cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mimikatz
שימושים מרכזיים
הרשאה עיקרית שהכלי דורש כדי לבצע את עבודתו היא מסוג Debug Privilege (SeDebugPrivilege). הכלי דורש הרשאה זו, שניתנת למנהלי מקומיים (Local Admins) כברירת מחדל, כדי לגשת לזיכרון של תהליכים רגישים כגון lsass.exe, לקרוא אותו ולערוך אותו. יכולת זו מאפשרת לתוקף לקבל סיסמאות של משתמשים שונים שנכנסו למערכת ולנצל את ההרשאות שלהם כדי לעבור למערכות נוספות.
הכלי מאפשר הוצאת נתונים הן במצב Online (כלומר כאשר הוא רץ על המערכת) והן במצב Offline. במצב ה-Offline הכלי למעשה רץ על המערכת של התוקף כאשר הוא משתמש ב-Dump של תהליך ה-lssas, ולאחר מכן לחלץ מתוכו את הנתונים.
נוסף לכך, הכלי מאפשר לחקות את פעולותיו של מנגנון ה-DCSync ובכך להתערב בפעולות של ה-Domain Controller בצורה נסתרת לאחר השגת הרשאות Domain Admin.
רקע
מערכות Windows מבוססות Domain דורשות אפשרות הזדהות גם כאשר אין גישה ל-Domain Controller. למשל, תחנה ארגונית אצל משתמש בבית ללא חיבור VPN דורשת יכולת הזדהות כאשר ה-DC אינו זמין. כדי לאפשר זאת שומרת מערכת ההפעלה (בהתאם לגרסה) סיסמאות ובעיקר hash-ים של סיסמאות המאפשרים למערכת לבצע הזדהות ללא שימוש במשאבי רשת.
דוגמה
נניח שהתוקף השיג hash של משתמש בעמדה מסוימת, ורוצה להריץ cmd תוך התחזות למשתמש שה-hash שייך לו. בשביל לבצע זאת, זה מה ש-Mimikatz יעשה:
איזוהידרי
צמח איזוהידרי הוא צמח אשר חש את תכולת המים בעלה, ומסוגל לבצע פעולה של סגירת פיוניות, אשר מונעת איבוד מים, או לבצע פעולה שנועדה להגדיל את שטף המים מן הקרקע.
לצמח איזוהידרי יתרונות רבים, כגון הקטנת סכנת ההתייבשות והגדלת השרידות, לעיתים על חשבון יצרנות.
הסבר התהליך
התנהגות איזוהידרית היא דרך לתאר את התנהגות משטר המים של הצמח.
אם נסתכל על הצמח כמיכל מים, נראה כי עם אור ראשון, הצמח פותח פיוניות ומתקבל שטף מים החוצה, בצורה גזית. כעת, על הצמח לדאוג למאזן המים הדרוש להישרדותו, בעזרת הכנסת מים פנימה.
לכן ניתן לומר כי צמחים איזוהידרים סוגרים פיוניות בתכולת מים גבוהה יותר, ומצליחים לפי כך לשמור על פוטנציאל מים קבוע בעלה. לדוגמה- צמח התירס.
צמחים בעלי התנהגות איזוהידרית חשים את תכולת המים של העלה, וכאשר מורגש איבוד המים מגיבים בסגירת פיוניות או בעזרת הגדלת השטף מן הקרקע פנימה. לעיתים התנהגות זו, על אף שהיא מועילה לשרידות הצמח פגועת ביכולת היצרנית שלו.
חשוב לציין כי צמח מסוגל לאבד עד 40% מתכולת המים שלו ולהישאר ללא פגע.
התנהגות איזוהידרית היא התנהגות זהירה-הצמח מבצע פעולות הגורמות לו להפסיק להיות יצרני, ולהגדיל את יכולת ההישרדות. מנגד ישנם צמחים בעלי התנהגות אנאיזוהידרית אשר אינם מגיבים לאיבוד המים בסגירת פיוניות, וממשיכים לייצר סוכרים תוך לקיחת סיכון הישרדותי. קיים יתרון בהתנהגות הצמח האנאיזוהידרית והיא הקטנת הסיכון לאמבוליזם (בועות אוויר בצינורות ההובלה).
לדוגמה, לצמח החמניה התנהגות אנאיזוהידרית וכן עץ הזית אשר משנה את התנהגותו לאנאיזוהידרי על מנת לתמוך בפירות העץ.
מבשרת ציון (עיתון)
מבשרת ציון הוא העיתון הראשון שאליעזר בן-יהודה הוציא לאור. העיתון יצא לראשונה ב-1 בינואר 1884 ונסגר בספטמבר באותה שנה. עם זאת חשיבותו ההיסטורית רבה - מטרתו הייתה לספר ליהודי הגולה על החיים בארץ ישראל ולשמש ככלי לביטוי חברי לבילויי"ם.
היסטוריה
העיתון הראשון יצא בטבת תרמ"ד כ"הוספה לגיליון 11 מהחבצלת שנת הי"ד", וכלל 32 עמודים.
הוא יצא כעין מוסף לעיתון חבצלת, מכיוון שבידי בן יהודה לא היה רישיון להוצאת העיתון.
יוזמי הוצאת העיתון היו עסקני היישוב ישראל בלקינד, מנשה מאירוביץ, יוסף פיינברג וליאון שוורץ חיים חסין ואחרים.
מספן
מספן הוא יחידת-מטה צבאית במפקדת חיל הים הישראלי. בראש המספן ניצב קצין בדרגת תת-אלוף או אלוף-משנה. מטה חיל הים מורכב מחמישה מספנים (מספן הוא יחידה ראשית במטה החיל, המקביל ל"חטיבה" באגפי המטה הכללי ול"להק" במטה חיל האוויר), וראשי המספנים כפופים ישירות למפקד זרוע הים. המבנה ההיררכי של המספנים, כנהוג ביחידות מטה בצה"ל, מורכב ממחלקות, ענפים ומדורים.
עין גב (פירושונים)
{{פירושונים|
אתרים ארכאולוגיים
}}
המשלחת הסובייטית השנייה לאנטארקטיקה
המשלחת הסובייטית השנייה לאנטארקטיקה יצאה ב-7 בנובמבר 1956 ונמשכה עד 1958.
במשלחת השתתפו בסך הכל שלוש ספינות של הצי הסובייטי: "אוב", "לנה" ו"קופרציה". מפקד הכוח הימי היה א. מקסימוב. מפקד הכוח שירד ליבשה היה אלכסיי טרשניקוב. מטרות המשלחת היו לסיים את משימותיה של המשלחת הסובייטית הראשונה לאנטארקטיקה, עבודה מדעית בקנה מידה מלא עבור מיזם השנה הגאופיזית הבינלאומית (כולל מיפוי קרחונים ומעקב אחר חיות בר), הקמת שתי תחנות מדעיות חדשות עבור אותו מיזם, ומחקרים באוקיינוגרפיה.
דוד בנון
דוד בנון, (David Banon; נולד ב-21 במרץ 1945 בפורט-ליוטי, כיום קניטרה שבמרוקו) הוא פרופסור לפילוסופיה ומחשבה יהודית באוניברסיטת ז'נבה. מומחה בפילוסופיה קונטיננטלית, הרמנויטיקה ופרשנות יהודית.
ביוגרפיה
בנון, בנם של יצחק ומסודי, אח בכור לשבעת אחיו ואחיותיו גדל בסביבה רב לשונית האופיינית למשפחות יהודיות במרוקו והושפע מהתרבויות המגוונות שבתוכן חי (ערבית, צרפתית, עברית וספרדית). למד בבית הספר העברי בקזבלנקה, ובבגרותו עבר להתגורר בליון כדי ללמוד פילוסופיה. בשנת 1974, זמן קצר לאחר נישואיו, עזב את צרפת לשווייץ ושימש כמרצה לספרות באוניברסיטת ז'נבה, שבה גם הציג בשנת 1986 את עבודת הדוקטור שלו בפני עמנואל לוינס, אנרי מסוניץ', רוברט מרטין-אכארד וג'ורג' שטיינר, שהנחה אותו בכתיבת העבודה.
ספרו "הקריאה האינסופית", שהיה עיבוד של עבודת הדוקטורט, זכה להערכה רבה בקרב הפילוסופים הצרפתיים, עמנואל לוינס כתב את ההקדמה לספר, וז'ק דרידה הודה בהשפעה של ספרו על מחשבתו.
בנון המשיך לשמור על הקשרים המחקריים והמקצועיים עם האקדמיה הצרפתית, גם במשך שנות לימודיו באוניברסיטת לוזאן, ולימים הפך לעמית מחקר ולמנהל המחלקה למדעי היהדות ולמחשבת ישראל באוניברסיטת שטרסבורג, לחבר במכון האוניברסיטאי הצרפתי (IUF) ולפרופסור אורח באוניברסיטה העברית בירושלים.
בנון מומחה למדרש, ומוכר כאחד מן החוקרים הבולטים בעולם לפילוסופיה של עמנואל לוינס. פרסם ספרים ומאמרים רבים על ההגות היהודית בצרפת – "אסכולת פריז", כולל מחקרים אודות אנדרה נהר, הרב יהודא לאון אשכנזי – מניטו, יעקב גורדין, ואמדו לוי ולנסי.
דוד בנון פעיל בדיאלוג בין יהודים לנוצרים בצרפת. בשנת 2013 עלה לארץ ישראל. הוא ממשיך לחקור ולפרסם וכן משמש כמרצה אמריטוס באוניברסיטת שטרסבורג וכפרופסור אורח באוניברסיטת בר-אילן בחוג למחשבת ישראל. בנון מעוטר כ Chevalier de l’Ordre des Palmes Académiques.
פרסומים (רשימה חלקית)
פרסומים בעברית
קישורים חיצוניים
.
כרים אל-אחמדי
כרים אל-אחמדי אל-ערוסי (בערבית: كريم الأحمدي العروسي; נולד ב-27 בינואר 1985) הוא כדורגלן עבר הולנדי-מרוקאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
טוונטה
אל-אחמדי נולד באנסחדה שבהולנד להורים ממוצא מרוקאי. אל-אחמדי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת נוער מקומית באנסחדה ממנה עבר למחלקת הנוער של טוונטה, הקבוצה הבחירה של העיר. ב-21 במרץ 2004 אל-אחמדי ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-2 נגד אוטרכט. את עונת סיים עם 7 משחקי ליגה. ב-13 בנובמבר 2004 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-2 נגד ניימכן. בעונת חלה ירידה במעמדו של אל-אחמדי בעיקר בעקבות הגעתם של קנדי באקירסיאוגלו ופטריק גריטסן. בתחילת עונת נפצע בברכו במהלך משחק מוקדמות גביע אופ"א נגד לבדיה טאלין. למרות הפציעה האריך את חוזהו במועדון עד שנת  עם אופציה לשנתיים נוספות. בנובמבר  חזר לשחק בניצחון 1-7 נגד חרונינגן.
בעונת אל-אחמדי הפך לשחקן הרכב לאחר עזיבתם של באקירסיאוגלו ושארבל טומה לבורוסיה מנשנגלדבך. בסוף יולי אל-אחמדי האריך את חוזהו במועדון עד. במהלך העונה שיחק בעיקר כמגן.
פיינורד
ב-16 באפריל 2008 אל-אחמדי חתם בפיינורד תמורת 5 מיליון אירו.
בתחילת העונה הוא נפצע במפשעה וב-2 באוקטובר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד קאלמאר במסגרת גביע אופ"א. 3 ימים לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-2 נגד ניימכן. ב-9 בנובמבר 2008 אל-אחמדי כבש את שער הבכורה שלו בפיינורד בניצחון 2-5 נגד אוטרכט. באפריל נפצע בקרסול ונעדר כחודש וחצי, אך הספיק לשחק במשחק האחרון של העונה.
במסגרת רבע גמר הגביע ההולנדי אל-אחמדי הבקיע צמד בו ניצחה פיינורד 2-3 את ניימכן.
אל אהלי דובאי
ב-25 בינואר 2011 הושאל לאל אהלי דובאי מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות עד לסיום העונה. ב-4 בפברואר 2011, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד א-דארפה. ב-24 במרץ 2011 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בתיקו 2-2 נגד אל-איתיחאד כלבה.
בתום העונה אל אהלי פנתה לאל-אחמדי על מנת להחתימו על חוזה חדש, אך אל-אחמדי דחה את ההצעה כיוון ששאף להתקדם בכדורגל האירופי.
אסטון וילה
ב-2 ביולי 2012 אל-אחמדי חתם באסטון וילה מהפרמייר ליג תמורת כ-2 מיליון פאונד. ב-14 ביולי 2012 אל-אחמדי ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1-2 נגד ברייטון אנד הוב אלביון ואף נבחר לאיש המשחק. בסוף חודש אוגוסט של אותה שנה, אל-אחמדי נבחר לכדורגלן החודש באנגליה.
פיינורד
ב-1 בספטמבר 2014 חזר לקדנציה שנייה בפיינורד בה חתם ל-3 שנים.
אל-אחמדי היה שותף לזכייה של פיינורד באליפות בעונת אחרי 19 שנים ופעמיים בגביע.
אל-איתיחאד
ב-9 ביולי 2018 אל-אחמדי חתם לשנתיים באל-איתיחאד מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית
בנעוריו, אל-אחמדי שיחק בנבחרות הצעירות של הולנד, אך בגיל 20 החליט לנצל את שורשיו המרוקאים ולייצג את נבחרת מרוקו ושיחק עם נבחרת מרוקו בכדורגל עד גיל 20 בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 שנערך בהולנד בשנת ואף הגיע עמה למקום הרביעי.
ב-11 בפברואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 0-0 נגד. ה-12 באוגוסט 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד. אל-אחמדי השתתף עם הנבחרת 3 פעמים בגביע אפריקה לאומות בשנים 2012, 2013 ו-2017.
תקנות קרלסבאד
תקנות קרלסבאד הן סדרה של תקנות ריאקציוניות הנוגעות למדינות הקונפדרציה הגרמנית, אשר תוקנו על ידי האספה הפדרלית הגרמנית (Bundesversammlung) ב-20 בספטמבר 1819 בהתכנסה בעיר הנופש קרלסבאד שבבוהמיה. תקנות אלו עסקו בפעילות נגד ארגוני הסטודנטים הליברליים, למען פיטורי פרופסורים ליברליים מהאוניברסיטאות ולמען הגברת הצנזורה על התקשורת. התקנות היוו את אחד משיאי הקונצרט האירופי (הרסטורציה האירופית).
תוכן התקנות
מטרניך והאספה הפדרלית השמרנית ראו ברעיונות הליברליים סכנה והגדירו אותם כדמגוגיה. על כן הוקמה ועדה מיוחדת שקיבלה תפקיד לתקן תקנות לשם מלחמה בדמגוגיה (Demagogenverfolgung). תקנות אלו התרכזו בהתקפה על אגודות הסטודנטים השונות, במדינות הגרמניות. אגודות אלו בוטלו ובאוניברסיטאות מונו מפקחים שתפקידם היה למנוע את הקמתן מחדש וכן לפטר פרופסורים שנחשדו כבעלי דעות ליברליות. נכפתה גם צנזורה נוקשה על העיתונות. התקנות החזיקו מעמד במשך 29 שנים ובוטלו רק לאחר מהפכת מרץ בגרמניה ב-2 באפריל 1848. בתקנות היו 10 סעיפים מסודרים לפי הנושאים: אוניברסיטאות, עיתונות ופיקוח. להלן הסעיפים:
לגבי האוניברסיטאות
1) בכל אוניברסיטה ימונה נציג מיוחד של שליט אותה מדינה, שיקבל הוראות וסמכויות מיוחדות ויתגורר בקרבת האוניברסיטה. תפקידו יהיה בתחום הביקורת והמשמעת, כמו פיקוח על רוח הדברים הנאמרים על ידי המרצים בשיעוריהם והרצאותיהם אך ללא התערבות בנושאים המדעיים או בשיטות ההוראה. הנציג ידאג שרוח השיעורים תהיה נכונה רעיונית, בהתחשב שלימודים אלו קובעים את דעתו העתידית של הסטודנט. הנציג יפקח על כל פעילויות הסטודנטים הקשורות בתחום השמירה על המוסר, על הסדר הטוב ועל הרכוש.
2) מדינות הקונפדרציה ישתפו פעולה ביניהן כדי להביא לפיטוריו והרחקתו מתחום מערכת החינוך של כל מורה אשר ינצל את השפעתו על רוחם של הצעירים כדי להפיץ דעות המסוכנות לסדר הציבורי ולמוסדות הממשל בהוכיחם, על ידי כך, את אי התאמתם לתפקיד הוראה. מורה מפוטר לא יוכל לעסוק יותר, בעתיד, במקצוע ההוראה במדינתו או במדינה אחרת של הקונפדרציה.
3) יש להפעיל באופן מוחלט את החוק האוסר חברות באגודות סתר או אגודות סטודנטים בתוך האוניברסיטאות. נציג המדינה יפקח על קיום תקנה זו. מדינות הקונפדרציה מתחייבות לא להעסיק בשום מישרה ציבורית את אלו שהפרו תקנה זו כך שהעונש שלהם יתבטא בפגיעה בקריירה המקצועית.
4) כפי שנקבע לגבי המורים, גם כל סטודנט מפר חוק שיודח עקב כך מהאוניברסיטה, לא יוכל להתקבל בעתיד לאוניברסיטה אחרת כל שהיא בתחום המדינות הגרמניות.
לגבי העיתונות
התקנות נוגעות לכל עיתון יומי או אחר, בעל תפוצה של למעלה מ-20 יחידות. הוצאתו לאור של עיתון תתאפשר רק באישור האספה הפדרלית הגרמנית. כדי למנוע משליטים ליברליים להרשות הפצת עיתונות חופשית יותר במדינתם, התקנות מעבירות את הפיקוח לאספה הפדרלית ולא לממשלי המדינות.
5) כל מדינה אחראית שהעיתונים המופצים בתחומה לא יפגעו בביטחון, בחוקה ובממשל המדינה.
7) כאשר נאסרת הוצאתו לאור של עיתון, נאסר גם על העורך שלו להוציא לאור כל עיתון אחר בתחום המדינות הגרמניות, למשך 5 שנים.
הוועדה החוקרת במיינץ
8) באופן מיידי, תוקם ועדה חוקרת מיוחדת האחראית כלפי האספה הפדרלית. ועדה זו תתמקם ותפעל במבצר הפדרלי של העיר מיינץ ותכלול שבעה חברים, כולל יושב ראש.
9) תפקיד הוועדה יהיה לבצע חקירות נרחבות ככל האפשר, בנוגע לשורשיו ומקורותיו של כל ארגון דמגוגי ושל כל פעילות מהפכנית המתכוונים לפעול נגד החוקה הקיימת ונגד השלום הפנימי של הקונפדרציה ושל כל מדינה ומדינה. יחקרו לעומק כל ראיה וכל חשד לפעילות חתרנית.
הערכה היסטורית
תקנות קרלסבאד נחשבות לאחד משיאי מדיניות הרסטורציה של מטרניך, מדיניות המכונה "שיטת מטרניך". מדיניות זו הביאה את מדינות גרמניה ובראשן אוסטריה ופרוסיה למעמד של מעצמת על, בראש המדינות האירופיות שלאחר קונגרס וינה. הסיסמה של קונגרס וינה הייתה: "יציבות, סמכות ולגיטימיות" (Stabilitat, Autoritat und Legitimitat) ומטרניך הצליח, אכן, לממש סיסמה זו. מצד שני, באותו הזמן, החלו להיווצר גם הסדקים הראשונים במסגרת שמטרניך יצר. סדקים אלו נגרמו על ידי: לאספה הפדרלית היה הרבה פחות כוח מאשר מטרניך קיווה וכוח זה הלך ופחת בהדרגה מול הכוח של ממשלי המדינות השונות. עם הזמן הכוח והחשיבות של האספה ירדו לשפל כה עמוק עד כדי שכאשר, לאחר מהפכת מרץ, ב-3 באפריל 1848 האספה הציעה למלך פרוסיה פרידריך וילהלם ה-4 לקבל מידם את כתר הרייך הגרמני, הוא סירב באומרו שאינו מוכן לקבל כתר מידם של "אופים וקצבים".
עקב חולשה זו, גם תקנות קרלסבאד לא בוצעו במלואן בכל המדינות. ארגוני סטודנטים המשיכו להתקיים בחלק מהמדינות והצנזורה הייתה פחות נוקשה מהמתוכנן.
הסוכנות לתיאום ביון לאומי (הפיליפינים)
הסוכנות לתיאום ביון לאומי של הפיליפינים (פיליפינית: Pambansang Sangay para sa Pagsasamang Kaalaman, בראשי תיבות PSPK) הוקמה ב-1949 כזרוע עיקרית של ממשלת הפיליפינים האחראית לאיסוף מודיעין וניתוח והיא מופקדת על מבצעים חשאיים. מוטו הארגון הוא: "ידע הוא ביטחון" (פיליפינית: Ang Karunungan ay Kaligtasan).
היסטוריה
הארגון הוקם ב-1949 על ידי נשיא הפיליפינים, אלפידיו קירינו, כארגון ביון לאומי. בספטמבר 1972, הנשיא פרדיננד מרקוס החליף את הארגון בארגון אחר, רשות המודיעין והביטחון הלאומית (NISA). הארגון תמך בנשיא מרקוס ופעל כנגד מתנגדיו, לאחר יציאת הנשיא מרקוס לגלות, הואשם הארגון בהפרת זכויות אדם.
ב-1987 הארגון הפך לסוכנות לתיאום ביון לאומי והתמזג עם הסוכנות לביטחון ומודיעין אזרחי.
מבנה
ב-2005 הוקמו מחלקת המודיעין הכלכלי והמחלקה לסיכול ריגול וחתרנות
מנכ"לים נודעים
פביאן וֵר היה ראש רשות המודיעין והביטחון הלאומית, בתקופת הנשיא מרקוס והוא הואשם בהפרת זכויות אדם, כשהנהיג את הרשות כסוכנות משטרה חשאית שביצעה מעקבים כנגד מתנגדי המשטר.
אלפרדו פילַר, היה מנכ"ל הארגון ולאחר מכן מונה לסגן הרמטכ"ל.
ויסנטה יוּמוּל, שהיה מנכ"ל ב-1986, לאחר פיטורי פביאן ור, פוטר אף הוא על ידי הנשיא הנכנס קורי אקינו.
פרשת האלכוהול המזויף (2018)
פרשת האלכוהול המזויף החלה בישראל בשנת 2018. לפחות 13 אנשים מתו לאחר ששתו משקאות אלכוהוליים מזויפים, ורבים אחרים התעוורו. האלכוהול במשקאות הכיל ריכוז גבוה של מתנול, שעלול לגרום להרעלת מתנול שיכולה לגרום לעיוורון ואף למוות.
השתלשלות הפרשה
ביולי 2018 פשטה המשטרה על מחסן במושב אחוזם שנמצא בבעלותו של פליקס סיבוני, אביה של מירי רגב, ושל אדם נוסף, והחרימה מתוכו 1,500 בקבוקי אלכוהול. בבדיקה שנערכה במשרד הבריאות נמצא בבקבוקים ריכוז גבוה מאוד של מתנול. נפתחו תיקים פליליים נגד סיבוני ונגד כמה בעלי מכולות שהפיצו את הבקבוקים המזויפים, בחשד לעבירות של חבלה ברשלנות, שימוש בחומר רעיל ומסוכן וגרימת מוות ברשלנות. סיבוני טען שהוא לא ידע מה מכילים המשקאות שמכר.
עד אוגוסט 2018 מתו שבעה בני אדם ושלושה התעוורו לגמרי לאחר שצרכו משקאות אלכוהוליים מזויפים.
בנובמבר 2018 נעצרו חמישה חשודים נוספים בהכנה ובאספקה של אלכוהול מזויף. באחד מבתי החשודים נמצא "סליק" ובו 24 חביות מתנול, ששימשו להכנת אלכוהול מזויף.
לפי דיווחי משרד הבריאות, עד אוגוסט 2019 מתו 13 ישראלים וחמישה התעוורו כתוצאה מהרעלת אלכוהול. ככל הנראה המספרים הללו נמוכים בהרבה מנתוני האמת, מפני שבתי חולים לא תמיד מתעדים את סיבת המוות כהרעלת אלכוהול.
מקרי המוות וההתעוורות התרחשו במקומות שונים בישראל, דבר המעיד על כך שהאלכוהול המזויף הופץ בתפוצה רחבה. המפיץ הראשי לא נתפס, ולא הוגשו כתבי אישום בפרשה.
תחנת ז'בוטינסקי
תחנת ז'בוטינסקי היא אחת מהתחנות של הקו האדום ברכבת הקלה בתל אביב. מיקומה ברחוב הרצל בבת ים.
מיקום
תחנת ז'בוטינסקי שוכנת במרכז העיר בת ים, ברובע צפון על פי תכנית חלוקת הרובעים בעיר.
התחנה ממוקמת במרחק הליכה מטיילת בת ים, שדרת העצמאות ומרחוב בלפור, שלאורכו עסקים וחנויות רבות ושירות תחבורה ציבורית לכל חלקי העיר.
ב-18 באוגוסט 2023, עם השקת הקו האדום, נפתחה התחנה לשימוש ציבור הנוסעים.
לוחמים (סדרת רשת)
בשנת 2021 הוכרזה הסדרה כמועמדת לפרס הפורום הדוקומנטרי בישראל בקטגוריה של סדרת רשת תיעודית.
בשנת 2022 זכתה הסדרה בפרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2021 בקטגוריה של סדרות רשת.
פדרציית הרכיבה הבין-לאומית
פדרציית הרכיבה הבין-לאומית (בצרפתית: Fédération Équestre Internationale, ראשי תיבות: FEI) היא פדרציית ספורט בין-לאומית האחראית על ענף הרכיבה התחרותית על סוסים. מטה הפדרציה שוכן בעיר לוזאן שבשווייץ. חלק מהקוד האתי של הפדרציה מגן על הסוסים מפני התעללות פיזית והזנחה.
כיום הפדרציה מפקחת על עשרה ענפי רכיבה. על שמונה מהם היא המארגנת של התחרויות: רכיבה אמנותית, מרוצי כרכרות, מרוץ סיבולת, איוונטינג, פרה־רכיבה , ריינינג, קפיצות ראווה ווולטינג. ושני ענפי ספורט נמצאים בפיקוחה אולם מאורגנות על ידי ארגונים ייעודיים: הורסבול וטנט פגינג.
לוחמים (סדרת רשת)
עונה שנייה
העונה השנייה החלה עם עליית הפרק הראשון לאתר יוטיוב ב-11 בנובמבר 2021. הפרק הפותח בעונה זו מתרחש בשיא מבצע שומר החומות, בו הלוחמים נמצאים בשלב האימון המתקדם בהכשרתם הצבאית: רן ואביתר נמצאים בעוטף עזה ועוסקים באבטחת צירים והגנת יישובים, יוסף נמצא בקורס נגמ"שי מרכבה (נמ"רים), בעוד בנדה מרותק בביתו שבנהורה בעקבות פריקת כתף טורדנית שמטילה ספק לגבי המשך שירותו כלוחם בסיירת גבעתי. בהמשך העונה נמצא שירותו הצבאי של בנדה תחת עננה כבדה בעקבות מצבה הרעוע של כתפו. בפרק השלישי והאחרון בעונה השנייה, עוברים הלוחמים טירונות יחידה ומסע כומתה, בשעה שבנדה ממשיך בשירות הקרבי על אף פציעתו בכתף.
עונה שלישית
ב-18 באוגוסט 2022 פורסם פרק הבכורה של העונה השלישית. בעונה זו מלווה צוות הסדרה את הלוחמים לאחר ההכשרה, כאשר אביתר ויוסף משרתים בקו המבצעי של גדוד רותם בעוד בנדה ורן נמצאים בהמשך המסלול של הסיירת.
פדרציית הרכיבה הבין-לאומית
היסטוריה
הפדרציה הוקמה ב-1921 לאחר איחוד הפדרציות הלאומיות של בלגיה, דנמרק, צרפת, איטליה, יפן, נורווגיה, שוודיה וארצות הברית, כיום מונה הפדרציה כ-134 איגודי ספורט לאומיים.
לוחמים (סדרת רשת)
משתתפים
הסדרה עוקבת אחרי ארבעה חיילים, שאותרו בידי הפקת הסדרה בסיוע יחידת דובר צה"ל כבר בהיותם מועמדים לשירות ביטחון:
פדרציית הרכיבה הבין-לאומית
תחרויות
הפדרציה אחראית על תחרויות הרכיבה במשחקים האולימפיים מאולימפיאדת סטוקהולם (1912), בתחרות זו מתחרים בשלושה ענפים: רכיבה אמנותית, איוונטינג וקפיצות ראווה. כמו כן אחראית על התחרויות במשחקים הפאראלימפיים החל משנת 1996.
הפדרציה מארגנת מדי ארבע שנים את תחרות הרכיבה העולמית החל מ-1990, שמהווה את תחרות הרכיבה המרכזית בעולם. בנוסף מארגנת הפדרציה סבבי תחרויות שנתיים בכל מהענפים.
יחסי יפן–ניגריה
יחסי יפן–ניגריה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין יפן לבין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה.
יחסים כלכליים
בשנת 2015, שוויו של הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-99,000 מיליון ין. במהלך הוועידה השנתית להתפתחות היחסים עם היבשת האפריקאית, הוקם הארגון "המועצה להקמת עסקים יפניים–ניגרים". בשל גודלו של התמ"ג בניגריה ותעשיית הנפט המתפתחת, כמה חברות יפניות התעניינו בהשקעה בניגריה כמרכז סחר אסטרטגי עבור יפן באפריקה ככלל ובמערב אפריקה בפרט.
ניגרים ביפן
על פי הלשכה המרכזית הניגרית לסטטיסטיקה, ביפן חיים למעלה מ-2,700 אזרחי ניגריה. רובם מתגוררים בבירה טוקיו ובעיר קיוטו.
מבצר קמניץ-פודולסקי
לפי התיעוד ההיסטורי, מבצר קמניץ-פודולסקי מתוארך לתחילת המאה ה-14, אם כי עדויות ארכאולוגיות מאוחרות מצאו ראיות לפעילות אדם באזור כבר במאה ה-11 או ה-12.
המבצר שוכן על ראשו של חצי אי שנחצב על ידי נהר סמוטריץ', ומהווה מערכת הגנה טבעית עבור העיר העתיקה של קמניץ-פודולסקי. המבצר מגן על הגשר שחוצה את הנהר, עובר מעל הקניון שיוצר הנהר, ומחבר את העיר העתיקה עם האזורים סביבה.
מיקומה האסטרטגי של הטירה על צומת דרכים הפכה אותה ליעד מרכזי עבור פולשים, שהרסו, בנו ושיפצו חלקים מהטירה בהתאם לצרכיהם, ובכך הוסיפו לגיוון הארכיטקטוני הרב-תרבותי שלה. בייחוד, המתחם שמכיל את העיר העתיקה בוצר על ידי המלך קז'ימייז' הרביעי, המבצר העתיק נבנה מחדש על ידי המלכים זיגמונט הראשון וסטפאן באטורי, והמבצר החדש נוסד על ידי המלכים זיגמונט השלישי וולדיסלאב הרביעי. חרף השינויים הארכיטקטוניים וההנדסיים הרבים שבוצעו במבנה המבצר המקורי, הוא מהווה את אחד מהמבנים הימי-בנימיים היחידים באוקראינה ששמורים היטב, באופן יחסי.
יחד עם העיר העתיקה של קמניץ-פודולסקי, המבצר הוא חלק מהשמורה הלאומית ההיסטורית-ארכיטקטונית "קאמיאנץ" ומהפארק הסביבתי הלאומי "פודילסקי טוורטי", ונכלל ברשימת "שבעת פלאי אוקראינה". כיום, המבצר הוא נקודת הציון הידועה ביותר של העיר, ומהווה אטרקציה תיירותית אזורית ולאומית.
ייסוד המבצר והיסטוריה מוקדמת
מסורתית, ייסוד מבצר קמניץ-פודולסקי מתוארך למחצית השנייה של המאה ה-14, מאחר שהתעודות ההיסטוריות הראשונות של המבצר מתוארכות למחצית המאה ה-14, עת רוב השטחים המערביים של רוס של קייב היו תחת שליטת הדוכסות הגדולה של ליטא. במסמך היסטורי שכתב הנסיך יורי קוריאטוביץ' מ-1374, למשל, מוזכר כי זכויות מגדבורג הוענקו לעיר קמניץ במבצר. חפירות ארכאולוגיות שבוצעו במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 מעלות כי ייתכן שהטירה נוסדה אף קודם לכן, בסוף המאה ה-12 או בתחילת המאה ה-13. כמו כן, מהתיעוד והממצאים ההיסטוריים והארכאולוגיים עולה בבירור כי התקיימה מצודה באזור במהלך קיומה של הנסיכות הסלאבית מזרחית רוס של קייב, אך לא באותו האתר של המבצר הנוכחי. ככל הנראה, הייתה זו מצודת עץ.
המבצר אמנם התיישן לאורך הזמן, אך נותר חיוני להגנה של קמניץ ודרכי המסחר הסמוכות לה; כפועל יוצא, הוויווד של קרקוב, ספיטק ממלצין, שיפץ את המבצר והפך אותו למודרני יותר במפנה המאה ה-15. הוא שיפץ את המגדלים הישנים של המבצר, והוסיף עוד עשרה מגדלים חדשים. לאחר עוד 150 שנה, הטירה שופצה שוב על ידי המהנדס הצבאי והאדריכל היאוב ברטפוס (Hiob Bretfus). הוא בנה מגדלים מערביים ומזרחיים חדשים, את החומה המזרחית וחלל תת-קרקעי, כמו גם שערים ודיור לקהילת הסטרוסטה, המושלים המקומיים.
התקפות מתמשכות בידי פולשים
במהלך התקופה שבין מחצית המאה ה-14 עד למחצית המאה ה-15, מיקומו של מבצר קמניץ-פודולסקי היה על אחת החזיתות המרכזיות של האיחוד הפולני-ליטאי. מ-1434 עד לסיפוחו על ידי האימפריה הרוסית ב-1793, המבצר שיחק תפקיד מרכזי בהגנה מפני פלישות של קוזאקים, עות'מאנים וטטארים; בין המאה ה-15 ל-17, המבצר הותקף בידי אורדות טטריות כ-51 פעמים. הפלישות הטטאריות של 1448, 1451, 1509, ו-1528, כמו גם המצור העות'מאני של 1533, הסבו נזק הן למבצר והן לעיר, אך כולן נהדפו בהצלחה.
הטירה מילאה תפקיד חשוב גם במהלך מרד חמלניצקי בין 1648 ו-1654, התקוממות של הקוזאקים והצמיתים האוקראיניים בהנהגת בוגדן חמלניצקי כנגד שלטון האיחוד הפולני-ליטאי, ונועד לסלק את האצולה, את החוכרים היהודים ששירתו אותה ואת הכנסייה הקתולית הרומית מאוקראינה. במהלך המרד, נערך מצור על המבצר על ידי קוזאקים מקומיים ומורדים שהנהיג מקסים קריבונוס, אך הוא כשל. ב-1651, המבצר היה נתונה למצור נוסף של קוזאקים שהנהיג ההטמן איוואן בוהון, אך התקפת נגד פולנית בלתי צפויה שהנהיגו המפקדים אלכסנדרנקה וצ'וויקה שחררה את המצור וחידשה את הנוכחות הפולנית באזור. ב-1652, צבא של 60,000 לוחמים, בהנהגת חמלינצקי עצמו, השיבה את המבצר לידיים קוזאקיות. שנה לאחר מכן, נערכה עוד התקפה על המבצר, הפעם על ידי אורדה בת 40,000 לוחמים טטארים מחצי האי קרים.
בראשית אוגוסט 1672, כוח בן 30,000 לוחמים בהנהגת הסולטאן מהמט הרביעי, יחד עם כוח נוסף בן 40,000 קוזאקים וטטארים שהנהיג ההטמן פטרו דורושנקו ערך מצור על הטירה. לאחר משא ומתן, החליטו מנהיגי העיר להיכנע, והשליטה על המצודה עברה לרשות העות'מאניים ב-18 באוגוסט. כאות מחאה, מפקד המצודה מיכאל וולודיווסקי (Michał Wołodyjowski) ורב-סרן הייקינג (Major Hejking) פוצצו את אבק השריפה שנותר בטירה, מה שהוביל למותם יחד עם עוד 800 מגינים. כ-27 שנה לאחר המתקפה, המצודה שימשה כבסיס לשלטון העות'מאני בפודוליה. ב-1699, שבה השליטה הפולנית לאזור בעקבות הסכם קרלוביץ, עקב ויתורה של האימפריה העות'מאנית על המשך שלטונה בו.
ממבצר לבית כלא
החל מתחילת המאה ה-18, מבצר קמניץ-פודולסקי איבד את תפקידו ההגנתי, ושימש יותר ככלא צבאי מאשר כאמצעי לביצור. מספר רב של אנשים הוצאו להורג או נכלאו בו, בהם סטארשינים (פקידים) קוזאקים, היידמקים, ואף נכלא בכלא למספר חודשים יורש הכתר הפולני סטניסלאב פוניאטובסקי שנחטף לכלא בהיותו בן 3 בלבד בהוראה של יוזף פוטוצקי, מושל קייב, שהתנגד לתמיכתו של אביו, סטניסלב פוניאטובסקי, במלך אוגוסט השלישי.
מ-1816 עד ל-1914, המצודה הפכה מכלא צבאי לכלא לבעלי חוב, עבריינים ואסירים פוליטיים. ב-1831, הפילולוג, המילונאי והסופר הרוסי ולדימיר דאל עבד במצודה, ובאותן הזמן כתב מילון של השפה הרוסית. המבצר היה מרכזה של התנועה האנטי-פיאודלית בפודוליה במהלך המאה ה-19, שהונהגה על ידי הפרש לוחם מלחמת 1812 אוסטים קרמליוק, כיום נחשב באוקראינה לגיבור לאומי. קרמליוק עצמו נכלא במבצר שלוש פעמים.
מוזיאון ושמורה
לאחר סדרת שינויים פוליטיים עקב מהפכת 1905, המפלגות והארגונים הפוליטיים הפכו לחוקיים ברחבי האימפריה הרוסית. ב-1906, כ-67 ארגונים פוליטיים היו מבוססים במבצר. ביניהם היה עיתון מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית, שענה לשם "איסקרה" (ניצוץ). צו שהנפיק הסובנארקום של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית ב-1928 הכריז על קומפלקס מבצר קמינץ-פודולסקי כשמורה היסטורית-תרבותית. בסוף שנות ה-30, היו תוכניות להפיכת המבצר למוזיאון, והחלו עבודות שיפוץ במקום ב-1937. בין אטרקציות המוזיאון הייתה סצנה בה מתואר קרמליוק כלוא במבצר במגדל האפיפיור שבמבצר, שם אכן נכלא. מספר המבקרים במבצר הגיע בשנות ה-30 של המאה ה-20 לכדי 300,000 בשנה.
ב-2004, שמורת "קמניץ" שודרגה לכדי מחוז שימור לאומי. ב-21 באוגוסט 2007, המתחם הוכרז כאחד משבעת פלאי אוקראינה כשזכה במקום השלישי בתחרות ארצית. סופה קשה ב-1 באוגוסט 2011 הרסה חלקית את המגדל המערבי החדש.
אדריכלות
מבצר קמניץ-פודולסקי משטח עשוי אבן גיר, מוקף בקניון נהר הסמוטריץ'. כתוצאה מכך, יסודותיו עשויים מאבן גיר, כמו גם מלבנים ואבנים מקומיות ומיובאות. ואכן, שמה של הטירה מגיע מהשורש "קמין", מהמילה הסלבית ל"אבן". שני החלקים המרכזיים של המבצר, "המבצר הישן" (באוקראינית: Старий замок) ו"המבצר החדש" (באוקראינית: Новий замок) נבנו במהלך תקופות שונות. המבצר הגן על הדרך מהעיר העתיקה של קמינץ-פודולסקי מפני התקפות וחיילי אויב. המבצר החדש הוקם במהלך השיפוצים המאוחרים הרבים של המבצר; מטרתו הייתה לספק הגנה מחילות השדה של האויב ותוכנן כך שיתמוך בהמצאות צבאיות חדשות דאז, כמו תותחי ארטילריה לטווח רחוק.
שנים עשר המגדלים
כמתחם ביצורי חשוב וגדול, היו במבצר קמניץ-פודולסקי 12 מגדלים, חלקים נוספו בשיפוצים המאוחרים למודרניזציה של המבצר. חלק מהמגדלים היו בחצי האי בו שוכן המבצר הראשי; חלקם היו במדורונות התלולים סביב נהר הסמוטריץ'; וחלקם באזורים נוספים, מחוץ לחומות המזרחיות ובקצה המערבי של גשר המבצר. מבין המגדלים, רק מעט נותרו ללא פגע כיום. 12 המגדלים היו:
החומות לביצור המתחם
חומותיו של מבצר קמניץ-פודולסקי חולקו לשלושה מדורים או טרסות: צפונית, דרומית, ומזרחית.
חומות הטרסה הצפונית (באורך 336 מטרים בערך) הגנו על כלל החצר הפנימית. חומות החצר הצפון-מערביות תחמו את המבצר העתיק, וסיומן היה בין המגדל היומי למגדל רוז'נקה. אלו זוג חומות מקבילות, שכוללות את המגדל המערבי הפשוט, שרידי המגדל השחור, ומחסן נשקים בן שתי קומות. החומה העתיקה מבין השתיים מתוארכת לתחילת המאה ה-12. מחסן נשק נוסף ממוקם בחומות המזרחיות. הכניסה למבצר בחומות המזרחיות ידועה כ"שער המבצר החדש", והיו עוד שני שערים, האחד בחומות הצפוניות, "שער המבצר הישן", והשני, "שער השדה", שחיבר את מגדל המים עם יתר המבצר. לאורכן של החומות הצפוניות היה באסטיון כחלק ממערך ההגנה. הוא נבנה בשנת 1790, ממש לפני החלוקה השנייה של פולין. המבצר החדש תוכנן בצורת קרן ומוקם מערבית למתחם המבצר החדש.
בית הספר התעשייתי המקצועי של קמניץ-פודולסקי חקר את חומות המבצר. הם גילו אזור של חול טובעני בצד הדרך על יד ה"פודזאמצה", או התת-מבצר, שכונה של העיר, ששנהה קודם לכן ערער חלקית את החומות התומכות של המבצר. החול הטובעני הביא לחשיפת חומות היסוד של המבצר, בעומק של קצת מעל 5 מטרים. חומות היסוד נבנו מאבן גיר ויצרו קניון לאורכו של העמק בו הנהר. חפירה נוספת הצביעה על כך שהחומות נמשכו מערבה, מהמבצר הישן לבאסטיונים של הטירה החדשה. תשתיות התמיכה של המבצר הישן נמצאו אף הם בתעלה. בדרום החומה נמצא פתח ברוחב 2.5 מטר וגובה 5 מטר, שלפי ההשערה הוזרמו דרכו מים.
החומות הצפון-מערביות המשומרות כעת בגובה 13.7 מטר מחוץ למבצר, ובגובה 5.7 מטר מחצרו. כתוצאה מהשיפוצים והשינויים הרבים שנעשו במבצר, עומקן של החומות השתנה לאורך המאות: בימי הביניים הוא היה 1.45 מטר, במאות ה-14 וה-15 היה 2.2 מטר, והגיע לממוצע של 4 מטר לאחר השיפוץ שנערך במאות ה-16 וה-17.
גשר המבצר
כתוצאה ממיקומו הייחודי של המבצר על חצי אי, גשר המבצר (באוקראינית: Замковий міст) שימש כחיבור התחבורתי לעיר העתיקה של קמניץ-פודולסקי. הגשר נחשב כהישג אדריכלי מרשים מימי הביניים. אורכו הוא 88 מטר. בתחילתו, רוחבו הוא 8.5 מטר, ובסיומו, רוחבו מצטמצם ל-6.5 מטר. גובה הגשר הוא 27 מטר בכניסה אליו, ויורד ל-17 מטר בקצהו השני. בתחילתה של המאה ה-15, נבנה מגדל שער מעוגל בקצה המבצר שליד הגשר; גובהו של הגשר, יחד עם המגדל, היה שקול ל-8 קומות בבניין מודרני. במהלך המצור הפולני הכושל על העיר ב-1687, גשר המבצר נבנה מחדש ובוצר בידי הטורקים, מה שנתן לו את השם "הגשר הטורקי" (באוקראינית: Турецький міст), וכך הוא נקרא עד היום. חזית האבן של הגשר הייתה במצב גרוע מ-1841 עד לסוף המאה ה-19. מחסור בעבודות שימור, ורעידת אדמה ב-1986, הוסיפה למצבה הרע. ב-2000, קרן המונומנטים העולמית כללה את גשר המבצר ברשימת המונומטים בסיכון שלה לשנת 2000.
מורשת
מבצר קמניץ-פודולסקי הוא האטרקציה הבולטת ביותר בעיר. מבקרים בו תיירים רבים מרחבי אוקראינה והעולם. לאורך השנים, נוצרו אגדות שונות סביב המבצר. לפי אחת מהן, כאשר הסולטאן העות'מאני עות'מאן השני הגיע לקמניץ ב-1621 בכדי לכבוש אותה, הוא התרשם מכוחה ומהביצורים שבה ושאל "מי בנה את העיר הגדולה הזו?". על כך השיבו לו, "אלוהים עצמו". לאחר שעות'מאן נכשל בכיבוש המבצר, הוא השיב "אז תנו לאלוהים לקחת את העיר בעצמו". אגדה מקומית נוספת מספרת כי אוצר של מטבעות זהב עות'מאניים (סולטאני) קבור בנהר הסמוטריץ', וכי תעלה באורך 20 ק"מ מובילה למצודת חוטין ממבצר קמניץ-פודולסקי.
המצור העות'מאני על המבצר מ-1672 מתואר בנובלה ההיסטורית "אש בערבה", שכתב ב-1888 הסופר הפולני חתן פרס נובל לספרות הנריק סנקביץ'. המבצר מופיע גם במטבע זיכרון המתאר "מצודה עתיקה על נהר הדניסטר" שהנפיק הבנק המרכזי של טרנסניסטריה.
הפארק הפרובינציאלי הר אסיניבוין
הפארק הפרובינציאלי הר אסיניבוין (באנגלית: Mount Assiniboine Provincial Park) הוא פארק לאומי בפרובינציה הקנדית קולומביה הבריטית סמוך לגבולה עם פרובינציית אלברטה. הפארק ממוקם סביב הר אסיניבוין - הר דמוי-פירמידה השוכן על קו פרשת המים של אמריקה, אחד מקצות בסיס הפירמידה הוא הצומת שבו נפגשים הפארק הלאומי באנף בגבול המזרחי של הפארק והפארק הלאומי קוטניי בגבול המערבי. הגבול המערבי של הפארק שוכן מעל הנחלים דיר ואקסטנשן שמוצאים בקוטניי, וזורמים אל נהר מיצ'ל.
תיאור הפארק
גובהו של ההר 3,168 מטרים והוא מתנשא לגובה של 1,525 מטרים מעל אגם מגוג.
היסטוריה
בפארק נצפו 93 מינים של עופות, ובהם מינים אחדים של עורביים ופרושיים. הפארק הוא גם בית גידול עבור בעלי חיים נוספים כגון אייל פרדי שחור-זנב, אייל קורא, אייל קנדי, דוב שחור, דוב גריזלי, כבש גדול-קרניים ועז הרים. לעיתים נדירות ניתן לצפות גם בגירית, גרגרן, דלק, זאב מצוי וזאב ערבות.
אין כבישים המובילים אל הפארק, והדרכים היחידות להגיע אליו הן בטיסת מסוק או דרך שביל טיולים באורך 27 קילומטרים.
פנינה רינצלר
פנינה רינצלר (8 ביולי 1979 – 7 באוקטובר 2022) הייתה מנהלת אמנותית, מחזאית, שחקנית, במאית, זמרת, משוררת ומטפלת בפסיכודרמה ישראלית; זוכת פרס שח"ם על קידום החברה הישראלית באמצעות אומנות המשחק.
ביוגרפיה
נולדה וגדלה בירושלים למשפחה דתית ובגיל 15 חזרה בשאלה. מגיל צעיר שרה וניגנה בלהקות נוער מקומיות. בהמשך, שיחקה בתיאטרון הקרון הירושלמי. בגיל 18 עברה להתגורר בתל אביב.
את שירותה הצבאי עשתה כמורה חיילת לקליטת עלייה וכזמרת בלהקת היחידה. למדה משחק בבית הספר "הדרך" ותיאטרון אלטרנטיבי בשלומי. בהמשך, השלימה בהצטיינות תואר ראשון בתיאטרון טיפולי ותואר שני בפסיכודרמה באוניברסיטת חיפה. השתלמה ב"מרכז גרוטובסקי" עם אנסמבל תיאטרון "אודין".
במשך חמש עשרה שנה, הופיעה כליצנית רפואית בבתי חולים ובמקלטים בזמני מלחמה. הייתה מטפלת בפסיכודרמה בבתי ספר ובתיכונים בלוד.
בשנת 2019 יצא לאור ספר שירים שכתבה, "שלושים רגעים שותקים" בהוצאת "פרדס".
משחק, בימוי, יצירה וניהול אומנותי
יצירותיה הראשונות של רינצלר נולדו במהלך לימודיה במסגרות השונות והן נובעות מתוך חומרים אישיים, המציגים אמירה פוליטית-חברתית נוקבת. חלקן יצרה לבדה וחלקן במסגרת ניהול קבוצות תיאטרון ופסטיבלים.
"המרכז לתיאטרון לוד"
בשנת 2014, לאחר עשיה תיאטרונית ייחודית בתל אביב ובמרכזי תיאטרון הפרינג' הצפוניים יותר, החליטה פנינה רינצלר להקים את "המרכז לתיאטרון לוד" אותו ניהלה עד פטירתה, תוך שהיא מפתחת שפה תיאטרונית ייחודית דרך מחקר ותיאטרון פיזי.
השחקנים בהובלתה של רינצלר מייצרים יצירות בעלות משמעות, כאשר הנושאים נובעים מתוך חומרי הגלם המצויים בעיר. את הקבוצות הקהילתיות אותן הם מנחים, הקימה פנינה בתחילת הדרך, גם כן בהתנדבות, מתוך אהבת היצירה, תחושת השליחות והרצון להשפיע תרבותית בתוך קהילה. על מנת לתווך את אמנות המשחק גם לתושבים שאינם מורגלים להיכנס לאולמות, כחלק מתהליך היצירה, מוציאה פנינה את שחקני האנסמבל לרחוב, למפגש עם הקהילה, להתנסות בחומרים שייכנסו לאחר מכן לאולם. מאז שהוקם, העלה אנסמבל השחקנים, בה וממנה החוצה, תשע הפקות מקור בעלות תוכן חברתי, שמשכו אל העיר קהלים מכל הארץ. וכך, בשנים האחרונות, הפך "מרכז לתיאטרון לוד", למוסד מרכזי ומוכר בעיר הזוכה להכרה בפועלו גם מחוצה לה:
פטירתה
רינצלר נפטרה ב-7 באוקטובר 2022, בגיל 43, כתוצאה מקוליטיס שהסתבך ממחלת הסרטן. הותירה אחריה בן.
Live at Last
Live at Last הוא אלבום DVD של הזמרת האמריקאית אנסטסיה, אשר יצא ב-27 במרץ 2006 על ידי אפיק מיוזיק וידאו. האלבום כולל צילומים של קטעים מתוך סיבוב ההופעות הראשון שלה Live at Last tour, אשר התרחשו בברלין שבגרמניה בתאריכים 24 ו-26 באוקטובר 2004. כל השירים שבוצעו בהופעות נכללים ב-DVD מלבד השיר "One Day in Your Life" אותו שרה הזמרת ביחד עם הקהל בסגנון של תחרות. בנוסף האלבום גם מכיל מהדורה מורחבת הכוללת קליפים וקטעים של מאחורי הקלעים.
1972 בארצות הברית
1972 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 196 שנה מיום היווסדה.
דפיברוטייד
דפיברוטייד (defibrotide) המשווק בשם המסחרי דפיטליו (defitelio), הוא תערובת של אוליגונוקליאוטידים חד-גדיליים שהופקו מרירית המעי בחזירים.
דפיברוטייד משמש לטיפול במחלה חסימתית של ורידי הכבד באנשים שעברו השתלת מח עצם, עם הגבלות שונות על השימוש בארצות הברית ובאירופה. התרופה פועלת על ידי הגנה על התאים המצפים את כלי הדם, ומונעת פקקת; מנגנון הפעולה של התרופה אינו מובן היטב.
קיים סיכון משמעותי לדימום במוח, בעיניים, בריאות, במערכת העיכול, במערכת השתן ובאף. קיימים אנשים בעלי תגובות רגישות-יתר.
התרופה אושרה לשיווק באירופה ב-2013 ובארצות הברית ב-2016, תאריך הכללה בסל הבריאות בישראל הוא 15 בינואר 2015
שימושים רפואיים
דפיברוטייד משמש לטיפול במחלה חסימתית של ורידי הכבד, באנשים שעברו השתלת מח עצם, עם הגבלות שונות בארצות הברית ובאירופה. עם זאת, החל מ-2016 לא בוצעו ניסויים אקראיים מבוקרי-אינבו, תוך שימוש בתרופה.
התרופה ניתנת באמצעות עירוי תוך ורידי, אצל הרופא או במרפאה.
התרופה אינה מיועדת לנשים בהיריון ואין להיכנס להיריון בעת קבלת התרופה; התרופה לא נבחנה אצל נשים בהיריון, אך במינונים נורמליים, התרופה גרמה להפלה המוליטית בחולדות. בכל מקרה יש להיוועץ עם הרופא המטפל.
התוויות נגד
השימוש בדפיברוטייד עבור אנשים שכבר נוטלים נוגדי-קרישה מסוכן ושימוש בתרופות אחרות המשפיעות על צימות טסיות דם, כמו תרופות אנטי-דלקתיות שאינן סטרואידים (NSAIDs), צריך להיעשות בזהירות. אין להשתמש בדפיברוטייד באנשים המתקשים לשמור על לחץ דם יציב.
תופעות לוואי
תופעות לוואי אחרות כללו שלשול, דימום באף, אלח דם, מחלת השתל כנגד המאכסן ודלקת ריאות.
כימיה
דפיברוטייד הוא תערובת של אוליגונוקליאוטידים חד-גדיליים. השם הכימי הוא מלח נתרן של polydeoxyribonucleotide. דפיברוטייד מופק מרירית המעי של חזירים.
מעמד רגולטורי
דפיברוטייד אושר לשיווק באירופה ב-2013, לטיפול במחלה חסימתית של ורידי הכבד, באנשים שעברו השתלת מח עצם. חברת ג'נטיום (Gentium) פיתחה את התרופה.
בסוף אותה שנה, רכשה חברת ג'אז פרמסוטיקלס את חברת ג'נטיום. בחודש מרץ 2016, אישר מינהל המזון והתרופות (FDA) האמריקאי את התרופה להתוויה דומה.
התרופה בישראל
התרופה דפיטליו מאושרת לשיווק בישראל, בצורת תמיסה מרוכזת להכנת תמיסה לעירוי, ומיועדת לטיפול במחלה חסימתית של ורידי הכבד (VOD) הידועה גם כתסמונת חסימתית סינוסואידלית (SOS), במסגרת טיפול השתלת תאי גזע המטופויאטיים (HSCT). התרופה מותווית למבוגרים, למתבגרים, לילדים ולתינוקות מעל גיל של חודש אחד. התרופה כלולה בסל הבריאות.
בנג'מין פיצפטריק
בנג'מין פיצפטריק (באנגלית: Benjamin Fitzpatrick; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאלבמה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אלבמה ה-11 בשנים 1841–1845 וכסנאטור מטעמה בשנים 1848–1849 ובשנים 1853–1861.
ראשית חייו
בנג'מין פיצפטריק נולד במחוז גרין שבג'ורג'יה. כשהיה בן שבע הוא התייתם מהוריו ונלקח לאחותו, סליה פיצפטריק בולדוין, שהתגוררה באלבמה. פיצפטריק סייע לאחיו לנהל את קרקעותיהם שעל גדות נהר אלבמה, ושימש כסגן השריף הראשון של מחוז אוטאוגה. הוא עבד במשרד עורכי הדין של נימרוד א. בנסון, ולאחר מכן למד משפטים וב-1821 התקבל ללשכת עורכי הדין, והחל לעסוק במקצוע במונטגומרי. בשנים 1822–1823 הוא שימש כעורך דין בבית המשפט של מונטגומרי. ב-1829 הוא עבר לחוותו שבמחוז אוטאוגה.
מושל אלבמה
בשנים 1841–1845 כיהן פיצפטריק כמושל אלבמה ה-11. במהלך תקופת כהונת קודמו בתפקיד, ארתור באגבי, סבלה ארצות הברית מהשפל הכלכלי שכונה. באגבי נקט בצעדים לסייע לבנקים של מדינתו, אך בית המחוקקים המדינתי דחה את רוב הצעדים. כל הבנקים במדינה נסגרו על ידי פיצפטריק.
סנאטור
ב-1848 נבחר פיצפטריק לסנאט של ארצות הברית כדי לאייש את המושב שהתפנה עקב פטירתו של דיקסון הול לואיס, וכיהן בסנאט שנה.
הוא נבחר שוב לסנאט בינואר 1853 כדי לאייש את המושב שהתפנה בשל התפטרותו של ויליאם רופוס קינג שנבחר כסגן נשיא ארצות הברית. בדצמבר אותה שנה הוא נבחר לסנאט בזכות עצמו. הוא שימש כיושב ראש הוועדה לפיקוח על הדפסות החוקים וועדת ניסוח החוקים. ב-1855 היה אמור בית המחוקקים של אלבמה לבחור לו יורש, אך הדבר לא עלה בידו והוא המשיך לכהן בסנאט. בשנים 1857–1860 הוא כיהן פעמיים כנשיא הזמני של הסנאט של ארצות הברית.
ב-1860 הוצגה שמו של פיצפטריק כמועמד המפלגה הדמוקרטית למשרת סגן נשיא ארצות הברית. מועמדתו הוצגה על ידי חברי האגף במפלגה שהציגו את מועמדותו של סטיבן דאגלס מאילינוי לנשיאות. על אף זאת, סירב פיצפטריק לקבל את המינוי, ובסופו של דבר נבחר כמועמד המפלגה לתפקיד הרשל וספסיאן ג'ונסון מג'ורג'יה. בינואר 1861 פרש פיצפטריק מהסנאט עקב פרישתה של מדינתו מהאיחוד.
שנותיו האחרונות
פיצפטריק לא מילא תפקיד משמעותי בפוליטיקה של הקונפדרציה, אם כי הוא שימש כנשיא ועידת החוקה של אלבמה שהתקיימה ב-1865.
בנג'מין פיצפטריק נפטר בחוותו שליד ויטמקה, אלבמה, ב-21 בנובמבר 1869, בגיל 67. הוא נטמן בבית הקברות אוקווד שבמונטגומרי.
הדיוויזיה ה-117 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-117 (בגרמנית: 117. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
בן בוטבול
בן בוטבול (נולד ב-22 במאי 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בהפועל שמשון אשקלון מליגה ג'.
קריירה
בוטבול החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מ.ס. אשדוד, וב-23 בספטמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–1 להכח עמידר רמת גן במסגרת גביע הטוטו. ב-2 במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בהפסד 0–3 לבני יהודה תל אביב. בעונת 2010/2011 צורף בוטבול באופן קבוע לסגל הקבוצה הבוגרת ושותף ב-14 משחקי ליגה, ברובם עלה כמחליף. ב-26 בנובמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–0 נגד הפועל באר שבע. בסך הכל ערך 25 הופעות ליגה בעונת 2011/2012 והיה שותף להעפלה של הקבוצה לפלייאוף העליון. בעונת 2012/2013 ערך 21 הופעות בליגת העל.
ב-17 בספטמבר 2013 הושאל בוטבול להפועל ירושלים מהליגה הלאומית עד לסיום העונה. ב-23 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–1 נגד מכבי יבנה. ב-6 בדצמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הפועל ירושלים, בתיקו 1–1 נגד מכבי נתניה, ואת העונה הוא סיים עם שני שערים ב-26 הופעות ליגה.
בקיץ חזר בוטבול לליגת העל כאשר הצטרף להפועל עכו בהשאלה עד לסיום העונה. לאחר שלא מצא את מקומו בקבוצה ולא שותף במשחקיה, בינואר חתם במכבי הרצליה עד לסיום העונה.
ב-3 בספטמבר 2015 שוחרר בוטבול ממועדון ספורט אשדוד וחתם במכבי שעריים מליגה א' דרום. בוטבול היה שותף לחזרה של המועדון לליגה הלאומית אחרי 23 שנים בליגות הנמוכות. בעונת 2016/2017 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו של הלאומית.
ב-18 ביולי 2017 חתם בוטבול במ.ס. דימונה מליגה א' דרום, וב-18 בנובמבר 2017 עבר למ.ס. כפר קאסם מאותה הליגה.
ב-29 במאי 2018 חתם בוטבול בקבוצת הפועל אשדוד מליגה א'.
ב-16 ביולי 2019 חתם בוטבול במכבי עירוני שדרות מליגה ב'.
ב-27 בנובמבר 2019 חזר לליגה א' כאשר חתם במכבי עירוני אשדוד.
ב-2 ביולי 2020, בוטבול חתם בעירוני כסייפה, אך כעבור זמן קצר הצטרף לבית"ר אשדוד.
בקיץ 2021 חתם במ.ס. רמלה. במהלך העונה חתם בהפועל קריית אונו. באוגוסט 2022 חתם בהפועל שמשון אשקלון מליגה ג'.
חיים אישיים
ב-20 באוגוסט 2014 התחתן בוטבול עם אדווה פרג.
יחסי ניו זילנד–סן מרינו
יחסי ניו זילנד–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ניו זילנד לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
טקס פרסי לורנס אוליבייה 2016
טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 2016 נערך ב-3 באפריל 2016 בבית האופרה המלכותית שבלונדון. את הטקס הנחה מייקל בול. קטעים נבחרים מהטקס שודרו בטלוויזיה בערוץ ITV.
זוכים ומועמדים
שמות המועמדים הוכרזו ב-29 בפברואר 2016.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות
ההפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים:
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
יחסי אוסטריה–קוסטה ריקה
יחסי אוסטריה–קוסטה ריקה הם יחסי החוץ בין אוסטריה וקוסטה ריקה.
היסטוריה
היחסים הקונסולריים בין קוסטה ריקה לאוסטריה החלו בשנת 1871 עם מינוי קונסול כללי של האימפריה האוסטרו-הונגרית בסן חוסה, ויחסים דיפלומטיים בשנת 1873, על ידי הסמכת השגריר של קוסטה ריקה בברלין במקביל גם עבור וינה.
הפקולטה להנדסת חשמל (הטכניון)
הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים ע"ש אנדרו וארנה ויטרבי של הטכניון בחיפה נוסדה בשנת 1947, והיא עוסקת בהכשרה של מהנדסי חשמל. דיקנית הפקולטה, נכון ל-2022, היא פרופ' עדית קידר.
היסטוריה
בשנת 1938 ייסד פרנץ אולנדורף את המחלקה להנדסת חשמל, לימים הדקאן הראשון של הפקולטה. הפקולטה הוקמה בשנת 1947, לאחר שתחום הנדסת החשמל פוצל מהפקולטה לטכנולוגיה.
הפקולטה כיום
הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים היא הגדולה בטכניון. לומדים בה כיום כ-2100 סטודנטים לתואר ראשון ועוד כ-800 לתואר שני ולדוקטורט.
הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים בטכניון נחשבת למגוונת ביותר מבחינת תחומי המחקר והלימוד. לפקולטה יש למעלה מ-15,000 בוגרים, ובהם כ-70% מהמנכ"לים והסמנכ"לים לפיתוח.
הפקולטה פועלת בארבעה בניינים ובניין חמישי החל להבנות ב-2019, צפוי להסתיים בשנת 2023.
בנייני הפקולטה:
בניין פישבך: בין השנים 1952–1983 שימש בניין פישבך, על חמש הקומות שלו ושטח של 12,000 מ"ר, כמבנה היחיד לפקולטה.
כיום, הבניין כולל אולמות הרצאות, כיתות לימוד, אודיטוריום, משרדי צוות, חוות מחשבים, מרכזי מחקר וסדנאות.
ההתפתחות האחרונה בבניין זה היא המעבדות של מחקר ביולוגי רשת, חלק מהמרכז הבינתחומי "Lorry I. Lokey" המארח חוקרים מארבע מחלקות.
בבניין שלוש עבודות קיר גדולות של האמן שלום סבא שנעשו בשנים 1955–1957: שני ציורי פרסקו בנושא "הבריחה מהטבע" ו"אילוף הטבע" (בגודל 8 מ"ר כל אחד) בבניין עצמו ועבודת מוזאיקה "השומר" (בגודל 28 מ"ר) בפטיו.
הבניין, שבו החלה את דרכה גם הפקולטה למדעי המחשב, מוגדר כיום כמבנה לשימור.
בניין בלה מאייר: בניין שני נוסף בשנת 1983. הבניין התנשא לגובה 10 קומות עד שנת 2004, אז נוספו 2 קומות נוספות, בשטח כולל של 15,000 מ"ר.
בבניין זה נמצאים משרד הדיקן, משרדי המזכירויות, חוות מחשבים, מתחמי למידה, הספרייה המרכזית של הפקולטה, מעבדות, ושני אודיטוריומים. בבניין זה מתקיימים האירועים המרכזיים של הפקולטה.
בניין וולפסון: בשנת 1988 נבנה בניין וולפסון לאירוח המרכז למיקרו-ננו אלקטרוניקה. גובהו ארבע קומות ומשתרע על שטח כולל של 2300 מ"ר, כולל מעבדות וחדרים נקיים ברמה בינלאומית.
בניין על שם משה ושרה זיסאפל: נוסד בשנת 2007, בזכות תרומה של בוגרי הפקולטה, יהודה וזוהר זיסאפל, הבניין הוא מרכז מיקרו-ננו אלקטרוניקה.
החל משנת 2015 נקראת הפקולטה על שמם של פרופ' אנדרו ויטרבי ורעייתו המנוחה ארנה לאחר שתרם לפקודת הפקולטה 50 מיליון דולר תחת השגחתו של פרופ' אריאל אורדע, דקאן הפקולטה להנדסת חשמל באותה העת.
במאי 2021 שינתה הפקולטה את שמה ל "הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים".
הפקולטה להנדסת חשמל בטכניון תיקרא מעתה “הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים ע”ש אנדרו וארנה ויטרבי”. תוספת המונח “מחשבים” מבטא תהליך ממושך של התרחבות תחום הנדסת החשמל הקלאסי לתחומים נוספים רבים ומגוונים הקשורים להנדסת מחשבים.
חיים שמואל הכהן קונורטי
ביוגרפיה
בטבריה לקח חלק בשיקום הריסות העיר לאחר רעידת האדמה שהתרחשה בה בשנת 1837, והקים את המבנה שעל קבר רבי מאיר בעל הנס. בשנת 1839 (ה'תקצ"ט) הקים בטבריה מתחם שבו ייסד את בית הכנסת "מדרש חשמ"ך" (ראשי תיבות של שמו) שכונה גם בית הכנסת הסניור.
בחודש אוקטובר 1840 (תשרי ה'תר"א) יצא כשד"ר לטורקיה עבור קופת רבי מאיר בעל הנס בטבריה, ועבור שיקום מבני העיר שנפגעו ברעידת האדמה שפקדה אותה. בשנת 1844 (ה'תר"ד) יצא שוב בשליחות לטורקיה וביקר גם בסלוניקי. משם המשיך לאיטליה וטריאסטה, שם השפיע על נדבנים לתרום כסף לייסוד ישיבה בטבריה.
כשחזר לטבריה הקים במתחם בית הכנסת שלו את ישיבת "מדרש שמואל" שהייתה השנייה בגודלה בעיר, וכן מקווה לטבילה. במסעותיו אסף אלפי כתבי יד וספרים נדירים ועתיקים, והקים במתחם ספרייה גדולה.
הלך לעולמו ב-9 בספטמבר 1873 (י"ז באלול ה'תרל"ג), ונקבר בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה.
בתו היחידה אסתר שרה נישאה לרב המקובל יעקב שאלתיאל ניניו, מחבר הספרים "אמת ליעקב" ו"זרע יעקב". נינו היה הרב חיים אלחדיף, ששימש כחכם באשי בטבריה, ומנהל ישיבת רבי מאיר בעל הנס בעיר. בן נינו היה זאכי אלחדיף וצאצא נוסף שלו היה הרב שלמה ילוז.
הפדרציה הבין-לאומית לרכב
הפדרציה הבין-לאומית לרכב (בצרפתית: Fédération Internationale de l'Automobile, בראשי תיבות: FIA) היא פדרציית ספורט בינלאומית המנהלת את מרבית פעילות ענף הספורט המוטורי ברחבי העולם. בנוסף, מקדמת הפדרציה פעילויות להעלאת רמת הבטיחות בדרכים במדינות שונות. הפדרציה הוקמה ב-20 ביוני 1904 בשם "האיגוד הבינלאומי של מועדוני הרכב המוכרים" (באנגלית: International Association of Recognized Automobile Clubs, בראשי תיבות: AIACR). לאחר סיום מלחמת העולם השנייה שינתה הפדרציה את שמה לשם הנוכחי.
הפדרציה מאגדת 246 ארגונים מ-145 מדינות שונות. מטה הפדרציה שוכן סמוך לכיכר הקונקורד בפריז, צרפת. נשיא האגודה הוא מוחמד בן סוליים, המכהן בתפקיד מאז שנת 2022.
האליפויות הבולטות עליהן מפקחת ומאשרת הפדרציה הן הפורמולה 1, אליפות העולם במרוצי סיבולת ואליפות העולם בראלי ומספר אליפויות שונות של רכבי ספורט וטורינג. בנוסף, הפדרציה יחד עם הפדרציה הבינלאומית לאופנועים (FIM) מפקחות ומאשרות על הניסיונות לקבוע שיאי מהירות בנהיגה. הוועד האולימפי הבינלאומי הכיר בפדרציה באופן זמני בשנת 2011. שנתיים לאחר מכן הפכה ההכרה לקבועה.
היסטוריה
האיגוד הבינלאומי של מועדוני הרכב המוכרים (באנגלית: International Association of Recognized Automobile Clubs, בראשי תיבות: AIACR) הוקם ב-20 ביוני 1904 בפריז כאיגוד של מועדוני רכבי מכל רחבי צרפת. מטרת האיגוד הייתה לייצג את האינטרסים של בעלי הרכבים ובנוסף לפקח על סצנת הספורט המוטורי הבינלאומי. בשנת 1922 הוקמה ועדת הספורט הבינלאומית (Commission Sportive Internationale) שתפקידה לקבוע תקנות לקיום מרוצי גרנד פרי בינלאומיים. אליפות אירופה התקיימה לראשונה בשנת 1931 ותואר האליפות ניתן לנהג שהשיג את התוצאות הטובות ביותר במספר מרוצים נבחרים. עם חידוש מרוצי המכוניות לאחר מלחמת העולם השנייה שונה שמה של הפדרציה לפדרציה הבינלאומית לרכב (בצרפתית: Fédération Internationale de l'Automobile, בראשי תיבות: FIA). באותה תקופה נוצרו קטגוריות מרוצים חדשות ביניהן הפורמולה 1 המתקיימת מאז שנת 1950. אליפות העולם למכוניות ספורט נוסדה בשנת 1953. ועדת הספורט הבינלאומית קבעה את הכללים לקיום התחרויות, אך האחריות על קבלת המתמודדים, תשלום הפרסים וקיום האירועים הוטלה על מארגני המרוצים. בפורמולה 1 הדבר הוביל למתח בין הקבוצות, שהקימו את איגוד יצרני הפורמולה 1 (באנגלית: Formula One Constructors Association, בראשי תיבות: FOCA) ובין הפדרציה וועדת הספורט. איגוד היצרנים בהנהגת ברני אקלסטון החל לקחת אחריות על היבטים מסוימים ולהכתיב למארגני המרוצים תנאים משלהם כולל תנאי סף להשתתפות של קבוצות ואופן חלוקת הפרסים הכספיים. בניסיון להגן על סמכות הפדרציה החליט פול אלפונס פון מטרניך-וינבורג, נשיא הפדרציה, למנות את ז'אן-מארי בלסטרה לראש ועדת הספורט. בלסטרה ביצע רפורמה והקים במקום הוועדה את הפדרציה הבינלאומית לספורט מוטורי (בצרפתית: Fédération Internationale du Sport Automobile, בראשי תיבות: FISA).