cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חיים בזק
הרב חיים בזק (נולד בז' בכסלו ה'תשי"ד, 14 בנובמבר 1953) הוא אב בית דין בבית הדין הרבני בצפת.
ביוגרפיה
נולד בירושלים לשופט יעקב בזק ולשרה לבית מנדלוביץ. למד בבית הספר "לדוגמא", בישיבת נתיב מאיר ובישיבת כרם ביבנה, במסגרתה שירת בצבא במסלול ישיבות ההסדר והשתתף במלחמת יום הכיפורים בה נפצע. את לימודי הדיינות עשה בכולל פסגות. נסמך לרבנות בידי הרב נסים דוד עזראן, הרב שלום משאש, הרב עובדיה יוסף והרב שלמה גורן.
בשנת תש"ן (1990) הוסמך לדיינות. שימש כר"מ בישיבת ברכת יוסף באלון מורה. ב-29 ביוני 1992 התמנה לדיין בבית הדין הרבני בצפת ושימש כדיין בבתי הדין הרבניים בטבריה ובצפת.
ב-25 באוקטובר 2015 התמנה לכהן כאב בית דין בבית הדין הרבני בצפת.
הרב חיים בזק הוא אחד מכותבי פסק הדין התקדימי בשנת 2014 שהתיר עגונה שבעלה שכב שבע שנים ללא הכרה וללא שינוי במצבו במצב 'צמח', באמצעות "זיכוי גט", שעוקף את התנאי ההכרחי בכל גט והוא שהבעל ירצה בפירוק הנישואים מתוך מודעות ומרצון. במקרה הזה, בית הדין שם עצמו כשליח מטעם הבעל, שאינו מודע לנעשה סביבו, והתיר לאשה להינשא לאחר, הכל בהסכמת בני משפחת הבעל.
משפחתו
נשוי לרבנית טובה בזק, ראש מדרשה בצפת ומרצה במדרשות, והם מתגוררים בצפת. אחיו הם הרב מאיר בזק, ר"מ בישיבת מעלות; הרב אלי בזק, ר"מ בישיבת הר המור ובישיבת מדברה כעדן ואחותו היא תמר בזק-רפפורט - שופטת בבית המשפט המחוזי בירושלים. בן דודו הוא הרב אמנון בזק. בן דוד אחר הוא שי בזק, לשעבר יועץ התקשורת של בנימין נתניהו וקונסול ישראל בפלורידה ובבוסטון.
בתו צופית נשואה לרב אסף שמשון אנגלמן, ראש כולל "עיון ההלכה" שעל יד מוסדות תורת אמת בירושלים ורב קהילת חב"ד בבית שמש. בתו נעמה, נשואה לרב אלחנן הכסטר, רב הגרעין התורני אורות יהודה במגדל העמק. בנו הרב בצלאל בזק, רב קהילת חוזרים בתשובה בנתניה, נשוי לרחל, בתו של הרב שמואל אליהו.
גניזת אירופה
גניזת אירופה הוא כינוי לקטעים רבים של כתבי יד עבריים שהשתמרו בספריות ובארכיונים באירופה בשימוש משני, בעיקר ככריכות לספרים או כתיקיות מסמכים.
שמה
הכינוי "גניזת אירופה" נטבע על ידי יעקב זוסמן, כפראפרזה על גניזת קהיר, על אף שבניגוד לגניזת קהיר, גניזת אירופה איננה "גניזה" במובנה ההלכתי כגניזת קהיר, ואף לא מקום אחד שבו רוכזו כל הקטעים, כבגניזה הקהירית.
רקע
במהלך ימי הביניים ותחילת העת החדשה, כאשר הנייר היה עדיין מצרך יקר, היה מקובל מטעמי חסכון לתלוש דפי קלף או נייר מחיבורים שאין בהם צורך ולהשתמש בהם לצורך כריכת ספרים אחרים או להכנת תיקיות לאגוד בהן מסמכים. הדבר היה נפוץ גם לכתבי יד שאינם עבריים. אלפי דפים כאלו נתלשו מכתבי יד עבריים (של ספרי קודש וכן של כתובות, גיטין ושטרות אחרים), לרוב לאחר שהספרים נבזזו או נשדדו מבעליהם היהודים ונשמרו בארכיונים ציבוריים או פרטיים, ספריות ומנזרים. פעמים רבות, נחתכו הדפים כדי להתאימם לגודל הנצרך. לפעמים שרידים רבים מאותו עותק התגלו, ולעיתים דפים בודדים. במקרים נדירים, שימשו חלקי הקלף להכנת נעליים, עור לתופים, מחבט טניס ויצירות אומנות. תופעה זו רווחה בעיקר במדינות מרכז אירופה (גרמניה, אוסטריה, איטליה, שווייץ, ספרד, צ'כיה, צרפת, יוון והונגריה. תופעה דומה התקיימה גם בתימן).
איסוף הממצאים ומחקרם
הידיעות על כתבי יד ששמורים בשימוש משני בספריות ובארכיונים במרכז אירופה החלו להגיע לידי חוקרי מדע היהדות בשלהי המאה ה-19. התייחסיות ראשונות אליהן מוצאים בשנת 1897 אצל מוריץ שטיינשניידר ואחריו אצל הרב שמחה אסף.
בשנת 1912 ניסו החוקרים יעקב נחום אפשטיין וזכריה שוורץ לכנס את כל הקטעים מהספרייה הלאומית בווינה.
בשנות השבעים והשמונים נאספו קטעים רבים מאיטליה.
פרופ' יעקב זוסמן גילה אלפי פריטים. הממצאים החשובים ביותר שגילה היו קטעים מכתב יד של "ספר ירושלמי" - נוסח מעובד של הירושלמי שכולל הוספות ממקורות אחרים, שהביאו לאישוש ההשערה אודות קיומו.
לקריאה נוספת
Discoveries in Old Book Bindings: Studies in Jewish History and Culture, 42; ‘European Geniza’: Texts and Studies, 2), Leiden–Boston 2014,
קרב שכם (1918)
קרב שכם היה חלק ממערכת מגידו ונועד לכבוש את גב הרי שומרון, ושכם במרכזם, ולדחוק את הכוחות העות'מאנים המבוצרים שם מזרחה וצפונה כדי למנוע את התערבותם במאמץ העיקרי של קרב מגידו שנועד לכבוש את קו חיפה - עמק יזרעאל - עמק הירדן, לנתק בין מרכז הארץ וצפונה וללכוד כוחות טורקים רבים שישבו בהרי שומרון.
הפעולה הבריטית צלחה לבסוף ועל אף הכוחות החזקים של הטורקים והביצורים הכבדים הצליחו הבריטים להביס את הטורקים שנסוגו מגב ההר מזרחה אל מעבר לנהר הירדן או צפונה, דרך סמח', לסוריה.
רקע
בדצמבר 1917 כבשו הבריטים את ירושלים והשתלטו על קו נחל הירקון תוך שהם מייצבים את קו שתי העוג'ות שחתך את ארץ ישראל לשניים. משלב זה החל מפקד המערכה, גנרל אדמונד אלנבי, לתכנן את השלב האחרון של המלחמה.
במקביל לשלבי התכנון התמודד הפיקוד הבריטי עם מהלך משמעותי של חילופי כוחות כשיחידות המבוססות חיילים אנגלים הוצאו מהחזית ונשלחו לחזק את חזית המערבית באירופה ובמקביל תוגבר הכוח הבריטי בארץ ישראל ביחידות שהתבססו בעיקרן על חיילים הודים (אך גם חיילים אוסטראלים וניוזילנדים). חלק מכוחות אלו הועברו מזירות אחרות (למשל מהמערכה במסופוטמיה ומהחזית המערבית) אך יחידות אחרות כללו מתגייסים חסרי ניסיון צבאי ונדרשה תקופת אימון כדי לשפר את יכולתם המבצעית.
במקביל להתארגנות הבריטית פעל גם הצבא העות'מאני לחיזוק עמדותיו ברכס הרי שומרון ומורדותיו המזרחיים והמערביים. תוכנית הגנתית זו התבססה על ההנחה המוטעה שהמתקפה הבריטית צפונה תתקיים על רכס הרי שומרון ומורדותיו המזרחיים ונבעה מתוכנית הטעייה שרקם המודיעין הבריטי.
תוכנית כלל המערכה
תוכנית הקרב של אלנבי, לקראת קרב מגידו, התבססה על 3 מאמצים עיקריים:
תוכנית קרב שכם
למטרת כיבוש שכם וסביבתה הקצה הפיקוד הבריטי 2 דיוויזיות רגלים (במבנה של קורפוס) שתנוענה מאזור ירושלים צפונה כשדיוויזיה אחת נעה על מורדות המזרחיים של הרי שומרון והשנייה על המורדות המערביים. ממערב לקורפוס זה נע קורפוס נוסף שנועד לבלום תיגבור כוחות טורקיים על גב ההר.
צבא בריטניה
הכוח העיקרי שהופנה למערכה לכיבוש גב ההר ושכם היה הקורפוס ה-20 בפיקודו של גנרל פיליפ צ'טווד שכלל את היחידות הבאות: לרשות הקורפוס עמדו מטוסים לצורכי סיור, צילום ותקיפה מיחידות אוויר בשדות התעופה ברמלה ובואדי צראר.
ממערב לקורפוס ה-20 נפרשו הדיוויזיות של הקורפוס ה-21 בפיקודו של גנרל אדוארד באלפין ובמישור החוף נפרשו דיוויזיות הפרשים של קורפוס המדבר הרכוב בפיקודו של גנרל הנרי שובל. בבקעת הירדן, ממזרח לקורפוס ה-20, נפרש "חיל צ'ייטור" בפיקוד גנרל אדוארד צ'ייטור.
הצבא העות'מאני
הכוח הטורקי שהתבצר בהרי שומרון ובמורדות המזרחיים התבסס על הארמייה השביעית. הארמייה, בפיקודו של [מוסטפא פבזי פאשה, מנתה כ-7,000 חיילים שנתמכו בכ-110 תותחים. הארמייה הורכבה מ-2 קורפוסים (הקורפוס השלישי והקורפוס ה-23).
ממערב נפרשה הארמייה השמינית ומעבר לירדן נפרשה הארמייה הרביעית. ארמיות אלו פעלו תחת קבוצת ארמיות ילדרים בפיקודו של אוטו לימן פון זאנדרס.
18 בספטמבר 1918
הדיוויזיה ה-53, שעמדה להילחם בשטח סלעי בו מעטים השבילים, החלה להתקדם לעבר השטחים שהוחזקו על ידי הטורקים כדי להכין תשתית לתחילת הפעילות. לאחר ירי בין הכוחות (כולל ירי ארטילרי) נסוגו חיילי הדיוויזיה.
קריית החינוך ע"ש עמוס דה שליט
בית ספר התיכון ע"ש עמוס דה-שליט ברחובות, או כפי שנקרא בראשיתו, הגימנסיה, נוסד ב־1938 המחזור הראשון סיים בשנת 1942. ראשיתו הייתה בבית ברחוב גורודיסקי, ואחרי התערבותו של ד"ר הברשיים, שאליו הצטרפו, בכור לוי, טוביה מילר, ב.צ. הורביץ, ברק ואחרים, עבר בית הספר למשכנו הקבוע בבית סלוצקין, בו שוכנת כיום הנהלת הקריה. במקור היה זה בית פרטי של משפחה אוסטרלית, ברחוב מנוחה ונחלה, לימים שונה שמו לתיכון מאוחד רחובות (ת.מ.ר), ולאחר מכן נקרא ע"ש עמוס דה-שליט.
המנהל הראשון היה ד"ר משה ירדני-זקהיים שכיהן בתפקיד כשנה.
קרב שכם (1918)
19 בספטמבר 1918
צ'טווד פיצל את כוחותיו כך שהדיוויזיה ה-10 התקדמה במורדות המערביים של הרי השומרון (ממערב לכביש 60 הנוכחי) במטרה לכבוש את שכם בעוד שהדיוויזיה ה-53 התקדמה במדרון המזרחי של רכס הרי שומרון במטרה לחסום את הדרכים היורדות לבקעת הירדן. במרווח בין שתי הדיוויזיות התקדם "כוח ווטסון".
קריית החינוך ע"ש עמוס דה שליט
כיום בית הספר הוא קריית חינוך המונה שלושה בתי ספר, שתי חטיבות ביניים וחטיבה עליונה הנמצאים כולם בקמפוס אחד.
בשנת הלימודים תשפ"ג, 2023, זכה בית הספר בפרס החינוך הארצי המוענק על ידי שר החינוך. ב-2018 זכה בפרס החינוך המחוזי.
קרב שכם (1918)
19 בספטמבר 1918
במהלך יום זה כבשה הדיוויזיה ה-10 את פרח'ה ואת סלפית.
20 בספטמבר 1918
ב-20 בספטמבר 1918 המשיכה הדיוויזיה ה-10 להתקדם צפונה וכבשה את כפר חארס. במקביל התקדם "כוח ווטסון" על ציר ירושלים-שכם (כיום כביש 60) ולאחר שכוחות ההנדסה שלו פינו מוקשים שהטמינו הטורקים התקדם הכוח וכבש את לובאן א-שרקיה וא-סאוויה. הדוייוזיה ה-53 המשיכה להתקדם ממזרח לגב ההר אולם נתקלה בהתנגדות טורקית חזקה.
קריית החינוך ע"ש עמוס דה שליט
בית סלוצקין
אלעזר סלוצקין התגורר ברחובות עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה וכאשר פלשו העות'מאנים לארץ הוא גורש לאלכסנדריה. לאחר הגירוש מישראל משפחת סלוצקין חזרה לאוסטרליה שם אלעזר פגש את הנרי שובל, גנרל אוסטרלי שהיה בדרך למסע צבאי לארץ. אלעזר נתן לגנרל את מפתחות הבית ואמר לו: "קח את מפתחות ביתנו וכשתגיע לארץ – שב שם". כיום משמש המבנה כמנהלת "תיכון דה שליט" על שם הפרופסור עמוס דה שליט ז"ל.
קרב שכם (1918)
20 בספטמבר 1918
בניגוד לקשיים של הקורפוס ה-20 לכבוש את גב ההר הצליחו הקורפוס ה-21 וקורפוס המדבר הרכוב לעמוד במשימתם ולהתקדם תוך שהם מביסים את היחידות הטורקיות ושובים כ-25,000 חיילים טורקים. דבר זה ערער את יכולת העמידה של הדיוויזיה ה-שביעית הטורקית וכוחותיה החלו לסגת.
קריית החינוך ע"ש עמוס דה שליט
בית סלוצקין
בית סלוצקין היה בית קיץ למשפחה. כאשר הגיעו העות'מאנים לארץ, גורשה המשפחה לאלכסנדריה, ומאז עברה גלגולים רבים: המקום שימש בית לגנרל טורקי במהלכה של מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 - 1918, בית לגנרל אוסטרלי בסיום מלחמת העולם הראשונה משנת 1918, ובית תצפית במאורעות תרפ"א.
קרב שכם (1918)
21 בספטמבר 1918
ב-21 בספטמבר 1918 המשיך "כח ווטסון" להתקדם על דרך ירושלים-שכם והגיע עד רוג'ייב (כ-3 ק"מ מדרום מזרח לשכם) שם נתקל באש טורקית כבד וכבש את המקום בהתקפת פרשים. במקביל התקדמה הדוייוזיה ה-10 מדרום לשכם וכבשה את הכפר בלאטה אל-בלד (כיום בלאטה) ושטחים נוספם מדרום לשכם. במקביל התקדמה הדיוויזיה השלישית "לאהור" (מהקורפוס ה-21) התקדמה ממערב וכבשה את העיירה רפידייה  ממערב לשכם והשלימה בכך את כיתור העיר משלושת צדדיה. כדי להשלים את כיתור שכם הוזעקה בריגדת הפרשים החמישית  (מהדיוויזיה ה-60 של הקורפוס ה-21) ששהתה בטולכרם והיא כבשה את צפון שכם וניתקה את מסילת הרכבת. בצהרי היום נכנסו הכוחות לשכם וכבשו אותה. לאחר כיבוש העיר התברר שרוה הדיוויזה השביעית הספיקה לסגת מהעיר ולנוע צפונה.
קריית החינוך ע"ש עמוס דה שליט
בית סלוצקין
כיום בית סלוצקין הוא מבנה לשימור המשמש כמבנה המנהלה של בית הספר.
קרב שכם (1918)
21 בספטמבר 1918
במקביל התקדמה הדיוויזיה ה-53 ממזרח לשכם כדי לחסום את הדרך היורדת לואדי אל-פרעה ולמנוע בריחת כוחות טורקים לבקעת הירדן ועבר הירדן. בשלהי אותו יום תקפו כוחות של הדיוויזיה ה-53 וטייסות של חיל האוויר הבריטי את ההכוחות הטורקים הנסוגים במהלך הקרב בנחל תרצה וגרמו להם לפגיעות קשות.
קריית החינוך ע"ש עמוס דה שליט
בוגרי בית הספר
בין בוגרי בית הספר ניתן למצוא דמויות רבות בעולם המדע והתרבות שהשפיעו ותרמו רבות לחברה הישראלית, כגון ד"ר מיכאל פייגה מאוניברסיטת בן-גוריון, היוצרת ענבל פרלמוטר, היוצר דני רובס והמשוררת אגי משעול שהנציחה את חוויותיה מבית הספר בשירה המפורסם "אווזים".
יוסף יגודה
ביוגרפיה
נולד בישראל בשנת תש"כ. למד "במדרשית נעם" בפרדס חנה.
בשנת תשל"ח - 1978 החל ללמוד בישיבת הסדר "כרם ביבנה" ובכולל של הישיבה במסגרת ההסדר שירת בשריון והשתתף בקרב סולטן יעקוב.
למד דיינות בכולל פסגות מכון גבוה להוראה ודיינות במשך 9 שנים.
בשנים תשנ"ד - תשס"ז שימש ר"מ בישיבת ההסדר במעלות.
בשנת תשנ"ג - 1993 קיבל כושר לשמש רב עיר מהרבנות הראשית. בעל תעודת הוראה.
הקים בית דין לממונות בצפת ובמעלות-תרשיחא. מכהן כרב בית כנסת "רמב"ם" בקהילה הדתית במעלות.
ב- 29 באוקטובר 2007 התמנה לכהן כדיין בבית הדין הרבני בחיפה. כמו כן שימש כדיין גם בבתי הדין הרבניים צפת וטבריה.
ב- 25 באוקטובר 2015 התמנה לכהן כאב בית הדין הרבני בחיפה.
נשוי ומתגורר במעלות-תרשיחא.
היתר עגונה על ידי זיכוי גט
הרב יוסף יגודה הוא אחד מכותבי פסק הדין התקדימי בשנת 2014 שהתיר עגונה שבעלה שכב שבע שנים ללא הכרה וללא שינוי במצבו במצב 'צמח', באמצעות "זיכוי גט", שעוקף את התנאי ההכרחי בכל גט והוא ששני בני הזוג ירצו בפירוק הנישואים ביניהם מתוך מודעות ומרצונם. במקרה הזה, בית הדין שם עצמו כשליח מטעם הבעל, שאינו מודע לנעשה סביבו, והתיר לאשה להינשא לאחר, הכל בהסכמת בני משפחת הבעל. אב בית הדין באותו פסק היה הרב אוריאל לביא.
610-619 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 619 - 610 לפנה"ס
ערפד חנאן
ערפד חנאן (באנגלית: A Wimpy Vampire) הוא שם של סדרת ספרים שכתב הסופר טים קולינס. סדרת הספרים מגוללת את סיפורו של נייג'ל מאלט, ערפד מתבגר דחוי חברתית, שנאלץ להתמודד עם מצבים מביכים; הן בחיי המשפחה והן בחיי החברה. הספר השלישי מגולל את סיפורו של לוק תורפ, אדם זאב מתבגר מחונן ודחוי חברתית.
ערפד חנאן כותב יומן
נייג'ל מאלט הוא ערפד חנאן ורגיל לגמרי, שהפך לערפד בגיל 15, ומאז הוא נידון לחיות לנצח כנער דחוי חברתית שלא הולך לו עם בנות. בספר הראשון, נייג'ל מספר לקוראים על התאהבותו בקלואי וניסיונותיו הכושלים להרשים אותה, התמודדתו מול משפחה מביכה, מורה אכזרי שמסתיר סוד אפל והתמודדותו מול הנערים האכזריים שמציקים לו ללא הרף בתיכון.
ערפד חנאן כותב יומן: כל הזמן
בספר השני, נייג'ל מספר לקוראים על עובדת היותו פופולרי אחרי 85 שנה עגומות, על איך הוא מאבד את קלואי לטובת אדם זאב רצחני, על התמודדתו מול סבא מגעיל שמתאכזר אליו, על השיגיונות של אחותו המפונקת, על יחסיו של אביו עם ערפדיות אחרות, על חייו העצמאיים ברחובות ועל הרצון של הוריו לעבור לקובן מרוחק בסקוטלנד.
נער זאב: אבל זה כואב!
הספר השלישי בסדרה מתמקד בלוק תורפ, נער בן 15, שמגלה שהוא אדם זאב. עד מהרה, עליו להתמודד מול בריונים בבית ספרו, שינויי צורה מביכים, הצטרפות ללהקה בעלת מנהיג אכזרי, פגישה עם נייג'ל מאלט ומשפחתו, מניעת מלחמה עקובה מדם שפורצת בין האויבים המושבעים - הערפדים והמזדאבים, והתמודדות עם שני יריבים מושבעים. בדרך, לוק יגלה את כוח המנהיגות שחבוי בתוכו ויתיידד עם קלואי ספארו, אהובתו הנשכחת של נייג'ל.
ערפד חנאן: נקמה זה כאן
בספר הרביעי, נייג'ל מתאר את מצבו של הקובן שלו לאחר אירועי הספר השלישי; כעת, עליו להתמודד מול מנהיגות הקובן והאחריות הכבדה שהוטלה עליו. כשנייג'ל מואס בתפקידו, הוא מעביר את שרביט ההנהגה לערפד צעיר בשם ויקטור קרפתיאן, ערפד חדש שמצא מפלט בקובן יחד עם אימו. כשוויקטור מתגלה כמנהיג צמא דם ואכזרי, נייג'ל מסכים לנהל את המחתרת שחותרת תחת הפעולות של המנהיג האכזרי, ובדרך הוא מצליח לכבוש את ליבה של לנורה, ערפדה יפת תואר מימי העידן הוויקטוריאני.
אבו כאמל
אַבּוּ כַּאמִל שֻׁגַ'אע בְּן אַסְלַם (בערבית: أبو كامل شجاع بن أسلم; 850 לערך–930 לערך), שנודע גם בכינוי אַלְ-חַאסִב אלְ-מַסְרִיּ (الحاسب المصري – "המְחשב המצרי"), היה מתמטיקאי מצרי.
מעט ידוע על חייו של אבו כאמל. מכינויו משערים כי נולד, חי ופעל במצרים. בספר משנת 988 המתעד את הספרות הערבית במאה ה-10, נמנים תשעה ספרים שכתב אבו כאמל. שלושה מספרים אלה שרדו עד ימינו, ומהם עולה כי אבו כאמל היה אחד מחשובי המתמטיקאים של המאה ה-10, ממשיך דרכו של מוחמד אבן מוסא אל-ח'ואריזמי בהנחת יסודות האלגברה. אבו כאמל עצמו בהחלט משבח את אל-ח'ואריזמי, ומציין בספרו: "אל-ח'ואריזמי הוא חלוץ האלגברה, שהגה את העקרונות היסודיים שלה".
ידוע גם כי פיבונאצ'י למד את כתביו של אבו כאמל, ומחקריו התבססו על עבודתו. לכן, אבו כאמל הוא חוליה מקשרת בין האלגברה הערבית של אל-ח'ואריזמי לאלגברה האירופית.
בספרו, "האלגברה", עסק אבו כאמל בשיטות לפתרון משוואות ריבועיות ומשוואות דיופנטיות וביישום האלגברה לפתרון בעיות גאומטריות. אבו כאמל התקדם צעד גדול קדימה כאשר עסק גם בחזקות גבוהות יותר וניסה להתמודד עם משוואות ממעלות גבוהות המתקבלות במהלך פתרון המשוואות הדיאופנטיות. הוא תפס באופן אינטואיטיבי את כללי החזקות המוכרים כיום. כך למשל, אל "x ברביעית" הוא מתייחס כאל "x בריבוע בריבוע". הוא התבסס על שיטותיו של אל-ח'ואריזמי לפתרון משוואת ושיפר אותן.
"ספר המדידות הגאומטריות" הוא ספר הדרכה למודדים ממשלתיים, שהיו צריכים למדוד שטחים לצורכי מיסוי. הספר מפרט שיטות גאומטריות ואלגבריות לחישובי שטחים שונים, מרחקים, ואף נפחים, וכולל דוגמאות חישוביות מפורטות. לחישובים הקשורים במעגל משתמש אבו כאמל בערך 22/7 כקירוב לפאי, שסוטה מהערך האמיתי בכאלפית.
גנמיי
ג'נמיי (ביפנית: 元明天皇; 20 באפריל 660 – 29 בדצמבר 721) הייתה הקיסרית ה-43 בסדר הירושה של קיסרי יפן, ומלכותה נמשכה מ-707 עד 715.
בהיסטוריית יפן, ג'נמיי הייתה הרביעית בשמונה קיסריות. שלוש הקיסריות שמלכו לפני ג'נמיי היו סויקו, קוגיוקו וג'יטו. ארבע הקיסריות שמלכו אחרי ג'נמיי היו גנשו, קוקן, מיישו וגו-סאקורמאצ’י.
ג'נמיי, הבת הרביעית של הקיסר טנג'י, הוכתרה ב-707 כקיסרית אחרי מות הקיסר מומו, משום שיורש העצר, לימים הקיסר שומו, היה צעיר מכדי למלוך. ב-714 ויתרה ג'נמי על כס מלכותה לטובת בתה, הנסיכה הידאקה, שבשנת 715 הוכתרה כקיסרית גנשו.
שחר רז
שחר רז (רוזנבאום) (נולד ב-22 ביוני 1982) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי. זוכה בפרס השחקן הטוב ביותר בטקס פרסי תיאטרון הבימה (2016), (2022).
ביוגרפיה
יליד תל אביב, בנם של אפרים ורעיה. בגיל 12 עבר עם משפחתו לראש העין. את שירותו הצבאי עשה בפלס"ר 7 כלוחם וחובש קרבי. בשירות המילואים הוצב ביחידת פינוי שתפקידה הענקת טיפול רפואי ופינוי משדה הקרב. השתתף במבצעים "עופרת יצוקה" ו"עמוד ענן". מתגורר בהרצליה עם רעייתו, השחקנית והזמרת אלינור פלקסמן ושלושת ילדיהם.
תיאטרון
לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד משחק ב"בית צבי" (2005) (מחזור מ"ו). במהלך שנות לימודיו זכה בפרסים ובמלגות, בהם מלגת קבלה לבית הספר (2005), "קרן שרת" (2006) ופרס ע"ש צבי קליר על הצטיינות בלימודים (2008). מיד עם סיום לימודיו הוחתם בתיאטרון הלאומי "הבימה", בו הוא משחק עד היום. במסגרת עבודתו בתיאטרון, היה חבר בקבוצת הצעירים בהנהלת שי פיטובסקי (2009–2016). בקבוצה זו, שזכתה לשבחים רבים, השתתף רז בכל ההצגות: "החוטם", "מסייה דה פרסוניאק", "ארץ חדשה", "השבועה" ו"אלוהים מחכה בתחנה".
בשנת 2016 זכה בפרס השחקן המצטיין על שם אלה דן בטקס פרסי תיאטרון "הבימה". בשנת 2022 זכה בפרס השחקן המצטיין מטעם קרן אלי לאון.
עות'מאן (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פאבל ריבאלקו
פאבל סימיונוביץ' ריבאלקו (ברוסית: Павел Семёнович Рыбалко; 4 בנובמבר 1894 - 28 באוגוסט 1948), פיקד על כוחות שריון במהלך מלחמת העולם השנייה, ונחשב לאחד ממפקדי השריון המוכשרים ביותר בצבא האדום.
קריירה צבאית
ריבאלקו נולד ב-4 בנובמבר (23 באוקטובר לפי הלוח היוליאני) 1894 בכפר במחוז חרקוב, ובשנת 1907 בגיל 13 החל לעבוד בבית חרושת לסוכר. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 התגייס ריבאלקו לצבא האימפריה הרוסית, ולחם בשורותיו במהלך המלחמה. לאחר מהפכת אוקטובר הצטרף לצבא האדום, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה ובמהלך מלחמת פולין-אוקראינה. בין השנים 1926–1930 למד ריבאלקו באקדמיה הצבאית על שם פרונזה, ולאחר מכן מונה למפקד גדוד. בשנת 1934 נשלח כיועץ צבאי לסין, ולאחר מכן כיהן בין השנים 1937–1940 כנספח צבאי בסין ובפולין.
מלחמת העולם השנייה
זמן קצר לפני מבצע ברברוסה מונה ריבאלקו למדריך בבית הספר לטנקים בקאזאן, ונשאר בתפקיד זה עד ליולי 1942. ביולי 1942 לאחר הפצרות רבות ונשנות, מונה ריבאלקו למפקד ארמיית הטנקים החמישית, ובספטמבר מונה למפקד ארמיית הטנקים השלישית, ולחם עמה בקרב חרקוב השלישי. לאחר שספגה אבדות כבדות במהלך הקרב, הפכה הארמייה לארמייה ה-57. במאי 1943 מונה ריבאלקו למפקד ארמיית המשמר המשוריינת השלישית, ולחם עמה בקרב קורסק ובקרב דנייפר. בספטמבר 1944 פיקד ריבאלקו על הארמייה במבצע לבוב-סנדומייז', ולאחר מכן בקרב על שלזיה. באפריל 1945 לחם עמה במהלך הקרב על ברלין כחלק מהחזית האוקראינית הראשונה, ולאחר מכן השתתף ריבאלקו בכיבוש דרזדן ובקרב על פראג.
מעגלים (שיר)
מעגלים הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי עידן רייכל. השיר יצא לאור ב-12 באוקטובר 2015 כסינגל הראשון מתוך אלבום הסולו הראשון של רייכל, היד החמה, על ידי חברת התקליטים הליקון.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקומות הראשונים במצעדים השבועיים של מדיה פורסט, רשת ג' ורדיו אמצע הדרך ולמקום השלישי במצעד הרשמי של גלגלצ. כמו כן, זכה במקום העשירי במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג'.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל והופק על ידי רייכל וגלעד שמואלי. השיר הוא בסגנון פופ רוק בשילוב עם מוזיקת דאנס.
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת חיובית ונתן לו ארבעה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
וידאו קליפ
טרם פורסם ווידאו קליפ מלא לשיר, העלה רייכל לערוץ היוטיוב שלו את האודיו של השיר, אשר מציג בתוכו את עטיפת הסינגל, מילות השיר בעברית ותרגום לאנגלית.
נכון לאוגוסט 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-4.7 מיליון צפיות.
פליפה סנטנה
קריירת מועדונים
בעונת 2012/13, סבלו הן סובוטיץ' והן הומלס מפציעות רבות, וסנטנה זכה להזדמנויות רבות יותר בהרכב הקבוצה, שסיימה במקום השני בבונדסליגה בפער של 25 נקודות מהאלופה באיירן מינכן. במרץ 2013 הבקיע את השער הראשון בניצחון 3-0 על שחטאר דונצק בשמינית גמר ליגת האלופות. ברבע הגמר, כבש סנטנה שער ניצחון דרמטי מול מאלגה שהעלה את בורוסיה דורטמונד לחצי הגמר מול ריאל מדריד, שגם אותו צלחה הקבוצה. סנטנה ישב על הספסל בגמר ליגת האלופות 2013 ולא שיחק בהפסד של בורוסיה דורטמונד 2-1 לבאיירן מינכן. בתום עונה זו, ביקש שוב סנטנה לעזוב את בורוסיה דורטמונד, והסתכסך עם מאמנו יורגן קלופ, אותו כינה "טיפש". בתגובה, אמר נשיא המועדון האנס-יואכים ואצקה על סנטנה שהוא מתנהג בחוסר מקצוענות. על אף שעזב את המועדון, טען סנטנה שזו הייתה עבורו החלטה קשה.
ב-28 במאי 2013 חתם אצל היריבה הגדולה ביותר של בורוסיה דורטמונד, שאלקה 04, על חוזה לשלוש עונות, תמורת סכום של מיליון אירו. סנטנה קיבל את החולצה מספר חמש. סנטנה ערך 20 הופעות בשאלקה בעונת 2013/14 וסיים עם המועדון במקום השלישי בבונדסליגה. סנטנה התחיל בשאלקה 04 את עונת 2014/15, אך מיעט מאוד לשחק בעונה זו, ובפגרת החורף הושאל לחצי עונה לאולימפיאקוס מליגת העל היוונית, שם שותף בחמישה משחקים בלבד, אך זכה עם הקבוצה בדאבל. סנטנה טען שביקש להיות מושאל לאולימפיאקוס על מנת שיהיה לו סיכוי לצבור מספיק דקות ולהיכלל בסגל של נבחרת ברזיל למונדיאל 2014, אך הוא לא זומן לבסוף. בתום ההשאלה חזר סנטנה לשאלקה 04, אך לא שותף כלל בעונת 2015/16.
בינואר 2016 חתם סנטנה על חוזה בקובאן קרסנודאר מליגת העל הרוסית עד לתום עונת 2017/18, וגילה כי ארי וקווין קוראני שכנעו אותו לחתום בליגה הרוסית. את הבכורה שלו בקבוצה ערך סנטנה בהפסד 1-0 לרובין קאזאן במרץ 2016. סנטנה ערך 12 הופעות במדי הקבוצה בכל המסגרות, אך לא הצליח למנוע את נשירתה לליגת המשנה.
בינואר 2017 עזב סנטנה את קובאן קרסנודאר לאחר שהקבוצה ירדה ליגה, וחתם באתלטיקו מיניירו הברזילאית.
סגנון משחק
סנטנה ניחן במהירות גבוהה, יכולת לקפוץ לגובה רב ובכוח פיזי עצום. כישוריו ההגנתיים והבנת המשחק שלו הביאו להשוואות עם בלמים כמו ליליאן תוראם, נאלדו ולוסיו.
תארים
עם בורוסיה דורטמונד:
עם אולימפיאקוס:
יאמאנאשי (מחוז)
מחוז יאמאנאשי (ביפנית: Yamanashi-ken ,山梨県) הוא אחד ממחוזות יפן. המחוז, שבירתו היא העיר קופו, נמצא באזור צ'ובו שבמרכז האי הונשו, האי המרכזי של יפן.
המחוז, שהוא בעל אופי הררי, כולל בגבולו הדרומי עם מחוז שיזואוקה את הר פוג'י ובשטחו נמצאים חמשת אגמי פוג'י. מחוז יאמאנאשי ידוע במטעי הפירות שלו המספקים חלק גדול מתצרוכת הפרי במרכז יפן ומפורסם במיוחד בענבי היין שלו וביקביו.
גאוגרפיה
מחוז יאמאנאשי גובל במזרחו במטרופולין טוקיו ובמחוז קנאגאווה (שבירתו יוקוהמה). בדרום הוא גובל במחוז שיזואוקה, במערב במחוז נאגנו ובצפון במחוז סאיטאמה.
בירת המחוז, קופו (כ-198 אלף תושבים) נמצאת בבקעה רחבה המוקפת הרים. רכס ההרים המרכזי במחוז הוא הרי אקאישי שמהווים את הרכס הדרומי באלפים היפניים ומגיעים לגבהים של 2,000-3,000 מטר. הר פוג'י (שגובהו 3,776 מטר) יוצר אפקט של צל גשם ועל כן, רמת המשקעים באזור נמוכה יחסית לגובהו ולמיקומו, כ-818 מ"מ ממוצע לשנה. כ-78% משטח המחוז מיוער ובכלל זה, שטחם של שלושה פרקים לאומיים.
טרנט לוט
צ'סטר טרנט לוט האב (באנגלית: .Chester Trent Lott Sr; נולד ב-9 באוקטובר 1941) הוא פוליטיקאי ומחבר אמריקאי. לוט, לשעבר חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מיסיסיפי, מילא שורה של תפקידים מנהיגותיים בסנאט ובבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא נבחר לקונגרס האמריקאי מראשוני חברי הקונגרס שנבחרו בגל הפוליטי בו המפלגה הרפובליקנית זכתה במושבי מדינות הדרום שהיו דמוקרטים לחלוטין. הוא היה מנהיג הרוב בסנאט, ואז פרש מההנהגה לאחר שהביע תמיכה במצעו הגזעני של סטרום ת'ורמונד מהבחירות לנשיאות ארצות הברית 1948, בהן היה ת'ורמונד מועמד המפלגה הדיקסיקרטית.
ריצ'רד לי מקנ'ייר
ריצ'רד לי מקנ'ייר (באנגלית: Richard Lee McNair; נולד ב-19 בדצמבר 1958) הוא רוצח מורשע אמריקאי הידוע ביכולתו להימלט מכליאה ולחמוק מלכידה. בשנת 1987, מקנ'ייר רצח אדם אחד וירה באדם שני ארבע פעמים במהלך שוד שהשתבש. הוא מרצה שני מאסרי עולם בגין פשעים אלה, כולל על בריחתו מהכלא.
טרנט לוט
בשנים 1968–1972 היה לוט עוזרו האדמיניסטרטיבי של ויליאם קולמר, חבר בית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מיסיסיפי, שהיה גם יו"ר ועדת הכללים של בית הנבחרים. עם פרישתו של קולמר זכה לוט בבחירות לבית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס אותו ייצג קולמר. ב-1988, לוט התמודד לסנאט האמריקאי והחליף את ג'ון סטניס, נציגה של מיסיסיפי בסנאט במשך כ-42 שנה. ב-1995, לאחר שהרפובליקנים נטלו את הרוב בסנאט מידי הדמוקרטים, נבחר לוט למצליף הסיעה ואחר כך למנהיג הרוב בסנאט ב-1996, בעקבות התפטרותו של הסנאטור בוב דול מקנזס.
ריצ'רד לי מקנ'ייר
לאחר מעצרו של מקנייר, הוא ברח שלוש פעמים משלושה מוסדות שונים בשיטות יצירתיות שונות. בניסיון הראשון שלו הוא השתמש בשפתון כדי להיחלץ מתוך זוג אזיקים אליהם היה כבול, בפעם השנייה הוא נמלט בזחילה דרך צינור אוורור, ובבריחה האחרונה שלו מכלא פדרלי, באפריל 2006, הוא נמלט תוך כדי שהוא שהסתיר את עצמו במשטח של שקיות דואר משומשות. בזמן מנוסתו הוא נתקל בשוטר והצליח לשכנע אותו שהוא לא הנמלט מהכלא, אלא אדם שרץ להנאתו.
זה הביא לכך שתמונת המעצר שלו הוצגה תריסר פעמים בתוכנית הטלוויזיה "המבוקשים ביותר באמריקה" (באנגלית: America's Most Wanted) והפך אותו לאחד מחמשת עשר הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי מרשלים אמריקאים. מק'נייר נסע לקנדה פעמיים כדי להתחמק מלכידתו. הוא נסע ברחבי המדינה במשך יותר משנה לפני שנתפס בבדיקה אקראית של המשטרה. חלק גדול ממה שהציבור האמריקאי והקנדי יודע על בריחתו ותקופתו של מק'נייר כנמלט הוא דרך חילופי מכתבים שניהל מק'נייר עם העיתונאי הקנדי ביירון כריסטופר.
טרנט לוט
ב-20 בדצמבר 2002, לאחר מחלוקת ציבורית שפרצה בעקבות דבריו במסיבת יום הולדתו המאה של הסנאטור סטרום ת'ורמונד, התפטר לוט מתפקידו כמנהיג הרוב. הוא התפטר מהסנאט ב-2007 ועמיתו הרפובליקני רוג'ר ויקר זכה בבחירות מיוחדות שנערכו ב-2008. אחרי שעזב את הזירה הפוליטי פנה אל תחום השדלנות. לוט משמש כעמית בכיר במרכז למדיניות דו-מפלגתית (BPC), שם הוא מתמקד בסוגיות הקשורות באנרגיה, בביטחון לאומי, בתעבורה ובנושאים אחרים. לוט הוא גם יו"ר-עמית של מיזם האנרגיה של המרכז BPC.
ראשית חייו
לוט נולד בגרנדה שבמדינת מיסיסיפי, והתגורר בשנותיו הראשונות בעיירה דאק היל הסמוכה, שם אביו צ'סטר פול לוט, עסק בחקלאות. אמו של לוט, איונה ווטסון, הייתה מורה בבית ספר. אביו של לוט היה רודף שמלות עם התמכרות לאלכוהול, ופעמים תכופות פעל לוט הצעיר כמגשר כאשר אמו איימה על אביו בגירושין. כאשר לוט היה בכיתה ו', המשפחה עברה לעיר פסקאגולה השוכנת בחוף הדרומי של מיסיסיפי, שם עבד אביו של לוט במספנה.
את לימודיו הגבוהים החל לוט באוניברסיטת מיסיסיפי שבעיר אוקספורד. ב-1963 קיבל תואר ראשון במינהל ציבורי וב-1967 סיים לימודי תואר שני במשפטים. הוא שימש כנציג שדה של האוניברסיטה והיה נשיא האחווה בה היה חבר, סיגמא נו. נוסף על כך, באוניברסיטה היה מעודד, באותה הצוות עם מי שלימים ייצג עמו את מיסיסיפי בסנאט, ת'אד קוקרן. ב-27 בדצמבר 1964 נישא לוט לפטרישה תומפסון ולהם שני ילדים: צ'סטר טרנט לוט הבן וטיילר לוט.
כסטודנט לתואר ראשון באוניברסיטת מיסיסיפי, השתתף לוט ב-1964 בכנס התנגדות של אחוות סיגמא נו לתיקון זכויות אזרח שהוצע על ידי אוניברסיטת דיוק ודארטמות' קולג' לסיום ההדרה הגזעית של האחווה במוסדותיהן. לוט התייצב לצד תומכי ההפרדה הגזעית שדיכאו את יוזמת האוניברסיטאות דיוק ודארטמות'. הסניף של סיגמא נו בדארטמות' קולג' עזב את האוניברסיטה בסופו של דבר, וסיגמא נו נותרה לבנה רק עד לתקופה מאוחרת יותר בשנות ה-60 של המאה ה-20.
בית הנבחרים של ארצות הברית
לוט ות'אד קוקרן, מי שבעתיד ייצג עמו את מיסיסיפי בסנאט ושנבחר באותה השנה לקונגרס, היו הרפובליקנים היחידים שנבחרו לקונגרס ממיסיסיפי מאז תקופת השיקום להוציא את פרנטיס ווקר שנבחר ב-1964. מעמדו החזק של לוט בסקרים הובילו אותו לחברות בוועדת המשפט של בית הנבחרים עוד בכהונתו הראשונה, שם הצביע נגד כל שלושת סעיפי ההדחה שנערכו נגד ניקסון במהלך דיוני הוועדה. עם זאת, אחרי שהבית הלבן פרסם את תמליל "האקדח העישון" הידוע לשמצה שהוכיח את מעורבותו של ניקסון בפרשת ווטרגייט, לוט הודיע שאכן יצביע בעד הדחתו של ניקסון מהנשיאות כאשר סעיפי ההדחה יעלו להצבעה בפני כלל בית הנבחרים.
לוט הפך פופולרי מאוד במחוזו, אף על פי שכמעט אף אחד מתושביו לא יוצגו בידי רפובליקני בחייהם קודם לכן. לראיה, בנובמבר 1974 זכה לוט בקדנציה שנייה ברוב מוחץ. קוקרן זכה גם הוא להיבחר לתקופת כהונה שנייה ברוב מוחץ, ובכך נעשו השניים הרפובליקנים הראשונים שנבחרים ליותר מכהונה אחת בבית הנבחרים מאז תקופת השיקום. הם היו בין הרפובליקנים הבודדים בשנה שידעה התפטרויות של רפובליקנים רבים בגלל זעם על פרשת ווטרגייט. לוט נבחר שש פעמים נוספות ללא קושי רב, ואף התמודד ללא מתנגד דמוקרטי ב-1978. ב-1980 שימש כיו"ר מטה הבחירות הנשיאותי של מושל קליפורניה רונלד רייגן במיסיסיפי. הוא היה מצליף הסיעה הרפובליקנים בשנים 1981–1989, והרפובליקני הראשון מדרום ארצות הברית שמילא תפקיד כה בכיר.
סנאטור מטעם מדינת מיסיסיפי
ב-1989, במלאת 25 שנה לרצח פעילי זכויות האזרח במיסיסיפי, הסנאטור לוט ושאר המשלחת של מיסיסיפי לקונגרס מיאנו להצביע בעד ההחלטה הלא-מחייבת לכבוד שלושת הגברים שנרצחו. ההצעה עברה בכל מקרה בקונגרס.
כאשר המפלגה הרפובליקנית נטלה את הרוב בסנאט מידי הדמוקרטים ב-1995, מונה לוט למצליף סיעת הרוב. ביוני 1996 הוא התמודד על תפקיד מנהיג הרוב בסנאט לאור התפטרותו של הסנאטור בוב דול מקנזס, שהתפטר מהסנאט כדי להתרכז במסע הבחירות שלו לנשיאות. לוט התמודד מול עמיתו ת'אד קוקרן, אז יו"ר הוועידה הרפובליקנית בסנאט. קוקרן צייר עצמו כ"ממסדי" וכמי שיבנה מחדש את אמון הציבור בקונגרס באמצעות פשרנות. לעומת זאת, לוט הבטיח סגנון מנהיגות "אגרסיבי יותר" וחיזר אחרי השמרנים הצעירים בסנאט. לוט זכה ב-44 קולות בעוד קוקרן זכה ב-8 קולות בלבד. כמנהיג הרוב מילא לוט תפקיד מרכזי במשפט ההדחה של הנשיא ביל קלינטון בסנאט. לאחר שהבית הצביע, ברוב זעום, בעד הדחת קלינטון, לוט המשיך במשפט ההדחה בראשית 1999, חרף ביקורת על כך שלרפובליקנים לא היה הרוב הדרוש - שני שלישים, לפי חוקת ארצות הברית - כדי להרשיע את קלינטון ולהדיח אותו מתפקידו. בהמשך הסכים להחלטה להשהות את הליך ההדחה לאחר שהסנאט נגד הרשעתו של קלינטון.
בדרך כלל הפגין לוט עמדות שמרניות והיה שמרן חברתי ידוע. לדוגמה, ב-1998, לוט עורר מחלוקת מסוימת בקונגרס כאשר התארח בתוכנית הטלוויזיה של ארמסטרונג ויליאמס והשווה את הומוסקסואליות לאלכוהוליזם, לקלפטומניה ולהתמכרות למין. כשוויליאמס, מארח תוכנית האירוח השמרנית, שאל את לוט האם הומוסקסואליות היא חטא, השיב לוט, "כן, זה כן". אמירותיו של לוט נגד הומוסקסואליות גונו בידי נבחרי המפלגה הדמוקרטית ובידי קבוצות ליברליות אחרות, כדוגמת הקמפיין לזכויות אדם.
קאקורטוק
קאקורטוק (בגרינלנדית: Qaqortoq "לבן"), בעבר נקראה יוליאנה-הוב (Julianehåb) "תקוות יוליאנה" על שם מלכת דנמרק יוליאנה, היא בירת מחוז כּויאשׂק שבדרום גרינלנד. שוכנת לחוף פיורד קאקורטוק, הסמוך לים לברדור.
טרנט לוט
סנאטור מטעם מדינת מיסיסיפי
על פי הליגה נגד השמצה, לוט נהג לנאום פעמים תכופות בפני הארגון "מועצת האזרחים השמרנים", קבוצה הדוגלת בעליונות לבנה. אף על פי שהכחיש כי ידע מהן כוונות הארגון, מאוחר יותר התגלה כי בני משפחתו היו חברים במועצת האזרחים השמרנים.
קאקורטוק
קאקורטוק היא העיר המאוכלסת ביותר בדרום גרינלנד, והעיר הרביעית בגודלה במדינה, בשנת 2013 התגוררו בעיר 3,229 תושבים.
תולדות העיר
האזור בו שוכנת העיר היה מיושב כבר בתקופה הפרהיסטורית. בתחומי העיר נמצאו שרידים מתקופת תרבות סאקאק (Saqqaq), לפני כ-4,300 שנה.
טרנט לוט
התפטרותו מהנהגת הרוב בסנאט
ת'ורמונד ביסס את מצע הבחירות שלו לנשיאות במידה רבה על זכויות המדינות בארצות הברית וקרא תיגר על התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח, ובהמשך על חוק זכויות האזרח כהפרה בלתי חוקית של עקרון הפרדת הרשויות המעוגן בחוקת ארצות הברית, וקרא לשמר את מדיניות ההפרדה הגזעית. העיתון "וושינגטון פוסט" דיווח כי לוט העיר הערות דומות על מועמדותו של ת'ורמונד עוד ב-1980. לוט העניק ריאיון עיתונאי לרשת הטלוויזיה האפרו-אמריקאית BET בו התנער מדבריו והתכחש לעמדותיו הגזעניות של ת'ורמונד.
קאקורטוק
תולדות העיר
אנשי תרבות דורסט הגיעו לקאקורטוק לפני כ-2,800 שנים. מספר מבני מגורים האופייניים לתרבות דורסט המוקדמת, נמצאים עד היום באזור בו שוכנת העיר.
שרידי כנסיית הבלסי, יחד עם חורבות הכפר הבלסי (Hvalsey), בין הערים הבולטות בהתיישבות הנורדית בגרינלנד, נמצאים כ-19 קילומטרים צפונית-מזרחית לקאקורטוק.
טרנט לוט
התפטרותו מהנהגת הרוב בסנאט
בעקבות הסערה הציבורית התפטר לוט מתפקידו כמנהיג הסיעה הרפובליקנית בסנאט ב-20 בדצמבר 2002, התפטרות שנכנסה לתוקפה ביום כינוס הקונגרס ה-108 ב-3 בינואר 2003. הסנאטור ביל פריסט מטנסי נבחר לאחר מכן לתפקיד מנהיג הרפובליקנים בסנאט והחליף את לוט. בספר "תרבות חופשית", טוען המחבר לורנס לסיג כי לוט לא היה מתפטר אלמלא השפעתם של בלוגים באינטרנט. לדבריו, אף על פי שהסיפור "נעלם מעיתונות המיינסטרים תוך 48 שעות, בלוגרים המשיכו לחקור את הסיפור עד שלבסוף, הסיפור פרץ שוב לתודעת עיתונות המיינסטרים".
קאקורטוק
תולדות העיר
בסביבות המאה ה-12 הגיעו לקאקורטוק בני עם ה (אינואיטים). תרבות זו התאפיינה במגורים במבנה רב דירות, שרידים רבים מתרבות זו נמצאו.
העיר המודרנית נוסדה בשנת 1774, על ידי הסוחר הדני-נורווגי אנדרס אולסן. העיר נקראה בתחילה יוליאנה-הוב (Julianehåb) "תקוות יוליאנה", על שם מלכת דנמרק יוליאנה מריה לבית ברונסוויק-וולפנביטל. שם העיר אף עבר אינגלוז, והיא כונתה Juliana's Hope.
טרנט לוט
התפטרותו מהנהגת הרוב בסנאט
לאחר שהתפטר מההנהגה הרפובליקנית הוריד לוט פרופיל והיה פחות גלוי בתודעה הלאומית, אם כי התייצב נגד מספר עמדות שמרניות סטנדרטיות. הוא נאבק עם הנשיא בוש על סגירת בסיס צבאי במדינת מוצאו, והנהיג חקיקה דו-מפלגתית ביחד עם הסנאטור פרנק לוטנברג מניו ג'רזי המעניקה מענקים פדרליים לרכבות בין-עירוניות ומבטיחה מימיון הולם עבור אמטרק. ב-15 בנובמבר 2006 חזר לוט לתפקיד מנהיגותי בסנאט, כאשר גבר על הסנאטור למאר אלכסנדר ונבחר למצליף סיעת המיעוט. למרות הסערה הציבורית שהתחוללה בעקבות אמירתו במסיבת יום ההולדת של סטרום ת'ורמונד, לוט התמודד לתקופת כהונה רביעית בסנאט ב-2006. ב-26 בנובמבר 2007 הודיע לוט כי יתפטר מהסנאט של ארצות הברית בשלהי 2007. התפטרותו של לוט נכנס לתוקף בשעה 11:30 בערב 18 בדצמבר 2007.
קאקורטוק
תולדות העיר
העיר הפכה למרכז עבור המסחר בעורות כלב ים נבלי (Pagophilus groenlandicus), שריד לכך ניתן למצוא במפעלי העורות גרייט גרינלנד.
אתרים בעיר
בין השנים 1993-1994 ניהלה את פרויקט האמנות באוויר הפתוח: סטון אנד מאן (Stone & Man), האמנית המקומית אקה הוג. במסגרת המיזם, נבנו בעיר 24 פסלים על ידי שמונה עשר אמנים מפינלנד, שוודיה, נורווגיה, איסלנד, אולנד וגרינלנד.
מזרקת Mindebrønden שנבנתה ב-1927 היא המזרקה העתיקה בגרינלנד. צורתה כחור הנשימה של הלוויתן.
טרנט לוט
לאחר הפרישה מהחיים הפוליטיים
בדצמבר 2007 ייסד לוט, ביחד הסנאטור לשעבר ג'ון ברו מלואיזיאנה, משרד ייעוץ אסטרטגי ושדלנות. מאוחר יותר נרכשה המשרד בידי משרד עורכי הדין והשדלנות "פאטון בוגס". באוגוסט 2013 לוט אושפז בשל קרע בתוספתן. בספטמבר 2014 נחשב כי לוט נשכר לייעץ לגזפרום בנק על רקע הסנקציות האמריקאיות על רוסיה בעקבות מלחמת האזרחים באוקראינה, שפרצה בשל סיפוח חצי האי קרים. ב-2018 הופיע לוט בתוכנית הסאטירה "מי זו אמריקה?" בכיכובו של סשה ברון כהן, כשהוא נראה תומך בהצעה לחלק נשק לילדים בגילאים 3–16 כדי למנוע מקרי ירי בבתי ספר. לוט ציין מאוחר יותר כי לא ידע שמדובר בתרמית.
קאקורטוק
אווירית
בעיר נמצא מנחת קאקורטוק, ממנו מפעילה חברת התעופה אייר גרינלנד טיסות סדירות לנמל התעופה נרסארסואק, באמצעות מסוקים.
בשנת 2007 הוצע לבנות שדה תעופה עם מסלול באורך 1799 מטרים, שבו יוכלו לנחות גם מטוסים, ושיאפשר טיסות ישירות לאירופה וצפון אמריקה. להצעה זו התנגדו מפלגות הדמוקרטים והסוציאל-דמוקרטים, בשל חשש לפגיעה אקולוגית וסביבתית.
הצעה נוספת הייתה בניית שדה תעופה עם מסלול באורך 1199 מטרים, ויאפשר טיסות לאיסלנד ולמזרח קנדה. המועצה האזורית מתנגדת לכך עקב החשש שסגירתו של נמל התעופה נרסארסואק יביא לפיטורם של 140 העובדים בו.
יבשתית
בדומה למקומות יישוב רבים בגרינלנד, אין כבישים המובילים לקאקורטוק. דרכי עפר יוצאות צפונה ומערבה, אך הן עבירות לרכבי שטח בלבד. בעונת החורף הופך האופנוע שלג, לאמצעי התחבורה הנפוץ.
ימית
עומק הנמל הוא 15 מטרים, והוא מסוגל לקלוט ספינות שאורכן עד ל-150 מטרים. אין בנמל שירותי גרירה.
כלכלה ושירותים
כלכלת העיר מתבססת ברובה על חינוך ומגזר השירותים. ענפי תעסוקה נוספים הם: הדייג, עיבוד שרימפסים, ייצור פרווה ותחזוקת ספינות.
במשך שנים ארוכות נסמכה כלכלת העיר, על מחלקת המסחר של החברה הממשלתית רויאל גרינלנד, העיר הייתה מקור העורות של התאגיד. כיום אחד המעסיקים הגדולים בעיר הוא מפעל העורות גרייט גרינלנד פורהאוס הממוקם בעיר, והוא הרוכש הגדול של כלבי הים במדינה.
כמרבית ערי גרינלנד, נסמכת הכלכלה בעיר על יצוא המוצרים המיוצרים בה. 70.1% מתוצרת העיר נמכרים בשוק הדני.
האבטלה בעיר גבוהה, בשנת 2010 שיעור האבטלה עמד על 10.4%, עלייה של 1.2% לעומת השנה שקדמה לה.
אנרגיה
החשמל בעיר מסופק על ידי החברה הממשלתית Nukissiorfiit. משנת 2007 מקור האנרגיה בתחנת הכוח ההידרואלקטרית הממוקמת בסכר Qorlortorsuaq, כ-70 קילומטרים מהעיר. לפני כן, מקור האנרגיה לעיר היה בשלושה מנועי דיזל שנלקחו מספינה ישנה, והוסבו לייצור אנרגיה.
חינוך
קואקורטוק היא המרכז החינוכי הראשי בדרום גרינלנד, ובה בית ספר יסודי, חטיבת ביניים, ותיכון. בשנת 1977 נוסד בעיר בית ספר למסחר ולמקצועות בסיסיים.
בריאות
בית החולים Napparsimavik ממוקם בקאקורטוק, והוא משמש גם את הכפרים הסמוכים. נכון לשנת 2013 בבית החולים 18 מיטות, ועובדים בו 59 אנשי צוות.
לרשות בית החולים עומד מסוק לפינוי מוטס.
תיירות
התיירות מהווה חלק נכבד בהכנסות התושבים, בעיר יש אכסניה ובית מלון. 65.5% מהתיירים, הם אזרחי דנמרק. בממוצע שנתי לנים בעיר 1,700 תיירים בשנה.
דמוגרפיה
בשנת 2013 התגוררו בעיר 3,229 תושבים, משנת 1995 נותרה האוכלוסייה כמעט ללא שינוי.
אקלים
האקלים בעיר הוא אקלים קוטבי, עם חורף מושלג וקיץ קר. האדמה בקצה הדרומי של גרינלנד לא קופאת.
ערים תאומות
לקואקורטוק הסכם ערים תאומות עם:
בור שומן
בור שומן או מפריד שומנים הוא מתקן תברואתי המיועד להפרדת עודפי שומן המיוצרים בהליכים תעשייתיים שונים, במטרה למנוע פגיעה במערכת ביוב עירונית וזיהום סביבתי.
מבנה הבור ודרך פעולתו
בור שומן נמצא בדרך כלל בתוך מיכל בגודל המותאם לכמות הנוזלים הנכנסים אל תוכו ובהתאם לנוסחאות המוגדרות בתקנות וממוקם בסמוך למערכת הניקוז, לרוב כשהוא טמון בקרקע.
אל תוך המיכל מתנקזים נוזלים עודפים מתהליכי ייצור שונים ובהם מעורבים מים ושומנים זה בזה.
בתוך המיכל שוקעים הנוזלים ובשל ההבדל במשקלם הסגולי השמן צף מעל פני המים.
אל תחתית הבור מחובר צינור עודפים המנקז את המים חזרה אל רשת הביוב ומותיר את השמן כשהוא צף מעל.
מידי תקופה או על פי התראת חיישן אלקטרוני מתבצעת שאיבה יזומה באמצעות ביובית של עודפי השומן הצפים ושטיפה של הבור משומן הנדבק בדפנותיו.
השימוש בבור שומן
השימוש בבור שומן נדרש על פי החוק בכל עסק שמשתמש בשומנים בתהליך הייצור שלו ושעשוי לפלוט אותם לתוך מערכת הביוב או לקרקע ובכלל זה: מפעלים, מוסכים ומסעדות.
גם פינוי השומן נדרש לעשות בהתאם לתקנות לאתר סילוק מורשה.
המשרד להגנת הסביבה והרשויות המקומיות מבצעים אכיפה כנגד עסקים המפירים חובה חוקית זו.
Yet to Come (The Most Beautiful Moment)
Yet to Come (The Most Beautiful Moment) הוא שיר של להקת הבנים הדרום קוריאנית BTS. השיר יצא לאור ב-10 ביוני 2022, דרך ביג היט אנטרטיינטמנט וסוני מיוזיק אנטרטיינמנט, בתור הסינגל המוביל מאלבום האוסף הראשון שלהם, Proof. זה הסינגל הראשון שלהם בקוריאנית מאז Life goes on.
רקע וקומפוזיציה
ב-6 במאי 2022, הלהקה הכריזה על השיר וחשפה את עטיפתו. שם השיר מתייחס לסדרה "The Most Beautiful Moment in Life", המכונה גם "עידן ה-HYYH". הסדרה כללה כמה סרטים קצרים, כמו גם קו עלילה שהושג באמצעות 20 קליפים מחוברים זה לזה. השיר הוכרז כאחד משלושת הרצועות החדשות באלבום האוסף Proof.
מבחינה לירית, הלהקה משקפת את הקריירה שלה בתשע השנים הקודמות ומצפה לעתיד. הרצועה מוצאת את חברי להקה שוקלים "את הכל, מהשבחים שהוענקו להם לאורך השנים, את מטרתם ועתידם". השיר תואר כ"רצועת היפ הופ אלטרנטיבית עם קצב בינוני המכוון את המנגינה קדימה".
וידאו קליפ
ב-8 ביוני 2022, BTS פרסמו טיזר של הקליפ. הטיזר מראה כל אחד מחברי הלהקה מפנה לאחד מהקליפים שלהם בעבר, הממוקם במדבר חולי. הקליפ בן 4 הדקות יצא לאור ב-10 ביוני 2022.
הקליפ קיבל מועמדות לפרס גראמי לווידאו קליפ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-65.
תקציר
הסרטון מתחיל בכך שג'ונגקוק עושה תנועת יד כהתייחסות לסרטון Hwa Yang Yeon Hwa On Stage: Prologue של הלהקה. לאחר מכן המצלמה מתקרבת דרך אצבעותיו וחושפת את שבעת חברי הלהקה יושבים במדבר שומם, באותו סדר כפי שהיה בקליפ "Just One Day" משנת 2014. ג'ין נראה במשאית שבה השתמש בעבר בקליפ של "Run", מול פסל המלאך מ"Blood Sweat & Tears". גם הפסנתר החום והישן מהסרטון של שוגה "First Love" מופיע. המכולות הכחולות שעבר בהן RM ב-"Run" נמצאות כעת מולו, וג'יי-הופ עומד על הדיונות לצד הרכבת מ-Spring Day. החלק הראשון מסתיים במקום בו BTS התחילו לפני תשע שנים, כשהחברים עומדים יחד מול האוטובוס. שש שנים לאחר ש-V כיסה את עיניו של ג'ין בידיו בקליפ של "Blood Sweat & Tears", ג'ין מסיר את ידיו כדי להציג בפני V את סמל ההתחלה של BTS - אוטובוס בית הספר הצהוב מהקליפ הראשון שלהם, "No More Dream". הם לובשים בגדים לבנים בוהקים המשלימים את המראה השמח שלהם במקום האיפור הכהה והכבד שלבשו תשע שנים לפני כן. השביעיה חוזרת לאוטובוס, יושבת באותה תצורה כמו ב"Spring Day", ומוכנה לצאת ליעד הבא, שעדיין לא הושג.
הערות שוליים
undefined
עניבת פרפר
עניבת פרפר משמשת לעיתים קרובות כחלק מלבוש רשמי, כגון חליפת עסקים או מדי עבודה (בקרב מלצרים ודיילים, למשל).
בת בולין האחרת
למרות הביקורות המעורבות וחוסר הדיוק ההיסטורי שהטריד את המבקרים, זכה הספר להצלחה אדירה ופופולריות מאז פרסומו.
עלילה
ב–1521, מעיב צל על נישואיהם של הנרי השמיני, מלך אנגליה ומלכתו, קתרין מארגון מכיוון שקתרין לא ילדה למלך יורש זכר וגילה המתקדם הוא סיבה לדאגה. בת האצילים, מרי בולין, בת ה-13, נשלחת על ידי אביה ודודה תומאס הווארד, דוכס נורפוק השלישי, ללכוד את תשומת ליבו של המלך וזאת על אף שהיא נשואה לוויליאם קארי. אחותה אן שחזרה לאחרונה מחצר המלוכה בצרפת ואחיה ג'ורג' בולין מסייעים לה ובמהרה מתחבבת מרי על המלך. למורת רוחה של המלכה קתרין, מרי שהיא אחת מגבירות החצר, הופכת לפילגשו של המלך ואף נושאת ברחמה את ילדו.
ב–1526 תשומת ליבו של המלך נתונה לאן. המשפחה תומכת בשאיפתה של אן מאחר שנראה כי סיכוייה להיות מלכה גדולים יותר, ומרי מאבדת את חשיבותה והופכת להיות "בת בולין האחרת". המלכה קתרין מאבדת את השפעתה ואן ממשיכה להאיץ בהנרי להתגרש ממנה, אך מסרבת להתמסר לו ללא נישואים. הנרי נתקל בהתנגדותם של הכנסייה והאפיפיור. בעוד שאן מבדרת את המלך במשך היום, מרי עדיין נדרשת לבדרו בלילה על מנת שתשומת ליבו לא תוסט לאחרת. היא מבקרת את ילדיה כל קיץ בטירת היבר ומחדשת את חיי הנישואים עם בעלה ויליאם. לדעתה, אזור הכפר השקט מתאים לה הרבה יותר מחצר המלכות הסוערת.
המלך הנרי מערער על תוקף נישואיו לקתרין. הוא מאמין שאשתו מימשה את נישואיה הקודמים לאחיו ארתור, נסיך ויילס לפני שמת ולכן לא הייתה בתולה כשנישאו. במהרה, קתרין מגורשת מהחצר ואן מאורסת להנרי. למורת רוחה של מרי, אן מאמצת את בנה כדי להבטיח שלמלך יהיה יורש זכר. מרי מתאלמנת מבעלה לאחר שמחלת ההזעה גורמת למותו.
ב־1530, מחזר ויליאם סטפפורד, מפשוטי העם, אחרי מרי והיא נמשכת אליו יותר ויותר מפאת אהבתו לילדיה והסיכוי לחיים שקטים ופשוטים שביכולתו להציע לה. לאחר שמלך ומלכת צרפת מסרבים לפגוש את אן ולהכיר בה, אן זוכה לתואר המרקיזה מפמברוק ומתייחדת עם המלך. הנרי ממנה חשמן חדש, מכריז על עצמו כראש הכנסייה באנגליה ונושא את אן לאישה. אן הרה ויולדת את בתה, אליזבת.
מרי ובעלה ויליאם, מצווים להישאר בחצר המלוכה עם אן עד שתלד את בנה, מאחר שמעמדה כמלכה אינו בטוח עד שתלד יורש זכר. אן עוברת מספר הפלות ומתחילה לאבד את אהבתו של המלך.
ויליאם, מרי ובתם קתרין מייחלים לעזוב את לונדון בהקדם האפשרי כדי להימלט מהסערה המתקרבת. אולם אז מובאת אן בפני מועצת המלך, מואשמת בניאוף ונשלחת מאוחר יותר למצודת לונדון. אן נשלחת לגרדום, למרות ההבטחה שתוגלה למנזר. כשמתברר כי המלך לא יגיע למצודה, מרי מבינה שהמלך לא יחון את אן והיא מוצאת להורג. מרי, ויליאם וילדיהם עוזבים את לונדון באותו היום ומשפחת בולין מאבדת את מעמדה בחצר המלוכה.
תרגום לעברית
הספר יצא לאור בעברית בתרגומה של ענבל שגיב בשנת 2005 בהוצאת אופוס.
פרנץ שאש
פרנץ שאש (בהונגרית: Sas Ferenc; נולד ב-16 באוגוסט 1915 – 3 בספטמבר 1988) נולד בשם פרנץ שון ובארגנטינה ידוע כפרנסיסקו "שאש" שון, היה כדורגלן יהודי-הונגרי, ששיחק בעמדת הכנף ימני. היה לכדורגלן היהודי הראשון, והיחיד עד כה, לשחק בגמר גביע העולם.
ביוגרפיה
פרנץ שון נולד ב-16 באוגוסט 1915 בבודפשט שבהונגריה ושינה את שמו לאחר מכן. אביו ליאופולד נפטר במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא עבר ב-1934 למ.ט.ק הונגריה ממועדון החובבים של בודפשט, אלקטרומוס, ושיחק בעמדת הכנף ימני. במדי הקבוצה הצליח שאש לשכנע בזכות המהירות והמיומנויות הטכניות שהיו לו ויחד איתו, פאל טיטקוש, וודי מולר והמאמן אלפרד שאפר הם זכו פעמיים בליגה ההונגרית ב-1936 ו-1937.
שאש עבר להתגורר בארגנטינה ב-1938 ושיחק במועדון בוקה ג'וניורס. הוא עבר לשם מהונגריה יחד עם ארוסתו, ארזבט בוזי, איתה התחתן ונולד להם בן. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו שם בדצמבר אותה שנה וב-1939 כבש 9 שערים ב-24 משחקי ליגה, ובכך היה למלך השערים בקבוצה יחד עם עוד שני שחקנים נוספים. ב-1940 זכה עימה בליגה הארגנטינאית אך שיחק רק ארבעה משחקים עקב התחרות הקשה שהייתה לו. שנה אחר כך עשה את משחקו האחרון בה במשחק ידידות. משנת 1943 שיחק שאש בארחנטינוס ג'וניורס מהליגה השנייה וכבש בה 12 שערים ב-74 הופעות.
נבחרת הונגריה
כדי לייצג את הונגריה התבקש שאש לשנות את שמו לשם הונגרי. הוא בחר לשנות את שמו משון לשאש – משמעותו נשר בהונגרית ותחת שם זה הוא מופיע ברישומי משחקים בינלאומיים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ההונגרית באפריל 1936 בניצחון 3–5 על אוסטריה כששיחק בצד הימני של ההתקפה לצד ינה וינצ'ה. מספר ימים אחר כך כבש את שערו הראשון בה נגד אירלנד. שאש היה שותף במשחקי נבחרתו במונדיאל 1938 אז אומן תחת אלפרד שאפר מאמנו במ.ט.ק הונגריה. בחצי הגמר כבש נגד שוודיה ובמשחק הגמר בו הפסידה נבחרתו 4–2 לאיטליה היה לשחקן היהודי הראשון והיחיד עד כה ששיחק במשחק הגמר של טורניר זה. הופעתו בגמר הייתה ה-17 והאחרונה במדים הלאומיים בסך הכל.
גליץ' (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
חץ 4
חץ 4 הוא טיל נגד טילים ישראלי הנמצא בתכנון על ידי מפעל מלמ כחלק ממערכת הנשק חץ, וככל הנראה הוא מיועד לירוט טילים בליסטיים בעלי ראשי קרב מתפצלים בחלל. במסגרת הפיתוח החדש ישופרו גם יכולות הקשורות לטווח והדיוק של הטיל המיירט מהדור הקודם, חץ 3.
מידע על תכנון הקונספט של החץ 4 פורסם באוגוסט 2017, ולדברי בועז לוי, שכיהן באותה עת כסמנכ"ל התעשייה האווירית ומנהל חטיבת טילים וחלל, בשלב זה לא היה ברור האם התכנון יבשיל לדור הבא של טילי החץ. דווח כי התכנון החל על אף כי אין מידע שלאיראן יש את היכולות והטכנולוגיה לפיתוח טיל מרובה ראשי נפץ, וישראל נערכת לאיום עתידי. אולם לאחר כחודש מהדיווח איראן הכריזה על ניסוי בטיל חדיש בעל יכולות אלו.
בפברואר 2021 פורסם כי התעשייה האווירית לישראל ומנהלת חומה במפא"ת החלו בפיתוח מערכת חץ 4 בשיתוף עם הסוכנות האמריקנית להגנה מפני טילים, והיא עתידה להחליף את מערכת חץ 2.
רקע
מערכת החץ 4 מתוכננת לתת מענה לאיומי טילים שמערכת החץ 3 אינה מסוגלת לספק: טילים בליסטיים בעלי ראשי קרב מתפצלים (MIRV: Multiple independently targetable reentry vehicleEntry Vehicle).
מטרתו של טיל מרובה ראשי נפץ הוא לפזר את הפגיעה והנזק בשטח האויב, ולמקסם את השפעותיו של הטיל התוקף, ובעידן המודרני אף להקשות מאוד על המדינה המותקפת ליירט את האיום משום שהטיל התוקף מפצל את ראש הקרב למספר ראשי קרב עצמאים בחלל. יירוט טיל שכזה יכול להעשות לפני שלב פיצול הראשים בחלל, או תאורטית יירוט לאחר שלב הפיצול של כל ראש קרב בנפרד - יכולת שלא קיימת עדיין באף מערכת יירוט בעולם.
אנתוני בויל
אנתוני בויל (באנגלית: Anthony Boyle; נולד ב-8 ביוני 1994) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה צפון-אירי הידוע בעיקר בתפקידו כסקורפיוס מאלפוי במחזה "הארי פוטר והילד המקולל" בשנת 2016, עליה זכה פרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה. באביב 2018 ערך בויל את הופעת הבכורה שלו בברודוויי של ההצגה בתיאטרון ליריק, ניו יורק, והיה מועמד לשחקן הטוב ביותר בהצגה, בטקס פרסי טוני ה-72.
חיים אישיים
בויל נולד בבלפסט, בצפון אירלנד ולמד במכללת דה לה סאל עד גיל 17. לאחר מכן הוא עבר לקולג' המקיף סנט לואיס, ובשנת 2013 החל ללמוד בקולג' הוולשי למוזיקה ולדרמה בקארדיף. הוא סיים בשנת 2016 תואר ראשון במשחק.
קריירה
בויל החל את קריירת המשחק שלו בשנת 2012, עם סרט קצר בשם "Pillow Talk". לאחר מכן הוא המשיך להופיע בסדרות טלוויזיה ובסרטים כדמויות משניות בהן משחקי הכס. בויל גילם את דמותו של סקורפיוס מאלפוי בהפקה בברודוויי של הארי פוטר והילד המקולל. על משחקו זכה בפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה. הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה, נערות דרי, שבה גילם את המאהב של ארין, דייוויד דונלי. בשנת 2019, שיחק בסרט טולקין לצד לילי קולינס וניקולס הולט.
תוכנית פרגוואי
נסיבות ותוצאות
ראש המוסד, האלוף צבי זמיר, העריך כי התוכנית ברת ביצוע הודות ליציבות משטרו של הרודן הפשיסטי אלפרדו סטרסנר (שהיה בן לאב גרמני) ומצבה הכלכלי הרעוע של פרגוואי. הוא דיווח כי ממשלתה הסכימה להצעה לקלוט במשך כארבע שנים (לכל הפחות) כ-60 אלף ערבים (פלסטינים) מוסלמים, כל עוד הם "אינם קומוניסטים". בתמורה, ישראל נדרשה לממן את העלויות הכרוכות בהבאתם אל היעד. זמיר העריך כי עלות התוכנית במשך מספר שנים לאחר מכן תהיה כ-20 עד 30 מיליון דולר. הממשלה התחייבה לשלם לפרגוואי 350,000 בעבור קליטתם של 10,000 איש. מלבד הוצאות הנסיעה, כל נפש קיבלה כ-100 דולר לצורכי מחייה.
הסיבות להסתרת התוכנית, שכבר זוהתה בעבר עם אגף המבצעים של המוסד והוראה של לוי אשכול, קשורות בעמדתה הרשמית של מדינת ישראל בנוגע לרדיפת פושעים נאצים באמריקה הדרומית והבאתם למשפט. מדיניות כזו התקיימה עד 1968, אבל מ-1969, השנה בה נחתם ההסכם עם פרגוואי - מדינה בה התגוררו אז אלפי פושעים נאצים בחסות הממשלה, ובהם גם יוזף מנגלה - הגיעה מדיניות זו לסיומה, כפי שמעידה ככל הנראה דחיית בקשתו של צייד הנאצים טוביה פרידמן לפעול ללכידת מנגלה. בראיון לטלוויזיה הגרמנית בשנות ה-80 אמר שגריר ישראל בפרגוואי, בנו (בנימין) רון, כי בכל פעם שביקש עזרה נאמר לו ש"תפקידו הוא לשמש דיפלומט ולא צייד נאצים".
דיין דיהן
דיין ויליאם דיהן (באנגלית:  Dane William DeHaan; נולד ב-6 בפברואר 1986) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. ידוע בזכות תפקידיו בסרט "כרוניקה בזמן אמת", בתור הארי אוסבורן בסרט "ספיידרמן המופלא 2" ומתפקידו כג'סי בסדרה "בטיפול".
ביוגרפיה
דיהן נולד בעיר אלנטאון שבפנסילבניה, בנם של סינתיה בוסיה ושל ג'ף דיהן, מתכנת מחשבים במקצועו. לדיהן אחות גדולה אחת, מייגן. דיהן הוא בוגר בית הספר לאומנויות של קרוליינה הצפונית.
קריירה
הוא התפרסם לראשונה בעונה השלישית של סדרת הדרמה האמריקאית "בטיפול" ברשת HBO, אשר מבוססת על סדרת ישראלית באותו שם מאת חגי לוי, בה גילם את ג'סי, נער הומו הבוחן את קשריו עם הוריו המאמצים ועם אמו הביולוגית. ב-2011 הופיע כשחקן אורח בשלושה פרקים בסדרת הערפדים המצליחה "דם אמיתי", בתפקיד חבר אנשי הזאב טימבו. ב-2012 הופיע בתפקיד הראשי בדרמת הפעולה הבדיונית "כרוניקה בזמן אמת", בתור הנער אנדרו דטמר.
בשנת 2013 שיחק לצד ריס וית'רספון וקולין פירת' בסרט הפשע "קשר שטני" של הבמאי אטום אגויאן. בשנת 2013 בנוסף שיחק דיהן בסרט עם דניאל רדקליף שנקרא הרוג את יקיריך, שהביא לו המון הכרה בתחום הסרטי דרמה והקהילה הלהט״בית