cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הנרי קליי פיין
ביוגרפיה
ב-1872 הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו במועדון הצעירים הרפובליקנים של מחוז מילווקי. הוא פלס את דרכו מעלה והיה למזכיר ולאחר מכן יושב ראש ארגון זה. ב-1876 מונה פיין כמנהל הדואר של מילווקי, משרה בה הוא החזיק במשך עשר השנים הבאות. הוא ניצל את כישוריו הארגוניים כאשר עבר לשמש במשרתו הבאה כנשיא חברת הטלפונים של ויסקונסין ב-1885 ולאחר מכן שימש כמנהל הבנק הלאומי הראשון של מילווקי וכנשיא חברת הרכבות הצפונית של מילווקי וחברת הרכבות החשמליות והקלות של מילווקי. בתפקידו כנשיא חברת הרכבות החשמליות הנהיג פיין קונצרטים ללא תשלום בפארקים של מילווקי, כולל לייק פארק.
אף על פי שמעולם לא היה מועמד למשרה נבחרת, היה פיין חבר הוועדה הרפובליקנית הלאומית החל מ-1880 ועד למותו, ויושב הראש שלה מפברואר ועד יוני 1904. בבחירות לנשיאות של 1896 הוא ניהל את המטה המערבי של מערכת הבחירות של ויליאם מקינלי. בבחירות לנשיאות של 1900 הוא היה פעיל בהבטחת מועמדותו של תאודור רוזוולט כסגן הנשיא. ב-1902 מונה פיין כמנהל הכללי של הדואר בממשלו של רוזוולט.
הנרי קליי פיין נפטר בעודו מכהן בתפקידו, ב-4 באוקטובר 1904 בביתו שבוושינגטון די. סי. הוא ניטמן בבית הקברות פורסט הום שבמילווקי.
להט"בים במשחקים האולימפיים
ספורטאים להט"בים השתתפו ב שנערכו בעת החדשה וחלקם אף הגיעו להישגים מרשימים. אך עם זאת, מספרם של הספורטאים הלהט"בים הגלויים הוא נמוך מאוד באופן מובהק ביחס לשיעור שלהם באוכלוסייה ולתחומי עיסוק אחרים. בערך זה ירשמו הספורטאים הלהט"בים שהשתתפו במשחקים האולימפיים גם אם היו באותה העת בארון.
אוטו פלצר "אוטו המוזר" מגרמניה, שיאן העולם בריצות ל־800 מטר, ל־1000 מטר ול־1500 מטר נחשב לספוטאי ההומו הראשון הגלוי שהשתתף במשחקים האולימפיים (אמסטרדם 1928). באותם משחקים השתתפה פריצי לוי שחיינית יהודייה מאוסטריה שהייתה ביסקסואלית גלויה.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) השתתפו 15 ספורטאים לה"בים מחוץ לארון (13 נשים ו־2 גברים) מתוך 10,708 ספורטאים (0.14%). הקופץ למים מתיו מיצ'ם מאוסטרליה היה לאלוף האולימפי הראשון שהוא מחוץ לארון.
באולימפיאדת לונדון (2012) השתתפו 23 ספורטאים לה"בים מחוץ לארון, מהם 2 מאמנים ו־1 פאראלימפי (20 נשים ו־3 גברים) מתוך 10,768 ספורטאים (0.21%).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) השתתפו 62 ספורטאים לה"בים מחוץ לארון (51 נשים ו־13 גברים) מתוך 10,444 ספורטאים (0.59%).
באולימפיאדת טוקיו (2020) השתתפו שיא של 182 ספורטאים להט"בים מחוץ לארון מתוך 11,656 ספורטאים (1.56%), יותר מכל האולימפיאדות ביחד. לראשונה השתתפה אישה טרנסג'נדרית לורל האברד מניו זילנד בתחרות הרמת משקולות לנשים. נוסף לכך, זכה קווין, טרנסג'נדר, א-בינארי מקנדה במדליית זהב בכדורגל נשים. מתוך הלהט"בים רק 14 הם גברים, הומואים וביסקסואלים (7.7%).
חלוקה לפי משחקים אולימפיים
ספורטאים שהיו מחוץ לארון כשהשתתפו באולימפיאדה משחקי החורף האולימפיים
קילמס אתלטיקו קלוב
קילמס אתלטיקו קלוב (בספרדית: Quilmes Atlético Club; מועדון אתלטיקה קילמס) הוא מועדון ספורט מקילמס, ארגנטינה. המועדון ידוע בעיקר בזכות קבוצת הכדורגל שלו שמשחקת בליגת המשנה הארגנטינאית.
המועדון נוסד ב-27 בנובמבר 1887 והוא אחד מהמועדונים הוותיקים ביותר בארגנטינה שעדיין משחק בליגה מקצועית.
בנוסף לכדורגל מפעיל המועדון קבוצות כדורסל, התעמלות, אמנות לחימה, גלגיליות, שחייה, הוקי שדה וטניס.
היסטוריה
תחילתו של המועדון היא בייסוד "מועדון קילמס ופולו" על ידי מהגרים אנגלים ב-1880. ב-1887 שינה המועדון את שמו ל"מועדון האתלטיקה של מהגרי קילמס" (Quilmes Rovers Athlétic Club) והוא כלל קבוצת כדורגל שהורכבה כולה מאנגלים. הקבוצה השתתפה במשחקי הליגה הראשונה בעונת 1893. ב-5 בנובמבר 1897 יזם הכומר סטיבנסון את הקמת מועדון הקריקט של קילמס, שהפך לקבוצה העיקרית של המועדון. ב-1900 שינה המועדון את שמו ל"קילמס אתלטיק קלאב" (באנגלית) ובשנה שאחריה הצטרף להתאחדות הכדורגל של ארגנטינה. בתגובה לאופי האנגלי של הקבוצה, נוסדה בעיר קבוצת כדורגל מתחרה בשם ארחנטינו דה קילמס ובה שיחקו בעיקר ארגנטינאים. ב-1901 הייתה לקבוצה הראשונה ששיחקה נגד הקבוצה ההיסטורית אלומני, ששלטה בכדורגל הארנטינאי בשנותיו הראשונות. ב-1908 זכתה הקבוצה בגביע הלאומי "קופה דה אונור".
ב-1949 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגת המשנה ועלתה חזרה לליגת הראשונה. ב-1950 שינה המועדון את שמו לצורתו הנוכחית, בספרדית. ב-1951 ירדה הקבוצה ליגה פעם נוספת. ב-1961 סיימה הקבוצה במקום השני בליגת המשנה ולא הייתה אמורה לעלות, אלא שהתגלה שניואל'ס אולד בויס שסיימה במקום הראשון שיחדה קבוצה אחרת שתנצח את קילמס. בעקבות זאת נשללה העלייה מניואל'ס וקילמס עלתה במקומה. אולם היא שרדה רק עונה אחת בליגה הראשונה ואחריה ירדה שוב למשך שלוש עונות לליגה השנייה. ב-1970 ירדה לליגה השנייה, הפעם לחמש שנים.
ב-1978 זכתה הקבוצה באליפות היחידה שלה בעידן המקצועני בעונת ה"מטרופוליטנו". ב-1979 שיחקה בגביע ליברטדורס, אך הודחה כבר בסיבוב המוקדמות השני.
ב-1980 ירדה הקבוצה ליגה לעונה אחת, אך לאחר ששיחקה ב-1981 בליגת העל, ירדה שוב ליגה. ב-1986 נעשתה רפורמה במבנה הליגות ופרימרה B הפכה לליגה השלישית. קילמס לא הצליחה להעפיל לליגת פרימרה B נסיונל שהפכה לליגת המשנה ושיחקה בליגה השלישית עד סוף העונה. בסיום עונת 1986/87 עלתה לליגה השנייה ואז החלו העבודות לבניית אצטדיון הקבוצה. ב-1991 חזרה לליגה הראשונה לעונה אחת. ב-1995 חנכה את אצטדיון סנטנאריו.
בסיום עונת 2002/03 עלתה הקבוצה חזרה לליגה הראשונה וב-2005 העפילה לגביע ליברטדורס, אך שוב לא עברה את הסיבוב השני. בסיום עונת 2006/07 ירדה הקבוצה לליגה השנייה ועלתה שוב ב-2009/10. לאחר עונה אחת חזרה הקבוצה לליגה השנייה עד 2012.
הגן הבוטני האוניברסיטאי בגבעת רם
הגן הבוטני האוניברסיטאי בגבעת רם הוא אחד משני גנים בוטניים בבעלות האוניברסיטה העברית בירושלים, השוכן בצמוד לקמפוס האוניברסיטה בגבעת רם. הוא הגן הבוטני הגדול בישראל, המשתרע על פני 150 דונם, ומחזיק באוסף הצמחים הגדול ביותר במזרח התיכון. השטחים הפתוחים שבגן מחולקים על פי היבשות האופייניות לצמחים שגדלים בהם.
קילמס אתלטיקו קלוב
כינוי
הכינוי הידוע ביותר שלה הוא "מבשלי הבירה" (בספרדית El Cervecero) על שם מבשלת הבירה קילמס שנמצאת בעיר ומשמשת כספונסרית של הקבוצה.
ענפים אחרים
קבוצת ההוקי שדה של הקבוצה נחשבת למצליחה אף היא. היא משחקת באצטדיון הנסיונל ובו 6,000 מקומות וזכתה ב-17 אליפויות בקבוצת הנשים ו-16 בגברים.
הגן הבוטני האוניברסיטאי בגבעת רם
מבנה הגן
אוסף הצמחים החיים בגן הוא הגדול במזרח התיכון, עם למעלה מ-7,000 מינים וזנים של צמחים שונים מרחבי העולם. שטח הגן מחולק לשש חלקות גאוגרפיות המדמות את נופי הצומח של כל אזור:
לצידן קיימות שתי חממות לפי סוגי אקלים:
חממת גידול פרפרים פעלה בגן מספר שנים, בעשור הראשון של המאה ה-21 ועתה משמש המתחם לגידול צמחים מושכי פרפרים.
פעילויות חינוך ותרבות
בגן פועלת "רכבת הפרחים" המסיעה מבקרים ברחבי הגן.
בגן מועברים קורסים בגינון ובהכרת צמחי הבר והנוי המקובלים בארץ ישראל ובשכנותיה, הדרכות ופעילויות שונות לילדים, חלקם במסגרת החווה ללימוד מדעי החקלאות והסביבה - ירושלים, המהווה חלק מהגן. בשנת 2013 נסגרו החממה הטרופית ואזורים מסוימים בגן, לצורך בניית חממה גדולה ומודרנית והקמת "שביל התגליות", בו יוכלו ילדים לחוות ולהתנסות בתחומים בוטניים וסביבתיים מגוונים.
בחודש דצמבר נצבע הגן באורות צבעוניים לרגל חג החנוכה היהודי וחג המולד הנוצרי בפסטיבל הנקרא "Winter Lights".
יחסי אוסטרליה–תוניסיה
יחסי אוסטרליה–תוניסיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין הרפובליקה התוניסאית.
סיוע ישיר
תוכנית הסיוע הישיר (DAP) היא תוכנית מענקים קטנה הממומנת מתקציב הסיוע של אוסטרליה. דגש התוכנית הוא על הקלה בתלאות הומניטריות בסיסיות ומהווה מרכיב בלתי נפרד מתוכנית הפיתוח מעבר לים באוסטרליה. במסגרת התוכנית אוסטרליה מעניקה סיוע ישיר לתוניסיה בפרויקטים המפחיתים עוני ומשיגים פיתוח בר קיימא העולה בקנה אחד עם האינטרס הלאומי של אוסטרליה.
אדסיליה רומבלי
אדסיליה פרנסיסקה רומבלי (בהולנדית: Edsilia Francisca Rombley; נולדה ב-13 בפברואר 1978) היא זמרת ומנחת טלוויזיה הולנדית.
קריירה
רומבלי נולדה ב-13 בפברואר 1978 באמסטרדם, הולנד. מקור הוריה הוא בארובה וקוראסאו מההאנטילים ההולנדיים.
הקריירה של רומבלי החלה בשנת 1995 כשהייתה שותפה בלהקה בשם Dignity יחד עם גרציה גורה, קארימה למגארי וסוזן האפס. שנה לאחר מכן הן נכנסו למצעד הסינגלים עם שירם "Talk To Me" ו-"Hold Me" מאלבום האוסף שלהן בשם "No Sweat".
בשנת 1996 זכתה רומבלי בגמר ה-Soundmixshow, תחרות כישרונות הולנדית. בשנת 1997 זכתה במוניטין בינלאומי, הודות להופעתה ב-European Soundmix Show. באותה שנה הקליטה גם את אלבומה הראשון "Thuis".
אלבומה הראשון באנגלית יצא לאור זמן קצר לאחר השתתפותה באירוויזיון.
בשנת 2002 הוציאה אדסיליה את אלבומה השני "פנים אל פנים". האלבום הופק על ידי טיירד אוסטרהויז. קודם הוצאתו פרסמה את הסינגל "מה עשית לי", שהפך מועמד בקטגוריה לשיר ה-R&B הטוב ביותר בפרסי TMF. אותו שיר זיכה אותה במועמדות בשנת 2003, כמו גם מועמדות לפרס אדיסון עבור 'האמן הטוב ביותר'. בשנת 2003 יצא לאור "פנים אל פנים" בגרמניה, אך זכה להצלחה מינימלית בלבד.
בשנת 2006 השתתפה רומבלי בתוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים". היא הודחה לאחר הביצוע הרביעי.
רומבלי ייצגה את הולנד שוב באירוויזיון 2007 שהתקיים בהלסינקי, פינלנד. היא הופיעה עם השיר "על גבי העולם" אך לא הצליחה להעפיל לשלב הגמר. רומבלי גם הגישה את הניקוד של הולנד באירוויזיון 1999.
ב-4 בדצמבר 2019, היא הוכרזה כאחת משלושת המנחים לקראת אירוויזיון 2020 ברוטרדם לצדם של שנטל יאנזן, ניקי דה יאחר ויאן סמיט. לאחר ביטול האירוע בשל מגפת הקורונה, הנחתה את האירוע החלופי אירוויזיון: Europe Shine a Light. לאחר מכן הוחלט שתנחה את אירוויזיון 2021.
מוריס בלאנשו
מוריס בלנשו (בצרפתית: Maurice Blanchot; 22 בספטמבר 1907 - 20 בפברואר 2003) היה סופר צרפתי, פילוסוף ותאורטיקן ספרותי. עבודתו השפיעה רבות על פילוסופים פוסט-סטרוקטורליים כמו ז'יל דלז, מישל פוקו וז'אק דרידה
חייו
עד לאחרונה היה ידוע אך מעט על רוב חייו של בלאנשו, והוא נשאר זמן רב אחת הדמויות המסתוריות ביותר של הספרות העכשווית.
בלאנשו נולד בכפר קוואין. הוא למד פילוסופיה באוניברסיטת שטרסבורג, שם הפך לחבר קרוב של הפילוסוף היהודי יליד ליטא, עמנואל לוינס.
לאחר מכן, החל בקריירה כעיתונאי פוליטי בפריז. מ-1932 עד 1940 היה עורך היומון המרכזי, בעל האופי השמרני "Journal des débats". בשנות השלושים המוקדמות תרם לסדרה של כתבי עת לאומיים רדיקליים, בזמן ששימש גם כעורך העיתון "Le rempart" האנטי-גרמני וכעורך של השבועון הפולני האנטי-נאצי "Aux écoutes" של פול לוי. ב-1936 וב- 1937 הוא תרם גם ל"יומון הקיצוני" הימני הקיצוני וליומון הלאומני-סינדיקליסטי "ל'אינסורגה", שהפסיק בסופו של דבר לפרסם - בעיקר כתוצאה מהתערבותו של בלאנשו - בגלל האנטישמיות של אחדים משתפי הפעולה שלה.
אין חולק כי בלאנשו היה בכל זאת המחבר של שורה של מאמרים חריפים, שתקפו את הממשלה ואת ביטחונה בחבר הלאומים, והזהיר בעקשנות מפני האיום שנשקף מגרמניה הנאצית לשלום באירופה.
בלאנשו אף הסתיר את אשתו ובתו של ידידו עמנואל לוינס בחברת נזירות, וכך הציל אותם מידי הנאצים.
בדצמבר 1940 הוא פגש את ז'ורז' בטאיי, שכתב בשנות השלושים מאמרים אנטי-פאשיסטיים, ושיישאר ידיד קרוב של בלאנשו עד למותו בשנת 1962. בלאנשו פעל בפריז בתקופת הכיבוש הנאצי. כדי לפרנס את משפחתו, הוא המשיך לעבוד כמבקר ספרים ל"Journal des débats". מ -1941 עד 1944, כתב על דמויות כמו סארטר וקאמי, ז'ורז' בטאיי, מיחאוס, סטפאן מלארמה ומרגריט דיראס אל קהל קוראים פטיניסטי. ברשימות אלה הוא הניח את היסודות לחשיבה הביקורתית הצרפתית המאוחרת יותר, על ידי בחינת האופי הרטורי המעורפל של השפה, ועל חוסר היכולת של המילה הכתובה לעמוד רעיונות של אמת או של זיוף. הוא סירב לעריכתו של משתף הפעולה נובל רוו פרנסז, שהוצעה לו על ידי ז'אן פאולהאן. הוא נשאר יריב מר של הסופר והעיתונאי הפשיסטי האנטישמי רוברט ברסילך, שהיה המנהיג הראשי של התנועה הפרו-נאצית, וכן היה פעיל במחתרת.
ביוני 1944 בלאנשו כמעט הוצא להורג על ידי כיתת יורים נאצית (כפי שצוין בטקסט שלו "מיידיות מותי").
לאחר המלחמה עבד בלאנשו רק כסופר ומבקר ספרותי. בשנת 1947 עזב את פריז לכפר המבודד אז, שבדרום צרפת, שם חי עשר שנים. כמו סארטר ואינטלקטואלים צרפתים אחרים של התקופה, בלאנשו נמנע מהאקדמיה כמקור פרנסה, והסתמך על כתיבתו. חשוב לציין, בין השנים 1953 ל-1968, הוא פרסם באופן קבוע בנובל רוו פרנסאיז. עם זאת, הוא החל לסגל לעצמו אורח חיים של בידוד יחסי, ולא ראה חברים קרובים (כמו לוינס) במשך שנים, אם כי כתב להם מכתבים ארוכים. חלק מהסיבה לבידוד, שהטיל על עצמו (ורק חלק ממנו - הבדידות שלו קשורה קשר הדוק לכתיבתו ולעיתים קרובות היא מוצגת בין דמויותיו), הייתה העובדה שבמשך רוב חייו סבל בלאנשו מבריאות לקויה.
בלאנשו נפטר באילווין שבצרפת, בשנת 2003.
עבודתו
עבודתו של בלאנשו אינה תאוריה קוהרנטית ומקיפה, שכן היא יצירה, המבוססת על פרדוקס ועל אי-אפשריות. החוט העובר בכל יצירתו הוא העיסוק המתמיד ב"שאלת הספרות", חקיקה וחקירה בו זמנית של מוזרות חוויית הכתיבה. עבור בלאנשו, "הספרות מתחילה ברגע שבו הספרות הופכת לשאלה" (ספרות והזכות למוות).
בלאנשו ממשיך את עבודתו של המשורר הסימבולי סטפן מלרמה ואת היפוך של הדיאלקטיקה ההיגליאנית בגיבוש תפיסתו את השפה הספרותית כאנטי ריאליסטית ונבדלת מן החוויה היומיומית. "אני אומר פרח", כותב מלרמה בשירה במשבר, "ומחוץ לתהום הנשייה שאליו הקול שלי מחזיר כל צורה, ככל שזה משהו אחר מאשר עלי גביע, שם מתעוררת מוזיקליות, כמו אותו רעיון ועדן, האחד נעדר מהזר".
פעילות פוליטית
הפעילות הפוליטית של בלאנשו לאחר מלחמת העולם השנייה נטתה שמאלה. הוא זכה לקרדיט רב כאחד המחברים העיקריים של "המניפסט של 121", ששמו נגזר ממספר החותמים עליו, שכללו את ז'אן-פול סארטר, רוברט אנטלם, אלן רוב גרייה, מרגריט דיראס, רנה שאר, אנרי לפאבר, אלן רנה, סימון סיניורה ועוד, שתמכו בזכויותיהם של הסרבנים לגיוס באלג'יריה. המניפסט היה חיוני לתגובה של האינטלקטואלים למלחמה.
מכתביו
בלנשו כתב יותר משלושים יצירות ספרות, ביקורת ספרותית ופילוסופיה. עד שנות ה -70 הוא עבד ללא הרף כדי לשבור את המחיצות בין מה שנתפס בדרך כלל כז'אנרים "שונים" או "כיוונים", ורבות מעבודותיו המאוחרות נעות בחופשיות בין סיפור לחקירה פילוסופית.
ספריו שתורגמו לעברית:
אפרים אנקווה
רבי אפרים אנקווה (ה'קי"ד - ה'ר"ב; 1354–1442) היה רב, רופא ופילוסוף, מגדולי חכמי ספרד באלג'יריה במאה ה-14. התפרסם כצדיק ובעל מופתים, וקברו משמש עד היום כמוקד עלייה לרגל לרבים מיהודי צפון אפריקה.
קורות חיים
נולד בשנת 1354 (ה'קי"ד) בעיר טולדו שבספרד לאביו הרב ישראל אנקווה בעל ספר מנורת המאור שעלה על המוקד בעת גזרות קנ"א (1391) וספר תורה בידו.
בגיל צעיר נשלח ללמוד אצל רבנו נסים גירונדי (הר"ן), הנחשב גם לרבם של גדולי ראשוני אלג'יריה בני דורו, הריב"ש והרשב"ץ.
בשנת 1391 נערכו פוגרומים רבים נגד קהילות היהודים בספרד. במהלך הרדיפות, הידועות בשם גזירות קנ"א, הרגו נוצרים אלפי יהודים בכל רחבי המדינה, שרפו את בתיהם והחריבו את קהילותיהם. הנוצרים העמידו את היהודים בפני הברירה של להתנצר או למות. על רקע רדיפות אלו ברח רבי אפרים ממדינתו כמו רבים מבני קהילת ספרד. מאז היה שרוי באבל וקיבל על עצמו סיגופים רבים ואורח חיים של פרישות בשל החורבן הגדול "אשר כמוה לא נהייתה מאז גלו שם".
לאחר שנתיים של נדודים הגיע לעיר מרכש שבמרוקו (בשנת 1393), שם כיבדוהו במסירת דרשות, ואחרי שהות קצרה בעיר המשיך לעיירה בשם הונין, בה התבקש לשמש כדיין ומורה צדק. בהמשך החליט לעזוב את הונין ולהמשיך במסעו לעיר אחרת באלג'יריה: תלמסאן.
בעיר זו התמנה רבי אפרים לרב ודיין, תפקידים אותם מילא במשך קרוב לארבעים שנה עד פטירתו. בבית דינו ישבו בין השאר הרב ישועה הלוי בעל ספר הליכות עולם. עד מהרה הוא התפרסם בכל רחבי אלג'יריה והפנו אליו שאלות הלכתיות ואחרות. בשל השפעתו הרבה כינוהו בני דורו בתואר "הרב" סתם, כינוי שנשאר במשך דורות רבים באלג'יריה.
עם זאת, בניגוד לחכמים ספרדים אחרים שהיגרו לאלג'יריה בעת הגזירות, כמו הריב"ש והרשב"ץ, לא תמיד קיבלו בני המקום את פסקיו והוא התמודד עם הפרעות והטרדות מצד חכמים בני המקום שהיו ברמה תורנית נמוכה יחסית, וחלקו על פסיקותיו ברבים. במקרה אחד, הידוע בשם "היבמה מתאזה", התיר רבי אפרים אישה אחת להתייבם, והדבר גרר פולמוס ארוך וחריף בין חכמי הדור. אחד מהם שלח לרשב"ץ מכתב בו הוא מבקר בחריפות את ההיתר שהעניק רבי אפרים, ובתגובה שלח רבי אפרים לרשב"ץ מכתב בו הוא משיב על הטענות ומצדיק את דבריו. מלבד זאת הוא מתאונן על כך שהוציאו עליו דיבה כלשונו, ועל כך שהיא התקבלה על ידי אנשים מבלי לבדוק את העובדות לאשורן. בתשובתו זו הוא תוקף בחריפות את אותם מורי הוראות שאינם ראויים ו"לא הגיעו להוראה".
בעל מופתים
מלבד השפעתו ההלכתית, נודע רבי אפרים בשל מעשי נסים רבים שיוחסו לו ואשר מלווים את יהודי ויוצאי העיר תלמסאן עד היום. אגדה מפורסמת מספרת על דרך הגעתו לעירו תלמסאן. על פי המסורת, יצא רבי אפרים עם שיירה נכרית מהעיר הונין, ובעת שהגיע יום השבת סירב להמשיך עמם בדרכם ולחלל את היום. כך הוכרח הרב לשהות ביום השבת בלב היער, בין טורפים ושודדים. בכניסת השבת החל הרב באמירת התפילה, ובה בעת זינק לעברו אריה. הרב צעק 'שמע ישראל', ובשומעו את צעקתו, "קרב האריה בצעדים מדודים ובא לשכב לצידו, ככלב השוכב ליד אדונו". בצאת השבת, כאשר התכונן להמשיך בדרכו התרחש על פי המסורת אירוע מופתי נוסף, כאשר נחש חסם את דרכו של הרב, עד אשר האריה אחז בנחש בשיניו מבלי לפגוע בו. מכאן הציור המפורסם של הרב אפרים אנקווה, רוכב על האריה ובפיו נחש המשמש אותו כמושכות. על פי מסורת עתיקה כך נכנס הרב לעיר תלמסאן. סמל זה ליווה את תושבי העיר ובניה של משפחת אנקווה כמדליון המשפחה בכל מקום בו התגוררו, באלג'יריה או במרוקו.
מקרה נוסף חיזק את אהדתם של בני תלמסאן לרבם. עד בואו לעיר נאסר על יהודי תלמסאן ללון בין כותליה. המסורת מספרת שלאחר שהצליח לרפא את בתו של שליט המקום ממחלה חשוכת מרפא הותרו יהודי המקום ללון בעיר.
התמחותו ברפואה
הרב אנקווה, כדרכם של הרמב"ם והרשב"ץ בן דורו, למד רפואה ואף שימש כרופאו האישי של שליט העיר תלמסאן. פרופ' נוח עמינוח מוכיח על פי עדויות היסטוריות שאף התמצא בשיטות ובמחקר רפואי להקלת כאבי החולים, וכן העמיק בהבנת הסיבות המביאות להקדמה ולזירוז של הופעת סימני הזקנה אצל בני אדם. כמו הרמב"ם, אף הוא סבר ששורש סיבות הכאב אינו רק פיזיולוגי, אלא אף פסיכולוגי או פסיכוסומטי. לדעת הרב אנקווה, הסניליות היא תהליך שניתן להילחם בו ולעכבו בעזרת תזונה נכונה ופעילות שכלית קוגניטיבית מאומצת.
כתיבתו הפיוטית
הרב אפרים אנקווה הרבה לעסוק בכתיבה פיוטית, ושני פיוטים שכתב "אלה מהימן די ברא זמן" אשר נכתב בארמית, והפיוט "אדון עולם אשר נעלית", נכנסו למחזור התפילה ליום הכיפורים של יהודי אלג'יר. בספר "יבין ושמועה" נמצא מכתב שכתב לרשב"ץ, והוא פותח אליו בדברי שיר ומליצה.
בשתי המחרוזות האחרונות הוא מתאר איך נפרד מן העולם בריצה אל 'צרור החיים' ו'עולם זיו השכינה': "נַדְתִּי מֵעוֹלַמְכֶם, עוֹלַם הַכּוֹכָבִים. אֲשֶׁר עִנְיָנָיו כַּעַס, וְכָל יָמָיו מַכְאוֹבִים. וְרַצְתִּי לִצְרוֹר חַיִּים, כֻּלָּם אֲרוּכִים וְטוֹבִים. לְעוֹלַם זִיו הַשְּׁכִינָה, אֲשֶׁר כָּל יָמָיו עֲרֵבִים."
שאלת תאריך פטירתו
שאלת תאריך פטירתו של הרב אנקווה נותרה מעורפלת והיא מוטלת בספק גם בקרב החוקרים וההיסטוריונים.
לדעת רבי אברהם גבישון מחבר ספר "עומר השכחה", הוא נפטר ביום א' בחודש כסלו בשנת ה'ר"ב (1442), ומשום כך כינו את הרב אפרים אנקווה בכינוי "הרב" סתם, לרמוז את גימטריית תאריך פטירתו בשנת 202 לאלף החמישי.
לעומתו נוח עמינוח בכמה ממחקריו מנסה להוכיח שעל פי הדגשת אותיות מסוימות בפסוק שבחר הרב גבישון לפתח ספרו, יש לומר שהרב אנקווה נפטר דווקא בשנת ה'ר"ח (1448).
הרב זכריה זרמתי "בקיצור תולדת הרב אנקאווה" מעיד על מסורת עתיקת יומין בקרב יוצאי העיר תלמסאן בכך שאי הוודאות בתאריך פטירתו היא זו שחזקה את האמונה בנצחיותו של הרב ומשום כך נהגו להכריז בעירו "עוד אבינו אפרים חי".
עלייה לרגל והילולות על קברו
הרב אפרים אנקווה הוא אחת הדמויות הנערצות ביותר על יהודי צפון אפריקה כולם, הן בקהילות מרוקו, אלג'יריה ואף בערי תוניסיה. רבים מהם מקיימים עד היום את ההילולה שלו בר"ח כסלו ומזכירים גם את זכרו ביום ל"ג בעומר, יחד עם התנא רבי שמעון בר יוחאי.
הרב יוסף משאש, שהיה לימים רבה של העיר תלמסאן, מזכיר בספרו "אוצר המכתבים" שעל פי המסורת, מקום קבורתו של הרב שימש את הצדיק עוד בחייו להתבודדותו. בכניסתו נמצא מעיין בו נהג הרב לטבול. מספרים שהעולים לרגל לציון הקדוש, נהגו אף הם לטבול לטהרה באותו מקווה לפני גישה אל הציון ושהמוסלמים נהגו להסיר את נעליהם בפתח הקבר.
כתביו
ספרו היחיד אשר בידינו "שער כבוד ה'", חובר בתשובה לשאלת בנו רבי ישראל אנקווה. בספר משלב המחבר פילוסופיה יהודית, קבלה ותאולוגיה ומגלה בקיאות מעמיקה בתרגום אונקלוס. הספר מציג באופן שיטתי תשובות וישובים להשגות הרמב"ן בספר "שער הגמול", על דברי הרמב"ם בספרו מורה הנבוכים. גיליונות הספר נשארו שנים רבות ככתבי יד עלומים אשר הועתקו על ידי יחידי סגולה, במשך הדורות, והמקובל רבי חיים ויטאל מעיד שהספר וטיעוניו העיקריים היו שגורים בפיהם של גדולי מקובלי צפת
הן רבי חיים בלייח, רבה של עיר תלמסאן ומחבר המבוא לספר, והן מאוחר יותר הרב אליהו עצור טוענים שספר "שער כבוד ה'" אינו ספרו היחיד של הרב אנקווה. ככל הנראה רבים מכתביו ותשובותיו אבדו עם השנים, או לא נדפסו מעולם. כך גם סבור נוח עמינוח אשר מעלה גם את ההשערה כי חלק מן השאלות שנשלחו מהעיר תלמסאן אל הרשב"ץ באלג'יר, ותשובותיהן שהופנו בחזרה לשואל אנונימי, לא היו יכולות להישאל אלא רק מפי הרב אפרים אנקווה בלבד. ברוח זו, לפי השערת החוקר שמחה אסף יש לייחס לרב אנקווה את החיבור 'פירוש התורה דרבנו אפרים', אך רבים מפקפקים בעובדה זו.
מלבד חיבורים אלו סבורים עמינוח והרב זכריה זרמתי שהרב אנקווה חיבר מאמרים נוספים שאבדו והן דנו בעניין בית המקדש ותפקידם של הכוהנים בכלל ושל הכהן הגדול בפרט.
הנצחתו
בעיר נתניה נקרא רחוב על שמו, בשכונת נאות שקד.
עיסאם אסינחה
עיסאמאדה אסינחה (בהולנדית: Issamade Asinga; נולד ב-29 בדצמבר 2004 באטלנטה שבג'ורג'יה, ארצות הברית) הוא אתלט סורינאמי, אלוף אמריקה הדרומית (סאו פאולו 2023), שיאן אמריקה הדרומית ושיאן העולם לנוער בריצת 100 מטר.
ביוגרפיה
אסינחה נולד באטלנטה שבג'ורג'יה, ארצות הברית. אביו הוא אתלט העבר טומי אסינחה.
2023
באליפות אמריקה הדרומית שנערכה בחודש יולי בסאו פאולו שבברזיל זכה אסינחה במדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא עולם חדש לנוער ושיא אמריקה הדרומית חדש של 9.89 שניות. הוא הפך לאצן הדרום אמריקאי הראשון ששובר את מחסום 10 השניות.
הכתובת של שאפור הראשון
שאפור הראשון, השליט השני ברשימת המלכים של האימפריה הסאסאנית חרט בשמו כתובת ארכאולוגית הממוקמת בכעבה-י זרתושת אשר בנקש-י רוסתם על גבי הרי הזגרוס בשנת 262 לאחר ניצחונו על האימפריה הרומית. הכתובת היא רב-לשונית ומועתקת לפרסית אמצעית, פרתית (שפתה הרשמית של האימפריה הפרתית אשר קדמה לסאסאנית) ויוונית עתיקה. הכתובת ממוקמת מצפון-מערב לפרספוליס, הבירה העתיקה של הממלכה האחמנית, כיום בפרובינציית פארס שבאיראן.
רקע היסטורי
במהלך שנות שלטונו של שאפור התרחשה מלחמה נגד האימפריה הרומית, האימפריה, אשר הייתה במשבר המאה ה-3 התמודדה נגד המלוכה הסאסאנית אשר הייתה בנקודת שיא מדיני והתפתחותי. הסאסאנים תחת שאפור נלחמו ברומאים על הפרת וחידקל, ממלכת ארמניה העתיקה, אסיה הקטנה, סוריה וג'זירה וניצחו את מירב המערכות עד אשר תפסו את הקיסר הרומאי ולריאנוס וחילותיו כשבויים והיו במצב לדרוש שטחים נרחבים מידי רומא.
עידן זה של שגשוג ממושך בפרס הסאסאנית הביא את שאפור להאדיר את שמו בעזרת סופרו הורמיזד בן סילאג ובעוד בחלקה הראשון של הכתובת מספר שאפור על הישגיו ההיסטוריים במלחמות נגד הרומאים, בחלקה השני מספר על מחויבותו להפצת דת הזורואסטריות בשטחים הכבושים כמו גם על הערכתו לכל שותפיו והעובדים תחתיו לאורך שלטונו עד לאותה העת. בפסוק האחרון שאפור משאיר צוואה ליורשיו שילכו בדרכו ויגיעו לגדולה.
מפרץ ברנטופארה
מפרץ ברנטופארה (באנגלית: Brentopara Inlet; בבולגרית: залив Брентопара) הוא מפרץ בחוף המזרחי של חצי האי צ'רצ'יל, בחוף אוסקר השני, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
המפרץ יוצא ממפרץ אדי, דרומית מזרחית לנקודת קאווארוס, וצפונית מערבית למצוקי אסטרו.
גילוי המפרץ
המפרץ מופה לראשונה על ידי משלחת סקר בריטי בשנת 1974.
מקור השם
המפרץ נקרא על שם העיר התראקית העתיקה ברנטופארה, שבדרום בולגריה.
מד הונדו
מד הונדו (נולד בשם: Mohamed Abid Hondo; ב-4 במאי 1936 – 2 במרץ 2019) היה במאי קולנוע, מפיק, תסריטאי ושחקן מאוריטני, אשר היגר לצרפת ב-1959 והחל לעבוד בשנות ה-60 של המאה ה-20. הונדו הוא אחד מהבמאים המוצלחים והמוערכים ביותר באפריקה.
ביוגרפיה
בסוף שנות ה-60 החל הונדו לשחק בתפקידים קטנים בטלוויזיה ובסרטים. עם זאת, הוא החל ללמוד משחק לדבריו על ידי התבוננות מעמיקה בעבודתם של אחרים, והחל לעמוד מאחורי המצלמה. הוא החל את סרטו הראשון, Soleil O, בשנת 1965. עם תקציב של 30 אלף דולר, אוו הוא מימן באמצעות דיבוב סרטים אמריקאיים לצרפתית. הסרט זכה לשבחים רבים בפסטיבל קאן 1970 וזכה בפרס נמר הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי לוקרנו ב-1970. ב-1981 הונדו נבחר לעמוד בצוות השופטים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ה-12 למוסקבה.
כמה מעבודת המשחק של הונדו הייתה כשחקן קול, בסרטים ובסדרות טלוויזיה כמו Funky Cops ו-Asterix and the Vikings. הוא עבד על דיבוב של סרטים רבים מאנגלית לצרפתית, כמו הקולות של אדי מרפי ודני גלובר, סידני פואטייה, מורגן פרימן ובן קינגסלי. הוא כיכב גם בכמה סרטים של אדי מרפי, כולל הפרופסור המטורף.
פטר אטבו
אוגנקארו פטר אטבו (באנגלית: Oghenekaro Peter Etebo; נולד ב-9 בנובמבר 1995) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקשר באריס סלוניקי.
קריירת מועדונים
אטבו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של לורד הונור. בשנת הצטרף לווארי וולבס, ועונה לאחר מכן, הצטרף לקבוצה הבוגרת. ב-14 באפריל 2013, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בה כבש שלושער בניצחון 0–4 נגד אל-קאנמי וואריורס. אטבו, אף כבש שלושער בניצחון 1–3 נגד תיירי וויקי כבר אחרי 29 דקות של משחק. במרץ כבר את שער הבכורה שלו בזירה האפריקאית במשחק נגד דואלה יונייטד במסגרת גביע הקונפדרציה של CAF. במאי, נבחן באודינזה מהסרייה א', אך לבסוף לא חתם. בעונת, השער שהבקיע במשחק הליגה נגד ביילסה יונייטד נבחר לשער העונה.
בינואר, אטבו חתם בפיירנסה מהליגה השנייה בפורטוגל. בעונת, רשם 4 הופעות בליגה וכבש שער אחד ובסיום העונה, העפילה פיירנסה לליגת העל.
ב-11 ביוני 2018, אטבו חתם לחמש שנים בסטוק סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ תמורת 7.2 מיליון אירו. ב-5 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד לידס יונייטד. בסיום עונתו הראשונה בסטוק, רשם 37 הופעות וכבש שתי שערים. בעונת, חלה ירידה במעמדו לאחר שנעדר מפתיחת העונה, עקב השתתפותו בגביע אפריקה לאומות 2019, בקיץ שקדם לפתיחת העונה.
בינואר, אטבו הושאל לחטאפה מליגת העל הספרדית עד לסיום העונה, עם אופציה לרכישת כרטיס השחקן שלו.
ב-9 בספטמבר 2020, אטבו הושאל לגלאטסראיי מליגת העל הטורקית.
ב-9 ביולי 2021, אטבו הושאל לווטפורד מהפרמייר ליג.
קריירה בינלאומית
ב-25 במרץ 2016, כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 1-1 נגד.
יוליה סאביצ'בה
ביוגרפיה
סאביצ'בה נולדה בקורגן למשפחה של מוזיקאים, היא הופיעה על הבמה לראשונה בגיל ארבע עם להקה בשם אגתה כריסטי.
ב-2003 השתתפה בעונה השנייה של התוכנית מפעל הכוכבים והודחה בשלב חצי הגמר.
ב-2004 ייצגה רוסיה באירוויזיון עם השיר "Believe Me" שם הייתה במקום ה-11.
ב-2005 יצא האלבום הראשון שלה, באותה שנה ביצעה את שיר הנושא לסדרה קטי המכוערת.
תמונה כוזבת
תמונה כוזבת (באנגלית: False Impression) הוא ספר מסוגת ספרות בלשית של הסופר ג'פרי ארצ'ר. הספר יצא לאור ב-2005 ותרגומו העברי יצא ב-2007 בהוצאת מודן.
הסיפור (בדיוני לחלוטין) מתרחש במדינות שונות וכולל מידע היסטורי אודות פיגועי 11 בספטמבר בניו יורק במגדלי התאומים, מקום ממנו נמלטה הפרוטגוניסטית אנה פטרסקו אחרי שפוטרה על ידי הבנקאי ברייס פנסטון. עלילת הספר המתפרסת ביבשות שונות סבה סביב ניסיונה של ד"ר פטרסקו לעזור לארבלה ונטוורת, ליידי בריטית, לשקם את ההון המשפחתי על ידי מכירת ציור של ואן גוך תוך התמודדות עם רוצחת שכירה ותוך שהיא נעזרת בסוכן FBI.
עלילה
ב-10 בספטמבר 2001 הגיעה ויקטוריה ונטוורת להחלטה למכור את אחד הציורים העתיקים שברשותה, ציורו של ואן גוך "דיוקן עצמי עם אוזן חבושה" אולם קרנץ, רוצחת שכירה, התגנבה לחדרה, רצחה אותה וכרתה את אוזנה השמאלית אותה היא שלחה לפנסטון. בבוקר היא התגלתה כמתה ואת ההודעה על כך קיבלה אחותה התאומה ארבלה.
ד"ר אנה פטרסקו, שהיגרה לארצות הברית מרומניה ב-1987 בהיותה בת 17, יצאה לריצת הבוקר הקבועה שלה בסנטרל פארק. את הדוקטורט על התנועה הפוביסטית כתבה באוניברסיטת פנסילבניה. ג'ק דלייני, סוכן FBI, עקב אחרי אנה פטרסקו כחלק מחקירה נגד פנסטון שהתחילה אחרי שהסתבר ששלושה בעלי חוב לבנק נרצחו ועקף אותה בזמן שרצה בפארק.
בבוקר 11 בספטמבר 2001 אנה הגיעה לעבודה ופנסטון פיטר אותה בטיעון ששלחה דו"ח לוויקטוריה ונטוורת בלי אישורו. בזמן שהמתינה למעלית פגע המטוס הראשון בקומה ה-94 של המגדל הצפוני. אנה ירדה במדרגות הבניין. פנסטון ועורך הדין קרל ליפמן יצאו עוד קודם לפגישה בוול סטריט וכשראו את ההרס במגדלי התאומים שכרו משרדים בבנין טראמפ. אנה הגיעה לביתה של טינה פורסטר, מזכירתו של פנסטון שלא הגיעה לעבודה כי תכננה ללכת לרופא שיניים. טינה סיפרה לה שפנסטון ארגן את איסוף הציור של ואן גוך מביתה של ויקטוריה.
אנה נסעה לקנדה והמריאה משם ללונדון. בבוקר הבא ליפמן טס במטוס פרטי ללונדון. אנה הצליחה להגיע ראשונה אל הציור ולקחה איתה לבוקרשט את התיבה שבה היה הציור. פנסטון שכר את קרנץ, הרוצחת השכירה, על מנת שתהרוג את אנה ותביא את הציור. אנה המשיכה ליפן ועל אותה טיסה היו גם ג'ק והרוצחת שעקבו אחריה, כל אחד בנפרד.
ליפן הביאה איתה כמתנה לתעשין היפני נקמורה, ציור של סטודנטית רומניה שלומדת אצל אחד מחברי העבר שלה, פרופסור אנטון תאודורסקו, ניהלה עם נקמורה משא ומתן למכירת הציור של ואן גוך וחזרה לבוקרשט. משם טסה ללונדון. וחזרה לארצות הברית. בינתיים אנטון הכין זיוף של הציור, הזיוף הגיע לניו-יורק על תקן ציור האמיתי והציור האמיתי נשאר כל אותו הזמן באחוזה באנגליה. פנסטון גילה את הזיוף ושלח את קרנץ לאחוזה.
קרנץ ניסתה להרוג את אנה, אבל נכשלה. הציור הגיע ליפן, אנה וג'ק הפכו לזוג והאחוזה ניצלה מפשיטת רגל.
חסן פתחי
חסן פתחי (בערבית: حسن فتحي; 23 במרץ 1900 – 30 בנובמבר 1989) היה אדריכל מצרי מודרני, וחלוץ אדריכלות התואמת את תנאי הסביבה במצרים. זוכה פרס אגא חאן לאדריכלות ב-1980.
ביוגרפיה
לבד מאדריכלות היה פתחי מוזיקאי חובב, מחזאי וממציא. הוא עיצב כמעט 160 פרויקטים, החל ממבנים צנועים וקטנים ועד לפרויקטים רחבי היקף עבור המשטרה, מכבי האש, שירותי הבריאות, שווקים, בתי ספר, תיאטראות, מבני דת ומרכזי בילוי. פתחי הכיר היטב שיטות בנייה עתיקות ובמיוחד כאלה הקשורות במורשת הבנייה המצרית. הוא אימן תושבים מקומיים ליצור בעצמם את חומרי הבנייה ואת פרטי הבניין, ולבנות את בנייניהם בכוחות עצמם.
הוא החל ללמד במכללה לאמנויות בשנת 1930, ובסוף שנות ה-30 החל לתכנן מבנים. יצירתו זכתה לשבחי הביקורת הבינלאומית על מעורבותו בבנייה ובפרט עבודות כמו אלה שתכנן בקורנה.
אדריכלות לעניים - ניסוי במצרים הכפרית
ב-1969 פרסם פתחי את ספרו "אדריכלות לעניים - ניסוי במצרים הכפרית" המתאר את דרכו המקצועית בעת שתכנן את העיירה גורנה החדשה בדרום מצרים. הספר שפורסם מחדש ב-1973 ויצא גם בתרגום לעברית ב-2020, מציג את ההתנסות שחווה פתחי בראשית דרכו כאדריכל בתכנון לאוכלוסייה כפרית ענייה. בגורונה הוא תכנן מכלול שלם של עיירה, על סמטאותיה ורחובותיה, בתי המגורים שבה, מסחר, תעסוקה, חינוך, בריאות, פנאי, דת ותרבות. פתחי ניסה לפתור את בעיות המגורים ובמקביל לחזק את מסורת הבנייה המצרית, כמו בנייה בלבני בוץ ובהתאם לאקלים המקומי. הספר שמתאר בפרטי פרטים את תהליך התכנון והביצוע זכה לפרסום עולמי ותורגם לעשרות שפות.
לקריאה נוספת
חסן פתחי, אדריכלות לעניים: ניסוי במצרים הכפרית (מאנגלית: מיכל שליו), רמת השרון: הוצאת אסיה ועמותת מרסל, תש"פ–2020
דושקו פופוב
דושקו פופוב OBE (באנגלית: Duško Popov; בקירילית סרבית: Душко Попов נולד בשם דושאן פופוב, 10 ביולי 1912 - 10 באוגוסט 1981) היה סוכן כפול משולש (דיווח ל-3 גורמי מודיעין שונים בו זמנית) ממוצא סרבי ששירת במודיעין הבריטי כקצין מודיעין ב-MI6 וגם במודיעין הגרמני הנאצי אבווהר במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא העביר מידע שגוי ומוטעה (דיסאינפורמציה) למודיעין הגרמני כחלק מהמערכת ההונאה של ועדת XX הבריטית כשעבד כסוכן של ממשלת יוגוסלביה הגולה בלונדון. בעל עיטור קצין מסדר האימפריה הבריטית.
פופוב נולד למשפחה סרבית אמידה והיה עורך דין פעיל בתחילת המלחמה מלחמת העולם השנייה. הוא סלד מאוד מהנאציזם, מאידך בשנת 1940 הסתנן לאבווהר, שירות הביון הצבאי של גרמניה. האבווהר ראה בו נכס יקר ערך בשל קשריו העסקיים בצרפת ובבריטניה. פופוב סיפק לגרמנים מידע מטעה ולא מדויק במשך רוב שנות המלחמה.
ההטעיות שבהן השתתף כללו את מבצע פורטיטיוד, שביקש לשכנע את המתכננים הצבאיים הגרמנים שפלישת בעלות הברית לאירופה תתרחש בקאלה, לא בנורמנדי, ובכך הצבא הגרמני יפנה מאות אלפי חיילים גרמנים לקאלה, דבר שהגדיל את הסבירות שמבצע אוברלורד בנורמנדי יצליח. דושקו לקח חלק גם במבצע בוליבר של המודיעין הגרמני בדרום אמריקה. במסגרת המבצע דושקו פעל בארצות הברית ונהג לנסוע פעמים רבות לברזיל וארגנטינה, למפקדת רשת הריגול הנאצית שישבה בבואנוס איירס שאספה וריכזה מידע עבור המודיעין הגרמני מיבשת אמריקה ודרום אמריקה במיוחד.
פופוב היה ידוע באורח חייו המופקר. נשים רבות חיזרו אחריו במהלך משימותיו, כולל השחקנית הצרפתייה סימון סימון. מלבד MI6 והאבווהר, הוא גם דיווח לשירות הביון היוגוסלבי, שהעניק לו את שם הקוד דושקו (Duško). המפעילים הגרמנים שלו קראו לו בשם הקוד איוון (Ivan). שם הקוד תלת-אופן (Tricycle) ניתן לו על ידי MI5 וה- MI6 הבריטי מכיוון שהיה ראש רשת של שלושה סוכנים כפולים.
נעורים
דושאן פופוב נולד למשפחה סרבית בטייטל, אוסטריה-הונגריה ב-10 ביולי 1912. שמות הוריו מילורד וזורה פופוב. היה לו אח מבוגר ממנו בשם איבן ("איבו") (שהפך גם לסוכן, בשם הקוד Dreadnought) ואח צעיר בשם ולאדן. המשפחה הייתה משפחה עשירה ביותר אודות לסבו של פופוב מצד אביו, בשם עומר. הסבא היה בנקאי ותעשיין עשיר שהקים מספר מפעלים, מכרות ועסקים קמעונאיים. המשפחה הגיעה מהכפר קרלובו (נובו מילושבו ). תעודות משנת 1773 מתארות את המשפחה, כמשפחה האמידה ביותר בכפר. אביו של פופוב הרחיב את האינטרסים העסקיים של המשפחה גם לעסקי נדל"ן. כשפופוב היה תינוק, המשפחה עזבה את טיטל ועברה לצמיתות למעון הקיץ שלה בדוברובניק, שהיה ביתם במשך רוב השנה. הייתה למשפחה גם אחוזה בבלגרד, בה התגוררה המשפחה במשך חודשי החורף.
ילדותו של פופוב הייתה בתקופה בה התקיימה סדרה של שינויים פוליטיים בבלקן. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה, בנובמבר 1918 התפרקה אוסטריה-הונגריה למספר מדינות קטנות יותר, ונכסיה הבלקניים שולבו בממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים (ששמה הוסב לממלכת יוגוסלביה ב-1929). המדינה החדשה שהוקמה, בהנהגת הסרבים, הייתה נגועה בקרבות פנים פוליטיים בין הקבוצות האתניות השונות המרכיבות אותה, במיוחד בין סרבים וקרואטים, אך גם בין הונגרים וגרמנים. פופוב הצעיר ומשפחתו נהנו מאורח חיים מפואר והיו רחוקים מהסערה הפוליטית במדינה. הם התהדרו באוסף לא מבוטל של וילות, יאכטות ומשרתים. דושקו ואחיו בילו את רוב שנות ההתבגרות שלהם לאורך החוף האדריאטי, והיו ספורטאים ואנשי חברה ובילויים מושבעים.
אביו של פופוב פינק את בניו, הוא בנה וילה רחבת ידיים ליד הים לשימושם הבלעדי, בה הם יכלו לארח את חבריהם ולחגוג במסיבות. הוא גם התעקש שהם יקבלו חינוך איכותי. מלבד שפת האם שלו הסרבית, פופוב שלט גם בשפות איטלקית, גרמנית, אנגלית וצרפתית כבר בשנות העשרה שלו. בין הגילאים 12 עד 16, הוא למד בבית ספר תיכון בפאריס.
בשנת 1929, אביו של פופוב רשם אותו ללמודים בבית אוול קאסל, שהיה מכינה קדם אקדמית יוקרתית במחוז סארי שבדרום מזרח אנגליה. תקופת הלימודים של פופוב בבית הספר הייתה קצרה. לאחר ארבעה חודשים בלבד הוא גורש בעקבות קטטה עם מורה. הוא סבל מהמורה מהצלפות במקל בידיו לאחר שנתפס מעשן סיגריות. הצלפות נוספות נפסקו לו לאחר שפופוב חרג מהמשמעת במסגרת החינוכית בבית הספר. כדי להתחמק מעונשים גופניים נוספים, פופוב תפס את מקל המורה ושבר אותו לשניים לפני חבריו לכיתה. בעקבות אירועים אלה בבית הספר האנגלי אביו של פופוב רשם אותו לאחד מבתי הספר התיכוניים היוקרתיים שבוורסאי, בית הספר Lycée Hoche, הסמוך לפריז, שבו פופוב למד כשנתיים.
אקטיביזם סטודנטיאלי
בגיל 18, פופוב נרשם לאוניברסיטת בלגרד, ללימוד לתואר בוגר אוניברסיטה במשפטים. במהלך ארבע השנים הבאות, הוא הפך לפנים מוכרות בבתי הקפה ובמועדוני הלילה של בלגרד ויצא לו מוניטין של גבר הנשים. "נשים ... מצאו שאין לעמוד בפניו", כותב בעל הטור של עיתון הטיימס בן מקינטייר. בשנת 1934, פופוב נרשם לאוניברסיטת פרייבורג, שבגרמניה, מתוך כוונה להשלים את תואר הדוקטורט במשפטים. באותן שנים גרמניה הנאצית הייתה כבר תחת שלטונם של אדולף היטלר והמפלגה הנאצית, מאידך באותה תקופה, פופוב לא התייחס לפוליטיקה. הוא בחר בפרייבורג מכיוון שהיא הייתה קרובה יחסית לארץ הולדתו והוא היה להוט לשפר את כישוריו בשפה הגרמנית. באותה תקופה בגרמניה התקיימו כבר אירועי שריפת ספרים המונית, מחנות הריכוז הראשונים הוקמו והחלה רדיפה שיטתית של היהודים.
בקיץ 1937 פופוב השלים את הדרישות האקדמיות וקבל את הדוקטורט שלו מטעם אוניברסיטת פרייבורג. עם קבלת התואר פופוב החליט לחגוג את האירוע במסע לפריז. לפני שהספיק לעזוב, הוא נעצר על ידי הגסטפו, שהאשים אותו בקומוניזם. סוכנים סמויים עקבו אחר תנועותיו ומכריו נחקרו. פופוב נכלא בכלא פרייבורג ללא הליכים רשמיים. כאשר נודע ליבזן על מעצרו של חברו, הוא התקשר לאביו של פופוב והודיע לו על מה שהתרחש. אביו של פופוב יצר קשר עם ראש ממשלת יוגוסלביה מילאן סטוג'דינוביץ', שהעלה את הנושא לפני הרמן גרינג, ולאחר שמונה ימים במעצר, פופוב שוחרר. הוא נצטווה לעזוב את גרמניה תוך 24 שעות, לאחר שאסף את חפציו, נסע לשווייץ. בבזל יבזן חיכה לו על רציף תחנת הרכבת. יבזן הודיע לפופוב על התפקיד שמילא להבטחת שחרורו. פופוב הביע תודה ואמר ליבזן שאם אי פעם הוא יזדקק לסיוע כלשהו הוא רק צריך לבקש.
חניכה
עם שובו לדוברובניק בסתיו 1937, החל פופוב לעסוק בעריכת דין. בפברואר 1940, הוא קיבל הודעה מיבזן חברו, שהוא מבקש לפגוש אותו בדחיפות במלון בבלגרד. בפגישה פופוב היה המום לגלות את יבזן ממוטט עצבים, מעשן בשרשרת ושותה באופן מוגזם. יבזן אמר לפופוב שהוא הצטרף לעסקי הספנות של משפחתו לאחר שסיים את לימודיו בפרייבורג והסביר לפופוב, שהוא צריך רישיון שייט יוגוסלבי כדי להוציא את הספינה שלו מהמצור הימי של בעלות הברית על נמל טריאסטה, איטליה. פופוב הסכים לעזור ליבזן ואז יבזן נסע לברלין כדי לאסוף את התיעוד הנדרש. שבועיים לאחר מכן, חזר יבזן לבלגרד, והודיע לפופוב כי הצטרף לאבווהר, שירות הביון הצבאי הגרמני, בתפקיד חוקר כדי להימנע מגיוס לוורמאכט. בהמשך יבזן גייס את פופוב לסוכנות המודיעין הנאצית.
יכולתו של יבזן לנסוע ברחבי אירופה בנסיעות עסקים לא הופרעה על ידי הנאצים במהלך המלחמה, כל עוד הוא הגיש דוחות המפרטים ואת המידע שהשיג מאנשי הקשר העסקיים שלו. יבזן אמר ששירות צבאי אינו אופציה מבחינתו מכיוון שהוא סבל מדליות ברגליים. הידיעה הפתיעה את פופוב, שכן חברו הביע בעבר דעות אנטי-נאציות.
עם המידע אודות יבזן, פופוב ניגש לשגרירות הבריטית בבלגרד. מהשגרירות שלחו אותו לקלמנט הופ, "קצין ביקורת דרכונים" איש ה-MI6, שישב בשגרירות הבריטית ביוגוסלביה בתפקיד ראש שלוחת המודיעין הבריטי ביוגוסלביה. בעקבות המידע אודות יבזן, הופ גייס את פופוב כסוכן כפול ונתן לו את שם הקוד סקוט - Scoot (מאוחר יותר הופ היה המפעיל של פופוב כשהיה כבר סוכן ה- MI6 בשם הקוד תלת אופן - Tricycle), וייעץ לו לשתף פעולה עם יבזן כי גם הוא היה סוכן כפול בריטי. לאחר שפופוב התקבל לשירות המודיעין הבריטי הוא הפך לסוכן כפול ועבר ללונדון. פעילותו העסקית הבינלאומית בעסקי יבוא-יצוא סיפקה כיסוי לביקורים שלו בפורטוגל הנייטרלית. במהלך המלחמה בירת פורטוגל, ליסבון, הייתה מקושרת לבריטניה על ידי שירות אוויר אזרחי שבועי, במשך רוב ימי המלחמה. פופוב השתמש בכיסוי שלו כ"איש עסקים" כדי להפגש מעת לעת גם עם המפעיל שלו באבווהר פון קארסטופ - Fon Karstof שישב בפורטוגל. פופוב סיפק לגרמנים "מידע מבוקר ומאושר" שקבל מה-MI6 כגון אינפורמציה אודות 3 לורדים האוהדים את הנאצים ובנוסף אינפורמציה אודות המפציצים הברטים הכבדים מסוג בופייטר, במטרה לשמר באמצעות המידע הזה את אמונם גם מבלי שהיו מודעים לקשריו עם ה-MI6. על שירותו הוא קיבל מהגרמנים שכר מעבר לצפיותיו. המשימות שניתנו לו על ידי הגרמנים היו בעלות ערך רב לבריטים להערכת תוכניות האויב.
משימת ההונאה הכי חשובה של פופוב הייתה לשכנע את הגרמנים שהנחיתות ביום ה-D של בנות הברית יהיו בקאלה ולא בנורמנדי. הוא הצליח במשימה ודווח ל-MI6 שהגרמנים האמינו להונאה הבריטית. פופוב היה מפורסם באורח חייו כפלייבוי, בזמן שביצע משימות מסוכנות בזמן המלחמה עבור הבריטים.
פרל הארבור
בשנת 1941 פופוב נסע מספר פעמים לפורטוגל, במהלך משימותיו. הוא שהה באסטוריל, במלון פאלאסיו-Hotel Palácio Estoril (מלון 5 כוכבים במרחק 20 דקות ממרכז ליסבון שהוקם בשנת 1930. ) בינואר ובמרץ 1941, ואז שוב בין 29 ביוני ל-10 באוגוסט 1941. במהלך שהותו, הוא פגש במקום את איאן פלמינג, שעבד באותה עת עבור הצי המלכותי הבריטי. שניהם חלקו משימה בקזינו אסטוריל, וההערכה היא שפופוב שימש השראה לפלמינג לכתיבת דמותו של ג'יימס בונד ברומנים שלו.
לאחר שהותו האחרונה זו בפורטוגל, הוא נשלח לארצות הברית על ידי האבווהר כדי להקים רשת ריגול גרמנית חדשה במסגרת מבצע בשם "מידה - Mida". הוא קיבל 40,000 דולרים ורשימה של יעדי מודיעין, שעניינו את גרמניה הנאצית בזמן מלחמת העולם השנייה. מבין שלושת עמודי המיקרופילם המודפסים של רשימת היעדים, היה עמוד שלם שהוקדש לשאלות מפורטות ביותר על הגנת ארצות הברית בפרל הארבור באי אואהו שבהוואי. פופוב יצר קשר עם ה-FBI והסביר לנציגיו מהם פרטי המידע שהוא התבקש לאסוף.
במהלך ראיון טלוויזיוני, דושקו פופוב סיפר שהוא הודיע ל- FBI ב-12 באוגוסט 1941 על המתקפה הקרבה על פרל הארבור. אבל ראש ה-FBI ג'יי אדגר הובר לא דיווח על עובדה זו לממונים עליו או שהם, מסיבות משלהם, לא נקטו פעולה.
הובר לא נתן אמון בפופוב כי הוא היה סוכן כפול אף על פי ש-MI6 הודיע ל-FBI בניו יורק שפופוב יגיע אליהם. פופוב עצמו אמר שהובר היה די חשדן ולא בטח בו ואף איים שיעצור אותו על פי חוק מאן אם הוא לא יעזוב את ארצות הברית מיד.
מבצע פורטיטיוד
בשנת 1944, פופוב הפך לחלק מרכזי במבצע ההונאה בשם הקוד Fortitude. בזמן המבצע הוא שהה בפורטוגל. כאשר יבזן חברו נעצר על ידי הגסטפו בליסבון, הבריטים חששו שגם פופוב יפגע והפסיקו למסור לו מידע קריטי שיעביר אותו לגרמנים. מאוחר יותר התברר שהאבווהר עדיין ראה בפופוב נכס חשוב והוא שולב שוב במשימות הבריטיות במבצע. לתפיסתו של יבזן בידי הנאצים הייתה השפעה רגשית עמוקה על פופוב. יבזן לא אותר אחרי המלחמה וב-1950 הוכרז כמת.
חיים מאוחרים
בשנת 1972 פרסם ג'ון ססיל מאסטרמן את הספר "מערכת הצלב הכפול במלחמת 1939 עד 1945, תיאור אינטימי של הונאה צבאית בריטית בזמן המלחמה". לפני פרסום הספר, לפופוב לא הייתה כל כוונה לחשוף את פעילותו בזמן מלחמת העולם השנייה, מתוך אמונה שה-MI6 לא יאפשר זאת. ספרו של מאסטרמן שכנע את פופוב שהגיע הזמן לפרסם את מעלליו ברבים. ב-1974 פרסם פופוב אוטוביוגרפיה שכותרתה " מרגל/מרגל נגדי ". אשתו וילדיו של פופוב לא היו מודעים לעברו עד פרסום הספר.
פופוב שבמשך שנים עישן בשרשרת ושתה הרבה פגע בבריאותו. הוא מת בגיל 69, באופיו-Opio, Alpes-Maritimes שבצרפת ב-10 באוגוסט 1981. משפחתו אמרה שמותו הגיע לאחר מחלה ממושכת. הקדים אותו אחיו איבו, שמת ב-1980. זמן קצר לאחר מותו של פופוב, החל MI6 להסיר את הסיווג הביטחוני ממסמכים הנוגעים לאיסוף מודיעין ודיסאינפורמציה של בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה ובכך אומתו רבות מטענותיו של פופוב בספרו.
מורשת
פופוב היה אחד ממקורות ההשראה העיקריים לרומני ג'יימס בונד של איאן פלמינג. הוא היה הנושא של הסרט התיעודי בטלוויזיה האמריקאי באורך שעה, בשם True Bond, ששודר ביוני 2007. שני סרטים דוקומנטריים נוספים המספרים על מעלליו של פופוב, The Real Life James Bond: Dusko Popov והסוכן הכפול Dusko Popov: Inspiration for James Bond, הופקו גם הם. פופוב היה גם נושא למספר ביוגרפיות, בעיקר Tricycle שם הקוד, של מילר (2004) ו- Into the Lion's Mouth של לופטיס (2016).
Fulenn
Fulenn (בעברית: ניצוץ) הוא סינגל מאת הצמד המוזיקלי הצרפתי - ברטוני אלוון ואהז. השיר יצג את צרפת באירוויזיון 2022 בטורינו וזכה במקום ה־24 בגמר, לאחר שזכה בקדם הלאומי הצרפתי c'est vous qui décidez !
לפני האירוויזיון
France 2 פתחה את תקופת הגשת השירים לאירוויזיון ב-21 ביוני 2021 על מנת שאמנים וכותבי שירים יוכלו להגיש את הצעותיהם, עד המועד האחרון ב-24 באוקטובר 2021. השירים נדרשו להכיל לפחות 70% שפה צרפתית או שפה אזורית. עם סגירת המועד האחרון, קיבלה הרשות 3,000 הגשות. 12 המועמדים שנבחרו להתחרות בגמר הלאומי הוכרזו ב-16 בפברואר 2022. אחד מהשירים היה "Fulen" ויחד עם 11 השירים האחרים צפוי היה להתחרות בקדם הלאומי הצרפתי c'est vous qui décidez ב-5 במרץ.
"Fulenn" עלה לשלב השני בגמר, ולבסוף גם ניצח את התחרות עם 222 נקודות ובכך נבחר לייצג את צרפת באירוויזיון 2022 בטורינו. זו הפעם השנייה ששיר בשפה הברטונית יתחרה בתחרות.
באירוויזיון
המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. כיוון שצרפת חברה בחמש המדינות הגדולות, היא תעפיל לגמר אוטומטית. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות, כך ששירים דומים לא ישובצו בסמוך זה לזה. צרפת הופיעה שישית, לפני נורווגיה ואחרי שווייץ. עם תום הקראת התוצאות דורגה במקום ה-24 עם 17 נקודות.
פיודור מרקוב
פיודור גריגורייביץ' מרקוב (בבלרוסית: Фёдар Рыгоравіч Марка, 24 בדצמבר 1913, קוצ'נישקי, מחוז שווייצ'אני - 27 בינואר 1958,מלדזייצ'נה) - קומוניסט בלארוסי, אסיר פוליטי בכלא ברזה קרטוסקה, מפקד חטיבת הפרטיזנים על שם וורושילוב. גיבור ברית המועצות ואביר מסדר לנין, 1944.
מלחמת העולם השנייה
עם התקפת גרמניה על ברית המועצות, היה פוליטרוק בפלוגה של הצבא האדום. באוקטובר 1941 סיים את לימודיו בבית הספר לחבלה של הנ.ק.ו.ד. בכפר ביאליה וודי (Bielyje Vody) ליד בריאנסק ונשלח למחוז פסטאווי לארגן פעילויות חבלה ולפתח תנועת פרטיזנים כמפקד "קבוצה מיוחדת B-170".
במאי 1942 מונה למפקד מחלקת הפרטיזנים על שם סובורוב. בנובמבר 1942 הקים את חטיבת הפרטיזנים. וורושילוב, שפעלה באזור מחוז וילנה ומחוז שווינציאן. במקביל, מאפריל 1943 היה ראש המחלקה הצבאית והמבצעית של הוועדה האזורית המחתרתית של המפלגה הקומוניסטית של בלארוס. ב-20 במאי 1942, יחד עם קבוצת פרטיזנים, ירה לעבר מכוניתו של הקומיסר הגרמני של מחוז ויליקה, שנסע עם מפקד הז'נדרמריה בווילייקה וחיילים. לאחר שהרגו את הגרמנים הפשיטו אותם מבגדיהם וחפצי ערך.
ב-26 באוגוסט 1943 הוביל את פירוק הנשק של יחידת הפרטיזנים של ארמייה קריובה בראשות אנטוני בורז'ינסקי "קמיצ'יץ'" באגם נרץ'. לאחר מכן רצחו הסובייטים 50 חיילי ארמייה קריובה, לימים עוד 30, ואת השאר שילבו בכוח בשורות הבריגדה. כך ביצע מרקוב את הנחייתו של המזכיר הראשון של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של פולין פנטלימון פונומרנקו (Pantielejmon Ponomarienko) מ-22 ביוני 1943, והורה להילחם "בכל האמצעים" בקבוצות לאומניות. ב-1 בינואר 1944 הוענק לו התואר גיבור ברית המועצות.
ב-1944 הועבר למילואים.
לאחר המלחמה
לימים היה סגן יושב ראש הוועדים המבצעים האזוריים בווילייקה ולאחר מכן במולודצ'נו (Mołodeczno). בשנת 1948 סיים את לימודיו בבית הספר של המפלגה הגבוה בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. הוא היה סגן במועצה העליונה של הרפובליקה הביילורוסית הסובייטית פעמים רבות.
הנצחה
פסל שלו הוקם במולודצ'נו. על שמו נקראו רחובות בפוסטאווי, מולודצ'נו ולינטופי.
נמל התעופה הבין-לאומי של קנסאי
נמל התעופה משמש כבסיס פעולה מרכזי לחברות התעופה אול ניפון איירוויז, ג'פאן איירליינס, ניפון קרגו איירליינס, וחברת התעופה הזולה Peach.
נמל התעופה נפתח בשנת 1994 במטרה להקל על הצפיפות שהייתה בנמל התעופה הבינלאומי של אוסקה, שכיום מטפל בטיסות פנים ארציות בלבד. בשנת 2006 נרשמו בנמל 116,475 תנועות מטוסים, מתוכם 73,860 טיסות בינלאומיות ו-42,615 פנימיות. מספר הנוסעים היה 16,689,658, מתוכם 11,229,444 בטיסות בינלאומיות ו-5,460,214 בטיסות פנימיות. נפח המטענים עמד על 802,162 טון. עקב העלייה במספר הטיסות העוברות בנמל, נפתח מסלול נוסף ב-2 באוגוסט 2007.
בשנת 2020 זכה הנמל במקום העשירי בדירוג "שדה התעופה הטוב בעולם" של SKYTRAX
תחבורה אל הנמל וממנו
נמל התעופה מחובר ליבשה באמצעות "גשר שער השמיים R" (Sky Gate Bridge R), שאורכו 3,750 מטרים. בגשר שישה נתיבים ושתי קומות. הקומה העליונה סלולה ומיועדת לכלי רכב ובתחתונה מסילות המיועדות לרכבות.
הארוקה קיטגוצ'י
הארוקה קיטגוצ'י (ביפנית: 北口 榛花; נולדה ב-16 במרץ 1998) היא אתלטית יפנית, זוכת מדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022) בהטלת כידון.
ביוגרפיה
קיטגוצ'י נולדה וגדלה באסהיקאווה שביפן.
2019
באליפות העולם שנערכה בחודשים ספטמבר-אוקטובר בדוחה שבקטר סיימה קיטגוצ'י במקום 13 בהטלת כידון בתוצאה של 60.84 מטר.
מדליית ארד באליפות העולם
באליפות העולם שנערכה בחודש יולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית זכתה קיטגוצ'י במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 63.27 מטר, אחרי קלסי לי ברבר מאוסטרליה (66.91 מטר) וקארה וינגר מארצות הברית (64.05 מטר).
הקורפוס ה-74 (ורמאכט)
הקורפוס ה-74 (בגרמנית: LXXIV. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-27 ביולי 1943 בברטאן, וכמפקדו מונה אריך שטראובה. הקורפוס לחם במערכה בנורמנדי כחלק מהארמייה השביעית, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר החמישית. בהמשך לחם הקורפוס בקרבות השונים בגרמניה כחלק מהארמייה ה-15, וב-16 באפריל 1945 נכנע לכוחות בעלות הברית בכיס הרוהר.
נחלה חקלאית
בישראל, "משק חקלאי" מהווה יחידה כלכלית עצמאית; ב"נחלה" הכוונה לקרקע חקלאית בגודל שנקבע על ידי הרשויות המוסמכות המיועדת למתיישב לצורך מגוריו ופרנסתו מהמשק החקלאי שפותח או יפותח בה. "נחלה בודדת" היא נחלה שאינה מהווה חלק מן השטחים המוחזקים על ידי אגודה שיתופית חקלאית.
היסטוריה
המושג "נחלה" נובע מהמקורות, ומתייחס לירושת קרקע או אחיזה בקרקע, כפי שהתנהלו שנים עשר השבטים בארץ, ככתוב: "וַיִּקַּח יְהוֹשֻׁעַ אֶת-כָּל-הָאָרֶץ, כְּכֹל אֲשֶׁר דִּבֶּר יְהוָה אֶל-מֹשֶׁה, וַיִּתְּנָהּ יְהוֹשֻׁעַ לְנַחֲלָה לְיִשְׂרָאֵל כְּמַחְלְקֹתָם, לְשִׁבְטֵיהֶם; וְהָאָרֶץ שָׁקְטָה מִמִּלְחָמָה".
המושג "נחלה", בפירושו המודרני, קיים מאז נוסדו לראשונה מושבי העובדים החל משנות ה-20 של המאה ה-20; בשונה מהמושבה והקיבוץ שהיו צורות היישוב הכפריות הציוניות הראשונות, התפתח הרעיון של מושב עובדים שאפשר למשפחה לקיים משק חקלאי עצמאי. לצורך כך הוגדרה יחידת הבסיס, נחלה, כחלקה בעלת שטח מינימלי, שיאפשר למשפחה חקלאית ובן-ממשיך להתפרנס בכבוד מעיבוד חקלאי, על בסיס עבודה עצמית ושיווק במסגרת שיתופית של אגודה שיתופית.
שטחי הנחלות הוקצו על ידי המוסדות המיישבים ולאחר קום המדינה, על ידי המדינה. שטחים אלה מוגדרים כקרקעות הלאום, מנוהלים על-ידי רשות מקרקעי ישראל ובעל הזכויות בנחלה הוא "בר רשות".
מצב משפטי
הנחלה היא יחידת הקרקע הבסיסית ב"חוזי המשבצת" בין האגודה השיתופית במושב ובין בעלי קרקעות הלאום באמצעות רשות מקרקעי ישראל. בישראל כ-400 מושבים חקלאיים שבהם מתקיימות נחלות חקלאיות, ובסך הכל כ-30,000 נחלות.
כל נחלה בנויה ממספר חלקים: חלקה א’ היא החלקה שבה נמצאים חלקת המגורים והשטח החקלאי הצמוד אליה. בחלקת המגורים ניתן להקים את מבני המגורים ומבני משק אחרים של המתיישב בנחלה, והשטח החקלאי הצמוד מיועד כולו לעיבוד החקלאי; חלקה ב' מיועדת גם היא לעיבוד החקלאי של המתיישב ויכול שאינה מחוברת לחלקה א'; חלקה ג' מיועדת לעיבוד משותף ביוזמת האגודה השיתופית.
עקב מורכבות קניינית ותכנונית זו, ובראש ובראשונה הדרישה ההיסטורית להחזקת הנחלה על ידי בעל זכויות, זוג או פרט, ללא אפשרות לחלוקתה או העברת הזכויות בנחלה למספר יורשים שאינם זוג, בשנים האחרונות חלו תמורות משמעותיות בכללים החלים על נחלות, כגון אפשרות לעגן את זכויותיו של המתיישב בקרקע או לפצל מגרש מהנחלה.
The Barbra Streisand Album
The Barbra Streisand Album הוא אלבום הבכורה של הזמרת ברברה סטרייסנד אשר יצא ב-25 בפברואר 1963 על ידי קולומביה רקורדס, וב-2007 שוחרר מחדש בפורמטים שונים. מבחינה מסחרית האלבום הצליח להגיע למקום ה-9 בארצות הברית ואף הגיע למעמד אלבום זהב ודורג כאלבום הרביעי המצליח ביותר בארצות הברית לשנת 1964.