cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נחום גרוס
מחקריו, חטיבה שנייה
ב-1970 הוצע לו להשתתף בספר תולדות בנק לאומי, בחלק שעוסק בראשית הרעיון של בנק ציוני ובכינונו והתפתחותו עד 1918 – נושאים בהם החומר הארכיוני של הבנק היה ברובו בשפה הגרמנית. את הספר יזם מנהל הבנק, ד"ר ארנסט להמן, שגם הציע לשלב בין תולדות המשק ותולדות הבנק. הספר נכתב בארבעה חלקים כרונולוגיים, כ"א ומחברו. חלקו: "חלק ראשון: הנחת היסודות – סוף התקופה העותמאנית, 1918-1902 ," בתוך נ' גרוס, נ' הלוי, מ' סרנט וא' קליימן, בנקאי לאומה בהתפתחותה: תולדות בנק לאומי לישראל (מסדה, תל אביב 1977) עמ' 100-8.
בעניין הציוני ראוי להזכיר את העבודה המשותפת עם יעקב מצר על הפיננסים הציוניים בתקופת בין-המלחמות שגם השוותה עם הפיננסים של ממשלת פלשתינה-א"י: נ' גרוס וי' מצר, "מימון ציבורי במשק היהודי בארץ-ישראל, 1939-1918," עיונים בכלכלה 1976 (מכון פאלק, 1976), עמ' 49-36,
כן את המאמר שעוסק בפעילותו הציונית של הרברט סמואל, הנציב העליון הראשון בא"י, לפני התמנותו למשרה זאת: "Herbert Samuel's Advisory Committee of 1919," Journal of Israel History 19 (Spring 1998), pp. 5-21,
ואת המאמר על חזונו הכלכלי של תאודור הרצל: "Herzl's Economic Vision," in Theodor Herzl: Visionary of the Jewish State (eds. G. Shimoni and R.S. Wistrich), Magnes, Jerusalem 1999, pp. 227-239.
בתחום הבנקאות חשוב, נוסף על הנ"ל, הספר על 50 שנותיו הראשונות של בנק הפועלים, שנכתב בשותפות עם יצחק גרינברג אשר סקר את ההתפתחויות המקבילות במשק ההסתדרותי בדומה לסקירות משק הארץ בספר תולדות בל"ל: נ' גרוס וי' גרינברג, בנק הפועלים: חמישים השנים הראשונות, 1971-1921 (עם עובד, ת"א 1994), 600 עמ'.
לגבי שני הספרים האמורים התחייבו הנהלות הבנקים להימנע מכל התערבות בתוכן האקדמי של הספר.
מאמר בעל גוון מיוחד היה "בנק פלשתינה הגרמני, 1914-1897: קטעי מחקר," בתוך נוף מולדתו, מחקרים ... מוגשים ליהושע בן-אריה (י' בן-ארצי, י' ברטל וא' ריינר, עורכים), ירושלים, מאגנס תשנ"ט [יצא בגרסה גרמנית בשנת 1988 בכתב-עת להיסטוריה יזמית].
המאמר האחרון בתחום זה היה "הבנקאות היהודית וצמיחת המשק בתקופת המנדט," כלכלה וחברה בימי המנדט: 1948-1918 (ערכו א' בראלי ונ' קרלינסקי), עיונים בתקומת ישראל, סדרת נושא 2, שדה בוקר, המרכז למורשת בן-גוריון 2003.
מחקרים בהיסטוריה כלכלית של ארץ-ישראל
במידה רבה על סמך הספרות המחקרית והדוחות הקונסולריים שנסקרו לצורך הפרק השני של חלקו של גרוס בספר תולדות בל"ל, הוצגה תפיסתו את תולדות משק הארץ בשלהי התקופה העות'מאנית בהרצאה בערב עיון ביד בן-צבי. ההרצאה והדיון יצאו אחר כך כמאמר: "תמורות כלכליות בארץ-ישראל בסוף התקופה העות'מאנית," קתדרה 2 (אוקטובר 1976) עמ' 138-111.
הטענות, שהצמיחה הכלכלית בא"י החלה בשליש האחרון של המאה ה-19, אם לא לפני כן, מכוח הצטברות כוחות פנימיים והשפעות מצד גורמי חוץ; ששתי העליות הציוניות הראשונות ויבוא ההון שנתלווה להן היו רק חלק מההשפעות שבאו מחו"ל; שהעליות היו עירוניות ברובן המכריע; ושהפרדסנות הייתה במקורה מקומית – נתקלו ביותר התנגדות מאהדה. אולם בהמשך הזמן קנתה לה גישתו של גרוס ישיבה מוכרת. גרסה מעודכנת של פרק ב' האמור יצאה אחר כך בכרך ב' של תולדות היישוב היהודי בא"י (י' קולת, עורך), מוסד ביאליק תשס"ג, עמ' 308-279.
עוד לעניין המאה ה-19 שייך המאמר שנכתב יחד עם חיים גרבר, H. Gerber and N.T. Gross, "Inflation or Deflation in Nineteenth Century Syria and Palestine," Journal of Economic History, 40 (June 1980), pp. 351-57, שפורסם גם בגרסה עברית ברבעון לכלכלה ביוני 1982.
גרוס מייחס חשיבות למאמר דלהלן, שלמרות ממדיו הצנועים והפורמט ההגותי (ולא המחקרי) מדגיש את חשיבות האוטונומיה של המחקר ההיסטורי-כלכלי במסגרת ההיסטוריוגרפיה של תולדות היישוב ואת הצורך להתנתק מספירת 'העליות': "הערה לעניין חלוקתן לתקופות של תולדות היישוב בתקופת המנדאט," קתדרה 18 (ינואר 1982), עמ' 177-174.
עוד ראוי לאזכור מיוחד המאמר על המדיניות הכלכלית של ממשלת פלשתינה-א"י, שהבליט מצד אחד את הדגש ששמה הממשלה על האינטרסים הבריטיים, ומצד שני שמדיניותה הכלכלית קידמה בפועל את צמיחתו של הסקטור המודרני בכלכלת הארץ, שרובו היה יהודי: "המדיניות הכלכלית של ממשלת ארץ-ישראל בתקופת המנדאט," קתדרה 24 (יולי 1982) עמ' 180-153 וקתדרה 25 (אוקטובר 1982) עמ' 168-135.
לתקופת המעבר מיישוב למדינה תרם המאמר על תקופת מלחמת העולם השנייה, שנכתב בשותפות עם יעקב מצר: N.T. Gross and J. Metzer, "Palestine in World War II: Some Economic Aspects," in The Sinews of War: Essays on the Economic History of World War II (eds. G.F. Mills and H. Rockoff), Iowa State Press 1993, pp. 59-62.
שני מאמרים של גרוס שעסקו בעשור הראשון של מדינת ישראל והבליטו את הצורך להתייחס למדיניות הכלכלית של אז תוך הבנה מלאה של הנסיבות והמשימות המיוחדות, במקום למתוח ביקורת במבט לאחור שמבוסס על גישה א-היסטורית: "Israeli Economic Policies, 1948-1951: Problems of Evaluation," Journal of Economic History, 50 (March 1990), pp. 67-83; "The Economic Regime During Israel's First Decade," in The First Decade of Independence (eds. S.I. Troen and N. Lucas), State University of New York Press 1995, pp. 231-241.
התייחסות (תוך אזהרה) למציאות שנוצרה אחרי מלחמת ששת הימים בוטאה במאמר: "ארץ-ישראל כשוק משותף ולקח המונרכיה ההבסבורגית," רבעון לכלכלה 70-69 (יוני 1971), עמ' 14-3.
גרוס כתב מספר ניכר של מאמרים, מהם בהזמנה, בנושאים שנסקרו לעיל ושרק חלקם צוינו בסקירה זאת. הם התפרסמו בבמות אקדמיות שונות ובכללם כתבי-עת בארצות הברית. חלק ניכר נאסף בקובץ לא על הרוח לבדה: עיונים בהיסטוריה הכלכלית של ארץ-ישראל בעת החדשה (מאגנס ויד בן-צבי, 1999) 420 עמ'. בסוף הקובץ מופיעה רשימה של מאמרים על א"י שלא נכללו בו.
שונות
מעין נושא צדדי שנגע בו מדי פעם הוא תולדות היהודים ובפרט יזמות יהודית. גרוס כתב הקדמות לשני ספרים שערך: Salo W. Baron, Arkadius Kahan & others, Economic History of the Jews (Jerusalem, Keter 1975), 300 pp. שמכיל מאמרים מהאנציקלופדיה יודאיקה האמריקנית, ו- יהודים בכלכלה: קובץ מאמרים (מרכז זלמן שזר, ירושלים 1985), 437 עמ' + 50 עמ' תקצירים באנגלית. וכן את המאמר "יזמות יהודית בכלכלה הקפיטליסטית – הצורך בדיון משווה," דת וכלכלה, יחסי גומלין (ערך מנחם בן ששון), ירושלים, מרכז זלמן שזר 1995, עמ' 52-47 [גרסה מקוצרת של הרצאה בכנס על יזמים יהודים במאות ה-19 וה-20 שנערך בגרמניה בשנת 1992]
תחום צדדי שני במחקריו היה תולדות המחלקה לכלכלה באוניברסיטה העברית. בנושא זה התפרסמו שני מאמרים: אולם למאמר על המחלקה לכלכלה בשנות החמישים לא נמצאה במה לפרסומו, פרט לסדרת 'המאמרים לדיון' (מאמר 04.07) של מכון פאלק.
אנדרה שומוג'י
ביוגרפיה
אנדרה שוורץ נולד במשפחה יהודית של תעשיינים מצד אביו וחקלאים מצד אמו. בשנת 1940 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון המלכותי ההונגרי בשנאי ג'רג' בקישווארדה. כיוון שכיהודי כבר לא היה יכול להמשיך בלימודיו הוא קיבל הסמכה כמסגר וכחרט. הוא הועסק בבודפשט ממרץ 1942 עד אוקטובר 1943. אז נלקח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). במאי 1944 נשלח לחזית המזרחית (הרוסית). עם נסיגת הכוחות הגרמניים מערבה גורש למחנה הריכוז מאוטהאוזן ב-4 באפריל 1945, ולאחר פינוי המחנה על ידי הגרמנים נלקח למחנה גונסקירכן. המחנה שוחרר על ידי הצבא האמריקאי ב-4 במאי 1945. לאחר שחזר הביתה, החל את לימודי הרפואה בספטמבר 1945 באוניברסיטת פאזמאן פטר (שמה לאחר מכן שונה לאוניברסיטת אטווש לוראנד) בבודפשט. את התואר דוקטור לרפואה קיבל ב-1952. כשהיה סטודנט שנה חמישית לרפואה, מונה למדגים במכון לרפואה משפטית של האוניברסיטה. הוא עבד במכון זה עד לפרישתו. בשנת 1955 עבר את בחינת המומחה בפתולוגיה-היסטולוגיה ורפואה משפטית. לאחר מכן עבד גם כמומחה רפואי קבוע בבית המשפט של בודפשט רבתי ובבית המשפט המחוזי של מחוז פשט.
ב-1959 הגן על תואר הדוקטורט (הקטן) שלו (CSs) למדעי הרפואה. הוא הפך למרצה בכיר מ-1 בספטמבר 1958, ולפרופסור חבר מ-1 בספטמבר 1959 ולאחר מכן פרופסור מן המניין.
ב-1 ביולי 1969 מונה לראש המחלקה וגם למנהל המכון לרפואה משפטית עד לפרישתו ב-1992. ב-1972 הוענק לו התואר דוקטור של האקדמיה ההונגרית למדעים (זהה ל PHD).
בין השנים 1979–1985 היה סגן-רקטור אקדמי, ולאחר מכן בין 1985 לבין 1991 היה רקטור האוניברסיטה. ב-1998 הפך לפרופסור אמריטוס. ב-2002 קיבל תעודת זהב מהאוניברסיטה.
תחום המחקר העיקרי שלו
ההשפעה המזיקה הלבבית של זרם חשמלי, מוות לבבי פתאומי, דגימות ביופסיה של שריר הלב, בדיקה מורפולוגית וביוכימית השוואתית, בהתייחס במיוחד להשתלת לב.
קרן אור (שחקנית)
קרן אור (נולדה ב-11 באוגוסט 1979) היא שחקנית ישראלית.
קורות חייה
קרן אור נולדה וגדלה בגבעתיים עד לגיל ארבע, אז עברה עם משפחתה ליבנה ובהיותה בת שבע עשרה עברה לתל אביב. קרן אור התחילה לשחק בילדותה בתיאטרון קהילתי ביבנה בהדרכת יאיר אליקים, אחר-כך למדה במגמת תיאטרון במקיף ה' בראשון לציון, בו עשתה בגרות בתיאטרון בהיקף של חמש יחידות, בהדרכתה של ליביה חכמון איילי. באותן שנים שיחקה בסדנת תיאטרון לנוער במוזיאון תל אביב בהדרכת נויה לנצט. היא שיחקה בסדרת הטלוויזיה "האישה באפור", בבימויו של יוחנן ולר (1999). בתום לימודי התיכון, למדה קרן אור במשך שנה בתיאטרון החדר, לימודי אומנויות, במה ומסך בהדרכת אמיר אוריין, לימוד שיטת המעגל הפתוח. במקביל הייתה חברה בלהקת הרוק jay walk snail, שרה וניגנה על גיטרת בס.
קרן אור למדה משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים (2004-2001). בין חבריה לכיתה היו הילה פלדמן, יפית אסולין, רון ביטרמן וערן לאור. בתום לימודיה גילמה פושעת בסדרת הטלוויזיה "עולם מושלם" בבימויו של ציון רובין (2005). אחר-כך למדה כתיבה אצל שלומי מושקוביץ והיא עובדת כיום על המחזה הראשון שלה.
אור גילמה זקנה בהצגה "ארגו", במסגרת פסטיבל דרמה פולנית בת זמננו. ב-2005 שיחקה חיילת בהצגה "שוברים שתיקה", שהוצגה בפסטיבל תיאטרונטו בתיאטרון הבימה. ההצגה מביאה סדרת מונולוגים של עדויות מהשטחים, שאספה טל בן סירא-מורג, הבמאית והמחזאית, ששירתה בשטחים. קרן אור שיחקה בתיאטרון באר שבע בהצגות "איזבלה" ו"המדריך לחיים הטובים" שכתבה וביימה יעלי רונן בשיתוף השחקנים. היא שיחקה בהצגה "חורף בקלנדיה" מאת ליה נירגד, בבימויה של נולה צ'לטון, במסגרת התיאטרון הערבי-עברי ביפו. ההצגה מתארת את הנעשה במחסומי הצבא בשטחים.
מאז 2010 קרן אור חברה בקבוצה "החיפאית", להקת הצעירים של תיאטרון חיפה, שהקימו משה נאור, המנהל האומנותי של תיאטרון חיפה וארי רמז. שמונת חברי הקבוצה מתגוררים בחיפה ועובדים בפרויקטים למען הקהילה, אור מתנדבת בהוסטל טיפולי של נשים. במסגרת "החיפאית" שיחקה בהצגות המקור "איזראל ז'ורנל" פרי עטו של רוני סיני בבימויו של משה נאור, "תש"ח" פרי עטו של יורם קניוק, בבימויה של נויה לנצט ו"תופעות לוואי" פרי עטו של ארי רמז ובבימויו. כל ההצגות עובדו ונכתבו מחדש בידי הבמאים מתוך אימפרוביזציות עם השחקנים, חלק מהדיאלוגים שאור משחקת בהם היא כתבה בעצמה.
קרן אור שיחקה בקליפים של רמי פורטיס, אסף ארליך ועדי הראל. אור למדה הילינג וריפוי אנרגטי ומטפלת בכך.
הפקות קולנוע וטלוויזיה
קולנוע
וייקו (סדרת טלוויזיה)
ווייקו (באנגלית: Waco) היא מיני סדרת טלוויזיה אמריקאית המבוססת על אירועי המצור בווייקו, שהיה אירוע של ההתאבדות הקבוצתית בהנהגת דייוויד כורש וכת מאמיניו. הסדרה עלתה לשידור בערוץ Paramount Network שבבעלות סרטי פרמאונט, בשנת 2018.
דפנה בן נון
דפנה בן נון (נולדה ב-11 בספטמבר 1980) היא צלמת טבע ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה ב-11 בספטמבר 1980. בשל עיסוקיו של אביה כרופא נסעה בן נון בילדותה רבות ברחבי ישראל ואוסטרליה. למדה בתיכון בקיבוץ מעברות.
שירתה בתזמורת צה"ל. לאחר שירותה הצבאי שהתה באוסטרליה במשך שנה, ובשובה החליטה לעסוק בצילום. למדה באוניברסיטה הפתוחה וידאו, פוסט-פרודקשן, צילום ועריכה, וכן צילם סטודיו בטכניון.
ב-2011 זכה תצלום שצילמה, בו נראים לבנתנים משפריצים מים, בפרס חביב הקהל בתחרות צילום הטבע הבינלאומית של נשיונל ג'יאוגרפיק. ב-2012 הוצג צילום הלבנתנים, יחד עם צילום נוסף, בתערוכה של נשיונל ג'יאוגרפיק בסיאול שנקראה "The beautiful days".
ב-2017 התפרסם מיזם בו צילמה אמנים ואנשי תקשורת, בהם מיקי חיימוביץ', אלי פיניש, דביר בנדק וישראל אהרוני, עם המילה "סליחה" על זרועם, כביקורת על היחס לניצולי השואה בישראל.
ב-2018 זכה תצלום שצילמה, בו נראים בבונים בזימבבואה, לחשיפה תקשורתית רבה בשל דמיונו לסצנה מתוך הסרט המצויר מלך האריות.
ב-2020 הגישה פינה בתוכנית הטלוויזיה "פותחים יום", בה עסקה בצילום טבע ובעלי חיים. באותה שנה החלה לפרסם מדור קבוע במגזין נשיונל ג'יאוגרפיק קידס ישראל.
בנוסף לעיסוקה כצלמת טבע מנהלת בן נון עסק לצילום ילדים ומשפחות, מרצה על צילום ומדריכה בתחום צילום טבע ובעלי חיים.
לי נינג
לי נינג (נולד ב-10 במרץ 1963 בליוז'ו, גואנגשי) הוא מתעמל עבר סיני, יזם מיליארדר, ומייסד חברת בגדי הספורט לי-נינג.
קריירה
לי התחיל להתאמן בגיל שמונה ונבחר לנבחרת הלאומית בשנת 1980. בשנת 1982 הוא זכה בשש מתוך שבע המדליות שהוענקו בתחרות השישית של גביע העולם בהתעמלות, מה שזיכה אותו בתואר "נסיך ההתעמלות".
לי התפרסם בעיקר בזכות זכייתו בשש מדליות באולימפיאדת הקיץ 1984, שהייתה האולימפיאדה הראשונה בה השתתפה הרפובליקה העממית של סין. הוא זכה בשלוש מדליות זהב (בתרגיל קרקע, סוס סמוכות וטבעות), שתי מדליות כסף ומדליית ארד אחת. לי הפך לאתלט הסיני המעוטר ביותר באולימפיאדה הראשונה שבה השתתפה סין לאחר ייסוד הרפובליקה העממית באוקטובר 1949.
לי זכה ב-11 מדליות באליפות העולם בהתעמלות, כולל מדליות זהב בטבעות (1985) ובתחרות הקבוצתית (1983).
חיים אישיים
לי נשוי לצ'ן יונגיאן, מתעמלת עמיתה שזכתה במדליית ארד אולימפית ב-1984.
פוסידון (סרט)
פוסידון (באנגלית: Poseidon) הוא סרט הרפתקאות/אסונות אמריקאי מ-2006 בבימויו של וולפגנג פטרסן. הסרט מבוסס על הספר בעל השם הזהה פוסידון שנכתב על ידי פול גאליקו. סרט זה הוא עיבוד קולנועי שני על ספינת הפוסידון, לאחר צאת הסרט הרפתקה בפוסידון משנת 1972.
עלילת הסרט
פוסידון, ספינת שעשועים שנחגגת בה כניסת השנה החדשה, עושה דרכה לעבר ניו יורק. במוקד הנוסעים: נוסעים נוספים - ריצ'רד נלסון, ארכיטקט מיואש שנעזב על ידי אהובו; דילן, מהמר הבית של הקזינו; מגי וקונור, אם ובן.
גל פרא בגובה כ-45 מטר מאיים על הספינה ברגע כניסת השנה החדשה. נלסון מנסה להתאבד, אבל חוזר בו כשמגלה את הגל ויורד לבטן האוניה. הצוות מנסה להפנות את החרטום לגל אבל נכשל, והספינה מתהפכת על סיפונה, כשעשרות נוסעים נהרגים בהתהפכות ובנפילה למים. צוות ההגאים מת במקום, וצוות המטבח מת מהתפוצצויות גז.
באולם הנשפים ההפוך רב החובל מייקל ברדפורד קורא לכולם להישאר רגועים ואומר שאות מצוקה נשלח. דילן מסרב להישאר ומתחיל לעזוב כשמגי וקונור הולכים אחריו. רוברט רמזי נואש למצוא את בתו שנתקעה באולם הריקודים התחתון (שעכשיו מעליהם) ומצטרף למרות מחאות רב החובל. נלסון, הארכיטקט, מודיע להם שהחלונות לא יחזיקו מעמד בלחץ, מה שמחזק את דעת החבורה לעזוב. ולנטיין לוקח אותם לעבר מעלית השירות ליד חדר האוכל, אולם הוא נופל למותו. החבורה עולה לאולם הריקודים ומוצאים את אלנה, ג'ני ונוסע בשם לארי שהצילו את כריסטיאן מחפצים שנפלו עליו. הם מגיעים למדרגות ומטפסים על כבל ברזל לצד השני, אולם בזמן שלארי השיכור מנסה לעבור, מנוע נופל על הכבל והורג אותו במקום. דילן קופץ לשלולית שבתחתית המדרגות עם צינור והופך אותו למין אומגה בשביל ג'ני ורוברט.
בינתיים עוד פיצוץ נגרם לאחד המנועים מבחוץ, ומשקע את הספינה עוד יותר. כפי שנלסון חזה, חלונות אולם הנשפים מתחילים להיסדק. רב החובל ברדפורד מבין שהוא טעה והוא מתחבק עם זמרת האונייה גלוריה בדמעות. החלונות נשברים וכל מי שנשאר באולם טובע במקום.
החבורה מטפסת אנכית דרך פיר אבל מגלה שהפתח מוברג. קונור, עם ידיו הקטנות, מצליח להבריג החוצה שנים מהברגים עם צלב של אלנה, והם מצליחים לצאת רגע לפני שהפיר מוצף. הם מגיעים לתא לחץ שהשסתום שלו יכול להיפתח רק בלחץ אדיר. בלית ברירה הם מציפים את המיכל וברגע האחרון לפני שנגמר להם האוויר השסתום נפתח והם עוברים לתא הבא. בזמן הצלילה השמלה של אלנה נתפסת בחוטי ברזל והיא טובעת למוות, אחרי שהיא מקבלת מכה בראש. החבורה מגיעה למבוי סתום, אולם פיצוץ נוסף מרים מעט את האונייה מעל המים והחבורה מצליחה להגיע לחדר המדחסים, שפועלים במלוא הכח פנימה. קונור נתפס בתוך כלוב, אבל דילן מצליח למוצא פתח ולהוציא אותו לפני טביעה. חדר הבקרה של המדחסים נמצא עמוק מתחת לפני המים. רמזי צולל לתוך חדר הבקרה כדי לעצור את המדחסים, אבל הידית שבורה. רגע לפני שטובע למוות, הוא מצליח להפוך את תנועת האוורור כלפי חוץ. דילן זורק מיכל גז לעבר המדחס הקרוב ועוצר אותו. החבורה קופצת מבעד לפתח למים ושוחה לסירת ההצלה שצפה מחוץ לספינה, בדיוק בזמן לצפות באונייה מתהפכת בחזרה ושוקעת.
דמיטרי שצ'רבצ'וב
דמיטרי גריגורייביץ' שצ'רבצ'וב (18 בפברואר 1857 – 18 בינואר 1932) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת האזרחים הרוסית.
תחילת דרכו
שצ'רבצ'וב נולד ב-18 בפברואר 1857 בעיר רוזה שבנפת מוסקבה. הוא היה נצר למשפחת אצולה אשר מוצאה בהורדת הזהב. אביו גרגורי, היה גנרל-מיור בצבא האימפריה הרוסית. בשנת 1873 הוא סיים את לימודיו בגימנסיה הצבאית אורל, ולאחר מכן למד בבית הספר לתותחנים מיכאילובסקי אותו סיים בשנת 1876. ב-1877 הוא הועבר לרגימנט הארטילריה הרכובה של המשמר הקיסרי. ב-1878 הוא הועלה לדרגת פודפורצ'יק, וב-1881 לדרגת פורוצ'יק. בשנת 1884 הוא סיים את לימודיו באקדמיית המטה הכללי ניקולייב. לאחר מכן הועבר למחוז הצבאי פטרבורג. ב-1907 הוא הפך לראש האקדמיה הצבאית ניקולייב, ומילא תפקיד חשוב בהכנסת רפורמות לאקדמיה. ב-1912 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-9.
מלחמת העולם הראשונה ומלחמת האזרחים
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 נכלל הקורפוס של שצ'רבצ'וב בארמייה ה-11 של אנדריי סליבנוב ולחם עמה בקרב גליציה. ב-5 באפריל 1915 התפטר סליבנוב בגלל בריאות לקויה ושצ'רבצ'וב מונה למפקד הארמייה במקומו. הוא המשיך להילחם בקרבות כנגד האוסטרו-הונגרים, ובאוקטובר 1915 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים ומונה למפקד הארמייה השביעית. תחת פיקודו לחמה הארמייה בהצטיינות במהלך מתקפת ברוסילוב. ב-1 באפריל 1917 הוא מונה למפקד החזית הרומנית אשר כללה יחידות רוסיות ורומניות ולחמה כנגד הגרמנים על אדמת רומניה.
לאחר מהפכת אוקטובר החלה החזית של שצ'רבצ'וב להתפורר. הוא צעד עם אנשיו ליאשי ויצר קשר עם מיכאיל אלכסייב שהחל בהקמת הצבא הלבן. הוא הצליח לשלוח חלק מאנשיו לרוסטוב על הדון שם חברו לאנשיו של אלכסייב. בדצמבר 1917 פלש הצבא הרומני לבסרביה במטרה לכבוש אותה מידי הצבא האדום. שצ'רבצ'וב אישר את המהלך, אולם הרומנים הובסו בינואר 1918 ונאלצו להגיע להסדר מול הסובייטים אשר במסגרתו התחייבו לפנות את בסרביה. במקביל החליטה ממשלת רומניה להיכנע בפני מעצמות המרכז, והללו הכירו בתביעתה של רומניה על בסרביה. באפריל של אותה שנה ויתר שצ'רבצ'וב רשמית על הפיקוד על החזית הרומנית, ופרש לאחוזה שהוענקה לו בידי פרדיננד הראשון, מלך רומניה.
ב-1919 הוא עזב את אחוזתו, ודרך סרביה ואיטליה הגיע לצרפת שם מינה את עצמו לשגריר הצבא הלבן. האדמירל אלכסנדר קולצ'ק אישר בדיעבד את תפקידו, ושצ'רבצ'וב דאג להעברת אספקה מצרפת לצבא הלבן, כמו גם למעבר מתנדבים רוסיים. במאי 1920 הוא עזב את הצבא הלבן בעקבות מחלוקת עם פיוטר וראנגל, ומאז חי בניס מפנסיה שהוענקה לו בידי מלך רומניה. הוא היה מלוכן מובהק בדעותיו, ותמך בתביעתו של קיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה לכתר רוסיה. הוא נפטר ב-18 בינואר 1932, ובהלווייתו נכחו בין היתר קונסטנטין פרזאן וניקולאי יודניץ'.
מיקיפסה
ביוגרפיה
הוא נזכר לראשונה במאורעות משנת 151 לפנה"ס, עת יצא לשליחות דיפלומטית יחד עם אחיו גולוסה לקרתגו. השליחות נכשלה ופרצה המלחמה הפונית השלישית, שמיקיפסה נטל בה חלק ככל הנראה. בשנת 148 לפנה"ס מת מסיניסה ובעודו על ערש דווי ביקש מהמצביא הרומאי פובליוס קורנליוס סקיפיו אמיליאנוס לחלק את ממלכתו בין בניו. סקיפיו קיים צוואה זו בנאמנות, והממלכה חולקה. אולם גולוסה ואסטנבעל מתו, ככל הנראה ממגפה, ומיקיפסה הפך למלך היחיד של נומידיה. הוא אף אימץ את יוגורתה, בנו של אסטנבעל.
נמרוד רוזן
פרופסור נמרוד רוזן (נולד ב-23 ביולי 1961) הוא הנשיא הנבחר של האיגוד הישראלי לאורתופדיה ומנהל מערך האורתופדיה והשיקום במרכז רפואי העמק בעפולה.
מיקיפסה
ביוגרפיה
שנות מלכותו של מיקיפסה היו שלוות ורגועות, נומידיה הייתה אז בשיא כוחה. אולם מיקיפסה היה מודאג מבנו המאומץ יוגורתה, שהיה מוכשר ופיקח יותר משני בניו של מיקיפסה, אדהרבעל, והיימפסל. מיקיפסה שלח אותו לסייע לרומאים במלחמת נומאנטיה, בתקווה שימות שם. אולם הוא חזר משם עטור תהילה, ובידו מכתב מהמפקד הרומאי שמשבח את אומץ ליבו ופיקחותו של יוגורתה, כולל רמיזה מהמפקד הרומאי לכך שיוגורתה הוא המתאים לשלטון מבין בניו של מיקיפסה. מיקיפסה התייחס אל יוגורתה בחשש ובכבוד, ולפני מותו ציווה ששני בניו ויוגורתה ישלטו יחד. הוא הפציר ביוגורתה שיזכור את הטובות שהוא גמל לו, וישמור על השלום עם שותפיו לשלטון יוגורתה הסכים.
ההסדר שקבע מיקיפסה לא החזיק מעמד, וזמן קצר לאחר מותו פרצה מלחמת יוגורתה.
נמרוד רוזן
ביוגרפיה
נולד וגדל בחדרה. ב-1979 התגייס לחיל התותחנים, ושירת כלוחם וכקצין. לאחר סיום קורס הקצינים, שירת כקצין סיוע ארטילרי בחטיבת גולני תחת פיקודו של גבי אשכנזי. בשירות המילואים שימש מפקד גדוד ארטילרי וסיים את שירותו בדרגת אלוף-משנה. ב-1984 התקבל ללימודי רפואה בטכניון וב-1992 סיים בהצטיינות תוארי Bsc ו-MD והחל התמחות במחלקה האורתופדית בבית החולים רמב"ם בחיפה, בניהולו של פרופ' חיים שטיין.
ב-1994 קיבל תואר דוקטור לרפואה מהטכניון ובשנת 2006 קיבל דוקטורט נוסף (Ph.d) בתחום המבנה והביוכימיה של העצם.
ב-1998 נסע רוזן להתמחות בבית החולים יוהאן גוטנברג בעיר מיינץ שבגרמניה. שנה לאחר מכן התמחה במחלקה האורתופדית במרכז הרפואי סאניברוק שבאוניברסיטת טורונטו, קנדה, בהנהלתם של פרופ' מרווין טייל ופרופ' ג'ו שצקר. שם השלים את תת-התמחותו בשברי טראומה מורכבים, ובפרט בשברי הטבעת האגנית. בהמשך התמחה גם בבית החולים סנט ג'ורג' בלונדון, אצל הפרופ' מרטין בירצ'ר.
ב-1999 השתתף במשלחות החילוץ וההצלה של פיקוד העורף שסייעו ברעידת האדמה באיזמיט שבטורקיה וברעידת אדמה ביוון שנה לאחר מכן.
ב-2004 ייסד רוזן את המרכז לשיקום העצם בטכניון ובמרכז הרפואי רמב"ם שבחיפה וב-2005 מונה כראש מחלקה האורתופדית ומחלקת הטראומה במרכז הרפואי זבולון שבקריות.
בשנת 2012 הקים את בית הספר ללימודי המשך במסגרת הפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט בטכניון ושימש כמנהלה הראשון.
בשנת 2013 קיבל תואר פרופסור חבר קליני מטעם הטכניון ובשנת 2015 הפך לראש החוג ללימודי אורתופדיה בבית הספר לרפואה של הטכניון.
פעילות מחקרית
פרופ' רוזן שותף בקבוצת מחקר המפתחת טכנולוגיה להשתלת תאי עצם בחסרי עצם אצל מטופלים, נפגעי טראומה, חולי סרטן וזיהומי עצם, בהם נוצר פגם קריטי ברצף העצם המחייב התערבות ניתוחית. צוות המחקר פיתח שיטה שמאפשרת לקיחת שומן אדם ולהופכו למה שמכונה "עצם נוזלית" המוזרקת ישירות לאזור הפגם בעצם, וממלאת את החסר בטווח של עד 6 שבועות.
רוזן משמש כמנהל הרפואי של חברת בונוס ביוגרופ מחיפה, המפתחת את שתל ה"בונופיל" (Bonofill), שהוא שתל עצם מותאם אישית המיוצר בהנדסת רקמות מתאי המטופל, לשם שיקום בחסר עצם, לשימוש בכירורגיית פה ולסת ובכירורגיה אורתופדית.
פעילות יזמית
בשנת 2020 היה חבר במשלחת של ארגון "רופאים ללא גבולות" שיצאה לקמרון שבאפריקה, שם ביצע ניתוחים מורכבים במטופלים תושבי המקום.
Key & Peele
קי ופיל (באנגלית: Key & Peele בקיצור: K&P) היא סדרת טלוויזיה קומית אמריקאית, שנוצרה על ידי קיגן-מייקל קי וג'ורדן פיל ושודרה בקומדי סנטרל.
כל פרק בתוכנית מורכב בעיקר מכמה מערכונים שהוקלטו מראש בכיכובם של שני השחקנים. המערכונים עוסקים במגוון נושאים חברתיים, לעיתים קרובות בדגש על תרבות פופולרית, כישורים חברתיים ופוליטיקה של זהויות. הסדרה שודרה לראשונה ב-31 בינואר 2012 והסתיימה ב־9 בספטמבר 2015, עם 53 פרקים בסך הכל, אחרי חמש עונות. פרק ספיישל שכותרתו "Key & Peele's Super Bowl Special" עלה לאוויר ב-30 בינואר 2015.
קי ופיל זכו בפרס פיבודי ובשני פרסי אמי, והיו מועמדים לפרסים נוספים, בהם פרס גילדת הכותבים של אמריקה, פרס NAACP Image ו-16 פרסי אמי נוספים בקטגוריות שונות.
קומדי סנטרל יצרו ערוץ יוטיוב רשמי לסדרה, שמונה כיום מעל 3.93 מיליון מנויים ו-1.7 מיליארד צפיות (נכון ליולי 2022).
פורמט
בשלוש העונות הראשונות, פרק היה מורכב מ"פתיחה קרה", עם מערכון קצר. לאחר הצגות הפתיח, קי ופיל היו מציגים בפני קהל באולפן סיטואציה כלשהי, כאשר במערכון העוקב מתרחשת סיטואציה דומה. לא כל הקטעים מוצגים על ידי קטע באולפן.
בשתי העונות האחרונות הוחלף השימוש בקהל באולפן בקטעי קישור שצולמו מראש ובהם הצמד דן בקונספט במהלך נסיעה ברכב, כמבוא למערכונים שלהם.
הפקה
לפני יצירת הסדרה, קי ופיל עבדו יחדיו במד טי.וי. הפקת הסדרה הוכרזה לראשונה ביוני 2011 על ידי קומדי סנטרל. לקראת התוכנית, קי ופייל השיקו סדרת רשת לתמיכה בתוכנית. הסדרה הוקרנה לראשונה בינואר 2012 בקומדי סנטרל בארצות הברית וברשת הקומדיה בקנדה. הפרק הראשון משך 2.1 מיליון צופים והפך לבכורה הנצפית ביותר של קומדי סנטרל מאז 2009.
הסדרה חודשה לארבע עונות נוספות, החל מספטמבר 2012, ספטמבר 2013, ספטמבר 2014, ויולי 2015. הפרק האחרון שודר בספטמבר 2015.
ביקורות
שתי העונות הראשונות של קי ופיל זכו לביקורות חיוביות, ושמרו על ציון 74/100 על ידי אתר צובר הביקורות Metacritic. העונה השלישית זכתה לשבחי הביקורת וקיבלה ציון 82. בשנת 2013 הסדרה זכתה בפרס פיבודי. ב-24 באפריל 2012, במהלך ראיון אצל ג'ימי פאלון, ברק אובמה סיפר כי אהב את המערכון בו פיל מחקה אותו לצד קי שמגלם את "לותר, מתרגם הכעסים שלו". בהמשך, ב-25 באפריל 2015, במהלך ארוחת תא הכתבים בבית הלבן, חזר קי על תפקידו של לותר, מתרגם הכעסים של הנשיא אובמה במהלך האירוע. דייב שאפל האשים את התוכנית בהעתקת הפורמט מהתוכנית שלו, אך הצהיר כי הוא עדיין מעריץ את התוכנית.
לאורה צ'רטה
לאורה צ'רטה (באיטלקית: Laura Cereta; ספטמבר 1469–1499) הייתה מחברת הומניסטית ופמיניסטית איטלקייה בת המאה ה-15.
ביוגרפיה
כשהייתה בת 15 נישאה לסוחר ונציאני בשם פייטרו סרינה. לאחר 18 חודשי נישואים נפטר סרינה, וצ'רטה נותרה אלמנה.
צ'רטה נפטרה ב-1499 מסיבה לא ידועה.
ג'אווהר מנארי
ג'אווהר מנארי (בערבית: جوهر مناري; נולד ב-8 בנובמבר 1976 במונסתיר שבתוניסיה) הוא כדורגלן עבר תוניסאי ששיחק בעמדת הקשר ההגנתי. מנארי שיחק בעיקר בקבוצת אספרנס התוניסאית עמה זכה בשלוש אליפויות מקומיות, וכן בנירנברג הגרמנית עמה זכה בשנת 2007 בגביע הגרמני. לזכותו של מנארי 72 הופעות במדי בנבחרת תוניסיה.
קריירת מועדונים
מנארי גדל במועדון US מונסתיר בעיר הולדתו, ובשנת 2001 החל לשחק באספרנס, מהמועדונים הבכירים בתוניסיה. עם אספרנס זכה מנארי בשלוש אליפויות רצופות, בין השנים 2002 ו-2004. יכולתו הטובה, וזכייתו בגביע אפריקה לאומות 2004 עם נבחרת תוניסיה, הביאו להתעניינות של מועדונים אירופיים, ובשנת 2005 חתם מנארי בנירנברג. מנארי הפך לבורג חשוב בקישור הקבוצה עד מהרה, ושיתף פעולה בקישור הקבוצה עם יאן פולאק, תומאס גלאשק ומארק מינטאל. עונת 2006/07 הייתה עונת שיא עבור מנארי ונירנברג. הקבוצה סיימה במקום השישי בבונדסליגה, ואף זכתה בגביע הגרמני לאחר ניצחון 3-2 בגמר על שטוטגרט. מנארי ישב על הספסל בגמר זה ולא שותף. בעונת 2007/08, עונה אחת בלבד אחרי עונת השיא, נירנברג ומנארי נשרו אל הבונדסליגה השנייה, אך שבו לבונדסליגה כעבור עונה אחת בלבד. בעונת 2009/10 איבד מנארי את מקומו בהרכב נירנברג, ומיעט מאוד לשחק. בתום עונה זו עזב את הקבוצה, לאחר חמש עונות, בהן צבר 88 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים, וחתם בפ.ס.וו. פרנקפורט. מנארי שיחק בקבוצה זו עונה אחת, אך מיעט מאוד לשחק. בתום עונה זו עזב את הקבוצה והפך לשחקן חופשי.
קריירה בינלאומית
מנארי החל לשחק בנבחרת תוניסיה בשנת 2002, והיה שותף לזכייתה בגביע אפריקה לאומות 2004, כאשר הבקיע את שער הניצחון לתוניסיה ברבע הגמר מול נבחרת סנגל, במשחק שהסתיים בתוצאה 1-0 לתוניסיה. מנארי השתתף גם במשחק הגמר של האליפות, בו ניצחה תוניסיה 2-1 את נבחרת מרוקו.
בשנת 2005 השתתף מנארי עם תוניסיה בגביע הקונפדרציות 2005, שממנו הודחה תוניסיה בשלב הבתים. בשנת 2006 השתתף מנארי בגביע אפריקה לאומות 2006, שבו הודחה תוניסיה ברבע הגמר על ידי נבחרת ניגריה בבעיטות הכרעה. באותה שנה, השתתף מנארי עם תוניסיה במונדיאל 2006, והבקיע בשלב הבתים שער יתרון מפתיע מול נבחרת ספרד בדקה השמינית. יתרון זה החזיק מעמד עד הדקה ה-71, וספרד ניצחה לבסוף 3-1. תוניסיה הודחה מהמונדיאל בשלב הבתים.
גביע אפריקה לאומות 2008 היה הטורניר הגדול האחרון בו השתתף מנארי. בטורניר זה הודחה תוניסיה ברבע הגמר לאחר הפסד 3-2 לנבחרת קמרון. לאחר טורניר זה מנארי לא זומן יותר לנבחרת, וסיים את הקריירה שלו עם 72 הופעות ושלושה שערים.
תארים
עם אספרנס:
עם נירנברג:
אירו-מיר
אירו-מיר (מאנגלית: Euro-Mir) היא רכבת הרים מסתובבת בנושא חלל הנמצאת בפארק אירופה. אולם בניגוד לרוב רכבות ההרים המסתובבות, המכוניות אינן מסתובבות בחופשיות, אלא מסובבות על ידי מנועים בנקודות מוגדרות במהלך הנסיעה. הרכבת עוצבה על ידי פרנץ מאק ונפתחה ב-1997.
חווית הנסיעה מעוצבת על פי דגם תחנת החלל הרוסית מיר. היא מורכבת מחמישה מגדלים גליליים, כשהנסיעה מדמה טיול לחלל וכניסה מחודשת לאטמוספירה של כדור הארץ. המגדל הגדול ביותר, המכיל את המעלית אשר מעלה את הקרוניות לראשו, הוא מבנה מתורסר (בעל תריסר פאות), ברוחב 7.6 מטרים וגובהו 28 מטרים בעוד שהצניחה המקסימלית במהלך הנסיעה היא 26 מטרים. הרכבת נחנכה בשנת 1997 ומכילה תשע רכבות, שכל אחת מהן כוללת ארבע קרונות עגולים מסתובבים. צורת הישיבה היא גב אל גב בזוגות, עד לתכולה מקסימלית של 16 בני אדם ברכבת.
הנושא של האטרקציה תוכנן על ידי P&P Projects.
אדון שוקו
אדון שוקו הוא שיר של הזמר הישראלי אריק איינשטיין. השיר נכתב בידי הסופרת חיה שנהב הולחן הופק ועובד בידי הזמר יוני רכטר ויצא לאור בשנת 1989 כחלק מאלבום האולפן ה-27 של איינשטיין, "הייתי פעם ילד".
רקע
"אדון שוקו" הוא שיר ילדים באורך של 3:31 דקות. השיר נכתב בידי הסופרת חיה שנהב , הולחן הופק ועובד בידי הזמר יוני רכטר. הוא הוקלט באולפן "Hamon", רמת גן שבישראל, ויצא לאור בשנת 1989 כחלק מאלבום האולפן ה-27 של איינשטיין, "הייתי פעם ילד".
בשנת 2003 נכלל השיר באלבום האוסף "המיטב".
וידאו קליפ
בשנת 1991 התארח איינשטיין בתוכנית הבידור זהו זה!, שם צולם וידאו קליפ לשיר בביצועו של איינשטיין ובליווי חברי התוכנית.
גרסאות כיסוי
בשנת 1990 נכלל ביצוע של עוזי חיטמן לשיר בקלטת "שירים קטנים". בנובמבר 2012 יצא לאור גרסת כיסוי של ערוץ הופ! לשירו של איינשטיין אשר בוצע בידי "מקהלת שרונית".
פארודיה
ב-9 במאי 2011 יצאה לאור פארודיה על השיר בשם "אדון סאטלה" על ידי חברת שרוטונים.
יהדות מאוריציוס
יהדות מאוריציוס היא הקהילה היהודית במאוריציוס, מדינת אי בדרום מערב האוקיינוס ההודי המשויכת למדינות אפריקה. היהודי הראשון המתועד היה איסיה בירגר (1908–1989) שכבר חי במאוריציוס כשהגיעו אליו גולי מאוריציוס. בשנת 2005 הוקמה באי קהילה יהודית רשמית. נכון לשנת 2011 יש במאוריציוס 43 יהודים (26 גברים ו־17 נשים). יש בית כנסת בקוריפייפ, ובית קברות יהודי בבאמבוס.
המנדט הבריטי וגולי מאוריציוס
ב-4 בנובמבר 1940, הגלה המנדט הבריטי את מעפילי אטלנטיק, מילוס ופאסיפיק למאוריציוס המרוחקת. תחילה הועלו 1,771 נוסעי ה"פסיפיק" וה"מילוס" על האונייה פאטריה, ב-25 בנובמבר 1940, ראשי ההגנה החליטו למנוע מהפאטריה לצאת מהנמל וקציני קישור של ההגנה פוצצו מוקש על סיפון הספינה, אך פוצצו חור גדול מהצפוי והספינה טבעה. היהודים שנותרו תחילה נשלחו למחנה המעצר בעתלית. אך ב-9 בדצמבר 1940 נשלחו למאוריציוס וכשהגיעו, הועברו למחנה מעצר בבו-באסין רוז-איל.
ארגונים יהודיים כמו מועצת הצירים של יהודי דרום אפריקה, ההסוכנות היהודית, וההפדרציה הציונית, שלחו לאסירים מזון, בגדים, תרופות, ופריטי דת. בתחילה, הוטל איסור על אינטראקציה בין המינים; הגברים הוחזקו בבית הכלא לשעבר והנשים בבתי ברזל סמוכים. לאחר הסרת האיסור נולדו במחנה 60 ילדים. בסך הכל, 128 אסירים מתו במחנה, ונקברו בחלק היהודי של בית הקברות סנט מרטין. בסוף מלחמת העולם השנייה לאסירים ניתנה בחירה בין חזרה לבתיהם הקודמים באירופה או הגירה לארץ ישראל, מרביתם בחרו להגר לישראל וב-6 באוגוסט 1945, הגיעו לחיפה 1,320 יהודים.
לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר שמאוריציוס קיבלה עצמאות מבריטניה בשנת 1968, נוצרו יחסים דיפלומטיים בינה לבין ישראל. מאוריטנים רבים קיבלו מלגות והכשרה מקצועית בישראל והקימו את אגודת ידידות מאוריציוס-ישראל. קיימת במאוריציוס השפעה אנטי ישראלית מוסלמית, הודית ופקיסטנית אך היא בדרך כלל ידידותית כלפי ישראל, ומי שזוכרים את המעצר היהודי במהלך מלחמת העולם השנייה עדיין מביעים את אהדתם.
הקהילה היהודית ובית הכנסת מ-2005
בשנת 2005 נפתח מרכז "אמיקל מוריס ישראל" בקיורפייפ, אירוע היסטורי בו נכחו נכבדים מקומיים, חברי הקהילה היהודית המקומית ומשלחת נכבדה מדרום אפריקה בראשות הרב משה זילברהפט, מנהיג רוחני בקונגרס היהודי אפריקאי ובמעמד ראש העירייה ונציגות ממשרד החוץ הישראלי. המרכז כולל בית כנסת קטן, ראשון למאוריציוס, אולם משותף ל-200 איש ומשרד. הוא נבנה על אדמה שסופקה במיוחד למטרה זו על ידי ממשלת מאוריציוס. במהלך טקס הפתיחה נחשפו מספר לוחות הנצחה, בהם של "איסיה בירגר" בנוכחות בנו מארק. בירגר (1908–1989) שהיה היהודי היחיד שכבר חי במאוריציוס כשהגיעו אליו הגולים, והוא שימש כמקשר בין מועצת הצירים היהודית, הממשל הקולוניאלי הבריטי והעצורים. לאחר המלחמה סייע לתחזק את בית הקברות היהודי, בו הוא קבור היום.
בשנת 2000 כיהן הרב זילברהלפט בחגיגת בר המצווה הראשונה במאוריציוס מאז מלחמת העולם השנייה. בית הקברות סנט מרטין בסנט מרטין ליד בו-באסין, הוא בית הקברות היהודי היחיד במאוריציוס. במקום קבורים גופותיהם של 127 העצורים וכן יהודים נוספים.על פי מפקד האוכלוסין מ-2011, ישנם 43 יהודים חיים באי שברובו הינדי ונוצרי. הקהילה הנוכחית אינה קשורה לפליטי מלחמת העולם השנייה.
אנפה מסורטטת דרום-אמריקאית
אנפה מסורטטת דרום-אמריקאית (שם מדעי: Botaurus pinnatus) היא מין של עוף מים, מהסוג אנפה מסורטטת החיה באמריקה הדרומית, חלק מאמריקה המרכזית ובדרום מקסיקו. היא לרוב נחבאת אל הכלים, אך איננה מצויה בסכנה גדולה.
האנפה מגיעה לאורך 64 עד 76 ס"מ ומשקלה הממוצע הוא 554 עד 1,157 גרם. היא בעלת נוצות חומות-כתומות חיוורות ועליהם מסורטטים פסים צהובים-קרם. הבטן והחזה לבנים והכנפיים בעלות סרטוטים כהים יותר משל שאר הגוף. האנפה יכולה למתוח את צווארה מעלה כדי להסתוות בהצלחה. מקורה הארוך שחור ויכול להזדקף מעלה, הרגליים ורודות והעיניים צהובות.
האנפה נפוצה לאורך קנים וסוף לאורך אמריקה הטרופית, לאורך ביצות, נהרות ואגמים וכן בשדות בעלי צמחייה גבוהה כמו שדות אורז. היא חיה בגפה או בקבוצות קטנות ופעילה סמוך לזריחה ולשקיעה ומחפשת טרף קטן בין הצמחייה, אותו היא צדה ממארב. היא ניזונה לרוב מדגים, סרטנים, צפרדעים וזוחלים קטנים. בתורה היא עלולה להיטרף בידי עופות דורסים, לוטרות, חתוליים או תנינים ולהגנה היא מאמצת תנוחה רפויה זקופה, אשר מסווה אותה ביעילות.
גולה סנגם
גולה סנגם (בפרסית: گل سنگم, באנגלית: Gole Sangam; בתרגום לעברית: "פרח של אבן אני"), לעיתים נקרא גול-י סנגם (באנגלית: Gol-e Sangam) או רק גולה סנג (באנגלית: Gole Sang; בפרסית: گل سنگ), הוא שיר אייקוני בשפה הפרסית משנות ה-70, שהולחן על ידי המלחין והפסנתרן האיראני אנושיראואן רוחאני ומילים שנכתבו על ידי המשורר והתמלילן האיראני ביז'אן סמנדר. הלחן פופולרי באיראן, אפגניסטן וטג'יקיסטן, וזכה גם לתהילה בינלאומית. השיר מדבר על אדם מאוהב, אשר מתמודד עם דחייה מהאדם שהוא/היא אוהב.
גרסאות לשיר
השיר זכה לעשרות פרשנויות והקלטות ומושר בשפות רבות. הביצוע הראשון של השיר בוצע על ידי אמל סאיין, הגרסאות המפורסמות ביותר נעשו לאחר מכןעל ידי הזמרים הפרסיים חסן סתאר והיידה ושל הזמר האפגני אחמד זהיר. הביצוע של הזמרת הישראלית ריטה גרמה לפופולאריות של השיר בישראל.
מארק צ'רי
מארק צ'רי (באנגלית: Marc Cherry; נולד ב-23 במרץ 1962) הוא תסריטאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל סדרת הדרמה עקרות בית נואשות אותה הפיק עבור ה-ABC, וסדרת הדרמה עוזרות בית נחושות אותה הפיק עבור חברת Lifetime.
ביוגרפיה וקריירה
מארק צ'רי נולד בלונג ביץ' והתגורר במשך זמן קצר באוקלהומה. אביו היה מנהל חשבונות, תפקיד שדרש רילוקיישן לקליפורניה. צ'רי סיים את לימודיו בבית הספר התיכון "טרוי" בפולטרון, ופנה ללימודי תיאטרון באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפולרטון. לאחר שסיים את לימודיו לתואר תכנן לפתח קריירה בתחום זה. ב-1986 לאחר שזכה ב-15,000$ בשעשועון הפירמידה 100,000$ החליט לעבור להוליווד ולהמשיך בכתיבה. המעבר שלו קרה בזמן לא מוצלח מבחינתו, שכן שביתת התסריטאים של שנת 1988 החלה בדיוק כשצ'רי סיים את המעבר. פריצתו של צ'רי לתעשייה התרחשה כשעבד כעוזרה האישי של דיקסי קרטר בסדרה "Designing Women". ב-1990 החל לעבוד כתסריטאי ומפיק בקומדיית המצבים "בנות הזהב", ולאחר מכן בסדרת הספין אוף "ארמון הזהב". לאחר מכן השתתף צ'רי ביצירת קומדיית המצבים "The 5 Mrs. Buchanans", סדרה הסובבת סביב ארבע נשים הנשואות לארבעה אחים וחמותן הלא פשוטה. הסדרה שודרה ברשת CBS במהלך עונת 1994–1995. בהמשך השתתף צ'רי גם ביצירת הסדרה "The Crew" (1995). ב-2001 כתב בעצמו את קומדיית המצבים "Some of My Best Friends", סדרה שהתבססה בחלקה על הסרט נשק אותי, ערס (1997). צ'רי הופיע כשהוא מגלם את עצמו בסדרה "Arrested Development" בפרק "Righteous Brothers", סדרה שנוצרה על ידי התסריטאית מישל הורוביץ שאיתה עבד ב"בנות הזהב".
תביעה
ב-5 באפריל 2010 הגישה ניקולט שרידן, שחקנית עבר של עקרות בית נואשות, תביעה בסך 20 מיליון דולר נגד צ'רי ו-ABC בטענה שצ'רי תקף אותה במהלך הצילומים לסדרה וגרם לסיום החוזה שלה. בנוסף שרידן טענה בתביעה שצ'רי התעלל גם בשחקנים ובתסריטאים אחרים בעקרות בית נואשות. ב-ABC הצהירו שטענות דומות של שרידן נחקרו אך תוצאות החקירות לא העלו דבר. כוכבות עקרות בית נואשות (טרי האטצ'ר, פליסיטי האפמן, מרשה קרוס ואווה לונגוריה) תמכו בצ'רי במאבקו נגד האשמות התקיפה של שרידן. בסוף 2010 הסירה שרידן את טענותיה על התעללות. בסופו של דבר הגיע המקרה לבית המשפט בפברואר 2012. ב-13 במרץ 2012 דחה השופט את הטענות נגד צ'רי בשל חוסר ראיות ובכך יצא צ'רי זכאי מהתביעה. מאותה נקודה והלאה התמקדה התביעה בסיום הפסול לכאורה של החוזה בין שרידן ל-ABC. ב-14 במרץ 2012 הושמעו הסיכומים וחבר המושבעים החלו בדיוניהם. ב-19 במרץ 2012 שנים עשר חברי המושבעים לא הצליחו להגיע להכרעת הדין ולכן הוכרז על ביטול המשפט. משפט חוזר תוכנן להיפתח ב-10 בספטמבר 2012, אך ב-16 באוגוסט 2012 בית המשפט לערעורים של לוס אנג'לס קבע כי שרידן לא פוטרה שלא בצדק ולכן דחה את המשפט החוזר. שרידן הגישה ערעור נוסף לבית המשפט העליון בקליפורניה. הערעור נדחה ב-16 בנובמבר 2012.
השתייכות פוליטית
במאמר אודותיו בשבועון החדשות "Newsweek" תואר צ'רי כ"רפובליקני הומוסקסואל שמרני במקצת". צ'רי רשום כרפובליקני. ב-29 ביוני 2006 קיבל צ'רי את פרס "Log Cabin Republicans' American Visibility" בדינר בהוליווד. בדינר זה זכה מושל קליפורניה ארנולד שוורצנגר בפרס הראשי של המועדון, "האומץ להוביל".
אנפה מסורטטת אוסטרלית
אנפה מסורטטת אוסטרלית (שם מדעי: Botaurus poiciloptilus) היא מין של עוף מים מהסוג אנפה מסורטטת החיה בדרום אוסטרליה, טסמניה, ניו זילנד וקלדוניה החדשה. אנפה זו תוארה ב-1827 בידי החוקר הגרמני יוהאן גאורג ואגלר וכיום מצויה בסכנת הכחדה בטבע.
תיאור
אנפה זו דומה לאנפה המסורטטת הגדולה אך קטנה ממנה. היא מגיעה לאורך 650 עד 750 מ"מ, ללא דו-צורתיות זוויגית, אף שהזכר מעט יותר גדול. האנפה בעלת נוצות חומות-אפורות כהות ומסורטטות בצהוב, בעיקר לאורך החלק החיצוני של הכנפיים. הצוואר ואחורי הראש חומים והפנים לבנות אך בעלות פס חום אופקי היוצא מתחתית העיניים הצהובות עד לחזה. עור הפנים וכן הרגליים בעלי צבע ירוק כהה. המקור הארוך חום והחלק התחתון והגרון ירוק-צהוב. אנפה זו יכולה למתוח את צווארה לזווית ישרה כלפי מעלה, מה שמעניק לה הסוואה מוצלחת.
מסלול מולניה
מסלול מוֹלְנִיָּה (באנגלית: Molniya orbit; מרוסית: Молния = ברק, כשמה של רשת לוויינים סובייטית) הוא מסלול אליפטי גבוה סביב כדור הארץ בו הלוויין נמצא רוב זמן ההקפה מעל אחד מחצאי כדור הארץ, ומיעוט מזמן זה מעל ההמיספירה השנייה.
אנפה מסורטטת אוסטרלית
תיאור
אנפה זו מצויה בסכנת הכחדה באוסטרליה וניו זילנד, בעיקר עקב ייבוש ביצות טבעי (בעתות בצורת) ותעשייתי, הנעשה למטרות חקלאות. האנפה נדחקת מעוד שטחים ומחלקם אף נכחדה. כיום היא מוגנת בחוק האוסטרלי ונעשים ניסיונות לגדל אותה ולשמור על מספר ביצות בהם היא חיה.
מסלול מולניה
במסלול זה הלוויינים שומרים על נוכחות גבוהה באחת מן ההמיספרות של כדור הארץ, ושילוב של שלושה לוויינים נותן כיסוי תקשורת רציף בקוי רוחב גבוהים. התקשורת של הלוויינים עם תחנת הקרקע בקוי רוחב אלו יותר טובה מאשר עם לווייני תקשורת במסלול גאוסטציונרי.
שם המסלול נובע מרשת לווייני התקשורת הסובייטים מולניה (Molnyia-1), אשר שוגרו לראשונה ב-1965 למסלול ייעודי זה, ונועדו לתקשורת צבאית. לוויני המשך בסדרת מולניה שימושו גם לתקשורת אזרחית והעבירו את שידורי הלוויין של רשת הטלוויזיה Orbita. סוג מסלול זה שימש גם ללווייני ריגול סובייטים כיוון שהוא מאפשר שהות ואיסוף מודיעין מול ארצות הברית ושידור הנתונים לתחנת הקרקע בזמנים קבועים.
הייפרלופ
הייפרלופ (באנגלית: Hyperloop) היא מערכת הסעת המונים על קולית שהציע היזם אילון מאסק ומבוססת על הרעיון התאורטי של Vactrain שראשיתו בניסיונות הוויקטוריאניים לשנע נוסעים באמצעות שפופרת אוויר באמצע המאה ה-19.
עיקרי הרעיון
תוכנית המיזם נחשפה במסמך בן 57 עמודים ב-12 באוגוסט 2013. על פי התוכנית, קרון שיכול להכיל 28 נוסעים ינוע בצינור שבו לחץ אוויר נמוך. המנוע ישאב אוויר מחלקו הקדמי של הקרון וישחרר אותו דחוס, דרך חלקו התחתון. כך לקרון לא יהיה חיכוך עם דפנות הצינור ומעט מאוד חיכוך-צמיגות עם האוויר. זניחות החיכוך אמורה, לפי מאסק, לאפשר נסיעה מהירה של הקרון בלי בזבוז אנרגיה. בדומה לרכבת, הוא לא ידרוש נהיגה בעזרת הגה, והנסיעה בצינור ייעודי תהיה חלקה ונטולת הפרעות.
מאסק תיאר את הרעיון באופן ציורי כשילוב בין "מטוס קונקורד, רובה אלקטרומגנטי ושולחן הוקי אוויר". ב-20.07.17 הודיע מאסק על הסכמה עקרונית למנהרת הייפרלופ טרנסאטלנטית.
תסמונת שאיפת מקוניום
תסמונת שאיפת מקוניום  (באנגלית: Meconium aspiration syndrome ובראשי תיבות MAS) הוא מצב רפואי שבו נגרמת מצוקה נשימתית משמעותית ליילוד בעקבות שאיפת מי שפיר המכילים מקוניום.
ניתוח מוז
ניתוח מיקרוגרפי בשיטת מוז או ניתוח מוהס או ניתוח מוס (באנגלית: Mohs Micrographic Surgery) הוא ניתוח עם בקרה מיקרוסקופית להסרת גידולים סרטניים בעור. הניתוח מבוצע בטכניקה מתקדמת שנחשבת יעילה ביותר להסרת גידולים סרטניים בעור.
תסמונת שאיפת מקוניום
מקוניום היא הצואה הראשונה של יילוד, צבעה ירוק כהה. הצואה מורכבת ברובה ממים ומכילה גם תאי רירית מעי שנשרו, מלחי מרה ורכיבים נוספים המופרשים מגוף העובר לתוך מי השפיר ובהמשך נבלעים על ידו. באופן תקין המקוניום מופרש ביומיים שלאחר הלידה, אך הפרשתו יכולה להתרחש גם לפני הלידה, כתגובה למצוקה עוברית עקב מחסור באספקת חמצן לעובר. במקרה של מצוקה מתמשכת העובר שואף את המקוניום לריאותיו, דבר הגורם לחסימת דרכי האוויר ולקשיי נשימה אחרי הלידה.
ניתוח מוז
רקע
ניתוח מוז פותח על ידי הכירורג האמריקאי דוקטור פרדריק מוהס ב-1930, עוד כשהיה סטודנט לרפואה באוניברסיטת ויסקונסין בארצות הברית.
תסמונת שאיפת מקוניום
אפידמיולוגיה
מים מקוניאליים מופיעים בכ-10-15% מלידות החי. תסמונת שאיפת המקוניום תתפתח בכ-2-6% מהמקרים הללו.
ניתוח מוז
רקע
הניתוח מיועד לטיפול בסוגים מסוימים של סרטן העור, מצב בו גידול סרטני מתפתח בעקבות חלוקת תאים בגוף שיצאה מבקרה. הניתוח מתבצע בהרדמה מקומית ומשלב כריתה ואבחון מיקרוסקופי של הגידול ושל השוליים. יתרונותיו של ניתוח מוז הוא בריפוי מרבי ושמירה מרבית על רקמת עור בריאה.
תסמונת שאיפת מקוניום
סימנים קליניים
יילוד שנולד לאחר שאיפת מקוניום יפתח מצוקה נשימתית, שבאה לידי ביטוי בנשימה מהירה, שימוש בכנפי אף, שרירים בין-צלעיים ושרירי הבטן, חזה חביתי בעקבות כליאת אוויר בתוך הריאות. כמו כן, עלול להופיע כיחלון סביב הפה ובריריות עקב מחסור באספקת דם מחומצן לרקמות.
ניתוח מוז
רקע
שיטה ניתוחית זו פותחה בשנות ה-30 של המאה ה-20. אחוזי הריפוי של המנותחים בה נחשבים גבוהים יחסית והשיטה נחשבת ליעילה במיוחד מאחר שההליך כולל ביצוע של בדיקה מיקרוסקופית מקיפה ופענוח פתולוגי מיידי (בדומה לביופסיה), תוך כדי ההליך הניתוחי עצמו. במידה ותוצאות הבדיקה מצביעות על שאריות של גידול בעומק העור, שאריות אלו מוסרות עוד במהלך הניתוח. שיטה זו מאפשרת הסרה מלאה של רקמות נגועות כדי למנוע הישנות הגידול תוך צמצום הסרת רקמה בריאה. ניתוח מוז מבוצע בחדר ניתוח בהרדמה מקומית ומחייב צמידות של מעבדה מיוחדת בה מבוצעת בדיקת הרקמה בזמן אמת.
תסמונת שאיפת מקוניום
סימנים קליניים
מי השפיר יהיו צבועים בירוק-צהוב בגלל הימצאות מקוניום בתוכם.
ניתוח מוז
רקע
הניתוח מיועד לגידולים בעלי גבולות ללא ברורים, שחזרו לאחר טיפול קודם, גידולים שמוכרים כבעלי סיכוי לחזור וגידולים באזורים בהם נדרש שימור מרבי של עור בריא לשחזור (כגון עור הפנים, כפות הידיים).
תסמונת שאיפת מקוניום
סימנים קליניים
שאריות מקוניום ניתן לזהות גם על עור היילוד וציפורניו, ועל חבל הטבור. ייתכן שמיד לאחר הלידה היילוד יהיה רפה, ללא בכי או נשימה ועם דופק איטי. המצב נגרם עקב חסימה מכנית של דרכי הנשימה ומצריך התערבות מיידית הכוללת צנרור של קנה הנשימה ושאיבת מקוניום מתוכו.
ניתוח מוז
רקע
שיעור הריפוי בניתוח מוז המדווח ברוב המחקרים נע בין 97% ו-99.8% לקרצינומה של תאי בסיס ראשונית, הסוג הנפוץ ביותר של סרטן עור. בניתוח מוז משתמשים גם לקרצינומת תאי קשקש, אך עם שיעור ריפוי נמוך יותר. ההליך מתאים גם לסילוק סוגים שונים של נגעי עור אשר אינם סרטניים (גידולים שפירים).
תסמונת שאיפת מקוניום
גורמי סיכון
שאיפת מקוניום מתרחשת כאשר העובר שואף לריאותיו מי שפיר המכילים מקוניום, שהופרש כתגובה למחסור בחמצן לפני הלידה או במהלכה. המצב נפוץ בעיקר בהיריון עודף (הריון לאחר 40 שבועות), אך ישנם גורמים נוספים שיכולים להגביר את הסיכון לכך.
ניתוח מוז
שלבי ההליך
משך הניתוח משתנה ונע לרוב בין שעתיים ל-4 שעות, כאשר מרבית הזמן הוא ניתוח פתולוגי של הגידול במעבדה הסמוכה והחלטה על המשך הניתוח או צורך בהליך שחזור עור כמו השתלת עור.
תסמונת שאיפת מקוניום
גורמי סיכון
גורמי הסיכון העיקריים לתסמונת שאיפת מקוניום הם:
ניתוח מוז
שלבי ההליך
בשלב הראשון, המנותח מורדם בהרדמה מקומית והגידול מוסר, יחד עם שכבת רקמה נוספת שאינה נראית לעין. מקום הניתוח נחבש והמנותח מועבר לאזור המתנה. בזמן זה, מכין המנתח מפת מוהס (Mohs map) ובה צילום הרקמה שהוסרה עם פצע הניתוח ואיור מפורט של הפצע. בשלב השני, נצבעות דגימות הרקמה ומועברות לבדיקה מיקרוסקופית. בשלב השלישי, מזוהים כל שלוחות ושורשי הגידול ומסומנים על מפת המוז. תחת המיקרוסקופ נבחנים שולי הכריתה (היקפית סביב הגידול ועומק הרקמה תחת הגידול). אם זוהו שאריות גידול מעבר לרקמה שהוצאה, המנתח יסיר שאריות אלו בהתאם לזיהוי המדויק שסומן במפה.
תסמונת שאיפת מקוניום
פתופיזיולוגיה
בעקבות ירידה באספקת החמצן לעובר מתרחשת הרפיית הסוגר של המעי הגס והמקוניום מופרש לתוך מי שפיר. אם המצוקה נמשכת, תנועות הנשימה של העובר הופכות לעמוקות יותר (gasping) והוא שואף את המקוניום לתוך קנה הנשימה. שאיפת המקוניום מובילה להיפוקסיה בארבעה מנגנונים: חסימת דרכי אוויר, הרס הסורפקטנט, דלקת ריאות כימית ויתר לחץ דם ריאתי.
ניתוח מוז
שלבי ההליך
רק לאחר שכל שאריות הגידול הוסרו, ייסגר פצע הניתוח, לרוב בהחלמה טבעית ללא ניתוח נוסף. במצבים בהם הוסר גידול נרחב, נדרשת לעיתים גם פעולה ניתוחית נוספת כגון תפרים או העברת רקמת עור מאזור הניתוח (מתלה עור) או חלק אחר בגוף (השתלת עור).
תסמונת שאיפת מקוניום
חסימת דרכי אוויר
חסימה מכנית של דרכי האוויר יוצרת שסתום חד כיווני על ידי מקוניום, המאפשר לאוויר להיכנס לתוך הנאדיות אך לא לצאת. בהמשך נגרם תמט של חלקי הריאה (אטלקטזיס) באזורים עם חסימה מלאה ודליפה של האוויר מהריאה – חזה אוויר (פנאומוטורקס, פנאומומדיאסטינום) באזורים עם חסימה חלקית.
ניתוח מוז
החלמה וסיבוכים
ההחלמה מהליך אורכת כשלושה שבועות מיום ההליך עד לסגירת הפצע והחלמה איטית ממושכת אורכת עד כשנתיים עד היעלמות הצלקת. הימנעות מעישון אחרי הניתוח מגדילה את הסיכוי להחלמה מיטבית של הפצע. בשנה וחצי לאחר סיום הניתוח, ישנה חובה להשתמש בקרם הגנה מהשמש בעל מסנן גבוה והימנעות מחשיפת האזור לשמש ישירה שעשויה לגרום לסרטן העור.
תסמונת שאיפת מקוניום
הרס סורפקטנט
בתוך הריאה, המקוניום מנטרל את פעילות הסורפקטנט כמוריד את מתח הפנים של הנאדיות, ומעכב את ייצורו. בהמשך הדבר גורם לתמט מפושט של הריאה.
דלקת ריאות כימית
האנזימים, מלחי המרה וחומצות השומן שנמצאים במקוניום מגרים את דרכי האוויר ואת רקמת הריאות, וגורמים לדלקת ריאות מפושטת תוך מספר שעות מהשאיפה.
כל המנגנונים האלה מביאים להפחתה בנפח הריאתי, עלייה בלחץ בכלי הדם הריאתיים ואי התאמה בין  האוורור לפרפוזיה.
יתר לחץ דם ריאתי
זוהי תסמונת מורכבת הנגרמת עקב מחסור מתמשך באספקת החמצן, התעבות של כלי הדם הריאתיים ועליית התנגודת בהם. במצב זה הלחץ בכלי הדם הריאתיים גבוה מהלחץ הסיסטמי, וכתוצאה מכך יהיה דלף של דם לא מחומצן מהמחזור הריאתי למחזור הסיסטמי דרך הצינור העורקי והנקב הסגלגל (PFO).
טיפול
צנרור קנה הנשימה ושאיבת מקוניום מתוכו הוא הצעד הראשון בטיפול ביילוד לא חיוני, שאינו נושם או בוכה מיד לאחר הלידה, עם דופק שנמוך מ-100 פעימות לדקה ועדות למים מקוניאליים. ביילוד שאינו מדוכא נשימתית מספיקה שאיבת הפה והאף. בהמשך לעיתים נדרשת הנשמה בלחץ חיובי תוך שמירה על חמצון ואוורור תקינים. הטיפול כולל מתן סורפקטנט אקזוגני, מעקב וניטור צמוד להתפתחות חזה אוויר ויתר לחץ דם ריאתי, הרגעה, שמירה על לחץ דם סיסטמי תקין וטיפול אנטיביוטי אם ישנו חשד לזיהום חיידקי. הנשמה בשיטת HFO עם הגז NO, ובמקרים הקשים שאינם מגיבים לטיפולים הללו נדרש ECMO.
פרוגנוזה
מרבית היילודים מחלימים מהמחלה הריאתית, אך מיעוטם יפתחו מחלה ריאתית כרונית ויסבלו מזיהומים חוזרים בדרכי הנשימה בשנה הראשונה לחיים. תחלואה נוירולוגית כגון פיגור שכלי, פרכוסים ושיתוק מוחין תלויה בעיקר במידת הנזק שנגרם למערכת העצבים המרכזית בעקבות התשניק הסב לידתי. שיעור התמותה ביילודים שלקו בתסמונת שאיפת מקוניום עומד על כ-1.2%.
מניעה
המאמצים למניעה של תסמונת שאיפת מקוניום מתחלקים למאמצים טרום-לידתיים ופוסט-לידתיים.
לפני הלידה ובמהלכה: ישנה חשיבות רבה לזיהוי מוקדם של סימני היפוקסיה עוברית בעזרת אמצעים כמו fetal scalp PH ו-fetal pulse oximetry. השריית לידה או ניתוח קיסרי מתוכנן בשבוע 41 או מעבר לכך הוכחו כמורידים את השכיחות של תסמונת שאיפת המקוניום ותמותה פרינטאלית. Amnioinfusion - דילול מי שפיר מקוניאליים על ידי תמיסת מים פיזיולוגיים (Normal saline), לא הוכח במחקרים כיעיל בהורדה של רמת תחלואה ותמותה סב-לידתית בעקבות תסמונת שאיפת מקוניום.
לאחר הלידה: ביילודים עם מאמץ נשימתי ירוד, טונוס שרירים רפה או דופק שנמוך מ-100 פעימות לדקה, מיד לאחר הלידה עם עדות למים מקוניאלים יש לבצע אינטובציה לצורך שאיבת מקוניום מתוך קנה הנשימה, זאת על מנת למנוע את שאיפת המקוניום לתוך הריאות עם הנשימות הראשונות. ביילודים חיוניים, בעלי מאמץ נשימתי וטונוס שרירים תקינים, עם דופק מעל 100 פעימות לדקה, יש לבצע שאיבת הפרשות מחלל הפה והאף בלבד.
קרל כריסטיאן פיליפ טאוכניץ
קַרְל כְּרִיסְטִיאַן פִילִיפּ טַאוּכְנִיץ (בגרמנית: Carl Christian Philipp Tauchnitz; 4 במרץ 1798 – 16 באפריל 1884) היה מוציא לאור, תאולוג ונדבן גרמני.
קורות חיים
טאוכניץ היה בנם של המדפיס והמו"ל קרל כריסטוף טראוגוט טאוכניץ (1761–1836) ושל פרידריקה זופי לבית דיר (1770–1843), שהגיעה גם היא ממשפחת מדפיסים.
הוא למד בתיכון הפרציסקני בצרבסט (Francisceum Zerbst). לאחר מכן למד - בניגוד לבקשת אביו - תאולוגיה פרוטסטנטית באוניברסיטאות טיבינגן ובזל. טאוכניץ התגורר בלונדון ובבזל במשך זמן רב כדי להתמסר לעבודת מיסיון. נוסף על עבודתו המיסיונרית באנגליה ובשווייץ, הוא עבד והטיף למען כנסיות חופשיות בגרמניה, במיוחד עבור מנוניטים בפפאלץ, בבאדן ובהסן.
טאוכניץ הקים שבע קרנות מהכנסותיו כמו"ל וממכירת החברה של אביו, שהמשיכה להתקיים זמן רב לאחר מותו:
המוסד המשמעותי ביותר שהקים היה "קרן הפילנתרופ". טאוכניץ הוריש לקרן זו יותר מ-4 מיליון גולדמרק בצוואה שלו. את הקרן ניהלה העיר לייפציג והיה לה מעמד של אישיות משפטית החל משנת 1885. טאוכניץ רצה שבכסף ייעשה שימוש למטרות חבריות, וכתב כי אין לעשות בו שימוש למטרות כנסייתיות, למבני יוקרה או לתיאטראות.
קברו של טאוכניץ בבית העלמין הצפוני של לייפציג נבנה בשנת 1892 בעיצובו של הוגו ליכט. בשנת 1885 נקרא רחוב ברובע המוזיקה של לייפציג על שם טאוכניץ.
מאן (2)NG272
מאן (2)NG272 (בגרמנית : MAN NG 272(2), קרוי גם : MAN NG272(2) (A11)) הוא אוטובוס מפרקי (אוטובוס ארוך מתוצרת חטיבת המשאיות והאוטובוסים MAN Truck & Bus בבעלות מאן אשר יוצר בין השנים 1992–1990 ב-גרמניה.
פוקימון אולטרה שמש ואולטרה ירח
פוקימון אולטרה שמש ואולטרה ירח (אנגלית: Pokémon Ultra Sun and Ultra Moon, יפנית: ポケットモンスター ウルトラサンウルトラムーン, רומאג'י: Poketto Monsutā Urutora San Urutora Mūn, מילולי: "Pocket Monsters: Ultra Sun & Ultra Moon") הם משחקי תפקידים שפותחו על ידי Game Freak, בהוצאת חברת פוקימון עבור הנינטנדו 3DS. המשחקים יצאו ברחבי העולם ב־17 בנובמבר 2017. הכותרים הם גרסאות משופרות של "פוקימון שמש וירח" עם קו עלילתי שונה. המשחקים הם הפרק השני בדור השביעי של משחקי התפקידים העיקריים עבור ה- Nintendo 3DS.