cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נפילת פרוסת לחם מרוחה בחמאה
פרדוקס החתול המרוח בחמאה
בספרות הפופולרית, כלל נפילת פרוסת הלחם המרוחה בחמאה הביא לדיון היתולי ב"פרדוקס החתול המרוח בחמאה". ה"פרדוקס" מסתמך על הכלל דלעיל כי פרוסה תמיד תיפול על הצד המרוח, וכן על הכלל לפיו חתול תמיד נופל על רגליו. התנאים סותרים, מחד החתול אמור ליפול על רגליו, מאידך הפרוסה אמורה ליפול מהצד של החמאה. לפיכך החתול לא יכול ליפול לקרקע משום צד. לכן ימשיך להסתובב באוויר לנצח כפרפטום מובילה. "פרדוקס" זה אוזכר בסרטי קולנוע, ספרי קומיקס וסדרות טלוויזיה, לעיתים על ידי חיבור לגנרטור על מנת לייצר חשמל.
מתאוס נסימנטו
קריירת מועדונים
מתאוס גדל במחלקת הנוער של בוטפוגו. ב-6 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 2-2 נגד קורינתיאנס במסגרת המחזור השמיני בליגת העל הברזילאית לעונת.
ג'נובה (נפה)
נפת ג'נובה (באיטלקית: Provincia di Genova) היא נפה במחוז ליגוריה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 1,839 קמ"ר, ונכון לסוף שנת 2013 התגוררו בה 868,046 נפש. בירתה של הנפה בעיר ג'נובה.
מקור שמה מהמילה הלטינית לברך (genu, ברבים genua), בשל מיקומה הגאוגרפי בקשת של החוף הליגורי.
המשמר הלאומי של צרפת
המשמר הלאומי של צרפת (בצרפתית: Garde Nationale) הוא כוח מילואים משטרתי, הפועל בצמוד לצבא, וקיים במתכונתו הנוכחית מאז 2016, אך יונק את שורשיו מהמשמר הלאומי הישן שנוסד בשנת 1789, בזמן המהפכה הצרפתית תחת פיקודו של המרקיז דה לה פאייט. במרבית שנות קיומו היה המשמר נאמן למעמד הביניים בצרפת והוא נוסד בנפרד מן הצבא הצרפתי והחזיק ברשותו כוח מילואים צבאי וכוח מילואים משטרתי.
בשנים 1792–1795 התאפיין המשמר בטלטלות רבות בקרב חייליו, ואף חדל מלהתקיים בשנים 1827–1830, אך הוקם מחדש ומילא תפקיד מרכזי במהלך המרד הרפובליקני בפריז של יוני 1832. לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה בשנים 1870–1871 המשמר הפך למהפכני ומסוכן, מה שתרם לפירוקו הסופי בשנת 1871.
בשנת 2016 יזם נשיא צרפת פרנסואה הולנד את הקמתו מחדש של המשמר הלאומי, כתגובה לפיגועי נובמבר 2015 בפריז.
דלתא J
הדלתא J או תור-דלתא J היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש בשיגור יחיד של הלוויין אקספלורר 38. הטיל הוא בן למשפחת טילי הדלתא.
הדלתא J היה נגזרת של משגר הדלתא E. היו לו אותם שני שלבים ראשונים (שלב ראשון: טיל תור-DSV-2C שנוספו לו שלושה מאיצים מסוג קסטור 1 במשגר הדלתא E. שלב שני: שלב דלתא E) אך השלב השלישי (אלטאיר 2) הוחלף בשלב חזק יותר בעל מנוע סטאר-37D.
השיגור בוצע ב-SLC-2E מבסיס חיל האוויר ונדנברג ב-4 ביולי 1968 והביא בהצלחה את הלוויין אקספלורר 38 למסלול לווייני בינוני.
ישראל בלוך
ישראל בלוך (17 בינואר 1889 רומני, רוסיה – 7 בינואר 1955 נהלל, ישראל) היה איש ציבור ישראלי, הגיע לארץ ישראל במסגרת העלייה השנייה. עבד בחוות כנרת והיה מהמתיישבים הראשונים של אום ג'וני ובהמשך בין מקימי דגניה א'. היה בין מקימי נהלל. בין השנים 1946-1948 הוא היה ראש מועצה אזורית נהלל וסגן ראש המנהלת המשותפת של מועצת נהלל ומועצת קישון (טרם איחוד מועצות אלו).
קורות חייו
ישראל נולד ברוסיה ב-1889 לאריה בלוך. כבר בגיל 16 החל את פעילותו בתנועה הציונית ובגיל 17 הצטרף לקבוצת הגנה עצמית בעיר הולדתו.
טודור ז'יבקוב
טודור חריסטוב ז'יבקוב (בבולגרית: Toдор Xpиcтoв Живков; 7 בספטמבר 1911, פראבץ, ממלכת בולגריה – 9 באוגוסט 1998, סופיה, בולגריה) היה פוליטיקאי בולגרי, מנהיג המפלגה הקומוניסטית הבולגרית, אשר כיהן כראש הממשלה ובהמשך כיושב ראש מועצת המדינה הבולגרית מראשית 1962 עד לשלהי 1989. תקופת שלטונו הארוכה הפכה את ז'יבקוב לסמל השלטון הקומוניסטי במדינה.
ראשית חייו
ז'יבקוב נולד בכפר פראבץ הסמוך לסופיה למשפחת איכרים קשי יום. ב-1928 הצטרף לארגון הנוער של מפלגת הפועלים הבולגרית (שמה הקודם של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית), וב-1932 הצטרף כחבר מן המניין למפלגה. במהלך מלחמת העולם השנייה כיהן כמזכיר בתא מקומי של המפלגה הקומוניסטית במחוז סופיה ופעל במחתרת. ז'יבקוב לחם נגד המשטר הפרו נאצי בממלכה וארגן פעילות צבאית של פרטיזנים נגד כוחות הצבא והמשטרה הבולגרים. ב-9 בספטמבר 1944, בשלהי מלחמת העולם השנייה, כבש הצבא האדום את סופיה וברחבי הממלכה התחוללה הפיכה בהנהגתה של חזית המולדת הבולגרית. קימון גאורגייב מונה לראש הממשלה ואנטון יוגוב לשר הפנים. יוגוב מינה את ז'יבקוב למפקד משטרת סופיה.
ישראל בלוך
קורות חייו
ב-1912 הצטרפו ישראל ואליעזר שוחט למנחם שינקין במסעו לחוות הברון בג'ילין שבחורן. בעקבות מסע זה נוסחה הצעה לברון לחדש ההתיישבות במקום על ידי הקמת קבוצת פועלים. ההצעה נשלחה לפקידות בפריס אך כנראה לא הגיעה לידי הברון.
טודור ז'יבקוב
ראשית הקריירה הפוליטית
ז'יבקוב היה איש מנגנון המפלגה הקומוניסטית והחל לצבור כוח פוליטי במפלגה. ב-1951 היה לחבר הפוליטביורו של המפלגה תחת וולקו צ'רבנקוב. לאחר מותו של יוסיף סטלין נחלש מעמדו של צ'רבנקוב, בראשית 1954 הוא התפטר מתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית וב-4 במרץ נבחר ז'יבקוב לתפקיד. ב-1956 פעל ז'יבקוב להדחתו המלאה של צ'רבנקוב ולמינויו של אנטון יוגוב לראש הממשלה. אף שיוגוב ניסה ליישם מדיניות מטעמו, היה זה ז'יבקוב שהשתלט בהדרגה על כל מנגנוני המפלגה הקומוניסטית עד שהצליח להשיג שליטה אבסולוטית במפלגה, עניין שהוביל לסיום כהונתו של יוגוב ולהשמתו במעצר בית.
ישראל בלוך
קורות חייו
ב-1920 שימש ישראל כציר מטעם הפועל הצעיר בוועידה בפראג בה נחתם האיחוד בין תנועות "הפועל הצעיר" וצעירי ציון.
טודור ז'יבקוב
כהונת ראש הממשלה
ב-20 בנובמבר 1962 מונה ז'יבקוב לראש ממשלת בולגריה. ז'יבקוב הוביל קו פרו סובייטי נוקשה, החל בהעמקת תפקידה של בולגריה בברית ורשה וכלה בשמירה על מערכת יחסים קרובה עם ליאוניד ברז'נייב, שליט ברית המועצות. ב-1965 נכשל ניסיון להדיח אותו מראשות המפלגה ובעקבותיו החל לגלות פתיחות במדיניותו בעיקר בתחום הכלכלי. ב-1966 הכריז על רפורמה כלכלית בבולגריה והתיר חופש כלכלי מוגבל במגזרים מסוימים. ב-10 ביוני 1967 ניתקה בולגריה את יחסיה הדיפלומטיים עם מדינת ישראל כשאר חברות ברית ורשה, בעקבות מלחמת ששת הימים. באוגוסט 1968 נטל הצבא הבולגרי חלק בפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה. ב-7 ביולי 1971 התפטר ז'יבקוב מתפקיד ראש הממשלה ומינה את עצמו לתפקיד חדש שהוא יצר: "יושב ראש מועצת המדינה". לתפקיד ראש הממשלה מונה סטאנקו טודורוב, אך היה זה ז'יבקוב שהמשיך לשלוט אבסולוטית בבולגריה.
ישראל בלוך
קורות חייו
ב-1921 היה בין מקימי מושב העובדים הראשון נהלל ושימש בתפקידים מרכזיים במושב ובארגונים חקלאיים שונים.
טודור ז'יבקוב
יושב ראש מועצת המדינה
ב--1977 עוטר ז'יבקוב בתואר גיבור ברית המועצות. בשנים אלו גברה מאוד האחיזה הסובייטית בבולגריה וברית המועצות ניצלה את משאביה הכלכליים ואת תשתיותיה של המדינה בתחום נמלי הים והנהר ובתי הזיקוק כדי לגרוף רווחים לעצמה, בעוד שהכלכלה הבולגרית כמעט לא הרוויחה דבר בעקבות פעילות כלכלית נרחבת זו. ב-1984 החלה הממשלה הבולגרית בתהליך "בולגריזיציה" שכוון נגד המיעוט הטורקי במדינה וכלל הגבלת תעסוקה ואילוץ החלפת שמות פרטיים ושמות משפחה לשמות בעלי קונוטציה סלאבית. כ-300,000 אזרחים בולגרים ממוצא טורקי נאלצו או אולצו לעזוב את בולגריה ולהגר לטורקיה.
ישראל בלוך
קורות חייו
ב-1925 היה שותף לכינוס באי כוחם של המושבים והארגונים בנהלל, שבו הוחלט להקים את "ארגון המושבים" שממנו הוקמה תנועת המושבים.
טודור ז'יבקוב
יושב ראש מועצת המדינה
לאחר עלייתו של מיכאיל גורבצ'וב לשלטון בברית המועצות והחלת תהליך הפרסטרויקה הכריז ז'יבקוב על תהליך מצומצם יותר בבולגריה שכונה פראוסטרויסטבו. סתיו העמים לא פסח על בולגריה, צעדיו של ז'יבקוב לא הועילו והחלה במדינה תסיסה חברתית. בנובמבר 1989 פרצו בסופיה הפגנות המונים בדרישה לשינוי המשטר. הנהגת המפלגה הקומוניסטית אילצה את ז'יבקוב להתפטר ובמקומו מונה פטר מלאדנוב תוך מתן הבטחות לרפורמות שלטוניות מסוימות.
ישראל בלוך
קורות חייו
עם הקמת מועצה אזורית נהלל בשנת 1945, נתמנה בלוך לסגן יו"ר המועצה, עקיבא גולדשטיין. בשנים 1946-1948 כיהן כיו"ר מועצה אזורית נהלל, וכסגן יו"ר ההנהלה המשותפת של מועצת נהלל ומועצה אזורית קישון.
טודור ז'יבקוב
מדיניות
ז'יבקוב נקט במדיניות כלכלית וחברתית שנעה בין הגישה המרקסיסטית לניניסטית לבין הגישה הרפורמיסטית, שהנטייה לגבי האחרונה הייתה חלק מגל של רפורמות פוליטיות וכלכליות במשטרים הקומוניסטים במהלך שנות ה-60, שנבלם במידה מסוימת לאחר הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה (שנבעה מחשש סובייטי שהרפורמות במדינה ישפיעו לרעה על המשטרים הקומוניסטים במזרח אירופה.
ישראל בלוך
קורות חייו
ישראל נישא לסוניה, אותה פגש בדגניה, (ילידת 1891) והזוג חי בנהלל ועסק בחקלאות. ישראל נפטר ב-1955 ואשתו נפטרה ב-1960. שניהם קבורים בבית הקברות של נהלל. בנם יוסף (בובלה) המשיך את דרכם וקבור אף הוא בנהלל.
טודור ז'יבקוב
מדיניות כלכלית
באמצע שנות ה -50, התכנון המרכזי בסגנון סובייטי הניב אינדיקטורים כלכליים שהעידו על כך שהבולגרים חזרו לסגנון חייהם לפני המלחמה: השכר הריאלי עלה ב -75%, צריכת בשר, פירות וירקות גדלה במידה ניכרת, מתקנים רפואיים ורופאים היו זמינים לחלקים גדולים יותר של אוכלוסייה, ובשנת 1957 נהנו עובדי משק קולקטיביים ממערכת הפנסיה והרווחה החקלאית הראשונה במזרח אירופה.
בתחילת שנות השישים, עם זאת, השינויים במערכת נבעו מצורך להשיג צמיחה מתמשכת בכל ענפי הייצור, כולל החקלאות. תמריצים ספציפיים לרפורמה היו מחסור בעובדים ובאנרגיה, והחשיבות הגוברת של סחר החוץ בשנות ה"הפשרה "של אמצע שנות השישים. כתוצאה מכך, בשנת 1962 החלה תוכנית החומש הרביעית עידן של רפורמה כלכלית שהביא שורה של גישות חדשות למטרה הישנה של צמיחה אינטנסיבית. בתעשייה "מערכת הניהול החדשה" הוצגה בשנת 1964 ונמשכה עד 1968. גישה זו נועדה לייעל את היחידות הכלכליות ולהפוך את מנהלי הארגון ליותר אחראים לביצועים. ביוני 1964, כחמישים מפעלי תעשייה, בעיקר מפיקים של טקסטיל ומוצרי צריכה אחרים, הוכנסו למערכת החדשה. השכר, הבונוסים וקרנות ההשקעה נקשרו לרווחי הארגון, עד 70% מהם ניתן היה לשמור. קרנות ההשקעה החיצוניות היו בעיקר באשראי הבנקאי ולא בתקציב המדינה. ב-1965 סובסידיות המדינה עדיין היוו 63% של קרנות השקעה ארגוניות, לעומת זאת, בעוד 30% הגיעו מרווחים הארגון נשאר רק 7% מן האשראי הבנקאי. ידי 1970 סובסידיות תקציב היוו רק 27% של קרנות השקעה, בעוד זיכויים בנקאיים קפץ ל 39%, ושמירה רווחי הארגון הגיע 34%. מפעלי הטייס הצליחו מאוד, והרוויחו רווחים שהיו כפולים מהנורמה. ב-1967 הגיעו שני שלישים מהייצור התעשייתי מחברות תחת השיטה החדשה, שעד אז אימצו שטחים מחוץ לייצור הצריכה.
לאחר קיפאון יחסי בשנות השבעים, המודל הכלכלי החדש (NEM), שהונהג ב -1981 כתוכנית הרפורמה הכלכלית האחרונה, שיפר לכאורה את היצע מוצרי הצריכה ושיפר את הכלכלה באופן כללי. במאמץ לתקן את בעיות ההפצה הכרוכות של הכלכלה המרכזית, מוסדות כלכליים גבוהים יותר היו אחראים מבחינה כספית לנזק שנגרם להחלטותיהם ברמות הכפופות. מכלולים או אגודות קיבלו חופש מפורש לחתום על חוזים שלהם עם ספקים ולקוחות בבית ומחוץ לבית. עם זאת, NEM לא היה מסוגל לשפר באופן דרסטי את איכות או כמות של סחורות בולגרית לייצר. בשנת 1983 ז'יבקוב ביקורת חריפה על כל התעשייה הבולגרית וחקלאות בנאום גדול, אבל הרפורמות שנוצר על ידי הנאום שלו לא עשה דבר כדי לשפר את המצ בכמות גדולה של מוצרים מקומיים באיכות גבוהה נשלחה אל מחוץ למדינה בתחילת שנות השמונים כדי להקטין את החוב הבולגרי של בולגריה, ורכישה של טכנולוגיה מערבית הוקרבה מאותה סיבה, התפתחות טכנית משבשת וצרכנים מפוכחים. NEM הוכיח כישלון, והתוצר הלאומי הגולמי בין 1981 ל-1982 היה רק 2.9%.
בשנת 1985 ביקר מיכאיל גורבצ'וב בבולגריה ועל פי הדיווחים לחץ על ז'יבקוב להפוך את המדינה לתחרותית יותר מבחינה כלכלית. זה הוביל לגרסה הבולגרית של תוכנית הפרסטרויקה הסובייטית. לאחר סבב של צעדים ניסיוניים כושלים, בחודש ינואר 1989 המפלגה הוציא צו 56. צו זה קבע "חברות" כיחידה העיקרית של ניהול כלכלי. בעקרון היציאה מן האיסור הסוציאליסטי של אזרחים פרטיים לשכור עובדים, עד למועד זה ניתן היה לשכור לצמיתות כעשרה אנשים, וניתן להעסיק מספר בלתי מוגבל של חוזים זמניים.היה זה הסיבוב האחרון של רפורמות על ידי המשטר ז'יבקוב מבולבל ולא שיפור בביצועים הכלכליים. עם זאת, הנתונים על הצמיחה עבור 88–1986 עדיין הצביעו על שיעור שנתי של 5.5%, לעומת שיעור 3.7% שהושג במהלך תוכנית חמש השנים הקודמות.
מדיניות חברתית
מדיניותו החברתית של ז'יבקוב הובילה לכך שבולגריה הייתה בעלת מקדם ג'יני של 18, כלומר אי השוויון בה נחשב לנמוך מאוד ביחס למדינות אחרות. עוד לפני ז'יבקוב, בולגריה עשתה התקדמות משמעותית כדי להגדיל את תוחלת החיים ואת הירידה בשיעורי התמותה. מדיניות חברתית עקבית הובילה לעלייה בתוחלת החיים ל-68.1 שנים בקרב גברים ו-74.4 שנים בקרב נשים. בשנת 1939 שיעור התמותה לילדים מתחת לשנה היה 138.9 ל-1,000; ב־1986 היה 18.2 לאלף, ובשנת 1990 הוא היה 14 ל־1,000, השיעור הנמוך ביותר במזרח אירופה. חלקם של אנשים ארוכי-ימים בבולגריה היה גדול למדי; מחקר שנערך ב-1988 ציין נתון של 52 בני אדם למיליון תושבים. אחת מתוכנות הבדיקה הראשונות לבדיקות HIV נבעה תחת ז'יובקוב, ומאוקטובר 1989, כ-2.5 מיליון בני אדם בבולגריה, כולל כ -66,000 זרים, נבדקו ל-HIV, ו-81 בולגרים אובחנו כחיוביים. הגידול בהכנסות הריאליות בחקלאות עלה ב-6.7% בשנה בשנות ה -60. באותה תקופה עלה השכר התעשייתי ב -4.9 אחוזים בשנה. הזמינות של מוצרים בני קיימא השתפרה משמעותית בשנות ה -70. לפי נתונים רשמיים, בין 1965 ל-1988 עלה מספר הטלוויזיות ל-100 משקי בית מ-8 ל-100; מכשירי רדיו עלו מ-59 ל-95; מקררים בין 5 ל-96; מכונות כביסה מ-23 עד 96; ומכוניות מ-2 ל-40. כלי רכב זמינים היו בעיקר פיאטים סובייטיים, חלקם מיוצרים בבולגריה בעידן שלאחר המלחמה, ובמיוחד תחת ז'יבקוב, דיור בבולגריה השתפר באופן משמעותי ובתים באיכות טובה יותר נבנו. עם זאת, רבים מהם היו צפופים - הבית הממוצע בבולגריה היה בעל שלושה חדרים ששטחם היה 65 מ"ר (700 רגל רבוע). השיכון נשאר אחד החסרונות החמורים ביותר ברמת החיים הבולגרית בכל שלטונו של ז'יבקוב. יעדי הבנייה למגורים בתוכניות החומש נעלמו באופן סדיר. כתוצאה מכך, משפחות המתינו לעיתים קרובות מספר שנים לדירות.
אחריתו
בינואר 1990 סולק ז'יבקוב מהמפלגה הקומוניסטית. חילופי השלטון לא הפסיקו את המרי העממי והתעורר חשש כבד למלחמת אזרחים, שהביא את המפלגה הקומוניסטית להכריז בפברואר 1990 שהיא מוותרת על השלטון. ביוני 1990 נערכו בבולגריה בחירות כלליות וחופשיות. לאחר הבחירות נעצר ז'יבקוב על ידי המשטרה הבולגרית בחשד לקבלת שוחד ונפוטיזם. הוא הועמד לדין, ב-1992 הורשע במעילה בכספי המדינה ונידון ל-7 שנות מאסר. מפאת גילו ומחמת מצב בריאותו הושם ז'יבקוב במעצר בית ולא נכלא. ביוני 1996 ביטל בית המשפט העליון הבולגרי את גזר הדין וזיכה אותו מכל סעיפי האישום. ב-1998 הלך ז'יבקוב לעולמו בעקבות סיבוכים של דלקת ריאות והוא בן 86 שנים.
האינדוקטרינציה של סיפור הצלת יהודי בולגריה
במהלך שנות שלטונו של ז'יבקוב התחולל סביבו פולחן אישיות שאחת ממטרותיו הייתה העצמת תפקידה ההיסטורי של המפלגה הקומוניסטית, וז'יבקוב בראשה, בסילוק המשטר הפרו גרמני בשלהי מלחמת העולם השנייה. במהלך השנים בוצעה גם אינדוקטרינציה לסיפור הצלת יהודי בולגריה תוך הבלטת חלקה של המפלגה הקומוניסטית והעלמת חלקם במאבק של הפוליטיקאים ושל נציגי הכנסייה בבולגריה.
המפלגה הקומוניסטית הביעה עמדה נחרצת נגד רדיפות היהודים, בביטאוניה, בכרוזים ובנאומי הרדיו של וולקו צ'רבנקוב ווסיל קולארוב, שבהם איימו על ראשי הממשל וקראו להפסקת הרדיפות. עם זאת, ראשי המפלגה שהו בגלות מחוץ לבולגריה, היא פעלה במחתרת ומידת השפעתה בפועל על מהלכי השלטון הבולגרי הייתה מצומצמת. גם ז'יבקוב, אשר במהלך המלחמה היה מזכיר המפלגה הקומוניסטית באחד מחלקי מחוז סופיה, הביע עמדות דומות ואף הפיץ כרוז בחתימתו נגד רדיפות היהודים. אך גם מידת השפעתו בפועל על האירועים הייתה מצומצמת.
לאורך שנות שלטונו של ז'יבקוב נכתבו מחקרים וספרים מטעם, אשר בחלקם הובלט חלקה של המפלגה הקומוניסטית וחלקו של ז'יבקוב באירועים ובחלקם שוכתבה ההיסטוריה לחלוטין תוך מיצובו של ז'יבקוב כאחד המובילים במאבק נגד רדיפות היהודים בבולגריה. הפעולות כללו גם זיוף סרטים שבהם הושתלה תמונתו של ז'יבקוב הצעיר כמוביל הפגנה נגד גירוש יהודי סופיה במאי 1943 וביצוע דומה של פוטומונטז' לתמונות מהפגנה זו. חברי מנגנון המפלגה הקומוניסטית העלו את שמו של ז'יבקוב כמועמד לפרס נובל לשלום בעקבות פעולותיו לכאורה נגד רדיפות היהודים.
לאחר השתלטות הקומוניסטים על המדינה
לאחר השתלטות הקומוניסטים על בולגריה, רדף המשטר ללא רחם את מתנגדיו ובכללם זה גם דיסידטנטים מקרב בני הקהילה היהודית. ב-1961 הוחרם מבנה בית הכנסת בסופיה. מחאותיו של הרב הראשי לבולגריה הרב ד"ר אשר חננאל הובילו למעצרו הממושך ללא משפט. למרות מחאות רבות הועמד הרב לדין ונדון לשלוש וחצי שנות מאסר. במהלך מאסרו חלה הידרדרות במצב בריאותו ולחץ כבד שהופעל על השלטונות הבולגרים, הוביל ל"משפט חוזר" ולשחרורו. הרב חננאל הלך לעולמו בסופיה ב-1964.
כאמור, בראשית שנות ה-80 רדף משטרו של ז'יבקוב את בני המיעוט הטורקי במדינה במסגרת תהליך "הבולגריזצייה של המיעוטים". באמצע שנות ה-80, הציעה המפלגה הקומוניסטית בסמוליאן להחיל את תהליך ה"בולגריזציה" גם על יהודי בולגריה והנהגת המפלגה בסופיה בהוראתו של ז'יבקוב דחתה את הצעתה על הסף.
קוף סוואנה ירוק
קוף סוואנה ירוק או גנון ירוק (שם מדעי: Chlorocebus aethiops) הוא מין של קוף קטן מהסוג קוף ירוק החי בסוואנות של אפריקה.
אורכו של קוף זה 49 ס"מ בזכרים ו42 ס"מ בנקבות. משקלם 3-8 ק"ג. הם בעלי פרווה אפורה עם כיפה בצבע ירוק-זית ופנים כהות ולחיים לבנות ארוכות שיער. הזנב שלהם ארוך ומתפתל אך הם אינם נתלים עליו. כמו כן הם יודעים לרוץ מהר על הקרקע.
הם חיים בטבע בסודאן, אריתריאה ואתיופיה סביב השבר הסורי אפריקני וגם בג'יבוטי. תפוצתם העיקרית היא בסוואנות בעלות עצי שיטה פזורים. הם צריכים גם מקווה מים גדול באזור.
הקופים חיים על העצים רוב הזמן אך יורדים גם לקרקע. הם אוכלי כל הניזונים מצמחייה, פירות, פרחים, ירקות וכן מביצים, חרקים, עכבישים, זוחלים קטנים, עופות קטנים ויונקים קטנים. הם יאכלו גם נבלות.
הקופים נטרפים על ידי נמרים, פיתונים, תנינים, עופות דורסים וניצודים גם למאכל על ידי אנשים.
יחיעם (אוניית מעפילים)
"אסמרלדה" – אוניית משא
"אסמרלדה" הייתה אוניית משא. נבנתה כנראה בשנות הארבעים של המאה ה-20. הייתה עשויה עץ ובעלת שני תרנים.
רכש והכנה
האונייה נרכשה על ידי המוסד לעלייה ב' באיטליה. הוכנה להפלגה על ידי פועלים מקומיים ומלווי האונייה. נבנו בה קונסטרוקציות עשויות צינורות ולוחות עץ לדרגשי לינה ל-850 בני אדם בתוך מחסן גדול. האונייה הייתה מצוידת בשתי סירות גומי ל-4 בני אדם כל אחת, ושתי סירות עץ ל-26 בני אדם, וכן צוידה ב-16 טון דלק, 22 טון מים ומזון ל-14 יום. מפקד האונייה היה אלי זוהר מהפלי"ם, לצדו חיים סנש איש הפלי"ם אף הוא, והגדעונית הייתה חנה סרני. מכשיר הקשר שעמד לרשותם היה המקורי של האונייה. רב חובל וחמישה מלחים היו איטלקים, והמכונאי היה אמריקני.
המעפילים
798 המעפילים היו מאורגנים בקבוצות על פי שיוך תנועתי, ולכל קבוצה היה אחראי משלה.
בנמל גאאטה שבאיטליה, עלו על סיפונה 236 מעפילים; חלקם הגיע אל הנמל בתחבורה יבשתית, וחלקם באונייה שיצאה מצרפת.
בלב ים עלו על סיפונה מהאונייה "נחשון" 562 מעפילים. חלקם היו חברי תנועות נוער ומפלגות: 59 - דרור בורוכוב, 30 - נוחם, 17 - השומר הצעיר, 21 - הנוער הציוני איחוד, 16 – פועלי ציון, 17 - נצ"ח, וכן 25 מצפון אפריקה, והשאר מרומניה, הונגריה ופולין.
במהלך ההפלגה היו בעיות סדר ומשמעת, וכן פרצו סכסוכים בין יוצאי אירופה לבין יוצאי צפון אפריקה.
ההפלגה
האונייה הפליגה ב-10 במרץ מפורמיה באיטליה. נתיב השיט המתוכנן כלל את גאאטה, משם פנתה צפונה לאי מונטה כריסטו (Montecristo), מצר ספיאנצה (Sapienza), קאפו (Capo), כף ספאטה (Spatho) בצפון מערב כרתים, מפרץ מירבלו (Merabellou) צפון-מזרח כרתים, קפריסין וחיפה.
בין איטליה לקורסיקה ליד האי מונטה כריסטו, פגשה את אוניית המפעילים "נחשון" שנתקעה בלב ים עם מנוע מקולקל. בשעה 15:00 החלה ההעברה בים גלי, כששתי הספינות קשורות זו לזו. תוך שעתיים הסתיימה ההעברה. והיא המשיכה בדרכה.
ב-13 במרץ עלתה על שרטון צפונית לאנציו בגלל ערפל. בעזרת הרוח והמנוע, הצליחה להחלץ. עוד באותו לילה חזרה הספינה כדי להצטייד בדלק ובמפות במספנה שבה נעשו ההכנות.
ב-16 במרס בבוקר שוב קרתה תקלה טכנית, והאונייה נאלצה לעגון בחוף במצר קאפו ספרטו ונטו (Capo Sparto Vento). בימים 17.3–22.3, עגנה האונייה בנמלים שונים במיצר וטופלה בהם. הנוסעים עלו לסיפון בשל החום, ועקב כך, ב-22 במרץ התפרסם בעיתונות המקומית מאמר על האונייה. האונייה נעצרה על ידי הצי האיטלקי. עדה סרני הפעילה את קשריה אצל השלטונות האיטלקים. ולאחר שעות אחדות, קבלה האונייה מזון ודלק, ובשעות הלילה, הוציאה אותה לים הפתוח גוררת.
ב-26 במרץ פרצה סערה, והאונייה נאלצה לעגון במפרץ מירבלו בכרתים לאחר תקלה במנוע. משמר החופים היווני עלה לסיפון ודרש לעכב את ההפלגה. הם חשדו כי הספינה עוסקת בהברחתם של קומוניסטים לאי. לבסוף תיקן הצוות את המנוע והאונייה שוחררה והפליגה לדרכה.
עימות עם הבריטים
ב-28 במרץ התגלתה לראשונה על ידי מטוס בריטי, שהופיע ב-11:30 וחזר לאחר חצי שעה. ב-14:00 התקרבה המשחתת R-35. היו חילופי דברים, הסיפון היה ריק. הבריטים דרשו לעלות חיילים על הסיפון. המלווים והמעפילים קבלו הנחיות למקרה של עימות הבריטים: לא להתנגד לבריטים בלב ים; על צוות המלווים של האונייה להתערב בין המעפילים בעת העימות. בפועל בעת חילופי הדברים עם המשחתת, נאמר לבריטים כי האונייה מפליגה לתל אביב. הבריטים איימו לעלות לסיפון, ואז שונה הנתיב לחיפה, והוחלט לחבל במנוע. מכשירי הקשר הושלכו לים. המשחתת הבריטית נגחה באונייה והתרחקה. ב-19:30, נדרשה האונייה לעצור, כדי לאפשר לחיילים לעלות ואחר כך להתקדם עוד 4 מיל כדי להיכנס לתחום המים הטריטוריאליים.
ב-29 במרץ השכם בבוקר, עלו הבריטים תוך התנגדות. באותה עת היו בנמל 3 משחתות, ביניהן 'מאוריציוס' והסיירת 'איג'קס'.
הבריטים אילצו את המעפילים לרדת לנמל כדי לעבור לספינת גירוש. המעפילים היו תשושים וחלקם הורדו באלונקות. בסביבות השעה 10:30 הם הועלו לאוניית הגירוש 'אמפייר ריוויל' והאונייה הפליגה לקפריסין, שם הועברו המעפילים למחנה מעצר.
טנקים רוסיים וסובייטיים
ברית המועצות ורוסיה פיתחו וייצרו טנקים רבים. ייצור הטנקים בברית המועצות החל ב-1919, ונמשך ברוסיה לאחר נפילת ברית המועצות. הסדרה הבולטת שבטנקים הרוסים היא סדרת ה-T.
הטנקים הראשונים
הטנק הראשון שיוצר בברית המועצות ב-1919 היה העתק של הרנו FT הצרפתי. להעתק, שנקרא KS (קיצור משם המפעל המייצר - קרסנויה סוקמובו), נוספו במהלך שנות העשרים העתקים שונים של טנקים קלים נוספים תוצרת צרפת. כמו כן טנקים בריטיים כמו הוויקרס במשקל של 6 טון ואחרים, שהועתקו ושופרו בברית המועצות.
סדרת ה-BT
נקודת מפנה חשובה הייתה ב-1931, כאשר הסובייטים רכשו רישיון למזקו"ם כריסטי. שיטה זו, שבה הזחל רפוי, איפשרה מהירויות גבוהות יחסית. כתוצאה מכך פתחו הרוסים בייצור של סדרת ה-BT, או Bistrokhodny Tank - טנקים מהירים. זו הייתה סדרה של טנקי שיוט חדשניים למדי. הסדרה יוצרה בכמויות מוגבלות, עד ל-BT-5, שייצורו החל ב-1935. ה-BT-5 וממשיכו, ה-BT-7, היוו מקור לתכנון ה-T-34, הטנק החשוב ביותר של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה.
בעוד דגמי ה-BT הראשוניים נמצאים בפיתוח ושיפור, החלו הסובייטים לפתח טנקים כבדים. למעשה הם גנבו את תוכניות "A6", פרויקט בריטי סודי, וייצרו גרסה משופרת, שנקראה T-28. אל ה-T-28 נוספו בהמשך טנקים כבדים מרובי צריחים כמו ה-T-35.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה בידי הסובייטים כוח טנקים אדיר בגודלו, אך מורכב ברובו מטנקים מיושנים. אפילו בעת הפלישה הגרמנית לרוסיה ב-1941 היה הכוח הסובייטי מושתת על טנקים מיושנים דוגמת ה-BT-7. ואולם, היו גם טנקי T-34 ו-KV1. הסובייטים הצליחו להגיע לקצב ייצור אדיר של טנקי T-34, ועד סוף המלחמה נבנו 40,000 מאלו.
בנוסף פותחו IS-2 ו-IS-3, טנקים כבדים מעולים שנקראו על שם יוסיף סטלין.
סדרת ה-T
לאחר המלחמה התמקדו הסובייטים בייצור טנקי מערכה על מנת לבנות כוח שיכריע את המערב במקרה של התלקחות במלחמה הקרה. סדרת הטנקים הזו ידועה כטנקי ה-T. טנקי ה-T הם טנקי המערכה העיקריים של ברית המועצות ורוסיה, משנת 1949 ועד היום. הסדרה החלה בטנק T-54, ונמשכה עם טנקי ה-T-55, ה-T-62, ה-T-64 וה-T-72. בימים אלה מיוצרים ברוסיה טנקי T-80 ו-T-90.
מאפיינים של הסדרה הם:
כיום
ייצור הטנקים ברוסיה סובל כיום מבעיות תקציב משמעותיות. הצבא הרוסי מתקשה לרכוש טנקים חדשים ולכן תוכניות הפיתוח מתעכבות. בנוסף לכך טנקים מתוצרת הרפובליקה העממית של סין, מדינות מזרח אירופה ואף מדינות המערב תפסו את מקומם של הרוסים ברבות ממדינות הלקוח של ברית המועצות.
למרות כל זאת, יש לציין כי תוכניות רוסיות לפיתוח מיגון וחימוש עיקרי חדשים ממשיכות לפעול, ואף הפיקו דגמים חדשים אשר מתאפיינים בניסיון מעבר לתותחי 135 מ"מ ושילוב של מיגון אקטיבי. אם וכאשר ימצאו לקוחות לכלים אלה הם יעמדו כקודמיהם כאופציה זולה וזמינה לטנקים המערביים.
בשנת 2015 החל הצבא הרוסי להצטייד בטנקים מתקדמים שנקראים ארמטה.
דגמי T במלחמות ישראל
הטנקים הסובייטים הופעלו על ידי צבאות ערב (בעיקר סוריה ומצרים) כנגד מדינת ישראל. במהלך מלחמות ישראל השמיד צה"ל אלפי טנקים סובייטים ולקח מאות טנקים שלל. ברבים מן המקרים צה"ל שיפר את הטנקים הסובייטים על ידי החלפת מערכות בקרת האש או התותח, והכניס אותם לשרותו תחת השם טירן. כמו כן, תובות טנקי T-54/55 שימשו בסיס לנגמ"ש הכבד אכזרית. בשאר הטנקים צה"ל השתמש לצורכי חלקי חילוף או כמטרות לאימונים.
יוהנה סיגורדרדוטיר
יוהנה סיגורדרדוטיר (באיסלנדית: Jóhanna Sigurðardóttir; נולדה ב-4 באוקטובר 1942) היא פוליטיקאית איסלנדית שכיהנה כראשת ממשלת איסלנד החל מ-1 בפברואר 2009 ועד ל-23 במאי 2013. היא כיהנה כשרה לענייני חברה ורווחה בשנים 2007 - 2009, תפקיד שמילאה גם בשנים 1987 - 1994. היא כיהנה כחברת האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) משנת 1978 ונבחרה ל-8 כהונות רצופות. היא האישה הראשונה שעמדה אי פעם בראשות ממשלת איסלנד, וגם הלסבית המוצהרת הראשונה שעמדה בראשות ממשלה כלשהי בעולם.
קורות חייה
יוהנה נולדה ברייקיאוויק ולמדה במכללה למסחר, בית ספר גבוה המופעל על ידי הלשכה למסחר באיסלנד. לאחר סיום לימודיה בשנת 1960 עבדה כדיילת אוויר. בחייה המקצועיים הייתה פעילה בארגוני עובדים, ומאוחר יותר הייתה חברה במפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בשנת 1978 נבחרה לאלת'ינגי, הפרלמנט האיסלנדי, כנציגה של אזור רייקיאוויק. היא שימשה כסגנית יו"ר הפרלמנט בשנת 1979 ובשנים 1983 ו-1984. ב-1984 נבחרה לסגנית יושב ראש מפלגתה, תפקיד בו כיהנה עד שנת 1993.
בין השנים 1987 - 1994 כיהנה יוהנה בארבע קדנציות שונות כשרה לענייני חברה ורווחה. ב-1994 לאחר שהפסידה במרוץ לראשות המפלגה, פרשה ממנה והקימה מפלגה חדשה בשם "התעוררות לאומית". שתי המפלגות התאחדו בשנת 2000 למפלגה אחת בשם: "הברית הסוציאל-דמוקרטית". הצהרתה של יוהנה לאחר שהפסידה במרוץ לראשות המפלגה ב-1994, "Minn tími mun koma!" ("הזמן שלי עוד יגיע"), הפכה לביטוי סמלי ורווח בשפה האיסלנדית.
מ-1994 ועד 2003 הייתה יוהנה חברת פרלמנט פעילה באופוזיציה וכיהנה במספר ועדות פרלמנטריות. לאחר הבחירות לפרלמנט ב-2003, כשהיא מייצגת את אזור דרום רייקיאוויק (לאחר התפצלותן של דרום וצפון רייקיאוויק לאזורי בחירה נפרדים), נבחרה בפעם השנייה לכהונת סגנית יו"ר הפרלמנט. בבחירות 2007, כשהיא מייצגת את אזור צפון רייקיאוויק, שבה מפלגתה אל הקואליציה ויוהנה נבחרה שוב לתפקיד שרה לענייני חברה ורווחה, תפקיד שמילאה עד מינויה ב-2009 לראש ממשלה בפועל, לאחר התפטרותו של ראש הממשלה גייר הארדה והקדמת הבחירות, בשל המשבר הכלכלי באיסלנד ולאחר שבועות רבים של מחאה ציבורית על התנהלות הממשלה במשבר זה, שהתרחש על רקע המשבר הכלכלי העולמי. הארדה הודיע כי לא ימתין עד לבחירות כיוון שלקה בסרטן הגרון ועליו להיאבק במחלה.
יוהנה נבחרה להחליף את הארדה הודות לפופולריות הגבוהה שלה בסקרי דעת קהל בנוגע לתפקודה בממשלה והודות לקשרים הטובים שלה עם מפלגת השמאל הירוקה. היא כיהנה כראש ממשלה בפועל עד לבחירות לפרלמנט ב-25 באפריל 2009, אז זכו הגוש הסוציאל-דמוקרטי והירוקים לרוב באלת'ינגי, ויוהנה מונתה לראשת ממשלת איסלנד.
חייים אישיים
בת זוגה לחיים היא יונינה ליאוסדוטיר, סופרת ידועה באיסלנד, לה נישאה בטקס אזרחי בשנת 2002 ולהן שלושה ילדים בוגרים: שני ילדים ביולוגיים מנישואיה הקודמים של יוהנה עם בנקאי בשם טורבלדור יוהנסון, וילד שלישי שהוא בנה הביולוגי של בת זוגה.
היינריך פון שטפן
היינריך פון שטפן (בגרמנית: Heinrich von Stephan; 7 בינואר 1831 – 8 באפריל 1897) היה מנהל הדואר של האימפריה הגרמנית אשר אחראי לארגונו של שירות הדואר הגרמני. לפון שטפן תפקיד מכריע ביסודו של איגוד הדואר העולמי בשנת 1874, ובשנת 1877 היה אחראי להכנסת שירות טלפון לגרמניה.
פון שטפן, יהודי גרמני, החל את שירותו בדואר הגרמני כפקיד דואר מקומי. בשנת 1866 הוא התמנה על ידי ממשלת פרוסיה להלאמת שירות הדואר. עד לאותה תקופה נוהל שירות הדואר בגרמניה על ידי משפחת האצולה טורן אונד טקסיס. בשנת 1870 הוא התמנה למנהל שירותי הדואר לקונפדרציה של צפון גרמניה שהיא הורתה של האימפריה הגרמנית (אשר נוסדה בשנת 1871}. בשנת 1876 הוא התמנה למנהל הכללי של הדואר באימפריה הגרמנית ובשנת 1880 לסגן מזכיר המדינה הממונה על משרד הדואר. בשנת 1895 התמנה למזכיר המדינה של האימפריה הגרמנית.
כאשר פון שטפן החל את עבודתו כפקיד דואר הייתה גרמניה מחולקת ל-17 מחוזות דואר, כאשר לכל מחוז היו כללים משלו ותעריפים משלו למשלוח דואר. כבר מעת שהתמנה למשרת הניהול הראשונה הוא פעל לאיחוד כללי הדואר בכל גרמניה ובכך לסייע למשלוח דואר מהיר יותר. במסגרת מטרתו לאחד את כללי הדואר בכל גרמניה הוא דאג גם לאחד את שירותי הדואר עם שירות הטלגרף בגרמניה. הוא היה הרוח החיה מאחורי ארגון כנס הדואר הבינלאומי בעיר ברן בשנת 1874, לשם הגשמת שאיפתו להאחדת כללי הדואר בכל העולם. בכנס זה נוסד איגוד הדואר העולמי. בשנת 1870, לאחר שקודם בתפקידו על ידי קנצלר גרמניה אוטו פון ביסמרק, פון שטפן היה הראשון להכניס את הגלויה לשירות הדואר (רעיון שהוא הציע עוד בשנת 1865). הגלויה זכתה לשימוש נרחב בתקופת מלחמת צרפת–פרוסיה בשנים 1870–1871 לצורך תקשורת בין יחידות צבאיות בשדה. פון שטפן היה הראשון שהכניס שרות טלפון לגרמניה.
בשנת 1872 הוא קידם הקמת מוזיאון הדואר הקיסרי.
פון שטפן, אשר הלך לעולמו בשנת 1897 בברלין, הותיר את חותמו על איחוד כללי שירותי הדואר בעולם כולו.
גבי ודבי
עלילה
הסדרה מתמקדת באח ואחות בגיל העשרה בשם גבי ודבי (גבריאל אוטרמן ורוזי ניומן אסטרמן), השניים מוצאים במהלך משחק חפש את המטמון מקל קסמים במבנה נטוש (מבצר שוני) וכתב חידה מסתורי. כתב החידה מרמז להם כי בעזרת מקל הקסמים הם יכולים לנוע במרחב ולהגיע לכל מקום בעולם על ידי נגיעה בחוד המקל במפה כלשהי. בכתב החידה אזהרה כי אם הנסיעה במרחב לא תסתיים בתוך שעתיים הנוסע יעלם לעולם. בכל פרק מגיעים האחים לאזור אחר בעולם ומסייעים לחילוץ חולים ולכודים בעזרת מקל הקסמים כשמעליהם מרחף הסיכון של היעלמות אם לא יחזרו בתוך שעתיים. בפרק האחרון גבי מחליט לחפש מטמון נוסף בבית הנטוש שבו הם מצאו את המקל. דבי מוצאת מפה עתיקה, המקל נופל בטעות על המפה וכתוצאה מכך מקל הקסמים והמפה נעלמים למיקום לא ידוע.
לסדרה הופקה סדרת המשך בשנת 1978 בשם "Debby In Hospital" (דבי בבית חולים), שבה הופיעה רק דמותה של דבי, המאושפזת בבית החולים כתוצאה מתאונת דרכים.
הגרסה המחודשת
בשנות השמונים עלתה בטלוויזיה החינוכית גרסה מחודשת בצבע בשם "Signal C.Q". שינוי נוסף משמעותי היה שבמקום מקל קסמים, בגרסה המחודשת השתמשו הגיבורים, מיקי ודונה, בכדור בדולח. בגרסה המחודשת שיחקו ברוך דרור ויהונתן סגל בתור מיקי ולימור שיינפלד בתפקיד דונה.
תפנית עלילתית
תפנית עלילתית או טוויסט (plot twist ובקיצור twist) היא שינוי בכיוון הצפוי שאליו מתקדמת העלילה הנרטיבית של יצירת סיפורת כלשהי. השימוש בטכניקה ספרותית זו נפוץ על מנת לשמור עניין בקרב קהל קוראיה, מאזיניה או צופיה, אשר אמור להיות מופתע מהתפנית שבעלילה.
טכניקות
טכניקה אחת לערעור ציפיות הקהל היא "גיבור שווא", דמות המוצגת בתחילת הסיפור כאילו היא הדמות הראשית, ואז היפטרות ממנה, בדרך כלל על ידי הריגתה. הסרט "פסיכו" של אלפרד היצ'קוק משתמש בטכניקה זו.
סוגים
תפנית עלילתית המתרחשת לקראת סוף הסיפור ומשנה בדיעבד את תפישת הקהל כלפי העלילה או הדמויות מכונה "טוויסט הסיום".
לעיתים קיימים רמזים מטרימים, באמצעותם חלק מהקהל חוזה את התפנית המתקרבת, בעוד השאר מופתע ממנה ועשוי להבין את הרמזים בדיעבד או להבחין בהם רק בקריאה, האזנה או צפייה מחודשת. לעיתים אין רמזים מטרימים, ולעיתים התפנית לא מתוכננת מראש.
אמינה ענאבי
אמינה ענאבי-לוראנס או אמינה אל-ענאבי הידועה בקיצור כאמינה (בערבית: أمينة العنابي או أمينة, בצרפתית: Amina Annabi או Amina; נולדה ב-5 במרץ 1962 בקרטאג', תוניסיה) היא זמרת ושחקנית תוניסאית וצרפתייה. עם שיר שהולחן ונכתב על ידה ועל ידי ואסיס דיופ היא התמקמה במקום השני בתחרות האירוויזיון 1991.
ראשית חייה
אמינה ענאבי לוראנס (Annabi Laurence) נולדה ב-1962 בעיר קרטאג' שבתוניסיה לאב צרפתי ולאם ערביה תוניסאית, מוזיקאית ומלחינה במקצועה. אחרי גירושי הוריה, היא גודלה על ידי אמה. תרבותה המוזיקלית התעצבה בהשפעת זמרתן של אמניות כמו טינה טרנר ואום כולתום. משפחתה נהגה בכל יום ראשון להתכנס מסביב לסבתה, שהייתה גם כן מוזיקאית וניגנה בעוד, ולשיר שירי מאלוף מסורתיים או שירי פופ איטלקיים. אחד מדודיה של אמינה נמנה עם מייסדי הפסטיבל בטבארקה, שבו הופיעו במהלך השנים זמרים בינלאומיים כמו ג'ואן באאז, ג'יימס בראון או ורדה. בפסטיבל פגשה אמינה את הרוקר הסנגלי הצעיר ואסיס דיופ, איתו התיידדה ושיתפה פעולה בפרויקטים מוזיקליים.
הקריירה המוזיקלית
בשנת 1975, בגיל 13, היגרה ענאבי ואמה בצרפת. מנעוריה החלה קריירה אמנותית. השתלמה בריקוד, בזמרה הקלאסית הערבית ובזמרה המצרית המסורתית. היא למדה פיתוח קול ב"סקולה קנטורום בפריז. כמו כן למדה ריקוד מודרני בבית הספר של ג'וזף רוסיו ואלבין איילי בניו יורק. אחרי גיל 14 עשתה גם לימודי האתה יוגה לפי שיטתה של אווה רושפול, והשתלמה בהמשך בתחום היוגה של הצליל אצל ז'יל ושנטאל גואטארי. בגיל 16 הקימה להקה שסיירה בבתי הספר התיכונים כשאמינה הייתה הסולנית שלה. הצטיינה במוזיקת רגאיי וג'אז. החל משנות ה-1980 תפסה המוזיקה האפריקאית והערבית וברברית מקום נכבד על במות המוזיקה בצרפת. בשנת 1982, ברדיו נובה, שהתמחה במוזיקת עולם הכירה אמינה את מרטן מסונייה, מוזיקאי ומפיק שתרם רבות להעסקתם המוזיקאים האפריקאים בצרפת. ביניהן נוצר קשר זוגי ואמנותי ארוך שנים. בשנת 1986 נולדה להם בת. בשנת 1987 זכתה אמינה בתחרות למוזיקת ראפ עם הלהיט "שחרזד", בסגנון ערבי, שכיכב בתקליט הראשון שלה. ב-1986 היא הקליטה דואו "שאנגו" יחד עם אחד האבות של תרבות ההיפ-הופ, אפריקה במבאטא. באותה תקופה שיתפה פעולה גם עם היפני יסואקי שימיזו שאירחה אותה באלבום שלו, "סאבלימניל". שמה של אמינה כזמרת הלך לפניה ביפן והיא ערכה שם סיור ב-1987. ב-1989 באולפני "דו" התוודעה אמינה למשורר והמלחין ז'ראר אנסאלוני. באותה שנה היא הופיעה כסולנית באלבום Omnisight Seing של המוזיקאי היפני הרואומי הוסונו, מייסד ה- Yellow Magic Orchestra יחד עם ריואיצ'י סקמוטו. בשנים 1990 הוציאה אמינה את האלבום הראשון שלה "יאליל" (הלילה). הוא פורסם ב-22 ארצות שונות בו זמנית ובארצות הברית דורג במקום החמישי בתחום "מוזיקת עולם" על ידי המגזין המקצועי "בילבורד", הישג יוצא דופן עבור מוזיקאי צרפתי.
בשנת 1991 זכתה אמינה בצרפת בפרס אדית פיאף של זמרת השנה. באותה שנה, 1991, נבחרה על ידי הערוץ Antenne 2 לנציגת צרפת בתחרות ה-36 של האירוויזיון שהתקיימה ברומא. היא שרה שם שיר מתוך האלבום שלה - "C'est le dernier qui a parlé qui a raison" (זה שדיבר אחרון הוא הצודק) שנכתב והולחן על ידה יחד עם ואסיס דיופ. בסיווג הסופי, אחרי הצבעות מכל הארצות, אמינה התמקמה במקום הראשון יחד עם הזמרת משוודיה, קרולה. לפי התקנון שנקבע בשנת 1989 הוכרזה כמנצחת קרולה, שזכתה הכי הרבה פעמים בסכום הציונים המרבי. אמינה זכתה 4 פעמים ב-12 נקודות (בין היתר, מישראל) ופעמיים ב-10 נקודות, בעוד שקרולה זכתה 4 פעמים ב-12 נקודות ו5 פעמים ב-10 נקודות.
בסוף שנת 1992 הוציאה אמינה לאור את האלבום השני שלה Wa di yé (האהבה היא אחת ויחידה) בהפקה משותפת עם ואסיס דיופ. עקב הצלחתו היא ערכה סיור הופעות בינלאומי. באפריל 1999 הופיע אלבום שלישי – "ענאבי" יחד עם הזמרת האלג'יראית מונה בוצ'בק הופיעה אמינה בשלישיית נשים הקרויה "המזרחיות" (Les Orientales). ב-1994 השתתפה באלבום של מלקולם מקלארן "פריז". אמינה שיתפה פעולה גם עם אמנים נוספים כמו מאנו דיבאנגו, לני קרביץ, דייב סטוארט, גוראן ברגוביץ' ו נייג'ל קנדי. ב-2003 היא הלחינה יחד עם אדואר מילטון את פסקול הסרט "בדווין האקר" של נדיה אל-פאני. ב-14 באוקטובר 2008 בסטאד דה פראנס לפני משחק הכדורגל הידידותי בין נבחרת צרפת ונבחרת תוניסיה, שרה אמינה את המנונה של תוניסיה, "חֻמָאתַ אלְחִמָא", בעוד של שהזמרת, לאם, שם היא ממוצא תוניסאי, שרה את ההמנון צרפת, לה מרסייז אמינה ענאבי עורכת סדנאות ליוגה של הצליל, בין השאר, באופרה של וינה
קריירת המשחק בקולנוע
בנוסף לתחום המוזיקה החל משנת 1989 עסקה אמינה גם במשחק בקולנוע. הופיעה לראשונה בסרטו של רומן גופיל (Maman) "אמא" (1990), בתפקיד משני, לצד השחקנית אנמון. בשנה הבאה שיחקה בהפקה הבינלאומית של ברנרדו ברטולוצ'י "תה בסהרה", בתפקיד של זונה ערביה, לצדם של ג'ון מלקוביץ', דברה וינגר ואחרים. ב-1992 הופיעה בסרט של קלוד ללוש, La Belle Histoire. ב-1993 שיחקה לראשונה בתפקיד ראשי ב- La Nuit sacrée של ניקולא קלוץ, לצד השחקן הספרדי מיגל בוסה. בשנת 2000 שיחקה בסרט "מכניקת הנשים" מאת ז'רום דה מיסולז" וב-2001 ב"Philosophale מאת פריד פג'ר. ב-2005 נראתה מנשחקת ב-"Il était une fois dans l'Oued בבימויו של ג'אמל בן סאלח ב-2008 הופיעה בקומדיה מוזיקלית על סיפורו של מועמר קדאפי (לפני מהפכת 2011) יחד עם Asian Dub Foundation. כמו כן גילמה את יסמינה ב-"Cairo Time", דרמה רומנטית של רובה נאדה, לצדם של פטרישה קלארקסון, אלכסנדר סידיג, אלנה אנאיה וטום מקקאמוס.
ואצלב שרפינסקי
ואצלב פראנצ'ישֶק שֶׁרְפִּינסקי (בשם מלא בפולנית: ; 14 במרץ 1882 – 21 באוקטובר 1969) היה מתמטיקאי פולני שנודע בתרומתו הגדולה לתורת הקבוצות בחקר אקסיומת הבחירה והשערת הרצף. היה חוקר פורה גם בתחומי תורת המספרים, תורת הפונקציות וטופולוגיה ופרסם בחייו מעל 700 מאמרים ו-50 ספרים.
שלושה פרקטלים נודעים קרויים על שמו: משולש שרפינסקי, שטיח שרפינסקי ועקום שרפינסקי, כמו גם מספרי שרפינסקי ובעיית שרפינסקי הקשורה אליהם. הפרדוקס של שרפינסקי-מזורקביץ' קרוי אף הוא על שמו.
קו C של הרכבת התחתית של ניו יורק
מסלול הקו
הקו מתחיל את מסלולו בצפון הארלם שבמנהטן. הוא חוצה את מנהטן מצפון לדרום במסלול משותף עם קו A אך בעוד קו A הוא קו מהיר שמדלג על תחנות רבות במנהטן קו C הוא קו מאסף ועוצר בכל תחנות מנהטן. באזור מנהטן תחתית פונה הקו לכיוון מזרחה ונכנס לברוקלין במסלול משותף עם קווים רבים נוספים. את ברוקלין חוצה הקו לכיוון מזרח וממשיך להיות קו מאסף. תחנתו הסופית של הקו היא בתחנת אווקליד אווניו שבמזרח ברוקלין.
ואצלב שרפינסקי
השכלה
שרפינסקי למד במחלקה למתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת ורשה החל משנת 1899. ב-1903 הוצע במחלקה פרס לסטודנט כותב המאמר הטוב ביותר על עבודתו של גאורגי וורונוי בתורת המספרים. שרפינסקי זכה במדליית זהב על מאמרו, אך סירב לפרסמו ברוסית, ולכן פרסומו התעכב עד 1907, אז פורסם בכתב העת Prace Matematyczno-Fizyczne (פולנית: "כתבים במתמטיקה ובפיזיקה") בעריכתו של שמואל דיקשטיין. לאחר שסיים לימודיו ב-1904, החל ללמד מתמטיקה ופיזיקה בתיכון בוורשה. בית הספר נסגר בשל שביתה, ושרפינסקי החליט לעבור לקרקוב ולהשלים לימודי דוקטורט באוניברסיטה היגיילונית. הוא קיבל תואר דוקטור ומשרה באוניברסיטת לבוב ב-1908.
עבודתו המתמטית
ב-1907 החל שרפינסקי להתעניין בתורת הקבוצות, לאחר ששמע השערה כי נקודות במישור ניתנות להגדרה באמצעות פרמטר יחיד. הוא כתב לתדאוש באנכייביץ' (אז באוניברסיטת גטינגן) ושאל אותו כיצד זה ייתכן, בתשובה קיבל מכתב ובו מילה יחידה: "קנטור". שרפינסקי התעמק בתורת הקבוצות וב-1909 כבר נשא הרצאה שהוקדשה לתחום זה. הבעיה הראשונה הולידה בסופו של דבר את עקום שרפינסקי.
שרפינסקי היה בעל הספק רב בתקופה זו, ובעודו מלמד באוניברסיטת לבוב פרסם מאמרים רבים ושלושה ספרים : "התאוריה של מספרים אירציונליים" (1910), "מבוא לתורת הקבוצות" (1912), ו"תורת המספרים" (1912).
בעת מלחמת העולם הראשונה שהה שרפינסקי יחד עם משפחתו ברוסיה. על מנת לחמוק מאפליה, שהייתה מנת חלקם של מהגרים פולנים ברוסיה באותה עת, עבד שרפינסקי בצמוד לניקולאי לוזין באוניברסיטת מוסקבה. יחד הם חקרו את הקבוצות האנליטיות. ב-1916 נתן שרפינסקי את הדוגמה הראשונה של מספר נורמלי (ביחס לכל בסיס). עם תום המלחמה חזר שרפינסקי ללבוב, אך שנה לאחר מכן הוצעה לו משרת פרופסור בוורשה, שאותה קיבל, ומאותה שנה ועד מותו חי בוורשה. שרפינסקי שלט ביד רמה בלימודי המתמטיקה בוורשה והכווין את תחומי המחקר המתמטי בעיר.
במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית (1919–1921) סייע בפיצוח הצפנים הרוסיים עבור ביורו שיפרוב. ב-1920 ייסד עם זיגמונט ינישבסקי ותלמידו סטפן מזורקביץ' כתב עת מתמטי חשוב בשם Fundamenta Mathematicae, שהתמקד בתורת הקבוצות, ושרפינסקי היה עורכו הראשון.
ספרים שלו תורגמו לאנגלית על ידי ססליה קריגר.
פעילות אחרת
בשנת 1913 פרסם שרפינסקי מכתב גלוי בעיתונות בו ביקר את התנהגות היהודים בפולין.
לפתית מצויה
לפתית מצויה (שם מדעי: Hirschfeldia incana) היא צמח חד-שנתי ממשפחת המצליבים. זהו המין היחיד בסוג המונוטיפי לפתית (Hirschfeldia). המין נפוץ בחבל הים-תיכוני ובחגורת הספר של ישראל. הוא פורח בפריחה צהובה, ששיאה בחודשים אפריל ומאי.
הלפתית המצויה מהווה עשב שוטה ואף מין פולש באזורים מסוימים בעולם.
קורן (להקה)
קורן (באנגלית: Korn, ולעיתים נכתב KoЯn) היא להקת נו-מטאל מבייקרספילד שבמדינת קליפורניה בארצות הברית.
הלהקה היא מחלוצות ז'אנר הנו-מטאל והשפיעה על להקות נו-מטאל, ראפ מטאל ומטאל אלטרנטיבי רבות באמצע שנות ה-90 ובתחילת שנות ה-2000, בהן: לימפ ביזקיט (אותה גילו חברי קורן), אינקיובס, סליפנוט, דיסטרבד וסטיינד. מכירות אלבומיהם של קורן מוערכות בכ-40 מיליון עותקים ברחבי העולם.
היסטוריה
קורן התחילה כלהקה בשם "(L.A.P.D. (band" אך התפרקה משום שסולן הלהקה היה מכור לסמים. לאחר זמן מה, שני הגיטריסטים של הלהקה, ג'יימס "מנקי" שייפר ובריאן "הד" (ראש) וולץ' שמעו את ג'ונתן דייוויס עם להקתו הקודמת, "סקס-ארט", והציעו לו להצטרף ללהקתם כסולן. בתחילה דחה דייוויס את הצעה, אך לאחר שהתייעץ עם מגדת עתידות, הסכים דייוויס והצטרף ללהקה. ב-1993 הלהקה שינתה את שמה לקורן (Korn) והוציאה אלבום דמו שנקרא Neidermeyer's Mind. אלבום זה הכיל ארבעה שירים ונמשך לפרק זמן של 17 דקות ו-13 שניות בלבד. שלושה מהשירים באלבום זה הוקלטו מחדש באלבום הבכורה, ואילו השיר הרביעי הוקלט מחדש רק באלבום השישי. שנה לאחר מכן הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה שקרוי על שם הלהקה.
1994–1997: הפריצה
ב-11 באוקטובר 1994 הוציאה לאור הלהקה את אלבום הבכורה שלה שקרוי על שם הלהקה. אלבום זה נחשב לאלבום הנו-מטאל הראשון בהיסטוריה. בשבוע הראשון להוצאתו מכר האלבום 1,100 עותקים והגיע למקום ה-74 במצעד המכירות השבועי. האלבום גרף הצלחה מפתיעה ומכר למעלה מ-2 מיליון עותקים בארצות הברית ו-6 מיליון בכל העולם. מבחינה מוזיקלית, סגנון האלבום הוא שילוב של הבי מטאל עם נגיעות של פּאנק רוק ופאנק. האלבום כולל גם אלמנטים ייחודיים לקורן, כמו שירת הסקאט המהירה (למשל בשיר "Ball Tongue") ושימוש בחמת חלילים (למשל בשיר "Shoots and Ladders") שהפכו סמליים ללהקה. רוב מילות השירים נכתבו על ידי ג'ונתן דייוויס ומבוססות על חייו. הבולטים מביניהם הם השירים "Faget" ו-"Clown", שנכתבו על חוויותיו של דייוויס מבית הספר, ו-"Daddy", שנכתב על הטרדה מינית לה היה קורבן מידי שכן או קרוב משפחה (ולא אביו, כפי ששוגים לחשוב, אך גם דייוויס וגם אביו אמרו שזו הייתה אישה).
בסוף 1997 הקימה הלהקה את הלייבל הפרטי שלהם, Elementree Records. הלהקה הראשונה שהוציאה אלבום בלייבל היא Orgy, עם האלבום Candyass שהגיע למעמד של אלבום פלטינה. לאחר מכן הצטרפו עוד אמנים רבים ללייבל, ביניהם Martz, דיאדיסי ו-Videodrone.
1998–2002: שיא ההצלחה והפסקה
ב-1998 נכנסה הלהקה לאולפן בפעם השלישית, על מנת להקליט את אלבומם הבא, Follow the Leader. במהלך ההקלטות נהגו חברי הלהקה לשתות ולחגוג יותר מאשר לעסוק בכתיבה ויצירה. על פי גיטריסט הלהקה, ג'יימס "מנקי" שייפר, יותר מ-27,000 דולר בוזבזו על שתייה בלבד ("אך זה בסדר", טען מנקי, "זה על חשבון ההפקה"). ג'ונתן דייוויס נאלץ להקליט מספר שירים פעמים רבות כתוצאה מהיותו שיכור. לאחר סיום ההקלטות, עבר דייוויס גמילה מאלכוהול. מתופף הלהקה דייוויד סילווריה אמר עם סיום ההקלטות: "מזל שיצאו לנו בסופו של דבר שירים טובים מכל הבלאגן הזה".
ב-18 באוגוסט של אותה שנה, Follow the Leader יצא לאור. האלבום מכר 268,000 עותקים בשבוע הראשון לאחר יציאתו והוא האלבום הראשון של קורן שדורג ראשון בבילבורד. אלבום זה הוא אלבומה המצליח ביותר של הלהקה עם מכירות של למעלה מ-5 מיליון עותקים בארצות הברית ולמעה מ-13 מיליון עותקים בכל העולם. אלבום זה הוא השני במכירות אלבומי נו מטאל לאחר "Hybrid Theory" של לינקין פארק. האלבום היה שונה בסגנונו משני אלבומיה הקודמים של הלהקה. השירים באלבום זה היו קליטים יותר, והלהקה עברה לסגנון מיינסטרים. האווירה האפלה של האלבומים הקודמים נעלמה, ובמקומה נכנסו אלמנטים של ראפ והיפ הופ. הראפר אייס קיוב, וסולן להקת לימפ ביזקיט, פרד דורסט, השתתפו כאורחים בחלק משירי האלבום.
השיר "Freak on a Leash" מתוך האלבום היה מועמד לשני פרסי גראמי וזכה באחד מהם. כמו כן, השיר הפך ללהיט הגדול ביותר של הלהקה ותרם רבות לחשיפתה באותן שנים.
ב-1999 הופיעה הלהקה בפסטיבל וודסטוק שנערך בניו יורק. הופעתה זכתה לשבחים רבים ונחשבה לאחת מההופעות הטובות ביותר של הפסטיבל באותה שנה.
ב-16 בנובמבר 1999 יצא לאור אלבומה הרביעי של הלהקה Issues. יום לפני יציאתו של האלבום, ערכה הלהקה הופעה באולם אפולו שבהארלם ניו יורק. בהופעה זו ניגנה הלהקה את כל השירים מ-Issues, ההופעה הועברה בשידור ישיר לרדיו.
לאחר הקפיצה למיינסטרים ב-"Follow The Leader", הסגנון ב-Issues היה שונה לחלוטין והזכיר יותר את אלבומה הראשון של הלהקה. הראפ וההיפ הופ נעלמו, ושירתו של ג'ונתן דייוויס חזרה להיות טעונה ברגש. כמו כן האלבום הכיל בתוכו אווירה קודרת, בניגוד לאווירה ה"שמחה" יותר ב-"Follow The Leader". האלבום המשיך את ההצלחה של קודמו עם מקום ראשון בבילבורד ומכירות של 573,000 עותקים בשבוע הראשון לאחר יציאתו. אלבום זה הוא האלבום השני הכי מצליח של קורן עם מכירות של למעלה מ-4 מיליון עותקים בארצות הברית ולמעלה מ-9 מיליון עותקים בכל העולם. הסינגלים שיצאו מהאלבום הם: "Falling Away from Me", "Make Me Bad" ו-"Somebody Someone".
לאחר יציאת האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות המצליח ביותר שלה - "Sick And Twisted Tour". לרוע המזל, מתופף הלהקה דייוויד סילווריה נפצע בשורש כף היד והלהקה נאלצה לבטל חלק מהופעותיה. כתוצאה מכך, מתופף להקת פיית' נו מור, מייק בורדין, החליף את סילווריה עד שהחלים.
באמצע שנת 2000 יצאה הלהקה להפסקה זמנית, לאחר שבע שנים רצופות של פעילות. בתחילת שנת 2002 חזרה הלהקה להופיע.
2002–2005: הדעיכה ועזיבתו של הד
לאחר שנה וחצי של הפסקה, יצא ב-11 ביוני 2002 אלבומה החמישי של הלהקה Untouchables. בתחילה האלבום המשיך את ההצלחה של שני קודמיו עם מקום שני בבילבורד ו-434,000 עותקים בשבוע הראשון, אך הוא פחות הצליח מקודמיו במכירות עם 1.5 מיליון עותקים בארצות הברית ו-3 מיליון עותקים בכל העולם. השיר הבולט באלבום הוא השיר "Here To Stay" שנחשב עד היום לאחד השירים הכי מצליחים של הלהקה. שיר זה זכה בפרסי גראמי לשיר הטוב ביותר באותה שנה. בזמן ההקלטות התפתחו מתחים בין חברי הלהקה, והם חשבו לפטר את הבסיסט, רג'ינלד "פילדי" ארוויזו, עקב התמכרותו לסמים, אך הוא לא פוטר.
ב-19 בנובמבר 2002, הוציאה הלהקה את אלבום ההופעה החיה הראשון שלה שנקרא Korn Live. ההופעה הוקלטה יום לפני יציאתו של Untouchables והכילה מספר שירים ממנו.
כשנה וחצי לאחר יציאתו של Untouchables, הוציאה הלהקה ב-21 בנובמבר 2003 את אלבומה השישי Take a Look in the Mirror. גם אלבום זה כמו קודמו נחל הצלחה קטנה מקודמיו. אלבום זה נחשב לאלבום הכבד ביותר של הלהקה בו הם ניסו לשחזר את סגנונם מהאלבומים הראשונים. השיר "Alive" מהאלבום הוא עיבוד לשיר ישן של הלהקה שיצא כשיר דמו באלבום Neidermeyer's Mind עוד לפני שחרורו של אלבום הבכורה (שלושת השירים האחרים באלבום הדמו הוקלטו מחדש באלבום הבכורה). ארבעה סינגלים יצאו מאלבום זה, "Right Now", "Did My Time", "Y'all Want A Single" ו-"Everything I've Known".
ב-2004, לרגל עשר שנים לשחרורו של האלבום הראשון, הוציאה הלהקה את אלבום הלהיטים הראשון שלה - Greatest Hits, Vol. 1 שהכיל שירים מששת האלבומים הקודמים, ועוד שני שירים (שהיו גרסאות כיסוי של "Word Up!" של קמאו ושל "Another Brick in the Wall" של פינק פלויד, שיצאו מאוחר יותר כסינגלים) שלא יצאו לאור קודם לכן.
בתחילת שנת 2005, הגיטריסט הראשי של הלהקה בריאן "הד" וולץ' עזב לאחר שהתמכר לסמים. לאחר עזיבתו פתח הד בקריירת סולו משלו. מאז עזיבתו של הד, מספר גיטריסטים שונים מילאו את מקומו בהופעות חיות, אך אף אחד מהם לא הוכרז כחבר רשמי בלהקה.
2005–2007: עזיבתו של דייוויד סילווריה
ב-6 בדצמבר 2005 הוציאו קורן את אלבומם השביעי See You on the Other Side שנחל הצלחה דומה לשני קודמיו. הסינגל Twisted Transistor מתוך האלבום זכה להצלחה גדולה ונבחר בטקס פרסי MTV באסיה כקליפ האהוב של השנה. כמו כן, נבחר דייוויס, סולן הלהקה, לאמן האהוב של השנה על ידי הקהל בתחנת MTV סין. מכירות האלבום עצמו מוערכות בכ-2.5 מיליון עותקים בכל העולם.
החל משנת 2006, החל נגן הקלידים זאק בירד ללוות את הלהקה בהופעותיה. אף על פי כן, הוא אינו נחשב לחבר רשמי בלהקה.
ב-20 ביוני 2006 הוציאה לאור הלהקה את אלבום ההופעה החיה השני שלה Live on the Other Side. כמו באלבום ההופעה הקודם, גם הופעה זו הוקלטה מספר ימים לפני יציאתו של See You on the Other Side וכללה מספר שירים מתוכו.
בסוף שנת 2006 הודיע המתופף דייוויד סילוויריה שהוא לוקח הפסקה מפעילות הלהקה, אך לאחר מכן הודיע על עזיבתו הסופית ופרישתו מתחום המוזיקה בכלל ומהלהקה בפרט.
ב-6 במרץ 2007, יצא לאור אלבומה האקוסטי של הלהקה, "MTV Unplugged: Korn". באלבום זה הלהקה ביצעה גרסאות כיסוי בעלי גיטרות אקוסטיות לחלק משיריה. באלבום השתתפו גם רוברט סמית', סולן להקת הקיור, ואיימי לי, סולנית להקת אוונסנס, בהופעות אורח.
ב-31 ביולי 2007 הוציאה הלהקה את אלבום השמיני, שהוחלט לא לתת לו שם. לאור עזיבתו של דייוויד סילוויריה הוא הוחלף על ידי טרי בוזיו, ברוקס וואקרמן וג'ואי ג'ורדיסון מלהקת סליפנוט (שנאלץ לעזוב עקב ההקלטות של אלבומם הרביעי של סליפנוט), עד שלבסוף עמדת המתופף נתפסה בקביעות על ידי ריי לוזייר. אלבום זה נחשב לאלבום הכי פחות מצליח של קורן עם מכירות של חצי מיליון עותקים בלבד בארצות הברית ו-1.5 מיליון עותקים בכל העולם.
2008–2010: החזרה למקורות
ב-13 במאי 2008 הוציאה לאור הלהקה את אלבום ההופעה החיה השלישי שלה Korn: Live in Montreux 2004. הופעה זו נערכה במסגרת פסטיבל Montreux בשנת 2004 וכוללת את ההרכב המקורי של הלהקה.
ב-6 ביולי 2010 הלהקה הוציאה לאור את אלבומה התשיעי במספר תחת השם: "KoЯn III: Remember Who You Are". אלבום זה הוא האלבום הראשון בו השתתף המתופף החדש ריי לוזייר. באלבום זה קורן חזרו למקורותיהם ולסגנון של אלבומיהם הראשונים. הם הקליטו את האלבום עם אותו המפיק של שני האלבומים הראשונים, רוס רובינסון, וגם תוכן השירים מדבר על עברו הנורא של סולן הלהקה ג'ונתן דייוויס. שני סינגלים יצאו מהאלבום, "Let The Guilt Go" ו-"(Oildale (Leave Me Alone".
2011–2012: The Path Of Totality
במהלך שנת 2011, החלה הלהקה לעבוד עם מפיק מוזיקת הדאבסטפ, סקרילקס. באפריל 2011 הוציאה הלהקה את הסינגל "!Get Up" (בהפקתו של סקרילקס) אשר נחל הצלחה רבה.
באמצע 2011 פרסמה הלהקה שהם יעבדו עם מספר מפיקי דאבסטפ נוספים באלבומם העשירי. ב-13 באוקטובר 2011 יצא הסינגל השני מהאלבום, "Narcissistic Cannibal", גם הוא תחת הפקתו של סקרילקס. ב-6 בדצמבר 2011, יצא לאור אלבומה העשירי של הלהקה, "The Path Of Totality". אלבום זה, כמו כל אלבומה הקודמים של הלהקה, דורג בין עשרת המקומות הראשונים בבילבורד. האלבום קיבל ביקורות מעורבות מצד מעריצי הלהקה ומבקרי מוזיקה למיניהם. בעוד חלק ראו באלבום יצירת מופת, אחרים טענו שמדובר באלבומה החלש ביותר של הלהקה. למרות זאת, אלבום זה נבחר לאלבום השנה. במרץ 2012 יצאו הסינגלים Way Too Far ו-Chaos Lives in Everything.
2015–2012: The Paradigm Shift וחזרתו של הד
במאי 2012 גיטריסט הלהקה לשעבר בריאן "הד" וולץ' הוזמן כאמן אורח באחת ההופעות של קורן, ונאמר כי הוא יופיע איתם בעוד מספר הופעות. ביולי 2012 נאמר כי קורן עובדים על האלבום האחד-עשר שלהם. נוסף על כך, נאמר כי האלבום לא יכלול דאבסטפ, אלא יכלול השפעות מן האלבומים הקודמים Issues ו-Untouchables. במאי 2013 אושר כי הד חזר ללהקה, ובנוסף הוא נראה משתתף בהקלטות של האלבום החדש, שיצא בתחילת אוקטובר 2013.