cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
M1 אברמס
מלחמת עיראק
במרץ 2003 פלשו כוחות הקואליציה בראשות ארצות הברית לעיראק, במטרה להפיל את שלטונו של סדאם חוסיין. האמריקנים העריכו את עוצמת השריון העיראקי ערב המלחמה בכ-2,200 טנקים (כ-600 מהם T-72). הצבא הרגיל של עיראק היה ברמת כשירות נמוכה, ועוצבותיו היו מצוידות באמצעי לחימה מיושנים באיכות נמוכה. כל הטנקים היו מיושנים, והיה מחסור חמור בחלקי חילוף ואמצעי ראיית לילה. לעומת זאת, עוצבות משמר הרפובליקה נחשבו לאיכותיות יותר מבחינת האמל"ח שהפעילו, כושרן המבצעי ורוח הלחימה של אנשיהן. כוחות הקואליציה הכניעו במהרה את הצבא העיראקי, במחיר אבדות נמוך. מעט מאוד טנקי אברמס נפגעו במהלך הפלישה, מתוכם רק בודדים הושמדו כתוצאה מפגיעות משניות בידי האויב. שריון החזית של הטנק סיפק הגנה מצוינת, אולם המיגון בגג, בצד ובעורף הטנק ניתן לחדירה בידי נשק נ"ט כגון רקטות RPG. במספר מקרים מתועדים של אש ידידותית, פגעו פגזים חודרי-שריון בקוטר 25 מ"מ מאורניום מדולדל בעורף האברמס, והוציאו אותו מכלל פעולה.
לטענת הצבא האמריקני, במהלך השנתיים הראשונות למלחמה בעיראק נפגעו כ-70 אחוז מ-1,100 טנקי האברמס בעיראק, רובם באופן קל; מתוכם, כ-80 טנקים הוצאו מכלל פעולה, ונזקקו להחזרתם למפעל בארצות הברית. הודות למיגון הכבד, מרבית אנשי הצוות סבלו מפציעות קלות בלבד. הגורם העיקרי לפגיעה בטנקים בתקופה שלאחר כיבוש המדינה, היה מטען צד, וכאמור, כתוצאה מהלחימה כנגד ארגוני המורדים, הותקנו בחלק מהטנקים ערכות TUSK לשיפור השרידות בלוחמה בשטח בנוי.
מלחמת אפגניסטן
במהלך 10 השנים הראשונות למערכה באפגניסטן, נמנע צבא ארצות הברית משליחת טנקים למדינה, בגלל תוואי השטח ההררי. כוחות אחרים של הקואליציה, לרבות אלה של קנדה, כבר השתמשו בטנקים בזירה. בדצמבר 2010, נשלחו לראשונה 14 טנקי אברמס M1A1 של חיל הנחתים למחוז הלמנד בדרום אפגניסטן, במאמץ לשפר את יכולת הלחימה של הצבא האמריקאי שם.
M1A3
אף שהאברמס נמצא בשירות מראשית שנות השמונים, דגמי ה-M1A2 צפויים להישאר בצבא האמריקני עד שנת 2050 בערך. עם זאת, הוחל בתכנון דגם חדש ומשופר, M1A3. מעט פרטים נחשפו עד כה על טנק זה, אך הוא צפוי להיות קל יותר, בעל טכנולוגיות מתקדמות, וחמוש בתותח 120 מ"מ קל משקל. ייצור ה-M1A3 מתוכנן לשנת 2017 במפעל לימה של ג'נרל דיינמיקס.
פסארגאדה
פסארגאדה (בפרסית: پاسارگاد פאסארגאד; ביוונית: Πασαργάδες פאסרגאדס) הייתה בירתה הראשונה של הממלכה האחמנית לאחר שהייתה לשושלת. היא נוסדה בידי כורש במאה ה-6 לפנה"ס, ושמה הנוכחי הגיע מיוונית, אך ייתכן שמשמעותו המקורית היה "גן פרס". העיר שוכנת בעמק הנהר פולוואר, בפרובינציית פארס בדרום-מערבה של איראן, כ-70 ק"מ צפונית-מזרחית לעתיקות פרספוליס. ארמונותיה של העיר, גניה והמאוזולאום המיוחס לכורש, הם דוגמה טובה להתפתחות האומנויות והאדריכלות האחמניות, ומאז שנת 2004 מוכרזת פסארגאדה כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה
המלך כורש בחר להקים את בירתו סמוך לאתר הקרב בו הביס את מדי בשנת 550 לפנה"ס, והעבודות להקמת העיר החלו בסביבות שנת 546 לפנה"ס. כאשר כורש נהרג בשנת 530 לפנה"ס נטמן לפי הסברה בפסארגאדה, והמאוזולאום שלו הוא השריד הידוע ביותר השוכן בה כיום. פסארגאדה שימשה כבירת הממלכה עד שדריווש הראשון, שמלך אחרי קָמְבּוגִ'יַה השני (כנבוזי) בנו של כורש, החליט להקים לו בירה חדשה בפרספוליס. עם זאת, פסארגאדה נותרה מרכז חשוב עד שהממלכה נכבשה בידי אלכסנדר מוקדון בשנת 330 לפנה"ס. לפי הרודוטוס ומספר היסטוריונים נוספים, ביקר אלכסנדר בקברו של כורש בעיר ושיפץ אותו.
המצודה במקום מכונה "תל-א תאחת" ("תל הכס") או "תל-אה תאחת-אה סוליימאן" ("תל כס שלמה"), והיא נותרה בשימוש גם בתקופה מאוחרת יותר; אך ארמונות העיר נינטשו וחומרי הבניין שלהם נוצלו למטרות אחרות. מאז המאה ה-7 נודע מבנה הקבר של כורש בכינוי "קבר אם שלמה" ("קבר-א מדאר-א סוליימאן"). לא ברור אם מדובר באמת או באגדה, אך לפי סיפור המעשה ביקשו הערבים הכובשים להרוס את מבנה הקבר, כיוון שעמד בניגוד לעקרונות האסלאם. תושבים מקומיים שכנעו אותם כי הקבר שייך למעשה לאימו של שלמה, ומכאן מקורה של האמונה כי זהו קברה. המקום היה לאתר עלייה לרגל, ומסגד קטן נבנה באתר במאה ה-10 תוך שימוש בעמודי הארמונות העתיקים. המסגד נותר בשימוש עד המאה ה-14, וכשהאתר שופץ בשנות ה-70 של המאה ה-20 הוא הועבר למקום אחר.
מבנה האתר
שטחו של האתר כ-160 הקטאר, אורכו 2.7 ק"מ ורוחבו כ-800 מטר. עם זאת העיר השתרעה על שטח גדול בהרבה ועיקרה טרם נחקר. בדרום האתר שוכן המאוזולאום של כורש, ובצפונו נישאת מצודת "תל-א תאחת-א סוליימאן" השוכנת על גבעה. במרכזה של העיר נמצא המתחם המלכותי ובו שרידי בניין השער, אולם השימוע, ארמון המגורים והגן המלכותי. צפונית לארמון ניצב מגדל "זנדאן-א סוליימאן" ("בית הכלא של שלמה") הנישא לגובה של 14 מטר ומועד הקמתו אינו ידוע במדויק. במזרח האתר נמצא מבנה קטן ורבוע שאורך כל אחת מצלעותיו הוא 16 מטר, ואשר זוהה כגשר. בשטח זה שוכנים גם חמישה כפרים המיושבים על ידי חקלאים.
קונצ'יטה וורסט
קוֹנצ'יטָה ווּרסט (Conchita Wurst) הוא שם הבמה של דראג קווין אוסטרית המגולמת על ידי תומאס "טום" נוֹיוִוירת (בגרמנית: Thomas "Tom" Neuwirth; נולד ב-6 בנובמבר 1988). שם הבמה של קונצ'יטה לקוח מהופעתה יוצאת הדופן. היא מופיעה כאישה ג'נדרקווירית, ויש לה זקן מלא בצבע שחור. "קונצ'יטה" הוא שם נשי ספרדי, הקטנה של השם "קונספסיון" מהדּוֹגְמָה הקתולית בדבר עיבורה ללא חטא של מריה, אם ישו. "ווּרסט" - נקניק בגרמנית, סמל פאלי – משחק מילים לגבי זהותה של מלכת הדראג, המשלבת בין מה שהחברה תופסת "גבריות" ו"נשיות".
פסארגאדה
המאוזולאום של כורש
המאוזולאום המיוחס לכורש עשוי מאבן גיר לבנה, והוא הוקם במהלך העשור שלפני מותו של כורש בשנת 530 לפנה"ס. השכבה התחתונה בבסיסו של המבנה היא באורך של 13.35 מטר וברוחב של 12.30 מטר, והוא עשוי משש שכבות שכל אחת מהן קטנה בממדיה מזו שעליה היא נחה. גובהה של השכבה הראשונה הוא 170 ס"מ, השנייה והשלישית נישאות לגובה של 103 ס"מ, וגובהן של שלוש הנותרות הוא 57.5 ס"מ. חדר הקבורה במאוזולאום שוכן מעל לשכבות הבסיס וצורתו כשל מבנה מלבני פשוט, הנושא גג משופע. במבנה קבוע פתח הפונה לכיוון מערב, ובימי הביניים נקבע בו גם מיחרב. על פי הרודוטוס הוצבה על הקבר כתובת בזו הלשון:
קונצ'יטה וורסט
קונצ'יטה זכתה בתחרות האירוויזיון 2014 שנערכה בקופנהגן שבדנמרק עם השיר "Rise Like a Phoenix" ("לקום לתחייה כמו עוף החול") כאשר ייצגה את אוסטריה, בזכייה השנייה בתולדות המדינה בתחרות לאחר 48 שנים.
פסארגאדה
המאוזולאום של כורש
כיום שוב אין הכתובת קיימת, וגם בקרב ההיסטוריונים בעת העתיקה נגלעו מחלוקת באשר לנוסחה המדויק.
המצודה
מצודת תל-א תאחת בצפון העיר עשויה מאבני גיר גדולות שהונחו זו על זו בבנייה יבשה. (ללא שימוש במלט) צורתה היא כשל מקבילית באורך של 98 מטר וברוחב של 79 מטר, ושקעים קבועים בחומותיה בצידה הדרומי ובצידה הצפוני. גובהו של המבנה הגיע ל-15 מטר, ותחילת הקמתו בימיו של כורש, אולם זו נפסקה עם מותו. נכדו, דריווש הראשון, המשיך במלאכה במאה ה-5 לפנה"ס.
קונצ'יטה וורסט
ביוגרפיה
נויווירת נולד בגמונדן שבאוסטריה. הוא עבד כמעצב חלונות ראווה והופיע לראשונה כדראג קווין בשנת 2006. בשנת 2007 הוא הגיע לשלב הגמר וסיים במקום השני בתוכנית כישרונות באוסטריה, "סטארמניה", אחרי נאדין ביילר, שייצגה את אוסטריה באירוויזיון 2011 (מקום 18). הוא בוגר בית הספר לאופנה בגראץ משנת 2011. בשנת 2011 הופיע לראשונה כ"קונצ'יטה וורסט" בטלוויזיה.
בשנת 2011 הוציאה וורסט את השיר "בלתי שביר" ("Unbreakable"), שהגיע למקום ה-32 במצעד השירים האוסטרי, ובשנת 2012 היא סיימה במקום השני בקדם אירוויזיון של אוסטריה, עם 49 אחוז, עם השיר "זה מה שאני" ("That's What I Am"), שהגיע למקום ה-12 במצעד האוסטרי.
ב-10 בספטמבר 2013 נבחרה וורסט לייצג את אוסטריה באירוויזיון 2014, על ידי ועדה של ה-ORF (רשות השידור הציבורית של אוסטריה). בחירתה לוותה במחלוקת ציבורית באוסטריה: ארבעה ימים לאחר מכן, 31,000 אנשים נרשמו בדף הפייסבוק "נגד וורסט", על מנת למנוע ממנה לייצג את מדינתם. המחלוקת נבעה מהיותה מלכת דראג ומהופעתה החיצונית יוצאת הדופן. באוקטובר נשלחה עצומה למשרד המידע של בלארוס שימנע את השתתפותה בטענה שהאירוויזיון "יהפוך לחממה למעשי סדום". בדצמבר נשלחה עצומה דומה ברוסיה. העצומות לא הצליחו למנוע מוורסט להשתתף באירוויזיון. ב-10 במאי 2014 היא ניצחה עם השיר "לקום לתחייה כמו עוף החול" ("Rise Like A Pheonix") בתחרות האירוויזיון שנערכה בדנמרק. יש שהשוו את זכייתה לזכייתה של דנה אינטרנשיונל באירוויזיון 1998, עקב העובדה ששתיהן מכופפות את התפישות המגדריות המקובלות.
וורסט הוציאה במרץ 2015, ספר בכורה בשפה הגרמנית, "אני קונצ'יטה", שתורגם לאנגלית וצרפתית ובמאי אותה שנה היא הוציאה שני סינגלים מתוך אלבום הבכורה שלה שיצא במאי, לפני שידור האירוויזיון שנערך באוסטריה. בשידור היא הייתה חלק מצוות ההנחיה כשראיינה את היוצרים והאמנים מה"גרין רום".
באירוויזיון 2019 הופיעה במופע של כוכבי האירוויזיון מהעבר, לצידם של ורקה סרדוצ'קה, גלי עטרי, מונס סלמרלוב ואלני פוריירה.
בשנת 2020 הופיעה בהופעת קמאו בסרט הקומי "תחרות הזמר של האירוויזיון: סיפורה של Fire Saga" בכיכובו של ויל פרל.
חיים אישים
נויווירת המגלם את קוניצ'יטה מתגורר בווינה.
בשל היות דמותה של קונצ'יטה דראג קווין, הרי כי היא מופיעה ככזו רק בהופעות ואירועים מיוחדים. בכל שאר הזמן, נויווירת חי בזהות מגדרית של זכר.
באפריל 2018 חשף כי הוא נשא HIV ומקבל טיפול עבורו.
פסארגאדה
המתחם המלכותי
ארמון המגורים (Palace P) הוקם בין השנים 535-530 לפנה"ס, ואולם העמודים שלו השתרע לאורך של 31.1 מטר ולרוחב של 22.1 מטר. העמודים סודרו בחמש שורות שבכל אחת מהן שישה עמודים, ובצידו הדרום-מזרחי הוקם פורטיקו.
מבנה השער שוכן ממזרח לארמון, וגם הוא בנוי כאולם עמודים מלבני באורך של 26.2 מטר וברוחב של 22.2 מטר. באחד ממשקופיו התגלה תבליט מפורסם של דמות מכונפת.
ליל וינגייט
ליל וינגייט הוא שמה של אחת מהפעולות הגדולות של תנועת המרי העברי בתל אביב, שנערכה בליל שבין ה-24 וה-25 במרץ 1946, ונועדה להוריד מעפילים בחוף תל ברוך וליצור הפגנת כוח פומבית של כוח המגן העברי בתל אביב.
רקע
תנועת המרי העברי קמה באוקטובר 1945 כאיחוד של מחתרות ההגנה, האצ"ל והלח"י לצורך פעולה משותפת כנגד מוסדות השלטון הבריטי בארץ. בחורף 1946 שהתה בארץ ועדת החקירה האנגלו-אמריקנית לבירור שאלת ארץ ישראל, לפיכך הפסיקה ההגנה, ביוזמתה, את פעולותיה הצבאיות. אולם, משהתמהמהה הוועדה בעבודתה ולא גילתה כל כוונה ללחוץ על הממשלה הבריטית להגדיל את מכסות העלייה, החליטה ההגנה לעשות זאת בעצמה.
בליל ה-25 במרץ עמדה לעגון בחופי תל אביב ספינת המעפילים אורד וינגייט (על שם צ'ארלס אורד וינגייט, הקצין הבריטי שסייע בהקמת פלגות הלילה המיוחדות) כשעל סיפונה 248 מעפילים מאיטליה. המפקדה הארצית של ההגנה, בתיאום עם המפקדה המאוחדת של תנועת המרי החליטה לארגן מבצע הורדה שבסופו יוסתרו המעפילים בבתי תושבים בתל אביב. במקביל, תוכנן, יפעלו חוליות רבות ברחבי העיר כדי לחסום את דרכם של בריטים ולשבש מתקני צבא ובכך להקשות על הצבא הבריטי לפעול כנגד הורדת המעפילים.
הפעולה
במשך הלילה נתקלו כוחות צבא ומשטרה בריטים באנשי ההגנה במספר נקודות חסימה. ההיתקלות החמורה ביותר אירעה בפינת הרחובות מרמורק ויהודה הלוי (היום רחוב אבן גבירול). משוריין בריטי שסייר סביב שרונה ("הקריה") הבחין בפעילות החשודה באזור, וכשהתקרב פתחה עליו באש חוליית ההגנה שהתבצרה במרפסת הבית הסמוך, בפיקודה של חברת הפלמ"ח, ברכה פולד, בת ה-19. כוח בריטי מן המחנה הסמוך נזעק לעזרת המשוריין. בחילופי האש נורתה ברכה פולד ממקלע הברן של המשוריין. היא נפצעה אנושות, ונלקחה על ידי הבריטים לחקירה במשטרת יפו, רק לאחר החקירה נלקחה לבית החולים הממשלתי, שבו נפטרה מפצעיה לאחר זמן קצר.
האונייה התגלתה על ידי הבריטים בשעות הערב, עוד לפני שהצליחה להתקרב לחוף. היא הוקפה במשחתות בריטיות שליוו אותה לנמל חיפה, משם נשלחו המעפילים למחנה המעצר בעתלית.
לכאורה היה "ליל וינגייט" כישלון חרוץ, אולם הוא היה אפקטיבי ביחסי הציבור של תנועת המרי. "ליל וינגייט" היה הוכחה ליכולתה של ה"הגנה" לתכנן ולבצע פעולות בהיקף רחב בשילוב עם העורף האזרחי. הודות לכך, הוגבר החלק הגלוי של המאבק נגד הבריטים ותל אביב הפכה למרכז המחאה הגלויה נגד הספר הלבן. הלווייתה של ברכה פולד, למחרת, הפכה להפגנת מחאה ענקית נגד מדיניות הבריטים להגבלת העלייה לארץ ישראל.
הנצחה
תושבי הרחוב הסמוך למקום נפילתה של ברכה פולד קראו לרחובם על שמה. באוקטובר 1950 החליטה עיריית תל אביב לקרוא לרחוב רשמית על שמה. ב-1989 הציבה העירייה שלט הנצחה לליל וינגייט ליד רחוב אבן גבירול 2 (בית אליהו), בסמוך למקום נפילתה של ברכה פולד.
גביע המונדיאל
גביע העולם הוא גביע המוענק לנבחרת הזוכה בגביע העולם בכדורגל. מאז 1930 נעשה שימוש בשני גביעים: בשנים 1930–1970 הוענק גביע ז'יל רימֵה, והחל משנת 1974 מוענק גביע העולם החדש.
גביע ז'יל רימֵה
גביע ז'יל רימֵה היה הפרס המקורי שהוענק לנבחרת הזוכה במונדיאל. שמו הראשון היה "ויקטורי" (ניצחון בעברית), אך הוא היה ידוע גם כגביע העולם. ב-1946 שונה שמו של הגביע, והוא כונה מאז גביע ז'יל רימה לכבוד נשיא פיפ"א ז'יל רימה, שיזם ותמך בייסוד המונדיאל. הגביע עוצב על ידי אבל לפלר (Abel Lafleur), שיצר אותו מזהב על בסיס כחול מלפיס לזולי. גובה הגביע היה 35 סנטימטרים, ומשקלו 3.8 קילוגרמים. הוא הורכב מגביע מתומן הנתמך על ידי דמות מכונפת שייצגה את ניקה, אלת הניצחון במיתולוגיה היוונית. גביע ז'יל רימֵה הובא לאורוגוואי לקראת המונדיאל הראשון על סיפון הקונטה ורדה, שהפליגה מווילפרנש-סור-מר (Villefranche-sur-Mer ), דרומית לניס, ב-21 ביוני 1930. ספינה זו הובילה גם את ז'יל רימֵה ואת הנבחרות של צרפת, רומניה ובלגיה שהשתתפו בטורניר. הקבוצה הראשונה שקיבלה את הגביע הייתה אורוגוואי, מנצחת גמר המונדיאל הראשון. במהלך מלחמת העולם השנייה הוחזק הגביע על ידי נבחרת איטליה, שזכתה במונדיאל 1938. אוטוריו באראזי, איטלקי שכיהן כסגן-נשיא פיפ"א ונשיא התאחדות הכדורגל האיטלקית, לקח את הגביע בחשאי מבנק ברומא והחביא אותו בקופסת נעליים מתחת למיטה שלו על מנת למנוע מהנאצים לגנוב אותו.
ב-20 במרץ 1966, ארבעה חודשים לפני פתיחת מונדיאל 1966 באנגליה, נגנב הגביע במהלך תערוכה ציבורית בכנסייה בווסטמינסטר. הוא התגלה שבוע לאחר מכן בגן נוי באזור נורווד עילית שבדרום לונדון על ידי כלב בשם פיקלס כשהוא עטוף בעיתון. התאחדות הכדורגל האנגלית החליטה לנקוט באמצעי ביטחון והורתה להכין העתק מדויק של הגביע עבור החגיגות שלאחר הזכייה. ההעתק שימש גם בשנים שלאחר המונדיאל, עד 1970. הוא נמכר לפיפ"א במכירה פומבית בשנת 1997 תמורת 254,000 לירות שטרלינג. המחיר הגבוה הוביל להשערות שאין מדובר בהעתק כי אם בגביע האמיתי, אך לאחר בדיקה הצהירה פיפ"א כי הגביע שרכשה אכן היה העתק. לאחר מכן הורתה פיפ"א להציב את ההעתק במוזיאון הכדורגל הלאומי שבפרסטון.
במונדיאל 1970 זכתה ברזיל בטורניר בפעם השלישית, וקיבלה לשמור את הגביע המקורי לצמיתות, כפי שרצה ז'יל רימֵה ב-1930. אולם, הגביע נגנב ב-19 בדצמבר 1983, כאשר נלקח מתצוגה במטה התאחדות הכדורגל הברזילאית בריו דה ז'ניירו. הגביע נשמר בארון עם חזית מזכוכית משוריינת, אך חלקו האחורי, שהיה עשוי מעץ, חורר על ידי מוט ברזל. הגביע מעולם לא נמצא. פיפ"א מימנה את הכנתו של העתק חדש, שהוענק לנשיא ברזיל ב-1984.
הגביע החדש
לקראת מונדיאל 1974 הזמינה פיפ"א גביע חדש. 53 פסלים משבע מדינות הגישו לה הצעות. האמן האיטלקי סילביו גאזאנייה קיבל את המשימה. אורכו של הגביע החדש 36.5 סנטימטרים, והוא עשוי מ-5 קילוגרמים של זהב 18 קרט עם בסיס בקוטר 13 סנטימטרים המכיל שתי שכבות של מלכיט. הגביע יוצר בבית המלאכה ברטוני שבמילאנו, משקלו הכולל הוא 6.175 קילוגרמים, ותוארו בו שתי דמויות אנושיות המחזיקות את כדור הארץ. בהתאם לחישובים שבוצעו על ידי מרטין פוליאקוף הגביע הוא חלול. הגביע הוענק לראשונה לפרנץ בקנבאואר, קפטן נבחרת גרמניה המערבית שזכתה במונדיאל 1974.
על בסיס הגביע חרוטה הכתובת "FIFA World Cup" (גביע העולם של פיפ"א). שם המדינה שנבחרתה זכתה בטורניר נחרט בתחתית הגביע, כך שלא ניתן לראותו כאשר הגביע ניצב על בסיסו. הטקסט מציין את השנה ושם המדינה הזוכה בשפה הלאומית שלה, כגון "1974 – Deutchland" או "1994 – Brasil". נכון לשנת 2010 נחרטו על בסיס הגביע עשר זוכות. לא ידוע האם פיפ"א תחליף את הגביע כאשר יתמלא המקום בבסיסו, דבר האמור להתרחש בשנת 2038 לכל המוקדם. תקנות פיפ"א הנוכחיות קובעות כי הגביע המקורי לא יינתן לנבחרת הזוכה, שתקבל במקומו העתק מצופה בזהב.
זכיות
להלן פירוט זכיית הנבחרות בגביעים השונים:
נטע שפיגלמן
נטע שפיגלמן (נולדה ב-7 בפברואר 1983) היא שחקנית ישראלית.
קורות חייה
נטע שפיגלמן נולדה בירושלים לאלישע שפיגלמן, עיתונאי בערוץ הראשון בטלוויזיה ואהובה שפיגלמן, שעבדה שנים רבות במשרד התחבורה, ולה שני אחים: לביא ותום. , סבה מצד אביה, היה מפקד "ההגנה" בים המלח, ונהרג ב-1948 במהלך מלחמת העצמאות. בהיותה בת חצי שנה נסעה עם משפחתה לשליחות בארצות הברית, עד שהייתה בת ארבע. מגיל מאוד צעיר היא רצתה להיות שחקנית. בכיתה ה' נכנסה למרכז נורית קציר, תיאטרון הנוער המרכזי בירושלים, שם הייתה במשך שנים רבות בת טיפוחיה של שרה נורמן, מנהלת המרכז. בכיתה ח' התקבלה ל"במת עשרה", הקבוצה הייצוגית של המרכז, שם הייתה עד כיתה י"ב. למדה במתא"ן בשנים 1998–2000. שפיגלמן למדה בבית הספר גבעת גונן בקטמון, מכיתה א' עד י"ב, שהתבסס על ערכי תנועת העבודה.
בצבא שירתה בתיאטרון צה"ל (2000-2002). חודשיים אחרי שהשתחררה מהצבא החלה ללמוד בסטודיו למשחק של יורם לווינשטיין. היא זכתה במלגת קרן שרת אמריקה ישראל ב-2004 ו-2005, וסיימה את לימודיה בסטודיו ב-2006. במחזור שלה למדו לירז אבני-סגל, הילה סעדה, נועה קולר, ורד פלדמן והדר רצון-רותם. בהפקת מחזה בשנה השלישית ללימודיה אצל יורם לוינשטיין ראו אותה יבגני אריה ולנה קריינדלין. מאז היא חלק מלהקת השחקנים של תיאטרון גשר; שיחקה גם בתיאטראות "הקיבוץ" ו"חיפה".
שפיגלמן זכתה בפרס האקדמיה לתיאטרון לשחקנית המבטיחה לשנת 2007 על משחקה כפופצ'ה בהצגה "יאקיש ופופצ'ה" מאת חנוך לוין בתיאטרון גשר. באותה שנה שיחקה בדרמת הטלוויזיה "אושר". ב-2008 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "דאוס" ונבחרה על ידי נענע10 לאחת מ-10 "נבחרי השנה" של התיאטרון הישראלי.
ב-2009 שיחקה בהצגה "עשר שניות" בתיאטרון "גשר". ההצגה היא עיבוד למחזה הגרמני Norway Today, והיא פרי עבודה עצמאית שלה ושל אורי יניב, ורצה למעלה משנה. ב-2010 שיחקה בסרט הקולנוע "היו לילות" ובסדרת הטלוויזיה "המשרד". באותה שנה סיימה לימודי משחק מול מצלמה אצל רות דייכס.
ב-2011 טסה עם תיאטרון "גשר" לפסטיבל "מסכת הזהב" במוסקבה עם ההצגה "שש דמויות מחפשות מחבר". היא כתבה יחד עם טל לוי ונועה קולר את "כלומניקית", הצגת יחיד אותה הציגה טל לוי בפסטיבל תיאטרונטו במרץ 2011. ההצגה מספרת על שחקנית שמנסה להצליח בעסקי השעשועים, סובלת כישלונות רבים ומחליטה לעשות מעשה קיצוני במהלך אודישן.
ב-2012 שפיגלמן השתתפה בפרויקט של אבי בנימין, "פסקול חי לסרט שאינו קיים", פרויקט מולטימדיה מוזיקלי, בכיכובו של בנימין. בפרויקט לקחו חלק גם יבגניה דודינה ומיכל ויינברג. באותה שנה זכתה בפרס המשחק ע"ש מוסקו אלקלעי עבור תפקיד הבמאית ב"קרב עיניים" של אורית פוקס רותם.
ב-2014 שיחקה בתפקיד הראשי של שן טה/שוי טה, בהצגה "הנפש הטובה מסצ'ואן בבימויו של יבגני אריה. בטלוויזיה שיחקה את דמותה של יונה וולך בפרק בסדרת הטלוויזיה "המקוללים", ששודרה בערוץ 8 בבימויו של חגי לוי.
ב-2015 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "נדיה - שם זמני" בבימויה של טובה אשר. על משחקה בסרט זה הייתה מועמדת לפרס אופיר בקטגוריה השחקנית הראשית הטובה ביותר. ב-2018 שיחקה בסרט “מונטנה", שכתבה וביימה לימור שמילה. היא זכתה שוב במועמדות לפרס אופיר, הפעם בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר, על משחקה בסרט זה.
שפיגלמן דיבבה לעברית מספר סדרות אנימציה שהוקרנו בערוצים דיסני והופ!.
החל מדצמבר 2020, מגלמת את דמותה של שרון בסדרה "הבאר" שמשודרת בכאן חינוכית.
הצגות
בתיאטרון הקיבוץ
בתיאטרון חיפה
בתיאטרון גשר
בפרינג'
קולנוע וטלוויזיה
טלוויזיה
דיבוב
גיל אוונס
גיל אוונס (אנגלית: Gil Evans; 13 במאי 1912 - 20 במרץ 1988) היה מעבד מוזיקלי, מלחין, מוביל הרכבים ופסנתרן ג'אז. מילא תפקיד חיוני ביצירת ה-Cool Jazz, הפיוז'ן הג'אז המודאלי והג'אז החופשי יחד עם שותפו וחברו לאורך שנים רבות מיילס דייוויס.
תולדות חייו
אוונס נולד בטורונטו, קנדה כאיאן ארנסט גילמור גרין. שמו שונה בגיל צעיר לאוונס, שמו של אביו החורג. משפחתו עברה לקליפורניה, שם בילה את מרבית ילדותו ונערותו.
בין השנים 1941–1948 עבד כמעבד מוזיקלי ומלחין עבור תזמורתו של קלוד ת'ורנהיל. ב-1946 עבר להתגורר בניו יורק באופן קבוע. דירתו, במרתף מתחת למכבסה, הפכה למקום בו התכנסו אחרי הופעות נגני בי בופ ממועדוני רחוב 52, שראו בקנדי המבוגר (בן 36 באותה עת, מבוגר ב-8 שנים מצ'ארלי פארקר וב-14 שנה ממיילס דייוויס) מורה רוחני. על החבורה שהתכנסה בדירה נמנו נגני הסקסופון לי קוניץ וג'רי מאליגן, הפסנתרן ג'ון לואיס, נגן הקרן גונתר שולר והטרומבוניסטים ג'יי ג'יי ג'ונסון וקאי ווינדינג. "רצינו ליצור את ההרכב הקטן ביותר האפשרי שעדיין יישמע כמו הביג בנד של קלוד ת'ורנהיל...[ולנגן ב]סגנון פחות אינטנסיבי מזה של הבי-בופ הרגיל," כתב דייוויס באוטוביוגרפיה שלו. בין 1949 ו-1950 הקליטו חברי החבורה במסגרת תשיעייה (נונט) את התקליט Birth of the Cool, שיצא לבסוף בחברת "קפיטול רקורדס" רק ב-1959 וסימן את יצירת ה-Cool Jazz.
בהמשך הפך דייוויס לחברו הקרוב של אוונס (אוונס קרא לבנו מיילס). השניים הקליטו בחברת Columbia Records, בהפקת המפיק, ג'ורג' אוואקיאן, שלושה תקליטים תחת הכותרת המשותפת "מיילס דייוויס וגיל אוונס":  Miles Ahead (1957), Porgy and Bess(1958) ו- Sketches of Spain (1959). בהקלטות אלה ניצח אוונס על תזמורת (הולכת וגדלה עם השנים) כאשר מיילס דייוויס משמש כסולן בחצוצרה ופלוגלהורן וכמלחינם של חלק מהקטעים. התקליטים זכו להצלחה מסחרית ואמנותית רבה, כחיבור מוצלח בין מסורת ביג בנד ותיקה בסגנון הסווינג, השפעות של פוסט-בופ. בשנת 1962 הוציא אוונס את התקליט  Quiet Nights, למורת רוחו של דייוויס, שהיה כבר בתקופה אחרת ביצירתו.
אוונס, למרות גילו המתקדם, היה פתוח לכיוונים אליהם משך את הג'אז חברו הטוב מיילס דייוויס, לאמור חיבור הדוק יותר עם רית'ם אנד בלוז ומוזיקת רוק. בשנת 1970 ניסה לתאם הקלטת אלבום עם ג'ימי הנדריקס ולהקת ביג בנד בצעד נועז, אך מותו של הנדריקס ביטל תוכנית זו, עם זאת ב-1974 הוציא אוונס את התקליט המכיל עיבודים של אוונס ללהיטים של הנדריקס, The Gil Evans Orchestra Plays the Music of Jimi Hendrix.
ב-1983 הוזמן גיל אוונס לנגן באופן קבוע עם תזמורתו במועדון Sweet Basil בלילות ימי שני בשבוע. ההופעות נמשכו באופן קבוע מספר שנים, עד מותו של אוונס. בהופעה הוקלטו מספר תקליטים תחת הכותרת Gil Evans and the Monday Night Orchestra. אחד מתקליטים אלה, Bud and Bird זכה בפרס גראמי לתקליט הביג בנד הטוב ביותר לשנת 1989.
ב-1986 יצר את הפסקול המוערך לסרט "התחלות ראשונות" (Absolute Beginners) עם אמנים מובילים באותה עת כפטסי קנזיט, שאדיי ודייוויד בואי. באותה שנה (1986) נבחר במשאל המבקרים של המגזין דאון ביט להכלל בהיכל התהילה של הג'אז. ב-1987 שיתף פעולה בהקלטת תקליטיו של סטינג Bring on the Night ו-...Nothing Like the Sun, בעיבוד ליווי הביג בנד.
במרץ 1988 נפטר.
קופת חולים
קופת חולים (קופ"ח) היא ארגון המעניק שירותי בריאות לעמיתיו, על ידי ביטוח בריאות, עובדי בריאות ומתקנים השייכים לו או מצויים בהסדר עמו. לרוב, תהיה קופת החולים איגוד בעל מאפיינים קואופרטיביים וללא כוונת רווח, אולם זה אינו תנאי וקיימות קופות חולים פרטיות וקופות חולים שהן חברות מסחריות.
בישראל
בדצמבר 1911 העלה ברל כצנלסון הצעה לייסוד קופת חולים וזו הובאה להצבעה בוועידה השנייה של הסתדרות הפועלים החקלאיים ביהודה. ההחלטה התקבלה ברוב קולות, ובעקבותיה הוקמה קופת חולים של הסתדרות הפועלים החקלאים ביהודה. מטרת קופת החולים של כצנלסון הייתה לאפשר עזרה תוך ערבות הדדית המתקיימת באמצעות תשלום דמי חבר ומתן שרותי ביקור רופא, הסעה לבית חולים, הוצאות אשפוז והפניה לסניפים בסמוך למקום המגורים. בעקבות קופה זו, הוקמו קופות נוספות של פועלי הגליל ושל פועלי השומרון. בהמשך, קופות החולים המחוזיות של תנועות הפועלים אוחדו לקופ"ח כללית של ההסתדרות.
הרעיון בהקמת קופת החולים נעשה לפי המודל של ארגוני עזרה רפואית הדדית שקמו בעקבות הרפורמות הסוציאליות שהנקיט קנצלר גרמניה אוטו פון ביסמרק בסוף המאה ה-19. ביסמרק היה הראשון שהגה מערכת סוציאלית על ידי תשלום חודשי ליצירת קופה משותפת והגה בעצם את רעיון ביטוח לאומי. המונח "קופת חולים" הוא תרגום מילולי לעברית למונח המקביל בגרמנית (Krankenkasse).
מאז 1995, ובהתאם לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, כל תושב ישראל זכאי לקבל שירותי בריאות באמצעות אחת מקופות החולים, בהתאם לבחירתו.
סל השירותים קבוע בחוק והוא כולל רשימה של שירותים רפואיים, טכנולוגיות רפואיות ותרופות שעל כל אחת מהקופות לספק לעמיתיה בהתאם לצורך הרפואי, בחינם או בעלות נמוכה. מימון שירותי הרפואה מועבר לקופת החולים על ידי המדינה באמצעות המוסד לביטוח לאומי. התשלום נעשה על פי נוסחת קפיטציה שלוקחת בחשבון את מספר המבוטחים בכל קופה, את גילם, מינם ומיקומם הגאוגרפי. המקור התקציבי בנוי מתמיכה מתקציב המדינה, מס בריאות והשתתפויות עצמיות של מבוטחי הקופות.
משרד הבריאות נותן אוטונומיה מלאה לקופות חולים ואינו מתערב בצורת עבודתן, כגון התקשרות עם רופאים ומרפאות חיצוניות, ודואג רק שיתנו את סל התרופות והשירותים.
חוק חובת מכרזים חל על קופות חולים.
בישראל פועלות כיום קופות החולים הבאות (לפי נתוני 2023 של הביטוח הלאומי):
ב-2022 היקף התמיכות בקופות החולים עמד על 6.3 מיליארד ש"ח (כ-10.3% מעלות סל הבריאות).
שירותי בריאות נוספים
קופות החולים רשאיות להציע חבילות שירותים נוספים שלא כלולים בסל ("ביטוחים משלימים") הכוללים בין היתר השתתפות ברכישת מוצרים שונים, רפואה משלימה, קבלת חוות דעת מרופאים מומחים, בחירת רופא מנתח, טיפולים אורתודנטיים, רפואת ספורט, ייעוץ דיאטני ועוד. עבור חבילת שירותי הבריאות הללו גובות הקופות תשלום חודשי קבוע (סכום כולל למשפחה, בהתאם למספר הנפשות ולגיל), בין אם נעשה שימוש באחד השירותים ובין אם לאו. אין חובה לרכוש את חבילות השירותים הללו, וחובה על הקופה למנוע אפליה ולאפשר לכל חבריה לרכוש אותן, אם ימצאו לנכון. מעבר לכך קופות החולים נוהגות לגבות השתתפות עצמית עבור צריכת חלק מהשירותים, ובתמורה לכך המטופלים רשאים לראות רופא מומחה, לדוגמה: פסיכיאטר, נוירולוג, רופא ריאות וכן הלאה. בנוסף מתאפשר לחולים לקבל טיפול מרופא פרטי, שיש לקופת החולים הסכם איתו, אך שם עלות הטיפול אינה סמלית, כלומר קופת החולים מכסה חלק מהמחיר שדורש הרופא, ולא קובעת תעריף לחולים.
קנדיס אוונס
קנדיס אמבר אוונס פארמר (באנגלית: Candace Amber Owens Farmer; נולדה ב-29 באפריל 1989) היא סופרת, מנחה, פרשנית פוליטית ומפיקה שמרנית אמריקאית. היא זכתה להכרה בזכות הפעילות הפרו-טראמפ שלה כאישה שחורה והביקורת שלה על Black Lives Matter והמפלגה הדמוקרטית למרות שהייתה בתחילה ביקורתית על נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ והמפלגה הרפובליקנית. היא עבדה כמנהלת התקשורת של קבוצת ההסברה השמרנית TPUSA בין 2017 ל-2019. בשנת 2021, היא הצטרפה ל-The Daily Wire, שם היא מנחה את "קנדיס", תוכנית אירוח פוליטית.
במספר הזדמנויות אוונס טענה שההשפעות של העליונות הלבנה והלאומנות הלבנה מוגזמות, במיוחד בהשוואה לנושאים אחרים העומדים בפני אמריקאים שחורים. היא הביעה דעות נגד הסגר ונגד החיסונים במהלך מחלת נגיף קורונה 2019. על אוונס נמתחה ביקורת על קידום תיאוריות קונספירציה, בעיקר באמצעות פרופילי המדיה החברתית שלה והופעותיה בטלוויזיה ובתקשורת.
ביוגרפיה
אוונס גודלה עם אחיה בסטמפורד, קונטיקט, על ידי סבה וסבתה מסביבות גיל 11 או 12, לאחר שהוריה התגרשו. היא השלישית מתוך ארבעה ילדים. היא אמרה שסבה מצד אביה, רוברט אוונס, אמריקאי שחור, נולד בקרוליינה הצפונית. אוונס היא גם בעלת מורשת אמריקאית מהקריביים דרך סבתה שבמקור מסנט תומאס, איי הבתולה של ארצות הברית. היא בוגרת בית ספר תיכון של סטמפורד.
בשנת 2007, בעודה בת 17 בשנתה האחרונה בתיכון, אוונס קיבלה שלוש הודעות דואר קולי גזעניות באיומים ברצח, בסך של שתי דקות, מקבוצה של נערים לבנים מכיתתה. ג'ושוע סטאר, מפקח בתי הספר בעיר, הקשיב להודעות ואמר שהן "מזעזעות". משפחתה של אוונס תבעה את מועצת החינוך של סטמפורד בבית המשפט הפדרלי, בטענה שהעיר לא הגנה על זכויותיה, מה שהביא להסדר של 37,500 דולר בינואר 2008. יש לה ועידת TED בנושא.
אוונס למדה לתואר ראשון בעיתונאות באוניברסיטת רוד איילנד. היא נשרה לאחר השנה הראשונה שלה בגלל בעיה בהלוואת הסטודנטים שלה.
לאחר מכן, היא עבדה כמתמחה במגזין ווג בניו יורק. בשנת 2012, אוונס לקחה עבודה כעוזרת אדמיניסטרטיבית בחברת הון פרטית במנהטן, ולאחר מכן התקדמה להיות סגנית נשיא המינהל שלה.
Degree180 ובלוג אנטי-שמרני
בשנת 2015, אוונס הייתה מנכ"לית Degree180, סוכנות שיווק שהציעה שירותי ייעוץ, ייצור ותכנון. האתר כלל בלוג, שנכתב על ידי אוונס, שפרסם תכופות תוכן אנטי-שמרני ואנטי-טראמפ, כולל לעג על גודל איבר מינו. בטור שכתבה אוונס לאתר, היא מתחה ביקורת על הרפובליקנים השמרנים, וכתבה על "התעלולים המטורפים של מסיבת התה הרפובליקנית", והוסיפה, "החדשות הטובות הן שבסופו של דבר הם ימותו (בשלווה בשנתם, אנו מקווים), ואז נוכל להמשיך עם השינוי החברתי הברור שצריך לקרות, באופן מיידי".
Social Autopsy, גיימרגייט ומהפך פוליטי
בשנת 2016, אוונס השיקה את SocialAutopsy.com, אתר שלדבריה יחשוף בריונים ברשת על ידי מעקב אחר הטביעה הדיגיטלית שלהם. האתר היה מבקש ממשתמשים לצלם צילומי מסך של פוסטים פוגעניים ולשלוח אותם לאתר, שם הם יסווגו אותם לפי שם המשתמש. היא השתמשה במימון המונים בקיקסטארטר עבור האתר.
בתגובה, אנשים החלו לפרסם את פרטיה האישיים של אוונס באינטרנט. אוונס האשימה את המעשה על הפרוגרסיביים. לאחר מכן, היא זכתה לתמיכתם של שמרנים המעורבים במסע ההטרדות של גיימרגייט, כולל הפרשנים הפוליטיים הימניים ותומכי טראמפ מיילו ינופולוס ומייק צ'רנוביץ'. לאחר מכן, אוונס הפכה לשמרנית, ואמרה בשנת 2017, "הפכתי בן לילה לשמרנית... הבנתי שהליברלים הם בעצם הגזענים. הליברלים היו למעשה הטרולים... Social Autopsy היא הסיבה שאני שמרנית".
קיקסטארטר השעתה את המימון ל-Social Autopsy והאתר מעולם לא נוצר.
אקטיביזם שמרני
עד שלהי 2017, אוונס החלה להפיק פרשנות פרו-טראמפ ולבקר מושגים כמו גזענות חברתית, אי שוויון מערכתי ופוליטיקה של זהויות – כל העמדות שהיא עצמה פרסמה שנתיים קודם לכן. באותה השנה, היא החלה להעלות ליוטיוב סרטונים בעלי נושא פוליטי. בספטמבר 2017, היא השיקה את Red Pill Black, אתר וערוץ יוטיוב המקדם שמרנות בקרב הקהילה השחורה בארצות הברית.
ב-21 בנובמבר 2017, בכנס התערוכה של MAGA ברוקפורד, אילינוי, הודיע מייסד TPUSA, צ'ארלי קירק, כי אוונס התקבלה אליהם כמנהלת המעורבות העירונית של הארגון. העסקתה של אוונס על ידי TPUSA התרחשה בעקבות האשמות על גזענות בארגון. במאי 2019, אוונס הודיעה על עזיבתה כמנהלת התקשורת של הארגון.
באפריל 2018, קניה וסט צייץ "אני אוהב את הדרך שבה קנדיס אוונס חושבת". רבים ממעריציו של וסט לעגו על הציוץ. במאי 2018, הנשיא דונלד טראמפ אמר שלאוונס "יש השפעה גדולה על הפוליטיקה במדינתנו. היא מייצגת קבוצה הולכת ומתרחבת של 'הוגים' חכמים במיוחד, וזה נפלא לצפות ולשמוע את הדיאלוג המתרחש... כל כך טוב למדינה שלנו!". היא נרשמה כרפובליקנית ב-2018, לאחר הדיונים בעקבות מועמדותו של ברט קוואנו לשופט בבית המשפט העליון. היא התנגדה למה שכינתה "הלינץ' החברתי" של קוואנו, בטענה ש"להאמין לנשים" היא הסיבה ש"לאבותינו נעשה לינץ'", כפי שאמרה למגזין פילדלפיה "אין ראיות, אך תאמינו לכל הנשים".
אוונס הופיע באתרי קונספירציה שוליים, כגון InfoWars (שנוסד על ידי אלכס ג'ונס). ב-2018 היא התארחה בפוקס ניוז, והחלה להתרחק מאתרי הקונספירציה של הימין הקיצוני, למרות שסירבה למתוח ביקורת על InfoWars או המנחים שלו.
אוונס הנחתה את "המופע של קנדיס אוונס" בערוץ היוטיוב של PragerU. היא עזבה את PragerU בשנת 2020 כדי להנחות את "קנדיס", תוכנית ב-The Daily Wire.
באפריל 2020, אוונס הודיעה על כוונתה לרוץ לתפקיד בסנאט האמריקני או להיות מושלת, ושהיא תתמודד רק נגד דמוקרט מכהן, לא רפובליקני. היא לא חשפה לאיזה תפקיד ספציפי היא תתמודד, או באיזה סיבוב בחירות.
במהלך הסיקור של The Daily Wire על הבחירות בארצות הברית ב-2020, אוונס הודיעה שהיא תצטרף ל-The Daily Wire ותנחה תוכנית משלה. מאוחר יותר אוונס צייצה, "השמועות נכונות. אני עוברת לנאשוויל ומצטרף ל-The Daily Wire!! זה היה סוד שקשה לשמור. לא יכולתי להתרגש יותר!!". הפודקאסט שלה, "קנדיס", יצא לראשונה בפלטפורמה ב-19 במרץ 2021. הפרקים שלו מצולמים באולפן מול קהל חי ומשודרים מדי שבוע. אורחים בולטים כוללים את נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ, נשיא UFC דיינה וייט, ונציג ארצות הברית ג'ים ג'ורדן.
בפברואר 2021, אוונס צייצה שהיא שוקלת להתמודד לנשיאות ב-2024.
קרן Blexit
Blexit, מונח שנטבע במקור על ידי מליה קונלי (Me'Lea Connelly), הוא הלחם בסיסים של "Black" (שחור) ו-"exit" (יציאה) אשר מחקה את Brexit, מונח המשמש לתיאור פרישת בריטניה מהאיחוד האירופי. תנועת ה-Blexit המקורית הוקמה בשנת 2016 על ידי קונלי במטרה להשיג עצמאות כלכלית לאנשים שחורים על ידי עידוד האמריקנים השחורים לעזוב את המערכות הפיננסיות המסורתיות שקיפחו באופן היסטורי את הקהילה השחורה. בשלהי 2018, אוונס השיקה קרן Blexit אחרת, אשר הציגה קמפיין ברשתות חברתיות כדי לעודד אפרו-אמריקאים (בתוספת לטינים ומיעוטים אחרים) לנטוש את המפלגה הדמוקרטית ולהירשם כרפובליקנים עם הבטחה לחופשיות. באותה תקופה, 8% מהאמריקאים השחורים הזדהו כרפובליקנים.
בהשקה באוקטובר 2018, אוונס אמרה ש"חברה היקר ועמיתה גיבור העל קניה וסט" עיצב מרצ'נדייז עבור התנועה, אך למחרת, ווסט הכחיש שהוא המעצב והתנער מכך, ואמר "מעולם לא רציתי שום קשר עם Blexit" ו"השתמשו בי להפיץ מסרים שאני לא מאמין בהם";  עם זאת, לאחר התנצלות, וסט עדיין תומך באוונס. בשנת 2021, עם התמעטות התרומות, אוונס קיבלה 250,000 דולר עבור עבודתה.
אידאולוגיה
אוונס אמרה שלא היה לה שום עניין בפוליטיקה לפני 2015, אך זוהתה בעבר כליברלית. בשנת 2017, היא החלה לתאר את עצמה כתומכת טראמפ שמרנית. מאז אוונס אפיינה את טראמפ כ"מושיע" הציוויליזציה המערבית. היא טענה שטראמפ לא עסק ברטוריקה שמזיקה לאפרו-אמריקאים, וגם לא הציע מדיניות שתפגע באפרו-אמריקאים. באוקטובר 2018, היא אמרה שמעולם לא הצביעה ורק לאחרונה הפכה לרפובליקנית רשומה.
הגרדיאן תיאר את אוונס כ"אולטרה-שמרנית", ומגזין ניו יורק ו-Columbia Journalism Review תיארו אותה כ"ימנית". הדיילי ביסט כינה את דעותיה "ימיניות קיצוניות" וה-Pacific Standard כינה אותה חברה ב"ימין האלטרנטיבי", למרות שהיא דחתה את שני המונחים. היא הושפעה מעבודתם של אן קולטר, מיילו ינופולוס, בן קרסון ותומאס סואל.
אוונס אמרה: "השמאל שונא את אמריקה, וטראמפ אוהב אותה". היא אמרה שהשמאל "הורס הכל באמצעות אידאולוגיית המרקסיזם התרבותי הזו".
גזע
אוונס ידועה בזכות הביקורת שלה על תנועת Black Lives Matter ותיארה את מפגיני התנועה כ"חבורה של פעוטות בכיינים, המעמידים פנים שהם מדוכאים בשביל תשומת לב". אוונס טענה כי לאפרו-אמריקאים יש מנטליות של קורבניות, ולעיתים קרובות מתייחסת למפלגה הדמוקרטית כ"מטע". היא טענה שהשמאל האמריקאי אוהב ש"אנשים שחורים יהיו תלויים בממשלה" ושאנשים שחורים עברו שטיפת מוח כדי להצביע לדמוקרטים. היא טענה שאלימות משטרתית נגד שחורים אינה קשורה לגזענות, והתייחסה להרג משטרתי של אנשים שחורים כעניין טריוויאלי לאפרו-אמריקאים. and referred to police killings of black people as a trivial matter to African Americans.
היא אמרה, "מצבם של האמריקאים השחורים גרוע יותר מבחינה כלכלית היום מאשר בשנות ה-50 של המאה ה-20 תחת ג'ים קרואו", והוסיפה כי זה בגלל ש"הצבענו רק למפלגה אחת מאז". היא מייחסת שיפורים כלכליים לאפרו-אמריקאים, כגון שיעור אבטלה נמוך, לנשיאות טראמפ.
כשנשאלה האם זה בעייתי שקבוצות עליונות לבנה, כמו הקו קלוקס קלאן (KKK), תומכות בטראמפ, אוונס ענתה שאנטיפה נפוצה יותר מ-KKK. אוונס אמרה שהתקשורת מסקרת את ה-KKK במהלך כהונתו של טראמפ כדי לפגוע בו. בדיון שנערך בשנת 2019 על פשעי שנאה, אוונס התייחס ל-KKK כ"ארגון טרור דמוקרטי". לאחר עצרת איחוד הימין ב-2017 בעיר שארלוטסוויל, וירג'יניה, אוונס אמרה שהדאגה מהלאומנות הלבנה הגואה היא "מטופשת". היא גם כינתה אותה "רק רטוריקה של בחירות" ו"בהתבסס על ההיררכיה של מה שמשפיע על מיעוטים אמריקאים, אם הייתי צריכה לעשות רשימה של 100 דברים, לאומנות לבנה לא הייתה נכנסת לרשימה". בשנת 2018, אוונס דחתה דיווחים על התחדשות בפשעי שנאה, ואמרה "כל האלימות שקרתה השנה היא בעיקר בגלל אנשים מהשמאל". באותה שנה, לפחות 20 בני אדם נהרגו מהתקפות של הימין בעוד שרק אחד נהרג בהתקפה אפשרית של השמאל.
במהלך עדותה באפריל 2019 בפני ועדת המשפט של בית הנבחרים על עלייתם של פשעי שנאה ובעלי עליונות לבנים בארצות הברית, העלתה אוונס את הטענה שהאסטרטגיה הדרומית, שננקטה על ידי המפלגה הרפובליקנית כדי להגביר את התמיכה הפוליטית בקרב מצביעים לבנים במדינות הדרום על ידי פנייה לגזענות נגד אפרו-אמריקאים, הייתה "מיתוס" ש"מעולם לא קרה". על זה חלקו כמה היסטוריונים שאמרו כי קיומה של האסטרטגיה הדרומית תועדה היטב במקורות בני זמננו עוד מתקופת זכויות האזרח, כאשר ההיסטוריון קווין מ. קרוז, הכותב על השמרנות המודרנית, כינה את האמירה של אוונס "שטויות מוחלטות".
ביוני 2019, אוונס אמרה שלאפרו-אמריקאים היה מצב טוב יותר ב-100 השנים הראשונות לאחר ביטול העבדות מאשר היה להם מאז וכי הסוציאליזם אשם.
ביוני 2020, אוונס טען שג'ורג' סורוס שילם לאנשים כדי למחות על רצח ג'ורג' פלויד. זמן קצר לאחר מכן, היא טענה שג'ורג' פלויד "לא היה אדם טוב. לא אכפת לי מי רוצה לסובב את זה". היא אמרה, "העובדה שהוא הוחזק כקדוש מעונה מחליאה אותי". הנשיא דאז טראמפ צייץ מחדש את דבריה של אוונס על פלויד. בסרטון פייסבוק שזכה לכמעט 100 מיליון צפיות, אוונס כינתה את פלויד "בן אדם נוראי", תוך ציון רישומו הפלילי, וכינתה הטיות גזעיות בקרב המשטרה "נרטיב מזויף".
ב-3 באוקטובר 2022, במהלך תצוגת האופנה ייזיס SZN 9 בפריז, אוונס הצטלמה לצד קניה וסט כששניהם לבושים בחולצה תואמת עם הסלוגן "WHITE LIVES MATTER" (חיי לבנים חשובים). במהלך שבוע האופנה בפריז, וסט נכנס למשא ומתן עם בעלה של אוונס, מנכ"ל שירות הרשת החברתית Parler, לרכישת האתר. לאחר שווסט פרסם ציוצים בהם הכריז שהוא "הולך [לעשות] DEFCON 3 על העם היהודי"; אוונס הגנה על וסט וקבעה כי "אם אתה אדם ישר, לא מצאת את הציוץ הזה אנטישמי". לאחר מכן אוונס האשימה את הליגה נגד השמצה בהסתה לאנטישמיות בעקבות הביקורת של הארגון על וסט וקיירי אירווינג. הערותיה של אוונס נאמרו לפני שווסט שיבח את אדולף היטלר בראיון של InfoWars. לאחר הראיון, Parler הודיעו שווסט ביטל את תוכניותיו לרכוש את האתר. ארגון ציוני אמריקה גינה את הגנתה של אוונס על וסט, וקרא לה "לחזור בה מהצהרותיה הפוגעניות והמסוכנות".
הפלות
אוונס מתנגדת להפלות. היא כינתה הפלות כלי ל"השמדת תינוקות שחורים".
זכויות נשים
במאי 2018, אוונס הציעה ש"משהו ביוכימי קורה" לנשים שאינן נישאות או מביאות ילדים לעולם, והיא שמה קישור לשם המשתמש בטוויטר של שרה סילברמן, צ'לסי הנדלר וקתי גריפין, ואמרה שהן היו "הוכחה חיה" לתיאוריה זו. סילברמן הגיבה: "נראה לי שעל ידי ציוץ זה, היית רוצה אולי לגרום לנו להרגיש רע. הייתי אומרת שזה מעיד על המאמץ שלך להשתמש בשם המשתמש בטוויטר שלנו כדי שנוכל לראות. הלב שלי נשבר בשבילך, קנדי. אני מקווה שתמצאי אושר בכל צורה שתהיה". אוונס הגיבה, והאשימה את סילברמן בתמיכה בטרוריסטים ובכנופיות פשע.
זכויות להט"ב
במאי 2022, היא טענה בטוויטר כי החמוש, שהיה מעורב בירי בבית הספר היסודי רוב, יכול להיות טרנסג'נדר ואמרה, באופן חסר בסיס, שהוא "קרוס-דרסר". לדברי אוונס, זו הייתה עדות לכך ש"היו הרבה סימנים לכך שהוא היה מופרע נפשית".
ביוני 2022, אוונס תיארה את שעת הסיפור עם דראג קווין כ"התעללות בילדים", בטענה שהורים שלוקחים את ילדיהם לשעת סיפור עם דראג קווין "אינם מוכשרים להביא ילדים לעולם" ו"צריך לקחת מהם את ילדיהם".
בדצמבר 2022, אוונס טענה שהחברה תרוויח מכך אם תפלה יותר לרעה אנשים טרנסג'נדרים וא-בינאריים.
רווחה
אוונס מתנגדת לתוכניות רווחה, ומציינת שהן כלי של המפלגה הדמוקרטית להשאיר את האמריקאים השחורים תלויים בממשלה.
הגירה
אוונס הוא חסיד של גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו, ומאמינה שיש לגרש מיד מהגרים לא חוקיים מארצות הברית.
בשנת 2018 אוונס הזהירה כי "אירופה תיפול ותהפוך ליבשת בעלת רוב מוסלמי עד 2050. מעולם לא הייתה מדינה בעלת רוב מוסלמי שבה חוקי השריעה לא יושמו". היא הציעה שארצות הברית "תיאלץ להציל" את הבריטים.
בחירות 2020
לאחר שג'ו ביידן ניצח בבחירות 2020 ודונלד טראמפ סירב לוותר, אוונס קידמה את טענותיו של טראמפ על הונאה המונית, ואמרה, "הבחירות האמריקאיות זויפו בבירור".
שינוי האקלים
אוונס טענה שההתחממות הגלובלית אינה "אמיתית", בעוד שבשנת 2021 קידמה מודעות בתשלום בפייסבוק, וכינתה את ממשלת ארצות הברית "רואי שחורות מודרניים" שחזו באופן מוטעה משברי אקלים במשך עשרות שנים.
בעיות משפטיות
במהלך לייב סטרים (LiveStream) באינסטגרם ב-22 ביוני 2021, אוונס האשימה את המועמדת הרפובליקנית לשעבר, קימברלי קלאסיק, בהלבנת הון, השתמטות ממס, שימוש בסמים לא חוקיים ושימוש לרעה בכספי הקמפיין. אוונס אמרה גם שקלאסיק היא "בעלת בית זונות" אשר מגייסת חשפנויות למועדון חשפנות שבבעלותו של בעלה. אוונס אמרה שהיא גילתה את זה לאחר ששוחחה עם אישה שטענה שעבדה כחשפנית במועדון החשפנות של קלאסיק.
קלאסיק הכחישה את ההאשמות וביקשה פעם אחר פעם מאוונס להוריד את הסרטון, דבר שהיא סירבה לעשות. ביולי הגישה קלאסיק תביעה נגד אוונס וביקש 20 מיליון דולר בגין לשון הרע וטענה שההאשמות הביאו לכך שקלאסיק איבדה תמיכה פוליטית מתורמים, הורחקה מאירועים פומביים, ביטול עסקה להוצאת ספרים והטרדה של קלאסיק ומשפחתה. התביעה נדחתה עקב משוא פנים בדצמבר 2022.
באפריל 2022, הוגשה תובענה ייצוגית בפלורידה נגד חברת המטבע המבוזרים LGBcoin, אוונס, נהג מרוץ המכוניות ברנדון בראון ונאסקאר בטענה שהנתבעים הצהירו הצהרות כוזבות או מטעות לגבי ה-LGBcoin וכי מייסדי החברה עוסקים בתרמית פאמפ אנד דאמפ.
סכסוך עם משפחתה של מולי טיבטס
באוגוסט 2018, לאוונס היה סכסוך עם סם לוקאס, בן דודה של מולי טיבטס, נערה שנרצחה על ידי כריסטיאן ויארה, מהגר לא חוקי מקסיקני בן 24. בן דודה של טיבטס אמר כי אוונס ניצלה את מותה של טיבטס ל"תעמולה פוליטית". אוונס הגיבה בכך שתיארה את ביקורתו של לוקאס כהתקפה "מוזרה" על תומכי טראמפ. מאוחר יותר באותו החודש, הסניף של TPUSA באוניברסיטת איווה מתח ביקורת על אוונס על "הטרדה ציבורית" כלפי בן משפחתה של טיבטס, וחברי ההנהלה של הסניף התפטרו כולם במחאה.
הערות על אדולף היטלר
בהשקת השלוחה הבריטית Turning Point UK בדצמבר 2018, אוונס העירה הערות על אדולף היטלר. בתגובה לאדם בקהל שביקש "תחזית ארוכת טווח" לגבי המונחים "גלובליזם" ו"לאומיות", אמרה אוונס:
בעקבות ביקורת קשה על הערותיה, אוונס הבהירה אותן בטוויטר ובדיון בוועדת המשפט בבית הנבחרים של ארצות הברית בפברואר 2019. אוונס אמר כי "[היטלר] היה רצחני, פסיכופת, מטורף שהרג את בני עמו" ו"[היטלר] לא היה לאומן, [הוא] רצח את בני עמו; לאומנים לא היו הורגים את בני עמם". היא אמרה שמטרת הערותיה היא לומר שאין "אין לעולם שום תירוץ או הגנה על... כל מה ש[היטלר] עשה". היא גם אמרה שהערותיה היו על פשעי היטלר נגד היהודים.
הערותיה של אוונס על היטלר הושמעו באפריל 2019 על ידי הנציג טד ליו במהלך עדות מול ועדת המשפט של בית הנבחרים על הנושא של הגדלת פשעי השנאה והעליונות הלבנה באמריקה. ליו אמר שהוא לא מכיר את אוונס ורק התכוון לתת למילים שלה לאפיין אותה, לפני שהשמיע את קטע האודיו. אוונס הגיבה כי ליו השמיט בכוונה את שאלת המראיין אשר מספקת הקשר קריטי לדבריה, מתוך כוונה להציגם במצג שווא כתמיכה בהיטלר, כדי להכתים את המוניטין שלה. היא סיכמה עדות זו בכך שהביעה את דעתה שליו "מניח שאנשים שחורים לא ימשיכו לצפות בקליפ המלא באורך שעתיים" ושהקליפ המלא "תומצת בכוונה" על מנת "ליצור נרטיב אחר".
דונלד טראמפ ג'וניור שיבח את אוונס בטוויטר על ש"[חשפה] את הדמוקרטים על מניפולציה מכוונת של עובדות עבור הנרטיב שלהם".
אזכור במנשר של היורה של בכרייסטצ'רץ'
ברנטון הריסון טרנט, המחבל שביצע את הירי במסגד בכרייסטצ'רץ', הפיק מנשר לפני ביצוע הירי בו כתב כי אוונס "השפיעה [עליו] מעל הכל". לדברי העיתונאי רוברט אוונס, זה היה "אפשרי, אפילו סביר" שטרנט היה מעריץ של אוונס, בהתחשב ברטוריקה שלה נגד מהגרים מוסלמים, אך בהקשר להתייחסויות שלו אליה כנראה היו דוגמה ל"שיטפוסטינג" שנועד לעורר סכסוך פוליטי. לדוגמה, השורה "למרות שאצטרך להתנער מכמה מהאמונות [של אוונס], הפעולות הקיצוניות שהיא קוראת להן הן יותר מדי, אפילו לטעמי" הוערכה כטרולינג על ידי המגזין The Root.
ריב עם קארדי בי
אוונס הייתה מעורבת בסכסוך בולט עם הראפרית קארדי בי מאז אוגוסט 2020. הסכסוך החל כאשר אוונס צייצה מחדש קליפ שלה בתוכנית "המופע של בן שפירו" בו היא מתחה ביקורת על הראיון של קארדי בי עם המועמד לנשיאות דאז, ג'ו ביידן. קארדי בי הגיבה והשתיים ניהלו ריב מתוקשר במידה רבה, כאשר אוונס העליבה את הדקדוק והאינטליגנציה של קארדי בי, בעוד קארדי בי העליבה את עמדתה הפוליטית של אוונס.
הריב צץ מחדש במרץ 2021 כאשר אוונס הופיעה בפוקס ניוז כדי לבקר את הביצוע של קארדי בי לשיר "WAP" בטקס פרסי הגראמי. קארדי בי הגיבה ושוב השתיים ניהלו ויכוח, שהסתיים בכך שאוונס איימה בתביעה לאחר שקארדי בי פרסמה צילום מסך של ציוץ מזויף על כך שבעלה של אוונס בוגד בה עם אחיה. קארדי בי איימה בתביעה נגדית בגין לשון הרע, עקב זה שאוונס טענה שההאשמות שקריות. קארדי בי בסופו של דבר מחקה את ההאשמות.
דעות על רוסיה ואוקראינה
אוונס קידמה תעמולה רוסית, כולל הטענה השקרית שרוסיה יצרה את אוקראינה. דעותיה קודמו על ידי השגרירות הרוסית, לאחר שצייצה בטוויטר ש"חיי רוסים חשובים" תוך זלזול בתנועת חיי שחורים חשובים.
במרץ 2022, אוונס טענה שאוקראינה "לא הייתה למעשה עד 1989" ושזה "טיפשי" לרמוז שנשיא רוסיה ולדימיר פוטין מבצע רצח עם באוקראינה. בתגובה, העיתונאית וההיסטוריונית האמריקנית אן אפלבאום כינתה את אוונס "הפנים של הבורות הטהורה" והוסיפה כי "זה מה שקורה כשאתה לא יודע היסטוריה".
בדצמבר, במהלך ביקורו של נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי בארצות הברית, אוונס צייצה בטוויטר שהיא רוצה "לחבוט" בו וטענה טענה כוזבת שאשתו יצאה למסע קניות יקר במהלך נסיעה דיפלומטית לפריז.
חיים אישיים
בתחילת 2019, שלושה שבועות לאחר שנפגשו, אוונס התארסה לג'ורג' פארמר, אנגלי ויושב ראש לשעבר של Turning Point UK (השלוחה הבריטית של TPUSA). פארמר הוא גם מנכ"ל אתר הרשתות החברתיות Parler. ב-31 באוגוסט 2019, היא ופארמר התחתנו ביקב טראמפ בשארלוטסוויל, וירג'יניה. אוונס ילדה את בנה בינואר 2021, וביולי 2022 היא ילדה בת.
פאבל זארובין
פאבל אלכסנדרוביץ' זארובין (ברוסית: Павел Александрович Зарубин; נולד ב-7 בספטמבר 1981, בלורצק, בשקורטוסטן, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא עיתונאי רוסי. מחבר ומנחה משותף של תוכנית הטלוויזיה "מוסקבה. קרמלין. פוטין" בערוץ הטלוויזיה "רוסיה -1" (יחד עם ולדימיר סולוביוב). הגיש את תוכנית הקו הישיר עם ולדימיר פוטין ומהווה חלק מעיתונאי תא כתבי הקרמלין.
קריירה
פאבל נולד ב-7 בספטמבר 1981 בעיר בלורצק, בשקורטוסטן. מאז בית הספר חלם להיות עיתונאי. בגיל צעיר עבד ככתב העיתון "פועל בלורצק". לאחר סיום לימודיו בבית הספר עבר פאבל ליקטרינבורג. בשנת 1998 הוא נכנס לפקולטה לעיתונאות של אוניברסיטת אוראל על שם גורקי, ביקטרינבורג.
בשנים 2000–2003 עבד ככתב ושדרן חדשות מוביל של ערוץ 4 ביקטרינבורג. בשנת 2002, האקדמיה לטלוויזיה הרוסית הכירה בפאבל זרובין בתור הכתב האזורי הטוב ביותר. לאחר הצלחה זו עבר פאבל למוסקבה, שם החל לעבוד בתוכנית וסטי של החברה הממשלתית הרוסית לרדיו וטלוויזיה. מאז 2005 נחשב לעיתונאי מקורב לקרמלין, המכסה את עבודתו של נשיא רוסיה.
באביב 2015, במהלך שיחות מינסק על גורל חבל דונבאס, הצליח פאבל לצעוק שאלה לפטרו פורושנקו שלא רצה לדבר עם כתבים רוסיים. לאחר תרגיל זה הוסבה אבטחה סביבו כדי למנוע ממנו לעזוב את מרכז העיתונות. בהמשך דיווחו כמה כלי תקשורת מערביים על התנהגותו הלא נאותה, של הכתב הרוסי על כך שהתפרץ על נשיא אוקראינה.
מאז סתיו 2018 הוא כותב ומנחה בתוכנית האקטואליה "מוסקבה. קרמלין. פוטין", שמספקת השקפה רשמית יותר על הפוליטיקה הרוסית. התוכנית, עקב תשומת לב לפרטים חריגים וגישה לחומרים בלעדיים של הממשל, הפכה במהרה לאחת הפופולריות ביותר בטלוויזיה הרוסית. באפריל 2019 הוא הפך לעיתונאי הראשון בעולם שהצליח להקליט ולראיין קצרות באופן בלעדי את המנהיג העליון של קוריאה הצפונית קים ג'ונג-און במהלך הגעתו לרוסיה. בתחנת חאסאן בפרימוריה, בעת הליכתו של ג'ונג-און לרכבת שלו, צעק פאבל שאלה בקוריאנית. הוא לא ידע קוריאנית, אך שינן את המשפט מראש. קים ג'ונג און הגיב במפתיע והשיב לשאלתו, תשובתו התפשטה אז ברחבי התקשורת העולמית ונחשבה לתקדים יוצא דופן, מכיוון שלפני כן התקשורת לא הצליחה להוציא הצהרות ממנהיגי צפון קוריאה, וביתר שאת ללא הסכמות, תוך כדי תנועה.
ביוני 2019, בוועידת G20 באוסאקה, הוא הפך לעיתונאי הרוסי הראשון שהצליח לראיין את נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על שיחותיו עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. באותו חודש, יחד עם ילנה וניק, הוא הנחה את תוכנית השאלות והתשובות הקו הישיר עם ולדימיר פוטין.
חיים אישיים
נשוי למריה קלשניקובה.
הצהרת ונציה
הצהרת ונציה הייתה הסכמה ראשונה של מדינות השוק האירופי המשותף על מדיניות בנושא המזרח התיכון. היא נתקבלה בלחצה של צרפת, תוך פשרה בינה לבין מדינות אחרות בנושא אזכור אש"ף. בעוד צרפת דרשה שההצהרה תקרא לשיתוף אש"ף בשיחות שלום, הולנד בקשה את השמטת ההתייחסות לאש"ף. בפשרה שהושגה נקבע הנוסח שקורא לכך שאש"ף יהיה מקושר לשיחות.
ההצהרה זכתה לגינוי מצד ארצות הברית שהתנגדה לשיתוף אש"ף בגלל מעורבותו בפעילות טרור. כמו כן, ההצהרה עוררה זעם רב בישראל על חד צדדיותה ונקיטת עמדה מצד אירופה בסכסוך הישראלי-פלסטיני. ראש ממשלת ישראל, מנחם בגין, הגדיר את ההצהרה בושה וממשלת ישראל פרסמה הודעה הדוחה את ההצהרה ככניעה נוסח הסכם מינכן ומגנה את האיחוד האירופי על אימוץ העמדה של אש"ף, אותו כינתה הממשלה "האס אס הערבי". ראש האופוזיציה שמעון פרס אמר שהעמדה הצרפתית בהצהרת ונציה קיצונית יותר מהעמדה המצרית ואמר שההצהרה אינה יותר מפיסת נייר אשר אינה משפיעה על המציאות האמיתית. אש"ף גינה את ההצהרה מפני שלא הכירה בו במפורש ולא תמכה בהקמת מדינה פלסטינית.
הדעות חלוקות לגבי תרומות ההצהרה. דו"ח שהוגש לבית הלורדים הבריטי בשנת 2007 טוען שהצהרת ונציה הקדימה את זמנה, הובילה להכרה הישראלית באש"ף במסגרת הסכמי אוסלו, ומאוחר יותר, בשנת 2002, לאימוץ העיקרון של שתי מדינות לשני עמים על ידי ארצות הברית. לעומת זאת, אחרים טוענים שההצהרה עודדה את אש"ף להמשיך בדרך הטרור ובסרבנותו להכיר במדינת ישראל.
קרן רגאל
קרן רגאל (נולדה ב-23 בינואר 1977) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. ייצגה את ישראל באולימפיאדת ברצלונה כשחיינית הצעירה ביותר שייצגה את ישראל במשחקים האולימפיים, עד כה (2011). הייתה לשחיינית הישראלית הראשונה ששחתה 100 מטר חופשי מתחת לדקה (19 באפריל 1993) ו-400 מטר מעורב אישי מתחת ל-5 דקות.
1991
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בחודש יולי 1991 קבעה רגאל במשחה ל-50 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 27.53 שניות, שיפור לשיא בן ה-3 שנים של ענת לויט (27.75 שניות).
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה באנטוורפן, בלגיה באוגוסט אותה שנה קבעה רגאל במשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש של 2:25.47 דקות שיפור לשיא הוותיק בן 10 שנים של ליאור בירקאן (2:27.87 דקות).
1992
בתחרות גביע חיפה הבינלאומי בשחייה שנערכה בפברואר 1992 שיפרה רגאל במשחה ל-400 מטר מעורב אישי את השיא הישראלי בתוצאה של 5:05.89 דקות, שיפור לשיא הוותיק של הדר קליינמן ממכבי קריית אונו (5:08.33 דקות).
בתחרות הכנה לאולימפיאדת ברצלונה (1992) שנערכה בדרמשטאדט, גרמניה ביולי קבעה רגאל במשחה ל-200 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 2:09.23 דקות, שיפור לשיא של טוט (2:09.61 דקות) במשחקים עצמם היא מעדה ונקעה את רגלה לפני התחרויות ולכן לא הייתה במיטבה. היא סיימה במקום ה-41 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 27.93 שניות, במקום ה-37 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:27.85 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:07.97 דקות.
השחיינית הישראלית הראשונה ששחתה 100 מטר חופשי מתחת לדקה
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באפריל 1993 זכתה רגאל ב-8 מדליות זהב מהן 5 מדליות אישיות. ביומה הראשון של האליפות במסגרת משחה שליחות 4x100 מטר חופשי קבעה במשחה ל-100 מטר חופשי תוצאה של 59.57 שניות, שיפור לשיאה שעמד על 1:00.44 דקות ובכך הייתה לשחיינית הישראלית הראשונה ששחתה 100 מטר חופשי מתחת לדקה. מדליות זהב אישיות, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.04 שניות, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 2:07.54 דקות, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:27.31 דקות, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:21.94 דקות, לפני שירה גינצבורג מהפועל נתניה (2:23.30 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:24.62 דקות.
בתחרות השחייה "מרה נוסטרום" שנערכה במונקו ביוני אותה שנה היא שיפרה במשחה ל-200 מטר חופשי את שיאה הישראלי והעמידה אותו על 2:06.43 דקות.