cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זוניה באבר
קריירת חינוך והוראה
בשנים 1901–1921 באבר עבדה כפרופסור חבר וכראש התוכנית בגאוגרפיה ובגאולוגיה במחלקה לחינוך באוניברסיטת שיקגו. כשמדובר בהוראה, זוניה באבר העדיפה להתמקד בעבודת שטח - מה שאפשר לתלמידיה לפעול ולגלות תופעות, במקום לשנן עובדות. שיטות ההוראה החוויתית הזאת, שהיא יישמה אותן בעצמה, משמשות גם בהווה. באבר קידמה סיורי שטח והתנסות ממקור ראשון ולא שינון עובדות והגדרות, אך היא גם פעלה לשיפור אמצעי הלמידה המקובלים. במהלך תקופתה כיו"ר הליגה הבינלאומית לנשים לשלום וחופש (WILPF), היא הקימה ועדה לבחינת ספרי לימוד במטרה להחליף ביטויים ומושגים קיימים או לא הולמים באלה שנועדו להפסיק את הנצחת דעות קדומות שליליות.
בתחילת המאה העשרים, פרסמה זוניה באבר ספרים בדידקטיקה של הגאוגרפיה לבתי ספר יסודיים, ובהמשך ספרים בדידקטיקה של הוראת גאוגרפיה רגיונלית של אסיה ואירופה. כמו כן פרסמה מאמרים שעוסקים בעקרונות וביחודה של הגאוגרפיה בעשור הראשון של המאה ה-20. בשנת 1920 פרסמה באבר את "הצעה לשינוי שמות של קווי הרוחב בכתב העת לגאוגרפיה": במקום חוג הסרטן וחוג הגדי, היא הציעה לכנותם - החוג הטרופי הצפוני והחוג הטרופי הדרומי. בהווה שני המונחים מקובלים בעולם אף כי לא בוצע שינוי שמות רשמי.
חברה גאוגרפית ופעילות חברתית
בשנת 1898 ייסדה באבר את החברה הגיאוגרפית של שיקגו. היא כיהנה כנשיאה והייתה מעורבת בחברה במשך 50 שנה. בשנת 1948 קיבלה פרס מפעל חיים.
זוניה באבר הייתה מעורבת בנושאים חברתיים לאורך כל חייה. כפמיניסטית ואנטי-אימפריאליסטית, היא הצטרפה וגם יזמה פעילויות להאבק בסקסיזם, גזענות וחוסר סובלנות. היא הייתה תומכת בזכות הבחירות של הנשים בארצות הברית, ובשנת 1926 ייצגה את נשות פוארטו ריקו בהרחבת זכויות הנשים. באבר הטיפה למורים, ליצור עם התלמידים קשרים בינלאומיים דרך לימודי הגאוגרפיה לסולידריות בינלאומית. אבל באותו הזמן, ביקרה את השימוש שהמעצמות הקולוניאליות האירופאיות עושות בידע הגאוגרפי והכרטוגרפי לחיזוק שליטתם האימפרליאלית.
באבר שימשה יו"ר הליגה הבינלאומית לנשים לשלום וחופש, וכן כחברה בוועד המנהל של האגודה הלאומית לקידום של אנשים צבעוניים (NAACP) בשיקגו. הייתה בוועדת מועדון הנשים בשיקגו היא כתבה ופרסמה את דעותיה במאמרים על זכויות נשים ומיעוטים בכתבי עת שונים.
ערבה שחף
ערבה שחף (נולדה ב-28 באפריל 1990) היא כדורגלנית ישראלית המשחקת בתפקיד חלוצה בקבוצת מועדון הכדורגל רמת השרון בליגת העל והחל משנת 2013 בנבחרת ישראל.
ביוגרפיה
שחף נולדה בבאר שבע ובגיל 15 הצטרפה למכבי באר שבע אשר התחרתה בליגת הנשים הראשונה. ב-2013 הושאלה למועדון הכדורגל רמת השרון ושיחקה שם במשך 6 עונות בהן זכתה עם הקבוצה באליפות ובגביע. ב-2014 הושאלה לאס"א תל אביב לזמן קצר כדי לקחת עמה חלק במוקדמות אליפות אירופה לקבוצות, שם שיחקה שני משחקים והורחקה בכרטיס אדום.
ב-2019 הפתיעה ועברה לשחק בהפועל באר שבע מהליגה השנייה. בעונה זו הבקיעה 41 שערים ב-16 משחקים והובילה את הקבוצה למקום הראשון בליגה כשהוחלט על סיום העונה בעקבות משבר הקורונה.
החל מגיל 17 שחקה בנבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 19, והחל מגיל 23 היא משחקת בנבחרת ישראל. משחקה הראשון בנבחרת הבוגרות היה נגד נבחרת מלטה בשנת 2013 עד היום צברה 30 משחקים בינלאומיים בנבחרת, בהם הבקיעה 3 שערים.
ג'וייס ג'קובסון קאופמן
ג'וייס ג'קובסון קאופמן (באנגלית: Joyce Jacobson Kaufman; 21 ביוני 1929, ניו יורק ארצות הברית – 26 באוגוסט 2016, בלטימור) הייתה אשת אשכולות יהודייה-אמריקאית שפעלה במגוון תחומים: כימיה, פיזיקה, רוקחות, ביורפואה, מחשבי על ועוד.
קורות חייה
ג'וייס נולדה בברונקס ניו יורק ב-21 ביוני 1929 למשפחה יהודית מסורתית. הוריה רוברט ושרה ג'קובסון התגרשו כשהייתה בת 6, וג'וייס עברה עם אמה לבלטימור. ב-1940 האם נישאה לאברהם דויטש, יליד ריגה שלפני שהגיע לארצות הברית חי 7 שנים בארץ ישראל. דויטש התייחס לג'וייס כבת שלו.
ג'וייס, לדבריה, החליטה להיות כימאית כבר בגיל 8, בעקבות קריאת ביוגרפיה של מארי קירי. באותה שנה גם הגיעה לראשונה לאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, לקורס קיץ במדעים לילדים מחוננים.
ג'וייס נישאה ב-1948 לסטנלי קאופמן, הם התגרשו ב-1982. לזוג בת יחידה ג'אן קריל, ילידת 1955 שבבגרותה הוסמכה לרבנות. ג'ויס נישאה בשנית לוולטר קוסקי (Walter Koski). ב-1991, בגיל 62, בעקבות הרעה במצבה הבריאותי, לא יכלה להמשיך בפעילותה המדעית. קוסקי הוא שהשלים את מאמריה האחרונים, וליווה אותה בהמשך חייה עד מותו ב-2011.
השכלה ומסלול מקצועי
לקאופמן תואר ראשון בהצטיינות בכימיה - 1949. תואר שני - 1959 ודוקטורט בכימיה פיזיקלית - 1960, כולם מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס. דוקטורט נוסף בפיזיקה תאורטית מהסורבון בפריז - 1963.
לאחר גמר לימודיה לתואר ראשון, בשנים 1949 – 1952, קאופמן עבדה במרכז המחקר הכימי של צבא ארצות הברית. ב-1952 חזרה לג'ונס הופקינס כחוקרת במעבדה לכימיה פיזיקלית של וולטר קוסקי, במהלך עבודתה שם עשתה את התואר השני והדוקטורט, בהנחיית קוסקי. עם סיום הדוקטורט עברה לקבוצת הכימיה קוונטית של המרכז למחקרים מתקדמים של חברת חברת גלן ל. מרטין (לימים מרטין מריאטה). שם עבדה מ-1960 ועד 1969 בתחילה כחוקרת ובהמשך כמנהלת הקבוצה. בשנים 1962 – 1963 לקחה חופשה ועברה לפריז לשם הוזמנה כמדענית אורחת בסורבון שם גם עשתה את הדוקטורט השני. ב-1969 חזרה לג'ונס הופקינס לתפקיד של מדענית מחקר (Principal Research Scientist), משרה אותה שמרה עד צאתה לגמלאות. בהמשך קיבלה משרת פרופסור חבר (Associate Professor) לתורת האלחוש בבית הספר לרפואה של ג'ונס הופקינס, בהמשך מונתה גם למשרת פרופסור חבר לכירורגיה פלסטית. ג'ויס מעולם לא קודמה למעמד של פרופסור מן המניין.
פעילותה המדעית
פעילותה המדעית והמקצועית של קאופמן השתרעה על תחומי מחקר מדעי והנדסי רחבים: מדלק טילים, דרך תכנון תרופות, קידוד ביו-רפואי (Biomedical coding), ועד כימיה קוונטית, תוך הפצת השימוש במחשבי על בתחומי הכימיה.
קאופמן פיתחה את הגישה של טופולגיה קונפורמית (conformational topology) ויישמה אותה למולקולות ביו-רפואיות (biomedical molecules). היא חקרה את ההשפעות הקליניות של תרופות נוגדות דיכאון וסמים נרקוטיים. ב-1980, פרסמה מאמר פורץ דרך בו תיארה שיטה חדשה לסימון פחמימות סרטניות מסוימות.
קאופמן עסקה בניתוח תאורטי בשיטות כימיה קוונטית של השפעת תרופות, ביניהן תרופות פסיכיאטריות. באמצעות המודלים התאורטיים שפיתחה ניתן היה לבחון את המבנה המולקולרי המדויק של תרופות מתוכננות, ולנבות מראש את מידת הרעילות שלהן.
לצורך מחקריה התמחתה בשימוש במחשבי על. היא עבדה במחשבים של מרכז חישובי העל של NSF בסן-דייגו.
הפליה מגדרית
בשנתה האחרונה בבית הספר התיכון לא אפשרו לה ללמוד מתמטיקה: "כי זה לא יאה לבנות". ב-1945 אוניברסיטת ג'ונס הופקינס לא קיבלה נשים וקאופמן התקבלה "כסטודנטית במעמד מיוחד" (special student). כאשה גם לא התקבלה לאחוות המצטיינים פי בטא קפא אף על פי שלפי הישגיה האקדמיים הייתה ראויה לכך.
קאופמן, למרות הישגיה הרבים, לא קודמה לדרגת פרופסור מהמניין ומעולם לא קיבלה קביעות (tenure), לדעתה זה בגלל היותה אישה.
פטריות שק
פטריות שק (שם מדעי: Ascomycota) הן מערכה המשתייכת לממלכת הפטריות. ישנם כ-30,000 מינים של פטריות שק.
פטריות השק יוצרות גופי פרי מתפטיר דיוקריוט n+n, חלקן פטריות מקרוסקופיות טפיליות. נבגים מייננים נוצרים בתוך נואדות, הנבגים נוצרים בתוך תא הפטריה באמצעות מיוזה ומיטוזה. למעשה נוצר תרמיל בעל שמונה נבגים.
לקורים של פטריות השק יש ספטה, וזרימה של ציטופלסמה בין החלקים מתאפשרת באמצעות חורים די גדולים בדפנות.
רבייה
פטריית השק מתרבה באמצעות נבגים, הנבגים נוצרים כאשר קיימים תנאי סביבה טובים לפיזורם. נבגי פטריית השק מפוזרים באמצעות הקונידיה (תא הרבייה של פטריית השק, אשר תפקידו לפזר הנבגים). תא הקונידיה נוצר בקצהו של קור הקונדיופורס, אשר יכול להתפתח במגוון צורות, מידות וצבעים. רביית פטריות השק מתבצעת על ידי ערבוב ציטופלסמה של שני תאי רבייה, המתרחשת כאשר אלו נפגשים ומתחברים זה לזה.
כאשר זוג תאי הרבייה מתחברים נוצר מבנה משולב בו נפגשים גרעיני האפלואידים. בתוך מבנה זה מתפתחים קורים בעלי תאים דיקריוטים, כאשר הקורים הללו מגיעים לסביבה המתאימה, אלו מתמקמים, ושם נבג יכול להיווצר. כאשר נוצר נבג, הוא מכיל גרעין מכל הורה (שני גרעינים שונים), שני הגרעינים מוקפים על ידי קור, ושילובם יוצר גרעין זיגוטה. הזיגוטה בעלת שני הגרעינים, עוברת תהליך מיוזה (במהלכו מוכפל מספר הגרעינים לכדי ארבעה גרעינים), לאחר מכן עוברת הזיגוטה תהליך מיטוזה, המכפילה ומפרידה את מספר הגרעינים לכדי שמונה גרעינים. הגרעינים הפרודים אל נבג שק, כך שבכל מנבג לרוב קיימים שמונה נבגים. באמצעות נקבוביות/ פתח הקיים במנבג משוחררים הנבגים, לאחר שחרורם מפוזרים הנבגים על ידי זרמי אוויר הרחק מן המנבג. לאחר התמקמות הנבג, הנבג מנץ ויוצר תפטיר.
ישנן שני זנים של פטריות שק:
תנועת הצופים: ארגונים בין-לאומיים
תנועת הצופים (Scout Movement), נוסדה בשנת 1907 על ידי באדן פאואל בלונדון, בירת בריטניה. מאז התפשטה התנועה והפכה לתנועת הנוער הגדולה בעולם, וכיום קיימות בעולם לפחות 520 תנועות צופים לאומיות או אזוריות. רובן חשו צורך ליצור ארגוני צופיות בין-לאומיים כדי לקבוע סטנדרטים לצופיות ולתאם פעילויות בין התנועות השונות. כתוצאה מכך הוקמו שישה ארגוני צופיות בין-לאומיים שמשרתים 437 מהתנועות הלאומיות בעולם. שני הארגונים הגדולים ביותר מורכבים מ-362 תנועות לאומיות חברות, שכוללות את הרוב הגדול של הצופים בעולם. ארבעה ארגונים בין-לאומיים אחרים כוללים כ75 תנועות (רובן קטנות), וישנן לפחות 83 תנועות קטנות נוספות (רובן גרמניות) שנשארות עצמאיות ואינן חברות באף תנועה בין-לאומית.
כיום התמונה שמצטיירת מן הצופיות בעולם היא די מורכבת בגלל אובדן ההבחנה הישנה בין תנועת הצופים לבנים ותנועת הצופים לבנות. באדן-פאוול ייסד את שתי התנועות, אך היו קבוצות מעורבות כבר מההתחלה. מאז 1970 לערך, הנטייה לעבר צופיות מעורבת גדלה, והיום צופיות מעורבת מקובלת במדינות רבות. שינוי זה יצר קשיים לשני ארגוני הצופיות הבין-לאומיים הגדולים ביותר: "הארגון העולמי של תנועת הצופים" (WOSM-World Organization of the Scout Movement), שבעבר ייצג רק תנועות לבנים, ו"האגודה העולמית של מדריכות בנות וצופות בנות" (WAGGGS-World Association of Girl Guides and Girl Scouts), שבעבר ייצגה רק תנועות לבנות. כיום, WOSM מחשיב למעלה ממיליון בנות כחברות הארגון, ושינה את הצהרת המטרות שלו כדי לייצג יעדים ל"אנשים צעירים" במקום ל"בנים וגברים צעירים". WAGGGS עדיין מציגה את יעדיה במונחים של "בנות ונשים צעירות", אף על פי שהיא מחשיבה מספר קטן של בנים וגברים צעירים כחברי האגודה (11,000 לערך). WOSM ו-WAGGGS דנו בעבר בדרכים של התמזגות, אבל תהליך זה צפוי לקחת שנים רבות (שאר ארבעת הארגונים הבין-לאומיים הם כולם מעורבים).
להלן פרטים על ששת ארגוני הצופיות הבין-לאומיים (לנוער), מסודרים על פי הגודל.
הארגון העולמי של תנועת הצופים (WOSM)
WOSM נוסד ב-1922, 207 תנועות חברות ב-162 מדינות, 28 מיליון חברים.
החל מ-1908, תוכניות צופים במדינות מחוץ לאנגליה שאבו השראה וביקשו הדרכה מהמטה של באדן-פאוול בלונדון. אבל ככל שהצופיות נפוצה והתפתחה, הצורך לארגון מטרייה בין-לאומי הפך להיות גלוי, וב-1922 מספר תנועות צופים לאומיות יצרו את WOSM. חלק מהתנועות המעורבות החברות ב-WOSM אפשרו לארגון לייצג את כל חבריהן, וחלקן אפשרו ל-WOSM לייצג רק את החברים הבנים בעוד הן מאפשרות ל-WAGGGS לייצג את החברות הבנות.
חמשת התנועות הגדולות ביותר ב-WOSM (אינדונזיה, תנועת הצופים בארצות הברית, הפיליפינים, הודו ותאילנד) כוללות 81% מכלל החברים בארגון.
"התאחדות הצופים והצופות בישראל", המאגדת את כל תנועות הצופים בישראל, חברה ב-WOSM.
כיום יו"ר "ועד הצופים העולמי", הגוף המנהל של WOSM, הוא הרמן הוי מהונג קונג. מזכ"ל WOSM הוא ד"ר אדוארדו מיסוני מאיטליה.
האגודה העולמית של מדריכות בנות וצופות בנות (WAGGGS)
WAGGGS נוסדה ב-1928, 201 תנועות חברות ב-145 מדינות ו-3 טריטוריות, 10 מיליון חברים.
חמש התנועות הגדולות ביותר ב-WAGGGS (תנועת הצופים בארצות הברית, הפיליפינים, הודו, אנגליה וקנדה) כוללות 76% מכלל החברות באגודה.
WOSM ו-WAGGGS אינם קשורים בדרך כלשהי, אך הם משתפים פעולה בנושאים בעלי אינטרס משותף. למרות החיכוך כתוצאה מהנטייה כלפי צופיות מעורבת, WOSM ו-WAGGGS ערכו פגישות בהן דנו באפשרות של מיזוג.
WAGGGS מחלקת את העולם לחמישה אזורים ומפעילה ארבעה מרכזים בין-לאומיים. הארגון חבר מלא ב European Youth Forum, ועובד בצמוד למועצת אירופה ולאיחוד האירופאי.
התאחדות הצופיות האירופית (FSE)
FSE נוסדה ב-1956, 19 תנועות חברות ב-16 מדינות, כ-70,000 חברים.
ידועה גם בשמות הבאים:
מרכז ההתאחדות ממוקם בצרפת. FSE הוקמה ב-1956 על ידי קבוצה של מנהיגי נוער נוצרים גרמנים וצרפתים, והיא נותרה נוצרית בלבד.
FSE כוללת בתוכה 19 תנועות חברות מ-15 מדינות אירופאית ומקנדה:
הקונפדרציה האירופית לצופיות (CES)
CES נוסדה ב-1978, 16 תנועות חברות ב-7 מדינות.
ידועה באנגלית כ"קונפדרציית הצופים האירופאיים", CES נוצרה בבריסל, בלגיה, ב-1978, ומושבה בצרפת. חבריה מדגישים את "הממד האירופאי" של הקונפדרציה ואת זה שהם מספקים "צופיות אותנטית לפי באדן-פאוול". נדמה שישנה חפיפה ניכרת בין CES ל-FSE.
CES מאגדת 15 תנועות חברות ו"התאחדות מטריה" אחת, ב-7 מדינות אירופאיות:
ההתאחדות העולמית של צופים עצמאיים (WFIS)
ההתאחדות העולמית של צופים עצמאיים (WFIS) נוצרה בלאובך שבגרמניה, ב-1996 על ידי לאורי דרינג (Lawrie Dring), סייר בריטי מטעם אגודת צופי באדן-פאוול העצמאיים (BPSA). BPSA, שמושבה בבריטניה, נוסדה ב-1970, והיא ככל הנראה הגדולה ביותר מבין תנועות הצופיות העצמאיות הללו. BPSA נוצרה, לפחות באופן חלקי, בתגובה ל"דוח הקבוצה המתקדם" של תנועת הצופים הבריטית, שפורסם ב-1966. מחקר זה הוביל שינויים מהותיים בצופיות הבריטית שגרמו לכמה צופים וסיירים בריטיים לחפש אלטרנטיבות שהם הרגישו שהן יותר קרובות לתוכנית המקורית של באדן-פאוול.
WFIS פתוחה לכל תנועת צופיות שאינה קשורה לאיזשהו ארגון בין-לאומי אחר. WFIS דורשת שהתנועות החברות "ינהגו על פי, וישתמשו, בתוכנית, המסורות, המדים, המורלים, האתיקות והמבנה המקוריים של באדן-פאוול כפי שהם מפורטים ב'צופיות לבנים'", עם שינויים רק מ"סיבות בריאותיות, סביבתיות, עזרה-ראשונה ובטיחות".
על אף שיש מידע מסוים הטוען שב-WFIS חברות 49 תנועות ב-27 מדינות, מחקר הצליח למצוא עדויות רק ל-37 תנועות ב-18 מדינות.
מסדר הצופים העולמיים (OWS)
OWS נוסד ב-1911 והתחיל פעילות מחודשת ב-1991. יש בו שלוש תנועות חברות, בשלוש מדינות.
ב-1909, קבוצת שבטים פרשה מתנועת הצופים הבנים של באדן-פאוול והקימה את "הצופים הבנים הבריטיים" (British Boy Scouts-BBS), כנראה עקב חשש שתנועתו של באדן-פאוול רשמית ומיליטריסטית מדי. כשחלק מהשבטים הפכו להיות מעורבים, מחאה ציבורית גרמה להם להתפצל-חלקית ל-BBS ול-British Girl Scouts (BGS). תנועת ה-BBS\BGS התפשטה במהירה למדינות חבר העמים הבריטי. כתוצאה מכך, ב-1911, חברים ב-BBS שהונהגו על ידי סר פרנסיס ונה (בכיר לשעבר בתנועת הצופים הבנים של באדן-פאוול) ארגנו את מסדר הצופים העולמיים. למסדר הייתה הצלחה ראשונית, אך לאחר מכן הוא התרסק ברובו לאחר שמייסדו ומממנו העיקרי הכריז על פשיטת-רגל ב-1912. המסדר נעלם ברובו במשך כמעט 80 שנים, עד שחודש בתחילת 1991.
חוקת המסדר דורשת מכל החברים "להדגים בעזרת הוראה ודוגמה מהחיים את האמונה הנוצרית". מסדר הצופים העולמיים, היושב באנגליה, כולל בתוכו 3 תנועות ב-3 מדינות: ייתכן שישנן מספר קבוצות בקנדה הקשורות ל-BBS.
צופיות מחולקת וצופיות לא-מזדהה
בעוד שלרוב המדינות יש שתיים או שלוש תנועות או התאחדויות צופיות המאגדות את הצופים במדינה, ישנן שש מדינות שבהן הצופיות מחולקת להפליא, וחלק מהתנועות לא חברות באף ארגון בין-לאומי. תנועות אלה זכו לכינוי "צופיות מחולקת" (Fragmented Scouting) או "צופיות לא-מזדהה" (Non-Aligned Scouting):
כיום קיימות בעולם כ-480 תנועות צופים לאומיות עם "חברי נוער", ועוד 20 "התאחדויות מטרייה" המאגדות תנועות כאלה, ולהן עצמן אין "חברי נוער". בסך הכל קיימים 520 ארגוני צופיות ב-165 מדינות. 4 התאחדויות ו-52 תנועות משתייכות גם ל-WOSM וגם ל-WAGGGS.
תהילים קל"ח
תהילים קל"ח הוא המזמור ה-138 בספר תהילים. (מזמור 137 בנוסח תרגום השבעים ובוולגטה). מזמור זה הוא אחד הראשון מתוך אסופת מזמורים המשויכים לדוד. המזמור הוא אחד מארבעה עשר מזמורים הפותחים במילה 'לדָוִד'.
חלוקת המזמור
המזמור נחלק לשלושה חלקים:
כותרת המזמור
המשורר מבקש להודות לה': "אוֹדְךָ בְכָל-לִבִּי; נֶגֶד אֱלֹהִים אֲזַמְּרֶךָּ." ורש"י מפרש נגד אלהים אזמרך - לעיני השרים (מלאכים). ר' דוד אלטשולר מפרש "נגד אלהים - הם השופטים והחכמים כמו עד האלהים יבא דבר שניהם" . המשורר מבקש להודות לה' בנוכחות הגויים ואלילים אשר הם המכנים אותם אלוהים וזאת כדי להדגיש כי ה' הוא האלוהים. האלוהים אשר מופיע בפסוק א' הוא אלוהי המלכים אשר מודים לו (פסוק ד').
תוכן המזמור
המזמור הוא מזמור תודה לה' הנאמרת על ידי אדם יחיד. המזמור נפתח בהודיה וסיומו נאמרים דברי תחינה מפי בעל המזמור. דברי התודה נאמרים בתחילה על ידי המשורר ואחר כך מפי מלכי הארץ. המשורר בדבריו מספר המשורר כי בעבר חטא אך קריאתו לה' חיזקה את אמונתו והוא שב והתחזק ועל כך הוא מודה לה'. המשורר מבקש לתת במה לתודתו ולפרסמה בקרב הגויים אשר ראוי שיברכו ויודו לה'. לאחר דברי ההודיה מסיים המשורר בתחינה לה' שיצילו מכף אויביו.
עקרון פארטו
עֶקרון פארטו, הידוע גם בשם כלל 80-20, הוא כלל שנוסח על ידי הכלכלן האיטלקי וילפרדו פארטו, וגורס כי בתופעות רבות 80% מהפעילות מקורם ב-20% מהגורמים הפעילים. במקור קבע הכלל כי 80% מהקרקעות נמצא בידי 20% מהאוכלוסייה. הכלל מאפשר הבחנה בין הגורמים העיקריים (המהווים 20% מכלל הגורמים) לגורמים הטפלים (יתר 80% מהגורמים). פארטו, שעסק בחקר פערים כלכליים, שם לב שכ-80% מהעושר באיטליה נמצאים בבעלות כ-20% מהאוכלוסייה.
דוגמאות
עִיקרון זה בא לידי ביטוי בדוגמאות מתחומים מגוונים:
דוגמה ליישום העיקרון: כאשר אנו עוסקים בשימור לקוחות, נקדיש מאמץ גדול במיוחד לשימור הלקוחות שנמצאים בקבוצת 20% הלקוחות הגדולים. הצלחה במאמץ זה פירושה שימור של 80% מההכנסות.
בכלכלה
פארטו הבחין בעיקרון זה לראשונה בהקשר של עושר והכנסה. הוא הבחין כי 80% מהעושר באיטליה היה נתון בידיהם של 20% מהאוכלוסייה. בעקבות זאת, הוא בדק את המצב במדינות נוספות ולהפתעתו מצא כי ההתפלגות במדינות אלה דמתה לזו באיטליה.
בדו"ח של האו"ם שפורסם בשנת 1992, נמצא כי בין השנים 1960 ל-1989 המדינות עם 20% מהעשירים באוכלוסייה העולמית, הגדילו חלקם בתל"ג העולמי (Gross world product) מ-70.2% ל-82.7%. לעומת זאת במדינות בהם נמצאים 20% מהעניים ביותר באוכלוסייה העולמית, חלקם בתל"ג העולמי ירד מ-2.3% ל-1.4%. הווה אומר, שבדומה לעיקרון פארטו, נכון ל-1989, 20% מעשירי העולם שלטו בכ-80% מההכנסות.
במשק הישראלי בכלל ובשווקים ספציפיים בתוכו בפרט, נמצא אחוז גבוה מהכוח הכלכלי בידי מספר מצומצם של בעלי שליטה (אוליגופול).
יישומים אחרים
לעקרון פארטו יישומים רבים בתחום בקרת איכות, הוא מהווה בסיס לתרשים פארטו הנפוץ בתחומי הניהול והבטחת איכות. שימוש מקובל בתרשים כזה הוא הצגה, בסדר יורד לפי חומרתם, של הגורמים לבעיה. כך קל לזהות את הגורמים התורמים ביותר להיווצרותה של הבעיה.
תרשים פארטו הוא אחד מהכלים החשובים במודלים שש סיגמה ו-תורת האילוצים. עיקרון זה משמש קו מנחה לאנליזת ABC ולאנליזת XYZ, נעשה שימוש רחב בעיקרון זה בתחומי הלוגיסטיקה והרכש ביעילות תכנון המלאי ועלות חידושו.
סרגל PAINAD
הערכת כאבים בדמנציה מתקדמת (PAINAD - Pain Assessment in Advanced Dementia) הוא סרגל כאב שפותח על ידי ויקטוריה ורדן, אן סי הארלי ולדיסלב ווליצר כדי לספק שיטה כללית לניתוח הכאב שחוו חולים בשיטיון מאוחר. ההערכה מבוצעת באמצעות התבוננות חיצונית של המטפל, ומתן ציון בקטגוריות קבועות לפי שפת הגוף של המטופל. הציון הכולל נע בין 0–10 נקודות. פרשנות אפשרית לציונים היא: 3-1 = כאב קל; 7-4 = כאב בינוני; 10-8 = כאבים עזים.
טטיאנה זלנסקיה
טטיאנה זלנסקיה הוכרה כחסידת אומות העולם בשל הצלת ילדה יהודייה מידי הנאצים בשנת 1941.
זלנסקיה, זמרת, ובעלה פאבל צ'ריוטה, הופיעו בתיאטרון בעיר הכבושה סימפרופול שבברית המועצות. בדצמבר 1941 פנה אליה עובד התיאטרון שבו עבדה, שהיה קשור למחתרת המקומית, בבקשה שתחביא ילדה יהודייה בביתה, כי בימים הקרובים יאספו הגרמנים את יהודי העיר להשמדה. אף שהוריה הזהירו אותה כי היא מסכנת את חייה, הסכימה זלנסקיה לקחת את הילדה היהודייה לובה קוגן. מאז אותו היום גרה לובה בת הארבע בביתם של טטיאנה ופאבל.
בתום המלחמה החלו הזוג בחיפושים אחר הוריה של לובה, אך נודע להם שאמה ואחיה הוצאו להורג ואביה נהרג בחזית.
בשנת 1965, כשלובה בת ה-24 כבר הייתה נשואה ואם לילדים, התיידד בעלה, שעבד כנהג מונית, עם נהג אחר שסיפר לו את סיפור חייו. הבעל קישר את הסיפור והבין שהאיש הוא אביה של לובה, אייזיק קוגן. קוגן האב לא נהרג בחזית, אלא חזר בתום המלחמה לסימפרופול. לאחר שנאמר לו כי אשתו ושני ילדיו נרצחו, התחתן בשנית, עבר לגור בקרסנודר והחל לעבוד כנהג מונית.
בשנת 1995 קיבלה טטיאנה זלנסקיה את תואר חסידת אומות העולם. באותה השנה עלו לישראל זלנסקיה, לובה ומשפחתה.
החיים בזמן מלחמה
עלילת הסרט
הסרט עוקב אחר שלוש האחיות מ"אושר": טריש (אליסון ג'ני), ג'וי (שירלי הנדרסון) והלן (אלי שידי). מאז עלילת "אושר" ג'וי התחתנה עם שכנה של אחותה הלן, אלן, הממשיך להתמודד עם הדחף שלו לשיחות הטרדה טלפוניות.
טריש ממשיכה לגדל את שלושת ילדיה, בילי (שנמצא כבר באוניברסיטה), טימי וקול. היא התחילה לצאת עם הגרוש הטרי הארוי ויינר, בתקווה שהוא הגון. בעלה לשעבר של טריש, ביל (קירן היינדס) שוחרר מבית הכלא אחרי מאסרו על התעללות מינית בילדים, והוא בדרכו לפלורידה כדי לבקר ולראות איך משפחתו, במיוחד בנו הבכור, מתמודדים עם החיים.
הוא מוצא נחמה קצרה בסטוץ של לילה אחד עם ז'קלין, המתארת את עצמה כ"מפלצת" המלאה בבדידות ושנאה עצמית כמוהו, אך מסלקת אותו בבוקר שלמחרת אחרי שתופסת אותו גונב את כספה מהארנק.
הבן האמצעי של טריש, טימי מתכונן לבר מצווה שלו בניסיון לפענח מה המשמעות של להפוך לגבר. טריש שנים מספרת לטימי וקול שביל מת, כדי להימנע מלספר להם שהוא פדופיל.
אך בכל זאת, טימי מגלה את האמת וכועס על אימו על כך ששיקרה לו. כשהוא התחיל לשאול אותה על מכניקת האונס טריש אומרת לו להעז לצעוק ברגע שגבר יגע בו.
בינתיים, ג'וי לוקחת הפסקה מאלן, ונוסעת לפלורידה כדי לבלות זמן עם טריש. היא מתחילה לקבל חזיונות של אנדי (בן זוג לשעבר שהתאבד בעקבות פרידתם).
היא נוסעת בקצרה לקליפורניה לבקר את אחותה הלן, שנהפכה לתסריטאית מצליחה, ומתקשרת לבעלה (אלן) להודיע שהיא חוזרת הביתה, בזמן זה הצופים רואים שאלן התאבד על ידי יריית כדור בראשו. היא חוזרת לפלורידה כדי להינכח בבר המצווה של טימי.
למידה סינכרונית
למידה סינכרונית היא צורת למידה שבה ההוראה והלמידה מתרחשות באותו הזמן. לפי הגדרה זו, שיעור פרונטלי מסורתי מהווה דוגמה ללמידה סינכרונית, בעוד ששיעורי בית מהווים דוגמה למידה אסינכרונית, בה ההוראה והלמידה אינן מתרחשות באותו זמן.
החיים בזמן מלחמה
עלילת הסרט
בזמן זה, ביל מתגנב לביתה של טריש כדי לקבל את הכתובת של בילי, ומפתיע את בילי בביקור לא צפוי בו הם מדברים על עברם ועל הזמן בו שהה ביל בכלא. בפרט, ביל שואל את בנו שאלות בוטות לגבי חיי המין שלו. ביל מבקש את סליחתו של בילי אך מסרב לענות ואומר לאביו כי המעשים שהוא עשה הם בלתי נסלחים. ביל לאחר מכן נעלם שוב עם הידיעה המרגיעה כי בילי לא יהיה כמוהו.
למידה סינכרונית
בהקשר של למידה מקוונת, למידה סינכרונית היא כאשר התקשורת משודרת בזמן אמת.
החיים בזמן מלחמה
עלילת הסרט
הארוי מביא את בנו המבוגר מארק לארוחת ערב אצל טריש, שם הוא וטריש עושים הכרות בין כולם.
למידה סינכרונית
בלמידה סינכרונית מקוונת המרצה מתקשר דרך פלטפורמות וירטואליות המאפשרות אינטראקציה סינכרונית בעזרת וידאו וקול, שיחות ועידה, שיחות וידאו, או קבוצות דיון בזמן אמת דרך האינטרנט. נעשה שימוש מצלמת רשת מיקרופון, משטח רישום דיגיטלי המאפשר הצגת מידע.
בלמידה אסינכרונית מקוונת התלמידים נהנים מנגישות למקורות מידע מקוונים, אולם לא מתבצע דיון בזמן אמת עם המורה והתלמידים האחרים. במקרים רבים, למידה אסינכרונית מבוססת על הרצאות מוקלטות של המרצים. למידה אסינכרונית יכולה להתבסס גם על קריאת חומרים וביצוע מטלות באופן עצמאי.
החיים בזמן מלחמה
עלילת הסרט
טימי חוגג את הבר מצווה, שבמהלכה מקבלת ג'וי חזיונות של אנדי ואז של אלן, המעודד אותה להתאבד כמו שהוא עשה אך היא מסרבת ומגרשת אותו מחייה.
למידה סינכרונית
יתרונות
לימוד אסינכרוני מקוון מאפשר גמישות במועד הלמידה.
החיים בזמן מלחמה
עלילת הסרט
טימי עוזב את הקבלה כדי למצוא את מארק, הבן של הארוי. הוא מתחנן בפני מארק כדי שיסלח לו על הטעויות שלו לפני הבר מצווה. מארק סולח לו אך מציין כי מחוות כאלו הן חסרות משמעות. טימי אחרי זה אומר שכל מה שהוא רצה זה את אביו ובזמן זה ביל מופיע ברקע כמו החיזיון של אנדי, אך ממשיך ללכת עד שאינו נראה עוד במסך בסיומו של הסרט.
למידה סינכרונית
חסרונות
בלמידה אסינכרונית ישנו חסרון נוסף, שכן התלמידים לא יכולים לקבל מענה מיידי לשאלות או קשיים.
אפקטיביות
קיימת שאלה לגבי מידת האפקטיביות של למידה סינכרונית מקוונת. מחקר מתא-אנליזה השווה בין רכישת הידע של סטודנטים לרפואה שלמדו בלמידה מסורתית פנים אל פנים, לעומת סטודנטים לרפואה שלמדו בלמידה סינכרונית מקוונת. המחקר כלל שבעה ניסויים עם הקצאה רנדומלית, בהם השתתפו קרוב ל-600 סטודנטים וסטודנטיות. תוצאות המחקר הראו שאין הבדל בין רכישת הידע בקורסים מסורתיים לבין קורסים הנלמדים בלמידה סינכרונית מקוונת. מחקר מתא-אנליזה נוסף השווה למידה מקוונת סינכרונית ללמידה מסורתית פנים אל פנים וגם ללמידה מקוונת אסינכרונית. המחקר כלל 12 מחקרים וכ-1,400 משתתפים, ונבדקה בו הוראה סינכרונית מקוונת מסוג ובינר. נמצא שהלמידה בוובינר הייתה במעט אפקטיביות יותר מאשר למידה מסורתית סינכרונית ולמידה אסינכרונית מקוונת, אך ההבדלים בין השיטות היו זניחים. תוצאות דומות שוחזרו במחקר מתא-אנליזה נוסף, אך במקרה זה נמצא שלמידה סינכרונית מקוונת הייתה אפקטיבית במידה ניכרת מזו של למידה אסינכרונית. נמצא גם ששביעות הרצון של סטודנטים וסטודנטיות שלמדו באופן סינכרוני מקוון הייתה דומה לזו של סטודנטים שלמדו באופן אסינכרוני מקוון. עם זאת, שביעות הרצון מהלמידה הסינכרונית המסורתית, הייתה גבוהה מזו של הלמידה המקוונת (סינכרונית ואסינכרונית).
מאפיינים
מורים המלמדים בשיטה זו נדרשים להתאים את אופן ההוראה שלהם. נדרש ללמוד מראש את ההיבטים הטכניים של פלטפורמת ההוראה ושל הכלים הדיגיטליים איתם רוצות לעבוד. נדרשים לשלב למידה פעילה והתנסויות, הפחתת הטקסט במצגות, ולשלוב שאלות סקר הבודקות את הבנת התלמידים בשל הקושי להעריך את קבלת המידע בהיעדר מבט פני התלמידים.
כלים טכנולוגיים
טכנולוגיות בסביבת הלמידה הסינכרונית השתנו במהלך השנים. תחילה היה מדובר בפיתוחים לא מסחריים שבוצעו והוקמו על ידי מומחי מערכות ואנשי אקדמיה באוניברסיטאות ומוסדות לימוד אחרים. אוניברסיטאות פיתחו מערכות על מנת לאפשר לתלמידים נגישות לחומרים אקדמיים שלא במסגרת השיעורים הפורנטליים. מוסדות לאוניברסיטה פתוחה, היו מהראשונות לפתח מערכות המאפשרות למידה סינכרונית לטובת פרקטיקת הלימודים הייחודית. כיום, רוב המוסדות להשכלה גבוהה אימצו מערכות ללימוד סינכרוני ואסינכרוני דרך האינטרנט.
בשנת 2020, עם פרוץ מגפת הקורונה, חלק גדול מהלמידה בבתי הספר והמוסדות להשכלה גבוהה עבר להיות בלמידה סינכרונית מקוונת. המורים והמורות השתמשו לצורך כך במספר פלטפורמות כמו Zoom, Google Classroom, Microsoft Teams.
אברהם אסיאו
אברהם אַסֵיאוֹ (נכתב גם: אסאו; 1915 – 1992) היה שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי, שפעל באנגליה ובישראל משנות ה-50 עד ראשית שנות ה-80 והיה מנהל בית הספר לאמנויות הבמה בית צבי.
ניהול בית הספר לאמנויות הבמה בית צבי
בשנת 1962 שכנע מנהל בית הספר לאמנויות הבמה ברמת גן ד"ר חיים גמזו את אסיאו לשוב ארצה ולנהל את בית הספר במקומו. אסיאו חזר ארצה ומצא את בית הספר במצב כלכלי קשה ועם מעט מאוד תלמידים. בשנתיים הראשונות לעבודתו הוא התמסר לבית הספר וכמעט שלא ביים דבר. בשנים אלה הוא שימש כשופט בתחרויות אמנויות במה שונות, בהן תחרות המחזה המקורי של משרד החינוך ופרס התסכית המקורי של קול ישראל בשנות ה-60. אסיאו החזיק בתפקידו כמנהל בית הספר במשך כשבע שנים, עד שנת 1970, שבה הועזב ב"הפיכת חצר" באמצע השנה. הסיבה לעזיבתו הפתאומית הייתה חילוקי דעות עם הוועד המנהל, שטען כי אסיאו עובד "יותר מדי" בבימוי, וכי הדבר פוגע בתפקודו כמנהל בית הספר. דוגמה לעומס שבו היה נתון אפשר למצוא בסוף 1963, כאשר ביים את "ביבר הזכוכית", בתיאטרון זווית ואת "סוף המירוץ" בהבימה, וכדי שיוכל לנכוח בשתי הופעות הבכורה שהתקיימו באותו ערב, היה עליו לנסוע במכוניתו מתיאטרון לתיאטרון הלוך ושוב במשך כל הערב, כדי להימצא לצד השחקנים.
קולנוע
אסיאו שיחק בסרטים: רומן בהמשכים (1985), האינסטלטור (1986) והדרך לעין חרוד (1990).
חיים אישיים
אסיאו היה חבר ההסתדרות והיה מן התומכים הראשונים במפלגת המערך. הוא היה נשוי לחיה, בתם הבכורה של אברהם ורוזה ליפשיץ, בעלי מלון עדן בירושלים. לזוג נולדו בן ובת. הבן גלעד היה במאי סרטים אך הפך בהמשך לרופא. עם מות הוריה של חיה, ירשו בני הזוג אסיאו את ניהול מלון עדן, אך מכרו אותו ב-1973 לבנק ישראל.
מחזות, שחקנים ותלמידים
אסיאו ביים עשרות מחזות בארץ ובאנגליה, ביניהם: צייד המכשפות, חנה סנש, שלושה שברחו, נערה לרוח, במזל נשים, הדיבוק מנווה שאנן, רקוויאם לנזירה, מסעו של פרישון, סוף המירוץ, ביבר הזכוכית, סדום סיטי, הלילה השנים עשר ועוד. בין תלמידיו בבית צבי ניתן למנות את זאב רווח, מיכל בת-אדם ויוסף שילוח. בין השחקנים שעבדו איתו היו זיוית אברמסון, חנה רובינא, בומבה צור ורבים אחרים.
שי שדה
שי שדה (נולדה ב-16 באפריל 1990) היא כדורגלנית עבר ישראלית ששיחקה בתפקיד מגנה בליגת העל בכדורגל נשים בקבוצת אס"א תל אביב ובנבחרת ישראל.
קריירה
שדה התחילה בקבוצת הבנים של הפועל הוד השרון ומגיל 14 עברה לקבוצת הנשים של מכבי כישרונות חדרה. לאחר מכן שחקה בקבוצות שונות - מועדון הכדורגל רמת השרון, אס"א תל אביב, וקבוצות כדורגל של אוניברסיטת ינגסטאון סטייט, ינגסטאון, אוהיו ושל אוניברסיטת טקסס בבראונסוויל, בראונסוויל, טקסס. כיום משחקת באס"א תל אביב.
שדה זכתה בתואר שחקנית העונה בעונת 2018/19 של ליגת הנשים ונחשבה בעיני רבים כשחקנית ההגנה הכי טובה בליגת העל לנשים ובנבחרת. זו הייתה גם השנה האחרונה בה השתתפה במשחקים בליגה ולמעשה פרשה ממשחק פעיל.
לאחר פרישתה, הקימה עסק לקידום ספורטאים בדגש על שחקני ושחקניות כדורגל וסיוע להם במציאת מכללה מתאימה בארצות הברית.
מכינת עלמה למנהיגות נשית
המכינה זכתה בפרס מוסקוביץ' לציונות, ובתחרות ליזמות בחינוך של עיתון כלכליסט ועיריית בת ים.
חזון והיסטוריה
מטרת המכינה היא להניע את החניכות "למצות את הפוטנציאל הגלום בהן. לחיות חיים של משמעות מתוך בחירה ולקיחת אחריות בכל תחומי החיים כחלק מתהליך בירור זהותן האישית". המכינה מאמינה כי "במפגש הנשי גלומות אפשרויות לתהליך עמוק, מעצים ומשמעותי אשר יוביל לצמצום הפערים הגדלים והולכים".
שאיפת התוכנית היא שהבוגרות יסיימו את המסלול עם "תחושת מסוגלות גבוהה לשנות ולהיטיב, חדוות עשייה, ולהט אמיתי לחיות חיים של משמעות בכל מעגלי ההשפעה בחייה: העצמי, המשפחתי, הקהילתי והלאומי".
עלמה היא תוכנית בעלת שלושה שלבים: שירות צבאי מלא. התוכנית פועלת בשיתוף פעולה עם אגף כוח האדם בצה"ל. שישה חודשי תוכנית משתחררות.
להלן כמה מאבני היסוד של התוכנית החינוכית בשלב הראשון:
מחזור א' של "עלמה" החל לפעול באוגוסט 2013 והסתיים בפברואר 2014. 17 מתוך 18 בוגרות המחזור הראשון קיבלו שיבוץ משופר לתפקידים משמעותיים בצה"ל.
פרבן אלקיאר לארסן
פרבן אלקיאר לארסן (בדנית: Preben Elkjær Larsen; 11 בספטמבר 1957 בקופנהגן שבדנמרק) הוא כדורגלן ומאמן עבר דני, ששיחק בעמדת החלוץ. לקח חלק חשוב עם נבחרת דנמרק ביורו 1984 ובמונדיאל 1986.
אליפות ישראל בהיאבקות יוונית-רומית
אליפות ישראל בהיאבקות יוונית-רומית, היא תחרות ספורטיבית בהיאבקות בסגנון יווני-רומי, החשובה ביותר בישראל בענף זה. האליפות נערכת תחת "איגוד ההיאבקות בישראל". מתאבק אשר זוכה באליפות מקבל אישור להשתתף באליפות אירופה ובאליפות העולם. באליפות ישראל יכולים להשתתף נערים מגיל 15.
פרבן אלקיאר לארסן
קלן ולוקרן
אלקיאר נולד בקופנהגן שבדנמרק בשנת 1957 וכאשר היה בנבחרת דנמרק עד גיל 21 הפך במהרה להיות לאחד מבני הנוער המבוקשים ביותר באירופה. הוא התחיל את הקריירה ב-Vanløse IF בה כבש שבעה שערים ב-15 הופעות, ובגיל 19 עבר לפ.צ. קלן מהבונדסליגה לאחר שהם נלחמו על שירותיו עם שטוטגרט. אלקיאר עשה את הופעת הבכורה בעונת 1976/77 במסגרת גביע אופ"א נגד גראסהופרס ציריך, משחק בו ניצחו 2–3 עם צמד שערים שלו. משם זכה עימה בגביע הגרמני בעונת 1976/77 אך לא שותף לכל אורך הטורניר מלבד משחק הגמר הראשון נגד הרטה ברלין, בו נכנס כמחליף 9 דקות לסיום. בכלל אלקיאר המעיט מאוד לשחק בקלן עם תשע הופעות ושער אחד בסך הכל. בעונת 1977/78 הם זכו בדאבל בו לא שותף כלל במשחקי הגביע.
הוא עבר לקבוצה הבלגית לוקרן ב-1978 והיא הייתה הקבוצה בה שהה לזמן הארוך ביותר בקריירה. אחת התקופות הטובות ביותר שלו היו איתה ואלקיאר זכה שם לשני הכינויים: "הבוס מלוקרן" ו"האיש המטורף מלוקרן". עם מעל ל-100 שערים (98 בליגה הראשונה) ו-190 הופעות ליגה, הוא עזב ב-1984 להלאס ורונה האיטלקית תמורת סכום של 2.5 מיליארד לירות.
הלאס ורונה וויילה בולדקלאב
במדי הקבוצה עם הלבוש צהוב-כחול אלקיאר הפך לאליל שעדיין מכירים אותו היום במקהלת "ראש עיריית אלקיאר". בעונת 1984/85 הם הגיעו להישג היסטורי כשזכו בליגה וב-12 במאי 1985 בתיקו 1–1 נגד אטאלנטה אלקיאר זכה לכבוש את שער האליפות. מוקדם יותר באותה עונה ב-14 באוקטובר 1984 כבש במשחק נגד יובנטוס ללא הנעל, דבר שזיכה אותו בכינוי "סינדרלה". הוא היה קרוב פעמיים לזכות בכדור הזהב בשנים 1984 ו-1985, כשבשתיהן מישל פלאטיני מיובנטוס גבר עליו. במהלך תקופתו בהלאס ורונה מעולם לא כבש יותר מ-10 שערי ליגה בעונה, אך גם לא ירד מ-7 שערים.
לקראת סוף הקריירה עשה קאמבק כשחזר לשחק בדנמרק ב-1988 והפעם בויילה בולדקלאב. עם הגעתו אלקיאר היה לכוכב הגדול במדינה ומשך קהל רב למשחקיה. עם זאת, סבל ממספר פציעות שהקשו עליו לעמוד בציפיות הגבוהות מהקהל, ולאחר שנתיים פרש מכדורגל.
נבחרת דנמרק
הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק עד גיל 19 הגיעה באוקטובר 1975, בזמן ששיחק בנוער של פרדריקסברג BK, ובסך הכל כבש בה שישה שערים ב-11 הופעות. באליפות אירופה עד גיל 19 ב-1975 כבש שלושה שערים ב-3 משחקים. לאחר מכן עלה לנבחרת עד גיל 21 בה ערך את הופעת הבכורה ב-21 ביוני 1976. ברבע גמר אליפות אירופה עד גיל 21 ב-1978 אלקיאר כבש שלושער נגד בולגריה, אם כי דנמרק הודחה על פי כלל שערי חוץ. בסך הכל כבש בה תשעה שערים ב-9 הופעות.
אלקיאר הופיע לראשונה בנבחרת הבוגרת ב-22 ביוני 1977 כשהוא בן 19 ו-284 ימים, הופעה בה כבש צמד בניצחון 1–2 על פינלנד. ביחד עם מיכאל לאודרופ היווה את הכוח המניע מאחורי תור הזהב של הכדורגל הדני בשנות השמונים. הוא לקח תפקיד בולט ביורו 1984 עם שני שערים ב-4 משחקים, מה שעזר לו לסלול את דרכו לשחק בכדורגל האיטלקי. דנמרק שיחקה במהלך הטורניר בסגנון התקפי ואטרקטיבי, אך הודחה בחצי הגמר נגד ספרד. הנבחרות ניגשו לדו-קרב פנדלים לאחר שהמשחק נגמר בתוצאה 1–1 בהארכה, ואלקיאר החמיץ את הפנדל היחיד כשבעט מעל המשקוף ובכך ספרד המשיכה לגמר.
שנתיים אחר כך במונדיאל 1986 הרשים אלקיאר בכך שנבחר לחלוץ הדינמי והחזק ביותר בטורניר. במשחק הראשון של הנבחרת נגד סקוטלנד כבש את שער הניצחון ב-0–1 ובמשחק הבא היה שותף עם שלושער בניצחון 1–6 על אורוגוואי. דנמרק הודחה בשמינית הגמר עם הפסד 5–1 לספרד, אך הדבר לא מנע מאלקיאר לזכות בכדור הארד ולהיכלל בנבחרת המצטיינת של הטורניר.
אלקיאר עשה את משחקיו האחרונים ביורו 1988 ולאחר ההפסד 2–0 לגרמניה המערבית בשלב הבתים פרש מהקריירה הלאומית כשהוא בן 30 ו-227 ימים. בסך הכל ערך במדיה 69 הופעות בהן כבש 38 שערים, נתון המציב אותו כיום ככובש ה-5 הפורה ביותר בהיסטוריית הנבחרת.
בנובמבר 2006 ה-DBU (תאחדות הכדורגל הדנית) בחרה שמונה כדורגלנים ששיחקו בנבחרת דנמרק להתמודד על התואר "השחקן הדני הטוב בכל הזמנים". אלקיאר היה אחד מהם שלצידו היו שמות גדולים כמו מישל ובריאן לאודרופ, פטר שמייכל ויון דאל תומאסון. בסופו של דבר מישל לאודרופ נבחר ברוב קולות עם 58% מהם. ב-15 בנובמבר 2010 אלקיאר נכנס להיכל התהילה של הכדורגל הדני.
אחרי הפרישה
לאחר הפרישה אלקיאר נכנס ב-1995 לתפקיד מאמן קבוצת סילקבורג מהליגה הדנית. בדצמבר 1996 עזב אותה והחל לעבוד בערוץ הספורט הטלוויזינוי TVS, תאגיד שהוקם לאחרונה בין תחנות טלוויזיה לאומיות אחרות כמו DR ו-TV2. התחנה לא זכתה להצלחה ונסגרה בתוך שנה מפתיחתה. בנוסף, אלקיאר עובד כמומחה ליגת האלופות של אופ"א עבור התחנה הדנית TV3+, לצד מישל לאודרופ והמארח פיטר גרונבורג. באוקטובר 2019 עבר ניתוח להסרת אבן מרה בבלגיה.
פונקציה יוצרת
במתמטיקה, פונקציה יוצרת היא כלי המשמש לטיפול בסדרות של מספרים, בדרך של איחודן לאובייקט אלגברי ואנליטי אחד, שממנו אפשר לקרוא את הסדרה כולה.
הפונקציה היוצרת הסטנדרטית של הסדרה היא הטור, כאשר \ x הוא משתנה. מוגדרות גם פונקציות יוצרות מסוגים אחרים, בהתאם לשימוש הרצוי.
בשימושים קומבינטוריים מתייחסים לפונקציה היוצרת כאל אובייקט פורמלי, המוגדר גם כאשר הטור אינו מתכנס; הפונקציה אינה אלא "חבל כביסה, עליו אנו תולים סדרת מספרים לתצוגה". במקרים אחרים, ובפרט בתורת המספרים האנליטית, משחקות התכונות האנליטיות של הפונקציה היוצרת תפקיד מרכזי. דוגמאות בולטת לפונקציות יוצרות בהקשר זה הן פונקציות זטא מסוגים שונים, ופונקציות תטא של תבניות ריבועיות.
סוגים של פונקציות יוצרות
תהי סדרה של מספרים.
רעיונות אלה ניתנים להכללה גם למספר רב של משתנים. למשל, הפונקציה היוצרת הסטנדרטית הצמודה למערך \ a_{n,m} היא הפונקציה בשני משתנים,.
רשת ג'
רשת ג' הייתה תחנת רדיו ישראלית, השייכת לרשות השידור. רשת ג' נוסדה ב-20 ביוני 1976 כתחנה ישראלית המשדרת מוזיקה פופולרית, כשהיא מנהלת תחרות עם קול השלום של אייבי נתן ועם גלי צה"ל, בעיקר על לבם ואוזנם של הקהל הצעיר. התחנה שהתחילה כתחנה המשדרת מוזיקה מכל הסוגים (כולל מצעד להיטים עברי לצד מצעד להיטים לועזי) שינתה פורמט החל מ-2 בנובמבר 1997 והחלה לשדר מוזיקה ישראלית בלבד.
ב-11 במאי 2017 נסגרה לצמיתות. ב-15 במאי 2017 קמה במקומה התחנה כאן גימל במסגרת תאגיד השידור הישראלי שממשיכה באותו פורמט עברי.
היסטוריה
בשנות השישים פעלה תחנה של קול ישראל אשר כונתה רשת ג', אשר עסקה בשידורים בשפות ושידורים לגולה.
שנות השבעים של המאה ה-20 - קול ישראל וקול השלום
בתחילת שנות השבעים הגיעה לחופי ישראל ספינת השלום של אייבי נתן והחלה בשידוריה בשם "קול השלום". ב"קול ישראל" הבינו שהמצב ששרר עד אז - היעדר רשת מוזיקה פופולרית -לא יכול להימשך, והוחלט על הקמת ערוץ רדיו חדש שישדר מוזיקה קלה ישראלית ובינלאומית. בגלל היעדר משאבי שידור הוקצה בשלב ראשון תדר בודד במרכז הארץ בגלים בינוניים. תדר זה שימש עד אז את רשת ה', ששידרה באמצעות משדר, אשר שימש בעבר (עד מלחמת ששת הימים וקודם לכן את הרדיו המנדטורי קול פלסטין) את רדיו רמאללה. ביתר שעות היממה שימש התדר להעברת תוכניות בשפות זרות לעולים. שידורי רשת ה', החלו בחורף 1972 ונמשכו מדי ערב בין השעות 20:00 ו-22:00. אות התחנה היה הפתיח של השיר "בשמלה אדומה". תחנת קול השלום של אייבי נתן הפכה מדבר חולף, כפי שקיוו אנשי קול ישראל, לעובדה קיימת, והפופולריות של התחנה הלכה וגברה אחרי חידוש השידורים בתום מלחמת יום הכיפורים. בקול ישראל הבינו שיש להציע מוצר מתחרה ורשת ה' הפכה לרשת גימל וקיבלה גם תדר משלה בקצה תחילת הסקאלה של התדרים ב-AM, לעומת קול השלום ששדר בתדר 1540 קילוהרץ. ב-20 ביוני 1976 נחנכה רשת ג' באופן רשמי, ושידרה 19 שעות ביממה, מ-6 בבוקר עד 1 אחר חצות, בתדר 529 קילוהרץ AM. בתחילה, שמה של התחנה היה רדיו ג' והיא שידרה מוזיקה פופולרית מכל הסוגים ומכאן הייתה גם הצלחתה הגדולה. הוספת שידורי Stereo FM בקול השלום של אייבי נתן בסוף שנות השמונים דרבנה שוב את קול ישראל להשיק שידורים דומים גם ברשת ג' (וברשתות אחרות), אחרי ששנים בוצעו השידורים אמנם ב-FM אבל רק במונו.
שנות ה-90 של המאה ה-20 ומעבר למוזיקה בעברית
בשנות ה-90, עקב פתיחת ערוצי מוזיקה פופולריים (MTV, לדוגמה) בכבלים והתחרות מצד הרדיו האזורי והרדיו הפיראטי, מדרוג התחנה ירד באופן ניכר עד שבשנת 1997 נועצו לסגור אותה. ב-2 בנובמבר 1997, במטרה להציל את הרשת הגוססת, שונתה לגמרי מתכונת השידורים, והיא הפכה לתחנה המשדרת מוזיקה ישראלית. תחילה בעברית בלבד ומאוחר יותר שולבו גם יוצרים ישראליים השרים באנגלית. את הלוגו שליווה את המיתוג החדש של הרשת עיצב האמן והמעצב הגרפי דורון עזורי.
הצטרפות לתאגיד השידור "כאן"
רשת ג' סיימה את שידוריה במסגרת רשות השידור ב-11 במאי 2017 בשעה 01:00 בלילה. תחנת הרדיו "כאן גימל" קמה במקומה במסגרת תאגיד השידור הישראלי "כאן" והחלה לשדר ב-15 במאי 2017.
עורכים ומגישים
עם עורכיה הידועים נמנו גלעד בן ש"ך, אברהם זיגמן, טוני פיין, מנחם גרנית, בני דודקביץ, דליה הלר, טובה קלינגר, רות כידן, נאוה בודק אחירון, יוסי כסיף ועופרה הלפמן; ובין מגישיה: שוש עטרי, יצחק איתן, דן כנר, בני הנדל, חיים א-דור, איתן גור, שמירה אימבר, אבי אתגר, יקיר אביב, אורנה יקיר, גבי ינון, אורלי מורג, לאה ליאור, יהודית בן-יעקב, יגאל רביד, כרמל בן-אפרים, מלאכי חזקיה, מנחם פרי, אהרון פררה, אבי משולם, עופר נחשון, דידי הררי, יוסי סיאס, רויטל עמית, ריבי גדות וורד יפתחי גרין.
תוכניות בולטות
"חדש חדיש ומחודש" עם שוש עטרי (בעריכת טוני פיין); "מה כבר תשע?" עם אבי אתגר; "רק בימי חול" עם מנחם פרי; "לי ולך שיר וברכה" עם רויטל עמית; "חולה רדיו" עם דידי הררי; קופסאת הלהיטים; "קצת אחרת" - רוק ופופ מתקדם; "שוקו חם" - מוזיקה וחידונים; "קולבו" - מגזין המוזיקה של ג' (בעריכת מנחם גרנית); מצעדי הפזמונים - מצעד הפזמונים העברי השנתי, מצעד הפזמונים הלועזי ומצעד לפזמוני העבר, "מקום בצמרת"; "על בטוח" (שודרה בימי שבת); "אהבה יומיומית" עם יוסי סיאס; "זמר שכזה"; "מועדון גימל" - פינת המסיבות של היצירה האלקטרונית ועוד. בימי הקיץ, בעיקר בימי החופש הגדול, הרשת הרבתה לצאת במבצעי שידור מיוחדים ולערוך חידונים ושעשועונים נושאי פרסים בתוכניות כמו "שלושה בגיגית" עם טוני פיין, שוש עטרי ודודו דותן; "יום יום ים" עם מנחם פרי ו-"30 בצל" עם יקיר אביב.
סרו פורטניו
קלוב סרו פורטניו (ספרדית: Club Cerro Porteño) הוא מועדון כדורגל פרגוואי הפועל בשכונת באריו אובררו בעיר אסונסיון, בירת פרגוואי, ומשחק בליגת העל הפרגוואית. המועדון נוסד ב-1912, וצבעיו הם כחול ואדום. משחקי הבית של הקבוצה מתקיימים באצטדיון חנרל פאבלו רוחאס.
היסטוריה
ב-1915 וב-1918 השלימה הקבוצה שתי זכיות נוספות באליפות, שתיהן לאחר פלייאוף על האליפות בעקבות שוויון נקודות בצמרת בסיום העונה. ב-1915 גברה הקבוצה על אולימפיה 7-3 בהארכה במשחק השני, לאחר שהמשחק הראשון הסתיים בשוויון, וב-1918 גברה על נסיונל בפלייאוף אליפות שהגיע למשחק שלישי. נסיונל הובילה 2-0 בדקה ה-70, אך סרו פורטניו הפכה את התוצאה וגברה על יריבתה 4-2 בדרך לזכייה בתואר. משחקים אלו הקנו לקבוצה את הכינוי "הציקלון", על שם המהפכים המהירים והסוחפים במשחקי ההכרעה.
בעונה הראשונה של העידן המקצועני, ב-1935, השלימה סרו פורטניו את הזכייה החמישית בתולדותיה באליפות, והייתה לאלופה המקצוענית הראשונה. בשנים אלו הפכה הקבוצה לאחת משני המועדונים הדומיננטיים בפרגוואי, לצד אולימפיה, והשתיים התחלקו ברובם המוחלט של תוארי האליפות. ההפרש הגדול ביותר בין אליפויות של הקבוצה הוא עשר שנים, בין 1977 ל-1987.
על אף ההצלחה הגדולה בזירה המקומית, סרו פורטניו מעולם לא זכתה בתואר בינלאומי. ב-1962 רשמה הקבוצה הופעה ראשונה בגביע ליברטדורס, והישג השיא שלה במפעל עד כה הוא העפלה לשלב חצי הגמר. יחד עם אולימפיה, הופיעה הקבוצה בכל ארבע המהדורות של גביע מרקוסור, וכן שיחקה במהדורה הראשונה של גביע סודאמריקנה. הישג השיא שלה עד כה במפעל היה העפלתה לחצי הגמר ב-2009, תוך שהיא מדיחה בשלב הנוקאאוט שלוש יריבות ברזילאיות, בהן בוטפוגו ופלומיננסה.
בטורניר הקלאוסורה 2013, באימונו של שחקן הבית של הקבוצה בעבר פרנסיסקו ארסה, זכתה הקבוצה באליפות השלושים בתולדותיה, בדיוק מאה שנים לאחר הזכייה הראשונה שלה. עם מאזן של 14 ניצחונות, שמונה תוצאות תיקו וללא הפסדים, הייתה זו גם הפעם השנייה, והראשונה מאז 1913, שהקבוצה סיימה את העונה ללא הפסד.
אצטדיון
החל משנת 1970 מארחת סרו פורטניו את משחקיה באצטדיון חנרל פאבלו רוחאס. האצטדיון, שידוע בכינויו "לה אוז'ה" (בספרדית: La Olla, הסיר), נקרא על שמו של נשיא הקבוצה בעבר, שהיה מיזמי הקמת האצטדיון.
חוש (עיר)
חוש או חושי ברומנית: Huşi) היא עיר במחוז וסלוי, בחבל מולדובה שבמזרח רומניה. ב-2016 אוכלוסיית העיר מנתה 30,484 תושבים,
סרו פורטניו
אצטדיון
האצטדיון נמצא בבעלות הקבוצה, שמשתמשת בו באופן בלעדי. יציעי המגרש עברו מספר הרחבות עם השנים, וכיום תכולתו עומדת על כ-45,000 מושבים.
חוש (עיר)
השם
על תולדות העיר ומקורות אפשריים של שמה כתבו הבישוף מלכיסדק (מלכיצדק) שטפנסקו, מחבר כרוניקת העיר הוש עד למחצית המאה ה-19, וכמו כן היסטוריונים כמו ניקולאיה יורגה, יואן בוגדן וגאורגה גיבנסקו. מקור שמה של העיר אינו ידוע. קימות השערות שונות. אחת מהם מקשר אותו לשמו של בויאר שנקרא הוסול או הוסיה, אולי מייסד היישוב, שהחזיק כאן אחוזות משני צידי הנהר פרוט. השערה אחרת היא שבימי השליט אלכסנדרו הטוב היישוב הזה קלט פליטים הוסיטים, חסידי מורשתו של יאן הוס שגורשו מממלכת הונגריה. לפי ההיסטוריון גאורגה נסטאסה, בני אוכלוסייה דוברת הונגרית, צ'אנגואים, הגיעו לכאן בסביבות שנת 1460. לפי המיסיונר מרקו בנדיני, ב-1648 חיו בעיירה גם רומנים וגם קצת פחות, הונגרים, (האחרונים 682 בני אדם). בראש היישוב התחלפו כל שנה לסירוגין "שופט" (ז'וּדֶה - jude), כלומר "ראש היישוב" רומני והונגרי. בנדיני מזכיר את המסורת לפיה מייסדי העיר היו הוסיטים הונגרים שגורשו בסביבות 1460. הם שמרו לדבריו את מסורת הפולחן הנוצרי בשפה ההונגרית. בגרמנית העיר נקראה "הוסבורג" ובהונגרית "הוסווארוש".
סרו פורטניו
אצטדיון
במסגרת קופה אמריקה 1999 אותו אירחה פרגוואי, אירח האצטדיון משחק אחד בשלב הבתים, ובו גברה 1-0 על.
חוש (עיר)
היסטוריה
היישוב הוש מוזכר לראשונה בתעודה מ-1494 שמדברת "על הדרך מווסלוי להוש". תעודה אחרת מ-1497 מזכירה את "הוש הנמצאת על דרסליבצה". ב-1495 השליט שטפן הגדול הקים ביישוב כנסייה מוקדשת לשליחים פטרוס ופאולוס, ברומנית "פטרו ופאבל". גם חלק מהשליטים אחרי שטפן הגדול, כמו בוגדאן השלישי "העיוור", פטרו רארש, איליאש, אלכסנדרו לפושניאנו ויואן וודה האיום בחרו בהוש כאחד ממושבי המלוכה החביבים עליהם. בין שיקוליהם נמנו המיקום האסטרטגי בעת העימותים עם הטורקים העות'מאנים, והכרמים המפורסמים שמסביבה. מאוחר יותר יותר ב-1598 הקים השליט ירמיה מובילה את הבישופות האודתוקוסית של הוש והכנסייה על שם פטרו ופאבל הפכה לקתדרלה בישופית. בראש דיוקסיית הוש עמדו אישים חשובים של הכנסייה והתרבות הרומנית כמו דוסופטיי, הבישופים מיטרופן, ורלאאם, בנימין קוסטאקה, מלכיסדק שטפנסקו.
סרו פורטניו
יריבות
שלוש יריבותיה הגדולות ביותר של סרו פורטניו הן אולימפיה, נסיונל וליברטד.
חוש (עיר)
היסטוריה
בשנים 1590–1600 הגיעו יהודים ספרדים מצאצאי מגורשי ספרד, שבאו לכאן מהאימפריה העות'מאנית שבזמנו העניקה להם מקלט. במאות ה-18–19 הגיעו מגליציה ופודוליה יהודים אשכנזים במקום הזה ב-23 ביולי 1711 חתם הצאר פטר הגדול על הסכם פרוט עם האימפריה העות'מאנית, אחרי שכוחותיו הוקפו על ידי הלוחמים הטורקים בקרבת המקום.
סרו פורטניו
יריבות
היריבות הגדולה ביותר היא היריבות בין סרו פורטניו לאולימפיה, שאף זוכה במדינה לכינוי "הסופר קלאסיקו של פרגוואי". שתי הקבוצות הן המצליחות ביותר בתולדות הכדורגל בפרגוואי, בהפרש ניכר מן היתר. המפגש הראשון בין השתיים התקיים ב-1913, עונת הבכורה ועונת האליפות הראשונה של סרו פורטניו בליגה הפרגוואית, וסרו פורטניו ניצחה בו 3-1.
השתיים נפגשו מאז במעל ל-300 משחקים רשמיים, ומעל ל-400 משחקים בסך הכול. הן מנהלות ביניהן מאבק צמוד, ומספר הניצחונות לכל קבוצה נותר צמוד מאוד.
חוש (עיר)
היסטוריה
ביוני 1940 אחרי סיפוח בסרביה לברית המועצות חלק גדול מהצוות, הארכיון והציוד של רדיו בסרביה הועברו מקישינב להוש. ב-1995 קיבלה הוש מעמד של רשות עירונית - מוניצ'יפיו.
עמדה גאוגרפית
העיר שוכנת במחוז וסלוי, במרכז חבל מולדובה, 9 ק"מ מרחק מנהר הפרוט, כיום, בגבול בין רומניה לרפובליקה מולדובה, כ-45 ק"מ צפונית-מזרחית מן העיר וסלוי. העיר שוכנת בין כרמים.
חושי היא עיר הולדתו של מייסד התנועה הלגיונרית האנטישמי קורנליו זליה קודריאנו.
דמוגרפיה
בשנת 1900 חיו בעיירה 13,404 תושבים, מתוכם רבע היו יהודים.
יהודי חוש
לפי השערותאחדות הייתה התיישבות ראשונה של יהודים בעיר כבר בשנת 1484. לעומת זאת רוב החוקרים סבורים שראשוני היהודים השתקעו בעיירה לקראת סוף המאה ה-17 באישור שקיבל הבישוף האורתודוקסי של הוש. הבישוף הקצה מקום גם לבית העלמין שלהם. המצבות העתיקות ביותר בבית העלמין בהוש הן משנת 1747.החל מ-1775 פעלה במקום חברה קדישא. ב-1776 פעלה במקום איגוד לגמילות חסדים וב-1794 נבנה מחדש בית כנסת. השכנים ביקשו לעצור את הבנייה אבל הבישוף פסק לטובת היהודים. הבישוף השיג ב-1806 אישור להתיישבות קבוצה נוספת של 40 יהודים.ב-1882 פרצה פרשת עלילת דם
ב-1866 השתקע בעיר הרופא דוד אלמוגן (1897-1823) מגאליציה, שנתמנה רופא עירוני וחיבר ספרים לעם על שמירת הבריאות. ב-1882 נעשה ניסיון ראשון לארגן קהילה בעיר וב - 1910 הצטרפה לקהילה החברה קדישא שפעלה עד אז במסגרת עצמאית. ב-1876 לשכת בני ברית הקימה בית ספר יסודי יהודי אבל הוא לא פעל יותר משנה בגלל התנגדותם של חוגים חרדים שהקימו תלמוד תורה ב-1877. ב-1897 קם האיגוד היהודי Cultura (תרבות) שהקים בית ספר יהודי עם 268 תלמידים, זאת בסיוע כספי של הקהילה. אולם ב-1901 גם בית ספר זה נהפך בהשפעת החוגים החרדיים לתלמוד תורה. ב-1889 70% מסוחרי העיירה ביו יהודים. עד למלחמת העולם השנייה יש סבורים ששני שלישים מבתי המסחר, בתי המלאכה והבנקים בעיר היו של יהודים. היו ששיערו כי כ-80% מבעלי מלאכה היו יהודים. ב-1898 קמה בעיר שלוחה של הארגון הציוני "בני ציון". ב-1901 הוקם משרד הל ארגון ציוני נוסף - שלום ירושלים. אוכלוסייה היהודית גדלה במהלך הזמן מ-261 (5.2% מכלל התושבים) ב-1831 ל-2,395 ב-1859, 4,057 (26.2% מכלל התושבים) ב-1899 וירדה ל-2,514 ב-1930, כלומר 10.4% מכלל התושבים. לעיתים היהודים התמודדו עם מעשי עוינות מהממשל ומהסביבה. ב-1884 ננקטו צעדים מגבילים נגד פעילות הסוחרים היהודים. אחרי שנת 1900 הוקם ארגון "האחווה הרומנית" שקרא לחרם העסקים היהודיים, מה שהחריף את המתח בקרב בני הקהילה. ב-1911 יון זלינסקי-קודריאנו, אביו של קורנליו זליה קודריאנו, שייסד את משמר הברזל, התמנה למור בבית ספר תיכון בעיר ונמנה עם מחזקי ההסתה האנטישמית בעיר. ב-1914 בנשף לכבוד החיילים שבו הוזמנו היהודים זלינסקי - קודריאנו העלה מחזה אנטישמי ושירי הסתה נגד היהודים. הבישוף ניקודים מונטיאנו וכמרים אחרים ומורים עזבו את המקום בסימן מחאה. ב-1915 הבישוף הזמין את ראשי הקהילה היהודית לטקס בקתדרלה והבישוף השיב לבכרות ראש הקהילה כי לכנסייה יחס סובלני ליהודים ושההתנגשויות בין יהודים לנוצרים בעיר נגרמות על רקע אישי בלבד.
בשנת 1927 הוקם בנק קואופרטיבי בעזרת האגון ג'וינט ובו 400 חברים. בערוב מלחמת העולם השנייה פעלו בעיר שבעה בתי כנסת. במאה ה-19 פעל בהוש הרב החסידי דב בער פרידמן (1876-1827), בנו של רבי ישראל מרוז'ין. הוא עבר אחר כך לליאובה וסקולן ונודע כרבי מליאובה. רבנים אחרים שפעלו בהוש היו מנחם מנדל הלוי, אפרים יוסף סגל, מתתיהו יחזקאל גוטמן (מתתיאס אזקיאל גוטמן) ונחום שמריהו שכטר
ימי הרדיפות והשואה בעת מלחמת העולם השנייה
ביוני 1941 יהודי העיר רוכזו בכמה בתי כנסת ונשלחו לעבודות כפייה. ביולי 1941 על יד העיר, כנראה בין פוגונשט להוש הצבא הרומני הוציא להורג כמה עשרות יהודים מבסרביה. הם נקברו בקבר אחים. בבית העלמין היהודי בהוש הוצבה אנדרטה לזכרם.
אחרי מלחמת העולם השנייה
קהילת יהודי הוש שרדה את תקופת השואה. ב-1947 היא מנתה 2750 יהודים. רוב רובם עלו לישראל בגלים שונים. ב-1969 עדיין פעל בית כנסת בעיר וחיו בה 60 משפחות יהודיות באפריל 2019, אלמונים, ככל הנראה 3 תלמידי תיכון, חיללו 73 קברים בבית העלמין היהודי בעיר.
קישורים חיצוניים
עורך:תאודור לביא, מתאם של העריכה באנגלית: רוברט ס. שרינס (Robert S. Sherins), תרגום לאנגלית: זיוה יבין.
איוואן מאסון
קריירת מועדונים
מאסון גדל במחלקות הנוער של אסוסיאשן ז'ובניס, סולידאריטה סולר וקסטלנו לה קרס. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצת המילואים של דנקרק, ובשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת הליגה הצרפתית השלישית.