cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זלאטן איברהימוביץ'
מנצ'סטר יונייטד
ב-24 באוגוסט 2017, חתם איברהימוביץ' על חוזה חדש לשנה נוספת במנצ'סטר יונייטד וקיבל את המספר 10 במקום ווין רוני שעזב לאברטון, מכיוון שחולצה מספר 9 אותה זלאטן לבש בעונה הקודמת נלקחה על ידי רומלו לוקאקו שחתם ביונייטד בקיץ זה.
לוס אנג'לס גלאקסי
ב-22 במרץ 2018 הודיעה יונייטד על עזיבתו של איברהימוביץ' ומעבר שלו לקבוצת לוס אנג'לס גלאקסי. ב-31 במרץ במשחק הבכורה שלו בקבוצה בדרבי של לוס אנג'לס נכנס איברהימוביץ' כמחליף וכעבור שש דקות בלבד כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה מ-40 מטרים. בדקה ה-91 השלים צמד שכבש את שער הניצחון וחזרה של קבוצתו מפיגור 0–3 לניצחון 3-4. ב-15 בספטמבר 2018 כבש את שערו ה-500 בקריירה במשחק מול טורונטו. בסיום המשחק אמר איברהימוביץ' כי הוא שמח עבור טורונטו, שייזכרו כקורבן ה-500 שלו. הישג זה הציב את איברהימוביץ', יחד עם ליונל מסי וכריסטיאנו רונאלדו, ברשימת השחקנים הפעילים היחידים שהגיעו ל-500 שערים בקריירה (מועדונים ונבחרת).
בתחילת עונת 2019 מונה איברהימוביץ' לקפטן הקבוצה. לאחר שני שערים שהבקיע ב-31 במרץ במשחק מול פורטלנד טימברס, הגיע איברהימוביץ' ל-515 שערים בקריירה, ועקף את גונאר נורדאהל כשוודי עם מספר השערים הגבוה ביותר.
מילאן
ב-27 בדצמבר 2019 איברהימוביץ' חזר למילאן מהסרייה א' וחתם בקבוצה עד תום עונת 2019/2020 עם אופציה לעונה נוספת. ב-6 בינואר 2020 ערך את הבכורה המחודשת שלו במילאן במסגרת משחק ליגה מול סמפדוריה, כשעלה מן הספסל בדקה ה-55. ב-11 בינואר 2020 כבש בבכורה המחודשת בהרכב בניצחון קבוצתו 2–0 על קליארי בליגה.
ב-27 באוגוסט 2020, בגיל 38, האריך את חוזהו במועדון בעונה נוספת.
ב-17 באוקטובר 2020 הבקיע זלאטן צמד נגד אינטר ונתן למילאן ניצחון ראשון בדרבי בליגה מאז 31 בינואר 2016. ב-7 בפברואר 2021 כבש זלאטן צמד בניצחון קבוצתו 0–4 על קורטונה. עם צמד שערים אלו, הגיע החלוץ ל-500 שערים בקריירת מועדונים ול-569 שערים בכל המסגרות כולל נבחרת.
ב-23 באוקטובר 2021 כבש זלאטן את השער העצמי הראשון בקריירה שלו במסגרת הליגה האיטלקית, בניצחון 2–4 על בולוניה.
ב-5 ביוני 2023 הודיע איברהימוביץ' על פרישה מכדורגל.
קריירת נבחרות
ב-7 באוקטובר 2001 במשחקו הרשמי הראשון בנבחרת שוודיה כבש איברהימוביץ' את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–3 נגד נבחרת אזרבייג'ן בבמוקדמות מונדיאל 2002. לאחר מכן היה חלק מסגל נבחרתו במונדיאל 2002.
במהלך יורו 2004 כבש איברהימוביץ' שני שערים לזכות נבחרתו שהודחה בשלב רבע הגמר בפנדלים נגד נבחרת הולנד.
במוקדמות מונדיאל 2006 כבש איברהימוביץ' רביעייה בניצחון 0–7 של נבחרתו על נבחרת מלטה. היה שותף במונדיאל 2006 שבו נבחרתו הודחה בשלב שמינית הגמר על ידי נבחרת גרמניה.
ביורו 2008 כבש איברהימוביץ' שני שערים אך נבחרתו לא עברה את שלב הבתים.
נבחרתו לא הצליחה להעפיל למונדיאל 2010.
ביורו 2012 איברהימוביץ' כבש שני שערים. שערו השני היה בניצחון 0–2 של נבחרתו על נבחרת צרפת כאשר בדקה ה-54 בעט מהאוויר בעיטה אדירה לרשת. למרות הניצחון נבחרתו לא עברה את שלב הבתים.
ב-14 בנובמבר 2012 במהלך משחק ידידות נגד נבחרת אנגליה כבש איברהימוביץ' רביעייה. שערו האחרון במשחק נחשב לאחד משעריו היפים בקריירה. בדקה ה-90 שוער אנגליה ג'ו הארט נגח כדור שהגיע לעברו, איברהימוביץ' הגיע לכדור ומ-25 מטרים כבש במספרת אדירה לרשת. שער זה זיכה אותו בפרס פושקש לשנת 2013 בתור השער היפה ביותר בשנה שלפני כן. בנוסף איברהימוביץ' הוא הראשון בהיסטוריה שכובש רביעיית שערים נגד נבחרת אנגליה.
ב-4 בספטמבר 2014 כבש איברהימוביץ' צמד במשחק ידידות מול נבחרת אסטוניה ובכך הפך למלך השערים של נבחרת שוודיה בכל הזמנים. את השיא הקודם החזיק סוון רידל עם 49 שערים ב-1932.
ב-22 ביוני 2016, בסוף טורניר יורו 2016 שבו שוודיה הודחה בשלב הבתים, פרש איברהימוביץ' מנבחרת שוודיה וממשחקים בין-לאומיים.
ב-16 במרץ 2021, זומן זלאטן שוב לנבחרת שוודיה לקראתם משחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 2022, אף על פי כן, לא זומן לסגל הנבחרת ליורו 2020 עקב פציעה.
חיים אישיים
היות שאמו נוצרייה ואביו מוסלמי, איברהימוביץ' ציין שאין לדברים האלה קשר לכדורגל, ושהדת שלו היא כדורגל. עם זאת, לאחר כמה שנים הגדיר עצמו בתור קתולי אדוק.
בת זוגו של איברהימוביץ' משנת 2002 היא הדוגמנית הלנה סגר, ולהם שני ילדים. רוב נכסיו של איברהימוביץ' בשוודיה. ב-2015 רכש כנסייה בסטוקהולם בשווי 12 מיליון אירו והפך אותה לבית מגורים למשפחתו, ובנובמבר 2019 רכש 50 אחוזים מהבעלות על קבוצת הכדורגל השוודית האמרבי.
איברהימוביץ' תורם לארגון WFP (World Food Programme), ארגון למען אנשים רעבים ברחבי העולם. בתחילת שנת 2015, במהלך משחק בליגה, חשף קעקועים זמניים על גופו עם שמות של 50 אנשים רעבים שהארגון עזר להם בהצלחה.
בשנת 2011 פרסם ספר אוטוביוגרפי בשם "אני זלאטן איברהימוביץ'").
איברהימוביץ' מדבר ומבין ברמה גבוהה חמש שפות שונות: שוודית, בוסנית, אנגלית, איטלקית וספרדית. בנוסף גם מדבר ברמה חלקית צרפתית.
בשנת 2023 השתתף כשחקן בסרט הלייב-אקשן הצרפתי "אסטריקס ואובליקס: הממלכה התיכונה", שם גילם את קאיוס אנטי-וירוס.
מועדונים
מעודכן ל-13 במרץ 2023
נבחרת שוודיה
מעודכן ל- 7 ביוני 2023
תארים
{{טורים
חוליו (אפליקציה)
חוליו היא אפליקציה המציעה טיסות מוזלות ליעדים שונים בעולם, בהתרעה של שעות אחדות לפני מועד ההמראה. בניגוד לסוכנויות הנסיעות, שעובדות עד שעות הערב המוקדמות, מפרסמת "חוליו" את הטיסות בין השעות 22:00 בלילה ועד 10:00 בבוקר.
החל מדצמבר 2013 חוליו משווקת גם צימרים ומלונות בישראל. דילים על מלונות בארץ ניתן לראות באפליקציה 24 שעות ביממה ודילים של צימרים בארץ ניתן לראות בעיקר בשעות הבוקר.
אופן שימוש
האפליקציה מציעה טיסות לחו"ל  רק אחרי השעה 22:00. ניתן לבחור אילו טיסות ואיזה מחיר מעניין את המשתמש וניתן לקבל גם התרעה על הטיסות בטלפון. לאחר בחירה ממלאים את שמות הנוסעים, מזינים פרטי התקשרות וכעבור דקות ספורות מקבלים אישור טיסה לאפליקציה, ב-SMS וגם במייל.
רוב הדילים של "חוליו" הם למקומות נופש שנמצאים מראש בטווח הזול יותר של החופשות לחו"ל  כגון: יוון, קפריסין, מאלטה וכן לערים אירופאיות מרכזיות, דוגמת רומא וברלין. כמו כן, יש אפשרות לבחור באפשרות "טיסות פרימיום" וכך לקבל מבחר יעדים אטרקטיבי מעט יותר, עם דילים דוגמת ברצלונה ב-239 יורו לטיסת הלוך-חזור.
הישגים
כשנה לאחר שעלתה לאוויר, רושמת "חוליו" יותר כ-350 אלף הורדות, ומתגאה בשיא של 60 אלף כניסות בלילה. אולם בראיון שערך מפתח האפליקציה גיורא מנדל בדה מרקר (ראה הערה למטה) סיפר, כי בשנה הראשונה לאפליקציה, בוצעו כ-2,000 הזמנות בלבד. אולם בכוונתו להרחיב את היצע האפליקציה.
עידן הג'אז
עידן הג'אז (באנגלית: Jazz Age) הייתה תקופה בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים, שבהן זכו מוזיקת ג'אז וסגנונות ריקודים לפופולריות בארצות הברית והיא התפשטה מאוחר יותר לעולם המערבי. ההשלכות התרבותיות של עידן הג'אז היו בעיקר בארצות הברית, מקום הולדתו של הג'אז. הג'אז, שמקורו בניו אורלינס כשילוב של מוזיקה אפריקאית ואירופית, מילא תפקיד משמעותי בשינויים תרבותיים רחבים יותר בתקופה זו, והשפעתו על התרבות הפופולרית נמשכה זמן רב לאחר מכן. עידן הג'אז מוזכר, לעיתים קרובות, יחד עם שנות העשרים הסוערות. הסופר האמריקאי, פרנסיס סקוט פיצג'רלד, נודע באופן נרחב כמי שטבע את המונח, כשהשתמש בו לראשונה בכריכה של אוסף סיפוריו הקצרים משנת 1922, "סיפורי עידן הג'אז".
מוזיקת ג'אז
מוזיקת הג'אז שמקורה בניו אורלינס היא "תת-סגנון" שהתפתח מהדיקסילנד ג'אז. באופן כללי, הג'אז הושפע מהמוזיקה האפריקאית והאירופית ולמעשה, הוא נחשב להכלאה של השתיים. מההשפעה האפריקאית, קיבל הג'אז את הקצב שלו, איכויות הבלוז, ומסורות של נגינה ושירה בהם כל אחד יכול להביע את עצמו בדרכו. מההשפעה האירופית, קיבל הג'אז את ההרמוניה וכלי הנגינה (סקסופון, חצוצרה, פסנתר וכו'). שניהם השפיעו על יכולת האלתור, שהפכה לחלק בלתי נפרד מהג'אז. ניו אורלינס סיפקה כר פורה עבור התרחשות מעין זו בזכות היותה עיר נמל המורכבת מתרבויות רבות ואמונות שונות שהיו שלובות אלו באלו. בניו אורלינס, הושפע הג'אז מהמוזיקה הקריאולית, רגטיים ובאופן מיוחד ממוזיקת הבלוז. שני היבטים חשובים של הג'אז הם הסווינג והאלתור. חצוצרן הג'אז, לואי ארמסטרונג, שהיה בעל השפעה גדולה על הג'אז, הביא ופיתח את סולו האלתור לחזית הנגינה. לידתה של מוזיקת הג'אז מיוחסת לאפרו-אמריקאים אך, במשך הזמן התרחבה והשתנתה עד כדי כך שהפכה מקובלת, מבחינה חברתית, על האמריקנים הלבנים מהמעמד הבינוני. המבקרים של הג'אז ראו בה כמוזיקה המופקת מאנשים ללא הכשרה או מיומנות. נגנים לבנים שימשו כ"שופר" לפופולריזציה של מוזיקת ג'אז באמריקה. אף על פי שהאוכלוסייה הלבנה מהמעמד הבינוני השתלטה על תנועת הג'אז, היא הקלה על שילוב המסורות והאידיאליים האפרו-אמריקאיים בחברה הלבנה. ערים כמו ניו יורק ושיקגו היו מרכזים תרבותיים לג'אז, ולאמנים אפרו-אמריקנים במיוחד. אנשים שלא הכירו את מוזיקת הג'אז לא יכלו לזהות אותה בדרך שבה כתבו האפרו-אמריקנים את זה. יתר על כן, הדרך שבה כתבו סופרים אפרו-אמריקאים על מוזיקת ג'אז, הציגה זאת כאילו לא היה זה הישג תרבותי שלהם.
תקופת היובש
תקופת היובש בארצות הברית הייתה איסור חוקתי ארצי על ייצור, יבוא, שינוע ומכירה של משקאות אלכוהוליים בין השנים 1920–1933.
בשנות העשרים של המאה ה-20 התעלמו מהחוקים באופן נרחב ברחבי ארצות הברית וההכנסות מהמיסים אבדו. כנופיות פשע מאורגנות היטב השתלטו על אספקת הבירה והליקר לערים רבות, וגררו גל פשע שהדהים את האומה. בשלהי שנות העשרים התגייסה אופוזיציה ארצית חדשה. היא גרסה ותקפה את האיסור כמי שגורם לפשיעה, מפחית את ההכנסות ממיסים וכופה ערכים דתיים פרוטסטנטים כפריים על אמריקה העירונית. האיסור הסתיים עם אישור התיקון ה-21 לחוקת ארצות הברית ב-5 בדצמבר 1933, אשר ביטל את התיקון ה-18 לחוקת ארצות הברית. חלק מהמדינות המשיכו באיסור וציינו את אחד השלבים האחרונים של התקופה הפרוגרסיבית.
היסטוריה
מ-1920 עד 1933 האיסור על מכירת משקאות אלכוהוליים בארצות הברית יצר את הופעתם של הספיק איזי הבלתי חוקיים אשר הפכו למקומות מלאי חיים ב"עידן הג'אז". הם אירחו נגני מוזיקה פופולרית, שכללה שירי ריקודים, שירים חדשניים והופעות מוזיקליות. הג'אז החל לקבל מוניטין של מוזיקה בלתי מוסרית, ורבים מבני הדור המבוגר ראו בו איום על ערכי התרבות הישנים וקידומם של הערכים החדשים של שנות העשרים הסוערות. פרופסור הנרי ואן דייק מאוניברסיטת פרינסטון כתב: "...זו לא מוזיקה בכלל, זה רק גירוי של עצבי השמיעה, התגרות חושנית בחוטי התשוקה הגופנית". גם התקשורת החלה להשמיץ את הג'אז. ה"ניו יורק טיימס" השתמש בסיפורים ובכותרות כדי לפגוע בג'אז: תושבי הכפרים הסיביריים אמרו למערכת העיתון שהם משתמשים בג'אז כדי להפחיד דובים, בעוד שלמעשה הם השתמשו בסירים ובמחבתות; סיפור נוסף טען כי התקף לב קטלני של מנצח מפורסם נגרם כתוצאה משמיעת ג'אז.
מ-1919, להקת הג'אז הקריאולית המקורית של קיד אורי, שהייתה מורכבת מנגנים מניו אורלינס, ניגנה בסן פרנסיסקו ולוס אנג'לס. ב-1922 הפכה ללהקת הג'אז השחורה הראשונה של ניו אורלינס והחלו ליצור הקלטות. באותה שנה שמעו גם את ההקלטה הראשונה של בסי סמית, אחת מזמרות הבלוז המפורסמות של משנות ה-20. שיקגו, בינתיים, הייתה למרכז הראשי בפיתוח "ג'אז החם" החדש, היכן שג'ו "קינג" אוליבר חבר לביל ג'ונסון. ביקס ביידרבק יצר את ה"וולברינים" (Wolverines) בשנת 1924.
באותה שנה, לואי ארמסטרונג הצטרף ללהקתו של פלטשר הנדרסון כסולן בולט, ועזב אותה ב-1925. הסגנון המקורי של ניו אורלינס היה פוליפוני עם מגוון נושאי ואלתור קבוצתי בו זמנית. ארמסטרונג היה אמן של סגנון עיר הולדתו, אך עד שהצטרף ללהקתו של הנדרסון, הוא כבר היה חלוץ בשלב חדש של ג'אז, עם דגש על הסדרים ועל סולנים. הסולואים של ארמסטרונג הלכו הרבה מעבר לקונספט אלתור הנושא, ושמו דגש על אקורדים ולא על מלודיות. לפי שולר, לעומת זאת, הסולואים של חברי הלהקה של ארמסטרונג (כולל קולמן הוקינס הצעיר) נשמעו "נוקשים וקשים לעיכול", עם "מקצבים מטורפים ואיכות צליל אפורה ולא מובחנת". הדוגמה הבאה מציגה קטע קצר מהמלודיה של "Mandy, Make Make Your Mind" מאת ג'ורג' וו' מאייר וארתור ג'ונסטון (למעלה) בהשוואה לאלתור הסולו של ארמסטרונג (למטה), שהוקלט בשנת 1924. (הדוגמה מקורבת לסולו של ארמסטרונג, שכן היא אינה מעבירה את השימוש שלו בסווינג).
הסולואים של ארמסטרונג היו גורם משמעותי בהפיכת הג'אז לשפה של ממש במאה ה-20. לאחר שעזב את קבוצתו של הנדרסון, הקים ארמסטרונג את הלהקה הווירטואוזית "Hot Five", שכללה את "קיד אורי" (טרומבון), ג'וני דודס (קלרינט), ג'וני סנט סיר (בנג'ו) ואשתו, ליל, בפסנתר, שם הוא שחרר את שירת הסקאט.
ג'לי רול מורטון הקליט יחד עם ה-New Orleans Rhythm Kings, שהפכו יחד לאחד משיתופי פעולה הבין-גזעיים הראשונים באותה עת. לאחר מכן, בשנת 1926, יצר את להקת Red Hot Peppers. באותה תקופה היה ביקוש גדול יותר למוזיקת ריקודים ג'אזיים שנוגנו על ידי תזמורות לבנות, כמו התזמורת של ז'אן גולדקט (Jean Goldkette) והתזמורת של פול וייטמן. ב-1924 ניגנה התזמורת של ויטמן את רפסודיה בכחול של גרשווין. באמצע שנות העשרים, התזמורת של ויטמן הייתה ללהקה הפופולרית ביותר בארצות הברית. הצלחתו התבססה על "רטוריקה של בית", לפיה הוא שאב וביצע סוג של מוזיקה הבנויה על יסודות קדומים. הרכבים מרובי נגנים אחרים היו הלהקה של פולצ'ר הנדרסון, הלהקה של דיוק אלינגטון (שקיבלה קביעות במועדון הכותנה ב-1927) בניו יורק, ו"ארל היינס בנד" בשיקגו (שפתחה ב-1928 ב"גראנד טראסה קפה" ב-1928). כל אלה השפיעו באופן משמעותי על התפתחותה של "הלהקה הג'אז סווינג מרובת הנגנים". בשנת 1930, ההרכב מרובה הנגנים בסגנון ניו אורלינס דעך ונשארו הרכבים בודדים כאלו. בתקופה זו הג'אז כבר היה שייך לעולם שהצמיח ופיתח סגנונות נוספים.
כמה אמנים שחורים מפורסמים באותה תקופה היו אלה פיצג'רלד, לואי ארמסטרונג, דיוק אלינגטון וקאונט בייסי. כמה מוזיקאים אף גדלו במשפחות מוזיקליות, שבהן בן משפחה היה מלמד לעיתים קרובות לקרוא ולנגן מוזיקה. כמה מוזיקאים, כמו פופס פוסטר, למדו לנגן על כלי נגינה בבית. תחנות רדיו עירוניות השמיעו ג'אז אפרו-אמריקני בתדירות גבוהה יותר מאשר בתחנות הפרברים, בשל ריכוז האפרו-אמריקאים באזורים עירוניים כמו ניו יורק ושיקגו. הדור הצעיר הפיץ את הריקודים שמקורם בג'אז ה"שחור", כמו הצ'ארלסטון, כחלק מהשינוי התרבותי הרחב שיצרה הפופולריות של מוזיקת הג'אז. הגירתם של אפרו-אמריקאים מהדרום הציגה לצפון את התרבות שנולדה מתוך החברה המדכאת והבלתי הוגנת, שבה חיו בחברה שמרנית מאוד, וזו שיחקה תפקיד חשוב בלידת הג'אז.
רדיו
ההפצה הארצית המהירה של הג'אז התאפשרה בזכות הכנסתה לשידורי רדיו בקנה מידה גדול ב-1932. הרדיו תואר כ"בית-החרושת". רדיו אפשר למיליונים לשמוע את המוזיקה בחינם - במיוחד אנשים שמעולם לא הגיעו למועדונים בערים גדולות והמרוחקות מהם. מקורם של שידורים אלו היה במועדונים של מרכזים מובילים כגון ניו יורק, שיקגו, קנזס סיטי ולוס אנג'לס. היו שני סוגים של מוזיקה חיה ברדיו: מוזיקה קונצרטית ומוזיקת ריקודים. המוזיקה הקונצרטית הייתה ידועה בשם "potter palm" ואף נוגנה מוזיקה קונצרטית על ידי חובבים, שבדרך כלל התנדבו לכך.
הסוג הנוסף של מוזיקת הג'אז המשודרת הייתה ידועה כ"big band dance music". סוג זה נוגן על ידי נגנים מקצועיים ושודר מתוך מועדוני לילה, אולמות ריקודים ואולמות נשפים. המוזיקולוג צ'ארלס חאם תיאר שלושה סוגים של מוזיקת ג'אז באותה תקופה: מוזיקה שחורה לקהלים שחורים, מוזיקה שחורה לקהלים לבנים ומוזיקה לבנה לקהלים לבנים. אמני ג'אז שחורים, כמו לואי ארמסטרונג, קיבלו זמן אוויר קצר מאוד, משום שרוב התחנות העדיפו לנגן את המוזיקה של זמרי ג'אז אמריקנים לבנים. זמרי ג'אז אחרים כוללים את בסי סמית ופלורנס מילס. בערים כמו שיקגו וניו יורק, ג'אז אפרו-אמריקני התנגן ברדיו לעיתים קרובות יותר מאשר בפרברים. ביג-בנד ג'אז, כמו זה של ג'יימס ריס אירופה ופלטשר הנדרסון בניו-יורק, משך קהל מאזיני רדיו רב יותר.
הדור הצעיר
בשנות העשרים של המאה העשרים בני נוער השתמשו בהשפעתו של הג'אז כדי למרוד נגד התרבות המסורתית של הדורות הקודמים. מרד הנעורים של שנות העשרים הלך יד ביד עם אופנות חולפות כמו הצהרות אופנה נועזות (פלאפר), נשים שעישנו סיגריות, שיחות חופשיות על מין, וקונצרטי ג'אז חודשי ברדיו. ריקודים כמו הצ'ארלסטון, שפותחו על ידי אמריקאים אפריקנים, הפכו לפתע לפופולריים בקרב בני הנוער. השמרנים הזדעזעו ממה שנחשב בעיניהם "התמוטטות המוסר". היו גם אפרו-אמריקאים עירוניים בני המעמד הבינוני שראו בג'אז כ"מוזיקה של השטן" והאמינו שהמקצבים והקולות המאולתרים מעודדים הפקרות.
נשים
נשים שיחקו תפקיד חשוב לאורך ההיסטוריה של הג'אז. עם קבלת זכות בחירה לנשים ואישור התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית ב-18 באוגוסט 1920, ועם פריצתה של הפלאפר, האישה החדשה והמשוחררת, לחברה, החלו נשים למלא אט אט תפקיד גדול יותר בחברה ובתרבות. הן השתתפו בכוח העבודה לאחר מלחמת העולם הראשונה ובאופן כללי, היו להן אפשרויות רבות יותר בזכות תפיסת השוויון בחיים החברתיים והבידור. רעיונות כגון שוויון ומיניות חופשית היו פופולריים מאוד במהלך הזמן ונראה כי נשים הפיקו תועלת מכך במהלך תקופה זו. בשנות העשרים החלה הופעתן של נשים מפורסמות רבות כולל מוזיקאיות כמו בסי סמית. גם בסי סמית זכתה לתשומת לב רבה משום שהייתה לא רק זמרת נהדרת, אלא גם אישה אפרו-אמריקנית. גדולתה התעצמה במהלך הדורות עד כדי הפיכתה לאחת הזמרות המכובדות ביותר בכל הזמנים. זמרים כמו בילי הולידיי וג'ניס ג'ופלין קיבלו השראה מבסי סמית.
נגנית הפסנתר, ליל הארדין ארמסטרונג, הייתה חברה בלהקה של קינג אוליבר יחד עם לואי, והמשיכה לנגן בפסנתר בלהקה של בעלה, ה- "Hot Five", ומאוחר יותר עם הלהקה הבאה שלו, ה-"Hot Seven". רק בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים זמרות ג'אז רבות, כמו בסי סמית' ובילי הולידיי, זכו להכרה כאמניות מוצלחות בעולם המוזיקה. זמרת מפורסמת נוספת, שכונתה "The First Lady of Song", אלה פיצג'רלד, הייתה אחת הזמרות הפופולריות ביותר בארצות הברית יותר מחצי מאה. במהלך חייה זכתה ב-13 פרסי גראמי ומכרה מעל 40 מיליון עותקים של אלבומיה. קולה היה גמיש, רחב, מדויק וחסר גיל. היא יכלה לשיר בלדות כבדות, ג'אז מתוק ולחקות כל כלי נגינה בתזמורת. היא עבדה עם כל גדולי הג'אז, מדיוק אלינגטון, קאונט באסי ונט קינג קול ועד פרנק סינטרה, דיזי גילספי ובני גודמן. נשים אלו היו תחת מאמץ מתמיד בהפיכת שמותיהן ל"שם דבר" בתעשיית המוזיקה, כדי לסלול את הדרך לנשים רבות.
מוזיקה קלאסית
עם תחילת עליית הפופולריות של הג'אז, שאפו האליטות האמריקאיות, שהעדיפו מוזיקה קלאסית, להגדיל את כמות המאזינים של הסוגה המועדפת עליהם, בתקווה שהג'אז לא יהפוך לזרם המרכזי. באופן שנוי במחלוקת, הפך הג'אז להיות בעל השפעה על מלחינים שונים כמו ג'ורג' גרשווין והרברט האוולס.
נחמיה קין
קורות חייו
נולד בטרנסילבניה שברומניה בשנת 1925. עלה ארצה בגיל 16 בהעפלה. נתפס וישב במעצר במחנה המעצר בעתלית. למד בבית ספר חקלאי במגדיאל. עבד כמסגר עבור הצבא הבריטי.
לחם במסגרת ההגנה וצה"ל. במלחמת העצמאות היה מפקד מוצב באזור קיבוץ גבעת חיים, במסגרת גדוד 132 של חטיבת אלכסנדרוני.
שירת כקצין שלישות בגדוד 53 של חטיבת גבעתי ושל חטיבה 17. אחר כך שירת במטכ"ל כקצין מטה לארגון מילואים, כעוזר קצין שלישות של פיקוד המרכז, כמזכיר הפיקוד העליון, כראש לשכת ראש אכ"א בשנים 1951–1954 וכראש ענף תנאי שירות.
לאחר מבצע קדש מונה לקצין השלישות של פיקוד המרכז ובהמשך מונה לראש ענף באגף המטה.
בין השנים 1966–1969 שימש בתפקיד נספח צה"ל באיטליה, שווייץ ויוגוסלביה. הואשם על ידי ממשלת שווייץ כי היה שותף למבצע הברחת תוכניות הייצור של מטוס המיראז' 5 ששימשו את התעשייה האווירית לייצור מטוס הנשר. הוא הוכרז כאישיות בלתי רצויה בשווייץ, יחד עם צבי אלון, הנספח הצבאי באיטליה.
בשנת 1969 מונה ליועץ כספי לרמטכ"ל וראש אגף התקציבים במשרד הביטחון, והועלה לדרגת תת-אלוף.
קבוצת סיגנל טורס
רקע
קבוצת סיגנל טורס, בבעלות מלאה של משפחת קרני, מעסיקה נכון לינואר 2020, כ-300 עובדים.
נחמיה קין
קורות חייו
באוקטובר 1972 מונה לראש אגף האפסנאות בדרגת אלוף ושימש בתפקיד בזמן מלחמת יום הכיפורים.
קבוצת סיגנל טורס
רקע
הסניף הראשי של החברה ממוקם ברמת השרון. סניפים נוספים פרוסים מקריית שמונה בגליל העליון, דרך צ'ק פוסט, רעננה, נתניה, פארק אפק, שני סניפים ברחובות (במרכז העיר ובפארק המדע), ירושלים, רמת גן-בני ברק ועד באר שבע בדרום. כמו כן, קיימים סניפים נוספים בתוך חברות הייטק.
נחמיה קין
קורות חייו
השתחרר משירות צה"ל בשנת 1974, ולאחר שחרורו שימש כעוזר ראש אג"א בחירום.
קבוצת סיגנל טורס
רקע
לסיגנל טורס קיים מגוון רחב של מחלקות, כגון: שיווק, מכירות, מערכות מידע, פיתוח עסקי גלובלי, חדשנות וטכנולוגיה, אנליסטים, ויזות ודרכונים, מחלקה מקצועית לניהול ידע ומחלקת מחשוב, טלפוניה ואבטחת מידע.
היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1977 על ידי קובי (יעקב) קרני. קובי קרני בעל תואר במשפטים (עו"ד), מכהן כיום כיו"ר דירקטוריון איירתור ויו"ר התאחדות סוכני הנסיעות והתיירות בישראל מזה שנים רבות. בשנות ה – 90 נבחר קרני לאיש השנה בתיירות על תרומתו לתחום המחשוב של הענף. בשנת 2011, קובי נבחר לאיש השנה בתיירות והתעופה לאור פעילותו הענפה בהובלות מאבקים מהותיים בתחום התיירות.
נחמיה קין
קורות חייו
בעל תואר מהפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. כמו כן, למד במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל.
קבוצת סיגנל טורס
היסטוריה
בין השנים 1982 עד 1986 נפתחו סניפי סיגנל טורס ברמת גן, רעננה והרצליה, ולאחר מכן נפתחו סניפים הפרוסים מקרית שמונה בצפון ועד באר שבע בדרום.
בשנת 1994 נוסדה כרמל תיירות (לשעבר כרמל שירותי תיירות) בחיפה כמרכז הזמנות בתי מלון, סיטונאי מחלקת תערוכות וירידים ומחלקת נופשונים לקפריסין. בשנת 1997, הועברה פעילות החברה לסניף הראשי ברמת השרון.
בשנת 2001, הוקמה חברת סיגנל אירועים (איזי גו אירועים לשעבר) לתיירות פנים, הפקת אירועים, נופש לקבוצות וטיולי תמריץ.
בשנת 2006, הוקמה חברת הבת איזי גו המציעה אתר הזמנות און ליין למגוון מוצרי התיירות.
חברות בנות ושלוחות
סיגנל טורס מפעילה 4 חברות בנות וחטיבות הפועלות, תחת המותג "סיגנל טורס":
בנוסף לסיגנל טורס קיימת שלוחת INHOUSE למענה לילה, סופ"ש וחגים לפניית לקוחות מכל מקום בארץ או ברחבי העולם.
תעתיק
תעתיק הוא מונח בבלשנות המתאר תהליך התאמת מלל בשפה אנושית לשיטת כתב שאינה שייכת לשפה, תוך שימוש בחוקים מסוימים, כך שניתן יהיה לשחזר את הגיית המלל מקריאת הכתוב גם מבלי לדעת לקרוא את השפה שבה המילה מדוברת.
סוג אחד של תעתיק הוא תעתיק אותיות, או טרנסליטרציה, שבו כל אות או סימן בכתב של שפת המקור מוחלפים באות או סימן תואמים קבועים בכתב היעד. ניתן לראות סוג זה של תעתיק כהתאמת שיטת כתיבה אחת לאחרת.
סוג שני של תעתיק הוא תעתיק הגאים, או טרנסקריפטציה, שבו המילה נכתבת בשפת היעד בהתאם לאופן ההגייה. תעתיק מסוג זה שואף לכך שקורא התעתיק יוכל לבטא את המילה המתועתקת בצורה שתהיה ככל האפשר דומה לצורת המקור.
בדרך כלל מועדף תעתיק הגאים, משום שתעתיק אותיות גורם להגייה הרחוקה לעיתים מהביטוי המקורי. בתרגומים הראשונים לעברית לספריו של הסופר מייקל קרייטון (Michael Crichton), תועתק שמו בטעות כ"מייקל קריצ'טון", וזו תוקנה בתרגומים מאוחרים יותר. הוא הדין באשר לסופר סטיבן קינג (Stephen King), ששמו תועתק בחלק מהספרים "סטפן קינג". פחות שפר גורלו של הסופר האיטלקי איטלו זבבו (Italo Svevo), שבתרגום הראשון לספרו, שנעשה מאנגלית (ולא משפת המקור, איטלקית), נכתב שמו "סבבו", וכך נכתב השם גם בכל תרגומיו הבאים.
כיוון שלשיטות כתב שונות ולשפות שונות יש מאפיינים פונולוגיים שונים, במקרים רבים לא ניתן לבצע תעתיק "מושלם", דהיינו, כזה שיאפשר לקורא בשפת היעד לבטא את המילה המתועתקת כמו בשפת המקור. לכן, העוסקים בתיעתוק נאלצים "להתפשר" מדי פעם ולוותר על הדיוק הלשוני, במקרים שבהם דיוק זה גורם להגייה פחות קרובה למקור על ידי קורא בשפת היעד.
הפעלים גזורי השם תִּעְתֵּק וכן תֻּעְתַּק הם חידושיו של המילונאי ראובן אלקלעי, לפי הכתוב במילונו.
תקיעת כף
תקיעת כף היא מושג עתיק יומין הבא לבטא התחייבות משפטית בין שני אנשים. כוחה המשפטי בהלכה שנוי במחלוקת.
במשפט העברי שימשה תקיעת כף כאות לגמר קניין, וכתחליף למעשה קניין. בנוסף, שימשה תקיעת הכף כמעשה התחייבות הדומה לשבועה, שיש הסבורים שהיא חזקה יותר משבועה והיא דומה לברית בין הבתרים ויש הסבורים שכוחה היחיד הוא מדין "שארית ישראל עוולה ולא ידברו כזב", שלפיו על יהודי לקיים את מה שהבטיח.
סופיאן פגולי
סופיאן פגולי (בערבית: سفيان فيغولي, בצרפתית: Sofiane Feghouli; נולד ב-26 בדצמבר 1989) הוא כדורגלן אלג'ירי-צרפתי המשחק בעמדת הקיצוני בנבחרת אלג'יריה.
קריירת מועדונים
פגולי הוא ערבי מוסלמי והוא התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גרנובל, ובינואר עלה לקבוצה הבוגרת. ב-27 באפריל 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–1 נגד סטאד ריימס. עד לסיום העונה שיחק עוד 2 משחקים. בסיום העונה חתם על חוזה ל-3 שנים. למרות גילו הצעיר, זכה לדקות משחק רבות והפך לשחקן מפתח בקבוצה, וזכה לכינוי "זידאן החדש". בסיום העונה הבקיע 3 שערים ב-26 משחקים, ועלה עם קבוצתו לליגת העל הצרפתית.
במאי הודיע פגולי כי הוא חתם בוולנסיה לעונה אחת. בוולנסיה הוא מיעט לשחק ועד חודש ינואר שיחק רק 5 משחקים וכבש שער אחד. בינואר הושאל לאלמריה.
ב-14 ביוני 2016 חתם פגולי בווסטהאם יונייטד האנגלית. ב-14 באוגוסט 2017 חתם פגולי בגלאטסראיי הטורקית.
קריירה בינלאומית
בצעירותו שיחק פגולי בנבחרות הצעירות של צרפת. ב-12 בנובמבר 2008 זומן לסגל נבחרת צרפת על ידי מאמן הנבחרתריימונד דומנק אך לא נכלל בסגל הסופי. אחרי שכנועים מצד מאמן נבחרת אלג'יריה, קפטן הנבחרת ויו"ר ההתאחדות האלג'ירית הוא החליט לשחק עבור . ב-25 באוקטובר 2011 הוא זומן לסגל הנבחרת. ב-29 בפברואר 2012, פגולי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות נגד, במהלך המשחק הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת שהפך גם לשער הניצחון. במונדיאל 2014 הבקיע את השער הראשון לנבחרתו במסגרת גביע העולם לראשונה אחרי 28 שנים.
החגיגה
החגיגה (באנגלית: The Shindig) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי שיצא בשנת 1930, כחלק מסדרת סרטי "מיקי מאוס". זהו הסרט הקצר העשרים של מיקי מאוס שהופק והחמישי באותה השנה.
עלילה
מיקי ומיני יושבים בחלק האחורי של מכונית ארוכה עמוסה בחיות חווה ומזמרים את השיר העממי "A-Hunting We Will Go", בעודם נוסעים לריקוד האסם הגדול. הוראס אוסף את קלרבל באופנוע הרעוע שלו, כשהיא יושבת במריצה המשמשת כספינת צד.
במופע הריקוד, מיקי ומיני מנגנים עוד שיר עם, "Turkey in the Straw", כשמיני בפסנתר ומיקי בכינור. לאחר שהקהל מוחא כפיים, זוג העכברים מנגנים את שיר המשחק "Pop! Goes the Weasel". מיקי משתמש ביצירתיות בדלי, גיגית, שקית ואפילו בזנבה של מיני ככלי נגינה לשיר, אבל האחרונה לא מעריכה את היצירתיות שלו וסוטרת את ידו. לאחר מכן מיקי עורך מופע מינסטרל ומנגן את השיר "Old Folks at Home" על מפוחית, בעודו רוקד סטפס. מיני ממשיכה את השיר בפסנתר, וקלרבל מבצעת ריקוד סולו אנרגטי, אליו מיקי מצטרף ולאחר מכן רוקד עם כלבת תחש, ופטרישיה פיג. בסוף הביצוע, פטרישיה קופצת ונוחתת על מיקי ומוחצת אותו בטעות.
הפקה
בתחילת הסרט, קלרבל נראית קוראת את הרומן הרומנטי-ארוטי משנת 1907, "שלושה שבועות". וכשהוראס מגיע לאסוף אותה, היא מיד מסתירה את הספר מתחת למיטת הקש שלה ולובשת שמלה כדי לכסות את עטיניה. ספר זה היה כל כך שנוי במחלוקת עד כדי שנאסר לצפייה באוהיו.
זו הפעם הראשונה שקלרבל נראית לובשת את התלבושת שתהפוך לתלבושת האופיינית לה. הוראס, שעכשיו הוא מואנש לחלוטין, גם נראה לראשונה בתלבושת האופיינית שלו, עם כובע באולר ועול סביב צווארו; הוא כבר לא הולך כמו סוס, ובמקום זאת הוא נוהג על אופנוע כדי לקחת את קלרבל לריקוד.
סצנת סולו המפוחית של מיקי הונפשה על ידי וילפרד ג'קסון, שגם ביצע את השיר בפסקול.
הסצנה בה מיקי רוקד עם פטרישיה פיג תופיע שוב בסרט המצויר "המסיבה הנהדרת" משנת 1932.
ביקורת
עיתון חדשות הקולנוע "The Film Daily" ומגזין וראייטי נתנו ביקורות פושרות לסרט בטענה שהוא די ממוצע ולא מתעלה על קודמיו.
אדריאן שוורץ
אדריאן שוורץ (נולד ב-1948) הוא אלוף ישראל בשש-בש שהורשע במעשי אונס ונדון למאסר ממושך. החלטת בית המשפט העליון בעניינו הביאה לראשונה בישראל לכך שנערך משפט חוזר עקב תוצאות בדיקת DNA, וגם משפט זה הסתיים בהרשעה. שוורץ עומד במרכזה של השתלשלות אירועים ארוכה ונפתלת שנמשכה למעלה מ-18 שנים, והעסיקה ערכאות שונות במערכת המשפט בישראל.
רקע
אדריאן שוורץ נולד ברומניה, אלוף ישראל בשש-בש ובעל דרגת מועמד בכיר לאמן בשחמט. הוא נידון ב-1969 ל-14 שנות מאסר על עבירות מין ובהן אונס, מהן ריצה תשע שנים בכלא, ולאחר שנוכה שליש ממאסרו שוחרר ב-1978. לאחר מכן עסק בפעילות הדרכה במועדוני שחמט, והשתתף בתחרויות שש בש.
בתחילת שנות ה-90 אירעו מעשי אונס אחדים שיוחסו לו. שוורץ נעצר שוב והורשע לבסוף רק במעשה אחד, עליו נידון ל-20 שנות מאסר. לאורך כל משפטו, טען כי הוא חף מפשע וכי הודבקה לו תווית של אנס בגלל הרשעתו הקודמת עליה ריצה את עונשו. מאז ההרשעה פעל שוורץ מכלאו כדי להוכיח את חפותו בסדרה ארוכה של בקשות ופניות, וכן בהליכים משפטיים יזומים, שאחד מהם הביא לקיומו של משפט חוזר. אף שמדובר בעבריין שהורשע בעבר, ואף כי מעשיו ואופן התנהלותו – בעייתיים, התקיימו לכאורה פרטים עלומים ובלתי סבירים בהתנהלות גורמי האכיפה, שעוררו ספקות בקרב שופטים ואנשי ציבור.
ליווה את מאבקו פרופ' קנת מן שהיה ראש הסניגוריה הציבורית בישראל, ותמך במאבק גם פרופ' מרדכי קרמניצר.
המשפט ותהפוכותיו
בפברואר 1991 הואשם שוורץ בבית המשפט המחוזי בתל אביב ב-7 מקרי אונס ומעשים מגונים של ילדות, אף שנחשד על ידי המשטרה במספר כפול של מעשים. הראיות העיקריות עליהן התבסס כתב האישום היו מסדרי זיהוי שנערכו לו מול הקרבנות. הרכב שופטים, בראשות השופט אמנון סטרשנוב, זיכה אותו בחמישה מהמקרים, לאחר שנקבע כי נפלו פגמים במסדרי הזיהוי, והם אינם יכולים לשמש ראיה. בשני מקרים הנותרים, הוחלט להרשיעו ולגזור עליו 25 שנות מאסר.
ב-1995, לאחר שהגיש ערעור לבית המשפט העליון, זוכה ממקרה אונס נוסף, ונקבע כי גם בו היה מסדר הזיהוי פגום. נותר מקרה אחד שאירע בירושלים (כל המקרים האחרים אירעו באזור המרכז). על פי הכרעת הדין, פנה שוורץ לילדה בת 11 שהלכה לביתה מספרייה ציבורית, ובאמתלות שונות הביא אותה למקלט חשוך, שם אנס אותה תוך שהוא מאיים עליה בסכין. הילדה זיהתה את שוורץ על פי תמונות שהוצגו בפניה, וכן זיהתה ארנק שלו. זיהוי זה וראיות נסיבתיות נוספות שהובאו על ידי התביעה, גרמו להרשעתו. בין היתר עמד לו לרועץ סירובו לתת למשטרה דגימות דם כדי שניתן יהיה להשוותם עם כתמי הזרע שנמצאו על שמיכה במקלט. הסירוב נומק על ידו בטענה שרשויות החקירה יטו את ממצאי הבדיקה באופן שירע את מצבו. במקרה זה נותרה ההרשעה על כנה, אך עונשו הופחת ל-20 שנות מאסר. בקשתו של שוורץ לקיים דיון נוסף בערעורו נדחתה.
ב-1997 נדונה בבית המשפט העליון בקשתו שיימסרו לידיו ראיות אשר, לטענתו, בכוחן להצביע על חפותו ועל כן הועלמו על ידי התובע במשפטו ומומחית המחלקה לזיהוי פלילי. בית המשפט דחה את הבקשה.
בשנת 2002 עתר שוורץ לבית המשפט המחוזי בתל אביב בבקשה להוֹצאתו לחופשות, ולחלופין לקבלת טיפול תרופתי לשם הפחתת מסוכנוּתוֹ, אך עתירתו נדחתה.
בדיקת ה-DNA
ב-1996 קיבל פרופ' מן חוות דעת, ובה מועלית האפשרות כי השוואה של דגימות דם הייתה מונעת את ההרשעה. הוא שכנע את שוורץ להסכים למסור דגימות מדמו, ופנה לבית המשפט העליון בבקשה להורות על ביצוע בדיקה שתוצאותיה יכולות להביא לזיכויו של שוורץ. בית המשפט דחה את הבקשה, אך במקום זאת התיר לערוך בדיקת DNA, המאפשרת לקשור בין חומר ביולוגי שנמצא בזירת העבֵירה לבין החשוד בביצועה על ידי השוואת פרופילי הדנ"א של הממצא ושל החשוד. בתחילה סירב שוורץ לבדיקה זו, וטען כי המשטרה תעשה שימוש אחר בממצאי הבדיקה. כאשר הסכים, כעבור שלוש שנים, סירבה הפרקליטות בטענה כי העניין מוצה בכל הערכאות, ושוב נדרש בית המשפט העליון להכריע.
ביוני 2001, קבע השופט מישאל חשין כי בקשתו של שוורץ ראויה להידחות, אך עקב הסכמתה של המדינה - תערך בדיקה במכון לרפואה משפטית.
ממצאי הבדיקות הראשונות לא תרמו לזיכויו, אך לא איששו את הפללתו, ובית המשפט העליון קבע בדיקות משלימות. ב-2004, לאחר השלמת הבדיקות, נמסרה לבית המשפט העליון חוות דעת של המכון לרפואה משפטית, חתומה על ידי ד"ר מיה פרוינד, ומסקנתה העיקרית היא, כי בכל המוצגים שנבדקו אותר הפרופיל הגנטי של הילדה ופרופיל גנטי נוסף של זכר, שמקורו לא יכול להיות אדריאן שוורץ. במהלך הדיונים, חזרה בה הד"ר פרוינד מהמסקנה. לטענתה, נפלה טעות טכנית של הקלדה וניסוח שגויים, ולמעשה בכוונתה הייתה לומר כי על סמך ממצאי הבדיקה "אי אפשר לשלול את המסקנה כי מדובר ב-DNA של שוורץ". בדיון הובאה עוד ראיה חדשה אשר, לכאורה, מטילה ספק בהרשעתו.
בספטמבר 2005, ולאחר שהובאו עוד שני עדים מומחים מטעמו של שוורץ, קבע השופט אדמונד לוי כי "קיומו של משפט חוזר בעניינו של המבקש מתחייב מהראיות החדשות שהונחו בפני ביהמ"ש, באשר יש בהן, אם תתקבלנה כמהימנות, כדי לשנות את תוצאת המשפט לטובת הנידון" (כלשון סעיף 31(א)(2) לחוק).
ב-2005 החל המשפט החוזר, בבית המשפט המחוזי בתל אביב. ביוני 2009 הורשע שוורץ בשנית. שוורץ ערער לבית המשפט העליון על הרשעתו, אך ערעורו נדחה ובקשתו לדיון נוסף נדחתה אף היא. בראשית ספטמבר 2010 השתחרר שוורץ ממאסרו. בית המשפט המחוזי בתל אביב קבע כי עליו להישאר במעצר בית לילי וכי ייאסר עליו להתקרב למקומות שבהם שוהים קטינים. בינואר 2019 שוורץ הגיש פעם נוספת בקשה למשפט חוזר, ובקשתו נדחתה.
דן שטרן
דן שטרן (17 בינואר 1949 – 19 בנובמבר 2021) היה שחיין ישראלי, אלוף ישראל במשחים ל-100 מטר פרפר (1970), 200 מטר פרפר (1970, 1971), 200 גב (1970), 200 מטר מעורב אישי (1969–1971) ול-400 מטר מעורב אישי (1969–1971) ושיאן ישראל במשחים ל-200 מטר מעורב אישי ול-400 מטר מעורב אישי. בעל מדליית ארד במשחקי אסיה (בנגקוק 1970).
ביוגרפיה
שטרן נולד וגדל בקיבוץ שער העמקים הצעיר מבין שלושה אחים. הוא התאמן בקבוצת הפועל גוש זבולון בהדרכתו של יוסף טלקי.
1967
בתחרות שנערכה בבריכת "גלי גיל" ברמת גן בסוף מאי 1967 קבע שטרן במשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש של 2:31.1 דקות.
1968
באליפות ישראל שנערכה בבת גלים בחיפה בסוף ספטמבר 1968 זכה שטרן ב-4 מדליות אישיות, 1 כסף ו-3 ארד. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:25.5 דקות, אחרי גרשון שפע מהפועל גבעת חיים (2:25.4 דקות) ולפני אמנון קראוס מברית מכבים עתיד (2:25.9 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:08.1 דקות, אחרי אמנון קראוס (2:05.5 דקות) ומשה גרטל חברו לקבוצה (2:07.0 דקות), במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:08.5 דקות, אחרי יואב יעקובי מהפועל תל אביב (1:05.9 דקות) ודורון שפי ממכבי חיפה (1:08.2 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:16.4 דקות, אחרי אמנון קראוס (5:12.5 דקות) וגרשון שפע (5:14.7 דקות).
המכביה ה-8
בתחרויות השחייה של המכביה ה-8 שנערכו בבריכת "גלי גיל" ברמת גן בסוף יולי 1969 זכה שטרן במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם אמנון קראוס, ברוך צ'יש ואברהם מלמד בשיא ישראלי חדש של 3:49.6 דקות, אחרי ארצות הברית עם מארק ספיץ שקבעה שיא מכביה חדש של 3:46.6 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:15.7 דקות.
באליפות ישראל שנערכה באוקטובר באותה שנה זכה שטרן בשתי מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:42.6 דקות, אחרי דורון כהן מהפועל כפר הנשיא (4:37.6 דקות) ולפני דן ברנר ממכבי חיפה (4:46.3 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:30.7 דקות, אחרי חברו לקבוצה אברהם מלמד (2:20.2 דקות) ולפני גלעד דפנה מהפועל מעוז חיים (2:31.4 דקות).
1970
בתחרות מבחן שנערכה בכפר המכבי ביולי 1970 קבע שטרן במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש של 5:04.9 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-7 שנים של גרשון שפע (5:06.5 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת השחייה בבת גלים בחיפה באוקטובר אותה שנה זכה שטרן ב-6 מדליות אישיות, 5 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:03.9 דקות, לפני חברו לקבוצה דני רבס (1:04.1 דקות) ומייק גרינשפן מהפועל גבעת חיים (1:05.5 דקות), במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:27.8 דקות, לפני דני רבס (2:31.7 דקות) ועודד צור מהפועל גניגר (2:33.0 דקות), במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:29.6 דקות, לפני יואב יעקובי (2:30.6 דקות) ודורון כהן (2:32.2 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:29.5 דקות, לפני יואל קנדה מהפועל תל אביב (2:32.7 דקות) ודני רבס (2:33.6 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:17.3 דקות, לפני דן רבס (5:28.6 דקות) ומשה גרטל (5:30.6 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 18:57.4 דקות, אחרי משה גרטל שקבע שיא ישראלי חדש של 18:20.0 דקות ודני רבס (19:02.0 דקות).
בתחרות שנערכה בבריכת ה"קאנטרי קלוב" בתל אביב בסוף אוקטובר אותה שנה הוא קבע את המינימום להשתתפות במשחקי אסיה במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:09.9 דקות.
מדליית ארד במשחקי אסיה
במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק בדצמבר אותה שנה זכה שטרן במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם יואב יעקובי, יואל קנדה ומשה גרטל בתוצאה של 4:18.1 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, בשיא ישראלי חדש של 5:06.1 דקות שיפור לשיא הוותיק בן ה-7 שנים של גרשון שפע (5:06.2 דקות), במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:02.4 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:24.8 דקות.
1971
בתחרות שבע האומות שנערכה לראשונה בישראל בבריכת גלי גיל ברמת גן בסוף יולי 1971 זכה שטרן במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 5:03.0 דקות, שיפור לשיאו בן שבעת החודשים. נוסף לכך, הוא סיים מקום שישי במשחה ל-200 מטר פרפר 2:19.4 דקות.
1972
בתחרות שנערכה בארצות הברית בינואר 1972 קבע שטרן במשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש של 2:21.7 דקות.
בתחרות שמונה האומות שנערכה באדינבורו בסקוטלנד בסוף יולי אותה שנה קבע שטרן במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש של 5:02.8 דקות, שיפור לשיאו בן השנה. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בספא שבבלגיה באוגוסט אותה שנה הוא שיפר את שיאו במשחה ל-200 מטר מעורב אישי והעמידו על 2:21.1 דקות.
ב-1972 נסע שטרן ללמוד ולהתאמן במכללת "מערב ליברטי" שבוירג'יניה, בוגר תואר ראשון בחינוך גופני ועבד כמורה נהיגה. הוא התחתן והתגרש ומאז נשאר לחיות בארצות הברית. הוא עסק בחינוך גופני ובהמשך עבר להתגורר במיקרונזיה. למד לטוס על מטוסים קלים ועסק בהטסה בין האיים, בהוראת הטיסה ובאימון שחייה. בשנים האחרונות התגורר בגואם עם אשתו השנייה, איתה חי עד מותו. לזוג לא היו ילדים.
נפטר ב-19 בנובמבר 2021 בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית, לאחר ניתוח שעבר.
דרכי שלום
דַרְכֵי שָׁלוֹם הוא מונח הלכתי המשמש להנמקת פסיקות מדרבנן שנועדו לשמור על השלום. שיקול הלכתי זה שייך לקבוצה מצומצמת של שיקולים הלכתיים שנגזרים במפורש מתכליתה של ההוראה ההלכתית ולא מן המסורת שקדמה לה.
השימוש בשיקול הלכתי זה נעשה בשלושה תחומים: כלל היחסים בין בני אדם, היחס לעם הארץ והיחס לגויים (ובתוכם לעובדי עבודה זרה).
הסדרת היחסים בין כלל בני האדם
במשנה נאמר: "אלו דברים אמרו מפני דרכי שלום: כהן קורא ראשון, אחריו לוי ואחריו ישראל, מפני דרכי שלום... בור שהוא קרוב לאמה מתמלא ראשון, מפני דרכי שלום... מצודות חיה ועופות ודגים - יש בהן גזל, מפני דרכי שלום, רבי יוסי אומר: גזל גמור." (מסכת גיטין, פרק ה', משנה ח').
משנה זו היא דוגמה לשימוש בהנמקה הלכתית זו כדי להסדיר יחסים בין אישיים. הסדרת היחסים הבין אישיים נעשית גם במקרה של מחלוקת על כבוד, כמו בעניין סדרי הקריאה, וגם במקרה של דיני ממונות: אין לקחת חיות שנלכדו במלכודת, אפילו שבעל המלכודת לא יודע אפילו שהן נתפסו ואין לו עדיין קניין מלא עליהן. נוצר מצב בו נמנעו (למעט רבי יוסי) מלהשתמש בהנמקה מסורתית - גזל, והעדיפו לנמק את הפסיקה בנימוק "מפני דרכי שלום".
היחס לעם הארץ
בתלמוד הירושלמי (מסכת דמאי, דף יז:, פרק ד, הלכה ב) ניתן למצוא דוגמה לשיקול 'דרכי שלום' ביחס לעם הארץ - לדעת אחד המתדיינים מניחים שעם הארץ עישר את הפרות שקנו ממנו ולא חייבים לעשר אותם שוב. במקרה זה נעשה ויתור על החמרה במצווה מהתורה (ואולי אפילו ויתור על המצווה עצמה, אם עם הארץ באמת לא עישר), על מנת לשמור על השלום.
היחס לגויים
על פי ההלכה היחס לגויים, ובמיוחד לעובדי עבודה זרה שביניהם צריך להיות קר וצריכה להיות הפרדה ברורה בין קהילות הגויים לבין קהילות היהודים. הפרדה זו מתבטאת בהגבלות על המפגש היומיומי כמו גם בהגבלות על מפגש עם הגויים בצמתים מרכזיים יותר בחיים.
כדי לאפשר את המפגש ולמנוע מריבות - שמשמעותן חמורה יותר כשהגויים הם השלטון - התירו חכמים הנהגות קרבה שונות ביחס עם הגויים מפני דרכי שלום.
דוגמה למספר הנהגות כאלה נמצאת במסכת גיטין: "אין ממחין ביד עניי נכרים בלקט בשכחה ובפאה, מפני דרכי שלום. ת"ר: מפרנסים עניי נכרים עם עניי ישראל, ומבקרין חולי נכרים עם חולי ישראל, וקוברין מתי נכרים עם מתי ישראל, מפני דרכי שלום." (דף ס"א.)
דרכי שלום – מוסר או תועלת?
הדעות חלוקות בשאלה אם השימוש בטיעון דרכי שלום נובע מטעמי מוסר או תועלת. על פי חלק מן הדעות, מדובר במצב בו נפסקה ההלכה מטעם זה בדיעבד ולצורך גדול, כלומר, אם אין חשש להרעה ביחסים בין ישראל לעמים האחרים אם לא "ילכו לקראתם" ניתן לבטל הלכות אלה. ניתן לראות דוגמאות לאופן מחשבה זה בהשתלשלות ההלכתית של כמה מן ההלכות שנפסקו מפני דרכי שלום ומאוחר יותר, כששיקולים שונים מטיב היחסים עם הגויים עמדו על הפרק, בוטלו או השתנו מאוד. לדוגמה - למרות הכתוב בגמרא על תמיכה בעניי נכרים, מאוחר יותר נפסקה הלכה שאוסרת על תמיכה בעניי הגויים מתוך מחשבה שהדבר גורע מחלקם של עניי ישראל. ייתכן, עם זאת, שהשינוי ההלכתי נעשה בגלל העוני הגדול, או סיבות אחרות, ולא בגלל הקלת ראש בשיקול המתחשב בדרכי שלום.
דרכי שלום בפסיקה בימינו
המונח דרכי שלום עולה בדיון ההלכתי בימינו בעיקר בשני הקשרים: היחס לחילוניים והיחס לגויים.
קרטוקונוס
קרטוקונוס (בלועזית: Keratoconus, בעברית מכונה גם ניוון קרנית או קרנית חרוטית) היא מחלה הגורמת לעיוות בצורת קרנית העין, כך שהקמירות שלה אינה אחידה ואינה יוצרת צורת כיפה, אלא מעוותת ויוצרת צורת חרוט. משמעות עיוות זה של הקרנית היא אסטיגמציה – עיוות של התמונה המתקבלת על ידי העין.
היסטוריה
המחלה מוזכרת לראשונה בעבודתו של הדוקטור בורכרד מאוכארט משנת 1748 תחת השם staphyloma diaphanum, אם כי רק בשנת 1854 פרסם הפיזיקאי ג'ון נוטינגהאם תיאור מפורט של המחלה ואבחונה מבעיות קרנית אחרות תוך אזכור מקרים של "קרנית חרוטית" ותיאור הסימפטומים הבסיסיים. בשנת 1859 נעשה השימוש הראשון באופטלמוסקופ לאבחון המחלה על ידי הבריטי ויליאם בוומאן, זה אף תיאר כיצד יש לעשות שימוש נכון במכשיר כדי לראות את הצורה החרוטית בצורה מיטבית. כמו כן, תיאר כיצד הצליח לשפר מעט את ראייתה של אשה בת 18 על ידי טיפול במיקומם של הקשתית והאישון שבתוך העין.
המחלה קיבלה את שמה הנוכחי בשנת 1869 כאשר יוהאן הורנר, הנחשב לחלוץ בתחום, פרסם את מאמרו "על טיפול בקרטוקונוס". הטיפול המקובל באותה תקופה כלל ניסיון לשנות את צורתה של העין על ידי שימוש בכסף חנקתי וטיפולים המיועדים להצר את האישון. בשנת 1888 החל השימוש בעדשות מגע לטיפול בקרטוקונוס על ידי הפיזיקאי הצרפתי אז'ן קאלט. במאה העשרים חלו התקדמויות נוספות בהבנת המחלה, אך הידע עליה והבנתה אינם שלמים.
אבחון המחלה
בבדיקת ראייה פשוטה הנעשית לאנשים המתלוננים על קשיי ראייה, ניתן לאבחן את המחלה בטעות כקוצר ראייה ולכן האבחון המדויק של המחלה נעשה בדרך כלל בבדיקה מעמיקה יותר כגון מיפוי קרנית. ישנם שלושה קריטריונים עיקריים לקביעת חומרת המחלה: עובי הקרנית, עצמת העדשה המקסימלית של הקרנית ועקמומיות החרוט, כאשר הסיווגים המקובלים הם:
מחלת הקרטוקונוס יכולה להיות כמעט בלתי מורגשת בשלביה הראשוניים מחד גיסא, אך יכולה להגיע עד למצבים בהם כושר הראייה המעשי נמוך מאוד (בעיקר כאשר הקרנית מצטלקת), כשאז נדרשת התערבות רפואית עד כדי השתלת קרנית. מאידך גיסא, היות שלעיתים החולה אינו מבחין בבעיה עד לשלב מתקדם יחסית בהתפתחותה, מומלץ לאנשים בעלי סיכון גנטי גבוה (בעלי קרובי משפחה חולים) לעבור בדיקות תקופתיות.
היווצרות המחלה
לרוב מתחילה המחלה להתפתח בחלקו השני של העשור השני לחיי האדם ויכולה להמשיך להתפתח עד לראשית העשור הרביעי לחייו. מחלה זו מתפתחת כאשר הקרנית מידקקת, וכתוצאה מכך מקבלת צורה חרוטית במקום צורתה התקנית דמויות הכיפה, דבר הגורם לכך שקרני האור אינן מגיעות בצורה "מדויקת" לרשתית עקב שבירה לקויה של גלי האור.
הגורם להתפתחותה של המחלה אינו ידוע לחלוטין, אם כי ישנן מספר הערכות בדבר גורמים תורשתיים הנמצאים ביסוד התפתחותה; כמו כן, ישנן מספר הערכות לגבי הקשר הסטטיסטי בין קיומם של קרובי משפחה הלוקים במחלה לבין הלקות בה. כמו כן, ישנן הערכות הנוגעות לגבי גורמים נוספים, כגון חברתיים, גזעיים ואחרים. השערה שהועלתה באוניברסיטת וושינגטון מייחסת את המחלה למותם של תאי קרנית הנגרם כתוצאה ממיני-טראומות העוברות עליה. השערה נוספת מייחסת את הקרטוקונוס לפעילות אנזימטית בלתי מאוזנת היוצרת תוצרי לוואי חומציים הגורמים להדקקות הקרנית.
על פי חלק מהדיווחים, נאמדת תפוצת המחלה בכחולה אחד לכל 2000 בריאים ובאחרים על אחד לכל 500 אם כי מקובל לרוב לאמוד את תפוצת המחלה בארץ בכחולה לכל 1000 אנשים בריאים.
משקפיים ועדשות מגע
בראשיתה של המחלה, ניתן לעשות שימוש במשקפיים לשיפור הראייה אם האסטיגמציה הנה קלה, אך משהאסטיגמציה מחמירה, לרוב לא ניתן לשפר את חדות הראייה בצורה הטובה ביותר בעזרת משקפיים בלבד, ויש צורך לעבור לשימוש בעדשות מגע מיוחדות. קיימים סוגים שונים של עדשות מגע לקרטוקונוס: עדשות רכות טוריות למקרים קלים, עדשות היברידיות (עדשות בעלות מרכז קשיח ו-״חצאית״ היקפית רכה), עדשות קשות נושמות וכן שילוב בין הרכבת עדשה רכה ומעליה עדשה קשה (״Piggyback״), עדשות Rose-K, ועדשות סקלרליות (אשר ״יושבות״ על הסקלרה - לובן העין - ואינן נוגעות או מתחככות עם הקרניות כלל). העדשות כולאות דמעות במרווח שבינן לבין הקרנית, ובכך יוצרות מעבר של האור בצורה "חלקה" יותר מזו שבה היה נתקל לו היה עובר דרך הקרנית החרוטית. פעמים רבות, הצורה החרוטית המיוחדת של העדשות יוצרת אתגר מסוים ביצירתן ונדרשים מספר שלבי ניסוי וטעיה עד למציאת העדשה המתאימה. לרוב, העדשות הקרטקוניות הן עדשות "קשות", אם כי ישנן גם עדשות קרטקוניות "רכות", אך הן אינן מתאימות לכל המטופלים. נכון להיום, ההשערה על פיה שימוש בעדשות מגע מעכב את החמרת המחלה בכך שהעדשות יוצרות לחץ על הקרנית, לא הוכחה כנכונה.
השתלת קרנית
כ־20-25% מן החולים נאלצים לעבור בסופו של דבר ניתוח של השתלת קרנית, זאת כתוצאה מהידקקות של הקרנית עד כדי מצב של איבוד כושר ראייה מעשי או היווצרותן של צלקות על הקרנית. היות שלקרנית אין אספקת דם ישירה, אין צורך בהתאמת סוג דם בין התורם למושתל ולרוב רק נדרש כי הקרנית המושתלת תהיה בריאה ומתאימה למבנה העין הנדרש. ההחלמה מן הניתוח אורכת בין ארבעה לשישה שבועות אך עוברת כשנה עד שהשתל מתפקד ביעילות מקסימלית. לפי הערכות סטטיסטיות, כ-16% ממושתלי הקרנית בארצות הברית בשנת 2004 סבלו מבעית קרטוקונוס או תסמונות קרובות.
השתלת קרנית שכבתית קדמית (Deep Anterior Lamellar Keratoplasty (DALK
בניתוח זה אין השתלה מלאה של הקרנית, זאת אומרת, לא מחליפים את כל שכבות הקרנית (אנדותל, ממברנת דצמט, סטרומה, שכבת באומן והאפיתל) אלא רק את שלוש השכבות העליונות של הקרנית: אפיתליום, שכבת באומן והסטרומה. ניתוח זה נחשב ליעיל יותר מאשר השתלת קרנית מלאה, מאחר שקטן הסיכוי לדחיית השתל ולזיהומים נלווים. הניתוח מתבצע בחולים עם קרטוקונוס או מחלות קרנית אחרות המצריכות ניתוח להחלפת קרנית ובתנאי ששכבת האנדותליום בעין המנותחת שמרה על מבנה ותפקוד תקינים.
שתלי טבעת
בטיפול זה מוחדרים שתלים דמויי טבעת אל תוך קרניתו של החולה בעומק השווה בקירוב לשני שלישים מעביה. שתלים אלה משנים את פני הקרנית והחרוט שבה וגורמים ליצובה בצורה "כדורית" יותר. בהתאם לחומרת הבעיה, לעיתים יידרש צורך במשקפיים או עדשות מגע אף לאחר הטיפול. בימינו נעשה השימוש בעיקר בטבעות מסוג Intacs, אם כי טבעות מסוג Ferrara ממתינות אף הן לאישור ה-FDA האמריקני לשימוש עבור טיפול בקרטוקונוס (כיום משמשות לטיפול בקוצר ראייה). לעיתים, טיפול זה משפר את איכות הראייה של המושתל.
טיפול בלייזר
טיפול זה איננו מקובל לרוב אצלי חולי קרטוקונוס שכן הסיכון בו עבורם גבוה. קיים פרוטוקול ניתוחי המשלב טיפול בקרוס לינקינג עם ליטוש בלייזר - ״פרוטוקול אתונה״, אך נכון להיום פרוטוקול זה עדיין שנוי במחלוקת ורופאים רבים מסתייגים ממנו וחולקים עליו.
טיפול קרוס-לינקינג (קשרי צילוב) לעצירת המחלה
קרוס לינקינג היא שיטת טיפול אשר מטרתה לעצור את התקדמות מחלת הקרטוקונוס.
הטיפול בקשרי צילוב של הקרנית נהפך כיום לטיפול מקובל בקרטוקונוס המתגלה בשלבים הראשונים, והוא נחשב כיום לטיפול היעיל ביותר והיחיד שמסוגל לעצור החמרה של קרטוקונוס ולייצב את הקרנית. ההחמרה בקרטוקונוס תביא לירידה בראייה, וככל שהקרנית מתקמרת – כך קשה יותר להתאים עדשות מגע, ולבסוף יש צורך בהשתלת קרנית. מסיבות אלו חשוב האבחון המוקדם של קרטוקונוס, וההפניה המוקדמת לטיפול בקשרי צילוב של הקרנית.
הטיפול מבוצע בהרדמה מקומית ומורכב משלושה שלבים: בשלב הראשון מתבצעת הסרת שכבת תאי האפיתל מהקרנית. בשלב השני מתבצעת הזלפת טיפות ריבופלאבין (ויטמין B2) על פני הקרנית, ובשלב השלישי מתבצעת חשיפת הקרנית לקרינה אולטרה סגולה (UVA). שרשרת פעולות זו גורמת ליצירת קשרים פנימיים (קשרי צילוב) בין מולקולות הקולגן המרכיבות את הקרנית. קשרים אלו תורמים להקשחת הקרנית, למניעת ההתקמרות הגוברת שלה ולעצירת הקרטוקונוס.
בעולם ובארץ הצטבר ניסיון רב בטיפול הזה. הטיפול מתאים במיוחד אם הוא ניתן זמן קצר לאחר גילוי הקרטוקונוס או כשיש עדות להתקדמותו. הטיפול לא מחזיר את הקרנית למצבה התקין, אך הוא מייצב את הקרנית ומונע את החמרת הקרטוקונוס והידרדרות הראייה.
ב-18 באפריל 2016, אושר טיפול הקרוסלינקינג (באמצעות מכשירי Avedro) על ידי ה־FDA.
פיתוחים עתידיים וניסיוניים
בשנת 2016 דווח על קבוצת חוקרים מאוניברסיטת אוקלנד אשר פיתחו טיפות עיינים חדשניות לטיפול בקרטוקונוס. אלו אמורות לעבות את הקרנית (בדומה למטרת הקרוסלינקינג) בשיטה חדשנית ולהביא בעצם לעצירת התקדמות המחלה. החוקרים דיווחו על הצלחה בניסוי על קרנית אנושית בתנאי מעבדה, וכעת נבדקות ההשפעות על כבשים.
טיפול זה נמצא בפיתוח, אך ייתכן ובעתיד יהווה כלי יעיל לטיפול במחלת הקרטוקונוס.
טוארג
הטוארג הם שבטי רועים נודדים המתגוררים בעיקר במדבר סהרה שבצפון אפריקה. בני שבטי הטוארג מכנים עצמם "קל טאמאשק" או "קל טאמג'אק" - דוברי שפת הטאמאשק, אימוהח', אימאזאח'ן או אימאשאג'ן (האנשים החופשיים). השם טוארג ניתן להם על ידי מגלי ארצות והיסטוריונים מימי ליאו אפריקנוס.
כיום הטוארג נפוצים בעיקר במערב אפריקה. יש להם כתב עתיק אשר שימש אותם במשך מאות שנים אשר נקרא תיפינאג.
אטימולוגיה
מקור השם "טוארג" ומשמעותו נידונו רבות. ככל הנראה המילה Twārəg היא כינוי הרבים של Tārgi, שמשמעותה בעבר הייתה "תושב טארגה" - אזור המיוחס לאזור פאזן שבלוב. בני הטוארג לובשים בעיקר גלימות כחולות ולכן מכונים גם האנשים הכחולים.
היסטוריה
הטוארג הם צאצאי הברברים שחיו באזור של לוב של ימינו. הרודוטוס הזכיר בכתביו עם עתיק באזור זה שנקרא "גרמנטים". עדויות ארכאולוגיות לכך נמצאו בחורבות גרמה. עם זה התרחב אחר כך דרומה אל הסאהל.
במשך אלפיים שנה הפעילו הטוארג את מסחר השיירות באמצעות גמלים במדינות שמדרום לסהרה. הם קישרו בין הערים הגדולות של דרום הסהרה לחוף הדרומי של הים התיכון באמצעות חמישה נתיבי סחר מדבריים.
הטוארג אימצו את תרבות הנוודות מרועי גמלים ערביים והסתמכו על גמלים כמקור תנועה, מזון ומשאבים. שבויים שנלקחו במהלך פשיטות או מלחמות היו הופכים לעבדים שהיוו את כוח העבודה העיקרי.
טרום הפלישה הצרפתית לאפריקה היו שבטי הטוארג מאורגנים במספר קונפדרציות אשר כל אחת מהן כללה כתריסר שבטים. לכל קונפדרציה היה מנהיג מסורתי שנקרא "אמנוקל" שעמד בראש מועצת ראשי השבטים. שמות הקונפדרציות: "קל אחגר", "קל אג'ר", "קל אייר", "אדראר אנ פוגאס", "איוולמדן" ו"קל גרס".
בסוף המאה ה-19 התנגדו הקונפדרציות לפלישה הצרפתית למולדתם במרכז הסהרה כחלק מהפרויקט הקולוניאליסטי הצרפתי. החרבות רחבות הלהב של הטוארג לא הצליחו להתמודד עם הנשק הטכנולוגי של הצרפתים ולאחר מספר מקרי טבח משני הצדדים,, הוכנעו הטוארג ואולצו לחתום על אמנה במאלי ב-1905 ובניז'ר ב-1917. בדרום אלג'יריה נתקלו הצרפתים בהתנגדות הגדולה ביותר מקונפדרציית האחגר. האמנוקל, מוסה אק אמאסטאן, נלחם מספר רב של קרבות בהגנה על האזור. לבסוף, הצרפתים הצליחו להשתלט על אדמות הטוארג והקונפדרציות השבטיות פורקו ואורגנו מחדש תחת השלטון הצרפתי.
עצמאותן של המדינות האפריקאיות בשנות השישים של המאה ה-20 הביאו לחלוקה מלאכותית של שטחי הטוארג למדינות המודרניות ניז'ר, מאלי, אלג'יריה, לוב ובורקינה פאסו.
ריבוד תרבותי מסורתי
חברת הטוארג היא היררכית ומחולקת לפי אצולה ואריסות. כל שבט (טוואשט) בנוי ממספר חמולות ומונהג על ידי הצ'יפים המאחדים אותם הנקראים "אמגאר". סדרה של שבטים יכולים להתאגד תחת אמנוקאל וליצור קונפדרציית "קל".
אצולה
עבודת המרעה יוחדה והוגבלה בהתאם למעמד החברתי. האצולה הגבוהה הייתה של לוחמים אריסטוקרטיים אשר ניהלו את הגנת השבטים, את ההתקפות ואת המסחר ארוך הטווח. תחתיהם היו מעמדות הביניים בעלי משלחי היד והמלאכות.
שטחי הטוארג
בני הטוארג מכסים שטח גדול הכולל את רוב מרכז ומערב המדבר סהרה וחלקו המרכז של צפון הסאהל. בני הטוארג אינם רואים את הסהרה כמדבר אחד אלא כמדבריות רבים ולכן הוא נקרא על ידם "טינאריוון" (המדבריות).
מארה
{{פירושונים|
אישים ששמם מארה:
ראו גם
}}