cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עונת 1979/1980 בסרייה א'
עונת 1979/1980 בסרייה א' הייתה העונה ה-78 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-16 בספטמבר 1979 והסתיימו ב-11 במאי 1980.
בליגה השתתפו 16 קבוצות והיא התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
אודינזה, קליארי ופסקארה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
בסיום העונה נשרו לסרייה ב' פסקארה, מילאן ולאציו. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו קומו, פיסטוייזה וברשה.
כדורגלנים מצטיינים
רוברטו בטגה, שחקנה של יובנטוס, כבש 16 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
אנטרופיה שיורית
בתרמודינמיקה ומכניקה סטטיסטית, אנטרופיה שיורית היא האנטרופיה שנותרת בחומר מעובה לאחר קירורו לטמפרטורה ששואפת לאפס המוחלט. אנטרופיה זאת היא אנטרופיה מבנית בלבד, כלומר נובעת רק מהמבנה הגבישי הלא-מושלם של החומר ולא מהטמפרטורה (שכן הטמפרטורה היא בקירוב טוב אפס). לפי החוק השלישי של התרמודינמיקה, האנטרופיה של גבישים מושלמים באפס קלווין היא אפס בדיוק; עם זאת, ישנם חומרים העשויים להתקיים במצבים מיקרוסקופיים רבים כאשר הם מקוררים לאפס המוחלט, כך שנותרת כמות מסוימת של אי-סדר הטבועה בחומר הקפוא.
הדוגמאות הנפוצות ביותר הן אלה של מוצקים אמורפיים (זכוכית למשל). למוצקים אלו יש אנטרופיה שיורית מכיוון שהמבנה המיקרוסקופי שלהם יכול להיות מסודר במספר עצום של דרכים בעבור מצב מקרוסקופי נתון.
היסטוריה ודוגמאות
את הדוגמה הראשונה לחישוב תאורטי של אנטרופיה שיורית נתן לינוס פאולינג, שעשה שימוש בכללי המבנה של קרח כדי לתאר את הפאזה הטבעית הנפוצה ביותר שלו – קרח Ih. במולקולת המים, H20, כל אטום חמצן קשור לשני אטומי מימן. אף על פי כן, כאשר המים קופאים מולקולות המים מסתדרות במבנה גבישי טטראדרי אופייני שבו אטומי החמצן נמצאים בנקודות הסריג, ולכל אטום חמצן יש באופן אפקטיבי ארבעה אטומי מימן שכנים (ראו איור): שניים מתוך המולקולה שלו ושניים נוספים אודות למולקולות מים שכנות, שכן אטומי המימן של המולקולות השכנות פונים לעבר אטום החמצן ויוצרים עמו קשרי מימן חלשים (חלשים בהשוואה לקשר של אטום החמצן עם 2 אטומי המימן מהמולקולה שלו). בעוד שכללי הקרח מחייבים את אטומי החמצן להיות בנקודות הסריג, הם מתירים כמות משמעותית של חופש לסידור אטומי המימן ביניהם. כתוצאה, המבנה הגבישי מפגין כמות משמעותית של אי-סדר כאשר מקררים אותו לאפס המוחלט, כך שהוא מכיל כמות מסוימת של אנטרופיה שיורית האינהרנטית לו.
ישנן מספר דרכים לחשב את האנטרופיה השיורית הזאת מעקרונות ראשוניים. נניח שיש מספר נתון N של מולקולות מים. אטומי החמצן יוצרים סריג דו-צדדי: ניתן לחלק אותם לשתי קבוצות, כך שכל אטומי החמצן השכנים לאטום חמצן נתון נמצאים בקבוצה שונה מזו שאליה שייך אטום החמצן. לכל אטום חמצן כזה יש ארבעה קשרי מימן, שניים קרובים אליו ושניים רחוקים ממנו. זה אומר שישנן
קונפיגורציות מותרות של אטומי מימן בעבור אטום החמצן הזה, כך שיש סך הכל 6N/2 קונפיגורציות מותרות עבור אטומי החמצן בקבוצה אחת. עם זאת, רק חלק מהקונפיגורציות הללו מתאפשרות בפועל. כדוגמה לסידור שאינו עובד, ניקח את הסידור הבא: נסתכל על 4 מולקולות מים מקבוצה אחת ונניח שבכל מולקולה ישנו אטום מימן אחד שפונה לעבר אותו אטום חמצן שכן. אזי למרות שהחישוב הקודם התיר סידור כזה, בפועל זה אומר שכל קשרי המימן של אותו אטום חמצן אטומי מימן מרוחקים – והרי הדבר סותר את עובדת היותו של אטום החמצן חלק ממולקולת מים (אטומי מימן של מולקולות שכנות לא יכולים לפנות זה מול זה בגלל הקוטביות החשמלית הגבוהה של מולקולות המים, הגורמת לאטומי המימן להידחות אחד מן השני). לפיכך, עלינו לחשב את החלק היחסי של 6N/2 הסידורים שמצאנו עבור הקבוצה הראשונה. לשם כך נסתכל על הקבוצה השנייה – כל אטום חמצן קשור לארבעה אטומי מימן – כאשר כל קשר יכול להיות קשר מרוחק או קשר קרוב. לכן, ישנן
הצבות של אטומי המימן לאורך הקשרים עם אטום החמצן, אשר מתוכן רק שש מייצגות מצב בר-קיימא. לפיכך, מספר הקונפיגורציות הכולל עבור גביש הקרח כולו הוא:
לפי נוסחת האנטרופיה של בולצמן, ניתן להסיק
המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה
המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה או NIST (ראשי תיבות באנגלית של: The National Institute of Standards and Technology), אשר נקרא עד שנת 1988 "לשכת התקנים הלאומית" (National Bureau of Standards, NBS), הוא שמה של מעבדה למדעי-הפיזיקה וסוכנות לא רגולטורית של מחלקת המסחר של ארצות הברית.
משימת המכון הרשמית היא:
המכון מחזיק במוט הקילוגרם התקני, וכן במכשיר ה-NIST-4 Kibble balance באמצעותו נמדד והוגדר תקן הקילוגרם החדש.
NW F
NW F (שם מלא: Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft Type F) היא מכונית פתוחה בסגנון מכונית עידן פליז מסוג ("Runabout car" ) מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft A.G. אשר יוצרה בין השנים 1905–1906.
יוצרו 3 יחידות בלבד.
WOH G64
WOH G64  הוא כוכב על-ענק אדום בגלקסיית ענן מגלן הגדול, גלקסיית לוויין של גלקסיית שביל החלב, בקבוצת הכוכבים הדרומית דג זהב. מרחקו של הכוכב מכדור הארץ הוא 168,000 שנות אור (50,000 פרסק), והוא מהכוכבים הגדולים ביותר שנצפו.
ל-WOH G64 רדיוס של 1,540 רדיוסי שמש או 1.07 מיליארד קילומטר, ונפחו גדול פי 3.65 מיליארד מנפח השמש. לו היה ממוקם במרכז מערכת השמש, היה מגיע עד מסלולו של כוכב הלכת צדק.
הצי משתעשע
הצי משתעשע (באנגלית: Hit the Deck) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1955 בבימויו של רוי רולנד, עם ג'יין פאוול, אן מילר, דבי ריינולדס, ראס טמבלין, וולטר פידג'ן, טוני מרטין וויק דמון בתפקידים הראשיים.
התסריט וחלק מהשירים מבוססים על מחזמר בשם זה שהועלה בברודוויי ב-1927. העלילה דומה לזו של הסרטים המוזיקליים "יום בניו יורק" והרימו עוגן" - קבוצת מלחים מגיעים לעיר, מחפשים בידור ונפגשים/מתאהבים ברקדניות/זמרות.
פירוש הביטוי "Hit the Deck" הוא - התכונן לפעולה או פול על הקרקע/סיפון כדי להתגונן מהתקפה.
תקציר העלילה
דני סמית' (ראס טמבלין), ריקו פרארי (ויק דאמון) ובילי קלארק (טוני מרטין) משרתים בצי ארצות הברית באלסקה. הם מקבלים פקודה לאפות עוגת פרידה למפקד היוצא. הם לא יודעים לאפות ומוצאים במטבח עוגה שלא נאפתה כראוי, עושים בה חורים וממלאים אותם ברום תוך כדי שירת "הללויה". המפקד מדליק את הנרות והעוגה עולה באש, על כך הם נענשים בשליחה לאימון במקום שורץ תנינים. לבסוף הם מגיעים לחופשה בסן פרנסיסקו.
בילי נפגש עם חברתו מזה שש שנים, ג'ינג'ר (אן מילר) שמופיעה כזמרת ורקדנית ורוצה לסיים את היחסים איתו לאחר שאינו רוצה להתחתן.
ריקו (ויק דאמון) מבקר בבית אמו האלמנה (קיי ארמן) ופוגש שם את המחזר שלה מר פירנו (ג'. קרול נאייש) שאינו מוצא חן בעיניו.
קרייג מזמין לביתו את סוזן והיא שרה את "Sometimes I'm Happy" כשהוא מלווה אותה בפסנתר. כשהוא מחבק אותה והם מתנשקים, מתפרצים שלושת המלחים ומכים את קרייג ומשאירים לו "פנס" בעין. סוזן נמלטת משם וריקו מלווה אותה ומתאהב בה.
שוטרים צבאיים של הצי מחפשים אחריהם והם מתחבאים בביתו של ריקו ושרים עם אמו "צ'יריביריבין".
השוטרים מחפשים אותם והם מוצאים מסתור בתיאטרון שם מופיעה קרול ביחד עם "מלחים" ששרים ביחד "Join the Navy".
לבסוף מחליט קרייג לבטל את תלונתו כדי שהעניין לא יתפרסם ויתגלה לאשתו.
בסוף מופיעים כל משתתפי ההצגה במופע גדול ושרים ביחד "הללויה".
עלי אל-חמאדי
קריירת מועדונים
אל-חמאדי גדל במחלקות הנוער של טרנמיר רוברס ושל סוונסי סיטי.
ב-20 בנובמבר 2021 חתם אל-חמאדי על חוזה לעונה וחצי בוויקומב וונדררס מהפוטבול ליג הראשונה.
קריירה בינלאומית
ב-11 בנובמבר 2021 ערך אל-חמאדי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת עיראק, בתיקו 1-1 נגד נבחרת סוריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
צ'ו אין-צ'ול
צ'ו אין-צ'ול (בקוריאנית: 조인철; נולד ב-4 במרץ 1976) הוא ג'ודוקא עבר דרום-קוריאני אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג.
צ'ו השתתף פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 1996 ו-2000. באטלנטה 1996 הוא זכה במדליית ארד לאחר שניצח בקרב על המדליה את דריו גרסיה הארגנטינאי. בסידני 2000 צ'ו זכה במדליית כסף כאשר הגיע עד שלב הגמר בו הפסיד למקוטו טאקימוטו היפני.
צ'ו מחזיק בשלוש מדליות מאליפויות העולם, שתי מדליות זהב (1997 ו-2001) ומדליית ארד (1999). במשחקי אסיה הוא זכה במדליית זהב (1998) ובאליפויות אסיה הוא זכה בשתי מדליות כסף (1995 ו-1996).
My Type
My Type (בעברית: הסוג שלי או הטיפוס שלי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית סוויטי, מתוך המיני-אלבום השני שלה, Icy. השיר יצא לאור ב-11 ביוני 2019, על ידי חברות התקליטים אייסי רקורדס, ארטיסטי רקורדס והאחים וורנר, כסינגל הראשון מתוך המיני-אלבום.
השיר הגיע אל המקום הראשון במצעד השירים הקצביים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי סוויטי, אדם דייוויד סמול, אלישה ניקול גיבסון, אוברי רובינסון, קורי אוונס, קרייג ד. לאב, ג'ינו בורי, ג'ונתן סמית, למרקיס ג'פרסון, לונדון סמית, מוזס בארט, נווה ג'ולי, קוואבו ורוארק ביילי והופק על ידי לונדון און דה טראק. השיר הוא מסוגת הקראנק.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-145 מיליון השמעות. כמו כן, זכה השיר לכמיליון שימושים בפלטפורמת שיתוף הווידאו טיקטוק, ולהצלחה במצעדים השבועיים.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-3 ביולי 2019, בשידור חי. בתחילת הקליפ, ניתן לראות כמה בנות ביניהן סוויטי, כשהן משחקות יחד ושרות קטעים מתוך השיר. בהמשך, מתחיל השיר עצמו, תוך שניתן לראות רקדניות שרוקדות טוורק ואת סוויטי כשהיא שרה את השיר.
עזרא נשרי
עזרא (עיזי) נשרי (נולד ב-7 באפריל 1952) הוא מהנדס אלקטרוניקה, שניהל פרויקטי פיתוח ברפאל - מערכות לחימה מתקדמות. שירת ביחידה 8200. ד"ר להיסטוריה, חוקר שנות הקמת המדינה והפעילות הבריטית נגד הקמת מדינת ישראל בתקופת מלחמת העצמאות.
משפחה
אביו של נשרי ניסן אדלר עבר את המלחמה בטרנסילבניה. לאחר מלחמת העולם השנייה נעשה מעורב ברמה הארצית של תנועת הנוער הציונית הבונים דרור. ניסה להעפיל לארץ ישראל באוניית המעפילים מדינת היהודים. האונייה  נתפסה על ידי הבריטים ונלקח למחנות המעצר בקפריסין. האב ניסן אדלר עוכב על ידי הבריטים, יחד עם אלפי מעפילים בכושר לשירות צבאי, בקפריסין  עד תום מלחמת העצמאות ינואר 1949.
אימו של נשרי לאה גנץ מכפר "בורשה" במחוז מרמורש ברומניה. ביוני 1944 כשהייתה בת 14 הועברה לאושביץ. חלק מהתקופה הייתה פועלת ניקיון בצריף התאומים של מנגלה. בינואר 1945 הוצאה לצעדת המוות לגרמניה אותה שרדה. לאחר הניצחון על גרמניה שבה לכפר ברומניה. ומצאה מכתב שאחיותיה שהיו גם הן באושביץ ניצלו והועברו לשיקום בשוודיה. עשתה את הדרך לשוודיה ופגשה את אחיותיה בקבוצה שהתארגנה לעליה. הבנות משוודיה עלו בספינה אולואה, היא חיים ארלוזורוב (אוניית מעפילים) בפיקודו של לובה אליאב. הספינה הגיעה עד חוף בת גלים ונתקעה בחוף. לאה גנץ עם שאר והמעפילים הוגלו למחנות המעצר בקפריסין.
ניסן אדלר הגיע מקפריסין לאחר שחרור מהמעצר הבריטי והצטרף לגרעין נח"ל שהתארגן בקיבוץ אפיקים והיה חלק מהקמת קיבוץ האון. בקיבוץ נפגשו והחליטו להנשא. עם נישואיהם עברתו את שם המשפחה  לנשרי.
עם הפילוג בקיבוץ המאוחד עברו לקיבוץ פרוד. האב ניסן נשרי רכש בפרוד את מקצועו כמכונאי והאם לאה למדה ונהייתה לגננת.
ילדות ולימודים
ב-7 באפריל 1952 נולד עזרא נשרי בקיבוץ פרוד. בשנת 1955 עברה משפחת נשרי למושב שדמות דבורה שבגליל התחתון. האב עבד במושב כמנהל המוסך והמסגרייה והאם כגננת. במושב נולד האח הצעיר אהוד נשרי.
בשנת 1961 עברה המשפחה לקריית מוצקין. בשנת 1967 החל נשרי בלימודי אלקטרוניקה בבסמ"ת בחיפה, ובשנת 1971 הוסמך לתואר הנדסאי.
לימודים בטכניון ועבודה ברפא"ל
בשנת 1976 החל נשרי את לימודיו לתואר מהנדס חשמל בטכניון, במסלול מקוצר לבעלי תואר הנדסאי, אותם סיים בשנת 1979. בשנת 1980 החל את עבודתו ב"רפאל" כמהנדס פיתוח וכמנהל פרויקטים של מערכות לדיכוי אותות של חוסמים במקלטי תקשורת ומכ"ם. בנושא זה עסק בעשר שנותיו הראשונות בחברה, והגיע למעמד מנהל התחום.
בהמשך עבר לעבוד על פיתוח סימולטורים לפיתוח טילים מונחי מכ"ם. "רפאל" הגיעה למעמד של מובילה עולמית בתחום זה, ונשרי נעשה למנהל הבכיר בקו מוצרים זה. לאחר מכן עבד בתחומים נוספים.
בשנת 1995 יצא ללימודי תואר שני במנהל עסקים למנהלים בפועל (EMBA), באוניברסיטת תל אביב. בשובו ל"רפאל" ניהל פרויקט לפיתוח מאמן לצוותי הפעלה של טילים מונחים, ובהמשך ניהל פרויקט שדרוג לטיל מבצעי.
בשנת 2005 יצא נשרי מטעם רפאל ללימודים ב, שכללו לימודים לתואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת חיפה.
בשנת 2007 פרש מ"רפאל" במעמד ראש שטח.
יישוב הגליל ופעילות ציבורית
בשנת 1982 עלה נשרי עם משפחתו בקבוצה השנייה של המתיישבים לגילון, יישוב שהוקם ב-1980 במסגרת תוכנית המצפים בגליל, בגליל התחתון הצפון-מערבי, הצופה אל הנוף של עמק זבולון. רבים מהמתיישבים הראשונים היו גם הם עובדי "רפאל".
במשך שלושים ושש שנותיו בגילון עסק נשרי גם בפעילות ציבורית הקשורה לאיכות הסביבה. הוא הוביל צוות בארגון אזרחי לשם פתרון מחודש למערכת הביוב והניקוז המרכזית בבקעת בית הכרם.
השכלה ומחקר היסטוריה
נשרי התעניין בהיסטוריה עוד מצעירותו. לאחר שבשנת 1999 קרא את ספרו של ג'ון קמחי "שבעת העמודים שהתמוטטו" התמקד נשרי בנושא הצד הבריטי במלחמת העצמאות.
בשנת 2008, לאחר שפרש מעבודתו ב"רפאל", החל נשרי את מחקרו לתואר שני בהיסטוריה, בנושא "הגורם הבריטי בארץ ישראל", בהנחיית פרופ' מאיר זמיר מאוניברסיטת בן-גוריון, אליו חבר לאחר שקרא מאמרים שפרסם זמיר בנושא הבריטים במזרח התיכון. בהמשך עבר להנחייתו של פרופ' טוביה פרילינג ובשנת 2012 כתב תזה בשם: "תוכנית קלייטון – קנוניה בריטית לסיכול הקמת מדינה יהודית?".
בהנחיית פרופ' פרילינג כתב גם את עבודת הדוקטורט שכותרתה "מהלכי משרד החוץ של הלייבור הבריטי כנגד הקמת מדינה יהודית" (2016), המבוססת בעיקרה על מסמכי הארכיון הלאומי הבריטי (וכן מסמכים ישראלים ואמריקניים וספרות מחקרית קודמת)..
בעבודת הדוקטורט בחן נשרי ואושש את טענת ההנהגה הציונית, בזמן האירועים, כי הבריטים ארגנו, חימשו ודחפו את מדינות ערב לפלישה במלחמת העצמאות. לדבריו, ההחלטות המרכזיות לגבי עתיד ארץ ישראל התקבלו על ידי ההנהגה הבריטית הבכירה ביותר בלונדון. החלטות אלו בוצעו באזור על ידי יד ימינו של שר החוץ הבריטי ארנסט בווין במזרח התיכון קצין הביון הפוליטי הבכיר באזור, הבריגדיר אילטיד קלייטון, ונציגים בריטיים נוספים, במקרים רבים בשיטות של חתרנות (Covert Action).
במחקרו טען נשרי שממשלת בריטניה דחפה את הפלישה שבוצעה בפועל ב-15 במאי 1948 ושהייתה מעורבות בריטית בהתוויית תוכנית פולקה ברנדוט הראשונה, האנטי-ישראלית, שהביאה בטעות, בהכוונה הבריטית, דווקא להרס פנימי של המחנה הבריטי-ערבי במלחמת העצמאות. לפי המקורות הבריטיים, ההנהגה הבריטית הבכירה בלונדון קבעה את מועד סיום פינוי הכוחות הבריטיים מארץ-ישראל, הקדימה אותו, וחזרה שוב למועד המקורי על-פי צורכי תוכניות הפלישה שהשתנו בהתאם לשינויי הנסיבות בשטח. כלומר שההחלטות בלונדון בוצעו מתוך קשר ישיר בין תכנון תזמון תוכניות הפלישה לתכנון תזמון הפינוי הבריטי. ומכאן, ומההיבט הרחב של הדחיפה הבריטית של פלישת מדינות ערב, נובע שם ספרו של נשרי "הסוס הטרויאני הבריטי במלחמת השחרור הישראלית", המציג בהרחבה את המעורבות הבריטית במלחמת תש"ח.
בעבודתו טען נגד הקביעות שהעלו ההיסטוריונים החדשים, אבי שליים, אילן פפה, ויוג'ין רוגאן, בנושא מלחמת העצמאות. בדוקטורט ובספרים שכתב טען שקיימים ב"ההיסטוריה הישראלית החדשה" שנכתבה בבריטניה, בפרט בסנט אנתוני קולג' באוניברסיטת אוקספורד, סילופים והטיות. לדברי נשרי, בהיותה של מלחמת העצמאות במידה רבה ביותר מלחמה נגד בריטניה כמעצמה קולוניאלית הגמונית במזרח התיכון, שהפעילה את מדינות ערב כשליחותיה, יש לקרוא למלחמת 1948 בשם "מלחמת השחרור".
ספרו
בעקבות עבודת הדוקטורט, בשנת 2018 פרסם את המהדורה הראשונה של ספרו בשם "מלחמת השחרור הישראלית", בהוצאת אפי מלצר בע"מ. בשנת 2019 פרסם מהדורה שנייה בשם "הסוס הטרויאני הבריטי במלחמת השחרור הישראלית" בהוצאת סטימצקי.
משפחה
עזרא נשרי נישא בשנת 1980 ונולדו לו שני בנים. אשתו הראשונה אילנה מבית סקורניק, נפטרה ממחלה קשה בשנת 1989. בשנת 1990 נישא בשנית. אשתו אימצה את הבנים, ונולדו להם בת ובן.
קישורים חיצוניים
מאמריו:
סאות'בנק סנטר
סָאוּת'בֶּנְק סֶנְטֶר ("מרכז הגדה הדרומית", באנגלית: Southbank Centre) הוא תשלובת אתרי אמנות בלונדון, אנגליה, על הגדה הדרומית של התמזה בין קאונטי הול לגשר ווטרלו. הוא כולל שלושה בניינים עיקריים (רויאל פסטיבל הול, קווין אליזבת הול וגלריית הייוורד) והוא מרכז האמנויות הגדול ביותר באירופה. המרכז מושך יותר משלושה מיליון מבקרים מדי שנה. קרוב לאלף הופעות בתשלום של מוזיקה, מחול וספרות מתקיימות בסאות'בנק סנטר מדי שנה, כמו גם יותר מ-300 אירועי אכסדרה פתוחים לציבור ותוכניות חינוכיות, הן באתרי המופעים והן בקרבתם. נוסף לכך, בין שלוש לשש תערוכות אמנות גדולות מוצגות בגלריית הייוורד מדי שנה ותערוכות נודדות לאומיות מגיעות ליותר מ-100 אתרים ברחבי הממלכה המאוחדת.
מיקום
סאות'בנק סנטר הוא אחד המרחבים הציבוריים המקובלים ביותר בלונדון, המקיף 21 אקר (כ-84 דונם) בקטע נוח להולכי רגל על גדת הנהר. בקרבת מקום אליו נמצאים אתרים מוכרים כתיאטרון הלאומי, גלריית טייט לאמנות בת זמננו ותיאטרון גלוב השקספירי החדש. תחנות הרכבת התחתית הסמוכות לסאות'בנק סנטר הן ווטרלו ואמבנקמנט (Waterloo and Embankment).
החל באפריל 2009 מכהן אלאן בישופ בתפקיד המנהל הראשי של סאות'בנק סנטר. ג'וד קלי הוא המנהל האמנותי של המרכז מאז 2005.
היסטוריה ופיתוח
תולדות סאות'בנק סנטר מתחילות ב"פסטיבל בריטניה", שהתקיים בשנת 1951. במה שתואר כ"מרפא לאומה" בפי הרברט מוריסון, שר בממשלת מפלגת הלייבור שהיה האחראי על האירוע, נועד פסטיבל בריטניה להפגין את התאוששות בריטניה ממלחמת העולם השנייה בהצגת המיטב במדע, טכנולוגיה, אמנויות ועיצוב תעשייתי. הפסטיבל נמשך ממאי עד ספטמבר 1951 ופורק ברובו עד יוני של השנה הבאה, בעקבות ניצחון וינסטון צ'רצ'יל והמפלגה השמרנית בבחירות הכלליות של 1951. הרויאל פסטיבל הול הוא הבניין היחיד ששרד מפסטיבל בריטניה.
במחצית הראשונה של שנות ה-60' הורחב רויאל פסטיבל הול ונבנו עוד אולם קונצרטים וגלריית אמנות.
תוכניות להרחבת סאות'בנק סנטר הוגשו בשנת 2000 וכללו בין השאר בניין מנהלה חדש, יצירת שלושה מרחבים תציבוריים חדשים סביב רויאל פסטיבל הול ובניין חדש למכון לקולנוע בריטי, שיימצא בחלקו מתחת לפני הקרקע. כן תוכנן מתחם חנויות ומסעדות.
שלמה זלמן עמריך
רבי שלמה זלמן עמריך (תע"ד, 1714, וינה - כ"ה בסיוון ה'תקנ"ד, 23 ביוני 1794, פראג) דיין בפראג בתקופת כהונתו של ה"נודע ביהודה", וראש בית הדין בעיר לאחר פטירתו.
ביוגרפיה
נולד בווינה לרב מרדכי גומפל עמריך, ולמד בישיבתו של רבי נתנאל וייל (ה"קרבן נתנאל") בפראג.
בשנת תק"י (1750) התמנה כדיין ומורה הוראה בבית הכנסת "מייזל" בפראג, ובשנת תקכ"ב התקבל כדיין בבית הדין העירוני. בשבתו בבית דינו של ה"נודע ביהודה", רבי יחזקאל לנדא, רבה של העיר, נחלק עליו בעניין טקס החליצה. לדעתו אין החולצת מרימה את רגלו של גיסה לפני שליפת הנעל, אלא הרגל מתרוממת כפועל יוצא של פעולת החליצה. צדדי המחלוקת ערוכים בספרי שניהם. לאחר פטירת ה"נודע ביהודה" בשנת תקנ"ג, התמנה הוא לעמוד תחתיו בראש בית הדין המקומי, אך שנה לאחר מכן נפטר והוא בן 80, ונקבר בבית הקברות היהודי בפראג-ז'יז'קוב.
הוא היה מעורב בהנהגת הקהילה, וסופר שכאשר נשלח פעם אחת לבקש את סיועה של מריה תרזה לביטול צו כלשהו שפגע בקהילה היהודית, הגביה את קולו באופן החורג מכללי הנימוס. מריה תרזה, שנודעה כקתולית אדוקה (ואף גירשה את יהודי פראג בינואר 1745 ולא איפשרה את שובם עד שאולצה לעשות זאת בידי הסולטן מהמוט הראשון) פנתה אליו בכעס: "מדוע אתה צועק?" עמריך השיב: אין אני מדבר בשם עצמי, קול אחי היהודים כולם זועק מתוך גרוני. סופר כי מריה תרזה נהנתה מתשובתו החדה, והתרצתה לבקשתו.
כתביו
חיבר את הספר "שישה זרעוני ערוגה" על שש סוגיות בתלמוד הבבלי. הספר נדפס לראשונה בחייו בפראג תקמ"ט, ובמהדורה נוספת בווייטצען תר"ע בתוספת חיבורו של בנו רבי בנימין וולף עמריך (נפטר בחיי אביו בי"ג בתמוז תקנ"ג), "אמתחת הקטן" על מסכת כריתות, וחיבורו של נכדו רבי נתנאל עמריך "ספיחי מרים".
שם הספר בראשי תיבותיו: שש זרעוני ערוגה, רומז לראשי התיבות של שמו: שלמה זלמן עמריך. מלבד ספרו זה היו ברשותו כתבים רבים, ובהם: חידושים על כמה ממסכתות הש"ס, חידושים על המשניות, חידושי הלכה על ארבעת חלקי שולחן ערוך ודרשות. בתוכניתו היה לקרוא למכלול כתביו בשם "סעודת שלמה". חידושיו מצוטטים רבות כברי-סמכא, בידי גאוני דורו, כמו הנודע ביהודה, רבי עקיבא איגר והחת"ם סופר.
ארייאנט מוריץ'
ארייאנט אנאן מוריץ' (נולד ב-7 בנובמבר 1998) הוא כדורגלן קוסובני המשחק בעמדת השוער בקבוצת ברנלי מהפרמייר ליג. בנבחרת קוסובו.
קריירה
ב-31 ביולי 2018, הצטרף מוריץ' לקבוצת נאק ברדה מליגת העל ההולנדית, בהשאלה לעונה אחת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-18 באוגוסט 2018, במשחק ליגה מול דה חראפסחאפ. ב-25 בספטמבר 2018, ערך מוריץ' את הופעת הבכורה שלו במנצ'סטר סיטי, במשחק נגד אוקספורד יונייטד. ב-9 ביולי 2019, הושאל מוריץ' לקבוצת נוטינגהאם פורסט מליגת המשנה האנגלית, בהשאלה לעונה אחת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-3 באוגוסט 2019, במשחק ליגה נגד וסט ברומיץ' אלביון. ב-18 בספטמבר 2020, הושאל מוריץ' לקבוצת ז'ירונה מליגת המשנה הספרדית, בהשאלה לעונה אחת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-26 בספטמבר 2020, במשחק ליגה נגד ספורטינג חיחון. ב-1 בפברואר 2021, הושאל מוריץ' לקבוצת ווילם II מליגת העל ההולנדית, עד לסיום העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-14 בפברואר 2021, במשחק ליגה נגד פיינורד. ב-5 באוגוסט 2021, הושאל מוריץ' לקבוצת אדנה דמירספור מהליגה הטורקית, בהשאלה לעונה אחת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-15 באוגוסט 2021, במשחק ליגה נגד פנרבחצ'ה.
ב-22 ביולי 2022, חתם מוריץ' בקבוצת ברנלי מליגת המשנה האנגלית, על חוזה לארבע שנים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-30 ביולי 2022, במשחק ליגה נגד האדרספילד טאון.
נבחרת לאומית
ב-26 באוגוסט 2018, הודיעה התאחדות הכדורגל של קוסובו כי לאחר מספר חודשי משא ומתן, החליט מוריץ לשחק בנבחרת קוסובו. ב-9 בנובמבר 2018, הוא זומן לסגל של קוסובו למשחקי ליגת האומות של אופ"א 2018/2019 נגד נבחרות מלטה ואזרבייג'ן. 11 ימים לאחר מכן, ערך מוריץ' את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת, במשחק ליגת האומות של אופ"א 2018/2019 נגד אזרבייג'ן.
עמנואל קלמפרר
עמנואל קלמפרר (פברואר 1926 – דצמבר 2005) היה ימאי ישראלי, מורה, בוחן ומומחה לענייני ימאות והובלה בים. קלמפרר היה הימאי הראשון בישראל אשר קיבל תואר "רב-חובל בכיר". היה מורה בבית הספר לקציני ים עכו ובין מקימי המכון להכשרה ימית. הקנה את לימודי הימאות והעמיד דורות של קציני ים לצי הסוחר הישראלי.
ילדות ולימודים
עמנואל נולד בגרמניה, בחבל סקסוניה. אביו היה רופא-פסיכיאטר ואמו שחקנית במה בברלין. משפחת קלמפרר שמקורה בעיר פראג תרמה לחיי התרבות הגרמנית במאה ה-19 וה-20. עמוס אילון ציין את המשפחה בספרו רקוויאם גרמני.
בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלה עם הוריו לארץ ישראל. המשפחה התיישבה בחיפה וקלמפרר למד בבית הספר הריאלי. ב-1939 התקבל לבית הספר הימי שליד הטכניון. מלחמת העולם השנייה שיבשה את לימודי המחזורים הראשונים וקלמפרר סיים את לימודיו בשנת 1945.
שירות בים
בסיום הלימודים הצטרף קלמפרר, כנער סיפון, לאונייה "שקמונה" של חברת "Near East Shipping Company", בבעלות ישראל גוטסמן. בהמשך שירת באוניות בבעלות חברה לשירות ימי עתיד, "עליזה", "עתיד" ו"עמל", והגיע לדרגת רב מלחים. האוניות היו תחת הדגל המנדטורי הבריטי.
בחודש מאי 1948, עם הכרזת המדינה, הייתה לקלמפרר הזכות להניף את דגל צי הסוחר הישראלי, שעה שהאוניה "א.מ. עמל" עגנה בנמל ג'נובה שבאיטליה. במרשם הימאים החדש קיבל קלמפרר את פנקס ימאים מס. 00055 והמשיך להפליג באוניות החברה. בשנת 1949 הוסמך כקצין שני ובשנת 1953 הוסמך לרב חובל.
הוראת הימאות
בשובו לארץ מלימודיו עבד כמורה בבית הספר לקציני ים עכו בניהולו של רב חובל אנריקו לוי. הוא לימד שיט וניווט במשך שבע שנים, במחזורים א' עד י'.
במקביל החל לעבוד ב"מכון להכשרה ימית" בעכו, המכשיר קצינים בדרגות השונות, כולל רב חובל בצי הסוחר.
ב-1965 מונה לבוחן הסמכה לחובלים ורבי חובלים במשרד התחבורה, תפקיד בו עסק עד לצאתו לגמלאות ב-1991. במקביל, בשנים אלו מילא תפקידים נוספים: כיהן כחוקר לתאונות ימיות, תרגם אמנות ימיות בינלאומיות (MARPOL) לקראת אישורן בכנסת, היה חבר בוועדות לשינוי חקיקה ימית וחבר בוועדה למונחי תחבורה ימית של האקדמיה ללשון העברית. בנוסף פיקד על אוניות בהפלגות מיוחדות, עבור משרד הביטחון.
באותן השנים הרצה בנושאי ימאות באוניברסיטת חיפה, שם לימד בחוג לציוויליזציות ימיות במשך 17 שנה. כן הרצה בטכניון וריכז קורסים לקראת הסמכה ישראלית לתואר רב חובל בכיר במשך ארבע שנים. במכללת הגליל הרצה בשפה האנגלית בקורסים בינלאומיים למנהלי נמלים מכל העולם, במשך 15 שנים לסירוגין. ב-1977 לימד ניווט ושיט כמרצה אורח באוניברסיטת סאות'המפטון באנגליה, בה למד בעבר לתואר רב חובל בכיר.
שירות צבאי
בתקופת שירותו בצי הסוחר היו קציני הצי פטורים משירות חובה בצה"ל. לאחר מלחמת ששת הימים החלו אימוני גדוד נחיתה; קלמפרר גויס לחיל הים בדרגת רב-סרן. יחד עם גיסו אברהם (רמי) לונץ (לימים תא"ל), עסק בסוגיית הנחתת הכוחות מהים, כנציגי חיל הים אצל מפקד הכוח הנוחת אהרן דוידי.
הפצת תורת הימאות בעולם
ב-1967 הוענק לו דרכון של האו"ם, איתו נסע לשנה לניגריה מטעם ארגון הימאות הבינלאומי (IMCO), במטרה לבחון אפשרויות להקמת בית ספר ימי אזורי באפריקה המערבית.
ב-1968 נסע לברזיל מטעם סוכנות הפיתוח של האו"ם UNPD, לשם הקמת דגם ניסויי לבית-ספר ימי, לקראת הפעלה של צי מסחרי תחת דגל ברזיל.
כנושא דרכון של האו"ם, הרצה בפורומים בינלאומיים לענייני ימאות שהתקיימו ב: טרייסט והרקולנאום שבאיטליה, ברמן שבגרמניה, ורייקה שביוגוסלביה. קלמפרר דיבר על נושאים שנחשבו חדשניים יחסית בתקופה זו, כגון "המאמץ הפסיכולוגי של הימאים באוניות החדשות" - על קושי שנבע מכך שעל אוניות אלו מספר הימאים קטן והן אינן עוגנות בנמלים; ו"שוד ימי בספנות המודרנית", נושא שרק אז החל לעלות למודעות העולמית.
טביעת האונייה "מלכה"
בתחילת 1975 נמסרה לפיקודו האונייה "מלכה" (שנקראה לפני כן "Oosterhout"), שהייתה אוניית מטען כללי, באורך 73 מטר ובתפוסה כוללת של 1850 טון. האונייה נרכשה על ידי חברת מנו נתיבי-ים בהולנד. האונייה יצאה עם מטען של מלח להפלגת בכורה בדגל צי הסוחר הישראלי, מנמל "Delfzyl" שבהולנד, ל"Aveiro" שבפורטוגל.
ב-20 בינואר 1975, במהלך מסעה בתעלת למאנש, כ-20 מיל צפונית לקסקט (Casquet), באתר משוער 40.71667°N, -2.38333°W, התנגשה כנראה האונייה בחפץ בלתי מזוהה ומים חדרו ל שלה. כשהמלח נרטב, העיסה זזה במחסן כך שהאונייה נטתה, נטייה שלא ניתן היה לתקנה.
קלמפרר החליט על נטישה מיידית של האונייה והצוות הורד לרפסודת ההצלה בטרם טבעה האונייה. כל אנשי הצוות נאספו על ידי האונייה הגרמנית "Renate" וניצלו.
משפחה ושארים
קלמפרר נשא בשנת 1957 את תרזה, פלמחניקית לשעבר ונכדתו של אברהם משה לונץ, מראשוני חוקרי ארץ-ישראל בעת החדשה. הזוג התגורר בחיפה ונולדו להם שלושה ילדים: ד"ר אילה רחל קלמפרר-מרקמן, יפנולוגית, חוה מרצקי, עורכת-דין, ויואב קלמפרר, רואה חשבון.
הנצחתו
בשנת 2006 קרא בית הספר לקציני ים עכו לאחת מסירות המפרש שלו בשם "קלמפי" - כינויו המקובל של קלמפרר בפי מכיריו.
עמותת בוגרי בית הספר לקציני ים מעניקה מדי שנה, "פרס למגשימים" על שמו. לבוגרים צעירים שהוסמכו לקצונה בצה"ל או בצי הסוחר הישראלי.
רימקס
RE/MAX (ראשי תיבות של: Real Estate Maximum) היא חברת תיווך נדל"ן בינלאומית הפועלת בשיטת זכיינות. החברה החזיקה את נתח השוק הגדול ביותר בארצות הברית ובקנדה מאז 1999. לרימקס יש יותר מ-100,000 סוכנים הפעילים בכ-6,800 משרדים ביותר מ-100 מדינות בעולם.
היסטוריה מוקדמת: 1970-1976
החברה נוסדה בינואר 1973 על ידי דייב ואשתו לעתיד גייל ליניגר בדנוור שבקולורדו ונמצאת עד היום בבעלות מייסדיה.
1977-1998
בשנת 1977 פתחה רימקס את משרדה הראשון מחוץ לארצות הברית בקלגרי, קנדה. עד סוף שנת 1978 היו בארצות הברית ובקנדה יותר מ-100 משרדים וכ-1,000 עובדים. בשנת 1987 הפכה רימקס להיות חברת הנדל"ן המובילה בקנדה.
החברה בישראל
בשנת 1995 הגיעה החברה גם לישראל על ידי ברנרד רסקין. בעקבות כך התכנסה העצרת הכללית של הפרסביטריאניזם לשקול את המשך ההשקעה בחברה.
כיום (2018) הרשת בישראל מונה 108 משרדים עם יותר מ 1080 סוכנים וזכיינים.
ויאצ'סלב מנז'ינסקי
ויאצ'סלב מנז'ינסקי (ברוסית: Вячеслав Рудольфович Менжинский בפולנית: Wacław Mienżynski (19 באוגוסט (הלוח היוליאני, 31 באוגוסט לפי הלוח הגרגוריאני) 1874 סנקט פטרבורג - 10 במאי 1934 מחוז מוסקבה) מהפכן, ראש האו.ג.פ.או. לאחר פטירת פליקס דזרז'ינסקי.
פעילות מהפכנית
בשנת 1902 הצטרף מנז'ינסקי לבולשביקים. בשנת 1903 הוא נשלח לירוסלבל ופעל בארגון מהפכני בעיר. הוא עבד בעיתון מקומי וניהל מדור ידיעות מחזית מלחמת רוסיה–יפן. בעקבות מנשר אוקטובר, סולקו הבולשביקים מהעיתון.
בשנת 1905 פעל מנז'ינסקי בסנקט פטרבורג והיה חבר בוועד הצבאי של המפלגה. כמו כן ערך את עיתון המפלגה המקומי. בשנת 1906 הוא נעצר, שוחרר לאחר מספר חודשים ונמלט אל מחוץ לגבולות המדינה.
רינקונזאוריה
רינקונזאוריה (שם מדעי: Rinconsauria) היא קבוצה של דינוזאורים טיטאנוזאורים מהקבוצה קולוסוזאוריני, הקרובים לקבוצת הדינוזאורים הענקיים לוגנקוזאוריה. הם חיו באמריקה הדרומית (בפטגוניה, ארגנטינה) במשך הקרטיקון העליון לפני 89 עד 84 מיליון שנה, למשך 5 מיליוני שנים. הקבוצה נקראת על שם אתר המאובנים הארגנטינאי "Rincón de los Sauces" בתוספת הסיומת "sauria" - לטאה/זוחל.
ויאצ'סלב מנז'ינסקי
פעילות מהפכנית
החל משנת 1907 התגורר מנז'ינסקי בשווייץ ואחר כך עבר לפריז. מספר שנים הוא למד שפות והגיע לידיעה של 16 שפות ברמה גבוהה. החל משנת 1915 עבד מנז'ינסקי בבנק קרדי ליונה.
רינקונזאוריה
קבוצה זו הוגדרה בשנת 2007 בידי קאלבו (Calvo) והיא בעלת זיקה לקבוצה אילוזאוריני, אליה שויכו על פי החוקרים פרנקה וצוותו (Franca et al) ב-2016 וסילבה וצוותו (Silva et al) ב-2019. עד היום לא ברור מה הקרבה הטקסונומית המדויקת שלה.
ויאצ'סלב מנז'ינסקי
פעילות מהפכנית
לאחר מהפכת פברואר חזר דרך לונדון לסנקט פטרבורג. הוא התמנה לנציג הוועדה המהפכנית בבנק המרכזי.
לאחר מהפכת אוקטובר
לאחר מהפכת אוקטובר מונה מנז'ינסקי לסגן הקומיסר העממי לענייני האוצר. תוך זמן קצר קודם לתפקיד הקומיסר העממי לענייני האוצר. בניהולו בוצעה הלאמת הבנקים והתחולל מאבק נגד שביתת עובדי הבנקים. במרץ 1918 עברה הממשלה למוסקבה, אך מנז'ינסקי נשאר בפטרוגרד והיה ראש המחלקה הפלילית במשרד המשפטים. בשנת 1918 הוא נשלח לברלין ועבד בשרות משרד החוץ. כאשר היחסים הדיפלומטיים בין המדינות נותקו, בנובמבר 1918 מנז'ינסקי חזר לרוסיה הסובייטית.
רינקונזאוריה
בקבוצה זו ישנם רק 2 סוגים שאולי התפתחו לדינוזאורים גדולים בהרבה, אשר התקיימו גם הם לאורך פטגוניה, ארגנטינה.
ויאצ'סלב מנז'ינסקי
לאחר מהפכת אוקטובר
בשנת 1919 עבד במנגנון הממשלתי של אוקראינה הסובייטית.
בשנת 1919 חזר מנז'ינסקי למוסקבה ומונה לראש המחלקה המיוחדת של צ'קה שהייתה אחראית על הריגול הנגדי. בשנת 1921 מספר מחלקות של הצ'קה אוחדו למינהל מבצעי סודי ומנז'ינסקי מונה לעמוד בראשו. בשנת 1923 הוא קודם לסגן ראשון של יושב ראש הצ'קה.
בראש או.ג.פ.או
ביולי 1926 פליקס דזרז'ינסקי נפטר ומנז'ינסקי מונה לעמוד בראש הארגון במקומו. בהיותו בראש הארגון, פעל בתקיפות למען יישום מדיניותו של יוסיף סטלין. הארגון פעל בנמרצות לחיסול מעמד הקולאקים תוך הלאמת רכוש, הגליה לאזורים מרוחקים של המדינה ומעצר במחנות עבודה. בשנת 1931 הוקמה מערכת מחנות עבודה בהם עצורים עבדו בהקמת תעלת בלומורקנאל ותעלת מוסקבה-וולגה. ניסיונות התקוממות של האיכרים דוכאו על ידי יחידות של או.ג.פ.או ביחד עם הצבא האדום. בתקופת מנז'ינסקי הפך הארגון לחשוב ביותר בברית המועצות, מעמד אותו הוא החזיק עד להתפרקות המדינה בשנת 1991.
בשנת 1926 הוא הוביל מבצע חשאי במהלכו נעצרו בתחומי ברית המועצות בוריס סבינקוב וסידני ריילי.
בשנים 1927–1928 הוגלו ממוסקבה כ-150 פעילים בולטים של האופוזיציה. ביוזמתו הוקמו בתי מעצר מיוחדים לפעילי המפלגות השונות ובהמשך הם אוכלסו על ידי האופוזיציה מתוך המפלגה.
בתקופת מנז'ינסקי נערכו משפטי ראווה ראשונים - משפט שאחטי בשנת 1928 ומשפט מפלגת התעשייה בשנת 1930.
בשנת 1930 החלו בהקמת מכוני מחקר ותכנון בהם עבדו מדענים ומהנדסים עצורים.
בשנת 1927 מנז'ינסקי נבחר לחבר בוועד המרכזי של המפלגה.
בשנת 1938 יורשו גנריך יגודה הואשם בכך שפעל לגרימת נזק לבריאותו של מנזינסקי ואף להרעלתו.
ריצ'רדסון (סייקלקאר 1919)
ריצ'רדסון (סייקלקאר 1919)
לפני מלחמת העולם הראשונה רוכב האופניים הבריטי צ'ארלס אבנעזר ריצ'רדסון ייצר צעצועים וקטנועים לילדים והיה חלוץ של ייצור דגמי מטוסים. במהלך המלחמה המפעל עבר לייצור תחמושת. לאחר המלחמה הוחלט להסתעף לייצור מכוניות מסוג cyclecar שתוכננו על ידי אלברט קלארק, גיסו של צ'ארלס ריצ'רדסון.
הדגם היה פתוח, בתצורות של 2–4 מושבים.
במכוניות מוקדמות היה רדיאטור משופע בצורה חדה, אך זה השתנה לעיצוב אנכי מסוגנן יותר בשנת 1921.
סבורים כי כ-500 מכוניות יוצרו לפני שהייצור הופסק בשנת 1921.
Cyclecar
Cyclecar הייתה סוג של מכונית קטנה, וזולה שיוצרה באירופה ובארצות הברית בין 1910 לתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. מטרתה של ה-Cyclecar הייתה למלא פער בשוק בין האופנוע לבין המכונית.
מועדון "Clubs Moto Cycliste" פרסם ב-14 בדצמבר 1912 תקנון לגבי מכוניות ה-"Cyclecar". הדגמים בקטגוריה של המכוניות הגדולות הוגבלו למשקל מקסימלי של 350 ק"ג ולמנוע בעל נפח עד 1,100 סמ"ק. הדגמים בקטגוריה של המכוניות הקטנות הוגבלו למשקל בין 150–300 ק"ג ולמנוע עד נפח 750 סמ"ק.
נעם גל
נעם גל (נולד ב-18 ביוני 1975) הוא חוקר תרבות חזותית מאז המצאת הצילום ועד ימינו, מרצה וכותב. כיום מרצה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה
גל החל את דרכו בבצלאל במחלקה לתקשורת חזותית, המשיך לתוכנית בלימודי תרבות של האוניברסיטה העברית ואת לימודי הדוקטורט השלים באוניברסיטת ייל בארצות הברית.
ב-2013 מונה כאוצר לצילום של מוזיאון ישראל בירושלים.
נעם גל גם אוצר תערוכות צילום, למשל תערוכת רון עמיר בשנת 2017.
טקס פרסי לורנס אוליבייה 2013
טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 2013 נערך ב-28 באפריל 2013 בבית האופרה המלכותית שבלונדון. חברת מאסטרקארד העניקה חסות לטקס בפעם השלישית ברציפות. את הטקס הנחו יו בונוויל ושרידן סמית' בליווי מוזיקה בביצוע תזמורת הקונצרטים של ה-BBC. שידור חי של הטקס הועבר ברדיו 2 של ה-BBC בהגשת קן ברוס. חלקים נבחרים מהטקס שודרו בטלוויזיה בערוץ ITV1.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות
ההפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים:
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
My Future
My Future (מעוצב באותיות קטנות: my future; בעברית: העתיד שלי) הוא סינגל שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש. השיר יצא לאור ב-30 ביולי 2020, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל ראשון מתוך האלבום Happier Than Ever.
השיר עצמו מציג את עברה של אייליש ואת ההשפעה שהייתה עליה והתפתחה לצמיחה עצמית, עד שהיא אוהבת את עתידה ומוכנה להניח את העבר מאחור.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי בילי אייליש, ביחד עם פיניאס או'קונל שגם הפיק אותו. ב-20 בינואר 2020, אישרה אייליש כי החלה להקליט אלבום חדש וחשפה כי בכוונתה להוציא סרט תיעודי בשלב מסוים בשנת במהלך 2020, שהאחרון שבהם הוקלט במהלך יולי 2018. ב-24 ביולי, פרסמה אייליש במדיה החברתית שלה תמונה של עצמה עומדת על מרפסת עם קו הרקיע של לוס אנג'לס ברקע, לבושה מסכת פנים שחורה וחליפת ריצה אפורה. בפוסט הופיע הכיתוב "'העתיד שלי' ביום חמישי". ב-27 ביולי, חשפה איליש את עטיפת הסינגל, ציור בו היא מופיעה כשהיא יושבת מתחת לעץ כשהיא מביטה בירח. בריאיון לאפל מיוזיק חשפה אייליש: "כתבנו את השיר תוך יומיים, זה הכי מהר שעבדנו אי פעם בפרק זמן אחד. אבל אנחנו מקליטים, כתבנו אותו בערך חודש אל תוך ההסגר כנראה... היה גשם שוטף. זו הייתה תפאורה כל כך מושלמת. ואז הקלטנו את הקול באולפן של פינאס, שנמצא במרתף ביתו."
ביקורת
עם צאתו, "My Future" זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל ממבקרי מוזיקה. ויליאם יוז מ-The A.V. Club, כינה אותו "מנומנם" ו"סהרורי". גארי דינגס מ-USA Today, שיבח את התוכן הלירי, שאותו תיאר כ "גולמי" ו"שירה מהממת". סמנתה היסונג ובריטני ספנוס כתבו ל"רולינג סטון", תיארו את ה"שיר המרומם ביותר של איליש עד כה". קוקו רומק מ-MTV שיבחה את השיר ותיארה אותו כ"חלומי".
הווידאו קליפ זכה לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה עם צאתו, ג'קסון לנגפורד מ-NME כינה אותו "רומן אנימציה משגע", אן פאוורס מ-NPR הצהירה כי אייליש היא "גיבורה מהאגדות", וכי השיר "שוכן בתוך הקסם שאותו טיפחה צעירה אוטונומית שמוכנה לטעון אותה בעתיד". רוניה אניפטוס שכתבה ממגזין בילבורד העיר כי "השמש יוצאת והירק מתחיל לפרוח באופן אקספוננציאלי, בדיוק כפי שהקריירה של איליש ממשיכה לעשות בחיים האמיתיים".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של בילי אייליש ב-30 ביולי 2020. את הקליפ ביים אנדרו אונורטו. הקליפ עצמו כולו אנימציה, ניתן לראות את אייליש לובשת שרשרת עם לוגו "בלוש", נודדת לבדה ביער בגשם כשהיא מתבוננת בחיים לפני שעצים יעטפו אותה ויעלו אותה לשמיים. כאשר הפסוק השני מתקרב השמש יוצאת והירק מתחיל לפרוח.
אדגר קפלן
אדגר קפלן (באנגלית: Edgar Kaplan; 18 באפריל 1925 - 7 בספטמבר 1997) היה שחקן ברידג' אמריקאי, שהיה אחד מהתורמים החשובים להתפתחות משחק הברידג'. הוא היה פעיל במשך שישה עשורים בכל האספקטים הקשורים במשחק הברידג'. בנוסף להיותו שחקן ברידג' ברמה גבוהה, שזכה באליפויות ארצות הברית ובתחרויות אחרות ברמה גבוהה, פעילותו כללה:
ביוגרפיה
אדגר קפלן נולד בעיר ניו יורק בשנת 1925. בראיון בשנת 1966, הגדיר את שנת הולדתו כ"שנה נוראה ליינות ושנה נהדרת לשחקני ברידג'". הוא למד לשחק ברידג' לפני גיל 10 באמצעות צפייה במשחקים של הוריו. הוא שיחק ברידג', במהלך לימודיו בבית-ספר ובתקופה הקצרה בה למד באוניברסיטת קורנל. הוא לא הצליח בלימודיו, משום שהתמקד בברידג'. ב-1943 עזב את הלימודים והתגייס לחיל האוויר של ארצות הברית. הוא שירת שם עד תחילת שנת 1946. כשחזר הצטרף לאביו בעסק לייצור בגדים. כשאביו פרש לגמלאות נאלץ לבחור בין ניהול העסק לבין עזיבתו והתמקדות בברידג', קפלן בחר בברידג'. בשנת 1953 זכה לראשונה באליפות צפון אמריקה, במקרה זה ב-Vanderbilt Cup. במשך כל חייו, למעט תקופת השירות בצבא והלימודים באוניברסיטה, התגורר במנהטן. בשנת 1962 קפלן התחתן עם בטי. בטי הייתה בצעירותה מורה למוזיקה. לפני כן היא נישאה לאלפרד שינוולד, שחקן ברידג' אגדי בזכות עצמו, שותפו של קפלן לשיטת הכרזה, שנבנתה על ידם ונקראת על שמם שיטת ההכרזה קפלן-שינוולד. לקפלן, לאשתו בטי ולשותפו לכתיבה ולמשחק, שינוולד, היו תחומי עניין משותפים: מוזיקה וספרות, מה שתרם גם להצלחת השותפות בברידג'. אדגר קפלן נפטר ממחלת הסרטן ב-7 בספטמבר 1997, לאחר שנאבק במחלה במשך כמה שנים. בתקופת מחלתו המשיך באורח חייו הרגיל ואפילו התחרה בתחרות החזקה של Spingold מספר שבועות לפני מותו.
קריירת הברידג'
קריירת הברידג' של קפלן, נמשכה שישה עשורים. במהלך ששת העשורים, זכה ב-25 אליפויות צפון אמריקה. הוא ייצג את ארצות הברית ב-8 אליפויות עולם. שותפיו העיקריים היו נורמן קיי ואלפרד שינוולד. השותפות של קיי וקפלן התחילה בשנת 1963 (לאחר מותו של סידני סילודור, שותפו הקודם של קיי). השותפות נמשכה כ-40 שנה.באליפויות צפון-אמריקה לקבוצות שיתף פעולה עם נורמן קיי, כשהזוג השני בקבוצה היו ביל רות וריצ'רד פבליצ'ק. בתחרות Reisinger בה זכו בשנת 1983, הצטרף לקבוצה אוסוולד ג'קובי. קפלן שיחק חלק מהתחרות עם אוסוולד ג'קובי, איתו הרבה לשחק בצעירותו. קפלן כיהן כמעט בכל תפקיד אפשרי: מנהל ההתאגדות האמריקאית לברידג' (ACBL), מאמן, יועץ, קפטן ועוזר קפטן של נבחרות ארצות הברית בתחרויות בינלאומיות. בין השאר, היה קפטן של נבחרת ארצות הברית שזכתה באליפות העולם לקבוצות (Bermuda Bowl) בשנת 1995. הוא היה מורה ומרצה בחסד. כמורה לברידג' היה שותף להקמת בית ספר לברידג' בניו יורק ששמו The Card School. קפלן נחשב לסמכות הגבוהה ביותר בנושא של חוקי ברידג'. הוא כיהן בתפקיד יו"ר וועדת החוקים של ההתאגדות העולמית לברידג' (WBF) ושל ההתאגדות האמריקאית לברידג'. הוא היה המוביל של שינויים בכללי המשחק. אחד השינויים המהותיים בחוקי המשחק, שקפלן יזם היה הוצאת כרטיס Alert, אחרי הכרזה לא טבעית.
הישגים בתחרויות
אדגר קפלן שיחק בנבחרת ארצות הברית בשמונה אליפויות עולם. פעמיים סיימה קבוצתו במקום השני: קפלן זכה עשרים וחמש פעמים באליפויות צפון אמריקה לפי הפירוט הבא: זוהי אליפות הזוגות הקשה ביותר, משום שמשתתפים בה רק הזוגות החזקים ביותר, על פי הישגיהם במשך השנה.
בנוסף לכך זכה במקום שני באליפויות צפון-אמריקה הבאות:
טהיט צ'ונג
קריירה
צ'ונג הצטרף לאקדמיה של מנצ'סטר יונייטד בגיל 16, לאחר שהיה במחלקות הנוער של פיינורד. צ'ונג ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-2019, במסגרת גביע ה-FA נגד רדינג. ב-2020 הושאל לורדר ברמן מהבונדסליגה בהשאלה לעונה אחת, אך ההשאלה שלו הופסקה בינואר 2021 מה שאיפשר לו להצטרף בהשאלה לקלאב ברוז' מהליגה הבלגית. הוא בילה את עונת 2021/2022 בהשאלה לברמינגהאם סיטי. בתחילת עונת 2023/2024, חתם צ'ונג בלוטון טאון.
אדגר קפלן
הישגים בתחרויות
בנוסף לזכייה באליפויות צפון-אמריקה זכה בשנת 1984 במקום ראשון בתחרות הקבוצות של Cavendish. תחרות Cavendish נחשבת לתחרות חזקה מאוד, עם הפרסים הגבוהים ביותר. משתתפים בה רק זוגות וקבוצות המקבלים המזנה להשתתף.
תרומתו כתאורטיקן וכותב
תרומתו התאורטית העיקרית היא שיטת ההכרזה קפלן-שינוולד. שיטה זו שינתה את הפתיחות בסדרות מייג'ור בארצות הברית. עד לשיטה זו פתיחה בגובה 1 בסדרת מייג'ור, הבטיחה לפחות ארבעה קלפים. בשיטת ההכרזה קפלן-שינוולד, הכרזה בגובה 1 בסדרת מייג'ור, מבטיחה לפחות חמישה קלפים. בברידג' מודרני נשמרה שיטת ההכרזה קפלן-שינוולד בהקשר של פתיחה בגובה 1 בסדרת מייג'ור. במשך יותר מ-30 שנה היה המוציא לאור והעורך של העיתון The Bridge World.
חאנבאליק
חאנבאליק (באנגלית: Khanbaliq) או דאדו (Dadu) הייתה בירת שושלת יואן, המרכז העיקרי של האימפריה המונגולית שנוסדה על ידי קובלאי חאן במקום שניצבת העיר בייג'ינג, בירת סין הנוכחית. ממנה ניהלו ישירות את אזור המרכז של אימפריית יואן (שכלל את בייג'ינג, המפרץ, שאנדונג, שאנשי, וחלקים מהנאן ומונגוליה הפנימית). משם הכתיבו את המדיניות לשאר המחוזות. קובלאי וממשיכיו טענו גם לעליונות על האימפריה המונגולית כולה: אם כי בפועל האימפריה המאוחדת כבר התפצלה למספר ממלכות בעקבות מותו של מונגקה חאן (אחיו וקודמו של קובלאי) בשנת 1259.
השם
השם "חאנבאליק" מקורו בשילוב המילים khan ו-balik במונגולית ("עיר" ו-"יישוב קבע", בהתאמה): "עיר החאן". השילוב הלשוני הזה היה למעשה בשימוש בקרב הטורקים והמונגולים המזרחיים בהתייחסות לקיסרי ג'ין. השילוב נכתב באופן מסורתי כמו קמבלוק באנגלית, לאחר איותו בספרו החדש של רוסטיקלו דה פיזה על מסעותיו של מרקו פולו. (בספר המסעות משתמשים גם באיות Cambuluc ו- Kanbalu.)
השם דאדו, שתועתק בעבר טא-טו, הוא תעתיק של השם הסיני 大都 (פין-יין: Dàdū) ופירושו - הבירה הגדולה. המונגולים כינו גם את העיר Daidu, שהייתה תעתיק ישירות מהסינים. בסינית המודרנית מכונה יואן "דאדו", כדי להבדיל אותה מערים אחרות שנשאו שמות דומים.
היסטוריה
ז'ונגדו, "הבירה המרכזית" של שושלת יורצ'ין ג'ין, שכנה באתר סמוך, בהווה היא חלק ממחוז שינג'נג. האתר נהרס על ידי ג'ינגיס חאן בשנת 1215 כאשר החצר המלכותית בג'ין החלה לשקול לעבור דרומה למקום בר הגנה טובה יותר כמו קייפונג. המטבעה הקיסרית שהוקמה בשנת 1260 ואחראית על הדפסת שטרות הנייר יואן, שכנה ככל הנראה בנג'ינג הסמוכה עוד לפני הקמת הבירה החדשה.
בשנת 1264 ביקר קובלאי חאן בארמון הדנינג באי ג'ייד באגם טאי והיה מוקסם מהאתר, ותכנן את בירתו שתבנה סביב הגן. האדריכל והמתכנן הראשי של הבירה היה ליו בינג-ג'ונג, ששימש גם כמפקח על בנייתו. גם תלמידו גו שוג'ינג והאדריכל איכטיאר אלדין המוסלמי היו מעורבים.
בניית חומות העיר החלה באותה שנה, בעוד הארמון הקיסרי הראשי נבנה משנת 1274 ואילך. העיצוב של חאנבליאק פעל לפי מספר כללים שהוגדרו בקלאסיקה הקונפוציאנית, כולל "תשעה צירים אנכיים ואופקיים", "ארמונות מקדימה, שווקים מאחור", "פולחן אבות משמאל, פולחן אלוהי מימין". המתחם היה רחב בהיקף, היה קפדני בתכנון ובביצוע, ומושלם בציוד.
שנה לאחר הקמתה של שושלת יואן בשנת 1271, קובלאי חאן הכריז על העיר את בירתה בשם דאדו אף על פי שהבנייה לא הושלמה במלואה עד 1293. מושבו הקודם בשנגדו הפך לבירת הקיץ.
כחלק ממדיניות הסובלנות הדתית של הקיסר הגדול, היו בח'אנבאליק בתי פולחן שונים, בין השאר גם מקום מושבו של הנציגות הקתולית של חאנבאליק משנת 1307 עד 1357. שנפתחה שוב ב־1609 בפקין.
קיסר הונגוו משושלת מינג שלח צבא לח'אנבאליק בשנת 1368, וקיסר יואן האחרון נמלט צפונה אל קסאנאדו בזמן שצבא המינג הרס את ארמונות בירתם עד היסוד. עיר הבירה לשעבר קיבלה שם חדש ביפינג ובמקום האזור המלכותי, הוקם מחוז שונטיאן המנהלי.
מורשת
הריסות חומות יאנאן של תקופת יואן עדיין קיימים וידועים כטוצ'נג,"קיר העפר". פארק טוצ'נג משמר חלק מהחומות הצפוניים הישנים, יחד עם כמה פסלים מודרניים.
למרות כיבוש העיר ושינוי שם העיר על ידי שושלת מינג, השם דאידו נשאר בשימוש בקרב המונגולים של שושלת יואן הצפונית, ממונגוליה. שירת קינה של קיסר יואן האחרון, טוגון טמור, העוסקת באובדן של חאנבאליק ושנגדו, פורסמה בכרוניקות מונגוליות היסטוריות רבות. חאנבאליק נשאר השם הסטנדרטי של בייג'ינג בפרסית ובשפות הטורקיות של מרכז אסיה והמזרח התיכון עוד הרבה זמן. השם ששימש בגרסאות הפרסיות והטורקיות של אל-דיקן נקשש על המסע בשנת 1419 של שליחי השאה הפרסי לבירת מינג. התיאור נותר אחד מהדיווחים המפורטים והנקראים ביותר על סין בשפות אלה במשך מאות שנים.
כאשר הגיעו נוסעים אירופאים לסין דרך הים ממלאקה והפיליפינים במאה ה-16, הם לא היו מודעים בתחילה לכך שסין היא אותה מדינה שנקראת "קתאי" עליה קראו אצל מרקו פולו, וגם לא ש"קאמבלוק" שהוא כתב עליה הייתה עיר הבירה, המוכרת לסינים הדרומיים בשם פקין. רק בביקורו הראשון של הישועי ממטאו ריצ'י בבייג'ינג בשנת 1598 הוא נתקל במבקרים ממרכז אסיה ("טורקים ערביים, או מוחמדנים" בתיאורו) שאישרו כי העיר בה הם היו זאת "קאמבלוק".
פרסום משולב חוויה
פרסום משולב תוכן (באנגלית: Native Advertising) היא שיטת פרסום באינטרנט המשתלבת בחוויית צריכת התוכן של המשתמש.
המפרסם מנסה לקבל תשומת לב לפרסומת על ידי מתן תוכן בעל ערך כחלק מחוויית המשתמש, תוך שימוש במודעה שנראית חלק מהאתר האינטרנט שבו היא מפורסמת. המטרה היא להפוך את הפרסום בתשלום לפחות בולט לעין ומנותק מהחוויית משתמש הרגילה, להבדיל מבאנרים, פופ אפים, וכו' ובכך להגדיל את הסבירות שהמשתמש ילחץ על הפרסומת.
שיטות הפרסום הפופולריות לפרסום משולב תוכן הן: קטעי וידאו, תמונות, מאמרים, מוזיקה ומדיה אחרות. דוגמאות לכך הן מודעות גוגל בתשלום, שמופיעות מעל התוצאות חיפוש הרגילות ונראות כחלק מחוויית משתמש. טוויטים מקודמים בטויטר, וכן סיפורים ממומנים בפייסבוק. שיווק תוכן הוא צורה אחרת של פרסום משולב תוכן, שבו האתר מציע לגולש "תוכן אחר שאולי תהיה מעוניין בו" תוך הפנייה לאתר אחר המשלם על ההפניות.
האתרים המשתמשים בצורה כזו של פרסום מחולקים לשתי פלטפורמות: פתוחות וסגורות. פלטפורמה סגורה היא מותג היוצר פרופיל או תוכן בתוך אתר קיים. לדוגמה: ציוצים בטוויטר, סיפורים ממומנים בפייסבוק ומודעות וידאו ביוטיוב. פלטפורמות פתוחות הן פלטפורמות שמקדמות מותג מסוים בהרבה פלטפורמות אחרות, שלא כמו פלטפורמות סגורות.
כדי שפרסומת תהיה משולבת חוויה היא צריכה לעמוד בכמה כללים:
רלף ריצ'רדסון
סיר רלף דייוויד ריצ'רדסון (באנגלית: Sir Ralph David Richardson; 19 בדצמבר 1902 - 10 באוקטובר 1983) היה שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי, מגדולי שחקני התיאטרון הבריטים בכל הזמנים. מועמד לשלושה פרסי טוני ושני פרסי אוסקר על תפקידיו בסרטים "היורשת" ו"גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים" (במועמדות שקיבל לאחר מותו).
קורות חייו
נולד בעיר צ'לטנהאם שבמחוז גלוסטרשייר לארתור וללידיה ריצ'רדסון. גדל לצד אמו כנוצרי קתולי לאחר שזו עזבה את אביו ונסעה עם ילדיה להתגורר בעיירה גלוסטר.
תיאטרון
כדי ללמוד משחק בתיאטרון המקומי שבאזור מגוריו נאלץ לשלם עשרה שילינג לשבוע. למד במוסד במשך חמש שנים לפני שהתקדם לבימות גדולות יותר ולתפקידים במחזות השייקספיריים "מקבת'" ו"יוליוס קיסר". ב-1925 הצטרף לחברת התיאטרון המרכזית של העיר ברמינגהאם וב-1926 הופיע לראשונה בבירה לונדון בתיאטרון מקומי בתפקיד קטן במחזה"אדיפוס בקולונוס" וב"תיאטרון סוף מזרח"
בשנת 1929 החל להופיע בתיאטרון "אולד ויק" במשך כשנתיים בהם התפרסם בעיקר בתפקידים שייקספיריים בתור קאליבן במחזה "הסערה", בתור הפוליטיקאי הרומאי דמטריוס אהנוברבוס במחזה "אנטוני וקלאופטרה", בתור פטרוצ'יו ב"אילוף הסוררת" וניק בוטום ב"חלום ליל קיץ".
שידרג את מעמדו לאחד משחקני התיאטרון הטובים ביותר בבריטניה בשנת 1936 אחרי הופעותיו במלודרמה הקומית "ד"ר קלירט'האוס המדהים" ובמחזה "ג'ונסון על ג'ורדן". הופיע לראשונה על הבמה הגדולה בברודוויי באותה השנה במחזה "רומיאו ויוליה".
בשיא הצלחתו כשחקן תיאטרון התגייס ריצ'רדסון במהלך מלחמת העולם השנייה לכוחות המילואים של הצי המלכותי והשתחרר יחד עם השחקן לורנס אוליבייה בשנת 1944 רק כדי לחזור לתיאטרון אולד ויק ולחזות במה שנותר ממנו לאחר הפצצות הנאצים. בעקבות ההרס במקום עבר להופיע ב"תיאטרון נואל קווארד" שבסיטי של וסטמינסטר שם נתן הופעות בלתי נשכחות במחזמר "פר גינט" ובמחזות "זרועות ואדם", "בלש קורא" ו"ריצ'רד השני" לצידו של אלק גינס אותו גם ביים ריצ'רדסון.
בשנת 1945 נסעו ריצ'רדסון ולורנס אוליבייה לגרמניה כדי להופיע בפני אלפי חיילים בריטיים, והספיקו להופיע גם בתיאטרון הלאומי הצרפתי ה"קומדי פראנסז".
ריצ'רדסון ואוליבייה נחשבים עד היום לשחקני התיאטרון הגדולים ביותר בהיסטוריה של "תיאטרון אולד ויק".
היה מועמד לשלושה פרסי טוני על תפקידיו במחזות "הוואלס של לוחמי השוורים", "בית" ו"מדינה של אף אחד".
קולנוע
התפרסם לראשונה בקולנוע הבריטי ב-1936 בקלאסיקה המדע בדיונית בהפקתו של אלכסנדר קורדה "דברים העתידים לבוא".
קיבל ביקורות אוהדות ראשונות על הופעותיו בעיבוד הקולנועי המצליח "המצודה" לרומן של ארצ'יבלד ג'וזף קרונין "המצודה" בתור ד"ר פיליפ דני חברו הטוב של גיבור העלילה ד"ר אנדרו מנסון (רוברט דונט) ובמותחן ההרפתקאות המלחמתי "ארבעה האבות" בו גילם את קפטן ג'ון דוראנס.
ב-1948 שיחק בעיבודו של קרול ריד לסיפור קצר של גרהם גרין "האליל שנפל" את ביינס רב המשרתים של השגריר. באותה השנה גם התפרסם לצידה של ויוויאן לי בתפקיד אלכסיי קרנין בעיבוד הקולנועי הטוב ביותר שנעשה לרומן של לב טולסטוי "אנה קארנינה".
ריצ'רדסון שיחק בהוליווד לראשונה ב-1949 בדרמה הקלאסית של ויליאם ויילר "היורשת". בסרט גילם את ד"ר אוסטין סלופר אביה הקשוח והבלתי מתפשר של קת'רין (אוליביה דה הבילנד) וקיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנת 1952 זכה בפרס באפט"א לשחקן הבריטי הטוב ביותר על תפקידו בתור איל הנפט ג'ון ריידג'פילד בעל חברת התעופה בדרמת המלחמה של דייוויד לין "מחסום הקול". ב-1955 גילם את הדוכס מבקינגהאם בעיבוד שערך לורנס אוליבייה לטרגדיה השייקספירית "ריצ'רד השלישי".
שיחק בתחילת שנות ה-60 באפוסי המלחמה ההיסטוריים "אקסודוס" בתור הגנרל הבריטי סות'רלנד ו"300 ספרטנים" המבוסס על קרב תרמופילאי בתור תמיסטוקלס המנהיג של אתונה.
ב-1962 גילם את ג'יימס טיירון בעלה השתיין של מרי (קת'רין הפבורן) המכורה למורפיום בעיבודו המוצלח של סידני לומט למחזהו של יוג'ין או'ניל "מסע ארוך אל תוך הלילה". על הופעתו זכה בפרס השחקן הטוב ביותר במסגרת פסטיבל קאן. ב-1965 השתתף בדרמת המלחמה המבוססת על הרומן של בוריס פסטרנק "דוקטור ז'יוואגו" בתור אלכסנדר גרומקו.
הועמד פעמיים לפרס השחקן הבריטי הטוב ביותר על הופעתו בתור ראש ממשלת בריטניה ויליאם גלאדסטון בסרט המלחמה "חרטום" ועל תפקידו בקומדיה "הקופסה השגויה". שיחק ב-1969 ב"הקרב על בריטניה", סרט המלחמה של גאי המילטון שתיאר את אירועי הקרב על בריטניה.
ב-1972 הועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בקולנוע הבריטי על תפקידו בתור המלך ג'ורג' הרביעי בסרט "ליידי קרוליין לאמב" וגילם את הזחל בעיבוד הקולנועי לספר "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות". ב-1975 הופיע בקומדיה המוזיקלית "בר מזל" בתור התעשיין הרשע סיר ג'יימס בורג'ס. הופיע בסדרה האיטלקית "ישו מנצרת" בדמותו של אחד מחסידיו הראשונים של ישו, שמעון הקדוש. ב-1981 גילם את המכשף אולריך בסרט ההרפתקאות התקופתי "קוטל הדרקונים" ואת סופרם בינג בסרטו של טרי גיליאם "שודדי הזמן". ריצ'רדסון נפטר זמן קצר לאחר צילומי הסרט "גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים", בסרט הופיע ריצ'רדסון בתור הרוזן ה-6 של גרייסטוק והיה מועמד בטקס האוסקר שנערך כחצי שנה לאחר מותו לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בפעם השנייה לאחר 35 שנה. למרות שנפטר, ריצ'רדסון נחשב לשחקן המבוגר ביותר בהיסטוריה שהיה מועמד לאוסקר. הסרט הוקדש לזכרו של ריצ'רדסון.