cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית חנן (כהונה גדולה)
בית חנן הייתה משפחת כהנים גדולים בסוף תקופת בית שני. פעילותם הייתה במאה ה-1 לספירה. ההגמוניה של המשפחה על תפקיד הכהן הגדול הייתה בעיקר בתקופת הנציבים הרומים הראשונים ביהודה שארבעה מהם מונו על ידם, דבר המצביע על יוקרת המשפחה וחשיבותה בעיני השלטון הרומי. מקורה של המשפחה לא ידוע. מנחם שטרן מעלה את ההשערה שאולי מקור המשפחה במצרים כמו משפחות הכהונה בית ביתוס ובית פיאבי.
הכהן הגדול הראשון בן משפחה זו היה כנראה חנן בן שת שמונה לתפקידו בשנת 6 לספירה על ידי קוויריניוס נציב סוריה שנשלח על ידי אוגוסטוס בשנה זו, לארגן את נציבות יהודה לקראת שלטון הנציבים הרומאים, וזאת לאחר תקופת שלטונו הכושל של ארכלאוס בנו של הורדוס. קוויריניוס הוריד מתפקידו את יועזר בן ביתוס אולי כדי למנוע ממנו לצבור והשפעה. חנן בן שת שימש בתפקיד כהן גדול עד שנת 15, ואז הורה נציב יהודה ואלריוס גראטוס להפסיק את כהונתו ומינה תחתיו את ישמעאל בן פיאבי הראשון שהיה מבית פיאבי. ייתכן וגם הכהן הגדול יהושע בן שי שמונה לתפקידו על ידי ארכלאוס בשנת 3 לפנה"ס, היה מבית חנן. הוא כיהן בתפקידו עד שנת 6/5 לפנה"ס.
תיאטרון לחם ובובות
תיאטרון לחם ובובות הוא תיאטרון בובות פוליטי קיצוני הפעיל בארצות הברית משנות השישים של המאה ה-20. התיאטרון ממוקם כיום בגלובר, ורמונט.
בית חנן (כהונה גדולה)
ישמעאל בן פיאבי הודח מתפקידו לאחר תקופה קצרה, שלאחריה מינה הנציב גראטוס כנראה בשנת 17/16 את אלעזר בן חנן לתפקיד הכהן הגדול. גם הוא לא החזיק בתפקיד זמן רב, ונראה ששנה לאחר מכן מינה גרטוס את שמעון בן קמחית שלא היה מבית חנן. כהנים מבית חנן חזרו לתפקיד הכהונה הגדולה בשנת 18 באמצעות הכהן הגדול יוסף קיפא שהיה נשוי לבתו של חנן בן שת (ועל פי הברית החדשה היה השופט של ישו בחקירתו בידי הסנהדרין). קיפא החזיק מעמד בתפקידו עד שנת 36. בשנה זו פוטר מתפקידו יחד עם הנציב פונטיוס פילאטוס בידי מושל סוריה ויטליוס ובמקומו מונה לכהונה הגדולה גיסו יונתן בן חנן. נראה כי הסיבה לפיטוריהם הייתה אי שביעות רצון הציבור על שיתוף הפעולה ביניהם. בשנה שלאחר מכן מינה ויטליוס במקומו את אחיו תאופילוס בן חנן. יונתן בן חנן סייע למינויו של אנטוניוס פליקס לנציב על יהודה, לאחר שיחסיהם התקררו הביא פליקס למותו על ידי הסיקריים.
תיאטרון לחם ובובות
שמו של התיאטרון נגזר ממנהגו של התיאטרון לחלק לצופים לחם טרי עם רוטב איולי חריף (המורכב משום ושמן זית), כדי ליצור תחושת קהילתיות; בנוסף נגזר שמו של התיאטרון מהעיקרון לפיו האמנות היא מצרך בסיסי לחיים, כמו הלחם.
בית חנן (כהונה גדולה)
לאחר שאגריפס הראשון מונה לתפקיד מלך, הוא ניסה לחזור למדיניות שהייתה נהוגה בימי סבו שבתקופתו ההגמוניה הייתה בידי בית ביתוס. בשנת 41 מינה את שמעון קנתרס מבית ביתוס לכהן גדול. כמו הורדוס הוא מינה והוריד כהנים גדולים כדי למנוע מהם צבירת כוח והשפעה שיכלה לאיים עליו. ובשנת 41 החזיר את משפחת בית חנן כשמינה לתפקיד את מתתיה בן חנן. זה החזיק בתפקיד עד שנת 44. בשנה זו, שנת חייו האחרונה של אגריפס, העביר המלך את הכהונה הגדולה ממתתיה לאליהועיני בן קנתירא. ייתכן וניתן לזהות את אליהועיני זה עם אליהועיני בן הקוף, שאולי היה בנו של "הקייף" - הכהן הגדול יוסף קיפא, חתנו של חנן בן שת.
משנת 44 עד שנת 62 מונו לתפקיד כהנים מבתי כהונה אחרים. בשנה זו חזר לתפקיד הכהן הגדול האחרות מבית חנן והוא חנן בן חנן. הוא היה צעיר הבנים במשפחה. בשנת 62 מת הנציב פסטוס והנציב אלבינוס נשלח במקומו. חנן ניצל אירוע זה, השתלט על משרת הכהן הגדול, והורה על הוצאתו להורג בסקילה של יעקב אחי ישו. לאחר אירועים אלה פוטר חנן בן חנן מתפקידו על ידי אגריפס השני.
תיאטרון לחם ובובות
תיאטרון לחם ובובות משתתף במצעדים רבים ברחבי ארצות הברית, בהם מצעד יום העצמאות האמריקאי בעיירה קאבוט בוורמונט; במצעד משתתפות בובות ססגוניות רבות בדמויות אמריקאיות מוכרות על קביים, כולל דמותו המפורסמת של הדוד סם (דמות בדיונית שמשמשת כהאנשה המגלמת בדמותה את ארצות הברית).
בית חנן (כהונה גדולה)
בשנת 66, לאחר פרוץ המרד הגדול, מונה חנן לאחר משני מפקדי העיר ירושלים הוא נמנה עם המתונים. הוא תמרן בין דרישות סותרות ואינטרסים מנוגדים של המתונים והקנאים, כל זאת בעודו שייך מבחינה מעמדית ופוליטית למעמד הכוהנים והצדוקים אשר התנגדו מראש למרידה וראו בה סיכון מיותר למעמדם. בשנת 67 או 68 נרצח בידי הקנאים.
תיאטרון לחם ובובות
היסטוריה
התיאטרון נוסד בשנת 1962 בניו יורק, על ידי הבמאי פיטר שומן. התיאטרון היה פעיל בזמן מלחמת וייטנאם במחאות נגד המלחמה, ונזכר לעיתים קרובות בשל מופעי הראווה הפוליטיים שהעלה בזמנו, וכן בשל בובות הענק שלו (גובהן בין שלושה לחמישה מטרים).
בית חנן (כהונה גדולה)
כהן נוסף שכנראה ניתן לשייך למשפחה זו, היה מתתיהו בן תאופילוס (השני) שמונה לתפקידו על ידי אגריפס השני בשנת 64. ניתן להניח שהוא היה בנו של תאופילוס בן חנן, ונכדו של הכהן הגדול חנן בן שת.
תיאטרון לחם ובובות
היסטוריה
בשנת 1970 התיאטרון עבר לוורמונט, תחילה לעיירה גודארדף ולאחר מכן לעיירה פליינפילד, ומשם לחווה חקלאית בעיירה גלובר שבה התיאטרון שוכן עד היום, ומתופעל על ידי בובנאים מקצועיים. המופעים מתקיימים במרחבים פתוחים בחווה ובתוך מבנים מקורים. בנוסף פועל בחווה מוזיאון המציג את פועלו של התיאטרון מזה ארבעה עשורים. בתחילת דרכו נחשב לתיאטרון פרינג'.
בית חנן (כהונה גדולה)
על משפחת כהנים גדולים זו ומשפחות הכהנים הגדולים האחרים בתקופתם נאמר בתוספתא:
תיאטרון לחם ובובות
היסטוריה
התיאטרון זכה ב"פרס האומנויות הלאומי" ובמספר פרסים נוספים מאיגוד "בובנאי אמריקה" ומארגוני אמנות מוכרים אחרים.
עד שנת 1998 התיאטרון אירח את מופעיו באמפיתיאטרון טבעי בשטחי העיירה גלובר בסופי שבוע. לאורך שנות ה-90 גברה הפופולריות של הפסטיבל, ועשרות אלפי אנשים נהרו אליו בסופי השבוע הקיציים, ונהגו ללון באוהלים בשטחי החקלאות הפתוחים במקום. האירוע הפך את המקום לאתר מחנאות ובילוי ענק והומה, והמופע עצמו הפך לשולי יחסית. אך בשנת 1998 נהרג אדם באירוע במהלך קטטה, ומאז ביטל פיטר שומן את הפסטיבל. במקום הפסטיבל העלה התיאטרון מופעים קטנים יותר בתדירות גבוהה יותר לכל אורך הקיץ, וכן העלה מופעי אורח ברחבי מדינת ניו יורק וניו אינגלנד, ואף מחוץ לארצות הברית. בעיר ניו יורק מופיע התיאטרון בקביעות בתקופת החגים בשם "התיאטרון לעיר החדשה" (Theater for the New City).
מופע התיאטרון במהלך מלחמת וייטנאם
במהלך מלחמת וייטנאם, בה ספג צבא ארצות הברית אבדות רבות, הכין צוות התיאטרון הצגה פוליטית-חברתית אנטי-ממסדית שנועדה בין השאר לעודד השתמטות מהגיוס לצבא. בהצגה חבשו השחקנים כמה סוגי מסכות: מסכת "האיש הטוב" שמייצג את האמריקאי שמתגייס לצבא, ומנגד שחקנים הלובשים את מסכת "האיש הרע" המייצגים את הפציפיסט שמתנגד למלחמה. צוות התיאטרון הציג את ההצגה בקפיטריה באוניברסיטה בעיר ניו יורק מול מאות סטודנטים, כאשר בחלל הקפיטריה פוזרו כלי נגינה, כלי מטבח ובדים מאולתרים, ובתחילת ההצגה השחקנים והסטודנטים ניגנו יחדיו. במהלך ההצגה שימשו המסכות להעברת המסר הפוליטי-חברתי לפיו מי שמתגייס למלחמה בווייטנאם ימצא את מותו, מסר שהתבטא באמצעות החלפת מסכת "האיש הטוב" במסכת "האיש המת" והודגש על ידי האבל והכעס של שאר השחקנים בהצגה.
Elixir
Elixir היא שפת תכנות פונקציונלית וכללית, אשר תומכת בעיבוד מקבילי. היא שוחררה לראשונה בשנת 2011 ורצה על המכונה הווירטואלית BEAM של שפת התכנות Erlang.
Elixir רצה מעל Erlang ולפיכך חולקת אבסטרקציות זהות לבניית אפליקציות מרושתות וגם היא נחשבת ל-Fault Tolerant, כלומר, מסוגלת להמשיך לרוץ גם כאשר אחד מרכיביה נכשל, בהתאם לסגנון הקידוד "Let It Crash" ("תן לזה להתרסק"), המתבסס על ההנחה שקריסה של רכיב היא בלתי נמנעת, ולכן אין להשבית את כל המערכת בעקבות זאת. בנוסף, Elixir גם מספקת כלים פרודוקטיביים ועיצוב שניתן להרחיבו. עיצוב זה תומך במטא-תכנות באמצעות תוכניות מאקרו, ובפולימורפיזם באמצעות פרוטוקולים. Elixir נמצאת בשימוש של חברות כגון PagerDuty, Discord, Brex, E-MetroTel, Pinterest, Moz, Bleacher Report, The outline, Inverse, Divvy, Farmbot וכן לצורך בניית מערכות משובצות מחשב. הקהילה מארגנת אירועים שנתיים בארצות הברית, אירופה, ויפן, וכן אירועים קטנים וכנסים.
היסטוריה
José Valim הוא היוצר של שפת התכנות Elixir. מטרותיו היו לאפשר יכולת הרחבה ופרודוקטיביות גבוהות יותר במכונה הווירטואלית של Erlang תוך כדי שמירה על תאימות עם Erlang.
José Valim התכוון ליצור שפת תכנות בשביל יישומים ואתרים גדולים. בהיותו מפתח בשפת התכנות Ruby, הוא השתמש בפיצ'רים של Ruby, Erlang, ו- Clojure על מנת ליצור יכולת עיבוד מקבילי גבוהה וכן זמן השהייה ( latency ) נמוך יותר. Elixir תוכננה על מנת לטפל בכמויות גדולות של מידע. מהירותה ויכולותיה הגבוהות מזכות את Elixir במקום מכובד בתעשיות הפיננסיות, הטלקומונקציה, והמסחר האלקטרוני (eCommerce).
דוגמאות קוד
את הדוגמאות הבאות ניתן להריץ בקונסולת  או לשמור בקובץ ולהריצן בשורת הפקודה בתחביר הבא:  .
תוכנית Hello World בסיסית: ביצוע פעולות אחידות ומקוצרות לרשימה (List Comprehensions): השלמת דפוסים:
תורת הרשתות
תורת הרשתות (באנגלית: Network theory) היא תחום מחקר במדעי המחשב המיושמת גם בפיזיקה, ביולוגיה, כלכלה, חקר ביצועים, ניהול וסוציולוגיה. התורה עוסקת בחקר גרפים המהווים מודל בסיסי לייצוג יחסים סימטריים בין אובייקטים.
הגדרת הרשת
"רשת" (באנגלית: Network) מורכבת מישויות מקושרות, כאשר הישויות ברשת קרויים "צמתים" והקשרים "קשתות". מדע הרשתות הוא תחום המחקר שאחראי על פיתוח תורת הרשתות, שעוסקת וממדלת רשתות "עולם אמיתי", כלומר, רשתות כפי שהן במציאות או בטבע. זאת בניגוד למשל לתורת הגרפים, בה עוסקים במודלים מופשטים של גרפים. הבדל נוסף בין גרפים לרשתות הוא שברשתות לצמתים ולקשתות יכולים להיות תכונות או תיוג.
הרשת משמשת למידול תחומים רבים בטבע כגון: מבנה ופעילויות בארגון, קשרים בין אנשים, בין תכונות, בין חלבונים בתא ועוד. באמצעות הרשת ניתן להגדיר את מהות קשרי הגומלין ואופיים של היחסים שבין מרכיבי המערכת. תאוריות ומערכות ממוחשבות רבות מנסות לתאר ולחזות תפקוד והתפתחות של מערכות בסביבה דינמית, באמצעות רשתות.
הבסיס לתורת הרשתות הוא שקיימות נקודות דמיון מבחינת תכונות הרשת של מערכות כל כך שונות כמו כלכלה, האינטרנט או מערכת התאים בגוף. הדבר נכון גם לרשתות תוצרי אדם (למשל, פייסבוק), לרשתות מתוכננות, למשל, רשת החשמל וגם לרשתות המתארגנות בכוחות עצמן (למשל, מערכת כלי הדם בגוף). .
התפתחות מחקרי תורת הרשתות
תורת הרשתות נשענת על מחקרים שנעשו בתורת הגרפים ובניתוח רשתות חברתיות במאה ה-20:
מחקרים מתורת הגרפים
את הבסיס המתמטי למחקר על רשתות הניח אוילר ב-1736. הוא פתר את הבעיה הידועה כבעיית הגשרים של קניגסברג, בעזרתה פיתח את יסודות הגרף המהווה צירוף של צמתים וקישורים.
ב-1960 פיתחו שני המתמטיקאים, ארדש ורניי את תיאורית הרשתות האקראיות. על-פי המודל שלהם, הקישורים מפוזרים באופן אקראי בין קדקודי הגרף. רבות מתכונותיו של מודל זה נחקרו ונמצא כי כאשר מספר הקשתות (קשרים) קטן, יורכב הגרף כולו מאיים קטנים שאינם קשורים ביניהם. אך כאשר מספר הקשתות גדול מחצי מספר הקדקודים, תהיה בגרף קבוצת קדקודים המקושרים ביניהם, המהווה חלק משמעותי מהגרף (ובנוסף לכך יהיו בו איים מבודדים קטנים). אחד ממאפייני המודל האקראי של ארדש-רניי הוא שהתפלגות הקשרים של הצמתים בגרף היא גיאוסיינית או פואסונית, כלומר, למרבית הצמתים יש מספר קשרים הקרוב למספר הממוצע של הקשרים ברשת, עם סטיות תקן. מדע הרשתות עושה שימוש במודלים אקראיים אלו למשל כדי להנגידם אל מול רשתות "עולם אמיתי" על מנת לבחון תקפות של תזות.
מחקרים של ניתוח רשתות חברתיות
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 ערך סטנלי מילגרם, פסיכולוג חברתי, ניסוי מפורסם ברשתות חברתיות, שטבע את המושג "שש דרגות של הפרדה" בתרבות הפופולרית שמאחוריו התזה שכל אדם קשור לכל אדם בכשישה צעדים ברשת החברתית. למרות שהניסוי בפועל לא הוכיח זאת, הנושא נתן השראה למחקרים בנושא תופעת העולם הקטן. כך, במאמר שפורסם ב-1998 על ידי וואטס וסטרוגאטס הם הוכיחו כיצד נוצרת תופעת העולם הקטן. חיווט מחדש של אחוז קטן של הקישורים במודל הרשת הרנדומית של ארדש ורניי יוצר את טופולוגיית העולם הקטן. הטופולוגיה החדשה מאופיינת שני מדדים עיקריים: מצד אחר נשמרים הקשרים המקומיים של הצמתים הקרובים זה לזה, מדד המוכר בשם (Clustering coefficient). לצד זאת, המרחקים ברשת בין הצמתים קטנים עם הצגתם של חיבורים חדשים, גם אם מעטים, בין קצוות הרשת. תופעה זו זוהתה בהמשך ברשתות "עולם אמיתי".
ב-1973 הציג הסוציולוג מארק גרנובטר את מאמרו המפורסם "עוצמתם של קשרים חלשים" בו טען כי בתחומים כשיווק, כלכלה או פוליטיקה, קשרים חלשים מאפשרים גישה לאוכלוסיות שאינן נגישות דרך קשרים חזקים, ושקשרים חלשים אלו תורמים יותר להפצת מידע בין בני אדם. כמו כן, המחקר בדק כיצד מבנה ופריסה של רשת חברתית הקיימת בין שני אנשים ומעבר להם עצמם, משפיעים על פריסה של הרשת החברתית עצמה ועל ההפצה של מידע אל מחוץ לאותה רשת חברתית.
מחקר מדע הרשתות
- התגלית הראשונה של תכונות אוניברסליות של רשתות שאיפשרה את מדע הרשתות, היא התגלית ב-1999 של אלברט-לסלו ברבאשי שהציג לראשונה את התהליך בו נוצרות רשתות אשר התפלגות הקשרים של הצמתים בהן אינה גאוסיינית אלא נראית כהתפלגות בעלת "זנב ארוך". בהתפלגות זו, למעט מאוד צמתים ישנם קשרים רבים ברשת ולשאר הצמתים מספר מועט של קשרים. ברבאשי הגדיר רשתות אלו בשם Scale Free Networks או רשתות חסרות סקאלה/נטולות קנה-מידה: אם התפלגות הדרגה של הרשת (כלומר, ההסתברות שלצומת שנבחר באקראי יש מספר קשרים מסוים) מקיימת פונקציה מתמטית ייחודית הנקראת Power-Law, המרמזת כי להתפלגות הדרגה של הרשת אין קנה-מידה מאפיין. מנגד, לרשת בעלת קנה-מידה יחידי ומוגדר ישנו דמיון מסוים לרשת סריג פשוטה, בכך שלכל צומת (בערך) אותו מספר קשר. דוגמאות לרשתות בעלות קנה מידה יחיד הם מודל ארדש-רנה לגרף רנדומי והיפרקובייה. ברשת בעלת התפלגות הדרגה נטולת קנה מידה, לחלק מן השיאים ישנה התפלגות הדרגה הגדולה בסדרי גודל מהממוצע - שיאים אלה נקראים נקודות-מוקד (Hubsֿ), על אף שמונח זה מעט מטעה, מכיוון שאין סף קבוע מעליו נחשב צומת לנקודת מוקד. אם היה סף שכזה, לא הייתה הרשת נטולת קנה-מידה. התעניינות ברשתות נטולות קנה-מידה התחיל בשנות ה-90 המאוחרות, עם הדיווחים על גילויים של התפלגויות Power-Law בעולם האמיתי, כגון World Wide Web, רשתות IP, רשתות-קשר בין חלבונים, ועוד. מרבית מהדיווחים על "Power-Laws" בעולם האמיתי נכשלו במבחן סטטיסטי קפדני יותר, אך הרעיון הכללי של רשתות המראות התפלגויות זנב-עבה באופן מובהק, תופעה שקיימת ברשתות "עולם אמיתי", היה שונה לחלוטין ממה שהיה מצופה מרשת בעלת קצוות אקראיים ולא תלויים (כלומר, המקיימת את התפלגות פואסון). בכדי להמחיש את רעיון התפלגות "הזנב הארוך", ניתן לדמיין שלעיתים (נדירות) היינו מטיילים ברחוב ופוגשים אדם בגובה 5 מטר... ברבאשי חקר את מאפייני הרשתות הללו ואת התהליכים הגורמים להתפתחותן. לתוצאות מחקריו חשיבות רבה כיוון שהן נוגעות לרשתות מציאותיות חשובות רבות, כגון רשת האינטרנט ורשתות גנטיות בתאים.
רכזות ברשת והתפלגות זנב ארוך
מחקרי המשך לתגליתו של ברבאשי הראו כי המבנה שלרשתות "עולם אמיתי" אינו תואם למודלים האקראיים של תורת הגרפים. אחד מהמאפיינים הבסיסיים של רשתות כאלו הוא שישנם בהם מיעוט של צמתים "פופולרים" מאוד ברשת שנראה שהם "שולטים ברשת כולה". דוגמאות לצמתים כאלו באינטרנט הם אתרים כמו Yahoo ו Google. ברשת של אנשים, מדובר באותם אלו שמכירים את כולם וכולם מכירים אותם. צמתים אלו מכונים "רכזות". ישנן רכזות בתא, ברשת המולקולות המחוברות באמצעות תגובות כימיות. ישנם מספר נמוך של טלפונים שאחראים לאחוז גבוה של שיחות נכנסות ויוצאות ועוד. עיקרון זה מזכיר את עקרון 80/20 של פארטו. אך ברשת נהוג לתאר את ההתפלגות כקיצונית מ-80/20 ונוטה יותר ל-1/99, כלומר, כאחוז בודד מהרשת אוחז בקשרים רבים וכ-99% מהרשת הם צמתים עם קישורים בודדים. המספרים אינם מדויקים והאחוז המדויק יישתנה מרשת לרשת.. קיימים מקרים אחרים בהם ניתן לתאר את הקשר בין מספר קישורים של כל צומת ברשת לבין ההסתברות למספר הקישורים הזה כקשר חזקתי, כלומר מתקיימת ברשתות התפלגות חזקתית (Power law). חוק החזקה מבטא במונחים מתמטיים את טופולוגיית הרשת אליה התייחס אלברט-לסלו ברבאשי.
אפקט הרשת
אפקט הרשת הוא מונח שמקורו בכלכלה הנשען על חוק החזקה של תורת הרשתות ומצביע על התרומה שיש לצרכן לערך של מוצר או שירות עבור צרכנים אחרים. הרעיון הוא שככל שיש יותר משתמשים בשירות או יותר אנשים שצורכים מוצר מסוים, התועלת ממנו גדלה וכך גם הערך שלו. דוגמה קלאסית היא הטלפון – ככל שיותר אנשים ישתמשו בטלפון, כך הערך שלו עבור המשתמש היחיד עולה, כיוון שהוא יכול ליצור קשר דרך הטלפון עם יותר ויותר אנשים. באפקט הרשת מתרחשת תופעה של חיזוק לולאות משוב חיובי. ניתן להסביר איטואיטיבית את מודל התפתחות הרשת שפורסם על ידי אלברט-לסלו ברבאשי על פי אפקט הרשת. מודל התפתחות הרשת מציע תהליך בו ההסתברות שצומת חדש יבחר בצומת מסוים פרופורציונלית למספר הקישורים שיש כבר לצומת הנבחר. כלומר, הצומת ייבחר להקשר לרשת דרך צומת דרכו ניתן להגיע ליותר צמתים ברשת.
יישומים
העולם כולו בנוי מרשתות שפועלות על פי עקרונות מתמטיים דומים ולכן חוקרים מתחומים שונים בעולם מאמצים את חוקי הרשתות ומנסים לפתור בעיות רבות בעזרת הבנת תכונות הרשת וחוקיה.
להלן מספר דוגמאות מתחומים שונים העושים שימוש בתורת הרשתות:
לקריאה נוספת
אלברט-לסלו ברבאשי, "קישורים - המדע החדש של רשתות", הוצאת "חמד". ניקולס א' כריסטאקיס, ג'יימס ה' פאולר, "מחוברים - כיצד פועלים קשרים בין בני אדם ואיך הם מעצבים את חיינו", הוצאת "מטר".
אבי ורבורג
אברהם (מוריץ) ורבורג (בגרמנית: Abraham Moritz Warburg; 13 ביוני 1866, המבורג – 26 באוקטובר 1929, המבורג), מכונה אַבּי ורבורג (Aby Warburg), היה היסטוריון יהודי גרמני של האמנות ושל תולדות התרבות ומייסדה של ספריית ורבורג לתולדות התרבות. נושא המחקר שלו היה חיים לאחר המוות בעת העתיקה באזורים שונים בתחום התרבות המערבית עד הרנסאנס. הוא אחד מאבות האיקונולוגיה כשיטה עצמאית.
ורבורג תיאר את עצמו: Amburghese di cuore, ebreo di sangue, d'anima Fiorentino. (בן המבורג בלב, יהודי מלידה, ואיש פירנצה ברוח).
חייו
אבי ורבורג נולד למשפחת בנקאים אמידה. אבותיו היגרו במאה ה-17 מאיטליה לגרמניה והתיישבו בעיר ורבורג בווסטפאליה וממנה בא שם משפחתם. במאה ה-18 עברו בני משפחת ורבורג לאלטונה. שני אחים ייסדו בהמבורג את הבנק מ"מ ורבורג ושות' ב־1798. הבנק קיים בהמבורג עד היום בבעלות המשפחה. אבי ורבורג היה הראשון מבין שבעה ילדים של מנהלי הבנק אז מוריץ ורבורג ורעייתו שרלוטה. בעוד שאבי התעניין עוד מגיל צעיר בספרות והיסטוריה הרי ששלושת אחיו מקס, פאול ופליקס הלכו בדרכי אביהם והיו גם הם לבנקאים.
ילדות ונעורים
אבי ורבורג גדל במשפחה יהודית דתית. בגיל צעיר התגלה כבעל טמפרמנט לא יציב וקצר רוח, מזג חם והיעדר יציבות נפשית. גם בריאותו הייתה רופפת, ולכן התייחסו אליו בסבלנות. כבר בגיל מוקדם התמרד נגד הפולחן הדתי הנוקשה במשפחתו וסירב להישמע לתכנוני הקריירה של הוריו עבורו: לא להיות רב כפי שרצתה סבתו ולא רופא או עורך דין. החלטתו ללמוד את תולדות האמנות נתקלה בהתנגדות עזה מצד בני משפחתו, אך ורבורג הצליח בתוכניתו. אחיו מקס מספר שאבי היה קורא נלהב מילדות. הוא סיפר על מקרה שנעשה חלק מאגדת ורבורג:"כשמלאו לו 13 הוא הציע למכור לי את הבכורה. הוא כבן הבכור היה מיועד להצטרף לחברה. הייתי אז בן 12 ועדיין לא בעל יכולת לתכנן והסכמתי לקנות ממנו את הבכורה. הוא הציע לי אותה לא בעבור נזיד עדשים כי אם ביקש ממני הבטחה שאקנה לו, תמיד, את כל הספרים שיצטרך. הסכמתי לכך אחרי חישוב קצר. אמרתי לעצמי שאחרי הכל אוכל תמיד לממן את ספרי שילר, גתה, לסינג ואולי אפילו קלופשטוק והבטחתי לו מבלי לדעת, כפי שאני חייב להודות היום, הלוואה גדולה מאוד ללא ביטחונות. האהבה לקריאה, לספר ... הייתה ההתלהבות הגדולה הראשונית שלו. העובדה היא שמשפחת ורבורג מימנה תמיד את רכישות הספרים היקרות של אבי."
לימודים
ב־1886 התחיל ללמוד תולדות האמנות, היסטוריה וארכאולוגיה בבון ושמע הרצאות על היסטוריה של הדתות מפי הרמן אוזנר (Hermann Usener), תולדות התרבות מפי קרל למפרכט (Karl Lamprecht) ותולדות האמנות אצל קרל יוסטי (Carl Justi). הוא המשיך את לימודיו במינכן ואצל הוברט יאניצ'ק בשטרסבורג שהדריך אותו בעבודת הדוקטורט על התמונות הולדת ונוס ופרימוורה של הצייר סנדרו בוטיצ'לי. בשנים 1888 עד 1889 הוא שהה במכון לתולדות האמנות בפירנצה כדי לחקור תמונות אלה. העניין שלו התמקד עתה בדרכים ליישם שיטות מדעיות על מדעי הרוח. הדיסרטציה שלו הוגשה ב-1892 וב־1893 הודפסה. במחקר של ורבורג הוכנסה שיטת חדשה במחקר תולדות האמנות – איקונוגרפיה ומקבילתה איקונולוגיה. הדיסרטציה שלו נחשבה אבן דרך בהיסטוריה של מקצוע זה. אחרי שקיבל את תואר הדוקטור למד ורבורג שני סמסטרים בפקולטה לרפואה באוניברסיטת ברלין שם שמע הרצאות על פסיכולוגיה. באותו זמן יצא למסע נוסף בפירנצה.
נסיעה לארצות הברית
בסוף 1895 נסע לארצות הברית ושהה שם עד 1896. בתחילה נסע לניו יורק לחתונת אחיו פאול עם נינה לב, בתו של סלומון לב. הוא נמשך למערב, שם יצר, לראשונה, קשר עם מוסד הסמית'סוניאן, נפגש עם חשובי האנתרופולוגים של התרבות כמו פרנץ בועז, ג'יימס מוני ופרנק המילטון קאשינג (Frank H. Cushing). חוקרים אלו עוררו בו התעניינות בתרבותם של האינדיאנים. הוא התעניין בפולחנים שלהם ובסמליות של מחוותיהם.
חוקר עם הזוני בניו מקסיקו
ורבורג נסע לדרום-מערב ארצות הברית לכפרים אינדיאניים שונים בניו מקסיקו. ביקר בפואבלו אקומה, פואבלו לגונה, סן אילדפונסו שם צילם ריקוד אנטילופה, קוצ'יטי ולבסוף נסע לשבט הזוני. קלאו יורינו (Cleo Jurino) צייר לוורבורג את הקוסמולוגיה של עמו. ציור זה נמצא בלונדון, במכון ורבורג. לאחר מכן שהה זמן מסוים אצל האינדיאנים משבט ההופי באריזונה וחקר את תרבותם. בתחילה בקימס קניון (Keams Canyon) שם ערך ניסויים עם ציורים עם ילדי בית ספר משבט ההופי ואחרי כן אצל המיסיונר המנוניטי היינריך ר. פות (Heinrich R. Voth) שלימד אותו רבות על דת ההופי ואישר לו להשתתף בפולחנים שלהם. פות היה אנתרופולוג מוכשר אם כי השיטות שלו נראות היום ברוטאליות. ורבורג חש תיעוב אמיתי ל"אסתטיזציה של תולדות האמנות" שהתבטאה בזרם המרכזי של היסטוריונים של האמנות שרק חזרו על שבחים לאמנים הגדולים של הרנסאנס. "הגישה הפורמלית לתמונה הנעדרת הבנה של הצורך הביולוגי בה כמוצר הנמצא בין דת ואמנות נראה לי כמוביל רק לעקרות מילולית".
בחזרתו לגרמניה הרצה על שראה בליווי שקופיות בהמבורג ובברלין. את ציורי הילדים וחפצי האינדיאנים שאסף תרם למוזיאון לאתנולוגיה בהמבורג. הערותיו על ריקוד הנחש נשארו לא מעובדות במשך עשרים השנים הבאות.
פירנצה
ב־1897 התחתן ורבורג, נגד רצון הוריו, עם הציירת והפסלת מרי הרץ, בתו של בעל אניות וסנטור מהמבורג וחבר במועצת הכנסייה האוונגלית-לותרנית בהמבורג. לזוג נולדו שלושה ילדים. ב־1898 הם עברו להתגורר בפירנצה. לחוג החברתי שלהם בפירנצה השתייכו הפסל אדולף פון הילדברנד, הסופרת איזולדה קורץ (Isolde Kurz), הארכיטקט האנגלי הרברט הורן. גם המומחה הגדול ביותר בזמנו לרנסאנס ברנרד ברנסון שהה אז בפירנצה. שיחות עם אנשי רוח ואוהבי אמנות המריצו את ורבורג, מצד אחד אבל מצד שני הוא דחה את האסתטציזם בקשר לאמנות. העניין שלו באמנות לא היה באמנות כשלעצמה כי אם כדרך להבין את ביטוייו של השכל. כבר בתחילת דרכו הוא דחה את הנטייה ללמוד רק את הצדדים הפורמליים של תולדות האמנות. לדעתו לימוד זה יוצר אסתטיקן מוכשר. דעה זו גרמה לנתק בינו לבין גישה הידען שהתגשמה אצל ברנרד ברנסון". תפיסה זו בוטאה גם בהערותיו וכתביו הפולמוסיים נגד ההתלהבות מן האמנות ונגד פרשנותו של יעקב בורקהרדט של האדרת הרנסאנס כמרומם האינדיבידואליות, כביכול, ברוח האדם העליון של ניטשה.
בזמן שבתו בפירנצה חקר ורבורג את אורח החיים ומצבם הכלכלי של אמני הרנסאנס ובמיוחד את המצב הכלכלי בפירנצה בתחילת תקופת הרנסאנס ואת בעיות המעבר מימי הביניים לרנסאנס המוקדם. תוצאה נוספת של שהותו בפירנצה הייתה סדרת הרצאות על לאונרדו דה וינצ'י שנישאה ב־1899 במשכן לאמנויות (Kunsthalle) בהמבורג. בהרצאותיו אלה הוא דן, בין השאר, במחקרו של לאונרדו את ספרי החיות ועל ויכוחיו נגד תורת הפרופורציה הקלאסית על פי ויטרוביוס. אף על פי שהרצאותיו על לאונרדו נחלו הצלחה הוא לא המשיך, כמקובל, בסקירת התפתחותו של האמן. העניין שלו כהיסטוריון היה בכוחות שאינם אישיים כי אם בטעם ואופנה שהאדם צריך לעמוד מולם.
חזרה להמבורג
ב־1902 חזרה המשפחה להמבורג וורבורג הציג את תוצאות מחקריו בפירנצה בסדרת הרצאות. בתחילה הוא לא הסכים לקבל משרת פרופסור או תפקיד אקדמי אחר. הוא סירב למשרת פרופסור באוניברסיטת האלה בשנת 1912. הוא היה חבר במועצת המנהלים של המוזאון לאתנולוגיה וקידם, יחד עם אחיו מקס, את הקמת המוסד המדעי של המבורג (Hamburger wissenschaftlichen Stiftung) (1907 ופעל לקידום חידושה של אוניברסיטת המבורג שהוקמה, לבסוף ב־1919. שם הוא הסכים לקבל משרת פרופסור. כבר באותה תקופה נראו סימנים ראשונים של מחלת הנפש שלו שהשפיעה על מחקריו והוראתו.
Disney Fairies: Faith, Trust, and Pixie Dust
Disney Fairies: Faith, Trust, and Pixie Dust (בתרגום לעברית: פיות דיסני: אמונה, ביטחון ואבק פיות) הוא אלבום אוסף מסוגת פופ, פולק-פופ וטין פופ, אשר כולל בתוכו שירים מתוך ובהשראת ארבעת הסרטים הראשונים באורך מלא מסדרת הסרטים "טינקרבל", ומתוך הסרט הקצר "משחקי עמק הפיות" שגם לוקח חלק בסדרה, כאשר כולם מבוססים על זיכיון המדיה "פיות דיסני" שבבעלות חברת וולט דיסני.
אבי ורבורג
חזרה להמבורג
אחרי שחזר מהסנטוריום בקרויצלינגן הוא הרצה בין 1925 ו- 1929 כמה הרצאות וסמינרים שהיו, פחות או יותר, בחוג פרטי ונערכו בספרייה שלו.
Disney Fairies: Faith, Trust, and Pixie Dust
האלבום יצא לאור ב-16 באוקטובר 2012, על מנת לקדם את הסרט הרביעי באורך מלא בסדרת הסרטים, "טינקרבל וסוד הכנפיים". חברת התקליטים של האלבום היא וולט דיסני רקורדס, כאשר העבודה על עשרת השירים שמופיעים בו נעשתה בשנים 2008–2012. השירים הולחנו על ידי ג'ואל מקנילי, נכתבו על ידי ברנדן מילבורן וואל ויגודה מתוך ההרכב המוזיקלי GrooveLily, ובוצעו רובם על ידי כוכבות ערוץ דיסני. האלבום הגיע למקום ה-16 במצעד אלבומי הילדים בארצות הברית.
הביטוי "Faith, Trust, and Pixie Dust" שמופיע בשם האלבום, הופיע במקור בסרט הקולנוע "פיטר פן" משנת 1953, אשר עליו מבוסס זיכיון המדיה שכולל בתוכו את סדרת הסרטים. בהמשך הביטוי הופיע גם בסרט ההמשך, "פיטר פן 2", ובסרטים "טינקרבל והסוד הקסום" ו"טינקרבל ואגדת לעולם לא" שמשמשים כסרט השלישי והשישי באורך מלא בסדרת הסרטים.
אבי ורבורג
אמונה בכוכבים ואסטרונומיה
בהרצאתו על לוח שנה מאת המדפיס מהמבורג שטפן ארנדס (Steffen Arndes) שפורסם ב־1519 שהיו בו חיתוכי אלים בעלי שמות של כוכבי לכת. ב-1908 התחיל ורבורג לחקור את הדימויים האסטרולוגיים. כמו ברשימותיו על פולחן הנחש של ההופי ובהרצאתו בקרויצלינגן הוא הוקסם מההשפעה של האסטרולוגיה ושל הסמלים שלה ובמתח שבין הפחד מדמונים אצל בני האדם ואיך הם מטפלים בו ביצירת תמונות וסמלים מצד אחד ובפיתוח רציונליות שנובעת מאותו פחד בדיוק. הוא התעניין איך מדע ופסבדו-מדע השפיעו על הידע ועל הביטוי הוויזואלי שלו.
Disney Fairies: Faith, Trust, and Pixie Dust
מידע על האלבום
ב-16 באוקטובר 2012 האלבום יצא לאור על ידי חברת התקליטים וולט דיסני רקורדס, כחלק משיווק הסרט הרביעי באורך מלא בסדרת הסרטים "טינקרבל", "טינקרבל וסוד הכנפיים". האלבום כולל בתוכו עשרה שירים מסוגת פופ, פולק-פופ וטין פופ, כאשר כולם נכללו או נכתבו בהשראת ארבעת הסרטים הראשונים באורך מלא בסדרת הסרטים, והסרט הקצר "משחקי עמק הפיות" שגם לוקח חלק בסדרה, אשר כולם מבוססים על זיכיון המדיה "פיות דיסני" שבבעלות חברת וולט דיסני.
אבי ורבורג
אמונה בכוכבים ואסטרונומיה
בנוסף לאסטרולוגיה חקר ורבורג את תפיסת העולם הבא בעולם העתיק. הוא חקר את האסטרונומיה אצל היוונים שעדיין לא הפרידה בין אסטרונומיה לאסטרולוגיה ועסק בשורשי האסטרונומיה היוונית במזרח ובמצרים העתיקה. הוא הניח שהעם ראה בגרמי השמיים יצורים מיתולוגיים כחלק מדחף רציונלי ומתמטי לנקוב בשמות לכוכבים ולצורות הכוכבים בשמות של אלים. משתמשים בשמות האלה עד היום באסטרונומיה והם מוצגים כסמלים בעלי עוצמה. הוא חקר את ההתפתחות והשינוי בימי הביניים (ורבורג כינה אותם העת העתיקה המאוחרת), כולל העיסוק בימי הביניים בכישוף וברפואה ובתחיית צורתם ויופיים של האלים האולימפיים העתיקים ברנסאנס האיטלקי ובכך שהאסטרולוגיה נשארה עד היום.
רק חלק מתוצאות מחקריו על אסטרולוגיה פורסמו. פורסם המאמר "על האלים הפלנטריים בלוח שנה בגרמנית תחתית מ-1519 (Über Planetengötterbilder im niederdeutschen Kalender von 1519), 1910, תיאור אסטרונומי של גרמי השמיים בחדר תשמישי הקדושה העתיק בסן לורנצו ונבואות של עובדי אלילים במילים ובתמונות בזמנו של לותר (Eine astronomische Himmelsdarstellung in der alten Sakristei von San Lorenzo und Heidnischantike Weissagungen in Wort und Bild zu Luthers Zeiten), 1921. הוא ראה בלותר חלוץ של ההשכלה, דמות הרואית הנלחמת עבור השכלה ושחרור של האמונה מאזיקי הדוגמה. ב־1927 פרסם עוד מאמר על האסטרולוגיה המזרחית (Orientalisierende Astrologie).
Disney Fairies: Faith, Trust, and Pixie Dust
מידע על האלבום
האלבום הגיע למקום ה-16 במצעד אלבומי הילדים בארצות הברית, והשיר "The Great Divide" הגיע למקום הרביעי במצעד שירי הילדים הדיגיטליים של בילבורד.
אבי ורבורג
מחלת הנפש
בהיותו בן שש חלה ורבורג קשות בטיפוס ונשאר מאותו זמן חלוש מבחינה גופנית ונפשית. הוא נטה מילדותו למצבי רוח ולמתח נפשי. הוא הגיב מהר ובהפרזה. מחלה קשה של אמו בשנת 1874 הגבירה את חולשתו הנפשית. לעיתים קרובות היה משותק מדיכאונות במהלך עבודתו המדעית. בנובמבר 1918 כשחשש מפני המצב הכלכלי הקשה שאחרי מלחמת העולם הראשונה ומפני המצב הפוליטי הכאוטי ודאג לגורל משפחתו פרצה אצלו פסיכוזה והוא איבד את השליטה על עצמו ועל מצבו ומשפחתו אשפזה אותו במרפאה פסיכיאטרית.
אחרי שמצבו לא השתפר במשך השנתיים הבאות העבירו אותו ב־16 באפריל 1921 לסנטוריום בלוו (Sanatorium Bellevue) בניהולו של הפסיכיאטר לודוויג בינסוונגר (Ludwig Binswanger). בינסוונגר תיעד ברשימות הרפואיות שלו שהיו לוורבורג הזיות, הוא אלים כלפי הצוות, היו לו פוביות וריטואלים היגייניים אובססיביים. חייו נעו בין טירוף וצלילות. בימים בהם היה צלול היה מקבל ביקורים של עובדיו ושל חברים. ב-1922 החל עוזרו פריץ זקסל (Fritz Saxl) שוב בעבודה מדעית עם ורבורג בתקווה שעל ידי כך יתייצב מצב רוחו. לבקשת המשפחה הובא הפסיכיאטר אמיל קרפלין (Emil Kraepelin) לשם מתן חוות דעת נוספת והוא שינה את הדיאגנוזה מסכיזופרניה למניה דפרסיה. אבחנה זו עוררה תקווה לריפוי ולשחרור מבית החולים. לפי הערכת רופאיו היה ורבורג מודע תמיד למחלתו. כבר בזמן בו חי בפירנצה סבל חוסר יציבות מנטלית ומפחדים כרוניים. הוא פנה פעם לאורחים שהיו אצלו וביקש שיטפלו באשתו כשיאושפז. הוא תיאר את עצמו כסכיזופרן חסר ריפוי. גם בזמן מחלתו היו לו תקופות של צלילות שכלית ופרודוקטיביות יצירתית.
סימן ראשון של התייצבות מנטלית היה העיבוד של רשימותיו על שבט ההופי. יחד עם זקסל הוא הכין הרצאה על "פולחן הנחש" אצל ההופי אותה נשא ב-21 באפריל 1923 בפני החולים והרופאים בבלוו. בשנה שלאחר מכן ניהל שיחות אינטנסיביות עם הפילוסוף ארנסט קסירר על היכולת של השיטה שלו לתאר את ההיסטוריה מנקודת מבט פסיכולוגית-תרבותית. ורבורג ראה בקסירר וזקסל שותפים מביני עניין ורגישים לשיחה יחד. אלה יחד עם היחס הידידותי ונותן האמון של משפחת בינסוונגר והסביבה המיוחדת בסנטוריום אפשרו לו תהליך של החלמה.
מנמוסינה
אחרי השחרור מבית ההחלמה החל ורבורג בעבודה על אטלס התמונות שלו מנמוסינה (מנמוסינה במיתולוגיה היוונית היא אלת הזיכרון השומרת על האמנות). השם המלא היה "מנמוסינה, סדרת תמונות למחקר תפקיד ערכים מביעים מותנים מראש בעולם העתיק להדגמה של חיים משמעותיים באמנות של הרנסאנס האירופי".
מעמדו של ורבורג בתולדות המחקר
אבי ורבורג היה אחד מהאישים המשפיעים ביותר במדעי הרוח במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. אף על פי שהייתה הערכה רבה אליו בעולם האקדמי בזמנו, הוא נשכח בתקופת השלטון הנאצי ובשנים הראשונות שאחרי המלחמה. קבלת עבודתו עוכבה על ידי העובדה שרק מעטים מכתביו הודפסו. לעיתים פורסמו רק עיבודים על ידי עובדיו ורק בגרמנית. בשל הפרפקציוניזם שלו הוא לא פרסם אף ספר. רוב עזבונו המדעי מורכב מהערות, כרטיסי קטלוג, 35,000 מכתבים, כתבי יד לא גמורים ויומן ספרייה שנוהל מ-1926 עד 1929. העוזרת שלו גרטרוד בינג אמרה: "בכל כתביו יש סימני חורבן: פרויקטים שלא התבצעו, הבטחות למאמרים שלא נכתבו ורעיונות שמעולם לא הגיעו לכלל פיתוח" העברת הספרייה ועובדיה ב-1933 ללונדון פרסמה אותה בקרב חוקרי האמנות שהייתה אז דיסציפלינה צעירה בארצות דוברות האנגלית, וקידמה הקמת קתדרות בנושא זה באוניברסיטאות העילית שם.
ורבורג עורר עניין חדש עם פרסום הביוגרפיה שלו מאת גומבריך שהופיעה באנגליה ב־1970. חיבור זה היה שנוי במחלוקת בשל פערים וסובייקטיביות מסוימת. מאז שנות ה-70 היה מאמץ, במיוחד של מרטין ורנקה ומכון ורבורג להוציא מהדורה של כתביו. מאז היא מופיעה בהדרגה בהוצאה עשויה היטב ומאפשרת מחקר אינטנסיבי של עולמו המחשבתי של המחבר. ורבורג פיתח באיקונולוגיה שלו שיטת ניתוח חדשה. כמה ממטבעות הלשון שלו נכנסו לטרמינולוגיה של תולדות האמנות. למושגים כמו מרחב למחשבה (Denkraum), שימור אנרגיה נפשית (psychische Energiekonserven) או הנוסחה לפתוס (Pathosformel) המוכרת, כבר יש חיים משל עצמם ולא תמיד משתמשים בהם במובן אליו התכוון ורבורג. המשפט המצוטט לעיתים קרובות: "אלוהים מצוי בפרטים" מתייחס למחקר המדוקדק במגוון גדול של מסמכים אשר רק הוא מאפשר הבנה עמוקה של התמונה בהקשר ההיסטורי והחברתי שלה. שיטה זו מאפיינת חיבורים שצמחו מתוך מה שנקרא האסכולה של ורבורג.
המחקר של הרנסאנס האיטלקי והגרמני עוצב על ידי ורבורג וספרייתו. החיים לאחר המוות בתקופה העתיקה והאלים העתיקים, השפעת התמונות האליליות העתיקות במיוחד ברנסאנס, שניתן למצוא אותה בתרבות האירופית ובאסטרולוגיה היא נושא אליו הסב את תשומת לבו במחקרי התרבות שלו. תמריץ חדש למחקר ורבורג היה בהתעוררות מה שנקרא "המפנה האיקוני". יש הרואים בוורבורג מבשרם של הקוראים למחקר בין תחומי של עולם התמונות, תוך שימוש בידע ושיטות של פילוסופיה, תאולוגיה, אתנולוגיה, תולדות האמנות, מחקר אמצעי התקשורת, תורת ההכרה, פסיכולוגיה ומדעי הטבע ועיון מדוקדק וניתוח של מסמכים ויזואליים מכל סוג.
מריוט
מריוט הבינלאומית (באנגלית: Marriott International) היא חברה אמריקאית בינלאומית המפעילה מתקני אירוח ובתי מלון ברחבי העולם שנוסדה על ידי ג'ון וויליארד מריוט. עד מרץ 2012 החברה הובלה על ידי בנו, ג'ון וויליארד "ביל" מריוט. למריוט הבינלאומית יש יותר מ-8,000 נכסים בלמעלה מ-131 מדינות וטריטוריות ברחבי העולם.
היסטוריה
מריוט הוקמה על ידי ג'ון ווילארד מריוט בשנת 1927 כאשר הוא ואשתו פתחו עמדת בירה שחורה בוושינגטון די. סי.. הקיץ בוושינגטון די. סי. הוא מחניק ולח, ולכן היה מריוט משוכנע שהעיר צריכה מקומות כאלה כדי לקבל משקה קר. מאוחר יותר הם הרחיבו את עסקיהם לרשת מסעדות ובתי מלון.
בנם, ג'ון וילארד "ביל" מריוט, שהיה עד מרץ 2012 גם מנכ"ל ויושב ראש החברה, הוביל את החברה לצמיחה אדירה ברחבי העולם. כיום, מונה מריוט הבינלאומית יותר מ-3700 נכסי לינה הממוקמים בארצות הברית ו72 מדינות וטריטוריות נוספות בעולם.
באפריל 1995, רכשה מריוט הבינלאומית כ-49% מחברת ריץ-קרלטון. מריוט הבינלאומית האמינה כי היא יכולה להגדיל את הרווחים בריץ, חברה מסובכת עם מספר משמעותי של נכסים שמפסידים כסף או שהכנסותיהם קטנות מאוד. ההשקעה הראשונית של מריוט נאמדה בכ-200 מיליון דולר במזומן. לאחר מכן, ריץ החלה להתרחב במהרה ולהיכנס לרווחיות.
למריוט היה מלון במרכז הסחר העולמי בניו יורק אשר נהרס עם קריסת מגדלי התאומים בפיגועי 11 בספטמבר 2001. בנוסף לכך, באחד ממלונות החברה שבמנהטן אירע רצח מאיר כהנא, בו נרצח ראש תנועת כך, מאיר כהנא בתום נושא שנשא בפני קבוצת חסידים.
ביולי 2006 הודיעה מריוט כי העישון בכל בתי המלון שלה בארצות הברית ובקנדה יהיה אסור החל מספטמבר 2006, החלטה זו כללה את כל האזורים במלון, כולל חדרי האירוח.
בנובמבר 2011 הודיעה מריוט כי היא מתכוונת לצרף אליה כ-600 נכסים נוספים עד סוף שנת 2015.
בדצמבר 2011 הודיע ג'.וו. "ביל" מריוט כי הוא פורש מניהול מהחברה לאחר 60 שנות שירות בה.
בספטמבר 2016 התמזגה מריוט עם רשת המלונות Starwood, ובכך הפכה לרשת המלונות הגדולה בעולם עם מעל ל-5,700 מלונות ו-1.1 מיליון חדרים. מריוט שילמה עבור המיזוג 13.6 מיליארד דולר.
בנובמבר 2018, פרטיהם האישיים של כ-500 מיליון לקוחות הרשת נגנבו ממחשבי החברה, ממשלת ארצות הברית האשימה גורמים הקשורים למודיעין הסיני בפריצה.
בבעלות מריוט נמצאת גם רשת מלונות היוקרה W Hotels, המיועדת לקהל צעיר יותר עם 55 סניפים ברחבי העולם.
פעילות בישראל
מריוט החלה את פעילותה בישראל בשנת 1997 עם ניהול מלון "רנסאנס תל אביב" ברחוב הירקון בתל אביב, ו"רמדה רנסאנס ירושלים" (לאחר שרכשה את רשת מלונות רנסאנס הבינלאומית באותה השנה).
בדצמבר 1999 נפתח מלון תחת המותג "רנסאנס" בנצרת אך ב-2002 חדל מלפעול כחלק מרשת מריוט. זמן קצר אחר כך נסגר המלון והוסב לבית כלא לעובדים זרים.
בשנת 2002, חברת HEI, שהיא הזכיינית בישראל של רשת מריוט, החלה לנהל גם את מלון דניאל בהרצליה.
בשנת 2010, מונתה חברת אופרן כנציגה של הרשת בישראל.
בשנת 2013 נפתח במרינה בהרצליה מלון "ריץ קרלטון הרצליה" שהוא סניפו הראשון של מותג "ריץ קרלטון" בישראל. באוגוסט 2017 נפתח מלון פאבליקה בהרצליה. המלון שייך ישרוטל ולרשת אוטוגרף קולקשין (Autograph Collection) שבעלות מריוט. מלון זה הוא המותג השלישי של מריוט בישראל.
שפמנוני לווייתן
חלק מהמינים ניזונים מסחופת או מחרקים אך כמה ממיני הסוג Cetopsis הם אוכלי נבלות תוקפניים ביותר בעלי חיבה לבשר ולעיתים יימשכו לבשר פתיון גם אחרי שעולה אל מעל המים. עקב התנהלותם כמה אנשים מאמינים שהם טפיליים כמו שפמנוני הערפד.
נורברט מזור
נורברט מזור (בגרמנית: Norbert Masur; 1901–1971) היה גרמני ממוצא יהודי, נציג שוודי של הקונגרס היהודי העולמי, אשר סייע בהצלת קורבנות ממחנות הריכוז הנאציים במהלך מלחמת העולם השנייה.
מזור נולד בפרידריכשטדט שבגרמניה, היה בנו של לייזר מזור. מזור היגר לסטוקהולם לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, שם כיהן בתפקיד נציג הקונגרס היהודי העולמי בשוודיה. במהלך מלחמת העולם השנייה נפגש בחשאי עם היינריך הימלר מפקד הס"ס, פגישה זו התקיימה ב-21 באפריל 1945.
מזור ניהל משא ומתן עם הימלר על שחרורם של 1000 אסירים (בעיקר נשים) ממחנה הריכוז ראוונסבריק לשוודיה. משא ומתן זה הביא את הצלב האדום השוודי להצלתם של כ-7000 אסירים.
חוק הטינקטורה
שמאל|ממוזער|200px|[[דגל הממלכה המאוחדת - צלב אדום ממוסגר בלבן על רקע כחול, מאחוריו צלב סאלטייר מנוגד של אדום ולבן ממוסגר בלבן]] שמאל|ממוזער|200px|[[דגל דרום אפריקה - מסגרות של לבן וצהוב סביב צורת פאס ירוקה]] חוק הטינקטורה הוא החוק הראשון של ההרלדיקה - מדע עיצוב שלטי האצולה, ושל כללי הבלאזון. על פי חוק זה. משמעותו של החוק היא כי הטינקטורות מקבוצת המתכות (אור או צהוב וארז'ן או לבן) לא יונחו האחת מעל השנייה כמו גם טינקטורות מקבוצת הצבעים (ור-ירוק, אזור-כחול, גולס-אדום, סאבל-שחור ופורפור-סגול). הפרוות ההרלדיות ו"צבעים טבעיים" אינם מושפעים מחוק זה.
מטרתם העיקרית של שלט אצולה, של מטען הרלדי, של דגל או של כרזה היא זיהוי בצורה קלה מרחוק, וההבדל בין צמדי צבעים מסוימים מרחוק אינו פשוט, בעיקר כאשר טינקטורות כהות או בהירות מונחות על טינקטורות דומות או סמוך להן.
יחסי אזרבייג'ן–גאורגיה
יחסי אזרבייג'ן–גאורגיה הם יחסי החוץ בין אזרבייג'ן לגאורגיה. שתי המדינות היו רפובליקות של ברית המועצות והן חברות מלאות במועצת אירופה, בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE) וארגון השיתוף הכלכלי בים השחור (BSEC). שתי המדינות נמנות עם החברות המייסדות של GUAM.
נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי תיאר את היחסים כ"מי שמתנגד לאזרבייג'ן או לגיאורגיה הוא אויב של שתי המדינות."
רקע כללי
בגאורגיה ישנם 284,761 אזרים. הם המיעוט הגדול ביותר בגאורגיה והם מהווים 6.5% מאוכלוסיית גאורגיה. רובם מתגוררים בכארתלי תחתית, קאחתי, כארתלי הפנימית ומצחתה מתיאנתי. בעיר הבירה טביליסי קיימת גם קהילה אזרית גדולה. המיעוט הגאורגי באזרבייג'ן פחות גדול מזה והם מכונים אינגילואים.
היסטוריה
גאורגיה ואזרבייג'ן ניהלו יחסים לבביים מאז הקמת המדינות העצמאיות הראשונות שלהם בשנת 1918. ב-16 ביוני 1919 חתמו הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן והרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה על חוזה הגנה ראשון נגד הכוחות הלבנים של צבא המתנדבים של הגנרל אנטון דניקין, שאיימו לפתוח במתקפה בגבולותיהם. למרות המחלוקת הטריטוריאלית על מחוז זקאטלה והדאגות של גאורגיה מתמיכת אזרבייג'ן ברפובליקת קארס, שתי המדינות קיימו יחסי שלום בשנים הכאוטיות של מלחמת האזרחים ברוסיה. כאשר אזרבייג'ן נכבשה על ידי הכוחות הבולשביקים באפריל 1920, עברו כמה פוליטיקאים אזרים מאזרבייג'ן לגאורגיה, שגם היא נפלה לידי הסובייטים המתקדמים בתחילת 1921. שתי המדינות הפכו לרפובליקות של ברית המועצות בשנת 1922 ושמרו על קשר טוב.
בשנת 1991, אזרבייג'ן וגאורגיה החזירו את עצמאותם ונוצרו קשרים דיפלומטיים ביניהם ב-18 בנובמבר 1992. במאמץ לאזן בין אינטרסים אזוריים, ב-10 באוקטובר 1997, אזרבייג'ן וגאורגיה הפכו לשתיים מארבע החברות המייסדות של ארגון GUAM לדמוקרטיה ופיתוח כלכלי. המדינות משתפות פעולה באופן נרחב בפרויקטים אזוריים לפיתוח אנרגיה, תחבורה ושותפות כלכלית כמו צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן, מסילת הברזל קארס-אחלכלכי-טביליסי-באקו, ה-TRACECA, BSEC. הברית הצבאית והביטחונית האזורית של גאורגיה ואזרבייג'ן מתפתחת יחד עם תוכנית השותפות לשלום של נאט"ו וההגנה המשותפת של צינור באקו-טביליסי-סיהאן עם טורקיה.
גאורגיה מצדדת באזרבייג'ן בסכסוך בינה לבין ארמניה ולא מאפשרת להעביר נשק לארמניה. במלחמת נגורנו קרבאך השנייה, בזמן שגאורגיה אפשרה מעבר של מטוסי תובלה אזריים היא מנעה מעבר של מטוסי תובלה רוסיים. רוסיה נאלצה לטוס דרך הים הכספי לאיראן ומשם לארמניה, מה שעיכב את האספקה הארמנית.
אנרגיה
גאורגיה, תחת זוויאד גמסחורדיה, חתמה בדצמבר 1990 על הסכם שיתוף פעולה עם אזרבייג'ן בנוגע לתחום הכלכלי, המדעי, הטכני והתרבותי. בפברואר 1993, גיאורגיה תחת שרדנדזה, סיכמה על חוזה מרחיק לכת של חברות, שיתוף פעולה ויחסים הדדיים עם אזרבייג'ן, כולל הסדר ביטחוני הדדי והבטחות כי גאורגיה לא תייצא מחדש נפט או גז טבעי לארמניה. בשנת 1993 ניסתה אזרבייג'ן ללחוץ על גאורגיה להצטרף למצור נגד ארמניה במהלך מלחמת נגורנו קרבאך, אך ללא הועיל.
שתי המדינות קשורות זה לזה בכמה פרויקטים אזוריים חשובים, כולל צינורות נפט "באקו-סופסה" וצינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן וקווי דלק "באקו-טביליסי-ארזורום". שתי המדינות עובדות גם על רכבת "באקו-טביליסי-קארס" שתחבר אותם לאירופה. אזרבייג'ן היא גם אחת משותפות המסחר המשמעותיות ביותר של גאורגיה.
יחסי סחר
הייצוא הגאורגי לאזרבייג'ן כולל מלט, קטרים וקרונות רכבת, דשנים מינרליים וכימיים, מים מינרליים, שתייה חזקה, מוצרי זכוכית וזכוכית, ותרופות, בין היתר. יצוא אזרבייג'ן לגאורגיה כולל נפט ומוצרי נפט, גז טבעי, סחורות מפלסטיק, פסולת מזון, ריהוט ולבני בניין.
גבולות
למרות יחסים טובים בתחום האנרגיה, עדיין לא הובהר גבול גאורגיה-אזרבייג'ן. מחלוקת במיוחד היא מתחם המנזר דייוויד גרג'ה הגאורגי המחולק בין שתי המדינות. ג'ורג'י מנג'אלאדזה, סגן שר החוץ של גאורגיה, הציע שגאורגיה תחליף שטחים אחרים בעד השליטה במנזר דייוויד גרג'ה בגלל חשיבותו ההיסטורית והתרבותית לגאורגים. באקו מסתייגת מהחלפת אדמות זו בגלל חשיבותו הצבאית האסטרטגית של מנזר דייוויד גרג'ה. באפריל 2007 העיר סגן שר החוץ של אזרבייג'ן, חאלף חלפוב, כי המנזר "היה ביתם של האלבנים הקווקזים, שלפי ההערכות היו התושבים הקדומים ביותר של אזרבייג'ן." בתגובה, שרת החוץ הגאורגית, גלה בז'ואשווילי, הצהירה כי שיעורי ההיסטוריה של חלפוב הם "בלתי מובנים לחלוטין" וכי "עליו לקרוא את ההיסטוריה העולמית".
בתגובותיהם האחרונות אישרו גורמים אזריים כי אזרבייג'ן "פתוחה ליישום פרויקטים משותפים עם גאורגיה לשיקום המתחם." עם זאת, הצעות רשמיות לפיהן המתחם יכול להיות "אזור תיירות משותף" עוררו זעם מצד הציבור הגאורגי. הפטריארך הקתולי של כל גאורגיה איליה השני אמר כי "המנזר היה מקדש קדוש שצריך להיות כולו על אדמת גאורגיה." נשיא גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי, הרגיע את המחלוקת ואמר כי "ניתן לפתור אותה באמצעות דיאלוג ידידותי."
מחלוקות
אף על פי שאזרבייג'ן וגאורגיה הצליחו לבנות יחסים ידידותיים, מחלוקות מסוימות התרחשו מדי פעם. אחד מהמצבים השנויים במחלוקת שכותרתו כשערוריית כדורגל התרחש במהלך המשחק הראשון במוקדמות ליגת אירופה בליגת אירופה בין דינמו המקומית מול גבאלה בטביליסי ב-2 ביולי 2015, והיה איום רציני ביחסי אזרבייג'ן–גאורגיה והביא לכעס בקרב האוכלוסייה האזרית.
עדי אלישע
עדי אלישע (נולד ב-28 בינואר 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת הפועל צפת מליגה ב' צפון א'.
קריירה
עדי אלישע התחיל לשחק כדורגל במועדון הכדורגל בקיבוץ עמיר בגיל ילדים, לאחר פירוק המועדון. עדי עבר למועדון הכדורגל של עירוני קריית שמונה. התבלט במחלקת הנוער של עירוני קריית שמונה. וב-24 בספטמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בתיקו 1-1 נגד הפועל תל אביב במסגרת גביע הטוטו. בעונת 2009/2010 השתלב בקבוצה הבוגרת ורשם 20 הופעות בליגה הלאומית, וסייע לקבוצה להעפיל בתום העונה בחזרה לליגת העל. בעונת 2010/2011 הפך לשחקן הרכב פותח בקבוצה, וב-6 בנובמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 2-2 נגד בני יהודה תל אביב. אלישע היה שותף לזכייה ההיסטורית של הקבוצה באליפות המדינה בעונת 2011/2012, במהלכה הבקיע ארבעה שערים בכל המסגרות. ב-8 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית, בתיקו 2-2 נגד נפטצ'י באקו האזרית במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. בעונת החלה ירידה במעמדו כאשר שיחק לרוב במשחקי גביע הטוטו, ועד לאמצע העונה השלים 90 דקות בשני משחקים בלבד.
בינואר הושאל להפועל רעננה מהליגה הלאומית עד לסיום העונה, ועמה העפיל לליגת העל בתום העונה. את עונת פתח אלישע כשחקן חופשי ובינואר  חתם במועדון ספורט כרמיאל/צפת מליגה א' צפון. בקיץ חתם בהפועל בית שאן.
בנובמבר הושאל למ.ס. דבורייה.
ב-28 ביולי 2018 אלישע חתם בבני ממב"ע הגולן. ב-12 ביוני 2020, לאחר שתי עונות, הצטרף לאחיו יוגב וחתם בהפועל צפת, אף היא מליגה ב'.
שיחור
{{פירושונים|
ראו גם
}}
זואי ויס
זואי ויס (בגרמנית: Zoe Wees; נולדה ב-13 במאי 2002) היא זמרת-יוצרת, פסנתרנית וגיטריסטית גרמנייה, המוכרת בזכות סינגל הבכורה שלה, "Control".
קריירה
ויס החלה לכתוב שירים כשהייתה ילדה. בתחילת 2017, ויס השתתפה בעונה החמישית של תוכנית הכישרונות המוזיקלית The Voice Kids. היא הייתה תחת המנטור סשה, והודחה בשלב הדו-קרב.
ב-26 ביולי 2019, היא התארחה בסינגל "Hibernating" של Moonbootica.
ב-13 במרץ 2020, היא הוציא את הסינגל "Control". השיר נכתב על חרדה וחוסר שליטה, ועל המאבק שלה באפילפסיה רולנדית שפירה.
ב-11 בספטמבר 2020, היא התארחה ברמיקס של הסינגל "Wait for You" של טום ווקר.
ב-12 בינואר 2021, היא הוציאה את הסינגל "Girls Like Us". ב-19 באפריל 2021, היא הוציאה את הסינגל השיווקי "Ghost".
ב-21 במאי 2021, היא הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Golden Wings. ב-28 במאי 2021, היא הוציאה את הסינגל "Hold Me Like You Used To".
ב-13 באוגוסט 2021, היא התארחה בסינגל "Love Me Now" של קייגו. ב-24 בספטמבר 2021, היא הוציאה, בשיתוף פעולה עם 6lack, את הסינגל "That's How It Goes".
ב-27 במאי 2022, היא התארחה בסינגל "Do It Better" של פליקס ין. ב-8 ביולי הוציאה את הסינגל "Third Wheel". ב-23 בספטמבר הוציאה את הסינגל "Daddy's Eyes".
ב-14 באפריל 2023 הוציאה את הסינגל "Don't Give Up". ב-18 באוגוסט הוציאה את הסינגל "Lightning".
ים של דמעות
ים של דמעות הוא פזמון שביצעה לראשונה הזמרת הישראלית אווה פרנסיס, וידוע בביצועו של זוהר ארגוב.
רקע
את השיר כתבה זמירה חן והלחין רפי גבאי. ההשראה לשיר היא סיפורה של אשת בוהמה תל אביבית שקיימה רומן עם גבר נשוי. כאשר ירד לארצות הברית הבטיח לה לשלוח אליה מכתבים ממקום מושבו בחו"ל, אך לא שלח לה ולוּ מכתב אחד. עשרים שנים לאחר מכן פגשה האישה בישראל באקראי את בנו, וכך נודע לה כי אותו אהוב נהרג בתאונת דרכים שבוע לאחר הגיעו לארצות הברית. האשה סיפרה את הסיפור לזמירה חן, והיא כתבה בהשראתו את השיר.
Dress
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי טיילור סוויפט וג'ק אנטונוף, תוך שהיא הייתה המפיקה בפועל שלו. השיר תואר כשיר "המיני ביותר שטיילור סוויפט הוציאה, תוך שהוא מאופיין כבלדה שקטה בה היא מתארת את החשקים והרצונות שלה מבן הזוג שלה ואיך היא רוצה שהוא יתנהג אליה.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-62 מיליון השמעות.
ביקורת
הביקורות שהופנו כלפי השיר מטעם מבקרי המוזיקה היו חיוביות ברובן. באתר פיצ'פורק נכתב השיר הוא "מעין החזרה של סוויפט לאספקט הרומנטי; אספקט שהיא לא עסקה בו מאז צאת אלבום האולפן הרביעי שלה, Red". ב-Medium נכתב כי "מדובר באחד מהשירים הטובים ביותר באלבום. המילים של השיר נוקבות ורציניות".
ים של דמעות
רקע
אווה פרנסיס הקליטה את השיר בשנת 1971, כשנכנסה לראשונה לאולפן ההקלטות. את השיר, בליווי תזמורתי, עיבד אלדד שרים. ב־1976 הקליט את השיר הזמר יואל שר על פי לחן שיצר, לתקליטו "יואל שר ומנגן".
Dress
ביקורת
באתר המוזיקה abitofpopmusic כתבו "או לה לה טיילור! זה כנראה השיר הסקסי ביותר שהיא הוציאה אי פעם והיא עשתה את זה טוב. "קניתי רק את השמלה הזו כדי שתוכל להוריד אותה", היא שרה בטון גס. שיתוף הפעולה הזה עם אנטונוף נמצא לא רחוק מהדואט שלה עם זאין מאליק. ייתכן והשיר הזה יהפוך ללהיט!".
ים של דמעות
רקע
בשנת 1985 הקליט הזמר זוהר ארגוב את השיר עבור האלבום הנושא את שמו: "ים של דמעות". השיר הוקלט לפי הלחן המקורי ובעיבוד של יגאל חרד.
עונת 2000/2001 בסרייה א'
עונת 2000/2001 בסרייה א' הייתה העונה ה-99 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-1 באוקטובר 2000 והסתיימו ב-17 ביוני 2001.
בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
ויצ'נצה, אטאלנטה, ברשה ונאפולי היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
רומא זכתה באליפות הליגה בפעם השלישית בתולדות המועדון.
בסיום העונה, ב-19 באוגוסט 2001 נערך משחק של הסופר קאפ האיטלקי בו רומא ניצחה את פיורנטינה 3:0 וזכתה בגביע.
בסיום העונה לסרייה ב' ירדו רג'אנה, ויצ'נצה, נאפולי ובארי. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו טורינו, פיאצ'נצה, קייבו ורונה וונציה.
כדורגלנים מצטיינים
הרנן קרספו שחקנה של לאציו כבש 26 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
התאחדות הכדורגל האיטלקית העניקה פרסים לשחקנים מצטיינים:
גרנד פרי קטר (פורמולה 1)
גרנד פרי קטר הוא מרוץ גרנד פרי המתקיים בקטר מדי שנה במסגרת סבב אליפות הפורמולה 1. המרוץ הראשון התקיים ב-21 בנובמבר בעונת 2021 במקומו של גרנד פרי אוסטרליה, שבוטל עקב השפעת מגפת הקורונה על הספורט באוסטרליה. המרוץ צפוי להתקיים כמרוץ שנתי באופן קבוע החל מעונת 2023.
היסטוריה
גרנד פרי אוסטרליה תוכנן להתקיים כמרוץ הפותח של עונת 2021, אך נדחה לחודש נובמבר בשל המשך התפשטות מגפת הקורונה באוסטרליה. בחודש יולי בוטל המרוץ באופן סופי. בספטמבר נחתם חוזה לקיום המרוץ כמחליפו של הגרנד פרי האוסטרלי. בנוסף, נחתם חוזה לעשר שנים המבטיח קיום סדיר של המרוץ, החל מעונת 2023. המרוץ מתקיים במסלול הבינלאומי לוסיל, המשמש גם את תחרויות ה-MotoGP.
מרוץ הבכורה התקיים ב-21 בנובמבר, כמרוץ ה-20 בעונה. לואיס המילטון זינק מהפול פוזישן.
עוגת באנט
עוגת באנט (באנגלית: Bundt Cake) היא עוגה שנאפתה בתבנית באנט, ומעוצבת כטבעת ייחודית. הצורה נוצרה בהשראת עוגה אירופאית מסורתית המכונה קוגלהוף (Gugelhupf), אבל בדרך כלל עוגות באנט לא קשורות למתכון ספציפי. סגנון התבנית הפך פופולרי בצפון אמריקה בשנות ה-50 וה-60, לאחר שיצרנית כלי הבישול Nordic Ware הפכה את השם "Bundt" לסימן רשום והחלה לייצר תבניות באנט מאלומיניום יצוק. יצרנית הקמח פילסברי פרסמה מתכונים לעוגות המתאימות לתבנית זו, דבר שזיכה אותן בפופולריות רחבה.
מקור השם
עוגת הבאנט נובעת בחלקה מעוגה אירופאית דמוית בריוש בשם קוגלהוף.
בצפון גרמניה, נהוג לקרוא לעוגת קוגלהוף Bundkuchen, חיבור של שתי מילים Bund ו Kuchen (עוגה).
הדעות חלוקות ביחס למשמעות המילה Bund. אפשרות אחת היא שמשמעותה "צרור" או "אגד", ומתייחסת לאופן שבו הבצק מקובץ סביב מרכז התבנית. בהולנדית, העוגה נקראת 'טולבנד', שהוא טורבן בהולנדית. ההגייה של החלק השני של מילה זו דומה מאוד לזו של 'צרור'. מקור אחר טוען כי הוא מתאר את המראה המגולף הניתן לעוגה על ידי הצדדים המחורצים של התבנית, בדומה לצרור קשור של חיטה. הצעת תרגום נוספת טוענת ש- Bund מתייחס לקבוצת אנשים, וה- Bundkuchen נקראת כך בגלל התאמתה לאירוח, מסיבות וכנסים.
שימושים של המילה באנט מחוץ לאירופה כדי לתאר עוגות ניתן למצוא בספרי בישול יהודים-אמריקאים מתחילת המאה ה-20. האיות האלטרנטיבי "בונטה" מופיע גם במתכון משנת 1901.
עיצוב
עוגות באנט אינן תואמות אף מתכון בודד; במקום זאת, המאפיין שלהן הוא צורתן. בדרך כלל יש לתבנית באנט צדדים מחורצים, אך אלמנט העיצוב המכונן ביותר שלה הוא הצינור המרכזי או "הארובה" שמשאירים חור גלילי במרכז העוגה. העיצוב מאפשר לחלק גדול יותר מהתערובת לגעת במשטח התבנית מאשר בתבנית עגולה ופשוטה, ועוזרת לספק חלוקת חום מהירה ואחידה יותר במהלך האפייה. הצורה דומה לזו של עוגת קוגלהוף אבל שונה ממנה בכך שאינה משתמשת במתכון ייחודי לקוגלהוף ולעיתים קרובות אינה עמוקה ודקורטיבית כמוה. לעיתים היא דומה בצורתה לבבקה המזרח אירופית, המתוארכת מראשית המאה ה-18 של פולין.
כיום, אין מתכון ייחודי ל"עוגת באנט". ניתן לאפות כל דבר בתבנית בסגנון באנט. עיצוב התבנית בסגנון העגול, התרחב מעבר לטבעת המחורצת המקורית לעיצובים בצורות שונות וכולם עם החור הנדרש במרכז התבנית. היות שקשה למרוח קרם חמאה על עוגה טבעתית, עוגות באנט בדרך כלל מצופות אבקת סוכר או טפטוף מזוגג. במתכונים שתוכננו במיוחד לתבניות באנט יש לרוב מילוי אפוי כגון תפוחים או כל פרי אחר.