cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מגוון תרבותי
אחידות תרבותית
עם זאת, על פי אונסק"ו יש להגביל את האחידות התרבותית ולשמר את המגוון התרבותי במידת האפשר, כדי למנוע תופעות חברתיות שליליות הנלוות לאחידות זו, בהן:
אחידות תרבותית כלל-עולמית נתפסת כחלק מתהליך של גלובליזציה תרבותית.
בישראל
ישראל יישמה מדיניות כור היתוך בשנים הראשונות לאחר קבלת עצמאותה, שמטרתה הייתה ליצור אחידות תרבותית בחברה וזהות ישראלית משותפת.
בשנים שחלפו מאז הפכה החברה הישראלית לחברה הטרוגנית המאגדת בתוכה לאומים, עדות, דתות ותרבויות שונות. שינוי זה הגדיל במידה ניכרת את המגוון התרבותי, ורבים קוראים להפוך את החברה הישראלית לצודקת יותר, הוגנת, סובלנית לשוני ולאחר, ונוהגת כבוד בזולת.
יוסף צבי קאליש
הרב יוסף צבי קאליש (ה'תרמ"ה, 1885 - ל' בשבט ה'תשי"ז, 1 בפברואר 1957) היה רב פולני-חסידי, האדמו"ר מסקרנביץ ורבה של המושבה בני ברק.
ביוגרפיה
נולד לרב שמעון קאליש (ר' שמעולי) נכדו של רבי יצחק מוורקא. בגיל 16 נישא לחיה גולדה בתו של האדמו"ר רבי יצחק יעקב רבינוביץ מביאלא, והתגורר לאחר נישואיו בביאלא ואחר כך עבר להתגורר בוורשה.
במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 החליף את האדמו"ר רבי שאול ידידיה אלעזר טאוב ברבנות העיר קורטשוב. לאחר פטירת אביו ב-1927 ירש את מקומו כאדמו"ר חסידות סקרנביץ.
להזמנת מייסדה של המושבה בני ברק, ר' יצחק גרשטנקורן שהיה מחסידי סקרנביץ שייסדו את בני ברק, עלה בשנת 1935 לארץ ישראל והתמנה כרבה של המושבה, תפקיד בו שימש עד פטירתו במקביל לתפקידו כאדמו"ר מסקרנביץ משושלת בית וורקא. הוא התיידד עם החזון איש שתמך בו כרב של בני ברק. מדי שנה היה נוסע לפולין לבקר את חסידיו. בפרוץ מלחמת העולם השנייה הוא היה בוורשה והצליח לצאת ברכבת האחרונה שיצאה מן הבירה ורשה לעיר הנמל הרומנית קונסטנצה וחזר לארץ ישראל.
הוא נפטר בבני ברק בערב שבת, ל' בשבט ה'תשי"ז, 1 בפברואר 1957. מסע ההלוויה שלו יצא מבית הכנסת הגדול בבני ברק לבית העלמין הישן בטבריה בחלקת תלמידי הבעש"ט.
על שמו נקרא רחוב בבני ברק, רחוב הרב קליש. דברי תורתו נלקטו בספר שארית יוסף שנדפס בשנת תש"ס על ידי הרב זאב דוד רייכמן.
מדינה-סידוניה
מדינה-סידוניה (בספרדית: Medina-Sidonia) היא עיר במחוז קדיס, הנמצאת בקהילה האוטונומית של אנדלוסיה, דרום ספרד. מדינה-סידוניה הייתה אחת ממושבי הדוכסות החשובים ביותר בספרד של המאה ה-15.
שם העיר
מקור שם העיר בערבית, ופירושו "עיר צידונית", או "עיר של צידון". העיר נקראת על שם הפיניקים שהגיעו למקום בעת העתיקה, ונקראו גם בשם צידונים, כיוון שצידון הייתה אחת מעריהם הראשיות.
היסטוריה
ככל הנראה מדינה-סידוניה שוכנת במקום בו הייתה נמצאת ההתיישבות הפיניקית הקדומה "אסידו" (Asido); מטבעות מהמאה ה-2 ומהמאה ה-1 לפנה"ס שנמצאו במקום, נושאות את הכתובת בלטינית: "Asido", אך גם כתובות פיניקיות כגון: "sdn" ו-"b'b'l". במאה ה-3 לפנה"ס, הרומים השתלטו על רובה של דרום ספרד, ושינו את שם המקום ל-"Asido Caesarina".
בשנת 712, מדינה-סידוניה נכבשה על ידי המצביא המוסלמי מוסא בן נציר ונעשתה לעיר הבירה של מחוז סידוניה. העיר הוחזרה לידיים נוצריות על ידי אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה בשנת 1264, ונהייתה למעוז הקדמי בחזית עם המדינה המוסלמית האחרונה שנותרה בחצי האי האיברי - ממלכת גרנדה. מדינה-סידוניה הייתה גם מקום מושבם של מספר מסדרים צבאיים.
דוכסות מדינה-סידוניה
הדוכסות של מדינה-סידוניה היא הדוכסות העתיקה ביותר בממלכה. המלך חואן השני העניק את התואר לבני משפחת גוסמאן בשנת 1445. בעבר הם היו משפחת אלי-ההון הגדולה ביותר באנדלוסיה, אך עיקר פרסומם נקנה להם בגלל האדמירל אלונסו פרס דה גוסמאן אי סוטומאיור, הדוכס השביעי ממדינה-סידוניה שהנהיג את הארמדה הספרדית במלחמה נגד אנגליה ב-1588. את עיקר הונם עשו דוכסי מדינה-סידוניה על ידי המונופול על דיג דגי הטונה (בשיטת אלמדרבה) שניתן להם מהמאה ה-12 ועד המאה ה-19.
ראבל והבנאים
רַאבֶּל והבנאים (באנגלית: Rubble & Crew) היא סדרת טלוויזיה קנדית בהנפשה ממוחשבת לילדים וספין-אוף של המותג "מפרץ ההרפתקאות". הוא מופק על ידי Spin Master Entertainment, עם אנימציה מסופקת על ידי Jam Filled Toronto.Corus Entertainment גם מקבל קרדיט הפקה להסדרה.
בניגוד לסדרה המקורית, שמשודרת ב-TVOntario בקנדה, "ראבל והבנאים" משודרת ב-Treehouse TV וב-StackTV. שני השירותים נמצאים בבעלות המפיק השותף של הספין-אוף, Corus Entertainment. בארצות הברית הוא משודר בערוץ ניקלודיאון. הפרק הראשון של הסדרה שוחרר בערוץ היוטיוב הרשמי "ראבל והבנאים" ב-9 בינואר 2023. בישראל הסדרה שודרה לראשונה ב-6 באוגוסט 2023 בערוץ ניק ג'וניור.
עלילה
קריית הבינוי היא העיירה השכנה של "מפרץ ההרפתקאות". בזמן שראבל השתתף במפגש המשפחתי שלו במפרץ ההרפתקאות, רובל נקרא לבילדר קוב כדי לעזור בפרויקטי הבנייה שלו. לאחר בניית גשר לקריית הבינוי, ראבל מציע למשפחתו לעבור לקריית הבינוי, שם הם מקימים חברת בנייה בשם "ראבל והבנאים" הפועלת מתוך בארק יארד. ראבל והבנאים עוזרים להרחיב את בילדר קוב על ידי תיקון מבנים ויצירת בניינים חדשים עבור בעלים שונים תוך התמודדות עם פועל בניין מתחרה בשם ספיד מייסטר. בסיום העבודה, ראבל והבנאים מבצעים את הריקוד "להזיז את הזנב". יש להם גם את השיר האישי שלהם שנקרא "אנחנו משפחת גורים".
הפקה
סדרת טלוויזיה הוזמנה לאחר הצלחת "מפרץ ההרפתקאות: הסרט" והיא תתמקד באחד הגורים הראשיים מהסדרה. ב-24 במרץ 2022, הוכרז שסדרת הספין-אוף תתמקד ב-ראבל. ב-27 ביולי 2023, הסדרה חודשה לעונה שנייה בת 26 פרקים
ג'רי לוסנה
ג'רי רובן פטרסן לוסנה (בדנית: Jerry Ruben Petersen Lucena; נולד ב-11 באוגוסט 1980) הוא כדורגלן עבר דני-פיליפיני ששיחק בעמדת המגן.
כיום מאמן את קבוצת הנוער של אסביירג.
קריירת מועדונים
לוסנה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אסביירג. בשנת ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במדי הליגה הדנית הראשונה. היה שותף לעלייה של המועדון לליגת העל הדנית בשנת. ב-14 באוגוסט 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 0-5 נגד סנטה קולומה במסגרת מוקדמות גביע אופ"א.
ביוני חוזהו בקבוצה בוטל ולוסנה חזר לאסביירג במדיה שיחק ארבע עונות.
קריירה בינלאומית
לוסנה נולד לאב פיליפיני ולאם דנית, ולכן היה זכאי לייצג את שני הלאומים. בצעירותו, לוסנה שיחק בנבחרת הצעירה של דנמרק. בשנת זומן לסגל נבחרת דנמרק שהורכבה רק משחקנים מקומיים.
במרץ החליט לייצג את נבחרת הפיליפינים. אחת הסיבות המרכזיות לכך הייתה הרצון להתחבר לשורשיו של אביו לאחר שנפטר. ב-23 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הפיליפינים נגד בתיקו 0-0 נגד נבחרת פלסטין. בנובמבר נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע סוזוקי.
ב-15 במרץ 2016 הודיע על פרישה מהנבחרת בשל פציעות חוזרות. הוא היה משחק בשני משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 של הפיליפינים נגד צפון קוריאה ואוזבקיסטן. לוסנה בילה את זמנו בנבחרת הפיליפינים כאמצעי להתחבר למולדתו השנייה במיוחד לאחר מותו של אביו הפיליפיני.
תקועים בפריז
תקועים בפריז (בצרפתית: 8 Rue de l'Humanité; מילולית: "רחוב האנושות 8") הוא סרט קומדיה צרפתי משנת 2021 בבימויו של דני בון, שנכתב על ידי לורנס ארנה ודני בון ובכיכובם של דני בון, ליליאן רובר ואיוואן אטל. הוא יצא לצפייה דיגיטלית ב-20 באוקטובר 2021 על ידי נטפליקס.
אליפות ברזיל בכדורגל 1986
אליפות ברזיל בכדורגל 1986  הייתה הפעם ה-30 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב-30 באוגוסט 1986 והסתיימו ב-25 בפברואר 1987.
תקועים בפריז
עלילה
בשל מגפת הקורונה וההכרזה על הסגר במסגרת המאבק במגפת הקורונה בצרפת, רחובות פריז שוממים. בעוד שחלק מהתושבים ברחו לפרברים, נותרו שבע משפחות בבניין שלהם ברחוב 8 rue de l'Humanité (רחוב האנושות מספר 8, כשם הסרט) ברובע ה-11. בין דיירי הבניין ניתן למצוא בפרט את בעלת הביסטרו שעושה הכל כדי לפתוח את הבר שלה, מדען שאפתן שרוצה למצוא את החיסון נגד קורונה, היפוכונדר ואשתו עורכת דין בתחום הפלילי שמנסה ליישב בין חייה המקצועיים ומשפחתה. מאמן ספורט שנותן שיעורים באמצעות ועידת וידאו אבל מתחיל לעלות במשקל, בת זוגו בהריון בחודש ה-7, שעושה באז עם שיר נגד המגפה. יש גם גבר עצמאי שמצליח בעסקיו, אך אשתו מנותקת ממנו ועסקיו בהרדמה ומגלה שאין לו אפילו את רמת הציונים של בנו בן ה-8. אבל לסגר, יש גם השפעות חיוביות: במהלך שלושת חודשי הסגר הללו, כל תושבי הבניין יחוו שמחות וחרדות, יגלו זה את זה, יתקרבו, יתווכחו ויתפייסו.
אליפות ברזיל בכדורגל 1986
בתחרות השתתפו 80 קבוצות. זאת בעיקר מסיבות פוליטיות - קונפדרציית הכדורגל הברזילאית רצתה לקבל תמיכה של הקבוצות הקטנות. כמו כן, בכוונת הקונפדרציה היה לכלול מעבר בין הליגות בעונה הקרובה.
80 קבוצות נבחרו לפי המפתח כדלקמן:
לשלב השני העפילו 6 קבוצות מכל בית ו-4 קבוצות הטובות נוספות.
במקור היו צריכים לכלול 24 קבוצות. אומנם בגלל מחלוקת עם הקבוצות ופדרציה של מדינת ריו דה ז'ניירו בסופו של דבר בבתים אלו נכללו 36 קבוצות.
לשלב השני היו צריכים להעפיל רק מנצחי הבתים.
בסך הכל לשלב השני היו צריכים להעפיל 32 קבוצות. אומנם במהלך מחלוקת שהתפתחה בין הקבוצות ואיומים לפנות לבית משפט בסופו של דבר שלב ב' כלל 36 קבוצות. הם אורגנו ב-4 בתים ושיחקו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. ארבע קבוצות מכל בית העפילו לשלב השלישי.
שלבי הגמר (שמינית הגמר, רבע הגמר, חצי הגמר והגמר) נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. במהלך שלבי הבתים של האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במהלך שלבי הגמר, במידה ומפגש כפול לא נתן הכרעה, הקבוצה עם הישג טוב יותר בשלב הקודם העפילה להמשך התחרות.
משחקי הגמר
משתתפי משחק הגמר העפילו לגביע ליברטדורס
שחקנים מצטיינים
קארקה, שחקנה של סאו פאולו כבש 25 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
קארקה, שחקנה של סאו פאולו זכה גם בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה.
מייג'ור (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
XVideos
XVideos (מסוגנן בתור XVIDEOS) הוא אתר לשיתוף סרטים פורנוגרפים מבין הגדולים בעולם, שהוקם בשנת 2007. האתר כיום נמצא בבעלות חברת ההחזקות הצ'כית WGCZ Holding. נכון ליוני 2022, הוא האתר הפורנוגרפי הנצפה ביותר והאתר השביעי הנצפה ביותר בעולם.
היסטוריה
האתר הוקם ב-2007, על ידי סטפן מייקל פקאוד. האתר משמש כאתר לשיתוף תוכני פורנוגרפיה על ידי משתמשים, בדומה למתכונת שבה עובד האתר יוטיוב. קטעי וידאו מסרטים פורנוגרפיים מקצועיים מועלים לאתר ביחד עם תכנים חובבניים שנוצרו על ידי המשתמשים. ב-2012, XVideos היווה לאתר הפורנוגרפי הגדול ביותר בעולם עם למעלה מ-100 מיליארד צפיות בדפים בחודש. פביאן טיילמן, הבעלים של האתר הפורנוגרפי MindGeek , ניסה לרכוש את XVideos, על מנת ליצור מונופול בתחום אתרי הפורנוגרפיה. דווח כי פקאוד, הבעלים של XVideos, סירב להצעת מכירה של האתר בסך 120 מיליון דולר. ב-2014, האתר חייב את המשתמשים להסכים לכך שלא יתאפשר להם למחוק את הסרטונים שהעלו ובאם לא יסכימו, חשבונם יושע לצמיתות.
תעבורה ודירוג האתר
נכון למרץ 2020, הוא האתר השביעי הנצפה ביותר בעולם בכלל הקטגוריות, על פי אתר הדירוג SimilarWeb והנצפה ביותר בקטגוריית הפורנוגרפייה עם למעלה מ-3 מיליארד כניסות בחודש.
האתר XNXX, אשר משמש אתר מראה ל-XVideos, הוא האתר ה-11 הנצפה ביותר בעולם וכן האתר השני הנצפה ביותר בקטגוריית הפורנוגרפיה.
ביחד, ל-XVideos ול-XNXX ישנם למעלה מ-6 מיליארד כניסות בחודש, כפול מכמות הכניסות לאתר המתחרה, MindGeek.
לבנון
ב-2014, שר התקשורת הלבנוני הורה לספקי האינטרנט לחסום שישה אתרים פורנוגרפיים, אשר בניהם גם XVideos. אף על פי כן, מספר ספקיות אינטרנט לא ביצעו את החסימה.
מלזיה
ב-2015, ממשלת מלזיה חסמה את הגישה לאתר בטענה כי הוא עובר על חוק תקשורת ומולטימדיה 1998, אשר אוסר על הפצת תכנים מגונים במדיה דיגיטלית.
הפיליפינים
ב-14 בינואר 2017, נשיא הפיליפינים, רודריגו דוטרטה, הורה לחסום את הגישה לאתר כחלק מחוק מספר 9775 או מחוק האוסר על הפצת פונוגרפיית ילדים.
בנגלדש
ב-19 בפברואר 2019, ממשלת בנגלדש הורתה לחסום את הגישה לאתר, ביחד עם כ-20,000 אתרי פורנוגרפיה נוספים, כחלק ממדיניות האנטי-פורנוגרפיה שהממשלה מיישמת.
גיום אוארו
גיום אוארו (בצרפתית: Guillaume Hoarau; נולד ב-5 במרץ 1984) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
אוארו החל את קריירת הכדורגל שלו במחלקת הנוער של סן פיירואז מראוניון. בינואר הצטרף ללה הבר. ב-12 במאי 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בלה הבר בהפסד 1–2 נגד שאטורו. בעונת קיבל יותר הזדמנויות בהרכב והוא הבקיע 5 שערים ב-28 משחקים. בתחילת עונת הוא הושאל לגוניון, לפני כן הוא הספיק לרשום עוד 5 הופעות. בעונת חזר ללה הבר ובעונה זו הפך למלך השערים של הליגה ועלה עם קבוצתו לליגת העל.
בקיץ חתם בפריז סן-ז'רמן כמחליפו של פאולטה. ב-9 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בפריז בהפסד 0–1 נגד מונקו. שבוע לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–1 נגד בורדו. ב-18 בפברואר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת אירופית נגד וולפסבורג במסגרת גביע אופ"א. את עונתו הראשונה במועדון סיים אוארו עם 20 שערים ב-45 הופעות בכל המסגרות והיה שותף לאחת מעונות השיא של המועדון שכללה מקום שני בליגה והגעה לרבע גמר גביע אופ"א. לאחר הגעתו של קווין גאמיירו בקיץ, התערער מעמדו של אוארו גם עקב פציעות חוזרות.
ב-9 בינואר 2013 חתם בדאליין אארבין הסינית. ב-30 במרץ 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה הסינית בתיקו 3-3 נגד שאנגחאי SIPG.
לאחר שלא הצליח להטביע את חותמו בסין שוחרר בתום עונת וחתם בז'ירונדן דה בורדו. בקיץ חתם ביאנג בויז ברן השווייצרית.
ב-18 בספטמבר 2020 חתם אוארו בפ.צ. סיון.
בקיץ חזר לראוניון וחתם בסנט-פיירואז.
קריירה בינלאומית
ב-11 באוגוסט 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צרפת בהפסד 1–2 ל. לזכותו של אוארו 5 הופעות ללא שער במדי נבחרת צרפת. בנוסף אוארו משחק בנבחרת ראוניון.
פילר (מדיה)
בטלוויזיה
עם הזמן, המונח החל לתאר גם קטעים בסדרות טלוויזיה שנועדו למלא את זמן המסך שמוקצה לכל פרק, שאינם קשורים לעלילה הראשית של הסדרה ואינם תורמים דבר בקידומה.
גם באנימה קיים המונח במשמעות דומה. באנימות המבוססות על מאנגה או על מדיה כתובה אחרת, המונח "פילר" מתייחס לקטעי עלילה (אשר יכולים להסתכם בפרקים שלמים, או קשתות סיפור שלמות) שאינם מבוססים על המאנגה המקורית, אינם עוקבים אחר עלילתה ואינם תורמים דבר בקידומה. הדבר נפוץ בעיקר במאנגות אשר נכתבות באופן פעיל במקביל לריצת האנימה המבוססת עליהן (בניגוד לאנימות המבוססות על מאנגות שהסתיימה כתיבתן) ואחת הסיבות לכך היא לאפשר לכותבי המאנגה "להדביק את הפער" שעשוי להיווצר כתוצאה מקצב שידור מהיר של פרקי האנימה, או להעניק להן זמן לקדם את עלילת המאנגה לפני שתעובד לטלוויזיה. דוגמאות לאנימות אשר מאופיינות בריבוי קטעי פילר הן נארוטו ובליץ'.
במוזיקה
המונח "פילר" עשוי להתייחס גם לקטעים בתוך אלבום מוזיקה, לרוב קצרים באורכם ובעלי איכות הקלטה ירודה יחסית, ש"ממלאים את החלל" בין השירים באלבום. גם גרסאות כיסוי, הקלטות חיות, רמיקסים וגרסאות דמו של שירים קיימים באלבום ומצורפים אליו, עשויים להחשב לעיתים כקטעי פילר.
רעידת האדמה בהאיטי (2018)
רעידת האדמה בהאיטי היא רעידת אדמה שאירעה ב-6 באוקטובר 2018, מעט אחרי השעה 7 בערב לפי השעון המקומי. עוצמת הרעש, שמוקדו כ-19 ק"מ צפונית מערבית לפור-דה-פה האיטי בעומק משוער של כ-12 ק"מ, הייתה 5.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
נזקי רעידת האדמה
ברעידת האדמה נהרגו 17 אנשים, תשעה בפור-דה-פה, שבעה בגרוס-מורן ואחד בסן-לואי-דו-נורד, 427 בני אדם נפצעו.
במקומות רבים בצפון האיטי קרסו בניינים, וכן ניזוקו מבנים רבים, ביניהם בית חולים ובית ספר ברובע גרוס-מורן, תחנת המשטרה בפור-דה-פה וכנסייה בפלזאנס. על פי הערכה ראשונית של הממשלה, נהרסו 353 מבנים ו-7,430 נפגעו.
אלפי אנשים העבירו את הלילות מחוץ לבתים מחשש מפני רעידות אדמה עוקבות.
רעידות היו גם בעיר הבירה פורט או פרינס ובחלקים של הרפובליקה הדומיניקנית השכנה גם בקובה הורגשה הרעידה.
כ-20 שעות לאחר הרעש, היה זעזוע משני בעוצמה 5.2.
נשיא האיטי, ז'ובנל מואיז, הודיע כי ישלח את המשטרה והצבא לאזור הפגוע.
הצגת הקולנוע האחרונה
הצגת הקולנוע האחרונה (באנגלית: The Last Picture Show) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1971 בבימויו של פיטר בוגדנוביץ'.
התסריט מבוסס על הרומן "הצגת הקולנוע האחרונה" מאת לארי מקמורטרי ונכתב על ידי בוגדנוביץ' ומקמורטרי. מסיבות אמנותיות הוא צולם בשחור-לבן למרות שאז רוב הסרטים היו כבר בצבע.
הסרט זכה בשני פרסי אוסקר:
הסרט היה מועמד ל-6 פרסי אוסקר:הסרט הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר (ג'ף ברידג'ס), שחקנית המשנה הטובה ביותר (אלן בורסטין), הבמאי, הצילום והתסריט. כן זכה בפרס באפט"א לקולנוע על התסריט, שחקן המשנה (ג'ף ברידג'ס) ושחקנית המשנה (אלן בורסטין).
הסרט זכה לדירוג של 100% באתר Rotten Tomatoes. הסרט הצליח והיה לשובר קופות.
ב-1990 הופק סרט המשך בשם טקססוויל גם הוא בבימויו של בוגדנוביץ' ובהשתתפות של חלק מהשחקנים מ"הצגת הקולנוע האחרונה". הסרט הצליח הרבה פחות מקודמו.
תקציר העלילה
אנארין היא עיירה קטנה ומנומנמת עם 1,301 תושבים אי שם בטקסס. חיי התרבות מרוכזים במרכז בו יש אולם ביליארד ובית קפה וכן בית קולנוע, כולם בבעלותו של סם "האריה" (בן ג'ונסון). דווין ג'קסון (ג'ף ברידג'ס) וסאני קרופורד (טימותי בוטומס) הם חברי ילדות ועומדים לקראת סיום לימודיהם בתיכון. הם חולקים ביניהם רכב ונוהגים לראות סרטים בבית הקולנוע שם הם מתנים אהבה עם חברותיהם.
לאולם הביליארד צמוד בית קפה ובו מגישה ג'נבייב (איילין ברנן) כריכים וארוחות קלות ותוך כדי שיחה עם הלקוחות היא יודעת על כל הרכילות בעיירה. באולם הביליארד מסתובב גם הנער בילי (סם בוטומס, אחיו הצעיר של טימותי בוטומס) שהוא מפגר שאינו מדבר ואחראי על הניקיון.
הנערים מתעמרים בבילי ומביאים אותו לזונה כדי שיאבד את בתוליו, אולם הניסיון נכשל. סם גוער בנערים ומסלק אותם מאולם הביליארד אולם כעבור זמן סולח להם.
סאני מתבקש על ידי מאמן הספורט שלהם להסיע את אשתו, רות פופר, (קלוריס ליצ'מן) לבדיקה במרפאה. רות היא אישה מבוגרת וסאני מבחין שהיא בדיכאון. היא מזמינה אותו לביתה והם מתחילים ברומן הכולל יחסי מין.
חברתו של דווין היא ג'ייסי פארו (סיביל שפרד - בהופעת בכורה), בת לאב עשיר שעשה את הונו מקידוחי נפט בשטח שלו. אמה, לויס (אלן בורסטין) היא שתיינית עצבנית שאינה מרוצה מחייה ונישואיה ומנהלת רומן עם אבילן (קלו גולאגר), אחד מהפועלים של בעלה. ג'ייסי דוחה את חיזוריו של דווין ומעדיפה להיענות להצעתו של לסטר (רנדי קוויד) ולהשתתף במסיבה של בובי שין העשיר שם שוחים כולם בעירום. לאחר שבובי זונח אותה ומתחתן עם אחרת. היא מתפתה ליחסי מין עם אבילן, המאהב של אמה ולבסוף מקיימת יחסים עם דווין. בפעם הראשונה הוא נכשל ובפעם השנייה הוא מצליח לדעתו, אך לא לדעתה.
סאני ודווין נוסעים להתפרע במקסיקו. בשובם נודע להם כי סם מת ובצוואתו הוריש את בית הקולנוע לקופאית מיס מוזי, את בית הקפה לג'נבייב, את אולם הביליארד לסאני וכן 1,000 דולר לבנו של הכומר.
דווין עוזב את העיירה והולך לעבוד בקידוחי נפט, ג'ייסי המתוסכלת מתחילה ביחסים עם סאני שמפסיק את יחסיו עם רות ללא הודעה. כאשר דווין חוזר לעיירה מתחיל ריב מכות עם סאני שנגרם בפציעתו בפנים של סאני על ידי דווין.
סאני וג'ייסי מחליטים להתחתן ונוסעים לאוקלהומה אך מוחזרים על ידי משטרה שהוזעקה על ידי הוריה. ג'ייסי עוזבת את העיירה ועוברת ללמוד בקולג'.
לבסוף הולך סאני לביתו של דווין. הם נפגשים ומתפייסים. דווין מודיע לו כי התגייס לשרת במלחמת קוריאה. הם הולכים לבד לקולנוע שם מקרינה מיס מוזי בפעם האחרונה את המערבון נהר אדום עם ג'ון ויין, ולבסוף אומרת מיס מוזי כי היא סוגרת את בית הקולנוע בגלל שאינה יודעת לנהל אותו ובעיקר בגלל התמעטות המבקרים בגלל הבייסבול והטלוויזיה.
ביל המפגר נהרג על ידי משאית וסאני נושא אותו ומניחו בפתח אולם הביליארד. כשהוא בדיכאון הוא חוזר לרות המבוגרת שכועסת עליו בתחילה על שעזב אותה, אך לבסוף מקבלת אותו.
לין-מנואל מירנדה
לין-מנואל מירנדה (באנגלית: Lin-Manuel Miranda; נולד ב-16 בינואר 1980) הוא שחקן, זמר-יוצר, ראפר, מלחין, במאי ומפיק קולנוע, סופר ומחזאי אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות יצירת המחזמר המצליח "המילטון", העוסק בחייו של אלכסנדר המילטון, מדינאי שנחשב לאחד מהאבות המייסדים של ארצות הברית, ובזכות כתיבת "שכונה על הגובה", שעוסק בקהילה ההיספאנית בשכונת וושינגטון הייטס במנהטן. הוא זכה בפרס פוליצר, בשני פרסי גראמי, בפרס אמי, בפרס מקארתור "ג'ניוס" ובשלושה פרסי טוני.
מירנדה כתב את המוזיקה והמילים של השירים במחזמר "שכונה על הגובה", שהתחיל לרוץ בברודוויי בתיאטרון ריצ'רד רוג'רס במרץ 2008. עבודת הכתיבה של מירנדה על המחזמר זיכתה אותו בשבחים רבים, כולל פרס טוני לפסקול המקורי הטוב ביותר ב-2008 ופרס גראמי לאלבום המחזמר הטוב ביותר בשנת 2009. גם הופעתו של מירנדה בתפקיד הראשי במחזמר - אוסנאבי, העניקה לו מועמדות לפרס הטוני לשחקן הטוב ביותר והמחזמר זכה בפרס למחזמר הטוב ביותר.
מירנדה גם כתב את הספר, המוזיקה והמילים למחזמר "המילטון", המחזמר המצליח השני שלו בברודוויי, על פי הביוגרפיה "אלכסנדר המילטון" של ההיסטוריון רון צ'רנאו שפורסמה ב-2004. המופע זכה בפרס הפוליצר לדרמה הטובה ביותר ב-2016, בפרס גראמי לאלבום הטוב ביותר של מחזמר, ושבר שיא במועמדויות לפרס הטוני, כשהיה מועמד ל-16 פרסי טוני מהם זכה ב-11 כולל המחזמר הטוב ביותר (שיא שני בעולם אחרי המחזמר "המפיקים" שזכה ב-12). על הופעתו בתפקיד הראשי במחזמר - אלכסנדר המילטון, מירנדה קיבל את פרס הליגה לדרמה, כמו כן היה מועמד בפעם השנייה לפרס הטוני לשחקן הטוב ביותר. מירנדה גם זכה בפרס הטוני לפסקול המקורי הטוב ביותר למחזמר ופרס הטוני למחזמר הטוב ביותר על פי ספר.
ביוגרפיה
מירנדה, ממוצא פורטוריקני, נולד בצפון מנהטן בשכונת גבעות וושינגטון, וגדל בסמוך לשכונה הלטינית אינווד, אך נהג לבלות חודש בכל שנה בבית סביו בוגה אלטא, פוארטו ריקו. העץ המשפחתי בצד של אימו, כולל צמד מעורב, דייוויד וסופי טאונס, שהשקיעו את זמן הנישואים שלהם כבר מהשנים המוקדמות של המאה התשע עשרה בהוצאת העבדות מחוץ לחוק, תוך כדי שהחוקים והממשלות בארצות הברית מתחלפים. אביו היה היועץ של ראש עיריית ניו יורק לשעבר אד קוץ', ואימו היא פסיכולוגית קלינית. כשגדל עזר לין ליצור ג'ינגלים, כולל אחד ששימש את אליוט ספיצר במועמדותו לראשות עיריית ניו יורק. שמו "לין-מנואל" נבחר בהשראת השיר "ננה רוחה פרה מי איחו לין מנואל", שכתב ג'וש מנואל טוראס סאנטיאגו על מלחמת וייטנאם.
לאחר שסיים את לימודיו בחטיבת הביניים והתיכון האנטר קולג', התקבל מירנדה לאוניברסיטת וסליין, וסיים את התואר שלו ב-2002. בזמן שהותו שם הוא היה שותף בהקמת להקת ההיפ-הופ קומדיה שנקראה "Freestyle Love Supreme". הוא כתב את הטיוטות הראשונות למחזמר In The Heights ב-1999, כשהיה תלמיד שנה שנייה בקולג'. לאחר שקבוצת התיאטרון בווזליין הפיקה את המחזמר, מירנדה עבד על להוסיף שירי ראפ פריסטייל ושירי סלסה. הם הופיעו עם ההצגה בתאריכים 20–22 באפריל 1999. הוא כתב וביים מספר מחזות זמר נוספים בווזליין, בנוסף שיחק בהפקות נוספות רבות, החל ממחזות זמר וכלה בשייקספיר.
2002–2010: ניו יורק על הגובה
ב-2002 מירנדה והמחזאי ג'ון באפלו מאיילר עבדו עם הבמאי תומאס קייל לשכתב את שכונה על הגובה. בשנת 2004 הצטרפה אליהם המחזאית קיארה אלגריה הודס. לאחר ההצלחה באוף-ברודוויי, המחזמר עבר לברודוויי בשנת 2008. הוא זכה בפרס הטוני למחזמר הטוב ביותר ולפסקול הטוב ביותר של מחזמר ובפרס גראמי ב-2009 לאלבום הטוב ביותר של מחזמר. מירנדה והודס היו מועמדים לפרס פוליצר לדרמה לשנת 2008 על כתיבת המחזה. המשחק של מירנדה במחזה זיכה אותו במועמדות לפרס הטוני לשחקן הטוב ביותר במחזמר. הופעתו האחרונה במחזמר בברודוויי הייתה ב-15 בפברואר 2009.
מירנדה יצר עוד עבודות לבמה במהלך התקופה הזאת. הוא כתב דיאלוג בספרדית ועבד עם סטיבן סונדהיים כדי לתרגם לספרדית את המחזמר סיפור הפרברים, שהתחיל להציג בברודוויי במרץ 2009. ב-2008 הוא התבקש על ידי היוצר סטיבן שוורץ להפיק שני שירים חדשים למחזמר של שוורץ ושל נינה פאסו מ-1978 "Working", שחזר להציג במאי 2008 בתיאטרון אסולו ריפרטורי בסרסוטה, פלורידה.
בנוסף לעבודותיו לתיאטרון, מירנדה גם עבד בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה. ב-2007, הוא שיחק בהופעת אורח בסדרת הטלוויזיה הסופרנוס, ובספטמבר 2009 הוא שיחק את אלבי, השותף של גרגורי האוס במוסד לחולי נפש, בפרק הראשון והכפול של העונה השישית של סדרת הטלוויזיה האוס. הוא חזר לתפקיד הזה במאי 2010. בנוסף הוא עבד עבור הסדרה רחוב סומסום, שם נתן הופעות אורח ושר את שיר הנושא "למרי טלה קטן". בנוסף שימש כמלחין ושחקן בגרסה המחודשת של הסדרה The Electric Company ב-2009. מירנדה גם הופיע במערכון עבור האתר CollegeHumor, שם שיחק את עצמו כמתמחה וראפר.
מירנדה גם עבד כמורה לאנגלית בתיכון שבו למד, הוא כתב טור במנהטן טיימס כמבקר מסעדות, והלחין מוזיקה לפרסומות.
2010–2016: המילטון
מירנדה כתב ביחד עם טום קיט ואמנדה גרין את המוזיקה והמילים למחזמר Bring It On, עיבוד בימתי לסרט מעודדות צמודות. המחזמר התחיל להציג בתיאטרון האליאנס באטלנטה, ג'ורג'יה. בינואר 2011. הליהוק כלל את אמנדה לאוורנג' בתפקיד קאמפבל, אדריאן ווארן בתפקיד דניאל, ניק בלאמייר בתפקיד ראנדל, רייאן ריימונד בתפקיד ברידג'ט ומעודדות תחרותיות זוכות פרסים מכל רחבי ארצות הברית. המחזמר התחיל לרוץ לסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית ב-30 באוקטובר 2011 בתיאטרון האמנסון בלוס אנג'לס, קליפורניה. לאחר סיבוב ההופעות, המחזמר הופיע מספר פעמים בברודוויי בתיאטרון סיינט ג'יימס. הופעות מוקדמות החלו ב-12 ביולי 2012, והופעת הבכורה הרשמית נערכה ב-1 באוגוסט 2012. הוא סיים את הופעותיו ב-30 בדצמבר 2012. הוא היה מועמד לפרס טוני בקטגוריות המחזמר הטוב ביותר והכוריאוגרפיה הטובה ביותר.
בשנת 2011, מירנדה הופיע כדמות אורחת בסדרה משפחה מודרנית בפרק "השוטר הטוב, הכלב הרע". בשנת 2012 שיחק בסרט "החיים המוזרים של טימותי גרין", סרט לכל המשפחה בכיכובם של ג'ניפר גארנר וג'ואל אדגרטון. בנוסף, שיחק גם בתפקיד חד פעמי בסדרת הדרמה "אל תפגע" של רשת אן בי סי.
ב-2013 מירנדה הופיע בתפקיד אורח בפרק בעונה התשיעית של הסדרה איך פגשתי את אמא. ב-2014 הופיע עם הסקיביס, צמד קומי ששר מוזיקת אינדי-רוק, והופיע בסדרת המציאות החיים האמריקאיים שצולמה באקדמיה למוזיקה בברוקלין ב-7 ביוני 2014. בשביל הסדרה הזאת, מירנדה כתב את המוזיקה והמילים למחזמר 21 צ'אמפ סטריט.
ביולי 2008, בזמן שהיה בחופשה, קרא מירנדה את הביוגרפיה על אלכסנדר המילטון מאת רון צ'רנאו. הוא הושפע מאוד מהספר וכתב ראפ על המילטון להופעתו בערב השירה, המוזיקה והמילה המדוברת של הבית הלבן ב-12 במאי 2009, שלצידו ניגן אלכס לאקמוייר. מירנדה לאחר מכן אמר שבילה שנה בכתיבת השיר "My Shot" למחזמר המילטון, ושיחזר את השיר אין סוף פעמים עד שהגיע לגרסה הסופית, כדי לשקף בצורה הטובה ביותר את החשיבה והחוכמה של אלכסנדר המילטון. ב-2012, מירנדה הופיע עם 23 שירים על חייו של המילטון (שלאחר מכן הפכו בגרסה זו או אחרת לשירים במחזמר), מופע זה נקרא "דיסק האוסף של המילטון". הניו יורק טיימס כינה את המופע הזה "משנה משחק ללא כל ספק". ב-2015 צ'רנאו ומירנדה קיבלו את פרס יוצרי ההיסטוריה על ידי החברה להיסטוריה בניו יורק, על עבודתם ביצירת המילטון.
המילטון, מחזמר שמבוסס על "קלטת האוסף של המילטון", התחיל לרוץ באוף-ברודוויי, בתיאטרון הפבליק, בינואר 2015, ובוים על ידי תומאס קייל. מירנדה כתב את הספר והאלבום וכיכב בתפקיד הראשי. המחזמר זכה לכמות גדולה של תשבחות וביקורות טובות. כבר בערב הראשון של ההצגות המוקדמות נרשמו יותר מ-700 אנשים להגרלת כרטיסים למחזמר.
מירנדה גם כתב את השירים לסרט ה-56 של חברת וולט דיסני, מואנה ומבצע את אחד השירים שם: "we know the way". ב-24 בינואר 2016 הגשים מירנדה את חלום ילדותו כשזכה לשחק בהפקה של המחזמר עלובי החיים בברודוויי, המחזמר הראשון שהוא אי פעם ראה בברודוויי.
ב-24 באפריל 2016, מירנדה הופיע בפרק העשירי בעונה השלישית של התוכנית השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר. ב-16 במאי 2016, הוענק למירנדה תואר דוקטור של כבוד לאומניות מאוניברסיטת פנסילבניה, שם מירנדה נאם את נאום הפתיחה של טקס ההענקה.
ב-20 במאי 2016, מירנדה קיבל את פרס הליגה לדרמה על הופעתו כאלכסנדר המילטון במחזמר המילטון. פרס זה הוא פרס כבוד שאמן יכול לקבל פעם אחת בלבד במהלך הקריירה שלו.
ב-31 במאי 2016, פורסם שמירנדה השתתף בסרט ההמשך של מרי פופינס, "מרי פופינס חוזרת", שבויים על ידי רוב מרשל. מירנדה הופיע בפעם האחרונה בהמילטון ב-9 ביולי 2016, והתפקיד של אלכסנדר המילטון עבר למחליף שלו לשעבר חבייר מונוז. מירנדה נשבע שיחזור לתפקיד בעתיד הקרוב. באוגוסט 2016, פורסם שמירנדה יפיק ויעזור למלחין אלן מנקן בכתיבת השירים לעיבוד לייב-אקשן לסרט בת הים הקטנה של דיסני. הוכרז שבסרט ישולבו שירים מהסרט המקורי של דיסני כמו גם שירים חדשים.
ב-8 באוקטובר 2016, הנחה מירנדה את הפרק השני בעונה 42 של תוכנית המערכונים האמריקאית Saturday Night Live.
2017–הווה
ביולי 2018 הוכרז שמירנדה יביים לראשונה סרט, עיבוד למחזמר "טיק, טיק... בום!" של ג'ונתן לארסון בהשתתפות אנדרו גארפילד וונסה הדג'נס.
ב-3 ביוני 2019 החלו צילומים לסרט קולנוע המבוסס על המחזמר הראשון שלו "שכונה על הגובה".
בסתיו 2019 עתידה לעלות הפקה טלוויזיונית של סדרת הספרים חומריו האפלים. בהפקה מירנדה משחק את תפקיד לי סקורסבי.
בשנת 2020 הופץ בשירות הסטרימינג "דיסני+" הסרט המילטון.
בשנת 2021 מירנדה מפיק את גרסת הלייב-אקשן של הבמאי רוב מרשל; "בת הים הקטנה" עם מארק פלאט, ואף כתב שירים חדשים לסרט.
חיים אישיים
מירנדה נישא לונסה אדריאנה נדל, חברתו מהתיכון, בשנת 2010. בחתונה, הופיע מירנדה ביחד עם המשפחה מהצד של הכלה ומהצד שלו עם השיר "לחיים" מתוך המחזמר כנר על הגג. הווידאו פורסם ביוטיוב, שם נצפה מעל ל-5 מיליון פעמים. נדל היא שותפה בחברת עורכי הדין הבינלאומית ג'ונס דיי.
ב-2 במאי 2009, גילה מירנדה שיש לו קשר משפחתי לרזידנט ואיי.אל.אי מהלהקה קלה 13, בזמן קונצרט שלהם בסאן חואן, פוארטו ריקו שבו הוזמן מירנדה להופיע. מאחורי הקלעים, פלור ג'וגלאר דה-גראסיה, אימם של רזידנט ואיי.אל.אי, גילתה את הקשר המשפחתי שלהם לגילברטו קונספטיון דה-גראסיה, שהקים את מפלגת העצמאות הפורטוריקנית. מאז, מירנדה ורזידנט שומרים על קשר ברשת.
מירנדה קיבל תואר של כבוד מישיבה יוניברסיטי, ביחד עם חברו ג'ונתן וורד, בטקס הסיום של האוניברסיטה ב-14 במאי 2009. הוא האדם הצעיר ביותר שקיבל תואר של כבוד מישיבה יוניברסיטי. המחזמר של מירנדה In The Heights מספר על הקהילה בגבעות וושינגטון שנמצאת בצפון מנהטן, שם גם נמצאת ישיבה יוניברסיטי. אד קוץ', לשעבר ראש עיריית ניו יורק, העניק למירנדה את התואר וציין שפגש אותו לראשונה כשמירנדה היה בן שבע.
בנם של מירנדה ונדל, סבסטיאן, נולד ב-10 בנובמבר 2014. למירנדה יש כלב בשם טובילו (או בכינויו: טובי) מהרפובליקה הדומיניקנית. בנם השני של הזוג פרנצ'סקו מירנדה נולד ב-2 בפברואר 2018.
ב-2015, זכה מירנדה לקבל את פרס מקארתור "ג'ניוס", פרס שמוענק כל שנה על ידי הקרן על שם ג'ון די וקת'רין טי. מקארתור, לבין 20 ל-30 אזרחי ותושבי ארצות הברית מכל תחומי העבודה, שהראו מקוריות מיוחדת וחשיבה מחוץ לקופסה בעבודותיהם ויצירותיהם. בחודש מאי באותה השנה, הוענק למירנדה תואר דוקטור של כבוד מהאוניברסיטה בה למד, ווזליין.
אולף המתחזה
אולף המתחזה, או אולף הכוזב (מת בשנת 1402) היה אדם שהתחזה לאולף השני, מלך דנמרק, שמת למעשה בגיל 16, בשנת 1387.
ההיסטוריון הפרוסי יוהאן פון פוסילגה דיווח כי בשנת 1402 הגיע לארצות הנורדיות אדם חולה עני ושהה ליד הכפר גראודנץ (כיום גרודז'ונדז). קבוצת סוחרים מדנמרק שאלה אותו אם הוא אינו מוכר היטב בדנמרק, שכן הוא דמה מאוד למלך אולף המנוח. הסוחרים עזבו למצוא איש אחר שראה את המלך האמיתי בחייו וחזרו איתו. כאשר ראה האיש את אולף, הוא צעק: "אדוני המלך!".
אנשים רבים, במיוחד בנורווגיה, לא האמינו שאולף מת. הם חשבו שהמלכה מרגרטה הראשונה הרעילה את אולף הצעיר כדי להרחיקו מהכס וכדי שתוכל לשלוט במקומו על איחוד קאלמאר. לפי השמועות שפשטו אז, אולף הצעיר הסתתר ונמלט. הידיעה הגיעה לסוחר, טים פון דר נלו, שלקח את האיש לדנציג (כיום גדנסק). ילידי העיר קיבלו את פני אולף כמלכה החוקי של דנמרק ונורווגיה והעניקו לו בגדים ומתנות משובחות לרוב. נוצרה עבורו חותם רשמי והוא כתב אל המלכה מרגרטה והודיע לה שהוא בנה. הוא דרש את השבת אדמותיו ותאריו כמו גם את תואר המלוכה. המלכה מרגרטה כתבה אליו בחזרה שאם אכן יוכל להוכיח את עצמו בנה, היא תקבלו בשמחה.
בתרבות הפופולרית
סיפורו עובד לסרט קולנוע דני משנת 2021 בשם "מרגרטה הראשונה". את אולף גילם בסרט יאקוב אופטברו.
חיים מירום
חיים מירום (מרימפולסקי) (19 בספטמבר 1910 - 30 במרץ 1958) היה זואולוג ישראלי, מחברו של "צפורי ארץ ישראל", מגדיר הציפורים הראשון בישראל, וממניחי היסוד לצפרות הישראלית.
ביוגרפיה
מירום נולד ב-1910, בווירבאלן, ליטא, בן זקונים לאלחנן ויוהאנה מרימפולסקי. עם גמר לימודיו בגימנסיה העברית בווירבאלן, עבר לקובנה, שם למד בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה. לאחר שנה נטש את לימודי הרפואה, ועבר ללמוד בחוג לביולוגיה.
בשנת 1932, קיבל מירום משרת מורה בגימנסיה העברית בטבריג. שם, לימד את מקצועות הטבע, עברית וגאוגרפיה, במקביל להיותו מורה לטבע בגימנסיה הליטאית הממשלתית.
בשנת 1938, מונה למנהל הגימנסיה העברית, תפקיד שמילא עד סגירת המוסד, עם סיפוחה של ליטא לברית המועצות.
בשנת 1941, בסמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה, נשא אישה. במהלך המלחמה, מונה למנהל האדמיניסטרטיבי של בית החולים בגטו שבשאבלי. בשעות הפנאי שלו, לימד את ילדי הגטו עברית.
באוגוסט 1944, נשלחו אשתו ואימו של מירום לאושוויץ, שם נספו. מירום עצמו נשלח לדכאו.
בתום המלחמה, מונה מירום למשרת מורה לעברית בוונציה, ובמהלך תקופה זו, פגש את מרים סלוצקי, לימים אשתו. השניים עלו לארץ ישראל על סיפונה של ספינת המעפילים "אנצו סירני".
בישראל, מונה על ידי היינריך מנדלסון לתפקיד חוקר ומורה במכון הביולוגי, שיהפוך לימים לחלק מאוניברסיטת תל אביב. במסגרת עבודתו עסק, בין השאר, במחקר אורניתולוגי ורפטולוגי. עם יסודה של אוניברסיטת תל אביב, מונה לתפקיד מרצה במורפולוגיה ובאנטומיה של בעלי חוליות, ונמנה עם חברי הוועדה לקבלת תלמידים.
מירום נהרג ב-1958 בתאונת דרכים ונטמן בבית העלמין קריית שאול. הוא הותיר אחריו את אשתו, מרים, ושני בנים - אהרן (רוני) ואלון. אחד מנכדיו של מירום הוא התסריטאי אדר מירום.
מירום היה מחברו של מגדיר הציפורים הראשון בישראל, "צפורי ארץ ישראל". אחת הסברות היא, כי שמה העברי של הציפור "מירומית שחורה" התקבל בזכותו של מירום, שהיה הראשון לאתרה בישראל.
אנפית סוף הודית
אנפית סוף הודית (שם מדעי: Ardeola grayii) היא מין של אנפה מהסוג אנפת אגם, החיה בתת-היבשת ההודית בתחום שבין דרום איראן, הודו, סרי לנקה ועד בורמה. במראה היא דומה מאוד לאנפית הסוף. האנפה תוארה ב-1832 בידי החוקר ויליאם הנרי סייקס ונקראה לכבוד החוקר ג'ון אדוארד גריי. שמה העברי מגיע עקב חיותה קרוב לצמחי סוף ועקב הימצאה סביב הודו.
תיאור
האנפה מגיעה לאורך ממוצע של 45 עד 50 סנטימטרים, והיא בעלת צוואר קצר ועבה (אף שהוא נמתח מעט בקיץ) ומקור ארוך. ברוב השנה צבעה אפור-בהיר עם פנים, צוואר וחזה מפוספסים באפור-חום (בדומה לאנפה מסורטטת). בעונת הרבייה צבע האנפה משתנה לכהה יותר בגב ובכנפיים והנוצות האפורות מבריקות יותר, כשהפסים דוהים והרגליים מאדימות.
יאיר כהן
יאיר כהן (נולד ב-16 ביולי 1954) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף, ששירת כמפקד יחידה 8200. מאז שחרורו כיהן כמנהל כללי וכדירקטור במספר חברות, בהן אלרון, אלביט מערכות, אלקטרה מוצרי צריכה, Ectel, אינפיניטי בית השקעות ועוד. כיום הוא מרצה לסייבר במסגרת לימודי תואר שני באוניברסיטאות תל אביב, בר-אילן וחיפה.
ביוגרפיה
סיים ב-1985 תואר ראשון בהיסטוריה, בלשון ובספרות ערבית מאוניברסיטת בר-אילן ובשנת 2000 קיבל תואר שני במנהל עסקים וניהול משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון.
נשוי לדפנה ולהם ארבעה ילדים.
שירות צבאי
התגייס לחיל המודיעין בשנת 1973, במחזור הראשון שהגיע ליחידה 8200 לאחר מלחמת יום הכיפורים. עשה את שירותו בסדיר ובקבע כקב"ר בבסיס אום חשיבה למול מצרים - זירת היעד העיקרית בשנים אלו.
בשנים 1981–1983 הוביל כקצין הב"ר המרחבי את ייצוב מערך מודיעין האותות החדש של היחידה בנגב לאחר הנסיגה מסיני.
בשנים 1985–1990 הוצב באג"ם היחידה, ובהמשך התמנה כסא"ל לענף שתפקידו להגדיר את הצרכים המבצעיים של היחידה למרכזי הפיתוח הטכנולוגיים.
בשנים 1990–1993 התמנה לראש הזירה הצפונית ביחידה שמיקודה העיקרי הוא זירות סוריה ועיראק. לצד המעקב הסיגינטי על סוריה כזירת היעד העיקרית מול ישראל עלה והתפתח האיום מעיראק של סדאם חוסיין. כהן שימש ראש הזירה לכיסוי הסיגינטי של היחידה במלחמת המפרץ.
בשנים 1993–1996  שירת כמפקד מרכז המודיעין של היחידה בדרגת אל"ם. בשנים אלו התווספה לראשונה לכיסוי המודיעיני הרחב של 8200 הזירה הפלסטינית. היחידה הקימה לשם כך תשתית טכנולוגית, סיגינטית ומודיעינית.
בשנים 1996–1999 שירת כסגן מפקד היחידה שאחראי על בניין הכוח ועל תוכנית העבודה היחידתית.
לאחר לימודי תואר שני בוושינגטון שירת בשנים 2001–2005 כמפקד יחידה 8200. אתגרי היחידה בשנים אלו בתחום אספקת המודיעין ובתחום הפיתוח הטכנולוגי היו עצומים. בזירה הפלסטינית חזרו ונשנו פיגועי טרור ששיאם בפרוץ האינתיפאדה השנייה וסופם עם מבצע "חומת מגן". בזירה הלבנונית והאיראנית נמשך האתגר המודיעיני מול חזבאללה, משמרות המהפכה והגרעין. בזירה העיראקית פרצה מלחמת המפרץ השנייה  שהסתיימה בהפלתו של סדאם חוסיין. במקביל לאיומים ארוכי השנים האלו התרכזה היחידה בעליית האיום מצד ארגוני הג'יהאד האסלאמיים העולמיים שמכוונים כנגד ישראל, כפיגועים בקניה,  ושיאם כנגד ארצות הברית בפיגועי 11 בספטמבר. בשנים אלו זכתה היחידה לפרסי הוקרה כפרס ביטחון ישראל, פרס הרמטכ"ל ועוד.
בתום ארבע שנים בתפקיד מפקד היחידה, בשנת 2005 כהן השתחרר מצה"ל.
תפקידים בעולם העסקי
ביולי 2005 התמנה לסגן נשיא חברת ההשקעות אלרון וכלל אנרגיה מקבוצת IDB. במסגרת זו הוביל השקעות וכיהן כדירקטור במספר חברות בת של אלרון בהן סטרלינג, רדלייב, סייפנד, RDC, אטלנטיום, אקוויז, 3DV ועוד. כמו כן כיהן מטעם חברת כלל תעשיות כיו"ר ECtel שנסחרה בנאסד"ק עד מכירתה ב-2009 ל-cVIDYA.
ב-2009 הקים את חטיבת הסייבר בחברת אלביט מערכות וכיהן בתפקיד זה עד 2015.
במקביל מאז שנת 2009 פעל כדירקטור וכיועץ בחברות רבות כ-TSG IT, אבוני, ביונד מוביליטי, אינפיניטי בית השקעות, האקר-יו ועוד.
פעילויות אחרות
החל משנת 2016 מלמד מגוון קורסים בתחום הסייבר במסגרת לימודי תואר שני באוניברסיטאות: תל אביב, בר-אילן וחיפה.
כיהן כדירקטור בבית הספרים הלאומי והשתתף כדובר לרגל הוצאת ספריהם של עמוס עוז, חיים גורי, דויד גרוסמן, אריאל הירשפלד, אמיר גוטפרוינד, שירלי אברהמי ובהרצאות באירועים ספרותיים שונים.
בשנת 2022 נשא דברים בטקס חלקת אותות "ההגנה" בקיבוץ עין החורש, אשר שני הוריו, ינו וחנה כהן, נמנו בין מקבלי האותות.
קישורים חיצוניים
מאמרים וסרטונים:
ירושלים האחרת
ירושלים האחרת הוא פזמון שכתב יוסי גמזו, הלחין עמוס מלר וביצע יזהר כהן. השיר יצא לאור בשנת 1974.
רקע
יזהר כהן ביצע את השיר בפסטיבל הזמר המזרחי בשנת 1974. השיר עובד על ידי ירון גרשובסקי. שנתיים לאחר מכן נכלל השיר באלבומו של כהן "חלומות שמורים".
הדובר מכנה את ירושלים "אהובתי", ומייחל לראות ירושלים אחרת מזו המוכרת, ירושלים של שלום.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת תשל"ה (1974) דורג השיר במקום העשירי.
בצרה (מחוז)
היסטוריה
בשנת 1920, לאחר תבוסתה של האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה, השתלטה בריטניה על עיראק. בזמן המנדט הבריטי על מסופוטמיה חלוקתה הפנימית של עיראק אורגנה מחדש ובכך נוצר המחוז במתכונתו הראשונה. השלטון הבריטי נמשך עד שנת 1932, כאשר הוקם בית המלוכה העיראקי.
הציבור השיעי בבצרה ובמדינה כולה סבל מאוד תחת שלטונו של סדאם חוסיין בשנים 1979-2003. בזמן מלחמת המפרץ החל מרד בעיר בצרה, לאחר שהובטח למורדים סיוע מארצות הברית. בסופו של דבר אכן פרץ מרד עממי אלים, אך הסיוע האמריקאי לא הגיע. מורדים הצליחו לכבוש את העיר לימים ספורים, עד שהשלטון שב וכבש את העיר. בסופו של דבר, רבים מהמורדים הוצאו להורג ברחובות.
בשנת 2003 הפך המחוז למוקד לחימה מרכזי במלחמת עיראק. באזור התקיימו קרבות רבים בין כוחות בריטיים לכוחותיו של הגנרל העיראקי עלי חסן אל-מג'יד. בקיץ 2006 פרצו מהומות אלימות בין עיראקים חילוניים למוסלמים שיעים. מספטמבר ועד דצמבר 2007 נסוגו הכוחות הבריטיים מהמחוז.
נמל אום קאסר הוא נמל מים עמוקים היחיד בעיראק והוא השני בחשיבותו לאחר נמל בצרה.
ריקי שפירא-רוזנברג
ריקי שפירא-רוזנברג (נולדה ב-1967) היא עורכת-דין, פעילה חברתית, פמיניסטית אורתודוקסית ישראלית.
ביוגרפיה
שפירא-רוזנברג היא השלישית במשפחתה, דור שמיני בירושלים. אמה גדלה במשפחה חרדית בבתי ורשה, חונכה במסגרות המזרחי והייתה מורה בשפיצר. אביה גדל בשכונת מקור ברוך, למד כלכלה באוניברסיטת קולומביה ומשפטים באוניברסיטה העברית ועבד כמשפטן במשרד מבקר המדינה.
את לימודי התיכון השלימה שפירא-רוזנברג בפלך, שם ספגה ערכים פמיניסטיים מאליס שלוי. שירתה בצבא כמורה חיילת. בעלת תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן, תואר שני במשפטים מהאוניברסיטה העברית, ותואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל וחינוך מהאוניברסיטה העברית.
בין השנים 2000–2001, עבדה כעורכת דין בשדולת הנשים בישראל, ובעשור העוקב ניהלה קליניקות משפטיות לזכויות נשים, במכללת שערי משפט ובמכללה למינהל, וכן קליניקה משפטית לדיני עבודה וביטחון סוציאלי במכללת שערי משפט.
פעילותה
בין השנים 2002–2015 כיהנה במספר תפקידים ב"קולך" - פורום הנשים הדתיות, בין היתר כחברת הנהלה וכיועצת משפטית.
החל משנת 2009 פועלת שפירא-רוזנברג כעורכת דין במרכז הרפורמי לדת ומדינה. כמי שמקיימת אורח חיים אורתודוקסי, שפירא-רוזנברג משמיעה קול ייחודי בציבוריות הישראלית. על בסיס הסכמה על ערכי כבוד האדם וזכויות אדם היא גם משתפת פעולה עם מגוון גורמים, ובעבודתה מייצגת גם נשים חרדיות.
זכויות נשים ומאבק בהדרה
במאבק נגד הפרדה מגדרית באוטובוסים ייצגה שפירא-רוזנברג ארבעה ארגונים אורתודוקסיים כידידי בית המשפט, שם נקבע כי מפעילות תחבורה ציבורית יחויבו לקבוע בכל קווי האוטובוס בהם הופעלו בעבר הסדרי מהדרין שלט שיורה: "כל נוסע רשאי לשבת בכל מקום שיבחר (למעט המקומות המסומנים לאנשים עם מוגבלויות), הטרדת נוסע בעניין זה עלולה להיות עבירה פלילית".
כמו כן, ייצגה שפירא-רוזנברג את קולך במאבקן בתחנת הרדיו קול ברמה שהדירה כליל נשים משידוריה. בפסק דין "קולך" נגד "רדיו קול ברמה" התקבלה עמדת התובעות ונפסקו תשלומי פיצויים מצד התחנה. הייתה זו הפעם הראשונה בה הוגשה תובענה ייצוגית בנושא אפליה, וכן הפעם הראשונה בה אפשר בית המשפט לארגון חברתי להגיש תביעה בשם תובעות פרטיות בהכירו בקושי של מאזינות חרדיות לתבוע בבית משפט בשל חששן מנידוי בקהילתן.
חופש הפולחן לנשים
שפירא-רוזנברג מכהנת כחברת הנהלה בארגון נשות הכותל ומעורבת במאבקן לקיום מנייני תפילה נשיים ברחבת הכותל, מה שברבות השנים קיבל ביטוי בגיבוש מתווה הכותל.
שפירא-רוזנברג היא ההוגה של ברכת הכוהנות הראשונה שהתקיימה בחול המועד פסח 2016, בה ברכו עשרות נשים שהן נצר למשפחות כהונה את המתפללות, במקביל לאירוע של ברכת הכהנים המסורתית.
פגיעות מיניות בחברה הדתית
כחלק מפעילותה בקולך, הייתה שפירא-רוזנברג מהראשונות להעלות על סדר היום מקרי הטרדה מינית מצד בעלי סמכות בחברה הדתית. הוקמה ועדה לטיפול בתלונות על הטרדה מינית וסיוע לנפגעות תקיפה מינית בהליכים משמעתיים והליכי בוררות שהתנהלו נגד פוגעים. אחד מהמקרים בהם טיפלו הוא תלונה שהוגשה נגד הרב יוני מילוא. בעקבות פרסומים בעניינו, מילוא הגיש תביעת דיבה נגד ארגון קולך ונגד מנהלות הארגון, אשר התבררה לבסוף בבית המשפט המחוזי. שפירא-רוזנברג יצגה את קולך בהליכים אלה אשר הובילו לפסיקה תקדימית בה הגן בית המשפט לראשונה על ארגונים המפרסמים תלונות על הטרדה מינית וקבע כי פרסומים כאילו הם בגדר חובה כלפי הקהילה.
בעקבות פעילות קולך בתחום ההטרדות המיניות בחברה הדתית, יזמו מנהלות מדרשות תורניות לבנות ורבנים את הקמתו של פורום תקנה לטיפול ולמניעת הטרדות מיניות מצד בעלי סמכות. עו"ד שפירא-רוזנברג נמנתה על מייסדי הפורום ואף כתבה את הקוד האתי שלו, הקובע את החובות האתיות של רבנים אליהם מגיעות תלונות בנושא הטרדות מיניות.
תקשורת ופוליטיקה
בשנת 2016 נבחרה על ידי רשת ה-BBC להשתתף בסדרה "Her Story" העוסקת במנהיגות נשית בעולם, בפרק העוסק בשינוי נשי בעולם הדת.
החל משנת 2015 החלה שפירא-רוזנברג לפעול גם בזירה הפוליטית לקידום זכויות אדם, זכויות נשים, פלורליזם ושוויון, והצטרפה כחברת הנהלת סיעת מרצ.
חיים אישיים
ריקי מתגוררת בירושלים, נשואה ואם לחמישה ילדים.
נערה עם קעקוע דרקון (סרט, 2011)
נערה עם קעקוע דרקון (באנגלית: The Girl with the Dragon Tattoo) הוא סרט מסוגת מותחן פסיכולוגי נאו-נואר משנת 2011 המבוסס על רומן מ-2005 בעל אותו השם מאת הסופר השוודי סטיג לרסון. הסרט בוים על ידי דייוויד פינצ'ר על בסיס תסריט מאת סטיבן זאיליאן. בסרט מככבים דניאל קרייג בתפקיד העיתונאי מיקאל בלומקוויסט ורוני מארה בתפקיד ליסבת סלאנדר. עלילת הסרט מתמקדת בחקירה אותה מבצע בלומקוויסט במטרה לגלות מה קרה לילדה ממשפחה עשירה שנעלמה 40 שנה קודם לכן. לשם כך בלומקוויסט מגייס את עזרתה של סלנאדר ההאקרית.
בשנת 2009 החלה חברת סרטי סוני בפיתוח הסרט במסגרת קופרודוקציה אמריקנית, בריטית, שוודית וגרמנית. לקח לחברה מספר חודשים להשיג את הזכויות על הרומן. כתיבת העיבוד הקולנועי לרומן ארכה מעל לשישה חודשים.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בלונדון באולם הקולנוע "Odeon Leicester Square" ב-12 בדצמבר 2011. הסרט, אשר הופק בתקציב של 90 מיליון דולרים, זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית וגרף 232.6 מיליון דולרים בקופות. הסרט היה מועמד לפרסים רבים, וזכה, בין היתר, בפרס האוסקר לעריכה הטובה ביותר, בעוד שמארה הייתה מועמדת לזכות בפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט.
אבי האטצ'ר
אבי האטצ'ר (באנגלית: Abby Hatcher) היא סדרת טלוויזיה קנדית בהנפשה ממוחשבת, שנוצרה על ידי רוב הוגי והופקה על ידי Guru Studio בשיתוף Spin Master Entertainment.
עלילה
הסדרה עוקבת אחר ילדה אינטליגנטית ואנרגטית בת שבע בשם אבי האטצ'ר, המתחברת עם יצורים בשם הפאזליס שגרים במלון של משפחתה. יחד עם חברה הטוב ביותר, בוזלי, אבי יוצאת להרפתקאות פראיות כדי לתקן תקלות של הפאזליס ולעזור להם בכל דרך שתוכל.
שידור ערוץ
אבי האטצ'ר ערך את הופעת הבכורה הקנדית שלו בשדרנים המחוזיים TVOKids ורשת הידע ב־11 בפברואר 2019. המופע הוקרן בבכורה ב- Nick Jr בבריטניה ב־6 במאי 2019, ובמילקשייק של ערוץ 5 ! לחסום ב -2 במרץ 2020. המופע עלה לראשונה בספרדית ב- Clan בספרד ו Nat Geo Kids באמריקה הלטינית בסוף אוגוסט 2019.
ארוס (אסטרואיד)
ארוס (שם מלא: 433 ארוס; באנגלית: Eros 433) הוא אסטרואיד, השייך לקבוצת אסטרואידי אמור. השני בגודלו בקבוצת הגופים קרובי ארץ, אחרי גנימד. אחד האסטרואידים הראשונים שגשושית התקרבה אליו (ב-1998), והאסטרואיד הראשון שגשושית כזו הקיפה אותו (ב-2000) ואף נחתה עליו (ב-2001).
גילוי ומחקר
האסטרואיד ארוס התגלה ב-13 באוגוסט 1898 על ידי האסטרונום הגרמני קרל גוסטב וויט, שעבד בברלין והאסטרונום הצרפתי אוגוסט שרלואה, שעבד בניס, כל אחד מהם בנפרד. הוא כונה ארוס על שם אל האהבה היווני והמספר 433 המופיע לפני שמו באנגלית מציין את היותו האסטרואיד ה-433 שהתגלה למדע (הראשון הוא קרס, הקרוי באנגלית - 1 Ceres, השני פאלאס - 2 Pallas, וכו').
ב-17 בפברואר 1996 שיגרה נאס"א חללית מחקר, שכעבור כשנה כונתה NEAR Shoemaker, על שם המדען יוג'ין שומייקר, שנפטר ב-1997. החללית התקרבה לארוס לראשונה בינואר 1998, נכנסה למסלול סביבו ב-14 בפברואר 2000 ונחתה על פניו ב-12 בפברואר 2001. היא שידרה את ממצאיה הרבים, לרבות צילומים, לאורך כל התקופה הזו והמשיכה בכך גם כמעט חודש לאחר הנחיתה, עד שככל הנראה הקור השורר על פני האסטרואיד שיתק את מכשיריה.
תכונותיו
אורכו של ארוס כ-32 ק"מ, עם רוחב ועובי של כ-11 ק"מ על 11 ק"מ. כתוצאה מכך הוא נחשב בין האסטרואידים הגדולים - השני בגודלו בקבוצת האסטרואידים הקרובים לכדור הארץ.
שנת ארוס, דהיינו משך הזמן שלוקח לו להקיף את השמש, היא בת כ-643 ימים, בערך שנת ארץ ושלושה רבעים. ארוס סובב סביב עצמו ומשלים הקפה אחת, מדי 5.27 שעות.
מסלולו סביב השמש, מרוחק ממנה, בממוצע, פחות ממאדים ויותר מכדור הארץ, אבל זהו רק הממוצע. בשל מסלולו האליפטי עד מאוד, בנקודה הקרובה ביותר שלו לשמש (פריהליון), הוא אמנם מרוחק מהשמש מעט יותר מאשר כדור הארץ (כ-1.1 AU), אך בנקודה הרחוקה (אפהליון), הוא רחוק ממנה אף יותר מאשר המאדים (כ-1.8 AU) (AU = יחידה אסטרונומית = המרחק הממוצע של כדור הארץ מהשמש). סוג מסלול זה מכליל את ארוס בקבוצת האסטרואידים הקרויה אסטרואידי אמור, על שם האסטרואיד אמור, שהיה הראשון שהתגלה מקבוצה זו ואשר זהו אופי מסלולו. סוגי מסלולים אחרים של האסטרואידים מכלילים אותם בהתאמה בקבוצות אחרות, כל אחד על פי מסלולו, למשל אסטרואידי אפולו, אסטרואידי אטן וכו'.
על פי מחקרים מסוימים, קיים סיכוי סביר, שבתוך מיליארד שנים פחות או יותר, יתנגש ארוס בכדור הארץ. עוצמתה הצפויה של התנגשות שכזו, אם תתרחש, תהיה אף גדולה יותר מזו שגרמה ככל הנראה להכחדתם של הדינוזאורים.
הטמפרטורה השוררת על פני ארוס נעה בין 100+ ל- (150-) מעלות צלזיוס, תלוי במרחק מהשמש ובגורמים אחרים. דחיסותו דומה למדי לדחיסותה של הקליפה הסלעית של כדור הארץ - כ-2.4 טון למ"ק.
ג'וש פנס
ג'ושוע צ'ארלס פנס (באנגלית: Joshua Charles Pence; נולד ב-8 ביוני 1982) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
פנס נולד בסנטה מוניקה, קליפורניה. אביו הוא סוכן נדל"ן ואמו מורה בבית ספר יסודי. הוא למד בדארטמות' קולג' בהנובר, ניו המפשייר, שם היה חבר באחוות "Psi Upsilon" וגם חלק מנבחרת החתירה. הוא עבר ללוס אנג'לס בשנת 2007, ונשאר בגלל שינויים שעשה בקריירה.
קריירה
פנס הופיע לראשונה בסרט הקולנוע שומר המדינה משנת 2006, בתפקיד ללא קרדיט. לאחר מכן הופיע בסרט הקולנוע "הרשת החברתית" בשנת 2010 כטיילר ווינקלבוס, לצד ארמי האמר. פנס מילא את תפקיד טיילר ווינקלבוס במהלך הצילומים ופניו של האמר הושתלו על גופו של פנס לאחר הפקה כדי ליצור אשליה של תאומים זהים. כמו כן נעשה שימוש בצילום במסך מפוצל. כמו כן הוא גילם את קמרון ווינקלבוס בסצנות מסוימות. פנס מופיע גם בתפקיד קמע בסצנות אחרות בסרט.
בשנת 2012, גילם פנס קצין זעיר בסרט "באטלשיפ", לצידו של ליאם ניסן (איתו עבד בעבר בסרטו של כריסטופר נולאן, "עלייתו של האביר האפל").
ביוני 2012, נבחר פנס להיות שגריר של סוכנות הסיוע הבינלאומית "Mercy Corps", וכתב בלוג בהפינגטון פוסט על הסיור הראשון בהאיטי.
פנס הופיע גם בסרט הפשע "יחידת גנגסטרים" משנת 2013 בתפקיד דאריל גייטס, ובדרמת הספורט משנת 2014 "יום הבוחר".
פנס משחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "צרות טובות", בה הוא מגלם את דניס.
גאבור שיין
גאבור שיין, (במקור, בטרם אומץ, גולדברגר, בהונגרית: Schön Gábor; בודפשט, 17 בספטמבר 1896 – בודפשט, 18 בדצמבר 1919) היה סטודנט למשפטים יהודי-הונגרי, עובד מפלגת הקומוניסטים בהונגריה, כפוף לאוטו קורווין ברפובליקה הסובייטית ההונגרית בשנת 1919 וראש החוקרים הפוליטיים בבודפשט.
ביוגרפיה
גאבור שיין נולד במשפחה יהודית. הוא אומץ על ידי ירמיהו שיין, אמו הייתה שרולטה אנגל. במלחמת העולם הראשונה הוא שירת בחזית במשך שנתיים ולאחר מכן למד משפטים. בתקופת הרפובליקה הסובייטית הצטרף למפלגת הקומוניסטים בהונגריה והפך לאחד מנערי-לנין. הבוס המיידי שלו היה אוטו קורווין, קומיסר העם (שר בממשלה) שמינה אותו לראש החוקרים הפוליטיים בבודפשט. שמו של שיין קשור להתנקשות בחייו של הסמל מיקלוש דובשה בן ה-19, שיין הורה ליוז'ף צ'רני להרוג אותו.
המשפט וההוצאה להורג
לאחר נפילת הדיקטטורה הפרולטרית, נפל שיין לידי המשטרה. משפטו הפלילי החל בנובמבר 1919, שם דנו בעניינו יחד עם כמה מעמיתיו, בראש התביעה עמד אלברט וארי התובע הכללי הראשי של הונגריה.
שיין ו-13 נוספים מחבריו (כולל יוז'ף צ'רני, מפקד נערי-לנין) נידונו למוות בתלייה. אביו המאמץ של שיין ביקש מבית המשפט לשלול ממנו את שם משפחתו. בית המשפט נענה לבקשה ושינה את שמו של שיין לשם משפחתו המקורי גולדברגר. עונש המוות בוצע ב-18 בדצמבר 1919, בכלא בשדרות מרגיט 85.
72 השמות החרוטים על מגדל אייפל
על מגדל אייפל שבפריז חרוטים 72 שמות של מדענים, מהנדסים ומתמטיקאים צרפתים לאות הוקרה על תרומתם.