cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יער האמזונאס
אובדן היער
ז'איר בולסונארו, נשיא ברזיל בשנים 2019–2022, הנהיג מדיניות פעילה של בירוא יערות האמזונס והקצאת חלקים משטחי היער לחברות לשימושים חקלאיים. על פי חוקר הסביבה פאולו ארטקסו כ־20% מיערות האמזונס בוראו עד שנת 2022. בקמפיין הבחירות של ברזיל לשנת 2022 נושא שימור האמזונס היה חלק מהשיח הציבורי, וזכה המועמד לואיז אינסיו דה סילבה שהציג אג'נדה לשימור היער. עם כניסתו לתפקיד, החלה הממשלה במספר מהלכים לשימור חלקים מהיער שמתאימים לכך.
שרפות 2019
ה-INPE, המרכז הלאומי הברזילאי לחקר החלל, פרסם כי היו לפחות 72,843 שרפות בין ה-1 בינואר ל-20 באוגוסט 2019, עלייה של 83% מהתקופה המקבילה אשתקד, והמספר הגבוה ביותר של שרפות מאז ש-INPE התחיל לאסוף נתונים ב-2013 על ידי ניטור לוויינים. תמונות של נאס"א הראו כי ניתן לראות את העשן מהחלל. ז'איר בולסונארו, נשיא ברזיל, אישר שימוש בצבא ברזיל לכיבוי השרפות לאחר לחץ בינלאומי.
מאז שנכנס לתפקידו, בולסונארו קיצץ את תקציב הסוכנות הממשלתית להגנה על הסביבה והקשיח את הקריטריונים להטלת קנסות על גופים מזהמים. בתחילת אוגוסט, בולסונארו אף פיטר את ראש ה-INPE, מרסיו אסטריני, בטענה שהציג נתונים שקריים על היקף כריתת היערות באמזונאס. פעולות אלו אִפשרו לחקלאים להצית שרפות, במטרה ליצור לעצמם שטח עבודה חקלאי, הרבה ממנו נועד לגידול בקר, מה שהוביל לקריאות להנמיך את צריכת הבשר ולא לייבא בשר מברזיל. ברזיל מייצרת כ-20% מאספקת בשר הבקר העולמי.
בתגובה, ארגון ה-ACA לשימור האמזונאס התחיל לאסוף תרומות במטרה לממן את האימון והציוד הדרוש לכיבוי שרפות.
MP5
MP5 הוא תת מקלע מתוצרת חברת הקלר וקוך הגרמנית, המיוצר משנת 1966. נמצא בשירות כוחות ביטחון וכוחות מיוחדים בכל העולם, לרבות באירופה ובארצות הברית.
היסטוריה
ה-MP5 פותח בחברת הקלר וקוך בשנת 1966 תחת השם HK 54. השם התבסס על מערכת מספור ישנה. הספרה 5 ציינה שמדובר בתת מקלע, והספרה 4 ציינה שהנשק משתמש בתחמושת 19X9 מ"מ. השם הנוכחי הגיע מהממשל של מערב גרמניה, שהשתמש בנשק זה עבור המשטרה ומשמר הגבול, תחת השם Maschinenpistole 5, באמצע שנת 66 ( Machine pistol 5", MP5). ה-GSG 9 (יחידה ללוחמה בטרור של גרמניה) הייתה יחידת הלוט"ר הראשונה שהשתמשה בנשק זה. משם הוא עבר ליחידות לוט"ר מערביות אחרות.
מכיוון שה-MP5 הוא תת-מקלע המשתמש בקליבר 9 מ"מ, אפודי המגן מאפילים על עתידו. כמו כן, מחירו היקר של הנשק, כ-900$ מהווה חיסרון. הקלר&קוך התחילו להשלים את סדרת ה-MP5 באמצעות שיווק ה-UMP הזול יותר, נשק המשתמש בתחמושת שונה מזו של ה-MP5. אבל, מכיוון של-UMP יש מנגנון פעולה פשוט יותר ומשקל קל יותר המאפשר שליטה נוחה יותר בירי אוטומטי, התחרות בין שני כלי הנשק לא בהכרח קיימת.
אחד המבצעים המפורסמים נגד הטרור, בו היה בשימוש MP5 הוא מבצע נמרוד של ה-SAS לשחרור השגרירות האיראנית בלונדון בשנת 1980.
קבוצת הטרור הגרמנית סיעת הצבא האדום עיטרה את הסמל שלה בציור של תתהמקלע.
עיצוב
המחסנית משתמשת בתחמושת 9 מ"מ סטנדרטית. המחסנית מעוקלת, והיא מכילה בין 15 ל-30 כדורים.
נצרת הנשק היא רב מצבית, והיא כוללת (בחלק מהגרסאות): נצור, בודדת (חצי אוטומטי), ירי של שניים, שלושה או ארבעה כדורים בכל לחיצה (Burst), וירי אוטומטי מלא.
קוטר הקנה של הנשק מתאים לתחמושת 9 מ"מ פארבלום של אקדחים. אך בשנות ה-90 המאוחרות הוצגו דגמים המסוגלים להשתמש בתחמושת 10 מ"מ ובתחמושת 40 S&W. פיתוח שני הדגמים נעצר בשנת 2000 לטובת פיתוח ה-UMP.
גרסאות
במשך השנים, ה-MP5 עבר שינויים רבים, הן מבחינת עיצוב חיצוני, והן מבחינת תכנון פנימי.
ה-MP5 המקורי היה בעל קת קבועה (דגם A2) או בעל קת מתכווננת (דגם A3), בדומה לקת של M16 מקוצר. כמו כן, היו נצרות שונות.
הפיתוח העיקרי הבא היה בשנת 1974, פיתוח סדרת MP5SD. דגם זה היה בעל משתיק קול וקנה מיוחד. כתוצאה מכך, מהירות הקליעים הייתה תת קולית. מה שאפשר לנשק לא להישמע מעל 15 מטרים. יחידות רבות משתמשות בנשק למשימות חשאיות, מכיוון שהנשק שקט ורשף הירי שלו אינו נראה.
פיתוח נוסף נרשם בשנת 1976 עם סדרת MP5K) Kurz ;קצר). נשק זה היה באורך של 325 מ"מ בלבד. פיתוח הנשק החל כתוצאה מדרישה של סוכני מכירות של H&K בדרום אמריקה, שזיהו את הפוטנציאל הגלום בנשק אוטומטי קטן ובר הסתרה המיועד לשומרי ראש. כדי לקצר עוד יותר את הנשק, הוא מצויד בידית הסתערות המאפשרת אחיזת יד גם כאשר הקנה והמתפסים (כיסוי הפלסטיק של הקנה) קצרים. בנוסף היא מסייעת לייצב את הנשק במהלך ירי אוטומטי ולהתגבר על המחסור של הקת. בנוסף גרסה זו יכלה להיות מורכבת במזוודה מיוחדת ולירות מתוך המזוודה. החסרון של גרסה זו הוא הטווח הקצר (50 מטרים) הנובע מאורך הקנה ומהשימוש בכוונת ברזל (ללא אמצעים אופטיים כדוגמת כוונת טלסקופית). אולם בסך הכול, תצורותיה של סדרה K זהות לתצורות הרגילות של הנשק.
תת- דגם נוסף של הנשק הוא MP5K-PDW) Personal Defense Weapon). הדגם פותח בחטיבה של ארצות הברית עבור טייסים בשנת 1991. נשק זה מצויד בקת מתקפלת (בדומה לגליל) ויכול להיות מצויד במשתיק קול וציין לייזר.
גרסאות חצי אוטומטיות של ה-MP5 ושל ה MP5K הן HK94 ו-SP89 בהתאמה. גרסאות אלו פותחו בגלל חוק שאסר על מכירת נשק אוטומטי לאזרחי ארצות הברית. ניתן להמיר גרסאות אלו באופן לא חוקי לגרסאות אוטומטיות לאחר שינוי במנגנון הנשק.
חוזה בין חברת H&K ובין הצי האמריקני, הניב את ה- MP5N (כלומר, Navy). נשק זה נמצא בשימושם של הכוחות המיוחדים של חיל הים האמריקאי כדוגמת ה-SEAL. לנשק זה קת מתכווננת, נצרה בעלת שלושה מצבים (נצור, בודד ואוטומטי) הניתנת לתפעול ביד ימין או שמאל (כלומר היא נמצאת משני צדדי הנשק) ואפשרות להרכבת משתיק קול מפלדת אל-חלד.
דגם נוסף של הנשק יוצר בעקבות דרישה של צבא צרפת ל- MP5 המסוגל לירות תחמושת חזקה יותר. ציונו של הדגם החדש הוא MP5F (כלומר, French). רוב השינויים שנעשו בנשק הם פנימיים – התאמה לתחמושת החדשה. השינויים החיצוניים מסתכמים בגומי בקצה הקת, טבעת לקת, טבעת כפולה מלפנים. טבעות אלו מאפשרות חיבור רצועת נשיאה גם לשמאליים. השינויים שנעשו בנשק זה הפכו לסטנדרטיים בשאר ה-MP5, והם מחזקים את המוניטין שלו כנשק אמין.
ה־MP5/10 היה ניסיון של H&K להגדיל את העוצמה של הנשק באמצעות הגדלת הקליבר ל־10 מ"מ. ה-FBI אימץ את הנשק בשנת 1994 כתת-המקלע הסטנדרטי של הבולשת. למרות הפסקת פיתוח נשק זה ממשיכה הבולשת לדבוק בו. כינוי מוטעה של נשק זה הוא MP10.
דגמים עיקריים
הבדלים בין סוגי הקתות של הנשק מצוינים באות A. A1 מציינת שלנשק אין קת. A2 ו-A4 מציינות שלנשק יש קת קבועה. A3 ו-A5 מציינות שלנשק יש קת מתכווננת.
נצרת SEF פירושה: sicher כלומר נצור. einzelfeuer כלומר בודדת (חצי אוטומטי). feuerstoss אוטומטי מלא. דהיינו, זוהי נצרה בעלת שלושה מצבים.
פרנסיס מריון
פרנסיס מריון (באנגלית: Marion Benson Owens; 18 בנובמבר 1888 – 12 במאי 1973) הייתה עיתונאית, תסריטאית, מפיקה ומחזאית אמריקאית. היא זכתה פעמיים בפרס אוסקר.
ביוגרפיה
מריון בנסון אוונס נולדה בסן פרנסיסקו. הוריה התגרשו כאשר היא הייתה בת עשר והיא התגוררה עם האם. בהיותה בסן פרנסיסקו היא עבדה כעוזרת צלם. בקיץ 1914 היא התחילה לעבוד אצל לויס וובר כעוזרת תסריטאי ועברה ללוס אנג'לס. כאשר הוקמה סרטי יוניברסל, לויס וובר המליצה לקחת גם את מריון. באותה תקופה היא לקחה שם במה "פרנסיס". זמן קצר אחרי זה, חברה שלה, מרי פיקפורד המליצה לה להתחיל לכתוב תסריטים לסרטים. התסריט הראשון לסרט בו בהמשך הצטלמה מרי פיקפורד, נמכר לאדולף צוקור תמורת 125 דולר. בשנת 1917 היא הוחתמה על חוזה שנתי של 50 אלף דולר לכתיבת תסריטים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היא נסעה לאירופה כעיתונאית. לאחר סיום המלחמה, מריון חזרה לארצות הברית והמשיכה בכתיבת תסריטים לחברות שונות. ב-1930 כתבה תסריט לסרט אנה כריסטי בכיכובה של גרטה גרבו.
בשנת 1931 פרנסיס מריון זכתה בפרס אוסקר עבור התסריט ובשנת 1932 זכתה בפעם השנייה. בסך הכל היא כתבה תסריטים לכ-300 סרטים והפיקה כ-130 סרטים. במשך שנים רבות היה לה חוזה עם מטרו גולדווין מאייר. בשנת 1946 היא עזבה את תעשיית הקולנוע ועברה לכתיבת מחזות וספרים.
טבעונאות
טבעונאות (הלחם בסיסים של המילים "טבעונות" ו"נא"), הנקראת גם "מזון צמחי חי" (באנגלית: Raw veganism), היא אורח חיים תזונתי המשלבת את מושג הטבעונות המבוססת על מזון צמחי עם תפיסת דיאטת המזון הגולמי, כלומר שלא עבר בישול או חימום מכל סוג שהוא (חימום מתחת ל-C°42 או 48°C, ובהעדפה לעיבוד מינימלי). הטבעונאות נכללת בתוך הקטגוריה של Raw foodism, דיאטות מזון נא, גולמי, לא מעובד, הכוללת גם דיאטות שבמרכיביהן גם מזון מן החי שלא בושל כלל.
היסטוריה
השיטה התפתחה במהלך המאה ה-20 במערב, כאשר מטפלים כמו הרברט שלטון קידמו דיאטה שמבוססת על פירות וירקות לא מבושלים. עם זאת, רעיונות ברפואה האלטרנטיבית המצדדים באכילת מזון גולמי בלבד היו קיימים גם בקרב חלק מן המרפאים במחצית הראשונה של המאה ה-20, למשל מקס גרסון, שהשפיע על שלטון, ואן ויגמור, מצדדת נוספת ידועה בתזונה טבעונאית.
תרגום ופירושים
בתרגום המונחים לעברית נוצרו חילוקי דעות בהקשר לשם המתאר זאת בצורה הטובה ביותר. המלה Raw ניתנת לתרגום לעברית הן כ"גולמי", הן כ"חי" והן כ"נא", ועקב כך השתרשו בעברית שמות שונים לתיאור המזון הנאכל וישנם חילוקי דעות בקשר לתרגום המדויק ביותר, בהם "מזון נא", "מזון חי". בנוסף, יש המכנים מזון זה בשם "רו פוד" (תעתיק של Raw food). אך כאמור, Raw food מתייחס גם למזון לא מבושל מן החי.
פיקוח טיסה
פיקוח טיסה (באנגלית: Air traffic control או ATC) הוא שירות הניתן על ידי פקחים הנמצאים על הקרקע, לצורך הכוונה ופיקוח על כלי טיס בעת תנועתם על הקרקע ובאוויר. מטרתן העיקרית של מערכות הפיקוח האווירי בעולם היא ליצור הפרדה בין כלי טיס כדי למנוע סכנת התנגשות, לארגן ולזרז את תעבורת כלי הטיס, ולספק מידע ותמיכה נוספת לטייסים ככל שניתן. בחלק מן המדינות לפיקוח האווירי אף תפקידים בתחום הביטחון ומערכות ההגנה של המדינה (כך למשל, בישראל ובארצות הברית), בחלק מן המדינות הפיקוח האווירי הוא זרוע של הצבא (כך למשל, בברזיל). פיקוח אווירי החל לפעול לראשונה בשדה התעופה ההיסטורי קרוידון בלונדון, בשנת 1921. ארצ'י ליג, הנחשב בעיני רבים כחלוץ פקחי הטיסה, נתן הוראות לטייסים בשדה התעופה של סנט לואיס בעזרת איתות בדגלים צבעוניים.
בארצות רבות שירותי פיקוח טיסה ניתנים ברובו של המרחב האווירי והם זמינים לכל סוגי כלי הטיס (פרטיים, מסחריים וצבאיים). כאשר פקחי טיסה אחראיים להפרדת כלי הטיס במרחב מסוים, מרחב זה נקרא "מרחב אווירי מפוקח" להבדיל מ"מרחב אווירי שאינו מפוקח" בו אין פיקוח מתמיד על מסלול התעופה של כלי הטיס. בהתאם לאופיו של המרחב האווירי הנתון, פקחי הטיסה עשויים לתת הוראות לטייסים, להן צריכים אלה לציית, או לתת מידע בעל אופי מייעץ, בו הטייס משתמש לפי שיקול דעתו. אולם, הטייס האחראי על הטיסה הוא הנושא באחריות העליונה לבטיחות הטיסה ובידו הסמכות לסטות מהוראות פיקוח הטיסה במצבי חירום. כדי לאפשר תקשורת יעילה בין פיקוח הטיסה לכלי הטיס, כל הטייסים ופקחי הטיסה נדרשים ליכולת דיבור והבנה באנגלית. אף שחלק מן השיחות בין כלי הטיס לפיקוח האווירי מתנהלות בשפות אחרות, בדרך כלל בהתאם לשפת המקום, השיחה חייבת להתנהל באנגלית אם אחד מן הצדדים מבקש זאת.
בישראל, אסדרת התחום מוגדרת במסגרת תקנות הטיס (רישיונות לעובדי טיס). המקצוע, בתקנות אלה, נקרא "מפקח על תנועה אווירית" והוא כולל ארבע התמחויות המחייבות הסמכה רשמית, כולל רישוי מטעם המדינה ("הגדרים" בלשון התקנה):
בחיל האוויר יש הפרדה מסוימת: "מפקחים על תנועה אווירית" במרחב נקראים בקרים ואילו "מפקחים על תנועה אווירית" שתחום אחריותם הוא על המרחב האווירי בקרבת שדה התעופה, נקראים פקחים ("פקחי טיסה"). מסלול ההכשרה של מקצועות אלו שונה, הבקרים נמצאים פיזית, בקרבת המכ"מים בעלי הכיסוי הארצי, ביחידות הבקרה האזוריות ואילו הפקחים נמצאים פיזית במגדלי הפיקוח, בתוך בסיסי הטיסה של חיל האוויר.
פיקוח שדה התעופה
השיטה העיקרית של פיקוח בסביבה המיידית של שדה התעופה היא באמצעות תצפית ישירה ממגדל פיקוח. המגדל הוא מבנה גבוה, בעל חלונות מרובים, הממוקם בשטח שדה התעופה. הפקחים הנמצאים במגדל אחראים להפרדה ולתנועה יעילה של כלי טיס, כלי רכב הנעים על מסלולי שדה התעופה וכלי טיס הטסים בקרבת שדה התעופה, בדרך כלל במרחק של עד 5 מיל ימי (9.2 ק"מ) מן המגדל.
בחלק ממגדלי הפיקוח נעזר הפקח במכשיר מכ"ם. פקחים עשויים להיעזר במערכת מכ"ם הקרויה מכ"ם מעקב משני (Secondary Surveilance Radar) כדי לפקח על טיסות המתקרבות ומתרחקות מן השדה. תצוגת המסך של מכשיר זה כולל מפה של האזור, מיקום כלי הטיס השונים, ותגיות מידע הצמודות להדמיית המטוס ומכילות את זיהויו, מהירותו, כיוונו ואף מידע נוסף. המידע המוצג במכ"ם מעקב משני בדרך כלל, מבוסס על נתונים המתקבלים ממערכת הזיהוי עמית-טורף שמותקנת בהם.
תחומי האחריות של פקחי המגדל מתחלקים לשלושה: פיקוח קרקעי, פיקוח אווירי וכן הרשאות תנועה. בשדות תעופה עמוסים מאוד עשויים להימצא תחומי פעילות נוספים במגדל הפיקוח, כגון, פיקוח רחבת החניה, או תכנון תנועה קרקעית. אף שנוהלי העבודה בכל מגדל פיקוח עשויים להיות שונים ואף חלוקת התפקידים עשויה להשתנות ממגדל פיקוח אחד למשנהו, החלוקה הבאה לתחומי אחריות מתארת באופן כללי את העבודה במגדל.
פיקוח קרקעי
פיקוח קרקעי (Ground Control) אחראי לתחום הקרקע התפעולי של שדה התעופה, על הקרקע, אזורים שאינם נמצאים בשליטת חברות התעופה, או משתמשים אחרים. תחום זה כולל בדרך כלל את מסלולי התנועה, מסלולי המראה ונחיתה בלתי פעילים, אזורי המתנה וכן רחבות חניה זמניות, או צמתים בהם עוברים מטוסים לאחר שירדו ממסלול הנחיתה, או לאחר שעזבו את טרמינל הנוסעים. תחומי האחריות המדויקים של הפיקוח הקרקעי מוגדרים באופן ברור במסמכים ובהסכמים הנמצאים בשדה התעופה. כל כלי טיס, כלי רכב, או אדם הצועד, או עובד באזורים הנמצאים באחריות הפיקוח הקרקעי, חייב לקבל רשות לתנועה מן הפקח הקרקעי. רשות זו ניתנת בדרך כלל באמצעות מכשירי קשר בתדרי VHF, אולם במקרים מיוחדים היא יכולה להינתן אף באמצעים אחרים. רוב כלי הטיס וכלי הרכב הנעים במרחב הפיקוח הקרקעי מצוידים במכשירי קשר מתאימים לתקשורת ישירה עם הפקח הקרקעי. כלי טיס, או כלי רכב, שאינו מצויד במכשיר רדיו מתאים יוצר קשר עם הפקח באמצעות איתות אורות אווירי, או שהוא מונחה למקומו על ידי כלי רכב המצויד במכשיר קשר. אנשים העובדים במרחב הפיקוח הקרקעי מצוידים בדרך כלל במכשירי קשר, או אפילו בטלפון סלולרי, המאפשרים את הנחייתם על ידי הפקח הקרקעי. פיקוח קרקעי חיוני לפעולתו היעילה והבטוחה של שדה תעופה.
בשדות תעופה בהם עומס תנועה רב, קיים מכ"ם תנועה קרקעית (Surface Movement Radar - SMR) המציג את כלי הטיס וכלי הרכב הנעים במרחב הפיקוח הקרקעי. המכ"ם משמש ככלי עזר לפקח הקרקעי, במיוחד בשעת לילה, או בעת תנאי ראות גרועים. מכשירי מכ"ם תנועה מודרניים מאפשרים מתן התרעות התנגשות כאשר קיימת התקרבות מסוכנת בין מטוסים וכלי רכב אחרים על הקרקע.
פיקוח מקומי (פיקוח אווירי)
פיקוח מקומי, או פיקוח אווירי (המכונה לעיתים בשם "המגדל", באנגלית: Tower) אחראי למסלולי ההמראה והנחיתה הפעילים בשדה התעופה. הפיקוח האווירי נותן את הרשות לכלי טיס להמריא, או לנחות, וכן מבטיח כי המסלול פנוי לכלי הטיס. אם לדעת הפקח במגדל קיים חשש בטיחותי בנחיתת מטוס, הוא עשוי להורות לטייס "ללכת סביב" (go-around), דהיינו להמשיך לטוס סביב שדה התעופה ולחזור על הפעולות המובילות לנחיתה לאחר שניתנה לו הרשאה נוספת לנחיתה.
במגדל הפיקוח קיימת מערכת מובנית ביותר לתקשורת בין המגדל ובין הפיקוח הקרקעי. הפקח הקרקעי חייב לבקש ולקבל רשות מן הפקח האווירי כדי להתיר למטוס לחצות מסלול נחיתה פעיל, בטרם יתיר לכלי טיס או לכלי רכב לעשות זאת. הפקח האווירי מצידו חייב להבטיח כי הפקח הקרקעי מודע לכל פעילות המשפיעה על מסלולי ההסעה בשדה ומנגד, הוא חייב לתקשר עם פקחי המכ"ם כדי להבטיח מרווחים מתאימים בין הנחיתות, זאת כדי לאפשר תנועה על מסלולי ההסעה החוצים את מסלולי הנחיתה ואף לאפשר המראות מטוסים.
בחיל האוויר, פקחים שזה תפקידם נקראים "פקח הקפה".
הרשאות תנועה
מתן הרשאות תנועה כולל מתן הרשאה לנתיב הטיסה בטרם מתחיל המטוס לנוע על קרקע שדה התעופה לקראת המראה. המידע הכלול בהרשאה מכיל פרטים מדויקים על הנתיב שבו צריך המטוס לטוס מיד לאחר שהמריא משדה התעופה. הפקח האחראי על הרשאות התנועה מתאם את נתיבו של המטוס, לפי הצורך, עם מרכז הפיקוח האווירי הכללי של המדינה. אולם לעיתים קרובות הרשאות כאלה ניתנות באופן אוטומטי, או שהן מוסדרות בהסכמים מקומיים. כאשר תנאי מזג האוויר מקשים על תנועה אווירית רגילה, או כאשר קיימת צפיפות תנועה חריגה בשדה תעופה מסוים, הפקח האחראי על הרשאות תנועה עשוי לעצור את הרשאת התנועה, או להתאים נתיב חדש לטיסת המטוס. האחריות העיקרית המוטלת על פקח הרשאות התנועה היא להבטיח כי צוותו של כל מטוס יקבלו נתיב טיסה ברור וזמן המראה מוגדר, בטרם יחלו בתנועה על הקרקע. מידע זה מועבר אף לפקח הקרקעי כדי להבטיח כי המטוס יחל בתנועה במועד המתאים כדי להמריא בזמן שנועד לו. בחלק משדות התעופה, פקח הרשאות התנועה אף מתכנן את זמני דחיפתם של המטוסים לאחור ממקום חנייתם ליד מסוף הנוסעים וכן את זמני התנעת מנועי המטוסים. תפקיד זה מכונה בשם "מתכנן תנועה קרקעית" (Ground Movement Planner - GMP). לתפקיד זה חשיבות מכרעת לתפקודם היעיל של שדות תעופה עמוסים.
פיקוח גישה וטרמינל
בשדות תעופה רבים קיים מתקן לפיקוח מכ"ם הקשור לשדה התעופה. ברוב המדינות כינויו של מרכז פיקוח טיסה זה הוא "פיקוח גישה" או "פיקוח טרמינל". אף שכל שדה תעופה שונה ממשנהו, פקחי הטרמינל מטפלים בדרך כלל בתנועת מטוסים במרחק של 30–50 מיל ימי (56–93 ק"מ) מן השדה. אזור שבו נמצאים בקרבה גאוגרפית מספר שדות תעופה מרובי תנועה, מתקן פיקוח טרמינל אחד עשוי לשרת את כל שדות התעופה. גודלו של המרחב האווירי (קוטרו וגבהי הטיסה) בו מטפל פיקוח טרמינל מסוים, משתנה ממקום למקום ונקבע על פי משתנים שונים, כגון תבנית זרימת תנועת המטוסים, תכסית השטח, מספר וגודל שדות התעופה השכנים, ועוד. כך לדוגמה, מרכז פיקוח הטרמינל של לונדון מפקח על תנועת מטוסים לחמישה שדות תעופה ראשיים בעיר לונדון ושולט על מרחב אווירי שקוטרו 100 מיל ימי, עד לגובה של 20,000 רגל.
פקחי טרמינל אחראים למתן כל שירותי פיקוח הטיסה למרחב האווירי שבתחום פיקוחם. זרימת תנועת המטוסים במרחב האווירי של הטרמינל מחולקת בדרך כלל לתנועה עוזבת, תנועה מגיעה ומטוסים חולפים. כאשר מטוס עוזב את המרחב האווירי שבשליטת פיקוח הטרמינל, הוא מועבר למרכז פיקוח טיסה אחר (בין אם למגדל הפיקוח של שדה התעופה, למרכז פיקוח טיסה אזורי, או למרכז פיקוח טרמינל שכן). פיקוח טרמינל אחראי לוודא כי המטוסים נעים במרחב בגובה המתאים בעת שהם מועברים למרכז פיקוח אחר וכי מטוסים המגיעים לנחיתה טסים בגובה המתאים לגישת הנחיתה.
לא כל שדות התעופה מצוידים במרכז פיקוח טרמינל. במקרה כזה מרכז הפיקוח האזורי, או מרכז פיקוח טרמינל שכן, מתאמים ישירות עם מגדל הפיקוח בשדה התעופה את כיוון הטיסה של המטוס הניגש לנחיתה, עד לנקודה שממנה יכול מגדל הפיקוח ליצור קשר עין עם המטוס המגיע לשדה. בחלק משדות התעופה הללו מגדל הפיקוח עשוי לספק לטייס הליך נחיתה שאינו מונחה מכ"ם מן הנקודה שבה נמסר לפיקוח המגדל ועד אשר נוצר עמו קשר עין.
פיקוח טיסה אזורי
פיקוח הטיסה אחראי אף לפיקוח על מטוסים במהלך טיסתם בין שדות תעופה. טייסים טסים על פי אחת משתי מערכות כללים לצורך הפרדה בין מטוסים: כללי טיסת ראייה (Visual Flight Rules - VFR), או כללי טיסת מכשירים (Instrument Flight Rules - IFR). לפיקוח הטיסה תחומי אחריות שונים באשר למטוסים הטסים תחת אחת משתי מערכות כללים אלה. בעוד שמטוסים הטסים תחת כללי טיסת מכשירים הם תחת פיקוח חיובי, בארצות הברית טייסים הטסים בכללי טיסת ראייה יכולים לבקש מעקב אחר טיסתם, דבר המספק להם ייעוץ במהלך הטיסה, ככל שפקח הטיסה מוצא לכך זמן וכן אזהרות מזג אוויר ומגבלות טיסה.
פקחי טיסה על מטוסים הנמצאים בדרכם בין שדות תעופה (להבדיל מאלה הנמצאים במרחב האווירי של הטרמינל, או המגדל) מספקים הרשאות והוראות למטוסים בדרך וטייסיהם חייבים לציית להוראות אלה. פקחי טיסה במרכז הפיקוח האזורי מספקים שירותי פיקוח אף לשדות תעופה קטנים הנמצאים בתחום המרחב האווירי עליו הם מפקחים, כולל הרשאות המראה ונחיתה. פקחי הטיסה בפיקוח האזורי כפופים למערכת נהלים להפרדה בין מטוסים, המגדירה את המרחק המינימלי המותר בין כלי טיס שונים. מידת המרחק משתנה בהתאם לסוג הציוד והנהלים הנהוגים במרכז הפיקוח.
בחיל האוויר, ממלאי תפקיד זה נקראים "בקר טיסה".
מאפיינים כלליים
פקחי טיסה לטיסות הנמצאות בדרכן עובדים במרכזי פיקוח אזורי, המכונים בשם "מרכז" (Center). כל מרכז אחראי למרחב אווירי ששטחו אלפי קילומטרים רבועים ולשדות התעופה הנמצאים במרחב זה. המרכז מפקח על מטוסים הטסים בטיסת מכשירים מן העת שהם עוזבים את שדה התעופה, או מרחב הטרמינל, ועד לעת שהם מגיעים למרחב האווירי של פיקוח טרמינל או שדה תעופה אחר. המרכז עשוי אף לפקח על מטוס בטיסת ראייה הנמצא כבר באוויר ולשלב אותו במערכת כללי טיסת מכשירים. מטוס כזה חייב להמשיך ולטוס בכללי טיסת ראייה עד אשר הוא מקבל הרשאה מן המרכז.
פקחי המרכז אחראים לטיפוסו של המטוס לגובה הטיסה, בעוד שהם משגיחים שקיימת הפרדה מתאימה בין המטוס לבין כלי טיס אחרים בסביבתו. בנוסף, הפקח האזורי אחראי למיקומו של המטוס בתוך זרם התנועה המתאים לנתיב וליעד הטיסה של המטוס. ביצוע מטלות אלה צריך להיעשות תוך התחשבות בתנועת מטוסים אחרים החוצים את נתיבו של המטוס המפוקח, קשיי מזג אוויר, מטוסים הדורשים הפרדה גדולה מן הרגיל, וצפיפות התנועה הכללית. כאשר המטוס מתקרב ליעדו, המרכז אחראי לפקח כי המטוס טס במגבלות הגובה המתאימות וכן כי אין צפיפות־יתר של טיסות נוחתות.
כאשר המטוס מגיע לגבול הפיקוח של המרכז האזורי הוא "נמסר לידי" מרכז הפיקוח האזורי השכן. במקרים מסוימים הליך "המסירה" של טיסה כרוך בהעברת פרטי הזיהוי של המטוס ופרטים אחרים על הטיסה, כך ששירותי הפיקוח במרכז השכן יוכלו להמשיך באופן רציף את הפיקוח על הטיסה. במקרים אחרים קיימות מוסכמות ל"מסירת" טיסות ממרכז אחד למשנהו וכך מתקיימת "מסירה שקטה". לאחר ביצוע המסירה נמסר תדר רדיו חדש לטייס המטוס כדי ליצור קשר עם פקח הטיסה במרכז הפיקוח השכן. הליך זה של מסירת מטוס ממרכז פיקוח אחד למשנהו ממשיך עד אשר המטוס נמסר לידי פיקוח הטרמינל (פיקוח גישה), או פיקוח המגדל בשדה היעד.
כיסוי מכ"ם
כיוון ששטח הפיקוח של מרכזים אזוריים הוא גדול מאוד, הפיקוח נעשה באמצעות מכשיר מכ"ם בעל טווח ארוך ובעל יכולת לאתר בגובה רב מטוסים עד למרחק של כ־200 מיל ימי מן האנטנה של המכ"ם. הפיקוח האזורי עשוי אף להסתמך על מכשיר המכ"ם של פיקוח הטרמינל, כדי למלא פרטים שאינם נקלטים באנטנת הפיקוח האזורי.
למעלה מ־90% משטחה של ארצות הברית מכוסה בפיקוח מכ"ם לכלי טיס בגובה רב, בחלק מן האזורים אף קיימת חפיפה בין מכשירי מכ"ם שונים. אולם, בגובה נמוך, בו מתקיימות בדרך כלל טיסות של מטוסים קלים, כיסוי המכ"ם חלקי יותר ומושפע מאוד מן התכסית. מרכז פיקוח אזורי עשוי להתבסס על מכשירי מכ"ם מרובים ואף על דיווח מיקום של טייסים הטסים בגובה נמוך. כדי למנוע הצפת הפקח במידע, קיימות מערכות אוטומטיות המשלבות את נתוני מכשירי המכ"ם השונים למסך תצוגה אחד הניצב בפני הפקח.
בישראל, כל המרחב האווירי שבתחום אחריותה נמצא בכיסוי מכ"ם.
קיימים מרכזי פיקוח אזורי המפקחים על טיסות החוצות אוקיינוסים. כיוון שלא קיימות מערכות מכ"ם המכסות את שטח האוקיינוסים, פקחי אזורים אלה מספקים שירותי פיקוח המתבססים על פיקוח הליכי (procedural control). אלו הליכים מוסכמים שעושים שימוש במידע המתקבל מן המטוס על מיקומו, זמן הדיווח, גובה הטיסה, ומהירות הטיסה, כדי להבטיח הפרדה נאותה בין מטוסים. הפקח מתעד את נתוני המטוס על רצועות התקדמות־טיסה (flight progress strips) וכן במערכות מחשב מיוחדות, ככל שטייסי המטוס מדווחים על מיקומם. פיקוח הליכי דורש הפרדה גדולה יותר בין מטוסים, דבר המפחית את קיבולת התנועה של נתיבים חוצי אוקיינוסים.
חלק מספקי שירותי הניווט האווירי (למשל Airservices Australia, The Federal Aviation Administration, NAVCANADA ועוד) יישמו "מערכת מעקב אחרי מטוסים, על בסיס שידור עצמי שלהםׂ" (ADSB) כחלק מיכולת המעקב שלהם אחר טיסות. טכנולוגיה חדשה זו עושה שימוש מהופך ברעיון המכ"ם. במקום שהמכ"ם "ימצא" את המטרה, המטוס המצויד במכשור הייעודי, הוא ששולח דיווח על מיקומו. בדרך כלל הדיווח נשלח אוטומטית, אחת לפרק זמן מוגדר, או שטייס המטוס יכול ליזום משלוח דיווח זה. מרכז הפיקוח אף יכול לדרוש דיווחים לעִתים תכופות יותר כדי לעמוד בדייקנות רבה יותר על מיקומו של המטוס והתקדמותו בנתיב הטיסה. אולם, כיוון שכל דיווח מן המטוס כרוך בתשלום של בעלי המטוס לחברה המפעילה את השירות, לרוב פקחים אינם דורשים דיווחים תכופים יותר אלא בעיתות חירום. שידורי ADSB הם התפתחות משמעותית בתחום פיקוח הטיסה באזורים שבהם אין כיסוי מכ"ם סדיר. צגי מכ"ם ממוחשבים מתוכנתים לקבל דיווחי שידור מעקב תלות אוטומטיים ולהציג את הטיסה על המסך בפני הפקח. טכנולוגיה זו נמצאת היום בשימוש בחלקים מצפון האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט, על ידי מדינות שונות החולקות בפיקוח הטיסה על אזורים אלה.
מיפוי טיסות
מיפוי טיסות בזמן אמת מבוססת על מערכת פיקוח טיסות. עד לשנות ה־90 של המאה ה־20 רק מנהל התעופה הפדרלי של ארצות הברית החזיק במידע בזמן אמת על טיסות שהתנהלו במרחב האווירי של ארצות הברית. לאחר פניות של גופים שונים, הוגברה הנגישות למידע זה והיום פועלות בארצות הברית שלוש חברות המפיצות לציבור מידע בזמן אמת על מיקום מטוסים במרחב האווירי של ארצות הברית, נתוניהן נגישים לכל ברשת האינטרנט. החברות הן FlightExplorer, FlightView ו־FlyteComm. באתריהן של חברות אלה מפורסם מידע על מיקום הטיסה ונתונים נוספים על יעדה וזמן הגעתה המשוער ליעד.
תעבורה
הקשיים היום־יומיים עימם מתמודדות מערכות פיקוח הטיסה מתמקדים במגבלות נפח התעבורה האווירית ובמזג האוויר (ראו למשל יום רביעי השחור). מספר משתנים קובעים את נפח התעבורה האווירית היכולה לנחות בשדה תעופה מסוים בפרק זמן נתון. כל מטוס הניגש לנחיתה חייב לנחות על המסלול, להאט את מרוצו ולפנות את מסלול הנחיתה, זאת בטרם יגעו גלגלי המטוס הבא אחריו לנחיתה בקצה המסלול. תהליך זה של נחיתה גוזל לפחות דקה אחת ולעיתים עד ארבע דקות, לכל מטוס. כיוון שמסלולי נחיתה רבים משמשים אף להמראת מטוסים, בין מטוס נוחת אחד למשנהו, מגבלת נפח הנחיתות על כל מסלול נחיתה היא כ־30 לשעה. שדה תעופה גדול שבו שני מסלולי נחיתה פעילים יכול לאפשר לכ־60 נחיתות במזג אוויר נוח. הקושי נוצר כאשר חברות תעופה מתכננות יותר טיסות לשדה תעופה מסוים מנפח התעבורה שאותו שדה יכול להכיל, או כאשר עיכובים בשדות תעופה אחרים גורמים למספר גדול של מטוסים להגיע יחדיו לשדה תעופה אחד. במצב כזה פיקוח הטיסה דואג לעכב מטוסים באוויר, בכך שלטייס ניתנת הוראה לטוס בנתיב המתנה מעגלי, עד אשר נוצרת הפרדה בטיחותית מתאימה בין המטוסים הנוחתים וניתנת לו ההוראה לגשת לנחיתה. טיסות בנתיב המתנה מייקרות את עלויות הטיסה ומוסיפות לזיהום האוויר ולפגיעה בסביבה. עד לשנות ה־90 התופעה של מטוסים הטסים בנתיב המתנה הייתה נפוצה מאוד בשדות תעופה עמוסים בארצות הברית. פיתוח מערכות ממוחשבות לפיקוח טיסה מאפשרות היום לתכנן הפרדה מתאימה בין טיסות נוחתות, שעות בטרם המטוס הגיע לקרבת שדה התעופה. היום, כאשר מתעורר חשש כי עומס הנחיתות יעבור את קיבולת שדה התעופה, מעוכבות טיסות עוד בטרם המריאו ליעד, דבר המצמצם את תופעת הטיסה בנתיב המתנה, תוך חיסכון בעלויות ומניעת פגיעה מיותרת בסביבה.
מזג אוויר
מזג האוויר הוא הגורם השני בחשיבותו בקיבולת התנועה של שדה התעופה, לאחר קיבולת המסלולים. גשם, קרח ושלג על מסלולי הנחיתה מאריך את זמן ההאטה של המטוס לאחר נחיתתו ומפחית את קיבולת התנועה של המסלול. כך נוצרים עיכובים בטיסות המגיעות לשדה. לעיתים מזג אוויר גרוע בשדה היעד גורם לעיכוב טיסות לאותו שדה, זאת עוד בטרם המריאו.
במרחב האווירי שאינו משויך לשדות התעופה, מרכזי הפיקוח האזורי (יחידות הבקרה האזוריות), עיקר הקשיים שאיתם צריכים להתמודד בתחום מזג האוויר מקורם בסופות רעמים העלולות לסכן כלי טיס. מעת שמטוס נאלץ לסטות מנתיב טיסתו, מופחת נפח התנועה האפשרי בנתיב הטיסה, כיוון שיש לקיים הפרדה גדולה יותר בין מטוס אחד למשנהו וכן עלולה להתפתח צפיפות בתנועה כאשר מספר רב של מטוסים מנסים לעבור בנתיב צר העובר בין סופות רעמים שונות.
כסף רב הושקע בפיתוח תוכנות מחשב לצורך ייעול תנועת מטוסים, אולם עד היום קיימים מרכזי פיקוח אזוריים בהם הפיקוח על טיסות מבוצע על ידי רישום ידני של הטיסה על סרטי נייר.
אות קריאה
אחת מדרישות היסוד להפרדה בטיחות בין מטוסים היא מתן אות קריאה ייחודי לכל מטוס. אותות הקריאה נקבעים על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית. אות הקריאה מורכב משלוש אותיות באלפבית הלטיני ואחריהן מספר הטיסה (AAL872, למשל). אות קריאה ייחודי זה מופיע במסמכי תוכנית הטיסה וכן כתגית על גבי מסך המכ"ם במרכז הפיקוח. אות קריאה נוסף, שאינו זהה בהכרח, משמש את טייסי המטוס בתקשורת האלחוטית עם מרכז הפיקוח. כך למשל, קוד הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית של טיסות חברת בריטיש איירווייז הוא BAW, אולם בתקשורת אלחוטית עם מטוסי בריטיש איירווייז הם מכונים בשם speedbird. בהיעדר מוסכמות אחרות, אות הקריאה האלחוטי לכל טיסה הוא מספר הרישום המופיע על זנב המטוס, או על חלק חיצוני אחר של גופו.
STS-125
STS-125, היא המשימה ה־126 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, שהתבצעה על ידי מעבורת החלל אטלנטיס. משימה זו היא החמישית והאחרונה לתחזוק טלסקופ החלל האבל.
צוות
הצוות הוכרז ב-31 באוקטובר 2006
המשימה
מעבורת החלל אטלנטיס שוגרה ב-11 במאי 2009 לשדרוג טלסקופ החלל האבל. משימת STS-125 הייתה אמורה להתבצע על ידי מעבורת החלל אנדוור לא לפני ה-28 באוגוסט 2008 אך נדחתה לפחות עד מאי 2009 בשל תקלה במעבורת. לאחר אסון הקולומביה הוחלט שהדיסקברי תבצע משימה זו ולאחר מכן שונתה ההחלטה וכך נבחרה האטלנטיס לבצע את המשימה. משימת התיקון של טלסקופ החלל האבל מסווגת בנאס"א כמשימה מסוכנת ביותר ולכן הדריכות של משימת STS-400 היא הגבוהה ביותר. בעת תקלה במשימה אל תחנת החלל הבינלאומית, יכול צוות המעבורת למצוא מקלט בתחנה למשך עד חודשיים, עד שתגיע מעבורת חלופית. במשימה זו לא ניתן להגיע אל תחנת החלל, ולכן לקחה המעבורת איתה אספקת מים, מזון וחמצן שיספיקו לתקופה של עד 25 יום, הזמן שייקח עד שניתן יהיה לשגר מעבורת חילוץ.
משימה זו הביאה אל הטלסקופ שני מכשירי מדידה חדשים: מצלמה רחבת שדה מס' 3 וספקטרוגרף "מקורות היקום", ובסך הכול קרוב לעשר טונות של ציוד חדש. במשך חמש הליכות חלל, הותקן הציוד והוחלפו כל ששת הגירוסקופים המייצבים את הטלסקופ בחלל. בנוסף תוקן ספקטרוגרף הדמיה שהפסיק לפעול ב-2004. הציוד החדש, שערכו 220 מיליון דולר, הגדיל את טווח התצפית של הטלסקופ עד לאור שנוצר רק 500 מיליון שנה לאחר היווצרות היקום, לפני כ-13.7 מיליארד שנים. עלות המשימה כולה כ-1.1 מיליארד דולר.
המשימה האחרונה שביצעה תיקון בטלסקופ הייתה STS-109 ב-1 במרץ 2002 על ידי הקולומביה.
יום טיסה ראשון
במהלך סריקה של מגן החום של המעבורת שהפכה לשגרה לאחר אסון הקולומביה, התגלו מספר פגיעות קלות בגחון, באזור החיבור של הכנף הימנית לגוף המעבורת. סריקות מפורטות יותר של אזור הפגיעה מתוכננות להתבצע בהמשך, כדי לבחון את חומרת הפגיעה.
יום טיסה שלישי
ביום השלישי הזרוע הרובוטית של המעבורת נאחזה בטלסקופ החלל האבל כמתוכנן, בשעה 20:14 שעון קיץ ישראל. הטלסקופ הוצמד למעגן בתא המטען של המעבורת, לצורך התיקונים.
יום טיסה חמישי
הוחלפו שישה גירוסקופים ששלושה מתוכם יצאו מכלל פעולה במהלך השנים מאז שוגר הטלסקופ לחלל. ארבעת הראשונים הוחלפו ללא קושי, אך התיבה שהכילה את שני הגירוסקופים האחרונים סירבה להיכנס למקומה, ולכן במקומה הוכנסה תיבה מקורית משופצת, שהובאה למקרה זה. תיבה זו הורכבה מחלקים שפורקו מהאבל בשנת 1999. הקשיים בהחלפת הגירוסקופ גרמו להארכת הליכת החלל של מייקל מסימינו ומייקל גוד בכשעתיים, עד לגבול אספקת החמצן והסוללות של חליפות החלל שלהם - כמעט תשע שעות. במהלך הליכת החלל הוחלפו גם שלוש מתוך שש הסוללות של הטלסקופ, שלא הוחלפו מאז שוגר ב-1990.
רגע אחד של חשש אירע כאשר מסימינו איבד את קשר הרדיו בחליפת החלל שלו. אך הקשר חודש תוך זמן קצר.
זו הייתה הליכת החלל הראשונה של גוד, והשלישית של מסימינו.
יום טיסה שישי
במהלך הליכת החלל ביום זה, הותקן ספקטרוגרף מקורות היקום, שעלותו 88 מיליון דולר. מתקן זה החליף מתקן אחר שנועד לתקן את הסטייה שהתגלתה במראה הראשית של הטלסקופ לאחר שיגורו. מכיוון שכל המכשירים שעל הטלסקופ כבר הותאמו לסטיה זו, לא היה יותר צורך במתקן התיקון.
לאחר מכן, תוקנה המצלמה הראשית של הטלסקופ, "המצלמה המתקדמת לסקרים", שהתקלקלה בשנת 2007. מצלמה זו לא תוכננה באופן שאפשר יהיה לתקן אותה בחלל, אך למרות זאת, הצליחו האסטרונאוטים גרנספלד ופוסטל להחליף את המעגלים האלקטרוניים התקולים בתיבה המכילה מעגלים חלופיים. אף שההחלפה בוצעה ללא קשיים, בדיקות שבוצעו מאוחר יותר על ידי מרכז הבקרה של ההאבל הראו שאחד הערוצים של המצלמה, ערוץ ההדמיה באבחנה גבוהה, סבל מבעיית מתח. המהנדסים מקווים שיוכלו להעביר אליו מתח דרך ערוץ השדה הרחב. עם זאת, השימוש בערוץ האבחנה הגבוהה נמוך יותר, כך שגם במקרה שלא יתגברו על התקלה, הפגיעה בתפקוד תהיה יחסית קטנה.
יום טיסה שביעי
למרות ניסיונות מהנדסי צוות הקרקע, הם לא הצליחו להפעיל את ערוץ ההדמיה באבחנה גבוהה במצלמה שתוקנה ביום הקודם. הסיכויים לתיקון ערוץ זה היו נמוכים ממילא, ולכן האכזבה לא הייתה גדולה. 95% מן התצפיות המבוצעות על ידי המצלמה מבוצעות על ידי ערוץ השדה הרחב.
בהליכת החלל שבוצעה ביום זה, תוקן ספקטרוגרף הדמיה המשמש לבדיקת ההרכב הכימי של גרמי שמיים שונים, ושל אטמוספירות של כוכבי לכת במערכות שמש אחרות. הוא הותקן בשנת 1997, ויצא מכלל פעולה בשנת 2004. מכשיר זה לא תוכנן להיות מתוקן בחלל, וכדי להגיע אליו נדרשו האסטרונאוטים לפרק 111 ברגים ושישה התקני הצמדה, ומעקה אחיזה אחד. לרוע המזל, אחד מארבעת הברגים המצמידים את המעקה אל דופן הטלסקופ לא השתחרר, ככל הנראה משום שהראש שלו נשחק, ולאחר מספר ניסיונות הוחלט לעקור את המעקה ממקומו בכוח. מייקל מסימינו ביצע את העקירה בהצלחה. תקלה אחרת התרחשה לאחר מכן, כאשר הסוללה באחד מכלי העבודה החשמליים של האסטרונאוטים התרוקנה, והיה צורך להחליפה באחרת. האסטרונאוטים החליפו מעגל אספקת כוח בספקטרוגרף, וסגרו את הפתח עם כיסוי חדש, שנסגר עם שני מתקני הצמדה ובורג אחד. לאחר שתוקן הספקטרוגרף, מרכז הבקרה של ההאבל, במרכז טיסות החלל גודרד במרילנד, ניסה להפעילו, אחר לאחר זמן קצר הוא הושבת, כנראה כתוצאה מתקלת טמפרטורה. צוות הקרקע ינסה להפעילו שוב מאוחר יותר, כאשר הוא יתחמם מעט.
התארכות הליכת החלל עקב הקשיים הרבים, גרמה לביטול משימת החלפת כיסוי בידוד על אחת הדלתות של ההאבל, שתוכננה ליום זה. הליכת חלל זו ארכה מעט יותר משמונה שעות, והיא הליכת החלל השישית הכי ארוכה בהיסטוריה.
יום טיסה שמיני
הליכת החלל שתוכננה ליום זה הוקדמה בשעה, כדי לאפשר את התקנת הבידוד שהיה אמור להיות מותקן ביום הקודם. הבידוד ומכסה הפלדה שמעליו מגן על הטלסקופ מפני שינויי הטמפרטורה הקיצוניים והקרינה בחלל. בנוסף, הוחלפו סוללות וחיישן הנחיה, המשמש לכיוון הטלסקופ למטרתו. כמו כן הוחלף כיסוי אנטנה שאחד האסטרונאוטים פגע בו בטעות.
יום טיסה תשיעי
ביום זה שוחרר טלסקופ החלל מן המעגן בתא המטען של המעבורת, בו שהה לצורך התיקונים, והוכנס בחזרה למסלול סביב כדור הארץ. בזמן השיחרור המעבורת הייתה מחוץ לטווח קליטת הווידאו של מרכז הבקרה של נאס"א ביוסטון, ולכן בקרי הקרקע הסתפקו במדידות טלמטריה. צילומי וידאו של השחרור שצולמו על ידי האסטרונאוטים שודרו אל הקרקע מאוחר יותר.
בהמשך היום, ביצעו האסטרונאוטים סריקה נוספת של מגן החום של המעבורת, למקרה שמטאוריטים או פסולת חלל פגעו בו בזמן הטיסה.
יום טיסה עשירי ואחד עשר
ביום הטיסה העשירי ענו האסטרונאוטים לשאלות כתבים במסיבת עיתונאים שארגנה נאס"א. לאחר מכן, שוחחו ברדיו עם צוות תחנת החלל הבינלאומית. הם גם שוחחו עם נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, שמצא עניין מיוחד באסטרונאוטים אלטמן וגרונספלד, תושבי אילינוי, בהיותו סנטור מטעם מדינה זו בתפקידו הקודם. ככלל, יום זה נוצל למנוחה לפני ההכנות לנחיתה.
היום האחד עשר נוצל בעיקר להכנת המעבורת לקראת נחיתה ביום הבא - אחסון ציוד ואיסוף אשפה. האסטרונאוטים גם ענו לשאלות כתבי רשתות הטלוויזיה הגדולות - CNN, ABC, NBC וכן רשת פוקס ניוז. בנוסף, הם גם השתתפו בדיון של ועדה של הסנאט האמריקאי, וענו לשאלות יושבת ראש הוועדה, נציגת מרילנד, שבה נמצא מרכז טיסות החלל גודרד המפעיל את הטלסקופ.
יום טיסה ארבע עשרה
לאחר שני ימי עיכוב עקב מזג אוויר סגרירי במרכז החלל קנדי בפלורידה, הוחלט להנחית את המעבורת במרכז מחקרי הטיסה דריידן של נאס"א, הנמצא בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה.
יעקב חודורוב
יעקב (יענקל'ה) חודורוב (16 ביוני 1927 – 31 בדצמבר 2006) היה שוער ומאמן כדורגל ישראלי. נחשב לאחד מהשוערים הגדולים ביותר בישראל ולסמל בנבחרת ישראל ובקבוצות הפועל תל אביב והפועל רמת גן. חתן פרס ישראל לשנת תשס"ו. כחלק מעברות שמות משפחה, שינה את שם משפחתו ל"הוד".
קריירת משחק
קבוצת הבוגרים הראשונה בה שיחק הייתה מכבי ראשון לציון, בה ערך את הופעת הבכורה כבר בגיל 13. ממכבי ראשון לציון עבר חודורוב אל יריבתה העירונית הפועל ראשון לציון, במדיה העפיל עד לגמר גביע ארץ ישראל של 1946 תוך הדחה סנסציונית של הפועל תל אביב בחצי הגמר. הפועל תל אביב צירפה את חודורוב אליה, ולאחר סיבוב משחקים בארצות הברית זכה לכינוי "ציפור מעופפת" בעיתון הניו יורק טיימס. לאחר מכן הפסיק את פעילותו הספורטיבית פעמיים: בפעם הראשונה כאשר הצטרף למשטרת היישובים העבריים וסיוע להגנה בהעברת נשק תוך ניצול עובדת היותו נוטר, ובפעם השנייה לשם שירות במלחמת העצמאות בחטיבת גבעתי. במהלך שירותו בחטיבה היה בין השאר בין הכוחות הנצורים בכפר אוריה, וכן השתתף בפריצה למפקדת חסן סלאמה ברמלה. חודורוב לחם גם במלחמת סיני, במלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה. אביו, שהיה פעיל בסיוע לאסירים, הביא אותו להתנדב בהדרכת ספורט לאסירים בבית סוהר מעשיהו.
חודורוב ערך את הופעת הבכורה שלו בשערה של נבחרת ישראל במשחק הידידות נגד קפריסין ב-1949, ובאותה שנה השתתף במשחק הרשמי הראשון של ישראל נגד יוגוסלביה בבלגרד. ב-1956 שיחק חודורוב במשחקה ההיסטורי של ישראל מול נבחרת ברית המועצות במוסקבה. במהלך משחק הגומלין באצטדיון רמת גן שבר את אצבע ידו, אך המשיך לשחק וביחד עם נחום סטלמך "גנב את ההצגה" מהשוער הסובייטי לב יאשין שנחשב אז לשוער הטוב בעולם. המשחק הטוב ביותר שלו במדי הנבחרת היה נגד נבחרת ויילס בקארדיף במסגרת מוקדמות מונדיאל 1958, בו הצטיין אף על פי ששבר את אפו ונקע את כתפו. הוא נבחר לאחד מחמשת השוערים הטובים בעולם בעקבות הופעתו במשחק זה. חודורוב גם היה שותף לניצחון הגדול על יוגוסלביה בבלגרד במוקדמות לאולימפיאדת רומא (1960).
ב-1951 קיבל חודורוב הצעה מפתה ביותר מקבוצת הפאר האנגלית ארסנל, שהציעה לו משכורת שבועית של 50 ליש"ט (סכום גבוה באותם ימים). עוד שלוש קבוצות גדולות התעניינו בשירותיו במהלך הקריירה, פנרבחצ'ה הטורקית, ודנדי יונייטד וסלטיק הסקוטיות, וכן קבוצות רבות נוספות. מאוחר יותר טען כי "לא העליתי על דעתי לתת את שירותיי לזרים. שיחקתי בשביל הסמל ובשביל הגאווה הלאומית, לא בשביל כסף".
חודורוב, שהתנשא לגובה של 1.78 מטר, הגן במהלך הקריירה 31 פעמים על שערה של נבחרת ישראל, בה שיחק בפעם האחרונה ב-1964. מחליפו הקבוע בנבחרת היה יעקב ויסוקר. בקבוצת הפועל תל אביב שיחק במשך 16 שנים, ועמה קטף את תואר האליפות בשנת 1957, וזכה גם בגביע המדינה בשנת 1961.בשנת 1958 נבחר חודורוב לאחד מחמשת השוערים הטובים בעולם.
בשנת 1962 עבר חודרוב לשחק בהפועל רמת גן ובעונתו הראשונה בקבוצה העפיל עמה לליגה הבכירה. חודורוב זכה בתואר כדורגלן העונה בישראל לעונת עונת 1962/1963 ביחד עם גדעון טיש. ב-1964, עונה אחת לאחר ההעפלה, זכה עם הקבוצה באליפות. במשחק מפורסם שנערך ב-7.3.1964 (כעשרה מחזורים לפני סיום העונה) הבקיע בבעיטת עונשין את שער הניצחון מול הפועל טבריה, שעזר להשאיר את רמת גן בצמרת ולזכייה באליפות בסוף העונה. חודורוב פרש ממשחק ב-1967 לאחר שנתיים בהן שיחק בשמשון תל אביב, עימה הגיע לגמר גביע המדינה. באוגוסט 1967 הפסיק חודורוב להגיע לאימוני שמשון והחל לכתוב עבור עיתון מעריב. ב-22 ביוני 1968 נערך משחק הפרידה של חודורוב, מבלי שהתאמן מספר חודשים ועמד בשער שמשון מול מכבי יפו.
קריירת אימון
יעקב חודורוב נפטר בגיל 79 והותיר שלושה ילדים. הוא נטמן בבית העלמין בראשון לציון ליד אשתו, שנפטרה לפניו. בהלווייתו נכחו אלפי אנשים. שלושת בניו: אמיר, תמיר ועופר היו שחקני כדוריד בקבוצת מכבי ראשון לציון.
הנצחה
ב-10 בדצמבר 2007 נחנך תבליט גדול של יעקב חודורוב בכניסה לאצטדיון הכדורגל בראשון לציון.
בינואר 2008 שונה שמו של מתחם וולפסון (מתחם האימונים של הפועל תל אביב) למתחם חודורוב, על שמו.
בשנת 2012 הוציא דואר ישראל בול הנצחה על שמו של חודורוב.
סקוט בראון
סקוט בראון (באנגלית: Scott Brown; נולד ב-25 ביוני 1985) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת הקשר המרכזי. כיום מאמן את פליטווד טאון מהליגה הראשונה באנגליה.
היברניאן
בראון החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של היברניאן בסקוטלנד ב-1999 בגיל 13. חתם על חוזה מקצועני בהיברניאן בעונת 2002-03, והופעת הבכורה שלו בקבוצה התקיימה במאי 2003 מול אברדין, בגיל 17. בעונת 2003-04 בראון שיחק ב-41 משחקים וכבש 4 שערים. באותה עונה, הקבוצה העפילה לגמר גביע הליגה הסקוטית. בדרך לגמר היברניאן גברה על סלטיק וריינג'רס ובראון היה שותף בכל המשחקים, אבל בגמר הפסידה לליווינגסטון בתוצאה 2-0.
בעונות 2004-05 וגם 2005-06 בראון נפצע ושיחק בחלק מהמשחקים, ובמרץ 2006 חתם על חוזה חדש בהיברניאן. בעונת 2006-07 סייע לקבוצתו לזכות בגביע הליגה, שהיה התואר הראשון של הקבוצה אחרי 16 שנים.
סלטיק
בתום עונת 2006-07 עבר לסלטיק, ששילמה עליו כ-6.5 מיליון אירו. זו ההעברה היקרה ביותר בין שתי קבוצות בסקוטלנד. משחקו הראשון של בראון היה נגד קילמרנוק ב-5 באוגוסט 2007 ועשרה ימים מאוחר יותר שיחק בפעם הראשונה בליגת האלופות נגד ספרטק מוסקבה, ולאחר שהעפילה לשלב הבתים הוגרלה לבית עם מילאן, שחטאר דונצק ובנפיקה ליסבון. סלטיק העפילה מהמקום השני לשלבי הנוקאאוט, שם הוגרלה מול ברצלונה. במשחק הראשון בראון לא השתתף, ובמשחק השני בקאמפ נואו כן שותף אך סלטיק הפסידה 0–1 והודחה מהתחרות. בעונה הזו בראון שיחק ב-44 משחקים וכבש 3 שערים, בתום העונה זכה עם סלטיק באליפות סקוטלנד.
אברדין
ב-1 ביולי 2021 הצטרף בהעברה חופשית לאברדין בתפקיד שחקן-מאמן בחוזה לשנתיים בהן שימש כעוזר מאמן, ובתאריך 8 במרץ 2022 הודיע על פרישתו מכדורגל מקצועני.
נבחרת סקוטלנד
בראון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במאי 2007 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2008. כבש את שערו הראשון בנבחרת ב-5 בספטמבר 2009 בניצחון 0–2 על. בנבחרת כבש ארבעה שערים ב-55 משחקים.
הצצקנים
הצצקנים היא סדרת טלוויזיה לילדים שהופקה ב-1989. לסדרה שישה פרקים והיא שודרה בערוץ הראשון כסדרת ספיישל במסגרת מחלקת התוכניות לילדים ונוער.
הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיה של חבורת חייזרים מגלקסיה אחרת שמקבלת משימה משליטי הכוכב לחקור את כדור הארץ. הצצקנים יכלו להמיר את צורתם החייזרית לצורה אנושית, לצורך הסוואה וחקירת הכוכב. בנוסף לחלליתם המרשימה, התהדרו גם ברכב שטח משוכלל ואמצעי תקשורת ניידים.
הפרקים דיברו בעיקר על חברות ושיתוף פעולה, עזרה לזולת, קבלת השונה, ובעיקר טיפוח ושימור נופי הארץ.
המקומות בהם ביקרו הצצקנים הם חמת גדר (פרק כפול), יפו, הספארי ברמת גן, ים המלח וזכרון יעקב.
בסרטון הפתיחה השתמשה הסדרה בחלק מאנימציית הלוגו של זכיינית הטלוויזיה הבריטית "STV".
שיר הפתיחה והסיום של הסדרה בוצע על ידי אורנה ומשה דץ.
דמויות קבועות
צוות החללית כלל את:
שחקנים אורחים
במהלך פרקי הסדרה השתתפו שחקנים שונים בתפקידי אורח והם: ציפי שביט, משה איבגי, אורי גבריאל, מאיר סוויסה, גבי עמרני, ישה גילנסקי, מושון אלבוכר, רולנדה שגרן, עזרא דגן, עירית שלג, רוני בליץ וציפי מור.
דגל נגורנו קרבאך
דגל נגורנו קרבאך הוא דגלה הלאומי של רפובליקת נגורנו קרבאך. הדגל אומץ ב-2 ביוני 1992. עיצובו הוא טריקולור המורכב משלושה פסים אופקיים בצבעים אדום, כחול וכתום, בדומה לדגל ארמניה. הטריקולור מוטען בדוגמה משוננת בצבע לבן המסמלת את ההפרדה של נגורנו קרבאך מארמניה והשאיפה להתאחד עם המולדת ארמניה. הדוגמה הלבנה מסמלת גם את המורשת הארמנית, התרבות ואוכלוסיית האזור ומייצגת את נגורנו קרבאך כאזור מופרד של ארמניה בעזרת הצורה המשולשת והזיגזג. הדוגמה הלבנה דומה גם לדוגמות המופיעות בשטיחים מקומיים, סמל לזהות לאומית.
כל אנשי הקמפיין
כל אנשי הקמפיין הוא סרט תיעודי שביימה ענת גורן במהלך מסע הבחירות לכנסת ה-17. הסרט התמקד במסעי הבחירות של שלוש המפלגות הגדולות, קדימה, העבודה והליכוד, בארבעת החודשים שהובילו לבחירות, ובמיוחד באופן שבו מנסים פוליטיקאים ויועצים לעצב את סדר היום התקשורתי במהלך מסע הבחירות.
שמו של הסרט הוא פרפרזה לסרט האמריקני כל אנשי הנשיא משנת 1976, העוסק בחשיפת פרשת ווטרגייט אחרי בחירות 1972 בארצות הברית, אף כי הקשר בין הסרטים מתמצה בשמם. הסרט שודר אחרי הבחירות בערוץ 10 וזכה לתהודה תקשורתית וציבורית רחבה.
אף שהסרט לא היה תיעוד ראשוני של אחורי הקלעים של מסעי בחירות בישראל (קדמו לו, לדוגמה, הספר "מכירת הליכוד" של אלכס אנסקי (על בחירות 1977) וכמה סדרות שיצר חיים יבין על מסעי בחירות קודמים), הוא הצליח לעורר סערה ניכרת בחושפו את תלותם של הפוליטיקאים ביועצי תדמית ובחירות כדוגמת אייל ארד וראובן אדלר, ואת תפישתם של האחרונים את עצמם ואת העדפותיהם כעומדים במרכז מסע הבחירות.
קטע מהסרט, שבו איל ארד מתנסח בבוטות נגד בנימין נתניהו, זכה לאזכורים רבים בכלי התקשורת וברשתות החברתיות. בקטע זה אומר ארד: "אני רוצה להוריד אותו לגמרי, הוא מדמם במים, נשים לו את הרגל פה ונלחץ, זה הופך להיות הספורט הלאומי עכשיו, יש פה הזדמנות לפרק לו את האמ-אמא של האמא שלו".
הסרט נערך על ידי טלי קורין שערכה עם ענת גורן גם את סרטה הקודם "ג'ובניקים במשימה של פעם בחיים".
תות שדה (סוג)
תות שדה (שם מדעי: Fragaria) הוא סוג של צמח בעל פרחים ממשפחת הוורדיים, הכולל כ-20 מינים שונים, חלקם מתורבתים, שהידוע בהם, תות הגינה (גם: תות שדה; שם מדעי: Fragaria × ananassa), הוא הכלאה בין שני מינים - F. chiloensis ו-F. virginiana.
אטימולוגיה
מקור המילה תות ככל הנראה מהשפה הפרסית, שבה התות נקרא توت فرنگی (תּוּתְּפַרַנְגִּי). למילה גם הגייה דומה בערבית: תּוּתּ ובארמית: תּוּתָא, והיא מופיעה גם בתוספתא ובתלמוד.
השם המדעי Fragaria מקורו בלטינית בצירוף fragum (תות) ו- (יחסת הגנטיב - של).
תיאור
תות השדה אינו פרי אמיתי, החלק הבשרני האכיל הוא מצעית, והגרגרים הקטנים הקרויים לעיתים בטעות "זרעים" הם זירעונים (achenes).
סיווג
ישנם למעלה מ-20 מינים שונים. בעבר הוצעו מספר מינים שונים שכיום מסווגים כתת-מין. המפתח לסיווג תותי שדה מונח בשוני במספר הכרומוזומים שלהם. לתותי השדה 7 כרומוזמים בסיסיים המשותפים לכלל המינים, אבל הפלואידיות של המינים שונה. מספר מינים הם דיפולאידים, ולהם זוג אחד מכל כרומוזום (סך הכל 14). אחרים הם טטרפלואידים (28 כרומוזומים), הקספלואידים (42 כרומוזמים), אוקטפלואידים (56 כרומוזמים) או דצפלואידים (70 כרומוזומים). כלל גס (עם יוצאים מן הכלל) ככל שיש יותר כרומוזמים למין התות, כך הצמח גדול וחזק יותר ומניב תותים גדולים יותר.
וירד אל ינקוביק
אלפרד מת'יו "וירד אל" ינקוביק (באנגלית: Alfred Matthew "Weird Al" Yankovic; נולד ב-23 באוקטובר 1959) הוא בדרן, שחקן, זמר, מפיק מוזיקלי ומוזיקאי אמריקאי, המתמחה בביצוע סאטירות ופרודיה על שירים פופולריים, להם הוא כותב מחדש מילים משעשעות. בנוסף למוזיקה, כיכב בסרט הקומדיה "תחנת שידור לקריינים מתחילים" בשנת 1989.
ביוגרפיה
ינקוביק נולד בקליפורניה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית אדוקה ממוצא סלובני, קרואטי, איטלקי, ובריטי. הוא למד לנגן באקורדיון בילדותו, ושלט בו היטב. בעת שלמד אדריכלות, להקת הנאק עמדה להופיע באוניברסיטה, באותה עת להיטם "מיי שרונה" שלט ברדיו, וינקוביק הקליט גרסת פרודיה בליווי אקורדיון לשיר זה בשם "מיי בולונה", שהנאק שמעו ואהבו. חברת התקליטים "קפיטול רקורדס" (שבה הנאק היו מיוצגים) החתימה את ינקוביק לשישה חודשים ובתוכנית הרדיו ההומוריסטית של ד"ר דמנטו זכה השיר באחד מחמשת המקומות הראשונים כשיר המצחיק ביותר.
משחק
בשנת 2012 הופיע בפרק של "חברים בחווה" בהופעת אורח, ב-2017 שיחק בקומדיה "איך להיות מאהב לטיני" לצד רוב לאו, ובשנת 2019 התארח בסדרת הטלוויזיה הקומית "עובדת על זה" ברשת שואוטיים, בה גילם דמות פיקטיבית של עצמו.
בשנת 2020 התארח בסדרת הטלוויזיה הקומית של נטפליקס "עלילות הבית של דודה דונה" שיצרו הרכב הקומדיה האוסטרלי דודה דונה.
בשנת 2022 דיבב את דמותו בסרט ההנפשה "המטרה: כדורגל" מבית נטפליקס.
חיים אישיים
ב-2001 נישא לסוזן קרג'וסקי, מנהלת שיווק באולפני המאה ה-20. ב-2003 נולדה בתם המשותפת.
ינקוביק הוא צמחוני מטעמי מצפון ובריאות מאז 1992, בעקבות קריאת הספר "Diet for a New America". בריאיון ב-2011 סיפר שהוא משתדל לשמור על תזונה טבעונית.
שרמן בחורף (סרט)
התסריט נכתב על ידי משה זונדר והוא מבוסס בחלקו הגדול על הספר "שרמן בחורף" מאת אמנון דנקנר משנת 1996. חלק מהשמות שונו וכן מספר תרחישים בעלילה אבל באופן כללי הסרט נאמן לספר.
שם הספר הוא מחוקר משטרתי ותיק בשם שרמן שחוקר פרשת היעלמות של בתו בת ה-12 של אדם חשוב ורוב החקירה נעשית בימים גשומים של חורף גשום במיוחד.
הספר והסרט עוסקים בבעיה שלא נהוג היה לדבר עליה בעבר - גילוי עריות בתוך משפחה.
תקציר העלילה
שרמן (נתן דטנר) הוא חוקר משטרתי מכובד ותיק ובעל השגים שמשרת בתחנת משטרה בעיר בצפון ישראל בפיקודי של סנ"צ לושי (שלמה וישינסקי). הוא אדם דתי חובש כיפה, מתפלל ומניח תפילין כל יום. הוא נשוי לטובה (ליאת גורן) ואין להם ילדים. הוא מקפיד על סדר יום עם ארוחת צהרים בבית ואחריה שנת צהריים.
ביום גשום מגיע אליו שילוני (צק ברקמן), קצין משטרה צעיר שזה עתה סיים את קורס הקצינים ובחר להתחיל בעבודה אצל החוקר הוותיק. באותו יום מכניס אותו שרמן לחקירה המסעירה את כל העיר. שירלי גושן, בתו בת ה-12 של ראש העיר וחבר הכנסת דוד גושן (אלון אבוטבול) נעלמה ביחד עם המורה שלה, אורה גרינברג, שלקחה אותה למסיבת פיג'מות. שרמן ושילוני מגיעים לבית ראש העיר ונפגשים אתו ועם אשתו מרינה (מריה אובנוב) עולה חדשה מאוקראינה שעלתה לבדה, נבחרה למלכת היופי המקומית ונישאה לדוד גושן. ההורים ההמומים חושדים במורה. שרמן ושילוני מגיעים לבית המורה ומוצאים בארון חוברות פורנוגרפיות ומכשירים לסאדו-מזוכיזם. שרמן מוצא גם סרטי פילם מילדותה של אורנה (שרון דטנר).
אנשים רבים משתתפים בחיפוש אחרי אורה ושירלי. שרמן מחליט להתרכז באורה ונוסע למקומות בהם עבדה מקודם. בדימונה הוא שומע סיפור על מורה מסורה ואהודה שעזבה את המקום לאחד שנחשדה בשליחת עבריין להכות בעל משפחה ממוצא הודי. המכה מת והמוכה מת ממכות השוטרים. לאחר מכן עברה אורה לתל אביב שם הסתבכה כשאחת התלמידות שלה התאבדה. שרמן חוקר את האב עו"ד מונסון (אבי פניני) ואת אחת השכנות, גב' ביכלר (בת שבע נועם), שמגלה לו כי פעם אורה הילדה לקחה צב ובזעם ניקרה את ראשו ורגליו. שרמן מבין כי באורה היה זעם כבד על מה שקרה לה.
בינתיים נמצאה מכוניתה של אורה ובה טביעות אצבעות וכתמי דם של העבריין אלון לופו (אלון דהן). הוא מספר שהיה שיכור ובהשפעת סמים וכנראה תפס טרמפ במכונית המורה. שילוני חוקר אותו בברוטליות עד שהוא "מודה" ברצח שירלי והמורה ביחד עם גבי הרוש שקבר אותן במקום לא ידוע. גופתו של הרוש מתגלית ליד צומת גולני לאחר שנרצח ביריות אקדח.
כולם שמחים על גילוי הרוצח אבל שרמן מגיע לתא המעצר, מתבונן בלופו החבול ומורה על שחרורו. חלה מהומה ארצית ולושי משעה זמנית את שרמן. כעת מתכנן שרמן את ההימור הגדול בחייו המקצועיים. הוא יודע כי בין שילוני למרינה גושן יש יחסים אינטימיים. שרמן מבקש עזרה מהעבריין החוזר בתשובה רחמים אלדובי (כרמל בתו). שילוני קובע פגישה עם מרינה אבל במקומו מגיע בחושך אלדובי ובאיומי סכין מכריח את מרינה להודות ברצח שירלי ואורה על ידי בעלה.
שרמן מגלה כי מה שמקשר בין כל המקומות הוא גילוי עריות בתוך משפחה. אורה נוצלה מינית בידי אביה. היא הייתה מורה מסורה ולא יכלה לסבול מעשים כאלה. בדימונה גלתה כי הנערה ההודית נוצלה על ידי אביה ושלחה עבריין להתנקם בו, בתל אביב גילתה כי עו"ד מונסון ניצל מינית את בתו שקפצה מהגג ובעיר הצפונית גילתה לה שירלי כי אביה גושן "מתעסק אתה". אורה גילתה זאת לגבי הרוש שניסה לסחוט את גושן וזה רצח אותו ולאחר ששירלי אמרה לו שסיפרה זאת לאורנה הוא הרג אותה מתוך כעס, הזמין את אורה, חנק אותה וביחד עם אשתו נסעו עם הגופות וקברו אותן בחולות ראשון לציון. בארון של אורנה הוא שתל חוברות פורנוגרפיות ומכשירי סאדו-מזוכיזם כדי להחשיד אותה.
מטיאס
מטיאס (בהולנדית: Maatjes) הוא דג מליח (הרינג) צעיר מומלח קלות. מקור השם הוא שיבוש של השם maagdenharing (דג בתולים) מאחר שמדובר בדג צעיר שעדיין אינו מכיל אברי רבייה מפותחים. המטיאס כבוש בחביות עץ אלון המכילות תמיסת מלח דלילה (6–21 אחוזי מלח), ומקבל את טעמו הודות לאנזימים מלבלב הדג.
היסטוריה
תהליך הכנת המטיאס התפתח בהולנד בימי הביניים. דגי ההרינג נידוגים בין סוף מאי ותחילת יוני בים הצפוני, בקרבת חופי דנמרק ונורווגיה, לפני תחילת עונת הרבייה שלהם. בתקופה זו דגי ההרינג עשירים במיוחד בשומן (מעל 15% ממשקלם) וטרם מכילים ביצים. הזימים מוסרים וחלק מהקרביים מוצא. חלק אחר מושאר בדג, ובפרט הלבלב. הדגים נכבשים נאים בחביות עץ אלון למשך 5 ימים.
בנוסח ההולנדי תמיסת המלח לכבישה מלוחה הרבה פחות מאשר בנוסח הגרמני והרוסי. כאמצעי הגנה נגד נמטודות, שהן טפילים לדגי ההרינג העלולים להזיק לאוכליהם, קובע החוק ההולנדי חובת הקפאה בטמפרטורה של 45 מעלות צלזיוס מתחת לאפס (או פחות) לפני הכבישה, כך גם נמשך ייצור המטיאס כל השנה ממלאי הדגים הקפואים.
על פי המסורת ההולנדית, טון דגי המטיאס הראשון בכל עונה ניתן במתנה למלכה.
אכילה
בהולנד מקובל לאכול את דג המטיאס בשלמותו (לאחר הסרת האדרה, הראש וניקוי מאיברים פנימיים) ללא כל תוספות, בחודשים מאי עד סוף יוני.
יהודי אשכנז הביאו להולנד את המנהג לכבוש את הדג במים עם חומץ, סוכר ותבלינים.
ניתן גם לאכול את הדג לאחר הסרת העור כשהוא חתוך לחתיכות מלבניות או מרובעות. ניתן גם לקצוץ את המטיאס לסלט או לטחון. בדרך כלל אוכלים את המטיאס כפי שהוא, בדרך כלל בליווי לחם ופרוסות בצל. במטבח הצפון גרמני נפוץ המטיאס ברוטב שמנת או יוגורט המוגש עם תפוחי אדמה מבושלים בקליפתם, אפונה, בייקון פרוס מטוגן ובצל.
עלילות ספיידרוויק (סדרת טלוויזיה)
עלילות ספיידרוויק (באנגלית: The Spiderwick Chronicles) היא סדרת פנטזיה אמריקאית המבוססת על סדרת ספרים באותו השם שנכתבה על ידי טוני דיטרליצי והולי בלק.