cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הסימפוניה הרביעית של מאהלר
מבנה ופרשנות
הפרק הראשון של הסימפוניה כתוב בסולם מז'ור, ונאמן פחות או יותר לכללי צורת הסונאטה, שהיו הבסיס לכל הסימפוניות מהתקופה הקלאסית ועד תחילת התקופה המודרנית. התזמור ברוב הפרק עדין מאוד, ורק חלק מהתזמורת מנגן ביחד, למעט הפיתוח שהוא החלק הסוער ביותר בפרק, ואולי אף בסימפוניה כולה, שבו גם מנגנת כל התזמורת יחד. הפרק השני הוא מעין סקרצו מתון, באופי קונטרפונקטי מאוד. כאמור, כינור הסולו המנגן טון אחד מעל לתזמורת מקנה לפרק זה אופי אפל מעט, אך הפרק נשאר זוהר וחינני. הפרק השלישי הוא מעין הקדמה, ארוכה אומנם, לפרק האחרון של הסימפוניה, בבחינת חיץ בין שלושת הפרקים האינסטרומנטליים של הסימפוניה, לבין הפרק האחרון, שבו מצטרפת אל התזמורת זמרת הסופרן. פרק זה, שעל בסיסו נכתבה הסימפוניה כולה, מולחן על פי שיר מתוך קרן הפלא של הנער, שעוסק בחיים הנפלאים בגן העדן.
את מילות השיר של הפרק הרביעי ניתן לפרש בשני אופנים שונים. כאשר מתוארת בשיר סעודה שמימית שלשמה נהרגים בעלי חיים רבים, מה שמשווה לשיר המלאכי כביכול, העוסק גם הוא במוות - כפי שמאהלר עצמו נהג לעשות באובססיביות - אופי זדוני ואפוף מסתורין. לכן, מאהלר כותב במפורש בפרטיטורה של הסימפוניה בפרק הרביעי, שעל הזמרת לשיר את מילות השיר ב: " אופי ילדותי, ובשום פנים ואופן ללא פרודיה". הפרק האחרון כולל מלודיות רבות אשר הופיעו בסימפוניה השלישית, בפרקים השני והחמישי (שגם בו יש שימוש בקול האדם לצד התזמורת, במקרה הזה בסולו אלט ומקהלת נשים וילדים. בנוסף, גם הפרק החמישי של הסימפוניה השלישית עוסק בטקסט "מלאכי" מגן העדן), קשר המוסבר בכך, שבתחילה הפרק האחרון של הסימפוניה הרביעית היה אמור לשמש כפרקה השביעי של הסימפוניה השלישית.
מאהלר עצמו ציין את הסימפוניה הרביעית כסימפוניה העדינה והרגועה ביותר שכתב אי פעם, והוא מכנה אותה "הומוריסטיקה". לפרק הראשון של הסימפוניה נתן מאהלר את השם: "העולם כהווה נצחי". המוטיבים הרבים שמופיעים בשלושת הפרקים הראשונים של הסימפוניה שבים ומופיעים (בצורות שונות ומפותחות יותר) בשיר המסכם שבפרק האחרון של הסימפוניה.
הפרק הראשון
הפרק נפתח במוטיב פשוט בסולם סי מינור שמנוגן בחלילים, בקלרינטים ובפעמוני מזחלת. מוטיב זה שב ומופיע פעמים רבות בפרק הראשון, ואף בפרק האחרון. לאחריו מופיע הנושא הראשון של הפרק, שהוא בעל אופי "מוצרטי" בילדותיות ובחן שלו. הנושא מורכב ממספר רב של מוטיבים שמופיעים בכינורות, בקונטרבסים, בצ'לי ובקרנות היער. כל המוטיבים הרגועים והעדינים הללו מרכיבים יחד את הנושא הראשון. לאחר שהנושא מופיע מספר פעמים על שלל המוטיבים שלו, מתחיל הגשר הסוער (בסימון המקום 2), המתחיל בקלרינטים וממשיך בכלי הקשת. לאחר הגשר הקצר והסוער מופיע בסימון המקום 3 הנושא השני של הפרק, שהוא כתוב, כמקובל בתקופה הקלאסית, בסולם הבנוי על הקווינטה של סולם סול מז'ור - סולם רה מז'ור. הנושא השליו והרגוע מופיע תחילה בכלי הקשת הנמוכים, ולאחר מכן באבובים. הנושא שופע רוגע ונינוחות, והוא מורכב משני משפטים שונים, כאשר המשפט הראשון מופיע שלוש פעמים, והשני (הכולל מעברים מינוריים) פעם אחת. לאחריו (בסימון המקום 4) מופיע נושא שמשמש כנושא קבוצות הסיום של הפרק. הנושא כתוב למספר כלים מצומצם מאוד, וגם הוא, כמו כל הנושאים בפרק הראשון, בעל אופי רגוע ונינוח. לאחר הזכרה של המוטיב הפותח עם פעמוני המזחלת והחלילים והמוטיבים של הפרק הראשון ומעין קודטה קצרה, מתחיל הפיתוח של הפרק, שהוא, ככל הנראה, החלק הסוער והעוצמתי ביותר בפרק הראשון, ואולי אף בסימפוניה כולה.
הפיתוח נפתח גם הוא עם מוטיב החלילים ופעמוני המזחלת, ולאחר מכן הוא מתחיל לפתח את כל שלל המוטיבים שמרכיבים את הפרק הראשון. התזמור נעשה יותר ויותר רחב עד למעין נקודת שיא קטנה, שלאחריה המוזיקה נרגעת. אז, בסימון המקום 10, מופיע נושא חדש בחליל בליווי כלי הקשת הנמוכים, שהוא בעל אופי "אינדיאני", ושופע תחושת טבע חזקה. לאחר מכן, המוזיקה מתקדרת שוב והמוטיבים של הנושא הראשון שבים ומתפתחים בכלים השונים. לאחר מכן, בסימון המקום 13, מופיע נושא המבוסס פחות או יותר על המוטיב הפותח של פעמוני המזחלת, והמוטיב הזה משתלט על הפיתוח, עד להופעתו של הנושא הראשון בכינורות שמתפתח בקטע ארוך וסוער שבו משולבים כמעט כל מה שנשמע עד כה בפרק, למעט הנושא השני. בסימון המקום 16 מנגנת כל התזמורת יחדיו ובעוצמה ווריאציה על נושא הגשר מהאקספוזיציה, ובסימון המקום 17 ניתן לשמוע בחצוצרות את המוטיב של הנושא הראשון מהפרק הראשון של הסימפוניה החמישית של מאהלר.
הרפריזה מתחילה כמעט וללא כל הכנה בסימון המקום 18, כאשר הנושא הראשון השליו שב להופיע. הנושא הראשון מועשר בתזמור שלו, וכלים רבים מצטרפים לנגן אותו. לאחר מכן מופיע הנושא הגשר הסוער שנית, כפי שהופיע בצורתו הגראנדיוזית לקראת סוף הפיתוח. לאחר מכן, בסימון המקום 20, מופיע שוב הנושא השני, אך הפעם, בניגוד לפעם הראשונה שבה הוצג באקספוזיציה בתזמורת מצומצמת ובפיאנו חרישי, כעת הוא מופיע בכל התזמורת בפורטיסימו רועם. לאחר שכל המוטיבים השונים של הנושא השני שבים ומופיעים (הפעם בסולם ה"נכון"- סול מז'ור), שב להופיע מוטיב קבוצות הסיום. לאחר מכן, כמו באקספוזיציה, שבים להופיע המוטיב הפותח של פעמוני המזחלת והנושא הראשון, שעובר מעין פיתוח קטן לקראת סופו של הפרק. לאט לאט המוזיקה נרגעת ונחלשת, עד שבסימון המקום 24 הכינורות מנגנים במנעד הכי גבוה שלהם קודטה חרישית. לאחר מכן, סולו הקרן יער מחזיר את הנושא הראשון, שמתפתח במהירות לקודה סוערת, קצרה ופתאומית שחותמת את הפרק הראשון של הסימפוניה.
ביצוע הפרק נמשך בדרך כלל בין 15 ל-18 דקות.
הפרק השני
הפרק נפתח בסולו קרן יער, וכבר לאחריו נכנס סולו הכינור המזייף. אף כי הכינור מכוון באופן שונה משאר התזמורת, מאהלר הצליח להטמיע אותו באופן כזה שישמע כחלק מהותי מהמלודיה ולא יהיה דיס-הרמוני. אופיו של הנושא הראשי של הסקרצו הוא מאוד לחוץ ומעט מאיים, בעיקר בשל סולו הכינור והסולמות הכרומטיים הרבים שבנושא. למרות שהסקרצו הוא הפרק הקודר ביותר בסימפוניה, הוא עדין ולא מאיים או מלחיץ יתר על המידה. במהלך כל הפרק מנגנים רק כלים מועטים בו זמנית, ומאהלר מפגין את יכולות התזמור העשירות והמיוחדות שלו לאורך כל הפרק הרב גוני הזה.
הסקרצו מאופיין בתזוזה בלתי פוסקת של חלקי שש עשרה מתונים, מה שמקנה לסקרצו תחושת פעלתנות ומרץ תמידית. לאחר הופעתו הראשונה של נושאו הראשי של הסקרצו, מופיע הטריו- שמשמש כמעין אתנחתה רגועה בין חלקי הסקרצו הנמרצים. הטריו הרבה יותר רגוע, ומשרה אווירת נינוחות לאחר הסקרצו הפעלתני והתזזיתי. נושא הטריו מאוד שירתי ומלודי, ובולט בו השימוש בנבל, המוסיף לאווירה ה"שמימית" של הטריו. לאחר ההפוגה עם הטריו השליו והרגוע חוזר נושא הסקרצו. הפעם הנושאים בסקרצו מורחבים ומועשרים בתזמור חדש ועשיר יותר. לאחר חזרתו של נושא הסקרצו והרחבתו, חוזר גם נושא הטריו שנית, אשר גם הוא מורחב ומועשר בהופעתו השנייה.
לאחר חזרתו של הטריו הכפול מופיע בפעם השלישית נושא הסקרצו, ולאחר שלל פיתוחים וווריאציות שהוא עובר בכל כלי התזמורת, מגיע הפרק לסיומו הזוהר והאופטימי עם כלי הנשיפה מעץ.
נגינת הפרק אורכת בין 9 ל-11 דקות.
הפרק השלישי
פרק זה כתוב גם הוא בסולם סול מז'ור. זהו הפרק האיטי ביותר בסימפוניה (poco adagio), והוא משמש כמעין הקדמה לפרק האחרון והווקאלי של הסימפוניה. הפרק מנוגן בתחילה רק בתזמורת מיתרים חרישית וקטנה, בעלת אופי של יצירה קאמרית, אך הפרק ממשיך להתפתח. בפרק שולט מוטיב אחד ראשי: מוטיב הרבעים אשר מנוגן בידי הקונטרבסים כבר בשניות הראשונות של הפרק. הנושא מאוד רך ומלודי, ולאט לאט כלי הנשיפה מצטרפים אל כלי הקשת בנגינתו. בסימון המקום 2 מופיע מוטיב חדש באבוב. המוזיקה הולכת ונעשית דרמטית יותר ויותר, עד להתפרצות של כל התזמורת. לאחר מכן מופיע שוב המוטיב הראשי בקונטרבסים, שלאחריו המוזיקה נעשית חרישית ורגועה שוב. לאחר סולו כינור רגוע ושליו, מופיע בסימון המקום 4 נושא חדש ומלודי מאוד, שבנוי על סולו הכינור שנשמע לפני הנושא. הטמפו נעשה מהיר יותר, מה שמקנה לנושא חיות וקלילות. גם נושא זה מאוד לירי והוא זורם בכל כלי התזמורת. לאחר מכן המוזיקה הולכת ומתקדרת והתזמור נעשה קאמרי יותר ויותר, עד שבסימון המקום 7 המוזיקה נעשית קודרת וסוערת, וכל התזמורת מנגנת את הנושא הדרמטי ומלא הייאוש, והמוזיקה מתעצמת עד לנקודת השיא בסימון המקום 8, שלאחריו המוזיקה נרגעת, אך נשארת קודרת ומלאת ייסורים.
לאחר מכן חוזר המוטיב הראשי של הפרק, שוב בתזמורת המיתרים המצומצמת בתחילה, אך גם הפעם הוא מתפתח בידי כל כלי התזמורת, והמלודיה השירית שלו עוברת ווריאציות רבות, כמו למשל שינוי המשקל לשלוש שמיניות בסימן המקום 9, שלאחריו המוזיקה נושאת אופי של מחול ריקודי ולירי מאוד, שקצת מזכיר את הסקרצו מהפרק השני של הסימפוניה. המוזיקה הולכת ונעשית מהירה יותר ויותר, עד לרגיעתה הפיתאומית בסימון המקום 11, כאשר הוילות מנגנות את המוטיב הראשי בליווי שאר התזמורת. לאחר קטע לירי ארוך וחרישי שאת כל נפחו ממלא המוטיב הראשי, מתפרצת לפתע כל התזמורת בעוצמה החזקה ביותר עד כה, בסימון המקום 12, באקורד מי מז'ור זוהר, והמוטיב הראשי מנוגן בעוצמה על ידי הטימפאני, על רקע התזמורת שמנגנת מוטיבים מהפרק הראשון. לאחר מכן המוזיקה נרגעת שוב, והפרק נגמר בקודה חרישית ומלאת רגש המלאה בתפקיד נרחב לנבל.
נגינת הפרק השלישי אורכת בין 18 ל-22 דקות, מה שהופך אותו לפרק הארוך ביותר בסימפוניה.
הפרק הרביעי
מפרק זה החלה למעשה כתיבתה של הסימפוניה. הפרק כתוב בסולם סול מז'ור, סולמה הראשי של הסימפוניה. הפרק כתוב לסולו הסופרן, משום שהטקסט מתאר את גן העדן השמימי מנקודת מבטו של ילד קטן, וסולו הסופרן במנעדו הגבוה בא להעצים את מילות השיר: קול הסופרן הזך והגבוה בא לדמות את קול הילד הקטן, שהפואמה כתובה לכאורה מנקודת מבטו התמימה. מאהלר מציין במפורש בתווים שעל הזמרת לשיר את הטקסט כפשוטו וללא כל משמעות נסתרת. התפתחות הפרק כולו נעשית על ידי הטקסט הארוך. מאהלר כתב את המוזיקה לפרק כך שתתאים למילים, ותעצים את הרגשות והחוויות שהן מתארות. למשל: בסימון המקום 5 שרה הזמרת על שה קטן שמובל אל מותו ומיועד לארוחה השמימית. בקטע זה ניתן לשמוע מוטיב קצר שמנוגן בידי האבובים שבא לייצג את השה הקטן והתמים, ומורכב מסקונדות החוזרות על עצמן כל פעם בתווים אחרים. זהו מוטיב שמאפיין "אנחות" ועצב עוד מימי תקופת הבארוק (דוגמה נוספת בשימוש באפקט ה"סקונדות הנאנחות" ניתן למצוא בסימפוניה מס' 40 של מוצרט). לאחר מכן, כשהזמרת שרה על שחיטתו של שור בשביל הסעודה, חוזר המוטיב המתחנן של האבובים, אך כעת הוא מנוגן בידי קרנות יער וקונטרבסים בעלי הצליל העמוק, המייצגים את השור שמובל לשחיטה.
נושאו הראשי של הפרק מלאכי ונוגה, והוא מנוגן בתחילה על ידי הקלרינטים, בליווי הנבל וכלי הקשת הנמוכים. לאחר מכן הזמרת מצטרפת לנגינתו של המוטיב הראשי. בהמשך, המוזיקה מתפתחת ומשתנה, והיא רוויית מוטיבים שונים מהסימפוניה השלישית של מאהלר, שבמקור היה הפרק הזה חלק ממנה. אחר כך, בסימון המקום 3, חוזר המוטיב של פעמוני המזחלת מהפרק הראשון, אך הפעם הוא מנוגן בידי התזמורת כולה. לאחר מכן מתחיל קטע פראי יותר שמלווה על ידי הזמרת ששרה פסאג'ים וירטואוזיים ומהירים, כשברקע נשמעים מוטיבים רבים מהסימפוניה השלישית (הן מהפרק השני והן מהפרק החמישי) בחלילים ובפיקולו. המוזיקה נעשית קודרת ועצובה. לאחר אזכור קצר של מוטיב פעמוני המזחלת, חוזר הנושא הראשי והמלודי, והפעם הוא מפותח בידי הזמרת והתזמורת. לאחר מכן המוזיקה נעשית דומה לקטע הסוער יותר שקדם לו.
אחר כך חוזר מוטיב פעמוני המזחלת שוב, אך הוא גווע במהירות, והנושא הראשי של הפרק חוזר, הפעם בסולם מי מז'ור, כאשר הכינורות והחליל מנגנים נושאים חדשים על רקע הנושא הראשי. לאחר ההקדמה התזמורתית הקצרה, שרה הזמרת את הנושא הראשי בפיאניסיסימו. המוזיקה מקבלת אופי שמיימי, רך ונוגה. לאחר מעבר מינורי קודר במקצת, חוזרת המוזיקה לאופייה האופטימי והצח, ולאחר מכן היא הולכת וגוועת על רקע צלילי הנושא הראשי בקרן האנגלית, וצלילים ארוכים ושקטים בנבל ובקונטרבסים. הפרק נגמר בסולם מי מז'ור, ולא סול מז'ור כפי שהתחיל.
טקסט הפרק הרביעי
הטקסט שאותו שרה זמרת הסופרן בפרק הרביעי לקוח מתוך קובץ שירי העם הגרמניים קרן הפלא של הנער, שאותו הלחין מאהלר כמה שנים לפני כן; הוא שילב מספר שירים שהלחין בארבע הסימפוניות הראשונות שכתב. שמו של השיר בפרק הרביעי של הסימפוניה הוא: "החיים בשמיים" ("Das himmlische Leben").
בטקסט של השיר מופיעים רמזים ואזכורים רבים של דמויות ואמונות מן הנצרות: השה התמים שיוחנן המטביל משלח לחופשי הוא ישו, שמשפחתו נסה בטרם לידתו מפני הורדוס, שציווה להמית את כל הילדים מתחת לגיל שנתיים בבית לחם וסביבתה, לאחר שנודע לו מפי החכמים כי מלך היהודים עתיד להיוולד שם. יוחנן הוא שהודיע לעם את גדולת ישו, שבו ראה מושיע ובן האלוהים. השור המכונף הוא סמלו של לוקאס, אחד מארבעת השליחים, תלמידיו של ישו. פטרוס, הידוע גם בשם שמעון כיפא, מראשוני תלמידיו של ישו, היה דייג בכנרת, וישו קרא לו לבוא עמו לדוג בני אדם. בנצרות הקתולית נאסר על אכילת בשר ביום שישי שבו נצלב ישו ועל כן מקובלת אכילת דגים ביום זה. מרתה, הטבחית המבשלת את הדגים שפטרוס דג, אירחה את ישו בביתה ודאגה לכל מחסורו בשעה שאחותה מרים ישבה לרגליו ושמעה את תורתו. מרתה ביקשה מישו שיאמר לאחותה לעזור לה בעבודתה, אך הוא שיבח את מרים, ש"בחרה בחלק הטוב אשר לא יילקח ממנה". אורסולה הייתה קדושה מעונה, שנרצחה בבתוליה יחד עם 11,000 נערות שרת שליוו אותה במסע הצליינות שלה. ססיליה הקדושה, המנגנת לפני שוכני גן העדן, היא פטרונית המוזיקה.
כאמור, למרות שהזמרת מצוּוָה לשיר את השיר בצורה טהורה וילדותית "ללא כל פרודיה", לבקיאים באמונות ובמסורת הנוצרית השיר הוא בפירוש פרודיה לגלגנית, המבקרת בגלוי את חיי האושר בשמים. האירוניה הנוקבת שבשיר ניכרת פעמים רבות, החל בשורה הראשונה, המדברת על התענוגות הארציים שהותירו שוכני גן העדן מאחוריהם, והמשך בכל הנאות האכילה והשתייה המתוארות מיד לאחריה, בחפזונם של ארנבות וצבאים להישחט ולעלות על שולחן הסעודה, או בשמחת הדגים השוחים בחדווה אל מותם בידי פטרוס הדייג, בלוקאס המוביל את השור, שהוא סמלו, אל המשחטה "ללא דאגה, כבקי ורגיל", ביהירותם של המתגאים בחלק שנפל להם בנעימים, ארוחות פאר ללא טרחה, מוזיקה שאין דומה לה, שירה וצחוק ומחולות אין קץ - כל גמולם של אותם אנשים, שמלאכים וקדושים עומדים עליהם לשרתם לאחר מותם. אכן, מה טוב ומה נעים למות, אם היית צדיק כל ימיך עלי אדמות! זו למעשה מסקנת השיר, שמעניין להשוותו לטקסט, חלקו של פרידריך גוטליב קלופשטוק וחלקו של מאהלר עצמו, בפרקים הרביעי והחמישי של הסימפוניה השנייה. גם טקסט זה מדבר על האמונה בחיים שלאחר המוות, שהדובר חתר ועמל לזכות בהם, אך אור הנצח שהוא מדבר עליו נוגע לנפש ולרוח, ואין בו אותה נימה זחוחת דעת ויהירה שבטקסט של הסימפוניה הרביעית, על התיאור המפורט של חיי התענוגות החומרניים והשטחיים בגן העדן שהוא כולל.
יוהאן אדולף שייבה
יוהאן אדולף שייבה (5 במאי 1708 – 22 באפריל 1776) היה מלחין, נגן עוגב, תאורטיקאי ומבקר מוזיקה גרמני-דני בולט מתקופת הבארוק.
ביוגרפיה וקריירה
שייבה נולד בלייפציג, וכבנו של בונה עוגבים, למד לנגן מגיל 6. בשנת 1725 החל ללמוד משפטים ופילוסופיה באוניברסיטה של לייפציג. במהלך לימודיו התוודא לעבודתו של יוהאן כריסטוף גוטשד, פרופסור לרטוריקה וספרות, ממנו שאב השראה בפיתוח תיאוריות האסתטיקה שלו.
מפאת קשיים כלכליים לא עלה בידו של שייבה לסיים את לימודיו, ומכאן ראה להקדיש עצמו ללמידה עצמית על מנת לפתח קריירה בתחום המוזיקה. בשנת 1729 הגיש שייבה את מועמדותו לתפקיד נגן עוגב בכנסיית תומאס הקדוש הלותרנית, היכן ששימש יוהאן סבסטיאן באך כקנטור. על אף שמועמדותו נדחתה, מילא שייבה חלק פעיל בסצנת המוזיקה בלייפציג עד לשנת 1735.
בשנת 1736 עזב שייבה את לייפציג ועבר להמבורג שם חבר ליוהאן מאתזון וגיאורג פיליפ טלמן. בהשפעתם הוציא לאור מגזין בשם 'המוזיקאי הביקורטי' (Der Critische Musikus), אשר חשיבותו נעוצה בעיונים המלומדים אודות המלחינים החשובים של התקופה. בשנת 1739, עבר שייבה לשירות המארקגראף פרידריך ארנסט, אשר מינה אותו כמנהל מוזיקלי (Kapellmeister). בשנת 1740 נענה שייבה להזמנת אחותו של המארקגראף, מלכת דנמרק, סופיה מגדלנה, והיה למנהל המוזיקלי בחצר מלך דנמרק כריסטיאן השישי.
לימים, בזמן מלכותו של פרדריק החמישי החלה גוברת האהדה בממלכת דנמרק לסגנון האופרה האיטלקית והצרפתית, זאת למורת רוחו של שייבה אשר העסקתו אף הסתיימה בשנת 1748. בהמשך עבר שייבה לעיר שונדרבורג אולם בשנת 1762 שב לקופנהגן לשארית ימי חיו.
שייבה ובאך
יוהאן סבסטיאן באך וגאורג פרידריך הנדל נמצאו בעיני שייבה כמלחינים הגדולים של זמנו. שייבה ראה בבאך כנגן העוגב, הצ'מבלו והקלאוויקורד הגדול ביותר. עם זאת, נודעת ביקורתו של שייבה אודות סגנונו המוזיקלי של באך, אותו אפיין כבומבסטי. לצדו של באך התייצב יוהאן אברהם בירנבאום, פרופסור לרטוריקה בלייפציג. אליבא דשייבה, המוזיקה של באך חטאה במלאכותיות ועוררה בלבול סגנוני. שייבה עמד על כך כי כתיבתו של באך עמוסה מדי ובלתי טבעית נוכח נטייתו של באך לשוות בהלחנתו מעמד שווה ערך לכלל הקולות המוזיקליים, תוך טשטוש ההבחנה בין מלודיה וליווי.
אלברט שוויצר, אשר התעניין במיוחד ביצירותיו של באך, תיאר בספרו על באך את שייבה כדוגל בסגנון המוזיקה הגרמני, המובחן מזה האיטלקי. כך לשיטתו של שייבה, הסגנון האיטלקי נוטה למורכבות יתר, זאת לעומת הסגנון הגרמני הניכר בטבעיות ופשטות. לפיכך טען שוויצר כי שייבה למעשה ראה את באך כמי שמתרחק מהסגנון הגרמני יתר על המידה לטובת הזרם האיטלקי. לשיטתו של שוויצר, חילופי הדברים בין שייבה לפרופסור בירנבאום עשו חסד למוניטין של באך, באשר סגנונו העוקצני של שייבה עורר אהדה לבאך.
שייבה דגל בעמדה הרואה את הכישרון המוזיקלי כדבר מולד. בחיבורים ומאמרים שונים שפרסם בחן שייבה היבטים שונים של המוזיקה, כגון טעם, ניגון והבעה, ועודד תפיסה לאומנית של הסגנון המוזיקלי. תורתו של שייבה אודות המוזיקה התבססה על עקרונות רציונליים, על חיקוי הטבע ועל החלת האומנויות הרטוריות על תהליכי היצירה המוזיקלית.
כתיבתו המוזיקלית
רוב יצירותיו המוזיקליות של שייבה אבדו. במהלך הקריירה הלחין שייבה למעלה מ-150 יצירות כנסייתיות ואורטוריות, כ-200 קונצ'רטי, שתי אופרות, וכן סינפוניות, מוזיקה קאמרית וקנטטות חילוניות. עם יצירותיו הבולטות נמנית קנטטת ההלוויה של פרדריק החמישי מלך דנמרק.
אדריאן מנגלארד
אדריאן מנגלארד (בצרפתית: Adrien Manglard; 10 במרץ 1695 – 1 באוגוסט 1760) היה צייר צרפתי.
ביוגרפיה
מנגלארד נולד ב-10 במרץ 1695 בעיר ליון. הוא הוכשר על ידי מאסטר הולנדי. הוא עבר לרומא בשנת 1715, שם בילה את שארית חייו וקריירה. הוא נפטר ברומא בשנת 1760. אדריאן מנגלארד היה אדונו של קלוד ז'וזף ורנה.
ביזונש בקלה
ביזונש בקלה (Bezunesh Bekele, באמהרית: ብዙነሽ በቀለ; 25 ביוני 1990–1936) הייתה זמרת נשמה אתיופית שהייתה פופולרית בשנות השישים והשבעים של המאה העשרים.
ביוגרפיה
היא נולדה בשנת 1936. ביזונש כונתה "ארתה פרנקלין מאתיופיה" ו"הגברת הראשונה של אדיס". מעריציה כינו אותה "Bezuye".
ביזונש הקליט שירים פופולריים בשנות ה -70 כמו ""Chenk Tibeb" ו"Ayasayegn chinkun".
היא שרה בשפה האמהרית. היא שרה עם הזמר דובר שפת הגוראג' מחמוד אחמד. שניהם הופיעו עם "Imperial Body Guard Band" ועם "Dahlak Banb".
היא מופיעה בהקלטה Ethiopian Groove - The Golden Seventies (1994, Buda Musique). הייתה נשואה למוחמד אידריס, נולדה להם בת בשם Befkurywa Nuru
ההופעה האחרונה שלה הוקלטה בשנת 1990, שישה שבועות לפני מותה.
מוקסין (נחש)
מוֹקָסִין (שם מדעי: Agkistrodon) הוא סוג של נחש ארסי ממשפחת הצפעיים החי בביצות באמריקה הצפונית ואמריקה המרכזית. הוא קרוב משפחה של העכסן.
נחשים אלה בעלי חברבורות גדולות המזכירות את דפוס הקשקשים של הפיתון והם יודעים להסוות את עצמם לטרפם בביצה. לצעירים ישנו זנב המפתה את הטרף להתקרב, בדמיונו לתולעת. הם ארסיים ובעלי פה רחב היכול ולסת היכולה להכיש במהירות. אורך כמה פרטים מגיע למעל 180 ס"מ.
הם טורפי-על בביצות של אמריקה וניזונים ממגוון בעלי חיים ובייחוד מנחשים אחרים. הם ניזונים גם מדגים, סרטני נהרות, דו-חיים, עופות קטנים, זוחלים אחרים כולל צבים ואליגטורים קטנים ויונקים עד גודל של ארנבת.
מינים אלה מסוכנים גם לאנשים וכבר הרגו אנשים שלא קיבלו נוגדן לארס.
מוסכורינוס
מוסכורינוס (שם מדעי: Moschorhinus) הוא סוג של תראפסיד מקבוצת התרוצפליה שהתקיים במשך הפרם עד לטריאס התחתון לפני 254 עד 247 מיליון שנה מזמננו. הסוג הכיל מין אחד - Moschorhinus kitchingi. עם זאת לפי מספר חוקרים ייתכן שמשויך לו גם המין  Moschorhinus warreni, אשר נחשב רשמית לסכימנוזאורוס.
המוסכורינוס ידוע מתצורות בדרום אפריקה של הקארו כשהוא אחד התראפסידים המוכרים בה ביותר, והוא תואר ב-1920 בידי החוקר הדרום-אפריקאי רוברט בלום. משמעות שמו מיוונית עתיקה היא: "μόσχος" (נהגה: moschos) - עגל ו-"rhin/rhino" - חוטם, כלומר: חוטם עגל. שם המין מתאר את מגלה הדגימות, ג'יימס קיצ'ינג (James Kitching).
תראפסיד זה היה מהבודדים ששרדו את הכחדת הפרם לפני 252 מיליון שנה, אם כי הוא נפגע מעט והממצאים של תחילת הטריאס מראות ירידה בגודל ואף עיוותים של השלדים.
אריה ים גלאפגוס
אריה ים גלאפאגוס (שם מדעי: Zalophus wollebaeki) הוא מין של אריה ים מסוג אריה ים מצוי. מין זה אנדמי לאיי גלאפגוס.
אזור מפרץ סן פרנסיסקו
אזור מפרץ סן פרנסיסקו (באנגלית: San Francisco Bay Area) הוא אזור מטרופולין הנמצא בחלקה הצפוני של מדינת קליפורניה שבארצות הברית. באזור מטרופולין, אשר מקיף את מפרץ סן פרנסיסקו, חיים מעל ל-7.44 מיליון תושבים. האזור כולל הן את שלוש הערים הגדולות סן פרנסיסקו, סן חוזה ואוקלנד, וכן את אזור עמק הסיליקון ואזור האיסט ביי, והן אזורים כפריים ועירוניים קטנים יותר.
תשעת המחוזות של המטרופולין (בכיוון השעון) הם מחוז מארין, מחוז סונומה, מחוז נאפה, מחוז סולאנו, מחוז קונטרה קוסטה, מחוז אלמדה, מחוז סנטה קלרה, מחוז סן מטאו ומחוז סן פרנסיסקו.
אזור מפרץ סן פרנסיסקו הוא המטרופולין השנייה בגודלה במדינת קליפורניה (אחרי המטרופולין של לוס אנג'לס), והחמישית בגודלה בארצות הברית. האזור המאוכלס והגדול ביותר במפרץ הוא בחלקו המזרחי, האיסט ביי, והאזור הפחות מאוכלס הוא בחלקו הצפוני, הנורת׳ ביי.
זהו אחד האזורים העשירים ביותר בארצות הברית על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
אוניברסיטת טסמניה
אוניברסיטת טסמניה (באנגלית: University of Tasmania) היא אוניברסיטה ציבורית אוסטרלית, הממוקמת בשלושה קמפוסים (הובארט, לונסטון ובורני) במדינת טסמניה, שנוסדה בשנת 1846, והיא הרביעית באוסטרליה.
האוניברסיטה פועלת בשיתוף פעולה עם בית החולים רויאל הובארט.
אוניברסיטת טסמניה נוסדה כמכללה קתולית בשנת 1846 והפכה לאוניברסיטה בינואר 1890. התארים הראשונים הוענקו ביוני של אותה השנה. בשנת 1949 הוענקו לראשונה תארים שלישיים.
מגנטוסטרטיגרפיה
טכניקה
כאשר התכונות המגנטיות הניתנות למדידה של סלעים משתנות מבחינה סטרטיגרפית, הן עשויות להיות בסיס לסוגים קשורים אך שונים של יחידות סטרטיגרפיות הידועות כיחידות מגנטוסטרטיגרפיות (מגנטוזונים). התכונה המגנטית השימושית ביותר בעבודה סטרטיגרפית היא השינוי בכיוון המגנטיזציה הרמננטית (כלומר, המשתמרת) של הסלעים, שינוי הנגרם מהיפוכים בקוטביות השדה המגנטי של כדור הארץ. כיוון הקוטביות המגנטית נשאר בסלע ונרשם ברצף הסטרטיגרפי, וכך יכול לשמש בסיס לחלוקת המשנה של הרצף ליחידות המאופיינות בקוטביות המגנטית שלהן. יחידות כאלה נקראות "יחידות קוטביות מגנטוסטרטיגרפיות" או כרונים (chrons), על שם כרונוס.
אם השדה המגנטי הקדום היה מכוון בדומה לשדה של היום ( קוטב מגנטי צפוני ליד הקוטב הצפוני הגאוגרפי) השכבות שומרות על קוטביות נורמלית. אם הנתונים מצביעים על כך שהקוטב המגנטי הצפוני היה ליד הקוטב הדרומי הגאוגרפי, השכבות מציגות קוטביות הפוכה לזו הקיימת כיום.
קוטביות של כרונים
"תת קוטביות" היא כאשר המרווח הוא פחות מ-200,000 שנים, אם כי המונח הוגדר מחדש בשנת 2020 ל-10,000 עד 100,000 שנים וקוטביות כרון - ל-100,000 שנים עד מיליון שנים. מונחים נוספים בהם נעשה שימוש הם Megachron למשך זמן שבין 108 ל-109 שנים, סופרכרון (Superchron) למשך זמן שבין 107 ל-108 שנים וקריטוכרון (Crytochron) למשך זמן שהוא פחות מ-3×104 שנים.
מינוח כרון
המינוח לרצף של מרווחי קוטביות, במיוחד כאשר השינויים הם של משך זמן קצר, או לא אוניברסלי (השדה המגנטי של כדור הארץ מורכב) הוא מאתגר, שכן כל גילוי חדש צריך להיות מוכנס (או, אם לא תוקף, להיות מוסר). שני רצפי החריגות המגנטיות הימיות הסטנדרטיות הם "רצף C" ו-"רצף M" ומכוסים מימי תקופת היורה התיכונה עד כה. בהתאם לכך, סדרת כרוני קוטביות C הראשית מתרחבת לאחור מה-C1n הנוכחי, המכונה בדרך כלל ברונהס (Brunhes), כאשר המעבר האחרון ב-C1r, המכונה בדרך כלל מאטויאמה (Matuyama), הוא לפני 773,000 אלף שנה - נקודה שנקראת היפוך ברונהס-מאטויאמה. רצף ה-C (עבור הקנוזואיקון) מסתיים בסופרכרון הנורמלי של הקרטיקון המכונה C34n אשר בכיול הגיל התרחש לפני 121 מיליון שנה בערך ונמשך עד כרון C33r שאירע לפני כ-83 מיליון שנה, תקופת זמן שהגדירה את העידן הגאולוגי הסנטוני (עידן בקרטיקון העליון). סדרת M מוגדרת מ-M0, עם תווית ראשונה הממוספרת M0r, שהחלה בערך לפני 121 מיליון שנה, בתחילת תקופת האפטיאן (Aptian) בקרטיקון התחתון, ועם תווית אחרונה עד כה, M44n.2r, שהתקיימה לפני כ-171 מיליון שנה, בתקופת האלני (Aalenian) שהיא ביורה התיכונה.
בד"ץ יחוה דעת
בד"ץ יחוה דעת הוא בד"צ שהקים הרב דוד יוסף, והפועל על פי פסקי הרב עובדיה יוסף.
מגנטוסטרטיגרפיה
מינוח כרון
לחלוקות המשנה ברצפים יש גם מינוח ספציפי, כך ש-C8n.2n הוא תת-המשנה בקוטביות הנורמלית השנייה הכי עתיקה, שכוללת כרון C8n עם קוטביות נורמלית והקריפטוקרון הצעיר ביותר, הקריפטוקרון "הקיסרי", שנקרא C1n-1. מונחים מסוימים בספרות המקצועית, כגון M-1r לתיאור היפוך קצר שקרה לפני בערך 118 מיליון שנה, הם זמניים.
בד"ץ יחוה דעת
היסטוריה
גוף הכשרות הוקם בשנת 2020, כאשר מטרתו היא להעניק כשרות ע"פ שיטתו של הרב עובדיה יוסף עם דגש על תחומים בסיסיים כגון כשרות הסכינים ושוחטים יראי שמיים. ביוני 2020 החל הארגון לתת כשרות למשחטות.
ראשי הבד"צ
בנשיאות הארגון עומד הרב דוד יוסף, ובראשות הבד"ץ עומד הרב יורם בן סעדון . חברי הבד"צ הם הרב יצחק זר, הרב יאיר בקשי, הרב משה צאיג, הרב דניאל זיאת, הרב גולן אלוף והרב יוסף אסרף.
מגנטוסטרטיגרפיה
נוהלי דגימה
דגימות פליאומגנטיות נאספות בשטח באמצעות מקדחה ליבת סלע, או כדגימות ידניות (חתיכות שנשברו מהסלע). כדי לבצע ממוצע טעויות דגימה, נלקחות לפחות שלוש דגימות מכל אתר דגימה. המרווח בין אתרי המדגם בתוך חתך סטרטיגרפי תלוי בקצב ההשקעה ובגיל המקטע. בשכבות משקע, הליתולוגיות המועדפות הן אבני בוץ, אבני חרסית ואבני טין עדינות מאוד מכיוון שהגרגרים המגנטיים עדינים יותר וסביר יותר שיתיישרו לפי השדה המגנטי במהלך הסדימנטציה.
נהלים אנליטיים
דגימות מנותחות תחילה במצבן הטבעי כדי להשיג מגנטיזציה טבעית רמננטית, משתמרת (NRM). לאחר מכן, המגנטיזציה NRM מופשטת בשלבים תוך שימוש בטכניקות דה-מגנטיזציה תרמיות או מתחלפות כדי לחשוף את הרכיב המגנטי היציב.
לאחר מכן מושווים כיוונים מגנטיים של כל הדגימות מהאתר והקוטביות המגנטית הממוצעת שלהן נקבעת בעזרת סטטיסטיקות כיווניות, לרוב סטטיסטיקות פישר או רצועות הפעלה (Bootstrapping). המובהקות הסטטיסטית של כל ממוצע מוערכת. קווי הרוחב של הקטבים הגיאומגנטיים הווירטואליים מאותם אתרים שנקבעו כמובהקים סטטיסטית משורטטים ביחס לרמה הסטרטיגרפית שבה נאספו הדגימות. נתונים אלה מופשטים לעמודות המגנטוסטרטיגרפיות הסטנדרטיות בשחור-לבן, בהן שחור מציין קוטביות נורמלית ולבן הוא קוטביות הפוכה.
מתאם וגילאים
הקוטביות של שכבה יכולה להיות רק נורמלית או הפוכה, ולכן שינויים בקצב הצטברות המשקעים יכולים לגרום לעובי של אזור קוטביות נתון להשתנות מאזור למשנהו. נוצרת בעיה: איך לתאם אזורים של קוטביות דומות בין מקטעים סטרטיגרפיים שונים? כדי למנוע בלבול יש לאסוף לפחות גיל איזוטופי אחד מכל אזור. במשקע ים, ממצא זה מתקבל לעיתים קרובות משכבות של אפר וולקני. אם לא הייתה הצלחה באיסוף דגימה, אפשר לקשור קוטביות לאירוע ביו-סטרטיגרפי שמתואם עם מקומות אחרים בעזרת גיל איזוטופי. בעזרת הגיל האיזוטופי העצמאי או הגילאים, העמודה המגנטוסטרטיגרפית המקומית מתואמת עם סולם זמן הקוטביות המגנטית (GMPTS).
הגיל של כל היפוך המוצג ב-GMPTS ידוע יחסית, כך שהמתאם קובע קווי זמן רבים בסטרטיגרפיה. גילאים אלו מספקים תאריכים מדויקים יחסית למאפיינים בסלעים כגון מאובנים, שינויים בהרכב סלעי המשקע, שינויים בסביבת הצטברות המשקעים וכו'. כך גם מוגבלים הגילאים - או התקלות עקב אי חפיפה בגילאים - בבחינת מאפיינים צולבים הכוללים העתקים, דייקים ואי-התאמה.
שיעורי הצטברות משקעים
אפשר ליישם נתונים אלה לשם קביעת קצב הצטברות משקעים על ידי קביעת הגיל של כל היפוך (בטווח של מיליוני שנים לפני זמננו) לעומת הרמה הסטרטיגרפית שבה נמצא ההיפוך (במטרים). זה מספק את הקצב במטרים למיליון שנה שנכתב בדרך כלל מחדש במונחים של מילימטרים לשנה (שזה זהה לקילומטרים למיליון שנה).
נתונים אלה משמשים גם למודל של שיעורי שקיעה באגנים. הכרת עומקו של סלע מקור פחמימני מתחת לשכבות מילוי האגן מאפשרת חישוב של הגיל שבו עבר סלע המקור בחלון הייצור והחלה נדידת הפחמימנים. מכיוון שבדרך כלל ניתן לקבוע את הגילאים של מבני לכידה צולבים על פי נתונים מגנטוסטרטיגרפיים, השוואה של גילאים אלו תסייע לגאולוגים במאגרים בקביעתם האם יש סיכוי למחזה או לא במלכודת נתונה.
קרוסבונז
קרוסבונז (באנגלית: Crossbones) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס קפטן אמריקה ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברות Captain America #359-360 מאוקטובר 1989 ונוצרה על ידי הכותב מארק גרונוולד והמאייר קירון דווייר.
קרוסבונז הוא האלטר אגו של ברוק רומלאו, פושע שלאחר שלימד בבית ספר לפושעים הפך לשכיר חרב. ידוע כאחראי לניסיון ההתנקשות בקפטן אמריקה, כאויב של דיימונדבאק, כבעל עבר עם רוב אלו אשר נשאו את שם הגולגולת האדומה וכנבל שקול לקפטן אמריקה עצמו ולגיבורי-על אחרים.
את דמותו של קרוסבונז בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "קפטן אמריקה: חייל החורף" ו"קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים" מגלם השחקן פרנק גרילו, ששב להופיע בהופעת קמע בסרט "הנוקמים: סוף המשחק".
ביוגרפיה בדיונית
ברוק רומלאו גדל בלואר איסט סייד, ניו יורק, ועמד בראש כנופיית רחוב. אחרי שהוא תקף באלימות ילדה בת 15, שני אחיה נאבקו בו, והדבר הסתיים במותו של אחד מהם. רומלאו נמלט והעביר שלוש שנים בבית הספר לפושעים של טאסקמאסטר, שם הדריך אחרים תחת השם בינגו ברוק. בהמשך שימש כשכיר חרב באלג'יריה עבור אלברט מאליק, הנאצי שידוע בכינוי הגולגולת האדומה, יריבו של קפטן אמריקה. באחת ממשימותיו הוא נשלח לפלוש לטירתו של המדען הנאצי ארנים זולא בשווייץ. ברוק היה היחיד ששרד את הפלישה, ופגש בגולגולת האדומה המקורי, יוהאן שמידט, שהסכים לשכור את שירותיו וקרא לו בשם הקוד קרוסבונז.
הגולגולת שלח את רומלאו לעקוב אחר התקדמותו של ברון זמו בהשגת רסיסי הבלודסטון, ועלה לסיפון ספינת הדגל של קפטן אמריקה בדיוק כאשר זמו גנב את רסיסי הבלודסטון. באמצעות הבלודסטון הוא השתלט על דיימונדבאק, אך נאלץ להרוס את השברים כאשר ישות הליקס הלפייר השתמשה בהם כדי להשתלט על אביו של זמו, היינריך. בידיעה שהגולגולת יזעם על חורבן הבלודסטון, רומלאו חטף את דיימונדבאק למדריפור כפיתיון לקפטן אמריקה. הקפטן הביס אותו והציל את דיימונדבאק, בעוד הגולגולת מורה לרומלאו לחדול ממעשיו. הוא קיבל הוראה להחזיר את הקונטרולר לכלא "הכספת", ויחד עם חרש המכונות, חיפש את הגולגולת הנעדר.
עם צוות שלד
לאור היעדרותו של הגולגולת, רומלאו הוביל את צוות שלד. הצוות נאבק במועדון הלפייר של המלכה השחורה, ובאמצעות מדיום, איתר את הגולגולת לאחר שזה האחרון נחטף על ידי מגנטו. ניסיון התנקשות שלו בקינגפין נמנע על ידי טיפואיד מרי, מה שהוביל לקרב נגד בולזאיי. לאחר שרומלאו וצוות שלד חולצו על ידי ארנים זולא מידי "קבוצת ההגנה הקדושה" (Schutz Heiliggruppe בגרמנית, Sacred Protection Group באנגלית), הגולגולת זייף את מותו שלו בנוסף למותם של רומלאו ואחות הלילה. לבסוף, רומלאו פוטר כאשר הגולגולת החל שותפות עם וייפר.
הוא נאבק בסופרפרו בשירות לורד סמים, וכאשר חזר לניו יורק, חטף את דיימונדבאק, עינה אותה ואילץ אותה לעבור אימוני קרב קשים ומפרכים. הוא שלח אותה לגנוב את דמו של קפטן אמריקה המכיל את נוסחת סופר-חייל מאחוזת האוונג'רס, וחזר לשירות הגולגולת. כאשר הרחצני, המנהיג החדש של צוות שלד, זמם להרוג את רומלאו, אם הלילה הזהירה אותו על כך. רומלאו שיסף את גרונו של הרחצני, מה שנתן לדיימונדבאק הזדמנות להימלט ולהזעיק את עזרתם של קפטן אמריקה ופלקון. רומלאו נשלח למאסר, אך גורמים רשמיים השתכנעו שהשתקם, ככל הנראה חלק מכך נבע על שהביס את תא הטרור "המבצר" בעת שפלשו לבית חולים בדנוור, ושחררו אותו. הוא והאיש הסופג הושכרו על ידי ארגון הידרה להרוס שגרירויות בני יורק, אך הובסו על ידי קפטן אמריקה. נבגד על ידי הידרה, רומלאו ברח ונקם בממונים עליו. בהמשך, הוא הושכר על ידי "הבן החדש" להתנקש בחיי גמביט. למרות שעבד בשיתוף פעולה עם באטרוק המזנק וזאראן אדון הנשקים, הוא הובס יחד עם באטרוק וזאראן על ידי כוח משולב של גילדות המתנקשים והגנבים.
מותו של קפטן אמריקה
הגולגולת חזר עם הקובייה הקוסמית, אך נהרג על ידי חייל החורף והקובייה נלקחה. אלכסנדר לוקין, מעסיקו של חייל החורף, האשים בעקיפין את קפטן אמריקה במותו של הגולגולת. רומלאו הבין במהרה את האמת, החל לחפש אחר לוקין והמשיך לעבוד לפי תוכניותיו של הגולגולת. הוא הפעיל שלוחה של ארגון מכניקת רעיונות מתקדמים, חטף את סין ושטף את מוחה. במהלך אירועי "מלחמת אזרחים", כאשר קפטן אמריקה נכנע לכוחותיו של איירון מן התומכים בחוק לרישום העל-אנושיים, קרוסבונז היה אחראי לניסיון התנקשות בו, אם כי נודע כי דוקטור פאוסטוס שטף את מוחה של שרון קרטר, והיא זו שירתה את הירייה הקטלנית. הוא נלקח למשמורת של סוכנות S.H.I.E.L.D. וולברין ודרדוויל, תוך עזרה של דוקטור סטריינג', התגנבו לסיפון נושאת המטוסים המרחפת וחקרו את רומלאו.
ת'נדרבולטס, הפחד עצמו ונגד ונום
הוא גויס על ידי לוק קייג' לקבוצת ת'נדרבולטס החדשה, ובמהלך אירועי ארץ הצל, השתתף בלחימה נגד שלוחה של ארגון היד. בשליחות בגינאה החדשה, רומלאו נחשף למוטגן ערפילי טריגן, מה שגרם לו לפתח כוחות מטחי אנרגיה. כאשר נשלחו למשימה עם האוונג'רס, רומלאו, ג'אגרנוט והרוח הפעילו מתקן טלפורטציה ונשלחו למימד חלופי עם האוונג'רס. רומלאו ניסה להרוג את קפטן אמריקה, אך נזרק לבריכת מים מוזרים שביטלו את כוחותיו. לאחר המשימה, רומלאו פוטר וחזר למאסר.
במהלך אירועי הפחד עצמו, ג'אגרנוט הפך לאחד מהראויים ותקף את כלא הרפסודה. רומלאו עבד עם סילבר מו ומריו איש ההר, בן דודו של מרקו איש ההר, כדי לברוח. הוא הרג את מו ומריו, והמשיך במנוסתו. לאחר מכן, יחד עם סין, הוא נאבק בולקיריה ובאוונג'רס. הוא נפצע קשה על ידי וולברין, ורופא על ידי דיימון הלסטרום. הוא וסין הצטרפו ל-DOA של הלסטרום. מאוחר יותר הוא נאלץ לצאת למסע עולמי בחיפוש אחר פטישי הראויים, מה שהוביל אותו למאבקים עם נאמור, לוק קייג' ווולברין בין היתר. במהלך עלילת "קצוות הארץ" הוא נראה באחד ממתקניו של דוקטור אוקטופוס ולכאורה יורה במוות בסברה. הוא הרג עוד כפיל של הלסטרום ופשט את עורו, וביחד עם ה-DOA סימן למטרה את אנדי ברטון, אשר קיבלה את סימן הגיהנום אשר היה על סימביוט ונום. הוא נאבק בסוכן ונום ובברטון, וגורש יחד עם מספר חברי ה-DOA באמצעות שדים.
הוא נראה לאחר מכן יחד עם דדפול, ובהמשך נאבק באלמנה השחורה ובמעניש.
סיראג' (עמותה)
סיראג' היא עמותה לקידום הייטק בחברה הבדואית.
מטרת העמותה
מטרת העמותה היא יצירת מקומות עבודה לחברה הבדואית בתחום מקצועות הטכנולוגיה וההייטק, על מנת לעודד את השתלבות הבדואים בנגב בתחום זה, לרבות על ידי: יצירת קשר עם חברות ישראליות וזרות אשר תספקנה פרויקטים בתחום מקצועות הטכנולוגיה וההייטק בהם יועסקו בדואים תושבי הנגב, ופעילות בתחום הכשרת כוח אדם מהחברה הבדואית בשיתוף עם החברות הנ"ל לעבודות בתחום מקצועות הטכנולוגיה וההייטק ולשילובם בפרויקטים כמופרט לעיל.
ההקמה
עמותת סיראג' הוקמה באפריל 2017 על ידי היזם והיו"ר דאז של הוועד המנהל של אוניברסיטת תל אביב גיורא ירון. יחד עם עוד כמה אנשי הייטק אחרים, כמו גם יזמים חברתיים ואנשי אקדמיה מהמגזר הבדואי הבחין בפער ההשכלתי שמתקיים בבתי הספר התיכוניים בפזורה הבדואית מחד, ומאידך בפוטנציאל הגדול של עובדי הייטק שיעברו הכשרה מתאימה, ויירצו לעבוד קרוב לביתם בנגב. העמותה בחרה במודל של ביצוע פרויקטים בתחום ההי-טק ולא שמה לה למטרה לשלב את בני החברה בחברות ההייטק . ירון משמש עד היום כיו"ר העמותה.
פעילות העמותה
בעמותה 25 עובדים והנהלתה ממוקמת בפארק ההי-טק והפיתוח גב־ים שליד אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בבאר שבע.
ג'ני פלטשר
שיאנית עולם
היא נבחרה להשתתף באולימפיאדת לונדון (1908) אך בשל מיעוט נרשמות תחריות השחייה התבטלו.
חייה האישיים
בשנת 1913 החלה פלטשר ללמד שחייה בלסטר ובכך הסתיימה הקריירה התחרותית שלה כשהיא פנתה מחובבנות למקצועות. ובשנת 1917 לאחר נישואיה היא עברה להתגורר בקנדה. לזוג נולדו בת ו-5 בנים.
Devil May Cry
Devil May Cry היא סדרת משחקי פעולה-הרפתקה שמפותחת על ידי קאפקום. הסדרה מתמקדת בצייד השדים השכיר דנטה וההרפתקאות שלו כשהוא מסכל פלישות של שדים מהגיהנום לכדור הארץ. עד כה יצאו חמישה משחקים מרכזיים בסדרה בנוסף למשחק אתחול ולכמה משחקי מובייל.
המשחק הראשון בסדרה נוצר במקור על ידי הידקי קאמייה כאבטיפוס למשחק "Resident Evil 4", אבל כשהמשחק סטה מסוגת ההישרדות אימה של סדרת Resident Evil הוחלט להפוך אותו לסדרה חדשה בפני עצמה. הסדרה נחלה הצלחה ביקורתית וכלכלית ומכרה מעל 28 מיליון עותקים נכון ל-2022. הצלחת הסדרה גררה עיבודים לסדרת אנימה, קומיקס, מאנגה ומרצ'נדייז.
משחקיות
"Devil May Cry" היא סדרת משחקי פעולה-הרפתקה המוצגת בגרפיקת תלת-ממד בגוף שלישי. ברוב המשחקים השחקן מגלם את דנטה, צייד שדים שכיר שיוצא להרפתקאות במטרה לעצור פלישות מהגיהינום לכדור הארץ; ובמשחקי הסדרה העדכניים יותר השחקן מגלם גם את נירו, צייד שדים נוסף שעובד עם דנטה. המשחקים ידועים בסגנון הלחימה האקרובטי והתזזיתי שלהם שמשלב בין נשק קר לחם יחד עם כוחות-על ודורש תגובה מהירה מצד השחקן, שנלחם באויבים, תוקף אותם עם הנשקים שלו ומנסה להתחמק ממתקפות באמצעות תזוזה או מתקפות נגד. כמה ממשחקי הסדרה מציגים מערכת משחקיות שנקראת "סטייל", שמאפשרת לשחקן להחליף בין כמה סגנוני משחק במהירות כדי לאפשר לשחקן כמות עצומה של מהלכים שונים.
חוטמן אדום
חוטמן אדום (שם מדעי: Nasua nasua) או חוטמן דרום אמריקאי הוא מין של חוטמן ממשפחת הראקוניים החי ביערות טרופיים וסובטרופיים בדרום אמריקה.
Devil May Cry
משחקיות
המשחקים מדרגים את ביצועי השחקן באמצעות מערכת ניקוד. הציונים הם אלפבתיים, כלומר הציון הנמוך ביותר הוא D, אחריו C, B ו-A, והגבוה ביותר הוא S. המשחקים החדשים יותר מאפשרים ציונים אפילו גבוהים יותר מ-S, שנקראים SS ו-SSS. כדי להעלות את הציון שלו, השחקן צריך לצרף רצפים ארוכים של מתקפות מגוונות מבלי להיפגע על ידי אויב. חזרה חוזרת ונשנית על אותן ההתקפות או פגיעה יורידו את ציון השחקן. המשחקים מחולקים ל"משימות", פרקים עלילתיים שמספרים את עלילת המשחקים, ובנוסף לציון שהשחקן מקבל בזמן אמת הוא מקבל גם דירוג ביצועים בסוף כל משימה.
חוטמן אדום
מאפיינים
החוטמן באדום הוא יצור בגודל בינוני הקרוב לראקון הצפון אמריקאי ומבנה חייו דומה. זהו יצור פעלתני ואוכל-כול החי בחבורות קטנות. צבע פרוותו אדמדם או חום בהיר ומצידי אפו המוארך קווים שחורים עד לסימנים לבנים ליד עיניו. הזנב מפוספס בפסים כהים מעט.
תפוצה: נפוץ על עצים לאורך יער האמזונאס ויערות אחרים באזור הטרופי והסובטרופי ועד למדרונות הרי האנדים (בין גובה 2,500 ל-8,500 מ'). החוטמן נפוץ מקולומביה בצפון ועד אורוגוואי וצפון ארגנטינה. המדינה היחידה בדרום אמריקה שהוא לא נמצא בה היא צ'ילה.
מזון: חוטמן אדום הוא אוכל-כול האוכל, כשמו, מה שהוא מוצא. בין השאר פירות כמו בננות, פרחים, זרעים שונים, חרקים ועכבישים כולל טרנטולות ארסיות, ביצים, גוזלים וחולייתנים קטנים.
אברהם אורי קובנר
אברהם אוּרי בן צבי (ארקדי גריגוריביץ') קובנֶר (בכתיב היידי, שנהג בתקופתו: קאָוונער; ברוסית: Ковнер, בכתיב של תקופתו: Ковнеръ; 1842, וילנה – 1909, לומז'ה) היה פובליציסט ומבקר ספרות יהודי ליטאי בן תקופת ההשכלה, הנחשב לאבי ביקורת הספרות העברית המודרנית. בשנות חייו המאוחרות התארס עם נוצרייה והמיר את דתו לנצרות. אחיו הבכור, ד"ר שאול (סאוולי, סאוועלי) גריגורייביץ' קובנר (Савелий Григорьевич Ковнер; 1837—1896), היה רופא יהודי רוסי והיסטוריון של הרפואה.
ביוגרפיה
קובנר נולד ב-1842 בעיר וילנה, מרכז התרבות היהודית שבצפון-מערב האימפריה הרוסית, בשם אברהם אורי (ארקדי) גריגוריביץ' קובנר. אביו צבי הירש (גריגורי) היה מורה, ואמו ניהלה עסק קטן. משפחתו הענייה נתמכה כלכלית בידי אחי אביו, מרדכי לייזר. הוא למד בישיבות באזור מינסק, ובתקופה זו התוודע ליצירות של הספרות הרוסית, הצרפתית והגרמנית. בעקבות כך סולק מהישיבה. לאחר נישואיו עבר משבר אישי ואינטלקטואלי, שינה את שמו לאלברט קובנר וברח דרומה לקייב, כשהוא נוטש את אשתו ובתו. בקייב נחשף לרעיונות הצדק והחירות שנשבו באוניברסיטאות ברוסיה בהשפעת הרפורמות במערב אירופה.
לאחר שנים אחדות עבר לעיר הנמל הקוסמופוליטית אודסה, והחל לפרסם מאמרי ביקורת בעברית בעיתון "המליץ". בשנת 1865 פרסם קובץ מאמרי ביקורת בשם "חקר דבר", שבו האשים סופרים עבריים בפרובינציאליות, ניתוק מהמציאות החברתית, מליציות ריקה והתגנדרות. בכך עורר עליו את זעמם של אלו והוחרם על ידיהם. בעקבות פרסום "חקר דבר" קמו לו מבקרים. שלום יעקב אברמוביץ' ("מנדלי מוכר ספרים") טען כי עולמו הרוחני של קובנר מלא סתירות: הוא מחבר יצירות ספרותיות בעברית, ובו בזמן מערער על ערכה של השפה העברית. בין מבקריו החריפים של קובנר היה אברהם בר גוטלובר, שפרסם כתגובה ל"חקר דבר" את החוברת "אגרת צער בעלי חיים" (ז'יטומיר תרכ"ח), שבה יצא "להשיב דברים נכוחים אל אחד השועלים הקטנים המחבלים כרם ספרותנו [=קובנר]... וידבר סרה על גדולי סופרינו מזמן העבר וההוה במכתב פלסתר שלו... 'חקר דבר'... וגם על הספרים הקדושים... ספרי תנ"ך, הוא אומר שילדי הדמיון הם... ונמשך העניין לדבר דבר בעתו על הניהיליזמוס ... אשר השחית את דרך בני הנעורים." אחד הבודדים שתמכו בקובנר היה המבקר יוסף יהודה לרנר (לערנער), שיצא להגנתו בחוברת "דורש אל המתים" (אודסה תרכ"ח 1868), שנכתבה כתגובה ל"אגרת צער בעלי חיים" לגוטלובר. כתגובה לביקורות הוציא קובנר בשנת תרכ"ח (1868) קובץ מאמרי ביקורת נוסף, בשם "צרור פרחים".
בין השנים 1872–1873 פרסם קובנר פיליטונים ביומון הרוסי הפוליטי־הספרותי הליבראלי "גוֹלוֹס" (Голос, 'הקול'), מן העיתונים החשובים ברוסיה בזמנו. לאחר שהסתכסך עם העורך אנדריי קראייבסקי (Краевский), החל בשנת 1874 לעבוד כפקיד בבנק של אברהם זק בסנקט פטרבורג. באפריל 1875 נעצר קובנר לאחר שזייף את חתימתו של מעסיקו על המחאה של 168 אלף רובל. במשפטו, שנערך במוסקבה ועורר סערה רבה בעיתונות הכללית וגם היהודית, טען קובנר שפעל על רקע אידאולוגי. הוא הורשע ונידון למאסר של 4 שנים.
מתאו בכלא במוסקבה החל קובנר להחליף מכתבים עם הסופר פיודור דוסטויבסקי, שעסקו בעיקר בשאלות תאולוגיות. קובנר גינה את הדעות הקדומות האנטישמיות של הסופר, אך בו בזמן הסתייע בו בפרסום הכתבים שחיבר בכלא. דוסטויבסקי אף התייחס להשקפותיו של קובנר על "השאלה היהודית" בסדרת מאמרים שפרסם בקובץ כתביו "יומנו של סופר" (Дневника писателя, "דנֶווניק פִּיסַטֶליה", 1877). באותה שנה הוגלה לסיביר, לאחר שהומתק עונשו. בשנים 1881–1893 עבד כמנהל חשבונות עבור לשכת הצנזורה בטומסק, והשיב לעצמו את זכויותיו האזרחיות אך היה מנוע מלשוב לתוך לב רוסיה. בתקופה זו חיבר רומן ומסה על אתאיזם בשם "מדוע אינני מאמין?" (Почему я не верю?‎).
בשנת 2017 פרסמה ד"ר סווטלנה נטקוביץ (בעברית) את יומנו הבלתי מצונזר של קובנר, ובו תיאורים רבים שלו על מעשי אונס שביצע ואף על יחסים אינטימיים עם בתו
בשנת 1893 המיר את דתו לנצרות לאחר שהתארס לנוצרייה, ומעתה פעל בשמו הרוסי, ארקדי גריגורביץ' קובנר. עם זאת הוא נשאר אתאיסט. בשנת 1894 חזר לרוסיה האירופית, ומ-1897 עבד כצנזור בלומז'ה.
קובנר נפטר בשנת 1909, ונקבר בחלקה הסלאבית של בית הקברות הקתולי בעיר.
כתביו
כל כתביו:
לקריאה נוספת
עבודות אקדמיות:
קישורים חיצוניים
ביקורות על "חקר דבר":
Identified
Identified הוא אלבום האולפן השני של ונסה הדג'נס, שיצא ב-1 ביולי 2008 בארצות הברית. הוא יצא לאור גם ב-24 ביוני 2008 ביפן, ב-13 בפברואר 2009 ברוב מדינות אירופה וב-16 בפברואר 2009 בבריטניה. הדג'נס יצאה למסע ההופעות הראשון שלה, Identified Summer Tour בין אוגוסט לספטמבר 2008 על מנת לקדם את האלבום.
הוצאה וקידום
"Sneakernight" יצא כסינגל הראשון והיחיד מהאלבום. הסינגל, בהפקת ג'יי. אר. רותם, יצא ב-27 במאי 2008 בארצות הברית וב-8 בפברואר 2009 באירופה. השיר הגיע למקום ה-88 בבילבורד הוט 100. הקליפ צולם על ידי מלקולם ג'ונס ויצא ב-13 ביוני 2008.
אנדרואיד פרויו
אנדרואיד "פרויו" הוא שם קוד של מערכת ההפעלה לניידים, אנדרואיד שפותחה על ידי גוגל, הכולל את הגרסאות בין 2.2 ל-2.2.3. גרסאות אלו אינן נתמכות עוד. הוא נחשף ב-20 במאי 2010, במהלך כנס Google I/O בשנת 2010.
אחד השינויים הבולטים בהשקת "פרויו" היה פונקציונליות נקודה חמה על ידי כבל USB או באופן אלחוטי. שינויים אחרים כוללים תמיכה לשירות ההודעות אנדרואיד ענן למכשיר (C2DM), המאפשר דחיפת הודעות, שיפור נוסף במהירות האפליקציות, שיושם באמצעות קומפילציית JIT ויישומים המוצגים בתוך אפליקציות, כגון באנרים בראש המסך.
בשנת 2015 התברר שמערכת חשופה לבאג מסוג "Stagefright" ובהמשך פותח טלאי תוכנה מתאים.
על פי הסטטיסטיקה שהוציאה גוגל ב-9 בינואר 2016, עולה כי פחות מ-0.1% מכלל מכשירי האנדרואיד הניגשים ל-Google Play מריצים פרויו, מה שאומר למעשה, כי גרסה זו אינה בשימוש.
תכונות
תכונות חדשות שהוצגו על ידי "פרויו" כוללות:
Consequence
Consequence (לשעבר: Consequence of Sound) הוא מגזין מקוון בניו יורק, המפרסם חדשות, מאמרים וביקורות בנוגע למוזיקה, סרטים וטלוויזיה. בנוסף, הוא כולל את האתר Festival Outlook, המשמש כמאגר מקוון לחדשות ושמועות על פסטיבל בעל אותו השם. בשנת 2018, Consequence השיק את Consequence Podcast Network.
שם האתר נגזר משם השיר של רג'ינה ספקטור, "Consequence of Sounds".
היסטוריה
Consequence of Sound הוקם בספטמבר 2007 על ידי אלכס יאנג, שהיה סטודנט באוניברסיטת פורדהאם בברונקס, ניו יורק. בינואר 2008 הפך מייקל רופמן לעורך הראשי. באוקטובר 2014, Consequence of Sound החל לפרסם ביקורות אודות סרטים והפך לחלק מאיגוד מבקרי הקולנוע בשיקגו.
מחלף ברוכין
מחלף ברוכין הוא מחלף המחבר את כביש 446 המוביל אל היישובים ברוכין, עלי זהב, לשם ופדואל אל כביש 5 ("כביש חוצה שומרון").
המחלף ממוקם ממערב לאזור התעשייה ברקן, ומהווה את נקודת הסיום של כביש 446, שבעבר הסתיים בטולכרם. תצורת המחלף היא מחלף T, כאשר הפניות אל כביש 5 וממנו הם באמצעות גשר העובר מתחת לכביש (מערבה מכביש 446 ודרומה מכביש 5 לכיוון מערב) ורמפות רגילות (מזרחה מכביש 446 ודרומה מכביש 5 לכיוון מזרח).
קרלוס באלבה
קרלוס באלבה (באנגלית: Carlos Baleba; נולד ב-3 בינואר 2004) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ליל מליגת העל הצרפתית.
קריירה
באלבה החל לשחק כדורגל ב-Futur Soccer FC בדואלה ולאחר מכן הצטרף למרכז האקדמיה École de Football des Brasseries du Cameroun בגיל 13. הוא עבר לליל הצרפתית בינואר 2022, אז החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור קבוצת ליל הבוגרת ב-7 באוגוסט 2022 בניצחון 1–4 במסגרת הליגה הצרפתית מול אוסר.
מעשה בשני גורו
השיר נכלל בספר השירים אני וטלי בארץ הלמה, בהוצאת ספרית פועלים, 1974 (שיצא במהדורה מחודשת ומקוצרת ב-2003 עם איוריו של דני קרמן), ואחר כך, ב-2012, בספר כן-גוּרוּ ולא-גוּרוּ, מלווה באיוריו של אביאל בסיל.
השיר מספר על כן-גורו, הגור הנחמד והצייתן, שאומר תמיד "כן", ועל לא-גורו, הגור השני, המרדן, שמתנהג באופן בלתי נסבל ואומר תמיד "לא". בני המשפחה מסבירים ללא-גורו שהעולם מחבב את אומרי ה"כן", ולא-גורו משתכנע ומסכים.
נורם מקדונלד
נורם מקדונלד (באנגלית: Norm Macdonald; 17 באוקטובר 1959 – 14 בספטמבר 2021) היה קומיקאי, סופר, שחקן, סטנדאפיסט ומפיק קולנוע קנדי.
ביוגרפיה
מקדונלד נולד בקוויבק, לפרסי ופרן מקדונלד יש לו אח בשם ניל מקדונלד שהוא עיתונאי ברשת החדשות CBS. הופעותיו הראשונות היו במופעי סטנד-אפ במועדונים באוטווה וב-1987 הופיע בפסטיבל "Just for Laughs". ב-1993 הוא לוהק לתוכנית "סאטרדיי נייט לייב" ושם ביצע חיקויים של דמויות שונות במשך 5 עונות, עד שפוטר ב-1998. באותה שנה כיכב בסרט "עבודה מלוכלכת" של בוב סאגט.
בשנת 1992 הצטרף מקדונלד לצוות הכותבים של התוכנית רוזאן והופיע בהופעת אורח בתוכניות "המופע של דרו קארי" ו-"news Radio".
ב-1999 יצר את הסדרה בכיכובו "המופע של נורם". ב-2000 השתתף בשעשועון "מי רוצה להיות מיליונר", וזכה בחצי מיליון דולר שאותם תרם לצדקה.
ב-2003 לוהק לתפקיד הראשי בקומדיית המצבים "A Minute with Stan Hooper" של רשת פוקס שבוטלה אחרי שישה פרקים.
ב-2010 לוהק לסדרה "מקום טוב באמצע" כאחיו של אב המשפחה. בקולנוע הוא דיבב בין היתר בשני סרטים בסדרת "ד"ר דוליטל" ובסרט "הצד הגס של הפינגווינים" מ-2007.
בין 2014–2018 השתתף מקדונלד בסדרה המצוירת "Mike Tyson mysterys".
ב-2013 התחיל מקדונלד פודקאסט ביוטיוב "Norm Macdonald live". שבו הוא מראיין מפורסמים במשך שעה. ב-2017 נטפליקס רכשה את הזכויות לפודקאסט וחדשה את התוכנית בשם norm Macdonald has a show שעלתה ב-2018 ל-10 פרקים.
ב-2016 דיבב דמות של חוצן ג'לטיני בעונה הראשונה של "האורוויל", סדרת דרמה קומית מדע בדיונית אמריקאית שנוצרה על ידי סת' מקפרלן, ועלתה לשידור ברשת פוקס בעונת 2017–2018.
מקדולנד נפטר ב-14 בספטמבר 2021, בגיל 61, בתום תשע שנים בהן נאבק במחלת הלוקמיה. הוא הקפיד על פרטיותו, ולא גילה את דבר המחלה למשפחתו, חבריו ומעריציו.
גומצן (בות'רופס)
גומצן (שם מדעי: Bothrops) הוא סוג של נחשים ארסיים החיים רק בדרום ובמרכז אמריקה. הם חיים ביערות לחים וצבעם מסווה ומתאים לרקע של קרקע היער. הם בעלי גומות ליד עינם, בעזרתם הם מבחינים באופן מטושטש בחיות בעלי דם חם וכך מזהים אותם גם באפלה מוחלטת. הם ארסיים ותוקפים את קורבנם בעזרת שיני ארס גדולות היכולות לנוע במהירות לעבר טרפם. הם צדים את טרפם ממארב בין העלים של קרקע היער.
מינים רבים של גומצן הם קטלניים לאדם, שהידוע ביניהם זכה לשם גומצן אימתן.
פאבל פונדלין
פאבל גריגורוביץ' פונדלין (4 במרץ 1893 - 25 באוגוסט 1950) היה גנרל מיור בצבא האדום אשר פיקד על הארמייה ה-12 במהלך מלחמת העולם השנייה. נפל בשבי הגרמני, וכשחזר לאחר המלחמה לברית המועצות הוצא להורג.
תחילת דרכו
פונדלין נולד ב-4 במרץ 1893 בכפר במחוז איוואנובו שבאימפריה הרוסית, כבן הרביעי במשפחת איכרים בת שבעה ילדים. מבין כל משפחתו הוא היה היחיד שקיבל חינוך, וגם בהמשך חייו הוא נודע כאדם משכיל מאוד. ב-1914 התגייס לצבא האימפריה הרוסית, ועד 1915 למד בבית ספר צבאי במוסקבה. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית, וב-1918 התגייס לצבא האדום. הוא לחם במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה כנגד הצבא הלבן וכנגד כוחותיו של נסטור מאכנו. במהלך המלחמה הוא נפצע, מונה למפקד גדוד ולאחר מכן למפקד בריגדה. ב-1920 הוא לחם במלחמה הפולנית-סובייטית, ועל חלקו בה עוטר בשני עיטורי הדגל האדום. הוא למד באקדמיה הצבאית פרונזה אותה סיים ב-1926, ועד 1930 שימש כראש מטה הדיוויזיה ה-31. ב-1930 הוצב כמדריך באקדמיה הצבאית פרונזה, ובאפריל 1933 מונה למפקד הדיוויזיה ה-95. במרץ 1934 הוא מונה למפקד בית הספר הצבאי בלנינגרד. ב-1937 נעצר במסגרת הטיהורים הגדולים, אולם שוחרר כבר ב-1938. במאי של אותה שנה הוא מונה לראש מטה הקורפוס הראשון, וב-17 בדצמבר 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-139 ולחם עמה במלחמת החורף נגד פינלנד. ב-4 ביוני 1940 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-9 ביולי של אותה שנה מונה לראש מטה המחוז הצבאי לנינגרד. ב-11 במרץ 1941 הוא מונה למפקד הארמייה ה-12.
מלחמת העולם השנייה ואחריתו
עם פתיחת המתקפה הגרמנית ביוני 1941, נכללה הארמייה של פונדלין במסגרת החזית הדרום מערבית. הארמייה נסוגה באוקראינה, וביולי כותרה בעיר אומן בידי הגרמנים במסגרת קרב אומן. פונדלין עצמו לחם באומץ רב, אולם ב-7 באוגוסט הוא נפל בשבי הגרמני בנסיבות לא ברורות לחלוטין. יחד עמו נפל בשבי הגנרל ניקולאי קירילוב. הגרמנים השתמשו בגנרלים השבויים לצורכי תעמולה, צילמו אותם לצד קצינים גרמניים והפיצו את התמונות ביחידות הסובייטיות במטרה להציג אותם כעריקים ולא כשבויים. ב-16 באוגוסט דן בית משפט צבאי סובייטי את פונדלין להורג שלא בפניו. אשתו נינה ואביו גריגורי נעצרו גם כן. הגרמנים ניסו לשכנע אותו באמצעות אנדריי ולאסוב לפקד על צבא השחרור הרוסי, אולם פונדלין סרב.
ב-29 באפריל 1945 שוחרר פונדלין מהשבי בידי כוחות של צבא ארצות הברית, וב-3 במאי של אותה שנה הוחזר לרוסיה. ב-30 בדצמבר הוא נעצר ברוסיה, נכלא בכלא לפורטובו, ונשפט על כך ש"לא הראה את הנחישות הנדרשת כדי לנצח", וכן הואשם במסירת מידע לגרמנים. במשך ארבע שנים לא היה שינוי במצבו. ככל הנראה הוא פשוט נשכח, וייתכן שהיה שורד עד לאחר מותו של סטלין וחוזר לצבא. אולם בתחילת 1950 הוא החליט להזכיר לסטלין את קיומו, ושלח לו מכתב ובו בקשה לשקול את עניינו מחדש. על פי עדויות מסוימות, כשסטלין קיבל את המכתב הוא הכריז בתדהמה "מה פונדלין עוד חי?", והורה להוציא אותו להורג. הוא נורה ב-25 באוגוסט של אותה שנה, בגיל 57. ב-1956 טוהר שמו והוא זוכה מכל אשמה.
יד 4
יד 4 הוא אתר אינטרנט ישראלי המשמש כמאגר ארצי לאימוץ כלבים, והוא הפרויקט הראשון והיחיד עד כה מסוגו בישראל. האתר הוקם בחודש אוקטובר 2012 ביוזמתה של ליאת מורגן, סטודנטית לרפואה וטרינרית, במטרה לצמצם את היקף תופעת הרדמת הכלבים הנטושים בישראל, ולקצר ככל הניתן את משך הזמן בו הם שוהים בתחנות הסגר ובמכלאות. האתר הוקם ומופעל בידי מתנדבים ואין לו כוונת רווח.