cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שון פן
חייו האישיים
ב-1985 נישא פן למדונה. הם התגרשו ב-1989. לפי שמועות הסיבה לגירושים הייתה שפן נהג להכות את מדונה. עם זאת, מדונה הצהירה כי ההאשמות היו "מקוממות לחלוטין, זדוניות, פזיזות ושקריות" ב-2015 ופן אף טען כי הם שומרים על יחסי ידידות ביניהם. זמן קצר לאחר מכן, החל פן לצאת עם רובין רייט. בתם דילן נולדה ב-1991, ובנם הופר נולד ב-1993, שניהם שחקנים. הזוג נישא ב-1996, וב-27 בדצמבר 2007 הודיעו רייט ופן כי החלו בהליכי גירושין. התהליך נמשך עד יולי 2010, אז הודיעו בני הזוג רשמית כי התגרשו. בין השנים 2014–2015 פן יצא עם השחקנית שרליז תרון והשניים אף הכריזו על אירוסיהם, אולם נפרדו זמן קצר לאחר מכן. בין השנים 2016–2020 יצא עם לילה ג'ורג' ובשנת 2020 התחתנו. שנה מאוחר יותר הם התגרשו. עם הפלישה הרוסית לאוקראינה נסע פן לאוקראינה לצלם סרט דוקומנטרי על המלחמה ובמהלכה נפגש עם מנהיגים ואנשי צבא ואף חצה ברגליו את הגבול לפולין.
Christmas Chants
Christmas Chants הוא אלבום אולפן ואלבום חג המולד של הלהקה גרגוריאן. הוא הופץ בשנת 2006 בהוצאת אולפני נמו. בשנת 2008 יצאה מהדורה מיוחדת Christmas Visions, המכילה את התקליטור המקורי עם שתי רצועות בונוס ו-DVD. אותו ה-DVD צולם בברלין בדצמבר 2007 במהלך סיבוב ההופעות שקיימה הלהקה לכבוד חג המולד.
וורלד סיריס
וורלד סיריס (באנגלית: World Series; בתרגום חופשי: סדרת העולם) היא סדרת הגמר של אליפות ליגת ה-MLB. בסדרה זו נפגשות אלופות הליגה האמריקאית והליגה הלאומית לסדרה של הטוב משבעה משחקים. הסדרה משוחקת מדי שנה בחודש אוקטובר. החל מהסדרה הראשונה שהתקיימה בבוסטון בתום עונת 1903, הסדרה שוחקה מדי עונה, למעט בעונות 1904 ו-1994.
הקבוצה בעלת מספר הזכיות וההופעות הרבות ביותר בוורלד סיריס היא הניו יורק יאנקיז שזכתה ב-27 אליפויות מתוך 40 פעמים בהן הופיעה בסדרת הגמר. נכון לעונת 2022 הסיאטל מארינרס היא הקבוצה היחידה בליגה אשר מעולם לא העפילה לסדרת הגמר.
פירוש מילולי של שם הסדרה באנגלית הוא סדרת העולם, מקורו של השם בכינוי של המשחקים בתור "אליפות העולם בבייסבול", על אף שהקבוצות המשתתפות היו מארצות הברית בלבד, זאת כיוון שבשאר העולם החלו לפעול ליגות מקצועניות רק בשנות ה-40. שם זה קוצר מאוחר יותר לסדרת העולם ונותר כך גם כיום בתור שם מותג.
מבנה הסדרה
הסדרה משוחקת במתכונת של 2-3-2, כלומר שני המשחקים הראשונים נערכים במגרש הביתי של הקבוצה שזכתה ביתרון ביתיות בסדרה, שלושת המשחקים האחרים באצטדיון של יריבתה, ושני המשחקים האחרונים שוב במגרש הביתי. עד 2002 התחלף יתרון הביתיות משנה לשנה בין הליגות, ללא קשר למאזני הקבוצות שהעפילו לסדרת הגמר. בשנים 2002 עד 2016 יתרון הביתיות נקבע על פי משחק האולסטאר, שמתקיים באמצע העונה ובו נפגשות נבחרות משתי הליגות. נציגת הליגה שניצחה במשחק היא זו שאירחה את שני המשחקים הראשונים בוורלד סיריס. החל מעונת 2017 יתרון הביתיות ניתן לקבוצה עם המאזן הכללי הטוב ביותר, במקרה ולשתי הקבוצות מאזן דומה, היתרון הולך לקבוצה שלה מאזן טוב יותר במשחקים בין שתי הקבוצות, ובמקרה של שוויון גם בפרמטר זה, על פי המאזן בבית בו הקבוצה משחקת.
תוצאות לפי שנה
1סדרה של הטוב מתשעה משחקים
2לא התקיימה בשל שביתת הליגה
3לא התקיימה כיוון שהג'איינטס החרימו את המפגש
עופות בעלי שיניים
קבוצה זו נחשבה לקבוצה השלישית של העופות באמצע הדרך בין העופות הקמאים (Archaeornithes) לעופות הבתראים (Neornithes), הקיימים כיום. עם זאת כיום הקבוצה חסרת תוקף מדעי, מאחר שהקבוצות הכלולות בה שייכות לקבוצה אורניתורה, בה עוד מינים רבים וגם אבות העופות הבתראים.
בני הקבוצה נכחדו כליל לאחר הסוף הקרטיקון עם ההכחדה הגדולה לפני 66 מיליון שנה ללא קרובים מודרניים.
אדם קול
אוסטין ג'נקינס (באנגלית: Austin Jenkins; נולד ב-5 ביולי 1989) הידוע יותר בשם הבמה שלו, אדם קול הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית NXT, שבה הוא שימש כמנהיג של קבוצת The Undisputed Era (לצד בובי פיש, קייל אוריילי ורודריק סטרונג) עד שנת 2021.
קול היה האלוף הצפון אמריקאי הראשון של NXT והזוכה בטורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס לשנת 2018 ביחד עם אוריילי; הוא הוכר גם כאלוף הזוגות של NXT ביחד עם פיש ואוריילי, כך שה-WWE הכירו בו באותה התקופה כאלוף הראשון שמחזיק בשתי אליפויות שונות בו זמנית. קול מוכר בעיקר בשל התקופה שלו בארגון Ring of Honor, שבו היה שלוש פעמים אלוף העולם של ROH, והראשון שהצליח לרשום את הישג זה. בנוסף לכך, הוא היה פעם אחת אלוף הטלוויזיה העולמי של ROH.
כמו כן, קול ערך הופעות נוספות בארגונים עצמאיים כמו Chikara, Combat Zone Wrestling, שבו היה פעם אחת אלוף העולם במשקל כבד לג'וניור של CZW וב-Pro Wrestling Guerrilla, שבו היה פעם אחת אלוף העולם של PWG והצליח להחזיק בתואר זה לאורך הזמן הארוך ביותר בהיסטוריה של חגורת האליפות. בנוסף לכך, הוא מוכר גם בשל התקופה שלו בארגון היפני New Japan Pro-Wrestling, שבו היה חלק מקבוצת ה-Bullet Club.
החיים שלפני
אוסטין ג'נקינס נולד בלנקסטר, פנסילבניה. לאוסטין יש אח צעיר ממנו. הוריו נפרדו כשהיה בן 10 בלבד. כילד, ג'נקינס לקח שיעורי קראטה.
חיים אישיים
ג'נקינס ציין את המתאבק שון מייקלס כאחד שהעניק לו השראה בקריירת ההיאבקות שלו.
מיקי רוזנטל
משה מיכאל (מיקי) רוזנטל (נולד ב-4 בפברואר 1955) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת העבודה. עיתונאי חוקר, עורך, מפיק ומגיש תוכניות טלוויזיה אשר עסקו בעיקר בקשרי הון-שלטון ושחיתות ציבורית. מאז פרישתו מהכנסת מוביל רוזנטל מאבק ציבורי להצלת ים המלח מניצול משאביו בידי תאגדים פרטיים.
ביוגרפיה
רוזנטל נולד למרים ילידת גרמניה, ולשרגא יליד פולין, והוא גדל בשכונת בורוכוב, גבעתיים. אביו היה איש לח"י והשתתף בשוד בנק אנגלו-פלשתינה. לאחר מכן, היה בבעלותו של אביו מפעל בשם "שרנוע" לציוד חקלאי, אשר נקלע לקשיים במיתון של שנת 1966. האב נפטר כשמיקי היה בן 11. כשהיה בן 13, אמו נישאה שנית, נטשה אותו ועברה עם בעלה השני לחיות מחוץ לישראל. הוא גדל עם עוזרות בית. בילדותו חלה במחלת הפוליו, דבר אשר גרם לצליעה. לרוזנטל אח מבוגר ממנו בשנתיים.
רוזנטל למד היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, אך לא סיים תואר.
פעילותו כאיש תקשורת
נמנה עם צוות ההקמה של העיתון "חדשות" והיה רכז המערכת במקומון התל אביבי "העיר". בשנים 1986–1999 שימש בעיתון "ידיעות אחרונות" בתפקידים שונים, בהם ראש מערכת החדשות וסגן עורך העיתון. בעקבות הדחת העורך אילון שליו והחלפתו במשה ורדי עזב רוזנטל את העיתון.
לאחר מכן שימש סמנכ"ל תוכן של חברת החדשות של ערוץ 2 והגיש תוכניות טלוויזיה, בהן "בולדוג" בערוץ 8 ו"בולדוזר" בערוץ 2, וכן את סדרת הדרמה-תיעוד "המפצחים" בערוץ 2.
היה שותף להפקת סרטים דוקומנטריים בכמה מהתוכניות שהגיש, וכן ב"10 הכי" עם גדי סוקניק, "מה קורה בבית הספר?" עם חיים הכט וב"גברים בשחור", שהנחה עם רונאל פישר.
באפריל 2010 הוחלט שיגיש את "השבוע עם מיקי רוזנטל", מגזין החדשות של ערוץ 10 בערבי שבת, אך פרש מהנחייתו בספטמבר 2010 והוחלף על ידי גיא זהר.
שיטת השקשוקה
בשנים 2005–2008 ביים אילן עבודי את הסרט התיעודי "שיטת השקשוקה", בו התחקה רוזנטל אחר טיב קשריהם של אילי ההון ממשפחת עופר עם מערכות השלטון בישראל. חברת yes, שהייתה שותפה להפקתו, נמנעה מלשדרו. לטענת החברה עמדו ביסוד אי שידור התוכנית חילוקי דעות מקצועיים עם רוזנטל, אך לטענת רוזנטל נבע הסירוב מאיומים בתביעה מהאחים עופר. ערוצים 2 ו-10 והערוץ הראשון סירבו אף הם לשדר את הסרט.
מנהל סינמטק תל אביב, אלון גרבוז, הודיע כי הסרט יוקרן בסוף אוגוסט 2008 והכריז כי הסינמטק מתנער מאחריות לתוכנו, וכי הקרנתו נובעת משיקולים קולנועיים, אמנותיים וציבוריים בלבד. בעקבות הודעתו הודיעו האחים עופר שיגישו תביעת דיבה נגד גרבוז ואחרים אם יקרין את הסרט. בתגובה פורסמה באינטרנט יוזמה תחת הכותרת "גם אני מיקי רוזנטל", בה הוחתמו אנשים על התחייבות לשאת בחלק קטן מתשלום הפיצויים שיושת על רוזנטל, אם אכן יושת. בסוף אוגוסט 2008 הוקרן הסרט בסינמטק תל אביב, ואחר כך גם בסינמטקים אחרים בישראל. בעקבות ההצלחה, הוקרן הסרט בסינמטקים משך כמה חודשים.
כשנה לאחר הקרנת הבכורה של הסרט, ב-28 ביולי 2009, שודר הסרט בערוץ הראשון, ולאחריו הוצג סרט תגובה מטעם החברה לישראל של האחים עופר, ונערך עימות באולפן בין נציגם של האחים עופר מול רוזנטל.
בטקס פרסי הקולנוע הדוקומנטרי לשנת 2009, זכה "שיטת השקשוקה" בפרס "הסרט התיעודי הטוב ביותר" ובפרס על התחקיר.
פרסים
רוזנטל זכה בכמה פרסים על פועלו בתחום התקשורת:
פעילותו בכנסת
לקראת הבחירות לכנסת ה-19 הצטרף למפלגת העבודה והתמודד בבחירות המקדימות של המפלגה, והוצב במקום ה-12 ברשימת המפלגה ונבחר לכנסת ה-19, שבה שימש כחבר בוועדה לענייני ביקורת המדינה, בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ובוועדות משנה לתקנות חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ולפנסיה בקיבוץ המתחדש. עם הקמת וועדת המשנה לעניין תוכנית "מעגלי תעסוקה" של משרד הכלכלה, מונה לעמוד בראש הוועדה. בכנסת זו כיהן כיושב ראש השדולה למאבק בשחיתות במינהל הציבורי ויושב ראש השדולה לקידום השקיפות וחופש המידע. שימש חבר במספר שדולות נוספות.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים התמודד בשנית בבחירות המקדימות במפלגת העבודה והוצב במקום ה-13 ברשימת המחנה הציוני. שימש כחבר בוועדת הכספים של הכנסת ועמד בראש השדולה לשקיפות והשדולה למאבק בשחיתות. היה ראש צוות שמינתה ועדת הכספים לפיקוח על מכרז ים המלח.
חוקים שיזם
כחבר כנסת יזם רוזנטל הצעות חוק בעיקר בתחומי טוהר המידות והשקיפות, הצרכנות, העבודה והרווחה ובתחום התקשורת. כמה מהן נכנסו לספר החוקים של מדינת ישראל, בהם:
כמו כן היה שותף בפעילות שהביאה בסופו של דבר להוזלת מחיר העמדת רכב למבחן נהיגה בשיעור של כחמישים אחוזים.
חיים אישיים
רוזנטל נשוי לעופרה, יועצת בית ספר, אב לשלושה בנים ומתגורר בגבעתיים. בנו, טל רוזנטל, הוא תסריטאי "ארץ נהדרת", ונשוי לשחקנית מאי קשת, בתם של ששי קשת ויונה אליאן.
סולטאן
סוּלְטַאן (או שׂוּלטַן, בערבית: سلطان, תעתיק מדויק: סֻלְטַאן) הוא תואר של שליט מוסלמי.
מקור המושג
המילה סולטאן נגזרת מהשורש הערבי ס-ל-ט (מקביל לשורש העברי שׁ-ל-ט כבמילים שׁליט, שׁלטון).
בתקופת השפל של הח'ליפות העבאסית, בעיקר מימי הח'ליפה אל-מעתצם באללה (833–842) ואילך, החלו הטורקים להשתלב באימפריה המוסלמית, בתחילה כעבדים (ממלוכּים) ומאוחר יותר בחדירת שבטים שלמים (הסלג'וקים). הטורקים תפסו עמדות בכירות בצבא עד שהח'ליפה כבר היה תלוי בהם, וכך נעשו הח'ליפים למושלים נומינליים, כאשר למעשה שלטו ראשי הצבא הטורקיים.
אגם תוניס
אגם תוניס (ערבית: البحيرة, אלבחירה, "האגם"; צרפתית: Lac de Tunis) הוא לגונה טבעית הנמצאת בין בירת תוניסיה, תוניס ומפרץ תוניס (שבים התיכון). שטח האגם הוא 37 קמ"ר, והוא רדוד מאוד (עומק ממוצע של מטר). האגם שימש בעבר כנמל טבעי וכנמל למטוסי ים של העיר תוניס.
כבר הרומאים מתארים "ברכה" במקום, והיא קיימת לפחות מתקופת הגעתם של הפיניקים לאזור במהלך המאה ה-9 לפנה"ס. הרומאים בנו באגם תוניס סכר, על מנת לחבר בין שני חלקים חשובים להם - תוניס וקרתגו ובכך ליצור שליטה גם על השטחים שדרומית לאגם. ב-1888 החל הממשל הקולוניאלי הצרפתי בבניית תעלה וסכר מחודש. אורכה של התעלה הוא כ-10 ק"מ ורוחבה כ-45 מטר. הסכר חילק באופן מעשי את האגם לשניים: "האגם הצפוני" ו"האגם הדרומי". תוואי הסכר משמש כיום ככביש וחיבור רכבת מהירה (TGM) בין תוניס לנמל, לה גולט ולערי החוף של קרתגו, סידי בו-סעיד ולה מרסה. החלק הצפוני של האגם כולל גם את האי שיקלי, שבו עמד בעבר כוח ספרדי (מאז 1993 האי הוא שמורת טבע).
רמת המליחות של האגם גבוהה מזו של הים התיכון והוא מתחבר למפרץ תוניס בשתי דרכי מים, היוצרות "טומבולו" כפול: נחל המג'רדא וואדי מליאן. קיימת כוונה כיום לפתח את חלקו הדרומי של האגם לתיירות ומגורים.
תחנת הרכבת נתיבות
היסטוריה
טקס הנחת אבן הפינה לתחנה התקיים ב־12 באפריל 2011 בהשתתפות ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר התחבורה ישראל כ"ץ והיא הייתה אמורה להיפתח בסוף שנת 2014. עקב מבצע צוק איתן חלו עיכובים בהקמת המסילה, והיא נחנכה ב־15 בפברואר 2015.
בתחנה נבנו שני רציפי אי באורך של 300 מטר והונחו בה 4 מסילות.
התחנה נבנתה בסטנדרטים גבוהים. מאולם הכניסה אל המעבר התת-קרקעי לרציפים, שמשמש גם כמקלט לעת חירום, מובילים שני דרגנועים, ושטח ניכר מהרציפים מסוכך להצללה.
בחזית התחנה מותקן שעון בקוטר 3 מטרים – הגדול ביותר בתחנות הרכבת בישראל.
בעת חנוכת התחנה קיבלה התחנה הטבת 50% הנחה, שמשמעותה לאפשר נסיעת חינם הלוך, אך נסיעת החזור הייתה בתשלום. הטבה זו שונה מההטבה שהייתה בשדרות, שכן בתחנת שדרות הוארכה הטבת נסיעות חינם הלוך־חזור משלושה חודשים לשנה בדיוק, מפני שהיה חשש לשוחד בחירות הואיל ופתיחת התחנה הייתה חודש ויומיים לפני הבחירות לכנסת ה־20. עקב החלטת שר התחבורה, תחנת נתיבות קיבלה את הטבת נסיעות החינם למשך שלושה חודשים ב־19 בספטמבר 2015, ואחריהם חזרה ההטבה שהייתה בעת חנוכת התחנה – 50% – למשך שנתיים. ההטבות הללו הן 'תוכנית עידוד לנסיעה ברכבת'.
ב-25 בדצמבר 2021 השתנה שירות הנוסעים העובר בתחנה והוא הוחלף מקו באר שבע - קו החוף המערבי - לולאת השרון, לשני קווים: קו באר שבע - אשקלון וקו באר שבע - בנימינה דרך מסילת לוד-אשקלון.
בתאריך 18 לספטמבר 2022 הוחלט לצמצם את התדירות בין אשקלון לבאר שבע מרכז וההפך לרכבת פעם בשעה בגלל עבודות החשמול, בשעות השיא מפעילה רכבת ישראל הסעות ללא עלות לתחנת באר שבע צפון ולתחנת אשקלון דרך כל תחנות הקו. בנוסף משרד התחבורה מתגבר את קו 378.
קווי אוטובוס היוצאים מהתחנה
כל קווי האוטובוס היוצאים מהתחנה מופעלים על ידי חברת דן בדרום.
כספת
כספת היא בית קיבול מאובטח לשמירת כספים, חפצי ערך ומסמכים יקרי-ערך, מפני גנבה, נזק או גישה של גורמים לא רצויים. הכספת בנויה לרוב בצורת תיבה חלולה, שאחד מצדדיה משמש כדלת לתוכן הכספת. הגוף והדלת של הכספת עשויים לרוב ממתכת יצוקה כגון ברזל.
אחד מחלקיה החשובים ביותר של הכספת הוא המנעול, המשמש כאמצעי האבטחה והגישה לתוכן הכספת. המנעול יכול להיות מכני (כגון מנעול צילינדר), חשמלי, דיגיטלי או ביומטרי. יש כספות הכוללות מספר מנגנוני אבטחה ומנעולים.
לעיתים כספות מקובעות למבנה, על מנת להקשות על גנבתן ופריצתן מאוחר יותר. בנקים ומוסדות גדולים אף בונים חדרים שלמים המשמשים ככספת.
סוגים
מקובל להפריד בין שני סוגי כספות מרכזיים, כספות פנימיות וחיצוניות. כספות פנימיות מקובעות בתוך קיר (מבטון בדרך כלל), בעוד כספות חיצוניות מקובעות לקיר באמצעות דיבל ג'מבו חזק.
בנוסף לכספות המותקנות בבתים, משרדים וכו' לשימושם הפרטי, מציעים חלק מסניפי הבנקים שירותי השכרת כספות הנמצאות בסניף הבנק.
גולף באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
טורנירי הגולף באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו במועדון הרלינגהם בין התאריכים ה-9 באוקטובר ל-15 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מטורניר נערים וטורניר נערות, שבכל אחד מהם השתתפו 32 ספורטאים. בנוסף, התקיים טורניר מעורב שמשתתפיו הורכבו מהספורטאים שהעפילו לטורניר היחידים.
העפלה
ההעפלה לטורניר היא אישית והמכסה ניתנת לוועד האולימפי המקומי ולא לספורטאים עצמם. כל חברי הנבחרת המשתתפים בטורניר נדרשים לציית להוראות האמנה האולימפית במלואם, כולל חוק 41 המחייב את הספורטאים להיות בעלי אזרחות של המדינה אותה הם מייצגים. בנוסף, כל חברי הנבחרת נדרשים להיות בני 15 עד 18, בזמן המשחקים (תאריך הלידה בין ה-1 בינואר 2000 ל-31 בדצמבר 2003).
הוועד האולימפי הבינלאומי והאיגוד העולמי לגולף סיכמו ש32 ספורטאים יעפילו לכל טורניר. מכסה בודדת, לכל טורניר ניתנה למדינה המארחת,. 26 מכסות נוספות חולקו לכל טורניר בהתאם לדירוג העולמי לשחקני גולף חובבנים כפי שפורסם ב-25 ביולי 2018. אם מתקיים שוויון במקום ה-26 סוכם על המנגנון הבא לקביעת המדינה אשר תעפיל לטורניר. ראשית, המדינה עם ממוצע שילוב הנקודות הגבוה ביותר על ידי הוספת ממוצע הנקודות של המדורג הגבוה ביותר מאותה מדינה כפי שפורסם בדירוג העולמי ב-25 ביולי 2018. אם עדיין מתקיים שוויון, המדינה עם המספר הגדול יותר של שחקנים המופיעים בדירוג. אם עדיין יתקיים שוויון, ההקצאה תקבע על ידי הגרלה. חמש מכסות, לכל טורניר, חולקו כהקצאה עולמית.
הקבוצות המעורבות יורכבו בעדיפות ראשונה מנער ונערה מאותה מדינה שהעפילו לטורניר היחידים. אם לא תהיה בידי המדינה אפשרות להרכיב קבוצה מעורבת, הספורטאי של אותה מדינה יצוות לספורטאי ממדינה אחרת. אם מדינה בחרה שלא להשתמש במכסה שלה, המכסה תוקצה מחדש למדינה המודרגת הבאה בתור בדירוג העולמי לשחקני גולף חובבנים.
מחלול
מַחְלוּל הוא מושג משפטי בדיני הקרקעות באימפריה העות'מאנית. משמעותו היא התנהגות משפטית לא-הולמת, או שימוש לרעה, בקרקע מסוג מירי (קרקע שהיא רכוש הממשלה). בגדר התנהגות לא הולמת נכלל גם אי-עיבוד של הקרקע, או הזנחתה. כאשר שלוש שנים הקרקע היא בגדר מחלול, אזי יכלה הממשלה העות'מאנית להחרים אותה. הכללים הללו נוהגים לגבי קרקע מירי (שהיא של הממשלה אך ניתנת לרשות היחיד) ואינם חלים על קרקע מסוג מלכ.
חוק המחלול נחקק בשנות ה-60 של המאה ה-19, במטרה לעודד את עיבוד הקרקעות ובכך להגדיל את היקף גביית המיסים.
בארץ ישראל נקראו בשם או בכינוי זה בתקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט, אתרים אחדים, בהם שכונת מחלול בחוף תל אביב.
בורגו מג'ורה
בורגו מג'ורה (באיטלקית Borgo Maggiore) היא אחת מתשעת הקסטלי (Castelli), או הערים, המרכיבות את סן מרינו, והעיר השנייה בגודלה במדינה. בעיר התגוררו 5,992 איש בשנת 2003 והיא משתרעת על שטח של 9.01 קמ"ר. העיר שוכנת למרגלותיו של הר טיטאנו החולש עליה מגובה של כ-250 מטר, והחוצץ בינה לבין הבירה סן מרינו.
נוסף על היישוב המרכזי בעיר המכונה גם הוא בורגו מג'ורה, יש בה שישה יישובים נוספים: קה מלונה (Cà Melone), קה ריגו (Cà Rigo), קאילונגו (Cailungo), סן ג'ובני סוטו לה פנה (San Giovanni sotto le Penne), ולדרגונה (Valdragone) וונטוזו (Ventoso).
העיר נזכרה לראשונה במאה ה-12 עת נקראה "מרקטאלה" (Mercatale - "כיכר שוק"), והחל בשנת 1879 היא החלה להקרא בשמה הנוכחי.
בורגו מג'ורה משמשת כמרכז הכלכלי והעסקי של סן מרינו, בה שוכנים מנחת המסוקים היחיד במדינה ובית החולים הלאומי (ospedale di Stato). רכבל באורך של 338 מטר מקשר את בורגו מג'ורה אל הקצה הצפוני של הר טיטאנו ואל הבירה. הרכבל נחנך בשנת 1959 וחודש בשנים 1995–1996. הוא מגשר על הפרש גובה של 166 מטר ומהירותו שישה מטרים בשנייה. הרכבל מסוגל לשאת חמישים נוסעים נוסף על הנהג, והספקו מגיע ל-1,190 נוסעים בשעה. הכביש הראשי במדינה, סופרסטראדה די סן מרינו (Superstrada di San Marino), הוא המשכה של הדרך הארצית האיטלקית SS72 המובילה מרימיני. הכביש חוצה את העיר ומקשר אותה אל עריה העיקריות של סן מרינו.
ג'נט קוק
ביוגרפיה
ג'נט לזלי קוק נולדה בטולידו שבאוהיו, ארצות הברית. היא הצטרפה לצוות השבועון בעיתון "וושינגטון פוסט", תוך הצגת קורות חיים שבהם סיפרה בין היתר כי סיימה את לימודי תואר ראשון בהצטיינות במכללת ואסאר היוקרתית, וכן לימודי תואר שני באוניברסיטת טולידו (אך במציאות, היא לא סיימה את לימודיה בוואסאר, וקיבלה תואר ראשון בלבד בטולידו) וזכתה בפרסים על כתבות שפרסמה בעיתון "טולידו בלייד". הפרטים שמסרה לא נבדקו, והעיתונאית התקבלה לעבודה על סמך הרושם החיובי שיצרה בראיונות. עובדת היותה אישה שחורה תרמה לקבלתה לעיתון, ששאף להגדיל את הייצוג של נשים ומיעוטים. קוק, שהייתה חדורת אמביציה וברוכת כישרון כתיבה, התקדמה במהירות וזכתה להערכה של הממונים עליה.
בספטמבר 1980 הגישה לפרסום כתבה מרתקת שכותרתה "עולמו של ג'ימי", ובו סיפרה על קורותיו של ילד בן 8, ג'ימי, המכור לסמים קשים, שאליהם התדרדר על ידי חבר של אמו, בשכונת עוני בלב עיר הבירה וושינגטון. כבר עם צאתו לאור, עורר הסיפור בעיות של אמינות, וגורמים רשמיים בעיר הבירה טענו כי הוא בדיה עיתונאית. קוק התעקשה על אמיתות הפרטים וטענה לחסיון מקורותיה, ומאחוריה עמדו עורכי העיתון, ואף הגישו אותו כמועמד לפרס פוליצר. בין העורכים שעמדו מאחוריה היו גם בן בראדלי העורך, וכן בוב וודוורד מצמד העיתונאים וודוורד-ברנשטיין שחשפו את פרשת ווטרגייט.
ג'נט קוק פוטרה מהעיתון והחזירה את הפרס. בריאיון בטלוויזיה טענה כי לחצים בעבודה הביאו לשיפוט לקוי בשיקול דעתה. היא סיפרה כי מקורותיה סיפרו לה על ילד בשם ג'ימי, עם פרטים הדומים לסיפור אך לא הציגו אותו בפניה, והיא נאלצה לבדות פרטים על סמך מה ששמעה.
השערורייה הכתה גלים במשך זמן רב, ושמה של קוק קושר, במשחק מילים, לפועל "Cooke'd" (משמעות מקורבת בעברית: "מפוברק"). נטען כי פרשת קוק גרמה לחשדות כלפי כתובותיהם של עיתונאים שחורים אחרים.
לאחר פיטוריה עבדה קוק כאשת מכירות, נישאה לעורך דין, והתגרשה. לימים מכרה קוק את זכויות הסיפור ב-1.6 מיליון דולר לחברת סרטים, אך עד היום טרם יצא הסרט לאקרנים.
עדנה פאר
ביוגרפיה
פאר נולדה ברומניה. עלתה ארצה עם הוריה ב-1940 והתחנכה בתל אביב, בתם של אסתר (לבית אלגורט) והסופר, העורך והפובליציסט לייב קופרשטיין. את הקריירה הרדיופונית שלה התחילה כילדה בת 6 באולפן הילדים של "קול ישראל". את שירותה הצבאי עשתה כקריינית ומגישה ב"גלי צה"ל", והמשיכה לערוך ולהגיש שם תוכניות גם לאחר שחרורה משירות סדיר.
בשנת 1979 הכינה פאר תוכנית על ביזה במבצע ליטני. התוכנית נפסלה על ידי ממלא מקום מנהל הרדיו בגיבויו של מנכ"ל רשות השידור יוסף לפיד. בינואר 1980, הורדה תוכניתה "זה אכפת לי", לאחר שנטען כלפיה שהתוכנית מתמקדת בסיפור הסובייקטיבי של המרואיינים ולא נעשה מאמץ מספיק לבירור האמת האובייקטיבית ולמתן איזון ראוי. פאר, לעומת זאת, טענה שאופי התוכנית אינו מאפשר מתן תגובה במקום וקיבלה לכך גיבוי ממועצת העיתונות. היא טענה שהתוכנית הורדה בגלל רדיפה של שמאלנים ברשות השידור ובעקבות זאת נטלה חופשה מרשות השידור ועברה לגלי צה"ל בה המשיכה בתוכנית ראיונות אישית שנקראה "אוזן קשבת", והשתתפה בהכנות לשידורי טלוויזיה בשיתוף הטלוויזיה החינוכית. באוקטובר 1982 החליט הרמטכ"ל, רפאל איתן, למנות את פאר למנהלת התוכניות בתחנה. מינוי זה זכה להתנגדות של רבים מעובדי התחנה וכדי להתגבר על ההתנגדות חוילה פאר והוענקו לה דרגות סא"ל. העובדים פנו לבג"ץ, שדחה את העתירה, ופאר נכנסה לתפקיד באפריל 1983 וסגנית מפקד תחנת "גלי צה"ל", רון בן ישי, עמו היו לה יחסים עכורים. כשחזרה ל"קול ישראל", המשיכה פאר בשידורי סדרות התוכניות הדוקומנטריות והאישיות שלה. כמו כן תחקרה והגישה תוכניות טלוויזיה בערוץ 1 ובטלוויזיה החינוכית, והופיעה כקריינית ומנחה במופעים ובטקסים ממלכתיים רבים. במלחמת ההתשה, במלחמת יום כיפור, ובעיקר במלחמת לבנון הראשונה ובאינתיפאדה הראשונה, שהתה עדנה פאר עם מיקרופון "אוזן קשבת" במשך חודשים רבים בשטחי הקרב וההתרחשויות, ושידרה משם סיפורים וראיונות רבים עם לוחמים, נפגעים, ואוכלוסייה מקומית. הסיפורים וההתרחשויות שהובאו בתוכניות היו לסיפור החברה הישראלית באותה תקופה. רובן הוקלטו במעקב לאורך חודשים רבים ושנים ארוכות ברחבי ישראל, ומיעוטן בחו"ל.
במהלך שנות עבודתה פאר שידרה כ-1,800 תוכניות, בהן תוכניות דוקומנטריות, ראיונות, תוכניות אישיות ותוכניות מוזיקה. היא תחקרה, ערכה, ראיינה והגישה סדרות שונות, בהן: "פגישה לילית", "ששי אישי", "המיקרופון של עדנה פאר" ו"מה אתה אומר?". במשך כ-25 שנה שידרה את תוכנית הראיונות האישית שלה, תחילה "זה אכפת לי" ובהמשך "אוזן קשבת". עדנה פאר הוזמנה להסב רבות מתוכניות הרדיו שלה לכתבות ומאמרים ("מפנקסה של שדרנית"), והם פורסמו במשך שנים רבות במוספי השבת של "מעריב", ואחר-כך של "ידיעות אחרונות".
פאר נשואה לכירורג פרופסור אורי פרוינד, בעל עיטור המופת במלחמת ששת הימים.
פרסים
על עבודתה העיתונאית זכתה עדנה פאר בפרסים ובציונים לשבח בתחרויות בישראל, ובתחרויות בינלאומיות בחו"ל. בין השאר זכתה ב:
הגביע הצרפתי בכדורסל
הגביע הצרפתי (בצרפתית: Coupe de France) הוא מפעל כדורסל צרפתי בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 1917 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורסל הצרפתית. מאז 1991, התחרות נקראת על שמו של רוברט בוזנל, שחקן נבחרת צרפת לשעבר.
בגביע מתחרות כיום רק קבוצות הכדורסל של שתי הליגות המקצועניות בצרפת כולל מאזורים בהם צרפת שולטת, כמו מרטיניק וגיאנה הצרפתית. בין השנים 1982-1995 לא השתתפו בגביע קבוצות מקצועניות.
מאז שנת 1997, גמר הגביע נערך באופן קבוע בברסי ארנה בפריז.
קאסיודורוס
פאביוס מאגנוס אורליוס קאסיודורוס סנאטור (בלטינית: Flavius Magnus Aurelius Cassiodorus Senator; 485 לערך – 585 לערך), המוכר כקאסיודורוס, היה מדינאי, סופר ואחד האבות המייסדים של תרבות ימי הביניים.
נולד בסולציום שבקלבריה, בן למשפחת אצולה סורית שישבה באיטליה, את הקריירה התחיל כחבר-מועצה ועוזר לאביו, שהיה מושל סיציליה. רכש לעצמו שם כמומחה הבקי בחוקים. כיהן כקוואיסטור בשנים 507–511, כקונסול ב-514, וכראש האדמיניסטרציה (Magister officiorum) אצל המלך האוסטרוגותי תיאודריך הגדול ואצל בנו. התבלט כמשכיל וכתב על תקופתו.
בשנת 537 או 538, אחרי שהביזנטים כבשו את איטליה, עזב את איטליה לקונסטנטינופול, שם שהה למעלה מעשור והתעמק בשאלות דתיות. קאסיודורוס שילב בהשכלתו את המערב והמזרח, את התרבות היוונית, הרומית והגותית. שילב ידע דתי קתולי עם אריאני. כאשר חזר לאיטליה, ייסד מנזר על אדמות אחוזתו לחוף הים היוני. כתב תקנון נזורה בו הטיל על הנזירים טיפול בקניינים רוחניים ושמירתם. אסף כתבי יד עתיקים ודאג להעתקתם, תמך במדע ובטכנולוגיה – התקין שעוני שמש, שעוני מים ומכשירים דומים. כתב (או דאג שיכתבו בשמו) ספר המתאר את המלכים הגותיים, ספרי לימוד וספר דקדוק.
קאסיודורוס כתב חיבור שבו הנחה נזירים איך להעתיק ספרים ובו אמר שהעתקת כתבי-יד היא דרכו של הנזיר בהתמודדות עם השטן ועם פיתוייו, פרסם ספר על חוקי הכתיב, תרגם את "קדמוניות היהודים" של יוסף בן מתתיהו מיוונית עתיקה ללטינית. בשנים 2021-2020 הוכרז כ"משרת האל" על ידי הכנסייה הרומית-קתולית
כתביו
בספרו "עקרונות הספרות האלוהית והארצית" הכין קאסיודורוס לנזירים תוכנית לימודים בשני חלקים, חלק העוסק בכתבי קודש וחלק העוסק בכתבי חולין, בהם אריסטו.
מבחן ביילי
מבחן ביילי להתפתחות תינוקות (Bayley Scales of Infant Development, בקיצור BSID) הוא מבחן להערכת כישורי מוטוריקה עדינה וגסה, שפה והתפתחות קוגניטיבית של תינוקות ופעוטות בגילאים 0–3 שנים.
המבחן אורך כשעה, וכולל רצף משימות המוצגות לתינוק בצורת משחק. תוצאות המבחן מכומתות לסולם כללי ולשלושה סולמות בתחומים השונים, ומושוות למדדי הנורמה של תינוקות בני אותו גיל (בחודשים). הסולם המנטלי מבטא את רמת ההתפתחות הקוגניטיבית, השפתית והחברתית של התינוק; הסולם המוטורי מבטא את רמת ההתפתחות של המוטוריקה הגסה והעדינה; והסולם ההתנהגותי מבטא הערכה של התנהגות התינוק במהלך המבחן.
המבחן נוצר על ידי הפסיכולוגית ננסי ביילי. הגרסה העדכנית של המבחן היא BSID-III (2005).
חזי כרמל
חזי כרמל (24 במרץ 1937 – 22 באפריל 2007) היה דיפלומט ועיתונאי ישראלי.
יוכבד מכנס
יוכבד מכנס איכילוב (12 בדצמבר 1909, כ"ט בכסלו ה'תר"ע - 10 בדצמבר 1996, כ"ט בכסלו ה'תשנ"ז), הייתה אתלטית ישראלית. זוכת מדליית ארד במכביה הראשונה (1932) בהטלת כידון.
חזי כרמל
ביוגרפיה
כרמל שירת בצה"ל כקצין קישור והיה חבר ועדת שביתת הנשק ישראל-סוריה. סיים את לימודיו האקדמיים במכון למדעי המדינה בפריז בראשית שנות השישים ובמקביל מילא תפקידים שונים במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים כראש לשכתו של מאיר עמית וראש שלוחת אגף תבל בדרום מזרח אסיה, וכן בשירות החוץ הישראלי, כדיפלומט בשגרירויות ישראל בפריז, באביג'אן, בקינשאסה, בבנגקוק בטוקיו ובסינגפור. בספטמבר 1970 מונה לקונסול ישראל בלוס אנג'לס ושימש בתפקיד עד-1972.
יוכבד מכנס
ביוגרפיה
מכנס נולדה וגדלה בפתח תקווה. בתם של אהרן לייב מכנס וחיה שרה מכנס, אחת מתוך 14 אחים ואחיות.
חזי כרמל
ביוגרפיה
מיד לאחר מלחמת ששת הימים יזמה תנועת העולם הזה-כוח חדש בראשות אורי אבנרי, שייצג אותה בכנסת, את הקמת "הוועד לפדרציה ישראל - פלסתין", שהיה הראשון לקרוא לשתי מדינות לשני העמים. כרמל הצטרף לוועד זה, ביחד עם אחרים ובהם אורי אבנרי, שלום כהן, בועז עברון, נתן ילין-מור ואמנון זכרוני. בניגוד לעמדת חוגים אחרים בשמאל שדרשו להחזיר את השטחים שנכבשו במלחמה לירדן, למצרים ולסוריה, צידד הוועד בחלוקת ארץ ישראל לשתי מדינות: מדינת ישראל ומדינה פלסטינית.
ב-1968 מונה כרמל לכתב לענייני צבא וביטחון בעיתון מעריב, אחר כך שימש כפרשן לענייני ישראל והמזרח התיכון בשבועון הצרפתי "ל'אקספרס", במשך שלושים שנה.
יוכבד מכנס
ביוגרפיה
במכביה הראשונה שנערכה בסוף מרץ 1932 זכתה מכנס במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 19.50 מטר, אחרי אווה לוי מגרמניה (29.52 מטר) ואורה מזרחי ממכבי ירושלים (20.45 מטר). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 21.12 מטר.
חייה האישיים
מכנס נישאה לנחמיה איכילוב. לזוג נולדו שלושה ילדים, אריה איכילוב, ליהו איכילוב ושרה ירון. היא נפטרה בדצמבר 1996 ונקברה בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.
חזי כרמל
ביוגרפיה
ב-1979 השתתף בתפקיד קטן בסרט "פרשת וינשל" בבימויו של אברהם הפנר.
קונצ'רטו לתזמורת של בארטוק
היצירה נכתבה בשנת 1943, והתאריכים הרשומים בפרטיטורה הם "15 באוגוסט - 8 באוקטובר 1943". ביצוע הבכורה חל ב-1 בדצמבר 1944, בקרנגי הול, ניו יורק, בנגינת התזמורת הסימפונית של בוסטון ומנצחה סרגיי קוסביצקי. הקונצ'רטו זכה להצלחה ומצא מאז את מקומו ברפרטואר הקבוע.
בארטוק הוסיף תיקונים ושינויים ביצירה בפברואר 1945, הגדול בהם בפרק האחרון, לו כתב סיום ארוך יותר. שתי הגרסאות לסיום התפרסמו, ושתיהן מבוצעות כיום. ליצירה חמישה פרקים:
ביצירה עושה בארטוק שימוש בתערובת של כל מיני טכניקות קומפוזיציה ויש טוענים שהיא בין היצירות התזמורתיות המבריקות שנכתבו מאז ומעולם.
זו אולי הנודעת ביותר מבין מספר יצירות שהוכתרו בתואר, המנוגד לכאורה, "קונצ'רטו לתזמורת". בארטוק אמר שהעדיף לקרוא ליצירה קונצ'רטו ולא סימפוניה, משום שהכלים מטופלים בה בגישה סוליסטית ווירטואוזית.
הערה: אמנם בפרטיטורה המודפסת הפרק השני קרוי "Giuoco della coppie" (משחק הצמדים), אך בכתב היד של בארטוק הוא נקרא "Presentando le coppie" (הצגת הצמדים). בפרטיטורה המודפסת יש גם ציון מטרונום שגוי לפרק זה. מי שעמד על כך הוא סר גאורג שולטי, כאשר התכונן להקלטת הקונצ'רטו לתזמורת וסוויטת המחולות, וכך כותב שולטי:
הוועדה הציבורית לציון חסידי אומות העולם
הוועדה הציבורית לציון חסידי אומות העולם היא ועדה שהוקמה ביד ושם לשם הגשמת תפקידו של יד ושם על פי החוק, להנציח את "חסידי אומות העולם ששמו נפשם בכפם להצלת יהודים."
הרכב הוועדה
עם הקמתה היו חברי הוועדה ניצולי שואה. יושב ראש הוועדה הוא שופט בית המשפט העליון. יושב הראש הראשון היה משה לנדוי, שכיהן בין השנים 1962–1970. אחריו כיהן משה בייסקי במשך 25 שנה, ומשנת 1995 כיהן יעקב מלץ. משנת 2005 מכהן יעקב טירקל. רוב חברי הוועדה היום (2014) הם ניצולי שואה.
פעולה
הוועדה מקבלת בקשות להכרה במצילים בליווי תעוד הכולל עדויות ניצולים או עדים לניסיון ההצלה, מסמכים רשמיים מתקופת השואה, מכתבים, יומנים, "התכתבויות לאחר המלחמה בין הניצולים ובני משפחותיהם לבין המצילים ובני משפחתם, זיכרונות או עדויות של ניצולים לאחר המלחמה, עדויות של אנשים אחרים שידעו על מעשה ההצלה", כן "כל מסמך אחר שעשוי לשפוך אור על מעשה ההצלה והיחסים בין המצילים לניצולים.".
פרנק וינסנט
פרנק וינסנט (באנגלית: Frank Vincent) (15 באפריל 1937 – 13 בספטמבר 2017) היה שחקן ומוזיקאי אמריקאי אשר התפרסם בעיקר בזכות תפקידו כפיל לאוטרדו בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס".
ביוגרפיה
וינסנט, איטלקי-אמריקאי, נולד כפרנק וינסנט גטוסו במסצ'וסטס וגדל בג'רזי סיטי שבניו ג'רזי. אביו, פרנק וינסנט גטוסו האב, היה עובד ברזל.
קריירה
בשנת 1986 שיחק בתפקיד קטן בסרט המאפיה של בריאן דה פלמה "חכמים בלילה".
בשנת 1990 הופיע בסרט החבר'ה הטובים של מרטין סקורסזה בתפקיד בילי באטס. בשנת 1991 שיחק בסרטו של ספייק לי "קדחת הג'ונגל". בשנת 1999 שיחק בסרט הדרמה "אנטרופי" לצד סטיבן דורף. בשנת 2000 הופיע בסרט "גדולה מהחיים" בתפקיד אריסטוטלס אונאסיס.
בשנת 2006 הוא הוציא את ספרו הראשון A Guy's Guide to Being a Man's Man (בתרגום חופשי: "מדריך לבחורים להפוך לגבר שבגברים") אשר זכה לביקורות חיוביות.
שכונת מחלול
שכונת מַחְלוּל הייתה שכונה שהתקיימה משנות ה-20 ועד תחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 לאורך חוף תל אביב כ-500 מטרים על מצוק הכורכר, במקביל לרצועת חוף הים, ונתחמה מעט דרומה מרחוב גורדון ומעט צפונה משדרות קק"ל (כיום שדרות בן-גוריון). שמה של השכונה הוא מושג בדיני הקרקעות העות'מאניים, על פיו קרקע לא-מעובדת היא "מחלול".
היסטוריה
יש הסבורים כי גורם נוסף להקמת צריפי השכונה באתר היה מניעת התפשטותו דרומה של בית הקברות המוסלמי 'עבד אל-נבי' (שכבר בסוף מאה ה-19 נקברו בו מתי הכפר סומייל). בית קברות זה הוקם בשנת 1903, בעת מגפת הכולרה ביפו, במקביל להקמת בית הקברות היהודי ברחוב טרומפלדור.
השיקולים העיקריים שעמדו מאחורי תכנון פרויקט כיכר אתרים על שטח השכונה היו יצירת חניון ונתיב מהיר לאורך רציף הרברט סמואל, וגם מחיקת השכונה, שהייתה מטרד אורבני מיומה הראשון. אך מתחם כיכר אתרים ספג במשך השנים ביקורת רבה על עיצובו, תפקודו בהקשר המקומי ואחזקתו הכושלת. בנוסף נבנו על שטחה של שכונת מחלול שמונה מלונות יוקרה.
בין ילידי ותושבי השכונה: השחקנים גדעון זינגר ויוסי גרבר, הסופר שלמה שבא, הפסל אהרן פריבר, הצייר איקא ישראלי, שופט בית המשפט העליון אורי שהם, ח"כ מיכה רייסר ועו"ד יורם שפטל. לפסל דוד פולוס היה צריף בשכונה שבו נהג להתבודד ולעסוק בתכנון יצירותיו.
גרף רגולרי
גרף רגולרי שבו דרגת כל הקודקודים היא k נקרא גרף k-רגולרי או גרף רגולרי מדרגה k.
לדוגמה, K_n (גרף שלם בעל n קודקודים) הוא גרף (n-1)-רגולרי.
אם k אי-זוגי, נובע מלמת לחיצות הידיים שבגרף k-רגולרי יהיו מספר זוגי של קודקודים.
הייחודיות של הגרפים הרגולריים טמונה בעובדה שסדרת הדרגות שלהם קבועה.
תכונות אלגבריות
נסמן ב-A את מטריצת הסמיכויות של הגרף G. G הוא גרף k-רגולרי אם ורק אם הוא וקטור עצמי של A ששייך לערך העצמי k.
יהיו הערכים העצמיים של A, G גרף k-רגולרי אם ורק אם מתקיים k=\lambda_0 ו- (כאשר n הוא מספר הצמתים ב-G).
גרף רגולרי הוא קשיר אם ורק אם לערך העצמי k=\lambda_0 יש ריבוי אלגברי 1. הטענה ניתנת להכללה: מספר הרכיבים הקשירים של הגרף שווה לריבוי האלגברי של הערך העצמי k=\lambda_0.
גרף רגולרי-חזק
גרף רגולרי-חזק הוא גרף רגולרי שבו לכל זוג של קודקודים שכנים (כלומר, יש בין הקודקודים קשת) יש \lambda שכנים משותפים, ולכל זוג קודקודים לא שכנים יש \mu שכנים משותפים.
גרף רגולרי-חזק לעיתים מסומן ב- (v מסמן את מספר הקודקודים בגרף, k מסמן את הדרגה המשותפת לכל הקודקודים).
לדוגמה, גרף פטרסן הוא גרף רגולרי-חזק שבו 10 קודקודים, דרגת כל הצמתים היא 3, לכל זוג של קודקודים שכנים אין אף שכן משותף ולכל זוג קודקודים לא שכנים יש שכן משותף בודד. כלומר, ניתן לסמן אותו כך:.
מקוק טיבטי
מקוק טיבטי (שם מדעי: Macaca thibetana) הקרוי גם "מקוק מילן-אדוארדס", הוא מין בסוג מקוק המצוי בסין, טיבט ווייטנאם. מין זה חי ביערות סובטרופיים (וביערות ממוזגים וירוקי-עד) בגובה של 800 עד 2000 מטרים. למקוק הטיבטי שפם ארוך וצפוף, אך פנים חסרות-שיער. הצעירים כסופים ושחורים, וצבעם משתנה לצבע הבוגרים בגיל שנתיים. מזונו הוא ברובו פירות, אבל מזונו כולל גם זרעים, עלים, פרחים וגם חסרי חוליות. המקוק הטיבטי הוא חיה חברתית ביותר וחי בלהקות מרובות זכרים ומרובות נקבות. תוחלת חייו היא 20 שנה.
למקוק הטיבטי ארבעה תת-מינים:
הטורקים הצעירים
רקע היסטורי
ארגון הטורקים הצעירים קם ב-1890 על ידי סטודנטים לרפואה באיסטנבול, במטרה להפיל את שלטונו העריץ של הסולטאן עבדול חמיד השני, כיוון שלא כיבד את החוקה ולא ביצע רפורמות לשיפור מצבה הנחשל של האימפריה העות'מאנית.
הארגון גדל במהירות וקיים קשרים סודיים עם הליברלים העות'מאנים, שהגלה הסולטאן לפריז. הבולט בחברי התנועה היה אהמט רזא. סיסמתו הייתה "סדר וקידמה". בשנת 1896 ניסה הארגון להדיח את הסולטאן על ידי תככים פוליטיים ונכשל. לאחר ניסיון הדחה זה הוקם בית דין צבאי מיוחד בנשיאות רשיד פאשה, שכונה בעיתונות המחתרתית "שר העינויים של נוער המדינה". בית הדין אסר, הגלה והוציא להורג מאות מתומכי התנועה.
בשנת 1900 הצטרף אל הגולים בצרפת הנסיך סבאהדין, ובמהרה הוא הפך למנהיגה של התנועה. הוא קבע שנחשלות האימפריה העות'מאנית אל מול המעצמות האירופאיות נובעת מכך שהאירופאים אימצו את רעיון האינדיבידואליזם והיוזמה האישית. הוא פיתח את תורת האימפריה העות'מאנית הפדרלית שתספק מינימום של התערבות בחיי האזרחים.
בשנים הבאות עסקה הנהגת הטורקים הצעירים בשאלה איך ניתן להציל את האימפריה העות'מאנית. היה ברור כי ראשית עליה לעבור מודרניזציה מואצת ושנית עליה למצוא בסיס מאחד שיהיה משותף לכל העמים בתחומה ובעיקר לערבים ולטורקים.
קבוצה של סטודנטים, משכילים וקציני הצבא העות'מאני החלו להתארגן בסלוניקי תחת הארמייה השלישית של הצבא העות'מאני. המורדים לא היו קצינים זוטרים ופטריוטיים, כי אם דווקא הקצינים הבכירים שהגיעו מהשכבה השלטת באימפריה. הם הרגישו כי אין ביכולתם למשול באימפריה ביעילות במצב הקיים ולשמור על שלמותה נוכח נחשלותה והסכנות המאיימות עליה.
הפיכת הטורקים הצעירים
ביולי 1908 נשלח הגנרל שמסי פאשה לדכא את המורדים שברחו להרים עקב הרדיפות הפוליטיות של הסולטאן. ב-7 ביולי 1908 נורה גנרל שמסי על ידי קצין ששירת תחת פיקודו והיה חבר בטורקים הצעירים. הדבר עורר את התאים הרדומים של התנועה, ונס המרד הונף בקרב הצבא שחנה באדירנה, 250 ק"מ צפונית-מערבית לאיסטנבול. חברי התנועה דרשו את חידוש החוקה משנת 1876 ללא תנאים. ב-20 ביולי 1908 התקוממה האוכלוסייה במנסטיר שבמקדוניה. אולטימטום נשלח בטלגרף מכל רחבי האימפריה, ולפיו יש לחדש את החוקה או שהמורדים יעלו על איסטנבול וידיחו את הסולטאן בכוח. ב-25 ביולי 1908 הכריז הסולטאן על השבת החוקה.
הטורקים הצעירים בשלטון
בשלבים הראשונים שלט הזרם הליברלי של התנועה שהביע נכונות לדון ברעיון של הכרה בזכויות תרבותיות של המיעוטים הלאומיים כגון היוונים והארמנים, זאת לאור האוריינטציה האנגלופילית שאפיינה אותו. אך בשנת 1913 השתלט על התנועה זרם מועצת האיחוד והקידמה שהיה זרם לאומני. משלב זה הטורקים הצעירים, שהציגו עצמם בעת ההפיכה כמפלגה ליברלית, הנהיגו שלטון דיכוי ריכוזי במשך עשר שנות שלטונם (עד להתפרקות האימפריה עם סיום מלחמת העולם הראשונה בנובמבר 1918). שלטון זה התבטא באפליה ובגזענות נגד העמים הנשלטים באימפריה, שהגיעו לשיאן ברצח העם הארמני השני, שבמהלכו הוגלו ונרצחו כמיליון ארמנים בין השנים 1915–1918. עוד הביאה מדיניותם לפרוץ התקוממות העמים הערביים.
אידאולוגית התנועה
התנועה בראשיתה פעלה על פי תורתו של האידאולוג זיא גקאלפ. הוא טען כי "העץ" של הטורקיות שואב את עוצמתו וערכיו משלושה שורשים מרכזיים: אסלאם, טוראניזם וציוויליזציה אירופית. בעיית הגדרת הזהות העצמית של הטורקים התבטאה בהיותם החלק השולט בקהילת האסלאם מצד אחד והיותם קרובים למדי לאירופה ולצביליזציה המערבית מצד שני. זיא גקאלפ טען כי המערב הגיע אומנם לפסגת הציוויליזציה הטכנולוגית, אך לעולם לא יוכל להגיע לפסגת הציוויליזציה האמיתית - התרבותית והרוחנית. מכאן שאת התרבות והערכים יש להמשיך ולשאוב מהמסורת האסלאמית, אך את המרכיב הטכני יש להעתיק מאירופה.
הטורקים הצעירים בשלטון היו אנטי אימפריאליסטים. לטענתם דובר בעקרון בזוי שמבוסס על ערכי מוסר ירודים ובראשם הסגידה לכסף. הם גם טענו כי מצויה בו אג'נדה נוצרית מוסווית. הטורקים הצעירים שאפו להפוך את האימפריה ליפן של המזרח התיכון. הם ראו בה מדינה מזרחית שמצליחה להתמודד מול אירופה, במיוחד בעקבות מלחמת רוסיה–יפן.
לאחר הפיכת הטורקים הצעירים ביולי 1908 החל מאבק על ירושת השלטון בין שני זרמים של הטורקים הצעירים. מצד אחד ניצב הזרם הליברלי שתמך בהדגשת הייצוגיות והפתיחות התרבותית, שבזכותן יוכלו העמים השונים המרכיבים את האימפריה העות'מאנית להישאר במסגרתה. הם הציעו להקים מדינה ליברלית-חוקתית, שבה יבחר פרלמנט שיעודד פלורליזם פוליטי ותרבותי בכל רחבי האימפריה. מנגד ניצב הזרם הלאומני שהאמין כי רק בני הגזע הטורקי ראויים ומסוגלים לשלוט באימפריה המגוונת, כפי שהיה עד אותה עת. זרם זה היה מורכב בעיקר מקציני צבא ומאנשי מנהל ממוצא טורקי ששאפו לשמר את מעמדם, ושלט במועצת האיחוד והקידמה. על אף שתחילה הזרם הליברלי היה הבולט, השיג בסוף הזרם הלאומני את הבכורה וזה הוביל את המדינה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
יחס התנועה ליהודים
בדומה ליתר העדות האתנו-דתיות, תחילה שאפו ראשי התנועה להעניק שוויון זכויות לאזרחים היהודים העות'מאנים ובתנועה היו פעילים יהודים במספר בלתי-מבוטל, שהבולט בהם היה עמנואל קרסו. יהודי האימפריה אהדו רבות את המהפכה, ובארץ ישראל קראו ראשי היישוב הספרדי לעולים מאירופה, לזנוח את אזרחותם הישנה ולהשתלב במשטר החדש הנאור שבשונה מהצארים הרוסים, ינהג בהם כאזרחים מן השורה, ואכן בתקופה זו החלה תופעת ההתעת'מנות בקרב מיעוט מן העולים. מסיבה זו, רבים בתנועה הציונית חשבו תחילה כי הטורקים הצעירים יעניקו אוטונומיה ליהודים בארץ ישראל. על אף שמספר פוליטיקאים מהזרם הליברלי בתנועה הביעו התעניינות מסוימת בהגירה יהודית שתקדם את כלכלת סוריה הגדולה, וניהלו מגעים עם מנהיגים ציונים, ביניהם ויקטור יעקובסון וזאב ז'בוטינסקי, הזרם הלאומני של התנועה שלבסוף השיג את הבכורה, גילה יחס אנטי-ציוני מובהק. מצב זה החמיר במלחמת העולם הראשונה כשהטורקים ראו בעולים היהודים, שהחזיקו ברובם באזרחות רוסית, כאויבים, והפעילו נגדם גזירות: בין היתר כפו עליהם לקבל אזרחות טורקית, גירשו את יהודי יפו ותל אביב צפונה אל השרון והגליל בטענה שהצבא הבריטי מתקרב ליפו. גם ביחס ליהודים האזרחים של האימפריה היה הזרם הלאומני חשדן יותר, ולרוב היהודים חברי התנועה היו מזוהים עם הזרם הליברלי היריב. לצד זאת להבדיל מהאזרחים היוונים והארמנים, היהודים (הלא-ציונים) לא סומנו על ידם כאויבים פנימיים.
סלטימבוקה
סלטימבוקה (באיטלקית: Saltimbocca או saltinbocca; פירוש הביטוי הוא: "קופץ בפה") הוא מאכל הפופולרי בדרום שווייץ, איטליה, ספרד ויוון ונעשה מפרוסות בשר עגל דקיקות שמעליהן או מתחתיהן פרושוטו ומרווה ומצמידים את המרכיבים בקיסם עץ; משרים ביין, שמן או מי מלח תלוי באזור או בטעמו של כל אחד. לפעמים מכסים את המאכל בצלפים.
גרסה של המאכל הזה הקרויה "סלטימבוקה אלה רומאנה" (באיטלקית: saltimbocca alla Romana), אם כי מקורה כנראה מברשה, מורכבת מעגל, פרושטו או שינקן ומרווה, מגולגלים ומבושלים ביין מרסלה או בחמאה.
סיליקון חד-גבישי
סיליקון (צורן) חד-גבישי, הוא חומר הבסיס לרכיבים בדידים מבוססי סיליקון ומעגלים משולבים, המשמשים כמעט בכל הציוד האלקטרוני המודרני. סיליקון חד-גביש י משמש גם כחומר פוטו-וולטאי, בולע אור בייצור פאנלים סולאריים.
סיליקון חד-גבישי מורכב מסיליקון שבו סריג הגביש של המוצק כולו הוא רציף וללא כל גבולות גרעין. ניתן להכין סיליקון חד-גבישי כמוליך למחצה פנימי המורכב רק מסיליקון טהור במיוחד, או שהוא יכול להיות מסומם על ידי תוספת של אלמנטים אחרים כמו בורון או זרחן כדי ליצור מוליך למחצה מאולח מסוג p או n. בשל תכונותיו המוליכות למחצה, סיליקון חד-גבישי הוא אולי החומר הטכנולוגי החשוב ביותר בעשורים האחרונים והוא הקנה לעידן הטכנולוגי הנוכחי את השם "עידן הסיליקון". זאת, מכיוון שזמינותו בעלות כלכלית הייתה חיונית לפיתוח המכשירים האלקטרוניים שעליהם מבוססת מהפכת האלקטרוניקה וטכנולוגית המידע של ימינו.
סיליקון חד-גבישי שונה מאלטרופים אחרים של סיליקון, כגון סיליקון אמורפי שבו משתמשים בתאים סולאריים בשכבה דקה, וסיליקון רב-גבישי, אשר מורכב מגבישים קטנים של סיליקון.
ייצור
סיליקון חד- גבישי נוצר בדרך כלל על ידי שיטה הכוללת התכת סיליקון טהור מאוד (מאולח בחלקים בודדים למיליון) ושימוש בזרע ליזום היווצרות גביש יחיד רציף. תהליך זה מבוצע בדרך כלל באווירה אינרטית, כגון ארגון, ובכור היתוך אינרטי, כגון קוורץ, כדי למנוע זיהומים שישפיעו על אחידות הגביש.
טכניקת הייצור הנפוצה ביותר היא שיטת צ׳וחרלסקי אשר בה טובלים זרע גבישי המעוצב כמוט בתוך הסיליקון המותך. לאחר מכן המוט נמשך לאט כלפי מעלה ומסובב בו זמנית, דבר המאפשר לחומר הנמשך להתמצק למוט גלילי חד-גבישי באורך של עד 2 מטר ובמשקל של כמה מאות קילוגרמים. ניתן להפעיל שדות מגנטיים לשליטה ולדיכוי של זרימה טורבולנטית, דבר המשפר את אחידות ההתגבשות.
שיטה נוספת היא התכה אזורית, שבה מעבירים מוט סיליקון רב-גבישי דרך סליל חימום בתדר רדיו אשר יוצר אזור מותך מקומי, הצומח סביב זרע של מוט גבישי. בשיטת ברידגמן-סטוקברגר, מעבירים את כור ההיתוך דרך שיפוע טמפרטורה כדי לקרר אותו החל מתחתית כור ההיתוך שבה נמצא הזרע.
מוט הסיליקון החד-גבישי שנוצר בשיטות הללו נפרס לפרוסות סיליקון, העוברות ליטוש המכשיר אותן לשימוש בייצור רכיבים אלקטרוניים שונים.
בהשוואה ליצירת מטילים רב-גבישיים, ייצור הסיליקון החד-גבישי הוא איטי ויקר. עם זאת, הביקוש לסיליקון חד-גבישי ממשיך לעלות שהיעדר גבולות גרגרים מאפשר זרימת מטען טובה יותר ומונע התאחות חורים-אלקטרונים, וכך מתאפשרים ביצועים משופרים של מעגלים משולבים ושל פאנלים סולאריים פוטו-וולטאיים.
באלקטרוניקה
היישום העיקרי של סיליקון חד-גבישי הוא בייצור רכיבים בדידים ומעגלים משולבים. מטילים המיוצרים בשיטת צ׳וחרלסקי נפרסים לפרוסות סיליקון בעובי של כ־0.75 מ"מ המלוטשות לקבלת מצע סטנדרטי שטוח, שעליו בונים התקני מיקרו-אלקטרוניקה באמצעות תהליכי מיקרו-ייצור שונים, כגון אילוח, השתלת יונים, איכול, השקעת חומרים שונים, ופוטוליתוגרפיה.
גביש רציף יחיד הוא קריטי לאלקטרוניקה, מכיוון שגבולות גרגרים, זיהומים ופגמים קריסטלוגרפיים יכולים להשפיע באופן משמעותי על המאפיינים האלקטרוניים המקומיים של החומר, אשר בתורם משפיעים על התפקוד, הביצועים והאמינות של התקני מוליכים למחצה על ידי הפרעה לפעולה התקינה שלהם. לדוגמה, ללא שלמות גבישית, יהיה כמעט בלתי אפשרי לבנות התקנים בשילוב גדול מאוד (VLSI), המכילים מיליארדי מעגלים מבוססי טרנזיסטור, שכולם חייבים לתפקד בצורה אמינה, והם משולבים לשבב יחיד כדי ליצור מעבד. לכן, תעשיית האלקטרוניקה השקיעה רבות במתקנים לייצור גבישים יחידים גדולים של סיליקון.
בתאים סולאריים
בסיליקון חד-גבישי משתמשים גם להתקנים פוטו -וולטאיים (PV) בעלי ביצועים גבוהים. מכיוון שיש דרישות פחות מחמירות לגבי פגמים מבניים בהשוואה ליישומי מיקרו-אלקטרוניקה, סיליקון ברמה סולארית באיכות נמוכה יותר (Sog-Si) משמש לעיתים קרובות לתאים סולאריים. למרות זאת, התעשייה הפוטו-וולטאית המבוססת על סיליקון חד-גבישי נהנתה רבות מפיתוחן של שיטות ייצור מהירות יותר לתעשיית המיקרו-אלקטרוניקה.
נתח שוק
הסיליקון החד-גבישי מדורג אחר הסיליקון הרב-גבישי בתחום הטכנולוגיה הפוטו-וולטאית. עליית קצב הייצור והפחתת עלויות היצור של סיליקון רב-גבישי הביאו לירידת נתח השוק של סיליקון חד-גבישי. בשנת 2013 היה לתאי השמש עם סיליקון חד-גבישי נתח שוק של 36%, שהתבטא בייצור של קיבולת פוטו-וולטאית בהיקף של 12.6 גיגה וואט שיא, אך נתח השוק ירד מתחת ל -25% עד 2016. למרות נתח השוק המופחת, הקיבולת הפוטו-וולטאית של סיליקון חד-גבישי שיוצר בשנת 2016 הייתה 20.2 גיגה-וואט שיא, קיבולת המבטאת עלייה משמעותית של הייצור הכולל של הסיליקון החד-גבישי.
יְעִילוּת
עם יעילות בצומת יחיד של 26.7%, הסיליקון החד-גבישי הוא בעל יעילות ההמרה הגבוהה ביותר מכל הטכנולוגיות הפוטו-וולטאיות המסחריות, מעל סיליקון רב-גבישי (22.3%) ומעל לתאים סולאריים של שכבה דקה המבוססות על תאי CIGS (21.7%), תאי CdTe (21.0%) ותאי (a-Si (10.2%. יעילות המודולים הסולאריים עבור סיליקון חד-גבישי חצתה את רף ה -20% בשנת 2012 והגיעה ל -24.4% בשנת 2016. היעילות הגבוהה נובעת בעיקר מהיעדר אתרי התאחות בגביש היחיד וקליטה טובה יותר של פוטונים בשל צבעו השחור, בהשוואה לגוון הכחול האופייני של סיליקון רב גבישי. מכיוון שתאי סיליקון חד-גבישי יקרים יותר מעמיתיהם הרב-גבישיים, תאי סיליקון חד-גבישי שימושיים ליישומים שבהם השיקולים העיקריים הם מגבלות על המשקל או על השטח הזמין, כגון בחלליות או בלוויינים המופעלים על ידי אנרגיה סולארית. ביישומים אילו ניתן לשפר עוד יותר את היעילות באמצעות שילוב עם טכנולוגיות אחרות, כגון תאים סולאריים רב שכבתיים.
ייצור
מלבד קצב הייצור הנמוך, ייצור סיליקון חד-גבישי כרוך גם בבזבוז חומר. יצירת פאנלים סולאריי ם חסכוניים בחלל מחייבת חיתוך הפרוסות העגולות (תוצר של המוטות הגליליים שנוצרו בתהליך צ׳וחרלסקי) לתאים מתומנים שניתן לארוז בצמוד זה לזה. החומר שנשאר אינו משמש ליצירת תאי פוטו-וולטאיים והוא מושלך או ממוחזר להתכה וייצור מוטות. יתר על כן, אף על פי שתאי סיליקון חד-גבישי יכולים לקלוט את רוב הפוטונים בתוך 20 מיקרומטר ממשטח האירוע, המגבלות על תהליך ניסור המטילים מביאות לעובי פרוסת סיליקון סביב 200 מיקרומטר. עם זאת, ההתקדמות הטכנולוגית צפויה להפחית את עובי פרוסת הסיליקון ל-140 מיקרומטר עד 2026.
שיטפון חג המולד של 1964
שיטפון חג המולד של 1964 (באנגלית: Christmas flood of 1964) היה שיטפון גדול באזור הפסיפיק נורת' וסט של ארצות הברית ובחלק מצפון קליפורניה בין 18 בדצמבר 1964 ל-7 בינואר 1965, שנפרש על פני חופשת חג המולד. הוא נחשב לשיטפון שמתרחש פעם ב-100 שנים, זה היה השיטפון הגרוע ביותר בהיסטוריה המתועדת של כמעט נחל ונהר מרכזי בחוף צפון קליפורניה ואחד הקשים ביותר בנהר וילאמט באורגון. הוא גרם נזקים גם על חלקים מדרום-מערב וושינגטון, איידהו ונבדה. באורגון, 17 או 18 בני אדם מתו כתוצאה מהאסון, והוא גרם לנזק של מאות מיליוני דולרים. השיטפון בווילאמט כיסה שטח בן 618.315 קילומטרים רבועים. דירג את השיטפון כאירוע מזג האוויר החמישי הכי הרסני באורגון במאה ה-20. מושל קליפורניה,, צוטט כמי שאמר כי שיטפון בעל פרופורציות דומות יכול "להתרחש רק פעם אחת ב-1,000 שנים", ולעיתים קרובות הוא כונה מאוחר יותר כ"שיטפון אלף השנים". בשיטפון נספו 19 בני אדם, הוא גרם נזק כבד או הרס לחלוטין לפחות 10 עיירות, הרס את כל או חלקיהם של יותר מ-20 גשרי כבישים מהירים וכבישים מחוזיים, סחף מיליוני מטרים רבועים של לוחות עץ ובולי עץ ממנסרות, הרס עשרות אלפי דונמים של קרקע חקלאית, הרג 4,000 ראשי משק וגרם נזק של 100 מיליון דולר במחוז המבולדט בקליפורניה לבדו.
שלהי ינואר
גשם חם כבד ושלג נמס גרמו להצפות נוספות בשלהי ינואר 1965, לאחר שהמים החלו לסגת מהשיטפון בדצמבר. יותר מפולות בוץ אירעו במקומות שעמדו בשיטפונות דצמבר, והיו יותר מקרי מוות. נחלים רבים בצפון הגיעו לספיקות גבוהות יותר מאשר בדצמבר.
אורגון
שיטפון חג המולד של 1964 היה "סופת הגשמים הקשה ביותר שאי פעם התרחשה מעל מרכז אורגון, ובין הקשות ביותר במערב אורגון מאז סוף שנות ה-70", על פי משרד בפורטלנד.
כמה ממפולות הבוץ הקשות ביותר התרחשו ב, ואדם אחד מת במפולת בוץ ושברי סלעים ליד שהרסה 15 בתים. מקרי מוות אחרים אירעו מטביעה והתחשמלות, ואדם אחד מת כאשר החדש קרס.
נפגע קשות. גשר של אורגון בין  ל, וכביש וילסונוויל בין ניוברג ל נסגר, ומאות אנשים נלכדו.
ב, מרכז העיר הוצף ב-2.4 מטרים של מים, וב, פקק אדיר של גזעי עצים תרם להצפות חמורות. הנמלים ב ו נהרסו.
קו הרכבת של חברת סאות'רן פסיפיק בין פורטלנד לסן פרנסיסקו הושבת למשך שמונה עשר ימים כאשר הצוותים תיקנו נזקים ממפולות קרקע ליד היישוב בגובה 1,489 מטרים; והכביש המהיר המקביל נחסם ב למספר ימים. היובל סחף 40 קילומטרים מ של אורגון וערער את היסודות של מעבר המים של מסילת הרכבת של סאות'רן פסיפיק. מפולות קרקע כיסו 210 מטרים של מסילת הרכבת של סאות'רן פסיפיק ליד, וסחפו 40 מטרים מגשר נויזי קריק (Noisy Creek) כ-30 קילומטרים צפונית ל. נהר וילאמט סחף 90 מטרים של מסילת הרכבת בין פורטלנד ל.
החוף הצפוני
הנהרות, סמית, קלאמת, טריניטי, סלמון ומד, כמו גם נהרות אחרים ונחלים גדולים, כולם התרחבו הרבה מעבר לשלב המוגדר כשיטפון והגיעו לשיא כמעט בו-זמנית בסביבות 21 ו-22 בדצמבר, ושברו שיאים קודמים (בעיקר אלה שנקבעו ב"שיטפון המתרחש פעם במאה שנה" של 1955 ברוב המקרים). 16 גשרי כבישים מהירים נהרסו במחוז הקונגרס הראשון של קליפורניה, רובם על כביש 101 של ארצות הברית, ועוד עשרה גשרים מחוזיים נהרסו במחוז המבולדט. השיטפון הרס 60 קילומטרים של מסילת הברזל החוצה נחלים ונהרות מרובים של דרך קניון הנהר איל, מסילת הברזל הגדולה היחידה של האזור.
קהילות רבות של מחוזות דל נורטה והמבולדט סבלו מהפסקות חשמל נרחבות ונשארו מבודדות או מנותקות לחלוטין משאר המדינה לתקופה מסוימת, כולל האזורים המאוכלסים הגדולים יותר של האזור סביב, כמו ו, למרות העובדה שערים הללו היו ממוקמות על קרקע גבוהה יותר ולא בנתיב של נהרות גועשים. קהילות על שפת הנהר כמו קלאמת, אורלינס,, , , , , וטי-בר (Ti-Bar) נהרסו לחלוטין במי השיטפונות; חלקם מעולם לא נבנו מחדש ואף אחד מהם לא חזר למעמדו הקודם. , ו נפגעו באופן משמעותי. המנסרה של חברת בסקוטיה איבדה 94,000 מטרים מעוקבים של בולי עץ ולוחות עץ שנסחפו במורד הזרם. קרסנט סיטי, שעדיין התאוששה מהצונאמי שנוצר בעקבות רעידת האדמה באלסקה (1964) רק תשעה חודשים קודם לכן, סבלה גם היא מהשיטפונות.
הנהר סמית, השוכן במחוז דל נורטה סמוך לגבול אורגון, הגיע לספיקות של 6,460 מטרים מעוקבים בשנייה ב, ועבר בקלות את השיא הקודם של השיטפון של 1955 של 4,670 מטרים מעוקבים בשנייה. בעיירה ירדו 676 מילימטרים של גשם במשך שמונה ימים, ובקרסנט סיטי ירדו 230 מילימטרים.
הנהר קלאמת הגיע לספיקות של 15,800 מטרים מעוקבים בשנייה, והטביע את העיירה קלאמת מתחת ל-4.6 מטרים מים.
הנהר טריניטי, אחד מיובליו הגדולים ביותר של הקלאמת, הוצף אף הוא וגרם להרס לאורכו. הטריניטי, לעומת זאת, לא שבר את שיאי השיטפון של 1955 בשל סכר טריניטי החדש שנבנה, שאגר 459,100,000 מטרים מעוקבים של נגר מהסופה. אף על פי כן, כמות מים מרשימה של 6,540 מטרים מעוקבים בשנייה זרמו במורד הנהר ב.
בין 20 בדצמבר ל-26 בדצמבר, זרמו 12.82 קילומטרים מעוקבים של מים לאוקיינוס השקט מהנהרות והנחלים בחוף הצפוני.
העמק המרכזי ומעבר לו
בעמק המרכזי הוצף עמק יוסמיטי, ותושבי העיר פונו. שיטפונות התרחשו בנחלים רבים, כולל הנהרות, , , ו. השיטפון גרם להתמוטטות של שלא הושלם על הנהר, ושלח עוד יותר מים במורד הזרם. בסך הכל הוצפו 1,520 קילומטרים רבועים מהעמק המרכזי.