cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנדרו בונאר לואו
מעורבות מוקדמת
ב-1911 התפטר ארתור בלפור מהנהגת המפלגה השמרנית, במחאה על ביטול זכות הוטו של בית הלורדים על החלטות בית הנבחרים. בונאר לואו נבחר ליורשו, כמועמד של פשרה שהיה מקובל על שני המועמדים המובילים, וולטר לונג ואוסטן צ'מברלין. בשנים שקדמו למלחמת העולם הראשונה נמצאה המפלגה באופוזיציה, ובונאר לואו התמקד בשאלת המכס, כתומך של מדיניות פרוטקציוניסטית, ובשאלת השלטון העצמי לאירלנד - שאותו פסל מכל וכל. מזה זמן רב היה מאבק בין התנועה הלאומית האירית לממשלה הבריטית במסגרתה עלתה השאלה בנוגע לשלטון בית באירלנד שיביא להקמתו של פרלמנט בדבלין, עצמאי לענייני אירלנד מהפרלמנט בלונדון. בתור בן למוצא מאלסטר, אשר בעיקרה היו אנשיה יוניוניסטים והתנגדו לתנועה האירית הקתולית הלאומית, בונאר לואו התנגד בצורה חריפה לשלטון הבית ורבים כינו את עמדתו כ"לא-חוקתית". לואו טען כי הממשלה הליברלית תמכה בתנועה הלאומית האירית מכיוון שהם נשענו עליה עבור קיומה של ממשלה ליברלית בבית הנבחרים בוסטמינסטר, כפי שנראה במהלך הבחירות הכלליות בבריטניה 1910, כאשר המפלגה הליברלית, הקימה ממשלה עם המפלגה האירית הלאומית אף על פי שהייתה בהפסידה בסך קולות הבוחרים ביחד למפלגה השמרנית. היוניוניסטים מתנגדי שלטון הבית לאירלנד מטעם הפרלמנט נהגו להתכנס בהנהגתו של בונאר לואו בארמון בלנהיים בוודסטוק, אוקספורדשייר, דרום-מזרח אנגליה.
ממשלת הקואליציה
מלחמת העולם הראשונה פרצה ב-1914. קודם לפרוץ המלחמה הממשלה הליברלית בראשות הרברט הנרי אסקווית' הגיעה להסכמה בנושא שלטון הבית באירלנד והחלה בהעברת סמכויות שלטוניות לקראת הקמת פרלמנט אירי בדבלין נפרד מזה שבלונדון. עם פריצתה של המלחמה, נושא הסדר שלטון הבית נעצר לאחר לחץ מצידו של בונאר לואו שהעמיד את הנושא על סטטוס קוו אשר בהמשך הוביל למרידת חג הפסחא של מיליציית לאומנים אירים "הצבא האירי הרפובליקני" בדבלין. במאי 1915, לאחר שבריטניה ספגה מפלה בקרב גליפולי והממשלה הליברלית בראשות הרברט הנרי אסקווית' הכירה בכך שהמלחמה תארך זמן רב, הוקמה ממשלת אחדות בהשתתפות המפלגה השמרנית, ובונאר לואו מונה לשר המושבות. ממשלת האחדות הזאת הייתה אפופת מאבקים פנימיים ממושכים בין חבריה. בונאר לואו ואסקווית' הרבו להיכנס למאבקים ביניהם. במהלך מסעו אל האימפריה הרוסית, שר המלחמה הוריישו קיצ'נר טבע עם אונייתו. בונאר לואו נסע אל ביתו של אסקווית' שם לפי עדותו מצא אותו משחק ברידג' עם גבירותיו. בונאר לואו סירב לחכות לסיום המשחק ולאחר שאסקווית' הציע לו את תפקיד שר המלחמה לואו סירב ולבסוף נבחר לתפקיד דייוויד לויד ג'ורג' מהמפלגה השמרנית. עם קיצוצים בסמכויותיו הגיש לויד ג'ורג' את דרישתו להתפטר. אסקווית', שהבין כי איבד את רוב התמיכה האזרחית, התפטר מראשות הממשלה לפני שלויד ג'ורג' התפטר ממשרד המלחמה. לאחר התפטרות אסקווית' ב-1916 ביקש המלך ג'ורג' החמישי מבונאר לואו להרכיב ממשלה, אך הלה סירב, מפני שהעריך שסיכוייו של מנהיג המפלגה הליברלית דייוויד לויד ג'ורג' להקים ממשלה יציבה טובים יותר.
בממשלת לויד ג'ורג' כיהן בונאר לואו כשר אוצר וכסגן ראש הממשלה בפועל. בין שני המנהיגים שררו אמון והערכה הדדיים ויחסי עבודה טובים. בדצמבר 1917 היה זה לואו שהכריז בפרלמנט על כיבוש ירושלים מידי האימפריה העות'מאנית בידי כוחותיו של אדמונד אלנבי. במהלך מלחמת העולם הראשונה נפלו שניים מבניו של בונאר לואו (ראו סעיף "משפחתו" בהמשך). האופי הבלתי חד משמעי של הפעולות הצבאיות בחזית המערבית בשנת 1916 הוכיח את הזרז לגישה מקיפה יותר להנהגת כלכלה במהלך מלחמה משנת 1917 ואילך. הניסיונות להקל על המחסור בכוח עבודה עקב הגיוס למלחמה כללו הקמת חברות חקלאיות, המורכבות מחיילים בקטגוריה רפואית שלא אפשרה להם לקחת חלק מעורב במלחמה, חזרתם הזמנית של עובדי חקלאות מיומנים (בעיקר אנשי חרש) מהחזית, שבויי מלחמה, נשים וילדים. בסוף המלחמה 60.5 אחוזים משבויי המלחמה בבריטניה שהיו מסוגלים לעבוד הועסקו בחקלאות, ואילו 180,000 נשים הועסקו בחקלאות. ברחבי בריטניה, מספר גדל והולך של ילדים קיבלו פטורים מבית הספר לעסוק בעבודה חקלאית בעונת הקציר ועבדו במשרה חלקית בחוות מחוץ לשעות הלימודים. תרומותיהם, לפי הערכות, צמצמו את הירידה בייצור העבודה החקלאית מ-9 אחוזים מהסכום שלפני המלחמה בשנת 1916 לכ-4 אחוזים בשנת 1918.
בסופה של המלחמה בריטניה ספגה 715,000 הרוגים צבאיים (עם יותר מפי שניים בכמות הפצועים), הרס של 3.6% מההון האנושי שלה, 10% מהנכסים המקומיים שלה ו 24% מהנכסים שלה מעבר לים, והוציאה יותר מ-25% מהתמ"ג שלה למען מאמץ המלחמה בין השנים 1915 ו-1918. אולם זה היה רחוק מסכום ההפסדים שהמלחמה הגדולה גרמה לכלכלה הבריטית; הנזק הכלכלי המשיך להצטבר לאורך כל שנות העשרים ואילך. החלטת המדיניות הכלכלית המרכזית לאחר המלחמה, שהתקבלה בעקבות הדיווח של ועדת קונליפה בשנת 1919 שכונסה בהוראת בונאר לואו, הייתה לחזור לתקן הזהב שקדם למלחמה. המהלך נתפס כחזרה למערכת הכלכלית של המאה ה-19 אך התקבל על ידי הממשלה. מונטאגו נורמן, מנהל בנק אנגליה, ראה בחזרה לתקן הזהב "חוסן בפני סכינים". עם זאת, ניתן היה להשיג זאת רק באמצעות דפלציה קשה שהפחיתה את המחירים והשכר המקומי באופן משמעותי, כך ששער החליפין הריאלי היה עקבי עם איזון חיצוני ופנימי. באותה תקופה לא היה ברור כמה נדרש מהמחירים הממוצעים לרדת. זאת במיוחד מכיוון שבסביבה הכלכלית החיצונית החדשה, שער החליפין הריאלי היה נמוך יותר מאשר בשנת 1913, ולכן סביר להניח שחישובים מבוססי כוח קנייה-בית מדיני לא היו הולמים ואמינים בשביל להשלים את מטרת הממשלה.
תמיכתו הייתה לסלע הפוליטי שעליו הייתה תלויה עמדתו של לויד ג'ורג', ואחד מתפקידיו המרכזיים שנשא בונאר לואו היה הנהגת בית הנבחרים הבריטי. בונאר לואו השיק סדרה של הלוואות מלחמה מוצלחות שמימנו חלק ניכר מהוצאות המלחמה של בריטניה. הוא היה חבר בקבינט המלחמה הקטן, אך לא ביקש להשפיע על האסטרטגיה הצבאית. הבחירות הכלליות בבריטניה 1918, שהתקיימו עם תום המלחמה, הביאו לזכיית ממשלת הקואליציה בניצחון סוחף. במהלך הבחירות השיגה המפלגה השמרנית את מירב הקולות לעומת המפלגה הליברלית שהתחלקה בין לויד ג'ורג' לאסקווית'. למרות ניצחון פוליטי זה, בונאר לואו שימר את הקואליציה והמשיך לתמוך בממשלתו של לויד ג'ורג'. בונאר לואו ויתר על משרת שר האוצר לטובת המשרה הסמלית של הלורד שומר החותם, אך נותר מנהיג המפלגה השמרנית עד 1921, אז התפטר מטעמי בריאות כאשר לחץ הדם שלו עלה בצורה חריפה ומסכנת חיים ונדרש טיפול רפואי לטפלו. בתקופת מלחמת העצמאות האירית היה ממובילי הקו הנוקשה, המתנגד בתוקף לעצמאות אירלנד. התפטרותו מהנהגת המפלגה הקלה על לויד ג'ורג' להגיע להסכם שלום באי ולחתימת האמנה האנגלו-אירית עם מייקל קולינס וארתור גריפית'.
ב-1922 נחלקה המפלגה השמרנית בין התומכים בהמשך הישיבה בממשלת לויד ג'ורג', שעמם נמנו מרבית מנהיגי המפלגה, לבין התומכים בפרישה ממנה. בונאר לואו נותר זמן רב איתן לעומת רוב אנשי מפלגתו והמשיך לתמוך בממשלה הקיימת. הקש ששבר את גב הגמל בנוגע ליחסיו של בונאר לואו לממשלת הקואליציה הגיע עם אירועי משבר צ'נקלה. מלחמת העצמאות של טורקיה הובילה לאיום על השליטה הבריטית בקונסטנטינופול ומשבר דיפלומטי בין בריטניה לצרפת, אשר תחת הנהגתו של רמון פואנקרה תמכה במאבקה של טורקיההוביל לאי-פעולה בריטית יציבה נגד טורקיה. שר החוץ, ג'ורג' נתניאל קרזון, צידד בצרפת והתנגד לניסיונו של לויד ג'ורג' להכריז מלחמה על הרפובליקה הטורקית. משבר זה במדיניות הבריטית הוביל לכך שחיילים בריטיים פינו את מצרי הדרדנלים ומצרי הבוספורוס ללא קרב. בסוף יוני 1922 הצהיר לואו שהוא אינו מרוצה מהממשלה ובכוונתו לצאת נגדה אם לא תתקן דרכיה. בפגישה מכרעת של חברי הפרלמנט השמרנים שנערכה ב-19 באוקטובר 1922 התייצב בונאר לואו, לצד סטנלי בלדווין, בראש התומכים בפרישה מן הממשלה, ועמדתו התקבלה. בעקבות פרישת השמרנים נפלה הממשלה והפרלמנט התפזר. במהלך הבחירות הכלליות בבריטניה 1922 המפלגה השמרנית ניצחה ברוב מוחץ אל מול המפלגה הליברלית המפולגת והמלך ג'ורג' החמישי הטיל על בונאר לואו להרכיב ממשלה חדשה.
ראשות ממשלה
בבחירות שנערכו ב-15 בנובמבר 1922 זכו השמרנים בניצחון, ובונאר לואו הקים ממשלה, שהתבססה על האגף הימני של המפלגה השמרנית. תוצאות הבחירות היו 5,294,465 קולות למפלגה השמרנית ו-4,076,665 קולות למפלגת הלייבור, שרובם התבססו על קולות שנלקחו מהמפלגה הליברלית אשר איבדה את רוב התמיכה העממית לאחר התפצלותה בין לויד ג'ורג' ואסקווית'. באירוע פתיחת הפרלמנט נאם בונאר לואו בפני שני הבתים בפרלמנט והמלך והדגיש את מדיניות השיבה לנורמה שקדמה למלחמה בה דגלה ממשלתו החדשה:
מכיוון שפעילי המפלגה השמרנית כגון לורד קרזון והלורד בלפור נותרו תומכי ממשלת הקואליציה, נאלץ בונאר לואו להתמקד בממשלתו בהישענות על הפלג הימני בתוך המפלגה השמרנית. מצע הבחירות של בונאר לואו סבב בעיקרו על השבת הסדר הכלכלי והחברתי בבריטניה לאחר המלחמה עם כמות מינימלית של התערבות ממשלתית ושל התערבות מחוץ (בריטניה הייתה חייבת על הלוואות נרחבות לארצות הברית). בונאר לואו דגל בהתערבות ממשלתית מינימלית כמה שאפשר ובמהלך היותו ראש ממשלה פעל כמה שפחות להתערב בסכסוכים תעשייתיים, שסבבו בעיקר בין מנהלים ופועלים. בונאר לואו ניסה לשנות את כלל התדמית של ראשות הממשלה מזאת של לויד ג'ורג', הוא פעל להיראות מעל הפוליטיקה וטען כי ראש הממשלה צריך לפעול בדומה ל"אדם העומד בראש עסק גדול ומאפשר לכפופיו לבצע את רוב העבודה בעוד הוא עצמו נותן את ההוראות הכלליות". בונאר לואו על כן הותיר לנתניאל קרזון להחליף את גשר דיפלומטית בהחלפת הסכם סוור עם האימפריה העות'מאנית בהסכם לוזאן עם הרפובליקה הטורקית החדשה שהסדיר מחדש את ריבונותה ואת גבולותיה שנקבעו במלחמת העצמאות שלה. תחילה רצה בונאר לואו להתחיל מחדש במלחמה בטורקיה, אך משבר פנימי בהנהגת האימפריה הבריטית פרץ בין ממשלת לונדון לדומיניונים כאשר רק ניו זילנד וניופאונדלנד הציעו תמיכה צבאית אך אוסטרליה, קנדה ואיחוד דרום אפריקה התנגדו למאבק. לאחר שהגיע למסקנה כי אין זה אפשרי להתחיל במלחמה חדשה עם טורקיה, בונאר לואו הכריז בפומבי כי אין ביכולתה של בריטניה "לפעול בתפקיד השוטר של העולם ." היו שני אירועים במהלך ראשות ממשלתו שבמהלכן התערב ישירות. הראשון היה כיבוש חבל הרוהר, כאשר צרפת (ובלגיה שתמכה בה), פלשה לחבל הרוהר ברפובליקת ויימאר (גרמניה) לאחר שהאחרונה התקשתה למלא את הדרישה לשלם את פיצויי המלחמה שלה למדינות ההסכמה. הכוחות הצרפתים הכובשים התקוטטו עם אזרחים גרמנים ולעיתים אף ירו באזרחים גרמנים, פעולה שהסיתה את דעת הקהל הבינלאומית נגד צרפת. בונאר לואו זעם על פועלה של צרפת, איים לנתק את יחסי הממלכה המאוחדת–צרפת ואחת קרא לראש ממשלת צרפת פואנקרה ש"ילך לעזאזל". בריטניה לא התערבה ישירות באירוע, אבל לואו פעל להניע את נשיא ארצות הברית, קלווין קולידג', להגיב בחריפות גם כן נגד הפעולה הצרפתית ולגשר דיפלומטית בין צרפת לגרמניה. שנית היה נושא שילומי ההלוואות שבריטניה הייתה חייבת לארצות הברית. לואו ניסה לפעול כדי לבטל את השילומים לארצות הברית אך הצליח בסופו של דבר רק להקל על כלל ההלוואות. כאשר הסדיר הסכם שילומים עם ארצות הברית הציג לתקשורת את סכום השילומים המקורי שנדרשה בריטניה לשלם; 3 אחוזים מהתמ"ג הלאומי במשך 63 שנים. לואו טען בנוגע לחוב כי "אני אהיה ראש הממשלה השנוא ביותר להתמנות למשרה באנגליה אילולא אסכים לתנאים הללו."
מחלתו ופטירתו
בונאר לואו נאלץ להתפטר מתפקידו במאי 1923 עקב סרטן הגרון, שבעטיו לא היה מסוגל לנאום בפרלמנט. באוקטובר אותה שנה, לאחר חמישה חודשים, הוא נפטר עקב המחלה הממראת שלא ניתן היה לטפל בה. בונאר לואו היה בן 65 במותו, הוא נודע בכך שעישן באופן כבד, גורם שעלול היה להשפיע על מצב בריאותו הרגיש שהוביל למחלה הממראת. המחלה הייתה כה קשה שבונאר לואו התקשה לדבר ולנאום בפני הפרלמנט ולכן העביר את סמכויות השלטון אל סטנלי בולדווין.
מורשתו
בונאר לואו, שתקופת כהונתו הייתה הקצרה ביותר בין ראשי ממשלת בריטניה במאה ה-20, מכונה לעיתים "ראש הממשלה האלמוני". בסך הכל, בונאר לואו כיהן כראש ממשלה רק 211 ימים. בהיסטוריה הפוליטית הבריטית הוא זכור בעיקר כמי ששיקם את המפלגה השמרנית והוביל אותה לשלטון - ממנו נהנה יורשו בהנהגת המפלגה, סטנלי בלדווין. בונאר לואו התמחה בתורת הנאומים והיה פוליטיקאי ממולח כפי שהיה איש עסקים. יורשו, בולדווין, התקשה להמשיך בניסיון הפיתוח של המדיניות לשיבת הסדר הכלכלי וזמן קצר לתוך כהונתו נפלה הממשלה השמרנית.
מושב המשפחה שבו נולד בונאר לואו עודו ניצב על גדת נהר ריצ'יבוקטו, ששוחזר כאתר היסטורי. בשנת 1925 הקדישו תושבי רקסטון מצבת זיכרון לזכרו. בנו, ריצ'רד, הגיע מאנגליה כדי לנאום בטקס הצגת האנדרטה ולתת את כתובת ההקדשה.
יחסו לציונות
לואו לקח חלק בדיונים על הצהרת בלפור. היו שטענו שהוא התנגד להצהרה, אך מחקר מאוחר יותר לא מצא עדויות לכך בפרוטוקולים. במאי 1920 הוא הצהיר בפני הפרלמנט:
ממשלתו של לואו הייתה מבוססת על שמרנים שרבים מהם היו ממתנגדי הציונות ודרשו שבריטניה תיסוג מארץ ישראל. לואו ניהל מדיניות עמומה. הוא הצהיר שיהיה מוכן לדון בשינוי עמדת בריטניה לגבי ארץ ישראל, אך שיש לקחת בחשבון את התחייבויות הממשלות הקודמות. בסופו של דבר תקוות מתנגדי הציונות לשינוי בעמדת ממשלת בריטניה כלפי הציונות לא התממשה. עם זאת, היו שהצביעו על כך שהצהרות הממשלה עברו מהתחייבות לקיים את הצהרת בלפור, התחלפו בהצהרות לקיום הספר הלבן הראשון. כלפי הדרישות להוציא את הצבא מארץ ישראל הגיב לואו שהדבר אינו אפשרי, אך הוא הסכים לקצץ בסדר הכוחות. היו שתארו אותו כאוהד לציונות.
משפחתו
בונאר לואו נישא ב-1891 לאן לבית רובלי, בת לסוחר מגלאזגו, שנפטרה בשנת 1909. הוא לא התחתן שוב. לזוג נולדו שבעה ילדים: חמישה בנים (לרבות הראשון שנולד מת) ושתי בנות. הבן הבכור, שהיה טייס נהרג בקרב ב-21 בספטמבר 1917 במלחמת העולם הראשונה. הבן השני, צ'ארלי, נהרג בקרב עזה השני באותה שנה. צעיר הבנים, ריצ'רד קידסטון לו, לימים ברון קולריין, היה אף הוא פוליטיקאי במפלגה השמרנית, וכיהן כשר מדינה וכשר החינוך. הבת הבכורה, איזבל, נישאה לסר פרדריק סייקס והבת הצעירה, קתרין, נישאה לג'ורג' ארצ'יבלד, הברון הראשון ארצ'יבלד.
פיוטר לברוב
ביוגרפיה
במקביל לעבודה בבית הספר הוא כתב שירים, שפורסמו על ידי אלכסנדר הרצן, למד פילוסופיה והשתתף בכתיבת אנציקלופדיה. לברור פרסם מספר רב של מאמרים בנושאי פילוסופיה, חינוך, אמנות וספרות. בשנת 1860 פרסם את ספרו הראשון – "מאמרים על שאילות בפילוסופיה פרקטית" (Очерки вопросов практической философии). לדעתו, אדם בעל ערכים ייכנס במהלך חייו לעימות עם החברה הלא-צודקת. החברה הצודקת, לדעתו, צריכה להתבסס על איחוד וולונטרי של אנשים חופשיים בעלי ערכים. בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-19 התקרב לברוב לניקולאי צ'רנישבסקי. לאחר התנקשות באלכסנדר השני נעצר לברוב ונשלח לגוברניית וולוגדה.
בהיותו בוולוגדה הוא פרסם את יצירתו המפורסמת "מכתבים היסטוריים" (Исторические письма). ספר זה כלל קריאה לכל האנשים החושבים ברוסיה להתעורר, להבין את חשיבות המעמד ולעזור לעם להילחם בשלטון הלא-צודק והשקרי. בחברה הרוסית של סוף שנות ה-60 יצירה זו הייתה כמו מכת ברק, והיא הייתה בין הזרזים לתחילת הפעילות המעשית של הנרודניקים.
בשנת 1870 הצליח לברוב בעזרת חברים לברוח מתחומי האימפריה הרוסית, והגיע לפריז. שם הכיר את מנהיגי התנועה הסוציאליסטית, והיה חבר באינטרנציונל הראשון. במטרה לעזור לקומונה הפריזאית במהלך 1870, נסע לברוב ללונדון.
בשנים 1886–1889 כתב לברוב מספר ספרים, שבהם ריכז את כל העבודות הקודמות שלו.
בשנת 1889 הוא נשלח כנציג של מספר קבוצות מהפכנים מרוסיה לקונגרס הסוציאליסטים שבו הוקם האינטרנציונל השני
בשנים 1894–1900 ש. אנ-סקי היה מזכירו האישי.
לברוב נפטר ב-6 בפברואר 1900 ונטמן בפריז.
לברוב כפילוסוף
בדעותיו היה לברוב פוזיטיביסט אגנוסטי. הוא ניסה לאחד בתורה אחד את הפילוסופיה של גאורג וילהלם פרידריך הגל, לודוויג פוירבאך, הרברט ספנסר, פייר-ז'וזף פרודון, ניקולאי צ'רנישבסקי, מיכאיל בקונין וקרל מרקס.
את התהליך ההיסטורי הוא ראה כתוצאה של יכולות המיעוט המשכיל והנאור. כתוצאה מכך הוא היה בדעה כי על המהפכנים קודם כול לדאוג ליצירת אנושות אידיאלית, וכי עליהם לשאוף להגשמתה של מטרה זו בפעילותם היומיומית. דעות אלו הפכו אותו למנהיג בלתי מעורער של הנרודניקים בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-19. ואולם ההתעוררות המהפכנית של מחצית שנות ה-70 הביאה לכך שרוב תומכיו עברו למיכאיל בקונין.
לברוב ניסה לאחד את כל התנועות המהפכניות. לאור זאת הוא כלל במסגרת תורתו גם מרכיבים של מרקסיזם. למרות זאת, הוא סבר שלרוסיה יש דרך התפתחות מיוחדת, ושהאיכרים הם הכוח המוביל של המהפכה.
אנלמה
אנלמה (באנגלית: Analemma, במקור מיוונית: ἀνάλημμα שפירושו "כַּן (של שעון שמש)") הוא אוסף נקודות המתאר את מיקום השמש בכיפת השמים כפי שנצפה בשעה קבועה מדי יום לאורך השנה ממקום קבוע על כדור הארץ. אוסף הנקודות יוצר עקומה דומה לסיפרה 8 פחוסה ומאורכת, שלולאה אחת בה גדולה מהאחרת.
האנלמה משקפת את העובדה שבמהלך השנה אורך היממה (משך הזמן של סיבוב כדור הארץ מזריחת השמש במזרח, עד לזריחה שביום למחרת) משתנה בעוד שהמדידה מתבצעת באופן קבוע כל 24 שעות. היא גם מראה שבמקום ושעה קבועים על פני כדור הארץ גובה השמש מעל האופק משתנה מיום ליום. האנלמה מאפשרת לחשב את השינוי שחל באורך היממה ובגובה השמש כל יום או לאורך תקופה. החל מהמאה ה-18 שורטטה האנלמה על שעוני שמש ושימשה לתיקון אי הדיוק הנובע מהשינוי היומי בנתיב השמש.
בהרחבה משמש המונח לתיאור שינוי במיקום של כל גוף שמימי כולל לוויינים הנצפים מכדור הארץ או מכל גוף שמיימי אחר הסובב על צירו או סובב גוף אחר. תנועה מחזורית זו גורמת לכך שלבסוף הגוף הניצפה יימצא שוב באותה נקודה ולכן האנלמה היא עקומה סגורה. השימוש הראשון הידוע במלה אנלמה עבור הכללה זו תועד בשנת 1832.
צורת האנלמה אינה אחידה לכל הגופים: האנלמה של השמש כפי שהיא נצפית ממאדים היא בצורת טיפת מים. ציר הסימטריה של האנלמה נקבע לפי השעה ביום בה מקיימים את המדידות. מדידות בצהרי היום, עת השמש נמצאת במצהר, יתנו ציר אנכי. בחצי הכדור הצפוני מדידות לפני שעה זו יגרמו לאנלמה לנטות לשמאל, ואילו מדידות אחרי הצהריים יגרמו לאנלמה לנטות ימינה.
הסבר האנלמה השמשית
באנלמה ניתן להבחין במספר נקודות משמעותיות:
ניתן לנתח את האנלמה כציר סימטריה עם נקודות סטייה ממנו.
מודל פשוט של אנלמה
אם ציר סיבוב כדור הארץ היה אנכי למסלול ההקפה את השמש, כלומר הקטבים היו נמצאים כל הזמן במרחק שווה מהשמש וקו המשוה תמיד בנקודה הכי קרובה אליה, לצופה מכדור הארץ השמש הייתה נראית תמיד מעל קו המשוה. במקום נתון כלשהו השמש הייתה משרטטת בשמיים את אותה קשת כל יום. אם היממה הייתה קבועה באורכה, השמש הייתה נראית באותו מיקום בכיפת השמיים לאורך כל השנה בשעה קבועה ביום.
האנלמה במקרה כזה הייתה נקודה אחת קבועה
מודל פשוט עם השפעת אורך היממה על צורת האנלמה
אורך היממה אינו זהה לכל אורך השנה. היא קצרה יותר במרץ וספטמבר וארוכה יותר ביוני ודצמבר. אורך זה נקרא "זמן שמשי אמיתי" או "זמן שמשי נראה" (apparent solar time). חשוב להדגיש שמדובר באורך היממה ולא באורך היום או הלילה ולכן נתון זה משפיע בכל זמן נתון באותו אופן על כל נקודה בכדור הארץ - בחצי הכדור הצפוני כמו בחצי כדור דרומי. הפער בין היממה הקצרה ביותר לארוכה ביותר הוא 50 שניות לערך. הפרשים אלה ביממות אינם משתקפים בשעונים שבהם אורך השעה קבוע. ואכן אנו משתמשים לא בזמן השמשי האמיתי (הנראה) אלא ב"זמן שמשי ממוצע" (mean solar time) שאורכו 24 שעות מדודות לפי השעון. הפרש זמנים זה מצטבר על פני תקופה של כמה חודשים ויוצר פער שבשיאו, בתחילת נובמבר, יעמוד על כ־16 דקות תוספת המצטברות על פני כל התקופה. בפברואר הוא יצטבר לפער של כ־14 דקות הפחתה. ההפרש בין שתי שיטות הזמן נקרא משוואת הזמן.
לכן כשאנו מודדים את מיקום השמש כל 24 שעות ("זמן שמשי ממוצע"), נראה שהשמש משנה את מקומה על הקשת בשעת התצפית: כשהיממה קצרה מ־24 שעות השמש תופיע קדימה יותר על הקשת משום שבוצע יותר מסיבוב שלם, וכשהיממה ארוכה מ־24 שעות היא תופיע אחורה בקשת משום שטרם בוצע סיבוב שלם. השינוי באורך היממה יתבטא באנלמה. במודל של ציר סיבוב אנכי (בטרם נתייחס לנטיה של ציר כדור הארץ).
האנלמה תהיה אוסף נקודות על הקשת היומית.
חישוב גודל הקשת: ההפרש בין היממה הקצרה ביותר לארוכה ביותר הוא חצי שעה לערך. במודל זה השמש הייתה עוברת את מסלולה (חצי מעגל - 180 מעלות) ב־12 שעות בממוצע. מכאן שבשעה היא הייתה עוברת 15 מעלות. הפרש של חצי שעה יגרור הפרש של 7.5 מעלות. לכן האנלמה תהיה באורך 7.5 מעלות מהקשת היומית.
מיקום הקשת ומסלול השמש במודל זה: בכל קווי הרוחב הזריחה תתבצע במזרח (אזימוט 90 מעלות) בשעה שש בבוקר והשקיעה במערב (אזימוט 270 מעלות) בשעה שש בערב. בשעה שתים עשרה בכל קווי הרוחב השמש תהיה בדיוק בדרום (אזימוט 180) ובשיא גובהה: בקו המשווה בזנית מעל לראש הצופה, וביתר קווי הרוחב, ככל שנתרחק מקו המשווה צפונה או דרומה השמש תהיה בשיאה אבל בגובה נמוך יותר. בקטבים השמש לא תעלה כלל, אלא תשרטט מסלול מעגלי לאורך האופק ממזרח בשעה שש בבוקר, דרך דרום בשעה שתים עשרה וכלה בשקיעה בשעה שש בערב במערב. המסלול בקטבים יתאר את קו המשווה השמימי.
השפעת נטיית ציר הסיבוב של כדור הארץ על האנלמה
קיימות שתי סיבות לשינוי באורך היממה:
א) כדור הארץ נע סביב השמש במסלול אליפטי ולא מעגלי. בהתאם לחוק השני של קפלר כשהוא מתקרב אל השמש הוא נע מהר יותר. עקב כך מיקום השמש יחסית לכדור הארץ לאחר 24 שעות יהיה שונה מזה שהיה לוּ כדור הארץ היה נע במהירות קבועה.
ב) הטיית ציר כדור הארץ. הטיה זו משפיעה על אורך היממה אך בעיקר על מסלול השמש ברקיע. בניגוד למודל הפשוט בו השמש תיארה את אותו מסלול קשתי מדי יום, הטיית הציר גורמת למסלול השמש להשתנות מדי יום.
אם ציר סיבוב כדור הארץ היה ניצב למסלול ההקפה את השמש (כמתואר במודל הפשוט), השמש הייתה מאירה תמיד מחצית מחצי הכדור הצפוני ומחצית מחצי הכדור הדרומי. במילים אחרות, מחצית מכל קו רוחב הייתה שרויה באור ומחצית בחושך. נטיית ציר הסיבוב של כדור הארץ משנה את כללי המשחק: אמנם השמש עדיין מאירה תמיד מחצית מכדור הארץ, אך באופן שונה: 6 חודשים היא מאירה יותר ממחצית הכדור הצפוני ופחות מהמחצית הדרומית ו 6 חודשים להפך. קו רוחב מסוים יואר למשך זמן שמשתנה כל יום. ככל שהשמש נראית יותר זמן במשך היום, היא גם עולה גבוה יותר יחסית לאופק.
נטיית ציר הסיבוב גורמת לכך שהשמש אינה נראית נעה לאורך קו המשווה השמימי אלא לאורך קו מעגלי אחר שהוא בזווית לקו המשוה ואשר נמצא על מישור המילקה. שני הקווים נחתכים בימי השוויון. מימי השוויון לימי ההיפוך השמש משנה את מיקומה במישור המילקה מיום ליום ומתרחקת מקו המשוה השמיימי. מימי ההיפוך לימי השוויון השמש מתקרבת לאורך מישור המילקה אל קו המשווה השמיימי. תנועה זו נראית כשמדי יום, באותה שעה במקום נתון, השמש עולה גבוה יותר או להפך מנמיכה יחסית לאופק.
זו הסיבה העיקרית להפרשי הגובה המודגמים בנקודות האנלמה.
חישוב מיקום וזמן של זריחה ושקיעה
בעזרת האנלמה ניתן לחשב את זמני הזריחה והשקיעה המוקדמים והמאוחרים ביותר. בעזרת שיטה גאומטרית דומה, ניתן לחשב את זמן הזריחה והשקיעה בכל מקום על פני כדור הארץ למעט מקומות בחוגי הקוטב.
אנלמה שמשית בכוכבי לכת אחרים
במאדים נתוני האקסצנטריות והנטיה דומים לאלה של כדור הארץ, אך ימי ההיפוך קורים כשהכוכב רחוק מנקודות הקיצון ולכן לאנלמת השמש צורת טיפה.
צורת האנלמה ביתר כוכבי הלכת החיצוניים היא:
צדק - אליפסה. האקסצנטריות גבוהה והנטייה 3 מעלות בלבד.
שבתאי - אליפסה. הלולאה הצפונית קטנה מאוד ולכן נראית כטיפה.
אורנוס - צורת 8
נפטון - צורת 8
בסרטון האנימציה רואים יצירת אנלמה שמשית על מאדים באמצעות מכשיר MarsDial שנמצא על רכב מאדים אופורטוניטי. יממת מאדים נקראת סול (Sol) ולכל סול מופיעה נקודה.
אנלמה של לוויינים גאוסינכרוניים
לוויינים גיאוסינכרוניים סובבים את כדור הארץ במחזור של יממת כוכבים אחת. תצפית יומית לעברם מנקודה קבועה על הארץ יוצרת אנלמה. צורתה לרוב אליפטית כשל טיפת מים או סיפרת 8. גודלה וצורתה תלויים במאפייני המסלול. היות שמסלול הלוויינים האלה דומה בגודלו לכדור הארץ קיימת תופעת היסט כך שצופים משני אתרים שונים רואים אנלמות שונות. צלחת לוויין לקליטת אותות רדיו מלויינים גיאוסינכרוניים צריכה לעקוב אחר תנועתם היומית. לשם כך יש להזין לתוכה את הפרמטרים של האנלמה.
קבוצת הבת של לוויינים אלו היא לוויינים גיאוסטציונריים אשר מסלולם באופן אידיאלי הוא מעגל לאורך קו המשווה השמימי. הם נעים במהירות דומה לזו של כדור בארץ ולפיכך נשארים קבועים מעל אותה נקודה. האנלמה שלהם אמורה להיות נקודה, אך עקב סטיות קלות במסלולם נוצרת אנלמה קטנה. עם זאת צלחות קליטה ללוויינים אלו יכולות לתפקד הייטב גם בהיותן קבועות משום שתזוזת הלוויינים מזערית.
אריה צודקביץ
אריה צודקביץ (1949 - 13 בפברואר 2006) היה ממייסדי מטה מאבק הנכים בישראל וממנהיגיו.
ביוגרפיה
צודקביץ חלה במחלת הפוליו בילדותו. מ-1972 היה חבר הנהלה בארגון נכי ישראל, ובהמשך כיהן כיו"ר הארגון, עד 1985. אחד ההישגים של הארגון בתקופת כהונתו היה הסכם הניידות, שהיווה אבן דרך בהכרה הממשלתית בזכויות הנכים.
ב-1979 היה בין מייסדי ארגון הגג של ארגוני הנכים. ב-1984 יזם את הקמת מפלגת נכים (פז); בבחירות לכנסת האחת עשרה קיבלה המפלגה כ-12 אלף קולות, אך לא עברה את אחוז החסימה.
בשנות ה-80 וה-90 המשיך בפעילותו למען זכויות הנכים, במקביל לעבודתו כעצמאי בתחום ארגון אירועים. ב-1990 הוביל הפגנת נכים לאורך 35 יום מול משרד האוצר בירושלים. בשנת 2000 יסד את מטה מאבק הנכים.
בחורף 2000–2001 היה ממובילי שביתת הנכים, שנמשכה 77 ימים והביאה לשינוי ביחס הממסד ולעירור התודעה הציבורית לציבור הנכים ומאבקם על זכויותיהם. צודקביץ שימש חבר בוועדה הציבורית שהוקמה בעקבות השביתה, בראשות שופט, לבדיקת צורכי הנכים.
ב-25 בנובמבר 2003 קיבל צודקביץ את פרס זוסמן-ג'וינט למצוינות בתחום השירותים החברתיים בישראל, בטקס במעמד נשיא המדינה משה קצב.
מ-2005 כיהן כחבר דירקטוריון במוסד לביטוח לאומי, לאחר שמונה על ידי שר הרווחה דאז, זבולון אורלב.
צודקביץ הכיר את בת זוגו ויוי במהלך לימודיהם, והם נישאו ב-27 בינואר 1975. נולדו להם בן ובת. הם התגוררו בתל אביב.
נפטר ב-13 בפברואר 2006, לאחר אשפוז ממושך בבית החולים איכילוב כתוצאה מזיהום.
קרחון אפלר
קרחון אפלר (באנגלית: Epler Glacier) הוא קרחון המנקז את מערבו של מישור נילסן, בהרי המלכה מוד שבאנטארקטיקה. הקרחון הוא יובל של קרחון אמונדסן, וזורם אליו דרומית לצוקי אולסן. אורכו של הקרחון 19 קילומטרים. שיא גובהו של הקרחון 1,933 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על תצלומי אוויר של צי ארצות הברית שצולמו בין השנים 1960–1964.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם צ'ארלס פ. אפלר (Charles F. Epler), שהיה אפסנאי בבסיס צי ארצות הברית של טייסת VX-6 במהלך מבצע קיפאון עמוק, שנערך בין השנים 1966–1967.
SexyBack
SexyBack הוא סינגל של הזמר האמריקאי ג'סטין טימברלייק מתוך אלבום האולפן השני שלו FutureSex/LoveSounds, אשר יצא לאור בשנת 2006. זה השיר הראשון של טימברלייק אשר נכנס למקום הראשון במצעד האמריקאי בילבורד הוט 100.
השיר זכה בפרס גראמי בקטגוריה התקליט הדאנס הטוב ביותר בטקס שנערך בשנת 2007. בנוסף, הסינגל זיכה את טימברלייק בזכייה בפרס בחירת הקהל בקטגוריה השיר האר אנד בי האוהב ביותר, וזמר השנה בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV המכונה גם VMA. הווידאו קליפ צולם ביוני 2006.
LEA (צופן)
LEA (ראשי תיבות של: Lightweight Encryption Algorithm) הוא צופן בלוקים קל משקל במבנה ARX הממוטב למעבדי 32 ו-64 ביט ונועד לפטלפורמות מחשוב זעירות. הצופן פועל על בלוק באורך 128 סיביות, מקבל מפתח הצפנה באורך 128, 192 או 256 סיביות ומחזיר בלוק מוצפן באורך 128 סיביות. קוד האלגוריתם זעיר, הוא מהיר מ-AES ומציג ביצועים טובים בתוכנה על מעבדים נפוצים כמו אינטל ו-AMD. בחומרה הוא מגיע לתפוקה טובה ביחס לאלגוריתמים מתחרים. לדעת המפתחים הצופן בטוח נגד כל ההתקפות הידועות נגד צופן בלוקים. ב-2013 הוכנס LEA לתקן הצפנה עבור IoT על ידי TTA (דרום קוראה) החבר ב-3GPP.
רקע ומוטיבציה
LEA פותח ב-2013 על ידי Deukjo Hong, Jung-Keun Lee, Dong-Chan Kim, Daesung Kwon, Kwon Ho Ryu, ו-Dong-Geon Lee, הוא חופשי לשימוש ואינו מוגן בפטנט. מטרת הפיתוח שלו היא להגן על פרטיות המידע במחשבים וטלפונים ניידים, שהשימוש בהם נעשה תכוף יותר ויותר ומשמשים בין היתר לתקשורת ברשתות החברתיות ומחשוב ענן. שימוש נוסף הוא בהגנה על תקשורת של סנסורים אלחוטיים, התקני תיוג זעירים ומדים חכמים כמו מונה חשמל הפועל מרחוק. מכשירים אלו מצוידים בדרך כלל במעבד קטן, רכיב תקשורת ולרוב פועלים על סוללה. הם מסוגלים לבצע חישובים בתוכנה ברמה מוגבלת ועם מעט זיכרון. לדעת המפתחים המעבר למעבדים חזקים יותר, 32 או 64 ביט בלתי נמנע כך שהצורך באלגוריתמים קלי משקל המותאמים למעבדים אלו רק ילך ויגדל.
צופן בלוקים הוא פרימיטיב קריפטוגרפי מהחשובים ביותר. הוא משמש כמרכיב עיקרי בהצפנה סימטרית, אימות מסרים, מחולל אקראי ופונקציית גיבוב. צופן הבלוקים התקני והנפוץ בעולם כיום AES, משיג ביצועים טובים הן בתוכנה והן בחומרה ונחשב בטוח אחרי ששרד חמש עשרה שנות קריפטואנליזה מעמיקה. אך מאז המצאתו ההתקדמות הטכנולוגית הולידה צורך חדש ותקנים בינלאומיים הוסיפו קטגוריה הנקראת צופן קל משקל כמו תקן איזו ISO/IEC 29192-2 כשהמטרה שלהם היא יישום יעיל בחומרה עם צריכת אנרגיה נמוכה ביותר.
הצופן LEA עונה על ההגדרה בכמה היבטים:
צופן LEA הוא צופן חדש יחסית, הוא נחשב לדעת מפתחיו לצופן בטוח נגד כל ההתקפות הקריפטוגרפיות הידועות נגד צופן בלוקים ומכיל שולי ביטחון גבוהים כהכנה להתקפות לא ידועות. בין ההתקפות שנבדקו על ידי המפתחים הן: קריפטואנליזה דיפרנציאלית וליניארית כולל וריאציות שלהן כמו "דיפרנציאלים חתוכים" ו"דיפרנציאלים בלתי אפשריים" והתקפת מתאם אפס ליניארית, התקפת בומרנג והתקפה אינטגרלית.
תיאור האלגוריתם
LEA הוא צופן בלוקים סימטרי איטרטיבי עם בלוק באורך 128 סיביות. המפתח הסודי יכול להגיע בשלושה אורכים אפשריים: 128, 192 או 256 סיביות. הפונקציה הפנימית של הצופן מבוצעת במספר הסבבים משתנה בהתאם לאורך המפתח: עבור מפתח 128 סיביות 24 סבבים, עבור מפתח 192 סיביות 28 סבבים ועבור מפתח 256 סיביות 32 סבבים. בתיאור האלגוריתם לא הובאה פונקציית פענוח, בגלל שהיא פשוט הפעולה ההופכית של ההצפנה.
כל הפעולות בצופן הן ברמת מילים באורך 32 סיביות. קלט האלגוריתם הוא המסר P המחולק לארבע מילים: באופן דומה מוצג פלט האלגוריתם C. הזיכרון הפנימי של האלגוריתם מכיל גם הוא ארבע מילים:  כאשר i מתייחס למספר הסבב. באותה הדרך, המפתח K מחולק ל-4, 6 או 8 מילים בהתאם לאורכו: כאשר \ell הוא אורך המפתח במילים (במפתח 256 מסיביות ).
התרשים משמאל מתאר את פונקציית ההצפנה של LEA.
קידוד
ההמרה ממחרוזת בתים למילים וההפך היא לפי סדר בתים קטן (הערך הימני ביותר הוא ההערך הכי פחות משמעותי, במילים אחרות אם מתייחסים לבתים כאל ספרות בטווח 0-255 אז הבית בכתובת אפס מכיל את הספרה הכי פחות משמעותית). למשל נתון הקלט a שמתקבל כמערך של 16 בתים:, הבית a[i] מכיל את הסיביות. כל מילה P[i] מקודדת לפי:
הטבלה הבאה מסכמת את קידוד הקלט, הפלט והמפתח בצופן LEA:
הכנת המפתח
הפרוצדורה להכנת המפתח מייצרת ממפתח המאסטר המסופק על ידי המשתמש רצף של תת-מפתחות RK_i כדלהלן:
ערכים אלו הם תוצאה של חישוב השורש הריבועי של המספר 766965 כאשר הספרות 76, 69 ו-65 הן קידוד אסקי של השם LEA. (זהו מנהג מקובל בצופן בלוקים כדי להראות שבחירתם אינה נובעת מהרצון להחדיר דלת סתרים).
אם המשתמש בחר במפתח 128 סיביות, תחילה מכינים שני מערכים זמניים: המערך T המכיל 4 מילים לתוכו טוענים את מילות המפתח של המשתמש לפי הסדר והמערך RK_i המכיל 6 מילים בו מאחסנים את תת-המפתחות עבור כל הסבבים כאשר i מתייחס למספר הסבב. להכנת תת-המפתחות מחשבים את: הסימן \boxplus מייצג כאן חיבור מודולו 2^{32}. הסימן מייצג הזזה מעגלית ברמת סיביות בגבולות מילה באורך 32 סיביות i פוזיציות.
עבור מפתח באורך 192 סיביות טוענים ב-T את ששת המילים של המפתח שסופק על ידי המשתמש ו-RK מכיל בסך הכול 28 סטים אפשריים כך: הכנת המפתח במקרה של 256 סיביות מתבצעת בסגנון דומה. שמונה מילות המפתח נטענות ב-T ו-RK מכיל 8 מילים כפול 32 סבבים כדלקמן:
הצפנה ופענוח
פונקציית ההצפנה מקבלת את בלוק ואת תת-המפתחות עבור כל הסבבים בהתאם לגודל המפתח ומחזירה את הבלוק המוצפן.
תחילה מעתיקים את בלוק הקלט למערך מקומי כאשר אפס מייצג את מצב הזיכרון הפנימי של האלגוריתם לפי תחילת ההצפנה. מכינים r תת-המפתחות לפי התיאור לעיל. ומבצעים r פעמים כדלקמן:
\oplus הוא XOR, הסמל \boxplus מייצג כאן חיבור מודולו 2^{32}, הסמל \text{ROR} הוא הזזה מעגלית לימין בגבולות מילה באורך 32 סיביות במספר פוזיציות המצוין אחריו. תוצאת ההצפנה היא המצב הפנימי לאחר r הסבבים:
התקפת ערוץ צדדי
צפני בלוקים בדרך כלל רגישים לסוגים שונים של התקפת ערוץ צדדי ולכן במקרים שהצופן עלול להיות חשוף להתקפת ערוץ צדדי מיישמים אותו בשינויים אחדים לעיתים אף מרחיקי לכת מההצעה המקורית. למשל טבלאות האחזור של AES עלולות להדליף מידע בהתקפת ערוץ צדדי המודדת את גרף צריכת האנרגיה של הצופן בעת פעולתו, לכן ממליצים לא להשתמש בטבלאות החלפה אלא לחשב אותן בזמן ריצה. באופן כללי ביישום בפועל מנצלים טכניקות כמו bitslice ומיסוך (masking) על מנת למנוע דליפת מידע כתוצאה מאופן פעולת האלגוריתם. החסרון הוא שהאלגוריתם במקרה זה אינו מציג ביצועים זהים לזה שהוצהרו על ידי המפתחים, ברוב המקרים ההרעה בביצועים משמעותית. במקרה של LEA הרעה גדולה בקצב ההצפנה אינה מקובלת כי עיקר יתרונו הוא במהירות, לכן קיימת הצעה ליישום LEA בשיטת מיסוך שאינה פוגעת בתפוקתו באופן משמעותי. הרעיון הוא לפרמט את הקלט במקום למסך את הפעולות האריתמטיות. השינוי פועל כך שבמקום לעבד 16 בתי מידע בכל פעם, מעבדים רק 12 בתים, ובארבעה הנותרים מכניסים מידע דמי שתפקידו למסך את דפוס גל צריכת האנרגיה של הצופן.
ביטחון
כאמור צופן LEA הוא צופן חדש יחסית וקיימת מעט קריפטואנליזה שלו (לא כולל המחקר שעשו המפתחים). להלן שני מחקרים שמעידים שהצופן בטוח. קריפטואנליזה ליניארית חדשה הנקראת התקפת מתאם אפס וקריפטואנליזה דיפרנציאלית חדשה הנקראת "Automatic Differential Analysis".
רמון קופה
רמון קופה (בצרפתית: Raymond Kopa; 13 באוקטובר 1931, פה-דה-קאלה, צרפת – 3 במרץ 2017, אנז'ה, צרפת) או בשמו המקורי רמון קופשווסקי (Kopaszewski), היה כדורגלן צרפתי ששיחק בתפקיד הקשר ההתקפי.
ראשית חייו
קופה נולד בפה-דה-קאלה שבצרפת למהגר פולני. כשהיה בן 14 איבד את אחת מאצבעותיו בזמן שעבד ככורה פחם.
קריירה
קופה החל את הקריירה המקצוענית בקבוצת אנז'ה. לאחר שנתיים עבר לסטאד ריימס, זכה איתה בשתי אליפויות בשנים 1953 ו-1955 והגיע איתה לגמר גביע אירופה לאלופות 1956, שבו היא הפסידה לריאל מדריד. קופה עבר לריאל מדריד, שם חבר לשחקנים כמו אלפרדו די סטפנו ופרנץ פושקאש. קופה זכה עם ריאל בשתי אליפויות בשנים 1957 ו-1958, וכן בגביע אירופה לאלופות. קופה היה הצרפתי הראשון שזוכה בגביע זה.
קופה שיחק במדי נבחרת צרפת והבקיע 18 שערים ב-45 משחקים, בין השנים 1952–1962. עם הנבחרת שיחק במונדיאל 1958, שנערך בשוודיה ובו כבש שלושה שערים וצרפת סיימה במקום השלישי.
ב-4 במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
דניאל פרוסטיץ
הרב דניאל פרוסטיץ (תקי"ט, 1759 – ו' באדר תר"ו, 1846) היה ראב"ד בעיר פרשבורג בתקופת החת"ם סופר, במשך חמישים שנה.
ביוגרפיה
נולד לבנימין וואלף ושרל פרוסטיץ בעיר טוביטשאוו ליד פרוסטיץ. הכתב סופר העיד עליו בשם אביו, החת"ם סופר, כי כבר בנעוריו היה מפורסם בגדלותו בתורה ובצדקותו. בסוף המאה ה-18, בשנת תקנ"ו התמנה לראב"ד בפרשבורג. היה מקורב מאוד לחת"ם סופר וסייע לו בהנהגת הקהילה בפרשבורג. היה בעל מעמד נכבד בקהילה היהודית בפרשבורג ומלבד תפקידו כראב"ד מסר שיעורי תורה בעיר. קהילות רבות הציעו לו לכהן בהן כרב, אולם הוא נשאר עד סוף ימיו בפרשבורג.
בשנת תקע"א (1811) הוציא לאור את ספרו של רבנו תם "ספר הישר".
בשנת תר"ו, שש שנים לאחר פטירת החת"ם סופר, נפטר הרב פרוסטיץ, בהיותו בן שמונים ושבע. בהלווייתו הספידו הכתב סופר, רבה של פרשבורג. נקבר בצמוד לקברו של החת"ם סופר בבית הקברות היהודי בפרשבורג. על מצבתו נכתבו התארים: "איש אלוהים, תפארת הדור, נזר החכמים, צדיק נשגב, סיני ועוקר הרים".
סמרה (כדורסל נשים)
סמרה (ברוסית: Женский Баскетбольный клуб Самара) הוא מועדון כדורסל נשים רוסי מהעיר סארה, המתמודד בליגת העל הרוסית בכדורסל נשים ובגביע רוסיה. מהווה מחלקת כדורסל נשים של מועדון סמרה.
היסטוריה
בקיץ 2019, בתמיכת נשיא התאחדות הכדורסל של מחוז סמרה, ולדימיר אבטיסיאן, שר הספורט של המחוז דמיטרי שליחטין ונשיא מועדון הכדורסל סמרה קאמו פוגוסיאן, יזמו הקמת קבוצת כדורסל נשים מן המניין. ויקטור קורילצ'וק מונה למאמן הראשי של הקבוצה, אלכסנדר גרשין מונה לסגנו.
ב-17 בספטמבר 2019, סמרה שיחקה את המשחק הרשמי הראשון שלה אי פעם. במשחק בשלב המוקדם של גביע רוסיה מול ספרטק-2 נוגינסק סמרה השיגה ניצחון גדול בתוצאה 69:26.
בתום העונה הסדירה של עונת 2019/2020, סמרה סיימה במקום הראשון, כשניצחה 25 מתוך 28 משחקים וחמישה ניצחונות יותר מקבוצת נאדז'דה-2, סגניתה. לאחר שגברה על דינמו-2 נובוסיבירסק ברבע הגמר ועל פרסווט רוסטוב בחצי הגמר, העפילה סמרה לגמר פלייאוף הליגה והייתה אמורה לפגוש את נאדז'דה-2, ברם ערב המשחקים, התאחדות הכדורסל הרוסית החליטה להשעות את כלל תחרויות הכדורסל הרוסיות עקב התפשטות מגפת הקורונה. ב-27 במרץ 2020, בישיבת הוועד הפועל של התאחדות הכדורסל, הוחלט לסיים את העונה בסופרליגה-2, תוך התחשבות בתוצאות העונה הסדירה. כתוצאה מכך הפכה סמרה לאלופת סופרליגה-2 לעונת 2019/2020.
בעונת 2021/2022 נרשמה להתמודדות בליגת העל הרוסית בכדורסל נשים.
תארים
סופרליגה-1 סופרליגה-2
איליי ויטני
איליי ויטני, הבן (אנגלית: .Eli Whitney, Jr; 8 בדצמבר 1765, מסצ'וסטס, ארצות הברית - 8 בינואר 1825) היה ממציא ותעשיין אמריקאי. הוא המציא את המנפטה, מכונה שהפרידה בין הגרעינים והסיבים של הכותנה. המצאה זו הביאה להרחבה עצומה של גידול הכותנה ושל העבדוּת בארצות הברית ובסופו של דבר לפרישת מדינות הדרום מהאיחוד (מארצות הברית) ולמלחמת האזרחים האמריקנית. ויטני היה הראשון שמימש ויישם יצור רובים מחלקים סטנדרטיים חליפיים (interchangeable). הוא שכלל, פרסם והפיץ את הרעיון של חלוקת היצור למשימות פשוטות. ייצור מוצרים מורכבים מחלקים חליפיים נקרא בזמנו "שיטת הייצור האמריקאי". היא מהווה את הבסיס לייצור ההמוני בקווי ייצור שקידם את המהפכה התעשייתית במדינות הצפון בארצות הברית ודחף את פיתוח התעשייה שם לעדיפות מכרעת על מדינות הדרום. המצאותיו של ויטני הניעו והאיצו תהליכים שהביאו למלחמת האזרחים בארצות הברית (שפרצה 36 שנים לאחר מותו) אך גם הבטיחו את ניצחון מדינות הצפון אשר שמר על אחדות ארצות הברית וביטל בה את העבדות.
אחד מצאצאיו הוא פיליפ ה. סמית', ממציא דיאגרמת סמית'.
תולדות חיים עד המצאת מנפטת הכותנה (ג'ין)
איליי ויטני נולד במסצ'וסטס. בצעירותו עבד בבית המלאכה בחווה של אביו וגילה כישרון מכני בולט. למד משפטים באוניברסיטת ייל בניו הייבן (קונטיקט) והשתתף גם בשיעורי מדעים ומתמטיקה. עם סיום לימודיו בשנת 1792 (בגיל 27 המבוגר יחסית לתקופתו) קיבל ויטני הצעה מבעל מטעים דרומי ליד העיר סוואנה להתגורר במטע שלו וללמד את בנותיו. הוא נענה להצעה משום שהיה צריך להחזיר הלוואות שנטל למימון לימודיו וכדי להתכונן לבחינות הסמכה לעורך דין.
תוך חודשים ספורים (1793) המציא ויטני מכונת מנפטה (ג'ין) שבה מסתובב מסרק גלילי המושך סיבים דרך סבכה צפופה (מסרק סטטי) שאינה מאפשרת לגרעינים לעבור דרכה. בה בעת מסתובב גם גליל מברשות המנקה מהמסרק הגלילי את הסיבים שעברו את הסבכה. דגם מנפטה קטן הופעל על ידי ידית סיבוב ידנית (ארכובה) והפריד גרעינים וסיבים בקצב מהיר פי 50 לעומת ניפוט ידני. דגמים גדולים הונעו על ידי פרדות או בכוח המים והספק הניפוט שלהן היה הרבה יותר גדול. עקרונות הפעולה של המנפטה הזו ישימים עד היום במנפטות מודרניות. ויטני רשם פטנט והקים חברה ליצור והפעלת מנפטות גדולות. הפטנט הופר והועתק. ויטני ניהל עשרות משפטים ופסקי הדין השפיעו על תיקון ופרשנות חוק הפטנטים. כתוצאה הרוויח ויטני מעט מאוד כסף מהמצאתו אך רכש ניסיון בהקמה ותפעול של מפעל ייצור בניו הייבן המונע בכוח המים.
ההשפעה של המצאת המנפטה
בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 נוצר עודף עבדים בארצות הברית וירד ערכם עקב ריבוי טבעי של עבדים וקפאון הביקוש לגידולים עיקריים במטעי העבדים: טבק, אורז ואינדיגו. בעקבות אירופה המערבית, גם בקרב בעלי עבדים בארצות הברית התרבו הקריאות לביטול העבדות (למשל תומאס ג'פרסון) וכן יוזמות של בעלי מטעים לשחרור עבדיהם (למשל ג'ורג' וושינגטון).
גידול הכותנה (במיוחד הקטיף) היה עתיר עבודה והגדיל את הביקוש לעבדים ואת מחירם. בתקופה זו גדל מספר העבדים פי שישה, גדלה החשיבות של העבדות לכלכלת מדינות הדרום וגברה ההתנגדות שם לביטולה. בשנת 1–1860 פרשו מדינות הדרום מארצות הברית משום שחששו מביטול העבדות ודרשו את התרת העבדות בטריטוריות החדשות שנכבשו ממקסיקו (ואולי גם משום שהתנגדו לייקור מוצרי יבוא עקב מכסי מגן לטובת תוצרת התעשייה הצפונית). אחת מכל שש משרות בבריטניה ומשרות רבות במדינות אחרות במערב אירופה היו תלויות בכותנה. דעת הקהל במדינות הדרום הייתה משוכנעת שמדינות אירופה יתערבו לטובתן כדי להבטיח את הספקת סיבי הכותנה וכדי למנוע משבר כלכלי (נאום הסנטור המונד בסנט 1858: "...כותנה היא מלך...איש לא יעז להילחם בכותנה"). פרישת מדינות הדרום גרמה לפרוץ מלחמת האזרחים בארצות הברית (1861-65).
מימוש יצור רובים מחלקים חילופיים
בשנת 1798 זכה ויטני בחוזה ממשלתי לייצור והספקת 10,000 רובים תוך שנתיים, הגם שלא עסק בכך קודם לכן. עד אז יוצר כל רובה על ידי בעל מלאכה מומחה שייצר והתאים חלקים (למשל הדק) לכל רובה בנפרד. חלקים של רובה אחד לא התאימו כמובן לרובה שיוצר על ידי בעל מלאכה אחר ואפילו לא לרובה אחר שיוצר על ידי אותו בעל מלאכה. כתוצאה, גם נַשָּקִים בצבא נאלצו לעבד ולהתאים חלקים לרובים שהתקלקלו.
ויטני הציע לייצר את הרובים מחלקים סטנדרטיים חליפיים. שאיפה זו לא הייתה חדשה אך טרם מומשה. כדי ליישם אותה חישב ויטני דיוקי ייצור דרושים והמציא מכונות ומתקני ייצור ומדידי אַפיצוּת. הוא חילק את תהליך הייצור למשימות פשוטות שכל אחת מהן בוצעה בתחנת עבודה נפרדת וביחד היוו התחנות קו ייצור שלם. המשימות הפשוטות צמצמו מאוד את המומחיות הנדרשת מעובדי יצור ואת תקופת ההכשרה שלהם. בתמיכת הנשיא ג'פרסון ושר הצבא (בוגר ייל) הסכים הממשל לדחיית האספקות. הרובים סופקו בפיגור רב רק לאחר 10 שנים. ויטני פרסם והפיץ את שיטת ייצור החלקים החליפיים למוצרים מורכבים, כמו מרכבות ומנועי קיטור, בקו ייצור.
קרחון אלי
קרחון אָלֵי (באנגלית: Alley Glacier) הוא קרחון באנטארקטיקה המנקז את מורדותיו הצפוניים של רכס בריטניה, בסמוך למגדל וורד. הקרחון זורם צפונה לעבר קרחון דרווין. צוקי רוברטסון מפרידים בין קרחון אלי לבין קרחון גוסיראן.
גובהו של הקרחון 907 מטרים מעל פני הים.
לקריאה נוספת
•• Hunt Janin, Scott A. Mandia, Rising Sea Levels: An Introduction to Cause and Impact, P 136
יחסי אנדורה–אסטוניה
יחסי אנדורה–אסטוניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות אנדורה לבין רפובליקת אסטוניה.
היסטוריה
היחסים בין אנדורה לאסטוניה כוננו ב-11 באפריל 1996. אזרחים אסטונים יכולים לבקר באנדורה וזאת ללא צורך באשרה. גם אזרחי אנדורה יכולים לבקר באסטוניה ללא צורך באשרת כניסה עקב אמנת שנגן.
ביולי 2007, בשיתוף פעולה של שגרירות אסטוניה במדריד ושל משרד החוץ של אנדורה, נערך האירוע התרבותי הראשון אי פעם בתולדות היחסים הדיפלומטיים שכלל הופעה של Arsis Handbell Ensemble האסטונים באנדורה. ב-1 במרץ 2008 נחגג באנדורה יום העצמאות ה-90 של אסטוניה עם הופעה של מקהלה אסטונית באודיטוריום הלאומי של אנדורה. האירוע סוקר על ידי התקשורת בשתי המדינות.
ב-21 בספטמבר 2017, מספר ימים לאחר שעמנואל מקרון הנסיך-שותף של אנדורה ביקר באסטוניה, נפגשה נשיאת אסטוניה קרסטי קליולאיד עם ראש ממשלת אנדורה אנטוני מרטי בשולי העצרת הכללית של האומות המאוחדות.
יחסים כלכליים
אנדורה מהווה אתר תיירות חורפית פופולרי באסטוניה ומשום כך, שוק התיירות האסטונית באנדורה הוא גדול. פתיחתו של קו תעופה בין נמל התעופה הבינלאומי לנארט מרי שבטאלין לבין נמל התעופה של ברצלונה-אל פראט שבברצלונה (הקרובה לאנדורה), רק ביסס עוד יותר את מעמדה של אנדורה כאתר תיירות פופולרי.
רפורמת בכר
רפורמת בכר היא רפורמה בשוק ההון בישראל שנערכה לאור מסקנות "ועדת בכר" בראשותו של מנכ"ל משרד האוצר ד"ר יוסי בכר, אושרה בכנסת בסדרת חוקים באוגוסט 2005, והוטמעה לאחר מכן. מטרת הרפורמה היא הפחתת הריכוזיות של המערכת הבנקאית בשוק ההון. עיקרי הרפורמה הם סיום הבעלות של הבנקים על קופות הגמל וקרנות הנאמנות, עידוד התחרות בתחומי השקעות אלה, הגברת התחרות בתחום החיסכון הפנסיוני, והגברת הגיוון של אמצעי המימון במשק, באמצעות יצירת תחרות לאלו המוצעים על ידי הבנקים.
רקע
הרפורמה הוצעה בעקבות ניגוד האינטרסים המושרש ששרר בקרב הבנקים בארץ, משום שמצד אחד הבנקים היו הגוף המייעץ ללקוח באשר לאפיקי ההשקעה המומלצים לו, ומצד שני חלק מאפיקי ההשקעה שייכים לבנקים, ובחלקם יש לבנקים אינטרסים אחרים (כגון בעלות חלקית, בין אם דרך מניה ששייכת לבעל חוב של הבנק, ובין אם בהשקעה כבעל עניין בחברות במשק). ההנחה היא שיועצי ההשקעות של הבנק לא יוכלו לשרת בו זמנית גם את הלקוח המבקש את אפיק ההשקעה המשתלם ביותר, וגם את האינטרס של הבנק המעסיק אותם, המכתיב השקעה במוצרי השקעה של הבנק. קרנות הנאמנות וקופות הגמל שנמצאו בידי הבנקים ריכזו את מירב הנכסים בתחום עד לתחילת הרפורמה.
חברי הוועדה
חברי הוועדה היו בכירי מערך הרגולציה הישראלי בשוק ההון. בראשה עמד מנכ"ל משרד האוצר, ד"ר יוסי בכר, ועל שמו היא נקראת. בכר, היה האיש שקידם אותה בפועל, יחד עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה דאז, אילן כהן. מלבד בכר, השתתפו בוועדה גם הממונה על שוק ההון במשרד האוצר איל בן-שלוש, הממונה על ההגבלים העסקיים במשרד התמ"ת עו"ד דרור שטרום, יו"ר רשות ניירות ערך משה טרי, המשנה לנגיד בנק ישראל ד"ר מאיר סוקולר והמפקח על הבנקים בבנק ישראל יואב להמן, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה דוידה לחמן-מסר והיועצת המשפטית של משרד האוצר ימימה מזוז.
מאפייני הרפורמה
למימוש הרפורמה אישרה הכנסת, בעקבות הצעת חוק מטעם הממשלה, את החוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות וניגודי העניינים בשוק ההון בישראל (תיקוני חקיקה), התשס”ה-2005, שבו שלל תיקונים לחוקים המסדירים את שוק ההון בישראל. מטרת החוק היה לבסס מבנה תחרותי בשוק ההון בישראל, לשיפור יעילותו ודרכי פעולתו ולהגברת רווחת הציבור, וזאת בעיקר באמצעות צמצום הריכוזיות ומזעור ניגודי העניינים אצל הגופים הפועלים בו, והרחבת הפיקוח והבקרה על גופים אלה ועל השולטים והמחזיקים בהם.
בנוסף חוקקה הכנסת שני חוקים חדשים, אף הם, בעקבות הצעת חוק מטעם הממשלה:
הרפורמה חייבה את הבנקים למכור את קופות הגמל וקרנות הנאמנות שברשותם תוך ארבע שנים. הרוכשות הפוטנציאליות היו חברות ביטוח, חברות וקרנות השקעות, יזמים וגופי השקעות פרטיים. אך עם כניסת הרפורמה לתוקף (אוקטובר 2005) נמכרו בתוך חודשים ספורים רוב הקרנות והקופות הגדולות מהבנקים לחברות הביטוח ולקרנות השקעה זרות. כך למשל רכשה קרן מרקסטון את קרנות הנאמנות פקאן מבנק הפועלים בתמורה ל-956 מיליון שקל. חברת הביטוח הראל השקעות רכשה את קרנות הנאמנות פיא מידי בנק לאומי. קרן ההשקעות יורק רכשה את קרנות הנאמנות פסגות של בנק לאומי.
תוצאה נוספת של הרפורמה היא הגברת התחרות בשוק החסכון הפנסיוני. הבנקים יוכלו לעסוק בהפצה של תוכניות ביטוח פנסיוני, על ידי יועץ פנסיוני או יועץ ההשקעות בבנק. הנפגעים העיקריים מהרפורמה הם סוכני הביטוח, שתפקידם הועם, ומאז הם מוגדרים כמשווק פנסיוני, על שום הזיקה הישירה שלהם לחברות הביטוח. כל שנותר להם הוא עיסוק המכירה המסורתי של תחומי הביטוח האחרים ותו לא.
הרפורמה נועדה לייצר תחרות בתחום העמלות על שירותי הבנק. אך משא ומתן ארוך מול נציגי הבנקים והגופים האחרים בוועדות הכנסת הוביל לפשרה: הבנקים יוכלו להציע חבילות ומסלולים הכוללים צירופי עמלות בשם "עמלות הפצה". הלקוחות יאלצו לנסות ולהתמקח כדי לקבל הנחה.
ההתנגדות לרפורמה
ההתנגדות לרפורמה באה בעיקר מכיוונם של הבנקים. ראשי הבנקים טענו כי הרפורמה תוביל לפיטורם של עובדים רבים. אך בפועל נראה כי הבנקים נהנו ממחירים גבוהים בעת מכירת קרנות הנאמנות, שחיזקו מאוד את איתנותם הפיננסית ורווחיותם, ואפשרו להם גם תשלומי דיבידנד גדולים. בנוסף הרוויחו מ"עמלות הפצה" מהבעלים החדשים של קופות הגמל וקרנות הנאמנות – עבור הפצת המוצרים ללקוחותיהם.
בשנת 2007 אושר לבנקים לשווק מוצרים פנסיוניים, למרות התנגדות הממונה על שוק ההון, ידין ענתבי.
לדברי ירון זליכה, החשב הכללי במשרד האוצר באותה עת, הוא עצמו התנגד לאופן שבו בוצעה הרפורמה, והעדיף כי הבנקים יישארו בתחום קופות הגמל וקרנות הנאמנות, אך שיעור החזקותיהם יוגבל, ואת העודף יימכרו לחברות הביטוח וגופים אחרים. כך היה גדל מספר המתחרים בשוק ומשתפרת התחרותיות, בניגוד למצב בו מחליפים את המתחרים הקיימים במתחרים אחרים, באופן שאינו מגדיל את התחרותיות.
לאחר הרפורמה
בשנת 2006 נקבעו בתקנות ניירות ערך מגבלות על פעילות חיתום של גופים הקשורים לבנקים, כך שחתם שהוא חברה קשורה לבנק (קשר של למעלה מ 20% בעלות) לא יוכל להיות חתם מוביל בהנפקה של חברה שהבנק הקשור לו הוא נושה עיקרי שלה. כמו כן נקבע שם כלל האוסר על ניגוד עניינים ביחסים אלה.
בשנת 2008 נדונו תקנות נוספות, הפעם מטעם הממונה על שוק ההון באוצר, המכונות "תקנות ההשקעה", אשר יצרו בפעם הראשונה מאז רפורמת בכר רגולציה מהותית על הגופים המוסדיים" - אלה המנהלים כספי חוסכים המושקעים בקופות גמל ובקרנות פנסיה. גם בתקנות אלה נכללו הוראות חשובות שנועדו למנוע ניגודי עניינים בניהול "כספם של אחרים". בין היתר נקבע בתקנה 25 לתקנות ההשקעה הכלל החשוב לפיו גוף מוסדי לא ירכוש מעל 10% מניירות המוצעים בהנפקה המנוהלת על ידי חתם הקשור אליו בקשרי בעלות. כמו כן נקבע בתקנה 30 שם כי ייאסר על גוף מוסדי לבצע פעילות ברוקראז' (מכירה וקנייה של ניירות ערך) באמצעות גוף קשור אליו, אף זאת כדי למנוע ניגוד עניינים וניצול כספי החוסכים.
ריי סרמרד
ריי סרמרד (באנגלית: Rae Sremmurd) הוא צמד היפ הופ אמריקאי שמקורו בטופלו, מיסיסיפי. הצמד מורכב משני האחים, סלים ג'ימי וסוואה לי.
ביוגרפיה
אקוויל איבן שמון בראון (הידוע גם בשם סלים ג'ימי) ואחיו הקטן חליף מאליק אבן שמון בראון (הידוע גם בשם סוואה לי) נולדו באינגלווד שבקליפורניה. הם גדלו עם אמם, ברנדט ווקר, ואחיהם, מייקל. אביהם נטש את משפחתו כמה שנים לאחר הולדת בניו. אמם עבדה בצבא והועברה בקביעות למדינות שונות. המשפחה עברה מספר פעמים, עזבה את קליפורניה למיסיסיפי ומרילנד ובסופו של דבר התיישבה במחנה הצבאי פורט הוד בטקסס. שני האחים התחילו להתאמן, לרקוד ולכתוב מוזיקה יחד בגיל צעיר. כששני הנערים היו בחטיבת הביניים, המשפחה עזבה את טקסס וחזרה למיסיסיפי כדי להצטרף לבן זוגה החדש של אמם, פלויד סאליבן, לאחר שעזבה את הצבא. הם התיישבו בעיר טופלו שבמיסיסיפי בפרויקטים של דיור ידוע לשמצה ברחוב אידה, בהם התגורר אביהם החורג. לזוג הצעיר נולד בן בשם פלויד ג'וניור סאליבן. כדי לפרנס את המשפחה ולשמור על הנערים בבית הספר מכר אביהם החורג סמים.
היסטוריה
בינואר 2015 הוציא הצמד את אלבום הבכורה שלהם, SremmLife. האלבום זכה במעמד "אלבום פלטינה" מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
באוגוסט 2016 הוציא הצמד את אלבומם השני, SremmLife 2. הצמד ידוע בעיקר בזכות הסינגל שלהם ""Black Beatles" מתוך אלבומם השני, שהגיע בשיאו למקום הראשון בבילבורד הוט 100, תוך שהגיע לעשירייה הפותחת במצעדים במדינות שונות, ביניהם ישראל. כמו כן, הצמד סינגלים נוספים בעלי הסמכת פלטינה, כמו "No Type", "No Flex Zone" ו- "Swang".
ב-4 במאי 2018 הוציאו את אלבומם השלישי, SR3MM. האלבום שימש כאלבום משולש.
TVTEL
היסטוריה
המערכת התחילה את דרכה בשנת 1993, כשהוקם מיזם משותף בין בזק ואלביט למען פתיחת מערכת תקשורת דו-כיוונית של משתמשים ביתיים וחברות ציבוריות, בעזרת מקלט טלוויזיה של אלביט, מודם וקו טלפון (לאחר מכן הוחלף מקלט הטלוויזיה במחשב אישי). בשנת 1994 הרשת הורצה לניסיון ב-500 בתים בפתח תקווה, ולאחר שנה היא נפתחה לכלל הציבור. במרץ 1996 היה למערכת 10,000 משתמשים (מספר זה ירד ל-2000 משתמשים בעת מכירת המערכת). בדצמבר 1996 שונה שם המערכת מטיוי-טל ל"נטאור".
במרץ 1997 חברת "ישראל און-ליין" מבית קבוצת הארץ קנתה את השירות, והמשיכה לספק שירותים למשתמשים לזמן מה. לאחר שנסגרה המערכת, נתגלה כי הפסדיה של בזק מפעילות המערכת הסתכמו ב-3.49 מיליון שקל.
שימושים ומידע טכני
במערכת ניתן היה לעשות פעולות רבות ומגוונות: ניתן היה לצפות בנתוני בורסה, לקבל מידע עירוני, להזמין כרטיסים למופעים, לבצע קניות ברשתות השיווק, לצ'וטט עם אנשים ברחבי הארץ, ועוד.
כדי להיכנס למערכת היה נחוץ מחשב אישי עם מעבד אינטל 80286 ומעלה, מודם 14.4KBPS המחובר לקו טלפון, פלאג הגנה למניעת שימוש לא חוקי ושמירת בטיחות המידע, ותוכנת קליינט שהתחברה למאגרי המידע של TVTEL - דרך רשת 133 של בזק. מחיר ערכת המערכת המלאה, שכללה את כל מה שנחוץ להתחבר, עלה כ-400₪.
חברת טלטל ערוצי תקשוב, שהוקמה על ידי ישראכרט, תדיראן, ומסכי-זהב (ולימים תפתח את אתר וואלה!) סיפקה את השירותים המסחריים של המערכת (למען החברות סטימצקי, ארקיע, בנק הפועלים ועוד). דרך המערכת היה ניתן גם להתחבר באופן חלקי לאינטרנט.
התוכנה הראשונה של המערכת רצה על מערכת ההפעלה DOS, אך כשהשתנה שם המערכת, התוכנה שודרגה ופותחה גרסה למערכת ההפעלה Windows.
תמונות של אב-טיפוס של המערכת מ-1994
תמונות אלה הן צילומי מסך של גרסה מוקדמת של מערכת TVTEL מסוף שנת 1994: