cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בילטונג
אופן הכנה
תהליך ההכנה חייב להיות מוקפד, עם הרכיבים הטריים ביותר, תוך הקפדה יתרה על העדר מעופפים וחרקים בחדר בזמן ההכנה. מעופפים הנוחתים על הבשר בזמן ההכנה יובילו להטלת ביצים ולרימות שיצאו בזמן הייבוש.
יהדות גליציה
ספרות גליציה
גרשון בדר, יהודי תושב קרקוב שהיגר לניו יורק, סקר חלק גדול מחכמי וסופרי גליציה בספרו "מדינה וחכמיה" שיצא בשנת 1934. הספר תוכנן לצאת בשני ספרים, אך למעשה יצא רק בספר אחד בלבד שסוקר רק את חכמי וסופרי גליציה שמופיעים עד האות ל' (על פי סדר הא"ב בשמות משפחתם של המופיעים בספר).
יחסים עם אוכלוסיות אחרות
בגליציה התיישבו שלוש אוכלוסיות עיקריות: יהודים, פולנים ואוקראינים. בגליציה המזרחית, בנוסף ליהודים שהתיישבו במקום, רוב האוכלוסייה הייתה ממוצא אוקראיני, והפולנים היו מיעוט באוכלוסייה. לעומת זאת, בגליציה המערבית היו הפולנים רוב מוחלט, ובחלק זה של גליציה שכנו אוקראינים אחדים בלבד. בגליציה התגוררו גם בני מיעוטים נוספים: קוזאקים, יוונים, ארמנים, גרמנים וקתולים.
בילטונג
ייבוש הבשר
באופן מסורתי בילטונג נעשה במהלך החורפים הקרים של דרום אפריקה לקבלת התוצאות הטובות ביותר. אוויר קר ייבש בדרך כלל את הבילטונג בצורה הרבה יותר יעילה, והוא הסביבה הטובה ביותר האפשרית לשמירה על בטיחות המזון. הסיכויים להתפתחות עובש הם פחותים, וניתן לתלות חתיכות עבות של בילטונג להתייבש לאט עבור מרקם עשיר, טעים ויצירת צבע אדום כהה. תהליך חימום הבשר התחיל רק בשנים האחרונות, והמכינים המסורתיים של הבילטונג סבורים שהחום גורם לתוצאה נחותה ופחות טעימה. בשל הסיכון המוגבר לצמיחה של חיידקים ופטריות, לא ניתן להשתמש בשיטה המחוממת ללא תוספת אשלגן חנקתי.
יהדות גליציה
יחסים עם אוכלוסיות אחרות
דב סדן, בן הקהילה היהודית בלבוב, סיפר על זכרונותיו ועל זיכרון אבותיו כפי שסופר מדור לדור מאותן אוכלוסיות בספרו "ממעגל הנעורים":
בית אשל
בית אשל היה יישוב עברי שננטש לאחר מלחמת העצמאות. שרידיו ממוקמים כיום בחלקה הדרום-מזרחי של באר שבע והוא הוכרז כאתר לאומי בישראל.
1949 בישראל
ביסוס מוסדות המדינה
מבחינת יחסי חוץ, החלה ישראל לבסס את מעמדה כמדינה עצמאית ולגיטימית. ב-1 בפברואר החלה ארצות הברית להכיר בישראל "דה יורה" ולא רק "דה פקטו". ב-11 במאי התקבלה ישראל כחברה בארגון האומות המאוחדות.
בית אשל
הקמת היישוב
היישוב הוקם כאחד משלושת המצפים שהוקמו בנגב בשנת 1943. תפקידיהם היו לבחון את התכנות קיום חקלאות בנגב ולבחון את אופן המחיה באזור. היישוב עלה לקרקע באוגוסט 1943, כ-2 ק"מ מזרחית לבאר שבע. המייסדים היו קבוצה של עליית הנוער יוצאי אוסטריה שהתחנכו בכפר ויתקין ועברו הכשרה בשימרון. בניגוד לקיבוצים רביבים וגבולות, תושבי בית אשל שאפו להקים במקום מושב עובדים. היישוב התבסס על ענפי הפלחה, לול, גן ירק קטן, עיבוד צמר כבשים, פחחייה וענפי מלאכה שונים.
יהדות גליציה
פולנים
תושבי גליציה הפולנים העירוניים התחלקו לשתי קבוצות עיקריות: האחת – קבוצה של בני אצולה מהמעמד הגבוה אשר השתייכו לכנסייה הקתולית ונקראו מגנאטים, והשנייה – קבוצה של בני המעמד הבינוני שנוצר בגליציה, שהיה מעמדם של היהודים. בשל היותה של יהדות גליציה קהילה מפותחת ועשירה יחסית, נקשר קשר הדוק וחשוב בין יהודי גליציה לבין בני אצולה הפולנים. בין בני האצולה הפולנים בלטו מספר משפחות אצולה: בגליציה המזרחית - משפחת פוטוצקי, משפחת שנייאבסקי, משפחת סובייסקי ומשפחת ז'ולקייבסקי, ובגליציה המערבית - משפחת לובומירסקי  ומשפחת טיצ'ינסקי. הפולנים העירוניים לעומתם, הפגינו עוינות רבה ליהודים בשל כך שהשתייכו לאותו המעמד שאליו התיישכו היהודים, ולעיתים אף למעמד נמוך מזה של היהודים. הם סברו כי היהודים היו נחותים מהם, וכי הם צריכים לקבל מעמד ביניים נוסף, גבוה מזה של היהודים. בני האצולה ניצלו את היהודים מבחינה כלכלית, ובתמורה הגנו עליהם מפני זעמם של העירוניים ומפני הכנסייה הקתולית. ריבוי של יישובים יהודיים בגליציה תאם לרצונותיהם של הפולנים בני המעמד הגבוה: היהודים יישבו והפריחו אזורים דלי-אוכלוסייה שסופחו לפולין כערים מונרכיות. הסיפוח של אותן קהילות היה קל ביחס לסיפוח של עיירות גרמניות או ארמניות שקמו בגליציה מכיוון שהיהודים דרשו פחות זכויות מאשר הגרמנים והארמנים שהתיישבו בגליציה.
בילטונג
ייבוש הבשר
ייצור בילטונג יכול גם להתבצע באקלים קר יותר באמצעות נורה חשמלית לייבש את הבשר, אבל חשוב לדאוג לאוורר אותו, כדי שלא ייווצר עובש על הבשר.
1949 בישראל
ביסוס מוסדות המדינה
במקביל להתרחשויות אלו, היו גם קביעות סמליות של ריבונות המדינה: ב-10 בפברואר נבחרה מנורת שבעת הקנים, בעיצובם של האחים שמיר לסמל מדינת ישראל. ב-24 במאי קיבל סמל המדינה גושפנקה רשמית, עם אישורו של חוק הדגל והסמל, התש"ט-1949, שבו עוגנו דגלה וסמלה. גם חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל זכה בשנה זו לקבורה בהר הרצל בירושלים. דוד בן-גוריון והמוסדות מכריזים על ירושלים כבירת ישראל, חרף ניסיונו של האו"מ "לבנאם" את ירושלים. הכנסת אף מעתיקה את מקום מושבה לירושלים (קודם לכן היה מושבה בתל אביב, בקולנוע קסם ליד כיכר הכנסת של ימינו). אירוע סמלי נוסף, במישור יחסי החוץ, הייתה נחיתתו (24 במאי) של מטוס ראשון של חברת TWA בנמל התעופה לוד לאחר סיום מלחמת העצמאות. במסגרת ביסוס הריבונות נחקק גם חוק לימוד חובה, המחייב כל ילד ללמוד במוסד חינוכי מוכר.
בית אשל
הקמת היישוב
מעת העלייה לקרקע סבל היישוב ממצוקת מים קשה. אף שנקדחה באר לעומק של יותר מ-70 מטר כדי שלא להיות תלויים באספקת מים במכליות, איכות המים הייתה ירודה. תוכנן להעביר מים בשלוחה המזרחית של צינור המים מקיבוץ ניר-עם, אך בגלל קשיי המעבר בבאר שבע הערבית הצינור לא הגיע עד בית אשל ונבטים. כתחליף לצורכי החקלאות נחפרה באר בנבטים הישנה שבנויה לפי עקרון בארות קנה המצויות במדבריות ברחבי העולם. בניית הבאר הופסקה עם תחילת המלחמה בנובמבר 1947.
1949 בישראל
מלחמת העצמאות
למן תחילת שנת 1949 מתחילה מלחמת העצמאות לבוא על קיצה. ב-7 בינואר הסתיים מבצע חורב לכיבוש הנגב. חמישה ימים מאוחר יותר נפתחו שיחות רודוס וב-24 בפברואר נחתם הסכם שביתת הנשק בין ישראל למצרים. יומיים לאחר מכן נסוג צבא מצרים מכיס פלוג'ה ובתחילת מרץ מתקיים מבצע עובדה לפתיחת הדרך לאילת.
בית אשל
הקמת היישוב
בשנת 1945 נבנה ליישוב מחנה קבע מוקף חומה, אשר יועד למגורי 25 איש, וכלל מטבח וחדר אוכל, שלושה חדרי מגורים, נשקיה קטנה ובית ביטחון בן שתי קומות ובו אף שני חדרי שינה. את הבניה ביצעה חברת סולל בונה על פי התכנון של האדריכל יעקב מטריקין. במסגרת ניסיונות החקלאות נבנה סכר אדמה בוואדי שגיב במקום בו מתחברים שלשה יובלים ובמקום נטעו מטעי פרי שהתבססו בעיקר על סכירת מי שיטפונות - חקלאות לימנים (ערוגות). המטע הצליח אך נחרב כולו במלחמה.
1949 בישראל
מלחמת העצמאות
ב-23 במרץ נחתם הסכם שביתת הנשק עם לבנון וב-3 באפריל נחתם הסכם שביתת נשק עם ירדן. כתוצאה מהסכם זה, סיפחה ישראל את יישובי ואדי עארה לשטחה. רק ב-20 ביולי נחתמה שביתת נשק בין ישראל לסוריה.
בית אשל
תחילת המלחמה
בדצמבר 1947 הותקף היישוב השכן נבטים על ידי כמה מאות אנשי כנופיות מכפרי דרום הר חברון. הפורעים הונסו על ידי אלתור הפעלת מטוס קל שהיה באותה עת בבית אשל ועליו העמיסו מקלע ורימונים. הנגב נותק ממרכז הארץ וגוש נבטים-בית אשל, שהכביש אליו עבר דרך באר שבע, נותק מההתיישבות שממערב לבאר שבע. שיירות אספקה היו צריכות להגיע באיגופים הולכים וגדלים דרך גבולות, רביבים וביר עסלוג'. לאחר התלבטויות רבות הוחלט לפנות מהמקום את הילדים והאמהות, בעזרת קצין בריטי ידידותי בשם מייג'ור בורן. המפונים הועמסו על שיריוניות של הצבא הבריטי והועברו על ידם תוך עקיפת באר שבע ודרך חאן יונס עד ניר-עם ומשם לכפר ויתקין, שב.
יהדות גליציה
ארמנים וגרמנים
בשונה משאר בני המיעוטים, חלק לא קטן מאוכלוסיית הארמנים ומאוכלוסיית הגרמנים בגליציה לא היו צמיתים, אלא בני המעמד הבינוני - מעמדם של היהודים והפולנים המקומיים. הרחבת זכויותהם של אוכלוסיית הגרמנים נעשתה לאחר פלישות הטטרים לגליציה, כשבני אצולה רבים נדרשו להקים את אחוזותיהם מחדש לאחר שנהרסו בידי הטטרים. לשם כך נדרשו בני האצולה לקבל תמיכה של מתיישבים רבים שייסעו להם במלאכה, והגרמנים השתכנעו לעזור בכך תמורת הרחבת זכויותיהם. בני האצולה נאצלו לעשות זאת בלית ברירה, וסבלו מחוסר אהדה מצד הפולנים המקומיים לאור המעשה. המתיישבים הגרמנים נטמעו בתוך אוכלוסיית הפולנים עד סוף ימי הביניים, אך הובדלו מהם בזכויותיהם המורחבות אשר נשתמרו גם לאחר מכן. בין הקבוצות האתניות לא התעוררו יחסים מיוחדים, אך הגרמנים והארמנים היוו תחרות ליהודים בענף המסחר. כמו כן, גרמני גליציה המערבית שחיו בה בתקופה הפיאודלית התנגדו להתשפטות היהדות באזור.
לרנקה
לרנקה (ביוונית: Λάρνακα) היא עיר בדרום־מזרח האי קפריסין, בחלקה היווני, כחלק מרפובליקת קפריסין. בלרנקה נמצאים שדה התעופה הראשי של המדינה ונמלה השני בחשיבותו, ובמקביל כלכלת העיר מתבססת על תיירות ומסחר. בשנת 2011 התגוררו בלרנקה כ-84,600 תושבים.
בילטונג
ייבוש הבשר
בילטונג ובשר מיובש נבדלים בשלושה אופנים שונים:
בית אשל
הפלישה המצרית
לאחר תום הקרבות, ולאחר שהובהר להם שאין בתוכנית להשלים את קו המים המזרחי ולפיכך אין אפשרות לפיתוח חקלאי, ובכוונת המוסדות לרכז את המאמץ ההתיישבותי ממערב לבאר שבע, החליטו החברים לעבור לעמק יזרעאל והניחו את היסוד למושב העובדים היוגב.
1949 בישראל
פרשיות פוליטיות
ב-1949 הודה מפקד המודיעין הצבאי, איסר בארי, כי בדה מליבו האשמות נגד ראש עיריית חיפה אבא חושי ומקורבו ג'ול אמסטר, ונחשד אף כי זייף מסמכים על מנת לבסס את טענותיו נגד השניים. בעקבות גילויים אלה הורה התובע הכללי של הצבא לבארי להתפטר מתפקידו. בארי גם עמד בפני חקירה בשל הוצאתו להורג של מאיר טוביאנסקי (שהיה חף מפשע), אך נידון ליום אחד בלבד בכלא וזכה לחנינת הנשיא.
בית אשל
עמותת בית אשל
בסוף שנות ה-60 הוקמה עמותת בית אשל, אשר משמרת את המקום. העמותה הוקמה בידי גדעון ספיר וחבריה הם קבוצת מתנדבים. העמותה עוסקת בטיפוח מצפה בית אשל וסביבתו. בפעילות העמותה מהווה המקום אתר חינוך לקבוצות של בני נוער, חיילים ומסגרות אחרות. המבקרים מקבלים הסבר על המקום והתקופה, ועוסקים במשך מספר שעות בעבודת כפיים. האתר מהווה חלק מפרויקט פארק נחל באר שבע. יו"ר העמותה הנוכחי הוא זאב (דיבה) גרוזובינסקי.
1949 בישראל
הגירה
הקמת המדינה הניעה יהודים רבים לעלות לארץ ישראל. בין היהודים היו כאלה אשר ניסו להגיע לישראל על ספינות מעפילים לפני קום המדינה אך נתפסו על ידי הבריטים ונשלחו למחנות מעצר בקפריסין. אחרים הגיעו ממחנות עקורים באירופה. ב-7 בנובמבר התקיים מבצע אווירי להעלאת 50,000 מבני יהדות תימן, מבצע מרבד הקסמים.
לרנקה
בקרבה לעיר שוכנים אגמי המלח של לרנקה. האגמים נחשבים לאחד מאתרי הביצה החשובים באי, והם הוכרזו כאתר לשימור לפי אמנת ראמסאר.
יהדות גליציה
קהילות יהודיות אחרות
גרשון בדר, מחבר הספר "מדינה וחכמיה", טוען במבוא לספר שלו כי בין יהדות רוסיה לבין יהדות גליציה שררו יחסים של זלזול מצד יהודי רוסיה, וכי משכילי רוסיה בזו למשכילי גליציה: עם זאת, הוא מזכיר בספרו אישים שדווקא חיבבו וכיבדו את משכילי גליציה, עדי כדי כך ש"".
בילטונג
מכירת הבילטונג
הבילטונג הוא מוצר נפוץ בחנויות המכולת בדרום אפריקה, וניתן לקנות אותו בצורה של רצועות רחבות (המכונות stokkies, כלומר "מקלות קטנים"). ישנם גם קמעונאים שמוכרים בילטונג. חנויות אלה עשויות למכור אותו בכמה מצבים כמו "רטוב" (לח), "בינוני" או "יבש". בנוסף, ישנם לקוחות המעדיפים את זה עם הרבה שומן, בעוד אחרים מעדיפים אותו רזה ככל האפשר.
לרנקה
היליד המפורסם של לרנקה הוא זנון מקיטיון (333–264 לפנה"ס), מייסדה של האסכולה הסטואית בפילוסופיה היוונית.
1949 בישראל
הגירה
בין העולים לארץ בשנה זו, אפרים קישון (מהונגריה, שחוויותיו במעברה שימשו אותו לכתיבת סאלח שבתי); המשורר מאיר ויזלטיר (כילד, מברית המועצות); שלמה קאלו; סמי מיכאל; אהרן אבוחצירא (כנער, ממרוקו), הקולנוען אריה להולה (מסלובקיה); יצחק מרדכי (כילד מכורדיסטן); שמחה הולצברג; חבר הכנסת אברהם יוסף שפירא; והשחקן אלברט כהן
בילטונג
אכילה
בילטונג נאכל בדרך כלל כחטיף, אך יכול לשמש גם בתבשילים, להתווסף למאפינס או לסירי לחם. בנוסף יוצרו גם חטיפי צ'יפס וממרחי גבינה בטעם בילטונג. בילטונג יכול לעזור לתינוקות עם כאבי שיניים. בילטונג הוא מזון עם אחוז חלבון גבוה. לרוב נדרשת כמות של 200 גרם בשר בקר על מנת לעשות 100 גרם של בילטונג, ותהליך יצירתו משמר את רוב התוכן של חלבון. על כן בילטונג יכול להיות מורכב מ-67% חלבון.
בילטונג בישראל
הבילטונג בישראל חווה פופולריות שעולה ככל שהזמן חולף. המודעות לחטיף הייתה רדומה שנים רבות, ולמעשה רק קומץ קטן באוכלוסייה היה מודע לקיומו. על אוכלוסייה הזו נמנים קהילת הדרום אפריקאים שחיים בישראל, וכאלה שאימצו את דיאטת הפלאו והקטו, ובשר מהווה את עיקר התפריט היומי שלהם. כיום בעקבות קבוצות פייסבוק שונות העוסקות בתחום ישנה עלייה במודעות לחטיף. עם עליית המודעות, החל גם ייצור מקומי.
1949 בישראל
כלכלה
גל ההגירה, המצב הכלכלי אחרי המלחמה וצרכי המדינה הצעירה הצריכו, לדעת בן-גוריון ושר האספקה והקיצוב דב יוסף, מדיניות צנע, עליה הכריזו השניים ב-26 באפריל. מצרכי יסוד הושמו תחת פיקוח. במקביל, התפתח שוק שחור, בו היה ניתן לרכוש מוצרים כמו ביצים, קמח, סוכר, חמאה, שוקולד ובשר (בעיקר בשר עוף).
לרנקה
היסטוריה
לרנקה מאוכלסת ללא הרף מאז הקמתה לפני כ-6,000 שנה, ובתקופה הקדומה נקראה כתיון (Κίτιο) או כתי (𐤊𐤕𐤉), שם המופיע גם כשם קיבוצי לאחד מצאצאי יוון - כתים. היישוב נוסד על־ידי מיקנים, ולאחר כמה מאות עבר לפיניקים, והיה למושבתם המרכזית בקפריסין. היישוב הפיניקי, שבתחילה היה תלוי בעיר האם צור ובהמשך הפך לממלכה עצמאית שאף התרחבה וחלשה על ערי־ממלכה שכנות (אדיל ותמש), נשאר יישוב משמעותי תחת האימפריה האשורית החדשה, הממלכה האחמנית וממלכות הדיאדוכים, שבתקופתן עבר הלניזציה אִטית.
בילטונג
בילטונג בעולם
הפופולריות של הבילטונג התפשטה למדינות רבות אחרות מלבד דרום אפריקה, בעיקר בקנדה, בריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד, אירלנד וארצות הברית שבהן יש אוכלוסיות גדולות של תושבים דרום אפריקאים, וגם להודו. בילטונג מופק גם בתוך קהילות דרום אפריקאיות בעולם, למשל בגרמניה, אירלנד ואפילו דרום קוריאה.
בילטונג המיוצר בדרום אפריקה לא ניתן לייבא לתוך בריטניה, על פי הכללים המסדירים את ייבוא של מוצרים מבוססי בשר ממדינות שאינן האיחוד האירופי שנקבעו על ידי HM Customs and Excise ויורשו HM Revenue and Customs, ולכן הוא נעשה בבריטניה.
לרנקה
היסטוריה
כתיון שוכנת כיום בלב לרנקה, וכמה אתרים עיקריים חפורים בה: במבולה, הסמוך למוזיאון הארכאולוגי בלרנקה ובו שרידי הנמל הפיניקי, וקתרי, ובו שרידי מקדש מיקני־פיניקי. העיר הייתה עיר נמל, אך קו החוף מהעת העתיקה השתנה לאורך השנים בעקבות סחף טבעי ובעקבות ניקוי הביצות בסביבות החוף תחת הכיבוש הבריטי. מסביב לעיר היה נקרופוליס ממנו התגלו קברים רבים.
בילטונג
בילטונג בעולם
בארצות הברית בילטונג הוא נדיר יחסית לעומת בשר מיובש שהוא החטיף המסורתי והפופולרי יותר.
לרנקה
בעת המודרנית
השם לרנקה נגזר מהמילה היוונית larnax, שפירושה ארון קבורה, כי ארונות קבורה רבים נמצאו בכתיון העתיקה.
יהדות גליציה
בתרבות
הכינוי "גליצאי" (לעיתים גם "גליציאנר" או "גליציאנער") משמש לעיתים בתרבות ובשפת היום-יום ככינוי גנאי. כך למשל, רווח בעבר הביטוי "גליציאנר גנב". זכור גם הביטוי "הגליצאית מתימן" שבו השתמש ראש ממשלת ישראל לשעבר מנחם בגין כנגד חברת הכנסת גאולה כהן. התבטאות זו של בגין אף הביאה את גצל קרסל, ביבליוגרף, סופר, היסטוריון וחוקר יליד גליציה המזרחית, לפרסם בעיתון מעריב התבטאות כנגדו בפינת "מעריב מארח", תוך שימוש בידע ההיסטורי המקצועי שצבר בחייו.
לרנקה
בעת המודרנית
במסגרת הפלישה הטורקית לקפריסין בשנת 1974, אירעה התקוממות של האוכלוסייה הטורקית באזורים שונים בקפריסין, ובין היתר בלרנקה, פאפוס, לימסול וגזימאוסה.
בשנת 1986 היישוב ארדיפו התפצל מהעיר ועתה מהווה עירייה נפרדת.
1949 בישראל
כלכלה
במקביל, המשיך פיתוח התשתיות: במהלך שנת 1949 מחודשת הנסיעה בקו הרכבת חיפה-תל אביב של רכבת ישראל. באוגוסט חודשה גם הנסיעה בקו תל אביב - ירושלים. חברת אל על אף היא מוקמת בשנה זו, כמו גם שדה התעופה של אילת.
לרנקה
תחבורה וגאוגרפיה
התחבורה הציבורית בלרנקה מונגשת רק באמצעות אוטובוסים.
1949 בישראל
כלכלה
מצב התשתיות הגרוע היה בין הגורמים שתרמו להתפרצות מגפת שיתוק ילדים (פוליו) בשנה זו. התפרצות המגפה הגיעה לשיא ב-1950 ושככה רק לקראת סוף שנות ה-50.
לרנקה
תחבורה וגאוגרפיה
כביש A2 מחבר את ניקוסיה עם דרום מזרח לרנקה וממשיך דרך כביש A3 מזרחה לעיירת הנופש איה נאפה.
1949 בישראל
יישובים שהוקמו והורחבו
באוקטובר 1949 אוחדה העיר יפו עם תל אביב, ליצירת תל אביב-יפו. מעבר לכך, מספר יישובים הוקמו או הורחבו בשנה זו:
לרנקה
תחבורה וגאוגרפיה
בסיס הצבא הבריטי דקליה נמצא כ-20 ק"מ מזרחית לעיר.
1949 בישראל
יישובים שהוקמו והורחבו
גם ערים קיימות הורחבו ונוספו להן שכונות כמו למשל "שיכון דורה" בנתניה; ברמת גן הוקמו שיכון עלית ורמת עמידר (שהוקמה כיישוב נפרד וסופחה לרמת גן בשנת 1950).
לרנקה
תשתיות
בשנת 2013 זכתה "מקורות פיתוח וייזום" במכרז בין-לאומי לשדרוג ולתפעול מתקן התפלה בלרנקה, להתפלת 60,000 מ"ק מי ים ביום, ויספק אותם לרשות המים בקפריסין למשך 27 שנים. באמצעות שני מתקני ההתפלה הללו תספק "מקורות" כ-40% מתצרוכת מי השתייה בקפריסין.
1949 בישראל
תרבות וחברה
מצעד צה"ל של מאי 1949 התקבל בהתלהבות רבה ברחובות תל אביב. כ-300 אלף צופים באו לראותו, וכבר מתחילתו פרצו לרחוב בו היה אמור לעבור על מנת "לצעוד עם המצעד". כתוצאה מכך, לא המצעד לא היה יכול להתקדם ובוטל. עם זאת, חלק מן המשתתפים המשיכו לצעוד. המצעד, שלקה בארגונו, זכה לכינוי "המצעד שלא צעד". לרגל יום העצמאות הראשון נטעים גם העצים הראשונים במה שעתיד להפוך לגן העצמאות בתל אביב.
לרנקה
תיירות
מדי שנה מגיעים לעיר אלפי תיירים כדי ליהנות מחופיה המשתרעים לאורך כ-25 ק"מ וממזג האוויר הנאה של האזור. בנוסף, האתרים הארכאולוגיים של העיר וששת המוזאונים שלה נגישים מאוד לתיירים. מעבורת המשא זנוביה טבעה מול חופי לרנקה ב-1980, נותרה במעמקים ומהווה אתר צלילה פופולרי וידוע בעולם.
1949 בישראל
תרבות וחברה
על מוסדות התרבות בישראל לא פסח גל של פטריוטיזם לאחר הקמת המדינה: באוגוסט, נאסר על להקות תיאטרון מקומיות מלהופיע בשפת היידיש, שנחשבה ל"גלותית" ולא-ציונית. בתיאטרון הבימה עוררה העלאתו של המחזה "בערבות הנגב" של יגאל מוסינזון סערה, משום שהלה מתאר בין היתר פינוי של קיבוץ בנגב, וטוען כי מפקדי הצבא נתנו את פקודת הפינוי. סערה חריפה אף יותר עורר ספרו של ס. יזהר, חרבת חיזעה, המתאר את גורלם של הפלסטינים במלחמת העצמאות.
לרנקה
חופים
חוף פיניקודס (Finikoudes Beach) הוא חוף חולי פופולרי הממוקם בלב לרנקה, ומציע מים צלולים וטיילת שלאורכה עצי דקל ובתי קפה, טיילת פיניקודס, אזור הולכי רגל תוסס המשתרע במקביל לחוף. אורכו של החוף בערך 600 מטר. מדרום לחוף המרינה של לרנקה ומבצר לרנקה (Larnaka Medieval Fort). מצפון לחוף, יש מגוון בתי מלון, מסעדות וחנויות לאורך טיילת פיניקודס הפופולרית.
1949 בישראל
תרבות וחברה
בן-גוריון ניסה להפעיל ביקורת פוליטית על מוסדות תרבות ותקשורת. במיוחד זעם לאור עמדותיו של משה שמיר נגד פירוק הפלמ"ח, שהתבטאו בביטאון שערך, "במחנה". שמיר פוטר לדרישת בן-גוריון. עם זאת, בעיתון הערב יום יום (למעשה, הארץ) פורסם מה שהוגדר "טור הסאטירה הראשון בארץ", עוזי ושות', שחיברו בנימין תמוז ועמוס קינן. עוזי ושות' שימש במידה רבה מהפכה, בשל השימוש בשפה לא-פורמלית.
לרנקה
חופים
חוף מקנזי (Mackenzie Beach), הממוקם ליד נמל התעופה הבינלאומי של לרנקה, הוא עוד חוף ידוע הידוע במים הרדודים ובאווירה התוססת שלו עם ברים על החוף ומתקני ספורט מים. זהו יעד פופולרי הן למקומיים והן לתיירים, במיוחד בקרב קהל צעיר יותר. החוף מציע חול זהוב רך ומים צלולים, מה שהופך אותו לאידיאלי לשחייה ולשיזוף. לאורך החוף מגוון רחב של ברי חוף, מסעדות ומועדונים, היוצרים אווירה תוססת ואנרגטית. מקנזי ביץ' מפורסם גם בפעילויות ספורט המים שלו, לרבות סקי אופנועים, גלישת רוח ומצנחי רחיפה. אורכו של החוף 3 ק"מ.
1949 בישראל
תרבות וחברה
סיום מלחמת העצמאות וכישלון יחסי בהעלאת תוכנית בעלת תוכנית "אזרחיים" מביאים את הצ'יזבטרון לכדי פירוק.
לרנקה
חופים
ללרנקה יש גם חופים נוספים באזור שמסביב, כגון חוף יאנת'ס (Yanathes Beach) וחוף פארוס (Faros Beach), המספקים למבקרים מגוון אפשרויות ליהנות מהשמש, הים והחול.
1949 בישראל
תרבות וחברה
לאור גלי העלייה, הגיעו לישראל גם מוסדות תרבות מחו"ל, כמו מקהלת צדיקוב, אשר "עלתה" מבולגריה והתארגנה מחדש ביפו. גם מועדון הכדורגל מכבי יפו הוקם בשנה זו על ידי עולים מבולגריה שהתמקמו בעיר. שרה לוי-תנאי הקימה בשנה זו את תאטרון מחול ענבל, אשר שילב את מורשת יהדות תימן.
לרנקה
תיירות מישראל
בעקבות מספר פיגועי טרור, התיירות הנכנסת לעיר נפגעה מאוד עד כי במרץ 2007, במסגרת התוכנית האסטרטגית אשר נוסחה בסוף 2005, והכוללת הפסקת השירות ליעדים בלתי רווחיים, הפסיקה אל על את טיסותיה בקווים לאיסטנבול וללרנקה. טיסות שחודשו לאחר מכן.
1949 בישראל
תרבות וחברה
מבחינת התפתחות האקדמיה בישראל, הייתה פתיחת מכון ויצמן למדע אירוע חשוב. בנוסף לו, ב-3 ביולי נוסד המוסד החינוכי גבעת חביבה של תנועת הקיבוץ הארצי ומדרשה לחקלאות על-שם ארתור רופין. מוקם גם כפר הנוער ניצנים.
לרנקה
תיירות מישראל
חברת התעופה הקפריסאית Tus Airways החלה באפריל 2016 להפעיל טיסות ישירות ללרנקה ולפאפוס.
1949 בישראל
תרבות וחברה
בתחום הספורט מוקמות מספר אגודות חדשות, ביניהן הפועל באר שבע ושמשון תל אביב. באותה שנה סופגת נבחרת ישראל בכדורגל את אחד הקשים שבהפסדיה: 6-0 במשחק חוץ מול נבחרת יוגוסלביה בכדורגל.
לרנקה
תיירות מישראל
לאחר סגירת נמל התעופה דב הוז בדצמבר 2019, והצניחה בכמות הטסים ממרכז הארץ לאילת, הודיעה חברת ישראייר כי בכוונתה לתגבר משמעותית את הטיסות מנמל התעופה חיפה לנמל התעופה רמון הסמוך לאילת. במעמד זה השיקה החברה קו תעופה חדש מחיפה ללרנקה. והחל מ-23 בדצמבר 2019 מפעילה חברת ישראייר ארבע טיסות שבועיות ללרנקה.
1949 בישראל
תרבות וחברה
פרס ביאליק לספרות מוענק לדוד שמעוני.
לרנקה
תיירות מישראל
בנוסף לכך, גם חברת ארקיע מפעילה קו טיסה בינלאומי ללרנקה ולפאפוס.
1949 בישראל
תרבות וחברה
בקיבוץ לוחמי הגטאות מוקם מרכז הנצחה לשואה ולגבורה - בית לוחמי הגטאות. ביוני מתרחש מסע קבורה לאפר קורבנות שואה מאוסטריה שיזם שמעון ויזנטל.
לרנקה
קווים סדירים
נכון ל-2017 בין הנמל בלרנקה לנמל התעופה בן-גוריון מבוצעות כ-60 טיסות שבועיות:
1949 בישראל
פשיעה
הפרשה הסנסציונית של הרצח בגן מאיר (אוגוסט) מסעירה את המדינה ומסוקרת רבות בשבועון "העולם הזה". הפרשה גם משפיעה על הגדרת ומעמד עבירת הרצח בדין הישראלי: בתחילה, נגזר עונש מוות על הנאשם, אך לאור שינוי חוקי המנדט הבריטי והקביעה כי מדובר בהריגה, נגזרות עליו 15 שנות מאסר. פרשה אחרת המסעירה את המדינה היא פרשת התעללות חמורה בילדים בבית היתומים דיסקין בירושלים.
לרנקה
קווים סדירים
בינואר 2021 הודיעה ויז אייר על פתיחת קו מהנמל לנמל התעופה בן-גוריון. הקו החל לפעול ב-30 במרץ ופועל בתדירות של 2 טיסות שבועיות. החל מ-6 במאי 2021 הגדילה החברה את הטיסות בקו ל-3 טיסות שבועיות.
כרישאים
כרישאים (שם מדעי: Carcharhiniformes) היא סדרה במחלקת דגי סחוס, והיא הסדרה הגדולה ביותר של כרישים, המונה למעלה מ-270 מינים, הכוללים מינים ידועים כדוגמת כריש שורי, כריש טיגריסי, את משפחת הפטישניים ועוד רבים אחרים.
לרנקה
העפלה בתקופת המנדט הבריטי
בלרנקה הוקם אתר הנצחה סמוך לבניין הקהילה היהודית ובו מוצג הצריף האחרון שהועתק מהמחנות ובו מוצגים עדויות. הקהילה בשלבי הקמת מוזיאון העפלה בקפריסין.
1949 בישראל
נולדו
(קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949)
לרנקה
רצח בני הזוג פלצור ואברהם אבנרי
ביום רביעי, 25 בספטמבר 1985, פרצו והשתלטו שלושה מחבלים מכוח 17, יחידת העילית של פת"ח, על היאכטה הישראלית "פירסט" שעגנה בנמל לרנקה והחזיקו בשלושת יושביה כבני ערובה. תחילה המחבלים רצחו את אסתר פלצור והציגו את גופתה, ולאחר מכן דרשו לשחרר עשרים טרוריסטים פלסטינים בתמורה לבני הערובה האחרים. לאחר מכן רצחו גם את ראובן פלצור ואברהם אבנרי. לבסוף, אחרי עשר שעות, הסגירו עצמם למשטרה הקפריסאית. זהו שיאו של גל פיגועים שמבצע אש"ף (הארגון לשחרור פלסטין), בראשות יאסר ערפאת, לאחר נסיגת צה"ל לרצועת הביטחון בדרום לבנון ביוני 1985.
כרישאים
המאפיינים של סדרת הכרישאים הם שבעה סנפירים, מתוכם שני סנפירי גב וסנפיר שת אחד. קרום מיצמוץ מעל העין, ו-5 פתחי זימים. פיהם של הכרישאים נמצא בתחתית הראש בקדמתו.
לרנקה
רצח בני הזוג פלצור ואברהם אבנרי
הרצח היה נקודת מפנה שהסבה תשומת לב עולמית לטרור בקפריסין.
כרישאים
כרישים הם כאמור דגי סחוס – כלומר אין להם עצמות בגוף והשלד שלהם מורכב ברובו המוחלט מסחוס. מרבית הכרישים הם טורפים. הם ניזונים בעיקר מדגים אך גם מהווים מהאויבים הטבעיים הכמעט יחידים שיש לדולפינים וצבי ים, כך שיש להם תפקיד ייחודי וחשוב בשמירה על איזון במערכת האקולוגית על ידי טריפה.
לרנקה
חב"ד
בשנת 2003 הקים שליח חב"ד, הרב אריה-זאב רסקין את בית חב"ד בעיר. המקום הוא בית-הכנסת היחיד בלרנקה ולידו הוקם מקווה טהרה.
כרישאים
הכרישאים נמנים עם היצורים בעלי כושר השחייה הטוב ביותר, והם צדים את טרפם (בעיקר דגים ודיונונים), תוך כדי תנועה.
סדרת הכרישאיים צפויה לעבור שינוי בעקבות מחקרי DNA חדשים שהראו כי כמה קבוצות מסורתיות בסדרה אינם מונופילטיים.
לרנקה
חתונות אזרחיות
עיריית לרנקה מטפלת גם בחתונות אזרחיות של ישראלים. בשנת 2018 התחתנו בלרנקה 1,649 זוגות ישראלים.
כרישאים
הכריש והאדם
למרות הדימוי הציבורי, המושפע מסרטי קולנוע מפורסמים (כמו סדרת "מלתעות") הרוב המכריע של הכרישאים אינם מסוכנים לאדם. כרישאים הורגים בממוצע כ-12 בני אדם בשנה ברחבי העולם, בעוד שבני אדם הורגים לפחות כ-100 מיליון כרישאים בשנה (273 מיליון לפי הערכה פחות שמרנית) - מעל 10,000 כרישאים בשעה. כ-70 מיליון כרישאים מומתים מדי שנה עבור מרק סנפירי כרישים הנצרך בסין ובמדינות נוספות בדרום אסיה. הדייגים נוהגים לנסר את סנפירי הכריש שהועלה על הסיפון בעודו חי ולהשליכו למים לגסיסה אטית.
כרישאים בישראל
יותר מ-30 מינים שונים של כרישים שוחים בים התיכון וחלקם גם לאורך חופי ישראל.
המינים המוכרים ביותר כאן הם הסנפירתן והכריש העפרורי אשר מבקרים ביציאת המים החמים של תחנות הכוח בחודשי החורף, ואף נצפים לעיתים סביב אזורי חקלאות ימית. מינים נוספים באזור נמצאים לרוב בים הפתוח או במים העמוקים ולכן נצפים בתדירות נמוכה יותר.
כל הכרישאים (ודגי סחוס בכלל) הם מינים מוגנים בישראל.
אחד המפגעים העיקריים המאיימים על אוכלוסיות הכרישים בישראל מקורם בדיג. באמצעות קידום שמורות טבע ימיות, ממשק דיג בר קיימה, ומזעור הקונפליקטים עם החקלאות הימית, ניתן לקדם את ההגנה על הכרישים בישראל.
בין המינים המוגנים: גלדן שחור פה, פטישן תמים חרטום, כריש סנפירתן, כרישועל גדול עין, קוצן חד גוני, כריש שש זים וטריזן צניני.
ויליאם סטנלי, רוזן דרבי השישי
ויליאם סטנלי, רוזן דרבי השישי (באנגלית: William Stanley, 6th Earl of Derby; 1561 - 29 בספטמבר 1642) או בקיצור "דרבי" היה אציל אנגלי וחבר במסדר הבירית (KG).
סטנלי ירש עמדה חברתית בולטת שהייתה גם מסוכנת ולא יציבה, בגלל היותה של אמו אחת מיורשי העצר המותנים לכתר האנגלי לאחר אליזבת הראשונה על פי חוק הירושה השלישי. עמדה זו עברה ב-1596 לבת אחיו, אן, שנתיים אחרי שוויליאם ירש את תואר הרוזנות מאחיו.
לאחר תקופת נדידה באירופה בצעירותו ומאבק משפטי ארוך, ביסס את מעמדו החברתי. עם זאת, הוא הקפיד להישאר זהיר בכל הנוגע לפוליטיקה הארצית, והקדיש את זמנו לפרויקטי ניהול ותרבות, ובכלל זה כתיבת מחזות. יצירותיו הספרותיות אבדו או לא זוהו, אך החל משנות ה-90 של המאה ה-19 שמו עלה כאחד מהמועמדים הבולטים ביותר להיות המחבר האמיתי של יצירותיו של ויליאם שייקספיר.
הר אלכסנדר
הר אלכסנדר הוא פסגתו של רכס אמיר המצוי בצפון-מערב השומרון בין מישור החוף לעמק יזרעאל. גובהו של ההר 518 מטר מעל פני הים.
ויליאם סטנלי, רוזן דרבי השישי
ראשית חייו
ויליאם סטנלי היה בנו הצעיר של הנרי סטנלי, רוזן דרבי הרביעי, על ידי נישואיו לליידי מרגרט קליפורד. סביו וסבתו מצד אמו היו הנרי קליפורד, רוזן קמברלנד השני, וליידי אלינור ברנדון. אלינור הייתה הבת השלישית של צ'ארלס ברנדון, דוכס סאפוק הראשון ושל מרי טיודור, מלכת צרפת. מרי הייתה הבת החמישית של הנרי השביעי, מלך אנגליה ואליזבת מיורק.
הר אלכסנדר
נקודות ציון
על פסגת ההר ניצבים בית תפילה מוסלמי וקברו של שייח' איסכנדר. לכן ההר נקרא גם ג'בל שייח' איסכנדר והר אלכסנדר בעברית על שמו. חוקרי הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל שביקרו במקום בשלהי המאה ה-19 כתבו כי קאדי מקומי העיד כי שייח' איסכנדר היה אחד ממלכי בני ישראל, אולם אחרים טענו כי שייח' איסכנדר הוא אלכסנדר הגדול. בנוסף לבית התפילה וקבר השייח', מוצב על הפסגה מיכל מים עבור השכונות הגבוהות של העיר הסמוכה אום אל-פחם.
באזור ההר מספר גדול של כפרים ערביים וחלק גדול ממדרונותיו מכוסים מטעי זית נרחבים בשל הקרקע הרכה והפורייה שלו. פסגת ההר מאפשרת תצפית לכל רוחות השמיים: צפונה על אזור הכרמל, רמת מנשה וגבעת אלונים. מזרחה על הרי נצרת, הר תבור, עמק יזרעאל, רמות הגליל התחתון, הגלבוע והגלעד. דרומה על צפון השומרון ואזור ג'נין. מערבה על מישור החוף.
ויליאם סטנלי, רוזן דרבי השישי
ראשית חייו
אמו של סטנלי הייתה יורשת עצר מותנית של המלכה אליזבת מ-1578 ועד למותה ב-1596. לאחר מכן, אן סטנלי, בתו של אחיו הגדול פרדיננדו, הפכה ליורשת העצר המותנית.
הר אלכסנדר
נקודות ציון
עד למלחמת ששת הימים עבר קו שביתת נשק לאורך כיפת הרכס.
ויליאם סטנלי, רוזן דרבי השישי
מסעותיו
סטנלי התחנך בסנט ג'ון קולג', אוקספורד. בשנת 1582 הוא נסע ביבשת ללמוד בערי אוניברסיטה בצרפת ופגש את אנרי השלישי, מלך נווארה (לימים אנרי הרביעי, מלך צרפת). ב-1585 הוא חזר הביתה, אך נשלח שוב לפריז כחלק ממשלחת דיפלומטית לאנרי השלישי, מלך צרפת. סטנלי נשאר באירופה לשלוש שנים נוספות של מסעות אישיים לפני חזרתו הביתה. קיימת השערה כי לווה במסעותיו על ידי ג'ון דאן הצעיר.
במהלך מסעותיו, נודע ויליאם סטנלי כהרפתקן, שבשהותו באיטליה הסתובב בתחפושת נזיר והיה מעורב במספר רומנים ודו-קרבות. לפי ההשערה הוא גם ביקר במצרים, שם נלחם והרג נמר, משם נסע לאנטוליה, שבה נטען כי ניצל בקושי מהוצאה להורג על העלבת הנביא מוחמד; הוא שוחרר על ידי אצילה מוסלמית שרצתה להינשא לו. על פי הסיפור, הוא סירב לה, ברח למוסקבה ומשם לגרינלנד, משם חזר לאירופה בספינה לציד לווייתנים.
הרפתקאות צבעוניות אלה זכו לתיעוד בבלדה פופולרית בשם "זר סר ויליאם סטנלי", שמגזימה בתיאור שלוש השנים שלו מחוץ לאנגליה כ"עשרים ואחת שנים בהם הגיע לרוב חלקי העולם ". בלדה זו נכתבה בשנת 1800 ותוכנה פורסם ב-1801. אין עדויות מתועדות להרפתקאות אלה, אך הסיפורים חזרו על עצמם באופן קבוע בביוגרפיות מהמאה ה -19 של ויליאם סטנלי רוזן דרבי ה-6.
משפחתו
ב-26 בינואר 1595 נשא לאישה את אליזבת דה ויר, בתם של אדוארד דה ויר, רוזן אוקספורד השבעה עשר, ואן ססיל. הסבים של אליזבת מצד אימה היו ויליאם ססיל, יועצה הקרוב של המלכה אליזבת, ואשתו השנייה מילדרד קוק. מילדרד הייתה בתו הבכורה של אנתוני קוק ואשתו אן פיצויליאם. היה מי שהציע כי אירוע החתונה של דרבי ואליזבת דה ויר היה ההשראה לחלום ליל קיץ של ויליאם שייקספיר, ושההצגה הועלתה לראשונה בחגיגות החתונה של בני הזוג. בשנים הראשונות מערכת היחסים הייתה סוערת, ובכלל זה טענות שהיו לאליזבת רומנים עם רוברט דבורוקס, רוזן אסקס ה-2 ווולטר ראלי. היחסים בין בני הזוג דרבי נרגעו כאשר מצבם הכספי והחברתי התייצב.
חפת
חֵפֶת הוא שמו של קצה השרוול (שלרוב מגולגל כלפי מעלה) בבגדים בעלי שרוול ארוך. ישנם עיצובים שונים של חפתי שרוולים. כפתור חפת הוא תכשיט הנענד על חפת של חולצה מכופתרת ומשמש להצרת פתח השרוול, כמעין כפתור. כפתורי החפתים נענדים על חפתים ייעודיים, שלהם חורים לכפתורים בשני צדי השרוול אך ללא כפתור. כפתור החפת אינו מחובר לדש השרוול, אלא נפרד ממנו.
ויליאם סטנלי, רוזן דרבי השישי
משפחתו
לזוג נולדו חמישה ילדים:
סכסוך הירושה
לאחר מותו של אביו בשנת 1593, אחיו הבכור של ויליאם, פרדיננדו סטנלי, רוזן דרבי החמישי, ירש את תואר הרוזנות ואחוזותיו של אביהם, אך נפטר כמה חודשים לאחר מכן באפריל 1594, והשאיר שלוש בנות ואף לא בן אחד. בעוד ויליאם ירש את תאריו כרוזן דרבי וכברון, בנותיו של פרדיננדו ביקשו לקבל את ירושת האחוזות.
בעיה נוספת נוצרה כאשר בתו הבכורה של פרדיננדו, אן סטנלי, רוזנת קסטלהייבן, הפכה באופן רשמי ליורשת עצר (מותנית), לכס מלכותה של אליזבת עם מות סבתה ב-1596. נוצר סכסוך משפטי מורכב בין דרבי ואחייניותיו, שנגרר במשך שנים רבות. זה הוביל לפסק דין שקבע כי האי מאן, שהיה בחזקת פרדיננדו סטנלי, רוזן דרבי החמישי, מולאם ויחשב כרכוש המלכה. עם זאת, המלכה ויתרה על זכותה להחזיק באי כאות הוקרה למשפחת סטנלי על נאמנותה. לוויליאם סטנלי הוענקו לת'ום הול בלנקשייר ונווסלי הול במרסיסייד יחד עם אדמות ואחוזות אחרות בלנקשייר, בקמברלנד, ביורקשייר, בצ'שייר, בוויילס ובמקומות נוספים, ואילו בנותיו של פרדיננדו קיבלו מעמדות הקשורים לברונות ואת האי מאן. הן מכרו אותו לדודם, ויליאם סטנלי, רוזן דרבי השישי. תואר הרוזנות שלו אושר מאוחר יותר על ידי ג'יימס הראשון, תוך שמירה על התואר הלורד של מאן. תוך כדי שהוא שומר על תוארו זה, דרבי העביר את ניהול האי מאן לאחייניתו, אן סטנלי. בשנת 1612 הוא העביר את התואר לאשתו, אליזבת.
קריירה
משפחת סטנלי, כיורשים החוקיים לכס המלוכה של אנגליה דרך מרי טיודור, אחותו של הנרי השמיני, נחשדו באהדה לכנסייה הקתולית הרומית, כאשר ההתנגדות למלכה אליזבת הייתה בעיקר על רקע דתי. אליזבת מיסדה את הדת ה פרוטסטנטית באנגליה ודחתה את ה אפיפיור וההשפעה הקתולית של ספרד במדינה. היו שמועות רבות סביב מותו בטרם עת של פרדיננדו סטנלי, שחוזר על ידי המורדים במלכה אליזבת כדי שיוביל ניסיון להפילה, אך נשאר נאמן לה. בשל האופי הפתאומי והאלים של מחלתו האחרונה, רבים חשדו שהורעל.
אולי בגלל הפוטנציאל להיווצרות מרד צבאי בברית עם קתולים איריים, המלכה אסרה במפורש על ויליאם סטנלי לקחת חלק במלחמתו של רוברט דבורוקס, רוזן אסקס השני באירלנד. בגלל הגבלת מעורבותו בפוליטיקה הארצית, דרבי, הקדיש את זמנו בעיקר לניהול אחוזותיו ולתפקידו הדומיננטי בממשל המקומי בלנקשייר וצ'שייר. בשנת 1603 הוא הפך לחבר של מועצת המלכה של אנגליה.
המלכה אליזבת העניקה בסופו של דבר לדרבי חברות במסדר הבירית, ויורשה המלך ג'יימס מינה אותו ללורד צ'מברלין של צ'סטר. כמה שנים לאחר מותה של אשתו הוא העביר את אחוזותיו לחזקת בנו ג'יימס, והותיר לעצמו קצבה של 1,000 ליש"ט. הוא קנה בית בסמוך לנהר די מחוץ לצ'סטר, שבו הוא חי כגמלאי, עד מותו ב-29 בספטמבר 1642.
התאוריה הדרבית של המחבר האמיתי של מחזות שייקספיר
התאוריה הדרבית של המחבר האמיתי של מחזות שייקספיר מציעה כי ויליאם סטנלי, רוזן דרבי השישי, כתב את המחזות והשירים שיוחסו באופן מסורתי לויליאם שייקספיר מסטרטפורד-שעל-איבון.
מועמדותו של דרבי הוצעה לראשונה בשנת 1891 על ידי ג'יימס גרינסטריט ולאחר מכן נתמכה על ידי אבל לה - פרנק ואחרים. גרינסטריט גילה כי מרגל ישועי, ג'ורג פנר, דיווח ב - 1599 שדרבי "עסוק בכתיבת קומדיות לשחקן המצוי". באותה השנה דרבי נרשם כמממן של אחת מלהקות הדרמה לילדים של לונדון, "הבנים של פול". כמו כן, הייתה לו גם להקת תיאטרון משלו, "אנשי דרבי", ששיחקה מספר פעמים בחצר המלוכה של המלכה אליזבת הראשונה ב - 1600 ו - 1601. גרינסטריט גם טען כי הסצנות הקומיות ב"עמל אהבה לשווא" (מחזה מוקדם של שייקספיר) הושפעו מטקס מסורתי בהשתתפות 9 נכבדים שהתקיים רק בעיר הולדתו של דרבי, צ'סטר. ליאו דוהרטי, כותב הביוגרפיה של סטנלי עבור הביוגרפיה הלאומית של מילון אוקספורד, טען בספרו האחרון שסטנלי הוא הנער הצעיר בסונטות של שייקספיר. שמו גם נקשר בתאוריות החבורה השונות של הכתיבה השייקספירית. אחת מהן תוארה בספרו של גילברט סלאטר, "שבעת השייקספירים"(1931), שבו הוא טוען כי העבודות נכתבו על ידי שבעה מחברים שונים, ביניהם ויליאם סטנלי, רוזן דרבי השישי.
קישורים נוספים בין ויליאם שייקספיר לבין דרבי:
דיינה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
צדוקים
הַצַּדּוֹקִים (צְדוֹקִים) היו כיתה – דהיינו תנועה חברתית-דתית – יהודית מרכזית בימי בית המקדש השני. אנשיה היו מזוהים עם האריסטוקרטיה ומעמד הכהונה. הצדוקים שללו את האמונה בחיים לאחר המוות, בעולם הבא ובתחיית המתים, התנגדו לגזירות של החכמים וחלקו על הפרושים בהלכות שונות. הם היו יריביהם של הפרושים ובין הכיתות החשובות ביהודה בתקופת בית שני.
מאחר שלא נותרו עד ימינו מקורות שנכתבו בידי הצדוקים עצמם, ועיקרם של המקורות ההיסטוריים אודותיהם נכתבו בידי פלגים מתנגדים, הנטייה המקובלת במחקר היא לסייג את מה שידוע לנו על הצדוקים, מחשש להטיות.
על פי עמדה מקובלת במחקר, החזיקו הצדוקים בפרשנות שונה למקרא בנוסף לספר הדרכות משלהם בשם ספר הגזרות, ודחו את התורה שבעל פה בפרשנותה הפרושית. עם זאת, יצחק אייזיק הלוי טוען שהצדוקים התנגדו לפרושים מסיבות פוליטיות ולא החזיקו בפרשנות שונה של התורה כי זו לא עניינה אותם, ובכך הוא מסביר את מיעוט המקורות על שיטתם הדתית של הצדוקים.
מאפייני הצדוקים
מעדויות במקורות נראה שהצדוקים היו עשירים וקרובים לתרבות ההלניסטית. הורגש ריחוק בינם לבין המוני העם – שהביעו מורת רוח מהשלטון היווני ותמכו בפרושים בשל צניעותם ברוח ובממון. הצדוקים היו מקושרים בדרכים שונות לכהן הגדול ולאצולה העליונה – שושלת הכהונה הגדולה והכהן הגדול, צדוק, (צדוק בן אחיטוב ), שעל שמו נקראת הכת. בתקופת מרד החשמונאים, הצדוקים היו ממוקמים בעמדת כוח חברתית ושלטונית יחד עם משפחות הכוהנים הגדולות למיניהן. ידם של הצדוקים הייתה על העליונה – כוהנים גדולים נבחרו תמיד ממשפחות שהשתייכו לכת הצדוקית.
רקע - כיתות בית שני
במשך ימי הבית השני ישנם סימנים שונים להיווצרות זרמים כיתתיים שהחזיקו באידאולוגיות שונות מההשקפה המרכזית במקדש ירושלים. הדוגמה הבולטת ביותר הייתה תופעת ההתייוונות הנרחבת בימי אנטיוכוס הרביעי, אך רמזים שונים לכתות גנוסטיות אחרות ולמגוון של השקפות ניתן למצוא גם בספרים החיצוניים ובקדומות שבמגילות מדבר יהודה. על הצדוקים אנו שומעים לראשונה בערך בשנת 150 לפנה"ס, בזמן כלשהו הקרוב למרד החשמונאים. מתקופה זו ואילך המחלוקות הדתיות בלטו במידה ניכרת, עד שפיצלו את העם לזרמים דתיים שונים.
ישנם חוקרים המשערים שמחלוקות דתיות אלו החלו לצוץ בעקבות הצלחת המרד וההתעוררות הדתית שהוא הביא, או מפני שבתקופת גזרות השמד וההתיוונות חלו שינויים בהשקפות הדתיות של העם. חוקרים אחרים קושרים את הרעיונות של הצדוקים שהיו בני המעמד העליון וסחרו עם נוכרים. אפשרות נוספת שעלתה במחקר היא שלראשונה הייתה עצמאות יהודית על המקדש, דבר שגרם לאידאולוגיות וזרמים תת-קרקעיים לצוץ בניסיון להשיג שליטה במקדש.
ההיסטוריון היהודי יוסף בן מתתיהו מספר על שלוש או ארבע כתות עיקריות במאה הראשונה לספירה: צדוקים (שככל הנראה מנו כמה מאות בודדות של אנשים, שהתבלטו בשל מעמדם הכלכלי הגבוה), איסיים (שמנו לדבריו כ-4,000 חברים) ופרושים (שמנו לדבריו כ-6,000 חברים, אך לטענתו רוב העם – ההמון, הלך אחריהם ונשמע להם) ולעיתים גם הקנאים (המכנה אותה בשם "הפילוסופיה הרביעית"), זרמים יהודיים נוספים: בייתוסים ותרפויטים.
תקופת שגשוגם של הצדוקים
בסוף ימיו של יוחנן הורקנוס הראשון חלה התקרבות בינו לבין הצדוקים, בעקבות חששו של יוחנן הורקנוס שהפרושים רוצים להדיחו ממשרת הכהן הגדול. הקשר של השלטון לצדוקים התחזק בתקופת שלטונו הקצרה של יהודה אריסטובולוס הראשון והגיע לשיאו בימי אלכסנדר ינאי, שפעל להפיכת הסנהדרין לצדוקית. בין הגורמים שהביאו להתקרבות היו התנגדות הפרושים לצבא השכירים הנוכרים שהחזיקו השליטים ורצונם להגביל את סמכות המלך והעדפת התואר "נשיא". כמו כן הם התנגדו לחיבור בין הכהונה לבין המלכות. בשל כך העדיפו השליטים את קרבתם של הצדוקים בעלי הממון והקשרים עם נוכריי הסביבה.
לאחר חורבן בית שני נעלמו הצדוקים.
הצדוקים במקורות
עיקר המידע שיש לנו על הצדוקים מופיע בכתבי יוסף בן מתתיהו, בספרות חז"ל ובברית החדשה.
אצל יוסף בן מתתיהו
יוסף בן מתתיהו מתאר כך את הצדוקים:
ובמקום אחר:
מחלוקות הלכתיות בין הצדוקים והפרושים
בספרות חז"ל מופיעות כ-18 פסיקות הלכה של הצדוקים הנוגדים את עמדת הפרושים.
בירמן
בירמן הוא גזע של חתול הבית שמוצאו מבורמה אך הוא הגיע בעת החדשה לצרפת ואנגליה ומשם הופץ ברחבי העולם.
צדוקים
מחלוקות הלכתיות בין הצדוקים והפרושים
מחלוקות במקדש:
מחלוקות בענייני פסיקת בית הדין:
בירמן
היסטוריה של הגזע
בשנת 1919 הובאו זוג חתולים שתואמים את המראה המתואר באגדה מהמזרח הרחוק - לצרפת. הזכר מת בזמן המסע הקשה, אולם הנקבה הייתה בהריון, והביאה לעולם את הבירמנים המערביים הראשונים. במשך השנים הבירמנים שימשו בעיקר כחתולי חצר במשפחות אצולה באירופה. הבירמן הוכר לראשונה כגזע נפרד בשנת 1925 בצרפת. לאחר מלחמת העולם השנייה נותרו בחיים רק שני בירמנים באירופה, ונדרשו הכלאות עם חתולים סיאמיים ופרסיים על מנת להרבות אותם. לאחר השיקום, הבירמן הוכר באנגליה בשנת 1966, וזמן קצר לאחר מכן, בארצות הברית.
צדוקים
מחלוקות הלכתיות בין הצדוקים והפרושים
מחלוקות נוספות:
בירמן
התנהגות
הבירמן הוא חתול רגוע, שנקשר לבעליו ואוהב אותם כאילו הם הוריו. זהו חתול אינטליגנטי, ויש לא מעטים שמרגילים את חברם הבירמן ללכת איתם לטיולים על רצועה. הוא תמיד שמח לפינוקים וליטופים, אבל גם לעולם לא יתנגד למשחק שנקנה או נעשה על ידי הבעלים. לא מומלץ לשחרר את הבירמן אל מחוץ לבית, כי זהו חתול מבוית מאוד ויכול לא להיות מודע לסכנה שנשקפת לו.
צדוקים
בברית החדשה
בברית החדשה מוזכר דיון בין הצדוקים לבין ישו, בו הצדוקים שוללים קיומם של מלאכים וכופרים בתחיית המתים. מסופר כי באו לישו צדוקים ושאלוהו לגבי דיני ייבום וחליצה. כמו כן נזכרים הצדוקים יחד עם הפרושים כמעמד בעם היהודי, ואף מוזכר ויכוח בין הצדוקים לפרושים בעניין תחיית המתים.
בירמן
צבעים אפשריים
גופו של הבירמן תמיד יהיה זהוב, כפות רגליו תמיד לבנות, עיניו תמיד כחולות. הצבע בין חתול בירמן אחד למשנהו שונה רק בקצוות (ראש, רגליים, אוזניים וזנב). והצבעים יכולים לנוע בין סיל פונט (שחור), בלו פוינט (אפור), שוקולד פוינט (חום), לילך פונט (אפור בהיר), רד פוינט (ג'ינג'י) וקרם פוינט (צבע ג'ינג'י בהיר). הנקבות יכולות להיות גם טורטי בכל הווריאציות. כל הצבעים יכולים לבוא גם בדוגמת טאבי (פסים).
צדוקים
היחס למקורות
החוקרים הצביעו על הבעייתיות של המקורות ביחס לצדוקים. כתבי חז"ל נכתבו במובהק על ידי מתנגדי הצדוקים וכך גם הברית החדשה, שנכתבה על ידי הנוצרים הקדומים. לגבי יוסף בן מתתיהו חלוקות הדעות. היו שטענו שהוא נטה לכיוון הפרושים ועל כן היו מוטה נגד הצדוקים, בעוד אחרים, כמו יצחק אייזיק הלוי טענו שיוסף בן מתתיהו היה מתומכי הצדוקים והיטה את כתביו לטובתם. רבים מהחוקרים גם התלוננו על מיעוט התיאור של הצדוקים ובהתאם כתבו שלא ניתן לתת תמונה שלמה עליהם. פרופ' רחל אליאור טוענת שמגילות קומראן הן של הצדוקים ולשיטתה יש בידינו מקור שבו הצדוקים מעידים על עצמם.
בירמן
האגדה
האגדה מספרת שאי שם בבורמה, במנזר "לאו צון", שכנה האלה צון-קיאן-סה. לאלה היו עיניים כחולות כמו הים וגוף זהוב כמו השמש. האלה הייתה נותנת לנזירים במנזר לחיות חיים נוספים בתור חיות קדושות. באותו זמן חי במקדש נזיר בשם מון-הא. הקדוש והמכובד מבין נזירי "לאו צון". לצידו ישב חברו הטוב ונביאו, סין. סין היה חתול לבן בעל פרווה ארוכה ועיניים זהובות, כמו גופה של האלה. יום אחד המנזר הותקף על ידי שודדים, שרצו לגנוב את פסל האלה. השודדים הרגו את מון בזמן שהוא התפלל לאלה צון-קיאן-סה. סין קפץ על גופת אדונו, ואז החל להתרחש הנס הגדול: גופו של החתול הפך לזהוב, כגופה של האלה, ועיניו כחולות, כעיניה. פניו, רגליו וזנבו הפכו חומים, כצבע האדמה עליה שכב אדונו חסר רוח החיים, ורק כפות רגליו, אשר נגעו בגופו של מון-הא נשארו לבנות וטהורות. נפשו של הנזיר נכנסה לגופו של החתול הקדוש. השודדים נבהלו מכוחה של האלה ונסו על נפשם. באותו יום כל החתולים במנזר קיבלו את צבעו של סין. שבעה ימים לאחר המקרה, סין מת ולקח את נשמתו של אדונו השמימה.
מאז כל החתולים שבאים משושלת חתולי המנזר "לאו-צון", נקראים "החתול הקדוש מבורמה", או "הבירמן".
צדוקים
היווצרות כת הצדוקים
החוקרים מאסכולת חכמת ישראל כתבו שהצדוקים דחו את מסורת האבות שהפרושים מסרו לעם ואיננה כתובה בתורה. ווייס טען שבתחילה הצדוקים היו שותפים לדרך הדרשה של הפרושים אך בשלב מסוים הם מאסו בדרשות ובחרו לדבוק יותר בלשון הכתוב. צבי גרץ לעומתו טען שהצדוקים דבקו במסורת והיו אלו הפרושים אשר סטו מדרך התורה בהמציאם דרשות חדשות הרחוקות מפשט התורה ועל כן הצדוקים בשמרנותם עמדו על משמר המסורת ממנה סטו הפרושים.
יצחק אייזיק הלוי שלל מכל וכל את הטענה שהצדוקים דחו את הפרשנות של הפרושים. לטענתו הצדוקים דחו רק את הגזירות והתקנות מדרבנן שאין להם סמך בתורה. לשיטתו, לצדוקים לא הייתה שיטה אחרת בפרשנות התורה, ואת המחלוקות של הצדוקים יש להסביר בזלזול של הצדוקים במצוות, בחוסר הבנתם או באינטרסנטיות.
חז"ל מסבירים את היווצרות כת הצדוקים בכך שלא הסבירו את האמונה בשכר ועונש לתלמידים באופן נכון, ומייחסים את היווצרות הצדוקים לתלמידיו של אנטיגנוס איש סוכו, תנא בתקופת הזוגות במאה ה-3 לפנה"ס.
יש חוקרים הטוענים כי מפאת העובדה שהשתייכו למעמד סוציולוגי וכלכלי גבוה, הצדוקים סברו שהם אינם זקוקים לחיים לאחר המוות – כיוון שיש להם את כל צורכיהם ורצונותיהם בחייהם.
היעלמות הצדוקים
היו ששיערו שהצדוקים נעלמו לאחר חורבן בית שני מכיוון שלא יכלו להעביר את המסורת לדורות הבאים ללא בית המקדש.
יצחק אייזיק הלוי טען שהצדוקים היו כת מדינית שאמונותיה נבעו מרצונם לתפוס את השלטון ועל כן עם אובדן העצמאות המדינית לאחר חורבן בית המקדש נעלמו הצדוקים.
היחס בין הצדוקים לבייתוסים
החוקרים חלוקים בשאלת היחס בין הצדוקים לבייתוסים:
עם זאת, ישנה הסכמה שהצדוקים כמו הבייתוסים, לא היו כת מתבודדת, אלא קבוצת עילית המעורבת בציבור. בנוסף, מעטות מאוד העדויות למציאת צדוקים או בייתוסים לאחר חורבן בית שני, ולכן ניתן לראות שלאחר זמן מה הם נעלמו כקבוצה.
הצדוקים ומגילות קומראן
המפתח לזיהוי כתבי הצדוקים עם מגילות קומראן, לדעתה של אליאור, הוא זיהוי "כהני הצדק" שהחזיקו בלוח השמש בן 364 הימים ו-52 השבתות המתחיל באביב (שמות יב, ב) עם "בני אור", וזיהוי "כהני הרשע" שהחזיקו בלוח ירחי משתנה המתחיל בסתיו, במצוות בית סלאוקוס, עם הכהנים לבית חשמונאי, "בני חושך" המחללים לדעתם את קדושת המקדש. לפי השערותיה של פרופ' רחל אליאור, הצדוקים האמינו בלוח השנה הקומראני השמשי והקבוע, ויום הינף העומר לשיטתם יצא תמיד ב-26 לחודש הראשון (כ"ו ניסן), אשר תמיד לשיטתם יצא ביום ראשון בשבוע (ממחרת שבת בראשית) ולכן חג השבועות יצא תמיד ב-15 לחודש השלישי (כלומר ט"ו סיון) ביום ראשון בשבוע.
אף על פי שיש דמיון בין רבות מהלכות הצדוקים לאלו של עדת קומראן (במיוחד במגילת מקצת מעשי התורה), עדיין בשלוש המחלוקות שמציין יוסף בן מתתיהו (הפילוסופיות: דטרמיניזם – גורל האדם, עולם הבא ותחיית המתים) הדעות של הצדוקים הפוכות במובהק לאלו של עדת קומראן. עם זאת, עדיין ייתכן שיש לחלק בין הצדוקים הראשונים שיצאו מעדת קומראן והיו כאיסיים בתקופת החשמונאים, לבין הצדוקים המאוחרים בתקופת חורבן בית המקדש השני – ימיו של ההיסטוריון יוסף בן מתתיהו.
חיבור בין מגילות קומראן לצדוקים מצוין במגילת ברכה לשלום יונתן המלך (4Q448), הוא כנראה אלכסנדר ינאי, אותו הפרושים ציינו במפורש כצדוקי וכנראה גם את אביו יוחנן הורקנוס הראשון. גם אשתו, שלומציון המלכה ובנם יוחנן הורקנוס השני מוזכרים במגילה אחרת (4Q332). במסורת הפרושים מוזכרים מאבקי כח רבים בתקופה זו בעיקר בין שמעון בן שטח, מנהיג הפרושים ואחיה של שלומציון, לבין אלכסנדר ינאי, ולכן הוא כנראה המגונה/מקולל מאידך בפי אנשי מגילות קומראן כ'איש הלצון' 'כהן הרשע' ועוד.
קבוצת הרודיאנים בברית החדשה
איל רגב טוען בספרו, "הצדוקים והלכתם", שבברית החדשה, מתי זיהה בין קבוצת הצדוקים לבין קבוצת הרודיאנים-בייתוסים, בדומה לחז"ל. גם לוקאס, הנוטה לדיוק היסטורי גדול יותר, החליף בין הרודיאנים לבין ראשי הכוהנים שהיו בדרך כלל צדוקים.
האיסיים
ישנו דמיון מסוים, המתבטא במספר הלכות משותפות, בין הצדוקים לאיסיים (המכונים גם "כת מדבר יהודה").
רבי עזריה מן האדומים היה הראשון שהציע שהתייחסותו של יוסף בן מתתיהו לאיסיים מקביל לביתוסיים המוזכרים במשנה ובתלמוד, בעקבות הדמיון בסיומת שמם, אף שבכתבי היד אין כותבים את שמם כך. כיום החוקר איל רגב אוחז בדעה זו בהקשר לכת המגילות הגנוזות בעוד רחל אליאור סברה שמגילות אלו הן של הצדוקים או חלק מכת זו ושלא הייתה כת איסיים כלל.
בית שמאי
הרב יעקב מדן, ראש ישיבת הר עציון בגוש עציון, משער שהיו קשרים ענפים בין הצדוקים והבייתוסים ובין בית שמאי. באופן זה הוא מסביר את נידויו של רבי אליעזר ש"מעולם לא אמר דבר שלא שמע מרבו" כלומר לא עסק בחדשנות דרשנית, והיה "שמותי", וכן מוסברת מלחמתו של רבן גמליאל ברבי יהושע סביב התאריך של יום כיפור. לדעת הרב מדן, דברי הכהנים הצדוקים הוצאו מהמשנה, ובפרט מפרק "השתלשלות התורה" בפרקי אבות. יתרה מזו, לפי הרב מדן, ייתכן שהמחלוקת במסורות קשורה גם מחלוקת קדומה יותר הקשורה למשה מול אהרן ויהושע מול הכהנים של ימיו. לדעתו אלישע בן אבויה ותלמידו רבי מאיר שהיה נשוי לברוריה קשורים לקבוצה זו, וכן מרתה בת בייתוס – אשה מיוחסת ועשירה בירושלים בעת חורבן העיר.
אל-אופ
אל-אופ תעשיות אלקטרו אופטיקה היא חברה ישראלית בבעלות אלביט מערכות. החברה מתמחה בפיתוח וייצור מערכות אלקטרו אופטיות ליישומים ביטחוניים. מטה החברה שוכן בפארק ת.מ.ר שברחובות, ומתקנים נוספים שלה שוכנים בפארק המדע קריית ויצמן.
הקמת חברה והשנים הראשונות
אל-אופ נוסדה ב-1937 תחת השם "מכשירי גולדברג" על ידי פרופסור עמנואל גולדברג, שהיה מומחה לאופטיקה בדרזדן, גרמניה. החברה עסקה בייצור מכשור אופטי לשימושים אזרחיים וצבאיים והייתה ממוקמת ברחוב דיזנגוף בתל אביב. בשנת 1960 השקיעה מדינת ישראל 200,000 ל"י במפעל וב-1962 רכשה את השליטה בחברה, מאחר שרוב מכירות המפעל היו למערכת הביטחון אך הוא סבל מהפסדים והיה בסכנת סגירה. בשנת 1964 ייצרה אל-אופ מיקרוסקופ אלקטרונים שפיתח פרופסור דוד דנון ממכון ויצמן למדע. בשנת 1965 נחתם הסכם שותפות בין מדינת ישראל ומפעל למערכות אלקטרו אופטיות מהולנד. במסגרת ההסכם סיפקו ההולנדים ידע טכני והחזיקו 60% מהבעלות. המפעל חדש הוקם ברחובות תחת השם "התעשייה האלקטרו-אופטית לישראל". המפעל נחנך בשנת 1967. ב-1969 התמנה אל"ם אריה הלל, ששימש קודם כראש מינהל ההרכשה והייצור במשרד הביטחון, למנכ"ל. באותה עת הועסקו במפעל 200 עובדים.
בסוף שנות ה-70 מוזגה חברת "מכשירי רחובות" עם אל-אופ. חברת "מכשירי רחובות" נוסדה בשנת 1964 בידי פרופסור יוסף צבי יפה בתוך חנות ששכר ובה פיתח וייצר מכשירים מדעיים ובהמשך גם ציוד אלקטרו-אופטי למערכת הביטחון. בשנת 1972 עברה "מכשירי רחובות" לפארק המדע קריית ויצמן וב-1976 רכשה חברת "תדיראן" את החברה. לאחר המיזוג הבעלות באל-אופ הוחזקה באופן שווה בין קונצרן כור תעשיות (בעליה של חברת "תדיראן") ומשפחת פדרמן (מייסדי רשת מלונות דן), שרכשה את הבעלות באל-אופ לפני המיזוג.
בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20
בשנת 1989 ביקשה חברת "אלביט" לרכוש את "אל-אופ", אך החברה סבלה מהפסדים באותה עת והמשא ומתן נפסק. ביולי 1991 הודיעה "תדיראן" שהיא מבקשת למכור את חלקה בחברה. במרץ 1992 רכשה משפחת פדרמן את חלקה של "תדיראן" בחברה, תמורת כ-20 מיליון דולר, והחזיקה 100% מהמניות. מיקי פדרמן מונה ליושב ראש החברה.
בשנת 1997 נכנסה החברה לתחום התעופה האזרחית בארצות הברית, כאשר רכשה את חברת "קולסמן" (Kollsman). חברה שנוסדה בשנת 1928 על ידי פול קולסמן שהמציא ציוד ל"טיסת מכשירים". באותה שנה הקימה אל-אופ, בשיתוף עם התעשייה האווירית ומשקיעים פרטיים, את חברת "אימאג'סאט אינטרנשיונל", במטרה למסחר את הטכנולוגיה שפותחה לפרויקט הלוויין הצבאי "אופק". למיזם גויסו כ-90 מיליון דולר והוא החל בבניית הלוויין ארוס A. הלוויין פותח ויוצר על ידי מפעל מבת של התעשייה האווירית, ושוקל פחות מ-250 קילוגרם, בלוויין הותקנה מצלמה דיגיטלית, שפותחה ומיוצרת על ידי "אל-אופ". הלוויין שוגר ב-5 בדצמבר 2000 מאתר הטילים סבובודני שבסיביר. ב-2002 השיקה "אל-אופ" מצלמת חלל צבעונית בהפרדה גבוהה הראשונה מסוגה בעולם.
במאה ה-21
בשנת 2000 חיים רוסו מונה למנכ"ל. בתקופתו מספר עובדים הגיע לכ-1,500. ב-2003 זכה רוסו בפרס התעשייה של התאחדות התעשיינים בישראל. בתחילת 2009 החליף עדי דר את חיים רוסו.
בשנת 2003 הציגה "אל-אופ" גרסה מוקדמת של "מגן רקיע", מערכת הגנה אקטיבית מסוג DIRCM, להגנת כלי טיס אזרחיים מפני טילי כתף. מערכת שפותחה בעקבות ירי שני טילי כתף מדגם SA-7 אל עבר טיסה 582 של ארקיע, במומבסה בשנת 2002.
בשנת 2005 נבחרה "אל-אופ" לספק את מערכות התצפית לפרויקט ה"ווטשקיפר" של צבא בריטניה להצטיידות בכלי טיס בלתי מאוישים (כטב"ם) למשימות סיור ומודיעין.
בשנת 2015 מוזגה "אל-אופ" לתוך חטיבת המל"טים האלקטרו-אופטיקה והמודיעין של "אלביט מערכות", שבראשה מונה לעמוד אלעד אהרונסון. בשנת 2020 בוצע שינוי ארגוני נוסף, חטיבת המודיעין פורקה ובמקומה אל-אופ הפכה לחלק מחטיבת האלקטרו-אופטיקה, שכוללת גם את חברת הבת ללוחמה ולמודיעין אלקטרוני אלישרא, בראש חטיבה זו עומד אורן סבג.
תחומי פעילות
החברה מפתחת מוצרים ומערכות בתחומים הבאים:
פרסי ביטחון ישראל
חברת אל-אופ זכתה פעמים אחדות בפרס ביטחון ישראל. אופיים המדויק של הפיתוחים שזיכו את החברה בפרסים לא פורסם. זכיות שפורסמו:
שמואל לורנץ
ביוגרפיה
בגיל צעיר התייתם מאמו. למד בישיבת נתיב מאיר ולאחר מכן בישיבת שבות ישראל. שירת בצה"ל כמפקד מחלקה ובמהלך המילואים קודם לתפקיד סמג"ד. לאחר השירות הצבאי למד בישיבת הר עציון. בשנת תשנ״ה מונה לתפקיד ר״מ בישיבת ההסדר בעתניאל ושימש בתפקיד זה במשך כעשור. במקביל, שימש מספר שנים כיו"ר ועד היישוב עתניאל.
בשנת תשס"ד מונה לראש ישיבת נחלים.
בשנת 1991 הקים את ארגון "ידידים" העוסק בטיפול בנוער במצוקה, הארגון זכה בפרס יו"ר הכנסת לאיכות חיים. הרב לורנץ משמש כיו"ר הארגון.
נשוי לאסתי ואב לשבעה.
בשנת ה'תשמ"ז (1987) גילה הרב לורנץ ספר תנ"ך של הרב שלום שכנא ילין, שעליו סימונים שהועתקו מכתר ארם צובא. הספר שהה שנים רבות בעליית גג ביתו של יצחק יעקב ילין בשכונת קריית משה בירושלים, וניצל ברגע האחרון על ידי לורנץ, שהיה באותה עת תלמיד ישיבת הר עציון. הוא העבירו לידי החוקר יוסף עופר. הרב מרדכי ברויאר הוציא מהדורה נוספת של התנ"ך, לאור ההערות האמורות, בהוצאת חורב, בשנת תשנ"ח (1998).
איגור ברזין
איגור ברזין (נולד ב-21 בדצמבר 1958) הוא מורה לבימוי תיאטרון ולמשחק, מייסד, מנהל אמנותי לשעבר ובמאי בתיאטרון "מלנקי".
ביוגרפיה
איגור ברזין נולד בקזחסטן. אימו נולדה במוסקבה ועברה לקזחסטן בתחילת מלחמת העולם השנייה, החלה ללמוד בעיר קרגנדה שבקזחסטן, שם נולד איגור ואחותו. אביו נולד בדנטרופטרובסקי שבאוקראינה ונסע לקזחסטן אחרי המלחמה. ברזין חי בקזחסטן עד גיל 27, התחתן ונולדה לו בת. בשנים 1976–1980 למד היסטוריה באוניברסיטת קרגנדה. אחר-כך נסע למוסקבה ולמד שם בשנים 1987–1992 באקדמיה הרוסית לאומנויות התיאטרון, "גיטיס". בשנים 1992–1993 עבד כבמאי מופעים בקרקס הגדול במוסקבה. בשנת 1993 עלה לישראל. עבד בעבודות מזדמנות שונות וב-1997 הקים ביחד עם השחקנים מיכאל טפליצקי והלנה ירלובה את תיאטרון "מלנקי".