cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אייכמן בירושלים
שיתוף פעולה יהודי לכאורה
אחת הנקודות השנויות במחלוקת שהעלתה ארנדט בספרה היא הביקורת שלה בנוגע לתפקידם של ראשי הקהילות היהודיות בשואה. בכתביה הביעה ארנדט את התנגדותה לסירובה של התביעה להתייחס לשיתוף הפעולה של מנהיגי היודנראט עם הנאצים. בספר טוענת ארנדט כי ארגונים והנהגות יהודיות באירופה שיתפו פעולה עם הנאצים וולכן נטלו חלק באחריות להיקף הקורבנות היהודים:
קבלה וביקורת
עוד בטרם פורסם, החיבור העלה ויכוח ציבורי סוער, בעיקר בקרב הקהילה היהודית. החיבור תורגם לעברית 37 שנים לאחר צאתו לראשונה. ארנדט הואשמה ב"האשמת הקורבן". היא הגיבה לביקורת הראשונית ב"אחרית הדבר" של הספר:
גרשום שלום, שהיה מיודד עם ארנדט וניהל עמה חליפת מכתבים ארוכת שנים, שלל את דעותיה של ארנדט על המשפט ודרך ניהולו בישראל, ואף האשימהּ בשל הדברים שכתבה שם ב"חוסר אהבת ישראל". ארנדט השיבה לו כי מעולם לא אהבה קבוצת אנשים כקולקטיב, אלא רק את חבריה כאינדיבידואלים. עוד טענה כי איננה 'אוהבת' יהודים, אלא היא פשוט חלק מהם. עם זאת, לא רק שהייתה בעלת זהות יהודית מפותחת, אלא גם טענה כי בלתי אפשרי להתעלם מזהות זאת וכי יש לפעול בהתאם לחובות שהיא מטילה עליך. בעקבות מחלוקת זו נפסקה ידידותם.
ההיסטוריון דייוויד סזרני הטיל ספק במהימנות הדיוקן שארנדט שרטטה לאייכמן בספרו "Becoming Eichmann" משנת 2006. על פי ממצאיו, ארנדט השתתפה רק בחלק מהמשפט, כשהיא עדה לעדותו של אייכמן במשך "לכל היותר ארבעה ימים" וביססה את כתביה בעיקר על הקלטות ועל פרוטוקול המשפט. סזרני סבר שאולי זה הוביל להטייה, שכן בחלקי המשפט היא החמיצה שהופעתו כללה ההיבטים כוחניים יותר. סזרני גם טען כי אייכמן היה למעשה אנטישמי מובהק וכי רגשות אלו היו מניעים חשובים למעשיו. לפיכך, הוא טוען כי טענותיה של ארנדט כי מניעיו היו "בנאליים" ולא אידאולוגיים וכי הוא ויתר על אוטונומיית הבחירה שלו על ידי ציות לפקודות היטלר ללא עוררין עמודות על יסודות חלשים. זוהי ביקורת חוזרת על ארנדט, אם כי בשום מקום ביצירתה לא מכחישה ארנדט שאייכמן היה אנטישמי, והיא גם לא טענה שאייכמן "פשוט" ממלא פקודות, אלא הפנים את הרציונליות של המשטר הנאצי.
סזרני מציע שהדעות הקדומות של ארנדט עצמה השפיעו על הדעות שהביעה במהלך המשפט. לטענתו, בדומה ליהודים גרמניים, היא רכשה בוז ל"אוסטיודן". זה, לטענת סזארני, הוביל אותה לתקוף את התנהלותו ויעילותו של התובע הראשי, גדעון האוזנר, שהיה ממוצא יהודי-גליצי. לדברי סזרני, בהסתמך כל התכתובה עם הפילוסוף הגרמני קרל יאספרס (והמנחה שלה לדוקטורט) היא ציינה כי האוזנר הוא "יהודי גליציאני טיפוסי [...] עושה כל הזמן טעויות. כנראה מהאנשים שלא יודעים שום שפה." סזארני טען שחלק מדעותיה על יהודים ממוצא מזרח תיכוני גבלו בגזענות כפי שתיארה את ההמונים הישראלים במכתבה לקארל יאספרס: "הרושם הראשון שלי: למעלה, השופטים, מיטב יהדות גרמניה. מתחתיהם, הפרקליטים התובעים, גליציאנים, אבל עדיין אירופאים. הכל מאורגן על ידי משטרה שעושה לי את הצמרמורת, מדברת רק עברית ונראית ערבית. כמה טיפוסים ממש אכזריים ביניהם. הם היו מצייתים לכל פקודה. ומחוץ לדלתות, ההמון האוריינטלי, כאילו היה באיסטנבול או במדינה אחרת חצי אסייתית. בנוסף, וניכרים מאוד בירושלים, הפאות והקפטנים, שעושים חיים בלתי אפשריים לכל האנשים הסבירים כאן." ספרו של סזאראני ספג ביקורת בעצמו. בביקורת שהופיעה במוסף The New York Times Book Review, טען בארי גוון שעוינותו של סזארני נובעת מכך שספרו עומד "בצל אחד הספרים הגדולים של חצי המאה האחרונה", וכי הצעתו של סזרני שגם ארנדט וגם לאייכמן היה הרבה מן המשותף ברקע שלהם, מה שהקל עליה להסתכל מלמעלה על ההליכים.
יו טרבור-רופר טען כי החיבור חב הרבה לחיבור עב הכרס "השמדת יהודי אירופה" של ראול הילברג (אף שארדנט מציינת אותו בעצמה כמקור השפעה). הילברג עצמו חש כי מדובר במעין פלאגיאט. אולם לעומת הילברג, ביקורתה של ארנדט מופנית כלפי ראשי הקהיולות היהודיות ולא כלפי המנטליות של חיי הקהילה היהודית בכללה.
בשנים מאוחרות יותר ספגה ארנדט ביקורת נוספת מן החוקרות בטינה שטנגנט ודברה ליפשטדט. שטנגנט טענה בחיבורה אייכמן לפני ירושלים, שאייכמן היה, למעשה, אנטישמי ערמומי. היא השתמשה במסמכי סאסן ובדיווחים של אייכמן בהיותו בארגנטינה כדי להוכיח שהוא גאה במעמדו כנאצי רב עוצמה וברציחות שהדבר אפשר לו לבצע. היא אמנם מכירה בכך שמסמכי סאסן לא נחשפו במלואם בימי חייה של ארנדט, אבל היא טוענת שהראיות היו שם במשפט כדי להוכיח שאייכמן היה רוצח אנטישמי ושארנדט פשוט התעלמה מכך. אייכמן הצהיר בראיון עם סאסן:.
בדומה לשטנגנט, טענה דבורה ליפשטדט בחיבורה, "The Eichmann Trial", שדעתה של ארנדט הייתה מוסחת בגלל השקפותיה על טוטליטריות מכדי לשפוט באופן אובייקטיבי את אייכמן עצמו. היא מתייחסת לספרה של ארנדט יסודות הטוטליטריות כבסיס לכך שארנדט ניסתה לאמת את עבודתה על שימוש באייכמן כדוגמה. ליפשטדט טוענת כי ארנדט "רצתה שהמשפט יסביר כיצד החברות הללו הצליחו לגרום לאחרים לעשות את הזוועות שלהן" ולכן ניסחה את הניתוח שלה באופן שיאשש את הטענה הזו.
ב"אחרית הדבר" שנוספה למהדורות החדשות של הספר ארנדט התייחסה למחלוקת הציבורית ולכוונתה בטביעת הביטוי "הבנאליות של הרוע":
אבישי מרגלית ביקר את ניסיונה של ארנדט, לפי עדותה שלה, לאמץ "אירוניה" נוסח "ברכט" לשם תיאורו של אייכמן כ"ליצן". מרגלית התייחס לניסיונ (הכושל לדבריו) של ברכט עצמו לנקוט באסטרטגיה אירונית כדי להפוך את היטלר ואת המפלגה הנאצית למושא לעג במחזהו עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי. .
לצד זאת, מבקרים רבים היו חיוביים לניתוח הבנאליות של הרוע אצל ארנדט. ביניהם ההיסטוריון הפונקציונליסט הנס מומזן, שנחלץ לכתוב הקדמה לספר במהדורתו הגרמנית, הגן על נקודת המבט של "הבנאליות של הרוע" והסכים עם ארנדט ש"הדרך ל'פתרון הסופי' אינה יכולה להתמצות בתיאור המשכיותם של "זרמים אנטישמיים". ארנדט זכתה גם לשבחים על היותה בין הראשונות שציינו כי אינטלקטואלים בקרב האיינזצגרופן, היו למעשה מקובלים יותר ברייך השלישי למרות השימוש העיקש של גרמניה הנאצית בתעמולה אנטי-אינטלקטואלית. במהלך ביקורת משנת 2013 על ספרו של ההיסטוריון כריסטיאן אינגראו "Believe and Destroy" (להאמין ולהרוס), שהצביע על כך שהיטלר קיבל יותר אינטלקטואלים בעלי מוצא גרמני וכי לפחות 80 אינטלקטואלים גרמנים סייעו ל"מכונת המלחמה של האס אס", שיבח יאן מישבסקי מ- Los Angeles Review of Books שיבח את ארנדט על כך שהיא "מודעת היטב לכך שהיה מקום לאיש החושב ברייך השלישי", אף כי אייכמן לא היה כזה.
הפילוסופית היהודיה-אמריקאית ג'ודית באטלר שיבחה את האופן שבו ארנדט מתארת את אי היכולת לחשוב כאיום על האנושות.
חוקת דרום אפריקה
חוקת דרום אפריקה היא החוק העליון (כלומר המסמך החוקי הגבוה והמחייב ביותר) של דרום אפריקה. החוקה מניחה את היסודות המשפטיים לקיומה של דרום אפריקה כרפובליקה, קובעת את זכויותיהם ואת חובותיהם של אזרחיה, ומגדירה את מבנה הממשל. החוקה הנוכחית, החמישית במספר במדינה זו, נוסחה על ידי הפרלמנט שנבחר בשנת 1994, בבחירות הרב גזעיות הראשונות שהתקיימו במדינה בתום משטר האפרטהייד. היא נכנסה לתוקף בארבעה בפברואר 1997, והחליפה חוקה זמנית שנכתבה בשנת 1993.
מאז 1996 תוקנה החוקה שבע עשרה פעמים, ושמה הרשמי והמלא הוא "חוקת הרפובליקה של דרום אפריקה, 1996"
משא ומתן
המשא ומתן החל באופן רשמי בדצמבר 1991 ב"וועידה לדרום אפריקה דמוקרטית". הצדדים הסכימו לקיים משא ומתן על חוקה זמנית שתסמיך אספה מכוננת נבחרת לנסח חוקה קבועה למדינה. אולם השיחות כשלו עקב חילוקי דעות, בין היתר, לגבי גודל הרוב מבין חברי האספה המכוננת שיידרש כדי לכונן את החוקה, שכן המפלגה הלבנה דרשה שיהיה זה רוב של שלושה רבעים, מה שייתן לה למעשה זכות וטו.
באפריל 1993 חודשו השיחות, ונוסחו "עקרונות חוקתיים" שבהם תחויב החוקה הסופית לעמוד, כדי להגן על זכויות המיעוט. כעבור כשנה נכנסה לתוקף החוקה הזמנית.
הנוסח הסופי של החוקה
הנוסח הסופי של החוקה הקבועה אומץ, בהתאם להוראות החוקה הזמנית, על ידי אספה חוקתית באחד עשר באוקטובר 1996. בארבעה בדצמבר של אותה שנה אישר בית המשפט החוקתי את החוקה בקובעו כי היא הולמת את העקרונות החוקתיים שעליהם הוסכם מראש, ונשיא דרום אפריקה נלסון מנדלה חתם עליה שישה ימים לאחר מכן. החוקה פורסמה באופן פורמלי שמונה ימים לאחר החתימה, ונכנסה לתוקף בארבעה בפברואר 1997.
מאז קבלתה, תוקנה החוקה שבע עשרה פעמים.
תוכן החוקה
החוקה כוללת מבוא, ארבעה עשר פרקים הכוללים 224 סעיפים, ושמונה נספחים. כל פרק עוסק בנושא מסוים, והנספחים כוללים מידע משלים להוראות החוקה.
הפרק הראשון: הוראות יסוד
פרק זה מעגן בחוקה עקרונות לאומיים בסיסיים, מגדיר את דגל המדינה ואת המנונה הלאומי, מונה את השפות הרשמיות וקובע מדיניות לשונית. הוא מגדיר את דרום אפריקה כ"מדינה אחת, ריבונית ודמוקרטית" המבוססת על העקרונות של זכויות אדם, עליונות החוקה, שלטון החוק וזכות בחירה אוניברסלית. נכללת בפרק זה אף פסקת עליונות נורמטיבית המפרשת כי החוקה עליונה על כל חוק.
הפרק השני: מגילת זכויות
פרק זה מעגן בחוקה רשימה של זכויותיהם של תושבי דרום אפריקה, והיא כוללת גם זכויות כלכליות-חברתיות וזכויות פוליטיות. רוב הזכויות הנזכרות בחוקה מובטחות לכל אדם השוהה במדינה, למעט הזכות להצביע, הזכות לעבוד והזכות להיכנס למדינה החלות רק כלפי אזרחים. החוקה מכירה אף בזכויותיהן של ישויות משפטיות שאינן בני אדם (כגון חברה בע"מ) תחת סייגים מסוימים. הזכויות המוכרות על ידי חוקת דרום אפריקה הן:
הפרק השלישי: היחסים בין רמות הממשל השונות
פרק זה עוסק ביחסים שבין הממשלה הלאומית, הפרובינציות והרשויות המקומיות. הוא קובע כי עליהן לעבוד בשיתוף פעולה ובתום לב למען האינטרסים של האזרחים, ודורש מהן לנסות ליישב מחלוקות בידידות טרם פנייה לערכאות.
הפרק הרביעי: הרשות המחוקקת
פרק זה קובע כי הרשות המחוקקת היא הפרלמנט, ומגדיר את הרכבו ככולל שני בתים: האספה הלאומית (הבית תחתון) הנבחרת ישירות על ידי האזרחים, והמועצה הלאומית של הפרובינציות (הבית העליון) הנבחרת על ידי הפרלמנטים של הפרובינציות.
כמו כן, מגדיר פרק זה את העקרונות שלפיהם נבחרים ומפוזרים הבתים, כשירויות לכהונה בהם, דרישות לקוורמים (מספר משתתפים מינימלי בישיבה), נוהלי בחירת יושבי ראש, והסמכויות, הזכויות והחסינויות של הפרלמנט וחבריו. כן קובע פרק זה את יסודות הליך החקיקה, ומייחד הליכים שונים לחקיקת תיקונים לחוקה, חוקים שאינם מתערבים בענייני הפרובינציות, חוקים המתערבים בענייני הפרובינציות וחוקים בענייני תקציב.
הפרק החמישי: הנשיא והרשות המבצעת
פרק זה מגדיר את מבנה הרשות המבצעת ואת סמכויות הנשיא כראש המדינה וראש הרשות המבצעת. בנוסף, הוא קובע את אופן בחירת הנשיא והדחתו על ידי האספה הלאומית, ואוסר על כהונת אדם אחד כנשיא למשך יותר משתי קדנציות בנות חמש שנים כל אחת. כמו כן, הוא קובע כללים באשר למינוי קבינט על ידי הנשיא, וקובע כי הנשיא והשרים אחראיים בפני הפרלמנט.
הפרק השישי: הפרובינציות
פרק זה מקים את תשע הפרובינציות של דרום אפריקה וקובע את הסמכויות ואת המבנה של ממשליהן. גבולות הפרובינציות נקבעים לפי נספח 1A לחוקה.
הממשלות הפרובינציאליות מקבלות סמכויות בלעדיות לגבי מספר עניינים המנויים בנספח 5, וסמכויות חופפות לסמכות הממשל הלאומי לגבי נושאים אחרים המנויים בנפח 4. פרק זה קובע את התנאים והנסיבות שבעטיים יבגרו חוקים לאומיים על חוקי הפרובינציות ולהפך.
הפרק השביעי: הרשויות המקומיות
פרק זה עוסק בממשל במרה המוניציפלית. הוא מחייב הקמת רשויות מקומיות בכל שטח המדינה, ומסווג את הרשויות המקומיות לפי שלוש קטגוריות: אזורים מסוימים נשלטים על ידי רשות מקומית יחידה, ומסווגים ב"קטגוריה A"; ואחרים נשלטים על ידי שתי רשויות מקומיות: רשות אחת גדולה מ"קטגוריה C", המחולקת למספר רשויות קטנות יותר מ"קטגוריה B". פרק זה מעניק לרשויות המקומיות מספר סמכויות ביצועיות המנויות בנספחים 4 ו-5 לחוקה, ומורה על קיום בחירות לרשויות המקומיות מדי חמש שנים.
הפרק השמיני: מערכת המשפט
פרק זה עוסק במערכת המשפט של דרום אפריקה. הוא מגדיר את ההיררכיה בין הערכאות השונות: בתי משפט שלום (Magistrates' Courts), בית המשפט הגבוה (High Court), בית המשפט העליון לערעורים וכן בית המשפט החוקתי. בנוסף, הוא עוסק במינוי שופטים על ידי לפי עצתה של ועדה למינוי שופטים בת עשרים וחמישה חברים, הכוללת פוליטיקאים ומשפטנים.
הפרק התשיעי: מוסדות לתמיכה בדמוקרטיה חוקתית
פרק זה מקים מספר גופים נוספים שתפקידם להגן על הדמוקרטיה ועל זכויות האדם ולקדמם: נציב קבילות הציבור, מועצת זכויות האדם הדרום אפריקנית, הנציבות לקידום והגנה על הזכויות של קהילות תרבותיות, דתיות ולשוניות, הנציבות לשוויון מגדרי, מבקר המדינה, ועדת הבחירות, ורשות התקשורת העצמאית.
הפרק העשירי: השירות הציבורי
פרק זה מונה את העקרונות ואת הערכים שלאורם צריך השירות הציבורי לפעול, ומקים ועדה לפיקוח על השירות הציבורי.
הפרק האחד עשר: שירותי הביטחון
פרק זה מעגן את מעמדם החוקתי של הצבא, של המשטרה ושל שירותי המודיעין. הוא מכריז כי הנשיא הוא המפקד העליון של הצבא, אך קובע תנאים להפעלתו ומחייב דיווח על פעולות הצבא לפרלמנט. המשטרה נמצאת באחריות הממשל המרכזי, אך כפופה לפיקוח מצד הפרובינציות.
הפרק השנים עשר: מנהיגים מסורתיים
פרק זה מכיר במעמדם ובסמכותם של מנהיגים מסורתיים ושל החוק השבטי המסורתמסי, הכפוף לחוקה.
הפרק השלושה עשר: תקציבים
פרק זה עוסק בתקציבים הציבוריים של המדינה. הוא קובע כי הוצאה תקציבית תהיה רק על פי חוק (לאומי או פרובינציאלי לפי העניין), ומורה על חלוקה הוגנת של התקציבים בין הפרובינציות והרשויות המקומיות השונות. כמו כן, הוא מסמיך את הפרובינציות ואת הרשויות המקומיות להעלות שיעורי מס שונים. כן מחייב פרק זה שקיפות תקציבית בכל רמות הממשל, ומסמיך את משרד האוצר לפקח על תהליכים תקציביים. בנוסף, פרק זה מטיל מגבלות מסוימות על הרכש הממשלתי, ועל החוב הממשלתי, ומקים מוסדות כלכליים כמו בנק מרכזי.
הפרק הארבעה עשר: הוראות כלליות
פרק זה, האחרון בחוקה, קובע הוראות מעבר. ביניהן: קביעה כי הסכמים בינלאומיים שעליהם חתמה המדינה טרם קבלת החוקה ימשיכו לחייב אותה, קביעה שהסכמים חדשים יכנסו לתוקף רק לאחר שיאושררו על ידי הפרלמנט, קביעת חזקה שהדין הבינלאומי המנהגי חל בדרום אפריקה ככל שאינו סותר את החוק הלאומי שלה, ושבתי המשפט של דרום אפריקה חייבים לפרש את חוקי דרום אפריקה בהלימה לדין הבינלאומי.
בנוסף נקבעות בפרק זה הוראות שונות כגון:
נספחים
הנספחים לחוקה מתארים את דגל המדינה, מגדירים את החלוקות לפרובינציות, קובעים את נוסח השבועות הרשמיות של נושאי משרות פוליטיות ועוד.
תיקונים
סעיף 74 לחוקה קובע כי תיקונה יהיה ברוב של שני שלישים מחברי האספה הלאומית, ושאם התיקון קשור בענייני הפרובינציות או במגילת הזכויות, נדרש גם אישור של שש מבין תשע הפרובינציות במועצה הלאומית של הפרובינציות. יתר על כן, תיקון סעיף 1 לחוקה דורש רוב של שלושה רבעים באספה הלאומית. עד כה תוקנה החוקה שבע עשרה פעמים.
דיודת גאן
דיודת גאן היא רכיב חשמלי, סוג מיוחד של דיודה בעלת עכבה חשמלית ממשית שלילית במעגלים חשמליים בהם זורם זרם חילופין בתדירות גבוהה. כמו כן יש לה חשיבות בתורות מצב מוצק ומוליכים למחצה בגלל המבנה המיוחד שלה.
מבנה דיודת הגאן
בדיודת גאן קיימים שלשה אזורים שוני אילוח – השניים הקיצוניים מאולחים באילוח חנקני בריכוז גבוה בקצוות ואילוח בריכוז מתון בחלק האמצעי. כפועל יוצא החלק האמצעי הוא בעל ההתנגדות הגבוהה ביותר. בהפעלת מתח חשמלי על הדיודה, מפל המתחים על החלק האמצעי יהיה הרב ביותר. בהגבהת המתח הנופל על הדיודה, התנגדות חלק זה תגבר, והוא ימנע גידול של הזרם. באופן זה נוצרת עכבה ממשית שלילית.
בכך נבדלת דיודת גאן מדיודות רגילות בהן נהוג לחבר בין מוליך למחצה עם אילוח חנקני למוליך למחצה עם אילוח זרחני. העכבה של דיודה רגילה היא רק ממשית חיובית, ואילו של דיודת גאן היא גם עכבה ממשית שלילית לעיתים.
הסתכלות מיקרוסקופית
לחומר גליום ארסניד (GaAs) יש פס שלישי מעל לשני הפסים המקובלים בדרך כלל בתורת המצב המוצק (פס ערכיות ופס הולכה). הפער בין הפס השני לשלישי אינו ישיר. בהתאם למבנה השפל באנרגיה בכל פס הולכה נקבעת לאלקטרון (או לחור) מסה אפקטיבית, המבטאת את התנגדותו של האלקטרון (או החור) להאצה על ידי כוח חיצוני (בדרך כלל כוח חשמלי). חקר מבנה הפסים של גליום ארסניד מראה שבתנאים מסוימים המסה האפקטיבית בפס השלישי נמוכה מזו בפס השני ולכן האלקטרון שם מואץ יותר. בהאצה גבוהה יותר האלקטרון זורם מהר יותר, כלומר התנגדות נמוכה יותר.
יישומים
דיודת גאן משמשת במחוללים נמוכי מתח וגבוהי תדירות. בשנות השבעים של המאה העשרים הם היו בשימוש על ידי חובבי רדיו בבריטניה. מנתחי מדידות עכבה חשמלית משתמשים בה למידול תוצאות בהן מתקבלת עכבה ממשית שלילית. גם במכשירי מיקרוגל יש שימוש בדיודה זאת, בשל יכולתה להשפיע על הזרם בתדירויות גבוהות.
סקומברן זריז
סְקוֹמְבְּרָן זָרִיז (שם מדעי: Scomberomorus commerson), המוכר בשמו העממי פלמידה לבנה, הוא דג-ים טורף מהסוג סקומברן שבמשפחת הקולייסיים. הדג פלש לים התיכון באמצעות הגירה לספסית ומאז התבסס בו. זהו המין הגדול ביותר של מקרל.
תפוצה
תפוצתו של הסקומברן הזריז משתרעת על פני שטחים נרחבים סביב דרום-מזרח אסיה ומערבה עד החופים המזרחיים של אפריקה, ומהמזרח התיכון לאורך החופים הצפוניים של האוקיינוס ההודי ומגיע מזרחה עד פיג'י באוקיינוס השקט. הוא נפוץ משני צדי אוסטרליה מפרת' בחופים המערביים ועד סידני בחופים המזרחיים. הוא נמצא גם צפונה עד סין ואפילו יפן.
תפוצתו של הדג בים התיכון אינה סביבתו הטבעית. הדג פלש לים התיכון מים סוף דרך תעלת סואץ ונצפה לראשונה בסביבת הים התיכון בחופי ישראל בשנת 1935. מאז תועד בלבנון בשנת 1965, בטורקיה ב-1981, במצרים ובתוניס ב-1997. כיום הדג נפוץ בחופי ישראל.
תיאור
צבעו כחול בהיר עד אפור כהה לאורך הגב והצדדים הנחלש לכחול-כסוף אפרפר בבטן. לסקומברן הזריז יש דוגמת פסים אנכיים בחלק התחתון של צדדיו. הסקומברן הזריז הוא המקרל הגדול ביותר מהמקרלים האוסטרליים המגיע לאורך של כ-2 מטר ולמשקל של עד 70 ק"ג.
שלבי התפתחות
הסקומברן הזריז מטיל ביצים בתנאי אוקיינוס, במדפי שוניות. לביצים יש מעטפת שמן המסייעת להן לצוף ומחזיקה אותם בחלק העליון של עמודת המים שם הטמפרטורות גבוהות יותר, מחומצנות ובעלי שפע של מאגר פלנקטוני המשמש לתזונה לפגיות (לַרְוַוה) ברגע שיבקעו.
הרבייה היא עונתית אולם מתארכת במים טרופים חמימים. רבים מדייגי הסקומברן הזריז מתבססים על התקבצות הדג המתרחשת טרם עונת הרבייה. רוב הנקבות הנתפסות באזורי האקלים הצפוני בין יולי לדצמבר הן כאלו שהטילו לאחרונה את ביציהן או קרובות למועד זה. באופן כללי, זמן הטלת הביצים של הסקומברן הזריז מתרחש בדרך כלל בטמפרטורות גבוהות של המים המקדמות זמינות אופטימלית של מזון לגדילה והתפתחות מהירה של הפגיות. כשהפגיות הצעירות מתפתחות הן נעות מן המים הרחוקים מהחוף אל מי החופים ובסביבת שפכי נהרות, שם ימצאו בשלב המחזורי הצעיר של התפתחותן. בסביבה החופית תזונתן תכלול בעיקר פגיות ודגיגונים של דגים קטנים וסרטנאים קטנים עד שיגדלו מספיק כדי לצוד דגים קטנים ודיונונים. מחקרים אוסטרליים של מין זה הציעו כי הנקבות גדולות יותר מהזכרים. הנקבות של המין מגיעות לבגרות מינית בגיל של בערך שנתיים, ובאורך של בערך 80 ס"מ
הרגלי תזונה
הסקומברן הזריז הוא מין טורף, אופורטוניסט ורעבתן. כמו מינים נוספים בסוג הזה, מזונו מכיל בעיקר דגים קטנים וכמויות קטנות יותר של חסילונים ודיונונים.
ג'מאל מסבאח
ג'מאל א-דין מסבאח (בערבית: جمال مصباح; נולד ב-9 באוקטובר 1984) הוא כדורגלן אלג'יראי.
קריירת מועדונים
מסבאח החל את קריירת המשחק שלו במחלקת הנוער של אנאסי לה-ויאו, ובשנת עבר לסרבט ז'נבה. בעונת עלה לקבוצה הבוגרת והבקיע 3 שערים ב-11 משחקים. בקיץ 2004, הוא עזב את סרבט בעקבות קשים כלכליים ועבר לפ.צ. בזל. בבזל הוא לא זכה להזדמנויות רבות, ובינואר הושאל ללוריאן ששיחקה אז בליגת המשנה בצרפת. אך בעקבות פציעה הוא גמר את העונה ולא זכה לשחק במדי הקבוצה. בקיץ 2006, הוא חתם באראו. בשתי עונותיו פתח ברוב משחקי הקבוצה והפך לשחקן מוביל. ב-1 ביולי 2008 חתם בלוצרן, אך ערך רק 6 הופעות כאשר בכולם עלה כמחליף. ב-1 בספטמבר 2008 הושאל לאבלינו. ביולי חתם בלצ'ה. בלצ'ה הרשים ומשך את תשומת לבם של מועדונים רבים באיטליה. ב-18 בינואר 2012, חתם במילאן ל-4 וחצי שנים תמורת 1.2 מיליון אירו. ב-26 בינואר 2012, מסבאח ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת רבע גמר קופה איטליה נגד לאציו בו ניצחה מילאן 1–3. ב-20 במרץ 2012, מסבאח הבקיע את השער הבכורה שלו בחצי גמר הגביע נגד יובנטוס. בתום 90 דקות ניצחה מילאן 1–2 והמשחק עבר להארכה אחרי שהפסידה באותה תוצאה במשחק הראשון, ובהארכה הצליחה יובנטוס להבקיע ולהעלות לגמר. באוגוסט חתם בסמפדוריה לשנתיים.
קריירה בינלאומית
בחודש מאי 2010 זומן מסבאח לראשונה לסגל נבחרת אלג'יריה לקראת מונדיאל 2010. ב-28 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת. הוא השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2010, גביע אפריקה לאומות 2013 וזומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014. ב-11 באוקטובר 2014 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 נגד במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2015.
הנבואה (סרט, 2009)
הנבואה (במקור: Knowing) הוא סרט אסונות אפוקליפטיים אמריקאי מסוגות המתח והמדע הבדיוני. במאי הסרט הוא אלכס פרויאס, ואת הדמות הראשית בו מגלם השחקן ניקולאס קייג'. הסרט, אשר יצא לאקרנים בארצות הברית וקנדה ב-20 במרץ 2009, צולם במלבורן שבאוסטרליה.
תמצית העלילה
ג'ון (ניקולאס קייג'), פרופסור לאסטרופיזיקה, מגלה מסמך, מכמוסת זמן שכתבה ילדה 50 שנה קודם לכן, החוזה בצורה מדויקת את כל האסונות הגדולים שקרו מאז ועד היום וגם צופה שלושה אסונות נוספים בעתיד.
עלילה
השנה 1959, בבית ספר יסודי בלקסינגטון, מסצ'וסטס, הצעתה של לוסינדה, תלמידת כיתה ב', שקטה ועצובה השומעת קולות מלחששים המדברים כולם יחד, להכין קפסולת זמן ובה ציורי התלמידים המתארים את העתיד, לתקופה של 50 שנה, לרגל חגיגות ההקמה של בית הספר, נבחרה מבין הצעות כל שאר התלמידים. לוסינדה, להבדיל משאר התלמידים שציירו, רושמת סדרה ארוכה של מספרים אקראיים ולא מספיקה לסיימה כאשר המורה שומטת את הרשימה מידיה. לוסינדה נעלמת ובאותו הערב נמצאת במחבואה כאשר ציפורניה מוכתמות בדם, על הקיר מקבץ מספרים הכתובים בדמה והיא מתלוננת על שמיעת קולות ומבקשת שייפסקו.
מעבר להווה, שנת 2009. קפסולת הזמן נפתחת והילדים מקבלים את הציורים. את ציורה של לוסינדה מקבל ילד בשם כיילב (צ'נדלר קאנטרברי) ובאותו הרגע מכשיר השמיעה שלו מתחיל להשמיע לחשושים הדומים לאילו של לוסינדה והוא רואה דמות אדם ממרחק המביטה בו ואז נעלמת. אביו, ג'ון קוסטלר (ניקולאס קייג'), שהתאלמן לאחרונה, הוא פרופסור לאסטרופיזיקה ב-MIT. ג'ון, ברגע שעמום, בוחן את דף המספרים ומבחין בצירוף 911012996 ומנסה לבחון האם יש לכך משמעות כלשהי. הוא מחלק את המספר לקטעים ומגלה את התאריך 11 בספטמבר 2001, בודק באינטרנט ונזכר כי בפיגועי 11 בספטמבר היו 2996 קורבנות. אט אט הוא ממשיך לבדוק מקבצים נוספים בסדרה ומגלה בתדהמה כי הסדרה כוללת, בסדר כרונולוגי, את כל אסונות הטבע והטרגדיות הגדולים שקרו מאז ועד היום לפי תאריכים ומספר הנספים. נדהם, הוא מתחיל לחקור ולהתייעץ עם עמיתו, פרופסור לקוסמולוגיה, מה המשמעות של דף זה שצפה 50 שנה קדימה אסונות כה רבים, והם מנסים להבין את המשמעות של מקבצי מספרים לא ברורים בין כל מקבץ של אסון.
הסדרה מכילה גם שלושה אסונות נוספים שלא קרו עדיין, למחרת עם 81 נספים, כמה ימים לאחר מכן עם 171 נספים ותאריך אחרון עם 33 נספים לכאורה (שאחר כך יתברר כ EE שנראה כמו 33 הפוך). ג'ון מנסה לאתר את לוסינדה ומבקר את מורתה ומגלה שנפטרה שנים קודם ממנת יתר. במקביל, מקבל בנו ביקורים מסתוריים מ"זרים" במעילי עור שחורים ומקבל מהם אבן שחורה בצורת לב ושומע את לחשושיהם הטלפאתיים. למחרת, בדרכו לאסוף את כיילב מבית הספר, תקוע בפקק, מבחין ג'ון במקרה כי הספרות שמשמעותן לא הייתה ברורה הן למעשה קואורדינטות של מקומות, ולהפתעתו ערכי המיקום הרשומים בסדרה לאסון שצפוי לאותו יום מתאימות במדויק למיקום בו הוא נמצא לפי מכשיר ה-GPS ברכבו. הוא יוצא מרכבו אל הפקק, ולפתע מטוס נוסעים המגיח מבעד לענני הגשם מתרסק מטרים ספורים ממנו. הוא רץ לעבר שברי המטוס ומנסה לסייע לכמה שיותר ניצולים. המום ממראות האנשים הבוערים מולו הוא חוזר לביתו להירגע ונוכח לדעת כי מספר הנספים זהה למספר הנצפה בסדרה.
עם חברו הוא מנסה להבין מבחינה מדעית מה משמעות האירועים האחרונים, ונזכר כי יש עדיין שני אסונות שלא קרו. באותו הזמן בנו הישן מתעורר וחווה חיזיון אפוקליפטי של שרפה גדולה המכלה הכל בליווי לחשושים וקולות ובעלי חיים הנשרפים למוות. אביו, שנזעק להרגעתו מסיוט הלילה רואה מבעד לחלון אדם הצופה בהם ויוצא בבהלה לגרשו. למחרת ממשיך ג'ון לאתר את בתהּ של לוסינדה, דיאנה ונכדתה, אבי ועוקב אחריהם למוזיאון, פוגש בהן ומתוודה על האסונות והנבואה של אמה ומבקש מידע עליה. דיאנה נבהלת ומבקשת שיניח לה לנפשה. האסון הבא צפוי במרכז מנהטן וג'ון מתקשר ל-FBI ומזהירם לגבי המיקום, לאחר שנודע לו על התראות לפיגוע חבלני. ג'ון ממהר למנהטן ומתחיל במרדף ברכבת התחתית אחר אדם הנראה לו חשוד כטרוריסט ומתבדה ומגלה כי הוא רק גנב קטן. לפתע רכבת שנעה לעברם פוגעת בפיגומים וסוטה ממסילתה, מתגלגלת ומתרסקת לתוך הרכבות האחרות ולתוך התחנה ורומסת עשרות אנשים. למזלו הוא שורד את האסון שקיפד את חייהם של 171 אנשים, בדיוק כפי שחזתה הנבואה. לאחר האסון, דיאנה מספרת לו כי אמהּ הייתה אומרת לה תמיד כי יום מותה של דיאנה הוא 19 באוקטובר, יום האסון האחרון עם מספר קורבנות 33 - EE לכאורה וללא קואורדינטות. הם נוסעים לבית אמהּ, לוסינדה, ומגלים קטעי עיתונות עם כתבות על האסונות שקרו, ציורים ואבנים שחורות ומיוחדות, ולוח עם צמד המילים באנגלית "Everyone else", כל השאר = EE, דהיינו כל האנושות. בין קטעי העיתונות התלויים על הקיר, מבחין ג'ון בציור המתאר את פרק א בספר יחזקאל התנ"כי. כאשר דיאנה מספרת שאמה הייתה נוהגת לבהות בציור הזה שעות ארוכות, מחליט ג'ון לתלוש את הציור מהקיר ולקחת אותו איתו.
המדובר בתופעה הנקראת סופר להבה סולרית (Super solar flare) העלולה להשמיד את שכבת האוזון ולהרוג את כל האורגניזמים החיים על פני כדור הארץ. יחד עם עמיתו הוא מנסה להזהיר את הרשויות ותוהה מדוע הוא מקבל את האזהרות הללו אם הוא לא יכול למנוע את האסון הרע המכל. דיאנה הנרגשת מהידיעה, נזכרת באמהּ אשר תמיד נחשבה בעיניה לחולת נפש בגלל חזיונותיה, ויחד עם ג'ון הם מנסים לארוז ולחפש מקלט.
ג'ון מתקשר לאביו, כומר, איתו לא שוחח שנים רבות ומזהירו על החום הצפוי שיחריף ומבקש ממנו לאסוף ציוד ולחפש מקלט, אך השיחה נותקה בגלל ההפרעות האטמוספיריות המחריפות. ג'ון מוצא את כיילב כותב סדרה ארוכה של מספרים תחת השפעת היפנוזה, כאשר ברקע נשמעים הליחשושים בדומה ללוסינדה. הם מנסים להימלט למקלט, אך לפתע ג'ון סוטה מכיוון הנסיעה ומחפש את מחבואה של לוסינדה מאותו הערב 50 שנה קודם לכן, ומוצא את קיר העץ עליו חרטה לוסינדה מספרים כאשר ידיה זבות דם. הוא מתעמת עם דיאנה כאשר היא מבקשת שיחדול מעיסוקו וימהר אל מערות המקלט והוא מנסה לחפש את המספרים שייתכן והם קואורדינטות למקום בטוח או אזור מפלט מכדור הארץ. דיאנה עוזבת בלעדיו, עם הילדים, אך הקשר הטלפוני נותק ביניהם.
אבי מתודה בפני אמהּ כי האנשים הלוחשים להם לתוך מוחם יודעים היכן הם ומתקשרים עם הילדים. בכלי התקשורת מוכרז מצב חירום הקורא לכולם לחפש מקלט עמוק באדמה ובמערות. ג'ון מצליח לפענח את קואורדינטות מקום המפלט על סמך המספרים שרשמה לוסינדה, 50 שנה קודם, ומקום זה נמצא בקרבת ביתה המבודד של לוסינדה. ג'ון מתוודה בפני דיאנה כי הלהבה הסולרית יכולה לחדור עד כ-1.6 ק"מ לתוך האדמה וכי אין שום סיכוי לשרוד על פני כדור הארץ מתוך תקווה שבאזור המיועד יהיה חילוץ או מפלט כלשהו, אך דיאנה לא מאמינה לכך. ה"זרים" חוטפים את האוטו של דיאנה ובתוכו הילדים ודיאנה מתהפכת עם רכב במהלך מרדף אחריהם, בדיוק ב-19 באוקטובר בשעה 00:00 נפטרה דיאנה כפי שחזתה אמהּ.
ג'ון מגיע למקום המפלט ובו אזור עם הרבה אבנים שחורות, מעין חלוקי נחל, הוא מאתר את הילדים וה"זרים" שחטפו אותם ומוצא את הילדים בריאים ושלמים. הילדים מספרים לו כי הם צריכים לבוא עם הזרים והם לא יפגעו בהם והם הגנו עליהם כל הזמן והמסרים שהם שלחו להם כדי להכינם למעמד. לפתע מגיחה חללית ענקית, מוארת מאוד בצורת שמש עם הרבה גלגלים מסתובבים וחלקים מכניים מורכבים (שילוב של אפקטים מעיר אפלה ומסתורו של סופרמן). כיילב מתרגם את דבר הזרים כי הם באו לקחת אותם כדי "להתחיל מחדש". הזרים לוחשים לכיילב כי "רק הילדים יכולים לבוא", רק אלו ששמעו את ה"קריאה" ונבחרו. ג'ון, מזיל דמעות נפרד מכיילב שמסרב ללכת ומנסה לנחמו. בעת הפרידה הופך גופם של הזרים מדמות אדם לגוף חייזר המוכר מסרטים רבים (דומה לחייזר מ "המשימה מאדים", 2001). הם בגוון כחול בהיר, חצי שקופים כך שנית לראות את מה שנראה כמו המוח שלהם, ובעלי הילה כחולה שמזכירה כנפיים. למעשה שילוב של דמות חייזר ומלאך. הילדים מרחפים עם החייזרים לעבר החללית הממריאה.
חלליות רבות עוזבות את כדור הארץ לעבר גלקסיה כלשהי. ג'ון השבור חוזר עם שחר לעיר וחוזה בסופה הקרב של האנושות, אנרכיה, בהלה, אנשים רצים לכל עבר, ושריפות רבות (כאשר ברקע נעימה קלאסית מתוך הסימפוניה השביעית של בטהובן). הוא מגיע לבית הוריו שלא נפגש עימם שנים. וכאשר הם מחובקים, מגיחה הלהבה הסולרית וכמו פצצת אטום מוחקת הכל. הסרט מסתיים כאשר במערכת שמש חדשה, כוכב לא ידוע, החלליות נוחתות, לארץ מהאגדות עם נופים מרהיבים, טללים באוויר ועץ דמוי שקדיה לעברו רצים הילדים. בסצנה שמזכירה דימויים לאדם וחווה בגן עדן.
הפקה
"הנבואה" נכתב במקור על ידי ראיין דגלס פירסון, והפרויקט תוכנן להתבצע בסרטי קולומביה אך במהלך ההפקה הועברה הבעלות עליה לחברה אחרת. ההפקה החלה למעשה ב-2005 עם שכתוב התסריט והחלפת הבמאי. הצילומים החלו רק במרץ 2008.
אלישה פוקס
WWE
בתחילת דרכה בארגון ה-WWE, הופיעה פוקס בתוכנית סמאקדאון כמארגנת החתונה של אדג' וויקי גאררו. היא נעלמה מהמסכים, וחזרה בתור המנהלת של DJ Gabriel תחת דמות "טובה". פוקס עשתה את הקרב הראשון שלה ב-ECW בשנת 2009, בו היא הפסידה למתאבקת קייטי לי בורצ'יל. מספר חודשים לאחר מכן, הועברה בדראפט לתוכנית סמאקדאון כדמות "רעה". בקרב הראשון שלה, הצטוותה פוקס עם מישל מק'קול אשר נלחמו נגד מריה וגייל קים. ביוני 2009, פוקס הועברה לתוכנית Raw והמשיכה בדמותה.
ב-17 באוקטובר 2019 היא הודיעה על פרישה מהיאבקות, אך לאחר קצת יותר משנה חזרה פוקס לWWE בליל האגדות ב-4 בינואר 2021. היא נכנסה בקרב הרויאל ראמבל של אותה השנה כמספר ה-21, באותו אירוע פוקס זכתה באליפות 24/7 של ה-WWE לאחר שלקחה אותה מ-R-טרות', אך לאחר שהודחה מן הקרב, האחרון החזיר את האליפות אליו.
זכייה באליפות הדיוות
היא הגנה בהצלחה מספר פעמים על האליפות נגד איב טורס. כעבור מספר שבועות, מלינה חזרה לזירה ותקפה את פוקס אחרי סיום הקרב. שבוע לאחר מכן, פוקס הפסידה למלינה בקרב רגיל לא על האליפות. בסאמרסלאם 2010, פוקס הפסידה את אליפות הדיוות למלינה, אחרי חודשיים שבהם החזיקה את התואר.
העברה ל-Raw וחזרה לסמאקדאון
לאחר ההפסד של אליפות הדיוות, אלישה המשיכה בתוכנית Raw והופיע בעיקר בתוכנית WWE Superstars. לאחר כמה חודשים של הפסדים בארגון אלישיה פוקס הועברה בדראפט לסמאקדאון. ב-6 במאי 2011, אלישה נלחמה בקרב הבכורה שלה בסמאדקאון אחרי שהועברה בדראפט. בקרב זה היא הפסידה לליילה ולאחר מכן הותקפה על ידי קארמה. במהלך ההתקפה, אלישה נפצעה בכתפה ורק לאחר שלושה שבועות, ב-27 במאי, אלישה חזרה לזירה בקרב זוגות עם טמינה נגד AJ וקייטלין, אלישה וטאמינה ניצחו בקרב אחרי שאלישה ביצעה את תרגיל הסיום שלה, בעיטת המספריים. שבוע לאחר מכן בשלישי ביוני אלישה המשיכה ברצף הניצחונות שלה שוב בקרב זוגות, ולאחר כמה שבועות שוב המשיכה ברצף הפעם בקרב יחידים.
בסוף אוגוסט 2011, פוקס הותקפה על ידי נטליה אחרי קרב זוגות שבהם נטליה ופוקס הפסידו, ובכך בעצם הפכה פוקס לדמות "טובה" בשבועות הבאים אלישה התחילה להתאחד עם איב טורס וקלי קלי נגד הדיוות נטליה ובת' פיניקס, מה שהשלים את הפיכת הדמות של פוקס לדמות "טובה". ב-17 בנובמבר 2011, אלישה ניצחה את נטליה בקרב יחידים והמשיכה ברצף ניצחונות.
2017
ב-2017 הועברה פוקס לתוכנית RAW והתקיים טורניר ה-CWC CLASSIC בו השתתף המתאבק הישראלי נועם דר שהתחיל יריבו עם המתאבק סדריק אלכסנדר האמריקאי שגם השתתף בטורניר ואלישה הייתה החברה של סדריק אך דר רצה אותה ולבסוף התקיים ביניהם קרב בו המנצח יהיה החבר של אלישה בקרב דר ניצח ואלישה נהפכה לחברתו מאוחר יותר ב-2017 בסוף שנת 2017 התחיל לחזר אחרי אלישה המתאבק ריץ' סוואן שהתחיל יריבות עם נועם דר עקב כך ובאחת התוכניות אלישה עזבה את דר ורצתה לתת נשיקה לסוואן אך סוואן סירב ואמר לה שזה בגלל שהוא חבר של סדריק והוא לא יצא עם מישהי ששברה לסדריק את הלב יום לאחר מכן דר ניצח באחת הקרבות שלו ואלישה חזרה אליו יום לאחר מכן בתוכנית RAW המתאבקת סשה בנקס ניצחה את אלישה אחרי שקפצה מהחבל השלישי עם ברכיים על אלישה אך השופט לא שם לב לכך שרגלה של אלישה התחמקה מכך והעניק את הניצחו לבנק שבוע לאחר מכן בתוכנית נוספת של RAW ניצחה אלישה את סשה בנקס בקרב חוזר אחרי תרגיל הסיום שלה בעיטת המספריים.
ממסר
ראו גם
ממסר מצב מוצק (Solid State Relay) - הוא למעשה מבודד אופטי, לרוב בעל יציאת TRIAC או FET דו כיווני, והשימוש במושג ממסר נובע רק מהדמיון בתפקוד.
אודיאון
תיאטרון האודיאון (בצרפתית: Théâtre de l'Odéon) הוא אחד מששת התיאטראות הלאומיים של צרפת. התיאטרון ממוקם ברובע השישי של פריז, על הגדה השמאלית של נהר הסן, בסמוך לגני לוקסמבורג. הוא נבנה במקור בין השנים 1779–1782, בגן של Hôtel de Condé, בעיצוב נאו-קלאסי על ידי האדריכלים שארל דה וואיי ומארי-ז'וזף פר. האודאון היה מיועד במקור להיות ביתו של הקומדי פראנסז, אשר העדיף להישאר בבניין התיאטרון שבפאלה רויאל. התיאטרון החדש נחנך על ידי מארי אנטואנט ב-9 באפריל 1782. שנתיים לאחר מכן בחר פייר בומרשה להעלות במקום זה את הבכורה של המחזה נישואי פיגארו. בשנת 1808 התיאטרון נבנה מחדש בתכנונו של ז'אן שלגרן (המתכנן של שער הניצחון בפריז), וקיבל את שמו הרשמי "Théâtre de l'Impératrice" - "תיאטרון הקיסרית", אך למרות זאת המשיך להיקרא האודאון בפי כל. מבנה זה נשרף בשנת 1818. המבנה השלישי הניצב עד היום, עוצב על ידי פייר תומא באראגה, נפתח בספטמבר 1819. בשנת 1990, קיבל התיאטרון את הכינוי "Théâtre de l'Europe" (תיאטרון אירופה). התיאטרון חבר באיחוד התיאטראות של אירופה.
קרל ברנדט
קרל ברנדט (בגרמנית: Karl Brandt; 8 בינואר 1904 – 2 ביוני 1948) היה רופאו המלווה של אדולף היטלר ועמד בראש תוכנית T4 - אותנסיה הנאצית, להמתת נכים וחולים. כנציב הבריאות של הרייך היה ברנדט מעורב בניסויים רפואיים בבני אדם בתקופת השואה יחד עם עוזרו ורנר הייד ואחרים. היה הנאשם הראשי במשפט הרופאים שנערך במסגרת משפטי נירנברג, לאחר מלחמת העולם השנייה והוצא להורג בתלייה.
ביוגרפיה
ברנדט נולד בעיר מילהאוזן שבאלזס הגרמנית (כיום העיר מילוז שבחבל אלזס-לורן, צרפת). הוא החל לימודי רפואה בעיר ינה, המשיך בפרייבורג ובברלין, והוסמך כרופא ב-1928. הוא הצטרף למפלגה הנאצית בינואר 1932, והיה לחבר באס אה ב-1933. באותה שנה טיפל במסגרת תפקידו כרופא בוילהלם בריקנר, עוזרו של היטלר, שנפצע בתאונת דרכים. היטלר הבחין בו והתרשם מכישוריו כרופא. ביולי 1934 הצטרף לאס אס, שם קיבל דרגת קצונה זוטרה של אונטר-שטורמפיהרר (סגן משנה), ומונה כ"רופא מלווה" של הפיהרר.
בנובמבר 1938 נשלח ברנדט בבהילות בידי היטלר לפריז, יחד עם רופא נוסף, במטרה לנסות להציל את חייו של הדיפלומט הגרמני ארנסט פום ראט, שנורה בשגרירות גרמניה בידי המתנקש היהודי הרשל גרינשפן. מאמציהם כשלו ופום ראט מת מפצעיו, דבר שהיווה את העילה הפורמלית לליל פוגרום נגד היהודים בכל רחבי גרמניה שזכה לכינוי ליל הבדולח.
במלחמת העולם השנייה
ב-1 בספטמבר 1939 מונה על ידי היטלר לעמוד בראש תוכנית T4 - אותנסיה – תוכנית של הנאצים להמתתם של נכים וחולים. ברנדט התקדם בסולם דרגות האס אס, ובמהלך שנות מלחמת העולם השנייה הגיע לדרגות בכירות באס אס ובואפן אס אס. ב-28 ביולי 1942 מונה לתפקיד נציב הרפואה ושירותי הבריאות, תפקיד שבו עסק בתיאום בין מערכות הרפואה הצבאית והאזרחית. במסגרת תפקיד זה נשא באחריות לסדרת הניסויים הרפואיים בבני אדם שהתקיימו במחנות הריכוז הנאציים. ב-1943 הרחיב היטלר את סמכויותיו כך שיהיה אחראי גם על נושא האספקה הרפואית והמחקר הרפואי ברחבי הרייך, תפקיד שבו האפיל בחשיבותו על שר הבריאות.
משפטו והוצאתו להורג
ב-23 במאי 1945, נעצר מחדש, הפעם בידי הבריטים. ברנדט, יחד עם 22 אחרים, נשפט במסגרת משפטי נירנברג במשפט שרשמית נקרא "ארצות הברית של אמריקה נגד קרל ברנדט ואחרים", אבל מוכר יותר כמשפט הרופאים. המשפט נפתח ב-9 בדצמבר 1946. ברנדט הואשם בביצוע שורה ארוכה של ניסויים רפואיים בבני אדם שכללו חשיפתם לטיפוס, מלריה, צהבת, קפיאה, גז חרדל, כימיקלים שונים, וכן ניסויים בעיקור, ברגנרציה של עצבים ושרירים ובהשתלת עצמות. כן הואשם בחברות בארגון האס אס ובאחריות לתכנון וביצוע תוכנית האותנסיה. עורך דינו במשפט היה רוברט סרווציוס לימים עורך הדין של אדולף אייכמן במשפטו בירושלים.
פסק הדין ניתן ביום 19 באוגוסט 1947. ברנדט, יחד עם שישה נאשמים אחרים, נידון למוות בתלייה, וגזר הדין הוצא אל הפועל בכלא לנדסברג ב-2 ביוני 1948. תשעה נאשמים נוספים נידונו לעונשי מאסר שבין 15 שנה למאסר עולם, ושבעה זוכו.
קווין דויל (שחקן)
קווין דויל (באנגלית: Kevin Doyle; נולד ב-1960) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה
דויל נולד בוונסברי שבלינקולנשייר. הוא מוכר מהופעותיו בסדרת הטלוויזיה "האגמים" בתפקיד ג'ון פאר, באופרת הסבון "קורוניישן סטריט", ובסדרת הדרמה "The Crimson Field". בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" שיחק דויל בתפקיד ג'וזף מולזלי, אחד המשרתים של הרוזן מגרנת'הם.
דויל הרבה להופיע בתיאטרון בהפקות רבות, בהן עשר מחזות עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
How Far I'll Go
How Far I'll Go (בעברית: כמה רחוק) הוא שיר של אאולי'אי קרוואלהו, מתוך הסרט מואנה, שנכתב והופק על ידי לין-מנואל מירנדה. השיר יצא, על ידי וולט דיסני רקורדס, ב-18 בנובמבר 2016. מאוחר יותר, יצאה גרסת כיסוי לשיר של הזמרת הקנדית, אליסיה קארה.
נכון לאוקטובר 2021, השיר הושמע הושמע למעלה מ-374 מיליון פעמים בספוטיפיי.
גרסת אליסיה קארה
הזמרת-יוצרת הקנדית, אליסיה קארה הוציאה את גרסת הכיסוי לשיר ב-3 בנובמבר 2016. השיר נמצא במהדורה היפנית של Know-It-All.
נכון לאוקטובר 2021, השיר הושמע למעלה מ-609 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ביקורת
בריטני סאפונס, מרולינג סטון, אמרה כי השיר הוא "בעל השראה ומתוק ... [ונותן] התאמה מושלמת ומרוממת של שירתה של קארה לתוך הקאנון של דיסני, [ובכך קארה] משיגה את חלומותיה על אף הפגמים שלה." המגזין האמריקאי Rap-Up אמר כי "ההמנון המעצים מאפשר לזמרת הקנדית להעביר שירה יוצאת דופן על התגברות ומצוקות להשיג מטרות" וסימן את השיר כ-"שיר עם מסר" ו-"רצועה טעונה רגשית". טיילור שוות'רבי, מבילבורד, אמרה כי השיר הוא "מנגינה קופצנית ומרוממת." מייק ווס, מ-Idolator, אמר כי "המנון ההשראה הוא התרופה המושלמת לכיעור הכללי של 2016", וכינה את השיר כ-"בלדה גואה".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי לשיר, שצולם בחוף אל מטדור במאליבו, קליפורניה, ובוים על ידי איה טנימורה, יצא לראשונה בערוץ היוטיוב של אליסיה קארה ב-3 בנובמבר 2016. דרק לורנס, מ- Entertainment Weekly, אמר כי "הסרטון מוצא את קארה מסתובבת על חוף ריק כשהיא מגבילה מילים המשקפות את עלילת הסרט על נערה פולינזית צעירה שהפליגה להרפתקה אפית". נכון לאוקטובר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-266 מיליון פעמים.
בית הכנסת האר"י הספרדי
בית הכנסת האר"י הספרדי נחשב כבית הכנסת העתיק ביותר בצפת. נמצא בסמוך לבית המאירי, מעל לבית העלמין העתיק.
היסטוריה
בית הכנסת ששורשיו במאה ה-14 נקרא בתחילתו על שם אליהו הנביא. הנוסע משה באסולה שביקר בצפת בראשית 1522 כתב: "ויש בה ג' בתי כנסיות... ואחד של מערביים (=יוצאי צפון אפריקה), וקורין לה כנסת של אליהו ז"ל, כי היא קדומה, וקבלה בידם שאליהו ז"ל התפלל בה". על פי המסורת בבית כנסת זה התפלל ולמד רבי יצחק לוריא (האר"י), שהתגורר בצפת בשנים ה'ש"ל-ה'של"ב (1572-1570).
בית הכנסת נפגע ברעידת האדמה שהייתה בצפת בשנת 1759 ונהרס ברעידת האדמה של שנת 1837, שבה נספתה מחצית הקהילה ונחרבו כמעט כל בתי הכנסת בעיר. שיקום בית הכנסת בעזרתו של הנדבן האיטלקי יצחק גואטה נמשך 16 שנה.
בשל מיקומו של בית הכנסת בקצה הרובע היהודי, הוצבה בו במלחמת העצמאות עמדה של אנשי ההגנה, אשר נועדה להגן אל מול השכונה הערבית חארת א-רומאנה (שכונת הרימון) ששלטה על מבואות הרובע היהודי. לצורך ביצור העמדה, נחצבו חרכי ירי בקיר החזית הדרומית של בית הכנסת.
בשנים 1990 ו-2005 עבר בית הכנסת עבודות שיפוץ ושימור.
הורטיגרוטן
הורטיגרוטן (בנורווגית: Hurtigruten-"הנתיב המהיר") הוא צי של ספינות אקספרס אשר שטות לאורך קו החוף של נורווגיה.
נתיב שיט זה נפתח בשנת 1893 כשירות משלוחים של דואר ומטען, אשר איפשר את התקשורת לאורך קו החוף הנורווגי הארוך והמשונן. היום זהו שירות יומי של ספינות, שעדיין מניפות את דגל הדואר הנורווגי, ומעבירות דואר, מטען, נוסעים ומכוניות מברגן ועד לנמל הקטן של קירקנס (Kirkenes) שבצפון, ליד הגבול הרוסי.
בנתיבה מקשרת הספינה בין ערים וכפרי דייגים, בהם היא עוגנת. החל משנת 1980 הושם דגש רב יותר על תיירות. הספינות חדשות, מפוארות וגדולות יותר, עם תשומת לב לפינוקים כמו ברים ומסעדות נוחות. למרות מזג האוויר הסוער לעיתים, השירות פועל 365 ימים בשנה. המסע כולו, מברגן עד לקירקנס וחזרה נמשך 12 יום, ואורכו כ- 4,000 ק"מ.
שיווי משקל אפסילון
קיימים מספר משחקים כאלה ללא שיווי משקל נאש, אבל בעלי שיווי משקל-\varepsilon עבור כל \varepsilon גדול ממש מ-0.
הגדרה
בהינתן משחק וערך \varepsilon לא שלילי, נאמר שפרופיל אסטרטגיה הוא בעל שיווי משקל-\varepsilon אם אף שחקן לא יוכל להרוויח יותר מ \varepsilon על ידי שינוי אסטרטגיה. כל שיווי משקל נאש מהווה שיווי משקל-\varepsilon עבור.
הגדרה מתמטית:
יהי משחק של N שחקנים, כאשר לשחקן ה-i קבוצת אסטרטגיות S_i, ופונקציית תועלת u_i.
בהינתן פרופיל  יהיה שיווי משקל-\varepsilon אם מתקיים ש
עבור כל.
דוגמה
דוגמה למשחק ללא שיווי משקל נאש אבל כן בעל שיווי משקל-\varepsilon לכל \varepsilon גדול מ-0.
תיאור המשחק: שחקן א' מטיל מטבע, ושחקן ב' צריך לנחש את מה שמורה המטבע. אם שחקן ב' מנחש נכון הוא זוכה במטבע. אם הוא ניחש פלי והתוצאה הייתה עץ המשחק נגמר עם תמורה 0 לשני השחקנים. אם הוא ניחש עץ והתוצאה הייתה פלי ממשיכים במשחק ושחקן א' מטיל את המטבע שוב. אם המשחק ממשיך עד אינסוף התמורה היא 0 לשני השחקנים
אין אסטרטגיה של שחקן ב' שיכולה להבטיח תמורה של 1, ולכן במשחק זה לא מתקיים שיווי משקל נאש.
לעומת זאת, בהינתן שחקן ב' ינקוט באסטרטגיה הבאה: הוא ינחש פלי בהסתברות של \varepsilon וינחש עץ בהסתברות של. תוחלת התועלת של שחקן ב' באסטרטגיה זו היא לפחות בעוד שראינו שאין אף אסטרטגיה עם תועלת של 1.
מכאן נובע ששחקן ב' לא יכול לשפר את תוחלת הרווח שלו ביותר מ-\varepsilon, ולכן זהו שיווי משקל-\varepsilon.
בת הקפיטן
בת הקפיטן (ברוסית: Капитанская дочка) הוא רומן הרפתקאות היסטורי, שכתב הסופר והמשורר אלכסנדר סרגייביץ' פושקין, בשנת 1836. הספר מתאר עלילה בדיונית המתרחשת על רקע מרד הקוזאק ימליאן פוגאצ'וב, שהכתיר עצמו בתואר 'צאר', וניסה להשתלט על כס המלוכה בתקופת הצאריצה יקטרינה השנייה, בשנים 1774–1775.
עלילה
גיבור הרומן הוא בן-אצולה צעיר בשם פיוטר אנדרייביץ' גרינב, המתגייס לצבא הצאר ונשלח לשרת במצודה קטנה בסיביר. בדרך הוא פוגש איכר משונה שעוזר לו להגיע לפונדק בזמן סופת שלגים. בתמורה לעזרתו נותן לו גרינב אדרת מפרוות ארנבות.
במוצב פוגש גרינב את בתו של המפקד, מאשה, ומתאהב בה. הוא מסתכסך עם חייל אחר במוצב, שווברין, המאוהב גם הוא במאשה, והשניים מתייצבים לדו-קרב בסיף וגרינב נפצע. אל המוצב מגיעות שמועות בקשר לתקיפתו הקרובה של פוגאצ'וב, ועד מהרה הוא מתקיף את המוצב הקטן ומשתלט עליו, תוך שהוא הורג את אביה ואמה של מאשה, ומתנגדים נוספים. פוגאצ'וב עומד לתלות גם את גרינב, אך הוא ניצל ברגע האחרון, כאשר מתברר שפוגאצ'וב הוא לא אחר מאשר האיכר שגרינב נתן לו את האדרת בתחילת הרומן.
גרינב חושש לגורלה של אהובתו, במיוחד לאחר שהוא מגלה ששווברין ערק לצבאו של פוגאצ'וב ועומד להתמנות למפקד המוצב החדש. הוא מתיידד עם פוגאצ'וב ומבקש ממנו שישחרר אותו לעיר הקרובה - אורנבורג. באורנבורג גרינב מגלה ששווברין עומד להכריח את מאשה להתחתן איתו, והוא חוזר למוצב כדי להציל אותה. הוא מספר לפוגאצ'וב ששווברין עומד לחלל את כבודה של יתומה מסכנה, וזה מתרגז עליו ומשחרר את מאשה.
לאחר שנדמה כי בני הזוג יצאו לחופשי, עוצרים את גרינב בחשד לשיתוף פעולה עם פוגאצ'וב. מאשה, שנסעה בינתיים לבית הוריו של גרינב, מבקשת את עזרת הצארינה יקטרינה השנייה, והיא משחררת את גרינב ממאסרו.
פנדה בקוני
פנדה בקוני (שם מדעי: Ailuropoda baconi) היא מין של יונק נכחד ממשפחת הדוביים ומהסוג פנדה, בו הפנדה הענקית החיה כיום בסין. היא תוארה למדע ב-1915 בידי ארתור סמית' וודוורד.
מאפיינים
המאובנים של פנדה זו התגלו במספר מערות בדרום סין, לאוס, וייטנאם, מיאנמר ותאילנד והיא תוארכה לתקופת הפליסטוקן המאוחר שלפני 750 אלף שנה מזמננו. ככל הנראה היא התפתחה מפנדות קדומות יותר כמו פנדה מיקרוטה (Ailuropoda microta) או פנדה וולינגשננסיס (Ailuropoda wulingshanensis) שהתקיימו כבר בפליוקן.
לא ברור מהמאובנים כיצד נראתה מאחר שהכילו שרידים בודדים ושבורים אך מעריכים שפנדה זו הייתה גדולה יותר מהפנדה החיה כיום בסין ואולי היא הייתה האב קדמון שלה. ככל הנראה ניזונה כמוה בעיקר מבמבוקים.
Donda
Donda (בעברית: דונדה) הוא אלבום האולפן העשירי של הראפר האמריקאי קניה וסט. האלבום יצא לאור ב-29 באוגוסט 2021, על ידי חברות התקליטים GOOD Music ודאף ג'אם. האלבום נקרא על שם אמו המנוחה של וסט, דונדה וסט.
האלבום אמור היה לצאת לראשונה ב-24 ביולי 2020, אך מאוחר יותר התעכב ללא הגבלת זמן. מקורות מרובים, כולל חברת התקליטים דאף ג'אם, הודיעו על תאריך היציאה של 23 ביולי 2021; האלבום לא יצא לאור בתאריך זה. מספר תאריכים בין ה-6 באוגוסט ל-15 באוגוסט היו משוערים, הכללו רישומים בשירותי המוזיקה אייטונס ואפל מיוזיק. תאריכים אלה עודכנו מאוחר יותר ל-20 באוגוסט, ובהמשך שונו שוב ל-27 באוגוסט, כאשר התאריך האחרון הוכרז גם על ידי מנהלו של וסט, אבו "בו" תיאם. לאחר מסיבת האזנה בסולג'ר פילד ב 27 באוגוסט, האלבום יצא לאור ב-29 באוגוסט.
האלבום קיבל מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריות אלבום השנה ואלבום הראפ הטוב ביותר.
רקע והכרזה
בספטמבר 2018, הודיע וסט כי החל להקליט את אלבום האולפן התשיעי שלו Yandhi. וסט הקים את מקהלת סאנדיי סרביס קוואייר, בשנת 2019. וסט חשף כי הוא "ניצל באופן קיצוני" באפריל 2019, מאוחר יותר גייס כומר אישי ללימודי תנ"ך שבועיים. באוגוסט 2019, הכריז וסט כי אלבומו התשיעי יקרא לבסוף Jesus Is King. בספטמבר 2019, הצהיר וסט שהוא כבר לא מנגן מוזיקה חילונית וכי באלבומו Jesus Is King, לא היו מילים מפורשות. ב-25 באוקטובר, יצא אלבומו התשיעי Jesus Is King, לאחר מכן יצא אלבומו המשותף Jesus Is Born, יחד עם הרכב הגוספל. ב-18 בנובמבר, הודיע וסט בעמוד הטוויטר כי הוא עובד עם ד"ר דרה על פרויקט חדש שיקרא Jesus Is King Part II, הכרזה זו הגיעה שלושה שבועות בלבד לאחר צאתו של אלבומו של וסט.
ב-25 במאי 2020, חשף במאי הקולנוע ארתור ג'אפה, בעמוד בלייב בעמוד האינסטגרם שלו שעובד על הפרויקט של וסט במהלך הלייב חשף בשיחה עם מעצבת האופנה מישל לאמי. במהלך הלייב ציין ג'אפה כי הוא עובד על וידאו קליפ יחד עם ווסט לסינגל מתוך "God's Country". ב-26 ביוני 2020, בעקבות ההכרזה על שיתוף פעולה בין חברת האופנה של ווסט ייזיס וחברת האופנה גאפ, וסט השיקה את הקמפיין, בעמוד הטוויטר שלו בו חשף שבקרוב יוציא פרויקטים שונים. אחד הפרויקטים התגלה כווידאו הקליפ לשיר "Wash Us in the Blood", בבימויו של ג'אפה. הקליפ עצמו יצא ארבעה ימים לאחר מכן, בעקבות טיזר בו חשף וסט רשמית את שם האלבום "God's Country". ב-18 ביולי הכריז וסט כי שם האלבום שונה ל-Donda והוא צפוי לצאת ב-24 ביולי 2020. האלבום קרוי על שמה הפרטי של אימו של וסט, דונדה וסט. בסופו של דבר, האלבום לא יצא באותו התאריך.
המזלג, המכשפה והתולעת
המזלג, המכשפה והתולעת הוא הספר הראשון בסדרת סיפורי מאלאגזיה מאת כריסטופר פאוליני. הוא פורסם ב-31 בדצמבר 2018. מתרחש בעולם של מחזור הירושה שנה לאחר אירועי הירושה, הוא מורכב משלושה סיפורים קצרים, את השני כתבה אחותה של פאוליני, אנג'לה.
Donda
רקע והכרזה
ב-26 בספטמבר 2020, העלה וסט קטע בן 39 שניות משיר חדש שנקרא "Believe What I Say" בחשבון הטוויטר שלו. ב-16 באוקטובר, הוציא וסט את הסינגל "Nah Nah Nah", והגדיר אותו כשיר הנושא של קמפיין הנשיאות שלו. ב-13 בנובמבר 2020 הוציא גרסת רמיקס לשיר "Nah Nah Nah" בהשתתפות הראפרים דה-בייבי ו-2 צ'יינז, עם בתים מכל האמנים שצונזרו. בשיר המקורי והרמיקס שלו כוללים התייחסויות שונות לריצת הנשיאות שלו. ב-23 בנובמבר, שיתף הראפר קונסיקוונס את דעתו על אלבומו של וסט ותיאר את האלבום כ"אש".
ב-7 במרץ 2021 הצהיר הראפר סיהיי דה פרינס, ששיתף פעולה עם וסט פעמים רבות, כי וסט החל לעבוד על אלבומו הקרוב בשנית על רקע גורישיו מקים קרדשיאן. ב-17 ביולי, קונסיקוונס פרסם פוסט באינסטגרם בו סרטון של וסט באולפן עם טיילר, דה קריאייטור. בכיתוב הפוסט נרמז כי האלבום ייצא בקיץ 2021. ב-18 ביולי, טען הפודקאסטר ג'סטין לאבוי כי וסט סיים את האלבום והשמיע עבורו ועבור הכדורסלן קווין דוראנט את האלבום יום לפני כן. באותו היום, וסט ערך מסיבת השמעה לאלבום. ב-19 ביולי, הודיע פושה טי בעמוד האינסטגרם שלו כי וסט יקיים אירוע האזנה לאלבום ב-22 ביולי באצטדיון מרצדס-בנץ שבאטלנטה ארצות הברית.
המזלג, המכשפה והתולעת
המזלג
אראגון מתקשה לעמוד בקצב העבודה הניהולית המשמימה הנדרשת מתפקידו החדש כמנהיג רוכבי הדרקון. ספירה משכנעת אותו לקחת הפסקה והוא מבקר את האלדונארי בהיכל הצבעים, שמראים לו חזון של מרטאג בסיונון. בחזיון, מרטאג מחופש נפגש בעיירה עם קבוצת שכירי חרב, שאותם שכר כדי לחפש שדה קרב חרוך אגדי של דרקונים. שכירי החרב מראים עדות לכך שמצאו אותו, אך מסרבים לספר לו את המיקום, בניסיון לסחוט אותו תמורת כסף נוסף. מתפתח קרב, ומרטאג אינו מסוגל להכניע אותם ישירות בקסם, אפילו באמצעות שם השפה העתיקה, בשל קמיעות שניתנה להם על ידי מכשפה בשם באצ'ל. אף על פי כן, מרטאג גובר על ההגנות שלהם על ידי כישוף מזלג כנשק. לאחר שניצח, מרטאג עוזב כדי להצטרף לת'ורן ולהמשיך בחיפושיו.
Donda
רקע והכרזה
ב-20 ביולי, הוקרנה לראשונה פרסומת של נייקי בהשתתפות שקארי ריצ'רדסון במהלך גמר ה-2021 NBA Finals, בה הופיע השיר "No Child Left Behind". בהמשך אישר המוזיקאי הצרפתי גזאפלשטיין את מעורבותו בשיר. מיד לאחר פרסומת זו, אישרה חברת התקליטים דאף ג'אם את תאריך יציאתו של האלבום ב-23 ביולי, וחשפו את אירוע ההאזנה באטלנטה שיוזרם ברחבי העולם על ידי אפל מיוזיק.
המזלג, המכשפה והתולעת
המכשפה
המכשפה אנג'לה, אשר נוסעת עם אלווה, מגיעה במפתיע להר הרוכבים. היא קראה לאראגון מספר פרקים לא מסודרים של ספר זיכרונות אוטוביוגרפי שהיא כותבת, שתכניו המוזרים מרמזים שיש לה את היכולת לנסוע לעולמות שמעבר לאלגאזייה. כשאראגון שואלת אם ספר הזיכרונות נכון, היא עונה בצורה מעורפלת.
Donda
רקע והכרזה
נציגי וסט אישרו תאריך צאת האלבום יהיה ה-6 באוגוסט, מאוחר יותר נודע כי האלבום ייצא בתחילת ה-6 באוגוסט 2021, על ידי פרסומת של ביטס אלקטרוניקס ובזרם החי של אפל מיוזיק של וסט. ב-5 באוגוסט הושקה הזמנה מוקדמת לאלבום באייטונס, וחשפה כי יש בו 24 רצועות, יחד עם תאריך יציאה של 7 באוגוסט 2021, שעוד מאוחר יותר עודכן ל-13 באוגוסט 2021. אפל מיוזיק הציגה את תאריך היציאה ב-15 באוגוסט, ששונה מאוחר יותר ל-20 באוגוסט. לאוהדי וסט היה אפשרות בחירה ביצירת השיר השני "Hurricane", כאשר המפיק מייק דין ערך סקר בישום דיסקורד. הסקר שאל האם המעריצים יעדיפו את הגרסה הישנה של השיר, הגרסה החדשה בהשתתפות דה ויקנד וליל בייבי כפי שנשמעו במסיבת ההאזנה, או שילוב של השניים. האפשרות השנייה ניצחה, אך לא ברור אם הסקר ישפיע על הגרסה הסופית.
המזלג, המכשפה והתולעת
התולעת
אראגון מאוכזב כשהוא לא מצליח להציל שני גמדים ממערה חצובה. האורגל בארד מספר לו את הסיפור הקדום על וירמונד, התולעת מקולקארס, דרקון פראי שחוגג על שבט אורגלי ובעלי החיים שלו ואז מתיישב בהר סמוך. כשהלוחמים הטובים ביותר שלו לא מצליחים להרוג את וירמונד, השבט לומד להסתגל, מסתתר במנהרות ומשאיר משק חי עבור הדרקון הרדום כשהוא מתעורר. אילגרה, ילדה שאביה נהרג על ידי וירמונד, מתמלאת בתשוקת נקמה ולומדת קסמים כשוליית שמאן. היא מתכננת מלכודת להרוג את הדרקון עם שיטפון מים, מתוך אמונה שהמים יכולים לכבות את הלהבה שלו.
כאשר זוג לתרבלאקה תוקפים את השבט ומאיימים לחסל אותו לחלוטין, אילגרה מעירה את וירמונד כדי להילחם בהם. הלתרבלאקה מתחמקים מהאש שלו ומחוררים את קשקשיו במקורם, ומשיגים את היתרון. אילגרה מפתה את שלושת הלוחמים למלכודת שלה ומשחררת את עליהם שיטפון באמצעות שבירת סכר, אבל זה רק מביא לניצחון של וירמונד, שחוזר להר שלו כדי להתאושש ולהתרפא. אילגרה מקבלת אז את חוסר יכולתה להרוג את הדרקון ומתכננת לחיות חיים רגילים יותר בקרב השבט שלה.
Donda
רקע והכרזה
ב-25 באוגוסט, הכריזה וסט על "Donda Stem Player", נגן מוזיקה עצמאי שיאפשר למשתמשים לערבב מחדש את שירי האלבום באמצעות Stem. הנגן אמור להיות מופק בשיתוף עם Kano Tech.
הקלטת האלבום וקידום
במהלך חודש מרץ 2020, הקליט וסט את אלבומו בקאבו סן לוקאס שבמקסיקו, אך לפני שחזר לויומינג עם משפחתו עקב התפרצות מגפת הקורונה. באותו החודש הצהיר הראפר פושה טי בריאיון לדיסקורד שהוא הקליט עם וסט לאחרונה. פושה טי תכנן להיפגש עם וסט ב-16 במרץ, כדי לסיים את הפרויקט, אך ציין כי "פסקו הטיסות", מה שמעכב את סיום העבודה.
אירועי האזנה
ב-22 ביולי 2021, התקיימה מסיבת ההאזנה לאלבום באצטדיון מרצדס-בנץ שבאטלנטה. וסט דיווח על שהייה זמנית באחד מחדרי ההלבשה של האצטדיון, והקים בו אולפן הקלטות על מנת סיום הקלטות האלבום והמיקסינג יחד עם מייק דין. בסרטונים ותמונות שפורסמו ברשתות החברתיות הוצגו גם פלייבוי קרטי ו-2 צ'יינז מקליטים בחדר ההלבשה יום לפני מסיבת ההאזנה. ג'יי זי עצמו הקליט חלק בשיר שעות ספורות לפני מסיבת ההאזנה.