cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אורך היממה
התארכות היממה
הגורם בעל ההשפעה הגדולה ביותר על אורך היממה באופן מצטבר, הוא האטת הגאות. עליית וירידת פני המים, פעמיים בכל יממה סביב כדור הארץ כולו, מפעילה חיכוך הבולם את הסיבוב בהדרגה. על-פי השינויים הנצפים במסלול הירח (אותם ניתן לחשב בדייקנות, בעזרת מדידת מרחקים באמצעות קרן לייזר המוחזרת ממראות פינתיות שהושארו על הירח במשימות אפולו), אפשר לחשב שהגאות והשפל גורמים להארכת היממה ב-2.3 מילי-שניות במאה שנים. לדוגמה, לפני מיליון שנה הייתה היממה קצרה מזו של היום ב-23 שניות, ובקמבריון, לפני כ-500 מיליון שנה, היו ביממה רק 21 שעות (כאורכן היום).
גורם ארוך טווח נוסף, הוא השינוי בפחיסות כדור הארץ. כידוע, כדור הארץ אינו כדורי באופן מושלם, אלא אליפסואידי, סיבובו על צירו גורם למתיחה בכיוון התנועה, שבגללה היקפו בקו המשווה גדול מן ההיקף במסלול מקוטב לקוטב. בעידן הקרח, הצטברו בכיפות הקרח שבקטבים מסות קרח אדירות, שתחת לחצן גברה פחיסותו של הכדור. מחקרים גורסים כי הקרח החל לימס לפני כ-10,000 שנה, אבל קרום כדור הארץ אינו מגיב להפחתת הלחץ באלסטיות מושלמת, ומעריכים שדרושות לו עוד כ-4,000 שנה לפני שיגיע לשיווי משקל הידרוסטטי. התהליך מביא להפחתת הרדיוס בקו המשווה, המרוחק מציר הסיבוב, והתנע הזוויתי הקבוע מתרגם את ההפחתה להאצה של הסיבוב. מעריכים שאפקט זה מקצר את היממה בכ־0.6 מילי-שניות במאה שנים, בקורלציה מושהית עם תקופות הקרח השונות.
הנתונים ההיסטוריים שנאספו לאורך 2,700 השנים האחרונות מראים שהיממה מתארכת בכ־1.70 מילי-שניות במאה שנים (עם סטיית תקן של 0.05 מילי-שניות). מדידות אלה מתאימות היטב להשפעות המנוגדות של הגאות וכיפות הקרח.
אם כך, לפני c מאות שנים הייתה היממה קצרה יותר ב-1.7c מילי-שניות. מדידה של היממות שחלפו מאז על-פי השעון הקבוע, לעומת זמן היממה הממוצעת לאורך התקופה, סוטה ב-  מילי-שניות, שהן כ-  שניות. אחת ההשלכות של התארכות היממה, היא על הכנת לוחות אסטרונומיים. כך למשל, לוח שנה מדויק לחלוטין שהוכן לפני 2,000 שנה ולא לקח בחשבון את התארכות היממה, יהיה נגוע בימינו בסטייה מצטברת של כ-3.5 שעות.
ולדימיר פדוטוב
ולדימיר גאורגייביץ' פדוטוב (18 בינואר 1943, מוסקבה, ברית המועצות — 29 במרץ 2009, מוסקבה, רוסיה) היה כדורגלן סובייטי ורוסי ומאמן כדורגל.
מחזיק בשיא ההופעות במדי צסק"א באליפות ברית המועצות (בשנים 1960–1975 והופיע ב-382 משחקים, הבקיע 92 שערים). במדי הנבחרת הסובייטית שיחק 22 משחקים והבקיע 4 שערים. הוא בנו היחיד של שחקן הכדורגל גריגורי פדוטוב וגיסו של המאמן קונסטנטין בסקוב (היה נשוי לבתו, ליובוב קונסטנטינובנה).
מיקייל קייזר
מיקייל קייזר (באנגלית: Michale Kyser; נולד ב-26 בנובמבר 1991) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בבילבאו באסקט.
קריירה
קייזר החל את דרכו כששיחק כדורסל בתיכון לנקסטר שבלנקסטר, טקסס. לאחר מכן הוא עבר לאקדמיית כריסטיאן לייף סנטר בהמבל, טקסס.
בשנת 2011, התחייב קייזר לאוניברסיטת לואיזיאנה טק. בעונתו האחרונה, קייזר הוביל את המכללה לרבע גמר טורניר ההזמנה הלאומי, שם הפסידו לאוניברסיטת טמפל. הוא עזר למכללה לזכות באליפות בשנים 2013, 2014 ו-2015. בעונת, הוא הפך לחוסם המצטיין בכל הזמנים של לואיזיאנה טק.
בשנת 2015, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, החל לשחק קייזר בטורונטו ראפטורס במהלך ליגת הקיץ של ה-NBA. הוא שותף בארבעה משחקים, בהם העמיד 3.5 נקודות ו-4.0 ריבאונדים ב-14.6 דקות בממוצע למשחק. ב-23 ביולי 2015, הוא חתם בראפטורס, אך ב-24 באוקטובר הוא שוחרר מהקבוצה לאחר ששותף במשחק קדם עונה אחד. ב-31 באוקטובר הוא חתם בקבוצת הבת של הראפטורס מליגת הפיתוח של ה-NBA, ראפטורס 905.
ב-30 באוגוסט 2016, חתם קייזר בתדמון זוק מהליגה הלבנונית, אך הוא עזב את הקבוצה לפני שרשם בה הופעה. ב-25 בנובמבר הוא חתם בסולט לייק סיטי סטארס. למחרת הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במהלך ההפסד 84–117 לטקסס לג'נדס, כשהוא רושם 8 נקודות, 2 ריבאונדים ואסיסט ב-15 דקות. ב-3 במרץ 2017, שוחרר קייזר מהקבוצה.
ב-23 בספטמבר 2017 חתם קייזר בפאראלימני מהליגה הקפריסאית, שם העמיד בממוצע 15 נקודות, 14 ריבאונדים ו-3 חסימות למשחק. ב-29 בנובמבר 2017 הוא עזב את פאראלימני על מנת להצטרף לקימיס מהליגה היוונית. במהלך העונה הוא הוביל את הליגה בחסימות עם 1.9 חסימות למשחק. בעונת, שיחק קייזר באריס סלוניקי.
ב-26 באוקטובר 2019, חתם קייזר בלייקלנד מג'יק. בקבוצה העמיד קייזר ממוצעים של 9.0 נקודות ו-5.8 ריבאונדים ב-26.2 דקות למשחק, לפני שב-10 במרץ 2020 הוא שוחרר מהקבוצה. ב-31 ביולי הוא חתם בואף ריגה מהליגה הלטבית. קייזר העמיד בקבוצה ממוצעים של 10.5 נקודות ו-7.9 ריבאונדים למשחק.
ב-15 ביולי 2021, חתם קייזר בהפועל חולון מהליגה הישראלית.
שלמה סטרליץ
שלמה סְטְרֵלִיץ (Strelitz; 7 בינואר 1923–1999) היה מתמטיקאי, פרופסור באוניברסיטת וילנה ולאחר עלייתו לישראל ב-1973 פרופסור באוניברסיטת חיפה, ממייסדי המחלקה למתמטיקה באוניברסיטה.
קורות חיים
סטרליץ נולד בשנת 1923 בקובנה בירת הרפובליקה הליטאית הראשונה במשפחה ציונית דוברת עברית. אביו, יונה סטרליץ, היה מורה עברי, חבר מרכז הסתדרות המורים העבריים "המורה" בליטא. משנת 1929 למד בגימנסיה העברית הריאלית בעיר, ועם סיום לימודיו ב-1939 החל ללמוד באוניברסיטת קובנה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פונה עם משפחתו לפנים ברית המועצות.
עם תום המלחמה שב לליטא (שעתה הייתה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית, חלק מברית המועצות). למד מתמטיקה באוניברסיטת וילנה, ובהמשך הצטרף לסגל שלה. ב-1953 קבל תואר דוקטור. ב-1968 היה לפרופסור באוניברסיטת לנינגרד ושב ללמד באוניברסיטת וילנה. אחד הסטודנטים שלו בתקופה זו היה יהושע זק, לימים זוכה פרס ישראל בפיזיקה, ששנים רבות לאחר מכן סיפר על הערכתו המיוחדת את סטרליץ.
תחום מחקרו העיקרי של סטרליץ היה הבעיות האסימפטוטיות של פונקציות שלמות מוכללות ושימושיהן במשוואות דיפרנציאליות בתחום המרוכב. הוא פרסם ספרים ומאמרים רבים. במסגרת שנות השבתון שלו עבד באוניברסיטאות בחו"ל – אוניברסיטת אילינוי, אוניברסיטת דרום לואיזיאנה, אוניברסיטת וירג'יניה המערבית ואחרות. לאחר יציאתו לגמלאות המשיך לעסוק במחקר מתמטי, ללמד ולהשתתף בישיבות מקצועיות באוניברסיטה.
שלמה סטרליץ נפטר ב-1999.
פרסומיו
בין עבודותיו: הספר Asymptotic properties of analytic solutions of differential equations (וילנה 1972) ועבודתו הגדולה האחרונה (כ-100 עמודים) "Asymptotics for solutions of linear differential equations having turning points with applications" (יצאה לאור לאחר מותו בשנת 1999, בפרסום המתמטי רב-היוקרה Memoirs of the American Mathematical Society).
רג'ינה ספקטור
רג'ינה איליניצ'נה ספקטור (באנגלית: Regina Ilyinichna Spektor; ברוסית: Реги́на Ильи́нична Спе́ктор; נולדה ב-18 בפברואר 1980) היא זמרת-יוצרת, מלחינה ופסנתרנית יהודייה ילידת רוסיה. מתגוררת מ-1989 בארצות הברית.
ביוגרפיה
ספקטור נולדה במוסקבה בברית המועצות למשפחה יהודית. אביה, איליה ספקטור, הוא צלם וכנר חובב. אמה, בלה ספקטור, הייתה פרופסורית למוזיקה במכללה למוזיקה ברוסיה וכיום מלמדת בבית ספר יסודי במאונט ורנון שבמדינת ניו יורק. לה אח בשם בורוך (בייר). ב-1989, כאשר הייתה ספקטור בת תשע, במסגרת הפרסטרויקה אשר איפשרה ליהודים לעזוב את ברית המועצות, נסעה המשפחה לאוסטריה ואז לאיטליה, ולבסוף היגרה לארצות הברית, והתיישבה ברובע הברונקס, ניו יורק.
שורשיה בולטים ביצירותיה, חלקן בעלות מנגינות המושפעות ממוזיקה רוסית ויהודית, בחלקן נשמע בבירור מבטא רוסי. ספקטור אמרה בראיון שהיא מחוברת יותר ליהדותה מאשר לשורשיה הרוסים, והיא אף מודה לאלוהים ברשימות התודות שבאלבומיה Soviet Kitsch ו-Begin to Hope. ספקטור קוראת עברית, ולמעשה הפעם הראשונה בה שרה לאנשים את השירים שכתבה הייתה בטיול לישראל בגיל 16 כמשתתפת בתוכנית של מכון נסיעה.
מאז תחילת הקריירה שלה בשנת 2000 הוציאה ספקטור שמונה אלבומים, השניים הראשונים "11:11" ו"Songs" בהוצאה עצמית, השלישי "Soviet Kitsch" חצי בהוצאה עצמית וחצי בשיתוף הלייבל "Sire". ספקטור נחשבה למזוהה עם זרם האנטי פולק הניו-יורקי (שמוגדר בדרך כלל כשילוב של מנטאליות מוזיקת הפאנק ובין סגנון מוזיקת הפולק), שהוא למעשה יותר קבוצה של יוצרים מזרם מוזיקלי, אך אלבומה משנת 2006 - "Begin to Hope", והסינגל הראשון מתוכו -"Fidelity", הושמע רבות על ידי תחנות רדיו בעולם. רבים ממעריציה התאכזבו משינוי הכיוון שהתבטא באלבומה הזה, אך הופעותיה נותרו כשהיו, ולרג'ינה ספקטור ביקורת המעריצים לא הפריעה, כפי שאמרה בראיון אחרי יציאת האלבום: "אני יודעת שהיה מי שהתעצבן, אבל אני לא מתרשמת מטהרנים. זאת התשובה שלי אליהם: אתם בטח הייתם שורקים בוז לבוב דילן כשהוא עבר לגיטרה חשמלית. אני יודעת שאני לא הייתי עושה את זה. אתם בטח הייתם נוטשים את הביטלס אחרי 'Drive My Car'. אם כולם היו כמוכם, לא היינו מקבלים את 'A Day in the Life'".
ספקטור אמנם פסנתרנית, אך בהופעות היא נוהגת לפתוח ולסיים כל הופעה בשיר א-קפלה, וישנם מספר שירים שהיא נוהגת לנגן על גיטרה חשמלית. את השיר "Poor Little Rich Boy" היא מנגנת על פסנתר ביד אחת וביד אחרת מכה על כיסא או עמוד תווים במקל תופים.
רבים משיריה מעטרים מגוון פסקולים של סרטים וסדרות טלוויזיה. שירה The Call סגר את הסרט "סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן" (The Chronicles of Narnia: Prince Caspian) והוא שיר הנושא שלו, שירה You've Got Time הוא שיר הפתיחה של הסדרה "כתום הוא השחור החדש", וגרסת הכיסוי שלה לשירם של הביטלס While My Guitar Gently Weeps הוא שיר הנושא של סרט האנימציה "קובו: אגדה של סמוראי".
אלבומה השמיני, "Home, Before and After", יצא ב-24 ביוני 2022.
ספקטור גדלה ולמדה לנגן על פסנתר ה"פטרוב" שסבה נתן לאמה. היא נחשפה למוזיקת רוק אנד רול כמו הביטלס, קווין והמודי בלוז מקלטות שאביה נהג להשיג ולהחליף מחברים בברית המועצות (כיון שאי אפשר היה להשיגם חוקית בתקופה). ספקטור נאלצה להשאיר מאחור את הפסנתר שלה. רג'ינה למדה בישיבת "סער" בברונקס. במשך שנתיים למדה בישיבת "פריש" בניו ג'רזי ועברה לבית ספר חילוני וסיימה את לימודיה התיכוניים לאחר שלא הרגישה שמקומה בישיבת דתית. ספקטור ציינה לאחרונה כי על אף שהתעניינה בצעירותה רק במוזיקה קלאסית היא החלה להתעניין מאוחר יותר גם בהיפ הופ, רוק ופאנק.
תחילת דרכה בכתיבת שירים
בניו יורק קיבלה ספקטור בסיס חזק במוזיקה קלאסית ממורתה לפסנתר סוניה ורגזס, מרצה בבית הספר למוזיקה במנהטן, ואיתה למדה עד גיל 17. אף על פי שהפסנתר שלה נשאר במוסקבה, ספקטור מצאה פסנתר במרתף בית הכנסת שבקהילתה עליו הייתה יכולה להתאמן. בנוסף נוהגת לספר שהתאמנה על שולחנות ומשטחים קשים כאשר פסנתר לא היה בנמצא. ספקטור הייתה נוהגת להמציא שירים קצרים בצעירותה אך לראשונה החלה לכתוב ברצינות לאחר ביקור שלה בישראל בטיול של ארגון "נסיעה". זאת לאחר שקיבלה מחמאות מבני נוער בטיול על שיריה. לאחר שחזרה נחשפה לשירים של ג'וני מיטשל ואנני דיפרנקו וקיבלה מהם השראה. היא כתבה את שיר האקפלה הראשון שלה בגיל 16 ושיר לפסנתר ב-18. רג'ינה השלימה בהצטיינות את לימודיה במסלול ארבע שנתי להלחנה בקונסרבטוריון במכללת "פרצס" בניו יורק תוך שלוש שנים וסיימה ב-2001. באותה תקופה עבדה מעט בחוות פרפרים ולמדה סמסטר אחד בטוטנהם, אנגליה. היא נהגה להופיע במועדונים בניו יורק עד שזכתה להכרה, ותוך כדי כך מכרה את אלבומיה (בהפקה עצמית) "11:11" (2001), ו-"Songs" (2002).
סגנון
שיריה של ספקטור מבוססים על תערובת של סגנונות וטכניקות, שילוב של פסנתר, שירה וקולות ווקאליים שונים. רג'ינה אמרה על עצמה בהלצה שכתבה כ-700 שירים, שהיא פחות משתדלת לכתוב אלא ששירים פשוט באים אליה. שיריה בדרך כלל לא אוטוביוגרפיים אלא מבוססים על דמויות ותרחישים מדמיונה. ניתן לראות השפעות ממוזיקת פולק, רוסית, יהודית, היפ הופ, ג'אז וקלאסית. סגנונה המוזיקלי של ספקטור הושווה פעמים רבות לטורי אימוס ולפיונה אפל, זאת למרות התנגדותה להשוואות מסוג זה והעובדה שאמרה כי היא עובדת על כל שיר כך שיהיה לו סגנון ייחודי משלו ולא מפתחת סגנון כללי לכל המוזיקה שלה. כמו כן היא משתמשת באמצעים ווקאלים פחות מקובלים כמו זמזומים, ביט בוקס כחלק מבלדות והקשה עם מקל תופים על כיסא תוך כדי נגינה על הפסנתר. כמו כן משתמשת במבטאים שונים כמו מבטא ניו יורקי כבד בחלק מהמילים, לטענתה, בגלל אהבתה הרבה לעיר ותרבותה.
הופעות
בסיבוב ההופעות הבינלאומי הראשון שלה היא ליוותה את הסטרוקס כמופע חימום במסגרת טור לאלבומם "רום און פייר", אשר במהלכו הקליטו יחד את השיר "Modern Girls & Old Fashion Men".
בין הופעותיה ביקרה בישראל במרץ 2007 והופיעה פעמיים במועדון הבארבי בתל אביב. ב-24 באוגוסט 2013 הופיעה שוב בישראל, הפעם בתיאטרון קיסריה. ב-19 באוגוסט 2017 הופיעה באמפי פארק ברעננה.
חיים אישיים
רג'ינה נישאה למוזיקאי בדצמבר 2011. לשניים נולד בן במרץ 2014. הם מתגוררים בניו יורק. השניים מרבים להופיע ביחד והוציאו מספר שירים משותפים.
מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה (1862–1933)
מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Maria Theresia von Österreich; 18 בספטמבר 1862 - 10 במאי 1933) הייתה נכדתו של לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה, ואשתו של קרל שטפן, ארכידוכס אוסטריה, שהיה מועמד לכתר ממלכת פולין.
ביוגרפיה
מריה תרזה נולדה ב-18 בספטמבר 1862 בעיר ברנדיס-אלטבונצלאו שבאימפריה האוסטרית. אביה קרל סלבטור, ארכידוכס אוסטריה היה בנו של לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה, ואמה מריה אימקולאטה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות הייתה בתו של פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות. מצד האם היו הוריה בני דודים, ומשפחתה השתייכה לענף הטוסקני של בית הבסבורג.
ב-28 בפברואר 1886 התחתנה מריה תרזה עם קרל שטפן, ארכידוכס אוסטריה, ממנו נולדו לה 6 ילדים. בשנת 1895 מת דודו של בעלה - הארכידוכס אלברכט, דוכס טשן ללא ילדים, ובעלה קרל שטפן ואחיו ירשו את נחלותיו, תוך שקרל שטפן זוכה בנחלותיו בגליציה, ארמון פולה בקרואטיה, וכן נכסים בווינה.
בשנת 1916 הכריזו שני הקיסרים, וילהלם השני, קיסר גרמניה ופרנץ יוזף, קיסר אוסטריה, על הקמת ממלכת פולין מחדש, ובכך התאפשרה הקמתה של "מועצת מדינה" שהייתה הכלי השלטוני שבאמצעותו שלטה פרוסיה בשטחי פולין, ולאחר מכן, מ-15 באוקטובר 1917 הוקמה "מועצת עוצרים" ("Rada Regencyjna") אשר אמורה הייתה לשלוט במדינת החסות החדשה, ובעתיד, לבחור לה מלך.
בעלה קרל שטפן היה בעל הסיכויים הגדולים ביותר להיבחר למלך, שכן גר בזיוויץ' שבגליציה, ודיבר פולנית רהוטה. אך על אף שחפץ בכתר, כחבר בבית המלוכה האוסטרי היה צריך את רשותו של ראש הבית, קרל הראשון, קיסר אוסטריה, אשר ירש את פרנץ יוזף שמת ימים ספורים לאחר ההכרזה על הממלכה החדשה. קרל הראשון היסס להעניק את הרשות, שכן חפץ בעצמו להיות למלך פולין. בסופו של דבר לא נבחר מלך לפולין, והשליטה במדינה בפועל הייתה בידי הנס פון בזלר, ולאחר תבוסת פרוסיה במלחמה הוכרז על הקמת הרפובליקה הפולנית השנייה.
לאחר המלחמה התגוררו קרל שטפן ומריה תרזה באחוזתם בזיוויץ', ואף קיבלו אזרחות פולנית. ב-7 באפריל 1933 מת קרל שטפן בביתו, וכעבור חודש ב-10 במאי מתה מריה תרזה אף היא.
משפחתה
ב-28 בפברואר 1886 התחתנה מריה תרזה עם קרל שטפן, ארכידוכס אוסטריה, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
סלג'ילין
סלג'ילין (Selegiline) הוא מעכב מונואמין אוקסידאז. התרופה המשמשת לטיפול בשלביה המוקדמים של מחלת פרקינסון וכן עבור דיכאון ושיטיון. במינונים קליניים נורמליים היא משמשת כמעכב MAO-B בלבד, אך במינונים גדולים התרופה מאבדת את הספציפיות שלה ומעכבת גם MAO-A. בגלל הספציפיות שלה יש לה תופעות לוואי פחותות ממעכבי MAO לא סלקטיביים. התרופה התגלתה על ידי ג'וסף קנול, רופא הונגרי.
שימושים קליניים
השימוש העיקרי של התרופה היא בטיפול במחלת פרקינסון. לעיתים ישתמשו בתרופה הזו לבד, ולעיתים יחד עם תרופות אחרת, בדרך כלל - לבודופה. מחקרים שונים טוענים כי סלג'ילין מאטה את התקדמות המחלה במאובחנים חדשים, אולם טענה זו לא התקבלה באופן נרכב ונדחתה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקני. התרופה מעכבת את נקודת הזמן בו הטיפול בלבודופה הופך להכרחי מ-10–12 חודשים לאחר הדיאגנוזה ל-18 חודשים. הרציונל להוספת סלג'ילין ללבודופה הוא כדי להפחית את הכמות הנדרשת של הלבודופה, ובכך גם להפחית את תופעות הלוואי שלה. השוואות בין חולים עם לבודופה + פלצבו לעומת לבודופה + סלג'ילין הראו כי סלג'ילין הפחיתה את המינון הנדרש של הלבודופה בכ-40%.
במחקר אחד, נטילת לבודופה יחד עם סלג'ילין עצרה לחלוטין את התקדמות המחלה לתקופה של למעלה מ-12 חודשים. בקבוצת הפלצבו, לעומת זאת, התדרדרות המחלה המשיכה.
ב-2006 אושרה התרופה על ידי ה-FDA לטיפול בדיכאון קליני על ידי מדבקה. סלג'ילין משמשת גם (במינונים גבוהים מאוד ביחס לבני אדם) ברפואה הווטרינרית לטיפול בסימפטומים מחלת קושינג בכלבים.
נערכו מחקרים שונים לבדיקת יעילות התרופה לגמילה מטבק או חשיש.
תופעות לוואי
בעקבות נטילת התרופה יכולות להופיע תופעות לוואי קלות כמו סחרחורות, יובש בפה, קושי להירדם, כאבי שרירים, פריחה, בחילות ועצירות. דווחו גם תופעות לוואי כמו שינויי מצב רוח ותנועות בלתי רצוניות. תופעות לוואי חמורות יותר כוללות כאבי ראש חמורים, טכיקרדיה, הפרעות קצב, מחולית וקשיי נשימה. תופעות לוואי אלו דורשות דיווח לרופא.
Steve n seagulls
Steve 'n' Seagulls היא להקת קאנטרי פינית, המנגנת גרסאות בלוגראס לשירי רוק כבד ומטאל פופולריים.
היסטוריה
הלהקה התפרסמה בקיץ 2014 עם פרסום סרטוניה ביוטיוב. הנצפה ביותר הייתה גרסת הכיסוי של הלהקה לשיר Thunderstruck של AC/DC. נכון לאוגוסט 2018, גרסת הכיסוי צברה למעל 66 מיליון צפיות באתר. אלבום הבכורה של הלהקה, Farm Machine, יצא לאור על ידי ספיינפארם רקורדס (Spinefarm Records) ב-8 במאי 2015. בנובמבר 2015, הוציאו לאור גרסה משלהם ל-"Sabotage" של הביסטי בויז, שהתבקשו להכין על ידי The A.V. Club. ב-3 באוגוסט 2016, הלהקה הוציאה לאור גרסת כיסוי לשיר "Aces High" של איירון מיידן, במטרה לקדם את האלבום השני שלהם, Brothers In Farms. האלבום השלישי של הלהקה, Grainsville, פורסם בסוף חודש אוגוסט 2018.
דיסקוגרפיה
סינגלים
כוורת בפארק
כוורת בפארק הוא שמו של אלבום הופעה של להקת "כוורת" משנת 1998.
ב-28 במאי 1998, לכבוד שנת היובל למדינת ישראל וחצי היובל לצאת אלבום הבכורה של "כוורת", "סיפורי פוגי", התאחדה הלהקה למופע ענק חד-פעמי בפארק הירקון. האיחוד לווה בהוצאת שני שירים חדשים שנכתבו במשותף על ידי מספר חברים בלהקה - "זוכר, לא זוכר" בהשתתפות DJ צ'ופי, ו"מחפש דרך חזרה". במופע בוצעו מבחר שירים מהרפרטואר העשיר של הלהקה, מספר שירים מקריירות הסולו של כל אחד מחבריה וכן שני השירים החדשים. המופע יצא על גבי אלבום משולש: שני התקליטורים הראשונים כוללים שירים ומערכונים מתוך המופע, והתקליטור השלישי משלב מספר שירים מההופעה, יחד עם קטעים מאולפן ההקלטות, וקטעי איגיון שהוקלטו במהלך החזרות ובנסיעה למופע עצמו.
כמו כן הופק סרט טלוויזיוני באותו שם, בבימוי אבישי גולדשטיין, שליווה את המופע וההכנות אליו ושודר בערוץ 2 אצל הזכיינית טלעד בחודש יולי באותה שנה
דיסק 2
מקורות למחרוזת האקוסטית (שיר מספר 5):
פנדר (ימאות)
פֶֿנדֶר (באנגלית: Fender) או בשמו העברי "פָּגוֹשׁ" הוא אביזר שתפקידו לחצוץ בין גוף של כלי שיט לבין הרציף או כלי שיט אחר.
ניתן למצוא פנדרים גם ליד אסדות קידוח או מצופים לצורך מניעה של פגיעה בהם. בדרך כלל מדובר בצורת גליל הממולא בחומר סופג מכות אך בכלי שיט קטנים כמו יאכטות משתמשים לעיתים גם בצמיגים משומשים.
אם לא תהיה מחיצה בין כלי השיט לרציף, עלולות המכות כתוצאה מתנועת הגלים ליצור חור בדופן כלי השיט ובכך עלולה להוביל לטביעה.
ככל שמשקל כלי השיט גדול יותר, כך הפנדר חייב להיות עבה יותר ומסוגל לספוג את המכה ביתר יעילות.
לרציפים ומבנים אחרים שיכולים לבוא במגע עם כלי שיט, כגון גשרים, מצמידים פנדרים קבועים.
מני צוקרל
מני צוקרל (נולד ב-8 בפברואר 1983) הוא שחקן, חקיין, כוכב ילדים, קומיקאי ובדרן ישראלי. הוא מוכר בשם הבמה "מני ממטרה".
ביוגרפיה
לאחר סיום שירותו הצבאי הצטרף צוקרל ב-2007 לצוותי בידור במלונות באילת.
ב-2009 החל צוקרל להופיע בימי הולדת, לצד עבודה בצוות הבידור של ה"מימדיון". שם הכיר את אורן פודור, שהיה לשותפו למופעי סטנד-אפ. השניים כתבו קטעי מערכונים בהם הופיעו במועדוני סטנדאפ ואף בתוכניות בערוץ ביפ. לאחר החלטתו של פודור לפרוש מפעילות כחלק מצמד הבדרנים, עבר צוקרל להתמקד בהופעות לילדים.
ב-2013 השתתף בקליפ שכלל אומני ילדים ונוצר למען הצלת הילד אליעזר חיים, שם פגש לראשונה את יובל שם-טוב, הידוע כ"יובל המבולבל". בשנת 2014 השתתף צוקרל כאורח בסדרה "מר עגבנייה" בכיכובו של יובל המבולבל. לאחר מכן הגה ויצר עימו שם-טוב, שהפך למנהלו האמנותי של צוקרל, את הדמות "מני ממטרה", והשניים כתבו והלחינו את המערכונים. שנה לאחר מכן החל צוקרל להיות מיוצג על ידי חברת NMC בשיתוף עם שם-טוב.
ב-2016 החל להופיע במופע משלו והצטרף להפקת הקיץ "פסטיפאן - הפתעה בחופשה".
בפברואר 2019 השתתף בפרסומת לחברת "פלאפון", ובאותה שנה החל להשתתף בסדרה "מה קרה למני ממטרה?". שנה אחר כך, פורסמה סדרה חדשה בשם "מני ממטרה והמלון המטורף".
בחנוכה של שנת 2022 השתתף במחזמר "הצגה של משפחה" לצד אשתו פרלה דנוך, מיכאל ושירן ספיר והשחקן מני צור.
בחנוכה 2023 יחזור למופע "מותק של פסטיבל".
חיים אישיים
צוקרל נשוי לשחקנית פרלה דנוך, בתו של הזמר רמי דנוך. השניים השתתפו בתוכנית המציאות "זוג מנצח VIP", ששודרה בשנת 2021.
הכנסייה באובר
הכנסייה באובר היא יצירה באמצעות צבע שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך מ-1890. הכנסייה עצמה נמצאת באובר-סיר-אוּאז (Auvers-sur-Oise), כ-27 קילומטר מצפון-מערב לפריז. כיום, היצירה מוצגת במוזיאון ד'אורסה שבפריז.
אודות היצירה
לצד ציורים אחרים מתקופת הזמן הקצרה באובר-סיר-אואז, כגון "בית העירייה באובר" וציורים של בתים עם גגות סכך, נראה כי ציור זה מזכיר סצנות מהנופים הצפוניים של ילדותו ונעוריו של ואן גוך. ואן גוך חש נוסטלגיה לנופי ילדותו בתקופה ההיא, והוא ציין במכתב כי הוא צייר יצירות מנופי הצפון בהתבסס על זיכרונו.
ואן גוך השתמש בצבע כחול קובלט ליצירת השמיים בציור, צבע שהוא השתמש גם כדי ליצור את "Portrait of Adeline Ravoux" שנעשה באותה תקופה. המוטיב של דרכים מתפצלות המתואר בציור מופיע גם באחת מיצירותיו האחרונות, "שדה חיטה עם עורבים".
החצר של הכנסייה מואר בשמש, בניגוד לכנסייה עצמה הנמצאת בצל. בצעירותו, ואן גוך רצה להיות כומר, אך הוא פוטר מתפקידו. במכתב לאחיו, תיאו, מיולי 1880 הוא ציטט את "הנרי הרביעי" של ויליאם שייקספיר על הריקנות האפלה שבתוך הכנסייה.
הכנסייה באובר הופיעה בפרק העשירי בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "דוקטור הו" בשנת 2010. למרות שבפרק הוצגה הכנסייה באובר, למעשה זאת הייתה קתדרלת לאנדאף שבווילס.
17 ביוני
17 ביוני הוא היום ה-168 בשנה (169 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 195 ימים.
ריי קורצווייל
ריימונד קורצווייל (באנגלית: Raymond Kurzweil; נולד ב-12 בפברואר 1948) הוא ממציא, עתידן וסופר אמריקאי יהודי, חלוץ בתחומי זיהוי תווים אופטי (OCR), זיהוי קול ונושאים אחרים הקשורים לבינה מלאכותית. כתב לפחות שבעה ספרים, מהם חמישה לפחות רבי מכר. שניים מספריו הגיעו למקום הראשון ברשימת ספרי המדע הפופולריים הנמכרים ביותר באמזון: עידן המכונות החושבות (The Age of Spiritual Machines), אשר תורגם לתשע שפות לפחות, בהן עברית ו-The Singularity Is Near, שהיה גם ספר הפילוסופיה הנמכר ביותר באמזון.
קורות חיים
קורצווייל נולד להורים יהודים, שנמלטו מאוסטריה סמוך לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. אביו היה מורה למוזיקה ומנצח ידוע וגם אמו הייתה אמנית (אמנות ויזואלית). גדל בקווינס שבעיר ניו יורק. בנעוריו היה צרכן נלהב של מדע בדיוני. החל לתכנת בגיל 12. זמן קצר לאחר מכן הופיע בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "זה הסוד שלי", בה ניגן על פסנתר יצירה שנכתבה על ידי תוכנת מחשב שפיתח בעצמו.
בשנת 1970 קיבל תואר שני במדעי המחשב מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
קורצווייל כתב ספרים בנושאי הבינה המלאכותית, טרנס הומניזם והסינגולריות הטכנולוגית, והמפורסם שבהם הוא ספרו משנת 1999 "עידן המכונות החושבות" ("The Age of Spiritual Machines").
בספטמבר 2008 חשף את הפרויקט החדש שלו, הקמת "אוניברסיטת הסינגולריות" בעמק הסיליקון בקליפורניה, בתמיכת גוגל ונאס"א, ללימוד אינטרדיסציפלינרי של טכנולוגיות חדישות ולניתובן לטובת האנושות.
בחודש דצמבר 2012 מונה למנהל ההנדסה בחברת "גוגל". במסגרת תפקידו, הוא עוסק בשני פרויקטים המתוכננים לשלב בינה מלאכותית במוצרי גוגל. האחד - "לימוד מכונה" שמשמעותו היכולת של מחשב ללמוד מנתונים שמוזנים אליו, והשני - "עיבוד שפות" שפירושו הדרך בה מחשבים ישתמשו במילים כדי להביע רעיונות ויבינו את הדרך בה בני אדם משתמשים במילים כדי לעשות זאת.
המצאות
קורצווייל ניבא מראש את השנה המדויקת בה יפותח "הטלפון החכם" ואת יכולותיו ותיאר את האינטרנט לפני שבכלל המציאו אותו. בשנת 2005 אמר ביל גייטס על קורצווייל: "הוא העתידן הטוב ביותר בנושא הבינה המלאכותית".
חיי נצח
שני ספריו האחרונים עד כה, עוסקים בכך שהתפתחות הטכנולוגיה בשני העשורים הקרובים תאפשר הארכה משמעותית של החיים, עד כדי חיי נצח. בספרו "הסינגולריות קרובה" השתמש, בין היתר, ברעיון של מוח מטריושקה, שיוכל לשמש חיים וירטואליים. ביולי 2014 כתב הגרדיאן הבריטי, כי על פי קורצווייל, בתוך 20–25 שנים, דהיינו עד שנת 2035–2040 יוכל האדם לחיות כמה שנים שירצה וזאת הודות לננוטכנולוגיה, אשר תעצור ואף תדע להפוך את כיוונו של תהליך ההזדקנות, לרפא כמעט כל מחלה אנושית ואף לשפר את היכולות הביולוגיות האנושיות הרבה מעבר למה שהן כיום.
מאמריו
ביקורות
לצד הישגיו הטכנולוגיים הכבירים של קורצווייל, חלקו רבים על עמדותיו לגבי טיב האנושות ועתידה, ובייחוד לגבי רעיון ה'סינגולריות'. כך למשל, תיאר רוברט גראסי (Geraci) את קורצווייל כמושא של פולחן דתי מצד מאמיניו, וכמבטיח ישועה באמצעים טכנולוגיים. תומר פרסיקו ביקר את המשיחיות הגלומה באמונה הכמו-דתית של קורצווייל בכוחה הגואל של הטכנולוגיה. נדב ברמן ש. השווה בין עמדותיו השלילית של קורצווייל ביחס לקיום האנושי בגוף וביחס למיניות הגופנית, לבין שלילת הגוף והמיניות המצויה אצל פאולוס בנצרות הקדומה. מרטין פורד (Ford) בספרו עליית הרובוטים (Rise of the Robots), ביקר את האופי המשיחי הכרוך בשיח הסינגולריות, והסתייג מהדטרמיניזם ההיסטורי הכרוך בו. לצד זאת, אין חולק לגבי ההשפעה הרבה שיש לרעיונותיו של קורצווייל על תפיסות בנות זמננו לגבי טכנולוגיה.
עיטורים ופרסים
קורצווייל קיבל עיטורים ופרסים רבים. בין השאר הוא קיבל לפחות עשרים דוקטורטים לשם כבוד מגופים אקדמאיים שונים, וכן, ב-2001, את הפרס הגדול ביותר בעולם להמצאה כלשהי, פרס MIT-Lemelson בסך 500,000$. בנוסף, בשנת 1999 הוא קיבל את המדליה הלאומית לטכנולוגיה, מהנשיא ביל קלינטון.
בשנת 2002 נכלל שמו של קורצווייל ב"היכל התהילה הלאומי של הממציאים בארצות הברית".
מחוז קוק (אילינוי)
מחוז קוּק (באנגלית: Cook County) הוא מחוז השוכן בחלק הצפון מזרחי של מדינת אילינוי שבארצות הברית, לצד החוף המערבי של ימת מישיגן. המחוז הוא חלק מאזור המטרופולין של שיקגו. בירת המחוז היא שיקגו. כיום זהו המחוז השני בגודל אוכלוסייתו בארצות הברית, לאחר מחוז לוס אנג'לס. נכון לשנת 2008 התגוררו במחוז 5,294,664 איש, שהם כ-43.3% מכלל תושבי מדינת אילינוי.
חלקו הצפון-מזרחי של המחוז נכלל באזור נורת' שור של אילינוי.
היסטוריה
בשנת 1839 פוצל השטח של מחוז קוק, כאשר מחוז דופייג' (DuPage County) הוכרז כמחוז נפרד.
גאוגרפיה
על פי נתוני מפקד האוכלוסין האמריקני, שטח המחוז הוא 4,234.6 קילומטרים רבועים, מהם 2,450 קילומטרים רבועים הם שטחי יבשה, ו-1,784.6 קילומטרים רבועים (42.16%) הם שטחי מים. רוב שטחי המים של המחוז נמצאים בימת מישיגן.
האזור הגבוה ביותר במחוז קוק נמצא בחלקו הצפון מערבי של המחוז, אשר ממוקם בגובה של קרוב ל-305 מטרים מעל פני הים.
מחוז לייק שבמדינת אילינוי גובל במחוז קוק מצפון, מחוז לייק שבמדינת אינדיאנה גובל במחוז קוק מדרום-מזרח, מחוז ויל שבמדינת אילינוי גובל במחוז קוק מדרום, מחוז דופייג' שבמדינת אילינוי גובל במחוז קוק ממערב, מחוז קיין שבמדינת אילינוי גובל במחוז קוק ממערב, מחוז מקהנרי שבמדינת אילינוי גובל במחוז קוק ממערב ומחוז באריאן שבמדינת מישיגן גובל במחוז קוק ממזרח.
דמוגרפיה
על פי נתוני מפקד האוכלוסין משנת 2000, התגוררו באותה העת במחוז 5,376,741 תושבים. צפיפות האוכלוסין הממוצעת הייתה 2,195 נפש לקמ"ר.
כמו כן 9.1% היו ממוצא פולני, 8.1% ממוצא גרמני, 7.9% ממוצא אירי ו-5.7% ממוצא איטלקי. 17.63% דיווחו כי הם נוהגים לדבר ספרדית בביתם ו-3.13% דיווחו כי הם נוהגים לדבר פולנית בביתם.
26.0% מכלל אוכלוסיית המחוז הייתה מתחת לגיל 18, 9.9% היו בין הגילאים 18-24, 31.7% היו בין הגילאים 25-44, 20.7% היו בגילאים 45-64 ו-11.7% היו מעל לגיל 65. הגיל החציוני היה 34. על כל 100 נשים היו 93.9 גברים. על כל 100 נשים מעל גיל 18 היו 90.5 גברים.
ההכנסה החציונית למשק בית במחוז הייתה 45,922 דולרים, וההכנסה החציונית למשפחה במחוז הייתה 53,784 דולרים. ההכנסה החציונית של הגברים במחוז הייתה 40,690 דולרים לעומת 31,298 דולרים של הנשים במחוז. ההכנסה לנפש במחוז הייתה 23,227 דולרים. כ-10.6% מכלל המשפחות במחוז ו-13.5% מכלל האוכלוסייה במחוז היו מתחת לקו העוני. 18.9% מהתושבים שתחת גיל 18 ו-10.3% מהתושבים שמעל גיל 65 נמצאו תחת קו העוני.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין משנת 2008 בין תושבי המחוז 52.9% לבנים (ליתר דיוק, רק 44.9% היו לבנים שאינם היספנים), 25.4% היו שחורים או אפרו-אמריקאים, 0.2% אינדיאנים, 5.7% אסיאתים ו-15.8% אחרים. היספנים ולטינים (אשר יכולים להשתייך לכל אחד מהגזעים המוזכרים מעלה) היוו 22.8% מכלל אוכלוסייה המחוז. נתונים אלו מצביעים על כך שבמחוז קוק כיום קבוצות המיעוט האמריקאיות מהוות למעשה רוב בקרב כלל אוכלוסיית המחוז.
יישובי מחוז קוק
להלן רשימה של יישובי מחוז קוק אשר מוצגים לפי כמות האוכלוסין בסדר יורד:
תתי-מחוזות
להלן רשימה של שלושים תתי-המחוזות (Townships) במחוז קוק המוצגים לפי כמות האוכלוסין בסדר יורד:
רשות המסים בישראל
רשות המסים בישראל היא גוף ממשלתי הפועל במסגרת משרד האוצר ועוסק בעיקר בגביית מיסים וכן במתן מענקים ממשלתיים מסוימים.
הרשות הוקמה ב-1 בספטמבר 2004, בעקבות החלטה של ממשלת ישראל לאחד את האגפים לגביית מיסים - אגף מס הכנסה ומסוי מקרקעין, אגף המכס ומע"מ ושע"ם (שירות עיבודים ממוחשבים). המטרה הייתה "לאחד את ניהול נושא גביית המיסים תחת מנהל ראשי אחד ולהסמיך אותו על פי חוק להפעיל את חוקי המס הרלוונטיים".
מבנה ארגוני
הרשות מונה כ-5,500 עובדים, בהנהלה וביחידות השדה.
הנהלת הרשות, המרכזת את פעילות המטה, מטפלת בנושאים מקצועיים כמפורט:
יחידות השדה
מכס
המכס, כמס המוטל על סחורה המועברת ממדינה אחת לשנייה, הופיע לראשונה במאות ה-18 וה-19. עד אז הוטל המס על העברת סחורות בדרך של תשלום עבור השימוש בדרכים, מעבר בגשר שעל פני נהר, שימוש בנמל וכן עבור הגנה בהעברת אנשים או סחורות ממקום למקום. מדיניות המכס בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית נקבעה בהתאם לעקרונות השיטה הטורקית בעניין ועד שנת 1838 חל איסור על סחר חוץ. בשנת 1838, שנת הרפורמות הגדולות בטורקיה, בוטל האיסור על יבוא ויצוא סחורות בחוזים מסחריים ונקבע מכס על יבוא בשיעור של 5% מערך הסחורה ומכס על יצוא בשיעור של 2.12%.
הבסיס החוקי לגביית המכס בתקופת המנדט הונח ב (1929), (1924),  (1937) ושורה ארוכה של פקודות, תקנות וצווים. עם התבססותו של השלטון המנדטורי בארץ, עלתה חשיבותו של המכס ובמרוצת הזמן, היווה המכס את המקור העיקרי להכנסותיה של הממשלה המנדטורית בכלל וממסים בפרט. עם הנהגתו של מס הכנסה בארץ, החל לרדת חלקו של המכס בכלל הכנסותיה של הממשלה המנדטורית ממסים. מרביתם של שיעורי המכס בתקופת המנדט היו שיעורים קצובים.
הקמת מדינת ישראל הביאה לשינוי במדיניות הכלכלית של הממשל בארץ ובכלל זה גם שינוי במדיניות המכס. העקרונות הבסיסיים עליהם הושתתה מדיניות המכס היו: הגדלת הכנסות, עידוד התעשייה המקומית על ידי הטלת מכס על מוצרי יבוא מוגמרים (שהיו פטורים עד אז) והרחבת מסגרת הפטור לגבי חומרי גלם וציוד לתעשייה, סיוע בשיפור מאזן התשלומים על ידי ייקורם של מוצרי היבוא בעזרת המכס המוטל עליהם ועידוד היצוא על ידי החזרת המכס לגבי חומרי גלם שהשתמשו בהם ליצור מוצרים לייצוא.
מס הכנסה
מס הכנסה הוטל בארץ ישראל, לראשונה, בתקופת המנדט הבריטי, בשנת 1941 כאשר היו בארץ כמיליון וחצי תושבים. כניסתו שינתה את פני מערכת המיסים בתקופת המנדט. הבסיס עליו הוטל המס היה "יכולת התשלום", שנקבעה על יסוד ההכנסה השנתית הכוללת תוך מתן ניכויים שונים. על ההכנסה השנתית החייבת במס הוטל מס בשיעורים העולים עם ההכנסה (שיעור המס השולי נע בין 5% ל-30%). עם כינונה של המדינה קיבלה הממשלה בירושה מממשלת המנדט, מחלקת מס הכנסה מצומצמת למדי. מספרם של הנישומים שהיו ידועים למחלקה זו ב-15 במאי 1948 היה 88,560. ב-21 במאי 1948 התפרסמה ההסמכה הכללית להעברת סמכויות מממשלת המנדט לממשלה הזמנית, ומכוחה סמכויות הגבייה של מושלי המחוזות לפי, בין השאר, ופקודת מס הכנסה, הועברו לשר האוצר.
שע"ם
שע"ם (ראשי תיבות של "שירות עיבודים ממוכנים") היה יחידת מחשוב עצמאית של מינהל הכנסות המדינה שהוקמה ב-1 בינואר 1960, וכעת של רשות המיסים. מנהלה הראשון, יצחק נעמן, הוא שהגה את שמה. עד הקמת שע"ם השתמש אגף מס הכנסה בשירותי המרכז למיכון משרדי (מל"מ), שהיה לשכת שירות של כל משרדי הממשלה. עם הקמתו מנה שע"ם כחמישים עובדים. כיום מונה שע"ם כ-500 עובדים ותקציבו (לשנת 2016) עומד על 160 מיליון ש"ח. המשתמש העיקרי בשירותי שע"ם הוא רשות המיסים, וכן משתמשים בשירותיו מייצגים, לפעולות מול רשות המיסים.
מס ערך מוסף (מע"מ)
ב-1 ביולי 1976 פורסם חוק מס ערך מוסף והותקנו התקנות להפעלתו, שש שנים לאחר ששר האוצר פנחס ספיר מינה ועדה ציבורית בראשות השופט שלמה אשר, לבחינת ההיערכות להטלת המס מבלי לגרום לעיוותים כלכליים וחברתיים. בשנת 1976, עם הפעלת חוק המע"מ, שונה שמה של "הנהלת המכס והבלו" ל"הנהלת המכס ומע"מ".
רשות המיסים
רשות המיסים הוקמה ב-1 בספטמבר 2004, בעקבות החלטה של ממשלת ישראל ב-15 בספטמבר 2003 לאחד את גופי גביית המיסים. לרשות המיסים אוחדו אגף מס הכנסה ומסוי מקרקעין (שנודע גם בשם "נציבות מס הכנסה"), אגף המכס והמע"מ ושע"מ (זרוע המחשוב של אגף מס הכנסה). לראש הרשות החדשה מונה איתן רוב, שהיה קודם לכן מנהל אגף המכס והמע"מ. החליף אותו ג'קי מצא.
בשנת 2011 הורשע דוד ואנונו בלקיחת שוחד, קשירת קשר לביצוע פשע, שיבוש מהלכי משפט ועבירות נוספות שעשה בעת שהיה מנהל אגף חקירות ומודיעין ברשות המיסים, ונידון לשש שנות מאסר בפועל.
תקציב רשות המיסים לשנת 2016 הוא 2.15 מיליארד ש"ח, לא כולל תקציבי מענקים, פיצויים והקלות שהרשות מתפעלת שעמדו על 2.46 מיליארד ש"ח בשנת 2015.
בחודש אוגוסט 2021 יצאה רשות המיסים בתוכנית למלחמה במעלימי מס, על פי התוכנית לרשות תהיה גישה כמעט אוטומטית לחשבונות הבנק של חשודים בהעלמות מס.
משימות של רשות המיסים
תפקידה העיקרי של הרשות הוא לעסוק בגבייתם של המיסים הבאים: לרשות המיסים ישנה יחידה לחקירת העלמות מס, הלבנת הון וכו' שפועלת בשיתוף משטרת ישראל וגופי אכיפת חוק נוספים.
סנט לואיס קרדינלס
סנט לואיס קרדינלס (באנגלית: St. Louis Cardinals) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר סנט לואיס, מיזורי. הקבוצה משחקת בבית המרכזי של הנשיונל ליג.
לאורך שנות קיומה של הקבוצה ועד ל-2021 היא הגיעה 19 פעמים לוורלד סיריס מתוכן זכתה באליפות ה-MLB 11 פעמים, שנייה בהישגים רק לקבוצת הניו יורק יאנקיז.
היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1882 תחת השם הסנט לואיס בראון סטוקינג, והייתה אחת מחמש קבוצות שייסדו את ליגת ההתאחדות האמריקאית באותה השנה. בשנותיה הראשונות זכתה הקבוצה להצלחה גדולה כשהשיגה בארבע אליפויות רצופות בין השנים 1885 ל-1888. לאחר סגירת הליגה בשנת 1892 עברה הקבוצה לשחק בנשיונל ליג, וב-1900 שמה שונה לסנט לואיס קרדינלס.
בעשורים הראשונים הקבוצה לא זכתה להצלחה דומה בנשיונל ליג כפי שהשיגה בהתאחדות האמריקאית, המפנה חל ב-1920 לאחר שהקבוצה נרכשה על ידי בעלים חדש, סם ברדון. ברדון מכר את המגרש הביתי והעביר את הקבוצה לשחק באצטדיון של יריבתה העירונית הסנט לואיס בראונס. בכספים שהתפנו מהמכירה השתמש ברדון על מנת להקים קבוצות משנה ששימשו לטיפוח שחקנים עבור הקרדינלס. מודל זה אומץ מאוחר יותר על ידי שאר קבוצות הליגה. ב-1926 זכו הקרדינלס בוורלד סיריס הראשון בתולדות הקבוצה לאחר ניצחון 3–4 על הניו יורק יאנקיז. הקבוצה חזרה על ההישג עוד חמש פעמים עד 1946.
בשנת 1953 נמכרה הקבוצה לחברת ייצור הבירה אנהאוזר-בוש שבסיסה בסנט לואיס. רכישה זו הפיגה את החשש שהקבוצה תעזוב את העיר על אף המאמצים של בעלי הבראונס, היריבה העירונית. למעשה קרה תהליך הפוך, כספים רבים הוזרמו למועדון, האצטדיון בו שיחקה הקבוצה נרכש על ידי התאגיד, שופץ ושמו שונה לאצטדיון בוש, הבראונס נדחקו מחוץ לסנט לואיס מותירים בכך את הקרדינלס כקבוצת הבייסבול הבכירה היחידה בעיר. בשנות ה-60 זכו הקרדינלס להצלחה כאשר העפילו שלוש פעמים לוורלד סיריס, וזכו פעמיים באליפויות ב-1964 וב-1967.
בשנת 1996 מונה טוני לה רוסה למאמן הראשי של הקבוצה, שנה לאחר מכן צורף החובט המצטיין מארק מקגוויר שבעונת 1998 היה במוקד התעניינות הציבור והתקשורת בארצות הברית, מקגוויר וסמי סוסה מהשיקגו קאבס היו במירוץ לשבירת שיא חבטות ההום ראן בעונה, כאשר בסיומו היה זה מקגוויר שהעמיד את השיא על 70 חבטות.
ב-2004 זכו הקרדינלס באליפות הנשיונל ליג, אך הפסידו בוורלד סיריס לבוסטון רד סוקס 0-4. שנתיים מאוחר יותר עברה הקבוצה לאצטדיון בוש החדש שנבנה בהשקעה של 365 מיליון דולר, באותה שנה הגיעה שוב לסדרת הגמר והפעם זכתה באליפות ה-MLB לאחר ניצחון 1–4 על דטרויט טייגרס.
ב-2011 פיגרו הקרדינלס ב-10.5 משחקים במירוץ לכרטיס האחרון לפלייאוף, כשנותרו 32 משחקים בלבד לסיום העונה, אף על פי כן הצליחו להדביק את הפער במשחק האחרון של העונה. בפלייאוף זכו באליפות הנשיונל ליג והעפילו בפעם ה-18 בתולדותיהם לוורלד סיריס. בסדרת הגמר ניצחו 3–4 את טקסס ריינג'רס לאחר שכבר היו בפיגור 2–3 במאזן המשחקים, וזכו בפעם ה-11 בתולדותיהם באליפות ה-MLB.
תחנת נובוקוזנצקאיה
התחנה ממוקמת ברובע זאמוסקבורצ'יה וקרויה על שם רחוב בשם זהה.
תחנת נובוקוזנצקאיה נפתחה ב-20 בנובמבר 1943, והיא נחשבת לאתר מורשת של רוסיה.
נובוקוזנצקאיה מקושרת במעבר עם שני האולמות של תחנה חוצה פלטפורמות טרטיאקובסקאיה.
ביושוק
ביושוק (באנגלית: BioShock) הוא משחק וידאו מסוגת יריות בגוף ראשון שפותח על ידי Irrational Games (אז בשם 2K Boston) והופץ על ידי 2K Games ב-21 באוגוסט 2007 למערכת ההפעלה Microsoft Windows ולקונסולת המשחקים Xbox 360, ב-17 באוקטובר 2007 לקונסולת המשחקים PlayStation 3, ב-7 באוקטובר 2009 למערכת ההפעלה macOS וב-27 באוגוסט 2014 למערכת ההפעלה לטלפונים החכמים iOS. המשחק הוא הראשון בסדרת המשחקים ביושוק. המשחק מציב את השחקן בתפקיד של ניצול התרסקות מטוס בשם ג'ק שנאלץ לחקור את העיר התת-מימית ראפצ'ר (Rapture), ולשרוד מתקפות מצד מוטציות ורובוטים מכניים שמאכלסים את העיר. המשחק כולל אלמנטים של משחק תפקידים ומשחקי הישרדות שונים.
למשחק ולמשחק ההמשך שלו, ביושוק 2, יצא חידוש כחלק מחבילת האוסף המכונה ביושוק: האוסף ב-13 בספטמבר 2016 לקונסולת המשחקים PlayStation 4 ו-Xbox One, ב-16 בספטמבר 2016 למערכת ההפעלה Microsoft Windows, ב-22 באוגוסט 2017 למערכת ההפעלה macOS וב-29 במאי 2020 לקונסולת המשחקים נינטנדו סוויץ'.
משחקיות
השחקן מגלם את ג'ק שטיסתו התרסקה והוא מגלה עיר תת-מימית בשם ראפצ'ר. הלחימה מתבצעת בעזרת כלי נשק ובאמצעות יכולות לא אנושיות שמתקבלות במהלך המשחק. בחלק מהמשימות ניתן לבחור להשתמש בטקטיקת התגנבות. ראפצ'ר מרושתת במצלמות אבטחה ובמכונות ירי אוטומטיות. בזמן שהשחקן חוקר את ראפצ'ר, הוא אוסף כסף שמשמש לקניית תחמושת, חידוש בריאות, וציוד נוסף, ממכונות מכירה שונות הפזורות בעיר. דרך נוספת להשיג ציוד הוא בעזרת מכונות ה-"U-invent" שמייצרות ציוד וכלי נשק מחלקים שמפוזרים בעיר. ניתן לפרוץ למכונות כדי לקבל בונוסים מיוחדים. לדוגמה, ניתן להגדיר מחדש את מכונות הירי האוטומטיות לתקוף את אויבי השחקן, או לקבל הנחה במכונות אוטומטיות לממכר. הפריצה מתבצעת בעזרת פתירת משחק פאזל שבו עליו לחבר מסלול של צינורות מים בכמות מוגבלת של זמן (ראו תמונה). בשלב מוקדם במשחק, השחקן מקבל מצלמה. בעזרת המצלמה ניתן לצלם אויבים ולנתח אותם, לאחר שניתח את האויב, השחקן זוכה ביתרונות בלחימה מול אויב מאותו סוג.
השחקן אינו יכול למות ואם "החיים" נגמרו הוא מועבר לתא הוויטה (Vita Chambers) הקרוב וכל הפעולות שעשה נשמרות ו"החיים" מתמלאים לחצי מהמקסימליים. למשחק יצא טלאי (Patch) המאפשר לשחקן לבחור לא להשתמש בתאי הוויטה, כך שכשג'ק מת, השחקן יאלץ להתחיל את המשחק מחדש.
השחקן יכול לאסוף ולהשתמש במספר פלסמידים וטוניקים-גנטיים, שנותנים לג'ק את היכולת לבצע התקפות מיוחדות או מעניקים יתרונות פסיביים כמו שיפור בריאות או יכולות פריצה מיוחדות. פלסמידים "פעילים" - אלו שמופעלים על ידי השחקן, כמו רוב הפלסמידים ההתקפיים, דורשים כמות של נסיוב ה-"איב" (Eve Hypos) שמשמש כ"נקודות קסם" במשחקים אחרים, מד ה"איב" (Eve) מתמלא על ידי שימוש במזרקים מיוחדים. "טוניקס" (Tonics) הם פלסמידים פסיביים, ולא דרוש Eve כדי להשיג את הרווחים מהם. השחקן יכול להשתמש במספר מוגבל של פלסמידים וטוניקס בכל עת. המשחק מעודד את השילוב היצירתי של פלסמידים, נשק, והשימוש בסביבה.
ניתן לאסוף פלסמידים בנקודות מסוימות ברחבי העיר או לקנות ב"גני המלקט" (Gatherer's Gardens) בעזרת המוטגן ה"אדם" (ADAM) שהשחקן אוסף מה"אחיות הקטנות" (Little Sisters). בשביל להרוויח ADAM יש להביס את ה"אבא הגדול" (Big Daddy; בני אנוש משודרגים באופן גנטי שהושתלו בחליפת צלילה משוריינת שמתלווים לאחיות) ששומר על אותה האחות. לאחר שהביס אותו, השחקן נמצא בדילמה מוסרית: האם להרוג את האחות הקטנה ולאסוף ממנה את כל ה-ADAM, או לחוס על חיי האחות הקטנה ולהרוויח חצי מהכמות, אולם על כל 3 אחיות קטנות שהשחקן בוחר לא להרוג, הוא יקבל מתנת ADAM גדולה מהאחיות. בזמן ששתיהן בחירות בעלות היתרונות שלהן, אלמנט ההתנגשות המוסרי הזה משפיע על עלילת הסיפור, ובין היתר, על הקושי של המשחק עצמו.
רקע
עלילת המשחק מתרחשת בשנת 1960, בעיר ראפצ'ר (מאנגלית: Rapture), עיר תת-מימית בדיונית, שמאופיינת בדיסטופיה. ראפצ'ר הוקמה על ידי איל הון בשם אנדרו ראיין במטרה ליצור אוטופיה. על מנת להתרחק מהדברים הרעים שקיימים מעל המים, העיר נבנתה בחשאי, מתחת לאוקיינוס האטלנטי בשנת 1946. האנרגיה לעיר מגיעה מהרי געש תת-ימיים. על מנת להגשים את חזונו הביא ראיין מדענים רבים, הדבר הביא להתקדמות מדעית מהירה בתחום ההנדסה וביוטכנולוגיה. אחת מהמדענים, דוקטור בריז'יט טננבאום (Bridgette Tenenbaum), גילתה את ה-ADAM, תאי גזע שנאספו מחלזונות ים ומסוגלים לחדש תאים פגועים, ולשכתב מחדש גנים בגוף. טננבאום הצטרפה לאיש עסקים ומאפיונר ותיק בעיר, פרנק פונטאיין (Frank Fontaine), כדי ליצור את תעשיית הפלסמידים, שהציעה ללקוחותיה שיפורים על-אנושיים.
המשכים
לאחר ההצלחה הביקורתית והכלכלית של ביושוק, אירשינאל גיימס פיתחו בשנת 2010 המשך הנקרא ביושוק 2, המתרחש כשמונה שנים לאחר אירועי המשחק הראשון ומספרים את סיפורו של "דלתא", אב-טיפוס של "ביג דדי" שלאחר שהוא מופעל בשנית (לאחר שנהרג עשר שנים לפני כן) מחליט לצאת ולחפש את אלינור, אחות קטנה שהייתה קשורה אליו. סופיה לם, אימה של אלינור, פוחדת מאיחוד זה ושולחת את אנשיה לעצור אותו. כמו קודמו, ביושוק 2 היה הצלחה כלכלית, אך זכה לביקורות נמוכות יותר (88 לעומת 97 באתר מטה-קריטיק). על אף שמרבית המבקרים ציינו כי המשחק משפר את המשחקיות של הראשון כמעט בכול דרך, בנוסף לעלילה עמוקה, רבים ביקרו את כישלונו של המשחק להחדיר מאפיינים חדשים לסדרה.
מאוחר יותר ב-2010 הוכרז והוצג המשחק הבא בסדרה, ביושוק לנצח (BioShock Infinite). לעומת קודמיו, שהתרחשו בעיר תת-ימית בשנות ה-60, אינפינייט מתרחש בשנת 1912 בעיר מעופפת הנקראת "קולומביה", ומציגה את סיפורו של בוקר דוויט, סוכן פרוע ושתיין של הפינקרטון שנשלח למצוא ולהציל אישה צעירה בעלת יכולות משונות בשם אליזבת'. פיתוח המשחק עבר קשיים ושינויים רבים ואינפינייט נדחה לבסוף למרץ 2013. עם יציאתו המשחק זכה לביקורות גבוהות במיוחד ושבחים והשיג ציון בין 95 ל-96 באתר MetaCritic.
יחסי חוף השנהב–ישראל
יחסי חוף השנהב–ישראל הם היחסים הבילטרליים שבין חוף השנהב וישראל. כיום שתי המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים מלאים. חוף השנהב מחזיקה בשגרירות ברמת גן וישראל מחזיקה בשגרירות באביג'אן.
מצבת הזיכרון
עיצוב המצבה
המצבה עוצבה ב-1917 בידי האדריכל הבריטי סר אדווין לצ'נס (Edwin Lutyens) עבור ועדת חבר העמים לקברי מלחמה, המופקדת על הנצחת חללי חבר העמים הבריטי בשתי מלחמות העולם. צורתה מבוססת על הגאומטריה שבעיצובו של הפרתנון, אף על פי שהעיצוב נמנע בכוונה תחילה מזיהוי עם דת מסוימת. אבן המצבה נחה על גבי במה בת שלוש מדרגות, וחזותה היא כשל ארון קבורה או מזבח. ממדי המצבה הם 3.5 מטרים לאורך ו-1.5 מטרים לגובה, ומשקלה 10 טונות. המצבה עוצבה תוך שימוש באנטזיס על מנת לתקן את העיוות האופטי הנוצר בהתבוננות בה מלמטה.
יחסי חוף השנהב–ישראל
השנים הראשונות
מדינת ישראל הכירה בחוף השנהב ביום קבלת עצמאותה, ב-7 באוגוסט 1960, וכוננו יחסים דיפלומטיים מלאים בין שתי המדינות. במברק ששלחו נשיא המדינה ושרת החוץ גולדה מאיר, הודיעה מדינת ישראל גם על הענקת 15 מלגות לסטודנטים מהמדינה ללימודים בישראל. בתחילת 1961 מונה שלמה הלל לשגריר ישראל בחוף השנהב ובמקביל כשגריר שאינו תושב בוולטה עילית, בניגריה ובדהומיי. באפריל נערכה תערוכה ישראלית באבידג'אן, בה השתתפו מספר חברות מישראל.
מצבת הזיכרון
עיצוב המצבה
המצבה, כמו צלב ההקרבה שעוצב על ידי האדריכל רג'ינלד בלומפילד (Reginald Bloomfield), היא מרכיב עיצובי סטנדרטי של בתי הקברות הצבאיים הבריטיים, אך בעוד גובה הצלב וממדיו משתנים בהתאם לממדי האתר בו הוא מוצב (הגובה נע מ-5.4 מ' ועד 9 מ'), ממדי המצבה קבועים, וזאת על פי דרישתו של לצ'נס. לכן הוחלט להציב את האבן בדרך כלל רק בבתי קברות גדולים יחסית – כאלו שיש בהם אלף קברים או יותר.
יחסי חוף השנהב–ישראל
השנים הראשונות
במאי 1960 הגיע השגריר הראשון של חוף השנהב לישראל והשתקע בירושלים. השגריר, ז'אן באסטיסט מוקי, הגיש את כתב האמנתו לנשיא המדינה, יצחק בן-צבי ב-26 במאי. למרות לחצים מצד גורמים שונים, שחוף השנהב תעביר את השגרירות לתל אביב, החליט הנשיא פליקס הופואה-בואני שהיא תישאר בירושלים. במאי גם נחתם הסכם לסיוע חקלאי, במסגרתו שלחה מדינת ישראל 6 מדריכים חקלאיים למדינה. ב-20 באוגוסט 1960 הגיע שר הביטחון של חוף השנהב לביקור של עשרה ימים בישראל. ביום האחרון של הביקור, חתם סגן שר הביטחון שמעון פרס על סכם לשיתוף פעולה בין ממשלות חוף-השנהב וישראל, לאספקת ידע ומומחים להקמת ארגוני נוער, כדוגמת הנח"ל והגדנ"ע. על פי ההסכם, משרד הביטחון של מדינת ישראל יעמיד את ניסיונו בהקמת הנח"ל והגדנ"ע לרשות משרד הביטחון של חוף השנהב במגמה להקים ארגונים דומים.
מצבת הזיכרון
עיצוב המצבה
על גבי אבן המצבה חרותה הכתובת "Their Name Liveth for Evermore" ("שמם יחיה לדור ודור"), הלקוחה מספר בן סירא, פרק מ"ד, פסוק י"ג. מילים אלה הוצעו לוועדה על ידי הסופר רודיארד קיפלינג, היועץ הלשוני שלה, אשר בנו נהרג במלחמת העולם הראשונה.
יחסי חוף השנהב–ישראל
הקמת הנח"ל של חוף השנהב
בעקבות חתימת ההסכם בין שתי המדינות, שיגרה ישראל לאביג'אן באפריל 1962 משלחת של 16 מומחים ישראלים בראשות סגן אלוף אתיאל עמיחי שהקימו מסגרת הנח"ל מקומית כשירות לאומי (Service Civique Ivorien), כחלק אינטגרלי מצבא חוף שנהב. יעדיו היו "לעורר רוח חלוצית בקרב הנוער, להחזירו אל הקרקע, ללמדו שהעיסוק בחקלאות הוא נעלה ולא נחות, ולבסוף להשיג נכונותם של החניכים, להתיישב התיישבות קבועה ולראות את עתידם בחקלאות". כצעד ראשון, הוחלט לייסד בבואקה (Bouaké) שבמרכז המדינה בית ספר חקלאי מרכזי; בוגריו, כך תוכנן, ישמשו מדריכים בחמש חוות חקלאיות שאליהן יגיעו החיילים בתום שנת שירותם הראשונה בצבא. באוקטובר 1962 דיווח זאב אשכולות, ראש משלחת צה"ל בחוף השנהב, כי בתוך זמן קצר הפך הנח"ל "למפעל הישראלי המרכזי כאן מכל הבחינות".
ניתוק וחידוש היחסים
בשנת 1973 לאחר מלחמת יום הכיפורים היחסים בין השתיים נותקו לאחר החלטה של רבות ממדינות אפריקה שמדרום לסהרה לנתק את היחסים עם ישראל.
מצבת הזיכרון
עיצוב המצבה
על פי המסורת, המקום להנחת זרי פרחים במהלך טקסי זיכרון הנערכים בבתי הקברות הצבאיים הבריטיים הוא למרגלות אבן המצבה.
יחסי חוף השנהב–ישראל
ניתוק וחידוש היחסים
למרות ניתוק היחסים נמשכו קשרי המסחר בין המדינות. בפברואר 1977 אף נפגש נשיא חוף השנהב פליקס הופואה-בואני עם ראש ממשלת ישראל יצחק רבין בז'נבה.
בסוף 1985 החלו מגעים עם חוף השנהב לחידוש היחסים הדיפלומטיים. ב-18 בדצמבר, תיווכה העיתונאית תמר גולן בתאום פגישה בין נשיא חוף השנהב פליקס הופואה-בואני וראש ממשלת ישראל שמעון פרס בז'נבה, בה הודיעו על חידוש היחסים הדיפלומטיים בין המדינות. היחסים חודשו באופן רשמי בפברואר 1986, לאחר אשרור של הפרלמנט של חוף השנהב. בספטמבר 1985 נפתחה מחדש השגרירות של חוף השנהב בשכונת קטמון בירושלים (חוף השנהב המשיכה להחזיק בבניין למרות ניתוק היחסים בין המדינות), אך חודש אחר כך הודיעה המועצה הלאומית של חוף השנהב, בראשות הנשיא הופואה-בואני, כי תעביר את השגרירות לתל אביב. מאחר שהיא מבקשת לכבד את החלטה 478 של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-20 באוגוסט 1980 בתגובה לחקיקת חוק יסוד: ירושלים בירת ישראל על ידי הכנסת ב-30 ביולי 1980, שקראה למדינות החברות באו"ם להוציא את הנציגויות הדיפלומטיות שלהן מירושלים.
במאה ה-21
שגרירות חוף השנהב בישראל הייתה ממוקמת בתל אביב ובית השגריר בכפר שמריהו. בשנת 2016 עברה השגרירות לרמת גן.
סגירת שגרירות ישראל בשנת 2011
באפריל 2011, בעקבות מלחמת האזרחים השנייה שפקדה את המדינה, ביקשה ישראל מצרפת ומארצות הברית לסייע לה בהגנה ובפינוי במידת הצורך של הדיפלומטים הישראלים בשגרירות בחוף השנהב, ושל 18 האזרחים הישראלים שנמצאו באבידג'אן. תחילה הוחלט לא לפינות את השגרירות, אולם לאחר שבועיים בהם הסתגרו הדיפלומטים הישראלים בבית השגריר, הוחלט לפנותם בעקבות השתלטות חיילים מקומיים על בית השגריר היפאני. כוח נגמ"שים של האו"ם פינה את הנציגים מבית השגריר תחת חילופי אש כבדים.
קשרי מסחר
הסכם הסחר הראשון בין המדינות נחתם בשנת 1961 בידי משלחת של משרד המסחר והתעשייה. במסגרת ההסכם ישראל התחייבה לרכוש מחוף השנהב יהלומים, עצים, קקאו וקפה ולישראל הותר לשווק לחוף השנהב מוצרים שונים, ובכלל זה חומרים לבניית בית מלון בעיר הבירה, שנבנה על ידי האחים מאיר. ממשלת ישראל העניקה לצורך זה גם אשראי של 1.5 מיליון דולר לממשלת חוף השנהב.
בינואר 1965 נחתם הסכם לשיתוף פעולה כלכלי וטכני בין המדינות, שכלל הורדת מכסים על סחורות שונות.
בנובמבר 1965, נחתם הסכם סייע חקלאי בין מדינת ישראל לחוף השנהב, שבוצע באמצעות החברה הממשלתית לפיתוח חקלאי אגרידב. בשנת 1970 זכתה אגרידב במכרז בהיקף של 20 מיליון דולר להקמת סכרים והכשרת שטחים חקלאיים בחוף השנהב. בפרויקט עבדו 24 איש מישראל ו-700 עובדים מקומיים.
בשנת 2001 החלה חברת החשמל במשא ומתן להקמת תחנות כוח קטנות שיופעלו בגז בחוף השנהב. עם תחילת מלחמת האזרחים במדינה הפרויקט בוטל.
בשנת 2005 יזמה חברת הנדל"ן הישראלית "קבוצת גמול", פרויקט בנייה רחב היקף למגורים בעיר ימוסוקרו.
בשנת 2018 זכתה חברת ההנדסה הישראלית קבוצת ברן, במכרז לתכנון וההקמה של פרויקט בתחום תשתיות המים בהיקף של 800 מיליון שקל.
בינואר 2020, הודיע בנק דיסקונט כי הוא יממן פרויקט התפלה בחוף השנהב בסכום של 160 מיליון אירו.
יצוא ביטחוני
במהלך מלחמת האזרחים הראשונה בחוף השנהב סיפק סוחר הנשק הישראלי משה רוטשילד נשק רב לכוחות הממשלה. וחברת אירונאוטיקס סיפקה מזל"טים. בנובמבר 2004, דיווח ערוץ הטלוויזיה הצרפתי "TF1" כי "שכירי חרב ישראלים המסייעים לצבא חוף השנהב הפעילו מזל"טים, שסייעו להפצצת בסיס הצבא הצרפתי במדינה". הצבא הצרפתי הגיעה לחוף השנהב במטרה להשכין שלום ולתווך במלחמת האזרחים. העיתון "לה מונד" גם דיווח כי קבוצה של 46 יועצים ישראלים הפעילו מרכז האזנות ומודיעין עבור צבא חוף השנהב.
ביולי 2005, משלחת מיוחדת של האו"ם הגיעה לישראל כדי לחקור אם חברות ואנשי עסקים מישראל מפרים החלטת אמברגו של מועצת הביטחון של האו"ם נגד מכירת נשק לחוף השנהב. באפריל 2016, דו"ח מומחים של מועצת הביטחון של האו"ם טוען כי חברה ישראלית העבירה אמצעי ראיית לילה לחוף השנהב, תוך הפרת הסנקציות הבינלאומיות על המדינה.
מהגרים מחוף השנהב בישראל
בתחילת שנות ה-2000, בעקבות מלחמת האזרחים הראשונה בחוף השנהב, הגיעו לישראל, לפי ההערכות, כ-2,000-1,500 מהגרים מחוף השנהב. רבים מהם הגישו בקשות למקלט, אך עד 2012 רק שתי בקשות מתוך 1,500 התקבלו. עם זאת הם קיבלו ההגנה קבוצתית מפני גירוש עקב מלחמת האזרחים. במאי 2011, הודיעה רשות ההגירה כי בעקבות שיפור במצבה המדיני של חוף השנהב על נתיניה להיערך ליציאה מישראל. בדיקה של משרד החוץ העלתה כי לא נשקפת סכנה לנתיני חוף השנהב השבים למדינה, וכי האזרחים החוזרים אליה ממדינות חוץ חיים בה בבטחה, על כן התקבלה ההחלטה על הסרת ההגנה הקבוצתית. ביוני 2012, בית המשפט המחוזי בירושלים דחה את עתירתם של 132 מהגרים מחוף השנהב, שביקשו להותיר על כנה את ההחלטה שלא לגרשם חזרה לארצם. השופט דוד מינץ קבע כי העותרים לא הוכיחו כי חייהם יהיו בסכנה אם ישובו לארצם.
בפברואר 2020, פסק בית המשפט העליון באופן תקדימי, שעל מדינת ישראל להעניק מעמד פליטות לאב ואם אשר היגרו מחוף השנהב ולשתי בנותיהם שנולדו בארץ. על רקע החשש של ההורים להשחתת איבר מינן (תהליך המוכר כ"מילת נשים") של שתי הבנות מצד משפחתן המוסלמית בחוף השנהב.
שלמה נחמה
שלמה נחמה (נולד ב-6 באפריל 1955 בשכונת פלורנטין שבתל אביב) היה מבכירי "קבוצת אריסון השקעות" וכן יושב ראש בנק הפועלים במשך מעל לעשור.