cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סמדר שיר
חיים אישיים
שיר נשואה לפרופסור עמי סידי, מנהל המחלקה האורולוגית במרכז רפואי וולפסון ולהם חמש בנות (בתם הרביעית היא הרופאה והשחקנית לשעבר כרמל סידי) ובן, והם מתגוררים בסביון.
באור יהודה נקרא מעגל תנועה על שמה.
המר
{{פירושונים|
מקומות:
אישים:
ראו גם
}}
קליטת פליטי וייטנאם בישראל
קליטת פליטי וייטנאם בישראל התרחשה בשנים 1977–1979. פליטים שבתום מלחמת וייטנאם נמלטו מווייטנאם. הקבוצה הראשונה בשנת 1977, נאספה על ידי אונייה ישראלית וקיבלה מקלט בישראל ומספר קבוצות נוספות בשנת 1979, כולל קבוצה של 41 פליטים שאספה האונייה "צים סידני".
1977
ב-10 ביוני 1977 שטה מול חופי וייטנאם "יובלי", אוניית צובר ישראלית של חברת "האחים עופר" בפיקודו של רב-החובל מאיר תדמור, שהובילה פוספטים מנמל אילת למזרח הרחוק והייתה בדרכה לטאיוואן. האונייה זיהתה סירת דיג, ועליה 66 פליטים וייטנאמים שסירתם נתקעה בלב ים במשך ארבעה ימים. אף אונייה אחרת לא הציעה עזרה בהעלאת הפליטים. רב-החובל קיבל את אישור חברת הספנות להעלות אותם ולהמשיך לטאיוואן. החברה יצרה קשר עם משרד החוץ וביקשה למצוא פתרון לפליטים, אך אף מדינה לא הסכימה לקלוט אותם. ב-16 ביוני 1977 הגיעה הספינה "יובלי" לטאיוואן, השלטונות סירבו להתיר לפליטים לרדת לחוף וביקשו ערבות כספית מחברת "האחים עופר" כתנאי לפריקת מטען הספינה. לפי התוכנית "יובלי" הייתה אמורה להמשיך ליפן ואחרי חודשיים להגיע חזרה לנמל אילת, אך גם יפן והונג קונג סירבו לקלוט את הפליטים. חבר הכנסת יוסי שריד הגיש הצעה דחופה לסדר היום בכנסת שישראל תקלוט את הפליטים.
ב-19 ביוני 1977 הודיעה מדינת ישראל שהיא מוכנה לתת מקלט זמני לפליטים ויולי עופר שניהל את חברת "האחים עופר" הודיע שהחברה תכסה את הוצאות הטסתם לישראל. לאחר שהתברר שאין מדינה המוכנה לקולטם, הודיע ראש ממשלת ישראל, מנחם בגין, שזכר פליטי השואה היהודים המיטלטלים בלב ים בלבו, והחליט לקולטם בישראל, ולהעניק להם אזרחות ישראלית. את הודעתו מסר בגין ב-20 ביוני 1977, ביום הראשון לאחר אישור ממשלתו בכנסת.
לאחר שהגיעו לטאיוואן ב-23 ביוני 1977 הוטסו הפליטים לישראל, קיבלו אשרות שהיה זמניות, ונקלטו במרכז-קליטה באופקים. התושבים החדשים כונו "אנשי הסירות". בהגיעם לאופקים דיברו הפליטים עם רוכלים מהאזור בצרפתית, וכך הצליחו להתגבר על מחסום השפה החדשה (עברית).
בקבוצה היו 66 פליטים וייטנאמים, בהם 34 גברים ונערים, 16 נשים (אחת בהריון), ו-16 ילדים, חלקם פעוטות. הקבוצה הייתה מורכבת משלוש קבוצות: דייגים שלקחו את הפליטים מווייטנאם, קבוצה של וייטנאמים קתולים, בראשות רב-סרן לין דין קי, וקבוצה של וייטנאמים בודהיסטים שבראשה עמד ד"ר הואה. לאחר כשבועיים בים פרץ ריב בין הקבוצות על רקע שריפת אחת הסירות שגרמה לכולם להצטופף על סירה אחת, ועל רקע סכסוך זה פרץ סכסוך נוסף בעניין כספי הקשור להוצאות הבריחה. אחד הפליטים, ד"ר הואה, סיפר את סיפור החיים הקשים בווייטנאם (עינויים של וייטנאמים בדרום על ידי אחיהם מהצפון, מקרי אונס ורצח רבים, בתי כלא), ועל מסע הבריחה משם.
חלק מהילדים היו יתומים, ולמשרד הקליטה הגיעו עשרות בקשות לאימוץ, חלקן מווייטנאמים. בקשות אלו נענו בשלילה על ידי משרד הקליטה בטענה שפליטי וייטנאם יישארו ביחד בתור קהילה הומוגנית. בהגיעם לארץ ביקשו הפליטים מקלט במדינות שונות, אך רוב הבקשות היו להגיע לארצות הברית ולא להישאר בישראל.
לאחר שנקלטו הפליטים הווייטנאמים בישראל החליטו להפגין למען ישראל בארצות הברית וצרפת כחלק מהתמיכה בישראל.
השערה שהועלתה על ידי ועדת הקליטה היא שבעקבות אי שיבוצם של וייטנאמים במסגרת עבודה, נוצר שעמום בקרב הפליטים הווייטנאמים. הקבוצה הראשונה אופיינה על ידי משרד קליטה בתור קבוצת עלייה של רווקים משכילים בעלי ידע בשפות אנגלית וצרפתית מעבר לשפת אם. עם זאת, היו עשרה ילדים יתומים בני 12 ושמונה בני נוער בגילאים 14 עד 20.
האונייה "יובלי" חזרה לישראל אחרי חודשיים ובהפלגה הבאה עלתה על שרטון ליד זאיר. "האחים עופר" מכרו את האונייה והקברניט, מאיר תדמור, עבר לעבוד במשרדי החברה אך בהמשך לא שובץ להפלגות נוספות, ותבע את החברה.
1979
ב-1 ביולי 1979 החליטה ממשלת ישראל לקלוט קבוצה וייטנאמית נוספת בת כ-200 איש בהמשך להחלטה שקדמה לה, של קליטת 400 פליטים. ב-8 ביולי החליטה וועדה בראשות מנכ"ל משרד הקליטה כי קליטת הקבוצה הזו תהיה על פי אותם קריטריונים של הקבוצות הקודמות.
ב-23 באוקטובר 1979 הגיעה לישראל ממחנות בדרום מזרח אסיה קבוצה וייטנאמית שמנתה כ-197 אנשים. הקבוצה הורכבה מארבע קבוצות שהגיעו ממחנות שונים: בסה"כ 58 משפחות המונות 197 איש, וביניהם 107 ילדים וגברים ו-90 ילדות ונשים.
חברי קבוצה זו היו בעלי השכלה נמוכה יחסית לקבוצות הקודמות ורק אחד מבין חבריה דיבר שפה נוספת מעבר לשפת האם שלהם. חברי הקבוצה הופנו למרכז קליטה בשדרות שם קיבלו אותם בטקס ממלכתי, אך עם זאת, לא הופגנה התלהבות יתרה מצד התושבים והרשויות, עד כדי כך שדוד לוי, שר הקליטה, הרגיש צורך להבטיח הבטחות לראש עיר על הבאת עולים מברית המועצות ועולים דוברי אנגלית. ראש העיר טען שהסיבה לחוסר רצון שלו לקליטת הפליטים היא בעיית מגורים שהייתה קיימת בשדרות. טענה זאת נתמכה על ידי מספר תושבים אשר הביעו מורת רוח כלפי הגעתם של הפליטים לשדרות. בנוסף לכך, התקשורת התייחסה למקרה באדישות כלשהי, כנראה על רקע התפטרותו של משה דיין מהממשלה. כמו כן, באותה עת חזרו ונשנו הפגנות של עולים מאתיופיה שדרשו שאחיהם יעלו ארצה.
הסיוע שהממשלה נתנה לקבוצה היה במענק כספי שנתנה בנוסף לנורמה של עזרה כלכלית הנהוגה כלפי עולים חדשים: כל זוג קיבל 850 לירות, משפחה קבלה 1,400 לירות ומשפחה בעלת שש נפשות קיבלה 3,650 לירות כמענק ראשוני.
מסע בין כוכבים: נמסיס
מסע בין כוכבים: נמסיס (באנגלית: Star Trek: Nemesis) הוא סרט מדע בדיוני משנת 2002, והוא העשירי בסדרת סרטי מסע בין כוכבים. סרט זה הוא הרביעי והאחרון לצוות הדור הבא של האנטרפרייז. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי סאטורן בקטגוריות סרט המדע בדיוני הטוב ביותר, שחקן המשנה, התלבושות והאיפור.
עלילה
הסרט מתחיל בדיון בפרלמנט הרומולאני שבו הצבא מבקש מהסנאט כריתת ברית עם גזע ה"רֵמאן" (תת-גזע של הרומולאנים שנוצלו על ידם כעבדים במכרות) בתואנה שבכך יועצם כוחם האסטרטגי. לאחר שהפרלמנט החליט לדחות את ההצעה, מתבצעת התנקשות בחייהם של כל מנהיגי האימפריה הרומולאנית שנשארו באולם על ידי משתפת פעולה מהסנאט עם בכירי הצבא. במקביל, בכדור הארץ, נחגגת חתונתם של דיאנה טרוי וויליאם רייקר. לאחר החתונה, צוות ה"אנטפרייז" מגלה אנדרואיד שדומה ללוטננט קומנדר דאטה בכוכב לכת בשטח הפדרציה קרוב לאזור הנייטרלי. לאחר הפעלתו, מגלה האנדרואיד ששמו B-4 ולפי מבנהו ניתן להניח שהוא אבטיפוס של דאטה. לאחר מכן, נקראים צוות ה"אנטפרייז" למשימה דיפלומטית על ידי סגנית אדמירל ג'יינוויי. שדר שהגיע מרומולוס מזמין את הפדרציה ליוזמת שלום והצוות נשלח לקבל פרטים נוספים ולחקור את היוזמה.
האימפריה הרומולאנית שעברה הפיכה צבאית, נשלטת בידי שינזון מגזע ה"רֵמאן" שברשותו ספינת קרב אימתנית בשם "סימיטר". צוות ה"אנטרפרייז" מגלה לתדהמתו כי שינזון הוא שיבוט גנטי של פיקארד. לאחר מסע שכנועים כושל מצד שינזון לשלום בינם לבין הפדרציה, פיקארד נחטף על ידי שינזון, שמשתמש בדמו של פיקארד על מנת להאריך את חייו. במהלך החטיפה מתגלה רצונו האמיתי של שינזון להשמיד את הפדרציה. פיקארד ניצל ומצליח להימלט חזרה ל"אנטפרייז", ומתנהל מרדף בין שתי הספינות לעבר חלל הפדרציה. לאחר מרדף, מתנהל קרב שבמהלכו שתי "ציפורי טרף" רומולאניות שהחליטו להפנות גבם לשינזון, מסייעות ל"אנטפרייז" בתקיפה. במהלך הקרב, שתי "ציפורי הטרף" ניזוקות קשות, וה"אנטרפרייז" נאלצת לנגוח ב"סימיטר" על-מנת לעצור את התקדמותה לעבר כדור הארץ. שינזון מפעיל נשק סודי להשמדה המונית על סיפון הספינה, ופיקארד משוגר לשם כדי לעצור אותו, אך בעודו מביס את שינזון הוא אינו מצליח לעצור את הנשק, שמכוון אל ה"אנטרפרייז". בסופו של דבר, דאטה משוגר ל"סימיטר" במקומו של פיקארד, ומקריב את עצמו לצורך עצירת הנשק.
תקציב ורווחים
רווחי הסרט היו מהנמוכים בסדרת סרטי "מסע בין כוכבים". לאחר שנעשה בתקציב של 60 מיליון דולר, הכניס הסרט מעל 43 מיליון בלבד בארצות הברית ורק 67 מיליון ברחבי העולם.
פינוקיו (אנימה)
פינוקיו (ביפנית: ピコリーノの冒険) היא סדרת אנימה יפנית המבוססת על ספר הילדים "הרפתקאותיו של פינוקיו" מאת הסופר האיטלקי קרלו קולודי. הסדרה בת ה-52 פרקים הופקה לטלוויזיה ב-1976 בשיתוף פעולה יפני-גרמני. בישראל הסדרה שודרה בתחילה בטלוויזיה החינוכית בערוץ הראשון בדיבוב לעברית בין השנים 1981–1982 ובשידורים חוזרים לאורך השנים. בשנים האחרונות היא שודרה בערוץ ג'וניור.
תקציר העלילה
העלילה מתחילה בכפר קטן במחוז טוסקנה שבאיטליה. נגר זקן ועני בשם ג'פטו אשר גר לבד בביתו יחד עם שולמית החתולה וניקנור הנקר מוצא יום אחד בול עץ מסתורי ממנו הוא מגלף בובת עץ. לאחר שג'פטו מסיים לגלף את בובת העץ היא מתעוררת לחיים והופכת בהמשך לילד שמעולם לא היה לו. ג'פטו מחליט לכנות אותה בשם "פינוקיו".
בהמשך ג'פטו משכנע את פינוקיו שעליו ללכת לבית הספר המקומי. פינוקיו יוצא לבית הספר אך בדרכו הוא פוגש בשמשון השועל (אשר עושה עצמו צולע) ויובב החתול (אשר עושה עצמו עיוור) אשר משכנעים אותו להצטרף אליהם ולצפות בתיאטרון הבובות של אדון בידורי. פינוקיו מצטרף לתיאטרון הבובות על מנת לצבור כסף אותו יוכל להעניק לג'פטו העני. פינוקיו נודד עם התיאטרון מעיר לעיר ולבסוף לאחר שחסך מספיק מטבעות זהב הוא מחליט לברוח מהתיאטרון וללכת חזרה הביתה עם מטבעות הזהב אותם הרוויח.
בדרכו הביתה פוגש פינוקיו שוב בשמשון ויובב אשר מחליטים לרמות את פינוקיו. הם מספרים לו שאם הוא ישתול את המטבעות שלו בשדות הפלא, מחוץ לעיר, הם יצמחו לכדי עץ גדול אשר יצמיח אלף מטבעות זהב חדשים. פינוקיו לא מבין שהם מנסים לרמות אותו על אף שבלה הברווזונת מנסה להזהירו. פינוקיו אשר מאמין להם, יוצא למסע לעבר שדות הפלא יחד עם שמשון ויובב. בדרך הם עוצרים בפונדק שם שמשון ויובב אוכלים ארוחה דשנה על חשבנו של פינוקיו. במשך הלילה, בעל הפונדק מעיר את פינוקיו, ומיידע אותו כי שמשון ויובב היו חייבים לעזוב באופן דחוף, אך הם יפגשו עם פינוקיו בשדות הפלא. פינוקיו יוצא לעבר שדות הפלא. כאשר הוא עובר דרך יער, שמשון ויובב, אשר מחופשים לשודדים, מגיחים לעברו ומנסים לשדוד את פינוקיו. פינוקיו מצליח לברוח מהם עמוק לתוך היער. כאשר פינוקיו רץ לתוך היער הוא פוגש בפיה הטובה בעלת השיער הכחול. בהמשך תופסים אותו שמשון ויובב ותולים אותו על עץ. לבסוף שמשון ויובב מתייאשים ומשאירים אותו תלוי על העץ. הפיה הטובה חשה לעזרתו.
בהמשך פינוקיו יוצא לפגוש את סבו, אבל בדרכו הוא פוגש שוב בשמשון ויובב (הוא אינו יודע כי הם היו השודדים אשר ניסו לגנוב את כספו). הם מזכירים לפינוקיו את שדות הפלא, והוא מסכים בשנית לצאת איתם לשם ולשתול את מטבעות הזהב שלו. כאשר הם מגיעים לשדות הפלא, פינוקיו קובר את מטבעות הזהב שברשותו ובזמן שהוא הולך להביא מים, שמשון ויובב מוציאים את המטבעות מהאדמה ובורחים. לאחר שפינוקיו מגלה שנפל קורבן לתרמית הוא חוזר לג'פטו, כשהפיה הטובה ראתה את פינוקיו שהוא תפס את שמשון ויובב (שכתבו מכתב מלא שקרים לסבא ג'פטו) היא עשתה את עצמה מתה ונהייתה להרבה חיות במיוחד יונה, בהמשך בליל סערה בים פינוקיו מגיע לאי הדייגים שם הוא ניצל על ידי דייג שחשב שהוא דג ושם הוא הציל צבוני ים קטנים, בינתיים פינוקיו, בלה, שמשון, יובב וילדים נוספים מצטרפים לעגלון אשר לוקח אותם לארץ הצעצועים אשר מכילה מתקני שעשועים וממתקים כאוות נפשם. אחרי לפחות חודשיים בארץ הצעצועים פינוקיו ושמשון ויובב מגלים שבוקר אחד הם הפכו לחמורים – הסיבה האמיתית אשר בגללה העגלון הביא אותם לשם. החמורים נמכרים בהמשך לקרקס. רק לאחר שפינוקיו מבין כי הקללה תוסר רק לאחר שהוא ישנה את דרכיו ויתחיל לבצע מעשים טובים, הוא מחליט לשנות את דרכיו. לאחר שפינוקיו מצליח להציל את הקרקס משריפה הוא חוזר לדמותו הקודמת.
לבסוף, כמחווה על מעשיו הטובים של פינוקיו הפיה הטובה הופכת את פינוקיו לילד אמיתי.
השוואת העלילה לעלילה המקורית
אף על פי שהסדרה מבוססת על הספר המקורי, התרחקה עלילת הסדרה מהמקור. שמות דמויות שונו ו/או היו שונות באופן מהותי מהאופן שבו הופיעו בספרים, או שבכלל לא נכללו בספרים. השינויים העיקריים בסדרה:
דגל איי פוקלנד
עד שנת 1963 שימש הדגל גם את הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה. עד שנת 1985 שימש הדגל גם בטריטוריה של איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים שהייתה שטח חסות של איי פולקנד עד לשנה זו. במהלך מלחמת פוקלנד, עת שארגנטינה כבשה את האיים נאסר השימוש בדגל, והותר השימוש רק בדגל רפובליקת ארגנטינה.
שלום דומרני
שלום דומרני (נולד ב־1974) הוא פושע ישראלי המוגדר על ידי משטרת ישראל כראש ארגון פשיעה ארצי שמרכזו בדרום ישראל, ונחשב יעד מרכזי של משטרת ישראל.
ביוגרפיה
דומרני נולד בשכונת שמשון, באשקלון לאיריס וזכריה. אביו ניהל את מרכז "טוהר" לגמילה מסמים. דומרני לא השלים את לימודי התיכון ולא שירת בצה"ל.
פעילות פלילית
בשנת 1996 נידון דומרני ל־5 שנות מאסר לאחר שעבריין שנתפס עם כמות גדולה של הרואין הודה כי עשה זאת בשליחותו של דומרני. במהלך מאסרו הואשם גם בניסיון סחיטה של קבלן מאשקלון על ידי אנשים שפעלו בשליחותו, ונידון ל־30 חודשי מאסר נוספים.
לטענת המשטרה, ב־2003 היה דומרני מעורב ברציחתם של העבריינים מאיר גנון (על רקע סכסוך מקומי) וחנניה אוחנה (על רקע הסכסוך בנושא הימורי האינטרנט), אך לא נמצאו ראיות למעורבותו. באותה שנה נעצר דומרני יחד עם עבריין אחר בחשד להחזקת טיל לאו, אך לבסוף לא הוגש נגדו כתב אישום בפרשה זו. באותה תקופה נורה נהגו של דומרני במהלך ניסיון חיסול של דומרני ונפצע קשה. ביולי אותה שנה במהלך ניסיון חיסול שכוון לדומרני נרצחה בשוגג הנערה שקד שלחוב, שנסעה יחד עם נהגו של דומרני ברכב בו נסע דומרני כמה דקות קודם. ניסיון החיסול תוכנן כנקמה על מעורבותו ברציחתם של גנון ואוחנה ומאבקי השליטה על ענף כריית החול הבלתי חוקית.
ב־2004 נרצח שותפו לגניבות החול, העבריין יגאל ז'אנו, מפיצוץ מטען חבלה שהוטמן במכוניתו באשקלון. דומרני נחקר בחשד למעורבות ברצח, על רקע סכסוך שהתגלע בין השניים, אך לא נמצאו ראיות כנגדו. לטענת המשטרה, בין השנים 2005–2007 היה מעורב לכאורה בעוד 3 מעשי רצח, אך גם לכך לא נמצאו הוכחות.
ב־2008 נטען כי דומרני שימש כבורר בין חיים רביבו לאדם אחר, וגזר על רביבו קנס כספי וגלות של שנתיים מהארץ. ב־2009 נעצר באשמת חבלה חמורה וניסיון חטיפה של עבריין המזוהה עם משפחת אברג'יל, ונידון ל־10 חודשי מאסר. באותה שנה נעצר שוב הואשם ב-הלבנת הון בהיקף של מיליוני שקלים.
בראשית 2011 נעצר יחד עם ריקו שירזי ועיזאת חאמד בחשד שתכננו לרצוח את פרנסואה אבוטבול, כעבור חודש נעצר שוב בחשד לסחיטה באיומים של בעל עסק באשקלון. חודש לאחר מכן נעצר בשלישית יחד עם 7 מאנשיו באשמה כי יצר מונופול בשוק גז הבישול באזור שדרות באמצעות אלימות וסחיטה באיומים כלפי מתחרים עסקיים.
בספטמבר 2012 ניסו עבריינים יריבים לחסל את שלום דומרני וחברי כנופייתו. בסיוע עד מדינה הצליחה משטרת ישראל לסכל את ניסיון החיסול על ידי עיקור האקדח שבאמצעותו אמור היה להתבצע הרצח.
בנובמבר 2013 נעצר דומרני יחד עם 7 מאנשיו באשמת סחיטה באיומים על רקע מערכת הבחירות המקומית בנתיבות. בכתב האישום כנגדו הואשם כי איים והטיל אימה כנגד הרב יעקב איפרגן ופעילים שתמכו במועמד אייל מסיקה לראשות העיר נתיבות. המעשים נעשו בשליחותו של עמנואל אלישע, עוזרו של הרב יורם אברג'ל, שתמך במועמד אחר לראשות העיר. כתב האישום הוגש גם כנגד מומי קסנטיני, מאנשיו של דומרני, וכנגד עמנואל אלישע, עוזרו של הרב אברג'ל.
דומרני נחשב ליעד מרכזי של משטרת ישראל, ובמהלך המעקב אחריו הציבה המשטרה בלון ובו ציוד צילום בסמוך לביתו.
עבריינים המזוהים על ידי משטרת ישראל כחברים בארגון הפשיעה של דומרני נעצרו באשמת השתלטות באלימות על מכירת גלידות באזור הדרום, חטיפה ותקיפה, גנבה ופריצה, והשתלטות על חברות שנקלעו לקשיים והוצאת חשבוניות פיקטיביות בישראל בהיקף של כמיליארד שקלים.
על פי המשטרה, דומרני הוא הבעלים הסמוי של פאב במרינה באשקלון, שבאופן רשמי נמצא בבעלות אחרת, כמו גם עסקים אחרים (כדוגמת פיצוציות) בהם הוא מחזיק בבעלות סמויה. על פי המשטרה דומרני עוסק ברכישת נכסים מפשיטות רגל וכינוס נכסים, תוך ניצול מעמדו שגורם למתמודדים אחרים להימנע מלהשתתף במכרז. ארגון הפשע של דומרני נחשב לאלים וחסר רחמים, ומטיל אימה כלפי בעלי עסקים באזור הדרום. על פי הערכות המשטרה המחזור העסקי של ארגון הפשע של דומרני הוא כ־100 מיליון שקלים בשנה.
פרשת 8035 ("בלוק חוסם")
מבצע "בלוק חוסם" היה מבצע מיוחד של משטרת המחוז הדרומי ובלשי ימ"ר לכיש שהוביל לגל מעצרים בעולם התחתון, בהם גם ארגון הפשע של דומרני, במסגרתו נעצרו 29 מאנשיו, וארגוניהם של העבריין עמוס לביא (רחובות) והעבריין יוסי אדרי (אשדוד).
ב-2015 הצליחה המשטרה לגייס עד מדינה נגד דומרני ששימש כמחסל מתוך צוותו הקרוב, והביא להגשת כתבי אישום נגד עשרות עבריינים בעבירות של רצח, ניסיון לרצח והחזקת אמצעי לחימה. נגד דומרני הוגש כתב אישום בגין שני ניסיונות רצח, אספקת אמצעי לחימה וקשירת קשר לביצוע פשע. במסגרת עסקת טיעון הוא הורשע, ונדון לשש שנות מאסר.
ב-4 באוקטובר 2021 שוחרר מהכלא, לאחר שריצה 6 שנות מאסר.
חיים אישיים
לדומרני שישה ילדים מאשתו הראשונה, עופרה, ושני בנים מאשתו השנייה, יסמין. עד למעצרו התגורר במושב עוצם, לאחר שחרורו באוקטובר 2021 חזר לגור באשקלון ובמאי 2022 עבר לגור בשדרות. בנו, ניסים "נינה", נורה ונפצע קשה במרץ 2022 במהלך ניסיון התנקשות בו, ונותר נכה לכל ימי חייו.
מוקה
מוֹקָה (Mocha) הוא משקה של אספרסו (שליש), חלב מורתח (שני שלישים) ומעט קקאו או סירופ שוקולד רגיל או לבן (חמאת קקאו).
השם מוקה נגזר מעיר הנמל מוח'א שבתימן, שהייתה מרכז סחר בקפה מהמאה ה-15 עד המאה ה-17. בשם זה מכונה זן צמח הקפה שמקורו באזור מוח'א, שטעמו דומה לקפה עם שוקולד. הגרסה המודרנית מחקה אותו באמצעות זני קפה אחרים שמוסיפים להם קקאו.
המוקה הוא המצאה אמריקאית. בחלק מארצות אירופה והמזרח התיכון הוא מכונה מוקצ'ינו (mocaccino או moccaccino).
בבתי קפה בישראל המשקה החם נקרא "מוקצ'ינו". לעיתים הוא נמכר קר בצורת ברד. ברשתות השיווק נמכר משקה חלב קר בקרטוניות בטעם מוקה.
יש ממתקים רבים בטעם מוקה.
בתי ורשה (ירושלים)
בתי ורשה (נקראת גם נחלת יעקב) היא שכונה חרדית בשולי מאה שערים, סמוך לכיכר השבת. השכונה מורכבת משני טורי בתים דו-קומתיים מקבילים הנמתחים במקביל לרחוב מאה שערים בין רחוב שטראוס לרחוב "חיי אדם".
הקמת השכונה
השכונה הוקמה ביוזמת כולל ורשה בהנהגת האדמו"ר מלעלוב רבי דוד בידרמן עבור תלמידי חכמים עניים ובכך הפכה לשכונת "כולל" ראשונה מחוץ לחומות. למרות שהמגרש אותר כבר בשנת 1884, קשיים בגיוס כספים עיכבו את הקמת השכונה. גיוס הכסף לבניית השכונה החל ב-1885 והקרקע נרכשה בשנת 1891 על ידי יהושע הלפמן. אולם אז אזל הכסף ולא נותר ממון להקמת הבתים. בשנת 1894 תרם הנדבן יעקב טננוורצל מלובלין את הכסף הדרוש והבתים נקראו על שמו "נחלת יעקב". בידיעה בעיתון החבצלת מיום 13 במאי 1898 נאמר שבשכונה 65 בתים המושכרים לכל משפחה לחמש שנים, שלאחריהן עליה לפנות את הדירה לאחרת ו"הבתים טובים ונהדרים, גדולים ורחבי ידיים ונחמדים למראה פנימה והחוצה ומשמחים לב כל איש". ב-1924 תרם הנדבן דוד וינגרטן להרחבת השכונה ולהוספת קומה שנייה. ברשומות הטאבו מופיע הנכס כ"הקדש בידרמן".
בין שני טורי בתי השכונה נחפרו שלושה בורות מים, אך בניגוד לשכונות רבות אחרות בירושלים, לא הספיקו מי הבורות לספק את תצרוכת המים של השכונה ותושביה נאלצו לרכוש מים מערבים או משכונת כרם אברהם.
כיוון שכולל ורשה כלל גם חסידים וגם פרושים, נבנו בשכונה שני בתי כנסת, "בית יצחק פרושים" ו"אוהל שמואל" החסידי. החדרים מתחת לבית כנסת זה תוכננו על ידי יעקב טננוורצל לשמש כתלמוד תורה ומשהושכרו למגורים נגרם קרע בין הכולל לבין הנדבן.
נחל יעלים
נַחַל יְעֵלִים במדבר יהודה, יורד מהכניסה לעיר ערד, ונשפך לים המלח, כ-5 ק"מ צפונית לנחל בוקק ולמלונות ים המלח. אורכו כ-18 ק"מ, ושטח אגן ההיקוות שלו כ-53 ק"מ. מיובליו העיקריים - נחל חתרורים ונחל מורג.
הנחל יורד בקו הגבול הגאולוגי בין רמת הקירטון שבצפון מדבר יהודה, לבין המסלע של תצורת חתרורים האופינית לדרומו. ברמת המדבר ערוצו רדוד. עם הגיעו לבמת השוליים המזרחיים של מדבר יהודה, הוא נכנס לקו העתק שכיוונו צפון-דרום. כאן הוא משנה את כיוונו, ומתחיל לזרום צפונה כ-400 מטרים, בערוץ קניוני קטן, כ-20 מטר עומקו. בסוף הקניון, נמצא המפל הגדול - כ-120 מטר גובהו, המפל יוצר פרסת מצוקים רחבה - כחצי קילומטר. עם הצניחה במפל, משתחרר הנחל מקו ההעתק, וחוזר לזרום מזרחה, בקניון שאורכו כקילומטר אחד, ועומקו כ-300 מטר, אל ים המלח.
באחד מיובליו העליונים של הנחל, חפורה מאגורה (בריכה תת-קרקעית לאגירת מי גשמים) גדולה, נפחה כ-90 מ"ק. המאגורה נקראת על שם הנחל - מאגורת יעלים.
שמו של הנחל הוא תרגום של שמו הערבי – ואדי אום-בידון.
פיסטויה (נפה)
נפת פיסטויה (באיטלקית: Provincia di Pistoia) היא נפה במחוז טוסקנה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 965 קמ"ר, ובשנת 2004 התגוררו בה 268,503 נפש. בירתה של הנפה בעיר פיסטויה.
הנפה גובלת בנפת מודנה ובנפת בולוניה במחוז אמיליה-רומאניה בצפון, בנפת פראטו במחוז טוסקנה במזרח, בנפת פירנצה במחוז טוסקנה בדרום, בנפת לוקה במחוז טוסקנה במערב.
מנדלביום
מֵנְדֵּלֵבְֿיוּם (באנגלית: Mendelevium) הוא יסוד מלאכותי מתכתי ורדיואקטיבי. סמלו הכימי Md ומספרו האטומי 101. זהו היסוד ה-9 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.
היסטוריה
מנדלביום נוצר לראשונה על ידי אלברט גיורסו, גלן סיבורג, ברנרד הארווי, גרגורי צ'ופין וסטנלי ג. תומפסון בשנת 1955 במעבדות אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, במאיץ חלקיקים על ידי הפצצת 253Es בחלקיקי אלפא. מההפצצה נוצר האיזוטופ 256Md ונייטרון חופשי, זמן מחצית חייו היה כשעה ורבע. מקור שם היסוד הוא על שם דמיטרי מנדלייב, אשר גילה את חוק המחזוריות בכימיה ובנה את הטבלה המחזורית.
מאפיינים
מעט מאוד ידוע על המנדלביום, שכן הוא נוצר בכמויות זעומות בניסויים. ידוע, שבנוסף לערכיות 3 הרגילה ליסודות מסדרת האקטינידים, המנדלביום יכול להימצא גם במצב של ערכיות 2.
איזוטופים של מנדלביום
למנדלביום יש 15 איזוטופים רדיואקטיביים, 3 מתוכם חשובים במיוחד:
לכל שאר האיזוטופים יש זמן מחצית חיים של מתחת ל-97 דקות ולרוב המוחלט זמן מחצית חיים של פחות מ-5 דקות.
האיזוטופים של מנדלביום משתרעים מ-245Md, עם משקל אטומי של, עד 260Md, עם משקל של.
אינוויקטה גראונד
אינוויקטה גראונד (באנגלית: Invicta Ground) היה אצטדיון כדורגל בפלאמסטיד שבלונדון, ששימש את ארסנל בין 1890 ל-1893.
האצטדיון נקרא על שם אינוויקטה, המוטו של מחוז קנט שהיה המחוז שבו שכן פלאמסטיד באותה תקופה. המתחם היה האצטדיון הטוב הראשון של ארסנל, והיה מצויד ביציע, שורה של טראסות וחדרי הלבשה. האצטדיון שכן בפלאמסטיד היי סטריט; מאנור גראונד, האצטדיון הישן של ארסנל, שכן בצד הנגדי של הרחוב והיה קטן מאוד בהשוואה לאינוויקטה גראונד; הנהלת ארסנל נאלצה להשתמש בעגלות צבאיות על מנת לספק מקומות ישיבה לצופים.
כאשר הנהלת ארסנל העבירה את המועדון לאצטדיון הוא עדיין היה חובבני, ובמשחקיו צפו כאלף צופים בממוצע. אולם, בתוך שנה המועדון הפך למקצוען ושינה את שמו לוולוויץ' ארסנל. מספר הצופים במשחקי ארסנל גדל בהתמדה, כולל שיא של 12,000 במשחק נגד הארט אוף מידלות'יאן ב-30 במרץ 1891, שהסתיים בתבוסה 1 - 5 לרעת ארסנל.
הנהלת ארסנל התכוונה להשתמש באצטדיון גם עבור עונת 1893/1894, שהייתה העונה הראשונה בפוטבול ליג בתולדות המועדון. אולם, ג'ורג' ויבר שהיה בעלי האצטדיון העלה את דמי השכירות על האצטדיון ל-350 לירות שטרלינג על מנת ליהנות גם כן מהתקופה הטובה של ארסנל. הנהלת ארסנל לא יכלה לשלם סכום כה גבוה והחליטה להחזיר את המועדון למאנור גראונד, אותו רכשה מיד לאחר הנפקת מניות. ההנהלה ניצלה את קיץ 1893 על מנת לבנות יציעים ומתקנים בסיסיים נוספים באצטדיון.
קבוצת החובבים רויאל אורדננס פקטוריס שיחק מספר פעמים באינוויקטה גראונד; אולם, הקבוצה עזבה בסוף 1894 וויבר לא הצליח למצוא תחליף עבורה. לבסוף הוא החליט להרוס את האצטדיון, ובנה במקומו בתי מגורים. הרחובות העוברים כיום באתר של האצטדיון הם מינרל סטריט והקטור סטריט; חלק מהטראסות הישנות של האצטדיון עדיין נמצאות בגינות האחוריות של בתי הקטור סטריט.
לאה שבת
לאה שבת (נולדה ב-24 ביולי 1957 ביהוד) היא זמרת, פזמונאית ומלחינה ישראלית.
ביוגרפיה
לאה שבת נולדה וגדלה ביהוד, לאמילי ואברהם שבת שעלו ארצה מטורקיה. היא אחותם הקטנה של משה ושלומי שבת. לאחר שסיימה את שירותה הצבאי כמש"קית קישור, החלה דרכה כזמרת ליווי באלבומו של מתי כספי, "ארץ טרופית משגעת", שיצא לאור בשנת 1987 והשתתפה בסיבוב ההופעת שלו. אך חששה תחילה להתמקד במוזיקה, עקב קשיי פרנסה בתחום, ועבדה כמרכזנית בעיתון "חדשות".
לאחר שפגשה את ארקדי דוכין, הוא שכנע אותה להופיע ולהקליט את השירים שכתבה. באפריל 1989 הוציאה שבת סינגל ראשון לרדיו, "לא זוכרת איזה חורף", שכתבה והלחינה. את השיר הפיק דוכין, והוא זכה להצלחה בתחנות הרדיו. דוכין גם ליווה את שבת כנגן בהופעות שלה באותה תקופה. בעקבות הצלחת השיר חתמה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים "אן.אם.סי.". בסוף 1989 התפרסם השיר "בגלל הרוח", שהלחינה לאחיה שלומי שבת על פי מילים של מיכה שטרית. השיר זכה להצלחה גדולה, נחשב לאחד מלהיטיו הגדולים ביותר של שבת, והוקלט בהמשך על ידי זמרים רבים נוספים.
בנובמבר 1990 יצא בחברת התקליטים אן.אם.סי. אלבום הבכורה של שבת, "חום שאתה מחפש", בהפקתו של ארקדי דוכין. בין המשתתפים באלבום היו חבריו של דוכין ללהקת החברים של נטאשה: נגן הבס שלמה אלמקייס ('קוזו') ומיכה שטרית, ששר באלבום קולות רקע. שבת כתבה והלחינה את רוב שירי האלבום, ובהם הלהיטים: "חום שאתה מחפש", "לא זוכרת איזה חורף", "ירח בשמים" ו"רק החיים". באותה שנה הקליטה עם דוכין, שלומי שבת ובעז שרעבי את שירו של אהוד מנור "מקום בלב".
בשנת 1991 כתבה והלחינה לאה שבת לאחיה, שלומי שבת את שיר הנושא של אלבומו "אל תלכי רחוק מדי".
אלבומה השני של שבת, "גל געגוע", יצא בדצמבר 1992. גם באלבום זה כתבה והלחינה שבת את רוב השירים, והפעם הופקד משה לוי על ההפקה המוזיקלית. מבין שירי האלבום התפרסמו השירים "מנוחה" ו"עד שאני נרגעת". באותה שנה השתתפה שבת בתוכנית טלוויזיה בהנחיית אהוד מנור בעקבות סדרת הרדיו המבוססת על פנקס השירים של נתיבה בן-יהודה שפורסם בספרה "אוטוביוגרפיה בשיר וזמר".
לאחר האלבום "גל געגוע" עסקה שבת בעיקר בכתיבה ובהלחנה של שירים לזמרים אחרים. לאלבומו של אפרים שמיר "סוף סוף גשם", שיצא באותה שנה, הלחינה את שירו של אהוד מנור "חוסר מנוחה". לאלבומה של גלי עטרי "ביום שאחרי" כתבה והלחינה את השיר "אחת כמו כולם". לאלבומה הבא של עטרי, "סימנים" משנת 1994, כתבה והלחינה שבת את אחד הלהיטים הגדולים ביותר של האלבום, "השיר שיביא לך אהבה". שבת הלחינה לאלבום גם את השיר "בוקר חדש", על פי מילים של נילי אהרונוביץ'. לאלבומה של חוה אלברשטיין "דרך אחת" שיצא כעבור שנה הלחינה את שירה של דליה מגנט "שעה של חסד". בשנת 1996 הלחינה את שירו של נתן אלתרמן "המשתה", כתבה והלחינה לאלבומו של נתי לוי את השיר "עוד יום", והשתתפה בקולות לאלבומו של אריק איינשטיין "קצת לקחת חזרה".
בדצמבר 1997 יצא אלבום אולפן ראשון של שבת לאחר כארבע שנות הפסקה, בשם "צל הלב תקין". שבת כתבה, הלחינה ועיבדה את כל שירי האלבום, ובהם הלהיטים: "תמיד יחכו לך", "חתיכת שמיים", "ים של חלומות", "סדר היום" ו"מסביב לעולם". בהפקה המוזיקלית של האלבום השתתף יוסי עזר, שגם הקליט, שר קולות וניגן בבס ובגיטרה חשמלית. נגנים נוספים שהשתתפו בהקלטות האלבום היו מאיר ישראל בתופים, אמיתי פריינטא בבס, משה לוי בקלידים, אורן בלבן בכלי הקשה, ושם טוב לוי בחליל צד.
גם לאחר האלבום המשיכה שבת בכתיבה לזמרים אחרים. לאלבומה של ריטה "תפתח חלון" משנת 1999 כתבה והלחינה את השיר "אל תלך עכשיו". באלבומה של נורית גלרון "להתראות מתוק" משנת 2000 נכללו מספר שירים שכתבה או הלחינה, בהם שיר הנושא שאותו הלחינה על פי מילים של מאיר גולדברג ו"אתה הולך לישון מוקדם" אותו כתבה והלחינה, וכן נכלל באלבום דואט של שבת עם גלרון בשם "זה לא קל לוותר".
בשנת 2001 הקליטה בדואט עם שלומי שבת את השיר "חלום צועני", שאת מילותיו העבריות כתבה על פי השיר "Un Amor" של להקת Gipsy Kings. השיר נכלל באלבומו של שבת "חברים". כמו כן הקליטה עם מתי כספי דואט לשיר "עוד יבוא היום" אשר יצא באלבומו "מתי כספי - דואטים" בשנת 2000.
בשנת 2001 שבת התארחה בהופעה של מרסדס סוסה בהיכל התרבות בתל אביב, יחד ביצעו את שירה של סוסה "como la cigarra".
בינואר 2002 יצא אלבומה של שבת "חמניות מול השמש", בהפקתו המוזיקלית של אבנר חודורוב. מבין שיריו התפרסמו "והגשם", "תנגני קצת על גיטרה" ושיר הנושא "חמניות מול השמש" שהיה גם שיר הנושא של הסרט הישראלי "פגישה עיוורת" שיצא לאקרנים ב-2003. בעקבות יציאת האלבום יצאה לסיבוב הופעות. באפריל 2002 השתתפה שבת בביצוע השיר "תראה עולם", שכתבו ארקדי דוכין ומיכה שטרית לכבוד חודש הזמר העברי שצוין בבית הנשיא בירושלים ביוזמת עמותת אמנות לעם ומשרד התרבות. את השיר ביצעו דוכין, שטרית ולאה שבת יחד עם שלומי שבת ואמנים נוספים.
לאלבומו של טל סונדק משנת 2005 הלחינה שבת את השיר "סימן כחול", על פי מילים של עדית פאנק.
לאלבומה של דין דין אביב "סודותיי" משנת 2006 כתבה והלחינה שבת את השיר "כל הלילה".
שבת החלה להתקרב למסורת ולהגותו של רבי נחמן מברסלב. תהליך זה בא לידי ביטוי בשיריה ויצירותיה באלבומה "פניי", שיצא ביולי 2008. בין שיריו המוכרים היו "עד שהרוח" ו"אהבתי אוהבת אהבה". את האלבום הפיק משה דעבול. עוד באותה שנה כתבה לאה שבת ביחד עם דורון מדלי והלחינה את השיר "השבת כבר נכנסת" לאחיה שלומי שבת, והשיר נכלל באלבומו של שבת מאותה שנה שנקרא "אני שר אלייך".
בשנת 2010 יצא אלבום אוסף ראשון של שבת, בשם "כל השירים". באלבום נכלל שיר אחד חדש, שכתבה והלחינה שבת עבור האלבום: "כל השירים".
בשנת 2015 הוציאה שבת את האלבום "לגדול לצידך" המושר חציו בעברית וחציו בלאדינו, כשעל ההפקה המוזיקלית חתומים לאה שבת ומאיר סרור. את שיר הנושא של האלבום הקדישה לבתה דנה-חן.
בשנת 2016 השתתפה באלבום הקונספט "2023" של היוצרת איה כורם, בשיר "מצרים" אותו כתבה והלחינה כורם. השיר יצא כסינגל המוביל של האלבום.
בתחילת 2019 החלה לאה שבת סבב הופעות חדש לציון 30 שנות יצירה, עם להיטיה ולהיטים שכתבה לאחרים. באותה שנה, שבת לקחה חלק בפרויקט "שבט אחים ואחיות".
באפריל 2020 הוציאה לאור שיר חדש מלווה בקליפ, למילים שכתבה חברתה נילי פיטרסון.
ב-1 באוגוסט 2023 הוציאה את הסינגל "אי אפשר לשקר את הלב" עם הדג נחש ופלד.
חיים אישיים
בתחילת הקריירה שלה שבת ניהלה זוגיות עם ארקדי דוכין.
היא אם חד-הורית לבת שאימצה. מתגוררת בהוד השרון.
אמר (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
סרגיי יוראן
סרגיי ניקולאייביץ' יוראן (ברוסית: Серге́й Никола́евич Юра́н; נולד ב-11 ביוני 1969 בלוהנסק) הוא כדורגלן עבר רוסי, עם שורשים אוקראיניים, ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן את קבוצת חימקי מליגת העל הרוסית. הוא ידוע במיוחד בשל תקופותיו בקבוצות כמו דינמו קייב, בנפיקה ליסבון ופורטו, שכללו זכייה בתארים רבים.
הר אורורה
הר אורורה (באנגלית: Aurora Mountain) הוא הר ברכס בלו שבהרי הרוקי הקנדיים.
גאוגרפיה
ההר שגובהו 2,797 מטרים מעל פני הים, הממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, ובגבול בין פרובינציית אלברטה ופרוביינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
מקור השם
ההר נקרא על שם אונייה הצי המלכותי - אה"מ אורורה -  סיירת קלה שהושקה בשנת 1913 והועברה לצי המלכותי הקנדי בשנת 1920.
טיפוס על ההר
הראשונים שעלו על ההר היו אנשי ועדת הגבולות הבינפרובינציאלית בשנת 1916.
מלחמת שלושת ההיינריכים
מלחמת שלושת ההיינריכים (977–978) היה מרד קצר של שלושה נסיכים גרמנים בשם היינריך נגד הקיסר האימפריה הרומית הקדושה אוטו השני בשנים 977–978.
רקע
בשנת 973 מת אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובנו אוטו השני, מלך גרמניה עלה לשלטון במקומו. עם זאת, כמו אביו, הוא היה צריך להתמודד עם האצולה הסכסונית, שהייתה עוינת כלפי אשתו תאופנו, ועם המצב הרגיש באיטליה, שהגיע לשיאו ברצח של האפיפיור בנדיקטוס השישי בשנת 974. אוטו ניסה להתפייס עם דודו הדוכס היינריך השני, דוכס בוואריה, אולם היינריך אתגר את הקיסר שוב ושוב. בשל קשריו של היינריך עם בורכארד השלישי, דוכס שוואביה וקונרד הראשון, מלך בורגונדי לא חשש היינריך מאוטו, ומינה את בן דודו היינריך לבישוף אאוגסבורג, ואף ערער על זכויותיו של אוטו השני. לאחר מותו של בורכארד השלישי, דוכס שוואביה טען היינריך לזכותו על דוכסות שוואביה, אולם אוטו השני מינה את אחיינו אוטו לדוכס.
המרידות
בשנת 974 מרד היינריך באוטו, וכרת בריתות לצורך כך עם אצילים סקסונים, עם בולסלב השני, דוכס בוהמיה ומיישקו הראשון, דוכס פולין. אוטו השני דיכא בהצלחה חלקית את המרד, ולקח את היינריך בשבי באינגלהיים. באותה שנה התמודדו כוחותיו של אוטו עם ניסיונו של האראלד הראשון, מלך דנמרק להניס את הכוחות הגרמנים משטחו. בשנת 976 ברח היינריך בכלאו ופתח שוב במרד, אולם הובס עד מהרה ברגנסבורג על ידי אוטו השני וברח לבוהמיה. בתגובה על המרד פיצל אוטו חלק מאדמות הדוכסות, ומסר להיינריך לואיטפולדינג את דוכסות קרינתיה, וללאופולד מבאבנברג את מרקיזות אוסטריה, ואת דוכסות בוואריה עצמה מסר לאוטו הראשון, דוכס שוואביה.
ביוני 977 לותר, מלך צרפת הפתיע את אוטו על ידי ששלח את צבאו שמנה כמעט 20,000 חיילים נגד אאכן. אוטו ברח לדורטמונד, ובספטמבר פלש פרנקיה המערבית, ולכד את ריימס, סואסון, ולאן והטיל מצור על פריז. אולם מגפת דבר ותחילת החורף אילצו את אוטו להסיר את המצור ולסגת חזרה לגרמניה. לותר ניצל את ההזדמנות והשמיד את המאסף הגרמני.
בשנת 977 בעוד אוטו השני ערך מסע לבוהמיה להכניע את בולסלב השני, דוכס בוהמיה, חבר היינריך להיינריך, בישוף אאוגסבורג ולהיינריך הראשון, דוכס קרינתיה, וביחד פתחו במלחמה נגד אוטו השני. עד מהרה הביס אוטו השני בסיוע אחיינו אוטו הראשון, דוכס שוואביה ובוואריה את השלושה לאחר מצור על העיר פזאו, כלא את היינריך מבוואריה אצל פולקמאר, בישוף אוטרכט, שלל מהיינריך הראשון, דוכס קרינתיה את דוכסות קרינתיה לטובת אוטו מוורמס, ואילו היינריך, בישוף אאוגסבורג נכלא אך שוחרר כעבור זמן קצר.
לאחר מכן
בשנת 983 מת אוטו השני, ובנו אוטו השלישי שהיה בן 3 עלה לשלטון במקומו. בתחילה ניסה היינריך מבוואריה ששוחרר משביו לטעון לזכותו על הכתר, אך הוא איבד את תמיכת האצילים הגרמנים, ואף לא הצליח לגרש את היינריך השלישי, דוכס בוואריה מנחלותיו. בשנת 985 נפגש היינריך עם הקיסרית תאופאנו, והיא השיבה להיינריך את דוכסות בוואריה, ומסרה להיינריך השלישי, דוכס בוואריה בחזרה את דוכסות קרינתיה. בשנת 989 מת היינריך הראשון, דוכס קרינתיה, והיינריך ירש את נחלותיו.
בשנת 995, ובנו היינריך הרביעי, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו, ובשנת 1014 הוכתר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה.
אולימפיאדה (פרק זמן)
האולימפיאדה (ביוונית: Ὀλυμπιάς – אולימפיאס) הייתה מחזור בן ארבע שנים בין המשחקים האולימפיים שנערכו ביוון העתיקה, ששימש בעקיפין בתיארוך השנים. בתקופה המודרנית (החל מסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20) משמש המונח לתאר את התקופה שמתחילה ב-1 בינואר בשנה שבה מתקיימים משחקי הקיץ האולימפיים (שגם אותם מקובל לכנות בעברית "אולימפיאדה") ומסתיימת ב-31 בדצמבר בשנה שלפני המשחקים הבאים. מאחר שהאולימפיאדה המודרנית הראשונה החלה בשנת 1896, המחזור הראשון של האולימפיאדה החל בשנה זו והסתיים בשנת 1900 וכן הלאה. האולימפיאדה ה-41 החלה בשנת 2016.
האולימפיאדה ביוון העתיקה
האולימפיאדה הראשונה נערכה בשנת 776 לפנה"ס ומשנה זו נספרת תקופת האולימפיאדה. ובהתאם לוח השנה של האולימפיאדה נספר כדלקמן: ...
ההיסטוריונים היוונים השתמשו בלוח זה על מנת לתארך את האירועים בתקופתם, אף שלא ברור מתי הפך הלוח ללוח שנה נפוץ ומקובל.
תקופת האולימפיאדה החלה עם פתיחת המשחקים שנערכו בראש השנה היוונית - הירח המלא הראשון הקרוב ליום הארוך בשנה. בשנת 432 לפנה"ס, עם אימוץ המחזור המטוני שונה מועד תחילת האולימפיאדה.
עם ביטול המשחקים בשנת 394 לספירה, על ידי הקיסר הרומי תיאודוסיוס הראשון, בטל גם השימוש בשיטת האולימפיאדה, אשר הקיסר התייחס אליה כאל שיטה פאגאנית (עבודת אלילים).
ניתן לראות בשנת 1896, בה החלו המשחקים מחדש, את השנה הרביעית של האולימפיאדה ה-618 או השנה הראשונה של האולימפיאדה ה-619.
גדעון רייס
גדעון רייס (נולד ב-18 בספטמבר 1943) הוא ספורטאי ישראלי לשעבר. היה ארבע פעמים אלוף ישראל (1966, 1970–1972) ואלוף המכביה השמינית (1969) בקפיצה לרוחק. כדורסלן מצטיין בקבוצת הפועל גבעת ברנר (קלע 3,855 נקודות) ששיחקה בליגה הראשונה. נוסף לכך, היה סרן (במילואים) בשריון, נפצע במלחמת יום הכיפורים ובעל עיטור המופת ממלחמה זו.
ביוגרפיה
רייס נולד וגדל בקיבוץ גבעת ברנר, בנם של פאולה ואיזי רייס. הוא בן למשפחה בת שלושה אחים, כולם ספורטאים מצטיינים ושחקני כדורסל בהפועל גבעת ברנר מהליגה הראשונה. זאב, אלוף ושיאן ישראל בקפיצה משולשת, ויהודה. הוא התאמן בהדרכתו של גלעד ויינגרטן.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בסוף יוני 1966 זכה רייס במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.83 מטר, לפני ישי ויתקין מהפועל רמת השופט (6.81 מטר) ומיכאל הר-פז מהפועל חיפה (6.42 מטר).
אלוף המכביה
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמינית שנערכו באוגוסט 1969 זכה רייס במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.23 מטר, לפני חגי עינת מישראל (7.09 מטר) וג'פרי גבל מארצות הברית (6.94 מטר).
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1970 זכה רייס בפעם השנייה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.07 מטר, לפני ישי ויתקין מהפועל העמקים (6.91 מטר) ומיכאל בן-עמי ממכבי תל אביב (6.72 מטר).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 1971 זכה רייס בפעם השלישית מדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.03 מטר, לפני עמיר כחולי (6.69 מטר) וישי ויתקין (6.68 מטר).
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון רמת גן ביולי 1972 זכה רייס בפעם הרביעית במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.00 מטר, לפני לבקוביץ' מהפועל רמת גן (6.67 מטר) וישי ויתקין מהפועל עמק חפר (6.66 מטר). ראשון בתחרות היה טומי היינס מארצות הברית (7.34 מטר).
בתחרויות האתלטיקה של המכביה התשיעית שנערכו ביולי 1973 זכה רייס במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.15 מטר, אחרי וקסמן מארצות הברית (7.23 מטר) וצבי עמלי מישראל (7.17 מטר).
במלחמת יום הכיפורים שנערכה באוקטובר 1973 נפצע רייס ביומה השלישי של המלחמה ברמת הגולן לאחר שטיל סאגר פגע בטנק שלו. הוא איבד שתי אצבעות ביד ימין ואת עין שמאל. על גבורתו במלחמה קיבל את עיטור המופת. תקופת ההחלמה שלו ארכה כשנה, שבה שימש מספר חודשים כמאמן הפועל גבעת ברנר.
רייס ששיחק כדורסל ביד שמאל המשיך את הקריירה הספורטיבית שלו עד סוף שנות ה-70. הוא פרש לאחר שקבוצתו גבעת ברנר/נען ירדה ליגה. הוא נמצא במקום ה-40 ברשימת הקלעים של כל הזמנים, עם 3,854 נקודות.
חיים אישיים
במאי 1969 התחתן ולזוג נולדו ארבעה ילדים. בשנת 1985 עבר עם משפחתו להתגורר בניו ג'רזי שבארצות הברית וניהל עסק לייבוא רהיטי משרד מישראל ומבולגריה.
אולימפיאדה (פרק זמן)
האולימפיאדה בתרבות
האולימפיאדה (בצרפתית: ל'אולימפיאד) הוא שמן של מספר אופרות שעלילתן מתרחשת ביוון העתיקה.
כנס האספרנטו העולמי
כנס האספרנטו העולמי (באספרנטו: Universala Kongreso, ובקיצור: "אוּ־קוֹ" – UK) הוא הכנס השנתי של אגודת האספרנטו העולמית, UEA. הכנס מתקיים בכל קיץ במקום אחר בעולם, ונמשך כשמונה ימים. הכנס מיועד לאספרנטיסטים בכלל (לא רק לחברי ארגונים מקצועיים שונים), ומשמש הן כמפגש חברתי, תרבותי ותיירותי, והן כשבוע של עבודה מרוכזת לארגוני אספרנטו בינלאומיים שונים. במהלך הכנס מתקיימות גם כל מליאות המועצה של אגודת האספרנטו העולמית.
בעת המודרנית נושא הוועידה הוא בדרך כלל נושא השנה של אונסק"ו. זאת מאחר ש-UEA המארגנת היא ביחסי עבודה עם האו"ם
ומוסדותיו.
ישראל נבחרה לארח את הכנס פעמיים. הפעם הראשונה הייתה בשנת 1967, אך במאי 1967, כחודשיים לפני הכנס ה־52, הועתק מקומו מתל אביב לרוטרדם בשל החשש שתפרוץ מלחמה. בשנת 2000, ב־25 ביולי עד 1 באוגוסט, נערך הכנס העולמי ה־85 בתל אביב. הנושא המרכזי היה "שלום של לשון ושל תרבות", ונשיא הכבוד היה שמעון פרס.במקביל לכנס האספרנטו העולמי, ובמסגרתו, נערך הכנס הבינלאומי הקטן לילדים (באספרנטו: Internacia Infana Kongreseto, ובקיצור "אִי־אִי־קוֹ" – IIK) לגילי 6–14. בין השנים 1951 ו־2007 התקיימו 38 כנסים לילדים.
בשנת 2020, בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, הכנס שהיא אמור להיערך במונטריאול קנדה נדחה ל 2022. במקומו נערך לראשונה בהיסטורית התנועה קונגרס וירטואלי.
מנגינת הלב
מנגינת הלב הוא אלבום אוסף משולש של הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה. אלבום האוסף יצא לאור ב-5 באפריל 2000, על ידי חברת התקליטים הד ארצי. אלבום אוסף זה מחולק לשלושה תקליטורים שונים, המכילים בתוכם את מיטב להיטיה של חזה.
לכל תקליטור אשר נכלל באלבום האוסף הזה, עטיפה משלו.
רקע
ב-1999 החלה חזה לעבוד עבור הד ארצי על אלבום אוסף משולש המכיל את מיטב להיטיה. עפרה בחרה את השירים ואף הייתה אמורה להקליט שני שירים חדשים לצורך האלבום. בפברואר 2000 נפטרה עפרה חזה, בטרם הסתיימה העבודה על האוסף, ובטרם הספיקה להצטלם ולהקליט את שני השירים החדשים.
בשנת 2002, בערב מחווה לזכרה של עפרה, סיפר מנכ"ל "הד ארצי" דני וייס, שבעת עריכת אלבום האוסף הייתה העדפה ברורה להכניס לאלבום את ההקלטה של השיר "לאורך הים" מעצרת השלושים לרצח רבין מ-1995 ולא את הקלטת האולפן מהאלבום "כל הנשמה" מכיוון שלדבריו הוא רצה להעביר את אותו רגע מכונן מהעצרת, אז השיר קיבל הכרה ונכנס לקונצנזוס הישראלי.
חודש לאחר פטירתה הוציאה חברת התקליטים הד ארצי את אלבום האוסף על שם אחד מלהיטיה של חזה "במנגינת הלב".
הצלחה והמשך
לאור הצלחתו של אלבום האוסף, קיבלו הד ארצי פניות ממעריצים של חזה להוציא אלבום אוסף נוסף שיעסוק בשירים יותר נדירים ובשירים שנגנזו. הד ארצי, בסיועו של בצלאל אלוני הוציאו את אלבום האוסף מנגינת הלב 2 שהכיל פחות שירים מוכרים, אך יותר נדירים. בין היתר, מכיל מנגינת הלב 2 את ההופעה המפורסמת בפסטיבל הג'אז במונטרה משנת 1990, להיטי סדנת תיאטרון שכונת התקווה, הקלטות מהטלוויזיה, דואטים, גרסאות כיסוי לשירים וכן את שירי האלבום הגנוז משנת 1995 Queen in Exile (מלכה בגלות).
אשליה אופטית
אשליה אופטית (תעתועי ראייה) היא סוג של אשליה המאופיינת בתפיסה חזותית מוטעית של תמונה או צורה. מידע חזותי נאסף בידי העין ומתורגם על ידי המוח. אולם, ישנן דרכים להטעות את המוח, ולגרום לו לתפוס דבר מה באופן מסוים או בצורה מסוימת, על אף שאיננו כזה. חלק מן האשליות נוצרות בגלל מאפייני הקשב במח.
ישנן אשליות גופניות, המתרחשות באופן טבעי, וישנן אשליות הכרתיות, שנוצרות בכוונה כדי לגרום למוח לראות משהו בצורה מוטעית, וזאת על ידי הכרת דפוסי הזיהוי של המוח האנושי ושימוש בתכסיסים שיגרמו למוח 'לראות' דבר בצורה מסוימת, על אף שבעצם הוא לא כך.
אמנים מפורסמים משתמשים באשליות בציוריהם או בפסליהם. בין השאר: מאוריץ קורנליס אשר, סלבדור דאלי, ומרסל דושאן. אשליות אופטיות גם מנוצלות במקרים רבים בתעשיית הסרטים, על ידי הטכניקה 'פרספקטיבה מאולצת'.
כיוון שאשליות קשורות לקלט חושי, הרי שיש אשליות המתרחשות וקשורות ליחסים בין החושים ועיבוד המידע של כל חוש, למשל אפקט מקגורק, פיתומות ו-Double Flash Illusion המערבות את חושי השמיעה והראייה. ברוב האשליות המערבות גם את חוש השמיעה (דומיננטי מבחינת תזמון), חוש הראייה יותר דומיננטי (בפרט מבחינת תפיסת מיקום), ומשפיע על תוצאת האשליה (כמו באפקט מקגורק). The Double Flash Illusion היא מהבודדות בהן השמיעה דומיננטית על הראייה, ומשפיעה על התפיסה החזותית.
אשליה אופטית נדירה נגרמת ממיקומם של גבישי קרח באזורים נמוכים של האטמוספירה. כשגבישי קרח פונים בכיוון שונה האחד מהשני נקבל כתמים בוהקים משני צדי השמש הקרויים "כלבי השמש", אשליה שכזו נצפתה במונגוליה.
אשליה גופנית
אשליות גופניות, כמו למשל דמות גרר, היא אשליה אופטית שנוצרת בעקבות צבעים בהירים או כהים מאוד, לסירוגין, או כשלים בעיבוד הנתונים של המוח במקרים של תבניות של צורות, צבעים, או קווים המתחלפים לסירוגין בצורה מהירה מאוד.
בנוסף, ניתן להטעות את העיניים וליצור תמונה תלת־ממדית, על ידי ניצול ראיית עומק של העיניים, הדרך שבה מעבדות העיניים תמונות. ניתן ליצור צורות או צבעים שונים, ולגרום לעין לפרש אותם לצורה תלת־ממדית או לצורה מסוימת.
התמונה הלא נכונה במוח נוצרת בעיקר בעקבות הפעלת גירוי מופרז על המוח או העיניים. למוח ולעיניים קשה לדעת איך לפרש דברים מסוימים: צבעים זוהרים מתחלים, תנועה מהירה, צורות מתחלפות לסירוגין, וכיוצא בזה. המוח מתבלבל, ולכן מפרש את המידע שהעיניים מקבלות בצורה מוטעית, והתוצאה היא שאנחנו רואים דבר מה לא כפי שהוא באמת.
אשליה הכרתית
אשליות הכרתיות הן לרוב מפורסמות וידועות יותר. בניגוד לאשליות 'טבעיות' המבוססות על דרך עיבוד הנתונים של המוח או העיניים, האשליה ההכרתית היא אשליה 'מלאכותית'. סוג האשליות הזה מבוסס על הבנת מנגנון התפיסה האנושי ועל ניצול מגבלותיו כדי 'לרמות' אותו, ובכך לגרום לו להגיע למסקנות שגויות לגבי הצורה או הצבע שאנו רואים.
בדרך כלל, מחלקים את האשליות ההכרתיות למספר סוגי אשליות: 'אשליות דו משמעות', 'אשליות עיוות', אשליות פרדוקסליות' או 'אשליות בדויות'. לדוגמה, מיראז' היא אשליה שנוצרת כתוצאה מתופעה אופטית טבעית. על אף שזו לא אשליה אופטית, אלא יותר אשליה הכרתית או תפיסתית.
שלמה שונפלד
שלמה שונפלד (באנגלית Solomon Schonfeld; 21 בפברואר 1912, לונדון, הממלכה המאוחדת - 6 בפברואר 1984, לונדון, הממלכה המאוחדת) היה רב באנגליה. היה שותף להצלת מאות ילדים ממזרח אירופה בשנות השואה.
קורות חיים
שלמה שונפלד נולד בלונדון בשנת 1912. למד בישיבת סלובודקה שבליטא ובישיבת ניטרה שבסלובקיה, שבה התיידד עם הרב מיכאל דב וייסמנדל. בגיל 22 מונה במקום אביו לרב קהילת 'עדת ישראל' שבשכונת סטמפורד היל שבלונדון, והיה גם למנהל בית-הספר התיכון היהודי הראשון בלונדון ולראש הרבנים של איחוד הקהילות האורתודוקסיות.
כמייסד "מועצת החירום של הרב הראשי בבריטניה" מהדמויות הדומיננטיות בתחום ההצלה ומבצע ה"קינדרטרנספורט".
במרוצת שנת 1938 שיתף פעולה עם ניקולס וינטון וקלט דרך בית הספר היהודי 'שפורד' בלונדון ילדים יהודים מארצות הרייך, והתמודד עם תופעת הפליטות והבעיות שהיו כרוכות בה. בין הילדים הפליטים, היה הגאב"ד יצחק טוביה וייס. ע"פ ההיסטוריון נורמן לברכט (גאונות וחרדה, עמ' 353) היה אחראי שונפלד להצלתם של למעלה מ-10,000 נפשות במהלך השואה. "לימים, כשילדיו מבקשים ממנו לספר על הרפתקאותיו, מעדיף הרב ד"ר סלומון שונפלד להחליף נושא. "אלוקים הטיל עלי את המשימות האלה", הוא אומר, "ולא ארצה לזקוף לזכותי את מה שהוא עשה, שמא לא יבקש ממני שוב".
ב-1 בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, פונה בית הספר ל"שפורד" - אזור כפרי במרכז בריטניה, כאמצעי התגוננות מפני ההפצצות הצפויות.
מועדון הכדורסל זאגרב
מועדון הכדורסל זאגרב (בקרואטית: Košarkaški klub Zagreb) הייתה קבוצת כדורסל קרואטית מהעיר זאגרב.
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1970 והשתתפה בליגה היוגוסלבית. ומאז עונת 1989/90 בליגה הקרואטית הבכירה.
הקבוצה השתתפה לראשונה במפעל אירופאי בעונת 1992/93 בגביע קוראץ'. בעונת 2002/03 החלה להשתתף במפעל הליגה האדריאטית.
בעונת 2010/11 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה באליפות הליגה הקרואטית. ובנוסף גם בגביע הקרואטי, והשלימה דאבל היסטורי למועדון. ההישג זיכה את הקבוצה בהשתתפות אוטומטית ביורוליג.
עץ מינימקס
עץ מינימקס הוא מבנה נתונים מסוג עץ הפורס את האפשרויות למשחק של שחקן א', את התגובות של שחקן ב' לכל פעולה של שחקן א', את תגובותיו של א' לתגובותיו של ב' וכך הלאה. מעשית מוגבל עומקו של העץ על ידי הזמן וזיכרון המחשב. לדוגמה, מחשבי שחמט בונים עצים של כ-9 מהלכים קדימה.
העלים בעץ שנוצר הם מצבים סטטיים שנגיע אליהם לאחר רצף של מהלכים. כלומר, הנתיבים בעץ הם למעשה תרחישים אפשריים. ניתן ציון לכל מצב סטטי שכזה, שישקף כמה המצב טוב מבחינתנו. מובן שאם נבחר במהלך (ענף) המוביל לעלה עם הציון הגבוה ביותר, לא מובטח לנו שאכן נגיע לאותו עלה. העלה הטוב ביותר הוא התסריט האופטימלי מבחינתנו, וניתן להניח שיריב לא יוביל אותנו בהמשך הנתיב אלא יסיט אותו לנתיב הטוב ביותר מבחינתו.
משפט המינימקס מאפשר לנו לדעת מה המהלך הטוב ביותר שנוכל לעשות, על בסיס המידע הנמצא בעץ.
נסרוק את העץ החל בעלים, דרך הקודקודים (קודקוד הוא צומת פנימי בעץ) שמעליהם עד השורש (מלמטה למעלה) הציון שניתן לכל קודקוד הוא הערך הגבוה ביותר של העלים/הקודקודים שתחתיו, אם אותו קודקוד מסמל מהלך שלי, והערך הנמוך ביותר של העלים/קודקודים שתחתיו אם אותו קודקוד מסמל מהלך של היריב (כי ברור שהוא יבחר באפשרות הטובה ביותר בשבילו - הכי גרועה בשבילי).
כשנגיע לשורש, נבחר בקודקוד שמתחת לשורש עם הציון הטוב ביותר.
בעיה קשה בבניית עץ מינימקס היא הזיכרון הרב שהוא צורך. מספר הקודקודים שיש לפתח עולה בטור הנדסי ככל שנעמיק את החיפוש. קיימת שיטת "גיזום" המבטלת בנייה של ענפים שברור לנו עוד בשלב מוקדם כי הם לא מועילים לחיפוש שלנו. ניתן כך להקטין מספר הצמתים בעץ לשורש המספר שהיה מתקבל ללא הגיזום (בממוצע). שיטה זו נקראת גיזום אלפא-ביתא.
לעץ המינימקס שימושים בפילוסופיה. לעץ תפקיד מרכזי בפילוסופיה של המוסר של ג'ון רולס.
אוגוסטו פרננדס
אַוּגוּסטוֹ מתיאס פרננדס (בספרדית: Augusto Matías Fernández; נולד ב־10 באפריל 1986 בפרגמינו שבפרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעיקר כקשר באגף הימני ולעיתים גם כקשר מרכזי תוקף.
קריירה
פרננדס גדל במחלקת הנוער של ריבר פלייט וערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת ב-29 בינואר 2006 ונחשב לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה למרות גילו הצעיר. באוגוסט 2009 עבר לקבוצת סנט אטיין הצרפתית, בתיווכו של סוכן השחקנים הישראלי פיני זהבי שלו גם היה שייך כרטיס השחקן של פרננדס. ביולי 2010 קנתה קבוצת ולס סרספילד את השחקן ובנוסף רכשה את כרטיסו ב-1.5 מיליון דולר. ב-9 באוגוסט 2012 חתם לארבע שנים בסלטה ויגו הספרדית. ב-1 בינואר 2016 חתם לשלוש שנים באתלטיקו מדריד. ב-31 בינואר 2018 חתם בבייג'ינג רנהה הסינית.
ב-23 ביוני 2020, פרננדס חזר לספרד והצטרף לליגה השנייה לקדיס, עמה עלה ליגה בסיום העונה.
אורט ישראל
אוֹרט ישראל (ORT - ראשי תיבות ברוסית של Общество Ремесленного Труда; תעתיק: אוֹבְשצֶ'סְטְבוֹ רמֵסְלֶנוֹגוֹ טרוּדַה, ובתרגום לעברית, "האגודה למלאכה מקצועית") היא רשת החינוך הגדולה בישראל, הפועלת ללא זיקה פוליטית מאז 1949 כחברה לתועלת הציבור.
הרשת מנהלת ומפעילה כ-245 מוסדות חינוך והשכלה הפרוסים ביותר מ-60 רשויות מקומיות בישראל. מוסדות הרשת כוללים בתי ספר על-יסודיים שש-שנתיים, בתי ספר תעשייתיים, מרכזי חינוך ומכללות להנדסאים המשרתות צעירים ומבוגרים. ברשת לומדים מדי שנה כ-100,000 בני נוער, סטודנטים ומבוגרים.
היסטוריה
ראשיתו של אוֹרט ישראל הייתה בשנת 1948, כאשר ד"ר אהרון סינגאלובסקי, יושב הראש של World ORT, עלה ארצה. עם התרחבות העלייה לארץ ישראל מארצות צפון אפריקה, אירופה, והמזרח התיכון במידה דרמטית, הופיעו בעיות חדשות של קליטה ושיקום. בשעה זו היה צורך לשלב את אלפי העולים החדשים בחברה החדשה, ולשם כך היו דרושים מקומות עבודה והכשרה מקצועית. רבים מאנשי הצמרת של המדינה תמכו ברעיון, כמו זלמן שזר, שהיה אז שר החינוך ולימים נשיא המדינה, זלמן ארן, שלימים היה שר החינוך, ומרדכי בנטוב, שר השיכון. ההנהלה שכרה בניין נטוש ביפו, ומבנה נוסף ברחוב הנביאים בירושלים.
בית הספר הראשון של "אוֹרט" בישראל נפתח ביפו בשנת 1949 על ידי יוסף חרמץ. ראשיתו הייתה צנועה מאוד וניתנו בו רק קורסים מזורזים לחיילים משוחררים, כדי להקל עליהם את ההשתלבות בחיים הכלכליים של המדינה. בראש בית הספר עמד המהנדס צבי ריבלין. בית הספר פעל ברציפות במשך שבע שנים בתנאי צפיפות קשים. הקורסים הראשונים היו במסגרות, נגרות, תפירת פיג'מות, אריגה, רדיו, חשמל ותיקוני מכונות כתיבה. מאות רבות של חיילים משוחררים ועולים חדשים עברו דרך בית הספר, ולמדו בדרך כלל בכיתות ערב. באותה שנה נפתחו ב"אורט יפו" שתי כיתות של לימודי-המשך לתלמידים שהיו עולים חדשים מבולגריה ולמדו שנתיים ראשונות באורט סופיה טרם עלייתם לישראל עם הוריהם, בסוף אוקטובר 1948, יחד עם מנהל בית הספר מאורט סופיה. הלימודים ב"שנת-ההמשך" הראשונה באורט יפו נערכו בבולגרית, מכיוון שהמורים והתלמידים טרם למדו עברית. עברית נלמדה באותה שנה כשפה שנייה והפכה להיות השפה הראשית רק בשנת הלימודים השנייה.
בסוף שנות החמישים הצליחה אורט לפתוח את בית הספר החדש והמודרני ביותר בתל אביב, בית הספר על שם סינגלובסקי.
התרחבותו של הארגון
במהלך שנות השישים התעצמו הצרכים, ואורט החלה להתרחב, מספר התלמידים ברשת הוכפל, ושב והוכפל בשנות השבעים. רשויות החינוך בישראל החליטו לתת עדיפות ראשונה לחינוך הטכנולוגי והמקצועי, ודרשו להקים עוד ועוד בתי ספר מתאימים למטרה זו. בין השנים 1960 ל-1975 התווספו לרשת 60 בתי ספר ויחד מנתה הרשת 80 בתי ספר בסך הכל. כך אחרי עשור היה מספר התלמידים באורט למעלה מ-70,000. בתי הספר החדשים הוקמו לא רק בערים הגדולות, אלא גם בקיבוצים, בערי הפיתוח, בישיבות ואף בקרב האוכלוסייה הערבית.
ב-2007 נפרדו רשת "World ORT" ואורט ישראל. "World ORT" החליפה את שמה בישראל ל"קדימה מדע".