cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
R בדג זהב
לכוכב קוטר זוויתי מדיד בין הגדולים ביותר בכל השמים (0.052″ – 0.062″).
לכוכב עוצמת הארה הגדולה פי 6,500 מזו של השמש ומסה של 1.2 מסות שמש. אורך מחזור השינוי באורו של הכוכב אורך 340 יממות והטמפרטורה שלו היא 2,740 קלווין. הכוכב בעל סיווג ספקטרלי של M8IIIe.
דוד גור
דוד גור (נולד ב-1926), ממנהיגי מחתרת תנועות הנוער הציוניות בהונגריה בתקופת השואה.
במחתרת הציונית
בראשית 1944 החליטה תנועת "השומר הצעיר" לצייד את חבריה בתעודות מזויפות בהן נרשם כי הם בני הגזע הארי. במקביל הוקם בבודפשט מטה "ההגנה", שאחת ממטרותיו הייתה זיוף תעודות. המטה התפרק עד מהרה, אך הספיק להקים בית מלאכה לזיוף תעודות בשיתוף עם תנועות "השומר הצעיר" ו"מכבי צעיר". בתחילה נדד בית המלאכה בין דירות פרטיות, ובהמשך מוקם בפנימייה לנערים עובדים ברחוב זלדמאלי בבירה ההונגרית. בית המלאכה שנדד כאמור ממקום למקום ופעלו בו גם דן צימרמן, שרגא וייל, אפרא טייכמן אגמון, דוד פדריט, מישו וקסלר, אנדרה פייגנבאום, מיקי לנגר, פרי אייזנברג ואחרים על מנת לזייף גם את התעודות הנדרשות עבור תנועת ההתנגדות היהודית וההונגרית. בשנת 1943 התארגנה פעילות מקומית בבודפשט לקליטת פליטים שהגיעו מהארצות השכנות (במיוחד דרום סלובקיה, צפון סרביה וזקרפטיה, אזורים שהפכו שוב חלק מהונגריה אחרי 1938).
בכיבוש הגרמני
במרץ 1944 פלשו הגרמנים לממלכת הונגריה והמחתרת יצרה ועדת הגנה מאוחדת שמגוון רחב של פעולות חישול ופעולות הצלה אחרות הביאו להצלת אלפי חיים יהודים ולא-יהודים. עם השתלטות הגרמנים על הונגריה ב-19 במרץ 1944 (מבצע מרגרטה), הצטרף דוד לצוות הכנת התעודות המזויפות עבור חברי כל תנועות הנוער הציוניות. בדרכים מתוחכמות הצליחו דוד וחבריו להשיג טפסים מקוריים ואת עבודת הזיוף ביצעו בדירות מסתור שונות. במרוצת הזמן פעל דוד כאחראי על פעולות הזיוף של תעודות וחותמות. בית המלאכה של המחתרת הציונית סיפק תעודות גם לקבוצות ההתנגדות הלא־יהודיות. פעולה זאת הייתה הגדולה ביותר בהיקפה ובגיוונה באירופה הכבושה. יום אחד, הוא וחבריו נתפסו על ידי בלשים הונגרים. אף על פי שבלעו במהירות את המסמכים המזויפים, הציוד שבמזוודותיהם הסגיר אותם. היה זה בדצמבר 1944. הם נלקחו למפקדת מפלגת צלב החץ ונחקרו באכזריות. אחד מחברי צוותו, מיקי לנגר לא עמד בחקירה האכזרית ומת עוד בלילה הראשון של החקירה. גור הועבר לבית הסוהר הצבאי המרכזי ונחקר על ידי אנשי המחלקה הפוליטית של הז׳נדרמריה. בסוף דצמבר חולץ מהכלא, יחד עם קבוצה מחבריו, (אחד מהם משה אלפן) הודות לשוחד שניתן לסוהר בכיר בכלא על ידי המחתרת, במבצע נועז של המחתרת החלוצית. במסגרת הפעולה, שוחררו עוד למעלה ממאה אסירים מאותו בית סוהר. בסך הכל 117 אסירים.
אחרי המלחמה
לאחר מלחמת העולם השנייה גילה דוד שאביו נספה באושוויץ. אמו ואחותו שרדו. הוא חזר לפעילות ב"שומר הצעיר" והיה חבר בהנהגה ונציג התנועה במוסדות שונים. בין היתר גם בפעילות המחתרתית של "ההגנה". ב-1949, כשאסר המשטר הקומוניסטי על פעילות התנועה הציונית, היה דוד מפקד "הבריחה" האחרון ושותף להברחת חניכי תנועות הנוער הציוניות דרך צ'כוסלובקיה ואוסטריה למדינת ישראל שזה עתה קמה. באותה השנה גם הוא עלה ארצה. הוא סיים את הטכניון והיה למהנדס אזרחי.
בישראל
עם עלייתו ארצה ב־1949 הצטרף לקיבוץ געתון. למד כאמור הנדסת בניין בטכניון והיה בעל משרד לניהול פרויקטים הנדסיים בתחום התשתיות והבנייה. דוד פעיל בהנצחת פעילותה של מחתרת תנועות הנוער הציוניות בהונגריה בתקופת השואה. גר ברמת גן. נשוי ואב לשלוש בנות, וסב לעשרה נכדים. הוא מיוזמי ״העמותה לחקר תנועות הנוער הציוניות בהונגריה״ ומנהלה. העמותה פועלת מאז 1984 במטרה להנציח את מעשי תנועות הנוער הציוניות במחתרת בשנת 1944 ולהפיץ מידע על מעשיהן בישראל ומחוצה לה.
דוד גור הדליק את אחד משש המשואות בטקס הפתיחה הממלכתי של יום השואה ביד ושם בשנת 2007.
אביטל שטיין
אביטל שטיין (נולדה בשנת 1961) היא מנהלת ודירקטורית ישראלית. ד"ר להוראת מדעים, ממייסדי המכללה האקדמית להנדסה ירושלים, לשעבר מנכ"לית הטכניון ומנכ"לית המועצה להשכלה גבוהה. הייתה שחקנית נבחרת ישראל בכדורסל נשים.
ביוגרפיה
אביטל שטיין נולדה בחיפה. ניגנה 12 שנה בפסנתר. מגיל 9 עד 24 שיחקה כדורסל בקבוצות הנשים של מכבי תל אביב, הפועל חיפה ומכבי חיפה. הייתה שותפה לזכייה בגביע המדינה בכדורסל לנשים. בין השנים 1976–1979 הייתה חברת נבחרת ישראל בכדורסל נשים. לאחר מכן התגייסה לצה"ל ושירתה כמדריכת ספורט בחיל הים. עבדה בתחומי בחקר ביצועים וניתוח מערכות.
הייתה ממייסדי המכללה האקדמית להנדסה ירושלים, ובין השנים 2009-1999 כיהנה כמנכ"לית וסגנית נשיא שלה. בשנים 2009–2012 כיהנה כמנכ"לית וסגנית נשיא הטכניון והייתה לאישה הראשונה בתפקיד זה. הייתה נציגת הטכניון במכרז שהוציא ראש עיריית ניו יורק, מייקל בלומברג, לקראת הקמת מכללה טכנולוגית חדשה באי רוזוולט. במכרז זכו הטכניון יחד עם אוניברסיטת קורנל ובכך עקפו למעלה מעשר הצעות של מוסדות אקדמיים מובילים בארצות הברית. בין השנים 2012–2013 כיהנה כמנכ"לית המועצה להשכלה גבוהה והוועדה לתכנון ולתקצוב. התפטרה אחרי 8 חודשים בתפקיד.
בשנים 2016-2015 משמשת כמנטורית ב"תוכנית מנטורים" של ארגון בוגרי מנהל עסקים באוניברסיטה העברית.
מתגוררת בכפר בן נון נשואה לעו"ד שוקי שטיין. משנת 2011 מעניקים השניים מדי שנה חמש מלגות לנשים המעוניינות ללמוד בטכניון, אך אינן יכולות בשל קשיים כלכליים. שטיין אם לארבעה.
חברויות ציבוריות
חברויות ציבוריות בעבר ובהווה:
רוברט גרין
רוברט פול גרין (באנגלית: Robert Paul Green; נולד ב-18 בינואר 1980) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת השוער בנבחרת אנגליה.
קריירה
גרין נולד צ'רטסי שבסארי. הוא החל את דרכו בקבוצת הנוער של נוריץ' סיטי, והצטרף לקבוצה הבוגרת בשנת 1996, שם שימש כשוער המחליף במשך 5 עונות, אך כמעט ולא קיבל דקות משחק. בעונת החל לבסס את מעמדו כשוערה הראשון של הקבוצה עם עזיבתו של אנדי מרשל. בעונת היה גרין לאחד משחקני המפתח בזכייתה של נוריץ' באליפות ליגת המשנה האנגלית, אך הקבוצה נשרה מן הפרמייר ליג לאחר עונה אחת בלבד.
באוגוסט 2006, עבר גרין לווסטהאם יונייטד תמורת שני מיליון ליש"ט, וחתם על חוזה לארבע שנים. את בכורתו בקבוצה ערך בהפסד 1–0 לטוטנהאם הוטספר באוקטובר 2006.
ביוני 2012, סיכם גרין על הצטרפותו לקווינס פארק ריינג'רס בהעברה חופשית החל מה-1 ביולי 2012.
ב-6 ביולי 2016 חתם גרין על חוזה לעונה אחת בקבוצת לידס יונייטד. ב-27 באוגוסט 2017 חתם גרין בהאדרספילד טאון.
ב-26 ביולי 2018 חתם גרין על חוזה לעונה אחת בקבוצת צ'לסי.
ב-31 במאי הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
נבחרת אנגליה
גרין זומן על ידי מאמנה של נבחרת אנגליה סוון-יוראן אריקסון לסגל הלאומי לקראת מונדיאל 2006, אך הוחלף לבסוף בסקוט קרסון בעקבות בקע במפשעה. לאחר פציעתו של כריס קירקלנד במשחק הידידות נגד נבחרת צרפת, זומן גרין בשנית לסגל הנבחרת על ידי מאמן הנבחרת פאביו קאפלו, במונדיאל 2010 שימש שוער ראשון במשחקה הראשון של אנגליה נגד ארצות הברית אולם בעקבות שער שנגרם מטעות שלו כששמט בעיטה פשוטה של קלינט דמפסי הוא הודח מעמד השוער הראשון במשחקים הבאים של אנגליה לטובת דייוויד ג'יימס.
האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה
האגודה הבין־לאומית לסרטי הנפשה (באנגלית: The International Animated Film Association, בצרפתית: Association Internationale du Film d'Animation, בראשי תיבות: ASIFA, בעברית: אסיפ"א) היא ארגון בין־לאומי ללא מטרות רווח שהוקם בשנת 1960 באנסי, צרפת, על ידי אמני ההנפשה הידועים ביותר באותה תקופה כמו האנימטור הקנדי, נורמן מקלארן שהיה נשיאה הראשון של האגודה. האגודה הוקמה לטיפוח ולקידום האמנות, המלאכה ומקצוע ההנפשה. מטרות האגודה הן:
פרס אסיפ"א
החל משנת 1985 האגודה מעניקה את פרס איספ"א (ASIFA Prize) עבור ההישגים הבולטים באמנות ההנפשה. פרס אסיפ"א מוענק מדי שנה לאנשים או ארגונים אשר תרמו תרומה משמעותית וחדשנית לקידום ושימור אומנות ההנפשה. במהלך השנים היו שנים שהפרס הוענק למספר זוכים (1986, 1987, 1989, 1990, 2000, 2004) והיו שנים שהפרס לא הוענק כלל (1997, 2003, 2005, 2010, 2015). פרס מוכר בין־לאומי זה ממלא תפקיד חשוב בקהילת ההנפשה הבין־לאומית.
אגם הזפת
אגם הזפת (באנגלית: Pitch Lake) הוא אגם בעיר לה ברה (La Brea) שבדרום-מערב האי טרינידד בטרינידד וטובגו, שקרקעיתו מכוסה זפת. אגמים דומים קיימים בקליפורניה ובוונצואלה, ואגם הזפת בטרינידד הוא הגדול מביניהם. הזפת שבו משמשת להפקת אספלט.
האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה
קבוצת סדנאות הנפשה
קבוצת סדנאות האנימציה הבין־לאומית (The Animation Workshop Group - AWG) היא קבוצה של אמנים-מורים המאמינים כי אנימציה יכולה לעזור לילדים לבטא את היצירתיות שלהם ולספר את הסיפורים שלהם. קבוצת סדנאות האנימציה החלה את פעילותה הבין־לאומית בשנת 1971. מדי שנה, ילדים ב־23 מדינות ובארבע יבשות יוצרים אנימציות המבוססות על נושא משותף. ברחבי העולם מתקיימות למעלה מ־30 סדנאות ילדים של אסיפ"א, בהן הילדים נעזרים ביצירת סרטי אנימציה לסיפור סיפורם. המדריכים בסדנאות הם אנימטורים ממדינות שונות, וחלק מההפקות הן שיתוף פעולה בין כמה מדינות. לפיכך דורות חדשים מתוודעים לאנימציה מבפנים, בין אם הם הופכים בעצמם לאנימטורים או לקהל סלקטיבי והם מתוודעים להבנה בין־לאומית בתהליך. נושא הפרויקט הנוכחי הוא "סיפור מצחיק", שנועד לגרום לבני נוער במחנות פליטים או בבתי חולים להביע סיפור הומור אישי באמצעות אנימציה.
אסיפ"א ופסטיבלי סרטי ההנפשה הבין־לאומיים
פסטיבל סרטי ההנפשה הראשון בעולם קיבל השראה מפסטיבל הקולנוע בקאן שבו הוצגו לראשונה סרטי אנימציה קצרים. פסטיבל סרטי האנימציה הבין-לאומי אנסי בצרפת, התבסס על רעיון זה. אסיפ"א הייתה קשורה קשר הדוק לארגון פסטיבל אנסי הראשון, חברי מועצת אסיפ"א היו האורחים המכובדים והערותיהם ועצותיהם כובדו על ידי הפסטיבל. אסיפ"א, בתקופות אלה לפני האינטרנט, מילאה גם תפקיד חשוב בקידום הפסטיבל ברחבי העולם באמצעות חבריה הבין־לאומיים וכתב העת המודפס הראשון בנושא אנימציה. בין השנים 1966-1961 פורסם בפריס על ידי פייר ברבין, שכותרתו "עלון רבעוני של אסיפ"א" ("Bulletin trimestriel de liaison de l'ASIFA"). כל המאמרים היו בשלוש השפות צרפתית, אנגלית ורוסית.
אגם הזפת
שטחו של האגם כ-400 דונם, והוא מתמלא במים רק לאחר שיורדת כמות מספקת של גשם. בתקופות שבהן אין יורד גשם, רק מקצתו מכוסה במים. הזפת שבקרקעית האגם קשיחה יחסית, וניתן ללכת עליה, אף שניתן למצוא גם זפת נוזלית וטובענית, בדומה לזפת המצויה מתחת לפני השטח. עומק הזפת המרבי באגם מגיע ל-76 מטרים.
היסטוריה
האגם נוצר כתוצאה מטקטוניקת הלוחות, שגרמה לירידת הלוח הקריבי מתחת ללוח הדרום-אמריקאי. כתוצאה מכך, פרץ נפט ממעמקי האדמה אל פני הקרקע. המגע עם האוויר גרם להתפוגגות כמה מרכיבי הנפט, ומה שנותר הוא הזפת.
האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה
אסיפ"א ופסטיבלי סרטי ההנפשה הבין־לאומיים
הפסטיבלים שימשו כגשר בין המזרח למערב. הפסטיבל הראשון במזרח התקיים בפסטיבל מאמאיה ברומניה בשנת 1966, אך סגר את שעריו אחרי אירוע שלישי בשנת 1970, בעקבות בעיות תקציב. בשנת 1972, נוסד פסטיבל סרטי האנימציה בזאגרב, בקרואטיה. זאגרב ואנסי סימלו בצורה זו את רוח אסיפ"א לחבר בין מזרח למערב בתקופה של המלחמה קרה. שני הפסטיבלים נחשבו לחשובים לתקופתם עבור האנימטורים, יוצרי הסרטים, העיתונאים, הסטודטים והקהל הרחב. בתקופה זו, איספ"א החלה לתת חסות לפסטיבלים שהוגדרו מחדש כפסטיבלי איספ"א בהתאם למערכת כללים של איספ"א. לאחר הקמתן של אנסי וזאגרב, הצורך בפסטיבלי אנימציה בין־לאומיים ודו־שנתיים ביבשות אחרות הלך וגדל. פסטיבלי איספ"א אורגנו בשנת 1975, פסטיבל האנימציה הבין־לאומי באוטווה בקנדה, בשנת 1979 בוארנה, בולגריה שסגר את שעריו בשנת 1989 לאחר חמישה אירועים דו־שנתיים ובשנת 1985, פסטיבל האנימציה הבין־לאומי בהירושימה  ביפן.
אגם הזפת
היסטוריה
התושבים הילידים הציגו את האגם לוולטר ראלי בביקורו באי ב-1595, והוא השתמש בזפת לאיטום ספינותיו. בביקורו השני, ב-1617, הביא עמו מהזפת לבריטניה. כרייה ממוסדת ומשמעותית יותר החלה רק ב-1867, ולפי ההערכות נכרו עד כה כ-10 מיליון טונות. חברת לייק אספלט אוף טרינידד אנד טובגו, שנוסדה ב-1851 והולאמה ב-1978, מבצעת את הכרייה ואת הפקת האספלט. לאורך השנים שימש האספלט שהופק מהאגם לסלילת כבישים בלמעלה מ-50 מדינות, ובהן ארצות הברית, בריטניה, הודו, יפן, מצרים וסינגפור. על פי הערכות, נותרה באגם עוד כמות דומה של זפת, ובקצב הכרייה הנוכחי, היא יכולה להספיק לעוד 400 שנים.
האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה
קשרים בין־לאומיים
האגודה הבין־לאומית לסרטי הנפשה הוקמה במטרה לחבר בין אנימטורים מתרבויות ומדינות שונות. קבוצות איספ"א אזוריות בכל רחבי העולם פועלות לטובת האנימציה בדרכים שונות, ואז קבוצות אלה וחברים בודדים מתאחדים, במטרה לעבוד לטובת האנימציה ברמה הבין־לאומית. אנימטורים של איספ"א נפגשים ברחבי העולם בפסטיבלים, כנסים ואירועי אנימציה, יוצרים קשר עם חברי איספ"א אחרים ובונים יחסי שיתוף פעולה בין־לאומיים. שיתופי הפעולה כוללים: הרצאות אורח והוראה במכללות, סיורים, שיתופי פעולה בפרויקטים, התכתבויות וחונכות. אסיפ"א מפגישה אנשים דומים לאלה שחולקים את אהבתם לאנימציה והמאמינים כי אנימציה יכולה לעזור בטיפוח תקשורת חוצת גבולות בין־לאומית.
אגם הזפת
היסטוריה
ייחודו של האגם הפך אותו לאתר תיירות, ומדי שנה מבקרים בו כ-20 אלף תיירים. בעשור השני של המאה ה-21 הוקם בו מרכז מבקרים.
האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה
קשרים בין־לאומיים
איספ"א קשורה לאונסקו (ארגון המדע והתרבות של האומות המאוחדות), המעודד שלום בין־לאומי וכבוד אוניברסלי על ידי קידום שיתוף פעולה בין המדינות.
אגם הזפת
החי והצומח
סביב האגם גדלים עצי קשיו, מנגו ועץ הלחם, ובמימיו ניתן למצוא צמחי מים כנימפאה וערידת הביצות. בין העופות הפוקדים את האגם נמנים מיני אנפתיים, שלדגיים, קוליבריים, חרטומניים ושלכים. בזפת עצמה חיים מיקרואורגניזמים.
האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה
כתב העת של אגודת אסיפ"א
כתב העת של האגודה נגיש אונליין באתר הרשמי ועוסק בהיבטים השונים של תעשיית ההנפשה: בסקירה תמתית מעולם ההנפשה, סרטים, אומנים, סופרים ואולפני הנפשה.
אגם הזפת
האגם במיתולוגיה המקומית
שתי אגדות של אינדיאנים בני ארוואק מייחסות את יצירת האגם לזעם האלים. לפי אגדה אחת, קליפאריה, בתו של צ'יף מקומי, ברחה לחיות עם אהובהּ, בן שבט אחר. אביה, קליסונה, הגיע בעקבותיה לכפר, חטף אותה בחזרה, והחזיר אותה לביתו כשהיא קשורה לסוס. האל המכונף פימלונטאס זעם על כך, קבר את כפרו של קליסונה מתחת לאדמה, וכיסה אותו בזפת. לפי האגדה השנייה, בני שבט שכבשו את האזור חגגו את ניצחונם בסעודה גדולה בה ניזונו מבשר קוליברים, שבנוצותיהם השתמשו כדי לקשט את עצמם. גם לפי אגדה זו, הטביע פימלונטאס את כפרם בזפת, וזאת משום שבחגיגתם זו שכחו שלפי המסורת, הקוליברים הם נשמות אבותיהם.
האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה
ארגון
האגודה היא רשת בין־לאומית של סניפי איספ"א מקומיים רבים, שפיתחו זהויות מקומיות משלהם ופעילויות מיוחדות. דירקטוריון אסיפ"א – הוליווד, כולל אנשי מקצוע בתחום ההנפשה מכל רחבי העולם והם נפגשים בפסטיבלי סרטי הנפשה בחסות אסיפ"א באופן קבוע. סניפי האיספ"א בעולם שולחים את נציגיהם למועצת איספ"א העולמית (חברי מועצת המנהלים הבין־לאומית של אסיפ"א / נציגי הסניפים – 38 נציגים מ־30 מדינות מ־5 יבשות). משרות הדירקטוריון המרכזיות, לרבות נשיא, סמנכ"לים, מנכ"ל, גזבר וכל בעלי התפקידים הנוספים נבחרים לשלוש שנים על ידי מועצת אסיפ"א. כל חברי איספ"א יכולים להשתתף בתהליכי ההחלטה הדמוקרטיים באמצעות נציגי הסניפים שלהם והאסיפה הכללית של אסיפ"א. בהשוואה לשנים הראשונות של אסיפ"א, כאשר חברי הדירקטוריון היו "אמני אנימציה" יחידים, הוועד המנהל, נכון להיום מורכב ממומחי אנימציה מרקעים שונים מאוד; הם אמני אנימציה, מפיקים, עיתונאים, מורים, מובילי סדנאות, מנהלי פסטיבלים, מקדמי סרטי אנימציה וכו'.
סניפים
לאגודה הבין־לאומית לסרטי הנפשה יש כ־42 סניפים מקומיים ברחבי העולם המקיימים אירועים וכינוסים עבור האנימטורים. אחד הסניפים המקומיים בארצות הברית הוא הסניף המקומי בקליפורניה, אסיפ"א – הוליווד, שבו מעניקים את פרסי האנני השנתיים. הסניף הישראלי של האגודה הבין־לאומית מיוצג על ידי יוצר ההנפשה, מייסד וממנהלי אסיפ"א ישראל וחבר הוועד המנהל של האגודה הבין־לאומית לסרטי הנפשה, אסיפ"א, צביקה אורן. להלן רשימת הסניפים נכון לשנת 2020:
חברות באגודה
חברות באסיפ"א מקנה הטבות והיא פתוחה לסטודנטים, אנשי מקצוע ותומכי אנימציה המחויבים למשימה ולערכים של אסיפ"א. הגשת הבקשה לחברות בין־לאומית נעשית דרך הסניף המקומי או דרך האתר המקוון, אם אין סניף מקומי.
קלאוס צ'יצ'ר
קלאוס צ'יצ'ר (בגרמנית: Klaus Tschütscher; נולד ב-8 ביולי 1967) הוא פוליטיקאי מליכטנשטיין שכיהן כראש הממשלה ה-12 של ליכטנשטיין מטעם מפלגת האיחוד הפטריוטי מ-25 במרץ 2009 ל-27 במרץ 2013.
רקע ופוליטיקה
צ'יצ'ר נולד בואדוץ, נסיכות ליכטנשטיין ב-8 ביולי 1967. הוא למד בבית ספר יסודי ותיכון בואדוץ ולאחר מכן בין השנים 1987 ל-1993 למד משפטים באוניברסיטת סנט גאלן. הוא השלים את הדוקטורט במשפטים בשנת 1996. בתקופת לימודי הדוקטורט עבד באוניברסיטה כעמית מחקר במשך כשנתיים (עד שנת 1995). לאחר מכן התמנה לראש המחלקה המינהלית לשירותים משפטיים וכלכלה ברשות הפיסקלית של ליכטנשטיין. לאחר כחודשיים היה גם לסגן מנהל הרשות הפיסקלית. בין השנים 1998–2005 לימד צ'יצ'ר כמרצה במשרה חלקית באוניברסיטת ליכטנשטיין. בין השנים 2002–2005 עשה תואר שני במשפטים, עם התמתחות במשפט עסקי בינלאומי באוניברסיטת ציריך.
לקראת הבחירות לפרלמנט בשנת 2005 הצטרף למפלגת האיחוד הפטריוטי. בבחירות איבדה מפלגת האזרחים הפרוגרסיבית את הרוב המוחלט שלה בפרלמנט ולכן נאלצה להקים קואליציה עם האיחוד הפטריוטי כדי להקים ממשלה. עם הקמת הממשלה, צ'יצ'ר מונה לסגן ראש הממשלה בממשלתו של אוטמר הסלר. בתפקידו זה היה מופקד על משרדי המשפטים, כלכלה וספורט. בבחירות 2009 לפרלמנט, ניצחה מפלגת האיחוד הפטריוטי. לאחר הבחירות, הגיש אוטמר הסלר את התפטרותו וצ'יצ'ר מונה לראש ממשלת ליכטנשטיין ב-25 במרץ 2009. צ'יצ'ר לא התמודד לכהונה נוספת בבחירות לפרלמנט של שנת 2013 ובמקומו מונה כראש ממשלה, אדריאן הסלר.
מאז פרישתו מהפוליטיקה בשנת 2013 מכהן כחבר בדירקטוריון חברת ביטוח החיים הגדולה בשווייץ, סוויס לייף והחל מינואר 2014 הוא הבעלים ויושב ראש הדירקטוריון של חברת "Tschütscher Networks&Expertise AG". בנוסף משמש החל משנת 2014 כקונסול כבוד של הפדרציה הרוסית בליכטנשטיין וכחבר הוועד המנהל של "יוניס"ף שווייץ" וכחבר מועצת אוניברסיטת ליכטנשטיין משנת 2018.
צ'יצ'ר נשוי לארזו צ'יצ'ר-אלניורט, טורקיה-אוסטרית, ולהם שני ילדים. מתגורר ברוגל.
אנתוני גארט ליסי
אנתוני גארט ליסי (באנגלית: Antony Garrett Lisi; נולד ב-24 בינואר 1968), הוא פיזיקאי תאורטי אמריקאי וחובב ספורט אתגרי. עבודתו מתבצעת ללא תמיכה של גוף אקדמאי.
ליסי התפרסם בעיקר בעקבות "התאוריה הפשוטה להפליא של הכל", תאוריה מאחדת בין כל הכוחות והחלקיקים בחבורת לי מסוג E8. התאוריה לא שלמה ולא מקובלת על קהילת הפיזיקאים.
ביוגרפיה
ליסי נולד בלוס אנג'לס וגדל בסן דייגו, קליפורניה, סיים את בית הספר "קייט" (דרומית לסנטה ברברה, קליפורניה) בשנת 1986. הוא למד לגלוש בסן דייגו, ליסי קיבל שני B.S. בהצטיינות יתרה בפיזיקה ובמתמטיקה מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, בשנת 1991. ליסי קיבל תואר דוקטור בפיזיקה מאוניברסיטת קליפורניה, סן דייגו, בשנת 1999. לאחר שליסי קיבל את הדוקטורט שלו, הוא עזב את האקדמיה ועבר למאווי (הוואי, ארצות הברית) והביע את חוסר שביעות הרצון שלו מהפיזיקה התאורטית הנהוגה באקדמיה. הוא ציין שאין ברצונו להתעסק עם תורת המיתרים, בגלל שהיא יותר מידי ספקולטיבית.
במאווי, ליסי התנדב לצוות בבית ספר סאדברי המקומי, וחלק את זמנו בין עבודה על המחקר שלו בפיזיקה ובגלישת גלים.
ליסי, לימד פיזיקה באוניברסיטת הוואי, מכללת מאווי. לאחר שנתיים במאווי, הוצעה לליסי קביעות במשרת הוראה במכללה המקומית, אך הוא דחה אותה, בטענה שהדבר יגזול ממנו זמן למחקר הפיזיקה שלו. במקביל, הוא הגיש בקשה למענק ממכון FQXi.
ב -31 ביולי 2006, ליסי זכה במענק מ- FQXi במטרה להמשיך לפתח את המחקר של איחוד כל הכוחות והחלקיקים. המענק אפשר ליסי להקדיש את מלוא תשומת לבו לפיזיקה. ב-9 ביוני 2007, ליסי הבין שהמבנה האלגברי שבנה לאחד את המודל הסטנדרטי של פיזיקת חלקיקים עם היחסות כללית תאם באופן חלקי את המבנה האלגברי של Lie E8.
ב-21 ביולי 2007, ליסי הוזמן על ידי לי סמולין לוועידת FQXi ברייקיאוויק, איסלנד. הוא השתתף בכמה אירועים אקדמאים בהם הביע את דעתו. באוקטובר 2007 פרסם מאמר בשם "התורה הפשוטה להפליא של הכל".
מועדון בר-ברים
מועדון בר-ברים היה מועדון הג'אז הראשון בתל אביב ואחד החשובים והחלוציים בישראל. המועדון היה בבעלותו של זוהר עקיבא ומנהלה האמנותי של תוכנית הג'אז שלו היה אהרלה קמינסקי. המועדון פעל במתכונת זו מ-1967 ועד 1979.
תולדות המועדון
המועדון פעל ברחוב בן אביגדור 28, סמוך לרחוב המסגר בתל אביב, כמועדון סטודנטים. ב-1966 החלו זוהר עקיבא ואהרלה קמינסקי להפעיל במקום תוכנית ג'אז קבועה בימי ראשון, שלאחר מכן עברה גם לידי חמישי ובהמשך רכש עקיבא את המועדון. בכל ערב ג'אז ניגנו שני הרכבים, שלישייה ואחר-כך רביעייה או חמישייה והמקום הפך לבית לנגנים וחובבי ג'אז. נגני ג'אז ניגנו עד אז במועדונים כעומר כיאם ביפו ומועדון צוותא הישן ברחוב מאפו, ללא תשלום. ב"בר ברים" זכו הרכבי הנגנים לתנאים טובים (כגון תשלום למונית לפני ואחרי המופע, אוכל ושתייה חינם) ולתשלום עבור ההופעות. לאחר ההופעות התקיים ג'אם סשן עד עלות הבוקר (כפי שכתבה טלילה לוי בן-זכאי בראשית ימי המועדון: "קבוצה אחת של נגנים מוזמנת בתשלום והיא משמשת ציר מרכזי. ואילו ידידיהם, הבאים לשמוע אותם, כטוב עליהם ליבם, עולים אף הם לבמה ומצטרפים.").
רבים מהנגנים במקום הפכו לעמודי התווך של נגני האולפן של ימי ראשית הרוק הישראלי, בהם קמינסקי עצמו, שמוליק ארוך, ממלו גיאטנופולוס, אלונה טוראל, זיגי סקרבניק, זאב דיקוורט, עוזי מלמד, בני נגרי, רומן קונסמן, אלי מגן, ג'ס קורן, צבי קרן, ירוסלב יעקובוביץ', דני גוטפריד ועוד. במקום הונהגו הופעות מאוחרות, עבור הנגנים שהגיעו אליו לאחר שסיימו הופעה "ממוסדת".
בין היתר הופיעו במקום בי בי קינג וממפיס סלים בעת הופעותיהם בישראל.
בימי שישי ושבת פעל המקום כמועדון ריקודים. לצורך כך הזמין קמינסקי את אלברט פיאמנטה להקים את להקת "הברנשים של פיאמנטה" על מנת להיות הרכב קבוע שינגן בלילות אלה מוזיקה לריקודים (כלומר גרסאות כיסוי ללהיטי התקופה, פסדובלה, סמבה וכדומה כמו גם שירי הביטלס ומעט חומר מקורי). בהרכב היו חברים פיאמנטה, קמינסקי, שמוליק ארוך, זאב דיקוורט ועוזי מלמד, רובם ניגנו במספר כלי נגינה. אחד מכיווני ההתפתחות של ההרכב היה שילוב אלמנטים של מוזיקה ישראלית-מקומית במסגרת העיבודים (מוזיקה מזרחית ושירי ארץ ישראל, בהם הגרסה הראשונה לשיר "בדד" שהתפרסם בביצועו של זוהר ארגוב). הרכב זה היה לאחד מהרכבי הליווי העסוקים והמקצועיים ביותר בישראל של ראשית שנות ה-70 וליווה זמרים כאריק איינשטיין (ב"מזל גדי"), צמד דרום ועדנה גורן.
בשנת 1968 ביקשה קבוצת צעירים להעלות את ההצגה הסאטירית "את ואני והמלחמה הבאה" שחיבר חנוך לוין בבימויה של עדנה שביט. חזרות על ההצגה נעשו באולם "צוותא", אך לקראת העלאת ההצגה פסלו מנהלי "צוותא" את ההצגה, והיא הועלתה לראשונה במועדון בר-ברים באוגוסט 1968.
בשנת 1979 נסגר המועדון. חלק מהנגנים פיתחו קריירות של נגני אולפן ופנו לתחום הרוק וחלקם עבר לחו"ל. באותה עת לא היה דור צעיר של נגני ג'אז ישראלים.
The New Reign
The New Reign (מאנגלית: השלטון החדש) הוא אלבום הבכורה של להקת הדת'קור האמריקאית בורן אוף אוסיריס. האלבום יצא לאור באוקטובר של שנת 2007. לאחר האלבום הגיטריסט מת'יו סי פאנטיילס עזב את הלהקה והצטרף ללהקת הדת'קור וייל אוף מאיה.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי להקת בורן אוף אוסיריס.
מבצעים
בורן אוף אוסיריס
בויטררפטור
בויטררפטור (שם מדעי: Buitreraptor) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים או היוננלנגיים.
מאפיינים
הסוג תואר ב-2005 בידי פיטר מקוביץ' על סמך ממצאים בודדים שהתגלו במאובנים בתצורות קדלרוס שבפטגוניה, ארגנטינה כשמשמעות השם: "La Buitrera" - נשר בספרדית לצד הסיומת "raptor" - שודד בלטינית, כלומר: "שודד נשרי". הסוג הכיל מין בודד, Buitreraptor gonzalezorum שנקרא לכבוד חוקרי המאובנים האחים פביאן וחורחה גונזלס. הדינוזאור התגלה לצד הטורף הענקי של אמריקה הדרומית - הגיגנוטוזאורוס.
החוקר גרגורי ס. פאול העריך את אורכו ב-1.5 מטר ואת משקלו בשלושה ק"ג. הוא היה צייד מהיר דומה ליוננלנגיה ושונה מאוד מדרומזאוריים טיפוסיים כמו הולוצירפטור. הוא היה בעל לסתות ארוכות, גוף רזה, רגליים גדולות עם אצבעות וטפרים ארוכים ושיניים מאוד קטנות. המבנה של הלסת דומה למקור נשר מה שנתן לו את שמו וככל הנראה הוא גם כוסה בנוצות. הדינוזאור התקיים בסוף הקרטיקון לפני 98 עד 97 מיליון שנה מזמננו בארגנטינה הקדומה וככל הנראה הוא צד בקבוצות קטנות חיות חלשות שנקרו בדרכו ואולי גם מנבלות.
האוורד סספורטס
האוורד סספורטס (באנגלית: Howard Sasportas; ) היה אסטרולוג יהודי-אמריקאי, מהדמויות המובילות בתחום האסטרולוגיה במאה ה-20.
ביוגרפיה
האוורד סספורטס נולד בהרטפורד, קונטיקט. הוא למד באוניברסיטת אנטיוך, וקיבל תואר מוסמך אוניברסיטה בפסיכולוגיה הומניסטית. זמן קצר לאחר מכן, ב-1973, הוא עבר לאנגליה שם הוא המשיך את לימודיו בפסיכולוגיה במכון לפסיכוסינתזה ולחינוך. הוא גם החל לגלות עניין באסטרולוגיה. עם התגברות התעניינותו באסטרולוגיה, הוא היה לחבר בפקולטה ללימודי אסטרולוגיה, ארגון בריטי חשוב שעוסק בתחום ושנוסד על ידי קבוצה של אסטרולוגים מובילים, כולל מרגרט הון וצ'ארלס קרטר. ב-1979 הוענקה לו מדליית הזהב של בית הספר. באותה שנה הוא הצטרף לסגל ההוראה של בית הספר.
הקריירה של סספורטס כאסטרולוג הובילה אותו להיכרות עם ליז גרין, נציגה נוספת של הגישה הפסיכולוגית של תורת הפיענוח האסטרולוגית. ב-1983 הם הקימו יחדיו את "המרכז לאסטרולוגיה פסיכולוגית" בלונדון. בית ספר זה הציע מגוון של סמינרים וקורסי למידה בפסיכולוגיה ובמיתולוגיה, בנוסף למסלול לימודים רגיל באסטרולוגיה.
כתיבתו
החל מ-1985 הוציא סספורטס סדרה של ספרים, כולל שלושת הכרכים של "סמינרים באסטרולוגיה פסיכולוגית" (Seminars in Psychological Astrology) בשיתוף עם ליז גרין, שעד מהרה היו לטקסטים פופולריים בקרב עמיתיו. ב-1987 הוא היה לעורך של סדרת הספרים "אסטרולוגיית ארקנה" שהוצאה לאור על ידי הוצאת הספרים Viking-Penguin. לצורך הוצאת סדרה זו הוא לא רק קיבץ כרכים פרי עטם של הקולות הבולטים ביותר באסטרולוגיה העכשוית, אלא גם כתב את הכרך הבולט ביותר בסדר הזו, "אלוהי השינוי" (The Gods of Change).
בכתיבתו הוא הסתמך רבות על המיתולוגיה היוונית. התגברותה של האסטרולוגיה על הדעות הקדומות בארצות דוברות האנגלית בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 נזקפת בין השאר למאמציו.
מותו
האוורד סספורטס נפטר ב-16 במאי 1992 בלונדון, כתוצאה ממחלת האיידס. נטמן בבית הקברות ג'ונתן וולפייר סוסייטי שבעיר הולדתו הרטפורד.
טוקיטורה
טוקיטורה הוא תבשיל רומני מסורתי, צלי קדירה עשוי בשר בקר ובשר חזיר ברוטב עגבניות, המוגש באופן מסורתי עם ביצת עין וממליגה. הגרסה המולדובנית נקראת tochitură moldovenească והגרסה הטרנסילבנית נקראת tochitură ardelenească.
קיימים מתכונים בשתי גרסאות עיקריות - עם רוטב עגבניות ובלעדיו. המתכון עם רוטב העגבניות אינו המתכון המסורתי אך הוא הנפוץ והמקובל במרבית המסעדות. המתכון ללא רוטב עגבניות מכיל מיצי בשר ושומן חזיר. במתכון המסורתי יש מלבד בשר גם חלקי פנים כגון כבד, כליות, לב, שומן חזיר, בייקון, ונקניקיות מעושנות המטוגנים יחד. המנה מוגשת עם גבינת טלמיה או גבינת בורדוף.
אנסמבל שאפל
אנסמבל שאפל (באנגלית: SHUFFLE Concert), הוא הרכב מוזיקלי קאמרי ישראלי-ניו יורקי המורכב משישה מוזיקאים בוגרי בית הספר ג'וליארד, הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד, קונסרבטוריון אוברלין ובית הספר מנהטן למוזיקה. מדובר בהרכב קאמרי יוצא דופן בכלים שלו, פסנתר, שני כלי נשיפה, (קלרינט ואבוב), שני כלי קשת, (צ'לו וכינור) וזמרת סופרן. המאפיין הייחודי הנוסף של ההרכב הוא, שתוכנית הקונצרט אינה ידועה מראש, לא לקהל ולא למבצעים. הקהל הוא זה שבוחר את היצירות, במהלך הקונצרט מתפריט של כ-40 יצירות המחולקות ל-15 סגנונות מוזיקליים. לא ניתן לבחור יצירה מאותו סגנון מוזיקלי שכבר נבחר.
היסטוריה
ההרכב הוקם בשנת 2009. שם המופע הוא "Shuffle Concert", קונצרט ערבוביה וכולל שישה מוזיקאים, חלקם ישראלים וחלקם אמריקאים, חיים כולם בניו יורק, מלמדים בבית הספר ג'וליארד בניו יורק ומופיעים באופן קבוע בארצות הברית וברחבי העולם כסולנים. ההרכב יוצא דופן בכלים שבו: פסנתר, שני כלי נשיפה (קלרינט ואבוב), שני כלי קשת (צ'לו וכינור) וזמרת סופרן.
מנחה ההופעות והקונצרטים של האנסמבל הוא הפסנתרן אלירן אבני. במהלך ההופעה מגריל אבני מספר, ובעל התפריט שמספרו עלה בגורל בוחר יצירה אחת. במידה ובעל התפריט מתקשה לבחור עוזרים לו חברי ה"שאפל".
בשנת 2011 פתח ההרכב את פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה במוזיאון תל אביב.
בדצמבר 2012 ערך ההרכב את הופעת הבכורה שלו בארצות הברית בהיכל מרקין במנהטן. הקונצרט שודר ב-WWFM וב-WQXR-FM, שתי תחנות רדיו אמריקאיות ותיקות של מוזיקה קלאסית, וכלל בכורות של יצירות חדשות מאת אבנר דורמן ויונתן קרן.
בינואר 2013 הופיע ההרכב בתוכנית אינטרמצו עם אריק בהנחיית אריה ורדי.
תקליטור הבכורה של ההרכב יצא לאור באוקטובר 2013.
בשנת 2014, במסגרת חגיגות חמש שנים להיווסדו ערך ההרכב תחרות הלחנה ראשונה, והעניק פרסים למלחינים פיוטר סביצ'יק, קווין ווילט ואורן אלדור על היצירות המקוריות שכתבו להרכב.
בשנים 2015 ו-2016 הופיע ההרכב ברחבי ארצות הברית והשתתף בפסטיבלים רבים ביניהם, פסטיבל המוזיקה קופרסטאון כחלק מהסדרה של ChamberMusicNY בהיכל מרקין בניו יורק ובתיאטרון מקאלום בקליפורניה.
ההרכב זכה להופיע בקרנגי הול (אולם וויל) לאחר שזכה כאחד מחמישה הרכבים בתחרות יוקרתית.
במהלך השנים ערך ההרכב שבעה סיבובי הופעות בישראל.
חברי האנסמבל
(*) מציינת נגנים מחליפים.
סוריה הדרומית
סוריה הדרומית (בערבית: سوريا الجنوبية, תעתיק: סורִיא אל-ג'נוּבִּיה) היא החלק הדרומי של אזור סוריה, החופף בערך לאזור דרום הלבנט. השם מתייחס כרונולוגית וגאוגרפית לחלק הדרומי של מחוזות סוריה העות'מאנית.
שימוש במונח בתקופה העותמאנית
החל במחצית השנייה של המאה ה-19 שב המונח "סוריה" לשמש בערבית כשמה של הארץ שעד אז נודעה בגאוגרפיה הערבית בשם "א-שאם". במהלך התקופה העותמאנית, לפני מלחמת העולם הראשונה, הלבנט נוהל, וכך גם תושביו התייחסו אליו, כיישות אחת (סוריה) המחולקת למחוזות. סוריה הדרומית כללה את המחוזות הדרומיים של האזור המינהלי של סוריה העותמאנית. בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 היו אלה: מותצרפליק (סנג'ק) ירושלים (בערבית: "מותצרפיה", בראשה עמד מותצריף ), סנג'ק שכם וסנג'ק עכו (החל מ-1888 תחת וילאייט ביירות  ולפני כן תחת וילאייט סוריה ), ולמשך תקופה קצרה המותצריפליכ של כרכ (שפוצלה מווילאייט סוריה בשנת 1894/5 ליחידה מינהלית חדשה). בשנת 1884 המושל בדמשק הציע לממשלה באיסטנבול להקים וילאייט חדש של "סוריה הדרומית", שיכלול את מחוזות ירושלים, שכם ומעאן כאזור חיץ כנגד פלישות זרות, אולם דבר לא יצא מכך.
שימוש במונח בזמן הכיבוש הבריטי והצרפתי
בתחילת המאה ה-20, המונח "סוריה הדרומית" רמז על תמיכה בלאומנות הפאן-ערבית של סוריה הגדולה, שהייתה קשורה לממלכה שהובטחה לשושלת ההאשמית מחג'אז על ידי הבריטים במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה, הנסיך ההאשמי פייסל ניסה להקים מדינה פאן-סורית או פאן-משריקית כזו (כלומר ממלכה מאוחדת שהייתה אמורה לכלול את כל סוריה המודרנית, כמו גם את הר הלבנון, ארץ ישראל ועבר הירדן), אולם הדבר סוכל בשל הבטחות סותרות לגורמים שונים, שהובילו למנדט הצרפתי על סוריה והלבנון ב-1920.
עם התחרות בין צרפת ובריטניה לגבי עתיד השלטון בסוריה והחתירה הצרפתית לשלטון על "סוריה הגדולה", חדר לארץ ישראל המונח "סוריה הדרומית", שהיה שגור בצרפתית, ואומץ על ידי התנועה הלאומית הערבית. באוגוסט 1920, בהתייחסו לגירוש ממשלת פייסל מסוריה על ידי הצרפתים בחודש יולי, ולראיית ארץ ישראל כחלקה הדרומי של "סוריה גדולה" עצמאית, אמר מנהיג ערביי ארץ ישראל, מוסא כאט'ם אל-חוסייני, לחבריו בתנועה הלאומית הפלסטינית: "עכשיו, אחרי האירועים האחרונים בדמשק, עלינו להנהיג שינוי יסודי בתוכניותינו פה. [רעיון] סוריה הדרומית אינו קיים יותר. אנחנו צריכים להגן על פלסטין".
על פי הפרוטוקולים של הישיבה התשעית של ועדת המנדט של חבר הלאומים, השם "סוריה הדרומית" הוצע כשמה של ארץ ישראל המנדטורית בשפה הערבית:<blockquote class="" autocomplete="off">"קולונל סימס הסביר כי הארץ כונתה 'פלשתינה' על ידי האירופים ו'פלסטין' על ידי הערבים. השם העברי לארץ היה הכינוי 'ארץ ישראל', והממשלה, כדי לענות על בקשות היהודים, הסכימה כי אחרי המילה 'פלשתינה' באותיות עבריות יופיעו בכל המסמכים הרשמיים ראשי התיבות המייצגים את הכינוי הזה. כעימות לכך, כמה מהפוליטיקאים הערבים הציעו שהארץ תיקרא 'סוריה הדרומית' כדי להדגיש את הקשר הקרוב שלה עם מדינה ערבית אחרת". ב-1919 החל לצאת בירושלים העיתון "סוריא אל-ג'נוביה" ("סוריה הדרומית") בעריכת עארף אל-עארף - העיתון הערבי הפוליטי הראשון שנוסד בארץ ישראל אחרי מלחמת העולם הראשונה, ששימש שופר לחוגי הנוער הלאומני-קיצוני.
ב השלישי והרביעי (1920–1921) כבר לא היה זכר לתביעה לאחדות עם סוריה או לשם התואר "סוריה הדרומית".
ב-1927 הוקמה בארץ ישראל מפלגה בשם "מפלגת העצמאות הערבית בדרום סוריה", כדי להדגיש את התמיכה בפאן-סוריות ערבית.
ב-28 באוגוסט 1936 הוציא פאוזי אל-קאוקג'י את הכרוז הראשון שלו, לאחר שהגיע לארץ ישראל, שבו הודיע על נטילת הפיקוד העליון על המרד הערבי הגדול לידיו. בכרוז נכתב כי הוא מטעם "המפקדה הכללית של המרד הערבי בסוריה הדרומית (פלסטין)" והיה חתום בידי קאוקג'י, "המפקד הראשי של המרד בסוריה הדרומית". בשלב השני של המרד, בספטמבר 1938, כינה עצמו עארף עבד א-ראזק "המפקד הכללי של המורדים בסוריה הדרומית". כינוי זה היה העדפה לעומתית, אל מול כינויו העצמי של יריבו, עבד א-רחים אל-חאג' מוחמד, "המפקד הכללי של המורדים הערבים בפלסטין", ושיקף ככל הנראה את התמיכה שקיבל ממנהיגות המרד שישבה בדמשק. בחירתה זו תאמה את מושגיו של עזת דרוזה, האיש הבולט בוועדה המרכזית של המרד בדמשק, שראה ב"ארבעה חבלי־הארץ הסוריים" (בערבית: אל-אקטאר א-שאמיה, כלומר: סוריה, לבנון, עבר הירדן המזרחי ופלסטין) "ארץ אחת".
תלודונטים
תלודונטים (שם מדעי: Thelodonti ; מילולית: "חלשי שיניים") היא מחלקה נכחדת של דגים חסרי לסתות שהיו מראשוני החולייתנים בעולם והתקיימו במהלך הפלאוזואיקון בין סוף האורדוביק לסוף הדבון לפני 458 עד 359 מיליון שנה בזמננו.
קבוצה זו תוארה ב-1911 בידי החוקר הגרמני אוטו ג'קל, אולם לאורך השנים היו דיונים על קיומה של המחלקה, לאחר שחוקרים שונים הניחו שמיניה צריכים להיכלל בתוך המחלקות אנספידים ודמויי פטרספידים שניחנו במאפיינים דומים, מה שהופך אותה לקבוצה פרפילטית.
מינים קדומים אלה היו בעלי חוליות סחוסיות ומעין שלד חיצוני קשיח לאורך הגוף והכילו על גופם המרובע והמוגבה בצורתו קשקשים קטנים דמויי-שיניים שחפפו לשלד החיצוני. היו להם סנפירים מעטים והיו חסרי מלתעות אף שהחלו לפתח מבנים דמויי-שיניים ללעיסת מזון ימי.
על פי ממצאים שונים גודלם הגיע ל-15-30 ס"מ והם היו בעלי מאפיינים של צמדאים עם מבנה גוף דומה לזה של דגי סחוס.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2002
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2002 נערך ב-21 באפריל 2002. את הטקס הנחה מגיש הטלוויזיה כריס טרנט והוא שודר ביום המחרת ברשת ITV.
שלדגי נהר
שלדגי נהר (שם מדעי: Alcedininae) היא תת-משפחה במשפחת השלדגיים של עופות מים בעלי מקור מוארך מעט המותאמים לדיג. בקבוצה זו 4 סוגים ו-24 מינים.
בני קבוצה זו הם טורפים וניזונים מיצורים קטנים שהם צדים במים, ובעיקר מדגים, למרות שכמה מינים ניזונים יותר מחרקים. אלו הקטנים שבבני המשפחה וגם המקושטים ביותר. הם חיים בנהרות ואגמים חמימים או ממוזגים באירופה, אסיה ואפריקה ומרחיקים עד לאוסטרליה.
בארץ ישראל נפוץ המין המוכר שלדג גמדי.
סקודה קודיאק
סקודה קודיאק (באנגלית: Skoda Kodiaq) היא קרוסאובר (SUV) בעלת חמישה או שבעה מקומות, שמיוצרת על ידי סקודה משנת 2017. היא הוצגה לראשונה בשנת 2016 בתערוכת ברלין והגיעה לישראל בשנת 2017. הקודיאק הוכרזה כרכב השנה לשנת 2020 בקטגוריית רכבי שטח פנאי על ידי מגזין אוטו.
היא נקראת על שם האי והיישוב קודיאק הנמצא באלסקה.
מפרט טכני
הקודיאק מכילה מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 1.4 ליטרים המספק כ-150 כוחות סוס בין 5000 ל-6000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית רובוטית דו מצמדית בעלת שישה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 10.7 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 190 קילומטרים לשעה.
גרסאות
מלבד הגרסה הבסיסית, במהלך השנים ייצרה החברה 4 גרסאות נוספות. "סקודה קודיאק סקואט" שהוצגה עם שתי אפשרויות למנועים: אחד מנוע טורבו בנזין בנפח 1.4 או 2.0 ליטרים בהספק בין 140 ל-180 כוחות סוס והשני הוא מנוע טורבו דיזל בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-150 או 190 כ"ס. הסקואט הוצגה בתערוכת ז'נבה בשנת 2017 . הדגם השני הוא "סקודה קודיאק ספורטליין" הכוללת מנוע טורבו בנזין בנפח 1.4 ליטרים המספק כ-148 כוחות סוס. הספורטליין הוצגה בתערוכת ז'נבה בשנת 2017 . הדגם השלישי הוא "סקודה קודיאק RS", גרסת הספורט לקודיאק הכוללת מנוע דיזל טווין טורבו בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-240 כוחות סוס. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 7.0 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 220 קילומטרים לשעה. ה-RS הוצגה בתערוכת ז'נבה בשנת 2018 . הדגם הרביעי, "סקודה קודיאק GT", יוצרה כגרסת קופה המיועדת לסין. ה-GT כוללת מנוע טורבו בנזין בנפח 2.0 ליטר המספק בין 180 ל-220 כוחות סוס. ה-GT הוצגה בשנת 2018 בסין.
מתיחת פנים 2021
ב-13 באפריל 2021 הציגה סקודה מתיחת פנים לקודיאק הכוללת עיצוב חיצוני חדיש שדרוג תא הנוסעים והאבזור ומערכת מולטימדיה חדשה. בתחום המנועים והתיבות ישנה אפשרות לקבל את הרכב עם תיבת הילוכים ידנית.ב-14 באפריל 2021 חשפה סקודה את מתיחת הפנים לגרסת ה-RS, הכוללת החלפת מנוע הדיזל המספק כ-240 כוחות סוס במנוע בנזין המספק כ-245 כוחות סוס ועיצוב חיצוני ופנימי חדש ושדרוג האבזור.
מתיחת הפנים הגיעה לישראל באוגוסט 2021.
ח'ביזה
חֻ'בַּיזָה (בערבית: خبْيزة) היה כפר ערבי ברמת מנשה, כשלושים ק"מ מדרום לחיפה וכ-500 מטר ממערב לקיבוץ גלעד. הכפר, שרוב תושביו נמלטו בתחילת אפריל 1948, נכבש בידי הארגון הצבאי הלאומי (האצ"ל), במהלך מלחמת העצמאות, ב-12 מאי 1948.
היסטוריה
לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מהתקופה הכלקוליתית. באזור הכפר מספר רב של אתרים ארכאולוגיים אותם חקר הארכאולוג מיכאל מאיר, חבר קיבוץ גלעד. בין היתר הוא גילה את האתר הפרוטוהיסטורי נחל ספלול צפון במדרון גבעה שמצפון לכפר.
מרישומים עות'מאנים מסביבות 1859 עולה שבכפר גרו 270 תושבים. ב-1870 ביקר בכפר החוקר הצרפתי ויקטור גרן וכתב על מסגד הבנוי מאבנים עתיקות.
ב-1882 ביקרה בכפר הקרן לחקר ארץ ישראל.
תקופת המנדט הבריטי
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת חיפה.
במפקד האוכלוסין של המנדט הבריטי בשנת 1922 נמנו בכפר 140 תושבים ובמפקד של 1931 209 תושבים ב-42 בתים.
בשנת 1939 הוקם קיבוץ דליה שלושה קילומטר מצפון לכפר, על ידי חניכי השומר הצעיר מרומניה וגרמניה, במסגרת יישובי "חומה ומגדל" על קרקע שרכשה חברת "צור". לאחר שפונו אריסים ערבים שעיבדו את הקרקע במקום הוקם יישוב הקבע של הקיבוץ. וב-13 מרץ 1945, עלה על הקרקע, על גבעה כ-500 מטר מצפון מערב לכפר, בידי תנועת הקיבוץ המאוחד, קיבוץ גלעד. אדמות הקיבוצים גלעד ודליה, כ-6,500 דונם, נקנו בתרומתו של יצחק אוכברג, נדבן יהודי מדרום אפריקה.
אזור הכפר נכלל בשטח שיועד למדינה היהודית, לפי תוכנית החלוקה של 1947.
מלחמת העצמאות
בתקופה הקצרה שבין חתימת ה"הסכם לאחדות לוחמת" (הסכם לשיתוף פעולה בין האצ"ל לההגנה) באפריל 1948 ובין ההכרזה על הקמת מדינת ישראל ב-14 במאי, ועד להשתלבות בצבא ההגנה לישראל, פעלו כוחות האצ"ל בפעילות מבצעית כחלק מהמערכה הכללית של מלחמת העצמאות באופן עצמאי. בין השאר ערכו מבצע לכיבוש חמישה כפרים ערביים באזור "הרי אפרים": אום אל שוף, בריקי, סינדיאני, סובארין, וח'ביזה ב-12 מאי 1948. מבצר שוני ששימש את מחתרת האצ"ל כמרכז-אימונים ארצי היה בסיס היציאה למבצע ההתקפה. הכוח שמנה כ-160 לוחמים בפיקודו של אברהם דרורי עם משוריין נושא מקלע "ברן", נועד להתקיף ולכבוש את בריקי, סינדיאני וסובארין מכיוון בנימינה (המשוריין הוחרם בפברואר מחיילים בריטיים בכביש חיפה-תל אביב והובא לצורך המבצע עם צוות מתל אביב). צוות נוסף בסיוע של מרגמה "3, בפיקודו של יוסף בן-דור, נועד להתקיף ולכבוש את חוביזה ואום אל שוף מכיוון הקיבוצים דליה וגלעד. חברי קיבוץ גלעד שהיו ביחסים טובים עם תושבי הכפרים באזור הגיעו להסכם אי התקפה. והיזהרו את מי שנשאר בכפר מההתקפה הצפויה של האצ"ל, לאחר ששומר השדות של גלעד, פגש כמה ימים לפני המבצע סיור מקדים של האצ"ל והכפר היה ריק בעת שנכבש. חברי קיבוץ סירבו לשתף פעולה במבצע עם האצ"ל לאחר פרשת דיר יאסין.
יוסף מוצפלדט
כיהן כשר האוצר והחוץ בממשלת גרינלנד בין השנים 2009 - 2013. כיהן גם כנשיא המועצה הנורדית המערבית, חבר הפרלמנט של גרינלנד, מנהיג מפלגת אינואיט אטקטיגיט ויושב ראש הפרלמנט של גרינלנד.
בתו היא נוקאקה קוסטר-ולדאו (לשעבר מוצפלדט), זמרת ושחקנית גרינלנדית ואשתו של השחקן הדני ניקולאי קוסטר-ולדאו.
בורן אוף אוסיריס
בורן אוף אוסיריס (באנגלית: Born of Osiris) היא להקת דת'קור אמריקאית משיקגו שבארצות הברית, שנוסדה בשנת 2003. הלהקה עברה שינויי שמות רבים עד שלבסוף התבסס השם "בורן אוף אוסיריס" - כלומר בנו של אוסיריס, אל מצרי קדום.
היסטוריה
בתחילת דרכה הייתה הלהקה חלק מסצנת המטאלקור בשיקגו יחד עם להקות נוספות כגון וייל אוף מאיה, אושנו ועוד. לאחר מכן חתמה הלהקה על חוזה עם חברת התקליטים "Sumerian", והוציאה ארבעה אלבומים דרכה. הלהקה ניגנה בפסטיבלים שונים ואף לקחה חלק בסיבוב ההופעות של להקת קניבל קורפס ולהקות דת' מטאל אחרות. בשנת 2011 הלהקה פיטרה את הגיטריסט ג'ייסון ריצ'רדסון ללא התראה מוקדמת, שהצטרף מיד לאחר מכן ללהקת הדת'קור צ'לסי גרין. הלהקה מציינת את משוגע, קניבל קורפס, סלייר ועוד כהשפעה המוזיקלית שלה.
חברי הלהקה
הרכב נוכחי
מיכאל וינר
מיכאל (מיקי) וינר (נולד ב-1944) הוא רופא ישראלי ולשעבר קצין רפואה ראשי בצה"ל.
ביוגרפיה
וינר נולד במחנה הריכוז טרזיינשטט שבצ'כיה. בשנת 1946 עלה לישראל. בשנת 1962 התגייס לצה"ל ולמד רפואה במסגרת העתודה האקדמית באוניברסיטה העברית. בשנת 1971 שימש כרופא הגדודי של גדוד 51 בגולני ובהמשך נתמנה לקצין הרפואה של חטיבת גולני, ולקח חלק במבצעי סיירת גולני. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים שימש וינר כמפקד פלוגת הרפואה החטיבתית של גולני, ומשנפצע הרופא החטיבתי החליף אותו וינר ושימש בתפקיד זה בשנית. וינר לחם בקרבות ההגנה והבלימה נגד הצבא הסורי בצפון רמת הגולן ובמרכזהּ ובהבקעה ובפריצה מעבר לקו הגבול. כן לחם וינר בניסיון הישראלי הראשון לכיבוש החרמון ובמבצע קינוח. בהמשך תפקידיו בצה"ל שימש וינר כמפקד המערך הרפואי בפיקוד צפון ולאחר מכן כסגן קצין רפואה ראשי. באוגוסט 1986 עמד בראש משלחת הסיוע הישראלית לקמרון לאחר ההתפרצות הלימנית באגם ניוס. בשנים 1994–1991 שימש כקצין רפואה ראשי בדרגת תת-אלוף.
לאחר שחרורו מצה"ל שימש וינר כמנהל מחוז חיפה והגליל המערבי בקופת חולים כללית. בשנת 2008 פרש מתפקידו.
כוח רעם (סרט)
כוח רעם (באנגלית: Thunder Force) הוא סרט קומדיה וגיבורי על אמריקאי, שכתב וביים בן פלקון, בכיכובם של מליסה מקארתי, אוקטביה ספנסר, ג'ייסון בייטמן, בובי קנאבלי, פום קלמנטיף, קווין דאן ומליסה לאו. הסרט עלה לשידור בכל הפלטפורמות של נטפליקס ב-9 באפריל 2021.
הפקה
ב-29 במרץ 2019 דווח כי נטפליקס הזמינה סרט קומדיה של גיבורי-על שכותרתו "כוח הרעם" שייכתב ויבוים על ידי בן פלקון, עם מליסה מקארתי ואוקטביה ספנסר בתפקידים ראשיים.
תאיר סיבוני
תאיר סיבוני (נולד בשנת 1990) הוא משורר, פזמונאי, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי. זוכה פרס אקו"ם על תמליל השירים במחזמר "סוליקא" במסגרת חג המחזמר בת-ים ב-2016.
ביוגרפיה
נולד והתחנך בעיר דימונה, בוגר הקונסרבטוריון העירוני.
יצירה וקריירה
בשנת 2011, פרסם סיבוני את ספר שיריו הראשון "אוזניים ערלות" אשר יצא לאור בהוצאת גוונים בעריכת המשורר עמוס לויתן.
בשנת 2012 יצר את המופע "בין דיבור לשתיקה" המבוסס על ספר שיריו ועלה לראשונה במסגרת פסטיבל שירה תיאטרון דימונה.
בשנת 2018 כתב מוזיקה להצגה "עצור" מאת ובבימויה של חנית כהן מור יוסף בתיאטרון דימונה.
עיבד והפיק מוזיקלית אלבומים רבים (תומר עפרון, עלמה קלברמן ועוד). מנחה סדנאות כתיבה למבוגרים ונוער.
סוליקא
בשנת 2016 נבחר המחזמר "סוליקא", פרי עטם של סיבוני ושותפו מאור סבג, לפסטיבל חג המחזמר בבת ים בניהולו האמנותי של אורי פסטר. המחזמר זכה ב-3 פרסי אקו"ם, בהם בפרס "המוזיקה הטובה ביותר" בו זכה סבג ובפרס "התמליל הטוב ביותר" בו זכה סיבוני. כשנה לאחר מכן עלה המחזמר בהפקה חדשה בתיאטרון באר שבע בבימויו של רפי ניב.
שלדגי עצים
שלדגי עצים (שם מדעי: Halcyoninae) היא תת-משפחה במשפחת השלדגיים של עופות מים והיא אחת משלוש תת-משפחות של שלדגיים. זוהי הקבוצה הגדולה ביותר והיא כוללת 12 סוגים ו-61 מינים.
בני קבוצה זו שהם שוכני עצים ויערות, חיים באזורים טרופיים או ממוזגים באפריקה, דרום אסיה, דרום-מזרח אסיה, אוסטרליה ואיי האוקיינוס השקט.
מינים אלה הם הגדולים במשפחה והם בעלי מקור ארוך גדול, ובדרך כלל בעל צבע עז, עיניים גדולות והם קולניים מאוד, דבר הבולט בעיקר אצל הקוקבורה מאוסטרליה. בניגוד לשאר השלדגים, הם לא ניזונים רק מדגים אלא גם מיצורים אחרים, חרקים ופרוקי-רגליים וכן חולייתנים קטנים שונים. לעיתים הם ניזונים גם מפירות.
Changes (שיר)
"Changes" הוא סינגל של הראפר טופאק שאקור. השיר יצא כסינגל בתאריך 13 באוקטובר 1998,לאחר מותו של טופאק. בשיר נעשה שימוש חוזר בשורות מהשיר "Wonder If Heaven Got A Ghetto" שנכתב באותה שנה, וגם משירים שלא יצאו לאור.
דגימות השיר לקוחות מהשיר "The Way It Is" של הזמר ברוס הורנסבי. אותו יואי אשר מוזכר בשיר ("two shots in the dark, now Huey's dead") הוא יואי ניוטון, מייסד הפנתרים השחורים.
השיר דורג במקום הראשון במצעד השירים בנורווגיה ובהולנד. בשנת 2008 השיר עלה לראש טבלת הרינגטונים במגזין המוזיקה בילבורד. בשנת 2009 נבחר השיר כאחד מתוך 12 שירים שיופיעו בעמוד ה־Myspace הרשמי של הכס הקדוש.
מערך ספריות הטכניון
מערך ספריות הטכניון מורכב מהספרייה המרכזית ע"ש אלישר ומספריות מחקר הממוקמת בבנייני הפקולטות בטכניון. זוהי מערכת ריכוזית מבוזרת שבה הספרייה המרכזית מהווה את הגוף המוסמך לקביעת מדיניות, נהלים ותהליכי עבודה בתחומים שונים לכלל הספריות בטכניון. לספרייה המרכזית תפקיד דואלי: לספק תשתית לפעילות המקצועית עבור כלל ספריות הטכניון, לרבות מערכות המחשוב וכלל השירותים הטכניים המקצועיים, ולספק שירותי קהל מגוונים למשתמשיה השונים. תפקידה של כל ספריית מחקר הוא להתמקד בצורכי המידע של הסטודנטים וחברי הסגל בפקולטה אותה היא משרתת. על פי תקנון הספרייה מערך הספריות בטכניון פועל כגוף אחד והוא מכונה "הספרייה". בהתאם למגמות כלל עולמיות ספריות הטכניון מוסבות למרכזי מידע ולמידה. חלק מספריות הטכניון כוללות אוספים ייחודיים בישראל.
קמפוס הדר הכרמל
בשנת 1924, עם תחילת הלימודים בטכניון, הוקמה ספרייה בבניין הטכניון ההיסטורי בשכונת הדר הכרמל. טרם פתיחת הספרייה נתרמו ונקנו אוספיה הראשונים בגרמניה הודות למרדכי הקר, ממקימי הטכניון ומנהלו השני. גם בשנותיה הראשונות נתרמו אוספים רבים, חלקם באמצעות אגודות ציוניות באירופה. בשנת 1932 היה גידול משמעותי באוספי הספרייה עם רכישות ותרומות של ספרים בתחום הארכיטקטורה. בשנות ה-30 המשיכה הספרייה לקבל תרומות רבות, בעיקר בתחומי הארכיטקטורה והכימיה, אך גם בהנדסה, מדעים מדויקים וחקלאות. בסוף עשור זה תרם חיים ויצמן, עת פועלו כמדען, אוספים בתחום הכימיה והביוכימיה. לכבוד תרומתו זו נקרא חדר קריאה בספרייה על שם אימו רחל לאה ויצמן.
בשנות ה-40 התקבלו ונרכשו עוד אוספים בתחומי הטכנולוגיה, גאודזיה, כימיה תעשייתית, תרמודינמיקה, ארכיטקטורה, כימיה, מכונאות, פיזיקה, ומדעים מדויקים נוספים. בשנת 1942 היו בספריה מעל 12,000 כרכים. בסוף 1944 מסרה אלמנתו של נתן גרינשטיין את ספרייתו במדע הכימיה לספריית הטכניון. בשנת תש"ז נוספו לספרייה כ-3500 כרכים והיא הגיעה למעל 20,000 כרכים. כ-60% מהקוראים היו סטודנטים ומרצים בטכניון והשאר היו קוראים מן החוץ. בשנת 1950 עמד מספר הספרים בספרייה על כ-25,000.
לאחר הקמת מדינת ישראל קיבלה הספרייה מתנות ממדינות שונות. בשנת 1951 קיבלה הספרייה מתנה של כ-200 ספרים מממשלת צרפת ובשנת 1952 קיבלה תרומת ספרים מהאו"ם. בתחילת 1953 היא החליפה ספרים עם ספריית הקונגרס.
בשנת 1952 כלל אוסף הספרייה כ-32,000 ספרים. הספרים סודרו לפי תחומי דעת בחדרי קריאה שונים בבניין ההיסטורי וכך החלו להיווצר ספריות משנה בהתאם לתחומי הלימוד והמחקר של הפקולטות.
קמפוס נווה שאנן
בין השנים 1953 ו-1965 עברו הפקולטות השונות מהבניין ההיסטורי בהדר הכרמל לקמפוס החדש שהוקם בשכונת נווה שאנן, למעט הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים, שעברה רק בשנת 1985. הספרייה עברה לקמפוס החדש בשנת 1965 לבניין שיועד עבורה, שנבנה בכספים שתרם המהנדס, יזם הנדל"ן והנדבן האמריקאי קולונל יחיאל אלישר, נשיא כבוד של אגודת דורשי הטכניון בארצות הברית. מאז הספרייה קרויה על שמו והיא משמשת כספרייה המרכזית של הטכניון. התרומה לבנייה נתקבלה כבר בשנת 1948.
עם מעבר הפקולטות לקמפוס החדש הוקמו ספריות מחקר בפקולטות. הדבר התבקש עקב המרחקים בין בנייני הפקולטות החדשים לבין הספרייה המרכזית, הטופוגרפיה ההררית של הקמפוס והרצון להמשיך לפתח אוספים בתחומי הלימוד והמחקר כך שיהיו נגישים לחוקרים ולחברי הסגל בכל פקולטה.
בשנת 1966 הגיעה הספרייה לכ-100,000 ספרים והייתה מנוייה על כ-6,000 כתבי עת. בשנת 1968 כבר דובר על 200,000 כרכים.
תוכנת אלף של חברת אקס ליבריס נרכשה בשנת 1984 לאחר שהספרייה רכשה מחשבים חדשים בעזרת המועצה להשכלה גבוהה. התוכנה נועדה למחשב את תהליכי הספרייה השונים באמצעות מודולים ייעודיים עבור כל אחת מהפונקציות שהספרייה ממלאת. בגלל המבנה המורכב של מערך ספריות הטכניון התוכנה עברה התאמות רבות ונקבעו תהליכי עבודה חדשים בהתאם. בעקבות הטמעת התוכנה חלה התייעלות משמעותית בעבודת הספרייה על כל שלוחותיה. עד שנת 1989 נעשה שימוש בקטלוג כרטיסיות בכל אחת מהספריות, אך בשנה זו הוא הופסק ומערכת השאלה ממוחשבת, המבוססת על קובץ קוראים של כלל קהיליית הטכניון, כבר פעלה בכל הספריות.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 הספרייה הנגישה מאגרי מידע בתקליטורים שאוחסנו בשרת מקומי, שנוהל ברשת "נובל". עד אז חיפוש מידע ביבליוגרפי התאפשר במקורות מודפסים או במאגר המידע "דיאלוג", שהיה נגיש לעובדי הספרייה בהתקשרות מקוונת לפני עידן האינטרנט.
לקראת אמצע שנות ה-90, עם תחילת השימוש במחשבים ובאינטרנט בספריות, הספרייה הקימה אתר שאפשר גישה למאגרים ממוחשבים ולכתבי עת אלקטרוניים. במחצית השנייה של שנות ה-90 ספריות המחקר בפקולטות הקימו אתרים משלהן, שקושרו למערכות המרכזיות באתר הספרייה המרכזית: קטלוג הספרייה ומאגר כתבי העת ומאגרי המידע.
A Higher Place
A Higher Place (מאנגלית: מקום גבוה יותר) הוא האלבום השני של להקת הדת'קור האמריקאית בורן אוף אוסיריס. האלבום יצא לאור ביולי של שנת 2009.
מערך ספריות הטכניון
קמפוס נווה שאנן
בעשור הראשון של המאה ה-21 הספרייה החלה להנגיש ארכיבים שלמים של כתבי עת אלקטרוניים ושל ספרים אלקטרוניים, הכוללים פרסומים מאז ראשיתם, מבתי הוצאה גדולים, כמו אלסוויר, שפרינגר ואחרים, ומפתחת ספרייה דיגיטלית משמעותית, המתמחה בעיקר בתחומי המדעים, הטכנולוגיה וההנדסה.
A Higher Place
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי להקת בורן אוף אוסיריס.
מערך ספריות הטכניון
קמפוס נווה שאנן
בעשור השני של המאה ה-21 ספריות הטכניון עוברות שינוי תפיסתי ופיזי בהתאם למגמות עולמיות חדשות ומוסבות מספריות מסורתיות למרכזי מידע ולמידה. הספריות מפנות שטח רב שמשמש לכונניות מדפי ספרים לטובת אזורי לימוד מגוונים. לשם כך מתבצעת הערכת האוספים מחדש, בהתאם לנוהל הערכת אוספים המבוסס על קריטריונים שנקבעו לדילול ושימור. חומרים הנמצאים בשימוש שוטף נשארים בספריות הפקולטות ואילו חומרים שאינם בשימוש אך נמצאו ראויים לשימור, מטעמים היסטוריים ומחקריים, מועברים לגניזה בארכיון הספרייה המרכזית לשימור ארוך טווח. ניתן להזמינם דרך פורטל הספריות או דרך האפליקציה בטלפון החכם ולקבלם בהשאלה.
A Higher Place
מבצעים
בורן אוף אוסיריס
מערך ספריות הטכניון
קמפוס נווה שאנן
שירותי ספריות המחקר בפקולטות מתמקדים בתחומי המחקר והלימוד של כל פקולטה עבור הסטודנטים ואנשי הסגל של הפקולטה. השירותים כוללים שירותי מידענות, הערכת המידע, פיתוח האוסף, תמיכה בלמידה מרחוק, כלים לציטוט מידע, שימוש במאגרי מידע וזכויות יוצרים. בספריות מתבצעים פרויקטים שונים כולל פרויקט דיגיטציה.
בשנת 2015 הושק פורטל אינטרנט חדש עבור מערך הספריות שמטרתו לאחד את כל אתרי הספריות תחת פלטפורמה אחת, בעלת חזות אחידה ובהתאם למיתוג הטכניון. פורטל הספריות, מבוסס פלטפורמת SharePoint, כולל ממשקי חיפוש למקורות מידע, ביניהן OPAC, כלי הגילוי VuFind, וכלי הגילוי EDS לחיפוש במאגרי המידע שהספרייה רוכשת, שירותי הספריות, חיפוש מידע וקישורים למשאבי הספריות.
בדצמבר 2017 הוחלפה תוכנת אלף במערכת עלמא של חברת אקס ליבריס, לאחר כמעט שנה של הכנות להסבה. לאחר ההסבה הופסק השימוש בכלי הגילוי VuFind וב-OPAC. השימוש מאז מתמקד בכלי הגילוי Primo VE של חברת אקס ליבריס לספרים, כתבי-עת ומאגרי מידע בעוד שמערכת EDS משמשת לחיפוש מאמרים.
הספרייה המרכזית ע"ש אלישר
תחום שירותי קהל אחראי על כל השירותים הניתנים לקהל המשתמשים בספריות הטכניון. הוא כולל את שירותי ההשאלה וההשאלה הבינספרייתית, ההדרכה, אספקת המידע, ארגון כנסים וימי עיון, והטמעת מאגרי מידע וכלים לניהול מידע עבור קהיליית הטכניון.
תחום אדמיניסטרציה ולוגיסטיקה אחראי על כח אדם ותקציבים. תחום זה מרכז פרויקטים מבחינה תפעולית ולוגיסטית. הוא אחראי על ארכיון הספרים, הארכיון ההיסטורי של הטכניון ועל תחזוקת בניין הספרייה המרכזית.
חנות קירה
במקום גרו גם תושבי הזורע הראשונים