cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי הודו–פקיסטן
אפגניסטן
המשך התמיכה במורדים הובילה למלחמת אזרחים שבה תמכה פקיסטן בטליבאן, מתוך רצון להבטיח את האינטרסים שלה באפגניסטן, בעוד שהודו ושכנותיה האחרות של אפגניסטן העניקו את תמיכתם לברית הצפונית. לאחר שהטליבאן הביס את הברית הצפונית ברוב שטחי אפגניסטן במהלך מלחמת האזרחים באפגניסטן, שהתנהלה בין השנים 1996 – 2001, המשיך משטר הטליבאן לקבל סיוע מפקיסטן, אחת משלוש המדינות שעשו כן עד פיגועי 11 בספטמבר. הודו התנגדה בתקיפות לשלטון הטליבאן ועל רקע זה מתחה ביקורת קשה על פקיסטן. מתוקף ההכרה שלה בשלטון הברית הצפונית, העניקה לה הודו את תמיכתה, יחד עם תמיכת האו"ם. יחסי אפגניסטן-הודו, שכנתה של פקיסטן, ונוכחותה ההולכת וגוברת שם, הטרידו את פקיסטן.
ב-7 ביולי 2008 אירע פיגוע התאבדות בשגרירות הודו בקאבול. מטעם ה-CIA נרמז שסוכנות הביון הבין-זרועית של פקיסטן עמדה מאחורי הפיגוע. פקיסטן ניסתה להתנער מאחריות לפיגוע, אך נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש עימת את ראש ממשלת פקיסטן, יוסוף רזא גילאני עם העדויות והתרה בו שאם תתרחש מתקפה דומה נוספת, הוא ינקוט בצעדים רציניים.
כנגד פקיסטן הוטחו האשמות על ידי הודו, אפגניסטן, ארצות הברית, ועל ידי הממלכה המאוחדת, במעורבות בפעילות טרור בקשמיר ובאפגניסטן. ביולי 2009 הודה נשיא פקיסטן, אסיף עלי זרדארי שממשלת פקיסטן הקימה וטיפחה קבוצות טרוריסטיות כדי להשיג את מטרותיה קצרות הטווח בתחום מדיניות החוץ. על פי ניתוח שפורסם עבור פורום סבן במכון ברוקינגס ב-2008, הייתה פקיסטן המדינה תומכת הטרור הפעילה ביותר.
ההתקוממות בקשמיר
על פי כמה דיווחים שפורסמו על ידי "המועצה ליחסי חוץ" (Council on Foreign Relations), העניקו כוחותיה הצבאיים של פקיסטן וגופי המודיעין שלה תמיכה סמויה לארגוני טרור בקשמיר, כולל לארגון ג'יש-י מוחמד המסונף לאל-קאעידה. פקיסטן הכחישה כל מעורבות בפעילות הטרור בקשמיר וטענה שהיא רק מעניקה תמיכה פוליטית ומוסרית לקבוצות בדלניות השואפות להיפרד מהשלטון ההודי. קבוצות מיליטנטיות קשמיריות רבות מחזיקות מפקדות בחלק של קשמיר המנוהל על ידי פקיסטן, אזאד קשמיר, עובדה שממשלת הודו עושה בה שימוש נוסף לטענותיה כנגד פקיסטן.
העיתונאי הבריטי גורדון תומאס ציין שפקיסטן "עדיין תומכת בקבוצות טרור בתוככי מדינת קשמיר, מממנת, מאמנת ומכוונת אותם לנהל מלחמת התשה כנגד הודו". העיתונאי האמריקאי סטפן סולימאן שוורץ מציין שכמה קבוצות מיליטנטיות וארגוני פשע "מקבלים גיבוי מקצינים בכירים בצבא פקיסטן, הממסד המודיעיני של המדינה וגופים חמושים נוספים".
מתקפות והתקוממיות נוספות
המתקפה על הפרלמנט ההודי הייתה ללא ספק המתקפה הדרמטית ביותר שבוצעה על ידי טרוריסטים שנהנו לכאורה מתמיכה של פקיסטן. הודו האשימה את פקיסטן כאחראית על המתקפה, האשמה שנדחתה בתקיפות על ידי פקיסטן. המתקפה והפולמוס סביבה כמעט והביאו את שתי המדינות אל סף מלחמה גרעינית בשנים 2001 – 2002. אף על פי כן, מאמצי השכנת שלום בינלאומיים סייעו לצנן את המתחים.
בנוסף, האירוע הבולט ביותר שהיווה רקע למתיחות בין שתי המדינות היה חטיפת המטוס בטיסה 814 של חברת "אינדיאן איירליינס" (Indian Airlines) שעשה את דרכו מקטמנדו לניו דלהי. המטוס נחטף ב-24 בדצמבר 1999 כשעה לאחר ההמראה ואולץ לטוס לנמל התעופה של אמריטסר ולאחר מכן לנמל התעופה של לאהור. לאחר שתודלק המריא המטוס לדובאי ולבסוף נחת בקנדהאר שבאפגניסטן. לאחר לחץ תקשורתי כבד נענתה ממשלת הודו לדרישות החוטפים ושחררה את מסוד אזהר ממאסר בתמורה לשחרור הנוסעים ההודים שהיו על הטיסה. על החלטה זו שילמה ממשלת הודו ביוקר. אזהר, שככל הידוע מסתתר בקראצ'י, היה מאוחר יותר מנהיג ג'יש-י מוחמד, ארגון טרור שביצע מספר מתקפות כנגד כוחות הביטחון ההודיים בקשמיר.
ב-22 בדצמבר 2000 התפרצה קבוצת טרוריסטים שהשתייכה ללשקאר-א-טייבה אל המצודה האדומה בדלהי. במצודה מוצבת יחידה של צבא הודו וקיים בה מתקן חקירות חשוב המשמש הן את הצבא והן את לשכת החקירות המרכזית של הודו. הטרוריסטים הבקיעו בהצלחה את מעטפת האבטחה סביב למבצר ופתחו באש על חיילים בתפקיד והרגו שניים מהם. מתקפה זו הייתה משמעותית בשל העובדה שהיא בוצעה יומיים בלבד לאחר ההכרזה על הפסקת האש בין הודו לבין פקיסטן.
המתקפה על הפרלמנט ההודי התרחשה ב-13 בדצמבר 2001 ובמהלכה נהרגו 9 אנשים, מתוכם שישה שוטרים, שני מאבטחים של הפרלמנט וגנן עובד הפרלמנט וחמשת המחבלים, חברי לשקאר-א-טייבה וג'יש-י מוחמד, נהרגו אף הם. מתקפה זו הגבירה את המתחים בין הודו לבין פקיסטן וגרמה למתיחות שהשתררה בין שתי המדינות בשנים 2001 – 2002. כתוצאה ממתיחות זו רוכזו כוחות משני צדי הגבול בין שתי המדינות ולאורך קו השליטה באזור קשמיר. היה זה מצב המתיחות הראשון בין שתי המדינות מאז מלחמת קרגיל ב-1999. הודו ריכזה את כוחותיה כתגובה למתקפה על הפרלמנט וכתגובה למתקפה על האספה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר. הודו טענה שהמתקפות בוצעו על ידי שני ארגוני הטרור שבסיסם בפקיסטן, לשקאר-א-טייבה וג'יש-י מוחמד ושהודו טענה שהם מקבלים גיבוי משירות הביון הבין זרועי של פקיסטן, טעה שהוכחשה על ידי פקיסטן. המתח בין שתי המדינות נרגע בעקבות תיווך דיפלומטי בינלאומי שכתוצאה ממנו נסוגו צבאות שתי המדינות באוקטובר 2002 מעמדותיהם על הגבול.
ב-2002 טענה הודו שוב שטרוריסטים מג'אמו וקשמיר הסתננו להודו, טענה שהוכחשה על ידי נשיא פקיסטן, פרבז מושארף, שטען שהסתננויות אלו נפסקו. דובר משרד החוץ ההודי כינה את טענת פקיסטן "מינוח בלתי מדויק". חודשיים בלבד לאחר מכן חדרו שני טרוריסטים קשמירים שהשתייכו לג'יש-י מוחמד אל מקדש הינדי בעיר אחמדאבאד שבמדינת גוג'ראט ורצחו 30 איש, כולל 18 נשים ו-5 ילדים. המתקפה בוצעה ב-25 בספטמבר 2002, ימים ספורים לאחר שנערכו הבחירות במדינת ג'אמו וקשמיר. שני מכתבים זהים נמצאו על גופותיהם של המחבלים בהן נטען שהמתקפה בוצעה כנקמה על מותם של אלפי מוסלמים במהלך המהומות בג'וגראט בפברואר ובמרץ אותה שנה.
ב-25 באוגוסט 2003 התפוצצו שתי מכוניות תופת בדרום העיר מומבאי. אחת ליד השער להודו והשנייה ליד זאוורי בזאר ובפיצוצים נהרגו לפחות 48 איש ונפצעו 150. אף על פי שאף ארגון טרור לא לקח על אחריותו את המתקפה, העלו משטרת מומבאי והאגף למחקר וניתוח את החשד שידו של הארגון לשקאר-א-טייבה הייתה במעל.
ב-5 ביולי 2005 הסתערו שישה מחבלים שהשתייכו ללאשקר-א-טייבה אל מתחם ראם ג'נמבהומי באיודהיה. לפני שעלה בידם להגיע אל המסגד שבמקום, הם נורו על ידי כוחות הביטחון. מתפלל הינדי אחד ושני שוטרים נפצעו בתקרית.
ב-18 בפברואר 2007 בוצעה מתקפת טרור על קו הרכבת סמג'האוטה אקספרס. רכבת זו היא קו בינלאומי שמחבר בין ניו דלהי, הודו לבין לאהור, פקיסטן והוא אחד משני קווי הרכבת שחוצים את הגבול בין שתי המדינות. לפחות 68 איש נהרגו במתקפה, ברובם אזרחי פקיסטן, אך גם כמה אזרחים ואנשי ביטחון הודים.
חופית קטנה
חופית קטנה (שם מדעי: Calidris minuta), היא עוף קטן מהסוג חופית שבמשפחת החרטומניים. מין זה הוא אחד הקטנים ביותר בסדרת החופמאים והקטנה ביותר באזור ישראל היא מקננת באירופה ואסיה הארקטיות, ונודדת למרחקים ארוכים, בחורף נודדת דרומה לאפריקה ולדרום אסיה. מין זה תועה לפעמים מחוץ לטווח תפוצתו לצפון אמריקה ואוסטרליה. מקור השם המדעי של הסוג מגיע מיוונית עתיקה, kalidris או skalidris, הוא מונח שאריסטו השתמש בו לתיאור מספר עופות מים אפורים. שם המין, minuta, פירושו "קטן" בלטינית.
יחסי הודו–פקיסטן
מתקפות והתקוממיות נוספות
במתקפת הטרור במומבאי שבוצעה ב-26 עד ה-29 בנובמבר 2008 על ידי עשרה מחבלים פקיסטנים, נהרגו 173 (מתוכם 8 ישראלים) ונפצעו 308. המחבל היחיד שנותר בחיים, אג'מל קסב, ושנעצר במהלכו, היה בעל אזרחות פקיסטנית. במאי 2010 הרשיע אותו בית משפט הודי בארבעה מעשי רצח, בניהול מלחמה נגד הודו, בקשירת קשר ובמעשי טרור והוא נדון למוות.
חופית קטנה
החופית הקטנה היא חולפת וחורפת נפוצה בגדות מקווי מים בכל רחבי הארץ, לעיתים בלהקות המונות מאות ואלפי פריטים. החופית נשארת בארץ במשך מספר שבועות לפני המשך הנדידה לאפריקה.
יחסי הודו–פקיסטן
מתקפות והתקוממיות נוספות
הודו האשימה את ארגון לאשקר-א-טייבה בתכנון ובבצוע המתקפה. ממשלת פקיסטן דחתה את הטענות ודרשה הוכחות. הודו סיפקה הוכחות, כולל העדויות, כלי הנשק, אריזות מזון שנמצאו על המחבלים ומכשירי טלפון. פקידים רשמיים הודים דרשו את הסגרתם של חשודים פקיסטנים וטענו שלאור התחכום של המתקפה, מבצעיה היו חייבים לקבל סיוע מגופים רשמיים של ממשלת פקיסטן.
חופית קטנה
תיאור
אורכה של חופית קטנה הוא 13–15 ס"מ. היא בעלת מקור דק וכהה, רגליים כהות ותנועות מהירות שמבחינות מין זה מכל העופות ארוכי הרגליים האחרים חוץ ממיני חופיות כהות רגליים אחרים. ניתן להבדיל מין זה מהאחרים על ידי שילוב המאפיינים של מקור דק וקצר, אצבעות רגליים ללא קרומי שחייה וממדים קטנים במיוחד. קריאתה היא צליל "stit" חד.
יחסי הודו–פקיסטן
נשק להשמדה המונית
להודו היסטוריה ארוכה של פיתוח נשק גרעיני. שורשיה של תוכנית זו מתחילים עוד כאשר החלה תוכנית הגרעין ההודית מיד לאחר קבלת העצמאות. בשנות ה-40, ה-50 וה-60 של המאה ה-20 התקדמה התוכנית בהדרגה לקראת הפיכתה למבצעית ובמהלך כל המאה התרחבה תשתית התוכנית. ההחלטות על ייצור נשק גרעיני התקבלו על ידי הנהגת המדינה לאחר מלחמת הודו–סין והסיפוח של חלקים משטח הודו לסין בעקבותיה. ב-1967 הוגדרה מטרת התוכנית לייצור נשק גרעיני בפיקוחה של אינדירה גנדי. ב-1971, לאחר מלחמת הודו-פקיסטן השלישית השיגה הודו יתרון צבאי על פקיסטן. ההכנות לניסוי גרעיני החלו ב-1972 ובסופו של דבר פוצצה הודו את הפצצה הגרעינית הראשונה שלה בניסוי "פוקהרן" ב-1974 ששם הקוד שלו היה "בודהה המחייך". בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 החלה הודו לפתח טילים בעלי יכול נשיאה של נשק גרעיני כתגובה למאמציה של פקיסטן להתמודד מולה במרוץ לחלל. במקביל פיתחה פקיסטן אף היא נשק גרעיני וטילים והחלה לבצע טיסות חלל בלתי-מאוישות באמצע שנות ה-90 והיא ממשיכה בכך עד היום.
חופית קטנה
תיאור
נצפתה הכלאה בין מין זה לבין חופית טמינק בהולנד.
תפוצה ומרחב מחיה
זוהי חופית הנודדת למרחקים ארוכים, טווח פוצת הנדידה שלה מתפרס על חלק גדול מהאזור הפלארקטי המזרחי. היא נודדת גם בחלק מטווח תפוצת החריפה שלה (לדוגמה, באפריקה הדרומית) בתגובה לצפיפות יתר בבית הגידול או להצפות. נדידת המעבר בעונת הסתיו לאזורי החריפה מתרחשת בין חודשי יולי לנובמבר הנדידה חזרה מתרחשת בין אמצע מאי לתחילת יוני. עונת הרבייה של המין מתרחשת לקראת סוף יוני עד תחילת יולי. חלק מהעופות הצעירים יותר נשארים באזורי החריפה למשך כל השנה. מין זה הוא חברותי מחוץ לעונת הרבייה שלו וחי בלהקות קטנות בטווח תפוצת החריפה שלו, כאשר בדרך כלל בלילה הלהקות מתקבצות ללינה משותפת. להקת נדידה טיפוסית יכולה להגיע לגודל של כ-20–30 פריטים.
יחסי הודו–פקיסטן
שיחות וצעדים לבניית אמון
לאחר מלחמת 1971 התקדמו הודו ופקיסטן בהדרגה לקראת נרמול היחסים. ביולי 1972 קיימו ראשת ממשלת הודו, אינדירה גנדי וראש ממשלת פקיסטן, זולפיקר עלי בהוטו פגישה בעיר שימלה וחתמו על הסכם שעל פיו תשחרר הודו 90,000 שבויים ותשיב לפקיסטן שטחים שנכבשו במערב. כמו כן הוסכם ששתי המדינות "תיישבנה את חילוקי הדעות ביניהן בדרכי שלום באמצעות משא ומתן דו-צדדי". הקשרים הדיפלומטיים וקשרי המסחר חודשו ב-1976.
שנות התשעים
ב-1997 חודשו שיחות בדרג בכיר בין שתי המדינות לאחר הפסקה של שלוש שנים. ראשי הממשלות של שתי המדינות נפגשו פעמיים ושרי החוץ ניהלו שלושה סביבי שיחות. ביוני אותה שנה הגדירו שרי החוץ שמונה "סוגיות בולטות" שבהן יתמקד המשך השיחות. העימות סביב מעמדה של קשמיר, סוגיה שהייתה ליבת הסכסוך בין שתי המדינות מאז זכו בעצמאותן, נותרה אבן הנגף העיקרית בדיאלוג שלהן. הודו טוענת שכל שטח נסיכות קשמיר לשעבר הוא חלק בלתי נפרד מהפדרציה ההודית, בעוד שפקיסטן עומדת על כך שהחלטות האו"ם שקראו להגדרה עצמית של תושבי המחוז חייבות להילקח בחשבון. בכל אופן היא מסרבת לציית לחלק הקודם של ההחלטה הקורא לפנות השטחים הכבושים.
חופית קטנה
תפוצה ומרחב מחיה
במהלך עונת הרבייה מין זה חי בטונדרה נמוכה באזור הארקטי העליון (למרות שבאופן יוצא דופן הוא נמצא גם בגבהים של 1000 מטרים מעל הקרקע בטווח תפוצתו המערבי). הוא מראה העדפה לאדמה יבשה ליד עצי ערבה גמדית (Salix herbacea) באזורים ביצתיים או על יד ביצות מלוחות. הוא נמנע ממקומות בהם כמות המשקעים השנתית עולה על 250 מ"מ. בעת נדידה ניתן למצוא אותו בקצוות בוציים של אגמים קטנים, מאגרי מים, שפכי חוות, גדות נהר וברכות עונתיות.
קינון
חופית קטנה מקננת על אדמה חשופה, ומטילה 3–5 ביצים. מין זה הוא פוליגמי, וזכר ונקבה יכולים לדגור במספר קנים.
יחסי הודו–פקיסטן
שנות התשעים
בספטמבר 1997 התפוצצו השיחות על רקע סוגיית קשמיר ועל רקע הבטחת השלום והביטחון. פקיסטן טענה שנושאים אלו חייבים להיות נדונים בקבוצות עבודה נפרדות. הודו השיבה ששתי הסוגיות צריכות להיות מטופלות במקביל יחד עם שש הסוגיות האחרות.
חופית קטנה
מזון
החופית הקטנה ניזונה בעיקר מחסרי חוליות שהיא מוצאת בבוץ.
יחסי הודו–פקיסטן
שנות התשעים
ניסיון לחידוש הדיאלוג קיבל דחיפה רצינית בפגישה של שני ראשי הממשלה בפברואר 1999 שהתקיימה בלאהור ובה נחתמו שלושה הסכמים. הפיכה צבאית שארעה בפקיסטן באותה שנה ובה הודחה ממשלתו של נוואז שריף גרמה להתרחקות מחודשת ביחסי שתי המדינות.
חופית קטנה
סכנות
מין זה נמצא במצב שימור LC (ללא חשש), עם זאת המין מאוים בדרום-מזרח חוף הודו מציד לא חוקי (מלכודות עופות), שינויים בסביבת המחיה שלו במאגרי מים וביצות על ידי תעשיות המלח, ודילול מקורות המים בעקבות ירידה בכמות הגשמים (בעקבות שינוי במאזן המלח).
יחסי הודו–פקיסטן
העשור הראשון של המאה ה-21
לאחר בחירתו של מאנמוהאן סינג כראש ממשלת הודו במאי 2004 הכריזה ממשלת מחוז פנג'אב שבפקיסטן שהיא תפתח את הכפר גה, מקום הולדתו, ככפר לדוגמה לכבודו ותקרא בית ספר על שמו. בהודו קיים כפר בשם פקיסטן, על אף לחצים שמופעלים מעת לעת לשנות את שם הכפר, מתנגדים תושביו לכך.
ב-2004 חלה רגיעה במעשי האלימות בין שתי המדינות. שתי הסיבות העיקריות לכך היו חימום היחסים בין הממשלות שכתוצאה מכך הושגה הפסקת אש והשלמת גידור קו השליטה על ידי צבא הודו. יותר מכך, תחת לחץ בינלאומי כבד, נאלצה פקיסטן לנקוט בצעדים כנגד מחנות האימונים של המחבלים בתחומה. באותה שנה הסכימו גם שתי המדינות על דילול הכוחות סביב לגבול.
משמר הגבול ההודי האשים את צבא פקיסטן במתן גיבוי באש לטרוריסטים כאשר אלו פלשו לשטחי הודו. מנגד האשימה פקיסטן את הודו במתן תמיכה לארגוני טרו הפועלים בפקיסטן כמו "צבא השחרור של בלוצ'יסטן".
הן הודו והן פקיסטן נקטו במספר צעדים בוני אמון כדי להרגיע את המתיחות בין שתיהן. אלה כללו שיחות נוספות בדרג בכיר, הקלות במתן אשרות וחידוש תחרויות הקריקט בין המדינות. שירות האוטובוסים החדש המקשר בין סרינגאר שבהודו לבין מוצפראבאד שבפקיסטן סייע גם הוא לקרב בין הצדדים. המדינות הסכימו גם לשתף פעולה בתחום הכלכלי. שיפורים ביחסים נראו גם עם הפתיחה מחדש של קווי רכבת ואוטובוסים החוצים את הגבול.
ביולי 2005 ארעה התנגשות קשה בין כוחות הביטחון ההודיים לבין מיליטנטים פקיסטנים כאשר אלו ניסו להסתנן מפקיסטן לקשמיר. באותו חודש בוצעו מתקפות של מיליטנטים קשמירים על איודהיה ועל סרינגאר, אך לאלו לא הייתה השפעה של ממש על תהליך השלום.
ב-2006 התארגנה תוכנית "ידידים ללא גבולות" בסיועם של שני תיירים בריטים. הרעיון בבסיס התוכנית היה שילדים הודים ופקיסטנים יתכתבו אלו עם אלה כחברים לעט. הרעיון קצר הצלחה בשתי המדינות.
כדי לקדם שיפור נוסף ביחסי המדינות שוחרר במרץ 2008 אזרח הודי שהוחזק בשבי הפקיסטני מאז 1975 באשמת ריגול.
העשור השני של המאה ה-21
בדצמבר 2010 פרסמו מספר עיתונים פקיסטניים כתבות אודות מנהיגים הודים ויחסיהם עם גורמים מיליטנטים בפקיסטן שעל פי האשמת העיתונים נמצאו במסמכים שדלפו במסגרת פרשת קייבלגייט. העיתון הבריטי הגרדיאן, שהחזיק את המסמכים ברשותו, הגיע למסקנה שטענות הפקיסטנים היו בלתי מדויקות ושנעשה שימוש במברקים המודלפים לצורכי תעמולה.
ב-10 בפברואר 2011 הסכימה הודו לחדש את השיחות עם פקיסטן שהושעו לאחר המתקפות במומבאי. במהלך תקופה זו השעתה הודו את כל הקשרים הדיפלומטיים עם פקיסטן עד שזו תפעל כנגד האחראים למתקפות במומבאי. ב-13 באפריל 2012, לאחר הפשרת היחסים, כאשר הודו השיגה מעמד של מדינה מועדפת בפקיסטן, היא הכריזה על הסרת המגבלות על השקעות חוץ ישירות פקיסטניות בהודו. ב-11 ביולי אותה שנה הצהיר שר החוץ הפקיסטני בפנום פן שארצו שואפת לפתור כמה מחלוקות, כמו המחלוקות על מפרץ סיר ועל קרחון סיצ'אן, על בסיס ההסכמות שהושגו בעבר. ב-7 בספטמבר קיים שר החוץ ההודי ביקור של שלושה ימים בפקיסטן כדי לעמוד על ההתקדמות בדיאלוג ההדדי עם עמיתיו הפקיסטנים. ב 18 בספטמבר 2016 נהרגו 17 חיילים הודים בהתקפה של מורדים על בסיס צבאי בחבל קשמיר ההודי, בכירי השלטון ישר הפנו אצבע מאשימה כלפי אויביהם הפקיסטנים, מה שגרר מאוחר יותר מבצע צבאי כירוגי מסובך שניהל צבא הודו עמוק בתוך חבל קשמיר הפקיסטני ובו חיסלו הכוחות המיוחדים של צבא הודו עשרות טרוריסטים חמושים.
רעידת האדמה בגוג'ארט
כתגובה לרעידת האדמה בגוג'ארט ב-2001 שלח נשיא פקיסטן, פרבז מושארף מטוס עם ציוד לסיוע לנפגעי רעידת האדמה. המטוס, שהמריא מאסלאמאבאד לאחמדאבאד, נשא 200 אוהלים ויותר מ-2,000 שמיכות. בנוסף, התקשר הנשיא לראש ממשלת הודו כדי להביע את תנחומיו על ההרוגים ברעש האדמה.
רעידת האדמה בפקיסטן
בתגובה לרעידת האדמה בקשמיר שהתחוללה ב-8 באוקטובר 2005, הציעה הודו סיוע לפקיסטן. הנציבים העליונים (שגרירים) בשתי המדינות התייעצו זה עם זה בנוגע לשיתוף הפעולה בפעולות הסיוע. הודו שלחה 25 טונות של ציוד לפקיסטן, כולל מזון, שמיכות ותרופות. חברות הודיות גדולות, כמו אינפוסיס, הציעו סיוע שערכו הגיע ל-226,000 דולר. ב-12 באוקטובר הטיס מטוס תובלה מדגם איליושין Il-76 82 טונות של ציוד סיוע, כולל תרופות, 15,000 שמיכות ו-50 אוהלים. קצין בכיר בחיל האוויר ההודי ציין שהם התבקשו על ידי ממשלת הודו להיות בכוננות לטיסות נוספות. ב-14 באוקטובר שיגרה הודו משלוח שני עם ציוד סיוע לפקיסטן שהגיע באמצעות רכבת דרך מעבר הגבול ואגה. משלוח זה כלל 5,000 שמיכות, 370 אוהלים, 5 טונות של יריעות פלסטיק ו-12 טונות תרופות. משלוח שלישי של תרופות וציוד סיוע נוסף נשלח זמן קצר לאחר מכן באמצעות רכבת. הודו גם התחייב להעניק סיוע לפקיסטן בשווי של 25 מיליון דולר. כמו כן פתחה הודו שלושה מעברי גבול לאורך קו השליטה. מחוות אלו סימלו עידן חדש של אמון, ידידות ושיתוף פעולה בין הודו לבין פקיסטן.
קשרים תרבותיים
הודו ופקיסטן, במיוחד צפון הודו ומזרח פקיסטן, חולקות במידה מסוימת תרבויות, מטבחים ולשונות משותפים, בזכות המורשת ההודו-ארית המשותפת שלהן שמשתרעת על פני שתי הארצות ועל פני חלק ניכר מצפון תת-היבשת ההודית ומחזקת את הקשרים ההיסטוריים בין שתיהן. זמרים, מוזיקאים, קומיקאים ובדרנים פקיסטניים נהנים מפופולריות רחבה בהודו וזוכים לתהילה בתעשיית הסרטים ההודית, בוליווד. באופן דומה, תעשיות המוזיקה והקולנוע ההודיות זוכות לפופולריות רחבה בפקיסטן. בהיותה ממוקמת בחלק הצפוני של דרום אסיה, תרבותה של פקיסטן דומה במידה זו או אחרת לזו של צפון הודו, במיוחד צפון-מערב הודו.
אזור פנג'אב פוצל בין מדינת פנג'אב שבהודו לבין מחוז פנג'אב שבפקיסטן בעקבות קבלת העצמאות וחלוקת הודו ב-1947. העם הפנג'אבי הוא כיום הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בפקיסטן ובמקביל הוא מהווה קבוצה אתנית חשובה בצפון הודו. מייסד דת הסיקיזם נולד בחלק הפקיסטני של פנג'אב, בעיר ננקנה סהיב. מדי שנה חוצים מיליוני עולים לרגל סיקים את הגבול כדי לבקר את האתרים הקדושים שבעיר. הסינדהים הם הקבוצה האתנית המקורית המתגוררת במחוז סינד שבפקיסטן. סינדהים רבים בני דת ההינדו היגרו ב-1947 להודו. בנוסף, מיליוני מוסלמים שהיגרו מהודו אל פקיסטן שאך נוסדה הפכו לידועים בתור ה"מוהג'יר". הם התיישבו בעיקר בקראצ'י ועדיין שומרים על קשרים עם קרובי משפחותיהם בהודו.
קשרים גאוגרפיים
גבול הודו-פקיסטן הוא הגבול הבינלאומי הרשמי המפריד בין המדינות ההודיות של פנג'אב, ראג'סטאן וגוג'ראט לבין המחוזות הפקיסטניים של פנג'אב וסינד. מעבר הגבול בואגה הוא מעבר הכביש היחיד הקיים בין שתי המדינות והוא שוכן על הדרך הראשית הגדולה המפורסמת המקשרת בין לאהור שבפקיסטן לבין אמריטסר שבהודו. מדי ערב מתקיים במעבר הגבול בואגה טקס סגירת הגבול בין הודו לפקיסטן ובו מורדים דגלי שתי המדינות ומשמרות מצבאות שתי המדינות מבצעים טקסים רבי רושם ולוחצים איש ידי זולתו.
קשרים לשוניים
הינדוסטנית היא הלינגואה פרנקה של צפון הודו ושל פקיסטן, וכן שפה רשמית בהודו ובפקיסטן בכתב ההינדי וכתב האורדו, בהתאמה. האורדו הסטנדרטית ניתנת להבנה על ידי דוברי הינדית. הינדוסטנית מובנת ונעשה בה שימוש כלינגואה פרנקה בפי אוכלוסיות דרום אסיאתיות רבות כולל תושבי סרי לנקה, נפאל ובנגלדש והיא השפה שבשימוש בבוליווד.
קשרי נישואים
במקרים לא מעטים מתקיימים קשרי נישואים בין תושבי הודו לבין תושבי פקיסטן. באפריל 2010 נישאו שחקן הקריקט הפקיסטני המפורסם שואיב מאליק וכוכבת הטניס ההודית סניה מירזא. טקס החתונה זכה לתשומת לב תקשורתית ונאמר שהוא שיתק את שתי המדינות.
קשרי ספורט
תחרויות הקריקט והוקי השדה בין הודו לבין פקיסטן מקבלות לעיתים גוון פוליטי. במהלך פלישת ברית המועצות לאפגניסטן נסע הגנרל מוחמד זיא אל-חאק להודו כדי לעסוק ב"דיפלומטיית קריקט" במטרה למנוע מהודו לתמוך בברית המועצות ולפתוח בחזית נוספת. יותר מעשור לאחר מכן ניסה פרבז מושארף לעשות דבר דומה, אך ללא הצלחה. בטניס שיחק הטניסאי ההודי רוחאן בופאנה בהצלחה עם בן זוגו למשחק, אסלאם אל-חאק קורשי הפקיסטני והם כונו "אינדו-פק אקספרס".
קשרים בתפוצות
גודלן הרב של האוכלוסיות ההודיות והפקיסטניות בארצות רבות ברחבי העולם יצרה קשרים משמעותיים ביניהן. אוכלוסיית אזרחי הממלכה המאוחדת ממוצא הודי היא המיעוט האתני הראשון בגודלו במדינה ואילו אוכלוסיית אזרחי הממלכה ממוצא פקיסטני היא המיעוט האתני השני בגודלו ונאמר שהם מקיימים יחסים ידידותיים אלו עם אלו. די מקובל שיתקיימו שכונות כמו "הודו הקטנה" ו"פקיסטן הקטנה" זו לצד זו במובלעות אסיאתיות בערים שונות ברחבי העולם. בערים כמו ברמינגהאם, בלקברן ומנצ'סטר חיות אוכלוסיות של הודים ושל פקיסטנים אלו לצד אלו בשלום ובהרמוניה. אזרחי בריטניה, הן אלו ממוצא הודי והן אלו ממוצא פקיסטני, מוגדרים יחדיו בקטגוריה של "אסיאתיים בריטים" (British Asians). בבריטניה פועל גם "פורום הידידות ההודי-פקיסטני". בארצות הברית מוגדרים הודים ופקיסטנים תחת הקטגוריה של "אמריקאים דרום-אסיאתיים" (South Asian American) והם חולקים מאפיינים תרבותיים שונים.
חבר הפרלמנט האירופי סג'ד כרים, הוא בריטי ממוצא פקיסטני. הוא חבר פורום הידידות עם הודו של הפרלמנט האירופי והוביל את פתיחתה של אירופה לסחר חופשי עם הודו. כרים נמלט בקושי מההתקפה על מלון טאג' מהאל במסגרת מתקפת הטרור במומבאי ב-2008. על אף מעשי הזוועות שהוא חווה, לא קרא כרים להוצאתו להורג של המחבל היחידי שנותר בחיים מבין מבצעי המתקפה, אג'מל קסב. הוא אמר: "אני מאמין שהוא נשפט משפט הוגן בשקיפות מלאה ואני תומך בהכרעת הדין על פיה הוא אשם. אך אין אני נמנה עם תומכי עונש המוות. אני סבור שעליו לרצות עונש של מאסר עולם, אך שיהיה אכן לכל ימי חייו".
NXT TakeOver: Philadelphia
NXT TakeOver: Philadelphia היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, השייך לארגון הפיתוח שלהם, NXT. כמו כן, האירוע שודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע נערך ב-27 בינואר 2018, באולם וולס פארגו סנטר שבפילדלפיה, פנסילבניה וכלל קרבות בין המתאבקים של המותג NXT עקב העלילות, שנבעו ביניהן במהלך התקופה עד לקיום האירוע. האירוע היה האירוע ה-18 בסדרת אירועי NXT TakeOver.
חמישה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, אנדרדה "סיין" אלמאס ניצח את ג'וני גרגאנו ושמר על אליפות ה-NXT. עוד ברשימת הקרבות, אמבר מון ניצחה את שיינה בייזלר ושמרה על אליפות הנשים של NXT, ואליסטר בלאק ניצח את אדם קול בקרב חוקי אקסטרים. האירוע זכור בעיקר בשל החזרה של תומאסו צ'אמפה. הקרב המרכזי קיבל ציון של חמישה כוכבים מהעיתונאי של Wrestling Observer Newsletter, דייב מלצר, מה שהפך את קרב זה לראשון בהיסטוריה של NXT שקיבל ציון כזה ולקרב השישי בהיסטוריה של ה-WWE שקיבל ציון כזה (מאז שנת 2011).
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות שהתקיימו במהלך התוכנית של NXT. סדרת אירועי NXT TakeOver החלה ב-29 במאי 2014, כחלק מאירועי השלם וצפה של NXT, המשמשת כליגת הפיתוח של ה-WWE, כשערכה את האירוע השני שלה שהועבר בערוץ ה-WWE Network תחת השם NXT TakeOver. בחודשים שלאחר מכן, הביטוי "TakeOver" הפך למותג המייצג את כל אירועי השלם וצפה של NXT. האירוע היה אירוע השלם וצפה הראשון של NXT בשנת 2018.
ב-6 בדצמבר בפרק של התוכנית NXT, הג'נרל מנג'ר של NXT, ויליאם ריגל, הודיע על סדרת קרבות: קסיוס אונו נגד ג'וני גרגאנו (האחרון החליף את ולווטין דרים), אליסטר בלאק נגד אדם קול, קיליאן דיין נגד טרנט סבן, רודריק סטרונג נגד לארס סאליבן. המנצחים בקרבות אלו העפילו לקרב מרובע אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות ה-NXT. המנצחים היו גרגאנו, דיין, בלאק וסאליבן שהתחרו בקרב המרובע ב-27 בדצמבר בפרק של התוכנית NXT. בקרב זה גרגאנו ניצח לאחר שדעתו של בלאק הוסחה על ידי The Undisputed Era, הסחה שאותה ניצל גרגאנו כדי להצמיד את בלאק ולהפוך למועמד לתואר נגד אנדרדה "סיין" אלמאס באירוע בפילדלפיה.
ב-6 בדצמבר בפרק של התוכנית NXT, אליסטר בלאק ניצח את אדם קול בקרב העפלה לקרב המרובע אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות ה-NXT. ב-27 בדצמבר בפרק של התוכנית NXT, חברי קבוצת The Undisputed Era גרמו לבלאק להפסיד בקרב המרובע. ב-10 בינואר בפרק של התוכנית NXT, בלאק חבר לשורותיו של רודריק סטרונג בקרב זוגות נגד בובי פיש וקייל אוריילי על אליפות הזוגות של NXT. במהלך הקרב, קול התערב ותקף את בלאק מאחור. קול החל ליסוג לאחור ופיתה את בלאק להיגרר איתו ביחד לאזור הקהל, מה שאיפשר לפיש ואוריילי לנצח ולשמור על חגורות האליפות בהצלחה. לאחר מכן, ויליאם ריגל הודיע שקרב חוקי אקסטרים יתקיים בין בלאק לבין קול באירוע בפילדלפיה.
ב-10 בינואר בפרק של התוכנית NXT, שיינה בייזלר ערכה את הופעת הבכורה שלה בזירה נגד דקוטה קאי, בקרב שנגמר כתוצאה מהחלטו של השופט בשל פציעת ידה במכוון של קאי על ידי בייזלר. לאחר הקרב, בייזלר תקפה את ידה של קאי, בעוד שהצוות הרפואי ניגש לעזרת קאי. תקיפה זו גרמה לאלופת הנשים של NXT, אמבר מון לצאת ולעזור לקאי להפסיק את תקיפתה של בייזלר. שבוע לאחר מכן בפרק של התוכנית NXT, לאחר שלייסי אוואנס גבר על אלייה, האחרונה הותקפה על ידי בייזלר, מה שגרם שוב לאמבר מון לצאת ולהפסיק את תקיפתה של בייזלר. לאחר תקיפה זו, מון איתגרה את בייזלר לקרב ביניהן כדי להפסיק את הבריונות שלה. בייזלר סירבה לאתגר זה, אלא אם כן אליפות הנשים של NXT תהיה מונחת על כף המאזניים באירוע בפילדלפיה. מון הסכימה להצבת תנאי זה ובכך הקרב הפך לרשמי על ידי הג'נרל מנג'ר של NXT, ויליאם ריגל.
ב-24 בינואר 2018, במהלך מסיבת עיתונאים אשר קידמה את האירוע, טריפל H אישר שיתקיים קרב בין ולווטין דרים לקסיוס אונו באירוע בפילדלפיה.
קרבות מקדימים
האירוע נפתח עם הקרב של חברי קבוצת The Undisputed Era (בובי פיש וקייל אוריילי) שהגנו על אליפות הזוגות של NXT נגד The Authors of Pain (אקאם ורזאר). לאחר שאקאם התנגש ברזאר, אוריילי הצמיד אותו לניצחון ובכך פיש ואוריילי שמרו על חגורות האליפות.
לאחר מכן, ולווטין דרים התחרה נגד קסיוס אונו. לקראת סיום הקרב, אונו הכה את דרים בעזרת מכת ה-Rolling Elbow, אך ללא הצלחה. אונו ביצע שוב את אותה המכה, אך דרים הצליח לחמוק מכך ולבצע את מהלך הסיום שלו, ה-Death Valley Driver, ואז ביצע את מהלך ה-Purple Rainmaker. לאחר מכן, דרים הצמיד את אונו לספירת שלוש וניצח בקרב.
בקרב השלישי של הערב, אמבר מון הגנה על אליפות הנשים של NXT נגד שיינה בייזלר. כשבייזלר נכנסה לביצוע מהלך ההכנעה על ידה של מון, האחרונה חמקה מכך וניצלה זאת כדי להצמיד את בייזלר לספירת שלוש, מה שהעניק לה את הניצחון ואת ההגנה המוצלחת על התואר. לאחר הקרב, בייזלר תקפה את מון וביצעה את מהלך ההכנעה שלה, קיריפודה קלאץ', על מון, שהתעלפה כתוצאה מכך.
בקרב הלפני אחרון, אליסטר בלאק התחרה נגד אדם קול בקרב חוקי אקסטרים. קול ביצע את מהלך הסופרקיק על כיסא שפגע בבלאק, כתוצאה מכך בלאק נפל אל תוך שני שולחנות שהונחו מחוץ לזירה. הקרב התהפך כך שבלאק ביצע את מהלך ה-Death Valley Driver על קול אל תוך שני כיסאות. The Undisputed Era (בובי פיש וקייל אוריילי) הפריעו בקרב וביצעו על בלאק את מהלך הסיום שלהם, ה-Total Elimination. כתוצאה מהפרעה זו, חברי קבוצת SAnitY (אריק יאנג, אקסל טישר וקיליאן דיין) הופיעו ותקפו את פיש ואוריילי, תוך כדי שדיין ביצע את מהלך ה-Suicide Dive על פיש, אוריילי, יאנג ווולף. לאחר מכן, בלאק ביצע את מהלך ה-Double Foot Stomp על קול ששכב על שולחן השדרנים ואז בלאק את מהלך הסיום שלו, ה"מיסה השחורה" ובכך הצמיד את קול לספירת שלוש וניצח בקרב.
הקרב המרכזי
הקרב המרכזי של הערב הפגיש את אנדרדה "סיין" אלמאס (שלווה לקרב על ידי זלינה וגה) לקרב על אליפות ה-NXT מול ג'וני גרגאנו. גרגאנו ביצע את מהלך ה-Slingshot DDT על אלמאס, תוך כדי שהוא הנחית אותו על צד הזירה. גרגאנו המשיך לתקוף וביצע את מהלך הסופרקיק על אלמאס, אך לא הצליח להצמיד את כתפיו למזרן לספירת שלוש. אלמאס החל להשיג שליטה בקרב וביצע את מהלך ה-Double Knee Smash, תוך כדי שגרגאנו ישב בפינת הזירה, אך לא הצליח לנצח בשל מהלך זה. כשדעתו של השופט הוסחה, וגה תקפה את גרגאנו בעזרת מהלך ההוריקראנה מצד הזירה אל עבר מדרגות הפלדה. אלמאס ביצע את מהלך הסיום שלו, ה-Hammerlock DDT, אך גרגאנו הצליח לצאת מההצמדה. קנדיס לאריי (אשתו של גרגאנו, שישבה בשורה הראשונה בקהל) תקפה את וגה ורדפה אחריה ברחבי האולם. גרגאנו ביצע שוב את מהלך ה-Slingshot DDT, אך שוב לא הצליח להצמיד את אלמאס לספירת שלוש. גרגאנו ביצע את מהלך ההכנעה שלו, הגרגאנו אסקייפ, אך אלמאס הצליח להניח את רגלו על החבל התחתון ולגרום להפסקת המהלך. אלמאס ביצע עוד פעם את מהלך ה-Double Knee Smash, כשהפעם גרגאנו ישב בפינת הזירה מחוץ לזירה עצמה. לאחר מכן, אלמאס הרים את גרגאנו וביצע עליו מהלך הסיום שלו, ה-Hammerlock DDT, מהחבל העליון. בעקבות מהלך זה, אלמאס הצליח להצמיד את גרגאנו לספירת שלוש ולשמור על חגורת האליפות בהצלחה. לאחר הקרב, בזמן שגרגאנו ולאריי היו באזור רמפת הכניסה לזירה והתכוונו לחזור אל מאחורי הקלעים, תומאסו צ'אמפה תקף את גרגאנו מאחור בעזרת קב, מה שלמעשה ציין את חזרתו הרשמית של צ'אמפה לאחר הפציעה שהשביתה אותו.
ביקורות
הקרב בין גרגאנו לאלמאס קיבל ביקורות נלהבות, כשהעיתונאי של Wrestling Observer Newsletter, דייב מלצר, העניק לקרב זה ציון של חמישה כוכבים, מה שהפך את קרב זה לראשון בהיסטוריה של NXT שקיבל ציון כזה ולקרב השישי בהיסטוריה של ה-WWE שקיבל ציון כזה.
19 במאי
19 במאי הוא היום ה-139 בשנה (140 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה, נשארו עוד 226 ימים.
מיאמי ביץ'
מיאמי ביץ' (באנגלית: Miami Beach) היא עיר במחוז מיאמי-דייד במדינת פלורידה בארצות הברית. העיר ממוקמת כ-6 קילומטרים צפון-מזרחית למיאמי ונכללת בתחום המטרופולין של מיאמי.
דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010, התגוררו בעיר 87,779 תושבים. והיו בה 67,499 משקי בית. צפיפות האוכלוסייה הייתה 4,444.5 נפש לקמ"ר.
האוכלוסייה בעיר התחלקה ל-87.4% לבנים, 4.4% שחורים, 0.3% אינדיאנים, 1.9% אסיאתים, 3.2% מגזעים אחרים ו-2.7% משני גזעים או יותר.
אסטריקס באחוזת האלים (ספר)
אסטריקס באחוזת האלים (בצרפתית: Le Domaine des Dieux, אחוזת האלים), הוא הספר ה-17 בסדרת ספרי הקומיקס הצרפתית "אסטריקס". את ספר הקומיקס כתב רנה גוסיני ואייר אלבר אודרזו. הספר פורסם לראשונה בגרסה הצרפתית בשנת 1971. הספר תורגם לעברית בהוצאה לאור "דליה פלד מוציאים לאור בע"מ", בשיתוף עם הוצאת הספרים "מודן". ב-2015 יצא סרט המבוסס על הספר בשם אסטריקס באחוזת האלים.
עלילה
יוליוס קיסר נחוש לתרבת את הגאלים ולהפוך אותם לנתינים של רומא. לשם כך הוא מתכנן להקים שכונת מגורים חדשה סביב הכפר הגאלי במקום היער המקיף אותו, כדי להכריח את הגאלים לקבל על עצמם את התרבות הרומית. לשם כך הוא ממנה אדריכל צעיר ומוכשר בשם חדזוויתוס. לשכונה קוראים "אחוזת האלים", כדי לעודד לקוחות לגור שם.
חדזוויתוס ועוזריו מתחילים לבצע מדידות ביער לקראת עקירתו ובירוא שטח לטובת השכונה שעתידה לקום, אך מבריקס הכלב ומאוחר יותר אובליקס תוקפים את חדזוויתוס שפגע בעצים ומגרשים אותו מהיער. חדזוויתוס נחוש לעקור את היער ולהקים את השכונה ודורש ממפקד חיל המצב הרומאי דובנוספוס שחייליו יאבטחו את העבדים. דובנוספוס מסכים, בתנאי שהעבודה תתבצע בלילה, שכן הוא חושש מהגאלים, המצוידים בשיקוי-פלא ההופך אותם לחזקים במיוחד.
אסטריקס ואשפיקס מבינים שזו הייתה מטרתו של יוליוס קיסר ויחד עם אובליקס רוקמים תוכנית לגרש את הרומאים מבלי לפגוע פיזית באזרחים. אובליקס מפחיד את אחד מזוגות הרומאים שבאחוזת האלים, וגורם להם לנטוש את הסוויטה. בסוויטה משכנים אסטריקס ואובליקס את פייטן הכפר חמשיריקס הידוע בכך ששירתו היא בלתי-נסבלת. חדזוויתוס נופל בפח ומשכיר את הסוויטה לחמשיריקס. התוכנית עובדת כמצופה ואחרי לילה של שירה וזיופים מצד חמשיריקס התושבים הרומים נוטשים את האחוזה. חדזוויתוס, שחושש מכך שעזיבת הדיירים תתפרש ככישלון ותגרום ליוליוס קיסר לנטוש את המיזם, משכנע את דובנוספוס לשכן את חיילי הלגיון באחוזה. דובנוספוס מסכים, נכנע לדרישות החיילים שמסיימים את שביתתם ומשתכנים באחוזה תוך שהם מגרשים את חמשיריקס משם. חמשיריקס הפגוע חוזר לכפר ובתגובה יוצאים הגאלים בראשות לוחמאמיקס המנהיג לגרש את הרומאים ולהרוס את האחוזה. אחרי קרב עם החיילים בתוך האחוזה, בורחים החיילים הרומים וחדזוויתוס נוטש את המיזם מוכה וחבול. האחוזה נהרסת והגאלים מצמיחים מחדש את היער באמצעות בלוטי הקסם של אשפיקס, וכמו בכל ספר הם חוגגים במשתה גדול עם יין גאלי טוב וכמות הגונה של חזירי בר צלויים.
על הספר
הספר הוא סאטירה על צרפת של שנות ה-70 של המאה ה-20. בעקבות מהומות 1968. גוסיני הגביר בספרי אסטריקס את ההתייחסות לפוליטיקה של צרפת ולאירועים שהיו אז על הסדר היום. הסיפור מציג הן את ביקורתו של גוסיני על תהליך העיור המואץ של צרפת, שבו "villes nouvelles" (ערים חדשות) ענקיות ושאפתניות מוקמות על חשבון שטחים פתוחים ויערות בטבע, על מיזמי הנדל"ן השאפתניים וכן על פרסום (עלון השיש בזירה וההגרלה בה המנחה מאלץ את הזוכה להסכים לקבל את הפרס).
הסרט
בעקבות הספר יצא ב-2015 סרט קולנוע באנימציה ממוחשבת המבוסס באופן רופף על עלילת הספר. הסרט נקרא "אסטריקס באחוזת האלים".
יחסי בלגיה–תאילנד
יחסי בלגיה–תאילנד הם היחסים הדו-צדדיים שבין ממלכת בלגיה לבין ממלכת תאילנד.
לבלגיה שגרירות בבנגקוק ואילו לתאילנד שגרירות בבריסל.
היסטוריה
ליחסים הדיפלומטיים בין המדינות היסטוריה ארוכה, וראשיתה בשנת 1868, עת כוננו יחסים דיפלומטיים ביניהן.
בשנת 1835 ביקרו קונסולי בלגיה במנילה וסינגפור בממלכת סיאם ובכך הניחו את היסודות לקשרים בין המדינות. בשנת 1868 חתמו שתי המדינות על הסכם ידידות ומסחר. ההסכם העניק לבלגיה את הזכות לייסד שירותים קונסולריים בסיאם ונשאר בתוקף עד 1926, כששני הצדדים חתמו על הסכם כלכלי בין סיאם לבין האיחוד הכלכלי של בלגיה ולוקסמבורג. בשנת 1884 בלגיה ייסדה קונסוליה של כבוד בבנגקוק וב-1888 התמנה לראשונה נציג לא-תושב של בלגיה בסיאם שהיה נציג בלגיה בבייג'ינג.
בשנת 1904 נוסדה נציגות בלגית בבנגקוק, שהביאה לשיפור היחסים הכלכליים והמסחריים בין המדינות.
באוקטובר 2010 אירחה בלגיה בבריסל את פגישות אסיה-אירופה (ASEM) בהשתתפות ראשי המדינות השונות.
במרץ 2013 ביקרו פיליפ, נסיך הבלגים ורעייתו מתילדה, נסיכת בלגיה בבנגקוק, וביקרו בין היתר במקדש וואט פהו.
בשל היותה של בלגיה חברה באיחוד האירופי מאז ראשית שנות ה-50, חלק מהיחסים בין המדינות מתנהל כיחסים בין תאילנד לבין האיחוד האירופי. בשנת 2013 החלו תאילנד והאיחוד האירופי לדון בהסכם סחר חופשי; המגעים הוקפאו עם ההפיכה הצבאית שהתחוללה במדינה ב-2014.
ב-2018, לציון 150 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים, חתמו האוניברסיטה הקתולית של לוון ואוניברסיטת תאמסאט בבנגקוק על הסכם המאפשר קבלת תואר כפול בהנדסה.
סחר
בשנת 2018 הסתכם היקף הסחר בין המדינות ב-2.7 מיליארד דולר. בין הסחורות שבלגיה ייצאה לתאילנד בשווי כולל של 1.5 מיליארד דולר, כללו פנינים, אבני חן, מתכות, מטבעות ופריטי לבוש; בין הסחורות שתאילנד ייצאה לבלגיה בשווי כולל של 1.2 מיליארד דולר היו פנינים, אבני חן, מתכות, מטבעות וציוד רפואי.
קרל שוורס
קרל יוהאן גוסטב שוורס (בשוודית: Carl Johan Gustaf Swartz; 5 ביוני 1858 – 6 בנובמבר 1926) היה פוליטיקאי שוודי שכיהן כראש ממשלת שוודיה ממרץ ועד אוקטובר 1917. לפני כן הוא שימש בתפקיד שר האוצר בין השנים 1906 – 1911.
ראשית חייו
קרל שוורס נולד בעיר נורשפין שבמחוז אסטרייטלנד כבנם של בעל בית החרושת לטבק אריק שוורס ושל רעייתו אליסבת פורסגרן. לאחר שהשלים את לימודיו באוניברסיטת אופסלה ובאוניברסיטת בון, הוא שב לנורשפין כדי לקחת חלק בניהול עסקי המשפחה. הוא לקח חלק בחיי עירו וכן בחיי התרבות שלה. בין השנים 1912 – 1917 הוא היה בין השאר יושב ראש מועצת המנהלים של הבנק המרכזי של שוודיה.
בתקופת כהונתו כשר האוצר הוא יישם מספר רפורמות, כולל הנהגתם של מס הכנסה ורכוש משולבים שהיו למיסים פרוגרסביים. עם התמזגותן של מפלגות האגף הימני של הבית התחתון של הריקסדאג (הפרלמנט השוודי), היה שוורס לחבר במועצה הפנימית של המפלגה הלאומית החדשה.
מלחמת העולם הראשונה
אי שביעות הרצון נבעה בעיקר מהעובדה שהעם השוודי חי באותה תקופה על סף רעב. מהומות על רקע הרעב, יותר מאשר הדרישה הפוליטית לזכויות הצבעה, היו בראש מעייניהם של המפגינים. המצב החל להירגע עם תחילת עונת איסוף תפוחי האדמה בראשית הקיץ אותה שנה. עד מהרה הגיע שוורס גם להסכמה עם מדינות ההסכמה המשולשת, במיוחד עם בריטניה, על פתיחת ייבוא מזון מהמערב, צעד שהמרשלד מנע.
הסוציאל-דמוקרטים ניצלו את מהומות הרעב כדי להטיל לחץ על ממשלת הימין ודרשו בין השאר מתן זכות בחירה אוניברסלית וזכות בחירה לנשים. הממשלה הייתה חלוקה בסוגיות אלו. מנהיג האגף השמאלי של הריקסדאג, השר לעניינים אזרחיים, אוסקר פון סידוב, ושר האוצר, קונרד קרלסון, הסכימו עם הצעותיהם של הסוציאל-דמוקרטים והליברלים. הם איימו להתפטר במידה ושוורס יקבל את דרישתו של שר החוץ, ארביד לינדמן לשמור על הסטטוס קוו. שר האוצר זכה לגיבוי של המגזר התעשייתי שרצה לשים קץ לאי השקט. שוורס גילה הססנות וחש תחת לחץ ממתנגדיו והפתרון מבחינתו היה להמתין לבחירות באביב. היה זה צעד היסטורי: הוא היה הראשון מבין מנהיגי השמרנים בשוודיה שהלך לאור עקרון הדמוקרטיה הפרלמנטרית, שהעם ולא המלך, צריכים להיות אלו שיבחרו את הממשלה.
Liberty Walk
Liberty Walk הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית מיילי סיירוס, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה Can't Be Tamed (2010). הוא נכתב על ידי סיירוס, אנטונינה ארמאטו, טים ג'יימס, ניקולס ג'יי סקאפה, ג'ון ריד פאס ומייקל מקגיניס, והופק על ידי ארמאטו, ג'יימס ופול פאלמר בשם הבמה שלהם רוק מאפיה. סיירוס הסבירה שהנושא של העצמה נשית מהווה השראה לכתיבת לשיר. מבחינה מוזיקלית, "Liberty Walk" הוא שיר אופטימו מסוגת הדאנס-פופ, המכיל גם קטעי ראפ. השבחים הביקורתיים שהופנו כלפי השיר היו שליליים ומעורבים כאחד; רוב המבקרים מתחו ביקורת על קטעי הראפ ותיארו את השיר כ"משעמם". אף על פי שלא הופץ כסינגל, "Liberty Walk" הגיע למקום השלישי במצעד השירים מתחת להוט 100 בארצות הברית ולמקום ה-79 בקנדה הוט 100, בשל הורדות דיגיטליות רבות.
רקע
"Liberty Walk" נכתב על ידי סיירוס, ניקולס ג'יי סקאפה, ג'ון ריד פאס, מייקל מקגיניס, אנטונינה ארמאטו וטים ג'יימס. הוא הופק על ידי שלושת האחרונים בשם הבמה שלהם רוק מאפיה. השיר משמש כרצועת הפתיחה של Can't Be Tamed (2010). בריאיון לסוויי קאלוויי מ-MTV News, סיירוס הסבירה את ההשראה הלירית של השיר שעוסקת בהעצמה נשית, ואמרה: "זה פשוט על להשתחרר מכל מה שאתה חושב שעוצר אותך. ואני חושבת שזה באמת חשוב, במיוחד עבור בנות, כיוון שאומרים לכל כך הרבה אנשים, 'לא, אתן לא יכולות לעשות משהו', או, 'אתן צריכות להיות כאלה כי אמא ואבא אומרים את זה, מורים אומרים את זה'". סיירוס הצהירה באותו ריאיון שניסתה לשלב נושא רציני עם צליל קליל יותר, והסבירה: "כתבתי את זה עבור נשים שמרגישות שהן תקועים במערכות יחסים פוגעניות, אבל זה גם שיר דאנס". היא פירטה: "אז אתה חושב שזו חייבת להיות סוג של בלדה עצובה, אבל זה שיר מסיבה... זה על להשתחרר".
הרכב
"Liberty Walk" הוא שיר דאנס-פופ, באורך של ארבע דקות ושש שניות. על פי הפרטיטורה שפורסמה על ידי Sony/ATV Music Publishing, הוא כתוב בסולם סי מינור. הקצב שלו מאופיין ב-120 פעימות בדקה. טווח הקול של סיירוס בשיר משתרע מהצליל הנמוך של Bb 2 ועד לצליל הגבוה של F# 5. הת'ר פארס מ-AllMusic ציינה את השימוש בכלים השונים ותיארה אותו כ"נועז". היא גם אמרה ש"הבתים הרצופים" שסיירוס מבצעת נשמעים "עצבניים" יותר מאשר השירים הקודמים שהוציאה בקריירה שלה. סיירוס פותחת את השיר בקריאה "Don’t live a lie, this is your one life". פאנץ' ליוואנג מ-Manila Bulletin עסק בסוגה המוזיקלית של השיר.
הופעות חיות וקידום
סיירוס ביצעה את "Liberty Walk" ב-House of Blues Sunset Strip, שבלוס אנג'לס, קליפורניה. היא גם ביצעה את השיר במהלך הופעה במלבורן, אוסטרליה. לפי ג'וליה פוסקי מ-The Hot Hits Live from LA, סיירוס לבשה "מכנסי עור וחזיית נצנצים". היא פתחה את ההופעה עם השיר במרכז הבידור של בריזבן, אוסטרליה. בהופעה זו, הזמרת נעלה מגפיים גבוהים ולבשה מכנסי עור קצרים וחזייה שחורה. השיר בוצע גם במהלך סיבוב ההופעות "Gypsy Heart Tour".
ב-23 בנובמבר 2011, סיירוס הוציאה קליפ שכלל גרסת רמיקס של "Liberty Walk" שנעשתה על ידי רוק מאפיה. הקליפ כלל צילומים של תנועת אוקיופיי; תנועת מחאה בינלאומית אשר מתמקדת בעיקר באי-שוויון כלכלי ואי השוויון החברתי בעולם. הקליפ מתחיל בהודעה שאומרת "זה מוקדש לאלפי האנשים שעומדים על מה שהם מאמינים בו". בהמשך הקלפ מוצגות סצנות של מפגינים המניפים שלטים ושוטרים המשתמשים בתרסיס פלפל.
LineageOS
לִינִיאֶג' אוֹ אֵס (באנגלית: LineageOS) היא רום אנדרואיד ומערכת הפעלה חופשית בקוד פתוח מבוססת אנדרואיד הממשיכה את פרויקט CyanogenMod שפיתוחו פסק בדצמבר 2016. מערכת זו מציעה אפשרויות התאמה אישית נרחבות לצד חוויית הממשק המקורית של אנדרואיד, כמו של מכשירי הנקסוס והפיקסל. המערכת תומכת רשמית במאות טלפונים חכמים ומחשבי לוח ומותקנת על מעל ל-4 מיליון מכשירים פעילים, נכון לספטמבר 2021.
כמה מהתכונות העיקריות שמציעה LineageOS הן ביצועים טובים לצד חיסכון בסוללה, שינוי ערכות נושא והתאמה אישית נרחבת של מערכת ההפעלה. LineageOS ידועה בשיפור ביצועי המעבד והסוללה במכשירים עליהם היא מותקנת ביחס להפצות אנדרואיד רשמיות של יצרני המכשירים בשל צמצום משמעותי של "נופחות" (יישומים המותקנים מראש – Bloatware), אפשרות נרחבת לשליטה על צריכת החשמל ושימוש במנהלי התקנים מעודכנים במערכת.
היסטוריה
זמן קצר לאחר הצגת הטלפון החכם HTC Dream בספטמבר 2008, התגלתה שיטה להשיג הרשאות מנהל (או בשפה המקצועית "רוט") למערכת ההפעלה אנדרואיד. בעזרת ההרשאות וגישת הקוד הפתוח של מערכת ההפעלה, ניתנה האפשרות לשנות את גרסתה המקורית של מערכת ההפעלה ולעצב אותה כרצון המשתמש.
בשנים שלאחר מכן, מספר גרסאות מותאמות אישית של מערכת ההפעלה אנדרואיד פותחו והופצו על ידי מפתחי אנדרואיד נלהבים למכשיר "Dream". אחת מן הגרסאות, שפותחה על ידי משתמש המכונה "JesusFreke", נעשתה פופולרית בקרב משתמשי המכשיר. באוגוסט 2009 המפתח הפסיק לפתח את הגרסה שלו. המפתח הציע למשתמשים לעבור לגרסה חדשה המבוסס על עבודתו, שנוצרה על ידי מפתח בסמסונג בשם סטיב קונדיק שכינויו ברשת הוא Cyanogen.
הפופולריות של CyanogenMod עלתה במהירות, וקהילה קטנה של מפתחים אשר נקראו "צוות CyanogenMod" החלו לתרום לפיתוח. בתוך מספר חודשים, זינק מספר המכשירים המריצים את המערכת, והיא נהפכה במהירות לאחד הרומים הנפוצים ביותר בקרב משתמשי אנדרואיד.
ב-24 בדצמבר 2016 הודיעה חברת Cyanogen על הפסקת הפיתוח של הרום. ומפתחי הפרויקט CyanogenMod הגיעו להסכמה שהפיתוח הפרויקט ימשיך תחת שם חדש LineageOS.
פיתוח
הקוד של פרויקט LineageOS נמצא במאגרי גיט והמאגרים מאוחסנים בגיטהאב. כמו כן פרויקט LineageOS משתמש במערכת גריט לסקירת הקוד הנתרם לפרויקט, מערכת JIRA לדיווחי באגים ומערכת Wiki לתמיכה. לכל מכשיר הנתמך רשמית יש מפתח האחראי על תחזוקתו, ולרוב המכשירים ישנו דיון בקהילת המפתחים XDA שם ניתן למצוא את פרטי המפתחים ליצירת קשר, העלאת רעיונות, שאלות ופתרונות.
למערכת שני ערוצי הפצה:
החל מ-2020 כל הגרסאות המופצות הן ליליות ולא גרסאות שחרור.
הורדה והפצה
LineageOS מוצעת להורדה למגוון מכשירים בהפצה רשמית באתר הרשמי של הפרויקט. לשם התקנה ניתן לעשות שימוש באימג' השחזור Team Win Recovery Project.
אמריקאים ישראלים
אמריקאים ישראלים הם תושבי קבע ואזרחים אמריקאים אשר מוצאם ישראלי (יהודים ולא יהודים). לפי מפקד האוכלוסין האמריקני של שנת 2000, כללה האוכלוסייה הישראלית-אמריקאית באותה העת 106,839 אנשים.
תרבות וארגונים
קיימים כיום מספר רב של ארגונים אמריקאים-ישראלים בארצות הברית אשר משמשים למטרות שונות, בהם מועצה מקומית ניו יורק, מועצת הקהילה הישראלית, מועדון המנהיגות הישראלי, יוזמת המחקר הישראלית אמריקאית (של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס) ורשת העסקים הישראלים של בוורלי הילס.
יחסים עם הקהילה היהודית האמריקאית
האינטראקציה בין הישראלים בארצות הברית לחברי הקהילות היהודיות בארצות הברית (שאינם ישראלים) ומוסדותיהם איננה ניכרת, ולעיתים רבות הישראלים נוטים אף להעדיף ליצור ולשמור על קשרים עם ישראלים-אמריקאים במקום. מנגד, הקהילות היהודיות הדתיות בארצות הברית נוטות להעדיף להמעיט את קשריהם עם קהילת המהגרים הישראלית בארצות הברית שכן, על אף המשותף לשתי הקהילות, מרבית המהגרים הישראלים בארצות הברית הם חילונים וכמו כן בעיני רבים מקרב הקהילות היהודיות הדתיות בארצות הברית "היורדים" הישראלים מהווים אנטיתזה לתקווה הנצחית של העם היהודי לחזור ולהתיישב באופן קבוע בארץ ישראל.
דמוגרפיה
מאז הכרזת העצמאות של מדינת ישראל ועד היום ישראלים רבים היגרו לארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין האמריקני של שנת 2000 הוערך כי כ-106,839 ישראלים התגוררו באותה העת בארצות הברית. מספר ניכר של ישראלים היגר לחו"ל בעשורים האחרונים. הסיבות להגירה מגוונות, אך לרוב נובעות משילוב של חששות מהמצב הכלכלי והפוליטי בישראל.
קהילת המהגרים הישראלית בארצות הברית איננה נפוצה למדי בהשוואה לשאר קבוצות המהגרים בארצות הברית. קהילות המהגרים הישראליות הגדולות ביותר בארצות הברית הם בלוס אנג'לס, בניו יורק, במיאמי, ובשיקגו.
אזור המטרופולין של העיר ניו יורק הוא המוקד הגדול ביותר כיום של אוכלוסיית המהגרים הישראלים בארצות הברית. המטרופולין של לוס אנג'לס היא המוקד השני בגודלו אוכלוסיית המהגרים הישראלים בארצות הברית. אזור המטרופולין של העיר ניו יורק מכיל את הקהילה היהודית הגדולה ביותר בעולם מחוץ למדינת ישראל, והעיר עצמה מכילה את הקהילה היהודית הגדולה בעולם. ערים מרכזיות אחרות אשר מכילות קהילות יהודיות גדולות כוללות את מיאמי, בוסטון, וסן פרנסיסקו.
לוס אנג'לס מכילה קהילה גדולה במיוחד של ישראלים ומהגרים אחרים מאזור המזרח התיכון. המרכזים העיקריים של האוכלוסייה הישראלית בלוס אנג'לס כוללים את מחוז אנסינו באזור עמק סן פרננדו, מקומות נוספים בעמק סן פרננדו ובחלק המערבי של לוס אנג'לס.
האוכלוסייה האמריקאית-ישראלית לפי מדינות
האוכלוסייה האמריקאית-ישראלית לפי מפקד האוכלוסין האמריקאי של שנת 2000:
כיכר ואצלב
כיכר ואצלב (בצ'כית: Václavské náměstí) היא כיכר עירונית מרכזית בעיר פראג, בירת הרפובליקה הצ'כית המהווה את המרכז העסקי והתרבותי של העיר החדשה. בכיכר התרחשו מספר אירועים חשובים לאורך ההיסטוריה, אשר התקיימו בה הפגנות, חגיגות ומפגשים חברתיים אחרים. הכיכר קרויה על שמו של וצלב הראשון, דוכס בוהמיה, שהיה הקדוש המגן של בוהמיה.
הכיכר ממוקמת במרכז ההיסטורי של פראג שהוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.
ב-1348 ייסד קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את העיר החדשה ואת הכיכר. תוכניתו כללה בין היתר בנייה של מספר שטחים פתוחים בהם יפעלו שווקים.
הנאצים ניצלו את הכיכר לקיום הפגנות המוניות במהלך המרד בפראג בשנת 1945 ומספר מבנים בסמוך למוזיאון נהרסו והוחלפו בחנויות כלבו.
ב-16 בינואר 1969 הצית עצמו הסטודנט הצעיר יאן פאלאך במרכז הכיכר במחאה על הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה; בעקבות התאבדותו החל גל של מעשי התאבדות בהצתה של סטודנטים נוספים כצעד מחאה נגד הפלישה הסובייטית. בכיכר אנדרטה לזכרו ולזכר מתאבדים אחרים.
כיום מהווה הכיכר מוקד תיירות ראשי בפראג, המושכת אליה כ-12 מיליון תיירים מדי שנה.
החל ב-1 באפריל 2012 נאסרה כניסת מכוניות לחלקה התחתון (הצפוני) של הכיכר.
סער ורדי
סער ורדי (נולד ב-9 בדצמבר 1980) הוא עיתונאי, סופר ואיש תקשורת ישראלי.
ביוגרפיה
ורדי נולד בפתח תקווה לזהבה ועציון ורדי. משפחתו מצד אביו נמנית עם מייסדי מושב נחלים, סבו וסבתו מצד אמו היו ניצולי שואה שעלו ארצה מפולין. עד גיל שמונה וחצי התגורר ורדי עם הוריו ואחיו בניו יורק. לאחר חזרתם לארץ התגוררה המשפחה באורנית.
הוא נשוי ללירון ולהם שלוש בנות. הוא מתגורר בכפר סבא.
עיתונות
בשנת 2003 החל לכתוב באתר האינטרנט של עיתון גלובס. עד שנת 2007 שימש ככתב מוניציפלי ברשת המקומונים "זמן מעריב". ורדי סיקר את ערי השרון רמת השרון, כפר סבא והוד השרון בתחומים כגון חינוך, פוליטיקה מקומית, כתבות מגזין ונדל"ן. במקביל בשנים 2006–2007 הוא כתב במוסף המגזין של עיתון מעריב. ורדי כתב כתבות בנושאי מלחמת לבנון השנייה.
דוברות
בין השנים 2007–2009 ערך את אתר האינטרנט של מפלגת קדימה והיה חבר בצוות הדוברות של המפלגה.
בין השנים 2017–2018 שימש כדובר עיריית רמת גן בתקופת ראש העיר ישראל זינגר.
בשנת 2019 מונה לתפקיד דובר מחוז דן-פ"ת בשירותי בריאות כללית. החל משנת 2020 עסק רבות בדיברור השירותים הרפואיים הניתנים בתקופת מגפת הקורונה בישראל מול כלי תקשורת בארץ ובעולם.
פעילות ציבורית
בשנת 2018 התמודד למועצת העיר כפר סבא מטעם סיעת "כפר סבא בראש" בראשות ניצב בדימוס יוסי סדבון אולם לא שובץ במקום ריאלי. בדצמבר 2021 נבחר לתפקיד יו"ר משותף של הנהגת ההורים העירונית בכפר סבא.
פתאום נועם
בינואר 2022 יצא ספר הביכורים של ורדי, "פתאום נועם" בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר. הספר עוסק בחיי משפחה ובאתגרי הורות המודרנית מנקודת מבטו של אב המשפחה. במרכז העלילה עומד אב שיום אחד נשלח על ידי אשתו לאסוף את הבן שלו נועם מהמטפלת. אלא שלאב אין שום זיכרון לכך שיש לו בן פעוט, והוא זוכר רק את שתי בנותיו הבוגרות. כשהוא נוסע לכתובת של המטפלת רץ לעברו זאטוט כבן שנתיים בזעקות "אבא! אבא!", אלא שלגיבור אין מושג מהיכן הילד הזה הגיע ומדוע כולם חוץ ממנו זוכרים אותו ומכירים בו כבנו הצעיר.
שלמה גולדברג (כדורגלן)
ראשית חייו
שלמה (בלפור) גולדברג נולד בטיביליסי אשר בברית המועצות לדוד (1907–1979) ולסימה (1908–1979), בני הקהילה היהודית בוורשה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עלה בידי דוד למלט את משפחתו הקרובה לשטח שנכבש על ידי ברית המועצות מתוקף הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. ניסיונותיו לשכנע את שאר חברי משפחתו להצטרף אליו במנוסתו לא צלחו, והם נרצחו בשואת יהודי פולין. לאחר תחילת מבצע ברברוסה נמלטה המשפחה לעומק ברית המועצות. דוד גולדברג שהיה בלונדיני, תכול עיניים ושלט בגרמנית, הסתייע בחזותו "הארית", בכדי לעבור מחסומים שונים ולהגיע לשטחים בטוחים. לבסוף, התיישבה המשפחה בטיביליסי ושם בנובמבר 1944 נולד שלמה. לאחר המלחמה שבה המשפחה לפולין לאחר מסע ארוך בשטחי ברית המועצות, בדומה למסעם של מאות אלפי רפטריאנטים אשר עשו דרכם בחזרה לפולין. דוד ומכריו נמנו עם חבורות הנוקמים אשר רדפו נאצים ועוזריהם. ב-29 בנובמבר 1948 במהלך העלייה ההמונית, עלו בני משפחת גולדברג לישראל על גבי האונייה קוממיות, ובהמשך התיישבו בבת ים. אחיו הבוגרים של שלמה גולדברג שיחקו כדורגל בקבוצת הפועל בלפוריה, כך זכה לכינוי "בלפור" בפי חבריו, והכינוי ליווה אותו לאורך הקריירה.
הקריירה הספורטיבית
בלפור גולדברג היה בן מחזורם של מוצי ליאון ודיקו הרה. ב-1954 שכנע בלפור את חברו מוצי ליאון להצטרף לקבוצת הילדים של מכבי יפו ובהמשך הצטרף גם דיקו הרה. בעונת 1962/1963 בליגה הלאומית העלה אותו המאמן ואסיל ספאסוב לקבוצה הבוגרת, ומשחקו הראשון בליגה נערך ב-20 באוקטובר 1962 מול מכבי חיפה ב"מגרש הפחים" ביפו. במשחק ניצחה מכבי יפו 2–4, וגולדברג כבש צמד שערים. על פי רוב שיחק גולדברג בתפקיד קשר ימני, ולעיתים כחלוץ. בראשית 1963 זומן לסגל נבחרת הנוער בכדורגל. במהלך עונת 1963/1964 שיחק בלפור תחת המאמן פניוט ולב ומכבי יפו סיימה כסגנית האלופה הפועל רמת גן, בהפרש של נקודת ליגה אחת. בעונת 1969/1970 בליגה הלאומית תחת המאמן איינשטיין קליש ירדה מכבי יפו לליגה א' שהייתה השנייה בישראל, וגולדברג היה שותף לעלייתה חזרה לליגה הלאומית, בעונה העוקבת. גולדברג שיחק בליגה במדי מכבי יפו עד עונת 1973/1974 בליגה הלאומית ומשחקו האחרון בליגה היה ב-1 ביוני 1974 מול הפועל ירושלים, שהסתיים בתיקו אפס. בסך הכל שיחק ב-199 משחקים בליגה הראשונה ובהם הבקיע 14 שערים. הוא המשיך לעונה נוספת, על פי רוב כשחקן ספסל, מעת לעת הופיע במשחקי גביע ובסיומה פרש ממשחק פעיל.
לאחר פרישתו השתלב גולדברג בהנהלת מכבי יפו. בראשית 1976 מונה למנהל הקבוצה לצד צ'וצ'קו לוי שהיה מאמנה. עם זאת, באוגוסט 1976 התפטר מתפקידו ובמקומו מונה דיקו הרה. בפברואר 1978, במהלך עונת 1977/1978 בליגה הלאומית מונה למאמן הקבוצה, במקום מוצי ליאון שכיהן כמאמן חירום. מכבי יפו סיימה במקום העשירי בטבלה ובסיום העונה פרש מתפקידו. בהמשך, כיהן לשנה נוספת כמנהל הקבוצה ופרש מתפקידיו בקבוצה.
לאחר הפרישה וחייו הפרטיים
לאחר פרישתו ניהל גולדברג קונדיטוריה בתל אביב. בהמשך, התגורר מספר שנים בארצות הברית לרגל עסקיו, ושב לישראל. הוא היה נשוי לדניז-דינה (1946–2019), ילידת סופיה שבבולגריה. מרעייתו וממשפחתה למד ודיבר בולגרית. הם התגוררו בקריית אונו והיו הורים לשני בנים ובת. בנו, חן גולדברג שיחק כדורגל בהפועל צפרירים חולון, מכבי תל אביב ומכבי חיפה, עימה זכה בתואר האליפות בעונת 1988/1989 בליגה הלאומית, תחת המאמן אמציה לבקוביץ'. בלפור גולדברג הלך לעולמו ב-2021 לאחר התמודדות עם מחלה קשה והוא בן 76. הובא למנוחות בבית העלמין ירקון.