cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צורת ז'ורדן
בלוקי ז'ורדן
הפולינום המינימלי של בלוק ז'ורדן הוא, וכל מטריצה (מסדר k) שזה הפולינום המינימלי שלה דומה לבלוק ז'ורדן המתאים. ההפרש בין כל שני בלוקי ז'ורדן מאותו סדר הוא מטריצה סקלרית, והבלוק המתאים ל-0 הוא מטריצה נילפוטנטית.
צורת ז'ורדן של מטריצה
למטריצה יש צורת ז'ורדן מעל שדה נתון, אם ורק אם הפולינום האופייני של המטריצה מתפרק לגורמים ליניאריים מעל השדה. בפרט, לכל מטריצה (ממשית או מרוכבת) יש צורת ז'ורדן מעל המספרים המרוכבים.
לכל מטריצה (שיש לה צורת ז'ורדן) יש צורת ז'ורדן יחידה (עד כדי תמורה על סדר הבלוקים). לכן שתי מטריצות דומות זו לזו אם ורק אם יש להן אותה צורת ז'ורדן. מצורת ז'ורדן אפשר להסיק כמה וכמה תכונות של המטריצה, שהן אינווריאנטיות להצמדה:
לדוגמה, צורת ז'ורדן של מטריצה אלכסונית היא המטריצה האלכסונית עצמה.
חישוב באמצעות דרגות
אם הערכים העצמיים של המטריצה ידועים, אפשר למצוא את צורת ז'ורדן שלה באמצעות חישוב הדרגות בנוסחה הנתונה בתכונה 4 לעיל. הריבוי האלגברי של כל ערך עצמי בפולינום האופייני ובפולינום המינימלי מספקים בדרך כלל מידע חלקי; אלא שאם הם שווים, למטריצה יש רק בלוק ז'ורדן אחד המתאים לאותו ערך עצמי.
חישוב בסיס
כידוע, כל מטריצה מייצגת העתקה ליניארית בכל בסיס, והצמדת המטריצה (מציאת יחס שקילות, דמיון) שקולה להחלפת הבסיס; מטריצות צמודות (דומות) מייצגות את אותה העתקה ליניארית. כך אפשר לנסח את התכונות של צורת ז'ורדן בשפה של העתקות ליניאריות: הצמדת מטריצה לצורת ז'ורדן שלה שקולה למציאת פירוק של המרחב הווקטורי ל"תת-מרחבים ציקליים". תת-מרחב ציקלי הוא מרחב שיש לו בסיס הכולל את הווקטורים השונים מאפס בסדרה עבור v מתאים (ולכן בהכרח  T^k(v)=0 ל-k גדול מספיק; בסיס כזה נקרא בסיס ציקלי של תת-המרחב; ראו גם מודול ציקלי). איחוד הבסיסים האלה בפירוק של המרחב נותן את צורת ז'ורדן של המטריצה המייצגת באופן הבא: אם T היא ההעתקה שהמטריצה A מייצגת בבסיס הסטנדרטי, אז P^{-1}AP היא צורת ז'ורדן של A אם ורק אם העמודות של P מהוות בסיס בעל המבנה הציקלי הנזכר לעיל.
תהי T טרנספורמציה ליניארית שהפולינום האופייני שלה מתפרק לגורמים ליניאריים מעל השדה, הערכים העצמיים השונים, ותהי A המטריצה המייצגת של T בבסיס הסטנדרטי. נראה כיצד למצוא בסיס על פיו מיוצגת T על ידי מטריצת ז'ורדן. לכל ערך עצמי \lambda של T נסמן ב-m_i את הריבוי האלגברי של \lambda _i. יהי V_i המרחב העצמי המוכלל של \lambda _i, שהוא אוסף כל הווקטורים עבורם קיים r כך ש: . נסמן ב-T _{| V_i } את הצמצום של T אל המרחב V_i (שהוא מוגדר היטב מכיוון ש-V_i הוא תת-מרחב אינווריאנטי). הטרנספורמציה היא נילפוטנטית מסדר r_i (ולמעשה r_i \le m_i).
כעת, אפשר להוכיח שכל מרחב עצמי מוכלל הוא סכום ישר של תת-מרחבים ציקליים; לכל אחד מאלה יש בסיס ציקלי; ואיחוד כל הבסיסים הציקליים הוא בסיס של המרחב כולו.
P-15
P-15 (קוד דיווח נאט"ו: "פלאט פייס"; "Flat Face") הוא מכ"ם גילוי אווירי מתוצרת ברית המועצות לטווח בינוני. המכ"ם הוכנס לשירות בשנת 1955. בשנת 1962 הוכנס לשירות דגם משופר P-15N שבו מקלט רגיש יותר. בשנת 1970 הוכנס לשירות הדגם P-15MN שבו שיפור ביציבות קצב המתקפים. המכ"ם שופר גם במרוצת שנות השבעים דגם משופר זה הוא המכ"ם P-19. המכ"ם משמש כחלק ממערכת הגילוי של סוללת טילי קרקע-אוויר מסוג SA-3 ולפעמים משמש גם כמכ"ם גילוי המשתתף ביצירת התמונה האווירית הכוללת. סימן ההיכר העיקרי החיצוני של המכ"ם הוא שתי אנטנות פלח זו מעל זו.
היותו של המכ"ם מותקן על משאית יחידה שיפר משמעותית את ניידותו בהשוואה למכ"ם הנפוץ מאותה התקופה P-12. ניידות זו נדרשה גם לנוכח ניידותה החלקית של מערכת הטק"א SA-3 שעמה פעל המכ"ם.
המכ"ם P-15 נמכר לחלק ממדינות ערב ולמדינות הגוש הקומוניסטי. מכ"ם זה והדגם המשופר P-19 פועלים עד היום (ועשרות מהם פועלים במדינות העימות לישראל) וזאת על אף שהן נחשבות למיושנות. מאחר שהן משמשות כמכ"מ הגילוי למערכת הטילים SA-3 שהייתה למערכת טק"א נפוצה.
טבח כיוס
טבח כיוס (ביוונית: Η σφαγή της Χίου, תעתיק: אִי ספאגִי טיס חִיוּ; בטורקית: Sakız Adası Katliamı) הוא אירוע בשנת 1822 בו נטבחו עשרות אלפים מתושבי האי היווני כיוס על ידי חיילים עות'מאנים.
לאחר פרוץ מלחמת העצמאות היוונית ב-1821 החלו חיילים עות'מאנים לטבוח אלפי יוונים ברחבי האימפריה העות'מאנית. הטבח בכיוס הפך לאחד המאורעות הזכורים ביותר משפיכות דמים זו. במהלך הטבח כ-42,000 מיושבי האי נתלו, הורעבו או עונו למוות, 50,000 שועבדו לעבדים, ו-23,000 הוגלו. פחות מ-2,000 הצליחו לשרוד באי. ביוונית, הביטוי "קטסטרופי טו ניסיו" (Καταστροφή του νησιού), שפירושו "חורבן האי", משמש לציון אירועים אלה.
האי עצמו נבזז, ומקצת הניצולים התפזרו ברחבי אירופה במה שידוע כיום בשם "גולת כיוס".
תושבי האי, אשר במשך 2,000 שנים שלטו במסחר הימי ובדיפלומטיה ברחבי הים השחור, הים האגאי והים התיכון וכן היו בעלי השפעה בקונסטנטינופול, לא הצליחו לשקם את מעמדם הרם כבעבר.
הטבח תועד ודווח היטב, והצית רגשות זעם באירופה, בין השאר בציורו של הצייר הצרפתי אז'ן דלקרואה "מראות טבח כיוס", המנציח את הזוועות שהתחוללו.
בזמן הטבח ניצלו תושבי אזור מסטיקוחוריה בדרום-מערב האי הודות לגידולי עצי אלת המסטיק. מן הגידולים האלה הפיקו את שרף המסטיקא שהיה שווה במשקלו לזהב ואשר שימש את הסולטאן העות'מאני ואת נשותיו בהרמון ושימש אף בתור חומר יקר ליצוא של האימפריה העות'מאנית.
LATAM קולומביה
LATAM קולומביה (ידועה גם בשם LAN קולומביה) היא חברת תעופה קולומביאנית. היא חברת התעופה השנייה בגודלה בקולומביה.
חברת התעופה מפעילה טיסות מקומיות ובינלאומיות, וכן שירות מטענים מקומי. בסיסה העיקרי של החברה הוא בנמל התעופה הבינלאומי אל דוראדו בעיר הבירה של המדינה, בוגוטה.
חברת התעופה חברה בברית חברות התעופה Oneworld.
היסטוריה
החברה הוקמה ב-20 בפברואר 1981 בשם AIRES והתחילה להפעיל טיסות עוד באותה שנה.
החברה הצטרפה לברית חברות התעופה Oneworld ב-1 באוקטובר 2013.
רפאל סוביס
רפאל אוגוסטו סוביס (נולד ב-17 ביוני 1985 בארכים שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בעבור מועדון סיארה מהליגה הברזילאית.
קריירה קבוצתית
סוביס החל בקבוצות הנוער של אינטרנסיונל ובמהרה זכה למקום בקבוצה הראשונה. סוביס הבקיע 19 שערים ב-35 משחקים בעונת 2005 בגיל 19. בשנה שלאחר מכן, הוא היה אחד הברגים המרכזיים בהרכב קבוצתו שהגיעה עד למקום השני בליגה הברזילאית, ונבחר על ידי ארגון הכדורגל הברזילאי ב"קבוצת הכוכבים" בסוף העונה. עונת 2006 החלה באיטיות עבורו, שכן התמודד עם סדרה של פציעות. הוא החזיר את מקומו לקבוצה הראשונה ועזר לקבוצה לזכות בגביע ליברטדורס אחרי שהבקיע שני שערים במשחק הגמר הראשון נגד סאו פאולו.
סוביס הבקיע את שעריו הראשונים בספרד נגד היריבים העירוניים סביליה ב-17 בספטמבר, משחק בו בטיס הפסידה 3-2. סוביס הצליח להבקיע שער נגד סלטה ויגו, במשחק הבכורה של המאמן החדש לואיס פרננדז. בעקבות פציעה במשחק מול מיורקה הוא נעדר מהליגה למשך חודש. סוביס תרם רבות לעיצוב העונה כאשר שער השוויון שלו בדקות הסיום נגד ברצלונה הוריד אותה למקום השני.
ביוני 2007 בטיס דחתה הצעה של ארבעה עשר מיליון אירו מספרטק מוסקבה. סוביס החל את עונתו השנייה בעיר סביליה היטב, כאשר הבקיע שלושה שערים בשישה משחקים, כולל שערים נגד ולנסיה, אספניול ומיורקה.
ב-2 בספטמבר 2008 עבר לאל-ג'זירה, קבוצת כדורגל מאבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות, תמורת 10 מיליון אירו.
נבחרת ברזיל
הופעת הבכורה של סוביס עבור נבחרת ברזיל הייתה ב-3 בספטמבר 2006 נגד נבחרת ארגנטינה באצטדיון האמירויות של ארסנל. ברזיל ניצחה 3-0, וסוביס נכנס כמחליף בדקות האחרונות. הוא שיחק שוב עבור נבחרתו כאשר הביסה את נבחרת ויילס 2-0. הוא גם נבחר כחלוץ המרכזי במשחק ידידות נגד נבחרת פורטוגל.
סוביס השתתף עם הנבחרת האולימפית באולימפיאדת בייג'ינג. הוא הבקיע שער אחד בשלב הבתים ואת שער היתרון בהארכה של רבע הגמר מול נבחרת קמרון. לבסוף זכתה נבחרתו במדליית ארד.
יחסי צ'ילה–קניה
יחסי צ'ילה–קניה הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של צ'ילה לרפובליקת קניה.
היסטוריה
היחסים הרשמיים בין המדינות החלו בשנת 1975.
סחר ושותפות כלכלית
לצ'ילה ולקניה יש שיתוף פעולה בפיתוח הספורט שהחל בספטמבר 2013. אתלטים קנייתיים מתאמנים עם הצ'יליאנים וטכנולוגיה הועברה מצ'ילה לצורך פיתוח האצטדיונים בקניה.
שתי המדינות חתמו על מספר רב של הסכמים, בהם הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי בין צ'ילה לקניה בשנת 1991, הסכם להכשרת דיפלומטים קנייתים במכון לשירות החוץ של צ'ילה והסכם לפטור מוויזה לדרכונים דיפלומטיים ורשמיים.
מוצרי הייצוא הקנייתיים היקרים ביותר לצ'ילה הם תה שחור ואננס. מוצר היצוא הצ'יליאני היקר ביותר הם נורות ליליום.
ייצוג דיפלומטי
לצ'ילה יש שגרירות בניירובי.
שגריר קניה בברזיליה משמש גם כשגריר בצ'ילה, ובנוסף יש לקניה קונסוליית כבוד בסנטיאגו דה צ'ילה.
רעלה
רְעָלָה היא פריט לבוש המשמש לכיסוי הראש או הפנים. בין היתר, נחשבת הרעלה לסממן של צניעות. אישה מוסלמית אדוקה מתחילה ללבוש רעלה לאחר קבלת הווסת, בדת המוסלמית, ונשים אדוקות לובשות אותה. מקור השם העברי הוא בספר ישעיה, שבו מתוארים לבושים שלבשו בנות ירושלים כדי להתייפות, ובהם רעלה.
חנה הראל
ביוגרפיה
חנה הראל (לפושניאן) נולדה בתל אביב, אליה הגיעו הוריה מבֵּסָרַבְּיָה בעלייה השלישית, בעקבות פרעות ופוגרומים שנעשו בקהילה היהודית שבקישינב. כ-20 שנים לאחר מכן, משפחותיהם של הוריה ניספו בשואה. לאביהָ הייתה חנות ובית מלאכה לתיקון עטים נובעים בשם "הנובע", סמוך לבית פרומין בירושלים, בתקופה שהכנסת שכנה שם. רבים מהשרים וחברי הכנסת פקדו את החנות כדי לרכוש או לתקן בה עטים נובעים.
רעלה
היסטוריה
פרופ' מועאזז אילמייה צ'יג הטורקית, מומחית לחקר שומר, חקרה ומצאה שהרעלות הראשונות שימשו כוהנות מין בשומר. גם מהתנ"ך עולה כי הזונות בתקופה הכנענית, היו מכסות את פניהן במעין רעלה, כנראה כדי שקרוביהן לא יכירו אותן, כפי שעולה מפרשת יהודה ותמר.
מצד שני, מסמך משפטי אשורי מן המאה ה-13 לפנה"ס מעיד על איסור על לבישת רעלה לנשים פשוטות ובייחוד לזונות. גם טקסטים יווניים מתייחסים ללבישת רעלה כאל סימן של השתייכות למעמד גבוה יותר בפרס העתיקה. באירופה לבשו נשים אנגלו-סקסיות ואנגלו-נורמניות נשואות (עד שנת 1175 לפחות) רעלות על שיערן וחלק מפניהן. רק בתקופת בית טיודור (1485) הפכו רעלות לפחות נפוצות, עם כניסתם של הברדסים לאופנה. הרעלה הייתה מסמלת אבל ומוצמדת לקצה המצנפת של אישה "בשיא תקופת האבלות". בנוסף, היה נפוץ גם שימוש ברעלה כתחליף למסכה, ובכך להסתיר את זהותה של אישה המעורבת בפרשיית אהבים או בפעילות אחרת שהיא העדיפה לא לפרסם בציבור. רעלות גם נועדו להגן על העור מפני גורמי האקלים ולמנוע מאבק לחדור לפנים.
חנה הראל
ביוגרפיה
למדה בבית הספר "לדוגמה" ולאחר מכן סיימה את לימודי התיכון וסמינר למורות במכללת לוינסקי לחינוך. המכללה נקראה בשם "בית המדרש למורות ביפו (מוסד חובבי ציון) לזכר א. ל. לוינסקי", ונודעה בשם "סמינר לוינסקי". שם בסמינר, המורה שלה לוין קיפניס המליץ לה לשנות את שם משפחתה ל"לפידות" במקום "לפושניאן".
רעלה
ביהדות
מהמשנה עולה שיהודיות בארצות ערביות היו מתכסות ברעלה. המשנה מתירה להן לצאת רעולות בשבת לרשות הרבים בלא לחשוש לאיסור טלטול, שהרי הרעלה היא חלק מלבושם: "ערביות יוצאות רעולות, ומדיות פרופות, וכל אדם, אלא שדברו חכמים בהווה".
חנה הראל
ביוגרפיה
יצאה ל"הכשרה" בקיבוץ גבת, בקיבוץ גבת הייתה מדריכה של תנועת הנוער מחנות העולים והדריכה את "חבורת הנוער" טרם התגייסותם לפלמ"ח. בין חניכיה היה פילון פרידמן, שנפל בקרב בכיבוש מצודת כ"ח.
רעלה
ביהדות
ערביות יוצאות רעולות כותב הרמב"ם: "רעולות, שיש עליהן פעמונים, כלומר שהנשים הערביות יוצאות בפעמונים לפי שכך דרכן לעשות תמיד, והוא ממיני הקשוטין הנטפות והשרות והרעלות, ומזה הברושים הרעלו, כלומר הורעדו והונעו כדי שיפול פרים".
חנה הראל
ביוגרפיה
סיימה תואר ראשון ושני בבית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית בירושלים.
רעלה
ביהדות
בימינו, קרא בית הדין של העדה החרדית שלא ללבוש "כיסויים משונים ותמוהים (וכל שכן רעלות)", לאחר שיותר ויותר נשים חרדיות, בעיקר מחוגים קיצוניים, החלו לאמץ את כיסוי הרעלה. הרב שלום משאש, שכיהן כרבה של ירושלים, ביקר אף הוא בחריפות את התופעה.
חנה הראל
ביוגרפיה
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הצטרפה למזכירות הפדגוגית של משרד החינוך, ופיתחה את תחום החינוך החברתי.
החינוך המיני עלה לתודעה בתקופתו של יגאל אלון כשר החינוך, הוא הטיל על חנה הראל להקים את "היחידה לחינוך מיני ולחינוך לחיי משפחה" במשרד החינוך. עם כניסתו של אהרן ידלין לתפקיד שר החינוך, בתקופה שאליעזר שמואלי היה מנכ"ל המשרד, החינוך המיני נעשה ממוסד יותר, ונכנס לתוכנית הלימודים. הראל הכינה, כתבה וערכה תוכניות לימוד מהגיל הרך ועד לגיל ההתגברות, תוכך כדי יצירת הקשר בין החינוך המיני והחינוך לחיי משפחה. היא ערכה כנסים, סדנאות וימי עיון בנושא החינוך המיני בשיתוף ד"ר רות וסטהיימר. חנה הראל ניהלה את היחידה, ופיתחה תוכניות לימוד עד ליציאתה לגמלאות ב-1988.
בשנים 1961–1963 לימדה בישיבה דפלטבוש בניו יורק, במסגרת "תוכנית חילופי מורים".
בשנת שבתון ב-1971 לימדה ב-Jewish Free School, בלונדון.
חנה הייתה נשואה במשך 68 שנים למנשה הראל פרופסור לגאוגרפיה וחתן פרס ישראל לחקר ידע ארץ ישראל, עד שנפטר. לזוג שני בנים ובת. התגוררה ברמת מוצא.
נפטרה ב-31 בדצמבר 2021, כ"ז בטבת תשפ"ב, ונקברה לצד בעלה בחלקת יקירי ירושלים שבהר המנוחות.
גנגאן (כדורגל)
גנגאן (בצרפתית: En Avant de Guingamp) היא קבוצת כדורגל מהקומונה גנגאן אשר משחקת בליגה הצרפתית השנייה.
היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1912, בעונת 2012/2013 עלתה לליגת העל מליגה 2 (הליגה השנייה בצרפת) בה היא שיחקה עד עונת 2018/19 בסיומה נשרה לליגה השנייה. גנגאן משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיונה סטאד דו רודורו אשר נמצא בעיר. מעמד קבוצה זו כקבוצה מקצועית הוא לא דבר שכיח מאחר שגנגאן משחקת באצטדיון עם קיבולת של 18,000 צופים בעוד גודל העיר ומספר תושביה הוא רק (7,280).
מיכאל שולטה
מיכאל שוּלְטֶה (בגרמנית: Michael Schulte; נולד ב-30 באפריל 1990) הוא זמר גרמני אשר נבחר לייצג את גרמניה באירוויזיון 2018 עם השיר "You Let Me Walk Alone".
ביוגרפיה
מיכאל שולטה נולד ב-1990 בדולרופ (Dollerup) שבגרמניה (אז מערב גרמניה). אחרי הלימודים שירת בשירות הלאומי הגרמני. ב-2008 פרסם בערוץ היוטיוב שלו גרסאות כיסוי לשירים מוכרים. בעקבות החשיפה בערוץ הוחתם על ידי Weinstein Media, חברה לניהול אמנים.
ב-2011 התמודד בעונה הראשונה של "The Voice" הגרמני וסיים במקום השלישי. הוא חתם לאחר מכן בחברת התקליטים העצמאית Edel AG, והוציא את אלבום הבכורה שלו, Wide Awake, ב-2012. הסינגל הראשון מתוכו, "Carry Me Home", הגיע למקום השמיני במצעד הגרמני. האלבום עצמו לא זכה להצלחה מסחרית.
בקדם האירוויזיון של שנת 2018 הצליח לגבור בין היתר על הזמרת Ivy Quainoo, אשר לה הפסיד את הזכייה ב-The Voice ב-2011.
ב-12 במאי 2018 הופיע שולטה במופע הגמר של האירוויזיון, ובסיומו דורג במקום הרביעי.
לאו הקדוש
לאו הקדוש (באיטלקית: San Leone) הוא קדוש נוצרי והקדוש מגן של העיירה סן לאו (San Leo) במחוז מארקה באיטליה, הנקראת על שמו.
ארמה, מלך אקסום
ארמה היה מלך אקסום בשנת 614. הוא ידוע בעיקר הודות למטבעות שהוא טבע בתקופת מלכותו. אולם נרמז כבר בשנת 1895 כי הוא אסחאמה אבן אבג'אר שהעניק מחסה למוסלמים מהגרים בשנים 615-6 באקסום.
לאו הקדוש
תולדות חייו
לאו הקדוש היה ידידו של מרינוס הקדוש, והשניים היו סתתים. לפי המסורת המקובלת מקורם של השניים באי ראב בדלמטיה, כיום בקרואטיה, והם נמלטו מארץ מולדתם כדי להציל עצמם מרדיפות הקיסר דיוקלטיאנוס. הם הגיעו לרימיני באיטליה והמשיכו בעבודתם כסתתי אבן. את האבן לצורכי מלאכתם חצבו בהר טיטאנו (Monte Titano) השוכן כיום בעיר סן מרינו. לאחר מכן נפרדה דרכם של שני הקדושים, ובעוד שמרינוס התיישב בהר טיטאנו, והעניק את שמו לסן מרינו ולבירתה, התיישב לאו בהר פליצ'יאנו (Monte Feliciano) הסמוך. יחד עם קהל מאמיניו, חצב לאו את מגוריו בצוק והקים בו קפלה. הוא מת ב-1 באוגוסט 360, ויום זה היה ליום חגו.
ארמה, מלך אקסום
מונרו-היי מציין כי ארמה או גארסאם היו המלכים האחרונים שייצרו מטבעות. בשני המקרים לא נמצאו מטבעות זהב של המלכים. והשערתו של מונרו-היי היא כי ארמה השלים עם העובדה כי לא היה טעם בייצור המטבעות היות שממלכתו כבר התנתקה, לפחות באופן חלקי, מרשת הסחר הביזנטית.
למטבעות הכסף של ארמה יש צורה לא שיגרתית. עליהם מבנה של שלושה צלבים, האמצעי מוזהב וייתכן והוא מתייחס לכנסיית הקבר כהפנייה לממלכה האחמנית וכיבוש ירושלים בשנת 614. במידה וההשערה נכונה, היא מספקת את תאריך המלוכה של ארמה.
לאו הקדוש
פולחן ואגדה
גופתו של הקדוש הופקדה בסרקופג אבן, והמכסה שלו שמור בקתדרלה בעיר סן לאו, הנקראת על שמו (Cattedrale di San Leone). לפי המסורת נחשב לאו הקדוש לבישוף הראשון של מונטפלטרו (Montefeltro), שמה הקודם של סן לאו, אף שהדיוקסיה של סן מרינו-מונטפלטרו (לטינית Dioecesis Sammarinensis-Feretrana), השייכת לארכיבישופות רוונה, הוקמה רק בשנת 826. הקתדרלה בסן לאו משמשת כקתדרלת משנה בדיוקסיה יחד עם בזיליקת סן מרינו.
לפי המסורת, בשנת 1014 ניסה היינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה להעביר את הגופה לשפייר, אך סמוך לווגנצה שליד פרארה החלו הסוסים שהובילו את העגלה להתפרע, ואילצו את הקיסר להותיר את הגופה באתר. המקום נקרה "סן לאו די ווגנצה" (San Leo di Voghenza).
יחסי קובה–קניה
יחסי קובה–קניה הם היחסים שבין הרפובליקה של קובה לרפובליקת קניה.
היסטוריה
היחסים הרשמיים בין המדינות החלו בשנת 2001.
במרץ 2018 ערך נשיא קניה אוהורו קניאטה ביקור רשמי ראשון בקובה, שם נפגש עם נשיא קובה ראול קסטרו.
סחר ושיתוף פעולה
הסכמים על שיתוף פעולה בין קובה וקניה נחתמו במהלך השנים. ההסכמים הם בענפי הבריאות, הספורט והחינוך.
היקף הסחר בין קובה לקניה עמד בשנת 2010 על 19.8 מיליון דולר, אך הוא צנח לשפל של פחות מ-100,000 דולר בשנה. הייצוא מקובה לקניה מורכב ברובו מאלכוהול וסיגרים.
ייצוג דיפלומטי
לקובה יש שגרירות בניירובי.
לקניה יש שגרירות בהוואנה.
קומונדור
קומונדור (Komondor) הוא כלב שמירה הונגרי, הנמצא רבות בשימוש לשמירה על עדרים מפני טורפים. זהו כלב מאסיבי, חזק ונאמן לבעליו. חיצוניותו של הקומונדור הבוגר מטעה טורפים לחשוב שהוא כבשה, כך שהוא מאפשר להם להתקרב לעדר ואז תוקף.
היסטוריה
מוצאו של הקומונדור הוא מכלבים טיבטים שהובאו להונגריה על ידי הקומנים השחורים במאה התשיעית לספירה לערך. ההונגרים פיתחו את הכלב במשך השנים כדי שיתאים להגנה על העדרים שלהם מפני הטורפים שהיו נפוצים אז במרכז אירופה, כדוגמת זאבים ודובים. ב-1920 הכלב הוצג לראשונה בתערוכות ובעקבות זאת הוצאו פריטים מהונגריה למדינות אירופאיות אחרות ולארצות הברית. הקומונדור משמש עד היום בתפקידו המקורי הן בהונגריה והן בארצות אחרות.
הופעה
הקומונדור מזכיר בהופעתו כלב הונגרי אחר, הפולי אם כי גדול ממנו משמעותית. הקומונדור הוא מאסיבי ושרירי, בעל ראש גדול ואף קצר, הגם שאינו פחות. אוזניו קטנות ולהן צורה של האות U. לקומונדור זנב קצר ותלוי.
לקומונדור שתי שכבות של פרווה שמתחברות יחדיו, מה שמאפשר לכלב לחיות בתנאי אקלים קשים. הפרווה, המזכירה בצורתה ראסטות, אשר מתחילות להיווצר בגיל שנתיים ומגיעות לאורכן הסופי בגיל חמש. בבגרות אורך הפרווה עשוי להגיע ל-30 ס"מ. צבע פרוות הקומונדור הוא לבן.
מזג
לקומונדור יש נטייה להיות עצלן מאוד, הוא יעדיף לישון כאשר איננו עובד. נטייה זו עלולה להביא לבעיות של משקל עודף אצל כלבים המוחזקים בדירה.
תוחלת חיים ובעיות בריאות
הקומונדור חי בין 10 ל-12 שנים, לגזע יש בעיות של היפ דיספלסיה וכן בעיות עור נפוצות יחסית.
יצחק אבישור
יצחק אבישור (נולד ב-1939) הוא בלשן, היסטוריון וחוקר מקרא ישראלי. פרופסור אמריטוס באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה
יצחק אבישור נולד בעיראק בשנת 1939. בשנת 1951 עלה לישראל ביחד עם משפחתו, כחלק מעליית יהודי עיראק. בשנת 1962 השלים לימודים בסמינר למורים ע"ש דוד ילין.
בשנת 1968 השלים אבישור תואר ראשון במקרא ובהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים, בשנת 1970 השלים תואר שני במקרא ובשנת 1975 השלים דוקטורט. נושא הדיסרטציה שלו היה "צמדי המלים במקרא ומקביליהם בשפות השמיות של המזרח הקרוב".
לאורך השנים פרסם עשרות ספרים ומאמרים על נושאים כגון השירה המקראית וספרות המקרא בזיקתה לספרות המזרח הקדום, בלשנות עברית ושמית, הערבית היהודית החדשה, ההיסטוריה של יהודי עיראק ועוד.
בשנת 1998 ערך את הספר "שבחי הרמב"ם: סיפורים עממיים בערבית יהודית ובעברית מהמזרח ומצפון-אפריקה", בספר כונסו אגדות, שנכתבו בערבית יהודית והופצו בקרב יהודי צפון אפריקה והמזרח על אודות הרמב"ם, במהלך ימי הביניים ואילך. סיפורים על הרמב"ם שקשרו כתרים רבים לאישיותו והעלהו למדרגה עליונה.
בשנים 2008–2010 הוציא לאור מילון בן שלושה כרכים של הדיאלקט הערבי של יהודי עיראק.
שימש כמנהל המדעי של מרכז מורשת יהדות בבל, וכעורך כתב העת "העברית ואחיותיה: כתב עת לחקר הלשון העברית וזיקתה ללשונות השמיות וללשונות היהודים" בהוצאת אוניברסיטת חיפה.
יחסי מדגסקר–רוסיה
יחסי מדגסקר–רוסיה הם היחסים שבין רפובליקת מדגסקר לפדרציה הרוסית.
היסטוריה
היחסים הרשמיים בין המדינות החלו ב-29 בספטמבר 1972.
במהלך המשבר הפוליטי במדגסקר ב-2009, אמר שר החוץ של רוסיה סרגיי לברוב כי "רוסיה מודאגת מהתדירות הגוברת של הניסיונות ביבשת אפריקה לפנות לשיטות לא חוקיות לפתרון בעיות פוליטיות פנימיות". הוא המשיך ואמר כי בנוסף להגברת הבעיות הכלכליות והחברתיות, השימוש בכוח מעורר דאגה ונוגד את העקרונות הדמוקרטיים, תוך שהוא מאשר את תמיכת רוסיה בעמדת האיחוד האפריקני.
ייצוג דיפלומטי
למדגסקר יש שגרירות במוסקבה.
לרוסיה יש שגרירות באנטננריבו.
האכארנים
האכארנים (ביוונית: ) היא קומדיה יוונית שנכתבה על ידי המחזאי היווני אריסטופאנס. המחזה הועלה לראשונה במהלך המלחמה הפלופונסית ונודע בשל ההתנגדות הרבה המובעת בו כנגד המלחמה. המחזה זכה בפרס ראשון בלנאיה - התחרות בה הועלה בשנת 425 לפנה"ס.
המחזה הוא סאטירה המציגה את הפוליטיקאים של אתונה באותה עת בצורה נלעגת, ואף לועג לטרגיקן אאוריפידס. המחזה בז למוסדות השלטון האתונאים, לראשי הצבא ובייחוד לקליאון - המנהיג של אתונה באותה עת. בעקבות המחזה הפך קליאון לאויבו של אריסטופאנס וכנראה שקליאון אף תבע אותו למשפט בטענה כי המחזה פוגע במדינה האתונאית.
כיום נחשב המחזה לאחד הטובים שבין מחזותיו של אריסטופאנס.
תקציר העלילה
המחזה מתחיל בסצנה המתרחשת בפְניקס - האתר בו מתכנסת אספת העם האתונאית. דיקאיופוליס מנסה לדון בשאלת הסכם שלום עם ספרטה אולם שאר המשתתפים מתעלמים ממנו, ולכן הוא מחליט ללכת ולחתום על הסכם שלום עצמאי עם ספרטה שיחול עליו ועל משפחתו. המקהלה היוונית המורכבת מסוחרי פחם אכארנים רוצה לסקול אותו באבנים בשל יוזמתו.
האכארנים, תושבי אכארנאה, סבלו קשות בזמן המלחמה הפלופונסית והיו ידועים בדעותיהם הלוחמניות. דיקאיופוליס הודף אותם בכך שהוא מחזיק דלי של פחם כבן ערובה ומאיים לשבור את הדלי אם הם יתקפו אותו. הם מרשים לו לנאום בפני הציבור, והוא הולך למשורר אוריפידס על מנת שהמשורר ייתן לו מלבושים המשמשים בטרגדיות יווניות, על מנת שיראה יותר צדיק. בנאומו הוא תוקף את המלחמה ואת הסיבות בהם התחילה - וטוען כי המנהיגים הטעו את הציבור האתונאי.
הגנרל לאמאכוס מגיע והוא ודיקאיופוליס מעליבים האחד את השני. דיקאיופוליס משכנע את חברי המקהלה והם מצביעים בעד הסכם שלום. לאחר פתיחת השוק הסמוך לביתו של דיקאיופוליס, פתיחה המתאפשרת בשל הסכם השלום הפרטי אליו הגיע.
ליגת העל האיטלקית בכדורסל
הסרייה א' בכדורסל (באיטלקית: Serie A di pallacanestro) היא ליגת הכדורסל הבכירה באיטליה.
היסטוריה
הליגה נוסדה בשנת 1920 כליגה חובבנית, ורק בשנת 1948 הפכה לליגה מקצוענית. במשך השנים הראשונות לקיומה של הליגה שלטה ללא עוררין מילאנו שעד היום היא הקבוצה בעלת מספר הזכיות הרב ביותר באליפות מאז היווסדה של הליגה, 25 אליפויות.
הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א ונחשבה במשך שנים לאחת מליגות הכדורסל הטובות באירופה ובעולם. במהלך העונה הסדירה כל קבוצה משחקת פעמיים נגד כל קבוצה אחרת בשיטה של בית וחוץ, הווה אומר שבעונה הסדירה יש בסך הכול 34 משחקים. 8 הקבוצות המסיימות ראשונות עולות לסדרות פלייאוף של הטוב מחמישה משחקים כאשר בסופן מוכתרת האלופה, בסיומה של סדרת גמר של הטוב משבעה משחקים.
השתתפות במפעלים אירופאים
עד לעונת 2015–2016 שיחקו שלוש הקבוצות המסיימות במקומות הראשונים במפעל היורוליג (ארמאני מילאנו מקבלת שריון אוטומטי כאחת ממקימות יול"ב), הקבוצה שסיימה במקום הרביעי וכן זוכת הגביע האיטלקי שיחקו במפעל היורוקאפ והקבוצה שסיימה במקום החמישי משחקת במפעל היורוצ'אלנג'. בינואר 2016 הודיעה התאחדות הכדורסל האיטלקית שהחל מעונת 2016–2017 ישחקו קבוצות איטלקיות במפעלי פיב"א בלבד, כך שקבוצות איטלקיות אינן אמורות לשחק עוד במפעלי יול"ב השונים כגון היורוליג והירוקאפ.
בקיץ 2008 השעתה התאחדות הכדורסל האיטלקית את קבוצת אלדו נאפולי ואת קבוצת אורלנדינה באסקט הסיציליאנית מכל פעילות (הורדו לליגות הנמוכות), לאחר ששתי הקבוצות עברו על תקנות הליגה כאשר רשמו שחקנים באופן לא חוקי. בעקבות זאת צומצמה הליגה מ-18 ל-16 קבוצות.
היסטוריית אלופות
אלופת הליגה עונדת בעונה הבאה סמל קטן עם דגל איטליה על מדיה, הנקרא "סקודטו" (מגן קטן).
רב אדא בר אבא
רב אדא בר אבא (או רב אדא בר אהבה השני) הוא אמורא שחי בדור החמישי לאמוראי בבל, תלמידו המובהק של רבא.
תורתו
רב אדא בר אבא היה תלמידו המובהק של רבא, והחשיב את תורתו יותר מזו של אביי. לכן היה רב אדא נוהג לומר לחכמים: במקום ללקט עצמות יבשות - סברות והלכות דחוקות ומועטות - אצל אביי, בואו ואִכְלו בשר מפוטם - סברות והלכות נאות וערוכות - אצל רבא. אף מסופר, כי אשה באה לפני אביי בשאלה חמורה, האם ניתן להתירה להינשא על פי עדות אגבית ששמעה מפי גוי, שאמר ליהודי: קצור עשב ותן לפני בהמתי, שאם לא כן אהרגך, כיהודי פלוני שאמרתי לו שיבשל לי אוכל בשבת ומשלא שמע בקולי הרגתיו; לאחר שבאה לפני אביי שלוש רגלים והוא התעכב מלפסוק את דינה, אמר לה רב אדא בר אבא: לכי לפני רב יוסף, ש"חריף סכינא" - סכינו חד, כביכול, והוא יחרוץ את הדין מייד בלי שהיות. וכך היה.
אביי עצמו החשיב מאוד את רב אדא בר אבא. על כך מסופר כי בעל האכסניה של רב אדא בר אהבה היה גר, ובינו לבין רב ביבי היה ויכוח מי ישמש כפרנס העיר. כאשר באו לפני רב יוסף, פסק רב יוסף, כי על פי הפסוק יש למנות רק מי שהוא יהודי מבטן ומלידה. אולם רב אדא בר אהבה העיר כי אמו של הגר היא יהודיה, ומכוח דבריו פסק רב יוסף כי אם כן ניתן למנות גם את הגר לפרנס, שכן מי שאמו יהודיה נקרא "מקרב אחיך", ומשכך ייפסק הדין כי רב ביבי, שהוא תלמיד חכם ואדם גדול, יעסוק בצרכיה הרוחניים של העיר - כצדקה וכדומה, ובעל האכסניה הגר יעסוק בצרכיה הגשמיים של העיר. אמר על כך אביי: מי שמארח באכסנייתו תלמיד חכם, כדאי לו לארח תלמיד חכם בדרגתו של רב אדא, שידאג למארחו ויהפך בזכותו בחכמתו הרבה. וישנם הגורסים שם: רב אדא בר אבא, והוא רב אדא דנן.
פטירתו
אודות פטירתו של רב אדא בר אבא מסופר בתלמוד, כי רב דימי מנהרדעא הביא גרוגרות בספינה למכרן בשוק. הורה ריש גלותא לרבא, שיצא ויראה אם הוא תלמיד חכם, ואם אכן כך הדבר - שיכריז שלא ימכור בשוק איש מלבד רב דימי. הורה רבא לתלמידו רב אדא בר אבא שיצא ויעמוד על טיבו, ומשמצא רב אדא את רב דימי, שאלו: "פיל שבלע כפיפה מצרית והקיאה דרך בית הרעי, מה דינה"? האם נחשב כעת הכלי המצרי כ"כלי גללים" שאינו מיטמא בטומאת כלים, או שעדיין נחשב הוא ככלי רגיל? לא ידע רב דימי את התשובה, ושאל אותו: האם כבודו הוא רבא? טפח עליו רב אדא בסנדלו, ואמר לו: ביני לבין רבא יש עוד מרחק רב, אבל על כרחך אני רבך, ורבא הוא רבו של רבך. לבסוף, כיוון שלא ידע רב דימי את התשובה, לא הכריזו בשוק שאיש לא ימכור מלבדו כהוראת ריש גלותא, והגרוגרות שהביא נרקבו באין קונה. בא רב דימי בתלונה לפני רב יוסף: "ראה מה שעשו לי, שהפסידו את סחורתי". אמר רב יוסף: מי שלא השהה את העונש על צערו של מלך אדום ששרפוהו בני מואב, וודאי שלא ימחל על שציערוך, וכמו שכתוב:. ואכן, מיד נפטר רב אדא בר אבא.
למסקנא, מובא בתלמוד כי מנהגו של רב נחמן בר יצחק היה שמדי יום קודם שנכנס לדרשתו היומית היה מסכם את יסודות השיעור לפני רב אדא, וכך היה העניין מתברר לו יותר. באותו יום שנפטר בו רב אדא, עיכבוהו רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע, שלא היו במעמד סיום המסכת שערך רבא קודם לכן, ושאלוהו כיצד למד רבא הלכות מסוימות בהלכות מעשר בהמה. רב אדא מסר להם את תורתו של רבא, ובינתיים חיכה רב נחמן בר יצחק לרב אדא שיבוא ללמוד עמו ולסכם את יסודות הסוגיא, עד שחלף זמן הדרשה ותלמידי רב נחמן שאלוהו מדוע אינו מוסר את שיעורו. רב נחמן, שהקפיד על רב אדא שלא בא אליו, השיב להם: מחכה אני שתובא לכאן מיטתו של רב אדא בר אבא, שנפטר. מיד יצא הקול שאכן נפטר רב אדא. ואכן מסיק התלמוד כי מסתבר שסיפור זה הוא שגרם למותו של רב אדא.
ג'ירפיים
ג'ירפיים או גִּירָפִיִּים (שם מדעי: Giraffidae) היא משפחה מקבוצת הפקוריים שבתת-סדרת מעלי גירה והיא קרובה למשפחת הקלימקוכרטיים הנכחדת. המשפחה כוללת שני סוגים: ג'ירף ואוקאפי, הנפוצים כיום באפריקה שמדרום לסהרה. בעבר היו מינים במשפחה שהתקיימו גם באסיה ובדרום אירופה.
מאפיינים
הג'ירפיים הם חיות גדולות מאוד. גובה הכתף נע בין 1.5 ל-3.3 מטרים. הראש עשוי להתנשא לגובה של חמישה מטרים וחצי. משקלם נע בין 1,000 ל-2,000 קילוגרמים. ראשם ארוך וצר, שפתיהם דקות ולשונותיהם ארוכות. עם זאת, צוואר האוקאפי קצר באופן משמעותי מהצוואר הארוך במיוחד של הג'ירף. קרנם של הג'ירפיים קצרה, גרמית (בסיסה הוא עצם) והיא מכוסה בעור ובפרווה. לסתותיהם ארוכות מאוד. בלסת העליונה אין שיניים חותכות וניבים. בלסת התחתונה השיניים החותכות והניבים (שדומים לשיניים חותכות) מופרדים משיני הלחי על ידי רווח (דיאסטמה) גדול.
הג'ירפיים הם מעלי גירה "אמיתיים", שכן בטנם מורכבת מארבעה מדורים ותהליך עיכול המזון כולל העלאת גירה.
הג'ירף והאוקאפי שונים מאוד בהתנהגות ובאקולוגיה שלהם. בית הגידול בו חי האוקאפי הוא יערות עבותים במרכז אפריקה. האוקאפי הוא חיה סוליטרית, ותחום המחייה שלה מצומצם יחסית. לעומתו, הג'ירף הוא בעל חיים שחי בעדרים המונים של עד 25 פרטים, המנצלים תחום מחייה נרחב, לרוב בסוואנות רחבות ידיים. בניגוד לאוקאפי, ראייתו של הג'ירף מעולה.
המאובן הקדום ביותר של בעל חיים ממשפחת הג'ירפיים תוארך לתחילת תקופת המיוקן, לפני 25 מיליוני שנים לערך. מאז, ג'ירפיים שונים שוטטו באירופה ובאסיה, ונהנו משינויי האקלים שהתרחשו ושהיו אחראים לשינוי בתי הגידול מיערות לסוואנות פתוחות. שינויי האקלים אפשרו לג'ירפיים גם להתפשט לכיוון אפריקה. האוקאפי דומה יותר לאבות הקדומים של הג'ירפיים של ימינו, שהיו קטנים יותר ודמו בגודלם לאייל.
עידן 2000
עידן אלפיים דברים יפים בע"מ, המוכרת בשם המסחרי "עידן 2000", היא רשת צעצועים ומשחקים ישראלית, ולה 30 חנויות. הסלוגן של הרשת היא "גם המחיר צעצוע".
פעילות
החנות הראשונה של עידן 2000, נוסדה בדימונה על ידי ציון חזן. ב-1997, הצטרף אליו שי סבג.
רוב סניפי הרשת ממוקמים במרכזי קניות גדולים. הרשת מוכרת צעצועים, ציוד לבית הספר ולגן הילדים, כלי כתיבה, משחקי יצירה והרכבה, ציוד משרדי, מתנות ועוד. הפעילות מתבצעת באמצעות זכיינים.
לרשת 30 סניפים בישראל. מחזור המכירות של הרשת בשוק מוצרי החזרה ללימודים עומד על כ-20 מיליון שקלים בחודשי הקיץ.
ב-2020, הרשת רכשה את רשת הצעצועים המתחרה "כפר השעשועים", שבבעלותה 51 סניפים המופעלים באמצעות זכיינים.
פרזנטור
החל משנת 2013 טל מוסרי משמש כפרזנטור של הרשת.
שם ולוגו
בשנת 2016 הרשת בחרה לשם הקנגורו המאויר ומשמש כחלק מהלוגו את השם "ג'וי".
אשדוד ים
אַשְׁדּוֹד יָם הייתה עיר נמל לחוף הים התיכון, שייסודה בתקופת הברזל. שרידיה ממוקמים באתר ארכאולוגי גדול בחוף הים הדרומי של אשדוד המודרנית. העיר מצויה כ-4 ק"מ מערבית לתל אשדוד, התל של אשדוד היבשתית (ביוונית: אזוֹטוֹס מסוֹגיוֹס, Άζωτος Μεσόγειος) - אחת מחמש ערי פלשתים. בין שתי ערים אלה, היה קשר של עיר יבשתית ועיר הנמל שלה, וההיסטוריה שלהן הייתה שלובה זו בזו לאורך מאות שנים.
העדות הראשונה על אודות המקום היא מכתובתו של סרגון השני, מלך אשור, שביצר את היישוב במהלך המאה ה-8 לפנה"ס כדי שתשמש תחנת מסחר ונמל במחוז האשורי. מאותה עת ועד לתקופה הביזנטית בארץ ישראל לא ידוע מה התרחש באשדוד-ים. במאה ה-4 גדלה והייתה לעיר מסחר משגשגת עם נמל שנקראה בשם ההלניסטי אזוֹטוֹס פאראליוֹס (ביוונית: Άζωτος παράλιος, שפירושו "אשדוד שעל חוף"), ותועדה במפת מידבא. העיר המשיכה להתקיים בתקופה הערבית הקדומה, בין המאה ה-8 להמאה ה-11 - התקופה ממנה נשמרו השרידים המרשימים של מצודת אשדוד-ים, המכונה בערבית קָלעת אל-מינָא (قلعة الميناء, שפירושו "מבצר הנמל").
שרידי העיר עודם קבורים תחת חולות החוף הדרומי של אשדוד. החל מ-2013 נמשכות באתר חפירות לסירוגין על ידי חוקרים וארכאולוגים מהארץ ומהעולם.
היסטוריה
אשדוד העתיקה, נזכרת כבר במאה ה-17 לפנה"ס כעיר כנענית מבוצרת. במאה ה-12 לפנה"ס פלשו למישור החוף הדרומי הפלשתים. לאשדוד, שהפכה לאחת מחמש ערי המדינה הפלשתיות החשובות ביותר, הייתה עיר נמל תחת חסותה כבר מאמצע תקופת הברונזה המאוחרת בשפך נחל לכיש, לפי חפירות ארכאולוגיות שבוצעו בתל מור. כלומר, טרם פלישת הפלשתים לחוף הדרומי. הנמל ככל הנראה המשיך להתקיים במהלך התקופה הפלשתית, כאשר לפי תעודות שנמצאו בעיר הנמל אוגרית, אשדוד הייתה עיר מסחר משגשגת באותה תקופה.
במהלך המאה ה-10 לפנה"ס, נחרבה אשדוד. חוקרים משערים כי נחרבה ככל הנראה על ידי פרעה סיאמון, או על ידי דוד המלך באחת ממלחמותיו בפלשתים. במאה ה-9 לפנה"ס היא שוקמה עם חידוש ההתיישבות הפלשתית באזור, אך לא האריכה ימים ונחרבה שוב במאה ה-8 לפנה"ס על ידי עוזיהו, מלך יהודה.
תחת שלטון אשורי
בשנת 734 לפנה"ס נכבשה אשדוד על ידי תגלת פלאסר השלישי, מלך אשור, שכן מיקומה על דרך הים היווה יעד אסטרטגי חשוב לצבא האשורי ולאשור, שרצתה לשלוט כלכלית במסחר הימי בין פיניקיה, פלשת ומצרים. בשנת 732 לפנה"ס השתעבדה אשדוד לאשור. בכתובת שנכתבה בשנת 722 לפנה"ס על ידי סרגון השני, מלך אשור, ציין כי בעת מסעו לארץ ישראל הוא שיקם את הערים הפלשתיות אשדוד וגת, וכן גם את העיר "אסדודימו" (אשדוד-ים). מאותה עת, העיר המתהווה שימשה כנמל החדש של אשדוד היבשתית. אשדוד-ים נבנתה כמרכז מנהלי, והובאו אליה גולים מארצות אחרות בשליטת אשור. תיאור של כיבוש חבל פלשת באחת מכתובות סרגון:
בתקופה הביזנטית
מהמאה ה-7 לפנה"ס ועד לתקופה הביזנטית בארץ ישראל לא קיים תיעוד היסטורי כתוב בנוגע למתרחש באשדוד-ים, אף על פי שנמצאו באתר ממצאים ארכאולוגיים אחדים מהתקופה הפרסית, מהתקופה ההלניסטית ומהתקופה הרומית, המעידים כי אשדוד-ים המשיכה לתפקד כעיר נמל. באשדוד היבשתית, מנגד, ישנם תיעודים היסטוריים לאורך כל התקופה. במאה ה-4 הייתה אשדוד-ים לעיר מסחר משגשגת וכונתה בשם היווני אָזוֹטוֹס פאראליוֹס (בעברית: "אשדוד שעל החוף"), ככל הנראה עוד מהתקופה ההלניסטית. כך, גם שמה של אשדוד היבשתית - אָזוֹטוֹס מֵסוֹגֵיוֹס. במהלך תקופה זו הייתה אשדוד-ים גדולה יותר מאשדוד היבשתית, שהחורבנות המרובים שלה הביאו ככל הנראה לדעיכה הדרגתית של חשיבותה. עם זאת, שתיהן המשיכו להתקיים כישות מנהלית אחת. תרשים של אשדוד-ים מובא במפת מידבא, בה היא מופיעה כעיר נמל גדולה עם מזח, בתים ומבני ציבור רבים, בהם מזרקה וכנסיות. העיר אף יוצגה על ידי בישוף במועצת ירושלים של 536 - הרקליון מאזוטוס. שרידים מתקופה זו, כולל כנסייה מהמאה ה-6, נמצאו כ-2 ק"מ מהאתר הנוכחי ונחפרו באופן חלקי.
בתקופה הערבית והצלבנית
במהלך המאה ה-7, עם הכיבוש הערבי של ארץ ישראל, ובסמוך לתחילת דרכו של הכפר הערבי איסְדוּד שהתהווה במורדות תל אשדוד, נבנתה בסמוך לשרידי אשדוד-ים מצודה גדולה על ידי הח'ליף עבד אל-מלכ. המצודה נבנתה כחלק ממערכת של ביצורי הגנה לאורך מישור החוף הדרומי שנבנתה על ידי הערבים (כמו באשקלון וביבנה-ים), והורכבה מריבאטים (מצודות ומצדים) ומחראס'ים (מגדלים) כדי לאותת לבירת המחוז רמלה ולהזהיר מפני פלישה של אוניות ביזנטיות. במהלך המאה ה-10, בתקופת השושלת הפאטמית, בוצרה והורחבה המצודה, וכונתה קָלעת אל-מינָא (בעברית: "מבצר הנמל"). ברובע ט"ו בעיר אשדוד המודרנית, נמצאים שרידיו של מגדל איתות נוסף שפעל ביחד עם המצודה. ב-1033 נפגעה המצודה מרעידת אדמה שהכתה ברחבי הארץ. ב-1099, עם סיום מסע הצלב הראשון והקמת ממלכת ירושלים, בוצרה המצודה שוב ונקראה קָסטֶלוּם בֵּרוּאַר/בֵּרוּאַרדי (בעברית: 'מבצר בֵּרוּאַר'), על שמו של ניקולאס דה-ברואר, אביר ממסדר הלורד יו מרמלה. המצודה ננטשה סופית עם נפילת הממלכה הצלבנית ב-1260 וכיבוש הממלוכים את ארץ ישראל, שימשה לאורך השנים נוודים, ונשמרה עד היום.
מצודת אשדוד-ים
בסוף שנות ה-90 בוצעה במצודה חפירה מרוכזת, אשר חשפה לחלוטין את שרידיה. גודלה עמד על 60X45 מטרים בקירוב, ובחומה שלה עמדו שישה מגדלים עגולים בגובה משוער של כ-8 מטרים - ארבעה בצד המערבי שלה (שניים מתוכם תחמו את שער הים), ושניים נוספים בצד המזרחי שלה (שתחמו את השער היבשתי). שני מגדלים רבועים נוספים היו בפינות הצד המזרחי. אבני החומה נחצבו מכורכר. בהשפעת רעידת האדמה שפגעה באתר והרוחות מן הים, ניכר הכרסום במבנים של מגדלי הכניסה. מסביב למצודה ניכרים סימנים לחפיר, אשר הקיף את המצודה מכיוון היבשה, ומעליו גשר שהוביל לכניסה המזרחית.
המצודה שימשה כנראה כביתם של חיילים ששמרו על חוף הים מפני פלישות, כאשר מסביב לחצר המרכזית שלה עמדו חדרי מגורים, אורוות ומסגד. שתי בארות אותרו מצפון ומדרום לחצר. בצפון החצר נחשפו גם בית מרחץ, אמבטיות מטויחות ומתקן לחימום מים. בספטמבר 2012, בוצעה חפירה נוספת בבאר שבאתר לטובת שחזור מפלס הים הקדום בחוף הארץ-ישראלי.
שרידי העיר
שרידיה של אשדוד-ים קבורים תחת דיונות חול ומפוזרים באתר שאורכו כק"מ בחוף הדרומי של אשדוד, ועומקו כמה מאות מטרים מקו החוף אל היבשה. חפירות ארכאולוגיות מסודרות נערכו באתר על ידי הארכאולוג יעקב קפלן בשנים 1968-1965. בחפירות נתגלו כמה ממצאים וביניהם חרסים ומטבעות עתיקים מהתקופה הערבית בארץ ישראל. לאורך השנים בוצעו גם מספר סקרים ארכאולוגיים תת-ימיים בחוף הסמוך לאתר, במהלכם נמצאו שרידים של רכס כורכר אשר ייתכן והיווה את הנמל הקדום, מטענים רבים של ספינות טרופות (בהם סרקופג שלם), עוגנים שונים וכלי חרס ומתכת רבים.
בחורף 2005, בעקבות סערה שפקדה את העיר, נחשפו מדרום למצודה ובסמוך לקו המים שרידי קירות של מבנים שונים וכן יסודות של מבנה רחב בן כ-100 מטרים, אשר ייתכן ושימש כחומה או טיילת בעיר. בין דצמבר 2006 לינואר 2007 בוצעה באתר חפירת בדיקה על ידי רשות העתיקות לקראת הקמת אתר שאיבה. בחפירה נמצאו מבני לבנים וחרסים מקפריסין, מצרים ומיקנה.
בפברואר 2012 נערכה חפירה בראשות הארכאולוג סער גנור מרשות העתיקות לקראת הקמת טיילת ספורט בדרום העיר. במהלכה נמצאו שתי אחוזות קבר השייכות לבית הקברות של העיר אשדוד-ים מהמאה ה-4 עד המאה ה-6, בהן נקברו בני המעמד הגבוה מהתקופה הרומית ומהתקופה הביזנטית. בינואר 2014 מתחם הקברים נפתח לציבור.
החל מ-2013, התחדשו החפירות באזור על ידי ארכאולוגים וחוקרים מאוניברסיטת תל אביב בראשות ד"ר אלכסנדר פאנטאלקין ומאוניברסיטת לייפציג בגרמניה. בעונת החפירות הראשונה נחשפו שרידים של מערכת ביצורים הכוללת חלקלקות מהמאה ה-8 לפנה"ס אשר הקיפה מעין מעגן, וכן נמצאו מספר מבנים מהתקופה ההלניסטית. בנובמבר 2017, נחשפה בין בתי רובע י"א שבאשדוד רצפת פסיפס שנוצרה ב-539, אשר הייתה חלק מכנסייה גאורגית-יוונית שפעלה בעיר במהלך התקופה הביזנטית.
מוקד תיירות ימי ארכאולוגי
ב-2020 הסתיים פרויקט השימור והמצודה נפתחה באופן רשמי לציבור. העבודות במצודה כללו את חיזוק הקירות התומכים, הוצאת חולות וסינונם, יציקת רצפה וסלילת שבילים המנגישים את המצודה למבקרים ולבעלי מוגבלויות. מעל מבנה המצודה הוקמה מרפסת דק "מרחפת" המשקיפה על האתר ועל קו החוף הסמוך. האתר מארח מסגרות חינוכיות וקבוצתיות לפעילות הסברתית וחווייתית על האתר והאזור – וכן ישמש כנקודת מוצא לסיור בפארק האקולוגי שנחנך באותה שנה בשטחי החולות שבסמוך, בהם נמצאים שרידי העיר אשדוד-ים, ובו מערכת שבילים ומתחמי מקלט לבעלי חיים. כמו כן, בקרבת המצודה ישנו חוף לא-מוכרז, אליו נוהגים להגיע נופשים רבים בחודשי הקיץ. במהלך כל השנה, מדי יום חמישי, עריית אשדוד מפעילה במקום חזיון אור קולי המספר את סיפורה של אשדוד – החל מימי האדם הקדמון, דרך הפלשתים ועד ימינו.
גנגאן
גנגאן (בצרפתית: Guingamp) היא קומונה במחוז קוט-ד'ארמור שבחבל ברטאן בצפון-מערב צרפת. מספר התושבים בקומונה הוא 7,003 (2014).
מקור השם
מקור השם של גנגאן הוא בשפה הברטונית, בה היא נקראת גוונגמפ (Gwengamp). זהו הלחם של שתי מילים: gwenn שפירושו "לבן" (אך גם "בור" בהקשר של אדמה לא מעובדת) ו-kamp שפירושו "שדה", דהיינו "שדה לבן" או "שדה בור".
ספורט
בעיר משחקת קבוצת הכדורגל גנגאן (En Avant de Guingamp), ששיחקה בליג 1 במשך 13 עונות ואף זכתה פעמיים בגביע הצרפתי, ב-2009 וב-2014. באצטדיון רודורו (Stade du Roudourou) שבקומונה, בו משחקת הקבוצה, יש 18,250 מושבים - יותר מכפול ממספר התושבים בגנגאן עצמה.
תרבות
בעיר נערך פסטיבל סן-לו (Festival de la Saint-Loup) – פסטיבל ריקודים ומוזיקה שנתי הנחגג בסוף חודש אוגוסט מאז המאה ה-19. מאז 1957 מוקדש הפסטיבל לריקוד הברטוני, סוג של ריקודים שמסורתיים לאזור ברטאן.
קרן השפע
קרן השפע (בלטינית: Cornu Copiae) היא סמל יווני עתיק שנעשה בו שימוש ברומא העתיקה, בימי הביניים ואף בתקופה המודרנית לסמל עושר ומזון. השימוש בסמל מקורו ביוון הקלאסית, במאה החמישית לפנה"ס.
על פי המיתולוגיה היוונית, אמאלתיאה גידלה את זאוס בהאכילה אותו חלב עז. בהגיעו לבגרות נתן זאוס לאמלתיאה את קרנה של העז, והעניק לקרן את הכוח לתת למי שמחזיק בה את כל משאלותיו. אלים המסמלים עושר (כגון האל פלוטוס) או מזל (כגון האלה פורטונה) או פיריון (כמו האלה הסבינית אופס) תוארו כמחזיקים בידם את הקרן.
קרן השפע היא אחד המונחים והסמלים הזכריים אצל הבונים החופשיים.
מלונות U
מלונות יו (באנגלית: U hotels) הם מותג מלונות בבעלות רשת מלונות פתאל.
יו מג'יק פאלאס אילת
יו מג'יק פאלאס אילת הוא מלון משפחתי הממוקם על שפת הלגונה בעיר אילת. במלון 324 חדרים וסוויטות הפונים לבריכת המלון, הלגונה ושדה התעופה. המלון נפתח ב-2000.
יו ספלאש אילת
יו ספלאש אילת הוא מלון משפחתי בשיטת ״הכל כלול״ הממוקם בגבול העיר אילת וקיבוץ אילות. במלון 279 חדרים וסוויטות. בעבר נקרא המלון "מג'יק סאנרייז אילת". המלון כולל מבנים קטנים רבים המשמשים חדרים. במרכז המבנים קיימים מגרשי ספורט.
יו קורל ביץ' קלאב אילת
יו קורל ביץ' קלאב אילת הוא מלון משפחתי אולטרה הכל כלול הממוקם בצד המערבי של העיר אילת. במלון 282 חדרים וסוויטות. בעבר המלון נקרא "קלאב מד אילת". המלון מתבוסס על שיטת הכל כלול אולטרה.
יו סוויטס אילת
יו סוויטס אילת היה מלון יוקרה משפחתי ושקט על שפת הים האדום בחלקה הצפוני של העיר אילת. במלון 245 סוויטות. בתחילה המלון היה חלק מרשת המלונות "לה מרידיאן" אך לאחר פירוקו שונה שם המלון ליו סוויטס. המלון נמכר לרשת מלונות אסטרל בשנת 2018 ושם המלון שונה לאריאה (aria). המלון עבר שיפוץ בשנת 2020.
הזכות לדיור
הזכות לדיור נאות היא אחת מזכויות האדם המוכרות במשפט הבינלאומי. בסעיף כ"ה להכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם מצוינת הזכות של כל אדם לרמת חיים נאותה, לרבות דיור:
הגדרות
אמנם, ההכרזה אינה מסמך מחייב, אך היא שימשה בסיס לאמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות. האמנה אומצה במליאת האומות המאוחדות בשנת 1966 ונכנס לתוקף בשנת 1976, ישראל אשררה את האמנה רק ב-1991. האמנה מגדירה בסעיף 11 את הזכות לדיור כ"זכות לגור במקום כלשהו בביטחון, שלום וכבוד". המועצה לזכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות פירטה במסמך פרטה את הזכות לדיור הכוללת: "פרטיות נאותה, מרחב נאות, ביטחון נאות, תאורה ואוורור נאותים, תשתית בסיסית ראויה ומיקום נאות מבחינת מקום העבודה ושירותים – כל זאת במחיר סביר". הזכות לדיור נאות אמורה להבטיח לכל אדם דיור בר השגה, שוויון בדיור ונגישות לקבוצות עם צרכים מיוחדים, תנאי פרטיות ומרחב מחיה הולמים, חזקת מגורים מוגנת והגנה משפטית מפני פינוי שרירותי ונגישות לשירותים ותשתיות כגון תעסוקה, בריאות, בתי ספר, תשתיות ושירותים חברתיים אחרים בסביבת אזור מקום מגוריו, בסביבה שאינה מזוהמת. כמו כן, לכל אדם הזכות לבחור את מקום מגוריו כרצונו.
הזכות לדיור מוזכרת ביותר מתריסר טקסטים בינלאומיים לזכויות אדם ומאושררת במספר הצהרות ומסמכי מדיניות. כמו כן, הזכות לדיור מופיע ביותר מחמישים חוקות או חוקי יסוד של מדינות. אולם, כמו זכויות אדם אחרות, ובמיוחד זכויות חברתיות, גם הזכות לדיור נאות אינה מוחלטת, וחובתה של מדינה לממשה מוגבלת למשאבים שהממשל מחליט להשקיע בתחום. כמו כן אין לוחות זמנים מחייבים ליישום והוא יכול להיות ההדרגתי, ואין אפשרות להתערב בבחירת האמצעים בהם בחרה המדינה לממש את הזכות. בנוסף, גם התפיסה הכלכלית של הממשל (שמרנית, ליברלית או סוציאל-דמוקרטית) וההגדרה של תפקיד המדינה בחברה, משפיעה רבות על מימוש הזכות לדיור.
בישראל
מדינת ישראל, כמו מרבית מדינות העולם, קיבלה על עצמה התחייבות לכבד את הזכות לדיור, המוגנת באמנות בינלאומיות, ובמיוחד באמנה הבינלאומית בדבר זכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות, שישראל צד לה.
מאז נחקק חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו בשנת 1992, חזר בית המשפט העליון ופסק, כי היעדר קורת גג עולה כדי פגיעה בכבודו של אדם, וכי "אדם המתגורר בחוצות ואין לו דיור, הוא אדם שכבודו כאדם נפגע", וכן "הזכות למדור - כחלק מן הזכות למינימום תנאי קיום אנושיים - נתפסת גם היא כזכות יסוד בעלת תוקף חוקתי".
סוגיה זו עלתה כאחת הסוגיות המרכזיות במערכת הבחירות לכנסת העשרים. בקמפיינים עסקו המפלגות השונות בהצעת פתרונות למשבר הדיור אשר יסייעו בהוזלת מחירי הדירות, כגון: קיצור זמן אישורים להיתרי בנייה, חקיקת חוקים לשכירות הוגנת, פירוק מונופול מקרקעי ישראל ועוד.
בכל עירייה קיים "מנהלת יחידה לדיור", בנוסף לעמידר בהם ניתן להיוועץ ולהפנות מחוסרי דיור לצורכי שיקום.
יחסי מוזמביק–רוסיה
יחסי מוזמביק–רוסיה הם היחסים שבין רפובליקת מוזמביק לפדרציה הרוסית.
היסטוריה
בשנות השישים תמכה רוסיה בארגון "פרלימו" במאבקו נגד האימפריה הפורטוגזית, ומרבית ממנהיגיו הוכשרו ברוסיה.
היחסים הרשמיים בין המדינות החלו ב-25 ביוני 1975, זמן קצר לאחר הכרזת העצמאות של מוזמביק.
שיתוף פעולה
ביוני 2007 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה כללי ביניהן.
בשנת 2015 ניתן לחברת רוסנפט הרוסית רישיון להפקת גז טבעי במדגסקר יחד עם חברת אקסון מוביל האמריקאית.
ייצוג דיפלומטי
מוזמביק מחזיקה שגרירות בבירת רוסיה, מוסקבה.
רוסיה מחזיקה שגרירות בבירת מוזמביק, מפוטו.
בולטימור
בולטימור (באנגלית: Baltimore) היא העיר הגדולה במדינת מרילנד, ארצות הברית והשלושים בגודלה בארצות הברית כולה. לעיר מטרופולין משותפת עם וושינגטון הבירה, השוכנת כ-60 קילומטר דרומית-מערבית לה.
היסטוריה
בולטימור נוסדה ב-30 ביולי 1729, ונקראת על שם מייסד מרילנד ומושלה הראשון, ססיל קלברט, הברון השני של בולטימור. העיר גדלה במהירות רבה במאה ה־18. בזכות נמלה הטבעי, נהפכה בולטימור למרכז מסחר בסוכר עם האיים האנטילים. במלחמת 1812, כשפלשה בריטניה לארצות הברית הצעירה, הותקפה בולטימור, לאחר שהבריטים שרפו את הבירה וושינגטון. באותו זמן, עורך דין צעיר, פרנסיס סקוט-קי, כתב שיר על הקרב, שנהפך להמנון הלאומי של ארצות הברית, "הדגל זרוע הכוכבים".
ב־1851, הוקמה רשמית עיריית בולטימור, כשהעיר התנתקה ממחוז בולטימור. במשך מלחמת האזרחים האמריקנית, מרילנד לא פרשה מהאיחוד, אבל היה בה מתח ניכר סביב העבדות, ובבולטימור שם פרצו מהומות אלימות ב־1861. ב־14 בפברואר 1904, נהרסו חלקים רבים בבולטימור בשל שרפה גדולה, כאשר 1500 מבנים עלו באש בתוך שלושים שעות בלבד. בשנים שלאחר מכן נאלצה העירייה לשקם ולבנות את כולם מחדש. למרות זאת, ב־1906 דיווח עיתון מקומי ש"אחד האסונות הגדולים של העידן המודרני נהפך לברכה."
אחרי מלחמת העולם השנייה, גדלה אוכלוסיית בולטימור והגיעה לשיא של כ-940 אלף נפש ב-1960. אך בשנים שלאחר מכן הצטמצמה האוכלוסייה באופן ניכר בשל סגירת מפעלים ופיתוח הפרברים. שיעור הפשע בעיר עלה, וכיום הוא אחד הגבוהים בארצות הברית. מאז 1979, פותח מרכז העיר דאונטאון בולטימור בהצלחה עקב יוזמתו של ראש העיר וו.ד. שייפר, כאשר נבנו בו מרכז קנייה ההארבורפלייס, בנייני רווחה, מלונות, ושני אצטדיונים.
גאוגרפיה ואקלים
העיר נמצאת במרכז מרילנד, כ-60 ק"מ מהעיר וושינגטון, בירת ארצות הברית. מרכז בולטימור גובל במפרץ צ'ספיק, המשמש כנמל לעיר. קו הנפילה האמריקאי (fall line) הוא הקו בו נפגשים השטח הגבוה (שנקרא הפידמונט) ומישור החוף. קו זה חוצה את העיר מצפון-מזרח לדרום-מערב. לפיכך, דרום העיר נמצא בגובה פני הים, ואילו גבולה הצפוני גבוה משמעותית, ונמצא בגבהים שבין 75 מטר ל-150 מטר. שטחה של העיר הוא 92.1 קמ"ר, מהם 12.2% הוא מים.
בעיר יש אקלים ממוזג-לח. השטח מחומם על ידי המפרץ והאוקיינוס האטלנטי הקרובים, ומוגן מטמפרטורות נמוכות מאוד על ידי ההרים ממערב למרילנד. בולטימור עוברת קיצים חמים ולחים עם טמפרטורות בין 25-35 מעלות בערך. החורפים הם קרירים למדי עם טמפרטורות של 5 מעלות בערך, שלג יורד לפחות פעם אחת מידי חורף. כמות הגשם השנתית היא 111 סנטימטרים.
ממשל ופשע
בולטימור היא עיר עצמאית, כלומר, אינה שייכת למחוז והיא כפופה ישירות למדינה. ראש העיר החל מ-2020 הוא ברנדון סקוט, חבר המפלגה הדמוקרטית. לעיר מועצה בת 14 חברים.
הפשע מהווה בעיה עצומה בבולטימור. מספר מקרי הרצח הגבוה ביותר בתולדות העיר נרשם ב־1993 (353). על אף ירידה בשנים לאחר מכן (בשנת 2009 נרצחו 238 בני-אדם בעיר), בשנים 2015 (344) ו-2016 (318) שוב הגיע מספר מקרי הרצח לשיא. הרוב המוחלט של הנרצחים הם אפרו אמריקאים. בעיה חברתית חמורה נוספת בבולטימור היא שימוש בסמים; בולטימור נחשבת כמרכז מסחר ההרואין והאקסטזי בארצות הברית. העירייה הקימה קמפיין שנקרא "האמן" (BELIEVE) במטרה לעודד ולהחיות את תושבי העיר.
סדרת הטלוויזיה הסמויה מתרחשת כולה בבולטימור על רקע מקרי הפשע והרצח הרבים שבה, כך גם הסדרה רצח מאדום לשחור, שגוללה את סיפורו של מחלק רצח במשטרת בולטימור.
דמוגרפיה
עד 1980, נחשבה בולטימור כאחת מעשר הערים הגדולות בארצות הברית. נכון ל־2013, גרו בעיר 622,104 איש אך במטרופולין של בולטימור גרים יותר מ-2.8 מיליון נפש. במטרופולין המשותפת בין בולטימור לוושינגטון, גרים נכון ל-2016 יותר מ־9,600,000 איש.
צפיפות האוכלוסייה עומדת על כ־3,111.5 לק"מ מרובע. 64.34% מתושבי העיר הם אפרו-אמריקאים; 31.63% לבנים; 1.7% היספניים; 1.53% אינדיאנים; 1.47% משני גזעים או יותר; 7% מגזע יחיד אחר. ההכנסה המשפחתי הממוצעת היא $35,438, וסך ההכנסה האישית הוא $16,978. 22.9% מהתושבים חיים מתחת לקו העוני.
הקהילה היהודית
לפני המאה ה-19 היו בעיר רק קומץ יהודים. אוכלוסיית היהודים גדלה מאמצע המאה ה-19, עם הגירת יהודים יוצאי גרמניה לעיר. בית הכנסת "לויד סטריט" הוקם בשנת 1845 והוא אחד משלושת בתי הכנסת העתיקים ביותר הפועלים כיום בארצות הברית. בסוף המאה ה-19, החלו היהודים יוצאי גרמניה להתעשר ועברו צפונה לשכונות חדשות; במקביל החל גל ההגירה הגדול של יהודי מזרח אירופה, בעיקר מרוסיה עקב הפרעות והפוגרומים ביהודים.
ב־1907 מנתה הקהילה היהודית 40,000 לערך. הנרייטה סאלד, יהודייה ילידת בולטימור, יסדה את הארגון הציוני לנשים, הדסה, ב־1912, בעקבות ביקור בארץ ישראל. לאחר מלחמות העולם, עזבו רבים מבני הקהילה היהודית את לב העיר והתיישבו בפרברים כגון פייקסוויל ואווינגז מילז. נכון לשנת 1999, התגוררו 91,400 יהודים במטרופולין בולטימור במספר קהילות מגובשות ביותר. נכון ל-2013, הגדירו את עצמם 4.3% מתושבי העיר כיהודים- כ-27,000 מתושבי העיר עצמה. אחוז היהודים האורתודוקסיים בקרב יהודי בולטימור גדול יחסית למקומות אחרים.
כיום יש בבולטימור בתי כנסת רבים (אגודת ישראל, אוהל יעקוב), בתי ספר דתיים (ישיבת רמב"ם, חפץ חיים), ישיבת נר ישראל הנודעת וקהילתה הגדולה, ואף נעשה עירוב בחלק מתחום העיר.
בולטימור היא עיר תאומה של אשקלון ושתי הערים עורכות פגישות לפרקים. הקהילה היהודית בבולטימור פעילה מאוד כדי לחזק את הקשר בין הערים. לפי אתר האינטרנט של עיריית אשקלון, "נרקמו קשרי ידידות ושיתוף פעולה הדוקים, נערכים ביניהן ביקורי גומלין וחילופי משלחות נוער, סטודנטים ואומנים, משלחות תרבות ועוד."
תרבות
בבולטימור מספר רב של מוזיאונים בעלי אוספים גדולים ונרחבים של אמנות מרחבי העולם. המפורסמים מביניהם הם מוזיאון וולטרס, מוזיאון האמנות של בולטימור, המוזיאון לאומנות חזותית, תזמורת בולטימור ועוד. בעיר יש גם מוזיאונים לקהילות השחורות והיהודיות, אקווריום מפואר, מוזיאון למדע, וכנסיות רבות.
בעיר מתפרסמים מספר עיתונים וכן קיימים שבעה ערוצי טלוויזיה וערוצי רדיו רבים.
הספורט פופולרי מאוד בעיר בזכות נבחרות כדור הבסיס (הבולטימור אוריולס) והפוטבול (הבולטימור רייבנס).
חינוך והשכלה
בעיר קיימים שלושה עשר מוסדות להשכלה גבוהה. בבולטימור שוכנת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אחת מהאוניברסיטאות הטובות והמובילות בעולם.
ערים תאומות
לבולטימור 9 ערים תאומות:
רשתית
הרשתית (בלטינית ובאנגלית: retina - מהמילה הלטינית ל"רשת" rete) היא שכבת תאים דקה באחורי גלגל העין של בעלי החוליות וכמה חסרי חוליות. זהו החלק בעין שממיר אור לאותות עצביים במה שמכונה מסלול ה-phototransduction. הרשתית מכילה תאים קולטי אור - קנים, מדוכים ותאי גנגליון קולטי אור שעליהם נופל האור שמרכזת עדשת העין. תאים אלה מתמירים את האור לאותות עצביים. לאחר מכן, האותות עוברים דרך מערכת של תאי עצב בתוך הרשתית. מידע זה מועבר אל המוח דרך עצב הראייה, שהוא אוסף הסיבים העצביים של תאי הגנגליון ברשתית.
תפקיד הרשתית אינו מצומצם לגילוי אור בלבד - כבר בתוכה מתבצע עיבוד ראשוני של הקלט הראייתי. לפיכך, היא ממלאת תפקיד ביצירת התפיסה החזותית.
בשל אופן יצירתה של הרשתית בתהליך ההתפתחות העוברית של המוח, הרשתית נחשבת חלק ממערכת העצבים המרכזית.
המבנה הייחודי של כלי הדם ברשתית משמש לזיהוי ביומטרי.
אנטומיה של הרשתית
הרשתית של עין האדם בנויה מעשר שכבות שונות, שרשומות להלן בסדר הולך ומתקרב אל הקרנית:
---קרוב לשכבה דמית ולממברנת ברוק (Bruch's Membrane)--- ---קרוב לגוף הזגוגי (Vitreous Humour) ולקרנית---