cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יהדות לוקסמבורג
מאז ימי נפוליאון
לאחר המלחמות הנפוליאוניות, התאפשר ליהודים לאכלס את אזור היערות, בעיקר במוזל ובחבל הסאר. בשנת 1823 לאחר הקמת הדוכסות הגדולה, הוקם גם בית הכנסת הראשון. היסטוריה זו קשורה קשר הדוק לזו של היהודים בשתי המדינות השכנות הגדולות, צרפת וגרמניה. היהודים לא החלו להתיישב דרך קבע בשטח שמכונה היום לוקסמבורג שוב עד תחילת המאה. רבים מהם הגיעו מצפון-מזרח צרפת וגרמניה; הם בדרך כלל היו כפריים שעבדו במסחר. דמות בולטת בתקופה זו היא הפיזיקאי גבריאל ליפמן.
הקהילה היהודית בלטה בתעשייה ובמסחר, האחים גטשליק ושמשון גודשו (Godchaux) מהעיר תיונוויל שבחבל לורן הסמוך, השתקעו בשלייפמיהל על גדות הנחל אלזט, הקימו מפעל טקסטיל גדול. הם נחשבים לחלוצי המהפכה התעשייתית בלוקסמבורג, והעסיקו יותר מ-2,000 פועלים, רבים מהם התגוררו בהאם, כפר הפועלים שבנו. המשפחה חוללה מהפכה באריגה והציעה תנאי עבודה טובים. לימים, רחוב נקרא על שמם וב-2006 נחנך, בנוכחות כמה עשרות מצאצאיהם (ביניהם אחדים החיים בישראל), מסלול הליכה לכבודם, שלאורכו מוצבים פאנלים מאוירים המספרים על פעולתם.
במאה ה-20, העלייה בהגירה היהודית מרקעים גאוגרפיים שונים הפכה את הקהילה להטרוגנית, במיוחד בכל הנוגע לטקסים דתיים או ליחסם לציונות. הגעתם של רבנים מצרפת או מגרמניה ממחישה זאת, כאשר הבולט בהם הוא הרב הראשי שמואל הירש שבשנת 1843 מונה לרב הראשי של הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג על ידי מלך הולנד וילם השני. בניגוד לשכנותיה, קהילת לוקסמבורג לא חוותה את האלימות של ההפגנות האנטישמיות בפרשת דרייפוס או עם עלייתו של אדולף היטלר. הקשר בין ילידי לוקסמבורג ליהודים התאפיין יותר בחוסר אמון מאשר בשנאה.
במהלך השואה
ב-7 בפברואר 1941 נקבע חוק שיש להחרים את כל רכושם של היהודים שהיגרו ללוקסמבורג עד 1940. מ-18 באפריל 1941, הוא הורחב לכל היהודים שנותרו בלוקסמבורג. מעל 35,000 רייכסמארקים הוחרמו.
באביב 1941, זומנו לפגישה עם אדולף אייכמן שני המנהיגים האחרונים של יהודי לוקסמבורג שם נמסר להם שהגירת יהודים מלוקסמבורג תופסק. הם עצמם יצאו בשיירה האחרונה. מ־3,500 היהודים שהיו במדינה ניצלו 1,555 לאחר שנמלטו ממנה, שהסתתרו בה או ששרדו במחנות. 1,945 איש נספו.
בקרב חסידי אומות העולם נמצא ויקטור בודסון, לשעבר שר המשפטים ונשיא בית הנבחרים של לוקסמבורג, שהציל מאה יהודים ועזר להם לברוח דרך לוקסמבורג. רק 1,555 מתוך 3,500 היהודים שחיו בלוקסמבורג בזמן השואה שרדו. מבין היהודים בלוקסמבורג, ידוע על 36 ניצולי השואה.
אחרי השואה
ב-1947 הצביעה לוקסמבורג בעד הכרה בישראל ומשנת 1949 קיימה יחסים דיפלומטיים איתה. בבניין עיריית לוקסמבורג נחתם ב-10 בספטמבר 1952 הסכם השילומים בין ישראל לגרמניה. בית הכנסת הגדול בעיר לוקסמבורג נהרס עד היסוד בעת הכיבוש הגרמני, ונבנה מחדש ב-1953 על ידי ממשלת לוקסמבורג. ליד דלת הכניסה הצדדית משובצת בקיר הבניין אבן יחידה ששרדה מבית-הכנסת ההרוס.
בשנת 1959 התמנה עמנואל בולז לרב הראשי של לוקסמבורג ובשנת 1998 נוסדה קהילה של יהדות רפורמית.
יהודי לוקסמבורג שולבו היטב בחברה הלוקסמבורגית ונהנו מהצלחה חברתית, כמו אדמונד ישראל, נשיא הפדרציה של בורסות אירופה.
בשנת 1998 נערך סימפוזיון על ידי ארגון בני ברית בנושא תולדות היהודים בלוקסמבורג.
בלוקסמבורג חיים יותר מ-1,600 יהודים, רובם גרים בעיר הבירה לוקסמבורג. קיימים שני בתי כנסת, בעיר הבירה לוקסמבורג ובעיר אש-סור-אלזט (השנייה בגודלה במדינה), הפועלים רק בשבת, בחגים ובאירועים מיוחדים. בשנת 2005 נפתח במדינה גם בית חב"ד.
רבה הנוכחי של הדוכסות הוא הרב אלן נקש, אזרח צרפתי שבתפקידו הקודם שימש רבה של בורדו שבצרפת.
דמוגרפיה
בתחילת המאה ה-19, לוקסמבורג קיבלה בברכה כחמש עשרה משפחות יהודיות. שיעורם גדל במהירות אך נותר קטן: בשנת 1808 נמנו 75 יהודים, בשנת 1880 היו יותר מ-150 משפחות בגוטלנד.
בשיאה של הקהילה בשנות ה-30 חיו בה למעלה מ-4,000 יהודים, זאת בעקבות הגירה של פליטים ממזרח אירופה. במהלך מלחמת העולם השנייה, בעקבות הגירוש וההשמדה, המיעוט היהודי צומצם במידה ניכרת.
ציילון ההולנדית
המונח ציילון ההולנדית משמש לתיאור התקופה שבין 1685 ל-1798, בה שלטו ההולנדים על האי ציילון, המכונה כיום סרי לנקה.
החל בתחילת המאה ה-16 נשלטה ציילון באופן חלקי על ידי האימפריה הפורטוגזית, וחלקה האחר נשלט על ידי ממלכת סינהלה. שתי אלה נלחמו זו בזו ללא הפסק. הפורטוגזים קבעו תחילה את בירתם בקולומבו אך לאחר מכן העבירוה לעיר גאלה. הפורטוגזים נהגו יד קשה בילידי האי שהתגוררו בחלק שהיה בשליטתם, ומלכה של סינהלה פנה להולנדים לבוא לעזרתו. באותה עת לחמו ההולנדים בספרדים על עצמאותם, והפורטוגזים היו קשורים לאחרונים במסגרת האיחוד האיברי. מסיבה זו היה להולנדים אינטרס בציילון הפורטוגזית, והטמילים והסינהלים שיתפו פעולה אלה עם אלה כדי להרחיק בעזרתם של ההולנדים את הפורטוגזים מהאי. לאחר גירוש הפורטוגזים מהאי, בגדו ההולנדים בתושבי האי והפכו הם לשליטיו. ההולנדים, כמו הפורטוגזים לפניהם, לא הצליחו להשתלט על פנימו של האי, אלא רק על חופו. בשנת 1796, פלשו הבריטים לאי מחשש שישתלטו עליו הצרפתים. ההולנדים שלטו על האי בקירוב כ-150 שנים.
גביע קנדה
גביע קנדה (באנגלית: Canada Cup; בצרפתית: Coupe Canada) הוא טורניר הוקי קרח אשר נערך בין השנים 1976 ו־1991, בארגון משותף של ליגת ה-NHL וההתאחדות הבינלאומית להוקי קרח IIHF. שיחקו בו נבחרות ההוקי קרח הטובות בעולם בהרכבים שכללו את כוכבי ה-NHL.
הטורניר נערך ב-1976, 1981, 1984, 1987 ו־1991. הטורניר נערך בין קנדה, צ'כוסלובקיה, פינלנד, ברית המועצות, שוודיה, ארצות הברית ומערב גרמניה (רק ב־1984). בכל הטורנירים זכתה קנדה, מלבד הטורניר של 1981, בו זכתה ברית המועצות.
PowerBuilder
פאואר בילדר הוא מחולל יישומים, אחת מסביבות הפיתוח הראשונות שיישמו את מתודולוגיית התכנות מונחה עצמים (למעט ++C) באופן מלא. המחולל מפותח על ידי חברת סיבייס (Sybase).
תיאור
סביבה זו כוללת שפת תסריטים (Script), מנגנון אירועים מפותח (Event Driven), יכולות בניית פונקציות מקומיות וגלובליות ואפשרות אריזה וחלוקת יישום בין קובצי הרצה (Exe). בנוסף, ניתן למצוא בסביבה זו גם ספריות דינמיות של הכלי (קובצי PBD) וספריות סטנדרטיות בסביבת מיקרוסופט (DLL).
הבסיס של פיתוח בפאואר בילדר כולל בנייה (או רכישה) של תבניות (Templates) אובייקטים מוכנים כך שניתן לנצל את מנגנון ההורשה (מנגנון רב עוצמה ב- PB) ולקצר את תהליך הפיתוח.
המחולל מאופיין בפשטות בתכנות וקידוד מינימלי יחד עם גמישות רבה ויכולת ליצור יישומים עשירים.
בגרסה 12 שלו הוספו בעיקר יכולות לעבוד בסביבת הדוט נט של מיקרוסופט ויצירת קוד מנוהל.
בשנת 2010, עם רכישת חברת Sybase על ידי חברת SAP עבר גם פאואר בילדר לבעלותה של SAP.
חסידות לינסק
הדור הראשון
רבי אברהם חיים נולד בשנת תקמ"ב. כיהן משנת תקע"ח ברבנות לינסק, מקום רבנותו של סבו, רבי מנחם מנדל מלינסק. אביו רבי נפתלי צבי שימש גם הוא במשך תקופה ברבנות לינסק. היה חתנו של דודו רבי שמואל שמעלקע הורביץ רבן של רומן ובאר שבבוקובינה וחתנו של רבי חיים טירר ה"באר מים חיים". לאחר פטירת אביו החל להתנהג באדמו"רות אך נפטר זמן קצר לאחר מכן בכ"ה באב תקצ"א. בנו היחיד רבי מנחם מנדל מילא את מקומו. חתניו היו רבי משולם זלמן ליפשיץ מבריגל בנו של רבי אריה לייביש מחסידות וישניצא, רבי אביגדור הלברשטאם מדוקלא (אחיו של ה"דברי חיים"), אחיינו רבי ישראל מבארנוב, רבי צבי הירש מפטשינזשין, רבי משה חיים אפרים מבליגראד (נכד ה"דגל מחנה אפרים") והרב מנחם מנדל וינפלד מגורליץ.
הדור השני
רבי מנחם מנדל נולד בשנת תקס"ה. בילדותו היה אצל החוזה מלובלין. היה חתנו של הרב מנחם נחום ענגלרד מפשוב. לאחר פטירת אביו הגיע רבי צבי הירש מרימנוב ללינסק להכתירו כממלא מקום אביו ברבנות ושימשו כדי להראות שהוא רב. נפטר בכ"ב בטבת תרכ"ב (לפי גרסאות אחרות תרכ"ח). בנו השני רבי אברהם חיים מילא את מקומו. ילדיו האחרים היו רבי נפתלי צבי שנפטר בחייו, רבי ישראל רב בוויסליץ (חותנו של רבי שם קלינברג מקראקא), רבי יעקב, חתנו הרב אברהם ישכר בר אביגדור וחתנו הרב אהרן זליג הורוביץ-ליברמן.
הדור השלישי
רבי אברהם חיים השני נולד בשנת ה'תק"ץ. היה חתנו של הרב ישכר דוב בריש בעער, רב באיסטריק ובליטוביסק. היה תלמידם של רבי חיים מצאנז ושל רבי שלום רוקח מבעלז. נפטר בכ"ג בחשוון תרס"ה. בנו השני רבי מאיר מילא את מקומו. ילדיו האחרים היו רבי שמעון חתן רבי אליעזר מאוזיפולי, רבי יעקב שכיהן בדיינות בלינסק, רבי אליעזר, חתנו רבי אברהם שלום מסטרופקוב, חתנו רבי פנחס חיים מראזלא ורבי ברוך בן רבי משה מקשאנוב.
הדור הרביעי
רבי מאיר נולד בערך בשנת תרי"ז. בתו הרבנית הענטשא נישא להרב רבי נפתלי צבי פרנס. חמיו נפטר בצעירותו וחמותו רבקה (בתו של רבי אלימלך טורם, נכד רבי מנדל מרימנוב) נישאה בשנית לרבי חיים מצאנז. עקב זאת רבי מאיר התגורר לאחר חתונתו בצאנז שם כיהן כדיין בבית דינו של חותנו החורג רבי חיים מצאנז. לאחר פטירת רבי חיים חזר ללינסק. היה נוסע לרבי יחזקאל שרגא הלברשטאם בנו של רבי חיים שחיבבו מאוד. בשנת תרנ"ז כשאביו חלה, מינהו לכהן כ"רב הצעיר" בלינסק. לאחר פטירת אביו מילא את מקומו. נפטר בד' בניסן תרפ"ד. בנו רבי מנחם מנדל מילא את מקומו. ילדיו האחרים היו רבי יעקב חתן הרב אלימלך רובין מיאברוב שכיהן כראב"ד בלינסק, חתנו רבי אביגדור מבארנוב, חתנו רבי צבי הירש הלברשטאם מסאטמר בנו של רבי אריה לייביש מטרנוב, רבי יחזקאל שרגא תאומים דיין בוויליטשקב, רבי אלימלך מדעש ואחיינו הרב נפתלי צבי פרנס מלונדון.
הדור החמישי
רבי מנחם מנדל השלישי נולד בשנת תרמ"ד. נישא לבתו של רבי אברהם שלום הלברשטאם אדמו"ר מסטרופקוב (אשתו לא הייתה בת דודתו אלא מאשתו השנייה של רבי אברהם שלום בתו של הרב שמואל ויצמן רבה של קרעשוב). לאחר חתונתו גר בסטרופקוב אצל חמיו. לאחר פטירת אביו חזר ללינסק למלא את מקומו והיה לרב ואדמו"ר האחרון בלינסק לאחר כ-200 שנה שרבנות לינסק עברה במשפחתם. נרצח בזאסלאב בשנת תש"ג יחד עם ארבעת בניו, ארבע בנותיו ושני חתניו (הרב בן ציון הלברשטאם בנו של רבי אביגדור צבי מברדיוב והרב חיים אליעזר הלפרין). אחיו רבי יעקב היה ראש בית דין בלינסק, חתן הגה"ק רבי אלימלך יאברוב'ר.
צאצאי השושלת לאחר השואה
חתנו של רבי שמעון בנו של רבי אברהם חיים השני, הרב זונדל ישכר דוב רוקח (נינו של רבי אלעזר מבעלז) כיהן כאדמו"ר בלינסק. בשנת תרצ"ח היגר לארצות הברית ובסוף ימיו עלה לישראל. נפטר בשנת תשכ"ה. חתנו היה רבי מנחם שלמה מקאליב. נכדיו של רבי מנחם שלמה, בני חתנו רבי ישראל מסטניסלב מכהנים באדמו"רות לינסק בבני ברק. כמו כן בנו של האדמו"ר מנדבורנא חדרה (גיסו של רבי ישראל), רבי דב מכהן באדמו"רות לינסק בוויליאמסבורג. כמו כן מכהן בברוקלין רבי אברהם חיים רוקח, נכדו של רבי זונדל ישכר דב.
נכדו של רבי מנדל מלינסק, רבי נפתלי צבי (בן רבי ישראל מויסליץ ונינו של רבי יוסף ברוך מניישטאט) כיהן כאדמו"ר בקראקא ואחר כך בטורונטו. נולד בשנת תרכ"ה. בשנת תר"פ היגר לאמריקה והתיישב בטורונטו. נפטר בכ"ז בסיוון תרפ"ח. חתנו היה רבי שמואל אברהם ממז'יבוז'-בראנזוויל.
שיבת הבן
שיבת הבן (בפינית: Pojan paluu) הוא אחד מספריה של הסופרת והמשוררת הפינית אווה טיקה. הספר יצא לאור בשנת 1993.
עלילה
אם מבוגרת, אשר בנה משתחרר לחופשה מבית-הסוהר שהוא כלוא בו, חווה חרדה ולחץ ומחליטה להתבצר במרתף ביתה, מחשש לחייה. היא פוחדת מהבן שהכה אותה, גזל את כספה ובסופו של דבר נידון למאסר אחרי שהורשע בהריגה. במרתף יש לאם פנאי להרהר, להיזכר בעברה ובקורות חייו של בנה, ולנסות להבין מה בדיוק השתבש.
ספירת קלפים
ספירת קלפים היא אסטרטגיה שפיתח פרופסור אדוארד ת'ורפ לזיהוי יתרון הסתברותי במשחק בלאק ג'ק, כדי לדעת מתי להעלות את סכום ההימור. מונח זה מיוחס לעיתים גם לספירת קלפים גבוהים במשחקי קלפים כמו ברידג' ואחרים, אך ערך זה עוסק רק בספירת קלפים בבלאק ג'ק.
עקרונות ספירת הקלפים
העיקרון מאחורי ספירת קלפים בבלאק ג'ק הוא שחפיסת קלפים שבה יותר קלפים גבוהים (עשיריות ואסים) לעומת קלפים נמוכים טובה לשחקן, ולהפך – חפיסה שבה יותר נמוכים ביחס לגבוהים טובה לדילר. חפיסת קלפים רוויה בעשיריות ואסים משפרת את סיכויי השחקן משום שהדילר כפוף לכללים נוקשים שקובע לו הקזינו כמו להפסיק לקחת קלפים בניקוד 17, ואילו המהמר יכול לעצור גם לפני כן. הסיכוי שהדילר ייפסל ביד חזקה גדל וכך גם הסיכוי של המהמר להגמיש את המצב לטובתו, כך שעל ידי משחק נכון יוכל להגיע לניקוד גבוה ואף לקבל בלאק ג'ק.
סופרי קלפים מעלים את ההימור שלהם כאשר היחס בין הקלפים הגבוהים לקלפים הנמוכים הוא חיובי, החל מהניקוד 2 ריאלי. חלקם אף צופים במשחק ונכנסים רק כאשר היחס לטובתם, אולם שיטה זו מסייעת לקזינו לזהות אותם ולכן פחות משתמשים בה.
פלוס-מינוס
בספירת קלפים בסיסית מייחסים לכל קלף ערך חיובי, שלילי או אפסי. בכל חלוקה של קלף מחברים את הערך שניתן לקלף לסכום הספירה. ישנן הרבה שיטות לספירת קלפים אך שיטת ה-Hi-Lo אשר הוצעה על ידי הארווי דאבנר ב-1963 ויותר מאוחר שופרה על ידי ג'וליאן בראון וסטנפורד וונג, היא אחת השיטות הבסיסיות והפשוטות ביותר להבנה שקיימות.
בשיטה זו לקלפים 2 עד 6 נותנים את הערך 1+. לעשיריות, לקלפי המלוכה ולאסים נותנים את הערך 1- ואילו לקלפים 7, 8 ו-9 ניתן הערך 0 (כך שניתן להתעלם מהם).
שיטת ה-Hi-Lo היא דוגמה לשיטת ספירה מאוזנת בכך שמספר שווה של קלפים בעלי ערך של 1+ ו1- בחפיסה ובסופה של החבילה הספירה תתאזן על 0.
שיטות ספירה מתקדמות יותר
שיטת ה-Hi-Lo נחשבת לספירה מדרגה ראשונה, מכיוון שהספירה לא עולה או יורדת כל פעם ביותר מאחד. ספירה מדרגה מתקדמת כמו ספירת זן או חצאי וונג, עושה הפרדה בין ערכי הקלפים על מנת לדייק יותר במשחק. במקום שלכל הקלפים יהיה ערך של 1+, 0 או 1-, בספירה מתקדמת ניתן לעיתים לקלפים ערך של 2+ או 2-. שחקנים מתקדמים אף לעיתים מקיימים ספירה צדדית לקלפים מסוימים, כמו ספירה צדדית לאסים.
החיסרון בספירה מתקדמת הוא שהמעקב אחרי יותר מידע יכול להפריע ליכולת לשחק מהיר ומדויק. סופר קלפים יכול להרוויח יותר כסף על ידי ספירה פשוטה, יותר ידיים בזמן יותר קצר, מאשר בספירה מתקדמת ואיטית.
הטבלה הבאה מציגה מספר שיטות ניקוד לספירת קלפים.
ספירה כוללת מול ספירת אמת בשיטות ספירה מאוזנות
ספירה כוללת היא הסכום הכולל של ערכיהם של כל הקלפים. בשיטת ספירה מאוזנת (כמו שיטת ה-Hi-Lo), הספירה הכוללת הופכת ל"ספירת אמת", אשר מתחשבת במספר החפיסות הנמצאות בשימוש. בשיטת ה-Hi-Lo, ספירת האמת היא הספירה הכוללת חלקי מספר החפיסות שטרם חולקו. אך ישנן מספר רב של שיטות חישוב לספירת אמת.
ספירה מאחור
ספירה מאחור, ידועה גם כ"וונגינג" (Wonging), היא בעצם עמידה מאחורי שולחן הבלאק ג'ק כאשר אחרים משחקים, וספירת הקלפים המחולקים להם. סטנפורד וונג היה הראשון שהציע שיטה זו, ומשמו נגזר שמה הנוסף של השיטה.
השחקן יכנס למשחק רק שהספירה תגיע לנקודה בה לשחקן יש יתרון. השחקן יעלה את ההימור כאשר היתרון יגדל, או יוריד כאשר היתרון יפחת. חלק מהסופרים מאחור מעדיפים להישאר עם סכום הימור קבוע מהרגע שנכנסו למשחק. חלקם יצאו מהמשחק כאשר הקלפים יעורבבו שוב או כאשר הם לא יהיו עוד ביתרון.
ספירה מאחור נעשית בדרך כלל במשחקים עם 4, 6 או 8 חפיסות. הסיבה לכך היא שהספירה יותר מאוזנת כך, והשחקן לא יתיישב רק ליד אחת או שתיים ואז יקום.
יתרונות
ספירה מאחור שונה מספירות קלפים מסורתיות בכך שהשחקן לא משחק כל יד שהוא רואה. דבר זה מציע מספר יתרונות. לדוגמה השחקן לא צריך לשחק בידיים בהן אין לו יתרון. דבר זה מוריד את אי היציבות ומעלה את היתרון הכולל של השחקן. יתרון נוסף הוא שהשחקן לא צריך לשנות הרבה את סכום ההימור שלו. שינוי רב בסכום ההימור היא אחת הדרכים בהן משתמשים בתי קזינו לניטור סופרי קלפים.
חסרונות
ישנם מספר חסרונות בספירה מאחור. חיסרון אחד הוא שדבר זה עלול להפריע לשחקנים אחרים, שחקנים רבים מאמינים ששחקן מצטרף באמצע המשחק הדבר משנה את זרימת המשחק. כמו כן שחקן שנכנס ויוצא תדיר ממשחקים עלול למשוך תשומת לב מעובדי הקזינו.
רווח צפוי מספירת קלפים
בלאק ג'ק המשוחק באסטרטגיה בסיסית מושלמת נותן רווח של פחות מ-0.5% לטובת הבית, אך סופר קלפים אשר מעריך את הימוריו נכון יכול במשחק של 6 חפיסות להעלות את יתרונו ל-1% על הבית. אחוז זה משתנה על בסיס מומחיותו של השחקן ותנאי המשחק. משחק כך יכול לקחת שעות לקבלת רווח ראוי. החפיסה תאפשר ספירה חיובית מספיק ששחקן יוכל להעלות את הימורו רק 10%-30% מהמשחק תלוי בחוקים ובאסטרטגיה.
בשולחן בו שחקן עושה הימור ממוצע של 100$ ליד, יתרון של 1% יניב לשחקן כ-$1 ליד. זה מסתכם לרווח של 50$ בשעה בהנחה ששחקן משחק 50 ידיים בשעה.
עם הערכת הימור רגילה וחוקי בלאק ג'ק רגילים של 6 חפיסות, שחקן המניב 50$ רווח בשעה צפוי לסטייה של כ-1400$ לשעה. לכן מומלץ לסופרים להכין בצד סכום כסף נכבד לביטחון, כלל אצבע נפוץ מורה על השארה של פי 100 מסכום ההימור המקסימלי ליד כביטחון.
אמצעי מנע כנגד סופרי קלפים בבלאק ג'ק
מיתוס נפוץ בבתי קזינו הוא שספירת קלפים איננה חוקית. אולם ספירת קלפים ללא אמצעי עזר היא דבר חוקי לחלוטין. בתי קזינו, אשר מטרתם היא השגת רווח מעדיפים ששחקנים מנוסים לא ישחקו אצלם, לכן הם מונעים מסופרי קלפים לשחק. דבר זה חוקי מכיוון שקזינו הוא עסק פרטי, ובעליהם יכולים לקבוע מי יכנס ומי לא.
בתי קזינו עושים מאמץ רב ומוציאים כסף רב על מנת לסכל את פעולתם של סופרי הקלפים. חלק מהאמצעים על מנת למנוע מהם לעשות רווח הם:
במקומות מסוימים (כמו נבדה) אין הגבלות על אמצעי מנע אילו. ואילו במקומות אחרים (כמו ניו ג'רזי) ישנן הגבלות על אמצעי מנע של בתי קזינו כנגד שחקנים מנוסים.
לחלק מאמצעי מנע אלו יש גם נקודות שליליות. ערבוב תכוף, לדוגמה, מפחית את הזמן שבו שחקנים אשר לא סופרים קלפים משחקים ובכך מפחיתים את הניצחונות לבית. חלק מבתי הקזינו משתמשים כעת במערבבי קלפים אוטומטיים כדי לחפות על זמן זה. חלק ממכשירים אלה מערבבים חפיסה אחת בזמן שמשחקים בחפיסה אחרת, חלק מאפשרים לדילר להחזיר ישר את הקלפים לערימה. ברוב אתרי הקזינו ברשת, החפיסה מעורבבת לפני כל סיבוב, דבר המבטיח את יתרונו של הבית.
היסטוריה של ספירת קלפים
המתמטיקאי האמריקאי ד"ר אדוארד א. ת'ורפ נחשב לאבי ספירת הקלפים ספרו Beat the Dealer (ISBN 0-394-70310-3) משנת 1962 תמצת אסטרטגיות משחק שונות לבלאק ג'ק. ההיסטוריה של ספירת הקלפים מתוארת בסרטו הדוקומנטרי של דייוויד לייטון The Hot Shoe.
גם לפני צאתו של הספר הנ"ל, מספר סופרי קלפים שיחקו בבתי קזינו. אחד מהם הוא ג'ס מרקום, אשר מתואר בראיונות עם מהמרים מקצועיים כמפתח הראשון של שיטה לספירת קלפים. עוד שחקן שהוכר לפני ת'ורפ הוא ג'ו ברנשטיין, המתואר בספרו של הרולד סמית', מנהל קזינו ברינו, I Want To Quit Winners משנת 1961, כסופר מצוין אשר פוחדים ממנו בבתי קזינו ברחבי נבדה. בספר Playing Blackjack to Win משנת 1957 פרסמו לראשונה, רוג'ר בולדווין, וילברט קנטי, הרברט מייסל וג'יימס מקדרמוט (אשר כונו בקרב סופרי הקלפים כ"ארבעת הפרשים") אסטרטגיית משחק בסיסית ומדויקת לבלאק ג'ק ושיטת ספירה בסיסית.
בשנות ה-70' וה-80', התפתחו שיטות ספירה יותר מתקדמות. אך למרות זאת הרבה מסופרי הקלפים מסכימים כי עם שיטות ספירה פשוטות אפשר לשחק באופן שוטף זמן רב יותר ובכך להרוויח יותר, מאשר בשיטות מסובכות אשר עלולות להביא לטעויות.
במשחק הוק ספירת קלפים נהוגה כדי לזכור כמה "הוקים" כבר ירדו או כמה מצורה מסוימת ירדו ולכן מה הסכוי שהיריב "יהרוג" קלף חזק שלך.
הערות שוליים
Black Jack
אוסורי
נהר אוסורי (ברוסית: Уссури, בסינית: 烏蘇里江 ) הוא נהר בצפון מזרח סין, הזורם צפונה ומהווה גבול עם רוסיה בהתאם לוועידת פקין משנת 1860. 60% ממימיו מקורם בגשמים, 35% בהפשרת שלגים ו-5% מי מעיינות. הנהר ידוע כמקור לשיטפונות אביב. מנובמבר ועד אפריל הוא מכוסה קרח.
הנהר מתחיל בהרי סיחוטה-אלין ונשפך לנהר אמור. במפגש הנהרות נבנתה העיר חברובסק.
בנהר יש דגה רבה, בעיקר חדקן וסלמון.
סכסוך הגבולות הסיני-סובייטי (1969) התרחש על אי קטן על הנהר.
Kahoot!
או קהוט היא פלטפורמה מקוונת ליצירת משחקי למידה, המאפשרת להכין חידוני טריוויה אינטראקטיביים אונליין באמצעות הדפדפן או האפליקציה. החידונים מורכבים משאלות ברירה, והמשתתפים בוחרים תשובה דרך המחשב, הטאבלט או כל מכשיר אחר שמחובר לאינטרנט. קהוט משמשת כלי לימודי במוסדות חינוך ובסביבות למידה נוספות.
הפלטפורמה הושקה בשנת 2013 בנורווגיה. משחקים בה למעלה מ-50 מיליון משתמשים ב-180 מדינות, והיא מותג מוביל בתחום של טכנולוגיות למידה. בשלהי שנת 2019 חדלה קהוט להיות חינמית לחלוטין ועברה למודל Freemium, המחייב תשלום כדי לאפשר גישה ליותר מ-200 משתתפים באותו משחק.
שימוש
משתמשים מנוסים יותר משלבים את המשחק בתוכנית הלימודים כדי להציג נושאים חדשים, לבסס ידע חדש, כהכנה למבחן, לאתגור כיתות שונות מסביב לעולם, לסקור דעות, לאסוף רעיונות, לניהול דיון או לתגמל ולעורר תלמידים. רוב משתמשי הם מורים ותלמידים מכיתה א' ועד לכיתה י"ב, אך מספרם של המשתמשים במוסדות להשכלה גבוהה הולך ועולה. כמו כן, ישנן חברות המשתמשות במשחק להכשרת עובדים.
יצירת משחקי למידה (kahoots)
את המשחקים יוצרים על ידי שימוש בממשק "גרור ושחרר", המאפשר למורים ולמשתמשים אחרים (כולל תלמידים) לבנות חידון המורכב משאלות רב-ברירתיות על פי צורכיהם, תוך שימוש בתמונות וסרטונים ציבוריים זמינים או בחומרי ההוראה הפרטיים שלהם. ליוצרי משחק ישנה אפשרות להעתיק משחק שנוצר על ידי משתמש אחר, מתוך מגוון של שלושה מיליון משחקים, ולהתאים אותו לכיתת הלימוד שלהם. ישנם חידונים מוכנים לנושאים מסוימים.
כללים ליצירת משחק
מתוכנן ללמידה שיתופית, כאשר הלומדים מתאספים מול מסך מרכזי. בכיתת לימוד סטנדרטית ניתן להשתמש בלוח חכם או במסכי מחשב, ובמרחבים נוספים אפשר לשחק באמצעות תוכנת "שיתוף מסכים" כמו סקייפ, Zoom ו- Google Hangouts. לאחר יצירת משחק, מתקבל קוד ייחודי הנוצר באופן אקראי על ידי המערכת. כאשר מבקרים באתר החברה מדפדפן במכשיר כלשהו, מתבקשים להכניס את מספר הקוד ולבחור בכינוי. מכאן מועברים אל מסך ההמתנה ("הלובי"). כאשר כל שמות המשתתפים מופיעים על המסך המרכזי, המפעיל (בדרך כלל המורה) לוחץ על כפתור "התחלה" כדי להתחיל בחידון.
במהלך המשחק, השאלות מוקרנות על המסך המרכזי עם מספר תשובות אפשריות (עד 4), וכל תשובה מסומלת בצבע ובצורה ייחודיים. במסך האישי של המשתתפים במשחק מופיעים לכל היותר ארבעה מלבנים בצבעים שונים שבתוכם צורות שונות, והמשתתפים נדרשים ללחוץ על המלבן המייצג את התשובה הנכונה לדעתם. המשחק מתוכנן כך שהמשתתפים נדרשים להרים את ראשם מהמסך האישי לעיתים תכופות, וכך להיות באינטראקציה עם המורה וחברי הכיתה. על כל תשובה נכונה מקבלים המשתתפים נקודות (בכל שאלה אפשר לצבור עד 2,000 אם מנהל המשחק מגדיר זאת. בכל שאלה אפשר לקבל נקודות בהתאם לזמן שלקח למשתתף לענות על השאלה). בסוף כל שאלה רואים המשתתפים במסך האישי את הניקוד שקיבלו לשאלה ואת דירוגם היחסי בכיתה. שמותיהם של חמשת המשתתפים אשר זכו בניקוד הגבוה ביותר מוקרנים על המסך המרכזי בסיומה של כל שאלה, וזאת על מנת ליצור תחרות בריאה בקרב המשחקים.
פדגוגיה
הפדגוגיה המלווה את משחקי מבוססת על יצירת מרחב למידה בטוח המעודד מעגל למידה בין התלמיד למורה. הפדגוגיה נשענת על מודלים התנהגותיים, משחקיים ולימודיים ויוצרת מעגל המעודד גם עצמאות וגם שיתוף פעולה במחקר וביצירה, ובמקביל מעצימה תלמידים לחלוק ולהציג את הידע החדש שרכשו בפני חבריהם לכיתה בדרך חברתית ומשעשעת. למידה משמעותית יותר מתרחשת כאשר הלומד מתייחס לא רק לתשובה הנכונה לשאלה אלא גם לתשובות השגויות הפוטנציאליות. ככל שנעודד את הלומדים לפתרונות יצירתיים יותר, כך הם יגיעו להבנה עמוקה יותר של הנושאים הנלמדים. במרחב הכיתתי, מעגל הלמידה בין התלמיד למורה מתרחש בדרך כלל באופן הבא:
מקור המשחק
Kahoot פותח על ידי שלושת המייסדים Johan Brand, Jamie Brooker ו-Morten Versvik כפרויקט משותף בין הפלטפורמה האינטראקטיבית Mobitroll לבין האוניברסיטה הנורווגית לטכנולוגיה ולמדעים.
הפורמט לחידון המקורי מבוסס על מחקר של פרופסור Alf Inge Wang ועמיתיו מהאוניברסיטה הנורווגית לטכנולוגיה ולמדעים (NTNU). הטכנולוגיה שפותחה לפלטפורמה עצמה צמחה ממחקר שבוצע על ידי Morten Versvik כחלק מלימודיו לתואר השני באוניברסיטה זו. המידע על הפדגוגיה וחוויית המשתמש הגיע מעבודתם המשותפת של שניים מן המייסדים, Johan Brand ו-Jamie Brooker, בסוכנות הלונדונית "We Are Human" לעיצוב מבוסס-התנהגות.
Kahoot נמצא בבעלותם וממומן על ידי צוות המייסדים, ובנוסף, קיבל מענק מהמועצה הנורווגית למחקר.
מחקר וביקורת
על פי מחקר שערכו שני סטודנטים מהאוניברסיטה הנורווגית לטכנולוגיה ולמדעים, זמן ההשהיה בכניסה לאתר אינטרנטי משפיע מאוד על איכות החוויה של המשתמש. במחקר בו השתתפו 21 נחקרים, נמצא כי כ־70% מהנשאלים דיווחו על תוצאות חיוביות ביחס לזמני ההשהיה בכניסה לאתר Kahoot!, בעוד שבין 10-20% דיווחו שהפלטפורמה צורכת זמן רב.
הוא פשוט לא בקטע שלך
עלילה ודמויות
העלילה מגוללת את סיפורם של תשעה אנשים בשנות העשרים והשלושים לחייהם, ומתמקדת בחוסר המזל שהם חווים בתחום הרומנטי. הסיפור כולו מתרחש בבולטימור, ובכל מערכות היחסים המתוארות בסרט, צד אחד נלהב יותר מהשני. במרכז העלילה נמצאת ג'יג'י (ג'יניפר גודווין), המפרשת שוב ושוב לא כהלכה סימנים שגברים נותנים לה.
ג'יג'י ואלכס
היא מתחילה להאמין שאלכס מעוניין בה, עקב מספר סימנים שמצאה. בהמשך מזמין אלכס את ג'יג'י למסיבה בבית שלו; ג'יג'י, המפרשת זאת כבקשה לשמש כשותפה מארחת למסיבה, עוזרת להכין אוכל לאורחים ונשארת בסוף כדי לנקות. לאחר שכל האורחים עזבו, ג'יג'י מנשקת את אלכס. אלכס, מופתע ומתוסכל, מסביר לה שהוא אינו מעוניין בה מבחינה רומנטית. בתגובה אומרת ג'יג'י שהיא שמחה שהיא לא צינית ובלתי פגיעה כמוהו, ושאולי היא מנתחת כל דבר קטן ומביכה את עצמה בניסיון, אך היא קרובה הרבה יותר ממנו למצוא אהבה. השניים מנתקים את הקשר, אך אלכס נהפך בהדרגה אובססיבי כלפי ג'יג'י. כשג'יג'י שבה מדייט מוצלח יחסית, מגיע אליה אלכס ומתנצל בפניה. הם מתנשקים, ומאוחר יותר נראים במערכת יחסים רצינית.
ג'נין, בן ואנה
חברתה הטובה ביותר של ג'יג'י, ג'נין (ג'ניפר קונלי), נתקלת בקשיים בחיי הנישואים שלה. בעלה - בן (בראדלי קופר) - החל לבגוד בה עם אנה (סקרלט ג'והנסון) - מדריכת יוגה השואפת להיות זמרת.
ג'נין לא חושדת בדבר, עד שהיא מגלה חפיסת סיגריות, ומסיקה שהיא שייכת לבעלה. היא מתעמתת עם בן, שמכחיש לחלוטין שהסיגריות שייכות לו. בסופו של דבר מודה בן בפני ג'נין שבגד בה, והיא, אף על פי שבתחילה הגילוי מכאיב לה, מחליטה להציל את נישואיהם בכך שמפתיעה את בן בעבודתו ומציעה לו לשכב עמה. הפתעתה של ג'נין נחתה על בן ממש לפני שעמד לקיים יחסים עם אנה, וזו מתחבאת בארון כדי לא להתגלות על ידי ג'נין. לאחר שבן וג'נין מסיימים אנה בורחת מבן כי היא נגעלת ממנו, אך כאשר בן חוזר הביתה, הוא מגלה את בגדיו ארוזים, ולצידם קרטון סיגריות, ופתק בו מבקשת ממנו ג'נין להתגרש.
קונור, אנה ומרי
במהלך הרומן הסודי שלה עם בן, מקיימת אנה גם מערכת יחסים לא רשמית עם קונור, אך היא אינה מעוניינת בו כמו שהוא מעוניין בה. אנה רואה בקונור חבר קרוב, ואילו קונור מעוניין במערכת יחסים רומנטית. מיד לאחר התקרית במשרדו של בן הולכת אנה לקונור, וכשהוא מבקש ממנה להיות חברתו היא מסכימה. הסכמתה ניתנת רק בעקבות המשבר שחשה בגלל בן, וכשקונור מציע לה לקנות להם בית ולגור בו יחד, מגלה לו אנה בכנות שהיא איננה מעוניינת בו.
קונור ואנה נפרדים, אך נשארים ידידים. ובינתיים, חברתה של אנה, מרי (דרו ברימור) - שעובדת בפרסום מודעות בעיתון מקומי, ועוזרת לקונור לקדם את עסקי התיווך שלו - יוצאת (כמו ג'יג'י) עם גברים רבים (רובם דרך האינטרנט) - אך ללא הצלחה. לאחר הפרידה של קונור ואנה, מרי נתקלת בקונור באופן מקרי בבית קפה, ומציגה את עצמה, כיוון שהקשר שלהם היה טלפוני בלבד. מאז אותו מקרה הם מסתדרים ומתחילים לנהל מערכת יחסים.
בת' וניל
שותפתה של ג'יג'י לעבודה, בת' (ג'ניפר אניסטון), גרה עם ניל (בן אפלק) במשך 7 שנים. (ניל עצמו, בנוסף, נמצא בקשרי ידידות עם בן). למרות רצונה של בת' להינשא, ניל מסרב כיוון שהוא לא מאמין שחתונה מעידה על אהבה. לאחר שהקשיבה לנאום של ג'יג'י בנוגע למערכות יחסים עם גברים, בת' נעשית מוטרדת והחלה לחשוב מחדש על יחסיה עם ניל. כשהיא חוזרת לביתה, היא שואלת את ניל אם הוא אי פעם יתחתן איתה, כשהוא לא משיב, בת' נפרדת ממנו.
לאחר הפרידה ניל עובר לגור בסירה, ובת' הולכת לביתה כדי לשמש כשושבינה בחתונתה של אחותה הצעירה. במהלך קבלת הפנים אביה של בת' חוטף התקף לב, וכתוצאה מכך בת' משגיחה על אביה באופן קבוע. בעוד היא מכינה לו אוכל, מארחת לו לחברה ומנקה את הבית, בעליהן של אחיותיה צופים בפוטבול, משחקים במשחקי וידאו, ולא נוקפים אצבע למען חמיהם. בת' מתוסכלת, אך ניל מופיע לפתע, ועוזר לה לשטוף כלים. בת' מבקרת את ניל בסירה שלו, ומספרת לו שהוא יותר בעל בשבילה מאשר מה שאי פעם יהיו בעליהם של אחיותיה. כשהם חוזרים לדירתם בת' נוזפת בניל בצחוק על שהביא זוג מכנסיים שאמרה לו להשאיר על הסירה, וניל מבקש ממנה שאם היא הולכת לזרוק אותם, שתבדוק בכיסים אולי יש שם חפצים השווים משהו. בת' מתרצה ומוצאת בכיס המכנסיים קופסה ובה טבעת יהלום, היא מסתובבת אל ניל שמציע לה להינשא לו, היא מסכימה, ומאוחר יותר הם נישאים בסירה של ניל בטקס אינטימי.
הסרט מסתיים כשבמהלך כתוביות הסיום כל דמות (בת' וניל, ג'נין, בן, קונור ומרי, אנה, ג'יג'י ואלכס) מספרת בקצרה על תוכניותיה לעתיד, או על תחושותיה בקשר לעבר.
הפקה
דרו ברימור שימשה כמפיקה בפועל של הסרט, באמצעות חברת ההפקות שבבעלותה Flower Films. העיר בולטימור שבמרילנד נבחרה לצילומי הסרט, כיוון שבעיר לא נערכו בעת האחרונה צילומים לקומדיות רומנטיות. בנוסף, התסריטאי מארק סילברסטין גר בעיר למשך מספר שנים, לפני שפנה ללמוד באוניברסיטה.
התאריך המקורי של היציאה לאקרנים נדחה מ-24 באוקטובר 2008 ל-13 בפברואר 2009, ואז הוקדם ל-6 בפברואר 2009.
ביקורות
הסרט קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים. ה-Rotten Tomatoes דיווח ש43% מהמבקרים נתנו ביקורת חיוביות בהתבסס על 145 ביקורות. בעוד התסריט קיבל ביקורות מעורבות, ג'יניפר גודווין, ג'ניפר קונלי, ג'ניפר אניסטון ובן אפלק שובחו על ידי המבקרים וצוינו כבולטים בסרט.
בסוף השבוע הראשון ליציאת הסרט לאקרנים, הוא גרף 27.8 מיליון דולר והגיע למקום הראשון ב-Box Office Mojo. ב-24 ביוני 2009 הסרט גרף סך הכל ברחבי העולם 170,812,595 מיליון דולר - סכום המהווה הצלחה ביחס לתקציב המקורי - 25 מיליון דולר.
ארטור דה קוסטה אה סילבה
אַרְטוּר דֶּה קוֹסְטָה אה סִילְבָה (בפורטוגזית: Artur da Costa e Silva; 3 באוקטובר 1899 – 17 בדצמבר 1969) היה איש צבא בדרגת מרשל ברזיל (מקביל לפילדמרשל) ופוליטיקאי ברזילאי. ארטור דה קוסטה א סילבה היה מראשי הכת הצבאית שעלתה לשלטון בהפיכת 1964 והיה הנשיא הדיקטטורי הצבאי בין השנים 1967–1969, השני במהלך תקופת הדיקטטורה הצבאית בברזיל לאחר אומברטו קסטלו ברנקו.
קוסטה אה סילבה נולד בשנת 1899 בתקווארי שבמדינת ריו גראנדה דו סול להורים סוחרים פורטוגלים, מאיי מדירה. הוא למד במכללה הצבאית בפורטו אלגרה וסיים שם את לימודיו ראשון בכיתתו. בשנת 1918 החל ללמוד בבית הספר הצבאי ריאלנגו בריו דה ז'ניירו וסיים שלישי בכיתתו. בשנת 1922 החל את דרכו בצבא כקצין צעיר והתקדם בסולם הדרגות. במחצית הראשונה של 1944 השתלם בארצות הברית וכשחזר לימד טקטיקה כללית בבית הספר לפיקוד ומטה של צבא ברזיל. בין השנים 1950–1952 היה הנספח הצבאי בארגנטינה, וכשחזר לברזיל הועלה לדרגת גנרל ב-2 באוגוסט 1952. בין השנים 1957–1959 היה מפקד הפיקוד השלישי של ברזיל ובין השנים 1961–1962 פיקד על הארמייה הרביעית של ברזיל. בהמשך קיבל תפקידים שונים במטה הכללי.
בסוף שנת 1963 השתתף בקשר להדחתו של נשיא הרפובליקה הברזילאית והתמנה לתפקיד שר הביטחון של ברזיל תחת אומברטו קסטלו ברנקו בשנת 1964. כשר ביטחון הגן על האינטרסים של הימין הקיצוני בצבא ברזיל. בשנת 1966 נבחר לנשיא ברזיל על ידי הקונגרס של ברזיל והושבע לתפקיד ב-15 במרץ 1967. אל מול אופוזיציה חזקה של סטודנטים, פועלים ודמויות מפתח בפוליטיקה הברזילאית, הוא העביר שינויים בחוקה הברזילאית אשר הגבירו את כוחו של הנשיא והביא לפיזורו של הקונגרס. השינויים בחוקה גם הוציאו את האופוזיציה אל מחוץ לחוק והגבירו את הצנזורה על אמצעי התקשורת. באוגוסט 1969 לקה בשבץ מוחי והועבר מתפקידו על ידי שריו מהצבא אשר השליטו חונטה צבאית על המדינה. בדצמבר 1969 נפטר קוסטה אה סילבה בריו דה ז'ניירו.
קריירה צבאית
ארטור דה קוסטה אה סילבה נולד בשנת 1899 בעיר תקווארי, מדינת ריו גראנדה דו סול, בתקופת הרפובליקה הברזילאית הראשונה. הוריו היו אלשיו רוצ'ה אה סילבה ואלמרינדה מסקוויטה דה קוסטה אה סילבה. מוצאו היה מעורבב בין איי מדירה לליסבון, בירת ממלכת פורטוגל, ממנה היגר סבא רבא שלו אל האימפריה הברזילאית. קוסטה אה סילבה החל את הקריירה הצבאית שלו במכללה הצבאית בפורטו אלגרה, בירת מדינת ריו גראנדה דו סול. בשנת 1918 עבר לאקדמיית "מיליטרה דו ריאלנגו" בריו דה ז'ניירו, אשר באותה התקופה הייתה בירתה הלאומית של ברזיל. בשאיפה בשנת 1921, בשנת 1922 סיים בהצלחה קורס קצונה.
ב-5 ביולי 1922, קוסטה אה סילבה השתתף בניסיון להפיל את הממשלה הקיימת כאשר החל במרד מזוין בידי בריגדת חיל הרגלים הראשונה של כוחות היבשה. המרד כשל כאשר נשיא ברזיל, אפיטסיו פסואה, הורה על הפלתו בידי כוחות הצבא הנאמנים לממשלה הרפובליקנית הקיימת. לאחר שנתפס, נשלח קוסטה אה סילבה למאסר בגין בגידה במוסד השלטון הרפובליקני. באותה שנה, לאחר שסיים את שהותו בבית הסוהר, קוסטה אה סילבה שב לשירות פעיל, הועלה לדרגת לוטננט, והועבר לשירות במדינת מינאס ז'ראיס, שם פגש והתחתן עם יולנדה ברבוסה קוסטה אה סילבה, בתו של איש צבא. בקריירה הצבאית המוצלחת שלו, קוסטה אה סילבה הוא הועלה לדרגת קפטן בשנת 1931, לדרגת מייג'ור בשנת 1937 ולדרגת לוטננט קולונל בשנת 1943. בשנת 1958 הוא הועלה לתפקיד מפקד דיוויזיית חי"ר והיה בדרגת לוטננט גנרל. קוסטה אה סילבה היה נספח צבאי בארגנטינה בין השנים 1950–1952 איפה שהתרשם מסגנון המשטר הדיקטטורי של חואן דומינגו פרון. הוא פיקד על האזור הצבאי השלישי בריו גראנדה דו סול, הדיוויזיה השנייה במדינת סאו פאולו ולבסוף הועלה לפיקוד על הארמייה הרביעית במדינת פרנמבוקו.
ב-25 בנובמבר 1961 הועלה קוסטה אה סילבה לדרגת מרשל ברזיל, הדרגה הגבוהה ביותר בצבא הברזילאי המקבילה לפילדמרשל. החל משנות החמישים, אינפלציה חריפה ואי יציבות שלטונית עוררו תסיסה אזרחית וחברתית. נשיא ברזיל, ז'ואאו גולאר, אשר הנהיג מדיניות של הלאמת חברות, העלה חשד בידי פלגים בשורות המטה הכללי הצבאי כמו גם באופוזיציה הפוליטית, כי ינהיג הפיכה דיקטטורית קומוניסטית, אידאולוגיה שנחשד בתמיכה בה. קוסטה אה סילבה היה מתומכי ההפיכה הצבאית שנגד גולאר שהוצאה לפועל ב-1 באפריל 1964 בהוראתו של ראש המטה הכללי, אומברטו קסטלו ברנקו, שהיה מראשי הקנוניה המהפכנית.
לאחר הפיכת 1964, הפיקוד העליון המהפכני, שהורכב מגנרל קוסטה אה סילבה, מייג'ור גנרל קורייה דה מלו וסגן האדמירל אוגוסטו רדמאקר, הפך בפועל לחונטה צבאית שלטת והחל בתיקון לחוקה הברזילאית שהחל את תקופת הדיקטטורה הצבאית בברזיל. ב-15 באפריל קיבל ראש המטה הכללי אומברטו קסטלו ברנקו את הנשיאות, לאחר שהודח הנשיא האזרחי הזמני, פסקואל רניירי מזילי. סמכויות מוסד הנשיאות הוגדלו ובפועל היה ברנקו לדיקטטור צבאי. במהלך ממשלתו של ברנקו, קוסטה אה סילבה שירת בתפקיד שר המלחמה והיה חלק מהפלג ה"קיצוני" בשורות הכת הצבאית השלטת שדחק בנשיא ברנקו להמשיך בשלטון הדיקטטורי ולא להשיב את השלטון האזרחי מחשש כי דבר שכזה יאפשר הפיכה קומוניסטית. קוסטה אה סילבה הגיש את מועמדותו לנשיאות ברזיל במטרה להחליף את ברנקו עת הסתיימה הקדנציה שלו בנשיאות. הבחירות לנשיאות היו עקיפות ובפועל קוסטה אה סילבה הפך לנשיא הודות לקשריו הפנימיים עם הדרג הצבאי השלט בתוך הדיקטטורה. הוא הושבע לנשיאות ברזיל ב-15 במרץ 1967 והיה לנשיאה ה-27 של המדינה.
נשיא ברזיל
בתקווה להתרחק מאי הפופולריות של צעדי הצנע של קסטלו ברנקו, קוסטה אה סילבה הבטיח להפחית את דגש הממשלה על שליטה באינפלציה ולהעדיף את העושר האזרחי בסדר העדיפויות השלטוני. לאחר מינויו של כלכלן סאו פאולו העתידי דלפים נטו לתפקיד שר האוצר, הממשל שחרר את מגבלות האשראי שהקשו כל כך על אזרחי ברזיל לנהל עסקים פשטיים תחת קסטלו ברנקו. בהמשך לתהליכים שנועדו לחבר את ברזיל עם האליטה העסקית הלאומית והבינלאומית, קוסטה אה סילבה ודלפים נטו חידשו גם את בקרת השכר במגזר הציבורי והפרטי מתקופת קסטלו ברנקו, מה שאפשר המשך עלויות תפעול נמוכות ושולי רווח גבוהים עבור ארגונים עסקיים בברזיל. במהלך תקופת כהונתו של קוסטה אה סילבה, האינפלציה המשיכה לרדת, אם כי במהירות פחותה, והצמיחה הכלכלית האיצה ב-11 אחוזים בשנת 1968.
הממשל החדש השקיע מעט מאוד מאמץ לפייס עובדים עירוניים וכפריים. גם עם כלכלה יציבה ומתרחבת, שכר העובדים נותר במצב סטטי ועם הזמן אף פחת כשהוא נחשב לגורם בעייתי בכלכלה שהיה בעל השפעה על עליית קצב האינפלציה. בתגובה לירידת רמת החיים שלהם, בשנת 1968, מספר עובדים במדינת מינאס ז'ראיס עברו אל מול מבנה העבודה הקורפורטיבי הממשלתי כדי לבצע שביתה שהפנתה את תשומת הלב לירידת השכר של מגזרם העסקי ודרשה משכורות גבוהות יותר. אף על פי שקוסטה אה סילבה העניק ויתורים והקלות כלכליות מינוריות לעובדים השובתים, הוא נקט באמצעי זהירות כדי להתכונן לכל הפתעה נוספת מהעבודה המאורגנת מחשש שהשמאל הקיצוני יארגן ניסיון הפיכה קומוניסטית אשר הייתה הסכנה הגדולה ביותר למשטר הדיקטטורה הצבאית. בסכסוכים עתידיים כגון שביתות נוספות חשף ממשלו של קוסטה אה סילבה נכונות לדכא את חוסר שביעות הרצון של העובדים כדי להבטיח המשך תפוקת ייצור יציבה ושקט אזרחי.
העמותה למשחקי תפקידים בישראל
העמותה למשחקי תפקידים בישראל היא גוף התנדבותי שהוקם בדצמבר 1998 על ידי חובבי משחקי תפקידים ישראליים, ומתמקד בארגון המשחקים בישראל ובשיפור התדמית של התחום.
ארטור דה קוסטה אה סילבה
נשיא ברזיל
כאשר חוקת 1967 מיסדה את שליטתה של הרשות המבצעת בחקיקה ובמערכת המשפט, נראה כי לגנרלים יש את כל הכוח הדרוש להם כדי להכתיב את מדיניות הממשלה. עם זאת, תוך שנה מהשבעתו של קוסטה אה סילבה, התנגדות מחודשת של קבוצות סטודנטים, מגזרים בתוך הכנסייה הקתולית, איגודי עובדים מאורגנים והקונגרס הלאומי של ברזיל הביאו את הקיצוניים בכת הצבאית לדרוש שיטות נוספות להעניש את המתנגדים האזרחיים ולעקוף את מתנגדי הקונגרס. לקראת סוף שנת 1968, שנה שבה הדהדו הפגנות ברחבי העולם, הצבא מצא את ההזדמנות להידבק לכס השלטון. הקונגרס סירב לבטל את חסינותו של חבר מטעם האופוזיציה לאחר שהעליב את אנשי הכוחות המזוינים ובתגובה, ב-13 בדצמבר 1968, הודיע קוסטה סילבה על התיקון החמישי לחוקת ברזיל. התיקון החמישי קבע את הנקודות הבאות:
בחודשים הקרובים מטח גזירות צבאי נוסף צמצם את העקרונות הדמוקרטיים בברזיל. בין שאר ההגבלות, ההכרזות החד-צדדיות ביטלו את כל הבחירות המתוכננות לעתיד והטמיעו צנזורה קפדנית על רשתות תקשורת תרבותיות רבות בהשפעה, החל מעיתונות ועד תיאטרון ושמיעת מוזיקה פופולרית. השינויים הסמכותניים הצליחו למנוע הפגנות פומביות והשתיקו את פעילותה של האופוזיציה בקונגרס, אך הם גם הקטינו מאוד את אמינותו של המשטר הצבאי בקנה מידה של תמיכה עממית. קוסטה אה סילבה וידא עם זאת, כי לא יהיה צורך שמשטרו יישען על תמיכה עממית כלשהי.
לאחר מערכת היחסים החמה שפיתח קסטלו ברנקו עם ארצות הברית ותמיכתו הקולנית ביעדי המדיניות של ארצות הברית באמריקה הלטינית, קוסטה אה סילבה ניהל קשר דומה ברובו עם ארצות הברית. בהתאם לנושא הדיון ובהרכב הקהל שלו, קוסטה אה סילבה שיבח או ביקר את ארצות הברית ולעיתים הצליח למזג בעדינות את הנרטיבים המפוצלים שלו אודות השותף המסחרי העיקרי של ברזיל ותורם הסיוע הגדול ביותר. מצד אחד, כדי לשמור על יחסי ידידות בין שתי המדינות, המשיך הנשיא הגנרל הצבאי השני להביע הערצה להצלחותיה של ארצות הברית, הודיע על הזדהותה המתמשכת של ברזיל עם הגוש המערבי במסגרת המלחמה הקרה, ופגש בביקור ממלכתי בנשיא ארצות הברית, לינדון ג'ונסון. עם זאת, בעקבות צעדי הצנע הלא פופולריים של קסטלו ברנקו, מכיוון שברזילאים רבים זלזלו במפלגת ההתחדשות הלאומית (המפלגה השלטת מטעם הכת הצבאית) ובתאגידים רב-לאומיים, במיוחד בארצות הברית, קוסטה אה סילבה לא רצה להיראות כראש מפלגה הפועל ראשית בשביל וושינגטון ושנית בשביל ברזיליה. כדי להרגיע את קולות הלאומנים הצבאיים והאזרחים בברזיל, קוסטה אה סילבה חש חובה לגנות את חדירת העסקים האמריקאיים לשורות הכלכלה הברזילאית בשלוש השנים שחלפו מאז ההפיכה, ולבקר את תרומת ארצות הברית לשמירה על דינמיקת כוח אזורית לא שוויונית. גם השגריר האמריקני החדש בברזיל, ג'ון וו. תותיל, נהנה מפחות גישה לממשלת ברזיל מקודמו והפחית את ההשפעה של ארצות הברית על המדיניות הברזילאית. בתגובה, צמצם תותיל באופן דרסטי את גודל צוות השגרירות שלו כדי לעזור לקוסטה אה סילבה במטרה שלא תוכל להתקבל התפיסה לפיה המשטר הצבאי פעל לפי פקודות וושינגטון והוא מהווה למעין משטר בובות של ארצות הברית.
העמותה למשחקי תפקידים בישראל
מטרות העמותה
לעמותה יש מספר מטרות, אותן פירטה במסמך ההקמה שלה:
בשנת 2013 שינתה העמותה את ניסוח מטרותיה הרשמיות והן כיום:
כנסים
העמותה מארגנת את כנס ביגור, כנס שנתי, רב יומי, המתקיים במהלך חופשת הפסח ועוסק בעיקר במשחקי תפקידים וכמו כן משתתפת בארגון פסטיבל אייקון, אשר חלק מהפעילויות בו עוסקות במשחקי תפקידים.
ארטור דה קוסטה אה סילבה
מוות וירושה
אף שקדנציית הנשיא של קוסטה אה סילבה אמורה הייתה להימשך ממרץ 1967 ועד מרץ 1971, היא נקטעה בגלל שבץ מוחי קטלני שספג בספטמבר 1969 ואשר הביא למותו. פטירתו המפתיעה תפסה את המשטר הצבאי בזמן לא צפוי. על כן הוקמה חונטה צבאית זמנית ששלטה בתור הסמכות הדיקטטורית והורכבה משלושה חברים בכת הצבאית: אוגוסטו רדמאקר, אורליו דה לירה טבארס ומרציו מלו. באוקטובר 1969 נבחר חבר המעגל הפנימי בכת הצבאית, אמיליו גרסטזו מדיסי, לרשת את קוסטה אה סילבה בתור נשיא ברזיל, תפקיד אותו מילא עד לשנת 1974.
העמותה למשחקי תפקידים בישראל
כנסים
העמותה מקיימת מספר אירועים במהלך השנה באזור תל אביב והמרכז, ירושלים, חיפה וכרמיאל.
ארטור דה קוסטה אה סילבה
מורשת
למרות סכסוכים עם קסטלו ברנקו, בין ההפיכה בשנת 1964 להשבעתו לנשיאות במרץ 1967 קוסטה אה סילבה היה אחד הגנרלים הציבוריים הקולניים ביותר של המשטר הצבאי הדיקטטורי. על רקע דעותיו הבולטות והמוניטין המכובד שלו, פיתח המרשל סמכות בתוך ההיררכיה הצבאית השלטת והסדיר מעמדו בתור הנשיא השני של המשטר המיועד לרשת את ברנקו. אף על פי שהצבעה עקיפה בקונגרס עקפה את השתתפותם של אזרחים ברזילאים בתהליך הבחירות, לקראת הבחירות בנובמבר יצא קוסטה אה סילבה למסע ארצי לקידום האידאולוגיה הפוליטית שלו והציג את עצמו כנשיא לעתיד שיהיה בעל אוזן קשבת לאנשיו, וטען כי יביא לפיתוחה של הדמוקרטיה הייצוגית בברזיל. בנוסף, לאחר "הבחירות" הוא יצא לסיור בינלאומי ממושך, שכלל אך ורק במדינות הקשורות לגוש המערבי. כתוצאה מכך הוא היה דמות ידועה בברזיל ומחוצה לה, עוד לפני שקיבל על עצמו את הנשיאות במהלך ההשבעה הרשמית.
העמותה למשחקי תפקידים בישראל
מענק לעידוד יצירה
העמותה מעניקה מדי שנה מענק עידוד ליוצרים בתחום משחקי התפקידים בישראל, בגובה 1,000 עד 2,000 ₪. המענק הראשון ניתן בשנת 2013 לאביב מנוח עבור פיתוח משחק התפקידים ואנור. מענקים נוספים ניתנו להדר רייזמן-גרייף עבור הקמת התערוכה מייצג שווא בשנת 2015; ולאיתי חורב עבור תרגום והוצאה לאור של משחק התפקידים קוסמים קטנים ב-2016.
הוצאת גיבורים
העמותה מפעילה מיזם הוצאה לאור תחת השם "גיבורים". המיזם מסייע ליוצרים המעוניינים להוציא לאור משחקי תפקידים בעברית, בכל שלבי תהליך פיתוח המוצר - מהרעיון הראשוני, כתיבה, עריכה והכנה לדפוס. הוצאת גיבורים מפעילה חנות מקוונת בשיתוף הפונדק הוצאה לאור, למכירת עותקים דיגיטליים ומודפסים של מוצרי ההוצאה ומוצרים נוספים וכן מאיישת דוכני מכירות בכנסים ואירועי משחקים לאורך השנה. חנות גיבורים מוכרת משחקי תפקידים ישראליים שיצאו בהוצאה עצמאית כמו "ואנור: משחק הרפתקאות", "קוסמים קטנים", "עיר בערפל", ו"פלאים: גיבורי המחר".
ארטור דה קוסטה אה סילבה
מורשת
בניגוד לקסטלו ברנקו, שהיה ידוע בדרך שלטונו ואופיו הצנוע, הנשיא הצבאי השני בתקופת הדיקרטטורה, ארטור דה קוסטה אה סילבה, היה בעל תדמית עממית של אדם מוחצן ובוטה. הוא היה, כפי שתיאר אותו תומאס סקידמור (פרופסור אמריקאי להיסטוריה שהתמחה בהיסטוריה של ברזיל, חי בין השנים 1932–2016), אדם המבלה זמנו "יותר בבית ובמסלולי המירוץ מאשר בלימוד אסטרטגיות צבאיות" והיה קשור יותר לפלג הלאומני הרדיקלי בשורות הכת הצבאית של הכוחות המזוינים מאשר ל"קבוצת סורבון" שהייתה כינוי למפקדים אינטלקטואלים שבהם נכלל גם קודמו ברנקו. נאום הפתיחה שלו הבטיח "להאניש את המהפכה" ולתת יחס רב יותר אל זכויות האדם בברזיל מאשר בתקופת שלטון קודמו. עם זאת, התחדשותה של התנגדות אזרחית מגוונת ואופוזיציה מחודשת בתוך שורות הקונגרס הלאומי, ערערו את יציבות נשיאותו של הגנרל בשנתיים שבהן משל ובסוף 1968 שכנעו אותו לנטוש את תוכנית השבת הדמוקרטיה. במקום לצאת במדיניות המובטחת של ליברליזציה, קוסטה אה סילבה ביטל את מוסד הקונגרס והורה על פינוי חבריו מכל תפקידיהם על פי צו נשיאותי סמכותני, והרתיע את אי הציות האזרחי באמצעות מעצר ועינויים של מתנגדים. קוסטה אה סילבה שלט במשטר טוטליטריזם ובפועל ביטל את הפרדת הרשויות והסדיר את מעמדו בתור הסמכות העליונה והבלתי מעורערת של ברזיל. מדיניותו הקשה אומצה גם בידי יורשו, אמיליו גרסטזו מדיסי. הכביש המהיר מינהוקאו בעיר סאו פאולו נקרא בעבר "הנשיא קוסטה אה סילבה" אך שמו השתנה בשנת 2016 ל"הנשיא ז'ואאו גולאר".
חוקי התנועה של ניוטון
חוקי התנועה של ניוטון הם שלושה חוקי פיזיקה שניסח אייזק ניוטון, ועוסקים בתנועתם של גופים. אלה הם חוקי היסוד של המכניקה הקלאסית.
ניוטון פרסם חוקים אלה לראשונה בספרו "העקרונות המתמטיים של פילוסופיית הטבע" (1687), והוכיח באמצעותם תוצאות רבות העוסקות בגופים אידיאליים, תוך שימוש בחשבון האינפיניטסימלי שפיתח לצורך כך. באמצעות חוקי התנועה שלו וחוק המשיכה האוניברסלי נתן ניוטון הסבר לחוקי קפלר על תנועתם של כוכבי לכת.
בשנת 1905 הראה אלברט איינשטיין, במסגרת תורת היחסות, שחוקי התנועה של ניוטון נכונים רק בקירוב וגם תקפים רק עבור תנועה במהירות נמוכה יחסית. איינשטיין הציע חוקים חדשים, התקפים לכל מהירות.
החוק הראשון של ניוטון
החוק הראשון קובע שכל גוף יתמיד במצבו, כל עוד אין כוחות חיצוניים שפועלים עליו. כלומר בהיעדר כוחות חיצוניים, גוף השרוי במנוחה יישאר במנוחה, וגוף נע יתמיד בתנועתו במהירות קבועה בקו ישר.
או בניסוח מתמטי: \vec{a}=0 כל עוד.
בחוק זה טמונה הגדרת מערכת הייחוס עליה חלים חוקי ניוטון - מערכת ייחוס אינרציאלית. זאת כיוון שקיימות מערכות אשר בהן החוק השני והשלישי לא יהיו תקפים. מערכת כזאת לדוגמה היא מערכת מואצת, בין אם בתאוצה סיבובית ובין אם בתאוצה קווית. כמו כן טמונה בחוק זה הגדרת מצב שיווי משקל של גוף: הכוחות הפועלים עליו חייבים להיות מנוגדים בכיוונם, שווים בגודלם ובעלי קו מגמה משותף.
מערכות לא אינרציאליות
במערכות אשר לא מצייתות לחוק הראשון של ניוטון נוהגים לבצע העתקה למערכת אינרציאלית תוך שימוש בהעתקת גלילי. ההעתקה מתבצעת באמצעות הוספת גופים מתמטים תאורטיים המכונים כוחות דלאמבר או כוחות מדומים, המייצגים את השפעות התאוצה כאשר הגופים מנותחים במערכת אינרציאלית. באמצעות הוספת גורמים אלו מתאפשר השימוש בחוקי ניוטון אף במערכות יחוס לא אינרציאליות.
החוק השני של ניוטון
החוק השני קובע שתאוצה של גוף היא תמיד פרופורציונית לכוח שפועל עליו, ובאותו הכיוון. מקדם הפרופורציה הוא המסה של הגוף. אפשר לתאר את יחסי הגדלים במשוואה כך:
F=ma
F - כוח, m - מסה, a - תאוצה.
לדוגמה: נניח יש חללית בחלל שמסתה 100 קילוגרם, ונניח פועל עליה כוח של 1000 ניוטון. לפי החוק השני, החללית תנוע בתאוצה של 10 מטר לשנייה בריבוע. אם הכוח יגדל ל-2000 ניוטון, התאוצה תגדל בהתאמה ל-20 מטר לשנייה בריבוע. לעומת זאת אם יש חללית שמסתה 200 קילוגרם, אז כוח של 1000 ניוטון יגרום רק לתאוצה של 5 מטר לשנייה בריבוע.
אם פועל על גוף יותר מכוח אחד, אז יש לחברם כסכום וקטורי לכדי הכוח השקול, המסומן \sum \vec F. בעזרת וקטורים ניתן לייצג את החוק השני במשוואה כך:
<BR>
וקטור, המיוצג במשוואה לעיל על ידי משתנה עם חץ מעליו, הוא אובייקט מתמטי המייצג גם גודל וגם כיוון, ולכן המשוואה מבטאת גם את יחסי הגדלים בין התאוצה והכוח, וגם את הזהות בכיוונם.
ניתן לתאר את החוק השני גם במונחים של תנע, מכפלת המסה של הגוף במהירותו. החוק קובע כי שינוי כלשהו בתנע של גוף יתרחש רק בכיוון בו כח פועל עליו וכן גם ביחס ישר אל הכח. השינוי בתנע \vec p מיוצג על ידי נגזרת שלו לפי הזמן:
הניסוח המקורי של ניוטון היה: "השינוי בתנועה הוא תמיד פרופורציונלי לכח המופעל, ובכיוון הקו הישר שממנו הכוח הופעל". ניוטון הגדיר את המונח "כמות תנועה" באופן השקול למונח תנע הרווח בימינו.
ניוטון לא השתמש במונח "מסה", אלא ב"כמות חומר" (Quantity of Matter). בימינו לעיתים מגדירים מסה באותו האופן, היינו, כמות חומר. לעיתים מגדירים אותה דווקא על פי תפקידה בחוק השני של ניוטון. על פי חוק זה המסה היא המידה שבה גוף מתנגד לשינוי במהירותו (כלומר, ככל שהמסה גדולה יותר נדרש כוח רב יותר כדי לקבל את אותה התאוצה).
לעיתים מתבלבלים בין המונחים "מסה" ל"משקל" כיוון שמשתמשים עבורם באותן היחידות. מסה היא תכונה יסודית של גוף, בעוד שמשקל הוא עוצמת כוח המשיכה הפועל עליו. גוף שמסתו 10 קילוגרם גם ישקול 10 קילוגרם על פני כדור הארץ. אם נעביר את הגוף הזה לירח, אז מסתו תישאר 10 קילוגרם, כיוון שהגוף לא השתנה ותכונותיו נשארו זהות. אך מכיוון ששדה הכבידה של הירח קטן יותר, משקלו יפחת בהרבה.
בתורת ניוטון למסה תפקיד נוסף, והיא מופיעה גם בחוק הכבידה האוניברסלי. לעיתים נותנים שם נפרד לכל תפקיד: "מסת התמד" עבור המסה של החוק השני, ו"מסת כבידה" עבור המסה של חוק הכבידה. מדוע מסת התמד ומסת כבידה הן תמיד זהות נחשב לתעלומה.
החוק השלישי של ניוטון
חוק זה דן בכוחות הפועלים באינטראקציה בין גופים. החוק קובע כי כאשר גוף מפעיל כוח כלשהו על גוף אחר, הגוף האחר יפעיל כוח השווה בעוצמתו אך מנוגד בכיוונו על הגוף הראשון.
בניסוח מתמטי: .
הפעולה והתגובה הם שני כוחות שווים ומנוגדים הפועלים על שני גופים שונים, לכן אין הם יכולים לבטל זה את זה אף על פי שסכומם הווקטורי הוא אפס.
מקובל לכנות את שני הכוחות כוח הפעולה וכוח התגובה, ולעיתים מכנים את החוק השלישי 'חוק הפעולה והתגובה'. עם זאת, המונחים הללו יכולים להטעות, ואין להבין מהם שכוח אחד פועל קודם, ושכתוצאה ממנו פועל כוח התגובה. למעשה שני הכוחות נוצרים בו-זמנית כתוצאה של אותו חוק טבע. לדוגמה, כדור הארץ מפעיל כוח משיכה על הירח. על פי החוק השלישי, הירח מפעיל על כדור הארץ כוח תגובה בכיוון הנגדי. אך ניתן לתאר זאת גם הפוך: הירח מפעיל כוח משיכה על כדור הארץ, וכדור הארץ מפעיל כוח תגובה בכיוון הנגדי. למעשה שני הכוחות נוצרים בו-זמנית על פי חוק הכבידה.
על פי הגרסה החזקה של החוק השלישי של ניוטון, הכוח בין שני הגופים פועל על הקו הישר שמחבר ביניהם, ולעולם לא בקו עקום או משופע.
אי-תקפות
במערכות אלקטרומגנטיות שבהן פועל כוח לורנץ, החוק השלישי של ניוטון לא בהכרח תקף. למשל, במערכת שבה שני גופים טעונים במטען חשמלי נעים בניצב זה לזה, ייתכן מצב שבו אחד הגופים מפעיל כוח מגנטי על חברו ואילו הגוף השני לא מפעיל כוח כזה על הראשון. גם במערכות מרוחקות שבהן אין מגע בין שני הגופים, עקב הגודל הסופי של מהירות האור יעבור זמן מסוים עד שגוף אחד יפעיל כוח על הגוף השני. בפרק זמן זה, חוק הפעולה והתגובה איננו תקף.
גזירת חוק שימור התנע
חוק שימור התנע הוא חוק חשוב בפיזיקה הקובע שבמערכת סגורה יש כמות קבועה של תנע, כאשר תנע מוגדר כמכפלת מסת הגוף במהירותו.
הידרוסטטיקה
הידרוסטטיקה עוסקת בחקר זורמים נחים, כלומר נמצאים בשיווי משקל. כפועל יוצא מכך פיתוחים רבים בתחום משתמשים בחוק הראשון על מנת לתאר מערכות אלו. לדוגמה חוק פסקל, אחד החוקים הבסיסיים בהידרוסטטיקה, אינו עקרון בפני עצמו אלא מסקנה הנובעת מחוקי המכניקה. החוק מפותח תוך שימוש בכך שנוזלים נחים הם בשיווי משקל ולכן הכוחות הפועלים עליו חייבים להיות מנוגדים בכיוונם, שווים בגודלם ובעלי קו מגמה משותף כפי העולה מהחוק הראשון של ניוטון.
כוח המופעל על ידי חומר זורם
כוח המופעל על ידי חומר זורם כמו זרנוק של מים הניתז על חלון או תת-מקלע היורה לעבר מטרה הוא אינו גוף קשיח, נקודתי ובעלי מסה קבועה, ולכן אי אפשר להשתמש בנוסחה המקוצרת. פעמים רבות נדרש לחשב את כמות הכוח הפועל על יחידת נפח של הגוף על מנת לאמוד האם הגוף יעמוד בלחץ המופעל עליו.
לדוגמה: מקלע יורה כדורים במשקל m במהירות v_0 ובתדירות f. מולו נמצא מדרון המוצב בזווית \alphaיחסית למקליע (ראה שרטוט) אשר מחזיר את הכדורים במהירות v_1 והדרישה היא למצוא את הכוח המופעל על המדרון. הדרך הפשוטה ביותר למצוא זאת היא לפי הפרש התנעים. כדי למצוא את הפרש התנעים ראשית יש לאתר את ספיקת החומר שפוגעת במדרון, במקרה שלנו הוא:
. בהנחה שמהירות הזרימה אחידה אזי התנע המוזרם ליחידת זמן הוא Qv כלומר. באופן דומה נמצא את ספיקת החומר הנפלט מן המדרון ואת מהירותו, מכאן שהכוח שמוגדר כשינוי התנע הוא:.
מערכות מסה משתנה
מערכות מסה משתנה כמו טיל הפולט גזים, או חול הנשפך מתוך משאית נוסעת, הן אינן מערכות סגורות, ולכן לא יכולות להשתמש בחוק השני של ניוטון באופן ישיר באמצעות הפיכת המסה לפונקציה של הזמן: