cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פיטר קרמה
ביוגרפיה
הוא החל לעשות תפאורות באמצע שנות ה-50 של המאה ה-18, כאשר יצר סצנות לחבר, נילס קרוג ברדל, מלחין שכתב שתי אופרות. הם הכירו כי לקרמה היה זמר חובב ולפעמים הופיע במסיבות.
בשנת 1762 הוא הוכר כצייר סצנות מקצועי שעסק בכך עד מותו.
בנוסף לעבודות התיאטרון שלו, הוא יצר סצנות ז'אנר שהזכירו את דוד טנירס הבן ואדריאן ברואר והיה בין הראשונים שקבלו השראה מהאיכרים הדנים.
אולם כבוד זה היה קצר מועד. הוא התמכר לאלכוהול, ומת בשנת 1782, בן חמישים ושש.
רבות מיצירותיו נחקקו מאוחר יותר על ידי יונאס האס ויוהאן פרדריק קלמנס.
שירתם
שירתם הוא המיני-אלבום הראשון של הזמר טל סונדק, אשר יצא לחנויות ב-28 במאי 2020 לאחר עבודה של שנתיים.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2001
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2001 נערך ב-13 במאי 2001. הטקס נערך במלון גרוסוונור האוס בפארק ליין שבלונדון ושודר בשידור חי בערוץ BBC One.
שירתם
סונדק יצא למסע חיפוש אחר טקסטים לא מולחנים במגירות המשוררים הגדולים של הזמר העברי. לסונדק היה חשוב ליזום להוציא שירים חדשים שלהם לאור. במסע שלו כלולים מפגשים שקיים עם אלמנתו של אהוד מנור - עפרה, בתו של חיים חפר - מימי, בתו של מאיר אריאל - שירז, בתה של נעמי שמר - ללי ובתו של נתן יונתן - נטע.
סונדק קיבל את ברכת הדרך מהמשפחות ובחר בטקסטים שנגעו בו. הטקסטים עברו לשולחן העבודה של סונדק שחיפש להרכיב את הפאזל האומנותי של הפרויקט. הוא פנה לרמי קלינשטיין שעבד בעבר עם חלק מהמשוררים שסונדק בחר טקסטים שלהם כדי שהוא יהיה האיש שילחין את כל השירים החדשים ויפיק אותם מוזיקלית. קליינשטיין התרגש מהרעיון, מהטקסטים שנבחרו ומהיוזמה של סונדק וכך החל שיתוף הפעולה ביניהם והעבודה המשותפת הולידה אלבום חדש ושלישי לסונדק - "שירתם" שאת כולו הלחין והפיק רמי קלינשטיין.
פרויקט שירתם נבחר להוביל מוזיקלית את שנת הלימודים תשפ"א מטעם הפיקוח למוזיקה של משרד החינוך. בעקבות כך יצא לאור למורי המוזיקה בארץ ספר דיגיטלי המאגד בתוכו את תוכנית הלימודים על השירים.
ביקורות
האלבום והמופע זכו לחשיפה רבה בתקשורת ולשבחים רבים מצד המבקרים.
המשתתפים באלבום
מילים - נעמי שמר, חיים חפר, נתן יונתן, מאיר אריאל, אהוד מנור.
לחנים והפקה מוזיקלית - רמי קלינשטיין
נגנים:
הוקלט באולפני ברדו
קישורים חיצוניים
תיעוד תוכניות רדיו מרכזיות אודות הפרויקט
תיעוד תוכניות טלוויזיה מרכזיות אודות הפרויקט
תיעוד הופעות מרכזיות אודות הפרויקט
תיעוד מילות השירים
תיעוד ביצוע זמרים אחרים (בוגרים, ילדים, נוער) מבצעים את שירי הפרויקט
תיעוד ריקודי עם שנכתבו על שירי הפרויקט
תוכנית הלימודים החינוכית על הפרויקט שנכתבה על ידי הפיקוח למוזיקה במשרד החינוך
סדנת "שירתם", טל סונדק ורמי קלינשטיין מרצים על הפרויקט למורי המוזיקה בארץ לקראת שנת הלימודים תשפ"א
In the Pale Moonlight
In the Pale Moonlight (בתרגום חופשי לעברית: לאורו החיוור של הירח) הוא הפרק ה-19 בעונתה השישית של סדרת הטלוויזיה הבדיונית האמריקאית, "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". הפרק נכתב על ידי מייקל טיילור על פי סיפור מאת פיטר אלן פילדס, ובוים על ידי ויקטור לובל. הפרק שודר לראשונה ב-15 באפריל 1998 בסינדיקציה.הפרק השיג ציון 4.8 במדד נילסן, המקביל ל-4.7 מיליון צופים.
עלילה
קפטן בנג'מין סיסקו חש רגשות אשם לגבי אירועים שהתרחשו בשבועיים שחלפו, וסוקר את קורותיו בתקופה ביומנו הפרטי. פרטי האירועים מתגלים לצופים בסדרת פלאשבקים. האבדות הכבדות שספגה הפדרציה במלחמה עם הדומיניון מתחילות לגבות מחיר נפשי כבד מהצוות, וסיסקו מציין שבכל יום מוצא לפחות אחד מפקודיו שם של אדם שהכיר ברשימת ההרוגים שמתפרסמת. אחד היתרונות הגדולים של הדומיניון הוא הסכם השקט ההדדי שחתמו עם הרומולאנים שמאפשרים בתמורה לדומיניון לעבור באופן חופשי בשטחם. סיסקו מחליט שאם הפדרציה ובנות בריתה רוצות לנצח במלחמה, עליהן לגרום לרומולאנים לעבור לצדן בכל מחיר.
סיסקו מגייס לעזרתן את אלים גארק, המרגל לשעבר הקארדסי כדי להשיג מודיעין מקארדסיה. הנחת העבודה היא שהדומיניון מתכוון לכבוש את רומולוס, כוכב האם של הרומולאנים, בסופו של דבר. כל אנשי הקשר של גארק מתים זמן קצר אחרי שהוא יוצר איתם קשר, ולכן הוא ממליץ לזייף הקלטה של מנהיגי הדומיניון דנים בהתקפת פתע נגד רומולוס. סיסקו מהסס, אבל לאחר שהדומיניון כובש את בטאזד סיסקו מקבל את אישור צי הכוכבים להמשיך בתוכנית.
גארק מבקש מסיסקו לדאוג לשחרר מהכלא הקלינגוני זייפן בשם גראת'ון טולאר, ולאחר מכן מחליף כמות גדולה של ג'ל ביו-מימטי (חומר נדיר, מסוכן ומפוקח) כדי להשיג מוט מידע קרדאסי אותנטי מאובטח. ד"ר ג'וליאן באשיר מתנגד לעסקה בתוקף, אך נאלץ להסכים כשקפטן סיסקו נותן לו פקודה ישירה, בכתב, ומבטיח שיגיש תלונה רשמית. העניינים מסתבכים כשטולאר דוקר את קווארק בעודו שיכור. על מנת לשמור את טולאר מצרות משחד סיסקו את קווארק ומשכנע את אודו שלא לחקור את הנושא. בשלב זה מבין סיסקו את גודל הפשרה החוקית והאתית, אך מחליט להמשיך בהבנה שהמזימה משרתת את טובת הכלל.
טולאר יוצר הקלטה הולוגרפית המדמה פגישה בין דמאר הקרדאסי לוורטה ואיון מהדומיניון ובה הם דנים בתוכניות הפלישה לאימפריה הרומולאנית. בינתיים מזמין סיסקו, בהמלצת גארק, את הסנאטור הרומולאני ורינק לחלל עמוק 9 לפגישה חשאית. סיסקו מציג לורינק את ההקלטה ונותן לו את מוט המידע, אך הסנאטור מגלה שמדובר בזיוף ועוזב בזעם, תוך שהוא נשבע לחשוף את ההונאה. סיסקו מבין שתוכניותיו עלולות להסתיים בהצטרפות הרומולאנים לדומיניון אם ורינק יגיע לרומולוס, אך אז הוא מגלה שספינתו של ורינק הושמדה בדרכה לשם.
סיסקו הזועם מתעמת עם גארק שמודה שהטמין את הפצצה על ספינתו של ורינק, למקרה שהזיוף ייחשף. הוא מודה גם שרצח את טולאר על מנת שהזיוף לא ייחשף. גארק מסביר לסיסקו שכשהרומולאנים יסרקו את שרידי החללית וימצאו את מוט המידע הם ייחסו את הפגמים בהקלטה המעידים על זיופו של המידע לנזק מהפיצוץ אליו נחשף המוט, והתוצאה תהיה אמונה של הרומולאנים שהדומיניון אכן מתכננים פלישה. גארק טוען בפני סיסקו שהסיבה שצירף אותו לתוכנית היא במטרה לעשות את הדברים שסיסקו אינו מסוגל לעשות בעצמו, ומוסיף שסיסקו יכול להרגיע את מצפונו בידיעה שרביע אלפא ניצל במחיר חייו של סנאטור רומולאני אחד, פושע אחד וכבודו העצמי של קצין צי הכוכבים, מחיר אליו הוא מתייחס כאל עסקה טובה.
בסופו של דבר הרומולאנים מצטרפים לפדרציה, מכריזים מלחמה על הדומיניון ותוקפים במהרה עמדות דומיניון קרובות. בסוף רשומת היומן של סיסקו, הוא מודה שגארק צדק כשטען שמצפון מיוסר הוא מחיר נמוך מול התועלת שבמעשיהם, ומציין, אם כי בחוסר ביטחון, שהוא יכול לחיות עם ההחלטה לאור תועלתה לרביע אלפא. הוא מסיים את ההקלטה ומורה למחשב להשמיד את הרשומה כולה.
כתיבה
שורשי הפרק נעוצים בין השאר בשיחה שהתקיימה בין הכותבים לגבי מלחמת וייטנאם, ולאחר מכן עברה לפרשת ווטרגייט. הכותבים החלו לעבוד על רעיון לפיו ג'ייק סיסקו מגלה מידע מפליל לגבי שקאר, ראש הממשלה הבאג'ורנית. אם המידע יתגלה הוא יביא לנפילת הממשלה בזמן מלחמה, מה שגורם לקפטן סיסקו למנוע מבנו לחשוף את המידע. בשלב זה היה שמו של הפרק "פטריוט". במהרה השתנתה העלילה והמוטיב העלילתי המרכזי הפך למידע על סיסקו עצמו. הכותב מייקל טיילור עבד על תסריט במסגרתו מנסה ג'ייק סיסקו לראיין את גארק אך לאור ניסיונות ההתחמקות של הקרדאסי, הוא מבין שדבר מה חסר. קפטן סיסקו מבקש מבנו להפסיק לנסות להוציא מגארק מידע, אך חקירתו של ג'ייק מגלה שהשניים מנסים לגרור את הרומולאנים למלחמה נגד הדומיניון, והקפטן מבהיר לבנו שבכוונתו למנוע את פרסום הסיפור. צוות הכתיבה לא השתכנע מאמינות הקונפליקט בין השניים.
רונלד ד. מור וטיילור החלו לעבוד על הגרסה המתוקנת של התסריט, והוציאו את דמותו של ג'ייק מהעלילה. השניים נתקלו בבעיה עם קצב התקדמות העלילה, אך מור, שחשב על כך בעודו שותה באחד הלילות, הבין שקצב העלילה יעבוד אם הסיפור יסופר בצורה של פלאשבקים. בבוקר שלמחרת הציע מור את הרעיון לצוות הכותבים, ולאחר שהללו קיבלו את הרעיון התסריט נכתב מחדש. טיילור כינה את הגרסה הסופית "מבריקה" אך הודה שהיא נכתבה ברובה על ידי מור. מור הסביר שעל מנת לדחוף את סיסקו מעבר לקצה היה עליהם למצוא סוגיה כבדת משקל. הצוות שקל זאת והחליט שיהיה על הדומיניון לכבוש כוכב משמעותי בפדרציה. בתחילה שקל הצוות את וולקן, אך לתחושתם מדובר היה בכוכב חשוב מדי ולפיכך הם בחרו בבטאזד במקום. איירה סטיבן בהר הוסיף לתסריט את השורה האחרונה, "אני יכול לחיות עם זה" ("I can live with it"), כאזכור לסרט "האיש שירה בליברטי ואלנס" משנת 1962. כותרת הפרק היא אזכור לשורה מתוך הסרט "באטמן" משנת 1989, בה אומר הג'וקר "האם רקדת אי פעם עם השטן לאורו החיוור של הירח?" ("Have you ever danced with the devil in the pale moonlight?").
בימוי וליהוק
הבמאי ויקטור לובל תכנן את הבעות הפנים של ברוקס כסיסקו ברגעים שבהם הוא פונה ישירות למצלמה. הוא שיבח את השחקן וציין שהעביר בדיוק את ההנחיות שכתב. החלקים שבהם מדבר סיסקו למצלמה הוקלטו כמעט בטייק אחד, במטרה לוודא שהקהל יאמין שמדובר ברשומת יומן אחת, רציפה. לובל דאג לצלם את הרצף המדובר בצורה רציפה, כך שלא נותרו כמעט אפשרויות עריכה, מאחר שצולמו רק שתי זוויות. על פי התסריט היה על סיסקו להשתכר יותר ויותר לאורך הרשומה, כשהוא צולל לתוך הפלאשבקים, ולובל ציפה שהאולפנים יבטלו את הרעיון לפני תחילת הצילומים, אך הדבר לא קרה. לובל רצה שסיסקו יוריד חלקים ממדיו לאורך ההקלטה, מה שיגרום לתחושה שהוא חושף את נשמתו בעוד הוא מספר את הסיפור.
בפרק הוצגו מספר דמויות חוזרות ושחקנים, כמו ג'פרי קומבס בתפקיד ואיון, קייסי ביגס כדמאר ואנדרו רובינסון כגארק. אליהם הצטרף סטיבן מקהטי בתפקיד ורינק. הייתה זו הופעתו הראשונה של מקהטי בזיכיון. לאחר מכן גילם דמות של חייזר בפרק "The Xindi" בסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז".
שידור
הפרק שודר לראשונה ב-15 באפריל 1998 בסינדיקציה. דירוגו במדד נילסן היה 4.8%, מה שהציב אותו במקום ה-14 במשבצת הזמן בה שודר. בקרב סדרות סינדיקציה ששודרו לראשונה הוא מוקם שני באותו השבוע אחרי פרק בסדרה "זינה הנסיכה הלוחמת", ולפני פרק בסדרה "הרקולס: המסעות המופלאים". דירוגים אלה היו גבוהים מזה שקיבל הפרק "Inquisition" ששודר שבוע לפניו והגיע ל-4.7%, וגבוה יותר מהפרק "His Way" ששודר בשבוע שלאחר מכן שהגיע ל-4.3%.
ביקורות
רוב המבקרים הגיבו לפרק באופו חיובי. עם צאת מהדורת הווידאו של הפרק כתב מגזין Dreamwatch שמדובר באחד הפרקים החזקים בעונה, ואחד הפרקים הטובים בעונה כולה. הוא כינה את העלילה מקורית, מלאת תעוזה ובלתי צפויה. בספר "מדע בדיוני במאה העשרים" ("Science Fiction of the 20th Century") מ-1999 מתאר המחבר, פרנק מ' רובינסון, את הפרק במילים "קפטן סיסקו נאלץ לבגוד בעקרונותיו כדי להציל את חייהם של מיליונים בגלקסיה, במחיר חייהם של פושע קטן ושגריר של מעצמה לא ידידותית. על פניו, אין פה תחרות אבל ברוקס (סיסקו) גילם את התפקיד עם עומק ורגשות שאינם מקובלים בסדרות מדע בדיוני." הוא הוסיף שמגזין "TV Guide" תיאר את הפרק כאחד הפרקים הדרמטיים הטובים ביותר של העונה. קית' דקנדידו סקר את הפרק עבור האתר Tor.com של הוצאת הספרים Tor Books ונתן לו ציון של 10/10. הוא תיאר את נפילת בטאזד כ"משיחת מכחול של אמן" מאחר שהמהלך גרם לצופים להיות מעורבים רגשית בקונפליקט. הוא שיבח את הסבל שעובר על סיסקו בעקבות מעשיו וציין שהן ברוקס והן רובינסון היו במיטבם, עם שתי הופעות יוצאות מגדר הרגיל. בשנת 2003 תיארו מארק ג'ונס ולאנס פרקין בספרם "Beyond the Final Frontier: An Unauthorised Review of Star Trek" את הפרק כטוב, אך לא מזעזע ומסוכן כפי שכמה מהמעריצים היו רוצים להאמין. הם ציינו שרעיונות דומים ניתן למצוא במספר סדרות בז'אנר סדרות המשטרה ושעלילות דומות היו הסטנדרט המקובל בסדרה "משימה בלתי אפשרית".
בביקורת שהתפרסמה בשנת 2013 באתר "The A.V. Club" כתב זאק הנדלן שהחלק המטלטל ביותר בפרק הוא שפעולותיו של סיסקו לא היו מזעזעות כשלעצמן, אלא סיפקו את המפנה בעלילה. הוא ציין שהתסריט לא משחק יותר מדי על תחושת המשבר ההולך ומתגבר שחש סיסקו, ונמנע מלהציג את בחירותיו של סיסקו במושגים של "רע" ו"טוב".
עוד ב-2013 המליץ "הגרדיאן" על הפרק כדוגמה לגרסה "חכמה יותר" של "מסע בין כוכבים", בהשוואה לסרט "האויב בתוכנו - סטארטרק", וציין שהפרק מציג את הצד האפל של הזיכיון.
ב-2015 המליץ האתר Geek.com על הפרק כ"צפיית חובה" במסגרת רשימת הבינג' שערכו לסדרה.
ב-2016 דירג המגזין "רדיו טיימס" את החלטתו של סיסקו למחוק את רשומות היומן שלו במקום ה-27 ברשימת הרגעים הגדולים ביותר של הזיכיון בטלוויזיה ובקולנוע. המגזין ציין שמדובר ברגע שבו מוותר סיסקו על עקרונותיו, ונותן זאת כדוגמה ללמורכבויות המוסריות המוצגות בסדרה, כשסיסקו מנסה לשקול את פעולותיו אל מול המטרה - לנצח במלחמת הדומיניון.
דירוגים
הפרק מדורג תכופות כאחד הפרקים הטובים ביותר בסדרה ובזיכיון בכלל.
ב-2016 דירג ה"הוליווד ריפורטר" במקום הראשון בין פרקי הסדרה "חלל עמוק 9". ב-2018 דירג האתר Vulture.com את הפרק במקום השלישי מבין כלל פרקי הסדרה. עוד באותה שנה דירג "Nerdist" את הפרק במקום ה-11 ברשימת פרקים שהוגדרו כחובת צפייה בסדרה. המגזין הבריטי "SciFiNow" דירג את הפרק ברשימת עשרת הפרקים הטובים ביותר בסדרה, וציין כי "ייתכן שמדובר בשעתה הטובה ביותר של הסדרה".
ב-2007 ציין "DVD Talk" כי "כל דבר בפרק, מהבימוי, דרך הכתיבה, וכלה במשחק מצליח לנגן על כל המיתרים הנכונים. זו דוגמה למסע בין כוכבים במיטבו". ב-2009 דירג מגזין טיים את הפרק כאחד מעשרת הרגעים הטובים ביותר בזיכיון וציין כי "מצמרר" לראות את סיסקו מוותר על עקרונותיו ככל השמלחמה הופכת נואשת יותר. ב-2013 דירג המגזין סלייט את הפרק כאחד מעשרת הפרקים הטובים ביותר בזיכיון. ב-2016 דירג הוושינגטון פוסט את הפרק במקום הרביעי מבין כל פרקי הזיכיון. עוד באותה שנה דירג המגזין אמפייר את הפרק במקום ה-13 מתוך רשימת 50 הפרקים הטובים ביותר בזיכיון, ו-IGN דירג אותו במקום השישי ברשימת 25 הפרקים הטובים ביותר. ב-2017 דירג אותו האתר Space.com במקום החמישי מתוך כלל למעלה מ-700 פרקי הזיכיון כשלפניו מדורגים "The Measure of a Man" (במקום הראשון), "The Trouble with Tribbles" (במקום השני), "The Menagerie" (במקום השלישי), ו-"The Best of Both Worlds" (במקום הרביעי). ב-2019 דירג אותו האתר "Screen Rant" במקום החמישי מבין כלל פרקי הזיכיון ששודרו עד כה, בעוד האתר "IO9" נתן לו את המקום השביעי. ב-2015 דירג האתר Geek.com את הרגע שבו מודיעים הרומולאנים לסיסקו שמטה המידע שנמסר להם התגלה כמזויף במקום ה-13 מבין הרגעים הטובים ביותר בכל הזיכיון. ב-2020 דירג האתר "Screen Rant" את הפרק במקום העשירי מבין כל פרקי הזיכיון עד אז.
האתר "Screen Rant" דירג את ורינק, דמות שהוצגה באותו הפרק לראשונה, כרומולאני השלישי בחשיבותו מבין כלל הרומולואנים בזיכיון.
ב-2020 המליץ ערוץ SyFy לצפות בפרק כרקע לגבי הרומולאנים לקראת צפייה בסדרה "מסע בין כוכבים: פיקארד".
אזכורים אקדמיים
אלן קוואן מאוניברסיטת קארלטון באוטווה, ציין במאמרו "Seeking New Civilizations: Race Normativity in the Star Trek Franchise" כי הפרק הוא הדוגמה המובהקת ביותר בזיכיון לדילמה מוסרית קשה העומדת בפני קצין בצי הכוכבים, תחת נסיבות המאפשרות לבחון את מהות הפדרציה דווקא בעיתות מלחמה, בניגוד לשאר הסדרות בהן גם בהתייחס לדילמות מוסריות קשות, הן מתקבלות על רקע של פדרציה יציבה וחזקה.
המאמר "Words are here on top : diplomacy in Star Trek" שהתפרסם במגזין הספרותי "The New York Review of Science Fiction" מציין את הפרק במיוחד כזה שמבדיל בין דמותו של סיסקו, לזו של הקפטנים שקדמו לו בזיכיון, קירק ופיקארד. על פי המאמר דמות זו נדרשה כדי להראות שהמוסריות השחורה/לבנה של הפדרציה אינה שלמה, וכי ברגעי קיצון יש להתפשר על המוסר במטרה לנצח במלחמה.
צפייה ביתית
הפרק הופץ לראשונה בווידאו בבריטניה בנובמבר 1998 בקלטת שכללה גם את הפרק "His Way". בנובמבר 2003 שוחרר הפרק לראשונה ב-DVD כחלק ממארז ה-DVD של העונה השישית של הסדרה. הפרק מופיע גם כחלק ממארז ה-DVD "Star Trek Fan Collective – Captain's Log" כאחד משלושה פרקי "חלל עמוק 9" יחד עם פרק הסיום של הסדרה "What We Leave Behind" והפרק "Far Beyond the Stars", וכולל הקדמה מאת אייברי ברוקס. האוסף שוחרר ב-24 ביולי 2007.
ב-2007 שוחרר הפרק כחלק ממארז DVD מלא של הסדרה, הכולל 176 פרקים ב-48 דיסקים.
טויוטה C-HR
טויוטה C-HR (באנגלית: Toyota C-HR) היא קרוסאובר קופה בעלת חמישה מקומות, המיוצרת על ידי טויוטה משנת 2016. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2016 והגיעה לישראל בשנת 2017. כחצי שנה לפני יציאת גרסת הייצור טויוטה הציגה בתערוכת פרנקפורט דגם קונספט מקדים.
גרסאות
מלבד הגרסה הבסיסית, במהלך השנים ייצרה החברה שתי גרסאות נוספות. הראשונה, "טויוטה C-HR חשמלי", המיועדת לסין הכוללת מנוע חשמלי בנפח 54.3 קילו וואט המספק כ-201 כוחות סוס. המנוע מאפשר טווח חשמלי של 400 קילומטרים. ה-C-HR הוצגה בשאנגחאי בשנת 2019. השנייה, "טויוטה C-ONCEPT", גרסה משופרת של המנוע היברדי הכוללת מנוע בנפח 1.8 ליטרים המספק כ-122 כוחות סוס שהגיע לישראל בשנת 2019.
מתיחת פנים שנת 2020
בשנת 2020 עברה ה-C-HR מתיחת פנים שכללה עיצוב חדש ומנוע ההיברדי חדש בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-184 כוחות סוס ה-C-HR החדש הגיע לישראל בשנת 2020. בשנת 2021 טויוטה הציגה דגם משודרג לרכב עם חבילה ספורטיבית ומערכות בטיחות משופרות.
עירוני מקיף רמות
עירוני מקיף רמות הוא בית ספר תיכון וחטיבת ביניים הנמצא בשכונת רמת הנשיא בבת ים. עירוני מקיף רמות הוא המקיף הממלכתי הגדול ביותר בבת ים ומכיל 6 שכבות לימוד וכ-1300 תלמידים.
היסטוריה
המקיף הוקם בשנת 1965 כבית ספר על-יסודי ארבע שנתי במשכנו הקודם בשכונת רמת יוסף, אשר במקומו כיום ממוקמת חטיבת הביניים של מקיף שש-שנתי אורט רמת יוסף. לאחר יישום תהליך החיטוב בתחילת שנות ה-2000, עבר מקיף רמות למשכנו הנוכחי בשכונת רמת הנשיא, במבנה אשר שימש לפני כן את תיכון ״אורט רמת עופר״, והפך מתיכון אליטיסטי ממיין, למקיף שש שנתי.
מבנה בית הספר
המקיף כולל חמישה מבנים מרכזיים. מבנה התיכון, מבנה כיתות ז', מבנה כיתות ח'-ט', מבנה הנהלת חטיבת ביניים ומבנה מעבדות תיכון.
מבני החטיבה
מבנה כיתות ז' מכיל בקומתו העליונה את מעבדות החטיבה ואת חדר הלבורנטיות. בנוסף, מבנה כיתות ז' ומבנה כיתות ח'-ט' מחוברים ביניהם בגשר אשר במרכזו האודיטריום- חדר גדול המסוגל להכיל כמות תלמידים גדולה (לשם כינוסים שכבתיים לדוגמה). בכל אחת מהקומות במבנה ז' ובמבנה ח'-ט' ממקום משרד רכז השכבה. מבנה הנהלת חטיבת הביניים מכיל את חדר המורים, את מזכירות חטיבת הביניים, את משרד המנהלת ואת משרדי הרכזים שאינם רכזי שכבות.
מבני התיכון
מבנה התיכון הוא מבנה גדול ובו ארבעה מסדרונות מרכזיים אשר בכל אחד מהם שישה חדרים. פנים המבנה עצמו מעוצב כחלל גדול בקומת הכניסה, מרפסות רבות אל קומת מן הקומה העליונה ובנוסף, מכיל גם אמפי תיאטרון אל הקומה התחתונה. מבנה התיכון כולל בתוכו מספר חדרים מיוחדים ביניהם:
בנוסף, מבנה התיכון הראשי מכיל גם חדר מוזיקה ומספר חדרי חזרות, חדר המורים, משרדי רכזים, מזכירות התיכון ומשרד מנהלת התיכון. בקומה התחתונה ממקומת ספריית בית הספר וקפיטריה. מחוץ למבנה התיכון, ממוקם מבנה מעבדות התיכון ובו ארבע מעבדות שונות.
בבית הספר, קיים גם אולם ספורט אחד גדול ומרווח אשר מכיל גם חדר כושר פנימי.
מחוץ למבני הלימודי, ישנן מדשאות רבות, רחבה גדולה אשר משמשת לטקסי בית הספר, מגרש ספורט וספסלים רבים.
מסלולי לימוד ייחודיים בחטיבה ובתיכון
בחטיבת הביניים קיימים מספר מסלולי לימודי ייחודיים, בנוסף לכיתות העיוניות.
החתול של שרק: משאלה אחת ודי
עלילה
הסרט מתחיל כאשר החתול מופיע במסיבת הילולה עבורו בעיירה דל מאר, בעקבות המסיבה ענק שחי ביער מתעורר ונלחם כנגד החתול, וכתוצאה מהקרב החתול מת ומתעורר אצל רופא הכפר, לאחר שיחה איתו החתול מבין כי עד כה הוא מת כבר שמונה פעמים וכעת נותרה לו נשמתו האחרונה לאחר שהחתול מגיע למסקנה זו הוא צוחק לרופא בפנים ומפקפק בדבריו, רופא הכפר מציע לחתול להפסיק עם הרפתקאותיו ומביא לו פתק עם כתובת למקלט חתולים אצל אישה שנקראת מאמא לונה, החתול מזלזל בדברי הרופא ועוזב את המרפאה.
לאחר מכן החתול מבקר באותו ערב בבר שעמד להיסגר ורק הברמן מארח לו חברה, החתול מבקש עוד שמנת והברמן הולך להביא מנה נוספת מחדר אחורי ולפתע הנר נכבה, שריקה נשמעת, וזאב לבן מופיע. הוא אומר לחתול שהוא מעריץ שלו ומבקש ממנו חתימה על כרזה ובה החתול מופיע עם הכיתוב ״חי או מת״, הזאב מצביע על המילה מת ומבקש כי החתול יחתום שם. מייד לאחר מכן החתול מבין שהזאב הוא בעצם צייד ראשים ומטרתו היא לצוד אותו, החתול מתרברב בכך שינצח את הזאב והזאב עונה כי זה מה שכולם חושבים אבל אף אחד עוד לא נמלט ממנו. החתול פותח בקרב נגד הזאב אך מפסיד, הוא נשרט מלהב החרמש של הזאב (זו הפעם הראשונה שלהב מצליחה לפגוע בחתול) ונוזל לו דם מהשריטה בעקבות כך החתול חווה פחד בפעם הראשונה, הוא בורח לחדר צדדי ומשם דרך השירותים לביוב. בעקבות הקרב החתול חושב כי זמנו עבר והוא לא ראוי להיות החתול במגפיים. החתול קובר את בגדיו ודופק על דלתה של מאמא לונה הקאט ליידי ומצטרף לחתולי הכרבולים שלה ולשגרתם הקבועה. לאחר זמן מה של אימוץ שגרת החיים שם בשעת האבסה הוא פוגש בפריטו (כלב בספרדית) כלב מחופש לחתול שמתחיל לדבר עם החתול במגפיים ועל כך שהוא אצל מאמא לונא בשביל האוכל. פתאום פורצים משפחת הפשע של זהבה ושלושת הדובים שמחפשים את החתול במגפיים ושמעו כי הוא מצא מקלט אצל מאמא לונא. לאחר חיפוש הם לא מוצאים את החתול במגפיים אך בעקבות חוש הריח המפותח של אחד הדובים הם מגיעים לאביזרים שקבר החתול בחצר ולפיכך מגיעים למסקנה שהחתול במגפיים מת, במקביל החתול מאזין לדבריהם ומבין כי הם רצו לשכור את שירותיו של החתול במגפיים על מנת לגנוב מפה לכוכב המשאלות מג'ק הורנר הגדול, לאחר שהחתול שומע שהכוכב קיים לא רק באגדות הוא מבין כי כך יוכל להתחמק מהמוות, הוא עוזב את בית מאמא לונא ויוצא לגנוב את המפה בשביל נשמותיו האבודות, כאשר הוא מגיע למקום המבצר של גק הורנר הוא מבחין בפריטו שעקב אחריו לאורך כל הדרך, הם מגיעים לחדר האגדות של ג'ק הורנר הגדול ובעודו פותח את התיבה בה המפה מוחבאת יוצאת מן התיבה קיטי סופטפאוס (כפות רכות) שרוצה גם כן את המפה ולאחר מרדף חסר תקדים החתול, קיטי, ופריטו בורחים מג'ק הורנר הגדול שרודף אחריהם בכרכרה גדולה. על מנת לחסום את ג'ק, החתול שופך שק מטבעות זהב כדי ליצור מהומה ברחוב ובכך יחסמו את ג'ק, אך החתול מבחין בין האנשים בזאב הלבן אשר רודף אחריו.
בעזרת המפה פוס, קיטי, ופריטו מגלים כי הכוכב שוכן ביער האפל ולכל אחד מהם יש דרך אחרת להגיע אליו לפי אופיו והדברים איתם הוא מתמודד והתמודד בעברו. הדרכים של החתול וקיטי איומות ומסוכנות ולכן הם בוחרים ללכת בדרך הידידותית של פריטו. הם עוברים את הדרך שלו תחילה בשלווה שכוללת שיט רגוע בנהר אלא שהחתול זורק מקל ופריטו רודף אחריו ומגיע ישר לג'ק הורנר וזהבה ושלושת הדובים שמופיעים ומתחילים קרב ביניהם ובאמצע הקרב פתאום הזאב מופיע והחתול מרוב פחד בורח לרחבה עם עצים שחורים בעוד זהבה השיגה את המפה וכאשר החתול נלחץ פריטו מופיע ומרגיע את החתול והחתול מספר לפריטו שזו נשמתו האחרונה ועל המשאלה שהוא מתכנן להביע. וכאשר פריטו שומע שקיטי לא בוטחת בחתול בגלל שהבריז לה מהחתונה שלהם קיטי מופיעה ועושה כאילו לא שמעה את השיח.
באותו הזמן זהבה ושלושת הדובים רואים את הבקתה שלהם ונחים בה ואז החתול וקיטי עושים מארב ומשיגים את המפה אך פריטו נשאר מאחור וקיטי יוצאת להצילו מהדובים בזמן שהחתול נקלע למערה שם מוצא את נשמותיו הקודמות מדברות אליו. אך פתאום הזאב הלבן שוב מופיע ומספר לו שהוא היה עד לכל פעם בה הוא מת בעבר, שהוא לא סתם צייד ראשים אלאוהוא ההתגלמות של המוות עצמו, ושהוא רוצה להרוג אותו כדי להראות לו שהוא לא אלמוות כמו שהוא חשב כל החיים שלו. קיטי כועסת על החתול שהוא שוב בוגד בה ולוקח את המשאלה רק לעצמו. בזמן שקיטי מנסה לעזוב את המקום החתול צועק לה שהמוות רודף אחריו, ולפתע זהבה וג'ק הורנר מופעים גם הם, ומתחיל קרב גדול בין שלוש הקבוצות. קיטי מפילה את הורנר לתיק האומנת שבו פריטי הקסם שלו ובכך הוא נשאב לתיק, וזהבה מבינה שאינה צריכה את המשאלה מפני שטוב לה עם המשפחה המאמצת שהיא מצאה. החתול עומד לבקש את המשאלה ואז הזאב מופיע לדו-קרב אחרון. הדו-קרב מתחיל כשהזאב שוב על היד העליונה, אך כאשר החתול הראה שאינו פוחד עוד הזאב אומר לו שהוא כבר לא חושב שהוא בן אלמוות כמו פעם, ועל כך לא מגיע לו למות, ועוזב את המקום, לא לפני שהוא מזכיר לחתול שהם עוד ייפגשו. לפתע ג'ק יוצא בדמות ענק מהתיק אחרי שאכל את עוגיית הקסם של אליס. החתול קיטי וזהבה עובדים יחד כדי להביס את ג'ק הענק, וקורעים את המפה.
הפקה
ב-6 בנובמבר 2018, הוכרז בוראייטי כי כריס מלנדנדרי מתכוון להיות המפיק בפועל של סרטי האתחול שרק 5 והחתול של שרק 2 ולהחזיר גם את מדבבי הסרט המקוריים. ב-26 בפברואר 2019, הוכרז כי סרט ההמשך עדיין בפיתוח, ובוב פרסיצ'טי יביים אותו. ב-19 באוגוסט 2020, קיבל הסרט כותרת חדשה Puss in Boots: The Last Wish והכותרת התקבלה ב-20 בדצמבר 2020. במרץ 2021, נודע כי ג'ואל קרופורד החלי את פרסיצ'טי בתור הבמאי, ג'נואל מרקדו תהיה עוזרת הבמאי ומארק סוויפט יפיק את הסרט. קאסט המדבבים המלא נחשף במרץ 2022.
הפצה
הסרט צפוי לצאת לאקרנים ב-21 בדצמבר 2022. במקור הסרט היה אמור להיות מופץ ב-2 בנובמבר 2018, ולאחר מכן נדחה בחודש ל-21 בדצמבר 2018. ולאחר מכן ב-23 בספטמבר 2022 בידי סרטי יוניברסל.
לי פרידלנדר
חייו ועבודתו
פרידלנדר נולד ב-1934 באברדין שבוושינגטון, בנם של מהגר יהודי-גרמני ומהגרת פינית לותרנית. למד צילום בקולג' ארט סנטר לעיצוב (Art Center College of Design) בפסדינה, קליפורניה. ב-1956 עבר לניו יורק, שם צילם מוזיקאי ג'אז לעטיפות אלבומים. עבודתו המוקדמת מושפעת מיוצרים כמו אז'ן אטז'ה, רוברט פרנק וווקר אוונס. ב-1960, הוענקה לו מלגת גוגנהיים כדי שיוכל להתמקד ביצירת אמנות מקורית (כמו גם בשנים 1962 ו-1977). כמה מתמונותיו המפורסמות יותר התפרסמו במגזין פלייבוי מספטמבר 1985, תמונות שחור-לבן של מדונה משנות השבעים המאוחרות. עבור הסט שצולם ב-1979 קיבלה הזמרת, שהייתה אז סטודנטית, שכר של 25$. ב-2009 נמכרה אחת מהתמונות ב-37,500$ במכירה פומבית בכריסטי'ס.
ב-1963 הציג המוזיאון הבינלאומי לצילום בבית ג'ורג' איסטמן את תערוכת היחיד הראשונה של פרידלנדר. לאחר מכן היה דמות משמעותית בתערוכת "New Documents" ("תיעודים חדשים") שאצר ג'ון זרקובסקי ב-1967 במוזיאון לאומנות מודרנית בניו יורק, יחד עם הצלמים דיאן ארבוס וגארי וינוגרנד. ב-1973 זכתה עבודתו להקרנה בפסטיבל Rencontres d'Arles הצרפתי. ב-1990 העניקה לו קרן מקארתור חברות בעמיתי מקארתור. ב-2003, הוא זכה במדליה ובחברות מטעם ה-Royal Photographic Society בזכות תרומה קבועה ומשמעותית לאומנות הצילום. ב-2005 הוצגה תערוכה שלמה של יצירתו במוזיאון לאומנות מודרנית, שכללה 400 תמונות, החל משנות החמישים עד לימינו. הוא זכה בפרס הסלבלד באותה שנה. התערוכה הוצגה מחדש ב-2008 במוזיאון לאומנות מודרנית בסן פרנסיסקו.
אתגר הפפסי
אתגר הפפסי (נקרא גם: פרדוקס הפפסי) הוא אסטרטגיה שיווקית המנוהלת על ידי חברת פפסיקו מאז שנת 1975. האתגר נוצר עקב היריבות המתמשכת בין החברה לחברת קוקה-קולה וההעדפה הברורה מצד הקהל כלפי משקאות קוקה-קולה. לאחר השקת האתגר, פורסמו התוצאות על ידי חברת פפסיקו והתגלה כי רוב האנשים אשר עשו את האתגר מעדיפים את הטעם של פפסי.
מהלך האתגר
האתגר הוא מבחן טעימה עיוורת ומאז השקתו מהלכו לא השתנתה.
מהלך האתגר הוא: נציג פפסיקו מארגן שולחן עם שתי כוסות לבנות: אחת מכילה פפסי ואחת מכילה קוקה-קולה. הנציג מבקש מאנשים לטעום משתי הכוסות, ואז לספר איזה משקה הם מעדיפים. לאחר שהטועמים עונים, הנציג חושף בפניהם את המותג של כל משקה כך שהטועמים יוכלו לראות אם הם מעדיפים קוקה-קולה או פפסי.
התוצאות מהאתגר היו נשלחות לחברת פפסיקו והחברה שיקללה את כל התוצאות לקונזוס אשר מראה כי אמריקאים מעדיפים פפסי על פני קוקה-קולה.
השקת האתגר
האתגר הושק ב-1975, כחלק מהיריבות המתמשכת בין פפסי לחברת קוקה קולה. האתגר נחל את הצלחתו באמצעות הופעת התוצאות מהאתגר בפרסומות הטלוויזיה של פפסי. לכל משתתף באתגר הוענקה סיכה עליה כתוב "אני השתתפתי באתגר הפפסי".
ביקורות ומחקרים
בספרו משנת 2005, מציג הסופר מלקולם גלדוול עדויות המצביעות על כך שהצלחתה של פפסי על קוקה קולה ב"אתגר פפסי" היא תוצאה של האופי הפגום של שיטת "מבחן לגימה". המחקר שלו מראה שטועמים יעדיפו בדרך כלל את המתוק מבין שני משקאות על בסיס לגימה אחת, גם אם הם מעדיפים משקה פחות מתוק על פני פחית שלמה. בנוסף, האתגר קיבל ביקורות על כך שלעיתים קרובות, על הכוס המלאה בפפסי הייתה כתובה האות "M" ועל הכוס המלאה בקוקה-קולה הייתה כתובה האות "Q", מה שמרמז על כך שהעדפת אותיות הניעה חלק מהתוצאות. כאשר ההעדפה בבדיקות עיוורות מושווה לבדיקות שבהן כוסות מסומנות בתוויות שרירותיות (למשל, S או L) או שמות מותגים, דירוג ההעדפה משתנה. בספרו "הרגלים רעים", ההומוריסט דייב בארי מתאר את אתגר פפסי כ"הניסיון המוטעה המתמשך של פפסי לשכנע את הציבור הרחב שקולה ופפסי אינם אותו דבר, מה שהם כמובן כן."
השקה מחדש
בשנת 2015, פפסי השיקה מחדש את אתגר פפסי ברשתות החברתיות. כחלק מהמבצע שנמשך השנה, פפסי החתימה ידוענים שונים כדי לפרסם את המוצר שלהם בחשבונות המדיה החברתית שלהם תחת ההאשטאג #PepsiChallenge.
התחרות
בשנת 1981, על מנת להאיץ את התקדמות האתגר, הציעה חברת פפסיקו למי שיצליח לאסוף כמה שיותר סיכות השתתפות באתגר. למעשה, מאחורי התחרות, עמדה אסטרטגיה שיווקית אשר פפסיקו הציבה על מנת לקדם משמעותית את מכירותיה.
פאולה סלוסטרו
פאולה סלוסטרו (בספרדית: Paola Sallustro, נולדה ב-22 במאי 1988; בואנוס איירס, ארגנטינה), הידועה בשם Poli, היא שחקנית וזמרת ארגנטינאית. ידועה בתפקידיה בטלנובלות הארגנטינאיות של כריס מורנה, "המורדים ו"פלוריסיינטה". סלוסטרו בעלת פרויקט מוזיקלי עצמאי בשם "Pol-Y".
קריירה מוזיקלית
סלוסטרו החלה בלימודי פסנתר בהיותה בת שבע ולימודי שירה ותיאטרון בגיל שלוש עשרה.
ב-2010, סלוסטרו החלה, יחד עם חברי להקתה, להופיע בהופעות חיות וב-2012 החלה להופיע באופן עצמאי עם שירים שהלחינה בעצמה.
היום, סלוסטרו בעלת פרויקט מוזיקלי עצמאי בשם "Pol-Y".
קריירת משחק
סלוסטרו החלה את קריירת המשחק ב-2003, בטלנובלה הארגנטינאית של המפיקה והיוצרת כריס מורנה, "המורדים", לצידם של בנחמין רוחאס, פליפה קולומבו, לואיסנה לופילטו וקמילה בורדונבה.
בין 2004–2005, סלוסטרו גילמה את תפקידה של מאיה בטלנובלה הארגנטינאית "פלוריסיינטה", של היוצרת והמפיקה הארגנטינאית כריס מורנה, לצדם של חואן מנואל חיל נבארו, בנחמין רוחאס ופלורנסיה ברטוטי.
ב-2005 סלוסטרו נטלה חלק בטלנובלה הארגנטינאית "El Patrón de la Vereda" לצידם של גוסטבו ברמודס וקמילה בורדונבה.
ב-2006 סלוסטרו נטלה חלק בטלנובלה הארגנטינאית "El refugio" לצידם של פרנסיסקו באס וחורחה מאחיו.
ב-2008 סלוסטרו נטלה חלק בטלנובלה הארגנטינאית של כריס מורנה "כמעט מלאכים", בתפקידה של לולו.
הסרט הזה על הסוכר
הסרט הזה על הסוכר (באנגלית: That Sugar Film) הוא סרט תיעודי אוסטרלי משנת 2014 בכיכובו ובבימויו של דיימון גיימאו. הסרט עוסק בסוכר הנמצא במזון שאנו אוכלים ובהשפעתו על גוף אדם בריא.
פאולה סלוסטרו
קריירת משחק
ב-2011 סלוסטרו נטלה חלק בטלנובלה הארגנטינאית של חברת ההפקות Pol-ka, "היחידים", לצד שחקנים ושחקניות ארגנטינאים וארגנטינאיות.
הסרט הזה על הסוכר
תקציר העלילה
הסרט עוקב אחר ניסוי שגיימאו עורך על עצמו: הוא משנה את הרגלי התזונה הרגילים שלו, שאינם כוללים סוכר, לדיאטה נמוכה בשומן אך גבוהה בסוכר, שוות ערך ל-40 כפיות סוכר ליום. כתוצאה מכך, גיימאו עולה במשקל, חש בעייפות, ומפתח מחלת כבד שומני. דיאטת הסוכר נבחרה כך שצריכת הקלוריות שלו לא עלתה מזו שבתזונה הרגילה שלו.
אליסון בקדל
בקדל היא זוכת פרס עמיתי מקארתור. וכמו כן, ידועה בתור מי שהמציאה את מבחן בקדל, הבודק את רמת הייצוג של נשים בסרטי קולנוע עלילתיים.
הסרט הזה על הסוכר
תקציר העלילה
מומחה שרואיינו לסרט מייחסים את השינויים במצב בריאות גופו של גיימאו לכמויות הסוכר הגבוהות שהוא צורך, ובפרט משערים שפרוקטוז הוא הגורם העיקרי לכך. בסרט מוצגת ההשערה כי ממתיקים מלאכותיים עשויים להיות טובים יותר לגוף.
כמו כן הסרט מציג לצופים את "נקודת האושר" (באנגלית: "Bliss point") - מונח שנטבע בשנות ה-60. בהקשר של סרט זה - הכוונה היא לכמות הסוכר שאתה יכול להוסיף למזון כדי להפוך אותו לנחשק יותר. הוספת סוכר נוסף, מעבר ל-"נקודת האושר", מובילה לירידה משמעותית בחשק למוצר זה.
אליסון בקדל
ביוגרפיה
בקדל נולדה בלוק הייבן שבפנסילבניה. היא הבת של הלן אוגוסטה (לבית פונטנה, 1933-2013) וברוס אלן בקדל (1936-1980). יש לה שני אחים, ברוס "כריסטיאן" בקדל השני וג'ון בקדל, נגן מקלדת שעבד עם להקות רבות, כולל קילינג ג'וק ומיניסטרי. משפחתה הייתה קתולית. אביה היה חייל צבא ותיק שהוצב במערב גרמניה. הוא גם היה מורה לאנגלית בבית ספר תיכון, עבד במשרה מלאה והפעיל בית הלוויות במשרה חלקית. אמה הייתה שחקנית ומורה. שני הוריה תרמו לקריירה שלה כקריקטוריסטית. בקדל חשפה בספרה הראשון שאביה היה הומוסקסואל בארון כל חייו עד שהתאבד בגיל 44.
פאולה סלוסטרו
חיים אישיים
מ-2014, סלוסטרו נמצאת במערכת יחסים עם המתופף הברזילאי דיאגו ליכטנשטיין.
אליסון בקדל
ביוגרפיה
בקדל עזבה את בית הספר התיכון שנה לפני הסיום ולמדה בסיימון רוק קולג' בין השנים 1977–1979. זמן קצר לאחר מכן עברה לאוברלין קולג' וסיימה את לימודי התואר הראשון באמנות חזותית ובתולדות האמנות בשנת 1981.
הסרט הזה על הסוכר
תקציר העלילה
לאחר הניסוי, גיימאו חזר לתזונה הקודמת שלו, ורוב ההשפעות השליליות על גופו כתוצאה מדיאטת הסוכר חלפו במהרה.
אליסון בקדל
ביוגרפיה
בקדל יצאה מהארון כלסבית בגיל 19, ארבעה חודשים לפני שאביה מת. המיניות והמגדר הנון-קונפורמיסטי שלה הם חלק גדול מהמסר הבסיסי של עבודתה. היא בחרה כדבריה להיות "לסבית מקצועית" בעקבות חייו הסודיים של אביה.
הסרט הזה על הסוכר
צוות השחקנים
פרט לדיימון גיימאו, המופיע בסרט בתפקיד הראשי, צוות השחקנים המופיע בסרט כולל את יו ג'קמן, סטיבן פריי, איזבל לוקאס, וברנטון ת'ווייטס. גארי טאובס, מייקל מוס וד"ר קימבר סטנהופ העניקו ראיונות שנכללו בסרט, ודפש מוד, פיטר גבריאל ופלורנס אנד דה מאשין מופיעים בפסקול הסרט. שותפתו של גיימאו, השחקנית זואי טאקוול-סמית' הצטלמה לסרט בזמן ההיריון עם בתם, ולווט, המופיעה אף היא בסרט, לאחר שנולדה במהלך הפקתו.
אליסון בקדל
ביוגרפיה
בפברואר 2004 נישאה בקדל לאיימי רובין, בת זוגה מאז 1992, בטקס אזרחי בסן פרנסיסקו. עם זאת, כל הרישיונות לנישואים חד-מיניים בסן פרנסיסקו מאותה תקופה בוטלו לאחר מכן על ידי בית המשפט העליון של קליפורניה. בקדל ורובין נפרדו בשנת 2006. זמן קצר לאחר מכן עברה לגור יחד עם בת זוגה הציירת הולי ריי טיילור במשך שבע וחצי שנים לפני נישואיהן ביולי 2015. היא גרה בוולטון שבוורמונט, בבית שקנתה עוד ב־1996, והוסיפה לו סטודיו לעבודה.
הסרט הזה על הסוכר
תגובות וביקורות
הביקורות לסרט בתקשורת האמריקאית היו חיוביות בדרך כלל. בניו יורק טיימס נכתב כי "התערובת הקלילה של הדמיות מחשב, קטעים מוזיקליים, מערכונים וצילומי חוץ" הפכו את "שיעור התזונה לקל לעיכול". בהוליווד ריפורטר נכתב כי "לגיימאו יש כוונות טובות, ובדרך כלל [הוא] מצליח להמתיק נושא בעל פוטנציאל קל למרירות בקרב הציבור". עם זאת, בסלייט נטען כי הסרט כה מצועצע, כך שחולשתן של הטענות המועלות בו "נסתרת מעיני הצופים".
אליסון בקדל
קריירה
בקדל עברה למנהטן בקיץ 1981 ונרשמה לכמה בתי ספר לאמנות, אך לא התקבלה. היא עבדה בעבודות משרדיות רבות בתעשיית ההוצאה לאור.
הסרט הזה על הסוכר
תגובות וביקורות
בביקורת שפורסמה בעיתון האוסטרלי The Sydney Morning Herald נכתב כי הסרט "לא מספיק קפדני כדי להוכיח משהו בכלל".
פנגנגאלווה
קיום המסורת
הפנגנגאלווה היא מסורת עממית במהלכה אנשים עוברים מבתים לבתים, תוך שהם שרים שירי יום כל הקדושים ויום כל הנשמות. ילדים קטנים ונערים אף מחלקים מתנות אחד לשני. על פי הוועדה הלאומית לתרבות ואמנויות (NCCA), המסורת מתקיימת בדרך כלל ב-31 באוקטובר, יום לפני "יום המתים" ("Araw ng mga Patay"), המכונה גם יום כל הקדושים. לפי המסורת, מקיימי הפנגנגאלווה שרים שירים שקשורים לימים אלו ומבקרים בבתים אחד של השני.
בנוסף לכך, על פי המסורת, מאמינים כי הדלת שמחברת בין עולם החיים לעולם המתים נפתחת במהלך יום כל הקדושים, מה שגורם לנשמות שמתו ב-1 בנובמבר לחזור לעולם החיים. נהוג להכין מאכלים שעשויים מבטטה או יאם סגול עבור הנשמות המתות שלכאורה, חוזרות לתחייה באותה העת.
ה-NCCA הזכיר את הפנגנגאלווה כהוכחה לכך שהפיליפינים מאמינים בחיים שלאחר המוות.
יובסקילה
יובסקולה (בפינית: Jyväskylä) היא בירת אזור פינלנד המרכזית שבמרכז פינלנד, והעיר הגדולה בו. העיר ממוקמת כ-147 קילומטרים צפונית מזרחית לטמפרה, וכ-270 ק"מ צפונית להלסינקי.
יובסקילה שוכנת לחוף מערב האגם הפיני, שטח העיר הררי ומיוער.
ברחבי העיר מבנים רבים שתכנן האדריכל הפיני אלוור אלטו. העיר מארחת מדי שנה את ראלי פינלנד, שהוא חלק מאליפות העולם בראלי. בנוסף, קבוצת ההוקי קרח של העיר זכתה בליגת האלופות בעונת 2014/2015 והעפילה לגמר בעונת 2017/2018.
על פי גודל האוכלוסייה בעיר, ממוקמת יובסקילה במקום השביעי במדינה. בשנת 1940 התגוררו בעיר כ-8,000 תושבים, מאז התפתחה העיר במהירות ובשנת 2013 התגוררו בה 133,687 תושבים.
ערים תאומות
ליובסקילה שלוש עשרה ערים תאומות:
בצק מקדים
שימוש בבצק מקדים, להבדיל מעבודה עם שמרים תעשייתיים, יוצר התססה עם שמרי בר המופקים באופן טבעי מהרכב החומרים בעיסה. יתרונות רבים טמונים בתסיסה ראשונית וארוכה כזו בתהליך הכנת הלחם: ראשית, הרכב המיקרוביוטה בבצק מגוון ועשיר ומאפשר להגיע לטווח ארומות נרחב ועמוק יותר. השמרים הטבעיים מקבלים זמן רב יותר לעבוד וכתוצאה מכך, לפרק את קשרי הגלוטן ואת הסוכרים בלחם, מה שיוצר לחם בריא ומזין יותר. לצד השמרים, מתהוות בקטריות פרוביוטיות רבות המסייעות לפעילות מעי בריאה ולפירוק עמילנים בבצק כמו אצידופילוס ולקטובצילוס. בנוסף, לחמים המופקים בשיטה זו עשירים בחומצה לקטית ואצטית השומרות על הלחם לאורך זמן כחומר משמר טבעי.
על אף ששיטה עתיקה זו פחות נפוצה כיום עקב נוחות השימוש בשמרים התעשייתיים, בצקים מקדימים שונים עודם נפוצים בקרב שוחרי בריאות, אופים מקצועיים וחובבי לחמים בעבודת יד. סוגי לחמים שונים, כמו הג'בטה למשל, מוכנים באופן מסורתי עם בצק מקדים.
סוגי בצקים מקדימים
את הבצקים המקדימים ניתן לחלק לשני סוגים עיקריים: בצק מקדים על בסיס שמרים תעשייתיים, המכונה גם "ספונג'" ובצקים מקדימים המבוססים על מחמצת שאור בלבד. בשתי הקטגוריות הללו, ישנם כמה בצקים מקדימים פופולריים הנמצאים בשימוש נפוץ ובעלי מסורות היסטוריות ארוכות שנים בקרב תרבויות המקור שלהן. ישנם בצקים מקדימים מסוג "מחמצת אם" שעשויים להיות בני עשרות שנים ובצקים אחרים בני מספר ימים בלבד. אלו כמה מהנפוצים שבהם:
אופני שימוש
הכנת בצק מקדים כוללת לרוב עירוב קמחים, מים ולעיתים גם שמרים. יש המוסיפים מלח וסוכר לתערובת כדי לשלוט בקצב התסיסה. רמת ההידרציה, אחוז השמרים התעשייתיים וטמפרטורת ההתססה משתנה מסוג לסוג.
במדינות מסוימות (בעיקר מזרח אירופה, הבלטיות והארצות הנורדיות) נעשה שימוש גם בקמח שיפון להכנת בצקים מקדימים. לעיתים, נעשה שימוש גם ביוגורט, מיץ פירות או מי השרייה של פירות יבשים כדי להעשיר את העיסה ולזרז את תהליך ההתססה.
התסיסה מתבצעת לעיתים במקום חם, או בסביבה עם לחות מבוקרת, אך לעיתים, כמו בדזם למשל, דווקא בטמרטורות קרירות יותר. כדי להבטיח תסיסה עשירה ומלאה, מונח הבצק המקדים להתפחה בכלי הגדולה עד פי 5 מנפחו. ההתססה עצמה עשויה לארוך בין שעתיים ועד כמעט 24 שעות, בהתאם לטמפרטורה, ריכוז השמרים וסוג הבצק הנדרש להכנה.
אליסון בקדל
קריירה
היא התחילה לצייר את "דייקס שכדאי להישמר מהן" מציור יחיד. מכר שלה המליץ לה לשלוח את עבודתה לעיתון הפמיניסטי "WomaNews", שפרסם את עבודתה הראשונה בגיליון יוני 1983. בקדל עברה בהדרגה מהציורים המוקדמים שלה לרצועת קומיקס. "דייקס שכדאי להישמר מהן" הפך לסדרה של כרזות וגלויות, שנתנו לקוראים מבט חטוף על הקהילה הלסבית העירונית.
בשנים הראשונות, "דייקס שכדאי להישמר מהן" הורכב מרצועות ללא קשר ביניהן, ללא דמויות קבועות או קו עלילה המשכי. אך, עם הזמן החל להתמקד בקבוצה קבועה של דמויות לסביות. בשנת 1986 הוציאה לאור חברת Firebrand Books אוסף של הרצועות עד אז. "דייקס שכדאי להישמר מהן" הוא מקורו של "מבחן בקדל", מדד נפוץ בדיון על תרבות הקולנוע.
ב-1988 היא פתחה ברצועת קומיקס באורך עמוד שעסק בצוות של עיתון קווירי בשם "משרתים למטרה", עבור הירחון "אדבוקט". בקדל כתבה ושרטטה רצועות קומיקס אוטוביוגרפיות ואיירה למגזינים ולאתרי אינטרנט. היא הפכה לקריקטוריסטית במשרה מלאה בשנת 1990.
כיום בקדל עובדת עם העיתון השבועי "סוון דייז", הממוקם בוורמונט. ב־2017 הייתה הקריקטוריסטית השלישית שזכתה לעיטור הקריקטוריסטית של ורמונט.
Fun Home
בשנת 2006 פרסמה בקדל את "Fun Home: A familiy tragicomic", רומן גרפי אוטוביוגרפי טרגי-קומי, המתעד את ילדותה ואת השנים שקדמו להתאבדותו של אביה ואחריה. הרומן הגרפי עוקב אחר יחסיה עם הוריה בעבר ובהווה, בפרט עם אביה. בנוסף לכך, ספר זכרונות זה מתאר את הקשיים שעומדים בפני אנשים כאשר הם יוצאים מהארון. הספר זכה לתשומת לב רבה בקרב המיינסטרים יותר מאשר עבודותיה המוקדמות של בקדל. ביקורות הופיעו ב"אנטרטיינמנט ויקלי", ב"פיפל" וב"ניו יורק טיימס". הספר הוביל שבועיים ברשימת רבי המכר בקרב ספרי עיון של "ניו יורק טיימס".
הספר הוכתר כאחד הספרים הטובים ביותר של 2006 על ידי מקורות רבים, כולל "ניו יורק טיימס", אמזון, "הטיימס" הבריטי, "פבלישרס ויקלי", "סלון" , "ניו יורק", ו"אנטרטיינמנט ויקלי".
הספר היה מועמד סופי לפרס מעגל מבקרי הספרות הלאומי לשנת 2006 לספרי זיכרונות / אוטוביוגרפיה. הוא גם זכה בפרס אייזנר עבור יצירה מבוססת על סיפור אמיתי ב-2007 והיה מועמד לפרס האלבום הגרפי הטוב ביותר, ובקדל הייתה מועמדת לסופר/אמן הטוב ביותר של פרס אייזנר.
"Fun home" קיבל עיבוד כמחזמר אוף ברודוויי והוצג לראשונה בתיאטרון הציבורי ב-30 בספטמבר 2013 ונפתח לקהל הרחב ב-22 באוקטובר 2013. המלחינה ג'נין טסורי והמחזאית ליסה קרון עשו היסטוריה כאשר לראשונה צוות שכולו נשי זכה בפרס טוני למחזמר הטוב ביותר. במקור תוכנן המחזמר לרוץ עד נובמבר 2013, לאחר שתי הארכות רץ עד ינואר 2014. המחזמר הוצג בתיאטראות ברודוויי עד ספטמבר 2016. המחזמר של ברודוויי זכה בחמישה פרסי טוני, בהם המחזמר הטוב ביותר וההופעה הטובה ביותר על ידי שחקן בתפקיד ראשי במחזמר, המוזיקה/שירים המקוריים ביותר שנכתבו עבור התיאטרון, המחזה הטוב ביותר, והבימוי הטוב ביותר.
בשנת 2014 שקל בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית, הרפובליקני ברובו, לקצץ את התקציב המיועד למכללת צ'ארלסון ב-52,000 $ כגובה עלות תוכנית הקריאה בקיץ כעונש על בחירת "Fun Home" לתוכנית. הנציגים הרפובליקנים טענו שהוא "פורנוגרפי" ו"מעודד לסביות".
האם את אמא שלי?
בקדל השעתה את עבודה על "דייקס שכדאי להישמר מהן" ב-2008 כדי שתוכל לעבוד על ספר הזכרונות הגרפי השני שלה, "האם את אמא שלי?", אשר יצא לאור במאי 2012. בספר זה היא התמקדה ביחסיה עם אמה.
העלילה הדרמטית של הסיפור היא רב-שכבתית ומתחלקת לכמה חוטים נרטיביים:
טוני אסטאנגה
טוני אסטאנגה (בצרפתית: Tony Estanguet; נולד ב-6 במאי 1978) הוא חותר קאנו צרפתי המתמחה במסלולי עקלתון. לאורך הקריירה, הוכתר אסטאנגה שלוש פעמים כאלוף העולם, פעמיים ברציפות כאלוף אולימפי ושלוש פעמים כאלוף אירופה.
ביוגרפיה
אסטאנגה נולד בפו שבדרום צרפת. אביו, אנרי, היה אף הוא חותר קאנו, ואחיו הבכור פטריס זכה במדליית הארד באולימפיאדת אטלנטה (1996).
אסטאנגה השתתף לראשונה באליפות העולם ב-1997, אך באליפות זו, שנערכה בטרס קורואס שבברזיל. הוא היה שותף לזכייה הקבוצתית של נבחרת צרפת במדליית הכסף, אך במקצה היחידים לא הגיע להישגים גבוהים. בשנת 2000 זכה לראשונה בתואר בינלאומי, כשניצח באליפות אירופה שנערכה במצאנה. בעקבות זכייתו זו, גבר על אחיו פטריס במאבק על הכרטיס הצרפתי השני לאולימפיאדת סידני (2000) (בנוסף לחותר הבכיר אז, עמנואל ברוגוואן). באולימפיאדה עצמה זכה גם כן במדליית הזהב. זוכה מדליית הכסף היה הסלובקי מיכל מרטיקן, האלוף האולימפי היוצא, והמשחקים סימנו את ראשית היריבות בין השניים על הבכורה העולמית, יריבות שנמשכה לאורך העשור הראשון של המאה ה-21.
לאחר שאליפות העולם שתוכנה להיערך בארצות הברית ב-2001 בוטלה בשל פיגועי 11 בספטמבר, קיווה אסטאנגה לזכות לראשונה גם בתואר בשנת 2002, באליפות שנערכה בבור-סן-מוריס שבצרפת. עם זאת, מספר ימים לפני התחרות נפל מאופניו ונחבל בשורש כף היד. הפציעה הקשתה עליו, והוא הודח בשלב חצי הגמר. באליפות שנערכה באאוגסבורג ב-2003 זכה במדליית הכסף, לאחר שסיים כסגנו של מרטיקן.
באולימפיאדת אתונה (2004) שמר אסטאנגה על תוארו, וזכה בפעם השנייה ברציפות במדליית הזהב. זכייתו הגיעה לאחר החלטה שנויה במחלוקת של השופטים להעניש את מרטיקן בשתי שניות, החלטה שבזכותה ניצח אסטאנגה, בהפרש של 12 מאיות השנייה. ב-2006 גבר שוב על מרטיקן, באליפות העולם שנערכה בפראג, והוכתר לראשונה אלוף העולם. באותה שנה זכה גם באליפות אירופה שנערכה בל'ארז'נטייר-לה-בסה. באליפות העולם שנערכה בפוז דו איגואסו ב-2007 גבר עליו מרטיקן, והוא הסתפק במדליית הכסף.
באולימפיאדת בייג'ינג נבחר אסטאנגה לשאת את דגל צרפת בטקס הפתיחה של המשחקים. חרף הציפיות הגבוהות, אכזב אסטאנגה, סיים רק במקום התשיעי בחצי הגמר וכלל לא העפיל למקצה הגמר. לאחר המשחקים התלבט במשך מספר חודשים האם להמשיך להתחרות או לפרוש, ובסופו של דבר החליט לחזור לסבב התחרויות. באליפות העולם הראשונה שנערכה לאחר מכן, בלה סאו ד'אורז'יי ב-2009, זכה בפעם השנייה באליפות העולם. ב-2010 זכה בתואר פעם נוספת, באליפות העולם שנערכה בליובליאנה. ב-2011 זכה בפעם השלישית גם באליפות אירופה, לאחר שניצח באליפות שנערכה בלה סאו ד'אורז'יי. ב-2012 איבד את תוארו לגרמני סידריס טסיאדיס באליפות אירופה שנערכה באאוגסבורג, אך זכה במדליית הכסף.
באולימפיאדת לונדון (2012) השיב לעצמו אסטאנגה את התואר האולימפי, וזכה במדליית זהב אולימפית שלישית.
בנוסף לזכיותיו במקצי היחידים, היה אסטאנגה שותף לכמה הישגים בתחרויות הקבוצתיות, כחלק מנבחרת צרפת באליפויות העולם (מדליות זהב בפנרית' 2005 ופוז דו איגואסו 2007, מדליות כסף בטרס קורואס 1997 ובלה סאו ד'אורז'יי 2009 ומדליית ארד בלה סאו ד'אורז'יי 2011) ובאליפויות אירופה (מדליית זהב בלה סאו ד'אורז'יי 2011, מדליית כסף בנוטינגהאם 2009 ומדליות ארד בליפטובסקי מיקולאש 2007 ובאאוגסבורג 2012).
חבורת באומסלג-סוליטר
חבורות באומסלג-סוליטר הן דוגמה חשובה למשפחה של חבורות בעלות יחס יחיד. זוהי הרחבת HNN של החבורה הציקלית האינסופית בעצמה.
החבורה קובעת את הפרמטרים p,q עד כדי סדר וסימן. ידוע שהחבורה מקיימת את תנאי הופף אם ורק אם p=1 או של-p,q יש אותם גורמים ראשוניים. ידוע ש-BS(p,q) היא residually finite אם ורק אם p=1 (זה המקרה שבו החבורה פתירה) או \ q = \pm p.
חבורת האוטומורפיזמים החיצונית מדגימה הבדל דרמטי בין המקרה שבו p,q זרים לבין המקרה שבו אחד מהם מחלק את השני: היא ציקלית מסדר 2, בעוד ש- אינה נוצרת סופית.
מייק בן ארי
מיכאל (מייק) בן ארי (שם לידה: מייקל דייוויד גרינפלד; באנגלית: Michael David Greenfield) הוא יועץ השקעות ישראלי אמריקאי אשר הורשע בהונאת משקיעים בהיקף של 600 מיליון שקל שגויסו מלמעלה מאלף משקיעים ממדינות שונות כשהעיקרית מביניהן היא מדינת ישראל וזאת במשך 18 שנה עד שנתפס.
ביוגרפיה
נולד בשנות ה-60 בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית. אביו היה שופט ועורך דין. אימו, אליס גרינפלד, פעילה חברתית. לבן ארי גם שני אחים, האחד עורך דין והשני סוחר בניירות ערך.
כשהיה בתיכון יצא לטיול בישראל עם בני כיתתו. ב-1979 הצטרף לארגון "תנועה לציונות מגשימה" ועלה לישראל עם חברו הטוב נחום איזנשטט. עם עלייתו שינה שם את משפחתו מגרינפלד לבן ארי. הצטרף לקיבוץ דגניה ב' ועבד ברפת. שירת בצבא והוצב ברצועת הביטחון. לאחר שירותו הצבאי עשה תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. העסק הראשון שהקים היה באולינג. לאחר מכן עבד בשופרסל כמנהל, ומשם עבר לעבוד באגף השיווק של בנק לאומי. עבודתו האחרונה הייתה סוכן השקעות בחברת "פיוניר", עד שפנה לדרך עצמאית.
בשנת 2000 הקים עם אחיו, לארי גרינפלד, את חברת EGFE (Ever Green Fields Enterprises) לזכר אביהם. באותה השנה התחתן עם ורד וכשלוש שנים לאחר מכן הורשע בתקיפתה ונידון לעבודות שירות. ב-2007 הם קנו בית ברמת באביב ובסמוך לכך הודיעו על גירושים, כשנכסים הרשומים על שמו עוברים לידיה. ב-2018 הרשות לניירות ערך פתחה נגדו חקירה סמויה. במאי 2021 הוא נחקר באזהרה, שוחרר בערבות של 2 מיליון שקל והוטל עליו צו עיכוב יציאה מהארץ. אך הוא הפר את תנאי השחרור שלו ונמלט לטורקיה מנמל התעופה בן-גוריון באמצעות דרכונו של חברו נחום תוך שהוא מתחזה אליו. משם טס בזהות בדויה לסרביה.
בינואר 2022 נמצא אחיו, לארי גרינפילד, ללא רוח חיים בלאס וגאס. במסגרת הפרשה לארי עצמו נחקר אף הוא ברשות לניירות ערך.
בדצמבר 2022 מייק נתפס בבוסניה לאחר שניסה לחצות את הגבול חזרה לסרביה. הוא נעצר ומשם הוסגר לישראל. מייק הודה והורשע בהונאת משקיעים בהיקף של של 600 מיליון שקל במסגרת הסדר טיעון. הוא מיוצג בידי עורך הדין איתן פינקלשטיין ומכונה באמצעי התקשורת "מיידוף הישראלי".
גיידריוס ארלאוסקיס
גיידריוס ארלאוסקיס (בליטאית: Giedrius Arlauskis; נולד ב-1 בדצמבר 1987 בטלז שבליטא) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיחק בעמדת השוער
דייוויד
דייוויד הוא ההגייה האנגלית לשם. {{פירושונים|
גיידריוס ארלאוסקיס
קריירת מועדונים
ארלאוסקיס נולד בטלז שבליטא והחל לשחק במחלקת הנוער של מסטיס טלז, זאת לפני שעבר לשאולאי. בשתי העונות בהן שיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ערך ארלאוסקיס 40 הופעות ליגה.
דייוויד
ראו גם
}}
גיידריוס ארלאוסקיס
קריירת מועדונים
לאחר שערך שלוש הופעות עבור אוניריה אורזיצ'ן בתחילת עונת, חתם ארלאוסקיס ברובין קאזאן מליגת העל הרוסית, ששילמה עבורו 2 מיליון אירו, על חוזה לארבע שנים. עוד לפני כן היה ארלאוסקיס קרוב למעבר לדינמו מוסקבה. ב-20 בנובמבר 2010 ערך ארלאוסקיס את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 2-2 נגד זניט סנקט פטרבורג. בעונת ערך ארלאוסקיס שלוש הופעות ליגה עבור המועדון, ובעונה הבאה ערך שלוש הופעות נוספות בכל המסגרות. ארלאוסקיס לא הצליח לבסס את עצמו כשוער הראשון של הקבוצה לאורך כל תקופתו ברובין קאזאן. בתום עונת נודע לארלאוסקיס על ידי המועדון שחוזהו לא יחודש. עם עזיבתו אמר ארלאוסקיס כי הוא מתחרט על שהצטרף למועדון וכי ההחלטה התבצעה משיקולים כספיים.
ב-10 ביוני 2014, לאחר ארבע עונות ברוסיה, חתם ארלאוסקיס בסטיאווה בוקרשט מליגת העל הרומנית כתחליף לציפריאן טטארושאנו שעזב לפיורנטינה. למחרת הוא הוצג במועדון במסיבת עיתונאים וקיבל את חולצה מספר 24. לאחר שנכלל בסגל הקבוצה בשישה משחקי פלייאוף העפלה לליגת האלופות, ארלאוסקיס ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-26 ביולי, בניצחון הליגה 3-1 על ראפיד בוקרשט. הוא עמד בשער הקבוצה גם במשחק הגומלין של סיבוב ההעפלה השני לליגת האלופות נגד לודוגורץ ראזגרד, בו הפסידה סטיאווה בוקרשט בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר שארלאוסקיס עצר בעיטה אחת מתוך שבעה, וכתוצאה מכך שיחקה בליגה האירופית. בדרבי נגד דינמו בוקרשט עמד ארלאוסקיס בשער בעוד אוהדי היריבה זרקו עליו חזיז בדקה ה-82 של המשחק, ולאחר טיפול קצר מרופא הקבוצה הוא המשיך לשחק וקבוצתו ניצחה בתוצאה 3-0. בשל הופעותיו במהלך שנת 2014 זכה ארלאוסקיס בתואר השחקן הליטאי של השנה. עם זאת, סירב ארלאוסקיס לחוזה חדש במועדון, ושמו נקשר במעבר לפיורנטינה או לרומא לאחר תום חוזהו בסוף עונת. כתוצאה מכך, הוא נשאר מחוץ להרכב הקבוצה במשחקים חשובים. ארלאוסקיס סיים את העונה עם 25 הופעות ליגה, כשאת סופה הוא החמיץ בשל פציעות ובשל החלטות המאמן. הקבוצה זכתה בטרבל: אליפות רומניה, הגביע הרומני וגביע הליגה הרומנית.
ב-4 ביוני 2015, לאחר עונה אחת בסטיאווה בוקרשט, עבר ארלאוסקיס בהעברה חופשית לווטפורד מהפרמייר ליג, כשהוא חותם על חוזה לארבע עונות. ב-25 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לפרסטון נורת' אנד במסגרת הסיבוב השני של גביע הפוטבול ליג. ב-28 בנובמבר ערך ארלאוסקיס את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, הופעתו היחידה לעונת, כשהחליף את הורליו גומש הפצוע בדקה ה-67 בניצחון 3-2 על אסטון וילה.
ב-29 בינואר 2016 הושאל ארלאוסקיס לאספניול מליגת העל הספרדית לחמישה חודשים עם סעיף רכישה. יומיים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 6-0 לריאל מדריד במסגרת המחזור ה-22. הוא ערך שלוש הופעות ליגה במועדון, ובתום עונת חזר לווטפורד.
חיים אישיים
אחיו של ארלאוסקיס, דווידאס, כדורגלן מקצועי גם הוא. חוץ מליטאית, יודע ארלאוסקיס לדבר גם רומנית ואנגלית. ארלאוסקיס הוא גם דייג נלהב, ואף תפס דג במשקל 21.7 ק"ג.
לואיס פרסונס
לואיס אליפלט פרסונס (באנגלית: Lewis Eliphalet Parsons ; ) היה מושל אלבמה ה-19, שמונה לתפקידו כמושל זמני על ידי נשיא ארצות הברית, אנדרו ג'ונסון בתום מלחמת האזרחים האמריקאית, וכיהן בתפקידו מיוני ועד דצמבר 1865.
ראשית חייו
לואיס פרסונס נולד במחוז ברום שבמדינת ניו יורק. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים ולמד משפטים במשרדו של פרדריק טלמיידג' בניו יורק ובמשרדיו של ג. ו. וודוורד בפנסילבניה. ב-1840 הוא עבר לטלדיגה שבאלבמה, שם הוא עסק בעריכת דין יחד עם אלכסנדר וייט. ב-1856 וב-1860 הוא היה חבר בחבר האלקטורים ובשנים 1859 ו-1865 חבר בבית הנבחרים של אלבמה. פרסונס לחם בשורות צבא הקונפדרציה כלוטננט בקרב מנפורד הקצר שהתנהל ליד טלדיגה באפריל 1865.
מושל אלבמה
לואיס פרסונס נפטר בטלדיגה ב-8 ביוני 1895. הוא נטמן בבית הקברות אוק היל שבעיר.
סביבת בדיקות וירטואלית
סביבת בדיקות וירטואלית (ובראשי תיבות: סב"ו) - היא פלטפורמה, תוכנה או מערכת המאפשרת ליצור ולנהל בדיקות תוכנה על גבי מכונות וירטואליות.
תוכנות של סב"ו מאפשרות ליצור מגוון רחב של מכונות וירטואליות עם מערכות הפעלה, קונפיגורציות, זיכרון, מעבדים, תוכנות ואפליקציות שונות.
סב"ו שואפת לדמות את הסביבה אמיתית, בצורה הקרובה ביותר לסביבה המצויה בבית הלקוח.