cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מסאי מארה
מסאי מארה היא שמורת טבע גדולה השוכנת בדרום־מערב קניה, אפריקה. שמורת מסאי מארה מהווה חלק מאזור הסרנגטי. שם השמורה מגיע מבני המסאי, התושבים והילידים המקומיים של המקום, וכן מנהר המארה שעובר בשמורה.
היסטוריה
בתחילה, כאשר הוקמה בשנת 1948 כמקלט לחיות בר, כללה השמורה רק 520 קמ"ר משטחה הנוכחי כיום, כולל משולש המארה. השטח הורחב ל-1,821 קמ"ר בשנת 1961 והפך לשמורת טבע. חלק מהשמורה קיבל מעמד של שמורת טבע לאומית בשנת 1974, ו-159 הקמ"ר הנותרים הוחזרו לרשויות המקומיות. שטח נוסף בגודל 162 קמ"ר הוסר מהשמורה בשנת 1976, וגודל השמורה הוקטנה ל-1,510 קמ"ר בשנת 1984.
תיאור השמורה
מסאי מארה מוכרת בעיקר בזכות אוכלוסיית בעלי החיים המגוונת והמיוחדת שבה, החל מצ'יטות ואריות ועד חיות אוכלי עשב, פילים, תאואים אפריקנים, וג'ירפות, וכן בגלל הנדידה הגדולה של מיליוני אילנדים, זברות, צבאים, דאמאליסקי הסהר, בובאלי קוקה, ובעיקר גנואים כחולים ועוד חיות רבות אחרות היוצאות לנדידה בעקבות הרעמים והגשם במשך החודשים ספטמבר ואוקטובר, בחיפושם אחר מקורות מזון חלופיים. שטחה של השמורה הוא כ-1,510 קילומטרים רבועים, וככזו, היא אמנם אינה השמורה הגדולה בקניה, אך המפורסמת והידועה שמבניהן. השמורה כולה נמצאת בשבר הסורי אפריקני המשתרע מהמזרח התיכון - סוריה, ועד מדינות אפריקה. פני השטח של השמורה מישוריים ברובם כמו רוב הסוואנה האפריקאית, אולם מדי פעם מבצבצים תילי אדמה מעל הקרקע. באזור הדרום מזרחי של השמורה, שתולים בעיקר עצי שיטה רבים.
בחלקה המערבי של השמורה האדמה פורייה יותר וקיימים מקורות מזון רבים יותר, ולכן מטבע הדברים שם מתרכזים עיקר בעלי החיים במסאי מארה. בצד זה, תוחם את השמורה מתלול אסויט אולולולו (Esoit Oloololo, או סיריה - Siria). באזור זה גם נמצאים פחות תיירים היכולים להפריע לחיות וכן מקורות מי שתיה בעונות מסוימות בשנה. הגבול המזרחי ביותר של השמורה נמצא 244 קילומטרים מניירובי בירת קניה, וזהו האזור שבו מבקרים הכי הרבה תיירים.
מעיין פרילוק
מעיין פרילוק (נולדה ב-4 ביוני 1981) היא עיתונאית ישראלית, שעוסקת בענייני חדשנות ומשמשת כתבת צרכנות וטכנולוגיה בקשת 12.
מסאי מארה
בעלי חיים ותיירות
בגלל העובדה שהשמורה ממוקמת באזור נוח יחסית למחיה, במקום שבו יש אספקת מים ומזון וכן עצים ושיחים בכמות סבירה יחסית לאקלים האפריקאי הצחיח, במסאי מארה אוכלוסיית בעלי חיים מגוונת מאוד, החל מטורפים וכלה באוכלי עשב.
השמורה מוכרת באוכלוסיית האריות הנמצאים בה בכמות גדולה. בנוסף לכך, כל מין מחמשת הגדולים (באנגלית "Big Five") (אריה, פיל, תאו אפריקני, נמר וקרנף) נמצא בכמות זו או אחרת בשמורה, אף על פי שאוכלוסיית הקרנף צר-השפה נמצאת בסכנת הכחדה, עם 37 פרטים ששוחררו לטבע בשנת 2000. היפופוטמים נמצאים גם הם בקבוצות גדולות בסביבות נהר המארה ונהרות קטנים אחרים.
מעיין פרילוק
ביוגרפיה
פרילוק נולדה בחיפה ולמדה במגמה ריאלית בתיכון אליאנס. היא בתו של יעקב פרילוק, בעלים ומנכ"ל משותף של רשת "KSP מחשבים". את שירותה הצבאי עשתה בדובר צה"ל.
מסאי מארה
בעלי חיים ותיירות
קיימות גם קבוצות של ברדלסים, אולם מספרם הולך ופוחת בעקבות תיירים ועוברי אורח המפריעים לחייהם ולציד שלהם וכן בגלל פגמים גנטיים הקיימים בקרב אוכלוסיית הברדלסים באזור. כמו בסרגנטי, גם במסאי מארה בעלי החיים הנפוצים ביותר הם הגנואים, ומספרם בשמורה מוערך בכמה מיליוני פרטים. בסביבות חודש יולי, כל שנה, בעלי חיים מגושמים אלה מהגרים צפונה בחיפושם אחר מקורות מזון ומקומות מרעה, וחוזרים לדרום השמורה בסביבות חודש אוקטובר. בנדידה זו רבים מבעלי החיים מתים, כתוצאה מתשישות, טביעה בעוברם את הנהר או טריפה על ידי אריות, ברדלסים ונמרים, או אף תנינים המחכים להם בעוברם את נהר המארה בשחייה. בנוסף לכך, נמצאים במסאי מארה מיני צבאים ואנטילופות שונות, וכן עדרים גדולים של זברות, ג'ירפות ועדרי פילים. השמורה היא גם מוקד מחקר עיקרי להרגלי הצבועים הנקודים ואורחות חייהם. במסאי מארה חיות גם למעלה מ-450 מיני ציפורים ועופות שונים.
מעיין פרילוק
ביוגרפיה
עם סיום שירותה הצבאי, התקבלה ללימודי משחק בבית הספר לאומניות הבמה "בית צבי". כעבור כשנה וחצי פרשה מ"בית צבי" והתקבלה ללימודי כלכלה ומינהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. תוך כדי לימודיה החלה לעבוד בתוכניות "הזירה הכלכלית" ו"תיק שיווק", ששודרו במקביל בטלוויזיה החינוכית ובערוץ 2.
בשנה האחרונה ללימודיה, התקבלה לתוכנית מצטיינים של קרן מילקן והחלה לעבוד בייעוץ כלכלי עבור משה כחלון שהיה חבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד. המחקר המרכזי בו עסקה כעמיתת הקרן, התמקד בשקיפות בעמלות הבנקים. בד בבד עברה לשמש כתבת לענייני כלכלה וצרכנות ב"חדשות הוט" באזור ירושלים.
מסאי מארה
בעלי חיים ותיירות
במסאי מארה ישנם מספר אכסניות ובתי מלון, וקיימות מספר אטרקציות תיירותיות, המפורסמת שמבניהן האפשרות לטוס בכדור פורח ממעל ולצפות בנדידה הגדולה של מיליוני בעלי חיים.
מעיין פרילוק
ביוגרפיה
בשנים 2008–2010 שימשה ככתבת כלכלה בערוץ הכנסת והגישה את פינות הכנסת בתוכניות הבוקר של קשת בהנחיית טלי מורנו ודן שילון.
בשנת 2011 עברה לערוץ 10 והחלה את דרכה ככתבת טכנולוגיה וחדשנות בתוכנית "לילה כלכלי", ובהמשך הגישה בה את הפינה "סטארט אפ ניישן".
בתחילת דרכה בערוץ עבדה פרילוק במקביל במהדורה המרכזית ובהמשך עברה לתוכניות אחרות, ביניהן "הכל כלול" בהנחיית סיון כהן.
בשנת 2017, עת הוחלט על סיום שידורה של התוכנית "לילה כלכלי", עברה פרילוק ל"קשת 12" והחלה לסקר שם את תחום החדשנות, הצרכנות והרשתות החברתיות בתוכניות "חדשות האוכל", "חי בלילה", ובתוכניות הבוקר בערוץ.
תוך כדי עבודתה בתקשורת, הקימה פרילוק את "Priluk Apartments" - מיזם להשכרת דירות לתיירים לתקופות קצרות, אותו היא מנהלת בשיתוף עם אחותה.
בשנת 2018 הקימה פרילוק את פרויקט "ארוחה מהעתיד", שבמסגרתו היא מרצה בנושא טכנולוגיות מזון. ובשנת 2022 הקימה את סוכנות השיווק ג(ו)רילה.
פרילוק נשואה לאביחי שכטר, מנהל הפיתוח העסקי של KSP מחשבים, שבבעלות אביה. לזוג שני ילדים.
תותח חוף
תותח חוף הוא תותח (לרוב רב עוצמה) הקבוע בעמדה מבוצרת על חוף ופונה אל הים במטרה להגן על מתקני חוף, נמלים ומעברי מים אסטרטגיים כגון תעלות ומיצרים מפני איומים מן הים כגון אוניות אויב. כן יכול תותח חוף לאכוף הסגר ימי על ידי מניעת גישת ספינות לנתיבים ימיים.
בניגוד לתותחים נגררים ומתנייעים מסוגים שונים ותותחים ימיים תותח החוף מקובע למקומו באופן יציב ובשל כך חלות עליו פחות מגבלות בנוגע לגדלו וליכולת הכיוון והדיוק שלו.
היסטוריה
בשנת 1381 נרשם שימוש בתותחי חוף על מנת להגן על העיר ליסבון מפני הצי של קסטיליה. בעידן התגליות הייתה אחת המשימות הראשונות של מגלה ארצות הצבת תותחי חוף על מנת להגן על הנקודה שזה עתה נכבשה מפני ציים יריבים ושודדי ים. כמו כן הוקמו מבצרי-חוף בעלי תותחים הפונים אל הים כדי להתמודד עם איומי ספינות-תותחים. דוגמה למבצרים כאלה היא רשת מגדלי מרטלו שהוקמה בבריטניה בתקופת מלחמות נפוליון. באותה תקופה הותקנו בנמלים רבים סוללות תותחי חוף, מנמלי איי הים התיכון ועד נמלי סין. פעמים רבות נעשה שימוש צבאי באיים קטנים במקומות אסטרטגיים, עליהם נבנו מבצרים שצוידו בתותחים והגנו על פתחי נמלים ומפרצים.
מבצרי החוף אוישו ותופעלו על ידי כוחות צבא ייעודיים שביצעו תצפית, דאגו לתקינות הכלים הארטילריים וקיימו כוננויות ואימונים. בחלק מהמדינות השתייכו כוחות אלה לצי (בסקנדינביה וגרמניה למשל) ובחלקן לצבא היבשה.
התפתחות הדיוק והטווח של תותחי החוף הייתה בד בבד עם התפתחותם של התותחים הימיים, שכן מתכנני תותח החוף שאפו תמיד להרחיק את האוניות אל מחוץ לטווח הירי שלהן, ולהפך. המירוץ הואץ במיוחד מול אוניות המערכה מסוג פרה-דרדנוט ואה"מ דרדנוט, כך גדלו תותחי החוף והיו ערב מלחמת העולם הראשונה לכלי הארטילרי הגדול ביותר.
מן המאה ה-18 עד אמצע המאה ה-20, הוגדר טווח המים הטריטוריאליים של האימפריה הבריטית, ארצות הברית, צרפת ומדינות רבות נוספות כמרחק 3 מייל ימי (5.556 ק"מ) מן החוף, כיוון שהיה זה מרחק הפגיעה של תותח חוף, ומכאן גודל הים הנתבע היה המרחק עליו יכולה הייתה מדינה ימית להגן.
במלחמת רוסיה–יפן השתמשו היפנים בתותחי-חוף בקוטר 280 מ"מ, אותם עקרו מתושבתם הקבועה והשתמשו בהם לירי תלול מסלול מול הביצורים של פורט ארתור. היה זה פתח למספר ניסיונות (שבוצעו על ידי גרמניה באמצעות מפעלי קרופ) להשתמש בטכנולוגיה שיועדה לתותחי-חוף במטרה להפוך אותם לתותחי רכבת אותם ניתן להוביל לשדה הקרב כדי להפעילם מול ביצורים.
לאחר מלחמת העולם השנייה, עם התפתחות טכנולוגיות של הפצצה מן האוויר, צוללות וטילי חוף-ים נזנח הצורך בפתרון הארטילרי.
בתרבות
במרכז עלילת הספר והסרט "תותחי נברון" מאת אליסטר מקלין נמצאת תקיפת קומנדו של כוח בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה על שני תותחי חוף ענקיים הממוקמים במערה חצובה באי הדמיוני נברון שבים האגאי. העלילה בדוייה אך מכילה מספר מרכיבים מציאותיים ובכללם הקרב על האי לרוס ב-1943.
חיה ציפה פינס
חיה צפורה (ציפה) פינס (1844 - 1918) הייתה פעילת ציבור ביישוב הישן בירושלים, מייסדת ומנהלת בית החולים עזרת נשים. אשת יחיאל מיכל פינס.
ביוגרפיה
פינס קיבלה חינוך מסורתי אדוק. נישאה במוהילב ליחיאל מיכל פינס. לאחר נישואיה הייתה שותפה לבעלה בפעולתו למען חיבת ציון ויישוב ארץ ישראל ועזרה לשליחי מוסדות היישוב הישן מירושלים שהגיעו למוהילב, ולאחר מכן במקום מגוריהם ברוז'ינוי שבחבל הורדנה.
בשנת 1878 עלה יחיאל מיכל פינס לירושלים. הוא השאיר את אשתו וארבע בנותיהם אצל חותנו במוהילב. בשנת 1882 הצטרפה פינס עם ילדיה לשיירה של עולי "קבוצת הביאליסטוקאים" ועלתה לירושלים. סבלה מרדיפות אנשי היישוב הישן שפעלו נגד בעלה, וכן משום שלא שינתה את לבושה האירופי והמשיכה לחבוש פאה נוכרית לראשה.
במשך תקופה התגוררה משפחת פינס ביהודיה וביפו, ואחר כך שבו להשתקע בירושלים. בזמן המשבר בבית החרושת לרעפים שייסד בעלה במוצא, מכרה את תכשיטיה להקלת המצב הכספי.
בביתה נערכו אספות רבות של עסקני היישוב, שעסקו בגאולת קרקעות למקומות יישוב חדשים, עזרה לביל"ואים, ועניינים ציבוריים רבים אחרים.
אירחה בביתה עולים חדשים ואורחים שבאו לירושלים. בין אורחיה היו אליעזר בן-יהודה ואשתו דבורה, שהגיעו לארץ ישראל אחרי נישואיהם בווינה, והתאכסנו בביתה כחודש ימים.
בשנת 1894 ייסדה את חברת "עזרת נשים", שהקימה את בית החולים עזרת נשים. יד ימינה בניהול בית החולים הייתה בתה איטה ילין, אשת דוד ילין. פינס עמדה בראש הארגון והמוסד עד 1912, אז החליפה אותה בתה איטה ילין.
נפטרה בירושלים בשנת 1918 ונקברה בהר הזיתים.
מפרץ קראנטון
מפרץ קראנטון (באנגלית: Cranton Bay) הוא מפרץ ארוך ורחב, מדרום לחצי האי קאניסטאו בארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה.
המפרץ נשפך אל ים אמונדסן.
אורכו של המפרץ 37 קילומטרים.
המפרץ תחום מדרומו באיי בקר, ובמדף קרח המפריד את המפרץ ממפרץ פיין איילנד.
גילוי ומיפוי המפרץ
המפרץ מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה בין השנים 1946–1947.
מקור השם
שמו של המפרץ ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
המפרץ נקרא על שמו של לוטננט אלמר מ. קראנטון (Elmer M. Cranton) מצי ארצות הברית, שהיה קצין רפואה, ומפקד תחנת בירד בשנת 1967.
לקריאה נוספת
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 155
סלע אדם
סלע אדם הוא איון הממוקם כחצי קילומטר ממערב לחוף בת ים. על שמו נקרא החוף הגדול בעיר, "חוף הסלע". האיון הוא בליטה בטבלת גידוד – שריד לרכס כורכר קדום שנהרס בתהליך שחיקה וסחיפה הנקרא גידוד.
כיום משולב הסלע בשוברי הגלים. חוקר טבע ומדריך טיולים יהודה זיו כותב עליו:.
באופן מסורתי מונף בראש הסלע דגל ישראל.
בתרבות
שירו של אלון אולארצ'יק, "בת ים", אשר נכתב על ידי אלדד זיו מזכיר את הסלע:.
סוס הים והנגר
סוס הים והנגר (באנגלית: The Walrus and the Carpenter) הוא שיר אגיון מאת לואיס קרול המופיע בספר מבעד למראה ומה אליס מצאה שם. השיר, שכתוב בחרוזים ובמבנה של בתים, מדוקלם לאליס על ידי טווידלדם וטווידלדי, ומספר על סוס ים ונגר שהולכים בחוף, מבקשים מצדפות להצטרף אליהם, ואז אוכלים אותן.
השיר רצוף התייחסויות לאיגיון שבו: מוזר הוא שהשמש זורחת באמצע הלילה, מוזר שנעלי הצדפות מצוחצחות כשאין להן רגליים. שורת הסיום של השיר מציינת שהדבר (היחיד) שאינו מוזר הוא שלא נשמעה תשובת הצדפות, שכן סוס הים והנגר זללו את כולן.
פירושים לשיר
בסרט הקומי "דוגמה" אחת הדמויות מסבירה שהשיר תוקף את הדת המאורגנת (אף על פי שקרול היה איש כמורה אנגלקני): סוס הים טוב המזג מייצג את בודהה, או לחלופין (בגלל ניביו) את האל הפיל גנש, והנגר הוא התייחסות ברורה לישו. הם אוכלים את הצדפות התמימות, המייצגות את ההמונים תחת השפעת הדת.
פרשנות מבודחת זו אינה סבירה במיוחד - כאשר קרול מסר למאייר ג'ון טניאל את כתב היד של השיר, הוא נתן לו לבחור נגר, פרפר או בארונט (כל אחת מהמילים התאימה לשיר ולאיגיון של קרול).
כמו כן, השיר מציג דילמה מוסרית: מה קובע את מוסריותה של פעולה, תוצאותיה או הכוונה שמאחוריה. הדילמה מודגמת בכך שאליס נאלצת להכריע מי יותר מוסרי: סוס הים שבכה על הצדפות בשעה שאכלן אך אכל הרבה יותר מהנגר, או הנגר שאכלן ללא נקיפות מצפון אך אכל פחות מסוס הים?
שאמן קינג
שאמן קינג (ביפנית: シャーマンキング, באנגלית: Shaman King) היא שמה של סדרת מאנגה ואנימה יפנית. סדרת המאנגה מכילה 285 פרקים ב-32 כרכים שונים. סדרת האנימה אשר מבוססת על סדרת המאנגה, בת 64 פרקים והופקה לטלוויזיה בין השנים 2001 ל-2002. בישראל הסדרה שודרה בערוץ ג'טיקס.
ונרה 5
ונרה 5 הייתה הגשושית החמישית בתוכנית ונרה הסובייטית ששימשה למחקר כוכב הלכת נוגה. היא שוגרה ב-5 בינואר 1969. מסתה היבשה במסלול הייתה 1130 ק"ג. היא שוגרה מ-"טיאז'ולי ספוטניק" ("לוויין כבד" בתרגום מרוסית) לעבר נוגה במטרה לאסוף עוד מידע אטמוספירי בהמשך למשימתה המוצלחת של ונרה 4. היא סיפקה מידע חדש וחשוב לגבי האטמוספירה של נוגה. מבנה ועיצוב הגשושית היה מאוד דומה לקודמתה אך בזכות מה שנלמד ממשימתה של ונרה 4 ונרה 5 עוצבה באופן שעשה אותה חזקה ועמידה יותר.
שאמן קינג
ביוני 2020 הוכרז שאדפטציה חדשה הנאמנה למאנגה תצא באפריל 2021.
ונרה 5
כשהתקרבה לאטמוספירה של נוגה הגשושית הראשית שחררה קפסולה במשקל 405 ק"ג שנשאה ציוד מדידה מדעי. בעת שהקפסולה ירדה לעבר פני השטח של נוגה נפתח מצנח שמטרתו הייתה ירידה איטית לעבר פני כוכב הלכת. במשך 53 דקות ב-16 במאי 1969 כשהקפסולה צנחה לאט בזכות המצנח היא החזירה מידע על האטמוספירה של נוגה. היא נחתה בנקודות ציון 3 דרום ו-18 מזרח. הגשושית גם נשאה מדליון ועליו סמל ברית המועצות ותמונה של לנין על רקע צידה האפל של נוגה.
שאמן קינג
שאמן הוא סוג של כהן רוחות אשר מסוגל לתקשר עם עולם הרוחות. בסדרה, כהני הרוחות יוצרים קשר עם רוחות הרפאים ועל מנת להשיג את מטרותיהם. השאיפה הגדול ביותר של כהן רוחות הוא להפוך למלך של כהני הרוחות (אשר מכונה בסדרה "שאמן קינג"), אשר מסוגל לתקשר ישירות עם הרוח הגדולה (הרוח אליה לבסוף כל הנשמות חוזרות) כדי להיות המושיע של העולם.
עלילה
העלילה בשאמן קינג מתמקדת בשאמאן בשם יו אסאקורה (Yoh Asakura) שרוצה להשתתף בטורניר השאמנים הגדול שמתרחש כל 500 שנים והמנצח בו זוכה לשתף כוחות עם הרוח הגדולה. השאמן משתף פעולה עם הרוח והם נלחמים יחד בכך שהוא מאחד את הרוח לתוך גופו או לתוך חפץ. הרוח של יו היא אמידאמארו (Amidamaru), סמוראי מלפני 600 שנה. תוך כדי הקרבות והסיבובים הראשונים של הטורניר יו מכיר שאמנים נוספים שלכולם מטרה משותפת לנצח בטורניר ולהגשים את משאלתם. יו מגלה ששאמן רב עוצמה בשם האו (זיק בדיבוב העברי) זרע הרס רב בטורניר שהתרחש 500 שנים קודם לכן והוא מוכרח להיעצר.
ונרה 5
התוצאות מהחלקים של ונרה 4, 5, ו-6 שנחתו על פני כוכב הלכת סיפקו נתונים כימיים וניתוחים חדשים ומדויקים הרבה יותר לגבי הרכבה האטמוספירה של נוגה בזכות המדידות שנערכו. עם הידע על הצפיפות הגדולה באטמוספירה של נוגה עוצבו מצנחים קטנים יותר כדי לאפשר לקפסולות להגיע קרוב ככל האפשר לפני השטח ולהתרסק לפני שיאזל הכוח המפעיל את מכשירי המדידה שלהן.
שאמן קינג
באנימה
סדרת האנימה של שאמן קינג מתחילה באותו רצף האירועים כמו במאנגה בחצי הראשון של הסדרה ואז לאט לאט חורגת לעלילה משלה. הורו הורו (טריי רייסר בדיבוב העברי) מוצג באופן מוקדם מבמאנגה (יו מתמודד מולו לפני שהם נלחמים בסיבובים הראשוניים) והופעתה הראשונית של האו היא הרבה יותר מאוחר מאשר במאנגה (במאנגה, ניתן להבחין בו בין יתר המתחרים). בדומה לרוב הסדרות אשר מבוססות על מאנגה, סדרת האנימה הותאמה לקהל הצעיר יותר מבחינת האלימות שבסדרה וכוללת צנזורה של קטעים אלימים או גסים מדי. רבים מהדמויות שמתות במאנגה הושארו בחיים בגרסת האנימה. האנימה מציגה את הדמויות הללו כמחלימות מהפגיעות אשר אותן ספגו בקרבות (או שהן כלל לא נפגעו בקרבות) ולבסוף משלימות עם יו וידידיו. בגרסת האנימה כן נכלל הקרב הסופי בין יו להאו ומרמז כי כל הידידים שיו צבר במסעו (רוב הדמויות הללו מתו במאנגה) תרמו את האנרגיה הרוחנית שלהם כדי לעזור לו לנצח. אף על פי כן, עדיין לא ברור אם האו הובס אחת ולתמיד או לאן הנפש שלו הלכה.
במאנגה
במאנגה אנחנו מתוודעים לשלבים הבאים בטורניר, והם קרבות בין קבוצות של שלושה שמחולקים לבתים וארבע הקבוצות החזקות ביותר מעפילות לשלב הבא. בין הקרבות בבתים מוצגים לנו קרבות נוספים בין החבורה של יו, הX-LAWS וגאנדהארה לתומכים של האו וכן פלשבק לפגישתם הראשונה של יו ואנה. לאחר שלב הקרבות הראשון המעפילים לגמר הם קבוצתו של אהו, של יו, של רן ושל לייסרג (הX-LAWS). הם מוותרים על הכס לטובת אהו ונותנים לו להתאחד עם הרוח הגדולה על מנת שיוכלו לתקוף אותו ולהביסו אחת ולתמיד בעזרת רוחות חמשת האלמנטים - אש (לייסרג), גשם (הורוהורו), אדמה (יו), ברק (רן) ורוח (צ'וקולאב). כדי להגיע ולתקוף את אהו בזמן שהוא מתאחד עם הרוח הגדולה עליהם לעבור את עשרת האינדיאנים השומרים משבט הפאטץ' (Patch) שמארגנים את הטורניר ועובדים את הרוח הגדולה. כדי לעבור את הלוחמים מקריבים את עצמם מרקו, ג'ין ופאוסט במהלך הקרבות אך בסוף המאנגה עדיין לא ברור לנו האם הם ניצחו או לא, כיוון שהמאנגה מסתיימת רק בהגיעם ללוחם החמישי (קארים). המאנגה מסתיימת כשמאנטה מספר על חלום שהיה לו ובו הוא ראה את אהו כנסיכה ואת חמשת הלוחמים כאבירים שיוצאים להציל אותה. אנה אומרת למורטי שהם צריכים ללכת לכיוון מקום הקרב ואומרת לו שהיא לא תתן לאהו לגנוב לה את תואר הנסיכה.
ההדפסה המחודשת - Kang Zeng Bang
בימים אלו מודפסת המאנגה מחדש ביפן כשבכל חודש משוחררים שני ווליומים נוספים. בסך הכל יצאו 27 ווליומים במקום 32 המקוריים כשהאחרון יצא באביב 2009. למרות צמצום מספר הכרכים, בנוסף לכל הפרקים המקוריים יצאו 20 פרקים חדשים שממשיכים את העלילה המקורית ומשנים את הסוף הפתוח. התוספת כוללת את הקרב הסופי בין מרקו ללוצ'יסט שדולג במנגה המקורית ואת המשך הקרבות בין החבורה של יו לפאטץ', ובסוף גם הקרב הגדול עם אהו.
צוות המדבבים בהפקת הדיבוב העברי
בגרסה העברית המקורית השתתפו בדיבוב הדמויות:
הסדרה הופקה בדיבוב העברי על ידי אולפני נ.ל.ס. ואת שיר הפתיחה ביצע עוזי פוקס.
נחל חרובים
נחל חרובים הוא נחל הזורם באזור רכס הכרמל ואחד מיובליו של נחל מערות הנשפך לים התיכון.
תוואי הנחל
תחילתו של הנחל היא מדרום ליישוב הדרוזי דלית אל-כרמל.
גאולוגיה
שני יובליו העליונים של נחל חרובים מדרום לדליית אל כרמל מאופיינים בסלעי קירטון. לאחר המפגש בין שני היובלים האפיק מאופיין בסלע גיר קשה. הנחל מתחתר בסלעי הגיר, אפיקו מוצר, גדותיו תלולות ומצוקים גבוהים בין שני צדדיו שבהם צנירים ומערות.
עם היציאה לבקעת מהר"ל הופך האפיק לרדוד והנחל זורם באדמת הסחף המהווה את קרקעית העמק.
דפנותיו הצפוניות של העמק בנויות מסלעי טוף שהם שריד להר געש תת-מימי שהתפרץ בים רדוד בתקופת הקנומן (כ 100 מיליון שנים לפני תקופתנו) באותה התקופה היה הכרמל מכוסה ים רדוד ובו ארכיפלג של הרי געש.
חי וצומח
בערוצו העליון של הנחל ובגדה המזרחית גדל חורש ים-תיכוני וניתן לראות מיני עצים כאלון מצוי, אלה ארצישראלית וקטלב מצוי. במערות המצויות במצוקי הנחל ניתן לחזות בעופות דורסים מקננים. בגדה המזרחית פורחים בעונה שושן צחור, וניתן לראות לבנה רפואי.
אדם בנחל
יש אומרים שהשם כרמל מורכב מהמילים כרם ואל, כלומר מטע האלוהים ואכן בתקופות קדומות היה הר הכרמל מכוסה ישוב צפוף שהתבסס על כרמי זיתים וגפנים ועוד קודם לכן, בתקופה שקדמה למהפכה החקלאית, נמשכו בני האדם למקום בזכות שפע הצמחייה ובעלי החיים שחיו בה.
גם באגן נחל חרובים נמצא רצף יישובי החל מהתקופה הפלאוליתית ועד ימינו.
תקופת האבן
האתר בפתחו של נחל מערות מייצג רצף של מיליון שנות יישוב פרה היסטורי אך הוא אינו האתר הפרה היסטורי היחיד, במעלה נחל חרובים מדרום לדאלית אל כרמל היה קיים אתר אחר מהתקופות הפלאוליתית התיכונה, הנאוליתית והכלקוליתית.
תקופת הברזל
במוצאו של נחל חרובים לבקעת מהר"ל הוקם בראשית תקופת הברזל אתר גדול, הידוע בכינוי נ.ג. 146.
שטחו של האתר כ 27 דונם והוא הורכב ממגדל גדול שכיום שרידיו מגיעים לגובה של שישה מטרים וקוטרו כעשרים מטר, במרכזו של המגדל חדר בודד ואליו הוליך מסדרון צר.
סביבו של המגדל חצר רחבה המוקפת חומה שגם בה מגדל גדול ובסמוך מבני מגורים וגדרות ששיטת בנייתם שונה משיטות הבניה מאותה תקופה.
החוקרים קבעו כי "יש לראות במתחם הישראלי — השולט על כל האזור — שרידים מחווה מוגנת, שהותאמה למגורים ולשמירה על עדרי בקר וצאן."
מדרום לאתר עוד שני אתרים קטנים יותר בעלי מאפיני בניה דומים.
התקופה הרומית – ביזנטית
בתקופה זו הגיע היישוב בכרמל בכלל ובנחל חרובים בפרט לשיאו.
באגן נחל חרובים התקיימו לפחות שתי עיירות ככול הנראה יהודיות, האחת שכיום בנוי עליה המרכז העתיק של דאלית אל כרמל (דאליה היא גפן בערבית והשם משמר את מציאותם של שרידי כרמי גפנים שהיו בהר) והשנייה בהר סומק, יישובים נוספים התקיימו גם בחורבת דרג' 5 וגבעת שנה (כרם מהר"ל)
התקופה הצלבנית
על פי המסורת שרווחה בכפר איג'זים הפיקו ברזל מהטוף השחור הנמצא בבקעת מהר"ל.
התקופה העות'מאנית
בתקופה זו הוקמו באגן הנחל הכפרים דאליית אל כרמל ואיג'זים באתרם של יישובים מהתקופות הקדומות יותר, הכפר דאליית אל כרמל קיים עד היום, הכפר איג'זים חרב במלחמת העצמאות ועל חורבותיו נבנה המושב כרם מהר"ל.
שוקורו
השוקורו (Xucuru) הם שבט אינדיאני החי במדינת פרנמבוקו שבברזיל, ומונה כ-8,500 איש.
השבט זכה לאחרונה בהכרת זכויותיו לאוטונומיה משלו בהרי האורובורו, על אף שהדבר הביא לידי סכסוך עם המתיישבים המקומיים באזור.
ב-1998 נרצח מנהיג השוקורו, צ'יקאן (פרנסיסקו דה אסיס אראוז'ו), ככל הנראה על רקע התנגדות החוואים לבעלות השבט על השטח.
בית המשפט הבין-אמריקאי לזכויות האדם (IACHR), גוף שיפוט אוטונומי עם המטה בקוסטה ריקה, החליט שהמדינה הברזילאית צריכה לשלם מיליון דולר (כ -820 אלף יורו) לאינדיאנים של קוקורו במדינת פרנמבוקו על חוסר כבוד ואיטיות בהגדרת שטחים.
דגל תורינגיה
דגל תורינגיה הוא דגלה של המדינה הגרמנית תורינגיה. עיצובו של הדגל הוא עיצוב ביקולור לבן-אדום.
דגל לבן-אדום שימש כדגלה של תורינגיה משנת 1921. בין השנים 1921 ועד 1933 הושחת הדגל המדיני במגן אדום ובתוכו שבעה כוכבי כסף משושים אשר הוטען בקנטון. בשנת 1933 שונה הדגל המדיני והוחלף המגן במגן כחול ובתוכו אריה עומד ומחזיק בצלב קרס בצבע זהב. שני הדגלים, האזרחי והמדיני נזנחו כאשר בוצעה רפורמה ברייך השלישי והמדינות הגרמניות פורקו בשנת 1935.
הדגל אומץ בשנית בשנת 1946 כאשר הוקמה תורינגיה מחדש כמדינה גרמנית, אך נזנח שוב בשנת 1952 עם הקמתה של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית וביטולן של המדינות אשר הרכיבו אותה. עם איחוד גרמניה אומץ הדגל בשלישית כדגל המדינה הגרמנית החדשה, ובמקביל אומץ הדגל המדיני אשר הושחת בסמל תורינגיה במרכזו.
ממלכתיות (ציונות דתית)
ממלכתיות (נהגית במלעיל) היא תפישה מבית מדרשו של הרב קוק, שלפיה יש לנקוט ביחס של כבוד רב כלפי המדינה ולהימנע מפגיעה בה, כחלק מהראייה שהיא "ראשית צמיחת גאולתנו".
כל תלמידי הראי"ה והרצי"ה מחזיקים בתפיסה זו, אך הם נחלקים בין הגישה ה"אולטרה ממלכתית", שהמייצג הבולט שלה בסוף המאה ה-20 וראשית המאה ה-21 הוא הרב צבי ישראל טאו, ובין הגישה המתונה יותר, שאותה הובילו רבנים כמו הרב שלמה גורן, הרב שאול ישראלי, הרב משה צבי נריה והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא. לאחר פטירתם של אלו נמנים עם מייצגיה הבולטים רבנים כמו הרב חיים דרוקמן, הרב יעקב אריאל, הרב זלמן מלמד והרב דוב ליאור.
במקרים רבים משמש הכינוי בשיח הציבורי כמאפיין לקבוצה הרדיקלית יותר.
עקרונות
ביסוד תפיסת ה"ממלכתיים" עומד רעיון ה"אתחלתא דגאולה" כפי שפותח בבית מדרשו של הרב קוק ובנו הרב צבי יהודה קוק, ולפיו "מדינת ישראל היא יסוד כיסא ה' בעולם", לפי רעיון זה מוסדות השלטון של עם ישראל בארץ ישראל הם כלי הכרחי עבור ההופעה המלאה של האלוהות - הגאולה השלמה. לאור זאת, גורסים ה"ממלכתיים", שיש להתייחס בכבוד מיוחד ולהיזהר מלפגוע במדינה ובמוסדותיה, ובפרט בראש הממשלה.
ביטויים
לאור תפיסה זו, "הממלכתיים" משתדלים שלא להיאבק במדינה ובמוסדותיה אלא לנסות להשפיע עליהם בדרך חיובית. הם נמנעים ככל האפשר מהפגנות נגד המדינה או הממשלה, ובמידת הצורך יעדיפו עצרות תמיכה ברעיונות או במהלכים חיוביים.
התפיסה משליכה גם על מעשי ההתיישבות עצמם. לעומת הגישה המתייחסת להתיישבות ביהודה ושומרון כקיום מצות יישוב ארץ ישראל לפי פסיקת הרמב"ן גם ללא שליטה מדינית על שטחיה, הרב טאו רואה את עיקר החשיבות של מעשה ההתיישבות בניסיון להוביל מהלך רוחני שישפיע על עם ישראל, ורק מתוך תמיכתו של העם בהתיישבות נובע ערכה המרכזי.
העם והמדינה
משמעותה של המדינה נובעת מהיותה המוסד שבו הציבוריות של עם ישראל באה לידי ביטוי. באופן דומה, הממשלה היא כלי הביטוי של המדינה. לכן, בשעה שהממשלה מחליטה החלטות הנובעות מרצון העם, ואין להילחם נגדה, אלא יש לפעול כדי לשנות את עמדת העם, בלי "לשבור את הכלים". כאשר מקבלת הממשלה החלטות המנוגדות לרצון העם (כאשר מדובר בממשלת מיעוט או כשרוב הציבור מבטא מורת רוח ממדיניות הממשלה), ניתן להתנגד להחלטות הממשלה, בשם רצון העם.
כדוגמה לכך, טוען הרב טאו שעל אף שהרב צבי יהודה קוק הכריז בתחילה "ייהרג ואל יעבור" על תוכנית הממשלה לוותר על סיני במסגרת הסכם השלום בין מדינת ישראל למצרים, לאחר שהוא ראה שהעם שמח ותומך בתוכנית לא אמר זאת עוד, אלא רק הבהיר שגם אם הממשלה ויתרה, עדיין לעם ישראל הזכות על השטח.
יסוד הגישה
הגישה ה"ממלכתית" נשענת על תפיסת הרב קוק, שחלק מרכזי ממנה הוא הבנת ייחודיותה של הלאומיות הישראלית, המתגלה במדינה:
בדברים אלו מוסבר כי הלאומיות הישראלית שונה מכל לאומיות אחרת. התנועות הלאומיות הנפוצות שואפות לדאוג לבני לאום מסוים מבחינה חומרית ותרבותית, שזהו דבר טוב כשלעצמו, בכך שיעיל יותר לחיות כך מלחיות ללא סדר. לעומת זאת, ייעודו של עם ישראל הוא להביא לגילוי ה', שהוא גילוי האמת המוחלטת, וכך להשפיע על העולם כולו ולהביאו לתיקונו השלם. שאיפה זו גדולה הרבה יותר משל כל עם והיא גוררת יחס מיוחד למדינה שמאפשרת את קיומה.
כך גם בכיוון ההפוך, הרב קוק אומר שהמדינה היא "האושר היותר גדול" משום שהיא "יסוד כיסא ה' בעולם", כלומר, רק על ידיה יכול ה' להתגלות. מטרת התורה היא לתקן את כלל העולם בכל הרמות, וללמד כיצד ניתן לחיות את חיי העולם על כל גווניהם, אך בשביל כך צריך להראות כיצד פועלת חברה מתוקנת:
הרב קוק לא התייחס באופן ספציפי למדינת ישראל של ימינו, שקמה לאחר פטירתו, אך ה"ממלכתיים" לומדים ממנו עקרונות לגבי היחס העקרוני למדינה יהודית. כנגדם טוענים אחרים שהרב קוק דיבר על המדינה היהודית האידיאלית ולא על המצב הנוכחי.
הגישה הממלכתית המובהקת
שותף נוסף לתפיסה זו הוא הרב אלי סדן. לדבריו לפני כל התנחלות שאל הרצי"ה: "האם רוב העם איתנו?" הוא טוען שהיות והממשלה ידעה על כל הקמת התנחלות של גוש אמונים מראש, ההסבר הוא שהעליות היו מעין "הפגנות", בעוד שההחלטה הסופית האם לאשר את היישובים הייתה של הממשלה.
עוד לדברי הרב סדן, במזכירות גוש אמונים ובבית הרצי"ה התקיימו דיונים על צורת ההתנגדות לפינויים: האם יש להתפנות מיד לבקשת המח"ט; או לעמוד במקום, אבל לא להתנגד כאשר החיילים מפנים; או הגישה הקיצונית ביותר, של 'פרפור' ביד החיילים, וכפי היכולת התחמקות וחזרה לקבוצה. הוא טוען שהרצי"ה בעליה לסבסטיה נהג בדרך הראשונה. טענה זו מוכחשת בידי אחרים, ביניהם: הרב דב ליאור, הרב זלמן מלמד, הרב חיים אביהוא שוורץ, הרב מנחם פליקס ומשמשו של הרצי"ה - הרב יוסף בדיחי.
תלמידים נוספים של הרצי"ה הדגישו את התחשבותו ברצון העם. כאשר החלו הנסיגות מחבל סיני, שאל הרב יואל בן נון את רבו הרצי"ה: "כיצד זה ב-1971 אמרת לפעול ('לסגור את הגמרות')... ועכשיו עם כל הנסיגות - מאומה?" והרצי"ה השיב: "אז הייתה הרגשה שהעם איתנו, שאפשר להשיג את זה. אחרי קמפ-דייויד אין הרגשה כזאת".
מלבד תלמידיו של הרב טאו ("רבני ישיבות הקו"), מחזיקים בעמדה דומה גם רבנים נוספים שהרצי"ה אינו רבם המובהק, כגון הרבנים יואל בן נון, יובל שרלו ואחרים.
הגישה המתונה יותר
באופן טבעי, מי שאינם מכירים במדינת ישראל כיום כ"אתחלתא דגאולה" מתנגדים גם לתפיסה ה"ממלכתית". עם זאת, גם בקרב תלמידי הרב אברהם יצחק הכהן קוק ובנו הרב צבי יהודה, המכירים בקדושת המדינה ובהיותה "יסוד כיסא ה' בעולם", יש החולקים על בעלי הגישה הממלכתית. החולקים סבורים שעל אף קדושת המדינה והיותה "ראשית צמיחת גאולתנו" ניתן לעיתים להתנגד לפעולותיה אף במחיר של פגיעה מחושבת בה או בכבודה. כך למשל תמכו ראשי ישיבת מרכז הרב, הרב אברהם שפירא והרב שאול ישראלי, בסרוב פקודה, בזמן הסכמי אוסלו, תוכנית ההתנתקות ובהזדמנויות אחרות.
הרב שפירא כתב בעניין: "כל האמור אינו קשור בשאלה שיש בה חילוקי דעות בקשר לאתחלתא דגאולה בימינו, כדעת רוב גאוני קדמאה ורוב רבני ארץ ישראל בזמן הקמת המדינה (ראה בספרים לנתיבות ישראל והתקופה הגדולה). על כל פנים מלכות ישראל נתכוננה מחדש. מלכות ישראל פירושה כמשמעותה: מלכות שראשיה הם יהודים, זרע אברהם יצחק ויעקב, ולא גויים... גם אם יצביעו על פגמים בחיים הרוחניים... הרי לעולם זו מלכות ישראל, ותפארת ישראל קיימת".
כאמור, שאלת ה"ממלכתיות" עלתה לראשונה בזמן הנסיגה מסיני. בעוד שהרב טאו הדריך את תלמידיו להימנע מעימות עם כוחות הביטחון ולעזוב ללא כל התנגדות, הורו רבנים רבים להתנגד בהתנגדות מוגבלת. לקראת הפינוי נערך כינוס רבנים, ובסופו הוציאו הרבנים מכתב שבו נאמר: "הצבור היהודי הגר בימית, יאבק בכל כוחו על אחיזתו באדמת הקדש אדמת ארץ ישראל, יגן על עירו ועל ביתו כהגן כל אדם על מקום הולדתו, ולא יזוז ממקומו בשום פנים". עם זאת, מדגישים הרבנים בהמשך המכתב: "אין להשתמש בחומרי התבצרות חריגים (הוראות מפורטות תתפרסמנה על ידי המטה). בשום פנים אין להשתמש בחומרים דליקים. הרמת יד והטחת עלבונות-חמורים הם ביותר, ואזרחים וחיילים נקראים להימנע מכגון דא". על המכתב חתומים בין השאר הרבנים אברהם שפירא, משה צבי נריה, ישראל אריאל, חיים דרוקמן, יעקב אריאל, חיים שטיינר ועוד. גם הרב שלמה גורן תמך בסירוב פקודה במקרים מסויימים.
המחזיקים בגישה זו סבורים כי הרב קוק דיבר על המדינה כמוסד, ולא על האנשים השולטים בה. בעמדה כזו דוגלים גם הרב דב ליאור, הרב זלמן ברוך מלמד, הרב חיים שטיינר ואחרים. לדבריהם הרב צבי יהודה קוק לא הסכים להתפנות בעצמו בעת עלייה לאלון מורה והרב צבי יהודה לא תלה את דבריו בהסכמת העם. הם מביאים ראיה גם מדבריו החריפים של הרב צבי יהודה נגד משאל עם בעניין יהודה ושומרון.
גיבוש התפישות
לראשונה עלתה השאלה ביחס להריסת היישובים בסיני ומסירת השטח למצרים. היו מתלמידי הרצי"ה שהציגו את דבריו "על יהודה ושומרון תהיה מלחמה" וכדומה, וטענו שיש להאבק בחוזקה כנגד הממשלה (אך לא הוטל ספק בכך שאין להתנגד באלימות). לעומתם טען הרב טאו שהממשלה מייצגת את קיומו של עם ישראל כעם ויש בה קדושה, ועל כן יש לכבדה. לטענה שהממשלה מאבדת את זכותה לכבוד בשעה שהיא עושה מהלכים המנוגדים לתורה, הזכיר שכך נהגו הנביאים בתקופת בית ראשון למלכי ישראל, והשיב שהדבר תלוי בעצם המוסד, בפוטנציאל הגלום בו ולא בתוצאות: בעקבות זאת הורה הרב טאו לתלמידיו, בעיקר ביישוב עצמונה, שכאשר יגיעו החיילים יתפנו איתם בלא התנגדות ואפילו פאסיבית. באותה דרך בדיוק הורה לתלמידיו לנהוג כשבאו להוציאם מגוש קטיף במהלך תוכנית ההתנתקות, ואכן כך התפנו תושבי עצמונה ונצרים ורבים מהיישובים האחרים.
הרב טאו ביקר בחריפות את אנשי המחתרת היהודית. הוא הסכים שהאנשים שבהם פגעה המחתרת היו ראויים להיפגע, אולם התנגד לכך שאנשים פרטיים ייקחו את החוק לידיהם במקום המדינה. לדבריו, כל עוד העם אינו איתנו, אי אפשר לעשות פעולות שכאלו.
כיום
הציבור המרכזי המחזיק בתפישת הממלכתיות הוא ציבור ישיבות הקו, המונהג בידי הרב צבי טאו, נשיא ישיבת הר המור.
הרב שלמה אבינר כתב דברים דומים לאלה של הרב צבי ישראל טאו, ולקראת ביצועה של תוכנית ההתנתקות אמר אף שהממשלה, כמייצגת את העם, ויתרה על ריבונותה על השטח, ועל כן החייל הפרטי אינו מחויב לסרב אלא צריך להסביר למפקדו שאינו מסוגל. גם הרב שרלו הביע תפישה "ממלכתית", במיוחד ביחס לתוכנית ההתנתקות, בהביעו התנגדות הנחרצת לסירוב פקודה.
מייצגים בולטים של הגישה כיום הם ראשי המכינות הקדם צבאיות ובייחוד הרבנים אלי סדן ורפי פרץ. הרב פרץ עורר ביקורת אף מתוך החוגים ה"ממלכתיים" בעקבות הדרך שהורה לתלמידיו לצאת מהמכינה בעצמונה, בריקודים עם החיילים סביב ספרי התורה. לעומת זאת אנשי המכינה ביקרו את הקוראים למרי אזרחי כנגד הממשלה באומרם:
מחוץ לישיבות הקו דוגלים בתפיסה הממלכתית רבנים כמו הרב אליהו בלומנצויג והרב יובל שרלו.
השלכות מעשיות
השנים 2004–2006 סימנו שבר ביחסים שבין מדינת ישראל לציונות הדתית וחידדו את הוויכוח היחס כלפי המדינה ומוסדותיה.
בעקבות האירועים האלה חשו רבים בציבור הציוני-דתי נבגדים ונרדפים על ידי המדינה. מוסדות כגון בג"ץ, התקשורת והממשלה זכו לאמון נמוך מאוד בקרב ציבור זה, מה שהוביל גם לירידה באמון כלפי משטרת ישראל, כנסת וצה"ל. היו מעטים שקראו להתנתק ממדינת ישראל ונפוצו קריאות לסרב לשרת ב"צבא הגירוש". קודם לכן נתפסה הסרבנות כצעד חריג בקרב הציונות הדתית, שבמשך שנים חינכה את בניה להתנדב למיטב היחידות בצה"ל.
חלקים מציבור זה, בפרט בקרב הנוער (ולא רק נוער הגבעות), הקצינו בדעותיהם, ורבים חשו שקו המאבק הלא-אלים נכשל ויש להגיב באופן תקיף יותר כדי לסכל פגיעה נוספת בציונות הדתית ובערכים החשובים לה. ביטוי לתחושה זו ניתן ביתר שאת במאורעות שהוזכרו לעיל, ובמיוחד במאבק על פינוי עמונה.
לקריאה נוספת
בעקבות המחלוקת הפנימית בציבור הציוני-דתי, מופצת החל מראשית שנת תשס"ו בישיבות וביישובי יו"ש, חוברת תקופתית בשם מבט בהיר, בעריכת הרב אוהד תירוש. בחוברת זו כותבים רבנים שונים התומכים ב"ממלכתיות", בין השאר כתבו הרבנים אלי סדן, אליהו בלומנצויג, אלי אדלר ואלישע וישליצקי.
מנגד מופיע במקביל עלון חודשי בשם קומי אורי מטעם תנועת קוממיות אותה הקים הרב זלמן ברוך מלמד אשר מטרתה לחנך לגישה המתבדלת יותר. בין הכותבים בעלון זה הרב מלמד עצמו והרבנים שאר ישוב כהן, דב ליאור, חיים שטיינר, אליקים לבנון ועוד.
פרובינציות אירלנד
האי אירלנד מחולק היסטורית לארבע פרובינציות (באירית: Cúigí na hÉireann, באנגלית: Provinces of Ireland). בצפון האי שוכנת אלסטר, שבה תשעה מחוזות, שישה מהם מרכיבים את צפון אירלנד. שלושת המחוזות האחרים של אלסטר, יחד עם שלוש הפרובינציות האחרות, מרכיבים את הרפובליקה של אירלנד: במערב שוכנת קונכט, שהעיר הראשית בה היא גולוויי, ובה חמישה מחוזות; בדרום - מנסטר, שקורק היא העיר הגדולה בה, ובה שישה מחוזות; ובמזרח - לנסטר, על שנים עשר מחוזותיה, שבה שוכנת הבירה דבלין.
הפרובינציות נקראות באירית cúige, מילה שמשמעותה המילולית היא חמישית, דבר הנובע מקיומה של פרובינציה חמישית בעבר - Mide או Meath, מילולית "אמצע". פרובינציה זו שכנה כמתחייב משמה במרכז האי, וכללה את המחוזות מית', וסטמית', וחלקים מהמחוזות קאוואן, דבלין, קילדייר, לונגפורד, לאות', ואופאלי. מרבית שטחי הפרובינציה עברו לשטחה של פרובינציית לנסטר. המחוזות של אירלנד אינם משרתים עוד מטרות מנהליות או פוליטיות אלא מתפקדים כישויות היסטוריות ותרבותיות.
13 בספטמבר
13 בספטמבר הוא היום ה-256 בשנה בלוח הגרגוריאני (257 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה נשארו עוד 109 ימים.
אליהו אהרון כהנא
אליהו אהרון כהנא (4 באוגוסט 1875, מערב האימפריה הרוסית (פולין) – 26 בפברואר 1957, כ"ה באדר א' תשי"ז, תל אביב) היה סוחר, פעיל ציבור, מראשי אגודת אחווה וממייסדי תל אביב.
ביוגרפיה
נולד בעיירה גורה קַלוַואריה, לאביו חיים משה אריה לייב כהנא. ובהיותו בן חמש עלה עם הוריו לירושלים, שם למד בתלמוד תורה. בגיל 17 נשא לאשה את חיה-רישקה בת הרב אברהם אלקנה זקס בנו של העולה הראשון לארץ ישראל מגרמניה משה זאקס. בשנת 1895 היה בין מייסדי "אגודת אחווה" – אגודת סתרים דתית שמטרתה עזרה הדדית וקיום ממשי של מצוות "ואהבת לרעך כמוך" ולשפר את מצב החיים הציבוריים. שנה אחר כך היה שותף גם להקמת חברת "ישוב ארץ הקודש" למען הפצת רעיון העבודה החקלאית בקרב בני היישוב הישן בירושלים. בשנת 1897 עבר הזוג כהנא לראשון לציון, אך לא נקלט שם, ועבר שוב ליפו.
ביפו הפך כהנא לסוחר בגדים בתחילה בבית מסחרו של חיים יהושע גולדברג ("חיים בקר"), אביו של משה גולדברג ולאחר מכן כעצמאי. ב-1898 פתח לשכה של אגודת אחווה ביפו והיה נשיאה הראשון. ביוזמת הלשכה נוסדה ב-1899 שכונת אחווה ליד נוה צדק. בית המסחר שלו הפך לסניף שבו התנהלו עסקי האגודה.
ב-1909 הייתה משפחת כהנא לחברה באגודת אחוזת בית והייתה לאחת מ-66 משפחות מייסדי תל אביב. בהגרלת המגרשים לאחוזת בית הגריל כהנא את המגרש ברחוב יהודה הלוי 28, אך כיוון שהתגורר כבר בשכונת אחווה ולא נזקק לבית באחוזת בית, מכר את מגרשו לחייקל פלמן, שבנה עליו את ביתו ב-1910.
עקמת
עקמת (בלועזית: סקוליוזיס (Scoliosis)) היא עיוות בעמוד השדרה, כאשר החוליות המרכיבות אותו סוטות לצד ביחס לקו האמצע, בזווית של 10 מעלות ומעלה. עיוות זה יכול להתבטא למשל באי-תאימוּת בגובה של צמד הכתפיים או המותניים.
העיוות מתחיל להופיע, בדרך כלל, בתקופת הילדות או בגיל ההתבגרות, כאשר צמיחת השלד מואצת, ועלול להחמיר עם הזמן.
מסיבה בלתי ידועה, מספר רב יותר של בנות סובלות מעקמת - יחס של כ-7:1 מול הבנים, בעקמת משמעותית של 20 מעלות ומעלה.
רוב הסובלים מן התופעה לא מודעים לעקמת בגבם, אפילו בעקמת של מעל 30 מעלות. רוב מקרי העקמת מתגלים במקרה.
תסמינים
התסמינים של העקמת הם:
גורמים
על אף שסיבות רבות קושרות לעקמת, רוב מקרי העקמת ובמיוחד אלה המוצאים ביטוי רק לאחר גיל 10, נגרמים מסיבות לא ברורות. ידוע כי בעקמת האידיופתית הנפוצה ישנה השפעה תורשתית ברורה, אך בחדירות לא-מלאה, כלומר הגנים לא מוצאים ביטוי אצל כל נשא. ישנם מקרי עקמת הנגרמים כתוצאה מתסמונת אהלרס-דנלוס.
בניגוד לדעות רווחות, העקמת אינה נגרמת מיציבה לא תקינה, פעילות גופנית לא מאוזנת או ישיבה שפופה.
אבחון
אדם החושד בקיומה של עקמת בגבו עליו לפנות לרופא לבדיקות גופניות.
שידורי המהפכה
שידורי המהפכה הייתה תוכנית מערכונים ישראלית, פארודית-סאטירית, בכיכובם של אסי כהן וגורי אלפי (המוכרים בשם הבמה "אסי וגורי"), ששודרה בקיץ 2002 במסגרת זכיינית השידור רשת בערוץ 2.
התוכנית, שנוצרה ונכתבה על ידי אסי וגורי עצמם, נבנתה כלוח שידורים אלטרנטיבי של זכיינית שידור פיקטיבית בשם "שידורי המהפכה", שנבנה, ברובו, על פי זכיינית השידור האמיתית של התוכנית - רשת, מבחינת מבנהו, עיצובו ופרסומו. במהלך התוכנית שודרו זו לאחר זו "תוכניות" מקוריות, באופן הומוריסטי כמובן, וכן פרסומות, קדימונים, תשדירים ומבזקי חדשות מקוריים, ממש כפי שלוח שידורים טלוויזיוני עובד במציאות.
בין התוכניות, ניתן למצוא פארודיות בולטות המבוססות על תוכניות אמיתיות של אותן השנים. "שידורי המהפכה" זכתה להצלחה רבה ולנתוני רייטינג מרשימים, ורוב משפטי המחץ ומערכוניה המובילים הפכו במהרה לקטעי קאלט בקרב צופי הטלוויזיה. למרות הצלחתה הרבה, יצרו צמד הקומיקאים עונה יחידה, הכוללת שמונה פרקים ולקט סיכום אחד בלבד.
גלסטונברי טור
גלסטונברי טור (באנגלית: Glastonbury Tor) הוא תל בצורת טיפה המצוי בגלסטונברי באזור סאמרסט שבאנגליה. גובה שיאו של התל כ-158 מטרים מעל פני הים, וגובהו הממוצע 145 מטרים. על התל מצויים שרידי "מגדל סנט מייקל".
מקור השם
מקור שם התל במילה הקלטית "טור" שמשמעה "גבעה חרוטית".
גאוגרפיה
התל מצוי באמצע מישור הקרוי מדשאות סאמרסט, חלק ממישור סאמרסט. התל מהווה לשון יבשה המוקף משלושת צדדיו על ידי הנהר ברו (Brue). בערך בשנת 300 לפני הספירה היה התל מוקף באגם, ועליו היה ממוקם יישוב קלטי. במהלך השנים ירדו פני המים, אולם התל נותר מוקף ביצות עד ניקוז הביצות בסוף ימי הביניים, ולכן על פי המסורת הבריטית התל הוא אבלון, האי המהווה מקום קבורתו של המלך ארתור.
הביצות נוקזו על ידי נזירים שגרו במנזר גלסטונבורי על מנת להפוך את האזור שסביב התל לאזור חקלאי.
התל בנוי בצורת טבעות, המזכירות טרסות. מספר המשערים שזו תופעה גאולוגית טבעית דומה למספר המשערים שזה מעשה ידי אדם ואולי נבנה כמקום פולחן קלטי.
היסטוריה
בראש התל התגלו שרידי כלי צור מהתקופה הנאוליתית, המעידים על קיומו של יישוב במקום. חפירות שנערכו באתר על ידי פיליפ רהנטז בין השנים 1964–1969 גילו שהתל היה מיושב בעת העתיקה. במקום התגלו שרידי קבר פגני קלטי מהמאה השישית. בקבר התגלו חפצים קלטיים וכן אמפורה של יין או שמן שיוצרה באגן הים התיכון.
במאה החמישית נבנתה במקום מצודה קלטית, שנהרסה בימי הביניים ובמקומה הוקמה כנסיית סנט מייקל. כנסייה זו נהרסה בשנת 1275 אולם המגדל שלה השתמר בחלקו, מתנשא בראש התל ונראה מרחוק. באתר נבנתה כנסייה נוספת בשנת 1360 וזו נהרסה על ידי הנרי השמיני, מלך אנגליה בשנת 1539. שרידי מגדל כנסיית סנט מייקל שוחזרו במאה ה-19.
האתר מנוהל כיום על ידי קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי.
התל במיתולוגיה
במהלך השנים זוהה התל עם אבלון - מקום קבורתו האגדי של המלך ארתור ואשתו המלכה גווינביר. בשנת 1191 התגלה במנזר גלסטונברי "לכאורה" ארונו של ארתור, שנקבר בהלוויה ממלכתית במנזר גלסטונברי. במקום אכן התגלתה מצודה מהמאה ה-5 - תקופת חייו המשוערת של ארתור.
מקור השיוך באמונה הקלטית כי במקום היה ארמונו של גווין אפ נוד -- מלך העולם התחתי והפיות. התל היה על פי האמונה הקלטית הכניסה לאנווין - עולם הפיות.
מגדל סנט מייקל הוא אחד האתרים המוקדשים לסנט מייקל הנמצאות על קו ליי (ley line) המכונה "קו סנט מייקל" (St. Michael's Ley) שעליו הצביע הסופר ג'ון מיצ'ל. מבנים נוספים הקשורות לסנט מייקל על קו זה הם הכנסיות באותרי (Othery), בבורו ממפ וגבעת סנט מייקל.
התפלגות נורמלית
התפלגות נורמלית היא התפלגות חשובה ביותר בסטטיסטיקה תאורטית וביישומיה בכל תחומי המדע. חשיבותה הרבה נובעת ממשפט הגבול המרכזי, לפיו הממוצע של משתנים בלתי תלויים בעלי אותה התפלגות, לאחר תקנון מתאים, מתכנס בהתפלגות אל ההתפלגות הנורמלית. לכן מופיעה התפלגות זו בכל מקום בו לוקחים ממוצע של משתנים רבים, כגון גובה ממוצע של אנשים באוכלוסייה, ממוצע טעויות מדידה מקריות במדידות חוזרות של אותו גודל, וכדומה. מדדים פסיכומטריים שונים, כגון מבחן מנת משכל, מתוכננים בכוונה תחילה להתפלג באופן נורמלי.
ההתפלגות הנורמלית הסטנדרטית (קרויה גם התפלגות Z) היא השימושית ביותר במשפחת ההתפלגויות הנורמליות. על ידי מתיחה (כלומר, הכפלה בקבוע) והזזה (הוספת קבוע) של משתנה מקרי בעל התפלגות נורמלית סטנדרטית, מתקבלת משפחה כללית יותר של התפלגויות, שכל אחת מהן היא התפלגות נורמלית. זוהי דוגמה למשפחה מעריכית של התפלגויות. בתוך המשפחה, אפשר לזהות התפלגות נורמלית מסוימת על-פי שני פרמטרים: התוחלת והשונות שלה. להתפלגות הנורמלית הסטנדרטית יש תוחלת 0, ושונותה 1.
ההתפלגות הנורמלית נקראת גם גאוסיאן על שמו של קרל פרידריך גאוס, וגם עקומת הפעמון, משום שהגרף של פונקציית הצפיפות שלה מזכיר בצורתו פעמון.
היסטוריה
המתמטיקאי אברהם דה מואבר הציג את ההתפלגות הנורמלית לראשונה בשנת 1733 בספרו "תורת הסיכויים" ("The Doctrine of Chances") כקירוב להתפלגות הבינומית עבור מספר גדול של דגימות (מאמרו בעניין התגלה רק ב-1924). לפלס השתמש בעקומה הנורמלית לתאר "התפלגות של שגיאות" בשנת 1783. את ההתפלגות הנורמלית כפי שאנחנו מכירים כיום הציג קרל פרידריך גאוס בספרו משנת 1809 "Theoria Motus Corporum Coelestium in Sectionibus Conicis Solem Ambientium" (תורת התנועה של הגופים השמימיים הנעים סביב השמש בחתכים חרוטים), שהכיל גם תרומות חשובות רבות אחרות למתמטיקה ואסטרונומיה. עבודתו של גאוס על ההתפלגות הנורמלית הניחה את הבסיס לפיתוח שיטות סטטיסטיות וממשיכה להיות בשימוש נרחב ונחקר כיום.
גאוס השתמש בהתפלגות הנורמלית לניתוח מידע אסטרונומי ב-1809. המדען הבלגי אדולף קטלה הראה כי התפלגותם של משתנים רבים (כגון גובהו של אדם) היא נורמלית.
פונקציית הצפיפות
פונקציית הצפיפות של התפלגות נורמלית בעלת תוחלת \mu ושונות \sigma^2 היא : זוהי פונקציה סימטרית סביב התוחלת, ובעלת שתי נקודות פיתול במרחק סטיית תקן אחת מן הממוצע, כלומר בנקודות. את העובדה שמשתנה מקרי \ X הוא בעל התפלגות כזו, מקובל לציין בסימון.
במקרה המיוחד של ההתפלגות הנורמלית הסטנדרטית, מתקבלת הפונקציה
פונקציית ההתפלגות המצטברת
פונקציית ההתפלגות המצטברת, או הסיכוי שמשתנה מקרי \ X יקבל ערך קטן או שווה ל-\ x נתון, שווה ל-
כדי לחשב את ערכי פונקציית ההתפלגות המצטברת בעלת פרמטרים כלשהם, די בידיעת ערכיה של פונקציית ההתפלגות המצטברת הסטנדרטית, משום שאם  ניתן להגדיר משתנה מקרי חדש  ולגביו יתקיים. לכן, מתקיים: \ \Phi(x) - מסמל את פונקציית ההתפלגות המצטברת של משתנה נורמלי סטנדרטי.
הפונקציה \ \Phi(x) איננה פונקציה אלמנטרית (כלומר, היא אינה מתקבלת מהרכבה סופית של פולינומים, פונקציית האקספוננט והפונקציות הטריגונומטריות, והפונקציות ההפוכות להם). משום כך, כמעט כל ספר העוסק במבחנים סטטיסטיים כולל גם טבלה המכילה את הערכים המקורבים להתפלגות הנורמלית הסטנדרטית, שחושבו בשיטות נומריות. הקירוב הבא שימושי למדי כאשר z גדול:
סימולציה של משתנים המתפלגים נורמלית
הצורך ליצור נתונים שהתפלגותם היא בקירוב התפלגות נורמלית עולה בתחומים רבים. בשפות תכנות רבות קיים מחולל פסבדו אקראי המייצר משתנים המתפלגים, בקירוב, התפלגות אחידה על הקטע \ [0,1], ולכן דרושה שיטה להפוך את המשתנה המקרי האחיד למשתנה המתפלג התפלגות נורמלית סטנדרטית. ישנן מספר דרכים לעשות זאת:
התפלגות רב-נורמלית
ההכללה הנכונה של התפלגות נורמלית לווקטור משתנים מקריים היא זאת: אומרים ש- מתפלג רב-נורמלית (או גאוסיאנית) אם כל צירוף ליניארי שלו מתפלג נורמלית (חד-ממדי), כלומר. זה קורה אם ורק אם הפונקציה האופיינית של המשתנה היא, כאשר V היא מטריצת השונויות המשותפות. היות שהמטריצה הזו סימטרית, אפשר ללכסן אותה אורתוגונלית. המטריצה האלכסונית \Lambda המתקבלת קובעת את סינגולריות המשתנה - אומרים שהוא רגולרי אם ורק אם אין ערכים עצמיים לא אפס, והיותו של המשתנה רגולרי שקולה לכך שיש לו פונקציית צפיפות (ביחס למידת לבג).
למשתנים מקריים רב-נורמליים מספר יישומים בתורת ההסתברות וסטטיסטיקה, כמו בקביעת התפלגות של ממוצע וסטיית תקן של מדגם נרחב של משתנים מקריים נורמליים.
נורה גרינברג
נורה גרינברג (נולדה ב-28 בדצמבר 1950) היא פעילה בולטת בקהילת הטרנסג'נדרים והטרנסקסואלים בישראל. בעבר כיהנה כיושבת ראש אגודת הלהט"ב בישראל.
ביוגרפיה
גרינברג נולדה כזכר בבואנוס איירס שבארגנטינה ועלתה לישראל בצעירותה, למדה היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית. היא נישאה והביאה לעולם שני ילדים. גרינברג ניהלה בחברת הייטק, תוך שהיא מדחיקה את זהותה המגדרית מפני החברה ההומופובית והטרנספובית. בשנת 2001, לאחר תהפוכות רבות, עברה ניתוח להתאמה מגדרית.
לגרינברג פעילות ציבורית ענפה לטובת קהילות הלהט"ב בכלל ולמען ציבור הטרנסג'נדרים והטראנסקסואלים בפרט. בשנים 2001–2004 כיהנה כחברה בוועד "אגודת ההומואים, הלסביות, הביסקסואלים והטרנסג'נדרים", תחילה כנציגת הטרנסג'נדרים ולאחר מכן כיו"ר האגודה, ובכך הייתה יושבת הראש הטרנסג'נדרית הראשונה בעולם של ארגון להט"בי. לאחר שסיימה את תפקידה התנדבה בארגון חוש"ן והרצתה בפני תלמידים, מורים ואנשי טיפול שונים, עד שפרשה גם ממנו לאחר כשנה. הודות לפעילותה הציבורית שינה משרד הפנים בשנת 2004 נוהל שאסר על טרנסקסואלים וטרנסג'נדרים לשנות את שמם לשם המזוהה כשייך למין שונה מהמין המצוין בתעודת הזהות.
בבחירות לכנסת השבע עשרה הוצבה גרינברג במקום ה-91 הסמלי ברשימת מפלגת מרצ לכנסת.
ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכתה גרינברג להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
גרינברג חברת המועצה הציבורית של ארגון בצלם.
המינהל הראשי לביטחון כלכלי ומלחמה בשחיתות
המינהל הראשי לביטחון כלכלי ומלחמה בשחיתות (ברוסית: Главное управление экономической безопасности и противодействия коррупции; בראשי תיבות: ГУЭБиПК) הוא מחלקה של משרד הפנים של הפדרציה הרוסית, האחראי לפיתוח ויישום מדיניות המדינה והרגולציה המשפטית בתחום הביטחון הכלכלי של המדינה ומאבק בשחיתות שלטונית. המחלקה מהווה יחידה עצמאית של המנגנון המרכזי של משרד הפנים והיא הגוף המרכזי למאבק בפשעי כלכלה ומיסים.
היסטוריה
בשנת 2003 קלט משרד הפנים של רוסיה יחידות למאבק בפשעי מיסים שהוקמו על בסיס שירות משטרת המס הפדרלית לשעבר, שהוקם ב-18 במרץ 1992.
ביקורת
בשנת 2014 נעצרו כמה מנהלי אגפים של המחלקה ונידונו לשנות מאסר שונות בשנת 2017 בבית המשפט העירוני של מוסקבה. הבכירים הואשמו ביצירת קבוצת פשע מאורגן, במטרה לעודד שוחד, ניצול לרעה של סמכותם וארגון לובי לא חוקי של אינטרסים מסחריים של חברות בשליטתם. בשל כך, המחלקה סופגת ביקורת רבה על אי יעילותה.
נבחרת ספרד בכדורגל
נבחרת ספרד בכדורגל לגברים (בספרדית: Selección de fútbol de España) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ספרד, המייצגת אותה מאז 1921.
תקופת השיא של נבחרת ספרד כללה זכייה פעמיים ברציפות באליפות אירופה בכדורגל, ב-2008 וב-2012, ובין שני תארים אלה זכתה בגביע העולם בכדורגל, ב-2010. הישג שיא נוסף של נבחרת ספרד היה במסגרת היורו שנערך בספרד ב-1964, כאשר זכתה בגביע לאחר ניצחון 2:1 על נבחרת ברית המועצות במשחק הגמר. ב-1984 העפילה הנבחרת למשחק הגמר, אך הפסידה למארחת צרפת, בתוצאה 2:0 והסתפקה בסגנות. הנבחרת נחלה מספר אכזבות בטורנירים שונים, ביניהן הדחה בדו-קרב בעיטות עונשין במונדיאל 1994, ב-2002 וביורו 1996 והדחה בשלב הבתים במונדיאל 1998, מונדיאל 2014 וביורו 2004.
שרשרת הפסדים זו יצרה לנבחרת הספרדית סטיגמה של נבחרת מפסידנית, שאינה מסוגלת לנצח בשלבי ההכרעה. תדמית זאת השתנתה ביורו 2008, שבו זכתה נבחרת ספרד בשנית באליפות אירופה, תחת הדרכתו של לואיס ארגונס, אחרי ניצחון 0–1 על נבחרת גרמניה בגמר משער של פרננדו טורס. לאחר זכייתה ביורו 2008 עלתה ספרד לראש הדירוג העולמי של פיפ"א, והפכה לנבחרת השישית שמובילה את הדירוג. מגמת השינוי נמשכה גם אל מונדיאל 2010, שבו זכתה לאחר ניצחון 0–1 על הולנד משער של אנדרס אינייסטה בהארכה. ההצלחה נמשכה גם אל יורו 2012 בו זכתה, והפכה לנבחרת הראשונה שזוכה בשלושה טורנירים גדולים ברציפות.
נבחרת ספרד זכתה במדליית הזהב באולימפיאדת ברצלונה ב-1992, ובמדליית הכסף באולימפיאדת אנטוורפן ב-1920, באולימפיאדת סידני ב-2000 ובאולימפיאדת טוקיו ב-2021.
לזכותה של נבחרת ספרד נרשם גם רצף ההעפלות הגדול ביותר למונדיאל דרך המוקדמות כאשר עשתה זאת 9 פעמים ברצף מ-1986 ועד 2018 (כל נבחרת אחרת שהייתה קרובה לכך נעצרה בעקבות העפלה אוטומטית כמארחת או כאלופת העולם).
כמו כן, זכתה הנבחרת באליפות העולם לנוער שנערכה בניגריה ב-1999.
השנים הראשונות
בעקבות המודל האנגלי, ספרד הקימה את התאחדות הכדורגל שלה, ההתאחדות המלכותית לכדורגל ספרדי, בשנת 1909, ואת הליגה המקומית, הליגה הספרדית בכדורגל, בשנת 1928. הבכורה הבינלאומית של ספרד הייתה באולימפיאדת אנטוורפן בשנת 1920, שבה זכתה במדליית הכסף. קודם לכן כללה נבחרת ספרד שחקנים חובבנים וחצי מקצוענים ששיחקו משחקים בינלאומיים לא רשמיים שאורגנו על ידי התאחדות הכדורגל הספרדית. המשחק הביתי הראשון של ספרד היה בשנת 1921 בבילבאו, ובו ניצחה ספרד את בלגיה 0-2.
ספרד היא הנבחרת הראשונה מחוץ לאיים הבריטיים שניצחה את אנגליה. היא עשתה זאת במשחק ידידות במדריד בשנת 1929 שבו ניצחה 3–4. ספרד לא השתתפה בגביע העולם הראשון שהתקיים ב-1930, אך העפילה למונדיאל 1934 והגיעה עד לרבע הגמר לאחר ניצחון 1–3 על ברזיל בשמינית הגמר. ברבע הגמר סיימה ספרד עם איטליה, האלופה שבדרך, בתיקו 1-1, ובמשחק החוזר הפסידה 0–1 והודחה.
מונדיאל 1950
ספרד שובצה בבית המוקדם עם נבחרות אנגליה, צ'ילה וארצות הברית, כאשר באותו טורניר רק הראשונה בכל בית עלתה לבית הגמר. במשחקה הראשון בטורניר פיגרה ספרד 0–1 מול ארצות הברית עד לדקה ה-75, אך אז כבשה שלושה שערים בתוך עשר דקות וניצחה 1–3. לספרד הבקיע אסטניסלאו באזורה צמד שערים ותלמו סארה הבקיע שער נוסף. במשחקה השני ניצחה ספרד את צ'ילה 0–2 משעריהם של באזורה וסארה ובמשחקה האחרון בבית המוקדם ניצחה ספרד את אנגליה 0–1 משער של סארה, וסיימה ראשונה במאזן מושלם.
מונדיאל 1950 היה היחיד בהיסטוריה שהוכרע בבית גמר בשיטת ליגה ולא במשחק יחיד. ספרד פתחה את משחקיה בבית הגמר בתיקו 2-2 עם אורוגוואי מצמד שערים של באזורה, ובהמשך הובסה 1–6 על ידי ברזיל ואיבדה סיכוי לזכות בתואר. במשחקה האחרון נגד שוודיה הייתה זקוקה ספרד לתיקו כדי לסיים במקום השלישי, אולם היא הפסידה 1–3 וסיימה במקום הרביעי.
אסטניסלאו באזורה סיים את הטורניר כסגן מלך השערים עם 5 כיבושים. תלמו סארה הבקיע ארבעה שערים.
ספרד לא הצליחה להעפיל לשני גביעי העולם הבאים. במוקדמות מונדיאל 1954 היא הפסידה לטורקיה בהגרלה, לאחר שכל אחת מהן ניצחה בביתה את השנייה והמשחק המכריע הנוסף הסתיים בתיקו. במוקדמות מונדיאל 1958 סיימה ספרד שנייה בבית המוקדם אחרי סקוטלנד.