cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עשו
פגישה מחודשת
בפרק ל"ו, המתאר את משפחת עשו, מופיעים פסוקים העומדים בסתירה לסיפור השיבה של יעקב לארץ כנען שבפרק ל"ב. על פי הסיפור בפרק ל"ב יעקב שולח מלאכים "אל עשו אחיו ארצה שעיר שדה אדום" ובתום המפגש נאמר "וישב ביום ההוא עשו לדרכו שעירה". כלומר, כששב יעקב לארץ כנען עשו כבר מתגורר באדום ואין יעקב ועשו מתגוררים יחדיו בארץ. לעומת זאת, לפי פרק ל"ו יעקב ועשו מתגוררים בארץ כנען ורק לאחר מכן הולך עשו להר שעיר "כי היה רכושם רב משבת יחדיו". גם בסיפור זה ניכר חוסר איבה בין יעקב לעשו היושבים "יחדו", כמו בסיפור הברכה השני. גם הסיפור שבפרק ל"ו מיוחס בחקר המקרא למקור הכהני..
משפחת עשו
לפי התיאור המקראי עשו נשא כמה נשים, מבנות כנען ומבנות ישמעאל: בגיל 40 עשו לקח שתי נשים מבנות כנען: כאשר ראה כי הן לא מוצאות חן בעיני אביו ואמו נשא את בשמת בת ישמעאל אחות נביות. נקראת גם מחלת, ומכאן אמרו חז"ל שכל הנושא אשה נמחלים לו עוונותיו.
עץ משפחה
עץ משפחה חלקי המציג את הקשר למשפחת האבות:
אגדות חז"ל
אגדות רבות נאמרו על סיפורו של עשו. בזמן ההריון, חז"ל מסבירים ששני האחים נועדו מרחם לייעוד שונה: כאשר הייתה עוברת על פתח בתי מדרשות היה יעקב מפרכס לצאת, ואילו כאשר הייתה חולפת על פני בית עבודה זרה היה עשו מבקש לצאת. כשגדל, חז"ל מספרים שעשו היה צד את הבריות ושודד אותם ואת נשותיהם. בסיפור מכירת הבכורה (חז"ל מספרים שהיה זה בגיל 15, עם מות אברהם) חז"ל מסבירים את עייפותו המוגזמת בכך שעבר על חמש העבירות החמורות באותו יום. מסורת אחרת מתארת כי היה מבוקש להריגה, ונרדף לאחר שרצח את נמרוד מלך בבל, כנקמה על שריפת סב-סבו הרן. חז"ל מוסיפים שהנזיד שהכין יעקב היה למעשה נזיד עדשים שהכין יעקב לסעודת ההבראה על אברהם.
על הפסוק המתאר את פגישתם של עשו ויעקב,, אומר מדרש ספרי: "רשב"י אומר: הלכה בידוע שעשו שונא ליעקב אלא נהפך רחמיו באותה שעה ונשקו בכל לבו". חז"ל מסבירים כי עשו עדיין רצה להרוג את יעקב ולנשוך את צווארו, אך צווארו של יעקב הפך לקשה כשיש ושיניו של עשו נשברו ולכן שניהם בכו בפגישה.
דמותו התנכית של עשו - שנעשתה סמל למלכות רומי בתקופת האימפריה הרומית ומאוחר יותר הנצרות עברה דמוניזציה במיוחד לאחר חורבן בית המקדש. בספרות האגדה הגדילו חז"ל לזהות את הנבל ב כעשו:.
פטירתו וקבורתו
על פי המסורת קבור ראשו של עשו במערת המכפלה – לצד קברו של יעקב. על פי המסורת נולד עשו עם אחיו התאום יעקב בערב חג סוכות בשנת (1653 לפנה"ס), ונפטר בערב סוכות בשנת  בגיל 147. על פי המסורת עשו נהרג בעיר דוּרַא (בערבית: دورا) הסמוכה לחברון. דורא נזכרת לראשונה ברשימת הערים בפפירוס אנאסטאזי א ובמכתבי אל-עמארנה מהמאה ה-14 לפנה"ס. בתנ"ך מוזכרת דורא בשם "אדוריים" כאחת הערים שבוצרו על ידי רחבעם. ובספר היובלים (ל"ח, י') מופיעה כמקום מיתתו של עשו אבי אדום (עם) לאחר שנורה למוות בידי יעקב ובניו לשבטי ישראל.
אמנם בחז"ל הגרסה מסופרת אחרת כי בעת קבורתו של יעקב בא עשו אחיו וערער על הזכות לקבור את יעקב במערת המכפלה, בעוד שאר בני יעקב טורחים בחיפוש שטר הקניין בו מכר עשו את חלקו במערה ליעקב, ניגש חושים בן דן, שהיה כבד שמיעה, ולא הבין על מה המהומה ומדוע מתעכבת קבורת יעקב סבו והוא מוטל בבזיון, אמרו לו, מפני שנפתלי שהוא קל ורץ כאיילה רץ לארץ מצרים להביא את שטר הקניין של מערת המכפלה כדי שיוכלו לקבור את יעקב כי עשו מטיל ספק ועוררין בקניין, אמר להם חושים, וכי נחכה עד שיבוא נפתלי ויהא אבי אבא מוטל בבזיון, לקח בול עץ וערף את ראשו של עשו:.
כיבוד אב וכיבוד סב
חז"ל עומדים על כיבוד האב המופלא של עשו ואומרים כי לא היה אדם שכיבד את אביו כפי שכיבד עשו את יצחק. גם כאשר רצה להרוג את יעקב לאחר שזה לקח בעורמה את ברכתו תכנן לעשות זאת רק בימי אבל אביו, וכל ימי חייו דאג לספק לו בשר ציד.
עוד מובא בתלמוד הבבלי שעשו כיבד את סבו אברהם ולא מרד בהשם כל ימי חיי אברהם סביו וכלשון התלמוד: "וה' ברך את אברהם בכל", מאי בכל? וכו' שלא מרד עשו בימיו וכו'; שלא מרד עשו בימיו, מנלן? דכתיב (בראשית כה, כט) ויבא עשו מן השדה והוא עיף, ותנא אותו היום נפטר אברהם אבינו ועשה יעקב אבינו תבשיל של עדשים לנחם את יצחק אביו וכו' אמר רבי יוחנן חמש עבירות עבר אותו רשע ב"אותו היום", אבל עד אותו היום נזהר עשיו מלחטוא משום כבודו של אברהם סבו.
אמנם, בתרגום יונתן בן עוזיאל מפרש לשלילה את ההתאפקות הזאת למותו של יצחק:
עשו לא רצה שיצחק יעשה מה שאדם הראשון וחוה עשו אחרי שקין רצח את הבל (ומאוחר יותר, נרצח בעצמו) - להוליד בן חדש (שת). הוא רצה לוודא שלא יהיה יורש אחר מלבדו.
במחקר המדעי
סיפור יעקב ועשיו נראה כמקור לסיפורי המיתולוגיה הפיניקית אודות 'אוסוס' המתמחה במקצועות עיבוד העור ויחסיו המורכבים והמתוחים עם אחיו מייסדה של העיר צור - 'היפוסורניוס'.
הצעה אחרת מקשרת את השם הפיניקי אוּסוס להגייתו בשפה היוונית: אוּ-זוּ / אוּ-שׁוֹ, כשמה של ההתיישבות ששכנה ממול העיר צור.
מוטיב התיאומים והתחרות ביניהם ידועים מספרות עמי העולם הקדומה. מוטיבים אלה מתארים שניות ושונות ברמה בסיסית בין אחים, שבאות לרמז על פיצול שבטי לשתי יחידות. הניגוד בין שני הבנים התאומים בא לידי ביטוי בקווים פיזיים: הטיפוס השלילי מעורר דחייה מכוסה שיער, שערו וגון פניו אדומים, ובלשון הכתוב: "שעיר ואדמוני". פרק כה מפסוק יט ועד סופו רצוף הסברים אתנוגרפיים. השמות יעקב ואדום, ואף עליונותו של יעקב על עשו, באים כאן על הסבריהם: יעקב הרועה הוא תם ויושב אוהל, לעומת עשו אחיו הציד, המוציא את מחייתו מקשתו. בעוד עשיו אורב בשדה לחיות ושופך את דמן, מטפל יעקב במסירות בצאן כשהאלימות ממנו והלאה, ולכך מכוון הכתוב בתארו את יעקב כ"איש תם". ייתכן כי קשרים אפשריים של יהודה עם ענף משבטי עשו - (קינזי), השוכנים בחברון, באים לידי ביטוי במספר פסוקים בתנך: קשרים אלו נרמזים גם ב; ב; ו.
בכונתילת עג'רוד - 'חורבת תימן' במזרח סיני נמצא אזכור לשמו של "יהווה-מתימן" המאשרר את קשריהם התרבותיים והדתיים של ישראל ויוצאי חלציו של עשו - שבטי אדום תימן.
דמותו של עשיו בתנ"ך מזכירה את ישמעאל המתואר כפרא אדם, וכ"רבה קשת" עשיו מגלם את דמות הפרא חסר התרבות, הבא לידי ביטוי באפוס המסופוטאמי בדמותו של אנכידו, בן זוגו של גלגמש. בדומה לעשו, גם אנכידו שעיר בגופו ופרא בהתנהגותו. המזכירה את עשיו ויחס הזלזול שלו כלפי זכות הבכורה, ונכונותו למכרה בנזיד עדשים - מעידים על דפוסי התנהגות המשקפים נון-קונפורמיזם אינהרנטי.
ESound
eSound הוא שירות הזרמת מוזיקה דיגיטלי המאפשר הזרמה של שירים. השירות כולל מעל ל-150 מיליון שירים הזמינים להאזנה בעשרות מדינות ברחבי העולם וביניהן ישראל.
התוכנה נוצרה על ידי חברת "Spicy Sparks S.R.L" כתחליף לשירותי ההשמעה המובילים כגון ספוטיפיי ואפל מיוזיק שבהם ישנם הגבלות על מצב האזנה, קצב הזרמת הנתונים, קצב הדילוג בין השירים ומצב השמעה לא מקוונת עבור המשתמשים בתוכנית החינמית בעוד שב-eSound, השירותים האלו ניתנים במלואם למשתמשים, וההגבלה היחידה למשתמשים בשירותים החינמיים היא בגישה למילות השירים ובהשמעת פרסומות.
השירות זמין לרוב המכשירים המודרניים כולל מחשבי Windows, macOS, Linux וגם בסמארטפונים וטאבלטים המריצים iOS ואנדרואיד. ניתן לדפדף ולחפש מוזיקה לפי אמן, אלבום, ז'אנר. כמו כן, התוכנה מאפשרת יצירת פלייליסטים מקוריים בנוסף לפלייליסטים העומדים לרשות המשתמשים כגון רשימות השירים המובילים לפי מדינות ומקבצי שירים על פי ז'אנר מוזיקלי.
צלילי המוסיקה (סרט)
צלילי המוסיקה (באנגלית: The Sound of Music) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי, זוכה חמישה פרסי אוסקר, המבוסס על מחזמר באותו השם, המבוסס על ספרה האוטוביוגרפי של מריה פון טראפ, "The Von Trapp Family Singers" ("זמרי משפחת פון טראפ"). הוא אחד הסרטים הידועים המבוססים על יצירותיהם המשותפות של ריצ'רד רוג'רס ואוסקר המרשטיין.
נכון לשנת 2019 הוא הסרט השישי ברשימת הסרטים המצליחים ביותר קופתית בכל הזמנים לאחר תיקון הנתונים לאור האינפלציה.
מספר למחזמר
בשנת 1949, שנתיים אחרי שבעלה, קפטן פון טראפ, נפטר, פרסמה מריה את ספרה הראשון - "The Story of the Trapp Family Singers". היא מכרה את הזכויות לספר לחברה גרמנית, שצילמה ב-1956 את הסרט "Die Trapp Familie". חברת "סרטי פרמאונט" האמריקנית קנתה את הזכויות לגרסה אנגלית של התסריט. הבמאי שפרמאונט שכרה הציע לעבד את סיפורה של משפחת פון טראפ למחזמר ולא לסרט, בשילוב שירי עם אוסטריים. להפקה הצטרפו הצמד שהיה אחראי להפקות רבות ומוצלחות בברודוויי - ריצ'רד רוג'רס (לחן) ואוסקר המרשטיין (מילים). הם כתבו שירים מקוריים למחזמר, במקום ההצעה לשירי העם האוסטריים. המחזמר "צלילי המוסיקה" עלה לראשונה בברודוויי ב-16 בנובמבר 1959, בכיכובם של מרי מרטין ותיאודור ביקל. המחזמר היה ללהיט: הוא הופיע 1,443 פעמים, וזכה בשמונה פרסי טוני (פרסי התיאטרון האמריקני), כולל פרס המחזמר הטוב ביותר.
ב-1981 הועלה בווסט אנד בלונדון חידוש להפקה בכיכובה של פטולה קלארק בתפקידה של מריה.
ממחזמר לסרט
ביוני 1960 רכשה חברת "פוקס המאה ה-20" את הזכויות לגרסה הקולנועית של "צלילי המוסיקה". בדצמבר 1962 החלה העבודה על הסרט. התסריטאי היה ארנסט לימן ("המלך ואני"), והבמאי היה רוברט וייז. לתפקיד של מריה לוהקה ג'ולי אנדרוז, שהייתה אז שחקנית צעירה שכבר הופיעה בבימות ברודוויי במחזות הזמר "גבירתי הנאווה" ו"קמלוט" ואך סיימה את צילומי הסרט "מרי פופינס". לתפקיד של קפטן פון טראפ לוהק השחקן השייקספירי כריסטופר פלאמר.
התסריט הסופי היה שונה מעט מהטקסט של המחזמר: דמויות המשנה, כגון הברונית (אלינור פארקר) והחבר-אמרגן מקס דטוויילר (ריצ'רד היידן), קיבלו תפקיד קטן יותר, וכן הורדו שלושה שירים מהמחזמר. במקומם, כתב והלחין ריצ'רד רוג'רס לבדו (אוסקר המרשטיין נפטר ב-1960) שני שירים נוספים. אחרי שנתיים של הכנות, החלו הצילומים, חלקם בזלצבורג שבאוסטריה וחלקם באולפנים בלוס אנג'לס. ב-2 במרץ 1965 יצא הסרט לאקרנים. הסרט היה מועמד לעשרה פרסי אוסקר, וזכה בחמישה, כולל פרס הבמאי הטוב ביותר ופרס הסרט הטוב ביותר. הסרט הפך לאחת מההצלחות הקופתיות הגדולות ביותר, והיה לאחד מהסרטים האהובים ביותר בכל הזמנים, הרבה בזכות השירים של הצמד רוג'רס והמרשטיין.
עלילה
מריה היא אישה צעירה, תוססת ומוזיקלית, שעומדת להפוך לנזירה, הגרה בזלצבורג, אוסטריה. מכיוון שמריה מעבירה את זמנה בטיול בהרים, אם המנזר מחליטה לשלוח אותה להיות אומנת לשבעת ילדיו של קפטן פון טראפ. הקפטן גאורג פון טראפ, לשעבר קצין בחיל הים האוסטרי, הוא אלמן קפדן ועשיר ואב לשבעה. מאז שאשתו נפטרה, הוא סירב להכניס שמחה ומוזיקה לבית, והבית התנהל כמו אחת מספינותיו של הקפטן, כשהאחרון נותן לילדיו פקודות, ומזמן אותם על ידי שריקת משרוקית. מריה מגיעה לביתו, ובתחילה הילדים מתנכלים לה, אך במהרה מריה מצליחה לחדור לליבם של הילדים ומלמדת אותם לשיר, בניגוד לרצון האב. לאחר שהקפטן חוזר מטיול עם הברונית אלסה שריידר, ארוסתו, ומגלה על מעשיה של מריה, הוא מחליט לגרשה, אך אז הוא שומע את ילדיו שרים וחוזר בו. הקפטן, שהשתנה לחיוב וכעת יותר פתוח כלפי ילדיו וכלפי מריה, מחליט לערוך מסיבה בביתו, שאליה מוזמנים חבריו. הברונית שריידר מבינה שהקפטן ומריה מתאהבים, ומשכנעת את מריה לחזור למנזר, שם היא מתבודדת ולא מוכנה לדבר עם איש. לאחר שיחה עם אם המנזר, מחליטה מריה לשוב אל בית הקפטן, לשמחתם של המשפחה. הקפטן נפרד מהברונית ומתחתן עם מריה במנזר. לאחר מכן, הדוד מקס, מפיק מוזיקלי, משכנע את המשפחה להשתתף כלהקה בפסטיבל הזמר של אוסטריה.
בינתיים, מעמדם של הנאצים מתחזק באוסטריה כחלק מה"אנשלוס", והנאצים דורשים מקפטן פון טראפ להצטרף לשורותיהם. פון טראפ, שמזהה אצל הנאצים את רמיסת הערכים הפטריוטיים והמוסריים שהוא מאמין בהם, מתכנן לברוח לפני סגירת גבולות אוסטריה. הם בורחים בלילה לפני ההופעה בפסטיבל אך נתפסים על ידי הנאצים, ומובלים אל הפסטיבל. לאחר הופעתם בפסטיבל, הקפטן בורח יחד עם מריה וילדיו, ואף מפספס את זכייתם. הם מספיקים להסתתר במנזר שבו מריה גדלה. רגע לפני שהגבול נסגר, מצליחה המשפחה לברוח, והיא צועדת ברגל בהרים לעבר שווייץ.
העלילה מול המציאות
מספר פרטים בספרה של מריה פון טראפ שקרו במציאות - שונו במחזמר ובסרט. במקור, מריה נשלחה לטפל רק בילד אחד ולא בכל שבעת הילדים. היא הגיעה כמורה ולא כאומנת. שמות הילדים שונו (בין השאר כדי למנוע בלבול - שם אחת מבנותיו של הקפטן היה גם כן מריה). על-פי טענת בתם, המשפחה נאלצה להתמודד עם קשיי הקיום לאחר המשבר הכלכלי באוסטריה ומקהלת המשפחה, שמריה דחפה להקימה, היוותה אמצעי פרנסה ולא רק תחביב כפי שמתואר בסרט. אביה, קפטן גאורג פון טראפ, לא התנהג לדבריה בקשיחות עם ילדיו אלא היה ביישן. בנוסף, המשפחה בסרט בורחת ברגל לשווייץ, כשבמציאות המשפחה ברחה ברכבת לאיטליה ולאחר מכן לארצות הברית.
פרסים
בטקס גלובוס הזהב לשנת 1965, הוא זכה בקטגוריית הסרט המוזיקלי הטוב ביותר.
פרסי אוסקר
הסרט היה מועמד ב-1966 לעשרה פרסי אוסקר, ומתוכם זכה בחמישה:
למבורגיני 400 GT
למבורגיני 400 GT (באיטלקית: Lamborghini 400 GT) היא מכונית ספורט בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט האיטלקית למבורגיני אשר יוצרה בין השנים 1966 – 1968 בעיירה Sant'Agata Bolognese במטרופולין של בולוניה  במחוז אמיליה-רומאניה באיטליה.
יחסי ניגריה–קניה
יחסי ניגריה–קניה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה לבין רפובליקת קניה.
היסטוריה
בשנת 2013 ערך גודלאק ג'ונתן ביקור בניירובי. אוהורו קניאטה ביקר באבוג'ה ב-2014.
הסכמים
קניה וניגריה חתמו על שבעה הסכמים שיגבירו את הקשרים הדו-צדדיים והמסחריים בין שתי המדינות. ההסכמים התייחסו לתיירות, מסחר והשקעה; נפט וגז, פטור לויזה לבעלי דרכון דיפלומטי; כריתת הסכמים בנושא מס כפול; חקלאות, בעלי חיים ודיג.
עסקאות אחרות כוללות שיתוף פעולה הדדי בין מכון שירות החוץ של קניה לבין האקדמיה לשירות החוץ של ניגריה.
כמו כן, נחתם כתב הגנה על שיתוף פעולה בשירות המשטרה, ויזות מרובות לחמש שנים לאנשי עסקים בולטים ומתקיים שיתוף פעולה בבקרה על סחר בסמים וחומרים פסיכוטרופיים.
מספר בולט של חברות ניגריות פועלות בקניה.
סחר
היצוא הקנייתי לניגריה ירד ל-33 מיליון דולר אמריקני בשנת 2015 משיא של 37 מיליון דולר בשנת 2008, על פי הלשכה הלאומית לסטטיסטיקה של קניה.
איי אורורה
איי אורורה היו קבוצה של שלושה איי תעתוע, שעל קיומם דווחה לראשונה בשנת 1762 אוניית הסוחר הספרדית "אורורה" בעת הפלגה מלימה לקדיס. קציני ה"אורורה" דיווחו על צפייתם בשנית בשנת 1774. האונייה הספרדית "סן מיגל" קבעה את מיקומם ב-'37 52° דרום, '49 47° מערב. ב-20 בפברואר 1794, נצפו שוב האיים על ידי ספינת סקר ספרדית, הקורבטה "אטרבידה", שנשלחה, כחלק מהקפת כדור הארץ של אלחנדרו מאלאספינה לאשר את התצפיות. מיקומם המדווח היה בערך בחצי הדרך בין איי פוקלנד וג'ורג'יה הדרומית ב--53°N, -48°W. קו הרוחב נחשב למדויק בשלמות, קו האורך התבסס על המרידיאן של מצפה הכוכבים סן פרננדו בקדיס. התצפית האחרונה של האיים דווחה ב-1856, אבל הם המשיכו להופיע במפות של דרום האוקיינוס השקט עד שנות ה-70' של המאה ה-19.
ייתכן, שאיי אורורה "התגלו" על ידי אמריגו וספוצ'י במסעו ב-1502/1501 עם משלחת פורטוגזית. ב"לטרה" שלו משנת 1504, הרשומה המפורטת ביותר שלו, הוא מספר, שעזב את חופי ברזיל מקאבו פריו והפליג בנתיב השירוקו לדרום-מזרח למרחק של 500 ליגות (כ-3,000 ק"מ) בים עד קו רוחב 50° דרום או 52° דרום. אישור לאפשרות זו מביאים תת-אדמירל ארנסטו בזיליקו ב"מסעו השלישי של אמריגו וספוצ'י" (בואנוס איירס, 1967) ולייטננט קומודור בריירו מייר ("כתב עת כללי של הצי", אוקטובר 1968, מדריד). בקו הרוחב 52° דרום גילה וספוצ'י אי שאורכו 20 ליגות (118 ק"מ).
טבח ארפורט
טבח ארפורט התרחש בקהילה היהודית בארפורט, גרמניה, בא' בניסן ה'ק"ט (21 במרץ 1349), כחלק מגזירות ק"ט בימי המוות השחור. במהלך הפרעות נטבחו כ-3,000 יהודים מבני הקהילה,  והניצולים מבני הקהילה גורש מהעיר. חלק מהיהודים הציתו את בתיהם ורכושם ונספו בלהבות לפני שניתן היה להתקיף אותם. הטבח החל בשבת בבוקר, בעת תפילת שחרית, ואחד ממוקדי הטבח העיקריים היה בית הכנסת של הקהילה. בית הכנסת עצמו ניזוק בפרעות, אך שופץ והוא עומד על תלו עד היום.
יש הסוברים שבין הנרצחים היה הרב אלכסנדרי זוסלין הכהן, מחבר "ספר האגודה". ר' ישראל ברבי יואל מארפורט, שניצל מן ההריגה, כתב קינה על האירוע, בשם: "ציון אֲרַיַוֵךְ בכי", ובה מוזכר ר' אלכסנדר זוסלין.
איי אורורה
ריימונד ראמזי מביא כמה הסברים אפשריים לדיווחי התצפיות החוזרים ונשנים במהלך המאה מ-1762, בהם הר-קרח מאסיבי, האפשרות שאיי אורורה הם צוקי שאג בג'ורג'יה הדרומית, והאפשרות שהאיים שקעו בים, אך הוא מבטל את כולם. מסקנתו היא, כי "אין למעשה שום הסבר משביע רצון לאיי אורורה והם נשארים אחת התעלומות הגדולות של הים שלא נמצא להן פתרון". סטיבן רויל מציין, בתגובה לביטול האפשרות של שקיעת האיים מצד ראמזי, כי "ידוע על כמה איים געשיים שנעלמו בשנים האחרונות".
איי אורורה הם הנושא לרומן משנת 2001 בשם "האי של היפוליט" מאת ברברה הודג'סון, שגיבורו מגלה אותם מחדש. בפרק ברומן של אדגר אלן פו, "סיפורו של ארתור גורדון פים בנאנטאקט", מחפשים פים וחבריו לצוות האונייה את איי אורורה, אך אינם מוצאים אותם.
דונרמטה
דונרמטה (בהונגרית: Dunaremete) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
בדונרמטה חיו ארבעה יהודים בשנת 1840 ושני יהודים בשנת 1880.
Home Sweet Home
Home Sweet Home (בעברית: אין כמו בבית) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הגלאם מטאל האמריקאית מוטלי קרו, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Theatre of Pain. השיר יצא לאור ב-30 בספטמבר 1985, על ידי חברת התקליטים אלקטרה רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום.
במרוצת השנים, הקליטו את השיר מחדש אמנים רבים כמו קארי אנדרווד, צ'סטר בנינגטון ולימפ ביזקיט.
הצלחה
בשנת 1985, הצליח השיר להגיע למקום ה-89 במצעד הבילבורד הוט 100, ולמקום ה-39 במצעד 40 שירי המיינסטרים של בילבורד. בשנת 1991, הוציאה הלקה מחדש את השיר בשם "Home Sweet Home '91", תוך שהגרסה הזו הצליחה כפליים מהגרסה המקורית, כאשר הגיע למקום ה-37 במצעד הבילבורד הוט 100.
בשנת 2019, כמה עשורים לאחר צאתו המקורית, הצליח השיר להגיע למקום ה-12 במצעד שירי הרוק.
גרסתה של קארי אנדרווד
Home Sweet Home (בעברית: אין כמו בבית) בשנת 2009, הקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד, את השיר מחדש, תוך שהיא כללה אותו בתוך אלבום האולפן השלישי שלה Play On, שיצא על ידי חברת התקליטים אריסטה נאשוויל. את הגרסה הקליטה אנדרווד במסגרת תוכנית הטלוויזיה "אמריקן איידול".
השיר הגיע למקום ה-21 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר בשונה מהמקור, שיצא בשנת 1990, נכתב והולחן על ידי ניקי סיקס, וינס ניל וטומי לי והופק על ידי מארק ברייט, שעבד עם אנדרווד על שירים רבים שהוציאה במהלך הקריירה שלה. את גרסתה, הקליטה בשנת 2009, תוך שזו נכללה באלבום Play On. האלבום עצמו יצא בשנת 2009.
הגרסה המחודשת הצליחה להגיע למקום העשירי במצעד השירים הדיגיטליים וזכתה להצלחה במצעדי הבילבורד.
יחסי איסלנד–מצרים
יחסי איסלנד–מצרים הם היחסים הדיפלומטיים בין איסלנד למצרים.
סקירה כללית
איסלנד כוננה יחסים דיפלומטיים עם מצרים ב-20 במאי 1968. הסכם הסחר החופשי של מצרים עם איגוד הסחר החופשי האירופי (EFTA), הכולל גם את איסלנד, נכנס לתוקף בשנת 2007. משלחות ממדינות EFTA וממצרים התכנסו בז'נבה ב-15 וב-16 ביוני 2016 כדי לטפל בסוגיות של יישום הסכם הסחר החופשי שלהן, לרבות היחסים הכלכליים בין שני הצדדים ונושאים הקשורים למכס, כמו גם תחומים של העמקה אפשרית של קשרי הסחר.
T28 (משחית טנקים)
ה-T28 היה אב טיפוס למשחית טנקים כבד שפותח על ידי הצבא האמריקאי במהלך מלחמת העולם השנייה, אך לא הספיק להשתתף בה. רק שני כלים מדגם זה נבנו.
פיתוח
לקראת סוף המלחמה, החלו האמריקאים לתכנן טנקים כבדים שיוכלו להתמודד בהצלחה עם הטנקים הגרמניים הכבדים ושיוכלו לפרוץ את קו זיגפריד בדרך לגרמניה.
העבודה על הטנק החלה באביב 1945, ולפרויקט ניתן השם T28. במקור הוזמנו חמישה אבות טיפוס של הכלי, ולאחר מכן תוכננו להיבנות עוד כ-25 יחידות. כשהתקרבה המלחמה לסיומה, הוחלט לבנות רק שתי יחידות מה-T28, ועד שהושלמה בניית הכלי הראשון הסתיימה המלחמה.
בשנת 1974 נתגלה אב טיפוס של ה-T28 נטוש בפורט בלבויר בווירג'יניה. לא ידוע היכן הוא היה במשך 27 השנים שחלפו. כיום זהו טנק T28 היחיד ששרד והוא מוצג במוזיאון על שם ג'ורג' פטון בקנטקי.
מאפיינים
ל-T28 לא היה צריח, מה שהפך אותו למשחית טנקים ובשנת 1945 שונה שמו ל-T95, אך ביוני 1946 הוא סווג כטנק כבד ושמו שונה בחזרה ל-T28. החימוש העיקרי של ה-T28 היה תותח 105 מ"מ T5E1 בעל מהירות לוע גבוהה במיוחד וטווח של עד 19 ק"מ שהורכב בחזית התובה. יכולת הצידוד של התותח הייתה רק כ-10° ימינה ו-11° שמאלה, 19.5° למעלה ו-5°- למטה. החימוש המשני בטנק היה מקלע כבד M2 בראונינג בקוטר 12.7 מ"מ שהורכב על הטנק.
השריון של ה-T28 היה עבה מאוד יחסית לטנקים מקבילים בתקופתו, כ-300 מ"מ בחזית הטנק שהיה מספיק כדי להגן עליו מפני תותח 88 המ"מ הגרמני החזק. השריון בחלק התחתון של החזית היה רק 130 מ"מ, ו-64 מ"מ בצדדים. בנוסף, חצאית פלדה בעובי 100 מ"מ הגנה על המתלים של הטנק. מנוע בנזין 500 כ"ס Ford GAF V-8 הורכב בטנק אך התברר כחלש מדי, ואפשר לטנק להגיע למהירות מוגבלת של 13 קמ"ש.
משקלו של הטנק מוכן לקרב הגיע ל-86 טונות, וכדי לשאת את המשקל נדרשו ארבעה זחלים במקום שניים, כל אחד ברוחב של 32 ס"מ. כדי להקל על השינוע היו הזחלים החיצוניים ניתנים לפירוק בשעת הצורך. עקב משקלו העצום והמנוע החלש שלו, התקשה מאוד ה-T28 לעבור מכשולים ולא היה יכול להשתמש בגשרים ניידים של אותה תקופה, ולכן הוחלט לא להמשיך בפרויקט.
דאריק וייטהד
קריירה
וייטהד נולד בניוארק, ניו ג'רזי. אחיו, טאהיר, היה שחקן פוטבול ב-NFL. בגיל התיכון, וייטהד בחר לעבור לשחק כדורסל באקדמיית מונטוורדה בפלורידה. הוא שיחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן 2022, ואף היה ה-MVP של המשחק, עם 13 נקודות, 7 ריבאונדים ו-7 אסיסטים. הוא בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דיוק, ובעונת 2022/2023 העמיד ממוצעים של 8.1 נקודות, 2.4 ריבאונדים, אסיסט אחד ו-0.8 חטיפות ב-20.1 דקות למשחק. ב-7 בינואר 2023 קלע שיא קריירה של 18 נקודות, כולל 4 שלשות מתוך 8 ניסיונות, בניצחון קבוצתו 65–64 על בוסטון קולג'.
ב-29 במרץ 2023 הכריז כי יתמודד בדראפט 2023 ב-NBA. בדראפט נבחר וייטהד בבחירה ה-22, על ידי ברוקלין נטס.
המערכה על נרוויק
המערכה על נרוויק (בנורווגית: Slaget om Narvik, בגרמנית: Schlacht um Narvik, באנגלית: Battles of Narvik, בצרפתית: Bataille de Narvik, בפולנית: Bitwa o Narwik) הייתה סדרת קרבות שנערכה בין 9 באפריל ל-8 ביוני 1940 במסגרת המערכה בנורווגיה במלחמת העולם השנייה. הקרבות התרחשו במימי האופוטפיורד ובהרים שמסביב לעיירה נרוויק שבצפון נורווגיה.
שני קרבות ימיים נערכו באופוטפיורד ב-10 באפריל וב-13 באפריל בין הצי המלכותי הבריטי לבין הקריגסמרינה של גרמניה הנאצית, בעוד שהמערכה היבשתית שנמשכה חודשיים התנהלה בין כוחות נורווגים, צרפתים, בריטים ופולנים נגד יחידות הרריות גרמניות. הקרבות הימיים הסתיימו בניצחון בריטי, והכוחות המשולבים של בעלות הברית הצליחו להשתלט על נרוויק ולדחוק את הגרמנים אל הגבול השוודי. עם זאת, בעקבות התקדמות הגרמנים במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה נאלצו בעלות הברית להסיג את כל כוחותיהם מנורווגיה.
רקע
העיירה נרוויק הייתה בעלת חשיבות אסטרטגית רבה הן לגרמניה הנאצית והן לבעלות הברית, משום שהיה בה נמל נטול קרח עבור עפרות ברזל שהועברו ברכבת מקירונה שבשוודיה. לשני הצדדים במלחמה היה אינטרס להבטיח לעצמם את אספקת הברזל הזו ולשלול אותה מהאויב.
מיד לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, דרש וינסטון צ'רצ'יל מממשלת בריטניה להניח שדה מוקשים ימי סביב נמל נרוויק, אולם הממשלה הבריטית התנגדה כי לא רצתה לפגוע בנייטרליות של נורווגיה. הנושא אף עלה בשאילתה בפרלמנט. במרץ 1940 הטביעו הבריטים את אחת האוניות הגרמניות שהובילה ברזל בעת שעברה מחוץ למים הטריטוריאליים של נורווגיה. על מנת להשאיר את נרוויק מחוץ למלחמה, פרסמה נורווגיה הודעה על פיה ייצוא הברזל דרך נרוויק פחת מאוד במהלך המלחמה וכי הייצוא לבריטניה דרך נרוויק עולה על הייצוא לגרמניה.
כיבוש נרוויק (9 באפריל)
הכוח הגרמני שהוקצה לכיבוש נרוויק כלל 10 משחתות בפיקודו של קומודור פרידריך בונטה. כל אחת מהמשחתות נשאה על סיפונה 200 חיילי גבירגסייגר (כוחות מיוחדים הרריים) מהרגימנט ההררי ה-139 שהיה חלק מהדיוויזיה ההררית ה-3 של אדוארד דיטל. את שייטת המשחתות ליוו שתי סיירות, שרנהורסט וגנייזנאו. בשעות הבוקר המוקדמות של 9 באפריל, השייטת הגרמנית נכנסה לאופוטפיורד (הפיורד המקיף את נרוויק) ולכדה שלוש ספינות סיור של הצי המלכותי הנורווגי. ברגע האחרון הצליחו ספינות הסיור לשלוח התרעה למפקד הצי על הפלישה.
ההגנה העיקרית של נרוויק היו שתי ספינות הגנת חופים. תודות לאזהרת ספינות הסיור, עמדו שתיהן בכוננות. הגרמנים רצו להציג את עצמם כמגיני נורווגיה ולא ככובשים שלה, ולפיכך קיבלו הנחיה להימנע מקרב במידת האפשר. נציג גרמני עלה לסיפון הספינה "איידסוולד" ונפגש עם קפטן הספינה אוד איזאקסן וילוך. הגרמנים הציעו לנורווגים בידידותיות למסור את ספינותיהם ולחזור לבתיהם. קפטן וילוך ביקש אישור לשוחח עם מפקד העיר נרוויק, קפטן פר אסקים. אסקים הורה לו לפתוח באש, אולם עוד בטרם הספיק וילוך לעשות זאת, פתחו הגרמנים באש והטביעו את ה"איידלסוולד". מתוך 183 אנשי הצוות של הספינה, 175 נהרגו, כולל קפטן וילוך עצמו.
לאחר השמדת ה"איידלסוולד", החלו המשחתות הגרמניות להתקדם לתוך נמל נרוויק. אסקים הורה לתותחי החוף של העיר לפתוח באש על המשחתות, אולם בשל הראות הלקויה והכוונות הגרועות ששימשו את הצבא הנורווגי, כל הפגזים החטיאו את המטרות. המשחתות הגרמניות המתינו עד שהגיעו צמוד למזח הנמל, ורק אז פתחו באש באמצעות התותחים והמקלעים. הם שיתקו את הגנת החוף והשמידו את הספינה "נורווגיה". 101 מאנשי צוות הספינה נהרגו,ו-90 חולצו מהמים בידי הגרמנים. המשחתות החלו להנחית חיילים בעיר.
חיל המצב של נרוויק היה שקוע בשינה, והתעורר לקול הפגזים. מפקד חיל המצב, אוברסט קונרד סונדלו, היה חבר במפלגת נאשונל סמלינג הלאומנית והפרו-גרמנית. הגרמנים קיבלו מסר ממנהיג המפלגה וידקון קוויזלינג, שסונדלו לא יתנגד לפלישה הגרמנית. ואכן, סונדלו הורה לאנשיו להניח את נשקם ולא להילחם. הגרמנים השלימו את כיבוש נרוויק תוך 25 דקות וללא נפגעים. 200 חיילים מחיל המצב נמלטו מהעיר עם נשקם, וניסו לחסום את מסילת הברזל המובילה לשוודיה. הם נתפסו בהפתעה בביורנפיל, ומרביתם נפלו בשבי.
הקרב הימי הראשון (10 באפריל)
כבר ב-9 באפריל, תקפה הסיירת הבריטית אה"מ רנואן את הסיירות גנייזנאו ושרנהורסט. הקרב היה קצר, והסתיים בנזקים קלים לרנואן ולגנייזנאו. יום למחרת, נע האדמירל ברנרד וורברטון-לי עם שייטת של חמש משחתות אל תוך האופוטפיורד. וורברטון הצליח להפתיע את המשחתות הגרמניות, שבדיוק הגנו על מכליות שהעמיסו עפרות ברזל. הבריטים הצליחו להטביע שתי משחתות גרמניות, ואף פתחו באש על החיילים הגרמניים בחוף. על אחת המשחתות שהוטבעו, נמצא גם מפקד שייטת המשחתות הגרמנית קומודור פרידריך בונטה. לאחר מכן, שיגרו המשחתות את הטורפדו שלהם על ספינות הסוחר שעגנו בנמל ונפלו לידי הגרמנים, והטביעו 11 ספינות. האדמירל הגרמני אריך ביי מיהר לאסוף את שלושת המשחתות הגרמניות שנותרו, ופתח במרדף בעקבות הבריטים הנסוגים. ביציאה מהפיורד, חברו אליו עוד שתי משחתות בפיקודו של פריץ ברגר. הגרמנים הצליחו להטביע שתי משחתות בריטיות, ולפגוע קשה באחת נוספת. מפקד השייטת הבריטית, האדמירל וורברטון, נהרג. גם אחת מהמשחתות הגרמניות נפגעה. הגרמנים נאלצו להפסיק את המרדף בעקבות מחסור בדלק ובתחמושת. הם הספיקו להטביע ספינת אספקת תחמושת אחת ביציאה מהפיורד. עד מהרה הגיעה לאזור תגבורת בריטית, שכללה גם סיירת אחת אה"מ פנלופי. הגרמנים נאלצו לסגת במהירות, ובמהלך הנסיגה החפוזה, שתי משחתות עלו על שרטון וניזוקו קשות. שתי צוללות גרמניות - U 5, ו-U 25, ארבו לשייטת הבריטית כאשר עזבה את חופי נרוויק, ושיגרו לעברה טורפדות. עם זאת, הן החטיאו.
הקרב הימי השני (13 באפריל)
הבריטים היו נחושים לא לוותר על נרוויק, וארגנו בחופזה שייטת חדשה שתפליג לעיר. האדמירל ויליאם ויטוורת' אסף את הסיירת אה"מ וורספייט יחד עם עוד 18 ספינות קרב מסוגים שונים ומטוסים מנושאת המטוסים אה"מ פוריוס. השייטת הגיעה לאופוטפיורד ב-13 באפריל, וגילתה שביי עוגן בנמל עם שמונה משחתות. עם זאת, מצב המשחתות הגרמניות היה בכי רע, והן סבלו ממחסור חריף בדלק ובתחמושת. הבריטים הצליחו להטביע שלוש משחתות גרמניות. משחתת בריטית אחת ניזוקה, והבריטים איבדו גם כמה מטוסים.
ביי הורה למשחתות ששרדו לפתוח בנסיגה. המשחתת "הרמן קון" לא קיבלה את הפקודה ולא נסוגה בזמן. כאשר הבינו אנשי צוות המשחתת שהם נותרו לבדם במערכה, הם מלכדו את הספינה ותכננו להטביע אותה. הבריטים המשיכו להפגיז את הספינה עד שהיא טבעה. לא ברור אם טביעתה נגרמה מהמטענים הגרמניים או מהפגזים הבריטיים. שתי משחתות גרמניות עגנו בנמל נרוויק ומשם פתחו באש על המשחתות הקדמיות של הבריטים. הבריטים הספיקו לחסל אותן לפני שהן גרמו נזק. ארבעת המשחתות הגרמניות ששרדו, פונו מהאזור זמן קצר לאחר מכן. הגרמנים הותירו בנמל נרוויק צוללת אחת בלבד. סך כל המשחתות שהוטבעו בנרוויק היה כ-50% מכוח המשחתות של הקריגסמרינה באותה תקופה. המלחים ששרדו מהמשחתות שהוטבעו (2,600 איש), הצטיידו בנשק שנותר במחסני חיל המצב הנורווגי, ואוחדו לרגימנט חדש שסופח לדיוויזיה ההררית ה-3.
למרות הניצחון הבריטי, לבריטים לא היה כוח חי"ר שאותו יכלו להנחית בנרוויק. אי לכך, הם הטילו מצור ימי על העיר, והפציצו אותה יומם וליל במטרה להתיש את הכוח הגרמני. אל הכוח הבריטי הצטרף כוח פולני שכלל שלוש משחתות.
הקרב היבשתי (מאי)
חיל הכיבוש המקורי של נרוויק, כלל 1,900 איש בפיקודו של הגנרל אדוארד דיטל. בעקבות טביעת המשחתות, תוגבר כוחו בעוד 2,600 איש. בהמשך, הצטרפו אליו עוד 1,000 לוחמים בדרכים שונות. חלקם היו טייסים שמטוסיהם הופלו בשמי נורווגיה, ואחרים היו אנשי כוחות מיוחדים שהסתננו לארץ דרך שוודיה הנייטרלית. בינתיים, החלו בעלות הברית לרכז כוחות גדולים לקראת מתקפה על נרוויק. הדיוויזיה הנורווגית ה-6 בפיקודו של קרל גוסטב פליישר התקדמה במהירות לעבד העיר. דיוויזיה זו לבדה כללה לפחות 8,000 איש.
ב-14 באפריל הבריטים החלו בהדרגה להנחית בהרים שמסביב לנורווגיה כוחות גדולים. ב-28 באפריל הגיע גם חיל המשלוח הצרפתי שכלל שלושה גדודים של חיילים הרריים ושני גדודים של של לגיון הזרים. ב-9 במאי הגיעו ארבעה גדודים פולניים שעל בסיסם הוקמה בריגדת הרובאים העצמאית של פולין. בסה"כ כללו כוחות בעלות הברית כמעט 25,000 חיילים.
התיאום בין בעלות הברית היה גרוע מאוד. לכל אחת מהאומות הלוחמות היה פיקוד עצמאי משלה שהתקשה לתאם את פעולותיו עם שאר הפיקודים. אצל הבריטים, שררו חוסר תיאום והסכמה גם בין מפקד כוחות היבשה פייר ג'וזף מקסי למפקד הצי הרוזן מקורק. הנורווגים כבשו בהדרגה את ההרים שמסביב לנרוויק, ובתחילת חודש מאי החלו בהתקדמות על העיר עצמה. משנודע להם שכוחות בעלות הברית לא יוכלו להתחיל לנוע אל העיר לפני אמצע חודש, הם נאלצו לעצור את התקדמותם, ולחכות ששאר בעלות הברית יסיימו לרכז את כוחותיהם. באמצע מאי החלו בעלות הברית בהתקדמות איטית לכיוון נרוויק ועד מהרה כיתרו את העיר. במקביל, המשחתות הבריטיות הנחיתו כוח צרפתי בעיירות שגבלו בנרוויק מכיוון הים. בעלות הברית קיוו לכתר את כל הכוח הגרמני בנרוויק ולהשמיד אותו, אולם חוסר התיאום בין מפקדי הכוחות גרם לכך שנוצר פער בטבעת הכיתור שדרכו החלו הגרמנים להימלט. ב-27 במאי דיטל הורה לאנשיו לפנות את העיר, והכוח הגרמני התרכז בביורנפלד.
כיבוש נרוויק מחדש (יוני)
לממשלת נורווגיה נמסרו החדשות הרעות רק בתחילת יוני. הנורווגים זעמו, אולם החליטו להמשיך בלחימה לבדם. ב-5 ביוני קיבלו שתי בריגדות נורווגיות פקודה להמשיך במתקפה. עד מהרה הם הבינו שללא בעלות הברית, הם יובסו במוקדם או במאוחר. ב-8 ביוני פונה המלך הוקון השביעי מהארץ יחד עם הממשלה. באותו היום נכנס דיטל לנרוויק עם שארית אנשיו וכבש את העיר. יומיים לאחר מכן נכנעו הכוחות הנורווגיים האחרונים.
שיירת הפינוי מנרוויק, הותקפה בידי הסיירות גנייזנאו ושרנהורסט, שהצליחו להטביע ספינה אחת שנשאה על סיפונה 1,500 איש (מבצע יונו). נושאת המטוסים אה"מ גלוריוס הגיעה לעזרת השיירה ומטוסיה הצליחו לגרום נזק לסיירות ולהכריח אותן לסגת לטרונדהיים.
בתרבות
הסרט הנרוווגי נרוויק מספר את סיפור הקרב.
לקריאה נוספת
*
תובלה אווירית
תובלה אווירית היא תובלה צבאית באמצעות כלי טיס. זהו תחום עיסוקו של כוח אווירי המתמקד בשינוע לוגיסטי של ציוד, אמצעי לחימה וכוח אדם, על ידי מטוסי תובלה או מסוקי סער, לשם השגת מטרות צבאיות.
תובלה אווירית מתחלקת לשתי דוקטרינות עיקריות: תובלה אסטרטגית בה מטוסי תובלה כבדים מובילים את הציוד והאספקה למרחקים גדולים ובמטרה לתמוך בצבא כמערכת. ותובלה טקטית המתבצעת על ידי מסוקי ומטוסי תובלה קלים יותר בתוך זירה מסוימת כדי לאפשר המשך פעילות מבצעית או כחלק מפעילות מבצעית, לדוגמה הצנחת אספקה בשדה הקרב, הצנחת כוחות אל תוך הקרב או חילוצם ממנו, וכן למבצעים מיוחדים כגון מבצע אנטבה, מבצע כחול וחום וכדומה.
לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
דוכס בוואריה
בשנת 1294 מת אביו לודוויג השני, דוכס בוואריה, ואחיו רודולף הראשון, דוכס בוואריה ירש את דוכסות בוואריה העליונה, ובשנת 1301 הצטרף לודוויג לאחיו בשליטה בדוכסות. בשנת 1307 הסתכסך לודוויג עם דודו אלברכט הראשון, מלך גרמניה מבית הבסבורג, ובשנת 1310 פרץ סכסוך בינו לאחיו שנמשך עד לשנת 1313. ב-14 באוקטובר 1308 התחתן לודוויג עם באטריצ'ה משוויידניץ, בתם של בולקו הראשון, דוכס שוויידניץ וביאטריקס מברנדנבורג, ממנה נולדו לו 6 ילדים. בשנת 1310 מת שטפן הראשון, דוכס בוואריה התחתונה, והעמיד כאפוטרופוס לבניו ואחיינו הצעירים (היינריך הארבעה עשר, דוכס בוואריה, אוטו הרביעי, דוכס בוואריה והיינריך החמישה עשר, דוכס בוואריה) את פרידריך הראשון, דוכס אוסטריה, מאידך לודוויג מונה לאפוטרופוס על ידי אוטו השלישי, דוכס בוואריה. בעקבות כך פרצה מלחמה בין לודוויג לדודנו פרידריך הראשון, דוכס אוסטריה, שנעזר על ידי אחיו לאופולד הראשון, דוכס אוסטריה, וב-9 בנובמבר 1313 הביס לודוויג את פרידריך, ובכך צבר לעצמו מוניטין ברחבי האימפריה הרומית הקדושה.
מלך גרמניה והסכסוך עם בית הבסבורג
באוגוסט 1313 מת היינריך השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם האצילים סירבו לבחור בבנו יוהאן, מלך בוהמיה למלך, מכיוון שנתפס כחזק מידי. ב-19 באוקטובר התאספו היינריך השני מווירנבורג, ארכיבישוף קלן, רודולף הראשון, דוכס בוואריה ורוזן הפלטינט שעל הריין, רודולף הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג והיינריך, מלך בוהמיה, ובחרו בפרידריך הראשון, דוכס אוסטריה כמלך הרומאים, אולם האצילים התומכים בבית לוקסמבורג התנגדו לבחירה, ולמחרת התאספו פטר מאספלט, ארכיבישופות מיינץ, בולדווין מלוקסמבורג, ארכיבישוף טריר, יוהאן, מלך בוהמיה, ולדמאר, מרקיז ברנדנבורג-שטנדאל ויוהאן השני, דוכס סקסוניה-לאוונבורג ובחרו כלודוויג כמלך הרומאים. בעקבות הבחירות הכפולות הוכתר לודוויג באאכן על ידי ארכיבישוף מיינץ, בעוד ארכיבישוף קלן הכתיר את פרידריך הראשון, דוכס אוסטריה בבון. בשנת 1316 הכיר לודוויג בעצמאותה של שווייץ משלטון בית הבסבורג, מה שהגביר עוד יותר את הסכסוך בין שני הבתים.
אף על פי שבתחילה היה נראה שפרידריך גובר על לודוויג, בשנת 1322 הביס לודוויג את פרידריך בקרב מיהלדורף, ופרידריך נפל בשבי יחד עם 1,300 אצילים. לאחר שהחזיק את פרידריך 3 שנים בשבי, הסכים לודוויג לשחרר את פרידריך, מכיוון שאחיו לאופולד הראשון, דוכס אוסטריה המשיך בהתנגדותו ויוהאן, מלך בוהמיה נסוג מבריתו עם לודוויג, ובנוסף האפיפיור התנגד להחזקתו בשבי של פרידריך. אמנם התנאי לשחרורו היה שישכנע את אחיו לאופולד לחדול להתנגדותו ללודוויג, ולא הוא יחזור לשביו.
למרות ניצחונו של לודוויג, סירב האפיפיור יוחנן העשרים ושניים לאשר את בחירתו כקיסר, ובשנת 1324 אף נידה אותו, אלא שלנידוי לא הייתה השפעה כפי שהיה לה בסכסוכים קודמים בין האפיפיורות לקיסרים.
קיסר האימפריה והסכסוך עם האפיפיור
בשנת 1323 שלח לודוויג צבא לאיטליה, על מנת להגן על מילאנו מפני ממלכת נאפולי. לאחר שהתפייס עם בית הבסבורג צעד לודוויג לאיטליה, ובשנת 1327 הוכתר כמלך איטליה במילאנו. לאחר מכן הדיח את גלאצו ויסקונטי הראשון הלורד של מילאנו מתפקידו, מאחר שנחשד בקשירת קשר עם האפיפיור.
בינואר 1328 נכנס לודוויג לרומא, והוכתר כקיסר על ידי הסנאטור הזקן שיארה קולונה, ושלושה חודשים מאוחר יותר הדיח את האפיפיור יוחנן העשרים ושניים, ומינה במקומו את האנטי-אפיפיור ניקולס החמישי. באוגוסט אותה שנה עזב לודוויג את רומא, ומיד שב יוחנן העשרים ושניים והדיח את ניקולס החמישי שברח יחד עם לודוויג. בינתיים שלח רובר, מלך נאפולי כוחות נגד לודוויג ובעל בריתו פייטרו השני, מלך סיציליה, ובעקבות כך נשאר לודוויג בצפון איטליה עד לאחר מותו של פרידריך הראשון, דוכס אוסטריה בשנת 1330. בעת חזרתו של לודוויג למינכן התלוו אליו התאולוגים הפרנציסקנים מיכאל מצ'זנה, ויליאם איש אוקאם ומרסיליו מפדובה, שהתנגדו אף הם לאפיפיור.
בשנת 1333 ניסה לודוויג להפחית את ההשפעה הצרפתית בדרום-מערב האימפריה, והציע לאימבר השני מווין את ממלכת ארל, סבויה, פרובאנס והסביבה, אולם הלה סירב וטען שעל לודוויג להשלים קודם עם האפיפיור.
בשנת 1337 כרת לודוויג ברית עם אדוארד השלישי, מלך אנגליה נגד פיליפ השישי, מלך צרפת שמנע כל הסכם בין לודוויג לאפיפיור בנדיקטוס השנים עשר, בשנת 1338 הזמין לודוויג את אדוארד השלישי לישיבת הדיאט הקיסרי, אולם בשנת 1341 ביטל לודוויג את בריתו עם אדוארד.
מדיניותו באימפריה
לודוויג הגן על האבירים הטבטונים, ואף נתן להם הרשאה לכבוש שטחים בליטא וברוסיה, בתמורה לשלוש נחלות קטנות. מאוחר יותר הוצא לודוויג צו שאסר עליהם במקרה של סכסוכים טריטוריאליים לעמוד בפני בתי משפט זרים.
לודוויג טיפח את הערים השונות ברחבי האימפריה, ואף פיתח אותם רבות מבחינה כלכלית. בשנת 1330 אישר לודוויג את קיום יריד הסחר בפרנקפורט, ובשנת 1340 העניק לעיר ליבק אישור לטבוע את מטבעות גולדן הזהב.
מדיניותו השושלתית
בשנת 1323 העניק לודוויג את מרקיזות ברנדנבורג לבנו לודוויג החמישי, דוכס בוואריה, שאותה ירש בשנת 1320 לאחר שהיינריך השני, מרקיז ברנדנבורג-שטנדאל שהיה האחרון מבית אסקניה בברנדנבורג מת ללא יורשים. בשנת 1329 השלים לודוויג עם אחייניו רודולף ורופרכט, ומסר להם את רוזנות הפטינט שעל הריין. בשנת 1335 מת היינריך, מלך בוהמיה, ובעקבות כך מסר לודוויג את דוכסות קרינתיה לדודניו אלברכט השני, דוכס בוואריה ואוטו, דוכס אוסטריה, ואילו את טירול מסר ליאן ז'ינדריך, מרקיז מורביה.
בשנת 1340 מת דודנו יוהאן הראשון, דוכס בוואריה התחתונה, ולודוויג ירש את נחלותיו, ובכך איחד שוב את דוכסות בוואריה, ואילו אמו של יוהאן מרגרט מבוהמיה, דוכסית בוואריה נאלצה לחזור לבוהמיה. בשנת 1342 ביטל לודוויג את נישואי מרגרטה, דוכסית טירול, בתו של היינריך, מלך בוהמיה ליאן ז'ינדריך, מרקיז מורביה, והשיא אותה לבנו לודוויג החמישי, דוכס בוואריה, ובכך ירש גם את טירול, מה שעורר תרעומת רבה בקרב בני בית לוקסמבורג.
המאבק עם בית לוקסמבורג ומותו
לאחר מותו של לודוויג שלטו בניו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין הבנים, לודוויג החמישי, דוכס בוואריה, לודוויג השישי, דוכס בוואריה ואוטו החמישי, דוכס בוואריה קיבלו את בוואריה העליונה, ואילו שטפן השני, דוכס בוואריה, וילהלם הראשון, דוכס בוואריה ואלברכט הראשון, דוכס בוואריה קיבלו את בוואריה התחתונה. בשנת 1353 חולקה בוואריה התחתונה בחוזה רגנסבורג לדוכסות בוואריה-לנדסהוט שבה שלט שטפן השני, דוכס בוואריה, ולדוכסות בוואריה-שטראובינג שבה שלטו במשותף וילהלם הראשון, דוכס בוואריה ואלברכט הראשון, דוכס בוואריה.
משפחתו
ב-14 באוקטובר 1308 התחתן לודוויג עם באטריצ'ה משוויידניץ, בתם של בולקו הראשון, דוכס שוויידניץ וביאטריקס מברנדנבורג, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
קרוידון (רובע)
רובע קְרוֹידוֹן של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Croydon , ) הוא אחד מרובעי העיר לונדון. הרובע נמצא בדרום העיר והוא מהווה חלק מלונדון החיצונית.
היסטוריה
במרכז הרובע נמצאת העיר ההיסטורית קרוידון (על שמה קרוי הרובע), שהוקמה על ידי הסקסונים במאה השמינית והמוזכרת בספר יום הדין כעיירה בה מתגוררים 365 תושבים.
מקור השם קרוידון במילה האנגלו- סקסית croeas deanas שמשמעה "עמק הכרכום" על שם צמחי הכרכום הרבים שגדלו באזור, או לפי גרסה אחרת מהמילים croie dune - "גבעת הגיר" על שם הגבעות הגיר הסמוכות לעיר.
בארמון קרוידון שבעיר התגורר הארכיבישוף לפרנק עת שכיהן כארכיבישוף מקנטרברי עיר זו, שהייתה עיר שוק קטנה עד ראשית המאה ה-19, הפכה במהלך המהפכה התעשייתית והמאה ה-20 לאחד הערים הגדולות ביותר הסמוכות ללונדון, עד שנבלעה על ידי העיר לונדון.
קו מסילות הברזל מברייטון ללונדון עבר דרך העיר והגביר את גדילתה ותיעושה. בראשית המאה ה-19 הפכה העיר לעיר הגדולה ביותר במחוז סארי. בראשית המאה ה-20 הפכה העיר למרכז לייצור מכוניות ותעשיית המתכת. מסיבה זו סבלה העיר מהפצצות כבדות במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה.
רובע קרוידון הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע העירוני של קולסדון ופארלי והרובע הכפרי של קרוידון שהיו חלק ממחוז סארי.
גאוגרפיה
הרובע נמצא בקצה לונדון רבתי. דרומית לרובע עובר כביש M25, במזרח הרובע נמצא רובע ברומלי, בצפון הרובע נמצא רובע למבת', ומערבית לרובע נמצאים הרבעים מרטון וסאטון.
אזורי המסחר העיקריים של הרובע נמצאים באזור קרוידון ואזור נורת' אנד.
שכונות
רובע קרוידון כולל את השכונות הבאות (וקוד הדואר שלהן):
אוכלוסין
על פי מפקד שנערך בשנת 2013, בקרוידון מתגוררים כ-372,000 תושבים. משערים כי נכון לשנת 2019 מתגוררים ברובע כ-386,000 תושבים, ובהתאם קרוידון היא המחוז ה-15 מבחינת האוכלוסייה ברחבי אנגליה (מתוך 314 מחוזות). במדגם משנת 2011 נספרו 186,900 גברים, ו-197,900 נשים. על פי המדגם, הגיל הממוצע הוא 33.75.
מרבית תושבי הרובע (55%) הגדירו עצמם כלבנים, 20% כשחורים, 16% כאסייתים.
ניקי טרפסטרה
ניקי טרפסטרה (בהולנדית: Niki Terpstra; נולד ב-18 במאי 1984) הוא רוכב אופני כביש הולנדי לשעבר. טרפסטרה ידוע בשל הצטיינותו בקלאסיקות האביב, וניצח בשניים מתוך חמשת המונומנטים: רונדה ון פלנדרן ב-2018 ופריז–רובה ב-2014. בנוסף לכך, ניצח פעמיים בדווארס דור פלנדרן (2012, 2014) ופעם אחת בE3 הרלבקה (2018). בתחום מרוצי הקטעים, טרפסטרה ניצח בטור של קטר פעמיים ברציפות (2014–2015), באנקו טור ב-2016 ובטור דה וואלני ב-2015. בנוסף לכך, לטרפסטרה 6 מדליות מאליפות העולם עם קבוצת קוויק סטפ - 4 מדליות זהב (2012, 2013, 2016, 2018), מדליית כסף אחת (2015) ומדליית ארד אחת (2014) במרוץ נגד השעון לקבוצות.
קרוידון (רובע)
דת
על פי המפקד משנת 2001, ברובע 215,124 תושבים המגדירים עצמם נוצרים, מרביתם פרוטסטנטים. הדת השנייה בגודלה היא אסלאם עם 17,642 מאמינים. 48,615 מתושבי הרובע הגדירו עצמם כחסרי דת. ברובע 35 כנסיות, שהעיקרית שבהן היא כנסיית המחוז הכנסייתי של קרוידון (Croydon Parish Church) - כנסייה שנוסדה בתקופה הסקסונית, ועל פי תיעוד עמדה במקום החל משנת 960; הכנסייה מוזכרת בספר יום הדין משנת 1086, ונבנתה מחדש לאחר שניזוקה בשריפות - השריפה האחרונה שאירעה הייתה בשנת 1867, ולאחריה, בשנת 1870, נבנה מבנה הכנסייה שניצב עד ימינו.
ניקי טרפסטרה
ביוגרפיה
טרפסטרה נולד בבוורוויק שבצפון הולנד. ב-2005 החל להתחרות בתור רוכב אופני מסלול, ואף היה חלק מסגל נבחרת הולנד שזכתה במדליית הכסף באליפות העולם.
קרוידון (רובע)
שלטון מקומי
הרובע מנוהל על ידי מועצת הרובע בה 70 חברים אשר נבחרים ב-24 אזורי בחירה. מאז 1994 ועד 2006 שלטה מפלגת הלייבור במועצה. בשנת 2006 זכתה המפלגה השמרנית הבריטית בשליטה במועצה. הבחירות הבאות מתוכננות לשנת 2010.
ניקי טרפסטרה
קבוצת מילראם (2007–2010)
טרפסטרה הפך למקצוען עם הצטרפותו לקבוצת מילראם הגרמנית. ההישג הבכיר שלו במדי הקבוצה הגיע באפריל, כשסיים שלישי במרוץ "Hel van het Mergelland". הוא ניצח את קטגוריית ההרים בטור של גרמניה וערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד בספטמבר, כאשר נבחר לוואלטה אספנייה. טרפסטרה היה חלק מה"רכבת" של אריק צאבל במרוץ, ועזר לו לנצח את הקטע ה-7.
קרוידון (רובע)
שלטון מקומי
תוצאות הבחירות למועצה:
ניקי טרפסטרה
קבוצת מילראם (2007–2010)
ב-2008, סיים טרפסטרה במקום הרביעי בשלושת הימים של דה פאנה-קוקסייד ושלישי בטור באיירן-רונדפארט. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס בחודש יולי כאשר נבחר למרוץ, גם הפעם היה חלק מהרכבת של אריק צאבל. לאחר מכן טרפסטרה נכלל בסגל הולנד לאולימפיאדת בייג'ינג, אך לא סיים את המרוץ.
קרוידון (רובע)
שלטון מקומי
רובע קרוידון נחלק לשלושה אזורי בחירה לפרלמנט הבריטי:
ניקי טרפסטרה
קבוצת מילראם (2007–2010)
ב-2009, סיים טרפסטרה תשיעי באומלופ הט ניוסבלד. הוא התחרה בדופינה ליברה וניצח בקטע השלישי. לאחר הדופינה, התחרה טרפסטרה במרוץ "סטר אלקטור" במדינתו וניצח את קטע הפרולוג. טרפסטרה שוב נכלל בסגל לטור דה פראנס והפעם עבד עבור המאיץ ג'רלד צ'יולק.
קרוידון (רובע)
שלטון מקומי
הרכב המועצה הנוכחית:
שירותי המועצה
מועצת הרובע מעסיקה כ-10,000 עובדים בתחום החינוך, הסיעוד והעבודות הציבוריות.
ניקי טרפסטרה
קוויק סטפ (2011–2018)
טרפסטרה הצטרף לקוויק סטפ הבלגית ב-2011. הוא סיים שישי באומלופ הט ניוסבלד ובטור של בלגיה. הוא סיים שני כללי בסטר ZLM אך לא הגן על תוארו כאלוף הולנד, לאחר שסיים במקום ה-31. בנגד השעון באליפות, סיים שישי. טרפסטרה נבחר שוב לטור דה פראנס, הוא שימש כפועל של שאר חברי קבוצתו ולא התבלט. לקראת סוף העונה, סיים במקום ה-10 בטור של בייג'ינג.
קרוידון (רובע)
בניין עיריית קרוידון
בבניין עיריית קרוידון שברחוב קת'רין מצויים חדרי מועצת הרובע, חדר ראש מועצת הרובע, ומוסדות התרבות והמורשת של הרובע. מבנה זה הוא השלישי מבין בתי העירייה ששימשו את קרוידון. הראשון נבנה בשנת 1566 או 1609. מבנה העירייה השני נבנה בשנת 1808 על מנת לספק את צורכי העיירה הגדלה, אולם נהרס לאחר שנבנה המבנה הנוכחי בשנת 1895, מבנה שתוכנן על ידי האדריכל המקומי צ'ארלס הנמן.
ניקי טרפסטרה
קוויק סטפ (2011–2018)
ב-2012, טרפסטרה השיג את הניצחון הראשון שלו בקלאסיקה, כאשר ניצח את דווארס דור פלנדרן, כשהקדים את סילביאן שאבנל וקון דה קורט. טרפסטרה המשיך להיראות בכושר טוב, כשסיים חמישי בשלושת הימים של דה פאנה-קוקסייד ושישי ברונדה ון פלנדרן, 8 שניות אחרי בן קבוצתו שניצח, טום בונן. גם בפריז–רובה בונן ניצח, כשטרפסטרה מסיים חמישי, 1:39 אחריו. באפריל, טרפסטרה החזיר לעצמו את התואר כאלוף הולנד וסיים שלישי בנגד השעון. הוא סיים שלישי באנקו טור, 49 שניות אחרי לארס בום  המנצח. טרפסטרה השתתף באולימפיאדת לונדון וסיים את המרוץ במקום ה-82. הוא השתתף שוב בוואלטה אספנייה ולא בלט, כשהוא משמש כפועל של שאר חברי קבוצתו. לאחר הוואלטה, זכה במדליית זהב באליפות העולם יחד עם רוכבים נוספים מקוויק סטפ בנגד השעון הקבוצתי. לקראת סוף העונה, סיים טרפסטרה שלישי בפריז–טור.
קרוידון (רובע)
בית טברנר
בית טברנר נבנה בין השנים 1964–1967 על פי תוכניות של האדריכל ה. ת'ורנלי. המבנה הוקם בשל גידולה של קרוידון, מאחר שמועצת רובע קרוידון נדרשה לשטחים נוספים לצורך עבודתה. כיום משמש בניין זה כבניין הראשי לפניות הציבור הזקוק לשירותי הרובע ולמידע ממוסדות הרובע.
כלכלה
תחום התעסוקה העיקרי של הרובע הוא תחום הקמעונאות. בשנת 1992 נבנתה ברובע חנות איקאה ששטחה 23,000 מ"ר. החנות נבנתה במקום בו ניצבה קודם לכן תחנת הכוח של קרוידון בה היו מועסקים רבים מתושבי הסביבה, וסגירתה הביאה לגידול בשיעור האבטלה ברובע. בניית החנות הביאה להעסקת עובדים רבים מהסביבה, ונכון לשנת 2006 חנות איקאה היא המעסיק החמישי בגודלו ברובע.
קרוידון מהווה אזור משרדים מהגדולים בדרום מזרח אנגליה (שני למרכז לונדון), וחברות רבות פתחו ברובע משרדים בהם: ההנהלה האירופאית של AIG, הסניף הבריטי של החברה השווייצרית נסטלה וכן משרדי חברת וירג'ין מדיה ומשרדים רבים של בריטיש טלקום. לבנק המלכותי של סקוטלנד משרדים באזור פורלי, וכן ברובע משרדים של מריל לינץ', באלפור ביטי ואן סאמרז.
ניקי טרפסטרה
2014: ניצחון בפריז–רובה
ב-2016, טרפסטרה הגיע לפחות הישגים בקלאסיקות ממה שהגיע בשנים קודמות, כשההישג הבולט שלו היה מקום 10 ברונדה ון פלנדרן. למרות זאת, הספיק לנצח לפני את מרוץ "לה סמין" ובאוגוסט את "דווארס דור הט הגלנד". הוא נבחר שוב לוואלטה אספנייה ושימש כפועל. לאחר הוואלטה הגיע ההישג הבולט של טרפסטרה בעונת 2016, לאחר שניצח את אנקו טור. טרפסטרה למעשה תפס את ההובלה במרוץ לאחר הפרישה של רוהאן דניס שהוביל במרוץ עד הקטע ה-7, בו התרסק ופרש, בעוד טרפסטרה מסיים במקום ה-2, לאחר שהפסיד לאדוואלד בואסון האגן בספרינט הסיום. לאחר מכן זכה טרפסטרה במדליית הזהב השלישית שלו ביחד עם קוויק סטפ בנגד השעון הקבוצתי. בפעם הראשונה, טרפסטרה גם רשם מרוץ דומיננטי במקצה העלית גברים, לאחר שסיים במקום התשיעי.
ב-2017, סיים טרפסטרה רביעי בגנט–וייפלחם ושלישי ברונדה ון פלנדרן, 29 שניות אחרי פיליפ ז'ילבר המנצח וגרג ואן אוורמאט שגבר על טרפסטרה בקרב על המקום השני. הוא התחרה שוב בוואלטה אספנייה ושימש כפועל, ולא התבלט לאורך המרוץ. לאחר המרוץ התחרה טרפסטרה באליפות העולם, הוא סיים רביעי עם קוויק סטפ בנגד השעון הקבוצתי ובמקום ה-24 בעלית הגברים. בפריז–טור, סיים במקום השלישי.
קרוידון (רובע)
תחבורה
ברובע עוברים קווי אוטובוסים רבים המקשרים אותו למרכז לונדון ולנמל התעופה לונדון הית'רו.
ניקי טרפסטרה
2018: ניצחון ברונדה ון פלנדרן
ב-2018 טרפסטרה רשם עונה מרובת הצלחות, הניצחון הראשון שלו הגיע במרוץ "לה סמין". כמעט חודש אחר כך ניצח בפעם הראשונה ב-E3 בינקבנק קלאסיק, חמישה ימים אחר כך סיים תשיעי בדווארס דור פלנדרן. ברונדה ון פלנדרן שהתקיים ארבעה ימים אחר כך, טרפסטרה ניצח את המרוץ וזה הפך למונומנט השני בו הוא מנצח, אחרי פריז - רובה 4 שנים קודם לכן. טרפסטרה ניצח במרוץ לאחר שעקב אחרי התקפה של וינצ'נצו ניבאלי בטיפוס לקרויסברג, לאחר שניער מעליו את ניבאלי, הוא תפס את הבריחה המוקדמת שכללה ארבעה רוכבים לקראת את הטיפוס לקווארמונט, במהלך הטיפוס הוא גם ניער מעליו אותם, שרק מאדס פדרסן נשאר מאחוריו אך עם פער ממנו, עליו טרפסטרה שמר עד לסיום וניצח את המרוץ. עם ניצחונו הפך טרפסטרה להולנדי הראשון מאז אדרי ואן דר פול ב-1986 שמנצח במרוץ. מי שהגיע במקום ה-3 היה פיליפ ז'ילבר, בן קבוצתו, בעוד פדרסן מסיים שני. שבוע לאחר מכן, טרפסטרה השיג עוד פודיום בפריז - רובה, לאחר שסיים במקום השלישי, אחרי פטר סאגאן המנצח וסילבן דילייר. הוא סיים שני באליפות הולנד בנגד השעון והתחרה בטור דה פראנס, כמו במהדורות הקודמות של המרוץ, גם במהדורה הזו טרפסטרה שימש כפועל ולא הגיע להישגים בולטים במרוץ. הוא סיים תשיעי בבינקבנק טור והיה חלק מסגל קוויק סטפ שזכה במדליית הזהב באליפות העולם בנגד השעון הקבוצתי. בפריז–טור, טרפסטרה סיים שני במקום השני, 25 שניות אחרי סורן קראג אנדרסן.
קרוידון (רובע)
בריאות
בית החולי האוניברסיטאי מיידיי הוא בית חולים מרכזי, הפועל במערב הרובע. בית חולים נוסף הפועל ברובע הוא בית החולים Purley War Memorial. שני בתי חולים אלה מופעלים על ידי שירות הבריאות הלאומי (NHS).
ניקי טרפסטרה
דיירקט אנרז'י (2019–2022)
לאחר שמונה שנים בקוויק סטפ, הצטרף טרפסטרה לקבוצת דיירקט אנרז'י הצרפתית מדרג הפרו קונטיננטל, שהוא הדרג השני בחשיבותו לקבוצות. טרפסטרה התקשה להגיע להישגים בהיעדר תמיכה בקבוצתו החדשה, אך הספיק לסיים שלישי בקורנה–בריסל–קורנה, לה סמין וסירקט דה וואלני. הוא סיים שני בדווארס דור הט הגלנד וחמישי באליפות הולנד בנגד השעון. הוא התחרה בטור דה פראנס בפעם השמינית, אך פרש מהמרוץ במהלך הקטע ה-11. טרפסטרה סיים במקום השלישי בטור פויטו–שארן. הוא סיים שוב במקום השני בפריז–טור, הפעם אחרי ילה וואלייס.
קרוידון (רובע)
השכלה
ברובע קרוידון יותר בתי ספר מאשר בכל רובע אחר של העיר לונדון. ברובע 95 בתי ספר יסודיים, 21 חטיבות ביניים ובתי ספר תיכוניים ו-3 מוסדות להשכלה גבוהה: מכללת קרוידון הפועלת במרכז שכונת קרוידון, מכללת ג'ון ראסקין הממוקמת בשכונת אדינגטון, ומכללת קולסדון.
ספורט
קבוצת הכדורגל קריסטל פאלאס פועלת ברובע ומשחקת באצטדיון סלהרסט פארק. בנוסף אליה פועלים ברובע מועדון הכדורגל קרוידון בארנת הספורט של קרוידון; והקבוצה קולסדון יונייטד (מועדון שהוקם בעקבות איחוד מועדון הכדורגל קולסדון טאון עם מועדון הכדורגל סאלפורדס) במרכז הספורט נת'רן.
ברובע פועלים שלושה מועדוני ראגבי וכן מועדון פוטבול.
תרבות
מתחם התרבות המרכזי של קרוידון נמצא באולמי פיירפילד, שנפתחו ב-1962 ונחנכו מחדש לאחר שיפוץ מסיבי ב-2019, ובהם אולם קונצרטים, אולם תיאטרון אשקרופט וגלריה.
מגדל השעון של קרוידון הוא משכנם של הספרייה הגדולה מבין הספריות ברובע, אולם הופעות, בית קולנוע עצמאי, והמוזיאון לתולדות קרוידון. המבנה צמוד לבית העירייה שנבנה בשנים 1892–1896 לפי תכנון של צ'ארלס הנמן. פסל ברונזה של המלכה ויקטוריה הוצב מחוץ למבנה ב-1903.
קרוידון מפורסמת גם באומנות הרחוב שבה, וברחבי הרובע ניתן קרוב ל-60 ציורי קיר, חלקם נוצרו במסגרת פסטיבל אומנות רחוב בשנת 2018.
אתרים בעלי חשיבות
נמל התעופה קרוידון שימש עד סגירתו ב-30 בספטמבר 1959 כשדה התעופה הבינלאומי של לונדון. לאחר סגירתו, הפך הטרמינל שלו לאתר תיירות, ובמקום מרכז כנסים ותערוכות. ברובע מצויים מוזיאון קרוידון, טחנת הרוח שירלי (טחנה שנבנתה בשנת 1854 הפועלת גם בימינו), ארמון אדינגטון (שנבנה במאה ה-16, והורחב במאה ה-18), מגדל נסטלה - אחד המבנים הגבוהים ביותר בבריטניה, ומיטשהאם קומון - פארק ציבורי גדול.
ארמון קרוידון, שנבנה בשנת 960, המצוי ברובע, שימש כארמון הקיץ של הארכיבישוף מקנטרברי מאז המאה ה-15.
שוק הרחוב של סארי הפועל ברובע, הוקם בשנת 1276.
תקשורת
ברובע יוצאים לאור שני שבועונים מקומיים: הקרוידון אדוורטיזר שהחל לצאת לאור משנת 1869, שמופץ בכ-2500 עותקים מדי שבוע נכון לשנת 2020, וסאטן אנד קרוידון גארדיאן, בבעלות ניוזקווסט מדיה גרופ. אתר חדשות מקומי נוסף הוא אינסייד קרוידון.
ערים תאומות
לרובע קרוידון עיר תאומה אחת -