cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיסלוביצה
יהודי מיסלוביצה
לאחר השחרור בחודש מאי 1945 חזרו למיסלוביצה יחידים מתושביה היהודים שניצלו, ונוספו עליהם גם כמה עשרות יהודים, רובם משטחי פולין שסופחו לברית-המועצות. בחודש ספטמבר 1945 חיו במיסלוביצה 82 יהודים. הם נטשו את מיסלוביצה בגלי ההגירה של היהודים מפולין לארצות מערב אירופה, ארצות-הברית ולישראל.
משה סוויד
הרב משה הכהן סֻׂוִויד (? - כ"ט באייר התרמ"ט) היה רב, פוסק הלכה, דיין, חכם באשי, רבה של הקהילה היהודית בארם צובא ובעל שו"ת "אמת ומשפט".
ביוגרפיה
נולד בארם צובא שבסוריה, לרבי יוסף סוויד, בנו של הרב משה סוויד הראשון - בעל ה"מסוא משה", שנפטר בשנת ה'תקע"ד.
גדל בארם צובא, ונחשב למתמיד גדול שעסק בתורה יומם וליל. התמנה לדיין בבית הדין הגדול בארם צובא, לצד רבי חיים אשכנזי ורבי עזרא עילי הכהן.
בהמשך התמנה לחכם באשי לענייני הדת, ולרבה הראשי של חלב.
בכ"ג באב ה'תרמ"ד שיכל את בנו רבי עזרא בגיל צעיר.
דבריו ופסיקותיו של הרב סוויד מובאות תדיר בספריהם של חכמי ארם צובא, והם מתבטאים עליו בשבחים מופלגים.
נפטר בכ"ט באייר ה'תרמ"ט, 30 במאי 1889 ונקבר בחלב. הותיר אחריו משפחה ברוכה, ורבים מצאצאיו קרויים על שמו.
הארדקור הנרי
הארדקור הנרי (רוסית: Хардкор) הוא סרט מדע בדיוני ופעולה משנת 2015 שנכתב ובוים על ידי איליה נאישולר ובהפקתם של טימור בקממבטוב, נאישולר, אינגה וויינשטיין ויקטרינה קונוננקו. הסרט, שהוא קופרודוקציה רוסית-אמריקאית, צולם כמעט לגמרי מנקודת מבטה של הדמות הראשית.
בסרט מככבים שרלטו קופלי, דנילה קוזלובסקי, היילי בנט וטים רות'. הסרט שוחרר לאקרנים בארצות הברית על ידי חברת STX ב-8 באפריל ב-2016 וזכה לביקורות מעורבות מהמבקרים כשהוא גורף 16.8 מיליון דולר ברחבי העולם, לעומת תקציב של 3 מיליון דולר.
אליעד כהן
אליעד כהן (נולד ב-11 במאי 1988) הוא מפיק, שחקן, דוגמן ויזם ישראלי. הוא הפך לאישיות ידועה בקרב הקהילה הלהט"בית לאחר ששימש כדוגמן שער של גיליון 2011–2012 של "ספרטקוס", מדריך טיולים להט"בי בינלאומי.
קריירה
כהן ידוע בשל תפקידו כפרזנטור של ליין מסיבות הגייז "אריסה", שהוא ליין המסיבות הבינלאומי הראשון לגייז המוקדש למוזיקה מזרחית. הצוות הקריאטיבי של אריסה פנה אל כהן, וביקש ממנו לככב באחד מסרטוני המוזיקה שלהם. סרטי הווידאו של אריסה צברו פופולריות רבה וזכו למעריצים בינלאומיים מקווננים רבים. עם זאת, הם גם עוררו ביקורת על הייצוגים של נושאים ודמויות שונות המופיעים בהם. בנובמבר 2011 נסע ליין המסיבות אריסה לסאו פאולו, ברזיל, שם הופיעו כהן ושאר צוות אריסה בפני קהל של כמעט אלף איש.
חיים אישיים
כהן נולד ב-11 במאי 1988 בעכו. לאחר שסיים את בית הספר התיכון הוא שירת בצבא ההגנה לישראל ביחידה לוחמת מובחרת במשך שלוש שנים. לאחר סיום שירותו הצבאי עבר כהן לתל אביב שם עבד כברמן בברים ומועדונים שונים. הוא החל לדגמן והשתתף במספר פרסומות. הוא עונד שרשרת "", כסימן לגאוותו בישראל. כהן הוא הומוסקסואל גלוי לאחר שיצא בפני אימו כשהיה בן עשרים.
סקס והנערה הרווקה (סרט)
סקס והנערה הרווקה (באנגלית: Sex and the Single Girl) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1964 בבימויו של ריצ'רד קווין, עם טוני קרטיס, נטלי ווד, הנרי פונדה, לורן באקול ומל פרר בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי ג'וזף הלר בהשראת רב המכר "סקס והנערה הרווקה" של שהייתה העורכת של מגזין הנשים "קוסמופוליטן" במשך 32 שנים. זה למעשה ספר הדרכה לנשים רווקות איך להתנהל באופן עצמאי מבחינה כלכלית ויחס עם גברים.
בסרט מופיע גם קאונט בייסי עם תזמורתו. באחד הקטעים מופיע קרטיס בבגד נשי ואנשים חושבים שהוא ג'ק למון.
תקציר עלילה
בוב ווסטון הוא עורך ראשי במגזין "סטופ" שעוסק בעיקר ברכילויות והוגדר "הסמרטוט המזוהם ביותר". בעל העיתון (אדוארד אוורט הורטון) משבח את העורכים ובראשם בוב כי לאחר שפורסמה כתבה עסיסית על הפסיכולוגית ד"ר הלן בראון (נטלי ווד) זינקה תפוצת המגזין. בכתבה תוארה ד"ר בראון שכתבה את רב המכר "סקס והנערה הרווקה", כ"בתולה בת 23". עקב זה עזבו אותה מספר לקוחות. בוב מנסה לראיין אותה אבל היא מסרבת.
שכניו של בוב הם הזוג פרד ברודריק (הנרי פונדה) ואשתו סילביה (לורן באקול). פרד הוא יצרן גרבי משי ושקוע כל הזמן בעבודתו ועל רקע זה רבה אתו סילביה כל הזמן.
בוב מחליט להתחזות לפרד (בהסכמתו) כדי להיפגש עם הלן. הוא מגיע למרפאתה שם היא עובדת עם הפסיכיאטר ד"ר רודי דמאייר (מל פרר) שמחזר אחריה ללא הצלחה. הוא מתאר לפניה את צרותיו עם "אשתו" סילביה. הוא מתחיל להתאהב בה וגם היא בו למרות כל העצות שכתבה בספר. היא מנחמת את עצמה שהיא למעשה סילביה בתהליך העברה. בוב רוצה להתחתן אתה והיא מסרבת. הוא מתקשר אליה לפני שהוא קופץ למים אל מותו והיא מגיעה להציל אותו ושניהם נופלים ונרטבים.
הלן מבקרת את סילביה ללא ידיעת בוב ומשכנעת אותה להצטרף לעבודתו של פרד כדי לחזק את הזוגיות שלהם ואכן זה פועל.
בוב משכנע אותה שלמעשה אינו נשוי חוקית לסילביה וכי יוכל כעת להתחתן אתה. היא מודיעה לבוב כי ברצונה לשמוע זאת מפי סילביה. בוב מבקש מחברתו הזמרת גרטשן להיפגש עם הלן בתור סילביה. כשהיא מודיעה לו שאינה פנויה הוא מטיל זאת על מזכירתו סוזן.
סילביה מגיעה להלן ואומרת כי נישואיה תקפים אחר כך מגיעות בנפרד גרטשן וסוזן וטוענות שהן נשותיו של בוב. סילביה מתקשרת למשטרה שייעצרו את בעלה באשמת ביגמיה והוא אכן נעצר.
לבסוף הכל מתפוצץ - הלן ורודי מבקרים בדירתו של פרד ולאחר שהיא מבחינה בתמונתו של פרד מתברר לה שבוב שיקר לה. היא כועסת ומתכננת לטוס עם רודי לאיי פיג'י. גם סילביה מכירה בטעותה ומודיעה לשחרר את פרד אך מאוחר. הוא השתחרר ומחליט לטוס לפיג'י.
כעת מתחיל מסע מטורף של כולם לשדה התעופה כאשר באמצע עומד שוטר תנועה מבולבל (לארי סטורץ') שלבסוף יוצא מדעתו ומתנהג כמטורף.
בשדה התעופה הכל מסתדר. הלן מתפייסת עם בוב ושניהם טסים להינשא בלאס וגאס, פרד וסילביה טסים לאיי פיג'י ורודי וגרטשן טסים להוואי. השוטר מוכנס לאמבולנס של מוסד לחולי נפש.
בתי סיידוף
בתי סיידוף הוא מתחם מגורים ומסחר ברחוב יפו 153–157 בירושלים.
היסטוריה
המבנה נבנה כמבנה דו-קומתי טורי בסגנון שכונות חצר כאשר החזית שפונה לרחוב יפו היא מסחרית ומתעקלת לפי תוואי הדרך ושתי זרועות נוספות נשלחות אל מאחרי המבנה. שני פתחי כניסה בחזית רחוב יפו מובילים לחצר הפנימית שבה נכרו שני בורות מים וגרם מדרגות מתוכה מוביל אל מרפסת לאורך הקומה העליונה שדרכה נכנסו לבתים.
עם השנים הוזנח המתחם ומצבו הידרדר, רוב החנויות בחזיתו שימשו כבתי מלאכה ובחצרו הוקמו בתי מלאכה, מחסנים ומבנים מאולתרים מחומרי בנייה ירודים. גם כמה מהדירות במתחם הפכו עם השנים למחסנים ומשרדים. על הווי החיים בשכונה סיפרו בזיכרונותיהם הסופרים והמשוררים הרצל ובלפור חקק, שגדלו בשכונה עד גיל 12:
לאחר מגעים שנמשכו כמה שנים הצליחו יורשי משפחת סיידוף, בעלי הנכסים במתחם, להגיע להסכמות וגיבשו תוכנית לשיקום המבנה ובניית גורד שחקים בחצרו. בשנת 2008 החלו העבודות במתחם, המבנה המרכזי שומר ושופץ מן היסוד תוך החלפת הדלתות, החלונות, הגג, שימור ושחזור פרטי ברזל ובניית קומת גג (שלא בולטת משטח הגג המקורי). קומת הקרקע משמשת לחנויות, בתי קפה ובית כנסת והקומות שמעליה משמשות למגורים. בחלקו המערבי של המבנה פועל מרכז ביתא ירושלים.
בחצר המבנה הוקם גורד שחקים בן 24 קומות בתכנון האדריכל זאב שיינברג. הדירות במתחם, שנבנו כדירות יוקרה, נמכרו ברובן לתושבי חוץ. בשאר שטח החצר הוכשרה רחבה מרוצפת, ניטעו עצים והוקמה מזרקה.
Dancing with Our Hands Tied
Dancing with Our Hands Tied (בעברית: רוֹקְדִים עִם הַיָּדַיִם קְשׁוּרוֹת) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבומה השישי, Reputation. השיר יצא לאור ב-10 בנובמבר 2017, בסמוך לצאת האלבום עצמו, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט, מקס מרטין, שלבאק ואוסקר הולטר והופק על ידי מרטין והמפיק המוזיקלי שלבאק, שהפיק עבורה שירים כמו "Look What You Made Me Do", "I Did Something Bad", ו-"Getaway Car". השיר תואר כשיר "דאונטמפו מלנכולי העוסק בכך שכולם מסתכלים על כל צעד שסוויפט עושה ושופטים אותה על כך".
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-72 מיליון השמעות.
ביקורת
הביקורות שהופנו כלפי השיר מטעם מבקרי המוזיקה היו חיוביות ומעורבות כאחד. בפיצ'פורק נכתב כי השיר "מציג את סוויפט ככזו שנמצאת במערכת יחסים עם מישהו, תוך שהיא מבקשת ממנו שבמיטה שלהם השמות שלהם יהיו כתובים יחד". ב-Medium נכתב כי "השיר גורם לך לרצות לשמוע אותו שוב, אך עם זאת הוא מעט מסובך וזה גורע ממנו".
באתר המוזיקה abitofpopmusic נכתב כי השיר "מכיל מנגינת פופ פשוטה שמספקת את מי שאוהב את הסוגה הזו".
אריאל מייזליץ
אריאל מייזליץ (נולד ב-1933) הוא אדריכל ישראלי.
ביוגרפיה
מייזליץ הוא יליד קהיר, 1933, ובגיל שנה וחצי היגר עם הוריו לארץ ישראל. גדל בתל אביב ואת הכשרתו המקצועית כאדריכל השלים בטכניון במסלול עתודה, במחזור שבו למדו גם אדריכלים כמו מרדכי בן-חורין, עדינה וניסן כנען, אברהם ונטורה וגם שלמה פלד שהיה כמוהו עתודאי. יחד עם פלד המשיך לשירות צבאי כאדריכל בפיקוד הדרום ויחד הם גם סיימו קורס קצינים. בתום שירותו הצבאי עבד כשכיר במשך שנה במשרדו של האדריכל יצחק מור, ולאחר מכן המשיך למשרדו של האדריכל דב כרמי.
ב-1962 חבר לפלד ויחד הקימו שותפות שהחזיקה מעמד עד לפטירתו הפתאומית של פלד ב-1984. לאורך השנים הם זכו בתחרויות תכנון רבות, בפרסים גבוהים או בפרסי קניה. שותפות מייזליץ-פלד הייתה מהשותפויות הבולטות והפוריות של הברוטליזם בישראל בשנות השיא של הזרם (שנות ה-60 וה-70).
בין הפרויקטים המפורסמים שתכננו ניתן למנות את שיכון העובדים הטכניים במכון ויצמן למדע ברחובות, תיכון אורט "יד שפירא" ביפו, קמפוס הישיבה התיכונית הטכנולוגית "קריית נוער" בשכונת בית וגן בירושלים, מלון רמדה רנסאנס בחוף הים של תל אביב, "מצודת כפיר" (כיום מחנה נחמיה, המשמש את מפקדת פיקוד המרכז), בניין הנהלת משרד החקלאות בקריה החקלאית בבית דגן ובניין בנק הדם המרכזי הארצי של מגן דוד אדום בבית החולים שיבא
ארכיון עבודותיהם של השניים לא נשמר, מלבד כמה עשרות פריטים ששמורים בארכיון אדריכלות ישראל.
מייזליץ פרש מעבודה בשנת 2000. בתו היא האדריכלית גנית מייזליץ כסיף.
תחרות השלשות (NBA)
תחרות השלשות של ליגת ה-NBA מתקיימת כחלק מאירועי סוף-שבוע האולסטאר ב-NBA. בתחרות זו נוטלים חלק ממיטב קלעי הליגה. כל משתתף מקבל דקה אחת לזרוק חמישה כדורים מחמש עמדות שונות הממוקמות מעבר לקשת שלוש הנקודות כאשר על כל קליעה מקבלים נקודה ועל הכדור האחרון בכל עמדה (שמסומן בצבע אחר משאר הכדורים ומכונה "Money Ball") מקבלים 2 נקודות. הניקוד המרבי האפשרי עד 2014 היה 30 נקודות. בשנת 2014 נוספה עמדה המכילה רק כדורים מיוחדים והניקוד המקסימלי עלה ל-34 נקודות. העמדות מתחילות בקצה אחד של הקשת ומסתיימות בקצה השני.
לארי בירד, מנצחה של התחרות הראשונה בהיסטוריה, וקרייג הודג'ס ניצחו כל אחד שלוש פעמים ברציפות. מארק פרייס, ג'ף הורנסק, פג'ה סטויאקוביץ' וג'ייסון קאפונו ניצחו כל אחד פעמיים ברציפות. סטפן קרי מחזיק בשיא התחרות עם 31 נקודות. הודג'ס מחזיק בשיא של 19 קליעות רצופות.
הרמון היילי
הרמון היילי (באנגלית: Hermon Hailay; נולדה בשנת 1985) היא תסריטאית ובמאית קולנוע אתיופית עטורת פרסים.
ביוגרפיה
הרמון היילי נולדה בעיר מקלה, בירת מדינת תיגראי שבאתיופיה. מותו של אביה שימש בתור ההשראה שלה להפוך לתסריטאית ובמאית קולנוע.
היילי ביימה מספר סרטים מצליחים, הן קופתית והן ביקורתית, שיצאו ישירות לנגני ה-DVD, בהם "Baleguru" (בשנת 2012) ו-"Yaltasbrew" (בשנת 2013). בשנת 2014 הייתה אחת מחמישה יוצרי קולנוע אתיופיים צעירים שנבחרו להשתתף בסדנה "מאדיס אבבה לקאן" (From Addis To Cannes Workshop) בפסטיבל הקולנוע בקאן.
הקורפוס ה-28 (ורמאכט)
הקורפוס ה-28 (בגרמנית: XXVIII. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-20 במאי 1940, ולמפקדו מונה ולטר פון ברוקדורף-אהלפלדט. במהלך מבצע אדום לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות A, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-16, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים בזירה הצפונית, ובאוקטובר 1944 הועבר תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית, ולחם עמה בליטא ובפרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה.
מבצע ברברוסה
במהלך מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
The Best of Netta's Office, Vol. 1
The Best of Netta's Office, Vol. 1 הוא המיני-אלבום השני של הזמרת הישראלית נטע ברזילי. המיני-אלבום יצא לאור ב-18 בדצמבר 2020, על ידי חברות התקליטים BMG וטדי הפקות.
רקע
בדצמבר 2019 החלה ברזילי סדרת רשת בשם "Netta's Office", שפורסמה בערוץ היוטיוב שלה מדי זמן מה. בפרקי הסדרה מבצעת ברזילי מספר שירים באמצעות לופר בחדר פרטי בביתה. ב-4 בדצמבר 2020, פרסמה את הסינגל "The Times They Are a-Changin" מתוך המיני-אלבום, גרסת כיסוי לשירו של בוב דילן משנת 1963. על המיני-אלבום סיפרה ברזילי:
המשטרה הלאומית (אפגניסטן)
המשטרה הלאומית האפגנית היא כוח המשטרה הלאומי של אפגניסטן, שמשמש כסוכנות אכיפת חוק מרכזית. הסוכנות היא באחריות משרד הפנים של אפגניסטן.
בדצמבר 2018 היו לה 116,000 שוטרים. מהיבט ארגוני המשטרה היא חלק של משרד הפנים.
היסטוריה
שורשיה של המשטרה האפגנית עוד מתחילת המאה ה-18, בשנת 1709 או 1747, כאשר הוקמה השושלת ההותכית בקנדהאר ואחרי עלייתו של אחמד שאה דוראני לשלטון. כוח המשטרה התחדש בהדרגה לאחר 1880 כאשר אמיר עבדור רחמן חאן יצר יחסים דיפלומטיים עם הודו הבריטית. בשנות השמונים החלה לקבל הכשרה וציוד מברית המועצות לשעבר. המשטרה במתכונת המודרנית הוקמה לאחר הורדת משטר הטליבאן בסוף 2001 והייתה חברה באינטרפול.
כמה סוכנויות ממשלתיות מארצות הברית, כמו גם Bundespolizei הגרמנית (BPOL) ומשטרת משרד ההגנה של בריטניה, סיפקו את רוב ההכשרה המוקדמת. בשנת 2007, משימה בהנהגת האיחוד האירופי (EUPOL אפגניסטן) עמדה בראש המשטרה האזרחית באזור קאבול, אך עד שנת 2005 ארצות הברית הקימה תוכניות הכשרה בכל מחוזות אפגניסטן. מאז 2009 החלה המשטרה הלאומית האפגנית לקבל הכשרה מתקדמת מכוחות נאט"ו בראשות ארצות הברית. ומכוח הז'נדרמריה האירופי. הארגון פורק עם עליית הטליבאן לשלטון שוב, בקיץ 2021.
המשטרה הלאומית האפגנית הייתה ארגון באחריות משרד הפנים האפגני, יחד עם המשטרה למלחמה בסמים באפגניסטן והמחלקה ללוחמה בטרור. כח המשטרה היה מורכב מסוכנויות המשנה הבאות:
באוגוסט 2021 השתלט הטליבאן על כלל גופי הממשלה, בהם המשטרה ומינה את סירג'ודין חקאני לשר הפנים ולמפקד המשטרה החדש.
גזור, העתק והדבק
גזור, העתק והדבק הן פקודות מחשב, הזמינות להפעלה על ידי המשתמש בממשק המשתמש של תוכנות רבות. פקודות אלו מאפשרות למשתמש להעביר אובייקט (טקסט, תמונה, קובץ וכדומה) ממקור ליעד.
הפקודה גזור מוחקת את בחירתו של המשתמש מהמקור שבו נמצאה, ואילו פקודת העתק יוצרת עותק של מה שנבחר, בלי למחוק את המקור. בשני המקרים, הפקודה הדבק תיצור עותק, במקום הנבחר, של מה שהועתק.
היסטוריה
פעולת העתקת/העברת טקסט ממקום אחד לאחר במערכות מחשב, הייתה חלק אינטגרלי מעורכי הטקסט הראשונים. מיד לאחר שהזנת הנתונים למחשבים עברה ממערכות המבוססות על כרטיסי ניקוב לקבצים מגנטיים (במהלך המחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20) התווספו לעורכי הטקסט הראשונים פקודות אשר העניקו למשתמשים את היכולת לבצע את הפעולות הללו.
אף על פי שהמנגנון היה כבר בשימוש נרחב בעורכי טקסט מוקדמים, מדען המחשב לארי טסלר היה זה שהפך את פעולת "גזור והדבק" לפופולרית ביישומי עריכת טקסט במחשב בעת שעבד בזירוקס פארק בשנים 1974–1975.
חברת אפל עשתה שימוש נרחב בפעולות גזור והדבק במערכות ההפעלה והיישומים שבמחשבים ליסה (שיצא לראשונה לשווקים בשנת 1981) ומקינטוש (שיצא לראשונה לשווקים בשנת 1984). אפל איפשרה לראשונה לבצע פעולות אלו על ידי לחיצה על מקש ה-Command בצירוף עם האות X (לגזירה), או עם האות C (להעתקה), או עם האות V (להדבקה). שילובים אלו היו נוחים במיוחד שכן כל האותיות הללו ממוקמות זו לצד זו בקצה השמאלי של השורה התחתונה במקלדות בתקן QWERTY.
צירופי מקשים דומים שולבו בהמשך במערכות מחשב אחרות, ונכון להיום צירופי המקשים הללו הם הנפוצים ביותר ברוב עורכי הטקסט הגרפיים, מעבדי התמלילים, הדפדפנים ומערכות הקבצים הקיימים.
גזור והדבק
עריכת קבצים במערכות מחשב עשויה לכלול שימוש תכוף למדי בפעולות גזור/העתק והדבק. רוב התוכנות מספקות מספר שיטות דומות לביצוע הפעולות הללו, אשר יכולות להיות שילוב של בחירה בפעולות הללו מתוך תפריטים נגללים, או בלחצנים הזמינים בסרגל הכלים של התוכנה.
העתק והדבק
המונח "העתק והדבק" מתייחס לשיטה הפופולרית והפשוטה של שכפול טקסט או נתונים מסוג כלשהם ממקור ליעד. מונח זה מתייחס לפעולה אשר שונה מהפעולה גזור והדבק שכן בפעולה זו האובייקט במיקום המקורי איננו נמחק או מוסר. הפופולריות של שיטה זו נובעת מהפשטות שלה ומהקלות שבה משתמשים יכולים להעביר נתונים בין יישומים שונים מבחינה חזותית - מבלי להזדקק לאחסן את המידע באופן פיזי על מנת לעשות כן.
הקורפוס ה-31 (ורמאכט)
הקורפוס ה-31 (בגרמנית: XXXI. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
גזור, העתק והדבק
העתק והדבק
פעולת ההעתקה בדרך כלל מתרחשת בממשק משתמש גרפי באמצעות הקלדה של צירוף המקשים Ctrl + C, או באמצעות שיטה אחרת, כגון לחיצה על אפשרות זו מתוך תפריט פנימי או על לחצן בסרגל כלים. לאחר שהמשתמש העתיק את האובייקט לאזור של זיכרון המכונה ה"לוח", המשתמש יכול להדביק את התוכן של הלוח למיקום יעד כלשהו באמצעות צירופי מקשים Ctrl + V, או באמצעות שיטה אחרת, כגון לחיצה על אפשרות זו מתוך תפריט פנימי או על לחצן בסרגל כלים.
הקורפוס ה-31 (ורמאכט)
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-27 במרץ 1945 באמס שבהולנד, וכמפקדו מונה זיגפריד רספ. הקורפוס השתתף בקרבות בהולנד, וב-8 במאי 1945 נכנע לכוחות הצבא הבריטי.
גזור, העתק והדבק
משמעות מושאלת
בשפה השתרש הביטוי "פלוני עשה 'העתק והדבק'" או "עשה Copy & Paste" שמשמעו הוא שהוא העתיק את הטקסט ללא קריאתו, ולא ביצע בו שום פעילת עריכה, ובפרט ניפוי שגיאות כתיב, דקדוק ותוכן. ביטוי זה מתייחס להעתקת או שכפול טקסט ללא הבנת הטקסט וללא קריאה ביקורתית שלו.
כמו כן, נפוץ הביטוי "גזור ושמור" כביטוי לדבר נבואה שנאמר בין אחד ממשתפי שיח, אם כי משמעות זו הייתה נפוצה עוד לפני ימי המחשב ומקורה בהתייחס למאמרים, בעיקר מאמרי דעה, בעיתונות המודפסת.
דורסיים
דּוֹרָסִיִּים או שפמנונים מדברים (שם מדעי: Doradidae) היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים. הם מכונים "מדברים" עקב יכולתם ליצור קולות של דיבור על ידי חיכוך הסנפירים בעמוד השדרה ולרטוט אותו.
דגים אלה החיים בנהרות אמריקה הדרומית מחופי האוקיינוס השקט הצפוני עד לריו דה לה פלטה אך בעיקר בנהר האמזונאס והאורינוקו ובעוד כמה נהרות טרופיים.
אורכם של שפמנונים אלה 3.5 ס"מ אצל בני הסוג Physopyxis עד לאורך 120 ס"מ ולמשקל 20 ק"ג אצל המין Oxydoras niger. בניגוד לרב השפמנונים הם בעלי שורה של עוקצים ושריונים על גבם וצידיהם אשר מגוננים עליהם מפני טורפים.
דגים אלה ניזונים מסחופת, פלנקטון ומיצורים קטנים ומסננים את החול על קרקעית הים. רבים ממינים אלו מגודלים בבתים כדגי נוי באקווריום.
ניק האקרופ
ניק האקרופ (בדנית: Nick Hækkerup; נולד ב-3 באפריל 1968, פרדריקסברג) הוא פוליטיקאי דני ממפלגת הסוציאל-דמוקרטים אשר שימש במספר תפקידי שרים בממשלת דנמרק.
ביוגרפיה
האקרופ נולד בפרדריקסברג ב-3 באפריל 1968 למשפחה מעורבת בפוליטיקה דנית. סבו וקרובי משפחה נוספים כיהנו בתפקידי שרים. החל משנת 1988 האקרופ למד משפטים באוניברסיטת קופנהגן ולאחר קבלת התואר המשיך ללימודי דוקטורט, אותו השלים בשנת 1998.
בשנת 1993 הוא השתתף בבחירות מקומיות ונכנס למועצה של יישוב באזור קופנהגן. החל משנת 2000 ועד לשנת 2007 כיהן כראש העיירה.
בשנת 2007 האקרופ השתתף בבחירות כלליות ונכנס לפרלמנט הדני פולקטינג. בהמשך הוא נבחר מספר פעמים נוספות רצופות, בפעם אחרונה בשנת 2019.
בשנת 2011 מונה האקרופ לשר ההגנה של דנמרק במקום גיטה ליללון בק וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2013. באוגוסט 2013 הוא מונה לשר לענייני אירופה באותה ממשלה. בשנת 2014 מונה לשר הבריאות וכיהן בתפקיד עד ליוני 2015.
בשנת 2019 נכנס לממשלה מחדש ומונה לשר המשפטים.
בנוסף לקריירה הפוליטית האקרופ כתב מספר ספרים על פוליטיקה דנית. בשנים 2017–2019 לימד באוניברסיטת קופנהגן.
הדיוויזיה ה-227 (ורמאכט)
היסטוריה
דיוויזיית הרגלים 227 הוקמה בקרפלד ב-26 באוגוסט 1939 כחלק מגל הגיוס השלישי. זמן קצר לאחר מכן היא שירתה כחלק מהארמייה החמישית בהגנת גבולות באזור אייפל. בדצמבר 1939 היא הוכפפה לארמייה השישית והפכה לחלק מקבוצת ארמיות B לקראת 'מבצע מקרה צהוב'. בתחילת 1940 צורפו יחידה רכובה על אופנועים של דיוויזיית הפאנצר אס אס הראשונה בפיקודו של קורט מאייר לדיוויזיית הרגלים ה-227 במהלך ההכנות לפלישה להולנד. הדיוויזיה השתתפה בפלישה להולנד ולצרפת במאי–יוני 1940. כחלק מהקורפוס ה-10 של הארמייה ה-18, היא השתתפה בהתקדמות דרך אנסחדה ודוונטר, ועזרה לכבוש את המבצר בפנרדן ולאחר מכן השתתפה בפריצה דרך קו גרבה. לאחר חציית האייסל התקדמה הדיוויזיה דרך זוולה ואמרספורט. זמן קצר לאחר מכן התרחשה הכניעה של הולנד. בעקבות הניצחון בצרפת הדיוויזיה ביצעה תפקידי כיבוש, ביטחון והגנה על החוף לאורך חוף נורמנדי ליד לה האבר מיולי 1940 עד דצמבר 1941.
בסוף 1941 הועברה הדיוויזיה לקבוצת קבוצת ארמיות צפון בחזית המזרחית. שם הייתה הדיוויזיה מעורבת בקרבות קשים בלנינגרד וסביבתה. בינואר 1942 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-28 של הרברט לוך בארמייה ה-18. הדיוויזיה התגוננה מפני המתקפה העיקרית של הצבא האדום ברמת סיניאווינו, בצ'רנאיה ובחוף הדרומי של אגם לאדוגה. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות במה שכונה הקרב הראשון על אגם לאדוגה מאוגוסט עד ספטמבר 1942.
בינואר 1943 פתחו הסובייטים במבצע איסקרה (הקרב השני על אגם לאדוגה) והדיוויזיה כותרה בשליסלבורג, יחד עם שני גדודים של דיוויזיית הרגלים ה-96. לאחר לחימה עזה הצליחה הדיווק להתאסף ולפרוץ מהכיס. היא הגיעה לקווים הגרמנים דרומה משם, אך שלושה מגדודי הגרנדירים שלה נפגעו בצורה כה קשה עד שפורקו, והניצולים הועברו לגדודים אחרים בדיוויזיה.
בינואר 1944 הלחץ מהצבא הסובייטי היה מאוד כבד, ובעקבות כך דיוויזיית הרגלים ה-227 ושאר הקורפוס ה-43 נסוגו לעמדות מאחורי נרווה. במהלך נסיגה זו ספגה הדיוויזיה אבדות כבדות. בפברואר 1944 חוזקה הדיוויזיה על ידי גורמים מדיוויזיית השדה ה-9 של הלופטוואפה, שבעצמה סבלה מאוד ופורקה. קרבות עזים התרחשו בקורלנד, כאשר הדיוויזיה נאספה על ידי הקריגסמרינה במהלך הפינוי, היא חברה לארמייה השנייה שהייתה חלק מקבוצת ארמיות ויסלה והועברה למערב פרוסיה. היא נלחמה בוויסלה, דנציג וגוטהפן, שם הושמדה בסוף מרץ 1945.
בית הכנסת של פשטארז'בט
בית הכנסת של פשטארז'בט (בהונגרית: Pesterzsébeti zsinagóga); הוא מבנה דתי ברובע 20 בבודפשט, שכבר אינו בשימוש.
היסטוריה
בית הכנסת נבנה בסגנון רומי בעל שני מגדלים. הוא נבנה בשנת 1901 על ידי התושבים היהודים המקומיים בפשטארז'בט, שהיה אז ישוב עצמאי ונפרד מבודפשט (רק בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 סופח היישוב לבודפשט הבירה. בשנות השישים הוא שופץ והוסב למחסן, תמונות וקישוטיו נהרסו בבנייה. תצלומים ישנים מעידים על מראהו המקורי ועל עיצוב הפנים המעוטר והיפה. הבניין עומד עד היום, אולם בשל השינויים שחלו בו לא ניתן ממש להכיר שמדובר במבנה בית כנסת. בשנת 2003 נחנך לוח זיכרון שמסביר את ייעודו המקורי.
לוגיקה תלמודית
לוגיקה תלמודית הוא ענף של הלוגיקה שקושר בין המחקר בלוגיקה לחקר התלמוד. כבר מראשיתו, בימי הביניים, המחקר ייבא אל התלמוד עקרונות ודרכי חשיבה מהלוגיקה. החל מסוף המאה ה-20, מתקיים מחקר המקשר בין הלוגיקה התלמודית ללוגיקה פורמלית, ואף מייצא עקרונות לוגיים תלמודיים אל הלוגיקה המודרנית.
היסטוריה
כבר בדיונים התלמודיים ניכר כי כללים אלו לא עומדים לדיון כשלעצמם, אלא רק נעשה בהם שימוש לצורכי היסקים הלכתיים שונים. לאחר תקופת התלמוד, בראשית ימי הביניים, התפתחה במקומות מסוימים ספרות העוסקת בכללים אלו כשלעצמם, בעיקר בקהילות יהודיות בצפון-אפריקה. בין הספרים הנודעים ניתן למצוא את "כללי הגמרא" של שמואל הנגיד, "ספר הכריתות" של רבי שמשון משאנץ והספר שייסד את הדיון השיטתי בכללים אלו – "כללי התלמוד" של הרב יצחק קנפנטון. בעת החדשה התפשטה סוגה מחקרית זו גם לארצות אירופה, אם-כי שם קיימת נטייה פחותה לקשור את כללי הלוגיקה התלמודית ללוגיקה האריסטוטלית. חריג לנטייה זו הוא הרמח"ל, בספרו "דרך תבונות".
מאוחר יותר, במאה ה-19 וה-20 הלך ונפוץ באירופה חקר הלוגיקה התלמודית, ונציגיו הבולטים היו תלמידי-חכמים בעלי זיקה למודרנה, כדוגמת הרב יצחק יעקב ריינס ("חותם תוכנית", מיינץ, 1880; "אורים גדולים", וילנה, 1887), הרב חיים הירשנזון ("ברורי המידות", הובוקן, 1929), הרב משה אביגדור עמיאל ("המידות לחקר ההלכה", ירושלים, 1939), והרב משה המאירי ("המידות שהתורה נדרשת בהן", ירושלים, 1924). גם בתקופה מאוחרת זו, לרוב נוסחו הכללים הלוגיים כסילוגיזמים לכללי הלוגיקה האריסטוטלית.
המחקר המדעי המודרני
ראשון לחוקרי הלוגיקה התלמודית המדעית היה הרב אדולף שוורץ במאה ה-20. גם הוא טרם עסק בפורמליזם לוגי מודרני של ממש למידות הדרש, אך הוא כולל בספריו התייחסות לכך. הוא כתב סדרת ספרים בגרמנית, שכל אחד מכרכיה מוקדש למידה ממידות הדרש. בסוף המאה ה-20 החלו להיכתב עבודות פורמליות של ממש בנושא, בכתב העת "היגיון" של אוניברסיטת בר-אילן (כיום בד"ד) על ידי הרב ד"ר מיכאל אברהם וד"ר גבריאל חזות. כמו כן ד"ר אבי ציון וד"ר אנדרו שומן כתבו חיבורים בתחום.
ב-2009 הוקמה באוניברסיטת בר-אילן קבוצת מחקר בלוגיקה תלמודית, שכוללת את פרופ' דב גבאי מקינגס קולג' שבלונדון, את הרב ד"ר מיכאל אברהם ופרופ' אורי שילד מאוניברסיטת בר-אילן, ואחרים. במסגרת קבוצת מחקר זו נעשה ניסיון לנתח את התלמוד במסגרת כללי הלוגיקה הפורמלית המודרנית, וליצור מבנה שיטתי של הלוגיקה שבבסיס התלמוד. בנוסף, המחקר העלה תוצאות חדשות בלוגיקה פורמלית מודרנית, וכך למשל בפרסומים של הקבוצה נעשו ניסיונות להגדיר מבנים לוגיים פורמליים של חשיבה דדוקטיבית העומדת בבסיס המשפט ובבסיסם של ענפי מדע רבים, לוגיקה של זמן וחזרה בזמן, לוגיקה דאונטית ואחרים. הקבוצה פרסמה עד-כה סדרה של 10 ספרים, ומאמרים שונים.
בני המהפכה האמריקאית
האגודה הלאומית של בני המהפכה האמריקאית (באנגלית: National Society of the Sons of the American Revolution, בראשי תיבות: SAR או NSSAR) היא ארגון אמריקאי שהוקם ב-1889 על פי כתב זכויות של הקונגרס של ארצות הברית ומטהו שוכן בלואיוויל, קנטקי. כמוסד ללא כוונת רווח הוא מפרט את מטרותיו כשימור והרחבת "מוסדות החירות האמריקאים, הוקרת החירות האמיתית, הכבוד לסמלים הלאומיים שלנו, הערך של האזרחות האמריקאית, ואיחוד הכוחות של המוטו מתוך רבים אחד שיצר, מאנשים מאומות רבות, אומה אחת ועם אחד".
חברי האגודה הם צאצאים זכרים של אנשים ששירתו במלחמת העצמאות של ארצות הברית או שתרמו להשגת עצמאותה של ארצות הברית. האגודה מקדישה את עצמה להנצחת האידיאלים והמסורות האמריקאים ולהגנה על חוקת ארצות הברית. ההכרה הלאומית ב, ויום מגילת הזכויות של ארצות הברית, הושגה הודות למאמצי הארגון. על חברי האגודה נמנים אנשים בארצות הברית, קנדה, צרפת, גרמניה, מקסיקו, ספרד, שווייץ והממלכה המאוחדת.
ארגון בני המהפכה האמריקאית נבדל מארגון "בני המהפכה", ארגון מורשת נפרד של צאצאי המהפכה שנוסד ב-22 בפברואר 1876 על ידי איש העסקים ג'ון אוסטין סטיבנס וחברי אגודת סינסינטי. מייסד אגודת בני המהפכה האמריקאית, חלק על הכלל של בני המהפכה באותה עת שכל החברות המדינתיות צריכות להיות כפופות לחברה של ניו יורק.
היסטוריה
הארגון הראשון של צאצאי משתתפי מלחמת העצמאות האמריקאית נוסד ב-1876 בסן פרנסיסקו. קבוצה של אנשים שהיו צאצאי ותיקי מלחמת העצמאות התאספה לחגוג את שנת המאה להכרזת העצמאות ולהקמת ארצות הברית. הם גם רצו להוקיר את האנשים והנשים שהקדישו את חייהם, הונם ופרנסתם לחתירה לעצמאות מבריטניה הגדולה. קבוצה זו הקימה ארגון שנקרא "בני אדוני המהפכה האמריקאית" (Sons of Revolutionary War Sires, בראשי תיבות SRWS). למעשה אין כל קשר ישיר בין ארגון זה לבין ארגון בני המהפכה האמריקאית למעט העובדה שחברי הארגון הראשון הורשו להצטרף אליו לאחר ייסודו ב-1889.
ניתן לעקוב אחר ההיסטוריה של בני המהפכה האמריקאית החל מהקמת ארגון בני המהפכה, אגודה ניו יורקית שהתארגנה ב-1876. ארגון זה הוקם על ידי ג'ון אוסטין סטיבנס, שראה בחזונו ארגון אריסטוקרטי ושושלתי לאור רוחה של אגודת סינסינטי. ב-1889 ארגן ויליאם אוסבורן מקדואל, איש עסקים מניו ג'רזי את אגודת ניו ג'רזי של בני המהפכה, אך הוא לא היה מוכן לקבל את דרישת ארגון בני המהפכה שכל האגודות המדינתיות האחרות תהיינה כפופות לאגודה של ניו יורק. יותר מכך, מקדואל שאף שהאגודה תהייה יותר תנועה המונית של צאצאי משתתפי המהפכה ולא מועדון חברתי יוקרתי. כתוצאה מכך, ארגן מקדואל את ארגון בני המהפכה האמריקאית בטברנת פראונסס שבניו יורק ב-30 באפריל 1889. יום זה היה יום המאה להשבעתו של ג'ורג' וושינגטון כנשיא ארצות הברית הראשון ב-1789. כרטיס החבר מספר 1 של האגודה הונפק למקדואל. בנוסף להקמת הארגון, שיתף מקדואל פעולה עם שש נשים להקמת ארגון ב-29 ביולי 1890.
ארגון בני המהפכה האמריקאית קיבל ב-9 ביוני 1906 הכרה רשמית מהקונגרס של ארצות הברית על פי חוק. החוק נחתם על ידי הנשיא תאודור רוזוולט שהיה חבר באגודה.
חברות
החברות באגודה פתוחה פני כל גבר בעל "שם טוב" שמסוגל להוכיח שהוא צאצא של אדם שתמך באופן פעיל למהפכה האמריקאית, כולל:
אף אגודה מדינתית או סניף לא ראשים להפלות מועמד לקבלה לאגודה על בסיס גזעי או דתי. בארגון חברים יותר מ-37,000 איש ביותר מ-550 סניפים בכל 50 מדינות ארצות הברית, בנוסף לאגודות שקיימות בקנדה, צרפת, גרמניה, מקסיקו, ספרד, שווייץ והממלכה המאוחדת. מאז הקמת הארגון היו חברים בו כ-200,000 איש.
מבין נשיאי ארצות הברית שחיו מאז הקמת הארגון, 17 היו חברים, ל-4 היו קשרים שושלתיים לוותיקי המהפכה אך לא הצטרפו לארגון, ול-4 לא היו קשרים שושלתיים כאלה. בנוסף אליהם היו חברים בשורות הארגון שלושה סגני נשיא, פוליטיקאים, אנשי צבא, שופטים ואישי ציבור.
פעילות
האגודה מעורבת במחקר היסטורי, בגיוס תרומות למלגות ופרסים חינוכיים מקומיים ובשימור אתרים ומסמכים הקשורים למהפכה האמריקאית. האגודה פנתה לקונגרס כדי שישמור על מסמכים מתקופת המהפכה באזור מוגן מאש וידאג להנגשתם לציבור, וכך הוביל להקמת הארכיון הלאומי של ארצות הברית. הארגון גם פעיל בקיטלוג וסימון קבריהם של פטריוטים מימי המהפכה ומנהל תוכנית שנתית של מלגות של ארגון הצופים של אמריקה. האגודה פעילה בקידום "פטריוטיזם ותרמה מאוד למיסודו של יום החוקה. כמה מהאגודות המדינתיות והסניפים של הארגון מפעילות משמרות דגל שמופיעים במגוון אירועים ציבוריים ופרטיים כאמצעי לגיוס חברים בקהילה.
ארגון בני המהפכה האמריקאית מקיים שני מפגשי הנהגה וקונגרס לאומי אחד מדי שנה. שתי פגישות ההנהגה מתקיימות באביב ובסתיו במלון בראון שבלואיוויל. הקונגרס הלאומי מתקיים במקומות שונים מדי שנה בקיץ.
קומיטי (אתיופיה)
קומיטי (באמהרית: ኮሚቲ - "ועד"; תעתיק: "כּוֹמִיתֵי") היא רשת של פעילים נוצרים ויהודים באתיופיה שפעלו מטעם האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה בין השנים 1984–1991 לעלייתם של ביתא ישראל.
הקומיטי הוקמה על ידי הפעיל ברהנו ירדו, נוצרי-אתיופי, וחברו של ברוך טגניה עם תחילת מבצע פדיון שבויים.
טירת המלך רנה בטרסקון
טירת המלך רנה בטרסקון היא טירה בטרסקון שבפרובאנס, צרפת. הטירה מזוהה עם המלך רנה מאנז'ו ונקראת על שמו.
הטירה נבנתה על חורבות מבצר רומי ששמר על העיר העתיקה ועל גבול פרובאנס ונהרס ב-1399 בידי ריימון דה טורן. בימי הביניים החליט בית אנז'ו לבנות את המבצר מחדש כטירה למשפחה. הבנייה של הטירה הנוכחית החלה ב-1401 בידי לואי השני מאנז'ו ונמשכה תחת בנו לואי השלישי מאנז'ו. הבנייה הושלמה ב-1449 על ידי בנו רנה מאנז'ו ונקראת על שמו. במאה ה-17 שימשה הטירה כבית כלא צבאי עד שנרכשה על ידי ממשלת צרפת ב-1932 והפכה לאתר היסטורי ואטרקציה תיירותית.
הטירה מורכבת משני חלקים: בדרום, מגדל העוז בגובה 48 מטר וסביבו צריחים עגולים, כאשר הצפוניים שבהם נושקים לחפיר הצמוד לעיר; ובצפון, חצר המבצר. הטירה ניצבת על גדות נהר הרון ממול טירת ביוקאיר (Château de Beaucaire) וליד כנסיית מרתה הקדושה.
אריק רביליוס
אריק רביליוס (באנגלית: Eric Ravilious; 22 ביולי 1903 – 2 בספטמבר 1942) היה צייר, מעצב, מאייר ספרים וחרט עץ בריטי. הוא ידוע במיוחד בזכות צבעי המים שלו הבוחנים נוף אנגלי ואמנות עממית ברגישות ובהירות מודרנית. הוא שירת כאמן מלחמה, והיה אמן המלחמה הבריטי הראשון שנהרג בשירות פעיל במלחמת העולם השנייה כאשר המטוס בו טס אבד מול איסלנד.
ביוגרפיה
רביליוס נולד ב-22 ביולי 1903 בצ'רצ'פילד רואד, אקטון, לונדון, בנם של פרנק רביליוס ואשתו אמה (לבית פורד). כשהיה עדיין ילד קטן המשפחה עברה לאיסטבורן בסאסקס, שם הוריו ניהלו חנות עתיקות.
רביליוס התחנך בבית הספר התיכון העירוני לבנים איסטבורן, מספטמבר 1914 עד דצמבר 1919. ב-1919 הוא זכה במלגה לבית הספר לאמנות באיסטבורן וב-1922 במלגה נוספת ללימודים בבית הספר לעיצוב בקולג' המלכותי לאמנות. שם, הוא הפך לחבר קרוב של אדוארד באודן. משנת 1924 למד אצל פול נאש.
ב-1925 קיבל רביליוס מלגת נסיעה לאיטליה וביקר בפירנצה, סיינה ובערי טוסקנה. בעקבות זאת החל ללמד במשרה חלקית בבית הספר לאמנות באיסטבורן, ומשנת 1930 לימד בקולג' המלכותי לאמנות. באותה שנה נשא לאישה את איילין לוסי גארווד ("תרצה"), גם היא אמנית אותה הכיר באיסטבורן קולג' לאמנות. נולדו להם שלושה ילדים: ג'ון רביליוס (1935–2014); הצלם ג'יימס רביליוס (1939–1999); ואן אולמן, לבית (1941) עורכת ספרים על הוריה ועבודתם.
בשנת 1928 ציירו רביליוס, באודן וצ'ארלס מהוני סדרה של ציורי קיר במכללת מורלי בדרום לונדון עליהם עבדו במשך שנה שלמה. עבודתם תוארה על ידי ג'יי.מ. ריצ'רדס כ"חדה בפרטים, בצבע נקי, עם הומור מוזר בדמויות המריונטות שלהם" ו"חריגה בולטת מהמוסכמות של ציור קיר באותה תקופה", אך היא נהרסה בהפצצה ב-1941.
בין 1930 ל-1932 גרו רביליוס וגארווד בהאמרסמית', מערב לונדון. כאשר רבליוס ובאודן סיימו את האקדמיה הם החלו לחקור את האזור הכפרי של אסקס בחיפוש אחר נושאים כפריים לצייר. ב-1933 ציירו רביליוס ואשתו ציורי קיר במלון מידלנד במורקמבה. בנובמבר 1933,הוא ערך את תערוכת היחיד הראשונה שלו בגלריה זוומר בלונדון, בשם "תערוכה של רישומי צבעי מים". 20 מתוך 37 היצירות שהוצגו נמכרו. במהלך 1939 צייר רביליוס סדרה של צבעי מים של גבעת גיר בנוף האנגלי. גלריית לסטר מכרה שלושה מהציורים הללו לאוספים ציבוריים בריטיים, הטייט, מוזיאון ויקטוריה ואלברט וגלריה לאמנות אברדין.
הדפס ואיור
רביליוס חרט יותר מ-400 איורים וצייר למעלה מ-40 עיצובים ליטוגרפיים לספרים ופרסומים במהלך חייו. המשימה הראשונה שלו, ב-1926, הייתה איור רומן עבור ג'ונתן קייפ. הוא המשיך לייצר עבודות הן עבור חברות גדולות כמו לנסטון תאגיד מונוטייפ והן עבור מוציאים לאור קטנים יותר ופחות מסחריים, כמו הוצאת הגולדן קוקרל. סגנון חריטת העץ שלו הושפע מאוד מזה של תומאס בוויק, שגם הוא וגם באודן העריצו. רבליוס בתורו השפיע על חרטי עץ אחרים, כמו גוונדה מורגן שגם תיארה סצנות בסאות' דאונס והוזמנה על ידי הוצאת הגולדן קוקרל.
עיצוב
בפברואר 1936, ערך רביליוס את התערוכה השנייה שלו בגלריה זוומר ושוב היא זכתה להצלחה, כאשר 28 מתוך 36 הציורים המוצגים נמכרו. תערוכה זו הובילה גם להזמנת חברת וודג׳ווד עבור עיצובי קרמיקה. עבודתו עבורם כללה ספל הנצחה לציון הכתרתו המתוכננת של אדוארד השמיני; העיצוב תוקן לקראת ההכתרה של ג'ורג' השישי ואליזבת.
עיצובים פופולריים אחרים שלו כללו את ספל האלפבית משנת 1937, ואת ערכות החרסינה, Afternoon Tea (1938), Travel (1938), וכלי גן (1939), בתוספת גביע ״מרוץ הסירות ב-1938״. ייצור העיצובים של רבליוס נמשך בשנות ה-50, כאשר עיצוב ספל ההכתרה עובד מחדש לאחר מותו לקראת הכתרתה של אליזבת השנייה ב-1953.
ציורי קיר
רבליוס הוזמן לצייר ציורי קיר על קירות חדר התה במזח ויקטוריה במפרץ קולווין ב-1934. לאחר התמוטטות חלקית של המזח, אלה נחשבו כבלתי ניתנים לשחזור. אבל החל מחודש מרץ 2018, אחד מהם חולץ וקיוו שניתן יהיה להציל גם את השני.
אמן מלחמה
בפברואר 1940, הוא התייצב לקסרקטין הצי המלכותי במספנת צ'טהאם. בזמן שהתבסס שם הוא צייר ספינות על שפת הרציף, בלונים והגנות חוף אחרות. אף תיאר מומחי סילוק פצצות המתקרבים לפצצה גרמנית בחולות ויטסטיבל. שניים מחברי הצוות שצייר רבליוס זכו מאוחר יותר בצלב השירות הנכבד.
ב-24 במאי 1940 הפליג רביליוס לנורווגיה וליווה את הכוח שנשלח לכבוש מחדש את נרוויק. מהסיפון של הספינה "היילנדר", רביליוס צייר סצנות של אוניות הקרב בפעולה, 1940.
בשובו מנורווגיה, רביליוס הוצב לפורטסמות', שם צייר פנים צוללות בגוספורט והגנת החוף בניוהייבן. לאחר שהילד השלישי של רביליוס נולד באפריל 1941, המשפחה עברה לחוות איירון ברידג' ליד שלפורד, אסקס. דמי השכירות על נכס זה שולמו בחלקם במזומן ובחלקם בציורים, שהם בין העבודות הפרטיות הבודדות שרבליוס השלים במהלך המלחמה. באוקטובר 1941 עבר רביליוס לסקוטלנד, לאחר שבילה שישה חודשים בדובר.
בתחילת 1942 הוצב רביליוס ביורק אך זמן קצר לאחר מכן הורשה לחזור הביתה לשאלפורד כשאשתו חלתה. שם הוא עבד על ציורי יורק שלו וביקש לצייר בבסיס חיל האוויר הסמוך בזמן שגארווד החלימה.
מוות
ב-28 באוגוסט 1942 טס רביליוס לרייקיאוויק שבאיסלנד ולאחר מכן המשיך הלאה. ב 1 בספטמבר, מטוס לוקהיד הדסון לא הצליח לחזור מהסיור. למחרת בבוקר נשלחו שלושה מטוסים עם עלות השחר לחפש את המטוס הנעדר ורביליוס בחר להצטרף לאחד הצוותים. גם המטוס שעליו היה, לא הצליח לחזור ואחרי ארבעה ימי חיפושים נוספים, רבליוס וצוות המטוס הוכרזו כנופלים בפעולה. גופתו מעולם לא נמצאה והוא מונצח באנדרטת הצי של צ'טהאם.
ב-1946, אלמנתו של רביליוס נישאה למפיק הרדיו האנגלו-אירי הנרי סוואנזי.
יד הנדיב
יד הנדיב (נקראת גם: קרן רוטשילד) היא קרן נדבנית של משפחת רוטשילד בישראל.
יד הנדיב שמה לה למטרה יצירת משאבים לשם קידום ישראל כחברה דמוקרטית, תוססת ובריאה המחויבת לערכים יהודיים ולשוויון הזדמנויות למען כל תושביה, וזאת על מנת להמשיך ולפתח את המסורת הפילנתרופית של משפחת רוטשילד. יד הנדיב פועלת בכמה תחומים מרכזיים: חינוך, סביבה, מצוינות אקדמית, החברה הערבית והספרייה הלאומית.
היסטוריה
יושבת הראש הראשונה שלה הייתה דורותי דה רוטשילד והיא שימשה בתפקיד עד לשנת 1988. בשנת 1989 התמנה לורד ג'ייקוב רוטשילד ליושב ראש והוא משמש בתפקיד זה עד היום (2019). המנכ"ל הוא אריאל וייס.
יד הנדיב סייעה לאורך השנים, בהקמתם של בניין משכן הכנסת בשנת 1966, בניין בית המשפט העליון, הטלוויזיה החינוכית, האוניברסיטה הפתוחה, המרכז לטכנולוגיה חינוכית (מט"ח), חמד"ע, המרכז למוזיקה ירושלים שבמשכנות שאננים, המכון הישראלי ללימודים מתקדמים ב, המכון לחקר המים בטכניון, הקרן לבריאות וסביבה, המכון הישראלי למנהיגות בית ספרית (אבני-ראשה), מאגר העמותות - גיידסטאר, ספרייה אזורית גזר, כפר הנוער מנוף ועוד.
יד הנדיב מעניקה גם את מלגות רוטשילד ואת פרסי רוטשילד (פרס רוטשילד ופרס רוטשילד לחינוך).
הפעילות הנוכחית של הקרן מתמקדת בארבעה תחומי ליבה: מצוינות אקדמית, חינוך, סביבה, וחברה ערבית:
מיזם הספרייה הלאומית
יד הנדיב, פועלת יחד עם הספרייה הלאומית וממשלת ישראל על מנת לסייע לספרייה הלאומית בתהליך התחדשותה. במסגרת התהליך מונגשים נכסי הספרייה לציבור החדש ברשת האינטרנט ובמשכנה החדש של הספרייה. משכן הספרייה החדש, אשר תוכנן על ידי משרד האדריכלים השווייצרי הרצוג ודה מרון, זוכי פרס פריצקר לשנת 2001, משלב אולמות קריאה וחדרי סמינרים למחקר ועיון יחד עם גלריות תצוגה, אודיטוריום, מתחם ילדים ונוער ומרכז מבקרים לפעילויות תרבות וחינוך. המבנה החדש שהוקם בירושלים, במגרש שהוקצה למטרה זו על ידי ממשלת ישראל, למרגלות משכן הכנסת ובשכנות למוזיאון ישראל, כולל גם מתקני אחסון אוטומטיים מאובטחים ומאוקלמים לשמירת אוצרות הספרייה, משרדים ומעבדות שימור ודיגיטציה.
רמת הנדיב
רמת הנדיב היא מקום מנוחתם האחרון של הברון אדמונד דה רוטשילד ואשתו אדלאיד (עדה). מדי שנה עוברים בשעריו יותר מחצי מיליון איש, מבקרים בגן הזיכרון ונהנים מפארק הטבע. גן ההנצחה ופארק הטבע רמת הנדיב נפתחו לציבור בשנת 1954. הוא משתרע על שטח של כ-5 קמ"ר, והיקפו כ-10,000 מטרים. בשנת 2008 פתחה רמת הנדיב מרכז מבקרים חדש בעיצובה של עדה כרמי-מלמד. הביתן הוא הבניין הציבורי הראשון בישראל אשר זכה לתו תקן LEED האמריקני של בנייה ירוקה.
מיזמים נוספים
בשנת 2018 פרסמה קרן רוטשילד, שהחליטה על השקעת 5% מתקציב ההשקעות של הקרן - סכום של כ-50 מיליון שקלים בשנה - בתחומי השקעות האימפקט, המהוות שילוב בין השקעות סטנדרטיות, לצורכי רווח, לבין מטרות חברתיות.
פרסים ומלגות
הקרן מעניקה פרסים ומלגות בתחומי המחקר המדעי במספר תוכניות:
פרס רוטשילד
פרס רוטשילד מוענק מאז שנת 1959 למדענים בכירים עבור עבודת מחקר מקורית ויוצאת דופן.
מלגת רוטשילד לחוקרים צעירים מצטיינים
תוכנית מלגות רוטשילד נוסדה ב-1979 במטרה לסייע לחוקרים צעירים מצטיינים ובעלי פוטנציאל יוצא דופן להתקדם בתחום עיסוק המדעי. מלגות רוטשילד מוענקות לבעלי תואר שלישי המעוניינים להמשיך ללימוד בתר-דוקטורט מחוץ לישראל. על פי אתר יד הנדיב: מרבית מקבלי המלגה השתלבו במוסדות אקדמיים בישראל, ביניהם זכו למעמד מוביל בתחומם וכמה מהם אף ממלאים תפקידי הנהגה אקדמיים בארץ.
פרס רוטשילד לחינוך
פרס רוטשילד לחינוך לזכר מקס רואו למורים התורמים תרומה בולטת בתחום החינוך בישראל.
פרס מיכאל ברונו
פרסי מיכאל ברונו לחוקרים מצטיינים מתחת לגיל 50 שזוהו כבעלי פוטנציאל לפריצת דרך בתחומם.
Fernando
Fernando הוא שיר של להקת אבבא אשר נכלל באלבומה מ-1976 Greatest Hits. השיר הוא אחד הסינגלים הנמכרים ביותר של אבבא בכל הזמנים, עם שישה מיליון עותקים שנמכרו ב-1976 בלבד. זהו אחד מפחות מארבעים סינגלים בכל הזמנים שנמכרו ב-10 מיליון (או יותר) עותקים פיזיים ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד הסינגלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
כתיבה
ב-1980 תורגמו מילות השיר מאנגלית לספרדית בידי מרי מקלסקי, והשיר נכלל באלבומה הספרדי של הלהקה Gracias Por La Música.
הזמרת האמריקנית שר ביצעה את השיר כחלק מפסקול הסרט מאמה מיה! Here We Go Again (שבו שיחקה בתפקיד רובי שרידן). גרסת הכיסוי שלה הופקה בידי בני אנדרסון והגיעה למקום ה-22 במצעד השירים העכשוויים למבוגרים של בילבורד. השיר נכלל גם באלבומה של שר Dancing Queen אשר מורכב מגרסאות כיסוי לשירי אבבא.
יהושע ברוק
יהושע (שיקה) ברוק (כ"ב בטבת ה'תרע"ב, 12 בינואר 1912 – ב' באב ה'תשל"ז, 17 ביולי 1977) היה ראש המועצה האזורית יואב.
ביוגרפיה
נולד בפולין (אז בתחומי האימפריה הרוסית) לאליעזר ומרים. היה חבר גרעין "גבעת גנים" של השומר הצעיר, שייסד את קיבוץ נגבה, ובראשית הדרך היה גזבר הגרעין וסדרן עבודה.
ב-1941 נבחר להנהלת קיבוץ נגבה. ב-1946 נשלח לגרמניה מטעם "פלוגות הסעד" לסייע לשארית הפליטה באירופה. במלחמת העצמאות נמנה עם מגיני נגבה, ומדי שנה ארגן עצרת ב-12 ביולי לציון הקרב על נגבה.
ב-1949 נבחר להנהלת אגודת קיבוצי השומר הצעיר. הוא הקים בנגבה מוסד חינוכי אזורי על שם מגיני נגבה, וניהל אותו במשך מספר שנים. כמו כן היה ממקימי מפעל הפלסטיק צ.ל.פ בקיבוץ.
בנובמבר 1961 נבחר לכהן כראש המועצה האזורית יואב, אך בחירתו בוטלה חודשיים לאחר מכן על ידי משרד הפנים בשל העובדה שלא היה חבר מועצה בזמן בחירתו. בשל כך, נציג נגבה במועצה התפטר וברוק נכנס במקומו, ואז הועמד שוב לבחירה ונבחר לראשות המועצה כדין. ב-1965 נבחר בשנית לתפקיד.
ב-11 בפברואר 1963, בעודו נוהג ברכב ליד משואות יצחק, פגע בתחנת אוטובוס ופצע ארבעה בני אדם שהמתינו בה, אך נמלט מהמקום ולא הגיש סיוע לנפגעים. כמה ימים מאוחר יותר, הסגיר את עצמו לתחנת המשטרה באשקלון, ושוחרר בערבות. במשפטם טענו יושבי המכונית (בהם יעקב וילן) כי לא הבחינו בנפגעים בעת האירוע. בתום המשפט, הורשע בארבע עבירות תנועה, והושת עליו קנס של 1500 לירות ישראליות וכן רישיונו נשלל לשחושה חודשים בפועל ושלוש שנים על תנאי. כמו כן, נתבע בתביעת נזיקין על ידי הנפגעים מהתאונה.
נספה בתאונת דרכים בצומת שער הגיא יחד עם בנו יואב ואשה נוספת ונטמן בבית הקברות בנגבה.
חיים אישיים
היה נשוי לחנה לבית הולצמן, ולהם נולדו שלושה ילדים. בנם עלי ברוק הוא סגן אלוף במילואים ופעיל חברתי.
רוסיה באירוויזיון 2010
רוסיה באירוויזיון 2010 השתתפה עם השיר "Lost and Forgotten" בביצוע של פטר נאליץ'.
לפני האירוויזיון
"RTR", רשות השידור הרוסית, ערכה בערוץ שלה "Russia TV" תחרות ציבורית בשם "אוורווידני" לבחירת נציג רוסיה לאירוויזיון 2010, התחרות נערכה בתיאטרון ולדימיר נזרוב שבמוסקבה ומנחיה היו אוקסנה פדורובה ודמיטרי גוברנייב., בתחרות השתתפו 25 מבצעים ושיריהם, שבה ההצבעה בוססה על שקלול קולות של הציבור בטלפון, קולות הציבור באינטרנט, וצוות שיפוט. בתחילה מינתה RTR ועדה פנימית לבחירת 35 שירים מכל ההצעות שהוגשו לערוץ, שלאחר מכן ניפתה 10 שירים מתוך אלו בסבב שיפוט פנימי נוסף כדי לצמצמם ל-25 שירים לתחרות הציבורית.
מורגן פלוס 4 פלוס
גוף הגג של דגם ה- "מורגן פלוס 4 פלוס" נבנה מ- פיברגלס, וגרם להפחתה במשקל הרכב.
מנוע דגם ה- "מורגן פלוס 4 פלוס" נלקח מחברת טריומף הבריטית, מדגם "Triumph TR4A" (ברישיון).
חברת מורגן מוטור
"חברת מורגן מוטור" היא חברה בריטית בבעלות משפחתי, אשר נוסדה בשנת 1910 על ידי הנרי פרדריק סטנלי מורגן. מקום מושבה של החברה ב- Malvern, אשר במחוז ווסטרשייר באזור מערב המידלנדס אחת מתשעה אזורי אנגליה.
החברה מעסיקה 177 עובדים. כל המכוניות מיוצרות בעבודת יד.
יצחק אייזיק וייס
רבי יצחק אייזיק ווייס (תרל"ה, 1875 – י"ג בסיוון תש"ד, 4 ביוני 1944) היה האדמו"ר השני של חסידות ספינקא. ידוע כבעל ה"חקל יצחק" על שם ספר כתביו שיצא לאור אחרי מותו.
ביוגרפיה
נולד בעיירה ספינקא שברוזנות מרמורש, אז באוסטרו הונגריה וכיום בשטח רומניה, לר' יוסף מאיר וייס, האדמו"ר הראשון של חסידות ספינקא. אביו קרא לו על שם רבו המובהק ר' יצחק אייזיק אייכנשטיין מזידיטשוב. התפרסם מגיל צעיר בכשרונותיו ובהתמדתו בתורה בנגלה ובנסתר ובתפילותיו הנלהבות. מגיל צעיר החליף שאלות ותשובות עם גדולי הדור ובהם המהרש"ם, ר' יצחק אלחנן ספקטור מקובנא ור' אברהם פאלאג'י, מרא דאתרא של איזמיר. הוא נישא להרבנית מרים בתו של ר' יששכר בעריש אייכנשטיין אב"ד ווערעצקי מחסידות זידיטשוב.
בראש חודש חשוון תרס"ד חווה אביו שבץ, והיה משותק במשך מספר חודשים. גם לאחר שחזר ללכת תפקד באופן חלקי, ובנו סייע לו בניהול החצר החסידית. הוא ירש אותו באופן רשמי לאחר פטירתו בשנת תרס"ט. בתקופה ההיא בתחילת כהונתו נחשבה חסידות ספינקא לשנייה בגודלה בחבל מרמורש, אחרי חסידות ויז'ניץ. ב-1914 פרצה מלחמת העולם הראשונה. ערב סוכות תרע"ז, בשעה שהצבא הרוסי קרב לספינקא, נמלטה החצר ובראשם הרבי לכמה כפרים ועיירות סמוכים עד שהגיעו לבודפשט ולבסוף התיישב במונקאטש, במונקאטש גרו קבוצה נכבדת מחסידי ספינקא וקרובי משפחתו נכדי זקנו רבי שמואל צבי וייס שכיהן בימיו כראב"ד העיר, ואחרי פטירתו מילא מקומו בנו רבי אהרן וייס שכיהן עד אז כאב"ד בנעדיקאוויץ. שם המשיך בניהול החצר ועמד בראש ישיבת "בית יוסף" שייסד, בה למדו כ-150 צעירים. בעת שהותו במונקאטש היה נתון לרדיפה עזה מצדו של רב העיר והאדמו"ר המקומי, רבי חיים אלעזר שפירא. לבסוף הסכים לעזוב את העיר בתמורה לכך שהרב המקומי ישלם לו 100,000 כתר וכי יותר לו לבקר את חסידיו בה פעמיים בשנה ללא הפרעות. בשנת תר"ץ העביר את משכנו ואת הישיבה לעיר סעליש. חסידות ספינקא, שהייתה כבר מרובת תומכים, הפכה בימיו לאחת משלוש החצרות הגדולות בהונגריה יחד עם מונקאטש וסאטמר-סיגט; היו לו אלפי חסידים במרמורש, בטרנסילבניה ובכל רחבי הארץ.
האדמו"ר ניהל התכתבות קצרה ומקוטעת עם ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת; הלה שלח לו מכתב בעת מחלתו (בערך ב-1929). הרב השיב לו וביקש גם תמיכה לישיבתו, אם כי לא נענה. זמן קצר לפני מותו שלח לו המלך מכתב נוסף, אך נפטר עוד בטרם חוברה איגרת תשובה. כמו כן, שלח פעם ברכה לנשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט והלה שיגר לו מכתב תודה.
עם חלוקת צ'כוסלובקיה ערב מלחמת העולם השנייה שב מחוז קרפטורוס לשליטה הונגרית, והוחלו חוקים אנטי-יהודיים. בשנים הבאות עסק האדמו"ר במתן סיוע לפליטים יהודים שנמלטו מהשואה בפולין, והורה לבנות מתחת לביתו בונקר להסתרתם ולספק להם מסמכים מזויפים. הוא אף נעצר פעם בידי הז'נדרמריה ההונגרית למשך יומיים לאחר שיהודי פולני ללא תעודות נתפס בחצרו, אך שוחרר מחוסר ראיות. אך גופו נחלש מאז מתוקף הנסיבות ממה שעוללו לו במאסר.
במרץ 1944 השתלטו הגרמנים על הונגריה. באסרו חג פסח תש"ד כונסו יהודי סעליש והסביבה בגטו, בו ישבו כעשרת אלפים נפש. האדמו"ר סירב להפצרות של חסידיו לנסות לברוח, למרות שנשלחו אליו אשרות כניסה לבריטניה ולארץ ישראל. הוא, משפחתו ובני קהילתו גורשו להשמדה באושוויץ בא' בסיוון, שם נספה האדמו"ר בי"ג לחודש.
משפחתו
לאדמו"ר היו שלשה ילדים. ר' ישראל חיים, שישב עם אביו בסליש. ר' נפתלי צבי ששימש כרב העיירה בילקה במרמורש. בתו הינדא שינדל נישאה לרב אברהם אביש הורוביץ, ששימש כרב העיר קראלי ברומניה. שלושת ילדיו נספו בשואה, וכך גם רוב נכדיו נכדו ר' יעקב יוסף וייס בן בנו ר' ישראל חיים, שימש כאדמו"ר לחסידי ספינקא בבני ברק ובארצות הברית. נכד אחותו הרב יוסף מאיר כהנא שימש כאדמו"ר לחסידי ספינקא בירושלים. ונכדו, בן חתנו, רבי שמואל צבי הורוביץ שימש כאדמו"ר לחסידי ספינקא בניו יורק.
ספריו
בחייו לא יצאו ספרים מכתביו למעט הקדמה ארוכה שכתב לספרו של אביו "אמרי יוסף" בה הוא מבסס את שיטת חסידות ספינקא, וכן תשובות בשם "בן פורת יוסף" בסוף ספריו של אביו. ספריו שיצאו לאחר השואה קיבלו את השם "חקל יצחק" (שדה יצחק בארמית) שבגימטריא זה שווה לשמו "יצחק אייזיק". תשובותיו ששרדו כונסו לאחר השואה בספר בשם שו"ת "חקל יצחק" שיצא לאור לראשונה בניו יורק, תשכ"ו.
ספרו על התורה – חקל יצחק על התורה, שני כרכים, ניו יורק, תשי"ב-תשי"ד.
קרן רוטשילד
{{פירושונים|
ראו גם
}}
עם הכלב לצמרת
עם הכלב לצמרת (באנגלית: The Shaggy D.A) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1976 בבימויו של רוברט סטיבנסון, עם דין ג'ונס, סוזן פלשט, קינן ווין וטים קונוויי בתפקידים הראשיים.
זה הסרט השני לאחר "הוא הלך על ארבע" - The Shaggy Dog משנת 1959 ואחריו הופקו סרטי קולנוע וטלוויזיה ב-1987, 1993 ו-2006. המשותף לכולם הוא אדם שהופך לכלב צאן אנגלי עתיק בהשפעת לחש מסוים.
דיסני קנה מפליקס זאלטן את הזכויות על הספר במבי ובאותו זמן גם את הזכויות על "הכלב מפירנצה" (Der Hund von Florenz, 1923) שבו הגיבור הופך מדי פעם לכלב. זה ספרו העל טבעי היחיד של זאלטן. לעלילה בסרטים אין קשר לספר אלא רק לפרט הבסיסי העל-טבעי של אדם ההופך מדי פעם לכלב.
תקציר העלילה
שני גנבים מקצועיים, פרדי (ריצ'רד בקליאן) ודיפ (וורן ברלינגר) מנצלים את העובדה שמשפחת דניאלס בחופשה, מוציאים את תכולת הבית כאילו הם עוברים דירה ואף מקבלים בירה מהשכן. וילבי דניאלס (דין ג'ונס), אשתו בטי (סוזן פלשט) ובנם בריאן (שיין שינטקו) חוזרים ומוצאים בית ריק. וילבי שופך את זעמו על התובע המחוזי סלייד (קינן ווין) מפני שאינו נלחם בפשיעה ועושה עסקים בלתי כשרים עם הסוחר העבריין אדי רושאק (ויק טייבאק). לקראת הבחירות הוא מחליט לרוץ למשרת התובע הכללי (District Attorney) כדי להחליף את סלייד המושחת.
פרדי גונב מהמוזיאון טבעת של בית בורג'ה ועליה חרפושית עליה חרוט ""In canis corpore transmuto" (עבור לגופו של כלב). לאחר ששמעו על כך בחדשות, וילבי מגלה לבטי כי בילדותו היה קרבן ללחש שהפך אותו לכלב (כפי שתואר בסרט מ-1959) וכעת הוא מפחד שזה יחזור וכי עליו למצוא את הטבעת הזאת. בריאן האזין בסתר לשיחה זו.
פרדי מוכר את הטבעת למוכר הגלידה טים (טים קונוויי) שרוצה להעניקה לחברתו קתרינקה (ג'ו אן וורלי) העובדת במפעל לפשטידות דובדבנים ובערב היא משחקת בקבוצת רולר דרבי. טים קורא את הכתוב על הטבעת ווילבי שנמצא לפני הופעה בטלוויזיה הופך לכלבו של טים, אלווד, בעוד אלווד עצמו נעלם. טים מתפלא שאלווד מדבר ורוצה להוכיח ליושבי פאב סמוך שכלבו מסוגל לדבר אבל בינתיים פג הקסם, וילבי חוזר להיות אדם ואלווד שב ומופיע.
וילבי מחפש אחרי הטבעת וקתרינקה אומרת שהיא נפלה לה לאחת הפשטידות הרבות שנשלחו לבית מלון. לאחר שווילבי מבטיח 2000 דולר למי שייצא את הטבעת מסתערות הפועלות על בית המלון ומתחילה קטטה המונית של הטחת הפשטידות בפרצופים. לבסוף נופלת הטבעת שוב לידי פרדי שמנסה למכור אותה לשוטר בלבוש אזרחי והמשטרה מעבירה אותה לסלייד.
כעת יכול סלייד ועוזרו ריימונד (דיק ון פאטן) לשלוט על הטבעת. וילבי הופך שוב לכלב ומתנהל מצוד אחריו על ידי סלייד, אנשי הוטרינריה והמשטרה. הוא בורח, נכנס למשחק רולר דרבי ואף משתתף בו. לבסוף הוא נתפס ומושם בבית מחסה לחיות בית. הוא מארגן בריחה של הכלבים ובורח משם לפני שימיתו אותו. הוא חוזר הביתה ועם טים ובריאן הם חודרים למחסן של רושאק אליו מגיע גם סלייד. וילבי מחדיר רשמקול למשרד ומקליט את השיחה ביניהם שתשמש בבית משפט.
הם מתגלים וסלייד וריימונד רודפים אחריהם. סלייד לא יודע ששימוש מופרז בסיסמה מעביר את הקללה אל המשתמש בה וכאשר המשטרה עוצרת אותם על מהירות גבוהה הם מגלים במושב האחורי בולדוג עם סיגר בפה.
לבסוף נבחר וילבי לתובע המחוזי וטים וקתרינקה מחליטים להתחתן.