cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אימוץ בקרב הקהילה הגאה
מקרים משפטיים בישראל
בדצמבר 2010 הוציא לראשונה בית משפט לענייני משפחה בירושלים צו אימוץ לפיו אימץ גבר את בנו הביולוגי של בן זוגו. הילד בן השנתיים נולד מתרומת ביצית על ידי אם פונדקאית בהודו, ובני הזוג חיו ביחד עד לאותה העת כ-8 שנים. בית המשפט אישר את הבקשה לאחר שקיבל את מסקנת עובדי משרד הרווחה כי אישור בקשת האימוץ הוא לטובת הילד.
בשנת 2016 הוגשה עתירה על ידי המרכז הרפורמי לדת ומדינה ועמותת אבות גאים בדרישה לתקן את חוק האימוץ הישראלי, הקובע שלמעט במקרה של אימוץ בן משפחה או בנו של בן הזוג, אין אימוץ אלא על ידי "איש ואישה" (בג"ץ 3217/16). ביולי 2017 הודיעה המדינה לבג"ץ כי היא מתנגדת לאימוץ ילדים בידי זוגות חד-מיניים, ונימקה זאת בכך שמשפחות אלה הן "חריגות" ועלולות "להעמיס מטען נוסף על הילד", זאת בניגוד למחקרים שהוצגו לצוות המקצועי. בתגובה לכך, ב-20 ביולי 2017, נערכה הפגנה מול קריית הממשלה בה השתתפו כ-10,000 איש. באותה תקופה קרא הזמר הראל סקעת לבני נוער שמוגדרים כלהט"ב בישראל לא להתגייס לצה"ל ולא לשלם מיסים בעקבות סירוב משרד הרווחה לאפשר אימוץ ילדים לזוגות חד-מיניים. בהמשך, הסביר את עצמו ואמר שלא הייתה בו שום כוונה להמריד כנגד המדינה. אלא שכאשר כתב את הפוסט היה בלהט הרגע וכעוס מאוד. סקעת גם בחר להתנצל על כך באופן פומבי. בסוף אוגוסט 2017,הודיע משרד הרווחה על שינוי עמדתו בנושא, תוך אימוץ העמדה הסוברת שיש לבטל את תנאי הסף הדורש זוגיות של "איש ואשתו" דווקא, תוך עמידה על כך שנדרש קשר זוגי יציב וממושך. בכך, המשרד התאים את עמדתו למסקנת ועדת גרוס (שהתקיימה בשנת 2007) לפיה "אין מקום לקבוע תנאי סף ויש להסתפק בקביעת קווים מנחים להתאמת ילד למאמציו". עוד הוסיף משרד הרווחה כי "המקום הראוי להמשך הדיון בסוגיה הוא בית המחוקקים", כלומר, ידרש תיקון חקיקה בכנסת. בהמשך הודיעה המדינה כי תפעל לתיקון החוק באופן שיאפשר אימוץ גם על ידי זוגות להט"ב. המדינה התחייבה לפרסם תזכיר חוק בנושא עד אמצע שנת 2018. עם זאת, תזכיר החוק פורסם לבסוף באוגוסט 2019.
ביוני 2018 הודיע היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט לשר הפנים אריה דרעי כי לא יגן על עמדת הממשלה בעניין רישום זוגות חד-מיניים בתיקי אימוץ בבג"ץ ויתמוך ברישום הורים מאמצים מאותו המין בטענה כי "אי-רישום הורים מאותו המין לוקה בפגיעה בשוויון ואיננה משרתת תכלית ראויה". בשנת 2020 חבר הכנסת עידן רול הוביל את ההליך שחייב את מבקר המדינה לחקור את האפליה של זוגות חד-מיניים בהליכי אימוץ.
ב-28 באוקטובר 2020 עלתה להצבעה בכנסת הצעת חוק של חבר הכנסת יוראי להב-הרצנו ממפלגת יש עתיד בעניין רישום הורי בטפסים רשמיים של המדינה. ההצעה, שהנוסח בטפסים יהיה "הורה 1" ו-"הורה 2" במקום "אב" ו-"אם" עבור עיגון בירוקרטי של זוגות חד-מיניים, נפלה ברוב של 48 נגד מול 25 בעד. שר המשפטים אבי ניסנקורן לא הצביע אף על פי שנכח במליאה, ואמר לאחר מכן שמדובר ב-"הצעת חוק ראויה" ושיפעל ליישם את הרפורמה במקומות בהם הדבר אפשרי ללא חקיקה. בתחילת נובמבר 2020 עודכנו הטפסים של משרד המשפטים, כך שיכללו רישום נייטרלי מבחינה מגדרית של זוג ההורים. בהמשך החודש יושם שינוי דומה גם בטפסים של משרד הביטחון, כשהשר בני גנץ נימוק את המהלך במילים: "זהו צעד סמלי וחשוב מצידנו. כדי שנוכל לתת לכל האזרחים, בכל המשרדים - תחושה שהם חלק". ליוזמה הצטרפו במהלך השנים 2020–2021 מספר ערים בישראל, ביניהן קריית ביאליק, גבעת שמואל ויהוד-מונסון. גבעתיים הייתה הראשונה לאמץ את הנוהג עוד בשנת 2017.
בפברואר 2021 האריך בית המשפט העליון את הזמן להכרה ברישום הורות של בנות זוג, מחצי שנה אחרי הלידה ל-9 חודשים. בית המשפט קבע בנוסף כי אימהות לסביות שבקשתן נדונה בבית משפט יוכלו לקבל הכרה כהורים לילדיהן ללא תלות במועד הגשת הבקשה.
במרץ 2022 הודיעה המדינה לבית המשפט הגבוה לצדק כי היא תומכת בגישה שוויונית לאימוץ ילדים עבור זוגות להט"ב.
ספיריט: לחופש נולד
ספיריט: לחופש נולד (באנגלית: Spirit Untamed) הוא סרט קולנוע בהנפשה ממוחשבת מבית דרימוורקס הנפשה, שמבוסס על סדרת הטלוויזיה "ספיריט: לרכוב חופשי" שמשודרת בנטפליקס ומשמשת כספין אוף לסרט "סוס פרא" משנת 2002. הסרט יצא לאקרנים ב-4 ביוני 2021. קרן פוסטר הפיקה את הסרט, ואליין בוגאן ביימה אותו על פי תסריט של אורי וולינגטון. את הסרט מפיצה חברת סרטי יוניברסל.
הפקה
ב-7 באוקטובר 2019 חברת דרימוורקס הנפשה הכריזה על הסרט, כאשר הוא מבוסס על הסדרה "ספיריט: לרכוב חופשי" שמשמשת כספין אוף לסרט "סוס פרא" משנת 2002. עוד היא סיפרה שתביים אותו אליין בוגאן בתור הבמאית ואניו טורסמן בתור עוזר הבמאי, על פי התסריט של אורי וולינגטון, ובהפקת קרן פוסטר. הסרט הופק בתקציב נמוך וייווצר באולפן אנימציה אחר מחוץ לדרימוורקס, כמו הסרט "קפטן תחתונים: הסרט".
הפקת הסרט הושלמה בזמן מגפת הקורונה.
הפצה
הסרט יצא לאקרנים ב-4 ביוני 2021.
Qu'est-Ce Que C'est?
"" (בעברית: "מה זה?") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא יצא לאור בשנת 1994, על ידי חברת התקליטים IMP דאנס בע"מ, כסינגל החמישי מתוך אלבום האולפן השני שלה, אומפטמפה (1994) וכסינגל המוביל (בגרסת הרמיקס של טי.פי.קאל איטליה) מתוך המיני-אלבום, איפיטמפה (1995).
השיר זכה להצלחה בישראל ודורג במקום השני במצעד הבין-לאומי השבועי של רשת ג'.
רקע וכתיבה
השיר זכה להצלחה רבה בתחנות הרדיו בישראל ודורג במקום ה-36 במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של רשת ג' לשנת 1995.
בארט קנארטס
בארט קנארטס (נולד ב-19 ביוני 1980) הוא שחקן, קומיקאי, סטנדאפיסט ומפיק פלמי. ביו-מהנדס בהכשרתו, לאחר מכן לימד מספר שנים.
קריירה
"I Count To Ten" היה המופע הראשון שלו באורך מלא שהוצג בבכורה ב-1 באוקטובר 2009 ורץ עד 2011. בתחילת 2012, הוא התחיל את המופע השני שלו, "Where's Barry?" שהסתיים במאי 2013. בנובמבר 2013, קנארטס הציג לראשונה את הופעתו החדשה "When we go bowling again". בנובמבר 2021, קנארטס התחיל את המופע שלו "We have to meet "again.
הוא חבר חבר מושבעים ב-"De Slimste Mens ter "Wereld מאז 2013. בנוסף, בנובמבר 2021, הוא השתלט על הצגת שני פרקים של De Slimste Mens" "ter Wereld מאריק ואן לואי מכיוון שנבדק חיובי לקורונה ולכן נאלץ לסגור את ההצגה. כתוצאה מכך, הוא לא הצליח להציג את התוכנית ב-1 וב-2 בדצמבר.
בסרטון פרובוקטיבי לקמפיין 11.11.11 2012 על שינויי אקלים, נראה קנארטס מעליב ברצינות פליט סנגלי במהלך מופע מקורה. עם זאת, הסרטון היה מבוים: הסנגל הוא שחקן והקהל מורכב מניצבים שהתבקשו לצחוק מהבדיחות המזעזעות.
קנארטס היה ממייסדי Shelter, עבורם תרם לתוכניות בנידורם באסטארדס ו-Wat als? מאוחר יותר הוא החליף את בית ההפקה ב- Woestijnvis, שם הפך לפרזנטור של De Pappenheimers באביב 2014. באותה שנה הוא עזב את ווסטינוויס כדי לעבוד עבור Panenka של טום לנרטס.
ב-2022 החל להשתתף בתוכנית המציאות הבלגית "הזמר במסכה" בתור "הקיקלופ" וסיים במקום העשירי והודח והשלישי.
מחשב הפסיעות
על אף ההיתכנות התאורטית ואבות הטיפוס שיוצרו למחשב הפסיעות, הרי מבנה גלגלי השיניים המורכב שבבסיסו היה מעבר לטכנולוגיות הייצור של התקופה; בעיות תכנוניות, כמו גם פגם תכנוני של מנגנון הנשא שלו (carry mechanism) מנעו מהמכונה תפקוד אמין.
על אף הפגמים המכניים של מחשב הפסיעות, הוא הדגים את ההיתכנות של מכונות חישוב עתידיות. ברכיב הבסיסי של המכונה, שהומצא על ידי לייבניץ, שנקרא התוף המדורג, נעשה שימוש במכונות חישוב מתקדמות יותר במשך 200 השנים הבאות, ואף עד לשנות ה-70 של המאה ה-20, דרך מחשבון הקורטה הידני.
תיאור
מחשב הפסיעות התבסס על מנגנון גלגלי שיניים שלייבניץ המציא מוקדם יותר שנקרא התוף המדורג (stepped drum) או גם גלגל לייבניץ. התוף המדורג הוא גליל שלאורך היקפו בליטות באורכים שונים - שיניים, המסודרות כך שאורכיהן מהווים סדרה חשבונית. באמצעות הזחה של גלגל השיניים, הנמצא במגע עם שיני התוף המדורגות, לאורך צירו, מושגת שליטה על מספר הסיבובים שגלגל השיניים יסוב, כמומחש באנימציה מימין, ויסובב את משנהו.
לא ברור כמה אבות טיפוס של המכונה נבנו. התרשימים משמאל מראים גרסה שיכולה לצבור מספרים בני 12 ספרות. החלק הזה מתאר את אב הטיפוס בן 16 הספרות ששרד בהנובר.
מכונת החישוב היא באורך של 67 סנטימטר ועשויה מפליז ופלדה מלוטשת. היא מורכבת משני חלקים צמודים מקבילים; אקומולטור בחלק האחורי של המכונה, שיכול להציג עד 16 ספרות עשרוניות, ומנגנון הזנת הקלט שבחזית, אליו ניתן להזין מספרים בני 8 ספרות עשרוניות. בחלק הקלט ישנן 8 חוגות עם כפתורים המאפשרות להזין את האופרנד, כמו גם חוגה דמוית חוגת-טלפון כדי להזין את ספרת המולטיפליקנד, וכננת בחזית שבעזרתה מבצעים את החישוב. תוצאת הפעולה המתמטית מופיעה על 16 החלונות בחלק האקומולטור האחורי. החלק אליו מזינים את הקלט מוצב על מסילה כך שניתן להניע אותו במקביל לאקומולטור בעזרת ידית שבצידי המכונה שמסובבת מעיין בורג שמניע את מנגנון הזנת הקלט, וכך ניתן לבצע גם תהליכי כפל של מספרים דו ספרתיים ויותר.
מחשב הפסיעות יכול:
הוספה או החסרה מבוצעת בצעד יחיד, באמצעות סיבוב של הידית. כפל וחילוק מבוצעים ספרה ספרה על ספרות המולטיפליקנד או המחלק, בפרוצדורה שמקבילה לתהליכים של כפל ארוך וחילוק ארוך הנלמדים בבית ספר. אפשרית גם סדרת פעולות על התוצאה שבאקומולטור: למשל ניתן לחשב שורשים של מספרים באמצעות סדרה של פעולות חילוק וחיבור.
המבנה הפנימי של המכונה
המכניזם של המכונה ניתן לחלוקה לשני חלקים. החלק שמציג את הפלט (על ידי 16 חלונות) נייח ונקרא על ידי לייבניץ Pars immobilis. החלק בו מזינים את האופרנד נייד ונקרא על ידי לייבניץ Pars mobilis.
מנגנון הזנת האופרנד
כפי שהוסבר מקודם, האופרנד המוזן הוא 8-ספרתי; בחלק הנייד 8 חוגות אשר ניתן לסובב כל אחת מהן כך שתייצג את הספרה המתאימה של האופרנד. מאחורי כל חוגה בחלק זה נמצא תוף מדורג יחיד S, המצומד לפס שיניים M (איור מופיע במקור שהובא למטה), שזה בתורו מצומד לגלגל שיניים E. החוגה וגלגל השיניים E הן בעלות ציר משותף. באמצעות סיבוב החוגה ניתן לשנות את מצבו של התוף המדורג; על ידי סיבוב החוגה עד לספרה מתאימה, גלגל השיניים E מסתובב גזרה זוויתית מסוימת, והצימוד עם פס השיניים יוצר המרה של תנועת הסיבוב של הגלגל E לתנועה קווית של פס השיניים ושל ציר התוף המדורג. התוף המדורג נושק לגלגל שיניים נוסף F אשר הוא בעל ציר משותף עם חוגת הפלט - כלומר הזנת הקלט ה-8 ספרתי מציבה את 8 התופים המדורגים בפוזיציות שונות, וכך מאפשרת להם להעביר שבר מדוד של סיבוב שלם לגלגלי השיניים של תצוגת הפלט (בכל סיבוב שלם של התופים המדורגים).
מנגנון הזנת המולטיפליקנד
לאחר שהוזן הקלט ה-8-ספרתי, נותר להזין את המספר בו רוצים להכפיל. הזנת המספר בו מכפילים מתבצעת ספרה ספרה, בדומה לכפל ארוך. אם ברצוננו להכפיל במספר בן ספרה אחת, כל שיש לעשות הוא לסובב את הגלגל הגדול, הנקרא Magna rota, מספר סיבובים הזהה לספרה בה רוצים להכפיל. כל סיבוב של גלגל זה גורם לתופים המדורגים להשלים סיבוב אחד סביב צירם. הפלט שיופיע בתצוגה של 16 החלונות ייצג את תוצאת ההכפלה. לנוחיות התפעול, בצידה של המכונה ישנו מונה של מספר הסיבובים של גלגל ה-Magna rota עד כה (שנקרא Rota magnuscula), כך שהמפעיל לא יאלץ לזכור כמה סיבובים ביצע. אם ברצוננו לכפול את הקלט במספר רב-ספרתי, אז יש לכפול בספרת היחידות, ולאחר מכן יש לסובב את הידית הצדדית (המחוברת לגלגל הבורגי) כך שהחלק הנייד כולו יזוז ספרה אחת, ורק לאחר מכן לכפול בספרת העשרות, וכך הלאה עבור ספרת המאות וספרות גבוהות יותר. מנגנון ההוספה של המכונה מחבר את כל תוצאות ההכפלות בכל ספרה לכדי תוצאה אחת המוצגת בחלונות הפלט.
פעולות מתמטיות אחרות
הדגמת ביצוע תהליך ההכפלה מתמצתת במידה מסוימת את יכולות המכונה. עם זאת יש לציין גם כיצד מתבצעות פעולות מתמטיות אחרות. חיבור הוא הפעולה הפשוטה ביותר לביצוע, ומתבצע באמצעות צעד חישובי יחיד. כדי לחבר שני מספרים, יש להזין מחובר אחד לחלונות הפלט (המכונה מכילה מנגנון לסיבוב גלגלי הפלט, כמו גם מנגנון לאיפוס התוצאה), לאחר מכן להזין את המחובר השני לחלונות הקלט, ולבסוף לסובב את גלגל ה-Magna rota פעם אחת (כלומר הוספת המחובר השני היא כמו הוספת כפולה שלו ב-1). מנגנון ההוספה המובנה של המכונה מחבר את שני המספרים באופן אוטומטי, והמספר המתקבל בתצוגת הפלט הוא הסכום. חיסור מתבצע באופן דומה, אלא שיש לסובב את גלגל ה-Magna rota בכיוון ההפוך; בדרך זו התופים המדורגים מסתובבים במגמה הפוכה כך שמתקבל למעשה חיסור של מחסר ממחוסר. כדי לבצע חילוק ארוך של מספר X במספר Y, יש להוסיף מספר מרבי של אפסים מימין למספר Y כך שעדיין Y בתוספת האפסים יהיה קטן מ-X (נניח שהוספנו n אפסים), להזין את Y בתוספת האפסים כקלט, ולאחר מכן לסובב את גלגל ה-Magna rota מספר פעמים m עד אשר המספר בתצוגה האחורית (תצוגת הפלט) יהיה קטן מהמחלק (Y בתוספת האפסים). קריאת הספרה הראשונה (השמאלית ביותר) אינה מתבצעת דרך תצוגת הפלט אלא דרך קריאת מונה הסיבובים בצידה של התצוגה (ה-Rota magnuscula), והספרה m שמופיעה בו היא הראשונה והשמאלית ביותר במספר בן 1 + n ספרות. לאחר מכן יש לחזור על התהליך, אלא שהפעם המחלק יהיה המספר Y בתוספת n - 1 אפסים, וכך הלאה. קריאת מונה הסיבובים בכל שלב בתהליך מייצגת את הספרה המתקבלת החדשה של המספר, באופן אנלוגי לתהליך החילוק הארוך.
היסטוריה
לייבניץ הגה את הרעיון של מכונת החישוב שלו ב-1672 בפריז, לאחר שבחן את עקרונות הפעולה של פדומטר שנתקל בו. מאוחר יותר הוא התוודע למכונת החישוב של בליז פסקל (הפסקלין) כאשר הוא קרא את "הגיגים" של פסקל. הוא התרכז בהרחבת ישימותו של המכניזם של פסקל כך שיוכל גם להכפיל ולחלק. הוא הציג מודל מעץ של מכונת החישוב החדשה שלו בפני החברה המלכותית בלונדון ב-1 בפברואר 1673 וזכה להערכה ולעידוד רב. במכתב מ-26 במרץ 1673 ליוהאן פרידריך, שבו הוא הזכיר את הפרזנטציה שערך בלונדון, לייבניץ תיאר את התכלית של "המכונה האריתמטית" כביצוע חישובים "בקלות, במהירות, ובאופן מדויק". לייבניץ הוסיף גם שבאופן תאורטי המספרים המחושבים יכולים להיות גדולים ככל האפשר, אם רק מתאימים את הגודל של המכונה - הוא צוטט כאומר: "מספר יכול להכיל סדרה של ספרות, ארוכה ככל שנרצה (בפרופורציה לגודל של המכונה)".
הוא בנה את המכונה המוקדמת שלו העשויה מפליז בין השנים 1674 ו-1685. המכונה שלו שבנה בשנותיו המאוחרות יותר נבנתה בין השנים 1686 ו-1694.
דוד נידם
דוד נידם (1937 – 26 ביולי 2016) היה מוזיקאי יהודי-מרוקאי-ישראלי, נגן, פזמונאי ומלחין, מחלוצי המוזיקה המרוקאית בישראל.
מדיסון פטיס
מדיסון מישל פטיס (באנגלית: Madison Michelle Pettis; נולדה ב-22 ביולי 1998) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בשל תפקידיה בתור סופי מרטינז בסדרת הטלוויזיה "קורי בבית הלבן" של ערוץ דיסני, בתור אלי ברוקס בסדרה "לחיות עם בנים" של ניקלודיאון, ובזכות הופעתה בסרט הקולנוע "תוכנית משחק" לצדו של דוויין ג'ונסון.
דוד נידם
ביוגרפיה
נולד לחסיבה ולאלעזר במקנס שבמרוקו בשנת 1937. בגיל תשע החל לתופף על דרבוקה, ובגיל 13 החל לנגן על עוד. החל מהתקופה הזו הופיע באירועים ובחתונות בערים שונות.
בשנת 1963 עלה ארצה והשתכן בנצרת עילית (כיום נוף הגליל), שם עבד כנהג. לאחר תקופה עבר לשכונת מוסררה בירושלים, והמשיך לעסוק במוזיקה. הוא החל להופיע לצד סלימן אלמגריבי, אלברט סוויסה, מואיז קרוצ'י, נינו ביטון, ויקטור דרעי, צ'ארלי פרץ ועוד.
מדיסון פטיס
ביוגרפיה
פטיס נולדה בארלינגטון, טקסס לסטיבן ומישל פטיס. אביה הוא אפרו-אמריקאי ואילו אימה היא ממוצא איטלקי, צרפתי ואירי. לפטיס אח המבוגר ממנה.
קריירה
פטיס התחילה את הקריירה שלה כדוגמנית פרסומות והחלה לשחק בגיל 5. מגיל 10 החלה ללכת לשיעורי מחול.
דוד נידם
ביוגרפיה
סגנונו של נידם היה ייחודי, והוא נחשב לאחד מחלוצי הזמר המרוקאי בישראל. אנשי אקדמיה נהגו ללמוד מהידע ומהניסיון שלו במוזיקה המרוקאית.
למרות ההצלחה הגדולה שנחל בקרב חובבי הז'אנר ויוצאי מרוקו בישראל, נידם לא קיבל הכרה במיינסטרים הישראלי.
מדיסון פטיס
קריירה
בשנת 2007 כיכבה בסרט "תוכנית משחק" לצדו של דוויין ג'ונסון, על קוורטרבק בקבוצת בוסטון רבלס שמגלה בשיא תהילתו שיש לו ילדה בת 8 בשם פייטון. באותה שנה החלה לככב בתור סופיה "סופי" מרטינז, בתו של נשיא ארצות הברית בסדרת הטלוויזיה של ערוץ דיסני "קורי בבית הלבן" - המהווה ספין אוף לסדרה כל כך רייבן. ב-2008 שבה הסדרה לעונה שנייה.
דוד נידם
ביוגרפיה
הלך לעולמו ב-26 ביולי 2016 (כ"א בתמוז ה'תשע"ו).
מדיסון פטיס
קריירה
בשנת 2011 קיבלה פטיס שני תפקידים ראשיים, דיבוב דמותה של איזי בסדרת האנימציה "ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא", ודמותה שלי אלי ברוקס בקומדיית המצבים הקנדית "לחיות עם בנים". בשנת 2012 החלה לשחק בתפקיד חוזר את דמותה של ג'אנל בסדרה "מעבדה לכוחות על" של דיסני XD. ב-19 באוקטובר 2014 אישרה פטיס בפייסבוק כי היא תתארח בעונתה השלישית של סדרת הטלוויזיה "משפחת פוסטר" בשנת 2015 לוהקה לדבב את הדמות של זורי בסדרת האנימציה של ערוץ דיסני "משמר האריות", וכן בסרט הטלוויזיה שקדמה לה "משמר האריות - השאגה חוזרת". ב-2017 התארחה בסדרת המשטרה "חוק וסדר: מדור מיוחד".
בשנת 2018 החלה לככב לצדה של היילי קיוקו בתפקיד הראשי בסדרת הרשת "Five Points" בשירות Facebook Watch.
בשנת 2021 השתתפה בסרט "יש לו את זה" של נטפליקס.
יהורם גאון
יהורם גאון (נולד ב-28 בדצמבר 1939, ט"ז בטבת ה'ת"ש) הוא זמר, מגיש טלוויזיה, שדרן רדיו, קומיקאי, מפיק ושחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלי. חתן פרס ישראל (2004) לזמר העברי.
ביוגרפיה
גאון נולד בהר הצופים, גדל והתחנך בשכונת בית הכרם שבירושלים. בילדותו למד בבית הספר העממי "בית הכרם" ואחר כך בתיכון בית הכרם (שלימים נקרא תיכון ליד"ה), והיה חבר בתנועה המאוחדת.
את שירותו הצבאי עשה גאון בלהקת הנח"ל, אליה התקבל ב-1957 כשחקן. לצדו שירתו בלהקה חבריו לספסל הלימודים, תובל פטר ועליזה רוזן. גאון לא נתפס בתחילה כזמר במהותו, עד כדי כך שבמהלך הקלטת השיר "רוח סתיו", אורי זוהר, מפקד הלהקה, המליץ לו לדקלם את שתי השורות שניתנו לו במקום שישיר אותן.
קריירה
לאחר שחרורו נמנה גאון עם יוצאי להקת הנח"ל שביקשו מנעמי פולני להמשיך לעבוד עמה. כך קמה להקת "התרנגולים", שבה החל לשיר לראשונה, אם כי גם בה לא היה זמר דומיננטי, לצד הכוכבים העולים של אותה תקופה, בהם מי שעתידים להיות חלק משלישיית "הגשש החיוור": שייקה לוי וישראל פוליאקוב. בין השירים שבהם התבלט בזמרתו בתוכנית הראשונה מ-1961 היו "זמר אהבה לים" ו"ערב במסחה". במקביל החל לשחק בתיאטרון הקאמרי במחזה "כנרת כנרת" של נתן אלתרמן, וכן בהצגה "שורש כל רע" במועדון החמאם, שבמסגרתה שר את "שיר הנשים". בהמשך הקים יחד עם חברו ללהקת הנח"ל, אריק איינשטיין, ועם בני אמדורסקי, את "שלישיית גשר הירקון". רבים משיריה של הלהקה היו להיטים גדולים בזמר העברי, ובהם "לילה בחוף אכזיב", "סרנדה לך", "אותך" ו"איזה יום יפה". השלישייה הקליטה יחד את האלבום "אהבה ראשונה". גאון פרש כשנה לאחר הקמת השלישייה, על מנת להתרכז בקריירת סולו.
בשנת 1965 הוציא גאון אלבום סולו ראשון, בשם "כל העיר מרכלת עלינו". האלבום הורכב כולו משירים שכתב יוסי גמזו, ובהם הלהיט "איפה הן הבחורות", שנכתב על פי לחן עממי, שלושה שירים מתוך האלבום, "ליל אביב", "אמרו לי" ו"אולי תפסיקי כבר", הולחנו על ידי יעקב הולנדר. כמו כן נכללה באלבום גרסה עברית לשירה של להקת הביטלס "I Want to Hold Your Hand", שבגרסתו של גמזו נקרא "זה נדבק". כעבור שנה הוציא גאון מיני-אלבום בשם "קיץ אחד של כושר", ובו ארבעה שירים שכתב גמזו והלחין סשה ארגוב.
ב-1966 נסע גאון לארצות הברית על מנת ללמוד משחק. הוא שב ארצה לאחר שיואל זילברג, שעמד לביים את המחזמר "קזבלן", נזכר בזמר הכישרוני, ופנה אליו כדי שיגיע לארץ למבחני במה. המחזה, אותו כתב יגאל מוסינזון, על רקע "השטח הגדול" ביפו, עובד למחזמר, הופק על ידי גיורא גודיק ב-1966 וזכה להצלחה גדולה, שהפכה את גאון לאחד הזמרים המובילים בארץ. שני שירים מתוכו, "כל הכבוד" ו"יש מקום" מזוהים עמו עד היום.
ההצלחה כזמר
גאון, שהפך מאז אמצע שנות השישים לכוכב גדול בעולם הבידור והזמר הישראלי, נחשב לאחד הזמרים הגדולים והחשובים במוזיקה הישראלית.
בפסטיבל הזמר והפזמון 1969 זכה בשני המקומות הראשונים, עם השירים "בלדה לחובש" שכתב דן אלמגור ללחן של אפי נצר ולעיבוד של שמעון כהן ו"עץ האלון" שכתב יורם טהרלב ללחן של מוני אמריליו ולעיבוד של שמעון כהן. גאון שר בפסטיבל שיר נוסף, "לילה בהיר", שהלחין משה וילנסקי למילים של שמרית אור. השיר נכלל באלבומו של גאון "בשירי משה וילנסקי", שיצא באותה שנה והוקדש כולו לשיריו של וילנסקי. האלבום כלל להיטים כ"אמא אמא", "יש לי חלום", "לילה של פריחות", "שלכת בלב" ו"כשהיינו ילדים".
עוד באותה שנה הוציא גאון אלבום בשם "רומנסות בלאדינו", ובו שירים ששר בלאדינו, וכן אלבום בשם "שירי שבת". אלבום נוסף שהוציא באותה שנה היה "איפה את אהובה", שכלל גם הוא להיטים רבים, כ"איפה את אהובה" (תרגום עברי של תלמה אליגון-רוז לשיר בספרדית בביצוע הזמר הארגנטינאי לאונרדיו פאביו), "גשר אלנבי", שהקליט עבור סרט הקולנוע "המלחמה שלאחר המלחמה", "אזכור את הדרך" ו"רוח שטות".
בשנת 1971 העלה גאון תוכנית יחיד, שתועדה על גבי אלבומו מאותה שנה, "בתוכנית יחיד". בין שירי התוכנית בלט הלהיט "רוזה", שכתב חיים חפר והלחין דובי זלצר. שירים מוכרים נוספים מהתוכנית היו "אל תשטה באהבה", "רחל" ו"אני זוכר", שנכתב עבור סרט הקולנוע "לופו". כמו כן נכללה בה גרסתו של גאון לשירם של אהוד מנור ונורית הירש "אולי על שפת הים", ששרה במקור להקת "השוקולדה".
ב-1972 הוציא את האלבום "שלכם לשעה קלה", וב-1973 את האלבום "אהבה ים תיכונית", ובו השיר "קומי צאי", שהלחינה נעמי שמר על פי מילים של חיים נחמן ביאליק.
בשנת 1975 הוציא גאון את האלבום "אותך שרים". בין שיריו המוכרים היו "אנחנו לא נפסיק לשיר" ו"בית אבי", שניהם של חיים חפר ודובי זלצר. באותה שנה יצא אלבום הופעה של גאון, שתיעד את הופעתו בהיכל התרבות. באלבום זה נכלל לראשונה שירו של גאון "המלחמה האחרונה". כמו כן נכללו בו גרסאותיו של גאון לשירים "שיר העבודה והמלאכה", "גולני שלי" ו"לילה לילה".
בשנת 1976 הוציא גאון אלבום בשם "קסם מולדת", ובו גרסאות מחודשות בביצועו לשירים שהלחין מרדכי זעירא, כ"ניגון עתיק" ו"מה אומרות עינייך".
ב-1979 העלה גאון תוכנית יחיד שהורכבה משיריהם של חיים חפר ודובי זלצר. התוכנית לא זכתה להצלחה רבה, אך התפרסמו מתוכו השירים "שמרי לי על המנגינה" ו"את בת שש עשרה". שירי התוכנית תועדו על גבי האלבום "79".
באמצע 1980 הוציאה חברת "סי.בי.אס" לגאון את האוסף "להיטי זהב מספר 2" שכלל את מיטב להיטיו עד זה ואת השיר החדש "רבותי ההיסטוריה חוזרת" (מילים: תלמה אליגון רוז, לחן: דובי זלצר, עיבוד: בני נגרי)
ב-1981 הוציא את האלבום "סימני דרך". בין שיריו המוכרים היו "סימני דרך" ו"על כל אלה" של נעמי שמר, לחניה של נורית הירש לשירים "הכניסיני תחת כנפך" של חיים נחמן ביאליק ו"לילה טוב לאהבה" של אילן גולדהירש, וכן גרסתו של גאון לשירו של יוסף שריג "אור וירושלים".
בשנת 1983 הוציא גאון על גבי תקליט שדרים את השיר "איתך בלעדייך", שכתב נתן אלתרמן והלחינה נורית הירש. השיר זכה להצלחה רבה.
בשנת 1984 יצא אלבומו "אמצע הדרך" ובו הלהיט "בפרדס ליד השוקת", שכתב יורם טהרלב והלחינה נורית הירש. השיר זכה להצלחה רבה, ודורג במקום השני במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשמ"ד. שירים מוכרים נוספים באלבום היו "לא תנצחו אותי", שכתבה והלחינה נעמי שמר, ו"בואי נשוב אל הטנגו", שכתב יורם טהרלב והלחין שייקה פייקוב. ננסי ברנדס עיבד וניהל מוזיקלית את האלבום.
במרץ 1989 יצא אלבומו "ירח מלא", בהפקתו המוזיקלית של מתי כספי. מבין שיריו התפרסמו הדואט שלו עם בעז שרעבי "מה יביא איתו הרוח" ו"ליבבתיני" (שכתבה והלחינה שמר). למרות ההפקה המושקעת, האלבום נכשל מסחרית. באותה שנה חזר גאון לשחק במחזמר "קזבלן" שבה גילם את התפקיד שעמו זוהה יותר מכל. את המחזמר הפיק בעצמו בעזרת חברת ההפקה שהקים "הפקות חמש חמש". המחזמר זכה אמנם להצלחה בקופות, אך ההפקה נקלעה לחובות כבדים וירדה לאחר זמן מה מהבמה. גאון נקלע לחובות כבדים שאותם הצליח להחזיר רק לאחר מספר שנים.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוציא גאון מספר אלבומים נוספים, שלא זכו להצלחה רבה. עליהם נמנו "נשמה", שיצא ב-1992 וכלל שירי מסורת ודת דוגמת "פתח לנו שער", "שיר המעלות", והבן יקיר לי אפרים". את שירי שירי האלבום עיבד תמיר קליסקי. ב-1993 הוציא אלבום שהתבסס על שירי התוכנית "ישראל מחכה לגאון" (על משקל הסיסמה "ישראל מחכה לרבין"), וכלל שירים חדשים לצד שירים ישנים בהקלטות מחודשות. ב-1996 אלבום שנשא את שמו. בשנת 1997 תכנן גאון להוציא אלבום אוסף שיכלול את שיריו המוכרים. מכיוון שהתקשה להשיג זכויות יוצרים על ההקלטות המקוריות ועל מנת לחסוך בכסף, הקליט מחדש, בעיבוד מחודש, את השירים ושיווק אותם כאוסף בן חמישה תקליטורים.
בשנת 2007 גילם את עצמו במחזמר "כמו בסרט", כזמר ומנחה המגיע לעיירת פיתוח כדי לאתר כישרון צעיר.
בסוף שנת 2008 העלה מופע זמר ובידור בשם "בכל הכבוד", בו סיכם עשרות שנות פעילות על הבמה ושילב שירים ישנים וחדשים לצד מונולוגים משעשעים שאותם כתב במיוחד למופע. המופע זכה להצלחה גדולה, ואף היה מועמד לפרס הצגת הבידור של השנה.
בשנת 2013 שב גאון להקליט שירים חדשים. באותה שנה יצא אלבומו "כביום היוולדי", שאת כל שיריו כתב והלחין עמיר בניון. את שירי האלבום עיבדו ליאור שושן ואודי תורג'מן. מבין שיריו התפרסמו השירים "תן לי כוח", "בסוף היום" ו"לא אני ולא אתה", שאותו שר גאון בדואט עם בניון.
ביולי 2014 הקליט גאון גרסה מחודשת לשיר "ארץ צבי", לו נוסף בית חדש שנכתב על ידי תלמה אליגון לזכרו של רועי קליין, קצין גולני בעל עיטור העוז שנהרג במלחמת לבנון השנייה כאשר זינק על רימון יד כדי להציל את חייליו. ב־21 בספטמבר 2014 הקליט גאון את השיר "שלומי" שכתבה זלדה, אותו עיבדה נורית הירש, לזכרו של רס"ן בניה שראל, מפקד פלס"ר גבעתי שנהרג במבצע צוק איתן.
בדצמבר 2019 הוציא לכבוד יום הולדתו ה-80 את השיר "אם רק תסכימי" שכתבה עדית פאנק והלחין ועיבד עידן רייכל.
בשנת 2021 לקח חלק בפרויקט "יעלה ויבוא", כמחווה לשיריו של יורם טהרלב, ובו ביצע את השיר "עוד לא תמו כל פלאייך".
סגנונו כזמר
גאון נחשב לזמר מבוקש הן על ידי הקהל והן על ידי כותבי שירים ומלחינים שרצו שיבצע משיריהם. כך זכה להיות המבצע המוכר בהרבה להיטים של נעמי שמר (כגון: "עוד לא אהבתי די", "לא תנצחו אותי", "כמו חצב" ו"סימני דרך") ושל הפזמונאי חיים חפר והמלחין דובי זלצר (בשיריהם "הנני כאן", "השר משה מונטיפיורי", "רוזה", "לא נפסיק לשיר" ועוד). הוא הוציא אלבומים רבים, בהם אלבומים עם שירים ורומנסות בלאדינו ושירי שבת ומועדים. הוא הרבה לבצע שירים רומנטיים ונחשב כמי שמיזג בשיריו בין מזרח למערב, כשביצועיו שילבו מוזיקת פופ עם נגיעות מזרחיות (כמו בשיר "רוזה"). גאון הרבה לבצע שירי אהבה לארץ ישראל ולירושלים (בהם "שלום לך ארץ נהדרת", "מעל פסגת הר הצופים" ועוד).
במשך תקופה נחשב גאון ל"זמר הבית" של סיירת מטכ"ל ואף כתב לכבודה את "שיר היחידה" שאותיותיו חקוקות באנדרטה לזכר קרב קולה.
כמו כן ביצע את השיר "גולני שלי". לאחר מבצע "צוק איתן" פנה עופר מנדלוביץ', אביו של סמ"ר עוז מנדלוביץ' שנהרג במבצע, אל יוצרי השיר אפי נצר ועמוס אטינגר, כדי שיוסיפו לו עוד בית המדבר על המבצע. שלושתם פנו אל יהורם גאון כדי שיבצע את השיר מחדש, וזה הסכים לכך.
הוא קשר קשרי ידידות עם בכירים בצה"ל, כרמטכ"ל לשעבר דוד אלעזר, האלוף רחבעם זאבי והרמטכ"ל לשעבר דן שומרון. במלחמות ישראל, החל ממלחמת ששת הימים ואילך, הופיע כרבים מהאומנים בפני חיילים בשדות הקרב.
משחק בקולנוע
ב-1971 כתב, ביים ושיחק בסרט "אני ירושלמי", אוטוביוגרפיה מצולמת עליו ועל משפחתו הירושלמית. הסרט לווה בשירים בביצועו של גאון שכתבו חיים חפר ודובי זלצר, ובהם שירים שהפכו ללהיטים, כגון: "הנני כאן", "השר משה מונטיפיורי" ו"אני עושה לי מנגינות".
סרטים נוספים ששיחק בהם: "קזבלן" מ-1973 הגרסה הקולנועית והמצליחה של המחזמר. בסרט "מבצע יונתן", המגולל את סיפור "מבצע אנטבה", בו שוחררו חטופי המטוס שנחטף לאוגנדה, גילם גאון את דמותו של המפקד שנפל במבצע, יוני נתניהו. הסרט, אשר הופק זמן קצר לאחר האירוע, זכה להצלחה בינלאומית ואף היה מועמד לפרס אוסקר. עבור הסרט הקליט גאון את השיר "ארץ צבי". כמו כן שיחק בשנות השמונים בסרטים "כביש ללא מוצא", ו"המאהב" (על פי ספרו של א.ב. יהושע).
ב-2004 עשה גיחה מחודשת לקולנוע לאחר שנים רבות, כששיחק בתפקיד אורח בסרטו של יוסף סידר "מדורת השבט".
קריירה בטלוויזיה
משנת 2009 עד 2012 הנחה את תוכנית הילדים "גאון של אבא" ששדורה בטלוויזיה החינוכית. בשנת 2010 כיכב לצד יוסי פולק במיני-סדרה הדרמטית "נבלות", ששודרה ב-HOT 3.
בשנת 2011, שיחק בסדרת הדרמה של yes, "אורים ותומים" בתפקיד הרב גרנט. החל משנת 2011 משחק בקומדיית המצבים "סברי מרנן" בתפקיד סילבן חסון.
בשנים 2011–2016 השתתף גאון בצוות המנטורים של תוכנית הטלוויזיה "בית ספר למוזיקה", במסגרת ערוץ 2, בשלוש עונות ברצף. בשנת 2014 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "מבצע חמניה".
ב-2015 גילם את דמותו של בוריס השומר בסרט "גויאבות".
בקיץ 2015 שימש כשופט אורח בתוכנית המציאות "הפייטן" של ערוץ 20. באותה שנה גילם את דמותו של סיימון בסדרה "המדרשה". ב-2017 השתתף בסרט הקולנוע "מבצע ביצה".
עשייתו הציבורית ודעותיו
גאון נהנה מתמיכה כלל ישראלית ואינו מזוהה עם עמדה או מגזר מסוים, וזאת על אף שבמהלך כל שנות פעילותו הרבה לעסוק בעניינים פוליטיים-ציבוריים. כשחקן, היה לגאון תפקיד בולט במחזמר הביקורתי מבחינה פוליטית "קזבלן". משני תפקידים אחרים הוא פרש מנסיבות פוליטיות-חברתיות; הוא הפסיק להגיש את פרקי הסדרה "תקומה", משום שסבר כי אחד מפרקיה, "בילאדי בילאדי", הוא פרו-פלסטיני, וכן עזב את התוכנית "גם להם מגיע" לאחר שהתקשה לעמוד בגל הביקורות שהופנו כלפי התוכנית וספציפית אליו.
ביוני 1991 הכריז על מועמדותו לראשות עיריית ירושלים, לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בנובמבר 1993. לצורך כך הקים מפלגה בשם "אני ירושלמי". תחילה נראה שסיכויו לזכות היו טובים, מאחר שראש העירייה הוותיק, טדי קולק, הודיע על כוונתו לא לרוץ שוב. לאחר שקולק כן החליט לרוץ שוב, ואהוד אולמרט נבחר כמועמד מטעם הליכוד, החליט גאון לרוץ למועצת העיר בלבד. הוא נבחר ומונה למחזיק תיק התרבות. גאון נבחר למשך שתי קדנציות למועצת העיר ירושלים מטעם רשימת "אני ירושלמי". בתפקידו זה הוא קידם תמיכה בלימודי נגינה בכלים המקובלים במוזיקה מזרחית קלאסית. בפברואר 2003, לאחר שראש העירייה אולמרט פרש לטובת חברות בכנסת, הודיע שירוץ לראשות העירייה בבחירות בנובמבר 2003, לבסוף החליט לא להתמודד שוב הן לראשות העירייה והן למועצת העיר.
הדימוי של גאון כזמר לאומי הביא לבחירתו לשיר בטקס קבלת פרס נובל לשלום ב-1994, בו זכו יצחק רבין ושמעון פרס. בשנת 2000, כאשר ראש הממשלה אהוד ברק נתקל בהתנגדות רחבה בישראל ליוזמתו המדינית לחלוקת ירושלים, גייס את תמיכתו של גאון במאבקו על דעת הקהל, על ידי שימוש בתדמיתו הירושלמית השורשית. למרות זאת, בתוכנית הרדיו שלו ביום שישי גאון משמיע לא פעם אמירות אוהדות כלפי המתנחלים. גאון הביע תמיכה גם בבחירתו של עמיר פרץ לראשות מפלגת העבודה.
גאון מגיש החל מ-1997 תוכנית אישית בימי שישי בצהריים ברשת ב' בשם "גאון ברדיו", בה הוא מדבר על אירועים אקטואליים שקרו באותו שבוע ומביע את דעותיו האישיות לגביהן. לאחר סגירת רשות השידור ב-2017, גאון עבר לשדר את התוכנית בגלי צה"ל.
בשנת 2011 התראיין גאון לאלון כץ, אז סטודנט מאוניברסיטת אריאל, ותקף בחריפות את התמלילים של חלק מהמוזיקה הים-תיכונית שהשתלטה לטענתו על הרדיו. הוא כינה אותם "זבל איום שהשטן לא ברא". עם זאת, ציין לטובה זמרים מזרחיים מסוימים כגון שלמה בר ואביהו מדינה. הראיון צוטט בידיעות אחרונות וגרר תגובות זועמות מצד הזמרים המזרחיים וקהל המוזיקה המזרחית. בתוכניתו השבועית הסביר גאון, שאין הוא חוזר בו מדבריו, אך הבהיר שהמוזיקה המזרחית היא ראויה וטובה, אף על פי שיש בה, "הרבה חצץ", כלשונו. דבריו של גאון זכו לתמיכה והזדהות מפי אביהו מדינה, שאמר, בין השאר: "אני איתו, וכל הכבוד שהוא אומר זאת באומץ".
בשנת 2013 הודיע גאון על כוונתו להופיע בסבסטיה אשר בשומרון. למרות ביקורת בשמאל, הוא לא ביטל את הופעתו ואמר בריאיון לערוץ 7 כי הוא "מרשה לעצמו להופיע בגאווה בכל חלק של ארץ ישראל".
באותה שנה, על רקע ביקורת חריפה שספג הציבור החרדי, ביקר אותם בעצמו בתוכניתו ברשת ב', אך אמר בין היתר על הביטויים החריפים נגדם: "לא הייתי מעז בחלומות הכי רעים שלי לראות באלה שלא נוטלים בנטל או שלא רוצים לימודי ליבה, ושהם אחיי ואחותי ובני עמי, מוקצים מחמת מיאוס. לאחר מה שראיתי ושמעתי בכנסת, בכנסת ישראל, מצאתי את עצמי צועק בקול ולאות הזדהות מוחלטת עם החרדים מצאתי את עצמי צועק 'אני חרדי!' בפירוש כך, כן, 'אני חרדי!'".
ב-18 במאי 2015 אוניברסיטת בר-אילן העניקה ליהורם גאון תואר דוקטור לשם כבוד.
ב-2017 נבחר להשיא משואה בטקס הדלקת המשואות לרגל יום העצמאות ה-69 למדינת ישראל, שעמד בסימן יובל לאיחוד ירושלים.
באפריל 2017, הוציא לאור אוטוביוגרפיה בשם "עוד אני פוסע – סיפור חיי", שכתב עם שי פלד. בפברואר 2018, בעקבות הפיכתו של מנכ"ל משרד התקשורת המושעה, שלמה פילבר, לעד מדינה בחקירות נתניהו, הגדיר בתוכניתו "גאון ברדיו" בגלי צה"ל, את עד המדינה כ"מלשן" ו"איש קריות", הדגיש את היותו "קודם כל עבריין", וציטט גם מתפילת שמונה עשרה שבה נאמר "למלשינים אל תהיי תקווה". גאון גם סייג את דבריו ואמר "הביטוי מלשן שנוי במחלוקת ותלוי מי הלשין כדי לטהר את החברה ומי הלשין כדי למלט רק את עצמו".
ב-16 במאי 2021 הכריז גאון באורח רשמי על התמודדותו לתפקיד נשיא מדינת ישראל, ופתח באיסוף חתימות של חברי הכנסת לקראת הבחירות לנשיאות, אך לבסוף לא התמודד. באותו חודש השתתף בפרק של הסדרה התיעודית "הופרדו בלידתם" של תאגיד השידור הישראלי.
קריירה עסקית
במשך השנים היה גאון מעורב במספר מיזמים עסקיים. בשנת 1976 היה שותף במיזם שביקש להקים מועדון ומסעדה בשכונת מוצא בירושלים. אך מאחר שהשכנים התנגדו והתוכנית הייתה בניגוד לתוכנית המתאר, המיזם לא הוקם. באוקטובר 1984 פתח חנות תקליטים וחנות מזכרות ברחוב "הקארדו" ההיסטורי בעיר העתיקה של ירושלים. בשנת 2000, הקים יחד עם אחיו בני גאון את חברת "גאון תקשורת", כחברת בת של קבוצת גאון אחזקות. "גאון תקשורת" הוקמה במטרה להתמודד במכרז לערוץ מסחרי חדש (שאז נקרא "הערוץ השלישי" לימים ערוץ עשר). וגיבשה קבוצה של משקיעים, שגאון החזיק 10% ממניותיה. לאחר פרסום המכרז החליטה הקבוצה לפרוש ממנו, עקב חוסר כדאיות כלכלית. עם זאת התמודדה במכרז לערוץ ייעודי ברוסית, אך הפסידה לחברת אפריקה ישראל להשקעות. ביוני 2002 התמודדה הקבוצה במכרז להקמת תחנת רדיו מסחרית בערבית וזכתה. רדיו א-שמס בה הייתה שותפה, החל לשדר שנה אחר כך. באפריל 2001 גם רכשה 23% מזכיניית ערוץ 2, חברת טלעד. גאון גם הקים חברת הפקות לצורך הפקת התוכנית "שישי בגאון".
חיים אישיים
בשנת 1976, כשהוא כמעט בן 37, הכיר גאון את אורנה גולדפרב שהייתה אז בת 16 בלבד. לאחר כחצי שנה, במרץ 1977 השניים ביקשו להינשא, אך עקב גילה הצעיר של גולדפרב, שטרם מלאו לה 17 שנים, היא הגישה בקשה מיוחדת לבית המשפט המחוזי בחיפה, אך הוא לא התיר להם להינשא. לאחר מספר ימים הגישו השניים ערעור לבית המשפט העליון, אך הערעור נדחה. בסופו של דבר השניים התחתנו כחוק ב-26 ביולי 1977 בבית הכנסת רבן יוחנן בן זכאי בירושלים בחופה שסידר הרב עובדיה יוסף. במאי 1978 נולד בנם הבכור משה, וב-1981 נולדה בתם השנייה הילה.
בשנת 1986 תוך כדי דיונים סוערים, התגרשו השניים לאחר סכסוך מתוקשר שחשף בין היתר כי גאון שכר שני בלשים פרטיים (שאחת מהם הוא הכיר באופן אישי), אשר עקבו, צילמו והקליטו את גולדפרב בסיטואציות מיניות עם גבר אחר. זמן קצר לאחר מכן ניסתה להתאבד, אך לבסוף משפט הגירושים הסתיים בהצלחה.
לגאון היו שלושה אחים: יגאל גאון, כלילה ערמון, ואיש העסקים בני גאון.
גאון נולד וגדל בירושלים, אך למרות דימויו הציבורי כירושלמי, הוא מתגורר ברמת השרון.
דיסקוגרפיה
{|
יקיר ערים
בפברואר 2020 נבחר יהורם גאון ליקיר העיר ירושלים, בחירה שספגה ביקורת כיוון שגאון אינו מתגורר בעיר.
בנובמבר 2020 בחר ראש עיריית רמת השרון אבירם גרובר את גאון ליקיר העיר רמת השרון לשנת 2020, כבחירה אישית, חרף התנגדות של תושבי העיר. ההתנגדות באה על רקע דברים שאמר גאון בראיון שנערך איתו באוקטובר 2017 לעיתון "מעריב" ושהופיע גם באתר "ערוץ 7". בראיון השווה גאון את פעילותם של דתיים וחילוניים תושבי רמת השרון שפעלו נגד ישיבת הסדר שהשתלטה על מבנה ציבור ללא אישורים לפרסומי "דר שטירמר", שהיה חלק מהתעמולה הנאצית.
ואראנוזאורוס
ואראנוזאורוס (שם מדעי: Varanosaurus) הוא סוג של סינאפסיד קדום מהקבוצה פליקוזאוריה, שחי בתקופת הפרם שבסוף עידן הפלאוזואיקון לפני 280 מיליון שנה.
מאפיינים
זוחל קדום זה היה קרובם של האופיאקודון והספנקודון והגיע לאורך מטר וחצי. הואראנוזאורוס חי באמריקה הצפונית והמאובנים שלו נמצאו בטקסס ואוקלהומה. הואראנוזאורוס היה דומה מאוד ללטאות הכוח אך לא היה קרוב אליהן. כמו קרוביו הואראנוזאורוס היה אוכל בשר שחי בביצות וניזון מדו-חיים ודגים. המאובנים של הואראנוזאורוס תוארו לראשונה בשנת 1904 על ידי החוקר. הואראנוזאורוס נכחד בסוף הפרם.
ארקדי קושקו
ארקדי פרנצביץ' קושקו (ברוסית: Арка́дий Фра́нцевич Кошко́; 1867, כפר ברוז'ה, פלך מינסק - 1928, פריז) היה חוקר ובלש רוסי, ראש מחלקת הבילוש של משטרת מוסקבה, לימים פקיד במחלקה השמינית של מחלקת המשטרה של האימפריה הרוסית, שהחזיק בדרגת יועץ ממלכתי וזכה לכינוי "שרלוק הולמס הרוסי".
ביוגרפיה
הוא נולד בתחילת שנת 1867 בכפר ברוז'קה שבמחוז בוברויסק בפלך מינסק למשפחת אצולה עשירה. לאחר שבחר בקריירה צבאית, הוא סיים את בית הספר הצבאי בקאזאן וסופח לגדוד המוצב בסימבירסק. על השנים הללו, ארקדי כתב שהם היו שלווים וחסרי דאגות, אך מונוטוניים. הקצין הצעיר החל לחשוב על מקצוע אחר, שיתאים יותר לאופיו, ולדבריו יכול היה להועיל בתקופת שלום. מילדותו הוא נמשך לקריאת רומנים בלשים והבין שהתשוקה האמיתית שלו היא מדעי הפשיעה.
שם המשפחה מבוטא במקור כקושקה, אבל כאשר המשפחה מצאה עצמה בשליטת האיחוד הפולני ליטאי הפך שם המשפחה לקושקו. צאצאיו של ארקדי פרנצביץ' המתגוררים בצרפת נושאים את השם דה קוצ'קו.
בלש רוסי מצטיין
בשנת 1894 התפטר מהצבא והתגייס כפקח רגיל במשטרת ריגה. כבר מהימים הראשונים הבלש הצעיר עבד טוב. הוא היה בעל נחישות גבוהה לפענוח פשעים, בעל אומץ לב אישי, יישום מעשי של כל מה שהיה למדע הפשע להציע באותה תקופה וכתוצאה מכך, זכה לקידום מהיר.
לאחר המהפכה נאלץ היועץ הממלכתי קושקו לברוח מרוסיה, הוא הוזמן על ידי הבריטים לעמוד בראש מחלקת המחקר שלהם.
בקונגרס הבינלאומי לפושעים, שהתקיים בשנת 1913 בשווייץ, הוכרה המשטרה הרוסית כטובה בעולם מבחינת גילוי ופענוח פשעים, תודות לתרומתו של קושקו.
אחד מעמיתיו היה ליודוביק קורנאטובסקי ממשטרת ורשה, שאחרי המהפכה המשיך לעבוד במשטרת הבילוש של הרפובליקה הפולנית. ארקדי פרנצביץ' הזכיר אותו בספרו "מאמרים", בסיפור בו הוא מגולל את קורות "גנבה בבנק חרקוב".
בגלות
מהפכת 1917 קטעה את הקריירה המבריקה של קושקו. הוא פרש ויצא עם משפחתו אל אחוזת פודולנו במחוז נובגורוד במרחק של כקילומטר ממרכז המחוז בורוביצ'י. בדצמבר 1917 הופיעה בפודולנו ועדה ממרכז המחוז, שייצאה רהיטים. ואז הרסו את האחוזה. קושקו ומשפחתו עברו לבורוביצ'י ובקיץ 1918 עזב למוסקבה "להציע את שירותיו". הוא התיישב כנציג של בית מרקחת פרטי, אך לאחר שנודע לו על מעצרו המתוכנן משום ששירת במשטרת הצאר, קושקו, יחד עם בנו, במסווה של שחקן ומעצב כחלק מלהקת תיאטרון, ברחו לקייב. מאוחר יותר שלח אדם מיוחד למשפחתו למוסקבה, שהצליח להבריחם לקייב עם דרכונים מזויפים. משם עברה משפחת קושקו לוויניצה ובהמשך לאודסה.
ב-7 בפברואר 1920 הצבא האדום נכנס לעיר, משפחת קושקו ברחה לסבסטופול. כאשר תחת ורנגל, קושקו מילא תפקיד מסוים, אשר לטענת רודנייב, הוא עמד בראש מחלק הבילוש במשטרת העיר. כניסת הצבא האדום לחצי האי קרים קושקו ומשפחתו עזבו לטורקיה.
החיסכון הקטן שהוא הצליח להוציא נגמר במהירות והשוטר לשעבר התקשה להאכיל את משפחתו. יחד עם ראש המשטרה החשאית במוסקבה אלכסנדר מרטינוב הוא הקים את לשכת הבילוש הפרטית שלו בקונסטנטינופול, החל במתן עצות והמלצות, בתקווה להשיג עבודה בתחום הבילוש. הוא עצמו איתר בעלים ונשים לא נאמנים, מצא שלל גנוב, נתן עצות יקרות ערך לעשירים כיצד להציל את רכושם מגנבים. בהדרגה, העסק החל לייצר הכנסות. עם זאת, באופן בלתי צפוי בקרב המהגרים הרוסים הייתה שמועה שמוסטפא כמאל עומד להחזיר את כל המהגרים מרוסיה לידי הבולשביקים.
קושקו החליט לעזוב בספינה מקונסטנטינופול לצרפת, שם קיבל בשנת 1923 מקלט מדיני. בפריז הוא לא הספיק למצוא עבודה זמן רב: המשטרה בפריז לא התעניינה בשירותיו והיה צורך בכסף כדי להקים שוב משרד חקירות. הוא הצליח בקושי להשיג עבודה כמנהל בחנות פרווה. אך עדיין קיווה שהמערכת ברוסיה תשתנה, הוא ציפה שהוא יתבקש לחזור למולדתו. הוא קיבל הצעות מהבריטים שהכירו אותו היטב והיו מוכנים לתת לו תפקיד אחראי בסקוטלנד יארד, אך הוא סירב לקבל אזרחות בריטית, שבלעדיה עבודה במשטרה הבריטית לא הייתה אפשרית.
לבסוף, היועץ הממלכתי קושקו מת בפריז ב-24 בדצמבר 1928 ושם נקבר.
יצירותיו
בשנים האחרונות לחייו הצליח ארקדי פרנצביץ' קושקו לכתוב שלושה כרכים של זיכרונות, המורכבים מסיפורים קצרים ודינמיים. בהם תיאר קושקו בפירוט את החקירות שלו. הכרך הראשון, המורכב מ-20 סיפורים, ראה אור במהלך חייו של הסופר בשנת 1926 וזכה לתהילה רבה בחוגי המהגרים הרוסים, לאחר שקיבל את שבחי הסופר המפורסם אלכסנדר אמפיטאטרוב. בשנת 1929, לאחר מותו של הסופר, פורסמו שני כרכים נוספים. לכל שלושת הכרכים היה שם משותף: "מאמרים על העולם הפלילי של רוסיה הצארית. זיכרונותיו של ראש משטרת הבילוש לשעבר במוסקבה וראש כל מחלקת החקירות הפליליות של האימפריה." («Очерки уголовного мира царской России. Воспоминания бывшего начальника Московской сыскной полиции и заведующего всем уголовным розыском Империи»).
הרכבת התחתית של האנוי
הרכבת התחתית של האנוי היא מערכת הסעת המונים הפועלת האנוי בירת וייטנאם.
משרד התחבורה של וייטנאם הכין בשנת 2008 תוכנית תחבורה חדשה לעיר האנוי, המכוונת לצמצום השימוש ברכב מנועי בשטחה. תוכנית זו נדרשה נוכח הגידול החד במספר התושבים והפעילות הכלכלית בהאנוי מאז שנת 2000 מזה, והפסקת שירותי הטראם בעיר ב-1991 וחוסר היעילות של מערך האוטובוסים בה מזה.
התוכנית שהוכנה כוללת גם הקמת מערכת רכבת תחתית מונעת בחשמל, שכוללת עם השלמתה שמונה קווים, כל אחד באורך של 11 עד 53 קילומטרים ובאורך כולל של כ-170 קילומטרים. חלק מהקווים כוללים קטעים מעל פני האדמה. כל רכבת מסיעה עד 900 נוסעים במהירות מקסימלית של 80 קילומטר לשעה.
במערכת הרכבת התחתית של האנוי פועלים ארבעה קווים:
העבודות להקמת קו 3 החלו בספטמבר 2011. בינואר 2012 החלה הקמת קו 2A והפעלתו צפויה במהלך שנת 2017. קו 3 צפוי להיות מופעל ב-2018.
גן חללי הטרור
גן חללי הטרור הוא אתר הנצחה בפארק הירקון שבתל אביב. האנדרטה שבגן מנציחה את שמות בני העיר שנהרגו בפעולות איבה וכן את שמותיהם של מי שנהרגו בפעולות איבה בתחומי תל אביב. מונצחים בו שמות כ-750 חללים.
הגן
הגן ממוקם בחלקו המערבי של פארק הירקון, מעט ממערב לגן הבנים.
הגן הוא משטח דשא שבו ניצבת אנדרטה - שני כותלי אבן קשתיים, היוצרים יחד מעגל ובו שני פתחים נגדיים. הכתלים מצופים באבן אפורה ועל גבי צידם הפנימי נחרתו שמות החללים בסדר כרונולוגי, החל משנת 1910.
במרכז המעגל מוצבת אבן רבועה ומסותתת, שמפתח עגול בחלקה העליון נובע זרם מים. מול ארבע פאותיה מוצבות אבנים רבועות המשמשות כספסלים.
הגן הוקם על ידי חברת גני יהושע ונחנך בשנת 2006.
בובי ג'ונס (כדורסלן)
רוברט קלייד "בובי" ג'ונס (באנגלית: Robert Clyde "Bobby" Jones; נולד ב-18 בדצמבר 1951) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-ABA וליגת ה-NBA בין השנים 1974–1986. לאורך הקריירה נבחר 8 פעמים לחמישיית ההגנה של העונה, היה הזוכה הראשון בפרס השחקן השישי של העונה וזכה באליפות ה-NBA כשחקן פילדלפיה 76' (בעונת 1982/1983). ממוצעיו לאורך הקריירה הם 12.1 נקודות, 6.1 ריבאונדים, 2.7 אסיסטים, 1.5 חטיפות ו-1.4 חסימות למשחק.
בספטמבר 2019 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.
נעורים ומכללות
ג'ונס נולד וגדל בעיר שארלוט שבקרוליינה הצפונית. כילד שלא אהב לעשות ספורט, שיחק כדורסל לראשונה בגיל 11, כאשר קבוצה של כנסייה מקומית חיפשה שחקנים גבוהים. בשנתו השנייה ב"תיכון דרום מקלנבורג" החל לשחק עבור קבוצת הכדורסל שלה, בעיקר הודות לכך שנישא לגובה 1.98 מטרים. בשנתו השלישית זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין של שארלוט, וקבוצתו הפסידה בפלייאוף ל"תיכון גרינסבורו" אותה הוביל חבר היכל התהילה לעתיד בוב מקאדו. בשנתו האחרונה בתיכון הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות התיכונים של קרוליינה הצפונית, לצד שחקן השנה השנייה וולטר דייוויס.
בנעוריו הצטיין גם באתלטיקה קלה; בשתי שנותיו הראשונות בתיכון זכה באליפות קרוליינה הצפונית בקפיצה לגובה, בשנה השלישית הגיע למקום השני אחרי בוב מקאדו, ובשנתו האחרונה שבר את שיא המדינה כשעבר את רף 2.03 המטרים.
בשנת 1972 השתתף ג'ונס באולימפיאדת מינכן כחבר נבחרת ארצות הברית, אשר הפסידה בגמר הטורניר לנבחרת ברית המועצות בתוצאה 51–50. הייתה זו הפעם הראשונה בתולדות המשחקים האולימפיים בה נבחרת ארצות הברית לא זוכה במדליית הזהב. לאורך הטורניר מיעט ג'ונס לקבל דקות משחק, וסיים עם ממוצעים של 5.3 נקודות ו-3.6 ריבאונדים למשחק.
בין השנים 1970–1974 למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה לצד חברו בוב מקאדו ותחת הדרכתו של המאמן דין סמית'. לאחר שנתו השלישית באוניברסיטה נבחר ג'ונס בדראפט 1973 של ליגת ה-ABA על ידי קבוצת "קרוליינה קוגרס", אך בחר להמשיך בלימודיו על מנת לסיים את תוארו בפסיכולוגיה. בשנתו האחרונה באוניברסיטה השיג ממוצעים של 16.1 נקודות ו-9.8 ריבאונדים למשחק, ונבחר ל"חמישיית העונה השנייה של ליגת המכללות" (Second-team All-American).
דנוור נאגטס
בדראפט ה-NBA לשנת 1974 נבחר ג'ונס בבחירה החמישית, על ידי יוסטון רוקטס. במקביל, רכשה קבוצת דנוור נאגטס מליגת ה-ABA את זכויות השחקן מקרוליינה קוגרס, והחתימה את ג'ונס על חוזה ל-7 שנים עבור 1.4 מיליון דולר. תחת מאמן הקבוצה לארי בראון רשמו הנאגטס את מאזן הניצחונות הטוב ביותר ב-ABA, 65–19, בעוד ג'ונס קולע 14.8 נקודות בממוצע למשחק עם שיא ליגה של 60.4% קליעה מהשדה. כמו כן נבחר ג'ונס לחמישיית הרוקיז ולחמישיית ההגנה של העונה. בעונת 1975/1976 הצטרפו לדנוור דן איסל ודייוויד תומפסון, עמם העפילה הקבוצה לגמר ה-ABA, בו הפסידה לניו יורק נטס של ג'וליוס אירווינג בתוצאה 4-2. במהלך אותה עונה השתתף ג'ונס לראשונה במשחק האולסטאר של ה-ABA, וקלע במשחק עצמו 24 נקודות.
בעונת עברו הנאגטס לשחק בליגת ה-NBA, והמשיכו להציג יכולת טובה כשסיימו עם המאזן השני בטיבו באזור המערבי, 50–32. בסיבוב הפלייאוף הראשון הפסידה דנוור לאלופה שבדרך, פורטלנד טרייל בלייזרס, בתוצאה 4–2. בסיום העונה נבחר ג'ונס לחמישיית ההגנה של העונה בפעם הראשונה מתוך 8 בחירות רצופות. בעונתה השנייה ב-NBA הובילו איסל, תומפסון וג'ונס את הקבוצה לגמר המערב, אך היא שוב הודחה בתוצאה 4–2, הפעם לסיאטל סופרסוניקס. ב-4 עונותיו בדנוור רשם ג'ונס ממוצעים כוללים של 14.8 נקודות, 8.6 ריבאונדים, 3.5 אסיסטים, 2.0 חטיפות ו-1.9 חסימות בממוצע למשחק.
פילדלפיה 76'
לקראת עונת נשלח ג'ונס בטרייד לפילדלפיה 76', יחד עם רלף סימפסון, בתמורה לפאוור פורוורד ג'ורג' מקגיניס. החל מעונתו השנייה בפילדלפיה שימש כשחקן ספסל, כגיבוי לקו הקדמי שכלל את ג'וליוס אירווינג, קולדוול ג'ונס ודריל דוקינס, והמשיך להציג יכולת טובה עם כ-13.6 נקודות ו-5.4 ריבאונדים למשחק ב-3 העונות הבאות. בעונות ו- השתתף בפעם הרביעית והחמישית במשחק האולסטאר, בהתאמה.
לאחר שהפסידה ללוס אנג'לס לייקרס בסדרות הגמר של עונות 1980 ו-1982, בפלייאוף זכתה פילדלפיה באליפות ה-NBA לאחר שהביסה את הלייקרס בגמר בתוצאה 4–0. השחקנים המובילים של הקבוצה היו אירווינג והסנטר הוותיק מוזס מלון, ולצדם המשיך ג'ונס להוות עוגן הגנתי והתקפי כשבסדרת הגמר רשם שורה סטטיסטית רבגונית ואופיינית של 12.0 נקודות, 4.8 ריבאונדים, 2.8 אסיסטים, 2.0 חטיפות ו-2.3 חסימות בממוצע למשחק. בסיום אותה עונה זכה מלון בפעם השנייה ברציפות בתואר ה-MVP של העונה הסדירה, וג'ונס היה לזוכה הראשון בפרס השחקן השישי של העונה.
בשלוש העונות הבאות נשארו הסיקסרס אחת הקבוצות המובילות באזור המזרחי, אך לא הצליחו להעפיל לסדרת הגמר. בתקופה זו דעכה בהדרגה תרומתו של ג'ונס לקבוצה, שקלע 7.6 נקודות בממוצע למשחק, ובסיום עונת הודיע ג'ונס על פרישה ממשחק, בגיל 34. ב-7 בנובמבר 1986 הוציאו פילדלפיה 76' לגמלאות את גופייתו של ג'ונס, עם המספר 24.
על אופיו הנוח של ג'ונס העיד צ'ארלס בארקלי, אשר שיתף עמו פעולה בשתי עונותיו האחרונות בקריירה, כשהצהיר: "לו כל האנשים בעולם היו כמו בובי ג'ונס, לא היו שום בעיות בעולם".
זכי כהן
זכי כהן (בערבית: زكي كوهن, 1829, חלב - 1904, אלכסנדריה) היה רבה הראשי של הקהילה היהודית בביירות ומחזאי. ייסד ב-1874 את בית הספר היהודי המודרני הראשון בביירות, "תפארת ישראל", שהיה שמו בעברית, ואל-מדרסה אל-ווטאניייה אל-ישראע'יליה ("בית הספר היהודי הלאומי") בערבית, שם כיהן כמנהל המוסד. בית הספר המשיך לפעול עד 1899, אז הוחלף על ידי קולג' אליאנס של ביירות.
תיאטרון
כהן ובנו סלים היו מהמחזאים היהודים המובילים שפעלו בביירות בסוף המאה התשע-עשרה. בעוד האחרים, ביניהם סלים כהן, כתבו בערבית, זכי כהן כתב מחזות בעברית. ב-1876 הפכה אחת מיצירותיו למחזה הראשון בעברית שהועלה בביירות.
בבית ספרו, תפארת ישראל, עודדו תיאטרון ובדרך כלל הועלו שתי הצגות בשנה.
אוברלנד (קנטון)
אוברלנד (בגרמנית: Oberland) היה קנטון של שווייץ במסגרת הרפובליקה ההלווטית, מדינת החסות שהקימה הרפובליקה הצרפתית הראשונה כחלק ממלחמות המפכה הצרפתית.
החריץ הקדם-מרכזי
החריץ הקדם-מרכזי הוא חריץ בקליפת המוח של האונה המצחית, המקביל בכיוונו לחריץ המרכזי ונמצא מלפניו. חריץ זה מפריד את שלושת הפיתולים המצחיים: התחתון, האמצעי והעליון מן הפיתול הקדם-מרכזי, ובכך מהווה את קו החיץ המפריד את קליפת המוח הקדם-מצחית משאר האונה המצחית. ברוב המוחות החריץ הקדם-מרכזי מחולק לשני חלקים: החריץ הקדם-מרכזי העליון והחריץ הקדם-מרכזי התחתון. עם זאת בחלק קטן מן המוחות ניתן למצוא חריץ זה מחולק לשלושה חלקים או ללא חלוקה כלל.
מרכז הסחר העולמי צ'ונגצ'ינג
מרכז הסחר העולמי צ'ונגצ'ינג (Corporate Avenue 1) הוא גורד שחקים אשר נמצא תחת בנייה במחוז צ'ונגצ'ינג שבסין. המגדל מתנשא לגובה של 458 מטר (1,535 רגל) וכולל 99 קומות. (קיימות עוד 4 קומות תת-קרקעיות) כאשר בניית גורד השחקים תושלם הוא יהפך למגדל הגבוה ביותר במחוז צ'ונגצ'ינג ולחמישי בגובהו בכל סין. המבנה משתרע על שטח של 248,470 מטרים רבועים וכולל 44 מעליות ו-815 מקומות חנייה.
בניית המגדל החלה בשנת 2012 והיא צפויה להסתיים בשנת 2024.
אדריכלי הבניין הם התאחדות קון פדרסן פוקס וקבוצת P & T.
יהושע לייב לוינסון
הרב יהושע לייב לוינסון (ה'תר"ן, 1890 - ה'תש"ד 1944) היה משגיח בישיבת ראדין בשנותיה האחרונות.
ביוגרפיה
יהושע לייב נולד ב 1890 לרבי צבי הירש לוינסון ולשרה בתו של החפץ חיים.
בצעירותו למד בישיבת קלם שבליטא, ולאחר מכן בישיבת ראדין.
בשנת ה'תרע"ט נדדה ישיבת ראדין, בעקבות מלחמת העולם, לעיר סנובסק, שהייתה אז בשליטת רוסיה. חודשים מספר לאחר פטירת רבי צבי הירש לוינסון בשנת ה'תרפ"א, בחודש אדר, יצאה הישיבה בדרכה חזרה לראדין. בשנת 1921 כששבה הישיבה לראדין נתמנה רבי יהושע למנהלה של הישיבה.
עם פריצתה של מלחמת העולם השנייה השתלטה ברית המועצות על ראדין. רוב תלמידי הישיבה עברו לווילנה שבליטא בעוד שמיעוטם נשאר בראדין, כאשר התנאים בווילנה נעשו קשים מדי החליטו, שוב, לפצל את הישיבה לשניים. מחצית אחת התמקמה באיישישוק בהנהגתו של יהושע לוינסון והאחרת באוטיאן. כאשר הסובייטים כבשו את ליטא הפסיקה הישיבה לתפקד.
כאמור, יהושע לייב כיהן כר"מ ומשגיח בישיבת ראדין לאחר פטירת אביו, וניהל אותה בשנותיה האחרונות. בהלווייתה 'חפץ חיים' הספידו רבי יהושע.
בזמן המלחמה גלה ליאנובה, משם גורש לגטו סלבודקה, לאחר מכן גורש בשנית למחנה הריכוז דכאו, שם נספה בשנת תש"ה 1944.
כמו כן אשתו פרומה ליבה ושמונת ילדיהם, נספו בתחילת מלחמת העולם השנייה.
מחנה שבויים
מחנה שבויים הוא מתקן כליאה לחיילי אויב אשר נפלו בשבי בזמן מלחמה. אמנות בינלאומיות קובעות כי אין לפגוע בחייל בצבא אויב שנכנע וחדל להוות איום, וכן אין להעמידו למשפט. חייל כזה נחשב שבוי, ועל-פי החוק הבינלאומי יש להחזיקו בתנאים סבירים עד תום המלחמה או עד להסדר כלשהו בין המדינות. הגוף הבינלאומי המפקח על תנאי החזקתם של שבויים ועל יצירת קשר בינם לבין קרוביהם הוא הצלב האדום הבינלאומי. לפי האמנות הבינלאומיות השבויים מוחזקים במחנה בתנאי כלא רק על מנת למנוע את בריחתם ולא כצעד ענישה או נקמה, עד לסיום המלחמה וחתימת הסכם לחילופי שבויים בין המדינות. לרוב השבויים מקבלים מדים מיוחדים, אך ניתן להם לשמור על דרגתם ולשמר את ההיררכיה הצבאית הפנימית. קצינים זוכים לרוב ליחס טוב יותר מחוגרים. עם קליטת השבויים למחנה מתבצע תהליך רישום ותשאול על ידי חוקר שבויים, במסגרתו מוכרע האם השבוי חיוני לחקירה (למשל אם הוא מחזיק בידע חיוני בשל תפקידו) אם לאו. שבויים המועמדים לחקירה מופרדים משאר השבויים ונלקחים במהלך שהותם במחנה למתקני חקירה, המצויים בו בדרך כלל. פרטי השבויים מועברים לפי הדין לצלב האדום, המיידע את מדינותיהם בדבר מצבם ומקום המצאם.