cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משה יעקובוביץ
קורס מ"מים
קורס המ"מים בו השתתף יעקובוביץ, מחזור יט, היה קורס המ"מים האחרון שארגון ההגנה קיים. הקורס, בפיקודו של מונדק פסטרנק (משה בר-תקווה), התקיים בתחילה בקיבוצים שריד וגניגר שבעמק יזרעאל כשמשתתפי הקורס מוסווים כקבוצה של חובבי טבע. המחלקה של משה יעקובוביץ – מחלקה מס' 1 בפיקודו של דני מס – התאמנה ללא נשק בקיבוץ שריד, בעוד שמחלקה 2, בפיקודו של נתנאל חיטרון, ומחלקה 3 בפיקודו של עוזי נרקיס – התאמנו בקיבוץ גניגר וכללו גם אימון במק"ב (מקלע בינוני), שנערך במערה מוסתרת. סיור בריטי הבחין במקום האימונים של המק"ב ובעקבות כך הוחלט להעביר את הקורס כולו לג'וערה. בסיום הקורס, בנובמבר 1947, עמד משה יעקובוביץ בבחינה בע"פ בידי חיים לסקוב ויגאל ידין והשתתף במסדר הסיום בנוכחות רמטכ"ל ארגון ההגנה יעקב דורי. מלבד משה יעקובוביץ נמנו בין בוגריו של מחזור יט של קורס מ"מים של "ההגנה" כמה אישים שהחזיקו בתפקידי מפתח במלחמת העצמאות ואף לאחריה כאלופים ותתי אלופים בצה"ל. ביניהם: יקותיאל אדם, אברהם אדן (ברן), אורי בן-ארי, מרדכי בן פורת, רחבעם זאבי ("גנדי"), אברהם טמיר (אברשה), ישראל טל (טליק), יעקב סלמן, אלעד פלד, משה רוסנק, נחום שושני, אהרן (ג'ימי) שמי ועוד רבים אחרים.
פיקוד על משואות יצחק
לאחר סיום הקורס חזר יעקובוביץ למשואות יצחק. ימים ספורים אחר כך, ב־29 בנובמבר 1947, החליט האו"ם על חלוקת הארץ. גוש עציון נכלל בתחום המדינה הערבית המיועדת. ביום שאחרי החלטת החלוקה (הוא היום בו פרצה מלחמת העצמאות) נקרא יעקובוביץ למטה מחוז ירושלים של ההגנה לשם שיבוצו בתפקיד פיקודי. בין האפשרויות השונות שהוצעו לו בחר יעקובוביץ לחזור לתפקידו כמא"ז משואות יצחק. בשבועות הראשונים הוא היה אחראי על אבטחת השיירות מירושלים לגוש עציון ובהמשך עסק בארגון ההגנה המרחבית של הקיבוץ ובביצועה בפועל, באימון צבאי של החברים ובהדרכה בקורס מפקדי כיתות שהתקיים בגוש עציון. בליל 15–16 בינואר 1948 המתין יעקובוביץ בראש אנשיו בעמדות המערביות של משואות יצחק להגעתה של מחלקת ההר (מחלקת הל"ה) שנשלחה לגוש עציון לשם תגבור ולהעברת ציוד. כשעלה השחר הבחין יעקובוביץ בתנועה עזה של רכב צבאי ואמבולנסים באזור הכפר ג'בע. רק מאוחר יותר התברר לו הקשר בין תנועה זו לבין גורלה המר של מחלקת הל"ה.
הצלת בית החולים על אנשיו
ב־12 במאי 1948 החלה מתקפה ערבית מאסיבית על משלטי גוש עציון. כדי לשמור על קשר מתמיד בין משואות יצחק לבין כפר עציון – גם אם הערבים יצליחו להבקיע את קו ההגנה הראשון – שלח משה יעקובוביץ כיתה ממשואות יצחק לתפוס את "גבעת הסלעים". כוח זה הצליח להדוף מתקפות של הלגיון ובכך למנוע את תקיפת כפר עציון מכיוון זה. בחסות החשיכה הצליח יעקובוביץ להגיע לכפר עציון, לתאם עם יעקב אלטמן (שהתמנה למפקד הגוש לאחר נפילתו של מוש בקרב על המנזר הרוסי) את המשך הקרב, ולשכנע אותו להעביר את בית החולים עם כל הצוות הרפואי והפצועים שבו למשואות יצחק. פינוי בית החולים התבצע במהלך הלילה בידי אנשי משואות יצחק שסחבו על גבם את הפצועים ואבטחו את הנתיב דרך גבעת הסלעים. בית החולים שוּכַּן במערות טבעיות במשואות יצחק שנוּקוּ והוכשרו עוד קודם לכך כמקלט אפשרי. בכך הציל יעקובוביץ את חייהם של כשישים פצועים ואנשי צוות רפואי ובהם ד"ר וינדזברג, מנהל בית החולים והחובשת הראשית רבקה נדיבי (פראג, 1926-), שהתנדבה להישאר בגוש עציון ולטפל בפצועים בעוד התינוק שלה פונה לירושלים ביחד עם שאר האימהות והילדים.
בשבי הירדני
סוכם שגוש עציון ייכנע והלוחמים ילכו לשבי. כיוון שהיה חשש שכפריים ערביים ינסו לפרוץ לקיבוצים ולטבוח באנשיהם החליט משה יעקובוביץ שהכניעה תתנהל בצורה מסודרת ובתיאום מלא עם קציני הלגיון ובכך יובטח שלומם של אנשי היישובים הנותרים.
ביום שישי 14 במאי 1948 בשעות אחה"צ – בשעה שבן-גוריון הכריז על הקמת המדינה בתל אביב – הגיעו למשואות יצחק שני קציני לגיון ופתחו בשיחות תיאום עם משה יעקובוביץ בעזרת החובש אוריאל אופק שידע ערבית. הם הבטיחו כי ישמרו על שלומם של אנשי היישובים ובהתאם להבטחתם תפסו חיילי הלגיון בפיקודם את העמדות שסביב המשק והניסו בירי את הכפריים הערביים שהמתינו מסביב . קציני הלגיון גם נעתרו לבקשתו של יעקובוביץ ואישרו להוציא את ספר התורה ואת ספרי הקודש, שהוחבאו באדמה לפני כן, ולקחת אותם עם אנשי משואות לשבי.
אחרי כשבועיים בהם שהו השבויים במשטרת חברון הועברו השבויים למחנה באום אל ג'מאל. השבויים שוחררו בהדרגה בכמה קבוצות עד לתחילת חודש מרס 1949, והועברו לישראל דרך מעבר מנדלבאום. אחרון העוזבים את מחנה השבויים היה משה יעקובוביץ.
במשרד האוצר (אגף המכס והבלו)
כחודשיים אחרי שחרורו מהשבי התחתן והזוג עבר להתגורר בחיפה. שם החל יעקובוביץ לעבוד במכס. בשנת 1977 מונה לגובה המכס במחוז חיפה והצפון. בזמן מלחמת לבנון הראשונה הוא כיהן כאחראי מטעם המכס על המשא והמתן להובלת סחורות מלבנון. לצורך כך נפגש בחיפה עם גובה המכס הלבנוני של ביירות. בקיץ 1987 נשלח משה יעקובוביץ למילנו שבאיטליה, שם כיהן כקונסול לענייני כלכלה ומסחר (מכס) באירופה עד שובו לארץ בקיץ 1990.
ראש עיריית סבסטופול
ראש עיריית סבסטופול היה המשרה הבכירה ביותר בעיר סבסטופול, משנת 1800 ועד 2014, עת הוחלפה במשרת מושל סבסטופול.
תחילה נקרא התפקיד במרבית תקופת האימפריה הרוסית בשם "מושל כללי", ולאחר מכן כונה "יושב ראש המפלגה הקומוניסטית בסבסטופול". בתקופת השלטון האוקראיני נקרא תפקיד זה "ראש האדמיניסטרציה של סבסטופול". בעקבות סיפוח חצי האי קרים לרוסיה, התפקיד עבר שינויים והחל מאפריל 2014 נקרא בשם מושל סבסטופול.
אודין הולם
אודין טיאגו הולם (בנורווגית: Odin Thiago Holm; נולד ב-18 בינואר 2003 בטרונדהיים שבנורווגיה) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סלטיק מליגת העל הסקוטית.
קריירת מועדונים
הולם החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת וולרנגה מליגת העל הנורווגית. הוא ערך 68 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד. למשך תקופה קצרה הושאל לקבוצת טילר מהליגה הנורווגית הרביעית.
ב-22 ביוני 2023 חתם הולם על חוזה לחמש שנים בסלטיק מליגת העל הסקוטית.
טולה מאדנה
טולה מאדנה (בהולנדית: Tole Madna; 12 במאי 1898, ג'אווה – 1 בספטמבר 1992), היה חסיד אומות העולם הולנדי ממוצא אינדונזי, שהסתיר ילד יהודי בביתו בזמן הכיבוש הנאצי בהולנד.
קורות חיים
מאדנה נולד בשנת 1896 באי ג'אווה באינדונזיה (בעבר איי הודו המזרחיים ההולנדים). הוא אומץ על ידי משפחת בוסמאן. ב-1916 היגר יחד עם הוריו המאמצים להאג, הולנד, שם מר בוסמאן פתח מסעדה אינדונזית. אף על פי שהוריו החליטו לחזור לג'אווה, מאדנה, בן השמונה עשרה, החליט להישאר והפך למנהל המסעדה. לצד עבודתו במסעדה, הוא ניגן בפסנתר ובכינור, לעיתים גם עם אמנים הולנדיים ידועים. ב-1926 התחתן עם אישה הולנדית, ג'ואנה, ונולדו להם שלושה ילדים. היחסים ביניהם עלו על שרטון ובני הזוג התגרשו.
פעילות בשואה להצלת יהודים
בספטמבר 1942, במהלך הכיבוש הגרמני בהולנד ועם תחילת גירוש היהודים שם, נשאלה ג'ואנה על ידי גיטל מינזר, שכנתה היהודיה, אם תוכל לספק מחסה לבנה אלפרד, בן העשר. ג'ואנה בדקה האם אלפרד יוכל להסתתר אצל אחותה, אך הסתבר שבסמוך לאחות התגורר משתף פעולה נאצי. לאחר מכן פנתה ג'ואנה אל טולה מאדנה ממנו התגרשה, שהסכים לשמור על אלפרד בנוסף לשלושת ילדיהם, שהיו בחזקתו.
במשך 3 שנים עד לשחרור האג במאי 1945 שמר טולה, יחד עם עוזרת הבית שלו מימה סאינה, על אלפרד בביתו. אלפרד, שקיבל את שם החיבה "בובי", זכה ליחס חם ואוהב ממשפחת מאדנה והיה כבן משפחה נוסף, על אף מראהו הזר והפער בין גילו לגיל ילדיו של טולה. מי שדאגה לצרכיו ביומיום הייתה לרוב סאינה.
טולה המציא סיפורי כיסוי רבים כדי להסביר את שהותו של אלפרד בעל המראה הזר בביתו האינדונזי. הוא דיווח לרשויות הגרמניות כי אלפרד הוא בנו מאשתו הקודמת וכי בן זוגה החדש לא מעוניין בו. מסופר כי פעם אחת בתחילת 1945 ערכו הגרמנים חיפוש יסודי בשכונתם, כדי לאתר יהודים מסתתרים. כאשר הם הגיעו לבית משפחת מאדנה, אחד מבניו הביולוגיים של טולה קיבל את פניהם והעמיד פנים כי אינו מבין את דבריהם והם עזבו את המקום, ללא סריקת הבית.
לאחר המלחמה
בסוף המלחמה התברר כי הניצולה היחידה ממשפחת מינזר, משפחתו של אלפרד, הייתה גיטל אמו. כאשר היא הגיעה לבית משפחת מאדנה להתאחד מחדש עם בנה, הוא בקושי זיהה אותה כאמו והמעבר חזרה אליה היה הדרגתי. כמה חודשים לאחר מכן נפטרה סאינה ואלפרד היגר עם אמו לארצות הברית. טולה ומשפחתו המשיכו לשמור על קשר עם משפחת מינזר עד למותו ב-1992.
הכרה והנצחה
ב-12 בינואר 2003 הוכרו טולה וסאינה, כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
Sjuan
הפצה
ברשת הכבלים, מופץ הערוץ בידי מרבית מפעילי הטלוויזיה בכבלים. הדבר נעשה באמצעות שילוב של הפצה דיגיטלית ואנלוגית.
בנוסף, הערוץ משודר באמצעות הלוויין. הרשת הקרקעית, הערוץ משודר באופן מוצפן, כך שנדרש כרטיס על מנת לצפות בערוץ.
הערוץ משודר גם ב-Viasat החל מ-21 באפריל 2005.
2007-2009
ב-5 בפברואר 2007 הערוץ קיבל סמליל חדש, ואריזה גרפית חדשה. הסיסמה החדשה של הערוץ ומטרתו הפכו אותו לערוץ שמעורר השראה. זה קרה עם ההשקה מחדש של הערוץ, שהגדילה את מספר הצופים של הערוץ ב-390%, באמצעות מסע פרסום לערוץ, שכלל פרסום בערוץ האם, TV4 ובשלטי חוצות ובעיתונים. הערוץ הפך לשביעי בגודלו בשוודיה.
2011-הווה
ב-12 בספטמבר 2011 שינה הערוץ את שמו ל-Sjuan, והוצגו פרופילים חדשים לערוץ.
חדשות וחברה
חדשות לא נכללו בתחילה בשידורי הערוץ. עם זאת, מאוחר יותר הוחלט לשלב כמה תוכניות הקשורות לחדשות ולענייני היום בערוץ.
בסתיו 2005 הושקו כמה תוכניות חדשות בערוץ. ב-2 במאי 2011 שודרו לראשונה בערוץ חדשות מקומיות.
בידור וסגנון חיים
2007 הייתה השנה הראשונה בה שידר הערוץ ברצינות. הושקו תוכניות חדשות, ומאוחר יותר אותה שנה שודרו גם תוכניות מקוריות ראשונות.
באביב 2009 הערוץ הושק עם קדימונים מסחריים רבים, ובהם סדרות בכורה מערוץ TV4.
חוות סוסי הפוני
חוות סוסי הפוני (באנגלית: Star Hill Ponies) היא סדרת סטופ מושן בריטית לילדים, שהופקה על ידי חברת "Bumper Films" שהפיקה גם את הסדרה "סמי הכבאי". הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיה של פזית יחד עם שלושת חבריה סוסי הפוני.
הסדרה שודרה במקור בבריטניה בערוץ BBC באנגלית בריטית ובערוץ S4C בולשית בשנת 1998. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בשנת 2000 בערוץ הופ!, ולאחר מכן בשידורים חוזרים בטלוויזיה החינוכית הישראלית. לסדרה הופקו 2 עונות ו-26 פרקים באורך 10 דקות.
תקציר העלילה
פזית (במקור נקראת "באז") בת העשר תמיד חלמה למצוא חבר טוב, וחלומה התגשם כאשר שני סוסי פוני הגיעו לחווה של משפחתה מההרים הוולשים. איתם, יחד עם סוס פוני נוסף, פזית עוברת בכל פרק הרפתקה חדשה ולומדת דברים חדשים.
דיבוב מקורי
בדיבוב המקורי של הסדרה דיבבו השחקן אנדרו סאקס והקומיקאית ג׳וזי לורנס.
דיבוב עברי
הדיבוב העברי בוים על ידי ניקו בר, והופק על ידי אורית יואלי סנה. את שיר הפתיחה ביצע ראובן גבירץ.
רמי לוי (מאמן כדורגל)
רמי לוי (נולד ב-18 בספטמבר 1957) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי.
קריירת משחק
רמי לוי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב. בגיל 16 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים, במשחק חוץ מול הכח רמת גן. בהמשך תפס את מקומו בקישור הקבוצה כשחקן הרכב. בעונת 1975–1976 סיים עם קבוצתו במקום ה-17 וירד איתה לליגה הארצית. בעונת 1977–1978 סיים עם קבוצתו במקום הראשון ועלה בחזרה מהארצית ללאומית. עם זאת, באותה עונה הגיע עם בני יהודה לגמר גביע המדינה והפסיד למכבי נתניה.
קריירת אימון
בעונתו הראשונה כמאמן, עבד לוי עם גיורא שפיגל כמנג'ר בבני יהודה ובסוף העונה זכתה הקבוצה באליפות המדינה. בהמשך אימן קבוצות בליגת העל ובליגה הארצית. בין היתר העפיל עם מכבי עירוני אשדוד מהליגה הארצית ללאומית והמשיך עוד עונה, בנוסף להגעה לחצי גמר גביע המדינה. אימן גם במכבי נתניה, צפרירים חולון, הפועל ראשון לציון, הפועל אשקלון (2003–2004) ומכבי הרצליה. בשנת 2010 החל לאמן את קבוצת הנוער של בני יהודה והעפיל עימה בחזרה לליגה הבכירה.
סורת אל-חג'ר
סורת אל-חג'ר (בערבית: سورة الحجر) היא הסורה ה-15 בקוראן.
הסורה מונה 99 פסוקים, ושמה נגזר מהפסוק ה-80 בה, שם מוזכר מדאאן סאלח בשמו "אל-חג'ר", שמשמעותו "המסולע".
תוכן הסורה
פסוקים 1–5 טוענים כי אלו שזלזלו במוחמד ולעגו לו, עתידים להתחרט על כך כשהם יראו את העונש שאללה הכין להם. פסוקים 6–9 עונים לאנשים שטענו שמוחמד משוגע, ודוחים את הטענה הזאת. פסוקים 10–48 מתעמקים בסיבות שלכאורה גורמות לאנשים לזלזל בנביאים ולדחות אותם, בעוד פסוקים 49–84 מתעמקים באופי העונש שאללה הכין להם. פסוקים 85–99 מורים למוסלמים כיצד לנהוג עם אלו שדחו את מוחמד וזלזלו בו. בין היתר, סורה זו מזכירה גם את סיפוריהם של אדם, אברהם ולוט, ומזכירה גם אתה השטן ואת המלאכים.
פסוק 9 הוא אחד הפסוקים החשובים בדת האסלאם, שכן המוסלמים מאמינים שפסוק הוא הבטחה אלוהית על כך שהקוראן לא יסולף ולא ישתנה לנצח.
גטו אוראדיה
גטו אוראדיה היה אחד הגטאות שהקימו הנאצים ועוזריהם לשם כליאת יהודי אירופה במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה. הוא הוקם בעיר אוראדיה במחוז ביהור, טרנסילבניה, כיום חלק מרומניה, מחוז שהיה חלק ממחוז ביהאר בממלכת הונגריה עקב תכתיב וינה מ-1940 שהעניק את צפון טרנסילבניה להונגריה עד סוף 1944. הגטו היה פעיל באביב 1944, לאחר מבצע מרגרטה.
היסטוריה
גטו אוראדיה היה השני בגודלו בהונגריה אחרי גטו בודפשט. היו בעיר שני גטאות. הראשון, ליהודי אוראדיה, מנה 27,000 תושבים, ושכן ליד בית הכנסת האורתודוקסי והכיכר הגדולה. השני הכיל כמעט 8,000 יהודים מיישובים כפריים רבים של המחוזות הבאים: אלשד, ברטיואויפאלו, ביהרקרשטס (Biharkeresztes), קפה (Cefa), דרצ'קה, מרגיטה, אוראדיאה, סאקואני (Săcueni), סלרד (Sălard), סלונטה (Salonta), סארטודבארי (Sárrétudvari) ו-ואליה לואי מיהאי (Valea Lui Mihai). יהודים רבים מקהילות אלו נכלאו בחצר העצים מזי (Mezay).
יהודי אוראדיה, שהיוו 30% מאוכלוסיית העיר, נדחסו בשטח שהספיק ל-7% מתושבי העיר. בחדר אחד שוכנו 14–15 יהודים. כמו בגטאות אחרים, גטו אורדיאה סבל ממחסור במזון ומים. הרשויות המקומיות האנטישמיות קטעו את זרימת החשמל והמים לגטו לעיתים קרובות. הז'נדרמים, בפיקודו של לוטננט-קולונל ינו פטרפי (Jenő Péterffy) חיפשו חפצי ערך במפקדה ליד הגטו במבשלת דרהר. המינהל הפנימי התקיים על ידי היודנראט בראשות שנדור לייטנר, מנהיג הקהילה היהודית האורתודוקסית המקומית. באביב 1944 פונה הגטו בתשעה טרנספורטים, שני הראשונים מחצר העצים והשאר מהעיר: ב-23 במאי (3,110 מגורשים), ב-25 במאי (3,148), ב-28 במאי (3,227), ב-29 במאי (3,166), ב-30 במאי (3,187), ב-1 ביוני (3,059), ב-3 ביוני (2,972), ב-5 ביוני (2,527), ב-27 ביוני (2,819). גורשו 6,258 יהודים מהגטו השני ו-20,957 מהגטו הראשון. בסך הכל נשלחו למחנה אושוויץ 27,215 יהודים מגטו אוראדיה.
הטרנספורט של 27 ביוני כלל יהודים מהחלק של מחוז ביהאר שנשאר בהונגריה בעקבות הסכם טריאנון. יהודים מקהילות קטנות מדרום לדברצן ומדרום-מזרח לדברצן, כמו דרסק וקוניאר, הובאו לאוראדיה ב-16–17 ביוני. הגטו היה במקור חלק מהמחוז הצבאי של קלוז'-נאפוקה, אך הועבר למחוז דברצן בתקופה שבה התגוררה בו קבוצת מגורשים אחרונה זו.
הדיוויזיה הרב-לאומית מרכז-דרום
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-2003, וכללה בתחילה 2,500 חיילים מהדיוויזיה הממוכנת ה-12 של צבא פולין. עד מהרה צורפו אל הדיוויזיה חיילים מ-23 מדינות שונות. אוקראינה שלחה את הבריגדה הממוכנת ה-5 אשר מנתה 1,656 חיילים. ספרד שלחה 1,300 חיילים, וצרפה אותם אל עוד 1,200 חיילים שהגיעו ממדינות מרכז אמריקה, לבריגדה אחת שנקראה בריגדת פלוס אולטרה. מכיוון שמספר החיילים הפולנים בדיוויזיה היה הגדול ביותר, הרי שמפקדיה היו פולנים. עם זאת, החיילים מכל המדינות נותרו כפופים למטות הכלליים שלהם, וכל החלטה הייתה צריכה לקבל אישור מכולם. כתוצאה מכך הייתה התנהלות הדיוויזיה מסורבלת מאוד.
הדיוויזיה שימשה ככוח כיבוש בעיראק, והייתה ממונה על אבטחת המחוזות אל-קאדסיה, כרבלא, באבל וואסט. מכיוון שהפולנים פיקדו על הדיוויזיה, הרי שהם גם ניהלו את אזור הכיבוש שנודע בתור האזור הפולני בעיראק. באזור זה נמצאה אוכלוסייה של כ-5 מיליון תושבים הפרוסים על פני 65,632 קמ"ר. כוחות נאט"ו עסקו בלוחמה בטרור, אך גם באימון כוחות סדירים של צבא עיראק. עם זאת, ב-2004 החליטה ספרד להסיג את כל כוחותיה מעיראק, ובעקבות כך הסיגו גם מדינות מרכז אמריקה את חייליהן. בשל כך, נאלצו הפולנים להעביר את נג'ף לשליטת צבא ארצות הברית. בהדרגה החלו עוד ועוד מדינות לעזוב את האזור, וב-2006 נאלצו הפולנים להעביר גם את באבל לאמריקנים. בהדרגה הוציאה גם פולין את כל אנשיה מהאזור. ב-2008 עזב אחרון החיילים הפולנים את עיראק, והדיווזיה פורקה באופן רשמי יחד עם אזור הכיבוש.
רשימת המדינות
המדינות אשר שלחו חיילים לדיוויזיה:
סטיבן טיילור
סטיבן וינסנט טיילור (באנגלית: Steven Vincent Taylor; נולד ב-23 בינואר 1986) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ולינגטון פיניקס.
קריירה
טיילור, יליד גריניץ', היה חלק מכל הנבחרות הצעירות של אנגליה החל מגיל 16 ובגיל 21 הפך לקפטן הנבחרת הצעירה של אנגליה. כמו כן נכלל בסגל הנבחרת הבוגרת אך מעולם לא שיחק במדיה.
טיילור הצטרף לאקדמיית הנוער של ניוקאסל יונייטד עמה זכה באליפות הנוער לעונת 02–2001. כשמלאו לו 17 חתם טיילור על חוזה מקצועני בניוקאסל יונייטד והושאל לקבוצת ויקומב וונדררס מהליגה השלישית כדי לצבור ניסיון ודקות משחק. ב-2003 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה נגד נוטס קאונטי.
משחזר לניוקאסל מיעט לשחק בקבוצה הראשונה ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים של הקבוצה. ב-25 במרץ 2004, במשחק גביע אופ"א נגד מאיורקה, ערך טיילור את הופעתו הראשונה במדי ניוקאסל יונייטד במשחקים האירופיים. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה בפרמייר ליג כשפתח בהרכב נגד קבוצת בולטון וונדררס. טיילור הוצב בתפקיד המגן הימני שהיה זר לו, וניוקאסל שילמה על כך ביוקר לאחר ששער הניצחון של בולטון נכבש אחרי טעות בהגנה של טיילור. אחרי אותו משחק לא פתח יותר בהרכב הקבוצה עד סוף העונה, אך נכנס מדי פעם כמחליף.
את העונה הבאה פתח טיילור עם פציעה שהשביתה אותו לזמן ארוך, אך כשחזר תפס מקום קבוע בהרכב הקבוצה. סך הכל פתח טיילור ב-17 משחקים בעונת 2004–2005, ונכנס כמחליף לעוד 5 משחקים בכל המסגרות. את רוב עונת 2005–2006 טיילור לא שיחק לאחר שנפצע בכתף בזמן אימוני הנבחרת.
מעונת 2006–2007 נחשב טיילור לשחקן הרכב לגיטימי ופותח בהרכב הקבוצה באופן קבוע.
עדי אדירי
עדי אדירי הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על גדוד 13 (גדעון), וחטיבת כרמלי.
שירותו הצבאי
אדירי נולד וגדל בתל אביב. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1970 שובץ בגדוד 12 של חטיבת גולני. בגולני עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה בגדוד 12 ומפקד פלוגה ב' בגדוד אותה הוביל במלחמת יום הכיפורים, בקרבות הבלימה והתקפת הנגד כנגד הצבא הסורי ברמה, ולאחר מכן במלחמת ההתשה במובלעת הסורית. לאחר מכן מונה לקמב"ץ החטיבה וכמדריך בקורס מפקדי פלוגות.
בשנים 1980-1981 היה כמפקד גדוד 13 (גדעון), בין היתר במבצע לבלוב ובמבצע מוביל. לאחר מכן היה סגן מפקד החטיבה ובסיום תפקידו נשלח ללימודים בבית ספר הגבוה למלחמה של צבא צרפת בפאריס. עם שובו מונה לפקד על חטיבת הארזים אשר שלטה על אזור ג'בל בארוכ בלבנון ולאחר מכן בשנים 1984-1986 פיקד על חטיבת כרמלי במקביל לפיקוד על בא"פ אליקים. לאחר מכן מונה לשמש כקצין אג"ם של פיקוד הצפון. לאחר שחרורו בשנת 1988 פנה לעסקים וניהל מספר חברות.
חיים אישיים
בעל תואר ראשון במזרחנות אותו סיים בהצטיינות מטעם אוניברסיטת תל אביב. עדי נשוי לזהבה ולהם 4 ילדים אשר שרתו גם הם בחטיבת גולני.
חורשת הסרנים
"חורשת הסרנים" היא חורשה שהוכרזה לזכר שישה קציני צה"ל בדרגת סרן, בוגרי המחזור הראשון של הפנימייה הצבאית תל אביב שליד הגימנסיה העברית "הרצליה", שנפלו בקרבות במלחמת יום הכיפורים. החורשה ממוקמת ביער הפנימייה הצבאית תל אביב, בין צומת נחשון לצומת הר טוב והיא מהווה חניון ביער אשתאול של קק"ל (פארק יצחק רבין).
ראשית הדבר
בקיץ 1965 נפתחה פנימייה צבאית נוספת לזו שליד בית הספר הריאלי בחיפה – היא הפנימייה הצבאית (לפיקוד) תל אביב שליד הגימנסיה העברית "הרצליה". בקיץ 1969 הסתיים מחזור א', המחזור הראשון של פנימייה זו שנקרא "פלוגת נגב". במסדר הסיום של מחזור זה, שהתקיים ב־22 יולי של אותה שנה, נכחו ראש הממשלה הגב' גולדה מאיר, שר הביטחון משה דיין ומפקדה הראשון של הפנימיה ומייסדה ברוך לוי. הימים היו ימי מלחמת ההתשה, ופעילותו של מזכיר המדינה האמריקאי ויליאם רוג'רס הייתה בעיצומה, וקהל עיתונאים רב מהארץ ומחו"ל הגיע למסדר הסיום בציפייה להצהרה מדינית מפי רוה"מ. תקוות העיתונאים נכזבה, ורוה"מ הסתפקה ב"ברכה אימהית" לבוגרים שישמרו על עצמם. למסדר הסיום התייצבו 29 בוגרי המחזור, כולם מוסמכים כבר כמפקדי כיתות (מ"כים) חי"ר, לאחר שהתחילו אותו 4 שנים קודם לכן 80 שוחרים. 4 שנים מאוחר יותר, בעת פרוץ מלחמת יום הכיפורים, נמנו רוב בוגרי המחזור על שדרת מפקדי הפלוגות הסדירות של צה"ל: בחיל השריון, בחיל הרגלים והצנחנים ובחיל התותחנים. מיעוטם שירתו בצוותי האוויר של חיל האוויר ובחיל המודיעין.
הקמת החורשה
ביום 3 אוגוסט, 1975, שש שנים (פחות יום) מיום גיוסם לצה"ל, נחנכה חורשת הסרנים במעמד המשפחות ואורחים נוספים . מדובר בחורשה שהייתה קיימת כבר, ועציה ניטעו בשנת 1951, שנת לידתם של השישה. זו הסיבה העיקרית שבגינה נבחרה דווקא החורשה הזו ביער אשתאול. ששת הסרנים הם: נמרוד גאון, מ"פ טנקים שנהרג בקרבות הבלימה בסיני; ירון מרדיקס (רוני), מ"פ טנקים שנהרג בקרבות הבלימה בסיני; איתן סגל שהיה עוזרו של מפקד אוגדת סיני (אחרי שסיים תפקיד מ"פ), נהרג בקרבות בסיני יחד עם מפקד האוגדה, האלוף אלברט מנדלר; חנוך סנדרוב (חנוכי), מ"פ טנקים שנהרג בקרבות הבלימה בסיני; גבי רפאלי, מ"פ טנקים שנהרג בקרבות הבלימה ברמת הגולן, אפי שניאור, מ"פ בחטיבת גולני, שנהרג בקרב הראשון לכיבוש החרמון ועוטר בעיטור העוז – שישה נופלים, מתוך 29 בוגרים שסיימו את הפנימייה ארבע שנים קודם לכן.
דוד אברהם
הרב דוד אברהם (נולד בתשכ"ג, 1963) הוא רב, ראש ישיבה, ואיש חינוך ישראלי. ראש ישיבת בניין אב ונשיא מכון קדם.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1963 בעיר טנג'יר שבמרוקו לדולי למשפחת שרביט ולרב אברהם אברהם, יליד שנגחאי. עם עלייתו לישראל בשנת 1966 התגורר עם משפחתו בשכונת גבעת שאול בירושלים. למד בתלמוד תורה 'לויכטר' בשכונת בית וגן, בישיבת קול תורה, ובישיבת עטרת ישראל.
הוסמך לרבנות ולדיינות על ידי הרב עובדיה יוסף, הרב יעקב רוזנטל והרב אליהו בקשי דורון.
פעילות ציבורית
בשנת 1987 החל לכהן כראש כולל לדיינות "מורשה", ובמקביל כרב בית הכנסת הסלוניקאי בחיפה.
קהילת שובה ישראל בהונג קונג
בשנת 1992 מונה על ידי משפחת דרוויש לרבה הראשון של הקהילה החרדית-ישראלית "שובה ישראל" בהונג-קונג, בעידודו של הרב אלעזר מנחם שך, תפקיד בו שימש עד שנת 1996. בתקופת כהונתו כרב הקהילה עסק לצד תפקידי הרבנות, בהחזרה בתשובה של מטיילים ישראלים שביקרו בקהילה כמו גם בקירובם של אנשי עסקים חילוניים שהתארחו בה.
ישיבת בנין אב
בשנת 1996 שב ארצה, ועבר לגור בעיר אשקלון, לאחר שנתבקש על ידי הרב עובדיה יוסף לכהן כראש ישיבה קטנה שנוסדה כשנתיים קודם לכן באשקלון על ידי השר לשעבר יצחק כהן ותחת מוסדות מעין חיים ושלום באשקלון. בהמשך הוחלט לפתוח גם ישיבה גדולה, והוא עמד בראש שתי הישיבות. שיטת הלימוד שהרב אברהם הנהיג בישיבתו התייחדה בעיון עמוק לצד שינון אינטנסיבי של המסכתות הנלמדות בישיבה, תוך התמקדות בלימוד בלבד.
הרב אברהם שימש גם כרב בבית הכנסת תפארת ישראל בשכונת מגוריו אפרידר.
בשנת 2001 התפצלה הישיבה, והרב אברהם עבר עם חלק מתלמידיה ליישוב טלז סטון, וכעבור תקופה עברה הישיבה לשכונת רמת שלמה בירושלים, שם היא שוכנת עד היום.
תלמודי תורה
בשנת 2005 הקים יחד עם גיסו הרב בן ציון בקשי את תלמוד תורה "תורת אמך" ברחוב בר-אילן בירושלים.
בשנת 2017 הקים בסיוע איגוד עמלי התורה את תלמוד תורה "חניכי הישיבות - מוסדי עולם" בשכונת רמות. בשנת 2018 הקים שני סניפים נוספים בשכונות גבעת שאול ובית וגן, ובשנת 2021 הוקם סניף נוסף בעיר נתיבות בנשיאותו.
סמינר לבנות
בשנת 2022 פורסם על הקמת סמינר חדש לבנות אברכים חרדים ספרדים בשנת הלימודים ה'תשפ"ג, בשם "כתר". הקמת הסמינר לוותה בביקורת על כך שיתקבלו אליו רק בנות אברכים ממשפחות אליטיסטיות בציבור הספרדי, אולם כעבור זמן מה התפרסם כי הרב שלום כהן תומך בהליך הסינון ואופן ניהול הרישום לסמינר.
מוסדות חינוך נוספים
במהלך השנים ייסד מוסדות נוספים:
מכון קדם
עומד בראשות מכון קדם, הפועל בשיתוף מכון עוז והדר, ובמסגרתו יוצאים חידושי רבני הספרדים מהדורות הקודמים על מסכתות הש"ס.
תפיסתו החינוכית
הרב אברהם רואה חשיבות בחינוך להשגיות, תוך דרישה מהתלמידים לעמוד ברף לימודי גבוה.
כראש הישיבה הנהיג הרב אברהם סדרי לימוד ממושכים ותלמידיו ידועים בשליטתם המרשימה בסוגיות נשים נזיקין.
חיים אישיים
הרב אברהם מתגורר ברמת שלמה בירושלים, נשוי לנאוה, בתו של הראשון לציון הרב אליהו בקשי דורון, והוא אב לעשרה ילדים.
ספריו
בנוסף, הרב אברהם ההדיר וערך עשרות ספרים של ראשונים ואחרונים וביניהם;
פייטון אליזבת' לי
פייטון אליזבת' לי (באנגלית: Peyton Elizabeth Lee, נולדה ב-22 במאי 2004) היא שחקנית אמריקאית, מוכרת בשל תפקידה כאנדי מאק בסדרה "אנדי".
חיים אישיים
לי נולדה בניו יורק סיטי ועברה למנהטן ביץ', קליפורניה ושם החלה לשחק בגיל 10.
שלמה קלמן רייף
שלמה קלמן הכהן (סטפן) רייף (Stefan Clive Reif; נולד ב-21 בינואר 1944) הוא היסטוריון יהודי יליד סקוטלנד המתמחה בשפה העברית של ימי הביניים, אשר כיהן במשך שנים רבות כראש יחידת מחקר הגניזה ע"ש טיילור-שכטר במחלקה האוריינטאלית בספריית אוניברסיטת קיימברידג'. תחומי מחקרו העיקריים הם ליטורגיה יהודית, הגניזה הקהירית, פרשנות על התנ"ך בתקופת ימי הביניים וההתפתחות ההיסטורית של לימודי עברית באוניברסיטת קיימברידג'.
פייטון אליזבת' לי
חיים אישיים
לי היא חצי סינית מצד אביה, השחקן אנדרו טינפו לי. היא מציינת אותו כאחת מסיבות העיקריות שרצתה להפוך לשחקנית. אמא שלה, ג'ניפר דורמר לי, היא פסיכולוגית. יש לה אחות גדולה בשם אלה ואח קטן בשם ג'וליאן.
שלמה קלמן רייף
שנים מוקדמות
רייף נולד באדינבורו בירת סקוטלנד בשנת 1944 והתעניינותו בבלשנות החלה טרם לימודיו האקדמיים, כשכבר בתיכון הוא התמסר ללימוד אנגלית, לטינית, יוונית וצרפתית, בנוסף ללימודי היסטוריה ומתמטיקה. בשנת 1961 הוא החל בלימודי תואר ראשון באוניברסיטת לונדון בעברית ובארמית, ובשנת 1964 סיים את לימודיו בהצטיינות. מיד לאחר מכן הוא המשיך ללימודי הדוקטורט, גם הם באוניברסיטת לונדון, ובשנת 1969 הגיש את הדיסרטציה שלו שעסקה בסידור התפילה של ר' שבתי סופר מפשמישל, בן המאה השבע-עשרה. בשנת 1976 הוא קיבל תואר MA נוסף ובשנת 2002 זכה לתואר Litt.D, שניהם הוענקו לו מטעם אוניברסיטת קיימברידג'.
קריירה אקדמית
הקריירה האקדמית של רייף החלה באוניברסיטת גלאזגו בסקוטלנד בין השנים 1968–1972. לאחר מכן כיהן כדקאן ופרופסור עוזר בחוג לשפה וספרות עברית בדרופסי קולג', פילדלפיה במשך שנה. בשנת 1973 מונה לספרן בספריית אוניברסיטת קיימברידג', כשתוך זמן קצר קודם לעמדת מנהל אוסף הגניזה ע"ש טיילור-שכטר. רייף שם לעצמו כמטרה לקטלג ולהנגיש את האוסף העצום שהיה תחת אחריותו, ולשם כך הביא להקמת היחידה לחקר הגניזה ע"ש טיילור-שכטר בקיימברידג'. במקביל לתפקיד מרכזי זה כיהן רייף כחבר סגל פעיל בפקולטה ללימודי המזרח באוניברסיטת קיימברידג'. בד בבד הוסיף רייף לחקור ולפרסם מאות מאמרים (360) וספרים רבים (12), ללמד ולשמש כפרופסור וחוקר אורח באוניברסיטאות מובילות בעולם ביניהן אוקספורד (1979), האוניברסיטה העברית (1989, 1996), פנסילבניה (2001), וג'ורג' וושינגטון (2004). רייף זכה בפרסים רבים ובתקציבי מחקר מקרנות תחרותיות ברחבי העולם. כמו כן, רייף מכהן כחבר בסט. ג'ונס קולג' בקיימברידג' ובאגודות המובילות בעולם לחקר המזה"ת, הספרות והשפה העברית.
פייטון אליזבת' לי
קריירה
לפני "אנדי", לי שיחקה כדמות משנה בשלושה פרקים של הסדרה "חסרי בושה" כחיילת והופיעה בסדרה "סקנדל" בדמות של ויולט, מנצחת תחרות איות.
שלמה קלמן רייף
קריירה אקדמית
מאז שיצא לגמלאות, רייף מחלק את זמנו בין קיימברידג' וישראל ופעיל באקדמיה בשתי המדינות. בין היתר הוא מכהן כיועץ מיוחד לספריה של קיימברידג' לפרויקטים ולגיוס כספים. מעבר לכך, רייף הביע לאחרונה את הסכמתו לעמוד בראש המרכז הבינתחומי לחקר הגניזה והוראתה שיוקם בקרוב באוניברסיטת חיפה ולתרום מניסיונו הרב לטובת החדרת פירות מחקרי הגניזה לתוכניות הלימודים בארץ ובעולם ולבניית קורסים מתוקשבים בין-אוניברסיטאיים ובינלאומיים בנושא הגניזה הקהירית, מחקרה וחשיבותה לעולם האקדמי.
פועלו כראש היחידה לחקר הגניזה הקהירית באוניברסיטת קיימברידג'
אוסף הגניזה הקהירית הוא אוצר בלום של תעודות מן המאה העשירית עד למאה התשעה עשרה, אשר נמצא בעליית הגג של בית הכנסת בן עזרא בקהיר בשלהי המאה ה-19. זמן קצר לאחר הגילוי הועברו רוב כתבי היד ושאר המסמכים לספריית אוניברסיטת קיימברידג', וכך נולד אוסף הגניזה הקהירית באוניברסיטת קיימברידג', שנקרא אוסף טיילור-שכטר על שם שני החוקרים שפעלו רבות להעבירו לקיימברידג', שניאור זלמן שכטר וצ'ארלס טיילור. ברם, שינוע אלפי המסמכים היה רק השלב הראשון והמקדים, ועדיין היה צורך לשמר, לקטלג ולהנגיש את המסמכים לטובת מחקר ולימוד. ואכן במהלך המאה ה-20 היו מספר ניסיונות לקטלוג האוסף. בשנת 1902 מונה ארנסט וורמן לאוצר האוסף, ובעמל רב הוא קיטלג באמצעות פנקס ועט כחמשת אלפים פריטים, אך מותו הפתאומי בשנת 1909 קטע ניסיון זה באיבו. קשיים כלכליים, שתי מלחמות עולם והיעדר אישיותו הכריזמטית ורבת העוצמה של שכטר, שעזב לניו יורק חמש שנים לאחר גילוי האוסף, הביאו לדחיקת כתבי היד לקופסאות מאובקות במחסני הספרייה. כך נוצר המצב שבמשך שנים רבות מספר זעום של חוקרים ניצלו את שפע הידיעות והמידע אודות יהודי מצרים, הלבנט והים התיכון בימי הביניים. צעד משמעותי התרחש בשנות החמישים, כאשר החוקר הנודע שלמה דב גויטיין ותלמידיו הפיקו במאמץ רב סדרה נוספת של כתבי יד. בשנות ה-60 עם היווצרות גל חדש של התעניינות בחומרי גניזה, שהתגלו כמקור חשוב לחקר היסטוריה כלכלית וחברתית, מונה ד"ר הנרי קנופף (Henry Knopf) לטובת קיטלוג שאר חומרי הגניזה. ברם, לאחר שנים מספר קנופף בחר להמשיך הלאה ועלה לישראל, והמלאכה עדיין לא הושלמה.
פייטון אליזבת' לי
קריירה
דמותה הכי ידועה היא אנדי מאק מהסדרה של ערוץ דיסני "אנדי", שנוצרה על ידי טרי מינסקי שגם יצרה את קומדיית המצבים "ליזי מקגוויר".
כשמינסקי נשאלה על ליהוק לי לדמות של אנדי, היא אמרה ש"היא לא נראתה כאילו נלקחה מפס ייצור של כוכבי ילדים", "מה שבאמת נהדר בפייטון הוא שהיא יכולה להתמודד בקלות עם הדרמה וגם עם הקומדיה של הדמות הזאת".
שלמה קלמן רייף
פועלו כראש היחידה לחקר הגניזה הקהירית באוניברסיטת קיימברידג'
עת הגעתו של רייף לספריית אוניברסיטת קייברידג' בשנת 1973, רק כ-34,000 מתוך 150,000 כתבי היד מוינו וקוטלגו. מינויו של רייף הפיח רוח חדשה של עשייה. חצי שנה לאחר הגעתו הוא ייסד את מכון מחקר הגניזה ע"ש טיילור-שכטר, גייס תרומות ומענקי מחקר רבים, מינה אנשי סגל נוספים והחל במלאכת הקיטלוג והמיון. עד שנת 1975 מוינו 105,000 כתבי היד שלא טופלו עד אז על פי נושאים. זמן קצר לאחר מכן קוטלגו 45,000 פריטים ונאספו 50,000 פריטים ביבליוגרפיים הקשורים ישירות לאוסף הגניזה. בשנת 1978 מכון הגניזה פרסם את הקטלוג הראשון אשר מנה 17 כרכים. כמו כן, במרווחים של שנתיים, פרסם בית הדפוס של אוניברסיטת קיימברידג' ספרי מחקר אודות הגניזה הקהירית. מפעלו של רייף הפך לאורים ותומים בכל הקשור לאוספי גניזה, וספריות רבות, בין היתר ניו יורק, אוקספורד ומנצ'סטר, כולן הלכו בדרכו של רייף כשהחלו לקטלג את מסמכי הגניזה שבאוספיהם. בתוך שנים מספר הפך אוסף הגניזה הקהירית בקיימברידג' למוקד משיכה עולמי לחוקרי יהדות, היסטוריה, פילוסופיה ולשון של ימי הביניים. מפעלי מדע גדולים נסמכו על מקורות הגניזה הקהירית והיו ליסוד המרכזי של הידע אודות ההיסטוריה והתרבות היהודית מן העת העתיקה ועד לעת החדשה המוקדמת בפרט, כמו גם על החברה הים-תיכונית בכלל.
פייטון אליזבת' לי
קריירה
"אנדי" עלתה בערוץ דיסני ב-7 באפריל 2017 בארצות הברית וב-1 ביוני 2017 בישראל, לאחר שבועיים משחרור הסדרה היא צברה כ-14 מיליון צפיות, ויותר מ-31 מיליון צפיות לאחר ארבעה שבועות.
בינואר 2018 הוכרז כי לי תשתתף בסדרת האנימציה של דיסני ג'וניור, "משמר האריות" בתפקיד רני. היא הופיעה ב-9 פרקים מהעונה השלישית.
קולנוע
טלוויזיה
טייסת E
טייסת E הוא כינוין של שתי טייסות שונות מסווגות למבצעי ביון חשאיים. האחת קיימת בכוחות המיוחדים של ארצות הברית והאחרת בכוחות המיוחדים של בריטניה.
ארצות הברית
טייסת E היא טייסת משותפת לפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים וה- CIA. הטייסת הוקמה ב-1981 בשם SEASPRAY (ספריי הים). כיום היא חלק מכוח הדלתא.
ב-1981 החליטו ה-CIA וצבא ארצות הברית להקים את טייסת SEASPRAY כחלק משיפור יכולת הכוחות המיוחדים לבצע מבצעים חשאיים. היחידה הצטיידה בתחילה במסוקי דיפנדר לא מסומנים אשר הותאמו במיוחד לתפקידם. בהמשך נרכשו מטוסים קלים מחברת ססנה, ו- קינג אייר של ביצ'קראפטט. בהתאם לנוהלי ה- CIA, כלי טיס אלה לא נכללו במרשם הרשמי של מטוסי צבא ארצות הברית, אלא נרשמו כשייכים לחברה בשם Aviation Tech Services. קיומה של SEASPRAY לא נודע בציבור עד 1985. ספרו של מייקל סמית ' Killer Elite משנת 2011 קובע כי SEASPRAY הועברה לשליטת המשרד לתמיכה צבאית של צבא ארצות הברית בתאריך לא ידוע. בעקבות זאת שונה שם היחידה ל"אגף מושגי טיסה", ופעלה בשם הקוד "כישרון קוואזאר". נכון למועד פרסום הספר, דווח כי היחידה מהווה חלק פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים ומשמשת לטיסות חשאיות של אנשי CIA, כוח דלתא ואנשי צוות ה- SEAL. בשנת 2015 דווח כי היחידה הפכה בשלב מסוים לטייסת E בכוח דלתא.
הממלכה המאוחדת
טייסת E היא יחידת כוחות מיוחדים משותפת לכוחות המיוחדים של בריטניה ושירות המודיעין החשאי (SIS) (כונתה בעבר "כנף לוחמה מהפכנית" Revolutionary Warfare Wing (RWW. זוהי יחידת עילית המאוישת בלוחמים מנוסים שנבחרו באופן אישי מקרב הכוחות המיוחדים, ה-SAS, SBS ו- SRR, לתמיכה במבצעים חשאיים של ה-SIS. היחידה נעזרת במסוקי CH-47 צ'ינוק של טייסת חיל האוויר 7 RAF מ"כנף התעופה לכוחות מיוחדים משולבים" (JSFAW).
היסטוריה
קיומה של טייסת E התגלה לראשונה במאמר החדשות של ה-BBC בינואר 2012. בדיווח נמסר על פריסת הכוחות המיוחדים הבריטיים ללוב במסגרת פעולת נאט"ו ב-2011. על פי הדיווח, צוות של MI6 והכוחות המיוחדים UKSF מטייסת E הוטס על ידי CH-47 צ'ינוק מבסיס אוויר במלטה למיקום מדברי נידח בלוב. נראה כי צוות טייסת E עמד במשימה לכונן יחסי עבודה עם פלג המורדים שהתנגדו למשטר קדאפי. הם נשאו ציוד תקשורת משוכלל שיאפשר למורדים לשמור על קשר מאובטח עם גורמים בריטיים. לרוע המזל הכנסת המסוק של טייסת E נצפתה על ידי תושבים מקומיים שלא היו מודעים לפגישה המוצעת וחששו שהגברים שנחתו במדבר הם כוחות לוב. כשטייסת E עברה מאתר הנחיתה הם עוכבו. זרם של פעילות דיפלומטית הבטיח בסופו של דבר את שחרורו של צוות טייסת E אך זו הייתה התחלה מאוד לא נעימה ופומבית מאוד למערכה הקרקעית הבריטית בלוב. עוד דו"ח ב- BBC כי טייסת E פרסה לסהרה בשנת 2009 בניסיון לחלץ אזרח בריטי שהוחזק כבן ערובה על ידי אל-קאעידה. לרוע המזל בן הערובה נהרג לפני שמבצע החילוץ יצא לפועל.
Makeba (שיר)
"Makeba" (בעברית: "מקבה") הוא שיר של הזמרת והיוצרת הצרפתייה ג'יין, שיצא ב-6 בנובמבר 2015 כחלק מתוך אלבום האולפן הראשון שלה זאנאקה (2015). השיר, שנכתב על ידיה, הופק על ידי השותף הוותיק שלה מקסים נוצ'י. השיר הגיע למקום השביעי במצעד הסינגלים הצרפתי.
השיר מתייחס למרים מקבה, הידועה גם בשם "מאמא אפריקה", זמרת ופעילה דרום אפריקאית.
ביוני 2023, "מקבה" החל לשגשג מחדש בעקבות הוויראליות שהשיג באפליקציה טיקטוק.
קליפ
הקליפ, באורך של שלוש דקות וארבעים ושלוש שניות, לשיר "מקבה" שוחרר בנובמבר 2016 בערוץ היוטיוב הרשמי של Jain. הוא נפתח בפריים האחרון של השיר "בוא" של ג'יין מאותו אלבום זאנאקה, כשהיא מקמטת את הפריים מהמצלמה כמו נייר, והולכת לימין למסך. בזמן שג'יין מסובב ידיות על סיפון הסאונד, עמודי רחוב עולים או נופלים, ובניינים עולים ויורדים.
הקליפ, שצולם בדרום אפריקה, היה מועמד לפרס הגראמי.
Off the Wall (שיר של מייקל ג'קסון)
Off the Wall הוא שיר של הזמר מייקל ג'קסון שיצא באלבום בעל אותו השם בשנת 1979. השיר נכתב על ידי רוד טמפרטון והופק בידי קווינסי ג'ונס. הוא יצא כסינגל השלישי מתוך האלבום והגיע לעשייריה הראשונה במצעד הבליבורד הוט 100 ובמצעד הסינגלים הבריטי.
השיר הוצע במקור לקארן קרפנטר, בעת שעבדה על אלבום הבכורה שלה כסולנית, אך היא דחתה את ההצעה.
ביצועים בהופעות
האלבום "Off the Wall" יצא לאור בהפסקה שבין החלק הראשון והחלק השני של מסע ההופעות "Destiny" של להקת הג'קסונים. לאחר יציאת האלבום עודכנה רשימת השירים במופע והשיר נוסף לרשימה. הלהקה כללה את השיר גם בשני סיבובי ההופעות הבאים: "Triumph" (1981) ו-"Victory" (1984). בסיבוב ההופעות "Bad", סיבוב הופעות הסולו הראשון של מייקל, נכלל השיר בחלק הראשון של הסיבוב. בסיבוב ההופעות "HIStory" נכלל השיר כחלק ממחרוזת שירים מתוך האלבום יחד עם "Rock with You" ו-"Don't Stop 'til You Get Enough".
אוניברסיטת יורק (אנגליה)
אוניברסיטת יורק (באנגלית: The University of York) היא אוניברסיטה שנוסדה ב-1963 סמוך לעיר יורק באנגליה. על אף גילה הצעיר, היא נמנית עם האוניברסיטאות הטובות בעולם ובבריטניה בתחומי ההוראה והמחקר, בעיקר מציינות בתחום המחקר והפרסומים המחלקות למדעי המחשב, ספרות אנגלית, ארכיטקטורה, פילוסופיה, פסיכולוגיה, פוליטיקה, כלכלה, מוזיקה ולימודי תרבות. האוניברסיטה מוקמה במקום ה-151 אוניברסיטאות המחקר הטובות בעולם בדירוג QS של אוניברסיטאות בעולם לשנת 2023.
יעקב מאירסון
ראשית חייו: מאוקראינה לארץ ישראל
נולד ב-1886 למשפחה יהודית דתית בחרסון שבאוקראינה (אז באימפריה הרוסית), בנו של ר' יקותיאל, שו"ב. הושפע רבות מהתנועה הסוציאליסטית ברוסיה, וב-1912 הגיע לארץ ישראל במטרה לאסוף חומר לקראת כתיבת ספר לימוד. בתקופה זו שימש כמורה במספר יישובים יהודיים כמו באר טוביה, שפיה, גן שמואל, זכרון יעקב, ופרסם מאמרים ב"הפועל הצעיר". בשנת 1919 הקים ביחד עם אברהם ריבוצקי וזאב אברבוך את מפלגת פועלים סוציאליסטית עברית – מפ"ס. ב-1920 השתתף בוועידה העולמית של "פועלי ציון" בווינה, והתעמת באופן חריף עם דוד בן-גוריון ויצחק בן-צבי, כאשר טען כי
בעקבות אמירות אלה ודומות להן התכחשה לו אף מפלגתו, גורש מאירסון מהוועידה. לאחר הוועידה המשיך בפעילות פוליטית, ואף נבחר לוועד העיר יפו. לאחר שלא יכול היה לסבול את רדיפות הציונים ושלטונות המנדט הבריטי עזב את ישראל לברית המועצות, והתיישב באודסה.
בברית המועצות
באודסה החל ללמד יהדות באוניברסיטה המקומית, ועד מהרה קנה לו שם כאדם בקיא וידען. ב-1935 נשא לאשה את רחל נדזווצקי (1915 אודסה–2009 ראשון לציון), תלמידתו.
חזרתו לחיק הציונות
במהלך השנים בברית המועצות גברה אכזבתו מהשלטון הסובייטי ומהקומוניזם, והוא שינה את השקפותיו האנטי ציוניות. מלחמת העולם השנייה וזוועות השואה גרמו לו להפוך לציוני, והוא החל ללמד בסתר צעירים יהודים עברית ויהדות. לאחר שנמלט מפני הנאצים לאלמטי שבקזחסטן, המשיך בפעילותו הציונית, ואף נפגש עם מספר אישים אשר העבירו לבן-גוריון ולאישים בכירים אחרים בארץ את חזרתו בתשובה, אשר צוינה על ידי בן-גוריון בנאומו במאי 1952.
ב-1947 נפטר במוסקבה מהתקף לב, בהותירו את אשתו בהיריון בחודש התשיעי.
ב-1983 נסגר המעגל כאשר אלמנתו, בתו ונכדו אלכס בנדרסקי עלו לישראל לאחר שהייה בסירוב במשך 8 שנים. סיפור חזרתו בתשובה היה נושא למספר מאמרים רחבי יריעה בעיתונות הישראלית של שנות ה-50, והיוו חיזוק אידאולוגי לרעיון הציוני, עד כדי כך שאף ראש הממשלה בן-גוריון מצא לנכון לציין את הדבר באחד מנאומיו.
שמשון דוד פינקוס
הרב שמשון דוד פינקוס (כ"ז באב ה'תש"ד, אוגוסט 1944 - י"ב בניסן ה'תשס"א, 5 באפריל 2001) היה רב ודרשן ישראלי חרדי, יליד ארצות הברית. כיהן כרב הקהילה החרדית באופקים.
קורות חייו
נולד בארצות הברית לאברהם חיים. למד בישיבת בית התלמוד בניו יורק אצל הרב אריה לייב מאלין. עלה לישראל ללמוד בישיבת בריסק אצל הרב יוסף דב סולובייצ'יק.
נישא לחיה מינדל, בתו של הרב מרדכי מן, חבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה. לאחר נישואיו גר בבני ברק ואחר כך בתפרח. בתקופה זו היה משגיח בישיבת אופקים ומאוחר יותר נעשה ראש ישיבה בישיבת ירוחם. לבקשת הרב יעקב ישראל קניבסקי והרב שך הוא עבר לגור באופקים וכיהן שם כרב כעשרים שנה.
למד קבלה מהרבנים ישראל אליהו וינטרוב ויעקב משה הלל, וכמקובל התפלל על פי כוונות סידור הרש"ש.
לרב פינקוס ולאשתו היו 12 ילדים. אשתו הייתה מחנכת בסמינרים בבני ברק ובהמשך ניהלה את בית הספר היסודי בתפרח והקימה בית ספר יסודי לבנות באופקים. בשנותיה האחרונות ניהלה את התיכון החרדי לבנות באופקים, "נווה יוכבד".
בגיל 56 נהרגו בתאונת דרכים עם בתם מרים בת ה-19. שלושה מתוך שאר ילדיהם נפצעו. הלוויתם יצאה ממתחם "קיוויתי ד'" שייסד הרב באופקים ועברה בישיבת תורה אור בירושלים. בין המספידים היו הרבנים חיים קמיל, חיים פנחס שיינברג ויעקב משה הלל. הם נקברו בהר המנוחות בירושלים.
בעצרת ה"שלושים" לזכרם, הוכתר לממלא מקומו כרב הקהילה החרדית באופקים, בנו הגדול הרב ישראל יעקב פינקוס, ר"מ בישיבת שערי שמועות.
לזכרו נקרא תלמוד התורה "תורת שמשון" באופקים, רחוב "הרב פינקוס" בעיר ועוד.
שיעוריו ודרשותיו
הרב פינקוס היה דרשן בולט והרצה בישראל ומחוצה לה. חלק מדרשותיו שהוקלטו נערכו לסדרת ספרים נפוצה. שיעוריו המוקלטים - בעברית, ביידיש ובאנגלית - בענייני אמונה, קיום מצוות, ענייני מוסר ועוד התפרסמו בקלטות ובדיסקים וניתנים להאזנה בקול הלשון.
בדרשותיו הדגיש הרב פינקוס את חשיבות הרגשת הקרבה לקב"ה באופן תמידי ואת החשיבות שבעשיית מצוות, שכן מצווה יכולה להיות בעלת השפעה לשנים.
הזהיר מחשיפה, אפילו קצרה לחילוניות, כמו נסיעה בטרמפים עם חילונים, משחקי מחשב, מראות לא צנועים ברחוב, והאינטרנט. תקף בחריפות את הוצאת האנציקלופדיה לבית ישראל, למרות תמיכת רבנים רבים.
יצחק רבינוביץ
יצחק רבינוביץ (1887–1968), היה מהנדס, פעיל ציוני וממייסדי מכבי והמכבי הצעיר ברוסיה, ולאחר עלייתו לארץ - תעשיין, חבר ההגנה, איש הג"א והסוכנות היהודית, פעיל במאבק לעליית יהודי ברית המועצות.
קורות חייו
רבינוביץ נולד והתחנך בליטא. הוסמך כמהנדס בגרמניה, ועבד במקצועו במפעל במוסקבה. נישא ב-1913 לאהובה (ליובה). לאחר מהפכת אוקטובר מונה למנהל מחלקת המתכת במשרד הבנייה של ברית המועצות. במקביל היה פעיל בתנועה הציונית, ב-1917 היה ממייסדי ארגון מכבי ברוסיה, ומ-1921 היה יושב הראש של הארגון. ארגון מכבי סבל מהתנכלויות של הצ'קה, הגה פה או והיבסקציה, ב-1919 נסגר מועדון מכבי במוסקבה ורבינוביץ הצליח במאמצים רבים לשכנע את השלטונות לאפשר פתיחתו מחדש. ב-1921 החלו מאסרים של פעילים ציוניים, וב-1922 ארגון מכבי הוכרז שוב בלתי חוקי. רבינוביץ המשיך לנהל את פעילות הארגון בסתר, והספורטאים המשיכו להתאמן באזורים מחוץ לעיר.
רבינוביץ המשיך בפעילות ציונית, בין השאר גם במעשים סמליים - הוא שלח במסווה מברק ברכה לרגל הקמת האוניברסיטה העברית באפריל 1925 - כאשר תקשורת כזו עם חוץ לארץ הייתה מעשה פלילי מבחינת שלטונות ברית המועצות.
ב-16 במרץ 1926 נאסר רבינוביץ בשל פעילותו הציונית והוגלה עם משפחתו לעיר קזיל-אורדה בקזחסטן. לאחר שלוש שנות גלות, קיבל ב-1929 אישור להגר, ועלה לארץ ישראל.
היה חבר ב"הגנה" מ-1933 ואילך. במלחמת העולם השנייה היה מנהל מחלקת המקלטים במפקדת הג"א וחבר ועדת הביטחון לבתי הספר מטעם הג"א.
עסק בייצור והתקנת מוצרי הסקה מרכזית בשותפות עם המהנדס ליפמן גורודישץ, שהיה חלוץ בתחום זה בארץ ישראל.
בחנוכה 1950, באירוע מרוץ הלפיד מקברות המכבים אל ירושלים, היה רבינוביץ מוותיקי "מכבי" (יחד עם לודוויג בלום ואליהו זאב לוין אפשטיין) שנבחרו לשאת את הלפיד בקטע המסע האחרון, מהכניסה לירושלים אל חצר המוסדות הלאומיים.
ב-1953 היה ממקימי התאחדות יוצאי ברית המועצות בישראל ויושב ראש ההתאחדות וממייסדי ארגון "מגן" לעזרת אסירי ציון, ופעל רבות במסגרתם לתמיכה ביהדות ברית המועצות ולמאבק להגירת יהודים ממנה.
התגורר עם משפחתו במעונות עובדים א' בירושלים. בניו מאיר ומיכאל היו קציני קבע בצה"ל.
בשנת 1957 בהיותו בן שבעים, יצא לאור ספרו "ממוסקבה עד ירושלים", בהוצאת ראובן מס.
אגם טודוס לוס סנטוס
מאפיינים
האגן של אגם טודוס לוס סנטוס משתרע על כ-3,036 קמ"ר. במרכז האגם ישנו אי קטן בשם מרגריטה שגודלו כ-2 קמ"ר. היובל העיקרי של האגם הוא נהר פאולה וריו נגרו (הנהר השחור); שני הנהרות הללו מתאחדים יחד בסמוך לעיירה פאולה, ואז נשפכים יחדיו לתוך האגם. נהר פאולה מנקז את האגף הצפוני של הר הגעש הרדום טרונדור, והנהר השחור מנקז עמק ארוך מכיוון צפון לדרום. היובל השני בחשיבותו הוא הנהר הלבן אשר מנקז את האגף הדרומי של הר הגעש טרונדור. הניקוז של מימי האגם החוצה ממוקם בסמוך לעיירה פטרוויי שבה נוצר נהר הקרוי על שמה, והזרימה של מימי האגם בנהר זה מגיעה למהירות של 270 מ"ק לשנייה. במרחק קצר מהעיירה, נהר פטרוויי נופל דרך מפלי פטרווויי הקרויים על שמו. גשמים כבדים באגן הניקוז של האגם עשויים להגביה את מימי האגם ב-3 מטרים נוספים, ועקב כך, הרמה שסביב האגם משמשת פעמים רבות כקו החוף שלו. האגם מוקף בגבעות תלולות המותירות מקום מועט עבור מספר מישורים קטנים.
באגם יש שני נמלים: אחד בעיירה פטרוויי בקצהו המערבי, ואחד בעיירה פאולה בקצהו המזרחי. לשתי העיירות יש שרותי תיירות, ועקב העובדה שאין נתיב יבשתי המחבר ביניהם סביב האגם, התנועה ביניהם היא על ידי שיט במימי האגם. שיט זה מייצג חוליה אחת מתוך "מסלול האגמים" הנמשך מפוארטו מונט ופוארטו ואראס בצ'ילה, עד לסן קרלוס דה בארילוצ'ה על שפת אגם נאוול ואפי בארגנטינה.
אמריקן גנגסטר
אמריקן גנגסטר (באנגלית: American Gangster) הוא סרט פשע משנת 2007 אותו ביים רידלי סקוט והוא עיבוד הסיפור "The Return of Superfly", פרי עטו של מרק ג'ייקובסון, שהתפרסם בניו יורק מגזין. בסרט מככבים דנזל וושינגטון וראסל קרואו. וושינגטון מגלם את דמותו של פרנק לוקאס, גנגסטר מהרלם, שהבריח הרואין לארצות הברית על מטוסי תובלה אמריקניים ששבו ממלחמת וייטנאם. קרואו מגלם את דמותו של ריצ'י רוברטס, בלש שמנסה להפיל את אימפריית הסמים של לוקאס.
עלילה
בתחילת הסרט נראה ברון הסמים פרנק לוקאס (דנזל וושינגטון) יורה ביריבו למוות. בינתיים אלסוורת' "באמפי" ג'ונסון (קלארנס ויליאמס השלישי), מאפיונר אינטליגנטי, מנהל חלק גדול מהארלם ומנחיל את חכמתו לפרנק, נהגו לשעבר שנהפך להיות יד ימינו. ג'ונסון הולך לעולמו כתוצאה מהתקף לב ב-1968, כשהוא נמצא בחנות אלקטרוניקה. פרנק מתעב את הגנגסטרים הראוותניים שמשתלטים על הרלם ומחליט ליטול פיקוד בעצמו.
לוקאס רוכש כמויות גדולות של הרואין טהור ו"מקצץ אותו" רק מעט לפני שהוא מוכר אותו ברחובות. הוא יוצר מותג "קסם כחול" ובעזרת מונופול שיש לו על חומר איכותי, הוא מהר עושה הון וקונה מספר מועדוני לילה ודירות. הוא מעביר את משפחתו מצפון קרולינה לניו ג'רזי, שם הוא רוכש אחוזה גדולה עבור אמו. הוא מגייס את חמשת אחיו שהופכים להיות סגניו והם עובדים יחדיו על הסחר והמכירה של הסם ברחובות הארלם. בעודו מתבסס, פוגש פרנק באווה, יפהפייה פורטוריקנית ומתאהב בה. בעוד עסקיו משגשגים, מנהל פרנק, בניגוד לאחרים, אורח חיים צנוע, הן כסימן לכוח וכדי להימנע מתשומת לבם של רשויות החוק, אולם לילה אחד חרג מהשיגרה והופיע ב"קרב המאה" בין מוחמד עלי לג'ו פרייז'ר, לבוש מעיל מפרוות צ'ינצ'ילה יקרה, במקום טוב ליד הזירה. רצה הגורל ובדיוק אז הבחין רוברטס באדם הבלתי מוכר מתרועע עם בכירי עולם הפשע, כאחד מראשי המאפיה האיטלקית. חשדו של רוברטס עולה, והוא מתחיל לחקור את הדמות החדשה (עבורו) בפשע המאורגן של העיר ניו יורק.
אפילו כשהבין כי חשף עצמו לעין המשטרה, עדיין היה על פרנק לשאת ולתת עם ראשי המאפיה, משפחת Lucchese ודומיניק קטאנו (ארמנד אסנטה), ולהדוף מעליו בלשים מושחתים ממשטרת ניו יורק, כמו הבלש טרופו (ג'וש ברולין) ששונא את פרנק, מנסה לסחוט ולאיים עליו. כשגם מכונית המוסטנג היקרה לפרנק מתפוצצת לנגד עיניו הוא מתעמת עם איש מאפיה מקומי ניקי בארנס (קובה גודינג ג'וניור) שנוהג לדלל ולמכור את החומר של פרנק, בשם המותג "קסם כחול". בעת שאחרחם מנסים להתנקש באשתו של פרנק. המצב מחריף כשכוחות הצבא האמריקאי מפנים את וייטנאם, סייגון נופלת, עמה מחוסל גם מקור אספקת להרואין, וספק הקוומינטנג מנחם אותו באהדה: "לעזוב כשאתה מצליח, זה לא אותו דבר כמו סתם לעזוב".
ריצ'י זוכה בהזדמנות פז כשאנשיו תופסים את בן-דודו של פרנק יורה בבת-זוגו ומנצלים זאת כדי לשכנעו לשאת מכשיר האזנה ולגלות מתי נוחת המטוס עם משלוח הסמים מווייטנאם. ריצ'י מחפש עם אנשיו בתוך ארונות המתים של החיילים האמריקאיים, הרוגי וייטנאם, אך ללא תוצאות. בינתיים מוביל טרופו את השוטרים לאחוזתו של פרנק. שם הם לוקחים את הכסף ששמר למקרי חירום. פרנק הזועם מתכוון להרוג את טרופו ואת עמיתיו, אך אימו של מתחננת שלא יעשה זאת והוא נרגע. כשהמטוס עם הסמים נוחת, ריצ'י ואנשיו עוקבים אחר מובילי הסמים לניו יורק ומשיגים נגדם צו מעצר. קבוצה גדולה של בלשי משטרה תוקפת את הדירה בה מוכנים הסמים ופורץ קרב יריות ביניהם לבין אנשיו של פרנק. סטיב לוקאס, אחיינו של פרנק, שויתר על קריית בייסבול בניו יורק יאנקיס והתחיל לעבוד עם דודו, נהרג בקרב. כשהפשיטה מתבצעת פרנק בכנסייה עם אימו, והוא נעצר כשהוא יוצא ממנה. בעת חקירתו מבהיר לו ריצ'י שיש לו מספיק הוכחות כדי לגזור עליו מאסר לשארית חייו אך עם זאת באפשרותו לקצר את עונשו אם יעזור לחקירה.
פרנק שמבין שאין לו שום ברירה מספק לו את שמות המבוקשים, כולל אנשי משטרה מושחתים מניו יורק, הנעצרים עמם, בעוד טרופו מעדיף להתאבד. ריצ'י, שעבר בינתיים את בחינות לשכת עורכי הדין, ממונה כתובע כללי, לרבות בתיקו של פרנק, אך בהמשך עוזב את משרתו כתובע, ונעשה סנגור פרטי. הלקוח הראשון שלו הוא פרנק, שהודות לשיתוף פעולתו עם רשויות החוק, נעצרים מרבית אנשיי ה-DEA והמשטרה המושחתים והוא עצמו משוחרר בתום 15 שנות מאסר מתוך השבעים שנגזרו עליו. בסיום הסרט הוא פוסע אל מחוץ לכלא בשנת 1991, מבוגר בהרבה יותר ומנותק מהעולם.
העבודה על הסרט
בשנת 2000 רכשו אולפני יוניברסל ואימג'ין אנטרטיינמנט Imagine Entertainment את הזכויות על "The Return of Superfly", ספור שכתב מארק ג'ייקובסון והתפרסם בניו יורק מגזין, על עלייתו ונפילתו בשנות השבעים של ראש רשת הסמים פרנק לוקאס.
ב-2002 הציג התסריטאי סטיבן זאיליאן תסריט בן 170 עמודים לבמאי רידלי סקוט שהביע עניין בבימוי שני סרטים על בסיס התסריט. אולם, סקוט לא נרתם לפרויקט מיד. בנובמבר 2003 באו יוניברסל ואימג'ין במשא ומתן עם בריאן דה פלמה לביים את Tru Blu, עם התסריט של זאיליאן על פרנק לוקאס.
זאיליאן פירש את הסיפור כאחד שעוסק ב"עסקים אמריקאיים ובגזע" ויצר את ספורו סביב עסקים גדולים.
ההפקה הייתה מיועדת להתחיל באביב 2006.
במרץ 2004 נכנס האולפן למשא ומתן מחודש על תפקיד הבמאי עם אנטואן פקואה ובד בבד עם דנזל וושינגטון לככב כפרנק לוקאס.
במאי שלאחר מכן, בא בניסיו דל טורו במגעים לגלם את דמותו של הבלש ריצ'י רוברטס, שתפש את לוקאס. הפקת Tru Blu נקבעה לסתיו 2004, כשהסרט יועד לצאת לבתי הקולנוע ב-3 ביוני 2005.
בספטמבר 2004, ניהל דניה רמירז משא ומתן להצטרף לצוות השחקנים של הסרט שכונה עכשיו אמריקן גנגסטר.
אולפני יוניברסל דיווחו שהתקציב ההתחלתי של הסרט היה שמונים מיליון דולר, אך הוא העפיל לתשעים ושלושה מיליון דולר, בגלל עשרה מיליון דולר עלויות פיתוח ושלושה מיליון דולר נוספים בשל העיכוב בהתחלת ההפקה. מקורות המקורבים לבמאי עומדים על כך שהתקציב ההתחלתי היה 93$ מיליון. האולפן רצה להפיק את אמריקן גנגסטר בטורונטו במקום בניו יורק על מנת לחסוך כסף, אבל פוקואה התנגד לשינוי במיקום. ג'נרל אלקטריק, חברת האם של האולפנים קיבלה זיכוי מס בעיר ניו יורק, לכן עברה ההפקה לעיר. אולם תקציב הסרט עלה ל-98$ מיליון. מקורבים לפוקואה טוענים שהוא תר אחר דרכים להפחית את התקציב, אבל האולפן סבר בניגוד אליו שיש להשאיר כמה אלמנטים בהפקה שהוא רצה להשמיט. הבמאי רצה לצלם את החלק של וייטנאם בתאילנד ולצרף לצוות השחקנים שמות ידועים כמו ריי ליוטה וג'ון ריילי לתפקידים משניים. פוקואה הגדיל את התקציב בכך שהוא רצה לכתוב מחדש את התסריט במהלך תהליך ההפקה. לבמאי גם לא היו רשימת אתרי צילום מתוכננים והוא לא דאג לשחקני משנה שיתחילו בהפקה.
פוקואה פוטר ב-1 באוקטובר 2004, ארבעה שבועות לפני שהחלו הצילומים.
האולפן מציין חילוקי דעות יצירתיים כסיבה לפיטורי הבמאי.
אחרי עזיבתו של פוקואה, נפגשה הנהלת האולפן עם פיטר ברג כדי שיביים את הסרט, ודנזל וושינגטון אישר את הבחירה.
חיפוש הבמאי ייקר את עלויות התקציב הפוטנציאליות ל-80$ מיליון והיה חשש שההכנסות מהסרט לא יחזירו את ההשקעה בגלל הנושא שלו, יוניברסל ביטלו את הפקת אמריקן גנגסטר, בציינם אילוצי זמנים ומרכיבים יצירתיים כסיבה לכך.
הביטול עלה לאולפן 30$ מיליון, שמתוכם 20$ מיליון שולמו לוושינגטון ו-5$ מיליון שולמו לדל טורו בגלל החוזה שלהם שהיה בנוסח pay or play contracts. Entertainment Weekly דיווח ששאיפתו של פוקואה להפיק את הסרט התבססה בעיקר על נקודת מבטו של במאי אפרו-אמריקאי שעובד עם שחקן אפרו-אמריקאי לתפקיד הראשי ושלדעתו סרט עתיר תקציב יהיה בעל סיכויים טובים לזכות באוסקרים.
במרץ2005 הוחיה הסרט אמריקן גנגסטר כשאימג'ין ניהלו מגעים עם טרי ג'ורג' לשכתב את התסריט של זאיליאן ולביים את הסרט, שתקציב היעד שלו עתה היה 50$ מיליון.
בחודש מאי שלאחר מכן, דובר עם ויל סמיט להחליף את דנזל וושינגטון בתפקיד פרנק לוקאס, אף על פי שעצרו את ההצעה עד שג'ורג' השלים את הגרסה החדשה של התסריט.
אחרי פגישה בין סקוט וזאיליאן על פרויקט אחר, העלה זאיליאן את נושא הפרויקט לרידלי סקוט שוב, שהחליט שהוא מוכן לבצע אותו. המפיק בריאן גרייזר ומנהל אימג'ין ג'ים ויטאקר הכריעו נגד התסריט של ג'ורג ובעד לשוב לחזון של זאיליאן.
בפברואר 2006, בא סקוט בדברים עם האולפן במטרה לשוב לתסריט המקורי של זאיליאן ולנטוש את זה של ג'ורג' כבסיס לסרט. וושינגטון שב לתפקידו כלוקאס, וראסל קרואו צורף לליהוק בתפקיד רוברטס.