cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זהרני
מבצע צלצל
ביולי 1981, בעקבות ההסלמה בדרום לבנון ביולי 1981, שכללה, בין היתר, הפצצות כבדות של חיל האוויר הישראלי על ביירות ועל דרום לבנון, כולל פגיעה בגשרים על הליטני והזהרני וכולל הפגזת מסוף הדלק בנמל הזהרני על ידי אוניות חיל הים הישראלי, שנענו בירי קטיושות נוסף לנהריה ולאצבע הגליל, ביצעו כוחות צה"ל פשיטה מדרום ל"מזרעת-אל-מצילה", כחמישה קילומטרים דרומית לשפך הזהרני. הפשיטה כונתה "מבצע צלצל". יעד הפשיטה היה מפקדת מחבלים מארגון החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית של אחמד ג'יבריל, אשר כלל מספר מבנים, אוהל ועמדות אש ואויש על ידי כחמישה עשר מחבלים שהיו אמונים על הפעלת מחסום בציר נבטיה-זהרני. את הפעולה ביצעו כוחות מחטיבת הצנחנים.
מלחמת שלום הגליל
בתוכניות המוקדמות לפני תחילת מבצע שלום הגליל, לפני הצגת תוכנית אורנים גדול, נקבע הזהרני כקו הסופי אליו אמורים להגיע כוחות צה"ל בגזרה המערבית כדי להרחיק את המחבלים מקו הגבול ישראל-לבנון. חלק מתוכנית המתקפה של צה"ל הייתה נחיתה של כוח יבשתי במעגן הזהרני. בלילה שבין 6 ו-7 ביוני 1982, הוחלפה נקודת הנחיתה אל שפך נהר האוואלי שמצפון לצידון. בספינת הפיקוד, אח"י גאולה, שנמצאה במרחק לא רב מהחוף נמצאו מפקד הכוח היבשתי, מפקד הכוח הימי, מש"ט 13, מש"ט הסטי"לים ומש"ט הצוללות. למפקד האוגדה לא הייתה הערכה מדויקת לעצמת התנגדות המחבלים. וביציאה לים עדיין לא נקבע האם הנחיתה תתבצע מדרום לצידון או מצפון לה. החוף מדרום לצידון קרוב יותר והכוח נערך אליו. בחוף זה נתוני הנחיתה היו קשים ולדעת חלק מהמפקדים בלתי אפשריים. כאשר הוברר שההתקדמות ביבשה טובה והנחיתה נדרשת להיעשות מצפון לצידון הוחלט להחליף את חוף הנחיתה ולא לנחות בשפך הזהרני.
SOS (שיר של אינדילה)
וידאו קליפ
את הווידאו קליפ תיארה אינדילה כ-"ווידאו קליפ רגוע, שמתאר שלווה ורוגע, ובאותו זמן משדר אות מצוקה כשם הסינגל". אינדילה אמרה מילים נוספות על הסינגל ועל הסינגלים האחרים מן האלבום בשני ראיונות שסיפקה למעריציה ולמבקריה. תחילה, ניתן לראות בווידאו קליפ בקבוק זכוכית עם מכתב בתוכו נסחף אל החוף. אינדילה מוצאת את הבקבוק ומתחילה לשיר. לאורך כל הקליפ ניתן לראות אנשים רבים, שככל הנראה זועקים לעזרה בלי היכולת לדבר. את אינדילה ניתן לראות על כביש מהיר שומם, כשבידה לב אדום וגדול, שעליו רשומות האותיות S.O.S, כשם השיר. משמע אינדילה גם כן זועקת לעזרה, ותוך כדי מראה את אהבתה. לאורך כל הווידאו קליפ ניתן לראות את אינדילה בחוף ים לנגד השקיעה, בשדות ירוקים, ובמקומות שלווים עם עצמה. בסוף הקליפ מופרחים לאוויר בלונים צהובים עם פרצוף מחייך עליהם, ולאחר מכן ניתן לראות שלט חרוך, שעליו רשום "Love Story", עם חץ לצד שמאל. משמע, החץ מצביע על הסינגל האחרון מן האלבום, ומראה שהיא עתידה להוציא לו ווידאו קליפ שימשיך את הווידאו קליפ לסינגל הזה. וכך היה.
זהרני
מלחמת שלום הגליל
בתקופת שהיית צה"ל בדרום לבנון עד הנסיגה ב-1985 לרצועת הביטחון, היו הכבישים של צור-צידון, (החוצה את הזהרני בסמוך לצומת הזהרני) וא-נבטיה-זהרני כבישים שבהם אירעו פיגועים רבים כנגד כוחות צה"ל.
SOS (שיר של אינדילה)
מיקומי שיא
הסינגל זכה להצלחה נאה ברחבי העולם כאשר הצליח להיכנס לארבעה מצעדים שונים.
חפץ (מחזה)
רקע
בתחילת שנת 1972 עודד קוטלר, המנהל האמנותי של תיאטרון חיפה, נסע לתל אביב כדי לשוחח עם המחזאי והבמאי חנוך לוין. באותה עת לוין היה במאי מנודה עקב המהומה שנוצרה לאחר שהעלה את "מלכת אמבטיה". הוא חי בתנאי עוני, ואף תיאטרון לא היה מעוניין ביצירותיו.
קוטלר החליט להעלות בתיאטרון חיפה מחזה של לוין, על אף התנגדות הוועדה האמנותית של התיאטרון, שחששה שאירוע כזה ירתיע את המנויים. החששות התבדו, וההצגה זכתה להצלחה.
תקציר העלילה
המחזה מתחיל שבועיים לפני חתונתם של פּוגרָא ווַרשביָאק. הוריה של פוגרא, טיגלך וכלמנסע, יוצאים לבקר את בתם וארוסה. חפץ, לא יוצלח, קרוב משפחה רחוק שלהם, מתגורר בביתם זה 17 שנה. חפץ נעלב מאוד מכך שהודיעו לו על החתונה זמן קצר מראש ובדרך אגב ומציק להם. בתגובה, טיגלך (שמצידו מושפל על ידי אשתו ובתו), יוזם מחזה קומי שבו הוא וכלמנסע מציגים בפניו את סיפור חייו בצורה קומית, ובו חפץ מוצג כדמות נלעגת. פעם הוא מוצג כמציצן שמנסה להציץ לכלמנסע העירומה דרך חור המנעול ופעם אחרת מציגים אותו כמי שלא נוקף אצבע כשאימו על ערש דווי. חפץ בייאושו מחליט לקפוץ מהגג ביום חתונתה של פוגרא.
פוגרא מתייחסת בהתנשאות אל הוריה ואל בעלה ורשביאק המתרפס אליה ומעריצה בצורה עיוורת. כל הדמויות לועגות לחפץ ומשפילות אותו, למעט חנה צ'רליץ' המלצרית בבית הקפה. חפץ מזמין את חבריו וקרוביו לצפות בהתאבדותו. אדש-ברדש, חברו של חפץ, היפוכונדר החדור רחמים עצמיים, מבקש את ידה של חנה המלצרית לאחר התלבטויות רבות, וזו נענית מיד. אך לבסוף היא חוזרת בה מההחלטה להינשא, כשהיא נוכחת לדעת עד כמה הוא מעורר רחמים.
חפץ מצפה שיניאו אותו מהתאבדותו, אולם להפך, כולם מעודדים אותו לכך. וכשמגיע הרגע להתאבד, הוא אינו מוצא אומץ לכך ומתחרט, אבל פוגרא הנוכחת במקום דוחפת אותו מהגג.
הצלחת המחזה
המחזה זיכה את לוין בפרס נשיא המדינה לספרות לשנת תשל"ב; אולם לוין סירב לקבל את הפרס מידי הנשיא זלמן שזר, וכתב לו: "לאחר פרסום ברבים על מורת-רוחך מהענקת הפרס על שמך עבור המחזה "חפץ"... כפי שנמסר, נעוצה הסיבה בהצגתי הקודמת "מלכת אמבטיה". לפיכך, אני רואה לי לכבוד לשחרר אותך ממעמד הפגישה עמי ומוותר על הפרס". המחזה נכלל בתוכנית הלימודים הישראלית בספרות עברית וכללית של משרד החינוך לחטיבה העליונה.
חפץ בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי
1. תיאטרון חיפה – הצגת בכורה: מרץ 1972 2. תיאטרון הקאמרי - הצגת בכורה: 3 באוגוסט 1996 3. תיאטרון הבימה - הצגת בכורה: 14 בינואר 2023
Swalla
Swalla (בעברית: סוואלה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר האמריקאי ג'ייסון דירולו, בשיתוף הזמר האמריקאי טיי דולה סיין והראפרית הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-24 בפברואר 2017, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר, כסינגל שלא מתוך אלבום.
רקע וכתיבה
באוגוסט 2016, בסרטון שהעלה דירולו לרשת החברתית אינסטגרם, חשף דירולו חלק מהשיר, והודיע על כך שהסינגל יצא באופן רשמי ב-2 בינואר 2017. בסופו של דבר, נדחתה יציאת השיר ל-24 בפברואר.
השיר נכתב על ידי ג'ייסון דירולו, ניקי מינאז', טיי דולה סיין, ריקי ריד, לאנץ'-מאני לויס, ג'ייקוב קשר, אול' דירטי באסטרד וריזה, והופק על ידי ריקי ריד. השיר הוא בסגנון הדאנסהול. הפזמון החוזר של השיר כולל אזכור לשירו של הראפר אול' דירטי באסטרד, "Shimmy Shimmy Ya", בשל כך, קיבל הראפר קרדיט כתיבה על השיר.
וידאו קליפ
ווידאו קליפ הנלווה לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של דירולו ב-24 בפברואר 2017, בסמוך לצאתו של הסינגל עצמו. ב-17 במרץ הועלה גם הווידאו קליפ הרשמי שצולם לשיר. נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הווידאו קליפ הרשמי עומד על כ-1.4 מיליארד צפיות.
גרייס מידס
קורות חיים
מידס נולדה בקיוקוק (Keokuk) איווה, ארצות הברית ב-1886. היא בתם ויליאם גונסון מידס וקייט פרנסיסקו הגני מידס. באמצע שנות השמונים של המאה העשרים עברה עם משפחתה לקנזס, שם עבד אביה כאיש עסקים והיה בעל השפעה רבה בעיר.
היא למדה תואר ראשון ושני בזואולוגיה באוניברסיטת קנזס, ואת לימודי הדוקטורט השלימה במכללת ברין מאר שבפנסילבניה בשנת 1916.
לאחר שקיבלה את הדוקטורט שלה, מידס לימדה זואולוגיה במכללת ואסר, ובהמשך שימשה כעוזרת פרופסור לפיזיולוגיה עד שנת 1922. בין השנים 1922–1924 שימשה כפרופסורית חברה לפיזיולוגיה במכללת ולסלי.
את הגילוי המשמעותי שלה-ההפרעה המטבולית Tyrosinosis, היא גילתה וחקרה במסגרת עבודה באוניברסיטה לרפואה במינסוטה, שם עבדה בין השנים 1924–1932. בין השנים 1932–1960 עבדה במכון למחקר הרפואי לאנקנאו שבפילדלפיה, פנסילבניה, שם שימשה כחברת סגל מחקרי ובהמשך כחברת סגל בכירה.
לאחר פרישתה לגמלאות חידשה מידס את עבודתה בנושא Tyrosinosis, במכון המחקר "פלס" באוניברסיטת טמפל. שם, היא חיברה יחד עם עמיתה סטנלי ריימן ספר בשם Normal Growth and Cancer" (1963)".
מחקרה
בשנת 1932 מידס מונתה לראש המחלקה לכימיה מטבולית במכון לנקנאו למחקר רפואי בפילדלפיה, שם התמחתה במטבוליזם של גופרית וחומצות שומן. היא גילתה הפרעה מטבולית חדשה והעניקה לה את השם Tyrosinosis. אף על פי ששנים לאחר מחקרה התגלה שהמכניזם שזיהתה אינו מדויק, שיטות הבדיקה שלה נותרו מודל שימושי לחוקרים הבוחנים את ההפרעה הידועה כיום בתור "Tyrosinemia".
בטירוזינמיה, בגוף יש חוסר באנזים Fumarylacetoacetate Hydrolase (FAH) שמשמש לפירוק הטירוזין שנמצא ברוב החלבונים. אצל אנשים הסובלים מטירוזינמיה פירוק החלבון הוא חלקי, ותוצרי פירוק רעילים וחריגים של טירוזין מצטברים בגופם. הצטברות זו גורמת לפגיעה הדרגתית בעיקר בכבד, ששם תהליך הפירוק המרכזי של הטירוזין מתרחש.
ישנם שלושה סוגים להפרעה, Tyrosinemia I Tyrosinemia II ו-Tyrosinemia III. הם מובדלים לפי הסימפטומים והסיבה הגנטית שגרמה להתרחשותם.
הטיפול בטירוזינמיה הוא שילוב של תזונה דלת חלבון ותרופה בשם Nitisinone. ניטיסינון מונע הצטברות של מוצרי פירוק רעילים. על החולים להימנע מבשרים, מוצרי חלב ומזונות עשירים בחלבון כגון אגוזים ושעועית.
פרסים
בשנת 1955 גרייס מאי מידס זכתה במדליית Garvan-Olin על תגליותיה. באותה שנה זכתה בתואר אחת מחמשת הבוגרים הנכבדים של אוניברסיטת קנזס.
בראשוב (מחוז)
מחוז בראשוב (ברומנית: Județul Brașov, בהונגרית: Brassó megye ובגרמנית: Kreis Kronstadt) הוא מחוז במרכז רומניה, בדרום-מזרח טרנסילבניה, הכולל את החבלים ההיסטוריים "ברסה" "פגראש" וחלק מ"אדמת המלך" או "הכיסאות הסקסוניים" של טרנסילבניה. המחוז הוקם לאחרונה בשם זה בשנת 1968 על ידי משטר ניקולאיה צ'אושסקו תוך כדי הארגון מחדש של פרובינציית בראשוב על נפותיה - בראשוב, רופיה ופגראש. לפני כן היה שטח המחוז הנוכחי חלק מפרובינציית סטלין, אחר כך בראשוב, חלק ממחוז בראשוב (בין המלחמות), מחוז פגראש (בין המלחמות) ומחוז טרנבה מארה (בין המלחמות). בימי ממלכת הונגריה לפני מלחמת העולם הראשונה: שטחו השתייך למחוז בראשו, מחוז פוגרש, בעבר הרחוק - הכיסא צ'ינקו, חבל ברסה (בורצנלנד), והכיסא רופיה. בירת המחוז והמרכז הכלכלי, התרבותי והחינוכי של המחוז היא העיר בראשוב. המחוז בראשוב גובל בצפון עם המחוזות מורש והרגיטה, במזרח עם המחוז קובאסנה, בדרום עם המחוזות פרחובה, דמבוביצה וארג'ש ובמערב עם מחוז סיביו.
היסטוריה
נמצאו עקבות לנוכחות האדם בשטחי המחוז החל מהשנים 60,000–40,000 לפנה"ס. הוקמו בו התיישבויות של בני אדם ללא הפסקה בעידן האבן הקדום, בעידן הנאוליתי, עידן הברונזה ועידן הברזל. נתגלו ביישובים אלה כלי חרס, כלי נשק מחומרים שונים, מטבעות, חפצי קישוט, כלי חקלאות ומלאכות.
המים
הנהר העיקרי הוא האולט החוצה את המחוז לאורך 210 ק"מ בצפון ובמערב. האולט מקבל באזור הזה מספר יובלים: באראולט, ורגיש, אייטה, הומורודול וק (הומורוד הישן), ואליה מארה, ראול נגרו, טימיש (אולט), ברסה, גימבשל, שינקה, נטוטו, סמבטה, וולקניצה, סבש, בריבוי, בריאזה, וישטיה ורודבאב. מבין המים העומדים יש לציין האגמים הקרחוניים של הרי פגראש (אגם אורליה, אגם פודראגול) וכן אגמים מלאכותיים המספקים מי שתייה ליישובים.
שטח
שטח המחוז הוא בסך הכל 5,363 קמ"ר.
צורות הנוף
התבליט הגאוגרפי מתאפיין במגוון גבהים העולים מצפון אל הדרום. בצפון נמצאות בקעת פגראש ובקעת בראשוב, המופרדות זו מזו על ידי הרי פרשאן (Munții Perșani) הנמוכים, ובצפון-מערב המחוז נמצא חלק מרמת הטרנאבות. דרומה מתרומם המדרון הצפוני של הרי פגראש עם פסגות העולות בכמה מקומות מעל 2,000 מ', אחר כך הרי בוצ'ג', הרי פיאטרה קראיולוי, המסיב פוסטווארו, פיאטרה מארה, הרי צ'וקאש וחלק מהרי אנטרוסורה בוזאולוי.
חבל הברסה (בורצנלנד)
נמצא בדרום ובמרכז המחוז, גבולותיו הם אפאטה בצפון, בראן בדרום-מערב, פרז'מר במזרח, ובראשוב במרכזו.
חבל פגראש
חבל זה שוכן במערב המחוז וגובל בצפון עם הנהר אולט ובדרום עם הרי פגראש. בירתו הוא העיר פגראש.
האקלים
אקלים המחוז הוא ממוזג-יבשתי, ביתר דיוק, עם גוון של מעבר בין האקלים הממוזג מסוג אוקיאני לזה הממוזג יבשתי; יותר לח וקריר באזורים ההרריים, ועם משקעים מצומצמים יותר וטמרפרטורות ירודות קלות באזורים הנמוכים יותר. על פסגת אומול נרשמת הטמפרטורה הממוצעת השנתית הנמוכה ביותר (C° 2.6−). הטמפרטורה המיקטית בכל הזמנים נרשמה ביישוב בוד ב-25 בינואר 1942 (C° 38.5−), והטמפרטורה המרבית בכל הזמנים נרשמה בקיץ של שנת 1951 ביישוב סצ'לה (C° 39.5). הרוחות המערביות מביאות גשמים והרוחות מצפון ומצפון-מזרח תורמות לשמירת מזג האוויר הנאה.
החי
עולם החי במחוז בראשוב מגוון מאוד הודות לריבוי הביוטיפים שבעמק נהר האולט ועד לפסגות ההרים. בביצות האיטרופיות הרמן, וביישוב פרז'מר בחבל הברסה יכולים לפגוש מינים רבים ומעניינים, שאריות של קרחונים, אקוסיסטמות קסרופיטיות שעל גבעת טמפה או גבעת המבצר למפש, חיים מינים רבים של צרעות איכנאומונידיות. מי ההר והמישור מאוכלסים במינים מרובים של דגים (דגי שמך, תימאלוס, ברבינים ממשפחת הקרפיונים וכו') ובאקוסיסטמות הלחות מאוד, וביערות יש שפע דו-חיים, זוחלים, ציפורים כמו עקב מכנסיים, עקב חורף, חסידוה לבנה, חסידה שחורה, בז מצוי, זרון, חוגלה אפורה, עיט, שכווי ענק, חופמי האבנים ויונקים כמו צפיר האלפים, הדוב, איילים, סוס הבר ושונר.
דמוגרפיה
ב-21 באוקטובר 2011 מנתה אוכלוסיית המחוז 549,217 תושבים והצפיפות שלה הייתה 100/קמ"ר.
התפתחות מספר התושבים במהלך השנים כולל במחוז בראשוב הישן (בממלכת הונגריה ובממלכת רומניה): בשנת 2000 מתוך 628,643 תושבים 307,151 היו ממין זכר ו-321,482 ממין נקבה. בסביבה עירונית חיו 75,6% ובסביבה הכפרית 24,4%. לפי קבוצות גיל התחלקו התושבים לקטגוריות הבאות: בין 0–14 שנים 17,1%, בין 15–59 שנים 67,3% ומעל 60 שנים 15,6%.
הרכב אתני ודתי
באופן מסורתי התושבים הרומנים מתרכזים במערב ובדרום-מערב המחוז, ההונגרים חיים יותר בחלק המזרחי של המחוז והגרמנים חיים בצפון המחוז ומסביב לבראשוב. מבחינה אתנית הרכב האוכלוסייה היה כדלהלן:
ההרכב לפי שפות אם בשנת 2011 היה כדלהלן:
לפי המפקד משנת 1920 במחוז בראשוב הקודם חיו אז 101,053 תושבים, (צפיפות:68/קמ"ר) ומתוכם: בשנת 1930 מספר התושבים היה 168,125, מתוכם:
ההרכב מבחינה דתית היה:
בשנת 1930 תושבי הערים במחוז היו 59,232, מתוכם: לפי השפה: לפי דת:
רומנים
למשך תקופה ארוכה התנהלו הרומנים או הוולאכים באזור לפי "חוק האדמה" או "המשפט העתיק של הוולאכים" (בלטינית - Jus valahicum antiqua lex). חבל פגראש היה במאות 14–15 אחוזה בחסות נסיכות ולאכיה, עם זכויות לגביית מכסים עוד מן המאה ה-13. בסביבות 1290 צבא רומני שיצא מפגראש בראשות השליט החצי-אגדי נגרו וודה הגיע לחבל ארג'ש בעיר קמפולונג מוסצ'ל והקים את יסודות נסיכות ולאכיה. במאות ה-18–19 עלה מספר הסוחרים הרומנים במיוחד ברובע שקיי בבראשוב. לאותו רובע נפלטו בויארים רומנים מהנסיכויות מולדובה ווולאכיה, שחלקם נותרו לגור בבראשוב.
גרמנים (סקסונים טרנסילבנים)
התיישבות ה"סקסונים" בדרום-מזרח ודרום טרנסילבניה החלה באמצע המאה ה-12 ביוזמתו של מלך הונגריה גזה השני. מלכתחילה נועדו המתיישבים הגרמנים להגן על גבול הממלכה ההונגרית. בין המתיישבים עד סוף המאה ה-13 נמנו גרמנים מחבל הריין (ריינלנד), לורנה, לוקסמבורג, כמו כן היו ביניהם ולונים ופלמים. חלק מהם היו חברי המסדר הטבטוני שהתיישבו באזור בראשוב, שנודע כחבל ברסה (בורצנלנד). המתיישבים האלה יושבו על אדמות המלך וזכו בזכויות מיוחדות. שטח הטריטוריה בה התנחלו הגרמנים בדרום טרנסילבניה היה כ־30,000 קילומטרים רבועים. ב-1224 העניק המלך ההונגרי אנדראש השני לסקסונים הטרנסילבנים כתב זכויות בו ניתנה להם אוטונומיה מנהלית, טריטוריאלית ודתית. בשלהי המאה ה-15 נוצר ממשל של הסקסונים הטרנסילבנים שנקרא "האוניברסיטה הסקסונית" (Universitas saxonum) שנועדה לנהל את ענייניהם הפנימיים ולייצג אותם בדיאטה של טרנסילבניה. שנים לאחר התיישבותם והתבססותם באזור צברו הסקסונים כוח רב למדי; עדות לכך ניתן לראות בכהונתו של סמואל ברוקנטל כמושל טרנסילבניה. קרונשטאדט, הידועה בהונגרית כ"בראשו" ברומנית כ"בראשוב" הייתה עיר "סקוסונית" ראשית. בשנת 1876 פוזרה "האוניברסיטה הסקסונית" על ידי השלטון האוסטרו-הונגרי שהקים את המחוז בראשו, חלק מממלכת הונגריה. הסקסונים הטרנסילבנים השתלבו בחיי המדינה ההונגרית ואחרי שנת 1918 של ממלכת רומניה. בשנות ה-1930–1940 נמשכו רבים מהם על ידי התעמולה והאידאולוגיה הנאצית. אחרי שנת 1944 כשנכבש האזור על ידי הצבא הסובייטי, ויחד איתו הצבא הרומני שהפך בשנה האחרונה של המלחמה לבן בריתם של הסובייטים, אלפי סקסונים טרנסילבנים נשלחו למחנות עבודה בברית המועצות למשך כמה שנים. בימי שלטונו של ניקולאיה צ'אושסקו בשנות ה-1970–1980 ואחרי נפילת השלטון הקומוניסטי ב-1989 רוב האוכלוסייה הסקסונית טרנסילבנית היגרה למולדת ההיסטורית, גרמניה המערבית, אחר כך לגרמניה המאוחדת מחדש.
צוענים
הצוענים או בני רומה הגיעו לחבל טרנסילבניה ככל הנראה במאות 13–14. בשנת 1416 קיים תיעוד על נוכחותם בבראשוב: מסמך שבו התושבים הוזמנו לתרום כסף ומזון עבור "אדון אמאוס ממצרים ומאה ועשרים מלוויו". בטרנסילבניה, על אף מעמדם הנמוך מאוד, לא היו הצוענים עבדים כמו בנסיכויות ולאכיה ומולדובה. בימי הביניים נקראו ראשי הצוענים "אגרגיוס" בלטינית. בימי הקיסרית מריה תרזה ננקטו בממלכת הונגריה הכפופה להבסבורגים, צעדים להטמעתם בכוח. במהלך הזמן חלק גדול מהצוענים היו באזור דוברי הונגרית או רומנית והתנצרו בהתאם לשאר התושבים. הצוענים חיים בערים בראשוב ופגראש ובמספר כפרים רבים במחוז. בפגראש גרים בשכונת קומבינאט בקרבת המפעל הכימי לשעבר ובשכונות אחרות. בשולי העיר סצ'לה נמצאת השכונה הצוענית הגדולה ברומניה - גרצ'ן, עם 7,000 צוענים בשנת 2011, (לפי הערכות אחרות - 14,000). 77% מתוכם מצהירים את עצמם "רומנים", 5.7% "בני רומה", 15.6% - "ציגנים" ו-0.9% - הונגרים. קהילות צועניות חשובות חיות גם בערים קולדיה ורופיה, ביישובים צ'ינקו, הומורוד, בודילה, טליו, ליסה, ראקוש, טרלונג'ן, מאייראש וכו'. בימי משטר אנטונסקו אלפי צוענים גורשו לטרנסניסטריה שם חלקם נספו מטיפוס ומתנאי מחיה קשים. השלטון הקומוניסטי לא מיעט להזכיר את קיומם בתקשורת. אחרי מהפכת 1989 גברה המודעות לבעיותיהם בתור הקהילה האתנית הענייה ביותר במדינה, עם רמה גבוהה של אנאלפביתיות, קשיים בשילובם במוסדות החינוך ובתעסוקה, חוסר מים זורמים וחשמל בהרבה מבתיהם, היתקלותם בדחייה ובאפליה ("אנטיציגניזם") על רקע צבע עורם, מוצאם ותדמיתם וכו'. הצוענים מיוצגים במידה רבה על ידי "מפלגת הרומים - פרו-אירופה" שחברים שלה נבחרו במועצות היישובים פגראש, צ'ינקו, הומורוד, בודילה, ליסה וראקוש. במחוז בראשוב פועלת סוכנות ממשלתית לענייני בני רומה, יחד המועצות המקומיות ועם גורמים מקרב המשכילים הצוענים - מתווכים בתחום החינוך והבריאות למשל, מנסים לשפר את התשתיות, את החינוך ותנאי המחיה של האוכלוסייה הזאת. במחוז בראשוב נספרו במפקד שנת 2011 - 18,313 תושבים צוענים מוצהרים (3.11% מכלל התושבים) מתוכם 16.56% מדברים שפת הרומאני (רומאנס).
יהודים
בשטח המחוז בראשוב קמו מספר קהילות יהודיות, החשובות ביותר בבראשוב ובפגראש, ועוד כמה קהילות בכפרים הונגרים כמו הוגיז (אולטהוויז, וארמוואסר) וראקוש (אלשוראקוש). סוחרים יהודים הגיעו לבראשוב לראשונה במאה ה-15. בשנת 1807 נרשם היהודי הראשון שהתגורר בעיר באישור מועצת העיר. היהודים כמו הרומנים או קהילות אחרות לא הורשו להתיישב בשכונות שבין החומות העיר שהיו שמורות זמן רב רק לסקסונים. בשנת 1826 הוקמה רשמית קהילה יהודית מוכרת בצו קיסרי. בהתחלה הורשו היהודים לעסוק בעבודות שהסקסונים המקומיים סירבו לעסוק בהן. בהמשך עבדו היהודים במסחר, ובמלאכות כמו תפירה, עיצוב כובעים, צבעות, צורפות וכו'. קמו ביניהם גם משכילים. בשנת 1860 זיגיסמונד שטיינהרדט הקים את הבית הספר היהודי הראשון בבראשוב. בשנת 1877 התפלגו יהודי האזור בעקבות הקרע ביהדות הונגריה בין נאולוגים ואורתודוקסים. בשנים 1899–1901 נבנה בבראשוב בית כנסת נאולוגי גדול לפי תוכניתו של האדריכל ליפוט באומהורן. מאוחר יותר, ב-1924 נחנך בית כנסת אורתודוקסי גדול וחדש. בשנת 1930 מנתה קהילת יהודי בראשוב 2594 יהודים שהיוו 4% מאוכלוסיית העיר. ב-1912 הוקמה בבראשוב שלוחה של הארגון הטריטוריאליסטי היהודי JTO. ב-1921 נוסד בבראשוב מועדון הספורט היהודי "הכוח". בין שתי מלחמות העולם מילאו היהודים תפקיד חשוב בחיי העיר. היו ביניהם יזמים, מהנדסים, רופאים, מוציאים לאור וכו'. בשנת 1940 התרכזו בבראשוב כ-6,000 יהודים. היותם תחת שלטון רומני חסך מיהודי בראשוב ופגראש את גורל יהדות צפון טרנסילבניה שנשלחו בשנת 1944 למחנה המוות באושוויץ על ידי השלטונות הפרו-נאציים של הונגריה לפי דרישת הגרמנים. אחרי מלחמת העולם השנייה חיו עדיין בבראשוב 6,000 יהודים, כולל פליטים יהודים בבוקובינה, בסרביה ומולדובה. בפגראש הורשו היהודים להתיישב בשנת 1817 והם מנו בשנת 1869, 276 בני אדם (4.9% מאוכלוסיית העיר). בשנת 1920 מספרם הגיע ל-457. הם ידעו חיי קהילה פורחים ותרמו להתפתחות העיר. באמצע המאה ה-19 נבנה בית כנסת של פגראש שהפך בהמשך לבית כנסת נאולוגי. הבניין, שהוזנח החל משנת 1990, שרד עד היום ועיריית פגראש הבטיחה לשפצו. קהילת הכפר הוגיז מנתה בשיאה 42 תושבים בשנת 1850 (1.2% מהאוכלוסייה). בכפר ראקוש חיו בשנת 1880 41 יהודים, 12 בשנת 1930. בשנת 1944 מיוזמת גרמניה הנאצית התושבים היהודים של שני הכפרים האלה נשלחו על ידי הרשויות הונגריות לאושוויץ. בימי מלחמת העולם השנייה יהודי בראשוב ופגראש סבלו מרדיפות גזעניות מצד המשטר אנטונסקו שהלאים את עסקיהם במסגרת ה"רומניזציה" של הנכסים, שלח אותם לעבודות כפייה, וסילק אותם מתפקידים ציבוריים וממוסדות החינוך הרומנים. בשנת 1941 לגיונרים רומנים ביצעו מעשי הרס בבית הכנסת האורתודוקסי בבראשוב. אחרי המלחמה התרחשה עליית יהודי המחוז לארץ ישראל במספר גלים. בשנת 2011 חיו בבראשוב 281 יהודים (2011), רובם מעל גיל 60. בשנת 2001 בית הכנסת הנאולוגי שופץ. בפגראש חיו בשנת 1948 88 יהודים, בשנת 1992 - 11 והיהודי האחרון נפטר בשנת 2013. בכל היישובים המוזכרים קיימים בתי עלמין יהודיים, בבראשוב שניים - נאולוגי ואורתודוקסי.
רשימת הערים, העיירות והכפרים במחוז בראשוב
תושבי המחוז בראשוב חיים ב־4 ערים - הנקראות מוניצ'יפיו (מוניקיפיום): בראשוב, פגראש, סצ'לה וקודליה, ב-5 עיירות וב-43 כפרים גדולים (קומונות) הכוללים 150 יישובים כפריים.
ערים (מוניצ'יפיו - רשויות עירוניות)
(מספר תושבים לפי מפקד ב-2011)
פוליטיקה
מחוז בראשוב מנוהל על ידי מועצה מחוזית בת 34 יועצים, בעקבות הבחירות בשנת 2020, בראשות אדריאן יואן ושטיה מהמפלגה הלאומית ליברלית. בעקבות הבחירות המקומיות ב-2020 בראש המועצה עומד הרכב המועצה הוא כדלהלן::
כלכלה
המחוז בראשוב הוא אחד האזורים המשגשגים ביותר של רומניה ובעל מסורת תעשייתית. בימי מלחמת העולם השנייה בעיר בראשוב יוצרו מטוסי הקרב IAR 80 ולקראת סוף המלחמה מטוסי הקרב Bf 109. בזמן השלטון הקומוניסטי המחוז עבר תיעוש כבד שהוריש כמה מפעלים גדולים מאוד. אחדים מהם הצליחו לשרוד ולתאם את עצמם לכלכלת השוק הקפיטליסטית, ואחרים לא, מה שיצר שיעור אבטלה גבוה. תפוקת התעשייה המקומית בשנת 2001 הייתה ב-78,1% קטנה יותר לעומת שנת המהפכה, 1989. ירידה זו בתפוקה התעשייתית נגרמה בראש ובראשונה בגלל שתי החברות הגדולות בעלות הון ברובו ממלכתי - S.C. Tractorul S.A (המפעל לייצור טרקטורים) ו-S.C. Roman S.A. (המפעל לייצור משאיות) ורדו ייצור הטרקטורים, המשאיות, הבשר והחלב לצריכה, וייצור הדשנים הכימיים, אולם עלה ייצור הגבינות, הבירה, הנעליים מיסבים, המנועים החשמליים של 0,25 ואט והדגים. מספר השכירים בתעשייה ירד בצורה מתמדת בתקופה 1996–2001, כך שבשנת 2001 עבדו בתעשייה רק 66,5% מהשכירים של שנת 1996 כשהסיבה הייתה ירידת התפוקה התעשייתית. חלק מהשכירים שפוטרו פנו לעבודות במגזרים כלכליים אחרים, בעיקר מסחר, שבו המשכורות נמוכות יותר. מספר המובטלים עלה משעותית מ-3,8% ב-1996 ל-9,4% בשנת 2001. לעומת זאת אחרי נפילה חדה בייצוא בשנת 1990 החל משנת 1991 הייצוא של מחוז בראשוב נכנס למגמת עלייה משמעותית. בשנת 2001 נפח הייצוא גדל ב-50% לעומת 1996. בעזרת השקעות חדשות, זרות במידה רבה, כלכלת המחוז הצליחה להשתקם חלקית. התעשיות העיקריות של המחוז הן:
בסוף שנת 2001 אדמות המחוז כללו 2,973,670 דונם שטח חקלאי - 55,5%, כשהשאר - היו היערות, המים וקטגוריות אחרות. שטח הקרקע לעיבוד היה 1,181,510 דונם, שטחי המרעה היו 1,198,900 דונם וכרי הדשא, הכרמים והפרדסים - 20% מהשטח החקלאי. במחוז בראשוב קיים משקל רב לענף גידול בעלי החיים, בבעלות המדינה ובבעלות פרטית כאחד. במגזר הפרטי של החקלאות בסוף שנת 2001 נמצאו 61,761 ראשי בקר, מתוכם 91,6% בחוות משפחתיות, 56,749 ראשי חזיר, מתוכם ב-87,8% בחוות משפחתיות, 209, 880 ראשי כבשים ועזים, מתוכם 98,4% בחוות משפחתיות. המגזר הפרטי של החקלאות היה אחראי לאחוזים גדולים מסך ייצור המוצרים הצמחיים: 90,7% של החיטה, 87,6% מהשעורה, 95% מהשעורה הדו-שורתית, 98,5% משבולת השועל, 94,5% מתפוחי אדמה, ו-93,1% סלק סוכר. במחוז בראשוב פועלים 13 מרכזי מחקר בתחום החקלאות (סלק הסוכר, תפוחי האדמה, כרי דשא), בתחום ייצור המכוניות, החומרים העמידים לחום והמתכות. פועלים גם מרכזי מחקר פרטיים בתחום הרפואה והארכאולוגיה.
תחבורה
רשת הדרכים של המחוז בראשוב מונה בסך הכל 1,449 ק"מ. מתוכם - 398 ק"מ דרכים לאומיות.
רשת מסילות הברזל
אורך רשת מסילות הברזל במחוז בראשוב הוא 335 ק"מ. העיר בראשוב היא אחד מצמתי הרכבות החשובים ברומניה. ממנה יוצאות שש הסתעפויות:
תחבורה אווירית
על יד העיר גימבאב נבנה שדה התעופה הבינלאומי בראשוב, במרחק 12 ק"מ מן העיר בראשוב. מסלולו באורך 2,820 מ' ורוחב 45 מ' נחנך בשנת 2014.
חינוך
לעיר בראשוב חשיבות בתולדות החינוך והתרבות הרומנית. ב-1495 קם בה בית הספר הרומני הראשון ובמאה ה-16 הדיאקון קורסי הדפיס את הספרים הודפסים הראשונים בשפה הרומנית. בשנת 1850 בתמיכת המיטרופוליט אנדריי שאגונה הוקם בבראשוב בית ספר תיכון רומני ראשון בטרנסילבניה. כיום פועלות בעיר בראשוב שתי אוניברסיטאות ממלכתיות ומספר אוניברסיטאות פרטיות.
אתרים חשובים ואטקציות תיירות
אחרים:
רב חנא בגדתאה
רב חנא בגדתאה הוא אמורא בבלי. הוא חי במאה השלישית בבגדאד שבבבל והיה בן הדור השני של האמוראים.
רבו היה שמואל ובדרך כלל הוא אף מסר מאמרים בשמו.
שמו
רש"י על ה טוען ששמו מגיע משם עירו, בגדאד שבבבל. אולם רש"י ב כתב שהדבר על שם שהיה בעל אגדה.
עירו
רש"י מזהה את בגדת עם העיר בגדאד, בירת עיראק של ימינו: . בגדאד המודרנית הוקמה אמנם רק בשנת 762 על ידי הח'ליפה ג'עפר אל-מנסור, כ-500 שנה אחרי תקופתו של רב חנא, אך עוד לפני בניית העיר שכן כפר בעל שם זהה באותו מקום, ואברהם ברלינר שיער שגם בתקופות קדומות יותר הייתה באותו מקום עיר בשם בגדאד.
אדולף נויבאואר דוחה את הזיהוי עם בגדאד, ומעלה השערה שבגדת היא אסקי-בגדאד של ימינו. יעקב לוי מזהה את בגדת עם העיר בגדא, שמיקומה אינו ידוע, אך נמצאת בצפון בבל, סביר להניח שמרוחקת כ-60 ק"מ מבגדאד.
עליו
הוא היה בקי באדמה, ששיבח ב את התמרים "משחנן (מחממות), משבען (משביעות), משלשלן (משלשלות), מאשרן (נותנות כח) ולא מפנקן (מקלות על הלב)". הוא גם אמר שם שמטר של גשם משקה, מרווה, מזבל את הארץ, מעדן אותה ונותן עדנה וזיו בפירות.
פעם אחת מכל התלמוד בבלי מובא שאלתו על רב מני בלשון "מתקיף", ב.
ריכרד פון קראוול
ריכרד קרל פרידירך ברנהרד פון קראוול (בגרמנית: Richard Karl Friedrich Bernhard von Kraewel; 17 באוגוסט 1861 – 14 ביוני 1943) היה גנרל גרמני, ומפקד כוחות במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ראשית חייו
פון קראוול נולד ב-17 באוגוסט 1861 בזאגאן, והיה בנם של הגנרל הפרוסי קרל פון קראוול ואשתו מריה לבית שטרכוויץ פון גרוס-זאוכה וקמינץ. בשנת 1880 הוא התגייס ל והצטרף לרגימנט הרגלים ה-14 (פומרניה ה-3), ומילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה. ב-22 ביולי 1900 הועלה לדרגת מיור, ולאחר מכן מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-27. ב-16 באוקטובר 1906 מונה קראוול לראש מטה הקורפוס ה-2, וב-27 בינואר 1909 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-21 בפברואר 1911 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-19 (פומרניה ה-2), וב-21 באפריל 1912 מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-34 בשוורין.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה הוביל קראוול את חטיבתו במסגרת דיוויזיית הרגלים ה-17 בחזית המערבית. חייליו השתתפו בהתקדמות דרך בלגיה לצרפת, לחמו בקרב סן-קנטן ולאחר מכן נלחמו בקרב האורק. ב-22 בספטמבר 1914 הוא מונה למפקד דיוויזיית המילואים ה-17 באזור ממערב לרויה וליד נויון. ב-18 באפריל 1915 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ב-17 בספטמבר 1915 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-101 והשתתף עמה במערכה נגד סרביה, וב-19 בנובמבר באותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-105, עמה לחם במקדוניה ובשנה שלאחר מכן בחזית המזרחית בסטריפה. ב-6 בספטמבר 1916 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-3 באגם נארוך. ב-2 בפברואר 1917 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-54 על הפוטנה, ובמקביל הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-25 בפברואר 1917 מונה למפקד הקורפוס ה-4 בפלנדריה, עימו השתתף בקרב על הליס באפריל 1918 כחלק ממתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן פיקד עליו עד תום המלחמה.
לאחר שביתת הנשק, הוא מונה למפקד הקורפוס ה-2 מ-17 בדצמבר 1918 עד 22 ביוני 1919, ולאחר מכן השתחרר מהצבא וחזר לביתו. לאחר המלחמה חי פון קראוול בברלין, עד מותו ב-14 ביוני 1943.
מתיאס אוליברה
מתיאס אוליברה מירמונטס (בספרדית: Mathías Olivera Miramontes; נולד ב-31 באוקטובר 1997) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת המגן בנאפולי ובנבחרת אורוגוואי.
קריירה
אוליברה, יליד מונטווידאו, הוא בוגר מחלקת הנוער של נסיונל. לאחר שהתקדם במערך הנוער, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-13 בפברואר 2016 בניצחון 0–3 על ריבר פלייט במסגרת הליגה המקומית.
אוליברה הופיע רק במשחק אחד נוסף עבור המועדון בהפסד 0–2 לפלאסה קולוניה ב-29 בפברואר 2016. בדצמבר אותה השנה נקנה על ידי אטנאס.
חטאפה
ב-14 באוגוסט 2017 חתם אוליברה על חוזה לשש שנים בחטאפה מהליגה הספרדית.
ב-4 ביולי 2018 אלבסטה מהליגה הספרדית השנייה החתימה את אוליברה בהשאלה לעונה אחת. הוא שיחק 15 משחקים וכבש שער עבור המועדון לפני שהשאלתו נקטעה על ידי חטאפה ב-25 בינואר 2019.
נאפולי
ב-26 במאי 2022 הוחתם לשלוש שנים על ידי נאפולי מהסרייה א', אליה הצטרף החל מ-1 ביולי 2022. ב-9 באוקטובר כבש שער בכורה בקבוצה, בניצחון 1–4 על קרמונזה.
קריירה בינלאומית
ב-27 בינואר 2022 ערך אוליברה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי, בניצחון 1-0 על נבחרת פרגוואי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
תארים
נאפולי
אוראלמש (כדורסל)
"אוראלמש" יקטרינבורג (ברוסית: БК Уралмаш Екатеринбург) היא קבוצת כדורסל רוסית מהעיר יקטרינבורג, המתמודדת בליגת VTB.
הקבוצה זכתה פעמיים באליפות הסופרליגה, הליגה השנייה בחשיבותה, בשנים 2022, 2023 וב־2021 סיימה כסגנית אלופת הליגה.
היסטוריה
מועדון הכדורסל "אוראלמש" הוקם בשנת 1960 בחסות מפעל המתכות המקומי בעל אותו השם וכיורש לקבוצות כדורסל קודמות כמו "זניט", "אוונגרד" ו"טרוד" שהתפרקו בעקבות פשיטת רגל והגיעו לעיר בימי מלחמת העולם השנייה עם פינוי העיר לנינגרד בשל המצור על העיר.
בתקופה הסובייטית הקבוצה התמודדה באליפות רוסיה הסובייטית בכדורסל וזכתה בה כמה פעמים, במשך שמונה עונות היא שיחקה בליגה הבכירה באליפויות ברית המועצות, כשהישגי השיא הם מקום 9 ב־1962 וב־1966.
בשנת 1984, אורלמאש פורקה ועל בסיסה הוקם מועדון אחר. בשנים 1985-1989 ייצג את העיר מועדון אחר בחסות פיקוד המחוז הצבאי של אוראל תחת השם "סק״א". בשנים 1989–1995 ייצגה את העיר קבוצת המכון הפוליטכני של אורל.
בשנת 1995, התמודדה בליגת העל של אליפות רוסיה קבוצה בשם סק"א-אורל. בשנים 2001–2005 הקבוצה נקראה בשם יבראז. מ-2002 עד 2004 שיחק המועדון באליפות רוסיה בכדורסל גברים, ההישג הגבוה ביותר היה מקום 5 (2003). המועדון ירד לליגות הנמוכות ופורק ב־2005.
בשנת 2016, אוראלמש הוקמה מחדש בחסות מפעל המתכות אוראלמש ובסיוע ממשלת המחוז, הקבוצה התמודדה בליגה הרביעית בחשיבותה, סופר ליגה-3 וזכתה בה לאחר עונה אחת בלבד והתקדמה עד לליגה השנייה בחשיבותה, הסופרליגה הרוסית בכדורסל, בה זכתה שתי עונות רצופות לפני שהבטיחה מקום בליגה הבכירה ברוסיה: הליגה המאוחדת של VTB.
בשנת 2023 מונה לראשונה מאמן זר ראשון בתולדות הקבוצה, המונטנגרי מילוש פאבישביץ'. מעונת 2023/2024 הקבוצה מתמודדת בליגה הבכירה: הליגה המאוחדת של VTB.
עמק טיילור (אנטארקטיקה)
עמק טיילור (באנגלית: Taylor Valley) הוא העמק הדרומי ביותר מבין שלושת העמקים של העמקים היבשים מקמרדו בהרים הטראנס-אנטארקטיים בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
העמק משתרע בין קרחון טיילור ממערב ועד מצר מקמרדו שבניו הרבור ממזרח. אורכו של העמק 29 קילומטרים. העמק נוצר על ידי נסיגתו של קרחון טיילור (ומכאן שמו של העמק).
בעמק מצויים מספר אגמים: אגם בוני, אגם פרייקסל, אגם הואייר, אגם צ'אד, אגם פופלוול, אגם מאמי, ואגם פאררה.
ממזרח לעמק מצוי עמק פירס, ומצפון לעמק טיילור מצוי עמק רייט (מפריד ביניהם רכס אסגארד).
גבעות קוקרי מפרידות בין עמק טיילור לבין קרחון פראר שמדרום לו.
גילוי העמק
עמק טיילור התגלה על ידי משלחת דיסקברי (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901- 1904). לאחר מכן נחקר העמק על ידי משלחת נמרוד (בשנים 1907–1909).
מקור השם
שמו של העמק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 1997. העמק נקרא על שם הקרחון שנסיגתו יצרה את העמק. הקרחון נקרא על שם הגאולוג האוסטרלי תומאס גריפית' טיילור.
לקריאה נוספת
• W. BERRY LYONS, Kathleen A. WELCH, Anne E. CAREY, Peter T. DORAN, Diana H. WALL, Ross A. VIRGINIA, Andrew G. FOUNTAIN, Bea M. CSATHO, Catherine M. TREMPER, Groundwater seeps in Taylor Valley Antarctica: n example of a subsurface melt event, Annals of Glaciology, 40, 200-206. doi:10.3189/172756405781813609
• Manzoni, M., Nanni, T., Paleomagnetism of ordovician lamprophyres from Taylor Valley, Victoria Land, Antarctica, PAGEOPH 115, 961–977 (1977). https://doi.org/10.1007/BF00881219
אדוארד גורדון יוסף (ג'וזף)
אדוארד גורדון יוסף (ג'וזף) (1894–1983), פרופסור לכירורגיה, מאבות הכירורגים בארץ ישראל, מנהל מחלקה כירורגית בבית החולים הדסה ירושלים.
ביוגרפיה
פרופ' אדוארד גורדון יוסף (ג'וזף) נולד ב-1894 בוולינגטון שבניו זילנד לאליס וליוסף בן יוסף.
במלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא הניו זילנדי  שם שירת באנזק (ANZAC), שהיה כוח צבאי של חיילים אוסטרלים וניו זילנדיים שלחמו במלחמת העולם הראשונה תחת פיקוד הצבא הבריטי, שירת כשנתיים ונפצע קשה בקרב גליפולי. ב-1916 התקבל ללימודי רפואה באדינבורו שבסקוטלנד, שאותם סיים בשנת 1919. התמחה בכירורגיה במאיו קליניק שברוצ'סטר, ניו יורק. ב-1923 חזר לניו זילנד, עבד בניו זילנד ככירורג עד 1928. ב-1924 התחתן עם לאה (לואיז) לבית פיינמן, בהמשך נולדו נעמי, רות ויוחנן. ב-1928 עלו בני הזוג לארץ ישראל.
תקופה קצרה עבד ככירורג בכיר בבית החולים הדסה (תל אביב). ב-1928 התחיל לעבוד ככירורג בבית החולים הדסה, במהרה התמנה לרופא ראשי וב-1931 התמנה למנהל המחלקה הכירורגית. . כמנהל המחלקה הכירורגיה כללית. יזם התמחויות בכירורגיה, לימד את מנתחים תחתיו, וכך תרם רבות להתקדמות כירורגיה בארץ ובעולם. הוא היה הכירורג הכללי הראשון בארץ ובעולם שראה את הצורך לפצל את כירורגיה.
עד לעשור השני למנדט היו רוב הניתוחים שבוצעו בארץ ישראל "ניתוחים קטנים". עם הצטרפותם של ד"ר אדוארד ג'וזף להדסה ירושלים ב-1928, ד"ר מכס מרכוס לבית החולים הדסה (תל אביב) ב-1933, וד"ר פליקס מנדל להדסה ירושלים ב-1939 שונתה רשימת הניתוחים, מספר הניתוחים הגדולים והמורכבים שביצעו בארץ ישראל הלך וגדל. עוד תעבורנה שנים עד שיימצא בארץ ישראל כירורג בעל השכלה ורמה מקצועית דומה כשל ג'וזף.
ג'וזף ביצע ניתוחים מורכבים שלא בוצעו לפני כן בישראל. טיפל בפצועי מאורעות הדמים ובפצועי מלחמת העצמאות. ב-1938 הצטרף פרופ' פליקס מנדל והמחלקה הכירורגית חולקה לכירורגית א' בראשותו של פרופ' ג'וזף וכירורגית ב' בראשותו של פרופ' מנדל.
גוז'ף התעניין ועסק גם בניתוחים אורולוגיים, ענף שהיה בשנות השלושים של המאה ה-20 בחיתוליו.
בין תלמידיו ותלמידותיו: פרופ' דוד ארליק, ד"ר שושנה לוי - הוכמן, פרופ' צבי נוימן.
מאימרותיו:
ג'וזף נפטר ב-1983.
הכנוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בארץ ישראל, שנת 1939
בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות ע"ש שטראוס ברחוב צ'נסלור, בירושלים כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה. ראו: ד"ר אדוארד גורדון יוסף: אי ספיקה חריפה של מחזור הדם מבחינה כירורגית (ישיבה א', הרצאת משנה, 31 במאי)
האק-א-שאק
האק-א-שאק (מאנגלית: Hack-a-Shaq) היא אסטרטגיית הגנה במשחקי כדורסל בה קבוצה מתגוננת בוחרת לבצע עבירה מכוונת על שחקן הקבוצה התוקפת בעל האחוזים הנמוכים ביותר בזריקות מהקו.
המילה "האק" (Hack) היא סלנג-כדורסל אמריקאי לעבירה ו"שאק" הוא כינויו של הכדורסלן האמריקאי שאקיל אוניל, מהכדורסלנים הבולטים בהם בחרו מאמנים יריבים שהשתמשו בשיטה כיעד לביצוע העבירה. בתרגום חופשי לעברית "האק א שאק" פירושו "בצע עבירה על שאק".
ביצוע
קבוצה הבוחרת לבצע האק-א-שאק מבצעת על השחקן בעל האחוזים הגרועים ביותר בזריקות העונשין, גם אם הוא נמצא רחוק מהכדור ומההתקפה. הדבר מתאפשר ב-NBA, אך נאסר בליגות רבות אחרות בהן עבירה ללא קשר למהלך המשחק נחשבת לעבירה בלתי ספורטיבית המזכה את היריבה בזריקה מקו העונשין ובכדור מהצד לאחריה. ב-NBA עבירה זו נחשבת לעבירה רגילה ולאחר שקבוצה ביצעה ארבע עבירות ברבע, כל עבירה נוספת תשלח את השחקן עליו בוצעה העבירה לשתי זריקות מקו העונשין. אם השחקן הזורק קולע את הזריקה השנייה הכדור עובר לקבוצה שביצעה את העבירה והיא מקבלת הזדמנות לפתוח בהתקפה משלה. אם הוא מחטיא את הזריקה השנייה שתי הקבוצות מקבלות הזדמנות לזכות בריבאונד כשברוב המקרים קבוצת ההגנה זוכה בריבאונד לאחר החטאה מקו העונשין כיוון שיש לה יתרון במיקום ובכמות השחקנים מתחת לסל בעת הזריקה. את העבירה מבצעים בתחילת ההתקפה כדי לחסוך בזמן ובאפשרות שהיריבה תצליח להשיג במהירות אפשרות לזריקה לסל.
רקע
לאורך השנים קבוצות מתגוננות נמנעו מלבצע עבירות מכוונות שיובילו את היריבה לזריקות עונשין מהקו, למעט מצבים בהן פיגרו כשנותר מעט זמן בסיום משחק. הסיבה לכך היא שגם קבוצת NBA עם התקפה טובה במיוחד קולעת בממוצע 1.1 נקודות להתקפה. אם קבוצה כזו תזרוק שתי זריקות מקו העונשין בכל התקפה יהיה עליה לקלוע 55% מהזריקות כדי להשוות קצב צבירת הנקודות הקבוע שלה. בפועל, קבוצות קולעות מהקו בממוצע בסביבות ה-75%, לכן ביצוע עבירה ללא הבחנה מדי התקפה צפוי לשפר את קצב צבירת הנקודות של היריבה.
הולדת השיטה
בסוף שנות התשעים הגה מאמן ה-NBA דון נלסון, שאימן באותה עת את הדאלאס מאבריקס, רעיון לפיו אם מדי התקפה העבירה תבוצע על שחקן בעל אחוזים נמוכים במיוחד ייווצר מצב שבו ההתקפה היריבה תשיג פחות נקודות מדי התקפה ממה שהיא תוכל להשיג מול הגנה מסורתית. נלסון השתמש בשיטה נגד הפאוור פורוורד דניס רודמן משיקגו בולס, שקלע לאורך הקריירה שלו ב-58.4% מהקו (לא כולל משחקי פלייאוף). נלסון האמין שאם שחקניו יבצעו עבירות על רודמן, תפחת היעילות ההתקפית של שיקגו, בה שיחקו באותה העת מייקל ג'ורדן וסקוטי פיפן. באותו משחק קלע רודמן יותר מהממוצע שלו, וב-12 הפעמים בהן הלך לקו קלע רודמן 9 פעמים ולמעשה ביטל את היעילות של האסטרטגיה.
האק-א-שאק
ב-1999 פגשו המאבריקס את לוס אנג'לס לייקרס ודון נלסון החליט לחזור לשיטה ולבצע אותה, הפעם על סנטר הלייקרס שאקיל אוניל, שלאורך הקריירה קלע מהקו ב-52.7%. מאמנים אחרים חיקו את נלסון ואימצו את ההאק-א-שאק כאסטרטגיית הגנה מול קבוצות בהן שיחק שאקיל אוניל.
כדורון (סדרה)
כדורון ואפרוחית היא סדרת אנימציה לפעוטות בגילאי 0–3. הסדרה עוקבת אחר דמויות כדור בשם Little Ball ואפרוחית בשם Little Chick, שיוצרת חוויה ויזואלית של גילוי, ולומדת לזהות תכונות אופייניות של החפצים שהם נתקלים בהם.
האק-א-שאק
האק-א-שאק
ב-2008 השתמש בשיטה בהצלחה גם מאמן סן אנטוניו ספרס גרג פופוביץ' בסיבוב הראשון של פלייאוף 2008 בו פגשה סן אנטוניו את פיניקס סאנס, קבוצתו של אוניל. בסיום ניצחו הספרס והדיחו את הסאנס. בעונה הבאה, במשחק פתיחת העונה של הקבוצות בו שוב נפגשו הספרס עם הסאנס, הורה פופוביץ' לשחקניו לבצע האק-א-שאק כהלצה, מיד לאחר תחילת המשחק.
במהלך השנים קבוצות ב-NBA ביצעו האק-א-שאק נגד שחקנים נוספים, ביניהם דווייט הווארד (57% מקו העונשין לאורך הקריירה), ג'ייסון קולינס (65%), בן וולאס (41%), דיאנדרה ג'ורדן (43%) וטריסטן תומפסון (61%).
יתרונות וחסרונות
בנוסף להסבר למעלה על הקטנת ממוצע צבירת הנקודות של היריבה מדי התקפה, לשימוש בהאק-א-שאק יתרונות נוספים. שימוש כזה מאפשר לקבוצה המתגוננת לעצור את המומנטום ולהאט את קצב ההתקפה של היריבה, שבמשך דקות ארוכות של משחק שוטף נאלצת להתרכז בהגנה בלבד. בנוסף השיטה חוסכת לקבוצות המשתמשות בה את ההשקעה בהגנה, הן בכך ששחקניה לא צריכים להוציא אנרגיה בשמירה על היריבים והן בכך שהיא מאפשרת למאמן להעלות הרכבים חזקים מבחינה התקפית, גם אם במצב רגיל הרכבים אלה הם פגיעים מבחינה הגנתית.
עם זאת, במצבים רבים השימוש ב-"האק-א-שאק" במזעור צבירת הנקודות של היריבה אינו יעיל ובמקרים רבים קבוצות הפסידו, לעיתים תוך ספיגת כמות רבה של נקודות לאחר שהשתמשו בשיטה. בין הגורמים האפשריים לפגיעה ביעילות השיטה שהועלו נטען כי שליחת אותו שחקן לזריקות תכופות מהקו מאפשרת לו להיכנס לקצב ולשפר, באופן זמני ובאותו משחק, את אחוזי הקליעה שלו מהקו. בעיה נוספת בשיטה היא שהקבוצה המבצעת אותה נמנעת מלנסות לחטוף את הכדור ומאבדת הזדמנות להשיג נקודות בהתקפה מתפרצת הנחשבות לקלות יותר להשגה מנקודות בהתקפה עומדת. בנוסף, האפשרות שלאחר ההחטאה מהקו של השחקן נגדו מבוצעת השיטה קבוצתו תזכה בריבאונד התקפה מעלה במעט את היעילות הממוצעת של התקפותיה.
שאלת הספורטיביות
מעבר לשאלה המקצועית, נגד השיטה הושמעה ביקורת, ונטען שיש בשימוש בה מן הפגיעה בתחרות הספורטיבית ובהנאה משטף המשחק. נשמעו אף קולות לפיהם על ה-NBA לפעול כנגד השימוש בשיטה. תגובה נפוצה של המצדדים בשיטה לטענה על חוסר ספורטיביות היא שעל השחקן הקולע לשפר את אחוזי הקליעה שלו מקו העונשין, וכל עוד הוא מרבה להחטיא אין פסול בכך שהיריבה מנצלת זאת כדי להשיג ניצחון. בנוסף קומישינר ה-NBA אדם סילבר סיפר שמאמני נוער פנו אליו בבקשה שהשיטה לא תיאסר כיוון שהיא מעודדת שחקנים צעירים לתרגל ולשפר את הזריקה שלהם מקו העונשין.
עמנואל לפין
עמנואל (מוניה) לפין (20 בנובמבר 1906 – 1 במרץ 1993) היה כלכלן והיסטוריון, אספן מסמכי ובולי קרן קיימת לישראל ויודאיקה-פוסטלית.
ביוגרפיה
לפין נולד ב-20 בנובמבר 1906 בקובנה שבליטא במשפחה ציונית, אמידה ומשכילה להלנה וד"ר אבא לפין (שהיה רופא, פעיל ציוני, ממנהיגי קהילת קובנה וממשכילי ליטא). ילדותו עברה בבירת ליטא דאז קובנה, אולם עם התקרבות החזית במלחמת העולם הראשונה לליטא, נסה משפחתו למוסקבה, שם שהו עד סיום המלחמה. במוסקבה סבל לפין מהתקפות ואלימות על רקע אנטישמי, דבר אשר חיזק את תפיסתו הציונית. ב-1924 בוגר הגימנסיה העברית ע"ש שוואבה בקובנה. (בת כתתו הייתה לאה גולדברג). המשיך ללימודי כלכלה באוניברסיטה החופשית של בריסל בבלגיה, במהלך לימודיו הסטודנטיאליים היה פעיל ציוני בארגון הסטודנטים היהודים בבריסל. בשנת 1929 השתתף בקונגרס הציוני ה-16 שהתכנס בציריך, שווייץ. בשנת 1932 סיים לימודי דוקטורט בכלכלה. מחקרו המסכם והדיסרטאציה היו אודות ההתיישבות היהודית החקלאית ברוסיה, בעת לימודיו נזדמן לפגישה עם שאול טשרניחובסקי בה נדון העניין הציוני, המפגש השפיע עליו מאוד והאיצה את עלייתו לארץ ישראל.
לפין עלה לארץ מיד עם סיום לימודיו בשנת 1932,והיה בין מקימי איגוד יוצאי ליטא בישראל. תחילה הועסק לפין כעוזרו האישי של ראש עיריית תל אביב מאיר דיזנגוף. אחר כך הקים חברה לשירותי חשמל בשם "מאור" ושתופות בשם "ואט", אחד מלקוחותיו הראשונים היה חיים נחמן ביאליק אותו הכיר באמצעות אביו, אבא לפין, עסקים אלו כשלו.
למרות היותו כלכלן, רצה לעסוק במלאכת כפיים ולחוות את בניין הארץ בידיו ומשנת 1937 ועד 1943 עבד בחברת האשלג בסדום עם משה נובומייסקי. בשלהי 1939 נסע עם רעייתו וביתו לביקור משפחתי בקובנה שבליטא, ובשנת 1941 נחלץ משם שבועות ספורים טרם כיבוש קובנה על ידי הנאצים במבצע חילוץ נועז דרך מוסקבה חזרה לארץ ישראל. משנת 1943 ועד 1946 ניהל את המחלקה הרוסית בחברת פלס לספרים ועיתונות בבית הכחול בכיכר המושבות בת"א, ומשנת 1946 ועד 1972 שימש בתפקידים ניהוליים בכירים במשביר המרכזי.
כל חייו בישראל התגורר בתל אביב בצניעות, בדירה צמודה לדירה בה התגוררה עד לכתה רחל המשוררת. דירתו זו ברחוב בוגרשוב 5, אף נורתה על ידי חיילים בריטים במהלך העוצר בתל אביב בשבת השחורה ב-29 ביוני 1946. במהלך הקרבות בין לוחמי האצ"ל לערבים ביפו, פגעו קליעים תועים נוספים בדירה.
הכפיל של יאיר
סוכני הבולשת הבריטית חשדו בד"ר לפין כי הוא אברהם שטרן (יאיר) ועצרו אותו מספר פעמים לחקירות ממושכות בהן הוכה נמרצות על ידי חוקריו. מראהו באותם ימים הזכיר מאוד את "יאיר", ועל כן נחשד שהיה בתחילה "יאיר" ואחר כך "הכפיל של יאיר".
שירות באצ"ל ובהגנה
עם עלייתו בשנת 1932 הצטרף והושבע לארגון ב', (האצ"ל), שם עבר הכשרה כלוחם, אולם עיקר עשייתו הייתה גיוס וניהול כספי הארגון. בפעילותו היה בקשרים עם אברהם תהומי וד"ר יוסף פעמוני. בערב רצח ארלוזורוב היה לפין שדיווח לראשי הארגון על האסון בדירת המסתור בה שהו. בזמן מאורעות 1936 התבקש לפין מאברהם שטרן שביקר בביתו להסליק בדירה 50 אקדחי לוגר פרבלום חדשים, אותם הטמין לתקופה קצרה תחת מיטתו בדירה ברחוב יבנה בתל אביב.
בשנת 1937 בעקבות "הפילוג הראשון" באצ"ל ותמיכתו בעמדת תהומי שצידד באיחוד בניגוד לעמדות זאב ז'בוטינסקי, דוד רזיאל ואברהם שטרן, הצטרף לפין לשורות ההגנה. עד חודש מאי 1948 היה קצין מטה בחבל 2 (תל אביב) והשתתף באופן פעיל בפעולות שונות, חלקן חמושות. בנוסף טיפל במסגרת המחתרת בפעולות האדמיניסטרטיביות ואף שימש כקצין קשר. בהיותו מזכיר המשביר המרכזי, השתמש בנכסי המוסד לצורכי ההגנה תוך ניצול סיפור הכיסוי העסקי. לאחר קום מדינת ישראל היה פעיל בארגון חברי ההגנה בתל אביב. על אף חברותו בהגנה, במקביל פעל למען קרן תל חי ומוזיאון בית"ר לתנועה הלאומית העברית, בעיקר בתחום איסוף ותרומת חומר ארכיוני.
שירות בצה"ל
ביום 14 במאי 1948, עם קריאת המוסדות המרכזיים גויס לצה"ל עם יתר מפקדי ההגנה. סופח לחיל האוויר, מרכז התגוננות בפני פעולות אוויר שם שירת חודשים אחדים, אחר כך שירת כקצין תרבות וקצין מוסדות במסגרת הג"א.
פעילות באפריקה
משנת 1957 היה פעיל במכון האפרו-אסיאתי בתל אביב. בשנת 1964 נשלח לניז'ר מטעם המכון לפריון העבודה להרצות בפני אנשי ממשל בענייני קואופרציה. בשנים 1967 ו-1968 בשליחות משרד העבודה הבינלאומי בז'נבה לקאמרון, (במסגרת הנציבות הכלכלית של האומות המאוחדות לאפריקה UNECA). בשנת 1968 נשלח על ידי המחלקה המדינית של הוועד הפועל לקינשסה, קונגו.
משפחתו
לפין היה נשוי למינה לבית בורק, ואב לשתי בנות, נועה (רעיית משה דוקטורי) ואביטל. הוא נפטר זמן קצר לאחר מות רעייתו ונטמן לצדה בבית העלמין הדרום בחולון.
אוספיו
לפין החל לאסוף ולחקור בולים, יודאיקה וציונות עוד בנעוריו בקובנה שבליטא, תחביב אשר הפך למפעל חיים, בנוסף כיהן כיו"ר חוג אספני בולי קק"ל ויו"ר המועצה המייעצת למפעל הבולים של הקק"ל. בשנת 1973 הוענק ללפין פרס משר התקשורת שמעון פרס על אוספיו ומחקרו בנושאי יודאיקה פוסטלית. אוסף קרן קיימת לישראל של לפין הכולל עשרות אלפי מסמכים, בולים, פרסומים, חותמות, מכתבים ופריטים נדירים משנת 1901 עת הוקמה הקרן הקיימת. נחשב לגדול, המקיף והחשוב מבין אוספי הציונות בעולם. בשנת 1985 נחתם הסכם בין לפין לקרן קיימת לישראל להעברת האוסף בשלמותו לקרן הקיימת ופריטים מהאוסף מוצגים בבית קק"ל בתל אביב. אוסף היודאיקה בבולאות והמחקר הנלווה אליו, שהוצג בפני שלושה נשיאים, אפרים קציר, יצחק נבון וחיים הרצוג שהעניקו תעודות הוקרה ללפין על מחקרו הכולל אלפי פריטים. אוסף זה נותר בחזקת משפחתו לאחר לכתו.
מחקרו הנלווה לפריטי האוסף תורגם לשפות רבות. לפין ערך את המחקר והיה המחבר הראשון לקטלוג בולי קק"ל וקטלוג למעטפות בולאיות שהופיעו מטעם הקק"ל.
גמר גביע המדינה בכדורגל 2018
גמר גביע המדינה בכדורגל 2018 התקיים באצטדיון טדי בירושלים ב-9 במאי 2018, ובו נקבע כי מחזיקת גביע המדינה בכדורגל 2017/2018 היא הפועל חיפה, שניצחה במשחק את בית"ר ירושלים בתוצאה 1–3 בהארכה, לאחר שוויון 1-1 בתום הזמן החוקי. הייתה זו המהדורה ה-79 של גביע המדינה, וה-65 מאז קום המדינה.
הפועל חיפה זכתה בגביע הרביעי בתולדותיה, והראשון מזה 44 שנים. זכייתה האחרונה הייתה בתואר הייתה בעונת 1973/1974, אז גם כן נזקקה להארכה כדי לנצח במשחק הגמר את הפועל פתח תקווה. הייתה זו הופעתה התשיעית במעמד גמר הגביע, והשמינית מאז קום המדינה, כאשר הופעתה האחרונה הייתה בעונת 2003/2004, אז העפילה לגמר על אף ששיחקה באותה העונה בליגת המשנה, והפסידה במשחק הגמר 4-1 לבני סכנין. מנגד, בית"ר ירושלים העפילה לגמר ה-11 בתולדותיה, והראשון מאז גברה 1–2 על מכבי חיפה בגמר גביע המדינה 2009. מאזנה ערב משחק הגמר - שבע זכיות בגביע ושלושה הפסדים במעמד הגמר.
הקבוצות מעולם לא נפגשו במעמד הגמר קודם לכן, אך נפגשו במסגרת הגביע חמש פעמים בעבר, כאשר הפועל חיפה ניצחה שלוש פעמים ובית"ר ירושלים ניצחה פעמיים. הפועל חיפה הדיחה את בית"ר ברבע גמר בעונת 1962/1963, בה המשיכה עד לזכייה בגביע, בסיבוב השמיני בשנת 1987/1988 במשחק שהתקיים בימק"א ירושלים, ובשמינית גמר הגביע בעונת 2003/2004, בה המשיכו כל הדרך לגמר. בית"ר מנגד ניצחה בפנדלים ברבע גמר הגביע לעונת 1969/1970, ובשמינית גמר הגביע לעונת 1985/1986, שבסיומה הניפה בית"ר את הגביע הרביעי שלה.
במשחק הגמר העלה מקסים פלקושצ'נקו את הפועל חיפה ליתרון בדקה ה-28, אך דקה לאחר מכן איזן גאטאן וארן את התוצאה. לאחר שוויון 1-1 בתום תשעים דקות, עבר המשחק להארכה, שם הבקיע שמואל שיימן בדקה האחרונה של החצי הראשון של ההארכה. שתי דקות בתוך תוספת הזמן של ההארכה, קבע אלון תורג'מן את תוצאת המשחק, 3-1 להפועל חיפה בסיום.
הפועל חיפה
הפועל חיפה הצטרפה למפעל בסיבוב ח', עם יתר קבוצות ליגת העל, והוגרלה למשחק חוץ באצטדיון המושבה מול הפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית. בדקה ה-13 עלתה חיפה ליתרון מרגליו של ראדו גינסארי. נס זמיר איזן בדקה ה-31, אך בדקה ה-52 קבע חנן ממן את תוצאת הסיום, 2-1 להפועל חיפה.
בשמינית הגמר שוב הוגרלה הפועל חיפה למשחק חוץ, כאשר יצאה לאצטדיון טוטו עכו למפגש מול הפועל עכו מליגת העל. אלון תורג'מן העלה את חיפה ליתרון לאחר 16 דקות, אך חמש דקות לאחר מכן איזנה עכו מרגליו של בן אז'ובל. דקה אחת בתוך תוספת הזמן של ההתמודדות השלים תורג'מן צמד בשער דרמטי שהעניק לקבוצתו את הכרטיס לרבע הגמר, 2-1 בסיום להפועל חיפה.
הגרלת רבע הגמר זימנה להפועל חיפה מפגש כפול מול יריבתה העירונית, מכבי חיפה. שני המפגשים נערכו באצטדיון סמי עופר, כאשר המשחק הראשון היה משחקה הביתי של מכבי חיפה. במשחק זה עלו הירוקים ליתרון מהיר, כאשר בדקה העשירית ניצל ניקיטה רוקאביציה טעות של שוער הפועל רן קדוש וקבע 0–1. חמש דקות לאחר מכן הכפילה מכבי חיפה את התוצאה משער של סנטיהו סלליך. בדקה ה-57 הצליחה הפועל חיפה לצמק משער גביע שלישי ברציפות של תורג'מן. בדקה ה-76 השלימה הפועל חיפה את החזרה שלה למשחק עם שער שוויון של גבריאל תאמאש, בבעיטה מכשלושים מטרים לחיבורי השער של עומרי גלזר. בסיום, שוויון 2-2 וההכרעה עברה לגומלין. במשחק הגומלין שוב עלתה מכבי חיפה ליתרון ראשון, כאשר שלומי אזולאי כבש את שערו הראשון במדי מכבי חיפה וקבע 0–1. טעות של גלזר בדקה האחרונה של המחצית סידרה להפועל חיפה הזדמנות פז, ותורג'מן ניצל זאת כדי לאזן. בסיום, שוויון 1-1, שהספיק להפועל חיפה להעפיל לחצי הגמר בזכות חוק שערי חוץ.
בחצי הגמר פגשה הפועל חיפה את הפועל רעננה באצטדיון סמי עופר. המפגש לא התעלה לרמה גבוהה, ובתום ההארכה נותרה התוצאה על שוויון 0-0. ההכרעה עברה לדו-קרב פנדלים. שתי הקבוצות רשמו החמצה אחת בשלוש הבעיטות הראשונות (תומר סויסה מרעננה ותורג'מן מהפועל חיפה), ובמהלכן אף הורחק מוחמד עלי קמארה מרעננה, שביצע תנועה מגונה לעבר קהל אוהדי חיפה לאחר ביצוע מדויק של הפנדל השלישי. בעקבות ההחמצה של ריסטו מיטרבסקי בבעיטה הרביעית, הגיעה רעננה לפנדל החמישי שלה במצב של שוויון 3-3, כאשר ביצוע מדויק של שמעון אבו חצירא היה מכריע את ההתמודדות, אך הוא בעט חלש ונעצר אצל ארנסטס שטקוס. דור מלול כבש את הפנדל השישי של חיפה, אור דסה מנגד שוב נעצר אצל שטקוס, והפועל חיפה הצליחה להשיג את הכרטיס לגמר הגביע.
בית"ר ירושלים
בית"ר ירושלים החלה את דרכה במפעל בסיבוב ח' מול הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית. בית"ר נקלעה לפיגור בדקה ה-18 משער של עומרי שקל, אך חמש דקות לאחר מכן איזן גאטאן וארן את התוצאה. שתי דקות למחצית השלים וארן צמד והשלים מהפך לזכות בית"ר, שנשארה בעשרה שחקנים לאחר הרחקתו של אריק סאבו בכרטיס אדום בדקה ה-57. בסיום, 2-1 לבית"ר.
בשמינית הגמר שוב פגשה בית"ר ביריבה מהלאומית, כשאירחה את הפועל מרמורק. בדקה ה-19 כבש וארן בנגיחה את שער היתרון של בית"ר. שש דקות לאחר מכן השלים וארן צמד שני ברציפות בגביע, וקבע 0–2 לבית"ר. בדקה ה-32 הצליחה מרמורק לחזור למשחק עם שער של ניקולאי דיולגרוב, אך לא הצליחה להשיג את השוויון למרות משחק חלש של המארחת, ובסיום 1–2 לבית"ר בדרך לרבע הגמר.
בית"ר המשיכה את דרכה מול יריבה שלישית מהלאומית, הפועל כפר סבא. המשחק הראשון נערך באצטדיון לויטה בכפר סבא, ובדקה ה-42 המשיך וארן בכושר הכיבוש שלו במסגרת הגביע, כשהעלה את בית"ר ליתרון על אף שהיה בעמדת נבדל. היה זה שערו החמישי של וארן במסגרת הגביע באותה העונה, והוא היה לכובש היחיד של בית"ר במפעל עד אז. בדקה השישים הכפילה בית"ר את התוצאה בעקבות שער עצמי של מיקי יאזו, ובסיום 0–2 לבית"ר, שהשיגה מקדמה משמעותית לקראת הגומלין. משחק הגומלין באצטדיון טדי לא התעלה לרמה גבוהה, ולאחר שוויון 0-0, השלימה בית"ר את העפלתה לחצי הגמר בזכות הניצחון במשחק הראשון