cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לימפומת הודג'קין
אבחון
יש לאבחן את לימפומת הוג'קין ולוודא שלא מדובר בסוגים אחרים של סרטן, או בגורם אחר להגדלת קשרי הלימפה כמו זיהומים שונים. הדרך המקיפה ביותר לאבחון היא על ידי ביופסיה. גם בדיקות דם נערכות לשם הערכת תפקודם של איברים מרכזיים, איתור מרבצים לימפטיים, והערכת בטיחות טיפולי כימותרפיה. נהוג להשתמש גם בשיטות הדמיה נוספות, לרוב בטומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET Scan). כדי לאתר מרבצים לימפטיים נוספים.
שלבי הלימפומה
לאחר אבחון קיומה של הלימפומה ייקבע שלב המחלה. החולה יעבור סדרת בדיקות שתקבענה אילו אזורים בגוף מושפעים. הבדיקות תכלולנה תיעוד של ההיסטולוגיה, בדיקה גופנית, בדיקות דם, צילום חזה, הדמיות CT או MRI של החזה, הבטן ואגן הירכיים, וביופסיית מח עצם (תלוי בשלב המחלה וברופא המטפל). החולה יעבור גם טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET Scan). בעבר השתמשו בשיטות חודרניות כגון פיום בטן (לפרוטומיה) המאפשרת סריקה ויזואלית של פנים חלל הבטן במטרה לאתר גידולים. שיטות חודרניות כמו פיום בטן ולימפאנגיומה מבוצעות כיום לעיתים רחוקות, שכן ההתקדמות בשיטות ההדמיה הפכה אותן לבלתי נחוצות.
בהתבסס על הממצאים שיעלו בבדיקות ייקבע שלב המחלה, בסולם בו ארבע דרגות חומרה אפשריות (I-IV) כפי שיפורטו להלן. קביעת השלב תתבסס על השיקולים הבאים:
כאשר הלימפומה מלווה בתסמינים מערכתיים תתווסף לשלב גם האות B. במקרה של היעדרות תסמינים מערכתיים תתווסף האות A.
קביעת השלב של לימפומת הודג'קין
קביעת שלב המחלה נעשית על פי שיטת Ann Arbor Staging System:
שלב I - מעורבות של בלוטת לימפה אחת או של מבנה לימפואידי אחד בלבד (כגון, טחול, בלוטת התימוס, Waldeyer's ring).
שלב II - מעורבות של שתיים או יותר בלוטות לימפה באותו אזור של הסרעפת ובית החזה (המדיאסטינום לצורך זה נחשב אזור אחד).
שלב III - באופן כללי מתייחס למעורבות של בלוטות לימפה משני צידי בית החזה והסרעפת, ומעורבות של מבנים לימפואידים אחרים. סטייג' זה מחולק לשני תתי סטייג'ים:
שלב IV - מעורבות של איברים מלבד אלו שצוינו לעיל, כולל מעורבות של הכבד ומח העצם.
בנוסף לכך, מקובל כאמור לציין את האות B אם יש תסמינים מערכתיים הכוללים - ירידה לא מוסברת במשקל הגוף מעל 10% במהלך חצי השנה האחרונה, חום לא מוסבר, עקבי או חוזר מעל 38 במהלך החודש האחרון וכן הזעות לילה בחודש האחרון.
פרוגנוזה
בשנת 1998 פורסמו תוצאות מחקר רחב היקף, פרי מאמץ בינלאומי, העוסק בפרוגנוזה לחולי לימפומת הודג'קין שטופלו בשיטה קונבנציונלית. המחקר שבדק תוצאות טיפול בחולים במצב מחלה מתקדם או נרחב, קבע שבעה סמנים פרוגנוסטים שהיעדרם מצביע על סיכוי של 84% לחמש שנים ללא התקדמות של המחלה. קיומו של כל סמן נוסף מוריד את הסיכוי לחמש שנים ללא התקדמות של המחלה ב-7%. חמישה גורמים או יותר מורידים את הסיכויים ל־42 אחוזים. הסמנים שזוהו הם:
טיפול
חולים בשלב מוקדם (IA או IIA) מטופלים ביעילות בהקרנות, אם כי גם במקרים אלו נעשה לפעמים שימוש בכימותרפיה. חולים בשלב מתקדם יותר (III, IVA או IVB) מטופלים בכימותרפיה. חולים בכל שלב עם הצטברות מאסיבית בחזה מטופלים בשילוב של טיפול קרינתי וכימותרפיה.
הטיפול הנפוץ ביותר כיום הוא שילוב של כימותרפיה עם ארבע התרופות: אדריאמיצין, בלאומיצין, וינבלסטין ודקרבזין (ABVD). טיפול זה פותח באיטליה בשנות השבעים ונמשך בדרך כלל בין שישה לשמונה שבועות, אך לפעמים גם יותר. טיפול נוסף וחדיש יותר הוא ה"סטנפורד V", שנמשך בדרך כלל מחצית מזמן טיפול ה־ABVD, אך כולל טיפולי כימותרפיה אינטנסיביים יותר ולפעמים גם טיפולי הקרנה.
בעזרת טיפול הולם, מעל 85% ממקרי לימפומת הודג'קין ניתנים לריפוי.
אחוזי ההחלמה הגבוהים אצל חולי לימפומת הודג'קין העלו למודעות תופעה מעוררת דאגה בכל הקשור להשפעות ארוכות הטווח של הטיפולים. השפעות אלו כוללות התפתחות של מחלות לב ריאה, סרטן הדם, לימפומות וגידולים ממאירים נוספים. למעשה, בחלק מהסדרות של החולים שנחקרו, נמצא כי יותר חולים מתו מסיבוכים מאוחרים של הטיפול במחלה מאשר כתוצאה ממוות מהמחלה עצמה. הסיבוכים העיקריים הללו כוללים נזק ללב כתוצאה מהטיפול הכימותרפי וכן ממאירויות שונות נוספות כגון לויקמיה וקרצינומות שונות- מצבים אלו הביאו לכך שמטופלים נמצאים במעקב מספר שנים לאחר הטיפול. כך למשל, נשים צעירות שחלו בהודג'קין וקיבלו קרינה לאזור הצוואר, צריכות לבצע ממוגרפיות במהלך 5–10 שנים לאחר הטיפול. סיבוכים אחרים כתוצאה מהטיפול במחלה ושאינם סרטן כוללים עליה בסיכון למחלות לב קורונוריות כתוצאה מההקרנה לאזור וכן תת פעילות בלוטת התריס. לאור האמור, חולים בשלבים ראשוניים מקבלים כיום טיפולים כימותרפיים מקוצרים והקרנות בעוצמה מופחתת.
בשנת 2011 אושרה לטיפול במחלה התרופה הראשונה מאז 1977,Adcetris, שנמצאה יעילה כשהיא משולבת בפרוטוקול AVD (אדריאמיצין, וינבלסטין ודקרבזין). בנוסף ניתן לטפל במחלה גם בעזרת פרוטוקול MINE.
קדחת פל-אבשטיין
קדחת פל-אבשטיין היא מחלה התוקפת לעיתים אנשים החולים בלימפומת הודג'קין. במהלך המחלה תוקף את החולה חום אשר מתגבר באופן מחזורי ויורד לאחר זמן ממוצע של שבוע או שבועיים.
פנחס רוזן
פנחס רוזן (במקור: פליקס רוזנבליט; 1 במאי 1887 – 3 במאי 1978) היה פוליטיקאי ישראלי. יסד את מפלגת עלייה חדשה והיה ממייסדי המפלגה הפרוגרסיבית ובהמשך, ממקימי המפלגה הליברלית וממנהיגי המפלגה הליברלית העצמאית, חבר מנהלת העם ומחותמי מגילת העצמאות, חבר הכנסת, חבר מועצת עיריית תל אביב ושר המשפטים הראשון של מדינת ישראל, תפקיד שבו כיהן מהממשלה הראשונה ועד לתשיעית (למעט השלישית).
תולדות חייו
רוזן נולד בשם פליקס רוזנבליט (Felix Rosenblüth) בברלין בירת הקיסרות הגרמנית, הוריו פאני ושלום שמואל רוזנבליט באו ממשפחה עשירה שומרת מצוות מנאמני תורה עם דרך ארץ. אחיו היה ד"ר ליאו רוזנבליט, אחותו מלכה (מלי) הייתה אשת ד"ר פליקס דנציגר ואחיו הצעיר יוסף רוזן (רוזנבליט) היה בעלה של קטה דן (דניאלביץ). הוא גדל באחוזת מסינגוורק, בה למד תורה ומדעים. בגיל 18 החל ללמוד באוניברסיטאות פרייבורג וברלין, ובשנת 1908 הוסמך למשפטים. בראשית לימודיו היה בין המייסדים של ברית סטודנטים יהודים שתמכה בציונות. במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הגרמני והיה לקצין בדרגת סגן ראשון. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה התגייס כולו לרעיון הציוני, ובין השנים 1920–1923 היה יושב ראש ההסתדרות הציונית בגרמניה. לאחר מכן עלה לארץ ישראל לכהן כנציג ההסתדרות הציונית בהנהלת סולל בונה. בשנים 1926–1931 יצא בשליחות ציונית ללונדון, שם עבד בצמוד לחיים ויצמן כחבר ההנהלה הציונית ומנהל מחלקת הארגון שלה. בשנת 1931 חזר לארץ ישראל, ועסק בעריכת דין ובפעילות פוליטית. כשעלו הנאצים לשלטון בגרמניה מיקד רוזן את פעילותו הציבורית בסיוע לעולים מגרמניה והיה בין מייסדיה ומנהליה של חברת ההעברה ומהמייסדים של ארגון יוצאי מרכז אירופה. היה חבר מועצת עיריית תל אביב בין השנים 1935–1948. בשנת 1942 ייסד את מפלגת עלייה חדשה (של עולי מרכז אירופה ובעיקר גרמניה) והנהיג אותה. היה חבר מנהלת העם ומחותמי מגילת העצמאות (בשם פליכס רוזנבליט, שאותו עִברת לבקשת בן-גוריון).
בתפקידו כשר המשפטים זכה רוזן להערכה ותמיכה רבה מכל קצוות המערכת הפוליטית. חברי הכנסת נהגו לא אחת להחמיא לו ולתפקודו כשר מעל במת הכנסת. הגדיל לעשות ח"כ יצחק קורן, אשר בנאום במסגרת דיוני התקציב של שנת 1961 אמר בפתח דבריו כי לדעתו רוזן הוא "אחד האישים הדגולים, וזכויות רבות לו בהנחת יסודות המשפט והצדק במדינה".
רוזן, שהיה חובב שחמט נלהב, כיהן כנשיא כבוד של האיגוד הישראלי לשחמט.
ב-1935 נשא את הדסה פרלמן, נולדה להם בת אחת, שנפטרה בילדותה.
רוזן נפטר בתל אביב ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק בגבעתיים. על שמו נקראו רחובות ברחבי הארץ ובית פנחס רוזן - רמת חן לדיור מוגן, מייסודו של ארגון יוצאי מרכז אירופה.
מערכת מידע לבית קברות
מערכת מידע לבית קברות מיועדת לאפשר לציבור למצוא מידע אודות נפטרים ואיתור מקום קברים בבתי העלמין, ולסייע לגופים המנהלים את בתי העלמין בשמירת המידע על נפטרים.
מערכת מידע ידנית
פנייה לפקיד המודיעין בבית הקברות מאפשרת קבלת כתובתו של הקבר המבוקש, בהתאם לאופן רישום הכתובות בבית הקברות, כגון אזור, גוש, חלקה וכדומה. בדרכו לקבר מסתייע המבקר במפות שבשטח בית הקברות או בהכוונה אנושית.
מערכת מידע ממוחשבת
עם התפתחות המחשוב הוקמו מערכות מידע ממוחשבות גם לנושא זה. מערכת ממוחשבת בסיסית מחליפה את ספר הנפטרים ואת כרטסת הנפטרים, ומספקת שירות דומה לזה שמספקים כלים ידניים אלה, יחד עם שיטות נוספות לאיתור נפטרים.
שילוב מערכת מידע גאוגרפית, שבה מפה של בית העלמין, מאפשר, לאחר איתור כתובת הקבר, הצגת מפה מדויקת של בית הקברות ומקום הקבר בו, וקבלת מסלול הליכה. המערכת מאפשרת גם לסייר באופן גרפי במפה הממוחשבת של בית העלמין, להצביע באמצעות הסמן על קבר, ולקבל את הפרטים אודות הנפטר הטמון בו.
קיוסק מידע, המוצב בחלק מבתי הקברות, מאפשר לעולים לקבר את מציאת המידע על הנפטר ללא הזדקקות לשירותיו של פקיד מודיעין. הצגת המידע באתר אינטרנט של בית הקברות מאפשרת לקבל מידע זה גם קודם להגעה לבית הקברות.
לעיתים משולבים במערכת המידע שירותים נוספים, כגון הדלקת נר נשמה וירטואלי לזכר הנפטר, בקשה לתזכורות אוטומטיות באמצעות דואר אלקטרוני על מועדי אזכרה, הוספת מסמכים אודות נפטר, הוספת תצלום של נפטר, הוספת תצלום של קבר, ועוד.
רחל איידלסון
רחל איידלסון (בבלארוסית: Рахіль Эйдэльсон; נולדה ב-14 בנובמבר 1958 בויטבסק) היא שחמטאית סובייטית-בלארוסית ממוצא יהודי בדרגת רב-אמן לנשים.
ביוגרפיה
רחל איידלסון נולדה בויטבסק.
בשנת 1987 היא השתתפה באליפות ברית המועצות בשחמט לנשים וסיימה במקום הרביעי. בשנת 1988 היא סיימה במקום השני בתחרות בינלאומית בבלגרד.
איידלסון הייתה 8 פעמים אלופת בלארוס בשחמט (1985, 1989, 1993, 1995, 1997, 1998, 2003 ו-2004). שנים רבות היא הייתה חברה בנבחרת בלארוס בתחרויות שונות.
רחל איידלסון באולימפיאדת השחמט
בין השנים 1994 ל-2004 השתתפה איידלסון ב-4 אולימפיאדות שחמט:
עג'ול
עג'ול (ערבית: عجّول) הוא כפר פלסטיני, המשתייך לנפת רמאללה ואל-בירה וממוקם כ -19 ק"מ מצפון לרמאללה. ממזרח לכפר שני אתרים ארכאולוגיים וחורבות. אחת החורבות הן על שם תושב לשעבר של עג'ול, השייח' עבד. עג'ול נשלטת על ידי מועצת הכפר שבה שלושה חברים.
היסטוריה
לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. סביב הכפר שלושה אתרים ארכאולוגיים, ח'רבת אל-מושריקה ממזרח, ח'רבת וח'רבת ג'רוואן ממערב, בהם נערך סקר ארכאולוגי ונמצאו חרסים מתקופת הברזל II, התקופה הפרסית בארץ ישראל, התקופה ההלניסטית בארץ ישראל והתקופה הרומית בארץ ישראל. בקצה הצפוני של הכפר ממוקם שייח' ח'ליל, מבנה מקאם שלידו קברים נוספים, תושבי הכפר מתחזקים את המקום והמבנה נשמר בשלמותו.
במאות ה-12 וה-13, בתקופה ממלכת ירושלים הצלבנית, היה עג'ול מאוכלס על ידי מוסלמים, על פי כתבי ההיסטוריון דיה אל-דין. במסגד בכפר יש כיתוב בקיר הדרומי המתוארך לשנת 1196. הכתובת היא בכתב איובי. חוקר התקופה הצלבנית ריינהולד רריכט הציע כי עג'ול היה המקום הצלבני שנקרא גול; אולם קלוד קונדר, מנהל המשלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל לא הסכים עם קביעתו.
בשנת 1517, הכפר שולב באימפריה העות'מאנית עם שאר ארץ ישראל, ובשנת 1596, עג'ול הופיעה במרשמי המס העות'מאניים ב'נאחיה' (נפת) קודס. בכפר נרשמו 79 משקי בית, כולם מוסלמים. הם שילמו שיעור מס קבוע של 33,3% על מוצרים חקלאיים, שכללו חיטה, שעורה, יבולי קיץ, כרמים ועצי פרי, זיתים, עיזים וכוורות; סך הכל החזיקו 8,745 דונם עות'מאני. מחצית מההכנסות הועברו לווקף.
בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן.
נתונים דמוגרפיים
על פי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית עג'ול מנתה 1,450 תושבים באמצע שנת 2006. במפקד של הלמ"ס בשנת 1997, רק 4.2% מאוכלוסיית עג'ול - שמנתה 1,026 איש - היו פליטים פלסטינים. קבוצת הגיל הגדולה ביותר בכפר הייתה ילדים עד גיל 14, המהווים 44.2% מהאוכלוסייה. כ -25.3% מהאוכלוסייה הם בין הגילאים 15 ל -29, 24.2% בין 30 ל -64, ותושבים מעל גיל 65, מהווים 6.3% מהאוכלוסייה. בפילוח המגדרי של עג'ול היו יותר גברים (51.7%) מאשר נשים (49.3%). במפקד של הלמ"ס בשנת 2007, הנתונים של אוכלוסיית עג'ול הראו שאוכלוסיית הכפר קטנה ל-1,237 בני אדם, מהם 601 גברים ו -636 נשים.
קובי בלול
יעקב (קובי) בלול (נולד ב-5 בפברואר 1973) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל בהווה. גובהו 2.03 מטר, שיחק בעמדת הסנטר.
קריירה
בלול גדל במחלקת הנוער של הפועל חולון. בשנת 1990 עלה בלול לקבוצה הבוגרת של חולון ולצידו בקבוצה שיחק במשך מספר עונות אחיו התאום אלי בלול. בשנת 1994 עבר למכבי ראשון לציון שבה שיחק שתי עונות ולאחריהן חזר לעונה אחת בחולון ולעונה נוספת בראשון לציון. בהמשך שיחק בהפועל גליל עליון, הפועל אילת ולאחר מכן שיחק שתי עונות בחולון.
סך הכל שיחק בלול 11 עונות בליגה הראשונה, רשם 189 משחקים בהם קלע 1,077 נקודות, בממוצע קריירה של 5.7.
לאחר שסיים לשחק בליגה הראשונה שיחק ואימן בליגות הנמוכות. בקיץ 2009 מונה לתפקיד עוזר מאמן בקבוצת הנשים של אליצור חולון ובמקביל שימש כמאמן-שחקן בקבוצת הגברים של אליצור חולון. בלול שיחק בין היתר גם בבית"ר ירושלים מליגה א'.
קובי בלול הוא אביו של ניב בלול, כדורסלן בליגת העל.
בנבחרות ישראל
בלול היה חבר סגל נבחרת העתודה באליפות אירופה בשנת 1992, ובאליפות אירופה עד גיל 22 שלה תרם יותר מן האליפות שקדמה לה. בסגלי נבחרת העתודה שיתף פעולה עם אחיו אלי בלול. בשנת 1995 זומן לסגל נבחרת ישראל הבוגרת והשתתף איתה באליפות אירופה.
דרום
דרום הוא אחת מארבע רוחות השמים. הוא הפוך לצפון ונמצא בזווית ישרה למזרח ולמערב. הדרום נמצא באזימוט 180 מעלות.
הדרום האמיתי הוא הכיוון לקצה הדרומי האמיתי של ציר סיבוב כדור הארץ, המכונה הקוטב הדרומי. הקוטב הדרומי נמצא באנטארקטיקה. הקוטב הדרומי המגנטי אינו זהה לקוטב הדרומי ונמצא במרחק קטן ממנו.
המונח הדרום משמש לעיתים כדי להתייחס למדינות או קבוצות מתקדמות פחות מבחינה טכנולוגית ותרבותית בעולם בשל ההכללה שקובעת שרוב המדינות מסוג זה נמצאות בחצי הכדור הדרומי.
האדריכל והפילוסוף האמריקאי ריצ'רד באקמינסטר פולר פיתח את מפת דימקסיון שאחד ממאפייניה הוא העדר הטיה תרבותית בין צפון לדרום היות שבמפה זו הצפון איננו למעלה והדרום אינו למטה (יצוין שקיימות מפות, בעיקר במספר מדינות בחצי הכדור הדרומי, בו הדרום נמצא למעלה).
בארצות הברית, המונח הדרום משמש גם כדי להתייחס למדינות דרום-מזרח ארצות הברית שפרשו מהאיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית.
אטימולוגיה
השם דרום מופיע כבר בתנ"ך, ושם ישנם גם כינויים נוספים לכיוון זה: נגב, תימן וימין. יש אומרים שהמילה "דרום" היא הלחם בסיסים של המילים "דר" ו-"רום" משום שהשמש נמצאת ברום השמיים כאשר היא עוברת ברוח שמים זו. מאותה סיבה המזרח נקרא מזרח כי שם זורחת השמש ומערב כי שם מתערבבים היום והלילה, והצפון כי מקום זה צפוּן מאור השמש
הכינוי נגבה הוא על שם שהדרום מנוגב (מיובש וצחיח) ממים.
הכינויים: ימין ותימן/תימנה, הם מפני שהמזרח מכונה גם קדם/קדמה/קדימה והמערב אחור/אחרון. לכן כאשר פנינו קדימה למזרח, הרי שהדרום מימיננו והצפון משמאלנו. היות שהשמש נחשבה למקור חיות עלי האדמה, הנטייה התאולוגית/קלאסית הייתה להתייחס לכיוון זה כבעל חשיבות רבה.
ביילין
ביילין הוא שם משפחה הנפוץ בקרב יהודי מזרח אירופה, ופירושו "בנה של בלה".
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בנימין עומר (חתולי)
בנימין עומר ("חתולי") (במקור קוטוביץ, תחילה עיברת לעוגני; ל' בכסלו תרס"ג, 30 בדצמבר 1902 – ז' בתמוז תשל"ו, 5 ביולי 1976) היה מלחין, מעבד, מנצח מקהלות ותזמורות ומורה למוזיקה ישראלי, איש קיבוץ משמר העמק. בנו הוא הסופר, המשורר ואדריכל הנוף ע. הלל.
ביוגרפיה
עומר נולד בסוף שנת 1902 בשם בנימין קוֹטוֹביץ בעיר ורשה שבפולין הרוסית, במשפחה שומרת מסורת, בנם של חנה לבית קַלוַוארי וצבי קוטוביץ. התחנך בבתי ספר יהודיים שהקדישו מקום מיוחד ללימוד עברית ויהדות. הצטרף לקן של תנועת הנוער הציונית הסוציאליסטית "השומר הצעיר" בעירו, ובשנת 1920 עלה לארץ ישראל, בין ראשוני העולים מהקן.
תחילה עבד בסלילת כבישים ובעבודות ציבוריות, עד שב-1922 הצטרף לקיבוץ השומר הצעיר ב' והיה מראשוני קיבוץ משמר העמק שבמערב עמק יזרעאל. עבד בייבוש ביצות, בבניין, ככוורן וכאופה. בשנת 1924 נישא לשולמית לבית פלדהורן, והיה אב לשלושה: הלל, אסף ושלמה.
בנוסף לעבודתו החינוכית, הלחין שירים ושירי ילדים, כתב עיבודים למקהלות ולמסכות מוזיקליות. פרסם מלחניו ומעיבודיו וכן קובצי שירים. בשנת 1949 זכה בפרס השני בתחרות של המרכז לתרבות של ההסתדרות על המנגינה שחיבר לשיר "זכרו אותי" שפרסמה מרים ילן-שטקליס ב"דבר השבוע" לזכרה של, שנהרגה במערכה על ירושלים במלחמת העצמאות (בפרס הראשון זכה בנימין ברעם; שתי היצירות ב"ספריה מוזיקלית קטנה" של המרכז לתרבות).
ארכיונו האישי שמור בארכיון "יד יערי".
מחוזות בולגריה
בשנים 1987–1999 הייתה בולגריה מחולקת ל-9 מחוזות בלבד. המחוזות קרויים על שם הבירה המחוזית כאשר העיר עצמה מהווה תת-מחוז במחוז שבו היא נמצאת. בירת בולגריה, סופיה היא עצמאית מבחינה מחוזית, ואינה נכללת במחוז סופיה, אשר נמצא סביבה.
אוניברסיטת אריאל בשומרון
אוניברסיטת אריאל בשומרון היא אוניברסיטת מחקר ציבורית השוכנת באריאל שבשומרון.
המוסד הוקם בשנת 1982 כמכללה בשם "המכללה האקדמית יהודה ושומרון" בחסות ובפיקוח אקדמי של אוניברסיטת בר-אילן, ומאז 2005 החל לפעול באופן עצמאי בשם "המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון". ביולי 2012 החליטה מל"ג יו"ש על הפיכת המוסד לאוניברסיטה, ובדצמבר באותה שנה אישר אלוף פיקוד המרכז את ההחלטה, ומאז נקרא המוסד בשמו הנוכחי.
על אף היות האוניברסיטה בשטח יהודה ושומרון הנמצא במעמד "תפיסה לוחמתית", ישראל מתייחסת אליה כאוניברסיטה ישראלית, ומאז 2019, עם ביטול מל"ג יו"ש, היא נמצאת תחת פיקוח המועצה להשכלה גבוהה.
בשנת הלימודים תשע"ד (2013–2014) למדו באוניברסיטה כ-15,000 סטודנטים. מרבית הסטודנטים מגיעים מישראל שבגבולות הקו הירוק, בפרט מאזור המרכז, ומיעוטם (כ-15%) מגיעים מן השומרון. הסטודנטים מגיעים מאוכלוסיות שונות בחברה הישראלית, לרבות המגזר הערבי-ישראלי.
מבנה האוניברסיטה
במוסד 26 מחלקות לימוד לתארים בוגר אוניברסיטה, מוסמך אוניברסיטה ודוקטור, בשלוש פקולטות וארבעה בתי-ספר. בשנת הלימודים תשע"ג, למדו בו כ-14,000 סטודנטים, מתוכם כ-10,500 לתואר אקדמי באחת מבין 28 תוכניות לימוד, והשאר בלימודים קדם-אקדמיים במסגרת מכינה קדם-אקדמית או לתואר הנדסאי במסגרת "הנדסאים באריאל" הפועל לצד האוניברסיטה. האוניברסיטה מפעילה יחידה ללימודי חוץ והמשך בשכונת רמת אביב בתל אביב-יפו.
מעונות הסטודנטים, בעיר ובסביבתה, מהווים זרז לגידול אוכלוסיית האזור.
יחידות אקדמיות
{{טורים
בית הספר לרפואה
}}
פעילות מחקר
באוניברסיטה פועלים יותר מ-450 חוקרים, מתוכם כ-150 פרופסורים. מתבצע בה מחקר רחב בתחומי מדעי הטבע, מדעי המחשב, מדעי החברה והרוח, תקשורת, מדעי הבריאות והרפואה, הנדסה ועוד.
חלק מפרויקטי המחקר נערכים במסגרת של מרכזי מו"פ רב-תחומיים הפועלים באוניברסיטה:
חלק ניכר מפרויקטי המחקר מתבצעים בשיתוף פעולה עם חוקרים ממוסדות השכלה אחרים בארץ וכן אוניברסיטאות ומכוני מחקר רבים ברחבי העולם. כמו כן מבצעים חוקרי האוניברסיטה פרויקטים רבים של מחקר ופיתוח לפי הזמנות או בשיתוף פעולה עם התעשייה הביטחונית וחברות ישראליות אחרות (דוגמת מסלול הלימודים אנליזה פרמצבטית בשיתוף חברת טבע) וכן חברות אמריקאיות ואירופיות. סך כל תקציבי המחקר והפיתוח שסגל האוניברסיטה גייס מקרנות תחרותיות וגורמי תעשייה הם למעלה מ-45 מיליון ש"ח לשנה (לא כולל שכר החוקרים שהם חברי הסגל הבכיר).
בתחקיר "כלכליסט" באוקטובר 2016 פורסם שמאז שנת 2007 קיבלה אוניברסיטת אריאל כ-162 מיליון שקלים מהתקשרויות עם מוסדות המדינה, בעוד אוניברסיטאות אחרות זכו לסכומים נמוכים משמעותית.
מו"פ אזורי השומרון ובקעת הירדן
המו"פ האזורי שומרון ובקעת הירדן הוקם בשנת 1998 על ידי ד"ר יעקב אשל ביוזמת משרד המדע, התרבות והספורט, יחד עם המרכזים למחקר ופיתוח (מו"פ) ברחבי הארץ. המו"פ עוסק במחקרים בתחום מדעי הטבע והסביבה, מדעי החברה והחקלאות באזור. הוא ממוקם באוניברסיטת אריאל בשומרון, מקיים קשר הדוק עם האוניברסיטה וחוקריה ונתמך על ידה.
לאור אפיונו של האזור בתנאים גאוגרפיים, אקלימיים ודמוגרפיים ייחודיים פותחו תחומי הפעילות הבאים:
מינואר 2009 עומדת בראש המרכז לפיתוח פרופ' מרים ביליג.
מרכז אריאל לחקר ביטחון ותקשורת
מרכז אריאל לחקר ביטחון ותקשורת הוקם ב-2010 על ידי ד"ר רון שלייפר. המרכז עוסק במחקר ובהוראה של נושאים שונים הקשורים בלוחמת מידע: לוחמת מחשוב, לוחמה פסיכולוגית ויחסי צבא תקשורת. המרכז מעניק מדי שנה את "פרס מולדובן לספרות ביטחונית" בסך 5,000 דולר לספר בעברית בנושאי צבא וביטחון.
הנדסאים באריאל
"הנדסאים באריאל" היא מכללה טכנולוגית הפועלת בקמפוס האוניברסיטה מאז שנת 1989. תוארי ההנדסאי מוענקים בו מטעם האגף להכשרה ופיתוח כוח אדם במשרד הכלכלה – מה"ט, בשיתוף הנדסאים באריאל. מתקיימים בו גם קורסים של הסבה והכשרת אקדמאים לתחומים נדרשים, וכן מסלול הנדסאי-אקדמאי לצבירת נקודות אקדמיות במהלך לימודי ההנדסאים, ולימודי מכינה טכנולוגית לקראת לימודים לתואר הנדסאי. המרכז מחולק לשניים: לימודי הנדסה וטכנולוגיה ולימודי עיצוב, תקשורת ואדריכלות.
לימודי תעודה
באוניברסיטה מתנהלים לימודי תעודה בתחומים הבאים:
לימודי חוץ והמשך
היחידה ללימודי חוץ והמשך של אוניברסיטת אריאל בשומרון מקיימת לימודים בקמפוס באריאל ובתל אביב, ומתמחה בארגון ופיתוח תוכניות לימוד בתחומי ידע רבים ומגוונים, כגון:
מדרשות תורניות
בתחילת דרכה של המכללה האקדמית יהודה ושומרון, כשלוחה של אוניברסיטת בר-אילן, הונהגה בה חובת קורסי מורשת ישראל. כחלופה לקורסי מורשת פועלות באוניברסיטה מספר מדרשות תורניות לנשים ושתי תוכניות שילוב לגברים.
שיתופי פעולה בינלאומיים
החל משנת 2006 מתקיימת באוניברסיטת אריאל אולימפיאדת מתמטיקה. מינואר 2008 היא נפתחה למתחרים מארצות נוספות. בשנת 2010 נערכה אולימפיאדת מתמטיקה וירטואלית בין-לאומית.
בשנת 2008 הוקם באוניברסיטה הסניף האקדמי הראשון בישראל של האיגוד העולמי לניהול סיכונים פיננסיים (GARP), האיגוד הגדול בעולם בתחום ניהול סיכונים פיננסיים. הסניף מקיים כנסים וקורסים בין-לאומיים בניהול סיכונים באוניברסיטה.
בשנת 2011 חתם המרכז האוניברסיטאי אריאל על הסכם שיתוף פעולה עם אוניברסיטת אורל הפדרלית (UrFU) ומרכז החדשנות סקולקובו המכונה "עמק הסיליקון" הרוסי. בעקבות הסכם זה יוקם בארץ "מרכז ישראל-סקולקובו" (Israel Skolkovo Gateway), שיעניק לחברות ישראליות גישה אל משאבי ההון וכוח האדם של סקולקובו. בנוסף, האוניברסיטה משמשת כנציגת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים בשיתוף הפעולה המדעי עם האקדמיה הרוסית למדעים.
האוניברסיטה משתתפת בפרויקט מסע במסגרתו מגיעים סטודנטים יהודים מרחבי העולם לתקופה של סמסטר עד שנה ללמוד באריאל, כ-30% מהסטודנטים המגיעים ללמוד באריאל עולים לישראל בסיום הפרויקט.
היסטוריה
המוסד הוקם בשנת 1982 כמכללה בשם "המכללה האקדמית יהודה ושומרון" על ידי צבי ורחל סלונים מקדומים, בחסות ובפיקוח אקדמי של אוניברסיטת בר-אילן. מאז 2005 החל לפעול באופן עצמאי בשם "המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון".
שדרוג ממכללה לאוניברסיטה
במאי 2005, בעת כהונתו של אריאל שרון כראש הממשלה, התקבלה החלטת ממשלה לפעול להסבת המכללה לאוניברסיטה (צעד שפירושו קבלת תקציבי מחקר מהמדינה והזכות להעניק תואר דוקטור). היועץ המשפטי לממשלה קבע שנושא זה נמצא בסמכות הבלעדית של מל"ג יו"ש שתחליט לאחר שתקבל את חוות הדעת של הוועדה לתכנון ולתקצוב (ות"ת). בהתאם לכך הקימה שרת החינוך, לימור לבנת, ועדה להערכה אקדמית של הנושא, ובה שישה מדענים, משש אוניברסיטאות בישראל, ומתחומי מדעים שונים. חברי הוועדה היו הפרופסורים עמוס אלטשולר (יושב ראש), דניאל שפרבר, ישראל אומן, יובל נאמן, מאיר וילצ'ק ודוד חסון. דו"ח הוועדה קבע כי המכללה מתפקדת למעשה כאוניברסיטה לכל דבר. הוועדה המליצה להעניק למכללה הכרה זמנית כאוניברסיטה למשך שלוש שנים והמליצה שבתקופה זו יהיה שם המוסד "מרכז אוניברסיטאי", כדי שניתן יהיה להחזיר את הגלגל לאחור אם המכללה לא תעמוד בתנאים שהועמדו לה.
איה מצויצת
איה מצויצת (שם מדעי: Pernis ptilorhyncus), או איה מזרחית (Oriental honey buzzard), היא עוף דורס בגודל בינוני, מסוג איה.
אוניברסיטת אריאל בשומרון
שדרוג ממכללה לאוניברסיטה
על פי הנחיות הוועדה, שהתנתה את ההכרה כ"מרכז אוניברסיטאי" בהפעלת ארבע תוכניות לתואר שני, נוספו בקיץ 2007 שני מסלולי תואר שני כתוספת לשניים שכבר פעלו. לאור זאת הודיעה מל"ג יו"ש כי אישרה לשנות את שם המכללה ל"מרכז אוניברסיטאי". שינוי השם אושר גם על ידי רשם העמותות והתקבל בברכה על ידי ראש הממשלה, אהוד אולמרט. המועצה להשכלה גבוהה הכריזה שאינה מכירה בשינוי השם מכיוון שלטענתה לא ניתן אישור המפקד הצבאי, ועד ינואר 2010 הכירה המועצה בתארים שהתקבלו במוסד תוך ציון העובדה שהשימוש בשם "המרכז האוניברסיטאי" אינו מוסכם עליה. המוסד המשיך להיות מתוקצב כמכללה (ללא תמיכת ות"ת בפעילות המחקרית המתקיימת בו).
איה מצויצת
תחום תפוצתה של האיה המצויצת כולל את אסיה, ממרכז סיביר ועד מזרח יפן. בקיץ נודד העוף לסיביר וחורף בדרום-מזרח אסיה. בשאר מקומות תפוצתו העוף יציב בדרך כלל.
המין שוכן באזורים מיוערים, בעיקר של עצים רחבי עלים. תפוצתו הרבה משתנה מיערות טרופיים ליערות טייגה. הוא יימצא גם באזורים פתוחים, שפלות, גבעות ומורדות הרים.
אוניברסיטת אריאל בשומרון
שדרוג ממכללה לאוניברסיטה
בדצמבר 2011 אושר למרכז האוניברסיטאי, כמו גם לארבע מכללות, להעניק לאנשי סגל תואר פרופסור. המל"ג סייגה אישור זה בדרישה כי במכללה יהיו לפחות חמישה פרופסורים בתחום של המועמד שהמכללה מבקשת להעניק לו את התואר.
איה מצויצת
מאפיינים
אורך הגוף 68-50 ס"מ. מוטת כנפיים 150-135 ס"מ. משקל 1500-750 גרם. פולימורפי, צבע הניצוי משתנה בהתאם לתת-המינים ולאזורים הגאוגרפים. מזכירה איית צרעים, אך גדולה יותר, ציצית עורף בולטת, לעיתים נראה סימן כהה בצורת פרסה על בליטת הזפק.
תזונתה מתבססת בעיקר על צרעות ודבורים, ובעיקר תצורת הלרווה שלהם. היא ניזונה אף מיערת דבש ומדבש נוזלי, מתוך כוורות תלויות או בתוך כוכי עצים. בנוסף יכולה להזון מחרקים אחרים, וחולייתנים קטנים כלטאות, צפרדעים, יונקים ועופות קטנים.
אוניברסיטת אריאל בשומרון
שדרוג ממכללה לאוניברסיטה
בתחילת 2012 הגישה ועדת המעקב של מל"ג יו"ש (בראשותו של עמוס אלטשולר, שפעלה כהמשך לוועדה בראשותו שהוקמה בשנת 2005), דו"ח שקבע כי המרכז באריאל עומד בכל הקריטריונים הנדרשים להפוך לאוניברסיטה. למרות זאת, ביולי 2012 המליצה הוועדה לתכנון ולתקצוב, בראשות מנואל טרכטנברג, על הארכת ההכרה במוסד כ"מרכז אוניברסיטאי" מבלי לשנות את מעמדו הנוכחי עד למאי 2013. ההחלטה נומקה בהתנגדות להכרה באוניברסיטה ישראלית מחוץ לגבולות ישראל, ולאישור של המהלך בניגוד לחוות הדעת של הות"ת של המועצה להשכלה גבוהה, שאליה אריאל אינה כפופה.
איה מצויצת
מאפיינים
העוף מוזכר מספר פעמים בתנ"ך:
תפוצת תת-המינים
בישראל מזדמן (אין לדעת ברמת סבירות גבוהה מתי והיכן יהיה), פרט זכר בוגר צולם.
אוניברסיטת אריאל בשומרון
שדרוג ממכללה לאוניברסיטה
בדיון ציבורי שהתפתח בעקבות העיסוק בסוגיה זו, קראו ראשי האוניברסיטאות שלא להכיר במרכז באריאל כאוניברסיטה, אך בקרב שרים וחברי כנסת זכה המהלך לתמיכה בסופו של דבר. ב-17 ביולי 2012 החליטה מל"ג יו"ש על הפיכת המרכז האוניברסיטאי אריאל לאוניברסיטה. לשם השלמת המהלך נדרש אישורו של אלוף פיקוד המרכז. באוגוסט 2012 הגישו האוניברסיטאות האחרות (למעט אוניברסיטת בר-אילן) עתירה לבג"ץ נגד ההחלטה, והעתירה נדחתה בדצמבר 2013. בספטמבר החליטה הממשלה להנחות את אלוף פיקוד המרכז לאשר את ההחלטה, בכפוף לחוות דעת היועץ המשפטי לממשלה. ב-24 בדצמבר 2012 קבע היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין כי אין מניעה שמפקד הפיקוד יאשר את המהלך, ולמחרת חתם אלוף פיקוד המרכז, ניצן אלון, על הפיכת המרכז האוניברסיטאי לאוניברסיטה. בעקבות כך שינה המרכז את שמו לאוניברסיטת אריאל בשומרון.
המשך התפתחות
לאחר שאריאל הוכרה כאוניברסיטה בניגוד לעמדתו, נמנע ועד ראשי האוניברסיטאות המורכב מראשי אוניברסיטאות המחקר הוותיקות מלצרפה לוועד ולשיתופי הפעולה הבין-אוניברסיטאיים המתקיימים דרכו, כדוגמת מרכז החישובים הבינאוניברסיטאי. עד שנת 2020 הצליח הוועד למנוע מינוי נציג של אריאל ל. לבסוף, בשנת 2022, החליט ועד ראשי האוניברסיטאות על צירופה של אוניברסיטת אריאל, בין היתר בשל חוות דעת משפטית הקובעת כי חבריו לא יהיו חשופים לחרמות בינלאומיים עקב צירוף אריאל לשורותיו.
ארנסט פלקבר
ארנסט פלקבר (בגרמנית: Ernst Karl Falkbeer; 27 ביוני 1819, ברנו - 14 בדצמבר 1885, וינה) היה שחמטאי ועיתונאי יהודי-אוסטרו-הונגרי.
אוניברסיטת אריאל בשומרון
המשך התפתחות
בשל התנגדות האיחוד האירופי להתנחלויות, האוניברסיטה מנועה מלהשתתף יחד עם האוניברסיטאות שבישראל בתוכנית Horizon 2020 לשיתוף פעולה אקדמי, במימון משותף של המדינות המשתתפות. מסיבה דומה אריאל גם הייתה מנועה מלהשתתף במחקרים במימון הממשל בארצות הברית, עד להסרת האיסור בידי ממשל טראמפ בשנת 2020. ביוני 2023 הודיע ממשל ביידן על החזרת האיסור.
ב-12 בפברואר 2018 אושר בכנסת תיקון לחוק המועצה להשכלה גבוהה, לפיו סמכות המועצה להשכלה גבוהה תחול, החל מפברואר 2019, גם על מוסדות ישראליים ביהודה ושומרון, ובהם אוניברסיטת אריאל (ובכך יתבטל מל"ג יו"ש, מה שלבסוף קרה בפברואר 2019).
ארנסט פלקבר
פלקבר עבר לווינה כדי ללמוד משפטים, אך לבסוף הפך לעיתונאי. במהלך המהפכות של שנת 1848 ברח מווינה לגרמניה. שם שיחק שחמט עם אמנים גרמנים כאדולף אנדרסן וז'אן דיפרן בלייפציג, ברלין, דרזדן וברמן. הפסיד לקארל המפה בדו-קרב 16-15 בשנת 1850. הנה מניצחונותיו בדו-קרב: וממשחקיו מול אדולף אנדרסן.
אוניברסיטת אריאל בשומרון
המשך התפתחות
ביוני 2017 תרמו בני הזוג מרים ושלדון אדלסון 20 מיליון דולר להקמת פקולטה לרפואה באוניברסיטת אריאל, וזו נקראה על שמם.
ארנסט פלקבר
בשנת 1853 הורשה פלקבר לחזור לווינה. שנתיים מאוחר יותר, בינואר 1855 החל בהוצאה לאור של הביטאון האוסטרי הראשון לשחמט Wiener Schachzeitung. הביטאון שרד חודשים ספורים בלבד עד שנסגר בהוראת הצנזור, ופלקבר נסע ללונדון, שם שיחק שני משחקי דו-קרבות מול הנרי בירד. בראשון, בשנת 1856, הפסיד 1–2 אך בשני, בשנת 1856/7, ניצח +5 -4 =4 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). הנה מניצחונותיו על בירד:, , ,
אוניברסיטת אריאל בשומרון
המשך התפתחות
ביולי 2018 אישרה ות"ת הקמה של פקולטה לרפואה, אך החלטה זו בוטלה בפברואר 2019 על ידי היועמ"ש אביחי מנדלבליט, מכיוון שסגנית יו"ר המל"ג, ד"ר רבקה ודמני שאומן הצביעה בעד ההחלטה, בזמן שהתקיימו דיונים בדבר קידומה לתואר פרופסור באוניברסיטת אריאל, מה שהציב אותה בניגוד עניינים. לאחר שבוע אישרה מל"ג יו"ש את הקמת הפקולטה ללא אישור ות"ת, ובאפריל 2019 אושרה ההחלטה גם במל"ג.
ארנסט פלקבר
בתחרות בירמינגהם 1858 ניצח את פייר סט. אמאנד +2 -1 אך הפסיד בגמר ליוהאן לבנטל +1 -3 =4 וסיים במקום השני. הנה מניצחונותיו על יוהאן לבנטל:, פלקבר ערך את טור השחמט בעיתון The Sunday Times מאפריל 1857 ועד נובמבר 1859. הוא חזר לווינה בשנת 1864, והחל משנת 1877 ועד 1885 כתב טור שחמט בעיתון Neue Illustrierte Zeitung.
אוניברסיטת אריאל בשומרון
המשך התפתחות
יגאל כהן-אורגד, אשר שימש כשר האוצר בממשלת שמיר בשנים 1983-84, כיהן כיו"ר הוועד המנהל של המכללה ושל האוניברסיטה, ובהמשך מונה לנגיד האוניברסיטה, תפקיד שאותו מילא עד פטירתו ב-2019.
CIOS (כבל)
מערכת אופטית קפריסין–ישראל (באנגלית: Cyprus-Israel Optical System, בקיצור: CIOS) היא מערכת כבלים תת-ימית של כבלים בים התיכון המקשרת בין קפריסין לישראל.
היסטוריה
חברת AT&T נבחרה לביצוע התקנת הכבל בעלות של כ-10 מיליון דולר.
לכבל יש נקודות חיבור באיה נאפה ונהריה. הוא בעל קיבולת שידור של 622 Mbit/s ואורכו הכולל הוא 250 ק"מ. הפעלתו החלה ב-11 באפריל 1994.
מסילת אשקלון - באר שבע
מסילת אשקלון–באר־שבע היא מסילת רכבת המחברת בין תחנת הרכבת אשקלון ובין תחנת הרכבת באר שבע צפון דרך הערים שדרות, נתיבות ואופקים. אורכה של המסילה הוא 70 ק״מ של מסילה כפולה, ולאורכה שלוש תחנות רכבת, בשדרות, נתיבות ואופקים. המסילה מתפצלת ממסילת אשקלון–עזה ההיסטורית לכיוון שדרות באזור יד מרדכי ומתחברת למסילת הדרום ליד צומת גורל שמצפון לבאר שבע. לאורך המסילה נבנו 17 גשרים, 4 הפרדות מפלסיות, 11 מעברים חקלאיים וגשר לכביש 40. משך הנסיעה מאשקלון לבאר שבע הוא כ-50 דקות, וזמן הנסיעה בין באר-שבע לתל אביב הוא כשעה וחצי (לעומת 55 דקות במסילת הדרום, ללא עצירות ביניים).
תכנון ואישור
היוזמה להקמת הקו החלה בשנת 2002, עם כניסתו לתפקיד של מנכ"ל הרכבת יוסי שניר, במסגרת תוכנית הפיתוח של רכבת ישראל לשנים 2003-2008 שביקש לקדם. תוכנית הפיתוח בכללותה ביקשה להגדיל את מספר הנוסעים ברכבת ל-63 מיליון נוסעים בשנה בשנת 2010. ראש הממשלה, אריאל שרון, ושר התחבורה, אפרים סנה, אישרו את תקציב הפיתוח. על בסיס התוכנית אושר לרכבת ישראל תקציב פיתוח בהיקף של 20 מיליארד שקל לשש השנים עד 2008, מהם 13.5 מיליארד במימון המדינה והיתר באמצעות גיוס הון חיצוני שתבצע הרכבת בגיבוי המדינה. אך ביולי 2003, לאחר שאביגדור ליברמן מונה לשר תחבורה, החליט משה ליאון, שמונה ליו"ר רכבת ישראל, לפטר את שניר. ואישור תוכנית הפיתוח התעכב. חודש אחר כך הכריז שר האוצר בנימין נתניהו, על פרויקט "מסילת אשקלון - באר שבע" (יחד עם קו הרכבת עכו-כרמיאל וקו מסילת העמק החדש) כתוכנית תשתית לאומית שתקודם באמצעות הוועדה לתשתיות לאומיות (הות"ל) שהוקמה באותה עת. בנובמבר 2003, ביקש הממונה על התקציבים באוצר את אישור ועדת הכספים להקצבה של 24 מיליארד שקל לתוכנית. במהלך שנת 2005 אישרה ההות"ל את הקטע הראשון של התוכנית בין אשקלון לצומת יד מרדכי, באורך 11 ק"מ (למעשה תוכנית זו הייתה שדרוג של תוואי המסילה הקיים בקטע זה). בינואר 2006, הביא מ"מ ראש הממשלה אהוד אולמרט, ושר התחבורה מאיר שטרית את התוכנית לאישור הממשלה. במאי 2006, השלימה הות"ל את אישור תוואי המסילה כולו, לאחר שהוחלט המסילה באזור נתיבות לא תעבור במנהרה כפי שתוכנן תחילה.
הקמת המסילה
הקמת הקו בקטע אשקלון–נתיבות החלה בשנת 2010 והסתיימה בשנת 2015. ב-22 בדצמבר 2013 נפתח הקטע שמפיצול המסילה באזור אשקלון עד לתחנת הרכבת שדרות, וב-15 בפברואר 2015 נפתח קטע נוסף עד לתחנת הרכבת נתיבות. הקו נחנך ב-19 בספטמבר 2015 ותחנת הרכבת באופקים החלה לפעול ב-2 בינואר 2016.
קמחיתיים
קמחיתיים (שם מדעי: Pseudococcidae) היא משפחה של חרקים השייכת לעל-משפחה כנימות המגן. בארץ ישראל ידועים 39 מינים ב-20 סוגים שונים.
ריס ניקולסון
ריס ניקולסון (באנגלית: Rhys Nicholson; נולד ב-22 באפריל 1990) הוא שחקן וקומיקאי אוסטרלי. הוא ידוע בהיותו שופט בתוכנית המציאות "המרוץ לדראג של רופול דאון אנדר" משנת 2021 ואילך.
קריירה
ניקולסון עבר לסידני ב-2009. הוא זכה להצלחה מוגבלת כקומיקאי עד 2012, אז זכה בפרס המגזין Time Out עבור הכוכב עולה החדש הטובה ביותר בפסטיבל הקומדיה של סידני. מאז הוא מופיע ברחבי העולם. הוא הופיע הפסטיבלים והופעות רבות אחרות בהן ניו יורק, פסטיבל הפרינג' של אדינבורו, פסטיבל הקומדיה של וודאפון בדבלין, פסטיבל הקומדיה של ניו זילנד ובתיאטרון סוהו בלונדון.
בשנת 2014, ניקולסון הופיע בסרט התיעודי "GayCrashers", לצד ג'ואל קריזי, בו הצמד נוסע לעיירה הקטנה קולאק ומבצעים מופע סטנד-אפ. קריזי היה מושא להתקפה הומופובית בביקור קודם בעיר.
בשנת 2016, כדי להדגיש את החשיבות של שוויון נישואין באוסטרליה, ניקולסון התחתן בפומבי עם הלסבית והקומיקאית זואי קומבס מאר בפסטיבל הקומדיה הבינלאומי של מלבורן. באותה שנה ניקולסון וקומבס מאר היו גם מועמדים שניהם לפרס בארי לתוכנית הטובה ביותר, שבו זכה קומבס מאר.
בשנת 2021, ניקולסון שימש כשופט בתוכנית המציאות "המרוץ לדראג של רופול דאון אנדר" לצד רופול ומישל ויסאז'. באותה שנה לוהק ניקולסון לתפקיד ראשי בסדרת המדע בדיוני הטלוויזיונית של נטפליקס, "המשובשים".
ניקולסון הופיע בתפקידי אורח במספר סדרות ותוכניות טלוויזיה, כולל "Housos vs. Authority", "Balls of Steel Australia", "The Morning Show", "Comedy Up Late", "Dirty Laundry Live", "The Feed", "Talkin'Bout Your Generation", "The Project" ו-"Huhesy, We have a Problem". הוא הופיע בפסטיבל הקומדיה של סידני, בפסטיבל הקומדיה הבינלאומי של מלבורן, ובפסטיבל הקומדיה Just for Laughs.
חיים אישיים
ניקולסון הוא הומו, א-בינארי, ומשתמש בכינוי הגוף they/them. הוא מתגורר עם ארוסו, מגיש הרדיו טריפל ג'יי לשעבר קיראן ויטלי.
מערג
מערג (באנגלית: Garden Bedder Hiller Attachment) הוא כלי חקלאי, שמטרתו לסמן ערוגות בשדה חלק, למטרת שתילה או זריעה.
המערג הוא כלי הרתום לטרקטור והבנוי משני סכיני דיסק (או יותר) החודרים לקרקע ויוצרים תלמים שביניהם נוצרת גדודית (תלולית) של אדמה. אל הגדודית מתייחסים כאל ערוגה. במעבר הראשון המערג יוצר בין ערוגה אחת לשלוש ערוגות בכל מעבר לאורך השדה, במעבר הבא, מצמידים את המסגרת הנושאת של המערג לערוגה שנוצרה במעבר קודם ומסמנים ערוגה חדשה או שתי ערוגות חדשות.
בגידולי שדה רוחב כל ערוגה הוא בדרך כלל 1.93 מטר. בכרמים ובמטעים גודל הערוגה שונה.
יש שני סוגי מערגים, האחד הוא בעל דיסקיות המסמן על רגל קשיחה. השני, הנחשב כטוב יותר, הוא בעל כפות (מהמילה כף) ניתנות להחלפה המותקנות על רגל קפיצית ומותאמות לסוג הקרקע אותה מסמנים.
כהכנה לקראת זריעה או שתילה, ניתן "להשטיח" את הגדודיות (תלוליות) שנוצרו על ידי המערג, באמצעות מעגילה.
ראובן ריבלין
ראובן (רוּבִי) ריבלין (נולד ב-9 בספטמבר 1939, כ"ה באלול ה'תרצ"ט) הוא מדינאי, פוליטיקאי ועורך דין ישראלי. כיהן כנשיאהּ העשירי של מדינת ישראל, בין השנים 2014–2021. קודם לכן כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד, כיושב ראש הכנסת וכשר התקשורת.
ביוגרפיה
ריבלין נולד בירושלים לפרופסור יוסף יואל ריבלין, מזרחן ומתרגם מערבית, ולרחל (ריי) ריבלין, שהקימה את בית החולים לפצועי לח"י ואצ"ל. דור שמיני בארץ לשני הוריו, בני משפחת ריבלין, שעלתה לירושלים בעליית תלמידי הגר"א.
בנעוריו למד בגימנסיה העברית רחביה, והיה תלמידם של המשוררים דן פגיס ויהודה עמיחי. היה חניך בשבט מצדה של תנועת הצופים. בשנת 1957 התגייס לצה"ל ושירת במודיעין קרבי. בשנת 1958 סיים קורס קצינים, שירת כקצין מודיעין בגייסות השריון וקמ"ן אילת. בשירות המילואים שירת כעוזר קמ"ן חטיבה 16, קמ"ן אוגדת יהודה ולאחר מכן ביצע תפקיד במנהלת התרגילים של צה"ל תחת פיקודו של משה בר כוכבא. במלחמת ששת הימים השתתף כקצין מילואים בחפ"ק חטיבה 55 שלחמה בקרב על ירושלים. במלחמת יום הכיפורים הוצב ביריחו, ובהמשך, כשקיבל דרגת רב-סרן, עבר לשרת באוגדה מרחבית 720. ריבלין השתחרר משירות מילואים כשהוא בדרגת רב-סרן. ריבלין למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.
פעילותו הציבורית מחוץ לכנסת והממשלה (1978–1988, 1992–1996)
ריבלין כיהן כחבר מועצת העיר ירושלים בין השנים 1978–1983. הוא המשיך בפעילות פוליטית, ושימש יו"ר סניף תנועת החרות בירושלים בשנת 1986, ויו"ר ארגון הליכוד בשנים 1988–1993.
בין השנים 1981–1986 כיהן ריבלין כחבר מועצת המנהלים של אל על, ובין השנים 1985–1988 היה יו"ר המוסד לבטיחות ולגיהות. ריבלין שימש יועץ משפטי לאגודת הספורט בית"ר ירושלים, יו"ר האגודה ומנהל קבוצת הכדורגל. בהמשך השתתף ריבלין כחבר צוות בתוכנית הסאטירה "אין עם מי לדבר", ששודרה בערוץ 2 בין השנים 1993–1995.
ב-1987 היה יו"ר סניף תנועת החרות בירושלים ופטרונה הפוליטי של בית"ר ירושלים והתמודד על ראשות מרכז תנועת החרות הארצי מול אריאל שרון.
בשנת 1988, כאשר כיהן כסגנו של טדי קולק, הצהיר ריבלין על רצונו להתמודד על ראשות עיריית ירושלים. הוא התמודד בבחירות הפנימיות בסניף הליכוד בירושלים על ראשות הרשימה, והיו שהעריכו שהיו לו סיכויים טובים לנצח את קולק בבחירות לראשות העיר. חבר הכנסת אהוד אולמרט תמך ביריבו של ריבלין, שמואל פרסבורגר, ואף קרא לאנשיו בסניף לבחור בו ולא בריבלין. פרסבורגר ניצח בבחירות הפנימיות והפסיד לקולק בבחירות על ראשות העיר. ב-12 באוגוסט 1991 החליטה מועצת סניף הליכוד בירושלים להדיח את ריבלין מתפקידו כיו"ר הסניף. ריבלין תלה זאת בליברלים וביו"ר מזכירות התנועה, משה ארנס.
בשנת 1992, משכשל ריבלין בניסיונו לשוב ולהיבחר לכנסת, סייע לו הקבלן דוד אפל במציאת עבודה כעו"ד בפרויקטים בתחום הנדל"ן של מגדל הזוהר וחברת צביון שהיו קשורים לאפל.
בשנת 1993 ריבלין התמודד שנית בבחירות הפנימיות בסניף הליכוד, לקביעת מועמדה לראשות העיר ירושלים, אך הפסיד לאהוד אולמרט, שנבחר חודשיים לאחר מכן לראשות העיר ירושלים. אולמרט החליט שלא לשבץ את ריבלין ברשימה למועצת העיר, זאת למרות היותו של ריבלין דמות מפתח בסניף ולמרות הציפיות שישבץ אותו במקום השני.
פעילותו בכנסת ובממשלה (1988–1992, 1996–2014)
בשנת 1984 ריבלין ניסה לראשונה להתמודד לכנסת בסיועו של חבר המרכז והקבלן דודי אפל ממחנהו של דוד לוי. ריבלין נבחר לראשונה לכנסת ה-12 בשנת 1988, ושימש בה יושב ראש הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול. כמו כן ריבלין היה חבר בוועדת הכנסת, בוועדת החוץ והביטחון ובוועדת חוקה חוק ומשפט.
ריבלין חזר לתפקיד חבר הכנסת ב-1996, בכנסת ה-14, במקומו של אליהו בן-אלישר, שמונה לשגריר. בתקופה זאת, שימש בין היתר כחבר בוועדה מיוחדת לעניין לקחי אסון גשר המכביה, בוועדה לבחירת שופטים, בוועדה משותפת לתקציב הביטחון, בוועדת החינוך והתרבות ובוועדה משותפת לעניין הכרזה על שעת חירום.
בכנסת ה-15 שימש גם כיושב ראש סיעת הליכוד וכנציג האופוזיציה בוועדה לבחירת שופטים. נוסף על כך ריבלין היה חבר בשתי ועדות חקירה פרלמנטריות: ועדת חקירה פרלמנטרית בעניין המצוקה הכספית המתמשכת של הרשויות המקומיות וועדת חקירה פרלמנטרית בנושא האלימות בספורט. כמו כן ריבלין החל לשמש בכנסת זו גם כסגן יושב ראש הכנסת. בספטמבר 2000 היה ריבלין אחד מחברי הכנסת שהתלוו לאריאל שרון בביקורו בהר הבית שקדם למה שכונה "מהומות הר הבית".
כשהורכבה ממשלת הליכוד ב-2001, ריבלין נאלץ לוותר על תיק המשפטים כיוון שהתנהלו נגדו שבעה תיקי חקירה בנוגע ליחסיו עם הקבלן דודי אפל. באחד מהם המליצה המשטרה להעמידו לדין. שלוש וחצי שנים מאוחר יותר נסגרו שישה מהתיקים על ידי היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, מפאת חוסר אשמה ואילו התיק השביעי בחשד לשיבוש מהלכי חקירה בפרשת איציק מרדכי נסגר בעילות של חוסר עניין לציבור וחוסר ראיות מספיקות. ריבלין נאלץ להסתפק בתפקיד שר התקשורת, ובתגובה לסגירת התיקים אמר. הפרשן הפוליטי אמנון אברמוביץ' טען כי תיק החקירה נגדו נוהל על ידי גורמי אכיפת החוק במשך 3 שנים רק בכדי למנוע את מינויו של ריבלין לשר המשפטים. לימים תומכי תאוריית הקשר לתפירת תיקים בישראל, ראו בתיק שנוהל כנגד ריבלין ראיה לקיומו.
ב-19 בפברואר 2003, י"ז באדר א' ה'תשס"ג, נבחר לכהן כיושב ראש הכנסת ה-16. בעקבות הכרזה של שופט בית משפט השלום, דוד רוזן, על ביטול סעיף בחוק של הכנסת (פסק דין הנדלמן), ביקר ריבלין את נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק על "המהפכה השיפוטית" שהוביל כנשיא בית המשפט העליון, שלדבריו התפתחה להפיכה שלטונית המכרסמת ב"יסודותיה המקודשים ביותר של הדמוקרטיה הישראלית", ריבלין הוא שטבע את הביטוי "כנופיית שלטון החוק" בהקשר זה. ריבלין התנגד לתוכנית ההתנתקות, ובעקבות דחייתה במשאל מתפקדי הליכוד פעל בסיעת הליכוד ובכנסת לסכלה. במקביל נהג לקרוא לכל הצדדים המעורבים לשמור על איפוק, לציית לחוק ולמנוע קרע בעם. ריבלין גם השתתף בהלוויה המונית שנערכה לקבורים שהועברו מבית העלמין של גוש קטיף להר הזיתים.
בכנסת ה-17 היה חבר בוועדת הכספים, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, בוועדה לזכויות הילד, בשדולה למען ירושלים ובשדולה למען הדרוזים והצ'רקסים. ריבלין היה יושב ראש של שתי ועדות משנה: ועדת המשנה בעניין עובדי אינטל וועדת המשנה בעניין שנת שמיטה. כמו כן ריבלין היה חבר בוועדת משנה בעניין מיגון יישובי עוטף עזה ומיגון מוסדות החינוך שבהם ובוועדת חקירה פרלמנטרית בנושא קליטת עובדים ערבים בשירות הציבורי.
ב-30 במרץ 2009 נבחר לכהן בפעם השנייה כיושב ראש הכנסת ה-18. בכנסת זו שימש גם יושב ראש ועדת הפירושים. בתקופת כהונתו זו נודע ריבלין בזכות יחסיו החמים עם חברי הכנסת הערבים, על אף דעותיו המדיניות. בין היתר ריבלין התנגד ליישום המלצת הוועדה הפרלמנטרית להדיח את חברת הכנסת חנין זועבי בעקבות השתתפותה במשט לעזה. בשנת 2012 ריבלין קיבל את אות אביר איכות השלטון מטעם התנועה למען איכות השלטון בישראל במסגרת הרשימה המאוחדת, הליכוד ישראל ביתנו, שובץ ריבלין במקום ה-11 לקראת הבחירות לכנסת ה-19. בכנסת זו כיהן ריבלין כחבר בוועדת הכספים ובוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות. כמו כן ריבלין היה חבר בוועדה המשותפת לקידום התחרות בענף המזון ושימש יו"ר שדולת ירושלים וכחבר בשדולה לחיזוק הקשר עם העם היהודי. במהלך כהונתו בכנסת ה-19 שימש יושב ראש משלחת הכנסת ל-OECD. פעמים רבות התבטא בזכות הכרה ישראלית רשמית ברצח העם הארמני.
נשיא מדינת ישראל (2014–2021)
ב-10 ביוני 2014 נבחר לנשיא העשירי של מדינת ישראל ברוב של 63 קולות מול 53 קולות ליריבו בסבב ההצבעה השני, ח"כ מאיר שטרית. ראש הממשלה בנימין נתניהו התנגד למועמדותו של ריבלין, ואף ניסה לבטל את מוסד הנשיאות, אך לאחר סיום הגשת המועמדויות הודיע על תמיכתו בריבלין.
ב-24 ביולי 2014 הושבע ריבלין לנשיא המדינה ונכנס מיד לתפקיד, ארבעה ימים לפני המועד הרשמי. ב-10 באוגוסט 2014 סגר היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, את הבדיקה שנפתחה בעניינו של ריבלין בחשד לקבלת כספים מקבלן הבניין ופעיל הליכוד, דודי אפל, לאחר ש"לא נמצא בסיס עובדתי לטענות שהועלו".
בתחילת כהונתו היה ריבלין הנשיא הישראלי הראשון שהשתתף באירוע לזכר טבח כפר קאסם. באוגוסט 2014 שיגר איגרת ברכה לנישואים של ערבי עם יהודיה שהתאסלמה.
בנובמבר 2014 ביטל הופעה מתוכננת של הזמר עמיר בניון במשכן הנשיא, זאת בשל השיר "אחמד אוהב ישראל" של בניון, אשר לדעת ריבלין נחשב פוגעני.
ריבלין הביע התנגדות להצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי, בניגוד לעמדת ראש הממשלה בנימין נתניהו אשר תמך בחוק. בעקבות זאת הוא ספג גינויים מפעילי ימין ואף הופצה תמונה שלו לבוש מדי אס אס.
בדצמבר 2014 בחר העיתון הבריטי הגארדיאן בריבלין כאחד מגיבורי השנה של שנת 2014, משום ש"הפך למצפון הלאומי". ב-18 במאי 2015 העניקה אוניברסיטת בר-אילן לנשיא ריבלין תואר דוקטור לשם כבוד. בשנת 2018 קיבל תואר ד"ר לשם כבוד גם מאוניברסיטת פיראוס.
ב-7 ביוני 2015 נשא בכנס הרצליה את "נאום השבטים". ריבלין תיאר את החברה בישראל כמפוצלת לרוב חילוני ציוני מוצק, ולמיעוטים דתי, חרדי וערבי ההולכים ונדמים לו בגודלם, כאשר תהום תרבותית, דתית וזהותית פעורה בין המגזרים ומאיימת על החברה הישראלית. ריבלין קרא לייצר סדר ישראלי חדש על בסיס החלפת תפיסת הרוב והמיעוט הרווחת בתפיסה של שותפות, ועורר בכך דיון ציבורי נרחב. בהמשך החלה לפעול תוכנית תקווה ישראלית.
לאחר הפיגוע בדומא, התבטא ריבלין בתקיפות נגד האירוע. בפוסט שפרסם בדף הפייסבוק שלו כתב "אני חש כאב... על שבני עמי בחרו בדרך הטרור ואיבדו צלם אנוש. דרכם אינה דרכי. דרכם אינה דרכינו. דרכם אינה דרכה של מדינת ישראל ואינה דרכו של העם היהודי". האמירה "בני עמי בחרו בדרך הטרור" גררה גל של תגובות וגינויים מימין.
ב-13 בדצמבר 2015 נאם ריבלין בכנס של "הארץ" והקרן החדשה לישראל בארצות הברית. השתתפותו עוררה מחלוקת ומחאה מאחר שבכנס השתתף גם נציג של "שוברים שתיקה". ריבלין לא ביטל את השתתפותו בכנס בתגובה למחאה אך כן הביע הסתייגות מ"שוברים שתיקה".
ב-24 בפברואר 2016 ערך ריבלין מפגש בבית הנשיא עם ראשי הרשויות המקומיות הערביות אך סירב לאפשר לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה מבל"ד להשתתף עקב מפגשו של האחרון עם משפחות מחבלים פלסטיניים ועמידת דקת דומייה לזכרם.
בשנת 2017 ריבלין אירח מספר מנהיגים בינלאומיים חשובים, בהם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ וראש ממשלת הודו נרנדרה מודי.
ב-14 ביולי 2017 גינה ריבלין את הפיגוע בהר הבית שביצעו מחבלים ערבים-ישראליים ואת תגובת ההנהגה הערבית לפיגוע ואמר ש"השתיקה והתגובות הרפות של חלק מהמנהיגות הפוליטית הערבית מקוממות. טרור חייב להיות מוקע ללא תנאי וללא התפתלויות. מי שאינו מוקיע טרור, משתף איתו פעולה". ב-14 בספטמבר אמר באזכרה לקודמו הנשיא פרס כי כל ישראלי חב לפרס בכל הקשור לנושא התרומה לביטחון ישראל.
ב-23 באוקטובר 2017, נאם ריבלין בישיבת הפתיחה של המושב הרביעי של הכנסת העשרים. בנאומו, הוא ביקר את אובדן הממלכתיות לטענתו בישראל.
במהלך המשבר הפוליטי בישראל עשה ריבלין מספר מאמצים לייסד ממשלת אחדות יציבה על ידי גישור בין גושים מנוגדים.
ביוני 2021, חודש לפני סיום כהונתו העניקה לו אוניברסיטת אריאל בשומרון תואר ד"ר לשם כבוד.
ביולי 2021, סיים את כהונתו כנשיא המדינה והוחלף על ידי יצחק הרצוג.
חנינות
סך הכל, ריבלין קיבל כ-8,682 בקשות חנינה מחודש יולי 2014 ועד חודש אפריל 2021 אך נעתר רק ל-1,797 מהבקשות. בפרסום מאוחר יותר נודע כי ריבלין העניק עד חודש יולי של אותה שנה כ-1,830 חנינות.
בשנת 2015 הוגשו לנשיא 1,948 בקשות חנינה, ומתוכן אושרו 151 בקשות.
ב-25 באוקטובר 2015, באירוע לציון 20 שנה להירצחו של יצחק רבין, התייחס ריבלין ליגאל עמיר: "כל עוד אני נשיא מדינת ישראל, לא יצא הרוצח לחופשי. תיבש ימיני, אם אחתום אי-פעם על חנינה לאיש הארור הזה. לעולם לא".
עם בקשות החנינה הבולטות שנמסרו לריבלין נמנות בקשות החנינה של קובי פרץ, יואל קרויס ויונתן היילו, שלהן נענה, ובקשות החנינה של משה קצב ואלאור אזריה, שאותן דחה. ריבלין דחה את בקשתו של אהוד אולמרט לקיצור תקופת מאסרו, אך ביטל את המגבלות אשר הוטלו עליו לאחר שחרורו מהכלא.
לאחר סיום כהונתו כנשיא המדינה
עם סיום כהונתו עבר ריבלין להתגורר בדירת שרד בירושלים שהמדינה שכרה למענו (נשיא לשעבר זכאי לדירת שרד למשך שבע שנים מסיום כהונתו).
באוגוסט 2021 מונה ריבלין לנשיא חברת אלקטריאון וירלס, העוסקת בפיתוח ציוד לטעינה אלחוטית של כלי רכב חשמליים, ותפקידו יהיה, בין היתר, "לקדם שיתופי פעולה של החברה עם ממשלות וחברות גלובליות וכן לחשוף את פעילותה למקבלי ההחלטות ברחבי העולם".
בספטמבר 2021 מונה ריבלין ליו"ר כבוד של המכון הישראלי לדמוקרטיה.
משפחתו וחייו האישיים
ריבלין גר בירושלים בשכונת יפה נוף. היה נשוי ליפה וילף עד לסוף שנות ה־60, אז התגרשו. בשנת 1971 נישא בשנית, לנחמה, ממנה התאלמן ב-4 ביוני 2019. הוא אב לארבעה. בנו הבכור, יואל, נולד מאשתו הראשונה. החל משנת 2021 ריבלין בזוגיות עם שרית צמח.
צמחונות ופעילות למען בעלי חיים
בצעירותו הפסיק לאכול בשר בקר, לאחר שצפה בשחיטת בעלי-חיים בבית-מטבחיים ובשנת 2013 חדל גם מאכילת עופות, בעקבות צפייה בחקירה סמויה של עמותת אנימלס, ששודרה בתוכנית כלבוטק וחשפה התעללות בתרנגולים במשחטה של זוגלובק.
במהלך כהונתו כנשיא הביע ריבלין תמיכה בפעילות להגנת בעלי חיים ולעידוד הפחתת אכילת בשר. ב-2015 אירח בבית הנשיא את פעיל זכויות בעלי החיים אלכס הרשאפט ואת מיקי חיימוביץ', מובילת קמפיין שני צמחוני (כבר לפני כניסתה לפוליטיקה). ב-2016 ערך לראשונה יום אימוץ כלבים בבית הנשיא, בשיתוף עם עמותות תנו לחיות לחיות ונח. כמו כן, ריבלין הנהיג עריכת מנגל צמחוני כחלק מטקסי יום העצמאות הנערך בבית הנשיא מדי שנה, במקום ארוחה בשרית.
עמדותיו
ריבלין הוא איש ארץ ישראל השלמה ומאמין בזכותו של עם ישראל על כל ארץ ישראל, ובזכותה של מדינת ישראל לספח בנוסף למזרח ירושלים ורמת הגולן גם את יהודה, שומרון ועזה, וזאת בגישת פתרון המדינה האחת.
ריבלין מאמין בתורת זאב ז'בוטינסקי ובהדר הבית"רי. הוא מאמין בשוויון זכויות אזרחי מלא ובפרט בשיתוף מלא של ערביי ישראל בציבוריות הישראלית. הוא שם דגש על הממלכתיות הישראלית, כפי שהיא מתבטאת במוסדות המדינה והממשל, ובראשם הכנסת. הוא ידוע ברגשנותו ובחשיבות הרבה שהוא מעניק לדגל ישראל, להמנון מדינת ישראל ולטקסים ממלכתיים ובפרט לטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות (שבו נאם מספר פעמים כיושב ראש הכנסת).
אדיאמן
אדיאמן (בטורקית: Adıyaman; בכורדית: Semsûr/سەمسوور - סמסור) היא עיר בכורדיסטן הטורקית ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז דרום-מזרח אנטוליה שבדרום-מזרח טורקיה. העיר מרוחקת 527 ק"מ דרום-מזרחית לבירה אנקרה ולפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה 316,140 בני אדם. במקום הייתה בעבר עיר יוונית קדומה בשם פרי (ביוונית עתיקה: Πέρρη) ומאוחר יותר "פורדוניום" (בלטינית: Pordonnium). אדיאמן היא המקום בו נולד מיסאק מאנושיאן.
בני אבני
בני אבני (נולד ב-26 בספטמבר 1970) הוא שחקן ישראלי. מוכר כדמותו של דניאל וייסמן בסדרה "החברים של נאור".
ביוגרפיה
אבני גדל בכפר בלום בן לאב צייר ולאמא מורה למוזיקה קלאסית לאחר שסיים את לימודי התיכון כשל להתקבל לקורס טיס ושובץ כלוחם בחיל השריון בו שירת כלוחם וכקצין, לקראת תום שרותו הצבאי התקבל אבני לקורס טיס, ולאחר מכן שירת כטייס בחיל האוויר הישראלי.