cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'רום מאיירס
קיץ במנהטן
תגובות אינדיבידואליות לנוכחותו של הצייר מאיירס בשכונה, התבססו על ההבדלים התרבותיים. בעוד שתושבי השכונות האיטלקיות התבוננו באמן ובפעילותו בהתרגשות ובסקרנות, תושבי הרובע היהודי, שמסורותיו אוסרות לעיתים קרובות הפקה של דימויים ייצוגיים, מחו והתרחקות מטווח הראייה של האמן".
שנותיו המאוחרות
מאיירס זכה בפרסים אחדים על ציורי הרחובות שלו בשנים 1931, 1937, ובשנת 1931 ושוב בשנת 1937 וקיבל מדליית זהב ע"ש איזידור בשנת 1938. בשנת 1934 רכש מוזיאון המטרופוליטן לאמנות את הציור "קבוצה ברחוב". ה"הראלד טריביון" בניו יורק דיווח:
הציור של מר מאיירס הוא של קבוצת נשים העומדות ומשוחחות ברחוב קודר, עם ילדים שמשחקים לידם. מר מאיירס מחשיב את הציור כאופייני ליצירתו, ואומר שזו הסצנה שהוא הכי נהנה לצייר. "רחובות ישנים ובתים ישנים והאנשים שגרים בהם", הסביר. "אני מנסה לתפוס את ניו יורק שעובדת", אמר. "ציירתי את זה ברחוב דלנסי לפני שבע או שמונה שנים ומאז הסצנה ברחוב השתנתה. אני רוצה לנציח אותה לפני שהיא תיעלם".
22 שנה קודם לכן, בשנת 1912, רכש המטרופוליטן ציור של מאיירס לראשונה. בעלון המוזיאון המטרופוליטן ביוני 1913 נכתב:
לא רק שהמכירה למטרופוליטן הייתה אז כבוד גדול, אלא שהיא גם סיפקה לו מספיק כסף כדי להעביר את משפחתו מהסטודיו הקטן שלהם לאולם מרווח יותר בקרנגי החדש. במהלך השנים, אף על פי שהלך לאולפנים שונים, הוא תמיד חזר לקרנגי כבית האמיתי שלו.
מאיירס נפטר באולפן קרנגי שלו ב-19 ביוני 1940 לאחר סדרה של מחלות מפציעה שנפגע מנפילה. הוא היה בן 73. מוקדם יותר באותה שנה הוא פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, "אמן במנהטן".
באפריל – מאי 1941 ערך מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית בעיר ניו יורק את תערוכת הזיכרון של ג'רום מאיירס, עם למעלה מ־90 מציוריו, רישומיו ותחריטיו שהושאלו על ידי מוזיאונים ברחבי ארצות הברית וכן אספנים פרטיים. ציורי השמן שהוצגו נעו בין השנים 1905 לדיוקן עצמי שהושלם בשנת 1939, שנה לפני מותו.
מאיירס הותיר אחריו אשתו ועמיתתו האמנית אתל מאיירס שאיתה התחתן בשנת 1905 ובתם הרקדנית וירג'יניה מאיירס. לאחר מות בעלה הקדישה אתל חלק ניכר מזמנה לקידום המוניטין האמנותי שלו. היא הרצתה על עבודתו ברחבי ארצות הברית, בחסות הפדרציה האמריקאית לאמנויות בשנים 1941–1943, ותחזקה את גלריית הזיכרון של ג'רום מאיירס בעיר ניו יורק במשך מספר שנים.
מבצע אליהו
מבצע אליהו (באנגלית: Operation Elijah) הוא השם שניתן למספר מבצעי עלייה שהופעלו על ידי האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה (AAEJ) כדי לחלץ יהודים מביתא ישראל ששכנו במחנות הפליטים בסודאן לישראל בשנים 1979–1982. במבצעים אלו חולצו מהמחנות והועלו לישראל 216 יהודים.
רקע
באביב 1978 החלו להגיע ידיעות לידי האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה והוועד למען יהודי אתיופיה על הימצאותם של יהודים במחנות פליטים בסודאן. פעילי העלייה הודיע לממשלת ישראל על הידיעות וזו שלחה את סוכן המוסד, דני לימור שפגש בסודאן את פרדה אקלום שקיבל על עצמו לעבוד יחד עם לימור באיתור היהודים ושליחתם לישראל.
האגודה אשר ידעה על הפעילות הישראלית בסודאן טענה מול ממשלת ישראל שהיא אינה עושה מספיק כדי לחלץ את אותם יהודים ועושה זאת בהיקף קטן ושבעקבות זאת יהודים מתים במחנות הפליטים, לאור זאת שיגר הארגון את פעיליו כדי להרחיב את הפעילות של הוצאת היהודים ממחנות הפליטים.
אליהו א'
באפריל 1979 שלחה האגודה את בילי הלפרן לסודאן. הלפרן נפגש עם אקלום שפעל לבדו בסודאן ושהסכים לשתף פעולה עם הלפרן בחילוץ היהודים. ישראל התנגדה לפעילות האגודה בסודאן וכאשר חזר לימור הוא האיץ בהלפרן לעזוב את סודאן. הלפרן עצמו סירב לעזוב גם כאשר הוצע לו שוחד. לאור הסירוב הישראלי לשתף את האגודה בחילוץ החל הלפרן לעבוד עם הפעיל ברוך טגניה. שני הפעילים החלו לעבוד והביאו ממחנה הפליטים גדריף 28 איש לחרטום, פרדה אשר עקב אחריהם גילה כי רבים מהם היו למעשה נוצרים ורק ארבעה היו יהודים. במאי הושג הסכם בין היאס, הצלב האדום והאגודה. לפי ההסכם הסוכנות היהודית תקבל לידה פליטים יהודים מהצלב האדום ומהאגודה, שמותיהם של אותם פליטים יובאו להיאס כדי לאשר את זהותם היהודים בתוך כשלושה ימים. אלו ששמותיהם יאושרו יוטסו על ידי עובדי היאס מחרטום לאתונה ומשם לישראל. בעקבות הפגישה החליטה האגודה לא להוציא לפועל מבצעים במנותק מישראל עד ליולי כדי לראות אם ישנה התקדמות ישראלית בהוצאת היהודים.
ביולי חידשה האגודה את פעולותיה, לשם כך הגיעו הלפרן וטגניה לגדריף, הוציאו משם יהודים והביאו אותם לחרטום, שם לימור וידא כי הם אכן יהודים. בסוף יולי לאחר שהתגלה כי הישראלים פועלים בסודאן, החליט פרדה לעזוב. במקביל נפגש הלפרן עם המיליארדר היהודי-סודאני נסים גאון שהסכים לממן את המבצע ושלאחר מכאן יקבל החזר. הישראלים אשר לא ראו בעין יפה את פעילות האגודה הפיצו באוגוסט ידיעות ובכך נאסרו 23 מתוך 60 היהודים שחולצו בידי האגודה, אלו שוחררו תוך זמן קצר.
פרנקפורט
בשלהי 1979 החלה האגודה להוציא מבצעי הצלה במנותק מהישראלים. במבצע היהודים אשר נלקחו ממחנות הפליטים הוטסו לפרנקפורט עם דרכונים אתיופים מזויפים. במקביל לכך שוב הופצו ידיעות מפי הפעילים הישראלים, הידיעה הייתה כי שליחי האגודה מוכרים לישראל יהודים שהם מחלצים מהמחנות. כמו כן הופץ שמו של אחד מפעילי הארגון, שמו הגיע לרשויות הסודאניות ובעקבות זאת הוא נעצר ועונה. באחד מהטיסות האגודה שלחה שישה פליטים מחרטום לפרנקפורט, ופעילי העלייה פנו לשגרירות הישראלית בגרמניה המערבית בבקשת אשרת כניסה לישראל. ממשלת ישראל טענה כי אותם עולים שהגיעו אינם יהודים, למרות שזוהו כיהודים על ידי הפעילים היהודים ממוצא אתיופי. הפליטים שהו בנמל התעופה כשלושה ימים, כשבאותה העת פנה הפעיל רחמים אלעזר לחיים הלחמי כדי שיאשר את זהותם. הלחמי טען שייקח זמן ולכן אלעזר פנה אל הסוכנות היהודית שאישרה את זהותם ובכך אפשרה להם לקבל אשרת כניסה לישראל.
ב-20 בפברואר 1980 הביאו פעילי האגודה שני נערים פליטים לפרנקפורט ושוב הפקידים טענו שהם אינם יהודים. זהותו של אחד מהם אושרה לאחר שמסר להם את פרטי הגנאלוגיה שלו, זהותו של הנער השני לא אושרה משום שהתבייש לספר על אמו שהתפרנסה כזונה. למרות שזהות הנער השני אושרה על ידי פעילים יוצאי אתיופיה, הפקידים מסרו כי כי עליו לחזור לסודאן, הנער חזר לחרטום והתאבד בנמל התעופה. מאוחר יותר זהותו היהודית אושרה שוב, הפעם על ידי בני משפחתו שחיו בישראל. בהמשך המשיכו הפקידים להטיל ספק בזהות העולים שהביאה האגודה, למרות שהשתמשה בפרטי המפקד שנעשה לבני הקהילה בשנות ה-70. הפקידים עצמם הטילו ספק באמיתות המפקד. לאור קשיים אלו איים הארגון בחשיפת העניין לעיתונות וועידת המועצה הלאומית המייעצת של הקהילות היהודיות (NJCRAC) לחצה על מדינת ישראל להוציא אשרות לעולים, לחץ זה עזר והפקידים לא ביקשו יותר לאשר את יהדות הפליטים.
המבצע הופסק לאחר סיכום שהושג עם יהודה דומיניץ. במקביל הופצה ידיעה שקרית בארצות הברית על ידי ישראל, כי אין יהודים במחנות בסודאן. זאת על מנת לאפשר לישראל לחלץ את היהודים ללא התערבות חיצונית.
ניירובי
בסיומו של מבצע החילוץ הראשון האגודה וישראל היו בקשרים קרובים, אך ישראל לא דיווחה לאגודה את מספרם של היהודים שהיא חילצה ולא חלקה עמה מידע מסווג. בנובמבר 1981 נאם גרנום ברגר באספה הכללית של האגודה בסנט לואיס ובה נאמר כי אם ישראל לא תחלץ לפחות 300 יהודים מהמחנות אז לאגודה לא תהיה ברירה והיא תתחיל לגייס כספים מיהדות ארצות הברית וצוות למשימת חילוץ משלה.
האגודה הגתה נתיב חדש להברחת היהודים דרך אוגנדה ומשם לניירובי לאירופה ואז לישראל. על מנת להוציא את המבצע לפועל יצרה האגודה קשר עם אקלום ושלחה אותו לניירובי לפגוש את הפעיל הארי רוזנברג. הידיעות על פעילות האגודה הגיעו לידי ישראל וזו סרבה למעורבות האגודה, תוך זמן קצר הגיעו הצדדים להסכמה שהאגודה תפעל בדרום סודאן. על מנת להוציא את המבצע לפועל שלחה האגודה את סנדי לידר לחרטום, הפעילים אתרו במחנות את האחים של אקלום ושלחו אותם ברכב לניירובי, המבצע נעצר כאשר שוטרים השלטונות הקנייתים הטיסו את אקלום לבקשת ישראל מחוץ למדינתם. את פרדה וצוותו החליפו הפעילים גבי גלמבוס, תומאס אורורק ורובל הדנה. הפעם התוכנית הייתה להוציא את היהודים מהמחנות, להביאם לעיר ג'ובה משם לניירובי, ואז הם יוטסו לאירופה ואז לישראל. התוכנית תואמה עם המוסד והפעילים הישראלים שפעלו בסודאן.
בשבוע הראשון למבצע הצוות שכר מכונית והוציא שישה יהודים ממחנה הפליטים גדריף לבית מחסה בחרטום הנמצא ליד נמל התעופה. יומיים לאחר מכאן הובאו עוד חמישה יהודים לבית המחסה. באותו היום הגיע פעיל האגודה, הארי רוזנברג לחרטום יחד עם מימון כספי למבצע. יום לאחר מכאן הצוות נסע לגדריף יחד עם רוזנברג כדי לקחת יהודים, אך אלו לא מצאו את רובל הדנה שהיה אמון על איתורם והם חזרו לבית המחסה ללא פליטים. הצוות תכנן להעלות את הפליטים למטוסים לכיוון ג'ובה, אך זה לא התבצע מכיוון שכל הטיסות הפנו למכה לכבוד הרמדאן. בעקבות זאת שכר רודנברג מטוס, גלמבוס ואורורק העלו את אחד-עשר הפליטים למטוס השכור וטסו לג'ובה. כאשר נחתו בג'ובה הם העלו את הפליטים על לנד רובר שעליה נהג פעיל סודאני מקומי ומשם החלו לנוע לכיוון הגבול הקנייתי, במקביל שני הפעילים חזרו לחרטום.
פרשת ג'ובה
מספר ימים לאחר שחזרו מג'ובה נסעו אורורק והדנה למחנה גדריף ואספו מספר יהודים. הקבוצה החלה לנסוע לחרטום, אך אז הם נעצרו בידי המשטרה והפליטים נכלאו. בסופו של דבר הפעילים הצליחו לחלץ את הפליטים מתוך בית הכלא והם הושמו בבית המחסה. כמה ימים לאחר מכאן נסעו שוב השניים לגדריף וחילצו חמישה יהודים. יום למחרת שני הפעילים וגלמבוס טסו יחד עם הפליטים במטוס השכור לג'ובה שם הם קיוו למצוא את הפעיל המקומי, אך לא הצליחו ולכן הם לקחו את הפליטים לביתו של אתיופי מקומי ששיתף אתם פעולה. שעה לאחר מכאן הופיעה המשטרה ואורורק יחד עם גלמבוס נלקחו לחקירה תוך שהפליטים והדנה נכלאו. הפעילים שהיו בהירי עור טענו כי הם מיסיונרים שעוזרים לפליטים, השוטרים עשו חיפוש ומצאו מסמכים הקושרים את הפעילים לישראל והחשד כלפיהם גבר. מאוחר יותר הפעיל הסודאני המקומי נעצר יחד עם עוד שלושה פליטים יהודים, כאשר הפעילים שמעו זאת הם יצרו קשר עם נציגות האו"ם וארצות הברית בעיר, פניות אשר לא עזרו להם. לאחר זאת אורורק וגלמבוס נכלאו למשך חמישה ימים ואז שוחררו. לאחר ששני הפעילים שוחררו הם החליטו לצאת את סודאן דרך זאיר, כאשר הם עברו הגבול הם נעצרו על ידי פקידי הגירה ונכלאו לאחר שהתברר שאין בידיהם דרכונים. ביום החמישי למעצר הופיע פקיד סודאני שהביא את הדרכונים לשניהם והם שוחררו וגורשו חזרה לסודאן. השניים חזרו לג'ובה ושבוע לאחר מכאן נכלאו שוב ורק לאחר התערבות השגריר האמריקאי הם שוחררו והוטסו לחרטום ומשם גורשו מסודאן.
הפליטים היהודים יחד עם הדנה נכלאו למשך שלושה חודשים ושוחררו רק בהתערבות נציבות האו"ם לפליטים, לאחר ששוחררו הם נשלחו לגדריף, משם הפעילים הישראלים לקחו אותם לחרטום ואז הוטסו מחוץ לסודאן.
אחרית דבר
המוסד ראה בפעולות אלו, לרבות פרשת ג'ובה כאסון וכמסכנת את כלל פעולות החילוץ. האגודה טענה כי המוסד הוא זה שהודיע לרשויות הסודאניות בדבר הימצאות פעילי העלייה וגרם למעשה לפרשת ג'ובה והצביעה על פעולות דומות של המוסד כנגד פעיליה עוד לפני הפרשה. בשלהי 1983 האגודה הגיעה להסכם עם המוסד בכך שהיא לא תפעל יותר בסודאן והמוסד הבטיח כי הם ירוקנו את מחנות הפליטים מיהודים. האגודה אומנם לא תפעל יותר בסודאן, אך חצי שנה לאחר מכאן היא החלה בפעולה למען הוצאתם של יהודים מאתיופיה במה שמכונה מבצע פדיון שבויים.
חדוה יחזקאלי
חדוה יחזקאלי (נולדה ב-13 בפברואר 1950) היא סגנית ראש עיריית חדרה וזוכת אות אומ"ץ לשנת 2012.
סטיוארט פירס
סטיוארט פירס (באנגלית: Stuart Pearce; נולד ב-24 באפריל 1962) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת המגן, וכיום מאמן כדורגל.
חדוה יחזקאלי
ביוגרפיה
יחזקאלי נולדה בשכונת נווה חיים בחדרה, למשפחה בת שבע נפשות. למדה ב"תיכון חדרה" ובצבא שירתה בחטיבת הצנחנים בסיוע לפלוגה לוחמת.
בין השנים 1970 ל-1983 עבדה וניהלה את חברת עבודות העפר "האחים רויכמן (שומרון) בע"מ", אשר עסקה בתחומי הכרייה, החציבה, התשתית וההובלה. לאחר מכן החלה לעבוד כעיתונאית בעיתונות המקומית. בשנים אלה ולאחריהן הייתה ממקימי סניף "ניצן" בחדרה. בשנת 1997 החלה לכהן כראש שבט הצופים בחדרה - שבט "בני היער".
סטיוארט פירס
כשחקן, פירס מזוהה יותר מכל עם מועדון נוטינגהאם פורסט, במדיו שיחק 12 שנים, מתוכן עשר כקפטן. הוא רשם 78 הופעות במדי נבחרת אנגליה, וייצג אותה במונדיאל 1990.
חדוה יחזקאלי
ביוגרפיה
למדה לימודי תעודה בפרסום שיווק, יחסי ציבור ועיתונאות.
סטיוארט פירס
כמאמן, הוביל פירס את נבחרת אנגליה עד גיל 21 במשך כשש שנים, וכן אימן בין היתר במנצ'סטר סיטי, נוטינגהאם פורסט והנבחרת האולימפית של בריטניה.
חדוה יחזקאלי
ביוגרפיה
יחזקאלי נשואה לאבי, סא"ל במיל' והם מתגוררים בחדרה. לזוג חמישה ילדים.
סטיוארט פירס
קריירת משחק
פירס החל את הקריירה במדי הקבוצה המקומית החצי-מקצוענית ווילדסטון, וזאת לאחר שנכשל במבחנים לקבוצת קווינס פארק ריינג'רס ודחה הצעה מהאל סיטי. פירס, שעבד במקביל כחשמלאי, שיחק במועדון עד לשנת 1983, אז צפה בו המאמן בובי גולד והחתים אותו כמגן שמאלי בקבוצת קובנטרי סיטי.
חדוה יחזקאלי
פעילות כחברת מועצת העיר חדרה
כחברת מועצת עיר פעלה לפינוי תחנת י.ר.א.ב. שמפנה את פסולת העיר והיוותה מטרד תברואתי קשה לתושבי שכונות קלרין, ביאליק, שלמה ושמשון מבחינת ריח, זוהמה ומזיקים ואשר העסיקה במקום עובדים ללא היתרי שהייה. בסיום המאבק, התחנה עברה מאזור המגורים לאזור התעשייה בחדרה. יחזקאלי פעלה כנגד המפגע התברואתי של מכבסת השלג שפעלה בשכונת ויצמן בעיר ושהיוותה סיכון תברואתי לדרכי הנשימה של תושבי השכונה, מאזור מגורים לאזור התעשייה בחדרה.
סטיוארט פירס
קריירת משחק
ב-1993 ירדה נוטינגהאם לליגת המשנה, אך פירס בחר להישאר בקבוצה, גם לאחר עזיבתו של המאמן קלאף. תחת המאמן החדש, פרנק קלארק, עלתה נוטינגהאם תוך עונה אחת בחזרה לפרמייר ליג, ועונה אחר כך הגיעה עד למקום השלישי בטבלה. בזכות המיקום בליגה השתתפה הקבוצה עונה אחר כך בגביע אופ"א, שם העפילה עד לרבע הגמר. בדצמבר 1996, בעקבות צניחתה למקום האחרון בליגה, התפטר קלארק מתפקידו, ופירס שימש כמאמן-שחקן עד לחודש מרץ 1997. במשחקו הראשון כמאמן-שחקן גברה נוטינגהאם על ארסנל בתוצאה 2-1, ופירס אף זכה בתואר מאמן חודש ינואר בפרמייר ליג. למרות זאת, נוטינגהאם לא הצליחה לשרוד בליגה הבכירה, ובסיום העונה עזב פירס את הקבוצה, עם 401 הופעות ליגה במדיה, ו-522 הופעות בכל המסגרות שממקמים אותו במקום הרביעי בטבלת ההופעות במדי נוטינגהאם פורסט בכל הזמנים.
חדוה יחזקאלי
פעילות כחברת מועצת העיר חדרה
בשנת 2008 חברה למפלגת הירוקים בהתמודדות למועצת העיר חדרה, וזכתה בשני מושבים במועצת העיר. במהלך כהונתו של חיים אביטן בראשות עיריית חדרה, התריעה ופעלה למען מנהל תקין בעיר.
אנדרטת גדוד 53 סופה
אנדרטת גדוד 53 "סופה" היא אנדרטה לזכר חללי גדוד 53 של חטיבת השריון 188 שנפלו במערכות ישראל השונות. האנדרטה ממוקמת באזור גבעת אורחה ועין אורחה לצד מפגש כביש 98 וציר הנפט, באזור בו נלחם הגדוד במהלך קרבות הבלימה ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים.
חדוה יחזקאלי
פעילות כחברת מועצת העיר חדרה
בשנת 2012 קיבלה את אות אומ"ץ.
סטיוארט פירס
קריירת משחק
לקראת עונת עבר פירס לווסטהאם יונייטד. הוא בילה שתי עונות מוצלחות בווסטהאם, ואף זכה להיות שחקן העונה של ווסטהאם ב-2001. לקראת עונת, האחרונה בקריירה המקצוענית שלו, היה פירס להחתמה הראשונה של המאמן קווין קיגן במנצ'סטר סיטי. הוא כבש כבר במשחק הבכורה שלו בקבוצה מול ווטפורד, ושימש כקפטן הקבוצה לאורך העונה עד להעפלה לפרמייר ליג בסיומה. פירס, ששיחק מעל לאלף משחקים בקריירה בהם כבש 99 שערים, רצה לכבוש את שערו ה-100 במשחקו האחרון בקריירה, מול פורטסמות'. הוא קיבל את ההזדמנות עם פנדל לזכות קבוצתו, שצעדה ביתרון 3-1, ארבע דקות בתוך תוספת הזמן, אך החמיץ במה שהיו דקותיו האחרונות כשחקן פעיל, ופרש מכדורגל בגיל 40.
אנדרטת גדוד 53 סופה
אתר האנדרטה ממוקם בסמוך לכביש 98 וממזרח לו. האתר מגודר בגדר נמוכה ובחזיתו מוצב שער, שבראשו מופיע שם האנדרטה. בתוך האתר נמצא לפיד זיכרון. מצד ימין ניצב זוג אבני בזלת שעליהן מוצגים סמל הגדוד ותיאור הקרבות שהתרחשו באזור. מצד שמאל (צפון) של האתר מוצבת פלטת מתכת בצורת להבה עם הכיתוב "יד לזכר חללי גדוד 53". במרכז החלק האחורי של האתר מוצבות שלוש פלטות מתכת המחוברות בצורת האות 'ח', שעליהן רשומים שמותיהם של 78 חללי הגדוד בכל מערכות ישראל. שמותיהם חקוקים גם באנדרטת חטיבה 188.
חדוה יחזקאלי
פעילות כחברת מועצת העיר חדרה
בחודש מאי 2013 הודיעה כי תתמודד לראשות העיר חדרה במסגרת התנועה החברתית הירוקה. בבחירות אלה השיגה כ-18.8% מהקולות, והגיעה למקום השלישי.
סטיוארט פירס
קריירת משחק
במהלך הקריירה זכה פירס לכינוי סייקו (באנגלית: Psycho, משוגע), בזכות סגנון המשחק הבלתי-מתפשר שלו. הכינוי, שניתן לו בתחילה על ידי אוהדי נוטינגהאם פורסט, דבק בהמשך גם בקרב אוהדי נבחרת אנגליה. שחקן העבר מת'יו לה טיסייה אמר על פירס בספרו האוטוביוגרפי כי הוא היריב המפחיד ביותר מולו שיחק, וחברו לנוטינגהאם פורסט בעבר, רוי קין, אמר עליו כי היה "גבר בין ילדים" בפורסט. כהכרה על יכולותיו ותרומתו למגוון גופי צדקה, זכה בינואר 1999 בתואר חבר מסדר האימפריה הבריטית.
חדוה יחזקאלי
פעילות כחברת מועצת העיר חדרה
בהסכם שחתמה עם ראש העיר הנבחר בחדרה - צבי גנדלמן, מונתה לסגן ראש העיר וקיבלה תחת ניהולה את תיקי כוח אדם, צעירים ואיכות הסביבה.
יחזקאלי הייתה יו"ר הוועדה הציבורית לחגיגות 125 שנה להיווסדה של חדרה, שנערכו בינואר 2016
סטיוארט פירס
נבחרת אנגליה
פירס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה ב-19 במאי 1987 באצטדיון ומבלי, במשחק ידידות מול שהסתיים בשוויון 1-1, תחת המאמן בובי רובסון. הוא התחרה על המקום בהרכב עם קני סנסום, אך החמיץ את טורניר יורו 1988 עקב פציעה. לאחר הטורניר הפך לשחקן הרכב קבוע אצל רובסון, וכבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בהופעתו ה-21 במדיה, ב-25 באפריל 1990 בניצחון הביתי 4-2 על.
פירס זומן על ידי רובסון לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1990 באיטליה. פירס פתח ושיחק לכל אורך משחקיה של אנגליה בטורניר, למעט המשחק על המקום השלישי. שלב הבתים הסתיים בהצלחה מבחינת אנגליה עם המקום הראשון בבית ו', וכן שמינית הגמר בו ניצחה אנגליה את 1-0 בהארכה. ברבע הגמר פירס בישל את השער הראשון במשחק לדייוויד פלאט, בדרך לניצחון 3-2 על בהארכה. בחצי הגמר התוצאה בסיום ההארכה בין אנגליה ל הייתה שוויון 1-1, וההכרעה עברה לדו-קרב פנדלים. פירס ניגש לבעוט את הפנדל הרביעי לאנגליה, לאחר שאף אחד מבועטי שתי הנבחרות לא החמיץ עד אז. הוא לקח מרחק הרצה גדול ובעט חזק ושטוח למרכז השער, אך השוער הגרמני בודו אילגנר הדף את הכדור. לאחר שכריס וודל החמיץ את הפנדל הבא של אנגליה, היא סיימה את דרכה בטורניר, ופירס ירד מהמגרש כשהוא ממרר בבכי. במשחק על המקום השלישי, בו הפסידה אנגליה למארחת, פירס לא שותף כלל.
ב-1994 מונה טרי ונבלס לתפקיד מאמן הנבחרת, ופירס איבד את מקומו בהרכב למגנה של בלקברן רוברס, גראם לה סו. אמנם, בדצמבר 1995 שבר לה סו את רגלו, ופירס השתלט מחדש על עמדת המגן השמאלי בנבחרת, וזומן לטורניר יורו 1996 אותו אירחה אנגליה. פירס פתח בהרכב בכל חמשת המשחקים של אנגליה בטורניר, והוחלף רק באחד מהם (במחצית המשחק מול בשלב הבתים). אנגליה צלחה את שלב הבתים לאחר שסיימה ראשונה בבית א'. ברבע הגמר פגשה אנגליה את, ולאחר שוויון 0-0 בסיום ההארכה עבר המשחק להכרעה בפנדלים. פירס בעט שלישי עבור אנגליה וכבש בדרך להעפלה לחצי הגמר. בשלב זה פגשה אנגליה את גרמניה, ושוב המשחק עבר להכרעה בפנדלים לאחר שוויון 1-1 בהארכה. פירס שוב בעט שלישי ושוב כבש, אך שוב גרמניה גברה על אנגליה בדו-קרב פנדלים ועלתה על חשבונה לגמר.
לאחר היורו רצה פירס לפרוש מהנבחרת, אך שוכנע להמשיך על ידי מאמנה החדש של אנגליה, גלן הודל. למרות זאת, הוא לא זומן לסגל לקראת טורניר מונדיאל 1998. כשקווין קיגן מונה לתפקיד המאמן, פירס בן ה-37 שב לסגל לקראת משחקי מוקדמות יורו 2000. משחקו האחרון במדי הנבחרת היה במסגרת זו, ב-8 בספטמבר 1999 מול, במשחק שהסתיים בשוויון 0-0. פירס היה בן 37 שנים ו-137 ימים, ובכך הפך לשחקן השדה השלישי הכי מבוגר שלבש את מדי הנבחרת, אחרי סטנלי מתיוס ולזלי קומפטון.
בסך הכול רשם פירס 78 הופעות בינלאומיות, בהן כבש חמישה שערים.
קריירת אימון
לאחר שפרש ממשחק במדי מנצ'סטר סיטי ב-2002, נותר פירס בצוות האימון של הקבוצה תחת המאמן קווין קיגן. במרץ 2005, לאחר עזיבתו של קיגן, התמנה פירס למאמן הזמני של הקבוצה. לאחר רצף תוצאות מוצלח תחת פירס, שהציב את הקבוצה במאבקים על מקום בגביע אופ"א, קיבל פירס את המינוי הקבוע כמאמן הקבוצה. למרות זאת, החמיצה סיטי את ההזדמנות להגיע לגביע אופ"א במחזור האחרון של העונה, לאחר שסיימה בשוויון 1-1 מול מידלסברו, במשחק שאם הייתה מנצחת בו, הייתה מעפילה לטורניר, וזאת לאחר שבדקה האחרונה של המשחק החמיץ רובי פאולר כדור עונשין.
פירס והסיטי פתחו טוב את עונת, אך דעיכה ביכולתה של הקבוצה, שגרם להדחה מפתיעה מגביע הפוטבול ליג על ידי קבוצה מהליגה השלישית ולתשעה הפסדים בעשרת המחזורים האחרונים של העונה, הציב את הקבוצה במקום ה-15 בלבד בסיומה. למרות זאת, פירס התבלט בהגינותו כאשר סירב לבקר את טעויות השיפוט שהכריעו משחקים כנגד קבוצתו, ואף שמו עלה כיורש אפשרי למאמן הנבחרת באותו הזמן, סוון-יוראן אריקסון. פירס לא הצליח להביא לשיפור ביכולתה של קבוצתו בעונת. סיטי נלחמה נגד הירידה, הודחה שוב מגביע הפוטבול ליג על ידי קבוצת ליגה שלישית, ושברה שיא שלילי של שערי בית לקבוצה מהפרמייר ליג, עם עשרה בלבד. פירס פוטר מתפקידו במאי 2007, עם סיום העונה.
בפברואר 2007, שלושה חודשים טרם פיטוריו ממנצ'סטר סיטי, נבחר פירס לשמש כמאמנה של נבחרת אנגליה עד גיל 21, בתחילה במשרה חלקית עקב עבודתו בקבוצה במקביל. הוא הוביל את הנבחרת באליפות אירופה עד גיל 21 שהתקיימה בהולנד ביוני 2007, והגיע עימה עד לחצי הגמר שם הודחה בדו-קרב פנדלים מול המארחת הולנד, שהסתיים בתוצאה 13-12 לאחר 16 בעיטות. הצלחתו בתפקיד, במקביל לפיטוריו ממנצ'סטר סיטי, הביאה אותו לקבל את התפקיד במשרה מלאה עם סיום הטורניר. בינואר 2008, כשהתמנה פאביו קאפלו לתפקיד מאמן הנבחרת, הורחב תפקידו של פירס והוא הצטרף במקביל לעבודתו לצוות המקצועי של הנבחרת הבוגרת. במסגרת עבודתו בנבחרת הצעירה, הוא הוביל אותה עד לגמר אליפות אירופה ב-2009, שם הפסידה לגרמניה בתוצאה 4-0. באוקטובר 2011 שוב הורחב תפקידו של פירס, שנבחר להוביל את הנבחרת האולימפית בריטניה באולימפיאדת לונדון (2012).
בפברואר 2012, כשקאפלו התפטר מתפקידו, קיבל פירס את תפקיד המאמן הזמני של הנבחרת הבוגרת. הוא הוביל אותה במשחק אחד בלבד, ב-29 בפברואר בהפסד הביתי 3-2 ל במשחק ידידות. כארבעה חודשים אחר כך, הוביל פירס את הנבחרת האולימפית של בריטניה עד לרבע גמר האולימפיאדה, שם הפסידה ל בדו-קרב פנדלים.
ביוני 2013, הוביל פירס את נבחרתו במשחקי אליפות אירופה עד גיל 21 שנערכה בישראל. אנגליה הפסידה בכל משחקי שלב הבתים, כולל מול נבחרת ישראל, וסיימה את דרכה. בסיום התחרות הודיעה התאחדות הכדורגל האנגלית כי חוזהו של פירס בנבחרת לא יוארך, והוא סיים את תפקידו.
ב-2016 החל לשחק ברמה חובבנית בקבוצה הקטנה לונגפורד שמהליגה ה-13 באנגליה.
בנובמבר 2017 התמנה לעוזרו של דייוויד מויס, מאמנה של וסטהאם יונייטד. בתום עונת 2017/2018, סיים פירס את תפקידו במועדון, לאחר שחוזהו של מויס לא חודש.
נונאטאק סווארתהאוזן
הנונאטאק ממוקם לגדתו המערבית של קרחון פולאר טיימס; 6.5 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית להר קרולין מיקלסן.
גובהו של הנונאטאק 125 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי הנונאטאק
הנונאטאק מופה בהתבסס על תצלומי אוויר על ידי משלחת לארס כריסטנסן, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטיקה) 1936–1937.
מקור השם
שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי אנשי משלחת לארס כריסטנסן.
שמו של הנונאטאק תיאורי - בשל צבעו הכהה, והיותו משונן.
משמעות השם "סווארתהאוזן" בנורווגית - "הראש השחור".
לקריאה נוספת
• J.W. Sheraton, L.P. Black, M.T. McCulloch, Regional geochemical and isotopic characteristics of high-grade metamorphics of the Prydz bay area: The extent of proterozoic reworking of Qrchaean continental crust in East Antarctica, Precambrian Research Volume 26, Issue 2, November 1984, Pages 169-198 https://doi.org/10.1016/0301-9268(84)90043-3
שור (Shure)
Shure הוא תאגיד אמריקאי המייצר מוצרי אודיו. החברה נוסדה על ידי סידני נ. שור בשיקגו, אילינוי ב-1925. החברה מייצרת מוצרי אודיו מקצועיים כמו מיקרופונים, מערכות אלחוטיות, מערכות לחדרי ישיבות ומיקסרים. החברה מייצרת גם מוצרי האזנה, כמו אוזניות אולפן, אוזניות in-ear ומוניטורים. שור היא אחת מחברות מוצרי האודיו הגדולות בעולם, לה נציגויות בכל הגלובוס, כולל בישראל.
המשוטט
המשוטט הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2010 בכתיבה ובימוי של אבישי סיון, עם עמרי פירר ועלי נאסר בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על תלמיד ישיבה, ילד יחיד להורים חוזרים בתשובה, שמוצא מפלט למחשבותיו בשיטוטיו דרך בתי כנסת, חדרי מיון וסמטאות נטושות. מרבית הסרט מתאר את שיטוטיו, כמעט ללא דיאלוג.
הסרט הוצג בפסטיבל קאן 2010 (מסגרת "שבועיים של במאים") ובפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בוורשה 2010.
הסרט זכה בפרס על סרט הביכורים (אבישי סיון) ועל הצילום (שי גולדמן) בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2010.
תקציר העלילה
יצחק (עמרי פירר) הוא בחור ישיבה בן 19, בן יחיד להורים ששחזרו בתשובה. בערב שבת הוא חש בכאבים עזים במתנו. אביו נתן (עלי נאסר) מוביל אותו למונית שנוסעת לבית חולים בעוד הוא הולך ברגל.
בבדיקות מתגלה כי הוא סובל מאבני כליה וכי עליו לשתות הרבה. הרופא (רמי ברוך) מגלה לו כי יש לו וריקוצלה על האשך וכי עליו לעבור ניתוח להסרתו היות שזה פוגע בפוריות שלו.
הדבר מגביר את מצוקתו הנפשית של יצחק. הוא מרבה להיעדר מהישיבה. הוא גם מגלה כי אביו היה בעבר עבריין וכי אמו הייתה שוטרת שבעבר עזרה לו ואז הם חזרו ביחד בתשובה והתחתנו. יצחק הולך לכותל המערבי ומטמין בין האבנים פתק עליו כתב לאלוהים שלא יכעס על אביו...
יצחק עובר בדיקת זרע ואחר כך מנותח בבית החולים. כעת אביו מחפש לו שידוך. הוא נפגש עם המשודכת (רינת מטטוב), קונה לה גלידה אך הם כמעט לא מוציאים מילה כל הפגישה.
מבצע סחרור מסוכן
מבצע סחרור מסוכן הוא מבצע צבאי בלבנון, שביצעה פלנ"ט צנחנים בין 23 ל-27 ביוני 1997.
המשוטט
תקציר העלילה
יצחק מיואש, הוא לובש בגדים חילוניים ופוגש בזונה מזדקנת (עדי קפלן) אך הוא לא מוכן להשתמש בקונדום והיא מגרשת אותו.
הוא ממשיך לשוטט בסמטאות ונתקל בבחורה שתוייה או מסוממת (תמי ברק), שמדדה בקושי והוא עוזר לה לעלות לדירתה ושם כופה את עצמו עליה במה שנראה כמו אונס. הוא נבהל וממהר למשטרה כדי להסגיר את עצמו אבל היומנאי (צחי גראד) עסוק מידי ולא מתפנה לטפל בו. יצחק חוזר אבל וחפוי ראש לבית הוריו.
מבצע סחרור מסוכן
מהלך המבצע
בליל 23 ביוני 1997 יצא כוח הפלנ"ט, בפיקוד חזות, ממוצב ריחן, ונע בסבך ההררי עד שהתמקם בעמדות מוסוות. יומיים לאחר מכן, ב-26 ביוני בערב, לאחר שיום קודם לכן פעילי חזבאללה תקפו את מוצב סוג'וד הסמוך וחיל האוויר תקף בתגובה עמדות חזבאללה בג'בל צאפי, ג`רג`וע וערב-סלים, זיהו לוחמי הפלנ"ט רכב מסחרי לבן שנסע מג`רג`וע לנבע-א-טסה ופרק ארגזי תחמושת בבית שזוהה מראש כבית ששימש את ארגון החזבאללה. לפקודת חזות ירה אחד מכוחות הפלנ"ט טיל טאו לעבר הרכב והוא הושמד. כשעתיים לאחר מכן תקפו את הבית מסוקי קרב של חיל האוויר, שירו לעברו שלושה טילי טאו, והוא הושמד. למחרת בלילה נסוג הכוח בחזרה למוצב ריחן.
דיוויזיית הפאנצר ה-14 (ורמאכט)
דיוויזיית הפאנצר ה-14 הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המזרחית בקרבות רבים ביניהם: מבצע ברברוסה, הקרב על מוסקבה, וקרב סטלינגרד, ולאחר מכן הוקמה מחדש ולחמה בקרב קורסון-צ'רקאסי ובכיס קורלנד.
הקמה ראשונה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוגוסט 1940 על בסיס הדיוויזיה ה-4, והועמדה תחת פיקוד אריק-אוסקר הנזן. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-3, ולמשך זמן קצר כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, וביוני 1942 לחמה הדיוויזיה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-3 במסגרת הארמייה השישית בקרב חרקוב השני. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במבצע מקרה כחול ובקרב סטלינגרד, וב-31 בינואר נכנעו שרידי הדיוויזיה, עם כל שרידי הכוחות שהיו בכיס הדרומי בסטלינגרד ונלקחו לשבי.
הקמה שנייה
ב-1 באפריל 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, והועמדה תחת פיקוד פרידריך זייברג. בנובמבר 1943 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, והועמדה תחת פיקוד הארמייה השמינית, עמה לחמה בקרב דנייפר ובקרב קורסון-צ'רקאסי. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במבצע יאשי-קישינב הראשון, כחלק מהארמייה השישית, וב 1944 הועברה לזירה הצפונית, שם לחמה כחלק מהארמייה ה-18 עד סוף המלחמה.
משה מאיר חי אליקים
הרב משה מאיר חי אליקים (נודע בכינוי "המשמ"ח אליקים") (ט"ו בטבת ה'תרל"ב, 27 בדצמבר 1871– ה'תש"ט, 1949) היה שד"ר, חבר בית הדין בטבריה, אב בית דין בקזבלנקה, חבר בית הדין במוגדור שבמרוקו ומייסד ישיבת כתר תורה בטבריה ובקזבלנקה.
ביוגרפיה
נולד בטבריה לרב נסים אליקים, שממנו התייתם בילדותו. בצעירותו למד בישיבות טבריה, ונישא לבתו של הרב רפאל אוחנה.
בשנת 1900 (ה'תר"ס) ייסד יחד עם הרב יעקב חי זריהן והרב אהרון הלוי סקלי את ישיבת "כתר תורה" בטבריה.
בשנת 1911 (ה'תרע"א) יצא בשליחות כוללות טבריה למצרים וערי צפון אפריקה. בעקבות מלחמת העולם הראשונה התעכב במרוקו, ובשנת 1919 (ה'תרע"ט) מונה לכהן כחבר בית הדין במוגדור.
בסוף שנת 1920 (ה'תרפ"א) חזר לטבריה והחל לכהן כחבר בית הדין של הרב אליהו ילוז, לצד הרב יעקב חי זריהן. בחורף שנת 1922 (ה'תרפ"ג) נסע לשליחות באלג'יריה. כשסיים את שליחותו הוזמן לקזבלנקה כדי לכהן בה במשרת דיינות, ובחודש פברואר 1924 (אדר א' ה'תרפ"ד) מונה לשמש כאב בית דין בעיר. הוא ייסד שם ישיבה בשם "כתר-תורה" והיה אחראי על הצד הכלכלי ועל שיטת הלימוד. לראשי ישיבה הוא מינה את הרבנים שמעון אביקציץ ושמעון ברוך אוחיון.
בשנת 1925 (ה'תרפ"ה) השתתף בפולמוס הלכתי גדול בו היו מעורבים רבני טבריה, תוניסיה ומרוקו. במרכז הפולמוס היה ספר שהוציא בתוניס הרב חנניה חביב אזולאי בשם "מגן הדת", בו הוא כתב נגד רבנים שונים, ואסר את הייבום בקזבלנקה. מנגד הוציא הרב אליקים את הספר "מלחמת המגן" המתיר את הייבום בעיר, ויוצא להגנת הרבנים שנגדם נכתב בספר הקודם.
נפטר בשנת ה'תש"ט ונקבר בבית העלמין הישן בקזבלנקה (ליד עמיתו לבית הדין הרב אברהם אביחצירא), באוהל שבחלק הפנימי, שליד קבר הרב חיים פינטו. אחריו התמנה הרב חיים דוד בן סוסאן.
עם תלמידיו נמנו הרב שלמה ילוז, הרב יוסף חיים ילוז והרב ברוך טולידאנו.
חיבוריו
חידושיו הודפסו בתוך ספרי אביו שערך והוציא לאור:
חלק מתשובותיו הודפסו בספר "ויאסוף שלמה" מאת הרב שלמה הכהן צבאן מדבדו.
אנז'י ארנה
אנז'י ארנה (ברוסית: Анжи́-Аре́на), שנקרא בעבר "חזאר" (ברוסית: Хазар), הוא מגרש הבית של קבוצת "אנז'י מחצ'קלה" מהעיר מחצ'קלה. האצטדיון ממוקם בעיר כספיסק הסמוכה ובעל תכולה של 26,400 צופים.
היסטוריה
האצטדיון נחנך ב-22 ביולי 2003 ונקרא תחילה אצטדיון "חזאר". ביום זה, אנז'י אירחה את קובאן קרסנודאר, במשחק שהסתיים בתוצאה 1:0 לטובת אנז'י.
טקס הפתיחה של האצטדיון התקיים ב-1 ביוני 2013 ונכחו בו כ-30 אלף צופים, אשר צפו בידוענים רבים שהוזמנו לאירוע על ידי הבעלים של אנז'י, כמו פלו ריידה, שר ולהקת "Alabina" ומוזיקאים רוסים נודעים כמו ניקולאי בסקוב, נאני ברגוואדזה ולהקת "דיסקוטקה אוואריה" את הטקס הנחו אנדריי מלאחוב ויאנה צ'וריקובה. עבור אוהדי אמנויות לחימה הופיעו השחקן ז'אן-קלוד ואן דאם ומוחמד קיסי, הידוע בתפקידו כטונג פו בסרט "קיקבוקסר". בנוסף נכחו גם המאמן הראשי של נבחרת רוסיה, פאביו קאפלו, סגן נשיא התאחדות הכדורגל, ניקיטה סימוניאן ונשיא הפרמייר ליג הרוסי, סרגיי פריאדקין שהעניק ל"אנז'י" מדליית ארד בעקבות תוצאותיה בעונת 2012/2013. קפטן אנז'י, סמואל אטו זכה בפרס הכדורגלן הטוב ביותר בליגת העל מטעם פורטל "Championat.com". 12 מיליון רובל, שנאספו באירוע הועברו לקרן הצדקה "שטח הטוב".
עם הגעת הבעלים החדש של המועדון, סולימאן קרימוב, בשנת 2011 הוחלט לשפץ את האצטדיון. בשל רוחות חזקות שמאפיינות את מיקום האצטדיון הוחלט לבנות יציעים שיקיפו את האצטדיון כולו ומעליהם גג, שמכסה 30% מהמושבים. הבניה הושלמה במרץ 2013 וקיבולת האצטדיון עומדת על 30,000 מקומות. משחק הבכורה אחרי השיפוץ נערך ב-17 במרץ 2013 כשאנז'י שיחקה נגד הקבוצה מסמרה "קריליה סובייטוב".
גמר הגביע הרוסי בכדורגל נשים 2013
ב-26 במאי 2013 האצטדיון אירח את משחק הגמר<font color="#004000"> של הגביע הרוסי בכדורגל נשים לעונת 2012/13. במשחק שיחקו ביניהן הקבוצה ממוסקבה "איזמאילובו" והקבוצה מפרם "זבזדה-2005". המשחק הסתיים בניצחון "זבזדה" בתוצאה 2:1.
גמר הגביע הרוסי בכדורגל גברים 2014
ב-28 בינואר 2014 בפגישה של הוועד המנהל של התאחדות הכדורגל הרוסית, הוחלט שמשחק גמר הגביע לעונת 2013/2014 יתקיים באצטדיון אנז'י ארנה. המשחק נערך ב-8 במאי 2014, במשחק שהפגיש בין "קרסנודאר" ל"רוסטוב". "רוסטוב" ניצחה בדו-קרב פנדלים 6:5. במשחק נכח קהל של 19,500 צופים.
Justice World Tour
The Justice World Tour נודע בעבר בתור The Changes Tour או The Justin Bieber World Tour, הוא סיבוב ההופעות הרביעי של הזמר הקנדי ג'סטין ביבר. הסבב מוגש בחסות T-Mobile, הסיבוב תומך באלבום האולפן החמישי והשישי שלו, Changes (2020) ו-Justice (2021). הסבב היה אמור להתחיל במקור ב-14 במאי 2020 בסיטאל, וושינגטון, ולהסתיים ב-26 בספטמבר 2020 באיסט רת'פורד, ניו ג'רזי. בעקבות מגפת הקורונה בוטלו כל המופעים, והסבב עצמו נדחה ל-2021 בתחילה ואחר כך שוב הפעם ל-2022. סיבוב ההופעות החל באופן רשמי ב-18 בפברואר 2022, בסן דייגו, קליפורניה, ולהיגמר ב-25 במרץ 2023 בקרקוב, פולין. למופע נמכרו 431,986 כרטיסים מ-26 מופעים שדווח עליהם.
רקע
במהלך הרבעון האחרון של 2019, במיוחד בדצמבר, ג'סטין ביבר התחיל לקדם את הקאמבק המוזיקלי שלו באמצעות המדיה החברתית. ב-20 בדצמבר, ביבר צייץ בטוויטר שמשהו עומד לקרות ב-24 בדצמבר, ב-31 בדצמבר 2019, כמו גם ב-3 וב-4 בינואר 2020. ב-24 בדצמבר הוא פרסם סרטון ביוטיוב הנקרא "BIEBER2020" שבו הודיע שהוא יוציא את אלבום האולפן החמישי שלו במהלך 2020, וזאת לאחר חמש שנים של הפסקה. ב-31 בדצמבר יצא הטריילר לסדרה הדוקומנטרית "ג'סטין ביבר: עונות", ששודרה ביוטיוב בין התאריכים 27 בינואר 2020 עד ל-25 בפברואר 2020. הסינגל הראשון מתוך אלבומו החמישי "Yummy" יצא ב-3 בינואר, וב-13 בינואר ביבר הכריז על התאריכים הראשונים לסבב ההופעות שלו, שבאותו הזמן נקרא "The Changes Tour". קלאני וג'יידן סמית' היו אמורים לשמש כמופע החימום של ההופעה בצפון אמריקה, אך בוטלו לאחר שהסבב נדחה. מאוחר יותר הודיעו הצוות של ביבר כי מופע חימום אחר ישמש את ג'סטין להופעות בצפון אמריקה. ב-6 במרץ 2020, מספר הופעות באצטדיונים הצטמצמו להופעות ארנה, כאשר המופעים הועברו לאצטדיונים קטנים יותר עקב קושי במכירת הכרטיסים. תגובת הצוות של ביבר הייתה: "נסיבות בלתי צפויות ומכירת כרטיסים נמוכה".
ב-1 באפריל 2020, הוכרז שהסבב הופעות יידחה בעקבות מגפת הקורונה המתמשכת. ב-23 ביולי 2020, ג'סטין ביבר פרסם תאריכים חדשים לסיבוב ההופעות בו הגדיל את מספר ההופעות, שבאו בחסות חברת T-Mobile. אולם, ב-30 באפריל 2021, כאשר התברר שמצב התחלואה ברחבי העולם אינו משתפר, ביבר הודיע כי הסיור יידחה ל-2022. תאריכי ההופעות החדשים הוכרזו ב-6 במאי 2021. ג'יידן סמית', אדי בנימין, TEO והרי הודסון, היו כמופע החימום של ההופעה מהלג של צפון אמריקה ב-15 בנובמבר 2021, ביבר הכריז על יעדים נוספים שייכנסו לסיבוב ההופעות העולמי הענק, שכעת כולל כ-98 הופעות ברחבי העולם וימשך עד סוף 2022 ותחילת 2023, אשר ביניהם ישראל נמצאת. ב-9 במרץ 2022, ביבר הכריז על עוד 4 הופעות ביפן. ב-24 במרץ, הודיע גם על שני הופעות במלזיה, ואינדונזיה, והוסיף עוד כמה תאריכים ביפן. כמו כן ביבר הכריז על עוד תאריכי מופיע חדשים בהם ניתן לראות את דובאי, סידני, דבלין ולונדון.
ב-6 בספטמבר 2022, יומיים לאחר המופע הראשון בדרום אמריקה במסגרת פסטיבל רוק בריו, הוכרז כי כל המופעים הנותרים של סיבוב ההופעות יידחו בשל בעיות בריאותיות של הזמר. בהצהרה ששיתף ברשתות החברתיות אמר הזמר כי "לאחר שירדתי מהבמה, התשישות השתלטה עליי והבנתי שאני צריך לשים את הבריאות שלי בראש סדר העדיפויות עכשיו. אז אני הולך לקחת הפסקה מסיבוב ההופעות ואני אהיה בסדר, אבל אני צריך זמן לנוח ולהחלים." ב-15 בספטמבר 2022, הודעה שפורסמה בעמוד הרשמי של סיבוב ההופעות הבהירה שרק המופעים שנקבעו עד ה־18 באוקטובר בוטלו, כש"כל שאר ההופעות יערכו כרגיל אלא אם צוין אחרת".
ב-6 באוקטובר הודיע ביבר כי כל המופעים העתידיים של סיבוב ההופעות ידחו לשנת 2023.
בישראל
בתכנון הראשוני, ישראל לא נכללה ברשימת היעדים שביבר יופיע בהם אך ב-15 בנובמבר 2021, פורסמו תאריכים נוספים לסבב ההופעות העתידי ולהפתעת המעריצים הישראלים, גם ישראל נכללה ברשימה. ביבר הודיע שיופיע בישראל ב-13 באוקטובר 2022, בפעם השלישית כחלק מהסיבוב הופעות שלו Justice World Tour. ההופעה הייתה אמורה להתקיים בגני יהושע, תל אביב. מכירת הכרטיסים החלה עוד באותו היום שבו פורסמה ההודעה על הגעתו של ביבר לישראל, ועניין רב נרשם סביב מכירת הכרטיסים. במופע היו צפויים לקחת חלק כעשרות אלפי אנשים.
ב-7 ביוני 2022, ביבר הכריז על הפסקת סיבוב ההופעות בשל תסמונת רמזי האנט שבה לקה, ויצר באז ותקשורת גדולה על המשך קיום סיבוב ההופעות, ב-19 ביולי, נודע כי ביבר החלים מהתסמונת והחל להופיע, ואישר את המשך סדר הופעתו. ב-15 בספטמבר, לאחר שורה של ביטולי הופעות בעולם וכחודש לפני המועד המתוכנן, הודיע ביבר על ביטול סופי של הופעתו בישראל.
מכירת כרטיסים
ביבר קבע שיא חסר תקדים במכירות הכרטיסים להופעותיו ברחבי העולם, כשכל הכרטיסים להופעתו באמסטרדם ב-13 בינואר 2023, אזלו תוך כ-10 דקות. בנוסף, גם הכרטיסים להופעתו בלה פלאטה, ארגנטינה, ב-10 בספטמבר 2022, באצטדיון המכיל כ-53,000 מקומות, נמכרו בתוך שעה וחצי. בעקבות הביקוש הרב לכרטיסים ביבר וצוותו הוסיפו תאריכים להופעות במדינות שבהן התעוררה התלהבות גדולה מסביב למכירת הכרטיסים, בהן גם הממלכה המאוחדת, בלגיה, דנמרק וצרפת.
רשימת השירים
רשימת השירים הזאת תקפה להופעה שהתקיימה ב-18 בפברואר 2022, שבסן דייגו. רשימה זו לא תקפה לכל ההופעות.
קן גלובוס
קן גלובוס (7 במרץ 1946 - 10 בספטמבר 2008) היה יהודי אמריקאי שפעל בישראל בשנות ה-70 של המאה ה-20 בתחומי הקולנוע והתיאטרון.
ביוגרפיה
גלובוס, קרוב משפחתם של מנחם גולן ויורם גלובוס, עלה לישראל מארצות הברית ב-1972, לאחר לימודי תיאטרון.
שימש כתסריטאי של הסרטים מבצע יונתן ולופו יחד עם מנחם גולן וכן לסרטים מלכת הכביש (1971) ויוצאים קבוע (1979). ב-1972 השתתף בסרט "הבריחה אל השמש". שימש כעוזר במאי של הסרט "קזבלן".
ב-1976 ביים את "בלוף", הצגת היחיד המוזיקלית של נחום שליט פרי עטו של אלי שרייבר (חתולי).
בשנת 1978 כתב גלובוס את המוזיקה לאופרת הרוק "בני בום" מאת אהוד מנור, ממנו הצליח במיוחד השיר "ילד רע" בביצוע ריקי גל.
בהמשך חזר לארצות הברית שם החל קריירה שנייה בטיפול בציפורים, לאחר שפיתח טכניקה מיוחדת לאילוף תוכים.
ימי התום (שיר של ריטה)
ימי התום הוא הסינגל החמישי מתוך האלבום "ימי התום" של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור ביוני 1988. השיר נכתב על ידי צרויה להב, הולחן ועובד על ידי רמי קלינשטיין.
המופע המשותף
גרסת סיבוב ההופעות "ריטה רמי – המופע המשותף" יצאה לאור במאי 2001 כסינגל ראשון מתוך אלבום המופע המשותף של ריטה ורמי קלינשטיין. על עיבוד גרסה זו היה אחראי גם קלינשטיין.
מארק מילר
מארק מילר MBE (באנגלית: Mark Millar; נולד ב-24 בדצמבר 1969) הוא קומיקסאי סקוטי, המוכר בזכות עבודתו על The Authority, ארבעת המופלאים והאולטימטס באולטימייט מארוול, מלחמת האזרחים, Kingsman, Wanted, Kick-Ass, ועוד. רבות מעבודותיו עובדו, או מתוכננות להיות מעובדות לסרטים עלילתיים.
עבודותיו בDC קומיקס כוללות בעיקר את סופרמן: הבן האדום. עבור מארוול יצר את הקומיקס "The Ultimates", שנבחר על ידי המגזין Time כספר הקומיקס של העשור, ותואר על ידי התסריטאי זק פן כהשראה מרכזית לסרט הנוקמים מ-2012. מילר יצר בנוסף גם את "וולברין: לוגאן הזקן" ואת "מלחמת האזרחים", שניים מהרומנים הגרפיים הנמכרים ביותר של מארוול; סיפור הקרוסאובר של "מלחמת האזרחים" היה הבסיס לסרט קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים מבית אולפני מארוול שיצא בשנת 2016, ו"לוגאן הזקן", היווה את ההשראה לסרט לוגאן - וולברין מבית אולפני המאה ה-20 שיצא בשנת 2017.
מילר היה, בנוסף להיותו כותב הקומיקס עליו מבוססים הסרטים, גם מפיק בכיר בכולם, ובמשך ארבע שנים עבד כיועץ יצירתי לאולפני פוקס על לוח הסרטים שלהם. בשנת 2017 רכשה נטפליקס את קו הקומיקס העצמאי של מילר, Millarworld, אותו ימשיכו לנהל ומילר ואשתו לוסי. בנוסף, הם מיועדים לפרסם קומיקס חדש מטעם קו הקומיקס והודיעו כי יעבדו אותו גם למדיות אחרות.
נעוריו
מילר נולד ב-24 בדצמבר 1969 בקואטברידג', סקוטלנד. הוריו נולדו אף הם בקואטברידג', ומילר בילה את המחצית הראשונה של חייו בעיר. יש לו ארבעה אחים גדולים, ואחות מבוגרת אחת, שמבוגרים ממנו ב-22, 20, 18, 16 ו-14 שנים בהתאמה. אחיו בובי, שעובד היום בבית ספר לבעלי צרכים מיוחדים, הכיר לו את מדיום הקומיקס בגיל 4 בזמן שלמד באוניברסיטה בכך שלקח אותו לחנויות ורכש אותם עבורו. הקומיקס הראשון של מילר, שקרא כשעדיין למד לקרוא, היה Amazing Spider-Man # 121 (1973), שהציג את מותה של גוון סטייסי. הוא רכש באותו יום גם קומיקס של סופרמן. אחיו החלו לרכוש לו הדפסות בשחור לבן של קומיקסים ישנים וביססו את התעניינותו במדיום עד כדי כך שמילר צייר רשת עכביש על פניו עם מארקר, שהוריו לא הצליחו לקרצף בזמן לקראת הקומיוניון ראשון שלו בכנסייה. מילר כינה את אלן מור ופרנק מילר כשתי ההשפעות הגדולות ביותר על הקריירה שלו, ואפיין אותם כ"אמא שלי ואבא שלי". סופרים אחרים שהוא מכנה כהשפעות כוללים את גרנט מוריסון, פיטר מיליגן, וורן אליס, וגארת' אניס. בין הסופרים החדשים שהרשימו אותו ניתן למנות את ג'ייסון אהרון וסקוט סניידר.
אמו של מילר נפטרה מהתקף לב בגיל 64, כאשר מילר היה בן 14, ואביו נפטר כעבור ארבע שנים, בן 65. אף על פי שמילר נהנה לצייר קומיקס, הוא לא הורשה ללמוד בבית ספר לאמנות מכיוון שמשפחתו ראתה את המאמצים הללו כבזבוז זמן למילר האקדמי, שלמד מקצועות כמו כימיה, פיזיקה ומתמטיקה מתקדמת בלימודיו. בתחילה הוא תכנן להיות רופא, ובהמשך החליט כי כלכלן תהיה תוכנית חלופית בת קיימא, אך מאוחר יותר החליט שהוא "לא ממש יכול להיכנס לזה" בתור עיסוק. הוא למד באוניברסיטת גלאזגו בלימודי פוליטיקה וכלכלה, אך נשר לאחר שמות אביו הותיר אותו ללא כסף לשלם עבור דמי המחיה שלו.
עבודותיו בשנות השמונים והתשעים
כשמילר היה בן 18, הוא ראיין עבור פנזין את הכותב גרנט מוריסון, שכתב את עבודתו האמריקאית הגדולה הראשונה על אנימל מן. כשאמר למוריסון שהוא רוצה להיות גם סופר וגם אמן, מוריסון הציע לו להתמקד באחד מאותם מסלולי הקריירה, מכיוון שיהיה קשה מאוד להצליח בשניהם. מילר מציין כי זו העצה הטובה ביותר שקיבל.
התפקיד הראשון של מילר ככותב קומיקס הגיע כשהיה עוד בתיכון, וכתב את Saviour של הוצאת Trident עם האמן דניאל ואללי. Saviour שילב אלמנטים של דת, סאטירה ואקשן של גיבורי על. במהלך שנות התשעים עבד מילר על כותרים כמו 2000AD, סוניק ו-Crisis. בשנת 1993, מילר, גרנט מוריסון וג'ון סמית יצרו ריצה שנויה במחלוקת של שמונה שבועות ב-2000AD שנקראה "The Summer Offensive". במהלך הריצה הזו מילר ומוריסון כתבו את הסיפור הגדול הראשון שלהם ביחד, "ביג דייב".
עבודתו הבריטית של מילר הביאה אותו לידיעת DC Comics, וב -1994 החל לעבוד על הקומיקס האמריקאי הראשון שלו, היצור מן הביצה. ארבעת הגיליונות הראשונים של ריצתו של מילר נכתבו במשותף עם גרנט מוריסון, מה שאיפשר למילר להתיישב יותר בנוחות בכותר. אף על פי שעבודתו הביאה לשבחי המבקרים בכותר הכושל, מכירות החוברת היו עדיין נמוכות מדי והביאו לביטול הכרך על ידי ההוצאה. משם בילה מילר זמן על כותרי DC שונים, ולעיתים קרובות כתב במשותף תחת חסותו של מוריסון כמו במקרים של עבודתו על הפלאש, ליגת הצדק ו- Aztek: The Ultimate Man.
קריירה במארוול ו- DC
בשנת 2000 החליף מילר את וורן אליס על The Authority עבור חותם Wildstorm של DC. תמונות וטקסטים שונים בגליונות מס 13–14 ו-27–28 צונזרו, מתוך דאגה של העורכים לתיאור האלימות, המיניות או מסיבות פוליטיות, שבמקרים מסוימים היו תוצאה של האווירה הציבורית בעקבות פיגועי 11 בספטמבר. העמודים הלא מצונזרים המשוחזרים בגליונות מס 13–14 ו- 27–28 הודפסו לראשונה בכרך השני של גרסת הכריכה הקשה המהודרת (Absolute Authority Volume 2).
מילר הודיע על התפטרותו מ-DC בשנת 2001, אם כי סופרמן: הבן האדום שלו הודפס בשנת 2003.
בשנת 2001 השיק מילר את אולטימייט אקס-מן עבור חותם אולטימייט מארוול של מארוול קומיקס. בשנה שלאחר מכן הוא שיתף פעולה עם המאייר בריאן היץ' ביצירת האולטימייטס, המקבילה של החותם לאוונג'רס. עבודותיו של מילר על האולטימייטס עובדו מאוחר יותר לשני סרטי אנימציה של מארוול כחלק מסדרת הסרטים "Marvel Animated Features": "הנוקמים: האיחוד" ו"הנוקמים: האיחוד 2", ובהמשך אף לקופות ההוליוודיות עם העיבוד מ-2012: הנוקמים.
בשנת 2006, מילר, עם האמן סטיב מקניבן, החל לכתוב את סדרת מלחמת האזרחים של מארוול, סדרה מוגבלת בת שבעה גליונות שנסבה על העברת חוק רישום על-אנושי כתוצאה ממוות והרס שנגרם שלא במתכוון על ידי גיבורי-על והפך את קפטן אמריקה ואיירון מן לצדדים מנוגדים, הספר היווה את הבסיס לסרט קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים. בשנת 2009 כתב מילר את סיפור העלילה הדיסטופי "וולברין: לוגאן הזקן", שהופיע בסדרה הרצה של וולברין, והוגדר כעתיד אפשרי בו וולברין, לאחר שלקה בטראומה על זה שרצח את האקס-מן (אירוע שהניע מיסטריו), הפך למתבודד, באמריקה שלאחריה התמוטטה ממשלת ארצות הברית, והמדינה נפלה לשליטת מובלעות של נבלי-על שונים. כאשר נזקק לכספי שכר דירה למשק המשפחתי שלו, וולברין יוצא מפנסיה כאשר הוקאיי קורא לו.
Millarworld
בשנת 2010, מילר עזב את חוזהו בחברת מארוול בעבודה בשכר, והתחייב במשרה מלאה ל-Millarworld, במסגרת זו יציר וכתב את Nemesis (2010), Superior (2010), Super Crooks(2012), Kingsman: Secret Service ( 2012), Kick-Ass 2 (2012), Hit-Girl (2012), Kick-Ass 3 (2013), Jupiter's Legacy (2013), Jupiter's Circle (2015), Starlight (2014), MPH (2012), Huck ( 2015), Chrononauts (2015), Empress (2016), Reborn (2016).
Millarworld זכתה מהתעניינות מהוליווד כשמילר נשאר כמפיק בכיר בכל העיבודים לספריו. אופציה לעיבוד של Nemesis נרכשה על ידי פוקס המאה העשרים, כאשר טוני סקוט צורף לבימוי. אופציה ל-Superior נרכשה על ידי פוקס עם מתיו ווהן כמפיק. אופציות ל-Super Crooks ו-American Jesus נרכשו על ידי Waypoint Entertainment.
קינגסמן: השירות החשאי, בכיכובו של קולין פירת', יצא לאקרנים בשנת 2014.
לורנצו דיבונוונטורה לקח תחת כנפיו את Jupiter's Legacy ו-Jupiter's Circle והחל לפתח אותם בשנת 2016. ב-17 ביולי 2018 הוכרז כי נטפליקס הזמינה עיבוד לסדרת טלוויזיה Jupiter's Legacy. אופציה ל-Starlight נרכשה על ידי פוקס המאה העשרים. אופציה ל-Huck נרכשה על ידי סטודיו 8 של ג'ף רובינוב. Chrononauts נמצא בפיתוח ביוניברסל.
Millarworld נרכשה תמורת סכום שלא פורסם על ידי נטפליקס באוגוסט 2017, הרכישה הראשונה של נטפליקס והפעם השלישית בהיסטוריה, ציין מילר, כי חברת קומיקס נרכשה על ידי סטודיו. מילר ינהל גם את Millarworld עם אשתו לוסי מילר, ויפרסם קומיקס חדש תחת החותם נטפליקס, אשר יעבדו אותם לקולנוע ולטלוויזיה. קיק-אס וקינגסמן לא היו חלק מהעסקה.
פרסים ותשבחות
ביוני 2013 מונה מילר לחבר בסדר המצוין ביותר של האימפריה הבריטית (MBE) עבור שירותו לקולנוע וספרות ברשימת יום ההולדת של המלכה.
עמדותיו הפוליטיות
מילר תומך בפרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי. מילר העיר בעבר הערות שתמכו בעצמאות סקוטלנד והצהיר "אחרי עידן בלייר התפתיתי לשנה-שנתיים", אך מאז הביע אמביוולנטיות כלפי עצמאות ונסוג מהרעיון בטענה כי ייתכן והעלויות הכלכליות גדולות מדי וכי ממילא סקוטלנד לא באמת תהיה עצמאית אם היא תצטרף מחדש לאיחוד האירופי. הוא גם מתח ביקורת על מדיניות המפלגה הסקוטית הלאומית הן בנושאי חינוך והן בנושאי חופש הביטוי.
Not of This Earth
Not of This Earth (בעברית: "שלא מהעולם הזה") הוא אלבום הבכורה של גיטריסט הרוק אינסטרומנטלי ג'ו סטריאני, שיצא לאור בשנת 1986.
סקירה
לכל אורכו של האלבום, ניכר השימוש בתופים אלקטרוניים, מאשר השימוש השכיח במערכת תופים. הרצועה הנושאת את שם האלבום משתמשת בטכניקת הלחנה מיוחדת שמתאורת בידי סטריאני כ"תיאורית גובה הצליל" (Pitch Axis Theory). הדבר כולל שינוי מודוס מתחת לטון E.
הרצועה The Enigmatic משתמשת בסולם אניגמטי.
Rubina היא אחת משתי הרצועות הקרויות על שם אשתו של סטריאני (השנייה היא Rubina's Blue Sky Happiness מהאלבום The Extremist של שנת 1992).
The Headless Horseman משתמשת בטכניקת טאפינג בשתי ידיים בלבד לכל אורכה של הרצועה, והיא שוכתבה מחדש לכדי הרצועה Headless מתוך Flying in a Blue Dream משנת 1989.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו בידי ג'ו סטריאני.
גדעון לבינסון
גדעון לבינסון (נולד ב-13 בדצמבר 1954) הוא מלחין, מנצח, מוזיקאי, צ'לן ונגן קונטרבס ישראלי המשמש כיום כפרופסור וראש התוכנית לקומפוזיציה במחלקה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן.
קורות חיים
לבינסון נולד בירושלים, בנם של רות (צ'לנית), ואברהם לבינסון (צייר ובעל משרד פרסום). לבינסון למד קומפוזיציה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, שם היה תלמידו של אנדרה היידו.
בשנת 1986 סיים לימודי דוקטורט בניצוח בקונסרבטוריון פיבודי באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, בבלטימור.
הוא השתלם אצל המנצח סרג'יו צ'ליבידאקה ואצל רמי שבלוב. בשנת 1995 חזר לארץ והחל ללמד באוניברסיטת בר-אילן, שם ייסד את המסלול לקומפוזיציה.
יצירותיו כוללות מוזיקה קאמרית, מוזיקה תזמורתית, מוזיקה לתיאטרון ומוזיקה אלקטרו-אקוסטית. הוא ניצח על הרכבים בישראל ומחוצה לה.
יצירותיו של גדעון לבינסון בוצעו על ידי מיטב התזמורות וההרכבים, בניהן התזמורת הקאמרית של מינכן, תיאטרון הבלט של מינכן, אנסמבל סולני תל אביב, התזמורת הסימפונית ירושלים, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, אנסמבל 2E2M בפריז, רביעיות קרונוס, אוריין, אביב, דאנל, ברניני, ועוד. השתתף כמלחין בפסטיבל ישראל, פסטיבל שלזוויג-הולשטיין ופסטיבל שווצינגן למוזיקה חדישה שניהם בגרמניה, בסדרה "יצירות חדשות" של הרדיו הצפון גרמני. לבינסון היה מלחין אורח באקדמיה הבאוורית לאומניות יפות במינכן באוניברסיטת וייטן-הרדקה בגרמניה ובקונסרבטוריון על שם ורדי בפארמה.
לבינסון זכה בפרסים שונים בארץ ובעולם, ביניהם פרס ראשון בתחרות בינ"ל של האקדמיה האיטלקית לאמנויות יפות בשנת 2000, פרס אקו"ם בשנת 2001, פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים בשנת 2003, פרס שני בתחרות מוצרט מטעם שגרירות אוסטריה בשנת 2006, ועוד.
בשנת 2002 יצא אלבומו Odradek בהוצאת ECM, והיה למלחין הישראלי הראשון שנבחר על ידי חברה זו להפקת פרופיל מוזיקלי. היצירה המרכזית באלבום היא רביעיית מיתרים "אודראדק" שחוברה ב-1999, על שם דמות חידתית בסיפור של פרנץ קפקא.
חיים אישיים
לבינסון חזר בתשובה ונמנה עם חסידי אמשינוב. נשוי לחיה, ולהם שמונה ילדים. אחיו הם הבמאי מיכה לבינסון, איש גלי צה"ל עודד לבינסון וג'ימי - יועץ שיווק לחברות. כיום מתגורר בכפר שבי ציון.
יחסי אלבניה–טורקיה
יחסי אלבניה–טורקיה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של אלבניה והרפובליקה הטורקית.
סקירה כללית
בשנת 1479 כבשה האימפריה העות'מאנית את שטחי אלבניה, ובעקבות הכיבוש התאסלמו רוב האלבנים. במהלך המאה ה-19 התנהלה האימפריה העות'מאנית בסלחנות כלפי האלבנים ואפשרה להם ליהנות מזכויות שלא היו לעמים אחרים ברחבי האימפריה. בתחילת המאה ה-20 ביקשו האלבנים להתנתק כמעט לגמרי מהאימפריה והעות'מאנים סירבו להעניק להם זכויות מיוחדות מעבר למה שכבר השיגו. בעקבות זאת מרדו האלבנים בשנת 1909 ושוב בשנת 1910. ביוני 1911 הקימו האלבנים ממשלה זמנית. באוקטובר 1912, במסגרת מלחמת הבלקן הראשונה שבה מדינות הבלקן ביקשו להשתלט על רומליה, השטחים של האימפריה העות'מאנית באירופה, פלשה סרביה לאלבניה וכבשה את כל צפון אלבניה ובהמשך גם חלקים ממרכזה. ב-29 בנובמבר 1912 כבשה סרביה את דורס והכריזה על אזורי אלבניה שכבשה כמחוז בממלכת סרביה. במקביל, מונטנגרו הטילה מצור על שקודרה שנכבשה באפריל 1913. יוון מצידה, כבשה שטחים בדרום אלבניה לעצמה ואף הטילה מצור על ולורה החל מדצמבר 1912.
היחסים בין המדינות כוננו באופן רשמי בשנות ה-20 של המאה ה-20. היחסים בין אלבניה לטורקיה ידידותיים באופן מסורתי בגלל גורמים תרבותיים והיסטוריים. שתי המדינות עם אוכלוסייה מוסלמית בעיקר, והן חברות ב, בנאט"ו ובאיחוד מדינות הים התיכון. לטורקיה יש גם מעמד של מדינה מועמדת ל, שבו אלבניה היא מועמדת פוטנציאלית. בטורקיה חיים כ-1.3 מיליון אזרחים ממוצא אלבני שלא איבדו קשרים תרבותיים עם אלבניה. יש גם מיעוט טורקי חזק בקוסובו.
היחסים בין המדינות
אלבנים רבים, שהתאסלמו במהלך האימפריה העות'מאנית, שירתו את הסולטנים הטורקים. אלבניה הייתה המדינה האחרונה בבלקן שהכריזה על עצמאות מהאימפריה העות'מאנית ב-28 בנובמבר 1912. טורקיה הייתה מהראשונות שהכירו בעצמאותה של אלבניה. החל מ-2 בפברואר 2010 אזרחי שתי המדינות יכולות לשהות בשטחן עד 90 יום ללא ויזה.
בנובמבר 2012, הדרדרו היחסים בין המדינות לאחר שאלבניה נמנעה מהצבעה של האו"ם כדי להעניק ל מעמד של מדינה בארגון. ראש ממשלת טורקיה ניסה לשכנע ללא הצלחה את ממשלת אלבניה להצביע בעד. ארדואן אמר לכתבים שהוא התקשר באופן אישי לנשיא סאלי ברישה ודיבר איתו, מה שהשפיע על עמדתה של אלבניה, שבמקום להצביע נגד, נמנעה.
Infinite (אלבום של אמינם)
Infinite הוא האלבום הראשון של הראפר אמינם שיצא ב -12 בנובמבר 1996 והופק על ידי מר פורטר.