cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אי, כרמלה
"אי, כרמלה" (בספרדית: ¡Ay Carmela!) הוא כינויו של שיר ספרדי בשם "El paso del Ebro" (תרגום מילולי: צליחת (נהר) האברו). גרסה נוספת לשיר נקראת "Viva la XV Brigada" (תרגום מילולי: תחי הבריגדה ה-15) ולעיתים מושר הפזמון של גרסה זו במילים" "אי, מנואלה". השיר שמקורו שיר עם מתחילת המאה ה-19, כנראה במלחמת חצי האי, התפרסם במאה ה-20 כאחד משירי הבריגדות הבינלאומיות במלחמת האזרחים בספרד בשנים 1936–1939. השיר הספרדי זכה לנוסחים עבריים; חלקם ששימרו את רוחם של שירי הלוחמים וחלקם שפנו לכיוונים אחרים.
רקע היסטורי
השיר "El paso del Ebro" נכתב בהקשר של הקרב על האברו (1938), קרב רחב היקף ועקוב מדם שהתרחש בחודשים יולי-נובמבר 1938 על גדות נהר האברו. נראה שהשיר האופטימי נכתב בעת שידו של הצבא הרפובליקני הייתה על העליונה לאחר שיזם מתקפת נגד מול הכוחות הלאומנים בפיקוד פרנסיסקו פרנקו. הרפובליקנים הצליחו לצלוח את האברו ולהשתלט על שטחים נרחבים שהיו בשליטה מוקדמת של הלאומנים. עם התמשכות הקרב, התהפכה המגמה והכוחות הלאומניים דחקו חזרה את הרפובליקנים. הניצחון בקרב על האברו הביא להשתלטות הלאומנים על קטלוניה והכריע סופית את מלחמת האזרחים.
נוסחי השיר בעברית
בישראל זכה הלחן למספר נוסחים עבריים. נוסח עממי הומוריסטי נקרא "יש לי דודה".
נוסח נוסף הוא של חיים חפר שכתב ללהקת פיקוד מרכז את שיר הנושא לתוכניתה "רד אלינו לבקעה" ב-1969. מילות השיר לא היו קשורות לשיר המקורי ונותרה ממנו רק השורה "הי כרמלה".
נוסח עברי לגרסת "Viva la Quince Brigada" בוצע על ידי הפרברים בטלוויזיה הישראלית ב-1975, בתוכנית על מוזיקה ספרדית במסגרת הסדרה "משירי ארץ אחרת", בהנחיית שמעון ברק. נוסח זה שמר על הרוח המקורית של השיר כשיר תהילה לבריגדה וללוחמיה ונפתח במילים: "שירו זמר לבריגדה, רומבלה רומבלה רומבלה, ממדריד ועד גרנדה מי ידמה לה, מי ידמה לה".
נוסח נוסף הוא של עמוס קינן שבוצע ב-1987 על ידי פאקו איבנז והדודאים בערב שהוקדש לשירי לורקה, "חמש אחרי הצהריים". אף נוסח זה שמר על המשמעות המקורית של השיר כשיר עידוד ללוחמים.
התייחסות בתרבות
ב-1990 יצא למסכים סרטו של קרלוס סאורה, "אי, כרמלה!", בכיכובה של כרמן מאורה. הסרט העוסק במלחמת האזרחים בספרד, מתחיל ומסתיים בשיר שאת שמו הוא נושא. הסרט מבוסס על מחזה בעל שם זהה מאת המחזאי הספרדי חוסה סנצ'יס סיניסטרה, שהוצג לראשונה בספרד ב-1986.
ב-2006 ליווה השיר את הפסקול של הסרט הישראלי "בקרוב יקרה לך משהו טוב". השיר, בגרסת "El paso del Ebro", בוצע על ידי איטלו גונזאלס ולהקת בום פם.
מילות השיר
{{שלושה טורים
מילות הגרסה של Ejército del Ebro
El Ejército del Ebro, rumba la rumba la rumba la. El Ejército del Ebro, rumba la rumba la rumba la una noche el río pasó,
Y a las tropas invasoras, rumba la rumba la rumba la. Y a las tropas invasoras, rumba la rumba la rumba la buena paliza les dio,
El furor de los traidores, rumba la rumba la rumba la. El furor de los traidores, rumba la rumba la rumba la lo descarga su aviación,
Pero nada pueden bombas, rumba la rumba la rumba la. Pero nada pueden bombas, rumba la rumba la rumba la donde sobra corazón,
Contraataques muy rabiosos, rumba la rumba la rumba la. Contraataques muy rabiosos, rumba la rumba la rumba la deberemos resistir,
מילות הגרסה של Viva la Quince Brigada
Viva la Quince Brigada, rumba la rumba la rumba la. Viva la Quince Brigada, rumba la rumba la rumba la que se ha cubierto de gloria,
Solo es nuestro deseo, rumba la rumba la rumba la. Solo es nuestro deseo, rumba la rumba la rumba la acabar con el fascismo,
Ya salimos de España, rumba la rumba la rumba la. Ya salimos de España, rumba la rumba la rumba la a luchar en otros frentes,
חלק ממילות הגרסה העברית של עמוס קינן
אל האברו כבר הגענו רומבה לה רומבה לה רומבה לה אל האברו כבר הגענו רומבה לה רומבה לה רומבה לה
את האברו כבר צלחנו איי כרמלה, איי כרמלה את האברו כבר צלחנו איי כרמלה, איי כרמלה
בפולשים נכה בכוח רומבה לה רומבה לה רומבה לה בפולשים נכה בכוח רומבה לה רומבה לה רומבה לה
בפולשים נכה עד מוות איי כרמלה, איי כרמלה בפולשים נכה עד מוות איי כרמלה, איי כרמלה }}
יחסי ארמניה–גאורגיה
היחסים בין רפובליקת ארמניה וגאורגיה הם היחסים בין שתי המדינות השכנות רפובליקת ארמניה וגאורגיה, שנוסדו ב-17 ביולי 1992. למרות העובדה כי עד כה נחתמו למעלה מ-80 הסכמים שונים בין גאורגיה לארמניה, עם זאת, לשתי המדינות יש מבטים שונים על יחסי החוץ שלהן. ארמניה תומכת ברוסיה במדיניות חוץ, חברה באיחוד הכלכלי האירואסייתי ומקיימת יחסים מתוחים עם אזרבייג'ן וטורקיה. לעומת זאת, גאורגיה המכוונת למערב, לא מקיימת יחסים דיפלומטיים עם רוסיה, הטילה סנקציות נגד רוסיה בשנת 2014, ובנוסף, היא עובדת יחד עם אזרבייג'ן ועם טורקיה. אורך הגבול המדיני בין המדינות הוא 219 ק"מ.
היסטוריה
בסוף המאה ה-12 עד תחילת המאה ה-13, חלקים ניכרים משטחי ארמניה היה תלויים בממלכת גאורגיה. בתקופה זו התקיימה נסיכות ארמנית של זקארידים. בהמשך, הממלכות הארמניות והגאורגיות היו תלויות באימפריה העות'מאנית ובפרס, ובמאה ה-19 נכבש הקווקז על ידי האימפריה הרוסית בשלבים והנסיכויות הגאורגיות והארמניות הפכו לחלק ממלכות המשנה של הקווקז שבירתה טביליסי. העיר פרחה באותה תקופה והיגרו אליה רבים מתושבי הקווקז. בשלב מסוים היו הארמנים רוב בבירה. במלחמת האזרחים ברוסיה ייסדו ארמניה וגאורגיה, רפובליקות דמוקרטיות קצרות מועד ואף ניהלו מלחמת גבולות ב-1918 עד לסיפוחן לברית המועצות. תנועת היפרדות חזקה קמה בשתי הרפובליקות בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, ובמהלך הפרסטרויקה, גאורגיה וארמניה, יחד עם המדינות הבלטיות, נלחמו באופן פעיל למען הפרישה מברית המועצות ואף סירבו לקיים משאל עם בנושא שימור ברית המועצות במרץ 1991.
היחסים כיום
היחסים הדיפלומטיים הדו-צדדיים החלו ב-17 ביולי 1992, ובאוקטובר 2001 נחתם הסכם ידידות, שיתוף פעולה וביטחון הדדי בין ארמניה לגאורגיה. גאורגיה מקיימת יחסים כלכליים קרובים מאוד עם אזרבייג'ן וטורקיה, שאיתם קשרי ארמניה עוינים ומתוחים, וארמניה היא בעל ברית של רוסיה, איתה ניתקה גאורגיה את היחסים הדיפלומטיים. עם זאת, בגלל הגבולות הסגורים של ארמניה עם טורקיה ואזרבייג'ן והיעדר הגישה לים על ידי ארמניה, גאורגיה ממלאת תפקיד מכריע עבור ארמניה בכל הקשור ליצוא וייבוא של מוצרים וסחורות שונים. יש מסילה בין ארמניה לגאורגיה, שלאורכה מיוצאת מרבית הסחורה הארמנית. בשנת 2009 דורגה ארמניה במקום הרביעי בייבוא סחורות גאורגיות (7.9% מכלל הסחורות שייצאה גאורגיה). ארמניה מייצאת בעיקר חשמל לגאורגיה.
בגאורגיה חיים כ-250,000 ארמנים, המהווים את רוב אוכלוסיית אזור הגבול סאמצחה-ג'אוואחתי עם ארמניה. נשיא גאורגיה הראשון, זוויאד גמסחורדיה, חשד במיעוט הארמני ובשנת 1990 אף הצהיר כי "ארמנים ואזרים החיים בגאורגיה מהווים איום על האומה הגאורגית ורובם אויבים". לאחר פטירתו של גמסחורדיה, הרשויות הגאורגיות החדשות מתייחסות הרבה יותר למיעוט הארמני. בארמניה, כמו בגאורגיה, העיתון החברתי-פוליטי הרפובליקני השבועי "וראסטאן" הולך לקרנות תקציביות. העיתון מכסה אירועים סוציו-פוליטיים. העיתון "וראסטאן" מיועד הן לארמנים המתגוררים בגאורגיה והן לגאורגים החיים בארמניה. המיעוט הגאורגי בארמניה הוא קטן ביותר (כמה מאות אנשים על פי מפקד 2011).
מרין פטקוב
מרין פלמנוב פטקוב (בבולגרית: Марин Пламенов Петков; נולד ב-3 באוקטובר 2003 באטרופולה שבבולגריה) הוא כדורגלן בולגרי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת לבסקי סופיה מליגת העל הבולגרית ובנבחרת בולגריה.
קריירה בינלאומית
ב-23 בספטמבר 2022 ערך פטקוב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בולגריה, בניצחון 5-1 על נבחרת גיברלטר במסגרת ליגת האומות 2022/2023. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
מיכאל גולן
מיכאל גולן (נולד בשנת 1978) הוא איש עסקים ישראלי-צרפתי, מייסד חברת התקשורת הסלולרית "גולן טלקום" ומנכ"לה הראשון. החברה נמכרה בחודש אפריל 2017 לקבוצת "אלקטרה".
קורות חייו
בראשית דרכו המקצועית שימש בנקאי השקעות בבנק רוטשילד בפריז, ובהמשך בבנק מורגן סטנלי בלונדון. בינואר 2000 החל לעבוד עבור איל התקשורת הצרפתי קסבייה ניאל, כסמנכ"ל הכספים בחברה Iliad שהקים ניאל, בעלת מותג התקשורת Free.בהמשך מונה לתפקיד מנהל פעילות החברה, וב-2002 החל לכהן כמנכ"ל. החברה עסקה בשיווק חבילות תקשורת מסוג "טריפל" (טלפון, אינטרנט וטלוויזיה רב-ערוצית), ובתקופת ניהולו של גולן, גדל היקף מכירותיה מ-20 מיליון אירו ל-1.2 מיליארד יורו.
ב-2007 עלה לישראל מטעמים ציוניים, ועברת את שם משפחתו ל"גולן". כמו כן, עם בואו לישראל, פנה אליו איש העסקים הצרפתי פטריק דרהי, בבקשה לייצגו בישראל. במשך שנתיים למד גולן את שוק התקשורת בישראל, והכין את הקרקע לרכישת חברת "HOT" בידי דרהי. עם הרכישה מונה לנציגו של דרהי בדירקטוריון החברה, ובהמשך אף מונה בה לתפקיד יועץ למנכ"ל. לאחר התפטרותו מ"הוט" שב לעבוד עם קסבייה ניאל, תחילה מונה לאחראי על ביצוע הרפורמה בעיתון "לה מונד" שרכש ניאל.
ב-2010 הקים יחד עם ניאל את קבוצת התקשורת "גולן טלקום". החברה זכתה ביולי 2011 ברישיון להיות המפעילה הסלולרית החמישית בישראל, לאחר מכרז התדרים הסלולריים שיזם משרד התקשורת. גולן החזיק בשליטה בקבוצה, עם 50% ממניותיה. לאור מעורבותו בעבר של גולן בענייני חברת "מירס", בבעלות דרהי, ביקשה חברת "מירס" שהשתתפה אף היא במכרז, בינואר 2011, להוציא צו מניעה למניעת השתתפותו של מיכאל גולן במכרז התדרים הסלולריים, אך תביעה זו נדחתה בבית המשפט בפברואר 2011.
בשנת 2011 נישא בישראל לדבורה וייל, היורשת של בית האופנה "וייל".
בנובמבר 2015, הודיע שהוא מוכר את גולן טלקום לחברת סלקום תמורת 1.17 מיליארד שקלים חדשים. ב-12 באפריל 2016 רשות ההגבלים העסקיים דחתה רשמית את עסקת המיזוג בין החברות בטענה לכך שהמיזוג יפגע בתחרות ויוביל לעליית מחירים.
בינואר 2017 נחתם הסכם לרכישת גולן טלקום על ידי חברת אלקטרה צריכה תמורת הסכום הנמוך משמעותית של 350 מיליון ש"ח. באפריל 2017 הושלמה הרכישה.
זכויות להט"ב בגינאה ביסאו
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בגינאה ביסאו מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כחוקית בשטחי המדינה מאז 1993. עם זאת, מערכות יחסים בין זוגות חד-מיניים אינן מחזיקות באותן הכרות משפטיות שזמינות לזוגות הטרוסקסואלים מהמין השני שכן נישואים חד-מיניים או כל הכרה מוגבלת יותר בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור) אינם מוכרים בחוק. כמו כן, לא ידועים נתונים אם קיימת הכרה משפטית בשינוי מגדר עבור טרנסג'נדרים בעלי דיספוריה מגדרית.
בשנת 2008 הצביעה גינאה ביסאו בעד "ההצהרה המשותפת על הפסקת מעשי אלימות והפרות זכויות אדם הקשורות בהתבססות על נטייה מינית וזהות מגדרית" שגינתה לראשונה אלימות ואפליה נגד להט"ב בעצרת הכללית של האו"ם.
מעמד בחוק
הקוד הפלילי שנשאר בתוקף לאחר קבלת העצמאות של גינאה ביסאו מהיותה מושבה של האימפריה הפורטוגזית בשנת 1974 בוטל בשנת 1993 עם חקיקת קוד חדש (צו חוק מס' 4/93) שלא הכיל עוד הוראות שמפלילות פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה. גיל ההסכמה בקוד החדש הועמד על גיל שווה בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד.
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות
גינאה ביסאו אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה מוגבלת יותר של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור).
דו"ח מעמד זכויות האדם של מחלקת המדינה של ארצות הברית בגינאה ביסאו לשנת 2011 מצא כי "החוק (בשנת 2011) בגינאה ביסאו הכיר רק בזוגות נשואים הטרוסקסואלים כזכאים לדיור ממשלתי גדול יותר".
הורות ואימוץ
זוגות חד-מיניים לא רשאים לאמץ ילדים בגינאה ביסאו, הן באמצעות אימוץ חורג או משותף. על פי אתר מטעם ממשלת צרפת, רווקים וזוגות הטרוסקסואלים נשואים בלבד זכאים לאמץ ילדים.
תנאי מחיה
מבין 19 מדינות אפריקאיות שנסקרו בשנת 2010, גינאה ביסאו נמצאה כאחת המדינות בעלות רמת הקבלה החברתית הגבוה ביותר כלפי הומוסקסואליות בסטנדרטיים אפריקאים.
דו"ח מעמד זכויות האדם של מחלקת המדינה של ארצות הברית בגינאה ביסאו לשנת 2012 מצא כי,
בשנת 2018 מנהל מקומי של מספר ארגונים לא ממשלתיים במדינה הצהיר כי התרחשו מקרים של אלימות נגד אזרחים על סמך נטייתם המינית או זהותם המגדרית בעודו הדגיש כי בגינאה ביסאו "לא קיימת הגנה משפטית עבור אזרחי להט"ב על סמך נטייה מינית או זהות מגדרית בחוקים נגד אפליה".
SLF4J
Simple Logging Facade עבור Java (בקיצור: SLF4J) מספק ממשק תכנות יישומים (API) ללוגינג בג'אווה (Java) באמצעות תבנית Facade. המימוש של הרישום נקבע בזמן ריצה על ידי הוספת הקישור הרצוי ל-classpath ויכול להיות חבילת הרישום הסטנדרטית של java.util.logging או log4j, logback וכדומה.
ההפרדה של ה-API של הלקוח מהמימוש מפחיתה את הצימוד בין אפליקציה לכל מסגרת לוגינג מסוימת. הספרייה יכולה להקל על האינטגרציה עם קוד קיים או של צד שלישי או לספק קוד לפרויקטים אחרים שכבר בחרו במימוש יומן מסוים.
SLF4J נוצר על ידי Ceki Gülcü כחלופה אמינה יותר למסגרת של Jakarta Commons Logging. מחקר ב-2013 על 10,000 פרויקטים של GitHub מצא שספריית Java הפופולרית ביותר היא SLF4J, יחד עם JUnit, עם 30.7% מהפרויקטים שמשתמשים בה. בינואר 2021, היא דורג כפרויקט השני הכי פופולרי לפי mvnrepository.
לואיס בררטון
לואיס הייד בררטון (באנגלית: Lewis H. Brereton; 21 ביוני 1890 - 1 באוגוסט 1967) היה לוטננט גנרל אמריקני, אשר פיקד על כוחות בחיל האוויר האמריקני ועל הארמייה המוטסת הראשונה.
ביוגרפיה
בררטון נולד ב-21 ביוני 1890 בפיטסבורג, פנסילבניה, לוויליאם דני בברטון ולהלן (הייד) בררטון. לאחר שסיים את בית הספר בסנט ג'ון קולג', אנאפוליס, מרילנד, הוא פנה לאקדמיית הצי האמריקני, שם הוא החל את לימודיו בשנת 1907. לאחר שסיים את לימודיו, הוא עבר בשנת 1911 לאקדמיה של צבא ארצות הברית, שם הוא הועבר לתותחני משמר החופים. ב-27 בפברואר 1912 נשא לאישה את הלן קליסון ויליס.
בספטמבר 1912 הצטרף בררטון לחטיבת האווירונאוטיקה של חיל הקשר של צבא ארצות הברית, ובתחילת 1913 קיבל את אחד מרישיונות הטייס הראשונים של Aero Club באמריקה. כתוצאה מכך, הוא רכש גם את הרישיונות המתאימים לטייסים צבאיים בבית הספר המעופף בסן דייגו, קליפורניה.
באמצע 1916 הוא הועבר לרגימנט ארטילריית השדה ה-17 בפיליפינים, ובתחילת 1917 הצטרף לטייסת האוויר ה-2. באוקטובר אותה שנה הוא נשלח לחזית האירופית, שם נלחם עם הטייסת ה-12, שהייתה לאחת מהיחידות האמריקניות הראשונות בחזית. בררטון השתתף בקרבות על טול ולינוויל, והשתתף בהתקפה על וו ביולי 1918. לאחר שהשתתף בפעילות במהלך קרב סן מייל, עליה עוטר בצלב השירות המצוין, הוא מונה באוקטובר 1918 על ידי בילי מיטשל לקצין המבצעים שלו.
ב-1 בספטמבר 1922 מונה בררטון למפקד להק ההדרכה בקלי פילד, טקסס, שם מאוחר יותר הוא הוביל את השיעורים הטקטיים והיה נשיא ועדת הטיסה, וב-5 בפברואר 1923 הוא מונה למפקד להק התקיפה ה-3. לאחר שירות בלנגלי כמדריך בבית הספר לשירות אוויר טקטי ומפקד להק המפציצים ה-2, הוא סיים בשנת 1927 את בית הספר לקצינים בכירים בפורט לוונוורת', קנזס, שבו שירת מאוחר יותר עד לשנת 1959 כמדריך. הקשר הקרוב שלו עם בילי מיטשל הוכח כמכשול לקריירה שלו בשלב זה; מ-1928 עד 1931 הוא שירת כמפקד טייסת סיור באוקלהומה. לאחר מכן הוא שימש כמפקד הלהק ה-6 באזור תעלת פנמה עד 1935, ובמשך ארבע השנים הבאות שירת בבית הספר לפיקוד ולמטה בפורט לוונוורת'.
לאחר פיקוד על שדה בארקסדייל בלואיזיאנה במשך שנה בשנת 1939, הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל, ומונה למפקד כנף ההפצצה ה-17 בסוואנה, ג'ורג'יה. ביולי 1941, לאחר קידומו למייג'ור גנרל, הוא פיקד על חיל האוויר השלישי של ארצות הברית. זמן קצר לפני ההתקפה על פרל הארבור, מונה בררטון באוקטובר 1941 למפקד חיל האוויר המזרח הרחוק בפיליפינים, ופיקד עליו במהלך המערכה בפיליפינים (1941–1942). לאחר פינויו מהפיליפינים, הוא מונה לסגן המפקד העליון (תחת ריצ'רד פירס) של הפיקוד המאוחד ABACOM של כוחות בעלות הברית בדרום-מזרח אסיה ובדרום האוקיינוס השקט, אשר הוקם בתחילת 1942 בפיקודו של הגנרל הבריטי ארצ'יבלד וייוול בג'אווה.
ב-5 במרץ 1942 מונה בררטון למפקד חיל האוויר העשירי, אותו הוא הקים בהודו. ביוני 1942 הועבר בררטון למצרים, שם הוא מונה למפקד חיל האוויר המזרח התיכון (USAMEAF, מאוחר יותר חיל האוויר התשיעי). בתפקידו זה הוא סייע לבריטים בבריטים בהגנה על תעלת סואץ, במהלך המערכה בצפון אפריקה, במהלך הפלישה לסיציליה ובמהלך הפלישה לאיטליה. באוקטובר 1943 הועבר חיל האוויר התשיעי של בררטון לאנגליה כדי להשתתף ככוח אוויר "טקטי" לקראת מבצע אוברלורד. באוגוסט 1944 העניק לו הגנרל אייזנהאואר את הפיקוד על הארמייה המוטסת הראשונה של בעלות הברית, שמבצעה הראשון היה מבצע מרקט גארדן. בתחילת 1945 השתתפה הארמייה של בררטון גם במבצע נבחרת. בררטון נשאר באירופה עד סוף המלחמה.
לאחר חזרתו לארצות הברית, נקרא בררטון למפקדת חיל האוויר בוושינגטון, ובינואר 1946 הוא מונה למפקד חיל האוויר הראשון בטמפה, פלורידה. בהמשך הוא מונה לחבר בוועדה לאנרגיה אטומית בוושינגטון, שם הוביל את אנשי הקשר לצבא.
לואיס בררטון נפטר ב-1 באוגוסט 1967, ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
אליפות צרפת בטניס 1954
אליפות צרפת 1954 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-18 במאי והסתיימו ב-29 במאי. זו הייתה האליפות ה-53 מאז ייסודה.
מורין קונולי (ארצות הברית) זכתה באליפות זו ב-3 תחרויות.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 124 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1953 קן רוזוול (אוסטרליה) הודח בסיבוב הרביעי. בגמר טוני טרברט נפגש עם ארתור לרסן  וניצח ב-3 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 53 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
במשחק הגמר מורין קונולי נפגשה עם ז'ינט בוקאי  וניחצה בשתי מערכות. בשנה זו מורין קונולי ניצחה גם באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. מנצחי התחרות בשנה הקודמת לו הוד וקן רוזוול נפגשו עם ויק סיישס וטוני טרברט  והפסידו ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג המנצח ניצח גם אליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 25 זוגות. 4 זוגות החזקות זכו בדירוג:
מנצחות תחרות בשנים 1950-1953 דוריס הארט ושירלי פריי לא השתתפו. במשחק הגמר מורין קונולי ונל הופמן  נפגשו עם הזוג הלא מדורג מוד גלטיה וסוזן שמיט  ניצחו ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 46 זוגות. הזוגות החזקות דורגו כדלקמן:
זוג מנצחי השנה הקודמת דוריס הארט וויק סייסס לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר מורין קונולי ולו הוד  נפגשו עם ז'קלין פטרוני  ורקס הארטוויג  שלא היו מדורגים וניצחו אותם בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון.
אנה סופיה בותה
אנה "אנס" סופיה בותה (באפריקאנס: Anna Sophia Botha; נולדה ב-1941) היא אצנית וקופצת לרוחק לשעבר ומאמנת אתלטיקה קלה בהווה.
בותה היא המאמנת של וייד ואן ניקרק, זוכה מדליית הזהב בריצת 400 מטר באולמפיאדת ריו 2016.
ביוגרפיה
בותה נולדה בנמיביה בשנת 1941. בצעירותה הייתה אצנית וקופצת לרוחק והתחרתה בתחרויות מקומיות.
בותה התחילה לאמן בנמיביה בשנת 1968. האתלטים הראשונים שלה היו ילדיה (בת ובן).
בשנות השמונים המאוחרות עברה בותה עם משפחתה לעיר בלומפונטין בדרום אפריקה, שם קריירת האימון שלה פרחה.
בשנת 1990 החלה לאמן באוניברסיטת המדינה החופשית הנמצאת בעיר בלומפונטין, היא הייתה המאמנת הראשית לאתלתיקה קלה.
בשנת 2012 וויד ואן ניקרק ביקש מבותה שתאמן אותו, והיא החלה לאמן אותו לאחר אולימפיאדת לונדון, באוקטובר 2012. בותה אחראית לשינוי הכיון של ניקרק מריצות 200 מטר לריצות 400 מטר. בעזרת אימוניה ניקרק התגבר על פציעותיו ושיפר את תוצאותיו. ההישג הראשון הגדול היה באליפות העולם באתלטיקה בבייג'נג בשנת 2015,  שם סיים את ריצת 400 מטר בזמן של 43.48 שניות וזכה במדליית זהב. לאחר מכן באולימפיאדת ריו 2016 סיים ניקרק את ריצת 400 מטר בזמן שיא של 43.03 שניות וזכה במדליית זהב.
גישתה האימונית היא שחשוב שהאתלטים יהנו מאימונים ומנסה למנוע פציעות על ידי 'הקשבה לגוף'.
בותה היא סבתא רבה לארבעה נינים ומכונה על ידי מתאמניה ומכריה "טנני אנס" (באפריקאנס: Tannie Ans) שמשמעותו דודה אנה.
סוזומנוס
סלמיניוס הרמאנוס סוֹזוֹמֵנוּס (ביוונית עתיקה: Σωζομενός, בלטינית: Sozomenus; 400–450 לערך) היה היסטוריון של הכנסייה הנוצרית. מקור חשוב לתולדות הכנסייה והנוצרים בין המאה ה-3 למאה ה-5 ולמסורות ואמונות נוצריות, בהן כאלה הקשורות לארץ ישראל.
תולדות חייו
סוזומנוס נולד בבית לאהיא, ליד עזה. הוא מספר כי הנוצרי הראשון במשפחתו היה סבו, שהתנצר בתקופת קונסטנטיוס השני (בין השנים 337 ל-361), כאשר ראה את הילריון הקדוש מגרש שד מגוף שכנו, אלפריון. משפחתו של אלפריון עסקה בהקמת כנסיות, בעידוד להתנצרות המונית ולנזירות. סוזומנוס גדל והתחנך במסגרת חוג זה ורכש ידע בכתבי הקודש ובמסורות שעברו על-פה מאת הנזירים במקום הולדתו. גם בהמשך כתב מתוך גישה קרובה לנזורה בכלל ולנאמני הילריון הקדוש בפרט. סוזומנוס הוכשר כעורך דין בביירות ובקונסטנטינופול וייתכן ששהה בחצרו של תאודוסיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית. בשנת 430 לערך החל לחבר את ספריו אודות תולדות הכנסייה.
ההיסטוריון הישראלי יונתן ליבנה מציין כי סוזומנוס השתייך לשכבה עולה של אינטלקטואלים קונסטנטניפוליטאנים, אשר היו מהגרים חדשים בעיר הבירה האימפריאלית, אשר גדלו והתחנכו באזורי הספר של האימפריה. כיוון שמהלך חייו השאיר עקבות משמעותיים בכתיבתו, ניתן למצוא בכתביו, במשולב בסיפור ההיסטורי, מידע רב על תולדות קהילתו וארץ מוצאו וכן סימנים כי הכתיבה כוונה גם לקהל הקוראים שבפריפריה האימפריאלית.
ספריו
סוזומנוס חיבר שתי עבודות גדולות תחת השם הכולל "היסטוריה של הכנסייה" (Historia Ecclesiastica), שתיהן ביוונית, מהן רק השנייה הגיעה לידינו.
טינו
טינו (Tino) הוא אי קטן בים הליגורי. הוא מהווה חלק של ארכיפלג של שלושה איים במפרץ לה ספציה. בשנת 1997 ביחד עם צ'ינקווה טרה ופורטו ונרה הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית.
סוזומנוס
ספריו
בכתיבתו השתמש סוזומנוס בכתבי אחרים, בהם סוקרטס מקונסטנטינופול, ממנו שאל חלקים ניכרים מהחומר שהביא בספרו, אך במקומות רבים מרחיב סוזומנוס על דברי סוקרטס וניכר שהגיע אל המקורות מהם שאב סוקרטס עצמו. מקורות נוספים שהיו לנגד עיניו הם כתבי אתנסיוס, טיראניוס רופינוס, אולימפיודורוס מתבאי וזוסימוס (עליהם נשען עיקר הספר התשיעי), קירילוס מירושלים ורשימותיהם של רבים אחרים, בעיקר בישופים ונזירים. כן משלב סוזומנוס בכתביו גם מסורות רבות שנמסרו והועברו בעל-פה.
הערכה
ההיסטוריה של סוזומנות רחבה ומקיפה, לפחות בכל הנוגע לנצרות במזרח, פחות מכך לגבי הנצרות במערב האימפריה הרומית. חשיבותה הגדולה היא בעובדות מקוריות בכתביו שאינן מופיעות במקורות אחרים, חלקן עובדות שהעתיק ממקורות קדומים שאבדו ורבות מהן שכתב על סמך מסורות ואמונות שבעל-פה ושנרשמו לראשונה על ידיו. גם כאשר הוא עוסק בחומרים ממקורות קודמים לו ותוכניתו עוקבת אחר הנראטיב של סוקרטס מקונסטנטינופול, כתיבתו קריאה, סדר הרצאת הדברים ברור ומסודר ומשלב באופן הרמוני חומרים מקורות מגוונים. עם זאת, פעמים רבות מביע סוזומנוס עצמו תסכול מכך שאינו יכול להביא תמונה מושלמת של האירועים או לרדת לחקר האמת בשל מחסור במידע או ריבוי סתירות.
כתיבתו ההיסטורית של סוזומנוס מדגישה במיוחד את הנזירות ומכילה מידע רב ערך על ראשיתה והתפשטותה של תופעת הנזורה בנצרות ועל מייסדיה. כן שם סוזומנוס דגש על המיסונריות הנוצרית ועל המאמצים הראשונים לניצורם של הארמנים, הסרצנים והגותים. הכתיבה מנסה להיות אובייקטיבית ובלתי-אישית, כך שעמדותיו התאולוגיות של סוזומנוס עצמו, פרט להערצת הנזירים והמיסיונרים, אינן בולטות. למרות התנגדות חריפה ושמרנית למינות, סוזמנוס מביע לעיתים הערכה אישית לאישים שהחזיקו בעמדות לא-אורתודוקסיות (גנוסיס, אריאניות, מונטניזם וכו') ואינו תוקף אותם אישית או מוסרית.
טינו
האי מהווה אזור צבאי סגור וגישה למקום מתאפשרת רק ב-13 בספטמבר, יום ונריוס הקדוש.
בנקודה הכי גבוהה באי נבנה מגדלור.
סוזומנוס
הדפסות
עבודותיו של סוזומנוס נדפסו לראשונה ב-1544 בפריז על ידי רובר אטיין (Robert Estienne). בשנת 1720 הוציא אנרי ולואה (Henri Valois) בקיימברידג' מהדורה של כתבי סוזומנוס יחד עם כתבי סוקרטס מקונסטנטינופול, קסיודורוס ואחרים.
ב-1846 ראה אור תרגום של הספר לאנגלית בלונדון בשם "היסטוריה של הכנסייה בתשעה ספרים" (A History of the Church in Nine Books, from A.D.324 to A.D.440). ב-1855 ראה אור תרגומו של אדוארד ולפורד (Edward Walford) לאנגלית וב-1890 הוציא צ'סטר דייוויד הרטרנפט (Chester David Hartranft) תרגום מוקפד של ההיסטוריה לאנגלית (The ecclesiastical history of Sozomen, comprising a history of The church, from 323 A.D. to 425 A.D).
סטיבן המפסטד
'''סטיבן פ. המפסטד (באנגלית: Stephen P. Hempstead'''; ) היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל איווה השני בשנים 1850–1854.
ראשית חייו
המפסטד נולד בניו לונדון שבקונטיקט כבנם השמיני של ג'וזף וסלינדה המפסטד. כשהיה בן 13, עברה משפחתו לסנט לואיס והתיישבה בחווה. לאחר שהבין שחיי החווה לא לרוחו, הוא עזב אותה ב-1830 כדי לעבוד בחנות באילינוי. זמן קצר לאחר מכן, כשפרצה, הוא התגייס ושירת בפלוגת ארטילריה עד לתום המלחמה.
לאחר המלחמה למד המפסטד משפטים בג'קסונוויל. ב-1836 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין, וזמן קצר לאחר מכן הוא היה לעורך דין הראשון בעיר דובק. ב-1837 נשא המפסטד לאישה את לביניה מור לאקלנד מבולטימור. לשניים נולדו שלושה בנים ושלוש בנות.
ראשית הקריירה הפוליטית
בהמשך עבר המפסטד לטריטוריית איווה ולקח חלק פעיל בפוליטיקה שלה בשנים שלפני היותה למדינה בארצות הברית. הוא ייצג את החלקים הצפוניים של הטריטוריה בבית המחוקקים שלה שאז שכן בעיר ברלינגטון. במהלך המושב הראשון של בית המחוקקים, הציע המפסטד שממשלת הטריטוריה תשכון במחוז ג'ונסון, שם שוכנת כיום איווה סיטי. במושב השני של בית המחוקקים, נבחר המפסטד כנשיא הבית, תפקיד בו הוא כיהן עד 1848. הוא היה אחד מחברי הוועדה שבחנה את חוקיה של איווה. תוצאות עבודת הוועדה התקבלו כחוק ב-1851.
המפסטד ייצג את מחוז דובק בוועידת החוקה של איווה ב-1846.
מושל איווה
ב-1850 התמודד המפסטד מטעם המפלגה הדמוקרטית על משרת מושל איווה. במסע הבחירות שלו הוא שם דגש על הבאתם של עבדים אפרו-אמריקאים לאזור מחוז דובק. בבחירות הוא התמודד מול המועמד הוויגי, ג'יימס ל. תומפסון, וניצח. המפסטד כיהן כמושל בשנים 1850–1854. בתקופת כהונתו כמושל צמחה אוכלוסיית המדינה באופן משמעותי לאחר שהוא עודד מתיישבים חדשים להגיע אליה. בעת כהונתו גם נוצרו במדינה 52 מחוזות חדשים, והמדיניות הפיננסית של המדינה הייתה שמרנית. המפסטד גם התנגד לפעילותם של בנקים, וגישתו זו השתקפה בפעולותיו כמושל. חוקת איווה אסרה על פעילות בנקאית במדינה, והמפסטד הטיל וטו בשתי הזדמנויות בהן נעשה ניסיון לתיקון החוק. התנזרות ממשקאות אלכוהוליים הייתה גם היא סוגיה כבדת משקל בתקופת כהונתו. רבים מתומכי חוק היובש עתרו למען הנהגתו באיווה, אך המפסטד לא נקט בשום פעולה לקידומו, והותיר את הסוגיה לשיקול דעתם של הרשויות המקומיות.
לאחר כהונתו כמושל
לאחר תום כהונתו כמושל ב-1854 ניסה המפסטד להתמודד על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית, אך נוצח בשל השקפתו בסוגיית חוק היובש. לאחר מכן הוא נבחר מספר פעמים עד 1867 כשופט במחוז דובק. בשנים 1869–1873 הוא שימש כמבקר של מחוז דובק, ומשנת 1882 ועד למותו הוא כיהן כשופט שלום.
המפסטד דאג לבניית בניין העירייה של דובק, ושכר את האדריכל ג'ון פ. רג, שתכנן את הבניין על בסיס העיצוב של בניין השוק ברחוב פולטון שבניו יורק ועל בסיס אולם פאנל בבוסטון. הקומה הראשונה של הבניין תוכננה לשמש כשוק לאיכרים למכירת תוצרתם, והקומה השנייה הייתה משכנו של בית המשפט העירוני, משרדים ואולם מועצת העיר. בקומה השלישית היה האולם העירוני בו יכלו תושבי העיר להתאסף ולקיים אירועים.
סטיבן המפסטד נפטר בדובק ב-16 בפברואר 1883, ונטמן בבית הקברות לינווד שבעיר. ב-1969 נקרא על שמו בית ספר תיכון בעיר.
מוסקו מיול
מוסקו מיול (באנגלית: Moscow mule, פרד מוסקובי) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. הקוקטייל מורכב מוודקה, מיץ ליים טרי ובירה ג'ינג'ר. את הקוקטייל נהוג להגיש באופן מסורתי בספל נחושת אופייני עם קרח, אך קיימת צורת הגשה נפוצה בכוס הייבול. נהוג לקשט עם פלח ליים. לעיתים עם עלי נענע בנוסף.
היסטוריה
למרות שמו, לקוקטייל אין קשר למוסקבה או לרוסיה. הקוקטייל נולד בשנות ה-40 של המאה ה-20 בארצות הברית. מטרתו הייתה מכירות של וודקה סמירנוף ושל משקה חדש יחסית, גיגנג'ר ביר של המותג Cock'n Bull Ginger Beer שלמרות שמו היה למשקה לא אלכוהולי. גם וודקה וגם בירת ג'ינג'ר לא זכו לפופולריות בקהל האמריקאי.. העובדה שבסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 היתה תקופת המלחמה הקרה יצרה גם היא התנגדות למשקה עם השם הרוסי (אף שלחלוטין לא היה רוסי). ג'ון מרטין (John G. Martin), מנכ"ל סמירנוף וג'ק מורגן (Jack Morgan) משווק הג'ינג'ר ביר נפגשו והחליטו לשלב כוחות. הם ונציגים מטעמם פנו בברים רבים בארצות הברית והציגו את הקוקטייל הקל להכנה. מורגן רכש מצלמת פיתוח מיידי של פולרויד, שהיתה אז פלא אטרקטיבי חדש, והצטלם עם ברמנים שהכינו את הקוקטייל נתן להם את התמונות שהוכנו מיידית והציג ונתן מהתמונות שהוכנו לברמנים הבאים שגם אותם חזר וצילם בתורם ובכך יצר "טרנד" אופנתי. לטענתו של מורגן, מטרתו הראשונית הייתה להיפטר ממלאי מת של מוצר לא מבוקש. המשקה הוגש בספל נחושת אופייני, דבר שהפך להיות חלק מהמותג של הקוקטייל.
ספל נחושת
הכוס המסורתית להגשת משקה היא ספל נחושת גדול הנקרא כיום Moscow mule mug. קיימת טענה כי שתייה של משקה חמוץ מהספל פוגעת בבריאות מכיוון שהחומצה ממיסה את המתכת.
וריאציות
ישנן וריאציות רבות לקוקטייל בהם מחליפים את הוודקה במשקה חריף אחר. השם לקוקטייל משתנה בהתאם, ולרוב מותאם למקום ממנו בא המשקה החריף. לדוגמה:
טושיהירו טקדה
טושיהירו טקדה (ביפנית: 高田 稔浩; נולד ב-9 בספטמבר 1965) הוא ספורטאי נכה יפני שזכה בעבור המשלחת היפנית בשבע מדליות פאראלימפיות, מהן שלוש מדליות זהב, במשחקים הפאראלימפיים.
קריירה
באתונה התחרה טקדה גם במרוץ ל-1,500 מטרים בו זכה במדליית הארד כשסיים את המסלול בזמן של 3:49.76 דקות. (ניצח תומאס גיירשפיכלר שאותו טקדה הקדים בתחרויות אחרות).
אבל רואיס
אבל רואיס אורטגה (בספרדית: Abel Ruiz Ortega; נולד ב-28 בינואר 2000 באלמוספס שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ספורטינג בראגה מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת ספרד.
קריירת מועדונים
רואיס גדל במחלקות הנוער של ולנסיה וברצלונה מהלה ליגה. בין השנים 2017–2020 שיחק בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה. ב-12 במאי 2019 ערך רואיס את הופעתו היחידה בקבוצה הראשונה של המועדון, כשהחליף את פיליפה קוטיניו בניצחון 0–2 על חטאפה במסגרת המחזור ה-37 בליגה לעונת 2018/2019.
ב-31 בינואר 2020 הושאל רואיס לספורטינג בראגה מליגת העל הפורטוגלית עד לסוף עונת, עם חובת רכישה בסכום של 9 מיליון אירו וסעיף רכישה בחזרה. ב-20 בפברואר ערך רואיס את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהבקיע שער בהפסד 2–3 לגלאזגו ריינג'רס במסגרת שלב 32 הגדולות של הליגה האירופית לעונת 2019/2020. ב-1 במרץ ערך רואיס את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית, כשנכנס כמחליף בניצחון 1–2 על מאריטימו במסגרת המחזור ה-23 בליגה. ב-4 ביולי 2020 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית, בניצחון 0–4 על דפורטיבו אבס במסגרת המחזור ה-30. במשך תקופת ההשאלה ערך רואיס שש הופעות ליגה במדי ספורטינג בראגה, והבקיע שער אחד. בתום העונה עבר רואיס לספורטינג בראגה באופן קבוע.
קריירה בינלאומית
ב-8 ביוני 2021 ערך רואיס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד, בניצחון 0–4 על נבחרת ליטא במשחק ידידות.
פסק דין בהליך מקוצר
הליך מקביל ל-Summary judgment אינו קיים, נכון לכתיבת שורות אלה, בדין הישראלי (ראו "דמיון לדין הישראלי" מטה) – אם כי נשמעות, מפעם לפעם, קריאות לכינונו.
עקרונות בסיסיים
במערכות משפט הפועלות על יסוד עקרונות המשפט המקובל, מוכרעות שאלות שבמשפט בידי שופטים (במקרים נדירים, הליך של איון על ידי מושבעים יכול שיסתור או שישלים הוראות שניתנו על ידי שופטים או על ידי קציני בית משפט אחרים). על דרך העיקרון, במסגרת הליך משפטי, יש תחילה לקבוע מהן העובדות שברקע המקרה ואז ליישם עליהן את הוראות הדין. במשפט מקובל מסורתי, את תפקיד "קובע העובדות" (Trier of fact) ממלא חבר מושבעים (אם כי בתחומי שיפוט רבים, לרבות בישראל, ממלאים כיום שופטים גם תפקיד זה). קובעי עובדות הם אלה שמתפקידם להגדיר, כמיטב שיפוטם והבנתם, את האמת המשפטית ("מה באמת קרה", היינו – לקרב במידת האפשר את האמת המשפטית לאמת המוחלטת); עליהם להכריע בשאלת מהימנותן של ראיות ולקבוע איזה משקל, אם בכלל, יש לייחס להן. לאחר שנקבעו העובדות, יהא על השופט ליישם עליהן את הוראות הדין, בין במישרין ובין על דרך של מתן הוראות לחבר המושבעים.
במקרים שבהם לא התבקש פסק דין בדרך של הליך מקוצר – או שבקשה לנתינתו נדחתה – יוסיף בדרך כלל ההליך להתנהל כסדרו, ויכנס לשלב ההוכחות (חריגים לכך הם מצבים של דחייה או מחיקה מקדמיות של התובענה, מחמת העילות הקבועות בחוק). בשלב זה תינתן בידי הצדדים ההזדמנות להביא לפני בית המשפט ראיות שיש בהן כדי לשכנע את חבר המושבעים כי עולה גרסתם בקנה אחד עם האמת המטריאלית (האמת המוחלטת), ולאחר שיורם נטל הראיה יהא על כל בעל דין לשכנע את בית המשפט כי ביישום הדין על העובדות שנקבעו, מן הדין הוא כי ידו היא זו שתהא על העליונה.
בהליך אזרחי, קודמים בדרך כלל לשלב ההוכחות שלבי קדם משפט (השלמת כתבי טענות, גילוי מסמכים, מענה על שאלונים וכו'). שלבים אלה ייתכן שיצריכו מהצדדים להתדיינות השקעה ניכרת של משאבי ממון וזמן. לפיכך, רצונו של בעל דין העותר לקבלת פסק דין בדרך של הליך מקצור הוא, בדרך כלל, להימנע מהשקעת המשאבים הכרוכה בניהול משפט עד תומו – זאת, שעה לשיטתו תוצאת ההליך מתבקשת מאליה. ברבים מן המקרים טוען אפוא בעל דין בבקשות למתן פסק דין בהליך מקוצר כי לא יוכל חבר מושבעים סביר שלא לקבל את טענותיו העובדתיות, ולפיכך מן הדין הוא להיעתר למבוקש וליתן לטובתו פסק דין, אף בלא קיום שלב של הוכחות. פסק דין בהליך מקוצר יכול לעיתים שיינתן כאשר אין בין הצדדים מחלוקות עובדתיות של ממש, אם כי בדרך כלל יינתן כאשר קיימת מחלוקת עובדתית נומינלית – אלא שאין באפשרותו של הצד המפסיד לבסס ראייתית את טענותיו באופן מספק (משמע, גם לו יוכיח הצד המפסיד את העובדות להן הוא טוען, לא יהא בכך כדי להביא לקבלת עמדתו).
בעל דין העותר לקבל פסק דין בהליך מקוצר יעשה כן תוך שידגים לפני בית המשפט, על דרך של תצהיר ושל ראיות ממוסמכות, כי לא נותרו עוד מחלוקות עובדתיות של ממש שתצדקנה את קידום ההליך לשלב ההוכחות. רוצה לומר כי כאשר אין לו, לקובע העובדות, עובדות שבהן עליו להכריע – אין כל טעם בניהול הליך של הוכחות. בעל דין העותר למתן פסק דין בהליך מקוצר ינסה, אם כן, לשכנע את בית המשפט כי העובדות שאינן שנויות במחלוקת די בהן, כשלעצמן, כדי לבסס מתן פסק דין לטובתו.
בקשה למתן פסק דין בהליך מקוצר ייתכן כי תוגש, בין היתר, כאשר קיימים טעמים טקטיים לעשות כן. כך, למשל, עשוי בעל דין להגיש בקשה למתן פסק דין בהליך מקוצר אם השתכנע כי בדרך זו ייחסך ממנו הסיכון הגלום בהפסד במשפט, אם ימשיך התיק להתנהל לתוך שלב ההוכחות, או אם השתכנע כי עשוי הדבר להקהות את הסיכון הכרוך בקיומם של שלבי הגילוי המוקדם (זאת, ברבים מן המקרים, תוך הגשת הבקשה למתן פסק דין בהליך מקוצר סמוך לתחילתם של שלבים אלה). בתחומי שיפוט רבים בהם קיים הליך של פסק דין בהליך מקוצר נוטל על עצמו בעל דין העותר לנתינתו סיכון, באשר ייתכן כי הגם שיקבל בית המשפט טענתו כי אין בין הצדדים מחלוקת עובדתית של ממש, ייקבע, בד בבד, כי בעל הדין שכנגד הוא דווקא זה אשר זכאי שיינתן פסק דין לטובתו, מטעמים שבמשפט.
ארצות הברית
בארצות הברית ניתנים פסקי דין בהליך מקוצר בתיקים אזרחיים בלבד. במשפט פלילי, אין באפשרות התביעה לעתור להרשעת נאשם בלא שנתקיים שלב ההוכחות, בין היתר בשל זכותו החוקתית לשטוח את הגנתו לפני בית המשפט וזכותו למשפט בפני חבר מושבעים. לשלמות התמונה יצוין כי באפשרתו של נאשם להגיש "בקשה למתן הכרעת דין מונחית" ("Motion for Directed Verdict"), אשר אם תתקבל, ינחה בית המשפט את חבר המושבעים ליתן הכרעת דין שתכריז על זיכוי הנאשם – זאת לאחר שמצא כי לא יוכל חבר מושבעים סביר להגיע לתוצאה אחרת (הדבר דומה לטענה הידועה כטענת "אין להשיב לאשמה" במשפט הפלילי, שעוד תוזכר בהמשך, בהקשר אחר).
בפרקטיקה המשפטית האמריקאית, פסקי דין בהליך מקוצר יכול שיינתנו בטרם יתקיים משפט, באופן המייתר את שלב ההוכחות. במישור הפדרלי, בקשה למתן פסק דין בהליך מקוצר מוסדרת בכלל 56 לכללי סדר הדין האזרחי הפדרליים (Federal Rules of Civil Procedure). כמו כן, מצווה בית המשפט לפי כלל משנה (d)12 כי יראה בבקשות קדם משפט משני סוגים – "בקשה למתן פסק דין על יסוד טיעונים משפטיים" ("Motion for Judgment on the Pleadings") לפי כלל משנה (c)12 ו-"בקשה לסילוק על הסף מחמת העדר עילה" ("Motion to Dismiss for Failure to State a Claim upon Which Relief Can Be Granted") לפי כלל משנה (6)(b)12 – בקשות למתן פסק דין בהליך מקוצר לפי כלל 56, אם הובאו לפניו במסגרת אותן בקשות עניינים אשר לא נטען להם במסגרת כתבי בי-הדין שהוגשו בהליך ואם לא הורה על הוצאתם מהתיק.
בבתי המשפט הפדרליים ניתנים, אם כן, פסקי דין בהליך מקוצר מכוח כלל 56 לכללי סדר הדין האזרחי הפדרליים (Federal Rules of Civil Procedure). כלל 56 נשען, בעיקרו של דבר, על שלושה פסקי דין מכוננים שניתנו ביחס להליך זה בבית המשפט העליון של ארצות הברית בשנת 1986 (ראו: Federal Rules of Civil Procedure, כלל 56; Celotex Corp v. Catrett, 477 U.S. 317 (1986) [בגדרו הובהרה סוגיית העברת נטלי הראיה, ההוכחה והשכנוע במקרים שבהם מתבקש פסק דין בהליך מקוצר]; Anderson v. Liberty Lobby, Inc., 477 U.S. 242 (1986) [בגדרו נקבע נטל ראיה מוגבר ביחס לתובענות בעילה של לשון הרע, עת שמבוקש בהן פסק דין בהליך מקוצר]; Matsushita v. Zenith Radio Corp., 475 U.S. 574 (1986) [בגדרו נקבע נטל ראיה מוגבר ביחס לתובענות בעילות של הגבלים עסקיים, עת שמבוקש בהן פסק דין בהליך מקוצר]).
בקשה למתן פסק דין בהליך מקוצר שתוגש לבית המשפט תכונה אפוא "Motion for Summary Judgment". בעל דין המבקש כי יינתן לזכותו פסק דין בהליך מקוצר מכונה "movant" (בדרך כלל הנתבע), בעוד שבעל הדין המשיב לבקשה מכונה "nonmovant" (בדרך כלל התובע). לצורך מאמר זה, יכונו שני בעלי דין אלה בהתאמה "מבקש" ו-"משיב" (שכן למונח “nonmovant” לא קיימת מקבילה ישירה בעברית). לפי כלל (a)56, רשאי בית המשפט ליתן פסק דין בהליך מקוצר אך ורק אם מצא כי מתקיימים שני התנאים המצטברים הבאים:
כאשר –
קיימת משמעות מכרעת לכך שכוונת המחוקק האמריקאי הייתה לשלול שיקול דעת שיפוטי בעניינים שבעובדה, בעת מתן פסק דין בהליך מקוצר – זאת היות שקביעת העובדות כולה נעשית ברגיל בידי קובע העובדות (חבר מושבעים, לרוב) במהלך המשפט, ולא במהלך דיון בבקשה למתן פסק דין בהליך מקוצר (בהליך זה, מלאכתו של השופט מתמצית אפוא בעצם חילוצן של עובדות "שנויות במחלוקת", אם ישנן).
על פי נתוני המרכז הפדרלי לשיפוט (The Federal Judicial Center), הוגשו בשנת הכספים 2006 בקשות למתן פסק דין בהליך מקוצר ב-17% מהתיקים שנדונו בבתי משפט פדרליים; 71% מהבקשות הוגשו בידי נתבעים, בעוד ש-26% הוגשו בידי תובעים. מכל אלה, 36% מהבקשות נדחו ו-64% התקבלו חלקית או במלואן.
כאשר מוגש ערעור על פסק דין אשר ניתן בהליך מקוצר, תבחן ערכאת הערעור את המקרה "de novo"; כלומר תיעשה בחינה מחודשת של התיק בבית המשפט שלערעור משל היה מונח לפניו כערכאה מבררת. יש בכך משום סטנדרט מחמיר יחסית של ביקורת שיפוטית, בהתחשב בכך שברגיל תבחן ערכאת הערעור, בדרך כלל, רק את נכונתה המשפטית של ההחלטה מושא הערעור, תוך נטייה שלא להתערב בממצאים העובדתיים שקבעה הערכאה קמא.
אנגליה וויילס
באנגליה וויילס, מסדיר חלק 24 לכללי סדר הדין האזרחי (Civil Procedure Rules) את האופן שבו יש ליתן פסקי דין בהליך מקוצר. פסק דין בהליך מקוצר יכול שיינתן בכל פלוגתא ולחובת כל בעל דין, למעט המקרים הבאים – שבהם לא יינתן פסק דין בהליך מקוצר:
קנדה
בקנדה, הורחבו בשנות השמונים של המאה העשרים סדרי הדין העוסקים במתן פסקי דין בהליך מקוצר. למעט מחוז קוויבק (שבו קיים מכשיר דיוני ייחודי המאפשר את סילוקם של הליכים בדרך מקוצרת), קיים בסדרי הדין של כל יתר המחוזות מנגנון למתן פסק דין בהליך מקוצר. כך, למשל, לאחר שנערך בו מחקר בנושא הגישה לערכאות, הונהגה במחוז אונטריו רפורמה בסדרי הדין האזרחיים הנוהגים בו, לפיה תינתן בידי שופטים היושבים בערכאות הדיוניות ובידי שופטים הדנים בבקשות ביניים הסמכות ליתן פסקי דין בהליך מקוצר – זאת לאחר שאמצעים דומים הונהגו גם במחוזות אלברטה וקולומביה הבריטית. בפסיקתו משנת 2014, עודד בית המשפט העליון של קנדה הרחבה של השימוש בכלי של מתן פסקי דין בהליך מקוצר בידי הערכאות המבררות (Hryniak v. Mauldin, 2014 SCC 7).
דמיון לדין הישראלי
בדין הישראלי לא קיים הליך מקביל ל-Summary judgment. עם זאת, קיימים מספר הסדרים בהם גלומים מאפיינים המזכירים, במידה זו או אחרת, הליך זה.
כך, למשל, מתירה תקנה 41 לתקנות סדר הדין האזרחי, תשע"ט-2018 (להלן: "תקנות סדר הדין האזרחי" או "תקנות סדר הדין אזרחי החדשות") לבית המשפט להורות על מחיקתו של כתב תביעה, בין היתר מחמת העדר עילה או מחמת היותה של התובענה טורדנית או קנטרנית. כמו כן, מאפשרת תקנה 43 לבית המשפט לדחות תביעה מחמת מעשה בית דין, מחמת התיישנות או מחמת כל נימוק אחר שלפיו הוא סבור כי ראוי ונכון לדחותה.
מן ההיבט ההיסטורי, עובר לכניסתן של תקנות סדר הדין האזרחי החדשות לתוקף, היו נוסחיהן של תקנות 100 ו-101 לתקנות סדר הדין האזרחי, תשע"ד-1984 (להלן: תקנות סדר הדין האזרחי הישנות) בעלי דמיון רב לנוסחיהן של תקנות 41 ו-43 לתקנות סדר הדין האזרחי החדשות, בהתאמה. כמו כן, אף התירה תקנה 191 לתקנות סדר הדין האזרחי הישנות לבית המשפט "[...] בכל שלב משלבי הדיון, להוציא פסק דין באחת התביעות שבתובענה או בחלק מתביעה, וליתן את הסעד הנתבע, כולו או מקצתו, לאותה תביעה או לחלקה, או לסרב לתיתו, כל אימת שנראה לבית המשפט שאין בהמשך הדיון כדי לשנות את הממצאים לגבי העובדות המהותיות או לגבי השאלות העומדות להכרעה לעניין התביעה או הסעד כאמור". לא זו בלבד, אלא שתובענות בסדר דין מקוצר (אין לבלבל עם פסק דין בהליך מקוצר מושא מאמר זה), שהיה מוסדר בעבר בתקנות 202–214 לתקנות סדר הדין האזרחי הישנות, יכולו להתנהל במקרים שבהם נתבעו סכומי כסף קצובים, שאינם שנויים לכאורה במחלוקת – כאשר בידי התובע ראשית ראיה בכתב המוכיחה את סכום החוב שנטען לו או כאשר קיימת לכך עילה מפורשת בחוק. המיוחד בסדר דין זה היה שאין קנויה לנתבע זכות אוטומטית להגיש כתב הגנה, ואם לא הגיש בקשת רשות להתגונן – קיבל בית המשפט את התביעה.
ההסדרים שתוארו לעיל, יש בהם דמיון, במידת זו או אחרת, להיבטים מסוימים של הליך ה-Summary judgment.
קרסון הואיי-יו
קרסון הוּאֵיי-יוֹ (באנגלית: Carson Huey-You; נולד ביולי 2002) הוא ילד פלא והאדם הצעיר ביותר שסיים תואר אוניברסיטאי במדינת טקסס ובין הצעירים בעולם. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה הנוצרית של טקסס ב-13 במאי 2017 עם תואר ראשון ראשי בפיזיקה ותארים משניים בסינית מנדרינית ובמתמטיקה בגיל 14. הוא סיים תואר שני בפיזיקה קוונטית בגיל 17, בסוף 2019, והמשיך ללימודי דוקטורט.
כבר מגיל צעיר הפגין יכולות יוצאות דופן כאשר בגיל שנתיים כבר ידע לקרוא באופן שוטף ובגיל שלוש החל פותר בעיות חשבוניות. הוא סיים את תוכנית הלימודים הרגילה של בית הספר התיכון בהצטיינות בגיל 10, וקיבל ציון 1770 במבחני ה-SAT לקראת לימודיו באוניברסיטה.
אחיו הקטן, קנן, גם הוא ילד פלא, החל תואר באסטרונומיה בגיל 12.
אמו, שלה הכשרה מקצועית בתחום החינוך לגיל הרך, לימדה אותו בעצמה בבית עד גיל 5.
אלברט גיורסו
אלברט גיורסו (באנגלית: Albert Ghiorso; 15 ביולי 1915 - 26 בדצמבר 2010) היה פיזיקאי גרעין אמריקאי. עם הישגיו, במשך שישה עשורים של פעילות מחקרית, ניתן למנות שותפות בגילוים וביצירתם של שנים־עשר יסודות מלאכותיים.
תולדות חייו
נולד בקליפורניה למשפחה איטלקית-ספרדית. בשנת 1937 סיים את לימודיו לתואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
גיורסו התמחה בבניית מכשירי רדיו ומכשירי מדידה עדינים ומדויקים. יכולת זו הובילה אותו למעבדתו של גלן סיבורג, שם גם פגש את אשתו וילמה. בשנות מלחמת העולם השנייה השתתף יחד עם סיבורג בפרויקט מנהטן והיה אחראי על פיתוח גלאים מדויקים לקרינה רדיואקטיבית ודעיכה רדיואקטיבית ולניתוח תגובות ברמה הגרעינית. במהלך ניסויים אלו גילה שני יסודות חדשים: אמריציום (95=z) וקוריום (96).
לאחר המלחמה חזר עם סיבורג למעבדות אוניברסיטת ברקלי והתמקד ביצירת יסודות חדשים, בטכנולוגיה של הפגזת יסודות כבדים בגרעיני הליום מואצים. בשנים 1949–1950 זיהו חברי הצוות את היסודות ברקליום (97) וקליפורניום (98). ב-1952 זיהו חברי צוותו את היסוד פרמיום (100) באתר שבו פוצצה פצצת המימן הראשונה. בהמשך יצרו את היסודות איינשטייניום (99) ומנדלביום (101).
באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 מונה גיורסו לראש פרויקט מאיץ החלקיקים החדש והעוצמתי יותר, שהיה דרוש לשם המשך משימת גילוים ויצירתם של יסודות טרנס-אורניים, (Berkeley Heavy Ion Linear Accelerator (HILAC. עד 1972 שימש מאיץ זה לייצור אטומים בודדים של היסודות נובליום (102), לורנציום (103), רתרפורדיום (104) ודובניום (105); חלקם גילויים ראשוניים וחלקם אישוש לגילוי יסודות שהתגלו על ידי מכונים אחרים. ב-1972 שודרג המאיץ ל-superHILAC, דבר שאיפשר לגלות אטומים של היסוד סיבורגיום (106).
במהלך עבודתו המציא גיורסו גלאים ומכשור מתקדם לניתוח תוצאות של ריאקציות גרעיניות של יסודות כבדים ושכלולים למאיצי חלקיקים ייעודיים לנושא זה, שסייעו בין השאר גם במשימת זיהוי שרידי טכנציום טבעיים.
גיורסו הוא שטבע את שמו של היסוד "האסיום" (שנגזר מהמילה Hassia, שמה הלטיני של מדינת הסה שבגרמניה, בה נתגלה); הציע לקרוא ליסוד "סיבורגיום" על שם גלן סיבורג עוד בחייו; ועתר ל-IUPAC לקריאת היסוד "דובניום" לכבוד העיר דוּבְּנָה, בה נמצא המכון המאוחד למחקר גרעיני ברוסיה, שם התגלה.
נאור כרמי
נאור כרמי (נולד בט' באדר א' ה'תש"ל, 12 בפברואר 1970) הוא נגן כלי פריטה וכלי מיתר בדגש על קונטרבס, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי, חוזר בתשובה חסיד חב"ד. יוזם ומייסד להקת התזמורת העממית, הלב והמעיין ופרויקט צמאה. השתתף בהרכבי תזמורת צה"ל, התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה, בוסתן אברהם, הברירה הטבעית, שחרית ועוד כבסיסט, נגן קונטרבס ומפיק, ובצוות כפר הנוער ביכורים גם כמחנך מוזיקלי.
ביוגרפיה
נולד בעכו. בגיל 12 שלט בנגינה בכלי נשיפה וכלי קשת שונים. שירת בצה"ל כחבר הלהקה הצבאית, ובסיום שירותו עבר להתגורר בתל אביב. בוגר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים והתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה.
השתתף בהרכב מוזיקלי של מאיר אריאל, אותו מחשיב כרמי כמורו המוזיקלי. באותה תקופה חלה תפנית כשכמה מחברי ההרכב חזרו בתשובה בהשפעתו של אריאל, וכרמי בתוכם. הוא למד במכון מאיר, התחתן ועבר להתגורר בטירת שלום. בהמשך התעניין כרמי בתורת החסידות, ובהשפעתם של דניאל זמיר וניגוני חב"ד הפך לחסיד חב"ד.
כמו כן השתתף בבוסתן אברהם והברירה הטבעית, וחינך בכפר הנוער ביכורים.
ייסד את הלב והמעיין במסגרת הופעות בבית אבי חי ואף זכה עם חברי ההרכב בתואר "הלהקה היהודית הטובה בעולם" בפסטיבל למוזיקה יהודית באמסטרדם, כיום כרמי הוא מפיק ומעבד הלהקה. כמו כן ייסד, מפיק ומנגן בהרכב "התזמורת העממית" שהוציאה מספר אלבומים.
בה'תש"ע נבחר לתואר "איש השנה של המוזיקה" באתר כיפה.
כרמי מפיק ומעבד את פרויקט "צמאה" - פרויקט מוזיקלי של ניגוני חב"ד המבוצעים על ידי אמנים ישראלים בעיבודים עכשוויים. במסגרת האלבום יצאו עד 2020 חמישה אלבומים.
כן עיבד והפיק חלק מהאלבום לשונות של אש של אביתר בנאי. מלמד ומשמש כדיקן הסטודנטים בבית הספר למוזיקה "מזמור".
זאו וו קי
זאו וו קי (סינית מסורתית: 趙無極; 13 בפברואר 1921 – 9 באפריל 2013) היה אמן סיני-צרפתי.
ביוגרפיה
זאו נולד למשפחה משכילה בבייג'ינג. כשהיה בן חצי שנה, עזבה המשפחה לעיר נאנטונג, אשר צפונית לשנגחאי. הוא למד קליגרפיה בנעוריו, בין השנים 1935 ל-1941 בבית ספר לאמנות בהאנגג'ואו ואחר כך לימד שם. בשנת 1948 עבר לחיות עם אשתו המלחינה לאן-לאן בפריז, שם התאזרח וזכה לתמיכתם של ז'ואן מירו ופבלו פיקאסו. בשנת 1951 נסע לשווייץ, שם נחשף ליצירותיו של פאול קלה אשר הותירו השפעה על סגנונו.
הוא התגרש מאשתו באמצע שנות החמישים וב-1957 נסע לארצות הברית והתגורר בניו יורק. הוא התיידד עם האמן והמשורר אנרי מישו. ב-1983 חזר לראשונה לסין, כאשר תערוכה שלו הוצגה במוזיאון לאמנות יפה של בייג'ינג.
נאור כרמי
ביוגרפיה
ב-2020 הוציא סינגל לפיוט רפא צירי, בו משתתפים אריאל זילבר, חנן בן ארי, ליאור אלמליח, עקיבא, ברי סחרוף ועמיר בניון.
זאו וו קי
ביוגרפיה
יצירתו התאפיינה בשילוב של ציור מופשט מערבי, יחד עם מסורת קליגרפית סינית. רבים מציוריו אופיינו בצבעים בהירים ומלאי אור.
נאור כרמי
חיים אישיים
כרמי מתגורר בקריית מלאכי, נשוי לתמר ולהם שבעה ילדים.
זאו וו קי
ביוגרפיה
זוכה פרס הפרמיום אימפריאלה לשנת 1994.
נפטר בניון שבשווייץ בגיל 92.
זכויות להט"ב בטוגו
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בטוגו כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית. פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כעבירה פלילית בשטח המדינה מאז 1884 (כחלק מטוגולנד) ונושאת עונש של 1–3 שנות מאסר וקנס של 100,000–500,000 פרנק CFA.
מעמד בחוק
פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כעבירה פלילית ברחבי טוגו משנת 1884 מאז שלטון מדינת החסות של טוגולנד מטעם הקיסרות הגרמנית ונושאת עונש של 1–3 שנות מאסר וקנס של 500,000-100,000 פרנק CFA.
תנאי מחיה
דו"ח מעמד זכויות האדם של מחלקת המדינה של ארצות הברית לשנת 2011 בטוגו מצא כי, "'החוק קובע כי אדם שעוסק בפעילות חד-מינית בהסכמה עשוי לשאת עונש מאסר של שנה עד שלוש שנים וקנס של 100,000 עד 500,000 פרנק CFA (208 עד 1,041 דולר אמריקאי). לא הוגשו תביעות בשנת 2011 בגין הומוסקסואליות או האשמה שקשורה לעיתים קרובות ב-'תקיפה מגונה'. שמונת האנשים שנעצרו בגין התנהגות הומוסקסואלית בשנת 2010 נותרו כלואים. אפליה חברתית על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית התרחשה, בעוד שלא היו קיימים ארגוני זכויות להט'ב ידועים'."
ירדן כהן
ירדן כהן (נולד ב-26 במרץ 1997) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת מכבי פתח תקווה.
קריירה
כהן התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי חיפה בה שיחק עד לקבוצת הנוער ובגיל 18 הצטרף לקבוצת הנוער של הפועל רעננה. ב-2 באוגוסט 2016 כהן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 0-0 נגד הפועל תל אביב במסגרת גביע הטוטו. את העונת הבכורה שלו בבוגרים, סיים כהן עם 15 הופעות בכל המסגרות.
בעונת 2018/2019, כהן הפך לשחקן הרכב בקבוצה הבוגרת. ב-9 במרץ 2019 כהן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 נגד הפועל חיפה.
ב-3 באוגוסט 2020, כהן הושאל למכבי פתח תקווה.
לזכותו של כהן ארבע הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל.
פיליפ דיסקין
פיליפ (פיל) דיסקין (באנגלית: Philiph (Phil) Diskin; נולד ב-22 בנובמבר 1928) הוא במאי תיאטרון ישראלי-אמריקאי.
קורות חייו
פיליפ דיסקין נולד ב-1928 בגרודנו שבפולין, ובהיותו בן חמש היגר לארצות הברית. סיים תואר דוקטור בפסיכולוגיה. בהיותו סטודנט שיחק וביים בהצגות סטודנטים. למד דרמה בתיאטרון הדג'רו.
הוא עלה לישראל, עבד כיועץ במכון לייעוץ והדרכה של משרדי העבודה והחינוך. זמן קצר לאחר עלייתו לארץ קיבץ קבוצת סטודנטים חובבי תיאטרון, שנפגשו בביתו בעין הכרם וקראו שירה ומחזות באנגלית. הקבוצה נהפכה לתיאטרון חובבים, תיאטרון המעגל (1967-1964), שרוב הצגותיו היו באנגלית ודיסקין היה הבמאי היחיד שלו. רוב שחקניו של "המעגל" היו עולים מאנגליה ומארצות דוברות אנגלית. ההצגות התקיימו במרתף קטנטן, ששימש כמועדון סטודנטים והקהל ישב על שרפרפים או על מדרגות האבן. הקהל מנה משכילים ירושלמים וסטודנטים. "המעגל" העלה בבכורה ישראלית את "המשרתות" של ז'אן ז'נה ואת "המלך אובו" של אלפרד ז'ארי. בתל אביב הציג התיאטרון ב"צוותא".
גארי ברתיני, שייסד באמצע שנות השישים את "האנסמבל הקאמרי הישראלי", צפה ב"מלך אובו" בבימויו של דיסקין, התרשם מכישרונו המוזיקלי והזמין אותו לביים שתי אופרות קצרות בערב הבכורה של האנסמבל החדש.