cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אורי שביט
אוֹרי שביט (נולדה ב-1972) היא סופרת, עיתונאית, בלוגרית, מסעדנית, מבקרת מסעדות ופעילה לזכויות בעלי חיים. מנהלת את בלוג האוכל "טבעוניות נהנות יותר", כתבה את ספר הבישול "המטבח הטבעוני שלי" והיא ממקימות מסעדת "מיס קפלן". היא גם מעבירה סדנאות בישול ואפיה, מרצה על קולינריה במטבח הטבעוני ומתראיינת רבות בנושאי זכויות בעלי חיים.
קריירה מוקדמת
שביט נולדה ב-1972 למשפחה ממוצא אשכנזי. למדה בישול מקצועי וקונדיטוריה בבית הספר "בישולים", ומיד לאחר מכן עבדה בתור שוליית שפים בחברות קייטרינג ביתיות. לאחר זמן קצר, בתחילת המאה ה-21, התחילה לעבוד במערכת המגזין "על השולחן" בשורה של תפקידים כמו כתבת, עורכת, מבקרת מסעדות וברים, ומנהלת מחלקת האינטרנט, שבה הקימה וערכה את אתר "שפים".
המעבר לטבעונות ופתיחת בלוג האוכל
שביט מעידה כי דייט עם בחור טבעוני וצפייה בהרצאה המפורסמת של גארי יורופסקי גרמו לה לעבור לטבעונות. מאז, הקימה את בלוג האוכל "טבעוניות נהנות יותר", כדי לתעד את המסע האישי שלה, להמליץ על מסעדות, ולשתף במתכונים. הבלוג זכה שנתיים ברציפות לתואר בלוג האוכל הטוב ביותר על ידי המגזין טיים אאוט, ב-2013 וב-2014. הבלוג מרכז תחתיו מתכונים, אינדקס מסעדות, סדנאות והמלצות רבות. במקביל, שביט כותבת טור "אוכל טבעוני עם אורי שביט" באתר החדשות ynet.
שיתופי פעולה עם מסעדות
במקביל להקמת הבלוג החלה להיעזר בחבריה לתחום הקולינריה וביחד עם שפים הפיקה ערבים טבעוניים במסעדתם. מסעדות כמו "אדורה", "ננוצ'קה" ו"פרונטו" אירחו ערבים טבעוניים עם תפריט מיוחד. המסעדה הגרוזינית ננוצ'קה עברה תהליך הדרגתי עד שלבסוף הפכה למסעדה טבעונית לחלוטין בניצוחה של מנהלת המסעדה, ננה שרייר, שהפכה גם היא לטבעונית. המהלך זכה לתהודה רבה ולסקירה תקשורתית עולמית. שביט עוסקת רבות גם בייעוץ והכנסת מנות טבעוניות למסעדות, לרשתות בתי קפה ולחברות מזון.
מיס קפלן
בסוף שנת 2015 הכריזה שביט על פתיחת מסעדת "מיס קפלן", ברחוב קפלן בתל אביב (מתחם שרונה), כמסעדת ירקות אורבנית. שביט מובילה את המסעדה יחד עם השפית שיראל ברגר. המסעדה נהנית מביקורות חיוביות למדי ממבקרי מסעדות רבים בישראל, ואחת המנות הידועות שלה היא נקניקיית הגזר. בתחילת דרכה, נפתחה המסעדה בפורמט פופ-אפ כמסעדה זמנית, לשלושה חודשים בלבד. מאוחר יותר, כחודש לפני סגירתה ולאור הקולות הרבים והעצומה לא לסגור את המסעדה, הוחלט להשאיר את המסעדה פתוחה עד להודעה חדשה.
הרצאות בטד ובעולם
שביט הרצתה פעמיים באירועי טד בישראל בשפה האנגלית. ההרצאה הראשונה עסקה במעבר שלה לטבעונות ובבלוג האוכל שהקימה. ההרצאה השנייה עסקה בחמלה ובשורשיה בבני אדם. בשנת 2014 הרצתה לראשונה בצפון אמריקה - בפסטיבל הטבעוני הראשון במונטריאול. נושא ההרצאה היה המהפכה הטבעונית בישראל, אותו נושא שהיה גם כותרת ההרצאה שלה בכנס לזכויות בעלי חיים הגדול בעולם, בשנת 2015. באותה שנה החלה במסע הרצאות במכללות ברחבי ארצות הברית בשיתוף עם ארגון Jewish Veg, בהן היא מספרת על המגמה הטבעונית בישראל, זכויות בעלי חיים והמטבח הטבעוני. מדי כמה שבועות היא מעבירה סדנאות בישול ואפיה בתל אביב.
פעילויות נוספות
שביט עסקה גם במוזיקה ובשירה, וב-15 ביולי 2012 הוציאה לאור אלבום בשם "משחקת במילים".
ב-25 בפברואר 2014 צוין בכנסת יום זכויות בעלי חיים, אותו יזמה חברת הכנסת תמר זנדברג, בו ערכה שביט ארוחה טבעונית לחברי הכנסת.
בשנת 2015 יזמה והפיקה יחד עם פעילים נוספים את ביקורו של ד"ר אלכס הרשאפט בישראל, ניצול השואה שהפך לטבעוני בשנות ה-80, וסיפר את סיפור חייו בסבב הרצאות ברחבי ישראל וגם נפגש עם נשיא מדינת ישראל, ראובן ריבלין.
מערכת העיתון "ידיעות אחרונות" בחרה בשביט לאחת מ-50 הגיבורות והגיבורים החברתיים של 2015 וציינה כי "עשתה מהפכה של ממש בעולם הקולינריה הישראלי". לאחר שב-2014 נבחרה לאחת מ-101 האנשים המשפיעים על תל אביב.
בפברואר 2018 הוציאה לאור את ספר הבישול המטבח הטבעוני שלי, ובפברואר 2021 הוציאה לאור את ספר הבישול חגיגה טבעונית.
חיים אישיים
שביט נשואה לסופר ופעיל למען בעלי חיים אורן בן יוסף, היא אמא לילד מנישואיה הקודמים, והיא מתגוררת עם משפחתה ברמת גן. אחותה היא הזמרת סיון שביט. בשנת 2019 חשפה כי ב-2009 התגלה אצלה גידול סרטני איטי מסוג לימפומה שאינה הודג'קין, והיא טופלה. בסביבות 2018 אובחנה גדילה בגידול והיא במעקב.
666 (מספר)
666 הוא מספר טבעי הבא אחרי 665 ולפני 667. המספר הוא מספר משולשי, והוא סכום המספרים הטבעיים מ-1 ועד 36.
בנצרות
פרשנות מקובלת היא כי 666 היא גימטריה בעברית לשמו של נירון קיסר (בכתיב חסר של שמו היווני - נרונ קסר).
ביהדות
לעומת הנצרות, על פי המסורת היהודית למספר משמעות חיובית. בקבלה, מקובל כי המדרגה השנייה הגבוהה ביותר בפנימיות האדם מכונה "חיה". על פי הגאון מווילנה מספר זה קשור למשיח בן יוסף ולקיבוץ הגלויות, ויש הטוענים כי זו אחת הסיבות ששכונת מאה שערים נקראת כך ("מאה שערים" בגימטריה = 666). השכונה נקראה בשם זה על ידי מקימי השכונה שהיו אנשי עליית תלמידי הגר"א (על ידי ועד כל הכוללים) בראשות רבי יוסף ריבלין.
Tour of the Mongoose
Tour of the Mongoose (ידוע גם בשם: El Tour de la Mangosta במדינות ההיספניות) הוא סיבוב ההופעות השלישי של הזמרת הקולומביאנית שאקירה. סיבוב הופעות זה נועד לקדם את אלבומה הראשון בשפה האנגלית Laundry Service. גם סיבוב ההופעות הזה היה גלובאלי וכלל מספר רב של הופעות בצפון אמריקה ואירופה וגם הופעות בדרום אמריקה. סיבוב ההופעות זכה להצלחה מסחרית כאשר גרף 72 מיליון דולר מ-60 יעדים בלבד.
רקע
שאקירה הודיעה על סיבוב ההופעות בספטמבר 2002. סיבוב ההופעות הגיע זמן קצר לאחר הצלחת אלבום הבכורה שלה באנגלית עליו הודיעה במסיבת עיתונאים. שאקירה תיארה את הסיבוב הופעות כ"מופע רוק מבדר" והצהירה כי: "אני לא חוסכת מאמץ כדי לוודא שהסיבוב הופעות יהיה הדבר הכי טוב שאני יכולה להציע למעריצים שלי, ויהיה לה רוח חזקה של רוק אנ רול, כך שתראה כמו מופיע רוק אנ רול ויהיו את כל הניואנסים והדקויות של הדברים שאני רוצה להעביר." באותה מסיבת עיתונאים שאקירה הסבירה את המשמעות שעומדת מאחורי השם של הסיבוב הופעות (בתרגום לעברית סיבוב ההופעות של הנמייה): "התרשמתי מאוד מכוחה של הנמייה כי זו חיה שיכולה להביס נחש רק עם נגיסה, זה כמו נס חי החיה הזאת, זו החיה היחידה שיכולה להביס נחש צפע חי באמצעות נגיסה. אני חושבת שצריכה להיות לנו דרך כלשהי להביס או לנשוך את השנאה זה העולם לא?" ולכן זה נקרא סיבוב ההופעות של הנמייה, נמייה היא החיה היחידה שיכולה להביס נחשים ארסיים בביס אחד ולכן החלטתי שהשם של הסיבוב הופעות ייקרא ככה כי אני חושבת שאם לכולנו יש נמייה קטנה שיכולה להביס את השנאה ואת הכעס ואת הדעות הקדומות של היום יום אנחנו יכולים לנצח את הקרב".
מחלוקות
המופע עורר מחלוקת בעקבות מסרים אנטי מלחמתיים אשר הוצגו באחד מקטעי המעבר לפני השיר "Octavo Día" המציג קטע מלחמה ולאחר מכן מציג את גרים ריפר כבובה. שאקירה הגיבה על הסרטון ואמרה:
שידורים והקלטות
ה-DVD של סיבוב ההופעות צולם ברוטרדם, הולנד ב-22 באפריל 2003 ולאחר מכן יצא לאור כדיסק מיוחד אשר כלל ביצועים ל-10 שירים מתוך ההופעה ביניהם השירים: "Poem to a Horse" ו-"Whenever, Wherever" וסרט דקומנטרי המציג את ההופעה מאחורי הקלעים, את תהליך כתיבת השירים ואת הרעיונות שלה לאחריות החברתית.
במדינות דוברות אנגלית
הדרן:
במדינות היספניות
הדרן:
ספקטרום פליטה
ספקטרום הפליטה של חומר הוא קבוצת תדרי הקרינה האלקטרומגנטית הנפלטים ממנו, כתוצאה מחימום, פגיעת אלקטרונים, הקרנת פוטונים מאורכי גל שונים או כל עירור אנרגטי אחר.
כאשר חומר כלשהו עובר עירור, אלקטרונים המצויים בתוכו עוברים מרמת אנרגיה אחת לאחרת. לאחר מכן, כאשר חוזרים האלקטרונים למצבם היציב, נפלטת אנרגיה השווה להפרש בין שתי רמות האנרגיה המעורבות כקרינה אלקטרומגנטית. מאחר שרמות האנרגיה של כל חומר ייחודיות לו, גם מנות האנרגיה הנפלטות מחומר בעת תהליך העירור (המתבטאות באורכי הגל המתקבלים) אופייניות לו בלבד ויכולות לשמש לזיהויו.
האנרגיה הנפלטת מתקבלת לרוב בטווח רחב של תדרים - מתחום גלי הרדיו ועד לקרינת אולטרה סגול ורנטגן. חלק ממנה עשוי להמצא בתחום האור הנראה.
אחד היישומים לתגלית זו הוא זיהוי הרכבם הכימי של כוכבים באמצעות ניתוח הקרינה הנפלטת מהם.
ברסלב (מחוז משנה)
מחוז משנה ברסלב (בבלארוסית: Браслаўскі раён; ברוסית: Браславский район) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה מנהליים של מחוז ויטבסק שבצפון בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר ברסלב.
דמוגרפיה
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה ברסלב 29,175 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2018 נמנו במחוז המשנה 25,508 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 64.59% בלארוסים, 18.66% פולנים, 14.26% רוסים ו-2.49% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (49.56%) ורוסית (45.6%).
עין נטפים
עין נטפים (בערבית: ביר אל קטר או עין אל קטר ) הוא מעיין מים מתוקים בהרי אילת בערוץ נחל נטפים ליד הגבול עם מצרים. המעין נמצא כשבעה ק"מ צפונית לאילת סמוך לכביש 12. זהו המעיין היחיד הנובע כל השנה באזור הסמוך לאילת.
המעיין
עין נטפים נקרא כך כי המעיין נובע בטיפות. זהו מעיין שכבה הנמצא בין שכבת חרסית אטומה למים מתחת לבין שכבת גיר למעלה דרכה מחלחלים המים וזורמים על גבי שכבת החרסית. בסלעי הגיר יש שרידים של מאובנים קדומים.
עין נטפים הוא מקור המים הטבעי היחיד בהרי אילת הנובע לאורך כל השנה ומשמש מקור מי שתייה לבעלי החיים בסביבה. המעין מרכז אליו בעיקר בשעות בין הערביים ובשעות החשיכה בעלי חיים השותים ממימיו, מים המתקבצים לתוך בריכת אבן קטנה. למעין באים בעלי חיים כמו יעלים, עיזים, שפנים, קוצנים, עופות כגון חצוצרן המדבר, גבתונים, וורדיות סיני. במים גדלה אצה פבוטית ומסביב טחבי עלים, שערות שולמית וליניאה משילה.
היסטוריה
שרידים של דרך עולי הרגל המוסלמים מקהיר למכה, דרב אל חג', נמצאים בסמוך לאתר לאורך תוואי כביש 12. המקום נחפר ושוחזר על ידי בית הספר שדה אילת. המעיין השפיע גם על קביעת קו הגבול המערבי בין האימפריה הבריטית לאימפריה העות'מאנית, שהוא קו הגבול המודרני בין ישראל למצרים. כקילומטר צפון-מערבית למעיין נמצא מעבר הגבול נטפים.
בתחילת נובמבר 1950 נעשה ניסיון להקים התיישבות חקלאית בעין נטפים על ידי אנשי השירות החלוצי לישראל. מצרים דרשה לפנות את המקום, ותחת לחץ האו"ם ישראל הסכימה לפנות את כוחות צה"ל, אך לא וויתרה על הזכות להתיישבות אזרחית. עם זאת, ההתיישבות לא צלחה. בדצמבר 1964 החלו כוחות של חיל ההנדסה בסלילת כביש מאילת אל עין נטפים, במימון חלקי של עיריית אילת ומשרד התיירות. במהלך העבודות נעשה שימוש ב-10 טונות של חומרי נפץ, ופונו 50,000 מ"ק של סלע. הדרך נפתחה לאחר כשלושה חודשי עבודה.
עד מלחמת ששת הימים היה בעין נטפים מוצב צבאי ישראלי, ומולו מוצב צבאי מצרי, בראס אל נקב הסמוכה לבקעת הירח.
בעקבות שיטפונות באזור בשנת 1968, סלע גדול שהדרדר הרס את השוקת באתר שנבנתה על ידי הבריטים בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
ויויאן חסון
ויויאן חסון היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל בשחייה (1952) ושיאנית ישראל במשחה ל-100 מטר גב.
ביוגרפיה
חסון התאמנה בקבוצת הפועל ירושלים.
אלופת ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 1952 זכתה חסון במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש לנערות של 1:37.4 דקות, שיפור לשיא הישראלי של אסתר וייסליצר מהפועל חיפה (1:37.8 דקות), לפני ש. לנדס מברית מכבים עתיד (1:40.8 דקות) ורחל ברגשטיין מהפועל גוש זבולון (1:40.9 דקות)).
1953
באליפות הפועל שנערכה בחדרה בסוף אוגוסט 1953 זכתה חסון מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי לנערות חדש של 1:36.3 דקות.
המכביה הרביעית
בתחרויות השחייה של המכביה הרביעית שנערכו בחיפה בבריכת "בת גלים" בספטמבר 1953 סיימה חסון במקום חמישי, וראשונה מבין השחייניות הישראליות במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:32.7 דקות.
1954
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1954 זכתה חסון במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:34.0 דקות, אחרי ירדנה שאל מהפועל גוש זבולון ששיפרה את שיאה הישראלי של חסון והעמידה אותו על 1:31.7 דקות ולפני שושנה ריבנר מברית מכבים עתיד (1:34.0 דקות).
Giddy Up!
(בעברית: דיו!) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית שאניה טוויין, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, Queen of Me. הוא יצא לאור ב-5 בינואר 2023, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום. הוא יצא מספר חודשים לאחר יציאת הסינגל המוביל, "Waking Up Dreaming".
השיר הגיע למקום העשירי במצעד שירי הקאנטרי הדיגיטליים.
רקע וכתיבה
במהלך כתיבת ויצירת השיר, רצתה טוויין להתמקד ברגשות חיוביים כדוגמת המשפט "" מתוך הלהיט שלה מ-1999 "". היא ציינה שהיא רוצה "לתת טון חגיגי ו'מסתחרר!'. זו דרך לתקשר עם הקהל ולהגיד 'בואו נתכונן לקצת כיף'", תוך שהיא הוסיפה כי השורות הגיעו אליה במהלך מחשבה שהקדישה עבור השיר.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-7.3 מיליון השמעות.
מפרצון שקלטון
מפרצון שקלטון (באנגלית: Shackleton Inlet) הוא מפרצון בחוף שקלטון, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
רוחב פתחו של המפרצון 16 קילומטרים; והוא ממוקם בין כף וילסון וכף ליטלטון.
קרחון נמרוד נשפך אל המפרצון, ומכסה אותו, וזורם בשיפוע נמוך לאורכו של המפרצון ונשפך אל מדף הקרח רוס.
גילוי המפרצון
המפרצון התגלה על ידי קפטן רוברט פלקון סקוט, בדצמבר 1902, במהלך ניסיון הגעתו לקוטב הדרומי.
מקור השם
למשלחת זו של סקוט הצטרפו דוקטור אדוארד א. וילסון והלוטננט (לימים סר) ארנסט שקלטון, שעל שמו נקרא מפרצון זה.
יואב וספי
יואב וַסְפִּי (1940 – 16 באוקטובר 1973) היה מפקד גדוד טנקים בצה"ל שעוטר בעיטור העוז על פעולתו בחזית הצפון במלחמת יום הכיפורים. הוא נהרג בקרב במהלך המלחמה.
ביוגרפיה
יואב וספי נולד בעיר אבאדאן שבאיראן ועלה לישראל בגיל תשע. הוא למד בבית הספר היסודי "הדר יוסף" ובבית הספר התיכון החקלאי בנהלל. היה חבר בתנועת השומר הצעיר. כדי לסייע כלכלית למשפחתו דחה את מועד גיוסו לצה"ל.
וספי התגייס לשירות סדיר ב-1959 ולאחריו התמיד בשירות קבע. הוא התנדב לשרת בחיל הרגלים, עבר קורס צניחה, קורס מ"כים וקורס קצינים. כקצין הוצב בסיירת שקד, שבה התקדם עד לתפקיד סגן המפקד. בהמשך עבר הסבה לשריון. השתתף בקורס למפקדי פלוגות שריון ובקורס קציני סיוע-אוויר ולמד בבית הספר לפיקוד ומטה. הוא הדריך בקורסים בבית הספר לשריון ובקורס מפקדי פלוגות ומילא תפקידי פיקוד בחיל. במלחמת ששת הימים לחם בסיני במסגרת חטיבה 7. הוא שירת כקצין אג"ם וכמפקד גדוד שריון ונחשב לקצין מקצועי ולמצטיין בעבודת מטה. הוא החל בלימודי גאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב.
וספי נשא אשה ונולדו להם שלושה ילדים. הם התגוררו במושבה יסוד המעלה, המקום שבו נולדה אשתו.
במלחמת יום הכיפורים
כשפרצה מלחמת יום הכיפורים היה וספי מפקד גדוד הטנקים 39, גדוד המילואים של חטיבה 188 שהיה מצויד בטנקי שוט קל. הגדוד התגייס ועלה לרמת הגולן ב-7 באוקטובר. בשלב זה כבר נפגעה שרשרת הפיקוד של חטיבה 188 והגדוד עבר תחת פיקוד חטיבת המילואים 4 שנקראה לבלום את ההתקפה הסורית. בצהרי 7 באוקטובר נע וספי בראש פלוגה מגדודו בציר מעלה גמלא. באזור מעלה גמלא נתקלו בגדוד טנקים סורים, ובקרב שהתפתח השמידו יחד עם חטיבה 4 כ-10–20 טנקים ובלמו את התקדמות הגדוד הסורי.
בימים הבאים הוביל את גדודו בקרבות במסגרת התקפת הנגד של אוגדה 146 בדרום רמת הגולן. ב-9 באוקטובר תקף עם חמישה טנקים את מערך תל עכשה נוכח הפגזה וכבש את יעדו. גדודו השמיד בימי הלחימה 60 עד 70 טנקים סוריים. במהלך הקרבות נפגע הטנק שלו שלוש פעמים.
ב-16 באוקטובר תקף גדוד 39 באזור א-ריחניה (ממזרח להר בני רסן). בעת ההתקפה, בעודו מוביל את הגדוד תחת הפגזת ארטילריה כבדה, נפגע וספי כאשר הוציא את ראשו מצריח הטנק לצורך תצפית ונהרג.
יואב וספי היה בן 33 במותו. לאחר המלחמה הוא הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי בראש פינה. הוא היה אחד מ-28 קצינים בדרגת סגן אלוף ומעלה שנהרגו במלחמה.
הנצחה
בשנת 1975 הוענק לוספי לאחר מותו עיטור העוז על פעולתו במהלך המלחמה.
שמו של וספי הונצח בתשע אנדרטאות שונות, וביניהן אנדרטת יד לשריון בלטרון, פארק סיירת שקד שליד אופקים, אנדרטה ביישובו יסוד המעלה ואנדרטה בבית הספר החקלאי בנהלל.
בנו של וספי,, שירת בחטיבת הצנחנים ונפל במהלך שירותו הצבאי בשנת 1983. נכדתו של יואב, שיינא, היא גולשת אלפינית פאראלימפית.
ירידה מארץ ישראל
ירידה מארץ ישראל, היא הגירתם של יהודים מארץ ישראל אל הגולה. מאז הקמתה של מדינת ישראל בשנת 1948 משמש המונח "ירידה" לציון הגירתם של ישראלים, ובפרט יהודים, למדינות אחרות. הפעולה המנוגדת, הגירה של יהודים לישראל, נקראת עלייה. מאות אלפי ישראלים ובני משפחותיהם מתגוררים מחוץ לישראל. התפוצה הגדולה ביותר היא בארצות הברית. קהילות יורדים גדולות יש גם בקנדה, בריטניה, גרמניה, אוסטרליה, צרפת, הולנד ורוסיה.
בהלכה
כבר בגמרא, במסכת בבא בתרא מובאים דבריו של רב כי אפילו אדם צדיק בעל זכויות גדולות כמו אלימלך בנו של נחשון, אין זכותו עומדת לו אם יורד מארץ ישראל, וסופו שמתו הוא ושני בניו בגולה.
ההלכה קובעת סייגים על ירידה מארץ ישראל. על פי הרמב"ם מותר לצאת להשתקע בחוץ לארץ רק במקרים של רָעָב כבד. המהרי"ט מרחיב גם לצורכי חתונה, למידת תורה, פרנסה ורפואה. בכל מקרה הירידה מן הארץ ואפילו היציאה ממנה אינה נחשבת ביהדות לראויה לאיש המעלה.הרמב"ם מתיר ירידה ארעית מארץ ישראל רק עבור למידת תורה, או נישואין, להינצל מיד הגויים, או למסחר. אך ירידה קבועה, רק אם הרעב כבד. הרמב"ם מחשיב מגורים בארץ נוכריה כמו עבודה זרה, ואומר שעדיף לגור בעיר שרובה נוכרית בארץ ישראל, מאשר בעיר שרובה יהודית בגולה.
בתורה נכתב על ירידת שלושת האבות: ירידת אברהם למצרים, ירידת אברהם לגרר, ירידת יצחק לגרר וירידת יעקב למצרים.
הטבח באקול פוליטכניק
הטבח באקול פוליטכניק הוא אירוע ירי שהתרחש בבית הספר אקול פוליטכניק במונטריאול שבקנדה ב-6 בדצמבר 1989. הטבח בוצע בידי מארק לפין, גבר בן 25 חמוש ברובה ציד חצי אוטומטי וסכין ציד, שרצח 14 נשים ופגע ב-14 אנשים נוספים לפני שהתאבד.
ירידה מארץ ישראל
לפני הציונות
בסוף ימי ממלכת ישראל וממלכת יהודה, מסופר על גירוש יהודים מארץ ישראל, אך לא על ירידה מרצון - לאחר חורבן בית המקדש הראשון גורשו היהודים לבבל. לעומת זאת, לאחר חורבן בית המקדש השני, למעט היהודים שהוגלו בכוח על ידי הרומאים, רוב היהודים נטשו (לאורך מאות שנים) את ארץ ישראל מרצון בשל קשיי המחיה בישראל - בפרט לאחר הכיבוש הערבי של ארץ ישראל - והירידה הייתה בהיקף הרבה יותר גדול מהעלייה.
עד להקמת מדינת ישראל
קשה לאמוד את מספר היורדים מארץ ישראל מראשית התנועה הציונית ועד הקמת מדינת ישראל, או את משקלם ביחס לכמות העולים לארץ ישראל. ההערכות הנוגעות לממדי הירידה בתקופת העלייה הראשונה והעלייה השנייה נעות בין כ-40% (הערכתו של יהושע קניאל) מכלל העולים ועד כ-80% - 90%. בחצי השני של ימי העלייה הרביעית, בשנים 1926–1928, הייתה ירידה גדולה מן הארץ ועזבו כ-14,000 עולים לעומת 19,000 עולים בשנים אלו. אולם יחסית לכלל העולים בעלייה הרביעית, כ-67,000 נפש, הירידה לא הייתה חריגה בהיקפה. מאיר מרגלית פרסם ב-2004 דוקטורט באוניברסיטת חיפה על "הירידה מהארץ בתקופת המנדט הבריטי", ומצא שהמספר הכולל של היורדים באותה תקופה נע בין 60 אלף ל-80 אלף, בהתאם לשיטת החישוב.
הטבח באקול פוליטכניק
מהלך הטבח
במשך זמן מה ישב לפין במשרד הקבלה שבקומה השנייה, שם נראה מחטט בשקית פלסטיק. בזמן זה לפין לא דיבר עם אף אחד, גם כאשר ניגשה אליו אחת מנשות הצוות ושאלה אם תוכל לעזור. לאחר שעזב את המשרד, לפין נראה במספר חלקים של בית הספר לפני שנכנס לכיתה בה למדו הנדסת מכונות כ-60 סטודנטיות וסטודנטים בסמוך לשעה 17:10. לפין ניגש לסטודנטית שהציגה עבודה, פקד על הנוכחים להפסיק את פעילויותיהם, ודרש מהנשים להתאסף בקצה אחד של הכיתה ומהגברים להתאסף בצד השני. בהתחלה הסטודנטים חשבו שלפין מתבדח ואף אחד לא זז, עד שירה לכיוון התקרה.
ירידה מארץ ישראל
מאז קום מדינת ישראל
חלק מהחוקרים מחשיבים כמהגרים ישראלים רק את ילידי ישראל שהיגרו. הגדרות רחבות יותר כוללות גם את הנכדים של הישראלים שהיגרו, וכן אזרחים יהודים שניצלו את חוק השבות, אף על פי שאף פעם לא גרו בה באופן קבוע. הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מגדירה כמהגר אזרח שחי בישראל לפחות מספר חודשים, ואז עזב למשך יותר משנה. הגדרה זו מתבססת על הגדרות האו"ם . הגדרה זאת כוללת מצד אחד עולים חדשים, שלאחר כמה חודשים או שנים החליטו לעזוב את ישראל, ומצד שני היא כוללת ישראלים השוהים מחוץ לישראל מספר שנים לצורך עבודתם, דוגמת אקדמאים, עובדים בתעשיית ההיי-טק, או ספורטאים המשחקים מחוץ לישראל.
הטבח באקול פוליטכניק
מהלך הטבח
לאחר שהפריד את תשע הנשים מכ-50 גברים, פקד לפין על הגברים לצאת מהכיתה, ושאל בצרפתית את הנשים שנותרו אם הן יודעות למה הן שם. משאחת הנשים ענתה שלא, ענה לפין שהוא "נלחם בפמיניזם". אחת הסטודנטיות, נטלי פרובסט, אמרה, "תראה, אנחנו בסך הכל נשים שלומדות הנדסה. לאו דווקא פמיניסטיות שמתכוננות לצעוד ברחובות ולצעוק שאנחנו נגד גברים, רק סטודנטיות שמתכננות לנהל חיים נורמליים.", ולפין השיב "אתן נשים, אתן לומדות הנדסה. אתן כולכן חבורה של פמיניסטיות. אני שונא פמיניסטיות", ופתח באש לכיוון הסטודנטיות, משמאל לימין, הרג שש מהן ופצע שלוש נוספות, פרובסט ביניהן. לפני שיצא מהחדר כתב לפין את המלה "חרא" פעמיים על עבודה של אחת הסטודנטיות.
ירידה מארץ ישראל
מספרי היורדים
באופן כללי, נתוני הירידה מהארץ אינם בהכרח משקללים כמה מבין המהגרים חזרו לבסוף ארצה וכמה עזבו לצמיתות או לתקופה ממושכת. לפי משה סיקרון בין הקמת המדינה בשנת 1948 לסוף 1951 ירדו מישראל כ-60,000 נפש, רובם עולים חדשים.
הטבח באקול פוליטכניק
מהלך הטבח
לפין יצא למסדרון הקומה השנייה ופצע שלוש סטודנטיות נוספות לפני שנכנס לכיתה נוספת בה ניסה לירות בעוד זוג סטודנטיות, אך הרובה שלו לא ירה. הוא הגיע למדרגות החירום ושם טען את הרובה שלו מחדש. לפין ניסה לשוב לחדר שעזב זה עתה, אבל הסטודנטים נעלו את הדלת. הוא ירה שלוש פעמים בדלת בניסיון לפרוץ אותה, אך משלא הצליח המשיך לאורך המסדרון וירה לעבר סטודנטיות נוספת ופצע אחת מהן, ומשם המשיך למשרד מחלקת הכספים שם ירה והרג אישה נוספת דרך חלון של דלת שהיא נעלה.
ירידה מארץ ישראל
מספרי היורדים
ב-18 השנים 1990–2017 היגרו מישראל כ-575 אלף ישראלים, כ-32,000 יורדים לשנה בממוצע.
הטבח באקול פוליטכניק
מהלך הטבח
לאחר מכן עלה לפין בדרגנוע למסדרון הקומה השלישית, שם פצע אישה נוספת וזוג סטודנטים גברים. לפין נכנס לכיתה נוספת ואמר לשלושת הסטודנטים שהיו באמצע פרזנטציה "להתחפף", ירה לעבר הסטודנטית מריז לקלייר ופצע אותה. לפין ירה לעבר הסטודנטים שישבו בשורה הראשונה, והרג שתי נשים שניסו להימלט מהכיתה, בזמן שסטודנטים נוספים התחבאו מתחת לשולחנותיהם. לפין המשיך לחפש סטודנטיות נשים, פצע עוד שתיים והרג עוד אחת, החליף את מחסנית נשקו והלך לקדמת הכיתה, שם החל לירות לכל הכיוונים. לקלייר הפצועה קראה לעזרה ולפין שלף את סכינו, דקר אותה שלוש פעמים והרג אותה. לאחר מכן הוריד לפין את הכובע שחבש, עטף את רובהו במעילו, קרא "אה, חרא!" והתאבד ביריה לכיוון הראש, כעשרים דקות אחרי שהתחיל את הטבח. כשישים מחסניות מלאות נותרו בקופסאות שנשא עמו. במהלך הטבח רצח לפין 14 נשים (12 סטודנטיות להנדסה, סטודנטית אחת לסיעוד ועובדת אוניברסיטה) ופצע 14 אנשים נוספים, מתוכן 10 נשים ו-4 גברים.
ירידה מארץ ישראל
מספרי היורדים
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שפורסמו ב-2012 מאז 2001 יש ירידה בשיעור הירידה ובשנת 2012 הוא הגיע לרמה הנמוכה ביותר מזה 40 שנה. מספר היורדים נטו, בניכוי חוזרים, היה כ-5,400 איש ב-2010 לעומת כ-8,500 ב-2008. מספר היורדים הכולל מאז קום המדינה נאמד אז ב-684 אלף איש, שמהם נפטרו כ-120 אלף.
הטבח באקול פוליטכניק
השפעות
הפצועים והעדים לטבח מבין הסטודנטים וצוות האוניברסיטה סבלו ממגוון השלכות פיזיות, חברתיות, כלכליות ופסיכולוגיות, כולל הפרעת דחק פוסט-טראומטית. מספר סטודנטים התאבדו לאחר מכן, ומתוכם לפחות שניים ציינו במכתבי ההתאבדות שלהם את הטבח כסיבה להתאבדות. הסרט פוליטכניק (Polytechnique) מתאר את הטבח.
ירידה מארץ ישראל
מספרי היורדים
ב-2019 פרסמה הלשכה כי שיעור היורדים ממשיך לרדת.
על פי מאזני ההגירה המצטברים והגדרות הלמ"ס, מאז קום המדינה ועד סוף שנת 2017 כ-732 אלף ישראלים יצאו ולא חזרו לאחר שהייה ממושכת מחוץ לישראל. עם זאת, אומדן זה כולל גם את אלו שנפטרו מחוץ לישראל. על פי שיעורי התמותה של הלמ"ס, מוערך מספר הישראלים שנפטרו מחוץ לישראל בין 133 ל-171 אלף, כך שאומדן מספר הישראלים השוהים מחוץ לישראל בסוף 2017 נע בין 561 ל-599 אלף תושבים. אומדן זה אינו כולל ילדים שנולדו מחוץ לישראל לישראלים.
לפי אומדן של הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD) משנת 2005 שיעור היורדים מישראל עומד על כ-2.9 איש על כל 1000. נתון זה שם את ישראל בשיעור נמוך יחסית לעומת 175 המדינות האחרות אותם בחן הארגון.
יחסית לעלייה
מדינת ישראל היא מדינה קולטת עלייה, ומספר המהגרים אליה רב במידה ניכרת ממספר המהגרים ממנה. ב-1974 מספר היורדים מהארץ היה כמעט שווה למספר העולים.
ממדי ההגירה מישראל בין השנים 1948 ו-1994 מצביעים על כך שכמות העלייה לאורך השנים הייתה גדולה בהרבה מאשר כמות היורדים.
ב-18 השנים 1990–2017, בהם היתה עלייה גדולה ממדינות ברית המועצות לשעבר, כ-37% מהיורדים, כ-215,000 נפש, היו עולים ממדינות חבר העמים. 55 אלף מתוכם חזרו לישראל בשנים שלאחר מכן וכ-160 אלף נשארו מחוץ לישראל.
שיעור היורדים מתוך העולים נמוך יחסית למדינות אחרות בעולם אשר קולטת מסות גדולות של הגירה אליהם כמו ארצות הברית, ארגנטינה, ברזיל, אוסטרליה וניו זילנד. פרופסור סרג'ו דלה-פרגולה (Sergio DellaPergola), יו"ר המכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים, מייחס את האחוזים הגבוהים יחסית של המהגרים הנשארים בישראל לעומת אלו שעוזבים לשני גורמים עיקריים: הראשון הוא האופי ההגירה - מרבית העולים לישראל עלו יחד עם משפחתם הרחבה, כולל הנשים, הילדים והסבים. הגורם השני הוא שלחלק גדול מהעולים אין אפשרות לחזור לארצות המוצא בהם הייתה הפליה נגדם ורדיפות ממשיות אשר היו הגורמים העיקריים אשר הובילו לעזיבתם של המהגרים מלכתחילה.
תמהיל היורדים
בשנת 2019 פורסם שכ-72% מהיורדים יהודים, 23% נוצרים וחסרי סיווג דת ו-5% מוסלמים. 53% מהיורדים לא נולדו בישראל, בעיקר יוצאי ברית המועצות לשעבר.
במחקר שפרסם דן בן דוד בשנת 2019 עולה שככל שישראלי משכיל כך עולה ההסתברות שהוא יהגר. כרבע מאנשי הסגל האקדמי הישראלים נמצאים באוניברסיטאות המובילות בארצות הברית. עם זאת, לפי אומדן של הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD) משנת 2005 כמות היורדים המשכילים אשר יורדים מישראל הוערכה על 5.3 מהגרים משכילים על כל אלף ישראלים משכילים. הערכה זו למעשה ממקמת את ישראל בשליש התחתון מתוך השוואה של 103 מדינות אותם השווה ארגון ה-OECD בהם הממוצע היה 14 מהגרים משכילים על כל אלף איש משכילים. בישראל שבה קיימת תשתית חינוכית וטכנולוגית מפותחת ובסיס איתן של אזרחים משכילים, המדינה מצליחה לשמור בתוכה כמות גדולה יחסית של משכילים לעומת מדינות כמו בלגיה, הולנד, פינלנד, דנמרק, ניו זילנד ואוסטרליה.
מניעי הירידה
הספרות המקצועית מתייחסת למספר גורמים שדרבנו הגירה של ישראלים ממדינתם :
גלובליזציה: הגלובליזציה הביאה להרחבת והעמקת הקשרים הפוליטיים, התרבותיים והכלכליים בין המדינות, ויצרה תנועה ערה של מהגרי עבודה בעלי מגוון רחב של מאפיינים אישיים ומיומנויות מקצועיות.
הסרת החרם הערבי, שפתחה את המשק הישראלי לעולם הרחב ואפשרה לחברות ישראליות ורב לאומיות לנוע אל ישראל וממנה, מה שהביא לניידות גם של עובדים ישראלים.
ההקשר הגאופוליטי-ביטחוני של ישראל: עומר מואב ויואב גולד סברו במחקר שפרסמו בשנת 2007 כי הגירת ישראלים למדינות המערב נובעת מהעובדה שמדינת ישראל קטנה בממדיה, וגובלת במדינות מתפתחות שהיחסים עמן לא מאפשרים ניידות תעסוקתית ומיצוי פוטנציאל תעסוקתי של ישראלים משכילים בסביבתם הגאוגרפית הקרובה, מצב המאפשר ניידות תעסוקתית קצרת מועד. עובדה זו, גם ללא קשר למצב הגאופוליטי-ביטחוני השורר בה, מהווה גורם דחיפה משמעותי להגירה של ישראלים משכילים, בעיקר לארצות המערב.
שינוי בין-דורי: הדור הצעיר במדינת ישראל אימץ תפיסות וערכים לצד רכישת כישורים המקלים על הגירתו בין היתר: נכונות לניידות גבוהה, ראיית העצמי על חשבון לכידות חברתית ואימוץ תפיסות של חיפוש אחרי טובת האינדיבידואל וכישורים טכנולוגיים מפותחים. שינויים אלו, המלווים בהבנה הולכת וגוברת מצד הוריהם, מכשירים את הקרקע להגירתם של צעירים אלו מישראל.
במאה ה-21 רבים מן היורדים הם חילונים, אקדמאים בסביבות שנות השלושים לחייהם, שהחליטו לעזוב את ישראל לטובת שיפור איכות החיים הכלכלית שלהם ומימוש הזדמנויות מקצועיות שלא מתאפשרות להם בישראל. על אף המציאות הביטחונית וקשיים נוספים בישראל, שיקולים אלה הם בעלי משמעות מינורית בהחלטה לעזוב. למעשה, המהגרים מישראל דומים באופן כללי למהגרים רבים ברחבי העולם המחפשים הזדמנויות כלכליות ומקצועיות במדינות עשירות ומפותחות, תוך שמירה על קשר עם המשפחה והחברה בארץ המוצא, משימה שנעשתה לפשוטה עם השימוש הנרחב באינטרנט והוזלת כרטיסי הטיסה. לפי חישוב שעשה פרופ' ינון כהן כ-55% מהיוצאים מישראל בין השנים 1948 ל-2011 הם עולים המהגרים למדינה שלישית, כמעט תמיד במערב, וחלקם חוזרים לארץ מוצאם, תופעה שמתרחבת כאשר התנאים בארץ המוצא משתפרים, כפי שאירע ברוסיה בעשור הראשון של המאה ה-21. היורדים רואים את ההגירה כחלק מתהליכים טבעיים של גלובליזציה המאפשרים להם להיות בקשר טוב יותר מאי-פעם עם הסביבה שהשאירו בישראל. כך הירידה אינה מובנת כהפניית עורף לעבר אלא כהתקדמות טבעית לעתיד כלכלי ומקצועי טוב יותר.
הגורם המניע אשר מביא לבסוף את התושבים להגר לעיתים קרובות קשור ישירות לאיכות החיים של התושבים. לפי הסקר אשר נערך בשנת 2007 הציון הממוצע בו דירגו הישראלים את איכות חייהם בסולם מאפס עד עשר, עמד על 6.84, תוצאה אשר גבוהה בהרבה מהממוצע העולמי וקרובה יחסית לדנמרק אשר נמצאת בראש הטבלה עם ציון ממוצע של 8.
העיתונאי מתן חודורוב טען בשנת 2013 כי ישראלים רבים, שלא היו מרוצים מתוצאותיה של המחאה החברתית נגד יוקר המחיה ומשבר הדיור, החליטו להגר מישראל. בנוסף להצלחה של מהגרים ישראלים להשתלב במדינות המארחות ולחיות ברמת חיים והכנסה גבוהים יחסית הוא גורם מרכזי להגירה.
סקרים רבים אשר התבצעו לאורך השנים הראו שמרבית הישראלים אשר שוקלים ברצינות לרדת מישראל או שמעוניינים שילדיהם יעזבו את ישראל לחיות במדינה אחרת, בעיקר מעוניינים להגר לארצות הברית ולקנדה. אף על פי כן, מספר הישראלים המעוניינים להגר גדול באופן רב מהמספר הממשי של הישראלים אשר מצליחים להוציא את תוכניותיהם אל הפועל בהצלחה.
במחקר איכותני שנעשה על ידי מוסד שמואל נאמן על הגירת ישראלים לברלין נמצא שאצל חלק גדול מהמהגרים הישראלים לברלין ישנו ניכור למדינת ישראל ולתרבות הישראלית, ציון יוקר המחיה כסיבה מרכזית להגירה, ותקרת זכוכית נמוכה בישראל לאומנים בתחומים שונים כמו במוזיקה קלאסית.
דפוסי החיים ותפיסת זהות של המהגרים מישראל
במחקר שבחן את הנושא בארצות הברית, נמצא כי המהגרים הישראלים מאמצים את אורח החיים היהודי, המתבטא בשמירת כשרות וציון השבת וחגי ישראל. עם זאת, ממצאי המחקר מצביע כי הזהות הלאומית-תרבותית נחלשת במקצת בקרב הדור הצעיר המחפש להשתלב בחברה האמריקאית.
מחקר נוסף שנערך בקנדה, מלמד כי רוב המהגרים הישראלים מצליחים להשתלב בשוק העבודה המקומי אך מצליחים פחות להתערות בחברה הקנדית, מה שהביא להתחזקות הקשר עם הקהילה היהודית. נמצא כי זהותם הישראלית של המהגרים נותרה חזקה, אך תחושת האשם על עזיבת הארץ, תחושה שאפיינה בעבר מהגרים רבים מישראל, הולכת ונעלמת וההגירה מישראל הולכת ונתפסת כתופעה לגיטימית בקרב המהגרים ממנה.
במחקר שנעשה על זהות לאומית של מהגרים ישראלים באירופה, בערים לונדון ופריז. המחקר מצא כי המהגרים הישראלים שומרים על זהות טרנס-לאומית ואף מנסים לשמר זהות זו בקרב צאצאיהם. עם זאת גם באירופה נמצא כי מהגרים צעירים שומרים פחות על זהותם הישראלית.
היחס ליורדים מצד החברה הישראלית
דחיית הירידה מארץ ישראל וההעדפה של יהודים לחיות בגלות הייתה הנחה מרכזית של כל הזרמים בציונות כאשר "שלילת הגלות" הייתה אמונה מרכזית של החינוך הציוני הישראלי עד לשנות השבעים כאשר מדינת ישראל הייתה חייבת לקבל את האוכלוסייה היהודית הגדולה אשר חיה מחוץ לישראל, בעיקר לנוכח התמיכה הענקית לה זכתה ישראל מאוכלוסייה זו בעקבות במלחמת ששת הימים.
בימי העליות הראשונות הייתה הירידה גורם לפסימיות לגבי הצלחת המפעל הציוני. על הירידה כתב נח שפירא את השיר "עת לבכות", בשנת 1902. בריאיון עיתונאי ב-1976 כינה יצחק רבין את היורדים "נפולת של נמושות". ומנחם בגין חישב את חומרת הבעיה בהקשר הצבאי וטען שמאז קום המדינה ישראל איבדה כתוצאה מהירידה "ארבע אוגדות ושתים עשרה חטיבות". יותר מכל, הפריעה אז להנהגה הציונית במדינת ישראל העובדה שילידי הארץ שנולדו בה, הפנו עורף לחלום הציוני וירדו מישראל. זאת לעומת עולים חדשים שלא נקלטו וירדו, תופעה שתמיד הייתה קיימת באחוזים ניכרים. בריאיון עיתונאי אשר נערך עם שר הביטחון, אהוד ברק, בשנת 2008, הוא ציין כי "היהודים יודעים שהם יכולים להסתדר בכל פינה בעולם. המבחן האמיתי בשבילנו הוא להפוך את מדינת ישראל למקום כל כך אטרקטיבי בתחומי המדע, החינוך, התרבות ואיכות החיים שאפילו בני הנוער היהודיים האמריקנים ירצו להגר לישראל. אם אנחנו לא נצליח לעשות זאת, אפילו מי שנולד כאן יחליט לבסוף להגר למקומות אחרים, זוהי בעיה אמיתית". בשנת 2013 שר האוצר ודור שני לשואה, יאיר לפיד, יצא בחריפות נגד היורדים: "מילה לכל אלה שנמאס להם והם עוזבים לאירופה. אתם תופסים אותי במקרה בבודפשט. באתי לכאן לנאום בפרלמנט נגד האנטישמיות ולהזכיר להם איך ניסו לרצוח כאן את אבא שלי רק מפני שליהודים לא הייתה מדינה משלהם, איך הרגו את סבא שלי במחנה הריכוז, איך הרעיבו את הדודים, איך ניצלה סבתא ברגע האחרון מצעדת המוות. אז תסלחו אם אני קצת חסר סבלנות לאנשים שמוכנים לזרוק לפח את הארץ היחידה שיש ליהודים כי בברלין נוח יותר".
נושא הירידה עולה לעיתים רבות במהלך הקמפיינים הפוליטיים בישראל. מפלגות שונות מציעים צעדים שיחלישו את הירידה מישראל. לעיתים רבות הצעות חוק רבות אשר עולות בכנסת גורמות לחילוקי דעות רבים על הבסיס האם הם יצליחו למנוע או שמא יגרמו להגירה מישראל.
במאה ה-21 השתנה היחס כלפי היורדים. הירידה החלה להיות מקושרת לשכבות מובילות בחברה הישראלית, וחלק מהישראלים מקשרים בין משברים כלכלים ופוליטיים בישראל ובין הגירה. לעיתים כוללת הירידה אמירה פוליטית, המאשימה את המדינה ב"בגידה" באזרחיה. עם זאת, יש הרואים באופן חיובי שהייה זמנית מחוץ לישראל, בנימוק שהדבר מאפשר לצבור ידע וניסיון המשמש את האדם לאחר חזרתו לישראל.
משרד הקליטה משקיע משאבים במטרה לעודד חזרת יורדים לישראל. בשנת 2008 בשל המשברים האידאולוגיים בחברה הישראלית ובשל הכמות הקטנה והמצטמצמת של העולים המגיעים לישראל, משרד הקליטה הישראלי החל במשימה חדשה אשר מכוונת לאוכלוסיית היורדים הישראליים בנוסף לקהילות היהודיות הלא-ישראליות תחת הכותרת "חוזרים הביתה ב-60 לישראל".
אנטי-ציונים טוענים כי תופעת הירידה מישראל מדגישה את החסרונות בקיומה של מדינה ריבונית-לאומית יהודית בארץ ישראל. כמו כן היא מעלה שאלות לגבי יכולת הקיום של מדינת ישראל במזרח התיכון. מספרם של הישראלים אשר ירדו לארצות הברית עד היום עומד על 1.2 מיליון – נתון אשר אנטי-ציוניים עושים בו שימוש על מנת לחזק את טענותיהם. ברם, לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה הערכות אלה מוגזמות בהרבה.
ארגוני יורדים ותרבות יורדים ישראליים מחוץ לישראל
העובדה שבארצות היעד העיקריות של המהגרים הישראלים קיימות קהילות יהודיות גדולות מקלה על תהליך ההגירה ומסייעת על שימור זהותם היהודית של היורדים. יורדים רבים חיים במעין קהילה ישראלית מעבר לים, שבה הם יכולים להמשיך לדבר עברית ולשמור על קשר לישראל. לעיתים נוצר שם מודל חדש של ישראליות. חלק מן הישראלים היורדים משתתפים בארגונים פורמליים ולא פורמליים, משתתפים במוסדות הדתיים של הקהילות היהודיות ושולחים את ילדיהם למוסדות החינוך היהודיים בשיעור רב יותר מהאוכלוסיות היהודיות המקומיות.
בשנת 2002 הוקמה בלוס אנג'לס "מועצת הקהילה הישראלית" (CIC). המועצה הוקמה במטרה לחזק את הסולידריות עם מדינת ישראל שהייתה בעיצומה של האינתיפאדה השנייה. גוף המתנדבים ארגן עצרות תמיכה בישראל, פסטיבל בימי העצמאות הישראליים וכן ארגן כתיבה ותגובות במדיה הכתובה והדיגיטלית. הוא סייע גם לכלבים לשלום ("פאפס פור פיס").
מגוון רב של אתרי אינטרנט, עיתונים ומגזינים בשפה העברית מתפרסמים בניו יורק, לוס אנג'לס ובאזורים רבים נוספים בארצות הברית. הערוץ הישראלי ביחד עם שני ערוצים נוספים דוברי עברית ניתנים לצפייה ברחבי ארצות הברית באמצעות שידורי לוויין. לפני כניסת הלוויין לשוק נהגו תחנות טלוויזיה מקומיות שונות בניו יורק ולוס-אנג'לס לשדר תכנים בעברית במהלך שנות התשעים. לעיתים רבות מתקיימות הופעות אשר מבוצעות על ידי אומנים ישראליים מובילים במרכזי היורדים הישראליים הגדולים בארצות הברית וקנדה. פסטיבל יום העצמאות הישראלי מתקיים בלוס אנג'לס מדי שנה מאז שנת 1990 בו נוכחים אלפי יורדים ישראליים ויהודים אמריקנים.
בתרבות הפופולרית הישראלית
דמותו של היורד הישראלי בתרבות הפופולרית הישראלית לעיתים שלילית. הישראלי היורד מתואר כמי שבא לחפש חלומות בארץ ניכר (בייחוד בארצות הברית) וסופו להתאכזב ולהבין שאת האושר האמיתי ימצא בישראל. כך בסרטו של דודו טופז "תל אביב – לוס אנג'לס", שבו כוכבן טלוויזיה בשיא עלייתו לגדולה בישראל המחליט לנסות את מזלו בהוליווד ולאחר אכזבות מרות הוא מגיע להכרה שעליו לחזור לישראל. גם השיר "ציפי פרימו" של להקת גזוז מספר על בחורה פשוטה מחולון שעברה לקליפורניה, נותרה בחוסר כל ונאלצה לחזור לישראל ולעסוק בזנות.
Industry Baby
Industry Baby הוא סינגל של הראפר והזמר האמריקאי ליל נאז X, בהשתתפות הראפר האמריקאי ג'ק הארלו, שיצא לאור ב-23 ביולי 2021, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה של ליל נאז X, Montero. השיר הופק על ידי Take a Daytrip וקניה וסט. הוא תואר כשיר ראפ המושפע מפופ.
השיר קיבל מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריה ביצוע הראפ המלודי הטוב ביותר.
רקע והוצאה
במרץ 2021 הגישה חברת נייקי תביעה נגד קולקציית האמנות MSCHF, שעצבה את נעלי השטן כקידום לשירו של ליל נאז X, "Montero (Call Me by Your Name)". התיק הוסדר באפריל, אף על פי שב-16 ביולי פרסם ליל נאז X סרטון בטיקטוק בו טען כי עתיד להתקיים בבית המשפט דיון בנושא ב-19 ביולי. אולם מועד הדיון התברר כמועד פרסום הטיזר של "Industry Baby" בצורה של מערכון המתאר את התביעה, כאשר לכאורה ליל נאז X מופיע במשפט של נעלי השטן, אך במהירות מתמקד המשפט במיניות שלו. הטיזר לווה באתר אינטרנטי.
לקראת צאת השיר, שיתף ליל נאז X מכתב הפונה לעצמו בן ה-20 וציין כי השיר הוא "בשבילנו". בין היתר, הוא כתב על הקפאון שלו במהלך מגפת הקורונה, על התנשאות בגלל מיניותו, ולהישאר חזק מול המצוקה כדי לחזות בהצלחתו. לצד צאת השיר והקליפ ב-23 ביולי 2021, ליל נאז X שיתף פעולה עם העמותה ללא מטרות רווח The Bail Project באמצעות Bail X Fund, תוך גיוס כסף במטרה לסיים את ערבות המזומנים בארצות הברית.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ מתרחש בתוך בית הסוהר הפיקטיבי של מונטרו, וממשיך את סרטון הטיזר בו נגזרו על ליל נאז X חמש שנות מאסר בגין היותו הומוסקסואל. הקליפ מהווה מחווה לסרט "חומות של תקווה" משנת 1994.
צ'אשניקי (מחוז משנה)
מחוז משנה צ'אשניקי (בבלארוסית: Чашніцкі раён; ברוסית: Ча́шникский райо́н) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה מנהליים של מחוז ויטבסק שבצפון בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר צ'אשניקי.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 בשטח המחוז נבנתה תחנת כוח בהספק של 2400 מגוו"ט (עד היום תחהת הכוח הגדולה בבלארוס). בעקבות כך הוקם עיר חדשה נובולוקולם. עיר זו הפכה הליות העיר הגדולה במחוז עם 13 אלף תושבים (נכון לשנת 2018).
דמוגרפיה
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה צ'אשניקי 35,043 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2016 נמנו במחוז המשנה 31,335 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 91.43% בלארוסים, 6.91% רוסים ו-1.66% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (73.27%) ורוסית (25.62%).
אופיר כץ
אופיר כץ (נולד ב-19 במאי 1980, ד' בסיוון ה'תש"מ) הוא חבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד, יושב ראש הקואליציה, יושב ראש סיעת הליכוד ויושב ראש ועדת הכנסת, לשעבר יושב ראש הוועדה המיוחדת לתיקון פקודת המשטרה ויושב ראש ועדת המשנה לוועדת הכספים בכנסת לצמצום הפערים בתקצוב שירותי הרפואה בין הפריפריה למרכז.
ביוגרפיה
כץ נולד לאב ממוצא רומני ולאם ממוצא עיראקי. כץ פעיל בתנועת הליכוד מנעוריו. שירת בצה"ל והשתחרר בדרגת סמל ראשון. בעל תואר ראשון במדעי המדינה ותקשורת.
כץ החל את פעילותו בליכוד בגיל 16, ובגיל 19 הצטרף רשמית לתנועה. את התפקיד הראשון בליכוד קיבל בלשכת יו"ר האופוזיציה, בנימין נתניהו, בשנת 2009. בהמשך היה יועץ לשרת התרבות והספורט לימור לבנת, ראש המטה העירוני של גלעד ארדן בתפקידו כשר הפנים, ויועץ וראש המטה של ארדן בתפקידו כשר לביטחון הפנים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת נבחר כץ למקום העשרים ברשימת הליכוד לכנסת כנציג מחוז הגליל והעמקים.
פעילות פרלמנטרית
בכנסת ה-23 מונה חבר הכנסת כץ על ידי ראש הממשלה דאז, בנימין נתניהו לשמש כמרכז הקואליציה בוועדת הכספים. בנוסף, היה חבר בוועדות בריאות עבודה ורווחה, וועדת הכנסת והוועדה לענייני ביקורת המדינה.
בכנסת ה-24, היה, פעם נוספת, חבר ועדת הכספים.
בכנסת ה-25 הוא משמש יושב ראש הקואליציה, יושב ראש סיעת הליכוד ויושב ראש ועדת הכנסת.
שלילת אזרחותו ותושבותו של פעיל טרור
בינואר 2023, ועדת הכנסת אישרה הקמת ועדה מיוחדת שתדון בחוק שלילת אזרחות, אותו יזם והגיש כץ. כיו"ר 'הוועדה המשותפת לוועדות הכנסת והפנים לשלילת אזרחותו ותושבותו של פעיל טרור שמקבל תגמול עבור ביצוע מעשה טרור' (טרור פלסטיני / טרור ערבי בישראל), בראשות אופיר כץ, אישרה הכנסת בפברואר 2023, את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית והוא אושר במליאה באותו חודש.
חקיקה
החוקים שהעביר וחוקק כץ במהלך כהונתו בכנסת:
השכלה וחיים אישיים
כץ בעל תואר ראשון במדעי המדינה ותקשורת ממכללת עמק יזרעאל. הוא מתגורר בעפולה, נשוי לדנה ואב לשני ילדים.
דוקשיצה (מחוז משנה)
מחוז משנה דוקשיצה (בבלארוסית: Докшыцкі раён; ברוסית: До́кшицкий райо́н) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה מנהליים של מחוז ויטבסק שבצפון בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר דוקשיצה.
דמוגרפיה
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה דוקשיצה 26,828 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2016 נמנו במחוז המשנה 23,500 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 94.85% בלארוסים, 3.02% רוסים ו-2.13% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (90.44%) ורוסית (8.77%).
זרע אנדרומדה
זרע אנדרומדה (אנלגית: The Andromeda Strain) הוא ספר מדע הבדיוני שנכתב על ידי מייקל קרייטון. הספר יצא לאור ב-1969 בארצות הברית בהוצאת Knopf ותורגם לעברית ויצא לאור בישראל (ספריַּת מעריב). עלילת הספר מתארת את מאמציה של קבוצת מדענים, המסוגרת במתקן מחקר תת-קרקעי בארצות הברית, לחקור התפרצות נקודתית של מגפה באריזונה שמקורה במיקרואורגניזם מהחלל החיצון ולמנוע את התפשטותה. שמו של הספר מתבסס על הכינוי שניתן למיקרואורגניזם במהלך המחקר.
תקציר העלילה
העלילה מתרחשת בארצות הברית, בשנות ה-60 של המאה ה-20. לוויין צבאי שסיים את משימתו שב לכדור הארץ ונוחת באזור מדברי באריזונה, בפאתי עיירה קטנה ונידחת בשם פיידמונט. משימתו של הלווין הייתה ניסיון לאסוף דוגמאות אורגניזמים מהשכבות העליונות של האטמוספירה לצורכי מחקר. צוות איסוף, שנשלח לאתר את הלוויין ולהשיבו, מתביית על אותות האיכון של הלוויין ומגיע לעיירה הקטנה. להפתעתו, מגלה הצוות שאין בעיר נפש חיה. הדיווח שמעבירים אנשי צוות האיתור למפקדם נקטע באיבו עקב הידרדרות מהירה וקשה במצבם הבריאותי. מפקד יחידת ההשבה, הנמצא בבסיס המפקדה ומאזין לדיווח הקטוע והמבולבל, מסיק כי ייתכן שהגורם לפגיעה באנשי צוותו הוא אחד מהאורגניזמים שנאספו על-ידי הלווין. לאור זאת, מורה מפקד היחידה להפעיל נוהל חירום ממשלתי, שנועד להתמודד עם מצב שכזה, לאפשר את הכלתו ולמנוע התפרצותה של מגפה ביולוגית.
מתקן המחקר נבנה כאתר תת-קרקעי המסווה כאתר מחקר מדברי של משרד החקלאות האמריקאי במדבריות נבדה. המתקן בנוי ממספר קומות, שבכל אחת מהן מערך נפרד של מנגנוני טיהור ועיקור שנועדו למנוע חדירה של מיקרואורגניזם בלתי-רצויים למתקן כמו-גם למנוע בריחה וזליגה של מיקרואורגניזמים מתוך מתקן המחקר החוצה. בקומה התחתונה, והמבודדת ביותר, מצויים מגורי הצוות ומעבדות המחקר. בתחתית המתקן נמצאת פצצה גרעינית שנועדה לשמש כמוצא אחרון להשמדת המתקן וטיהור סביבתו, במצב בו נוצר חשש ממשי לזליגה החוצה של מיקרואורגניזם קטלני ומידבק. מנגנון הפצצה הגרעינית תוכנן כך שיופעל באופן אוטומטי אם אותרה זליגה בלתי רצויה של מיקרואורגניזם מתוך מתקן המחקר. לאחר שהם עוברים סדרה של תהליכי טיהור נפרדים בכל קומה, נמצאים מדעני הצוות המיוחד והניצולים בקומה התחתונה של המתקן. שם מתרחש החלק העיקרי של עלילת הספר שבו מנסים המדענים להבין מה עומד מולם וכיצד ניתן להתמודד עמו.
הנחת המוצא של צוות המדענים היא שהלוויין הצבאי, שמשימתו הייתה ללכוד מיקרו אורגניזמים משכבות האטמוספירה הגבוהות לצורך בדיקת התכנות השימוש בהם כנשק ביולוגי, שב לכדור הארץ כשהוא נושא גם מיקרואורגניזם קטלני במיוחד ממקור חוצני. המיקרואורגניזם גורם למוות כמעט מיידי של כל בעל חיים ארצי שבא איתו במגע, בכך שהוא מביא לקרישה כמעט מיידית של כל נפח הדם של אותו בעל חיים. צוות המדענים מתחלק לשנים, כשחציו האחד מתמקד בלוויין עצמו ומנסה לאתר את המיקרואורגניזם הזר ולחקור את מבנהו, וחציו האחר מתמקד בניצולים ומנסה להבין את יחסי הגומלין הביולוגיים בין המיקרואורגניזם לבני האדם ומדוע שרדו דווקא שני הניצולים שאותרו בעיירה.
לאחר סריקה מקרוסקופית מתישה של הלוויין מאתרים המדענים את המושבה הזעירה של המיקרואורגניזמים החוצניים שנלכדה במבנה הלוויין כשהיה במסלולו מחוץ לכדור הארץ. מחקר נוסף, בעזרת תבנית עקיפה ומיקרוסקופ אלקטרונים, מעלה כי המיקרואורגניזם הוא צורת חיים בעלת מבנה גבישי ואיננו מכיל חומצות אמינו, DNA או חלבונים (בשונה מיצורים חיים ארציים). בנוסף, מתברר כי צורת החיים החוצנית הזו מסוגלת להמיר ישירות חומר לאנרגיה, כדי להתקיים, ואנרגיה לכדי חומר, כדי להתרבות. מאפיינים אלו מאששים את הסברה כי מקור האורגניזם חוצני.
במקביל, מנסה צוות המדענים לעקוב אחרי התרבותו של המיקרואורגניזם בתנאים שונים, בניסיון להבין מה הם התנאים הסביבתיים המעודדים את צמיחתו ומה הם התנאים המדכאים אותה, ולפצח את הסיבה שבזכותה שרדו שני הניצולים מהעיירה פיידמונט - האיש הזקן והתינוק. המחקר מגלה כי המיקרואורגניזם, שקיבל את הכינוי "אנדרומדה", נישא באוויר ומבצע תשנית (מוטציה) בכל מחזור גידול ומשנה את תכונותיו הביולוגיות. צוות המדענים לומד כי "אנדרומדה" גדל ומשגשג בתוך תחום צר של ערך הגבה (pH) ובמצע גידול חומצי מדי או בסיסי מדי הוא מתקשה להתרבות ולהתפתח. תחום ערך ההגבה האידיאלי עבור ה"אנדרומדה" הוא בין 7.39 ל-7.43, תחום ערכים שקיים בדם אנושי רגיל. עובדה זו, בשילוב עם בדיקת הרקע של שני הניצולים, מובילה את החוקרים למסקנה כי הסיבה לכך ששני הניצולים שרדו את ההידבקות ב"אנדרומדה" נעוצה בכך שלשניהם היו ערכי pH חריגים בדם: לתינוק, שבכה בלי הפסק, היה דם בעל ערך בסיסי, כתוצאה מנשימת יתר. לזקן, שסבל מכאבי בטן, היה דם בעל ערך חומצי, כתוצאה מתרופות שונות שנטל.
דא עקא, יחד עם הגילוי בנוגע לקשר בין התרבותו של ה"אנדרומדה" ובין ערך ההגבה, מסתבר למדענים כי המיקרואורגניזם עבר מוטציה נוספת שהביאה לשתי תמורות באופיו: מחד המוטציה גורמת לו לעכל גומי סינתטי ומנגד שללה ממנו המוטציה את האפשרות לפגוע ביצורים חיים. כתוצאה ממוטציה זו מעכל "אנדרומדה" את אטמי הגומי שבדלתות האטומות שבחדרי המעבדה ודולף החוצה, לחללי המגורים במתקן המחקר בדרכו לאוויר החיצוני. מערכת ההגנה האוטומטית של מתקן המחקר מזהה את הזליגה החוצה של המיקרואורגניזם, אוטמת את קומות מתקן המחקר ופותחת בהליך השמדה עצמית, בדמות חימוש הפצצה הגרעינית שבבסיס המתקן והכנה לפיצוצה לאחר מספר דקות, כדי למנוע התפשטות של זיהום בביוספירה.
צוות המדענים, שנלכד בקומות המחקר שנאטמו במתקן, נחרד כשהוא מבין שהוא עומד להיות מושמד בתוך מספר דקות כתוצאה מהפיצוץ הגרעיני, אך חמור מכך: שפיצוץ הפצצה הגרעינית לא רק שלא יביא להשמדתו של "אנדרומדה" אלא יגרום להתרבות אדירה שלו לכדי "מושבת-על", עקב יכולתו להפוך אנרגיה ישירות לחומר לצורך התרבות. הצוות מבין ש"מושבת-על" שכזו תהווה סכנה קיומית לכל היצורים על-פני כדור הארץ, בשל גודלה והתשניות התכופות והבלתי צפויות שעובר המיקרואורגניזם. כחלק מתכנון מתקן המחקר, נקבע מנגנון בקרה אנושי על תהליך ההשמדה העצמית האוטומטי בדמות מפתח מיוחד שנושא אחד מאנשי צוות המדענים. תפקיד המפתח הוא לנטרל את מנגנון הפעלת הפצצה הגרעינית, אם על-פי שיקול דעתו של איש הצוות הפעלת הפצצה איננה נחוצה או בלתי רצויה. מאחר שצוות המדענים הלכוד במתקן המחקר מגיע למסקנה כי עליהם לעצור בכל מחיר את פיצוץ הפצצה הגרעינית שבמתקן, יוצא אותו מדען המחזיק במפתח במירוץ צמוד נגד הזמן, בניסיון להגיע לאחת מהנקודות הפרושות ברחבי המתקן והמאפשרות להשתמש במפתח המיוחד כדי לנטרל את מנגנון הפצצה האטומית. מאחר שמערכות ההגנה האוטומטיות זיהו זה מכבר את הזיהום המתפשט, נאטמו וננעלו דלתות ההפרדה בין המדורים השונים והופעלו ברחבי המתקן מערכות קטלניות אוטומטיות שנועדו למנוע בריחה של מיקרואורגניזמים פתוגניים או חיות מעבדה נשאיות מהמתקן. כתוצאה מכך, מוצא את עצמו אותו איש צוות מנסה לחמוק ממנגנוני ההגנה האוטומטיים הפזורים במתקן בזמן שהוא משתחל דרך פירי שירות ומסדרונות מבודדים, בניסיון להגיע לאחת מתחנות ניטרול הפצצה. בסופו של דבר, מצליח אותו איש צוות להגיע לאחת מהנקודות מספר שניות לפני הפעלת הפצצה הגרעינית ולמנוע את הפעלתה. בכך מציל אותו מדען את חייהם של כל אנשי צוות המחקר שנלכדו במתקן ומונע את התרבותו של "אנדרומדה" למספרים אדירים שימנעו אפשרות להתמודד עמו.
בסוף הסיפור, מתברר ש"אנדרומדה" הפך לאורגניזם בלתי מזיק לבני אדם ומצא את דרכו לשכבות העליונות של האטמוספירה, שם מצוי החמצן בריכוז נמוך יותר ועקב זאת מהוות תנאי מחיה טובים יותר עבורו. הספר מסיים בכך שנוכחותו של "אנדרומדה" בשכבות העליונות של האטמוספירה מביאה לעיכול מגני החום של רכב חלל מאויש בזמן כניסתו מחדש לאטמוספירה וכתוצאה מכך לשריפתו.
משמעות שם הרומן
שמו של הרומן, "זרע אנדרומדה" (באנגלית: "The Andromeda Strain"; מילולית: "זן אנדרומדה" או "צאצא אנדרומדה"), מרמז למוצאו החוצני של המיקרוארגניזם הפתוגני משום שהוא רומז כי המיקרואורגניזם הוא יצור שמקורו בגלקסיית אנדרומדה. בעלילת הרומן אין אזכור מפורש באשר למוצאו של המיקרואורגניזם החוצני, וגלקסיית אנדרומדה אף איננה מוזכרת כלל כמקור אפשרי. מטרת הכינוי היא רק לרמוז שמקורו של היצור מחוץ לכדור הארץ (מבחינת ההיבט הטכני של העלילה) וליצור עבורו הילה מסתורית וזרה (מבחינת ההיבט הדרמטי).
גלקסיית אנדרומדה היא הגלקסיה הקרובה ביותר לגלקסיית שביל החלב (שבה נמצא כדור הארץ), והיא נקראת על שם דמותה של הנסיכה אנדרומדה, מהמיתולוגיה היוונית. על-פי הסיפור המיתולוגי, אנדרומדה הנסיכה נקשרה לסלע על ידי הוריה, כדי לשמש טרף למפלצת ששלחו האלים לפגוע בבני האדם. הוריה של אנדרומדה האמינו כי בכך שיקריבו את בתם למפלצת, יצילו את עמם. בסופו של דבר הרג פרסאוס את המפלצת והציל את אנדרומדה. ייתכן שבבחירה בשם "זרע אנדרומדה" יש משום רמיזה לכך שהמיקרואורגניזם הפתוגני שהביא למותם של בני האדם שבאו עמו במגע הוא מעין "צאצא" של הנסיכה אנדרומדה ובא לתבוע מבני האדם נקמה מאוחרת על כך שזממו להקריבה למפלצת.
אזכורים ביצירות אחרות
רומן המדע הבדיוני "זרע אנדרומדה" שימש השראה למספר יצירות אחרות:
ספר המשך
בשלהי 2019 פורסם ספר המשך לספר "זרע אנדרומדה", בשם "The Andromeda Evolution" ושנכתב על-ידי דניאל וילסון.
עלילת הספר מתרחשת ביערות הגשם שבאמזונס, כ-50 שנה לאחר האירועים המובאים בספרו של קרייטון.
כחול עמוק
כחול עמוק (באנגלית: Deep Blue) הוא מחשב למשחק שחמט, שפותח על ידי חברת IBM, והוא הראשון שניצח אלוף עולם מכהן, גארי קספרוב. המחשב ניצח את קספרוב בטורניר של שישה משחקים, שנערך במאי 1997, בתוצאה 3.5-2.5.
קרנגי מלון
הפרויקט התחיל באוניברסיטת קרנגי מלון בידי שלושה סטודנטים אשר תכננו מספר מחשבים ייעודיים לשח במחצית השנייה של שנות השמונים של המאה העשרים: פנג-הסיונג הסו (Feng-hsiung Hsu), מאריי קמפבל (Murray Campbell) ותומאס אננתארמאן (Thomas Anantharaman). שם המערכת הראשונה שתכננו היה "צ'יפטסט" ("ChipTest"), שכללה צ'יפ ייעודי לייצור המהלכים ונשלט על ידי תחנת עבודה של סאן. הגרסה הראשונה יכלה לייצר 50,000 מהלכים בשנייה. המפתחים הכניסו גרסה מוקדמת לאליפות צפון אמריקה בשח מחשב של שנת 1986 ולאחר קשיים התחלתיים סיימו עם מאזן שקול. שנה אחר כך כבר הייתה להם גרסה של המערכת שייצרה 500,000 מהלכים בשנייה ("ChipTest-M") ובאליפות של 1987 הם ניצחו בתוצאה 4:0.
באותה תקופה פותחה באוניברסיטת קרנגי מלון מערכת מתחרה בשם הייטק ("HiTech") בראשות הנס ברלינר.
IBM
לאור הצלחת Deep Thought החליטה חברת IBM לשכור את שלושת המפתחים והם הצטרפו לחטיבת המחקר ווטסון. הם החלו לעבוד על פרויקט שנקרא "כחול עמוק" (השם נגזר משם הפרויקט הקודם והצבע הכחול המזוהה עם החברה) שמטרתו הייתה לבנות מכונת שח שתוכל לשחק ברמה שמנצחת את אלוף העולם בשח. בין היתר השאיפה הייתה להדגים רכיבים של IBM ואת הכח של חישוב מקבילי. אננתארמאן עזב את החברה עד מהרה והחליף אותו ג'ו הואן (Joe Hoane).
המערכת השיגה את יכולת המשחק שלה בעיקר על ידי שימוש ביכולת חישוב מאסיבית. המערכת הייתה מקבילית ביותר, מבוססת על מחשב RS/6000 בעל 30 קצוות (nodes), מחוזק על ידי 480 שבבי VLSI ייעודיים למשחק שחמט. תוכנית השחמט של המערכת נכתבה בשפת C ורצה תחת מערכת ההפעלה AIX. המערכת הייתה מסוגלת להעריך 200,000,000 מצבים בשנייה, כפול מהמערכת של שנת 1996. ביוני 1997, כחול עמוק היה מחשב העל ה-259 בעוצמתו.