cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מאדים
שיטות לתיארוך גאולוגי
השיטה המקובלת לתיארוך גאולוגי של כוכבי לכת שונה משיטות התיארוך הגאולוגי של כדור הארץ. תקופות גאולוגיות פלנטריות נשענות על ספירת מכתשים. הנחת היסוד היא שפני שטח החשופים יותר מבחינת זמן לחלל ספגו יותר פגיעות של מטאוריטים ולכן יש בהם יותר מכתשים. על פי שיטה זו הובחנו על פני מאדים שלוש תקופות והן:
אן האת'וויי (שייקספיר)
צוואתו של שייקספיר
בצוואתו המפורסמת שייקספיר נתן רק ירושה אחת לאשתו, "המיטה השנייה הכי טובה שלו". אין התייחסות למיטה "הטובה ביותר", שהייתה נכללת בעזיבה העיקרית לסוזנה. הורשה זו לאן התפרשה לעיתים קרובות כקטנה, מה שמרמז שאן הייתה במובן מסוים רק האדם "השני הכי טוב" בחייו האינטימיים. הוצעו כמה הסברים: ראשית, נטען כי על פי חוק, האת'וויי הייתה זכאית לקבל שליש מעיזבון בעלה, ללא קשר לרצונו, אף על פי שהדבר שנוי במחלוקת. עלתה השערה כי האת'וויי הייתה אמורה להיות נתמכת על ידי ילדיה. ז'רמיין גריר מציעה שהעזבונות היו תוצאה של הסכמים שנעשו בזמן נישואיה של סוזנה לד"ר הול: שהיא (ולכן בעלה) תורש את עיקר עזבונו של שייקספיר. לשייקספיר היו יוזמות עסקיות עם ד"ר הול, וכתוצאה מכך מינה את ג'ון וסוזנה כמוציאים לפועל של צוואתו. ד"ר הול וסוזנה ירשו ועברו להתגורר במקום חדש לאחר מותו של שייקספיר. זה יסביר גם דוגמאות אחרות לכך שהצוואה של שייקספיר לא נדיבה ככל הנראה, כמו בהתייחסותו לבתו הצעירה ג'ודית. יש אינדיקציה שייתכן שהאת'וויי הייתה בטוחה כלכלית בזכות עצמה.
מאדים
שיטות לתיארוך גאולוגי
החוקרים האירופיים מציעים מודל תיארוך שונה המתבסס על התכולה המינרלוגית של פני השטח. השמות ניתנים על בסיס מינרלים פילוסיליקטיים. החוקרים האירופיים חילקו את הגאולוגיה של מאדים גם כן לשלוש תקופות, חופפות חלקית לחלוקה הכרונולוגית המקובלת, אם כי אחד מחוקרי מאדים האמריקאים, מייקל קאר, חולק על שיטה זו. על פי השיטה האירופית התקופות הן:
יכול להיות שעם תחילתה של פעילות מאוישת על מאדים, שיטת התיארוך תשתנה. ייעשה שימוש בתיארוך סטרטיגרפי כמקובל על כדור הארץ. הערכה זו נשענת על תצלומים בעלי רזולוציה גבוהה שבהתבסס עליהם אפשר יהיה לבצע חתכים סטרטיגרפיים במקומות שונים בפרט במצוקים.
אן האת'וויי (שייקספיר)
צוואתו של שייקספיר
הארכיון הלאומי קובע כי "מיטות ושאר רהיטי בית היו לעיתים קרובות העזבון הבלעדי לאישה" וכי, נהוג, הילדים יקבלו את החפצים הטובים ביותר והאלמנה את השני במיטבו. בתקופתו של שייקספיר, מיטותיהם של אזרחים משגשגים היו עניינים יקרים, לעיתים שוות ערך כמו בית קט. לפיכך, העזבה לא הייתה מינורית כפי שהיא עשויה להיראות בעת החדשה.
מאדים
אטמוספירה
האטמוספירה של מאדים קלושה. לחץ האוויר בפני השטח הוא רק 10 מיליבר, כ־1% בלבד מהלחץ הממוצע שעל־פני כדור הארץ. גובהה של האטמוספירה הוא כ־11 קילומטר. האטמוספירה של מאדים מורכבת מ־95% פחמן דו־חמצני, 3% חנקן, 1.6% ארגון ומעט חמצן ומים. ב־2003 נמצאו גם עדויות לנוכחות של מתאן באטמוספירה.
בשלבי קיומו הראשונים של כוכב הלכת, כמות הפחמן באטמוספירה הייתה גדולה יותר, כמו שהיה בתקופה המקבילה על כדור הארץ. מקורו של הפחמן הוא מפנים כוכב הלכת, מהמעטפת, וממקורות חיצוניים (מטאוריטים קרבונטיים, מיקרומטאוריטים ושביטים). נכון למאה ה־21, מולקולות הפחמן נדיפות יותר ונהרסות על ידי חמצון ויינון על פני השטח. תהליכים אלה לא התרחשו בעבר כאשר האטמוספירה הייתה צפופה יותר, עם תכולה גדולה יותר של CO2 ושדה מגנטי שהגן על כוכב הלכת. אף על פי שמאדים וכדור הארץ נוצרו מאותם חומרים, כל אחד מהם התפתח בצורה שונה. המים בתקופה זו התפרקו, וכנראה רק לאחר מיליארד השנים הראשונות הפך מאדים לכוכב לכת קר ויבש. רמז אפשרי לאיבוד המים מהאטמוספירה, בא מהדרך בה מתרחשת האינטראקציה בין האטמוספירה לרוח השמש. אינטראקציה זו מראה שמאדים מאבד כל יום 100 טון מהאטמוספירה שלו.
אף על פי כן, מאדים עדיין מחזיק באטמוספירה. המקורות לחידוש האטמוספירה הם פגיעות שביטים, קרח ה־CO2 בקטבים, ופריצת מים ממעבה האדמה ההופכים לגז. החוקרים זיהו סוג של גל כפול מרוח השמש (double whammy solar supper wave) הגורם לדלדולה של אטמוספירת מאדים. גלים אלה נוצרים כאשר זרם אחד של רוח השמש מתהפך ומורם על ידי גל אחר ומאיץ את מהירותם של חלקיקים מהשמש. זה יוצר שטף של חלקיקים הנע לעבר מאדים, פוגע בו בפעימה אחת ומתיז לחלל חלקיקים מהאטמוספירה.
היונוספירה של מאדים מתנשאת לגובה של 110–130 קילומטר. בגובה זה קרינת השמש היא בעלת עוצמה רבה, חלקיקים מרוח השמש מפרקים אטומים ומולקולות באטמוספירה העליונה ומשחררים אלקטרונים. מיפוי גלובלי של היונוספירה אפשר לבחון את התנהגותה גם בלילה. מיפוי האטמוספירה העיד על שינויים במרחב הגאוגרפי בשעות החשיכה. במהלך המיפוי הלילי התגלה מארג מורכב של אזורים שבהם צפיפות האלקטרונים גדולה. אחת התגליות הייתה המתאם הגדול שבין מספר האלקטרונים ביונוספירה בלילה לבין כיוון השדה המגנטי המקומי. האזורים בעלי צפיפות האלקטרונים הגדולה קשורים לאזורים בעלי מגנטיות גבוהה בפרט דרומית לקו המשווה, סמוך למקומות בהם קווי השדה המגנטי ניצבים לקרקע. על כדור הארץ מצב כזה אפשרי רק בקטבים המגנטיים. רוח השמש העוטפת את מאדים מאפשרת כנראה היווצרות יונוספירה בצד הלילי. האינטראקציה עם רוח השמש מעוררת (energises) את האטמוספירה ויוצרת אוכלוסייה של אלקטרונים חופשיים.
באטמוספירה של מאדים מתחוללות סופות אבק, ב־2018 התרחשה סופה שכיסתה חלקים גדולים מהפלנטה. מדענים השתמשו ברכב החלל אופורטוניטי כדי לנסות ולהתחקות אחר מקורותיהן של סופות אלו. אף על פי שמדובר בסופות שמהירותן רבה, הן נושאות איתן כמות אנרגיה נמוכה בשל האטמוספירה הקלושה.
חקר פני השטח
תחום מדע שעוסק בחקר פני מאדים נקרא "אראוגרפיה" (Areography ).
חקר השטח במהלך המאה ה-18 בוצע על ידי צפייה בטלסקופ. בשנת 1877 ג'ובאני סקיאפארלי פרסם מפה ראשונה של מאדים. הוא קרא לאזורים כהים שראה כ"ימות", ואזורים בהירים כ"יבשות". הוא ציין כי ראה רשת צפופה של מאפיינים בעלי קווים ישרים על פני השטח, להם קרא בשם ערוצים. המילה "ערוצים" באיטלקית היא "canali", והיא תורגמה לאנגלית כ-"canal", כלומר "תעלות".
ממצאים של תוכנית מארינר בשנות ה-60 הוכיחו שעל כוכב הלכת אין "ימות" ואין צמחייה. במהלך מארס גלובל סרוויור בוצעו צילומים מפורטים שאיפשרו לעבד מפות מפורטות של מאדים.
אולימפוס מונס הוא הר געש הגבוה ביותר הידוע במערכת השמש והוא מגיע לגובה של 21 ק"מ.
מים על מאדים
שני הקטבים של מאדים מכוסים מים קפואים. עובדה זו מגבירה את התקוות לאיתור עקבות של חיים מיקרוסקופיים בעבר.מדענים מעריכים שהקרח נמצא ממש מתחת לפני השטח של כוכב הלכת. זאת משום שחלליות מחקר זיהו כמויות גדולות של מימן, והדרך היחידה בה יכולה להיות כמות כה גדולה של מימן היא במולקולות מים. מעריכים שכמות המים מגיעה עד 80%-90% ממסת הסלע, ושהקרח מפוזר באופן אחיד בכל אזור הקוטב הצפוני. ככל הנראה, המים הקפואים נמצאים בעומק של לא יותר מ־30 סנטימטרים מתחת לפני הקרקע. כמות זו של מים מעלה את האפשרות שבעבר מאדים היה חם יותר, והתקיימו עליו חיים מיקרוסקופיים.
המקפת לסקר מאדים מצאה ב־2008 בשולי ההרים קרחונים המכילים כמויות גדולות של קרח, טמונים מתחת לשכבת הקרקע. שכבת קרח זו דומה במאפייניה לשכבת הקרחונים העבה שנמצאה מתחת לכיסוי סלעי באזור אנטארקטיקה. בשנת 2015 הודיעה נאס"א כי נמצאו עדויות לקיום של מים זורמים על פני מאדים. הסימנים השחורים על הכוכב הם ההוכחה לכך.
חיים על המאדים
בשלבי חייו הראשונים של מאדים לפני כ־4 מיליארד שנים, האטמוספירה שלו הייתה סמיכה הרבה יותר ממה שהיא היום והגנה עליו בדומה לאטמוספירה שמגנה על כדור הארץ. כמות הפחמן באטמוספירה הקדומה הייתה דומה למה שהיה בתקופה מקבילה בכדור הארץ. בגלל הקרבה לכדור הארץ והתנאים הדומים, ובגלל קיומם של מים על המאדים, היו יכולות להתפתח עליו צורות חיים.
נכון לתחילת העשור השלישי של המאה ה־21, אין הוכחה לקיום חיים בהווה או בעבר על המאדים, אבל המחקרים עדיין מתנהלים. רכב המאדים קיוריוסיטי נשלח ב־2012 לבצע בדיקות מדעיות במכתש גייל שהוא אגם יבש במאדים, בהנחה שאגם היה מקום נוח להתפתחות חיים. הרובר פרסווירנס נחת על מאדים בפברואר 2021 בדלתה של האגם היבש מכתש ג'זרו, כדי לאסוף דגימות מהקרקע הבוצית שהייתה בו בעבר.
גז מתאן על מאדים
בשנים 2003–2004 מצאו שלוש קבוצות נפרדות של מדענים הוכחות לקיומו של גז מתאן באטמוספירה שעל פני מאדים. צוות מדענים בראשות מייקל מומה ממרכז טיסות החלל גודרד של נאס"א, בדקו באמצעות ספקטרוגרפים ברזולוציה גבוהה, המוצבים במתקן הטלסקופ התת־אדום שבהוואי ובטלסקופ ג'מיני הדרומי שבצ'ילה, ומדדו ריכוזי מתאן של מעל 250 חלקים למיליארד, כמו כן נצפו שינויים בריכוז המתאן בין האזורים השונים שעל פני מאדים. קבוצה נוספת של מדענים ניתחה מדידות ספקטרליות שנאספו על ידי החללית מארס אקספרס אולם הם מצאו שהריכוז נמוך בהרבה, כשהטווח הוא בין אפס ל־35 חלקים למיליארד. והקבוצה השלישית של החוקרים בראשות ולדימיר קרסנופולסקי מדדו באמצעות הטלסקופ הקנדי־צרפתי בהוואי ממוצע פלנטרי של כ־10 חלקים למיליארד, כשבשל רזולוצית אות ומרחב נמוכות לא התאפשר להם לקבוע האם יש שינויים בריכוז באזורים השונים שעל פני מאדים.
נוכחתו של גז המתאן באטמוספירה של מאדים מסקרנת מאוד היות שגז זה אינו יציב - מולקולת מתאן לא מתקיימת יותר מכמה מאות שנים, מה עוד שקרינה על־סגולה מפרקת את הגז בהיעדר שכבת אוזון על פני מאדים. אם הדבר נכון, הוא מצביע על כך שצריך להיות (או שהיה צריך להיות במאות השנים האחרונות) מקור לגז זה על כוכב הלכת. פעילות וולקנית, התנגשויות שביטים, וקיום חיים בצורת מיקרואורגניזמים כגון מתאנוגנים עשויים להיות המקור לכך, אך אלו עדיין לא נמצאו. ב־21 בספטמבר 2013 דווח כי החללית קיוריוסיטי שבדקה נוכחות מתאן באמצעות ספקטרומטר לייזר הניתן לכוונון, באמצעותו ניתן לאתר אפילו ריכוזים נמוכים ביותר לא מצאה את החומר באטמוספירה של מאדים. לפי החוקרים של נאס"א, ניתן להסיק מהאנליזה הזו שנכון לתחילת העשור השלישי של המאה ה־21, אין במאדים חיידקים פולטי מתאן.
זוהר הקוטב
על מאדים התגלו תופעות של זוהר הקוטב בדומה לכדור הארץ. התופעה התגלתה ב־2004 תוך שימוש בספקטרומטר בתת־אדום ובעל־סגול של הגשושית מארס אקספרס. ציוד זה מאפשר לחקור את המבנה וההרכב של אטמוספירת מאדים. התברר שהזוהר מתרחש סמוך למקומות בהם ישנם שרידים של שדה מגנטי בסלעי הקרום. התגלו 9 פליטת חדשות של זהירה זו, מה שאיפשר מיפוי של זהירת מאדים. המיקום הגאוגרפי של התופעה בכוכבי הלכת האחרים בהם היא זוהתה מתוחם לאזור הקטבים, כמו על כדור הארץ. על מאדים התופעה מתרחשת בכיסים של מגנטיות, מקומות בהם סלעי הקרום הם מגנטיים והפיזור שלהם הוא על כוכב הלכת כולו. הם נגרמים בשל התנגשות חלקיקים טעונים עם מולקולות באטמוספירה. מקורם של החלקיקים הוא מהשמש. עדיין לא ברור כיצד האלקטרונים מואצים למהירויות גבוהות עד כדי יצירת תופעת זהירה על מאדים. על כדור הארץ המולקולות הגורמות לזהירה באור הנראה הן של חמצן ושל חנקן שאינם נפוצים דיים על מאדים.
שינוי אקלימי
מבחינת השינוי האקלימי ארוך הטווח החוקרים נעזרים בצילומי הקרחונים ואלה מעלים את האפשרות ששינוי אקלימי כזה התרחש לפני 4.6 מיליון שנה. על פי אותה גישה, מאדים נמצא נכון למאה ה־21, בתקופת מעבר בין תקופות קרח. בשל נטיית הציר, מאדים נמצא קרוב יותר לשמש, משקעי קרח (ice deposits) בקווי רוחב נמוכים, מתאדים ומשנים את פני הקרקע. שתי קבוצות חוקרים הגיעו למסקנה שהציר של מאדים מתנדנד במחזוריות על צירו. על פי חישוביה של קבוצה אחת הציר משתנה בין 15°–40° ועל פי חישוביה של הקבוצה השנייה הציר משתנה בזווית של °45. בכל מקרה מדובר בתנודות חזקות מאוד והסיבה לכך היא שלמאדים אין ירח גדול כמו זה של כדור הארץ המייצב תנודתיות זו. התוצאה היא תנודות אקלימיות חזקות בטווחים של מיליוני שנים. ההערכה היא שלפני 5 מיליון שנים מאדים עבר שינוי זוויתי חזק. לחות שהייתה לכודה בקטבים הוסעה באמצעות רוחות לאזור קו המשווה והושקעה כשלג (deposits) שם. הודות לכך היא יצרה ים קפוא ודפוסים של פעילות קרחונית באזור זה, רצועות עתיקות של קרח. אלה כנראה שרידים של קרח לאורך קו המשווה. מקומות נוספים עשירים בקרח נמצאו בעמקים מזרחית לאזור הלאס (Hellas) ובאגפים המערביים של קו המשווה הרי הגעש האדירים בשם תארסיס מונטס (Tharsis Montes) .זהו תהליך דומה לכיסוי המחזורי בשלג של הרי הרוקיס בארצות הברית והקרחונים המצויים על הקילימנג'רו באפריקה ובהרי האנדים בדרום אמריקה.
צפייה במאדים מכדור הארץ
משום שזמני ההקפה של מאדים וכדור הארץ סביב השמש מראים יחס הקרוב ל־2:1 ישנה מחזוריות בהופעותיו ומשך הזמן בו ניתן לצפות במאדים מכדור הארץ. זמן המחזור הסינודי של מאדים נמשך 780 יממות ארץ שהן 2.135 שנים (שנתיים וחודשיים). בזמן זה מרחקו המקסימלי של מאדים מכדור הארץ עשוי להגיע עד לפי 7 מן המינימלי (בעת ניגוד), בשל כך בהירותו הנראית משתנה מחיוורון של 1.8 עד לבהירות מרשימה של 2.9-, בסולם הבהירות של פוגסון, כאשר כדור הארץ ומאדים בקרבה מרבית.
ב־27 באוגוסט 2003 מאדים הגיע למרחק הקטן ביותר מן הארץ ב־60,000 השנים הקרובות - 55,758,006 ק"מ. על אף שרדיוסו של מאדים גדול פי שניים מזה של הירח, מרחקו המינימלי מכדור הארץ גדול ביותר מפי 100 מזה של הירח, כך שמאדים תמיד יראה קטן בהרבה מהירח לצופה מכדור הארץ (ולא כפי שטוענת מתיחת מאדים).
ב־29 בינואר 2010 מאדים היה שוב בניגוד וגם טלסקופים קטנים איפשרו להבחין בתווי פנים על מאדים, במיוחד בכיפות הקרח שלו. טלסקופים גדולים יותר איפשרו להבחין גם באזורים כגון ואליס מארינריס, והאולימפוס מונס.
ירחי מאדים
למאדים יש שני ירחים, פובוס ודימוס. שניהם קטנים ביחס לירח של כדור הארץ: קוטרו של פובוס הוא כ־22 ק"מ ושל דימוס 12 ק"מ. מקורם לא ידוע, אך השערה אחת היא שהם אסטרואידים שנלכדו. הם התגלו על ידי האסטרונום האמריקאי אסף הול בשנת 1877. הם נקראו על שם הדמויות מהמיתולוגיה היוונית פובוס (אל הפחד) ודימוס (אל הטרור והאימה) אשר ליוו את אביהם ארס (הגרסה היוונית של מרס, השם הלטיני של מאדים) בצאתו לקרב.
לפי חישובי מסלול, דימוס מתרחק ממאדים, ואילו פובוס מתקרב אל מאדים, עד שכח הכבידה יפרקו.
תוכנית מארינר
במסגרת תוכנית מארינר האמריקאית שוגרו מספר זוגות של גשושיות מחקר אל עבר כוכבי הלכת הפנימיים במערכת השמש.
מארינר 3 שוגרה ב־5 בנובמבר 1964, אך שיגורה נכשל. מארינר 4 שוגרה ב־28 בנובמבר 1964, והגיעה למרחק מינימלי של 9,844 ק"מ ממאדים ב־14 ביולי 1965. החל ממרחק 16,900 ק"מ ועד שעברה את כוכב הלכת והתרחקה ל־11,900 ק"מ, צילמה תמונות כל 48 שניות, אותן אחסנה על סרט הקלטה ושידרה מאוחר יותר אל כדור הארץ.
מארינר 6 שוגרה ב־24 בפברואר 1969, והגיעה אל מאדים ב־31 ביולי. מארינר 7 שוגרה ב־27 במרץ אותה שנה, והגיעה אל מאדים ב־5 באוגוסט. הן טסו לאורך קו המשווה והקוטב הדרומי של מאדים, וניתחו את האטמוספירה והקרקע של מאדים בעזרת ציוד חישה מרחוק. שתי הגשושיות צילמו 143 תמונות בעת התקרבן אל כוכב הלכת, ו־55 תמונות תקריב. המרחק המינימלי ממאדים היה 3,550 ק"מ. בנוסף, צולם במשימה זו גם הירח פובוס.
תוכנית גשושי מארס
מארס 2 שוגרה ב־19 במאי 1971, הגיעה למאדים לאחר כשישה חודשים, ונכנסה למסלול. ב־27 בנובמבר שחררה את רכב הנחיתה, אך הוא התרסק על הקרקע לאחר שרקטות הבלימה שלו לא פעלו. מארס 3 שוגרה ב־28 במאי אותה שנה, והגיעה ב־2 בדצמבר. רכב הנחיתה שלה נחת בהצלחה, אך הפסיק לפעול לאחר ששלח 20 שניות של צילום וידאו.
מארס 4 שוגרה ב־21 ביולי 1973, ומרס 5 שוגרה ארבעה ימים מאוחר יותר, ב־25 ביולי. מארס 4 לא הצליחה להיכנס למסלול סביב מאדים עקב תקלה במנוע הבלימה שלה. מארס 5 נכנסה למסלול בפברואר 1974, וצילמה 60 תמונות של פני מאדים לפני שכשלה.
מארס 6 שוגרה ב־5 באוגוסט 1973, וחלפה על פני מאדים במרץ 1974. היא שחררה רכב נחיתה, ששידר מידע אטמוספירי במשך 224 שניות, אך כשל לפני הגיעו אל הקרקע. מארס 7 שוגרה ב־9 באוגוסט אותה שנה. עקב תקלה, רכב הנחיתה שלה שוחרר ארבע שעות לפני הזמן, וכתוצאה מכך הוא החטיא את הכוכב ב־1,300 ק"מ.
מארס 96
חללית מחקר רוסית מרס 96 שוגרה ב־16 בנובמבר 1996, אך שיגורה נכשל והיא נפלה חזרה אל כדור הארץ. מרבית המשימות הרוסיות לחקר מאדים נכשלו בדרך זו או אחרת.
ויקינג
תוכנית ויקינג האמריקאית כללה שתי משימות מחקר שהורכבו מלוויין צילום ורכב נחיתה כל אחת.
ויקינג 1 שוגרה ב־20 באוגוסט 1975, הגיעה אל מאדים ב־19 ביוני 1976, ושיחררה את רכב הנחיתה ב־20 ביולי 1976. היא ביצעה גם סריקות של פני השטח וצילומים מגובה כמה מאות קילומטרים. באחת הסריקות צולמו באזור הנקרא סידוניה מבנים שנראו כמו שלוש פירמידות ומה שנראה כפנים אנושיים במרכזן (הפנים במאדים).
ויקינג 2 שוגרה ב־9 בספטמבר 1975, הגיעה אל מאדים ב־7 באוגוסט 1976, ושיחררה את רכב הנחיתה ב־3 בספטמבר 1976.
מרס אובזרבר
מרס אובזרבר הייתה חללית מחקר אמריקאית ששוגרה ב־25 בספטמבר 1992. החללית הייתה אמורה להיכנס למסלול סביב מאדים, אך הקשר עמה אבד זמן קצר לפני מועד ההגעה המתוכנן.
מרס גלובל סורבייר
לוויין צילום וחישה מרחוק בשם מרס גלובל סורבייר שוגר בנובמבר 1996 והגיע אל מאדים ב־12 בדצמבר 1997, מאז סיפק מידע מדעי רב. הקשר עם הלוויין אבד ב־2 בנובמבר 2006.
פאת'פיינדר
פאת'פיינדר הייתה גשושית שנשאה רכב מחקר קטן (באורך של כ־50 ס"מ), ונחתה על מאדים ב־4 ביולי 1997. בנחתת היו מכשירים למדידת האטמוספירה של מאדים, ורכב המחקר נשא מכשירים לבדיקת ההרכב הכימי של סלעים. הקשר עם החללית אבד לאחר מספר חודשי פעולה על קרקע מאדים, הרבה יותר מ־30 הימים שתוכננו מלכתחילה.
מרס סרוויור 98
במסגרת תוכנית מרס סרוויור 98 שוגרו שתי גשושיות לחקר מאדים:
נחתת הקוטב של מאדים
נחתת הקוטב של מאדים (Mars Polar Lander) שוגרה ב־3 בינואר 1999, אך עקבותיה אבדו ב־3 בדצמבר 1999. ככל הנראה הנחתת התרסקה בעת הנחיתה.
מקפת האקלים של מאדים
שוגרה ב־11 בדצמבר 1998 כדי לחקור את האקלים על מאדים אך הקשר עמה אבד ב־23 בספטמבר 1999.
מארס אקספרס
מארס אקספרס היה לוויין המחקר האירופי אשר שוגר ב־2 ביוני 2003, ונכנס למסלול סביב מאדים ב־25 בדצמבר 2003. חללית זו נשאה איתה את הנחתת הבריטית ביגל 2, שנקראה על שם ספינתו של צ'ארלס דרווין, "ביגל". הנחתת אבדה כאשר חדרה לאטמוספירת מאדים.
רכבי המחקר ספיריט ואופורטיוניטי
ב־3 בינואר 2004 נחת במכתש גוסב במאדים רכב השטח הרובוטי ספיריט, וב־25 בינואר 2004 נחת התאום שלו, אופורטוניטי, במישור מרידיאני בצידו השני של כוכב הלכת. שני הרכבים מצוידים בכלי לשיוף סלעים ובמגוון מכשירי מדידה, לרבות מצלמת זום חזקה וספקטרומטר מוסבאואר לגילוי ההרכב הכימי של הסלעים והאדמה.
שלושה ימים אחר כך, ב־5 במרץ 2004, הודיעה נאס"א במסיבת עיתונאים נוספת כי גם ספיריט, הרכב התאום של אופורטיוניטי, הפועל במכתש גוסב, מרחק חצי מאדים, בצידו השני של קו המשווה, מצא עדויות למים, אף כי גם אם היו שם מים בעבר, כמותם הייתה קטנה מזו שהיו באזור שבו פועל אופורטיוניטי.
שני רכבי החלל, שהיו מיועדים לפעול חודשים ספורים, פעלו שנים מעבר למצופה. אופורטיוניטי המשיך לנוע, לחקור ממצאים שונים (ראו מכתשים ויקטוריה, ווסטוק, ואיגל), ולשדר נתונים לכדור הארץ ביוני 2018 נכנס אופורטוניטי למצב תרדמת לאחר סופת אבק גלובלית שנמשכה שבועות על מאדים וכיסתה את הלוחות הסולארים של הרובר. הניסיונות לחידוש הקשר עם הרובר נכשלו וב-13 בפברואר 2019 הודיעה נאס"א על סיומה של משימת אופורטוניטי. הרכב התאום שלו, ספיריט, הפסיק לשדר נתונים לכדור הארץ בתאריך 22 במרץ 2010, ככל הנראה עקב תנאי החורף הקשים במאדים. ב־24 במאי 2011 הודיעה נאס"א על הפסקת הניסיונות ליצור קשר עם ספיריט.
אלישמע
אֶלִישָׁמָע הוא מושב באזור השרון ליד הערים הוד השרון וכפר סבא ושייך למועצה אזורית דרום השרון.
מאדים
מקפת לסקר מאדים
מקפת לסקר מאדים (Mars Reconnaissance Orbiter) היא חללית מחקר של נאס"א ששוגרה באוגוסט 2005 על מנת לחקור את פני מאדים. לחללית ארבע משימות עיקריות:
אלישמע
המושב הוקם בשנת 1951 על ידי עולים מלוב מהעיר בנגאזי ומאזור קירנאיקה, שישבו קודם לכן במשך כשנתיים בבתי כפר סבא הערבית, וכונו ארגון "אל כרום" ו"כרמים". היישוב הוקם על אדמות הכפר הערבי ביאר עדס שהוקצו למושב כנכסי נפקדים, לאחר שתושביו ברחו ממנו במהלך מלחמת העצמאות.
מאדים
מקפת לסקר מאדים
MRO נכנסה למסלול סביב מאדים ב־10 במרץ 2006 ומאז משדרת צילומי מאדים אל כדור הארץ.
אלישמע
בעת הקמתו הוקצו למושב 2,400 דונם, בהם עסקו בפלחה.
מאדים
מקפת לסקר מאדים
בצילומים שהגיעו נמצאו עדויות להתפרצויות וולקניות, שיטפונות אדירים ופני שטח מצולקים מפגיעות מטאוריטים אולם התגלית החדשה החשובה היא גילוי שכבות משקע המעידות על מחזוריות אקלימית על הכוכב הנובעת מהטיית ציר הכוכב.
מרכזיט
מַרְכַּזִיט - צורת המינרל של סולפיד הברזל (FeS2) שהוא פולימורף של המינרל פיריט.
תיאור
מקור שם המינרל משמו של המינרל פיריט בערבית. ואכן, בגלל הדמיון בין הפיריט למרכזיט טועים לעיתים ביניהם, אם כי המרכזיט קל יותר ופריך יותר. דגימות של מרכזיט מתפוררות ונשברות לעיתים קרובות ולא ניתן לשרוט את המינרל בסכין. הסיבה לפריכות הוא מבנה הגביש הבלתי יציב שלו, ומבנה גביש זה הוא ההבדל העיקרי בין מרכזיט לפיריט. למרות שלמרכזיט יש אותו הרכב כימי כשל הפיריט הוא מתגבש בתצורת גביש אורתורומבית בעוד שהפיריט הוא איזומטרי. בתכשיטנות נוהגים להשתמש בפיריט כאבן חן הקרויה בטעות "מרכזיט". זוהי שגיאה, שכן לא ניתן להשתמש במרכזיט כאבן חן.
צבעם של משטחים של המינרל מרכזיט שזה עתה נחשפו הוא צהוב חיוור עד קרוב ללבן ויש להם ברק מתכתי זוהר. במשך הזמן הברק מתעמם והגוון הופך צהבהב עד חום. כשהגבישים שצורתם לוחיות דקות, שטוחות מתחברים הם יוצרים תצורה המכונה "כרבולת התרנגול" שהיא ייחודית למרכזיט ומהווה סימן זיהוי חד־משמעי.
אלישמע
באוקטובר 1952 הושלמו בתי הקבע במושב, כולל חמישה מבני ציבור (גן ילדים, בית ספר, בית כנסת, מועדון נוער ומרפאה) ושמו של היישוב הוסב לאלישמע, על שמו של נשיא שבט אפרים, אלישמע בן עמיהוד.
מרכזיט
היווצרות המינרל ותפוצה
מרכזיט נוצר הן כמינרל ראשוני והן כמינרל שניוני.
כמינרל ראשוני נוצר המרכזיט בצורת פקעות, גושישים או גבישים במגוון סלעי משקע. כדוגמת אבן גיר, חרסית וקירטון. לדוגמה, בדובר במחוז קנט שבאנגליה נוצר מרכזיט כגבישים בודדים חדים, כקבוצות גבישים וכפקעיות (דומות לתמונה שמשמאל) בקירטון. מרכזיט נוצר כמינרל ראשוני גם בעורקים הידרותרמיים של טמפרטורה נמוכה.
מאדים
פיניקס
הגשושית פיניקס שוגרה ב־4 באוגוסט 2007 ונחתה בשלום על פני הקרקע בסביבת הקוטב הצפוני של מאדים ב־25 במאי 2008. מטרתה העיקרית של המשימה היא חקירת הקרח במאדים והתנאים בהם הוא מפשיר.
במהלך חודש אוגוסט 2008 בדיקות מעבדה שנערכו על סיפונה הוכיחו סופית כי קיימים מים בדגימת עפר ממאדים. בחודש ספטמבר נתגלה סידן פחמתי, תוצר של אינטראקציה בין מינרלים לנוזלים. הפניקס תיעדה גם מערבולות על מאדים וצילמה שלג יורד על פני כוכב הלכת האדמדם.
נאס"א הכריזה רשמית על סיום המשימה במאי 2010, לאחר שצילומים של הגשושית שצולמו על ידי המקפת לסקר מאדים הראו נזק משמעותי לאחד מקולטי השמש שלה, ולא ניתן היה ליצור איתה קשר.
קיוריוסיטי
הגשושית קיוריוסיטי שוגרה ב־26 בנובמבר 2011, ונחתה ב־6 באוגוסט 2012. אתר נחיתת הגשושית הוא מכתש גייל. מטרת המחקר העיקרית של משימת קיוריוסיטי היא לבדוק את מידת התאמתו של מאדים לקיום חיים בעבר או בהווה, אין כוונה לבצע חיפוש אקטיבי אחר עדויות לקיום חיים על פני מאדים. לגשושית יכולת לאסוף דגימות קרקע ולבצע קדיחות בסלעים. בניגוד לפיניקס, לקיוריוסיטי יש יכולת ניידות. קיוריוסיטי גדולה פי חמישה ובה פי 10 יותר ציוד מחקר מדעי לעומת ספיריט ואופורטיוניטי, בעוד שגשושיות אלו תוכננו לפעול כשלושה חודשים משך הפעילות המתוכנן של קיוריוסיטי הוא שנה מאדימית אחת (668 יממות מאדים או 686 יממות ארץ).
ב־5 באוגוסט 2012 דיווחה נאס"א לקראת הנחיתה המתוכננת, כי כל המערכות פועלות כשורה. במהלך הנחיתה האוטומטית, נכנסה הגשושית לאטמוספירה במהירות של 20,921 קמ"ש (פי 17 ממהירות הקול). זהו השלב המסובך והקריטי ביותר שכונה בנאס"א "שבע דקות של טרור". בזמן זה בוצעו מספר פעילויות משולבות בו זמנית, שכוללות את פתיחת המצנח הענק ועגורן שירד לנקודה המדויקת של הנחיתה, ושם הוריד את רכב הנחיתה על גבי כבלים מניילון. בזמן הנחיתה היה כדור הארץ מתחת לאופק של מאדים, ולא ניתן היה לקיים קשר רדיו ישיר עם קיוריוסיטי. שני לוויינים קלטו והקליטו את התשדורות שנשלחו מקיוריוסטי, אך המידע מהם התקבל בכדור הארץ רק מספר שעות לאחר הנחיתה.
ב־7 ביולי 2018, הודיעה נאס"א, כי קיוריוסטי מצאה מולקולות אורגניות במשטח סלע במאדים. עם זאת הבהירה נאס"א, כי לא נמצאו חיים על פני מאדים.
אינסייט
אינסייט (Interior Exploration using Seismic Investigations, Geodesy and Heat Transport) היא נחתת של נאס"א לחקר כוכב הלכת מאדים. שיגור הנחתת תוכנן להתבצע במרץ 2016, אך עקב דליפה במיכל וואקום שבו נמצא הסייסמוגרף של הנחתת, אחד מהמכשירים המדעיים המרכזיים שלה (שנבנה על ידי סוכנות החלל הצרפתית), השיגור נדחה והתבצע בחלון השיגור הבא למאדים ב־5 במאי 2018.
מטרתה העיקרית של InSight‍‍ היא לחקור את השלבים המוקדמים של התהליכים אשר עיצבו את מאדים. InSight תחקור את הגודל, העובי, הצפיפות ואת מצב הצבירה של הליבה (נוזלי או מוצק), המעטפת והקרום של מאדים, וכן את קצב עזיבת החום מפנים כוכב הלכת.
חומרת הנחתת מבוססת על הנחתת פיניקס, שנחתה בהצלחה על מאדים בשנת 2008, ובכך התכוונה נאס"א להפחית את העלות ורמת הסיכון של המשימה. הנחתת נחתה במאדים ב־26 בנובמבר 2018.
מקפת שיירי גז
מקפת שיירי הגז אקסו מארס היא גשושית ששוגרה כחלק מפרויקט אקסו מארס על ידי סוכנות החלל האירופית ורוסקוסמוס בשנת 2016 לחקר מאדים.
המקפת שוגרה יחד עם הסקיאפארלי, נחתת ששימשה כמדגים טכנולוגי, ונכשלה בנחיתתה, ב־14 במרץ 2016. המקפת נכנסה למסלול סביב מאדים ב־19 באוקטובר באותה שנה.
מטרתה העיקרית של המקפת היא חקר המתאן וגזים אחרים באטמוספירת מאדים, כסימנים לחיים אפשריים על פני מאדים.
המקפת השלימה את משימתה הראשונה: שחרור הנחתת סקיאפרלי ב־16 באוקטובר 2016. הנחתת לא הצליחה לנחות בשלום על פני מאדים. המקפת החלה בשינוי מסלולה, תוך שימוש בבלימה אטמוספירית, ונתונים ממנה צפויים בסוף 2017.
מרכזיט
היווצרות המינרל ותפוצה
המרכזיט מסוגל לבצע החלפה איטית של מינרל אחר ותוך כדי כך לשמור על צורתו של המינרל האחר (פסאודומורפיזם). כך למשל יכול המרכזיט להחליף את המינרלים גבס ופלואוריט ואחרים. המרכזיט בתורו יכול לעבור תהליך דומה שבו מחליף אותו המינרל גתיט השומר על מבנהו.
המרכזיט הוא מינרל נפוץ מאוד. מקומות בהם ניתן למצוא מרכזיט לדוגמה הם: בארצות הברית (ג'ופלין במדינת מיזורי, מחוז גרנט בוויסקונסין ומחוז הרדין באילינוי) גואנאחואטו במקסיקו, אסקלה פה דה קלה בצרפת, קלאוסתל צלרפלד (Clausthal Zellerfeld) בגרמניה ומקומות בפרו, סין ורוסיה
מאדים
משימת טיאנוון-1
סין שיגרה ב־23 ביולי 2020 גשושית המורכבת ממקפת, נחתת ורובר שמתוכנן לנחות על פני המאדים בפברואר 2021.
מרכזיט
היווצרות המינרל ותפוצה
בישראל מצויים תרכיזים קטנים של מרכזיט בקירטון מתקופת הסנון ובחרסית מתקופת הפלאוקן
דעיכת פיריט
מרכזיט מסוגל לעבור תהליך המכונה "דעיכת פיריט" שבו הדגימה מתפוררת לאיטה לאבקה לבנה. מעט מאוד ידוע על תהליך התפרקות זה. התהליך פוגע לכאורה באופן אקראי רק בדגימות מסוימות של מרכזיט, בעוד שאינו משפיע על דגימות אחרות. כאשר דגימה עוברת דעיכת פיריט, המרכזיט מגיב עם הלחות שבאוויר. הגופרית מתרכבת עם המים על מנת ליצור חומצה גופרתית התוקפת מינרלים סולפידיים אחרים כמו גם סוגי אחרים של מינרלים. לכן חשוב לסלק מיד דגימה פגועה מקרבה למינרלים אחרים על למנוע מ"מחלה" זו להתפשט.
על סמך מחקרים משערים כי חיידק עשוי לסייע ולהאיץ את התהליך בכך שהוא מעכל את המרכזיט. ידוע בוודאות שדגימות בעלות משטחים מחוספסים נוטות להתפורר מהר יותר מדגימות בעלות משטחים מבריקים ונוצצים, מן הסתם משום ששטח הפנים היכול להגיב עם המים באוויר גדול יותר. ברור גם שאם הדגימות ישמרו בסביבה יבשה (לחות נמוכה) הם יטו פחות להתפורר.
אלישמע
ילדי המושב לומדים בבית הספר היסודי אהרונוביץ ובחטיבת הנעורים והתיכון בבית חינוך ירקון בקרית המועצה האזורית הסמוכה למושב.
מאדים
מאדים 2020
המשימה עוזרת לסלול את הדרך למסעות אנושיים עתידיים למאדים ומדגימה טכנולוגיות שניתן להשתמש בהן. אלה כוללים בדיקת שיטה להפקת חמצן מאטמוספירת המאדים, זיהוי משאבים אחרים (כגון מים תת-קרקעיים), שיפור טכניקות נחיתה, ואפיון מזג האוויר, האבק ותנאים סביבתיים פוטנציאליים אחרים העלולים להשפיע על אסטרונאוטים עתידיים החיים ועובדים על מאדים.
המשימה כוללת רובר בשם פרסווירנס (באנגלית: Perseverance) שמצויד במקדח לאיסוף דגימות ליבה של סלע ואדמת מאדים, ולאחסונם עד לאיסוף על ידי משימה עתידית שתעביר אותם חזרה לכדור הארץ לצורך בדיקה מעמיקה. אל הרכב הרובוטי מתלווה מסוק-רחפן בשם אינג'ניואיטי (באנגלית: Ingenuity), פרי פיתוח של המעבדה להנעה סילונית, שמשקלו 1.8 ק"ג. מסוק זה בא כדי להדגים את יכולת הטיסה באטמוספירה הדלילה, להבי הרוטור הקואקסיאלי שלו יסתובבו במהירות של 2,400 סיבובים לדקה – בערך פי 6 מרוטור במסוק על כדור הארץ.
משימת אקסו מארס
המשימה היא שיתוף פעולה בין שתי סוכנויות חלל והיא מתוכננת לשיגור בשנת 2022 ונחיתה על פני המאדים בקיץ 2023. המשימה כוללת פלטפורמה קרקעית מסוג נחתת בשם קזאצ'וק של סוכנות החלל הרוסית רוסקוסמוס שנבנתה על ידי לאבוצ'קין ורובר בשם רוזלינד פרנקלין של סוכנות החלל האירופאית שנבנה על ידי חטיבת החלל של קבוצת איירבוס.
משימת מקפת מאדים מס' 2
המשימה של הארגון ההודי לחקר החלל, מתוכננת לשיגור בשנת 2024 והיא כוללת מקפת ונחתת או רובר.
מחקר מאויש
מאדים הוא כוכב הלכת שגורם להתעניינות יותר מכל כוכב לכת אחר במערכת השמש. אחת הסיבות לכך היא האפשרות להאריץ אותו, כלומר להפוך אותו לכוכב לכת שישררו בו תנאים שיאפשרו לבני־אדם להגיע אליו ברבות הימים ולהשתכן בו. עד שנת 2035 מתכוונת נאס"א לשלוח אליו חללית מאוישת, אם ימצא לכך התקציב. עלות מבצע מסוג זה מוערכת בעד 300 מיליארדי דולרים, וההערכה היא כי יידרש לכך שיתוף פעולה בינלאומי.
ב־14 בינואר 2004, לאחר אסון מעבורת החלל קולומביה, הכריז נשיא ארצות הברית ג'ורג' ו' בוש על תוכנית החלל הבאה של ארצות הברית, לשליחת אדם אל הירח, ולאחר מכן אל מאדים. כוונת התוכנית הייתה לפתח טכנולוגיה להקמת בסיס קבע על הירח, על מנת להשתמש בה במשימה אל מאדים. בשנת 2011 בוטלה התוכנית על ידי ממשלו של ברק אובמה בשל חוסר תקציב והסכנות במשימה זאת.
משימה כזו מציבה מספר אתגרים, הנובעים ברובם מאורך המשימה, הצפוי להיות כשנתיים. זאת עקב אופי מסלולי כדור הארץ ומאדים סביב השמש, הגורם לכך ששני הכוכבים קרובים ביותר זה לזה פעם ב־26 חודשים, מה שיוצר הזדמנויות שיגור סביב מועד זה. האתגרים הם:
בתרבות
צבע פניו של מאדים אדמדם בשל ריבוי בתחמוצות ברזל בקרקעו, ומכאן שמו העברי והכינוי "כוכב הלכת האדום". כמו כן מבין שבע המתכות הקדומות הברזל יוחס לו. שמו בלעז הוא מארס (Mars), משום שהוא זוהה במיתולוגיה הרומית עם אל המלחמה בשם זה (המקביל לארס מהמיתולוגיה היוונית). שם זה ניתן לו בשל מראהו האדמדם בשמי הלילה, שהרי הצבע האדום מתקשר למלחמה. באסטרונומיה הבבלית זוהה מאדים עם אל המלחמה, האש וההרס נרגל. מארס נשאר מזוהה בתרבות עם מלחמה ואלימות. במסכת שבת נאמר כי אדם הנולד ב"מזל מאדים" יעסוק בהוצאת דם:
כיוון שמאדים נקשר ליום שלישי אסר שמואל על הקזת דם בימי שלישי רש"י מסביר את האיסור בכך ש. הקשר בין מאדים לשפיכות דמים ואלימות מופיע גם ב"כתר מלכות" של רבי שלמה אבן גבירול לעיל.
סמלו של מאדים מקורו במיתולוגיה הרומית - מגינו וחניתו של מארס. משמש בביולוגיה לציון המגדר זכר ובאלכימיה לציון היסוד ברזל.
מאדים לוקח חלק חשוב באסטרולוגיה מערבית והודית, בה הוא מסמל את האל ההודי מאנגלה, ומסמל דחף ואנרגיה. המתאם הסטטיסטי אפקט מאדים מקשר בין הצלחה במקצועות למיקומו בשמיים של מאדים. במאה ה־19 הרזולוציה של טלסקופים השתפרה מספיק כדי לאפיין את פני השטח של מאדים. בספטמבר 1877 התקרב מאדים לשמש והיה על הקו שבין השמש לכדור הארץ (Perihelic Opposition) כלומר בתנאי צפייה אופטימליים – מצב המתרחש פעם ב־15-17 שנים. האסטרונום ג'ובאני סקיאפָּרֶלִי (Giovanni Schiaparelli) השתמש אז בטלסקופ של 22 סנטימטרים כדי למפות לראשונה את פני הכוכב. במפות הופיעו "תעלות" שלימים התברר שהן טעויות אופטיות בלבד. סקיאפרלי תיאר את הקווים הללו במילה האיטלקית canali כלומר ערוצים וכינה אותם על שמות נהרות מיתולוגיים. לאנגלית תורגם המושג כ־canals - תעלות כלומר כתוצר של פעילות כריה של יצורים תבוניים. ה"תעלות" דווחו גם על ידי האסטרונום פרסיוול לוול בהזדמנות הצפייה הבאה ב־1894 באמצעות טלסקופים משוכללים יותר (300 ו־450 מ"מ). התעלות וכן השינויים העונתיים בצבעים ביססו את הרעיון שמאדים מיושב. אלא שככל שהשתכללו הטלסקופים נצפו פחות תעלות וב־1909 באמצעות טלסקופ של 840 מ"מ נצפו קווים לא ישרים אך לא תעלות.
דונלד טובי
קריירה
טובי החל ללמוד נגינה בפסנתר ולהלחין בגיל צעיר. בהמשך למד הלחנה אצל יוברט פארי. הוא קשר ידידות קרובה עם יוזף יואכים והופיע עם רביעיית יואכים בנגינת חמישיית הפסנתר של יוהנס ברהמס בשנת 1905. טובי נהנה מתהילה בינונית כמלחין, לאחר שיצירותיו בוצעו בברלין ובווינה, כמו גם בלונדון. הוא ניגן את הקונצ'רטו שלו לפסנתר בניצוחו של סר הנרי ווד בשנת 1903 ובניצוח הנס ריכטר ב-1906. בתקופה זו גם תרם משמעותית לערכי המוזיקה באנציקלופדיה בריטניקה של 1911, שם כתב חלק גדול מן התוכן שעסק במוזיקה של המאות ה-18 וה-19.
ב-1914 החל ללמד מוזיקה באוניברסיטת אדינבורו כממשיכו של פרדריק ניקס בקתדרת רייד למוזיקה ושם גם ייסד את תזמורת רייד. דברי הפרשנות שכתב לתוכניות הקונצרטים של תזמורת זו קובצו בסופו של דבר לספרים, שבהם הוא ידוע כיום, Essays in Musical Analysis.
הוראה, הרצאות ועבודת עריכה מילאו את רוב עתותיו לאחר מלחמת העולם הראשונה, אך בשנת 1925 הופיע כפסנתרן בארצות הברית ובשנים 1928-28 ניגן באדינבורו עם רבים מן המעולים בנגני התקופה, שהיו בין ידידיו - יוזף יואכים, פבלו קזאלס, אדולף בוש ובני משפחתו, יוליוס רנטגן ועוד. ואולם, קהל המאזינים באדינבורו לא התלהב ביותר מן האפשרויות שיצר טובי להאזנה לאמנים בסדר גודל כזה. ככל שהרבה להקדיש מזמנו לתזמורת רייד, לכתיבת מסות ומאמרי פרשנות ולעריכת ההוצאות שלו ליצירות באך ובטהובן, כן מיעט טובי להלחין ולבצע בהמשך חייו, אבל מעט היצירות החשובות שהשלים במהלך התקופה המאוחרת נכתבו בקנה מידה גדול, כמו הסימפוניה משנת 1913 והקונצ'רטו לצ'לו, שסיים בשנת 1935 לידידו לאורך כל חייו, פבלו קזאלס. הקונצ'רטו המאוחר בנוי בקנה מידה מאהלרי וביצועו נמשך כשעה. טובי כתב גם אופרה, "כלת דיוניסוס". בשיחות רדיו מבוארות, שהוקלטו בשנות חייו האחרונות, אפשר לשמוע בנגינתו את השפעת הפגיעה החמורה שסבל עקב בעיה באחת מידיו.
טובי ערך כמה הוצאות של מוזיקה מאת מלחינים אחרים ובשנת 1931 הוציא מהדורה שלמה של אמנות הפוגה מאת באך. ההוצאה שלו ל-48 הפרלודים ופוגות של הפסנתר המושווה מאת באך, בשני כרכים (כרך 1 מרץ 1924; כרך 2 יוני 1924), עם אצבוע של הרולד סמיואל, בשביל המועצה המאוחדת של בתי הספר המלכותיים למוזיקה, חוזרת ויוצאת מאז בהדפסות מחודשות. הגרסה המשלימה של טובי למה שנחשב לפוגה האחרונה, הלא-גמורה, ב"אמנות הפוגה" רחוקה מלהיות מלאכת חיקוי של טלאי על טלאי, ובהקלטות היא מופיעה לעיתים קרובות כפרק המסיים את מערך הפוגות. טובי עצמו ראה בעבודתו להשלמת "אמנות הפוגה" את תרומתו החשובה ביותר לתחום זה.
טובי קיבל תואר אבירות בשנת 1935, בהמלצתו, יש אומרים, של אדוארד אלגר, שהתרשם מאוד מעבודתו של טובי בעריכת באך.
טובי מת ב-1940 באדינבורו. הארכיון שלו, הכולל פרטיטורות, מכתבים, כתבי יד של מאמרי פרשנות לתוכניות והערות פרשנות לפרטיטורות של זולתו, שוכן ביחידת האוספים המיוחדים של ספריית האוניברסיטה של אדינבורו. ב-2009 חיבר ריצ'רד ויטס en:Richard Witts קטלוג פשוט של תוכן הארכיון, הזמין לעיון באמצעות האתר המקוון של האוניברסיטה.
אביה
{{פירושונים|אישים בתנ"ך: פירושים אחרים:
ראו גם
}}
סקיילר ג'יסונדו
סקיילר אוגוסטוס ג'יסונדו (באנגלית: Skyler Augustus Gisondo; נולד ב-22 ביולי 1996) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקאי.
ביוגרפיה
ג'יסונדו נולד במחוז פאלם ביץ', פלורידה. הוריו, סטייסי (לבית ברקה) ורון, הם מהנדסים. שם המשפחה שלו מגיע מסבו מצד אביו, שהיה איטלקי-אמריקאי. הסבים והסבתות האחרים היו יהודים. לאחר שהחל לעבוד בתדירות גבוהה, הוא למד בבית הספר במשך כמה שנים. הוא בילה מספר שנים בתיכון והיה מעורב בארגון היהודי USY ובמסגרתו ביקר בישראל. הוא למד בבית הספר התיכון הקהילתי מילקן בלוס אנג'לס וסיים את לימודיו בשנת 2014.
בשנת 2015 החל ללמוד בבית הספר לקולנוע באוניברסיטת דרום קליפורניה, תחילה במשרה מלאה ובהמשך, במשרה חלקית לפני שהפסיק כדי להצטלם לסדרת הטלוויזיה "דיאטת סנטה קלריטה". הוא הצהיר כי הוא מתכנן לסיים את לימודיו במכללה.
קריירה
ג'יסונדו החל לשחק בטלוויזיה בגיל שש. בדרום קליפורניה, אמו שלחה תמונות שלו לסוכנויות כישרונות, מה שהוביל לאודישן מוצלח לפרסומת בקנה מידה ארצי של פיצה האט. מאוחר יותר הופיע ג'יסונדו בפרסומות אחרות, בסדרות טלוויזיה ובסרטים.
חיים אישיים
ג'יסונדו גדל בפלורידה ועבר מאוחר יותר לסאות' ביי, לוס אנג'לס. הוא תושב מנהטן ביץ'.
סקיילר מנהל מערכת יחסים עם ארי האגן מאז יולי 2018.
אנטון קזרנובסקי
אנטון קזרנובסקי (נולד ב-21 בינואר 1985) הוא כדורסלן מקצועני ישראלי-רוסי בקבוצת ג'אזין ארבנאסי מהליגה השנייה בקרואטיה. גובהו 2.06 מטרים ומשקלו 100 ק"ג.
אנטון גדל בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב, ושיחק בנבחרות הצעירות של ישראל. ב-04–2003 שיחק משחק אחד בקבוצת הבוגרים.
בעונת 2019–2020 בליגת העל המקדונית בכדורסל, שיחק בפליסטר ביטולה, והעמיד ממוצעים של 17 נקודות למשחק. קזרנובסקי החל את עונת 22–2021 עם בשקימי פריזרן, עם ממוצעים של 13.4 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק.
גרונטולוגיה
גֵּרוֹנְטוֹלוֹגְיָה (Gerontology; בעברית: חֵקֶר הַהִזְדַּקְּנוּת) היא חקר ההיבטים החברתיים, התרבותיים, הפסיכולוגיים, הקוגניטיביים והביולוגיים של ההזדקנות. המילה נטבעה על ידי איליה מצ'ניקוב ב-1903, מהיוונית γέρων (gérōn), שפירושה "זקן", ו-λογία (-logía), שמשמעותה "לימוד של". גרונטולוגים כוללים חוקרים ועוסקים בתחומי ביולוגיה, סיעוד, רפואה (תחום הגריאטריה – ענף הרפואה המתמחה בטיפול בזקנים), קרימינולוגיה, רפואת שיניים, עבודה סוציאלית, פיזיותרפיה וריפוי בעיסוק, פסיכולוגיה, פסיכיאטריה, סוציולוגיה, כלכלה, מדעי המדינה, אדריכלות, גאוגרפיה, רוקחות, בריאות הציבור, דיור ואנתרופולוגיה.
גורמים ביולוגיים להזדקנות
בחומר התורשתי שבתאיהם של כל האורגניזמים מתרחשות כל העת מוטציות (פגמים) רבות. לתא כלים רבים להתמודדות עם המוטציות, ובאנשים בריאים מצליח התא לדכא ולתקן את רובן. התאוריה המרכזית של ההזדקנות טוענת שבמשך השנים מתרבות ומצטברות המוטציות, עד כי התא אינו מסוגל יותר לעמוד בקצב תיקונן; אז גורמות המוטציות להרס התאים (ולפיכך – הרס הרקמות, כגון העור, העצמות, שריר הלב וכו'). שלל תופעות אלו מתבטא כ"זיקנה". במקרה ומוטציה פוגעת באונקוגן (גן סרטני), עלולה להתפתח מחלת הסרטן, כפי שאכן קורה בשכיחות גבוהה אצל קשישים.
נושא המעסיק את הביוגרונטולוגיה רבות בשנים האחרונות הוא הטלומרים, קצותיהם של הכרומוזומים ביצורים איקריוטים. הסברה הרווחת – אם כי עדיין שנויה במחלוקת – היא שהטלומרים משמשים מעין "פתיל השהיה", המתקצר עם כל הכפלה של התא עד שהוא מתכלה, דבר המונע הכפלות נוספות של התא ולפיכך – מוות.
גרונטולוגיה טיפולית יחד עם המחקרים הרבים שנעשים בתחום הזיקנה בישראל ובעולם עלה הצורך ביישום ההמלצות בשטח על מנת לשפר ולשמר את איכות חייהם של הזקנים. הגרונטולוגיה הטיפולית מטרתה ליישם זאת על ידי שימוש בכלים יישומיים בעבודה אינטנסיבית עם קשישים בביתם בסביבתם הטבעית. החלק המהותי ביותר הוא הזיכרון שאובד עם השנים עקב ניוון תאי המוח ויציאה הדרגתית מהמעגלים השונים של האדם. היות שהאדם הוא יצור חברתי מטבעו אך במהלך השנים חוזר אל התא המשפחתי, חוסר התקשורת עם בני מעמד השווים גורם להידרדרות במצבו ואף לחולי.
אקוסואה בוסיה
אקוסואה גיאמאמא בוסיה (באנגלית: Akosua Gyamama Busia; נולדה ב-30 בדצמבר 1966) היא שחקנית, במאית קולנוע, סופרת וכותבת שירים גנאית, המתגוררת בבריטניה. בוסיה ידועה בשל תפקידה כנטי האריס בסרט הצבע ארגמן.
ביוגרפיה
בוסיה היא בתו של קופי אברפה בוסיה, אשר היה ראש הממשלה של הרפובליקה של גאנה (בין 1969 ל-1972) ונסיך מהמשפחה המלכותית של ונצ'י, תת-קבוצה של אומת האשנטי. בוסיה גם היא נסיכה במשפחה המלכותית. אחותה, אבנה בוסיה, היא משוררת ואקדמאית, שהייתה פרופסור לאנגלית באוניברסיטת ראטגרס, ומאז 2017 משמשת כשגרירת גאנה לברזיל.
בוסיה גדלה בגאנה, והחלה את קריירת המשחק שלה בגיל 16, כשזכתה למלגה לבית הספר לדרמה של מרכז לונדון. התפקיד הראשון לגלם את יוליה בהפקת "רומאו ויוליה" באוניברסיטת אוקספורד, שבה כל השחקנים חוץ ממנה היו לבנים.
קריירה
תפקידי משחק של בוסיה כוללים תפקיד בולט בתור בסי בעיבוד הקולנועי משנת 1986 של ספרו של ריצ ' ארד רייט, Native Son (עם ג'רלדין פייג' ומאט דילון); נטי (מול דני גלובר ווופי גולדברג) בסרטו של סטיבן שפילברג משנת 1985 "הצבע ארגמן", שעובד מספרה של אליס ווקר באותו השם; רות בסרט Badge of the Assassin (1985), וג'ול בסרטו של ג'ון סינגלטון Rosewood (1997), פיישנס ב" דמעות של השמש " של אנטון פוקואה (2003). היא גם הופיעה בטלוויזיה בסדרה "ER".
בוסיה היא המחברת של הרומן The Seasons of Beento Blackbird (1997). היא הייתה אחת מתוך שלוש כותבות בשיתוף של תסריט העיבוד של ספרה של טוני מוריסון משנת 1987, "חמדת", שיצא בגרסה קולנועית באותו השם בבימויו של ג'ונתן דמי. בשנת 2008 בוסיה ביימה סרט על אביה: ''The Prof. A Man Remembered. Life, Vision & Legacy of K.A. Busia''. היא גם כתבה את השיר "Moon Blue" עם סטיבי וונדר לאלבום שלו, A Time 2 Love, שיצא בשנת 2005.
חיים אישיים
ב-12 באוקטובר 1996, נישאה בוסיה לבמאי הקולנוע האמריקאי ג'ון סינגלטון, ובתם נולדה באפריל 1997. השניים התגרשו ביוני של אותה השנה.
בוסיה יסדה, יחד עם אחותה, אבנה בוסיה, את קרן בוסיה הבינלאומית, במטרה "לספק סיוע לנזקקים".
יארי
יארי (Yari 槍) היא סוג של חנית יפנית בעלת להב ישר. אמנות הלחימה ביארי נקראת סוֹג'וּטסוּ: ג'וטסו פירושו טכניקה, וסו פירושו חנית. היארי הקצרות נקראות מוצ'י יארי או טאֵה יארי, והארוכות נקראות אומי נו יארי. את הגרסאות הארוכות ביותר נשאו רגלים, ואת הגרסאות הקצרות נשאו בדרך-כלל סמוראים ופרשים.
את היארי אפיין להב ישר שאורכו נע בין מספר ס"מ בודדים, עד לאורך של כמעט מטר. הלהבים היו עשויים לרוב מאותה פלדה איכותית ממנה היו עשויים ראשי החצים וכלי הנשק של הסמוראים (כגון הקטאנה), והיו עמידים ביותר. במהלך ההיסטוריה הופיעו סוגים שונים של להבי יארי ישרים. המקל היה באורכים, עובי וצורות שונות, והיו עשויים מעץ קשה.
גאול מכליס
גאול מכליס (21 במאי 1918 – 19 בפברואר 1995) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי.
ביוגרפיה
לזכותו שלוש הופעות בנבחרת ארץ ישראל: שתיים בצמד המשחקים נגד נבחרת יוון ב-1938 במסגרת מוקדמות גביע העולם 1938, וכן במשחק ידידות ב-1940 נגד נבחרת לבנון בו כבש מכליס.
קריירת אימון
בעונת 1951/1952 זכה עם מכבי פתח תקווה בגביע המדינה השני שלה, הפעם כמאמן, לאחר ניצחון במשחק הגמר נגד מכבי תל אביב. בעונת 1952/1953 היה מאמן מכבי תל אביב. את עונת 1953/1954, בה זכתה מכבי תל אביב באליפות, החל מכליס כמאמן הקבוצה, אך לאחר מחזור אחד עזב ובמקומו התמנה ג'רי בית הלוי.
נפטר בגיל 77.
תארים
כשחקן:
כמאמן:
דאפאגליפלוזין
דאפאגליפלוזין (באנגלית: Dapagliflozin, שם מסחרי בישראל: Forxiga פורקסיגה) היא תרופה חדשה לטיפול בסוכרת אשר אושרה בשנת 2014 על ידי ה-FDA. תרופה זאת שייכת למשפחת התרופות מעכבי SGLT2 והיא למעשה התרופה הראשונה שיצאה לשוק ממשפחה זאת.
התרופה ניתנת לטיפול בסוכרת מסוג 2, היא פועלת על ידי הפרשת גלוקוז בשתן והורדת רמות הגלוקוז בדם. בצורה זאת מושג איזון טוב יותר של הסוכרת. בשל חוסר ניסיון עם התרופה, היא איננה מומלצת בשלב זה כקו ראשון לטיפול בסוכרת אלא כקו שני או שלישי בנוסף לתרופות אחרות.
התרופה נחקרה במספר מחקרים קליניים כטיפול לבד או בתוספת לתרופות אחרות לטיפול בסוכרת. המינונים בהם התרופה נחקרה הם 2.5, 5 ו-10 מ"ג. יחד עם זאת התרופה משווקת בתכשירים המכילים 5 ו-10 מ"ג.
מנגנון הפעולה
התרופה דאפאגליפלוזין היא תרופה ששייכת למעכבי החלבון SGLT2 (קו-טרנספורטר של נתרן וגלוקוז) הנמצא בתאים של האבובית המפותלת המקורבת שבנפרון. התרופה מונעת ספיגה בחזרה של גלוקוז לדם, גורמת שתן מרוכז בגלוקוז, מפרישה גלוקוז בשתן ובכך מושגת פעילות מפחיתת גלוקוז בדם ואיזון של מחלת הסוכרת.
יעילות טיפולית
בכל תרופה חדשה שיוצאת לשוק, נעשה מעקב אחרי יעילותה ובטיחותה. מחקרים שנעשו על דאפאגליפלוזין הראו כי התרופה נמצאה עם היעילות הבאה:
• במחקר שנעשה על התרופה מול אינבו, כמונותרפיה (כלומר המטופלים בניסוי הקליני חולקו לשתי קבוצות: קבוצה אחת קיבלה את דאפאגליפלוזין והקבוצה השנייה קיבלה אינבו. אף אחת מהקבוצות ללא קיבלה תרופות אחרות לטיפול בסוכרת), מתן של דאפאגליפלוזין במינונים של 2.5, 5 ו-10 מ"ג שיפר את ערכי ההמוגלובין המסוכרר והוריד אותם ב-0.58, 0.77 ו-0.89% בהתאמה למינונים.
• מחקרים שנעשו כשהתרופה ניתנה יחד עם תרופות ממשפחת הסולפוניל-אוראה הראו כי תוספת של דאפאגליפלוזין לגלימפיריד או לגליקליזיד שיפר את האיזון של הסוכרת ועזר להוריד את ערכי ההמוגלובין המסוכרר בערכים שבין 0.58-0.82%. בהשוואה לסולפוניל-אוראה, דאפאגליפלוזין עזר להוריד במשקל.
• מחקר שבדק הוספת טיפול בדאפאגליפלוזין לטיפול במינון גבוה של אינסולין, הוספת התרופה לטיפול באינסולין תרמה להורדת ההמוגלובין המסוכרר ב-0.78-0.96% בהשוואה לאינבו. מתן התרופה עזר לייצב את מינוני האינסולין ושיפר את השליטה על הסוכרת.
• מחקר שבדק הוספת טיפול בדאפאגליפלוזין במטופלים שמקבלים מטפורמין הראה כי לתרופה יש תוספת בהורדת ערכי ההמוגלובין המסוכרר בערכים שבין 0.67-0.84%.
• יתרון של מתן התרופה הוא הורדה במשקל שיכולה לנוע בין 0.9-4 ק"ג במשך זמן נטילת התרופה (המחקרים היו בין 24-52 שבועות של נטילת התרופה). זהו יתרון טוב משום שמטופלים הסובלים מסוכרת נוטים לסבול ממשקל עודף. • מתן התרופה תרם גם להורדת ערכי לחץ הדם ויכול להיות יתרון במטופלים עם סוכרת שגם סובלים מיתר לחץ דם.
אגדה אורבנית
אגדה אוּרבנית או אגדה עירונית היא סוג של אגדה או אנקדוטה שייחודה בהעברתה מפה לאוזן בטענה שמדובר בסיפור אמיתי. האגדה האורבנית מסופרת לרוב מפי מישהו המוכר לאדם הקרוב אל המספר, שהיה, כביכול, עד לאירועים במו עיניו. הסיפורים מסופרים כאמיתיים, ולרוב תוך נקיבה במיקום מסוים שבו אירע כביכול האירוע, או באדם ידוע שהיה עד לו, והדבר המוסיף נופך נוסף של אמינות לסיפור, שהוא לרוב מופרך מיסודו. האגדות העירוניות לא מתרחשות בהכרח באזורים עירוניים. הן נקראות כך משום שסוגה זו הומצאה בעת המודרנית, שבה מרבית האנשים מתגוררים בערים.
לעיתים משתמשים במונח אגדה אורבנית גם כדי לתאר "עובדות" מקובלות שאינן נכונות: לדוגמה, ה"עובדה" שאפשר לראות את חומת סין מהירח. לאגדה כזאת קוראים לפעמים גם "מיתוס אורבני" (או עירוני) או "מיתוס פרוורי".
מקור
לחלק מן האגדות האורבניות בסיס כלשהו במציאות, אלא שהן עוותו, והוגזמו במהלך העברתן. אחרות התחילו את דרכן כבדיחה, שחלק ממעביריה טענו שהיא סיפור אמיתי כדי להוסיף לכוחה הסיפורי והבידורי. יש אגדות שהתחילו את דרכן כסיפורים שהורים סיפרו לילדיהם כדי להזהיר אותם מתוצאות של התנהגות לא נאותה.
מבנה ונושאים
רוב האגדות העירוניות בנויות כסיפורים שלהם דמויות ועלילה. הן דומות לבדיחות, בייחוד באופן שבו הן מועברות, אבל הן אפלות יותר בנימתן ובנושאיהן. יש בהן בדרך כלל אלמנטים של מסתורין, אימה, פחד והומור, שהופכים אותן למושכות. לא אחת הן מכילות מסרים ואזהרות. רבות מהאגדות העירוניות קשורות לפשעים מזוויעים, מזון מזוהם ומצבים אחרים שיכולים היו להשפיע על אנשים רבים לו היו נכונות. מי שמאזין לסיפור מרגיש חובה להעביר אותו הלאה כדי להזהיר חברים ובני משפחה, גם אם אינו בטוח בנכונותו.
אגדות אחרות הן אנקדוטות שמטרתן לשעשע ולבדר את השומעים, ותו לא. אנקדוטות כאלה מכילות סיפורים על התחכמויות של אזרחים מהשורה שבאמצעותן הם השיגו את מטרתם או סיפורים על מעשי טיפשות של אנשים. השומע עשוי לחזור עליהן גם מפני שהן נשמעות מצחיקות או מעניינות, כמו בדיחות.
אגדה אורבנית ידועה בישראל, למשל, היא האגדה על מטיילים שחזרו מהמזרח הרחוק (תאילנד, או סין, לדוגמה) והביאו עמם כלב קטן. כאשר נלקח הכלב אל הווטרינר התברר כי מדובר בחולדה תאילנדית (יש הטוענים כי היה מדובר בקפיבארה). אגדה עירונית ישראלית מפורסמת אחרת מספרת על שמה הייחודי של הנערה "אוחזת ענף עץ השקד". במספר תחקירים שנעשו בניסיון להתחקות אחר שורשי האגדה, התברר כי לא הייתה מעולם נערה בשם זה. אגדה נוספת מספרת כי הדרך המקובלת לקיום יחסי מין במגזר החרדי הוא שימוש בחור בסדין. אגדה זו נפוצה בעיקר בקרב המגזר החילוני ולרוב שמה ללעג את הנושא.
אגדות אורבניות ותקשורת אלקטרונית
אמצעי התקשורת המודרניים ובייחוד הדואר האלקטרוני הקלו על הפצה נרחבת ומהירה של אגדות אורבניות. האינטרנט הוא מקור ליצירת אגדות אורבניות ולמעקב אחריהן. חלק מהאגדות האורבניות הן תופעות אינטרנט.
אגדה אורבנית ותופעת אינטרנט מפורסמת הייתה תמונה של מטייל שהצטלם על גג מגדלי התאומים בשניות שקדמו לפגיעת המטוסים בפיגועי 11 בספטמבר 2001. בתמונה שהופצה באמצעות הדואר האלקטרוני אכן נראה ברקע המטוס בדרכו למגדלי התאומים. לבסוף נודע כי זוהי תמונה שנעשתה בדרך של גזירה והדבקה.
אגדות אורבניות ופולקלור
הפצתן הנרחבת של אגדות אורבניות, הסרטים והספרים שנכתבו על פיהן ועליהן (לרבות סרט אימה הוליוודי מצליח משנת 1998 בשם "אגדה עירונית" המספר על נערה שחבריה נרצחים על ידי רוצח סדרתי שמבצע את רציחותיו כחיקוי של המיתות המשונות המתרחשות באגדות אורבניות ידועות), מעלות את ההנחה כי האגדה האורבנית קיבלה את התפקיד הקלאסי של האגדה, או של סיפור העם, דהיינו העלאה של הפחדים העמוקים החבויים בתת-מודע הפרטי או הקולקטיבי, תוך אזהרה מהתנהגות לא ראויה, והמלצה על התנהגות ראויה. במקרה זה נראה כי המחשב האישי או מכשיר הפקס קיבלו את תפקידה הקלאסי של מדורת השבט או של האח המבוערת.
חוקרי פולקלור ואחרים כתבו על התופעה החל משנות השבעים. ג'אן הארולד ברונוואנד, פרופסור לאנגלית מהאוניברסיטה של יוטה בארצות הברית, טבע את המונח אגדה עירונית במאמר שפרסם בשנת 1979. הוא אסף את האגדות ופרסם אותן בסדרת ספרים. בספריו טען שאגדות, מיתוסים ופולקלור אינם שייכים רק לחברות שנחשבות פרימיטיביות או מסורתיות. כמו כן, הוא טען שאפשר ללמוד רבות על החברה המודרנית והעירונית מאגדות אלה.
שמואל שילה (שחקן)
שמואל (שמוליק) שילה (1 בדצמבר 1929 – 4 באוקטובר 2011) היה שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי, מייסד תיאטרון הנגב ומנהלו, זוכה פרסי האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.
ביוגרפיה
שילה נולד בלוצק שבפולין למשפחה ציונית. היה חבר בתנועת בית"ר. באוגוסט 1942, בזמן מלחמת העולם השנייה, נרצחו שני הוריו, משפחתו המורחבת ורבים מתושבי עירו. שילה ברח והוסתר חודשים ספורים על ידי משפחה פולנית. בשובו לעיר הולדתו, חבר אל אחיו והשניים נלקחו למחנה עבודה שהוקם בעיר. בדצמבר עמד המחנה בפני חיסול, ובמרד שערכו יושביו נהרג אחיו. שילה עצמו חמק אל היערות והסתתר בקרב הפרטיזנים.
במלחמת העצמאות היה חבר הפלמ"ח והשתתף בקרבות על ירושלים. בתום המלחמה נמנה בין מייסדי קיבוץ צאלים, ושימש מזכיר הקיבוץ. בשנות ה-50 החל בלימודי משחק אצל פאני לוביץ', פיטר פריי, בנימין צמח והיי קיילוס, ומאוחר יותר סיים גם לימודי תיאטרון ומשחק באוניברסיטת תל אביב, אולם במשך כ-8 שנים נמנע מלעסוק בתיאטרון, מאחר שקיבוץ צאלים היה נתון בקשיים ושילה ביקש להתמקד בעבודתו בקיבוץ.
בשנת 1967 החל שוב לעסוק בתיאטרון, כשביים בסדנת הנגב של "בימת הקיבוץ" (לימים תיאטרון הקיבוץ) את המחזה "מחכים לגודו" מאת סמואל בקט, בהשתתפות חברי קיבוצים בנגב. ההצגה זכתה להצלחה ועלתה ברחבי המדינה, ובשנת 1969 מונה כמנהל אמנותי של "בימת הקיבוץ". בואתה שנה החלה "בימת הקיבוץ" לשתף פעולה באופן מסחרי עם תיאטרון "עידן" של מאיר ינאי. שילה החל לעסוק בתיאטרון במשרה מלאה, אך במקביל המשיך להיות חבר קיבוץ צאלים ולעבוד במשק.
בשנת 1974 היה מראשוני צוות שחקני תיאטרון באר שבע, ובשנת 1983 ייסד את תיאטרון הנגב ועמד בראשו כמנכ"ל וכמנהל אמנותי, עד לשנת 1997. בתיאטרון ביים שילה הצגות רבות, ובהן "רומיאו ויוליה" ו"טוביה החולב". בקולנוע השתתף בסרטים רבים: "נועה בת 17", "לא בת 17", "סיפור אינטימי", "ילדי סטלין", "אבא שחור לבן", "המרגל הישראלי בדמשק" (כשגילם את הרב נסים נדבו הכהן), "מניו יורק באהבה", "אסקימוסים בגליל", "מלכת הכיתה", "כפפות", "לא שם זין", "להב חצוי", "הערת שוליים", "שדות ירוקים" "החולמים", "הבוגד הקטן", ו"אביב".
בשנות ה-80 ניהל את בית הספר לאומנויות הבמה של סמינר הקיבוצים.
בתוכנית הטלוויזיה לילדים "רחוב סומסום" (1983-1987) גילם את דמותו של "שמיל", ובסדרת הטלוויזיה "חטופים" מ-2010 שיחק בתפקיד יוסק'ה זך, אביו של אחד מחיילי צה"ל החוזר משהות של 17 שנים בשבי הסורי.
בשנת 2007 פרסם את ספרו "סיפור אישי?" ובו קורותיו במלחמת העולם השנייה, ובשנת 2008 נאם בשם ניצולי השואה בטקס הממלכתי של יום הזיכרון לשואה ולגבורה ב"יד ושם", שם סיפר:
בשנת 2010 ביקר עם בנו ועם צוות צילום במקומות בהם הסתתר ושרד בזמן השואה, במסגרת הסרט התיעודי "אם תישאר בחיים" שהוכן עבור ערוץ 10. הסרט הוקרן באפריל 2013. שילה, שנפטר קודם לכן, לא זכה לראותו.
ב-4 באוקטובר 2011 נפטר שילה בגיל 81, לאחר שחלה במחלת הסרטן. הותיר אחריו אישה וארבעה ילדים.
הנצחה
הפרק העשירי בסדרה חטופים ("חלבה"), ששודר ב-10 בדצמבר 2012 הוקדש לזכרו של שילה, שגם השתתף בפרק. אולם המופעים של המועצה האזורית אשכול, שעבר שיפוץ נרחב במהלך 2012, נקרא עם פתיחתו המחודשת בנובמבר 2012 על שמו של שמואל שילה. בטקס יום השואה 2018 סיפרו את סיפורו.
סיפור הישרדותו בשואה מתואר בספרו "סיפור אישי?", בסרט התיעודי "אם תישאר בחיים" ובקצרה גם בספרים "מסע הילדים אל הארץ המובטחת" מאת אהרון מגד ו"החופש והבדידות" מאת אברהם אביאל.
פרסים והוקרה
שילה הוכתר פעמיים כשחקן השנה על ידי האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה והוא יקיר מועצה אזורית אשכול.
בספטמבר 1988 זכה בפרס "מנורת הכסף" על תפקידו בסרט "ילדי סטלין".
במאי 2010 הוענק לו פרס "קיפוד הזהב" על מפעל חיים, על תרומתו לתיאטרון הפרינג' בישראל.