cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מו שין
המהפכה התרבותית
המהפכה התרבותית הייתה נקודת מפנה בחייו של מו שין. באותה תקופה מיליוני אמנים ואינטלקטואלים סינים נרדפו על ידי השלטון. בשנת 1971 האשימה הממשלה את מו שין בקיום קשרים אסורים עם מדינות זרות. הוא נעצר ונכלא ל-18 חודשים, שמהלכן נשברו שלוש מאצבעותיו ומרבית יצירות האמנות שלו הושמדו. בין השנים 1977 ו-1979 שהה מו שין במאסר בית, והוא מחה על המציאות האכזרית שבה היה נתון באמצעות האמנות. "רציתי להוכיח שאצור אמנות עד נשימתי האחרונה. אני עבד בשעות היום, אבל נסיך בלילה". במשך שנתיים אלו, התבקש מו שין להתוודות באופן יום יומי על חטאיו. הוא קיבל לידיו דפים ודיו, ועשה בצייתנות כפי שנדרש ממנו. הודות ליכולת השכנוע שלו, גרם מו שין לשומרים להאמין בכוונותיו הטובות ״להפוך לקומוניסט טוב״, ושכנע אותם להביא לביתו כמויות גדולות יותר של דפים ודיו. עם החומרים העודפים שהיו ברשותו הוא צייר בסתר בלילות. ״הציור,״ הוא נזכר לימים, ״היה מה שהחזיק אותי בחיים״.
לאחר מהפכת התרבות הרבה מו שין להשתמש בצבעים כהים כרקע לציוריו. המוטיב של מנעול וצריח, המשקפים כליאה, נעשה שכיח בציוריו וביצירותיו הספרותיות, כפי שאפשר לראות לדוגמה בשירו "האיטיות של פעם" המובא כאן בתרגומה של הסופרת והמתרגמת דנה שם-אור:
ציור
מו שין השאיר יותר מ-600 ציורים. עוד 500 ציורים שיצר בראשית דרכו הושמדו ברובם בימי המהפכה התרבותית, ורק 33 ציורי נוף בדיו ובגואש שרדו. הציורים, שנרכשו תחילה על ידי קרן רוזנקרנץ, נתרמו בשנת 2003 לאוניברסיטת ייל. בשנת 2018 הוצגו ציוריו של מו שין בסדרת טלוויזיה הדוקומנטרית ציוויליזציות של ה-BBC. מבין הציירים הסינים בני המאה העשרים, מו שין הוא הראשון שיצירה שלו נרכשה על ידי המוזיאון הבריטי.
ציוריו של מו שין הם בעיקרם ציורי נוף. מו שין השתמש הן בדיו והן בצבע ביצירותיו ושילב בהם במיומנות טכניקות של הציור הסיני המסורתי ושל הציור המערבי: פרטים מסוימים בציורי הנוף שלו, כגון רכסי ההרים, מזכירים את הציורים הסינים המסורתיים, ואילו השימוש באור וגבולות מזכיר את האימפרסיוניזם והאקספרסיוניזם המופשט.
עם יצירותיו המפורסמות נמנים הציורים הללו:
ספרות ושירה
מו שין הגיע להישגים נכבדים גם בספרות. הוא שילב בצורה חדשנית בין סיפורת, שירה ופילוסופיית הדקונסטרוקציה המערבית. יצירותיו הספרותיות המפורסמות ביותר כללו סיפורת (הספר "חדר ריק"), שירה (הספר "זיכרונות מן העבר") ורשימות (הספר "זיכרונות ספרותיים", שבו רוכזו הרצאותיו על הספרות העולמית).
יצירותיו הספרותיות משנות החמישים והשישים של המאה העשרים, שלדבריו היו בהיקף של כעשרים ספרים, לא התפרסמו, והן הושמדו בתחילת המהפכה התרבותית כ"ספרות אנטי-מהפכנית". בתקופת מאסרו בימי המהפכה התרבותית כתב מו שין 66 עמודים המוכרים כיום בשם "רשימות מהכלא", שאותן הצליח להבריח מהכלא בבגדיו ולהביא אִתו למערב. בתקופת שהותו בניו יורק כתב מו שין תריסר יצירות ספרותיות ובהן רומנים, קובצי שירים וסיפורים.
תרגומים: רק שניים מספריו תורגמו מסינית. בשנת 2011 ראה אור בארצות הברית תרגום ראשון של יצירתו לאנגלית – קובץ הסיפורים An Empty Room. בשנת 2017 ראה אור בבריטניה תרגום ראשון של שיריו לאנגלית – קובץ השירים Toward Bravery.
יצירותיו של מו שין לא תורגמו לעברית.
תערוכות
בשנת 1983 נערכה תערוכה של יצירותיו במרכז לינקולן בניו יורק.
בשנת 2001 נערכה תערוכה שבה הוצגו 33 הציורים שהצליח מו שין להוציא מסין ו-66 העמודים של "רשימות מהכלא" בגלריית האמנות של אוניברסיטת ייל. תערוכה זו הוצגה בהמשך במוזיאון סמארט באוניברסיטת שיקגו, במוזיאון האמנות של הונולולו ובמוזיאון של אסיה סוסייטי בניו יורק.
אקורוס
אקורוס (Acorus) הוא סוג של צמח בעל פרחים. סוג זה שויך בעבר למשפחת הלופיים, ועל-פי מיונים עדכניים, הוא מסווג בסדרה נפרדת, ובה משפחה וסוג בודד – אקורוס.
על סוג זה נמנים צמחים עשבוניים, דמויי-דשא, רב-שנתיים וגאופיטים. בית-גידולם הטבעי הוא גדות נחלים וביצות. הסוג כולל 6 מינים.
מיני האקורוס משמשים כצמחי נוי וכן כצמחי מרפא.
ביהדות
רב סעדיה גאון מזהה את קנה־הבושם בתור האקורוס בתרגמו אותו ל"קצבּה ד'רירה" שמו של האקורוס בערבית (קצבּ א(ל)ד'רירה (ערבית)).
מקסוס V90
"מקסוס V90" (באנגלית: Maxus V90) היא מכונית מסחרית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Maxus (שם רשמי: SAIC Maxus Automotive Co., Ltd) חברת בת של סאיק מוטור אשר מיוצרת משנת 2019.
הדיוויזיה ה-47 (בריטניה)
הקמת הדיוויזיה
הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, ונועדה להחליף את הצבא הסדיר כאשר הוא היה במשימות מחוץ לבריטניה, והיא כללה יחידות מאזור לונדון.
מלחמת העולם הראשונה
בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, ובמרץ 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, שם לחמה בקרב איפר השני ובקרב לוס. בשנת 1916 לחמה הדיוויזיה ב, ובשנת 1917 היא נטלה חלק בקרב אראס, קרב מסין, קרב איפר השלישי וקרב קמברה. באביב 1918 היא לחמה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים, כאשר כראש מטה הדיוויזיה שימש ברנרד מונטגומרי. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובשנת 1919 פורקה הדיוויזיה.
בין המלחמות
בשנת 1920 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי, ובשנת 1936 היא הפכה לדיוויזיית הנ"מ ה-1.
מלחמת העולם השנייה
בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה ה-56 (לונדון) הוקמה הדיוויזיה ה-47 (לונדון). עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה, אך היא לא נשלחה לצרפת ונותרה בבריטניה. בתחילה היא הייתה דיוויזיה ממונעת עם 2 חטיבות בלבד, אולם לאחר המערכה על צרפת היא שונתה לדיוויזיית רגלים וצורפה לה חטיבה שלישית. הדיוויזיה הוצבה בוויילס ולאחר מכן בדרום אנגליה, על מנת להגן מפני פלישה גרמנית לבריטניה. בשנת 1944 חלקים מהדיוויזיה סייעו למבצע פורטיטיוד, ויחידותיה שימשו כיחידות תגבור עבור קבוצת הארמיות ה-21. באוגוסט 1944 פורקה הדיוויזיה, אולם בספטמבר היא הוקמה מחדש כדיוויזיית מילואים על בסיס הדיוויזיה ה-76. הדיוויזיה שימשה כדיוויזיית אימונים עבור יחידות שונות, ובינואר 1946 פורקה הדיוויזיה.
ויטוריו מונטי
ויטוריו מונטי (באיטלקית: Vittorio Monti; (6 בינואר 1868 - 20 ביוני 1922) היה מלחין, כנר ומנצח איטלקי.
חייו ויצירתו
מונטי נולד בנאפולי, שם למד נגינה בכינור וקומפוזיציה בקונסרבטוריון סן פייטרו א מאייֶלָה.
בשנת 1886 עבר לפריז ובשנת 1900 מונה שם למשרת המנצח של תזמורת לאמורו. בתקופה זו כתב מספר אופרטות ויצירות לבלט.
יצירתו המפורסמת ביותר היא הצ'רדש לכינור ולתזמורת שכתב בשנת 1904 אשר מנוגנת לעיתים קרובות על ידי תזמורות של מוזיקה צוענית, נגני בתי קפה ואף קבצנים.
אופל רוקס-אי
אופל רוקס-אי (באנגלית: Opel Rocks-e) היא מכונית מיני חשמלית במרכב מיקרו, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אופל משנת 2021. היא נחשפה ב-25 באוגוסט 2021.
הנסיעה ברוקס-אי מותרת מגיל 14 ואינה כרוכה ברישיון עקב גודל המכונית.
חברת האם של אופל היא סטלנטיס המחזיקה גם במותג סיטרואן אשר מייצרת את הסיטרואן אמי, הרוקס-אי היא בעצם סיטרואן אמי של אופל ואין כל שינויים מלבד הסמל בחזית הקדמית והאחורית, כמו כן ישנו שינוי קטן במשקל, האמי שוקלת 485 ק"ג והרוקס-אי שוקלת 471 ק"ג.
מפרט טכני
היא כוללת מנוע חשמלי המספק 8 כ"ס. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 5.5 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 75 ק"מ, הטעינה אורכת 3 שעות. המהירות המרבית עומדת על 45 קמ"ש.
הארי ג'יילס
הארי ליי ג'יילס השלישי (באנגלית: Harry Lee Giles III; נולד ב-22 באפריל 1998) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
ראשית חייו
ג'יילס נולד בווינסטון סיילם שבקרוליינה הצפונית, אביו שיחק כדורסל באוניברסיטה של וינסטון סיילם. ג'יילס שיחק כדורסל בתיכון מקומי, ולאחר מכן עבר לאקדמיית הכדורסל של אוק היל שבווירג'יניה.
בליגת המכללות שיחק ג'יילס באוניברסיטת דיוק ולאחר שנה אחת בחר לוותר על המשך הלימודים באוניברסיטה ולעבור לשחק בליגת ה-NBA.
סקרמנטו קינגס
ג'יילס נבחר בדראפט ה-NBA 2017 בבחירה ה-20 על ידי סקרמנטו קינגס, אולם החמיץ את עונת כולה בשל פציעה. בעונת שימש כשחקן מחליף, וקלע 7.0 נקודות בממוצע למשחק. במהלך חודש נובמבר נשלח לקבוצת סטוקטון קינגס מליגת הפיתוח. במשחק הבכורה בקבוצה קלע 30 נקודות, ולמחרת הוחזר לסקרמנטו להמשך העונה.
פורטלנד טרייל בלייזרס
לקראת עונת חתם ג'יילס על חוזה בקבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס.
בויזון
בויזון (באנגלית: Boyzone) היא להקת בנים אירית.
1993-1996: הקמת הלהקה ואלבום בכורה
ב-1993 התפרסמה מודעה בעיתונים ברחבי אירלנד בחיפוש אחר להקת בנים והמטרה הייתה ליצור להקת בנים אירית בסגנון טייק ד'את. הלהקה שהייתה תחת האמרגן לואיס וולש ניגנה בפאבים ברחבי אירלנד עד שב-1994 הוחתמו על ידי חברת פוליגרם רקורדס. הלהקה הוציאה גרסה משלהם לשיר "Working My Way Back to You" של להקת ארבע העונות אשר הגיע למקום השלישי במצעד האירי. אלבום הבכורה של הלהקה יצא ב-22 באוקטובר 1994 ונקרא "Said and Done". הסינגל השני מהאלבום היה "Love Me for a Reason" ואחריו יצא "Key to My Life" ב-17 באפריל 1995. הסינגל הרביעי היה "So Good" ואחריו יצא "Father and Son" ב-13 בנובמבר. ב-26 בפברואר 1996 יצא "Coming Home Now" שהיה הסינגל השישי והאחרון מאלבום הבכורה של הלהקה.
1996-1998: אלבום שני ושלישי
אלבומם השני נקרא "A Different Beat" ויצא ב-28 באוקטובר 1996. הסינגל הראשון מהאלבום היה "Words" ואחריו יצא "A Different Beat". ב-10 במרץ 1997 יצא הסינגל השלישי מהאלבום שהיה "Isn't It a Wonder". הסינגל הרביעי והאחרון היה "Mystical Experience".
האלבום השלישי של הלהקה שנקרא "Where We Belong" יצא ב-25 במאי 1998. הסינגל הראשון היה "Picture of You" ואחריו יצא "Baby Can I Hold You / Shooting Star". הסינגל השלישי היה "All That I Need" וב-3 באוגוסט 1998 יצא הסינגל הרביעי שהיה "No Matter What" והגיע למקום הראשון בממלכה המאוחדת. הסינגל החמישי והאחרון מהאלבום היה "I Love the Way You Love Me" אשר יצא ב-23 בנובמבר.
1999: אלבום להיטים
ב-31 במאי 1999 יצא אלבום האוסף הראשון של הלהקה שנקרא "By Request". הסינגל הראשון שיצא מהאלבום היה "You Needed Me". ביוני של אותה שנה הודיע גייטלי כי הוא הומוסקסואל ובמקביל הוציא קיטינג את סינגל הבכורה שלו. הסינגל השני היה "Everyday I Love You" אשר יצא ב-22 בנובמבר.
2000-2007: התפרקות הלהקה ואיחוד מחדש
בשנת 2000 לאחר שש שנים של פעילות החלו המתחים בין חברי הלהקה להתגבר וחברי הלהקה החליטו להיפרד ולפנות לקריירת סולו. בשנת 2003 יצא אלבום להיטים של הלהקה תחת השם "Ballads - The Love Song Collection". בינואר 2006 יצא אלבום להיטים נוסף שנקרא "Key to My Life: Collection".
ב-5 בנובמבר 2007 אושר רשמית כי הלהקה תתאחד שוב וכי חברי הלהקה יצאו לסיבוב הופעות.
2008: סיבוב הופעות ואלבומי אוסף
בויזון יצאו לסיבוב הופעות שהחל ב-25 במאי והסתיים ב-23 באוגוסט. ב-13 באוקטובר 2008 יצא אלבום הלהיטים של הלהקה שנקרא "Back Again... No Matter What". הסינגל הראשון היה "Love You Anyway" ואחריו יצא הסינגל "Better" אשר יצא ב-8 בדצמבר והיא הסינגל האחרון מהאלבום.
אלבום האוסף החמישי של הלהקה יצא לאור באוקטובר 2008 ונקרא "B-Sides & Rarities".
2010-2011: אלבום רביעי
ב-8 במרץ 2010 יצא אלבום האולפן הרביעי של הלהקה שנקרא "Brother". האלבום, שהיה הראשון ללא גייטלי, הוקדש לזכרו והגיע למקום הראשון באירלנד ובממלכה המאוחדת. הסינגל הראשון מהאלבום היה "Gave It All Away". הסינגל השני והאחרון מהאלבום יצא ב-17 במאי והיה "Love Is a Hurricane".
2013: אלבום חמישי, סיבוב הופעות וציון 20 שנים של פעילות
לינץ' הודיע כי הלהקה מתוכננת להוציא אלבום חמישי ולצאת לסיבוב הופעות במהלך שנת 2013 על מנת לציין 20 שנה להקמת הלהקה. סיבוב ההופעות שנקרא "BZ20 Tour" עתיד להתחיל ב-28 בנובמבר ויכלול 18 הופעות.
דיאדייה סמאסקו
דיאדייה סמאסקו (בצרפתית: Diadie Samassékou; נולד ב-11 בינואר 1996 במאלי) הוא כדורגלן מאלי המשחק בעמדת הקשר באולימפיאקוס ובנבחרת מאלי.
קריירת מועדונים
סמאסקו נולד במאלי, וגדל במחלקת הנוער של ריאל במקו, קבוצת מבירת המדינה, במקו. ב-17 באוגוסט 2015 עבר סמאסקו לליפרינג מהליגה האוסטרית הראשונה, הליגה השנייה בחשיבותה באוסטריה. הוא ערך במועדון 25 הופעות ליגה.
באניצה
בבולגריה, נהוג להכניס למאפה הבאניצה, בחגים, פריטים שאינם אכילים, בעיקר בחג הסילבסטר. נהוג להכניס מטבעות למאפה, ובשנים האחרונות החלו לכתוב איחולים, לעטוף אותם בנייר כסף ולהצפינם במאכל בדומה לעוגיות מזל.
הבאניצה לרוב מוגשת חמה או קרה כארוחת בוקר לצד יוגורט, איירן, או בראגה (בבולגרית "בוזה"). לבאניצה מתכונים שונים, בחלקם מוסיפים תרד למאפה ואז הוא נקרא "ספאנצ'יק", באניצה מתוקה שהיא בעצם באניצה עם חלב נקראת "מלצ'נה באניצה" ובאניצה עם דלעת נקראת "טיקבניק".
דיאדייה סמאסקו
קריירת מועדונים
בקיץ 2019 חתם סמאסקו בהופנהיים מהבונדסליגה על חוזה לחמש שנים.
באניצה
בצק
באופן מסורתי, הבאניצה עשויה מבצק פילו מתוצרת ביתית או קנוי אליו מוסיפים קמח, ביצים ומים. בהכנה ביתית, מותחים את הבצק בידיים עד שהוא מגיע לעובי של פחות ממילימטר או על ידי שימוש במערוך. לבאניצה יש גם גרסאות העשויות מבצק תופח שנקראות "טוטמניק" או "פופרניק".
דיאדייה סמאסקו
קריירה בינלאומית
ב-29 ביוני 2014 ערך סמאסקו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מאלי, כשנכנס כמחליף בדקה ה-69 בניצחון 1–3 על נבחרת סין במשחק ידידות. בקיץ 2019 השתתף סמאסקו בגביע אפריקה לאומות 2019 עם נבחרת מאלי, והבקיע שער בתיקו 1-1 מול תוניסיה בשלב הבתים. מאלי וסמאסקו הודחו בשמינית הגמר לאחר הפסד 0–1 לחוף השנהב.
באניצה
מילוי
המילוי המסורתי של הבאניצה עשוי מגבינה כתושה (גבינה בולגרית או גבינת פטה), יוגורט וביצים. לעיתים מוסיפים ליוגורט סודה לשתייה וכתוצאה היוגורט תופח (כאשר הסודה מגיבה עם המרכיבים החומציים שבתוכו). הוספת סודה לשתייה תורמת למילוי אוורירי וקל יותר.
מילוי המבוסס על ירקות יכול להיות תרד, מנגולד, עלי סלק, כרישה, בצלים, פטרוזיליה, כרוב או כרוב כבוש. כל הווריאציות האלה, ובכללן מילוי כרוב, נקראים בבולגרית "זלניק" מהמילה זלן ("zelen") שמשמעותה ירוק. מילוי הכרישה נקרא "פרזניק" ומילוי הבצל נקרא "לוצ'ניק".
באזורים מסוימים בבולגריה נהוג למלא את המאפה דווקא באורז. קיים גם מילוי על בסיס כדורי בשר ופטריות. קיימים גם מתכונים בהם המילוי של הבאניצה הוא מילוי מתוק דוגמת תפוחים, דלעת עם סוכר, וכן אגוזים וקינמון. באניצה ממולאת בתפוחים נקראת "שטרודל" ובאניצה עם דלעת נקראת "טיקבניק". "באניצה עם חלב" היא באניצה שהבצק שלה הוטבל בחלב, סוכר, ביצים ווניל.
הכנה
בתוך כלי משומן, מניחים את עלי הבצק ומוסיפים ביניהם כמויות קטנות מן המילוי, שמן חמניות ולעיתים גם חמאה. לאחר שיוצרים "בסיס" לבאניצה יוצקים כמות גדולה של מילוי ואותה מכסים במספר שכבות של עלי בצק. המאפה מחומם לחום של 200 עד 250 מעלות. בחלק מהמתכונים, ממש לפני שהבאניצה מוכנה שופכים מעט לימונדה או סודה לתבנית ואז האפייה נמשכת מספר דקות נוספות.
שיטה אחרת להכנת הבאניצה היא לשפוך מילוי על עלה בצק בודד ולגלגל את הבצק סביבו. את הגליל שנוצר מגלגלים על פניו. התהליך חוזר על עצמו, כאשר כל שכבה נוספת עוטפת את עלה הבצק שבא לפניה וכך מתקבלת ספירלה של עלים. על גבי העלים מפזרים שמן או חמאה ואופים את הבאניצה.
במסורת הבולגרית
בבולגריה, הבאניצה מהווה את אחד מהמאכלים המזוהים ביותר עם המטבח הבולגרי ועם המסורת הבולגרית.
באזורים מסוימים נהוג להכניס מטבעות לתוך הבאניצה, ובשנים האחרונות החל להתפתח מנהג של כתיבת ברכה על נייר, עטיפתה בנייר אלומיניום ודחיסתה למאפה בדומה לעוגיות מזל סיניות.
המילה "באניצה" משמשת בסלנג בתור הלצה על דבר מקומט (בעיקר מסמכים) או מכשיר בעל תחזוקה לקויה. למשל, שוטר יכול לומר על דרכון של אדם שהוא דומה לבאניצה אם הדרכון מאוד בלוי ומשומש. מורה יכולה להגיד לתלמיד שמחברתו דומה לבאניצה אם היא מקומטת ויש בה הרבה אוזני חמור. ניתן להשתמש בביטוי גם עבור מכונית שהתרסקה בתאונה למשל.
יוסף נטיב
יוסף (יוסי) נטיב (נולד ב-ט"ז בניסן ה'תשל"ט, 13 באפריל 1979) הוא מוזיקאי ישראלי, זמר-יוצר, פזמונאי, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי.
ביוגרפיה
גדל בנתניה לאב תוניסאי ולאם מרוקאית.
בין השנים 1995–1997 למד במגמת מוזיקה בבית הספר התיכון ע"ש רופין עמק חפר. על תקופת לימודיו סיפר: "כולם בתיכון היו מושבניקים, והייתה להם מנטליות שלא ממש הכרתי. מצד שני, גם בנתניה לא היו לי חברים. כלומר, לא הייתי שייך לשום מקום. הייתה שם הרבה בדידות. אחר הצהריים הייתי לבד בבית, וההורים שלי היו כל הזמן בעבודה וכל הזמן עסוקים. הייתי המון שעות לבד בחדר, והעולם שברחתי אליו כל הזמן היה המוזיקה. שמעתי הרבה פינק פלויד, לד זפלין ועוד".
בין השנים 1998–2001 שירת כלוחם וחובש קרבי בחטיבת הצנחנים. אחרי הצבא טייל עם חברים בלוס אנג'לס ובהודו. כשחזר הוא החל לעבוד כשומר בבית חולים פסיכיאטרי, ושם החל תהליך של חזרה בתשובה. באותו זמן הכיר את אשתו והם התקרבו יחד ליהדות. בשנת 2006 החל תהליך של חזרה בתשובה, והוא מקורב לחסידות ברסלב.
הוא בעל תואר ראשון ותעודת הוראה בחינוך מוזיקלי מהמדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה במכללת לוינסקי לחינוך. בין השנים 2006–2008 שימש כמדריך נוער בסיכון בפנימיית בית הבוגר בנתניה. בין השנים 2008–2010 ניהל הרכבים מוזיקליים עם נוער בסיכון בנתניה. ב-2011 החל ללמד מוזיקה בבית הספר היסודי "יובלים" בקיבוץ גבעת חיים מאוחד.
מוזיקה
ב-2008 שירו "חזק לליבך" היה שיר הנושא של הסדרה "אלופים של החיים" בהגשת אלון גל.
ב-2013 הוציא את אלבומו הראשון "חזק לליבך" בהוצאת נענע דיסק. לנענע דיסק הגיע בהמלצת הפסנתרן רונן שפירא, לו השמיע יוסף סקיצות. בהופעת ההשקה התארחו ג'קו אייזנברג ולהקת המדרגות.
ב-2015 הלחין, עיבד ושר את "האדמה שותקת" באלבום "עשוי מאותיות" - פרויקט משיריו של חיים גורי בהפקת נענע דיסק.
ב-2016 הוציא את אלבומו השני "אף אחד לא נשאר".
ב-2018 הוציא את השיר "לאן שתרצה" אותו הקדיש לילד על הרצף האוטיסטי.
במאי 2021 יצא לאור אלבומו השלישי "יבוא היום", ממנו יצאו הסינגלים: "זה אתה", "באמת" (דואט עם יונתן רזאל), "לאהוב בחינם", "עכשיו הזמן לחיות", "מאיר לי בחושך", "לא חסר בך כלום", ו"יבוא היום".
ביולי 2021 התארח בשיר 'חנני' עם מנדי שפירו מתוך הפרויקט של גולדין.
ב-2023 התארח בשיר "הלב והמעיין" של אהרן רזאל.
חיים אישיים
נשוי לענבל ואב לחמישה, והם מתגוררים בחריש.
טל ירושלמי
טל ירושלמי (נולדה ב-1978) היא ציירת ישראלית.
ביוגרפיה
ירושלמי נולדה וגדלה בנתניה ובאבן יהודה.
חייתה עם הוריה ואחותה בוונצואלה. למדה בתיכון הדסים. בוגרת תואר ראשון בבצלאל (2004) ותואר שני בבצלאל (2006). הציגה תערוכות יחיד בגלריה מאיה בתל אביב (2020), בבית האמנים בירושלים (2018) ובגלריה חזי כהן (2017).
בשנת 2019–2020 השתתפה ברזידנסי שנתי מטעם התואר השני בבצלאל. זכתה בפרס עידוד היצירה מטעם משרד התרבות (2018), בתמיכה מועצת מפעל הפיס בהפקת ספר אמנית (2016), במלגת אמן-מורה (2008-9), מלגת קרן אמריקה ישראל (2006) ובמלגת קרן ריץ' (2005). עבודותיה נרכשו לאוסף מוזיאון תל אביב, לאוסף כנסת ישראל, לאוסף בנק לאומי, ומוצגות בבנין בנק ישראל בירושלים.
בינואר 2023 הצטרפה ירושלמי לאמני גלריה גורדון.
אמנות
לימדה אמנות בבית הספר התיכון עירוני ז' שביפו במסגרת מלגת אמן-מורה של משרד התרבות בשנים 2007–2009. לימדה בעברה במגמת האמנות של בית הספר "רימון" שברעננה, והחל משנת 2010, מלמדת ירושלמי אמנות בבית הספר תלמה ילין. כיום היא מרצה בבית-הספר לאמנות רב-תחומית בשנקר.
השכלה
2004 – 2006 - MFA באמנות, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב והאוניברסיטה העברית
2001 – 2004 - BFA בהצטיינות, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, הר הצופים, ירושלים
2000 – 2001 - לימודי אמנות, המדרשה לאמנות, המכללה האקדמית בית ברל
חיים אישיים
ירושלמי מתגוררת בגבעתיים. בזוגיות עם יובל ואמא ל-2 ילדים.
פרסים ומלגות
מקור:
העצמת נשים
העצמת נשים הוא תהליך הגדלת הכוח של נשים, תוך מתן האפשרות לנשים שנמצאות מחוץ לתהליך קבלת ההחלטות להצטרף ולהיות חלק ממנו, להיות שותפות אקטיביות בהחלטות הנוגעות לכלל החברה, לנצל הזדמנויות העומדות בפניהן ללא מגבלות בכל תחומי החיים, למשל בתחומי החינוך, המקצוע ואורח החיים; ולאייש תפקידים בעלי השפעה. העצמת נשים כוללת פעולה של שיפור מעמד האישה באמצעות חינוך, העלאת מודעות והכשרה.
לחלופין, העצמת נשים היא תהליך של נשים להגדיר מחדש תפקידים מגדריים באופן שיאפשר להן לבחור באופציות שהיו סגורות עבורן בעבר. לפי מאמר של שרה מוזאדל (Sarah Mosedale) מ2005, ישנם מספר עקרונות המגדירים העצמה של נשים: שאישה נחשב כ"מועצמת", משתמע מכך שעמדתה בעבר הייתה ממעמד יחסי של חיסרון בחלוקת הכח. משום שסביר להניח שאם אנו רוצים לראות אנשים מועצמים, אנו רואים אותם כחסרי סמכויות כרגע, כלומר מקופחים מהאופן שבו יחסי כוח מעצבים כיום את הבחירות, ההזדמנויות והרווחה שלהם.
לדוגמה חשפנית שכבר לא צריכה להשתמש בגופה כדי להשיג כסף, שעכשיו משמשת כעורכת דין בחברה מכובדת, תחשב אישה מועצמת. עקרון נוסף הוא שהאישה רכשה את העצמתה בכוחות עצמה, ולא קיבלה אותה מגורם חיצוני. עקרון נוסף הוא שהעצמה והחלשה הן יחסיות ונמדדות ביחס לעבר, דבר שהופך אותן לתהליך מתמשך ולא לתוצר סופי.
במאה ה-20 העצמת נשים הפכה לנושא משמעותי בדיונים אודות פיתוח וכלכלה, ברמה הפוליטית והחברתית.
העצמה כלכלית של נשים מתייחסת ליכולתן של נשים להנות מזכותן לשלוט ולהפיק תועלת ממשאבים, נכסים והכנסות, כמו גם היכולת לנהל סיכונים ובכך לשפר את מצבן הכלכלי ורווחתן. מדינות, עסקים, קהילות וקבוצות יכולים להפיק תועלת מיישום תוכניות ומדיניות המאמצות את הרעיון של העצמת נשים כיוון שהעצמת נשים משפרת את איכות וכמות משאבי האנוש העומדים לרשות הכלל. בהתייחסות לזכויות אדם, העצמה נשית הוא אחד הנושאים העיקריים לפיתוח.
מנהיגים וחוקרים רבים בעולם טוענים כי פיתוח חברתי בר קיימא אינו אפשרי ללא שוויון מגדרי והעצמת נשים. בהקשר זה, העצמה צריכה לכלול ריבוי אפשרויות לנשים לפעול ולהנהיג שינוי בכוחות עצמן. ללא שוויון מגדרי בהזדמנויות, המדינה לא יכולה להיות צודקת, ושינוי חברתי לא יכול להתרחש.
שיטות
חוקרים זיהו שתי צורות עיקריות של העצמה: העצמה כלכלית והעצמה פוליטית.
העצמה כלכלית
העצמה כלכלית מגדילה את סוכנויות הנשים, גישה לתוכניות ממשלתיות רשמיות, ניידות מחוץ לבית, עצמאות כלכלית וכוח קנייה. מוצע לקובעי המדיניות לתמוך בהכשרה בעבודה כדי לסייע בכניסה לשווקים הפורמליים. המלצה נוספת היא לספק הזדמנויות חינוך רשמיות לנשים, דבר שיאפשר להן כוח מיקוח גבוה יותר בבית. ככל שנשים הן משכילות יותר, כך תגדל הגישה שלהן לשכר גבוה בעבודות מחוץ לבית.
חיזוק נגישותן של נשים לירושת רכוש וזכויות בקרקע היא שיטה נוספת המשמשת להעצמה כלכלית של נשים. כך עומדים לרשות נשים אמצעים משופרים לצבירת נכסים, הון וכוח מיקוח הדרושים על מנת להתמודד עם אי-שוויון בין המינים. לעיתים קרובות, נשים (בעיקר במדינות מתפתחות) מוגבלות מבחינה חוקית להחזיק אדמות ונכסים על בסיס מגדרי בלבד. הזכות על אדמה, למשל, מעניקה לנשים סוג של כוח מיקוח חדש יחסית (בראייה היסטורית רחבה).
מוצא וגזע משפיעים על העצמת נשים בתחומים כמו תעסוקה. חוקרים רבים מציינים כי חשוב לדון במכשולים שונים העומדים בפני נשים מוחלשות, המקשים עליהן להשיג העצמה בחברה, כאשר בוחנים את השפעת הגזע בקשר לתעסוקה. בחינה משמעותית של פיתוח הזדמנויות לפי מגדר, גזע ומעמד, יכולה לחולל שינוי חברתי. הזדמנויות עבודה וסביבת עבודה מתאימה יכולים ליצור העצמה לנשים. מקום העבודה יכול להשפיע באופן חיובי על שביעות הרצון של נשים מהביצועים ומהמקצוע שלהן. כמו כן, קיום שוויון במקום העבודה יכול להגביר תחושת העצמה. בישראל לדוגמה, יש הטוענים כי "נשים חרדיות מופלות בשכר" והכנסת דנה בכך בעבר בוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי.
שיטה נוספת להעצמה כלכלית של נשים היא מיקרו אשראי. ישנם מוסדות מיקרו-מימון השואפים להעצים נשים בקהילה על ידי מתן גישה להלוואות בריביות נמוכות וללא דרישה לערבות. באופן ספציפי יותר, המוסדות הללו שואפים לאפשר מיקרו-אשראי לנשים המעוניינות להתפתח כיזמיות. ההצלחה והיעילות של המיקרו-אשראי והמיקרו-הלוואות שנויות במחלוקת. חלק מהביקורות טוענות שמיקרו-אשראי לבדו אינו מבטיח לנשים שליטה על אופן השימוש בהלוואה. מוסדות מיקרו-מימון אינם מטפלים בחסמים תרבותיים המאפשרים לגברים שליטה על כלכלת הבית וכתוצאה מכך, מיקרו-אשראי יכול להיות מועבר לבעל. מיקרו-אשראי לא פוטר נשים מקיום חובות ביתיות, וגם כאשר לנשים יש אשראי, לעיתים אין להן את הזמן לפעול בנידון ולקדם את יוזמותיהן לעומת הגברים בחברה.
העצמה פוליטית
העצמה פוליטית תומכת ביצירת מדיניות שמקדמת שוויון בין המינים, הן בתחום הציבורי והן בתחום הפרטי. שיטות שהוצעו הן יצירת מדיניות בהעדפה מתקנת לפיה יש מכסה למספר הנשים השותפות בקביעת מדיניות ובתפקידים בפרלמנט. נכון לכנסת ה-23 מספר הנשים המשמשות כח"כיות עומד על 25%. המלצות נוספות להעצמה פוליטית של נשים הן להנגיש עבור נשים את היכולת להצביע בבחירות, להשמיע דעות פוליטיות, ואת האפשרות להתמודד לתפקיד פוליטי עם סיכוי הוגן. כיוון שנשים קשורות בדרך כלל לטיפול בילדים ותחומי אחריות בבית, יש להן פחות זמן להקדיש לשוק העבודה ולנהל את עסקיהן. מדיניות המגדילה את יכולת המיקוח שלהם במשק הבית תכלול מדיניות המתייחסת למקרים של גירושין, מדיניות לרווחה טובה יותר עבור נשים ומדיניות המעניקה לנשים שליטה במשאבים (כגון זכויות קניין). ישנם תאורטיקנים הסבורים כי יש להשיג כוח מיקוח וסוכנות במשק הבית לפני שניתן לעבור להשתתפות פוליטית רחבה יותר.
דרכים למדידה
העצמה של נשים ניתנת למדידה באמצעות מדד העצמת המגדר (GEM), המציג השתתפות נשים במדינה נתונה, מבחינה פוליטית וכלכלית. GEM מחושב על ידי מעקב אחר "חלק המושבים בפרלמנט המוחזק על ידי נשים; של נשים מחוקקות, בכירים ומנהלים, ושל מקצועות ועובדות טכניות; ואת הפער המגדרי בהכנסות שהשתכרו, המשקף עצמאות כלכלית". והוא מדרג מדינות בהינתן המידע הזה. אמצעים אחרים הלוקחים בחשבון את חשיבות ההשתתפות והשוויון הנשים כוללים: מדד הזוגיות המגדרית או מדד הפיתוח הקשור למגדר (GDI).
חלק מהביקורות על GEM הן שהן אינן לוקחות בחשבון גורמים הנוגעים לחברה, כגון רצונות שונים של פרטים בחברה, דת, הקשר תרבותי, הקשר משפטי והפרות של זכויות נשים. מדד העצמה מגדרית מנסה לבצע גישה סטנדרטית עקבית למדידת העצמת נשים; בכך, נמתחה ביקורת על כך שה-GEM אינו מתחשב במשתנים בגורמים היסטוריים, באוטונומיה נשית, בהפרדה מגדרית ובזכות הבחירה של נשים.
מדד הפיתוח הקשור למגדר (GDI) הוא דרך בה תוכנית הפיתוח של האו"ם (UNDP) מודדת את אי השוויון בין המינים במדינה. חלק מהביקורות על מדידה זו היא שכיוון שחישובי ה-GDI נשענים אך ורק על חלוקת ההישגים בין גברים ונשים באוכלוסייה, GDI אינו מודד את אי-השוויון בין המינים; אלא הוא מודד רמות שטחיות ביותר בהכנסה, בחינוך ובבריאות.
צורה איכותית יותר של הערכת העצמת נשים היא זיהוי אילוצים לפעולה. הוא מאפשר לזהות יחסי כוחות בין מגדרים. מכיוון שמדובר בתהליך השתתפותי, הוא מקל על שיחה בנושא אפליה מגדרית. השוואת אילוצים על נשים במועד מאוחר יותר מאפשר גם לזהות טוב יותר כל שינוי או התפשטות. הערכות אלה חייבות להתבסס גם על הפעולה שננקטה על ידי נשים, ולא על קבוצות חיצוניות. קבוצות חיצוניות יכולות להקל על העצמתן של נשים, אך אינן יכולות להעניק להן אותה.
מכשולים העומדים בפני העצמת נשים
רבים מהמכשולים להעצמת נשים טבועים בנורמות תרבותיות. נשים רבות מרגישות לחצים מצד שגברים לא מרגישים. דבר נוסף הוא שרבים מפחדים לשנות את מעמד האישה ולכן גם אם הם יודעים שיש לכך השפעות חיוביות (בעיקר כלכליות) הם ממשיכים לתת לנורמות חברתיות להפריע להעצמת הנשים.
הטרדה מינית היא מחסום גדול עבור נשים במקום העבודה. היא מופיעה כמעט בכל הענפים, בעסקים, מסחר, בנקאות ופיננסים, מכירות ושיווק, אירוח, שירות אזרחי וחינוך, הרצאות והוראה. לפי ארגון העבודה הבינלאומי (ILO), הטרדה מינית היא סוג ברור של אפליה על בסיס מיני, וביטוי ליחסי כוחות לא שוויוניים בין גברים ונשים. יתר על כן, אמנת האו"ם לסילוק כל צורות האפליה נגד נשים (CEDAW) קוראת להגדיל אמצעים להגנה על נשים מפני הטרדות מיניות ואלימות במקום העבודה. כ-79% מקורבנות ההטרדה המינית במקום העבודה היו נשים לעומת 21% גברים. מחקרים מראים כי הגישה הגוברת לאינטרנט יכולה לגרום גם לניצול מוגבר של נשים. שחרור מידע אישי באתרים מסכן את ביטחונן האישי של נשים. בשנת 2010, ארגונים הפועלים להפסקת התעללות ברשת הצהירו כי 73% מהנפגעים הן נשים. סוגים של התעללות כוללים מעקב סייבר, הטרדות ופורנוגרפיה מקוונת.
נוסף על כך, מחקרים אחרונים מראים שנשים מתמודדות עם חסמים במקום העבודה יותר מאשר גברים. חסמים הקשורים למגדר כוללים הטרדה מינית, שיטות עבודה לא הוגנות, התקדמות בקריירה ונשים רבות נאבקות במה שמכונה "עונש הריון" הבעיה העיקרית היא שקשה למדוד אותו, אך ישנם מומחים שאומרים כי האפשרות להביא תינוק יכולה להספיק למעסיקים כדי להעדיף גברים עליהן למרות חוק האוסר לפטר עובדת בהיריון. לכן נשים מוצבות במצב בו הן צריכות לקבל את ההחלטה אם לשמור על כוח העבודה או להביא ילדים לעולם. בעיה זו עוררה את הוויכוח על חופשת הלידה בארצות הברית ובמדינות רבות אחרות בעולם.
מכשולים שכאלה מקשים על נשים להתקדם במקום עבודתן או לקבל פיצוי הוגן עבור העבודה שהן מספקות.
בחינוך
חינוך מעצים נשים לעשות בחירות המשפרות את בריאות ילדיהן, את רווחתן ואת סיכויי ההישרדות שלהן. חינוך יכול להגביר את המודעות של נשים לזכויותיהן, להגביר את ההערכה העצמית שלהן ולספק להן את האפשרות לעמוד על זכויותיהן. למרות שיפורים משמעותיים בעשורים האחרונים, חינוך אינו זמין באופן אוניברסלי ואי שוויון בין המינים נמשך. דאגה מרכזית במדינות רבות היא לא רק המספר המוגבל של ילדות הלומדות בבית הספר, אלא גם המסלולים החינוכיים המוגבלים עבור אלה שנכנסים לכיתה. באופן ספציפי יותר, ישנם אנשים להיות מאמצים רבים יותר להתמודד עם השתתפות נמוכה יותר והישגי למידה של בנות בחינוך מדעי, טכנולוגי, הנדסי ומתמטיקה.
שימוש באינטרנט
הגישה הגוברת לאינטרנט בסוף המאה ה-20 אפשרה לנשים להעצים את עצמן באמצעות כלים שונים באינטרנט. עם כניסתו של האינטרנט, נשים החלו להשתמש באתרי רשתות חברתיות כמו פייסבוק וטוויטר לצורך אקטיביזם מקוון. באמצעות אקטיביזם מקוון, נשים מסוגלות להעצים את עצמן על ידי ארגון קמפיינים והבאת דעותיהן לזכויות שוויון מבלי להרגיש מדוכאות על ידי חברי הציבור. לדוגמה, ב-29 במאי 2013, קמפיין מקוון שהתחילו 100 נשים אילץ את פייסבוק, להוריד עמודים שונים המפיצים שנאה על נשים.
בנוסף, עם הנגישות והמחיר הנוח של למידה אלקטרונית, נשים יכולות כעת ללמוד מביתן, בין אם ברמת השתלמויות מקוונות ואף ברמת התארים המתקדמים. כך שהן מעצימות את עצמן מבחינה חינוכית באמצעות טכנולוגיות חדשות ובעזרת האינטרנט, דבר הנותן להם יתרון בקידמה הטכנולוגית הגלובלית ובמה שנתפס כתעשיית העתיד.
בישראל
בישראל פועלות תוכניות רבות להעצמה נשית בכלל הרבדים ובכלל המגזרים ברחבי הארץ. עיריות מפעילות תוכניות העצמה למנהיגות ותוכניות לימוד המנסות להעלות את שיעור הנשים הלומדות ועוסקות בתחומי ההנדסה והמדעים. במגזר הפרטי פועלות עשרות סדנאות ברחבי הארץ המיועדות להעצמת נשים. בחברה הישראלית צה"ל נחשב למרכיב משמעותי ולכן ארגוני נשים רבים רואים לנכון לפעול בו על מנת לפתוח תפקידים נוספים שהיו עד עתה סגורים לנשים, כמו "בג"ץ אליס מילר", ובכך לתת לנשים יותר גישה למוקדי כח בצבא.
בעולם
האו"ם יצא עם מערך יעדים שנקרא "מטרות פיתוח בר-קיימא" (SDGs), כדי לעזור להפוך את העולם למקום טוב יותר. מתוך 17, המטרה הרביעית פועלת לאפשר גישה לחינוך לכל סוגי האנשים בעולם. נעשה מאמץ גדול לשלב נשים בבתי ספר כדי לשפר את השכלתן. באופן דומה, המטרה החמישית מתמקדת בהעצמת נשים להשגת שוויון מגדרי באמצעות גישה שווה לסוגי הזדמנויות שונות (שירותי בריאות, חינוך, עבודה וכו'). ארצות הברית העצימה נשים באמצעות העברת חוקים כמו מתן אפשרות לנשים להצביע בשנת 1920, אסרה אפליה על בסיס מגדרי בשנת 1964, אסרה אפליית נשים בהריון בשנת 1978 וכו'. בנוסף, ארצות הברית מעניקה סיוע זר למדינות עולם שלישי בצורות שונות, אחת מהן היא באמצעות מתן תוכניות חינוך. כיום קיימות הצעות חוק בקונגרס הפועלות להבטחת חינוך לבנות, אחת מהן היא חוק הגנת הבנות לחינוך. אלה נחקקו מתוך אמונה שחינוך נכון ימשוך אותם מעוני ויפחית את הניצול.
בקרן ויקימדיה
אחת הפעילויות של קרן ויקימדיה היא "צמצום הפער המגדרי". לפי הקרן הפער מתקיים בשני מישורים עיקריים:1) ייצוג נשים בקהילת העורכים: בתוך קהילת העורכים המשתתפים ביצירת תוכני המיזמים, נשים מהוות מיעוט (לדוגמה, בסקר שנערך בקרב קהילת הכותבים בוויקיפדיה העברית בשנת 2013, רק 23% מהמשיבים העידו כי הן נשים. בסקרים דומים בעולם, רק 10-15% מהמשיבים העידו כי הן נשים). 2) ייצוג של נושאים בתחומי הנשים, הנשיות והמגדר בתוך תוכני המיזמים: במיזמים השונים, ישנו חסך בתכנים הנוגעים לנשים, לחוויות החיים שלהן ולמגדר (לדוגמה, 81% מסך הערכים הביוגרפיים בוויקיפדיה העברית הם על גברים, ורק 19% מהם עוסקים בנשים).
ביקורת על העצמת נשים
ניתן למצוא שתי גישות עיקריות כיום המבקרות את התהליך:
הביקורת השמרנית
כיום, אין קולות שמרנים או אנטי-פמיניסטים בולטים שמתנגדים להעצמת נשים כעיקרון אידאולוגי. חוץ מבתחומים שלטענתם יש יתרון פיזי לגברים כמו בתפקידים קרביים בצבא עיקר הביקורת שלהם היא על התרגום המעשי של העיקרון ולא על העיקרון עצמו, המתבטא ברצון לשוויון זכויות ומתן אפשרות לאדם הפרטי (בין אם זכר או נקבה) לנוע בחירות ולרדוף אחר האושר שהוא מגדיר לעצמו.
עיקרי הביקורת הם: נשים וגברים הם שונים והם מבטאים את השונות הזו בבחירות שונות ורצונות שונים בחייהם. האנשים הדוגלים בהעצמה נשית מתבססים על נתונים לא איכותיים שלא לוקחים בחשבון את ההבדלים הללו, כך שההבדל באחוזי בוגרי הלימודים במדעים המדויקים לדוגמה הוא אינו ביטוי לדיכוי נשים אלא פשוט לחוסר עניין של נשים בתחומים האלה. דבר נוסף הוא שהעצמה נשית מביאה לחקיקה ומדיניות שאמורה לעזור לנשים אך מתוך כך פוגעת בגברים, ובמדינות מתוקנות לנשים יש שוויון זכויות מלא המעוגן בחוקות, חוקים פרלמנטריים וזכויות אדם. לגישתם מדיניות של אפליה מתקנת לא מביאה לצדק אלא לפגיעה באחר שאינו בהכרח החזק, למדיניות שלא בודקת כל מקרה לגופו אלא פוגעת בפרטים מתוך הכללה גורפת שאינה בהכרח נכונה ולמשל במכסה קבועה לנשים בפרלמנט אף ""פוגעת בעקרונות של דמוקרטיה ליברלית ושוויון זכויות." אפליה מתקנת אינה מיטבה עם נשים בכך שהיא מפלה לטובתן אלא פוגעת בעקיפין גם בהן, מפני שהיא לא נותנת לנשים להגיע להישגים לבד אלא בעזרת עזרים חיצוניים שגברים לעומת זאת אינם מקבלים. טענה נוספת היא שהגברים המאיישים את רוב עמדות הכוח וההשפעה הם מיעוט שבמיעוט (בקרב הגברים), ושדווקא רואים ייצוג רב יותר של גברים באיוש רוב העמדות החלשות, רוב הכלואים, רוב המתאבדים, רוב העניים, רוב הנפגעים מפשע אלים, רוב המתים במלחמות, רוב הנפגעים בתאונות עבודה וכו' הם גברים. כך שהתפיסה ש"הנשים הם המוחלשות על ידי הגברים" היא מושתת ביסודה טעות ועל כן אין סיבה לחפש העצמה דווקא לנשים.
הביקורת הדתית
אף על פי שהאחוז לא גדול, ואף משתנה מדת לדת, אפשר למצוא היום מתנגדים להעצמת נשים מטעמים דתיים. התנגדות זו אמנם די נדירה לעומת העבר אך היא מופיעה לרוב ברמת ההלכה הדתית ובמדינות מסוימות אף מקבלת תוקף חוקי, ובה פוגעים פיזית באופן ישיר בנשים המנסות לקבל כוח, למשל בעזרת חינוך כמו במקרה של מלאלה יוספזאי, נערה בת 14 שהטליבאן ניסה לחסל בדרכה חזרה הביתה מבית הספר. סיבות ההתנגדות משתנות וכוללות: שוביניזם ותפיסת עליונות גברית, תפיסה שהאישה נועדה לשרת את הגבר, שנאה כלפי ערכי ה"עולם המערבי", ואף את התפיסה בה אם אישה יוצאת מהבית ומקבלת כוח כלכלי היא תתרחק מהדת ומערכי המשפחה, כך שהחלשתה היא לטובתה, כדי למנוע ממנה לחטוא. מספר דוגמאות לחוקים דתיים בנושא המקבלים תוקף משפטי ברחבי העולם: יש כיום כ-32 מדינות בהם האישה צריכה את אישור בעלה כדי להוציא דרכון ובניגריה לבעל מותר להכות את אשתו כדי לחנך אותה.
לידיה סקובליקובה
לידיה סקובליקובה (ברוסית: Лидия Скобликова; 8 במרץ 1939 זלטואוסט) הייתה מחליקה על הקרח סובייטית, בעלת 6 מדליות, מהן כולן זהב באולימפיאדות החורף. בנוסף לכך היא זכתה ב-26 מדליות באליפויות העולם.
ביוגרפיה
לידיה סקובליקובה נולדה בעיר זלטואוסט (מחוז צ'ליאבינסק) והתאמנה בענפי ספורט שונים. בגיל 14 היא ניצחה בתחרות מקומית בריצה וכעבור שנה החליטה לעבור להחלקה מהירה על הקרח. בשנת 1958 היא זכתה במדליית ארד בתחרות ארצית. בשנת 1960 היא השתתפה לראשונה באליפות העולם וזכתה במדליית ארד בתחרות כוללת. באליפות העולם של שנת 1960 סקובליקובה זכתה במדליית זהב בריצת 500 מ' ו-3000 מ'. בשנת 1960 הענף נכלל בפעם ראשונה בתוכנית האולימפית וסקובליקובה הייתה חלק של נבחרת ברית המועצות.
בשנים 1963 ו-1964 סקובליקובה זכתה באליפות העולם כאשר היא ניצחה בכל התחרויות (500 מ', 1000 מ', 1500 מ', 3000 מ'). בעקבות הצלחות אלו פעמיים הוענק לה עיטור הדגל האום של העמל.
בשנים 1966–1967 סקובליקובה לא השתתפה בתחרויות וחזרה לקראת הכנות לאולימפיאדה.
לאחר ירידה בתוצאות, בשנת 1969 סקובליקובה עזבה את ספורט התחרותי. היא סיימה לימודים במכון למורים בסברדלובסק ועבדה כמרצה.
בעלה היה ספורטאי מצטיין בהליכה ובעל שיא עולמי בתחום.
השתתפות באולימפיאדות
באינסברוק 1964 סקובליקובה הייתה המועמדת למדליות ואכן זכתה ב-4 מדליות זהב. עד לשנת 1980 אף ספורטאי לא הצליח להגיע להישג זה.
בגרנובל 1968 סקובליקובה התחרה אך לא זכתה במדליה. ההישג הגדול היה מקום שישי במרחק של 3000 מ'.
מעוף המשאב האנושי
קבוצת מעוף - המשאב האנושי בע"מ, מאגדת קבוצת חברות המתמחות בפיתוח ובהענקת פתרונות, בהם פתרונות טכנולוגיים, בתחומי גיוס, השמה וניהול של המשאב האנושי.
הקבוצה והחברות בה פועלות במגוון ענפי המשק הישראלי – חברות ציבוריות ופרטיות, תעשייה, מגזר ציבורי, מוסדות ממשלתיים ומוניציפליים.
היסטוריה
קבוצת מעוף בע"מ נוסדה ביוני 1999 על ידי היזמים עמית רשף ויניב נדלר, במטרה להעניק שרותי כ"א לחברות ולמפעלים, כולל גיוס, השמה ושירותים מנוהלים (אאוטסורסינג).
נכון לשנת 2023 פועלת הקבוצה באמצעות 47 סניפים בכל רחבי הארץ, ומעסיקה כ-10,000 מועסקים, עובדי מטה, אאוטסורסינג ופרויקטים מנוהלים.
הוקו חשוף-פנים
הוקו חשוף-פנים (שם מדעי: Crax fasciolata) הוא מין של תרנגולאי ממשפחת ההוקיים החי ביערות אמריקה הדרומית. הוא קשור למין הוקו גדול והוא קיבל את שמו עקב פניו החשופות מנוצות.
מעוף המשאב האנושי
מבנה הקבוצה
מעוף – המשאב האנושי פועלת באמצעות חטיבות וחברות המתמחות כל אחת בתחומן:
מעוף משאבי אנוש
פועלת בתחום הגיוס וההשמה באמצעות 47 סניפים ברחבי הארץ, בהם מועסקים/ות יועצי/ות גיוס והשמה, שנותנים שירות ללקוחות הקבוצה בתחומים שונים, מהמגזר הפרטי, הציבורי והמוסדי.
הוקו חשוף-פנים
תיאור
ההוקו הוא עוף בגודל בינוני. אורכו הממוצע 86-92 ס"מ ומשקלו 2.2 - 2.8 ק"ג. הוא בעל דו-צורתיות זוויגית: הזכר בעל נוצות שחורות כמעט לגמרי, חוץ מאזור השת הלבן. לראשו ציצה שחורה, פניו אפורות חשופות מנוצות ומקורו צהוב ומעוקל מעט. הנקבה, הקטנה ממנו, בעלת גב, כנפיים וזנב חומים, מסורטטים בלבן; ראש וחזה שחורים עם פנים חשופות בצבע לבן; ציצה בעלת נוצות שחורות ולבנות לסירוגין ומקור אפור. אזור הבטן התחתונה והשת של הנקבות ערמוני-חום, והרגליים ורודות.
מעוף המשאב האנושי
מעוף שירותים מנוהלים
מתמחה בתחום שרותי גיוס וניהול פרויקטים מקצה לקצה במיקור חוץ (אאוטסורסינג).
הוקו חשוף-פנים
תיאור
ההוקים הם קרובים רחוקים של הפסיונים, והם חיים לרוב על הקרקע, אך יכולים לעופף אל הענפים הנמוכים. הם לרוב אוכלי פירות, אך מגוונים גם בזרעים, פרחים וחסרי חוליות שהם מוצאים. מספר אוכלוסיות מבקרות בבריכת מלח, מהם הם לקטים מלחים חיוניים. ההוקים חיים בזוגות או בבדידות, והם מקננים בין העצים בקן מורכב מענפים וזרדים, בו הנקבות מטילות 2 עד 5 ביצים.
מעוף המשאב האנושי
מעוף שירותים מנוהלים
מעוף שירותים מנוהלים מעסיקה אלפי עובדים, חלקם בתעשייה, חלקם במגזר העסקי הפרטי והציבורי וחלקם בפרויקטים ממשלתיים ומוניציפליים (בתוכם ניהול מרכזי הכוון תעסוקי לאוכלוסיות ייעודיות כבעלי מוגבלויות, המגזר הערבי, המגזר החרדי ועוד).
הוקו חשוף-פנים
תיאור
ההוקו מצוי בסכנת הכחדה למרות האוכלוסיות הנפוצות שלו, מאחר שהוא נפגע מציד, ובית גידולו המיוער נפגע באזורים רבים, דבר שיפגע באוכלוסיות השונות.
מעוף המשאב האנושי
מעוף התמחויות
מתמחה בתחום שרותי גיוס, השמה וניהול ללקוחות ארציים, תוך התמחות בענפים ייעודיים כגון - קמעונאות, מלונאות, שרות ומכירות, פיננסים, ביו טק וגיוסי מסות (Mass Recruitment) לפרויקטים מסוגים שונים כגון; ניהול תרגילים רבי משתתפים, ספירות מלאי וכדומה.
מעוף התמחויות עוסקת גם ב:
מטה קבוצת מעוף
מעניק שירותים לכלל פעילויות הקבוצה – הנהלת החברה, מחלקות הנה"ח ושכר, מחלקה משפטית, רכש, מחלקת משאבי-אנוש, מחלקת מערכות מידע, מחלקת הדרכה ארגון ושיטות, פיתוח עסקי, שיווק ומכירות, דיגיטל, חדשנות ופיתוח.
בעלות והנהלה
קבוצת מעוף משאבי אנוש בע"מ היא חברה פרטית בבעלות שני המייסדים יניב נדלר ועמית רשף.
בשנת 2016 מונה רו"ח אבי חיימוף כמנכ"ל הקבוצה.
יניב נדלר ועמית רשף הבעלים והמייסדים פועלים בתחומי הפיתוח והיזמות העסקית.
הפעלת תוכניות לגיוון תעסוקה
החברה מפעילה מספר תוכניות לשילוב אוכלוסיות מגוונות בתחום התעסוקה. חלק מהתוכניות מתבצעות במסגרת תוכניות ממשלתיות. בין התוכניות של החברה:
אלפרד פון קלייסט
פרידריך וילהלם ויקטור אלפרד פון קלייסט (בגרמנית: Friedrich Wilhelm Viktor Alfred von Kleist; 16 בנובמבר 1857 – 13 במאי 1921) היה גנרל לוטננט גרמני אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
תחילת דרכו
קלייסט נולד ב-16 בנובמבר 1857 במגדבורג שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה. הוא היה נצר למשפחה אריסטוקרטית חשובה שמקרבה באו אנשי צבא גרמנים רבים לאורך השנים. אביו של אלפרד, אוגוסט, שרת בצבא הפרוסי בדרגת גנרל מיור. אלפרד התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית ב-1876 והוצב ברגימנט הגרנדירים ה-1 (פרוסיה המזרחית). בדצמבר של אותה שנה הועבר לחיל התותחנים, ושרת ברגימנט ארטילריית השדה ה-1 ("הנסיך אוגוסט מפרוסיה"). בין אוקטובר 1878 לספטמבר 1880 למד בבית ספר לתותחנות בברלין, ולאחר מכן שרת שלוש שנים נוספות באותו רגימנט עד שביוני 1883 החל לשמש כמורה בבית הספר לתותחנות. במרץ 1887 הועלה לדרגת לויטננט, ובדצמבר 1890 הועלה לדרגת האופטמן ומונה למפקד סוללה ברגימנט ארטילריית השדה ה-14 (באדן - "הדוכס הגדול"). באפריל 1901 הועלה לדרגת אובר-לויטננט, ושנתיים מאוחר יותר מונה למפקד בית הספר לתותחנות. בספטמבר 1907 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, ובאוקטובר 1909 מונה למפקד רגימנט ארטילריית השדה ה-74. בנובמבר 1910 קודם לדרגת אוברסט, ובאוקטובר 1913 לדרגת גנרל מיור. באפריל של אותה שנה הוא מונה למפקד בריגדת ארטילריית השדה ה-6.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה קלייסט מפקד בריגדת ארטילריית השדה ה-6. קלייסט לחם במהלך קרבות הפלישה הגרמנית לבלגיה והקרבות הראשונים בחזית המערבית. באפריל 1915 הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-115 שזה עתה הוקמה. הוא לחם הדיוויזיה בקרב ארטואה השני ובקרבות נוספים בחזית המערבית, עד שבסוף יולי הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית והשתתפה במתקפת גורליצה-טרנוב. בנובמבר 1916 הועברה הדיוויזיה לחזית הרומנית. עד דצמבר השתתפה הדיוויזיה בכיבוש רוב שטח רומניה, וסייעה גם בכיבוש בוקרשט. בסוף דצמבר השתתפה הדיוויזיה בקרב רימינקו ובקרב סאראטה. הדיוויזיה נותרה ברומניה ככוח כיבוש. בנובמבר 1917 קודם קלייסט לדרגת גנרל לוטננט, ובפברואר 1918 מונה למפקד הקורפוס ה-58 אשר הוצב בחזית המערבית. הוא לחם עם הקורפוס בהצטיינות בבלימת במתקפת מז-ארגון, וב-8 באוקטובר 1918 קיבל את עיטור הפור לה מריט.
ב-1894 נישא קלייסט לאליזבת גיברס אשר ילדה לו בת אחת. אליזבת האריכה ימים אחריו ונפטרה ב-1944 בפוטסדאם.
קלייסט נפטר בברנדנבורג ב-13 במאי 1921 בגיל 63.
מייה קדוש
מייה קדוש (נולדה ב-15 בפברואר 1988) היא במאית דיבוב, זמרת, שחקנית ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה
בשנת 2009 החלה לדבב בסדרות ובסרטים. בשנת 2018 ביימה את "מפצחים עולם" – סדרת לייב-אקשן מדובבת בנטפליקס.
יוהאן בר
יוהאן בר (בגרמנית: Johann Beer; 28 בפברואר 1655 - 6 באוגוסט 1700) היה סופר, תאורטיקאי מוזיקה, זמר, כנר ומלחין אוסטרי.
חייו
בר נולד בסנקט גאורגן אם אטרגאו, אוסטריה להורים פרוטסטנטים. בשנת 1676 התקבל לשירותו של אוגוסטוס, דוכס סאקס-וייסנפלס כזמר קונטרה-טנור. בשנת 1685 התמנה לכנר ראשי בתזמורת החצר בווייסנפלס. חשיבותו של בר הייתה כנגן, כזמר וכתאורטיקאי מוזיקה. כמלחין לא יצאו לו מוניטין.
ב-1700 מת בוייסנפלס, בן 45, כתוצאה מתאונת צייד.
תאוריית המוזיקה
Musikalische Discurse durch die Philosophie deducirt
משה גיל (מחנך ומבקר)
משה גיל (גילֶר) (כ"ה בטבת תרע"א, 25 בינואר 1911 – י' באב תשכ"ז, 16 באוגוסט 1967) היה איש חינוך ומבקר ספרות ישראלי, מפקח ומנהלם של בתי מדרש למורים עבריים.
ביוגרפיה
גיל נולד בשם משה גילר בראשית שנת 1911 בעיר פינסק שברוסיה הלבנה (כעבור כמה שנים, בעקבות המלחמה הפולנית-סובייטית, בתחומי המדינה הפולנית החדשה). למד בגימנסיה העברית של "תרבות" בעירו, והשתלם בה בפולנית. לאחר מכן למד במכון לחכמת ישראל בבירה ורשה. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל. המשיך את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1941 קיבל תואר מוסמך.
את דרכו בעבודה החינוכית החל כמורה בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה, ומשנת 1945 היה למנהל בית המדרש למורים ע"ש אשכולי (מיסודו של ד"ר יצחק אפשטיין) בירושלים. בנוסף ניהל את בית המדרש למורי הגולה ע"ש חיים גרינברג (של המחלקה לחינוך ולתרבות בגולה של הסוכנות היהודית) בירושלים. באביב 1954 התמנה על ידי הסוכנות היהודית כמנהל "המכון לתרבות ישראל" (ובו המדרשה העברית למורים) שנוסד אז בבואנוס איירס, וכיהן בתפקיד זה עד 1957. בתקופה זו ערך את הירחון "דרום" בארגנטינה. במהלך שהותו בדרום אמריקה למד את השפה הספרדית.
מ-1964 עד 1966 כיהן כמפקח במחלקה להכשרת מורים של משרד החינוך.
בראשית שנת 1966 התמנה כמנהל בית המדרש למורים ע"ש דוד ילין בבית הכרם, בהחליפו את אברהם אבן-שושן, שניהל את בית המדרש במשך יותר מ-12 שנים. הוא הספיק לנהל את בית המדרש במשך שנה אחת בלבד, עד מותו (סגנו משה אילן, מבוגרי בית המדרש בעצמו, נכנס תחתיו כממלא מקום המנהל).
את דרכו הספרותית החל בסוף שנת 1930, כשהיה כבן עשרים, בפרסום מסות ומאמרים של ביקורת הספרות העברית בעיתונים העבריים, תחילה באירופה ("הצפירה", "העולם", "זרמים") ואחר-כך בארץ ישראל (היה משתתף קבוע בירחון הספרותי "גליונות", פרסם מאמרים בכתב העת הספרותי "מאזנים" וכתב גם בעיתון "דבר"). ב-1957, עם סיום תפקידו בארגנטינה, ערך באוניברסיטת מונטווידאו הרצאות על הספרות העברית, שזכו להצלחה מרובה.
כמחנך נהג בכבוד ובעדינות, וכמבקר ספרות פרסם ביקורות ממצות, בהירות, חריפות וענייניות.
משה גיל נפטר בקיץ 1967 בביתו בירושלים, בן 56 במותו. הותיר אישה ושלושה בנים.
בשנת תש"ל (1969) כינס וערך גדליה אלקושי כתבים נבחרים משל משה גיל, הוציאם כספר והוסיף מבוא וביבליוגרפיה מוערת של כתביו.
ספריו
בהשתתפותו:
לקריאה נוספת
ביבליוגרפיה:
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
Tini Tini Tini
Tini Tini Tini (בעברית: טיני טיני טיני) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת הארגנטינאית טיני. האלבום יצא לאור ב-3 בדצמבר 2020 בהוצאת חברות התקליטים הוליווד רקורדס ויוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט. הסינגל המוביל מהאלבום, "22", הופץ ב-3 במאי 2019.
האלבום למקום השני בארגנטינה, וקיבל את תואר היהלום הכפול על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הארגנטינאי (CAPIF). הוא נחשב לאלבום הנמכר ביותר בכל הזמנים במדינה.
מארק ד' קלי
מארק ד' קלי (באנגלית: Mark D. Kelly) הוא קצין בדרגת גנרל המשרת כמפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר של ארצות הברית.
ביוגרפיה
קלי למד לתואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת המדינה דרום-מערב טקסס במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל האוויר של ארצות הברית.
ב-1986 התגייס לחיל האוויר ועבר קורס טיס בבסיס שפרד שבטקסס. שירת כטייס ומדריך טיסה על מטוסי T-37 בטייסת ההדרכה 80 במשך ארבע שנים. עבר הסבה למטוסי F-15 איגל ושירת בטייסת הקרב 90 באלסקה ובטייסת הקרב 492 באנגליה. בשנים 1998–2000 הוצב בחיל האוויר המלכותי האוסטרלי ושימש עוזר קצין המבצעים בטייסת אימונים להסבה למטוסי F/A-18 הורנט. על שירותו באוסטרליה עוטר במדליית הזהב של ראש מטה חיל האוויר האוסטרלי. בשנים 2002–2004 שירת כקצין המבצעים של טייסת הקרב 336 בקרוליינה הצפונית ובשנים 2004–2006 פיקד על טייסת הקרב 333 המפעילה מטוסי F-15E סטרייק איגל.
לאחר לימודים במכללה הלאומית למלחמה מונה קלי ביולי 2007 לסגן מפקד כנף 366. במסגרת זו הוצב באפגניסטן כסגן מפקד כוח המשלוח האווירי 455. בספטמבר 2008 מונה למפקד כנף הקרב הרביעית. באפריל 2010 מונה לעוזר לסגן מפקד פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית ושנה אחר כך מונה לראש מטה מפקד כוחות האוויר בפיקוד האוקיינוס השקט.
ביולי 2012 מונה למפקד כנף הקרב 354 באלסקה. ביולי 2014 מונה למפקד כוח המשלוח האווירי 455 בבסיס באגראם שבאפגניסטן. ביולי 2015 מונה למפקד חיל האוויר התשיעי וביוני 2016 הוחלף על ידי סקוט זובריסט ומונה לעוזר מפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר.
באוקטובר 2016 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר ה-12 של ארצות הברית ומפקד כוחות האוויר של פיקוד דרום. באוגוסט 2018 מונה לראש אגף מבצעים במטה חיל האוויר.
באוגוסט 2020 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר.
במהלך שירותו צבר למעלה מ-6,000 שעות טיסה, כולל למעלה מ-800 שעות טיסה מבצעיות, בעיראק, אפגניסטן, בוסניה. הוא עוטר פעמיים בצלב התעופה המצוינת כולל סימון V לאומץ לב, ו-10 פעמים במדליית האוויר. הטיס מטוסי T-37 טוויט, T-38 טאלון, F-15E סטרייק איגל, F/A-18 הורנט, F-16 פייטינג פלקון ו-F-35 לייטנינג II.
קלי בעל תואר שני מהמכללה לפיקוד ומטה של אוניברסיטת חיל האוויר ותואר שני בלימודי ביטחון לאומי מהמכללה הלאומית למלחמה. נשוי לטניה ואב לבן ובת.
דן או'הרליהי
דניאל או'הרליהי (באנגלית: Daniel O'Herlihy; 1 במאי 1919 - 17 בפברואר 2005) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אירי שהיה מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בשנת 1955 על הופעתו בתפקיד רובינזון קרוזו בסרט "הרפתקאותיו של רובינזון קרוזו". זכה לפרסום עבור הופעותיו בסרטי הפעולה "רובוקופ" ו"רובוקופ 2" בתפקיד נשיא תאגיד OCP "האיש הזקן".
קריירת משחק
או'הרליהי קיבל תפקידי משחק ראשונים בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 מאורסון וולס בעיבודו למחזה "מקבת'" שם שיחק או'הרליהי בתפקיד מקדף, ומקרול ריד בסרטו "האיש המוזר בחוץ". בשנת 1954 שידרג או'הרליהי את מעמדו כשחקן קולנוע בזכות הופעה מרשימה בעיבודו של לואיס בוניואל לרומן ההרפתקאות "רובינזון קרוזו". על הופעתו בתפקיד רובינזון קרוזו בסרט "הרפתקאותיו של רובינזון קרוזו" הועמד או'הרליהי לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. המשיך בשנות ה-50 את התנופה שקיבל מהמועמדות לאוסקר כאשר שיחק בדרמה של מרווין לרוי "הביתה לפני החשיכה" בתפקיד פרופסור ארנולד ברון בעלה של שארלוט ברון המעורערת בנפשה (ג'ין סימונס), בדרמה "חיקוי לחיים" בתור דייוויד אדוארדס הסוכן של הכוכבת לורה מרדית' (לנה טרנר), בדרמה ההיסטורית "המלכה הבתולה" של הנרי קוסטר בתפקיד הלורד דארי ובמערבון "אדמה צעירה" בתפקיד השופט מילארד אישהם. ב-1964 שיחק או'הרליהי בסאטירה המלחמתית של סידני לומט "זעקת שווא" בתפקיד גנרל חיל האוויר האמריקאי וורדן בלאק. ב-1969 השתתף במערבון "100 רובים". ב-1970 שיחק או'הרליהי בסרט המלחמה התקופתי של סרגיי בונדרצ'וק "ווטרלו" בתור גיבור המלחמה הצרפתי מישל נה. ב-1974 הופיע או'הרליהי בדרמה הקומית של בלייק אדוארדס "עץ התמר" בתור השר הבריטי פרגוס סטפנסון. ב-1977 גילם את דמותו של נשיא ארצות הברית פרנקלין רוזוולט בדרמה הצבאית של ג'וזף סרג'נט "מקארת'ור".
בשנת 1982 הופיע בסרט השלישי בסדרת סרטי "ליל המסכות", ליל המסכות 3: עונת המכשפה" בתפקיד קונאל קוקראן, הבעלים של חברת צעצועים המוכרת מסכות בליל כל הקדושים. ב-1984 שיחק בסרט ההרפתאות המדע בדיוני "אחרון לוחמי החלל" בתור הנווט גריג. או'הרליהי לפרסום נרחב בשנת 1987 בזכות תפקידו בלהיט הפעולה של פול ורהובן "רובוקופ" בתור "האיש הזקן", נשיא התאגיד המסחרי "OCP". באותה שנה הצטלם גם לסרטו של ג'ון יוסטון "המת" בתפקיד מר בראון. בשנת 1990 חזר על תפקיד האיש הזקן בסרט "רובוקופ 2" שהיה פחות מוצלח מקודמו, בנוסף שיחק בסדרת המתח של דייוויד לינץ' "טווין פיקס" בתפקיד אנדרו פאקרד. את הופעתו האחרונה כשחקן עשה או'הרליהי בשנת 1998 בתור ג'וזף קנדי בדרמה המוזיקלית של רוב כהן "חבורת העכברושים".
חיים אישיים
או'הרליהי היה אב לחמישה ילדים, מביניהם השחקן גאוון או'הרליהי מנישואיו לאלסה בנט. או'הרליהי נפטר ב-17 בפברואר 2005 במאליבו מנסיבות טבעיות בגיל 85.
ספנסר הוז
ספנסר מייסון הוז (באנגלית: Spencer Mason Hawes; נולד ב-28 באפריל 1988) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדת הסנטר. גובהו 2.16 מטרים.
קריירת תיכונים ומכללות
בתקופת התיכון שיחק הוז עבור קבוצת "סיאטל פרפ" עמה זכה בעונת 2005/2006 באליפות התיכונים של מדינת וושינגטון, תוך שהוא נבחר לשחקן המצטיין בליגה לאותה עונה.
בעונת 2006/2007 שיחק הוז בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וושינגטון מליגת המכללות, בה קלע 14.9 נקודות והוריד 6.4 ריבאונדים בממוצע למשחק.
קריירה מקצועית
בדראפט ה-NBA 2007 נבחר הוז בבחירה העשירית, על ידי קבוצת סקרמנטו קינגס. בעונתו הראשונה בקבוצה פתח הוז כשחקן חמישייה ראשונה ב-8 משחקים בלבד מתוך 71 בהם נטל חלק, והעמיד עד לסוף העונה ממוצעים של 4.7 נקודות ו-3.2 ריבאונדים למשחק. בעונת, בעקבות העברתו של הסנטר בראד מילר לשיקגו בולס, זכה הוז לדקות משחק רבות יותר והעמיד ממוצעים של 11.4 נקודות, 7.1 ריבאונדים ו-1.2 חסימות למשחק.