cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טכנולוגיה ליפוזומלית בתוספי תזונה
הטכנולוגיה הליפוזומלית בתעשיית תוספי התזונה
בשנים האחרונות נעשה שימוש נרחב בטכנולוגיה הליפוזומלית בתעשיית תוספי התזונה, כמערכת הובלה מיקרוסקופית וכאמצעי להגנה ולשיפור הספיגה במערכת העיכול של נוטריינטים, פיטוכימיקלים, נוגדי חמצון ועוד (כגון ויטמינים, מינרלים, חומצות שומן, גלותתיון CoQ10, כורכומין , רסברטרול, סילימרין וכיוצא בזה). בתנאי מעבדה, הודגמה עלייה של עד פי 100 בספיגה התוך-תאית של רכיבים פעילים שונים כשהם עטופים בליפוזומים, בהשוואה לספיגתם ללא ליפוזומים. השימוש בטכנולוגיה הליפוזומלית מבוסס על התכונות הפיזיקליות הייחודיות של הפוספוליפידים המרכיבים את הליפוזומים: היותם מולקולות אמפיפיליות בעלות ראש הידרופילי (מסיס במים) וזנב הידרופובי ("דוחה מים"). משום כך, כשפוספוליפידים נמצאים בסביבה מימית, הם מתארגנים לכדי צורה כדורית חלולה במרכזה (ראה איור), בעלת מעטפת חיצונית הידרופילית המותאמת היטב למעבר בסביבה המימית של מערכת העיכול. המבנה הכדורי החלול שיוצרים הליפוזומים, מאפשר להכיל בתוכו חומרים פעילים מסיסי מים ומסיסי שמן כאחד, ותוך כך לשפר את המסיסות והניידות של חומרים קשיי תמס בסביבה המימית של מערכת העיכול. בכך יוצרים הליפוזומים מערכת הובלה מיקרוסקופית, שיתרונה העיקרי הוא שיפור הספיגה והזמינות הביולוגית של תוספי תזונה בהשוואה לתוספים מסוגים אחרים. יתרונות נוספים של הטכנולוגיה הליפוזומלית כוללים אינקפסולציה מיקרונית אשר מגינה על הרכיבים העדינים שבתוך הליפוזום מפני התנאים העוינים במערכת העיכול, תאימות-ביולוגית לקרומי התאים האנושיים, התכלות ביולוגית טבעית, בטיחות גבוהה/היעדר רעילות והיכולת לאצור בתוכם תרכובות ביוכימיות מגוונות בעת ובעונה אחת. פוספוליפידים המופקים מלציטין סויה, שמן חמניות ושמן קנולה הם הנפוצים בשימוש בתעשיית תוספי התזונה.
מנגנון הספיגה של ליפוזומים במערכת העיכול
מנגנון הספיגה המדויק של הליפוזומים במערכת העיכול עדיין לא הוברר במלואו, אך קיימות שלוש השערות נפוצות:
1. ספיגה בתהליך של אנדוציטוזה - כשליפוזום פוגש בתא של מערכת העיכול, המעטפת הפוספוליפידית שלו מתמזגת עם המעטפת הפוספוליפידית של התא (לאור התאימות המבנית), והליפוזום פורק את הרכיב אותו הוא מכיל (למשל ויטמין או מינרל) ישירות אל תוך התא.
2. ספיגת הליפוזום באמצעות תאי M - ספיגת הליפוזומים בתאי מערכת העיכול בשלמותם, יחד עם הרכיב שהם מכילים, באמצעות תאים ייחודיים הנקראים תאי M הנמצאים על גבי 'לוחיות פייר' ( Peyer patches).
3. ספיגת הליפוזום דרך בלוטות הלימפה שבמעי – במנגנון ספיגה הזהה לזה של שומנים מהמזון, המערב מעבר של הליפוזומים דרך תאי המעי, חבירתם אל חלקיקים ליפו-פרוטאינים תוך יצירת כילומיקרונים – מבנים שומניים מיקרוסקופיים שחודרים אל מערכת הלימפה, ומשם עוברים למחזור הדם.
הערות שוליים
__חייב_תוכן_עניינים__
ויולה דייוויס
דייוויס נחשבת לאחת השחקניות המוערכות ביותר בתעשיית הבידור כאשר במהלך הקריירה שלה זכתה בפרסים רבים בהם גם ארבעת הפרסים העיקריים של תעשיית הבידור האמריקאית: פרס אמי לטלוויזיה, שני פרסי טוני לתיאטרון, פרס אוסקר לקולנוע ופרס גראמי. בנוסף לכך היא זכתה גם בפרס גלובוס הזהב ובארבעה פרסי גילדת שחקני המסך.
מגזין "טיים" כינה אותה כאחת ממאה האנשים המשפיעים בעולם בשנים 2012 ו-2017, ובשנת 2020, הניו יורק טיימס דירג אותה במקום התשיעי ברשימת השחקנים הגדולים ביותר של המאה ה-21.
קריירה
בשנת 2001 זכתה דייוויס בפרס טוני על תפקידה במחזה "המלך האדלי השני". התפקיד הקולנועי הראשון שנתן חשיפה ממשית לדייוויס היה בדרמה התקופתית מועמדת 4 פרסי אוסקר "הרחק מגן עדן" בשנת 2002, כמו כן באותה שנה השתתפה במותחן המסתורין הבדיוני של סטיבן סודרברג "סולאריס" ובסרטו של דנזל וושינגטון "אנטואן פישר". לאחר מספר שנים של משחק בתפקידי משנה בסדרות ובסרטים בין היתר "תתעשר או תמות בדרך" "דיסטרביה" ו"לילות ברודנטה".
בשנת 2009 קיבלה דייוויס להכרה והערכה בינלאומית כאשר גילמה את דמותה של גברת מילר, בדרמת המסתורין מועמדת חמישה פרסי אוסקר "ספק" לצד השחקנים מריל סטריפ ופיליפ סימור הופמן. על תפקידה בסרט הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ומועמדת גם לפרס גלובוס הזהב ולפרס גילדת שחקני המסך.
בשנת 2011 השתתפה בסרט הדרמה של טייט טיילור; "העזרה" שמבוסס על הספר באותו שם של קתרין סטוקט. על תפקידה בתור עוזרת הבית אייבלין קלארק הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס באפט"א לשחקנית משנה וזכתה בפרס גילדת שחקני המסך ובפרס סטלייט. ב-2012 זכתה בפרס קריסטל למצוינות נשים בקולנוע.
החל מ-2014, דייוויס מככבת בתור אנאליס קיטינג בסדרת הדרמה המשפטית "המדריך לרוצח" ב-ABC, תפקיד שזיכה אותה בפרס גילדת שחקני המסך ב-2014 ולפרס אמי לשחקנית ראשית מצטיינת בסדרת דרמה ב-2015, ובכך הפכה דייוויס לשחקנית השחורה הראשונה שזכתה בקטגוריה זאת, ולכך התייחסה בנאום זכייתה. היא הייתה מועמדת באותה קטגוריה גם ב-2016, אך הפסידה לטטיאנה מסלני.
בשנת 2016 שיחקה בתור הסוכנת אמנדה וולר המפקדת על יחידת המתאבדים בסרט גיבורי-העל של הבמאי דייוויד אייר "יחידת המתאבדים" (מהיקום הקולנועי של DC) לצידם של ויל סמית', ג'ארד לטו, מרגו רובי וקארה דלווין - ובשנת 2021 גילמה את אותו תפקיד בסרט ההמשך של "יחידת המתאבדים", של הבמאי ג'יימס גאן.
באותה שנה גילמה את רוז בסרט הדרמה "גדרות" בבימויו ובכיכובו של דנזל וושינגטון. על תפקידה בסרט זכתה בפרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר, בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה ובפרס גילדת שחקני המסך.
בשנת 2020, היא גילמה את אגדת הבלוז מא רייני בסרט הדרמה הביוגרפי "הבלוז של מא רייני" של שירות הזרמת המדיה נטפליקס, שעליו קיבלה מועמדות רביעית לפרס האוסקר, והפכה לשחקנית השחורה עם מספר המועמדויות הרב ביותר.
בשנת 2021 החלה לעבוד על הפקת סדרת האנתולוגיה "הגברת הראשונה" שם היא גם תשחק ותגלם את הגברת הראשונה מישל אובמה. הסדרה עלתה לשידור במהלך 2022 ברשת הטלוויזיה שואוטיים.
בשנת 2023 שיחקה בסרט "אייר".
חיים אישיים
ביוני 2003 דייוויס נישאה לשחקן ג'וליוס טנון. באוקטובר 2011 אימצו בני הזוג תינוקת; בנוסף לשני ילדיו של טנון מנישואיו הקודמים.
1931 בארץ ישראל
הנהגה
שלטון המנדט
הנהגת היישוב
רויאנגוזאורוס
רויאנגוזאורוס (שם מדעי: Ruyangosaurus) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מהענף טיטאנוזאוריה, שהיה, ככל הנראה, הדינוזאור הגדול ביותר באסיה. הרויאנגוזאורוס חי במזרח אסיה בתקופת הקרטיקון העליון, כ-93–99 מיליון שנה לפני זמננו.
ככל הנראה, היה הרויאנגוזאורוס אחד הדינוזאורים הגדולים באסיה, הן מבחינת אורך והן מבחינת משקל: אורכו הוערך כ-30 מטרים (מעט פחות משינג'יאנגטיטן) ומשקלו כ-11 פילים בוגרים, בדומה לזה של אלמוזאורוס ופוארטזאורוס. הערכות אחרות נקבו במשקל שנע בין 34 טון עד ליותר מ-50 טון.
הרויאנגוזאורוס נתגלה ב-2009 ברויאנג שבסין על ידי צוות פלאונטולוגים מהאקדמיה הסינית למדע ומוזיאון הנן.
ענווה
עֲנָוָה או עַנְוְתָנוּת היא תכונה או רגש שבו האדם מחשיב עצמו כשווה בין שווים, ואינו מרגיש כחשוב ונישא מאחרים מכל סיבה שתהיה. מי שיודע את ערכו ומכיר בכישוריו היתרים, אך לא שם את עצמו במרכז, ולא מבקש לעצמו תהילה וכבוד מהעולם, אלא מבקש לעשות את המעשים הראויים והרצויים.
בדתות ובחברות רבות נחשבת תכונה זו לתכונה חיובית ונעלה, שרק רמי המעלה הצליחו להקנות לעצמם. תכונת הענווה קרובה לתכונת הצניעות, שבה האדם מצניע את כישוריו ומעשיו הטובים ואינו מבליט את עצמו. עם זאת, אין זהות בין הענווה לצניעות: הענווה היא תכונה ואילו הצניעות - דרך התנהגות, וייתכן עניו שאינו צנוע כשם שייתכן אדם צנוע שאינו עניו. תכונת הענווה היא מידה ממוצעת שבין השפלות לגאווה ויהירות.
יש הקושרים רגש זה אל תכונה השפלות והביזוי העצמי, שבהן האדם מבטל את ערכו מכל וכל, אבל זו טעות והקצנה של תפיסת הענווה, שכן הענווה אינה מבטלת את כישוריו של האדם, אלא מבקשת לשים אותו במקומו ובהקשר הראוי.
על פי פרופסור שלום רוזנברג הענווה היא היפוכה של הנרקיסיזם, והיא כוללת בתוכה שלושה מרכיבים שונים: א. הערכה עצמית שקולה ונאותה. ב. סובלנות כלפי האחר, ובמיוחד כלפי מי שעומד במדרגה חברתית ושכלית נמוכה יותר. ג. מוכנות לוותר על כבוד והערצה של אחרים ועל גינוני כבוד.
פסיכולוגיה של הענווה
הענווה איננה רגש אלא תכונה, ולכן אדם שיש לו תכונה זו לא יחוש בה אך היא תבוא לידי ביטוי התנהגותי בעיקר בנוכחות אנשים אחרים. על פי רוב, אדם עניו ינהג במתינות כלפי הזולת, דבר שיכול לבוא לידי ביטוי בדרכים חיצוניות - כמו צורת הלבוש ובחירת המילים בשפה - אך לאו דווקא. אדם עשוי להיות עניו אך לנהוג בשררה ואפילו בתקיפות. בד בבד, הסובבים אותו בדרך כלל יחושו בכך שהוא אינו מרכז העולם בעיני עצמו אלא נותן מקום לזולת, ולפיכך העניו יהיה על פי רוב אהוב ומכובד על הבריות. ענווה קשורה ליכולת לחוש אמפתיה, וקבלה כלפי עצמי והזולת, ובאופן כללי היכולת להעניק את מלוא תשומת הלב לאדם אחר, ההפך הגמור מנרקיסיזם. יכולות אלו מאפיינות לרוב אנשים בעלי ערך עצמי בריא, יציב ומאוזן, לפיכך ערך עצמי בריא עשוי להיות הבסיס לתחושת ענווה. יחד עם זאת, מכיוון שביטוייה העיקריים של ענווה הם חיצוניים, ניתן לומר שהיא מתקיימת לרוב בהקשר של אינטראקציה חברתית.
בדת
כתבי הדתות האברהמיות משבחים את מעלת הענווה, הנחוצה בראייתם לכל מאמין. כך למשל, הפסוק "ענוים יירשו ארץ" מופיע גם בתהילים בתנ"ך וגם בבשורה על-פי מתי (פרק 5, פס' 5) הכתבים גם מציינים כי אלוהים ירומם את מעמדו של אדם עניו. בנצרות ובאסלאם כאחד מצוין כי רק הענווים יכנסו לגן עדן.
ביהדות
בתורה מלך ישראל מצווה על ענווה, ולכן הוא מצווה לכתוב לעצמו ספר תורה ולקיים את אשר נכתב בו "לְבִלְתִּי רוּם לְבָבוֹ מֵאֶחָיו, וּלְבִלְתִּי סוּר מִן הַמִּצְוָה יָמִין וּשְׂמֹאול...". יש פרשנים שלמדו שמכאן נרמזה חובת הענווה לכל אדם.
על פי ישעיהו הנביא, הקב"ה שוכן עם הענוותנים ושבורי הלב: "כי כה אמר רם ונשא שוכן-עד וקדוש שמו: מרום וקדוש אשכון, ואת דכא ושפל רוח, להחיות רוח שפלים ולהחיות לב נדכאים."
בספר משלי מובא שהענווה מביאה למידות רבות ואף לעושר וכבוד: "עֵקֶב עֲנָוָה יִרְאַת ה' עֹשֶׁר וְכָבוֹד וְחַיִּים", "לִפְנֵי שֶׁבֶר יִגְבַּהּ לֶב אִישׁ וְלִפְנֵי כָבוֹד עֲנָוָה". בעקבותיו נאמר בתלמוד, כי "מה שעשתה החכמה עטרה לראשה – עשתה הענווה עקב לסולייתה". חז"ל אמרו "לעולם יהיה האדם ענוותן כהלל ולא קפדן כשמאי". הם אף ציינו כי התורה ניתנה בהר סיני, דווקא מפני שהוא הנמוך והשפל שבהרים. חז"ל אף אמרו כי מי שדעתו שפלה עליו, כאילו שהקריב את כל הקורבנות כולם על פי הפסוק "זבחי אלהים רוח נשברה". עוד אמרו כי תפילתו מקובלת, והוא בן העולם הבא, רבי יוחנן מאמוראי ארץ ישראל, עוד הוסיף וציין שתכונה זו של ענוותנות אפילו הקב"ה מקיים בעצמו והיא קשורה לגבורתו. חז"ל עוד ציינו שבניגוד למידת בשר ודם, הקב"ה הוא גבוה שרואה דווקא את השפל. (שם). הסמ"ג כולל את תכונת הענווה בלאו ס"ד, של איסור שכחת אלוהים – "השמר לך פן תשכח את ה' אלהיך.", על פי חיזיון שהיה לו בחלום הלילה.
הרמב"ם כותב בשמונה פרקים כי הענווה היא המידה הממוצעת הטובה בין שתי התכונות הקיצוניות הרעות: גאווה בקצה אחד, ושפלות רוח בקצה האחר, כשה"אמצע" אינו כמובן מאליו, אלא קרוב אל הקצה של שפלות הרוח. אדם יהפוך לעניו לאורך זמן, תוך חזרה והתרגלות למעשים הנובעים ממידת הענווה. אולם בספרו משנה תורה בהלכות דעות ישנה סתירה בדבר. מחד, כותב הרמב"ם שיש ללכת בה בדרך האמצע, ומאידך כתב: "שאין הדרך הטובה שיהיה האדם עניו בלבד, אלא שיהיה שפל רוח, ותהיה רוחו נמוכה מאוד".
הרמב"ן מפרש באיגרתו מספר מעשים הקשורים לענוה, בהם דיבור בנחת תמיד, הימנעות מכעס, בושה מכל אדם, והחשבת כל אדם כגדול ממנו.
על פי הרמח"ל (במסילת ישרים) הביטויים המעשים של הענווה ניכרים בהנהגותיו של האדם כמו דיבור מתון ושקט ומלא כבוד לאחרים, וישיבה בין הציבור הרחב ולא בראש. ספיגת עלבונות וסבילתם, שכן מי שמגיב בתוקפנות על עלבונות מראה שהוא מחשיב את עצמו. שנאת תפקידי שררה ובריחה מקבלת כבוד, ובחלוקת כבוד לכל אדם, שכן הענו מעריך את הכול ולא רק את עצמו.
היו הוגים שציינו כי חלק גדול מיכולותיו של אדם מצליח, מושתת על הדורות הקודמים. אם על תכונות טובות שקיבל בירושה מהוריו, ואם על ידע אנושי, שהוא תוצאה של עמל דורות רבים של האנושות.
יש מפרשים שאומרים שאין הכוונה בענווה שאדם ישפיל את עצמו וירגיש שהוא כלום, אלא הכוונה שלא יתגאה במעשיו הטובים ויזכור שכל יכולותיו מאת האלוקים.
מנגד כמו לכל מידה ישנם צללים וחסרונות. למשל ענווה המביאה את האדם לסובלנות יתר, וויתור על האמת ועל עקרונותיו שכנגדה אמר במסכת אבות התנא יהודה בן תימא, "הוי עז כנמר, וקל כנשר, ורץ כצבי, וגבור כארי לעשות רצון אביך שבשמים", או ענוה הגורמת למורך לב ובריחה מאחריות ולאי פסיקה וקבלת החלטה אמיצה, כמו שנאמר בתלמוד: "אמר רבי יוחנן: ענוותנותו של רבי זכריה בן אבקולס החריבה את ביתנו ושרפה את היכלנו והגליתנו מארצנו" (תלמוד בבלי, גיטין נ"ו.). ענווה כזאת, שגורמת לויתור על עקרונות ומורך לב, נקראת ביהדות "ענווה פסולה".
בנצרות
בנצרות הענווה נחשבת לבסיס האמונה – אדם גאוותן אינו יכול לקבל את האמונה ללבבו. למשל: "...על כן אומר: אלוהים, ללצים (הלועגים על בני אדם) – הוא יליץ (יגרום שיתלוצצו עליהם), ולענווים – יתן חן. לכן הכנעו לאלוהים... התענו והתאבלו ובכו.. הכנעו לפני ה' והוא ירים אתכם". תכונת הענווה מיוחסת רבות לישו כדוגמה לבני האדם, למשל: "...המשיח עונה בעבורכם והשאיר לכם מופת ללכת בעקבותיו; אשר חטא לא עשה ולא מרמה בפיו; אשר שמע חרפתו ולא השיב, נענה ולא גער, כי אם מסר דינו לשופט צדק ואת חטאותינו הוא נשא בגויתו על העץ". עוד מובא בברית החדשה הענווים זוכים לכבוד, חוכמה, חיי נצח בגן עדן ועוד. השבח הבולט ביותר בברית החדשה בזכות הענווה מופיע באיגרת פולוס השליח אל הפיליפיים: "ואל תעשו דבר בדרך מריבה, או כבוד שווא, כי אם בשפלות רוח תחשבו איש את רעהו יותר מעצמו... כי הרוח ההיא אשר הייתה במשיח תהי גם בכם, אשר אף כי היה בדמות האלוהים לא חשב לו לשלל היותו שווה לאלוהים, כי אם הפשיט את עצמו וימצא בתכונתו כבן אדם, וישפל את נפשו ויכנע עד מוות – עד מיתת הצליבה. על כן גם האלוהים הגביהו מאוד ויתן לו שם נעלה על כל שם, למען אשר בשם ישוע תכרע כל ברך... עשו כל דבר בלא תלונות ובלא מזימות, למען תהיו נקיים וטהורים, בני אלוהים לא-מום בם, בתוך דור עיקש ופתלתל אשר תאירו ביניהם כמאורות בעולם".
ישי דותן
ישי דותן (נולד בשנת 1946) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין הנדסה ראשי וראש מטה פיקוד העורף. בעל עיטור המופת על פועלו במלחמת יום הכיפורים.
ענווה
באסלאם
גם באסלאם הענווה נחשבת לחיונית עבור אמונתו של אדם. כך בסורה 57, איה 16: "האם לא הגיעה השעה שענווה תמלא את לב המאמינים לנוכח זֵכר אלוהים, ולנוכח האמת אשר הוריד ממרומים? אל להם לנהוג כדוגמת אלה אשר ניתן להם הספר זה כבר, וברבות הימים גס בו לבם." ומצוין כי בעלי הלב הגאה, בו מצוי השטן אינם פונים לאללה בעת צרתם. כך למשל, בסורה 6, איאת 42-43 נאמר: "כבר לפניך (מוחמד) שלחנו שליחים אל בני האומות, והכינו אותם באזון ובצרה למען ישטחו תחינה. ואולם עם בוא חרון אפנו עליהם, מדוע לא שטחו תחינתם? אדרבא: הם הקשו לבבם והשטן השיאם להשתבח במעלליהם." התפילה באסלאם המבוצעת, בין השאר בהשתטחות, תורמת בראיית הקוראן לענוות האדם: "המאמינים יעשו חיל. הם הענווים בתפילתם". בחדית' מפורסם, שאל עומר בן אל-ח'טאב את מוחמד מדוע על המוסלמים להיות ענווים, אם אמונתם היא הנכונה והם מונהגים על ידי נביא אמת, ואילו אמונת אויביהם אינה צודקת. בתגובה הזכיר לו מוחמד כי המוסלמים ומוחמד עצמו כפופים לאל. בחדית' אחר מסופר על כך שהגיהנום טען כי רק ה"רודנים והגאוותנים" נכנסים לשעריו, ותהה מדוע "החלשים והענווים" אינם נכנסים לשעריו. בחדית' בסונה אבו דאוד, מציין מוחמד בבירור "אללה גילה בפני כי חובה להיות ענווים, כך שאף אחד לא ידכא את האחר או יתגאה בפני אחרים.
בדתות המזרח
גם בתרבות ודתות המזרח הענווה מוערכת מאוד. הסינים גורסים כי ענווה היא אחת מחמש התכונות הדרושות לאדם (אומץ, חוכמה, ענווה, צדק, רחמים). קונפוציוס קידש את הענווה. ההינדואיזם, אחת מהדתות בעלות מספר המאמינים הגדול בעולם, מתייחסת על הענווה כאל אחת התכונות המוערכות ביותר אצל האדם, כפי שמתואר במזמור בהגאוואד גיטה בבודהיזם ענווה היא אחד מהישגיו של האדם בדרכו להיות אדם טוב יותר.
ישי דותן
שירות צבאי
ישי דותן נולד בקיבוץ יד מרדכי בשנת 1946. הוא התגייס לצה"ל באוגוסט 1964 ושירת בחיל ההנדסה הקרבית, הוא השתחרר ב-1967 אך גויס למילואים כבר במאי אותה שנה, ערב מלחמת ששת הימים. במהלך המלחמה שירת ביחידה לסילוק פצצות. במרץ 1968 התגייס מחדש, היה שותף בהקמת מערך הצליחה בצה"ל ושירת כמפקד פלוגה בגדוד 605, גדוד הצליחה הראשון. ב-1971 יצא ללימודי הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שהה בחופשה באיטליה ולאחר יומיים טס חזרה לישראל. הוא הוצב כסגן מפקד גדוד 630, גדוד צליחה במילואים שפעל בסיני ויחד עמו פעל לרכז את אמצעי הצליחה, דוברות וגשר הגלילים. במבצע אבירי לב לצליחת תעלת סואץ הקים גשר דוברות וסייע בהצבת גשר הגלילים, הוא התנדב לעמוד בראש גדוד 601, גדוד הנדסה סדיר שמפקדיו נפגעו. לאחר המלחמה עוטר בעיטור המופת. בתיאור המעשה נכתב:
ענווה
בדתות המזרח
על פי אחד מעקרונות הדת הסיקית, המאוזכר בספר הראשון מתוך כתבי הקודש הסיקיים, שורש הענוה הוא בתפיסה שכל כישורי האדם הם מתנה אלוהית. במקור אחר ישנה אמרה כי שפל הרוח יזכה לכבוד ויוקרה. דת נוספת המקדשת את הענווה היא הג'ייניזם המציגה את הגאווה והאגו האנושי כתכונות שלילות ביותר המונעות על ידי הדחפים האנושיים הרעים..
ישי דותן
שירות צבאי
לאחר המלחמה עסק בשיקום מערך הצליחה. בהמשך הקריירה הצבאית שלו שירת כמפקד גדוד, קצין האג"ם של חיל ההנדסה, קצין הנדסה של פיקוד הצפון בתקופת מלחמת לבנון, מפקד בית הספר להנדסה צבאית, קצין הנדסה ראשי בשנים 1989 עד 1992 ובתקופת מלחמת המפרץ וראש מטה פיקוד העורף. השתחרר משירות הקבע ב-1995.
ענווה
בלשון
בלשון מקובלים ביטויים אחדים של ענווה. ביטוי נפוץ מסוג זה הוא "לעניות דעתי" – ביטוי שבו אדם המביע את דעתו מקטין עצמו בענוותנותו. שיבוש נפוץ של ביטוי זה הוא הצורה "לעניות דעתך" – שבו הדובר מקטין את זולתו, מעשה שאין בו ענווה אלא גסות רוח (אף שהדובר כך עושה זאת מבוּרוּת ולא מגסות).
ישי דותן
באזרחות
לאחר שחרורו עבד בחברת אמדוקס כסמנכ"ל משאבי אנוש במשך שנתיים וכסמנכ"ל תפעול במשך 5 שנים. ב-2002 מונה למנכ"ל נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים. הוא כיהן בתפקיד עד התפטרותו ביוני 2010.
ענווה
בלשון
החתימה "עבדך הנאמן" (your obedient servant), אף דרך להביע ענווה. כך גם הביטוי "כיהודה ועוד לקרא", שמקורו בתלמוד הבבלי, הבא לומר כי למעשה דעת האומר או הכותב אינה בעלת משמעות לאחר שאחרים, חשובים ממנו, כבר הביעו את דעתם בנידון והוא רק מצטרף לדברי קודמיו. הראי"ה קוק היה נוהג לחתום על מכתביו בביטוי "עבד לעם קדוש על אדמת הקודש".
ישי דותן
באזרחות
עמד בראש ועדת החקירה לבדיקת קריסת אחת מקורות הבטון בגשר מחלף שפירים. ב-1997 עמד בראש ועדה ציבורית לבחינת הכשל שגרם להתמוטטות גשר מעל נחל הירקון שהוביל לאסון המכביה.
ענווה
בלשון
בסיפורו של חיים נחמן ביאליק, "אלוף בצלות ואלוף שום", נוקטים הפונים אל המלך לשון ענווה מופלגת. כך בן המלך, האומר, וכך זקן החכמים, האומר:.
ישי דותן
באזרחות
דותן בעל תואר מהנדס מכונות מהטכניון ותואר MBA מאוניברסיטת תל אביב.
בתו היא השחקנית והזמרת רוני דותן.
כביש 581
כביש 581 הוא כביש אזורי הכולל שני מקטעים: כביש רוחב בעמק חפר, המחבר בין צומת הרא"ה על כביש 4 לצומת מגל וכביש אורך המחבר את צומת מגל לצומת כלניות על כביש 574.
היסטוריה
הקטע הרוחבי של הכביש, מגבעת חיים להמעפיל היה לקראת ביצוע לאחר קום המדינה בפברואר 1949. העבודות על הכביש היו בעיצומן בפברואר 1950, ובאפריל 1950 קיבלה מועצה אזורית עמק חפר הלוואה מהממשלה לצורך סיום סלילת הכביש. מאזור קיבוץ המעפיל נמשך הכביש דרומה לכיוון גן יאשיה ובחן.
הקטע האורכי נסלל ככביש גישה לקיבוץ להבות חביבה ונועד לחבר אותה ליישובי מועצה אזורית מנשה. העבודה החלה בספטמבר 1951 והכביש נחנך בדצמבר 1952 בטקס רשמי, בעת שהיה דרך ללא זיפות. חברת אש"ד סירבה לספק שירות אוטובוסים על הכביש והכביש סבל מבלאי מהיר. בשנת 1962 דרש קיבוץ להבות חביבה שהמדינה תיקח על עצמה את עלות הקמת הכביש שכן הוא הפך להיות כביש אזורי המשרת מספר יישובים ולא הוגן שהעלויות יכוסו על ידי הקיבוץ לבדו.
בשנות ה-70 חוברו שני מקטעי הכביש. מאז פתיחת מחלף באקה-ג'ת על כביש 6 בשנת 2004 שימש כביש 581 לקישור בין כביש 6 לכביש 4, ולחיבור כביש 4 עם כביש 65 בדרך העוקפת את חדרה, גבר מאוד עומס התנועה בכביש. פתיחת כביש 9 ביולי 2014 שמה קץ לשימושים אלו בכביש והחזירה את השימוש בו לרמה המקומית.
כמה מהצמתים לאורך כביש 581 הוגדרו "צמתים אדומים" משום שהתרחשו בהם תאונות דרכים רבות. תושבי היישובים הקימו ועד פעולה, הנקרא 'מטה יישובי עמק חפר למען בטיחות בכביש 581' הקורא לרשויות לטפל בדחיפות במפגעי הבטיחות לאורכו ולהוציא אל הפועל את הפרויקטים הבטיחותיים המתוכננים על הכביש.. בשל כך, הוקמו לקראת סוף העשור השני של המאה ה-21 כיכרות במספר צמתים לאורך הכביש.
The Age
The Age הוא עיתון יומי אוסטרלי, בבעלות חברת "Fairfax Media".
העיתון נוסד ב-17 באוקטובר 1854, והופץ מהעיר מלבורן על ידי "The Age Company LTD". העיתון הופץ תחילה במדינת ויקטוריה, אך מופיע כיום גם במרבית האזורים האחרים בדרום אוסטרליה. כיום העיתון קיים גם בגרסת אינטרנט.
199–190 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 199 - 190 לפנה"ס
האלגוריתם של נייגל
האלגוריתם של נייגל (באנגלית: Nagle Algorithm) הוא אמצעי לשיפור יעילות ברשתות TCP/IP על ידי הפחתת מספר חבילות המידע הנשלחות ברשתות תקשורת. האלגוריתם הוצג במסמך Congestion Control in IP/TCP Internetworks (נגיש ב-) ונקרא על שם ממציאו ג'ון נייגל (John Nagle). הוא מאפשר את ייעול השימוש במשאבי רשת על ידי הימנעות מבעיה אותה הוא מכנה "בעיית החבילות הקטנות". האלגוריתם נמצא בשימוש נרחב באימפלמנטציות TCP, אך יש מקרים שעדיף שלא יעבוד, לדוגמה באפליקציות WINDOWS שבהן יש תנועה של עכבר, המצריכה זמן תגובה קצר.
בעיית החבילות הקטנות
הבעיה מתרחשת ביישומים השולחים מידע על גבי TCP בחבילות קטנות במיוחד, לעיתים קרובות בגודל של בייט בודד. היות שגודל הפתיח של חבילת TCP הוא 40 בתים (20 עבור פתיח ה-TCP ו-20 נוספים עבור פתיח ה-IP), החבילה הנשלחת היא בגודל של 41 בתים עבור בייט בודד של מידע יעיל - תקורה עצומה שמעמיסה מאוד על הרשת. בין הפרוטוקולים הנפוצים שבהם התופעה מתרחשת ניתן למנות את פרוטוקול Telnet, שבו כמעט כל הקלדה מיצרת בית אחד של מידע הנשלח מיידית.
הפתרון
האלגוריתם של נייגל מייעל את התקשורת על ידי מיזוג מספר חבילות מידע קטנות המיועדות לשליחה לחבילה יחידה. וליתר דיוק, המידע היוצא נאגר כל עוד יש חבילה שנשלחה ועליה עדיין לא התקבל אישור (ACK) מהמקבל או עד אשר הצטברה כמות המידע המקסימלית שניתן לשלוח בחבילת מידע יחידה.
האלגוריתם
if there is new data to send if the window size >= MSS and available data is >= MSS send complete MSS segment now else if there is unconfirmed data still in the pipe enqueue data in the buffer until an acknowledge is received else send data immediately end if end if end if
כאשר MSS הוא גודל חבילת המידע המקסימלית שניתן לשלוח על גבי TCP.
האלגוריתם הוא חלק מ Transmission Control Protocol.
סלאקוור
שם ההפצה
ההפצה החלה כפרויקט קטן ופרטי ללא מטרות רציניות. על מנת להקנות להפצה שם קליל, נתן לה פולקרדינג את השם "סלאקוור", שדבק בה גם לאחר שהפכה להפצה רצינית.
היסטוריה
מקורותיה של סלאקוור נובעים מהפצת SLS שבאותם ימים הייתה הפצת הלינוקס הפופולרית ביותר. פולקרדינג החליט ליצור הפצה חדשה, נגזרת של SLS עם שינויים שעשה בעצמו. להפצה החדשה קרא סלאקוור. הגרסה הראשונה של סלאקוור, 1.00, יצאה ב-16 ביולי 1993. קובצי ההפצה התאימו לתקליטון ½3 אינץ' והיו זמינים להורדה באמצעות שרת FTP אנונימי. במהלך השנים תפסה סלאקוור את מקומה של SLS כהפצה הדומיננטית.
בשנת 2005 הוסרה GNOME מההפצה ומאז GNOME מופצת לסלאקוור על ידי קהילת המשתמשים. רבים ראו בצעד זה משמעותי, מכיוון ש-GNOME הייתה קיימת בהפצות רבות אחרות.
קווים מנחים
החלטות רבות בנוגע לסלאקוור נעשו תוך כדי שמירה על עקרון הפשטות (במובן של מבנה המערכת) הנקרא גם KISS‏ - Keep It Simple, Stupid. רוב התוכנות לא מגיעות עם אשפי הגדרה מיוחדים, אלא עם הגדרות הבסיס המקוריות. ישנן מעט מאוד תוכנות הגדרה ספציפיות לסלאקוור ולכן ישנו מיעוט באשפי הגדרה גרפים. הביקורת לגבי סלאקוור היא שיש להשקיע מאמצים וזמן על מנת ללמוד את המערכת. לעומת זאת, תומכיה של סלאקוור טוענים כי היא בעלת שקיפות, גמישות ותהליך הלמידה מקנה ניסיון רב.
ניהול חבילות
מערכת ניהול החבילות בסלאקוור מאפשרת להתקין, לשדרג או להסיר חבילות, אך אינה עוקבת אחר תלויות תוכנה. על המשתמש מוטלת החובה לוודא כי הותקנו חבילות מערכת וספריות הדרושות לשימוש בתוכנה הרצויה. אם חסרות חבילות או ספריות מסוימות, מנהל החבילות לא יזהיר את המשתמש והדבר יכול להתגלות רק כאשר ינסה המשתמש להפעיל תוכנה שנזקקת לספריות החסרות. חבילות התוכנה בסלאקוור שמורות בפורמט כדורזפת מכווץ באמצעות gzip וסיומת קובץ חבילה היא <tt>.tgz</tt>. החבילה מורכבת משני חלקים: החלק הראשון הוא קובצי התוכנה הנפרסים לספריית השורש, בעוד החלק השני הוא סקריפט <tt>doinst.sh</tt> המורץ לאחר העתקת הקבצים. ישנם מנהלי חבילות נוספים עבור סלאקוור המטפלים בתלויות: swaret, slapt-get, slackpkg, pkgsrc.
גרסאות
הגרסה האחרונה של סלאקוור עבור ארכיטקטורת x86 היא 14.0 (נכון ל-28 בספטמבר 2012). הגרסה כוללת את GCC 4.7.1, את לינוקס 3.2.29 ואת KDE 4.8.5
מיכאיל יבסטאפייב
מיכאיל אלכסנדרוביץ' יבְסטָאפְיֵיב (ברוסית: Михаил Александрович Евстафьев; נולד ב-1963 במוסקבה) הוא צייר, צלם וסופר רוסי.
ביוגרפיה
יבסטאייב החל לעסוק בציור ובצילום בגיל צעיר. אמו, סבתו וסבא-רבא שלו, כולם פסלים, עודדו אותו למצוא סגנון משלו באמנות, אך הוא פנה לכיוון שונה, למד עיתונאות בינלאומית באוניברסיטת מוסקבה והחל לעבוד בסוכנות הידיעות הממשלתית טא"ס.
בשלהי שנות השמונים התנדב לשירות בצבא ברית המועצות, שנלחם באפגניסטן. הוא שירת שנתיים והיה עד לקרבות רבים במלחמת אפגניסטן וכן לנסיגת הצבא הסובייטי ב-1989. מאוחר יותר פרסם רומן בשם "שני צעדים מגן עדן", העוסק בפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
בשנות התשעים עבד כצלם עיתונות עבור סוכנויות ידיעות שונות, וסיקר מטעמן את התפרקות ברית המועצות, ומספר רב של סכסוכים ומלחמות, בין היתר בבוסניה-הרצגובינה, גאורגיה, נגורנו קרבאך, טרנסניסטריה וצ'צ'ניה. לצד זה סיקר גם את ההתרחשויות הפוליטיות בקרמלין.
מתגורר כיום בווינה.
בידיים טובות (סדרת טלוויזיה)
תקציר
קאת' הרדאייקר היא אחות חרוצה שמפוטרת מעבודתה אחרי שחשפה שחיתות. היא גונבת את זהותה של חברתה הטובה שהיא רופאה והיגרה לניו זילנד, ועוברת לאדינבורו כדי לפתוח דף חדש בחייה יחד עם בתה הקטנה.
הפקה
ב-23 בפברואר 2018 פורסם שהסדרה תחודש לעונה שנייה, בהשתתפות צוות שחקנים חדש לגמרי, בעקבות ליהוקה של ג'ודי ויטאקר לתפקיד הדוקטור ה-13 בסדרה "דוקטור הו". העונה השנייה מתרחשת במחלקה נוירולוגית בבית חולים South Lothian. שידור העונה השנייה החל ב-16 באפריל 2019.
בן זייטלין
בנג'מין הרולד "בן" זייטלין (באנגלית:  Benjamin Harold "Benh" Zeitlin; נולד ב-14 באוקטובר 1982) הוא במאי קולנוע, מפיק ותסריטאי אמריקאי ממוצא יהודי. מועמד פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר לשנת 2012 על סרט הביכורים שלו "חיות הדרום הפראי".
ביוגרפיה
זייטלין נולד במנהטן וגדל בשכונת סאניסיידס, קווינס ובכפר הסטינגס -און-האדסון שבמחוז ווסטצ'סטר, ניו יורק. בן לאב יהודי, סטיב ג'ואל זייטלין ולאם פרוטסטנטית, מרי אמנדה דארגן. זייטלין הוא בוגר אוניברסיטת וסליין.
בתחילת 2012, סרט הביכורים העלילתי שלו "חיות הדרום הפראי" פתח את פסטיבל סאנדנס וזכה לשבחי המבקרים. בפסטיבל קאן זכה על סרטו בפרס מצלמת הזהב לסרט הביכורים הטוב ביותר. במהלך 2012 צבר הסרט תאוצה רבה לקראת עונת הפרסים, ובטקס האוסקר קיבל 4 מועמדויות. זייטלין היה לאחת ההפתעות של אותה שנה כאשר היה מועמד לשני פרסי אוסקר על עבודתו: לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ולפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר ביחד עם התסריטאית לוסי אליבר.
בשנת 2020 יצא סרטו השני, "וונדי", המהווה עיבוד קולנועי לסיפורי פיטר פן.
שלמה זלמן ברינשטיין
הרב שלמה זלמן ברינשטיין היה דרשן שהיה שותף בייסוד פאג"י. היה תלמידו של השרף ממוגלינצא וחיבר את הספר "שיחות חיים" שבו דברי תורה וסיפורים מהשרף ממוגלינצא ובשמו.
תולדותיו
עלה לישראל לאחר פטירת רבו ורעייתו שנפטרה בלידת ילדם החמישי.
התחתן שוב עם מרת פסיל לבית שוורצמן עבר לארצות הברית לדטרויט שבמדינת מישיגן ובה פעל למען הכשרות ובזכותו יכלו היהודים שם להשיג אוכל כשר ללא קשיים מרובים. הוא הקים מפעל לבשר מעושן בכשרות מהודרת ומפעל למוצרי חלב עם חלב ישראל. ברינשטיין התעשר אך התרושש בנפילה הגדולה בארצות הברית לאחר שרצה לקנות גשר שהיה כביש אגרה. נקבר ונפטר בדטרויט.
משפחתו
רעייתו הראשונה הולידה לו חמישה ילדים ונפטרה בלידה החמישית.
חתנו, ר' נתן אליעזר גרוסמן, היה צדיק נסתר שהתפרנס כחלבן וכונה "דער מיליכיגער" (ה"חלבן") וגר בשכונת מאה שערים. היה השלישי מחמשת ילדיהם של ר' אברהם גרוסמן, חסיד צ'ורטקוב, ופרידל, שגרו בצ'רנוביץ. הבן הרביעי שלמה היה השדכן של הרב ברוך אידלשטיין ושושנה ציפורה אלקה, השביעית בין שנים עשר ילדי ר' נתן אליעזר ומנוחה לבית ברינשטיין. עלה לארץ לשכונת מאה שערים בירושלים בגיל 20 ונכנס ללמוד בישיבת מאה שערים בראשות הרב זרח ראובן ברוורמן והרב יוסף גרשון הורוביץ כשרבו המובהק היה הרב זליג ברוורמן, אחיו של ר' זרח. רעייתו מנוחה נפטרה מדום לב בשמחת תורה תשי"ד כשבן הזקונים שלמה זלמן, לימים רבה של אלעד, היה בן 3. בתחילה עבד כפועל בניין ולאחר כמה זמן החל לעבוד בייצור משקאות חריפים. אך מפני שראה שעבודה זו נמשכת זמן רב מדי החליט לעסוק בחלבנות. הקפיד שמדידת כמות החלב תהיה מדויקת לחלוטין. מסיבה זו רבים קנו רק אצלו, בהם האדמו"רים מגור ומבלז והגרי"ז מבריסק. לא השתמש בחשמל בשבת אלא רק בנרות. התפלל בבית המדרש של חסידי צ'ורטקוב אך תפילת שחרית התפלל מוקדם בבית הכנסת לבעלי מלאכה לאחר שקם לפנות בוקר. תפילתו ארכה כשעה וחצי כשתפילת העמידה נמשכה 20–30 דקות. היה צועק על בנו שלמה זלמן שיתפלל כמונה מעות. דמותו כצדיק נסתר שהיה חלבן מופיעה בין השאר בחיבורים של תפילות להצלחה בפרנסה ובספר 'ל"ט אבות מלאכה' וכן ישנו קטע עליו בסרטים "ירושלים שלי" ו"תופר כפתורים" על ר' אלחנן "תופר כפתורים". סבר שמצווה להשתתף בבחירות כי
על הרב שלמה זלמן והרב נתן אליעזר ועל משפחותיהם הובא במסעי משפחת אידלשטיין שהיא חוברת בתפוצה משפחתית בלבד שכתבו בני נינים של ר' שלמה זלמן ונינים של ר' נתן אליעזר ונכדים מצד אמם של הרב ברוך אידלשטיין, ממשפחת אדלר (רעיית הרב אידלשטיין היא נכדה של הרב שלמה זלמן ובת חתנו ר' נתן אליעזר גרוסמן). הרחבה של החוברת מראש צורים אראנו.
יורה (גשם)
הגדרה מטאורולוגית
ההגדרה המטאורולוגית ליורה בישראל היא הגשם הראשון היורד כתוצאה מהשפעת שקע ברומטרי (מסוג שקע חזיתי), לאחר עונת הקיץ (שנמשכת בדרך כלל בין החודשים יוני לספטמבר). במהלך הקיץ יכולים לרדת גשמים קלים כתוצאה מהתעמקות האפיק הפרסי שהיא מערכת שנוצרת כתוצאה משקע תרמי, ונוכחת באורח קבע בחודשי הקיץ. במהלך הסתיו עשויים לרדת גשמי זעף גם כתוצאה מפעילות של אפיק מים סוף, אשר גם היא מערכת תרמית, אולם בדרך כלל גשמים אלו לא יורדים בתפרוסת נרחבת.
פירוש המילה
המילה "יורה" מוזכרת כבר בתנ"ך בספר דברים: . חז"ל ב נתנו שלושה פירושים למילה:
אנסטסיה תומנישווילי-צרתלי
אנסטסיה תוּמַנישווילי-צֵרֵתֵלי (בגאורגית: ანასტასია თუმანიშვილ-წერეთელი; 6 בספטמבר 1849 – 7 בפברואר 1932) הייתה סופרת ילדים, פובליציסטית ופעילה חברתית גאורגית.
ביוגרפיה
אנסטסיה תומנישווילי-צרתלי נולדה בשנת 1849 בטביליסי, גאורגיה (שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית). היא למדה בפנסיון פאוורי ובשנת 1865 סיימה את לימודיה במכון של עבר הקווקז לנשות אצולה. תומנישווילי-צרתלי הייתה פעילה באגודה להפצת אוריינות בקרב הגאורגים ובנוסף ייסדה את "החברה לעזרה הדדית של מחנכות ומורות" ואת אגודת הנשים "גַנַתלֵבַּה" ("השכלה").
בשנת 1883 תומנישווילי-צרתלי כתבה בכתב העת "נוֹבַּתי". בשנת 1890 היא ייסדה את כתב העת "גֵ'ג'ילי", שמילא תפקיד חשוב בהתפתחותה של ספרות הילדים בגאורגיה. בנוסף, תומנישווילי-צרתלי הייתה עורכת משותפת של כתב העת "קוואלי". היא תרמה רבות גם לעיתונאות הנוער הגאורגית.
תומנישווילי-צרתלי פרסמה קבצים ספרותיים, שהיוו אוספים של סיפוריה וסיפורים מתורגמים או מעובדים משפות זרות: "זהבן" (1887), "חמישה סיפורים" (1888), "הזֵר" (1893), "דריכות החיים" (1924), "הפרח" (1926) ועוד.
אנסטסיה תומנישווילי-צרתלי הלכה לעולמה בשנת 1932 ונקברה בפנתאון מתאצמינדה שבטביליסי.
בל תשחית
בל תשחית הוא איסור בתורה על השחתת דבר שבני אדם יכולים ליהנות ממנו.
האיסור
בספר דברים כתוב:
על מי שמשחית חפצים מתוך כעסו אמרו חז"ל שהוא "כעובד עבודה זרה".
חומרת האיסור
במדרש רבה מובא שהקדוש ברוך הוא בעצמו ציווה את משה לבנות את המקדש רק מעצי נוי ולא מעצי פרי, כדי שהפירות העתידים לצאת מן העץ לא יושחתו.
טעם המצווה
השחתה היא קלקול העולם והפיכתו למקום פחות טוב. כך כותב ספר החינוך:
לפי לשון הפסוקים אפשר להבין שסיבת האיסור הוא השחתת הסביבה ונזק לעולם, אבל לא מחייבים אותו מטעם שאין מענישים על כך שאדם פוגע בעצמו.
השחתה המותרת
מדברי הגמרא נראה שהותרה עקירת עצים שאינם מניבים פרי כראוי, ראה שם את תנובת הפרי המתרת את קציצת העץ. היתר נוסף לעקירת עצים מבואר בגמרא שם, שכאשר שוויו של העץ לבניין הוא יותר משווי הפירות, מותר לקצוץ את העץ. במשנה במסכת ערלה משמע שאם בשעת נטיעת העץ הייתה הכוונה לנטוע אותו לשם שימוש עתידי בעציו לצרכי בנייה וכדומה מותר לקצצו. כמו כן מותר לקצוץ עצים לצורך ציבורי כמו סלילת כביש, אם הדבר מוסכם שאכן יש בזה צורך ציבורי. אילנות סרק שאינם מוציאים פירות, אינם נכללים באיסור, שכן כתוב בתורה בפירוש:. אילן סרק מותר להשחית אף אם אין תועלת בכך.
איסור בל תשחית נאמר רק בדרך של קלקול והשחתה, אבל לא בדרך של תיקון. כך למשל, מותר לקצוץ עץ כדי למנוע נזק לאילנות אחרים שטובים ממנו, כדי שלא יכנס לשדה אחר, לצורך שימוש טוב יותר בחומר הגלם של העץ, או לצורך שימוש במקומו של העץ. כמו כן, מותר לקלקל גם לצורך הנאת הגוף, למשל כששורף כלים כדי להתחמם בהם, אם אין לו חומר בערה אחר.
הרמב"ם כתב: אין קוצצין אילני מאכל שחוץ למדינה ואין מונעין מהם אמת המים. באחד מהרבעונים התורניים נתעורר דיון האם סגירת ברז של השקיה נחשב במניעת אמת המים.
איסור בל תשחית בקציצת ענפים
שו"ת הר צבי פוסק שאין איסור בל תשחית אם הוא קוצץ ענפים מן האילן מכיוון שאינו פוגע ביכולת העץ לגדול.
כריתת עצי פרי לצורך
חז"ל אומרים שהאיסור לכרות עץ פרי הוא לא איסור מוחלט, ומותר לכרות אותו במצבים מסוימים. מבואר שאסור להשתמש בעץ פרי לצורך עשיית מצור במקום שאפשר להשתמש בעצי סרק, אבל במקום שאין עצי סרק, מותר להשתמש בעץ פרי בשביל המצור.
הרמב"ן מסביר את טעם האיסור:
והטעם, כי הנלחמים משחיתים בעיר וסביב הארץ… ואתם לא תעשו כן להשחיתה, כי תבטחו בשם שייתן אותה בידכם… אתה תחיה ממנו אחרי שתכבוש העיר, וגם בהיותך במחנה לבא מפניך במצור תעשה כן.
לאחר מכן ממשיך הרמב"ן לבאר שמותר לכרות עצי פרי לצורך צבאי כלשהו, ולא רק בשביל בניית המצור:
וטעם 'אותו תשחית וכרת' – כי מותר אתה לכרות אותו לבנות המצור וגם להשחיתו עד רדתה, כי לפעמים תהיה ההשחתה צורך הכבוש, כגון: שיהו אנשי העיר יוצאים ומלקטין עצים ממנו, או נחבאים שם ביער להלחם בכם, או שהם לעיר למחסה ולמסתור מאבן נגף.
בפירוש ה'חזקוני' על המילים "כי לא עץ מאכל" אנו מוצאים דוגמה נוספת לכך שמותר לכרות גם עצי מאכל, אם הדבר נחוץ לצורך צבאי: "לא תכרות כל עץ מאכל שבשדה, אלא אותו עץ שהאדם שבמצור יכול לברוח מפניך ולהיכנס בו ולהיות נגדך, ולמנוע אותך לבוא עד החומה". מותר לכרות יער הסמוך לעיר המצור, אפילו אם מדובר בעצי מאכל, כדי למנוע מן האויב אפשרות להילחם תוך בריחה לתוך היער. על דרך זו מבאר הרשב"ם שמותר לכרות עצי מאכל הקרובים לעיר, המעכבים את חיילי הצבא מלהתקרב לחומה.
הרב עובדיה יוסף התיר לקצוץ ענפים שמוציאים פירות אם הוא צריך את הענפים כדי לסכך את סוכתו.
תיאטרון יידישפיל
יידישפיל (ביידיש: הלחם של "משחק" ו"יידיש") הוא תיאטרון יידיש הפועל בתל אביב מאז שנת 1987.
היסטוריה
התיאטרון נוסד ב-1987 ביוזמת ראש עיריית תל אביב-יפו שלמה להט ומנכ"ל בנק מרכנתיל דיסקונט משה נוידרפר. כמו כן, השתתף שמואל עצמון בהקמת התיאטרון ושימש כמנכ"ל ומנהל אמנותי, כאשר החל מנובמבר 2011 החליף אותו ששי קשת.
משנת 2016 מנכ"ל התיאטרון הוא זליג רבינוביץ' והמנהל האמנותי הוא ששי קשת.
תיאטרון "יידישפיל" לקח על עצמו את משימת שימורה וטיפוחה של תרבות שהיא אבן יסוד חשובה בתולדות העם היהודי. שפת היידיש היא שפה חיה ונושמת בקרב רבים מהעם היהודי גם כיום, ולתיאטרון יש קהל קבוע, רובו מבוגר יחסית. משרדי התיאטרון יושבים ברחוב קרליבך 7, תל אביב.
בשנת 1996 אישרה הכנסת חוקים להקמת הרשות הלאומית לתרבות היידיש והרשות הלאומית לתרבות הלאדינו, שמתפקידן לבסס מעמד איתן לשתי השפות ולתרבות העשירה האצורה בהן.
מאז הקמתו העלה תיאטרון יידישפיל 42 הפקות שהוצגו בפני קהל רחב בארץ וברחבי העולם. במהלך שנים אלו נטל התיאטרון חלק בפסטיבל ישראל כמו גם בפסטיבלים בינלאומיים חשובים רבים, והופיע בין היתר בערים ויסבאדן, לונדון, פרנקפורט, אמסטרדם, וינה, לוס אנג'לס ווילנה.
בתיאטרון משחקים שחקני יידיש ותיקים כיעקב בודו ויעקב אלפרין, כשלצידם קבוצת שחקנים צעירים יותר - בהם ילידי הארץ ועולים חדשים, המהווים עתודה לדור ההמשך, ביניהם דודו פישר, גדי יגיל, ענת עצמון, מוניקה ורדימון, גרא סנדלר, יונתן רוזן, רונית אשרי, יוני אילת ואמיתי קדר. השחקן קרול מרקוביץ' שיחק גם הוא בתיאטרון מראשיתו ועד פטירתו ב-2006.
בתיאטרון מועלות הצגות רפרטואריות בסגנונות שונים שנכתבו בידי יוצרים שונים. בכל ההצגות ניתן תרגום סימולטני לעברית ולרוסית בכתוביות ובאוזניות, כדי להקל על הצפייה על מי שאינו דובר יידיש.
תיאטרון יידישפיל מופיע בכל היכלי התרבות השונים ברחבי הארץ.
בכל עונת הצגות, תיאטרון היידישפיל מעלה כארבע הצגות חדשות, כאשר בכל רבעון עולה הצגה אחרת. תוכן ההצגות משתנה, כאשר חלקן תורגמו ליידיש ונכתבו על ידי מחזאים בעבר (שייקספיר, מולייר ועוד), אחרות עובדו לבמה מיידיש (שלום עליכם ועוד) ונוספות הן הצגות מקומיות (יהושוע סובול ועוד).
נויזידלרזה
נוֹיזִידלֶרזֶה (גרמנית Neusiedlersee) או ימת פֶרטה (בהונגרית Fertő tó - "ימת הביצה") היא הימה חסרת הניקוז השנייה בגודלה באירופה. נמצאת בגבול בין המדינה הפדרלית בורגנלנד במזרח אוסטריה לבין מערב הונגריה, כ-45 קילומטרים דרומית-מזרחית למרכזה של העיר וינה. הימה משתרעת על שטח של כ-320 קמ"ר אך שטחה נתון לשינויים קיצוניים הנובעים מגובה מפלס מימיה.
גאוגרפיה
צורתה של הימה כשל רגל אנושית מהברך מטה, וחלקה הדרומי השוכן בתחומי הונגריה, מקושר בתעלה צרה אל חלקה העיקרי שמצפון לו. כשלושה רבעים משטחה של הימה, 240 קמ"ר, נמצאים בשטח אוסטריה, ויתר 80 הקמ"ר, השווים לרבע מהשטח, משתרעים בהונגריה. אורכה של הימה הוא 36 ק"מ, ורוחבה נע בין 6 ל-14 ק"מ. הימה רדודה למדי ועומקה המרבי עומד על 1.8 מטר בלבד, כאשר עומקה הממוצע מגיע למטר בודד. רום מימיה הממוצע של הימה הוא 115.45 מטר מעל פני הים, ואגן הניקוז שלה משתרע על שטח של 1,120 קמ"ר.
רום הימה
שטחה של הימה נתון לשינויים קיצוניים, שלעיתים נדמים כמנותקים ממשטר המשקעים באזור. מאז שנוצרה לקראת סופו של עידן הקרח האחרון, דהיינו לפני כ-13,000 עד 18,000 שנים, התייבשה הימה מספר פעמים לחלוטין. שני מקורות מהשנים 1318 ו-1324 התייחסו אל הימה כאל "נהר", דבר העשוי להראות כי רוחבה התדלדל במידה רבה עד שנדמתה לנהר הזורם מצפון לדרום. נוסף לכך התייחסו מספר מקורות אל הימה כאל "ביצה", דבר הרומז למפלס מים נמוך ביותר, ומושג זה השתמר בשמה ההונגרי של הימה.
במאות השנים האחרונות נערך תיעוד מדויק יותר של משטר מפלס מימי הימה, וזה מראה על תנודות קיצוניות. נויזידלרזה נעלמה לחלוטין בין 1740 ל-1742. לאחר מכן, ב-1768 התפשטה לשיא שטחה המתועד וכיסתה 515 קמ"ר, ובשנת 1811 שבה ונעלמה לתקופה של שנתיים. לאחרונה התייבשה הימה בשנת 1866, וקיים דיווח של אדם שחצה את הימה בהליכה באותה עת. חלק מהשטח שנחשף נוצל לשימוש חקלאי, אך ב-1871 החלה הימה להראות סימני התאוששות ותוך חמש שנים נוספות שבה וכיסתה את שטחה המקורי. אירוע הנסיגה האחרון של מי הימה התרחש בשנת 1949 כאשר חלקה הצפוני של הימה התייבש למשך מספר שבועות. לכל אירועי ההתייבשות נודעה השפעה סביבתית משמעותית בשל צניחה בלחות ובהשפעה הממתנת שיש לגוף המים על האקלים המקומי, ובשל כך שהרוחות נשאו עימן אבק מלוח מהשטח שנחשף בתהליך.
כיום מווסת מפלס מימיה של הימה באמצעות סכר ליד פרטאוילק (Fertőújlak) בהונגריה, ובפיקוח ועדה משותפת של שתי המדינות שלחופי הימה שהוקמה בשנת 1956. למרות זאת, הימה ממשיכה להפגין תנודות מינוריות במפלסה, ובשנת 1965 עלה זה ב-35 ס"מ בתוך חודש בודד. לעומת זאת בשנת 2003 ובעקבות גל החום שפקד את אירופה איבדה הימה 30 ס"מ ממפלסה, אך שני האירועים גם יחד נמצאים בתחום טווח התנודה הטבעי.
הסביבה הטבעית
לאורך רוב חופי הימה משתרעים אזורים נרחבים של צמחיית קנים המשמשים בית גידול טבעי ונקודת עצירה חשובה בדרכן של ציפורים נודדות. עם בוא החורף, נאספים הקנים כדי למנוע את ריקבון מימיה של הימה, ומנוצלים למטרות שונות, בעיקר לצורכי בנייה. בחודשי הקיץ מתחוללות לעיתים שריפות המכלות אזורים נרחבים של קנים יבשים ודליקים, והאש מתפשטת במהירות בשל הרוח המתמדת הנושבת בימה.
במחצית הראשונה של המאה ה-20 תוכננו בסביבה מספר פרויקטים של בנייה אשר היה ביכולתם לערער את המאזן האקולוגי העדין של הימה, אך אלה לא התממשו, ותוכנית להקמת גשר לרוחב חלקה הצפוני של הימה נגנזה גם היא בשנת 1971. בשנת 2001 הוכרה הימה על שני הפארקים הלאומיים שלחופיה - הפארק הלאומי נויזידלרזה-זווינקל באוסטריה (Nationalpark Neusiedlersee-Seewinkel) והפארק הלאומי פרטה-הנשוג בהונגריה (Fertő-Hanság Nemzeti Park) - כאתר מורשת עולמית.
תיירות
הימה נחשבת לנקודת נופש תיירותית פופולרית, ומכונה "הים של תושבי וינה" (Meer der Wiener). מעבר לאטרקציות הטבע ולשני הפארקים הלאומיים, כוללת הפעילות התיירותית סביב הימה שיט, גלישת רוח, דיג, כדורעף חופים ואתרי ספא. שביל סביב הימה שאורכו 135 ק"מ מאפשר הליכה ברגל, גלישה על גלגיליות או רכיבה על אופניים.
אולימפיאדת השחמט 1950
אולימפיאדת השחמט התשיעית אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בדוברובניק, שבקרואטיה, בין 20 באוגוסט ל-11 בספטמבר 1950.
הורוכוב
הורוכוב (באוקראינית: Горохів, הורוכיב; בפולנית: Horochów; ביידיש: הארחוב - ארכעוו) היא עיירה במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
הורוכוב נזכרת לראשונה בשנת 1450, כאשר קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, מסר אותה לידי משפחת אצולה. במאה ה-16 הוענקו ליישוב זכויות עיר, אשר אושרו בידי זיגמונט השלישי ואזה בשנת 1601.
לאחר חלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נקבע הגבול בין האימפריה הרוסית ואוסטריה בסמוך לעיירה, והדבר הביא לפיתוחה המסחרי. בתקופת הרפובליקה הפולנית השנייה הפכה הורוכוב לבירת נפה, והיא פותחה בקצב מהיר.
יהודי הורוכוב
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1536, ובזכויות העיר שאושרו ליישוב הותר ליהודים לשבת בה ברחוב מסוים. במהלך פרעות ת"ח ות"ט נפגעו יהודי היישוב, אך הקהילה במקום השתקמה, ובשנת 1700 נערכה בה ישיבת גליל ווהלין של ועד ארבע הארצות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נפגעה הורוכוב מהפצצות, וחלק מבתיה נשרפו בידי החיילים הרוסים הנסוגים. כשנכנסו החיילים האוסטרו-הונגרים לעיירה, חייבו את תושביה בעבודות כפייה. בשנת 1918 נפגעה העיירה בפוגרומים שאירעו באוקראינה, ובעיירה קמה קבוצת הגנה עצמית יהודית.
בין מלחמות העולם פעלו בהורוכוב חוגים ציוניים, לצד חוגים חסידיים, בעיקר מחסידויות אוליקה וטריסק. בעיר פעל גם אדמו"ר משושלת יאמפולה, רבי יצחק יונגרלייב. כמו כן פעלו בעיירה בית ספר עברי ומוסדות תרבות יהודיים. בשנת 1935 התקיימו בעיירה שני קיבוצה הכשרה, האחד של החלוץ, והשני של בית"ר. בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה ממקרים רבים של בריונות אנטישמית. בשנים אלה נמנו בעיירה 3,120 יהודים, 40% מתושביה.
בשואה
במהלך מבצע ברברוסה, בסוף יוני 1941, נכבשה הורוכוב בידי הגרמנים, לאחר קרב עם כוחות הצבא האדום ששהו בה. הגרמנים מסרו תחילה את השליטה בעיירה לאוקראינים, אשר התעללו ביהודי המקום, ביצעו מעשי שוד, ואף רצחו מספר יהודים. בהמשך, הפעילו הגרמנים ממשל צבאי בעיירה, והטילו על יהודיה גזירות נוספות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חיוב בעבודות כפייה, וחובת תשלום סכומי כופר תוך פרקי זמן קצרים. כמו כן, מונה בעיירה יודנרט.
באוגוסט 1941 הגיעה להורוכוב יחידת איינזצגרופן, ובסיוע אוקראינים מקומיים, רצחה כ-300 יהודים בגן העירוני. בראשית אוקטובר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו, אליו הובאו בהמשך גם כ-2,000 יהודים מיישובי הסביבה. גטו זה חולק לגטו ל"יעילים" ולגטו ל"בלתי יעילים", והקצאת המזון בו הייתה מזערית. באוקטובר 1941 הובאו לגטו יהודי סנקביצ'ובקה. מעת לעת רצחו הגרמנים יהודים יחידים בגטו.
ב-8 בספטמבר 1942 הובלו כ-5,000 יהודי הגטו לבורות ירי ליד הכפר צ'וייב (Chuyev), ונרצחו שם. ב-3 באפריל 1944 שוחררה הורוכוב בידי הצבא האדום. רק בודדים מיהודיה נותרו בחיים.
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2018
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2018, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים ה-13 שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בגאנה מ-17 בנובמבר עד 1 בדצמבר 2018. נבחרת גאנה העפילה אוטומטית לטורניר כמארחת, בעוד שאר שבע הנבחרות עלו מטורנירי המוקדמות שהחלו באפריל 2018.
במשחק הגמר נפגשו ניגריה (בפעם ה-11 בתולדותיה) ודרום אפריקה - בהופעה חמישית בגמר. בסיום המשחק, שנערך באצטדיון הספורט באקרה, ניצחה ניגריה 3–4 בדו-קרב בעיטות עונשין מ-11 מטרים, וזכתה בתואר בפעם האחד-עשר בתולדותיה.
קו B של הרכבת התחתית של ניו יורק
קו B או בשמו המלא קו מהיר השדרה השישית (באנגלית: B Sixth Avenue Express) הוא קו רכבת תחתית באגף B של הרכבת התחתית של ניו יורק. סמל המסלול של הקו הוא בצבע כתום ופועלות בו 37 תחנות. הקו נקרא קו מהיר שכן הוא מדלג על תחנות רבות בשדרה השישית במנהטן ובה בעת משלים את השירות של קווים אחרים בהארלם ובברייטון ביץ' שבברוקלין.
מסלול הקו
הקו מתחיל את מסלולו מצפון מערב הברונקס סמוך לגנים הבוטניים של ניו יורק. הקו נוסע לכיוון דרום ונכנס למנהטן דרך מנהרה שחוצה את נהר הארלם, אומנם בצפון מנהטן הקו עוצר בכל התחנות, אך בדרום מנהטן ובמנהטן תחתית הקו מדלג על תחנות רבות, לאחר שחצה את מנהטן פונה מסלול הקו לכיוון ברוקלין שאליה הוא נכנס דרך גשר מנהטן. הקו חוצה את ברוקלין מצפון לדרום במסלול משותף עם קו Q אך בעוד קו Q עוצר בכל התחנות, קו B מדלג על תחנות רבות. תחנתו הסופית של הקו היא בברייטון ביץ' שבקצה הדרומי של ברוקלין.
Follow You
Follow You הוא שיר של הלהקה האמריקאית Imagine Dragons. השיר יצא לאור באמצעות אינטרסקופ רקורדס ו-Kidinakorner ב-12 במרץ 2021, כאחד משני סינגלים כפולים שיופיעו באלבום האולפן החמישי Mercury – Act 1. הוא נכתב על ידי חברי הלהקה דן ריינולדס, וויין דרמון, בן מקי, ודניאל פלצמן, לצד ג'ואל ליטל, פרנסיסקה הול ואללי דוה, והופק על ידי ליטל.
רקע
בתחילת מרץ 2021 החלה הלהקה לקדם את האלבום על ידי פרסום טיזרים שונים לפני שהכריזה על השירים ב-8 במרץ. "Follow You" ו-"Cutthroat" מסמנים את המהדורות הראשונות של הלהקה מאז אלבומם משנת 2018, Origins.
"Follow You" נכתב בהשראת יחסיו של דן ריינולדס עם אשתו אג'ה וולקמן. ריינולדס כתב את השיר זמן קצר לאחר שקיבל טקסט "משנה חיים" מוולקמן, לאחר שלא דיבר איתה זה שבעה חודשים, בעודו בדרך לסיים את גירושיהם. על תהליך הכתיבה הוא גילה, "כתבתי 'עקוב אחריך' אחרי שחזרנו יחד. רציתי שהיא תייצג אהבה שהיא מציאותית. כזה שבו אהבה אינה מושלמת אך היא מחזיקה מעמד".
משוואה ליניארית
במתמטיקה, משוואה ליניארית היא משוואה שכל המשתנים בה הם ממעלה ראשונה, כלומר מופיעים ללא חזקות. הצורה הכללית של משוואה ליניארית היא זאת:. משוואה כזו נקראת "משוואה ליניארית ב-n נעלמים". פתרון של המשוואה הוא n-יה כך שהצבת הערכים המספריים \ a_i במקום הנעלמים \ x_i תניב את השוויון המבוקש. האיברים \ x_i נקראים הנעלמים במשוואה, והאיברים \ \alpha_i נקראים המקדמים של הנעלמים. האיבר b נקרא מקדם חופשי. מקדמי המשוואה הם סקלרים השייכים לשדה ידוע, כגון שדה המספרים הממשיים, או לחוג כללי יותר.
בלשון פיזיקלית, לנעלמים נהוג לקרוא דרגות חופש ואילו למשוואות נהוג לקרוא אילוצים. מכיוון שמערכות של משוואות ליניאריות הן הסוג היחיד של משוואות שאפשר לפתור באופן מלא (כלומר, יש שיטה לחשב באופן אנליטי את כל הפתרונות, דבר שלא קיים עבור מערכות משוואות לא ליניאריות) יש חשיבות רבה ליכולת להמיר משוואות אחרות לצורה ליניארית, או לפחות לקרב באופן ליניארי מצבים מורכבים יותר.
תיאור קו ישר במישור
רנה דקארט הראה שאפשר לתאר את המישור האוקלידי באמצעות מערכת צירים קרטזית. במערכת זו, ישנו ציר אופקי שנקרא ציר ה-x וציר אנכי, הניצב לו, שנקרא ציר ה-y. אפשר לחשוב על כל ציר כמעין "סרגל" שמאפשר לתת לכל נקודה במישור שני מספרים המתארים את מיקומה.
משוואתו הכללית של קו ישר במישור היא, בתנאי שאחד המקדמים a,b אינו אפס. אם b \neq 0 הקו הוא גרף הפונקציה. הקו מקביל לציר ה-x אם a=0 ומקביל לציר ה-y אם b=0.
האופן הנפוץ לכתוב משוואת קו ישר הוא כאשר m הוא שיפוע הישר, ו-n הוא נקודת החיתוך עם ציר ה-y (קל לראות שעבור x=0 מקבלים y=n). באמצעות טריגונומטריה ניתן להראות ש- כאשר \theta היא הזווית בין הישר לציר ה-x.
משוואת ישר עם שיפוע m שעובר דרך הנקודה (a,b) נתונה על ידי או באופן שקול
משוואת ישר העובר דרך שתי נקודות (בהנחה ש-a_1 \ne a_2, המקרה בו הם שווים הוא טריוויאלי) היא
ישר במרחב וקטורי כללי
במרחב וקטורי כללי מעל שדה F ניתן להגדיר קו ישר באופן הבא: יהיו שני וקטורים כאשר : ישר שכיוונו \vec{v} העובר דרך הנקודה \vec{u} ("ישר אפיני") מתואר על ידי ישר העובר דרך הראשית מתואר בפשטות על ידי הגדרת ישר העובר בין שתי נקודות (שונות), המיוצגות על ידי הווקטורים
מערכת משוואות ליניאריות
במקרים רבים יש לפתור מערכת משוואות ליניארית, כלומר קבוצה של מספר משוואות ליניאריות, ולא משוואה בודדת. במקרה כזה מחפשים פתרון למערכת - כלומר, פתרון שמתאים לכל המשוואות יחד. מערכת משוואות תיכתב בצורה הכללית ביותר כך:
מערכת משוואות שבה תיקרא מערכת משוואות הומוגנית.
הצגה באמצעות מטריצות
את מערכת המשוואות נוח להציג בצורה מטריציונית. בצורת הצגה זו, n-ית הנעלמים מוצגת כוקטור עמודה \vec{x} מממד n ואילו אוסף המקדמים מוצג כמטריצה A מסדר ואילו m-ית המקדמים החופשיים \vec{b} מוצגת כוקטור עמודה מממד m. בצורה זו המערכת תיוצג כשוויון בין מכפלת מטריצת המקדמים בוקטור הנעלמים לבין וקטור המקדמים החופשיים. כלומר:. באופן מפורש:
היו זמנים באמריקה
היו זמנים באמריקה (באנגלית: Once Upon a Time in America) הוא סרטו האחרון של הבמאי האיטלקי, סרג'ו לאונה. בסרט, שיצא ב-1984, כיכבו רוברט דה נירו וג'יימס וודס.
העלילה המתרחשת בין השנים 1921 ו-1933 מבוססת על "The Hoods", ספר אוטוביוגרפי שנכתב על ידי הארי גריי (שם עט), מאפיונר לשעבר. העלילה המתרחשת ב-1968 נכתבה על ידי ליאונה.
בדומה לכמה מהסרטים הקודמים של ליאונה, לסרט מתלווה פסקול מאת אניו מוריקונה.
עלילה
הסרט מתחיל ב-1933 - עת שמאפיונרים מחפשים את דייוויד "נודלס" אהרונסון. נודלס נראה שוכב על מיטה במאורת אופיום, לאחר ששאף את הסם. בפלאשבק הוא נזכר כיצד ראה את גופותיהם של שלושת חבריו לכנופיה מוטלות על רצפת הרחוב ומוכנסות לתוך שקי גופות (מאוחר יותר בסרט מגלים את הסיבה למותם). הוא מתעורר מהשפעת הסם, רואה את המאפיונרים מחפשים אחריו שם, ונמלט מיציאה אחורית. לאחר מכן, הוא מגיע ללוקר בתחנת אוטובוסים, אך מגלה שהמזוודה הנמצאת שם שהייתה אמורה להיות מלאה בכסף שהוא וחבריו הרוויחו, ריקה. בסופו של דבר, הוא מחליט לעזוב את ניו-יורק ועולה על אוטובוס לבאפלו.
עלילת הסרט קופצת ל-1968, כשנודלס חוזר העירה בעקבות הזמנה מסתורית שקיבל. לאחר מפגש קצר עם חברו מו, חוזר הפלאשבק אחורה לשנת 1921.
1921
חלק זה בסרט מספר את סיפורו של נודלס וחבריו בצעירותם. מלבד נודלס, כוללת החבורה את פטריק "פטסי" גולדברג, פיליפ "קוק-איי" שטיין ודומיניק (ללא משפחה). החבורה עובדת עבור גנגסטר מקומי בשם באגסי, שלו כנופיה משלו. נער חדש, מקס ברקוביץ', מגיע לשכונה ומתחבר עם נודלס. תחת הנהגת השניים, הכנופיה מתנתקת מבאגסי ומתחילה לפעול ככנופיה בפני עצמה. חלק זה מראה גם את מערכת היחסים בין נודלס לדברה, נערה מקומית השואפת להיות רקדנית.
הכנופיה עולה לגדולה עם המצאה המאפשרת להציף מחדש מטען מוברח שהושלך לים במקרה פשיטה משטרתית - חיבור שקי מלח למטען, הצף על פני המים לאחר מספר שעות. ההמצאה זוכה להערכה והכנופיה מתחילה להרוויח כסף הנשמר בתא אחסון בתחנת אוטובוס, כ-"קרן" משותפת לחברי הכנופיה.
בקטע מעבר בין הפלאשבק של 1921 לפלאשבק של 1933, נראה נודלס המבוגר כבר, ב-1968 באתר קבורה שמור ומרשים שאליו הועברו קברי שלושת חבריו שנהרגו ב-1933. שם הוא מוצא גם מפתח לתא אחסון בתחנת האוטובוסים, ומוצא שם מזוודה דומה מלאה כסף, הפעם כמקדמה ע"ח הג'וב הבא הממתין לו.