cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טרבושה
צוות המושכים או משקל הנגד גרמו לתנועה של מנוף גדול המונח על ציר אופקי. בקצהו השני של המנוף היה קלע עשוי חבל, שהגביר את מהירות ההטלה עד לשיא המסלול שם השתחרר הקלע והאבן המשיכה במסלולה למרחק רב.
עם נפילת האימפריה הרומית דעך השימוש בכלי מצור כגון קטפולטה ובליסטרה, שהיו בשימוש נרחב מאז שהומצאו, כנראה, בסירקוזה בתחילת המאה ה-4 לפנה"ס. ההיסטוריונים חלוקים לגבי הסיבה המדויקת לכך. חלקם, לין ווייט למשל, טוענים שלשבטים שהחליפו את האימפריה הרומית ככח הצבאי החזק באירופה לא היו האמצעים הטכנולוגיים והארגוניים שנחוצים לבניית מכונות מתוחכמות. לשיטתם הטרבושה הגיע לאירופה רק לאחר שהצלבנים נתקלו בו בקרבותיהם נגד הערבים אשר נתקלו בגרסה קדומה של הנשק בקרבות כנגד קיסרות סין.
לאחרונה נטען על ידי ההיסטוריונים דייוויד היל, קרול גילמור ופול שבדן, שאת מקומן של הבליסטרה והקטפולטה בלוחמת ימי הביניים המוקדמים תפס הטרבושה כבר במאה ה-6 לספה"נ.
יואניס, הארכיבישוף של סלוניקי, שעירו נכבשה על ידי האבארו-סלאבים ב-597, כתב כך:
המכונות שעשו רושם חזק כל כך על הארכיבישוף היו כנראה מסוג טרבושה משיכה.
מוסכם על ההיסטוריונים שמקורו של הטרבושה בסין, שם הומצא במאה ה-4 לפנה"ס. במאה ה-6 התפשט השימוש בטרבושה לעולם הערבי. החל מהמאה ה-12 הפך טרבושה משקל-הנגד לכלי נשק נפוץ בעולם הערבי, ובמיוחד במלחמתם בצלבנים בארץ הקודש. מתועד שבסוף המאה ה-13 היו ברשות הערבים במצור על עכו כ-90 מכונות מסוג טרבושה משקל נגד.
השימוש בטרבושה דעך עם הופעת אבק השרפה באירופה, ולמרות שבקרבות רבים במאה ה-14 עדיין היו מכונות טרבושה בשימוש צבאי, הן החלו לאבד את מעמדן בפני התותחים עד שנעלמו לחלוטין בסוף המאה ה-15.
השינס
השינס (אנגלית: The Shins) היא להקת אינדי רוק אמריקאית המורכת מהזמר, כותב השירים והגיטריסט ג'יימס מרסר, ביחד עם מרטין כרנדל (סינתיסייזר, גיטרה, בס), דייב הרנדדז (בס, גיטרה), והמתופף ג'סי סנדובל, בנוסף עם אריק ג'ונסון מהפרוט באטס. המוזיקה שלהם מתאפיינת בסגנונות מרובים ביניהם פופ, אלטרנטיבי, ופולק. מיקומם בפורטלנד, אורגון.
היסטוריה
השינס החלו בשנת 1997 באלבקרקי, ניו מקסיקו, בתור פרויקט צד של מרסר וניל לנגפורד, שניהם חברים אז בלהקה פלייק (נוסדה בשנת 1992). בשנת 1999, פלייק (עתה פלייק מיוזיק) התפרקה וחבריה הקודמים ייסדו את השינס. השם מקורו במשפחה בדיונית מהמחזה "איש המוזיקה", האהובה על אביו של מרסר. הלהקה שחררה שני סינגלים, הראשון בשם "Nature Bears A Vacuum" בשנת 1998 ו-"When I Gossestep" בשנת 2000, והחלה בסיבוב הופעות יחד עם מודסט מאוס. במהלך סיבוב ההופעות, נפגשה הלהקה עם נציגי סאב פופ, אשר לימים הציעה לשחרר את אלבומם הראשון.
אלבומם הראשון של השינס, בשם "Oh, Inverted World" שוחרר בשנת 2001 וזכה לאהדה ביקורתית. שירים מתוך האלבום הושמעו במהלך הסרט Garden State, אשר חשפו את הלהקה למכלול מאזינים רחב. בנוסף, השירים הופיעו בסדרה הפופולרית בנות גילמור בפרק "Girls in Bikinis, Boys Doin' The Twist". דייב הרננדז, אז חבר בלהקה סקרד אוף צ'אקה, הצטרף כחבר בלהקה עם עזיבתו של הבסיסט ניל לנגפורד. בשנת 2002, הלהקה עברה לפורטלנד, אורגון. אלבום ההמשך, Chutes Too Narrow, הופץ במהלך 2003 לקהל הולך וגדל בסצנת המוזיקה האינדית. האלבום אופיין בסגנונות מוזיקה חדשים, מבנה מוזיקלי ייחודי, והפקה יוצאת דופן. במהלך הופעות חיות, חברי הלהקה (במיוחד כרנדל והרננדז) נוהגים להתחלף בכלי הנגינה שלהם. אלבום הראשון הגיע למקום ה-71 במאה האלבומים המובילים של Pitchfork Media לשנים 2000–2004, כאשר אלבום השני עלה למקום ה-47. בשנת 2005 הלהקה הפיצה קליפ שנוצר על ידי אדם ביזנסקי הישראלי.
במהלך ריאיון ל-Pitchfork Media, מרסר הודיעה על הצטרפותו של אריק ג'ונסון ללהקת השינס.
ב־27 נובמבר 2007, הלהקה תרמה את שיריה לאלבום צדקה למען דרפור. האלבום היה ניתן להורדה דרך iTunes למשך תקופה של 90 יום בלבד. 100% מן ההכנסות יועדו למען המשבר בדרפור.
Wincing the Night Away הועמד לפרס גראמי לשנת 2008 בקטגוריית האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר.
ב-20 ביוני 2008, השינס הודיעו כי בכוונתם לעזוב את סאב פופ רקורדס למען חברת התקליטים הפרטית של ג'יימס מרסר:Aural Apothecary.
ביצ'קראפט קווין אייר B-80
ביצ'קראפט קווין אייר B-80 הוא מטוס קל דו מנועי מתוצרת חברת ביצ'קראפט האמריקאית.
שימושים צבאיים
ביצ'קראפט קווין אייר B-80 שימש בחיל האוויר האמריקני כמטוס מנהלים ויועד בעיקר להובלת מפקדים.
חיל האוויר הישראלי
בחיל האוויר הישראלי הוא מכונה זמיר. נרכש לראשונה ב-1974 ומשתמשים בו עד היום כמטוס הדרכה בבית הספר לטיסה וגם כמטוס להובלת חיילים.
בלאג'ו
בלאג'ו (באיטלקית: Bellagio; נקראת בעברית גם בלאג'יו) היא עיר וקומונה בנפת קומו שבמחוז האיטלקי לומברדיה. בלאג'ו מפורסמת בשל מיקומה בצומת של שלוש הזרועות של אגם קומו. בלאג'ו נמצאת על חצי אי מול הזרוע הצפונית של האגם שמפצל בין שתי זרועותיו הדרומיות, כשממולה נמצאים הרי האלפים הרחק מצפון לאגם.
גאוגרפיה
בלאג'ו ממוקמת על חצי אי שמחלק את חלקו הדרומי של אגם קומו לשני חלקים. בזכות מזג האוויר הנוח של העיירה נמצאים בה הרבה עצים ופרחים. הטמפרטורה הממוצעת של בלאג'ו בחורף היא לא יותר מ-6–7 מעלות צלזיוס, בעוד בקיץ הטמפרטורה יכולה להגיע ל-25–30 מעלות צלזיוס, ומתמתנת בשעות אחר הצהריים על ידי הבריזה העדינה של אגם קומו.
היסטוריה
בלאג'ו, הידועה כ"פנינה של אגם קומו", הייתה ידועה כבר בתקופה הרומית. בלאג'ו הייתה ידועה בשל מיקומה החשוב ובשל יופייה.
התקופה הפרהיסטורית והאימפריה הרומית
למרות שאומרים שכבר בתקופה הפלאוליתית הייתה התיישבות בבלאג'ו, רק במאות ה-5–7 לפנה״ס היה על הצוק קסטלום ששירת כפרים קטנים רבים בסביבות האגם.
הרומאים נטעו את עצי הזית והדפנה שכיום נמצאים בשפע על חופי האגם. הרומאים היו הראשונים שהשתמשו בבלאג'ו כמקום נופש. פליניוס הצעיר תיאר במכתב את הזמנים הארוכים ששהה בווילה שלו בבלאג'ו, במהלכם לא עסק רק במחקר ובכתיבה, אלא גם בצייד ובדייג.
ימי הביניים
לאחר שהלומברדים כבשו את צפון איטליה סביב בלאג'ו נבנו ביצורים נוספים. ב-744 התיישב בעיר מלך הלומברדים, ליותפראנד. ככל הנראה בשנת 1100 בלאג'ו הייתה קומונה חופשית עם טריבונל משלה, ותלותה בקומו הייתה פורמלית בלבד. איכשהו המיקום האסטרטגי של בלאג'ו היה חשוב מאוד עבור העיר קומו. ב-1154, הקיסר פרידריך הראשון אילץ את תושבי בלאג'ו להישבע לו אמונים ולחלוק כבוד לעיר קומו.
לקראת סוף המאה ה-13, בלאג'ו, אשר השתתפה בקרבות רבים לצידם של הגיבלינים, הפכה לחלק מבית ויסקונטי שצורף מאוחר יותר לדוכסות מילאנו. ב-1535 מת הדוכס האחרון של מילאנו, פרנצ'סקו ספורצה השני, ובלומברדיה, כולל אגם קומו, החלו שתי מאות של שלטון ספרדי. באותה תקופה בלאג'ו הייתה יעד חביב ואידיאלי לתחבורה ולמסחר.
המאות ה-18 וה-19
בתקופה הנפוליאונית לנמל בלאג'ו הייתה חשיבות צבאית ואסטרטגית, ובזכותו בלאג'ו נהנתה משתי מאות מוצלחות: הרוזן פרנצ'סקו מלצי ד'אריל, דוכס לודי, החליט להקים את בית הקיץ שלו כאן. נבנו כאן כבישים מתאימים לעגלות, קודם בין הווילות והארמונות, לאחר מכן לכיוון מרכז העיר ולבסוף כביש ארבה-בלאג'ו הושלם. המוניטין של גדת אגם קומו נודע לכולם, אפילו מחוץ לגבולות ממלכת לומברדיה-ונציה. אפילו השליט האוסטרי פרנסיס הראשון השתכן בעיר, בווילות סרבלוני, מלצי וטרוטי.
תיירות הפכה למשאב הכלכלי העיקרי של בלאג'ו. הפונדק של אבונדיו גנציני הפך למלון גנציני בשנת 1825, והוא נחשב למלון הראשון בבלאג'ו. בעקבות דוגמה זו הוקמו בעיר מלונות מפוארים רבים שרובם פעילים עד היום, ולרוב שייכים למשפחות שייסדו אותם. כמה מהמלונות הידועים בעיר הם מלון פירנצה שנחנך בשנת 1870 וגרנד הוטל וילה סרבלוני שנחנך בשנת 1872. בלאג'ו הייתה אחד מיעדי התיירות הראשונים באיטליה שהפכו לבינלאומיים.
וילה מלצי ד'אריל
המבנה המשמעותי המשקיף על שפת האגם נבנה בין השנים 1808 ל-1815 על ידי האדריכל גיוקונדו אלברטולי לפי בקשתו של הרוזן פרנצ'סקו מלצי ד'אריל, המועמד לדוכסות לודי על ידי נפוליאון וסגן נשיא הרפובליקה האיטלקית משנת 1802. בשנת 1805, עם היווצרות הממלכה האיטלקית של נפוליאון, התמנה הרוזן לתפקיד הקנצלר של האימפריה. גם לאחר הקריירה הפוליטית שלו, מכיוון שזה היה מקום מגוריו של מלצי, המבנה, שהרוזן רצה שיידמה לווילה שלו במונצה ולווילות נוספות על אגם קומו, קושט ורוהט על ידי האמנים המפורסמים של התקופה. הייתה לו גם תשוקה של אספן אשר לא היו לו כל יריבים חוץ מהבעלים של הווילה הנושאת את אותו השם (כיום וילה קרלוטה), שהובס פוליטית על ידי מלצי עצמו וניסה לרכוש את יוקרתו שאבדה על ידי הרכבת אוסף אמנות יוצא דופן.
שדות תעופה
באזור לומברדיה יש שלושה שדות תעופה חשובים והם:
רכבת
קווי הרכבת העוברים בבלאג'ו:
רחפת
באגם קומו פועלת מעבורת מקומו לבלאג'ו, שעוצרת גם בעיירות אחרות על שפת האגם בדרך. מעבורת יוצאת גם מוורנה אל בלאג'ו.
תרבות
קרן רוקפלר מפעילה את המרכז שלה בבלאג'ו על שפת האגם מאז שנת 1960. המרכז בבלאג'ו מפעיל שתי תוכניות עיקריות: מגורים וכנסים. תוכנית ההתמחות מציעה לאמנים, סופרים, חוקרים, מדענים, פיזיקאים, קובעי מדיניות ואנשי מקצוע אחרים מכל רחבי העולם להפיץ את המקצוע שלהם ולשכנע אנשים אחרים לעסוק בו. מטרת התוכנית היא לכנס אנשים בולטים ומגוונים מכל רחבי העולם כדי לחלוק רעיונות, לדון ולשתף פעולה.
ערים תאומות
בלאג'ו היא חברה מייסדת של עמותה ייחודית של 24 ערים תאומות ברחבי האיחוד האירופי. ברחבי הערים התאומות יש שווקים של פירות וירקות מכל המדינות של הערים המשתתפות בעמותה, ופסטיבלים. נכון לעכשיו ישנם דיונים על חברות של שלוש ערים בעמותה (אגרוס בקפריסין, שקופיה לוקה בסלובניה וטרייבנה בבולגריה).
ערים נוספות בעמותה:
מועצה אזורית שומרון
גאוגרפיה
בדומה לשאר המועצות האזוריות ביהודה ושומרון, שטח השיפוט של המועצה כולל בעיקר את שטח היישובים היהודיים, ללא רצף קרקעי ביניהם. ישובי המועצה נמצאים בשטח שגובל בצפונו במועצה אזורית הגלבוע, מועצה אזורית מגידו ומועצה אזורית עמק המעיינות, במזרח במועצה אזורית בקעת הירדן, בדרום במועצה אזורית מטה בנימין ובמועצה המקומית בית אריה ובמערב במועצות האזוריות לב השרון, מנשה, עמק חפר ודרום השרון, בעיר ראש העין, ובישובים אלפי מנשה, כפר קאסם ואורנית.
העיר אריאל והמועצות המקומיות אלקנה, עמנואל, קרני שומרון וקדומים שוכנות בשטח המועצה. בתוך שטח המועצה נמצאים גם יישובים פלסטינים רבים. היישוב הגדול ביותר בתחומי המועצה הוא עלי זהב, המונה כ-4,380 תושבים. בשנת 2005, במהלך תוכנית ההתנתקות פונו היישובים שא נור, חומש, גנים, וכדים בצפון המועצה.
יישובי המועצה
כל היישובים במועצה הם התנחלויות. חלקם הוקמו על פי החלטת ממשלה ובהתאם לחוק הישראלי, וחלקם מאחזים שהוקמו בניגוד לחוק.
היישוב הראשון שהופרד מן המועצה והפך למועצה משל עצמו, היה קרני שומרון ב-1991, כשקדומים מלווה ב-1992. בספטמבר 2020 הועבר היישוב מעלה שומרון מן המועצה למועצה המקומית קרני שומרון.
ב-2022 הוכרז על איחוד היישובים עץ אפרים ושערי תקווה למועצה מקומית שער השומרון.
ב-20 במאי 2023, חתם אלוף פיקוד מרכז על צירוף שטחי אדמות מדינה ביישוב חומש, לסמכות מועצה אזורית שומרון.
כלכלה
קיצבאות: בשנת 2011 קיבלו 204 תושבים המהווים 0.7% מהאוכלוסייה דמי אבטלה. נתון זהה נרשם גם במקבלי הבטחת הכנסה.
חינוך
המועצה זכתה בשנת 2012 בפרס ועדת החינוך היישובי של משרד החינוך. המועצה האזורית שומרון היא הראשונה בדירוגה מבין כלל חמש הרשויות הזוכות, וזכתה בניקוד המקצועי ביותר בכל הפרמטרים (9.28 מתוך 10). נכון לשנת 2012 חמישים ושמונה אחוז מתקציב המועצה מושקע בחינוך.
ספורט ותרבות
את המועצה מייצגת קבוצת הכדורסל אליצור שומרון בליגה הלאומית.
המועצה נותנת חסות ללהקת הלל.
סקרלטי
סקרלטי היא משפחת מלחינים נודעת מתקופת הבארוק
הר כיתרון
הר כיתרון הוא שלוחה טופוגרפית הנמשכת מאזור היישוב צור הדסה לכיוון דרום-מערב. גובהה של שלוחת הר כיתרון 751 מטר מעל פני הים.
סביב נקודת גובה זו יש חורבות יישוב קדום בשם חרבת גֶרֶס - חרבת ג'וּרִיש שם נמצאים דרך רומאית קדומה, שרידי מבנים, בורות סיד, גתות, בורות מים ומערות קבורה. ב"נחל גרס" המתחבר למרגלות ההר לנחל סנסן יש שני מעיינות, "עין גרס עלית" ו"עין גרס תחתית".
על החלק הצפון-מזרחי של השלוחה נבנתה שכונת הר כיתרון שהיא חלק מן היישוב צור הדסה.
ג'סיקה לאונדס
ג'סיקה סוזן לַאוּנְדְס (באנגלית: Jessica Suzanne Lowndes; נולדה ב-8 בנובמבר 1988) היא זמרת ושחקנית קנדית, אשר ידועה בעיקר בשל תפקידה כאדריאנה טייט-דנקן בסדרת הנעורים "90210" ברשת The CW.
ביוגרפיה
לאונדס נולדה בוונקובר שבקולומביה הבריטית, קנדה. היא למדה בתיכון אקדמיית פסיפיק בעיר סארי.
לאונדס ידעה מגיל צעיר שיש לה תשוקה לשירה ולמשחק. היא גם הפיקה חלק גדול מהמוזיקה שלה בגיל צעיר. במהלך הקיץ שלפני השנה האחרונה שלה בתיכון, לאונדס הצטלמה לסדרת טלוויזיה מבית שואוטיים, ובעידוד הוריה עברה ללוס אנג'לס בגיל 16 והחלה את הקריירה שלה.
קריירת משחק
בשנת 2005 ערכה לאונדס את הופעתה הראשונה כשחקנית בסרט הטלוויזיה של רשת הטלוויזיה האמריקאית CBS; "Saving Milly" בתור אנדראה קונדרק. בשנת 2006 היא לוהקה לקומדיית המצבים "Alice, I Think", ובהמשך השנה היא הופיעה בסרט טלוויזיה מבית לייפטיים; "To Have and to Hold".
ב-2008 הופיעה בסרט האימה "אוטופסיה" ובסרט "הרדיפה אחרי מולי הארטלי", והחלה לשחק בתפקיד חוזר בסדרה "גריק" בתפקיד מנדי. באותה שנה, החלה לשחק את אחת הדמויות הראשיות בסדרת הנעורים "90210", ספין אוף של סדרת הנעורים משנות ה-90, "בוורלי הילס 90210", בתפקיד אדריאנה טייט דנקן.
בשנת 2010 כיכבה בסרט האימה הקנדי "גובה".
קריירה מוזיקלית
לאונדס החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בפרק הפתיחה של 90210, שבו שרה במחזה הבית-ספרי בסדרה. במרץ 2009 פרסמה בעמוד ה-MySpace שלה את הסינגל "Fly Away", אותו כתבה ובו ניגנה כאחת הבאסיסטיות הראשיות. בספטמבר 2009 לוונדס הופיעה עם השיר "God Bless America" במשחק של קבוצת הבייסבול לוס אנג'לס דודג'רס. באוקטובר 2010 פורסם השיר "Falling In Love", דואט של לוונדס עם הראפר איירוניק.
לאונדס שרה לצד פיינליסט "אמריקן איידול" הצרפתי, ג'רמי אמלין, בסינגל החדש שלו, "Undone", שעלה לרשת ב-29 באפריל ב-2011, ושווק ברחבי העולם ב-23 במאי באותה שנה.
חיים אישיים
בשנת 2009 נכללה לאונדס ברשימת "האנשים הכי יפים" של מגזין פיפל.
היא יצאה בעבר עם השחקן אדם גרגורי, ששיחק לצדה ב-90210, ועם השחקן אהרון פול.
1994 בישראל
1994 בישראל (ה'תשנ"ד - ה'תשנ"ה) הייתה השנה בה חגגה מדינת ישראל 46 שנה מיום היווסדה. האירוע הבולט בה היה הסכם השלום בין ישראל לירדן.
חתימת הסכם קהיר
הסכם קהיר נחתם ב-4 במאי 1994 בקהיר, בין ראש ממשלת ישראל, יצחק רבין, ובין ראש ארגון אש"ף, יאסר ערפאת, במעמד ארצות הברית, רוסיה ומצרים כעדות. ההסכם נודע גם בשם "ההסכם בדבר רצועת עזה ואזור יריחו" או בשם "הסכם עזה ויריחו תחילה". מטרתו של הסכם זה היא ליישם את תהליך הצהרת הכוונות (ספטמבר 1993) של התהליך המדיני הישראלי-פלסטיני, הידוע בשם "תהליך אוסלו", בדרך להסכם קבע. במסגרת הסכם קהיר הוחלט על הקמת ממשל עצמי פלסטיני בעל סמכויות חקיקה, שיפוט ושיטור וכן על העברת רצועת עזה ואזור יריחו לידי הפלסטינים.
הסכם השלום בין ישראל לירדן
הסכם השלום בין ישראל לירדן נחתם ב-26 באוקטובר 1994 והסדיר את היחסים, הגבולות וחלוקת המשאבים בין ישראל לירדן. ההסכם התגבש באמצע 1994 לאחר שבמשך עשרות שנים נפגשו מנהיגי ישראל בחשאי עם חוסיין מלך ירדן, שלא הסכים לקיים איתם שיחות גלויות. בהסכמת נשיא סוריה חאפז אל-אסד ובעידוד נשיא מצרים חוסני מובארכ ונשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, נערכו בקיץ שיחות בין ישראל לירדן, שהפכו עד מהרה לגלויות ופורסמה "הצהרת וושינגטון" שסיימה את מצב הלוחמה בין שתי המדינות.
צבא וביטחון
האירועים הביטחוניים הבולטים בשנת 1994 פיגועי טרור רבים וקשים של פלסטינים נגד ישראלים בהם פיגוע מכונית התופת בעפולה וחטיפת נחשון וקסמן. חלק מהפיגועים נעשו בניסיון לפגוע בתהליך אוסלו וחלקם כנקמה על טבח מתפללים מוסלמים במערת המכפלה שבוצע על ידי יהודי.
נולדו
(קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1994)
נפטרו
(קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994)
ספרינט (פירושונים)
{{פירושונים|* ספרינט (טיל) – הוא שמו של טיל נגד טילים בעל מאפייני תאוצה יוצאי דופן, אשר פותח בארצות הברית בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 במסגרת תוכניות ההגנה "זקיף" (Sentinel) ו-Safeguard
כלי רכב
}}
הלנה היל ויד
הלנה היל ויד (באנגלית: Helena Hill Weed ; 15 באוגוסט 1875 – 20 באפריל 1958) הייתה סופרג'יסט ית אמריקאית וחברה במפלגת הנשים הלאומית. היא הייתה אחת הגאולוגיות האמריקאיות הראשונות.
ביוגרפיה
היא נעצרה שוב בינואר 1918 על מחאה בבית המשפט, שבגינה ריצתה יום בכלא. באוגוסט אותה שנה היא נעצרה על השתתפותה בפגישה בכיכר לאפייט בעד זכות הבחירה, שבה נאמה אחותה אלסי היל, שבגינה נכלאה ל־15 ימים. אחותה קלרה היל הייתה גם סופרג'יסטית. מלבד פעילותה למען זכות הבחירה לנשים, היל הייתה גם אחת מהגאולוגיות הראשונות באמריקה, לאחר שלמדה במכללת ואסר ובבית הספר לכרייה במונטנה. היא גם הייתה חברה מייסדת במועדון העיתונאים הלאומי לנשים וסגנית נשיאה של בנות המהפכה האמריקאית, כמו גם המזכירה הלאומית של אגודת העצמאות האיטי-סנטו דומינגו. היא כתבה מאמרים התומכים בעצמאות האיטי עבור המגזין The Nation.
ניפונוזאורוס
ניפונוזאורוס (שם מדעי: Nipponosaurus; מילולית: "לטאה יפנית") הוא סוג דינוזאור ממשפחת ההדרוזאוריים ("בעלי מקור הברווז") אשר חי בעידן הקרטיקון לפני 85–80 מיליון שנה. מאובניו נמצאו ביפן ובמחוז סחלין שברוסיה. הוא היה קרוב משפחה של הלאמבאוזאורוס.
מאפיינים
הניפונוזאורוס הגיע לאורך 4 מטרים. בשל גודלם, נחשבו המאובנים הראשונים כשייכים לפרטים בוגרים, אך לאחר בדיקה מדוקדקת התברר שהיה מדובר בצעירים. לא נתגלה שלד המשויך לבוגר, אך שלדי הצעירים כללו עצמות רבות. דינוזאור זה היה בעל זנב ארוך וכבד, ראש בעל בליטה ישרה וצורת ולסתות שהזכירו מקור ברווז ובהם שורות של שיניים שטוחות.
דינוזאור זה רעה בעדרים בערבות הקדומות של הקרטיקון של יפן.
בתרבות
דינוזאור זה הופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.
שנות ה-80 של המאה ה-19
שנות השמונים של המאה התשע עשרה היו העשור התשיעי של המאה ה-19, החלו ב־1 בינואר 1880 והסתיימו ב־31 בדצמבר 1889.
סלדה, מלך אסקס
סלדה נשא לאישה את ריקולה (Ricula), אחותו של המלך אתלברט, מלך ממלכת קנט, והיה אביו של סאברט אשר ירש את סלדה במותו בשנת 604 לערך, וכן אביו של סיקסבאלד (Seaxbald).
שנות ה-80 של המאה ה-19
מבחינה טכנולוגית, ב-1886 החל קרל בנץ להוציא לשווקים את הדגם בנץ פטנט-מוטורוואגן, אשר היה כלי הרכב הראשון שפעל בעזרת מנוע בעירה פנימית שנחשב בפועל למכונית הראשונה בהיסטוריה אשר תחולל מהפכה עצומה בתחום התחבורה. במהלך העשור החלה התפשטות נרחבת של השימוש בחשמל ותאורה חשמלית, אשר שינו באופן מהותי את האופן בו אנשים חיו ועבדו, ואיפשרו לתעשיות רבות להמשיך להיות פרודוקטיבות גם בשעות החשיכה. הטלפון, אשר הומצא בעשור הקודם, המשיך להתפתח ולהיות נגיש יותר לכמות גדולה בהרבה של אנשים, וחולל במהלך העשור מהפכה עצומה בתחום התקשורת במהלך העשור. בנוסף, במהלך העשור ממציאים כמו לואי לה פרינס, אשר לקחו חלק בפיתוח סרטי הקולנוע המוקדמים, פתחו את הדלת לצורה חדשה של סיפור סיפורים באופן ויזואלי.
מבחינה חברתית, העשור אירע במהלך המהפכה התעשייתית השנייה, אשר אופיינה בתיעוש מואץ וחדשנות שהניעו את הצמיחה הכלכלית ואת תהליך העיור, התרחבות מהותית של תשתית מסילות הברזל אשר הקלה על התנועה של סחורות ושל האוכלוסייה, ותרמה באופן מהותית לצמיחת המסחר. הפריחה של המפעלים והתעשיות הובילה להתגבורת של המעבר של אנשים רבים מהאזורים הכפריים לערים. תקופה זו של עיור ותיעוש הביאה לא רק לשגשוג כלכלי אלא גם לאתגרים חברתיים משמעותיים.
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות
ההתנקשויות, החיסולים, וניסיונות ההתנקשות הבולטים ביותר במהלך העשור (לא בהכרח רק רציחות פוליטיות):
סיאטל מארינרס
סיאטל מארינרס (באנגלית: Seattle Mariners) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר סיאטל, שבוושינגטון. הקבוצה משחקת בבית המערבי של האמריקן ליג.
היסטוריה
הקבוצה נוסדה ב-1977 לאחר סיום מאבק משפטי ממושך בו תבעו מדינת וושינגטון, מחוז קינג ועירית סיאטל את האמריקן ליג על הפרת הסכם, לאחר שזו אפשרה לקבוצה קודמת ששיחקה בסיאטל לעזוב ב-1970 את העיר ולעבור למילווקי.
הקבוצה היא היחידה שלא הצליחה מעולם להעפיל לוורלד סיריס. למעשה, עד 1991 לא הצליחה הקבוצה להשיג מאזן ניצחונות חיובי, ורק ב-1995 זכתה בראשות הבית לראשונה בתולדותיה והעפילה לפלייאוף. בעונה זו הפסידה בגמר האמריקן ליג לקליבלנד אינדיאנס.
בעונת 2001 עזב את הקבוצה כוכבה אלכס רודריגז והצטרף לקבוצה שחקן השדה המרכזי איצ'ירו סוזוקי מיפן, הקבוצה השיגה בעונה זו 116 ניצחונות, והישוותה בכך את שיא הליגה של השיקגו קאבס מ-1906. בתום העונה זכה סוזוקי בתואר ה-MVP של האמריקן ליג, וכן בתואר רוקי השנה (שחקן השנה הראשונה המצטיין), וכפפת הזהב (שחקן ההגנה המצטיין).
בשנת 2012 פליקס הרננדס ביצע משחק מושלם, לראשונה בתולדות המועדון.
אוגוסט מרסייה
אוגוסט מרסייה (בצרפתית: Auguste Mercier; 8 בדצמבר 1833 – 3 במרץ 1921) היה גנרל צרפתי.
קריירה צבאית
הוא נולד בעיר אראס שבחבל נור-פה דה קאלה בצפון צרפת. ב-1852 התקבל לאקול פוליטקניק שהיה ברובע הלטיני של פריז. הצטיין בלימודיו ובחר לשרת בחיל התותחנים. הוא שירת במקסיקו במשך ההרפתקה הצבאית של צרפת במדינה זו (1863–1867), ולקח חלק במלחמת צרפת–פרוסיה (1870). ב-1884 התמנה לבריגדיר גנרל, ב-1888 - למנהל כללי של שירותי המלחמה, ב-1889 - למפקד חטיבה (בצבא הצרפתי - דרגה גבוהה מזו של בריגדיר גנרל) וב-1893 - לשר המלחמה. יצאו לו מוניטין כאיש צבא פיקח, מדבר בקצרה ובעל זיכרון יוצא מן הכלל.
חלקו בפרשת דרייפוס
בקיץ 1894 נודע לו כי המודיעין הצרפתי חשף איגרת שנשלחה אל השגרירות הגרמנית בפריז, ובה פירוט של מסמכים צבאיים חסויים צרפתיים. ב-7 באוקטובר של אותה שנה, על סמך פענוח מסמכים אלה בעזרתו של המומחה לגרפולוגיה אלפונס ברטיון, החליט כי אלפרד דרייפוס, שהיה היהודי היחיד ששירת במטה הכללי, אשם בבגידה. אחרי שדרייפוס נידון למאסר עולם באי השדים, הגנרל מרסייה הציע לשנות את החוק כדי לאפשר גזר דין מוות על בגידה.
ב-1895 דרש להשמיד את המסמכים הסודיים שבעטיים דרייפוס נמצא אשם בדין, ומשלא נענה בחיוב נאלץ להתפטר מתפקידו כשר המלחמה, אך נשאר גנרל חשוב בצבא. במשפטו החוזר של דרייפוס שנערך בעיר רן שבחבל ברטאן (8 באוגוסט 1899), שימש כעד הראשי נגד דרייפוס, שנמצא אשם שנית אך שוחרר כעבור עשרה ימים בשל חנינה מנשיא הרפובליקה אמיל לובה.
ב-1906 בית המשפט זיכה את דרייפוס מכל אשמה, שמו טוהר והוא הוחזר לצבא בדרגת רב-סרן, למרות התנגדותו הנחרצת של הגנרל מרסייה שלא חדל עד יומו האחרון מלהאשים את דרייפוס בבגידה.
Gleichwie der Regen und Schnee vom Himmel fällt, רי"ב 18
היסטוריה ומילים
באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708, וב-1714 קודם לתפקיד הממונה על המוזיקה. בתפקיד זה היה אחראי להלחנה של יצירה חדשה מדי חודש, בעיקר של קנטטות.
היצירה הזו בוצעה לכבוד הסקסגסימה, שסדר הקריאה באותו יום כולל פסוקים מן האיגרת השנייה אל הקורינתים ואת משל הזורע מתוך הבשורה על-פי לוקאס. הלברית נכתבה על ידי התאולוג והמשורר הלותרני ארדמן נוימייסטר (Erdmann Neumeister) שכתב את הלברית גם לרי"ב 61. החלק הראשון בקנטטה מורכב משני פסוקים מתוך ספר ישעיהו: "כי כאשר ירד הגשם והשלג מן השמים" המקושרים רעיונית למשל הזורע. שאר הטקסט נכתב על ידי משוררים לותרנים. כעשר שנים מאוחר יותר, ביצע באך את הקנטטה שוב בשינויים קלים, בלייפציג באותו מועד בשנת 1724, כנראה יחד עם קנטטה 181.
מבנה והרכב מבצע
הקנטטה נכתבה עבור שלושה סולנים, סופרן, טנור ובס ומקהלה בת ארבעה קולות. הכלים המשתתפים הם ארבע ויולות, צ'לו, בסון ובאסו קונטינואו. ההרכב חריג ביחס לקנטטות אחרות שלו, בהן יש בדרך כלל כינורות וויולה אחת. בלייפציג הוא הוסיף שתי חליליות ושינה את הסולם מסול ללה. בקנטטה חמישה חלקים:
מוזיקה
הסימפוניה הפותחת מתארת במנגינה ובצליליה את הגשם והשלג היורדים מן השמים. הציטוט מספר ישעיהו מושר על ידי הבס, המבצע המקובל של קולו של ישו ביצירות של באך. החלק השלישי הוא ייחודי אצל באך ובו חוזרת המנגינה ארבע פעמים. בכל אחת הסולנים הגברים נושאים קטע התפילה ובסיומו קוראת המקהלה "שמע קולנו, אדוננו ואלהינו!". הקנטטה מסתיימת במקהלה בת ארבעה קולות, סיום שבאך השתמש בו ברבות מהקנטטות.
הקלטות
את הקנטטה ביצעו והקליטו בין השאר מספר מנצחים ידועים בהם ניקולאוס הרנונקור (ב-1971), טון קופמן (ב-1995), מסאקי סוזוקי (ב-1997) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
סקוט יאנאו
סקוט יאנאו (באנגלית: Scott Yanow; נולד ב-4 באוקטובר 1954) הוא מבקר מוזיקה, היסטוריון ועיתונאי אמריקאי הכותב על ג'אז.
ביוגרפיה
יאנאו נולד ברובע הברונקס שבניו יורק. כשהיה בן 16 עברה משפחתו להתגורר סמוך ללוס אנג'לס שבקליפורניה. בנעוריו שמע תזמורות דיקסילנד ג'אז בתוכנית רדיו יומית וכן התרשם מהופעתו של לואי ארמסטרונג בסרט של דני קיי. על אף שהיה חובב סווינג ודיקסילנד ג'אז החל להאזין גם למוזיקאים כצ'ארלי פארקר, ת'לוניוס מונק ודיזי גילספי שלתקליטיהם האזינו חבריו לקולג' (בו למד חשבונאות). אט אט החל להתפתח וסקרנותו הביאה אותו בראשית שנות השבעים להאזין ולכתוב על תקליטי והופעות ג'אז מסווינג ועד אוונגרד בעבור כתבי עת של סטודנטים. ב-1975 היה לעורך הג'אז של Record Review וב-1983 היה גם לבעל טור במגזין הג'אז הנחשב Jazziz. בנוסף נשכר לכתוב הערות אלבום עבור חברות תקליטים רבות וכתב עבור כ-600 אלבומים.
ב-1996 החל לכתוב עבור אתר האינטרנט Allmusic, הפך לכותב הג'אז הראשי של האתר וכתב שם את מרבית הביוגרפיות על אמני הג'אז וביקורות על אלבומים.
דיימונד
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אורי עמית
אוּרי עמית (6 בינואר 1934 - 18 באוקטובר 2011) היה איש ציבור ישראלי, פעיל מפא"י ומפלגת העבודה, שכיהן כראש העירייה השלישי של רמת גן (1983–1989).
ביוגרפיה
עמית נולד בבגדאד בירת עיראק, בשם עובד עבודי פאשה. בהיותו בן חמש, עלה לארץ ישראל עם משפחתו. כילד הוא הגיע לשכונת רמת יצחק (רמת-גן ב' דאז), שבה התגוררו מאז שנת 1927 קרובי משפחתו. לאחר תקופה קצרה חזרה המשפחה לעיראק.
בית המשפחה היה בית פתוח לתנועת "החלוץ" - התנועה הציונית בעיראק. בין באי הבית היה השליח ירחמיאל אסא, חבר קיבוץ חולתה, שתרם רבות לקהילה היהודית בעיראק ולעלייתה ארצה. בנערותו עסק עמית בפעילות ציונית מחתרתית - הוא נהג לחלק חומר ציוני וחומר ללימוד השפה העברית על אופניו. עקב חשש מרדיפות ומאסרים הבריח אביו של אורי את ילדיו לישראל. בסופו של דבר, עמית עלה לארץ בשנית בעלייה בלתי-לגאלית בשנת 1949 במסגרת המחתרת הציונית "החלוץ" דרך איראן בגיל 16.
בישראל למד אורי בכפר הנוער בן-שמן ומאוחר יותר עבר לקיבוץ יגור, בו התעצבה תפיסתו האידאולוגית. לאחר שירותו הצבאי כטכנאי בצוות קרקע של טייסת קרבית בחיל האוויר, התגורר מספר שנים באילת ועבד במפעל בתמנע, שם החל בפעילות פוליטית במפא"י (לימים מפלגת העבודה) ובגיל 23 נבחר כיו"ר ועד עובדי המפעל.
בשנת 1959 נשלח על ידי המפלגה למכון להשכלה בבית ברל. משם הגיע בראשית שנות ה-60 לרמת גן, היה פעיל בחוגי הצעירים של מפא"י בעיר, ומ-1963 כיהן כמזכיר הסתדרות הפקידים במועצת הפועלים של רמת-גן–גבעתיים (האגודה הגדולה ביותר במועצה) במשך יותר מ-12 שנה. משנת 1965 כיהן בנוסף כיו"ר מטה הדור הצעיר של המערך לאחדות פועלי ארץ ישראל ברמת גן. היה ממייסדי המשמרת הצעירה של מפא"י וחבר הלשכה הארצית הראשונה שלה, וממקימי ה"חוג לשילוב" (חוג צעירי מפא"י מיסודם של יוצאי האוניברסיטה) וחבר הנהלתו הארצית.
בשנים 1967-68 למד כלכלה והיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, אך הפסיק את לימודיו לקראת הבחירות לכנסת השביעית.
בדצמבר 1975, לאחר מותו של מזכיר מועצת הפועלים אליעזר אלקס, נבחר (כמועמד יחידי) למזכיר בפועל, וכעבור חודש, בינואר 1976, נבחר למזכיר הקבע של מועצת הפועלים. הוא כיהן בתפקידו במשך תשע שנים (נבחר מחדש בשנת 1977 ושוב ב-1981). בראשית שנות ה-80 היה ממקימי חוג "יחדיו" במפלגת העבודה.
בשנת 1983 גבר על נאוה ארד בהתמודדות על מועמדות מפלגת העבודה לראשות עיריית רמת-גן ובבחירות גבר על ראש העיר המכהן ד"ר ישראל פלד ונבחר להיות ראש העיר הראשון של רמת גן מטעם מפלגת העבודה.
בין הישגיו כראש העירייה: סגירת מפעלים מזהמים, הכנת התשתית לפיתוח מזורז במתחם הבורסה, שיפור התשתיות - כבישים, ביוב ומים, הגדלת שטחי הגנים בעיר, פתיחת המוזיאון לאמנות ישראלית ברחוב אבא הלל ובניית קניון איילון ושכונת ערמונים. כמו כן פעל לשיפוץ ביתו הפרטי של אברהם קריניצי, ראש העיר הראשון, והסבתו למוזיאון לתולדות רמת גן, חיזק את הקשר בין רמת-גן לערים תאומות ברחבי העולם והצליח לשפר את שיעור הגבייה בעיר, כך שבסוף הקדנציה שלו היה בקופת העירייה עודף תקציבי ניכר.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 1989 הפסיד עמית מול צבי בר, שרץ מטעם הליכוד. עמית המשיך לתפקד באופוזיציה העירונית עד שנת 2003. במקביל פנה לעסקים והגביר את פעילותו במפלגת העבודה. תקופה מסוימת נמנה עם מקורביו של אהוד ברק.
בשנת 1989 הועמד לדין באשמת לקיחת שוחד, בכך שקואופרטיב דן שילם 5,000 דולר למוציא לאור של המקומון העירוני "רמת גן שלנו" לבקשתו ולקידום עניינו האישי של עמית כראש עיריית רמת גן, בתמורה לזירוז ההליכים שהיו דרושים להשלמת העברת חניון האוטובוסים של "דן" משכונת "גלי גיל" ברמת גן למתחם חדש בסמוך לאצטדיון העירוני, ולהשגת "רצון טוב והבנה" לצרכיו של הקואופרטיב מצד העירייה בנושאים שבהם נזקק הקואופרטיב לעירייה. ב-27 בינואר 1993 הורשע עמית בבית המשפט המחוזי, ונדון לתשעה חדשים מאסר על תנאי ולקנס בסך 11,000 ש"ח. ערעורו לבית המשפט העליון נדחה.
בשנת 2002 עתר עמית לבג"ץ בבקשה שיורה למשטרת ישראל וליועץ המשפטי לממשלה לפתוח בחקירה נגד ראש עיריית רמת-גן, צבי בר, בחשד שלקח שוחד. בהמלצת בג"ץ חזר בו עמית מעתירה זו.
אורי עמית נפטר באוקטובר 2011, ונטמן בבית העלמין בהרצליה. הוא הותיר אחריו בן אחד.
בבית מועצת פועלי רמת גן וגבעתיים לשעבר נקבעה לוחית זיכרון לזכרו.
עזמוט
עזמוט (בערבית: عزموط) היא עיירה פלסטינית בנפת שכם במרכז השומרון, חמישה ק"מ צפונית מזרחית לשכם וכ-500 מטר מדרום מערב להתנחלות אלון מורה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, העיירה מנתה 3,216 תושבים באמצע שנת 2016.
היסטוריה
לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. הכפר מוקף במספר אתרים ארכאולוגיים: מצפון, על פסגתו המערבית של ג'בל בילאל, מצוי מקאם שייח' "בילאל אבן רבאח", אתיופי שהיה המואזין הראשון באסלאם. ממערב, מקאם שייח אחמד, קבר שייח מהתקופה הפטאמית. מדרום, ח'רבת איבן נ'סיר (חורבת אבן נצר), במקום נמצאו חרסים מתקופת הברזל ושרידי מבנים מהתקופה הפרסית בארץ ישראל והתקופה ההלניסטית, על ידי הארכאולוג רם גופנא במסגרת הסקר הארכאולוגי של ישראל בשנת 1968. מדרום מזרח, ב"ח'רבת כפר ביתא" נמצאו 5 מערות קבורה מפוארות בהם עיטורי פרחים ("רוזטות").
החוקר צרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר ב-1870 וכתב:.
במפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 283 מוסלמים, ובמפקד 1931 היא גדלה ל-307 מוסלמים אשר שכנו ב-70 בתים.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 410 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 10,748 דונם, מתוכם 3,259 שימושו לגידולי דגנים.
בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות של 1949, עברה עזמוט משליטה בריטית לירדנית.
לאחר 1967
במלחמת ששת הימים, בחצות ליל ה-7 ביוני 1967, החלה מתקפת חטיבה 37 על אזור שכם. החטיבה נכנסה אל העיר בשעה 10:45 בבוקר והלחימה נמשכה עד הערב, בסיומה נפל כל האזור בידי כוחות צה"ל והכפר עבר משליטה ירדנית לישראלית.
לאחר עליית הליכוד לשלטון ב-1977, יומיים לאחר שניצח בבחירות לכנסת, הכריז ראש הממשלה מנחם בגין, בעת שביקר אצל "גרעין אלון מורה", ש'בקרוב יהיו הרבה אלוני מורה'. לצורך כך נוהלו מגעים רבים עם גורמים בממשלה. בספטמבר 1978, בעקבות התחייבות של ראש הממשלה מנחם בגין שלא להקים התנחלויות במשך שלושה חודשים, עלו מתנחלים מגוש אמונים להתנחלות באזור חווארה. בדצמבר 1978, לקראת תום שלושת החודשים, דרשו בגרעין אלון מורה להקים את היישוב ממזרח לשכם וב-31 בדצמבר 1978 יצאו במסע עצמאי להר חווארה. המסע נעצר בידי צה"ל.
במאי 1979 נערך גרעין אלון מורה לחידוש המאבק, לאור ההתמהמהות בהקמת ההתנחלות ליד שכם. במחלקה להתיישבות ניסו לאתר אדמות מדינה או אדמות נפקדים שמתאימות להתנחלות, לאחר ששר הביטחון סירב להפקיע אדמות לשם כך. בתחילת יוני 1979 בוצעה הפקעה של אדמות מהכפר הסמוך רוג'ייב, בעקבות עתירה לבג"ץ נגד שימוש בקרקעות המופקעות לצורך הקמת התיישבות, פסק בית המשפט כי ההפקעה אינה חוקית. ממשלת ישראל החליטה להעביר את התנחלות "אלון מורה" סמוך לפסגת ג'בל בילאל (או "הר כביר"), שלמרגלותיו שוכנת עזמוט, זאת לאחר שהוכרזה כאדמות מדינה על ידי פליאה אלבק, מנהלת המחלקה האזרחית בפרקליטות המדינה, מאחר שלא הייתה מעובדת.
ב-13 בינואר 1991, נרצח תושב הכפר חמדאללה ראדי חיליל עלאוונה, בן 27 על ידי פנחס אסייג, תושב אלון-מורה. אסייג הודה ברצח ושיחזר אותו. ב-12 בספטמבר 1991 החליטו שופטי בית המשפט המחוזי בתל אביב, על סמך חוות דעת רפואית, לבטל את המשפט. אסייג נשלח לאשפוז פסיכיאטרי.
לאחר הסכמי אוסלו, 59% מאדמות הכפר מוגדרות כשטח B ו-41% הם שטח C.
בשנת 1996 נסלל על אדמות הכפר כביש עוקף להתנחלות אלון מורה - כביש 555. הנסיעה על הכביש אסורה לתושבי הכפר ונמנעת מהם הגישה אל אדמות הכפר שמעבר לכביש. בזמן האינתיפאדה השנייה חפר צה"ל לאורך הכביש שתי תעלות שמונעות מעבר כלי רכב בין הכפרים דיר אל-ח'טב וסאלם לעזמוט. בשנת 2003, במאי הקולנוע אבי מוגרבי צילם בעזמוט סרט תיעודי קצר, שהוקרן במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין בשנת 2004. בעשור השני של המאה ה-21, השתלטו בהדרגה מתנחלי אלון מורה על מאות דונמים של אדמה חקלאית פרטית של תושבי הכפר.
לורנד פניבש
לוֹרַנְד אֶרוִוין פֶנִיבֶש (בהונגרית: Fenyves Loránd; בהונגרית מבטאים בערך "פנווש" ; 20 בפברואר 1918 – 24 במרץ 2004) היה כנר ומורה יהודי-הונגרי-ישראלי-קנדי.
קורות חיים
פניבש נולד ב-1918 בבודפשט בירת הונגריה למשפחה יהודית מוזיקלית: אביו אלכסנדר היה זמר טנור מרשים ואמו אֶלזָה הייתה פסנתרנית. בגיל חמש החל ללמוד נגינה בכינור והיה לתלמיד הצעיר ביותר באקדמיה למוזיקה על שם פרנץ ליסט שבבודפשט (בהונגרית: Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem). בשנים 1933-4 היה תלמידו של ינה הובאי. בהמשך זכה בפרס הובאי, והיה סולן בהופעות הבכורה של הקונצ'רטו לכינור מאת פליקס ויינגרטנר (שאף ניצח עליהן).
הכנר ברוניסלב הוברמן שמע את נגינתו והזמין אותו להצטרף אל התזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית, שבאותו זמן עסק בהקמתה, בשנת 1936, בארץ ישראל. לאחר התייעצות עם המנצח פליקס ויינגרטנר, החליט פניבש לקבל את ההצעה ועלה ארצה עם אחותו, הכנרת אליס פניבש-רוזנברג. השניים הצטרפו אל התזמורת, ולורנד כיהן בה ככנר ראשי עד 1951, אז החליט לפרוש ממנה כדי להתמסר למוזיקה קאמרית. בשנת 1938 הקים רביעיית מיתרים עם אחותו אליס (עליזה), הוויולן עדן פרטוש והצ'לן לסלו וינצה, וקרא לה הרביעייה הישראלית. הופעות הרביעייה תרמו רבות לעולם המוזיקה ולחיי התרבות בישראל בשנותיה הראשונות של המדינה.
ברנדון יורי
ברנדון בויד יורי (באנגלית: Brendon Boyd Urie; נולד ב-12 באפריל 1987) הוא זמר, מתופף, בסיסט, כותב שירים, גיטריסט ופסנתרן אמריקאי. יורי הוא הסולן של הלהקה "פאניק! אט דה דיסקו", והיחיד שנשאר מהלהקה המקורית.
לורנד פניבש
קורות חיים
בתחילת שנות ה-40 נמנה עם ששת המוזיקאים שהקימו את הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב, בהמשך האקדמיה למוזיקה בתל אביב. באותן שנים גם פגש את ורה קמני (Kemeny), ובשנת 1949 נשא אותה לאישה. לזוג פניבש נולדו שתי בנות: טליה ודפנה.
ברנדון יורי
ביוגרפיה וחייו האישיים
יורי נולד בסנט ג'ורג', יוטה, ועבר ללאס וגאס שבנבדה בגיל שנתיים. ברנדון הוא הילד החמישי והצעיר ביותר להוריו גרייס ובויד יורי במשפחה מורמונית (אך עזב את האמונה בגיל 17). אימו של ברנדון היא ממוצא הוואי, ואף מוזכרת בחלק משיריו של ברנדון. הוא למד בתיכון "פאלו ורדה" שבלאס וגאס, ופגש שם את ברנט וילסון, שהיה הבאסיסט של פאניק! אט דה דיסקו.
לורנד פניבש
קורות חיים
ב-1957 היגר פניבש מישראל עם משפחתו לז'נבה, שם התמנה ככנר הראשי של תזמורת שווייץ המערבית וכמורה בכיר לכינור בקונבטוריון בז'נבה עד 1965, אז היגר מאירופה לקנדה, שם השתקע. מאז ועד מותו ב-2004 לימד באוניברסיטת טורונטו.
ברנדון יורי
ביוגרפיה וחייו האישיים
בראיון בשנת 2011 סיפר יורי כי היה נחשב "ספאז בתיכון", ואף כי אחד התלמידים נהג להתעלל בו באופן קבוע. כדי לשלם את שכר המקום בו התאמנה הלהקה עבד יורי בבית קפה (Tropical Smoothie Cafe), שם שר מדי פעם ללקוחות. הוא הסביר, "הייתי שר את כל השירים שהייתי שומע באותה תקופה, אך אני זוכר שלאנשים היו בקשות מסוימות לשירים, זה היה פשוט מגוון עצום של שירים. הרבה אנשים אהבו את זה והיו כמה אנשים שביקשו ממני לשיר בשביל טיפ, ותמיד נהנתי מזה. אך מצד שני היו כמה אנשים שלא אהבו את זה במיוחד, והייתי צריך לכבד את רצונם."
לורנד פניבש
קורות חיים
ככנר וירטואוז מבריק, הרבה להופיע כסולן ברחבי העולם וכפדגוג, שראה עצמו לא רק כמורה למוזיקה אלא גם כמחנך, השקיע רבות בהוראת נגינה בכינור ומוזיקה קאמרית.
ב-1998, לרגל יום הולדתו השמונים, הוענק לפניבש צלב מסדר ההצטיינות של הונגריה.
ברנדון יורי
ביוגרפיה וחייו האישיים
בספטמבר 2011 אושר שברנדון התארס לשרה אורזחובסקי, וב-27 באפריל 2013 הם נישאו.
לורנד פניבש
קורות חיים
לורנד פניבש נפטר בציריך שבשווייץ בשנת 2004, בדרכו לישראל. הועלה לקבורה בישראל, ונטמן בבית העלמין קריית שאול.
ברנדון יורי
ביוגרפיה וחייו האישיים
בפברואר 2017, עזבו ברנדון ושרה יורי את ביתם בלוס אנג'לס, קליפורניה, למקום לא ידוע. יורי אמר כי הרגיש לא בטוח באותו הבית כתוצאה מתשומת לב המופרזת מן המעריצים שלו.
ביולי 2018 יורי הגדיר עצמו כפאנסקסואל, ובנוסף תומך ידוע ואהוד של הקהילה הגאה ברחבי העולם.
בראיון אישי, ברנדון סיפר כי "התנסה" באופן רומנטי עם גברים, אך לא ראה אף פעם טעם להגדיר את עצמו. "אני אוהב את שרה מאוד. אך אם יקרה משהו נורא, (ואני מקווה שלא יקרה) יש לגברים סיכוי אצלי כמו לנשים. בכללי, אני אוהב אדם כאדם, לא משנה מה יש לו בין הרגליים".
פאניק! אט דה דיסקו
בתקופת התיכון הציע וילסון ליורי להצטרף ללהקתו, שהייתה צריכה גיטריסט חלופי. ברנדון נענה להצעה, והתחיל עם שאר חברי הלהקה בחזרות. במקור היה ריאן רוס סולן הלהקה, אך כששמעו חברי הלהקה את יורי שר במהלך חזרות שביצעו, הם התרשמו מיכולותיו הקוליות ובחרו בו כסולן הלהקה.
מאז הקמתה הוציאה הלהקה שבעה אלבומי אולפן בהם שימש יורי כסולן. אלבום הבכורה של הלהקה, "A Fever You Can't Sweat Out", יצא לאור בשנת 2005. אלבומה השני של הלהקה, "Pretty. Odd.", יצא לאור בשנת 2008. באלבום זה, לעומת האלבום הקודם, השתתף יורי בכתיבת השירים. בשנת 2011, לאחר עזיבתם של שניים מחברי הלהקה, ריאן רוס וג'ון ווקר, יצא לאור אלבומה השלישי של הלהקה, "Vices & Virtues". אלבומה הרביעי של הלהקה, "", יצא לאור באוקטובר 2013 (עם הלהיט הידוע "This is gospel") לאחר עזיבתו של המתופף ספנסר סמית'. האלבום החמישי - "Death of a Bachelor" יצא בשנת 2016. האלבום השישי הוא "Pray for the Wicked" שיצא ב-22 ביולי 2018 ונחשב כ-״ייחודי ומתאר אותי בצורה אישית״ על פי ברנדון. ובתאריך ה-19 באוגוסט 2022 הוציאה הלהקה את אלבומה האחרון "Viva Las Vengeance" ובתאריך ה-24 לינואר 2023 הודיע יורי על פירוק הלהקה לאור הפיכתו לאבא.
למעשה, בין האלבום "Pretty. Odd." לאלבום "Vices & Virtues", ברנדון וספנסר הוציאו סינגל בשם הלהקה ששמו "New Perspective". כמו כן, ברנדון ידוע בחדשירים (סינגלים) הרבים שהוציא ובשירי ה-"בונוס" שקיימים לכל אלבום (אם כי רק באלבום "Vices & Virtues" השירים אינם נגנזו לחלוטין). חלק מהסינגלים הוצאו בהקשר לחג, כמו "It's Almost Halloween" ו-"Feels Like Christmas". במהלך הוצאת האלבומים, ברנדון התארח לשיר בכמה מתוכניות האירוח והזמר המוכרות ביותר בארצות הברית, בניהן - "Ellen", "The Tonight Show", "The voice" ורבים אחרים.
פרויקטים נוספים
יורי השתתף במספר שירים של הלהקה פול אאוט בוי. בשנת 2008 הוא השתתף בשירים "What A Catch, Donnie" ו-"20 Dollar Nose Bleed" מאלבומה של הלהקה, "Folie à Deux". יורי גם השתתף בשיר של הלהקה מאלבומה "Under The Cork Tree" כזמר רקע. בשנת 2008 השתתף יורי בקמפיין של חברת קוקה-קולה, "Open Happiness", בו גם השתתפו פטריק סטאמפ מהלהקה פול אאוט בוי, טרווי מקוי מהלהקה ג'ים קלאס הירוז, סי-לו גרין וג'אנל מונה.
בדצמבר 2013 הופיע יורי עם השיר "Big Shot" מול בילי ג'ואל ונשיא ארצות הברית ברק אובמה, כאשר קיבל ג'ואל את אות הכבוד הגבוה ביותר על השפעתו על התרבות האמריקנית באמצעות האמנות.
במרץ 2014 השתתף יורי בשיר "Keep On Keeping On" של הראפר טרווי מקוי. באותה שנה השתתף יורי גם בשיר "Love in the Middle of a Firefight" מאלבום הבכורה של ה-DJ דילון פרנסיס, "Money Sucks, Friends Rule". בנוסף, הוא השתתף בשיר עם ליל דיקי ששמו "Molly".
בשנת 2015, ברנדון כתב שיר למחזמר של בובספוג מכנס מרובע. המחזמר עשה את הופעת הבכורה שלו בשיקגו בקיץ 2016 וחזר לתיאטרון פאלאס בברודוויי בחורף של 2017. עבור המחזמר, ברנדון שר את השיר שכתב, ושמו - "לא ספוג פשוט".
ב-11 באפריל 2017, ברנדון הכריז שיחק במחזמר עטור הפרסים "קינקי בוטס" וישחק בו את אחד התפקידים הראשיים, צ'רלי פרייס. הוא שיחק את התפקיד מ-26 במאי 2017, עד ל-6 באוגוסט 2017.
אמנים משפיעים
יורי ציין את פרנק סינטרה, להקת קווין, בילי ג'ואל ודייוויד בואי כמשפיעים הגדולים ביותר עליו מבחינה מוזיקלית. הוא הוסיף שטעמו המוזיקלי הושפע רבות מחינוך הוריו.
קול
ליורי יש טווח קול טנור לירי המשתרע על פני חמש אוקטבות. הטווח שלו משתרע בין D2 ל-C7. קולו ידוע כ"נרחב "ו"מגוון", במיוחד לאחר שחרורו של השיר "This Is Gospel" בשנת 2013.
דיסקוגרפיה
מתוך הערך פאניק! אט דה דיסקו
חיטוט באף
חיטוט באף היא פעולה שבה מוחדרת אצבע לאחד מנחירי האף, בדרך כלל במטרה להרחיק ממנו נזלת יבשה וגופים זרים, או במטרה לגרד באף. אף על פי שהחיטוט באף הוא מנהג נפוץ ביותר, הוא נחשב לטאבו בתרבות המערב, ומעורר תחושות גועל ותיעוב בקרב הצופים בו.
הגורמים לחיטוט באף
בתעלות האף נמצאת רירית האף המייצרת באופן קבוע נזלת, החשופה לאוויר. אם הנזלת מתייבשת, היא גורמת בדרך כלל לגירוי עורי קל בקולטנים התחושתיים שבאף. גירוי זה מאלץ את בעל הגירוי להסיר את הנזלת היבשה באמצעות חיטוט באף.
מקרים קיצוניים של חיטוט באף נקראים rhinotillexomania (מיוונית, rhino "אף" + tillexis "נקרנות"). במקרים אלה נגרם נזק משמעותי לרקמת העור שבאף, והם מאופיינים על ידי התנהגות כפייתית פתולוגית. מקרים אלה נדירים יחסית. אחד מהמקרים הללו מתועד בשיר "בוא נשחיר את המים" (Let's Make the Water Turn Black) של פרנק זאפה, המספר על חבר ילדות שנהג למרוח נזלת על זגוגית החלון של חדר השינה שלו.
rhinotillexomania מוכרת כהפרעה נפשית בספר ה-ICD, ובפרק "הפרעות מנטליות והתנהגותיות" ניתן לה המספר F98.8. רוב הלוקים בהפרעה זו הם ילדים ובני נוער.
סיכונים רפואיים
קיימים חילוקי דעות בקהילה המדעית בשאלת הסיכונים הרפואיים הכרוכים בחיטוט באף. יש הטוענים שהחיטוט באף עלול לשאת מספר סיכונים רפואיים, ומוטב להשתמש בממחטה. לעומתם, יש הטוענים שמוטב לחטט בעזרת האצבע, מכיוון שהיא יותר רגישה וניתן לכוון אותה למוקד הגירוי.
בין הסיכונים הכרוכים בחיטוט באף ניתן למנות זיהומים, דימומים, ובמקרים נדירים פגיעה במחיצת האף. מחקר גילה ש-25% מהאוכלוסייה סבלה לפחות פעם אחת מדימום כתוצאה מחיטוט באף.
מכיוון שבאזור האף יש ריכוז של נימים המקושרים למוח, קיימת סכנה שזיהומים נסיגתיים מאזור האף יתפשטו למוח. בשל כך, האזור בין קצוות הפה לגשר האף, כולל האף והלסת העליונה, מוכר כ"משולש הסכנה" בפנים.
לעומת זאת, חיטוט באף אינו משפיע על חוש הריח, מכיוון שהעצבים המעורבים בהרחה נמצאים במעלה האף, בנקודה שהאצבע איננה מגיעה אליה.
אכילת נזלת
אכילת נזלת נקראת Mucophagy בספרות הרפואית, ומתאפיינת בצריכה של נזלת לאחר חיטוט באף. אכילת נזלת נחשבת לגסות רוח בתרבות המערב, ומעוררת בדרך כלל גועל ובחילה בקרב הצופים בה, אף יותר מהחיטוט באף. התופעה נפוצה אצל תינוקות וילדים צעירים.
יתרונות בריאותיים
על פי מחקר של פרידריך בישינגר, מומחה לתפקודי ריאה מאינסברוק, חיטוט באף ואכילת נזלת מועילים למערכת החיסונית.
סוגיית החיטוט באף ביהדות
נושא החיטוט באף לא נדון במפורש בהלכה היהודית, אך התלמוד הבבלי דן במקרים אחרים בהם האדם גורם לתחושת גועל אצל חברו:
יש רבנים בדורנו שלמדו מאימרה זו שאסור לחטט באף בפני אנשים.
איסור נוסף וקשור הוא איסור בל תשקצו, איסור הלכתי לעשות מעשים המעוררים גועל. לדוגמה הרמב"ם כותב כי מדין זה אסור לאכול בידיים מלוכלכות. האיסור משתנה לפי תחושת האדם עצמו ולפי מנהג המקום, וקשה לקבוע מה נכלל באיסור.
דיון נוסף הקשור לנושא הוא לגבי איסור נגיעה במקומות המטונפים בשעת התפילה. הרמ"א כתב שאסור בשעת תפילה ולימוד תורה לגעת ב"צואת האף". המשנה ברורה מביא על דברי הרמ"א האלו שהגאון מווילנה מקל בזה, וגם האשל אברהם כותב על דברי הרמ"א שאין זו אלא חומרה ומידת חסידות.
לפי דיווחים בעיתונות, הרב עובדיה יוסף קבע פסק הלכה שלפיו אין לחטט באף בשבת היות שקרוב לוודאי הוא כי במהלך הפעולה יתלשו שערות מדופן הנחיר. תלישת שערות אסורה בשבת משום מלאכת גוזז, ואף כי לפי כללי הלכות שבת כדי רק פעולה שעושה מכוון בה למלאכה נאסרת מהתורה בשבת, הרי שכאשר הפעולה תגרום בוודאות למלאכה, הדבר יחשב כאילו התכוון בפעולתו למלאכה עצמה. פסק הלכה זה היה מושא ללעג והוצג כקוריוז אצל חלקים בציבור החילוני לנוכח התערבותו בפעולה מוצנעת ואזוטרית בחיי היום יום. אך נראה שהדיווח היה מוטעה מכיוון שהוא סותר דברים מפורשים שכתב.
איזבל (סרט)
איזבל (באנגלית: Jezebel) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1938 בבימויו של ויליאם ויילר. בסרט משחקים בטי דייוויס, הנרי פונדה, ג'ורג' ברנט, דונלד קריספ ופיי ביינטר.
חיטוט באף
סוגיית החיטוט באף ביהדות
בשנים האחרונות פורסמו מספר פסקי הלכה לפיהם פעולת החיטוט באף היא מאוסה ויש להימנע ממנה גם בימי חול ועל אחת כמה וכמה בשבת. סוגיה זו עולה מפעם לפעם במסגרת שאלות ותשובות המופנות לרבנים שונים.
איזבל (סרט)
הסרט זכה להצלחה כלכלית ולביקורות חיוביות. הוא היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר וזכה בשניים.
ב-2009 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע.
הפקה
הסרט מבוסס על מחזה כושל משנת 1933, שבו שיחקה מרים הופקינס בתפקיד ראשי.
ג'פרי לין היה אמור לשחק במקור בסרט בתור פרסטון דילארד, אך מפיקי המחזה שבו השתתף באותה תקופה סירבו לאשר לו להשתתף בסרט, והנרי פונדה קיבל את התפקיד. בנוסף, אניטה לואיס הייתה אמורה לגלם את בל מאסיי ואדמונד גולדינג היה אמור לביים את הסרט.
הסרט התעכב במהלך הצילומים עקב צילום מרובה של סצנת הרכיבה של דייוויס ולידת בתו של פונדה, (ג'יין פונדה).
לסרט נעשו מספר אתחולים בכיכובם של דייוויס, ג'ין ארתור ולורטה יאנג.
אורופיליה
אורופיליה (באנגלית: Urophilia), הידועה גם בשם "מקלחות זהב", היא פטיש ארוטי השם דגש על משחקי שתן.
משחקי השתן לרוב מתבססים על מתן שתן בציבור, השתנה על אחרים או על הפטישיסט; צפייה באחרים משתינים או צורכים שתן; "הרטבת המיטה" או "עשיה במכנסיים".
היא יכולה לבוא גם כחלק ממשחק BDSM, בו השולט מטיל את מימיו על הנשלט כאקט של השפלה, או במקרים אחרים - מורה לנשלט להרטיב את מכנסיו.
לפעמים צורכים אורופילים לפני קיום יחסים מאכלים ומשקאות שמטרתם הגברת כמות השתן ושיפור טעמו.
תמד
תֶּמֶד או תְּמָד הוא משקה אלכוהולי מותסס המיוצר בהתססת דבש, בדומה לבירה המותססת מדגנים ויין המותסס מענבים. יש המוסיפים לתמד תבלינים כגון ציפורן, קינמון או אגוז מוסקט ולעיתים רחוקות גם קמומיל, אורגנו, פירות או לבנדר.
התמד מכונה לעיתים "יין דבש", ומשמש לצד היין המתובל כמשקה מסורתי המוגש בחגים נוצריים (בעיקר בחג המולד ובסילבסטר).
היסטוריה
התמד מוזכר בריגוודה (אחד מכתבי הקודש ההינדואיסטיים) שמקורו ב לערך. כן היה התמד משקה פופולרי ביוון העתיקה. אריסטו דן בתמד בספרו "מטאורולוגיה" ופליניוס הזקן מזכיר את התמד בספרו "היסטוריה של הטבע" ומבדיל בין יין שמומתק בדבש לבין התמד ("יין הדבש"). התמד מוזכר ב"שירת התמד" הוולשית מאת המשורר טאלייסין משנת 550, וכן מהווה התמד משקה הגיבורים באולם התמד "האורוד" המוזכר בשירה ביאוולף משנת 700 לספירה, וכן בשירה האפית הוולשית "אי גודודין".
התמד היה המשקה הפופולרי ביותר של השבטים הגרמאניים בצפונה של אירופה החל מהתקופה הרומית ועד לאחר ימי הביניים. חוקים המגבילים כמות אלכוהול במשקה (לצורכי מיסוי) הביאו לירידה בפופולריות של המשקה במערב אירופה בראשית העת החדשה. בפולין וברוסיה נותר המשקה פופולרי עד סוף המאה ה-19 והוא מוזכר בכתביהם של גוגול, דוסטויבסקי ולב טולסטוי. התמד שימש בצפון אירופה כמשקה הנשתה באירועים חגיגיים. היה מנהג לפיו נהגו לספק לבני הזוג הנישאים אספקה של יין תמד לחודשיים על מנת להבטיח את פוריות נישואיהם - ומכאן הביטוי "ירח דבש" (מצרפתית: lune de miel).
"יין דבש" מוזכר כמה פעמים בספרי הארי פוטר כמשקה מקובל ואהוב בקרב קוסמים בריטים. הארי פוטר שתה ממשקה זה בפעם הראשונה בספר השישי.
סוגי תמד
לתמד טעמים שונים ורבים, כתלות בסוג הדבש (והפרחים ממנו מייצרות הדבורים את הדבש) וכן כתלות בתוספים שונים (כגון פירות ותבלינים) הנוספים לתמד, ובסוגי השמרים המתסיסים את התמד.
יש להבדיל בין התמד המסורתי, לבין יין לבן בתוספת דבש הנמכר לעיתים כתמד, אולם טעמו שונה. טעמו של יין התמד מתוק, והוא מוגש כיום כיין קינוח. בין סוגי התמד ניתן למנות:
שימושים דתיים
בימי הביניים התמד שימש כמשקה באירועים חגיגיים כגון חתונות ובחגים דתיים (חג המולד וסילבסטר). כיום משמש התמד כמרכיב טקסי בטקסים הגרמניים הנאו פגניים.
פסטיבלים
פסטיבל התמד הבינלאומי (באנגלית: International Mead Festival) נערך מדי שנה בסוף השבוע שלפני יום ולנטיין בדנוור קולורדו שבארצות הברית.
ג'אקומו מאטיאוטי
ג'אקומו מאטיאוטי (באיטלקית Giacomo Matteotti; 22 במאי 1885 - 10 ביוני (?) 1924), מנהיג סוציאליסטי איטלקי. נרצח בידי הפשיסטים בראשית תקופת שלטונם.
ביוגרפיה
ג'אקומו מאטֵיאוטי היה מנהיג המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת בבית הנבחרים האיטלקי ומתנגד חריף של בניטו מוסוליני והמפלגה הפשיסטית.
ב-30 במאי 1924 נשא מאטיאוטי נאום נלהב ברומא נגד השלטון הפשיסטי, וטען כי הבחירות של 1924 היו מעשה הונאה וכי הפשיסטים זכו בהן באמצעות שימוש באלימות ושחיתות. ב-10 ביוני מטיאוטי נעלם. שכניו לרחוב הבחינו כי נערך מעקב על ביתו לפני היעלמו ובמיוחד הזכירו מכונית לנצ'ה שחנתה ברחוב, שלא הייתה שייכת לאיש מדיירי הרחוב. אחד השכנים, אשר רשם את מספר הרישוי של המכונית, מסר אותו למשטרה שאיתרה את המכונית ומצאה בה כתמי דם במושב האחורי. מוסוליני שטרם התבסס בשלטונו המוחלט, נאלץ להורות למשטרה לעצור את שלושת האנשים שנחשדו בעיני המשטרה, כתוצאה מחקירותיה, כמוערבים בהיעלמותו של מטיאוטי.
ב-18 באוגוסט נמצאה גופתו של מאטיאוטי בקבר רדוד מחוץ לרומא. שלושת החשודים שהיו בידי המשטרה בקשר להעלמו הועמדו לדין באשמת רצח, אולם בית המשפט זיכה שניים מהם ודן את השלישי לתקופת מאסר קצרה.
מעשה הרצח, שהיה ללא ספק מעשה ידיהם של הפשיסטים, עורר גל הפגנות אנטי-פשיסטיות וזעזע את שלטונו של מוסוליני, משטרם התבסס סופית באותה עת, וכמעט גרם לנפילת השלטון הפשיסטי, אולם מוסוליני הצליח להתגבר על גל ההפגנות והמחאות ויצא ממשבר זה כששלטונו מחוזק יותר.
Feel It Still
Feel It Still הוא סינגל של להקת הרוק האמריקאית פורטוגל. דה מאן. השיר מכיל דגימה מהשיר "Please Mr. Postman" של המארוולטים. השיר נמצא באלבום השמיני, Woodstock. השיר הוא להיט רדום, מאחר שלקח לו למעלה מ-8 חודשים להגיע למקום הרביעי בבילבורד הוט 100.
הווידאו קליפ של השיר הועלה ליוטיוב ב-6 במרץ 2017, ונכון למאי 2021, לשיר יש מעל מ-305 מיליון צפיות ביוטיוב.
נכון למאי 2021, לשיר יש יותר מ-921 מיליון השמעות בספוטיפיי.
נאפה (מחוז)
נאפה (באנגלית: Napa) הוא מחוז הממוקם צפונית לאזור מפרץ סן פרנסיסקו במדינת קליפורניה שבארצות הברית. המחוז הוא חלק מהאזור המטרופוליטני של נאפה, והוא גובל במחוזות סונומה במערב, לייק בצפון, יולו וסולאנו במזרח. נכון לשנת 2011 במחוז מתגוררים 138,088 איש.
מושב המחוז ממוקם בעיר נאפה. נאפה היה אחד ממחוזותיה המקוריים של קליפורניה, שנוצר בשנת 1850 עם הצטרפותה של קליפורניה לארצות הברית. בשנת 1861, חלקים מהמחוז נמסרו למחוז השכן, מחוז לייק. המילה נאפה נגזרת מהמילה האינדיאנית, שלה ניתנו מספר תרגומים כמו "דוב גריזלי", "בית", "מולדת" ו"דג". מכול ההסברים לפירוש השם, המקובל ביותר הוא שפירוש המילה נגזר מהמילה האינדיאנית בית, למרות שבמחוז מקובלת האגדה האורבנית שפירוש השם הוא "אתה תמיד תשוב".
מחוז נאפה, שפעם היה מייצא סוגים רבים של יבולים, ידוע כיום בעיקר בזכות תעשיית היינות שלו, שעלתה בשנות ה-60 למעמד שווה לאלו של איטליה וצרפת.
ב-24 באוגוסט 2014 התרחשה רעידת אדמה בעוצמה של 6 בסולם מגניטודה בנאפה, החזקה ביותר ב-25 שנה האחרונות.
עלילה ברטונית
עלילה בְרֵטונית (Breton lai), הידועה גם כשיר נראטיבי, היא סוג של רומנסה צרפתית ואנגלית מימי-הביניים. עלילות ברטוניות הן סיפורים קצרים (בדרך-כלל 600-1000 שורות) ומחורזים העוסקים באהבה ואבירות, ולרוב מתאפיינים במוטיבים של סיפורי-פיות קלטיים וכוחות על-טבעיים.