cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תרבות מגיון
אתרים
אתרים ארכאולוגיים המיוחסים לתרבות מגיון מצויים באזור הטבע הבראשיתי חילה (Gila Wilderness), עמק הנהר מימברס (Mimbres River Valley), לאורך החלק העליון של הנהר חילה, פאקימה ו, אזור של הרים נמוכים בין הרי פרנקלין ממערב והרי וקו (Hueco Mountains) ממזרח. המונומנט הלאומי מגורי צוק חילה בדרום-מערב ניו מקסיקו הוקמה כמונומנט לאומי ב-16 בנובמבר 1907. הוא מכילה מספר אתרים ארכאולוגיים המיוחסים לענף מימברס. במקורות הנהר חילה, אוכלוסיות מימברס הצטרפו לענף צפוני נוסף של תרבות מגיון. חורבת ה-TJ, היא למשל מימברס קלאסי, אולם מגורי הצוק הן שלב טולארוסה (Tularosa). האתר ההיסטורי המדינתי וקו טנקס נמצא כ-51 קילומטרים צפונית-מזרחית לאל פאסו בטקסס.
ענף מימברס
המונח מימברס עשוי, בהתאם להקשר שלו, להתייחס למסורת בתוך תת-אזור של אזור התרבות של מגיון (הקרוי "ענף מימברס" או "מימברס מגיון") או לתקופה, "שלב המימברס הקלאסי" (המכונה גם "תרבות המימברס"; 1000–1130 לספירה, בערך) בתוך ענף המימברס.
כפרים של בתים חפורים בתוך ענף מימברס בשלב "שלושת מעגלים" (825/850–1000) הם ייחודיים. הבתים הם "מרובעים", בדרך כלל עם פינות חדות; רצפות וקירות מטויחים; ובממוצע שטח רצפה של כ-17 מטרים רבועים. סגנונות כלי החרס המקומיים כוללים צורות מוקדמות של מימברס בשחור-לבן ("מודגש") ואדום על גבי שמנת. מבנים טקסיים גדולים (המכונים לעיתים קרובות "קיוות") נחפרו עמוק באדמה וכללו לעיתים קרובות מאפיינים טקסיים ייחודיים כגון תופי רגליים.
הפואבלוס של שלב מימברס קלאסי (1000–1130 לספירה) יכולים להיות גדולים למדי, כאשר חלקם מורכבים מאשכולות של קהילות, שכל אחת מהם מכילה עד 150 חדרים וכולם מקובצים סביב רחבה פתוחה. מבנים טקסיים היו שונים מתקופות הבתים החפורים הקודמים. הנפוצים ביותר היו חדרים טקסיים בתוך גושים של חדרים. כמו כן נמצאות קיוות חצי-תת-קרקעיות מרובעות או מלבניות עם פתחי גג (המילה "קיווה", מונח בשפת הופי בעל משמעות ספציפית, יושמה בדרך כלל על אוכלוסיות פואבלו הצפוניות. ייתכן שזה מונח גרוע בדיון בתרבות מגיון בהקשרים הרחבים ביותר שלה). אתרי המימברס הגדולים ביותר ממוקמים בקרבת שטחים רחבים של מישור הצפה מושקה המתאים לחקלאות של גידול תירס, אם כי קיימים כפרים קטנים יותר באזורי הרמות.
כלי החרס של מימברס
כלי חרס, במיוחד קערות, המיוצרים באזור מימברס ייחודיים בסגנונם ומצוירים בעיצובים גאומטריים ודימויים ייצוגיים של בעלי חיים, אנשים ואייקונים תרבותיים בצבע שחור על רקע לבן. חלק מהציורים מעידים על היכרות ויחסים עם תרבויות בצפון ובמרכז מקסיקו. מהעיטורים המשוכללים ניתן להסיק שלבני המימברס היו חיים טקסיים עשירים. כלי חרס מוקדמים בשחור-על-לבן, המכונים "מימברס סגנון I" (Mimbres Style I) (לשעבר "Boldface Black-on-White"), מתאפיינים בעיקר בעיצובים גאומטריים נועזים, אם כי כמה דוגמאות מוקדמות מציגות דמויות אדם ובעלי חיים.
העיצובים הגאומטריים והפיגורטיביים הלכו והשתכללו עם השנים. כלי חרס מימברס קלאסיים בשחור על לבן (סגנון III) מתאפיינים בעיצובים גאומטריים משוכללים, עבודות מכחול מעודנות, כולל קווים דקים מאוד, ועשויות לכלול דמויות של חיה אחת או יותר, בני אדם או ציורים אחרים המוגבלים על ידי רצועות פשוטות על שפת הכלי או על ידי קישוט גאומטרי. דמויות של עופות נפוצות על כדי מימברס, כולל ציורים כגון תרנגולי הודו הניזונים מחרקים וגבר הלוכד ציפורים בגינה. גם דמויות דגים מתוארות על כלי חרס של מימברס, וחלקן הן מינים ימיים הנמצאים בדרך כלל במפרץ קליפורניה.
קערות מימברס נמצאות לעיתים קרובות קשורות לאתרי קבורה, בדרך כלל עם חור שנקדח במרכז, המכונה חורים הריגה. בדרך כלל נמצאו קערות עם חורי הריגה המכסות את פניו של האדם הקבור. אולם עדויות ארכאולוגיות מצביעות על כך שרוב כלי החרס לא נקברו עם המתים. סימני שחיקה בחלק הפנימי של הקערות מראים שהשתמשו בהם בפועל, לא רק כחפץ עבור הקבורה. הסגנון הייחודי, הכולל "עיניים בצורת יהלום וסנטרים נסוגים לדמויות אנושיות", יצר ביקוש בשוק השחור החל משנות השישים, ונדליזם וביזה של אתרי קבורה נמשכים עד היום.
כלי החרס של מימברס כה ייחודיים שעד לא מזמן, סוף הייצור שלהם בסביבות 1130 עד 1150 הושווה ל"היעלמותם" של האנשים שיצרו אותם. מחקרים עדכניים יותר מצביעים על כך שאכן התרחש דילול אוכלוסייה משמעותי בעמק מימברס, אך כמה אוכלוסיות קטנות המשיכו להתגורר בו. הן שם והן באזורים הסובבים, אנשים שינו את סגנונות כלי החרס שלהם כך שידמו יותר לאלה של אזורי התרבות השכנים, והתפזרו לאתרי מגורים אחרים בעלי סוגי שונים של ארכיטקטורה.
צאצאים
באזור שבו התיישבו במקור בני תרבות מגיון התיישבו בסופו של דבר בני הקבוצה האתנית הבלתי קשורה של האפאצ'י, שהגיעו מהצפון. עם זאת, בני ה בני זמננו בדרום-מערב ארצות הברית טוענים שמוצאם מהמגיון ותרבויות קשורות אחרות. ארכאולוגים סבורים שכפרי פואבלו המערביים של אנשי הופי וזוני קשורים למגיון. מסורות קדרות והיסטוריה שבעל פה מקשרים את האקומה, הופי וזוני למגיון.
Silent Hill
Silent Hill הוא שיר של הראפרים האמריקאים קנדריק לאמאר וקודאק בלאק. הוא נשלח לרדיו הקצבי העכשווי והרדיו האורבני העכשווי באמצעות PGLang, טופ דואוג אנטרטיינמנט, אפטרמת' אנטרטיינמנט ואינטרסקופ רקורדס כסינגל הראשון בארצות הברית מתוך אלבום האולפן החמישי של לאמאר, Mr. Morale & the Big Steppers, ב-31 במאי 2022. השיר הופק על ידי בוי-1דה, סאונווייב וג'האן סוויט, עם הפקה נוספת של ביץ' נויז.
קבלה ביקורתית
מבקר המוזיקה קיאן-סיאן ויליאמס מ-NME חש כי לאמאר קיבל השראה מ"סגנון הראפ המשוחרר" של בן דודו, הראפר והמפיק האמריקאי בייבי קים, המודגש ב"קולו ה'מונפש' של קנדריק שכולנו אוהבים" בפזמון. מתיו טראמל מפיצ'פורק נזכר בהופעת האורח של דה-בייבי ומרילין מנסון בשירו של קניה וסט, "Jail pt. 2", מתוך אלבומו העשירי של וסט Donda, בשל מעורבותו של קודאק בלאק בשיר, והסביר כי "לא ברור האם נוכחותו נועדה להוכיח גאולה או קרבה מוזיקלית". ג'ף איהאזה מרולינג סטון ציין מנגד ש"בידיו של כמעט כל הראפר אחר, השיר לא ייראה כמו שום דבר אלא כחיקוי לפלייבוי קרטי, אבל קנדריק מצא שטח חדש וחזר על אופקים לא נחקרים" ו"הוא מנסה בערך שלושה קצבים שונים לפני שקודאק בלאק, האורח המושלם למקצב, מגיע כדי להעביר מקרה בוחן על הראפ המלודי".
משה ארצי
משה ארצי (1926 – 29 באוקטובר 2016) היה מתאבק ישראלי במשקל חצי בינוני, היה אלוף ישראל ואלוף המכביה השלישית וזכה במקום השלישי בספורט הפועלים שנערך בליאז'.
בקעת סח'נין
בתקופת בית שני ובתקופת התלמוד שכנו בבקעה היישובים היהודיים סכנין, ממנה יצאו רבי חנינא בן תרדיון ורבי יהושע דסכנין, וערב, ממנה יצא רבי חנינא בן דוסא.
במקורות חז"ל נזכרת הבקעה בשם בקעת סכני -.
את הבקעה תוחמים ממזרח הר חזון ונחל צלמון, מדרום רכס הרי יודפת, ממערב גבעות גוש שגב ומצפון רכס שגור.
גובה הבקעה הוא כ-200 מ"ר מעל פני הים, ורוב שטחה הוא חקלאי. מהקצה המערבי של הבקעה יוצא לכיוון צפון נחל סכנין, אחד מיובליו של נחל חילזון.
ורדניס
ורדניס (בארמנית: Վարդենիս, בעבר נקראה גם: Vasakashen, Voskeshen, Basargechar) היא עיר בקצה הדרום-מזרחי של מחוז גחארקוניק בארמניה, 5 קילומטרים מימת סוואן.
מספר תושבי העיר מוערך (נכון ל-2012) בכ-14,844. עד 1988 האוכלוסייה בעיר הייתה מגוונת, וכללה גם מיעוט אזרי גדול. אולם מלחמת נגורנו קרבאך גרמה להחלפת האוכלוסייה האזרית בארמניים. אוכלוסיית העיר עברה ירידה חדה, בעיקר בעקבות הגירה פנימית של צעירים לערים גדולות, כך שבין השנים 1996-2001 עזבו את העיר יותר מ-2,250 תושבים.
כלכלה וגאוגרפיה
כלכלת העיר, שספגה פגיעה קשה בעקבות מלחמת נגורנו קרבאך, מבוססת בעיקר על תעשייה קלה, חקלאות ומכרות. בין השאר נכרים במכרה הנמצא כ-20 ק"מ מהעיר זהב, נחושת, פלוטוניום ואף אבני חן.
העיר הממוקמת בגובה רב, משופעת בגשמים, ונהר מסריק (Masrik) עובר בצפון העיר. הטמפרטורה הממוצעת בחורף היא 6- צלזיוס, ובמרבית הימים הטמפרטורה היא מתחת לאפס. הטמפרטורה המינימלית בקיץ היא 16 מעלות והמקסימלית 35 מעלות.
יחסי מקדוניה הצפונית–רוסיה
יחסי מקדוניה הצפונית–רוסיה הם היחסים הדו צדדיים בין הרפובליקה של צפון מקדוניה לבין הפדרציה הרוסית. היחסים הפוליטיים הדו-צדדיים בין מקדוניה הצפונית לרוסיה הם ידידותיים ומאופיינים בשיתוף פעולה ברמה גבוהה בין המדינות. לרוסיה יש שגרירות בסקופיה, ואילו למקדוניה הצפונית יש שגרירות במוסקבה וקונסוליה בסנקט פטרבורג.
היסטוריה
רוסיה הכירה במקדוניה הצפונית כמדינה עצמאית ב-4 באוגוסט 1992, כשנה לאחר הכרזת עצמאותה של רפובליקת מקדוניה מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. על ידי מהלך זה הפכה הפדרציה הרוסית למעצמה העיקרית הראשונה בעולם שהכירה במדינה תחת שמה החוקתי הקודם "רפובליקת מקדוניה", שבו הוכרה על ידי 131 מדינות. כינון יחסים דיפלומטיים מלאים בין שתי המדינות התרחש ב-31 בינואר 1994.
יחסים פוליטיים
יותר מ-40 הסכמים נחתמו על ידי מקדוניה הצפונית והפדרציה הרוסית ב-15 השנים הראשונות ליחסים הדו-צדדיים שלהן, ביניהם ההצהרה החשובה על ידידות ושיתוף פעולה בשנת 1998.
יחסים כלכליים
מקדוניה הצפונית נותנת חשיבות מיוחדת להשקעות מרוסיה. אחת הדוגמאות החיוביות ביותר היא חברת התרופות אלקלואיד בשטח רוסיה וזו של חברת הנפט הגדולה ברוסיה - לוקאויל. במרץ 2015 הודיעה חברת הבנייה ההנדסית הרוסית סטרויטרנסגז על כוונתה לבנות צינור גז ברחבי מקדוניה הצפונית, שיכול לשמש בסופו של דבר כחלק מתוואי לספק לאירופה גז רוסי באמצעות טורקיה.
סטרויטרנסגז נמצאת בבעלות גנאדי טימצ'נקו, בן בריתו של הנשיא ולדימיר פוטין, שהיה בין אנשי העסקים הראשונים שהועמדו תחת סנקציות על ידי ארצות הברית בעקבות משבר קרים. דובר סטרויטרנסגז אמר כי הסנקציות לא יפגעו בפרויקט במקדוניה הצפונית, שאינה חברה באיחוד האירופי.
צינור הדלק נגוטינו-קלצובצה יחצה את מקדוניה הצפונית מכיוון הגבול היווני בדרום עד סביבת הגבול הסרבי בצפון. מוסקבה מתכננת להקים צינור תת-ימי לטורקיה, תחליף לפרויקט שבוטל זרם הדרום }, דרך בולגריה. פרטי המסלול הלאה מטורקיה דרך יוון טרם הושלמו.
סטרויטרנסגז אמרה כי היא תבצע את עבודתה כחלק מהחזר החוב החוב בין ברית המועצות לשעבר ליוגוסלביה לשעבר, אשר מקדוניה הצפונית הייתה חלק ממנה. עלות הפרויקט כולו עומדת על 75.7 מיליון דולר.
הפרויקט הוסיף מתחים בין המערב לבין רוסיה. בעקבות עימותים בין-אתניים אלימים בעיר קומאנובו ב-9 במאי 2015, האשים שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב את המערב בניסיון להביא להפלת ממשלת מקדוניה, כדי לערער את הפרויקט.
לאחר פגישה בין גורמים מצפון מקדוניה ורוסיה במרץ 2016, הוכרז כי ממשלת מקדוניה מעוניינת להגדיל את התיירות הרוסית במדינה. ממשלת מקדוניה פועלת ליצירת תנאים טובים לתיירים רוסים ובהקמת טיסות סדירות בין המדינות.
מרכז ויץ לפיתוח בר קיימא
מרכז ויץ לפיתוח בר קיימא ארגון בינלאומי העוסק בפיתוח בר קיימא, ייעוץ, הדרכה ובניית יכולת בישראל ובמדינות מתפתחות ברחבי העולם. בזכות יישום "גישת רחובות", גישה אינטגרטיבית לפיתוח כלכלי מקומי, מוביל המרכז ברמה הלאומית והבינלאומית בפיתוח בר קיימא. מרכז ויץ הוא מלכ"ר, חברת בת של קרן היסוד וההסתדרות הציונית העולמית.
מרכז ויץ לפיתוח בר קיימא הוקם על ידי פרופ' רענן ויץ, בנו של יוסף ויץ ממייסדי קק"ל, בשמו המקורי "המרכז לחקר ההתיישבות" בשנת 1964. המרכז הוקם בתור הזרוע המחקרית של המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית. צוותי המחקר של המרכז פיתחו את גישת רחובות הנודעת לפיתוח אזורי, תכננו את אזור חבל לכיש, המצפים בגליל והוציאו עשרות פרסומים בסוגיות ההתיישבות השונות. מרכז ויץ עוד מימי הקמתו שימש כמרכז מחקר אשר סייע למוסדות הלאומיים להוביל מהלכים לאומיים. הצעה זו היא המשך ישיר של אותה עשייה. כיום מרכז ויץ, חברת בת של הצ"ע וקרן היסוד, פועל לקידום פיתוח בר קיימא בישראל ובעולם. מיישם פרויקטים וקידום מעשי של הנושא ומתמחה בסוגיות הקשורות לאיכות הסביבה ועירוניות. בסוף 2015, המרכז מיתג עצמו מחדש כ"מרכז ויץ לפיתוח בר קיימא". מרכז ויץ נשאר נאמן לאב המייסד שלו ודבק במחויבותו להיות מוביל ישראלי מקומי ובינלאומי במתן שירותי הדרכה וייעוץ בר קיימא. מרכז ויץ לפיתוח בר קיימא עוסק בארבעה תחומים:בניית יכולות, קורסי מש"ב, סיורים מקצועיים וניהול פרויקטים.
MED-TEST II
התייעלות במשאבים נחשבת כיום לאחת ההזדמנויות בעלות הפוטנציאל המשמעותי ביותר לתועלות כלכליות וסביבתיות עבור התעשייה. בעולם בו המשאבים אינם מפוזרים באופן שווה בין המדינות, יציבות אספקת חומרי גלם ומשאבים דוגמת מתכות ומים משפיעה על יכולת היצור והתחרותיות של התעשייה. אף על פי שבישראל נחשפים עם השנים משאבים מסוימים כגון פוספטים, פצלי שמן וגז, היא עדיין נחשבת דלה במשאבים רבים אחרים, בייחוד חומרי גלם.
פרויקט MED-TEST II הוא חלק מתוכנית SwitchMed שהושקה בשנת 2009, בנוי על תוצאות יוזמת הפרויקט Med Test I, ובעיקר על מתודולוגית TEST של ארגון UNIDO של האו"ם. יוזמת SweitchMed היא יזמה רב-אזורית במימון האיחוד האירופי, המיושמת באמצעות מאמצים משותפים של האיחוד האירופי, UNEP, UNIDO, ומרכז הפעילות האזורי לצריכה וייצור בר קיימא (SCP). המטרה הכוללת של הפרויקט היא להקל על המעבר לצריכה וייצור ברי קיימא (SCP) ברחבי האזור הדרומי של הים התיכון, על ידי הוכחת מקרי מבחן מוצלחים. מרכז ויץ לפיתוח בר קיימא זכה במכרז לתכלול ויישום Med TEST II בישראל. הפרויקט הושק בשנת 2015 והתמקד ביעילות צריכת משאבים ובייצור נקי (RECP). כחלק מהפרויקט מרכז ויץ יזם קונסורציום של יועצים מובילים בתחום. פרויקט זה הסתיים בהצלחה רבה בשנת 2017, עם אחוז פנומנאלי של הטמעת ההמלצות בתעשייה : 64% יישום של הצעות הייעול בתעשייה. בפרויקט זה השתתפו שבעה מפעלים, אשר בעזרת מתודולוגית TEST השיגו חסכון כלכלי משמעותי על ידי חסכון במשאבי סביבה (צריכת מים, חשמל, חומרי גלם, הפחתת פליטות גזי חממה, והפחתת פסולת). פרויקט זה הראה כי התייעלות משאבים בתעשייה מביאה לא רק לחסכון בהשפעות הסביבתיות של המפעלים, אלא גם לחסכון כלכלי לא מבוטל, כך שמיושמת הלכה למעשה גישת "צמיחה ירוקה" (צמיחה כלכלית לצד היבטי קיימות סביבתית וחברתית).
קורסי מש"ב
מרכז ויץ לפיתוח בר קיימא מנהל מדי שנה מספר קורסים בינלאומיים בנושאים הקשורים לפיתוח בר קיימא. הקורסים ממומנים על ידי הסוכנות הלאומית לסיוע ושיתוף פעולה בינלאומי (מש"ב) של משרד החוץ ונערכים במרכז ויץ ברחובות. הקורסים פתוחים לאנשי מקצוע ממדינות מתפתחות ומדינות במעבר, אשר מבקשים ללמוד כיצד למנף נכסים מקומיים לפיתוח אסטרטגי. מתודולוגיית ההוראה שלנו נובעת מההבנה שלכל מקום, ללא קשר למצבו העכשווי, יש נכסים אשר יכולים לתרום לפיתוח בר קיימא. להעצמת אנשים פרטיים וקהילות יש תפקיד מכריע בתהליך הפיתוח. במהלך הקורסים בני כ־25 יום, המשתתפים עסוקים בחוויית למידה אינטנסיבית ונהנים מניסיונם העשיר של מומחים ישראליים, חברות מובילות בתעשייה ומחבריהם לקורס באמצעות הרצאות, ביקורים באתרים שונים והפעלות אינטראקטיביות. כל הנושאים הנלמדים נבחנים באמצעות גישה אינטרדיסציפלינרית, המגשרת בין אנשי מקצוע ובעלי עניין מהמגזר הציבורי, הפרטי והשלישי על מנת ליצור חוויה כוללנית וייחודית. מרכז ויץ גאה בכך שיותר מ-5,000 אנשי מקצוע השתתפו בקורסי מש"ב בהנחיית מרכז ויץ במהלך השנים. המרכז מתמקד בעידוד וחיזוק המשתתפים לשיפור היכולות שלהם למען פיתוח כלכלי מקומי.
Yikes (שיר של ניקי מינאז')
Yikes הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הראפרית ניקי מינאז'. השיר הוקלט בפברואר 2020, ויצא לאור ב-7 בפברואר 2020, על ידי חברות התקליטים יאנג מאני, קאש מאני וריפבליק רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ניקי מינאז', בובי בארט, דרמל קלמונס ודריק מילאן והופק על ידי פו ביטס. מינאז' חשפה באמצעות הטוויטר כי היא עתידה להוציא שיר חדש, תוך שהוסיפה הצצה מתוכו. היא ציינה בהומור כי "המעריצים שלה הציקו לה והאיצו בה לסיים אותו".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-33 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ניקי מינאז' ב-7 בפברואר 2020. נכון למאי 2022, מונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-36 מיליון צפיות. יומיים לאחר מכן, ב-9 בפברואר באותה השנה, העלתה מינאז' את קליפ המילים הרשמי של השיר.
קליפ הריקוד הלא-רשמי של השיר הועלה ליוטיוב ב-26 בפברואר 2020 וצבר למעלה ממיליון צפיות.
מרטין דין
מרטין כריסטופר דין (באנגלית: Martin Christopher Dean; נולד ב-14 במרץ 1962) הוא היסטוריון בריטי העובד במכון המחקר של מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה. בעברו עבד כהיסטוריון בסקוטלנד יארד.
עקיבא פלכסר
עקיבא פלכסר (נולד ב-1933 בתל אביב) הוא פרופסור אמריטוס לגאולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
קורות חייו ופועלו
עקיבא פלכסר עמד בראש החוג לגאופיזיקה ומדעים פלנטריים באוניברסיטת תל אביב. בצד עבודתו המדעית חיבר ספרי יסוד בגאולוגיה וכן ניהל שנים רבות את הסדנה לגאולוגיה של מכון אבשלום. נוסף על אלה שימש כנציב קבילות הסטודנטים באוניברסיטת תל אביב. פלכסר הוא חבר בכמה מוסדות מדעיים בחו"ל, ובהם: האיגוד האמריקאי לגאולוגיה של הנפט; החברה הבריטית לגאולוגיה; החברה הגאולוגית של ארצות הברית; הארגון האירופי המאוחד של הגאולוגים.
טורניר הנשים לזכר מאי יאנג (2018)
רקע
ב-22 ביוני 2018, ה-WWE אישרו שטורניר נשים בן 32 משתתפות יתקיים פעם נוספת באוניברסיטת פול סייל. ב-12 ביולי 2018, פורסמו שמות שתי המשתתפות הראשונות בטורניר והן קייטלין וריאה ריפלי.
הגמר ייערך ב-28 באוקטובר 2018 במסגרת אירוע השלם וצפה הנשים הראשון בתולדות הארגון אשר נקרא בשם אבולושן.
ב-8 באוגוסט, נודע שהתוכנית תעלה לשידור בימי רביעי מיד לאחר התוכנית NXT, החל מ-5 בספטמבר. צוות השידור של הטורניר כולל את בת' פיניקס, רנה יאנג ומייקל קול.
תוצאות הסיבוב הראשון
הסיבוב הראשון הוקלט ב-8 באוגוסט ושודר אחת לשבוע במשך ארבעה שבועות מ-6 בספטמבר עד ל-27 בספטמבר.
מהלך הטורניר
להלן מהלך הטורניר משלב שמינית הגמר.
הגבלות הזמן היו:
סוני בונו
סלבטור פיליפ "סוני" בונו (באנגלית: Salvatore Phillip "Sonny" Bono; 16 בפברואר 1935 - 5 בינואר 1998, שמו הפרטי נהגה: "סאני") היה מפיק מוזיקלי, זמר, שחקן ופוליטיקאי אמריקאי שכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית. ידוע בעיקר כצלע הגברית יחד עם אשתו לשעבר שר בצמד המוזיקלי סוני ושר.
קריירת בידור
בונו נולד בדטרויט למשפחת מהגרים איטלקית. את דרכו בעולם הבידור החל כמקדם מכירות למפיק העל פיל ספקטור בראשית שנות ה-60. באותה העת החל גם לשלוח ידו בכתיבת פזמונים, הבולט בהם היה "Needles and Pins". בהמשך אותו עשור נישא לשר עימה הקים את הצמד "סוני ושר" שזכה להצלחה רבה. בונו כתב, עיבד והפיק כמה מלהיטי התקופה שהושרו על ידי הצמד, ובהם: "I Got You Babe" ו-"The Beat Goes On". בעקבות ההצלחה הגדולה של הצמד, הגישו השניים תוכנית טלוויזיה מצליחה ברשת הטלוויזיה CBS בין השנים 1971–1977.
לאחר פירוק הצמד, המשיך בונו להופיע בתוכניות טלוויזיה כדוגמת "Fantasy Island", וספינת האהבה. בונו הופיע גם בסרטי קולנוע מצליחים כדוגמת סרטו של ג'ון ווטרס "Hairspray" ובסרטו של בארי זוננפלד גברים בשחור.
סוני היה הסנדק של אנתוני קידיס, סולן הלהקה רד הוט צ'ילי פפרז.
חיים פוליטיים
בין אפריל 1988 לאפריל 1992 היה ראש עיריית פאלם ספרינגס. החל מינואר 1995 ועד למותו כתוצאה מתאונת סקי בינואר 1998 היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז 44 של מדינת קליפורניה.
וולבי צבי אפור
וולבי צבי אפור (שם מדעי: Dorcopsis luctuosa; ידוע גם כדורקופסיס אפור) הוא מין של וולבי גדול בסוג וולבי הצבי, המצוי בשפלות של מזרח גינאה החדשה. הוא תואר מדעית בשנת 1874 על ידי חוקר הטבע האיטלקי לואיג'י ד'אלברטיס (Luigi Maria d’Albertis). האוכלוסייה שלו נמצאת בירידה כתוצאה מאובדן בית גידול ומציד עבור בשרו. וולבי הצבי האפור הוא המין הגדול ביותר בסוגו, ובין היונקים הגדולים בגינאה החדשה לאחר מיני הקנגורו האילני.
תיאור
לדורקופסיס האפור יש מבנה גוף מקושת ועגלגל, פנים צרות ולוע ארוך ומחודד. האוזניים שלו קטנות ועגולות, עיניו גדולות ובולטות, וחוטמו גדול וריבועי. הוא נבדל מקנגוראים רבים בכך שגפיו הקדמיות ארוכות יחסית ודי דומות בגודלן לגפיו האחוריות, אם כי האחוריות חזקות ועבות יותר. הזנב שלו ארוך ועבה, והוא מחודד וקירח בקצהו. הדו-צורתיות הזוויגית בולטת במיוחד אצל מין זה: משקל הזכר מגיע ל-11.6 קילוגרם, בעוד שמשקל הנקבה 3.6 קילוגרם בלבד. אורך גוף הזכר עד 97 סנטימטרים, ואורך זנבו 39 סנטימטרים. לעומתו אורך גוף הנקבה 52 סנטימטרים ואורך זנבה 31 סנטימטרים.
הפרווה של הדורקופסיס קצרה, עבה וצפופה. צבעה הכללי הוא אפור-מעושן כהה או אפור-כסוף בחלק העליון, ההופך בהדרגה לאפור עמום בהיר בחזה ובבטן. הפרווה נוטה להיות שחרחרה באזור הכתפיים, ובכפות הידיים והרגליים. הראש בצבע אפור-כחלחל כהה עד שחור-פחם, בניגוד ללחיים הצהבהבות. האוזניים כהות משני הצדדים. לדורקופסיס מספר סימני צבע על גופו: כתם צהוב בולט בפתח הביב, סינר צהוב גדול סביב הגרון והסנטר וכתם לבן בקצה הזנב. למין זה שני תת-מינים הנבדלים בעיקר במידות הגוף.
תפוצה
הדורקופסיס האפור אנדמי לשפלות של דרום גינאה החדשה בשטחן של פפואה ואינדונזיה, בגבהים נמוכים של עד 500 מטר מעל פני הים לכל היותר. בית הגידול שלו מגוון למדי וכולל יערות טרופיים, יערות גדותיים הנמצאים לאורך הנהרות, ביצות, ובפרט מרחבי הסוואנות הטרופיות הגדולות לחופי ים אראפורה ומפרץ פפואה.
אקולוגיה
הדורקופסיס האפור הוא יונק פעיל לילה, אך בשבי הוא פעיל בדרך כלל בשעות היום. הוא נע על אדמת היער הבוצית בצורה ייחודית האופיינית לסוג, כאשר הזנב נמצא בתנוחה מקושתת, ורק קצהו נוגע באדמה ומייצב את הגוף. מין זה הוא בעל חיים חברותי, אשר נראה לעיתים קרובות בקבוצות מעורבות של זכרים ונקבות. שני הזוויגים אגרסיביים למדי, כאשר הנקבות נלחמות ביניהן למשך שניות בודדות, ואילו הזכרים נלחמים במשך זמן ממושך יותר. בעוד שהנקבות משתמשות בעיקר בשיניהן ללחימה, הזכרים משתמשים גם בגפיים כדי להכות זה את זה. בניגוד למתרחש בטבע, בשבי הדורוקופסיסים האפורים שלווים יחסית, מה שמוביל ליצירת קבוצות גדולות יותר מבטבע. בתוך הקבוצות, קיים מדרג חברתית המבוסס על גודלו וגילו של הדורקופסיס, אך כל פרט עשוי לנסות לשפר את מעמדו באמצעות לחימה.
נבג
נֶבֶג (בלועזית: "ספורה" - Spore) הוא גופיף רבייה חד-תאי או בעל תאים אחדים, הקיים באצות, צמחים, פטריות ובמינים שונים של חיידקים. הנבג הוא יחידת רבייה והפצה אל-זוויגית, שאינה תוצר של הכלאה בין פרטים. בפטריות, אצות, טחבים, שרכים וחיידקים, הנבגים משמשים להפצה, בעוד שבצמחים עילאיים הם מנוונים.
וולבי צבי אפור
אקולוגיה
הדורקופסיסים מתקשרים ביניהם באמצעות סימנים חזותיים או כימים. הכאה בחוזקה על האדמה עם כף הרגל משמשת כסימן אזהרה, ותנוחה שפופה של הרכנת הראש מצהירה על כניעה בפני היריב ומסיימת לאלתר את הלחימה. הדורקופסיס נוהג לשפשף את חזהו ואת פתח הביב שלו המכילים בלוטות ריח על העצים או על האדמה לצורך דומיננטיות. לא ידוע על טורפים טבעיים של המין; האופי החברתית של הדורקופסיס, מגן עליו מפני סכנה אפשרית מכיוון שיש עיניים רבות שסורקות את הסביבה. הדורקופסיס האפור הוא יונק צמחוני, הניזון בעיקר מעשבים, עשבי תיבול, עלים, ופירות. הדורקופסיס נוהג לחתוך את מזונו ישירות עם פיו, ואז משתמש בידיו על מנת לדחוף את המזון בחלל הפה לעבר השיניים הטוחנות לצורך לעיסה. בתור יונק קרקעי גדול יחסית בגינאה החדשה, הוא תופס תפקיד אקולוגי משמעותי בהפצת זרעים ובחידוש העשבייה.
נבג
הנבגה
נבג הוא תא שפעילותו מינימלית ביותר, המשמש לצורכי רבייה ושרידה בתנאים קשים. כאשר תנאי הסביבה משתפרים הנבג חוזר להיות תא פעיל (למשל בנוכחות מים). ידוע על נבגים בני עשרות ואף מאות שנים שנשמרו בסביבות קשות לקיום עד להשתפרות התנאים. ישנם נבגים המסוגלים לשרוד קרינה רדיואקטיבית, על-סגולה או לחץ אטמוספירי גבוה או נמוך במיוחד. ב-2010 נבחנו נבגים בחשיפה לחלל החיצון והראו יכולת חזרה לחיים.
הנבג נוצר בתהליך הנקרא הנבגה. במסגרת התהליך תא חי ופעיל מתחיל "לסגור" פעילויות תוך תאיות, ובמקביל צובר כמויות אנרגיה, חומרי מזון ותשמורת. צורת התא משתנה, והוא הופך לכדור בעל מעטפת חוץ תאית. המעטפת שומרת על הנבג מסביבה חיצונית עוינת כגון טמפרטורה קיצונית, שינויי לחץ, יובש ותנאים חיצוניים אחרים. בתוך המעטפת קיימת שכבה פנימית נוספת המעניקה הגנה ואמצעי מזון וקיום. לאחר הפשרת התנאים התא חוזר לפעילות על ידי שימוש בחומרי התשמורת ופירוק המעטפת. אחרי שהתא חוזר לחיים, מתפקד התא כתא רגיל אך צורך כמות מזון ואנרגיה מועטה מהרגיל - עד לסגירת הפער.
וולבי צבי אפור
אקולוגיה
לדורקופסיס האפור יש התנהגות רבייה פוליגמית. עם זאת, המדרג החברתית שנקבע באמצעות גודל ולחימה מכתיב בדרך כלל את הגישה לנקבות. ההיריון נמשך 35–40 ימים, לאחריהם נולד וולד זעיר הזוחל בכוחות עצמו לכיס ונצמד לפטמה. נקבת הדורקופסיס היא האחראית הבלעדית על הטיפול בצאצאים ועשויה לטפל בשלושה צאצאים בו זמנית: עובר, גור שחי בכיס וצמוד לפטמה אחת, וגור מחוץ לכיס שיונק מפטמה נוספת. מאחר שהיא מניקה שני צאצאים בגילאים שונים במקביל, גופה מייצר סוגים שונים של חלב המותאמים לצורכיו של כל גור. לאחר 180 יום, הגור עוזב את הכיס, אך עדיין אינו עצמאי, ואימו מספקת לו חלב והגנה מפני דורקופסיסים אחרים. היא גם נוהגת לעיתים להתאמן בלחימה עם הגור המתבגר. בדרך כלל, כאשר הגור עוזב את הכיס הנקבה ממליטה גור נוסף, כך שהמרווח הממוצע בין הלידות הוא 190 יום. הנקבות מגיעות לבגרות בגיל 15 חודשים.
נבג
נבגים בצמחים
בצמחים, הנבג הוא תא הפלואידי יחיד, ממנו מתפתח הגמטופיט בסדרה של חלוקות מיטוטיות. הנבג נוצר במנבג על ידי חלוקה מיוטית של תא אם. במהלך האבולוציה התפתחה דו-צורתיות מורפולוגית בנבגים, וצמחים החלו לייצר במקביל שני סוגים של נבגים: נבגים זכריים ונבגים נקביים.
וולבי צבי אפור
אקולוגיה
תוחלת החיים המרבית של הדורקופסיס האפור היא 13.9 שנים.
נבג
נבגים בצמחים
הנבג הזכרי (מיקרוספורה, microspore) הוא נבג הנוצר במנבג זכרי, ממנו יתפתח גמטופיט זכרי המייצר תאי זרע.
וולבי צבי אפור
מצב שימור
הדורקופסיס האפור מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), שכן חרף העובדה שמצבו הנוכחי יציב יחסית, קיימת תחזית לפיה הוא צפוי לחוות ירידה בשיעור של 30% בגודל אוכלוסייתו כתוצאה מאובדן בית גידול משמעותי ולחץ הציד ההולך וגובר. הדורקופסיס האפור הוא אחד מחיות הבר המבוקשות ביותר למאכל באזורי החוף של פפואה עקב היותו יונק גדול במונחים של גינאה החדשה, ואוכלוסייתו נרדפת במיוחד סביב ערים דוגמת פורט מורסבי. הוא סובל גם מצד סלילת כבישים אשר מקלה על הגישה לחוטבי עצים וציידים. ארגון השימור IUCN ממליץ לרשויות השימור הפפואניות לעקוב בקביעות אחר מין זה ולבצע מחקרים אודות השפעות הציד.
נבג
נבגים בצמחים
הנבג הנקבי (מגהספורה, megaspore) הוא נבג הנוצר במנבג נקבי, ממנו יתפתח גמטופיט נקבי המייצר ביציות.
שי אבוחצירה
שי אבוחצירה (נולד ב-19 ביולי 1980). כיהן כסגן ראש עיריית חיפה בשנים 2011–2018, מחזיק תיק החינוך וראש סיעת "יש עתיד צעירי חיפה" במועצת העיר חיפה. כיום מנכ"ל ובעלים של חברת 'אלרם ישראל בע"מ' ושל חברת הנדל"ן האירופאית 'Balcony Apartments'.
ביוגרפיה
אבוחצירה, בן לאליהו ונלי, נולד בקריית אתא, שם גדל והתחנך. אבוחצירה הוא הבן הרביעי במשפחתו ולו שלוש אחיות. את לימודיו התיכוניים השלים בתיכון רוגוזין בעיר. אבוחצירה נשוי לניצן ואב לשניים, מתגורר בשכונת נאות פרס בחיפה.
פעילות ציבורית
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו בשלהי 2008, הקים אבוחצירה, יחד עם גרעין מייסד של פעילי ציבור צעירים, את רשימת צעירי חיפה שהתמודדה על מקום במועצת העיר חיפה כרשימה על מפלגתית. הרשימה נחלה הצלחה והצליחה להשיג שני מנדטים. במסגרת ההסכם הקואליציוני שנחתם עם רשימתו של ראש העיר הנבחר, יונה יהב, סוכם כי אבוחצירה יכהן כסגן ראש העיר ברוטציה וכמחזיק תיק הצעירים במועצת העיר.
בחודש מאי 2011 החל אבוחצירה לכהן כסגן ראש העיר בפועל. בחודש מאי 2012 נבחר לנהל את סניף מפלגת יש עתיד במחוז חיפה, ולעמוד בראש הרשימה המשותפת של המפלגה וצעירי חיפה.
בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו בשלהי 2013, זכתה הרשימה המשותפת ב-3 מנדטים, ואבוחצירה נתמנה לכהן כסגן ראש העיר בפועל ומחזיק תיק החינוך. בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו בשלהי 2018, התמודד עם רשימתו יחד עם ראש העיר יונה יהב, כמספר 2 ברשימת "יונה יהב וצעירי חיפה", אולם אלה הפסידו בבחירות ולאחר הבחירות פינה יונה יהב את מקומו במועצת העיר ואבוחצירה הפך לראש הרשימה ובחר לשרת את הציבור מהאופוזיציה.
אום אל-קנאטר
אֻם אל-קַנַאטִר (בערבית: ام القناطر), שמשמעותו אם הקשתות, על שם שלוש הקשתות מעל המעיין (שרק אחת מהן נותרה שלמה), הוא כפר קדום על הגדה המזרחית של נחל סמך, כשני ק"מ מדרום-מערב ליישוב נטור ברמת הגולן.
בתקופת המשנה והתלמוד שכן במקום כפר יהודי. חורבות הכפר התגלו על ידי לורנס אוליפנט בשנת 1884 ופורסמו בשנת 1885, ונראה שבאותה עת לא היה במקום כל יישוב. עד מלחמת ששת הימים שכן במקום כפר סורי, שהשתייך למחוז קוניטרה בסוריה.
במרכז הכפר השתמרה היטב דופן מבנה בית כנסת גדול שבנייתו מרשימה, מהמפוארים והחשובים שנמצאו בארץ ישראל, בתקופת המשנה והתלמוד. בחפירות שנערכו במקום התגלו ברכות ששימשו ככל הנראה ל"מתקן תעשייתי" של הלבנת פשתן. סבורים כי הייצור התעשייתי, עליו הייתה פרנסת תושבי המקום, הוא זה שאפשר להם את הקמת בית הכנסת המפואר יחסית.
שם המקום והכפר הקדום
בעבר שכן במקום כפר יהודי, אך שמו הקדום של הכפר לא ידוע. הייתה סברה כי "קנאטר" הוא שיבוש של השם מ'קמטרא' - יישוב הנזכר בתלמוד. מסופר על אמורא בשם שמעון קמטריא, שחי במאה ה-3.
אלעזר סוקניק הציע זיהוי אחר, שאותו הוא מבסס על אחד מחכמי טבריה מהמאה ה-16, מנחם די לוזאנו, הכותב בספרו "המעריך": "קנטור - שם מקום מעבר לים טבריה עד היום". לפי יהוסף שוורץ "קנטיר הוא שם של מקום מעבר לים טבריא". לורנס אוליפנט סייר במקום בשנת 1885 ביחד עם גוטליב שומכר והוא מתאר את ביקורו בספרו "חיפה - כתבות מארץ ישראל": במקום היו גלי חורבות מתוכם שישה עמודים שגובהם עשר עד שתים עשרה רגל, שאותם הוא זיהה מיידית כשרידי בית כנסת עתיק שנבנה במאה ה-1 או ה-2.
צבי אילן העלה את ההשערה שזו אחת מתשע עיירות היהודית שבתחום סוסיתא שלא זוהו, אולי "עין השער" - בשל קשתות המעיין הנדמות כשער.
בית הכנסת העתיק
בית הכנסת הוא בית כנסת עתיק מתקופת המשנה והתלמוד והוא מהמפוארים והחשובים מתקופה זו שנמצאו בארץ ישראל. דופן בית כנסת השתמרה היטב ויתר בית הכנסת משוחזר על ידי יהושע (ישו) דריי מ"המרכז לשחזור טכנולוגיה עתיקה".
בדצמבר 2010 אישרה ממשלת ישראל מיזם לשיקום בית הכנסת במקום ושחזורו, הסדרת כביש הגישה לאתר ופיתוח סביבתי בסך 14.2 מיליון ש"ח. המיזם נעשה במסגרת "פרויקט שיקום אתרי מורשת" של ממשלת ישראל. בחודש יוני 2012 החלו במקום עבודות תשתית לקראת השמת מרכז מבקרים שיפתח במקום. מרכז המבקרים יעמוד ברשות מועצה אזורית גולן. מספר ימים לאחר שהחלו בעבודות הגיע למקום שמעון פרס. בעת ביקורו הביע הנשיא את התפעלותו מתהליך השחזור הטכנולוגי של המקום. נכון ליולי 2012 עומדת על תילה הקומה הראשונה מתוך שתיים של בית הכנסת ובתוכה ארון קודש 6 מטרים גובהו. השחזור הסתיים בשנת 2016.
עין הקשתות
מקור שמו הערבי של המקום, אום אל-קנאטִר, שפירושו "אם הקשתות", הוא כנראה במבנה מעיין מונומנטלי, "בית קשתות", כ-200 מטר מדרום לחורבות בית הכנסת, שהיה בנוי על המעיין. באביב 2004, במסגרת עבודות שימור ופיתוח, נחשף מכלול המעיין בשלמותו במקום נמצאו ברכות ואגנים מטויחים, מכתשי אבן וצינורות חרס המשמשים להובלת מים ממקום למקום. החופרים אשר מצאו את הממצאים הסיקו כי ככל הנראה המקום שימש למפעל תעשייתי להלבנת פשתן. לצורך הלבנת הפשתן השרו את הסיבים של צמח הפשתן בברכות ובהן גיר או קירטון שהובאו ממורדות הגולן. ייתכן שבמפעל התעשייתי המשגשג מסתתרת התשובה ליכולת הכלכלית של תושבי הכפר לבנות את בית הכנסת המפואר שנמצא במקום. בימינו ניתן עדיין להבחין בקשת המזרחית מעל הנביעה. וכמו כן, בשרידי הקשתות השנייה והשלישית שככל הנראה נפלו ברעידת האדמה של שנת 749, המכונה גם רעש שביעית. בשנות השלושים היה עץ אלון ענק, עתיק יומין, נטוע לפני המעיין.
יצחקי גל שסקר את המקום בסקר מקיף שערך על רמת הגולן בין השנים 1968 ל-1971 טוען כי למקום שם נוסף בערבית והוא "עין א-ספירה".
הכפר בימינו
הכפר אום אל-קנאטר שוכן על מדרגת סלע, כ-30 מטר מתחת לקצה המצוק העליון, על הגדה המזרחית של נחל סמך, כ-2 ק"מ מדרום-מערב למושב נטור. בתי הכפר בנויים על חורבות יישוב קדום, כמה מאות מטרים מצפון למעיין. שרידי הכפר הקדום משתרעים על שטח של כשלושים דונם. במרכז הכפר שרידי בית הכנסת הנזכר לעיל.
כריסטיאנסטד
כריסטיאנסטד (באנגלית: Christiansted) היא עיר באי סנט קרואה שבאיי הבתולה של ארצות הברית - טריטוריה של ארצות הברית. בעבר הייתה העיר בירת איי הודו המערבית הדנים, ומסיבה זו נבנתה בה המצודה המהווה היום חלק מהאתר ההיסטורי הלאומי כריסטיאנסטד.
נכון לשנת 2000 מתגוררים בעיר 2,637 תושבים.
בעיר נשמרו בניינים דנים רבים מהמאה ה-18. בניינים אלה מאופיינים בצבעוניות הפסטלית שלהם, ובגגות הרעפים האדומים שלהם - מאפיינים שהפכו את העיר לאתר תיירות פופולרי.
יהודה פיליפ בנימין, שר החוץ היהודי של מדינות הדרום במלחמת האזרחים האמריקנית נולד בכריסטיאנסטד ב-1811, להורים יהודים ספרדים אזרחי אנגליה.
טופח תרבותי
טֹפַח תַּרְבּוּתִי (שם מדעי: .Lathyrus sativus L) הוא צמח עשבוני חד-שנתי ממשפחת הקטניות. מין זה מוצאו מחצי האי-הבלקני (בולגריה ויוגוסלביה) ומשמש בישראל כגידול שדה.
מורפולוגיה
צמח עשבוני חד-שנתי זקוף פחות או יותר, אינו מטפס וגובהו 30 עד 50 ס"מ ולעיתים רחוקות עד 75 ס"מ. הגבעולים קירחים ומכונפים. הלוואים ארוכים ודומים לעלעלים. העלים מנוצים, בעלי זוג אחד של עלעלים מחודדים שביניהם, בהמשך ציר העלה, יוצאת קנוקנת ענפה המתפצלת ל-3 סעיפים. ציר העלה מכונף. הלוואים הקטנים בבסיס העלה דמויי חצי ראש חץ, אורכם 18 עד 25 מ"מ ורוחבם 2 עד 5 מ"מ. העלעלים אזמליים עד צרים מחודדים בקצותיהם, עורקיהם מקבילים, שפתם תמימה, אורכם 5 עד 8 ס"מ ורוחבם על פי רוב 1.1 עד 1.5 ס"מ.
התפרחות חיקיות מסוג אשכול. כל תפרחת נושאת לא יותר מ-4 פרחים, לרוב פרח אחד לעיתים 2. עוקץ התפרחת ארוך ואורכו 3 עד 6 ס"מ. עוקץ הפרח כ-1.2 ס"מ.
האבקנים 10, 9 מהם זריהם מאוחים לצינור ואחד חופשי.
הפרי תרמיל כמעט אליפטי, שטוח פחות או יותר, רחב וקירח, אורכו 2.5 עד 3.5 ס"מ לעיתים רחוקות 4 ס"מ ורוחבו 9 עד 12 מ"מ. התפרים מכונפים. שפתו העליונה (תפר הבטן) בעל 2 כנפיים ברורות ברוחב 1 עד 2.5 מ"מ. הפרי נפתח על יד קשוות. הזרעים, שמספרם 3 עד 5 בתרמיל חלקים, לבנים ובעלי מקצועות.
הלמה של איטו
במתמטיקה, הלמה של איטו היא למה המשמשת לחישוב הדיפרנציאל של תהליך סטוכסטי מסוג איטו. ללמה של איטו שימושים רבים, למשל בחישובים הכרוכים במערכות פיזיקליות בהן מתבצעת תנועה בראונית, ובשוק ההון בתמחור אופציות לפי מודל בלק ושולס. נקראת על שם המתמטיקאי היפני קיושי איטו.
בצורתה הבסיסית ביותר עוסקת הלמה של איטו בתהליכים סטוכסטיים המכונים "תהליכי איטו", בעלי מבנה של משוואה דיפרנציאלית סטוכסטית מהסוג:
כאשר \sigma_t\, ו- \mu_t\, הם משתנים התלויים פונקציונלית בזמן, המייצגים בדרך כלל את התוחלת וסטיית התקן של המשתנה המקרי \ X, ו- \ B_t מסמל תהליך בראוני סטנדרטי (המוכר גם בשם תהליך וינר).
כאשר f היא פונקציה גם של X וגם של t, הנוסחא המלאה (הדו-ממדית) היא:
מלחמה ושלום (קיר אמנות)
בשבע קומות "בית הקיבוץ הארצי" (כיום: בית התנועה הקיבוצית) - מטה התנועה שנחנך בתל אביב ב-1969 בתכנונו של האדריכל שמואל מסטצ'קין, לרבות בשלוש קומות המרתף ובחצר המבואה, שולבו עשרות רבות של יצירות אמנות שהוזמנו במיוחד מאמני התנועה, כל אחד על פי דרכו וסגנונו. היצירה המרשימה ביותר בבניין, כזו המהווה הישג בשילוב של אמנות באדריכלות, הוקמה באולם ההתכנסויות שבקומה התחתונה בבניין. זהו קיר קרמיקה שמורכב מכמה מאות חלקי קרמיקה ומשתרע על פני כל שטח הדופן המרכזית של האולם, יותר מ-70 מ"ר שטחה של היצירה.
כקיר המשמש רקע לכנסים, לטקסים ולאירועים שנועדו להתקיים באולם, בחר סעידי ליצור יצירה שתהווה תפאורה ונוכחת להתרחשויות בו. הוא נמנע מלעסוק בערכי התנועה או הקיבוץ, אך עם זאת בחר לעסוק ב"מלחמה ושלום", השם שהעניק לעבודה. ניתן למצוא קשר בין נושא היצירה להדי מלחמת ששת הימים, שהשפעתה אז הייתה עדיין רבה. עם זאת, סעידי הקפיד לכל אורך דרכו שלא לעסוק ביצירותיו בנושאים אקטואליים, אלא ביקש לייצג ערכים אוניברסליים, מתוך גישה רחבה ועל-זמנית. חלקה הימני של העבודה מתייחס לנושא השלום, והוא מכיל אלמנטים סמליים של שלום וצמיחה. ואילו החלק השמאלי מתייחס למלחמה, ומכיל אלמנטים של אובדן וקמילה. שמונה סצנות מרכיבות את העבודה, כשבין אחת לרעותה השתמש סעידי באריחים ארכיטקטוניים הנדמים כעמודים, והסצנות מופיעות כמו מבעד לפתחי חלונות אנכיים, ההולכים וצרים ככל שמתרחקים ממרכז הקיר.
הדומיננטיות של העבודה באולם היא רבה. הדבר דומה במהותו לתגובה שעורר קיר האמנות שאי שלום ירושלים שיצר האמן דני קרוון באולם מליאת הכנסת בירושלים, שלוש שנים קודם לכן. קרוון, שאף הוא היה חבר קיבוץ – גם אם רק תקופה קצרה, יצר במהלך שנות ה-60 סדרה של קירות אמנות מבטון, למשל בבית המשפט בתל אביב, במעונות הסטודנטים ובמכון ויצמן למדע ברחובות. אלא שבשונה מקרוון, שבחר לצמצם באולם המליאה בכנסת את המבע האמנותי לחלק המרכזי בקיר בלבד, ובו עשה שימוש בגופים גיאומטריים מופשטים, סעידי בחר לתת ביטוי אמנותי בכל חלקי הקיר, תוך שימוש באלמנטים סמליים.
האדריכל שמואל מסטצ'קין, בוגר הבאוהאוס ואדריכל ראשי במחלקה הטכנית של הקיבוץ הארצי, מיעט לשלב אמנות בבניינים שתכנן וביכר להותיר את הבניינים נקיים מקישוטים חסרי ערך שימושי מובהק. המהלך שננקט בבית הקיבוץ הארצי חרג לשיטתו והוביל לעומס. עם זאת, את קיר האמנות שיצר סעידי העריך והוקיר ובהמשך אף שיתף עמו פעולה בעבודות נוספות שתכנן. לסעידי היה קיר האמנות שיצר בבית הקיבוץ הארצי לעבודת הקיר הגדולה והמורכבת ביותר שיצר לאורך שישה עשורים של יצירת קירות אמנות מקרמיקה.
תחילה יצר סעידי בסטודיו שבקיבוצו דגם בקנה מידה 1:10, המאפשר לחשב את מרחקי הראייה והזוויות, גוונים, כיווני אור וחלוקת השטח לאלמנטים. לאחר מכן יוצרו בסטודיו חלקי הקיר השונים באמצעות תבנית, מכבש, ייבוש במשך שבוע בטמפרטורה של 70 מעלות ותנור שריפה בטמפרטורה של 1,040 מעלות. לבסוף הובאו החלקים הרבים אל בית הקיבוץ הארצי והורכבו באתר בתיאום עם קונסטרוקטור.
בשנת 2021 עזבה התנועה הקיבוצית את הבניין שהושכר כולו לחברת אמפה נדל"ן. במסגרת זו פורקו כל יצירות האמנות ששולבו בבניין ונוצרו בידי אמנות תנועת הקיבוץ הארצי. יצירות אלה נארזו ונשלחו לגבעת חביבה שם הן צפויות להיקבע מחדש בבניינים השונים. בשל גודלה ומורכבותה של היצירה "מלחמה ושלום" הוסכם כי היא תישאר באתר ולא תפגע.
ב.מ.וו 507
ב.מ.וו 507 (בגרמנית: BMW 507) היא מכונית רודסטר בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW אשר יוצרה בין השנים 1956–1959 בגרמניה המערבית.
מייפל סטורי (אנימה)
תקציר העלילה
לפני 10 שנים, הגזע האנושי היה מחולק לארבעה גזעים: הלוחמים החזקים, הקוסמים החכמים, הקשתים הזריזים והגנבים הערמומיים. ארבעתם נקלעו למאבק כנגד הקבוצה המרושעת "זאקומס" על מנת להגן על "עץ העולם". בסופו של דבר, "עץ העולם" הפעיל את ההשמדה העצמית שלו על מנת להגן על עצמו, אולם הגזעים האחרים חשבו שהיו אלה בני האנוש שהשמידו את "עץ העולם". כש"עץ העולם" הושמד לרוב הגזעים לא נשאר דבר, אז חלקם הלכו ל"מייפל איילנד" מחשש שמי שיישאר – ימות. הם ברחו מהאי "ויקטוריה" וחיו על "מייפל איילנד" בו החיים נהיים קשים יותר ויותר. מאז הייתה לוחמה בלתי-נגמרת בין הגזעים השונים. לאחר עשר שנים, הגיבור הראשי, "אל", נחוש להחיות את "עץ העולם". "אל" וחבריו מתחילים את מסעם בחיפוש "זרעי עץ העולם", בו בזמן ה"זאקומס" מופיעים מחדש באותו חיפוש אך במטרה להשתלט על העולם.
Dell Latitude
Latitude הוא מותג סדרת מחשבים ניידים עסקיים של דל, שתוכנן ויוצר בעיקר על ידי החברות Compal ו־ Quanta. סדרת Latitude מתחרה בסדרת ThinkPad של לנובו (לשעבר IBM), סדרת EliteBook של HP וסדרת Travelmate של Acer. דגמי "Rugged (Extreme)", "XFR" ו־"ATG" נועדו להתחרות בעיקר עם סדרת Toughbook של פנסוניק.
סקירה כללית וסוג מוצר
מחשבי Latitude הם מחשבים ניידים מאת דל, המיועדים לשימוש עסקי. רוב מחשבי Latitude עומדים בתקן הצבאי האמריקאי לעמידות לשטח MIL-STD-810G. בניגוד לסדרת Inspiron המכוונת לשוק הבייתי ומפרטיה משתנים באופן קבוע. בעוד ש־Inspiron עשויה לשנות ספקים או רכיבים מספר פעמים במהלך ייצור של מודל יחיד, סדרת Latitude שומרת בדרך כלל על רכיבים זהים במהלך הייצור. תכנון זה נועד לפשט את התחזוקה והתמיכה עבור חברות גדולות, ומאפשרת לעבור בקלות בין הדגמים השונים.
פגוציט
פָגוֹצִיט, בעברית נקרא תָּא בּוֹלְעָן הוא תא שבולע גופים קטנים אחרים. מקור השם הוא מיוונית עתיקה: פגוס=אוכל, טורף; ציטוס=תא.
הפגוציטים בולעים ללא הבחנה כל גוף זר: חיידקים, נגיפים, פטריות חד-תאיות וגם גופים קטנים לא חיים כגון אבק ופיח.
תהליך הבליעה נקרא פגוציטוזה. השלבים בפגוציטוזה:
פגוציטוזה היא צורה של אנדוציטוזה, שבה החלקיק החודר לתא הוא גדול במיוחד. כך נקרא התהליך שבו אמבות ויצורים חד-תאיים אחרים בולעים חלקיקי מזון שאינם מסוגלים לעבור דרך ממברנת התא הבררנית, וכן התהליך שבו הפגוציטים, המשתייכים למערכת החיסון, בולעים פתוגנים וגורמים מזהמים.
במערכת החיסון של האדם ישנם שלושה סוגים של תאי דם לבנים המשמשים כפגוציטים:
למרות שגם תאים דנדריטיים בולעים פתוגנים, הם אינם נחשבים בדרך-כלל לפגוציטים.
הליזוזום לא משתמש באנזימים בלבד לשם עיכול הפתוגן, אלא משחרר גם נגזרות רעילות של חמצן. לפרטים נוספים על חומרים אלו, ראו: אנארובי.
אלקאיוס
אלקאיוס (יוונית: Ἀλκαῖος; 620 לפנה"ס – 570 לפנה"ס לערך) היה משורר יווני לירי יליד העיר מיטילנה אשר באי לסבוס האגאי. במיטילנה חיה ופעלה המשוררת היוונית האגדית סאפפו, ויכול מאוד להיות שאלקאיוס היה ידידה הקרוב ואף מאהבה. הלה החליף מספר יצירות עם סאפפו ואף הקדיש לה את אחד משיריו.
פעילותו הצבאית והפוליטית
אלקאיוס נטל חלק פעיל, כמו משוררים אחרים, במלחמה שניטשה בין עירו לבין אתונה בין השנים 608 ו-606 לפנה"ס. הוא השתייך למעמד האריסטוקרטי שבמיטילנה, מה שסיבך אותו לא פעם במצבים עדינים ומורכבים. הוא התבצר בעמדתו מול הסיעה הטיראנית, הספק-דמוקרטית, שבעיר, זו שהגדירה עצמה כקולו של העם, ובשל כך נאלץ, כמו רבים אחרים, לצאת לגלות. בתקופת גלותו שירת אלקאיוס כלוחם שכיר בצבאות זרים, ובדומה לו, אחיו. ואף השתתף בניסיון פיזי-צבאי של קבוצת הגולים לשוב בחזרה למיטילנה. מהלך זה זכה לביטוי בכמה מיצירותיו, שם הוא תוקף את השליט המיטילני פיתאקוס, אשר הכשיל את ניסיונו לשוב לעיר מולדתו.
יצירתו
יצירותיו נתפרסמו מציטטות שנודעו בחיבוריהם של יוצרים שונים, כגון המשפט: "ההגנה המבוצרת ביותר של עיר הפוליס היא חזית הלוחמים האזרחים שבה".
נושאי יצירותיו היו מגוונים, וביניהם נמצא שירי הלל לאלים, מכתמים פוליטיים, לעיתים בעלי גוון אישי מאוד, וכן שירי אהבה ויין, כאלה שהוקראו בקול וברגש ב"סימפוסיום" האפלטוני.
מיצירותיו נותרו רק קטעים בודדים, ואלה מצאו ביטוי בכתביהם של יוצרים מאוחרים וכן בפפירוסים שונים, כמו עשר המגילות שנמצאו באלכסנדריה ההלניסטית.
אלקאיוס פיתח משקל לירי שנקרא על שמו, "המשקל האלקיאי" והורטיוס, המרבה להביא ציטטות מאלקאיוס, להללו ולהתייחס ליצירתו כמודל לחיקוי, מחמיא למשקל זה.
פרגמנט בפפירוס שנמצא באוקסירינכוס
בכתביו של אלקאיוס מופיע האזכור הוודאי הראשון בספרות היוונית הקלאסית של מקום כלשהו בארץ ישראל. פרגמנט פגום מפפירוס מהמאה ה-2 לספירה שנמצא באוקסירינכוס  שבמצרים, מזכיר את העיר הפלשתית אשקלון. מצבו הגרוע של הפפירוס אינו מאפשר לדעת את תוכנו המדויק של השיר, אולם בשורה הקודמת לאזכור אשקלון, נזכר שמה של "בבל הקדושה", וברור כי השיר כולל התייחסות לפעולות צבאיות של הצבא הבבלי נגד העיר. קטע זה מתוך השיר כנראה מתייחס לאחיו של אלקאיוס, אנטימנידס (Antimenidas), שכפי הידוע מתוך שיר אחר של אלקאיוס, שירת בצבא הבבלי. ייתכן ושובו מהשירות הצבאי לביתו בלסבוס סיפק את ההזדמנות לכתיבת השיר, משום שבשיר הקודם אנו קוראים כי אנטימנידס הגיע מקצה העולם, שם נלחם לצד הבבלים.
וולבי צבי חום
וולבי צבי חום (שם מדעי: Dorcopsis muelleri; ידוע גם כדורוקופסיס חום או בכינוי המקומי: ג'יף) הוא מין של וולבי בינוני בסוג וולבי הצבי, המצוי במערב גינאה החדשה ובמספר איים סמוכים. הוא תואר מדעית בשנת 1827 על ידי חוקר הטבע הצרפתי רנה לסון (René Primevère Lesson) ויש לו כ-5 תת-מינים מוכרים.
תיאור
הדורוקופסיס החום מתאפיין בראש צר ומשולש עם חרטום מוארך, בצוואר קצרצר, ובגוף עגלגל גדול אשר צר בצידו הקדמי ורחב בצידו האחורי. עיניים וחוטמו גדולים ושחורים, ואוזניו משולשות ובינוניות בגודלן. הגפיים שלו דקיקות וקצרות בצורה משמעותית מגפיו האחוריות, והוא בעל ירכיים גדולות וקרסוליים ארוכים המאפשרים לו לנתר. זנבו של וולבי הצבי עבה למדי ובינוני באורכו, והוא מחודד וחסר שיער בקצהו.
הפרווה של הדורוקופסיס החום שעירה יחסית לבני מינו, להוציא את אזור הפנים, הגפיים הקדמיות וקצה הזנב שדלילים יחסית. כפי שמרמז שמו, הצבע של מין זה נע בין גוני חום שונים ומשתנה בין תת-המינים: החל מחום-זית או חום דהוי, עד לחום-אדמדם או חום-שוקולד. אצל כל תת-המינים הבטן, החזה, המפשעה והגפיים בהירים יותר: אפרפר בהיר, שמנת, לבנבן או צהבהב; כמו כן, יש נטייה לצבע כהה יותר בשכמות ובמותניים. הראש בצבע חום חיוור, והלחיים והסנטר לבנים. האוזניים, כפות הרגליים וקצה החרטום שחרחרים. קצה הזנב בצבע לבן בוהק.
רבי תנחום
רבי תנחום מוזכר עשרות פעמים בתלמוד, ומחצית מן המקומות שבהם הוא מוזכר הם דברים שאמר בשם רבי יהושע בן לוי. מכאן שרבו העיקרי היה רבי יהושע בן לוי, ולכן גם יש לשייכו לדור השני לאמוראי ארץ ישראל (שכן רבי יהושע בן לוי מהדור הראשון היה).
וולבי צבי חום
תפוצה וביולוגיה
בית הגידול שלו מורכב מיערות טרופיים סבוכים או דלילים בגבהים נמוכים של כ-400 מטר מעל פני הים, והוא נפוץ גם ברצועת המנשק בין היערות לסוואנות הגשומות, ביערות גדותיים על שפת נהרות, בביצות ובאזורים שמוצפים עונתית.
רבי תנחום
הספיק גם לשמוע דברי תורה מבר קפרא שהיה רבו של רבו (כלומר רבו של רבי יהושע בן לוי), שהרי מובא על ידו במסכת סנהדרין דף צ"ג ודף צ"ד שלשה דברים שדרש בר קפרא בציפורי.
וולבי צבי חום
תפוצה וביולוגיה
המידע אודות הביולוגיה של הדורוקופסיס לוקה בחסר. הוא פעיל דמדומים בעיקרו, אך הופך להיות פעיל לילה באזורים שבהם הוא חווה הפרעה אנושית גבוהה. את שעות היום הוא מבלה בשכיבה באזור מוצל בסבך. הדורוקופסיס החום ניזון מעלים, עשבי תיבול ופרחים, או מפירות שנפלו מהעצים. הוא נוהג ללעוס את מזונו תוך כדי אחיזה מתמדת עם הגפיים, ולעיתים קרובות דוחף באמצעותם את המזון לעומק חלל הפה. התנועה שלו אופיינית לבני הסוג וולבי הצבי, כאשר רק קצה הזנב נשען על האדמה. הנקבה ממליטה צאצא אחד או תאומים, אשר חיים בכיס שלה למשך 6 חודשים. הנקבות מגיעות לבגרות בגיל 15 חודשים, והזכרים זמן קצר לאחר מכן.
רבי תנחום
ויכוחו עם הקיסר
במסכת סנהדרין דף ל"ט עמוד א' מובאים כמה ויכוחים שהתווכחו מינין וקיסרים עם תנאים ואמוראים, (לא פעם תשובות החכמים היו בכוונה תחילה תשובות סרק, רק כדי לדחות את האפיקורוס המתווכח עמם). אחד הפולמוסים המובאים שם היה בין רבי תנחום לקיסר הרומי שבאותה תקופה (לפי התאריך יש לשער שהיה זה הקיסר ולריאנוס או אחד הקיסרים הסמוכים לתקופתו). כך נאמר שם (מתורגם לעברית): אמר לו הקיסר לרבי תנחום "בוא ונהיה כולנו (היהודים והרומיים) לעם אחד", אמר לו רבי תנחום "לחיי (כלומר, לחיים! אני מסכים...), אבל היות שאנחנו מהולים ואתם לא מהולים, אתם או אנחנו מוכרחים להשתנות כדי להיות עם אחד, וכיון שאנחנו המהולים לא יכולים לההפך לערלים ולהיות כמוכם אתם תמהלו ותהיו כמונו", אמר לו הקיסר "טוב אמרת! אבל כל מי שנוצח את המלך בדברים ומביישו דינו להשליכו לביבר (כלומר, לכלוב של החיות הטורפות)", ממשיך התלמוד ומספר: אכן כך היה שהשליכוהו לביבר, אבל החיות לא אכלוהו.
החידוש בשם רבו בדבר ריצה בשבת
במסכת ברכות דף ו' עמוד ב' נאמר כך (מתורגם): אמר רבי זירא, בתחילה, כשהייתי רואה תלמידים שרצים לשיעור (לשמוע דברי תורה) בשבת, אמרתי לעצמי שחכמים אלו מחללים שבת (מפני האיסור לרוץ בשבת), אבל כששמעתי שרבי תנחום אמר בשם רבי יהושע בן לוי "לעולם ירוץ אדם לדבר הלכה ואפילו בשבת, שנאמר (בספר הושע פרק י"א) אחרי ה' ילכו כאריה ישאג", אני גם כן רץ לשיעור אפילו בשבת, מפני שהאיסור לרוץ בשבת לא נאמר על ריצה לדבר הלכה.
וולבי צבי חום
מצב שימור
הדורוקופסיס החום מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), בשל תפוצתו הנרחבת, אוכלוסייה משוערת גדולה, והיותו נפוץ בתחומים רבים שאינם מיושבים על ידי האדם. מגמת אוכלוסייתו נחשבת ליציבה, והוא מצליח להסתגל להפרעה אנושית בסביבת המחיה שלו. אף שדורוקופסיס החום סובל באזורים רבים מציד עבור בשרו או מאובדן בית גידול באמצעות המרת שטחי יערות לשימוש חקלאי, עדיין אין הם מהווים איום קיומי עבורו. באי יאפן, הוא מאויים יחסית בשל כריתת עצים מתמשכת אשר מהווה איום משמעותי בתוך שטח מצומצם כאי. הדורוקופסיס החום מצוי בפארק הלאומי לורנץ. ארגון השימור IUCN ממליץ לפקח על רמות הציד בשביל להגן על המין באזורים מועדים לפורענות.
הדירה (סרט תיעודי)
הדירה (באנגלית: The Flat, בגרמנית: Die Wohnnug) הוא סרט תיעודי באורך מלא של הבמאי ארנון גולדפינגר משנת 2011, קופרודוקציה ישראלית-גרמנית, אשר זכה בפרס אופיר של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה כסרט התיעודי הטוב ביותר. בסרטו, מנסה הבמאי (הנכד) לפענח תעלומה מורכבת ומטלטלת מן העבר המשפחתי בעקבות רמזים מטרידים שנמצאו בדירת סבתו. "הדירה" יצא להקרנות מסחריות בבתי קולנוע בישראל, בגרמניה, בארצות הברית, באוסטרליה ובהונגריה, השתתף במספר רב של פסטיבלי קולנוע וקטף פרסים ישראלים ובינלאומיים רבים.
תקציר
הסרט נפתח בסיטואציה המוכרת לרבים: הבמאי ובני משפחתו מתקבצים בדירתה של סבתו, זמן קצר לאחר מותה, כדי לפנות יחד את תכולתה. הם מתחילים לפתוח ארונות, לחטט במגירות, לנבור בערימות של ספרים ומסמכים, ולנסות להבין מה עליהם לעשות עם כמויות החפצים האדירות שקורט וגרדה טוכלר אגרו במשך עשרות השנים שחיו בדירה התל אביבית מאז עלו לארץ מגרמניה.
ואולם, עד מהרה מוצא גולדפינגר בביתה של סבתו כמה פריטים שחושפים בפניו פרק מפתיע בהיסטוריה המשפחתית שלו, פרק שנשמר תחת מעטה של חשאיות במשך עשרות שנים. גולדפינגר מלקט את שברי המידע המאובקים הללו ויוצא למסע בלשי חוצה גבולות, מסעיר ומפתיע, מורכב ורב תהפוכות, כדי לברר את מהות הקשר של סבו וסבתו עם ליאופולד פון מילדנשטיין המפקד הראשון של המחלקה היהודית באס דה, שירות הביטחון של המפלגה הנאצית והאס אס, שבראשית תקופת השלטון הנאצי בגרמניה תמך בכוונות הציונות ליישב את היהודים בארץ ישראל.
הפקה
במהלך ראיון שערכה נירית אנדרמן מעיתון "הארץ" עם במאי הסרט, תיאר זאת כך: "בהתחלה באתי לדירה לבד, התחלתי לצלם לגמרי לבד, רציתי לעשות משהו, אבל לא בדיוק ידעתי מה", "לדירה של סבתא שלי הייתה משמעות בשבילי עוד כילד, וריתק אותי העולם הזה שהולך להיעלם. זה היה הרעיון הראשוני לסרט". הוא פגש ברחוב את הצלמת טליה (טוליק) גלאון, שגרה לא רחוק מבית סבתו, סיפר לה על הדירה, והיא הצטרפה אליו לצילומים באווירה לא מחייבת (מאוחר יותר הצטרף הצלם פיליפ בלאיש). הם צילמו את הנבירה המשפחתית הממושכת בארונות, את החפצים בעלי הניחוח האירופי המיושן שנשלפו מהם בזה אחר זה, ואת עשרות שקיות הזבל שהלכו והתמלאו במהירות. אבל הם לא לגמרי ידעו מה הם מחפשים. ואז זה קרה. פתאום, בין ארגזי הכפפות והנעליים, פרוות השועלים והארנקים, מדפי הספרים ותיבות המכתבים, הבליחה ערימה של עיתונים גרמניים ישנים... גולדפינגר לא העלה על דעתו שזה קצה החוט שעתיד להשליכו למסע רגשי מטלטל ומבלבל, שיחשוף היסטוריה משפחתית יוצאת דופן, שבמשך שנים הוסתרה והודחקה.
בריאיון לאתר הקולנוע העצמאי "אינדיוויר" ממשיך גולדפינגר לתאר את ההתפתחות ההפקה: "ואז, אט אט התחלנו למצוא עוד דברים בדירה, דברים מטרידים. התחקיר התרחב ודמויות חדשות צצו, דמויות לחלוטין בלתי צפויות. הצוות גדל, עד שהפך לקופרודוקציה ישראלית-גרמנית. זו לא תהיה הגזמה לומר שכל עוד הייתי בתהליך עשיית הסרט הוא לא הפסיק להשתנות ולהפתיע אותי".
גולדפינגר עבד על הסרט במשך חמש שנים כשחברת ההפקה הגרמנית zero one film והמפיק תומאס קופוס הפכו למפיקים שותפים. הסרט נתמך על ידי הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, וקרנות הקולנוע הגרמניות: "Filmförderungsanstalt", "Medienboard Berlin-Brandenburg", "Deutscher Filmförderfonds", שותפים להפקה נגה תקשורת – ערוץ 8 ותחנות הטלוויזיה הגרמניות "ART", "ZDF" ו-"SWR".
ישראל
הקרנת הבכורה של "הדירה" הייתה בפסטיבל הקולנוע ירושלים ביולי 2011. ההקרנה הייתה בעותק 35 מ"מ. בביקורתו של המבקר אבנר שביט שנכתבה מיד עם תום ההקרנה, הוא כינה אותו "אחד מסרטי התעודה הישראליים הטובים אי פעם", "סרט פורץ דרך בנושא השואה" והוסיף "הצופים שנכחו אמש באולם היו בהלם מן החוויה שעברה עליהם". הכרטיסים לשתי ההקרנות של הסרט בפסטיבל אזלו בין רגע ורבים טענו שמדובר בסרט הישראלי הטוב ביותר שהוקרן בו. חודש וחצי מאוחר יותר, בספטמבר 2011 החלו הקרנותיו המסחריות של הסרט. בחודש הראשון הסרט הוקרן רק בירושלים ותל אביב, בשתי הקרנות בשבוע בלבד. הכרטיסים לכל ההקרנות נמכרו זמן רב מראש. בעקבות ההצלחה, הפצת הסרט הורחבה למקומות נוספים ברחבי המדינה. מתוך 26 סרטים ישראלים שזכו להפצה ברחבי ישראל בשנת תשע"ב (2011/12), היה "הדירה" הסרט התיעודי היחידי, ויחד עם זאת הסרט הישראלי השלישי הכי נצפה. ברשימה שפרסם המבקר יאיר רוה, טען כי הסרט הוא "ככל הנראה הסרט התיעודי הישראלי הנצפה ביותר בבתי הקולנוע מאז 'זאת היא הארץ' מ-1935". הסרט הציג למעלה משנה וחצי בסינמטק תל אביב.
גרמניה
עוד בטרם הפצתו בבתי הקולנוע, זכה "הדירה" בפרס הקולנוע של בוואריה, שהוא אחד משני פרסי הקולנוע החשובים ביותר בגרמניה. זהו הסרט הישראלי הראשון הזוכה בפרס זה. היו שהביעו מחאה על כך שסרט שטרם הופץ זכה בפרס מכובד זה. בעקבות הזכייה הוזמן גולדפינגר לכתוב מאמר על הסרט במגזין היוקרתי של העיתון "די צייט", המופץ בלמעלה מ-500,000 עותקים. הקרנת הבכורה של "הדירה" בגרמניה, הייתה כסרט הפתיחה הרשמי של פסטיבל הקולנוע התיעודי במינכן במאי 2012. הסרט הוקרן בו זמנית בשני אולמות קולנוע, באחד בתרגום לאנגלית ובשני בגרסתו הגרמנית. בגרסה הגרמנית, החליף השחקן הגרמני הנודע אקסל מיילברג את קולו המספר של ארנון גולדפינגר. כחודש לאחר מכן, ביוני 2012 יצא הסרט לאקרנים ברחבי גרמניה כשהוא מופץ בידי חברת "זלצגיבר". הסרט הוקרן בלמעלה מתשעים בתי קולנוע ברחבי גרמניה, והוא הצליח במיוחד בעיר ברלין שם הוקרן בבתי הקולנוע במשך תשעה חודשים. "הדירה" שודר בגרמניה בערוצי הטלוויזיה, ARTE, SWR, Tagesschau24 ו-ARD, שם צפו בו כמיליון צופים.