cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דה לאט
דה לאט (בווייטנאמית: Đà Lạt, לעיתים Đàlạt) היא עיר בדרום וייטנאם, בירת מחוז לאם דונג. העיר ממוקמת בגובה של 1,500 מטרים מעל פני הים, ומזג האוויר בה קריר מאשר ברוב חלקי וייטנאם. עובדה זו תרמה להפיכתה ליעד תיירותי. העיר מכונה גם "עיר האביב הנצחי" ו"עיר אלפי האורנים", על שם יערות האורן הגדלים בסביבתה. בשל תנאי מזג האוויר הנוחים, היא גם מהווה מרכז לגידולים חקלאיים כגון כרובים, כרוביות ופרחי הידרנג'אה. בנוסף, ידועה העיר בשל תעשיית שימורי הפירות ובמוסדות מחקר בתחומי הביוטכנולוגיה. בשנת 2009 התגוררו בתחומי העיר כ-206 אלף תושבים, מתוכם כ-185 אלף בעיר גופא, והיתר בסביבתה.
אטימולוגיה
האמונה הרווחת היא ששם העיר ניתן לה בידי מקימיה הצרפתים, והוא מהווה ראשי תיבות של הביטוי הלטיני Dat Aliis Laetitiam Aliis Temperiem, שפירושו "נותנת לאלה עונג ולאלה אקלים נוח". למעשה, אלו הם ראשי תיבות בדיעבד. מקורה האמיתי של שם העיר הוא בבני הלאט (Lạt), ופירוש השם הוא "הנחל של לאט".
היסטוריה
בשנות ה-90 של המאה ה-19 היה האזור חלק מקוצ'ין הסינית, שהייתה בעצמה חלק מהמושבה הצרפתית הודו-סין. הבקטריולוג אלכסנדר ירסין, תלמידו של לואי פסטר, חיפש מקום להקים בו אתר נופש, ולאחר שקיבל את ברכתו של המושל, פול דומר, יצא לסייר באזור. לאחר שנבחנו מספר חלופות, נבחר מיקומה של העיר, וב-1907 נחנך בית המלון הראשון.
על תכנון העיר הופקד האדריכל ארנסט אבראר. הוקמו בה שדרות רחבות, פארקים ובתי מידות, וכן מבני ציבור כמו מרכז רפואי, בתי ספר ואף מגרש גולף. באופן מודע, לא נבנו בעיר מפעלי תעשייה.
אחד מבתי הספר שהקימו הצרפתים, הופעל בידי כמרים ונזירים עד 1969, 15 שנים לאחר שהצרפתים עזבו את וייטנאם. ב-1929 הוקם בית ספר עבור ילדיהם של מיסיונרים אמריקאים וקנדים שפעלו בדרום-מזרח אסיה. בית ספר זה פעל עד 1965, אז הועבר לבנגקוק. מוסדות חינוך דתיים נוספים הוקמו בידי ישועים ומסדרים אחרים.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה דה לאט כבירתה של הודו-סין, במקום האנוי. במלחמת וייטנאם הוצבו בעיר חיילים של צבא דרום וייטנאם. ככלל, נשמר השקט בעיר במהלך המלחמה, ואולם במתקפת הטט תקפו לוחמי הווייטקונג את עמדות הצבא. הצבא סבל אבדות קשות, אך הצליח להדוף את המתקפה.
אקלים
בשל גובהה, נהנית דה לאט ממזג אוויר נוח וקריר ביחס לרוב האזורים בווייטנאם. הטמפרטורה השנתית הממוצעת בעיר נעה בין 15.6°C ל-24.2°C. אף שגשמים עשויים לרדת בכל ימות השנה, התקופה שבין מאי לאוקטובר היא העונה הגשומה, ובמהלכה יורדים כ-75% מהמשקעים. כמות המשקעים השנתית היא 1,775 מ"מ.
אתרים מרכזיים
הסגנון האדריכלי המאפיין את מרכז העיר הוא קולוניאלי-צרפתי. תחנת הרכבת, שנחנכה ב-1938, נבנתה בסגנון אר דקו, תוך שילוב אלמנטים מקומיים. גג התחנה המורכב משלושה גגות משולשים מושפע ומרמז על הר לאנג ביאנג הסמוך לעיר, שלו שלוש פסגות, וכן משווה לתחנה מראה דומה לזה של תחנת הרכבת של הערים דוויל וטרוויל-סור-מר שבצרפת. תקרת התחנה קמורה, ויש בה גם ויטראז'ים. היא הוכרה כאתר היסטורי לאומי ב-2001. מנזר דומן דה מארי (Domaine de Marie), שהוקם אף הוא ב-1938, כולל גג דומה.
אחד המבנים יוצאי הדופן בעיר הוא המבנה בו שוכנת אכסניית האנג נְגָה. המבנה, שנבנה ב-1990, מכונה גם "הבית המשוגע". הוא בנוי בצורת עץ בניאן ענק, וכולל אלמנטים עיצוביים מעולם הטבע, כגון קורי עכביש, פטריות ובעלי חיים, תוך הקפדה על הימנעות מקווים ישרים וסימטריה. את המבנה תכננה האדריכלית דאנג וְיֶיט נְגָה, בתו של נשיא וייטנאם לשעבר, טרוּאוֹנג צ'ינג.
ב-1933 נבנו בעיר שני ארמונות, האחד עבור המושל הכללי של הודו-סין, מבנה המשמש כיום כבית מלון ולקבלות פנים, והשני ארמון הקיץ של באו דאי, אחרון הקיסרים משושלת נגוין. בארמון נשמרו רהיטים ופריטים שונים של הקיסר.
בשנת 1919 הוקם סכר בנחל העובר בסמוך לעיר, ונוצר אגם קטן, שנקרא על שם המשוררת בת המאה ה-17 סוּאַן הוּאוֹנג, שנודעה בהתקפותיה על צביעות האצולה והממסד הדתי.
אישה בברלין (סרט)
אישה בברלין (בגרמנית: Anonyma – Eine Frau in Berlin) הוא סרט דרמה היסטורית גרמני-פולני, שמבוסס על ספרה האוטוביוגרפי בעל אותו השם של מרתה הילרס.
כריסטופר גרינאפ
כריסטופר גרינאפ (1750 – 27 באפריל 1827) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושלה השלישי של קהיליית קנטקי בין השנים 1804–1805. בנוסף, כיהן גרינאפ כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של קהיליית קנטקי. בעת מלחמת העצמאות האמריקנית, שירת גרינאפ כסגן בזרוע היבשתית וכקולונל במיליציה של וירג'יניה. לאחר שירותו במלחמה, סייע ביישובה של קהיליית וירג'יניה, בעיקר למרגלות הרי האפלצ'ים. במרוצת השנים, השתלב בפוליטיקה המקומית, ומילא תפקיד מפתח בעצמאותה של קנטקי בשנת 1792. גרינאפ היה אחד הנציגים הראשון של המדינה הצעירה בבית הנבחרים. לאורך כהונתו הוטחו אל עברו האשמות כי תמך בדעותיו של ארון בר לספח את קנטקי אל שלטונות האימפריה הספרדית.
קריירה פוליטית
בשנת 1784 כיהן גרינאפ כפקיד הכינוס הראשון מתוך עשרה, הקוראים לעצמאותה של קהיליית קנטקי, והיפרדותה מווירג'יניה. בשנים 1785 ו-1788 אף השתתף בוועדות הכינוסים. ה.א אוורמן, ממצבת הביוגרפים אודות ג'יימס גררד, עמיתו של גרניאפ לכינוסים, ציין כי חרף קריירת המשפט הענפה של גרינאפ, היעדר כישוריו הפוליטיים מנעו ממנו להחזיק בתפקיד מפתח בכינסוים.
כשהתקבלה קנטקי לרשימת מדינות ארצות הברית באופן רשמי, עבר גרינאפ לפרנקפורט, שם זכה לתגמול כספי מטעם ממשלת המדינה על תפקידו בוועדה האלקטורלית, שבחרה את אייזק שלבי לתפקיד המושל. גרינאפ כיהן באספת הסנאט המדינתי הראשונה. בשנת 1792 החל לכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של קנטקי. הוא נבחר לתפקיד זה שלוש פעמים ברציפות. בשנת 1798, בתום כהונתו בבית הנבחרים האמריקני, החל לכהן בבית הנבחרים של קנטקי מטעם מחוז מרסר. בין השנים 1799–1802 כיהן כמזכיר הסנאט הממלכתי.
גרינאפ הגיש את מועמדותו בבחירות למושלות קנטקי, לצד ג'יימס גררד, בנג'מין לוגן ותומאס טוד. גרינאפ קיבל את רוב הקולות בחמישה עשר מחוזות, אולם גררד זכה לתמיכה רחבה במחוזות המרכזיים של המדינה. עם תום ספירת הקולות הוכרז גררד כזוכה עם 8,390 קולות. אל המקום השני של בחירות 1799 הגיע גרינאפ, שקיבל 6,746 קולות. לוגן זכה ב-3,996 קולות, ואילו טוד קיבל 2,166. בשנת 1802 מינה גררד את גרינאפ לתפקיד בכיר בבית המשפט המחוזי. בשל מגבלות הכהונה החדשות, גררד היה מושל קנטקי האחרון שכיהן שתי קדנציות רצופות. בשנת 1992, עם תיקון לחוקת המדינה, בוטלו המגבלות ופול פאטון נבחר לקדנציה שנייה ברציפות. גרינאפ ניצל הזדמנות זו, ורשם את מועמדותו לבחירות הבאות.
כדי להתמודד בבחירות העוקבות, התפטר גרינאפ מתפקידו בבית המשפט המחוזי ב-5 ביוני 1804. גרינאפ נבחר לתפקיד כמעט ללא התנגדויות. אל תפקידו הושבע ב-4 בספטמבר אותה השנה. במרוצת כהונתו של גרינאפ כמושל הוקם הבנק הלאומי של קנטקי וחברת תעלות המים "אוהיו". בשנת 1807, בשלהי כהונתו, החל לכהן כדירקטור החברה. גרינאפ כשל באישור מספר רפורמות הקשורות לבתי המשפט ולמיליציה, חרף הפופולריות שלו בקרב אזרחי המדינה. בעקבות ידיעה על איום פוטנציאלי למרגלות נהר אוהיו, פרס את המיליציה האזרחית לאורכו. איום זה התפוגג ב-1807.
בעדן כהונתו כמושל נבחר לאחד מחברי וועדת האלקטורים שבחרו את ג'יימס מדיסון וג'ורג' קלינטון לנשיאות ארצות הברית. בשנת 1812 נבחר לשופט בית המשפט המחוזי של פרנקלין. באוגוסט אותה השנה המליץ מזכיר המדינה של קנטקי מרטין ד. הארדין לאייזק שלבי למנות את גרינאפ לסגנו. שלבי אישר את המינוי, וב-15 בדצמבר התפטר הארדין מתפקידו, וגרינאפ נבחר למשרה. הסנאט המדיני אישר את המינוי ב-3 בפברואר 1813. גרינאפ מילא תפקיד זה עד להתפטרותו ב-13 במרץ אותה השנה.
מותו
גרינאפ נפטר ב-27 באפריל 1818 באתר הנופש "בלו לייק ספרינגס". גופתו נטמנה בבית הקברות הראשי של פרנקפורט. מחוז גרינאפ בקטנקי נקרא על שמו כמו גם מושב המחוז.
דניאלה הוד
דניאלה (מרקוס) הוד (נולדה ב-1949) היא דוגמנית ישראלית.
ביוגרפיה
הוד נולדה ברמת גן כדניאלה מרכוס, נבחרה ל"מלכת החן" בתחרות מלכת היופי 1967, כחלק מההכנות לתחרות היא הייתה צריכה לעברת את שם משפחתה. בתחרות מיס אינטרנשיונל 1968 ייצגה את ישראל ועלתה לשלב 15 המועמדות בחצי הגמר.
היא דגמנה בתצוגת אופנה של סלון "אמבר" שנערכה במועדון מרבד הקסמים" בתל אביב.
ב-1968 הופיעה בתצוגת אופנה ישראלית בבזל במסגרת "השבוע הישראלי הכלל עירוני" בשווייץ.
תמונתה הופיעה על גבי קופסאות השימורים של החברה "פרי טעים". היא למדה תולדות האמנות ועבדה כמורה. היא הייתה תקופה בת זוגו של ששי קשת, היא נישאה ליאק סלומון ונולדו לה ילדים, דודתה היא השחקנית רחל מרכוס.
טנטור
טנטור הוא מתחם נוצרי בדרום ירושלים.
טנטור ממוקם בקרבת השכונות גילה ובית צפאפא בדרך לבית לחם. השם "טנטור", שפירושו בערבית כובע מחודד, ניתן למקום מאחר שהוא שוכן על גבעה בולטת. בשנת 1869 רכש הרוזן ברנרד קבוגה, קונסול אוסטרו-הונגריה בירושלים את האדמות בסיוע מסדר אבירי מלטה. ב-1877 נפתח במקום בית חולים קטן. בעקבות ביקור האפיפיור פאולוס השישי בישראל (1964) רכש הוותיקן את המתחם והחכירו לאוניברסיטת נוטרדאם. בשנת 1972 נפתח באתר "מכון טנטור", מכון מחקר תאולוגי המשותף לכל זרמי הנצרות, שתוכנן על ידי האדריכל פרנק מונטנה.
קונסטנטין ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה
קונסטנטין ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה או הדוכס הגדול של רוסיה (רוסית: Константи́н Никола́евич Рома́нов; 21 בספטמבר 1827 - 25 בינואר 1892), היה בנו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, וסבא רבא של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו. כיהן כנשיאה הראשון של החברה הגאוגרפית הרוסית.
בצעירותו
קונסטנטין נולד בארמון החורף בסנקט פטרבורג ב-21 בספטמבר 1827, לניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ולשרלוטה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ולואיזה, נסיכת מקלנבורג-שטרליץ.
בשנת 1832 מונה פיודור ליטקה למורהו של קונסטנטין, והוא הנחיל לו את האהבה לים. קונסטנטין למד רוסית, אנגלית, גרמנית וצרפתית, וככשהתבגר אף למד מתמטיקה, מדע, סטטיסטיקה, ומנהל ממשלתי, בנוסף לאימון צבאי. קונסטנטין גם נהנה ממוזיקה, ולמד לנגן בפסנתר ובצ'לו. כמו כן הוא אהב ציור והעריך מאוד את האמנות, ועקב אהבתו לספרות הוא תרגם את אודיסיאה של הומרוס מגרמנית.
בשנת 1835 נלווה קונסטנטין להוריו בביקור בגרמניה, ולאחר מכן קיבל יאכטה קטנה, שבה היה משייט בין פטרגוף לקרונשטאדט. בשנת 1836 התגייס קונסטנטין לצי הרוסי הקיסרי, ועבר קורס חובלים רגיל (ללא יחס מיוחד עקב מעמדו), ובשנת 1843 מונה למפקד פריגטה.
נישואיו
בשנת 1846 ביקר קונסטנטין את אחותו אולגה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה - אשתו של קרל הראשון, מלך וירטמברג, ושם נפגש עם אלכסנדרה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתם של יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ואמליה, דוכסית וירטמברג. קונסטנטין התאהב בה מיידית, וב-12 באוקטובר 1847 הגיעה אלכסנדרה לרוסיה. אלכסנדרה המירה את דתה לדת האורתודוקסית, וקיבלה את השם "אלכסנדרה יוסיפובנה", וב-11 בספטמבר 1848 התחתנו השניים בארמון החורף בסנקט פטרבורג.
קריירה מוקדמת
בשנת 1849 השתתף קונסטנטין בדיכוי המרד בהונגריה, ועל כך קיבל את עיטור צלב גאורגי הקדוש, ובשנת 1850 מונה לחבר במועצת המדינה. בשנת 1853 מונה קונסטנטין למפקד הצי הרוסי הקיסרי בדרגת אדמירל, ופיקד עליו במהלך מלחמת קרים. בשנת 1855 מת אביו ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, וקונסטנטין המליץ לאחיו אלכסנדר השני, קיסר רוסיה לסיים את המלחמה. בשנת 1856 התלווה קונסטנטין לאלכסנדר השני בביקורו בחצי האי קרים וראה שם את ההרס הנרחב, ובעקבות כך פיתח סלידה ממלחמה, והפך לאיש של שלום.
רפורמת הצי
בשנת 1874 הוא חתםפ על צו להסדרת צורת של טלניאשקה כחלק של מדי הצי.
משנה למלך פולין
בשנת 1861 הייתה פולין תחת משטר צבאי, וקונסטנטין מונה על ידי אחיו למשנה למלך בפולין, ובתחילת 1862 הגיעו קונסטנטין ומשפחתו לוורשה. ב-4 ביולי 1862 בעת יציאת קונסטנטין מתיאטרון ורשה, ניסה חייט בשם יארושינסקי להתנקש בחייו, אולם קונסטנטין רק נשרט בכתפו. בעקבות המקרה קרא לו אחיו אלכסנדר השני לחזור לרוסיה, אולם קונסטנטין סירב ונשאר בוורשה. המתנקש נשפט ונתלה, ואילו קונסטנטין החל ללכת לכל מקום בליווי משמר של קוזקים.
ביולי 1862 נולד בנו השישי של קונסטנטין, ועל מנת לרצות את הפולנים הוא החליט לתת לו שם פולני - וצלאב, אולם הרוסים התנגדו, וקונסטנטין נתן את השם ויאצ'סלאב בתור פשרה שלא ריצתה את שני הצדדים. לטקס ההטבלה נשלח אלכסנדר אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, לשמש כסנדק. במהלך הטקס שפך אלכסנדר בקבוק יין אדום, וספג גערה מקונסטנטין שהעיר על כך "תראו איזה חזיר הם שלחו לנו מסנט פטרבורג", מה שגרם לאלכסנדר לשמור טינה כלפי קונסטנטין עד סוף חייו.
בינואר 1863 פרץ מרד ינואר בפולין, כמחאה ספונטנית של צעירים פולנים נגד גיוס החובה לצבאו של הצאר הרוסי. למרד הצטרפו קצינים בכירים ממוצא פולני וליטאי. המתקוממים היו נחותים במספרם ובחימושם ביחס לצבא הרוסי, ועברו במהרה למלחמת גרילה. הם לא זכו לניצחונות צבאיים בולטים ולא כבשו ערים ראשיות או נקודות צבא מבוצרות. מכיוון שקונסטנטין לא היה מיומן בדיכוי מרידות פוליטיות, הוא ביקש מאלכסנדר השני באוגוסט אותה שנה להתפטר מתפקידו, ובמאי 1864 הוחלף על ידי פרידריך וילהלם רמברט פון ברג.
נשיא מועצת המדינה
לאחר חזרתו לסנט פטרסבורג, הקדיש קונסטנטין את כל תשומת לבו לפיתוח הצי. הוא בילה שבע שנים מחייו ברפורמה במחלקת הצי, שינה את דרכי הכשרת הטירונים, וביטל בשנת 1863 את הענישה הגופנית שהייתה נהוגה בצי, ובסופו של דבר הפך את הצי לאחד המתקדמים ביותר באירופה..
אלכסנדר השני, אשר העריך את עבודתו של אחיו, מינה את קונסטנטין ליו"ר ועדת חוק ומשפט, שם הוא המליץ על צעדים מהפכניים, על מנת להעמיד את חוקי האימפריה הרוסית בשורה אחת עם המדינות המובילות בעולם. לאות הוקרה על שירותיו, מינה אותו אלכסנדר השני בשנת 1865 ליו"ר מועצת השרים, תפקיד אותו מילא במשך שש עשרה שנה, ואף גרם לו לאויבים רבים.
קונסטנטין היה ממונה על מוסדות רוסיים רבים; הוא היה יו"ר החברה הגאוגרפית הרוסית ונשיא כשל מה מוסדות חינוך, לרבות החברה המוזיקלית הרוסית. קונסטנטין היה תומך גדול בהתפשטות רוסיה למזרח, אולם שכנע את אחיו בשנת 1867 למכור את אמריקה הרוסית לארצות הברית, כדי לכסות את הגרעון הגדול שנוצר בעקבות מלחמת קרים.
משברים משפחתיים
בשנת 1867 התחתנה בתו הבכורה של קונסטנטין, אולגה עם גאורגיוס הראשון, מלך יוון. אולגה הייתה רק בת שש עשרה, וקונסטנטין סירב בתחילה לתת לה להתחתן בגיל כל כך צעיר. ביולי 1868 ילדה אולגה את בנה הבכור קונסטנטינוס, שנקרא על שם סבו.
בשנת 1874 פרצה שערורייה כאשר התגלה כי בנו הבכור של קונסטנטין ניקולאי, שחי חיי הפקרות ותמך ברעיונות מהפכניים, גנב 3 יהלומים יקרי ערך מחדר השינה של אמו אלכסנדרה יוסיפובנה יחד עם פילגשו שהייתה קורטיזנה אמריקאית. ניקולאי נמצא אשם, וגורש למרכז אסיה. בשנת 1879 ספג קונסטנטין עוד מכה קשה, כאשר בנו הצעיר ויאצ'סלב מת במפתיע במיטתו.
סיום הקריירה הפוליטית
במשך הקריירה שלו כנשיא מועצת המדינה, פעל קונסטנטין לחוקק חוקה עבור האימפריה, והיא הייתה אמורה להיכנס לתוקף בשנת 1881, אולם בדיוק באותו יום נרצח אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, ובנו אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה ביטל את התוכנית, ואף דרש את התפטרותו של קונסטנטין, שאותו לא חבב אף פעם. קונסטנטין סירב להתפטר, ואמר לאלכסנדר ש"אביך הורה לי לשרת הן את אחי המנוח והן את יורשיו. בתפקידי כיו"ר מועצת המדינה, וכאדמירל הכללי של הצי הקיסרי, אני מתכנן לשרת את הוד מלכותך עם לא פחות אמונה וכוחות, ובכך אני אמלא את שאיפתו האחרונה של האב האהוב". אלכסנדר השלישי לא קיבל זאת, וכעבור זמן קצר הדיח את קונסטנטין מתפקידיו בצו מלכותי, ומינה ליו"ר מועצת השרים את מיכאיל ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, ולראש מחלקת הצי מינה את אחיו אלכסיי אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
קונסטנטין שהיה במלוא כוחו, קיבל את פיטוריו בצורה מאוד קשה. על אף היותו שחמטאי נלהב, ובעיות השחמט שלו פורסמו בכתבי עת בינלאומיים, לא היה זה תחליף לתפקידיו בחצר המלוכה. קונסטנטין בילה יותר ויותר זמן עם פילגשו ומשפחתה, ובילה את רוב זמנו בחו"ל, או באחוזתו בחצי האי קרים. באוגוסט 1881 נשרף ארמונו בחצי האי קרים, וקונסטנטין עבר להתגורר בביתן עץ, ולא שיקם את הארמון. באפריל 1885 ספג קונסטנטין עוד מכה, כאשר שני בניו מפילגשו מתו בתוך חודש ממחלת השנית. קונסטנטין אהב מאוד את בתו אולגה, ואף ביקר אצלה ביוון בשנת 1883.
השנים האחרונות
בשנת 1886 קונסטנטין רתח מזעם, כאשר אלכסנדר השלישי הגביל את הכותרת של הנסיך הגדול רק לילדים ולנכדים של הקיסרים, וכתוצאה מכך נכדיו של קונסטנטין קיבלו רק את התואר נסיך, אולם לא היה ביכולתו לעשות משהו בנידון. בשנת 1889 התחתנה נכדתו אלכסנדרה, נסיכת יוון ודנמרק עם אחיינו פאבל אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, אולם קונסטנטין לא הוזמן לחתונה.
בתחילת אוגוסט 1889 עבר קונסטנטין שבץ מוחי חמור, שהותיר את רגליו משותקות ונטל ממנו את יכולת הדיבור. קונסטנטין טופל על ידי אשתו, אשר זכתה למעין נקמה על אי הנאמנות ועל ההשפלות שלו. אלכסנדרה לא גירשה את אנה קוזנצובה וילדיה מהבית הסמוך שקונסטנטין סיפק להם, אולם דאגה שקונסטנטין לא יפגוש אותם. קונסטנטין ניסה לשווא לשכנע את משרתיו לקחת אותו לראות את משפחתו השנייה, אך הם היו תחת הוראות מפורשות לא לעשות כן, והעמידו פנים שאינם מבינים את רצונו. בתגובה לכך תפס יום אחד קונסטנטין בשער אשתו, והכה אותה במקל קודם שיוכלו המשרתים להתערב.
ב-25 בינואר 1892 מת קונסטנטין בארמון פבלובסק, ולפני מותו הזמינה אשתו את פילגשו ושתי בנותיהם לראות אותו בפעם האחרונה.
משפחתו
ב-11 בספטמבר 1848 התחתן קונסטנטין עם, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתם של יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ואמליה, דוכסית וירטמברג, ממנה היו לו 6 ילדים:
בנוסף היו לקונסטנטין 5 ילדים מפילגשו אנה ואסילבנה קוזנצובה.
Triggered (Freestyle)
הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'נה אייקו, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Chilombo. השיר יצא לאור ב-8 במאי 2019, על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-51 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ג'נה אייקו, ג'וליאן-קוואן וייט לה ומיכה פאוול והופק על ידי הפיסטאפים ולייקיז. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה מ-1,000,000 עותקים במדינה. השיר הצליח להיכנס לשלושה מצעדים במדינה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-32 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-8 במאי 2019. הקליפ צבר למעלה מ-40 מיליון צפיות.
דקוריה
דקוריה (לטינית: decuria) הייתה ברומא העתיקה קבוצה בת 10 אנשים, שהתאגדה תחת מנהיג או מפקד בעל התואר "דקוריו" (Decurio) או "דקוריון".
על פי החלוקה המיוחסת לרומולוס, אוכלוסיית רומא הייתה מחולקת לשלושה שבטים (tribus) עתיקים: הרמנס, טיטיאס ולוקרס. בראש כל שבט עמד טריבון (Tribunus). כל שבט היה מחולק ל-10 קנטוריות (centuriae) בראשן עמד קנטוריון. כל קנטוריה הייתה מחולקת ל-10 דקוריות בראשן עמדו דקוריו.
באינטררגנום שאחרי מותו של רומולוס, הסנאט הרומי, שכלל באותה עת 100 איש, התארגן במבנה של 10 דקוריות בראשן דקוריו. כל אחד מנושאי תפקיד הדקוריו שלט על רומא במשך 5 ימים כאינטררקס עד שמגיד העתידות אישר שנומה פומפיליוס יכול לעלות לשלטון.
גרהרד רוזנקרנץ
גרהרד רוזנקרנץ (24 ביוני 1900 – 1 באוגוסט 1979) היה רופא פנימי ישראלי, ייסד וניהל את המחלקה הפנימית בבית חולים הכרמל, היה ממייסדיו ומנהלו הראשון של בית חולים הכרמל (1970–1945).
ביוגרפיה
בין השנים 1933 – 1925 עבד כרופא פנימי באינסטרבורג.
לאחר מספר שנים מונה לסגן רופא מחוזי של קופת חולים כללית בחיפה.
רוזנקרנץ יזם את הקמת "בית חולים הכרמל" ומונה למנהלו הראשון בשנת 1945, תפקיד אותו ביצע במשך 25 שנים. במקביל לעבודתו כמנהל בית החולים מונה רוזנקרנץ למנהל מחלקה פנימית כ-60 מיטות אשפוז.
רוזנקרנץ פרש לגמלאות בשנת 1970. לאחר שיזם את הקמת "בית חולים הכרמל" החדש, שכנע את משה סורוקה שלבית חולים הכרמל במתכונתו המצומצמת אין זכות קיום וצריך לבנות בית חולים כללי גדול, או לסגור אותו לאלתר.
במרכז קופת חולים הוחלט להתחיל בבניית בית חולים "הכרמל" חדש. רוזנקרנץ השתתף בתכנון בית החולים החדש שנפתח בשנת 1976.
רוזנקרנץ נפטר ב-1979.
חיים אישים
ב-4 באפריל 1948 איבד את בתו היחידה רות ואת נכדתו אילנה בת 11 החודשים בהפגזה על משמר העמק.
הניח בן ובת (כרמלה 1958–2009) מאשתו השנייה פרנציסקה.
הלן נולטון
הלן מרי נולטון (באנגלית: Helen Knowlton; ) הייתה אמנית, מדריכת אומנות וסופרת אמריקאית. היא לימדה בבוסטון משנת 1871 עד אמצע שנות ה -1910. המדריך שלה ומעבידה לימים, ויליאם מוריס האנט, היו נושא לביוגרפיה שהיא כתבה עליו.
ראשית חייה
הלן מרי נולטון נולדה בליטלטון, מסצ'וסטס, השנייה מתוך תשעה ילדים שנולדו להוריה.
היא גדלה בווסטר, מסצ'וסטס ולמדה בבתי ספר פרטיים וציבוריים. החל משנת 1834, אביה היה בעלים וניהל את "פלדיום ווסטר". הוא נפטר בשנת 1871 ואחריו שלוש האחיות של נולטון ניהלו את העיתון במשך מספר שנים. במשך ארבע שנים, החל משנת 1865, העבירה שיעורי גיטרה.
חינוך
היא למדה אצל האמן והמורה ויליאם מוריס האנט, שהיה בעל "גישה ניסיונית" כלפי אמנות. החל משנת 1868 האנט החל לתת שיעורים לנשים לאחר שהודיעו לו על 40 נשים המעוניינות ללמוד אמנות. למרות ביקורת מצד אלה שחשבו שהוא מבזבז את זמנו, האנט הציע לתלמידותיו כישורים טכניים, השראה ותחושת ערך עצמי. את מאמציו המשיכה תלמידתו הלן נולטון (1832–1918), שהשתמשה בשיטותיו בכיתותיה במשך שנים רבות. האנט העצים את האמניות המוקדמות הללו, והלן נולטון שמרה על מעגל התמיכה והידידות שלהן.
בשנות השמונים של המאה ה-19 למדה אצל פרנק דובנק במינכן, גרמניה. בהמשך, בקיץ 1881, הייתה נולטון תלמידתו של דובנק בגלוסטר, מסצ'וסטס, שם הוא קיים שיעורי אמנות "בין הנסיעות לאירופה". הלן כתבה מאוחר יותר על אותה תקופה ואמרה "גלוסטר מעולם לא היה מלאה עם כל כך הרבה אמנים, ולכן קיבלה את הכינוי בריטני של אמריקה." איתה יחד למדה אלן דיי הייל, שהייתה תלמידה בשנת 1874. הן הפכו לחברות ועמיתות אמניות. שתיהן יצאו למסע לימודים באירופה באיטליה, בלגיה והולנד. לאורך חלק מהמסע הצטרפה אליהן בת דודה רחוקה של הייל, הציירת מרגרט לסלי בוש-בראון.
קריירת אמנותית
בבוסטון, נולטון הייתה ציירת ומבקרת אמנות עבור העיתון "בוסטון פוסט" ועיתון נוסף.
נולטון הקימה סטודיו בבוסטון בשנת 1867. היא הכינה ציורי שמן של דיוקנאות ונופים ורישומי פחם. עבודותיה הוצגו בלונדון, ניו יורק באקדמיה הלאומית לעיצוב, פילדלפיה באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה, ובבוסטון בין השנים 1873 ל־1897 במועדון האמנות בוסטון. בשנת 1878 נשרפו רבים מציוריה. היא התמקדה בנופים בתחילה ובשנת 1880 החלה לצייר דיוקנאות. הדיוקן הראשון שלה, היה של ויליאם מוריס האנט, והוצג במוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון. הציור נרכש על ידי מוזיאון האמנות בווסטר בשנת 1896 זה היה הציור הראשון של המוזיאון.
עבודותיה נמצאות במוזיאון האמנות בווסטר ובמוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון במסצ'וסטס ובמוזיאון טלפייר לאמנות בסוואנה, ג'ורג'יה.
מחנכת וסופרת
נולטון, שהייתה תלמידו של ויליאם מוריס האנט, השתלטה על הוראת הרישום והציור של האנט בשנת 1871 ולימדה במשך ארבע שנים. החל מקיץ 1877 שימש הסטודיו שלה ככיתה. אחת התלמידות שלה הייתה הציירת אלן דיי הייל. אחרת הייתה הציירת מארי דנפורט פייג'.
עם מותו של האנט, נולטון תרמה כסף לחדר ייעודי ליצירותיו במוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון. היא סייעה גם בתיאום תערוכת רטרוספקטיבית של עבודתו בבוסטון במוזיאון לאמנויות יפות והייתה "הביוגרפית הראשית שלו".
שנים מאוחרות ומוות
בשנת 1910 אחיותיה התגוררו עמה ביישוב נדהאם במסצ'וסטס. היא נפטרה בגיל 85 ב־5 במאי 1918 בנדהאם, מסצ'וסטס.
היא קבורה בווסטר בבית העלמין הכפרי.
אשמן רפאים
אשמן רפאים (שם מדעי: Diclidurus) הוא סוג של עטלף בינוני ונאה במשפחת האשמניים ובו 4 מינים שחיים בדרום אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1819 על ידי הנסיך וחוקר הטבע הגרמני מקסמיליאן וייד-נאוויד ומשמעות שמו המדעי היא ״שסתום-כפול״ בהתייחס לבלוטה הייחודית על כנף הזנב. סוג זה ידוע במראהו הלבן הייחודי והוא אחד מתוך 3 סוגים בסדרת העטלפים שפרוותם צבועה בלבן. אשמן הרפאים הוא הסוג הגדול ביותר מבין האשמנים האמריקנים.
אנטומיה ומאפיינים פיזיים
בניגוד למרבית האשמנים שמתאפיינים בשקיקים על הכנף או בכיסי בלוטות על הגרון, אצל אשמן הרפאים הם נעדרים לחלוטין. תחת זאת, הסוג מתאפיין בבלוטה ייחודית בצורת משולש על קרום התעופה האחורי ובה שני שסתומים; תפקודה של הבלוטה אינו ידוע בוודאות, אך מאחר שהיא נוטה להיות גדולה ובולטת אצל הזכרים (בפרט בעונת הרבייה), סביר להניח שהיא משמשת את הזכרים למשוך נקבות לשטחם.
אורך הראש והגוף של אשמני הרפאים 57–83 מ״מ, אורך הזרוע 51–71 מ״מ ואורך הזנב 17–24 מ״מ. משקלם 13–26 גרם. בכך, הם נחשבים לגדולים שבאשמני העולם החדש, אך ביחס לאשמני העולם הישן גודלם נחשב לבינוני. בניגוד למינים רבים במשפחה, אצל אשמני הרפאים הזכר בדרך כלל גדול מן הנקבה ולא להפך.
כסות
הפרווה של אשמן הרפאים צפופה, ארוכה ובעלת מרקם משי רך. היא בולטת בצבעה הלבן שחריג במיוחד אצל סדרת העטלפים ומופיע רק אצל שני סוגים נוספים: הזיזף הלבן מאמריקה המרכזית וערפד מדומה רפאים מאוסטרליה. הצבע הלבן משתנה בין לבן בוהק ללבן דהוי או אפרפר, ואצל מין אחד הוא נוטה לצהבהב-בז׳. הפנים העירומות צבועות בורוד, שנהב או כתמתם חיוור. האוזניים לבנות או ורודות, והקצוות והצפירים בצבע צהוב, שנהב או כתמתם. הכנפיים של האשמן בצבע ורוד עז או עדין שמקורו בצבע הזרועות, האצבעות וכלי הדם הרבים, בעוד שהקרומים עצמם בצבע לבן דהוי ושקופים למעשה. לאשמן הרפאים יש 3 איברים שחורים: העיניים, הטפרים והבלוטה המשולשת.
תפוצה ובית גידול
אשמני הרפאים נפוצים באמריקה הדרומית והמרכזית. טווח התפוצה של הסוג כולל את דרום ומערב מקסיקו, בליז, גואטמלה, ניקרגואה, הונדורס, אל-סלבדור, קוסטה ריקה, פנמה, קולומביה, אקוודור, וונצואלה, גיאנה הצרפתית, גיאנה, סורינאם, טרינידד וטובגו, צפון פרו, צפון ומזרח בוליביה, מרבית ברזיל וצפון פרגוואי. יש 3 מדינות בלבד שבהם נמצאים כל ארבעת המינים: ברזיל, וונצואלה וגיאנה. מלבד מין אחד, מרבית האשמנים בסוג נדירים למדי ונתפסים בטבע לעיתים רחוקות.
בית הגידול של אשמני הרפאים מגוון למדי וכולל יער גשם טרופי, יער עננים עד רום 1,500 מטר מעל פני הים, יער ביצות, יער גדותיים, יער מנגרובים, סוואנה טרופית, דוקרנית או צחיחה למחצה, בתה חופית, ועוד. המינים בסוג מגלים העדפה לסביבה ללחה עם מקורות מים ומופיעים גם בסמיכות למגורי אדם ובמטעים.
אקולוגיה
בשל נדירותו בטבע והרגלו לתור אחר מזון בחופת היער הגבוהה, אין מידע רב על האקולוגיה של אשמן הרפאים. המינים בסוג פעילים בלילה ומבלים את שעות היום בשינה תחת כפות דקל וקוקוס עד גובה 25 מטר מקרקעית היער. מלבד עונת הרבייה הם חיים רוב השנה בבדידות, ככל הנראה כדי להקטין את תשומת הלב שקבוצת עטלפים לבנים תמשוך. בניגוד למצופה, הפרווה הלבנה הבוהקת מגינה על האשמן הבודד מטריפה: הטורפים שמבחינים בעצם לבן על כפות הדקל, טועים לחשוב שמדובר בקן של צרעות הנייר מהסוג פוליביה (Polybia) או בחדירת קרני שמש לתוך אזור מוצל.
אשמן הרפאים ניזון מחרקים כיתר בני משפחתו, והעשים תופסים חלק ניכר מתזונתו; הוא עשוי לצוד עד 1,000 חרקים מדי לילה. האשמן מאתר את טרפו באמצעות איכון-הד בתדר נמוך של 22–25 קילוהרץ, ובאופן חריג גם משמיע לעיתים שירים ייחודיים במהלך הציד. במקומות מסוימים, אשמני הרפאים נודדים עונתית מהצפון לדרום עקב מחסור במזון. הטורפים של המין אינם ידועים, אך סביר להניח שהוא משמש כטרף לדורסי לילה ונחשים.
לקראת עונת הרבייה שמתרחשת בינואר ופברואר, האשמנים מתקבצים בקבוצות קטנות על כפות דקל וקוקוס, וכל זכר מנסה להקים לעצמו הרמון קטן של 3–6 נקבות. בלוטת הריח המשולשת והייחודית על כנף הזנב גדלה במיוחד אצל הזכר בעונת הרבייה, והיא משמשת ככל הנראה לפיתוי נקבות. ההיריון נמשך כ-6 חודשים, לאחריהם האשמנית ממליטה גור יחיד מפותח. מאחר שהסוג נדיר למדי בטבע, אין מידע רב על מחזור החיים, וסביר להניח שהגור נגמל תוך חודשיים ומגיע לבגרות בסביבות גיל שנה.
מינים
בסוג זה 4 מינים:
דל-זיפיות
דל-זיפיות (שם מדעי: Oligochaeta) היא תת-מחלקה של מחלקת התולעים הטבעתיות. תת-מחלקה זו מונה כ-3,500 מינים מתוך כ-15,000 מינים של תולעים טבעתיות. אזורי המחיה בהם חיות הדל-זיפיות הם אזורים רווים מים מתוקים ויבשה. המוכר ביותר בתת-מחלקה זו הוא השלשול (Lumbricus). תולעים דל-זיפיות נבדלות מתולעים רב-זיפיות בכך שאין להן כנפות-רגל, בכך שפרק הראש חסר עיניים, משושות ושיניים, ובכך שיש להן זיפים מועטים בלבד על פני הגוף. ישנה סברה הרווחת כיום כי התולעים הדל-זיפיות התפתחו מתוך התולעים הרב-זיפיות ומהוות למעשה קבוצה מתוכן.
מבנה גוף
הגוף מצופה קוטיקולה דקה המופרשת על ידי האפידרמיס, מתחת לאפידרמיס מצויים שרירי הגוף המאורגנים בשתי שכבות: היקפית ואורכית. אפידרמיס וקוטיקולה מהווים יחדיו את דופן הגוף, המאורגן בסגמנטים. על כל סגמנט יש זיפים הניתנים לזיקוף או להצמדה לגוף, תחת בקרה שרירית. פנימית לשכבות השרירים מחולק הצלום לסדרת מדורים על ידי מחיצות רוחב המסוגלות להתקער ולהתיישר ולהשפיע על לחץ הנוזל בכל מדור. התנועה היא על ידי כיווץ והרפיה של סגמנטים שלמים באופן עוקב, ולא כיווץ של צד אחד בכל פעם כמו אצל התולעים הרב-זיפיות.
תוך סדרה רציפה של כיווצים והרפיות של שרירים היקפיים ואורכיים, כאשר נוזל הצלום משמש כשלד הידרוסטטי המתופעל על ידי מחיצות הרוחב, מתקדמת התולעת הדל-זיפית במחילה תת-קרקעית, כיווצים עוקבים אלו של הגוף נקראים גלים פריסטלטיים (Peristaltic waves).
אדם ללא גבולות (עמותה)
הפעילות העיקרית של העמותה היא הסעת משפחות מהמחסומים הצבאיים שסביב לירושלים לבתי חולים בירושלים ובאזורים אחרים בארץ. בנוסף, העמותה מארגנת ימי כיף לילדים החולים ולמשפחותיהם ועוזרת בהשגת ציוד רפואי לאלה שזקוקים לכך, בביתם.
היסטוריה
בשנת 2019, פעילותה הבסיסית של עמותת "אדם ללא גבולות", עזרה למשפחות פלסטיניות עם ילדים הזקוקים לטיפול רפואי בבתי חולים בישראל, גדלה באופן ניכר. מספר הנסיעות הגיע ל 4650 בהן הוסעו כ-80 ילדים. כ 97% מהנסיעות היו לבתי חולים באזור ירושלים.
הילדים שמסיעה העמותה, זקוקים לטפולים שונים כמו טיפולי דיאליזה על בסיס יומי ועד לטיפולי כימותרפיה או הקרנות פעם או פעמיים בחודש.
ההסעות מתחילות במחסומים הצבאיים שסביב לירושלים, בעיקר מחסום קלנדיה ומחסום בית לחם ומשם לבתי חולים בירושלים, תל אביב ותל השומר.
ב-2019, היו פעילים בעמותה כמאה מתנדבים. אחדים מחויבים לנסיעה אחת בחודש ויש כאלה שמסיעים ארבע פעמים בשבוע.
עם התפרצות מגפת הקורונה, נעשים בעמותה מאמצים לשמור על בריאות הנוסעים והמסיעים.
פעילות
העמותה מונה כיום כ-200 מתנדבים מכל חלקי החברה הישראלית, החברה הפלסטינית וכן מן הקהילייה הבינלאומית.
Narin Yarim
Narin Yarim (באנגלית: My tender love, ובעברית: אהבתי הרכה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה באנו פרלאק. הרמיקס של השיר יצא לאור ב-10 בנובמבר 2016, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים ארפג'ו רקורדס. הגרסה המצליחה של השיר נקראה בשם "".
השיר לא הצליח להיכנס למצעד טורקיה טופ 20, אך עם זאת זכה להצלחה רבה ביוטיוב.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי אשקין טונה ופייאס קורוש, הופק על ידי קאן גוקמן ונוהל על ידי ארקן נאס. בשנת 2016, החליטה פרלאק לנסות את מזלה בעולם המוזיקה, תוך שהוציאה את השיר הזה כסינגל הבכורה שלה. הצלחתו חסרת התקדים באותם הזמנים, הובילה אותה להמשיך בקריירת השירה שלה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-2 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
נכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-194 מיליון צפיות.
פרס היינליין
פרס היינליין (אנגלית: The Heinlein Prize for Advances in Space Commercialization) הוא פרס הקרוי על שמו של סופר המדע הבדיוני רוברט היינליין, אשר ניתן על תרומה יוצאת דופן לקידום תחום הטיסות המסחריות לחלל. הפרס נוסד בשנת 1988, והוא עומד על סכום של חצי מיליון דולר. תקנון הפרס מאפשר חלוקתו מדי שנה אך אין בכך חובה. הפרס הראשון הוענק בשנת 2006 ליזם האמריקאי פיטר דיאמנדיס (Diamandis), יוזם תחרות פרס ה-X. שני פרסים נוספים הוענקו לאילון מאסק בשנת 2011 ולג'ף בזוס 2016.
קיים פרס נוסף על שמו של היינליין, פרס רוברט היינליין המוענק מטעם אגודת החלל הלאומית.
גמר גביע אירופה לאלופות 1984
גמר גביע אירופה לאלופות 1984 התקיים בסטאדיו אולימפיקו ברומא, איטליה ב-30 במאי 1984, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אירופה לאלופות לעונת היא ליברפול האנגלית, שניצחה במשחק את רומא האיטלקית בתוצאה 4-2 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר שוויון 1-1 בסיום ההארכה. משחק הגמר נעל את המהדורה ה-29 של גביע אירופה לאלופות.
ליברפול העפילה לגמר בפעם הרביעית בתולדותיה, לאחר שזכתה בכל שלוש ההופעות הקודמות שלה בגמר המפעל (1977, 1978, 1981). הייתה זו הזכייה השביעית של קבוצה אנגלית בגביע אירופה בשמונה עונות, ומתוכן בארבע זכתה ליברפול. בזכות הזכייה בתואר, עקפה ליברפול את אייאקס אמסטרדם ואת באיירן מינכן, שזכו עד אז שלוש פעמים בתואר, בדרך למקום השני בטבלת הזוכות אחרי ריאל מדריד. רומא העפילה לגמר הראשון והיחיד עד כה בתולדותיה, וזכתה לארח אותו באצטדיונה הביתי, אך יתרון הביתיות לא סייע לה לזכות בתואר.
שתי הקבוצות העפילו לטורניר לאחר שזכו באליפות בעונת. ליברפול זכתה באליפות אנגליה בפער ניכר של 11 נקודות מווטפורד, בעוד רומא הקדימה את יובנטוס בארבע נקודות כדי לזכות באליפות איטליה.
במשחק עצמו עלתה ליברפול ליתרון ראשון בדקה ה-13 משערו של פיל ניל, אך רומא השיגה את השוויון דקה לפני סיום המחצית מראשו של רוברטו פרוצו. התוצאה נשמרה עד לסיום ההארכה, ומשחק הגמר הפך לראשון בהיסטוריה שמוכרע בדו-קרב בעיטות עונשין. בדו-קרב גברה ליברפול על רומא בתוצאה 4-2.
ליברפול
ליברפול החלה את דרכה במפעל מול אודנזה בולדקלאב הדנית. במשחק הראשון בחוץ השיגה ליברפול ניצחון מינימלי של 1-0 משער של קני דלגליש, ובגומלין השלימה את ההעפלה עם ניצחון מרשים של 5-0 (צמדים לדלגליש ולמייקל רובינסון), וניצחון 6-0 בסיכום שני המפגשים.
בשלב רבע הגמר, מול בנפיקה ליסבון הפורטוגלית, ניצחה ליברפול 1-0 ביתי ושוב משערו של איאן ראש. בגומלין בליסבון גברה ליברפול 4-1 על בנפיקה (צמד לרוני וולן), והעפילה לחצי הגמר.
רומא
רומא האיטלקית החלה את המסע אל עבר הגמר מול גטבורג השוודית. במשחק הראשון גברה רומא 3-0 בבית על יריבתה, ועל אף שנוצחה בגומלין 2-1, המשיכה לשלב הבא בזכות ניצחון 4-2 בסיכום שני המפגשים.
בשלב שמינית הגמר פגשה רומא את צסק"א סופיה הבולגרית. שער בודד של פלקאו הכריע את המשחק הראשון בסופיה, ושער בודד של פרנצ'סקו גרציאני הכריע את הגומלין ברומא. רומא העפילה לרבע הגמר עם ניצחון 2-0 בסיכום שני המפגשים.
שלב רבע הגמר זימן לרומא מפגש כפול מול דינמו ברלין מגרמניה המזרחית. במשחק הראשון ברומא התקשתה תחילה המארחת לפצח את ההגנה הגרמנית, והשער הראשון של גרציאני נכבש בדקה ה-67, אך עד לסיום כבשה רומא פעמיים נוספות והשיגה מקדמה משמעותית לקראת הגומלין עם ניצחון 3-0. במחצית השנייה של משחק הגומלין כבש אמידיו אודי את שער היתרון לזכות רומא, וגם מהפך מאוחר של דינמו ברלין לא הספיק. רומא הפסידה במשחק 2-1, אך ניצחה 4-2 בסיכום והעפילה לחצי הגמר.
בחצי הגמר פגשה רומא את דנדי יונייטד הסקוטית, שהדהימה את האיטלקים עם ניצחון 2-0 במשחק הראשון. רומא נזקקה לשלושה שערים במשחק הגומלין, ואכן הצליחה להשיג אותם ולנצח 3-0, שהעניק לה את הכרטיס לגמר. עם זאת, ההעפלה לגמר הוכחה כלא כשרה, כשב-1986 הורחק נשיאה של רומא, דינו ויולה, על ידי אופ"א בעוון מתן שוחד של 50 אלף ליש"ט לשופט במשחק הגומלין, מישל ווטרו הצרפתי. רק שנים רבות לאחר מכן, הודה בנו של ויולה כי אביו אכן שיחד את השופט.
סיכום המשחק
רומא שיחקה את משחק הגמר האירופי המשמעותי הראשון בתולדותיה, וזכתה לארח אותו במגרשה הביתי. ניסיונה היחיד של הקבוצה בגמר אירופי היה בזכייה בגביע ערי הירידים ב-1961, אך עקב יתרון הביתיות נחשבה קבוצתו של נילס לידהולם, המאמן השוודי, לפייבוריטית בעיני סוכנויות ההימורים.
המשחק נפתח בהתלהבות רבה מצד רומא לעיני קהלה הביתי, בעוד ליברפול בחרה לתסכל את היריבה באמצעות סגנון הגנתי ומבוקר. עם זאת, היא הייתה הראשונה לעלות על לוח התוצאות. בדקה ה-13 הגביה קרייג ג'ונסטון כדור מאגף ימין לתוך הרחבה. שוערה של רומא, פרנקו טנקרדי וקשרה של ליברפול רוני וולן עלו לכדור הגובה. טנקרדי קלט, אך וולן התנגש בו וגרם לו להשמיט את הכדור, במה שנראה כספק עבירה לטובת השוער האיטלקי. הגנת רומא ניסתה להרחיק את הכדור, אך מישל נאפי כשל בהרחקה ובעט את הכדור על גבו של טנקרדי, ומשם התגלגל הכדור למרכז הרחבה. פיל ניל הצליח להקדים את שחקני ההגנה של רומא, ומול רשת חשופה בעט פנימה וקבע 1-0 לליברפול.
בדקה ה-15 התקרבה ליברפול ליתרון כפול, לאחר שגריים סונס כבש בבעיטת יעף מתוך הרחבה, אך השער נפסל בטענת נבדל. עד לסיום המחצית הראשונה הצליחו שתי הקבוצות להתקרב אל השער, והצלות נאות נרשמו על ידי שני השוערים, טנקרדי וברוס גרובלאר.
דקה בלבד לסיומה של המחצית, הצליחה רומא להשיג את השוויון. סבסטיאנו נלה מסר כדור באגף שמאל לברונו קונטי, שניסה להגביה לרחבה אך הכדור נבלם על ידי פיל ניל ומארק לורנסון. הכדור חזר לקונטי, שהפעם הגביה כדור מדויק לראשו של רוברטו פרוצו. הנגיחה הקשתית של פרוצו עשתה דרכה לחיבורי השער הרחוקים של גרובלאר, וחדרה אל הרשת. הקבוצות ירדו למחצית בשוויון 1-1.
המחצית השנייה נפתחה בהתלהבות מצדה של רומא, שחיפשה להשלים מהפך. היא הצליחה להשתלט על מרכז השדה, אך לא הצליחה למצוא את הרשת, והחלה לאבד את המומנטום. כעשרים דקות לסיום נראה היה כי שתי הקבוצות נוטשות את תוכנית המשחק המקורית, ושומרות בעיקר על שערן. הגדיל לעשות מאמן ליברפול פייגן, שביצע חילוף הגנתי בדקה ה-72 כשהכניס את סטיב ניקול המגן במקומו של ג'ונסטון. דווקא ניקול היה זה שהתקרב להכריע את המשחק בדקה ה-85, כשקיבל כדור מקני דלגליש בתוך הרחבה אך בעיטתו נעצרה אצל טנקרדי. השוויון נשמר עד לסיום, ובהיעדר אירועים משמעותיים במהלך ההארכה, הגיעו הקבוצות להכרעה בדו-קרב בעיטות עונשין, הראשון בהיסטוריה של גמר גביע אירופה.
ליברפול בעטה ראשונה, וסטיב ניקול שלח את הכדור מעל לשער של טנקרדי. מנגד, אגוסטינו די ברטולומאי (שהחליף ברגע האחרון את פרנצ'סקו גרציאני שכבר ניגש לכדור הראשון) העלה את רומא ל-1-0 בדו-קרב. בבעיטה השנייה השוותה ליברפול את הדו-קרב, לאחר שפיל ניל כבש מצד אחד וקונטי שלח את הכדור מעל לשער מן העבר השני. לאחר ביצועים מדויקים של גריים סונס ואובלדו ריגטי ובתום שלוש בעיטות לכל קבוצה, עמדה התוצאה על שוויון 2-2. איאן ראש דייק בבעיטה, וגרציאני שלח את הכדור הרביעי של רומא למשקוף ומעל השער. אלן קנדי ניגש לפנדל החמישי של ליברפול וכבש, 4-2 לליברפול שזוכה בגביע הרביעי בתולדותיה.
קרחון דיקי
קרחון דיקי (באנגלית: Dickey Glacier) הוא קרחון בחוף שקלטון, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 22 קילומטרים; והוא זורם לכיוון צפון לאורך המורדות המזרחיים של רכס סרביירז (רכס המודדים).
הקרחון נשפך אל מפרץ בואומונט, המכוסה קרח, וממנו אל מדף הקרח רוס.
מקור השם
הקרחון נקרא על שמו של קפטן וילי מ. דיקי (Willie M. Dickey) מצי ארצות הברית, שהיה מפקד יחידות התמיכה הימית, בתחנת באמריקה V בחורף 1957.
רוטון
בפיזיקה תאורטית, רוטון הוא עירור יסודי, או קוואזי-חלקיק, הנמצא באנרגיה מינימלית במצב של מומנטום סופי. הרוטון חשוב להבנת הליום-4 במצב של נוזל-על, ויחס הפיזור של העירורים היסודיים בנוזל על זה מראה עלייה ליניארית מן המוצא, אבל מגיע קודם למקסימום באנרגיה ואז מינימום באנרגיה ככל שהמומנטום עולה. עירורים עם מומנטום באזור ליניארי נקראות פונונים, ואלה עם מומנטום קרוב למינימום נקראים רוטונים. עירורים עם מומנטום קרוב למקסימום נקראים לפעמים מקסונים.
המונח "רוטון" משמש גם לתיאור אופני תנודה עצמיים של מולקולות המסתובבות חופשית.
מודלים
במקור, הספקטרום של הרוטון הוצג על ידי לב לנדאו. כיום קיימים מודלים שונים המנסים להסביר את הספקטרום של הרוטון, עם דרגות שונות של הצלחה. הדרישה לכל מודל מסוג זה היא שהיא חייבת להסביר לא רק את צורת הספקטרום, אלא גם את שאר התכונות הנצפות, כגון מהירות הקול ומבנה הגורם של הליום -4 במצב נוזל-על. ספקטוגרפיות מיקרוגל ובראג נערכו על הליום כדי לחקור את הספקטרום של הרוטון.
עיבוי בוז-איינשטיין
עיבוי בוז-איינשטיין של רוטונים הוצע ונלמד. האיתור הראשון שלו דווח בשנת 2018 בעיבוי בוז-איינשטיין של אטומי ארביום.
Takeout Double
Takeout Double היא קונבנציית הכרזה נפוצה בברידג'. ההכרזה נעשית לאחר הכרזה של שחקן יריב. הכרזת Takeout Double מבקשת מהשותף להכריז את הסדרה הארוכה ביותר שלו, פרט לסדרה שהוכרזה על ידי היריב. המונח Takeout ,המהווה חלק משם הקונבנציה, מציין הוצאה מחוזה מוכפל (Double) לחוזה בסדרה אחרת. ברוב המקרים הכרזת Takeout Double מתארת יד עם 12 עד 14 נקודות ועם קוצר בסדרה שהוכרזה על ידי השחקן היריב. Takeout Double היא קונבנציית הכרזה חשובה משום שהיא כנראה הקונבנציה שהמצב בו נדרש שימוש בה הוא השכיח ביותר מכל הקונבנציות.
התפתחות המושג כפל (Double)
במקור הייתה הכרזת Double הכרזת כפל מעניש. כאשר היריב אינו מבצע את החוזה שהוא הכריז, הוא נענש יותר מאשר במצב בו אינו מבצע את החוזה ללא כפל. במשך השנים התפתח משחק הברידג' ונמצאו גם שימושים לא טבעיים להכרזת ה-Double. כל שימוש כזה הוא קונבנציית הכרזה המתבצעת בתנאים שונים ויש לה משמעות אחרת מאשר לאותה הכרזה במצבים אחרים. היתרון של השימוש בהכרזת Double כקונבנציה הוא היכולת להכריז בגובה הנמוך ביותר האפשרי. כל הכרזה אחרת היא גבוהה יותר ולכן משאירה פחות מרחב להכרזות נוספות בגובה נמוך.
בין הכרזות ה-Double כקונבנציה אפשר לציין את הכרזת Negative Double, הכרזת Support Double, הכרזת Maximal Double והכרזת Takeout Double.
Takeout Double הומצא בשנים 1912 ו-1913 במקביל על ידי שני שחקני ברידג' אמריקאים Bryant McCampbel מסנט לואיס ו-Charles Patton קצין בצבא ארצות הברית.
תנאים להכרזת Takeout Double
גם במצבים הבאים הכרזת כפל היא Takeout: דוגמה: צפון פתח 1. מזרח הכריז Pass. דרום הכריז 2. מערב הכפיל. דוגמה: צפון פתח 1. מזרח הכריז Pass. דרום הכריז 1. מערב הכפיל. מערב מבטיח לפחות רביעיות בסדרת ה- ובסדרת ה- ולפחות 12 נקודות.
אין הכרזת Takeout Double אחרי, שהשותף הכריז הכרזה שאינה Pass. לדוגמה במהלך ההכרזה הבאה ה Double אינו Takeout Double. הפותח פתח 1 והיריב שאחריו הכריז Pass. שותפו של הפותח הכריז 1NT. היריב שאחריו הכריז Pass. הפותח הכריז 2.היריב שאחריו הכריז Double. בדוגמה זו הכרזת ה Double היא קרוב לוודאי מענישה. סביר להניח שהכרזת ה Pass של השחקן שהכפיל היא Pass מלכודת. לשחקן יש יותר נקודות מהנדרש לפתוח והרבה קלפים בסדרת ה.
אין הכרזת Takeout Double לאחר פתיחה בגובה 4 של היריב. במקרה זה בדרך כלל הכרזת ה-Double היא מענישה.
המכריז Takeout Double מבטיח לפחות 12 נקודות.
כאשר למכריז 12 עד 14 נקודות, על מנת להכריז Takeout Double, חלוקת הקלפים שבידו צריכה לענות לתנאים הבאים: דוגמאות
לאחר שהיריב פתח 1 נכריז Double עם היד הבאה:
A1098
6
KJ102
ביד זו יש לנו 12 נקודות, קלף בודד בסדרה שהכריז היריב (עונה על התנאי הראשון של קוצר בסדרת היריב), ארבעה קלפים בכל אחת מהסדרות האחרות (עונה על התנאי של לפחות שלושה קלפים בכל אחת מהסדרות האחרות).
לעומת זאת לאחר שהיריב פתח 1 עם היד הבאה עם 13 נקודות נכריז Pass:
A3
K83
AJ42
היד אינה עונה על התנאי הראשון של קוצר בסדרת היריב (יש לנו 4 קלפים) ואינה עונה על התנאי השני של לפחות שלושה קלפים בכל אחת מהסדרות האחרות (יש לנו שני קלפים בסדרת ה ).
בידיים עם 15 עד 16 נדרשים תנאים דומים לתנאים הנדרשים להכרזת Takeout Double עם 12 עד 14 נקודות, אבל ניתן להכריז גם במקרים בהם יש חריגה מהתנאים.
כאשר למכריז 17 נקודות או יותר לא נדרשים תנאים ביחס לחלוקת הקלפים שבידו.
כך למשל גם עם היד הבאה בה 17 נקודות נכריז Double:
AKQJ103
K2
743
A2
יד זו אינה עונה על התנאי של קוצר בסדרת היריב ואינה עונה על התנאי של לפחות שלושה קלפים בכל סדרה אחרת (רק בסדרת ה יש יותר משלושה קלפים).למרות זאת נכריז הכרזת Takeout Double משום שיש בה 17 נקודות.
תשובות להכרזת Takeout Double
היות שהכרזת Takeout Double אינה הכרזת כפל מענישה כמעט בכל המקרים אין הכרזת Pass. ככל שהיד של המשיב חלשה יותר כך חשוב יותר להימנע מהכרזת Pass. היות שהמטרה העיקרית של המשיב היא למצוא התאמה בסדרה אותה ישחקו הוא ושותפו, בדרך כלל מכריז המשיב בסדרה הארוכה ביותר שלו.
המשיב מניח שלמכריז ה-Takeout Double יש 12 עד 14 נקודות.
הכרזת סדרה ללא קפיצה
מתארת יד עם 0 עד 8 נקודות. ההכרזה היא בסדרה הארוכה ביותר. ההכרזה מבטיחה לפחות ארבעה קלפים בסדרה המוכרזת.
דוגמה:
לאחר שהיריב פתח 1 והשותף הכריז Double נכריז 1 עם היד הבאה:
65432
983
1074
הכרזת סדרה עם קפיצה
מתארת יד עם 9 עד 11 נקודות. ההכרזה היא בסדרה הארוכה ביותר.
דוגמה:
לאחר שהיריב פתח 1 והשותף הכריז Double נכריז 2 עם היד הבאה:
AK432
KJ3
קבר כורש
קבר כורש הוא מקום קבורתו של כורש הגדול, מלך פרס. הקבר נמצא באתר המורשת העולמית שבפסארגאדה, איראן.
Takeout Double
הכרזת סדרה עם קפיצה
82
קבר כורש
הקבר במקורות העתיקים
התיאור הנרחב ביותר של הקבר במקורות היוונים העתיקים נמצא באנבסיס של אריאנוס (6, 29), שנכתב במאה ה-2 לספירה ומבוסס על תיאור שאבד מאת אריסטובולוס מקסנדריה, שהתלווה אל אלכסנדר הגדול במסעות המלחמה שלו בסוף המאה ה-4 לפנה"ס.
Takeout Double
הכרזת סדרה עם קפיצה
1074
הכרזת Cue Bid
Cue Bid היא הכרזה בסדרה אותה הכריז היריב. הכרזה זו היא הכרזה לא טבעית המתארת יד עם 12 נקודות או יותר.
קבר כורש
מבנה הקבר
שש מדרגות רחבות מובילות אל מבנה הקבר, שאורכו 3.17 מ', רוחבו 2.11 מ' וגובהו 2.11 מ', וכניסתו צרה. העיצוב של קבר כורש הוא בדמות זיגוראת מסופוטמי או עילמי, אך הלשכה בפנים מזכירה עיצוב קברים מתקופת ממלכת אוררטו או קודם לכן. ממדי הקבר כמעט זהים לממדיו של קברו של אלייטס השני, אביו של המלך הלודי, קרויסוס. העיצוב הראשי בקבר הוא עיצוב רוזטה מעל הדלת שבגמלון. כמו כן, בדומה למבני אדריכלות וחפצי אומנות שנמצאו בפסארגאדה, העיצוב מושפע מסינתזה של עיצובים של ממלכות עילם, בבל, אשור ומצרים העתיקה וכן גם השפעות אנטוליות.
על פי דיווחו של ההיסטוריון היווני אריסטובולוס מקסנדריה:
Takeout Double
הכרזת Cue Bid
דוגמה:
לאחר שהיריב פתח 1 והשותף הכריז Double נכריז 2 עם היד הבאה:
קבר כורש
מבנה הקבר
בזמן הכיבוש המוסלמי, צבאות הערבים הגיעו לקבר והתכוונו להרוס אותו, מכיוון שהוא מפר את עמודי האסלאם. מטפלי הקבר הצליחו לשכנע את הפיקוד הערבי כי הקבר לא נבנה לזכרו של כורש, כי אם לזכרה של אמו של שלמה המלך, וכך הצילו אותו מכליה. כתוצאה מכך, ההקדשה בקבר הוחלפה בפסוק מן הקוראן, והקבר נודע כ"קבר אם שלמה", וידוע כך גם בימינו אנו.
Takeout Double
הכרזת Cue Bid
AK432
82
Q107
הכרזה עם קפיצה בשניים לגובה 3
יד עם סדרה ארוכה וטובה ללא מספיק נקודות למשחק מלא. השותף יכול להחליט שהיד שהוא מחזיק מספיקה למשחק מלא בסדרה הארוכה.
דוגמה:
לאחר שהיריב פתח 1 והשותף הכריז Double נכריז 3 עם היד הבאה:
32
AK10875
82
1087
הכרזת NT
מחייב לפחות עוצר אחד בסדרה אותה הכריז היריב. נעשית בדרך כלל עם שני עוצרים.
דוגמה:
לאחר שהיריב פתח 1 והשותף הכריז Double נכריז 1NT עם היד הבאה:
J105
K107
KJ82
1098
QJ7
K1082
Q108 כפי שצוין קודם ביד עם פתיחה לפחות אפשר להכריז Cue Bid. הבחירה בין הכרזה כזו לבין 3NT תלויה בהערכה מהו החוזה האופטימלי: משחק מלא ללא שליט או משחק מלא עם שליט.
הכרזת Pass
מחייבת אורך וכוח בסדרת היריב. הכרזה כזו הופכת את הכרזת ה Takeout Double ל Double מעניש. במקרה זה נדרשת הערכה האם הענשת היריב באמצעות הפלת החוזה המוכפל, עדיפה על ביצוע חוזה. שיקול מהותי בהקשר זה הוא מצב הפגיעות.
דוגמה:
לאחר שהיריב פתח 1 והשותף הכריז Double נכריז Pass עם היד הבאה:
32
53
AKJ854
987
ההכרזה השנייה של מכריז ה Takeout Double
בהכרזה השנייה מראה המכריז את טווח הנקודות שבידו.
לאחר תשובה בסדרה ללא קפיצה, כל הכרזה שאינה Pass מבטיחה לפחות 17 נקודות. הכרזה כזו היא הזמנה למשחק מלא. אם למשיב שהראה 0–8 נקודות יש 8 נקודות או 7 נקודות וגם במקרים נדירים עם פחות נקודות ועם חלוקה מיוחדת עליו להיענות להזמנה.
בידיים חזקות במיוחד של 20 נקודות או יותר, עשוי מכריז ה Takeout Double להכריז הכרזת Cue Bid בהכרזתו השנייה. ההכרזה מבקשת משותפו תיאור נוסף של ידו.
לאחר תשובה עם קפיצה בסדרה, המכריז עשוי לבדוק אפשרות של משחק מלא גם כאשר ברשותו 14–16 נקודות.
מה שנאמר על ההכרזה השנייה של מכריז ה Takeout Double נכון במקרים בהם שותפו של היריב שפתח הכריז Pass. אם שותפו של היריב שפתח הכריז הכרזה אחרת, ישנם מצבים בהם מכריז ה Takeout Double יכריז סדרה גם עם 12–14 נקודות. למשל במקרה בו לפי הכרזת שותפו, נמצאה התאמה של ארבעה קלפים שלו מול לפחות ארבעה קלפים של שותפו בסדרת מייג'ור.
צ'ארלס קאלן
צארלס אדמונד קאלן (נולד ב-22 בפברואר 1960) הוא רוצח סדרתי אמריקאי. קאלן, שעבד כאח, רצח עשרות – יש שחושדים שמדובר במאות – מטופלים במהלך 16 שנות עבודתו במספר בתי חולים בניו ג'רזי, עד שנעצר ב-2003. הוא הודה ברצח של לפחות 40 מטופלים, מתוכם אומתו 29, וזאת על אף שלפי גורמים שונים מדובר במספרים גבוהים יותר.
CTB Films
חברת הסרטים "STV" (ברוסית: Кинокомпания «СТВ»; ידועה בעולם בשם CTB Films) היא חברה להפקת סרטי קולנוע רוסית שנוסדה בשנת 1992 בעיר סנקט פטרבורג ונחשבת לאחת החברות המובילות בתחומה ואחת הגדולות בתעשיית הסרטים הרוסית.
צ'ארלס קאלן
ביוגרפיה
צ'ארלס קאלן נולד ב-22 בפברואר 1960 בווסט אורנג', ניו ג'רזי. הוא גדל במשפחה אירית קתולית, והיה הצעיר מבין שמונה אחים. אביו, אדמונד, נפטר ב-17 בספטמבר 1960, כשצ'ארלס היה בן שבעה חודשים בלבד. קאלן תיאר את ילדותו כ"אומללה" וטען כי סבל מהתעללות מצד חבריו ללימודים ומצד החברים של אחיותיו. בגיל 9 ניסה בפעם הראשונה להתאבד בשתייה של כימיקלים.
CTB Films
החברה הוקמה ב-4 בינואר 1993 בסנקט פטרבורג על ידי סרגיי סליאנוב, וסילי גריגורייב ואלכסיי בלבאנוב, בשיתוף פעולה עם אולפני לנפילם. הסרט הראשון שהחברה הפיקה היה סרט קצר בשם "באטמן" (Батман) מ-1994 וסרט התעודה "חוויות מלחמת האזרחים". מאז 1999 החברה מנהלת את אולפני ההנפשה מלניצה. החברה הפיקה סרטים רבים שהפכו לסרטי קאלט, כמו גם סרטים עטורי שבחים ופרסים וסרטים שוברי קופות.