cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שלמה אילוז
קריירה
ב-1988 זומן לנבחרת ישראל שאומנה באותה עת על ידי יצחק שניאור ויעקב גרונדמן. משחק הבכורה שלו היה ב-18 באוקטובר 1988, בניצחון ישראל על מלטה 0:2, במשחק שהתקיים באצטדיון וסרמיל בבאר שבע. הוא היה חלק מסגל הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1990 ושיחק ב-19 במרץ 1989 במשחק מול אוסטרליה באצטדיון רמת גן שהסתיים בתיקו 1:1 וזכור בשל שער השוויון שהבקיעה אוסטרליה בבעיטת עונשין שלווה בקריאה של שדר הטלוויזיה, יורם ארבל: "ככה לא בונים חומה". שיחק שש פעמים במדי נבחרת ישראל. למרות שהודיע על פרישה מהנבחרת בדצמבר 1989, לאחר שנבחרת ישראל לא הצליחה להעפיל למונדיאל, משחקו האחרון בנבחרת היה באצטדיון רמת גן, מול ברית המועצות, ב-16 במאי 1990, שבו ניצחה ישראל 2:3.
חיים אישיים
בעת היותו שחקן פעיל החל בתהליך חזרה בתשובה. נכון לשנת 2022 אילוז נשוי לחווה, ולו ארבעה ילדים. לומד בכולל בבאר שבע, עובד ב"כיוונים", חברת בת של עיריית באר שבע כמנהל אחזקה במתקני ספורט.
ולדימיר ולדימירוביץ' פון נוטבק
ולדימיר ולדימירוביץ' פון נוטבק (9 ביולי 1865 – 1921) היה לוטננט גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על הארמייה הראשונה במלחמת העולם הראשונה.
תחילת דרכו
נוטבק נולד ב-9 ביולי 1865 כבנו של הגנרל ולדימיר וסילייביץ' פון נוטבק. ב-1 בספטמבר 1883 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית. ב-1885 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית והוצב כפודפורצ'יק ברגימנט היגרים של המשמר הקיסרי. ב-7 באוגוסט 1889 הוא הועלה לדרגת פורוצ'יק. ב-1891 סיים את לימודיו באקדמיית המטה הכללי ניקולייב. באוקטובר 1894 מונה למפקד פלוגה במשמר הקיסרי. ב-28 ביולי 1892 הוצב במטה דיוויזיית המשמר ה-1. ב-21 ביוני 1893 הוצב במטה העליון של המשמר והמחוז הצבאי פטרבורג. ב-6 בדצמבר 1898 הועלה לדרגת פודפולקובניק והפך לממונה על הרכבת ונתיבי המים באזור פטרסבורג-דווינסקי. ב-1902 הועלה לדרגת קולונל. ב-5 במאי 1903 מונה למפקד רגימנט היגרים של המשמר. ב-8 באוקטובר 1905 מונה למפקד רגימנט הרכבות הראשון. ב-1908 הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-31 בדצמבר 1910 מונה למפקד הבריגדה הפינית ה-2.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 לחמה הבריגדה של נוטבק כנגד האוסטרו-הונגרים בקרב גליציה. ב-23 במרץ 1915 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל. במאי של אותה שנה הבריגדה שלו הפכה לדיוויזיה. ב-3 ביולי הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-1 של המשמר. ב-25 באפריל 1917 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-6 ולחם עמו במסגרת הארמייה ה-11. ב-9 בספטמבר של אותה שנה הוא הועבר לפקד על הארמייה הראשונה. בנובמבר הוא פרש מהצבא.
בתחילת 1918 הוא התגייס ל ולחם עמו במלחמת האזרחים הרוסית. הוא מונה למפקד המחוז הצבאי וולגה, אולם בעקבות כיבוש העיר סמרה בידי הלגיונות הצ'כוסלובקיים שתמכו ב, הוא בחר לערוק והצטרף לצ'כוסלובקים כלוחם רגלי פשוט. ב-9 במרץ 1919 הועבר לכוחות המילואים של הצבא הלבן והוצב במחוז הצבא אומסק. ב-18 ביולי של אותה שנה הוא הוצב במטה הכללי של המחוז הצבאי אמור. בסוף השנה הוא עזב את הצבא ועבר לגור באירקוטסק. הוא נפטר במהלך 1921.
משה ריגאי
משה ריגאי (3 באפריל 1896 - 3 במרץ 1985) היה מאנשי העלייה השנייה. בתקופת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה שירת תחילה בצבא העות'מאני ובהמשך בצבא בריטניה כחייל בגדודים העבריים. הוסמך באיטליה כדוקטור לכימיה ועבד בארץ בתחום החינוך.
נעוריו
משה ריגאי נולד ב-1896 בשם משה ריז'סקי בעיירה קוסטיוקוביץ במחוז מוהילב שברוסיה הלבנה ליצחק וזלדה ריז'סקי. האב עבד כסופר סת"ם וכמורה בבית ספר עברי "חדר מתוקן". למשה היו עוד 6 אחים ואחיות ובבית טופחה רוח ציונית. ב-1904 עברה המשפחה לגור באודסה שם חוותה המשפחה פוגרום ביהודי העיר שנערך ב-1905. משה למד בגימנסיה עברית פרטית בעיר אולם בגלל מגבלות הנומרוס קלאוזוס שהונהגו בעיר ב-1910 נמנע ממנו לגשת לבחינות סיום בית הספר.
העלייה ארצה
ב-1912 עלה משה ארצה בגפו והחל ללמוד בגימנסיה הרצליה שבתל אביב. בשנתיים הראשונות נתמך על ידי הוריו אולם עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה לא ניתן היה להמשיך בהעברת הכספים ומשה החל לפרנס את עצמו על ידי מתן שיעורים פרטיים. ב-1916 השלים את תעודת הבגרות מהגימנסיה.
תקופת מלחמת העולם הראשונה
ב-1917, לאחר תקופת עבודה בגליל, חזר משה בהחבא, לפתח תקווה, שהייתה קרובה לחזית. כאן עסק בשמירה וניצל את ידיעת השפה הטורקית כדי לרכוש את נשקם של החיילים הטורקים שערקו משורות הצבא הנסוג. לאור חוסר השליטה של הטורקים במצב החליטו משה וחברים נוספים להתגנב לצד האנגלי של קו החזית ולהגיע לתל אביב.
השירות בגדודים העבריים
בתחילת 1918 הצטרף משה לגדודים העבריים ונשלח, עם גדודו לשרת לייד אחד מגשרי הירדן בקרבת יריחו. במהלך השירות עסק הגדוד במניעת העברת נשק וציוד לכוחות הטורקים שישבו בפנים הארץ.
פעילותו החינוכית
לאחר חזרתו ארצה היה פעיל, כמורה, במספר בתי ספר וכן היה מעורב בייסודם של מספר מוסדות חינוך:
משפחתו
עם סיום מלחמת העולם הראשונה נשא משה לאישה את יונה ספרדי. לזוג נולדו 4 ילדים. אחרי חזרתו מאיטליה בנה את ביתו במושב אביחיל (יחד עם חבריו מהגדוד העברי). אשתו יונה היא סופרת שהוציאה לאור ספרים בשם הספרותי "תרזה אור". משה נפטר ב-1985 והובא למנוחות בבית הקברות באביחיל.
אוניברסיטת איסלנד
אוניברסיטת איסלנד (באיסלנדית: Háskóli Íslands) אשר נמצאת בעיר הבירה רייקיאוויק שבאיסלנד, היא אוניברסיטת המחקר הציבורית הגדולה ביותר והעתיקה ביותר מכל מוסדות ההשכלה הגבוהה במדינה. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט וחברה ברשת אורורה (רשת אוניברסיטאות).
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1911, ובמשך השנים היא גדלה מבית ספר לעובדי ציבור לאוניברסיטה שבה 14,000 סטודנטים הלומדים ב-25 פקולטות. נושאי הלימוד באוניברסיטה הם מדעי החברה, מדעי הרוח, רפואה, מדעי הטבע, הנדסה והדרכת מורים.
היסטוריה
האוניברסיטה נוסדה ב-17 ביוני 1911 על ידי הפרלמנט האיסלנדי "אלת'ינגי", במטרה לאחד שלושה מוסדות לימוד שונים של תאולוגיה, רפואה ומשפטים. במקור אוניברסיטת איסלנד לימדה רק את שלושת תחומי הלימוד האלה, בנוסף לפקולטה למדעי הרוח. בשנה הראשונה להקמתה, למדו באוניברסיטה 45 סטודנטים, והרקטור הראשון של האוניברסיטה היה ביורן מ. אולסן, פרופסור בפקולטה למדעי הרוח. במשך 29 שנותיה הראשונות שכנה אוניברסיטת איסלנד בבניין הפרלמנט האיסלנדי, במרכז רייקיאוויק.
תחומי הלימוד באוניברסיטה
האוניברסיטה כוללת את בתי הספר והפקולטות הבאים:
דייוויד ג. מקאפי
ביוגרפיה
דייוויד ג. מקאפי נולד וגדל ברוזוויל, קליפורניה. בגיל 18 הוא עבר לסנטה ברברה, קליפורניה כדי ללמוד אנגלית ודת באוניברסיטת קליפורניה. בהיותו באוניברסיטה, מקאפי כתב מאמרים על אתאיזם עבור כתב העת "סנטה ברברה אינדפנדנט". לאחר שסיים את לימודי שני התארים הראשונים, הוציא מקאפי מחדש את ספרו הראשון בשם החדש "Disproving Christianity and Other Secular Writings".
קריירה
ספרו הראשון של מקאפי, "Disproving Christianity and Other Secular Writings" (הפרכת הנצרות וכתבים חילוניים אחרים), יצא בהוצאה עצמית ב-2010, אך בתוך זמן קצר נרכש על ידי הוצאת הספרים Dangerous Little Books. כתוצאה מהתגובות החיוביות הרבות שקיבל הספר בהוצאה עצמית ולאחר שקיבל את התואר הראשון החדש שלו בלימודי דת, מקאפי חתם על חוזה עם Dangerous Little Books עבור הוצאה לאור של מהדורה שנייה מתוקנת ומורחבת מעבר לתוכן של המהדורה הראשונה.
ספר המבוא של מקאפי בוחן את עולם הנצרות ומנסה להפריך רבים מעקרונות המפתח שלה. הוא גם שואף לחמש אנשים בעובדות מפתח כדי לאתגר את הדוגמטיזם הנוצרי בכל מקום שהוא מופיע. באמצעות קטעים מהברית הישנה והחדשה, מקאפי ניסה ליצור טיעונים חדשים נגד אמיתות הדת הנוצרית. הוא גם שואף לארגן ולהעריך מחדש כמה מהעימותים המסורתיים יותר בין אתאיסטים לנוצרים. באמצעות ניתוח הטקסטים המקראיים, מקאפי מנסה לחשוף סתירות שלא היו ידועות בעבר בלימודי הנצרות המודרניים ומדוע הוא סבור שהן חושפות בעיות בעמודי היסוד של הנצרות עצמה. בעוד שהספר צבר ביקורות חיוביות, חלק מהתגובות היו ביקורתיות, והיו שטענו שהוא לא ברור, רדוד וטועה פעמים רבות לגבי מה שהם טוענים שהם עובדות ורעיונות פשוטים.
מקאפי כותב גם עבור קרן ריצ'רד דוקינס לתבונה ומדע, ומדבר על ההיחשפות כאתאיסט בפני החברים והמשפחה, ובוחן את החינוך הדתי בארצות הברית.
ב-31 בינואר 2015, יצא לאור ספרו השלישי של מקאפי, "The Belief Book" (ספר האמונה). זהו ספר ילדים שמסביר על דתות ולמה אנשים מאמינים בהן מנקודת מבט אתאיסטית. הוא תואר על ידי קרן ריצ'רד דוקינס כ"עמום... אבל זה גם מה שכל כך מרענן בו. הספר לא מזכיר אתאיזם באופן ישיר. ב-2016 יצא לאור ספר נוסף לילדים, "The Book of Gods" (ספר האלים), שבוחן אלים שונים מרחבי העולם, ומטרתו לעודד ילדים להסתכל על ההבדלים בין עובדות מבוססות-ראיות לבין דעה. שני הספרים אוירו על ידי צ'אק הריסון.
ב-2016, יצא לאור ספרו החמישי של מקאפי, "Atheist Answers: Rational Responses to Religious Questions" (תשובות אתאיסטיות: תגובות הגיוניות לשאלות דתיות), והוא ספר הדרכה קצר שנשען על אינטראקציות מחייו האמיתיים של הסופר.
באוגוסט 2017, יצא לאור ספרו השישי של מקאפי, "No Sacred Cows: Investigating Myths, Cults, and the Supernatural" (אין פרות קדושות: חקירת מיתוסים, כתות, והעל-טבעי), שבוחן את הטענות האמוניות שנמצאו במיתוסים, העל-טבעי וכתות כמו הסיינטולוגיה, ברקע של חברה מבוססת-ידע.
מקאפי משתתף בקביעות בפסטיבל הספרים לוס אנג'לס טיימס. הוא גם בעל טור בכתב העת "פרית'ינקר" הקנדי, וכותב מאמרים בכתב העת "אמריקן איית'יאסט". בנוסף, הוא תרם לפיתוח אפליקציית Atheos, שנועדה לעודד יושר אינטלקטואלי ושיח בין אנשים עם אמונות שונות, תוך כדי שימוש בסט של מבחנים.
מפלגת התבונה וההתקדמות
מפלגת התבונה וההתקדמות (Party of Reason and Progress, ובקיצור PORP) החלה את דרכה בשנת 2010 כתגובה עממית לתנועת מסיבת התה השמרנית, וכיום היא ארגון פוליטי רשום. כאשר הוכרז כי דונלד טראמפ זכה בנשיאות ארצות הברית, מקאפי השיק מחדש את מפלגת התבונה וההתקדמות, ארגון ללא כוונת רווח המנוהל על ידי מתנדבים, בתקווה ליידע את הציבור האמריקאי על סוגיות ומדיניויות פוליטיות מודרניות. מטרתה המוצהרת של המפלגה היא "לדרבן את בחירתם של מועמדים אינטליגנטים, הגיוניים ורציונליים המעוניינים בראש ובראשונה לקחת את האומה שלנו לכיוון חיובי ומתקדם", ובמכתב פתוח לנשיא מקאפי הוא נדרש לבסס את החלטותיו על עובדות מדעיות ורציונליוּת. לדוגמה, בפריימריז החמישיים של מחוזות הקונגרס בפנסילבניה, PROP תמכה במהנדס הביוטכנולוגיה מולי שיהאן.
דייוויד הוא מבקר חריף של טראמפ, והוא תקף את עמדותיו פעמים רבות ברשת החברתית טוויטר, בהצלחה מסוימת. הוא טוען שמכיוון שטוויטר היא פלטפורמה חינמית הזמינה למיליונים ושהנשיא משתמש בה בצורה נרחבת עבור הפצת המדיניות שלו, מטרתו היא להביא את אמירותיו של הנשיא לבדיקת הציבור. כאשר טראמפ חסם את החשבון של PORP מלהגיב לציוציו, אחד מדוברי PORP גילה פגם באפליקציית המובייל של טוויטר המאפשרת לחשבונות חסומים להמשיך להגיב בפומבי.
אחדות הקדושים
אחדות הקדושים (יוונית: ἁγίων κοινωνίαν, לטינית: communio sanctorum) היא, בנצרות, הקשר הרוחני המחבר לגוף אחד את נשמות כל הנטבלים לכנסייה האחת האמיתית (החיים כמו גם המתים) בראשות ישו עצמו, שהוא הראש. כל המצויים באחדות הקדושים חולקים יחד באוצרותיה העל-טבעיים של הכנסייה.
התאולוגיה העומדת מאחורי המושג מבוססת על מילות השליח פאולוס באיגרת אל האפסים פרק ד': ";"ובאיגרת הראשונה אל הקורינתים י"ב: . השותפות באחדות הקדושים מקנה חלק בטובין הרוחניים שהם מנת חלקה של הכנסייה, לפי האמונה הנוצרית: הגאולה בסוף הימים, ההתקבלות לגן העדן לאחר המוות, השפע המתקבל בטקס האוכריסטיה בכח קרבנו של ישו, הזכויות בפני אלוהים הנצברות על ידי הנוצרים הצדיקים וכן הלאה.
הגוף המיסטי של כלל המאמינים מחולק לשלוש קבוצות עיקריות, בייחוד בתפישתה של הכנסייה הקתולית. במינוחה של זו, הראשונה היא ' הכנסייה הלוחמת ' (Ecclesia militans), כל בני-התמותה המצויים בעולם הזה ונתונים במאבק נגד השטן והחטא במשך חייהם; השנייה היא ' הכנסייה המכפרת ' (Ecclesia poenitens), נשמות המתים שמתמרקות מחטאיהן לאחר המוות – רעיון זה מבוטא בעיקר אצל הקתולים, במושג כור המצרף, אם כי גם הנצרות האורתודוקסית מאמינה ביכולתם של המתים לשפר את מצבם הרוחני לאחר המוות ובצורך להתפלל עבורם. השלישית היא 'הכנסייה עטורת הניצחון ' (Ecclesia triumphans), המכילה את נשמות הנוצרים בגן העדן שגברו על פיתויי החטא בחייהם או התמרקו לאחר המוות. תפילותיהם ותחינותיהם של אלו מסוגלות לעזור הן לנוצרים החיים והן לאלו המכפרים לאחר המוות בצבירת זכויות רוחניות. כמו כן, מתוקף השותפות בין כלל המאמינים, הישגיהם של הצדיקים החיים אינם מוגבלים להם בלבד אלא נחלקים אף עם הנוצרים הממוצעים והחוטאים ומסייעים בעדם להתקדש.
בהצהרת האמונה שהתקבלה בוועידת טרנטו ב-1563 סוכם עיקרון זה במילים: "כל מעשה טוב וצודק שנעשה על ידי האחד שייך לכלל." החוטאים שותפים באשראי השמימי המתקבל על ידי קהל הקדושים. לעומת זאת, הנטבלים הכופרים, הפלגנים והמומרים נכרתים מעל הכנסייה האמיתית כל עוד לא חזרו בהם ומאבדים את חלקם באוצרותיה, אם כי עודם מוזכרים בתפילות הכלל על מנת שישובו מדרכם.
באמונה הנוצרית, אחדות הקדושים מהווה את המשכו היחיד של עם ישראל מן הברית הישנה כשהברית מתוך הקשר עם ישו ממלאת את הברית המגולמת בקיום התורה.
המושג "אחדות הקדושים" נטבע לראשונה ככל הנראה בסוף המאה הרביעית על ידי הקדוש ניקטס מרמסיאנה, שהיה בישוף רמסיאנה (עיר רומאית, כיום בתחומי סרביה) אולי כחלק ממאבק במינים הוויגילנטיים שגינו את התפילות שביקשו מן הקדושים לעתור בפני האל. ניקטס הוסיף את המילים 'ובאחדות הקדושים' להצהרת האמונה שהוקראה בקהילתו, והצירוף עבר במהרה קנוניזציה. הוא נכלל כבר בנוסח השליחים הקדום והתקבל בכנסיות המזרח והמערב. אף בנצרות הפרוטסטנטית, הדוחה את האמונה ביכולתם של הקדושים המתים להתערב למען המתפלל ברקיע ובכך שהכנסייה צוברת אשראי רוחני הניתן לחלוקה, משומרת האמונה באחדות הקדושים כמאגדת את כל הנטבלים ומקיימת ביניהם קשר רוחני ההופכם לגוף אחד. הרעיון של אחדות הקדושים מצוין רבות בנצרות, בין היתר בחגים כמו יום כל הקדושים ויום כל הנשמות.
הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין
הוא זכה להכרה זו בזכות האחדות ההיסטורית של נופיו - דוגמה ייחודית לעיצוב נוף על רקע רעיונות מונרכיים של המדינה הפרוסית. .
היקף
בתחילה, הקיף אתר המורשת העולמית 5,000 דונם, וכלל 150 מיזמי בנייה, שנמשכו בין השנים 1730–1916. עד בשנת 1989, הופרדו אזורים אלה על ידי חומת ברלין, שנמשכה בין פוטסדאם לברלין המערבית, וכמה אתרים היסטוריים נחרבו על ידי ביצורי גבול המכונים "רצועת המוות".
שני שלבי הרחבה לאתר המורשת העולמית, בשנים 1992 ו-1999 הובילו לשילוב שטח גדול יותר. לטענת, המנהלת את אתר המורשת העולמית, עומד גודל השטח של אתר המורשת העולמית המורחב על 20,640 דונם.
אבינעם בחור כארז
אֲבִינֹעַם בָּחוּר כָּאֶרֶז הוא שיר אהבה שמחברו אינו ידוע. הולחן בלחן עממי רוסי. חובר בארץ ישראל המנדטורית בראשית שנות העשרים.
השיר מתאר יחסי חברות ואהבה, הנרקמים בין יליד מושבה אבינעם בנו של "מוכתר" המושבה, לבין רחל חלוצה וחברה בגדוד העבודה. שני הנאהבים באים מקבוצות שונות: רחל ממחנות החלוצים, רובם חסרי הון, שרובם השתייכו לתנועת העבודה, ולעומתה אבינעם היא בן הציבור "האזרחי" הוותיק והמבוסס יחסית, ובכללו האיכרים במושבות שהוקמו בתקופת העלייה הראשונה והשנייה. שני הצעירים מערערים באהבתם ובחברותם את המתיחות הקימת ואף העוינות שנוצרה בין שני המחנות, וזאת בשל תחרות על משאבי הון ושליטה ביישוב; ובכך "משרתת" אהבתם את החזון הציוני על אחדות לאומית ושיתוף פעולה בין מגזרים שונים, למען כינונה המאורגן של החברה היהודית הריבונית בארץ.
השיר שנעשה אהוד מאוד ביישוב, זכה לגרסאות מקומיות רבות ולמספר ביצועים. המפורסם שבהם הוא ביצועם של הדודאים משנת 1986.
מג'לס (תרבות)
מג'לס הוא המשתה החצרני האנדלוסי, אותו אימצו עשירי יהודי ספרד בתור הזהב. אדם בעל כוח ומעמד פוליטי, כלכלי וחברתי היה מכונה 'הנדיב', והוא היה מכנס סביבו משוררים שנתמכו על ידו כלכלית. בתמורה, הם היו כותבים שירים שהיו מושרים במשתאות שערך. הנדיב היה מזמין למשתאות אלה את האנשים אשר רצה בחברתם, והם היו נפגשים, בדרך כלל בחצרות הארמונות, לשעות ארוכות של שתיית יין והאזנה לשירים, ריקודים, וחידושים מתחום הרוח והמדע בחסות הנדיב. החברה החצרנית היהודית בספרד הגיעה למעמד גבוה בזכות כוחם הפוליטי, הכלכלי והחברתי. אנשים אלו סיגלו לעצמם את דרך חייהם של האריסטוקרטים הערבים, והקימו סלונים ספרותיים בארמונותיהם.
הווי המשתה החצרני האנדלוסי
השירה שימשה כבידור העיקרי בתרבות החצרנית. היא לוותה בנגינה, בזמר ובריקוד, ומקומה היה תמיד במסגרת מתורבתת ולעולם לא בטבע פראי. לעיתים המשתה נערך בארמון, אך בדרך כלל יצאו האנשים החוצה, לגנים. הגנים עוצבו כדוגמת הגנים בארמונות הערביים: ערוגות בשמים, צמחים ופרחים; ציפורי שיר; תעלות, בריכות ומזרקות מים. הטבע נוכח במשתה למטרות יופי ואסתטיקה בלבד, ולא הורשה לגדול ולצמוח פרא. אלמנט חשוב נוסף במשתה החצרני היה היין, ושירים רבים סובבים סביב נושא זה. בשירים רבים הדובר מזמין את הקהל לשתות עמו, מהלל את היין או מדבר על מזיגת היין על ידי עלמים ועלמות יפי תואר. פעמים רבות היין מתקשר לאור כאנלוגיה ולאושר כגורם.
אופירה זילברשטיין
ביוגרפיה
אופירה זילברשטיין נולדה בעכו כבת אמצעית בין שני אחים ליהודה וישראלה. גדלה בקריית מוצקין. היא בוגרת תיכון ויצו חיפה במגמת תיאטרון (1992). בין השנים 1992–1994 שירתה בתיאטרון צה"ל. בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים.
הייתה כתבת ב"ידיעות קמפוס", עיתון הסטודנטים של ידיעות אחרונות. לימדה תיאטרון ועברית מטעם הסוכנות היהודית במחנות קיץ בארצות הברית וברוסיה.
כתבה, ביימה, הפיקה ומשחקת בהצגת היחיד "פרופורציות", מופע תיאטרון המשלב אלמנטים של סטנד-אפ ושירה. ההצגה הייתה מועמדת לפרס תיאטרון הפרינג', "קיפוד הזהב" 2004 ורצה משנת 2001 עד 2020.
כתבה והנחתה פינה בתוכנית "מבט נשי". הנחתה ושיחקה ברצועת נוער יומית, "באזז" בערוץ 10. הייתה חברה בפאנל מספרי סיפורים "אבירי השולחן העגול", בתיאטרון תמונע. בשנת 2011 ערכה ערב סטנד-אפ, "הבמה החצופה" בתיאטרון הסימטה.
חברה באקטור סטודיו, מעבדת משחק שהקימו עודד קוטלר ואמנון מסקין. מביימת ומפיקה פרויקטים עצמאיים ומעבירה סדנאות ב"תיאטרון שימושי" וסדנאות לנוער למעורבות בקהילה ולשימוש בכלים של תיאטרון בחיי היומיום.
בשנת 2015 יצרה והנחתה את "החיים בסרט", סדנה שעסקה בתיאטרון וקולנוע, במסגרת תערוכה לזכרו של מנחם גולן במוזיאון האדם והחי.
בשנת 2016 עבדה עם אסי מסקין על מופע "זיתים", המורכב משירים וסיפורי אהבה.
חיים אישיים
זילברשטיין רווקה ומתגוררת בגבעתיים.
פרנסיס הארווי
פרנסיס ג'וזף הארווי (באנגלית: Francis Joseph Harvey; נולד ב-8 ביולי 1943) הוא איש ממשל אמריקאי, שכיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית מנובמבר 2004 ועד מרץ 2007.
ראשית חייו
פרנסיס הארווי נולד וגדל בלטרוב, פנסילבניה. הוא בעל תואר בוגר במדעים במטלורגיה ובהנדסת חומרים מאוניברסיטת נוטרדאם שבאינדיאנה ובעל תואר דוקטור בתחומים אלו מאוניברסיטת פנסילבניה.
קריירה
במשך רוב רובה של הקריירה שלו עבד הארווי בתאגידים שסיפקו מוצרים ושירותים עבור הממשלה הפדרלית, במיוחד עבור מחלקת ההגנה, והיא כללה שנה בשירות הממשלה. הוא היה מעורב ביותר מעשרים מיזמי הגנה מרכזיים בכל זרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית, כולל מיזמים הקשורים לטנקים, טילים, צוללות, אוניות שטח, מטוסים ולוויינים. בנוסף, היה חבר במועצה המדעית של הצבא בסוף שנות ה-90, ביקר במתקנים רבים של צבא ארצות הברית והשתתף במחקרים המוקדמים שסייעו להגדיר את מערכות שדה הקרב העתידי. במשך שנה היה חבר בתוכנית "חברי הבית הלבן" ועוזר במשרדו של מזכיר ההגנה הרולד בראון בסוף שנות ה-70.
מזכיר הצבא
ב-15 בספטמבר 2004 מונה הארווי על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש למזכיר ההגנה של ארצות הברית.
פרשת המרכז הרפואי וולטר ריד
בעקבות "שערוריית ההזנחה במרכז הרפואי של הצבא על שם וולטר ריד", הודיע הארווי ב-2 במרץ 2007 על התפטרותו שנכנסה לתוקף ב-9 במרץ לאחר שהתבקש לעשות כן על ידי מזכיר ההגנה רוברט גייטס. בזכרונותיו, הזכיר גייטס שהארווי מינה כמפקד הזמני של המרכז הרפואי את קצין הרפואה הראשי של צבא ארצות הברית, קוויל קילי. המינוי "התקבל במורת רוח על ידי לוחמים פצועים רבים ועל ידי בני משפחותיהם", שכן רבות מהבעיות הללו צצו במהלך תקופת הפיקוד הקודמת של קילי על המרכז הרפואי.
גייטס תיאר את הארווי כ"אדם טוב שנתן שירות מכובד לארצו. פיטרתי אותו מפני שברגע שנודעו לו הנסיבות ב'וולטר ריד', הוא לא התייחס לבעיות בצורה מספיק רצינית". קיים הסבר חלופי לסיבה לבקשה מהארווי להתפטר שמתואר בספר "שיעורי מנהיגות של חברי הבית הלבן" מאת צ'ארלס פ. גרסיה. בהקדמה לספר מצוין ש"הוא אולץ להתפטר בפתאומיות לכאורה על דרך טיפולו במתרחש במרכז הרפואי וולטר ריד, אך במציאות, הסיבה הייתה על עמידתו התקיפה בסוגיית תקציב הצבא".
סימן חיים
סימן חיים (באנגלית: LIFE) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2017 אותו כתבו רהט ריס ופול ורניק וביים דניאל אספינוזה בכיכובם של ג'ייק ג'ילנהאל, רבקה פרגוסון, ראיין ריינולדס, הירויוקי סנאדה ואריון בקר. הסרט עוקב אחר צוות של שישה חברים בתחנת החלל הבינלאומית, אשר חושף את מה שנראה בתחילה כסימן הראשון לחיים על מאדים. עם זאת, הצוות מגלה כי התגלית הראשונית שלהם היא לא מה שזה נראה.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה עולמית בפסטיבל הסרטים South by Southwest ב-18 במרץ 2017, ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-24 במרץ 2017, על ידי סרטי קולומביה. הסרט קיבל ביקורות מעורבות מצד המבקרים והרווחים ממנו הסתכמו בכ-100 מיליון דולר ברחבי העולם.
עלילה
שישה אנשי צוות על סיפון תחנת החלל הבינלאומית מבצעים לכידה מוצלחת של גשושית, בשובה ממאדים עם דגימות קרקע. על הצוות מוטלת המשימה לנתח ולחקור את הדגימה, שעשויה להיות ההוכחה הראשונה לקיום חיים מחוץ לכדור הארץ. לאחר הפרדת תא בודד מהדגימה, הביולוג הבריטי יו דרי (אריון בקר), מומחה לאקסוביולוגיה, מצליח להחיות את האורגניזם הרדום באמצעות ביצוע התאמות באטמוספירה המלאכותית שבתוך המעבדה שלו, וכן באמצעות הזרקת גלוקוז לתא. מהר מאוד התא גדל והופך ליצור רב-תאי המגיב לגירויים. הצוות מגלה כי כל תא באורגניזם הוא בו-זמנית גם תא שריר, גם תא עצב וגם תא קולט אור. קצינת ההסגר ד"ר מירנדה נורת' (רבקה פרגוסון) מעירה כי האורגניזם הוא "כולו שריר, כולו מוח, כולו עין". האורגניזם, הנקרא עכשיו "קלווין", ממשיך להתפתח ולצמוח במהירות, אך לאחר תאונה במעבדה, הוא הופך לרדום. יו מנסה להחיות את קלווין באמצעות זרם חשמלי קל. קלווין מתעורר, הופך עוין, תופס בחוזקה את ידו הימנית של יו ומוחץ אותה כאשר יו נאבק להשתחרר ממנו. יו מוצא עצמו נעול בתוך המעבדה ביחד עם קאלווין.
בעוד קאלווין בולע עכברוש מעבדה ומיד מתפתח וגדל בממדיו, המהנדס האמריקאי רורי אדמס (ראיין ריינולדס) נכנס למעבדה על מנת להציל את יו. רורי מצליח לחלץ את יו מתוך המעבדה, אך בטרם הוא מספיק לצאת בעצמו - קלווין נאחז ברגלו. קצין הרפואה ד"ר דייוויד ג'ורדן (ג'ייק ג'ילנהול) נועל את רורי בתוך המעבדה, על מנת לשמור על קאלווין תחת בידוד. רורי מצליח להסיר את קאלווין מרגלו ומנסה להשמידו באמצעות להביור. קלווין מפגין עמידות יוצאת דופן לאש ומתחמק מהתקפותיו של רורי. קלווין תוקף את רורי ונכנס בכוח אל תוך גופו דרך פיו של רורי, והורג אותו מבפנים. קלווין, גדול אף יותר עם צאתו מגופו של רורי, מצליח לברוח אל מחוץ למעבדה, דרך אחד מפתחי המערכת לכיבוי אש. יו משער כי חוסר אוויר לנשימה על פני מאדים הוא הסיבה לכך שעד כה האורגניזם היה רדום.
קלווין מנסה להיכנס חזרה אל תוך התחנה דרך מערכת הפליטה. הצוות מנסה להשתמש בכך על מנת לשגר את קלווין אל עבר החלל, אך ניסיונם נכשל וגורם לצוות לאבד יותר מדי דלק ולהיסט התחנה ממסלולה במסלול כבידתי סביב כדור הארץ ולכניסתה לאטמוספירה של כדור הארץ. הטייס היפני שו מוראקאמי (הירויוקי סנאדה) מודיע לצוות כי הם צריכים להשתמש בדלק הנותר כדי לחזור למסלול סטנדרטי, ובכך לאפשר לקלווין לחזור לתחנה. הצוות מגבש תוכנית חדשה - לנסות ולגרום לקלווין להיכנס לתרדמת על ידי כך שיסתגרו בתוך מודול אחד של התחנה, וירוקנו את האוויר מכל שאר חלקיה.
כאשר יו חווה לפתע דום לב, הצוות מצליח להחיות אותו ומגלה שהסיבה לדום הלב הייתה שקלווין נצמד לרגליו של יו (המשותק בשתי רגליו) וניזון ממנו. כעת, לאחר שגדל ליצור גדול הרבה יותר, קלווין תוקף את שאר אנשי הצוות. שו רץ לעבר חדר המגורים, וקלווין בעקבותיו. מירנדה ודייוויד מבחינים שקלווין בלע את אחד מחיישני התנועה שהיו בחליפתו של יו, ומתחילים לעקוב אחר תנועותיו של קלווין באמצעות המוניטורים. הם משתמשים בגופו של יו כפיתיון, ומפתים את קלווין להתרחק משו ומצליחים לכלוא אותו בתוך מודול ריק, על מנת למנוע ממנו חמצן לנשימה.
אל תחנת החלל מתקרבת החללית סויוז, שנשלחה מכדור הארץ לאחר קבלת הודעת SOS מהתחנה ולפני שהתקשורת נותקה. על פי נוהלי החירום שנקבעו על ידי מירנדה, ושכעת היא חושפת את קיומם לדייוויד, מטרת החללית היא לדחוף את תחנת החלל אל עבר החלל, על מנת למנוע סכנה אפשרית לכדור הארץ. החללית עוגנת בתחנה, ומתחילה לדחוף אותה לחלל. שו, המניח שמדובר בניסיון הצלה, עוזב את חדרו וממהר להגיע אל החללית, אולם ברגע שהוא פותח את הצוהר - קלווין תוקף אותו. דייוויד ומירנדה מנסים להציל את שו, אך נכשלים והוא נהרג.
אירי ריקין
אירי ריקין הוא מרצה ישראלי לפילוסופיה, במאי ומגיש דוקומנטרי, מבקר ספרות ותרבות.
סימן חיים
עלילה
דייוויד ומירנדה, הניצולים היחידים, מבינים שהתחנה שינתה מסלולה והיא נמצאת כעת במסלול התנגשות עם כדור הארץ, וששניהם לא ישרדו את החדירה לאטמוספירה. בהיותם מודעים לכך שקלווין עלול לשרוד ולמצוא את דרכו אל כדור הארץ, דייוויד נזכר בשתי חלליות מילוט עם טייס אוטומטי, כל אחת מהן בגודל המתאים לאדם אחד בלבד. דייוויד מתכנן לפתות את קלווין להיכנס לאחת מהן, ואז לנווט אותה לתוך החלל, בעוד מירנדה תימלט עם החללית השנייה ותשוב לכדור הארץ.
אירי ריקין
ביוגרפיה
עוד בהיותו סטודנט פיתח ריקין שיטת הוראה ייחודית המנגישה רעיונות פילוסופיים לבני נוער במסגרות כמו נוער שוחר מדע של האוניברסיטה העברית, וכמו כן החל ללמד בתוכנית ללימודי חוץ של האוניברסיטה העברית.
סימן חיים
עלילה
אחת מחלליות המילוט מבצעת חדירה לאטמוספירה מוצלחת ונוחתת בים בשטחה של וייטנאם. שני דייגים וייטנאמים מתקרבים אל החללית, ומבחינים בדייוויד בתוכה, עטוף בחומר דמוי קורי עכביש. בינתיים, מערכת הניווט של מירנדה נכשלת והחללית שלה סוטה אל עבר החלל. דייוויד, עדיין בחיים, מנסה להזהיר את הדייגים שלא לנסות להציל אותו, אך הם פותחים את צוהר החללית, בעוד ספינות דיג נוספות מתקרבות למקום.
אירי ריקין
ביוגרפיה
במקביל ללימודיו החל את דרכו בתקשורת כעורך, מגיש ומבקר תרבות במגוון תוכניות בקול ישראל ("מילים שמנסות לגעת", "מה יהיה" ועוד). כמו כן החל לכתוב במדורי ספרות של "מעריב" ו"הארץ".
Demi World Tour
Demi World Tour הוא סיבוב ההופעות החמישי של הזמרת האמריקאית דמי לובאטו. סיבוב הופעות זה היה השני לקדם את אלבום האולפן הרביעי של לובאטו "Demi", והוא החל כחודשיים בלבד אחרי קודמו The Neon Lights Tour ב-6 בספטמבר 2014. מסע ההופעות העולמי נדד בין ארבע יבשות ונמשך כשנה עד 5 בספטמבר 2015. בין הלג השני לשלישי, לובאטו הייתה מופע החימום של אנריקה איגלסיאס במסגרת סיבוב ההופעות שלו Sex and Love Tour. קידום המופע והפקתו נוהלו על ידי חברת הבידור Live Nation ונותני החסויות היו חברות "Always" ו-"Tampax".
אירי ריקין
ביוגרפיה
ב-2004 החל ריקין להגיש ולביים כתבות עבור אולפן שישי בערוץ 10.
ב-2005 הגיש יחד עם שירי ארצי את תוכנית הספרות "הסימנייה" במסגרת שידורי טלעד (ערוץ 2). בשנה זו הגיש את הסדרה התיעודית "רוצחים" ששודרה בזכיין "רשת" בערוץ 2.
Demi World Tour
הופעות חימום
הופעות החימום בצפון אמריקה כללו באופן רשמי את כריסטינה פרי והצמד MKTO. הזמרות בקי ג'י ובי מילר התארחו בתאריכים נבחרים בארצות הברית, כמו גם הלהקה Restless Road והזמרת Kieza אשר פתחו כל אחד שתי הופעות בלבד. אל הופעות החימום בקנדה הצטרפה הזמרת הקנדית Andee, ובכל שאר התאריכים הופעות החימום כללו אמנים מקומיים.
ההופעה המרכזית
ההופעה נמשכה כשבעים דקות במהלכה לובאטו, חברי הלהקה שלה ושתי זמרות רקע שרו וניגנו יחד. מהלך המופע התאפיין בקווי דמיון רבים לקודמו, ובכלל זה הקרנת קטעי וידאו שונים על המסכים שהתחלפו מעת לעת, וכלל קטעי ריקוד. ההופעה החלה כאשר אורות ורודים וכחולים האירו את האולם, ובמקביל התנגן על המסכים אותו וידאו מונטאז' מהמופע הקודם אשר הציג את ציר הזמן של הקריירה של לובאטו לפי וידאו קליפים מכל השנים. כשהופיע הווידאו קליפ של Really Don't Care לובאטו עלתה מתחתית הבמה והחלה לשיר, ובו בזמן אורות רוחביים ורודים ותכולים האירו לסירוגין בסדר המדמה את דגל הגאווה הטרנסג'נדרית. לקראת סוף השיר עלו לבמה רקדנים ושתי זמרות רקע ששרו את חלק הראפ בשיר. עם סיום השיר האולם הוחשך, לובאטו ירדה מהבמה ועל המסכים התנגן קטע וידאו אחר, במהלכו לובאטו חזרה לבמה ושרה את The Middle בליווי הרקדנים. השיר העוקב היה Fire Starter, שהתחיל להתנגן בעוד לובאטו נשענת על גבו של הגיטריסט הראשי במרכז הבמה המוארת בצבעי אש. לאחר זמן קצר הצטרפו שוב הרקדנים אל הבמה. לאחר מכן היא הופיעה עם השיר Remember December בעיבוד מחודש, כאשר מלבד הרקדנים סביבה הקטע התנהל באותו האופן של המופע הקודם; הבמה מוארת בלבן עם אפקטים מהבהבים, ועל המסכים מופיע קטע וידאו בו היא נראית בסביבה חורפית עם שלג שיורד על ראשה. מיד אחר כך הבמה הוחשכה לקראת השיר הבא "Heart Attack", אשר במהלכו הוקרן הווידאו קליפ של השיר לצד כוריאוגרפיה של הרקדנים.
אירי ריקין
ביוגרפיה
החל מ-2006 השתתף ריקין ביצירה והנחיה של ארבע סדרות דוקומנטריות: "רוצחים" (שידורי רשת, ערוץ 2); "שמונה עשרה", "בקרוב אהבה", ו"ששה שיעורים למשפחה מאושרת" (שידורי קשת, ערוץ 2).
Demi World Tour
ההופעה המרכזית
אחרי כן הופיעה לובאטו בגרסה אינטימית לשיר My Love Is Like a Star, ומיד אחר כך הופיעה במחרוזת אקוסטית לשירים Don't Forget ו-Catch Me יחד עם הגיטריסט הראשי. השיר הבא איתו הופיעה התחלף מהופעה להופעה וכלל את אחד משלושת השירים Get Back, Here We Go Again או La La Land, אולם כולם נוגנו בגרסה אקוסטית על ידי הגיטריסט. עם סיום ביצוע הגרסה האקוסטית החל מתנגן על המסכים הווידאו קליפ לשיר Let It Go, ולובאטו החלה שרה בעוד האולם מוחשך. לאחר ביצוע השיר האולם שוב מוחשך וצלילי פסנתר מושמעים. כשהאורות נדלקים לובאטו נראית ישובה על פסנתר בעודה מאלתרת מנגינה, שבסיומה היא מקדישה מספר דקות לדבר על השיר הבא Warrior. במהלך השיר, אותו היא שרה וניגנה, הופיעו קטעי וידאו שלה מטיול יום הולדת לאפריקה. אחרי כן היא שרה גרסת פסנתר לשיר Two Pieces שבסיומו הוחשכה הבמה, קטע הווידאו הוחלף והרקדניפ עלו שוב אל הבמה. לובאטו עלתה מיד אחריהם ושרה גרסת כיסו לשיר Thriller של מייקל ג'קסון, במהלכה היא אף ביצעה קטע ריקוד. לאחר מכן היא ביצעה את Gor Dynamite עם תנועות מעט פרובוקטיביות בליווי הרקדנים. לאחריו שרה את Nightingale בגרסת פסנתר כשמסביבה ריקוד מינימלי, כמו גם השיר הבא Skyscraper בוצע באופן אינטימי. הביצוע האחרון הוא של השיר Give Your Heart a Break. ההדרן כלל שיר אחד והוא Neon Lights.
אירי ריקין
ביוגרפיה
ב-2015 הגיש את הסרט "בחצר האחורית" (שידורי קשת, ערוץ 2).
Demi World Tour
קטעים מיוחדים
בהופעתה השנייה באולבני שבניו יורק, אשר התקיימה ב-7 בספטמבר 2014, לובאטו שרה חלק קצר מהשיר Made in the USA שאינו נכלל בהופעה, זאת לאחר שבחור עלה אל הבמה והציע נישואין לחברתו. בהופעה שהתקיימה בסטייפלס סנטר שבלוס אנג'לס ב-27 בספטמבר 2014, ג'ו ג'ונאס עלה לבמה ושר יחד עם לובאטו את הדואט שלהם This Is Me מהסרט "קאמפ רוק".
אירי ריקין
ביוגרפיה
ריקין מרצה ב”אסכולות” (האוניברסיטה הפתוחה), "קתדרה”, “זמן אשכול”, בית אריאלה ומסגרות רבות נוספות.
סימן חיים
הפקה
שלב הצילומים של הסרט החל ב-19 ביולי 2016, באולפני שפרטון שבלונדון.
אירי ריקין
ביוגרפיה
בהרצאותיו עוסק ריקין בשאלות הקטנות והגדולות של החיים, דרך פריזמה רחבה של פילוסופיה, היסטוריה, ספרות, קולנוע, פיזיקה, ביולוגיה ועוד.
סימן חיים
הפצה
"סימן חיים" עלה לאקרנים ב-24 במרץ 2017, בהפצת סרטי קולומביה, לאחר שהוקדם מהתאריך המקורי שתוכנן, ה-26 במאי 2017, כדי למנוע תחרות עם שודדי הקאריביים: נקמתו של סלזאר והנוסע השמיני: קובננט, שמועד שיחרורם הוקדם אף הוא. הקרנת הבכורה העולמית של הסרט התקיימה במסגרת פסטיבל הסרטים South by Southwest ב-18 במרץ 2017.
אירי ריקין
ביוגרפיה
ריקין הוא זוכה פרס יעקב טלמון למחקר היסטורי מטעם האוניברסיטה העברית לשנת 1987 ופרס לביקורת ספרותית בעיתונות היומית ע"ש מרדכי ברנשטיין מטעם התאחדות הוצאות הספרים, לשנת 1995.
תוכניות טלוויזיה
פרקי הסדרה רוצחים, באתר vimeo,
סימן חיים
מכירות בקופות כרטיסים
נכון ל-1 ביוני 2017, הרווחים מהסרט "סימן חיים" הגיעו ל-30,234,022 דולר בארצות הברית ובקנדה, ועוד 68,671,039 דולר בשאר העולם.
בארצות הברית ובקנדה, הסרט יצא לאקרנים לצד פאוור ריינג'רס, תרגיל לשוטרים מתחילים ווילסון, והיה צפוי להכניס 12–17 מיליון דולר מ-3,146 אולמות קולנוע במהלך סוף השבוע הראשון להקרנתו. בפועל, הסרט הכניס 12,501,936 דולר, והיה לסרט הרביעי הרווחי ביותר באותו סוף-שבוע, אחרי היפה והחיה, פאוור ריינג'רס וקונג: אי הגולגולת. בסוף השבוע השני של הסרט הוא הכניס 5.5 מיליון דולר, וירד למקום השמיני.
ביקורות
באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, "סימן חיים" קיבל דירוג של 67% המבוסס על 177 ביקורות, וממוצע דירוג של 5.9 / 10. על פי הדעה הרווחת: "סימן חיים הוא די מרגש, מתוחכם למדי, וצולם בקפידה מספיק כדי להתגבר על אי-יכולת לתרום משהו חדש לז'אנר". באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון 54 מתוך 100, בהתבסס על 44 מבקרים, רובן מעורבות או ממוצעת. קהל הגולשים של האתר CinemaScore העניקו בסקר ציון ממוצע של "+C" לסרט, בסולם של +A עד F.
סטיב פולסקי, מבקר הקולנוע של מגזין Influx, נתן לסרט ציון "C", וכתב: "עבור אנשים מסוימים, סימן חיים יספיק למה שהם מחפשים כשמדובר בבידור בחלל, אך לפני המשך השבחים לסרט על היותו מבדר בעיקר, או טוב יחסית, יש לחשוב על הדרך בה כוח משיכה, בין כוכבים והמפגש העלו את הרף של הז'אנר. עם זאת, עלינו לשאול את עצמנו האם יש מקום לסרטי מדע בדיוני בינוניים - ואני מאמין שכן, יש, אך האם זה באמת צריך לכלול סרט כל כך לוקה בחסר כמו סימן חיים?"
קישורים חיצוניים
ביקורות:
A Lucky Child
רקע
תומאס בורגנטל נולד ב-1934 בלובוצ'נה (Ľubochňa), צ'כוסלובקיה, להורים יהודים ממוצא גרמני ופולני. בורגנטל היה שופט בבית הדין הבין-לאומי בהאג ומומחה במשפט בינלאומי וזכויות אדם. ילד בר מזל תורגם ליותר מתריסר שפות וכולל הקדמה מאת חתן פרס נובל אלי ויזל. כאשר בורגנטל חיפש לראשונה מו"ל באנגלית עבור ספר זה, נאמר לו ש"ספרי שואה לא נמכרים". הספר יצא לראשונה בגרמניה ב-2007, הפך שם לרב מכר ופורסם בארצות הברית ב-2009.
הוריו
אביו של תומאס, מונדק, נולד בגליציה, אזור בפולין שהיה שייך לאימפריה האוסטרו-הונגרית לפני מלחמת העולם הראשונה, וקיבל את השכלתו בגרמנית ובפולנית. הוא עבר לברלין, שם עבד בבנק יהודי פרטי וניהל את תיק ההשקעות של הבנק. עלייתו של היטלר והאלימות נגד יהודים גרמו לבורגנטל לעזוב את גרמניה לצ'כוסלובקיה, שם ניהל מלון נופש. שם פגש את גרדה זילברגלייט, אמו לעתיד של תומאס, צעירה יהודייה גרמנייה בת 20 בחופשה מגטינגן. הם התארסו תוך שלושה ימים מהפגישה בגבול גרמניה-צ'כיה ותומאס נולד כעבור אחד עשר חודשים.
ראשית חייו
החיים בגטו היו קשים בגלל מחסור במזון ובגלל הפחד שנגרם בעקבות פשיטות גרמניות אקראיות. היו גם מודיעים, מלשינים, שהיו מוכנים לסגיר לגרמנים תושבי גטו בשביל יתרון לעצמם. "לקירות יש אוזניים", נהג בורגנטל האב לומר. הוא עבד כעוזר לטבח ולאחר מכן היה אחראי על "ורקשטאט", מפעל בגטו, ליד חומות הגטו.
באוגוסט 1942, כשהחל חיסול גטו קילצה, אביו של תומאס יצא מהגטו עם מסמכי העובד, עם משפחתו ועם קומץ עובדים, כדי להימנע מגירוש מיידי לטרבלינקה. תושבי הגטו שנותרו בחיים הגיעו למחנה עבודה בחלק קטן מהגטו המקורי. במהלך חיסול המחנה, ילדים הופרדו מאמהותיהם באלימות ונרצחו בבית הקברות היהודי בקיילצה. מונדק צעד אל הקומנדנט ובידו אחז בתומס הצעיר, שפלט "Herr Hauptmann, ich kann arbeiten" – "סרן, אני יכול לעבוד". הקומנדנט הספקן ענה "עוד מעט נראה". תומאס שוב ניצל ממוות.
משפחתו של תומאס הועברה למפעל מסורים בהנריקוב, מחוז שוויינטוקז'יסקי, שם, בזכות הפולנית והגרמנית שלו, התקבל תומאס לעבודה כנער שליחויות למנהל העיר ומפעל טחנת הקמח שוט, גרמני בשם פוס (Fuss). טומי היה מתריע מראש על ביקורי הפתע של פוס, מזהיר את עובדי הטחנה ומציל אותם ממכות. הוא היה עד להכאות ותלייה של עובדי המפעל, אך גם למעשי גבורה ואומץ שהובילו לשכנועו בכך ש"התנגדות מוסרית מול הרוע היא לא פחות אמיצה מאשר התנגדות פיזית."
מחנות ריכוז
ביולי 1944 גורשה משפחתו של תומאס לאושוויץ. לא הייתה סלקציה עם הגעתם לבירקנאו. קציני האס אס כנראה הניחו שמכיוון שהטרנספורט הגיע ממחנה עבודה, כל הילדים, הזקנים והחולים, שאינם יכולים לעבוד, חוסלו. תומאס חמק ממוות בפעם השלישית.
הוא נכלא ב"מחנה הצוענים" באושוויץ וניצל ממוות פעמים רבות בעזרת אביו. מונדק פיתח אסטרטגיה: טומי עמד סמוך לגבו וקרוב לכניסה לצריף במסדר, אך הסתתר בצריף כשנראה היה שלאחר המסדר תהיה סלקציה, שבה כל מוזלמן וילד יועברו לתאי הגזים.
פעם טומי הצעיר נלכד במשלוח לתאי הגזים, אך הקבוצה שלו הייתה קטנה וטומי ושאר האסירים שנבחרו הועברו לצריף ביניים (שם הוכנסו להסגר אסירים עם גרדת) בעוד קבוצה גדולה נצברה כדי לשולחה להמתה בגז. בתקופה זו הרופא הפולני הצעיר האחראי על צריף ההסגר קרע את הכרטיס של טומי והנפיק כרטיס חדש. כשהאס אס הגיע בוקר אחד לקחת את הקבוצה של טומי לתאי הגזים, טומי לא היה ביניהם.
בתחילת ינואר 1945 פונה אושוויץ בצעדת המוות. מוקדם בצעדה החליטו שומרי האס אס שילדים מאטים את הצעדה וקראו לילדים מתוך אלפי הצועדים "לנוח במנזר". טומי וחבריו הצעירים סירבו להיענות וכך חמקו מהמוות שוב.
הצועדים הועמסו בקרונות משא פתוחים ולאחר יותר מעשרה ימים הגיעו לגרמניה. טומי הגיע עם רגליים קפואות למרפאה בזקסנהאוזן, שם נקטעו שתיים מאצבעות רגליו. זקסנהאוזן שוחרר על ידי הצבא האדום ב-22 באפריל 1945.
לאחר השחרור
טומי בן ה-11 ראה את נפילת ברלין כשהוא במדים מותאמים אישית במחלקה בלתי רשמית בצבא הפולני. לאחר כניעת גרמניה התגורר בבית יתומים פולני עד שהתאחד עם אמו, שגם היא שרדה, בגטינגן. טומי היגר לארצות הברית והגיע לניו יורק ב-4 בדצמבר 1951. הוא סיים את לימודיו במכללת בת'אני במערב וירג'יניה ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק. הוא קיבל תואר שני במשפטים ודוקטורט במדעי המשפט מאוניברסיטת הרווארד. הוא התמסר למשפט הבינלאומי וחש חובה מוסרית להקדיש את חייו המקצועיים להגנה על זכויות אדם.
ניתוח
בניו יורק טיימס ציטט סיימון ברון-כהן סצנה מתוך "ילד בר מזל". בספר נאלץ אסיר לתלות את חברו שניסה להימלט. שומר אס אס הורה לאסיר לשים חבל על צווארו של חברו. ברון-כהן מציינת כי התנהגותו של השומר לא נועדה רק להעניש או להרתיע. השומר בחר בצורת הענישה הספציפית הזו כי רצה ששני החברים יסבלו. "אכזריות לשמה הייתה חלק מהתנהגותם של השומרים הנאצים הרגילים. למרבה הצער, לא חסרות דוגמאות מחרידות..."
בסצנת התלייה האיש שנצטווה לתלות את חברו לא יכול היה לציית כי ידיו רעדו בעוצמה כה רבה מפחד ומצוקה. חברו לקח את החבל, ובמעשה יוצא דופן, נישק את ידו של חברו ואז הניח את החבל על צווארו. תומאס הצעיר, אז בן תשע, היה עד למעשה האבירות הזה ולמעשים חסרי אנוכיות דומים של אסירי גטו קיילצה, מחנה הנריקוב ומחנות הריכוז אושוויץ וזקסנהאוזן. טומי שאב כוח ממעשים עזים וחסרי אנוכיות מול מצוקה. חוויות אלו היו המקור למחויבותו ארוכת השנים לזכויות אדם. אמפתיה או מעשי חמלה מצד שומרי מחנות הריכוז הנאציים כלפי אסירים, במיוחד יהודים, היו נדירים. לדוגמה, שומר אס אס בטרנספורט שבויים הגיש לטומי הצעיר את כוס הקפה שלו כשראה את טומי מביט בה בערגה. בורגנטל מציין שלמרות שהיו נאצים מחויבים רבים, היו גם 'מיטלאופר' או 'חברים למסע' שהצטרפו למפלגה הנאצית מסיבות אחרות, כמו רווח כלכלי.
בשל חמישים השנה שחלפו בין האירועים לבין כתיבת הספר, הסופר מתאר את הסצנות הצורבות בניתוק שהופך את התיאור לפחות טראומטי עבור הקורא. המחבר מציב שאלות חסרות מענה לגבי האופי האנושי.
ציטוטים מתוך A Lucky Child
"התנגדות מוסרית מול הרוע היא לא פחות אמיצה מהתנגדות פיזית."
"מדוע, בעיצומם של כל האירועים הנוראים האלה, יש אנשים שמוצאים את הכוח והאומץ המוסרי להתנגד, או לכל הפחות, לא לבצע את הפשעים המפלצתיים האלה שאחרים מבצעים בקלות?"
"מלבד בדיקת המוסר של אלה שלא הפכו לא מלשינים או לקאפוס, מחנות הריכוז היו מעבדות להישרדות האכזריים".
"מה יש באופי האנושי שנותן לחלק מהיחידים כוח מוסרי לא להקריב את הגינותם וכבודם, ללא קשר למחירים שהם משלמים בעצמם, בעוד שאחרים הופכים חסרי רחמים ורצחניים בתקווה להבטיח את הישרדותם שלהם?"
יום הולדת (שיר של דנה אינטרנשיונל)
"יום הולדת" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל, מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, הכל זה לטובה. הוא יצא לאור ב-6 בדצמבר 2007, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום. את השיר כתבה אינטרנשיונל לבדה והוא עוסק במלנכוליה סביב יום הולדתה.
השיר זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, והיה לשיר הנושא בתוכנית "מה זה השטויות האלה?!" בנושא ימי הולדת.
רקע וכתיבה
"יום הולדת" הושמע לראשונה באופן בלעדי באוגוסט 2006 במהלך אירוע שצוין לכבוד שלוש שנים לפורום שלה בתפוז אנשים. במרץ 2007 התראיינה אינטרנשיונל לידיעות אחרונות והצהירה: "השיר מדבר על החוויות שלי במהלך השנים, די עצוב ומלנוכלי, מה קורה כשאתה עובר את גיל 35 ומסתכל בצורה שונה על ימי הולדת".
בריאיון לתוכנית הטלוויזיה של גיא פינס ב-2012 הצהירה: "זה קשה לספור את השנים. יש עוד הרבה מה להגיד, המלאכה מרובה והזמן טס...".
וידאו קליפ
עבור "יום הולדת" לא צולם וידאו קליפ נלווה, אך ביולי 2014 העלתה אינטרנשיונל לערוץ היוטיוב שלה את קטע האודיו הרשמי של השיר.
Live at the House of Blues
Live at the House of Blues הוא אלבום של הראפר האמריקאי טופאק שאקור מההופעה האחרונה שלו שהתרחשה ב-4 ביולי 1996. האלבום יצא בשנת 2005, 9 שנים לאחר ששאקור נורה מרכב חולף. האלבום מכר יותר מ-1,000,000 עותקים והגיע למעמד פלטינה. בהופעה היו זמרים אורחים שמופיעים באלבום, כגון סנופ דוג, אאוטלוז ועוד. קיימת גם גרסת DVD שמכילה את המופע השלם כולל קליפים לשירים "California Love", "To Live & Die in LA", "Hit 'Em Up" ו-I Ain't Mad at Cha.
גביע המדינה בכדורסל 2020/2021
גביע המדינה בכדורסל לעונת 2020/2021 היא התחרות ה-61 מאז היווסדו של המפעל. מכבי תל אביב זכתה בגביע ה-45 בתולדותיה, לאחר שניצחה במשחק הגמר את מכבי ראשון לציון.
סיבוב ראשון
קבוצה א' היא הקבוצה המארחת.
הגמר
משחק הגמר נערך ב-27 במאי 2021 בהיכל טוטו חולון שבחולון, וניצחה בו מכבי תל אביב בתוצאה 69:86, שזכתה בגביע המדינה ה-45 בתולדותיה.
אולג יאנקובסקי
אולג יאנקובסקי (ברוסית: Олег Янковский; 23 בפברואר 1944 - 20 במאי 2009) היה שחקן ובמאי תיאטרון וקולנוע רוסי וסובייטי. הוא זכה בפרס ברית המועצות ובשנת 1987 ופעמיים בפרס הפדרציה הרוסית (בשנים 1996 ו-2002). בשנת 1991 הוענק לו תואר אמן העם של ברית המועצות. על פעילותו בתחום התיאטרון והקולנוע הוא קיבל מספר עיטורים.
חייו
אולג יאנקובסקי נולד בעיר ג'זקזגן (אז בברית המועצות, היום בקזחסטן) למשפחה בעלת שורשים פולנים-בלארוסים. אביו היה קצין בצבא האימפריה הרוסית ונפצע במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא שירת לצד מיכאיל טוכאצ'בסקי. בתחילת שנות ה-30 נעצר ושוחרר. בשנת 1937 נעצר שנית ושוחרר תוך זמן קצר. בשנת 1953 הוא נפטר בעקבות פציעה ישנה.
בשנת 1951 המשפחה עברה לעיר סראטוב. בשנת 1957 אולג הצעיר עבר לאחיו שהיה שחקן בתיאטרון העירוני במינסק. לאחר מספר שנים אולג יאנקובסקי חזר לאימו לסראטוב. לאחר סיום לימודי בית הספר הוא התקבל ללימודי משחק בבית הספר למשחק העירוני. בהיותו בשנת הלימודים השנייה אולג יאנקובסקי נישא לסטודנטית למשחק. לאחר סיום הלימודים הזוג הצעיר התקבל לתיאטרון העירוני. אשתו זכתה לפופולריות גדולה על במת התיאטרון העירוני, בעוד שהוא שיחק במספר הצגות ללא הצלחה יתרה.
אגם ת'ינגוואטלאוואטן
אגם ת'ינגוואטלאוואטן (באיסלנדית: Þingvallavatn) הוא אגם בעמק הביקוע, שבדרום-מערב איסלנד. זהו האגם הטבעי הגדול ביותר באיסלנד, עם שטח של 83.7 קמ"ר. עומקו הממוצע של האגם הוא 34 מטרים. האגם מצוי בחלקו בשטח הפארק הלאומי ת'ינגווליר.
אולג יאנקובסקי
קריירה לאחר התפרקות ברית המועצות
בשנת 1991 יאנקובסקי שיחק בסרט על הריגת הצאר ניקולאי השני. בשנת 1991 הוא נסע לצרפת ועבד שם מספר שנים. בהיותו בצרפת ליאנקובסקי הוענק תואר אמן העם של ברית המועצות, בין האחרונים. בשנת 1992 יאנקובסקי חזר לרוסיה והמשיך לשחק בקולנוע ובתיאטרון במוסקבה בו התחיל את הקריירה שלו אצל במאי מארק זכארוב.
אגם ת'ינגוואטלאוואטן
סדקי העתק מסביב לאגם מעידים על היווצרותו במקום בו נפרדים שני לוחות טקטוניים סמוכים, הלוח האירואסייתי והלוח הצפון-אמריקאי. הסדק הגדול ביותר ביניהם הוא קניון אלמאנאגיאו (Almannagjá).
אולג יאנקובסקי
קריירה לאחר התפרקות ברית המועצות
בשנת 2008 יאנקובסקי חלה ותוך זמן קצר התברר כי הוא סובל מסרטן. למרות כל המאמצים כולל ביצוע ניתוחים בגרמניה, השחקן נפטר ב-20 במאי 2009 במוסקבה. הוא הוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.
אגם ת'ינגוואטלאוואטן
אחד הסדקים, המהווה הסתעפות של עמק הביקוע בו מצוי האגם, מלא במימיו — זהו הבקע סילפרה (Silfra). הבקע, המתחבר אל האגם מצפון, הוא אתר צלילה פופולרי. משום שהסדק צר, הצוללים במקום, שוחים למעשה בין שתי יבשות. באגם ישנם איים, שמקורם בהתפרצויות געשיות.
אוקסודרסיים
אוקסודרסיים (שם מדעי: Oxudercidae) היא משפחה אפשרית של דגי גרם מסדרת הדקראים מקבוצת דמויי-קברנון. על פי כמה חלוקות הם נחשבים לחלק מהקברנוניים, ולפי חלוקות אחרות הם נפרדים ממנה. במשפחה האפשרית ישנן ארבע תת-משפחות.
אגם ת'ינגוואטלאוואטן
מצפון, בשטח ת'ינגווליר, נשפך אל האגם הנהר יוכסראו (Öxará). ת'ינגוואטלאוואטן מהווה מוצא לנהר יחיד, סוג, המתחיל את זרימתו בקצהו הדרומי של האגם. מבחינת הדגה, האגם ראוי לציון בשל ארבעה סוגי אלתית אטלנטית המצויים בו.
אוקסודרסיים
דגים אלה חיים בסביבה טרופית וסובטרופית בכל הימים והאוקיינוסים בעומק רדוד. הם חיים בשוניות אלמוגים, לגונות לאורך החוף וחלקם נכנסים למים מליחים, מים מתוקים ואף חיים באדמות של ביצות מנגרובים. היבשתנים מסוגלים לנוע רוב זמנם מחוץ למים, אף על פי שהם נשארים בקרבת הים. עוד כמה מינים מסוגלים להתקיים על אוויר כאשר המים בהם הם מצויים מתייבשים.
אגם ת'ינגוואטלאוואטן
לחופו הצפוני של ת'ינגוואטלאוואטן נוסד בשנת 930 הפרלמנט של איסלנד, אלת'ינגי.
אוקסודרסיים
אלו דגים קטנים מאוד עם גוף מתפתל, סנפירים קצרים וסנפירי חזה שטוחים ולעיתים גם דמויי גפיים. יש להם ראש גדול ועיניים הנמצאות בקצה הראש. מינים אלה הם אוכלי כל.
מיון
במשפחה זו ייתכן שמצויות תת-המשפחות הבאות:
Moon Safari
Moon Safari הוא אלבום האולפן הראשון של צמד המוזיקה האלקטרונית הצרפתית אייר, אשר יצא לאור ב-16 בינואר 1998. Moon Safari שוחרר מחדש ב-14 באפריל 2008 לציון עשור לאלבום, והוא כלל ספר כרוך, דיוידי סרט תיעודי על הצמד ותקליטור נוסף עם הופעות חיות ורמיקסים.
טל אלכסנדר
טל אלכסנדר (2 בנובמבר 1963 – 9 במאי 2018) היה אסטרופיזיקאי ישראלי, פרופסור במכון ויצמן למדע, שהתפרסם בעיקר בשל תרומתו הרבה לחקר החור השחור במרכז גלקסיית שביל החלב, ובפרט חיזוי היכולת לגלות באמצעותו אפקטים המאששים את תורת היחסות הכללית. בשנת 2007 הוענק לו פרס קריל למצוינות במחקר מדעי.
RISC
RISC (באנגלית: Reduced Instruction Set Computing; מילולית: מיחשוב עם סט פקודות מצומצם) היא גישה בתיכון מעבדים, שמתמקדת בסט הפקודות של המעבד, אך מדברת גם על מאפיינים נוספים של תכנון המעבד, בנוסף לסט הפקודות.
טל אלכסנדר
ביוגרפיה
טל אלכסנדר נולד ברחובות ב-1963 לסימה וגדעון, כשאביו עבד כמדען מחקר בכיר במכון ויצמן למדע. בהיותו בן ארבע מונה אביו לפרופסור לפיזיקה של אנרגיות גבוהות באוניברסיטת תל אביב, והמשפחה עברה לתל אביב. בגיל 18 התגייס לצה"ל, שירת חמש שנים ביחידה 8200, והשתחרר בדרגת סרן. לאחר שחרורו מצה"ל למד לתואר ראשון בפיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שקיבל בשנת 1989 בהצטיינות. לאחר מכן עבר לאוניברסיטת תל אביב ולמד לדוקטורט במסלול ישיר בהנחיית פרופ' חגי נצר. עבודת הדוקטורט שלו התמקדה בתפקידם של כוכבים ביצירת קווי הפליטה הרחבים של גרעיני גלקסיות פעילים. במהלך לימודי הדוקטורט גם נטל חלק בכמה מחקרים תצפיתיים. העבודה התצפיתית הובילה אותו לפתח את ZDCF, שיטה למדידת הפרשי זמן בין סדרות עתיות שנדגמו באופן לא-אחיד.
RISC
היסטוריה
באמצע שנות השבעים של המאה ה־20, התנהלו מחקרים במעבדות המחקר של IBM ובמקומות אחרים במטרה למצוא דרכים לשיפור הביצועים של מחשבים. במסגרת המחקרים בדקו החוקרים באיזו מידה פקודות ואופני מיעון ("Addressing Modes") שונים נמצאים בשימוש בתוכניות מחשב.
טל אלכסנדר
ביוגרפיה
ב-1997 המשיך לחקור את ההשתנות של גרעיני גלקסיות פעילים במסגרת השתלמות פוסט-דוקטורט קצרה במכון מקס פלאנק במינכן שבגרמניה. שם הוא יצר שיתוף פעולה ארוך-טווח עם פרופ' ריינהרד גנצל. בשנים 1998–2000 שהה כפוסט-דוקטורנט במכון למחקר מתקדם בעיר פרינסטון שבניו ג'רזי, ואז המשיך להשתלמות פוסט-דוקטורט נוספת במכון טלסקופ החלל בבולטימור שבמרילנד.
ב-2001 קיבל אלכסנדר משרת מדען בכיר במכון ויצמן למדע, ובהמשך, ב-2008, קודם לדרגת פרופסור חבר. ב-2012 מונה לראש המחלקה לפיזיקה של חלקיקים ואסטרופיזיקה במכון, תפקיד אותו מילא עד שב-2017 אובחן בגופו סרטן, שהביא לפטירתו במאי 2018. הוא הותיר אחריו אלמנה (עו"ד נאוה פינצ'וק-אלכסנדר) ושני ילדים.
RISC
היסטוריה
בנוסף, מחקרים אחרים הצביעו על דרכים נוספות לשפר את ביצועי המחשב על ידי פישוט והאחדה של סט הפקודות. מהמחקרים האלו ומסקנותיהם צמחו כמה עקרונות תכנון שקיבלו את השם הקבוצתי RISC, אם כי סך כל העקרונות מדבר על מאפיינים נוספים בתכנון המעבד, ולא רק על סט הפקודות.
טל אלכסנדר
ZDCF
לקראת סוף מחקר הדוקטורט שלו, ניסה אלכסנדר לבחון האם ההשתנות של גרעיני גלקסיות פעילים מתואמת עם תכונות אחרות שלהם. המשימה הצריכה פיתוח שיטה חדשה לחישוב קרוס-קורלציה של סדרות עתיות הדגומות באופן בלתי אחיד, בניגוד לבעיות דומות בהנדסת חשמל, שם הדגימה היא אחידה. הבעיה היא בעיה שאסטרונומים רבים מתמודדים עימה. אלכסנדר פיתח את האלגוריתם (ZDCF (Z-Transformed Discrete Correlation Function שאיפשר להתגבר על חלק מהבעיות החישוביות. השיטה עדיין פופולרית גם היום בקרב אסטרונומים.
RISC
היסטוריה
החל מאמצע ועד סוף שנות השבעים פורסמו בעיתונות המקצועית של מדעי המחשב מאמרים המתארים את הגישה החדשה לתכנון מעבדים, ומתחילת שנות השמונים של המאה ה־20 הופיעו בשוק מעבדים המיישמים עקרונות אלו.
טל אלכסנדר
הכוכב S2
ב-2002 השתתף אלכסנדר בגילוי פורץ הדרך של קבוצתו של ריינהרד גנצל של הכוכב S2, המקיף את החור השחור במרכז גלקסיית שביל החלב. הגילוי פתח תחום חדש באסטרופיזיקה - חקר מסלוליהם של כוכבים סביב החור השחור הסופר-מסיבי. התופעות הדינמיות במסלולי כוכבים אלה אפשרו הבנה חסרת תקדים של התהליכים המתרחשים במרכז הגלקסיה וסביב חורים שחורים. מחקר מפורט של מסלולים אלה גם איפשר מדידה מדויקת של מסת החור השחור ושל המרחק למרכז הגלקסיה.
RISC
היסטוריה
מעבדים אלו אכן הוכיחו על ידי ביצועים משופרים מצד אחד, ועלויות חומרה מופחתות מצד שני שגישת ה־RISC בתיכון מחשבים היא אכן גישה מוצלחת, וכיום יש מעבדים רבים שמיישמים את עקרונות ה־RISC בחלקם או במלואם.
טל אלכסנדר
אפקטים יחסותיים
ב-2006 אלכסנדר, יחד עם שי צוקר ובשיתוף פעולה עם קבוצתו של גנצל בגרמניה, בחנו את ההשלכות של תורת היחסות הכללית על המסלולים של כוכבים המקיפים את החור השחור. השאלה שעמדה על הפרק הייתה האם ניתן יהיה בדרך זאת לאשש פעם נוספת את תורת היחסות הכללית. הצוות הראה שבזמן מעבר הכוכב S2 בנקודה הקרובה ביותר לחור השחור (פריאפסיס), אפשר יהיה למדוד סטייה מהמסלול הצפוי על פי הפיזיקה הקלאסית, וכך לאשש את תורת היחסות הכללית. המעבר הבא של S2 בפריאפסיס התרחש במאי 2018, כשבוע לאחר פטירתו של אלכסנדר. קבוצתו של גנצל מדדה את הסטייה הזו באמצעות GRAVITY - מכשיר חדש אותו הם פיתחו בשנים שלפני כן בעיקר לצורך זה. התוצאות איששו את התחזיות בדיוק מרשים, בדיוק כפי שחזה הצוות ב-2006. תוצאות אלה הביאו בהמשך לזכייתו של גנצל בפרס נובל.
RISC
היסטוריה
כדי להבחין בין מעבדים המיישמים את עקרונות ה־RISC לאלו שאינם כאלו, נהוג לכנות את הקבוצה השנייה CISC ("Complex Instruction Set Computing", מילולית: מיחשוב עם סט פקודות מורכב).
ההצלחות של עקרונות ה־RISC הביאו חוקרים שונים להציע גישות מתחרות כמו "VLIW", "MISC", "OISC" ועוד.
במקביל, מתכנני מעבדים שלא מיישמים את גישת ה־RISC במלואה החלו להטמיע חלקים ופרטים מסוימים מעקרונות ה־RISC למעבדים החדשים, עד שבימינו קווי הגבול בין מעבדים שנחשבים ל־RISC ואלו שאינם כאלו מיטשטשים והולכים.
עקרונות ה־RISC
העיקרון הראשון של RISC הוא זה שעל שמו נקראת כל הגישה: סט פקודות מצומצם. אין הכוונה שסט הפקודות הוא בהכרח קטן או פשוט, אלא שסט הפקודות שהמעבד תומך בו הוא כזה שמהדרים אכן משתמשים בהן בפועל. פקודות שבהן לא משתמשים המהדרים, או כאלו שמשתמשים בהן מעט מאוד לא ימומשו בחומרה, ובמקומן ייעשה שימוש בשגרות תוכנה.
עם זאת, זה אינו העיקרון היחיד. על סט העקרונות המדויק שנחשב ל־RISC אין הסכמה מלאה, ומעבדים מסוימים שמממשים את רוב העקרונות אך לא את כולם עדיין נחשבים מעבדי RISC.
העקרונות הם:
מאפיינים נוספים הקשורים ל־RISC
מאפיינים אלו אינם קשורים בהכרח ל־RISC, אך הם מופיעים בהרבה מעבדים הנחשבים ל־RISC או רק במעבדי RISC.
חיזוי הסתעפות
אחת הפקודות שכל מעבד תומך בהן היא "קפיצה מותנית": פקודה זו בודקת תנאי מסוים (למשל אם התוכן של אוגר א' גדול מתוכנו של אוגר ב'), ואם התנאי מתקיים המעבד "קופץ", כלומר הפקודה הבאה שהמעבד מבצע אינה הפקודה שרשומה בזיכרון בכתובת הבאה, אלא פקודה שנמצאת בכתובת אחרת, שהיא אחד הפרמטרים של הקפיצה המותנית.