cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הונג שיוצ'ואן
חזיונות
זמן קצר לאחר מכן, בעת ביקור בביתו של הונג, דודו שאל אותו לגבי ספר במדף ספרים שהיה להונג. על המדף היה הספר קוּאַנְשִׁי לִינְגִּיָּאן, ספר דרשה נוצרי אשר נכתב בידי לְיַאנְג פֹּא, מיסיונר פרוטסטנטי. הספר ניתן להונג בעוד שהה בגואנגג'ואו לביצוע הבחינה והאחרון אף לא הביט בכתוב. כאשר דודו הסב את תשומת ליבו לספר, הונג החל לקרוא אותו ובפרשנות של ליאנג פא לתנ"ך הונג עצמו נתן פרשנות לחזיונותיו; המבוגר בעל הזקן היה אלוהים, זה אשר הכריז עליו מטהר שדים היה ישו וניקיון סין משדים היה קריאה של אלוהים להונג למען יצא במלחמה קדושה נגד שלטונה של שושלת צ'ינג. לפי הונג הספר הנחה אותו לכך שהוא אח ישו, בנו השני של אלוהים ובעל מנדט השמיים והלגיטימציה להיות שליט על כל סין.
איגוד מאמינים
האימפריה הסינית הייתה מהאומות החזקות בעולם אך מעמד זה החל להתערער כאשר האימפריה הבריטית החלה, בנואשות להחיל סחר עם הסינים, להחדיר לתוך סין את סם האופיום. כאשר האופיום הגיע לשכבות השלטון הסיניות, הממשל של הצ'ינג הבין את המתרחש והחל לפעול בניסיון לעצור את הסחר, ניסיון זה, אשר נגמר במלחמת האופיום הראשונה הביא למצב שמעצמה אירופאית הביסה את האימפריה של המזרח. מנקודה זאת של כניעת דאוגואנג, קיסר סין לבריטים והאלה, החלה בסין תקופת מאה שנות ההשפלה אשר במסגרתם המדינה ניתנה להשפעות של גורמים מחוץ ונפלה לאי שקט אזרחי שיהפוך בסוף לסדר מרידות ומהפכות.
אי קידום הפיתוח והתשתיות של סין עקב המשברים הפנימיים ביחד עם פיצוץ אוכלוסין הוביל לעלייה בכמות האבטלה ולאחוז גבוה של אי שקט אזרחי בקרב הרוב האתני של בני האן ומיעוטים סינים נגד שלטון מיעוט המאנצ'ו, בייחוד בקרב צעירים כגון הונג. מצב זה הוסיף להחמיר כאשר באירופה ובאמריקה החלה המהפכה התעשייתית, שהביאה לפתיחת פער גדל וגדל ביכולת המדינית, כלכלית, צבאית ועוד בין סין למערב. מצב זה של אי פיתוח השפיע במיוחד על העמים שהיגרו לסין בדורותיהם, הונג היה בן לשבט האקה שהיגר לסין לערך 800 שנה קודם לכן ועדיין ניתן לו יחס של פולש מחוץ לסין.
לאורך מאות שנים, מיסיונרים נוצרים הסתובבו ברחבי סין ובכל תקופה היה זה הקיסר הסיני שקבע את היחס אליהם עם הזמן הפך פחות ופחות נוח. המחלוקת על הטקסים הסיניים כפי שנודעה הביאה לכך שבתקופת שלטון קאנגשי, קיסר סין וצ'יינלונג, קיסר סין, כמות הנוצרים המיסיונרים בסין ירדה באלפים. לאחר מלחמת האופיום הראשונה השתנה המצב בשביל המיסיונרים ואלו החלו מסתובבים ברחבי סין בחופשיות, מטיפים מאמונתם וערכיהם ומוכרים עותקים של התנ"ך והברית החדשה. בתקופתו, הונג היה מבין מיליוני סינים אשר באותה העת ראו בפעם הראשונה את ספרי הקודש שהביאו איתם המיסיונרים.
הונג החל להטיף על ערכי הדת הנוצרית וקרא לעצמו בן האלוהים. בני כפרו חרדו מדבריו וכאשר בשנת 1844 הוא טען שקונפוציוס הוא אל שקר והרס פסל מקומי שלו, הוא פוטר מעבודתו כמורה בבית ספר. הונג דאז החליט ביחד עם חברו ותומכו פנג יושנג להפוך למטיפים נוסעים. כאשר השניים הלכו לגואנגשי רבים צפו בדרשותיהם בלעג אך הם מצאו תמיכה רבה בקרב בני האקה. עם הזמן, רבים מבני האקה החלו להתאגד מסביב להונג אשר קרא לעצמו "משיח" לכדי מצב שפנג היה יכול לארגן מתוך דרשותיהם כת דתית שבזמן אשר יידרש גם תהפוך למיליציה לוחמת. תומכיו של הונג נתנו לאמונתם את השם "בָּאִי-שָׁאנְגדִי חְווֵי" (הסוגדים לאלוהים).
הונג פעל מספר שנים בשביל להסדיר את תורתו הדתית. בשנת 1847 הוא יצר קשר עם המיסיונר הפרוטסטנטי מארצות הברית יששכר ג'ק רוברט, הקש בין השניים נשבר לאחר שהונג סירב לקבל את ערכי הסליחה והקבלה שרוברט ניסה להעביר לו והתמקד בקדושתו האישית שלו. הונג דאז חזר לגואנגשי שם הפכו מאמיניו לכת צבאית. הם עברו מיישוב ליישוב ועם הזמן התעצם זעמם על הצ'ינג בעוד ראו כמה אי-שקט ועוני אופפים מעל היישובים. עם הזמן הונג ניסח רעיונות לנטישת המעמדות החברתיים והכריז כי המאנצ'ו השלטים הם שדים עלי אדמות. הונג טען כי יבוא היום ובוא יתרחש מאבק אלוהי בין הטוב לרע וקרב זה יתקיים בסין. למעשה, הונג ראה את עצמו ואת מאמיניו כנדרשים לנוע לעבר מסע צלב היסטורי ואחרון נגד הצ'ינג. התנאים באזורים הכפריים היו מצערים, והסנטימנט נגד שליטי שושלת צ'ינג התגבר. כתוצאה מכך, הונג ופנג החלו להכין את המרידה הגדולה שלהם שהחלה לבסוף ביולי 1850.
מרד טאיפינג
דבריו של הונג החלו להגיע לאוזני המושלים של הצ'ינג ואלו החלו להורות על תקיפות של סוגדי האלוהים במטרה לעצור את התפשטות הכת, פועלם הביא להפך הגמור מרצונם וביולי 1850, כאשר תקפו מיליציה של סוגדי האלוהים, תומכיו של הונג ברחבי גואנגשי לקחו נשק והחלו למרוד רשמית בשלטון הצ'ינג. בינואר 1851 צעדו 10,000 מסוגדי האלוהים אל העיר ג'ינטיאנג וכבשו אותה באכזריות.
ב-11 בינואר נפלה העיר לגמרי לידי הסוגדים לאלוהים, הונג נכנס בשעריה ועוד באותו היום הכריז על הקמתה של ממלכת טָאיפּינְג השמימית (בשמה המלא העברי "הממלכה השמימית של השלום הגדול") ועל עצמו כמלכה השמימי ולמעשה קיסר סין בעוד תומכו פנג יושנג הוכתר בתור מלך הדרום. בכך הונג הכריז רשמית על הלגיטימיות שלו למנדט השמיים וקרא תיגר על נכונותו של שיאנפנג, קיסר סין משושלת צ'ינג לשליטה על סין. באותו היום החל מרד טאיפינג. תוך זמן קצר החלה פלישה של כוחות צבא טאיפינג אל עבר נהר היאנגצה.
הונג צעד תחילה עם 10,000 מאמינים, עקב הניצחון בג'ינטיאנג נראה היה כי אכן ניתנה לו לגיטימציה שלטונית לכתר הסיני ותוך מספר חודשים גדל צבא תומכיו ליותר ממיליון חיילים. הונג קרא להילחם בצ'ינג, תמך באנשיו להאריך שיער, פעולה שעליה הוצאו להורג תחת חוק צ'ינג, הותיר לנשים להיכנס לדרגות צבאו וקרא לכל סין להרים נשקה. ניצחונות מוקדמים העניקו להונג מומנטום שהביא לכך שערים נכבשו ללא כל מאבק. בשנת 1852 הכוחות פשטו על צ'אנגשה שהייתה תחת הגנה כבדה וביצעו איגוף וכיבוש מלא של ווצ'אנג. הונג יצר קשרים עם האויגורים ובני החווי המוסלמים והבטיח להם שבתמורה לכך שילחמו בצ'ינג הוא יעניק להם מדינה ריבונית בטורקסטן. הבטחות אלו הביאו לעלייתו של מרד דונגאן במערב סין.
נאנג'ינג
לוחמי הטאיפינג החלו בהתנהלות ברוטלית על כל אשר כבשו. מי שלא הסכים עם דרשותיהם הדתיים נטבח. כל החיילים של צבא שושלת צ'ינג אשר נתפסו הוצאו להורג באופן מיידי וכל המאנצ'ורים אשר נמצאו בדרכם פגשו גורל אכזר. בשנת 1853 התקרבו לוחמי הטאיפינג אל נאנג'ינג (הבירה הדרומית), העיר אשר ישבה על גדות היאנגצה הייתה קריטית למעבר אספקה כגון תבואה אל הבירה בייג'ינג (הבירה הצפונית) דרך התעלה הגדולה של סין, כאשר נאנג'ינג נפלה היה זה רק עניין של זמן עד אשר ממשל הצ'ינג בבייג'ינג ייפול. לוחמי טאיפינג הבעירו באש את הרובע המאנצ'ורי בפאתי העיר.
ב-10 במרץ, עם כיבוש העיר הכריז עליה הונג כבירה כפי שהייתה בתקופת שושלת מינג. בנקודה זאת רוב דרום סין נפלה לידי הטאיפינג, אך מתקפת נגד של כוחות הצ'ינג אשר מקורה באזור גואנגג'ואו פגעה קשות בגדה הדרומית של המרידה.
עם לקיחת נאנג'ינג אלפי אירופאים נעו אל ממלכת טאיפינג לברר עם טענתם כי זוהי ממלכה של נוצרים היא אמיתית. כאשר הגיעו אל טאיפינג הם פגשו באומה הנשלטת בידי הדרג הקיצוני ביותר, תחת חוקי ממשלו של הונג נאסר על אנשים לעשן, לשתות משקאות חריפים ואפילו לרקוד. הונג דרש שיחסי מין יקוימו אך ורק לצורך הולדת ילדים כמו כן מגבר נדרש להיות נאמן לאישה אחת בלבד אך בעצמו הונג היה מוקף במספר נשים בארמונו בנאנג'ינג. הוא נחשב כנאמן אך ורק לאשתו, לָאִי שֶׁיְּיַנְג, אשר ביחד איתה נולדו לו ארבעה בנים ובת אחת: מורו המיסיונרי לשעבר של הונג, יששכר ג'ק רוברט, מתוך תמיכה ואהדה למעשיו של תלמידו לשעבר, עבר לגור בנאנג'ינג לאחר כיבושה אך בתוך שנה עזב את מושבו לאחר שנחרד בפועלו הלא-נוצרי של הונג.
מאבק כוח
הנהגת טאיפינג הייתה מחולקת ל"מלכים" אשר כביכול היו כולם מקושרים עם אלוהים. לאחר שפנג יושנג נהרג במהלך הצעדה על נאנג'ינג, יַאנְג שי-קְװַאן, מלך המזרח, הפך ליד ימינו של הונג שיוצ'ואן, בפועל מילא יאנג תפקיד המקביל לראש ממשלה.
תחת הנהגתו של יאנג ועינייו הצופות של הונג הוצא לפועל תהליך מודרניזציה במהרה אשר כלל בתוכו סלילת כבישים ומסילות ברזל, קביעת מיסים והפיכת המיליציות לכדי צבא סדיר. יאנג הסדיר חוק לפיו גבר ואישה הם שווי ערך והעלים רכוש אישי. בלונדון, כתב עת קרא לתמוך במרד טאיפינג וליישר קו עם הנוצרים הסינים, הפילוסוף הגרמני קרל מרקס תמך תחילה במרד אך מאוחר יותר טען כי המרד גרוע יותר מהעבדות של הדרג החברתי הנמוך ומצדה של ממשלת טאיפינג של יאנג והונג נעשה כל שביכולתם להשיג הוקרה מצידם של האירופאים. יאנג תמך בהתערבות האירופאית וניסה לגייס אנשי עסקים בריטים, צרפתים ואמריקאים לתמוך בממשל טאיפינג במדינותיהם.
נכון לשנת 1855 השפעתו של יאנג גברה והיה כמעט שווה בסמכותו להונג. הונג בתגובה הורה למלך המערב, װַאי צְ'אנְג-חְװֵי להרוג את יאנג וכמוהו את כל תומכיו. מספטמבר 1855 לחודשיים שאחר כך כל תומכי יאנג, אזרחים, פקידים, חיילים ובני משפחתו של יאנג, כולם נטבחו. בסיום הטבח הונג הוציא להורג את וואי בעצמו בשביל למנוע את עליית כוחו של האחרון, לערך 27,000 מאזרחי נאנג'ינג נטבחו. מנקודה זאת והאלה ממשלו של הונג התבסס על נאמנות לו ורק לו ומערכת השוויון בין המעמדות התמוססה. כעת הייתה ממלכת טאיפינג דיקטטורה טוטליטרית.
אופיום
הונג ראה את האופיום כאחת הסיבות לנפילתה של סין לעומת האירופאים. הוא הורה לחייליו להשמיד את כל האופיום אשר ימצאו, בתי עישון אופיום הועלו באש, חביות אופיום נשלחו לים ועוד. סחר האופיום עם שושלת צ'ינג היה קריטי לאיזון הכלכלה של האימפריה הבריטית, אשר בתגובה לכמות המסחר האדירה שלה בתה מסין היה עליה למכור בחזרה את האופיום.
אי העברת ההטבות אשר סוכם עליהם לפי חוזה נאנג'ינג מהצד של שושלת צ'ינג פגע ביחס האירופאים והסינים. בנקודה מסוימת נדמה היה למספר חיילים הנאמנים לצ'ינג שהוצבו על גדות ים סין הדרומי כי ראו באופק ספינה של מורדי טאיפינג, הכוחות הסינים תקפו את הספינה ורק אז התברר להם כי הייתה זאת ספינה בריטית. התקרית הביאה להגברת ההתחממות ביחסים ותוך זמן קצר החלה מלחמת האופיום השנייה אשר במסגרתה פעלה האימפריה הבריטית ביחד עם הקיסרות הצרפתית השנייה בעוד האימפריה הרוסית סיפחה שטחים במנצ'וריה בעזרת לחץ גובר על ממשל הצ'ינג לחתום על חוזה אייגון.
באותו הזמן, נגד שלטון טאיפינג קמו "הצבאות החדשים", מיליציות אשר התנגדו לשלטון הצ'ינג כמעט כפי שהתנגדו לטאיפינג והונהגו בידי ראשי קהילות אזוריות. מיליציות אלו היו הכוחות המוצלחים ביותר במאבק נגד טאיפינג שכן היו מרוכזים על מאבק באנשיו של הונג בשונה מהצ'ינג אשר התמודדו עם הטאיפינג בדרום, החווי במערב, האירופאים בפאתי בייג'ינג והנפאלים בטיבט.
היחלשות
בשנת 1861, זמן מה לאחר סיום מלחמת האופיום השנייה וחתימת הסכם בייג'ינג של 1860, כוחות טאיפינג יצאו במערכה לכבוש את שאנגחאי שהפכה לאחת הערים החשובות ביותר בסין לאחר מלחמת האופיום הראשונה עקב רמת הפיתוח המערבי שהייתה בתוכה. הפלישה נהדפה ונכשלה אך גרמה לכאוס אזרחי בעיר אשר לבסוף שכנע את האירופאים והאמריקאים כי דבר מה צריך להיעשות בנוגע לכוחות הטאיפינג.
מומחים אירופאים החלו לאמן מגויסים לצבא הצ'ינג והעבירו כוחות משלהם נגד הטאיפינג. בפרט, צ'ארלס גורדון מטעם האימפריה הבריטית הפך למפקד העיקרי במערכה בפאתי שאנגחאי ופגע קשות בקו האש של טאיפינג. צבא צ'ינג, לאחר אימונו ולאחר מה אשר נעשה לכוחותיו בידי הברוטליות של לוחמי הטאיפינג, החל לטבוח בטאיפינג כפי שמעולם לא נעשה. כל עיירה, עיר או כפר אשר הצ'ינג כבשו הפך אפר ועוברי אורח אירופאים בחזית של מרכז סין טענו כי היה מאבק זה נדמה לתיאור סוף העולם. הצ'ינג טבחו בלוחמי הטאיפינג ולא נשארו חייבים אף לא לאזרחים. בתוך שנתיים דרום-מרכז ודרום סין בערו באש, הצבאות החדשים, הצ'ינג וטאיפינג הפכו 600 ערים לאפר ובעוד תבואה נהרסה בצורה קריטית החלו מרידות אזרחים, מגפות ורעב גדול במסגרתו מיליונים נהרגו ורובם אזרחים.
כוחות הטאיפינג הגיעו בשיא התפשטות כוחם 70 קילומטרים מבייג'ינג, אך עם הזמן הגלגל החל להתהפך נגדם. מלבד צ'ינג השושלת הקיסרית היחידה בסין שהצליחה להתגבר על מרד כה גדול בנקודה מאוחרת כל כך לפני הסוף היא שושלת טאנג במאבקה נגד מרד אן לושאן במהלך המאה ה-8.
מוות
בקיץ 1863 הגיעו כוחות הצ'ינג אל פאתי שערי נאנג'ינג והוטל מצור על העיר בעוד קווי האספקה שלה נחתכו. במאי 1864 הבירה הייתה כמעט חסרת כל הגנה, מאוגפת ומכותרת לגמרי ותושביה גוועו ברעב. ממשל צ'ינג הצליח ליצור כמות מספקת של תבואה שהובלה מסביב לנאנג'ינג בשביל למנוע רעב בבייג'ינג ובכך הם הצליחו לשרוד גם בלי השליטה בנאנג'ינג ובכלל התעלה הגדולה.
מאז הטבח בתומכי יאנג וההסדר החדש של הממשל הונג נעלם מעיני הציבור ועסקי הפוליטיקה. הוא הותיר למפקדי הצבא את כיבוש סין ואלו כאמור כשלו במשימתם. משנת 1862 כאשר מצבם של הטאיפינג החל מחמיר והאלה רבים מתומכיו ואף המלכים בממשלו קראו להונג לעזוב את הבירה נאנג'ינג ולסגת בשביל לאגד מחדש את הכוחות להמשך המאבק, לכולם ענה הונג אותו הדבר:
במותו של הונג הכתר עבר לבנו הבכור בן ה-14 הוֹנְג טִיאָן-גוּיְפוּ ושלושה ימים של הקרב על נאנג'ינג השיבו את העיר לידי כוחות הצ'ינג בעוד הביאו למותם של מעל 100,000 איש. המאבק בשרידי טאיפינג המשיך מאוחר יותר עד 1866 והמרד המוסלמי אשר תמך בהצתתו נמשך כמעט עד סוף שנות השבעים של המאה ה-19. קברו של הונג הוצא מארמונו ונורה לכדור מתותח בסיום המאבק.
בסך הכל, מרד טאיפינג הביא למותם של לערך 36,000,000 איש.
מורשת
מאוחר יותר, מלחמת האזרחים הסינית הביאה לנפילת המפלגה הלאומית (קוומינטנג), נסיגתה לאי טאיוואן ועלייתה של הרפובליקה העממית של סין תחת המפלגה הקומוניסטית. מנהיג המפלגה, מאו דזה-דונג, נודע באהדתו לפועלו של הונג וטען כי פעמים רבות פעל לחקות אותו.
מגדל מנורה מבטחים
היסטוריה
השטח שעליו נבנה המגדל היה שייך לחברת גטר והמבנה שעמד לפני כן היה בן ארבע קומות ושימש את חברת גטר מאז 1988 לאחר שנרכש על ידי שלמה מנדלבאום וזיגי גונצ'רובסקי. הבניין נרכש מחברת "אלקו", שישבה שם קודם לכן. ממזרח למגדל שוכנים מגדלי התאומים, במערב מגדל משה אביב, בצפון רחוב היוזמה (על כן מכונה המתחם 'מתחם היוזמה') ומגדלי גינדי ובדרום רחוב ז'בוטינסקי ומגדל עלית.
בנייתו של המגדל החלה בשנת 2012 ונמשכה כ-5 שנים, עד להשלמתה בדצמבר 2017. במכרז לבניית השלד בשלב ראשון, ובכלל זה עבודות הביסוס והדיפון, זכתה קבוצת בסט, בהיקף של כ-90 מיליון ש"ח.
המגדל מתנשא לגובה של 145.4 מטרים, שטחו כ-60,000 מטר רבוע והוא כולל קומת לובי בגובה 9 מטרים, 33 קומות משרדים, 2 קומות גג ו-6 קומות מרתפי חניה.
במגדל ישנן כ-3,000 עמדות עבודה, 14 מעליות, כ-600 מקומות חניה, 32 חדרי ישיבות וקומת הדרכה.
המגדל מאכלס את קבוצת מנורה מבטחים שעל שמה נקרא גורד השחקים.
העמק של גואנגי
העמק של גואנגי (באנגלית: The Valley of Gwangi) הוא סרט פנטזיה-הרפתקאות משנת 1969 אשר בוים על ידי הבמאי ג'ים אוקונולי ועוסק בקבוצת אנשים המגיעה לעמק נידח בו חיים דינוזאורים באמצע המדבר. סרט זה היה אחד מהראשונים בהם נראו דינוזאורים משוחזרים, אם כי הם לא נעשו באופן דומה למציאות.
תקציר העלילה
במערב הפרוע של מקסיקו של תחילת המאה ה-20 נראה הפרש טאק אשר מגלה את אהובתו לשעבר, בחורה בשם ט.ג, המתפרסנת מרודיאו ומציע לה לחזור אליו אך היא דוחה אותו. הוא לא מוותר ונוסע לראות אותה במלחמת שוורים. נערו הצעיר, לופה מתחיל להיאבק עם שור אך נקלע לסכנה וטאק מסיח את דעתו אך נפצע מהשור. לאחר שמשתלטים עליו הבחורה ט.ג. באה לבדוק מה קרה לו וכך הם מתנשקים ומתאחדים.
כאשר טאק נכנס לביתה היא מראה לו תגלית מיוחדת שהגיעה אליה - איוהיפוס, סוס קטן פרהיסטורי נמצא אצלה בתוך מכלאה בבית. הוא נרעש לספר זאת לפלאונטולוג הבריטי, פרופסור ברומלי, אשר חוקר במדבר לא הרחק וכשהוא רואה את הסוס הוא מבין שמדובר בחיה פרהיסטורית. נרעש מהתגלית הוא מחפש את מוצאיו המתבררים כצוענים בראשות טיה זרינה, המגלים לו שהסוס הגיע לעמק הנחשב מקולל ונמצא לא רחוק. בעסקה ביניהם הם עוזרים לו להבריח את הסוס מביתה של ט.ג. כדי שיגיע לעמק בו חי, אף שחברו של טאק, קרלוס נאבק ביניהם.
הסוס חוזר לביתו בעמק נידח וטאק ואנשיו לצד ט.ג. רצים לעמק המדברי, אך הסוס נמלט מהם לתוך חור בנקיק גדול. יחדיו הם פורצים את הנקיק ונכנסים פנימה. לפתע מגיח פטרודקטיל ענק וחוטף את הנער לופה אך מוריד אותו לקרקע. היצור מובס בידי טאק השובר את מפרקתו. אז החבורה רואה אורניתומימוס ורצה אליו אך הוא בורח. לפני שהוא נמלט מהם מגיח דינוזאור טורף ענקי, גואנני (כנראה אלוזאורוס) וטורף את האורניתומימוס. חבורת הפרשים בורחת למעט הפרופסור שסוסו נבהל והפיל אותו והוא בורח לתוך מערה. גואנגי מתקרב אליו אך מוסח בידי סטירקוזאורוס ובמהלך המאבק ביניהם נמלט. גואני לוקח את הפטרודקטיל ומחליט לסגת.
הדינוזאור שואג מכאב ולופה וט.ג. בורחים. טאק זורק לפיד על הווילון עליו גואנגי דורך ומבעיר אותו. גואנגי הלכוד מתחיל לעלות באש ושואג מייסורים, זורע הרס בקתדרלה. בסוף הסרט ההמון צופה מבחוץ בקתדרלה העולה באש ונשברת על גואנגי שנהרג משריפה ונפילת האבנים על ראשו.
צ'ילה במשחקים הפאראלימפיים
צ'ילה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992), מיד לאחר חזרתה לשלטון דמוקרטי, ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות. במשחקי החורף נטלה צ'ילה חלק לראשונה באולימפיאדת הנכים סולט לייק סיטי (2002).
בשנת 1992 שלחה צ'ילה משלחת ראשונה למשחקי הקיץ הפאראלימפיים שהתקיימו בברצלונה. המשלחת כללה שני ספורטאים בלבד, האחד שחיין והשני מרים כוח, אשר לא הגיעו להישגים משמעותיים במשחקים. בהמשך התחרויות המשיכה צ'ילה לשלוח, הן למשחקי הקיץ והן למשחקי החורף, משלחות קטנות המורכבות מספורטאים בודדים שלא הצליחו להוות גורם תחרותי משמעותי במשחקים.
במדליה הפאראלימפית הראשונה בתולדות צ'ילה זכה האתלט כריסטיאן ונצואלה באולימפיאדת הנכים לונדון (2012) כשזכה במדליית הזהב בריצת 5000 מטר (קטגוריה T11) לאחר שסיים בזמן של 15:26.26 דקות.
אחלגורי
אחָלגוֹרי (בגאורגית: ახალგორი, מילולית: "גורי החדשה) היא עיירה במזרח גאורגיה, המשמשת כמרכז המנהלתי של נפת אחלגורי במחוז מצחתה מתיאנתי. היא ממוקמת במזרח דרום אוסטיה ההיסטורית, בחלקה המערבי של רכס אלוואני על הגדה השמאלית של נהר כסאני (ქსანი). בשנת 1960 היא קיבלה מעמד של דבה (עיירה) ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2002, 2,500 איש.
אחלגורי נוסדה בתקופת שלטונו של סאורמג הראשון, המלך השני של ממלכת איבריה (234 לפנה"ס לערך - 159 לפנה"ס לערך). ההיסטוריון הגאורגי, וחושטי מציין אותה בכתוביו כעיר קטנה בה שכנו גאורגים וארמנים. בתקופה פיאודלית מאוחרת יותר, במאה ה-15, נכללה אחלגורי בתחום דוכסות כסאני (ქსნის საერისთავო). בתקופת גאורגיה הסובייטית, בין השנים 1935-1991, נקראה העיירה של שמו של לנין, לנינגורי (ლენინგორი) ונכללה בתחום האובלסט האוטונומי של דרום אוסטיה. עם הכרזת העצמאות של גאורגיה הכריזה דרום אוסטיה על ניתוקה מגאורגיה, ולאחר המלחמה האוסטית הראשונה ומלחמת האזרחים שבאה בעקבותיה, 1991-1992, נותרה אחלגורי תחת השליטה הגאורגית בקרבת הגבול עם הרפובליקה הבדלנית, והיותה אחת מסלעי המחלוקת בסכסוך הגאורגי-אוסטי.
ההכרזה המלכותית של 1763
ההכרזה המלכותית של 1763 (באנגלית: The Proclamation of 1763) הייתה הכרזה של הממשלה הבריטית שכוונה למתיישבים בשלוש עשרה המושבות באמריקה.
הרקע להכרזה
ב-1763 נחתם חוזה פריז שסיים את מלחמת שבע השנים. החוזה העביר לשליטתה של בריטניה את מרבית השטחים באמריקה הצפונית, הרבה מעבר לשטחן של שלוש עשרה המושבות בהן שלטה בריטניה בטרם המלחמה. בטריטוריות הרבות שעברו לידיה היו קומץ מתיישבים צרפתים באזור נובה סקוטיה (כיום פרובינציה קנדית) וכמות גדולה יחסית של אינואיטים. ממשלת בריטניה חששה ממגמה של המושבות להתפשט מערבה וצפונה אל השטחים החדשים ולכן החליטה על ההכרזה מהטעמים הבאים – על פי הבנתה צעד כזה יגרום למרד מקומי של ילידי המקום, בדומה למרד של פונטיאק שהתרחש כמה שנים קודם לכן. כמו כן, היה פחד מהיווצרות תחושת התמרמרות אצל הנתינים הצרפתים החדשים. יתר על כן, היסטוריונים מסוימים כדוגמת ז'אק גודשו גורסים כי הסיבה המרכזית להכרזה הייתה רצונה של האימפריה הבריטית למשוך מתיישבים אירופאיים חדשים לאזור. גרסה אחרת וקצת יותר ספקולטיבית, שרווחה בקרב מתנגדי השלטון הבריטי במושבות, גורסת כי ההכרזה נועדה להגביל במודע את התפתחותן של המושבות ויכולתן לייצר את צורכיהם בכוחות עצמן, וכך לאלצן להיות תלויות בבריטניה.
תוכן ההכרזה
להכרזה כמה הוראות פרקטיות שנועדו להסדיר את היחסים ביבשת אמריקה לאחר מלחמת שבע השנים, שצימצמה את נוכחות המעצמות האירופאיות והשאירה את ממלכת בריטניה הגדולה ככוח עיקרי והכמעט בלעדי באמריקה -
השלכות נוספות של ההכרזה
לצד המעורבות הגוברת של השלטון הבריטי בחיי היום־יום של תושבי המושבות, ההכרזה העניקה עצמאות מוגברת למושבות נוספות ביבשת: קוויבק, מזרח פלורידה, מערב פלורידה וגרנדה. למושבות הוענקה הזכות לבחור אספה לאומית ולכונן ממשל עצמי, עם פיקוח בריטי הולם. כך בעצם ניתנה לתושבי המושבות הללו האפשרות לחוקק מערכת חוקים ייחודית שלהם, ואיתן, זכויות שלא נפלו מזכויותיהם של האזרחים המקומיים באי הבריטי. משמעות הדבר הייתה יוצאת דופן בנוף המקומי, שכן תושבי המושבות הבריטיות ניסו במשך שנים לקבל זכויות דומות אך כשלו.
יחס האמריקנים אל ההכרזה
משמעותה של ההכרזה הייתה פגיעה אנושה באמריקנים. הפגיעה הראשונה והבולטת ביותר הייתה באוטונומיה הפנים־אמריקנית שנפגעה – עד להכרזה לא הייתה מעורבות בריטית בולטת בענייני היבשת, אך ההכרזה החלה עידן של מעורבות כזו. מעבר לכך מדובר בפגיעה כלכלית מסיבית באמריקנים, שקיוו שעם סיום המלחמה הם יוכלו לרכוש אדמות רבות וזולות מהאינדיאנים ולהתפשט ברחבי היבשת. ההתפשטות היא מגמה טבעית בהתחשב בנסיבות – למושבות הייתה שאיפה לפתח יכולת ייצור עצמית ורצון טבעי לגדול. עד לחוזה פריז הייתה אפשרות להתרחב מערבה וזאת בגלל הגבולות המדיניים בדרום (קולוניות ספרדיות) ובצפון (קולוניות צרפתיות). עם סיום המלחמה והתרחבות הגבולות התפתחה תקווה להרחבת המושבות גם צפונה (באזור קנדה של היום). תקוות אלו לוו גם בתקוות התעשרות של יחידים שביקשו לקנות שטח מהאינדיאנים בזול ולמכור אותו ביוקר כאשר המושבה תתפשט לכיוונו. ההכרזה המלכותית הנחיתה מכה לא רק על התקוות הללו אלא גם על ההתפשטות מערבה. אם כן, ההכרזה סגרה את נתיבי ההרחבה של המושבות ממערב, דרום וצפון, שבנוסף למחסום הימי במזרח לא אפשרו למושבות להתרחב.
בו־בזמן ניסו התושבים המקומיים להקים מערכת אזרחית של בתי־משפט מקומיים, שיאפשרו להם הליך הוגן ותקין וחשוב מכך – את האפשרות לערער. במערכת בתי־המשפט נעשה שימוש במהלך הניסיון לביטול חוק הבולים וחוק הסוכר, אך בסופו של דבר התושבים המקומיים נשפטו במערכת בתי־המשפט של הצי הבריטי, בה אדם שהואשם במעשה מסוים הוא "אשם עד שתוכח חפותו". נהוג לראות בהצהרה את תחילתה של המעורבות הבריטית באמריקה שהביאה בסופו של דבר למלחמת העצמאות האמריקאית.
ההכרזה בוטלה למעשה על ידי תקנות צפון-מערב שהתקבלו על ידי הקונגרס הקונטיננטלי של ארצות הברית ב-13 ביולי 1787.
מיק גורדון
מיק גורדון (באנגלית: Mick Gordon; נולד ב-9 ביולי 1985) הוא מלחין, מעצב סאונד ומפיק מוזיקלי אוסטרלי המתמחה בעיקר בהלחנה עבור משחקי וידאו.
קריירה
ב-2016, השלים גורדון את עבודתו על הפסקול של משחק האתחול בסדרת "דום" המצליחה, פרי פיתוחה של חברת id Software. פסקול המשחק זכה לשבחים רבים וזכה באותה השנה לפרסים רבים, וביניהם: זכייה בטקס פרסי D.I.C.E עבור הישג יוצא מן הכלל בהלחנה מוזיקלית, זכייה בטקס "פרסי המשחקים"  עבור המוזיקה הטובה ביותר, וכן מועמדות לפרס באפט"א למשחקי וידאו  למוזיקה הטובה ביותר.
ב-2017 הלחין גורדון את פסקול המשחק Prey שיצא לאור באותה שנה ופותח על ידי Arkane Studios. כמו כן, הלחין גורדון גם את הפסקול של דום הנצחי, שבדומה לקודמו אף הוא זכה לתשבחות, אך מחלוקת שהתפתחה בעקבות עבודת המיקס והמאסטרינג על קטעי האודיו שהוכנסו למשחק גרמה לסיום עבודתו של גורדון עם id Software.
ביוני 2020 הכריזה להקת המטאלקור הבריטית ברינג מי דה הורייזן כי תעבוד יחד עם גורדון על הפקת אלבומם הבא. לטענת אוליבר סייקס, סולן הלהקה, החלטתם לגייס דווקא את גורדון נבעה מההתלהבות של חברי הלהקה מהפסקול של "דום הנצחי" בזמן ששיחקו בו בתקופת הסגרים שליוו את מגפת הקורונה בראשיתה. בהמשך, ב-25 ביוני, הוציאה הלהקה לאור את התוצר הסופי משיתוף הפעולה ביניהם - סינגל בשם "Parasite Eve". שיתוף הפעולה ביניהם התרחב, כאשר מאוחר יותר באותה השנה הוציאה הלהקה מיני-אלבום בשם Post Human: Survival Horror, אותו עזר גורדון להפיק ואשר יצא לאור ב-30 באוקטובר.
קרחון גרילה
קרחון גרילה (באנגלית: Gerila Glacier; בבולגרית: ледник Герила) הוא קרחון רחב בצדה המזרחי של הפסגה הראשית של רכס סנטינל בצפון מרכז הרי אלזוורת', שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם צפונית לקרחון בורדניס, ומדרום לקרחון פונפון.
קרחון מנקז את מורדותיה הצפון-מזרחיים של הפסגה התאומה לפסגה הצפונית של פסגת לונג גייבלס; הקרחון זורם לכיוון צפון-מזרח ונשפך אל חלקו העליון של קרחון אלן, צפונית לפסגת ברוגייר.
אורכו של הקרחון 7.5 קילומטרים; רוחבו של הקרחון 2 קילומטרים.
מיפוי הקרחון
הקרחון מופה על ידי סוקרים אמריקאיים בשנת 1961, ומופה בשנית בשנת 1988.
מקור השם
הקרחון נקרא על שמו של הנהר גרילה, שבצפון מזרח בולגריה.
אלון כץ
אלון כץ (נולד ב-8 בפברואר 1987) הוא מתעמל ישראלי, אלוף ישראל בטרמפולינה לשנת 2012.
ביוגרפיה
כץ, יליד חולון, החל להתאמן בהתעמלות בגיל 8, וכן עסק במחול והיה רקדן היפ הופ בלהקה בעירו. לקראת גיל 17 ריכז את מאמציו הספורטיביים בענף הטרמפולינה. זמן קצר לאחר מכן זכה באליפות ישראל לנוער, וחזר על הישגו גם בשנתיים הבאות. כן סיים במקום השביעי באליפות העולם לנוער שנערכה ב-2004 בפראג. בהמשך הפך גם לקופץ הבכיר בגילאי הבוגרים, בטרם הפסיד במפתיע באליפות ישראל שנערכה ב-2011 לרן מרקוביץ', לאחר שנפל במהלך תרגיל. באליפות העולם שנערכה ב-2009 סיים כץ במקום ה-53, ובזו שנערכה ב-2010 במץ סיים במקום ה-45. בשנת 2012 שב וזכה בתואר אלוף ישראל.
במקביל לאימוני ההתעמלות, המשיך כץ לעסוק בריקוד, והשתתף במספר מחזות זמר, קליפים ופרסומות. הוא שירת בצה"ל כמורה חייל, במעמד של ספורטאי מצטיין.
AVE
AVE הן ראשי תיבות לשם הספרדי Alta Velocidad Española (מילולית: "מהירות גבוהה ספרדית", אולם ave בספרדית משמעותו "ציפור"), שירות רכבות מהירות בספרד היכולות לנוע במהירות של עד 300 קמ"ש על מסילות מיוחדות.
שלא כמו שאר מסילות הרכבת בספרד שהן מסילות רחבות, רשת מסילות ה-AVE הן ברוחב תקני (1,435 מ"מ) ומאפשרות קישור ישיר לשאר מדינות אירופה המערבית. כל רכבות ה-AVE מופעלות על ידי חברת הרכבות הלאומית הספרדית (RENFE).
היסטוריה
שירות AVE החל בקו מדריד לסביליה, מרחק 471 ק"מ, ב-21 באפריל 1992. נסיעה זו ארכה שעתיים וחצי. אירוח התערוכה העולמית בסביליה בשנת 1992 היה הכוח המניע מאחורי בחירת הקו בין בירת ספרד לעיר זו, כעיר הראשונה ברשת הרכבות המהירות. אף שבספרד היו שמועות כי סביליה הועדפה בגלל היותה עיר מושבו של ראש הממשלה פיליפה גונזלס. סביליה היא העיר הרביעית בגודלה בספרד, לאחר מדריד, ברצלונה וולנסיה, ובה 700,000 תושבים.
שירות ה-AVE מספק לנוסעיו אחריות לדיוק בזמני הנסיעות שהתפרסמו בלוח הזמנים וכל איחור של למעלה מ-5 דקות מזכה את הנוסע בהחזר מלא על מחיר הנסיעה. מבדיקות שנערכו בספרד שיעור הרכבות שאיחרו למעלה מ-5 דקות הוא רק 0.16%, מעל ומעבר לשיעור הדיוק של רכבות נוסעים אחרות בספרד.
מחירי הדיור הגבוהים בבירה מדריד בשילוב עם מהירות ואמינות שירות ה-AVE גרמו לתושבים רבים במדריד להעתיק את מגוריהם לעיר סיודד ריאל (Ciudad Real) התחנה הראשונה בדרכה של ה-AVE לסביליה.
בניה והתפתחות הרשת
בניית המסילה המהירה בין מדריד לברצלונה נמצאת נכון לשנת 2007 בשלביה האחרונים. המסילה בין מדריד לליידה, דרך סרגוסה, נפתחה ב-11 באוקטובר 2003. ב-18 באוקטובר 2006 החל שירות AVE לקאמפ דה טרהגונה, דרומית לברצלונה. ביום פתיחת הקו הבטיחה השרה הספרדייה לעבודות ציבוריות, מגדלנה אלברס, כי הקו לברצלונה יפתח עד לסוף שנת 2007. כאשר יושלם הקו בין מדריד לברצלונה הוא יהיה לאחד מקווי הרכבת הארוכים המהירים בעולם, עם רכבות המתוכננות לנסוע במהירות של עד 320 קמ"ש למרחק של 600 ק"מ ולהגיע מעיר אחת למשנייה בשעתיים וחצי, תחת שש שעות נסיעה ברכבת נוסעים סדירה.
בתחילת שירות ה-AVE הוגבלה מהירות הרכבות ל-200 קמ"ש בלבד. רק לאחר שנתיים של פעילות, ב-19 במאי 2006, החלו הרכבות בקו מדריד-ליידה לנסוע במהירות 250 קמ"ש. ב-16 באוקטובר 2006 הוגדלה מהירות הרכבות בקו זה ל-280 קמ"ש, זאת לאחר שהוחלפה מערכת האיתות לצד המסילה למערכת האיתות האירופאית החדשה (ETCS/ERTMS) מדרגה 1, המתבצעת מתוך תא הניהוג. לאחר שהורחבה רשת המסילות עד לטרהגונה, ב-7 במאי 2006, הוגדלה המהירות המקסימלית על קו זה ל-300 קמ"ש. במהירות מקסימלית זו ניתן לנסוע ממדריד לטרהגונה בשעתיים ו-38 דקות, במקום 4 שעות ו-20 דקות לפני הפעלת הקו. על הקו שבין מדריד לטרהגונה פועלות בשנת 2007 תשע רכבות בכל כיוון ובחודש דצמבר, 2007 מתוכננת פתיחת הקו לברצלונה.
עד לשנת 2005 לא עמדו שני ספקי הציוד הנייד לרכבת, טלגו/בומברדייה וסימנס, במהירות המתוכננת לרכבות שבנו. במבחנים שנערכו בחודש יוני 2006 הגיע מערך רכבת מסוג Talgo 350 (AVE S-102(למהירות של 365 קמ"ש ובחודש יולי 2006 השיג מערך רכבת מסוג Siemens Valaro (AVE S-103(מהירות של 403.7 קמ"ש, והיה לרכבת המהירה ביותר אי פעם בספרד. זהו שיא עולמי למערך רכבת סדיר, שלא הוכנסו בו כל שיפורים ושינויים. שיאי המהירות שהושגו על ידי רכבת TGV, ICE ושינקנסן, היו כולם במערכים שקוצרו במיוחד לצורך השגת השיא, או מערכים ניסיוניים.
התחזית היא כי קו AVE בין מדריד לברצלונה יחליף במידה רבה את תנועת המטוסים בין שתי ערים אלה (באופן דומה להשפעת היורוסטאר על התנועה בין פריז ללונדון, והשפעת ה-TGV על התנועה בין פריז לליון). מאז הופעל הקו ממדריד לסביליה, יותר מ-80% מן הנוסעים בין שתי הערים נוסעים ב-AVE ורק 20% מעדיפים לטוס.
בשנת 2009 מתוכננת רשת ה-AVE להתחבר לרשת המסילות המהירה בצרפת (LGV) וכך ניתן יהיה לנסוע מספרד ישירות ליעדים בצרפת כגון מרסיי ואביניון. הקו בין מדריד לליסבון נמצא עתה בבניה ויכלול תחנה על הגבול שבין פורטוגל לספרד.
תוכניות ממשלת ספרד
על פי תוכניותיה של ממשלת ספרד עד לשנת 2010 תכלול רשת ה-AVE 7,000 ק"מ של מסילות מהירות אליהן יקושרו כל בירות המחוזות השונים בספרד ותתאפשר הגעה מכל בירת מחוז למדריד בפחות מ-4 שעות ולברצלונה בפחות מ-6.5 שעות. מבקרי התוכנית הזו טוענים כי שיפורים במסילות הרכבת הקיימות לצורך העלאת מהירות רכבות הנוסעים הרגילות, ישיגו יותר תועלת במחיר זול יותר. היום קיימים בספרד קווי רכבת באזורים מרוחקים בהם המהירות הממוצעת אינה עולה על 60 קמ"ש ומהירות הנסיעה בין חלק מבירות המחוז אינה גבוהה בהרבה. לדוגמה, נסיעה מן העיר לאון לברצלונה, מרחק 784 ק"מ, אורכת 9:30 שעות.
בניית המסילה המהירה בין מדריד לברצלונה נתקלה בקשיים לא צפויים עקב תנאי הקרקע ולכן הרכבות בקטע שבין מדריד לליידה אינן נוסעות במהירות המקסימלית שתוכננה להן. גאולוגיים הביעו דאגה מקטע המסילה העובר באדמות חימר קלות באזור אראגון שם התגלו בולענים סמוך למסילה. בקו זה התגלו בעיות נוספות אף במערכת האיתות, בכריית המנהרות ובמהירות הרכבות. לאחרונה יצא זעמם של עשרות אלפים מתושבי ברצלונה לשמע תוכנית להעביר את המסילה במנהרה מתחת למרכז העיר, תחת נתיב אחר לאורך החוף.
זברויובקה ברנו
זברויובקה ברנו (בצ'כית: Brněnský fotbalový klub) היא קבוצת כדורגל צ'כית, המשחקת בליגת העל הצ'כית. ומייצגת את העיר השנייה בגודלה במדינה, ברנו.
הקבוצה היא אחת הוותיקות בצ'כיה, וזכורה בישראל מהמפגש הכפול מול מ.ס אשדוד במסגרת גביע האינטרטוטו בעונת 2002/03 בו העפילה מ.ס אשדוד שלב לאחר ניצחון 0-5 בצ'כיה ותיקו 1-1 בגומלין. הקבוצה משחקת בצבעים אדום-לבן, שגם מופיעים בסמל שלה.
בסוף עונת ירדה זברויובקה ברנו מליגת העל הצ'כית לליגה הלאומית. בעקבות כך מספר שחקנים זרים עזבו את הקבוצה (למשל טאדאס קיאנסקאס עבר להפועל אשקלון).
תארים
זברויובקה ברנו זכתה פעם אחת באליפות ליגת העל הצ'כוסלובקית, בשנת 1977/78.
שמות קודמים
הקבוצה החליפה שמות עם השנים ובוצע איחוד בעונת 1960/61.
אלברו סאמורה
אלברו חוסה סאמורה מאטה (בספרדית: Álvaro José Zamora Mata; נולד ב-3 במרץ 2002 בסן חוסה שבקוסטה ריקה) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת דפורטיבו סאפריסה מליגת העל של קוסטה ריקה ובנבחרת קוסטה ריקה.
קריירת מועדונים
סאמורה גדל במחלקות הנוער של אלחואלנסה, אורלנדו סיטי וארדיאנו. בשנת 2020 הושאל למוניסיפל גרסיה מליגת העל של קוסטה ריקה, במדיה ערך שתי הופעות ליגה.
בשנת 2021 חתם סאמורה בדפורטיבו סאפריסה מליגת העל של קוסטה ריקה, ממנה הושאל למוניסיפל פרס סלדון מליגת העל של קוסטה ריקה ולאורוגוואי קורונדו מליגת המשנה של קוסטה ריקה. בעונת החל לשחק בדפורטיבו סאפריסה.
קריירה בינלאומית
ב-23 בספטמבר 2022 ערך סאמורה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסטה ריקה, בתיקו 2-2 נגד נבחרת קוריאה הדרומית במשחק ידידות.
נכלל בסגל הנבחרת לטורניר מונדיאל 2022.
אבירם אלעד
אבירם אלעד (נולד ב-3 בדצמבר 1978) הוא מנכ"ל חברת חדשות 13 היוצא. שימש בעבר כעורך של אתר החדשות וואלה! NEWS, כראש דסק החדשות באתר וכן כמנכ"ל חברת ההזנק "Slant".
ביוגרפיה
אלעד נולד בשנת 1978 וגדל בעיר יבנה. בשנת 1997 התגייס לצה"ל, והתנדב ליחידת דובדבן. ביחידה עבר מסלול הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה ויצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב אלעד ליחידת דובדבן כמפקד צוות. במהלך הלחימה באינתיפאדה השנייה, ובכלל זה במבצע חומת מגן, שימש אלעד כמפקד פלגה ביחידה. על תפקודו בלחימה באותה עת העניק לו מפקד אוגדת איו"ש, תא"ל יצחק גרשון, צל"ש. לאחר מכן עבר אלעד לחטיבת הצנחנים ושימש כמפקד פלוגת החוד בגדוד 890 של הצנחנים. באותה עת התראיין בתוכנית פוליטיקה. הסופר והעיתונאי רון לשם, עורך אתר "nrg" של מעריב, צפה בריאיון והציע לאלעד לשמש כרכז הכתבים של האתר, אף כי לא היה לו ניסיון עיתונאי. אלעד השתחרר מן הצבא וקיבל על עצמו את התפקיד. כמו כן השתתף אלעד בהגהת ספרו של לשם, אם יש גן עדן, ולקח חלק בעבודה על הסרט שנעשה על פי הספר. בהמשך היה מנהל מחלקת לוח השידורים בקשת וכעורך משנה בתוכנית "מה קורה". לאחר מכן עבר לעיתון הארץ ומונה לעורך החדשות בעיתון. במרץ 2011 עזב אלעד את עיתון הארץ לאחר שהוצע לו תפקיד משני בקבוצת הארץ ומונה לראש מערכת החדשות של אתר האינטרנט "וואלה!". אלעד סיפר כי עזב את תפקידו כראש מערכת החדשות ב-2014 בעקבות ההתערבות בסיקור משפחת נתניהו. אלעד אמר כי חזר לוואלה כעורך הראשי אף שידע כי הטיית הסיקור נמשכת, אך התנה זאת בכך שתיפסק.
במלחמת לבנון השנייה לחם אלעד כמפקד יחידת "סנאי", יחידה מובחרת בעוצבת חצי האש, חטיבת צנחנים מובחרת במילואים. בהמשך מונה למפקד גדוד צנחנים במילואים באותה חטיבה.. בפברואר 2022, במסגרת שירות המילואים הועלה אלעד לדרגת אל"ם.
לתפקידו כעורך הראשי של וואלה! News מונה ב-25 באוקטובר 2016 והחליף את ינון מגל, שפרש שנתיים קודם לכן לפוליטיקה. בפברואר 2018 מסרו אלעד ומנכ"ל וואלה!, אילן ישועה, עדות במסגרת פרשת בזק-אלוביץ'. ישועה העיד במשטרה כי אלוביץ' לחץ עליו שיפטר את אלעד בעקבות פניית בני הזוג נתניהו על רקע פרסום באתר שעורר את חמתם בנובמבר 2016. ב-28 באוגוסט 2018 הודיע אלעד על פרישתו ממשרת עורך וואלה! NEWS, לאחר כשנתיים בתפקיד. זאת לטובת מינויו למנכ"ל המיזם "בלוק TV", ערוץ טלוויזיה בנושא בלוקצ'יין. באוגוסט 2021 אישר דירקטוריון חברת רשת 13 על מינוי של אלעד למנכ"ל חברת החדשות ובכך הוא החליף את ישראל טויטו.
ביוני 2023 הודיע על התפטרותו מתפקידו כמנכ״ל חדשות 13, לאחר תקופה ארוכה שחלה בה ירידה משמעותית ועקבית באחוזי הצפייה של מהדורת החדשות המרכזית של חדשות 13 וזאת ביחס למהדורות הערוצים המתחרים כאן (ערוץ 11), קשת (ערוץ 12) וערוץ 14.
לאלעד תואר ראשון בממשל ופוליטיקה מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
סיר בישול בעת העתיקה
סיר בישול הוא כלי קיבול יום-יומי שהיה מיועד להכנת המזון ובישול. הגדרה טיפולוגית של ממצא ארכאולוגי כסיר בישול כוללת מדדים צורניים משותפים: עמידות והתנגדות של הכלים לטמפרטורות גבוהות, קיום שרידי פיח או סימני אש על צד החיצוני ולעיתים גם בצד הפנימי. בדרום הלבנט סירי בישול מסווגים כקטגורית כלים נפרדת. הם מוזכרים לראשונה החל מתקופת הברונזה הקדומה 2–3.
סירי הבישול הקדומים ביותר היו עשויים חרס. בעת העתיקה לרוב הם היו בעלי צורה עגולה, כדורית ופחות זוויתית. הצורה הכדורית הגנה מנזק תרמי על ידי כך שגרמה לחימום הדרגתי ופיזור אחיד של החום בצורה שווה בבסיס וגוף הכלי. טכנולוגית יצור סירי בישול שונה לרוב מכלי קיבול אחרים, הם עשויים מחומר גס ומחוספס לעיתים עם הוספת החסמים כגון קוורץ אשר מאפשרת למנוע את תופעה הופעת סדקים אשר נגרמת כתוצאה מהתפשטות תרמית של החומר ותהליך חימום חוזר. היבטים צורניים ומבניים של סירי הבישול כגון: צורה, חומר, עובי, גודל, מרקם, הכללה, נקבוביות, משתנים בהתאם לאזור גאוגרפי, תקופה, תרבות, דיאטה וגורמים אחרים.
היסטוריה
כלי הבישול הקדומים ביותר התגלו באתרים ארכאולוגים של ציידים-לקטים. דוגמאות לשברי כלים עם סימני בישול נמצאו באסיה והן מתוארכות סביב 20000 לפני זמננו. באזור המזרח התיכון העדויות הקדומות ביותר לכלי בישול מוכרות מלוב, שם התגלו עדויות לכלי בישול שהיו בשימוש כבר לפני כ-10000 שנים. אין עדויות חד משמעיות לתחילת השימוש בכלי בישול בדרום הלבנט. בתקופה הכלקוליתית קיימות עדויות לכלים פערורים (כלים סגורים חסרי צוואר) עם סימני אש שיכולים לשמש להכנת המזון. בתקופת הברונזה קדומה 2–3 בקונטקסט ארכאולוגי משתמשים לראשונה במונח להגדרת סירי בישול כקטגוריית כלים נפרדת, מדובר בכלים פערורים וכדורים שהתגלו ברחבי הארץ באתרים: מבית ירח, תל דן, תל קשיש, תל אל-פארעה וערד. לפי ההגדרה הטיפולוגית של הכלים בספר של רות עמירן סירי בישול ידועים מתקופת הברונזה תיכונה II א.
עדויות לשימוש בסירי בישול מתכתיים אפשר לפגוש כבר בתקופה הרומית. ונהיים נפוצים ביותר בימי הביניים.
טיפולוגית כלים
בחפירה ארכאולוגית ניתן לזהות סירי בישול באמצעות שברים קרמיים, משום שהחומר קרמי יציב ונשמר היטב לעומת שרידי חומר אורגני. שברי הגוף לרוב כוללים שרידי פיח או סימני אש ועשויים מחומר גס שמאפשר זיהוי. דרך נוספת לזיהוי ניתנת על ידי בדיקה טיפולוגית של סירי בישול: שפה, צוואר, חומר וצורת הכלי שונים בכלי קיבול אחרים.
טיפולוגית סיר בישול מתקופת הברונזה וברזל בדרום הלבנט
בתקופת הברונזה תיכונה II ידועים סירי בישול בעלי דופן ישרה, עיטור חבל, ללא ידיות על הגוף. בנוסף קיימת קבוצת כלים פתוחים עם וריאציות שונות שמופיעות בתקופת ברונזה תיכונה ב, אשר ממנה מתפתח סיר בישול השולט בתקופת הברונזה מאוחרת. בין הדוגמאות הם כלים עם ידית אחת, כלים גדולים עם עיטור חבל על הגוף.
סירי בישול מתקופת הברונזה המאוחרת ו תקופת הברזל I באזור דרום הלבנט ניתן לחלק שלושה טיפוסים עיקרים עם וריאציות שונות וחלוקה לתת טיפוסים נוספים. קבוצה הראשונה הם סירי בישול פתוחים, קבוצה שנייה הם כלים סגורים וקבוצה שלישית: קנקני בישול.
טיפולוגיית סירי בישול בעולם היווני-רומי
את כלי בישול בעולם היווני-רומי בדרום הלבנט נהוג לחלק לשלוש קטגוריות עקירותː סירי בישול שהם כלים סגורים, קדרות שהם כלי בישול פתוחים ומחבתות. בנוסף לכך קיימים טיפוסים אחרים כמו קנקני בישול, ועוד. הבדלים בין הקבוצות קשורים לצורת הכלים ולסגנון בישול. על פי פאול לאפ (Paul W, Lapp) באזור ארץ ישראל בין 200 לפי הספירה עד שנת 70 לספירה קיימת חלוקה של הסירי בישול לשני טיפוסים עיקרים. טיפוס ראשון הוא סיר בישול עם בליטה שנועדה למכסה וטיפוס ללא מכסה. טיפוס הזה לרוב עם גוף כדורי והם נהיים לאורך הזמן דלים יותר. קיימות דוגמאות מבית שאן, אזור עין גדי, אזור יריחו ירושלים, תל לכיש, אזור שומרון ירושלים, תל לכיש, תל אל-פארעה ועוד. טיפוס שני הם סירי בישול פתוחים ללא בליטה המיועדת למכסה.
ארמנים בישראל
רוב הארמנים בישראל הם נוצרים אורתודוקסים, אך יש קיים מיעוט של ארמנים קתולים וארמנים אוונגליסטים. הארמנים האורתודוקסים הם תחת חסותה של הפטריארכיה הארמנית ואילו הקתולים תחת חסותה של הכנסייה הקתולית הארמנית.
סיר בישול בעת העתיקה
טיפולוגיית כלים בתקופה הלניסטית
בתקופה ההלניסטית סיר בישול נפוץ ביותר הוא כלי עשוים אובניים עם גוף כדורי לרוב עם שתי ידיות וצוואר ארוך יחסית, לעומת כלי בישול רומיים וביזנטיים שהצוואר יותר ארוך. מכלים האחרים ניתן לזהות על ידי שפה וזווית של גוף הכלי. קיימים גם וריאציות שונות והבדלים בטיפולוגיית הכלי.
ארמנים בישראל
התקופה ההלניסטית
כבר בהמאה ה-1 לפנה"ס הייתה נוכחות ארמנית מינורית בארץ ישראל, זאת לאחר שמלך ממלכת ארמניה העתיקה, טיגראנס הגדול הפך את יהודה לוואסל של הממלכה הארמנית.
סיר בישול בעת העתיקה
טיפולוגיית כלים בתקופה הרומית
בתקופה הרומית דופן הכלים היא לרוב דקה יותר, עם צריפה איכותית יותר לעומת סירי בישול הלניסטים, בנוסף צוואר הכלי מתקצר. על הגוף הכלי ניתן לזהות צילוע. ממאה ראשונה לפני הספירה באזור ארץ ישראל ניתן לזהות בתי יוצר מקומיים אשר מייצרים כלים שלרוב דומים לטיפוסים רומיים עם הבדלים מורפולוגיים. לדוגמה הם כלי כפר חנניה שנפוצים באזור הגולן, בית יצור פועל ממאה ראשונה לפני הספירה ועד מאה החמישית לספירה. סירי בישול מכפר חנניה הם כלים אדומים עם צריפה איכותית, הם מחולקים לפי טיפולוגיה ומשתנים בצורתם לאורך הזמן.
ארמנים בישראל
התקופה הביזנטיות
העלייה לרגל הארמנית הראשונה לארץ ישראל הייתה משלחת ארמנית של מספר כמרים בתחילת המאה ה-4, מאז, צליינים ארמנים תמיד עלו לרגל לירושלים. למעשה, אין היסטוריה של ירושלים הנוצרית ללא הנוכחות הארמנית מאז אותה משלחת. הפטריארכיה הארמנית של ירושלים הוקמה ב-638.
בסוף התקופה הביזנטית היו בירושלים 70 מבנים של מוסדות וכנסיות ארמניות. שרדו מהם שני אתרים: באתר ברחוב הנביאים, קרוב לשער שכם ובתחומי המנזר הרוסי בהר הזיתים - טור מלכא. הפטריארכיה הארמנית בירושלים נמצאת בה ברצף משנת 1311. מרכז הכנסייה הגריגוריאנית נמצא ברובע הארמני בעיר העתיקה.
סיר בישול בעת העתיקה
טיפולוגיית כלים בתקופה הביזנטית
הכלים מהתקופה הביזנטית ממשיכים את המסורת הרומית, לעיתים קיימים הבדלים במיקום וזווית של ידיות בין צוואר לגוף. סירים פחות כדוריים יחסית לתקופות קדומות ויותר דו-קונים עם שימוש בחומר כהה לרוב.
טיפולוגית סיר בישול בתקופה הצלבנית
באזור ארץ ישראל בתקופה הצלבנית סירי בישול לרוב הם מייצור מקומי, בין היתר ניתן להבדיל סירי בישול עשויים ביד שמיובאים מקפריסין. הם ממשיכים מסורת יצור מתקופות קדומות. ממאה 12 עד למחצית ראשונה של מאה 13, סירי בישול נפוצים ביותר הם כלים סגורים בעלי צורה כדורית עם דופן דקה וצבע החומר חום-אדמדם, על הגוף קיימים ידיות סרט אופקיות, ידיות מדף וטיפוסים אחרים. כלים הללו ממשיכים את צורת סירי בישול מהתקופה המוסלמית המוקדמת, עם שינויים בצורת השפה וידיות שצרות יותר. החל ממאה 13 מופיע צורת סירי בישול עמוקים עם דופן עבה, הם נכנסים לשימוש וניצול אינטנסיבי, צבע של החומר לעיתים משתנה לחום-בהיר.
ארמנים בישראל
התקופה העות'מאנית
בשנת 1833 נוסד בית הדפוס הארמני הראשון בירושלים בתוך קתדרלת יעקב הקדוש. הגיליון הראשון של "SION", הירחון הרשמי של הפטריארכיה הארמנית, הופץ לראשונה לציבור בשנת 1866. ב-1841 נוסד הסמינר התאולוגי הארמני הראשון בעיר רמלה, ועבר לרובע הארמני בשנת 1845. לאחר רצח העם הארמני הגיעו לארץ ארמנים יתומים שניצלו מהתופת. בשנת 1929 נפתח בירושלים בית הספר הארמני ("Serpots Tarkmanchats Varjaran") הפועל עד היום.
החל משנות ה-50 של המאה ה-19, רבים מהארמנים הפכו לצלמים שפעלו לצלמים הכ הצלם הארמני, גאראבד קריקוריאן הפעיל סדנת צילום ברחוב יפו בשנות ה-70 של המאה ה-19, אחד מתלמידיו היו ח'ליל רעד שנחשב "הצלם הערבי הראשון בארץ הקודש.
סיר בישול בעת העתיקה
סירי בישול בעלי תמיכה
קיימים סוגים שונים של מתקנים שמיועדים לתמיכת סירי בישול יחסית למקור אש, השימוש בהם מאפשר להגיע לטמפרטורות גבוהות יותר ולהכנת המזון מהירה יותר. עדויות לשימוש בבסיסים הללו פוגשים באזור הלבנט, יוון, איטליה ועוד. כלי בישול בעלי שלוש רגליים מכונים טריפודים מופיעים בתקופת הברונזה מאוחרת וברזל I, במכלול קרמי יווני, בנוסף בלבנט בתל אבו הואם גם נמצאו כלים בעלי שלוש רגליים. ביוון בין היתר היו נפגשים פריטי חרס ששימשו כשני רגליים לכלים. עדויות לשימוש נפגשים בפומפיי, ובימיי הביניים קיים ניצור של סירים בעלי שלוש רגליים.
ארמנים בישראל
התקופה העות'מאנית
בזמן מלחמת העולם הראשונה ואחריה, גדל מספרה של הקהילה הארמנית הקטנה בארץ ישראל, עם בואם של פליטי רצח העם. אלה התיישבו בעיקר בירושלים, אך גם ביפו, חיפה, עכו ומספר משפחות בכפרים בגליל. לאחר מלחמת העולם הראשונה, הוקם כפר הניצולים הארמנים שייח' בראק, שננטש לאחר מכן בשנת 1981.
סיר בישול בעת העתיקה
שימוש
את השימוש בסירי בישול ניתן לחלק לשתי מטרות עיקריותː הראשונה היא שימוש בכלי להכנת המזון ושנייה היא שימוש למטרות הקבורה.
שימוש למטרות הבישול
שימוש בסירי בישול משפר את טכנולוגיית עיבוד המזון, מאפשר שליטה בטמפרטורות, מעלה את זמן הכנת המזון ומאפשר שימוש חוזר בכלי. בנוסף, כלים קרמיים המיועדים להכנת המזון אפשרו שימוש במבחר רחב של משאבי המזון, הם אפשרו תהליך הרתחה ובישול שהפכו את המזון לעיכולי ולטעים יותר. סגנונות בישול שונים קשורים בעיקר להיבטים מורפולוגיים של הכלים. כלומר, צורת הכלים ושפה צרה מאפשרת ערבוב מרכיבי המזון וחימום שלהם. צוואר קצר מעיד על כך שמרכיבים קשים חייבים היו להיות יחסית קטנים ומכאן שסירי בישול בעת העתיקה שימשו לרוב לבישול מנות נוזלים כמו מרקים וקטניות.
ארמנים בישראל
התקופה הבריטית
ב-1919 הובאו לירושלים מספר אומנים ארמנים לשיפוץ האריחים של חזית כיפת הסלע, חלק מאותם אמנים נשארו בירושלים לאחר שסיימו לשפץ את כיפת הסלע ופיתחו את אמנות הקרמיקה הארמנית בעיר.
לפני מלחמת העצמאות היו בארץ ישראל לכל היותר 10,000 ארמנים. לאחר מלחמת העצמאות ובעקבות חלוקת ירושלים היו בארץ ישראל שתי קבוצות של ארמנים: קבוצה אחת של ארמנים בעלי אזרחות ישראלית שהתגוררו בשטחי ישראל וקבוצה אחת של ארמנים בעלי אזרחות ירדנית שהתגוררו מעבר לקו הירוק (רובם התגוררו ברובע הארמני).
סיר בישול בעת העתיקה
שימוש בקבורה
קונטקסט נוסף לשימוש בסירי בישול הוא קבורה. סירי בישול נמצאו בין מנחות הקבורה הפחות נפוצות במערות קבורה בממלכת יהודה בתקופת הברזל. סירי בישול רבים עם כלי בישול אחרים התגלו בקונטקסט של מערות קבורה שמתאפיינים למאה ה-1 לפנה"ס. אחד הפרשנויות האפשרית לשימוש בסירי בישול בקונטקסט קבורה טוענת כי גם מתים זקוקים לאכילה לאחר המוות. בין הדוגמאות הוא סיר בישול שהתגלה בחפירות של לגיון הרומי בעמק יזרעאל, בתוך סיר בישול שלם התגלו שרידי קבורה של האדם.
זיהוי תהליך הכנת המזון
בתוך סירי בישול ניתן לחלק לחמש קטגוריות עיקריותː בדיקת ויזואלית, בדיקה כימית של חומר אורגני בתוך הכלי, ניסוי על תכונות ומגבלות של הכלים, מחקר אתנוגרפי וכתבי עת עתיקים.
בדיקה ויזואלית
זיהוי של הפיח על גוף הכלי יכול לספק מידע מסוימת על תהליך הבישול כך שמבנה של הפיח שמופיעים על הכלי משתנה בהתאם לטמפרטורת החימום. כך מבנה של פיח יכול לעיד על מיקום על כלי יחסית למקור אש. בנוסף עדויות של פיח על גוף הכלי יכולים לשמש להגדרת של שימוש הכלי למטרות הרתחה, בישול, טיגון, רותחים. שרידי פיח על צד החיצוני הרחב ביותר, מעידים על השימוש בתוך אש כנראה למטרות הרתחה. שרידי פיח בתוך הכלי יכולים להעיד על ההשפעה מאוחרת או על מזון שנשרף בתוך הכלי.
אנליזה כימית
שימוש בכלים ניתן לזהות לפי בדיקות מסוימות, כך בדיקה פטרוגרפית מאפשרת לראות סימני אש על שבר הכלי. בדיקה נוספת היא האנליזה כימיות על שרידים אורגנים בתוך הכלי שנוצרת בכבוד פעילות הרתחה חוזרת של מוצרי מן החי או מן הצומח, לעיתים תהליך הזה משאיר שרידים אורגנים על הכלי או בטוח נקבובי של החומר. אנליזה מבוססת על בדיקת ליפידים בתוך נקבובי בתוך הכלים ומאפשרת בדיקת ושחזור מרכיבים המזון.
ניסוי ארכאולוגי
מחקר ניסוי ארכאולוגי מאפשר להבין את היבטים פיזיים של התנהגות סירי בישול מעל אש. אף על פי שסירי בישול בעלי מאפיינים המתאימים לעמידות בפעילות החימום, כלי חרס יכולים להיפגע משינוי של טמפרטורות. טיפול של קדר על שטח הכלי או הוספת חסמים יכולים למנוע הופעת הסדקים על צד הפנימי של הכלי שנגרמים משינויי טמפרטורה בזמן הכנת המזון. בין היתר שימוש בקווארץ כתוספת לחומר של סירי בישול מעלה את העמידות לחום ומספק יציבות הכלי לשינויים בטמפרטורות.
מקורות כתובים
עדויות להכנת המזון ניתן למצוא בכתובות עתיקות וספרים שהשתמרו עד ימינו. בין הדוגמאות הוא ספר בישול של אפיקיוס שבו הוא כותב על הכנת המזון ומטבח הרומי. בספר נפגשים עדויות להכנת סוגי מרקים שונים ודייסות ועוד. עדות נוספת מספרות רומית, מגיע מאפיגרמות של מרטיאליס, בהם הוא כותב ""אם שעשוית רותחת בתוך סיר אדום, אתה יכול לסרב את הארוחה אצל פטרון" שהוא עדות לסגנון ההכנת המזון בתוך כלי בישול.
שרידי מן החי וצומח בתוך כלי בישול
באזורים גאוגרפים שונים בעולם התגלו עדויות רבות לשרידי מן החיי ומן הצומח בתוך כלי בישול שוניםː
בתרבות
בעת העתיקה קיימות מעט עדויות לתיאור אומנותי של סירי בישול טיפולוגייםː למרות זאת ניתן לראות כלי בישול רבים באומנות רומית.
כפיפה
הכפיפה מאפיינת את ההתנהגות של אלמנט מבני תמוך העמוס בכוח הניצב לו. אלמנט כזה העמוס לכפיפה נקרא קורה. התרשים העליון מציג קורה תמוכה בקצותיה העמוסה בעומס רצוף ובכך היא עומדת בכפיפה. הכפיפה גורמת לכך שיהיו כוחות פנימיים בחתך הקורה. כוחות כאלה מוצגים בתרשים התחתון. הסיבים העליונים של הקורה נלחצים ואילו הסיבים התחתונים של הקורה נמתחים.
בקורה מופיעים 3 כוחות:
בכפיפה כוח הלחיצה וכוח המתיחה הם זוג כוחות השווים בגודלם ומנוגדים בכוונם והם מומנט הכפיפה הפועל בחתך הקורה. המומנט גורם לשקיעה של הקורה, שקיעה האופינית לקורה העמוסה בעומס כפיפה ובחתך הקורה מופיע מאמץ כפיפה. בסיב העליון ביותר של הקורה יהיה מאמץ הלחיצה הגבוה ביותר ואילו בסיב התחתון של הקורה יהיה מאמץ המתיחה הגבוה ביותר. בין שני קצות הקורה השינוי במאמץ הוא שינוי ליניארי העובר מערך חיובי לערך שלילי דרך נקודה שהמאמץ בה הוא אפס. המקום בו המאמץ אפס הוא הציר הנייטרלי של הקורה.
מאמץ הכפיפה בציר הקורה הוא אפס ובמרחק קטן מהציר המאמץ נמוך. ניצול יעיל של חומר הקורה מביא לשימוש בקורות בצורת האות האנגלית I עם אוגנים רחבים כאשר רוב השטח מרוחק מציר הקורה. רוב השטח נמצא במעטפת. כך משיגים מבנה של קורה בעל התנגדות טובה לכפיפה במשקל ובעלות נמוכים.
מאמץ כפיפה בקורה
מודול החתך Z:
המאמץ בקורה:
הנדה קאדר
הנדה קאדר (בטורקית: Hande Kader; 1993 – אוגוסט 2016) הייתה פעילה פוליטית טורקייה וטרנסג'נדרית. קאדר הייתה מוכרת בקרב טורקים בתור אחת מראשי הקהילה הגאה בטורקיה וזאת בעיקר בעקבות תמונה שלה שהתפרסמה ממצעד הגאווה שהתרחש בשנת 2015 באיסטנבול. באוגוסט 2016 היא דווחה כנעדרת על ידי שותפה לדירה לאחר שלא ראה אותה בביתו במשך כשבוע. ב-12 באוגוסט 2016 נמצאה גופתה מושחתת ושרופה לאחר אונס, בצידי דרך. אף על פי שגופתה הושחתה בצורה קיצונית, היא זוהתה עדיין על ידי שותפה לחדר.
קאדר הייתה עובדת מין, והיא נראתה לאחרונה בחייה נכנסת למכוניתו של לקוח. היא נפטרה בגיל 23. בדיווחים החדשותיים נכתב שהשריפה של גופתה התרחשה לאחר מותה, ככל הנראה כדי למנוע זיהויו של הרוצח.
בעקבות מותה, הייתה מחאה ציבורית נרחבת נגד ההתעללות בטרנסג'נדרים בחברה הטורקית.
באוניברסיטת בואזיצ'י החליטה אגודת הסטודנטים הלהט"בים לחלק מלגה לכבוד הנדה קאדר שתינתן לסטודנט טרנסג'נדר שילמד במוסד בין 2018-2017. עם זאת, נשיא האוניברסיטה הודיע מאוחר יותר שהתרומה לא הובאה לידיעתו והוא החזיר את הכסף לתורמים וביטל את המלגה.
קונביאסה
קונביאסה (בספרדית: Conviasa; ראשי תיבות של Consorcio Venezolano de Industrias Aeronáuticas y Servicio Aéreo), היא חברת התעופה הלאומית של ונצואלה, שבסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי סימון בוליבר של העיר מאיקטיאה שבקראקס. החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות בוונצואלה וכן טיסות בינלאומיות לבואנוס איירס, הוואנה, קינגסטאון, מנגואה, מדריד, טרינידד וטובאגו, בוגוטה.
תולדות החברה
בינואר 1997 חברת התעופה הלאומית של ונצואלה, ויאסה, הפסיקה את פעולותיה לאחר 37 שנות שירות, מטעמים כלכליים. במאי 2001 עלתה ההצעה ליצור חברת דגל חדשה לוונצואלה, וב-30 במרץ 2004 נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס חתם על צו כדי ליצור באופן רשמי את חברת התעופה החדשה קונביאסה. ב-28 בנובמבר ערכה החברה את טיסת הבכורה שלה וב-10 בדצמבר החלה החברה את פעולתה עם טיסות סדירות פנימיות ובינלאומיות.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
Macintosh XL
Macintosh XL זוהי גרסה של סדרת המחשבים Apple Lisa שיוצרה על ידי אפל מחשבים. בהגדרות ה־Macintosh XL המחשב מסופק עם MacWorks XL, תוכנת Lisa שמאפשרת 64K אימולציית ROM. מחשב זהה שנמכר בעבר הוא הlisa 2/10 עם מערכת הפעלה Lisa בלבד.
חומרה
Macintosh XL בעל כונן דיסקטים "400K 3.5 ודיסק קשיח בנפח 10MB. ניתן להרחיב את נפח האחסון ב־5 או 10MB על ידי דיסק קשיח חיצוני. המחשב השתמש במעבד Motorola 68000, עם 5MHz ביחד עם זיכרון בנפח של 512 KB.בזמן שחרור ה־Macintosh XL בינואר 1985, המחשב כונה בפי אפל כ-"האקינטוש". המחשב יצא מפס הייצור כ־5 חודשים אחר כך, בסוף אפריל 1985.
שדרוגים
בגלל קשריו עם Lisa - ובניגוד לכל מחשבי המקינטוש האחרים - Macintosh XL השתמש בפיקסלים מלבניים. הרזולוציה של ה־Macintosh XL בעל מסך 12 אינץ' היא 720x364. פיקסלים מרובעים היו זמינים דרך ערכת מסך למחשב, ששינתה את הרזולוציה ל-608x432. ניתן היה להחליף את המעבד בלוח מעבד חדש המכיל עד ל־8MB RAM, שנקרא XLerator 18. כמות הRAM המקסימלית כולל כרטיסי RAM פנימיים הייתה עד 2MB - פי 4 מהנפח המקסימלי בגרסאות המקינטוש הקודמות.
דוקטור הו - עונות
רשימת העונות והפרקים שמצוינים כאן מתייחסים לסדרה החדשה בלבד (2005 והלאה):
עונה 1
העונה כללה 13 פרקים. החלה ב-25 במרץ 2005 והסתיימה ב-18 ביוני 2005.
עונה 2
העונה כללה 13 פרקים. החלה ב-15 באפריל 2006 והסתיימה ב-8 ביולי 2006.
עונה 3
העונה כללה 13 פרקים. החלה ב-31 במרץ 2007 והסתיימה ב-30 ביוני 2007.
עונה 4
העונה כללה 13 פרקים. החלה ב-5 באפריל 2008 והסתיימה ב-5 ביולי 2008.
ספיישלים 2009
בשנת 2009 לא שודרה עונה מלאה, שודרו ארבעה ספיישלים שפוזרו לאורך השנה בין 11 באפריל 2009 עד 1 בינואר 2010.
עונה 6
העונה כללה 13 פרקים. החלה ב-23 באפריל 2011 והסתיימה ב-1 באוקטובר 2011.
עונה 7
העונה כללה 13 פרקים. החלה ב-1 בספטמבר 2012 והסתיימה ב-18 במאי 2013.
שחקנים ראשיים
קארן גילאן (איימי) וארתור דארוויל (רורי) עזבו את הסדרה בפרק החמישי לעונה.