cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אימון משקולות
אימון כוח
אימון אנאירובי בו המתאמן מתאמן על טווח חזרות 1–5 ומשתמש במשקולות חופשיים (בעיקר מוט), על מנת ללמד את מערכת העצבים דפוס תנועה מסוימים שבחר, אימוני כוח חשובים לבסיס (לדוגמה התוכנית SS) גם למטרות היפרטרופיה עתידיות.
אימונים נוספים
קיימים אימונים נוספים המשלבים שימוש במשקולות, או מסתמכים על עקרונות אימון המשקולות כגון TRX המסתמך על הפעלת כוח כנגד משקל הגוף, אימוני קטלבלס, בהם משתמשים בעיקר במשקולות מסוג זה ואימוני קרוספיט המשלבים הנפת משקולות ותרגילים אחרים בעצימות אירובית גבוהה.
חולית (סדרת משחקים)
חולית (אנגלית: Dune) היא סדרת משחקי מחשב מסוג מדע בדיוני, המבוססים על הספר "חולית" של פרנק הרברט.
סדרת המשחקים זכתה להצלחה ולפרסום החל מהמשחק השני הסדרה, Dune II, אשר לאחריה, Westwood יצאה עם סדרת Command and Conquer, שהייתה דומה באופייה ל-Dune וזכתה להצלחה עצומה.
במשחקים אלו היה בית שלישי בשם "אוֹרדוֹס" שלא הופיע בסדרת הספרים מאת פרנק הרברט, שמקורו היה באנציקלופדיה של חולית. האנציקלופדיה של חולית, אשר נכתבה על ידי חברו הטוב של פרנק הרברט, ד"ר לספרות ויליס מקנאלי (Willis E. McNelly), יצאה לאור בשנת 1984 במהדורה מוגבלת ומאז ועד היום, הספר טרם יצא במהדורה חדשה. האנציקלופדיה הכילה השלמות ומידע נוסף אודות היקום של חולית, ובין היתר, הובא פירוט של כל המערכת הפאודלית עליה מתבססת האימפריה האנושית ביקום של חולית. בתוך המערכת הפיאודלית הובאו פרטי וסמלי הבתים השונים של הלנדסראד - אותה חלוקה של בתי אצולה השולטים ביקום המוכר. חברת Westwood החליטה לבחור ולהוסיף את בית אורדוס מתוך רשימת הבתים המפורטת באנציקלופדיה, אולם הם לא היו מרוצים מהסמל המייצג של הבית, והשתמשו בסמל מייצג של בית אחר (בית וולאך - הנחש המתפתל סביב ספר) - ובמשחק המחשב זהו סמלו של בית אורדוס.
Dune
משחק אסטרטגיה אשר מקושר לעלילת חולית בצורה שיטחית, כאשר פול אטריידיס זומם להשתלט על הכוכב חולית ולנצח את בית הארקונן באמצעות כריית הסם (Spice) ובהנהגת הדררים (Freman) למלחמה עד התבוסה הסופית של אויביו. המשחק היה בין הראשונים שהומרו מדיסקטים לתקליטור. בנוסף, המשחק יצא גם לכונן התקליטורים של קונסולת המגה דרייב: Sega CD.
Dune II
משחק אסטרטגיה בזמן-אמת, בו שלושה צבאות נלחמים על כיבוש אראקיס, בונים בסיסים וצבאות ועוסקים בכרייה נמרצת של סם המרקוח. המשחק שיצא בשנת 1992, היווה את אחד מאבות משחקי האסטרטגיה בזמן-אמת כפי שהם נראים כיום, גם מבחינת הגרפיקה החדשנית והמתקדמת יחסית לתקופה שהוא הציג וגם מבחינת אופן השליטה וההתפתחות במשחק. אלמנטים אלו זיכו את המשחק לפופולריות רבה. במשחק זה יכול לבחור השחקן בין שלושה בתים: אטרייאידס האצילים (בצבע כחול), הארקונן האכזריים (בצבע אדום) והאורדוס החתרנים (בצבע ירוק). לכל צד יש נשק ייחודי שאין לצדדים האחרים (כגון "טנק קול" לאטרייאידס וטיל בליסטי "יד המוות" להארקונן) וניתן לשחק בכל צד שהוא ולא רק בצד הטובים. הצלחת המשחק ששילב בין מורכבות לבין חדשנות הביאה לצמיחת משחקים כגון Command and Conquer, Warcraft (אשר כונה על ידי המעריצים כ-Dune III).
למשחק קראו גם בשמות Dune II: The Battle for Arrakis ו-Dune II: The Building of a Dynasty.
Dune 2000
משחק מחווה ל-Dune 2, מבוסס על היחידות של המשחק המקורי אך בעל עיצוב גרפי שונה וממשק שדומה לזה של Red Alert.
פעילות נוער בהגנה
פעילות נוער בהגנה היה שם כולל למגוון פעילויות והכשרה טרום צבאית שערך ארגון ההגנה בקרב בני נוער בגילאי 15–18 בתקופת המנדט הבריטי. פעילות זו נועדה להכשיר את בני הנוער בנושאי שדאות, לחימה, פעילויות חינוכיות והכשרה לפיקוד בארגון. בני הנוער עזרו בשמירות ובסיורים, בכיתות כוננות, בהורדת מעפילים לחופי הארץ ובעבודות שונות של הארגון.
תחילת פעילות הנוער בהגנה
היישוב היהודי בישראל כחברות רבות ברחבי העולם, הסתייג משימוש צבאי בילדים ובנערים. עם זאת, החברה הציונית ביישובים היהודיים הקטנים בקיבוצים ובמושבים, אשר נבנתה סביב האידאולוגיה החלוצית שתפה את בניה הצעירים בעול ההתיישבות והשמירה עליה, אם מפאת הרצון החינוכי ואם מפאת המחסור בכח אדם. ההגנה, אשר נוסדה בשנת 1920, קיימה גם היא פעילויות הכשרה לנוער בעיקר בתפקידי קישור, כלומר העברה של הודעות. ההגנה גייסה לתפקידי קישור בעיקר תלמידי תיכון וחברי תנועות נוער. בימי שגרה הארגון התקשה להחזיק נערים לשעת צורך, משום שהם לא ראו טעם בפעילותם, ולכן לא פעם מפקדים שלחו נערים ב"בהילות" להעביר חבילות ריקות על מנת להמשיך בהעסקתם.
ב-1924 החלו ב"הגנה" לאמן נוער באיתות ויזואלי (בדגלים, בהליוגרף או ראי ביום ובפנסים בלילה), אך באותה עת לא נמצאה אפשרות להעסיקם במקצועם החדש ולכן הנערים המשיכו לבצע תפקידי קישור. ב-20 באוקטובר 1924 אושרה חוקת הארגון הראשונה של ההגנה. בתחילה נקבע כי הגיל המינימלי שאושר לחברות בארגון הוא 17 שנה, ובהמשך עודכן ל-18 שנה לבנים ו-20 שנה לבנות. כן נקבע שלכל קבוצה יהיה מקשר אחד ובכל עיר תעמוד לרשות המפקדה קבוצת מקשרים. ב-1925 היו 350 חברי הגנה בת"א, מתוכם 35 תלמידים. ההגנה יזמה הפעלת נערים בבתי ספר לראשונה ב-1926, עת הקמתו של סניף הגנה במקוה ישראל.
קשרים נדרשו למצוא את מקבלי ההודעות באופן המהיר ביותר ולפיכך, פעילותם חייבה היכרות עמוקה עם סודות הארגון-החברים בו, שיטות הפעולה, מחסני ציוד ומגורי המפקדים. באופן טבעי, הנערים שבגרו הודרכו בנשק והגיעו לעמדות חשובות בארגון, בתפקידי פיקוד והדרכה. בשלב זה, שיתוף הנערים היה מצומצם והורחב רק לאחר גלי האלימות הבאים. במאי 1929 היו בירושלים, חיפה ותל אביב גם יחד 120 נערים חברי ארגון ההגנה.
פעילות נוער במאורעות תרפ"ט
בפרוץ מאורעות תרפ"ט, 160 נערים חניכי "לגיון הצופים של ירושלים" ו"חוג הנוער הלומד" היו במחנה קיץ בקריית ענבים. הוריהם תבעו מהמשטרה הבריטית לחלצם ולהחזירם בשלום. 18 נערים בוגרים סירבו לנטוש את הנקודה והשתלבו בתפקידי סיור ושמירה לצד המבוגרים. בלילות הם חדרו לכפרים הערביים הסמוכים ומסרו ידיעות על המצב למפקדם.
בתל אביב הגיעו בני נוער מקשרים לכל נקודות השמירה לאורך גבולות היישוב, גם בעת חילופי אש, והעבירו הודעות. כאשר נודע להגנה כי המשטרה הבריטית מתכוננת לפשוט על אחת העמדות, נשלחו מקשרים באופניים לעכב את הבריטים באמצעות "קטטה" על הכביש המוביל לעמדה, כשבינתיים מאיישי העמדה והנשק שהיה בה פונו. גם בחיפה היו לרשות ההגנה נערים רכובים על אופניים שהמתינו בסמוך למפקדה למקרי חירום.
במושבות הגליל התחתון היה נהוג כי כל נער המגיע לגיל 14–15 היה יוצא לשמירה ומתאמן. בגוש עפולה הוקמה פלוגה נודדת שעברה במכונית בין כל נקודות האזור. כל הנערים מגיל 15 השתתפו בשמירה לצד הגברים.
תלמידי מקוה ישראל יצאו באופן מרוכז לסיוע בהגנה על יישובי הגליל העליון- קבוצת התלמידים שהגיעה למחניים התבלטה במשמעת והסדר של חבריה שנבעו מחינוך שיטתי. הקבוצה פעלה כיחידה "נודדת"-לרשותה עמדה מכונית משא שבה הוחבא נשק בין ערימות קש. ביסוד המעלה, הקבוצה הנודדת רדפה אחרי הפורעים בשדות והרגה אחד מהם. היה זה בגדר תקדים משום שעד אז תפיסת ההגנה הייתה מניעת חדירה של האויב ליישובים, ללא מרדף- הגנה מתוך היישוב ולא מחוץ לגדר.
הפקת לקחים ורעיונות לחינוך טרום צבאי
חודשים רבים חלפו עד שהחיים חזרו למסלולם התקין. גילויי האלימות במאורעות חשפו לעיני היישוב את הסכנה שניצבת בפניו ואת ההכרח בקיומו של ארגון הגנה חזק. במספר יישובים הארגון כשל במתן מענה מיידי להתקפות, ובמספר יישובים לא ניתן מענה כלל. הארגון הבין שעליו לבצע רפורמות על מנת להשתפר ולהפוך לארגון ארצי יעיל-שינוי שיטות הפעולה, העמקת האימונים, הרחבת המסגרת והידוק הקשר בין הסניפים השונים.
המוסדות החלו להביע את התעניינותם בהגנה, והקפידו להטיל מרותם עליה. גם יחס הנוער לארגון השתנה-פעילות ההגנה במאורעות הגבירה את רצון הנוער להצטרף לשורות ההגנה. גם המפקדים בהגנה היו פתוחים יותר לשיתוף הנוער בפעילויות לא צבאיות. אמנם חוקת הארגון מנעה חברות נערים בהגנה, אך באותן שנים היה מקובל לגייס בני נוער לתנועות נוער ואגודות ספורט ככיסוי לפעילות של הארגון. עם זאת, ההגנה נמנעה מלהפעיל את תלמידי בתי הספר התיכוניים ולהקנות להם הכשרה טרום צבאית.
הדעה הרווחת ביישוב באותו זמן הייתה נגד חינוך טרום צבאי, אך למרות זאת היו מספר אנשי חינוך שזיהו את הפוטנציאל הטמון בבני הנוער ולא נרתעו מעיסוק בשאלת החינוך הטרום צבאי. כך למשל יונה שורטפינגר, מורה בגימנסיה הרצליה בתל אביב, פנה ב-1931 אל אליהו גולומב ודב הוז בהצעה להנהיג חינוך טרום צבאי בבתי הספר. התשובה השלילית לא מנעה ממנו לארגן באופן פרטי בני נוער בבית הספר החל מ-1933. ארתור בירם, מנהל בית הספר הריאלי בחיפה, שעסק בפעילות דומה עוד בתקופת השלטון העות'מאני, ביקש לחנך את הנוער לנכונות לשרת את העם ובחר לעשות זאת, בין היתר, בהרחבת עיסוק תלמידיו במקצועות (המותרים על פי החוק) שיסייעו להם בהכנה לקראת המאורעות הבאים-כמו איגרוף, ג'ו ג'וטסו, מסעות ואימוני שדה. מעטים ונבחרים שהתנדבו, אומנו בהפעלת כלי נשק קלים והשתלבו בפעילות שארגון ההגנה ייעד לנערים.
פעילות הפורשים כגורם דוחף להעמקת שיתוף הנוער בהגנה
בדומה לאנשי החינוך שהוזכרו, מפקדי סניפים שונים בהגנה הגיעו לאותן מסקנות-הרחבת גיוס הנוער תאפשר הרחבת הפעילות הלא צבאית שגם לה נזקקה ההגנה. במיוחד בלטה בחסרונה מערכת קשר יעילה ומהירה בין נקודות מרוחקות בארץ ובין שכונות שונות בתוך הערים. לכן הוגברו פעילויות הגיוס של ההגנה בקרב הנוער, אך לא מסיבה זו בלבד.
בהשוואה לתפקידי הקישור שההגנה הוועידה לנערים בעשור הראשון להקמתה, התנועה הרוויזיוניסטית, שנפרדה מההסתדרות הציונית והקימה הסתדרות ציונית אקטיביסטית, גילתה אמון רב יותר ביכולתו של הנוער. הוקמו תנועת בית"ר והסתדרות הנוער העולמית, במרכזן עמדה ההכשרה לעלייה לא"י שכללה אימונים צבאיים, הכשרה מקצועית והכשרה אידאולוגית. האימונים הצבאיים הבדילו בין בית"ר לתנועות אחרות-הציונית הממוסדת הייתה פציפיסטית והסתייגה מצבאיות מופגנת.
בוועידת הציונים הרוויזיוניסטים בארץ ישראל שנערכה בדצמבר 1926, הוצגה "תוכנית פעולה להסתדרות נוער חינוכית המעמידה במרכזה את ההכשרה הצבאית לשלושת חלקיה-ים, אוויר ויבשה". בסניף הארץ-ישראלי של בית"ר הונהגו מדים צבאיים למחצה ובגדוד התל אביבי הוקמו קבוצת שיט ויחידה להכשרה אווירית.
עוד לפני מאורעות תרפ"ט שררו בקרב חברי הסניף הירושלמי של ההגנה תחושות אכזבה והתמרמרות כלפי הנהגת ההגנה וצמרת הסתדרות העובדים הכללית, שנבעו מההשקפה כי ההגנה נכשלה לנוכח מעשי אלימות מצד הערבים ונטישת יישובים יהודיים בעקבותם. כמו כן באו בביקורת כלפי כמויות הנשק המעטות, כוננות הארגון הנמוכה ומדיניות ההבלגה. בעקבות הדבקות במדיניות זו גם לאחר המאורעות, גברה הביקורת הפנימית. באפריל 1931 פרשו מספר מפקדים מן ההגנה והקימו את ארגון ב', שבהמשך הפך ל"ארגון צבאי לאומי". השם המחיש את אופיו האקטיביסטי של הארגון החדש וכן את שאיפתו להיות ארגון צבאי ולא "ארגון מיליציה" כדוגמת ההגנה במבנה שלה באותם ימים.
פעלתנות זו היא שקרבה נוער רב אל שורות האצ"ל שהציע משימות מגוונות ומרתקות יותר בהשוואה למשימות הקישור של ההגנה. הפילוג השפיע גם על סניפים אחרים של ההגנה ומפקדי הארגון חששו כי צמיחת הארגון המתחרה תפגע באחדות היישוב במאבק וביכולת הרחבת שורות ההגנה בהמשך. עקב התחרות החדשה על ליבו של הנוער, ההגנה פתחה מחדש את שורותיה בפניו, אך שוב-בעיקר לתפקידי קישור ואיתות.
הרחבת פעילות המקשרים-מסגרת ארצית
ב-19 באוגוסט 1931, כאשר אלימלך אבנר (זליקוביץ'-"זליג") קיבל את הפיקוד על ת"א מטעם ההגנה, פעלה בעיר מחלקת קישור שמנתה 16 נערים, תחת פיקודו של יוסף אומן. בפקודתו של אבנר, המחלקה הורחבה לפלוגת קשר על ידי צבי ("צ'ארלי") לוין והורכבה מנערים, תלמידי בתי הספר התיכוניים בעיר. ב-1932 היו בת"א 40 קשרים בני 16–18, תחת פיקודו של שמואל לביא (ליפוביץ'). במאורעות אוקטובר 1933, הדרך בין תל אביב לבין שכונת בית וגן נותקה. אתתים צעירים נשלחו דרך חולון לבית וגן, כדי לאפשר העברת מסרים.
על אף הגדלת שיתוף הנוער בהגנה, לא הייתה תוכנית מרכזית להפעלת בני הנוער-גיוס נוער התבצע הודות ליוזמות מקומיות של הסניפים, בהתאם למצב באזורם. צעד ראשון מטעם ההגנה להקמת מסגרת ארצית לבני נוער נעשה ביוזמתו של שאול אביגור שגרס כי על מנת שההגנה תתגבש כמסגרת אחידה יש להגביר את השפעת המרכז על הסניפים. בראותו את הנוער כחלק מתוכנית זו, אביגור זימן את שלושת המדריכים המרכזיים בתל אביב, והטיל עליהם להקים כיתות קשר בפריסה ארצית. השלושה פתחו במסע גיוס ושכנוע ברחבי הארץ ורכשו פנסים, דגלים והליוגרפים לאיתות. התמרון הארצי הראשון בתולדות ההגנה, תמרון באיתות, נערך בספטמבר 1934. נוסח של מברק הוכתב על ידי מפקד התמרון לאתתים בבאר טוביה. המברק שהועבר באמצעות נצנוצי אור דרך עשר תחנות ביניים, נקלט כעבור שלוש שעות וחמש עשרה דקות במטולה. התגבשה בהגנה תוכנית ארצית להפעלת בני הנוער ונערכו קורסים ארציים למדריכים, אתתים, קשרים וחובשים-כחצי שנה לאחר התרגיל נפתח קורס הקשר הארצי הראשון, בו גובשה שיטת איתות ארצית אחידה.
קבוצות הנוער שאורגנו בתל אביב בחמש פלוגות נפרדות, מנו ב-1935 כ-300 בנים ובנות. ראשי היישוב לא צפו את סבב האלימות הקרב ולא דאגו להכין את הנוער למשימות שאותן היה יכול למלא-ההגנה נותרה בתרדמתה בשנות השקט ונתפסה לא מוכנה בפרוץ המאורעות.
במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט
ב-15 באפריל 1936 נרצח ישראל חזן-יהודי בן 70. הלווייתו שנערכה יומיים לאחר מכן, הפכה להפגנת זעם-במהלך ההלוויה הסתער ההמון על מספר עוברי אורח ערביים והכה אותם. המעשה קומם את ערביי יפו, שהיו מצע בשל לקליטת נאומי הסתה מפי המנהיגים הלאומניים של הציבור הערבי בארץ ומחוץ לה. בציפייה להידרדרות, מפקד ההגנה בת"א פרש את אנשיו על מנת שיפעלו להרגעת הרוחות וישגיחו על הנעשה ברחובות, אך החששות התפוגגו-הימים הבאים עברו בשלום. ביום ראשון, ה-19 באפריל, הוחלט לחזור לשגרה-משמרות ההגנה הוסרו. אלא שדווקא ביום זה הופצה שמועה על דבר רציחתם של ארבעה ערבים בתל אביב. לשמע הידיעה, התקבצו ערביי יפו להפגנת מחאה סוערת, במהלכה נרצחו תשעה יהודים ששהו ביפו לרגל עיסוקיהם.
ההגנה לא הייתה ערוכה לקדם את פני המתפרעים. פעילים רבים היו מפוזרים ברחבי העיר, בעיסוקי היומיום. למפקד ההגנה בת"א הספיק נער תורן אחד כדי להזעיק את חבריו שבתורם פשטו על העיר. תוך שעה התקבצו 70 חברי "הנודדת" של תל אביב. יחידות נוספות חשו אל שכונות מבודדות. הנערים מילאו את המשימה שהוטלה עליהם בזריזות ובחריצות. אולם, המהומות לא הצטמצמו למרחב תל אביב-סניפי ההגנה ברחבי הארץ וסניפי הערים המעורבות, חיפה וירושלים בפרט, עברו לכוננות גבוהה לאור אירועי הדמים בתל אביב. סגן מפקד ההגנה בירושלים, אליהו כהן (בן חור), הרכיב מצעירי העיר קבוצת כוננות, אליה צורפו גם חניכי קבוצת הקשר הירושלמית. נערים אלו יצאו ליישובים היהודיים המבודדים בסביבתה של ירושלים, עסקו באבטחת הדרכים, תגבור עמדות, וכן אספקת ידיעות ותחמושת.
במהלך ההפוגה
הפסקת האש נכנסה לתוקפה וארכה שנה. גם הפעם מפקדי ההגנה ערכו בדק בית והופקו לקחים על מנת להיערך טוב יותר לסיבוב האלימות הבא. דעתו של ד"ר בירם הייתה שהעתקת המודל שהקים בבית ספרו (חינוך גופני מוגבר כחלק מתוכנית הלימודים) על כלל בתי הספר התיכוניים, צריכה להיות חלק מאותה היערכות-שהרי לא מן הנמנע שאותם תלמידים יהיו כבר בגיל מתאים לחברות בהגנה, בפרוץ המאורעות הבאים. ד"ר בירם כינס את שותפיו לרעיון החג"ם, יעקב דורי ומאיר מרט, וביחד הם עיבדו תוכנית לשילוב מקצועות החג"ם בתוכנית הלימודים. כאשר הוצגה תוכנית זו בפני ראשי מחלקת החינוך של הוועד הלאומי ובפני מנהלי בתי הספר התיכונים, התוכנית נדחתה בנימוק של חשש מהתגרות בשלטון המנדט או מהכנסת רוח מיליטריסטית לבתי הספר.
במספר יישובים בגליל התחתון נערי ההגנה, בניגוד לחבריהם בשאר הארץ, כבר היו בפעילות מבצעית. ביבנאל, מפקד המושבה ושניים מחבריו נרצחו במארב בשדות, -צעירי המושבה, בניגוד לשמרנות החברים הוותיקים, החליטו לצאת לשדות ולארוב לתוקפים. המארב הצליח, המסתננים הופתעו ונמלטו פצועים. פעולה זו עודדה את המושבה לארגן קבוצות שפעלו באופן דומה והפסיקו את ההסתננות. במנחמיה, מספר צעירים זחלו לעבר רכס שממנו הערבים נהגו לבצע ירי על המושבה, וערב אחד התפתח קרב. הערבים נהדפו וחדלו לתקוף את המושבה-מקרים דומים התרחשו במקומות נוספים.
פעילות הנערים הותירה רשמים בתוכנית ארצית להתגוננות שהוגשה על ידי אלימלך אבנר למפקדת הארגון-בתוכנית הובאו בחשבון 15 אלף נערים בני 15–19 שיוכשרו לתפקידי לחימה בקורסים קדם צבאיים. ישראל גלילי, הציע חינוך צבאי כולל בארץ ישראל. הצעה זו באה זמן קצר לאחר חידוש המאורעות ב-26 בספטמבר 1937.
ב-3 במאי 1939, שבועיים לפני פרסום הספר הלבן, כאשר תוכן המסמך כבר הופץ ברבים, הגיש דוד בן-גוריון לוועד הפועל הציוני את הצעותיו למלחמה בספר הלבן. בין הצעות ההחלטה הרבות, ישנה הצעה האומרת "יש לעשות...לגיוס כללי ואימונים מתאימים של הנוער תחת מרות לאומית...". פרסום הספר הלבן גרם למפנה חשוב-אנשי מוסדות היישוב החלו לקבל את רעיונותיו של ארתור בירם. ב-23 במאי, נכתב בנוסח ההכרזה של הוועד הלאומי: "הכשרת השכבה הצעירה ביישוב לתפקידים של שעת חירום, היא ראש פעולתנו ברגע הנוכחי". בישיבת הנהלת הסוכנות ב-5 ביוני, בן-גוריון הדגיש את הצורך במסגרת להכשרה גופנית של הנוער, שתכין אותו לשירות הביטחון. תשומת הלב לנוער גברה גם לאור הצלחות האצ"ל בגיוס נוער.
הקמת החג"ם
ב-8 ביוני, מחלקת החינוך הטילה על ד"ר בירם לעמוד בראש ועדת חג"ם, שתדאג לאפשר את הנהגת מקצועות החג"ם בבתי הספר התיכוניים בארץ ישראל, החל מפתיחת שנת הלימודים הבאה בספטמבר 1939.
בהמשך אותו חודש התקיימה פגישה של כמה מחברי ועדת הביצוע עם מורי התעמלות מנוסים, לשם קביעת יסודות המסגרת החדשה. לצד ההגדרות הטכניות, הודגש גם הצד החינוכי-מוסרי שישתלב במסגרת. ב-17 ביולי, נערכה פגישה נוספת שבסיומה פורסמו יסודות החג"ם.
שנת הלימודים נפתחה כסדרה ב-1 בספטמבר 1939, בסימן פלישת הנאצים לפולין. כחודש לאחר מכן החלו פעולות החג"ם. בדצמבר הקיפו פעולות החג"ם 23 בתי ספר תיכוניים. בראש פעולות המסגרת עמדה ועדת החג"ם, שפרסמה בפברואר 1940 את "תוכנית חג"ם".
יעקב דורי, כמפקד ההגנה בחיפה, השתתף בדיונים כאדם פרטי ולא מטעם ההגנה. הוא עשה שימוש במעמדו בהגנה להשגת הכרה רשמית של הארגון, שהושגה לבסוף אך לא הייתה ממשית.
בקיץ של 1940, ניהל זאב פלדמן את מחנה המדריכים הראשון של החג"ם, בג'וערה (גבעת נוח). במחנה זה הונח היסוד לכל עבודת המסגרת. החג"ם הפך לעובדה-המסגרת תשמש ככסות חוקית ורשמית לפעילות קדם צבאית, שתתרחב ותגדל. החג"ם היה לתנועת הנוער הממלכתית העל-מפלגתית הראשונה בארץ ישראל שמטרת פעולתה כולה היא לאומית. החג"ם תרם לשינוי יחסו של ארגון ההגנה אל הנוער. מכאן שלהקמת המסגרת הייתה השפעה מכרעת על ייסוד הגדנ"ע.
ליגה ב' (כדורגל)
ליגה ב' היא הליגה הרביעית בחשיבותה בכדורגל בישראל. זוהי ליגה הנחשבת לחצי מקצוענית. הליגה מחולקת לארבעה מחוזות, ובכל מחוז מתמודדות 16 קבוצות.
ליגה ב' בתקופת המנדט הבריטי
לפני קום המדינה בתקופת המנדט הבריטי הייתה ליגה ב', הליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בארץ ישראל (אחרי ליגת ארץ ישראל בכדורגל), ושיחקו במסגרתה בשנות ה-30 המוקדמות (לא התקיימה אז ליגה רביעית בחשיבותה בעקבות מיעוט קבוצות). עונת 1930/1931 בליגה ב' (כונתה גם מחלקה ב') הייתה אמורה להיות העונה הראשונה של ליגה ב' בכדורגל בארץ ישראל. העונה הבאה הייתה עונת 1937 בליגה ב'. עונת 1946/1947 בליגה ב' הייתה העונה הסדירה האחרונה שהגיע לסיומה לפני הקמת מדינת ישראל.
ליגה ב' אחרי קום המדינה
גם לאחר קום המדינה המשיכה ליגה ב' להיות הליגה השנייה בחשיבותה עד לתום עונת 1954/1955.
החל מ-1956, אחרי רפורמה במערך הליגות, הליגה הבכירה נקראה מעתה "הליגה הלאומית", "ליגה א'" הפכה לליגה השנייה, והליגה השלישית בישראל נקראה מאז "ליגה ב'". הליגה הרביעית בחשיבותה נקראה אז "ליגה ג'".
עם הקמת ה"ליגה הארצית" בשנת 1976 ועד שנת 1999 שימשה ליגה ב' כליגה הרביעית בישראל. בשנת 2000 נעשתה רפורמה נוספת במערך הליגות והליגה הבכירה שנקראה מעתה "ליגת העל" דחקה את כל הליגות כלפי מטה, ועד תום עונת 2008/2009 הייתה "ליגה א'" הרביעית בחשיבותה, ו"ליגה ב'" הייתה החמישית בחשיבותה. מעונת 2009/2010, עם ביטולה של הליגה הארצית, ליגה ב' חזרה להיות הליגה הרביעית בחשיבותה בישראל. בעונת 2019/2020 החליטה ההתאחדות לכדורגל על עצירת עונת המשחקים והקפאת הליגות הלא מקצועניות לאחר עשרים וחמישה מחזורים בעקבות נגיף הקורונה.
מבנה הליגה
ליגה ב' מורכבת מארבע ליגות נפרדות המורכבות מקבוצות לפי מיקומן הגאוגרפי: ליגה ב' צפון א', ליגה ב' צפון ב', ליגה ב' דרום א' וליגה ב' דרום ב' כאשר האזור הגבולי הוא בערך באזור צפון השרון.
ליגה זו היא הליגה השנייה במעלתה המחולקת לפי מיקום גאוגרפי אם כי בליגה שמתחתיה-ליגה ג' ישנה חלוקה יותר מקומית.
ארבע הזוכות בליגה זו, האחת מליגה ב' צפון א', השנייה מליגה ב' צפון ב', השלישית מליגה ב' דרום א' והרביעית מליגה ב' דרום ב' עולות לליגה א' לפי מיקומן הגאוגרפי-שתי הקבוצות מהצפון עולות לליגה א' צפון ושתי הקבוצות מהדרום עולות לליגה א' דרום. כמו כן, שתי המפסידות בליגה א' צפון ושתי המפסידות בליגה א' דרום יורדות לליגות שמתחתן לפי מיקומן הגאוגרפי. מצד שני, ארבע הקבוצות הכי פחות טובות בכל אחת מארבע הליגות המרכיבות את ליגה ב' יורדות לליגה ג', כאשר ישנן ארבע ליגות לכל מחוז בליגה ג': למשל, ארבע הקבוצות הפחות טובות מליגה ב' צפון תרדנה האחת לליגה ג' גליל עליון, השנייה לליגה ג' גליל תחתון, השלישית ליגה ג' יזרעאל, והרביעית לליגה ג' שומרון. וכנ"ל ארבע הקבוצות הפחות טובות בליגה ב' דרום ירדו האחת לליגה ג' שרון, השנייה לליגה ג' תל אביב, השלישית לליגה ג' מרכז והרביעית לליגה ג' דרום. כמו כן, הקבוצות הטובות ביותר בכל אחת משמונה הליגות המרכיבות את ליגה ג' עולות ארבע קבוצות מכל מחוז לליגה ב' מהמחוז שלה.
זאק וייה
זאק וייה (באנגלית: Zach Villa נולד ב-17 במרץ 1987) הוא שחקן, זמר, פזמונאי, רקדן ומוזיקאי אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כרוצח הסדרתי, ריצ'רד רמירז בעונה התשיעית של סדרת האימה האנתולוגית אימה אמריקאית: 1984.
ביוגרפיה
וייה נולד להורים מקסיקנים בקלינטון, איווה. בינואר 2015, וייה וחברתו ללהקת "Rebel and a Basketcase אוון רייצ'ל ווד הודיעו שהם מאורסים. בני הזוג סיימו את אירוסיהם בספטמבר 2017.
קריירה
בשנת 2019 החל לשחק בסדרה אימה אמריקאית: 1984. בסדרה הוא גילם את ריצ'רד רמירז, רוצח סדרתי.
בשנת 2022 שיחק בסרט הקולנוע "היפוכונדר". באותה שנה שיחק בפרק בסדרת הטלוויזיה, ארכיון 81.
חורבת פרסין
חורבת פרסין הוא אתר עתיקות כקילומטר מערבית מחרמש.
זיהוי
יש המשערים ששם המקום משמר את שמו של "כפר פרשאי" המוזכר בתלמוד. כן נטען ששם זה משמר את שמו של פרש מצאצאי מנשה המוזכר בספר דברי הימים. כן מזוהה המקום עם אפראסין המוזכרת ברשימת מקומות שחולקו על ידי ביברס לנאמניו, במאה ה-13.
ממצאים
באתר נמצאו ממצאים מתקופת הברזל המעידים על יישוב גדול במקום באותה תקופה. כן נמצאו ממצאים מתקופות מאוחרות יותר, בהם מקווה, מערות קבורה ומערכות תת-קרקעיות. בנוסף נמצאים באתר מבנים מהתקופה העותמאנית.
היסטוריה
במפקד האוכלוסין של 1931, נמנו בפרסין 5 בתים ו-24 אנשים, כולם מוסלמים. למרות קוטנו, המקום היה נקודת ציון מרכזית על הכביש בין באקה א-שרקייה ויעבד.
לאחר מלחמת העצמאות הוקם במקוס מוצב פלוגתי של הלגיון הירדני. בסקר הארכיאולוגי לאחר מלחמת ששת הימים נמצאו במקום חרסים מתקופת הברזל, מהתקופה הפרסית, מהתקופה הרומית ביזאנטית, מימי הביניים ומהתקופה העות'מאנית.
בשנת 2017 הכריז המנהל האזרחי על פוליגון בגבעה המזרחית של חורבת פרסין כעל "אתר ארכאולוגי", ובדצמבר 2020 הוכרז גם על הגבעה המערבית כאתר ארכאולוגי. לטענת המנהל האזרחי, ההכרזות הללו היו בהמשך להכרזה של מחלקת העתיקות של ממשלת המנדט משנת 1944. בנובמבר 2020 עצרו אנשי המנהל האזרחי חשוד בהרס עתיקות באתר במסגרת עבודות בנייה באתר.
קרנבליטו
קרנבליטו הוא סגנון מוזיקלי קצבי ועליז המקובל בעיקר בפרובינציה של חוחוי בצפון ארגנטינה - אם כי ניתן לשייכו לכל האלטיפלאנו, נעשה בו שימוש בכלי הנגינה האופייניים לאזור, והריקוד שלו מתאפיין בסגנון חופשי - בניגוד לריקודים פולקלוריים אחרים.
מקור שמו בתקופת הקרנבל בה מרבים לרקוד אותו אם כי הוא נרקד בחגיגות לאורך כל השנה.
מקורו של הקרנבליטו
שורשיהם של הריקוד והמקצב עוד בתקופה הטרום-קולומביאנית, במסורות של העמים האינדיאניים שצאצאיהם חיים באזור עד היום.
קיימות עדויות על ריקודים מעין זה החל מאמצע המאה ה-18, ריקודים משותפים שהתבצעו במעגל או בטור או תוך כדי תהלוכה וכו'.
כלי הנגינה
מקובל לנגן אותו בכלי הנגינה האופייניים לאזור: יחד עם זאת - לא מן הנמנע שכיום יעשה שימוש גם בכלי נגינה אחרים המקובלים בארגנטינה: גיטרה, בנדונאון וכו'.
הריקוד
הריקוד אופייני לתקופת הקרנבל, במקור הריקוד היה חופשי ללא כוריאוגרפיה, ונטלו בו חלק כל החוגגים יחד - במעגל או בטור.
כיום יש הרוקדים אותו בזוגות, בעיקר בהשפעת ריקודים פולקלוריים אחרים שהם עצמם נרקדים בזוגות כמקובל באירופה.
המקצב
המקצב הבסיסי של הקרנבליטו הוא של שתי תיבות של 2/4 כדלקמן (מימין לשמאל):
קרנבליטואים מפורסמים
הקרנבליטו המוכר ביותר הוא El humahuaqueño.
במיסה קריאוז'ה הגלוריה הולחנה בסגנון קרנבליטו (carnaval cochabambino ליתר דיוק).
באלבום שיר לדרום אמריקה נכלל קרנבליטו מתורגם בידי אהוד מנור בשם טוב למות בעד הקרנבל .
בתקליט Sing International של הפרברים (1969) מופיע קאוור שלהם לקרנבליטו pollerita colorada של לוס פרונטריסוס.
אכיפת החוק
אכיפת החוק היא פעילות של גורמי שלטון הפועלים באופן מסודר ומאורגן על מנת לאכוף את הציות לחוק באמצעות ענישת והרתעת אנשים, אשר מפרים את החוק.
על אף שהמושג כולל אכיפה מצד כל זרועות המשטרה ובתי המשפט הוא מתייחס במרבית המקרים לגורמים שעוסקים באכיפה באופן ישיר, כגון יחידות משטרה שעוסקות אך ורק בסיורים, חקירת עבריינים ומעקב אחריהם.
קודים ומושגים משפטיים מודרניים מכנים את אנשי אכיפת החוק בכינויים כגון "קצין אכיפת חוק", "פקח", אך הוא יכול לכלול כל אדם שעובד ברשויות אכיפת החוק של המדינה וביכולתו לעצור, לחקור אנשים בגין הפרה של חוקי המדינה.
כלי אכיפת החוק כוללים חקירה, מעצר, העמדה לדין וענישה מסוגים שונים (קנס, מאסר, הורדה בדרגה ועוד).
גופי אכיפת חוק
כמעט בכל מדינות העולם אכיפת החוק מבוצעת על ידי סוכנויות מיוחדות שהוקמו לשם כך, כאשר הסוכנות שממלאת תפקיד זה ברוב המקרים היא המשטרה המקומית, אך קיימים מקרים בהן יש ארגונים צבאיים שאוכפים את החוק, ארגונים צבאיים שעוסקים באכיפת החוק נקראים "משטרה צבאית" או "משמר גבול" והם עוסקים בעיקר באכיפת החוק בצבא או בזרועותיו.
במקרים רבים הממשלה מאצילה סמכויות אכיפה לגוף ממשלתי או לגורם פרטי. למשל, שמירה על מוסדות ציבור יכולה להתבצע על ידי חברת שמירה פרטית, וגביית תשלום בכביש אגרה יכולה להתבצע על ידי החברה שסללה את הכביש.
מיכל לוי
ביוגרפיה
לוי נולדה וגדלה בכפר סבא, ובגיל 18 עברה לתל אביב. בצבא שירתה בתיאטרון צה"ל ולאחר שיחרורה למדה בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
בשנת 2005 גילמה את יסמין אביעד בסדרת הטלוויזיה "פיק אפ" ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2007 גילמה את הדס בעונה השנייה של סדרת הדרמה "מילואים", ואת דוראל בסדרת הדרמה "משמורת", בערוץ 2.
בשנת 2008 גילמה את שמחה בסרטו של רשף לוי, "איים אבודים". באותה שנה גילמה את סיגל בסדרת המתח של ערוץ 10, "האמת העירומה".
בשנת 2010 גילמה דמויות שונות בסדרת המערכונים של ערוץ 2, "אין להם מושג".
בשנת 2011 שיחקה בסדרת הדרמה של yes "בלו נטלי" בתפקיד שירלי הגואל. ב-2013 שבה לשחק בעונה השנייה.
בשנת 2015 שיחקה בסדרה הקומית של ערוץ 2 "פרודים" של הזכיינית "רשת". ובאותה שנה שיחקה בעונה השלישית של סדרת הנוער "החממה", בתפקיד נינה.
ב-2016שיחקה בסדרת המתח "נעלמים" בניקלודיאון, בתפקיד רותי קליין, אימם של אמה ואלון, גיבורי הסדרה.
ב-2018 השתתפה בסדרה "ויקי ואני", בתפקיד בת-אל מטלון.
ב-2019 שיחקה בסדרה "בת אל הבתולה", בתפקיד איריס אלימלך. באותה שנה שיחקה גם בסרט "מחילה", בתפקיד אתי.
ב-2020 שיחקה בסדרה "ספיידרז", בתפקיד נעמי גודמן.
ב-2021 שיחקה את אתי אמא של אלי בסדרה "בני אור".
ב-2022 שיחקה את שרון אמה החורגת של דנה בסדרה "שומקום".
ב-2022 החלה לשחק בסדרה "שלי הכובשת" בתפקיד אלינור אמא של שלי.
חיים אישיים
מיכל לוי אם לבת ושני בנים. היא מתגוררת עם בן זוגה בבית יהושע. הייתה נשואה בעבר נישואים פיקטיביים לאביעד קיסוס.
המפלגה הנוצרית השמרנית — BNF
המפלגה הנוצרית השמרנית — BNF (בבלארוסית: Kanservatyўna-Hrystsіyanskaya Partyya — BNF) היא מפלגה פוליטית בבלארוס, אשר מתנגדת לנשיא אלכסנדר לוקשנקו.
המפלגה הוקמה לאחר פיצול אחת ממפלגות האופוזיציה העיקריות של בלארוס - החזית העממית לשתי מפלגות בקיץ 1999. בדומה למפלגת BNF, גם המפלגה הנוצרית השמרנית מצהירה על עצמה כיורש למפלגת BNF ה"ישנה". למפלגה אידאולוגיה דמוקרטית לאומנית. המפלגה בעד הרחבת היקף השפה הבלארוסית, להתפתחות התרבות הלאומית, להחזרת הדגל הלבן-אדום-לבן וסמל הפהוניה כסמלי מדינה. המפלגה דוגלת בהגדלת תפקיד הדת בחברה תוך שמירה על חופש המצפון והדת, וכן הקמת כנסיות בלארוסיות. המפלגה שואפת לבנות רפובליקה פרלמנטרית דמוקרטית עם בחירת הנשיא על ידי הפרלמנט.
פעילויות
על פי המפלגה, המשימה החשובה ביותר של ביטחון המדינה בבלארוס צריכה להיות כניסתה של בלארוס לנאט"ו ו"נורמליזציה" של הגבול בין רוסיה לבלארוס (כלומר הכנסת בקרת גבולות ומכס).
לאורך כל קיומה התנגדה המפלגה לממשל בבלארוס. המפלגה טוענת כי היא היורשת היחידה האמיתית של התנועה הפופולרית של החזית העממית בסוף שנות ה-80 ואינה מכירה במפלגת BNF "האחרת". היא מתרחקת משאר האופוזיציה בבלארוס ומכנה אותם "שותפים למשטר".
כל הבחירות לפרלמנט (2000, 2004, 2008, 2012, 2016, 2019) מאז הקמת משטרו של הנשיא לוקשנקו, הוחרמו על ידי המפלגה.
המפלגה מקדמת את רעיון האיחוד עם בלארוס, ליטא ואוקראינה. אחת המשימות של מדיניות החוץ היא גם המאבק לשמירה על זכויות התרבות של המיעוט האתני הבלארוסי ברחבי העולם.
ילד האתמול
הספר מהווה הרחבה לסיפור קצר בשם הילד הקטן והמכוער (באנגלית: The ugly little boy) שנכתב על ידי אסימוב בשנת 1958 (תורגם לעברית בקובץ מחר כפול תשע בשנת 1972 ושוב ב-2005, וכן בקובץ כתבי אייזק אסימוב חלק 4 בשנת 2014).
אסימוב הכתיר את הסיפור בתור הסיפור השלישי האהוב עליו ביותר.
עלילה
ילד ניאנדרטלי הובא להווה בידי ניסוי במסע בזמן. הוא כלוא בתוך בועת זמן, מאחר שיציאתו משם תעלה כמות אנרגיה אינסופית. כדי לטפל בו שוכר הארגון מטפלת בשם אדית פלווס. בתחילה היא נדחית ממראהו של הילד, אך עם הזמן לומדת לאהוב אותו ומבינה שהוא אדם ולא חיית פרא. היא נותנת לו את השם טימי ומנסה להעניק לו את הילדות הטובה ביותר שיכולה להיות לו בנסיבות אלו. עם זאת, העיתונות ושאר האנשים מתייחסים אל טימי כאל 'הילד הקוף'. בסופו של דבר הארגון מחליט להמשיך למיזמים חדשים ולהשיב את טימי לזמנו. אדית יודעת כי טימי לא ישרוד בזמנו מאחר שהוא חסר כל מיומנויות הישרדות, והיא מנסה להבריח את טימי אל מחוץ לבועת הזמן. לאחר שהיא נכשלת היא מפעילה את המכשירים ושבה עם טימי לעבר.
הספר מרחיב את הסיפור הקצר ומוסיף לו עלילות משנה. הספר מתאר ארגון לזכויות הילד הרודף את הארגון ורוצה לשחרר את טימי, וכן מתאר את השבט הניאנדרטלי ממנו נחטף טימי, ואת התמודדותם עם חורף קשה ואויבים, וכיצד הם מגיבים לאבדן הפתאומי של הילד.
לוסי דייקוס
לוסי אליזבת דייקוס (באנגלית: Lucy Elizabeth Dacus; נולדה ב-2 במאי 1995) היא זמרת-יוצרת ומפיקה אמריקאית. במקור מריצ'מונד, וירג'יניה, היא משכה אליה תשומת לב לראשונה לאחר יציאת אלבומה הראשונה No Burden ב-2016, שבעקבותיו חתמה על חוזה עם חברת התקליטים מטאדור. האלבום השני שלה, Hisorian, יצא ב-2018 לשבחים ביקורתיים. האלבום השלישי שלה, Home Video, יצא ב-2021.
בנוסף לאלבומי הסולו שלה, דייקוס חברה בסופרגרופ האינדי boygenius, יחד עם פיבי ברידג'רס וג'וליאן בייקר.
.gy
.gy היא סיומת אינטרנט מדינית, השייכת לגיאנה. סיומת אינטרנט זו נוצרה ב-1994 והיא נמצאת תחת חסותה של אוניברסיטת גיאנה.
לוסי דייקוס
2015–2018: No Burden ו-Historian
דייקוס הופיעה לראשונה בניו יורק במרץ 2015. הסינגל הראשון שלה, "I Don't Wanna Be Funny Anymore", יצא בנובמבר 2015. אלבום הבכורה שלה, No Burden, הופק בנאשוויל על ידי חבריה, בוגר מכללת ברקלי למוזיקה קולין פסטור ובוגר קונסרבטוריון אוברלין למוזיקה ג'ייקוב בליזארד; הוא הוקלט לבקשת בליזארד עבור פרויקט בית ספרי. האלבום יצא במקור דיגיטלית על גבי תקליטור, ועל גבי תקליט דרך EggHunt Records, חברת הקלטות מקומית, ב-26 בפברואר 2016. בעקבות זאת, דייקוס חתמה על חוזה אז בחברתה ההקלטות מטאדור, שהוציאה מחדש את האלבום ב-9 בספטמבר 2016. באותה שנה היא הופיעה בלולהפלוזה, בגרנט פארק שבשיקגו ועשתה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה בתוכנית הבוקר של CBS. היא הקליטה הופעה עבור Tiny Desk עבור NPR באותו סוף שבוע. באוקטובר 2016 היא הופיעה בפסטיבל London Calling באמסטרדם, כתחליף ללהקה The Duke Spirit, שנאלצו לבטל.
.gy
הסיומת מנוהלת על ידי המרכז לטכנולוגיית המידע שבאוניברסיטה גיאנה.
לוסי דייקוס
2018–הווה: Boygenius, מיני אלבום מ-2019 ו-Home Video
בשנת 2018, הקימה דייקוס את הסופרגרופ boygenius, יחד עם פיבי ברידג'רס וג'וליאן בייקר. הן הוציאו שלושה שירים באוגוסט 2018 ולאחר מכן הכריזו על מיני אלבום וסיבוב הופעות משותף. המיני אלבום, שכותרתו boygenius, יצא ב-26 באוקטובר 2018.
לרגל יום האהבה של 2019, הוציאה דייקוס קאבר לשיר "La Vie en rose" של אדית פיאף, שהיה הראשון בסדרת שירים מתוכננת לרגל החגים המרכזיים בארצות הברית.
ב-2021 הכריזה דייקוס על אלבומה השלישי, Home Video, שיצא ב-25 ביוני. היא ביצעה את אחד מהסינגלים של האלבום "Hot & Heavy" בלייט שואו עם סטיבן קולבר ב-13 באפריל. ב-10 בנובמבר, דאקוס הוציאה את הסינגל שלה "Thumbs Again", מהדורה מחודשת של השיר שלה "Thumbs" עם נגינה נוספת, בנוסף להכרזה על תאריכי סיבוב ההופעות שלה בארצות הברית בשנת 2022.
ב-2 בפברואר 2022, דייקוס הוציאה את הסינגל "Kissing Lessons", שלווה בקליפ. במהלך 2022, דייקוס הופיעה באירופה, אוסטרליה ואמריקה.
דייקוס הוציאה קליפ לשיר "Night Shift" לרגל חמש שנים לאלבומה "Historian" במרץ 2023.
Boygenius הוציאה את אלבום הבכורה שלהן, The Record, ב-31 במרץ 2023.
חיים אישיים
דאקוס גדלה כנוצרית אך הצהירה שהיום היא אינה דתית. היא מתארת את עצמה כקווירית ואומרת שהמונחים "ביסקסואלית" או "פאנסקסואלית" הם הקרובים ביותר לאיך שהיא מגדירה את עצמה. דאקוס התגוררה בריצ'מונד, וירג'יניה, עד סוף 2019. מאז יוני 2021, היא מתגוררת בפילדלפיה.
קיגן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
חופי הכרך
חופי הכרך (באנגלית: On the Waterfront), הוא סרט משנת 1954 שביים איליה קאזאן, בכיכובם של מרלון ברנדו (שזכה בפרס אוסקר), לי ג'יי. קוב ואווה מארי סיינט (שזכתה באוסקר לשחקנית המשנה). התסריט מבוסס על מאבקו של חושף השחיתויות אנטוניו דה-וינסנזו עובד נמל שהעיד נגד מנהליו בוועדה ציבורית שהוקמה ב-1953 לפקח על נמלי הים בניו-יורק ובניו ג'רזי.
עלילה
הסרט מספר על נציג בולט של הריאליזם החדש בקולנוע האמריקאי של שנות החמישים, גיבור עממי, עובד פשוט בנמל ניו יורק, העומד בפני בעיה מוסרית קשה: האם להלשין לשלטונות על שחיתות של חברי האיגוד המקצועי וההנהלה, או לתת ידו לאנשי המאפיות שהשתלטו על האיגוד שבו גם הוא עצמו חבר. יש הטוענים שבמאי הסרט, איליה קאזאן, ניסה להצדיק באמצעות סרטו זה את שיתוף הפעולה שלו עם המקרתיזם. בו זמנית מפגין הסרט גם מודעות חברתית עמוקה, כשהוא בוחן לעומק את מעמדו החברתי של הגיבור.
נורנה שאמס
נורנה שאמס (באורדו: نورینا شمس; נולדה ב-18 ביוני 1997) היא שחקנית סקווש פקיסטנית מקצוענית ופעילה אקטיביסטית.
תחילת דרכה
שאמס נולדה ב-18 ביוני 1997 בטימרגארה, שבצפון-מערב פקיסטן. היא גייסה את הכסף כדי לקנות את מחבט הסקווש הראשון שלה ונעליים על ידי מכירת קריקטורות פרי עטה לעיתון מקומי. בזמן המלחמה בצפון-מערב פקיסטן, נפגע ביתה פעמיים. בגיל 15 התחפשה לבן כדי לשחק קריקט, ושיחקה במשך שנה שלמה בנבחרת הנוער הלאומית, ולאחר שזהותה נחשפה, בנבחרת הבנות. כעבר זמן קצר בנבחרת הקריקט, היא החליפה כיוון לסקווש.
קריירת ספורט
שאמס מדורגת במקום 125 בעולם ורביעית בפקיסטן בסקווש (נכון ל-2018), על ידי פדרציית הסקווש העולמית. היא מאומנת על ידי מונוואר זמאן, שהזאד מוהיבאללה חאן, אדיל חאן, וטאריק חאן. בענפי הספורט השונים בהם שיחקה, זכתה שאמס במדליות רבות.
ברבי (סרט)
בספטמבר 2009 נודע לראשונה על תחילת פיתוחו של סרט לייב אקשן בכיכובה של ברבי, כשנמסר כי זכויות ההפקה נרכשו על ידי "סרטי יוניברסל" וכי על התהליך תופקד המפיקה לורנס מארק. פיתוח הסרט החל למעשה באפריל 2014, כאשר זכויות הפקת הסרט נרכשו על ידי "סרטי סוני". בעקבות קשיים ושינויים מרובים, שכללו את החלפתם של תסריטאי ובמאי הסרט מספר פעמים, ואת החלפתה של איימי שומר באן האת'ווי בתפקיד הראשי, איבדו "סרטי סוני" את הזכויות, שנרכשו על ידי אולפני "האחים וורנר" באוקטובר 2018; ובשנת 2019, נמסר כי את דמותה של ברבי תגלם רובי. בשנת 2021 נמסר כי את הסרט תביים ותכתוב גרוויג לצד באומבך. צילומי הסרט התקיימו באולפני האחים וורנר שבליבסדן, אנגליה ממרץ עד ליולי 2022.
בכורת הסרט התקיימה בשריין אודיטריום שבלוס אנג'לס ב-9 ביולי 2023, והוא עלה לאקרנים בארצות הברית ובבריטניה ב-21 ביולי 2023; בישראל עלה הסרט לאקרנים יום קודם לכן. עלייתו של הסרט לאקרנים במקביל למותחן הדרמה הביוגרפית "אופנהיימר" הוליד את תופעת ה"ברבנהיימר" ודחף את הקהל לצפות בשני הסרטים בהקרנה כפולה. הסרט זכה לשבחים על הבימוי, עיצוב ההפקה, התלבושות, המוזיקה וביצועי השחקנים.
עלילת הסרט
ברבי חיה בברבילנד, אוטופיה מטריארכלית שבה כל הנשים בטוחות בעצמן, עצמאיות ומצליחות, לצד ברביות נוספות; ובעוד שהקנים עסוקים בפעילויות פנאי בחוף הים, הברביות מחזיקות בשלל עבודות אקדמיות. קן, בן-זוגה של ברבי, שמח רק כשהוא לצדה ומעוניין בקרבתה, אך ברבי דוחה אותו לטובת עצמאותה.
במהלך מסיבת ריקודים, אופפות את ברבי מחשבות הקשורות למוות הברביות, לדאגת כל הנוכחים איתה. למחרת נמצאת ברבי במצב רוח ירוד וחווה שינויים גופניים פתאומיים הקשורים לגיל המעבר. על מנת לברר את הסיבה לכך, מחליטה ברבי לבקר את ברבי המוזרה, שנודתה ונשחקה עקב שימוש-יתר; זו מגלה בפניה כי כל תושבי ברבילנד הם צעצועים וכי על מנת להתרפא, עליה לנסוע לעולם האמיתי ולמצוא את בעליה – הילדה שמשחקת בה. בדרכה לעולם האמיתי, מגלה ברבי כי קן הסתנן למכוניתה כנוסע סמוי, ומאפשרת לו להתלוות אליה באי-רצון.
לאחר שהגיעו לחוף וניס, גורמים השניים לכאוס רב ובעקבות כך מורה מנכ"ל "מאטל" על לכידתם. ברבי מצליחה לאתר את בעליה, נערה מתבגרת בשם סשה, שלועגת לה ומבקרת אותה על כך שהיא מעודדת סטנדרטים לא מציאותיים של יופי וצרכנות רדודה. ברבי, שמבולבלת והמומה מיחסה של סשה אליה, מבינה כי גלוריה, עובדת "מאטל" ואמה של סשה, היא הזרז למשבר הקיומי שלה – גלוריה החלה לשחק בברביות הישנות של בתה בעודה חווה משבר זהות, ומבלי משים העבירה את חששותיה לברבי. ברבי כמעט נתפסת על ידי מנכ"ל "מאטל" ועובדיו, אך גלוריה וסשה מחלצות אותה ושלושתן שמות את פעמיהן לברבילנד.
במקביל, קן לומד על הפטריארכיה האמריקאית ומרגיש לראשונה חשוב ונערץ. בשובו לברבילנד, משכנע קן את הקנים האחרים לבסס את שלטונם, ועד מהרה הופכות הברביות למשרתות, עקרות בית ולבנות-זוג לראווה. כשהיא שבה לברבילנד, ברבי מזדעזעת מהשינוי ומנסה ללא הועיל לשכנע את קן ואת הברביות להשיב את המצב לקדמותו. גלוריה מעודדת את ברבי המדוכאת להכיר בסתירות הטבועות בנשיות.
בסיועם של סשה, גלוריה, ברבי המוזרה, אלן ושאר הצעצועים הנטושים, הברביות משתחררות משליטתם של הקנים ומתמרנות אותם לנהל מלחמה פנימית על מנת שיוכלו לשוב למעמדן ולמנוע מהם לעגן את עליונותם בחוקת ברבילנד. עם זאת, לאחר שהשיבו את המצב לקדמותו, מבינות הברביות את השגיאות שבאורח חייהן ומחליטות להתייחס בצורה הוגנת יותר כלפי הקנים ושאר הצעצועים הנטושים להבא.
ברבי וקן מתנצלים זה בפני זה ומכירים בטעויותיהם. קן מבכה את העובדה כי אין לו זהות או מטרה ללא ברבי לצדו, וזו מייעצת לו בתגובה להשקיע בפיתוח זהותו האוטונומית. ברבי, שלא בטוחה במטרתה ובזהותה, נפגשת עם רוחה של ממציאתה, רות הנדלר, המסבירה לה כי לסיפורה אין סוף קבוע, וכי מורשתה עולה על שורשיה. מלאת השראה מדבריה של רות, ברבי בוחרת להפוך לאנושית ולשוב לעולם האמיתי. זמן מה לאחר מכן, נוסעת ברבי, העונה כעת לשם "ברברה הנדלר", לפגישתה הראשונה עם רופאת נשים.
צוות השחקנים
{{שלושה טורים
אחר
}}
"סרטי יוניברסל" ו"סרטי סוני"
פיתוחו של סרט המבוסס על הזיכיון של "ברבי" החל בספטמבר 2009, כאשר נמסר כי "מאטל חתמה על שותפות לפיתוח הפרויקט עם "סרטי יוניברסל" ועם לורנס מארק כמפיקה; לבסוף תוכניות אלו לא יצאו לפועל. באפריל 2014, נמסר על מכירת זכויות ההפקה ל"סרטי סוני", ועל שכירתה של התסריטאית ג'ני ביקס לכתיבת התסריט ושל המפיקים לורי מקדונלד וולטר פ. פארקס להפקת הסרט. על פי דיווח זה, צילומי הסרט התעתדו להתחיל עד סוף השנה. במרץ 2015, נמסר כי את התסריט תשכתב התסריטאית דיאבלו קודי, ועל הצטרפותה של איימי פסקל לצוות ההפקה. בשלב מאוחר יותר, החליטו "סרטי סוני" לשכתב שוב את התסריט ושכרו למלאכה את לינדזי באר, ברט וי. רויאל והילרי וינסטון.
בדצמבר 2016, נודע על ניהול משא ומתן מצד השחקנית איימי שומר בנוגע לגילום התפקיד הראשי. עם זאת, במרץ 2017, עקב אילוצים בלוח הזמנים שלה עם תחילת הצילומים, שהתעתדו להתחיל ביוני 2017, עזבה שומר את הפקת הסרט. ביולי 2017, נמסר כי המפיקים מעוניינים ללהק את אן האת'וויי לגילום דמותה של ברבי, וכי לשכתוב התסריט נשכרה התסריטאית אוליביה מילץ', ובמקביל, על ניהולו של משא ומתן עם הבמאית אלת'ה ג'ונס על מלאכת בימוי הסרט. במרץ 2018, נשכרה ג'ונס למלאכת הבימוי,
"האחים וורנר"
באוגוסט 2018, נשכרה רובי ברנר כמפיקה על ידי מנכ"ל "מאטל, ינון קרייז, לקראת פקיעת זכויות הפקת הסרט מידיהם של "סרטי סוני" ושיבתם לידיה של "מאטל". בהמשך, מונתה ברנר כאחראית על ניהול הזכויות של "מאטל" עבור סרטים המבוססים על צעצועיהם ועל הפקתם. באוקטובר 2018, נמסר כי פקעו תוקף זכויותיהם של "סרטי סוני", וכי זכויות אלו נרכשו על ידי אולפני "האחים וורנר". עם מעבר זכויות ההפקה, עזבו כל המעורבים את הפקת הסרט ובמקומם נכנסה מרגו רובי למשא ומתן על גילום דמותה של ברבי; עוד נמסר כי לבימוי הסרט נשקלה פאטי ג'נקינס. קרייז היה נחוש ללהק את רובי לתפקיד הראשי לאחר שפגש אותה בעקבות העסקתו כמנכ"ל "מאטל". ברנר שיתפה פעולה עם חברת ההפקות של רובי, "LuckyChap Entertainment", עם בעלה של רובי, טום אקרלי וג'וזי מקנמרה בהפקת הסרט.
במהלך הצגת הסרט בפני "האחים וורנר", השוותה רובי את הסרט ל"פארק היורה" בבימוי סטיבן ספילברג (1993) וגם רמזה בצחוק שהסרט יכניס למעלה ממיליארד דולר. מאוחר יותר, פנתה רובי לגרטה גרוויג בהצעה לכתוב את הסרט לאחר שנהנתה מסרטיה האחרונים של גרוויג, ובמיוחד מ"נשים קטנות" (2019). הסרטים האחרונים שיצרה גרוויג, מאז שהוסיפה את התסריט והבימוי לרזומה המשחק שלה, זכו להצלחה. כל אחד מהם מתייחס לחזון אחר של נשיות, מהצעירות המרדניות של "ליידי בירד", ועד לצרות של האחיות ב"נשים קטנות". "אני מודה שתמיד נמשכתי לסיפורים על נשים שרוצות להיות טובות יותר", צוטטה גרוויג בתמציתיות. גרוויג, שכבר הייתה בתהליך פוסט-פרודקשן עבור סרט אחר, קיבלה את התפקיד בתנאי שגם בן-זוגה, נואה באומבך, יופקד על כתיבת התסריט לצדה. ביולי 2021, נמסר רשמית כי את הסרט תביים גרוויג, וכי הצילומים עתידים להתחיל בתחילת שנת 2022 באולפני האחים וורנר. רובי הצהירה כי מטרת הסרט היא לערער את ציפיותיו של קהל הצופים ולתת להם את "הדבר שלא ידעתם שאתם רוצים."
כתיבה
במהלך כתיבת התסריט עבור הסרט, קיבלו גרוויג ובאומבך חופש יצירתי מלא. תהליך כתיבת התסריט, שהחל במהלך הסגרים שהוטלו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית בשנים 2020–2021, תואר על ידי השניים כ"פתוח" ו"חופשי". לצורך כתיבת התסריט, כתבה גרוויג תחילה שיר פונטי על דמותה של ברבי ועל הערכים אותה היא מייצגת, ברוח נוסח השליחים. עבור הקשת העלילתית, קיבלה גרוויג השראה חלקית מספר העיון "Reviving Ophelia", שנכתב על ידי מרי פיפר בשנת 1941, העוסק בתיאור השפעות הלחצים החברתיים על מתבגרות אמריקאיות. בנוסף, שאבה גרוויג השראה גם מסרטים מוזיקליים קלאסיים שנצבעו בשיטת הטכניקולור, דוגמת "נעליים אדומות" (1948) ו"מטריות שרבורג" (1964); על ההשראות אותן שאבה מסרטים אלו, הגיבה גרוויג:. התסריט מכיל גם ביקורת גלויה על "מאטל", מה שיצר ספקנות בקרב עובדי "מאטל" כשקיבלו את טיוטת התסריט הראשונה. עם זאת, קרייז החליט לסמוך על גרוויג. בנוסף, ברנר הייתה מעוניינת לקחת את הסיכון, שכן לדעתה נחשבה ברבי כדמות "נועזת" ו"פורצת דרך". כתוצאה מכך, הצגתו של ויל פרל כמנכ"ל "מאטל" נועדה להוות אלגוריה לאמריקה התאגידית. קרייז שיבח את פרל ואמר כי על אף שעובדי "מאטל" לקחו את המותג ברצינות, הם לא לקחו את עצמם ברצינות.
בנוסף, הושפעה גרוויג גם מחוויות ילדותה עם הבובה, שכן אמה הרתיעה אותה מלרכוש את הבובות, אך לבסוף אפשרה לה לעשות זאת. בעוד מכירה באופייה השנוי במחלוקת של בובת הברבי, גרוויג בחרה ליצור סרט בו תחגוג את הפמיניזם שמאחורי דמותה של ברבי תוך ציון תקני היופי השנויים במחלוקת שנקשרו בשמה. תפיסה זו מתכתבת עם התנועה הרווחת בסרטי ברבי שיוצרו בשנים האחרונות, וביקשו להטמיע אלטרנטיבות מעצימות לסטריאוטיפים של דמויות נשיות כחלשות. גרוויג גם הוקסמה מהרעיון שבני אדם יוצרים בובות, שבתורן מחקות בני אדם, בתחושה ש"אנחנו בשיחה מתמדת עם חפצים דוממים" ובמקביל גם מעבירים מסר חיובי לקהל: "פשוט תהיה עצמך ותדע שזה מספיק". הסרט העמיד בכוונה זה מול זה מסרים סותרים, כמו ביקורת על תרבות הצרכנות נגד מיצוב מוצרי פלסטיק כדבר חיובי, ובסוף הסרט, במהלכו ברבי רוצה להיות יותר מסתם בובת פלסטיק, גרוויג ביקשה לעשות "ניסיון רציני לתקן" מתוך כוונה לאשר את ערכן של נשים ולשדר את חוסר האפשרות להשיג שלמות, שנתפסה כסטנדרט הקשור לברבי. בהשקפה על המקסימליות של ברבי, גרוויג אמרה ש"האונטולוגיה של ברבי" דומה למה שהיא תפסה כמקסימליות של שייקספיר, שמיצירותיו נהנתה. גרוויג ביססה את הסרט באזור אותו היא תיארה כ"תיאטרליות מוגברת המאפשרת לך להתמודד עם רעיונות גדולים בעיצומו של משחק אנרכיסטי".
בנוסף, תיארה גרוויג את הסרט כאנרכיסטי, חסר מעצורים והומניסטי, וציינה כי לתחושתה מקורו של הסרט ב"בידוד העמוק של המגפה". גרוויג טענה כי השורה בה שואלת רובי: "האם אתם אי-פעם חושבים על המוות?" מדגים את אופיו האנרכיסטי של הסרט. בנוסף, מצאה גרוויג את הוויתה של ברבי כ"מוגבלת בהמון", ש"כל הנשים האלה הן ברבי וברבי היא כל הנשים האלה", כ"הזוי" והרגישה שכתוצאה מכך, ברבי לא הייתה נזקקה לחיים אישיים משלה, שכן היא הייתה מותאמת לסביבתה. גרוויג אף תיארה את עלילת הסרט כמשקפת את מסעה של ילדה מילדות להתבגרות, אם כי היא לא ראתה את זה כסרט התבגרות וחשה שבסופו של דבר, הסרט עוסק בהיותה של ברבי אנושית".
בראש ובראשונה, החלה גרוויג את כתיבת התסריט כסרט בו ברבי חיה באוטופיה ובסופו של דבר חווה את המציאות, שבה היא תצטרך "להתעמת עם כל הדברים שמהם היא הייתה מוגנת במקום הזה [ברבילנד]". במהלך כתיבת התסריט, יצרה גרוויג הקבלות לסיפורם של אדם וחוה ולקחה השראה מיצירתו של ג'ון מילטון, "גן העדן האבוד", במיוחד בהשראת התפיסה ש"אין שירה ללא כאב". על מנת להדגיש את האלמנטים הטרגיים בהתמודדותם של ברבי וקן מול העולם האמיתי, התמקדה גרוויג באלמנטים דיסוננסיים. על אף שנטען בשלב העריכה כי יש לחתוך סצנה המציגה את ברבי מעודדת אישה מבוגרת בטענה שהיא יפה – בטענה כי מדובר בסצנה הגוררת את קצב העלילה, בחרה גרוויג לשמור עליה מכיוון שהרגישה שהסצנה מייצגת את "לב הסרט". יתר על כן, ביקשה גרוויג גם לספק "טיעון נגד" לברבי על ידי הצגת סצנה שבה ברבי מבינה כי ישנן נשים שאינן מחבבות אותה, והרגישה שזה נותן לסרט "כוח אינטלקטואלי ורגשי אמיתי". בנוסף, מוצגת בסרט סצנה שבה ברבי מרגישה אי-נוחות ממבטים לא-הולמים הננעצים בה בחוף וניס, שגרוויג בחרה להציג מכיוון שהרגישה שמדובר בחוויה אוניברסלית, שרלוונטית במיוחד עבור שחקנים ושחקניות. עבור הסצנה, קיבלה גרוויג השראה מאודישן שעשתה בו לבשה אוברול שגרם לה לחוש אי-נוחות.
ליהוק
ביולי 2019, אושר רשמית ליהוקה של רובי, לצד ההכרזה על כתיבת התסריט מאת גרוויג ובאומבך. באוקטובר 2021, אושר כי ראיין גוסלינג יגלם את דמותו של קן, בן זוגה של ברבי. בפברואר 2022, נמסר על ליהוקם של אמריקה פררה, סימו ליו וקייט מקינון, ובמרץ 2022 נמסר על ליהוקן של אריאנה גרינבלט, אלכסנדרה שיפ ואמה מקי. באפריל 2022, נחשפו שאר חברי צוות השחקנים המלא של הסרט – ויל פרל, איסה ריי, מייקל סרה, הארי נף, קינגסלי בן-אדיר, ריאה פרלמן, שוטי גטווה, אמרלד פנל, שרון רוני, סקוט אוונס, אנה קרוז קין, קונור סווינדלס, ריטו אריה וג'יימי דמטריו. ביולי 2022, נמסר על ליהוקה של מריסה אבלה לצוות השחקנים. בדצמבר 2022, עם חשיפת הקדימון הראשון, אושר ליהוקה של הלן מירן לתפקיד מספרת העלילה; מירן אף אישרה כי תופיע בהופעת קמע בתפקיד זה. באפריל 2023, נחשפו הכרזות הרשמיות של צוות השחקנים; מתוכן, בין היתר, אושר רשמית קיומם של גרסאות חלופיות לברבי וקן, וכי מייקל סרה ואמרלד פנל יגלמו את דמויותיהם של אלן ו, בובות ששווקו על ידי "מאטל" כבעל ורעיה כחלק מליין "Happy Family" ושימשו על תקן חבריהם הקרובים של ברבי וקן. בנוסף, נחשף כי בסרט ישתתף גם ג'ון סינה; מאוחר יותר התברר כי סינה הצטרף לסרט לאחר ששילם עבור הארוחה של רובי בלונדון במהלך צילומי הסרט.
במהלך תהליך הליהוק, חיפשו גרוויג ורובי שחקניות בעלות "אנרגיית ברבי", אותה תיארו כ"שילוב מסוים של יופי ושמחה". במאי 2022, הודלף כי בסרט יופיעו גרסאות חלופיות של ברבי וקן; ובהמשך חשפה מקי בריאיון ל"אמפייר" שחלק גדול מצוות השחקנים המשני אכן יגלמו גרסאות שונות של ברבי וקן. במהלך ריאיון ל"ווג" במאי 2023, חשפה רובי שהיא הייתה מעוניינת ללהק את גל גדות בתור ברבי עבור הסרט, אך זו לא הייתה זמינה עקב אילוצי לוח זמנים. בנוסף, גרוויג הייתה מעוניינת לכלול בסרט את טימותי שאלאמה וסירשה רונאן בתפקידי אורח, אך אף אחד מהשניים לא היה זמין עקב אילוצים בלוח הזמנים.
צילומים
צילומי הסרט החלו במרץ 2022 באולפני האחים וורנר, ליבסדן, והסתיימו ביולי 2022; ועליהם הופקד צלם הקולנוע רודריגו פרייטו. בין הלוקיישנים הבולטים שנבחרו עבור צילומיו נמנה הסקייטפארק שבחוף וניס, לוס אנג'לס, קליפורניה. עם זאת, באפריל 2023, נמסר על צילומים מחודשים עבור הסרט בלוס אנג'לס.
טרם הצילומים, ארגנה גרוויג מסיבת פיג'מות בהשתתפות חברות צוות השחקנים על מנת לחדד את משמעותן של מערכות יחסים חיוביות, תוך תחושה ש"זאת תהיה הדרך הכי כיפית להתניע הכל". במהלך הצילומים, בחרה גרוויג להשתמש בטכניקות צילום משנות ה-50, שכן מתוך כוונה לשחזר את הדיוק התקופתי לשנת 1959, בו יצאה ברבי לשוק. בנוסף, צפתה גרוויג בסרט "" בבימוי מייקל פאוול ואמריק פרסבורגר (1946) על מנת להבין את השימוש באפקטים חזותיים ישנים יותר על מנת לספק תחושה של תיאטרליות בסרט; בנוסף, על מנת להדגיש את אופיים הטרגי של ברבי וקן הנאלצים להתמודד עם קשיי העולם האמיתי, הורתה גרוויג לרובי וגוסלינג לנהוג כאילו שהם משחקים בסרט דרמה.
עיצוב תפאורה
על עיצוב התפאורה ועיצוב הפנים הופקדו המעצבות שרה גרינווד וקייטי ספנסר, בהתאמה. עבור בית החלומות של ברבי, שאבו השתיים השראה מהאדריכלות המודרניסטית של אמצע המאה שנמצאה בפאלם ספרינגס, כולל מאת ריצ'רד ניוטרה, וכמו כן גם מתמונותיו של סלים אהרונס. גרוויג רצתה ללכוד את "מה שהיה כל כך כיף להגחיך בבתי החלומות", תוך רמיזה לדגמי העבר של בית החלומות, ובמהלך העיצוב ביקשה לרפרר לסרט "ההרפתקה הגדולה של פי ווי הרמן", לציוריו של ויין תיבו ולדמותו של ג'ין קלי בסרט המוזיקלי "אמריקאי בפריז" משנת 1951. כשנשאלה על השימוש באפקטים מעשיים במקום שימוש בטכנולוגיית CGI על מנת להציג את שמי ברבילנד ואת הרי סן ג'קינטו, אמרה גרוויג:. בנוסף, במהלך עיצוב התפאורה נעשה השימוש הנרחב בגוון ספציפי של צבע הוורוד, אשר על פי מספר דיווחים הביא למחסור בינלאומי. לפני הצילומים בסטים, נאלצה גרוויג לצלם תחילה את הסצנות בדגמים מיניאטוריים, ולאחר מכן לחבר את הצילומים לשאר הסצנה בפועל. בשל מורכבות התהליך, ניהלה גרוויג דיונים עם פרייטו, גרינווד ומעצבת התלבושות ז'קלין דוראן שנה קודם לצילומי הסרט. גרוויג יצרה קשר עם הבמאי פיטר ויר עבור השראה ליצירת ברבילנד.
עיצוב תלבושות
בשלהי יוני 2022, אושר כי מעצבת התלבושות ז'קלין דוראן, ששיתפה פעולה בעבר עם גרוויג בהפקת הסרט "נשים קטנות" (2019), תשמש כמעצבת התלבושות של הסרט. בכניסתה לתהליך עיצוב הבגדים, דוראן נקטה בגישה מעשית ליצירת המלתחה של ברבי: על מנת לשמור על עקביות מול תפאורת הסט של ברבילנד, דוראן והצוות שלה עיצבו ותפרו תלבושות עשויות מכ-15 שילובי צבעים "שהתאימו לקונספט של חוף בריברייה הצרפתית בתחילת שנות ה-60" ושאבו השראה מהשחקנית בריז'יט בארדו. עבור תלבושותיו של קן, יצרה דוראן מלתחה שהורכבה מבגדי ספורט צבעוניים משנות ה-80 בעוד שגוסלינג הציע לתת לדמות תחתונים ממותגים של קן. בנוסף, השתמשה דוראן בתלבושות קודמות של בובות ברבי לדורותיהן, כמו בובות "Western Stampin'" משנת 1993 ובובות "Hot Skatin'" משנת 1994; וציינה כי בובות הברבי הן "דרך שימושית מאוד להסתכל על תפיסות שונות של נשיות: מה זה אומר, בבעלות מי נמצאת הבובה ולמי זה מכוון" ושיקפה את התפיסה הזו באופן שבו הלבישה את הדמויות. בעוד שרוב הבגדים המופיעים בסרט עוצבו על ידי דוראן, חלק מהבגדים נלקחו מארכיון האופנה של "שאנל".