cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הללויה
הַלְלוּיָהּ היא מילה שמשמעותה "הללו את האל", אשר לה תפקיד מרכזי בתפילות רבות, בשירה ובתרבות הפופולרית. המילה שימושית במספר דתות, כדוגמת יהדות ונצרות.
מקור המילה
המלה הללויה היא הצמדת מילים של המילים העבריות "הללו" ו"יה", ומשמעותה "הללו את האל". היא מוזכרת 24 פעמים בתנ"ך, בעיקר במזמורים קי"ג-קי"ח בספר תהילים, הנכללים גם בתפילת הלל.
מעברית עברה המלה לשפות רבות אחרות, ובהן יוונית ואנגלית. בתנ"ך המלך ג'יימס, התרגום המוכר ביותר של התנ"ך לאנגלית, מתורגמת המלה כ-"Praise yee the Lord" (הללו את האל), אך במהדורה המקורית משנת 1611 מופיעה ליד המשפט הערת המתרגמים: "Heb. Halleluiah". הערות מסוג זה הופיעו ליד מילים שהמתרגמים לא היו בטוחים בתרגומן, כדי לשמור על דיוק ונאמנות למקור העברי. המלה "הללויה" נכללת במספר מיסות נוצריות.
באבי יאר
באבי יאר (באוקראינית: Бабин Яр, באבין יאר; מרוסית: Бабий Яр) הוא גיא הנמצא צפונית-מערבית למרכז קייב בירת אוקראינה, שבו רצחו הנאצים בין 100,000 ל-150,000 איש, החל מ-29 בספטמבר 1941 ומתוכם כ-50,000 יהודים. בנוסף ליהודים נרצחו בבאבי יאר במשך כשנתיים כ-50,000 צוענים, חולי נפש, שבויי מלחמה סובייטים ואזרחים רבים שהואשמו כמפרי הסדר.
כיבוש קייב
ב-19 בספטמבר 1941 התקדמו הנאצים מזרחה בברית המועצות (מבצע ברברוסה) עד כדי הגיעם לפאתי קייב בירת אוקראינה. קייב נכבשה על ידי הארמייה השישית והקורפוס ה-29. בטרם הכיבוש הצליחו יותר מ-100,000 מתוך 160,000 יהודי העיר להימלט ממנה.
מטה הצבא הנאצי הכובש התמקם ברחוב חרשצ'אטיק במרכז העיר, וב-24 בספטמבר – 5 ימים לאחר כניסת הנאצים לקייב – התפוצצה בו פצצה שהממה את הכובשים. האזור כולו נסגר ואזרחים עוכבו לחקירה, אך פצצה נוספת שהתפוצצה דקות לאחר מכן גרמה לפאניקה ומנוסה כללית של הנאצים והאזרחים שרוכזו. בימים שלאחר מכן התפוצצו פצצות נוספות ברחוב חרשצ'אטיק, תוך שהן פוגעות והורגות גרמנים ואזרחים אוקראינים רבים. לאחר תום מלחמת העולם השנייה התברר כי האחריות לפיצוצים הייתה של קבוצת אנשי נ.ק.ו.ד. (השירות החשאי הסובייטי), שהושארו בקייב הכבושה על מנת לחבל בכוחות הנאצים.
ב-26 בספטמבר נערכה ישיבה, בהשתתפות המושל הצבאי של קייב, גנרל מיור אברהרט, מפקד האס אס והמשטרה שליד מטה עורף גיס דרום אס אס אובר-גרופנפיהרר פרידריך יקלן, מפקד איינזצגרופה C בריגדפיהרר ד"ר אוטו רש, ומפקד זונדרקומנדו 4a אס אס שטנדרטנפיהרר פאול בלובל. בישיבה הוחלט לרצוח את כל יהודי קייב כתגמול על פעולות החבלה. ההוצאה לפועל הוטלה על זונדרקומנדו 4a. ביחידה זו היו אנשי אס דה וסיפ"ו, פלוגה 3 מגדוד הוואפן אס אס לתפקידים מיוחדים, ומחלקה מגדוד המשטרה 9. צורפו אליה יחידות שוטרים מגדוד 45 ומגדוד 305, וכן יחידות של משטרת העזר האוקראינית.
ההודעה ליהודי קייב
ב-28 בספטמבר 1941 פורסמה ברחבי קייב מודעה של פלוגת התעמולה 637 בדפוס הארמייה השישית, בגרמנית, באוקראינית וברוסית בזו הלשון:
היהודים חשבו שהכוונה היא לגירוש היהודים מהעיר.
הרצח
קבוצות של 10 אנשים הובלו מראש התור בכל פעם דרך "מסדרון" של שתי שורות חיילים נאצים אשר הכו אותם באכזריות באלות אל תוך אזור שבו נצטוו להתפשט מבגדיהם ולהתייצב על שפת הגיא, מקום שבו נורו ונפלו מטה אל תוך הגיא, ששימש כבור ירי. אחת הניצולות הבודדות היא דינה פרוניצ'בה שעדותה מופיעה בספרו התיעודי של אנטולי קוזנצוב באבי יאר. שורדת נוספת שעדותה מופיעה בספר השחור שכתבו איליה ארנבורג ווסילי גרוסמן היא נדיה אלגרט (נסיה אלגורט) שתיארה כיצד היא ביחד עם בנה איליה (אילושה) ניצלו בנס מבורות הירי בבאבי יאר.
האתר בו הושאר רכושם של הנרצחים צולם על ידי הצלם הצבאי הגרמני יוהנס הלה, והתצלומים נחשפו לאחר עשרות שנים.
לפי דוח מס' 101 של האיינזצגרופן, 33,771 יהודים נטבחו ב-29 וב-30 בספטמבר 1941 (ח' וט' בתשרי ה'תש"ב) בבאבי יאר בזאת לא הסתיים הרצח בגיא.
קרבנות נוספים
במהלך השנה שלאחר הרצח הובלו לבאבי יאר ונרצחו שם 15,000 יהודים נוספים שנתפסו בעיר ובסביבתה. הנאצים רצחו בבאבי יאר רבים נוספים: צוענים, חולים מבית החולים הפסיכיאטרי ע"ש פבלוב, שבויי מלחמה סובייטיים ואזרחים רבים שנרצחו בשל סיבות טריוויאליות כהפרת סדר (כ-50 אלף בני אדם).
העלמת הראיות
החל מיולי 1943, קיבלו חיילי האס אס הוראה להעלים את כל הראיות לרצח בבאבי יאר.
פאול בלובל הגיע לקייב כממונה על טשטוש עקבות הרצח, בתיאום עם ד"ר מקס תומאס, מפקד הסיפ"ו והאס דה באוקראינה. בלובל הקים שתי יחידות מיוחדות וכינוין בצופן 1005 (מבצע 1005). יחידה 1005A הורכבה משמונה עד עשרה אנשי אס. דה. ו-30 שוטרים גרמנים, מפקדה היה אס. אס. אוברשטורמפיהרר באומן.
על מנת להעלים את הראיות, נשרפו הגופות, עבודה שבוצעה בכפייה על ידי אסירי מחנה הריכוז סיירץ, אשר כמאה מתוכם היו יהודים. בערב 29 בספטמבר 1943, פרצו במרד 329 האסירים העובדים בשריפת הגופות שהבינו מה יעלה בסוף בגורלם. 18 מהם הצליחו להימלט בחסות הערפל ו-311 הנותרים נרצחו. מספר הקורבנות של מחנה הריכוז סירצק נאמד ב-25,000 איש.
עבודת הטשטוש הנאצית כה הצליחה, עד שלא נשאר זכר לקברי ההמונים בבאבי יאר, ולזמן רב לא הוקמה במקום כל אנדרטה לזכר הנרצחים.
באבי יאר בזמן השלטון הסובייטי
ב-13 במרץ 1945 בצו של מועצת קומיסרי העם של אוקראינה הסובייטית ושל הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית (בולשוויקית) האוקראינית הוחלט על הקמתם של פארק ואנדרטה "במקום קבורתם של קרבנות הכובשים הנאצים בבאבי יאר". על הפרויקט הופקד האדריכל א.ו.ולאסוב. בשנת 1947 החליטו הרשויות שהאנדרטה העתידית לזכר "קרבנות הטרור הפאשיסטי בבאבי יאר" תשולב בתוכנית לשיקומה ופיתוחה של העיר קייב בשנים 1948–1950. אולם בשנת 1948 פרצה במלוא המרץ המסע האנטישמי המאורגן על ידי סטלין בסיסמת "המאבק בקוסמופוליטיזם", מה שמנע ככל הנראה את הקמת האנדרטה. השלטונות חזרו אז לתוכנית הקמת הפארק שתוכננה לפני המלחמה.
אחרי מות סטלין, בימי חרושצ'וב הפך המקום לאתר עלייה-לרגל ועלתה התביעה להקמת אנדרטה במקום. בין משמיעי התביעה היו הסופרים איליה ארנבורג וויקטור נקרסוב, אך בלא הועיל.
בשנת 1961 ארעה מפולת הבוץ בקייב - אסון שנבע מהתמוטטות סכר שהוצב על גיא באבי יאר. לטענת אנטולי קוזנצוב, הסכר הוצב על הגיא כדי לטשטש את זכר הרציחות ולמנוע מחקר בנושא וכך למנוע את הנצחת זכרם של הקורבנות היהודיים.
המשורר יבגני יבטושנקו פרסם ב-1961 את הפואמה המפורסמת "באבי יאר" הנפתחת במילים:
המלחין דמיטרי שוסטקוביץ' הלחין את הפואמה וכלל אותה בסימפוניה ה-13 שלו, אך לנוכח לחץ השלטונות הסובייטיים נאלץ שוסטקוביץ' "לתקן" את הנוסח בהתאמה לטעמם.
הפואמה והלחן זכו להצלחה ותהודה בברית המועצות ומחוצה לה, ולחץ דעת הקהל להקמת אנדרטה בבאבי יאר גבר. בשנת 1966 נערכה תחרות בין אדריכלים ואמנים וב-1974 נסתיימה הקמת האנדרטה. האנדרטה לא ציינה כי יהודים היו בין הקורבנות שנרצחו במקום.
באבי יאר לאחר סיום השלטון הסובייטי
בשנת 1991 הוצבה אנדרטה לזכר הקורבנות היהודים של באבי יאר.
ב־29 בספטמבר 2006 נערך טקס לציון 65 שנה לטבח, ובו מי שהיה הרב הראשי לישראל בשנים 1993–2003, ישראל מאיר לאו, נשא תפילת יזכור, והרב הראשי לקייב הרב יונתן בנימין מרקוביץ'. באותו מעמד הוענק גם עיטור הגבורה של הצבא האוקראיני לאנטולי שפירו, רב-סרן יהודי שפיקד על יחידה מהצבא האדום שהשתתפה בשחרור מחנה ההשמדה אושוויץ, ואף פתח במו ידיו את שערי המחנה, אך נפטר שנה קודם להענקת העיטור.
בשנת 2009 הוצב בשטח באבי יאר פסל של טניה מרקוס, יהודייה שפעלה נגד הנאצים בעיר קייב במהלך הכיבוש, נתפסה והוצאה להורג.
בשנת 2016 לציון 75 שנה לטבח התקיים באתר טקס בהנחיית אלכס אנסקי בו התזמרות הסימפונית של אוקראינה נגנה יצירות של ברוך ברלינר.
ב-2021 התקיים אירוע לציון 80 שנה לטבח. באירוע השתתפו בין היתר נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי, נשיא ישראל יצחק הרצוג נשיא גרמניה פרנק-ואלטר שטיינמאייר והרב הראשי לקייב הרב יונתן בנימין מרקוביץ', ובמהלכו נחנך באתר מרכז הנצחה חדש הכולל מספר אנדרטאות.
משפטים
בשנת 1967 הועמדו 11 אנשי אס אס נוספים לדין על חלקם בטבח בבאבי יאר. חלק מהנאשמים הורשעו ונדונו לעונשים של בין 4 ל-15 שנות מאסר.
הפגיעה באתר על ידי רוסיה
ב-1 במרץ 2022, רוסיה פוצצה מגדל טלוויזיה שהיה בסמוך לאתר במסגרת הפלישה הרוסית לאוקראינה. ההפגזה, שהרגה על פי מקורות אוקראינים חמישה בני אדם, פגעה גם באתר ההנצחה. הנהלת יד ושם גינתה את התקיפה הרוסית. עם זאת, בסיור שרון בן ישי ביצע באזור, נטען כי דבר לא נפגע בפיצוץ.
פרנצ'ישק רשיה
פרנצ'ישק רשיה (בפולנית: Franciszek Raszeja; 2 באפריל 1896 – 21 ביולי 1942) היה מנתח פולני וחסיד אומות העולם.
קורות חייו
פרנצ'ישק רשיה נולד וגדל בחלמנו והיה ידידו של קורט שומכר, לימים יושב ראש מפלגת ה-SPD.
רשיה למד רפואה במינסטר, קרקוב ופוזן ולאחר מכן ניהל מרפאה אורתופדית בשפארזנץ (Swarzędz) שליד פוזן. ב-1935 פתח מרפאה אורתופדית בבית החולים בפוזן. בשנות השלושים היה רשיה תומך בזכויות האדם והתנגד לנטיות האנטישמיות שרווחו בפולין באותה העת.
שני אחיו של רשיה, מקסימיליאן ולאון, נהרגו בסוף 1939, עם תחילת הכיבוש הגרמני בפולין. בדצמבר 1939 הגיע רשיה לוורשה, שם היה פרופסור ומנתח נודע. הוא היה פעיל במחתרת הפולנית, לימד בבית החולים האוניברסיטאי בוורשה והיה במגע תכוף עם לודוויג הירשפלד, ממגלי סוגי הדם, וכן עם עוזרו, הרופא קזימיש פולק, שהצטרף לאשתו היהודיה שנכלאה בגטו ורשה. רשיה נהג לטפל ביהודים בגטו ורשה ככל יכולתו, במסגרת אישורים שהשיג על ידי בעלי קשרים עם הרשויות הגרמניות.
פעולותיו להצלת יהודים בפולין הכבושה
ב-21 ביולי 1942, ערב תחילת גירוש יהודי גטו ורשה למחנה ההשמדה טרבלינקה, ביקר רשיה בגטו ורשה כדי לטפל בחולה יהודייה. את האישור להיכנס לגטו השיג דרך קשרים עם השלטונות הגרמניים. כאשר ישב רשיה ליד מיטתה של החולה, פרצו אל הבניין אנשי גסטפו ורצחו ביריות את כל הגברים בבניין, בהם רשיה.
הנצחה
בשנת 2000 הכיר יד ושם ברשיה בתור חסיד אומות העולם.
שמעון גינצבורג
שמעון גינצבורג (1890, ליפניקי, ווהלין – 1944, ניו יורק) היה סופר עברי, מורה ומחנך, מתרגם, עורך, ופעיל ציוני; אחיהם של המתרגם פסח גינזבורג והמתמטיקאי יקותיאל גינצבורג.
קורות חייו
גינצבורג זכה לחינוך מסורתי כמו שני אחיו, יקותיאל ופסח. בשנת 1897 עברה משפחתו לעיר ז'יטומיר שבאוקראינה, ושמעון המשיך בה את לימודיו כאקסטרן. מז'יטומיר עבר לעיר אודסה, וכסופר מתחיל וצעיר התיידד עם ראשי המדברים בספרות העברית החדשה. משנת 1909 עד שנת 1912 שהה באודסה, והיה גם מזכירו האישי של מנדלי מוכר ספרים.
בשנת 1933 עלה לארץ ישראל, התיישב בתל אביב, והיה פעיל באגודת הסופרים ובארגונים נוספים.
שמעון גינצבורג החל לכתוב ולפרסם שירה בגיל צעיר. את שיריו הראשונים פרסם בהשילוח, ומאז נפתחו לפניו כתבי העת העבריים. הוא כתב שירים ופואמות, מסות ורשמי מסע, ההדיר את כתבי הרמח"ל, ותרגם ספרים רבים מאנגלית. הוא נפטר בפתאומיות, בשנת 1944, במהלך נסיעת שליחות לארצות הברית מטעמן של הברית העברית העולמית וקרן התרבות של אגודת הסופרים.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
תרגיע (סדרת טלוויזיה)
הסדרה שודרה במשך 8 עונות עד שנת 2011, ולאחר מכן הייתה בהפסקה לתקופה בלתי מוגבלת. ביוני 2016, לאחר היעדרות של כ-5 שנים מהמסך, הודיעה רשת HBO כי הסדרה חודשה לעונה תשיעית, שעלתה לשידור ב-1 באוקטובר 2017. בדצמבר 2017 הודיעה HBO כי הסדרה תשוב לעונה עשירית, אשר עלתה לשידור ב-19 בינואר 2020. ביוני 2020 הודיעה HBO כי הסדרה תחודש לעונה 11. בתחילת נובמבר 2021 עלתה העונה ה-11 ברשת HBO האמריקאית. באפריל 2022 לארי דייוויד אישר שהסדרה תחודש לעונה 12.
בישראל, הסדרה משודרת ב-yes Comedy וב-yes VOD, בסלקום tv וב-HOT HBO. בעבר, שודרה גם ב-yes Stars, ב-yes Oh, בערוץ ביפ ובערוץ 2 (קשת).
רקע והפקה
עלילת הסדרה מתרחשת בלוס אנג'לס והסביבה, והיא מבוססת באופן רופף על חייו של דייוויד כמיליונר המתקרב לגיל הפרישה, בעידן שאחרי "סיינפלד". העלילה מתוארת לפעמים כמימוש משופר של קונספט ה"תוכנית על לא-כלום" המפורסם של "סיינפלד".
המתירנות היחסית של רשת HBO לעומת רשת NBC, שבה שודרה "סיינפלד", מעניקה לדייוויד יד חופשית יותר בבחירת הנושאים הקומיים, וכן בעיסוק מקיף יותר בנושאים שבהם עסק ב"סיינפלד": מוזרויות ובנאליות של חיי היומיום, התפתלויות ביזאריות של יחסים בינאישיים והתייחסות אירונית בצורה מופרזת לחיים. הסדרה בנויה מסיפורים אירוניים שנבנים תוך הצגה מפורטת של קשת הרגישויות של דייוויד, נטייתו להתקפי זעם וכן זלזולו המופגן במוסכמות של יחסים בין בני-אדם, שבסופו של דבר חושפים נטייה בלתי-מודעת להרס עצמי. דייוויד לרוב מאתגר מוסכמות חברתיות שאינן מקובלות עליו, ומבקר את החברה שנכנעת למוסכמות אלה.
"תרגיע" מופקת בסגנון של תוכנית מציאות. היא מצולמת בעזרת מצלמת-יד ונמנעת מתסריטים כתובים מראש. השחקנים מקבלים קווי עלילה מפורטים עבור כל סצנה ונדרשים לאלתר את הדיאלוגים שלהם בהתאם. אשתו של דייוויד בסדרה נקראת שריל דייוויד (שריל היינס). הסדרה מפתחת מפרק לפרק קווי עלילה ובדיחות פנימיות שמתארים את היחסים שבין בני הזוג. שריל היא אשה סבלנית, אך גם כזו שניתן לנצל בקלות. מנהלו הנאמן של דייוויד בסדרה נקרא ג'ף גרין (ג'ף גרלין) והוא מלווה את דייוויד באש ובמים, ולרוב מצדד בו. אשתו חמומת המוח של ג'ף נקראת סוזי (סוזי אסמן) והיא לרוב מסוגלת לחשוף בקלות את מזימותיהם האפויות-למחצה של לארי וג'ף.
דייוויד הודה באחד הראיונות שאף על פי שהתרחשויות רבות בסדרה הן השתקפויות של ניסיונו האישי, לארי דייוויד שמוצג בסדרה הוא הלארי דייוויד שהוא-עצמו אינו מסוגל להיות במציאות, בגלל רגישותו לכבודם של אחרים ולמוסכמות חברתיות. לדוגמה, דייוויד אוסר על דמויות הסדרה להשתמש בעלבונות מפורשים כנגד דמויות אחרות, אלא אם כן סופג העלבון אישר זאת מראש, מחשש לכבודם של השחקנים.
הפקתה של העונה החמישית של "תרגיע" החלה בינואר 2005, והפרק הראשון לעונה שודר ב-25 בספטמבר של אותה שנה. מנכ"ל HBO כריס אלברכט ביקש מדייוויד לקצר את פרקי העונה החמישית כך שיארכו פחות מ-30 דקות. כשקיבל אלברכט את שני הפרקים הראשונים של העונה הוא גילה שהם אורכים בדיוק 29 דקות ו-59 שניות, כולל רשימת הקרדיטים.
ב-14 ביוני 2016, לאחר הפסקה ארוכה, הכריזה רשת HBO כי הסדרה תשוב לעונה תשיעית. בהודעה אמר נשיא הרשת: "אנחנו כבר לא יכולים לחכות ולראות מה לארי דייוויד מתכנן". לארי דייוויד התייחס לבשורה תוך פרפרזה על דבריו של יוליוס קיסר כשאמר "הלכתי, לא עשיתי כלום, חזרתי". העונה התשיעית עלתה לשידור ב-1 באוקטובר 2017.
דמויות
סגנונה הדוקומנטרי למחצה של הסדרה והעובדה שדייוויד ושחקנים רבים אחרים מגלמים את עצמם, תורמים לטשטוש בהבחנה בין דמיון למציאות.
להופעות אורח של שחקנים ובדרנים ידועים (אשר לרוב מגלמים דמויות פיקטיביות של עצמם) יש לעיתים קרובות תפקיד מרכזי בעלילה. ריצ'רד לואיס, טד דנסון וונדה סייקס מופיעים בפרקים רבים כחבריו של לארי ושריל, ושלי ברמן מגלם את אביו. ג'רי סיינפלד הופיע ללא דיאלוג בפרק החותם של עונה 4 ומאוחר יותר בעונה השביעית, בפרק העוסק בהפקת פרק האיחוד של "סיינפלד". ג'וליה לואי-דרייפוס, מייקל ריצ'רדס וג'ייסון אלכסנדר הופיעו גם הם בסדרה. עוד הופיעו: מרטין סקורסזה, אלאניס מוריסט, יו הפנר, דייוויד שווימר, מל ברוקס, בן סטילר, רוזי אודונל, דסטין הופמן, מייקל בלומברג ובוב אודנקירק.
עלילת הסדרה
למעט העונה הראשונה מ-2000, כל אחת מעונות הסדרה מציגה עלילה מתמשכת משל עצמה, או שתי עלילות במקביל. בדומה לאופן בו לארי דייוויד וג'רי סיינפלד בנו את עונות 4 ו-7 של סיינפלד.
ביקורות
תרגיע היא אחת מהסדרות המוערכות ביותר של שנות האלפיים, והיא שובחה עבור הכתיבה שלה והקומדיה האלתורית של שחקניה. התוכנית זכתה בביקורות חיוביות מאז יציאתה.
באתר מטאקריטיק לעונתה הראשונה של התוכנית ציון של 80% (בהתבסס על 20 ביקורות), ציון של 93% לעונתה השלישית (בהתבסס על 12 ביקורות), 88% לעונתה הרביעית (בהתבסס על 18 ביקורות), 91% לחמישית (חמש ביקורות), 89% לשישית (תשע ביקורות), 81% לשביעית (18 ביקורות), 86% לשמינית (שש ביקורות) ו-74% לעונתה התשיעית (בהתבסס על 10 ביקורות).
אינטלסט
אינטלסט (Intelsat) היא חברת תקשורת שמספקת שירותי לוויין. החברה הוקמה בשנת 1964 על ידי מספר מדינות ופעלה במסגרת הסכמות ממשלתיות עד לשנת 2001 כאשר עברה הפרטה. מטה החברה ממוקם בלוקסמבורג ומטה ניהולי בוירג'יניה, ארצות הברית. החברה מנהלת צי של כ-50 לוויינים ומשרטת כ-1,800 לקוחות.
תרגיע (סדרת טלוויזיה)
ביקורות
באתר Rotten Tomatoes לתוכנית ציון 89% לעונתה הראשונה ו-79% לעונתה התשיעית, וב-IMDb לתוכנית ממוצע ביקורות של 8.7 מתוך 10.
אינטלסט
היסטוריה
ג'ון קנדי דיבר על הקמת חברה שתספק שירותי לוויין בנאום בארגון האומות המאוחדות ב-25 בספטמבר 1961. החברה הוקמה בשנת 1964 על ידי 7 מדינות מייסדות. בשנת 1973 נחתם הסכם קבוע לניהול החברה. הלווין הראשון Intelsat I שוגר בשנת 1965. בשנת 1973 הסכמי ניהול והפעלה נחתמו כבר על ידי 81 מדינות. ברוב המקרים מדינות היו מיוצגות בניהול החברה על ידי משרדי התקשרות. מטעם ארצות הברית פעלה חברה COMSAT שהיא חברה פרטית שפועלת תחת רגולציה ממשלתית.
בשנת 2001 על ההסכם חתמו כבר כ-100 מדינות. ב-18 ביולי 2001, 37 שנים לאחר הקמתה החברה עברה הליך הפרטה. מניות חברה חולקו בין המדינות החתומות בהתאם לחלקם בתרומות לחברה. רווחי החברה היו מהשכרת שירותי לוויין. סוכם ששירותים יהיו פתוחים לכל חברה וכול המשתמשים ישלמו אותו תשלום עבור השירות. מטה החברה המשיך לפעול בוושינגטון די. סי.
תרגיע (סדרת טלוויזיה)
ביקורות
בשנת 2016, מגזין רולינג סטון דירג את התוכנית במקום ה-19 בתוכניות הטלוויזיה הטובות ביותר אי פעם.
ג'יפ גלדיאטור JT
ג'יפ גלדיאטור JT (באנגלית: Jeep Gladiator (JT)) הוא טנדר מתוצרת יצרנית רכבי השטח האמריקאית ג'יפ חברת בת של קבוצת Chrysler (שם רשמי: FCA US LLC) אשר מיוצר מאפריל 2019 ועד היום בארצות הברית.
תרגיע (סדרת טלוויזיה)
ספר
ספר בעל אותו שם הוצא לאור ב-19 באוקטובר 2006 על ידי הוצאת גות'האם. הספר כולל סיפורים מעברו של לארי דייוויד האמיתי, ראיונות, פרשנויות שונות לפרקי הסדרה, תסריטים של סצינות חתוכות ותמונות מההפקה. תוכן הספר מתאים לחמש העונות הראשונות של הסדרה.
אינטלסט
היסטוריה
בינואר 2005 החברה נמכרה תמורת 3.1 מיליארד $ ל-4 חברות פרטיות: Madison Dearborn Partners, Apax Partners, Permira ו-Apollo Global Management מארצות הברית ובריטניה. בשנת 2006 נרכשה חברת PanAmSat. ביוני 2007 BC Partners רכשה 76% של החברה תמורת 3.75 מיליארד אירו.
תרגיע (סדרת טלוויזיה)
מוזיקה
במעבר בין סצנות נשמעת מוזיקה מתזמורת של וונדל יופונס ומחברת ספריית מוזיקה בשם Killer Tracks. תכופות נשמעים עיבודים אינסטרומנטליים ל"Three Little Maids From School Are We" מבית The Mikado, והריקוד הצועני הקצבי "Les tringles des sistres tintaient" מבית Carmen.
אינטלסט
היסטוריה
בשנת 2013 בוצעה הנפקה ב ו-492 מיליון $ מהסכום שהתקבלו הועברו לתשלום חובות. בשנת 2017 היו מגעים לאיחוד עם חברת תקשורת לוויינים OneWeb שלא הסתיימו בהצלחה.
תרגיע (סדרת טלוויזיה)
מוזיקה
שיר הנושא הפותח והסיום (שלא מוזכר בקרדיטים) הוא "Frolic" מאת המלחין האיטלקי לוצ'אנו מיקליני. לארי דייוויד שמע את המוזיקה בה נעשה שימוש בפרסומת לבנק שנים לפני יצירת התוכנית וחשב שיש לה איכות קלילה ומשמחת. פסקול לא רשמי שוחרר על ידי חברת Mellowdrama Records בשנת 2006.
אינטלסט
היסטוריה
בשנת 2020 החברה נכנסה למשבר פיננסי ואף הכריזה על פשיטת רגל. בסופו של דבר הושג הסדר, לחברה הוזרם הון נוסף והחל תהליך הבראה. בשנת 2022 החברה הזמינה לוויינים חדשים לחידוש הצי.
תרגיע (סדרת טלוויזיה)
דוקומנטרי
סרט תיעודי של נטפליקס משנת 2017, "Long Shot", חשף כי צילומים גולמיים מצילומי פרק לעונה הרביעית של התוכנית שבוצעו באצטדיון נתנו לחואן קטלאן אליבי לזמן ביצוע רצח וסייעו להוכיח את חפותו.
קישורים חיצוניים
ביקורות:
סם דקר
סמואל תומאס "סם" דֶקֶר (באנגלית: Samuel Thomas "Sam" Dekker; נולד ב-6 במאי 1994) הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת לונדון ליונס, בעמדת הסמול פורוורד.
קריירת תיכונים ומכללות
בשנת 2012 החל ללמוד באוניברסיטת ויסקונסין, והצטרף לקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה. בעונתו השלישית עם ה"באדג'רס", 2014/2015, העפילה הקבוצה לגמר טורניר אליפות המכללות בכדורסל, אולם הפסידה במשחק הגמר מול אוניברסיטת דיוק בתוצאה 63–68. לאורך אותה עונה היה אחד מהשחקנים המובילים של ויסקונסין, לצדם של פרנק קמינסקי ונייג'ל הייז, ורשם ממוצעים של 13.9 נקודות ו-5.5 ריבאונדים למשחק.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 2015 נבחר דקר על ידי יוסטון רוקטס, בבחירה ה-18. במהלך עונת הרוקי שלו שותף בשלושה משחקים בלבד, בין היתר בשל פציעה בגבו, ובעונה העוקבת שיחק ב-77 משחקים וקלע 6.5 נקודות בממוצע למשחק. במשחק מול ממפיס גריזליס ב-21 בינואר 2017 פתח דקר לראשונה בחמישייה הפותחת, וקלע שיא קריירה של 30 נקודות.
ביוני 2017 הועבר לצד מונטרז הארל, לו ויליאמס, פטריק בוורלי ושלושה שחקנים נוספים בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, תמורת כריס פול. בעונתו היחידה עם הקליפרס קלע 4.2 נקודות בממוצע למשחק.
באוגוסט 2018 הועבר דקר בטרייד לקליבלנד קאבלירס, במדיה שותף בתשעה משחקים בלבד.
בדצמבר 2018 הועבר לוושינגטון ויזארדס, במסגרת טרייד משולש עם מילווקי באקס. עד לסיום עונת שיחק ב-38 משחקים עבור הוויזארדס, ותרם 6.1 נקודות למשחק.
בקיץ 2019 עזב דקר את ה-NBA, והצטרף לקבוצת לוקומוטיב קובאן הרוסית אשר השתתפה בליגת ה-VTB וביורוקאפ. ב-30 המשחקים בהם שותף בשתי הליגות קלע 12.1 נקודות ואסף 5.2 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ביולי 2020 עבר לשחק בקבוצת טורק טלקום מליגת העל הטורקית. ב-42 משחקיו בקבוצה קלע 14.6 נקודות למשחק.
לקראת עונת חזר לשחק ב-NBA, כשחתם על חוזה בטורונטו ראפטורס.
לקראת עונת 2023\2022חתם דקר בלונדון ליונס.
פטקה
הפטקה (סמל: MOP$ או 元, בסינית: 澳門圓, פיניין: Àomén Yuán, בפורטוגזית: Pataca de Macau) הוא המטבע של מקאו. הפטקה מחולק ל-10 אבוס (毫/avos).
את הפטקה מנפיק בנק סין (中國銀行/Banco da China) ו-בנקו נאסיונל אולטראמרינו (大西洋銀行/Banco Nacional Ultramarino).
שלמה גרוניך
ביוגרפיה
שלמה גרוניך נולד בעיר חדרה, בן לגאולה ואוטו (אהרון) גרוניך, כילד האמצעי במשפחה בת שלושה בנים. אביו היה מורה למוזיקה, נגן קלרינט, ומקים תזמורת מכבי האש של חדרה.
דרכו המוזיקלית של גרוניך החלה כשהיה בן 6, והחל ללמוד נגינה בפסנתר. בגיל 7 החל כבר להופיע. בגיל 14 החליט ללמוד בכפר הנוער הדסים. גרוניך המשיך להיות פסנתרן קלאסי ובשנות נעוריו למד אצל אריה ורדי בתל אביב. אך לאחר שנתיים החליט שעליו להתמקד במוזיקה קלה לאחר השפעות שלו מהביטלס בעיקר.
שנות השבעים
גרוניך החל את שירותו הצבאי כטבח בבסיס ברצועת עזה, אך לאחר שעבר אצל קב"ן, שונה תפקידו לקלידן בלהקת גייסות השריון ומעבד מוזיקלי של מספר להקות צבאיות אחרות, למשל בתוכנית "חולטורה" של צוות הווי סיני. בזמן שירותו בצה"ל, הציע את שירו "רוזה מרציפן" ללהקה בה שירת, אך אלו חשבו שהשיר "מוזר מדי".
בתקופה זו הכיר לראשונה את מתי כספי, שלקח אותו כפסנתרן להפקות שניהל, ביניהן "לילי גם" ו"עיר הגברים", כאשר מתוך האחרון התפרסם בעיקר השיר "פנקס הקטן", בביצועם של ששי קשת ואבירמה גולן (וגם מתוך תקליטו הראשון), אשר בו גרוניך ניגן בפסנתר, באחת מהקלטותיו הראשונות.
אפנון
אִפְנוּן (באנגלית: Modulation) הוא תהליך שינוי של גל מחזורי, הנקרא גל נושא, שהוא לרוב גל סינוסי בתדר הגבוה מזה של המידע המאופנן, באמצעות אות המייצג את המידע אותו מבקשים להעביר. הרכיב באמצעותו מתבצעת פעולת האפנון קרוי אַפְנָן.
שלמה גרוניך
שנות השבעים
בשנת 1971 לאחר שהופיע בתוכנית הרדיו תשואות ראשונות, פנה אליו המפיק צביקה כגן שעבד באותם ימים בחברת התקליטים "פונודור" (לימים "פונוקול") והיה אחראי על הפקות החברה וגילוי כישרונות. מפגש זה הוליד את תקליטו הראשון "למה לא סיפרתָ לי!?", שהפיק צביקה כגן. האלבום שהתקבל ברגשות מעורבים, נחשב כמקדים את זמנו ולא זכה להצלחה מסחרית, ככל הנראה מאחר שהיה אלבום המשקף זעקות שבר וכאב של גרוניך הצעיר. אך כיום הוא מסווג כאחד החשובים שהוקלטו באותה עת בישראל, ואף הודפס מחדש באריזה מהודרת על ידי חברת פונוקול ב-2003. מאלבום זה מוכר בעיקר השיר "אל נא תלך" אותו הלחין תוך שימוש בפרלוד מספר 1 של יוהאן סבסטיאן באך, עם התרגום למילות השיר "The Gardener XXXIV: Do Not Go, My Love" של רבינדרנת טאגור.
אפנון
הצורך באפנון
אפנון אותות נדרש בתקשורת משתי סיבות עיקריות:
שלמה גרוניך
שנות השבעים
לאחר הוצאת האלבום, החל שיתוף הפעולה בין שלמה גרוניך ומתי כספי שהוליד מאוחר יותר את המופע המשותף "מאחורי הצלילים". בתחילה הופק תקליטון בן שני שירים על ידי צביקה כגן ובו השירים: "מגיע לו", שהוקדש לדוד בן-גוריון במלאת לו 85, ו"ציור", אותו הלחינו כספי וגרוניך למילים של אחיו הבוגר של גרוניך, אילן. בשנת 1973, שיתף גרוניך פעולה לראשונה עם המוזיקאי מתי כספי באלבום וסדרת הופעות בשם "מאחורי הצלילים". בין השירים בולטים: "ציור", "אל נא תלך", "קוינטה" ו"ואותך" אותו כתב עם כספי.
אפנון
שיטות אפנון אנלוגיות
באפנון אותות אנלוגים, המידע המאפנן, הגל הנישא, הוא רציף. כאשר מדובר באותות אנלוגיים, ישנה שקילות בין FM ו-PM.
שלמה גרוניך
שנות השבעים
בשנה זו הקליט מלחניו הראשונים לזמר מרדכי ("פופיק") ארנון, למה שהפך לאחד מאלבומי הפסיכדליה המהפכניים ביותר שיצאו בישראל. באלבום זה גם נמצא למעשה הביצוע המקורי ל"אל נא תלך", אשר מופיע גם ב"למה לא סיפרת לי!?", ולחנים נוספים למילותיו של ארנון, "שלא נדע מצרות" ו"היה לי לילה". בקרדיטים צוין שמו כ"שלמה גרויניך".
אפנון
שיטות אפנון דיגיטליות
אפנון של מידע ספרתי נקרא בדרך כלל מִפתּוּחַ. באפנון דיגיטלי הגל הנושא האנלוגי מאופנן על ידי רצף של סיביות בשיטות שונות. השינויים בגל הנושא הם מתוך קבוצה קבועה של 2M אפשרויות (סימבולים) המייצגים צירופים שונים של M סיביות.
שלמה גרוניך
שנות השבעים
במלחמת יום הכיפורים, באותה שנה, שכל גרוניך את אחיו הצעיר, גם הוא מוזיקאי מחונן. האח שירת בבסיס חיל האוויר רמת דוד ונהרג כאשר מטוס פגוע ניסה לחזור לנחיתה בבסיס אך התרסק על המבנה בו שהה.
אוונס
{{פירושונים|
שלמה גרוניך
שנות השבעים
בין השנים 1974–1975, היה חבר בהרכב המוזיקלי "קצת אחרת" לצידם של שלמה יידוב ושם טוב לוי. את יידוב ולוי הכיר גרוניך בתוכנית טלוויזיה של שירי לאה גולדברג, ושם גילו כי לכולם הייתה סקרנות אמנותית דומה. "קצת אחרת" הוציאו אלבום אחד יחיד, שכלל מספר מלחניו של גרוניך, ובהם: "שיר הנסיעה". על אף חשיבותו של האלבום, והפיכתם של כמה משיריו לקלאסיקות ישראליות, לא הצליח ההרכב מסחרית ופורק לאחר כשנה של פעילות.
בשנת 1975, בגלל רצון להיפתח למקומות אחרים, החליט גרוניך לעזוב את הארץ, בתחילה לאירופה ולאחר מכן לניו יורק שם למד קומפוזיציה ותזמור בבית ספר מאנס למוזיקה. בתקופת שהותו בארצות הברית הלחין את המחזמר "אמריקה" לטקסטים של יורם פורת שהוצג בארצות הברית, אך הדבר נחל כישלון קופתי. לפני שעזב, הספיק להקליט קולות לאלבומם של יוני רכטר ואבנר קנר, "ארבע-עשרה אוקטבות", בשירים "דמעות של מלאכים" ו"לא טוב היות האדם לבדו".
בגיחה לארץ, הוא הוזמן על ידי דורי בן-זאב לנגן בתקליטו "אפרוחים" - וגם נקרא להופעות רבות עם אמנים רבים. גילויי הערכה מאוחרים אלה הביאו את גרוניך להחלטה לחזור ארצה.
שנות השמונים
בשנת 1980 שב סופית לארץ והחל לפתח קריירת סולו בנוסף לשיתוף פעולה עם אמנים אחרים. באותה השנה, הוציא גרוניך את אלבומו השני כסולן, "קונצרט", שהכיל כמה משיריו כדוגמת "שיר אהבה טרי" (גרוניך), "אל נא תלך" (רבינדרנת טאגור/ יוהאן סבסטיאן באך), "אל מלא רחמים" (יהודה עמיחי/גרוניך) ו"רוזה מרציפן" (שולמית לפיד/גרוניך). עוד באותה שנה הלחין ועיבד לכלי מיתר את השיר "אחיזת עיניים" מתוך אלבומה של יהודית רביץ "גלוי ונעלם". עוד באותה תקופה החל להתארח בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!", בה הופיע בכל תוכנית עם שיר חדש שבדרך כלל הותאם לנושא התוכנית. שירים אלו תועדו על גבי אלבום בשם "אמא שלי תמיד רצתה שהבן שלה יהיה בטלוויזיה", אשר ראה אור בשנת 1986 על גבי תקליט בהוצאת חברת "סי.בי.אס.".
בשנת 1981 הוקלטו לחניו לפסקול הסרט "אלף נשיקות קטנות" של מירה רקנאטי. במרץ אותה השנה השתתף בקדם אירוויזיון כששר ביחד עם דפנה ארמוני את השיר "קליידוסקופ" שהלחין ועיבד למילים של אשתו - נירית ירון.
בשנת 1982 הוציא גרוניך את תקליטו השני, "צמר גפן מתוק", בהפקתו של מתי כספי. מתוך אלבום זה הצליחו השירים "נואיבה" ו"שומקום".
באותה שנה הלחין גרוניך את המוזיקה לסרט "מתחת לאף" של יעקב גולדווסר ו"אלף נשיקות קטנות" של מירה רקנאטי.
בשנת 1983 הקליט אלבום עם שם-טוב לוי, בשם "אלבום משפחתי". האלבום נקרא בשם זה מכיוון שגרוניך ולוי היו גיסים בעת הוצאתו: נירית וצפנת ירון, נשותיהם של גרוניך ולוי, בהתאמה, הן אחיות. להיט האלבום היה השיר "שירים פשוטים". באלבום זה גם נכלל ביצוע מחודש ל"יש לי סימפטיה", שבוצע על ידי נורית גלרון, בפסטיבל שירי משוררים שלוש שנים קודם לכן.
בשנת 1984 תועד שיתוף פעולה בין גרוניך לבין יהונתן גפן, במופע "הווי ובידור" אשר עסק במלחמת לבנון.
בשנת 1987 הלחין את המוזיקה לסרטו של יהודה ברקן "אבא גנוב 1".
בשנת 1988 הוציא לאור את אלבומו, "נדודי שינה", ובעקבותיו יצא גם למסע הופעות גרנדיוזי ומושקע, אשר לא הצליח כמצופה וגרם לו אכזבה רבה. באותה שנה הקליט גרוניך אלבום שירי ילדים בשם "בגלל המנגו", אשר כלל לחנים שלו לטקסטים של אשתו באותה עת, נירית ירון-גרוניך.
שנות התשעים
בשנים 1990–1994, הופיע כפסנתרן בתוכנית הילדים "מסיבת גן".
בשנת 1991 הקליט הופעה פרטית בפני קהל מעריצים מצומצם באולפן, שתועדה באלבום "NETO LIVE". באלבום נכלל השיר "חצוצרה ופסנתר" שכתב גרוניך לזכר אחיו הצעיר, ירון. באותה שנה הקים את מקהלת "שבא" המורכבת מנוער יוצא אתיופיה, והקליט איתם אלבום שיצא בשנת 1993 תחת השם "שלמה גרוניך ומקהלת שבא", וזכה להצלחה גדולה. בין להיטי האלבום היו "המסע לארץ ישראל" (שאת מילותיו כתב חיים אידיסיס) ו"שיר ישראלי".
בשנת 1992 הופיע גרוניך במשותף עם מרגלית צנעני במסגרת חגיגות הזמר העברי בערד. יחד הם הקליטו את השיר "במעגל" (מילים: אהוד מנור, לחן: שלמה גרוניך), לכבוד תוכניתו של דן שילון "בשידור חי", ששודרה בערוץ 2 הנסיוני. עוד הקליטו יחד את השיר "בואו נתערבב" (מילים: אהוד מנור), שאותו הלחינו שניהם. שיר זה היה שיר השירותרום של אותה שנה.
העשור הראשון של המאה ה-21
בשנת 2005 כתב והלחין ביחד עם לובנה סלמה את המוזיקה לנוזהת אל פואד של הקולנוען יהודה ג'אד נאמן ולסרט התיעודי סרט של משוטטים סרטם של דוד דרזי ומעין רוגל.
גרוניך השתתף בקדם האירוויזיון 2006 יחד עם אשתו מיכל אדלר, המנגנת במפוחית פה והזמרת לובנה סלמה. השלושה שרו את שירו של גרוניך - "אמא אדמה" והשיר זכה במקום השישי.
בשנת 2007 יצא גרוניך למסע הופעות בשם "מסע אל המקורות", בהופעות אלו, שזכו להצלחה קופתית מרשימה, הופיע גרוניך עם רביעית כלי הקשת "מיתרי ירושלים" ועם נגן כלי ההקשה ארז מונק. בעקבות סיבוב ההופעות, הוציא בשנת 2008 תקליט תחת אותו השם, הנחשב בעיני גרוניך כפסגת היצירה שלו. הוא מארח בו אמנים רבים, ביניהם דויד ברוזה וגד אלבז.
בסוף שנת 2008 נערך מופע מחווה מיוחד לגרוניך במסגרת פסטיבל הפסנתר העשירי: '10 פסנתרנים וגרוניך אחד'. במופע השתתפו מיטב זמרים יוצרים - פסנתרנים שגדלו על המוזיקה של גרוניך, ביניהם אביתר בנאי, שלומי שבן, דניאל סלומון, מארינה מקסימיליאן בלומין ועוד.
בסוף שנת 2009 העלה גרוניך מופע משותף עם תזמורת כלי הנשיפה מארש דונדורמה לפסטיבל הפסנתר האחד-עשר. מעט לאחר מכן התארח במופע להקת Eatliz וביצע איתם במשותף את השיר 'לונה פארק'.
העשור השני של המאה ה-21
בשנת 2010 יצא אוסף משולש 'המיטב' המכיל למעלה משבעים שירים וקטעים אינסטרומנטליים שחיבר גרוניך במשך כארבעים שנות יצירה. ביחד עם האוסף העלה גרוניך מופע חדש - 'המיטב', בליווי הנגנים רון אלמוג, אייל מזיג ועומרי אגמון. במסגרת מופע זה ערך גרוניך סדרת אירוח בהשתתפות אהוד בנאי, מארינה מקסימיליאן בלומין, מתי כספי, שלומי שבן ואורית שחף.
בחודש מאי 2013 יצא הסינגל 'בנאליה לפני השקיעה', סינגל ראשון מתוך אלבומו החדש של גרוניך שהצליח יפה. בסוף השבוע האחרון של אותו חודש התקיים מרתון של שלושה מופעי מחווה לגרוניך במרכז שטיינברג בחולון, בהשתתפות גרוניך עצמו ואמנים אחרים, ביניהם שלומי שבן, אנסמבל ציפורלה, איתי טיראן, ערן צור, יהלי סובול, אפרת גוש וגיא מרוז.
בחודש יולי באותה שנה, יצא אלבומו 'אחרי הכול', הכולל 12 רצועות, מהן 2 קטעים אינסטרומנטליים. כל הלחנים באלבום זה הם של גרוניך מלבד הסינגל 'בנאליה לפני השקיעה', שיצא כסינגל קודם לכן, שהלחין אייל מזיג והשיר "במקום שהם בנו" שכתב גיא מזיג. בנוסף שיר הנושא שיצא כסינגל שני באותו חודש הצליח פחות.
בחנוכה של אותה שנה הלחין גרוניך את המוזיקה להצגת הילדים "בגדי המלך החדשים" בהפקת תיאטרון נדנדה.
שלמה גרוניך מלחין גם קטעים של מוזיקה קלאסית, רוב יצירותיו היו לתזמורת, לפסנתר, למקהלה, למפוחית וכו.
החל משנת 2015, גרוניך מופיע במופע "שלמה גרוניך והנגנים", ב"שירים פשוטים לילדים ולכל המשפחה", ב"מאחורי הצלילים" עם מתי כספי וב"7 פסנתרי כנף במה אחת - טירוף ב-70 אצבעות" בין היתר עם גיל שוחט, רמי קלינשטיין, לאוניד פטשקה, ויקטור סטניסלבסקי, ודניאלה לוגסי. באותה שנה שיחק את תפקיד הרופא במערכון "אף אוזן גרוניך" של סדרת האינטרנט "ניצה ולחם" יחד עם רועי כפרי וניב מג'ר.
תלונות על הטרדה מינית
ב-24 בספטמבר 2017, יום לפני שעמד לקבל את פרס שר החינוך לתרבות יהודית בתחום מפעל חיים, הוגשה נגדו תלונה במשטרה על הטרדה מינית של נערה. על התלונה חלה התיישנות. לטקס קבלת הפרס הגיעה אשתו של גרוניך והוא נעדר ממנו. בהמשך פורסמו עוד ארבע עדויות על הטרדה מינית נגד גרוניך.
דיסקוגרפיה
הדיסקוגרפיה של שלמה גרוניך מכילה 9 אלבומי סולו, 5 אלבומים בשיתוף פעולה עם אמנים אחרים כמו מתי כספי, שם טוב לוי, יהונתן גפן, שלמה יידוב, להקת קצת אחרת, מקהלת שבא. שלמה גרוניך הוציא לאור גם 5 אלבומי הופעה חיה, בין אם אלו היו עם אמנים שיצר איתם מוזיקה כמו מתי כספי, או אמנים שהשניים הופיעו יחד כמו דני רובס, והפילהרמונית הישראלית. גרוניך יצר והלחין גם את פסקול שירי זהו זה! בשנת 1986, ואת הפסקול לסרט אלף נשיקות קטנות. הוציא לאור אלבום אוסף אחד ואלבום מיטב אחד, ואת האלבום "אוויר" משירי נהר שניר.
חיים אישיים
בשנת 1979 נישא גרוניך בשנית לנירית ירון, שחקנית, במאית, מלהקת ותסריטאית. בשנת 1989, לאחר 10 שנות נישואין, גרוניך ונירית התגרשו.
בשנת 1996 נישא גרוניך בשלישית למיכל אדלר, נצר ל"שלישיית אדלר" וכעבור זמן קצר נולדו להם תאומות. בשנת 2020 התגרש בשלישית.
טים לגלר
טימותי יוג'ין "טים" לגלר (באנגלית: Timothy Eugene "Tim" Legler; נולד ב-26 בדצמבר 1966) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1988–1999. לאורך 10 עונותיו בליגת ה-NBA שיחק עבור 6 קבוצות שונות, ורשם ממוצעים כוללים של 7.0 נקודות, 1.6 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים למשחק. בעונת, במהלכה הוביל את כל שחקני ה-NBA באחוזי קליעה לשלוש (52.2%), זכה בתחרות השלשות.
מאז שנת 2000 משמש לגלר כפרשן של משחקי ה-NBA מטעם רשת ESPN.
קריירת מכללות
לגלר נולד בוושינגטון די. סי., וגדל בריצ'מונד, וירג'יניה. בין השנים 1984–1988 למד באוניברסיטת לה סאל אשר בפילדלפיה, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע 14.0 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 1987/1988 העפילה הקבוצה לטורניר אליפות המכללות, בהובלתם של לגלר וליונל סימונס, אולם הפסידה בסיבוב הראשון מול אוניברסיטת המדינה של קנזס, בה שיחק מיץ' ריצ'מונד.
קריירת משחק
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 1988 חתם לגלר על חוזה בקבוצת "אומהה פייסרס" מליגת ה-CBA, ובשנים הבאות שיחק לתקופות קצרות גם בלימוז' מליגת העל הצרפתית, ובפיניקס סאנס, דנוור נאגטס ויוטה ג'אז מליגת ה-NBA.
בשנת 1993 חתם בדאלאס מאבריקס, במדיה קלע 8.7 נקודות בממוצע למשחק וקיבע את מעמדו כשחקן רוטציה קבוע. בעונת שיחק עבור גולדן סטייט ווריורס.
בעונת קלע שיא קריירה של 9.6 נקודות בממוצע למשחק כשחקן וושינגטון בולטס, ואף הוביל את כל שחקני הליגה עם 52.2% קליעה לשלוש. בסוף-שבוע האולסטאר 1996 זכה בתחרות השלשות, לאחר שגבר על דניס סקוט בסיבוב הגמר. ב-4 העונות הבאות שותף ב-76 משחקים בסך הכול, מתוך 296 המשחקים של קבוצותיו, בשל פציעה חוזרת בגבו. באוקטובר 1999 חתם על חוזה בגולדן סטייט, וכחודשיים לאחר מכן שוחרר מהקבוצה ופרש ממשחק, בגיל 33.
בעת פרישתו ניצב לגלר במקום הרביעי בתולדות ה-NBA באחוזי קליעה ל-3 בקריירה, אחרי סטיב קר, יוברט דייוויס ודראז'ן פטרוביץ', עם 43.1%.
יחסי בורונדי–פקיסטן
יחסי בורונדי–פקיסטן הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של בורונדי לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
יחסים כלכליים
בשנת 2016, פקיסטן ייצאה לבורונדי סחורה בשווי 242 אלף דולר אמריקאי וייבאה סחורה בשווי 12.3 מיליון דולר אמריקאי. הייצוא הפקיסטני כלל בעיקר תרופות, חוטי ברזל, כלים רפואיים, ציוד ספורט, מכונות וסבונים. הייבוא הפקיסטני מבורונדי כלל תה.
קרל קהלבאום
קרל לודוויג קָהלבאום (בגרמנית: Karl Ludwig Kahlbaum; 28 בדצמבר 1828 – 15 באפריל 1899) היה פסיכיאטר גרמני. הוא קבע בשנת 1863 חלוקה חדשה של ההפרעות הפסיכיאטריות, שבתוכה הגדיר לראשונה כמחלות את ההבפרניה ואת התסמונת הקטטונית. הוא בישר את תורתו של אמיל קרפלין ואויגן בלוילר.
ביוגרפיה
קהלבאום נולד בשנת 1828 על יד דריזן בנוימארק, כיום דרזדנקו בפולין, על יד גוז'וב ויילקופולסקי. הוריו ניהלו חברה להובלת סחורות. למד בבתי ספר בדירשאו, אלבינג ומריאנוורדר. מגיל צעיר התעניין קהלבאום בבוטניקה, בזואולוגיה ובאנתרופולוגיה. הוא למד מדעי הטבע, מתמטיקה ורפואה באוניבריטאות לייפציג, וירצבורג, קניגסברג וברלין.
באוקטובר 1854 סיים קהלבאום את התואר ברפואה באוניברסיטת ברלין עם עבודה על האנטומיה וההיסטולוגיה של מערכת העיכול של עופות. בהמשך שירת למשך שנה בצבא הגרמני והחל משנת 1856 התחיל לעבוד ברופא זוטר בבית המחסה לחולים נפש באלנברג (כיום חלבניקוב ברוסיה) במחוז ווֶהלאו שבפרוסיה המזרחית תחת ניהולו של פסיכיאטר בשם ברנהרדי.ניסה שם לשווא לשפר את תנאי חייהם של המאושפזים. אחרי סיום ההתמחות בפסיכיאטריה בשנת 1863 לימד קהלבאום בשנים 1863–1866 כמרצה באוניברסיטת קניגסברג בתחום מדעי היסוד.
בשנת 1866 עבר לגור בגרליץ בקצה המזרחי של גרמניה על יד הנהר נייסה והתחיל לעבוד בבית הבראה (סנטוריום) לחולי כפיון שהוקם בשנת 1855 על ידי הרמן אנדריאס ריימר תחת השם Reimer Sanitarium בתוך וילה באוברמיהלברג על יד גרליץ .זה היה בית חולים פרטי יחיד במינו בגרמניה של אז. ב-1867 רכש קהלבאום את הסנטוריום מידי ריימר וקרא לו "Kahlbaum Sanitarium". ניהולו ופעילותו בו זיכתה את המקום ליוקרה בינלאומית. תחת הנהגתו בית החולים נועד לרוב לחולים פסיכיאטריים. הוא ייסד במקום גם בית ספר ראשון בסוגו (Pädagogium) לילדים ולנוער שסבלו ממחלות נפשיות. חלק חשוב מהטיפול כלל ריפוי בעיסוק, טיפול באמנות ובמוזיקה. באחד מחדרי הקליניקה ארגן קהלבאום מופעי מוזיקה ותיאטרון. קהלבאום נשאר בגרליץ עד סוף חייו.
קהלבאום מת בגרליץ בשנת 1899, בגיל 71, כתוצאה מתרדמת סוכרתית. לאחר מותו, ניהל בשנים 1899–1943 את בית החולים אחד מבניו, זיגפריד קהלבאום.
חלוקת ההפרעות הפסיכיאטריות
הוא פיתח את גישתו בספר נוסף הקרוי " Die klinisch-diagnostischen Gesichtspunkte der Pathologie.(נקודות מבט קליניות-אבחונית בפתולוגיה). הוא הקפיד לציין את עיתוי התחלת המחלות, שלבים שלהם כמו פרודרומה, מצב חריף (אקוטי), מצבי ההפוגה הקלינית (רמיסיה), מצבי התאוששות, את הפרוגנוזה וכו'. יחד עם עמיתו אוולד הקר (1843–1909) חקר קהלבאום חולי פסיכוזה צעירים. שיטת סיווג שהשתמשה במונחים תאוריים כמו דיסתימיה, ציקלותימיה, קטטוניה, פאראפרניה והבפרניה שחלקן נשארו בשימוש עד היום. במחקריהם היו קהלבאום והקר חלוצים ביישום הפרקטיקה הקלינית המודרנית בחקר בריאות הנפש.
קטטוניה
בשנת 1868 בהרצאה שנשא באינסברוק ואחר כך בספר מונוגרפיה שפרסם בשנת 1874 תחת הכותרת "Die Katatonie oder Das Spannunsirresein" (הקטטוניה או שגעון הכיווץ) תיאר קהלבאום לראשונה את הקטטוניה, תסמונת פסיכיאטרית המתאפיינת בתסמינים מוטוריים ואפקטיביים והמופיעה במצבים פסיכיאטריים שונים - בדיכאון, במאניה, במצבים של "דמנציה", באלכוהוליזם, שחפת, עגבת, מלריה. לא תמיד תסמונת זו ניבאה פרוגנוזה גרועה. התמונה של קטטוניה כללה הפרעות מוטוריות ואחרות:מוטיזם, נגטיביזם, סטראוטיפיות, קטלפסיה (הפלקסיביליות השעוותית) (flexibilitas cerea) וורביגרציה. הספר כלל 26 מקרים שונים של קטטוניה. 10 מהם היו מתאימים לאבחנה שפותחה על ידי קרפלין של סכיזופרניה קטטונית.
הבפרניה
תלמידו ושותפו של קהלבאום, אוואלד הקר, תיאר לראשונה את התסמונת הקרויה "הברפניה" ובעידודו של קהלבאום פרסם עליה בשנת 1871. בשנת 1884 תיאר קהלבאום צורה קלה יותר של תסמונת זו שהוא כינה אותה "הבאידופרניה".
גם הקטטוניה וגם ההבפרניה נכללו מאוחר יותר על ידי אמיל קפרלין בתוך הדמנציה הפרקוקס, שנקראה לאחר מכן סכיזופרניה.
מורשתו
תרומתו של קהלבאום, יחד עם הקר - לביסוס הפסיכיאטריה המודרנית - על ידי תאוריו הקליניים המדגישים את עיתוי התחלת המחלה, את המהלך בזמן ואת הפרוגנוזה והגדרת המחלות וסיווגם הנוסולוגי כפי שניסח- לא עוררו הדים בעת חייו, ייתכן מכיוון שלא היה פרופסור. הפסיק את הקריירה האקדמית באוניברסיטת קניגסברג אחרי שלא ראה סיכויים להתקדם. רק תלמידו, אוואלד הקר, זכה מאוחר יותר, להתמנות לפרופסור במוסד אקדמי. החל מ-1900 גישתו התחילה להשפיע יותר ויותר על צורת התיאורים הקליניים בפסיכיאטריה, כשעבודתו זכתה להערכת חוקרים כמו קרפלין וורניקה. עם תלמידיו נמנו רופאים ופסיכיאטרים כמו אוואלד הקר, יוהאנס ברסלר (1866–1942), האתנולוג והאנתרופולוג גאורג בושאן (1863–1942), הנוירולוג ריכרד קסירר (1862–1925), אויגן הלרוורדן (1853–1914), קונרד ריגר (1855–1939), תאודור ציהן (1862–1950).
מל מרטין
ביוגרפיה
מרטין הופיעה בתוכניות טלוויזיה בריטיות רבות בהן "משפחת פאליסר", "Love for Lydia", "ברז'רק", "כסו את פניה", "לאבג'וי", "המפקח מורס", "על שוטים ואנשים", "קדפאל", "When the Boat Comes In", "רציחות במידסומר" וב-"A Touch of Frost". בקולנוע השתתפה בסרטים "Quincy's Quest" (מ-1979), "הטרדה מינית" (1987), "צייד לבן, לב שחור" (1990) וב"גן החצות של טום" (1999).
מרטין כיכבה בתפקיד פיונה סמסון, סוכנת כפולה ואשתו של ברנרד סמסון (בגילומו של איאן הולם) בעיבוד הטלוויזיוני של הטרילוגיה מאת לן דייטון שכללה את "משחקון ברלין", "מערכת מקסיקו" ו"משחק לונדון". שם הסדרה היה "Game, Set, and Match". בסרט הביוגרפי "Darlings of the Gods" היא גילמה את דמותה של השחקנית ויוויאן לי לצדו של אנתוני היגינס ששיחק בתפקיד לורנס אוליבייה.
יחד עם בעלה השחקן ג'ון דאטין הופיעה מרטין פעמים אחדות על המסך. בפברואר 1995 שיחקו בפרק "Branded" בסדרה הרפואית "חדר מיון" בו היא גילמה את גברת ג'קסון ודאטין שיחק בתפקיד טרנסווסטיט שהיה בעלה לשעבר. לוסי דייוויס הצעירה שיחקה בתפקיד בתה. בפרק "Troubled Waters" בסדרה "Heartbeat", הופיעה מרטין בתפקיד אורח לצדו של בעלה ששיחק בתפקיד קבוע בסדרה כסמל ג'ורג' מילר, אבל השניים לא נראו יחד על המסך.
חיים אישיים
בין השנים 1980 ו-1982 הייתה מרטין נשואה לפול רידלי. היא נשואה לשחקן ג'ון דאטין אותו הכירה כשצילמו יחד סרט טלוויזיה, עיבוד לספר "Talking to Strange Men" מאת רות רנדל.
יעקב כתריאל
סיים לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון ע"ש חיים גרינברג קריית טבעון בשנת 1963. בן מחזורו של פרופ' יוסף שלזינגר. למד בטכניון - תואר ראשון קיבל בשנת 1967, תואר שני בשנת 1970, תואר שלישי בשנת 1972.
המחקרים שלו מתרכזים בתחומים השונים של כימיה תאורטית.
פעיל שמאל רדיקלי, פעיל למען אזרוח החברה הישראלית והקטנת משקלו של הצבא במסגרת תנועת פרופיל חדש, ומראשי הפעילים למען שיחרורה של טלי פחימה. כתריאל מפגין קבוע כנגד גדר ההפרדה בבילעין, מיוזמי העצומה של אקדמאים ואנשי חינוך לשרת החינוך לימור לבנת כנגד הכנסת קציני צה"ל למערכת החינוך.
ג'ון פביאן קרלסון
ג'ון פביאן קרלסון, באנגלית:John Fabian Carlson (5 במאי 1875 – 19 במאי 1947) היה צייר אימפרסיוניסטי אמריקאי יליד שוודיה.
ביוגרפיה
ג'ון פביאן קרלסון נולד בקולסבו מחוז קלמר, בסמלנד, שוודיה. משפחת קרלסון היגרה לארצות הברית ב-1884, ובנתה את ביתה בבאפלו, ניו יורק. קרלסון השתתף בשיעורי אמנות בערב בליגת הסטודנטים לאמנות של באפלו, ניו יורק. שם קיבל הדרכה מלוציוס וולקוט היצ'קוק, תלמיד לשעבר באקדמיה קולרוסי בפריז ובליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק.
קרלסון זכה במלגה ב-1903 או 1904 כדי ללמוד אצל לאבל בירג' הריסון במושבה בירדקליף בוודסטוק, ניו יורק. קרלסון החל להציג עבודות בתערוכות לאומיות כמו של המכון לאמנות של שיקגו בשנת 1905. מתקופה זו ואילך, הוא שמר על רצף תערוכות פעיל והגיש עבודות במגוון מדיות ובהצלחה מיוחדת בצבעי מים ושמן. בשנת 1906, בית הספר הקיץ של ליגת סטודנטים לאמנות העניק לקרלסון את המלגה השלישית שלו ללימוד ציור נוף. קרלסון הפך למומחה בסצינות חורף וקיבל מינוי כעוזר הוראה בוודסטוק ב-1908.
קריירה
ב-1911 הוא זכה בפרס החשוב הראשון שלו בתערוכה השוודית-אמריקאית בשיקגו, כאשר נבחר לחברות באקדמיה הלאומית לעיצוב. זמן קצר לאחר מכן, הוא מונה על ידי ליגת הסטודנטים לאמנות למנהל בית הספר לציור נוף בוודסטוק. בשנת 1912 העניק לו מועדון סלמגונדי את פרס וז'ין לצבעי מים, וכן את פרס איזידור הראשון. בשנה שלאחר מכן זכה קרלסון במדליית כסף מאגודת האמנים של וושינגטון.
קרלסון זכה במדליית כסף בתערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק של 1915. הוענק לו פרס קרנגי ופרס אלטמן על ידי האקדמיה הלאומית לעיצוב ב-1918, ובשנה שלאחר מכן התפטר מתפקידו כמנהל בית הספר לציור נוף וודסטוק.
בשנת 1920 החל קרלסון ללמד במהלך חודשי הקיץ באקדמיה לאמנות ברודמור בקולורדו ספרינגס, קולורדו. קרלסון ייסד את בית הספר לציור נוף ג'ון פ. קרלסון בוודסטוק בשנת 1922. שלוש שנים מאוחר יותר, האמן נבחר לחבר מלא באקדמיה הלאומית לעיצוב.
סטפנו בלדיני
סטפנו בלדיני (באיטלקית: Stefano Baldini; נולד ב-25 במאי 1971) הוא אתלט עבר איטלקי. הוא אלוף אולימפי (אתונה 2004) ופעמיים אלוף אירופה (בודפשט 1998 וגטבורג 2006) בריצת מרתון.
ביוגרפיה
בלדיני נולד באמיליה-רומניה שבאיטליה, כילד שמיני מתוך 12 אחים ואחיות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים בלדיני במקום 18 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 29:07.77 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 27:55.79 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 22 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:06.45 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 13:55.41 דקות.
אלוף אירופה
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1998 זכה בלדיני במדליית זהב בריצת המרתון בתוצאה של 2:12:01 שעות.
באולימפיאדת סידני (2000) השתתף בלדיני בריצת מרתון אך לא סיים את הריצה.
באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכה בלדיני במדליית ארד בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:18 שעות ובאליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 הוא זכה שוב במדליית ארד בריצת מרתון בתוצאה של 2:09:14 שעות.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה בלדיני במדליית זהב בריצת המרתון בתוצאה של 2:10:55 שעות. ניצחונו במרתון האולימפי הפתיע רבים בעולם האתלטיקה, שכן פול טרגאט, שיאן העולם בתקופה זו, היה הפייבוריט לניצחון.
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 לא סיים בלדיני את ריצת המרתון.
במרתון לונדון שנערך ב-23 באפריל 2006 קבע בלדיני את שיאו האישי בריצה זו בתוצאה של 2:07:22 שעות. באליפות אירופה שנערכה בגטבורג, שוודיה אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:11:32 שעות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים בלדיני במקום 12 בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:25 שעות ולא הצליח להגן על תוארו.
באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2010 לא סיים בלדיני את ריצת המרתון ולא הצליח להגן על תוארו. באוקטובר אותה שנה פרש מספורט תחרותי.
חייו האישיים
בלדיני היה נשוי לוירנה דה אנג'לי, אתלטית אולימפית שהשתתפה באטלנטה 1996 בריצת 400 מטר ובריצת 400 מטר משוכות ובסידני 2000 בריצת שליחות 4x400 מטר.
טבעת פלנטרית
טבעות פלנטריות הן טבעות של חומר הנע סביב כוכב לכת, הנראות כדיסקות שטוחות. במערכת השמש כל 4 ענקי הגז (צדק, שבתאי, אורנוס ונפטון) הם בעלי מערכת טבעות. המערכת הטבעתית של שבתאי היא המוכרת והבולטת ביותר.
טבעות פלנטריות מורכבות מחלקיקי אבק, חלקיקי קרח ועד ירחים קטנים החגים סביב כוכב הלכת כתוצאה מכוח גרביטציוני. הטבעות של כל כוכב לכת יחודיות - הטבעות של צדק הן די עמומות ודקות והחלקיקים עשויים מגרגירי אבק, טבעותיו של שבתאי רחבות ובהירות. לאורנוס יש טבעות צרות ואילו הטבעות של נפטון כוללות קשת לא סגורה.
היסטוריה
גלילאו גליליי היה הראשון שגילה את הטבעות הפלנטריות בשנת 1610 כאשר גילה את הטבעות של שבתאי. בעזרת הטלסקופ שלו הוא הבחין בדבר מה יוצא דופן בצידי הפלנטה, אך לא ידע להסביר זאת. בשנת 1655 היה זה הוגינס שפירש נכונה את התיאורים של גלילאו כמערכת מישורית שטוחה. ב-1675 קאסיני גילה פער במערכת הטבעות. הוא היה הראשון שהציע כי המערכת הטבעות של שבתאי עשויה לא כגוף אחד קשיח אלא כחלקיקים בודדים הסובבים את שבתאי.
בשנת 1859 הוכיח הפיזיקאי הסקוטי ג'יימס מקסוול באופן מתמטי שאכן מדובר באוסף חלקיקים כמו שקאסיני הציע. ב-1895 מקסוול חישב בעזרת מדידות את המהירות הסיבובית של חלקים שונים בטבעות של שבתאי ולמעשה הוכיח תצפיתית שמדובר באוסף גדול של חלקיקים בודדים.
בשנת 1980 החללית וויאג'ר 2 שלחה חזרה לכדור הארץ צילומים מפורטים של שבתאי. וויאג'ר 2 פגשה את שבתאי באוגוסט 1981, את אורנוס ב-1986 ואת נפטון ב-1989.
בשנת 2007 התגלה כוכב לכת חוץ-שמשי J1407b עם טבעות פי-200 גדולות מאלו של שבתאי.
בשנת 2014 פרסמו חוקרים מאמר בכתב העת המדעי Nature שבו נכתב שמצאו טבעת פלנטרית שמעטרת כוכב שאינו ענק גז, הכוכב הוא "כאריקלו 10199" בקבוצת קנטאור. בשנת 2015 גילו אותו צות חוקרים בקבוצת קנטאור את הכוכב "כיירון 2060", שאינו ענק גז, שעוטפת אותו טבעת, וב-2017 גילו שטבעת עוטפת גם את הכוכב הננסי "האומיה" שבחגורת קויפר. מכל התגליות שנמצאו הסיקו החוקרים שההנחה לפיה טבעות פלטריות עוטפות רק ענקי גז אינה נכונה ושככל הנראה טבעות אינן תופעה נדירה במערכת השמש החיצונית, ושהיא אולי נפוצה יותר בחגורת קויפר המרוחקת. החוקרים העלו השערה שהגורם לטבעות אלו בכוכבים קטנים, הוא התנגשות קדומה ורבת עוצמה שגרמה לחומר רב לפרוץ למרחב החלל שבמשך הזמן התגבש לטבעת פלנטרית. אפשרות נוספת שהועלתה היא שהחומר נזרק לחלל מפני השטח של הכוכבים מחמת סיבובם המהיר. אפשרות נוספת שהועלתה היא שטבעות אלו נוצרו כאשר ירח קדום נכנס למסלול נמוך, אשר הוביל לפירוק הירח, עקב הכוח הגרביטציוני, לכדי חלקיקים ולהיווצרות הטבעות.
בניין טראמפ
בניין טראמפ (באנגלית: The Trump Building) שנקרא בעבר וול סטריט 40, הוא גורד שחקים הממוקם בוול סטריט 40, מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 282.6 מטרים והוא בן 70 קומות. בזכות כך, החזיק בתואר "הבניין הגבוה ביותר בעולם" במשך חודש אחד, 27 באפריל-27 במאי 1930, עד השלמת בנייתו של בניין קרייזלר.
הבניין נבנה ב-11 חודשים בלבד והוקם על ידי בנק מנהטן ואף נקרא בעבר בשם זה. כיום הוא ידוע בשם "בניין טראמפ" על שם המיליארדר דונלד טראמפ שקנה ושיפץ אותו בשנת 1995, ומאוחר יותר נהיה גם נשיא ארצות הברית.
אקסיוס
אקסיוס (באנגלית: Axios) הוא אתר חדשות אמריקאי הממוקם במחוז ארלינגטון, וירג'יניה. הוא הוקם בשנת 2016 והושק בשנה שלאחר מכן על ידי עיתונאי פוליטיקו לשעבר ג'ים ואנדהיי, מייק אלן ורועי שוורץ. שם האתר מבוסס על המילה היוונית ἄξιος (áxios), שפירושה "ראוי".
בניין טראמפ
אדריכלות
הבניין תוכנן על ידי האדריכל ה. קרייג סברנס בליווי האדריכל Yasuo Matsui ומשרד האדריכלים הניו יורקי, "שריב, לם והרמון" ששימש כיועץ לפרויקט. אדוארד קלדוול תכנן את מערכת התאורה והאדריכל דר סקוט תכנן את לובי הכניסה.
אקסיוס
המאמרים של אקסיוס הם בדרך כלל קצרים: רובם קצרים מ-300 מילים ומשתמשים בנקודות תבליט ולכן קל יותר לסרוק אותם. הם נכתבים מראש באופן שניתן יהיה להעלות אותם בפלטפורמות כגון פייסבוק, טוויטר וסנאפצ'ט לצד פרסומם בניוזלטרים של אקסיוס ובאתר עצמו.
בנוסף למאמרי חדשות, אקסיוס מייצר עלונים יומיים ושבועיים ספציפיים לתעשייה וסדרת חדשות תיעודית ב-HBO. לסדרה שלוש עונות והיא שודרה בישראל בערוץ Yes דוקו. בנוסף שודרה בשירות STINGTV סלקום טיוי והוט.
בניין טראמפ
תאונת המטוס של 1946
בערב ה-20 במאי 1946, מטוס מסוג ביץ' דגם 18 של חילות האוויר של צבא ארצות הברית, שעשה את דרכו לנמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי, התנגש בצידו הצפוני של הבניין באזור הקומה ה-58 בסביבות השעה 20:10. התנגשות המטוס פערה חור בקוטר של כ-3 מטרים בשלד הבניין וכתוצאה מהאירוע, נהרגו כל נוסעי המטוס, חמישה במספר, כולל קצינה בחיל הנשים של צבא ארצות הברית. הסיבה לתאונה נגרמה עקב ערפל וראות לקויה. בזמן האירוע דיווח נמל התעופה לה גוארדיה על תנאי ערפל כבד. חלקי המטוס והבניין שניזוקו נפלו לרחוב שמתחת אך, לא נגרמו פגיעות גופניות לאף אחד מ-2,000 העובדים ששהו בניין בזמן התאונה או לעוברי אורח ברחוב. תאונה זו הייתה השנייה שנרשמה בעיר ניו יורק, לאחר שביולי 1945 מפציץ מסוג B-25 התנגש בין הקומות ה-79 וה-80 של בניין האמפייר סטייט. הסיבה לתאונה הייתה גם כן ערפל כבד ותנאי ראות לקויים.
אקסיוס
ב-8 באוגוסט 2022 נמסר שנחתמה עסקה לרכישת "אקסיוס" על-ידי קונצרן "Cox Enterprises" בסכום של 525 מיליון דולר, לאחר ששנה קודם לכן רכש הקונצרן את השליטה בהחזקות של "אקסיוס". הרכישה תושלם עם קבלת האישורים הרגולטוריים. במסגרת זו, תהפוך חטיבת תוכנות התקשורת לעסקים, "Axios HQ", לחברה עצמאית בשליטתם של מייסדי "אקסיוס", כאשר ואנדהיי ישמש יושב ראש הדירקטוריון, ושוורץ יהיה המנכ"ל. "Cox Enterprises" יהיה המשקיע היחיד, כמיעוט.