cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סוללת ליתיום
מסע באוויר
בספטמבר 2010 התרסקה טיסת מטען UPS 6 בדובאי לאחר שפרצה שרפה במטוס. חוקרי תאונות תעופה תלו את האשמה בעשרות אלפי סוללות ליתיום שהיו במטען. החל מאחד בינואר 2013, החלו תקנות מחמירות ביותר בנוגע לנשיאת סוללות ליתיום דרך האוויר. תקנות אלו הוצגו על ידי IATA, והן אומצו על ידי איגוד הדואר העולמי. לעומת זאת, במדינות כמו בריטניה לא הסכימו כלל למכור סוללות ליתיום, אלא אם כן הסוללות נמצאות בתוך המכשיר אותו הן מפעילות. בגלל הסיכונים וההגבלות שהוזכרו, משלוח והובלה של סוללות ליתיום קשה ויקר במצבים מסוימים, בעיקר באוויר. אבטחת התחבורה והמנהל של ארצות הברית הודיעה על הגבלות בנשיאת סוללות ליתיום במזוודות. הכללים חלים על סוללות ליתיום אשר לא מותקנות בתוך המכשיר אותו הן מפעילות. תקנות בריטניה על הובלת סוללות ליתיום תוקנו על ידי מרכז החירום הכימי בשנת 2009. בסוף שנת 2009 הגבילו מספר ממשלי דואר את כמות המשלוחים של סוללות ליתיום, סוללות ליתיום-יון ומוצרים אשר מכילים סוללות כאלו בתוכם. כמה מהמדינות שביצעו מהלך זה הן יפן, הונג קונג וארצות הברית. אוסטרליה הודיעה על איסור של העברת סוללות ליתיום במשלוחים דרך האוויר במהלך שנת 2010.
סילוק ומחזור
סוללות הליתיום מהוות בעיה לסביבה מכיוון שלאחר שנעשה בהן השימוש וצריך למחזר אותן, לא ניתן לבצע בהן טיפול מכני, כגון גריסה, מכיוון שהרכב הסוללות מכיל חומרים אורגניים ומתכות רעילות.
התקנות לסילוק ומחזור סוללות הליתיום משתנות מארץ לארץ ולפעמים אף מאזור לאזור באותה הארץ. דבר זה מתבטא בכך שמוסיפים תקנות נוספות לגבי המחזור והסילוק של הסוללות בנוסף לתקנות הלאומיות בנושא זה. בישראל נאספים בשנה לא פחות מ-20 טון של סוללות ליתיום. מכיוון שבארץ לא מטפלים במחזור סוללות אלו, הן נשלחות לקנדה צרפת ובלגיה, ושם הן עוברות טיפול פירומטלורגי (טיפול בשריפת מתכת). כאשר שורפים את סוללות הליתיום החומר האורגני (הרעיל) שבהן מתנדף ומתכת הליתיום מצויה באפר שנשאר. חלק מהאפר מתנדף באוויר וחלק מצוי בתחתית בצורה מוצקה. ייצוא של סוללות הליתיום לארצות אחרות הוא תהליך אשר עולה למדינת ישראל כסף רב, ולכן הקמת מפעלים אשר יקיימו את תהליך שרפת סוללות הליתיום היא כדאית. הקמת המפעלים הללו עולה כסף רב, אך הרווח הצפוי מייצוא של מתכת הליתיום אשר תישאר בסוף התהליך הוא כ-10,000 דולרים לטון ליתיום.
זרם הקרח לידקה
זרם הקרח לידקה (באנגלית: Lidke Ice Stream) הוא זרם קרח ארוך, בחוף אינגליש בארץ פאלמר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של זרם הקרח 50 קילומטרים.
זרם הקרח זורם לכיוון צפון, ונשפך אל מפרצון סטיינג', ממזרח להר בנקרט.
גילוי ומיפוי זרם הקרח
זרם הקרח מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1961–1966.
הסקר הראשון על הקרקע נערך על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בינואר (הקיץ האוסטרלי) 1985.
מקור השם
שמו של זרם הקרח ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
זרם הקרח נקרא על שמו של דייוויד ג'יי. לידקה (David J. Lidke), גאולוג של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, אשר השתתף במשלחות סקר קרקעי (field party) של הסקר הגאולוגי.
לקריאה נוספת
• Christie, F. D. W., R. G. Bingham, N. Gourmelen, S. F. B. Tett, and A. Muto (2016), Four-decade record of pervasive grounding line retreat along the Bellingshausen margin of West Antarctica, Geophys. Res. Lett., 43, 5741–5749, doi:10.1002/2016GL068972
At-will employment
על פי דיני עבודה בארצות הברית מדיניות "At-will employment" (בתרגום חופשי לעברית: העסקה לפי רצון) נותן למעסיק את היכולת לפטר את העובד באופן מיידי מכל סיבה שהיא ללא צורך לבסס את הסיבה לפיטורים על עילה מוצדקת, ומבלי לתת לעובד אזהרה כלשהי. אפשרות זו קיימת במרבית המדינות בארצות הברית כל עוד הסיבה לפיטורים אינה בלתי חוקית (למשל, פיטורים בשל הגזע, הדת או העדפה המינית של העובד). כאשר עובד המתקבל למקום עבודה מסוים אשר מעסיק את העובדים לפי מדיניות זו העובד לא יהיה מסוגל לתבוע בעתיד את המעסיק בבית המשפט בגין הפסדים כלשהם הנובעים מהפיטורין. המדיניות מתבססת בעיקר על כך שבאותו האופן לעובד יש את אותה הזכות לעזוב את מקום העבודה ללא סיבה או אזהרה כלשהי.
החסרונות העיקריים למדיניות זו היא שהמערכת מעודדת בכך תחרות ובריונות במקום העבודה, ושמעסיקים יכולים לנצל לרעה את הזכות לפטר עובדים ללא צורך לבסס את הסיבה לפיטורים על עילה מוצדקת, ולמשל לתת לעובדים מסוימים משימות מסוכנות יותר או משימות אשר חוקיותן פחות ברורה מתוך ההנחה שסביר להניח שאותם העובדים יחששו יותר לסרב לכך משום שהדבר עלול לגרום לכך שיפטרו אותם.
שיקום פסיכיאטרי
שיקום פסיכיאטרי, הידוע גם כשיקום פסיכו-סוציאלי, הוא שיקום העוסק במתן עזרה לאנשים המתמודדים עם מוגבלויות הנובעות מהפרעה נפשית, במטרה לאפשר תפקוד רציף בחייהם ורווחה נפשית, למרות המוגבלויות.
עבודת השיקום
אנשים עם מוגבלות פסיכיאטרית נתקלים בקשיים רבים במהלך השתלבותם בקהילה, כגון קשיים בהבנה או התמודדות עם סיטואציות בין אישיות (פירוש לא נכון של סימנים חברתיים, חוסר ידיעה כיצד להגיב), דעות קדומות או בריונות מצד אחרים, בעיות של התמודדות עם לחץ (הכולל עבורם טרדות יומיות כגון נסיעות או קניות), ליקויים קוגניטיביים (הנגרמים לעיתים בשל ההפרעה הנפשית), גיוס כוחות התמודדות ומוטיבציה.
במטרה להתמודד עם קשיים אלו, מופעלת עבודת השיקום, הנעשית על ידי אנשי מקצוע העוסקים בתחום הפסיכיאטריה, פסיכולוגיה, עבודה סוציאלית, ריפוי בעיסוק ומומחים אחרים בתחום בריאות הנפש. העבודה נועדה להשפיע על שינויים בסביבת האדם, לשפר את יכולת האדם להתמודד עם סביבתו ולהקל על תסמינים או מצוקה אישית. שירותים אלו בדרך כלל משלבים טיפול תרופתי, חיים עצמאיים ואימון של מיומנויות חברתיות, תמיכה פסיכולוגית למשוקמים ובני משפחותיהם, דיור, שיקום מקצועי, תמיכה סוציאלית, העצמת רשת הקשרים החברתיים והתעסוקתיים וגישה לפעילויות פנאי. השירותים השיקומיים הללו מאפשרים לשלב את נפגעי הנפש ובני משפחותיהם בקהילה.
ביסוס תאורטי
בעבר הבחינו בין שיקום פסיכיאטרי, אשר היה מזוהה עם המודל הרפואי, ובין שיקום פסיכו-סוציאלי, אשר היה מבוסס על מודל השיקום החברתי; השיקום החברתי היה מבוסס על מערכת שירותים הנפרדת ממערכת הטיפול הנפשי, הן מבחינה פיזית והן מבחינה פילוסופית. ההבחנה נזנחה, שכן לא ניתן להפריד בין טיפול פסיכיאטרי המתייחס לפן התרופתי והנפשי לבין השיקום הפסיכו-סוציאלי המתייחס לבניית תוכניות לתעסוקה, דיור ואספקטים אחרים של תפקודיים קהילתיים. נוצרה הבנה ששני סוגי השיקום לכאורה לא יכולים לפעול כל אחד כגישה בלעדית, והם צריכים להיות חלק ממערך טיפולי הכולל טיפול תרופתי, נפשי, משפחתי, חברתי וכדומה.
למרות שהספרות העכשווית בארצות הברית משתמשת בשמות "שיקום פסיכו-סוציאלי" ו"שיקום פסיכיאטרי" בצורה חליפית, בסביבות 2005 הארגון המקצועי IAPSRS (האגודה העולמית לשירותי שיקום פסיכו-סוציאליים) שינה את שמו ל-USPRA (האגודה האמריקאית לשיקום פסיכיאטרי).
עקרונות מנחים לשיקום
קיימים מספר עקרונות מנחים המשמשים בסיס משותף למודלים וגישות של השיקום הפסיכיאטרי בתחום בריאות הנפש:
שירותים
שירותי שיקום פסיכיאטרי כוללים לרוב מציאת מקום עבודה, תמיכה תעסוקתית או השכלה, חברות סוציאליות, טיפול קהילתי אסרטיבי (ACT), מתן שירותי סיוע שיטתיים לקבוצות אוכלוסייה מוגדרות, ניהול תרופתי,ליווי מקצועי במסגרות דיור, נושאים משפחתיים, מיומנויות התמודדות, פעילויות של חיי היומיום וסוציאליזציה.
שיקום פסיכו-סוציאלי (PsR) מתואר כמכיל שמונה אזורים של עבודה: פסיכיאטרי (ניהול סימפטומים), חברתי (יחסים, משפחה, גבולות, קהילות ואינטגרציה קהילתית), מקצועי וחינוכי (מיומנויות התמודדות ומוטיבציה), מיומנות מחייה בסיסיות (היגיינה, ארוחות, בטיחות, תכנון, מטלות), כלכלה (תקציב), קהילה וחוק (משאבים), בריאות או רפואה (שמירה עקבית על הבריאות, ודיור (סביבה מוגנת).
היסטוריה
בתחום המדיניות בבריאות הנפש בעולם ובישראל חלו מספר שינויים משמעותיים לאורך השנים:
שיקום פסיכיאטרי בישראל
מגמת האל-מיסוד יצרה שינויים גם בתחום השיקום הפסיכיאטרי בישראל, וכובד המשקל עבר מטיפול בבתי חולים פסיכיאטריים לטיפול בקהילה. המגמה הובילה לכך שמספר המיטות בבתי חולים פסיכיאטריים ירד באופן משמעותי, ועומדת כיום על כ-3,150, לעומת יותר מ-7,000 מיטות בתחילת העשור הקודם. כתוצאה מכך, הוקמה תשתית קהילתית גדולה ומגוונת בתחומי הדיור, תעסוקה, פנאי, תמיכה וליווי תוך קידום המחקר, הפרקטיקה והחקיקה בתחום השיקום הקהילתי של נפגעי הנפש.
ב-1978 הוקמה בישראל "עמותת אנוש" לעזרה בשיקום חולי נפש בקהילה ותמיכה במשפחותיהם. יחד עם אנוש קמו ארגונים (חלקם עמותות וחלקם חברות בע"מ) שהחלו לספק שירותי שיקום בתחומים שונים באזורים שונים בישראל.
חוק שיקום נכי הנפש בקהילה
תחום השיקום הפסיכיאטרי בישראל החל לצבור תאוצה עם היכנסו של חוק שיקום נכי הנפש בקהילה לתוקפו, ביולי 2000. מטרת החוק היא לשקוד על שיקומם ושילובם בקהילה של נכי הנפש, על מנת לאפשר להם להשיג דרגה מרבית של עצמאות תפקודית ואיכות חיים, תוך שמירה על כבודם ברוח חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. החוק הוא נקודת מפנה בתפיסת תפקיד השיקום במערך בריאות הנפש. עד לחקיקתו, עסקו שירותי השיקום בעיקר בניסיון לבנות חלופה לאשפוז. החוק הרחיב את מטרת העל של השיקום בבריאות הנפש והציג את היעד העיקרי להגיע לשילובו האופטימלי של כל אדם עם מגבלות פסיכיאטריות בקהילה. כמו כן, החוק קובע את זכות האדם לשיקום כחובה של המדינה.
בנוסף לחוק זה, תחום השיקום הפסיכיאטרי – בד בבד עם גישות המעודדות החלמה, שילוב חברתי וצמצום הסטיגמה והאפליה כלפי המתמודדים – גדלו והתחזקו. ארגונים לסינגור עצמי, עמותות של משפחות וארגונים לשמירת זכויות האדם של המתמודדים שוקדים על קידום מעמדם של המתמודדים בחברה תוך הגדלת הזדמנויות ואיכות חייהם. באקדמיה גדל מספר המחקרים, הקורסים וחוגים בתחום (למשל הקמתו של החוג לבריאות נפש קהילתית באוניברסיטת חיפה ומגמות לפסיכולוגיה שיקומית במספר מוסדות אקדמיים ברחבי ישראל), אשר הדגישו את התקווה והסיכויים הרבים להחלמה ממחלות פסיכיאטריות קשות.
שירותי שיקום פסיכיאטרי בישראל
הזכאים לשירותים המוענקים על פי חוק שיקום נכי נפש בקהילה, הם אנשים שמלאו להם 18 שנה לפחות, המתמודדים עם מוגבלות פסיכיאטרית, שהופנו על ידי פסיכיאטר לוועדת שיקום אזורית, וזו אישרה את זכאותם.
ועדת השיקום האזורית רשאית לאשר סיוע שיקומי לנפגע הנפש בתחום או במספר תחומים שלהלן:
אתגרי השיקום הפסיכיאטרי בישראל
מרבית המודלים השיקומיים בעולם מצדדים בהפרדה בין שירותי הטיפול לשרותי השיקום עם תיאום ביניהם. כך יכול כל גוף להתמקד במשימותיו הייחודיות. בישראל מרבית שרותי השיקום הפסיכיאטריים פועלים בתוך המערכות הטיפוליות, אין הפרדה ברורה בין הפונקציות השונות ולעיתים קיים טשטוש ביניהן. מרבית אנשי המקצוע העוסקים בשיקום קיבלו את הכשרתם הבסיסית במגמות ובשיטות טיפוליות כלליות (עבודה סוציאלית, פסיכולוגיה קלינית, ריפוי בעיסוק, סיעוד, רפואה פסיכיאטרית, טיפול באמנויות ועוד), ולא רכשו מיומנויות טיפול ייחודיות לשיקום.
אנשי המקצוע רבים המגיעים לעבוד בשיקום פסיכיאטרי בישראל משתמשים בעבודתם במיומנויות שרכשו בעת הכשרתם המקורית במקצוע טיפולי (הכשרה טיפולית של בוגר/ת תואר ראשון היא בסיסית ביותר ). כדי לשפר את המיומנות המקצועית של עובדים מקצועיים וסמך מקצועיים חדשים בשיקום הפסיכיאטרי בישראל מקיים בית הספר הארצי לשיקום שילוב והחלמה בבריאות הנפש קורסים ייעודיים לעובדים ועובדות חדשים (מתאמי טיפול, מדריכים וכדומה). בנוסף מקיים בית הספר (הפועל בקמפוס הקריה האקדמית אונו) קורסי הכשרה במגוון רחב של התערבויות מקדמות החלמה כגון ניהול מחלה והחלמה, קורס קש"ת, הגישה הקוגניטיבית דינאמית, מוכנות לשיקום, התערבות להפחתת סטיגמה (NECT) התערבות לשיפור מיומנויות חברתיות (SCIT), סינגור ועוד.
לימודים אקדמיים
אפשרויות הלימודים האקדמיים הרלוונטיות לעיסוק בשיקום פסיכיאטרי בישראל כיום הן:
ההערכה היא כי בישראל חיים יותר משמונים אלף אנשים הסובלים ממחלות פסיכיאטריות חמורות הזקוקים לשירותי שיקום שונים כדי לקדם את השתלבותם בקהילה. רק חמישה אחוז מהם נמצאים באשפוז והשאר חיים בקהילה בצורות שונות, רובם נמצאים במסגרת משפחתם (ולא תמיד מתוך בחירה), דבר היוצר עומס רב על המשפחות. לכן האתגר של החוק הוא להרחיב את טווח הפעילות המקצועית-שיקומית לאוכלוסיות הנמצאות בקהילה ולרוב חיה שנים רבות בהדרה חברתית. בשירות הציבורי יש שני משרדים המטפלים בתוכניות השיקום, משרד הבריאות והמוסד לביטוח לאומי.
דוד בן-שימול (עיתונאי)
דוד בן-שימול (נולד ב-9 במרץ 1961) הוא עיתונאי ספורט בעיתון "ידיעות אחרונות".
ביוגרפיה
דוד בן-שימול החל דרכו המקצועית באמצע שנות השמונים כעיתונאי במקומון "כל העמק והגליל" מרשת "ידיעות תקשורת של ידיעות אחרונות", הוא סיקר את תחומי הספורט, החינוך והנדל"ן ושימש גם כעורך מדורים בעיתון. מסוף שנות השמונים ובראשית שנות ה-90 שימש כעיתונאי של "ידיעות אחרונות" בצפון וסיים בהצלחה קורס תקשורת במכללת רמת גן. בן-שימול כתב פרק על היסטוריית הספורט בגליל והעמקים בספר "אישים ומעשים".
בשנת 1997 עבר לסקר קבוצות כדורגל מליגת העל בית"ר ירושלים, מכבי נתניה, מכבי תל אביב ומכבי חיפה בני יהודה ואת הנבחרת הצעירה של ישראל בכדורגל. החל משנת 2010 מסקר בן-שימול גם את נבחרת ישראל הבוגרת בכדורגל. במהלך הקריירה העיתונאית היה בן-שימול שליח העיתון לאירועי ספורט רבים בחו"ל, פרט למשחקי הנבחרות של ישראל סיקר גם משחקים בינלאומיים של קבוצות מליגת העל, מחנות אימונים, את אולימפיאדת החורף בלילהאמר ב-1994, את אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 שנערכה בהולנד בשנת 2007, הוא גם טס לחו"ל להיפגש לצורך הכנת כתבות עם כוכבי העל הברזילאיים רוביניו, רונאלדיניו, ניימאר ועוד. בן שימול שידר גם בקביעות מ-2012 פינות ספורט ברדיו. בן שימול פרסם ראיונות רבים ותחקירים רבים, הוא אחראי גם לחשיפת סיפורים רבים: ניסיון לחתן את כדורסלן גליל עליון אנדרי זלינבבא עם גיסת אחד המנהלים במועדון כדי שיקבל אזרחות, עריקת הכדורגלן שהפך לדוגמן, אנחל בונני ממחנה האימונים של הפועל נצרת עילית ביוגוסלביה, צילומי החוזים הכספיים הגבוהים של רונן חרזי בסלמנקה ואלון מזרחי בניס, החלטת הבוררות של פיפ"א בפרשת אישטוואן פישונט, המיליונים שקיבל משה דדש בעקבות מכירת מתחם בית וגן, החלטת הבוררות של אהוד אולמרט לאישור העסקה של דדש, הסכם השכר של אברהם גרנט במכבי תל אביב, רכישת פורטסמות' האנגלית על ידי משפחת גאידמק, חוזי העתק של אלי גוטמן וג'ובאני רוסו בבית"ר ירושלים בעידן המיליונים של גד זאבי, הסולחה בין כוכבי מכבי חיפה ניר דוידוביץ' ויניב קטן בעקבות הסכסוך הגדול, חוזי מאמני נבחרת ישראל, הקלטת של המאמן גיא לוזון עם התבטאויות גזעניות, לכידת כדורגלן בכיר מבית"ר ירושלים על ידי משטרת ישראל בדירת הימורים, ניסיון העברת בקבוקי אלכוהול במכס על ידי כדורגלנים ממכבי תל אביב שנתפסו, חובות הענק של ההתאחדות לכדורגל בישראל וההלוואות לטווח ארוך שנטלה, שקיעת אצטדיון רמת גן עקב בעיות בקרקע ועוד. בן שימול מוערך מאוד על עורכיו ומנהליו ונבחר כמה פעמים לעיתונאי מצטיין. עקב הניסיון הרב שצבר, כישרונו ויכולת הביטוי הנהדרת שלו מקבל בן שימול פניות להרצות על תקשורת בפני סטודנטים במכללות ובפני תלמידים, ספורטאים ובני נוער. הוא נחשב לעיתונאי חרוץ, מוכשר ויסודי עם מקורות טובים מאוד, אהוד על חבריו ובעל יחסי אנוש מעולים. בדצמבר 2019 פרש מעבודתו בידיעות אחרונות. כיום הוא מועסק כאחראי מגרשי הכדורגל במודיעין, עיר מגוריו.
סטיב בולד
סטיבן אנדרו בולד (באנגלית: Stephen Andrew Bould; נולד ב-16 בנובמבר 1962) הוא כדורגלן עבר אנגלי.
קריירה
בולד נולד בסטוק-און-טרנט, והחל לשחק כסטוק סיטי המקומית בשנת 1978 כאשר היה תלמיד בית ספר, והפך למקצוען בנובמבר 1980. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כבלם בהפסד 2 - 3 למידלסברו בספטמבר 1981. בולד לא הצליח לתפוס מקום קבוע בהרכב המועדון, והושאל לטורקי יונייטד באוקטובר 1982, שם שיחק בתשעה משחקים תחת המאמן ברוס ריוק.
לאחר תקופת ההשאלה בטורקי הוא הפך לשחקן קבוע בהרכב של סטוק סיטי, ועבר לשחק בעמדת הבלם. בשנת 1987 הוא סבל מפציעה שכמעט וגרמה לסיום הקריירה שלו, אך הוא החלים ממנה לאחר מספר ניתוחים. הוא עבר לארסנל ב-1988, והפך לאחד מרביעיית שחקני ההגנה של המועדון, ביחד עם טוני אדמס, נייג'ל וינטרברן ולי דיקסון ששיחק איתו בסטוק סיטי. בולד זכה עם ארסנל באליפות הליגה בעונת 1988/1989 ובעונת 1990/1991; אולם, הוא נעדר ממשחקי הגמר של גביע הליגה וגביע ה-FA בעונת 1992/1993, שבשניהם ניצח המועדון.
בולד לא זכה להצלחה רבה במדי ארסנל לאחר הזכייה בגביע המחזיקות בעונת 1993/1994, ולאחר הגעתו של המאמן הצרפתי ארסן ונגר נפוצו שמועות כי בולד המבוגר יעזוב את ארסנל, בעיקר כיוון שוונגר העדיף על פניו את מרטין קיאון; למשך תקופה קצרה הפגין בולד יכולת משחק גבוהה מהרגיל, והיה חלק מההרכב שזכה בדאבל בעונת 1997/1998, שבה בישל שער לטוני אדמס במשחק שהכריע את גורל אליפות הפרמייר ליג. שבועיים לאחר מכן זכה המועדון בגביע ה-FA.
בולד כבר היה שחקן מבוגר, ולאחר עונתו האחרונה באצטדיון הייבורי הוא עבר ביולי 1999 לשחק במדי העולה החדשה סנדרלנד תמורת חצי מיליון לירות שטרלינג. מאמן סנדרלנד פיטר ריד מינה את בול לתפקיד הקפטן של הקבוצה בעקבות עזיבת הקפטן קווין בול, והוא היה אחד משחקני המפתח של המועדון שסיים במקום השביעי. בולד נותר באצטדיון האור עד ספטמבר 2000, אז נאלץ לפרוש ממשחק פעיל כתוצאה מדלקת מפרקים. בסך הכל הוא הופיע במדי סנדרלנד ב-21 משחקי פרמייר ליג בלבד.
למרות היותו אחד משחקני ההגנה הטובים ביותר בשלהי שנות ה-80 ותחילת עד אמצע שנות ה-90, בולד שיחק רק פעמיים במדי נבחרת אנגליה, וערך את הופעת הבכורה שלו רק בגיל 31.
לאחר פרישתו הוא החל ללמוד לצורך קבלת תג אימון מאופ"א, וביוני 2001 חזר לארסנל והחל לעבוד כמאמן קבוצות הנוער. תפקידו הנוכחי הוא מאמן הקבוצה עד גיל 18 באקדמיית הכדורגל של ארסנל.
אנוביס (צופן)
אנוביס (Anubis) הוא צופן בלוקים שתוכנן על ידי וינסנט ריימן ופאולו ס. ל. מ. בארטו כמשתתף בפרויקט NESSIE, תוכנית מחקר לשעבר שיזמה הנציבות האירופית בשנת 2000 לזיהוי אלגוריתמים קריפטוגרפיים חדשים. אף על פי שהצופן לא נכלל בפורטפוליו הסופי של NESSIE, העיצוב שלו נחשב לחזק מאוד, ולא נמצאו התקפות עד 2004 לאחר סיום הפרויקט. הצופן אינו מוגן בפטנט ושוחרר על ידי המעצבים תחת רישיון חופשי.
רקע
אלגוריתם ההצפנה אנוביס פועל על בלוקי נתונים של 128 סיביות, ומקבל מפתחות באורך 32N סיביות (כאשר N = 4,..., 10). הוא תוכנן כרשת החלפה-תמורה, הנושאת דמיון גדול לתקן ההצפנה המתקדם הקרוי גם ריינדל. בדומה ל-KHAZAD, שתוכנן על ידי אותם מחברים וגם הוגש ל-NESSIE, הוא משתמש באינוולציות לפעולות השונות. אינוולציה היא פעולה שההופכי שלה זהה לפעולה הקדמית. במילים אחרות, כאשר אינוולציה מופעלת פעמיים, זה כמו שלא בוצעה פעולה כלל. הדבר מאפשר יישום חומרה ותוכנה קומפקטיים בעלות נמוכה. הצופן תוכנן באופן המאפשר להשתמש באותן פעולות הן עבור הצפנה והן עבור פענוח. כאשר השוני ביניהם הוא ייצור מפתח ההצפנה לכל אחד מסבבי הצופן. הן הפעולות של תיבת ההחלפה s-box והן פעולות ערבוב העמודות הן אינוולוציונים. אף על פי שריבוי רכיבים אינוולוציונים עשויים להפוך צופן לרגיש יותר לפיצוח על ידי התקפות הבחנה, על ידי כך שמנצלות את מבנה המחזור של התמורות בתוך הצופן, לא הוצגה נכון ל-2022 אסטרטגיית תקיפה יעילה לצופן אנוביס.
גרסאות הצופן
לצופן אנוביס שתי גרסאות; בגרסה הראשונה שבהגשה המקורית הצופן משתמש בתיבת החלפה אקראית מדומה. בגרסה השנייה שהגיעה לאחר מכן, תיבת ההחלפה שונתה להיות יעילה יותר ליישום בחומרה, הגרסה החדשה יותר של צופן אנוביס נקראת גרסה מכווננת (באנגלית: "tweaked"). היא אינה משנה את המבנה הבסיסי של סבב הצופן של אנוביס, במקום זאת, היא מחליפה את תיבת ההחלפה האקראית המדומה, אשר בהגשה המקורית נוצרת לחלוטין באקראי (כלומר חסרת כל מבנה פנימי), לתיבה הנוצרת על ידי מבנה רקורסיבי: תיבת ההחלפה החדשה בגודל 8x8 בתים מורכבת מ"מיני-תיבות" קטנות יותר בגודל 4x4 בתים שנוצרו באקראי (תיבת P ותיבת Q).
יעילות כנגד התקפות
המחברים טוענים שהאלגוריתם מאובטח מפני מספר התקפות, הכוללות: ניתוח דיפרנציאלי וליניארי של ארבעה סיבובי הצפנה, כמו כן: התקפות מפתח קשור, אינטרפולציה, בומרנג, קריפטאנליזה דיפרנציאלית חתוכה, קריפטאנליזה דיפרנציאלית בלתי אפשרית והתקפות רוויה. התקפת שחזור המפתח היעילה ביותר עבור אנוביס לטענת מתכנני האלגוריתם היא חיפוש מפתח ממצה.
לא ניתן להשיג מידע מזוגות טקסט רגיל-מוצפן נתון, אודות זוגות טקסט רגיל-צופן אחרים, ביעילות רבה יותר מאשר על-ידי קביעת המפתח על-ידי חיפוש מפתח ממצה.
המאמץ הצפוי של חיפוש מפתח ממצה תלוי באורך הסיביות של מפתח הצופן והערך הצפוי הוא2^{m-1} עבור מפתח בגודל m סיביות.
עם זאת, בשל הדמיון של הצופן עם תקן ההצפנה המתקדם ריינדל הצופן לא נחשב לבעל יתרונות משכנעים על פניו, ולכן לא נכלל בשלב ההערכה השני של פרויקט NESSIE.
מקור השם
הצופן נקרא על שם האל המצרי אנוביס, שהיה אחראי על קישוט וחניטה. תפקידיו במיתולוגיה מצרית: אחראי על חניטת המתים, שומר הקברים ובתי הקברות, מדריכם של הנשמות, מודד הלבבות. מעצבי הצופן פירשו את התפקיד שמירה כהצפנה. לטענתם מי שיעז לפצח את הצופן יקולל.
צאינה וראינה
צְאֶנָה וּרְאֶינָה (בהגייה אשכנזית: "צֶנוֹ וּרֶאנוֹ") או טייטש-חומש (יידיש: "חומש יידיש") הוא ספר תורני ביידיש לנשות ישראל, שכתב הדרשן יעקב בן יצחק אשכנזי ב-1616. מקור השם בפסוק. הספר נדפס ביותר ממאתיים מהדורות שונות מאז שיצא לאור לראשונה.
רקע
על הספר אמר שמעון דובנוב:
תוכן הספר
ב"צאינה וראינה" מביא יעקב בן יצחק אשכנזי מדרשים, לעיתים קרובות מתוך פירוש רבנו בחיי בן אשר, ומשלב אותם במקרא בצורה אשר עוטה עליו גוון פיוטי וספרותי. כראוי לספר המיועד לנשים, מחברו הדגיש את תפקידן של הנשים המקראיות. דבר זה אפשרו לו המדרשים שבעקבותיהם הלך. אלו הוסיפו לנשות התנ"ך עלילות שאינן בפשט המקרא. הוא לא הכליל דברי קבלה ופילוסופיה.
כותב י"ח בילצקי:
תגובות לספר
רבים מפוסקי ההלכה התייחסו ל"צאינה וראינה" כאל ספר תיווך טוב ללימוד פרשיות השבוע; הטורי זהב, ובעקבותיו המשנה ברורה, כותבים כי מי שאינו מבין את פירוש רש"י יכול לקרוא את "צאינה וראינה" כ'תרגום', כחלק מהמצווה לקרוא שניים מקרא ואחד תרגום. נתון זה מלמד כי הספר היה מקובל בעולם היהודי לדורותיו, ואף נכנס לספרי הלכה במובן חיובי.
הספר תורגם לעברית בסוף המאה ה-20.
נידוולדן
נידוולדן הוא קנטון של שווייץ. הוא ממוקם במרכז שווייץ. אוכלוסייתו מונה כ-43,087 (נכון ל־31 בדצמבר 2019) ובירתו היא סטאנס.
גאוגרפיה
נידוולדן ממוקם במרכז שווייץ. בצפון הוא גובל בימת ארבעת הקנטונים ובכיוונים האחרים ברכסי הרים.
היסטוריה
ב-1291 הצטרפו אנשי נידוולדן לאורי ולשוויץ כדי ליצור איחוד. באותו הזמן לא הייתה מדינה, אך לקראת סוף המאה ה-14 נוצר מבנה מוקדם של ממשל, שהכיל בתי נבחרים ובתי משפט. במאות ה-14 וה-15 הצטרפו אנשי נידוולדן לאנשי אובוולדן כדי ליישב עניינים חשובים, אך שני הקנטונים מעולם לא היו באמת לאחד.
בסביבות שנת 1500 עבדו רבים בנידוולדן כשכירי חרב. חלק ניכר משכירי החרב היגרו מהאזור בתקופה מאוחרת יותר, תופעה שהקלה על האוכלוסייה ההולכת וגדלה, יעד נפוץ היה חבל אלזס בצרפת. לאחר שדחו את החוקה החדשה של נפוליאון - רעיונות המהפכה הצרפתית לא היו פופולריים באזור כה חקלאי ונידוולדן הותקף על ידי כוחות צרפתיים ב-9 בספטמבר 1798. הרס נזרע ולפחות 400 איש נהרגו. רוב השינויים שנעשו שונו חזרה בסוף שלטונו של נפוליאון ב-1814. רק ב-1997 הציג נידוולדן חוקה חדשה.
פוליטיקה
מועצת הקנטון כוללת שבעה חברים. הפרלמנט המקומי מכיל 60 מושבים.
נידוולדן, מהיותו חצי קנטון, שולח רק נציג אחד למועצת המדינות השווייצרית.
כלכלה
עד למאה ה-20 שלטה החקלאות בכלכלת נידוולדן. בקר וגבינה יוצאו בעיקר לצפון איטליה.
מאמצע המאה ה-19 והלאה; עלה כוחם של הסחר, התעשייה והתיירות, אך עד מאה שנים מאוחר יותר, אמצע המאה ה-20, עדיין הייתה החקלאות הדומיננטית ביותר. כיום רוב הכלכלה מבוססת על מספר רב של עסקים קטנים ובינוניים, שמתמחים בעיקר בייצור מכונות, ציוד רפואי, סחר בינלאומי, אופטיקה ואלקטרוניקה. המעסיק הגדול באזור היא חברת פילאטיס לייצור מטוסים.
תיירות
תיירות גאוגרפית חשובה לנידוולדן בגלל הריו הרבים. האגם וההרים מושכים תיירים רבים, גם בקיץ וגם בחורף.
בילי בארטי
בילי בארטי, (באנגלית: Billy Barty; 25 באוקטובר 1924 – 23 בדצמבר 2000) היה שחקן קולנוע אמריקאי. אחד הננסים המפורסמים בעולם.
ביוגרפיה
בארטי החל את קריירת המשחק שלו בגיל שלוש והופיע בסך הכול בכמאה וחמישים סרטים. הוריו שהיו מוזיקאים, עודדו אותו ללמוד לנגן על תופים וחצוצרה. בארטי יצר קומדיה מוזיקלית בכיכובו, בה הוא רקד, שר, ניגן, סיפר בדיחות ועוד. הופעתו הוצגה במועדונים בכל רחבי אירופה.
למרות שגובהו של בילי היה רק 1.12 מטר, הוא שבר חומות של אפליה ודעות קדומות.
ב-1978 שיחק בסרט "תרגיל לבלשית מתחילה" לצידה של גולדי הון.
19 בדצמבר
19 בדצמבר הוא היום ה־353 בשנה (354 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה נשארו עוד 12 ימים.
Systems Tool Kit
Systems Tool Kit (בעבר Satellite Tool Kit; מוכרת בדרך כלל בקיצור STK) היא חבילת תוכנות מפיתוח חברת Analytical Graphics Inc. מארצות הברית, המאפשרת תכנון וביצוע סימולציות דינמיות מורכבות של אירועים מהעולם האמיתי. במקור פותחה תוכנת STK לשם תכנון משימות לוויינים, הדמיית מסלולים ושיגורים לחלל, אולם ברבות השנים התווספו יישומים רבים מאוד, במיוחד בתחום הביטחוני. התוכנה מאפשרת הצגת תרחישים יבשתיים, ימיים, אוויריים וחלליים, כמו גם אינטראקציות מורכבות בין הסביבות הללו.
יישומי התוכנה
התוכנה התפתחה מתוכנה ליישומי חלל בלבד למגוון פתרונות המחשה למשתמשים מגוונים. נכון ל-2010 מוצעות חבילות תוכנה העוסקות בתחומים הבאים:
מגבלות ייצוא ומכירה
התוכנה הבסיסית ניתנת לשימוש ביכולות מופחתות לכל קונה. אולם, רכישה, התקנה ושימוש ביישומים הביטחוניים המתקדמים (דוגמת הגנה מפני טילים, לוחמת חלל ולוחמה אלקטרונית) דורשים אישור של מחלקת המדינה בארצות הברית, שכן על התוכנה הוחלו מגבלות הסחר בנשק ITAR. רכיבים מסוימים של התוכנה אינם נמכרים למדינות מחוץ לארצות הברית, ובמקרים בהם נמכרים חלקים שבפיקוח, על המדינה הרוכשת להתחייב בפני ארצות הברית על מטרות השימוש בתוכנה וכן על אי מכירתה לגורם אחר.
יעקב גורדין
יעקב גוֹרְדִין (בכתיב יידי: גאָרדין; באנגלית: Jacob Gordin; 1 במאי 1853 – 11 ביוני 1909) היה מחזאי יהודי יליד רוסיה, ממייסדי תרבות היידיש ותיאטרון היידיש בארצות הברית.
קורות חיים
גורדין נולד בשנת 1853 בעיר הרוסית מירגורוד (כיום באוקראינה), וגדל בבית משכיל ובעל דעות ליברליות. עוד בתחילת דרכו היה מעורה בחיי התרבות ובחיים הפוליטיים. פרסם כתבות ומאמרים בעיתונות היידית וכן בעיתונות הרוסית המהפכנית. דעותיו נחשבו כקיצוניות בחברה היהודית המשכילה של סוף המאה ה-19; הוא טען כי על היהודים לשנות את עיסוקיהם כמתווכים לחדול מלהיות טפילים בחברה שבה הם חיים ולפנות לעיסוק בעבודה יצרנית, ובעבודת האדמה בפרט. במאמריו קרא להתאגדות של יהודים לצורך הקמת חברה יהודית המבוססת על שוויון, שיתוף ועבודת אדמה. עקב דעותיו נרדף על ידי המשטרה הצארית; וכך בסוף שנות ה-30 לחייו נאלץ לעזוב את רוסיה, בשנת 1892 היגר עם משפחתו לניו יורק.
בעת שהגיע לארצות הברית כבר היה מפורסם כעיתונאי וסופר יהודי-רוסי בעל דעות מהפכניות. בתחילה עסק בתרגום יצירות מאנגלית לרוסית וליידיש, ובהמשך החל לכתוב מחזות בשפת היידיש. במחזותיו העלה את התיאטרון היידי למחוזות מלודרמטיים מרשימים, ונחשב עוד כיום כאחד מגדולי המחזאים בתיאטרון היידי.
הבורסה הבלטית
הבורסה הבלטית (באנגלית: The Baltic Exchange) הוא שמה של חברה בריטית המפעילה את הבורסה הגדולה בעולם למסחר בין סוחרי אוניות, בעלי אוניות וחוכרי אוניות. החברה נוסדה במחצית המאה ה-18. שימוש ראשון בשם החברה נמצא כבר בשנת 1744. החברה נרשמה כחברה פרטית בערבון מוגבל בשנת 1900. בתחילת המאה ה-21 החברה נמצאת בבעלות מספר חברות ומניותיה אינן נסחרות בבורסה. מטה החברה בלונדון ומועסקים בה כ-20 עובדים.
בבורסה אותה מנהלת החברה מתקיים מסחר יומי בשוק ההובלה הימית ונקבעים בה מחירי ההובלה וכן נסחרים בה חוזים עתידיים בשוק ההובלה הימית, המכונים "חוזי הובלה עתידיים" (אנגלית: Forward Freight Agreements). הבורסה אף משמשת ערוץ למסירת מידע על נמלים בעולם, שוק לקנייה ומכירה של אוניות משא ומקום בוררות בסכסוכים בתחום ההובלה הימית. באופן מקורי התקיימה בבורסה קומת מסחר בה היו מתכנסים הסוחרים, אולם היום מתקיים המסחר בטלפון.
הבורסה מפרסמת מדי יום שישה מדדים:
אונטרוולדן
אונטרוולדן (Unterwalden) הוא השם הישן לאזור בו נמצאים כיום שני קנטונים במרכז שווייץ, דרומית לימת ארבעת הקנטונים. הוא מכיל שני חצאי-קנטונים; חלק עליון, אובוולדן, וחלק תחתון, נידוולדן.
אונטרוולדן היה אחד משלושת המשתתפים באיחוד ב-1291 עם אורי ושוויץ, מה שנחשב למקור הקונפדרציה השווייצרית.
שעוונית זוחלת
שעוונית זוחלת (שם מדעי: Ceropegia woodii) היא צמח נוי מטפס ממשפחת האסקלפיים, שמוצאו מדרום אפריקה.
אליזה אורז'שקובה
אליזה אורז'שקובה (באנגלית Eliza Orzeszkow ; 6 ביוני 1841 – 18 במאי 1910) הייתה סופרת ממוצא פולני, אשר הובילה את תנועת הפוזיטיביזם במהלך חלוקת פולין. בשנת 1905, יחד עם הנריק סנקביץ' היא הייתה מועמדת לפרס נובל בספרות.
שעוונית זוחלת
מאפיינים
לעלי הצמח צורת לב, והם יוצאים מגבעול בצורת חוט ארוך, שקוטרו כמילימטר. הגבעולים מגיעים לאורך של מספר מטרים, והם עשויים לצמח לאורכם מספר פקעות (הפקעות נוחות להוצאת שורשים כאשר הן מתכסות באדמה). לשעוונית תרמילי זרעים, ופרחים ורודים בעלי צוואר ארוך. השעוונית אוגרת מים בעליה, שצבעם ירוק, עם שרטוטים בצבע אפור.
השעוונית זקוקה לתאורה טובה, אבל סובלת מקרינת שמש ישירה ומלאה. עלים שנחשפים לקרינת שמש ישירה מקבלים גוונים ורודים וסגולים.
אליזה אורז'שקובה
ביוגרפיה
אורז'שקובה כתבה סדרה של 30 רומנים ו-120 סקיצות עוצמתיות, דרמות ונובלות, אודות התמודדות עם המצב הסוציאל אוקונומי של העם שלה החי במדינה תחת כיבוש. הרומן שלה איליי מקואוור (1875) מתאר את היחסים בין היהודים לבין מעמד האצולה הפולני; רומנה השני, Meir Ezofowicz - מאיר אזופוויץ (1878) מתאר את הקונפליקט בין היהדות האורתודוקסית לבין הליברליזם המודרני.
בשנת 1888 אורז'שקובה כתבה שני רומנים אודות נהר ניימן (כיום בבלארוס): הרומן "חם" (בפולנית: "עם הארץ", Cham) המתמקד בחייהם של הדייגים; והרומן המפורסם ביותר שלה, Nad Niemnem (על הניימן) אשר מוזכר לעיתים קרובות בהשוואה לפואמה Pan Tadeusz (פאן תדיאוש) – עוסק בהתמודדות עם בעיות של האצולה הפולנית על רקע הסדר הפוליטי והחברתי של אותה תקופה. המחקר שלה אודות הפטריוטיות ועל הקוסמופוליטיות התפרסם ב-1880. מהדורה אחידה של עבודותיה פורסמה בוורשה בין 1884-1888.רבות מעבודותיה תורגמו לגרמנית.
בשנת 1905 הייתה אמורה אורז'שקובה לחלוק את פרס נובל לספרות עם הנריק סנקביץ' וליאו טולסטוי. ברגע האחרון הפרס הוענק לסנקוביץ' בלבד. על פי הדוחות הרשמיים של וועדת פרס נובל, הרעיון לחלוקת הפרס נדחה כאקט של השפלה, ולבסוף הוחלט להכתיר רק את סנקוביץ' כחתן הפרס.
מפוח עלים
קיימים מפוחי עלים בהם קיימת אפשרות להפעלה כשואב עלים לתוך שק.
התפתחות השימוש במפוחי עלים
השימוש במפוחי עלים החל בארצות הברית בשנות ה-50 ככלי ריסוס בעבודות חקלאות. זמן קצר לאחר התחלת שיווקו גילו היצרנים כי משתמשים רבים מסירים את מכל הריסוס מן המכונה ועושים בה שימוש כמפוח בלבד בעבודות גינון. בשנות ה-70 נוצרה ביפן הגרסה הראשונה של מפוחי העלים ככלי גינה והחלה משווקת בארצות הברית. התגברות המחסור במים במדינת קליפורניה והאיסור על שימוש בזרמי מים לצורך עבודות ניקיון בגינה, עודד את השימוש במפוחי עלים. בשנת 1990 נמכרו בארצות הברית מעל 800 אלף מפוחי עלים בשנה והם הפכו לכלי גינה שגרתיים. בשנת 1998 שווקו בארצות הברית 1,868,160 מפוחי אוויר.
השפעה על הסביבה
השימוש בכלי גינה מכניים המונעים בבנזין הוא גורם זיהום אוויר משמעותי. הזיהום הנוצר ממפוח עלים אחד שווה לזיהום הנוצר מ-17 מכוניות. האוויר הנפלט מן המפוח, במהירות של כ-200 קמ"ש, יוצר אבק עדין רב הנישא באוויר, ומכיל חול, צואת בעלי חיים, מזהמים הנפלטים ממפלטי מכוניות, ועוד. מפוחי עלים המונעים במנועי בנזין שתי פעימות יוצרים בנוסף לזיהום אוויר מטרדי רעש קשים. זמן קצר לאחר התחלת שיווקם של מפוחי עלים בארצות הברית החלו רשויות מקומיות לאסור על השימוש בכלי זה בתחומן. ראשונה הייתה העיירה הקליפורנית כרמל-שעל-הים (באנגלית: Carmel-by-the-Sea), בשנת 1975, אחריה באה בוורלי הילס בשנת 1978 ורשויות מקומיות רבות אחרות. בתחילת המאה ה-21 למעלה מ-80 ערים בקליפורניה לבדה אסרו על השימוש במפוחי עלים בתחומן. אנשים העוסקים בהפעלת מפוחי עלים באופן קבוע במסגרת עבודתם נחשפים לסיכון בריאותי חמור. בבדיקות שנערכו במפוחי אוויר עם מנועי בנזין נמצא שבחלקם רמת הרעש למפעיל היא מעל 110 דציבל, רמת רעש שאף חשיפה קצרה לה עלולה לגרום לנזקי שמיעה קשים.
בישראל
בשנת 2007 פרסם המשרד להגנת הסביבה בישראל דו"ח "הפחתת מטרדי רעש ואבק ממפוחי עלים" הממליץ, בין השאר, לשוב ולנקות מדרכות וכבישים בציוד ידני, כגון מטאטאים, ולא להפעיל מפוחי עלים באזורי מגורים. בחודש יוני 2009 הגישו מספר חברי כנסת הצעת חוק לתיקון חוק למניעת מפגעים, התשכ"א–1961, האוסרת על הפעלת מפוחי עלים רועשים וכן מגבילה את השימוש במפוחי עלים באזורי מגורים, למניעת זיהום אוויר. מספר רשויות מקומיות בישראל הגבילו את השימוש במפוחי עלים בתחומן. כך למשל, בתחומי עירית כפר סבא אסור השימוש במפוחי עלים רועשים ובשטחים שאינם סלולים.
באפריל 2011 נכנסו לתוקף תקנות שאוסרות להפעיל או להרשות לאחר להפעיל מפוח עלים הגורם לרעש באזור מגורים. ומרכז השלטון המקומי עתר לבג"ץ נגד האיסור הזה. ב-14.12.2011 דחה בג"ץ את העתירה של מרכז השלטון המקומי והאיסור נותר בעינו.
על פי אתר המשרד להגנת הסביבה: "חל איסור מוחלט על הפעלת מפוחי עלים באזור מגורים". נכון להיום, האכיפה על החוק איננה מיושמת כראוי.
מריה תרזה מאוסטריה-אסטה (1849–1919)
מריה תרזה מאוסטריה-אסטה (בגרמנית: Marie Therese von Österreich-Este; 2 ביולי 1849 – 3 בפברואר 1919), הייתה אשתו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה.
ביוגרפיה
מריה תרזה נולדה ב-2 ביולי 1849 בברין, לפרדיננד קרל ויקטור, ארכידוכס אוסטריה-אסטה, בנו של פרנץ הרביעי, דוכס מודנה, ולאליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה ומריה דורותיאה, דוכסית וירטמברג. כשהייתה בת 5 חודשים מת אביה מטיפוס, ובשנת 1854 התחתנה אמה שוב עם קרל פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה. מריה תרזה למדה במהלך חייה לדבר באופן שוטף בגרמנית, הונגרית, צ'כית, צרפתית ואיטלקית.
ביוני 1867 פגשה מריה תרזה בווינה את לודוויג, נסיך בוואריה, ששהה בעיר בהלווייתה של בת דודתו, מתילדה, ארכידוכסית אוסטריה (בתה של אחות אביו הילדגרד, נסיכת בוואריה). השניים התאהבו זה בזו, וב-20 בפברואר 1868 התחתנו בווינה. בתחילה כעס פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה על החלטתה, משום שרצה שתינשא עם פרדיננד הרביעי, הדוכס הגדול של טוסקנה, אולם לבסוף השלים עם העניין. אחרי נישואיה בילתה מריה תרזה את רוב הזמן בגידול 13 ילדיה, ובני הזוג חיו חיים צנועים ללא משכורת רשמית, למרות שצפוי היה כי הם ייהפכו בעתיד למלכי בוואריה. המשפחה התגוררה באחוזתם בלווטשטן שבדרום מינכן, שם היו למריה תרזה גני הוורדים המפורסמים שלה.
בשנת 1875 מת דודה פרנץ החמישי, דוכס מודנה, ומריה תרזה הפכה לטוענת לכתר הבריטי, אך כמו שאר המונרכים היעקוביטים מאז מותו של הנרי בנדיקט סטיוארט, לא ניסתה לפעול כדי להשיגו.
בשנת 1913 הודח בן דודו של בעלה - אוטו, מלך בוואריה, ובעלה הוכתר כלודוויג השלישי, מלך בוואריה. מריה תרזה הייתה המלכה הקתולית הראשונה של בוואריה, ובשנת 1914 קיימה עם בעלה חגיגות גדולות לרגל היובל המלכותי בבוואריה.
סלופצה
סלופצה  (בפולנית: Słupca) היא עיר מחוז קטנה בפרובינציית פולין גדול שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
מריה תרזה מאוסטריה-אסטה (1849–1919)
משפחתה
ב-20 בפברואר 1868 התחתנה מריה תרזה עם לודוויג השלישי, מלך בוואריה, ממנו היו לה 13 ילדים:
סלופצה
תולדות היישוב
לסלופצה הוענקו זכויות עיר בשנת 1290, ובשנת 1331 נחרבה העיר בידי חיילי המסדר הטבטוני. חורבן נוסף בא על העיר במהלך פשיטות השוודים באמצע המאה ה-17.
בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1867 הפכה העיר לעיר מחוז.
יהודי סלופצה
יהודים התיישבו בעיר לראשונה בתחילת המאה ה-19, אך בשנת 1822 אסרו הרוסים על ישיבת יהודים בה, בשל קרבתה לגבול פרוסיה. עם ביטול הגבלות אלה, בשנת 1862, חודש היישוב היהודי בעיר, וכעבור מספר שנים נבנה בה בית כנסת.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר 1,426 יהודים, למעלה מרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית. עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה, הגבלות תנועה וחובת תשלום סכומי כופר. בפברואר 1940 גורשו כמה מאות יהודים מהעיר לטרנוב ולבוכניה. בראשית יולי 1940 הועלה באש בית הכנסת שבעיר, והוצתו ספרי התורה של הקהילה.
ב-17 עד 18 ביולי 1941 גורשו אחרוני יהודי העיר לז'גוב הסמוכה, בה הוקם גטו ליהודי נפת קונין. באוקטובר 1941 נרצחו יהודי העיר, יחד עם יתר יהודי המקום, ביערות קז'ימייז' ביסקופי.
טנו אנפלו
טנו אנפלו (Tõnu Õnnepalu, נולד ב-13 בספטמבר 1962) הוא סופר ומשורר אסטוני, המוכר גם בשם-העט אמיל טודה.
ביוגרפיה
אֱנֶּפָּלוּ נולד בטאלין בירת אסטוניה. בשנים 1980 עד 1985 למד ביולוגיה באוניברסיטת טרטו וסיים לימודיו בהצטיינות. בשנים 1985 עד 1987 עבד כמורה לביולוגיה וכימיה בבית ספר באי היומאה. בשנים 1989–1990 שימש כעורך כתב-העת האסטוני "קשת בענן" (Vikerkaar) לענייני תרבות. לאחר מכן עבד כמתרגם, סופר והיסטוריון עצמאי. הוא התגורר מספר שנים בפריז וניהל את "המכון האסטוני" שם.
אנפלו התחיל את דרכו הספרותית בשלושה ספרי שירה מעניינים: "הבית על גדת הנהר" (1985), "איתקה" (1988) ו"בארץ ההיא" (1990). עם פרסומם עוררו ספריו עניין רב בקהל הקוראים של ארצו, ומבקריו ראו בו את "אחת ההבטחות הגדולות של השירה האסטונית החדשה". לספרי השירה הקודמים שכתב נוסף בשנת 1996 הספר "מידה".
למרות הצלחתו זאת, לא קנה היוצר הצעיר את תהילתו בשיריו, אלא דווקא ביצירותיו בסיפורת. מאז פרסום ספר הביכורים שלו בפרוזה, מעוררת כל יצירה חדשה שלו סקרנות, עניין והתלהבות. עד כה פרסם הסופר את הרומנים "מדינת גבול" (1993), "המחיר" (1995), "הנסיכה" (1997) ו"רדיו" (2002). באותה שנה הוציא לאור את הרומן האוטוביוגרפי "תרגילים" תחת שם העט "אנטון ניגוב" (Anton Nigov).
על ספרו מדינת גבול, שתורגם ליותר מתריסר שפות והוא הספר האסטוני הראשון שראה אור בעברית (תרגום: רמי סערי, סדרת "צפון", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005), זכה היוצר בפרס הלאומי לספרות של הרפובליקה האסטונית, בפרס של מועצת המדינות הבלטיות ובפרס טוּפִּילָק על התרגום השוודי של הספר.
פינלנד
רפובליקת פינלנד (בפינית: Suomen tasavalta, בשוודית: Republiken Finland) היא מדינה בצפון אירופה, התחומה על ידי הים הבלטי בדרום־מערב, המפרץ הבוטני במערב והמפרץ הפיני בדרום. לפינלנד גבול ארוך בן 1,340 ק"מ עם רוסיה במזרח, וגבולות נוספים עם נורווגיה בצפון ועם שוודיה בצפון־מערב. פינלנד היא חלק מברית נאט"ו.
שמה של פינלנד בשפת תושביה הוא סואומי (Suomi), השם פינלנד מקורו בשפה השוודית. הסימול הבינלאומי המקוצר של פינלנד הוא SF, ראשי התיבות של שני שמות המדינה.
אקלימה של פינלנד מאופיין בטמפרטורות קרות, כמעט ארקטיות, אך עדיין מתונות יחסית בזכות השפעתם של הים הבלטי ואגמיה הרבים - 187,888 אגמים. פני השטח נמוכים ומישוריים ברובם, עם גבעות קטנות.
אוכלוסייתה של פינלנד מונה כ־5.5 מיליון בני אדם (נכון לפברואר 2021), ומרוכזת ברובה במישור החוף שבדרום ובדרום־מערב המדינה. היא מורכבת מרוב פיני יציב, ממיעוט שוודי וממיעוט סאמי. כ-10% מהתושבים הם רוסים, סוחרים ברובם. רוב אזרחיה הם נוצרים לותרנים, אך ישנו גם מיעוט של נוצרים אורתודוקסים וחסרי דת. כמו כן, בפינלנד כ־1,500 יהודים, המתגוררים בעיקר בהלסינקי ובטורקו.
אטימולוגיה
המקורות הכתובים הראשונים המכילים את השם פינלנד מתוארכים בקירוב למאה העשירית. שני כתבים אשר נמצאו במחוז אופסלה שבשוודיה והכילו צורה מעוותת של השם- פינלונטי. לוח שלישי מהמאה ה-13 נמצא באי גוטלנד שבמזרח שוודיה ועליו חרוט השם פינלנדי.משערים שהשם מקושר לשבט הפינים אשר מוזכר לראשונה בשנת 98 לספירה אולם משמעותו אינה ידועה.
היסטוריה
פינלנד הייתה מיושבת בדלילות החל מסוף עידן הקרח. נראה כי השבטים הדוברים את השפות הפינו־אוגריות הגיעו לפינלנד במהלך תקופת האבן. הללו עסקו בעיקר בדיג ובציד, אם כי לקראת סוף האלף הרביעי לפנה"ס החלו השבטים שבדרום הארץ לעסוק בחקלאות. שנות תקופת הברונזה (1500 לפנה"ס - 500 לפנה"ס) ותקופת הברזל (500 לפנה"ס - 1200 לספירת הנוצרים) התאפיינו במגעים נרחבים עם סקנדינביה, צפון רוסיה והאזור הבלטי.
בשנת 1154 ניצח אריק התשיעי, מלך שוודיה את פינלנד ואת תושביה הפגאניים ברובם, והביא להשתלטות שוודית על הארץ, שארכה קרוב ל־700 שנים. במהלך התקופה חלחלו התרבות והשפה השוודית לאזור, במה שדחק את השפה הפינית לשימוש המעמדות הנמוכים. במהלך המאה ה־18 הפכה פינלנד לזירת התגוששות בין האימפריה הרוסית לבין שוודיה על השליטה בצפון אירופה, תוך שהפינים משלמים את מחיר המאבק בדמות רעב ומגיפות. בשנת 1809 כבש הצאר אלכסנדר הראשון את פינלנד משוודיה וסיפח אותה לקיסרות רוסיה בתור "דוכסות גדולה". במהלך 109 שנות הכיבוש הרוסי נתחזק מעמדה של השפה הפינית, עד כי בשנת 1892 שבה ותפסה את מקומה כשפה הרשמית (לצד שוודית). ב־6 בדצמבר 1917, זמן קצר אחרי מהפכת אוקטובר שהתרחשה ברוסיה והביאה לקץ שלטון הצארים, הכריזה פינלנד על עצמאותה. השלטון הסובייטי החדש ברוסיה הכיר תוך כחודש בעצמאות פינלנד, והסכם שקבע את הגבול בין המדינות נחתם ב־1920.
בשנת 1918 ידעה פינלנד מלחמת אזרחים קצרה, שעתידה הייתה לקבוע את הצביון שתקבל המדינה החדשה. המלחמה התנהלה בין "הלבנים", שהיו ברובם בורגנים עירוניים, ליברליים ומשכילים, לבין "האדומים", האיכרים הכפריים, הפועלים והקומוניסטים. סיוע מערבי הביא לניצחון הלבנים, ועד סמוך למלחמת העולם השנייה הייתה פינלנד לדמוקרטיה בדלנית הדוגלת בנייטרליות. באביב 1939 פנתה ברית המועצות לפינלנד בדרישה למסור לידיה שטחים בדרום המדינה, בהם עיר הנמל האנקו הסמוכה להלסינקי, בטענה כי הדבר הכרחי לצורך הגנה על העיר הסובייטית לנינגרד. משסירבה פינלנד למתן דריסת־רגל סובייטית בשטחה, פלשה ברית המועצות לפינלנד ב־30 בנובמבר 1939 ופתחה במלחמת החורף.
הצבא הפיני הקטן אך המיומן בלוחמת שלג התגונן היטב והסב אבדות כבדות לסובייטים, תוך שהוא מסתייע באקלים ובתנאי הקרקע הביצתיים של מזרח פינלנד. אולם בתום 100 ימי לחימה הכריעה העדיפות המספרית את הכף לזכותו של הצבא האדום, והפינים ביקשו הפסקת אש. בהסכם שנחתם באביב 1940 העבירה פינלנד לברית המועצות את המצר היבשתי קרליה (השייך לרוסיה עד היום). כעבור שנה נפתח סיבוב נוסף במלחמה, בו הפינים הצטרפו לגרמניה הנאצית במהלכיה בחזית המזרחית, תוך שהם נמנעים מלהכריז מלחמה על שאר בעלות הברית, ופלשו לברית המועצות בכוונה להחזיר את השטחים שאיבדו במלחמה הראשונה.
פינלנד הייתה המדינה הפחות ידועה בין מדינות הציר במלחמת העולם השנייה. השותפות הפינית־גרמנית התבססה כמעט במלואה על אויב משותף בדמותה של ברית המועצות. פינים רבים סלדו מהיטלר ומהנאציזם, אך ניסיון העבר הוכיחם כי אין בכוחם להיאבק בסובייטים ללא תמיכה חיצונית כלשהי. ראייה נוספת לכך היא העובדה כי לאחר התבוסה ב־1944, לחם הצבא הפיני בכוחות הגרמניים במטרה להוציאם מארצו, מערכה המכונה מלחמת לפלנד. בנוסף, יחסה של פינלנד ליהודיה היה טוב, והיא לא הסגירה אותם לידי הגרמנים. יהודי פינלנד אף שירתו בצבאה שלחם בברית המועצות. רק שמונה מהם, אזרחים זרים, נמסרו ליד הנאצים, ולזכרם הוקמה אנדרטה בהלסינקי. היישוב "יד השמונה" ליד נווה אילן בהרי ירושלים אף הוא קרוי על שמם. המגויסים היהודים הפינים היו היהודים המוצהרים היחידים שנלחמו לצד הנאצים במלחמת העולם.
בשנת 1944, כאשר גורל המלחמה נטה בבירור לניצחונן של בנות־הברית, חתמו הפינים על הסכם כניעה שאישר מחדש את גבולות 1940 ואף העביר לברית המועצות את נמל פטסאמו, שהעניק לפינלנד גישה לאוקיינוס הקרח הצפוני. בנוסף לאובדן השטח נדרשו הפינים לפצות את ברית המועצות במוצרי עץ, וכן לקלוט את חצי מיליון הפינים הפליטים מקרליה הדרומית שסירבו לחיות תחת שלטון סובייטי.
במהלך השנים הבאות הייתה פינלנד למדינה היחידה מבין שכנותיה של ברית המועצות שהשתתפו במלחמה אשר שמרה על עצמאותה ועל נייטרליותה. למרות זאת, ועל אף העובדה שלא הייתה מדינה קומוניסטית ולא השתייכה לברית ורשה, חתמה פינלנד על "הסכם ידידות, שיתוף פעולה וסיוע הדדי" עם ברית המועצות, אשר חייב התייעצויות הדדיות בכל הנוגע לשינויים במדיניות החוץ והביטחון של פינלנד. היחסים המיוחדים שנרקמו בעקבות הסכם זה זכו לכינוי פינלנדיזציה, והיוו מכשול בדרך להתקרבות פינית למערב. נפילת ברית המועצות בשנת 1991 הפתיעה את פינלנד וגרמה לנסיגה כלכלית קצרה, אולם פינלנד התאוששה משמעותית, השתחררה מכבלי העבר וניצלה את ההזדמנות ההיסטורית על מנת להצטרף לאיחוד האירופי בשנת 1995 ואף להנהיג את האירו כמטבע.
ב־12 במאי 2022, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, הכריזה ממשלת פינלנד כי בכוונתה להצטרף לברית נאט"ו תוך זמן קצר. בתגובה פרסם סגן נשיא המועצה לביטחון לאומי הרוסי מדבדב איום מרומז ללא הזכרה מפורשת של פינלנד "עימות פתוח וישיר בין נאט"ו לבין רוסיה נושא עמו סיכון להפוך למלחמה גרעינית מלאה."
ב־17 במאי הצביע הפרלמנט הפיני על הצטרפות המדינה לנאט"ו: 188 חברי פרלמנט הצביעו בעד ההצטרפות ושמונה התנגדו. בתגובה הודיע ארדואן, נשיא טורקיה, על התנגדותו למהלך, ואף טען שעל פינלנד ושוודיה (שגם היא פתחה בהליך הצטרפות במקביל) "להפסיק לתמוך בטרור". לאחר ששינתה טורקיה את דעתה, הצטרפה פינלנד לנאט"ו כחברה מלאה, ה-31 במספר, ב-4 באפריל 2023.
מרדכי גרינברג
הרב מרדכי חיים גרינברג (נולד בי"ז בכסלו ה'תש"ג, 1942) הוא רב ציוני-דתי ישראלי, נשיא ישיבת כרם ביבנה שבראשה כיהן עד שנת ה'תשע"ז (2017) וחבר בארגון רבני תורת הארץ הטובה.
פינלנד
פוליטיקה
האדוסקונטה, או הפרלמנט הפיני, מונה 200 חברים והוא הרשות המחוקקת העליונה בפינלנד. בסמכותו לשנות את החוקה, להביא לנפילת "מועצת המדינה" ולהטיל וטו־נגדי על וטו נשיאותי. החלטות האדוסקונטה אינן נתונות לביקורת או לשינוי משפטי. חרף ההשפעה הסובייטית, המערכת הפוליטית בפינלנד נותרה דמוקרטית לכל אורך המלחמה הקרה.
מערכת המשפט בפינלנד מחולקת בין בתי משפט בעלי סמכות שיפוטית אזרחית ופלילית לבין בתי משפט מנהליים, שבסמכותם לדון בסכסוכים בין בודדים לבין גוף ממשלתי כלשהו, למשל: הורים המערערים על החלטת מערכת החינוך המקומית לשבץ את ילדם בבית ספר מסוים. קיימים בתי משפט מקומיים, מחוזיים וכן בית משפט עליון. באשר לבתי המשפט המנהליים, לא קיים דרג ביניים, וישנו בית משפט מנהלי עליון. בפינלנד קיימים מספר בתי משפט מיוחדים, כשהבולט שבהם הוא "בית המשפט העליון לענייני הדחה", הדן באישומים פליליים כנגד נשיא הרפובליקה, שופטי בתי המשפט העליונים, שר המשפטים ויו"ר הפרלמנט.
מרדכי גרינברג
ביוגרפיה
בשנת ה'תשנ"ד (1994) החל לכהן כראש ישיבת כרם ביבנה, במקום הרב חיים יעקב גולדוויכט. באלול ה'תשע"ו הודיע על פרישתו המתוכננת מראשות הישיבה. והחל מתשע"ז הוא מכהן בנשיאותה. בחשוון תשפ"ב עבר לשדרות לתקופה של שנה ומעביר שיעורים בישיבות הגבוהות בעיר וכן ביישובים הסמוכים.
פינלנד
פוליטיקה
חוקת פינלנד ויחסה למערכת המשפט חריגה בכך שלא קיים בית משפט לענייני חוקה, ובכך שלבית המשפט העליון אין סמכות מפורשת להכריז כי חוק כלשהו הוא בלתי חוקתי. מידת החוקתיות של חוקים בפינלנד נקבעת בהצבעה ברוב פשוט בפרלמנט. ועדת החוקה בפרלמנט עורכת סקירה וממליצה על תיקונים, והיא זו שממלאת בפועל תפקיד של בית משפט לענייני חוקה.
בנובמבר 2014 אישר הפרלמנט הפיני נישואים חד-מיניים ולא מגדריים.
מרדכי גרינברג
ביוגרפיה
מלבד פעילותו בישיבה לימד במדרשה לבנות באוניברסיטת בר-אילן, ובכוללים למבוגרים, בהם כולל לרבנות בישיבת ההסדר במעלה אדומים.
פינלנד
כלכלה
כלכלת פינלנד מאופיינת באיגודים מקצועיים חזקים המקיפים כ־80% מכוח העבודה. הממשלה הפינית והביטוח הלאומי הפיני הם בעלי חלק ניכר מהתעשייה הפינית. שוויוניות חלוקת ההכנסה הפנויה בפינלנד גבוהה מאוד ועומדת על 0.21 על פי מדד גיני.
עד לשנות ה־80 של המאה ה־20 הייתה פינלנד מדינה נכשלת במושגים אירופאיים, ופיגרה בהרבה אחר שכנותיה הסקנדינביות. מאז פינלנד היא מדינה מתועשת ועשירה, בעלת כלכלת שוק בעיקרה ועם זאת מפעילה מערכת רווחה מפותחת המתפקדת היטב כיאות למדינת רווחה סוציאל־דמוקרטית. התעשיות המרכזיות בפינלנד הן תעשיות העץ והנייר, המתכות, האלקטרוניקה והטלקומוניקציה. המסחר הבינלאומי ממלא תפקיד חשוב בכלכלה הפינית, כאשר הייצוא מהווה קרוב לשליש מהתמ"ג.
מרדכי גרינברג
משפחתו
נשוי לבלהה, בתו של הרב אברהם צוקרמן, ששימש כראש ישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה וראש מרכז ישיבות בני עקיבא. אב לשמונה, אחד מבניו, הרב אפרים גרינברג, מלמד בישיבה התיכונית דרכי נועם שבפתח תקווה ואף עיצב כמה מספריו. בן נוסף, יחיאל, הקים את תזמורת שלהבת, ולאחר מכן את תזמורת "להבה".
פינלנד
כלכלה
עקב האקלים הקשה, החקלאות בפינלנד מוגבלת ולא נועדה לייצוא, אלא רק לסיפוק צורכי תחזוקה יעילה של שוק המוצרים הבסיסיים במדינה. בשנת 2003 נכנסה פינלנד למיתון עקב המצב הכלכלי בעולם אך יצאה ממנו במהלך 2004.
מבחינה חברתית דומה פינלנד למדינות הסקנדינביות. נהוגה בה תמיכה סוציאלית רחבה, וחוקי העבודה נוטים לטובת העובדים. היא נחשבת במקומות רבים למופת בנושא זה, כאשר מצד אחד כלכלתה פתוחה ומפותחת, ומצד שני יש בה תמיכה נרחבת לחלשים ולעובדים.
מרדכי גרינברג
כתביו
חיבר ספר על פירושיו של הגר"א על הלכות שבת ומאמרים רבים בנושאי מחשבת ישראל ואמונה. מפרסומיו:
פינלנד
כלכלה
בשנת 2012 נכנסה פינלנד למיתון שנמשך עד לחודש יוני 2014, לאחר קריסת המפעל הלאומי נוקיה שתרם כ־4% מדי שנה לתמ"ג המדינה. לאור תוצאות חלשות, בחודש יוני התפטר ראש הממשלה יורקי קאטאינן, ואלכסנדר סטוב החליפו לאחר הצבעה בפרלמנט. סטוב הכריז על מספר רפורמות בהן העלאת גיל הפרישה, העלאת מיסים, פתיחת שערי פינלנד להגירה מוגברת וקיצוץ קטן של מערכת הרווחה.
מרדכי גרינברג
כתביו
בשנת תשע"ו זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית על סדרת "מדרכי הכרם".
פינלנד
כלכלה
ב־2014 ירד דירוג האשראי של פינלנד ממושלם (AAA) לרמת "כמעט מושלם" (AA+) בעיקר עקב החוב הציבורי הגדול. עם זאת, האופק הכלכלי של המדינה הועלה מ"שלילי" ל־"יציב".
בבחירות הכלליות שנקבעו לאפריל 2015, למרות חזרת הצמיחה הכלכלית בחודשים האחרונים, הודחה מפלגת השלטון. בראשות הממשלה זכה יוהה סיפילה. במהלך חודש נובמבר 2015 הוחלט לבצע ניסוי ראשון מסוגו של משכורת קבועה על בסיס אזרחי שתפתור את בעיית האבטלה שממנה סבלה המדינה בעת המשבר הכלכלי. מטרת התהליך הייתה לפשט את מערכת הרווחה הפינית כך שתהיה נגישה לכל, ובשלב הראשון של הניסוי הוחלט כי הקצבה תינתן לנשים חד הוריות עם ילדים ולמובטלים שאיבדו עבודתם בערי הפריפריה של פינלנד כך שהרשויות יוכלו לבחון כיצד הדבר מקדם את החברה ובאיזה אופן הוא ישים.
במהלך הרבעון הראשון של שנת 2016 צמחה פינלנד מעל לצפוי, בכ־1.6%, עקב רפורמות רבות והתחזיות העידו על הפשרת הקיפאון הכלכלי בו הייתה המדינה שרויה בשנים קודמות. באפריל 2018 הוחלט לבטל את הניסוי.
מדינת רווחה
פינלנד דוגלת במדיניות סוציאל־דמוקרטית הכוללת מעורבות סוציאלית חלקית של הממשלה למען כלל אזרחיה, בדומה למדינות סקנדינביה.
בפינלנד מחוקקים כמה חוקי יסוד חברתיים, בהם חוק ה"חינוך חינם" המאפשר לכל ילד ללמוד מיום לידתו ללא תשלום ואף לקבל סיוע מהמדינה בעת לימודיו. פינלנד נחשבת קרוב לעשור למדינה עם החינוך האיכותי ביותר על פי מבחני פיז"ה העולמיים.
שרותי הבריאות בפינלנד ניתנים ללא תשלום. בסוף המאה ה־20 עברו שרותי הבריאות בפינלנד רפורמות מקיפות, לאחר שפיגרו בהשוואה לשכנות הסקנדינביות, ומאז ניכר שיפור ברמת השירותים, נכון לשנת 2019 פינלנד נחשבת למדינה עם מערכת הבריאות הטובה בעולם ואחת מהמתקדמות בעולם.
אזרחי פינלנד זכאים לדמי אבטלה גבוהים (80% מגובה הכנסה הקודם שלהם) ול־25 ימי חופש בתשלום על ידי המדינה. בנוסף לכך, אימהות בפינלנד זכאיות ל־500 ימי חופשת לידה בתשלום והאבות יכולים לחלוק את החופשה גם כן.
השכר הממוצע בפינלנד עומד על כ־2,950 אירו לחודש. השכר הממוצע לעובד יצור (APW) הוא כ־33,000 אירו בשנה.
בתחילת שנת 2020, ראשת ממשלת פינלנד סאנה מרין, הצהירה כי היא תהיה מעוניינת לקדם יוזמה וניסוי חברתי שבו ייבחן שבוע עבודה קצר יותר הכולל 6 שעות עבודה יומיות שנפרסות על כארבעה מימות השבוע. זאת לאחר החלת יוזמת חוק עבודה גמיש יותר לעובדים שמעניק לעובדים את האפשרות לבחור מתי להגיע לעבודה ובמידת האפשרות מעודד עבודה מהבית.
גאוגרפיה
פינלנד היא מדינה בעלת אלפי אגמים ואיים, וליתר דיוק, 187,888 אגמים ו־179,584 איים. אחד מהאגמים הללו - אגם סאימה - הוא החמישי בגודלו באירופה. הנוף הפיני מישורי ברובו, וכולל מעט גבעות. הנקודה הגבוהה ביותר היא הר האלטיטונארי הנמצא בצפון לפלנד, אשר מתנשא לגובה של 1,328 מ'. מלבד האיים והאגמים, קרוב ל־68 אחוזים מאדמת פינלנד מכוסה יערות, והאדמה ברובה איננה ניתנת לעיבוד חקלאי. רוב האיים מרוכזים דרומית־מערבית לפינלנד־גופא, כחלק מהארכיפלג של איי אולנד, וכן לאורך החוף הדרומי במפרץ פינלנד. פינלנד היא אחת המדינות הבודדות בעולם ששטחן ממשיך לגדול: הודות ללחץ הדוחף את הקרקע שכוסתה שכבה עבה של קרח בעידן הקרח האחרון כלפי מעלה, שטח המדינה גדל בסביבות שבעה קמ"ר בשנה. האקלים בדרום פינלנד הוא אקלים צפוני ממוזג. בצפון פינלנד, ובמיוחד בפרובינציה של לפלנד, שורר אקלים תת־ארקטי, המאופיין בחורפים קרים ואף סוערים, ובקיצים חמימים למדי. הטמפרטורה המינימלית שנרשמה בפינלנד היא מינוס 51 מעלות צלזיוס (בחורף 1999).
כרבע משטחה של פינלנד ממוקם מעל החוג הארקטי וכתוצאה מכך ניתן לחזות באור היום גם בחצות הלילה. בנקודה הצפונית ביותר של פינלנד, השמש אינה שוקעת קרוב ל־73 ימים ברציפות בקיץ, ואינה זורחת קרוב ל־51 ימים ברציפות בחורף.
צפון פינלנד הוא אזור הררי אף על פי שפסגת האלטיטונארי מגיעה רק ל־1,328 מטר.