cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וול סטריט ג'ורנל
פעילות בישראל
החל מ-1998, עיתון הארץ הדפיס והפיץ את המהדורה המקומית של ההרולד טריביון, שכללה גם זכויות לפרסום קטעי חדשות מתוך המהדורה האירופית של ה"וול סטריט ג'ורנל". בשנת 1999, העיתון ג'רוזלם פוסט החל לפרסם מוסף של ה"וול-סטריט ג'ורנל", העוסק במימון אישי וביתי, השקעות אישיות, וניתוחי קרנות. המוסף "וול סטריט סאנדיי" היה מופץ בעיתון-האם ובעוד 10 עיתונים בתוך ארצות הברית.
קרפי-אן-ולואה
קרפי-אן-ולואה (בצרפתית: Crépy-en-Valois; הגייה: קרֶפּי אַ-וַלוּאָה) היא עיר במחוז אואז (Oise) שבחבל או-דה-פראנס בצרפת.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת כ- 65 ק"מ מצפון מזרח לפריז באזור כפרי שבו מגדלים בעיקר תבואה, סלק סוכר, חמניות וירקות. היא נמצאת על קו מסילת הברזל פריז-לאן.
היסטוריה
בעת העתיקה יושבה כנראה על ידי הרומאים. החל במאה העשירית לספירה הפכה למקום מושבם של רוזני ולואה, שהיו וסאלים של מלכי צרפת. רוזן ולואה לחם לצדו של פיליפ אוגוסט, מלך צרפת בקרב בובין (27 ביולי 1214) ומאז צורפו רוזני ולואה לחצר בית המלוכה הצרפתי. ב-1328 פיליפ השישי, בנו של שארל, רוזן ולואה היה ראשון מלכי בית ולואה ששלטו בצרפת עד 1589. לואי הראשון, דוכס אורליאן הפך את קרפי-אן-ולואה לבירת דוכסות ולואה.
כלכלה
כלכלתה של קרפי-אן-ולואה התפתחה במאה השתים עשרה ובמאה השלוש עשרה בהיותה ממוקמת על דרך המסחר שבין פלנדריה לבין ערי הירידים של שמפאן. מלחמת מאה השנים הביאה בעטיה נסיגה כלכלית. כלכלתה של העיר נפגעה גם בתקופת המהפכה הצרפתית. ב-1861 הגיעה הרכבת לקרפי-אן-ולואה ובמרוצת המחצית השנייה של המאה התשע עשרה הוקמו בה מפעלים לייצור רהיטים. במלחמת העולם הראשונה הייתה העיר בקו החזית וכלכלתה נפגעה קשות.
פרחי מדינות ארצות הברית
לכל אחת ממדינות ארצות הברית יש פרח המסמל את המדינה. הבחירה של פרח זה, המאפיין את אופי המדינה או את הנוף והצמחייה בה, אירעה באופן ספונטני בחלק מהמדינות, בעוד שבמדינות אחרות נבחר הפרח בהצבעה של בית המחוקקים של המדינה.
נייתן צ'ן
נייתן צ'ן (באנגלית: Nathan Chen; נולד ב-5 במאי 1999) הוא מחליק אמנותי אמריקאי, אלוף אולימפי (בייג'ינג 2022), שלוש פעמים ברציפות אלוף העולם (מילאנו 2018, סאיטאמה 2019 וסטוקהולם 2021), ושש פעמים ברציפות אלוף ארצות הברית (2017–2022) בהחלקה אמנותית על קרח ליחידים. זוכה מדליית כסף וארד אולימפית (בייג'ינג 2022, פיונגצ'אנג 2018) בתחרות הקבוצתית. הוא שיאן העולם בתוכנית הקצרה, בתוכנית החופשית ובמשולב.
ביוגרפיה
צ'ן נולד בסולט לייק סיטי שביוטה, הצעיר מבין חמישה ילדים של הטי ואנג וג'ידונג שהיגרו מסין ב-1988. הוא החל להתאמן בהחלקה על קרח בגיל שלוש. ב-2010 זכה באליפות ארצות הברית לנערים בהחלקה אמנותית וב-2011 זכה בתואר בפעם השנייה. ב-2012 זכה באליפות ארצות הברית לנוער, סיים שלישי ב-2013 וזכה שוב ב-2014.
קריירת בוגרים
ב-2016 זכה במדליית ארד באליפות ארצות הברית לבוגרים. בשנים 2017–2019 הוא זכה 3 פעמים ברציפות במדליית זהב באליפות ארצות הברית. נוסף לכך, הוא זכה באליפות ארבע היבשות ב-2017, במדליית כסף בגמר הגרנד-פרי ב-2017 ובמדליית זהב בגמר הגרנד-פרי ב-2018.
הוא היה המחליק הראשון בהיסטוריה שרשם חמש קפיצות סיבוביות-מרובעות במקצה אחד.
אלוף עולם
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכה צ'ן במדליית ארד בתחרות הקבוצתית וסיים במקום חמישי בתחרות האישית. צ'ן דורג במקום ה-17 בלבד לאחר התוכנית הקצרה, אך בתוכנית הארוכה סיים ראשון לאחר שביצע לראשונה שש קפיצות סיבוביות מרובעות.. חודש לאחר מכן, הוא זכה במדליית זהב באליפות העולם בתוצאה של 321.40 נק', לפי שומה אונו מיפן (273.77 נק') ומיכאיל קוליאדה מרוסיה (272.32 נק').
2019
באליפות העולם שנערכה בסיאטמאה יפן ב-23 במרץ 2019 זכה צ'ן בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 323.42 נק', לפני יוזורו האניו מיפן (300.97 נק') ווינסנט ז'ו מארצות הברית (281.16 נק').
בתחרות הגרנד-פרי קבע שיאי עולם של 224.92 נק' בתוכנית החופשית ו-335.30 נקודות במשולב.
2022
באולימפיאדת בייג'ינג זכה במדליית זהב בתחרות יחידים בתוצאה של 332.60 נק', לפני יומה קג'יאמה (310.05 נק') ושומה אונו (293.00 נק'), שניהם מיפן. במהלך התחרות קבע בתוכנית הקצרה שיא עולם של 113.97 נקודות. בתחרות הקבוצתית סיים ראשון וסייע לנבחרת ארצות הברית לזכות במדליית הכסף, אחרי רוסיה ולפני יפן.
בשנת 2022 נכלל ברשימת טיים 100.
הכלכלה הישראלית בין מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים
הכלכלה הישראלית ידעה בין מלחמת ששת הימים (1967) למלחמת יום הכיפורים (1973) צמיחה גדולה ביותר, שהחליפה את המיתון העמוק בו שקע המשק בשנת 1965.
הכלכלה הישראלית לפני מלחמת ששת הימים
אחרי צמיחה כלכלית מהירה מתחילת שנות החמישים עד למחצית הראשונה של שנות השישים, הכלכלה הישראלית נקלעה למשבר. הפסק הזרמת כספי השילומים מממשלת גרמניה גרם לגירעון גדול בתקציב המדינה, ולעליית האינפלציה לשיעור של 6% - 7% בין השנים 1965 ל-1966. ראש הממשלה, לוי אשכול, ושר האוצר, פנחס ספיר, ניסו לבלום את האינפלציה באמצעות הקטנת תקציב המדינה והעלאת מיסים. למרות הצלחת צעד זה בבלימת האינפלציה, באותן שנים הסתיימו פרויקטים גדולים של המדינה שדרשו עובדים רבים: הקמת נמל אשדוד, השלמת המוביל הארצי והרחבת מפעלי ים המלח. בעקבות הקטנת תקציב המדינה והקטנת הביקוש לעובדים, המשק הישראלי האט את פעולתו ונכנס למיתון עמוק. שיעור האבטלה עלה ל-10%, ולראשונה עלה מספר היורדים מהארץ על מספר העולים. המיתון הגיע לשיאו בתקופת ההמתנה: במהלך שלושת השבועות בין ה-15 במאי וה-5 ביוני, המדינה התכוננה למלחמה, והציבור נכנס לחרדה. המשק הישראלי הקפיא את פעולתו, מכיוון שרוב הגברים בגיל העבודה התגייס למילואים. התקופה הסתיימה עם פרוץ מלחמת ששת הימים, בה ניצח צבא ישראל את צבאות ערב תוך שישה ימים בלבד וכבש חבלי ארץ נרחבים מעבר לקו הירוק. עם סיום מלחמת ששת הימים, הסתיים באחת המיתון והחלה צמיחה וגאות כלכלית.
הצמיחה הכלכלית
לאחר הניצחון הגדול, הציבור היה מצוי באופוריה, וצפה עתיד חיובי. הרגשה חיובית זאת באה לידי ביטוי במשק הישראלי: הממשלה החליטה לפתח את "השטחים המוחזקים", ולשם כך הייתה זקוקה לעובדים רבים. העלייה מברית המועצות האיצה את הצמיחה הכלכלית, ובו בזמן מלחמת ההתשה הביאה לגידול בתקציב הביטחון. למרות הצמיחה המהירה של המשק, ושיעורי אינפלציה של 4% לקראת סוף שנות השישים, עתיד היה המצב להשתנות בתחילת שנות השבעים.
שנות השבעים
בשנות השבעים התפתח מנגנון "ביטוח ההצמדה". באמצעות מנגנון זה, נתנה הממשלה סובסידיה בגובה האינפלציה למוצרי יסוד. ביטוח ההצמדה גרם לתהליך שרשרת אינפלציוני. ברגע שעלו המחירים, הממשלה הייתה מחויבת להגדיל את הסובסידיות, מה שהגדיל את הגירעון בתקציב, הוסיף שהגביר את האינפלציוני, והוביל לעליית מחירים. בשנת 1972, ירדה האינפלציה לרמה של 12%.
סיום הגאות
הגאות הגיעה לסיומה עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים. המלחמה חייבה הגדלה נוספת בתקציב הביטחון. בו בזמן פרץ משבר האנרגיה, אשר הוביל לעליית מחירי הנפט. האינפלציה בשנת 1973 עלתה ל-20%, והמשיכה לגדול במשך השנים הבאות. תקציב הממשלה התנפח לממדים חסרי תקדים, והתוצר עלה רק ב-3%. החוב החיצוני הגיע ל-38% מהתמ"ג בשנת 1973.
רבים מצביעים על מדיניות כלכלית זאת כגורם חשוב להתגברות האינפלציה בישראל.
מספן כוח האדם
מספן כוח האדם (בראשי תיבות: מכ"א) הוא יחידה במפקדת חיל הים בצה"ל. המספן אחראי לניהול, לפיתוח ולטיפוח המשאב האנושי בזרוע הים, וכפוף מקצועית לאגף כוח האדם במטה הכללי של צה"ל.
מבנה וארגון
המספן בנוי ממספר מדורים האמונים על תחומי פעילות שונים, כמו מדור האחראי על טיפול בפרט ותנאי השירות, ומדור האחראי על פעילויות תרבות וחינוך בחיל.
מפקדי המספן
ראש המספן הוא קצין בדרגת אלוף-משנה, והוא מכונה רמכ"א. כיום מכהנת בתפקיד אלוף-משנה שירי בן שטרית. בין ראשי מחלקת כוח האדם והמספן בעבר:
סובייטולוגיה
סובייטולוגיה הייתה ענף במדע שהתמקד בחקר ברית המועצות. מחקרים סובייטולוגיים שילבו ידע ממספר תחומי מדע, בהם היסטוריה, מדע המדינה, כלכלה ואף לימודים סלאביים. בעקבות פירוק ברית המועצות הפך העיסוק בתולדותיה לתת-תחום בהיסטוריה בת-זמננו, ואין רואים בו עוד תחום ידע נבדל.
השם נגזר מצירוף המילה סובייט והסיומת "-לוגיה", המקובלת בתחומי מחקר מדעיים, (ופירושה תורה; סובייטולוגיה = תורת הסובייט).
העיסוק בסובייטולוגיה זכה להתעניינות רבה במערב מהסיבות הבאות:
האבחנה בין המונחים קרמלינולוגיה וסובייטולוגיה הייתה עמומה, והמונחים שימשו לעיתים במעורבב.
ככלל, לא הצליחה קהילת הסובייטולוגים לצפות התפתחויות חשובות שהתרחשו בברית המועצות, ובכלל זה את המועד והאופן שבהם קרסה לבסוף בתקופת שלטונו של מיכאיל גורבצ'וב.
סמארט פורטו
סמארט פורטו (באנגלית: Smart Fortwo) היא מכונית מיקרו מתוצרת המותג סמארט אשר מיוצרת משנת 1998 ועד היום.
בין השנים 1998–2007 יוצרו דגמי "סמארט פורטו" על ידי DaimlerChrysler, ומשנת 2007 מיוצרים דגמי "סמארט פורטו" על ידי תאגיד דיימלר AG בצרפת.
בזיליקת סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי
הכנסייה ממוקמת בכיכר דיי פרארי, ברובע סן פולו של העיר ומוקדשת לעליית מרים, אם ישו לשמים.
הכנסייה היא הכנסייה הראשית של המחוז הכנסייתי סן פולו - סנטה קרוצ'ה - דורסודורו.
היסטוריה
בשנת 1250 הוענק השטח עליו ניצבת כיום הכנסייה למסדר הפרנציסקנים. עבודות הבנייה החלו זמן קצר לאחר מכן אולם הסתיימו רק בשנת 1338. זמן קצר לאחר סיום הבנייה, החלו עבודות הרחבת הבנייה והקמת הכנסייה העיקרית.
מגדל הפעמונים של הכנסייה (השני בגובהו בעיר, לאחר הקמפנילה של סן מרקו), הושלם בשנת 1396.
הכנסייה, הבנויה בסגנון גותי, בנויה מלבנים.
יצירות אמנות
בכנסייה מצויות יצירות אמנות רבות ובהם "המדונה והילד" מעשה ידי ג'ובאני בליני, המדונה ופרנסיס הקדוש מעשה ידי ברתולומאו בון, קברו של הדוג'ה פרנצ'סקו פוסקארי (ככל הנראה מעשה ידי אנטוניו ברגנו ואחיו פאולו), "יוחנן המטביל" מעשה ידי דונאטלו, קברו של הדוג'ה ניקולו טרון מעשה ידי אנטוניו ריצו, קברו של פייטרו ברנרדי מעשה ידי טוליו לומברדו, "יוחנן המטביל" מעשה ידי יאקופו סנסובינו, וכן "עלייתה של הבתולה השמיימה" מעשה ידי טיציאן על המזבח הראשי של הכנסייה, וכן "מדונת פזארו" מעשה ידי טיציאן, "הדוג'ה דאנדולו ואשתו" מעשה ידי פאולו ונציאנו, "ישו קם לתחייה" ו"הירונימוס הקדוש" מעשה ידי אלסנדרו ויטוריה, ו"אמברוז הקדוש" מעשה ידי אלויזה ויוואריני.
רזמוס לרדורף
ראסמוס לרדורף (בדנית: Rasmus Lerdorf; נולד ב-22 בנובמבר 1968) הוא מתכנת דני-גרינלנדי והיוצר של שפת התכנות PHP. הוא היוצר של שתי הגרסאות הראשונות. ראסמוס גם השתתף בפיתוח של הגרסאות המאוחרות יותר של PHP אשר פותחו על ידי קבוצה של מפתחים הכוללת את אנדי גוטמנס וזאב סורסקי, אשר מאוחר יותר הקימו את Zend Technologies.
יחסי ארצות הברית–סאו טומה ופרינסיפה
יחסי ארצות הברית–סאו טומה ופרינסיפה הם היחסים ההדדיים המתנהלים בין ארצות הברית לבין סאו טומה ופרינסיפה. מחלקת המדינה האמריקנית תיארה את היחסים עם סאו טומה ופרינסיפה כמצוינים.
ההיסטוריה של היחסים
סאו טומה ופרינסיפה החלה לפתח קשרי חוץ בעקבות עצמאותה ב-1975. ארצות הברית הייתה בין המדינות הראשונות שמינו שגריר לסאו טומה ופרינסיפה. שגריר הסאו טומני הראשון בארצות הברית, תושב ניו יורק, הוסמך בשנת 1985.
בשנת 1986, נשיא סאו טומה ופרינסיפה, מנואל פינטו דה קוסטה ביקר בארצות הברית ונפגש עם סגן הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש. כמו כן, ממשלת ארצות הברית אף מחזיקה מספר תוכניות סיוע קטנות בסאו טומה, המנוהלות על ידי ארגונים לא ממשלתיים או השגרירות בליברוויל.
באוגוסט 2002 דיווח ה-BBC כי סאו טומה ופרינסיפה הסכימה לארח בסיס ימי של ארצות הברית כדי להגן על אינטרסי הנפט שלה. האיים נמצאים במיקום אסטרטגי, מפרץ גינאה, ממנו ארצות הברית יכולה לפקח על תנועת מכליות הנפט. מאוחר יותר בשנת 2002, ביקר בסאו טומה סגן מפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית, קרלטון וו. פולפורד.
ב-16 ביולי 2003 הודחה ממשלה של 140 אלף איש לתקופה קצרה בניסיון להפיכה צבאית. מחלקת המדינה האמריקנית הצטערה לשמוע על הדחה זו וקראה למעורבים לשחרר את פקידי הממשלה העצורים. ראשי ההפיכה החזירו את השלטון כעבור כמה ימים, כאשר הנשיא הבטיח להחזיר את השלטון הדמוקרטי.
ביולי 2005 ביקר משמר החופים של ארצות הברית עם צוות של 100 איש בסאו טומה ופרינסיפה במסגרת השתתפות בתרגיל יחסי ציבור. קרלוס נבס, סגן נשיא האספה הלאומית אמר: "למרבה הצער, האמריקאים מעוניינים בסאו טומה בגלל הנפט, אך סאו טומה הייתה קיימת גם לפני כן."
בנובמבר 2007 חתמו ארצות הברית וסאו טומה ופרינסיפה על הסכם לסף המילניום של תאגיד המילניום בשווי של 8.66 מיליון דולר, שנועד לסייע למדינה לשפר את האינדיקטורים למדיניות הפיסקלית על ידי ייעול תהליכי רישום עסקים, מס ומכס.
Dragonfly Records
Dragonfly Records הוא מותג הקלטות הטהור הראשון לטראנס פסיכדלי. הוא הוקם על ידי מרטין גלובר בבריקסטון, לונדון.
מרטין גלובר ניצל את המונופול שלו בתור בעל המותג והסטודיו (Butterfly Records) היחיד אשר פעל למען הטראנס הפסיכדלי והקים את Dragonfly Records ובמהרה הפך המקום למרכז המוזיקה הפסיכדלית בלונדון. באותו מקום ראג'ה ראם וגארהם ווד יצרו את The Infinity Project. סיימון פוספורד, אשר עבד כטכנאי סאונד ב-Dragonfly, הוציא לאחר מכן את האלבום Twisted כ-Hallucinogen אצל Dragonfly Records, הקומפליקציה הראשונה של Dragonfly Records הוצאה כטראנס סמפלר וזמן קצר אחר כך באוגוסט,1993 יצאה קומפליקציה חדשה בשם Project II Trance. הקומפליקציה הנ"ל הכילה יצירות של אמנים אהודים כמו Mandra Gora והפרויקט הצרפתי Total Eclipse. ב-1994 המותג הוציא את הסינגלים של Man With No Name, Parna, הקוסם החמקמק ו-Doof. הקומפליקציה Order Odonata שוחררה באותה בשיתוף עם Dragonfly.
הביגבגים
הביגבגים היא תוכנית טלוויזיה ישראלית לילדים ששודרה בשנים 1998–2000 בערוץ הילדים. התוכנית עסקה בחמש בובות של חרקים, אשר משדרים מתחנת טלוויזיה שהקימו, הנקראת "ביגבוגיה". בכל אחד מ-26 הפרקים של התוכנית עסקה החבורה בנושאים שונים ומגוונים כגון צבעים, דמיון, התבגרות, ידידות, אחריות ועוד, כאשר כל אלו מלווים בשירים מקוריים. התוכנית החלה את דרכה כרצועת שידורי רצף של סדרות מצוירות.
שמותיהן של הדמויות נבחרו על פי שמות של מוזיקאים מפורסמים מתחום הג'אז והסול: דיזי על שם דיזי גילספי (חצוצרה), לואי על שם לואי ארמסטרונג (חצוצרה ושירה), אלה על שם אלה פיצג'רלד (שירה), בילי על שם בילי הולידיי (שירה) וצ'יק על שם צ'יק קוריאה (פסנתר).
הבובות עוצבו על ידי שי צ'רקה ואיתי דורון. ייצורן התבצע בבריטניה, בשל העלויות הזולות יותר מאשר בישראל.
לואי הזחל עצמו היה כוכב אורח ב"שש באביב", יחד עם טל מוסרי וליאת אחירון הוא הנחה מועדון מעריצים בו דיבר עם ילדים, עשה דברים מצחיקים ודמיין דברים משונים.
פרסום
לביגבגים יצאו מעדני חלב ושקיות שוקו בחסות "טרה", פוסטרים, קלטת וידאו בהפצת MCI, יומן תלמיד (לשנת הלימודים תש"ס 1999–2000), ספרי צביעה והפעלה הכוללים קומיקסים והצגה לילדים בשם "הביגבגים על הבמה". בנוסף, בעקבות הצלחתה בישראל נמכרה התוכנית ל-5 תחנות שידור בחו"ל, בהן: בריטניה, ברזיל, מקסיקו, פורטוגל וסינגפור.
The Infinity Project
The Infinity Project או פרויקט הנצח היה הרכב גואה טראנס וטראנס פסיכדלי שהוקם בשנת 1989 על ידי ראג'ה ראם וגראהם ווד. לאחר מכן הצטרף אנג'י סיאן וסיימון פוספורד (Hallucinogen) סייע לפעמים להרכב (חבר של ראג'ה ראם מההרכב Shpongle). ב-1994, ראג'ה ראם, גראהם ווד ואיאן סט פול (Ian St Paul) ייסדו לייבל משלהם, TIP Records.
נצח ישראל (פתח תקווה)
בית ספר נצח ישראל הוא בית ספר דתי שהתקיים במשך רוב המאה ה-20 בפתח תקווה.
בראשית קיומה של פתח תקווה למדו ילדי פתח תקווה אצל מלמדים פרטיים בחדרים. בשנת 1885 הוקם בית ספר הברון, אשר בשנותיו הראשונות (1885–1891) לימד תורה ותפילה לבנים ובנות בכיתות נפרדות. הודות לסיוע מהברון זכה בית הספר לעבור לבניין מרווח ולצוות מורים מעולים. בשנת 1900 עבר בית הספר לניהולו של יק"א ופקידיו הכניסו בו רוח של התבוללות צרפתית. אל מול מצב זה בקשו החוגים הדתיים להקים בית ספר דתי כדי למשוך אליו את התלמידים שהוריהם מעדיפים בית ספר על פני החדר.
נערכה מגבית בין בני פתח תקווה וביחד עם תרומות מבחוץ וסיוע של אגודת שומרי תורה נאסף הכסף להקמת התלמוד תורה. במקביל לתחילת הבנייה החל התלמוד תורה לפעול על ידי אגודת שומרי תורה בדירה שכורה עד חנוכת מבנה התלמוד תורה בט"ו בשבט תרס"ד. הקמת התלמוד תורה זכה להתנגדות מצד גורמים שראו בו איום על בית הספר וטענו שמדובר על יוזמה מבחוץ שאיכרי פתח תקווה אינם מעוניינים בה. התנהלות התלמוד תורה לא הייתה משביעת רצון ורבים מהילדים הוצאו ממנה על ידי הוריהם. בעקבות זאת פנו אנשי פתח תקווה לעזרה לרב אברהם יצחק הכהן קוק שקישר אותם עם אגודת החרדים של פרנקפורט.
בשנת תרס"ט עבר בית הספר לניהול אגודת החרדים מפרנקפורט. באותה שנה הגיע לפתח תקווה הרב ד"ר משה אוירבך אשר נטל על עצמו את ניהול בית הספר עד שנת 1917. תחת שרביטו של הרב אוירבך התרחב התלמוד תורה ונפתח גם בית ספר לבנות. בנוסף על כך, נפתחו לבית הספר סניפים גם במושבות אחרות. בשנת 1911 דיווח מבקר מהונגריה ש"כמעט כל בני ובנות המושבה מקבלים בו את חינוכם". בשנת 1912 הצטרף לניהול בית הספר בנימין מנשה לוין. בסביבות שנת 1917, עם התקרבות הצבא הבריטי לארץ, נאלץ הרב אוירבך, כנתין מדינת אויב, לשוב לגרמניה, ובית הספר עבר לניהול המזרחי. בשנת 1921 ניהל את בית הספר ד"ר י. אנגל. בשנים 1922–1924 ניהל את בית הספר הרב יעקב ברמן.
ברעידת האדמה בארץ ישראל בשנת 1927 ניזוק מבנה בית הספר ומושל המחוז מטעם ממשלת המנדט דרש שמועצת פתח תקווה תתקן את המבנה.
בשנת 1926 למדו בבית הספר 180 תלמידים ו-160 תלמידות. בשנת 1931 למדו בבתי ספר יסודיים בפתח תקווה כ-920 תלמידים, למעלה מ-500 מהם למדו בבית ספר נצח ישראל.
מסוף שנת 1934 עד שנת 1947 שב משה אוירבך לנהל את בית הספר, שהיה הגדול בבתי הספר בפתח תקווה. בבית הספר נוהל גן פרחים וירקות שדורג כאחד היפים ביותר בבתי הספר בארץ ישראל. בשנת 1945 הונח אבן פינה למבנה עם שש כיתות לימוד נוספות להרחבת בית הספר. לאחר נפילת כפר עציון במלחמת העצמאות שוכנו הנשים והילדים של כפר עציון בבית הספר לזמן מה עד שעברו לגבעת עלייה ביפו.
בשנת 1950 הוכר בית הספר כבית ספר רשמי על פי חוק לימוד חובה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 נבנה לבית הספר לבנים מבנה חדש בסיוע מפעל הפיס. בראשית שנות ה-70 נוספו שתי כיתות לימוד לבית הספר באמצעות חברת סולל בונה ובראשית שנות ה-80 נבנה לבית הספר אולם התעמלות. לקראת שנת הלימודים תשס"ג, בעקבות התמעטות מספר התלמידים בבית הספר, התכנס בית הספר למבנה של בית הספר לבנות והמבנה של בית הספר לבנים הועבר לשימוש בית ספר למרחב.
מחצית החיים הביולוגית
זמן מחצית חיים ביולוגי (ידוע גם כמחצית חיים של אלימינציה, זמן מחצית חיים תרופתי) הוא הזמן שבו ריכוז של חומר ביולוגי (כגון תרופה) יורד מהריכוז המרבי שלו ( C<sub id="mwDw">max ) למחצית מ-Cmax בפלזמת הדם,  והוא מסומן כ-.
מדד זה משמש למדידת קצב הסילוק של מטבוליטים, סמים, תרופות ומולקולות איתות מהגוף. בדרך כלל, זמן מחצית החיים הביולוגי מתייחס לניקוי הטבעי של הגוף באמצעות פעולות הכבד, הכליות והמעיים. מדד מחצית החיים הביולוגית הוא שימושי כאשר קצב הסילוק הוא, בקירוב, מעריכי.
בהקשר רפואי, זמן מחצית חיים מתאר במפורש את הזמן שלוקח לריכוז הפלזמה בדם של חומר ליפחות בחצי (זמן מחצית חיים בפלזמה) מהמצב היציב שלו, כאשר הוא נמצא במחזור הדם של יצור חי. מדידה זו שימושית ברפואה, פרמקולוגיה ופרמקוקינטיקה מכיוון שהיא עוזרת לקבוע כמה מהתרופה רצוי לתת ובאיזו תדירות יש צורך ליטול אותה אם יש צורך בכמות ממוצעת מסוימת באופן קבוע. לעומת זאת, היציבות של חומר בפלזמה מתוארת כיציבות פלזמה.
הקשר בין זמן מחצית החיים הביולוגי לבין יציבות הפלזמה של חומר יכול להיות מורכב, עקב גורמים הכוללים הצטברות ברקמות (קשירת חלבון), מטבוליטים פעילים ואינטראקציות עם הקולטן.
מים
זמן מחצית החיים הביולוגי של מים באדם הוא כ-7 עד 14 ימים. הוא יכול להשתנות על ידי התנהגות. שתיית כמויות גדולות של אלכוהול תפחית את זמן מחצית החיים הביולוגי של המים בגוף. השפעה זו שימשה לטיהור בני אדם שספגו מי טריטיום. הבסיס לשיטת טיהור זו הוא הגדלת קצב החלפת המים שבגוף למים חדשים.
אלכוהול
קצב סילוק אתנול (ממשקאות אלכוהול) מהגוף באמצעות חמצון על ידי אלכוהול דהידרוגנאז בכבד הוא מוגבל. מכאן, שסילוק ריכוז גדול של אלכוהול מהדם עשוי לעקוב אחר קינטיקה מסדר אפס. כמו כן, השלבים מגבילי הקצב עבור חומר אחד, עשויים להיות משותפים עם חומרים אחרים. לדוגמה, ניתן להשתמש בריכוז האלכוהול בדם כדי לשנות את הביוכימיה של מתנול ואתילן גליקול, שהם רעילים מאד ועלולים לגרום עיוורון ומוות. כדי למנוע את חמצון המתנול לפורמלדהיד ולחומצה פורמית, הרעילים בגוף האדם, ניתן לתת כמות מתאימה של אתנול לאדם שבלע מתנול. אדם שבלע אתילן גליקול יכול להיות מטופל באותו אופן. זמן מחצית החיים תלוי בקצב חילוף החומרים האישי.
מתכות
זמן מחצית החיים הביולוגי של צסיום בבני אדם הוא בין חודש לארבעה חודשים. ניתן לקצר זאת על ידי הזנת האדם בתרכובת כחול פרוסי. הכחול הפרוסי פועל במערכת העיכול כמחליף יונים מוצקים, הסופג את הצזיום תוך שחרור יוני אשלגן.
עבור חלק מהחומרים, יש להתייחס לגוף האדם או החיה כמורכב מכמה מדורים, שלכל אחד מהם זיקה משלו לחומר, ולכל מדור זמן מחצית חיים ביולוגי שונה (מודלים פרמקוקינטיים מבוססי פיזיולוגיה). ניסיונות לא זהירים להסיר חומר ממדור אחד, עלולים להגביר את ריכוזו במדור אחר. לדוגמה, אם לאדם המזוהם בעופרת ניתן EDTA בטיפול כלציה, הרי שבעוד קצב איבוד העופרת מהגוף יעלה, העופרת בגוף תיטה יותר גם לעבור למוח, בו היא תגרום לנזק הגדול ביותר.
זמן מחצית חיים היקפי
לחומרים מסוימים עשויים להיות זמני מחצית חיים שונים במדורי גוף שונים. לדוגמה, לאוקסיטוצין יש בדרך כלל זמן מחצית חיים של כשלוש דקות בדם כאשר ניתן לוריד. פפטידים כמו אוקסיטוצין, הניתנים באופן היקפי (למשל תוך ורידי) חוצים את מחסום הדם-מוח באופן מזערי, אם כי כמויות קטנות מאוד (< 1%) אכן נכנסות למערכת העצבים המרכזית בבני אדם כאשר ניתנות דרך זו. דווח כי בניגוד למתן היקפי, כאשר ניתן תוך-בהסנפה באמצעות תרסיס לאף, אוקסיטוצין חוצה בקלות את מחסום הדם-מוח ומביא להשפעות פסיכואקטיביות בבני אדם. בנוסף, שוב בניגוד למקרה של מתן היקפי, דווח כי לאוקסיטוצין בהסנפה יש זמן מחצית חיים של לפחות 2.25 שעות ועד 4 שעות במערכת העצבים המרכזית.
סילוק (אלימינציה) מסדר ראשון
כאשר k הוא קבוע קצב התגובה. קצב דעיכה כזה נובע מתגובה מסדר ראשון שבה קצב הסילוק הוא יחסי לכמות החומר:
זמן מחצית החיים של תהליך זה הוא
לחלופין, זמן מחצית חיים ניתן לחשב בנוסחה
כאשר λ z הוא שיפוע השלב הסופי של עקומת זמן-ריכוז של החומר בסולם חצי-לוגריתמי.
זמן מחצית חיים דו-שלבי (בי-פאזי)
תרופות רבות עוקבות אחר עקומת סילוק דו-שלבית - תחילה מדרון תלול ואחריה מדרון רדוד:
מחצית החיים הארוכה יותר נקראת מחצית החיים הסופית. מחצית החיים של הרכיב הגדול ביותר נקראת מחצית החיים הדומיננטית. לתיאור מפורט יותר, ראו פרמקוקינטיקה § מודלים מרובי תאים.
סאמודיבה
סאמודיבה (פולנית: Samodiwa), סאמובילה או ויליה היא יצור המופיע במיתולוגיה הסלאבית.
אודות
ברוב המיתולוגיות הסלאביות, הסאמודיבה היא יצור דמוי אישה יפהפייה הגורמת למביטים בה לאובססיה ולאובדן יכולת שיפוט. סאמודיבה כועסת מסוגלת להפוך ליצור מכוער דמוי ציפור, המסוגל לזרוק כדורי אש.
במיתולוגיות הדרום-סלאביות הסאמודיבה היא עלמה יפת תואר עם כנפיים שחורות, רגלי סוס, שיער ארוך ושמלה לבנה המכסה את רגליה.
לפי האגדה, אם אדם יגזול מהסאמודיבה את שמלתה הוא יוכל לשלוט בה. הוויליות חיות בהרים ושולטות במקורות המים: אגמים, בארות ומעיינות.
אם מכעיסים סאמודיבה, יש ביכולתה לעצור את זרימת המים ולא לאפשר לאנשים לשתות מהם. הוויליות ידידותיות לבני אדם, במיוחד לגברים, ועוזרות ליתומים. ביכולתן של הוויליות לרפא מחלות. ויליות אינן בנות אלמוות ואם הן מאבדות את כנפיהן הן הופכות לבנות תמותה רגילות. יש גם גרסה האומרת שהויליות הן נערות שנהרגו שלא כדרך הטבע והפכו לרוחות מתות, ושהן לוחמות חזקות.
הכפריים היו משאירים לויליות עוגות, פירות, ירקות ופרחים בתוך גזעי עצים ישנים, מאורות ובארות, מתוך פחד פן יפגעו הוויליות במקורות המים של הכפרים שבהם גרו.
הוויליות מאוזכרות מספר פעמים בסדרת ספרי הארי פוטר החל מהספר הרביעי. פלר דלאקור, תלמידת בית הספר בובאטון, המתחרה בטורניר הקוסמים המשולש מטעם בית ספרה ומופיעה לראשונה בספר הרביעי, היא רבע סאמודיבה.
מכשפת (מארוול קומיקס)
מכשפת (באנגלית: Enchantress) היא דמות בדיונית של נבלת-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. מכשפת המקורית הופיעה לראשונה בחוברת Journey into Mystery #103 מאפריל 1964 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. המכשפת השנייה הופיעה לראשונה בחוברת Dark Reign: Dark Avengers #1 מיולי 2009, ונוצרה על ידי הכותב פול קורנל והמאייר מארק ברוקס.
מכשפת המקורית, אמורה, הייתה יריבתו המושבעת של תור. מכשפת השנייה, סילבי לאשטון, היא נערה צעירה מברוקסטון, אוקלהומה, שקיבלה את כוחות הכשף מידיו של לוקי, שיצר אותה כדי שתשמש ככוח הכאוס בזמן פלישת אסגרד לכדור הארץ. סילבי עיצבה את עצמה בדמותה של המכשפת המקורית אמורה.
שלא כמו שאר האסגרדיים ביקום מארוול, המכשפת לא מבוססת על דמות מהמיתולוגיה הנורדית. אולם, במיני סדרה "תור: עידני הרעם", נאמר שהמכשפת נקראה בכינויים שונים לאורך ההיסטוריה, כמו פריה, גפיון ואידון, ועצם קיומה נקשר למיתוסים רבים הסובבים את הדמויות הללו. בהמשך התברר שסיפורים אלו התרחשו במחזורי זמן שקודמים לראגנארוק, וכי דמויות המתבססות על האלות הנורדיות קיימות בנפרד ביקום מארוול.
אמורה
שושלת היוחסין של אמורה אינה ידועה, פרט לעובדה שהיא נולדה באסגרד ויש לה אחות בשם לורליי. למדה את דרכי הקסם בידי מלכת הנורנות, אך גורשה והחלה לצבור ידע בעצמה דרך פיתוי קוסמים ולמידת סודותיהם. במרוצת הזמן, אמורה הפכה לאחת ממשתמשי הקסם החזקים ביותר באסגרד, כאשר לרוב היא משתמשת ביכולות הפיתוי ושליטת מחשבות שלה. בהופעתה הראשונה, אמורה נשלחה בידי אודין כדי להיפטר ממושא אהבתו של תור, אותה חשב אודין להסחת דעת על נסיך הכתר הצעיר של אסגרד. אמורה קיוותה להשיג את תור לעצמה, והשתמשה בשירותיו של סקורג', המוציא להורג. ניסיונותיהם של השניים לחתור נגד מלך אסגרד הובילו לגירושם לכדור הארץ. בהגיעם לשם, הם חברו לאדוני הרשע המקוריים של ברון היינריך זמו, יריביהם של האוונג'רס - אותה קבוצה שתור הצטרף אליה.
FARC
FARC או FARC-EP (בספרדית: Fuerzas Armadas Revolucionarias de Colombia – Ejército del Pueblo = הכוחות המזוינים המהפכניים של קולומביה – צבא העם) היה ארגון טרור מרקסיסטי שפעל ברחבי העולם ובעיקר בקולומביה. ב-2001 הכניסה מחלקת המדינה של ארצות הברית את הארגון לרשימת ארגוני הטרור, והאיחוד האירופי החליט על כך אף הוא מעט אחרי האמריקאים. ממשלות קובה וונצואלה טענו כי היה זה ארגון פרטיזנים שפעל על פי האידאולוגיה הבוליברית.
פאר"ק השתתף באופן פעיל וחשוב במלחמת האזרחים בקולומביה מאז הוקם ב-1964 ועד הפסקת האש ב-2016. הארגון דגל בסוציאליזם מהפכני ומרקסיזם-לניניזם. הארגון פעל מדרום קולומביה, דרום-מערב ומזרח המדינה, והיו לו סניפים גם במדינות השכנות: פרו, ונצואלה, ברזיל, פנמה, אקוודור, ובכוחות מצומצמים יותר ניכרת נוכחותו גם בארגנטינה, מקסיקו, בוליביה ופרגוואי.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 הביא הארגון להעמקת התפתחות הנרקו-טרור, טרור שממומן באמצעות סחר לא חוקי בסמים.
היסטוריה
עד שנות ה-80 של המאה ה-20 פעל הארגון כמחתרת בעלת עמדות סוציאליסטיות מהפכניות, אלא שהחל מאמצע שנות ה-80 החל הארגון להתעסק בסחר בסמים ובחטיפת אנשים (אף שרשמית, הארגון סירב להודות בכך שהוא עסק בסחר לא חוקי בסמים). בשנות ה-90 הסתכסך פאר"ק עם המפלגה הקומוניסטית הקולומביאנית, וכאלטרנטיבה הקים זרוע פוליטית בשם "המפלגה המחתרתית הקומוניסטית של קולומביה".
הנהגת פאר"ק הייתה מאורגנת כמזכירות בת 7 חברים, שבראשה "קוֹמֵנדנטֶה" (מפקד) עם שישה מפקדי שדה, כשמביניהם התפרסם חורחה בריסניו בתור הפרטיזן הקולומביאני המפורסם ביותר.
עד ה-26 במרץ 2008, המפקד העליון של פאר"ק היה מנואל מרולנדה, שהיה ממייסדי הארגון. לאחר מותו מונה אלפונסו קאנו לראש המורדים הקולומביאניים, אף שלבסוף כוחו והשפעתו בארגון פחתו, ואת תפקיד ראש פאר"ק מילא איוואן מארקס. ב-4 בנובמבר 2011 הרגו כוחות הביטחון של קולומביה את אלפונסו קאנו באזור הררי במחוז קאוקה, במהלך המבצע הצבאי "אודיסאו". במקומו כיהנה מזכירות החזית בראש התנועה וטימולאון חימנס כמפקד עליון.
כ-40% מלוחמי פאר"ק היו נשים. אחת ממפקדות השדה של הארגון, אלדאנייס מוסקרה (Eldaneyis Mosquera), שנודעה בכינוי "קארינה", נכנעה לכוחות הצבא הקולומביאניים ב-19 במאי 2008.
הארגון ביצע שורת פיגועי טרור, ואחד המאסיביים שבהם היה ב-3 בנובמבר 1998, כאשר פיצוץ אדיר בעיר מיטו הביא להרג 130 איש ולפציעתם של 30. נוסף להתנקשויות ופיגועי טרור רצחניים פעל הארגון באמצעות חטיפות, כולל חטיפות המוניות. אחת החטופות המפורסמות ביותר היא אינגריד בטנקור, סנאטורית קולומביאנית ממוצא צרפתי, אשר שהתה בשבי FARC במשך כמה שנים, ושוחררה במבצע צבאי.
תהליך השלום
יד ברזל ומלחמת חורמה ממושכת כלפי הארגון החלו ב-2002 עם עלייתו לשלטון של אלווארו אוריבה, שאביו נרצח בידי הארגון, והארגון ניסה לחסלו פעמים רבות. אוריבה הגדיל את כוחות הביטחון, ייעל אותם וניקה אותם משחיתות, חוקק חוקים למלחמה בטרור וייעל את מערכת המשפט. המגמה של מלחמה בטרור התחזקה עם מינויו של חואן מנואל סנטוס לשר ההגנה ב-2006, והתעצמה בכהונתו של סנטוס לנשיא ב-2010. הפצצות מהאוויר, פשיטות, חיסול בכירים, לוחמה פסיכולוגית, ושחרור בני ערובה ועוד גרמו לכך שהותש כוחו של הארגון. לאחר כעשור של לחימה אינטנסיבית ואפקטיבית של הממשלה, הארגון שמעל ל-60 מבכיריו חוסלו, ואלפים רבים מחייליו ערקו, הורד על הברכיים והסכים למשא ומתן עם הממשלה מעמדה של חולשה.
בנובמבר 2012 החל בהוואנה בירת קובה משא ומתן רשמי בין FARC וממשלת קולומביה להשגת הסכם שלום. איוואן מארקס ניהל את המשא ומתן מצד FARC. ב-23 בספטמבר 2015 נפגש חימנס לראשונה עם נשיא קולומביה חואן מנואל סנטוס בהוואנה, וחתם על הסכם לריכוך העונשים (קביעת עונשים מרביים) שיוטלו על האחראים לפשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות מקרב חברי המחתרת ומקרב הממשלה, הצבא וארגונים אחרים. לפי דו"ח של בית הדין הפלילי הבינלאומי משנת 2012 יש בסיס סביר להעריך כי ELN, FARC, הצבא הקולומביאני וארגונים פארא-צבאיים (ימניים) ביצעו פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות.
ב-23 ביוני 2016 חתמו סנטוס וחימנס בהוואנה על הסכם הפסקת אש. על פי ההסכם יתפרקו 7,000 לוחמי FARC מנשקם ויעבירו אותו לידי האו"ם. ב-24 באוגוסט חתמו נציגי הצדדים בהוואנה על הסכם שלום, וב-26 בספטמבר חתמו סנטוס וחימנס על הסכם השלום בטקס חגיגי בעיר קרטחנה. חימנס התנצל במעמד זה על כל הכאב שגרם ארגונו. אולם במשאל העם על הסכם השלום הקולומביאני, שנערך ב-2 באוקטובר, נדחה ההסכם ברוב זעום של 50.2%, כיוון שנתפס כמקל מדי עם המורדים. עם זאת שני הצדדים הביעו נכונות להמשיך במגעים ולפעול יחד על מנת לשמור על השלום. ב-24 בנובמבר נחתם בבירה בוגוטה הסכם שלום חדש, הכולל שינויים שהציעו מתנגדי ההסכם הקודם. הקונגרס של קולומביה אישר את ההסכם החדש ב-30 בנובמבר, וב-13 בדצמבר אישר בית המשפט החוקתי את הליכי ההצבעה על ההסכם בבית הנבחרים.
ב-1 במרץ 2017 החלו לוחמי FARC למסור את נשקם לאו"ם. על פי הסכם השלום הייתה אמורה מסירת הנשק להסתיים עד סוף מאי, אולם FARC לא עמד בלוח הזמנים, ותאריך היעד נדחה. התפרקות הארגון מנשקו הושלמה ב-27 ביוני בטקס בהשתתפות סנטוס וחימנס. לוחמי FARC הורשו להישאר באזורי המעבר עד ה-1 באוגוסט, ובמהלך תקופה זו הם נדרשו להשתלב בחברה האזרחית.
ב-27 באוגוסט פתחו חברי FARC בבוגוטה את הוועידה הראשונה של מפלגתם החדשה לקראת בחירות 2018. הסכם השלום משריין למפלגה 10 מושבים בקונגרס עד שנת 2026, אבל היא יכולה להתמודד גם על מושבים נוספים. מצע המפלגה מתמקד ברפורמה אגררית ובקידום האזורים הכפריים. שם המפלגה הוא "הכוח האלטרנטיבי המהפכני המשותף" (בספרדית: Fuerza Alternativa Revolucionaria del Común), המשמר את ראשי התיבות FARC בספרדית.
ארסקין קולדוול
ביוגרפיה
קולדוול נולד בעיירה קטנה בג'ורג'יה, בן יחיד לכומר של פלג דרומי של הכנסייה הפרסביטריאנית ואשתו שהייתה מורה. במהלך ילדותו, נדדה המשפחה ברחבי הדרום בעקבות עבודתו של האב. הוא למד בקולג' נוצרי בדרום קרוליינה, אך לא סיים את לימודיו. הוא עבד בעבודות שונות, בין השאר ככתב באטלנטה ז'ורנל.
בשנת 1929 הוציא את ספרו הראשון, הממזר (The Bastard). שנה לאחר מכן הוציא את Poor Fool. את תהילתו השיג מהספרים "דרך הטבק" שיצא בשנת 1932 וחלקת אלוהים הקטנה שיצא בשנת 1933. בשנות ה-30 הוא ניהל עם אשתו הראשונה, הלן, חנות ספרים במיין. לאחר גירושיו הוא התחתן עם מרגרט ברק-וייט, אותו פגשה במהלך עבודתם המשותפת על הספר "ראית את פניהם" (You Have Seen Their Faces). לאחר שלוש שנות נישואין, בהם גם עבדו ביחד, הם התגרשו.
בשנת 1941 סייר בברית המועצות ושהה באזור סמולנסק בחודשים הראשונים של מבצע ברברוסה. כתב בשובו לארצות הברית את הספר "בדרך לסמולנסק". עד שנת 1965 הוציא יותר מ-40 ספרים שנמכרו ביותר מ-70 מיליון עותקים. הוא סבל מנפיחות בידיים בעקבות הכתיבה במכונת כתיבה ובעקבות זאת עבר ניתוח.
מסוכנת
מסוכנת הוא סרט קולנוע ישראלי, משנת 1998, בכתיבתו ובבימויו של שמי זרחין, עם גילה אלמגור ומשה איבגי בתפקידים הראשיים.
אודות הסרט
הסרט זכה ב-7 פרסי אופיר לשנת 1998: על הבימוי (שמי זרחין), על הצילום (דוד גורפינקל), על העריכה (עינת גלזר זרחין), על העיצוב האמנותי (אריאל רושקו), על התלבושות (רקפת לוי ודוד מרדכי), על המוזיקה (עדי כהן) ועל הפסקול (אלי ירקוני, ג'ון פורסל, ישראל דוד).
כמו כן, הסרט היה מועמד לעוד 6 פרסי אופיר: לשחקן הראשי (משה איבגי), לשחקנית הראשית (גילה אלמגור), לשחקן המשנה (נתן דטנר), לשחקנית המשנה (שרית וינו אלעד) ולתסריט (שמי זרחין).
תקציר העלילה
צביה ישראלי (גילה אלמגור) היא שחקנית ותיקה ומוערכת, מופיעה כעת במחזה מתח מצליח בשם "מסוכנת" בתור פאם פאטאל למולו של אריק (עמוס לביא). לפני שלוש שנים היא איבדה את בעלה, חתנה ובתה שהייתה בהריון בתאונת דרכים מחרידה, אך התאוששה וחזרה לשחק. המחזה מצליח וכולם סוגדים לה בעיקר הבמאי מיכה (נתן דטנר) החושק בה למרות הבדל הגילים הגדול ביניהם.
לאחר מסיבת ההצגה האחרונה של המחזה, היא חוזרת לביתה ומגלה שם את ישראל (משה איבגי) שהיה נהג המשאית שגרם למות אהוביה. הוא השלים שלוש שנים בבית סוהר וכעת חוזר לצביה ולא מרפה ממנה עד שתסלח לו. היא מסרבת והוא עולה לגג בית סמוך, מבקש סליחה וכשהיא מסרבת, הוא משליך את עצמו ונפצע קשה.
צביה משנה את יחסה כלפיו ומתחילה לעזור לסעוד אותו, בתחילה בבית החולים ואחר כך בביתה בעזרת העוזרת שלה אתי (תמרה דיין). ישראל מספר לה על ילדותו העשוקה והיא מרחמת עליו. מיכה משכנע אותה לחזור לתיאטרון להפקת המחזמר "מסוכנת" המבוסס על המחזה והיא נענית לו אף על פי שאינה זמרת. היא לוקחת את ישראל להצגה והוא מבקר אותה ואת המחזמר בביקורת קטלנית.
צביה עוקבת אחרי ישראל ומסתבר לה שכלל אינו משותק אבל היא ממשיכה ב"משחק" עד שמתברר שישראל קונה רהיטים בעזרת כרטיס האשראי שלה. בהתקפת זעם היא משליכה אותו עם הכיסא מעל המדרגות. הוא נפצע ומאושפז שנית אך בורח מהאשפוז.
היא מוצאת אותו על במת התיאטרון, חמוש באקדח ומטיח בה אשמה כי היא רצחה את בעלה ובתה בחניקה לאחר שהיו מאושפזים שבועיים ללא הכרה, כמו שניסתה לחנוק אותו. צביה מכחישה אך הוא אוחז באקדח ובמקום לירות בה, יורה בעצמו.
קריסטין קרוק
קריסטין לורה קרוק (באנגלית: Kristin Laura Kreuk; נולדה ב-30 בדצמבר 1982) היא שחקנית קנדית. התפרסמה בשל תפקידה בתור לורל יאנג בסדרת הנוער "אג'מונט" (2004-2000), בזכות הופעתה בתור לאנה לאנג בסדרת גיבורי העל "סמולוויל" (2009-2001), תפקיד שעליו הייתה מועמדת ארבע פעמים לפרס סאטורן. לאחר מכן התפרסמה בתור קת'רין צ'נדלר בסדרת המדע-בדיוני "היפה והחיה" (2016-2012) ובזכות הופעתה בתור ג'ואנה הנלי בסדרת הדרמה המשפטית הקנדית "נטל האמת" (אנ') (2021-2018).
ביוגרפיה
קרוק נולדה בוונקובר, קולומביה הבריטית שבקנדה. אביה, פיטר קרוק הוא ממוצא הולנדי ואמה, דיאנה צ'ה היא ילידת אינדונזיה וממוצא סיני; שניהם עוסקים באדריכלות נוף. סבתה מצד אמה הייתה ג'מייקנית-סינית. אמה וסבתה חיו בסינגפור ובאיי שלמה לפני שהתיישבו בוונקובר. לקרוק יש אחות, ג'סטין קרוק, הצעירה ממנה בחמש שנים.
קרוק התאמנה בקראטה ובהתעמלות ברמה ארצית עד לתיכון, אך עזבה בכיתה י"א בשל עקמת.
אנסלם שטראוס
אנסלם שטראוס (באנגלית: Anselm Leonard Strauss; 18 בדצמבר 1916 - 5 בספטמבר 1996) היה סוציולוג יהודי אמריקאי, שעבד בשדה הסוציולוגיה הרפואית. הוא נודע כמייסד תאוריית השדה.
קורות חיים
שטראוס, שסביו היגרו מגרמניה לארצות הברית, נולד בניו יורק וגדל במאונט ורנון. לאחר בית הספר התיכון המליץ לו רופאו לעבור לאריזונה מכיוון שהוא סבל מקשיי נשימה, אולם זה היה רחוק מדי מניו יורק. שטראוס למד באוניברסיטת וירג'יניה ב-1935 וקיבל את הדוקטורט שלו בסוציולוגיה מאוניברסיטת שיקגו, שם לימד הרברט בלומר אינטראקציה סימבולית.
קריסטין קרוק
קריירה
לאחר הופעותיה בטלוויזיה החלה לעסוק גם בדוגמנות, בין היתר עבור חברות בינלאומיות. שימשה כדוגמנית הקבועה של חברת ניוטרוג'ינה.
בשנת 2001 הופיעה בסרט טלוויזיה לערוץ הולמרק "שלגייה". באותה שנה, החלה לגלם את דמותה של לורל יאנג בסדרה "אג'מונט", ואת דמותה של לאנה לאנג בסדרה המצליחה "סמולוויל". בשנת 2004 היא הופיעה בסרט הנעורים "יורוטריפ" ובמיני סדרה בשם "אגדת ארץ-ים" יחד עם איזבלה רוסליני, דני גלובר ושון אשמור. בשנת 2007, היא הופיעה בסרט "אהבה ללא גבולות" בתפקיד נאסים קאן, בו היא מגלמת נערה בת שבע עשרה שעוברת טראומה בעת מאורעות חלוקת הודו, ומתאהבת בחייל בדימוס של הצבא הבריטי בהודו.
אנסלם שטראוס
קורות חיים
מ-1944 עד 1947, עבד שטראוס כפרופסור בקולג' קטן בוויסקונסין. הוא פנה לאוניברסיטת אינדיאנה, שם פגש את אלפרד לינדסמיט; ב-1949, הם פרסמו יחד את הספר "פסיכולוגיה חברתית", שזכה להצלחה רבה.
ב-1952 נעשה שטראוס פרופסור באוניברסיטת שיקגו.
קריסטין קרוק
קריירה
בשנת 2008 עזבה קרוק את "סמולוויל" ביחד עם מייקל רוזנבאום ושני יוצרי הסדרה אלפרד גו ומיילס מילר. עקב שביתת תסריטאים בסוף העונה השביעית, קרוק חתמה על תפקיד בסרט. השביתה הופסקה וקרוק לא השתתפה בחמשת הפרקים האחרונים בעונה שביעית. עקב כך השתתפה קרוק בחמישה פרקים של העונה השמינית.
אנסלם שטראוס
קורות חיים
ב-1960 הוא פנה לבית הספר לאחיות באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, שם ייסד את המחלקה למדעי החברה וההתנהגות. הוא כיהן כראש המחלקה עד ל-1987 והמשיך בפעילויות המחקר והלימוד שלו כפרופסור אמריטוס. שטראוס פרסם מעל שלושים ספרים.
שטראוס נפטר ב-5 בספטמבר 1996 ממחלת לב שממנה סבל במשך עשרות שנים.
קריסטין קרוק
קריירה
בשנת 2009, הופיעה בסרט "האגדה של צ'ון לי" בתור צ'ון לי, הסרט המבוסס על משחקי הווידאו באותו שם. בסוף אותה שנה היא השתתפה קרוק בארבעה פרקים בסדרת הטלוויזיה "צ'אק" ברשת הטלוויזיה האמריקאית NBC.
אנסלם שטראוס
עבודתו
שטראוס נודע בשל עבודתו על המתודולוגיה של המחקר האיכותי ובמיוחד בשל פיתוח תאוריית השדה, מתודולוגיה כללית אותה פיתח ביחד עם בארני גלזר במהלך שנות השישים.
קריסטין קרוק
קריירה
בשנת 2011 היא שיחקה בסרט "Vampire" ובסרט "Irvine Welsh's Ecstasy".
אנסלם שטראוס
עבודתו
שטראוס היה הראשון שעסק באנתרופולוגיה אתנית, הוא עבד בבית החולים ושילב את מחקרו התאורטי בזה. לפי גישה זו יש קודם לבדוק את הנתונים בשטח ורק אחר כך להשתית על כך תאוריה. הוא חולל פריצת דרך גדולה במחקר הסוציולוגי - מעבר מהסתכלות על המקרו, כפי שהיה עד אז - להסתכלות על המיקרו, על חיי היום יום, כולל בארגונים גדולים.
קריסטין קרוק
קריירה
בשנים 2012–2016 היא גילמה את אחת הדמויות הראשיות בתור קת'רין צ'נדלר במשך ארבע עונות של סדרת הטלוויזיה "היפה וחיה" של רשת The CW. בשנים 2014, 2015, היא זכתה בפרס בחירת הקהל לשחקנית השנה על השתתפותה בסדרה זו.
בשנת 2018 החלה לשחק בסדרת הדרמה המשפטית "נטל האמת" (Burden of Truth) הקנדית ששודרה בערוץ CBC, שם גילמה את דמותה של ג’ואנה הנלי/צ'אנג, עורכת דין מטורונטו שחזרה לעיירה בה גדלה כדי להגן על חברת תרופות נגד קבוצת בנות חולות והיא נשארת על מנת לחשוף את הקונספירציה מאחורי הדבר. הפרק האחרון של הסדרה שודר ב-18 במרץ 2021 לאחר ארבע עונות.
חיים אישיים
ב-2012, הצהירה קרוק כי היא שומרת על אורח תזונה פסקטריאני. בעברה הייתה חברת הכת האמריקאית "נקסיום".
נכון ל-2017, קרוק מתגוררת בטורונטו, אונטריו.
חטיבת מרכבות הפלדה
חטיבה 847 – עוצבת "מרכבות הפלדה" הייתה חטיבת שריון במילואים בצה"ל, שלחמה בכל המלחמות והמבצעים מאז מלחמת לבנון הראשונה ועד לסגירתה. החטיבה הייתה כפופה לעוצבת עידן בין השנים 2014–2020. ב-19 באוגוסט 2020 החטיבה נסגרה כחלק מתר"ש תנופה.
היסטוריה
באוגוסט 1978 הורה הרמטכ"ל רפאל איתן על הקמת חטיבת שריון חדשה בפיקוד הצפון תחת פיקוד עוצבת אתגר כחטיבת מילואים ייעודית ללחימה בגזרת לבנון. החטיבה הורכבה מטנקי שוט קל ד'. בסיס החטיבה הראשון היה במחנה מנסורה. גדוד 275 שכבר היה קיים בפיקוד הצפון הועבר תחת פיקוד החטיבה, ושני גדודים חדשים הוקמו על בסיס חיילים משוחררים מחטיבה 7 וחטיבה 188: גדוד 293 וגדוד 294. בינואר 1980 קיימה החטיבה אימון הקמה בבאלי"ש והפכה לחטיבה מבצעית. לחטיבה היו שתי תוכניות פעולה בחירום: לגזרת רמת הגולן תחת פיקוד עוצבת נתיב האש או לגזרת לבנון תחת פיקוד עוצבת הגליל.
מלחמת לבנון הראשונה
במלחמת לבנון הראשונה גויסה החטיבה ולחמה תחת פיקוד אוגדה 91 – "עוצבת הגליל" בציר המערבי של לבנון. החטיבה בפיקוד אל"ם עוזי קרן וסגנו סא"ל שלמה ינאי כללה 3 גדודים – גדוד 275 בפיקוד סא"ל אילן אשל, גדוד 293 בפיקוד סא"ל חיים שנהר, וגדוד 294 בפיקוד סא"ל משה פלד ופלס"ר בפיקוד רס"ן ניר קפלינסקי. החטיבה השתתפה בכיתור צור מדרום וכיבושה, בכיבוש צידון ומחנה הפליטים עין אל־חילווה דרך החלק המזרחי של העיר, והתבססות במרחב. במלחמה איבדה החטיבה חמישה לוחמים.
בין השנים 1988–1989 הוסבה החטיבה לטנקי מרכבה סימן 2 ו־2ב על בסיס לוחמים מחטיבות 7 ו־211, ועברה למחנה כורדני.
תקופת האינתיפאדה
החל משנת 1989 ביצעו גדודי החטיבה תעסוקות מבצעיות ביהודה, שומרון, חבל עזה, גבול מצרים והערבה. משנת 1989 ועד 1997 על רקע האינתיפאדה הראשונה ותהליך אוסלו ביצעו גדודי החטיבה תעסוקות מבצעיות אינטנסיביות בכל הגזרות, והתמודדו עם הפרות סדר המוניות ומגוון אירועי פח"ע כמו: זריקת אבנים ובקבוקי תבערה.
בשנת 2002 הוכפפה החטיבה באופן מלא לעוצבת הגליל. בשנה זו, פעלו גדודי החטיבה בתעסוקות מבצעיות ביהודה ושומרון:
בשנת 2004 עברה החטיבה ממחנה כורדני למחנה עמיעד וקיבלה אליה את גדוד הנדסה קרבית 8173.
מלחמת לבנון השנייה
במלחמת לבנון השנייה גויסה החטיבה בפיקוד אל"ם מאיר פינקל ללחימה תחת פיקוד אוגדה 91 – "עוצבת הגליל". החטיבה כללה שלושה גדודי טנקי מרכבה סימן 2ב' – גדוד 275 בפיקוד סא"ל רוני תדהר (שלחם תחת פיקוד חטיבות כרמלי, ברעם ומרכבות הפלדה), גדוד 293 בפיקוד סא"ל עומרי שדה, וגדוד 294 בפיקוד סא"ל דוד זקס. כמו כן כללה החטיבה גדוד הנדסה קרבית גדוד 8173, בפיקוד סא"ל ניסים חורי, ופלוגת סיור. החטיבה כבשה את מוצב סחלב, השתתפה בפריצת הציר הלוגיסטי ממושב דוב"ב אל בינת ג'בייל (כונה "ציר פינקל" על שם מפקד החטיבה) ונטלה חלק בקרבות בגזרה המרכזית באזור הכפרים רמיש, יארון, עייתרון, עינתא, עין אבל. כמו כן השתתפה החטיבה בקרבות במארון א־ראס, בינת ג'בייל וג'בל עמל. גדוד 275 לחם לאורך כל הגבול בגזרת אוגדה 91 ובמיוחד במרחב עייתא א־שעב ומארון א־ראס עד לפאתי בינת ג'בייל. ארבעה מלוחמי הגדוד נפלו בקרב. במהלך הפסקת האש שלאחר המלחמה שימשו צוותים מהחטיבה כמחלצי טנקים שנפגעו משטח לבנון בחזרה לישראל.
במלחמה איבדה החטיבה שבעה לוחמים, ושלושה לוחמים עוטרו בציון לשבח: רס"ן שנפל בקרב, מגדוד ההנדסה, עוטר בצל"ש רמטכ"ל; סגן איתי לבנון, מגדוד 275 עוטר בצל"ש מפקד אוגדה; וסמ"ר אושרי סיבוני, מפעיל D9 מגדוד ההנדסה, עוטר בצל"ש מח"ט על פיקוד וחילוץ שני טנקים פגועים תחת אש;
אחד ההרוגים במלחמת לבנון השנייה היה רב־סרן שפיקד על פלוגה ל' של החטיבה. כחלק מהליך השיקום של החטיבה קראו חייליו לפלוגה על שמו "פלוגת לוטן".
לחימה בעזה ובאיו"ש
במבצע עופרת יצוקה ובמבצע עמוד ענן גויסו לוחמי החטיבה בצו 8 והחליפו את גדודי השריון הסדיר במשימות הביטחון השוטף בגבול לבנון.
בשנת 2014 הועברה החטיבה תחת פיקוד עוצבת עידן ולמחנה נחשונים. עם המעבר החליפה החטיבה את גדוד ההנדסה הקרבית 8173 בגדוד 710.
במבצע צוק איתן גויסו חלק מיחידות החטיבה בצו 8. החטיבה איבדה חייל אחד, רס"ר מגדוד ההנדסה החטיבתי, גדחה"ן 710, שלחם תחת פיקוד חטיבת גולני בקרב שג'אעיה ובהמשך תחת פיקוד חטיבת בית הספר למ"כים.
בשנת 2016 החלה החטיבה בהסבה לטנקי מרכבה 4מ.
סגירת החטיבה
ב-19 באוגוסט 2020 החטיבה נסגרה בהוראת הרמטכ"ל, רא"ל אביב כוכבי, ובהמלצת מפקד זרוע היבשה, יואל סטריק, כחלק מתר"ש תנופה.
תג היחידה
את תג החטיבה עיצבו האדריכל דני ברוש והגרפיקאית יעל פאלק. נראה בו טנק שוט עליו החלה החטיבה את דרכה על רקע הזירה הצפונית כשהצבע התכלת מסמל את הגליל והצבע החום את הבזלת של רמת הגולן. השחור והירוק מסמלים את צבעי השריון.
המנון החטיבה
את ההמנון כתבו מפקד החטיבה לשעבר, ניר בן דוד (בנדה) ועמרי שדה סגנו.
ג'ים בר מזל
ג'ים בר מזל (באנגלית: Lucky Jim) הוא ספר סאטירה אקדמית שכתב קינגסלי אמיס, שראה אור לראשונה ב-1954 בהוצאת Victor Gollancz. היה זה הרומן הראשון שאמיס פרסם, שזכה בפרס סומרסט מוהם לספרות בדויה. הוא מתוארך לסביבות שנת 1950, "ג'ים בר מזל" מתחקה מספר על עלילות גיבורו ג'יימס (ג'ים) דיקסון, שעל שמו קרוי הספר. ג'ים הוא מרצה להיסטוריה של ימי הביניים באוניברסיטה אנגלית קרתנית ללא שם (שקיבלה השראה באופן חלקי מאוניברסיטת לסטר ). הדובר מספר את הרומן בקפדנות ולכאורה בגילוי לב.
שם הספר נלקח משיר יין שהיה רווח במועדונים: "או ג'ים בר מזל, כמה שאני מקנא בו." (Oh Lucky Jim, How I Envy Him). סוברים שאמיס קיבל את שם משפחתו של ג'ים בר המזל דיקסון מכתובת מסוימת: דיקסון דרייב 12, לסטר- כתובתו של פיליפ לרקין, בשנים 1948–1950, ושאמיס ביקר אותו שם.
טיים מגזין כלל את הרומן ברשימת מאה הרומנים הטובים ביותר בשפה האנגלית של הטיים בשנים 1923–2005.
הספר ראה אור לראשונה בעברית בשנת 1964 בתרגומה של רחל אהרוני, הוא יצא לאור בשנית 1989, בתרגומה של נעמי כרמל, בספרית מעריב.
עלילה
ג'ים דיקסון הוא מרצה להיסטוריה של ימי הביניים באוניברסיטת קרתנית בצפון אנגליה. דיקסון למד בבית ספר של מעמד הפועלים ואין לו את המיומנויות החברתיות הנדרשות להתאקלם בחברה הבריטית של המעמד הבינוני של אותה העת. לאחר שהותיר רושם שלילי במחלקתו, הוא חושש פן יפוטר בסוף השנה. בניסיון לשמור על משרתו, הוא מנסה לשמור על יחסים טובים עם הממונה עליו, פרופסור וולש – חובבן המתנשא בצורה בלתי נסבלת ופזור דעת. הוא גם מנסה, בלא הצלחה, לפרסם מאמר על בניית אוניות בימי הביניים. נראה שדיקסון הצליח למצוא מוציא לאור – כתב עת אקדמי חדש.
דיקסון נתון במערכת יחסים מתוחה עם "בת-זוגו" לסירוגין מרגרט פיל (מרצה עמיתה), שמתאוששת מניסיון התאבדות כושל אחרי שבן-זוגה הקודם זרק אותה. מרגרט מפעילה על דיקסון תערובת של סחיטה רגשית ופנייה לחוש החובה והרחמים שלו, במערכת יחסים מעורפלת ונטולת מין. פרופסור וולש מקיים שבוע "אמנותי" שדומה שנותן הזדמנות לדיקסון לקדם את מעמדו בקרב עמיתיו, אבל זה לא מצליח כמתוכנן כשדיקסון משתכר ומצית את כלי-המיטה של מארחו. בסוף השבוע פוגש דיקסון את כריסטין קלהן, לונדונית צעירה שיוצאת עם ברטראנד, בנו של פרופסור וולש – צייר חובב שיהירותו מעוררת את זעמו של דיקסון במיוחד. אחרי התחלה גרועה, נוכח דיקסון לדעת שהוא נמשך לכריסטין, שהיא הרבה פחות שחצנית מכפי שהיא נראית. ניסיונו הברור של דיקסון לחזר אחרי כריסטין מרגיז את ברטראנד שמשתמש בקשריו עימה כדי להגיע אל דודה הסקוטי המקושר היטב, שמחפש עוזר בלונדון. דיקסון מציל את כריסטין בנשף הריקודים השנתי של האוניברסיטה כשבראטנד מתייחס אליה רע. הזוג מתנשק ונפגש לתה, אבל במהלך הפגישה כריסטין מודה שהיא חשה רגשות אשמה על-כך שהיא מתראה עם דיקסון מאחורי גבו של ברטראנד ומכיוון שדיקסון יוצא לכאורה עם מרגרט. השניים מחליטים לא להמשיך להתראות זה עם זו.
בינתיים, בן-זוגה לשעבר של מרגרט מטלפן לדיקסון ומבקש ממנו להתראות עמו כדי לשוחח על מרגרט.
הרומן מגיע לשיאו במהלך ההרצאה הציבורית של דיקסון על "Merrie England," (סטראוטיפ אנגלי שבא לתאר את החברה והתרבות האנגלים האוטופיים שלא מצליחה כמתוכנן כשדיקסון מנסה להרגיע את עצביו עם יותר מדי אלכוהול, ומתחיל באופן בלתי נשלט ללעוג לוולש ולכל אחד אחר אותו הוא שונא, בסיום הוא חוטף עווית ומתעלף. וולש, כמובן, מפטר אותו.
העיבוד לסרט
הרומן עובד לסרט בריטי בבימויו של ג'ון בולטינג שיצא לאולמות הקולנוע בשנת 1957, יאן קרמייקל גילם את דמותו של ג'ים דיקסון. ב-2003 עובד מחדש הסרט, הפעם לסדרת טלוויזיה בבימויו של רובין שפרד, את דמותו של דיקסון שיחק סטיבן תומפקינסון.
מין אונג הלינג
ביוגרפיה
מין אונג הלינג נולד ב-3 ביולי 1956 בטאבוי, בורמה (כיום דאווי, מיאנמר). אביו, ת'אונג הלינג, היה מהנדס במשרד הבינוי. הלינג למד משפטים באוניברסיטת רנגון לאמנויות ומדע בין השנים 1973 ל-1974. הוא התקבל בניסיונו השלישי לאקדמיה לשירותי ביטחון שם סיים את לימודיו. על פי הדיווחים חבריו לכיתה התנערו ממנו בגלל אישיותו המופנמת.
קריירה
לאחר סיום לימודיו המשיך מין אונג הלינג לכהן בתפקידי פיקוד שונים, ועלה לאט בדרגות. בתחילת הקריירה שלו, קולגות צבאיות העניקו לו כינוי המתייחס לצואת חתולים, "מישהו שהופקד בשקט אך הותיר אחריו סירחון חזק."
בשנת 2002 הוא הועלה לדרגת מפקד פיקוד אזור המשולש במדינת שאן המזרחית והיה דמות מרכזית במשא ומתן עם שתי קבוצות מורדים, צבא מדינת ווה (UWSA) וצבא הברית הלאומית הדמוקרטית (NDAA). על פי הדיווחים, מין אונג הלינג היה קרוב לראש ממשלת תאילנד לשעבר פרם טינסולאנונדה, דבר שסייע לו במושא ומתן.
הלינג תמך בדיכוי הצבאי של מהפכת הזעפרן בשנת 2008 בה השתתף. הוא עלה לגדולה בשנת 2009 לאחר שהוביל למתקפה נגד מורדים מיאנמרים לאומים דמוקרטיים אליאנס הצבא בקוקאנג. ביוני 2010 החליף מינ אונג הלינג את הגנרל טהאן שווה כראש המטה של הצבא, חיל הים וחיל האוויר.
בשנת 2014, כאשר התקרב מין אונג הלינג לגיל 60, שהוא גיל הפרישה החובה לקצינים צבאיים במיאנמר, הוציאה מועצת ההגנה של כוחות הצבא הנחיה חדשה המאפשרת למין אונג הלינג להאריך את גיל הפרישה החובה שלו לגיל 65.
בנובמבר 2020 העביר מין אונג הלינג סדרה של הערות פומביות שהטילו ספק בלגיטימיות של הבחירות הקרובות ב-2020, בניגוד לחוק כוח האדם לשירותים אזרחיים. ב-5 בנובמבר הכריז הטטמדאו כי דרגתו של מין אונג הלינג שווה ערך לסגן נשיא מיאנמר. לאחר שהצביע בבחירות 2020, התחייב מינ אונג הלינג לקבל את תוצאות הבחירות. בבחירות זכתה מפלגתו ה-NLD במפלה גדולה יותר מאשר ב-2015, ובכך שיבשה את שאיפותיו הפוליטיות של מין אונג הלינג. בתגובה החל הצבא להעצים את הטענות על הונאות בחירות ואי סדרים, והגיש תלונות רשמיות לוועדת הבחירות באיחוד. ב-27 בינואר 2021, העיר אונג הלינג בפומבי כי לא ישלול הפיכה והביטול של החוקה אם טענות על הונאת מצביעים במהלך הבחירות בשנה שעברה לא יטופלו כראוי. הערות אלה עוררו חשש מפני הפיכה פוטנציאלית נוספת במדינה. ב-29 בינואר 2021 פרסם הצבא הצהרות הבהרה המתחייבות להגן על החוקה ולקיים אותה.
רצח עם ברוהינגה
מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם דיווחה כי חייליו של הלינג פנו במכוון לאזרחים במדינות מיאנמר שבצפון המדינה וביצעו אפליה מערכתית והפרות זכויות אדם נגד קהילות מיעוטים במדינת ראקין, בפרט הוא הואשם בטיהור אתני נגד בני הרוהינגיה. הפרות זכויות אדם אלה עשויות להסתכם ברצח עם, פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה.
ארצות הברית הטילה סנקציות נגד מין אונג הלינג. ביולי 2019 אסרה עליו ממשלת ארצות הברית להיכנס לשטחה. בדצמבר 2020 הליך זה הקפיא את הנכסים האמריקניים של מין אונג הלינג והפליל עסקאות פיננסיות בינו לבין כל מי שבארצות הברית.
הפיכה צבאית
ב-1 בפברואר 2021 הוביל מין אונג הלינג את ההפיכה הצבאית במיאנמר, יום לפני שתוכננה השבעת חברי הפרלמנט שנבחרו באופן דמוקרטי כחברים באספת האיחוד. למחרת הוא הקים את מועצת מינהל המדינה כגוף השלטון הזמני של המדינה.
הפיכה זו הובילה לגל מחאות במדינה ולשימוש בכוח מצד הצבא בהנהגת הלינג דבר שהוביל להרוגים ועצורים רבים.
חיים אישיים
מין אונג הלינג נשוי לקיו קיו הלה, מרצה בדימוס. לזוג שלושה ילדים.
אוניברסיטת וירג'יניה
אוניברסיטת וירג'יניה (באנגלית The University of Virginia) היא אוניברסיטה הממוקמת בעיר שרלוטסוויל שבמדינת וירג'יניה שבארצות הברית. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1819 בידי תומאס ג'פרסון ומונה כיום כ-20,000 תלמידים.
האוניברסיטה היא מוסד ציבורי להשכלה גבוהה השייך למדינת וירג'יניה ובה פקולטות ובתי ספר המלמדים מגוון רב של תחומים, כגון רפואה, מדעים, מנהל עסקים, הנדסה, משפטים ועוד. לאוניברסיטה מוניטין אקדמאי מכובד ובסקרים שונים היא מדורגת תכופות בין האוניברסיטאות הציבוריות הטובות בארצות הברית. בית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה, דורג ב-2011 על ידי האקונומיסט, במקום הרביעי בעולם בתוכנית ה-MBA שלו.