cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנה קיקינה
אימונים לטיסות וטיסות חלל
בין התאריכים 7 עד 24 בנובמבר 2017 קיקינה נטלה חלק כמהנדסת טיסה, בניסוי הבידוד הבינלאומי "SIRIUS" המדמה טיסה לירח. במהלך הניסוי, היא השתתפה בסימולציות אימון של עגינת החללית הרוסית "פדרציה" במסלול כדור הארץ וסימולציה של שליטה מרחוק בלונוחוד באמצעות קסדת מציאות מדומה.
היא נבחרה לשמש כחברה בצוות התוכנית המאוישת המסחרית אשר תטוס לתחנת החלל הבינלאומית בחללית Crew Dragon של SpaceX, באוקטובר 2022. זאת במסגרת משימה משותפת של נאס"א ו- SpaceX, בה משתתפים גם טייס החלל היפני קואיצ'י וקאטה, טייסת החלל ניקול אונאפו מאן וטייס החלל ג'ון קסאדה. הטיסה המריאה ב-5 באוקטובר 2022 והצוות עתיד להישאר בתחנת החלל חמישה חודשים.
משפחה
קיקינה נשואה לאלכסנדר סרדיוק, מאמן-מורה לאימונים גופניים במרכז ההדרכה לקוסמונאוטים על שם יורי גגארין.
עפרון הטבע
"עפרון הטבע" (באנגלית: The Pencil of Nature) הוא שמה של סדרה בת שישה אלבומים שהוציא הצלם האנגלי וחלוץ הצילום ויליאם הנרי פוקס טלבוט. האלבומים, שהכילו תצלומי קלוטייפ שהודפסו באופן ידני מתשלילים והודבקו לאלבומים מהווים את הפרסום הראשון של ספר אשר עוטר כולו בתצלומים. חלקו הראשון של האלבום יצא ביוני 1844. ששת האלבומים הכילו יחדיו 24 לוחות של תצלומים.
בהקדמה תיאר טלבוט את המצאת הקולוטייפ ואת המניע ליצירת האלבום. "לוחות התצלומים בעבודה זו", כתב טלבוט, "שואבים את השראתם מן האור בלבד, ללא סיוע מעפרונו של מאייר. אלו הם ציורי-שמש, ולא, כפי ששיערו מספר אנשים, תחריטים במסווה".
כל תצלום לווה בכותרת ובהסבר קצר אודות תהליך היצירה. נושאי התצלומים הציגו מגוון של אפשרויות לשימוש בתהליך הקולדין. לצד שיעתוק טכני של הדפסים תיאר טלבוט, בחלק מן ההסברים, גם את הערך האומנותי של התצלומים. רובם של התצלומים מתארים נוף פתוח או טבע דומם. חלק גדול מן התצלומים צולם באחוזתו המשפחתית של טלבוט בליקוק אבי.
רק מעטים מן התצלומים מתארים דמות. אחד מהם מציג דמות אנושית במסווה של תיאור תנ"כי. בתצלום אחר מופיעות דמויות לצד סולם.
סטראטובריוס
סטראטובריוס (באנגלית: Stratovarius) היא להקת פאוור מטאל פינית.
תחילתה של הלהקה
סטראטובריוס הוקמה בשנת 1984 בפינלנד תחת השם Black Water ("מים שחורים"). הלהקה עברה מספר שינויי הרכב, ומספר שינויים מבחינה מוזיקלית עד שמצאה את הסגנון הייחודי לה. המוזיקאים שהקימו את הלהקה היו טומו לסילה, סטפן סטרלמן וג'ון ויהרבה. בשנת 1985 הצטרף ללהקה הגיטריסט טימו טולקי, שהיה ליוצר העיקרי ולמוח מאחורי הלהקה. טולקי החליף את סטפן סטרלמן בתפקיד הגיטריסט, ושינה את שמה של הלהקה לסטרטובריוס (הלחם מילולי בין סטרדיוואריוס יצרן הכינורות, וסטרטוקסטר, דגם הגיטרה המפורסם של חברת פנדר), בנוסף לקח טימו טולקי את תפקיד הסולן. כאמור, טימו טולקי הפך לכוח המניע והיוצר הראשי בלהקה, ומלבד השפעות הרוק שהוא הביא ללהקה, הוא הביא גם השפעות נאו-קלאסיות.
בשנת 1987 הפיצה הלהקה קלטת דמו למספר חברות תקליטים, עד שבסוף הוחתמה הלהקה על ידי חברת התקליטים CBS Finland. אלבום הבכורה של הלהקה יצא שנתיים מאוחר יותר, בשנת 1989, ונקרא Fright Night ("לילה מבעית").
אחרי שהחוזה שלהם פג בחברת התקליטים CBS Finland, חלו מספר שינויי הרכב בסטרטובריוס, אך למרות זאת הצליחה הלהקה להוציא את אלבומה השני Stratovarius II בשנת 1991 תחת חברת התקליטים Bluelight Records. אלבום זה הופץ שנה מאוחר יותר עם עטיפה חדשה ותחת השם Twilight Time בחברת התקליטים Noise Records.
צירופו של קוטיפלטו וההצלחה
בשנת 1994 הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי Dreamspace ("מרחב החלום"), יחד עם הבסיסט החדש של הלהקה, יאני קאינולאיינן שהצטרף ללהקה כאשר 70 אחוז מהחומר המוזיקלי כבר הוקלט. באותה שנה החליט טימו טולקי להפסיק לשיר עבור הלהקה, וחברי הלהקה צרפו סולן ב"משרה מלאה", טימו קוטיפלטו, שהתגלה כסולן בעל יכולות ווקאליות מלודיות מרשימות.
הלהקה הוציאה את האלבום הראשון שלה עם הסולן החדש בשנת 1995. שמו של האלבום היה Fourth Dimension, ולאחר הפצתו של האלבום שוב עזבו את הלהקה שניים מחבריה: טומו לסילה המתופף ואחד מחברי הלהקה המקוריים; ואנטי איקונן הקלידן. עזיבתם נבעה עקב חילוקי דעות מוזיקליים עם שאר חברי הלהקה. עם עזיבתם צורפו ללהקה שני חברי להקה לא פינים: יאנס יוהנסן הקלידן השוודי, שעבד בעבר עם הגיטריסט הנאו-קאלסי המפורסם, אינגווי מלמסטין; והמתופף הגרמני יורג מייקל (לשעבר ב"ראנינג וויילד וב"גרייב דיגר").
האלבום החמישי של סטרטובריוס, Episode, אלבום שיצא בשנת 1996, הוא זה שמסמן יותר מכל את גיבוש הסאונד ואת המאפיינים המאוד ברורים של הלהקה: מוזיקת פאוור מטאל מלודית עם גוון נאוקלאסי, השפעות פרוגרסיביות ואף מאפיינים סימפוניים. האלבום היה פרויקט גדול מאוד ומושקע שכלל בתוכו גם קולות מקהלה ותזמורת כלי מיתר. האלבום סימן את תחילת ההצלחה וההכרה של סטרטובריוס כאשר יצאו אחריו שלושה אלבומים מצליחים:Visions ב-1997, Destiny ב-1999 ו-Infinite בשנת 2000. בזכות האלבומים הללו גדל בסיס המעריצים של סטרטובריוס, והם זכו להכרה גדולה מאוד גם מחוץ לסקנדינביה, בעיקר ביפן.
בשנת 2003 הוציאה הלהקה את אלבומה האפי והמלודי ביותר שלה, אלבום בעל שני חלקים שנקרא Elements. באלבום הזה הגיעה סטרטובריוס לרמות חדשות של מוזיקת פאוור מטאל פרוגרסיבי וסימפוני. האלבום הראשון Elements Part 1 יצא בתחילת 2003, והוא לווה בסיבוב הופעות עולמי. בהמשך השנה יצא אלבום ההמשך Elements Part 2. שני האלבומים יצאו תחת חברת התקליטים הגרמנית המפורסמת ניוקליר בלאסט.
עזיבתם וחזרתם של קוטיפלטו ומייקל
בינואר 2005, הלהקה דיווחה כי היא מחדשת את פעילותה עם ההרכב שנחשב למצליח ביותר שלה כאשר טימו קוטיפלטו מאייש את עמדת הסולן ויורג מייקל את עמדת המתופף. ביוני של אותה השנה, בסיסט הלהקה יאני קאינולאיינן עזב אותה מסיבות אישיות ואת מקומו תפס הבסיסט לאורי פורה. בספטמבר הפיצה הלהקה את אלבומה התשיעי במספר הנושא את שם הלהקה Stratovarius. האלבום היה קרוב יותר להאבי מטאל (למטאל המסורתי) מאשר לפאוור מטאל. לאחר צאתו של האלבום הלהקה החלה בסיבוב גדול של הופעות ברחבי העולם שהחל בארגנטינה והמשיך לקנדה וארצות הברית שם הופיעה הלהקה בפעם הראשונה בתולדותיה. סיבוב ההופעות כלל בתוכו הופעות ביפן ובאירופה.
בתחילת 2007 הודיעה הלהקה כי היא מתחילה בהקלטות לאלבום חדש שיצא בתחילת 2008, האלבום כך לפי הדיווח הרשמי יכלול בתוכו 11 שירים ושמו עדיין לא הוחלט. טימו טולקי הודיעה שלאחר הפצתו של האלבום הלהקה תצא למסע הופעות עולמי גדול.
ב 11 בספטמבר 2016 הודיעה הלהקה כי תגיע להופעה בישראל שמתוכננת להיערך ב- 15 בפברואר 2017. ב- 2 באוקטובר 2016 הודיעה הלהקה באופן חד צדדי ומסיבה לא ידועה על ביטול ההופעה בישראל.
פורמולה 1 עונת 1962
תקציר העונה
קבוצת פרארי, אלופת העונה הבאה, נחלשה עקב עזיבתם של מספר אנשי מפתח ושביתת פועלים במפעל הייצור. במקביל, התחזקו היצרנים הבריטים. גרהאם היל וקבוצת BRM זכו באליפות הנהגים והיצרנים לאחר קרב מול ג'ים קלארק וקבוצת לוטוס. דן גורני ניצח את גרנד פרי צרפת, הניצחון היחיד של קבוצת פורשה. ג'ק ברבהאם החל את דרכו כיצרן וצבר נקודות ראשונות כשהוא נוהג בעצמו במכונית. סטירלינג מוס, נהגה של קבוצת פרארי, נפצע קשה בתאונה במהלך מרוץ טרום-עונה ולא חזר להתחרות בפורמולה 1. ריקרדו רודריגס סיים במקום הרביעי בגרנד פרי בלגיה והיה לנהג הצעיר ביותר שצובר נקודות בתולדות האליפות (בגיל 20 שנה ו-123 ימים). השיא החזיק מעמד במשך 38 שנים, עד שנשבר בידי ג'נסון באטן בעונת 2000.
שני נהגים מצאו את מותם במהלך העונה. רודריגס נהרג במהלך מרוץ במקסיקו בנובמבר, שלא היה חלק ממרוצי האליפות. גארי הוקינג, רוכב במרוצי אופנועים מדרום רודזיה, נהרג בחודש דצמבר במרוץ מחוץ לסבב שהתקיים בדרום אפריקה.
שיטת הניקוד
הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מששת המקומות הראשונים. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון 5 התוצאות הטובות ביותר בלבד. הנקודות המופיעות בסוגריים כוללות את סך הנקודות שהושגו בעונה.
דירוג הנהגים
הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה
דירוג היצרנים
עונה זאת הייתה העונה החמישית של אליפות היצרנים. חלוקת הנקודות התבצעה בדומה לאליפות הנהגים. הניקוד ניתן ליצרן, בהתאם לתוצאה הגבוהה ביותר שהשיגו נהגי הקבוצה בכל מרוץ.
זנות גברית
זנות גברית (לפי האקדמיה ללשון: זוֹנֶה) היא מכירת שירותי מין (זנות) על ידי גבר, לנשים או לגברים. מינו של הלקוח או האקט המיני בו משתתפים הלקוח והגבר המספק את שירותי המין, אינם מצביעים בהכרח על נטייתו המינית של הגבר המספק את שירותי המין.
את הזנות הגברית ניתן למצוא היום במדינות רבות. זנות גברית שכיחה בחברות שבהן מספר הנשים מצומצם באורח ניכר כמו בקרב עובדים זרים, עובדי מטעים ומכרות, שם היחס בין המינים יכול להיות אישה אחת לכל מאה גברים או יותר.
היסטוריה של הזנות הגברית בעולם
ההיסטוריה של הזנות הגברית אינה מתועדת היטב, ברם קיימת התייחסות לקיומה בתנ"ך שם הגבר העוסק בזנות פולחנית נקרא "קָדֵשׁ". עם זאת, קיים תיעוד של זנות גברית הומוסקסואלית אשר מדווחת בחברות רבות כגון יוון העתיקה בה התקיימה הזנות הגברית אולם לא עודדה.
סולון, שליט אתונה במאה השישית הקים בתי בושת שנוהלו על ידי המדינה. על אף שיחסים הומוסקסואלים בתקופה זו זכו לאידיאליזציה, זנות גברית נחשבה לבזויה במיוחד ועוררה חשש עקב ניגוד ערכים תרבותיים גבריים וחברתיים. אולם הן ברומא העתיקה והן ביוון העתיקה, התקיימו בתי בושת בהם עבדו זונות משני המינים. גברים שהיו זונות בצעירותם לא קיבלו זכויות אזרח מלאות כמבוגרים. אפשר שהדבר נבע מהעובדה שהזונות הזכריים היו לעיתם קרובות שבויי מלחמה שנמכרו לעבדות. כמו כן הרומאים לא ערכו רישומים של זונות ממין זכר. בעולם העתיק, הייתה הזנות הנשית, הגברית וטובות ההנאה המיניות בכלל, מקודשות ולכך אף דוגמאות בתנ"ך. אפילו בעולם המוסלמי של ימי הביניים, בו הזנות הייתה חטא חמור, היה היחס לשכבה הנחותה של הזונות והעבדים סבלני יחסית.
בסין העתיקה, טרנסג'נדרים-זונות פיתחו גילדות או איגודי מסחר משלהם כבר בתקופת שושלת סונג הדרומית (1279-1127 לספירה) אף על פי הייתה אסורה בתקופת השושלת שקדמה לה.
נוסף על סין העתיקה, גם בערים מסוימות כגון עמאן, מומבסה, יפן ואזורי חוף באפריקה המזרחית, הייתה הזנות הגברית מורכבת ברובה מטרנסג'נדרים וכן הייתה נפוצה למדי במאה ה-17. ביפן, זנות גברית הייתה שכיחה למדי במאה זו עקב ההתפתחות המוקדמת של התיאטרון, בו שיחקו גברים צעירים תפקידי נשים. כמו כן, נמצא תיעוד לבתי בושת גבריים בארצות רבות במהלך ההיסטוריה, למשל, באנגליה של המאה ה-18 הם נודעו כ"בתי מולי". תקופת פריחתם של בתי הבושת הגבריים הייתה במאה ה-19 בתקופה הוויקטוריאנית.
בארצות הברית, החלה תופעת הזנות הגברית בסוף המאה ה-16, אך התרחבה ונפוצה במאה ה-19 עם צמיחת הפיתוח העירוני והתאספות של קהילות הומוסקסואליות. התופעה הרווחת הייתה זנות גברית ללקוחות גברים והיא כללה בתי מרחץ, בתי בושת ובארים מיוחדים שנועדו להיכרות למטרת יחסי מין בתשלום בין הומוסקסואלים.
הזנות הגברית כיום
כיום רוב הזונות ממין זכר מתפקדים באופן עצמאי, ללא סרסורים וללא בתי בושת, והם עובדים ברחובות או במקומות מפגש הומוסקסואלים אחרים. קיומה של זנות גברית נסבל בארצות רבות ואף חוקי בחלקן (כמו בגרמניה). אדם העוסק בזנות גברית נקרא בסלנג "ג'יגולו" או "זונה ממין זכר".
כיום ניכרים גם הבדלים בין זנות גברית מערבית ללא מערבית, כאשר האחרונה כמעט תמיד כוללת נערים צעירים או טרנסג'נדרים. ידוע כי במערב, לקוחות של זונות-טרנסג'נדרים מעדיפים לחשוב כי הם מקבלים שירות מזונות נקבות והם אינם משייכים עצמם או את החוויה המינית להומוסקסואליות.
קיים דיווח מפורט ביותר על זנות זכרית של האנתרופולוגית אוני ויקן, שתיארה את התופעה במספר ערים בעמאן. היא מדווחת שזונות ממין זכר דורשים שכר נמוך בהרבה מחברותיהן למקצוע, שם נשים זונות אינן רק יקרות אלא גם נדירות (למעשה ייתכן שהן בכלל זרות ועצם קיומן מוסתר).
זנות גברית יכולה לכלול מבחר של פעילויות מיניות המבוססות על רצונות הלקוח וזהותו המינית. על אף שלגבר המספק את השירות יש אפשרות להגביל את הלקוח (בדרך כלל כאשר המחיר נמוך בהתאם), הפעילויות המיניות הנפוצות הן אוננות משותפת או של יחיד, מין אוראלי המבוצע בלקוח או על ידו או מין אנאלי המבוצע בלקוח או על ידו.
הסיבה העיקרית לעיסוק בזנות על ידי גברים, היא התמריץ הכספי, אך זו לא הסיבה היחידה. עיסוק בזנות עשוי להעלות את הערך העצמי של מספק השירות, כאשר הוא חש נחשק על ידי הלקוח. כמו כן, הוא יכול לשפר את מעמדו החברתי על ידי הכסף שהרוויח- תכשיטים יוקרתיים, רכב פאר, מסעדות יוקרה, לבישת בגדי יוקרה, טיסה ליעדים נחשקים בחו"ל וכדומה. לעיתים, זהו אף הרצון בסיפוק ועונג מיני, שבירת מוסכמות וחיפוש מסתורין. ישנן גם סיבות הפוכות, כמו למשל יצר הרס עצמי, ניצול, קשיים בהבנת המרחק שבין סקס פרטי למסחרי וכן סטיגמה ציבורית מינית שנוצרה על האדם. הסיבות הן רבות ואישיות ויכולות לנבוע מעירוב של צידוקים שליליים וחיוביים כאחד.
שלום ניקיאס
שלום ניקיאס היה חוזה שנחתם ב-421 לפנה"ס בין ערי המדינה ספרטה לאתונה העתיקה וחתם את החלק הראשון של המלחמה הפלופונסית.
בשנת 425 לפנה"ס, ספרטה נחלה תבוסה בשני קרבות חשובים (קרב פילוס וקרב ספקטריה), חלק מתוצאת הקרב הייתה העובדה שכוחות אתונה החזיקו בשבי כ-292 איש, לפחות 120 מהם היו ספרטנים. ב-424 לפנה"ס ספרטה התאוששה וכבשה את העיר אמפיפוליס. באותה שנה נחלה אתונה תבוסה גם בבויאוטיה בקרב דליום. וב-422 הובסו האתונאים בקרב אמפיפוליס כאשר ניסו להשתלט שנית על העיר ובשני הצדדים נהרגו אישי מפתח.
הסכם השלום נקרא על שם המדינאי והמצביא האתונאי ניקיאס, אשר נשא ונתן עליו עם פלייסטואנאקס מלך ספרטה. הסעיף העיקרי שלו היה שאתונה וספרטה ישמרו על מה שהיה להם, אם כי היו כמה התאמות: ספרטה תחזיר את אמפופוליס לאתונה, והאתונאים יוותרו על כיבוש פילוס. תוקידידס, שהוקסם מבעיות הכרונולוגיה, מציין כי האמנה נחתמה "עשר שנים בלבד, בהפרש של כמה ימים, לאחר הפלישה הראשונה לאטיקה ותחילת המלחמה הזו".
אטלס-אייבל
האטלס-אייבל (באנגלית: Atlas-Able) היה משגר לוויינים מסדרת טילי האטלס ושהיה אמו לשמש לשיגור מספר גשושיות פיוניר אל הירח. מחמשת הטילים שנבנו שני טילים כשלו בבדיקות סטטיות ושלושה טילים ששוגרו נכשלו בהבאת הלוויין למסלולו.
שיגורי הטיל שוגרו ב-LC-12 וב-LC-14 מנמל החלל קייפ קנוורל. טיל אחד תוכנן להיות משוגר מה-LC-13 אבל התפוצץ גם הוא במהלך בדיקה סטטית.
ניק לאשיי
ניקולס סקוט לאשיי (באנגלית: Nicholas Scott Lachey נולד ב-9 בנובמבר 1973) הוא זמר, כותב שירים, שחקן ומפיק אמריקאי.
שנותיו הראשונות
לאשיי נולד בקנטקי ארצות הברית. בנם של קייט ליימבאך וג'ון לאשיי. יש לו שני אחים קטנים, אחות ובנוסף, שני קרובים מאומצים. לאשיי גדל באוהיו ולמד בבית הספר הקהילתי לאומנות שם פיתח את קולו בזמן שהצטיין בספורט. לאחר סיום התיכון החל ללמוד באוניברסיטת דרום קליפורניה שבלוס אנג'לס, קליפורניה. לאחר שנה רצה להיות קרוב למשפחתו והחליט לעבור לאוניברסיטה באוהיו שם הצטרף לאחווה.
קריירה
לאשיי החל את קריירת השירה שלו באמצע שנות התשעים כחבר בלהקת הבנים "98 Degrees" יחד עם אחיו דרו ושני חברים נוספים. אלבום הבכורה של הלהקה יצא ביולי 1997 אך ההצלחה הגדולה הייתה עם יציאת האלבום השני שנה מאוחר יותר. הלהקה מכרה למעלה מ-10 מיליון עותקים.
ב-2 בינואר 2000 יצא הסינגל הראשון של לאשיי "Where You Are" שהיה דואט מהאלבום של ג'סיקה סימפסון. בקיץ 2003 החלה תוכנית הריאלטי "Newlyweds" בכיכובו של לאשיי ואשתו דאז ג'סיקה סימפסון, התוכנית שודרה בערוץ MTV ועסקה בחיי הזוג כנשואים טריים. ב-2005 זכתה התוכנית בפרס בחירת הקהל עבור תוכנית הריאליטי המועדפת. זמן קצר לאחר מכן בוטלה התוכנית.
ב-11 בנובמבר 2003 יצא אלבום הבכורה של לאשיי, "SoulO". הסינגל הראשון מהאלבום היה "Shut Up" שיצא ב-19 באוגוסט 2003. הסינגל השני מהאלבום היה "This I Swear" שנבחר להיות הפתיח לסדרה "Newlyweds" (נקראה בארץ "זוג טרי"). למרות שיצא במהלך הצלחת הסדרה, נחל האלבום כישלון מסחרי.
לאשיי שיחק תפקיד משנה בסדרה מכושפות בשנים 2004–2005.
אלבומו השני של לאשיי נקרא "What's Left of Me" ויצא ב-9 במאי 2006. האלבום נכנס למקום השני במצעד הבילבורד. האלבום זכה למעמד זהב לאחר שמכר למעלה מחצי מיליון עותקים. הסינגל הראשון שיצא היה "What's Left of Me" כשם האלבום שיצא ב-21 בפברואר 2006 והגיע למקום השישי. הסינגל השני מהאלבום היה "I Can't Hate You Anymore" שיצא ב-30 באוקטובר 2006. אחריו יצא "Resolution" ב-12 בדצמבר 2006. ב-18 בדצמבר 2007 יצא הסינגל "Ordinary Day" שהוקלט כחלק מפסקול הסרט של אופרה וינפרי. לאשיי ידוע גם בעקבות תפקידו בסדרה מגרש ביתי.
ב-2007 החל לאשיי לעבוד על אלבומו השלישי. האלבום, "Coming Up For Air" לא יצא אל החנויות כפי שתוכנן עקב חילוקי דעות עם חברת התקליטים, "Jive Records", וביוני 2010 עזב לאשיי את החברה. הסינגל הראשון מהאלבום יצא לאור בשנת 2007 והיה בעצם קאבר לשיר "Patience" של להקת טייק ד'את. הסינגל השני מהאלבום היה "All in My Head" שיצא ב-29 באוגוסט 2009. לאשיי הופיע בהופעת אורח בסדרה מגרש ביתי.
במרץ 2009 עלתה בערוץ MTV תוכנית ריאליטי דוקומנטרית בהפקתו של לאשיי שנקראה, "Taking the Stage", ועסקה בחייהם של תלמידי תיכון בבית ספר לאומנות. הסדרה שודרה במשך שתי עונות עד ביטולה באפריל 2010. החל ממרץ 2009 לאשיי מנחה תוכנית שירה בשם "The Sing-Off" של רשת NBC.
חיים פרטיים
לאשיי והזמרת ג'סיקה סימפסון יצאו החל משנת 1999 וב-26 באוקטובר 2002 השניים התחתנו. בנובמבר 2005 לאחר חודשים של השערות בצהובונים הודיעו השניים כי הם נפרדים. גירושי הזוג התבצעו ב-30 ביוני 2006. השניים מכרו את אחוזתם שבקליפורניה לג'סטין ברפילד כוכב הסדרה מלקולם באמצע.
זמן קצר לאחר שיצא הסינגל "What's Left of Me" מהאלבום השני הוא החל לצאת עם הדוגמנית ונסה מינילו שהשתתפה בקליפ. השניים נפרדו ביוני 2009 אך חזרו באוקטובר אותה שנה. ב-4 בנובמבר 2010 הודיעו השניים על אירוסיהם. השניים נישאו ב-15 ביולי 2011 בחתונה קטנה של משפחה וחברים. בני הזוג לאשיי חולקים יום הולדת, 9 בנובמבר. יש להם שלושה ילדים.
מארק טרמונטי
מארק תומאס טרמונטי (באנגלית: Mark Thomas Tremonti; נולד ב-18 באפריל 1974) הוא מוזיקאי וכותב שירים אמריקאי, ידוע בעיקר כגיטריסט המוביל של להקות רוק אמריקאית קריד ואלטר ברידג', וכמייסד הלהקות. הוא שיתף פעולה עם אמנים רבים אחרים במשך השנים, וכיום הוא עובד על פרויקט סולו.
מאז שנותיו המוקדמות שלו עם קריד, טרמונטי הפך מוכר בזכות יכולותיו על הגיטרה ועל כתיבת השירים שלו. הוא זכה בפרסים רבים, ביניהם פרס גראמי אחד על הסינגל של להקת קריד,"With Arms Wide Open".הוא הוכתר בתואר "גיטריסט של שנה" במשך שלוש שנים ברציפות על ידי המגזין Guitar World. בשנת 2011 זכה במקום הרביעי בתחרות "גיטריסט המטאל של כל הזמנים" של המגזין Total Guitar.
השנים המוקדמות
טרמונטי נולד בדטרויט שבמישיגן. הוא גדל במשפחה נוצרית בגרוס פוינט, עיירה מחוץ לדטרויט, במשך רוב ילדותו לפני שעבר לווילמט, אילינוי. בסביבות הזמן הזה, הוא החל להיות מוקסם ממוזיקה, וקנה את הגיטרה הראשונה שלו בגיל עשר. כשהיה בן חמש-עשרה, עברה משפחתו שוב לאורלנדו, פלורידה. במהלך תקופה זו, אמו אובחנה עם זאבת אדמנתית מערכתית, אשר הותירה את טרמונטי הרוס. לאחר סיום לימודיו, עבר לקלמסון שבדרום קרוליינה כדי ללמוד באוניברסיטת קלמסון כלכלה. לאחר השנה הראשונה שלו בקולג', הוא חזר לפלורידה כדי ללמוד באוניברסיטת המדינה של פלורידה, שם הוא התאחד עם סולן להקת קריד לעתיד, סקוט סטאפ, שאותו הכיר טרמונטי בימי התיכון.
להקת Creed
טרמונטי הוא מייסד להקת הרוק האמריקנית קריד. הוא הקים את הלהקה עם הסולן סקוט סטאפ בשנת 1995 ועם בריאן מרשל על גיטרת הבס וסקוט פיליפס בתור מתופף. הגיטריסט בריאן בראשר היה גם חבר לזמן קצר בלהקה בשנת 1995, כאשר הלהקה הייתה ידועה בשם המקורי שלה, Naked Toddler. למרות ביקורות לעיתים קרובות, Creed נחשבה בעיני רבים כאחת הלהקות הגדולות של תנועת הפוסט-גראנג' בסוף שנות ה-90' ושנות ה-2000 המוקדמות. טרמונטי וסטאפ נחשבו ככותבי שירים מהמוצלחים ביותר בכל מוזיקת רוק.
הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלהם My Own Prison בשנת 1997 שזכה להצלחה במיינסטרים, עם מכירות של מעל שישה מיליון עותקים. ארבעה סינגלים יצא לאור מהאלבום: "My Own Prison ", "Torn", "That's What This Life For" ו-"One". כל השירים האלו הגיעו למקום הראשון במצעד שירי הרוק הלוהטים של בילבורד, מה שהפך את קריד ללהקה הראשונה עם כאלו הישגים באלבום הבכורה שלהם. בשנת 1999 הוציאה הלהקה את האלבום Human Clay שזכה במהירות במעמד יהלום ואחד-עשר פעמים בפלטינה על ידי ה-RIAA. הלהקה הוציאה לאור ארבעה סינגלים מהאלבום: "Higher", "With Arms Wide Open", What If" ו-"Are You Ready". הלהיט "Higher" החזיק במקום הראשון במצעד פזמוני הרוק ברדיו 17 שבועות, זמן שובר שיאים באותה תקופה. מרשל עזב את הלהקה בשנת 2000 עקב המתיחות הגוברת עם סטאפ. הוא הוחלף זמנית על ידי בסיסט ההופעות ברט הסטלה. קריד זכ גם בפרס גראמי הראשון שלהם, ועד כה היחיד, על השיר "With Arms Wide Open" בקטגוריית ""שיר הרוק הטוב ביותר בשנת 2001"". באותה שנה, אחרי סיבוב ההופעות, הלהקה הוציאה אלבום נוסף, Weathered, שממנו יצאו שישה סינגלים: "My Sacrifise", "One Last Breath", "Hide", "Don't Stop Dancing" "Weathered", ו-"Bullets". זהו האלבום היחיד של הלהקה בלי מרשל על הבס; טרמונטי הקליט את קטעי הבס עצמו. סיבוב ההופעות לקידום האלבום רשם הצלחה גורפת, אך בסופו של דבר, הופעה שנויה המחלוקת בשיקגו הובילה בסופו של דבר לפירוק הלהקה. הלהקה הודיעה על פירוק בשנת 2004, בעיקר בגלל המתח בין סטאפ ושאר חברי, וטרמונטי בפרט. Creed הוציאו לאור את אוסף "הלהיטים הגדולים" שלהם בנובמבר 2004.
למרות זאת, אחרי חודשים של השערות ושמועות, הוכרז על איחוד של קריד ועל תוכניות לסיבוב הופעות ואלבום חדש. האלבום, Full Circle, יצא לאור באוקטובר 2009 והפך לאלבום היחיד של הלהקה הגיע למעמד פלטינה. מהאלבום יצא לאורו שלושה סינגלים:"Overcome", "Rain" ו-"A Thousand Faces". סיבוב ההופעות שקידם את האלבום התפרש על פני אמריקה כולה, אירופה ואוסטרליה ונמשך בקיץ של 2009 והקיץ של 2010. הלהקה הוציאה לאור בנוסף DVD שובר שיאים של הופעה מהסיבוב הופעות שנקרא "Creed Live" בדצמבר 2009. לפי דבריו של טרמונטי אלבום נוסף של קריד צפוי בסוף שנת 2011 או תחילת שנת 2012.
עם Alter Bridge
אלטר ברידג' קיימה סיבוב הופעות מוצלח לקידום האלבום, וב-7 באוקטובר 2008 צילמה אלטר ברידג' הופעה בהיכל המוזיקה של הייניקן שבאמסטרדם, הולנד. הלהקה הוציאה לאור את ההופעה המצולמת בתור DVD הנקרא Live From Amsterdam". בעקבות סיבוכים ודחיות מצד חברת התקליטים ההופעה יצאה בצפון אמריקה רק ב-11 בינואר 2011, דבר שגרם לתסכול רב בקרב המעריצים.
האלבום השלישי של אלטר ברידג' נקרא ABIII ויצא לאור ב-10 באוקטובר 2010. האלבום הוא אלבום הקונספט הראשון של הלהקה, והתקבל בברכה על ידי המבקרים והמעריצים אף על פי שהאלבום יותר כבד ויותר אפל מהאלבומים הקודמים של הלהקה. ריק פלורינו כתב Artistdirect כינה את האלבום "sprawling masterpiece". הרעיון שעומד מאחורי האלבום הוא הקושי של לחזור להאמין אחרי שאיבד את האמונה ונכתב בהשראתו של הסולן מיילס קנדי, שרעיון האלבום הוא בעיקרון עליו. הסינגל הראשון מהאלבום, "Isolation", הגיע למקום הראשון גם במצעד הרוק האקטיבי וגם במצעד שירי הרוק החמים, הסינגל הראשון של הלהקה אי פעם שהגיע למעמד כזה. הלהקה הוציאה לאור עוד שני סינגלים מהאלבום: "Ghost of Days Gone by" ו-"I Know It Hurts". סיבובי ההופעות של הלהקה צריכים להיות מתואמים כנגד אלה של קריד שבה חברים טרמונטי, מרשל ופיליפס וכנגד סיבוב ההופעות של סלאש שקנדי הוא סולנו.
קריירת סולו
בשנות האלפיים במוקדמות, לקראת סופה של להקת קריד, תכנן טרמונטי להקים הרכב ספיד מטאל שנקרא Downshifter (ביחד עם הסולן ג'יימי ג'סטה מלהקת הייטבריד והמתופף ג'ואי ג'ורדיסון מלהקת סליפנוט), אבל הפרויקט מעולם לא יצא לפועל. ב-2008 הוציא לאור טרמונטי DVD שנקרא "The Sound & The Story" בו הוא מלמד סולואים נבחרים מהאלבום בלאקבירד, טכניקות בגיטרה, ובו גם מופיע הסיפור של טרמונטי. באלבום משתתפים גם אורחים כגון: מיילס קנדי, טרוי סטטינה, ראסטי קולי, מייקלאנג'לו בטיו וביל פאק. ה-DVD פורסם דרך FRET12, קהילת מוזיקאים אונליין.
טרמונטי גם דיבר על אלבום סולו משלו: "הלהקות כ"כ שונות" הוא אמר על אלטר ברידג' וקריד "ואני כותב כ"כ הרבה. אני הולך לעשות אלבום סולו משום שיש כמה שירים שאני שונא את העובדה שהם לא יראו אור כי הם לא מתאימים לא לקריד ולא לאלטר ברידג'". טרמונטי ינגן גיטרה וישיר בכל האלבום. חברי להקת סאבמרסד אריק פרידמן וגרט וויטלוק ישתתפו באלבום.
האלבום הראשון בפרויקט הסולו יצא לאור ב-2012, ונכון ל-2022 יצאו במסגרת הפרויקט חמישה אלבומים, האחרון שבהם ב-2021.
עבודות נוספות
טרמונטי עבד עם אמנים רבים במשך השנים ביניהם: סבנדסט, פוזי, לארי איש הכבלים, מייקלאנג'לו בטיו וברי יור דד. הוא עזר להפיק מספר שירים באלבום של סאבמרסד מ-2004 "In Due Time".
איטניום
הפרויקט הסתבר בסופו של דבר ככישלון. כיום כמעט רק חברת HP מוכרת מערכות איטניום. הוא לא הצליח להיכנס לשוק הביתי מכיוון שהוא מספק אמולציה איטית יחסית של קוד IA32. עם יציאת ארכיטקטורת AMD64 התברר שיש דרך פשוטה יותר לספק תמיכה במרחב כתובות גדול ועדיין לתמוך בצורה יעילה בקוד הקיים.
מארק טרמונטי
חייו האישיים
ב-14 בדצמבר נישא טרמונטי לוויקטוריה רודריגז, יחדיו הם הביאו לעולם שני בנים, אוסטין ופרסון. כיום הם גרים באורלנדו, פלורידה.
איטניום
בינואר 2019 אינטל הכריזה על הפסקת הפיתוח של סדרת איטניום, כאשר הפסקת התמיכה בהם מתוכננת ליולי 2021.
מארק טרמונטי
חייו האישיים
טרמונטי הוא אספן של גיטרות ומכונות פינבול. הוא גם ידוע כחובב משחק הטניס שולחן. אחד מאחיו של טרמונטי הוא מעריץ של אלטר ברידג' ואחראי על פרסום ההודעות מאלטר ברידג' למעריצים, ואילו השני, דן, יצר את כל הציורים שעל עטיפות האלבומים של קריד ואלטר ברידג' וכיום הוא נשיא והמעצב הראשי בחברת עיצוב\שיווק שנקראת קור 12.
איטניום
תכנון
ברמה הבסיסית, התכנון של איטניום דומה לזה של RISC – ליבת הלוגיקה מכילה סט קטן של הוראות אשר תוכננו לרוץ מהר מאוד. האיטניום משתמש בתכנון אשר מאפשר הרצה של מספר ליבות באופן מקבילי בשביל להשיג מהירות נוספת. הדבר שבו פילוסופיית תכנון האיטניום שונה מ־RISC הוא הצורה שבה ההוראות מועברות ליחידות ליבה אלה.
בתכנון "חוסר־סדר" הרווח, מפענח מורכב בוחן כל הוראה בזמן שהיא עוברת דרך הצינור (pipeline) ורואה איזה מהן יכולה להתבצע במקביל במספר ליבות. למשל בסדרת הוראות שמבצעת  ו־  לא תהיה השפעה של ההוראות אחת על השנייה, לכן ניתן להזין אותם לשתי ליבות כדי שירוצו בו זמנית.
מארק טרמונטי
פרסי RIAA
נתונים אילו נלקחו ממאגר הנתונים ברשת של RIAA אלבומי אולפן
איטניום
תכנון
ניבוי של איזה קוד יכול להיות מחולק בדרך כזו הוא משימה מורכבת מאוד. במקרים רבים, ערכי הקלט של שורה אחת תלויים בערכי הפלט של שורה אחרת, אך רק אם תנאי מסוים מתקיים. למשל, נסתכל על אותה דוגמה מקודם בשינוי קל: . במקרה כזה, החישובים נשארים זהים, אך הפעולה השנייה דורשת את התוצאות של החישוב הראשון כדי לדעת אם יש בכלל צורך בהרצתה.
במקרים כאלה, התוכנית שמובנת במעבד בדרך כלל "מנחשת" איזה מצב יתרחש. ברוב המקרים, פקודת התנאי IF תתבצע, בהנחה שהדוגמה שלנו תבצע ב־90 אחוז מהמקרים את החלק השני שלה, ולכן אפשר בבטחה להזינה לליבה אחרת. אולם, ניחוש מוטעה יכול להביא לירידה ניכרת בביצועים, כיוון שתוצאת החישוב נזרקת והמעבד ממתין לתוצאה הנכונה של החישוב להגיע. חלק גדול משיפור הביצועים במעבדים מודרניים נובע משיפור בלוגיקת החיזוי, אולם בתקופה האחרונה מגמת השיפורים החלה להאט.
מארק טרמונטי
פרסי RIAA
אוספים
איטניום
תכנון
במקום זאת, האיטניום מסתמך על המהדר שיבצע משימה זו. עוד לפני שהתוכנית מוזנת למעבד, המהדר מנתח את הקוד ומבצע את אותם סוגים של החלטות אשר היו מתבצעות בזמן ריצה על השבב עצמו. ברגע שהוא החליט איזה נתיבים לבחור, הוא אוסף את כל הפקודות שהוא יודע שניתן להריץ במקביל, אוגד אותם להוראה גדולה יותר בצורה כזו בתוכנית תחת ההגדרה VLIW.
מארק טרמונטי
חברי להקה
מארק טרמונטי ישיר ינגן גיטרה מובילה ובס בכל אלבום הסולו שלו, המוזיקאים הבאים הוכרזו רשמית כחלק מההרכב המשתתף בפרויקט הסולו שלו. מוזיקאים נוספים יכולים להיווסף בהמשך לפי הפרסומים:
איטניום
תכנון
העברת משימה זו מהמעבד למהדר היא בעלת מספר יתרונות. ראשית, המהדר יכול להשקיע יותר זמן בניתוח הקוד, יתרון שלמעבד אין כיוון שהוא חייב לסיים את המשימה כמה שיותר מהר. לכן גרסת המהדר יכולה להיות מדויקת באופן מהותי יותר מאשר אותו קוד אשר רץ דרך האלגוריתמים של המעבד. שנית, הניבוי של תוכנית המעגל החשמלי של המעבד היא מסובכת למדי, והעברת הניבוי למהדר מורידה את הסיבוכיות מהמעבד בצורה רבה. המעבד לא צריך יותר לנתח שום דבר; הוא פשוט מפרק את ההוראה לחלקים ומזין את חלקיה לליבות השונות. שלישית, ביצוע הניבוי על ידי המהדר היא "הוצאה" חד פעמית, לעומת הניבוי במעבד שמתרחש כל פעם שהתוכנית רצה.
החסרון בכך הוא שהתנהגות תוכנית שרצה, לא תמיד מובנת מאליו ולא נובעת ישירות מהקוד שאיתו נוצרה, ויכולה להשתנות מאוד כתלות במידע שמעובד. מעבד ממוצע יכול מעשית לבצע החלטות עיבוד לפי המידע אשר מועבר, לעומת המהדר שיכול רק לנחש זאת. מכך, זה אפשרי מאוד שהמהדר יטעה בניבוי שלו אפילו באופן יותר תדיר מאשר לוגיקה מקבילה הנמצאת על המעבד. לכן, תכנון ה־VLIW מסתמך רבות על הביצועים של המהדרים, פשרה המאפשרת להפחית את מורכבות החומרה של המעבד על חשבון הגדלת המורכבות של תוכנת המהדר.
מימוש
הפרויקט להעמיד איטניום בעל איכות מספקת לייצור המוני ממשיך להתקיים. השחרור המתוכנן היה ל־1997, אך הוא נדחה מספר פעמים. בשנת 2001, גרסה ראשונה נכנסה לשוק, עם השם קוד Merced, במהירויות שעון של 733 עד 800 מגה־הרץ ו־2 עד 4 מגה־בייט של זיכרון מטמון. המחירים נעו בין 1,200 ל־4,000 דולר אמריקאיים. אולם, ביצועיו היו מאכזבים. במצב IA-64, ביצועיו היו טובים במעט מתכנון X86 מקביל, וכאשר הורץ קוד X86 הביצועים היו ירודים במיוחד – בסביבות 1/8 מביצועיו של מעבד X86 מקביל. במהרה, גם אינטל סיכמה שזו לא הייתה הוצאה לאור "אמיתית".
הבעיה העיקרית (אך לא היחידה בשום פנים) עם האיטניום הייתה זמן האחזור (latency) הגבוה במיוחד של מטמון השלב השלישי שלו, אשר גרם להפחתה דרמטית ברוחב הפס הניתן לשימוש. אינטל נאלצה להשתמש בפתרונות עוקפים לתכנון הבא שלהם, ובאותו זמן הורידה את זמני האחזור של המטמון הראשי והמשני למינימום של כל תכנון מודרני (פרט ל־Power4 של IBM). כמו כן, הם שדרגו את אפיק בעל 64 ביט ו־266 מגה־הרץ של האיטניום לאפיק של 128 ביט עם 400 מגה־הרץ, דבר ששילש את רוחב הפס של המערכת.
הדור השני של שבבי איטניום (איטניום 2) הושקו ביולי 2002. במצב IA-64, ביצועים במספרים שלמים היו הטובים ביותר מכל תכנון בזמן ההשקה, כאשר הביצועים בנקודה צפה היו שניים רק ל־Power4. מהירויות שעון וגודלי L3 היו 1 ג'יגה־הרץ עם 3 מגה־בייט ו־900 מגה־הרץ ו־1.5 מגה־בייט. ביצועי X86 אמנם שופרו אך עדיין פיגרו מאחורי מעבדי X86 רגילים; ביצועי איטניום 2 היו דומים לביצועי פנטיום 2 (שיצא לשוק ב־1998).
כשנה מאוחר יותר שוחרר תכנון איטניום 2 משופר, בגרסאות של 1.5 ג'יגה־הרץ עם 6 מגה־בייט L3, 1.4 ג'יגה הרץ עם 4 מגה־בייט, ו־1.3 ג'יגה הרץ עם 3 מגה־בייט. בזמן השחרור, גרסת ה־1.5 ג'יגה־הרץ השיגה את התוצאות הגבוהות ביותר של SpecFP ו־SpecInt למעבדים בודדים, מבין כל השבבים המופצים.
בזמן שנמשכים המאמצים לשפר את מהירות ההרצה של קוד x86, הוא נותר עדיין איטי מדי למטרות רבות. החשיבות של תפקודיות ה־x86 נתונה לוויכוח – מעט מאוד אנשים קונים מערכות איטניום כדי להריץ קוד x86. אולם, אינטל מתכננת להחליף את יחידת החומרה האחראית על תרגום x86 עם חבילת תוכנת הדמיה (emulation) (ברוח FX!32 ל־DEC Alpha של חברת דיגיטל). בעקבות כך, צפויה הרצה מהירה יותר של קוד זה והורדת סיבוכיות שבב. לשבבים עם רכיבי תוכנת הדמיה יש תקדים במחשוב עסקי, למשל במכונות VAX ו־S/390.
ייצור ופיתוח מספר ארכיטקטורות מעבדים נעצרו לטובת האיטניום. DEC Alpha של HP ומשפחת PA-RISC עומדים לפרוש לטובת חומרת האיטניום. HP מתכננת לתמוך לעוד 5 שנים בארכיטקטורות הישנות שלה, החל משנת 2003. SGI תכננה במקור לבטל בשלבים את ארכיטקטורת MIPS למעבדים לטובת האיטניום מהר ככל האפשר, אולם תוכניותיה כרגע אינן ברורות, ופיתוח של מוצר בעל שתי ארכיטקטורות צפוי לעתיד הקרוב. ייצור איטניום של SGI מוכר היטב, אולם טכנולוגיית IRIX והבסיס הקיים הם בעלי חשיבות רבה.
תמיכת התוכנה השתפרה מאז שחרורו של איטניום 2. בגרסה זו נעשה שימוש ב Intel QuickPath Interconnect.חלק ממערכות הפעלה שהוסבו הן HP-UX, לינוקס וחלונות של מיקרוסופט. כמו כן OpenVMS ו־FreeBSD בשלבי הסבה לאיטניום. HP מתכננת להעביר את לקוחות Tru64 ל־HP-UX על איטניום, במקום להסב אותה לאיטניום. קיימות הסבות של מסד הנתונים Oracle ו־DB/2, בין היתר.
מספר הפצות (כגון רד האט ואובונטו) הכריזו על הפסקת התמיכה בו בגרסאות עתידיות.
בעיות
ב־2002, האיטניום הוא פרויקט המחשבים השני היקר ביותר בהיסטוריה, שני רק ל־IBM System/360 (אשר היה הצלחה מסחררת). אולם, ישנם ספקות רבים בקשר לעתידו של הפרויקט, בעיקר בגלל שתי בעיות.
השנייה היא שתכנון המהדר אשר מאפשר לאיטניום להגיע למקסימום הביצועים שהוא יכול לבצע הוכיח את עצמו כמשימה קשה, וסוגיה רצינית ביותר. שיפורים מבוצעים בהצבה, אולם הסבת תוכנה לאיטניום קיבלה מוניטין של בעלת קשיים רבים.
מבקרי המעבד איטניום כבר כינו אותו "Itanic". אינטל צפויה להיות במצב מסובך אם מעבד האיטניום יהיה אכזבה, כיוון שהצורך בארכיטקטורה בעלת 64 ביט לשרתים מסחריים רק גובר, והצורך בארכיטקטורה כזו במחשבים אישיים הוא במרחק של מספר שנים בלבד.
AMD64
ארכיטקטורת AMD64 של חברת AMD היא כנראה האיום האמיתי הגדול ביותר לאינטל בנוגע לארכיטקטורת 64 ביט. AMD64 ממשיכה את ההתנהלות המוקדמת של חברת אינטל דווקא בנוגע להרחבות ארכיטקטורה בלי להוריד את התאימות לאחור, החל מ8080 (8 ביט), דרך 16-ביט (8086), ולבסוף מ־16 ביט ל־32 ביט (80386 ועד לפנטיום). ארכיטקטורת AMD64 מרחיבה את ארכיטקטורת x86 בעלת 32 ביט על ידי הוספת אוגרים של 64 ביט, עם תאימות מלאה למצבי 32 ביט ו־16 ביט לתוכנות ישנות. מערכות AMD64 יצאו לשוק באמצע שנת 2003.
הביצועים שלו טובים למדי, אולם המעבד, הנקרא Opteron, נראה כמתחרה יותר לשבבי השרתים בעלי 32 ביט של אינטל – המערכת הגדולה ביותר שאינה באשכול (clustered) הנמצאת בשוק מכילה 4 מעבדים (לעומת 64 של איטניום 2) ומערכות ההפעלה לשרתים המתאימות היחידות כרגע הן Novell NetWare, לינוקס, NetBSD ו־FreeBSD.
כישלון האיטניום ישפיע רבות על יצרנים כמו HP, אשר הצהירו שהם נוטשים את שתי ארכיטקטורות המעבדים שלהם – Alpha ו־PA-RISC – לטובת האיטניום.
אף על פי זאת, עם אימוץ AMD64 על ידי יצרנים כמו סאן מיקרוסיסטמס ו־HP, אינטל הוציאה לאור בפברואר 2004 את IA-32e, אשר מערך ההוראות שלו תואם לחלוטין עם AMD64.
אלאדין ומנורת הקסמים
אלאדין ומנורת הקסמים הוא שמה של מעשייה שמקורה במזרח התיכון. מעשייה זו נכללה ב"סיפורי אלף לילה ולילה" והיא אחת הידועות שבהן, אם כי אינה חלק מן הטקסט המקורי בערבית. המעשייה נוספה אל קובץ "סיפורי אלף לילה ולילה" במאה ה-18 על ידי המזרחן אנטואן גלן, שליקט אותה מפי מספרי סיפורים מסוריה.
תקציר העלילה
הסיפור מתרחש בסין (בגרסה אחרת בהודו או באגרבה) ומספר על חייט עני שיש לו בן חסר תועלת ויכולת בשם אלאדין (בערבית: علاء الدين: עלאא' אלדין). כאשר אביו של אלאדין נפטר, מכשף נורא מאפריקה מאתר אותו, מתחזה לדודו ומוליך אותו בדרכי מרמה לתוככי מערה מסוכנת כדי שיוציא מתוכה מנורה ישנה. הוא פוקד עליו שלא לקחת כלום מלבדה. אבל אלאדין לא ידע שאין זו מנורה רגילה. יש לה תכונות קסם ובתוכה מצוי שד שבכוחו להגשים כל משאלה ומעדיף לאסוף את האוצרות הרבים שבמערה במקום לקחת את המנורה. כאשר אלאדין מנסה לצאת מהמערה, המכשף מבקש ממנו לתת לו את המנורה קודם. אלאדין לא מצליח למסור לו אותה הואיל וכיסיו מלאים. המכשף מתרגז וסוגר עליו את האדמה. בתוך המערה, לקח אלאדין את המנורה ושפשף אותה בעדינות מן הצד כדי לנקותה, ואז הופיע השד באורח פלא ואמר: "מה תצווה עליי, אדוני? עומד אני לפקודתך כי עבדך אני!". הכוחות הנסתרים של השד הופכים את אלאדין במהרה לאיש עשיר מאוד. הוא נישא לבת המלך, והשד מקים עבורם ארמון מפואר.
מקץ שנים אחדות עולה המכשף על עקבותיו של אלאדין. כשהוא מחופש לרוכל נודד, מכריז על נכונותו להחליף מנורות ישנות בחדשות. אשתו של אלאדין, שאינה יודעת מה רב ערכה של המנורה המכוסה חלודה שנמצאת בביתה, מחליפה אותה באחת חדשה אצל הסוחר המוזר. המכשף מצווה מיד על השד להגלות את הנסיכה ואת ארמונה לאפריקה. אולם אלאדין רודף אחרי המכשף, משיג לעצמו את המנורה, ומחזיר את הארמון ואת רעייתו אליו.
קולנוע
סיפורו של אלאדין מוצג בסרט האנימציה הגרמני מ-1927, עלילות הנסיך אחמד, המבוסס בעיקרו על הסיפור 'הנסיך אחמד והפיה פארי באנו', גם הוא מתוך סיפורי אלף לילה ולילה. עלילות הנסיך אחמד הוא אחד מסרטי האנימציה הראשונים באורך מלא שנוצרו, והראשון שעותק מלא שלו שרד.
בשנת 1992 יצא סרט ההנפשה "אלאדין" של חברת וולט דיסני וזכה להצלחה רבה. בעקבות הצלחת הסרט יצאו שני סרטי המשך ישירות לווידאו: "שובו של ג'אפר" (1994) ו"אלאדין ומלך הגנבים" (1996). כמו כן יצאה סדרת טלוויזיה בשנת 1994 שהתרחשה בין הסרט השני והשלישי ושודרה בישראל ברצועת זמן דיסני (ערוץ 2).
בשנת 2019 יצאה לסרט זה גרסת לייב אקשן בבימויו של גאי ריצ'י בעלת אותו השם בכיכובו של מנה מסעוד בתפקיד אלאדין.
תיאטרון
בישראל עובד סיפורו של אלאדין לתיאטרון מספר פעמים. ב-1998 עלתה ההצגה "אלאדין", בה שיחקו ליאור כלפון בתפקיד אלאדין וחנה לסלאו בתפקיד ג'יני, ב-2004 עלה המחזמר אלאדין בו שיחקו תום אבני, אלי יצפאן, וצביקה הדר. בשנת 2007 שיחק רודריגו גונזלס את דמותו של אלאדין, אילנית לוי שיחקה את הנסיכה וחנה לסלאו שבה לתפקיד הג'יני, בשנת 2011 במחזמר "שובו של הג'יני" גילם את הדמות הזו ציון ברוך, בשנת 2013 כיכב הזמר הראל סקעת במחזמר "אלאדין ויסמין", את יסמין גילמה שירי מימון ואלי יצפאן שב לתפקיד הג'יני, בשנת 2017 היה זה אסף הרץ ב"אלאדין והנסיכה יסמין", את הנסיכה גילמה שם עדי הימלבלוי, את הג'יני גילם טוביה צפיר ואת המכשף גילם חובי סטאר. בשנת 2018 גילם את הדמות כוכב הילדים רונו גיבור על, ואת המלך גילם דורי בן זאב.
בשנת 2010 עלתה ההצגה אלאדין ומנורת הקסמים תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער בעיבוד ובימוי של רענן פררה ומשה בן שושן.
בשנת 2019 תיאטרון הילדים הישראלי בהפקתה של קארין סתיו העלה את המחזמר אלאדין ישראל בכיכובם של שי ורועי, יחד עם כוכב הילדים טוביה טוויג הידוע בשם טוויגי גיבור בריאות - בתפקיד הג'יני.
יחסי פיג'י–קוריאה הדרומית
יחסי פיג'י–קוריאה הדרומית הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של איי פיג'י לבין הרפובליקה של קוריאה. היחסים בין שתי המדינות נוסדו בינואר 1971, כקוריאה הכירה בעצמאותה של פיג'י שנה קודם לכן. לפיג'י שגרירות בסיאול ולקוריאה הדרומית שגרירות בסובה. פיג'י פתחה את השגרירות שלה בסיאול ביולי 2012 כדי "לטפח את הסחר וההשקעות" ולקדם "מעבר של אנשים בין המדינות".
היסטוריה
ממשלת הביניים של פיג'י בראשות ראש הממשלה פרנק בינימרמה המשיכה במדיניות החוץ "הפנייה לצפון" שקודמה על ידי קודמיה, והיא כללה חיזוק של היחסים הדיפלומטיים והכלכליים עם קוריאה הדרומית, כמו גם עם מדינות אחרות באסיה.
בחודש יולי 2004 שר האוצר של פיג'י תיאר את מדיניות החוץ של מדינתו:
שגרירת קוריאה הדרומית בפיג'י ציינה כי "בזירה הבינלאומית כמו באו"ם, פיג'י תמיד תמכה בקוריאה הדרומית, ומאשרת את הסולידריות והידידות של שתי המדינות".
בחודש יוני 2009 תנועת הדמוקרטיה והחופש בפיג'י, ארגון שהוקם באוסטרליה על מנת לקדם את הדמוקרטיה במדינה, מחתה מחוץ לשגרירות קוריאה הדרומית בקנברה וביקשה מדרום קוריאה "להפסיק את התמיכה במשטר הצבאי".
ביקורים רשמיים
במאי 2014 ביקר בסיאול נשיא פיג'י רטו אפלי ניילטיקאו.
יחסים כלכליים
הסחר בין שתי המדינות נותר בהיקף נמוך. בנובמבר 2011 הייצוא הדרום-קוריאני לפיג'י עמד על שווי של כ-13.5 מיליון אירו, ואילו הייצוא מפיג'י לדרום קוריאה עמד על שווי של 11.5 מיליון אירו. עם זאת, חודש קודם, שתי המדינות קיימו לראשונה פורום לדיונים בנושא הסחר ביניהן כדי לקדם סחר בהיקף גבוה יותר. פיג'י מייצאת בעיקר סוכר וטקסטיל לקוריאה הדרומית.
ב-11 באוקטובר 2011 התקיים בסובה פורום יזמות בין שתי המדינות שכלל תערוכת קטלוג, ביוזמת הסוכנות לקידום השקעות הדדיות בקוריאה הדרומית ובפיג'י.
הגירה
ישנם כ-1,000 תושבים דרום-קוריאניים בפיג'י.
ג'ון בלושי
ג'ון אדם בלושי (אנגלית: John Adam Belushi; 24 בינואר 1949 – 5 במרץ 1982) היה שחקן, קומיקאי ומוזיקאי אמריקאי. ידוע בעיקר בשל חברותו בהרכב האחים בלוז, הופעתו בסרט "בית החיות" ובשל תפקידיו השונים בתוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב". היה אחיו הגדול של השחקן ג'ים בלושי.
מעשה יהודה ותמר
מרכזו של מעשה יהודה ותמר הוא בשלב השני: כאשר ראתה תמר ששלה לא נושא אותה לאשה כפי שהובטח לה, החליטה לעשות מעשה שיגרום לכך שיהודה ייבם אותה בלא ידיעתו. היא התחפשה לקְדֵשָׁה היושבת על פרשת דרכים, וכאשר יהודה עבר לידה, המציאה עצמה אליו כדי שיחשוק לבוא עליה והיא תהרה ממנו. ואכן כאשר עבר שם יהודה הציע לה לשכב עִמה, אך מאחר שלא היה לו אתנן לתת לה הבטיח שלאחר מעשה ישלח לה גדי עזים מצאנו. תמר דרשה ממנו לתת לה את חותמו, פתילו ומטהו כעירבון עד שיביא את גדי העזים. יהודה מסר לה ושכב עִמה, והיא הרתה מכך. לאחר מכן הסירה את בגדי הקדשה ושבה ללבוש את בגדי אלמנותה. כעבור זמן מה שלח יהודה גדי עיזים לתת לקדשה בשכרה, וכדי שתשיב לו את ערבונו, אולם האישה לא נמצאה.
ג'ון בלושי
נעוריו
בלושי נולד בעיר שיקגו, אילינוי למהגרים מאלבניה. אימו, אגנס בלושי, הייתה קופאית ואביו, אדם בלושי, היה בעל מסעדה. שם המשפחה בעת ההגירה היה בליוס, או בליורס. בלושי גדל בוויטון, למד בתיכון המרכזי של וויטון, ולאחר והמשיך לאוניברסיטת ויסקונסין-וויטווטר ולמכללת דופייג' ליד שיקגו. בתיכון פגש את אשתו לעתיד, ג'ודי ג'קלין.
שנותיו הראשונות
פריצתו הגדולה של בלושי התרחשה ב-1971, כאשר הצטרף לקבוצת "העיר השנייה" – קבוצת תיאטרון קומי אוונגרדית ומופרעת שפעלה באותה תקופה בשיקגו. הודות לחיקוי של הזמר ג'ו קוקר שביצע הוא השתתף במופע של קבוצת "הנשיונל לאמפון" ב-1972. מופע זה כלל שחקנים שמאוחר יותר שיחקו בתוכנית הטלוויזיה, כמו צ'בי צ'ייס, ביל מארי וכריסטופר גסט. מופע קומי זה תפס את תשומת לבו של מפיק רדיו שהעניק לקבוצה תוכנית באורך חצי שעה ברדיו האזורי של שיקגו ומאוחר יותר בכל ארצות הברית, שכללה את הבדרנים המקוריים שהופיעו במופע ובדרנים ידועים אחרים. תוכנית הרדיו שודרה מ-1973 עד 1975, ומספר מערכונים שהופיעו בה עובדו לטלוויזיה ושודרו בתוכנית סאטרדיי נייט לייב. בשנת 1976 נישא בלושי למפיקת התוכנית, ג'ודי ג'קלין.
מעשה יהודה ותמר
השלב השלישי בסיפור מתרחש כעבור שלושה חודשים, כאשר הוכר עוברה של תמר, וריננו הכל אחריה שזנתה. כשנודע הדבר ליהודה הורה להוציאה לשריפה, כפי שהיה מקובל לעשות אז לאשה שזינתה (על פי חז"ל היה זה משום שתמר הייתה מצאצאי שם, ששימש ככהן, ובת כהן שזינתה נידונה על פי התורה לשריפה). אז הוציאה תמר את שלושת פריטי העירבון שלקחה מיהודה כשבא אליה, וביקשה לשלוח אותם אל יהודה באומרה: . יהודה זיהה את הערבונות, ועל אף הבושה שמעשהו יתגלה, והקושי של אדם בעל עצמה ושלטון להודות בשגיאות, מיהר יהודה והודה שטעה בפסק הדין הואיל והוא זה שבעלהּ ולא אדם זר.
ג'ון בלושי
1975 - 1979
ב-1975 הצטרף בלושי לצוות הסאטרדיי נייט לייב, דבר שהוביל לפרסומו ברחבי העולם. בהפסקה שבין העונה הראשונה לשנייה שיחק באחד הסרטים המפורסמים ביותר שלו, הקומדיה "בית החיות" (Animal House). לפי ביוגרפיות מסוימות שנכתבו אודותיו, ביום הולדתו השלושים של בלושי הסרט "בית החיות" היה הסרט המצליח ביותר בארצות הברית, אלבום האחים בלוז שהוציא לאור עם דן אקרויד היה האלבום המצליח ביותר בארצות הברית והתוכנית סאטרדיי נייט לייב הייתה תוכנית הלילה בעלת הרייטינג הכי גבוה. בסצנת מסיבת הטוגה במרתף בית האחווה בסרט "בית החיות" ניתן לראות את ג'ון בלושי רוקד עם אשתו שלא קיבלה קרדיט. בזמן צילום הסרט "בית החיות" בלושי הופיע במכללת איתקה ב-1976. כאשר הוצג, הוא עלה לבמה עם מסור חשמלי וניסר את הפודיום. כאשר נשאל מי המנחה האהוב עליו ב"סאטרדיי נייט לייב"" הוא הזכיר את הקומיקאי רוברט קליין.
מעשה יהודה ותמר
השלב הרביעי בסיפור התרחש כעבור מספר חודשים, כאשר תמר כרעה ללדת והמיילדת הבחינה שתאומים בבטנה. כאשר אחד העוברים הושיט ידו מן הרחם, קשרה המיילדת חוט צבוע בצבע תולעת שני כדי לסמן שהוא הבכור. אולם לאחר מכן הוא השיב ידו אל הרחם, ודווקא אחיו פרץ ויצא לפניו מן הרחם. על כן נקרא הראשון פרץ, והשני, שעל ידו חוט השני הזוהר - זרח.
ג'ון בלושי
1975 - 1979
כאשר רואיין, במבט לאחור, דן אקרויד סיפר סיפורים על בלושי שלרוב אחרי סיום חזרות לתוכנית "סאטרדיי נייט לייב", הופעות או צילום סרט, בלושי היה הולך ללא הודעה לבתים סמוכים של חברים או זרים, מחפש משהו לאכול ולרוב היה נרדם בלי שיהיה ניתן למצוא אותו ביום שלמחרת. זה היה התמריץ למערכון המתח " הדבר שלא יעזוב" שבו בלושי מענה זוג (ששוחק על ידי ג'יין קרטין וביל מארי) בביתם על ידי חיפוש חטיפים, עיתונים ומגזינים לקרוא ומשתלט על הטלוויזיה שלהם. דן אקרויד קרא לו "האורח של אמריקה".
בזמן השתתפותו בתוכנית הוא כיכב בסרט קצר שנקרא "אל תסתכל על העבר בכעס" (Don't Look Back In Anger) בו שיחק אדם זקן המגיע לקבריהם של חבריו לבמה לשעבר ומגלה שהסיבה להיותו חי עדיין היא שהוא רקדן, ולאחר מכן רוקד על קברי חבריו (למרבה האירוניה, בלושי דווקא היה חבר הצוות הראשון שמת). ב-1979 עזב את סאטרדיי נייט לייב כדי להתמקד בקריירה הקולנועית שלו. בלושי השתתף בארבעה סרטים נוספים, ובשלושה מהם, "1941", "שכנים" ו"האחים בלוז" שיחק ביחד עם חברו, דן אקרויד.
מעשה יהודה ותמר
ילדיו של יהודה ונישואיהם עם תמר
על פי פרשת וישב שבספר בראשית, הסיפור התחיל כאשר יהודה נפרד מבית אביו ומאחיו הגרים בחברון, מערבה משם אל עדולם, והתיידד שם עם חירה. בעת שהותו שם הוא פגש איש כנעני בשם שוע, ונשא את בתו (בת שוע) לאשה. בת שוע ילדה ליהודה שלושה בנים: ער, אונן ושלה. כאשר גדל ער, השיא לו יהודה את תמר לאישה. זהותה של תמר ומוצאה לא מפורטים בכתוב. חז"ל מייחסים אותה אל מלכי-צדק שאותו הם מזהים עם שם בן נח.
אולם ער עשה הרע בעיני ה', והוא מת בחטאו:
ג'ון בלושי
סרטים נוספים
בתקופה שלפני מותו, בלושי השתתף במספר סרטים, ביניהם "נובל רוט" (משמעות השם היא סוג של פטריה הגדלה על גפנים ועוזרת להם להפיק יין באיכות גבוהה). בלושי שכתב את התסריט יחד עם חברו לשעבר מ"סאטרדיי נייט לייב", דן נובלו.
מעשה יהודה ותמר
ילדיו של יהודה ונישואיהם עם תמר
הכתוב לא מבאר במה חטא, אולם חז"ל דרשו את המילים כמרמזות על כך שחטאו היה בדבר שרק אלוהים יודע ממנו ואינו גלוי לכל, ופירשו שהכוונה היא ליחסי אישות באופן שהזרע אינו יכול להפרות את תמר (פירוט הדיון אודות כך יובא בסמוך, ביחס לאונן), ובארו שמטרתו בכך הייתה כדי שתמר לא תהרה ולא ייפגע יופייה.
ג'ון בלושי
סרטים נוספים
בלושי שקל גם את התפקידים הראשיים ב"השמחה שבסקס", עיבוד קומי לספרו של ד"ר אלכס קומפורט וכמו כן את התפקיד של באטמן, תפקיד בסרט פחד ותיעוב בלאס וגאס, דמותו של ביל בסרטו של מרטין סקורסזה "כנופיות ניו יורק" ותפקיד בסרט "ירח מעל מיאמי", שהפקותיהם נפסקו לאחר מותו.
מעשה יהודה ותמר
ילדיו של יהודה ונישואיהם עם תמר
לאחר מות ער, פנה יהודה אל בנו השני, אונן, וביקשו לייבם את אשת אחיו כפי שהיה מקובל, כדי שהבנים שתלד ייקראו על שם המת ויהוו לו זיכרון. אונן אכן נשא את תמר לאשה, אולם מאחר שלא היה מעוניין שילדיו ייקראו על שם אחיו ולא יתייחסו על שמו, בשעה שקיים יחסי אישות עם תמר הוא הוציא את זרעו באופן שתמר לא תוכל להרות ממנו:.
בדברי חז"ל הובאו שני פירושים כיצד עשה זאת. יש אומרים שהיה דש מבפנים וזורה מבחוץ, היינו שהיה בועל אותה כדרך כל הארץ, אך בשעה שיצא הזרע פרש ממנה והזרע היה נשחת ארצה:.
ג'ון בלושי
סרטים נוספים
אקרויד כתב את תפקידי ד"ר פיטר ונקמן ב"מכסחי השדים" ואמט-פיטס-היום ב "מרגלים כמונו" במחשבה על בלושי ותפקידים אלו בוצעו על ידי חבריו לצוות התוכנית "סאטרדיי נייט לייב", ביל מארי וצ'בי צ'ייס. אקרויד נהג להתלוצץ שהשד הירוק "slimer" בסרט "מכסחי השדים" היה "רוחו של ג'ון בלושי" משום שלשד היה אותה אישיות חייתית כמו לבלושי.
מעשה יהודה ותמר
ילדיו של יהודה ונישואיהם עם תמר
בעקבות מעשה זה המית אלוהים גם את אונן, על השחתת הזרע ועל שנמנע מלהקים שם לאחיו:
יהודה, שראה ששני בניו כבר מתו בנישואיהם עם תמר, חשש פן ימות גם שלה כאחיו, ולכן הורה לתמר שתשב באלמנותה בבית אביה עד שיגדל שלה ויהיה כשיר לשאת אותה לאשה. וכך עשתה תמר:.
ייבום יזום של תמר
משראתה תמר שיהודה מתמהמה מקיום הבטחתו להשיא את תמר לאח הנוסף - שלה, החליטה ליזום את מעשה הייבום בעצמה, אך לא עם שלה אלא עם יהודה, חמיה, שגם הוא נחשב ל'יבם' של בנו. באותה העת אשתו של יהודה, בת שוע, מתה, ויהודה נותר ללא אשה. על מנת להתנחם מהאבל, הלך יהודה עם חירה לתמנה כדי להשתתף בטקס גיזת הצאן השנתית, שהיה מאורע חגיגי בעבר. כאשר נודע הדבר לתמר, הסירה את בגדי אלמנותה, ולבשה בגדי קדשה מתוך כוונה לגרום לו לקיים עִמה יחסי אישות, ובכך למעשה לייבם אותה שלא מדעתו.
ג'ון בלושי
סרטים נוספים
הקומדיה הרומנטית "Continental Devide" שיצאה לאקרנים בספטמבר 1981, הייתה בכיכובו של בלושי ותיאר את דמותו של הכותב הטורים ההירואי של שיקגו ארני סוצ'אק המקבל משימה לחקור על מדען ציפורים בהרי הרוקי. הדמות הייתה מבוססת באופן חופשי על הכותב המנוח והפופולרי מייק רויקו שכתיבתו על שחיתות פוליטית לעיתון Chicago Daily News ולאחר מכן עד סוף ימיו לעיתון Chicago Tribune הייתה אגדית.
מעשה יהודה ותמר
ייבום יזום של תמר
היא המתינה ליהודה בפרשת דרכים (צומת) הסמוכה לתמנה, כפי שהייתה, כנראה, דרכן של הקדשות באותה העת, ועטתה עליה צעיף כדי לכסות פניה, שלא יזהה אותה יהודה. כאשר הגיע יהודה לפרשת הדרכים, סבר שזו זונה הואיל וכך הייתה דרכן, לחשוף עצמן לעוברים ושבים בפרשת הדרכים כדי להרחיב את קהל היעד עד כמה שניתן. והואיל ופניה היו מכוסים, לא הכיר בה שהיא תמר. ויש מבארים שכיסוי הפנים הוא שהביא את יהודה לסבור שמדובר בזונה, שכך הייתה דרכן של הזונות, לכסות את פניהן. ויש אומרים שרגילים היו לסמן הזונות בחריכת מצחן באש, והיו מסתירות את החריכה בבגד, ולכן סבר יהודה שהיא זונה:
ג'ון בלושי
חייו האישיים
בספרו של השחקן/כותב בשידור חי מניו יורק טים קזורינסקי נאמר כי בלושי היה כלי בהבאת קזורינסקי ל"סאטרדיי נייט לייב" ב-1981. אבל בזמן היותו בתוכנית, קזורינסקי נלחץ מהדרישות (דיק אברסול היה עכשיו המפיק הראשי והתוכנית הייתה לא כמו תקופת ההדוניזם שמייקל לורנס הפיק כשבלושי היה בתוכנית). הוא התקשר יותר מאוחר לבלושי ואמר שהוא צריך טרמפ לנמל התעופה כיוון שהוא עוזב וחוזר חזרה לשיקגו. בלושי ואשתו אספו אותו אבל סירב לקחת אותו לנמל התעופה ואמר שהאווירה בתוכנית עלולה להיות רעה. במקום זאת, בלושי לקח אותו לפסיכיאטר שבלושי ראה במשך שנה בזמן שהותו בתוכנית.
מעשה יהודה ותמר
ייבום יזום של תמר
חז"ל מבארים שיהודה לא הכיר שזו תמר משום שהיא נהגה לכסות פניה מטעמי צניעות כאשר הייתה נשואה לבניו של יהודה, ולכן לא הכיר את מראה פניה ולא ידע שאשה זו שיושבת בפרשת הדרכים זו תמר:.
בראותו את הקדשה, נטה יהודה מהדרך המובילה לתמנה אל מקום מושבה, ואמר לה להכין עצמה למעשה האישות. תמר שאלה את יהודה מהו האתנן שיביא לה בתמורה לכך, ויהודה אמר שכאשר יגיע אל צאנו, ישלח אליה גדי עיזים. תמר דרשה ממנו שיתן לה בינתיים כעירבון (משכון) את טבעת חותמו, פתילו ומטהו. יהודה מסר לה את העירבון וקיים עִמה את יחסי האישות. כתוצאה מכך הרתה תמר מיהודה, שבה ולבשה את בגדי האלמנה אותם לבשה מאז מות אונן, והמתינה שיכירו הכל בהריונה.
ג'ון בלושי
חייו האישיים
בלושי היה חבר של דן אקרויד שהיה איתו בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב". הם נפגשו בטורונטו במקום שאקרויד היה מבקר שם באופן קבוע וישר "נדלקו" אחד על השני.
מעשה יהודה ותמר
ייבום יזום של תמר
חז"ל מזהים בבזיון שאירע ליהודה סביב מתן גדי העזים הנהגת מידה כנגד מידה שנהג עמו אלוהים על שהוא היה היוזם למכירת יוסף שבמהלכה ציערו בני יעקב את אביהם באמצעות הטבלת כתונת יוסף בדם גדי עזים, ובכך הונו אותו לחשוב שבנו מת:.
ג'ון בלושי
חייו האישיים
בלושי גייס את להקת Fear והביא אותם לאולפני צ'רוקי כדי להקליט שירים לפסקול של הסרט "שכנים", סרט שהוא ואקרויד כיכבו בו. שותפיהם המפיקים המוזיקליים סטיב קרופר וברוס רוב זוכרים את ההקלטות, אבל לא ידוע מה קרה עם הפסקול הסופי, שבסוף הוחלף בפסקול מסורתי. אולפני צ'רוקי (Cherokee) היו מקום קבוע ללהקת האחים בלוז המקורית עוד בהתחלה. ג'ון בלושי ודן אקרויד נהיו קבועים באולפן, בעוד שגיטריסט הלהקה, סטיב קרופר, עשה את אולפן למקום ההפקות הקבוע שלו. כשהם היו צריכים נגן בס הם היה מצטרף אליהם נגן הבס של הלהקה, דונלד "דאק " דאן. בזמנים אלו קרופר ושותפו להפקות ובעל האולפן, ברוס רוב, עבדו על מספר פרויקטים עם צמד המוזיקאים/קומיקאים, יחד עם הלהקה האהובה של בלושי, Fear, ויותר מאוחר בסרטו של אקרויד " Dragnet". "מה אני יכול להגיד? ג'ון היה מוכשר באופן קיצוני, ואפשר להגיד שהוא חי חיים "קיצוניים". אני חושב שמה שקרה לג'ון גרם להרבה אנשים להתפכח, כולל לי", אמר המפיק ברוס רוב.
מעשה יהודה ותמר
חשיפת המעשה ותגובת יהודה
כעבור כשלושה חודשים, כשהחל ההריון להיות ניכר בבטנה של תמר, החלו הכל לרנן אחריה שזנתה בעת היותה שומרת יבם לשלה בנו של יהודה. כאשר נודע הדבר ליהודה, ציווה להוציאה להורג בשריפה, כפי שהיה מקובל באותה העת לנהוג באשה המזנה. על פי חז"ל עונש השריפה ניתן לה בשל היותה מזרעו של מלכי-צדק ששימש ככהן, ועל פי התורה ביתו של כהן המזנה דינה בשריפה:.
בעת שהוציאו את תמר אל שער העיר לבצע את גזר הדין, הוציאה את שלושת הערבונות ששמרה אצלה, ושלחה אותם אל יהודה באומרה:. גם במילים "הכר נא" מזהים חז"ל רמז למידה כנגד מידה שננקטה כלפי יהודה שכאמור היה המוביל למכירת יוסף שבמהלכה הובאה אל יעקב כתונת יוסף הטבולה בדם בתוספת אמירת:.