ממרכז הרב נעשו בעידודו ובעצתו.
במשך עשרות שנים לימד בביתו שיעור בספרי הרב אברהם יצחק הכהן קוק, בספר שפת אמת ובפרשיות התורה עם פרשנים כמו אור החיים ועוד, לתלמידים ממרכז הרב ומישיבה קטנה "מורשה". היה חבר הנהלה במכון ארץ חמדה. תלמידו ראש ישיבת מרכז הרב הרב יעקב שפירא התייעץ עימו בענייני הישיבה.
נפטר ביום ט"ו אדר א ה'תשפ"ב, 16 בפברואר 2022, לאחר מחלה ממושכת.
אף על פי שהלווייתו התקיימה בפורים קטן (יום האסור בהספד), נאמרו הספדים קצרים כדין חכם בפניו.
מסע ההלוויה החל ברחבת ישיבת מרכז הרב להר הזיתים, שם נטמן, סמוך ונראה לקברו של הרב קוק.
חיים אישיים
היה נשוי לנעמי לבית אדלר, בת למייסדי המושב 'כפר אברהם' בפתח תקווה, ולו ארבעה ילדים: ברוך וישראל [שניהם חרדים], שרה ודבורה (הנשואה לרב צוריאל זון מרבני ישיבת עטרת נחמיה ומראשוני המתיישבים בעיר דוד).
התגורר בתחילה ברחוב פנים מאירות בשכונת רוממה, ומשנת תשמ"ו בשכונת גבעת שאול בירושלים.
דעותיו
הרב רוזן הביע התנגדות לשיטת הרבדים.
הצטרף לרבני שכונת רוממה בירושלים בזמן שהתגורר במקום למכתב מחאה והתנגדות לפתיחת בריכת שחיה בשכונה, צעד שעלול היה לפגוע באופיה החרדי של השכונה.
הזדהה עם זרם מרכז הרב, בהנהגת הרב אברהם אלקנה שפירא, שבו תמך לאחר פטירת הרצי"ה, וראה בחומרה את פילוג הישיבה בהמשך בידי מתנגדיו. בשנת תשס"ה הצטרף לקריאתו של הרב שפירא לסרב פקודה ולא לסייע בפינוי גוש קטיף.
בשנת תשע"ה חתם על מכתב נגד מועמדותם של רבנים מהציונות הדתית לתפקיד רב העיר האשכנזי של ירושלים במקביל להתמודדותו של הרב אריה שטרן.
ספריו
הרב רוזן לא הסכים שידפיסו ספרים מתורתו. רק אחרי שתלמידו הרב שהם גנוט לחץ עליו אישר להדפיס, אבל דווקא בכריכה רכה ובלי אזכור שמו. הודפסו חמישה כרכים על חמישה חומשי תורה שנקראים בשם ליקוט מפרשים, ורק בגב עמוד השער נכתב שהמחבר הוא "י.א.ר.".
לאחר פטירתו החלו חברי מכון מים חיים של תלמידי ישיבת מרכז הרב, להוציא חוברות של שיעוריו ותורתו. עד כה יצאו שלוש חוברות על המועדים, ששמו רמוז בשמן: במלאת שנה לפטירתו הוציאו תלמידיו חוברת עם הספדים שנאמרו עליו וליקוט מתורתו.
הפועל בית זרע
הפועל בית זרע (נקראה גם הפועל בית זרע/אפיקים) הייתה קבוצת כדורעף ישראלית מקיבוץ בית זרע שהשתתפה בליגה הבכירה ואף זכתה בתואר האליפות בשנת 1956. הקבוצה היא ממייסדות ליגת הכדורעף בישראל באמצע שנות ה-50.
היסטוריה
העובדה שקיבוץ בית זרע הוקם והשתייך לתנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, גרמה לכך שבאופן טבעי הייתה לו זיקה להתאחדות הפועל. מועדון "הפועל" הפעיל בקיבוץ ענפי ספורט כמו: כדורגל, כדורסל וכדורעף שהתמודדו בדרך כלל בכינוס הפועל ובליגה פנימית מול שאר קבוצות "הפועל" בקיבוצים אחרים במדינה. הקבוצה הוקמה בשנת 1947 על ידי חיים בורר שחקן נבחרת ישראל ששימש בתחילת הדרך כמאמן שחקן.
הקבוצה זכתה בגביע פסל זייד כבר בשנת 1953. בשנת 1955 זכתה הקבוצה ב"גביע חללי רחובות" לאחר ניצחון בגמר מול הפועל בית קמה. בשנת 1956 זכתה הקבוצה באליפות הליגה הארצית (הליגה הבכירה) שנפתחה באותה שנה. בסיום עונת 1961–1962 נשרה הקבוצה לליגה השנייה וחזרה רק בתום עונת 1967–1968.
בתחילת שנות ה-70 התאחדה הקבוצה עם הפועל אפיקים מקיבוץ אפיקים הסמוך ונקראה "הפועל בית זרע/אפיקים". בסיום עונת 1977–1978 נשרה הקבוצה לליגה השנייה מהמקום האחרון.
שחקן הקבוצה מרדכי (מוטל'ה) סדן נהרג במלחמת יום הכיפורים ושנה לאחר מכן שיחקה הקבוצה מול מכבי תל אביב על גביע לזכרו.
נטויי-צוואר
נטויי-צוואר (שם מדעי: Chelidae) הם משפחת צבים בעלי צוואר מוארך וחיים בביצות ובאגמים של האזורים הטרופיים - בעיקר באמריקה הדרומית וכן באוסטרליה, גינאה החדשה ובכמה איים באינדונזיה. משפחה זו היא אחת משלוש המשפחות בתת-סדרת צבים מצדדי-צוואר (Pleurodira), השונים משאר הצבים בכך שאינם יכולים להתכנס במלואם לשריון.
חברי הקבוצה הם צבי מים בגדלים שונים וכדי להתקפל לתוך השריון השטוח יחסית שלהם, הם נאלצים לסובב את צווארם אחורה. כולם מותאמים לחיים במים והם בעלי כפות גדולות עם קרומי שחייה ויכולת לעצור את הנשימה לפרקי זמן ממושכים. חלקם מתמחים גדולים בהסוואה והם מאורבים לטרף מימי כמו חסילונים, חרקי מים, ראשנים או דגים. אחרים ניזונים מצמחים, מרכיכות או מפירות.
גודל המינים במשפחה נע מאורך 15 ס"מ אצל המין צב נהר מקוורי (Emydura macquarrii) ועד ל-45 ס"מ אצל המטמטא (Chelus fimbriata) ואצל המין אלסיה אלבגולה (Elseya albagula).
חיתוך תמונה
חיתוך תמונה, הידוע יותר בשמו באנגלית: crop או cropping (מבוטא: "קרופ"), הוא סוג של עיבוד תמונה בו מתבצעת בחירת אזור או חלק מהתמונה (ה"פריים"), כך שהוא מבליט נושא או קטע מסוים של התמונה, בעוד שהוא משמיט את כל התוכן שמחוץ למסגרת האזור שנבחרה. השימוש בחיתוך תמונה נפוץ בכל תחום המערב גרפיקה, בפרט באמנות חזותית ובצילום, אך גם בקולנוע (למשל כדי להמיר סרט קולנוע מפורמט מסך רחב לפורמט מסך טלוויזיה). בצילום דיגיטלי החיתוך נעשה בדרך כלל באמצעות תוכנות גרפיקה בשלב עיבוד התמונה במחשב. החיתוך נחשב לאחד הסוגים הבסיסיים ביותר של עיבוד תמונה לצד תיקוני חשיפה, צבע, שיפור חדות והסרת רעש.
מטרות החיתוך:
יום הארווי מילק
היסטוריה
יום זה נקבע בחקיקה בעקבות יוזמה של קרן הארווי מילק. החוק הוצע לראשונה במושב בית המחוקקים של מדינת קליפורניה בשנת 2008, ב-22 בפברואר 2008, ביוזמת חבר האספה המחוקקת מארק לנו. ההצעה התקבלה באספה המחוקקת של המדינה ברוב של 45 תומכים למול 23 מתנגדים, ובסנאט המדינה ברוב של 22 תומכים למול 13 מתנגדים, אולם מושל מדינת קליפורניה הטיל וטו על החוק ב-30 בספטמבר 2008.
החוק הוצע בשנית במושב בית המחוקקים של מדינת קליפורניה בשנת 2009, ב-27 בפברואר 2009 ביוזמת חבר הסנאט מארק לנו. ההצעה התקבלה באספה המחוקקקת של המדינה ברוב של 45 תומכים למול 27מתנגדים, ובסנאט המדינה ברוב של 25 תומכים למול 12 מתנגדים. מושל מדינת קליפורניה, ארנולד שוורצנגר, חתם על החוק ב-11 באוקטובר 2009.
הסוכנות הלאומית למודיעין חזותי וגאוגרפי
הסוכנות הלאומית למודיעין חזותי וגאוגרפי (באנגלית: National Geospatial-Intelligence Agency, בראשי תיבות: NGA) היא סוכנות ממשלתית אמריקאית האחראית לספק לבכירי הצבא והממשל מידע מודיעיני ומיפוי. מהווה חלק מקהילת המודיעין האמריקאית.
מטה NGA נמצא בספרינפילד, וירג'יניה, אך רוב מבני הסוכנות מרוכזים בוושינגטון די. סי. ובסנט לואיס, מיזורי. בנוסף, ישנן מספר מחלקות ברחבי העולם. עד 2011, מטה NGA שכן בבת'סדה, מרילנד, ובשנת 2011 הועבר המטה לבניין שנבנה במיוחד ליד פורט בלבואר שבמחוז פיירפקס, וירג'יניה. שטח הבניין הנוכחי של המטה הוא 214 אלף מ"ר והוא בניין הממשלה השלישי בגודלו בוושינגטון די. סי., האטריום שלו גדול מספיק כדי להכיל את פסל החירות.
מספר העובדים והתקציב של הסוכנות מסווגים, על פי כמה הערכות, התקציב הוא כ-1.5 מיליארד דולר, והצוות מונה כ-9 אלף עובדים, מתוכם 3,000 עובדים במטה, כ-1,000, בוושינגטון, היתר – באתרים אחרים. המוטו של הסוכנות הוא Know the Earth, Show the Way ("דע את כדור הארץ, הצג את הדרך").