cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אפילפסיה כללית אידיופתית
אפילפסיה כללית עם פרכוסי חום פלוס
אפילפסיה כללית עם פרכוסי חום פלוס (GEFS+) היא מטרייה לתסמונות רבות אחרות החולקות גנים הגורמים להן לחלות. חולים חווים פרכוסי חום מוקדם בילדות וכשהם גדלים הם חווים סוגים אחרים של התקפי פרכוס. גנים ידועים הגורמים ל GEFS+ הם תעלת הנתרן α וגנים בתת-יחידה SCN1A ו- SCN2A ותת יחידה β בגן SCN1B. מוטציות בקולטן ה- GABAA   γ תת-יחידה GABRG1 גם הם גנים הגורמים למחלה זו.
אפילפסיה עם ניתוקים מיוקלוניים
אפילפסיה נדירה זאת יש לה טווח גילאים רחב בהם היא מתגלה (מהשנה הראשונה לחיים עד גיל העשרה המוקדם). אפילפסיה זו מאופיינת בהתקפי ניתוק ובו בזמן קפיצות מיוקלוניות המתרחשות, בדרך כלל, כמה פעמים ביום. לא תיארו עדיין את הגנטיקה של המחלה הזאת. התקפים הנובעים ממחלה זאת פוסקים, לעיתים קרובות, תוך 5 שנים.
צבי פלדה
בחברת צלון
בעת שקיבלה החברה הזמנה גדולה מאוד של צלונים לייצוא לאוסטרליה, קיבל פלדה אישור מיורם ארידור להקים בית מלאכה בבתי כלא, ולהעסיק אסירים בייצור צלונים. בשל יוזמתו ופעילותו להקמת מרכזי ייצור בבתי הסוהר במדינת ישראל זכה פלדה בשנת 1981 בפרס התעשייה.
אפילפסיה כללית אידיופתית
אפילפסיה עם התקפים מיוקלוניים אסתטיים (Epilepsy with myoclonic-astatic seizures)
במקורה נקראה תסמונת דוז (Doose syndrome), אפילפסיה עם התקפים מיוקלוניים-אסתטיים מהווה כ- 2% מן האפילפסיות של הילדות. לילדים הסובלים ממחלה זאת יש קפיצות מיוקלוניות קצרות מאוד (פחות מ-100 מילישניות) שאחריהן יש איבוד טונוס שרירים קצר באותה מידה, שתוצאתו היא, לפעמים, נפילות קשות. לחולים אחדים יש התקפים הרבה יותר ארוכים מסוג זה. לרבים מן החולים במחלה זאת יש גם התקפי ניתוק. סבורים שזאת מחלה פוליגנית.
צבי פלדה
בחברת צלון
בשנת 1989 עזב פלדה את חברת צלון.
אפילפסיה כללית אידיופתית
אפילפסיה של התקפי ניתוק אצל ילדים
ידועה גם כפיקנולפסיה, אפילפסיה של התקפי ניתוק בילדות (CAE - Childhood absence epilepsy). מייצגת כ- 10% מהילדים שיש להם אפילפסיה. היא מתבטאת בתחילה בגילאים 8-4 כתקופות קצרות של חוסר הכרה (ניתוק).
צבי פלדה
בחברת קריסטל
משנת 1990 ובמשך כשנתיים כיהן פלדה כמנכ"ל חברת קריסטל מוצרי צריכה, עד למכירתה בשנת 1993. חברת "קריסטל" נוסדה בשנת 1955 על ידי אלחנן פרידמן. בתחילת דרכה עסקה בייצור מכונות כביסה ותנורים, במפעל שהיה ממוקם במתחם הבורסה ברמת גן. המפעל נהרס בשנת 1993 לאחר שהחברה הפסיקה לייצר ועברה ליבוא מוצרים, שחלקם עדיין תחת שם המותג "קריסטל". על שטח המפעל הוקם מגדל המשרדים בית הקריסטל.
אפילפסיה כללית אידיופתית
אפילפסיה של ניתוק בגיל הנעורים
אפילפסיה של ניתוק בגיל הנעורים דומה ל CAE אך תחילת התפרצותה היא בגילאים בין 9 ל-13. שינויים אחרים הם בכך שלחולים בעלי ליקוי זה יש התקפי ניתוק לעיתים רחוקות יותר אבל ארוכים יותר מאשר לאלה שיש להם CAE.יש כמה אתרי גן אפשריים לליקוי זה למרות שלא נמצאו שום גנים הגורמים למחלה זו.
צבי פלדה
בחברת גמא אלומיניום
פלדה יזם והקים באזור התעשייה הדרומי באשקלון בתחילת שנות ה-90, את חברת "גמא אלומיניום" ושימש כבעל המניות היחידי בחברה וכמנכ"ל שלה. החברה ייצרה סרטי אלומיניום (צביעה בתנור ללא שריטות, עם כיפוף) וייצאה אותם מחוץ לישראל, כולל לסין.
אפילפסיה כללית אידיופתית
אפילפסיה מיוקלונית של גיל הנעורים
ידועה גם כתסמונת יאנץ. אפילפסיה מיוקלונית של גיל הנעורים (JME) היא צורה שכיחה של אפילפסיה והיא אחראית ל-10% מכל המקרים ול- 25% של סוגי האפילפסיה הכללית אידיופתית. ילדים רבים שיש להם CAE מפתחים JME. אפילפסיה מיוקלונית של גיל הנעורים מתגלה לראשונה בין הגילאים 12 ו- 18 בהתקפים מיוקלוניים בולטים. התקפים אלה מתרחשים בדרך כלל בבוקר. לחולים שיש להם JME יכול לקבל גם התקפים כלליים והתקפי טוני-קלוני וכן התקפי ניתוק. הראו קשר לליקוי זה במוטציות בגנים GABRA1, CACNB4, CLCN2, GABRD2 ו- EFHC1.
אפילפסיה עם התקפי טוני-קלוני בלבד
סוג זה של אפילפסיה כללית אידיופתית יכולה להתפרץ כמעט בכל גיל וקשה לאפיין אותה. בשל הגדרתה הלא מדויקת אין זה אפשרי לספק הערכה מדויקת של שכיחותה. כפי שמשתמע משמה יש לחולים אלה רק התקפי טוני-קלוני.
צבי פלדה
בחברת גמא אלומיניום
החברה נרכשה על ידי חברת הוליס-Holis, שרכשה גם את חברת אורגון וגם את חברת צלון.
פלדה שימש בחברת האם הוליס כמשווק של מוצריה בעולם.
בהתאחדות התעשיינים
היה חבר נשיאות התאחדות התעשיינים, משנת 2006 ויושב ראש ועדת תובלה אווירית, ימית ויבשתית של התאחדות התעשיינים, החל משנת 2006. פלדה היה גם חבר דירקטוריון אגף המתכת ויושב ראש ועדת סחר חוץ.
פלדה היה פעיל גם באיגוד תעשיות מתכת, חשמל ותשתית, ובשנת 2006 קיבל מהאיגוד אות הערכה לתעשיין הפעיל באיגוד ובהתאחדות. פלדה היה חבר הנהלה באיגוד המשתמשים בהובלה ימית.
פלדה נודע כאחד הגורמים המגשרים והמפשרים בסכסוכי העבודה בנמלי הים, ולא פעם שימש איש קשר כמעט יחיד בין פקידי האוצר לבין ראשי הוועדים.
בין השנים 2009–2013, כיהן כחבר מועצת המנהלים של מכון היצוא הישראלי וכחבר ועדת הביקורת של המכון.
כיהן כיו"ר לשכת המסחר ישראל-אוסטרליה, כיו"ר לשכת המסחר ישראל-פולין וכיו"ר לשכת המסחר ישראל-תאילנד.
כציון על כלל פועלו, זכה פלדה לקבל בשנת 2013 את אות יקיר התעשייה 2012.
בספורט
כיהן בהתנדבות שנים רבות כגזבר מכבי תל אביב, בתקופת כהונתו של אלדד בוקשפן כיושב ראש אגודת הכדורגל מכבי תל אביב.
לאחר מכן, בתקופה בה כיהן עו"ד רמי הורביץ כמנכ"ל קבוצת הכדורסל מכבי רמת גן, כיהן פלדה, כגזבר המועדון.
היה חבר בנשיאות תנועת מכבי העולמית. כמו כן, כיהן כיושב ראש הנהלת כפר המכביה וכחבר מועצת המנהלים שלה, בהתנדבות.
ארגון יוצאי פולטוסק
פלדה היה שנים רבות חבר הנהלת עמותת ארגון יוצאי פולטוסק בישראל.
קניון ורדון
קניון ורדון (בצרפתית: Gorges du Verdon) הוא קניון באפיק נהר ורדון בדרום-מזרח צרפת.
גאוגרפיה
אורכו של הקניון כ-25 ק"מ ועומקו כ-700 מטר.
הקניון מתחיל ליד העיירה קסטלן (Castellane) ומסתיים בשפך הנהר אל האגם המלאכותי אגם סנט קרואה (Lac de Sainte-Croix), כעשרים קילומטרים מדרום מערב לקסטלן. האגם מהווה מקור לאנרגיה הידרו-אלקטרית.
בשל קרבתו לריביירה הצרפתית הקניון מהווה אטרקציה תיירותית. את הקניון חוצים מספר גשרים, המאפשרים מעבר מצד אחד לצידו השני של הקניון.
ההגעה אל הקניון נעשית בכבישים מפותלים וצרים.
גאלף אייר
גאלף אייר (בערבית: طيران الخليج; באנגלית: Gulf Air) היא חברת התעופה הלאומית של בחריין. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי בחריין במנאמה בירת בחריין.
תולדות החברה
החברה נוסדה ב-24 במרץ 1950 תחת השם "גאלף אביאיישן".
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון למרץ 2023:
פעילות החברה בישראל
ב-18 בנובמבר 2020, בהמשך להסכמי אברהם, במסגרת ביקור רשמי של שר החוץ הבחרייני, עבד א-לטיף א-זיאני, נחת, לראשונה, מטוס של החברה בישראל. במהלך הביקור נידונה, בין היתר, הכוונה להפעלת טיסות מסחריות בין נמל התעופה בן-גוריון לנמל התעופה הבינלאומי בחריין. החברה החלה להפעיל שתי טיסות שבועיות בקו זה ב-30 בספטמבר 2021.
בור (מחנה ריכוז)
בור (בסרבו-קרואטית: Bor) היה מחנה ריכוז באזור מכרות בור שבסרביה, מחנה שהקים ארגון טוט הגרמני בתקופת מלחמת העולם השנייה כדי לנצל את מכרות הנחושת באזור. בין יולי 1942 לאמצע 1944 פעלו במקום מכרות אליהם הביאו בכפייה האוסטשה היוגוסלבים וכן ההונגרים והגרמנים כ-6,000 פועלי כפייה מיוגוסלביה ומהונגריה, רובם יהודים ומיעוטם עדי יהוה. בין היהודים שהובאו למקום היו פועלי שירות העבודה ההונגרי. ביניהם היה המשורר מיקלוש רדנוטי.
רוב העובדים נספו במהלך העבודה, חלקם נרצחו בידי השומרים וחלקם נספו במחלות, בקור וברעב.
שר ההגנה וילמוש נאגיבצון שפעל להגנה על היהודים במקום הוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
עץ פורש מינימלי
עץ פורשׂ מינימלי (אנגלית: Minimum spanning tree) של גרף הוא עץ פורש (כלומר, תת-גרף קשיר ונטול מעגלים המכיל את כל הצמתים בגרף), שהוא מינימלי בסכום משקלי הקשתות שלו מבין כל העצים הפורשים.
בכתיב פורמלי: אם משקל הקשת \ (u,v) הוא w(u,v) ועבור עץ T יהי משקלו, העץ הפורש המינימלי הוא זה בעל הקטן ביותר.
המחשה
עץ פורש בשביל גרף זה הוא קבוצה חלקית הכוללת רק את המסלולים שאינם סגורים במעגל, ועדיין כל בית יהיה מחובר. לכל גרף (שאינו עץ) יש עצים פורשים רבים: ראו נוסחת קיילי ומשפט קירכהוף. עץ פורש מזערי הוא עץ פורש בעל משקל כולל נמוך ביותר. יכולים להיות כמה עצים פורשים מזעריים.
התפתחות האלגוריתם
האלגוריתם הראשון למציאת עץ פורש מזערי בגרף לא מכוון הומצא בידי המדען הצ'כי אוטקר בוהרובקה ב-1926. מטרתו הייתה מציאת כיסוי חשמלי יעיל של חבל מוראביה. כיום משתמשים בשני אלגוריתמים ידועים לגרף לא מכוון: האלגוריתם של פרים והאלגוריתם של קרוסקל. שניהם אלגוריתמים חמדניים. שניהם רצים בזמן פולינומי, כך שמציאת פתרונות לבעיות כאלו, הם בתחום הסיבוכיות של P. זמן הריצה המדויק שלהם תלוי במבני הנתונים בהם משתמשים (לדוגמה ערימת פיבונאצ'י).
הניסיון למצוא את האלגוריתם המהיר ביותר לפתרון בעיה זו הוא מהוותיקים ביותר בתחום מדעי המחשב. אם משקלי הקשתות הם מספרים שלמים המוגבלים במספר הביטים המייצגים אותם, אזי ידועים אלגוריתמים מוחלטים (דטרמיניסטיים - שאינם פועלים באקראיות) עם זמן ריצה ליניארי \ O(m). עבור משקלים כלליים, ידועים אלגוריתמים אקראיים הרצים בזמן שתוחלתו ליניארית במספר הקשתות.
האלגוריתם המהיר ביותר עד היום, לעץ פורש מינימלי, פותח על ידי ברנרד שאזל, ומבוסס על האלגוריתם של בוהרובקה. זמן הריצה שלו הוא: כש-\ m מסמן את מספר הקשתות, \ n מסמן את מספר הצמתים ו- היא פונקציית אקרמן ההפוכה. קיומו של אלגוריתם דטרמיניסטי למשקלים כלליים, בעל זמן ריצה ליניארי עדיין נותר בגדר שאלה פתוחה.
פשיטת ה-FBI על מאר-א-לאגו
ב-8 באוגוסט 2022 ביצעה הבולשת הפדרלית האמריקנית (FBI) חיפוש במאר-א-לאגו, מעונו של נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ, בפאלם ביץ' שבפלורידה.
צו החיפוש ניתן על ידי התובע הכללי של ארצות הברית מריק גרלנד, ואושר על ידי השופט ברוס ריינהארט, על סמך פניה מצד מינהל הארכיונים והרשומות הלאומי (NARA). ה-FBI השיג את צו החיפוש כחלק מחקירה שמבוצעת נגד טראמפ בנוגע להפרה של שלושה חוקים פליליים פדרליים:
חוקרי ה-FBI מצאו במאר-א-לאגו מעל ל-11,000 מסמכים ממשלתיים, מעל ל-320 מסמכים מסווגים אשר כללו חומר הקשור לתוכנית הגרעין האמריקנית. המסמכים שנמצאו כללו גם מידע של ה-FBI, ה-CIA וה-NSA שעוסק באינטרסים הכרוכים בביטחון הלאומי. שני שלישים מהחומר המסווג שנמצא במאר-א-לאגו הושג במחצית הראשונה של 2022, ואילו השאר (103 מסמכים) נמצא בחיפוש שנערך במאר-א-לאגו במהלך אוגוסט 2022.
Louboutins
Louboutins (בעברית: לובוטין) הוא שיר של הזמרת והשחקנית ג'ניפר לופז. הוא נכתב על ידי The-Dream וטריקי סטיוארט והופק על ידיהם ועל ידי קוק הארל. השיר במקור היה מיועד לזמרת ברנדי נורווד, אך בעקבות עזיבתה של נורווד את חברת התקליטים "אפיק רוקרדס" השיר עבר ללופז.
השיר הגיע אל המקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
רקע
נורווד עצמה גם הודתה שהשיר היה במקור שלה ואמרה: "זה נכון' היה לי שיר בשם 'Louboutins'' אהבתי אותו ואני עדיין אוהבת אותו בטירוף, אבל אלוהים אף פעם לא מברך אותך עם ברכתו של אדם אחר". דה-דרים לא רצה שלא יקרה כלום עם השיר ולכן הציע אותו ללופז שמאוד אהבה אותו. כריסטיאן לובוטין אמר שהוא "מחמיא" ללופז על כך שהקליטה שיר על עיצובי הנעליים שלו והיה אסיר תודה על כך ששאלה אם היא מבטאת את השם נכון.
השיר במקור היה אמור לצאת כסינגל הראשון מתוך אלבומה השביעי ?Love אך שלופז עברה לחברת ההקלטות "איילנד רקורדס" השיר לא נכנס לאלבום. השיר הוא שיר אלקטרוני ו-R&B ומבחינה לירית הוא משמש כשיר להעצמה נשית על ידי שימוש בחברת הנעליים לובוטין כמטאפורה. בשיר לופז מדברת על כך שנשים צריכות לעזוב את היחסים הרעים שלהם עם הראש מורם גבוה.
הופעת בכורה
לופז חשפה את השיר לראשונה בטקס ה-AMA ויום לאחר מכן עשה את השמעת הבכורה שלו ברדיו בתחנת הרדיו KIIS-FM ולאחר מכן ב-8 בדצמבר 2009 הוא שוחרר באופן רשמי וב-21 בדצמבר הוא שוחרר גם באופן רשמי להורדה דיגיטלית בארצות הברית וקנדה.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס בארצות הברית אך נכשל מלהיכנס למצעד הבילבורד בעיקר בגלל השמעות נמוכות ברדיו. לשיר לא יצא קליפ בשל המעבר של לופז מחברת ההקלטות אפיק רקורדס ובעקבות כך גם כל קידום נוסף של השיר בוטל.
א-סואמיר
א-סואמיר או סואמיר (בערבית السوامير; תעתיק מדויק: אלסואמיר) היה כפר ערבי בנפת חיפה, שהיה ממוקם כ-22 קילומטר דרומית לעיר חיפה, בסמוך לכפר עין ע'זאל. הכפר קיים לפחות מאז סוף המאה ה-16. במפקד האוכלוסין העות'מאני של 1596 נמנו בו 17 תושבים.
במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו תושבי הכפר ביחד עם תושבי הכפר הסמוך עין ע'זאל מספר התושבים ביחד היה 1,439. הכפר לא מופיע בנתוני סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל. בסקר הכפרים הוערך מספר תושבי עין עז'אל כ-2,170 תושבים.
הכפר פונה ונהרס ב-1948 כנראה במהלך מבצע שוטר. לא נותרו במקום מבנים עומדים, אך ישנם שרידים של מבנים, קברים ובאר.
ב-1950 הוקם מושב עופר השוכן בחלקו על אדמות אלסואמיר ובחלקו על אדמות עין ע'זאל.
עמנואל גולדברג
ביוגרפיה
גולדברג נולד במוסקבה שברוסיה, לאב, שהיה קצין רפואה בצבא הרוסי. גולדברג החל ללמוד כימיה ברוסיה, אולם עקב האנטישמיות שם עבר ללמוד בגרמניה. בשנת 1906 סיים לימודי דוקטורט בלייפציג, בהנחייתו של וילהלם אוסטוולד. בסיום לימודיו, עבד גולדברג באקדמיה ובתעשייה, והיה יוזם ושותף למגוון המצאות בפוטוכימיה ובפיתוח טכנולוגיית ההדמיה. ב-1907 מונה כראש המחלקה לצילום באקדמיה המלכותית לאמנויות גרפיות בלייפציג.
תרומותיו העיקריות בתחומים מדעיים הן בפיתוח המכשור לקביעת האוטומציה בחשיפת סרט צילום לאור ("Goldberg Wedge"), היכולת לקיום רפרודוקציה, יכולת הדפסה בצבע, יכולת הקטנת תמונות (כפי שנעשה במיקרופיש), פיתוח מצלמת ה-Contax ומסרטת ה-Kinamo, וכן פיתוחים ראשונים בטכנולוגיית הטלוויזיה. "עקרון גולדברג" (המוכר כיום בשם Gamma Rule) הוא עקרון העיצוב על פיו הוא עבד בפיתוח המכשירים. כמו כן, יש הטוענים כי גולדברג הוא הוגה הטכניקה המודרנית של המיקרונקודה.
גולדברג עזב את עבודתו האקדמית בלייפציג בשנת 1917, והצטרף לחברת "Zeiss Ikon". עבודתו בחברה החלה כיועץ טכני, ולאחר מכן כמנהל מחלקת המחקר. בשנת 1926, בעקבות מיזוג עסקי של החברה, מונה גולדברג למנכ"ל, ועמד בראשה. באותה עת, הייתה זו חברת המצלמות הגדולה בעולם. בתקופה זו, בשנת 1927, הוצגה על ידו המצאת "מכונה סטטיסטית", אשר הייתה הטכנולוגיה הראשונה לאחזור אלקטרוני של מסמכים (בדומה למכשיר הממקס שהציע ונבר בוש מספר שנים אחר כך). בשנת 1931 נרשמה ההמצאה כפטנט.
הוא נפטר בשנת 1970 בתל אביב.
הוקרה
בשנת 1957 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון, וב-1968 פרס ישראל למדעים מדויקים.
משפחתו
גולדברג נישא לסופיה פוזניאק ב-1907 ונולדו לזוג שני ילדים. כשעלו לארץ ישראל היגר בנם הרברט לארצות הברית ובתם חוה עלתה עם משפחתה לישראל, עבדה במעבדתו של אביה ונישאה להיסטוריון מרדכי גיחון.
אמירה זמיר
אמירה זמיר-רבינו (15 באוגוסט 1924 - 19 בינואר 2021) הייתה אתלטית ישראלית, אלופה (1940) ושיאנית ישראל בקפיצה לרוחק (5.20 מטר).
ביוגרפיה
זמיר התאמנה בקבוצת מכבי חיפה.
באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי 1940 זכתה זמיר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.97 מטר, לפני אסתר חכם ממכבי רחובות (4.57 מטר) ושובה ממכבי תל אביב (4.28 מטר) ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 1:00.9 דקות. מדליית ארד, בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.5 שניות, אחרי חברתה לאגודה רות מנדלה (13.4 שניות) ויפה כהן ממכבי תל אביב (13.5 שניות).
נפטרה ב-19 בינואר 2021.
פיין מסה
פיין מסה ממוקם בסמוך מצפון לטובין מסה.
מקור השם
המחלקה הצפונית של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (the Northern Party of New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition (בראשי תיבות: NZGSAE)) אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבין השנים 1962 – 1963 נתנה להר את שמו.
ההר נקרא על שם קווין פיין, שהיה סגן מפקד הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד.
סרג'יו צ'ליבידאקה
קורות חייו
צ'ליבידאקה החל את לימודי המוזיקה שלו בנגינה בפסנתר. בהמשך למד מוזיקה, פילוסופיה ומתמטיקה בבוקרשט ובפריז. הוא הושפע עמוקות מהיכרותו עם מרטין שטיינקה, שבהיותו בקיא בבודהיזם הטביע את חותמו באופן ברור על השקפת עולמו של צ'ליבידאקה לשארית חייו.
הוא למד בברלין. משנת 1945 עד 1952 היה מנצח ראשי של הפילהרמונית של ברלין. אחר כך עבד עם שורה של תזמורות רדיו בסטוקהולם, שטוטגרט ופריז. משנת 1979 עד מותו היה מנצח ראשי של הפילהרמונית של מינכן, ומשנת 1983 לימד במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, פנסילבניה.
צ'ליבידאקה סלד מהקלטות והעדיף את המגע הבלתי-אמצעי של קונצרטים חיים. כתוצאה מכך, מספר זעום של הקלטות בניצוחו אושרו רשמית להפצה במהלך חייו, ואלה שהופצו מאז מותו הן בעיקר של קונצרטים משודרים.
תקליטים ראויים להיזכר הם ביצועיו במינכן לבטהובן, ברהמס, ברוקנר, שומאן, באך, פורה וסדרת הקלטות מקונצרטים חיים עם התזמורת הסימפונית של לונדון.
קרל פון פלאנצר באלטין
קרל פון פלאנצר באלטין (בגרמנית Karl von Pflanzer Baltin; 1 ביוני 1855, פץ', האימפריה האוסטרית – 8 באפריל 1925, וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה), היה גנרל-אוברסט אוסטרו-הונגרי, מפקד פלגת ארמייה ומפקד הארמייה השביעית בחזית המזרחית ומפקד הקורפוס ה-19 אשר לחם בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה.
קריירה מוקדמת
קרל באלטין רכש את השכלתו באקדמיות הצבאיות במאריבור ובאייזנשטאדט ובהמשך הוסמך כקצין רגלים באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט. בין 1878 ל-1880 למד בבית הספר לפיקוד ומטה בווינה והוצב לתפקידי הדרכה במקום. ב-1903 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד החטיבה האוסטרו-הונגרית ה-32 וב-1907 התמנה למפקד הדיוויזיה ה-4 שהוצבה בברנו. לאחר תפקיד מטה נוסף החליט באלטין לפרוש מהשירות הצבאי.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוחזר לשירות פעיל ומונה למפקד פלגת ארמייה שהוצבה בחזית המזרחית ונטל חלק בקרבות במסגרת מתקפת גורליצה-טרנוב. בהמשך הפך הכוח שבפיקודו לארמייה השביעית שלחמה במתקפת ברוסילוב, נחלה תבוסה מידי הכוחות הרוסים ונאלצה לבצע נסיגה רחבה. הפיקוד הגרמני מתח ביקורת נוקבת על תפקודו של באלטין והוא נאלץ לסיים את תפקידו ובנובמבר 1916 הודיע על פרישה מהצבא מטעמי בריאות. במרץ 1917 העניק לו קרל הראשון, קיסר אוסטריה את דרגת הגנרל-אוברסט והוא שוכנע לחזור ולשרת בצבא. ביולי 1918 הודח מפקד הקורפוס ה-19 באלבניה לודוויג קונן הוראק פון הנקמפף ובאלטין התמנה במקומו. בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בחזית המקדונית בפיקודו של הגנרל לואי פראנשה ד'אספרה במתקפת בזק לאורך עמק הווארדאר.
לאחר התמוטטות הארמייה הבולגרית הראשונה, התקדמו במהירות הכוחות הסרבים והצרפתים מחד והקורפוס ה-16 האיטלקי מאידך לתוך אלבניה. הקורפוס ה-19 האוסטרו-הונגרי שסבל מאחוזים גבוהים של מלריה לא עמד במתקפה, הוכה ופתח בנסיגה מהירה לכוון מונטנגרו. באלטין הפעיל את מלוא השפעתו על כוחותיו והצליח להסיג אותם באופן מאורגן עד לגזרת מפרץ קוטור. ב-3 בנובמבר נכנע באלטין בראש כוחותיו לכוחות מדינות ההסכמה ופרש משירות צבאי. קרל באלטין הלך לעולמו בווינה ב-8 באפריל 1925 והוא בן 70 שנים.
סמוצ'י חייב למות (סרט, 2002)
סמוצ'י חייב למות (מאנגלית: Death to Smoochy) הוא סרט קומדיית פשע סאטירי שבוים על ידי דני דה ויטו ונכתב על ידי אדם רזניק. בסרט מככבים רובין וילאמס, אדוארד נורטון, דני דה ויטו, קתרין קינר וג'ון סטיוארט.
עלילת הסרט עוקבת אחר רנדולף "קשת" סמיילי (וויליאמס), מנחה תוכנית טלוויזיה לילדים לשעבר שנחוש לנקום במנחה שמחליף אותו, אדם בשם שלדון מופס (נורטון) והדמות שהמציא, סמוצ'י הקרנף.
הסרט הופק על ידי חברת ההפקות "Film4Productions" וחברת ההפקות של אדם לזר, "Mad Chance Productions". הסרט עלה לאקרנים ב-29 במרץ 2002 בהפצת אולפני האחים וורנר וקיבל ביקורות מעורבות. הסרט נחשב לכישלון כלכלי והרוויח רק 8.3 מיליון דולר לעומת 50 מיליון דולר שהושקעו ביצירתו. למרות זאת, בחלוף השנים הסרט קיבל מעמד של סרט פולחן.
עלילה
רנדולף "קשת" סמיילי הוא מנחה בתוכנית טלוויזיה פופולרית לילדים המשודרת ברשת "קידנט". למרות שעל המסך רנדולף נראה חביב וקופצני, במציאות הוא פושע ואלכוהוליסט. הבולשת האמריקאית עוצרת את רנדולף לאחר שנחשד בקבלת שוחד והוא מפוטר מהרשת, התכנית שלו מתבטלת והוא מסולק מהפנטהאוז שבו התגורר והופך לחסר בית. הרשת מצווה על המפיק הבכיר בערוץ, מאריון סטוקס לגייס מנחה חדש ללא עבר פלילי וסטוקס מגייס את שלדון מופס הנאיבי ואת הדמות אותה הוא יצר בשם "סמוצ'י הקרנף". שלדון הוא אדם כנה שרוצה לייצר תוכן בידורי איכותי לילדים, מה שגורם לו לחיכוכים עם מפיקת התכנית הצינית, נורה וולס. התכנית של סמוצ'י הופכת במהרה ללהיט והצלחתה גורמת לרנדולף לשנוא את שלדון באופן אישי. רנדולף פונה אל מריון סטוקס ומתחנן לקבל את עבודתו בחזרה, אך סטוקס מסרב. רנדולף, שהחל לאבד את שפיותו מנסה בכמה הזדמנויות לגרום לפיטוריו של שלדון, אך נכשל. בייאושו, רנדולף פונה אל שותפו לשעבר אנג'לו פייק לעזרה. אנג'לו נותן לרנדולף אוכל ומאשר לו להתגורר בדירתו עד שיתייצב.
שלדון מבין שהרשת מגבילה אותו מבחינה יצירתית ויוצר קשר עם סוכן שחקנים מושחת בשם בורק בנט על מנת שינהל משא ומתן עם הרשת לגבי חוזה ההעסקה שלו. בורק מכיר לשלדון את "הצד האפל" של עולם הבידור, מעניק לו אקדח ומנסה לשדל אותו לעבוד בשיתוף פעולה עם קרן צדקה מושחתת. בזמן ארוחת ערב עם בורק, בורק מכיר לשלדון גנגסטרית בשם טומי קוטר וטומי משכנעת את שלדון להעניק לבן דודה ספינר תפקיד בתוכנית. שלדון מלהק את ספינר כדמות בשם "מוצ'י", בן דודו של סמוצ'י. טומי מבטיחה לשלדון שבתמורה לעזרתו עם ספינר, היא תגן עליו.
בורק מציע לשלדון לקיים מופע החלקה על הקרח בדמותו של סמוצ'י תחת ניהול קרן הצדקה המושחתת של מארוו גרין, אך שלדון מסרב. בתגובה, גרין מאיים על שלדון והאחרון מסכים. בזמן הזה, רנדולף מצליח לשכנע את סמוצ'י להופיע באירוע שללא ידיעתו נערך עבור קהל של נאו נאצים. שלדון נחשב כגזען ומאבד את עבודתו ואת התכנית. נורה עצמה מסרבת לסייע לו. רנדולף מבקש מנורה להחזיר אותו להנחיית התכנית שלו ובטעות פולט שהוא הפיל את שלדון בפח. נורה מספרת הכל לטומי, שבתורה מאתרת את רנדולף יחד עם הכנופיה שלה וגורמת לו להודות במה שעשה בפומבי. המוניטין של שלדון חוזר לקדמותו, הוא מקבל את עבודתו בחזרה ורנדולף נחשב בתקשורת כאיש הכי שנוא באמריקה. אנג'לו מסלק את רנדולף מביתו לאחר שרנדולף הורס את הטלוויזיה שלו בהתקף זעם. נורה ושלדון משלימים ומתחילים לצאת ביחד.
שלדון מחליט לארח מופע החלקה על הקרח משלו ללא שיתוף פעולה עם קרן הצדקה. בורק וסטוקס, תחת לחציו של גרין מתכננים להרוג את שלדון ולמנות במקומו מנחה שישתף פעולה עם השחיתות שלהם. התכנית משתבשת כשאנשיו של גרין יורים בטעות למוות בספינר לאחר שחשבו שהוא סמוצ'י. טומי, השבורה ממות בן דודה מגלה שגרין מעורב ברצח והורגת אותו ואת ואנשיו. רנדולף מתעמת עם שלדון ונורה בביתם תחת איומי אקדח וחושף שנורה בעברה ניהלה רומנים עם מספר מנחי תוכניות ילדים, כולל רנדולף בעצמו. שלדון מצליח להרגיע את רנדולף ומציע לו להישאר בדירה עד שיתאושש ויוכל להסביר את הכל למשטרה.
קדם הפקה
בחודש נובמבר, 2000, התסריטאי אדם רזניק כתב את התסריט לסרט בזמן שמעצבים אמנותיים ניסו לעצב את הדמויות אליו. בתסריט המקורי, התחפושת של סמוצ'י הייתה בצבע כתום, אך בסרט השתמשו בתחפושת ורודה.
צילומים
צילומי הסרט החלו בחודש ינואר, 2001. הסרט צולם באתרים מוכרים בניו-יורק כגון כיכר טיימס, קוני איילנד, אפר וסט סייד, ורחוב "דואן" במנהטן תחתית. צילום קצר של המגדל הצפוני במרכז הסחר העולמי מוצג בסצנה שבה רנדולף רוקד על הספסל הקטן בפארק ברחוב "דואן". בסרט "מאחורי הקלעים", דה ויטו הצהיר שזהו השוט היחידי שבו המגדל מופיע. לא נעשו שינויים בסרט לאחר פיגועי 11 בספטמבר. הפקת הסרט עברה לקנדה באביב 2001. הסצינות שנערכו באולפני "קידנט" צולמו במקומות שונים בטורונטו. בסצינות ההחלקה הקרח של סמוצ'י ורנדולף נעשה שימוש בכפיל פעלולים עבור ויליאמס, שלא נכח בעצמו בסצנה. הצילומים הסתיימו בחודש מאי 2001.
הפצה ביתית
הסרט הופץ על גבי קלטות וידאו ותקליטורי DVD ב-17 בספטמבר, 2002.
ביקורות
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל ציון של 42% טריות וציון ממוצע של 6.6/10 על סמך 120 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 38/100 על סמך 30 ביקורות.
נועם נאמן
נועם נאמן (נולד ב-26 ביוני 1987) הוא אתלט ישראלי, אלוף ישראל בריצת 3000 מטר מכשולים. הוא בעל התוצאה השלישית בטיבה של ספורטאי ישראלי במקצוע זה בכל הזמנים ובעל מדליית ארד מהמכביה השמונה-עשרה (2009) בריצת 1500 מטר.
ביוגרפיה
נועם נאמן גדל במזכרת בתיה. בכיתה י' נרשם למבחנים למרוצי שדה בית ספריים והחל להשתתף בתחרויות ריצה. הריצה שמשכה אותו יותר מכל הייתה ריצת 3000 מטר מכשולים, ומאז 2004 הוא מודרך בידי אביו, עמית נאמן, שהיה בעבר שיאן ישראל בחצי מרתון.
נאמן לא עבר את המסלול הרגיל שעוברים ספורטאים מצטיינים בישראל. הוא ויתר על מעמד של ספורטאי מצטיין והתגייס לקורס טיס. לאחר שנשר משם היה מדריך כושר ביחידת מגלן. כמו כן, לאחר שהשתחרר מצה"ל, לא התרכז נאמן באימוני הריצה באופן בלעדי אלא נרשם ללימודי הנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון. רק בתחילת שנת 2014, לאחר שסיים את לימודיו, הפך נאמן לאתלט במשרה מלאה. במהלך שנה זו הלכו תוצאותיו והשתפרו, וכיום תוצאתו הטובה ביותר היא גם התוצאה השלישית בטיבה בישראל בכל הזמנים.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה-עשרה שנערכו ביולי 2009 זכה נאמן במדליית ארד, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:56.77 דקות, אחרי ימר גטהון מישראל (3:53.39 דקות) ואסמרו אררו מישראל (3:55.07 דקות).
בשנת 2013 התחרה נאמן באוניברסיאדת קאזאן, וסיים במקום החמישי.
בתחרות שנערכה בדסאו גרמניה ב-11 ביוני 2014 קבע נאמן בריצת 3000 מטר מכשולים שיא אישי חדש של 8:38.15 דקות. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בציריך שווייץ באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום ה-22 בריצת 3000 מכשולים בתוצאה של 8:45.33 דקות.
יו דנסי
יו מייקל הוראס דנסי (באנגלית: Hugh Michael Horace Dancy; נולד ב-19 ביוני 1975) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי. התפרסם תחילה בתפקידו בתור סמל קורט שמידט בסרט המלחמה "בלאק הוק דאון" (2001) ובתור הנסיך צ'ארמונט בסרט הקומדיה "הקסם של אלה" (2004) ולאחר מכן בסרטים "מועדון הקריאה של ג'יין אוסטן" (2007), "וידויים של שופהוליק" (2009) ובטלוויזיה ידוע בשל תפקידו כוויל גרהאם במותחן האימה הפסיכולוגי "חניבעל" ברשת NBC (2015-2013), ובתפקידו כקאל רוברטס בסדרת המקור של הולו; "הדרך" (2018-2016), אך עוד לפני כן, שיחק במיני-סדרה "אליזבת הראשונה" של ערוץ 4 בתור רוזן אסקס; ועבור תפקיד זה קיבל מועמדות לפרס אמי לשחקן משנה במיני-סדרה.
ביוגרפיה
דנסי נולד בסטוק-אן-טרנט, אנגליה בנם של שרה, מוציאה לאור, ושל ג'ונתן דנסי, פילוסוף בריטי ידוע, ופרופסור באוניברסיטת רדינג ובאוניברסיטת טקסס באוסטין. לדנסי אח בשם ג'ק ואחות בשם קייט.
קריירה
ב-2001 התפרסם לראשונה בדרמת המלחמה "בלאק הוק דאון", בסרט גילם דנסי את סמל קורט שמידט המנותק מהכיתה שלו במהלך קרב מוגדישו. ב-2002 הוא שיחק תפקיד ראשי בסדרה של הערוץ BBC, "דניאל דרונדה". הסדרה היא עיבוד לרומן של ג'ורג' אליוט, המבוסס על איש צעיר הלומד מה הם החיים, אהבה ובסופו של דבר, מי הוא באמת. דנסי גילם גם את התפקיד הראשי בסדרה של הולמרק "דייוויד קופרפילד" על פי ספרו של צ'ארלס דיקנס.
בנוסף, דגמן דנסי לברברי משנת 2004, ובשלושה קמפיינים של החברה דיגמן לצידה של קייט מוס. באותה שנה שיחק בסרטים: "המלך ארתור" ו"הקסם של אלה". ביוני 2006, קיבל דנסי מועמדות לפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני סדרה, עבור תפקידו במיני-סדרה "אליזבת הראשונה" בכיכובה של הלן מירן.
בשנת 2011 גילם את לי בסדרת הטלוויזיה "מזל סרטן" ברשת שואוטיים. בנובמבר של שנה זו, החל לשחק במחזה של ברודוויי "ונוס בפרווה" מאת המחזאי דייוויד אייבס; דנסי אשר החליף את השחקן וס בנטלי בהפקה המקורית שעלתה באוף ברודוויי, גילם את הדמות של התסריטאי והבמאי תומאס נובצ'אק.
בשנת 2019, שיחק בסרט "לייט נייט" לצידן של אמה תומפסון ומינדי קלינג, ובשנת 2020, הצטרף לקאסט עונה השמינית של הסדרה "הומלנד".
בשנת 2022 הצטרף כדמות ראשית לעונה ה-21 בסדרת הדרמה המשפטית "חוק וסדר" ברשת NBC, בדמותו של ניית'ן פרייס, עוזר בפועל של התובע המחוזי.
חיים אישיים
בשנת 2009 נישא לשחקנית קלייר דיינס, אותה פגש במהלך הצילומים לסרט "לפנות ערב" בשנת 2007. חתונתם נערכה בטקס פרטי בצרפת.
ב-17 בדצמבר 2012 נולד בנם הראשון, סיירוס מייקל כריסטופר דנסי, וב-27 באוגוסט 2018, נולד בנם השני, רואן. המשפחה מתגוררת בשכונת ווסט וילג' בניו יורק.
אלמה מאהלר
אלמה מריה מאהלר גרופיוס ורפל (נולדה כאלמה מרגרטה מריה שינדלר, 31 באוגוסט 1879- 11 בדצמבר 1964) הייתה מלחינה, סופרת, עורכת, ואשת חברה וינאית. בגיל 15 היא הפכה לבת טיפוחיו של הבמאי מקס בורקהרד. למדה מוזיקה מגיל צעיר, והלחינה לפחות 17 שירים לקול ולפסנתר. היא נישאה שלוש פעמים, לגוסטב מאהלר, מגדולי המלחינים במאה ה-20, לארכיטקט ולטר גרופיוס, ולסופר פרנץ ורפל.
ביוגרפיה
נולדה כאלמה שינדלר בווינה שבאוסטריה לצייר אמיל יעקב שינדלר ולאשתו אנה פון ברגן, וגדלה בסביבה מיוחסת. כאשר הייתה בת שלוש עשרה התייתמה מאביה, שנפטר מחסימת מעיים בעת מסע עם בני משפחתו. בחלוף זמן סביר נישאה אמה לקארל מול, תלמידו ועוזרו של שינדלר, שהיה גם מאהבה. אלמה המתבגרת נפגעה קשות. הוא עצמו היה צייר שמילא תפקיד חשוב בחיי האמנות בווינה ובסחר ביצירות אמנות.
עד שמלאו לה שבע עשרה לא למדה אלמה בבית הספר, מלבד חודשים אחדים, אך כדברי כותבת הביוגרפיה שלה, פרנסואז ז'ירו "ידעה את וגנר בעל פה". היא למדה קונטרפונקט, קראה פרטיטורות בלהט, התנסתה בפיסול והרבתה לקרוא. אחד מחבריו של אביה היה גוסטב קלימט, שלו נתנה את "נשיקתה הראשונה". כעלמה צעירה הייתה מעורבת בסדרה של פרשיות אהבים, בהן עם קלימט, מקס בורקהארד, והמלחין אלכסנדר פון זמלינסקי.
ב-1902 נישאה לגוסטב מאהלר, שהיה מבוגר ממנה ב-20 שנה. כתנאי לנישואיהם דרש מאהלר במכתב בן עשרים עמודים שתוותר על כל עיסוקיה: "מכאן ואילך אין לך אלא משלוח יד אחד - לעשות אותי מאושר-- -עלייך להתמסר לי בלי תנאים, עלייך לשעבד את חייך העתידיים על כל פרטיהם לצרכיי שלי ולא לחשוק אלא באהבתי בלבד!". מנישואים אלו נולדו להם שתי בנות: מאריה אנה (1902 - 1907), שנפטרה משנית (סקרלטינה) או מדיפתריה, ואנה יוסטינה (1904 - 1988), שהייתה לפסלת.
חיי האהבה של הזוג לא הצטיינו בלהט מיני מספק, ואלמה המשועממת והמתוסכלת הרגישה שהיא הולכת לאיבוד. חייה העקרים החליאו אותה, הוויתור שבו חייתה היה בלתי אפשרי מבחינתה, וכאשר פגשה את ארכיטקט הבאוהאוס ולטר גרופיוס, פצחה איתו בפרשיית אהבים שלא נפסקה גם לאחר שנפל אחד מהמכתבים שהחליפו ביניהם לידיו של מאהלר, שבאותה תקופה פנה לטיפולו של פרויד ששהה בחופשה בהולנד. כאשר נפטר מאהלר ב-1911, הצטננו יחסיה עם גרופיוס.
במשך שלוש שנים ניהלה פרשיית אהבים סוערת עם הצייר האקספרסיוניסטי אוסקר קוקושקה, שצייר את ציורו "Bride of the Wind" כדי לסמל את אהבתם. קוקושה קינא לעברה עם המלחין המפורסם; העביר בווינה שמועה שהם עומדים להינשא - אלמה הרתה לקוקושקה פעמיים. בפעם הראשונה הפסיקה את היריונה ביוזמתה, אך חפצה בהיריון השני, שהסתיים בהפלה. היחסים ביניהם היו מלאי מריבות. במקביל המשיכה אלמה לנהל את חליפת המכתבים עם גרופיוס. הם נפרדו כאשר התגייס למלחמת העולם הראשונה, אך מדי פעם במשך השנים היה צץ ומופיע בחייה.
היא חידשה שוב את קשריה עם גרופיוס, ונישאה לו בזמן מלחמת העולם הראשונה. באוקטובר 1916 נולדה בתם מאנון. היא לא הרבתה להתראות עם בעלה, שקיבל חופשות לעיתים רחוקות. "שבעתי את חיי הארעי" כתבה ביומנה, "לפעמים אני מרגישה רדופת תשוקה לעשות משהו רע ... יש פשעים רבים כל כך הראויים שיבצעו אותם! הו, רק קצת רוע! אהבתי לוולטר גרופיוס הפכה לרגש משפחתי מעורפל ופושר, אי אפשר לקיים נישואים מרחוק".
היא התגרשה מגרופיוס ונישאה לוורפל ב-1929. בנה, מרטין קרל יוהנס, נולד בטרם עת ונפטר בגיל 10 חודשים.
בתם של אלמה וגרופיוס, מאנון (1916 - 1935), נפטרה מפוליו ב-1935 בגיל 18. המלחין אלבן ברג כתב לזכרה את הקונצ'רטו שלו לכינור, "לזכרו של מלאך" (Dem Andenken eines Engels).
בשנת 1932 ביקרה עם פרנץ ורפל בארץ ישראל.
ב-1938 נאלצו אלמה ופרנץ ורפל, שהיה יהודי, להימלט מאוסטריה לצרפת מפני האנשלוס הנאצי. עם הפלישה הגרמנית לצרפת, כיבושה במהלך מלחמת העולם השנייה, ושליחת היהודים למחנות ההשמדה, ברחו היא ובעלה מצרפת. בסיוע העיתונאי האמריקני וריאן פריי (הוועד לסיוע לשעת חירום) במרסיי, נמלטו במסע דרך הפירנאים לספרד, ומשם, דרך פורטוגל, לניו יורק. בסופו של דבר התיישבו בלוס אנג'לס, שם זכה ורפל להצלחה כאשר הרומן שלו "The Song of Bernadette" הפך לסרט ב-1943 בכיכובה של ג'ניפר ג'ונס. לאחר מותו של ורפל ב-1945 חזרה אלמה לניו יורק, בה הייתה אשת חברה מוכרת, עד מותה ב-1964 בגיל 85. על פי משאלתה נקברה בבית העלמין שבו הייתה קבורה בתה מאנון.
בתרבות
סיפור חייה של אלמה מאהלר זכה לעיבודים רבים, בהם שיר שכתב טום לרר ומחזה של יהושע סובול (1996).
כאב ראש מתחי
כאב ראש מתחי (באנגלית- Tension headache) הוא הצורה הנפוצה ביותר של כאב ראש ראשוני. הכאב יכול להקרין מהצוואר, הגב, העיניים או קבוצת שרירים אחרת בגוף. כאבי ראש אלו מהווים כ- 90% מכלל כאבי הראש. כ- 3% מהאוכלוסייה סובלת מכאבי ראש כרוניים כתוצאה ממתח.
תסמינים
כאב ראש מתחי לרוב מאופיין ככאב ראש "לוחץ", המדמה רצועה הדוקה סביב הראש כולו. הכאב הוא פעמים רבות דו -צדדי, ולרוב הוא כאב קל עד בינוני, אם כי לעיתים קיים כאב חמור. כאבי ראש אלו יכולים להיות אפיזודיים או כרוניים. כאבי ראש אפיזודיים הם כאלו הנמשכים פחות מ-15 ימים בחודש, ואילו כאבי ראש כרוניים מוגדרים ככאבי ראש הנמשכים מעל 15 ימים לפחות במהלך חודש, לאורך לפחות חצי שנה. כאב ראש מתחיל יכול להימשך מדקות ועד ימים, חודשים ואפילו שנים, למרות שבאופן קלאסי הכאב אורך בין 4-6 שעות.
בצורתו הקלאסית, כאב ראש מתחי הוא הפרעה המתחילה לרוב לאחר גיל 20, והיא מאופיינת בהתקפות של כאבי ראש שאינם פועמים (בשונה ממיגרנה), דו צדדיים, באזורים אוקסיפיטליים (מאחורי הראש). כאבי ראש אלו לרוב אינם מלווים בבחילות, הקאות, או הפרעות ראייה המקדימות את כאב הראש.
למרות שכאבי ראש אלו ומיגרנה נחשבות הפרעות נפרדות, לחולים רבים יש כאבי ראש שמציגים מאפיינים של שניהם; לכן, חולים מסוימים המסווגים תחת הגדרה של כאב ראש מתחי סובלים לעיתים מכאבי ראש פועמים, חד צדדיים, או עם הקאות. לכן, יותר מדויק לראות כאב ראש מתחי ומיגרנה כקטבים מנוגדים של אותו ספקטרום קליני.
סיבות
גורמים שונים יכולים להביא להתפתחות של כאב ראש מתחי:
טיפול ומניעה
אצל מטופלים הסובלים מכאבי ראש כרוניים יותר, ומעוניינים במניעה והקלה על הכאבים, ניתן לתת תרופות טריציקליות, ובעיקר אמיטריפטילין (שמות מסחריים – אלטרול, אלטרולט, טריפטל) משמשות למניעת כאבי ראש מתחיים. תרופות אלו היו במקור תרופות נוגדות דיכאון, ונמצאו יעילות יותר לטיפול בכאבי ראש אלו מאשר תרופות ממשפחת ה-SSRI. עם זאת, לתרופות טריציקליות יש מגוון תופעות לוואי אשר לעיתים מקשות על נטילתן.
על האזור (סרט)
על האזור (ברוסית: На районе) הוא שמו של סרט דרמה רוסי בבימויה של אולגה זוייבה, שזהו גם סרט הביכורים שלה. דנילה קוזלובסקי שמגלם את התפקיד הראשי, גם מפיק את הסרט.
הסרט יצא להקרנות מסחריות ב-27 בספטמבר 2018
תקציר עלילת הסרט
ולדימיר וקיסה הם חברים טובים מולדיווסטוק המרוויחים כסף מפעילויות בלתי חוקיות. הם נהנים מאוד מהרווחים ומבלים היטב, עד שאחת הפעילויות שלהם מציבה את חברותם במבחן ומאלצת אותם לתהות מי הם באמת.
גלוק 17
גלוק 17 הוא אקדח חצי אוטומטי אוסטרי מתוצרת חברת גלוק, היורה תחמושת 9 מ"מ פרבלום ("לוגר").
היסטוריה
גלוק 17 הוא האקדח הראשון שעוצב ופותח על ידי החברה האוסטרית גלוק. האקדח ייחודי בכך שבייצור גוף הנשק ורבים מחלקיו נעשה שימוש חלוצי בפולימרים פלסטיים. האקדח הופיע לראשונה ב־1980 בצבא האוסטרי לבדיקת ניסיון, ונכנס לצבא האוסטרי תחת השם P80.
סקירות ראשונות על האקדח הציגו את כלי הנשק כאילו הוא עשוי כולו מפלסטיק, ולכן לא ניתן לגילוי בגלאי מתכות. הצגה זו אינה נכונה: הנוקר, הקנה, וחלקים נוספים עשויים ממתכת, ומופיעים בגלאי מתכות. האקדח קרוי "גלוק 17" משום שהוא מתבסס על הפטנט ה-17 שנרשם על שמו של גסטון גלוק, בניגוד לדעה הרווחת, הגורסת כי האקדח נקרא כך על שם כושר הנשיאה של מחסניתו הסטנדרטית.
מפרט טכני
על האקדח ניתן להרכיב גם קנה מיוחד משתיק קול בקלות ובמהירות רבה. ישנה אפשרות לבצע ירי גם מתחת למים.
נתן וולוך
נתן וולוך (נולד ב-25 בינואר 1937) הוא פוליטיקאי, ותיק חברי מועצת העיר תל אביב-יפו, המכהן מזה 48 שנים כחבר מועצה מטעם מפלגת כח לגמלאים שבראשה הוא עומד. בשנת 2011 פרש מתפקידיו הציבוריים לאחר שהורשע בעבירה שיש עמה קלון, אך בשנת 2013 נבחר מחדש למועצת עיריית תל אביב. וולוך כיהן במשך 25 שנים כסגן ומ"מ ראש העירייה, ראש מנהל החינוך והתרבות בעיר וכמחזיק תיק הגמלאים. החל משנת 2019 מכהן וולוך כיו"ר איגוד ערים דן לתברואה וכיו"ר פארק המיחזור חירייה.
ביוגרפיה
וולוך נולד בירושלים, את לימודיו התיכוניים סיים בגימנסיה הרצליה בתל אביב בשנת 1954. בצה"ל שירת וולוך ביחידה קרבית, והשתחרר בדרגת רס"ן. הוא סיים תואר שני בכלכלה בתל אביב. כמו כן למד שנתיים משפטים.
בשנות ה-60 היה מפקח פדגוגי על מרכזי נוער. משנת 1969 עבד כעוזרו של ראש העירייה של תל אביב, יהושע רבינוביץ. בשנת 1973 נבחר לראשונה כחבר מועצת העיר תל אביב יפו. ב-1983 מונה לסגן ראש העירייה תל אביב יפו. ב-1989 מונה לראש מנהל החינוך בעיר. החל מ-1996 כיהן כממלא מקום ראש העירייה תל אביב יפו עד שהשעה את עצמו מתפקיד זה ביולי 2008, עקב הגשת כתב אישום נגדו. מ-1998 היה לממונה על תחום הגמלאים בעירייה, ואחראי לקשרי החוץ של העיר (ערים תאומות, שותפות ביחד תל אביב-לוס אנג'לס, המשלחות העירוניות). הוא מכהן כיו"ר של מספר אגודות ומוסדות ציבור (למשל, פרס הנוער). כן נבחר לנהל את חגיגות ה-100 של תל אביב-יפו שהתקיימו בשנת 2009.
בחודש יולי 2008 הוגש נגדו כתב אישום בגין קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות. הוא הואשם כי פעל להשיג במרמה אשרות כניסה לאזרחית זרה, על פי בקשתו של ראובן גרוס ("מלך החניונים"). בעקבות הגשת כתב האישום השעה וולוך את עצמו מתפקידו כממלא מקום ראש העיר, ונשאר חבר מועצה. בשנת 2009 הודה, במסגרת הסדר טיעון, בשלוש עבירות של הפרת אמונים ובשלוש עבירות של מתן ידיעות כוזבות, הורשע, ונגזרו עליו מאסר על תנאי של 5 חודשים ו-200 שעות עבודות שירות, ללא קלון.
אי הטלת הקלון איפשרה לוולוך להמשיך בפעילותו במועצת העיר, וביולי 2010 הוא מונה לסגן ראש עיריית תל אביב. פרקליטות המדינה ערערה על ההחלטה שלא להטיל על וולוך קלון, וביוני 2011 קיבל בית המשפט המחוזי את הערעור וקבע כי במעשיו של וולוך דבק קלון. בעקבות ההחלטה, פרש וולוך מכל תפקידיו הציבוריים. הוא התמודד שוב בראש רשימת כח לגמלאים בבחירות המקומיות בשנת 2013. הרשימה זכתה בשני מנדטים ווולוך מונה ליו"ר מועצת העירייה.
מתקפת הטילים בארביל (2022)
מתקפת הטילים בארביל (2022) הייתה מתקפה שבוצעה ב-13 במרץ 2022, כאשר מספר טילים בליסטיים שוגרו על ידי משמרות המהפכה ממחוז מזרח אזרבייג'ן, איראן, על העיר ארביל בירת כורדיסטן העיראקית.
רקע
כמה ימים קודם למתקפה, פרסמה משמרות המהפכה הצהרה המבטיחה שישראל תשלם על הריגת של אהסאן קרבלאיפור ומורטזה סעידנג'אד, שני קולונלים של משמרות המהפכה שנהרגו בתקיפה אווירית ישראלית בפאתי דמשק בסוריה ב-7 במרץ. מפקד משמרות המהפכה האלוף חוסיין סלמי, והגנרל אמיר עלי חאג'יזדה השתתפו בהלוויותיהם.
המתקפה
הטילים הבליסטיים פגעו במטרה בשעה 1:20 לפנות בוקר, באותו זמן של חיסולו של קאסם סולימאני בתקיפת מל"ט אמריקאי ב-2020. הרשויות הכורדיות דיווחו כי בין המקומות שנפגעו מהטילים היו הקונסוליה האמריקאית של העיר ושכונת מגורים, וכי אזרח אחד נפצע בתקיפה . בתקשורת האיראנית נטען כי "במתקפה נפגעו 9 סוכני המוסד".
למחרת המתקפה קבלו משמרות המהפכה אחריות למתקפה. משמרות המהפכה טענו כי היעד הוא "המרכז האסטרטגי" של ישראל בארביל. על פי גורם רשמי אמריקאי אחד, המטרות הקיפו מבנים שבהם על פי החשד פעלה חוליה של המוסד, כך לפי שיחה עם מקביל עיראקי.
על פי הדיווחים, הטילים ששוגרו היו מדגם פאתח 110 האיראני.
תגובות
למחרת המקפה זימנה עיראק את שגריר איראן בעיראק, בשל "הפרה בולטת של הריבונות (העיראקית)", ומחתה על המתקפה שגרמה "אובדן רכוש" ו"נזקים לאזרחים ורכוש".
איש הדת השיעי-העיראקי מוקתדא א-סדר הגיב למתקפה בציוץ "השטח העיראקי מדרום לצפון וממזרח למערב לא צריך להיות חלק מסכסוכים אזוריים" וכי "מעורבותה של עיראק בסכסוכים אזוריים הייתה אירוע מסוכן", והוסיף קריאה לרשויות המוסמכות לשלוח מיד מכתב מחאה לאו"ם ובנוסף לזמן את השגריר האיראני.
המתקפות גונו על ידי ראש ממשלת עיראק מוסטפא אל-כאזמי, מחלקת המדינה של ארצות הברית, נשיא עיראק ברהם צאלח ונשיא כורדיסטן העיראקית לשעבר מסעוד ברזאני, כששני האחרונים הגדירו את המתקפה כמתקפת טרור.
קאיס אל-חזאלי, מנהיג עסאיב אהל אל-חק, מפלגה פוליטית שיעית ומיליציה עיראקית, שיבח את המתקפה, וטען שיש לו מידע על הנוכחות הישראלית וכי מה שהופצץ בארביל הוא המפקדה של המוסד. ב-21 במרץ, הזהיר ג'עפר אל-חוסייני, דובר תנועת חזבאללה קטאיב בעיראק, כי פעילות סוכנות הריגול הישראלית המוסד באזור כורדיסטן האוטונומית למחצה עלולה לגרום לסכסוך בין עיראק לשכנותיה.
גורמים רשמיים בישראל סירבו להגיב.
ויולט ארצ'ר
ויולט ארצ'ר (באנגלית: Violet Archer; 24 באפריל 1913 – 21 בפברואר 2000) הייתה מלחינה, מורה, פסנתרנית, נגנית עוגב ונגנית כלי הקשה קנדית.
קורות חייה
נולדה בשם ויולט באלסטררי במונטריאול, קוויבק. משפחתה שינתה את השם לארצ'ר ב-1940.
ארצ'ר למדה לתואר במוזיקה באוניברסיטת מקגיל עד 1936. בקיץ 1942 נסעה לניו יורק ושם למדה אצל בלה בארטוק, ש"קירב אותה לנעימות העם ההונגריות ולטכניקת הווריאציות. לימדה בקונסרבטוריון של אוניברסיטת מקג'יל בשנים 1944–1947. בסוף שנות ה-40 למדה אצל המלחין פאול הינדמית באוניברסיטת ייל, שם סיימה תואר שני במוזיקה ב-1949.
בשנים 1950–1953 עבדה באוניברסיטת צפון טקסס. בין תלמידיה בתקופה זו היה לארי אוסטין. לאחר מכך היא עברה לאוניברסיטת אוקלהומה, בה הרצתה עד 1961. אז חזרה לקנדה לכתיבת עבודת הדוקטורט שלה באוניברסיטת טורונטו. בשנת 1962 הצטרפה לפקולטה למוזיקה של אוניברסיטת אלברטה, ובהמשך התמנתה שם לראש מחלקת התאוריה וההלחנה.
ב-1983 התקבלה למסדר קנדה.
אריך וולפגנג קורנגולד
אריך וולפגנג קורנגולד (בגרמנית: Erich Wolfgang Korngold; 1897 – 1957) היה מלחין יהודי-אוסטרי.
תקופת חייו הראשונה
קורנגולד נולד בעיר ברנו באוסטרו-הונגריה (כיום ברנו בצ'כיה) למשפחה יהודית. אביו יוליוס קורנגולד היה מבקר מוזיקה מפורסם בזמנו. כשהיה בן ארבע עברה משפחתו לווינה. בגיל חמש כבר ניגן קטעי פסנתר בארבע ידיים עם אביו. בגיל שבע חיבר שירים וואלסים, ובגיל תשע חיבר את הקנטטה זהב וביצע אותה בפני גוסטב מאהלר. מאהלר, שנדהם מכישרונו של קורנגולד, שלח אותו ללמוד אצל המורה והמלחין הידוע אלכסנדר זמלינסקי, אצלו למד בשנים 1909–1911.
בגיל שלוש-עשרה חיבר בלט פנטומימה איש השלג שתוזמרה על ידי זמלינסקי והוצג באופרה המלכותית בווינה לפני הקיסר פרנץ יוזף. בשנים לאחר מכן חיבר פתיחה לתזמורת, סינפונייטה, סונטה לכינור וקטעים רבים לפסנתר ומוזיקה קאמרית. קורנגולד הפך לשיחת היום בווינה. קרל גולדמארק כינה את כל תכונותיו של קורנגולד כ"נס". ריכרד שטראוס כינה אותו "גאון" ופוצ'יני אמר ש"כישרונו של הילד כל כך גדול שהוא יכול לתת לנו חצי ממנו ועוד יישאר לו הרבה בשביל עצמו". מבצעים כארתור שנאבל, פריץ קרייזלר, קרל פלש, אלפרד קורטו ומנצחים רבים כמו ארתור ניקיש, ברונו ולטר ואחרים כללו יצירות של קורנגולד בקונצרטים שלהם. בשנת 1920 חיבר את האופרה העיר המתה, שזכתה להצלחה עצומה. קורנגולד כתב גם אופרטות ובשנת 1929 העלה עיבוד תזמורתי ל"העטלף" של יוהאן שטראוס ביחד עם הבמאי מקס ריינהרדט. הצלחת שיתוף הפעולה בין השניים שינתה את גורלו של קורנגולד.
בהוליווד
בשנת 1934 הוזמן ריינהרדט להוליווד לביים את הסרט חלום ליל קיץ לפי המחזה של ויליאם שייקספיר. הוא הזמין את קורנגולד לעבד ולנצח על פסקול הסרט. קורנגולד השתמש ביצירות של מנדלסון - הפתיחה ל"חלום ליל קיץ", הסימפוניה הסקוטית, הסימפוניה האיטלקית ו"שירים ללא מילים". הצלחת הפסקול הביאה את חברת האחים וורנר לחתום עם קורנגולד על חוזה לסרטים נוספים. עד שנת 1938 חילק קורנגולד את זמנו בין הוליווד לווינה, אבל עם סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, הצליח להבריח את משפחתו לארצות הברית ולקבל מקלט מדיני.
קורנגולד חיבר מוזיקה מקורית ל-18 סרטים. ב-1935 חיבר את הפסקול לסרט "קפטן בלאד", ב-1939 חיבר את המוזיקה לסרט "חייהם הפרטיים של אליזבת ואסקס", ב-1940 חיבר את פסקול הסרט נץ הים", ב-1941 חיבר את הפסקול לסרט "זאב הים". הוא חולל רפורמה בהלחנה לסרטים, בעיקר בזכות שימוש בלייטמוטיב. הוא זכה פעמיים בפרס אוסקר, ב-1936 על הסרט "אנתוני אדוורס" וב-1938 על הסרט "הרפתקאות רובין הוד".
סוף חייו
קורנגולד שאף כל הזמן לחזור לאירופה, כור מחצבתו, ולהמשיך לחבר מוזיקה "רצינית". בשנת 1947 הוא חיבר סימפוניה שבוצעה בניצוח וילהלם פורטוונגלר, אך יצירותיו נתקבלו בקרירות רבה. הדור החדש לא הכיר את הגאון של שנות ה-20.
בשנת 1955 חזר קורנגולד שבור הלב ללוס אנג'לס, שם נפטר מאירוע מוחי בגיל שישים.
יצירותיו של קורנגולד
קורנגולד חיבר 5 אופרות, יצירות קאמריות, סימפוניה, יצירות לפסנתר, לידר, מוזיקה לתיאטרון ולסרטים, קונצ'רטו לכינור וקונצ'רטו לפסנתר.
קונצ'רטו לכינור ותזמורת
קורנגולד חיבר בשנת 1945 קונצ'רטו לכינור ותזמורת לפי בקשתו של ברוניסלב הוברמן. הוא הקדיש קונצ'רטו זה לאלמה מאהלר, אלמנתו של גוסטב מאהלר. ביצוע הבכורה היה ב-15 בפברואר 1947 בביצועו של יאשה חפץ, והוא זכה להצלחה מרובה. זו היצירה המושמעת ביותר של קורנגולד.
הקונצ'רטו מורכב משלושה פרקים ובהם משתמש קורנגולד ממוזיקה שחיבר לסרטים:
מסלול גאוסטציונרי
מסלול גאוסטציונרי (באנגלית: Geostationary Earth Orbit - GEO) הוא מסלול מעגלי סביב כדור הארץ, מעל קו המשווה, והוא מרוחק 35,786 קילומטר מפני הארץ. תכונתו העיקרית של מסלול זה היא כי לוויין שיוצב עליו יוכל להישאר כל הזמן מעל אותה נקודה על פני כדור הארץ, ועל כן ייראה מכדור הארץ כנייח. תכונה זו מאפשרת להעביר שירותי תקשורת לאזורים מוגדרים על פני הארץ לאנטנות המכוונות בזווית קבועה לנקודה ספציפית בחלל. בניגוד ללווייני תקשורת, לווייני ריגול מוצבים ופועלים במסלולים בגובה מספר מאות קילומטרים מעל פני הקרקע, הם מקיפים את כדור הארץ מספר פעמים ביום ומיקומם בשמיים אינו קבוע.
הרעיון של לוויינים גאוסטציונריים (וגאוסינכרוניים, שגאוסטציונריים הוא מקרה פרטי שלהם) פורסם לראשונה בשנת 1928 בידי הרמן פוטקניק. מסלולים גאוסינכרוניים וגאוסטציונריים עברו פופולריזציה בידי סופר המדע הבדיוני ארתור צ'ארלס קלארק ב-1945 כמסלולים שימושיים ללווייני תקשורת, ולכן הם נקראים לעיתים גם מסלולי קלארק על שמו. חגורת קלארק היא החלק בשמים בגובה של כ-35,786 קילומטר מעל פני הים במישור קו המשווה שבו ניתן להשיג מסלול קרוב לגאוסטציונרי. בשל השפעות רוח שמש סוטה לעיתים הלוויין ממסלולו, ולכן מופעלים מדי פעם מנועי הלוויין כדי להחזירו למקום הדרוש. כתוצאה מכך אורך חיי הלוויינים מוגבל.
לאור העובדה כי קיים רק גובה מסלול גאוסינכרוני אחד הסובב את כדור הארץ, הוא מנוהל על ידי איגוד התקשורת הבינלאומי (באנגלית: ITU - International Telecommunication Union), אשר יוצר מסגרת לביצוע תהליכי תיאום תדרי הלוויינים בין רשתות לווייניות שונות במטרה למנוע הפרעות הדדיות. אך התיאום הראשוני שמבצע ITU, הוא הקצאת מקום פיזי ללוויין (קו אורך גאוגרפי), זאת כיוון שמספר הלויינים שאפשר לשבץ במסלול, מוגבל, כדי למנוע התנגשות.
תסמונת חסימת עורק צרברלי אמצעי
תסמונת חסימת עורק צרברלי אמצעי (באנגלית: Middle cerebral artery syndrome) היא מצב בו אספקת הדם לעורק הצרברלי האמצעי (ה-MCA) מופחתת, ובכך מביאה לירידה בתפקוד האזורים המסופקים על ידי כלי דם זה: אזורים אלו כוללים את האספקטים הצידיים של האונה הפרונטלית, הטמפורלית והפריאטלית, ואזורים כגון קורונה רדיאטה, גלובוס פלידוס, קאודייט ופוטמן. עורק זה הוא המעורב ביותר במצבים של שבץ איסכמי.
בהתאם לחומרת הפגיעה ולאזור המעורב, סימנים וסימפטומים שונים עלולים להתרחש אצל החולה. ככל שהחסימה היא יותר דיסטלית (רחוקה, לקראת סוף מסלול העורק) כך הפגיעה קלה יותר, זאת לעומת חסימה של העורק טרם התפצלויותיו השונות אשר עלולה להביא לתמונה קלינית קשה יותר ולעיתים אף לקומה ומוות.
התמונה הקלינית הנפוצה ביותר בשבץ הגורם לחסימה של העורק הצרברלי האמצעי היא אובדן תחושה וחוסר מוטורי (שיתוק) בחצי צד של הגוף כולל הפנים- כאשר זהו הצד הנגדי לאזור בו נוצרה הפגיעה או החסימה. לרוב, פונקציות של גפיים תחתונות נפגעות פחות מאשר פנים וגפיים עליונות, בפגיעה בעורק זה.
מסלול ה- MCA
עורק ה- MCA מספק כשני שלישים מההמיספרה בקורטקס, וכן מבנים תת-קורטיקליים. עורק זה מתפצל לסעיף יורד (אחורי) וסעיף עולה (קדמי, נקרא גם הסעיף הרולנדי).
שכיחות חסימת הסעיף העולה היא פי 2–3 מאשר חסימת כל ה- MCA, ופי 10 מחסימת הסעיף האחורי.
תסמינים קליניים
בפגיעה של MCA כולו ולעיתים בפגיעה בסעיף העליון בלבד, יש לעיתים סטיית מבט- סטיית מבט, פירושה כי הקורטקס מעורב (ולא רק הסאב-קורטקס). סטיית המבט נוצרת באופן שהעיניים שתיהן מסתכלות לכיוון הצד הפגוע במוח.
טוטנהאם הוטספר
טוטנהאם הוטספר (באנגלית: Tottenham Hotspur) היא קבוצת כדורגל אנגלית מהעיר לונדון, המשחקת בפרמייר ליג. כינוייה הנפוצים של הקבוצה הם ספרס (קיצור שמה ברבים) ו"התרנגולים" (על שם סמלה). עד לשנת 2017 שימש אצטדיון וייט הארט ליין שנמצא בשכונת טוטנהאם שברובע הארינגיי, כאצטדיונה הביתי. בשנה זו נהרס האצטדיון לטובת בניית אצטדיון חדש שנחנך באפריל 2019. מאז עונת 1898–1899 מוכרת הקבוצה בחולצתה הלבנה (שבזכותה גם מועדון זה נודע בכינוי The Lillywhites, "השושנים הצחורות") ובמכנסיה הכחולים-כהים כתלבושת של טוטנהאם.
טוטנהאם הוטספר הייתה הקבוצה הראשונה שזכתה בדאבל האנגלי ב, לאחר שזכתה באליפות אנגליה ובגביע ה-FA בעונת 1960/1961. בשנת 1963 הפכו הספרס למועדון הבריטי הראשון שזכה בתואר אירופי, גביע אירופה למחזיקות גביע. במהלך שנות ה-80 זכו הספרס במספר תארים: פעמיים בגביע ה-FA, גביע מגן הקהילה ובגביע אופ"א בעונת 1983/1984. בנוסף לכך, הקבוצה זכתה בשנת 2008 בגביע הפוטבול ליג, אחרי שניצחה בגמר 1–2 את היריבה העירונית צ'לסי לאחר הארכה. הזכייה בגביע הייתה המשך לרצף זכיותיה של טוטנהאם בתואר אחד לפחות בעשור לאורך של שישה עשורים, הישג בו מחזיקות רק טוטנהאם ומנצ'סטר יונייטד. מוטו המועדון בלטינית הוא "Audere est Facere" ("להעז זה לעשות", באנגלית: To Dare Is To Do), וסמלו הוא תרנגול צעיר עומד על כדורגל.
לקבוצה יריבויות רבות עם קבוצות מהפרמייר ליג השוכנות בלונדון, אך הבולטת בהן היא היריבות ארוכת השנים מול הקבוצה מהרובע השכן, ארסנל. המשחקים בין הקבוצות ידועים בכינוי הדרבי של צפון לונדון.
מאז שנת 2001, החברה המחזיקה העיקרית במניות המועדון היא ENIC אינטרנשיונל, לאחר שאלן שוגר מכר לה את מניותיו במועדון. חברת השקעות זו נוסדה על ידי המיליארדר הבריטי-יהודי ג'וסף "ג'ו" לואיס – כששותפו של לואיס ב-ENIC – איש העסקים הבריטי-יהודי דניאל לוי הוא זה שמכהן מאז 2001 כיושב הראש של מועדון הכדורגל טוטנהאם.
מההקמה עד האליפות הראשונה
מועדון הכדורגל הוטספר נוסד בשנת 1882 על ידי נערי בית ספר שלמדו יחד שיעורי תנ"ך בכנסייה מקומית. הם היו חברים גם במועדון הקריקט הוטספר והדיעה הרווחת היא שהשם הוטספר מקושר במקורו לסר הנרי פרסי (הוטספור) דמות היסטורית המופיעה במחזהו של ויליאם שייקספיר הנרי הרביעי, חלק ראשון. זוהי דמות שבאמת חיה באזור הרובע של טוטנהאם במהלך המאה ה-14, וצאצאיה מחזיקים בבעלות על מספר שטחים בשכונת טוטנהאם. בשנת 1884 המועדון שינה את שמו ל"מועדון טוטנהאם הוטספר לכדורגל ואתלטיקה" על מנת להבדיל את עצמו ממועדון לונדוני אחר שנקרא "לונדון הוטספר".
תחילה התרנגולים שיחקו עם חולצות בצבע כחול ים. אחר כך חולצת המועדון שונתה כמה פעמים מחולצה חצי כחול בהיר וחצי לבן, למדים של חולצה אדומה ומכנסיים כחולים, ואחרי כן למדים בצבע חום שוקולד וזהב, ולבסוף בעונת 1899/1900, הוחלט על המדים והצבעים של הקבוצה סופית, כאשר העיצוב הסופי היה חולצות לבנות ומכנסיים בצבע כחול ים (כחול-כהה) כמו מדיה של פרסטון נורת' אנד, שהייתה הקבוצה המצליחה ביותר באנגליה באותה התקופה.
בשנת 1888 עברה טוטנהאם מאצטדיון טוטנהאם מארשס לפארק נורת'מברלנד, שם הקבוצה יכלה לדרוש דמי כניסה עבור צפייה במשחקיה. ניסיון להצטרף לליגה הדרומית, שבה שיחקה רויאל ארסנל (ארסנל כיום), נכשל בשנת 1892 לאחר שטוטנהאם היה המועדון היחיד מתוך 23 מועמדים שלא זכה באף קול בהצבעה להצטרפות לליגה. הקבוצה הפכה למקצוענית לפני חג המולד של שנת 1895, לאחר שהצטרפה לבסוף לליגה הדרומית בעקבות משיכה עצומה של קהל למשחקיה, כשלמשחקיה הגיעו כמעט 15,000 אוהדים בכל משחק. צ'ארלס רוברטס התמנה ליושב ראש המועדון בשנת 1898, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1943.