cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וולט דיסני רקורדס
החברה נוסדה בשנת 1956 בשם דיסנילנד רקורדס. לפני אותה תקופה, דיסני את המוזיקה שלהם דרך חברות תקליטים שונות, ביניהן RCA, דקה וקפיטול. אחיו של וולט דיסני, רוי דיסני, הציע שוולט דיסני הפקות (כיום חברת וולט דיסני המודרנית) תקים חברת תקליטים משלה. רוי גייס את העובד הוותיק ג'ימי ג'ונסון לעמוד בראש החטיבה החדשה הזו. היא אימצה את שמה הנוכחי בשנת 1989.
התחלה (סרט)
התחלה (באנגלית: Inception, תרגום מילולי: "ראשית" או "ייסוד") הוא מותחן מדע בדיוני אמריקאי-בריטי משנת 2010, שנכתב, הופק ובוים על ידי כריסטופר נולאן. בסרט מככבים השחקנים לאונרדו דיקפריו, קן ואטאנבה, ג'וזף גורדון-לוויט, מריון קוטיאר, אליוט פייג', קיליאן מרפי ומייקל קיין. הסרט יצא לאקרנים בפורמט IMAX בשנת 2010.
בסרט מגלם דיקפריו את דמותו של דום קוב, שעוסק בגנבת מחשבות ורעיונות ממוחם של בני-אדם בזמן שהם במצב לא-מודע ושרויים בתוך חלום. הכישרון המיוחד של קוב הופך אותו לגנב מבוקש בריגול תעשייתי, אבל באותו זמן לפושע מבוקש ולאדם ששילם מחיר אישי ואיבד את הדברים החשובים לו בחייו. במשימתו האחרונה מקבל קוב הזדמנות לקבל חזרה את מה שאיבד, ולשם כך עליו ליצור את פעולת ה"השתלה": במקום לגנוב רעיון, עליו לשתול רעיון בתוך מוחו של אדם אחר.
הסרט גרף יותר מ-290 מיליון דולר בארצות הברית בלבד ויותר מ-820 מיליון דולר בכל העולם. הוא זכה בארבעה פרסי אוסקר, בקטגוריות משניות יחסית: הצילום, האפקטים, מיקס הסאונד ועריכת הסאונד.
עלילת הסרט
בסצנת הפתיחה של הסרט, נסחף הגיבור דומיניק "דום" קוב לחוף ים, ומשם נלקח בידי אנשים חמושים לחדר קטן שבו נמצא גבר ישיש, אשר נזכר כי כשהיה צעיר הכיר אדם הדומה לקוב.
הסצנה נקטעת ועוברת לחלומו של סאיטו, בו קוב ושני גנבים נוספים, ארתור ונאש, מנסים להוציא ממוחו של סאיטו מידע חשוב על חברת הענק שלו. הגנבים משתמשים במכשיר מיוחד המאפשר להם לחדור לעולם החלום ולשלוט בו, וכך לגרום לסאיטו להאמין שעולם החלום הוא בעצם העולם האמיתי. בחלום אפשר לחוש כאב, אבל מוות הוא בלתי אפשרי; מוות בחלום גורם להתעוררות מן החלום לתוך העולם האמיתי. קוב נושא עמו תמיד מעין "טוטם" - סביבון מתכת קטן, שבאמצעותו הוא יכול לדעת אם הוא ער או חולם.
קוב מצליח לפרוץ לביתו של סאיטו בעולם החלום, ולגנוב מסמכים מכספת התודעה שלו. אך הוא מגלה שחלק מן המסמכים חסרים, דבר המעיד על כך שסאיטו מודע לכך שהוא נמצא בעולם החלום, וגם על כך שהוא מאומן בהגנה על מוחו מפולשים, אותם הוא מנסה להרוג כדי לאלץ אותם לעזוב את החלום. אנשיו של סאיטו לוכדים את ארתור, שנמצא בחלום יחד עם קוב, אבל קוב יורה בארתור על מנת לעורר אותו. ארתור מתעורר בבית קטן, שהוא בית נוסף של סאיטו. בבית הזה נמצא גם נאש, שתפקידו הוא ליצור את עולם החלום. בתוך החלום, מתרחשת רעידת אדמה הרסנית שגורמת למותו של סאיטו (בעולם החלום) - מה שמעיר אותו. כאשר סאיטו מתעורר הוא מנסה להרוג את ארתור ונאש, אבל נאש מצליח להעיר את קוב מעולם החלום, וביחד הם מנטרלים את סאיטו. קוב חוקר את סאיטו, אבל סאיטו מגלה שהשטיח שנמצא על רצפת ביתו הוא לא השטיח שלו, וכך מתברר שהם עדיין נמצאים בעולם החלום וכי העולם שממנו התעוררו זה עתה הוא רק רובד עמוק יותר של החלום. לאחר שהבין כי נכשל, מחסל קוב את המשימה, וצוות הגנבים מתעורר מעולם החלום וחוזר לעולם האמיתי, כשהם למעשה על רכבת מהירה ביפן.
קוב וארתור מאשימים את נאש בכך שלא הצליח ליצור חלום מוחשי מספיק, ולוודא שכל פרט בחלום נמצא במקומו הנכון. הגנבים חוששים שהאנשים ששכרו אותם כדי לחדור למוחו של סאיטו ירצו לנקום בהם על כישלונם. קוב וארתור מגיעים למלון בטוקיו, ומתכננים לברוח באמצעות מסוק. אולם הם מגלים שסאיטו חטף את נאש, וכי נאש בגד בהם וחשף בפני סאיטו את זהותם האמיתית ואת מקום המחבוא שלהם בתמורה לחייו. סאיטו פוקד על אנשיו לקחת את נאש, וכנראה גם להרוג אותו. אף על פי שהגנבים ניסו לשדוד את מוחו, סאיטו דווקא מציע להם עבודה: הוא מבקש מקוב לבצע פעולה ההפוכה מגנבת רעיון - שתילת רעיון במוחו של אדם, פעולה שנחשבת לקשה משום שהמוח מזהה שמדובר ברעיון "זר". סאיטו מבקש מקוב לשתול רעיון במוחו של רוברט פישר, בנו של מוריס פישר, המתחרה של סאיטו. זאת כדי לגרום לכך שרוברט יפרק את האימפריה העסקית של אביו, השוכב על ערש דווי, וכך תימנע המשך ההשתלטות של החברה של פישר על שוק האנרגיה העולמי, והחברה של סאיטו תוכל להתחרות בו. קוב מסכים לעשות זאת רק אם, בתמורה, סאיטו יעזור לו לחזור לביתו בארצות הברית, שם הוא מוכרז כפושע נמלט.
ליו יאנג (טייקונאוטית)
ליו יאנג (בסינית: 刘洋, בפין יין: Liú Yáng; נולדה ב-6 באוקטובר 1978) היא טייסת קרב בחיל האוויר הסיני והטייקונאוטית הראשונה בתוכנית החלל הסינית ששוגרה לחלל במשימת שנג'ואו 9 ב-16 ביוני 2012.
התחלה (סרט)
עלילת הסרט
קוב וארתור מתחילים לארגן צוות חדש. הם מצרפים את איימס, גנב שיכול לשנות את המראה שלו בעולם החלום; את יוסוף, מדען שפיתח סמים שגורמים לנוטלים אותם להיכנס לעולם החלום; ואת אריאדנה, "יוצרת חלום" חדשה. אריאדנה מגלה שכשקוב נמצא במצב של חלום, ההשתקפות של אשתו המתה, מל, בתת-המודע שלו, רודפת אותו בחלום. קוב מגלה לאריאדנה שהוא ואשתו מל הצליחו לחדור לשכבת החלום העמוקה ביותר, הלימבו, בה הם בילו עשרות שנים (הזמן בחלום עובר יותר לאט, כך שעשרות שנים בעולם החלום הן רק כמה שעות בעולם האמיתי). בעולם הלימבו יצרו קוב ומל עולם משלהם, אך בסופו של דבר שכנע קוב את מל להתאבד ביחד על מנת להתעורר מהלימבו, וכך הם עשו. אולם מל שהתרגלה לחיים הקודמים בחלום הלימבו, החלה להאמין כי החיים האמיתיים הם בעצם חלום, והיא ביקשה מקוב להתאבד יחדיו כדי לחזור "לעולם האמיתי". אולם קוב סירב לבקשותיה. בסופו של דבר, ביום הנישואין שלהם, העמידה מל את קוב במצב בלתי אפשרי: היא הודיעה לו כי היא החליטה להתאבד (על מנת לחזור לעולם האמיתי לפי דעתה) וכי אין לו ברירה אלא להצטרף אליה שכן היא השאירה מכתב המאשים אותו ברציחתה. קוב מסרב לכך, והיא מתאבדת לבדה בנפילה מהחלון. קוב הופך לחשוד העיקרי במותה של מל, ולכן נאלץ לברוח מארצות הברית כשהוא נוטש את ילדיו, ג'יימס ופליפה, שנשארים לגדול אצל סבם.
המשימה של צוות הגנבים מסתבכת, כאשר מתגלה שמוות בעולם החלום כבר איננו הדרך לברוח מהחלום, בשל השפעת הסם החזק, אלא הוא גורם לנפילה אל שכבת הלימבו, שבה החולם נתקע ללא יכולת להתעורר, אלא רק אחרי שסם ההרדמה חדל מלהשפיע (דבר שעלול להימשך עשרות שנים בתוך שכבות חלום רבות).
לאחר מותו של מוריס פישר, מצטרף צוות הגנבים לבנו רוברט בעת שהוא טס ללוס אנג'לס כדי לקבור את אביו, כדי לנצל את זמן הטיסה הארוכה ולהרדימו בעזרת סם ההרדמה. הם מצליחים להכניס את פישר לעולם החלום שהם בנו, שנראה כמו עיר רגילה. הם מתחזים לחוטפים שרוצים לשדוד אותו. פישר לא מודע לעובדה שהוא נמצא בעולם החלום, ומאמין שהוא באמת נחטף. אז מתגלה שפישר אומן להגן על התודעה שלו, והתת-מודע שלו לובש צורה של גברים חמושים שמנסים להרוג את הגנבים ולמנוע את חטיפתו. בזמן הבריחה מתת-המודע של פישר, נורה סאיטו בחזהו. הגנבים מצליחים לחמוק מהתת-מודע ולהביא את פישר למחסן ישן, בו הם מתחילים בתרגיל העוקץ שלהם. איימס לובש את דמות אחיו של אביו של פישר, פיטר בראונינג, במטרה "לגנוב" מפישר מידע שיעזור לגנבים לשתול את הרעיון.
יחסי דרום אפריקה–הפיליפינים
יחסי דרום אפריקה–הפיליפינים הם היחסים הדו-צדדיים בין הפיליפינים לדרום אפריקה.
התחלה (סרט)
עלילת הסרט
הגנבים נכנסים למכונית מסחרית לבנה, ובזמן הנסיעה כולם, חוץ מיוסוף, נכנסים לשכבת חלום עמוקה יותר במטרה לבצע את תרגיל "ההתחלה". הגנבים ופישר מגיעים למלון, וקוב מתחזה ל"מאבטח התודעה" של פישר ומצליח לגרום לפישר להאמין שבראונינג הוא האדם מאחורי החטיפה. קוב מגלה לפישר שהם נמצאים בתוך עולם החלום, ומשכנע אותו לחדור לתודעה של בראונינג במטרה לגלות מה החוטפים רוצים לגנוב, אבל בעצם בכך הם חודרים לשכבה עמוקה יותר של החלום, ולתודעה העמוקה של פישר. השכבה השלישית של החלום היא אזור מושלג, שבמרכזו מבצר אשר לתוכו פישר חייב לחדור כדי לגלות מה החוטפים מתכננים.
יחסי דרום אפריקה–הפיליפינים
סקירה כללית
היחסים כוננו בנובמבר 1993, כאשר הפיליפינים הקימה שגרירות בפרטוריה ובדרום אפריקה הקימה שגרירות במנילה. היחסים בין שתי המדינות חזקים ברמה הדו-צדדית והרב-צדדית, ומשפיעים מאוד על ארגונים בינלאומיים מסוימים, כולל התנועה הלא-מקוונת ו-G77.
התחלה (סרט)
עלילת הסרט
כאשר קוב שוקע עמוק בחלום, מופיעה דמותה של אשתו מל, הורגת את פישר ושולחת אותו לעולם הלימבו. קוב ואריאדנה נכנסים עמוק יותר לעולם החלום ומגיעים לעולם הלימבו שקוב ומל יצרו לפני שנים. כעת עולם הלימבו נמצא במצב של קריסה ואסון. קוב פוגש את אשתו, ואז מתברר שהוא ביצע את פעולת "ההתחלה" בעבר על אשתו: בזמן שהם היו תקועים בעולם הלימבו לפני שנים, מל סירבה להתעורר, וקוב נאלץ לשתול במוחה את הרעיון שהעולם שהיא חווה הוא בעצם עולם החלום, כדי שתתאבד יחד עימו ותחזור לעולם האמיתי - אולם הרעיון המשיך לקנן במוחה גם בעולם האמיתי, מה שבסופו של דבר הוביל להתאבדותה. מל מנסה לשכנע את קוב להישאר איתה בעולם הלימבו, אבל קוב מסרב; מל מנסה לתקוף אותו, אבל אריאדנה יורה בה והורגת את מה שנותר מההשתקפות שלה. אריאדנה מוצאת את פישר והשניים חוזרים לשכבה השלישית של החלום, בעולם החלום המושלג. שם פישר נכנס לכספת התודעה של עצמו, ופוגש את ההשתקפות של אביו. פישר מגלה שכל מה שאביו רצה הוא שפישר יהיה אדם לעצמו, שזה בעצם הרעיון שהגנבים השותלים מצליחים לשתול במוחו, וכך הם מצליחים לבצע את פעולת "ההתחלה".
יחסי דרום אפריקה–הפיליפינים
יחסים כלכליים
דרום אפריקה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של הפיליפינים באפריקה והפיליפינים דירגה את דרום אפריקה כשותפת הסחר ה-36 בגודלה בשנת 2008. ביקורו של נלסון מנדלה במנילה, נשיא דרום אפריקה השחור הראשון ואייקון האפרטהייד במרץ 1997, הביא לאישור הסכם הסחר בין הפיליפינים ודרום אפריקה בשנת 2002.
התחלה (סרט)
עלילת הסרט
הפעולה בוצעה כך שבכל שכבה נותר חבר צוות אחד, כדי להגן על אלה שנמצאים בשכבה הבאה בתת-המודע של פישר. כדי להתעורר מכל שכבה בחלום צריכים חברי הצוות לחוות פעולה שנקראת "נפילה". הגנבים נמצאים בשלוש שכבות שונות של החלום, ולכן התזמון חייב להיות מדויק, אחרת החולמים לא יצליחו לצאת מעולם החלום.
יחסי דרום אפריקה–הפיליפינים
תפוצה פיליפינית
בדרום אפריקה חיים כ-1,890 פיליפינים מעבר לים, רובם עובדים בענפי הבגדים והאריזה, עם מיעוט בתחום המקצועי. חלק מהפיליפינים התחתנו גם עם דרום אפריקאים ואזרחים אחרים החיים במדינה. פיליפינים רבים נדדו לדרום אפריקה כדי לעבוד בענף הדייג, בענף הבריאות, כעובדים מיומנים, או כמהנדסים. באוגוסט 2008 הקימה המחלקה לענייני חוץ בפיליפינים את מונטינג פאראלאן ("בית הספר הקטן") בשגרירות הפיליפינים בפרטוריה, שם נרשמו ארבעה עשר ילדים פיליפינים לשיעורים דו-חודשיים. בשנת 2011, הפיליפינים בדרום אפריקה שלחו מעל 6.1 מיליון דולר העברות חזרה לפיליפינים, הכמות הגדולה ביותר מכל מדינה אפריקאית באותה שנה.
התחלה (סרט)
עלילת הסרט
התוכניות משתבשות כאשר יוסוף נמצא במילכוד בתוך מכונית מסחרית בשכבה הראשונה, ונאלץ להתחיל בתהליך ה"נפילה" מוקדם מדי, ולכן לחולמים יש פחות זמן לבצע את התוכניות שלהם בתוך השכבות של עולם החלום. כאשר המכונית של יוסוף מתחילה להתהפך, הוא משפיע על שאר החולמים: כל רעידה קטנה או חוסר איזון יוצרים רעידת אדמה חזקה בתוך החלום, וכאשר שיווי המשקל והכבידה בעולם החלום משתבשים בשל התהפכות המכונית, נאלץ ארתור להילחם נגד התת-מודע בשכבה השנייה בזמן שבעולם החלום אין בכלל כבידה. יוסוף נאלץ לבסוף לפרוץ דרך מחסום בגשר, והמכונית נופלת מהגשר. דבר זה מתחיל בתהליך "נפילה" בשכבה הראשונה. בשל חוסר הכבידה, ארתור מתקשה לפעול לפי התוכנית ולהניח חומרי נפץ בתוך המלון כדי לגרום לו לרעוד ובכך לבצע "נפילה" בשכבה שלו, והוא נאלץ לאלתר: הוא מכניס את חבריו ואת פישר לתוך מעלית, ומניח סביבה חומרי נפץ. בשכבה השלישית, איימס וסאיטו ממלכדים את המבצר המושלג בחומרי נפץ משלהם, כדי לגרום שם ל"נפילה".
מכיוון שסאיטו נורה בחזה בשכבה הראשונה, הוא גוסס לאט יותר ככל שהוא מעמיק לתוך עולם החלום, אבל לבסוף הוא מדמם למוות בשכבה השלישית, ועובר לשלב הלימבו. אז מתרחשת הסצנה אשר פתחה את הסרט, בה קוב נסחף לחוף ונלקח לחדר קטן שבו נמצא גבר מבוגר. מתגלה שהגבר הוא בעצם סאיטו, שבגלל חוסר האיזון בין העולם האמיתי ועולם הלימבו, חי כבר עשרות שנים בתוך השכבה העמוקה ביותר, ומאמין שהעולם שסביבו הוא העולם האמיתי. קוב מצליח להזכיר לסאיטו שהוא נמצא בעולם החלום, ואחרי שכל "הנפילות" מתקיימות כהלכה, חברי הצוות מתעוררים מכל שכבות עולם החלום, ומוצאים את עצמם עדיין בטיסה ללוס אנג'לס.
סאיטו עומד במילתו, וקוב חוזר לביתו בארצות הברית ומתאחד עם ילדיו. קוב החשדן מסובב את הטוטם שלו במטרה לבדוק האם הוא נמצא במציאות, אבל בתשוקתו לגשת לילדיו הוא לא מחכה לראות אם הסביבון נופל או לא. הסרט עוקב אחר תנועתו של הטוטם, המתחיל לנטות, ומסתיים באופן פתאומי ללא הכרעה בשאלה האם זהו חלום או מציאות.
המחלוקות לגבי סיום הסרט
עיקר האתגר בסרט הוא להבין מתי קוב חולם ומהי המציאות שלו, ובעקבות כך להכריע האם איחודו עם ילדיו בסיום הסרט הוא אמיתי או חלום. מצד אחד, קוב השלים את המשימה ואין סיבה שתמנע ממנו לחזור לביתו; מצד שני, תנועת הטוטם שלו במכוון לא ברורה (בסוף הסרט הקהל לא רואה האם הטוטם נופל או ממשיך להסתובב). בנוסף, נראה כי ילדיו של קוב אינם גדלים במהלך הסרט (אם כי לצופים לא נמסרת מסגרת זמן בין מותה של מל לבין האירועים מול סאיטו), ונדמה שהם לובשים את אותם בגדים לאורך כל הסרט (אם כי אחראי התלבושות של הסרט טען כי הדבר אינו נכון). גם היעדרות אימו של קוב מהאיחוד המשפחתי היא בעייתית. לכן הוצע שאיחודו של קוב עם ילדיו הוא בעצם חלום, וכן הוצע כי ייתכן כי כלל הסרט הוא חלום.
לכאורה על מנת לפתור את הבעיה הצופים נדרשים ל"טוטם" משל עצמם: ישנה תאוריה המניחה שהטוטם של הצופים הוא טבעת הנישואין של קוב, שנמצאת על ידו השמאלית כל אימת שהוא חולם, אך בפרקי המציאות היא נעדרת. הטבעת לא מופיעה באיחודו של קוב עם ילדיו, ולפיכך ניתן לומר כי חזרתו לביתו מתרחשת במציאות של הסרט.
הרעיון לסרט
במאי הסרט, כריסטופר נולאן, ראה בסרט זה דרך לחקור את עולם החלום, וניסה לעסוק בו באפשרות שאדם יוכל לחדור לאזור הלא-מודע של אדם אחר. בניגוד לטענה הידועה שכל דבר בעולם ניתן לגנבה, חוץ מהמוח והרעיון, מנסה נולאן להפוך את הדבר לאפשרי בסרט. נולאן עבד על התסריט במשך 10 שנים. הוא הושפע מסרטים כמו "המטריקס", "עיר אפלה", "הקומה השלוש עשרה" וכן סרטו "ממנטו", שתרמו לו בביסוס המימד בו מתרחש הסרט.
הפקה
לאונרדו דיקפריו היה השחקן הראשון שלוהק, והיה גם הבחירה הראשונה של נולאן לתפקיד של דום קוב. נולאן ודיקפריו דנו בתסריט במשך חודשים רבים.
ב-11 בפברואר 2009, אישרו האחים וורנר את ההפקה לסרט שכתב נולאן. ב-19 ביוני החלו הצילומים בטוקיו. מקומות צילום נוספים הוקמו בלוס אנג'לס, לונדון, פריז, טנג'יר וקלגרי. ביולי 2009 התקיימו צילומים בקולג' אוניברסיטת לונדון.
חלקים מהסרט צולמו בסוגי מצלמות שונות. נולאן, הממעט להשתמש באפקטים מיוחדים, השתמש בהם בכל זאת בחלק מהסצנות, אך אחרות צולמו באמצעים ריאליסטיים. לצורך סצנת המסדרון המפורסמת, שבה ארתור נאבק בשומרים וכוח המשיכה משתנה, נבנה מבנה צנטריפוגלי בעל שבע טבעות ברזל עגולות, ובתוכן נבנה סט המסדרון באורך שלושים מטרים. ג'וזף גורדון לוויט התעקש לבצע את הסצנה בעצמו, ולא לתת לפעלולנים להחליף אותו, והתאמן עליה במשך כשבועיים.
מוזיקה
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב הנס צימר, אשר כתב והלחין מוזיקה לסרטיו הקודמים של נולאן כגון: "באטמן מתחיל" ו"האביר האפל". מנגינת הנושא של הסרט נקראת ״Time״ (זמן) והפכה לאחת מבין נעימות הפסקול המפורסמות ביותר של צימר.
התחלה: מוזיקה מתוך הסרט
שיווק
הסרט זכה לשיווק נרחב באינטרנט. הטריילר הראשון של הסרט הוקרן בצמידות להקרנות הסרט "ממזרים חסרי כבוד". הטריילר השני הוצמד לסרט "שרלוק הולמס", והשלישי הוצמד ל"איירון מן 2".
ביקורת, פרסים והכנסות
הסרט קיבל ביקורות חיוביות מצד רוב מבקרי הקולנוע. נטען כי הסרט הוא "מדהים", אבל יכול להיות שהוא יהיה "מסובך מדי" עבור קהל הצופים.
הסרט זכה בארבעה פרסי אוסקר, אך בקטגוריות משניות יחסית: הצילום, האפקטים, מיקס הסאונד ועריכת הסאונד הטובים ביותר. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר נוספים: הסרט, התסריט המקורי, הפסקול והתפאורה הטובים ביותר. בנוסף זכה הסרט בשלושה פרסי באפט"א והיה מועמד לארבעה פרסי גלובוס הזהב.
הסרט גרף 21.6 מיליון דולר ביום הראשון שבו יצא לאקרנים, ב-16 ביולי 2010, כאשר הוא נצפה ב-6,700 אולמות שונים, מהם 1,600 הקרנות חצות (הסרט הקודם של נולאן, "האביר האפל", הכניס סכום קטן יותר ביום הראשון להקרנתו, 18.5 מיליון דולר). בסוף-השבוע הראשון של הסרט, הוא הצליח לגרוף 60.4 מיליון דולר. בסך הכול גרף הסרט למעלה מ-870 מיליון דולר בכל העולם, והוא מדורג במקום הרביעי בהכנסות סרטים בשנת 2010.
סופר פרוטון-אנטי פרוטון סינכרוטרון
מאיץ הסופר פרוטון-אנטיפרוטון סינכרוטרון (באנגלית: SppS – Super Proton Antiproton Synchrotron, ידוע גם בשם Proton-Antiproton Collider) היה מאיץ חלקיקים, אשר הופעל ב-CERN מ-1981 עד 1991. על מנת שיתפקד כמאיץ התנגשויות פרוטון-אנטיפרוטון על הסופר פרוטון סינכרוטרון (SPS) בוצעו התאמות ששינו אותו מסינכרוטרון אלומה אחת למאיץ המאפשר התנגשויות בין שתי אלומות.
הניסויים המרכזיים במאיץ היו UA1 וניסוי UA2, בהם נתגלו, בשנת 1983, בוזוני W ו-Z. קרלו רוביה וסימון ואן דר מיר קיבלו פרס נובל לפיזיקה לשנת 1984 כהוקרה על תרומתם החיונית לפרויקט SppS, שהובילה לגילוי בוזוני W ו-Z. ניסויים נוספים שבוצעו בSppS הם UA4 ,UA5 ו-UA8.
רקע
בסביבות שנת 1968 שלדון גלאשו, סטיבן ויינברג ועבדוס סלאם העלו את תאוריית הכוח האלקטרו-חלש אשר איחדה את האלקטרומגנטיות ואת הכוח החלש, ועבורה קיבלו במשותף את פרס נובל לפיזיקה לשנת 1979. בתיאוריה זו שיערו את קיומם של בוזוני W ו-Z. את הניסויים לאישוש מחקרי של התאוריה ניתן לחלק לשני שלבים. השלב הראשון היה גילוי הזרם הנייטרלי החלש בהתפזרויות נייטרינו בפרויקט המשותף גרגמל ב-CERN. לתהליך שהתגלה היה נחוץ קיומו של חלקיק נייטרלי לנשיאת הכוח החלש – בוזון Z. יתר על כן, תוצאות פרויקט גרגמל אפשרו לראשונה חישובים לשיעור המסה של בוזוני W ו-Z. החוקרים שיערו כי בוזון W הוא בעל מסה בין 60 ל-80 GeV/c2, ובוזון Z בעל מסה בין 75 ל-92 GeV/c2. אולם, תוצאות אלו העלו מכשול להמשך המחקר על בוזוני W ו-Z, משום שאנרגיות החלקיקים גבוהות מהאנרגיה המרבית שהייתה נגישה למאיצים באותו זמן. עקב זאת, השלב השני של אישוש תאוריית הכח האלקטרו-חלש, גילוי בוזוני W ו-Z, דרש תכנון ובניה של מאיץ יותר חזק.
היסטוריה
ה-SPS תוכנן במקור כסינכונטרון לפרוטונים, אשר מאיץ אלומת פרוטונים אחת ל-450 GeV. האלומה תוכננה להידלות מתוך המאיץ ולשמש בניסויי התנגשות שמיקומם קבוע. אולם, לפני שבניית ה-SPS הושלמה, הועלה הרעיון להשתמש בו כמאיץ התנגשויות פרוטון-אנטיפרוטון. ההצעה הראשונה למאיץ התנגשויות מסוג פרוטון-אנטיפרוטון ככל הנראה הייתה הצעתם של גרש בודקר ואלכסנדר סקרינקי באוניברסיטת פריז-סוּד בשנת 1966, בעודם מתבססים על רעיונו החדש של בוקלר לקירור אלקטרונים. בשנת 1972 סימון ואן דר מיר פרסם את תאוריית הקירור ההסתברותי, שעליה זכה בפרס נובל בפיזיקה בשנת 1984. התאוריה אומתה ב-ISR ב-CERN ב-1974. בעוד שקירור אלקטרונים ככל הנראה הוביל לרעיון מאיץ ההתנגשויות פרוטון-אנטיפרוטון, בסופו של דבר נעשה שימוש בקירור הסתברותי בקדם-מאיצים על מנת להכין את האנטיפרוטונים ל-SppS. במקביל, גילויים של מטענים נטרליים בניסוי גרגמל ב-CERN הובילו להצעתם של קרלו רוביה ומשתפי הפעולה שלו להקמת מאיץ התנגשויות פרוטון-אנטיפרוטון. בשנת 1978 הפרויקט אושר על ידי מועצת CERN, והחל לפעול ביולי 1981. המתקן המשיך לפעול עד 1986, ולאחר שעבר שדרוג מהותי, המשיך לפעול מ-1987 עד 1991. המאיץ הושבת בסוף שנת 1991, מכיוון שלא עמד ברף שהציב מאיץ הפרוטון-אנטיפרוטון בפרמילאב, שהגיע לרמת אנרגיה של 1.5 TeV והחל את פעולתו בשנת 1987.
תפעול
בין 1981 ו-1991 תפקד SPS במשך חלק מהשנה כסינכונטרון- בכך שהאיץ אלומה בודדת בניסויי התנגשות עם מטרה קבועה- ובחלקה השני כמאיץ התנגשויות מסוג SppS. שינויים באופרציה של ה-SPS הדרישות לקיומה של טבעת אחסון כמו ה-SppS, שבה אלומות נמצאות במחזור במשך שעות רבות, גבוהות בהרבה מאלה של סינכונטרון פעימות, כמו ה-SPS. (עשר) לאחר שהוחלט על ה-SppS ב-1978, השינויים הבאים בוצעו ב-SPS:
ייצור אנטיפרוטונים
היצירה והאחסון של אנטיפרוטונים בכמות מספקת היו מהאתגרים המשמעותיים ביותר בבניית ה-SppS. ייצור האנטיפרוטונים דרש שימוש בתשתיות שכבר היו קיימות ב-CERN, כגון הפרוטון-סינכרוטרון (PS) ואוגר האנטיפרוטונים (AA). אנטיפרוטונים נוצרו על ידי ניתוב קרן פרוטונים עוצמתית בעלת תנע של 26 GeV/c מהפרוטון-סינכרוטרון אל עבר מטרה. האנטיפרוטונים שנוצרו בתהליך היו בעלי תנע של 3.5 GeV/c, והוכוונו באמצעות מגנטיות לתוך אוגר האנטיפרוטונים, שם אוחסנו למשך שעות. הקושי המרכזי היה הגיוון בתנעים ובזוויות של האנטיפרוטונים שבקעו מהמטרה. שיטת הקטנת ממדי האלומה קרויה "קירור הסתברותי", והומצאה על ידי סימון ואן דר מיר. זוהי מערכת משוב המבוססת על כך שכל האלומות חלקיקיות (particulate) ושכיוצא מכך, ברמה המיקרוסקופית, הצפיפות בתוך נפח נתון תהיה נתונה לתנודות סטטיסטיות. (עשר) על מנת לגלות בוזוני W ו-Z, היה צורך במילוי דרישות הקשורות לעוצמת ההארה של מאיץ ההתנגשויות. הניסוי, אם כן, דרש מקור אנטיפרוטונים המסוגל לשלוח 3·1010 אנטיפרוטונים בכל יום בתור כמה קבוצות**. (שש) הצטברות האנטיפרוטונים באוגר האנטיפרוטונים הייתה עשויה לקחת מספר ימים. השדרוג של השנים 1986–1988 אפשרה עלייה של עשרת מונים בשיעור ההיערמות של האוגר. (עשר) טבעת נוספת, אשר קרויה "אוסף האנטיפרוטונים" (AC), נבנתה מסביב לאוגר הפרוטונים.
סאול ניגס
סאול ניגס אסקלפס (בספרדית: Saúl Ñíguez Esclápez; נולד ב-21 בנובמבר 1994 באלש שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר באתלטיקו מדריד ובנבחרת ספרד.
קריירה
סאול נולד וגדל בעיר אלש, ממנה עבר יחד עם משפחתו לבירת ספרד מדריד בשנת 2006, הצטרף סאול למחלקת הנוער של ריאל מדריד כשבשנת 2008 הוא עבר לשחק במחלקת הנוער של היריבה העירונית אתלטיקו. בעונת 2010/11, ערך סאול את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי אתלטיקו מדריד ג' בליגה הספרדית השלישית. ב-10 באפריל 2011, כבש סאול את שער הבכורה שלו במדי אתלטיקו בניצחון 1–3 על אקסטרמדורה. בקיץ 2011, נמנה סאול לראשונה לסגל אתלטיקו מדריד לאימוני קדם העונה.
ב-8 במרץ 2012 כשהוא בן 17 ו-108 ימים, ערך סאול את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי הקבוצה הראשונה של אתלטיקו מדריד כששיחק שש דקות בניצחון אתלטיקו 1–3 על בשיקטאש במסגרת הליגה האירופית. ב-20 במרץ רשם את הופעתו השנייה במדי הקבוצה הראשונה של אתלטיקו כשעלה כמחליף במשחק במסגרת הליגה האירופית נגד הפועל תל אביב. שלושה ימים לאחר מכן, כבש סאול צמד שערים בניצחון אתלטיקו מדריד ב' על ריאל מדריד ב' בדרבי בין קבוצות המילואים של העיר מדריד.
את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ערך סאול ב-21 באפריל 2013, כשעלה כמחליף בניצחון אתלטיקו 0–1 על סביליה. ב-4 במאי עלה סאול שוב מהספסל בתיקו 0-0 של אתלטיקו נגד דפורטיבו לה קורוניה. ב-21 ביולי 2013, סאול הושאל לעונה אחת לראיו ואיקאנו. במהלך אותה עונת השאלה, רשם סאול 34 הופעות ליגה עם ראיו במהלכן כבש שני שערים. ב-7 בפברואר 2015, עלה סאול כמחליף וכבש את השער השני של אתלטיקו בניצחון 0–4 על ריאל מדריד בדרבי. החל מעונת 2015/16, עם פציעתם של מאריו סוארס וטיאגו מנדס, הפך סאול לאחד השחקנים החשובים בקישור של אתלטיקו מדריד ושל דייגו סימאונה.
ב-27 באפריל 2016, כבש סאול את שער הניצחון של אתלטיקו מדריד על באיירן מינכן במשחק הראשון בשלב חצי גמר ליגת האלופות.
ב-31 באוגוסט 2021, צ'לסי (כדורגל) השאילה את סאול במחיר של 5 מיליון אירו למשך שנה עם אופציה לרכישה מאתלטיקו מדריד.
קריירה בינלאומית
סאול שיחק בכל נבחרות הילדים והנוער של ספרד. ב-26 במאי 2016, זומן סאול לסגל הנבחרת הבוגרת של ספרד למשחק ידידות נגד קוסטה ריקה ולסגל ספרד למשחק מוקדמות יורו 2016 נגד בלארוס אך לא זכה לדקות משחק. ב-1 בספטמבר 2016 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת, כשעלה כמחליף בניצחון 0–2 על.
חיים אישיים
סאול מגיע ממשפחה של שחקני כדורגל. אביו, חוסה אנטוניו ניגס, הוא שחקן עבר ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ באלש. אחיו של סאול, ג'ונתן וארון הם שחקני כדורגל גם כן.
יסמין לוי (עיתונאית)
יסמין לוי (נולדה ב-25 במרץ 1975) היא אשת תקשורת העוסקת בתרבות האינטרנט, עיתונאית וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה
לוי נולדה בסן פרנסיסקו, קליפורניה. היא בתם של דוד לוי, מהנדס שדות תעופה ואיש עסקים, והשחקנית ברכה נאמן. סיימה קורס קופירייטינג אצל תרצה גרנות ותואר בתקשורת וניהול מהמסלול האקדמי המכללה למנהל.
החלה את דרכה ככתבת בשבועון "רייטינג" בעריכת יובל נתן. השתתפה במספר תוכניות על סלבריטאים ב"ערוץ הבידור".
בהמשך החלה לכתוב את המדור "שליחות קטלנית" במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות". כעבור זמן קצר הפכה למראיינת בתחום התרבות והבידור במוסף. במסגרת עבודתה ראיינה לוי מפורסמים בארץ וחלק מכתבותיה הופיעו על שער המוסף תחת עריכתו של ניר חפץ והעורך גדי בלום.
לאחר שבע שנים במוסף "7 ימים", עברה לוי לפעול ברשת האינטרנט. היא בעלת האתר "מיס טומורו", העוסק בפוסטים אישיים המלווים בצילומים.
ב-2014 פרסמה רומן עתידני בשם "נטופיה" אותו כתבה יחד עם בן זוגה לשעבר, גל מור, ויצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים. הספר הוא רומן דיסטופי אודות רשת חברתית מתקדמת שמתנהלת באמצעות מחשבות. באותה השנה לוי ערכה יחד עם גל מור, קמפיין מימון המוני לתרגום "נטופיה" לאנגלית שהסתיים בהצלחה. הספר הפך באמזון לרב-מכר בקטגוריית "סייבר פאנק". בין השנים 2014–2016 כיהנה בתפקיד סגנית העורך הראשי באתר "חורים ברשת", עורך האתר הראשי והבעלים הוא בן זוגה דאז גל מור.
ב-2016 החלה לוי לעבוד כמשנה לעורכת הראשית באתר "סלונה".
ב-2020 פתחה לוי בלוג בעיתון הארץ תחת השם "פוסט מורטם". בבלוג זה היא מפרסמת טור דעה שבועי ב"הארץ". בשנת 2021 החלה לוי לכתוב ביקורות טלוויזיה עבור "הארץ".
אוליבר פון דוהנאני
אוליבר פון דוהנאני (בסלובקית: Oliver von Dohnányi, נולד ב-2 במרץ 1955) הוא מנצח סלובקי. נכון ל-2013, הוא מכהן כמפקח/מנהל אמנותי של להקת האופרה של התיאטרון הסלובקי הלאומי בברטיסלאבה, מפקח/מנהל אמנותי של להקת האופרה של התיאטרון המורבי-שלזי באוסטראבה ומנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של רדיו סלובקיה בברטיסלאבה והסינפונייטה הסלובקית.
ביוגרפיה
דוהנאני נולד בטרנצ'ין, צ'כוסלובקיה (כיום בסלובקיה), למשפחת פון דוהנאניי עתירת המוזיקאים. הוא למד נגינה בכינור, הלחנה וניצוח באקדמיה למוזיקה של פראג, אצל פרופסור ואצלב נוימן ואָלוֹיְס קְלימָה, ובאוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה אצל פרופסור אוטמר זואיטנר. כן השתתף בכיתות אמן של המנצחים פרנקו פרארה, ארוויד יאנסונס ואיגור מרקביץ'.
הופעת הבכורה של דוהנאני הייתה בשנת 1979 עם תזמורת הרדיו של סלובקיה בברטיסלאבה, עליה המשיך לנצח בקביעות עד 1986. עבודתו עם התזמורת כללה הקלטות רבות, לא רק לרדיו סלובקיה אלא גם לחברות ההקלטות נאקסוס, סופראפון, פאנטון, ורגה ואופוס. משנת 1978 הרבה לעבוד עם ההרכב הקאמרי Canticorum Iubilo, עמו יצא גם לסיורי קונצרטים בספרד, בלגיה, שוודיה וברית המועצות.
בשנים 91–1986 כיהן דוהנאני כמנצח ראשי של האופרה הלאומית של סלובקיה, שאת הרפרטואר שלה הרחיב ביצירות הדרמטיות של בורודין, פוצ'יני, בליני, רוסיני, סמטנה וורדי, וכן ניצח על הלהקה בהפקה של "פאוסט" מאת גונו, שזכתה בפרס בשנת 1990 בפסטיבל אדינבורו. הוא הופיע עם אנסמבל האופרה של התיאטרון הסלובקי הלאומי בספרד, גרמניה, הולנד, הונגריה, רוסיה וסין. עוד הופעות בארצות חוץ, כוללת ביקורים בפסטיבל זלצבורג, האופרה האנגלית הלאומית (שם ניצח על פלסטף של ורדי ועל "מפיסטופלה" של בויטו, "אופרה נורת'" בלידס (כרמן, "הכלה המכורה" של סמטנה, "לה ג'וקונדה" של פונקיילי ו"המלט" של ורדי), תיאטרון סן קרלו בנאפולי ובתי אופרה בבזל, דיסלדורף, וינה, ציריך ווקספורד. עוד הופיע עם התזמורת הקאמרית האנגלית ועם תזמורת יומיורי ביפן. המוניטין שלו מבוססים מעל לכל על המוזיקה של שלהי המאה ה-19 והמאה ה-20, והקלטותיו כוללות מוזיקה מאת ליסט ואנטון רובינשטיין, "אודיסאוס" של מיכאל קוצאב (Michael Kocáb) וביצוע מעוטר שבחים של "ליבושה" מאת סמטנה.
בשנים 96–1993 היה דוהנאני המנצח הראשי של האופרה הלאומית של פראג וניצח על אופרות מאת סמטנה, גונו, פוצ'יני, פרוקופייב ומוצרט. הוא סייר ביפן ב-1995 וב-1997 וניצח על הפקות של דון ג'ובאני ונישואי פיגארו, שזכו להצלחה יוצאת דופן. מאז 1997 הוא עובד בקביעות עם האופרה האנגלית הלאומית בלונדון, שם ניצח בהצלחה רבה על אופרות מאת ורדי ובויטו.
אוליבר פון דוהנאני הצטיין במספר רב של תחרויות באיטליה, צ'כיה, הונגריה ואוסטריה.
מאז שנת 2000 עובד אוליבר פון דוהנאני בשיתוף פעולה אינטנסיבי עם התזמורת הסימפונית הלאומית של צ'כיה. בנוסף, הוא מנצח אורח קבוע באופרה של לידס, עמה הפיק אופרות מאת ביזה, פונקיילי, תומא וסמטנה ("ההפקה הטובה ביותר", של 1998). הוא הוזמן גם לבתי אופרה חשובים בערי אירופה ובאוסקה שביפן.
"פאוסט" של גונו בהפקתו זכתה לתהילה לא רק בצ'כוסלובקיה לשעבר אלא גם בהונגריה, ישראל ובריטניה. הפקה זו זכתה לפרס המבקרים בקטגוריית המוזיקה בפסטיבל אדינבורו. באותו זמן עבד גם עם התזמורת הפילהרמונית הסלובקית בברטיסלאבה, בקונצרטים בסלובקיה ובסיורים בשווייץ וברוסיה. כמו כן ערך כמה הקלטות עם אנסמבל קאפלה איסטרופוליטנה וניצח על התזמורת הקאמרית הזאת בקונצרטים בסלובקיה, איטליה, גרמניה, אוסטריה והולנד.
KG0516
KG0516 הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית קרול ג'י. האלבום יצא לאור ב-26 במרץ 2021 על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים.
האלבום קיבל מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריה האלבום האורבני הלטיני הטוב ביותר.
רקע והכרזה
במהלך שנת 2019, הכריזה קרול ג'י כי החלה לעבוד על אלבום האולפן השלישי שלה. ב-7 בנובמבר 2019, יצא לאור סינגל בכורתה, "Tusa", בהשתתפות הזמרת ניקי מינאז'. השיר זכה להצלחה והגיע אל המקום הראשון במצעד השירים הלטיניים. הוא הגיע למקום הראשון בעוד 16 מצעדים מוזיקליים בחו"ל, דוגמת ארגנטינה, גואטמלה, קולומביה, צ'ילה וספרד. במהלך אותו שנה התארחה קרול ג'י במספר שירים עם אמנים שונים דוגמת פופ סמוק, אוזונה, האחים ג'ונאס ומייק טוורס. ב-6 יולי 2020, יצא לאור הסינגל השני "". השיר הגיע למקום השני במצעד השירים הארגנטינאי. ב-23 באוקטובר, יצא לאור הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Bichota". השיר הגיע למקום ראשון במספר מדינות ביניהם, ארגנטינה, פרו, הרפובליקה הדומיניקנית ובמצעד ה-Airplay של הבילבורד. ב-12 בפברואר 2021, יצא לאור הסינגל הרביעי, "Location", בהשתתפות אנואל AA וג'יי באלווין. השיר הגיע אל המקום השישי במצעד השירים הלטיניים.
ב-17 במרץ, ג'יי פרסמה טיזר לקראת צאת האלבום. היא חשפה את עטיפתו (שצולמה על ידי דייוויד לה-שאמפל) ואת תאריך יציאתו. ההכרזה זכתה לביקורות מעורבות בשל דמיונו לשיר "Toxic" של בריטני ספירס ול-"Con Altura" של רוסליה. ב-22 במרץ, קרול ג'י חשפה בעמוד האינסטגרם שלה את רשימת הרצועות.
ביקורות
"KG0516" נכלל במספר רשימות סוף שנה של השירים הטובים ביותר של 2021. מגזין All Music דירג את האלבום וכלל אותו ברשימתם "האלבומים הטובים ביותר של 2021". בחודש יוני 2021, כלל בילבורד את האלבום ברשימת "האלבומים הטובים ביותר לשנת 2021 עד כה". מגזין The Fader דירג את האלבום במקום ה-37 ברשימת "50 האלבומים הטובים ביותר של 2021". גם AllMusic סקר את האלבום וכלל אותו ברשימתם "האלבומים הגלובלים/הלטינים הטובים ביותר לשנת 2021".
אריק סאבו
אריק סאבו (בסלובקית: Erik Sabo, נולד ב-22 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת הקשר והמגן הימני באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת סלובקיה.
קריירה
סאבו התחיל לשחק כדורגל מחלקת הנוער של ספרטק טרנבה, וב-25 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק נגד סלובן ברטיסלאבה. בעונת 2011/2012 הושאל סאבו לספרטק מיאבה מהליגה השנייה בסלובקיה, ובמדיה כבש שלושה שערים ב-34 הופעות. בקיץ 2012 חזר לספרטק טרנבה והפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה, ובמדיה ערך 95 הופעות וכבש 25 שערים.
באוגוסט 2015 חתם סאבו לארבע שנים בקבוצת פאוק סלוניקי מהליגה היוונית. ב-23 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשפתח בהרכב בתיקו 0–0 נגד קסנתי. את עונתו הראשונה בפאוק פתח סאבו באופן יציב עם חמש הופעות בחמשת המשחקים הראשונים של קבוצתו אך בהמשך העונה נקלע הקשר לרוטציה בין הספסל להרכב הראשון. ב-12 במרץ 2016 כבש סאבו שלושער בניצחון 6–2 על חאניה בגביע היווני ונבחר למצטיין המשחק. בסך הכל ערך 24 הופעות בכל המסגרות בעונתו היחידה בקבוצה, כולל שש הופעות במסגרת הליגה האירופית.
ב-28 באוגוסט 2016 הגיע סאבו לישראל והושאל לבית"ר ירושלים לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. ב-17 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשעלה כמחליף בניצחון 3–0 על הפועל אשקלון, וב-7 בינואר 2017 כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 3–0 על הפועל כפר סבא במסגרת סיבוב ח' בגביע המדינה. ב-8 באפריל 2017 כבש סאבו את שערו הראשון בליגת העל, בניצחון 3–0 על בני סכנין. בסך הכל ערך 31 הופעות ליגה בעונת 2016/2017, בהן כבש שלושה שערים.
סאבו המשיך בקבוצה גם בעונת 2017/2018, וב-29 ביוני 2017 בדקה ה-92 כבש את שער הניצחון מול ואשאש ההונגרית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, במשחק שהסתיים בתוצאה 4–3. בליגה כבש שישה שערים ב-31 הופעות בעונה זו, וכן כבש בדקה ה-88 בפנדל את שער הניצחון מול עירוני קריית שמונה בחצי גמר גביע המדינה, והגיע עם הקבוצה לגמר הגביע בו הפסידה להפועל חיפה.
את עונת 2018/2019 פתח סאבו בבית"ר ירושלים, אך ב-13 בספטמבר 2018 חתם לשלוש שנים בהפועל באר שבע. ב-19 בינואר 2019 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–1 על מכבי פתח תקווה. ב-18 ביולי 2019, לאחר שנודע לו כי הוא לא בתכנוני הקבוצה לעונת 2019/2020, הסכים לקבל פיצוי כספי של שתי משכורות ועזב את הקבוצה.
ב-22 ביולי 2019 חתם בפתיח קארגומרוק מליגת המשנה הטורקית.
ב-18 בינואר 2021 חתם בריזספור הטורקית.
ב-29 ביולי 2022 חתם באנורתוסיס פמגוסטה הקפריסאית.
נבחרת סלובקיה
ב-23 במאי 2014 ערך סאבו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סלובקיה, במשחק נגד נבחרת מונטנגרו. סאבו שיחק עם הנבחרת במוקדמות יורו 2016, אך לא נכלל בסגל הסופי של הנבחרת לטורניר.
ז'יגמונד שבק
ז'יגמונד שבק (במקור שטרנפלד, בהונגרית: Sebők Zsigmond; שטורובו, 22 בספטמבר 1861 – בודפשט, 4 ביוני 1916) היה סופר, עיתונאי, קלאסיקן של ספרות הילדים ההונגרית, הוא יצר את הדמויות של מר מצקו (Maczkó) דמטר דרמגה, זבולון ודורקה, רוקה מיקשה, מלץ מישי שמותיו הבדויים הספרותיים היו: Lőrinczy György, Öreg Medve.
ביוגרפיה
ז'יגמונד שטרנפלד הוא בנם של הסוחר רז'ה שטרנפלד ושל מריה יאולוס (1837–1906). את לימודיו התיכוניים השלים באסטרגום ובבית הספר התיכון ברז'ני דניאל בבודפשט. בשנת 1880 התקבל לאוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה כמועמד לתעודת הוראה ולהתמחות במדעים. המשיכה שלו, לעומת זאת, לקחה אותו לקריירה של סופר ועיתונאי.
ב-1887 חזר למערכת של פשטי הירלפ, וב-1892 הצטרף ל"יומן בודפשט" (Budapesti Hírlap). הוא כתב סקירות פרלמנטריות, תיאורים שונים וכראש מדור וטור כתב גם סיפורים קצרים, ביקורות ספרים ולעיתים קרובות גם מאמרי מערכת. בנוסף, בין 1889 לבין 1909, לאיוש פושה שיתף אותו בכתיבת עיתון הילדים "העיתון שלי" (Az Én Újságom), אך כתב גם בעיתונים נוספים (בעיקר תחת השם הבדוי Keve). הוא כתב ל"עיתון הערב" ולעיתון ההיתולי "קאקש מארטון" (Kakas Márton). משנת 1909 ערך את "החבר הטוב" (Jó Pajtás) ביחד עם אלק בנדק. הוא פרסם יותר מ-30 ספרי ילדים. היצירות המצליחות ביותר שלו היו סיפורי הדובים של "מר מצקו" (לימים השם התחלף ל"דמטר הנוהם" - Dörmögő Dömötör).
הוא נבחר כחבר במספר אגודות ספרותיות (אגודת פטפי, 1891; אגודת דוגוניץ' 1892; אגודת קישפלודי, 1904).
חייו הפרטיים
אשתו הייתה ארז'בט ראקושי (1874–1961), שנשא לאישה ב-10 באוקטובר 1895 בבודפשט.
ילדיהם:
פעילותו
בסיפוריו מורגשתם של הסופרים השפעת מור יוקאי ושל קלמן מיקסאט. הוא החל לעסוק בספרות ילדים ונוער משנות ה-80 של המאה ה-19. שבק פרסם יותר משלושים ספרים לצעירים. יצירותיו המצליחות ביותר הן סיפורי "מר מצקו" (אדון דובי). מר מצקו המסורבל וקצת חסר המצפון צובר חוויות שונות בקרב האנשים כאשר דמותו משתנה ומתפתחת. מאוחר יותר הוא המשיך בהרפתקאותיו בתור דמטר דרמגה כלומר "דמטר הנוהם" (Dörmögő Dömötör).
אדוארד שרייר
שרייר נולד והתחנך במניטובה לפני שנבחר בשנת 1958 לאספה המחוקקת של הפרובינציה. מאוחר יותר הוא עבר לפוליטיקה הפדרלית, וזכה במושב בבית הנבחרים הקנדי, אך חזר למניטובה ב-1969 והפך למנהיג המפלגה הדמוקרטית החדשה של מניטובה. המפלגה זכתה באותה שנה בבחירות המחוזיות, ושרייר היה לראש הממשלה ה-16 של מניטובה. ב-1978 מונה לתפקיד המושל הכללי של קנדה על ידי אליזבת השנייה, מלכת קנדה בהמלצת ראש הממשלה פייר אליוט טרודו. הוא מונה לתפקיד זה במטרה להחליף את המושל הכללי המכהן ז'ול לז'ה בתור משנה למלך, והוא כיהן בתפקיד עד למינויה של ז'אן סווה ב-1984. הוא זכה לשבחים עקב עליית מעמדם של הקנדים האוקראינים, אם כי היו כאלו שהמעיטו בערכו לאור היעדר כוחו בהפעלת תפקידו כמושל כללי. בעשורים שלאחר מכן, לאחר שסיים את כהונתו כנציג המלוכה הקנדית, שימש שרייר כנציב העליון של קנדה לאוסטרליה, פפואה גינאה החדשה, איי סולומון ולונואטו, ולאחר מכן שוב התמודד לבית הנבחרים הקנדי. אף על פי שבסופו של דבר הוא לא זכה למושב בבית הנבחרים, הוא הפך לאדם הראשון שהתמודד בבחירות כלליות בקנדה לאחר שכיהן כמושל הכללי של המדינה.
שרייר כיהן כראש ממשלת מניטובה, מה שנתן לו את הזכות לשאת התואר "הנכבד" (The Honourable) לכל ימי חייו. ב-3 ביוני 1984, עם מינויו למועצת המלוכה של קנדה וכמושל הכללי לשעבר של קנדה, שרייר היה זכאי לתואר "The Right Honourable" לכל חייו (תואר הזהה לתוארם של חברי בית הלורדים).
ראשית חייו וילדותו
שרייר התחתן עם לילי שולץ ב-30 ביוני 1960, איתה היו לו שתי בנות ושני בנים.
קריירה פוליטית
בבחירות המקומיות בפרובינציית מניטובה 1958 נבחר שרייר לאספה המחוקקת של מניטובה מטעם מפלגת האיגוד הקהילתי השיתופי (CCF), המייצג את אזור הבחירה הכפרי של "ברוקנהד" המייצג את עיר הולדתו; בהיותו רק בן 22 בעת שנבחר לאספה המחוקקת, שרייר הפך לאדם הצעיר ביותר שנבחר לרשות המחוקקת של מניטובה. הוא היה חבר באספה המחוקקת מטעם אזור בחירה זה עד שהתפטר בשנת 1965 כדי להתמודד לבית הנבחרים של קנדה באוטווה. עם זאת, שרייר חזר לפוליטיקה המקומית ב-1969, וב-8 ביוני נבחר למנהיג המפלגה הדמוקרטית החדשה של מניטובה, שהייתה יורשתה של מפלגת CCF. הוא היה שונה בכמה מובנים מהמנהיגים הקודמים של המפלגה הדמוקרטית החדשה של מניטובה; לשרייר רקע כפרי, והאידאולוגיה שלו לא הייתה סוציאליסטית. הוא הצליח לזכות בתמיכתם של מצביעי מרכז רבים שלא הזדהו קודם לכן עם המפלגה. כמו כן, הוא היה המנהיג הראשון של המפלגה שלא היה ממוצא בריטי ונוצרי פרוטסטנטי.
שרייר הוביל את מפלגתו לניצחון אלקטורלי בבחירות המקומיות ב-1969, ולאחר הניצחון מונה על ידי המשנה למושל קנדה של מניטובה, ריצ'רד ספינק בולס לראש הממשלה של מניטובה. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 1977. הממשלה בראשותו איחדה את בירת מניטובה, ויניפג עם פרווריה, הביאה לראשונה ביטוח רכב ציבורי והקטינה באופן משמעותי את פרמיות הביטוח הרפואי. לאחר בחירות נוספות ב-1973 שמר שרייר על עמדתו כראש הממשלה, אם כי ממשלתו לאחר בחירות אלו הייתה הפעם פחות חדשנית והמדיניות החדשה היחידה שהעבירה הייתה העברת חוק מס הכרייה שיושם ב-1974. מלבד היותו ראש הממשלה, שרייר התמנה לשר האוצר בין 1972–1975.
ב-1977 הובסו הדמוקרטים החדשים בהנהגתו של שרייר על ידי המפלגה הפרוגרסיבית-שמרנית של מניטובה בהנהגתו של סטרלינג ליון. שרייר נשאר יושב ראש מפלגתו באופוזיציה, אך התפטר מתפקידו ב-1979, כאשר הוצע לו לכהן כמשנה למלכת קנדה.
המושל הכללי של קנדה
ב-28 בדצמבר 1978 מינתה אליזבת השנייה, מלכת קנדה את שרייר, בחירתו של ראש ממשלת קנדה, פייר אליוט טרודו, להחליף את המושל הכללי המכהן, ז'ול לז'ה. הוא הושבע לאחר מכן לתפקיד בטקס שנערך במליאת הסנאט הקנדי ב-22 בינואר 1979, והפך למושל הכללי הראשון של קנדה המגיע ממניטובה. הוא הושבע לתפקיד בגיל 43, מה שהפך אותו למושל הכללי של קנדה השלישי בצעירותו אי פעם, אחרי הנרי פטי-פיצמוריס (הושבע בגיל 38) וג'ון קמפבל (הושבע בגיל 33).
כמושל הכללי, שרייר פעל בנושאים הקשורים בזכויות האישה בקנדה, איכות הסביבה ושפות דו-לשוניות רשמיות. במהלך שנתו הראשונה בתפקידו, הוא ייסד את פרס המושל הכללי להנצחת מקרה האישים (מקרה האישים הוא פסק הדין בעניין אדוארדס נגד התובע הכללי של קנדה בו קבע בית המשפט העליון פה אחד שנשים אינן בגדר "אישים" ואינן זכאיות לכהן בסנאט. בית המשפט העליון הסתמך בהחלטתו על כוונתם המקורית של מנסחי החוקה, אשר לא צפו מינוי נשים לסנאט, וכן תוך הסתמכות על המונח "הוא" (he) בסעיפים רבים בחוק בהתייחסות לסנאטורים) מתוך הכרה במאמציה של אמילי מרפי ואחרים להבטיח שהנשים הקנדיות תוכרנה חוקית כאישים בידי הסנאט.
הוא יזם את שימור פרסי המושל הכללי ב-1981 ובשנת 1983 הוא ייסד את קרן המחקר ללימודים אוקראיניים באוניברסיטת טורונטו. באותה שנה הוא ניהל את ועידת המחקר הקנדית הראשונה של המושל הכללי (שהתרחשה לאחר מכן כל ארבע שנים). שרייר גם ביצע את חובותיו הרגילות כמשנה למלך, ואירח את בני משפחת המלוכה הקנדית, קיבל בברכה את פניהם של מנהיגים זרים בארצו וניהל טקסי פרסים והשקעות.
בהפעלת סמכויותיו החוקתיות הוא עורר מחלוקת כאשר היסס להודיע על יציאה לבחירות כלליות אחרי שראש הממשלה דאז, ג'ו קלארק יעץ לו לעשות כך.
לאחר כהונתו
עם עזיבתו את משרת המושל הכללי ב-1984 הודיע ​​שרייר כי יתרום את קצבתו לקרן המגן הסביבתית. הוא כיהן כנציב העליון של קנדה במספר מדינות באוקיאניה, ביניהן אוסטרליה, פפואה גינאה החדשה, איי סולומון וונואטו. הוא כיהן בתפקידים אלו עד שנת 1988. בשנה זו חזר לויניפג. ב-1 בנובמבר 2002, מונה שרייר לנשיא אוניברסיטת ברנדון ולאחר מכן נבחר מחדש לתפקיד נשיא האוניברסיטה בתחילת 2005 לתקופת כהונה שהסתיימה ב-31 באוקטובר 2008.
הגימנסיון העברי במריאמפולה
הגימנסיון העברי במארימפול היה הגימנסיה הראשונה שהוקמה בליטא, שבה שפת ההוראה בכל המקצועות הייתה עברית. הגימנסיה נוסדה בשנת 1919, לאחר מלחמת העולם הראשונה. היא הייתה בית הספר התיכון הראשון מחוץ לארץ ישראל, ששפת ההוראה בו בכל המקצועות היא עברית. הגימנסיון העברי במריאמפולה הלך בעקבות גימנסיה הרצליה, שבה הייתה עברית שפת ההוראה היחידה. מטרה נוספת הייתה חינוך יהודי ולאומי והכנת התלמידים לעליה לישראל. הגימנסיון העברי במריאמפולה שימש כמודל לבתי ספר יהודיים אחרים בליטא ומחוץ לליטא. הגימנסיון נסגר בשנת 1940, לאחר שהרוסים כבשו את ליטא.
הכנות ליסוד בית הספר
ביוזמתם של ציונים כלליים וצעירי ציון הוקם ועד מכונן להקמת בית הספר. בין יוזמי הקמת הגימנסיון בלטו משה דוד היימן, שבביתו הוחלט על הקמת בית ספר והיה הגזבר הראשון, הרב אברהם דב פופל, הרב הראשי של מריאמפולה, שהיה יו"ר מועצת ההורים ויצחק קפלן, שבביתו התקיימו ישיבות יוזמי הגימנסיון.
שנים עשר חברי הוועד המכונן, התחלקו שווה בשווה בין שתי מפלגות אלה. תפקידו של הוועד המכונן היה להכין תשתית להקמת בית ספר, כלומר: הכנת צוות מחנכים וכלים להקמת בית ספר. בשנת 1918 הסמיך הוועד את שמואל גן, יליד מריאמפולה, שלמד במדינה אחרת, לחפש צוות חינוכי. גן נפגש בברלין בדצמבר 2018 עם ד"ר מקס מאיר, עורך העיתון "יידישע רונדשאו" וביקש ממנו לחפש מועמד לניהול בית הספר ומורים למקצועות הכלליים. לאחר שכמה מועמדים, שהוצעו על ידי ד"ר מאיר סרבו, הוצע לו לנהל את בית הספר והוא השיב בחיוב. ד"ר מאיר פגש את ד"ר אברהם לוינהרץ במשרדי ההסתדרות הציונית בברלין וצרף אותו. שניהם נסעו ביחד עם שמואל גן למריאמפולה בינואר 1919 ובעזרת הוועד המכונן, יסדו את בית הספר.
לאחר ייסוד בית הספר
ב-10 בספטמבר 1919 קיבל הגימנסיון אישור רשמי ממיניסטריון ההשכלה הליטאי. על פי האישור, נכלל הגימנסיון ברשימת בתי הספר התיכוניים, הנתונים לפיקוחו של המיניסטריון. בחודשיים הראשונים לאחר קבלת האישור, קיבל הגימנסיון תמיכה כספית מהממשלה הליטאית. בגלל האישור על פיקוח ממשלתי תעודת הבגרות, שקיבלו הבוגרים, הייתה תעודה מוכרת, שאפשרה להם להתקבל לאוניברסיטאות בליטא ובמדינות אחרות באירופה. ב-15 השנים הראשונות התקיימו הלימודים בבניין שהיה מועדון קצינים בזמן הכיבוש הגרמני במלחמת העולם הראשונה. הבניין שופץ לצורך התאמתו לבית ספר.
הכיבוש הסובייטי וסופו של הגימנסיון
בשנת 1934 עבר הגימנסיון לבניין חדש, שנבנה עבור מושב זקנים. בבניין זה התקיימו הלימודים עד לסגירת בית הספר. בשנת 1935 עבר הגימנסיון למבנה חדש ברחוב קסטוצ'ו (Kęstučio). ב-15 ביוני 1940 פלשו הרוסים לליטא וסגרו את הגימנסיון. זה אירע בדיוק לאחר סיום בחינות סוף השנה. הרוסים סגרו את הגימנסיון. חלק מהמורים נשלחו ללמד בבתי ספר ליטאים. מורים אחרים נשלחו לעבוד בחנויות. עד סגירת בית הספר למדו בו 19 מחזורים ובהם יותר מ-400 בוגרים.
התפיסה החינוכית ומימושה
התפיסה החינוכית של בית הספר שילבה בין יהדות, ציונות, חינוך הומני וחינוך למדעים. בהודעה שנשלחה למיניסטריון להשכלה הליטאי על יסוד בית הספר נאמר כי "מטרת בית הספר זה היא לתת לתלמידיו השכלה הומניסטית כללית, תוך שימת לב להקניית יסודות התרבות העברית". בית הספר לימד את כל המקצועות בעברית, בעקבות המודל של גימנסיה הרצליה. בבית הספר הייתה ספריה בה היו ספרים בעברית. בהיעדר ספרי הוראה בעברית, הכינו המורים בעצמם ספרי לימוד במקצועות אותם לימדו. ספרי הלימוד נקראו "קונספטים".
לאחר הקמת בית הספר הועתק המודל שיושם בו לבתי ספר תיכון דומים בערים ועיירות אחרות בליטא במקומות אחרים, כגון: וירבלים, וילקובישקי, שבלי, פוניבז', קובנה, וילקומיר.
כעבור שנתיים הוכר הגימנסיון רשמית כראשון מסוגו על ידי משרד החינוך של ליטא.
מורים
לפי סדר א"ב:
תלמידי הגימנסיון
הרכב תלמידי הגימנסיון היה מגוון. רוב התלמידים הגיעו מבתי תלמוד תורה ורוב התלמידות מבתי ספר עממיים. כ-40% מהתלמידים בשנת תרע"ט הגיעו מחוץ למריאמפולה. ביניהם תלמידים שהגיעו מעבר לגבול בין פולין לליטא.
בשנת הלימודים תרע"ט (1919) למדו בבית הספר 362 תלמידים. רק 315 מביניהם קיבלו תעודות שנתיות בסוף השנה. הסיבה לכך שלא כל התלמידים סיימו, הייתה הקושי לעמוד בדרישות הגבוהות. בין תלמידי הגימנסיון לפי סדר א"ב:
נורת'פליט (אונייה)
"נורת'פליט" (באנגלית: Northfleet) הייתה אוניית מפרשים מסחרית בריטית, שטבעה בתעלת למאנש בינואר 1873. באסון קיפחו את חייהם 293 בני אדם – גברים, נשים וילדים.
תיאור האונייה
ה"נורת'פליט" הייתה אוניית מפרשים מסחרית מסוג "פריגטת בלקוול", בעלת מעטה רוחבי שלם – שלושה תרנים, שעל כל אחד מהם מונפים שלושה מפרשים רוחביים לפחות. מידותיה: תפוסה ברוטו – 951 טון, תפוסה נטו – 895 טון, אורך בין ניצבים – 180 רגל (55 מ'), רוחב – 32.3 רגל (9.8 מ'), ועומק הספנה 20 רגל (6.1 מ'). היא נבנתה ב־1856 בנורת'פליט, קנט, עבור בעל אוניות לונדוני בשם דָּנְקֶן דָּנְבָּר, והפליגה בעיקר בין אנגליה לאוסטרליה ובין אנגליה להודו ולסין.
טביעתה
בשנת 1872 הייתה האונייה בבעלותו של ג'ון פֶּטוֹן הבן מלונדון, ונחכרה להובלת פועלים ומשפחותיהם, 340 טונות של פסי רכבת ו־240 טונות של ציוד אחר לצורך בניית מסילת הברזל בטסמניה. רב החובל, אדוארד נוֹאֶלְס (נולד ב־4 במאי 1839), שימש קודם לכן כקצין הראשון של האונייה.
ב־13 בינואר 1873 יצאה "נורת'פליט" מגרייבזנד אל הובארט שבטסמניה, כשעל סיפונה 379 איש: נתב, 34 אנשי צוות, שלושה נוסעים בקבינות ו־248 מהגרים, 42 נשים ו־52 ילדים. בשל מזג האוויר הגרוע נאלצה האונייה לעצור ולהטיל עוגן פעמים אחדות עוד בטרם יצאה מתחומי התעלה האנגלית. בליל ה־22 עמדה האונייה על עוגן כשניים-שלושה מייל (5 ק"מ) מדָאנְגֶ'נֶס (לשון יבשה בחופה הדרום־מזרחי של קנט). איתרע מזלה, ובסביבות השעה 22:30 התנגשה בה אוניית קיטור, שהסתלקה מיד בחסות החשיכה מבלי לעצור ולהושיט עזרה. "נורת'פליט" העמוסה לעייפה טבעה תוך חצי שעה, לפני שספינות אחרות שנמצאו בקרבתה הבינו מה ארע. 293 נוסעים ואנשי צוות טבעו, ורק 86 הצליחו להינצל. מבין הנשים שבאונייה ניצלו רק אשת רב החובל ומהגרת אחת, ומבין הילדים – שניים בלבד. רק שתי סירות הצליחו להתרחק מן האונייה הטובעת, אחת ללא משוטים והשנייה ניזוקה. רב החובל טבע במצולות יחד עם אונייתו.
לימים נתברר כי האונייה הפוגעת היא אוניית קיטור ספרדית בשם "מוּרִילוֹ", שעוכבה ונעצרה בדובר ב־22 בספטמבר 1873, שמונה חודשים לאחר האסון. בית דין של האדמירליות פסק למכור את האונייה האשמה באסון והטיל קנסות כבדים על קציניה.
HD 140283
HD 140283 הוא כוכב המרוחק כ-190 שנות אור מכדור הארץ. כוכב זה נחשב לעתיק ביותר שגילו בני האדם, והוא בן כ-13.2 מיליארד שנים. הכוכב נקרא על שמה של הדמות התנ"כית מתושלח, שחי על פי המקרא עד גיל 969.
הכוכב היה מוכר כאשר מיקומו המדויק נמצא ב-1912 על ידי וולטר סידני אדמס.
פלימות' דאסטר
פלימות' דאסטר (באנגלית : Plymouth Duster) היא מכונית קופה מתוצרת "חטיבת "פלימות'" ("Plymouth (automobile)" ) בקונצרן הרכב האמריקאי קרייזלר אשר יוצרו בין השנים 1976–1969 (דגם 1970) בארצות הברית וקנדה.
דגמי V8 צילינדרים הוגדרו כמכוניות שרירים.
המרכז הפיננסי CTF (טיינג'ין)
מרכז צ'ו טאי פוק בינהאי טיינג'ין הוא גורד שחקים אשר נמצא בבנייה בעיר טיינג'ין שברפובליקה העממית של סין. בנייתו של הבניין התחילה בשנת 2013 והסתיימה בשנת 2019. המבנה כולל, בין היתר, מלון וחדרי משרדים.
הבניין מתנשא לגובה של 530 מטר ומשתרע על שטח של 252 דונם.
Touch Your Woman
Touch Your Woman (בעברית: גע באישה שלך) הוא אלבום הסולו התשיעי של הזמרת דולי פרטון אשר יצא לאור ב-6 במרץ 1972. שיר הנושא של האלבום היה מועמד לפרס גראמי. האלבום יצא לאור מחדש ב-10 באוקטובר 2014 לחנויות הדיגיטליות, תוך שהועלה לרשתות הזרמות המדיה השונות.
שביל סובב באר שבע
שביל סובב באר שבע הוא שביל טיול מסומן באורך של כ-42 ק"מ, המקיף את העיר באר שבע.
Touch Your Woman
הקלטה
ההקלטות התרחשו באולפני B בנאשוויל, טנסי ב-14 בדצמבר 1971. לאחר מכן התרחשו הקלטות נוספות ב-1 וב-12 בינואר. השיר "Love Isn't Free" הוקלט כמה שנים קודם לכן במסגרת האלבום The Fairest of Them All. את האלבום הוציאה פרטון באמצעות RCA ויקטור, דרכה יצאו אלבומים נוספים שלה.
שביל סובב באר שבע
היסטוריה
ההצעה לסימון השביל הועלתה בשנת 2008 על ידי יוני ויעקב מידבידובסקי, תלמידי תיכון מבאר שבע וחניכים בחוגי הסיירות של החברה להגנת הטבע. בזמן שביתת התיכונים שהתקיימה באותה שנה יזמו השניים יזמו טיול מסביב לעיר באר שבע. שחזרו מהטיול והיו נרגשים מיופיו של המסלול הועלה רעיון כי לשביל כזה יכול להיות ערך בשמירה על שטחים פתוחים ובמאבקים סביבתיים עתידיים. השביל נחנך בסוף חודש מרץ 2012, לאחר שבהקמתו נטלו חלק קרן קיימת לישראל, רשות הטבע והגנים, רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור, רשות העתיקות ועיריית באר שבע.
Touch Your Woman
הצלחה מסחרית ושבחים
האלבום הגיע בשיאו למקום ה-19 במצעד אלבומי הקאנטרי. שיר הנושא של האלבום יצא לאור כסינגל הראשון והיחיד מתוכו בפברואר 1972 והגיע למקום השישי במצעד שירי הקאנטרי של בילבורד ולמקום ה-28 במצעד שירי הקאנטרי של קנדה. מעבר לכך, האלבום הכיל הערות שנעשו על ידי בובי דנטון.
שביל סובב באר שבע
היסטוריה
באוקטובר 2012 זכה "שביל סובב באר-שבע" במקום השלישי בפרס הסביבתי של איגוד המטיילים האירופי לשנת 2012, בזכות המודל החברתי שהוביל להקמתו: פיתוח עירוני מוצלח בשיתוף נוער, גופי סביבה ועירייה - הזכייה התבססה על חוברת שביל טיול ככלי תכנוני שנכתבה על ידי אדר' גל הרט.
Touch Your Woman
הצלחה מסחרית ושבחים
שיר הנושא של האלבום הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הנשי הווקאלי הטוב ביותר בשיר קאנטרי".
שביל סובב באר שבע
מהלך השביל
השביל מבוסס ברובו על שבילים קיימים, ואלה מסומנים בסימון השבילים המקורי המשנה את צבעו מקטע לקטע. השביל חולק לחמישה קטעים באורך של 5 עד 10 ק"מ כל אחד, והוא מתחיל באנדרטת חטיבת הנגב מצפון-מזרח לעיר, ומתקדם נגד כיוון השעון:
לאורך השביל מספר נקודות תצפית אל העיר וסביבתה, והוא מעניק הזדמנות טובה לצפות בצומח האופייני לנגב הצפוני, ובכלל זה באירוס השחום הנדיר. שיא הגובה של השביל הוא 413 מטר מעל גובה פני הים, והנקודה הנמוכה ביותר בגובה 210 מטר.
עם המראות הנגלים לאורך השביל בית ארבעת המרחבים, מאגורות, סכרים, שרידי טרסות וחווה חקלאית ביזנטיים, נופי בתרונות, לימנים ושיחים.
נועם קלינשטיין
נועם קלינשטיין (נולדה ב־2 בפברואר 2001) היא מדבבת, שחקנית ומוזיקאית ישראלית.
ביוגרפיה
קלינשטיין היא בתם של הזמרים ריטה ורמי קלינשטיין, ואחותה הצעירה של משי קלינשטיין. בשנת 2009, בגיל 8, דיבבה בסרט "גיבורים קטנטנים" את מימי. עוד באותה השנה, דיבבה בסדרת הטלוויזיה "קאיו", לצד אחותה משי. בשנת 2010 דיבבה בסדרת הטלוויזיה "מספרי משימה" תפקידים שונים.
בשנת 2015 דיבבה בסדרת הטלוויזיה "ד"ר מכנסי ממד" את אמנדה. בשנת 2016 דיבבה את זואי בסרט "ברבי דרימטופיה".
בשנת 2018 דיבבה בסדרת הטלוויזיה "וטרינרים צעירים". עוד באותה השנה, דיבבה בסדרות הטלוויזיה "הפסקת עשר" ו"טרולים: ממשיכים לרקוד!". בשנת 2019 השתתפה במחזמר "כמו גדולים", לסירוגין עם כיתריה. במרץ 2019 הוציאה את הסינגל הראשון שלה, "הנה הוא חוזר", שכתבה ללחן של אביה רמי. באוקטובר 2019 התגייסה לצה"ל, ושירתה בלהקה צבאית.
בשנת 2022 יצא אלבום הבכורה שלה הנושא את שמה, בהוצאת נענע דיסק.
אמא קוראז' וילדיה
אמא קוּרָאז' וילדיה (בגרמנית: Mutter Courage und ihre Kinder) הוא מחזה משנת 1939 מאת המחזאי והמשורר הגרמני ברטולט בּרֶכט (1898–1956), מראשי ספרות הגולים הגרמנית בתקופת גרמניה הנאצית (Exilliteratur), עם תרומה ניכרת מאת השחקנית והסופרת מרגרטֶה שטֶפין (Steffin).
המחזה זכה לארבע הפקות תיאטרוניות חשובות תחילה בשווייץ ב-1941, ובגרמניה שלאחר נפילת השלטון הנאצי בשנים 1949–1952 שנעשו בפיקוחו או בבימויו של ברכט. ב-1959–1960, מספר שנים לאחר מותו של ברכט, עובד המחזה לסרט קולנוע בכיכובה של אלמנתו הלנֶה וַייגֶל (Weigel). כן הועלה מספר פעמים בעברית בישראל.