cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
DTM&H
הענקת התעודה
התעודה ניתנת לרופאים מוסמכים לאחר לימוד, התמחות מעמיקה ומבחן. לפי אתר ה-RCP, המעניק את התעודה, ניתן ללמוד לקראת הבחינה רק בארבעה מקומות: בית הספר להיגיינה ורפואה טרופית בלונדון, בית הספר לרפואה טרופית בליברפול, הפקולטה למדעי החיים בגלאזגו, וביה"ח הלימודי Royal Hallamshire בשפילד.
אפשרויות לימוד חלופיות
מספר אוניברסיטאות מציעות תוכניות ללימודי מוסמכים בהן מקבלים תעודת DTM&H, אולם לא מדובר בתעודה הניתנת מטעם ה-RCP, ולפיכך לא מבצעים מבחן ב-RCP. בין האוניברסיטאות:
בארצות הברית מרוכזת בחינה בתחום הרפואה הטרופית על ידי "החברה האמריקאית לרפואה טרופית וגיהות" (American Society of Tropical Medicine and Hygiene - ASTMH). הבחינה נערכת מדי שנתיים ומוענקת תעודת ידע ברפואה טרופית קלינית וברפואת מטיילים הידועה בקיצור כ-CTropMed.
קבר אסקיה
לפי האמונה נחשב קבר אסקיה (צרפתית Tombeau des Askia) בעיר גאו שבמזרח מאלי לקברו של אסקיה מחמד הראשון, קיסר אימפריית סונגהאי הראשון. הקבר נבנה במאה ה-15 וכולל את פירמידת הקבר, שני מסגדים, בית קברות מוסלמי ואת החצר ההיקפית. הקבר הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2004, ולבקשת ממשלת מאלי נכלל ברשימת האתרים בסיכון בשנת 2012 בשל המאבק המזוין בצפון המדינה.
היסטוריה
העיר גאו שוכנת על גדות נהר ניז'ר ונחשבת לאחת הערים העתיקות באפריקה שמדרום לסהרה. העיר נוסדה ככל הנראה במאה ה-7 ונזכרה במקורות ערביים במאה ה-11 בשם קאו קאו. בשנת 1138 הייתה גאו לבירת סונגהאי, ואסקיה מחמד הראשון ייסד בה שושלת קיסרית ב-1492. מחמד הראשון המשיך בהרחבת גבולות הקיסרות, מלאכה בה החל דודו ושליט המדינה לפניו, ואלה הגיעו עד לאוקיינוס האטלנטי במערב ועד להרי אייר במזרח. עושרה של הקיסרות התבסס על שליטתה במסחר בזהב ובמלח שהתנהל לאורך דרכי המסחר בסהרה שמצפון לה ובדרכים המובילות ליערות הטרופיים מדרום.
מבנה האתר
מתחם הקבר שוכן בצפונה של העיר גאו ומשתרע על שטח של 42.5 דונם. המסגד ופירמידת הקבר מוקפים בחומה וסביבה שטח פתוח גדול המוקף בחומה נוספת:
בן ארצי (פירושונים)
{{פירושונים| אישים ששם משפחתם בן ארצי
ראו גם
}}
יחסי אוזבקיסטן–רוסיה
יחסי אוזבקיסטן–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת אוזבקיסטן לבין הפדרציה הרוסית. היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-1992.
היסטוריה
מבחינתה של רוסיה, היחסים הטובים עם אוזבקיסטן הם המפתח למדיניות הכוח הרוסית הגדולה באזור מרכז אסיה. מאידך, אוזבקיסטן מקיימת יחסים טובים עם כל מעצמות העולם.
ב-1999, במקביל למלחמת קוסובו, הצטרפה אוזבקיסטן לברית GUUAM, שהתאגדה לארגון בינלאומי ב-2001. הברית נקראה GUUAM עד שאוזבקיסטן עזבה אותה ב-2005.
בשנת 2003, השתלטה גזפרום על רשת צינורות גז אוזבקי. באותה שנה, החלה אוזבקיסטן בייצוא גז.
בעקבות הפיכות מאי 2005, אוזבקיסטן דרשה שארצות הברית תעזוב את הבסיס בקארשי ח'אנבד. ב-14 בנובמבר 2005, חתמו הנשיאים אסלאם קרימוב וולדימיר פוטין על הסכם שיתוף פעולה הדדי בין אוזבקיסטן לרוסיה במוסקבה.
בשנת 2012, בחרה אוזבקיסטן לעזוב את ברית CSTO. עם זאת, היא נשארה כחלק מארגון שנגחאי לשיתוף פעולה.
בשנת 2014, מחקה רוסיה את כמעט כל החובות האוזבקים לרוסיה על מנת לשפר את היחסים בין שתי המדינות.
יחסים דיפלומטים
לאוזבקיסטן שגרירות במוסקבה, ולרוסיה שגרירות בטשקנט.
מל ברוקס
מֶלווין "מֶל" קַמינסקי (באנגלית: Melvin "Mel" Kaminsky; נולד ב-28 ביוני 1926) ידוע יותר בשם הבמה שלו מֶל בּרוּקס, הוא במאי קולנוע, שחקן, תסריטאי, מפיק, מלחין ובדרן יהודי-אמריקאי, הידוע בעיקר כיוצר של פארסות ופרודיות.
ברוקס ידוע בפרודיות שלו לז'אנרים בקולנוע, על אנשים בתעשיית הקולנוע ואף על עצמו. שלושה מסרטיו של ברוקס ממוקמים ברשימת 100 הסרטים המצחיקים ביותר של מכון הסרטים האמריקאי. "אוכפים לוהטים" במקום ה-6, "המפיקים" במקום ה-11 ו"פרנקשטיין הצעיר" במקום ה-13.
ברוקס הוא אחד מהאנשים היחידים שזכו בפרסי האוסקר, אמי, גראמי וטוני גם יחד.
ראשית הקריירה
ברוקס התחיל את הקריירה שלו בתחום עסקי השעשעושים כבדרן באתרי תיירות, והתמחה בחיקויים של כוכבי סרטים. לאחר שהתחיל לצבור ניסיון, הוא החל לעבוד כתסריטאי לקומדיות טלוויזיה.
החל משנות ה-60 של המאה ה-20, חבר ברוקס אל קרל ריינר, תסריטאי ובדרן גם הוא, והפכו לצמד קומיקאים מצליח.
ברוקס החל לעבוד בתעשיית הקולנוע כשחקן, תסריטאי, מפיק ובמאי. סרטו הראשון של ברוקס היה "המבקר" אשר יצא בשנת 1963, סרט אנימציה קצר באורך 4 דקות שמציג צורות וצבעים פשוטים, במהלכו נשמע קולו של ברוקס כזקן זועף שקנה כרטיס לסרט ולא מבין למה ביזבז עליו 2 דולר. הסרט זכה בפרס האוסקר.
ביחד עם באק הנרי, ברוקס יצר סדרת טלוויזיה מצליחה בשם "Get Smart" בכיכובו של דון אדמס כסוכן חשאי. הסדרה הוסיפה למוניטין של ברוקס כסאטריקין מבריק. הסרט "שחק אותה סמארט" מבוסס על סדרה זו.
סרטו העלילתי הראשון של ברוקס היה "המפיקים", הסרט, שיצא בשנת 1967, מספר את סיפורם של שני מפיקים המנסים להעלות את המחזה הכושל ביותר אי פעם. הסרט היה כל כך בוטה וחצוף (שירו המרכזי נקרא "שירו שיר לפיהרר") שאולפני הקולנוע הגדולים סירבו להפיקו. לבסוף מצא ברוקס חברת הפצה עצמאית שהסכימה להפיק את הסרט. הסרט זכה באוסקר על התסריט המקורי הטוב ביותר. הסרט זכה להצלחה מחתרתית רבה. מאוחר יותר הפיק ממנו ברוקס גם מחזה ברודוויי, וכמו כן, הוציא אותו מחדש בשנת 2005. המחזמר נחל הצלחה כלכלית רבה, ואף זכה באופן חסר תקדים ב-12 פרסי טוני.
בשנת 1974 יצר ברוקס עוד שני סרטים, "אוכפים לוהטים" ו"פרנקנשטיין הצעיר", שזכו שניהם להצלחה כלכלית רבה.
בשנת 1975 ברוקס יצר סדרת טלוויזיה פארודית על רובין הוד. הסדרה לא הצליחה, ושודרה במשך 13 פרקים בלבד. אחרי כמעט 20 שנה, בתגובה לסרט המצליח שיצא בשנת 1991, "רובין הוד: נסיך הגנבים", הוציא בשנת 1993 ברוקס פארודיה בשם "רובין הוד: גברים בגטקעס", שהיה מבוסס רבות על סדרת טלוויזיה זו.
קריירה מאוחרת
בשנת 1980 התעניין ברוקס בהפקת הסרט הדרמטי "איש הפיל" של הבמאי דייוויד לינץ'. בידיעה שאם על הפוסטר של הסרט יכתב "מל ברוקס מציג" אנשים יצפו לקומדיה, ברוקס ייסד חברה בשם Brooksfilms. החברה הוציאה מספר סרטים לא קומיים, ביניהם "הזבוב" ומאוחר יותר החלה להוציא גם סרטי קומדיה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוציא ברוקס שני סרטים בלבד. בשנת 1981 הוציא את ההיסטוריה המטורפת של העולם, סרט קומי שמספר את ההיסטוריה של העולם בצורה פארודית. בשנת 1987 הוציא את שיגעון בחלל (Spaceballs). הסרט הוא סרט פארודי על ז'אנר המדע הבדיוני ובמיוחד על מלחמת הכוכבים. בשני הסרטים ברוקס הופיע במספר תפקידים. הוא גם כיכב בגרסה החדשה של הסרט "להיות או לא להיות" בשנת 1983. ואף הוציא סינגל בעל אותו שם לסרט.
בשנת 2019 דיבב את מלפיל ברוקס בסרט "צעצוע של סיפור 4" ובסדרה "מזלגוני שואל שאלה".
חייו האישיים
ברוקס היה נשוי לפלורנס באום משנת 1951 ועד 1961, לזוג נולדו שלושה ילדים. בשנת 1964 נישא מל לאן בנקרופט, לה היה נשוי עד שנפטרה ממחלת הסרטן, ב-6 ביוני 2005. לאן בנקרופט ולברוקס בן אחד, מקס ברוקס, שחקן, סופר ותסריטאי.
נורה ברנד
נורה ברנד (בהונגרית: Berend Nóra; ) היא היסטוריונית יהודייה-הונגרייה המתגוררת בממלכה המאוחדת, פרופסורית להיסטוריה אירופית בפקולטה להיסטוריה של מכללת סנט קתרינה אחת מ-31 המכללות המרכיבות את אוניברסיטת קיימברידג'. ספרה "בשער הנצרות" זכה בפרס גלדסטון הפרס שנתי של החברה ההיסטורית המלכותית.
לימודיה
נורה סיימה את לימודיה באוניברסיטת אטווש לוראנד בבודפשט ב-1989. בשנים 1989–1990, המשיכה את ללימודי (DEA) בפריז ב"בית הספר ללימודים מתקדמים במדעי החברה" ולאחר מכן בניו יורק קיבלה את התואר שני ב-1992 ותואר דוקטור ב-1996 באוניברסיטת קולומביה. בין 1996 לבין 1999, היא הייתה בפוסט דוקטורט במכללת סנט קתרינה באוניברסיטת קיימברידג'. בשנים 1990–2000, היא הייתה מרצה ומרצה בכירה בגולדסמית קולג' של אוניברסיטת לונדון. מאז שנת 2000 מלמדת במכון להיסטוריה באוניברסיטת קיימברידג', והיא גם עמיתה ופרופסור במכללת סנט קתרינה.
בשני העשורים האחרונים, עם מאמריה, ספריה, הרצאותיה ומצגותיה בכנסים ועם ארגון פרויקט המחקר הבינלאומי רחב היקף שלה, צברה מוניטין מקצועי רציני בחקר ימי הביניים.
תחום המחקר שלה
היא התמחתה בהיסטוריה אירופית של ימי הביניים של המאה ה-10 עד המאה ה-15, כולל היסטוריה חברתית ודתית. נושאי המחקר שלה כללו שינויים בתרבות הילדים, מעמדם של לא-נוצרים בחברה הנוצרית של ימי הביניים, לרבות אינטראקציות כלכליות, חברתיות, משפטיות ודתיות, גבולות מימי הביניים, היחס בין הנצרות למשטרים והחלוקה הטריטוריאלית של הכוח ביניהם. תחומי העניין שלה כוללים גם את ההיסטוריה של הנצרות, קדושה והדרה חברתית.
בין השנים 2005 לבין 2009, היא ארגנה מיזם השוואתי המבוסס על שיתוף פעולה רב-שנתי מבוסס על הידע של מחקרים היסטוריים הונגרי, פולני, צ'כי ורוסי על האזור ההיסטורי, וכן מחקרים המשווים את מרכז ומזרח אירופה עם סקנדינביה בתוך תחום רחב עוד יותר. קבוצות המחקר שהובילה הורכבו ממומחים לימי הביניים פולנים, צ'כים, הונגרים, שוודים, נורווגים, דנים ורוסים שפיתחו את הסקירה החדשה שלהם במאפיינים המשותפים של מרכז-מזרח אירופה של ימי הביניים וצפון אירופה בהתבסס על מערכת קריטריונים שפותחה במשותף והסתמכות על דיוני עבודה קבועים במשך ארבע שנים ועל ההבדל בין האזורים.
בין השנים 2012–2014, בתמיכת קרן הומבולדט, היא קיימה כמרצה אורחת קורס בן שנה, פעמיים, בשם "דת וזהות בהונגריה ובחצי האי האיברי" באוניברסיטת רוהר בבוכום ובאוניברסיטת מנהיים.
ברוס פורניס
ברוס מקפארלן פורניס (באנגלית: Bruce MacFarlane Furniss נולד ב-27 במאי 1957) הוא שחיין עבר אמריקאי. אלוף אולימפי בעל שתי מדליות זהב, אלוף עולם ושיאן עולם שהתמחה בסגנון מעורב אישי ו-200 מטר חתירה. אחיו, סטיב זכה במדליה אולימפית, במדליה באליפות העולם ושיאן עולם לשעבר ובעל 4 מדליות זהב משני משחקים הפאן אמריקאים.
ביוגרפיה
ברוס פורניס נולד בפרזנו, קליפורניה. הוא החל לשחות בגיל 7 על מנת להקל על כאב שממנו סבל עקב דלקת מפרקים.
Beatles for Sale
Beatles For Sale (בעברית: ביטלס למכירה) הוא אלבומה הרביעי של להקת הביטלס, שהוקלט לאחר סיבוב ההופעות העולמי שלהם.
ברוס פורניס
קביעת שיאים עולמיים
במבחנים האמריקאים לאליפות העולם בשחייה שנערכו בלונג ביץ', קליפורניה בארצות הברית ביוני 1975 קבע פורניס 2 שיאים עולמיים באותו משחה, ב-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.89 דקות.
Beatles for Sale
רשימת רצועות
כל השירים נכתבו על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני, אלא אם כן מצוין אחרת. זהו אלבום הביטלס הכולל את הכמות הגדולה ביותר של חומר בלתי-מקורי. חברי הלהקה היו שרויים בעיצומו של מסע הופעות מפרך ברחבי העולם ולא הספיקו לייצר חומרים חדשים ואיכותיים ולפיכך הקליטו שירים של אמנים אחרים, אמריקאים ברובם.
ברוס פורניס
קביעת שיאים עולמיים
לאליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה ביולי 1975 הגיע פורניס כשיאן עולם ובתחרות עצמה זכה פורניס בשלוש מדליות. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש בתוצאה של 3:24.85 דקות, לפני מערב גרמניה (2:29.55 דקות) ואיטליה (3:31.85 דקות). שתי מדליות כסף במשחים האישיים ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.72 דקות, אחרי בן ארצו טים שו (1:51.04 דקות) ולפני בריאן ברינקלי מבריטניה (1:53.56 דקות) וב-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:57.71 דקות, אחרי שו (3:54.88 דקות) ולפני פרנק פיץ' ממזרח גרמניה (4:01.10 דקות). הוא וחבריו שהיו מועמדים בטוחים לניצחון גם במשחה ל-4x200 מטר חופשי, פסלו.
באליפות ארצות הברית בשחייה שנערכה בקנזס סיטי, מיזורי באוגוסט 1975 שיפר פורניס במשחה ל-200 מטר מעורב אישי את שיא העולם של אחיו, סטיב ושל דייוויד וילקי מבריטניה בתוצאה של 2:06.08 דקות.
Beatles for Sale
רשימת רצועות
צד ראשון
ברוס פורניס
אולימפיאדת השיא
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה פורניס בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא עולם חדש בתוצאה של 1:50.29 דקות לפני חבריו לנבחרת ג'ון נייבר (1:50.50 דקות) וג'ים מונטגומרי (1:50.58 דקות). בשלב המוקדמות קבע פורניס שיא אולימפי חדש (1:50.93 דקות). במשחה ל-4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש 7:23.22 דקות, לפני ברית המועצות (7:27.97 דקות) ובריטניה (7:32.11 דקות). הוא קבע את הזמן המהיר בתחרות והיה לשחיין הראשון בעולם שירד מ-1:50 דקות עם "זינוק שליחים" (1:49.56 דקות). לרוע מזלו הוועד האולימפי הבינלאומי החליט באופן לא ברור לבטל את המשחים ל-200 מטר מעורב אישי ומשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (משחה שארצות הברית לא הפסידה עד אז) ובכך מנעו ממנו לזכות בעוד שתי מדליות זהב במשחים שבהם שלט.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין, מערב גרמניה בשנת 1978 זכה פורניס במדליית זהב במשחה ל-4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש בתוצאה של 7:20.82 דקות, לפני ברית המועצות (7:28.41 דקות) ומערב גרמניה (7:33.29 דקות).
Beatles for Sale
רשימת רצועות
צד שני
ברוס פורניס
אולימפיאדת השיא
בשנת 1979 סיים פורניס את התואר הראשון בעיתונאות בבית ספר אננברג לתקשורת.
Beatles for Sale
משתתפים
הביטלס מוזיקאים נוספים והפקה
ברוס פורניס
אולימפיאדת השיא
פורניס עובד בשיווק ויחסי ציבור. כמו כן הוא בעל טור במגזין השחייה האמריקאי, סווימינג וורלד.
הישגיו של פורניס מרשימים עוד יותר לנוכח העובדה שהוא נאלץ להילחם במחלת דלקת חוליות מקשחת (בלטינית Ankylosing spondylitis).
מפתח אלן
מפתח אלן (על שם היצרן, Allen Manufacturing Company) או מפתח משושה הוא מפתח ברגים. חתך הרוחב שלו הוא משושה, והוא לרוב עשוי מתכת.
היסטוריה
קיימים מסמכים מהם ניתן להסיק כי הרעיון של מפתח אלן היה קיים כבר בתקופה שבין שנות ה-60 לשנות ה-80 של המאה ה-19, אז נרשמו פטנטים רבים לעיצובי ברגים ומברגים בארצות הברית, אולם מפתחות אלן לא יוצרו קודם לשנת 1910. בין הפטנטים שנרשמו באותה תקופה היו ברגים בעלי חתך רוחב משולש ומרובע, אולם אלה לא יוצרו בגלל עלותם. בורג ומפתח בעל חתך מרובע יוצר באופן מסחרי לראשונה בשנת 1908, בקנדה.
בשנים 1909-1910 רשם ויליאם ג. אלן פטנטים על שיטה של כבישה קרה לייצור ראשי ברגים בתבנית משושה. החל משנת 1910 החל אלן לפרסם את המוצר בשם: Allen safety set screw, אשר יוצר על ידי חברתו בהרטפורד, קונטיקט. אף שייתכן כי אלן לא היה הראשון שחשב על בורג ומפתח משושה, הוא היה חלוץ ברישום פטנט על שיטת ייצור יעילה אשר הגשימה את הרעיון.
תקופת מלחמת העולם השנייה, בה היה צורך דחוף בייצור תעשייתי המוני, הייתה כנראה האירוע שהפיץ את המודעות למפתחות אלן בציבור הרחב ולא רק בין אנשי מקצוע.
ארקדי דבורקוביץ'
ארקדי ולדימירוביץ' דבורקוביץ' (ברוסית: Аркадий Владимирович Дворкович; נולד ב-26 במרץ 1972, מוסקבה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא כלכלן ומדינאי רוסי. מכהן כנשיא איגוד השחמט העולמי מאז אוקטובר 2018.
קודם לכן עמד בראש קרן סקולקובו, האחראית לניהול מרכז החדשנות סקולקובו. כיהן כסגן ראש ממשלת רוסיה לענייני תעשיית האנרגיה, מה-21 במאי 2012 ועד ה-10 במאי 2018 ומאז ה-4 ביולי 2012 עד מאי 2018 כיהן במקביל גם כיו"ר הוועדה הממשלתית לפיקוח וניטור שוקי המזון.
ביוגרפיה
ארקדי דבורקוביץ' נולד במוסקבה לוולדימיר דבורקוביץ', שופט בינלאומי בטורנירי שחמט (1973-2005). ארקדי התחנך בבית הספר תיכון מס' 144 במוסקבה תוך הצטיינות יתרה בתחום המתמטיקה. הוא סיים את הפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מוסקבה ב-1994 בתחום ה"קיברנטיקה הכלכלית" ובאותה שנה סיים בהצלחה את לימודיו בבית הספר הרוסי לכלכלה שנוסד על ידי ממשל ילצין על מנת לעודד יזמים צעירים. ב-1997 קיבל תואר בכלכלה מאוניברסיטת דיוק, לאחר שהשלים שם את לימודיו.
מ-1994 היה מנכ"ל ויועץ מדעי בכיר בצוות של קבוצת מומחים ויועצים של משרד האוצר הרוסי. החל משנת 2000 היה למומחה של המרכז לעיבודים מחקריים, ארגון לא מסחרי שהוקם על ידי ממשלת רוסיה. מאוגוסט 2000 היה ליועצו של הרמן גרף, שר המסחר והפיתוח הכלכלי. ב-2001 היה לסגן השר למסחר ופיתוח כלכלי. ב-2004 עבד בחברה פרטית למשך זמן-מה ובאפריל 2004 מונה לראש מינהל המומחים של נשיא רוסיה. במאי 2008, דמיטרי מדבדב מינה אותו לעוזרו לענייני כלכלה.
עם כינון ממשלת מדבדב הראשונה במאי 2012, הוא מונה ב-21 במאי 2012 לתפקיד סגן ראש הממשלה לענייני אנרגיה על ידי דמיטרי מדבדב והחל מקיץ אותה שנה הוא עומד בראש הוועדה הממשלתית לניטור שוק המזון.
מאז 2007 דבורקוביץ' הוא סגן ראשון לנשיא התאחדות השחמט הרוסית, תוך ניסיונות לקדם את תחום השחמט ברוסיה. ב-2006 היה לחבר בהתאחדות הכדורגל הרוסית והיה ראש התוכנית לפיתוח הכדורגל הרוסי. ב-19 במאי 2008 הוא מונה גם לעמוד בראש קבוצת מומחים לענייני קשרים עם המדינות המתועשות, חברותיה של רוסיה בארגון G-8.
מאז 11 בינואר 2010 הוא חבר בוועדה הממשלתית לפיתוח הכלכלה.
במאי 2018 לא מונה מחדש לתפקיד סגן ראש הממשלה ובמקום זאת מונה על ידי מדבדב לעמוד בראש קרן סקולקובו, לניהול מרכז החדשנות סקולקובו. ייתכן והדחתו מתפקיד סגן ראש הממשלה קשור להפצת סרטון בו הוא ביחד עם שר החקלאות דאז אלכסנדר טקצ'וב מצבע שיר של נדז'דה קדישבה ונשמע הרמת כוסית "עבור הלובי החקלאי" (גם טקצ'וב איבד את תפקיד השר).
משנת 2015 הוא עומד גם בראש דירקטוריון חברת הרכבות הרוסית.
במהלך ספטמבר 2018, הגיש דבורקוביץ' מועמדות לנשיאות איגוד השחמט העולמי. בשלושה באוקטובר הוא נבחר לתפקיד ובאוקטובר אותה שנה הוא נבחר ברוב קולות לעמוד בראש איגוד השחמט העולמי. כבר בתחילת כהונתו הודיע על העברת מטה איגוד השחמט מאתונה שביוון ללוזאן שבשווייץ.
חייו האישיים
הוא דובר רוסית, גרמנית ואנגלית, ונחשב לידידו הקרוב של דמיטרי מדבדב. הוא נשוי לזומרוד רוסטאמובה, כלכלנית אף היא שהייתה בעבר סגנית השר לרכוש ממשלתי. הם נשואים מאז 2001 ולהם שני בנים.
הוא זכה לכמה עיטורים ממלכתיים, ביניהם עיטור תודות מאת נשיא רוסיה, האחד מולדימיר פוטין ב-2004 שהודה על תרומתו הפעילה בהכנת הנאום הנשיאותי לאספה הפדרלית, השני אף הוא על פעילותו הרבה בהכנת הנאום הנשיאותי לאספה הפדרלית של דמיטרי מדבדב, עיטור שהעניק לו ב-18 בינואר 2010.
חרמשון גדול
חרמשון גדול (שם מדעי: Numenius arquata) הוא מין של עוף ממשפחת החרטומניים.
מאפיינים
החרמשון הוא החופמאי הגדול ביותר באזור המזרח התיכון, ארכו עד 57 ס"מ ויש לו מקור ארוך וכפוף בצורת קשת. צבעו חום בהיר וראשו וצווארו של החרמשון הגדול בהירים ומקושטים בפספוס כהה. אברות היד כהות ומנוגדות לגוף החום-אפרפר. על חלקיו העליונים דוגמה יפה של מעוינים כהים ושוליים בהירים. כמעט תמיד לנקבת החרמשון הגדול מקור ארוך יותר משל הזכר.
צעיר החרמשון הגדול דומה לבוגר, אבל מקורו קצר יותר, ונוצות גבו וראשו כהות יותר.
מזונותיו של החרמשון הגדול הם חרקי מים, תולעים, סרטנים ורכיכות.
החרמשון הגדול מקנן באזורים החמימים יחסית של אירואסיה, באזורי אחו לחים, בחופים ובמאגרי מים יבשים למחצה. הוא מבלה את חודשי החורף באפריקה ובדרום אירואסיה, לעיתים במהלך החורף חורג מאזורים המוכרים לו (למשל, נצפה בנובה סקוטיה- קנדה). בישראל החרמשון הגדול חולף לאורך חופי הים התיכון ובאילת. לעיתים רחוקות יותר, בחורף ובעונות המעבר נצפה בעמקים בפנים הארץ.
כאשר מתצפתים על החרמשון הגדול, ברור שלא מדובר בעוף אחר. החרמשון הקטן, שדומה לו, קטן ממנו בהרבה ובעל ראש בולט. בזמן מעופו, אי אפשר שלא להתפעל מגודלו וממקורו העצום של החרמשון הגדול. מעופו כבד ואיטי, בדומה לשחף גדול, ותוך כדי מעופו אפשר להבחין במפרקי יד ואברות יד כהים.
מספרם של החרמשונים הגדולים מתמעט, בעיקר באוכלוסיות שמקננות באסיה. הרס בתי גידול וציד פוגעים בחרמשונים, וייתכן שגם שינויי אקלים באזוריהם. אויביו הטבעיים העיקריים של החרמשון הגדול הם שחפים שחורים, שועלים, ועורבים שחורים. כשאויב נמצא בנחלה של החרמשון, הוא משמיע קריאות אזהרה רמות, חובט בכנפיו ומנענע את מקורו מצד אל צד, כדי לנסות להבריח את האויב.
קסטרום
קסטרום (בלטינית: Castrum, ברבים: Castra) הוא מחנה מבוצר או מצודה שבו חנתה בימי קדם באופן קבוע או זמני יחידה של הצבא הרומאי, כגון לגיון, על כל מטענה, ובהמות התובלה שלה.
הרומאים לא היו יוצאים לקרב מבלי שהקימו מחנה קודם לכן, ואפילו למול אויב שנערך למתקפה, היו מקצים חלק מסוים מן הכח שיבנה את המחנה בזמן ששאר הכח נערך ללחימה. ישנם מחנות משני סוגים: מחנות ארעיים ומחנות של קבע (Castra stativa). ישנן ידיעות גם על מחנות לכליי שיט (Castra navalia), שמטרתו הייתה להגן על כליי שיט שהועלו ליבשה.
אטימולוגיה
למילה ברבים קסטרה או קסטרא יש תמיד משמעות צבאית, בעוד המושג קסטרום שימש לעיתים גם למתחמים אזרחיים המיועדים להגנה. צורה מקטינה של המילה "קסטלום" (Castellum) שימשה למבצרים קטנים יותר שבדרך כלל, אך לא תמיד, שרתה יחידות נספחות ובסיסים לוגיסטיים ללגיונות, כפי שהסביר וגטיוס. היה בשימוש גם המונח הכללי "פרזידיום" (Praesidium) - "עמדת משמר" או "חיל מצב". בספרות ביוונית היו משתמשים לציון הקסטרום והקסטלום הרומאיים את המונחים סטראטופֶּדון ("מחנה צבאי") ופרוּריון ("מבצר").
רקע
הצבא הרומאי ערך את מסעות כיבושיו בקיץ, ובחורף החיילים היו פורשים לערים וליישובים בסביבתם הקרובה עד לקיץ, כאשר חודשו מסעות הכיבוש. כוחות אמנם לנו בשטח במחנות ארעיים, ואף לפרקי זמן ממושכים, אך רק כאשר היה צורך מבצעי בדבר (מצור על עיר, למשל), שכן לינה בשטח, בפרט בעונת החורף, נחשבה לעונש שהוטל על חיילים רק במקרי קיצון. אולם, משהתרחבו גבולות האימפריה הרומית לשטחי הפרא של שבטי הברברים בצפון, בהם לא היו ערים, נאלצו הכוחות הצבאיים ללון בשטח במחנות קבע משני סוגים: מחנה קיץ (Castra aestiva) ומחנה חורף (Castra hiberna). השוני העיקרי בין מחנה הקיץ למחנה החורף היה בחומרי הגלם מהם נבנו המגורים - בקיץ לנו באוהלים, ובחורף בבקתות עשויות אבן או כבול. מחנות אלה היו מאוישים למשך זמן רב, ואף משכו חלק מהמקומיים לשכון בסביבתם כדי לסחור עם הרומאים, מה שהניע תהליך הקמת יישובים על בסיס המחנות הרומאיים הללו.
תוכנית הקמת המחנה
מתוך "תולדות מלחמת היהודים ברומאים" מאת יוסף בן מתתיהו: "...בכל פשיטה לארץ אויב לא ייגשו לקרב בטרם יקימו מחנה מבוצר. את המחנה לא יציבו באין תוכנית סדורה ושלא במידות הנכונות; [בהצבתו] אין הכל עובדים בבת אחת או באי-סדר; אם השטח אינו ישר – יישרוהו, ואז יתוו את גבולותיו של המחנה במתכונת של ריבוע. לתכלית זו נלווה על הצבא המון רב של בעלי מלאכה, על הכלים הדרושים לבניין המחנה."
הואיל ותוכנית הבנייה היא תמיד דומה בוצעו עבודות הבנייה במהירות רבה.
הטריבון והקנטוריונים היו מודדים את השטח וקובעים את מיקום הפרטוריום - מאהל הגנרל, ריבוע בעל צלע של כ-60 מטרים. דגל לבן המונף במקום משמש ציון דרך שמסביבו מתארגן המחנה: רחובות, מאהלים, פורום ומתחם. שני רחובות ראשיים - ויה פרינקיפאליס וויה פרטוריה מצטלבים בפני הפרטוריום. אם מספר הלגיונות החונים במחנה הוא גדול, סוללים גם רחוב הקרוי ויה קווינטאנה (Via quintana) המקביל לויה פרינקיפאליס. כוחות העילית של רגלים ופרשים חונים משני צידיו של הפרטוריום. כמו כן, משני צידי הפרטוריום השאירו גם מתחם לפורום (בו התנהלו אסיפות וגם מסחר בשוק) ולקוואיסטוריום - משרד הקוואיסטור, שהיה ממונה על האספקה ועל ניהול הקופה. מאחורי המתחם הושאר שטח פנוי ברוחב של כ-60–70 מטרים על מנת לאפשר תנועות יחידות וטווח הגנה על האוהלים הראשונים מפני חיצים או כידונים של האויב. ה"וואלטוסינאריה" (Valetudinaria) היו אזורי סיוע רפואי שנכללו במחנות לפחות מהתקופה שאחרי התמקצעות הצבא בימי אוגוסטוס והן הגרסאות הצבאיות של האסקולפיה (Aesculapia).
תוכנית פירוק המחנה
עם האות הראשון בבוקר פורקו אוהלי הטריבונים או הקונסול, אחריהם כל שאר האוהלים וארזו את הציוד. עם האות השני העמיסו את הציוד על בהמות התובלה ונערכו ליציאה, ועם האות השלישי יצאו לדרך. את המחנה היו מעלים באש, שמא האויב ישתלט עליו וישתמש בו. סדר הצעידה מהמחנה היה קבוע (למעט בזמני חירום), ומדי יום שינו את סדר היחידות, כדי שכולם יוכלו ליהנות ממידה שווה של מספוא ומים טריים, דבר שהיה תלוי בצעידה בראש הטור.
אוסקר המרשטיין
אוסקר גרילי קלנדנינג המרשטיין השני (Oscar Greeley Clendenning Hammerstein II; 12 ביולי 1895 - 23 באוגוסט 1960) היה פזמונאי ומחזאי אמריקאי ממוצא יהודי, ועסק גם בהפקה ובימוי מחזות זמר. במהלך ארבעה עשורי פעילותו זכה בשמונה פרסי טוני ושני פרסי אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר (עבור The Last Time I Saw Paris ("הפעם האחרונה בה ראיתי את פריז") מהסרט Lady Be Good ; 1941) ו-It Might as Well Be Spring ("זה יכול להיות אביב") מהסרט State Fair ("לרקוד עם שחר"; 1945), פרס פוליצר ופרסים רבים נוספים למחזות זמר וסרטים מוזיקליים שהשתתף ביצירתם. הוא כתב כ-850 שירים שחלק מהם נכללים בספר השירים האמריקאי הגדול (Ol' Man River, All the Things You Are, My Favorite Things ועוד), שיתוף הפעולה הנודע ביותר שלו היה עם המלחין ריצ'רד רוג'רס במסגרת הצמד רוג'רס והמרשטיין אך כתב גם עם מלחינים נוספים בהם אוטו הארבך (Otto Harbach) וג'רום קרן.
בין מחזות הזמר הבולטים שכתב נמנים המלך ואני, ספינת השעשועים, צלילי המוסיקה, אוקלהומה!, קרוסל, דרום פסיפיק וכרמן ג'ונס.
ראשית דרכו
המרשטיין נולד ב-1895 בניו יורק לאב ממוצא יהודי-גרמני, ולאם נוצרייה ממוצא בריטי. סבו, אוסקר המרשטיין הראשון, היה בראשית דרכו מייצר סיגרים, אשר הגיע מגרמניה היישר אל ארצות הברית בתקופת מלחמת האזרחים; על אף אהבתו לסיגרים, אהבתו לעולם התיאטרון הייתה גדולה בהרבה, ולכן הקדיש את חייו לבניית תיאטראות ובתי אופרה, ובנוסף, היה אמרגן של מופעי וודוויל. אביו אחריו ניהל תיאטרון להצגות וודוויל. אמו הייתה ממוצא סקוטי והוא גדל כבן לכנסייה האפיסקופלית. למרות שנולד למשפחה מ"עסקי השעשועים" הוא חונך למסלול חיים אחר. בין השנים 1912–1917 למד באוניברסיטת קולומביה, בכוונה להתמחות במשפטים, שם פגש את לורנץ הארט. ב-1914 נפטר אביו והא כתב את המחזה הראשון שלו, On Your Way ("בדרכך").
המרשטיין עזב את לימודי המשפטים והחל לכתוב שירים בסמטת טין פאן. שותפו לכתיבת הלחנים היה אוטו הארבך, עמו עבד כעשרים שנה. ב-1921 עלה המחזמר הראשון שלהם בברודוויי, Always You ("תמיד את/ה"). פריצת הדרך הגדולה שלו הייתה ב-1927 עת שיתף פעולה עם ג'רום קרן ביצירת המחזמר ספינת השעשועים בהפקתו של פלורנץ זיגפלד, שנחשב למחזמר החשוב, המצליח ופורץ הדרך ביותר בברודוויי בשנים שלפני השפל הגדול.
רוג'רס והמרשטיין
עד 1943 התקיימה שותפות יצירתית בין המלחין ריצ'רד רוג'רס והתמלילן לורנץ הארט, שניהם ידידיו של המרשטיין. הארט שקע באלכוהוליזם וב-1943, עוד לפני מותו של הארט, החליט רוג'רס שאינו יכול עוד לשתף פעולה עם הארט ופנה אל המרשטיין לצורת כתיבת המחזמר "אוקלהומה!". הארט נפטר בהמשך אותה שנה.
הצמד אוסקר והמרשטיין התפרסם בזכות מחזות הזמר המצליחים שכתבו ושהוצגו בברודוויי בשנות הארבעים והחמישים, מחזות שהיו להצלחה יוצאת דופן, ביניהם: "אוקלהומה!", "קרוסל", "דרום פסיפיק", "המלך ואני" ו"צלילי המוסיקה". השניים זכו ביחד ב-34 פרסי טוני (פרסי התיאטרון האמריקני), חמישה עשר פרסי אוסקר, שני פרסי פוליצר, שני פרסי גראמי (פרסי המוזיקה האמריקנית) ושני פרסי אמי.
הם כתבו תשעה מחזות זמר וסרט מוזיקלי אחד, "יריד המדינה" (באנגלית: "State Fair"). כמפיקים הביאו השניים לבמה את המחזמר "אנני אוקלי אשת לפידות". שותפותם נמשכה למעלה מעשרים שנה.
מותו
לזכרו, ימים ספורים לאחר מותו, כובו האורות בכיכר טיימס בניו יורק וברובע וסט אנד בלונדון עומעמו האורות למשך דקה.
ג'יימס קיילב בוגס
ג'יימס קיילב "קייל" בוגס (באנגלית: James Caleb "Cale" Boggs; 15 במאי 1909 – 26 במרץ 1993) היה פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית אשר כיהן שתי קדנציות כמושל דלאוור, שלוש קדנציות בבית הנבחרים של ארצות הברית ושתי קדנציות בסנאט של ארצות הברית כנציג דלאוור.
ביוגרפיה
ב-1946 מונה לשופט בית המשפט לענייני משפחה של מחוז ניו קאסל. הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית באותה השנה כאשר הביס את פיליפ א. טריינור הדמוקרטי. הוא זכה בבחירות חוזרות לבית הנבחרים בסך הכל שלוש פעמים, ב-1948 וב-1950. בבית הנבחרים כיהן מ-3 בינואר 1947 עד 3 בינואר 1953.
בוגס נבחר למושל דלאוור ב-1952, לאחר שניצח בבחירות את אלברט קארוול, ונבחר לכהונה נוספת ב-1956. הוא שימש בתפקידו כמושל מ-20 בינואר 1953 עד 30 בדצמבר 1960, לאחר שהתפטר במטרה לקבל עליו את תפקידו כסנאטור אמריקאי. בוגס נבחר אל הסנאט של ארצות הברית ב-1960, לאחר שהביס בבחירות את הסנאטור המכהן ג'יי אלן פריאר ב -1.4 אחוז, והפך לרפובליקני היחיד שהביס סנאטור דמוקרטי מכהן. הוא נבחר בשנית לסנאט ב-1966. הוא כיהן כסנאטור במשך שתי תקופות כהונה בשנים 1961–1973. במהלך כהונתו בסנאט, תמך בוגס בחוק זכויות האזרח מ-1964. בוגס הפסיד בבחירות לתקופת כהונתו השלישית בסנאט לג'ו ביידן, שהיה אז מועצת מחוז ניו קאסל.
בוגס נישא לאליזבת מיור ולהם היו שני ילדים: קייל ג'וניור ומרילו. בני המשפחה היו חברים בכנסייה המתודיסטית. הוא נפטר ב-26 במרץ 1993 בביתו שבווילימנגטון.
מארינר 2
מארינר 2 היא גשושית אמריקאית שנבנתה כחלק מתוכנית מארינר־נוגה 1962 של נאס"א. מארינר 2 הייתה הגשושית הרובוטית הראשונה שביצעה בהצלחה מפגש עם כוכב לכת. מארינר 2 הייתה גרסה מפושטת של בלוק I של חלליות תוכנית ריינג'ר והעתק מדויק של הגשושית מארינר 1. משימות מארינר 1 ומארינר 2 ידועות גם כמשימות "מארינר R". ב־14 בדצמבר 1962 ביצעה מארינר 2 את היעף על פני נוגה ממרחק של 34,773 ק"מ ממנה.
גופה של מארינר 2 היה משושה שאורך אלכסונו היה 104 ס"מ. למשושה התחברו הלוחות הסולאריים, הציוד המדעי והאנטנות. הציוד המדעי שהיו על הגשושית היה שני רדיומטרים (אחד לגלי רדיו ואחד לתת־אדום), חיישן מיקרומטאורים, גלאי לאבחון פלזמה המגיעה מהשמש, גלאי חלקיקים ומגנטומטר. ציוד זה נועד למדוד את הטמפרטורות השונות על פני השטח של נוגה ולבצע מספר בדיקות בסיסיות לגבי האטמוספירה שלה. כיוון שלנוגה יש מעטה עננים עבה לא נכללו מצלמות במארינר 2. במשימת מארינר 10, שחלפה על פני נוגה בדרכה לכוכב חמה, גילו בצילום באולטרה סגול הרבה פרטים נוספים על פני העננים שלא נצפו עד אז מכדור הארץ, וגם לא נראו בצילומי הגשושית באור נראה.
המטרה הראשית הייתה להצליח לתקשר עם מארינר 2 כשתהיה בקרבת נוגה ולבצע מדידות טמפרטורה רדיומטריות על האטמוספירה של נוגה. המטרות הנוספות היו לבצע מדידות על השדה המגנטי ושדה החלקיקים הטעונים בחלל בסביבות נוגה.
במהלך היעף בקרבת נוגה חשפה מארינר 2 לראשונה, בעזרת גלי מיקרו ומכשירי מדידה שהתמקדו בקרינה תת־אדומה, שקצות העננים של נוגה הם אמנם קרירים אך הטמפרטורה על פני השטח היא לפחות 425°C. גילוי זה ביטל את התקווה שיש סיכוי לקיום חיים על נוגה. מחקרה של מארינר 2 נתן מושג טוב יותר לגבי מסתו של כוכב הלכת והראה שאין לכוכב הלכת שדה מגנטי משמעותי או חגורות קרינה. מאחר שהגשושית לא נשאה מצלמות, הממצאים שהביאה לא זכו לתשומת לב ציבורית כמו תמונות מגשושיות חלל אחרות.
מארינר 2 נמצאת כרגע במסלול הליוצנטרי לאחר שהפסיקה לעבוד.
הסכם איסטנבול (1590)
הסכם איסטנבול משנת 1590 (באזרית: İstanbul sülh müqaviləsi, ידוע בטורקית גם כ"הסכם של פרהאט פאשה" - Ferhat Paşa Antlaşması; בפרסית - عهدنامه فرهاد پاشا או "הסכם השלום בנורוז" - כלומר בשנה החדשה הפרסית) היה הסכם שלום בין האימפריה העות'מאנית ובין פרס הספווית שנחתם באיסטנבול ב-21 במרץ 1590, בעקבות מלחמה ארוכה שהתרחשה בשנים 1589-1577 והסתיימה בתבוסה של הצד הפרסי.
המלחמה
בשלב הבא, הגיע לאזור צבא עות'מאני חדש שכלל רוב של טטרים מחצי האי קרים. מול עוצמתם נאלצו הפרסים להפסיק את המצור על טביליסי ולסגת משירוואן (1579). ב-1583 ארגנו העות'מאנים עוד צבא חזק שהביס את הפרסים. בעקבות "קרב הלפידים" (مشللر محاربسی) ב-8-11 במאי 1583, שנקרא כך מפני שהתקיים במשך הלילה - הצבא של הסולטאן הטורקי הצליח לכבוש שוב את כל שטחי הקווקז הדרומי. הישג ניכר נוסף של העות'מאנים היה כיבוש העיר תבריז ב-30 באוגוסט 1586.
בשלב זה, בשל התמודדות עם בעיות פנימיות וביטחוניות נוספות (בין השאר - מלחמות אזרחים והמלחמה נגד האוזבקים במזרח), הסכים השאה החדש של פרס, עבאס הראשון, לחתום הסכם שלום עם האימפריה העות'מאנית, וזאת אף במחיר של תנאים משפילים.
לקראת החתימה
אחרי הפסקת האש לפי דרישת השער הנשגב, שלח השאה לאיסטנבול כבן ערובה (בטורקית "רֶחינֶה" - rehine) את אחיינו, הנסיך היידאר מרזה. הילד הגיע לחסן-קאלה, רכוב על הסוס, ב-14 באוקטובר 1589, יחד עם פמליה גדולה. ב-28 בינואר 1589 הוא התקבל בקבלת פנים מפוארת בטרקלין הדיוואן המלכותי, והושיבו אותו בין הווזיר הגדול קוג'ה סינאן פאשה ובין הווזיר השני פרהאט פאשה. לאחר מכן המשלחת הפרסית התקבלה אצל הסולטאן מוראד השלישי ומסרה לו איגרת, בה הביע עבאס שאה את כניעתו (אובודייט) בפני הסולטאן. לפי עדות ההיסטוריון סלאניקי, שלח השאה כמתנות חפצי אמנות וספרים בעלי ערך, מכל תחומי הספרות והמדע.
ההסכם
האישים הטורקים המרכזיים שהיו שותפים להסכם היו המצביא פרהאט פאשה, וזיר ו"סרדאר" של הצבא העות'מאני; והמדינאי וההיסטוריון העות'מאני הוג'ה סאדאדין אפנדי, שניסח את ההסכם. לפי סעיפי ההסכם, שמרה האימפריה העות'מאנית לעצמה את כל השטחים שכבשה במלחמה בקווקז - כ-590,000 קמ"ר, שהיוו את מרבית הקווקז (שטחי גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן של היום, כולל קאראבאך (ללא ארדביל) ושירוואן, וכן תבריז בירת אזרבייג'ן רבתי), וצפון-מערב פרס. השאה הכיר גם בכיבוש חבל דגסטן על ידי הסולטאן. שני הצדדים החליטו על חילופי שבויים. כמו כן הסכימו הפרסים השיעיים לתת את הכבוד הראוי למנהיגי האסלאם הסוני. הגבול המשותף נקבע על ידי ועדה משותפת פרסית-עות'מאנית ובהתאם להחלטותיה הונחו אבני גבול בשטח.
BK virus
BK virus (בקיצור: BKV) הוא נגיף השייך לסוג נגיפי Polyomavirus. הנגיף בודד לראשונה בשנת 1971, מדגימת שתן של חולה מושתל כליה, שראשי התיבות של שמו היו BK.
הסכם איסטנבול (1590)
אחרי ההסכם
הסכם השלום עם פרס הספווית היווה הצלחה משמעותית עבור האימפריה העות'מאנית. עד סוף שנת 1589, ראשי המעצמות באירופה, כולל הקיסר האוסטרי (של האימפריה הרומית הקדושה), מלכת אנגליה, מלך צרפת והצאר של רוסיה, הכירו מילולית במסמכים רשמיים בסמכותו העליונה של הסולטאן העות'מאני; ולאחר חתימת הסכם איסטנבול ב-1590, הכיר בו גם ראש המעצמה הפרסית מן המזרח, ושטחים רבים סופחו לאימפריה העות'מאנית.
BK virus
הנגיף חולק דמיון מולקולרי וגנטי רב לשני נגיפים נוספים במשפחה: JC virus ו-SV40.
הסכם איסטנבול (1590)
אחרי ההסכם
עם זאת, לאחר שפתר את הבעיות הפנימיות וסיכל סכנות בחזיתות אחרות, חיכה השאה עבאס לרגע המתאים על מנת לכבוש בחזרה את הטריטוריות האבודות. כשהצטרכו העות'מאנים להתמודד עם מרידות הג'לאלים, הצליח עבאס שאה להשיג גם יעד זה. בשנת 1603 הוא כבש מחדש גם את תבריז. 22 שנה אחרי "ההסכם של פרהאט פאשה", בשנת 1612, נחתם "ההסכם של נסוח פאשה", שביטל את הישגי הטורקים שבהסכם הראשון. בתקופה זו ידעה האימפריה הספווית פריחה כלכלית וטריטוריאלית משמעותית.
BK virus
פתוגנזה
הנגיף נפוץ במיוחד בקרב ילדים עד גיל 10. ההדבקה הראשונית נטולת תסמינים מיוחדים, ברוב המקרים, אף כי לעיתים מחולל הנגיף דלקת בדרכי הנשימה העליונות, מצב המצביע על העברתו כתרסיס באוויר.
אחרי ההדבקה הראשונית נודד הנגיף לכליות ושם הוא נותר לאורך כל החיים במצב רדום (לטנטי). אצל רוב הנשאים נותר הנגיף במצבו הרדום, אך אצל 3 אחוזים מהנשים בשליש האחרון להריונן, ואצל כמחצית ממושתלי הכליות הוא מתפרץ ועלול לגרום למחלות דלקתיות כגון נפרופתיה, העלולה לגרום לכשל כליתי.
אבחנה וטיפול
הנגיף מופרש בשתן ולכן בידוד ותירבות הנגיף בהדבקת תאי פיברובלסט, או בדיקת סרולוגיה בשיטת ELISA למציאת נוגדנים מסוג IgM ו-IgG כנגד אנטיגנים נגיפיים, הן שיטות נפוצות לזיהוי הנגיף. שיטות מקובלות אחרות הן שיטת PCR, המכוונת לאשר את נוכחות BKV על ידי זיהוי ה-DNA שלו בדם החולה; ושיטת Real Time PCR, שאף מכמתת את הנגיף ביחידת נפח מוגדרת (בדרך כלל מספר עותקי DNA למ"ל דם).
חולים בקבוצות סיכון להתפרצות הנגיף, כמו מושתלי כליה, מטופלים בהזרקה בתרופה האנטי-ויראלית סידוֹפוֹבִיר (Cidofovir). התרופה היא אנלוג מבני לנוקלאוטידים, וגורמת לעיכוב בפעילות האנזים הנגיפי DNA פולימראז, מה שמשבש את יכולת השכפול וההתרבות של הנגיף בתאי הפונדקאי.
אוניברסיטת אורהוס
אוניברסיטת אורהוס (בדנית: Aarhus Universitet) היא אוניברסיטה ציבורית בדנמרק אשר נוסדה בשנת 1928, מה שהופך אותה לאוניברסיטה השנייה בוותיקותה במדינה, לאחר אוניברסיטת קופנהגן. אוניברסיטת אורהוס היא האוניברסיטה הגדולה ביותר בדנמרק, עם למעלה מ-38.000 סטודנטים (2022). ברוב דירוגי האוניברסיטאות הבינלאומיים, אורהוס ממוקמת במאה הראשונות. בשנת 1997 זכה פרופסור ינס סקואו מהאוניברסיטה בפרס נובל לכימיה על גילוי האנזים מעביר היון, משאבת נתרן-אשלגן. בשנת 2010, זכה דייל מורטנסן עם עמיתיו פיטר דיאמונד וכריסטופר פיסרידס בפרס נובל לכלכלה על ניתוח שווקים עם חיכוכי חיפוש. בין הבוגרות ניתן למצוא את מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק הנוכחית. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט וחברה בקבוצת קוימברה וחברה בגילדת אוניברסיטאות אירופאיות עתירות מחקר.
היסטוריה
בשנת 1944, תחת הכיבוש הנאצי, הפציץ חיל האוויר המלכותי הבריטי את מפקדת הגסטאפו ששכנה במעונות הסטודנטים. המבנה נחנך מחדש בספטמבר 1946.
פקולטות וקמפוסים
הקמפוס הראשי של האוניברסיטה ממוקם במרכז אורהוס, מוקף בפארק האוניברסיטה. מלבדו, במערב אורהוס ישנו בית-הספר לעסקים ולמדעי החברה (Aarhus BSS), קמפוס לרפואה בבית-החולים בעיר, הפקולטה לאומנות, פקולטה למדעי החיים, פקולטה למדעים מדויקים וטכנולוגיה וכן קמפוס קטן בקופנהגן ללימוד ומחקר של חינוך ופדגוגיה.
אסתר ארל
אסתר גרייס ארל (3 באוגוסט 1994 - 25 באוגוסט 2010) הייתה סופרת אמריקאית, ולוגרית, אושיית רשת, נרדפייטרית, ופעילה בברית הארי פוטר. לפני מותה מסרטן בשנת 2010, ארל התיידדה עם הסופר ג'ון גרין, אשר ביסס במידה מסוימת את דמותה של הייזל גרייס מספרו אשמת הכוכבים על ארל. ב-2014 קובצו כתביה של ארל ליצירת ביוגרפיה שלה בשם "This Star Won't Go Out", שהופיעה ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס לספרי מבוגרים צעירים.
ראשית חייה ואקטיביזם
ארל נולדה בבוורלי, מסצ'וסטס, לוויין ולורי (לבית קרייק) ארל, אחת מחמישה אחים. הארלים, שעיתון הבוסטון גלוב תיאר כ"נוודים המתארים את עצמם ככאלה", נעו בין ערב הסעודית, מסצ'וסטס וצרפת. בזמן שהייתה במסצ'וסטס, ארל התגוררה במדווי לפני שעברה עם משפחתה לנורת' קווינסי ולמדה בתיכון נורת' קווינסי.
בשנת 2007, ארל פגשה את ג'ון גרין, וכפי שציינה מרגרט טלבוט ממגזין הניו יורקר, "הייתה אחת מנרדפייטרים הראשונים". בתחילה השניים שמרו על ידידות מקוונת, שצמחה מהזיהוי שלה כנרדפייטרית, חברה בקהילת הנרדפייטריה. ארל פיתחה את ידידותה עם גרין כשפגשה אותו בכנס חובבי הארי פוטר ב-2009.
ארל בנתה נוכחות מקוונת בפלטפורמות כמו טוויטר, טאמבלר ויוטיוב.
אבחון בסרטן ומותה
בגיל 12 בנובמבר 2006, בעת שהות המשפחה במרסיי, אובחנה ארל כחולה בסרטן בלוטת התריס הפפילרי עם גרורות. בחג ההודיה הבא בשנת 2007, הוריה ביקשו חוות דעת שנייה בבית החולים לילדים של בוסטון. הרופאים של ארל הודיעו לה ולהוריה שהסרטן שלה סופני.
היא המשיכה בפעילות הקהילה המקוונת שלה עד מותה מסרטן בלוטת התריס ב-25 באוגוסט 2010. ג'ון גרין הקדיש לארל, לאחר מותה, ולוג בשם "Rest in Awesome, Esther" (בתרגום חופשי: "נוחי במדהימות, אסתר"). סרטוני היוטיוב בערוץ של ארל נשארו זמינים לצפייה גם לאחר מותה.
מורשת
לאחר מותה, ארל עוררה השראה בקרב הקהילות בהן הייתה פעילה, כמו הנרדפייטריה ו"ברית הארי פוטר". היא שימשה השראה לשני ספרים, ליצירת "היום של אסתר", וכן להקמת ארגון ללא מטרות רווח.
"היום של אסתר"
זמן קצר לפני מותה העלה גרין ולוג לערוצו בשם "I Love Hank: Esther Day 2010". הסרטון הועלה לרגל "היום של אסתר", יום שבו ארל הצהירה שהיא רוצה שאנשים יקדישו ל"משפחה ואהבה". "היום של אסתר" נחגג מדי שנה ב-3 באוגוסט, במקביל ליום הולדתה של אסתר. גרין הצהיר שארל הייתה זו שהציעה את "הרעיון לחגוג חברים ובני משפחה ואהבה", ובמיוחד את, "סוגי האהבה שמתעלמים מהם לעיתים קרובות מדי בתרבות שלנו: אהבה בין חברים ובני משפחה". גרין כינה את "היום של אסתר", "החג החשוב ביותר בנרדפייטריה".
"הכוכב הזה לא ייכבה"
לאחר מותה, הוריה של ארל, וויין ולורי, הקימו את עמותת "This Star Won't Go Out" (בתרגום חופשי: "הכוכב הזה לא ייכבה"), ארגון ללא מטרות רווח המסייע למשפחות שיש להם ילדים חולי סרטן. כדי לסייע לארגון, האחים גרין תורמים לו מהכנסות ממכירות פריטים נלווים.
הביוגרפיה של ארל, שנכתבה על ידי הוריה, פורסמה לאחר מותה תחת הכותרת "הכוכב הזה לא ייכבה: חייה ומילותיה של אסתר גרייס ארל". גרין כתב את ההקדמה לספר. הספר נוצר בהשראת הבטחה בין ארל לאביה: מי שיאריך ימים אחרי השני יכתוב ספר על האחר. הספר כולל אוסף של יומנים וציורים שלה.
אשמת הכוכבים
אסתר ארל שימשה השראה לדמותה של הייזל גרייס לנקסטר ברומנו של גרין מ-2012, "אשמת הכוכבים". שיילין וודלי גילמה את לנקסטר בעיבוד הקולנועי של הרומן. למרות שארל היווה השראה לרומן ולדמותה של הייזל גרייס, הרומן לא נועד להיות ביוגרפי. גרין הקדיש את הרומן לאסתר אך גם ביסס את הדמות על מקורות אחרים, כולל בנו ואשתו, וכן מניסיונו ככומר בבית חולים לילדים. גרין כתב בבלוג שלו בטאמבלר, "אני לא רוצה שאנשים יבלבלו את אסתר עם הייזל (הן מאוד שונות), וזה מאוד חשוב לי שלא אטען שאני מספר את הסיפור של אסתר".
יהלום צבעוני
יהלומים צבעוניים (מוכרים גם בשמם הלועזי "פנסי קולר" - Fancy color diamonds), הם יהלומים הנחשבים נדירים ויקרים ביותר. הם מופיעים בטבע בצבעים מגוונים כגון צהוב (שהוא המצוי ביותר), כחול, ורוד ואדום, שנחשב היקר והנדיר מכולם. כמו כן ניתן למצוא שילובי צבעים מאותן משפחות צבע (כמו צהוב וכתום, כחול ואפור, ורוד וסגול, ירוק וצהוב ועוד).
ליטוש יהלום צבעוני
קביעת זווית פאות היהלום בזמן הליטוש יכולה לקבוע את עוצמת הצבע הנראה לעין ביהלום הצבעוני. למלטשים נדרשת מיומנות גבוהה כדי לדעת איך למקסם את פיזור הצבע ועוצמתו. למרות שהמודל המוכר ביותר ביהלומים הוא צורה של אבן עגולה, ביהלומים צבעוניים ליטוש עגול מונע את מקסום צבע היהלום, ולכן רובם מלוטשים רובם בצורות שונות המכונות "פנטזי" (Fantasy), כגון צורת טיפה, לב, אמרלד, מרקיזה ועוד. תהליך ליטוש זה מחייב את המלטשים להעדיף את עוצמת הצבע של היהלום על פני פרמטרים אחרים כגון ניקיון, רמת גימור ועוד, שנחשבים לפרמטרים חשובים ביהלומים לבנים (חסרי צבע). ככל שהדרך בה קרן האור עוברת דרך היהלום ארוכה יותר, כך צבע היהלום רווי יותר, משום שקרן האור עוברת דרך יותר אלמנטים. לכן הנטייה היא ללטש יהלומים צבעוניים לצורת "Modified/Fantasy".
דירוג ותמחור יהלום צבעוני
עוצמות הצבעים ביהלומים הצהובים נחלקות לארבע רמות:
בצבעים: ורוד, כחול וירוק ישנן 3 דרגות ריוויון נוספות הבאות לפני הדרגה החלשה ביותר ביהלומים הצהובים:
מחיר
ה"תורה שבעל פה" על שיטת התמחור של היהלומים הצבעוניים שמורה רק בידי סוחרי יהלומים המתמחים בנישה צרה זו. מכיוון ששיטת התמחור אינטואיטיבית בעיקרה ומבוססת רק על תנודות במחירי השוק הסיטונאי, ניתן למצוא פערים משמעותיים במחירן של שתי אבנים דומות. זאת בשונה מאבנים לבנות, שכבר בשנות ה-90 הומצא להן מחירון מפורט שהביא לאחידות סבירה במחיר הסיטונאי.
במקומות שונים בעולם נהוגים פרמטרים מגוונים ומשתנים הקובעים את מחירו של היהלום הצבעוני, כך שעד היום (2014) לא התגבש מחירון מהימן, אמין ושמיש עבור קניינים של חברות התכשיטים.
יחד עם זאת, מכיוון שהביקוש ליהלומים אלו עלה באופן משמעותי החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 (עלייה בביקוש שעומדת ביחס הפוך להיצע הטבעי שלהם), נחשב המוצר במעגלים מסוימים כהשקעה בטוחה יחסית. כפועל יוצא מהביקוש, קמו בשנים האחרונות מספר גופים פיננסים שהחלו להשקיע ביהלומים אלו. רוב המסחר ביהלומים צבעוניים לא מתבצע בפלטפורמה שקופה ומוכרת בבורסות היהלומים בעולם, ולכן רמת המידע עליהם נמוכה כל כך, שעד היום לא תועד מדד מחירים היסטורי המשקף את עליות המחירים המדוברות באופן שכיח.
ציפי זרנקין
ציפי זרנקין (מוכרת מחוץ לישראל כציפי; נולדה ב-7 בדצמבר 1954) היא זמרת ישראלית.
חייה
ציפי נולדה בחיפה וגדלה במושב שורש שליד ירושלים. את שירותה הצבאי עשתה בצוות הווי הנח"ל לצדם של יזהר כהן, נאוה ברוכין וחני מולדבין. לאחר השירות הופיעה עם המלחין משה וילנסקי בביצועים לשיריו, ואף הקליטה כמה מהם, כמו "תני לו פרח" (שהתפרסם מאוחר יותר בביצוע גלי עטרי), "נערי בים ביתו" (ששרה במקור דורית ראובני.) ועוד. לאחר שהות של 5 שנים בארצות הברית, שם הופיעה לפני הקהילה היהודית, שבה לישראל ומאז היא מופיעה ברחבי הארץ ובעיקר באילת, בה היא מתגוררת. בשנת 2010 הוציאה בעקבות מופע משירי וילנסקי אלבום חדש ומצליח, "תנו לו פרח", המאגד שירים של המלחין משה וילנסקי, חלקם לא הוקלטו קודם לכן. המפיק והמעבד המוזיקלי של אלבום זה הוא רפי קדישזון. בת זוגו של יואב איגרא, יזם, אדריכל ובעלים-משותף של מלונות הרודס באילת.
Mercy (שיר של דאפי)
Mercy (בעברית: רַחֲמִים) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת הוולשית דאפי, שיצא כסינגל השני מאלבום האולפן הראשון שלה, Rockferry (שנת 2008). השיר נכתב על ידי דאפי, יחד עם סטיב בוקר, והופק על ידי בוקר. הוא פורסם ברחבי העולם בשנת 2008 וזכה לביקורות חיוביות, שבחים והצלחה. תוך פרסומה הבינלאומי של דאפי, השיר ביסס את הקריירה שלה ונחשב כיום לשיר המזוהה איתה. רבים השוו את "Mercy" לסינגל הקודם של דאפי, "Rockferry". מבקרי מוזיקה ציינו קווי דמיון בין השיר לשירים של אריתה פרנקלין, דאסטי ספרינגפילד והסופרימס וכן הזמרת הבריטית בת דורה, איימי ויינהאוס.
Mercy היה מועמד למספר פרסים בשנת 2008, בהם פרס גראמי לביצועים הווקאליים של פופ נשי בטקס פרסי גראמי ה-51. תוך הצלחתו הציבורית, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי בפברואר 2008, והמשיך לשהות בראשו במשך חמישה שבועות והפך להיות הסינגל השלישי הנמכר ביותר בשנת 2008 בבריטניה, עם מכירות של מעל 500,000 עותקים בבריטניה באותה שנה. השיר זכה להצלחה עולמית, כשהגיע לראשם של מצעדי שירים באוסטריה, גרמניה, יוון, הולנד, נורווגיה, רפובליקת אירלנד, שווייץ וטורקיה, וחמישייה הפותחת בבלגיה, דנמרק, צרפת, איטליה, יפן, ניו זילנד, רומניה, ספרד ושוודיה. דאפי ייחסה את ההצלחה במצעדים לעובדה ש"כולם מחפשים חירות... מעצמם או מהעולם שהם יצרו סביבם", ו"כולם רוצים להשתחרר". זהו הסינגל הנמכר ביותר של דאפי עד כה.
השיר זכה למספר גרסאות כיסוי מאז יציאתו המקורית, ובמיוחד על ידי צוות סדרת הטלוויזיה המוזיקלית האמריקאית Glee וכן על ידי The Fratellis ואן ריפאבליק בלייב לאנג' של רדיו BBC 1. גם גרסת הכיסוי של גלי נכנסה למצעד הסינגלים הבריטי והאירי, ודפי עצמה ביצעה את השיר עבור הלייב לאנג'. השיר בוצע בשידור חי בפסטיבלי מוזיקה וכן בסיבוב ההופעות של דאפי בשנים 09–2008. הווידאו קליפ, בבימויו של דניאל וולף, נצפה באתר שיתוף הווידאו ביוטיוב למעלה מ-70 מיליון פעמים.
כתיבה והשראה
"Mercy" נכתב על ידי דאפי וסטיב בוקר במהלך השלבים האחרונים של השלמת האלבום Rockferry. בריאיון למוג'ו, ציינה דאפי כי היא "הרגישה שמשהו חסר, ו-'Mercy' היה הדבר החסר". דאפי פגשה לראשונה את בוקר ברגע שקנתה את הדירה בלדברוק גרוב אותה שכר בוקר. חברתו של בוקר פגשה את דפי וחיברה בין הצמד. דאפי ציינה מאוחר יותר על החוויה: דאפי כבר כתבה את המילים לשיר לפני פגישתה עם סטיב בוקר. דאפי ציינה שבמהלך ההקלטות עם בוקר, Mercy "היה כמו השיר המלודי הזה במוחי, שפשוט הייתי צריכה להוציא אותו, וידעתי בדיוק איך אני רוצה שזה יישמע". היא גם אמרה שהם "בנו את השיר מלמטה למעלה", וציינה כי זה "מאוד חשוב שהשירים שלי יתחילו ממקור 'אורגני', ולא מסתם תופים". כשנשאל על המשמעות הלירית של השיר, אמרה דאפי: לדברי דפי, "Mercy" הוא אוטוביוגרפיה העוסקת ב ו. דאפי אמרה גם בריאיון ל-Observer Music Monthly שהיא שרה את "Mercy" כמה פעמים ביום וזה ממש כמו לקיים יחסי מין בכל פעם". עם זאת, דאפי הביעה חשש "מלומר על מה מדובר בשיר" כי היא הרגישה שהפרשנות הלירית היא "הבעיות והמטען הרגשי שלה", וכשמישהו אחר מקשיב לשיר זה כבר לא קשור לבעיות שלי, אלא עניין של הבעיות שלהם". לדברי מארק אדוארד נרו מ-About.com, השיר הוא "סיפור תאווה".
ביקורות
"Mercy" זכה לתהודה מוחצת מצד המבקרים, וכן לעיתים קרובות לשבחים על קו הבס הקליט שלה ועל הנושאים "הקיציים" הסוערים. ב-דיגיטל ספיי נכתבה לשיר ביקורת חיובית. ביומון "הטיימס" בביקורת על Rockferry נאמר כי "Mercy היא רצועה קליטה אך משובשת", ו"להיט רדיו קלאסי". הסוקר ערך גם השוואה בין "Mercy" לבין השיא המוערך ביותר של איימי ויינהאוס, "Rehab". בעיתון הבוקר הבריטי אינדפנדנט נאמר כי "Mercy" ו-"Rockferry" הן רצועות שמתבלטות כמשהו מיוחד". בפופ-מאטרס נאמר שהשיר "מבוסס על קצב מוטאון מקפיץ אבל עם צבע נוסף של קלידים קולעים", תוך השוואה בין השיר ל-Rehab.
פרסים ומועמדויות
השיר זכה בפרס מוג'ו 2008 עבור שיר השנה. עורך MOJO, פיל אלכסנדר, כינה את השיר קלאסיקה נצחית, ש"באמת יכולה הייתה לבוא מכל תקופה בזמן 50 השנים האחרונות". הסינגל היה מועמד לפרס המוזיקה הבריטית בשנת 2009, לסינגל הבריטי הטוב ביותר. ההופעה של דאפי בשדרת וורוויק בטקס סייעה להגדיל את המכירות. השיר היה מועמד גם לפרס גראמי בקטגוריית הביצוע הוקאלי הטוב ביותר לפופ נשי. השיר היה מועמד לפרסים, בהם פרסי המוזיקה של MTV אירופה (הרצועה הממכרת ביותר), פרסי Q (הרצועה הטובה ביותר) ופרסי גילדת מפיקי המוזיקה לשנת 2009 (סינגל השנה בבריטניה). "Mercy" היה גם מועמד לפרס PRS לעבודה המבוצעת ביותר ולזמר הבריטי הנמכר ביותר בטקס פרסי איבור נובלו 2008. השיר היה הרביעי המושמע ביותר בכל מקום בבריטניה בשנת 2009. פרט זה נחשף ברשימה שנערכה על ידי גוף המוזיקה PRS.
הופעות במצעדים
"Mercy" הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי אך ורק דרך הורדות דיגיטליות ב-17 בפברואר 2008 - בשבוע שהסתיים ב-23 בפברואר 2008 - שלושה שבועות לפני יציאתו הפיזית של הסינגל. השיר נשאר בראש המצעד במשך חמישה שבועות עד שהפסיד ל-"American Boy" של אסטל בהשתתפות קניה וסט. "Mercy" היה אחד משלושה סינגלים בלבד, כולם היו סינגלים ראשונים, ששהו חמישה שבועות בראש מצעד הסינגלים הבריטי בשנת 2008 - השניים האחרים היו "Now You're Gone" של בסהאנטר, שהוחלף באופן אירוני ב-"Mercy", ו-"I Kissed a Girl" של קייטי פרי. "Mercy" הפך לסינגל השלישי הנמכר ביותר בבריטניה בשנת 2008, שמכר 536,000 עותקים בשנת 2008 בלבד. השיר נשאר בתוך מצעד הסינגלים הבריטי במשך למעלה משנה.
באופן בינלאומי, השיר הפך לסינגל הראשון של דאפי שנכנס למצעד הבילבורד האמריקאי. "Mercy" נכנס לראשונה לבילבורד הוט 100 במקום ה-87. ב-22 במאי 2008, הגיע הסינגל לשיאו בהוט 100, במקום ה-27, והפך למרוויח הדיגיטלי הגדול ביותר של המצעד באותו השבוע, עם 59,000 הורדות. השיר גם הגיע גם למקום הראשון באירופה הוט 100, ושהה בסך הכל שישה שבועות בראש המצעד, בהם ארבעה שבועות רצופים. Mercy הגיע גם למצעדי בילבורד אחרים, בהם מקום שלישי ביפן הוט 100, מקום 27 בפופ 100, ו-13 בשירים הדיגיטליים החמים. הסינגל נחל הצלחה גם במצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד, והגיע למקום ה-35, וכן הגיע למקום ה-16 במצעד שירי הפופ למבוגרים. בארצות הברית בסך הכל, "Mercy" זכה לתואר פלטינה למכירות של מיליון עותקים על ידי האיגוד האמריקאי לתעשיית ההקלטות, ה-RIAA. בקנדה, נכנס השיר לראשונה במקום ה-94 ב-קנדה הוט 100 ב-12 באפריל 2008, והגיע בסופו של דבר למקום ה-11 ב-23 באפריל באותה השנה.
Mercy נכנס למצעד המוזיקה האוסטרלי במקום ה-50 ב-4 במאי 2008, והגיע לשיאו במקום ה-26 כמעט חמישה חודשים אחר כך, ב-14 בספטמבר 2008, לאחר ששהה על המצעד במשך שמונה-עשר שבועות. למרות ההשפעה הקטנה של השיר על המצעד האוסטרלי, הסינגל היה ל-72 הנמכר ביותר בשנת 2008, וזכה לתואר לפלטינה למכירות של 70,000 עותקים. Mercy נכנס לראשונה למצעד הסינגלים של איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי בניו זילנד במקום ה-40, והגיע בסופו של דבר למקום הרביעי. הסינגל היה לשיר ה-30 הנמכר ביותר ב-2008 בניו זילנד, שם נושא השיר תואר זהב, למכירות של 7,500 עותקים.
באירופה נחל השיר הצלחה במצעדים, והגיע למקום אחד לפחות בשמונה מדינות ביבשת. באירלנד, Mercy הוכיח את עצמו כמוצלחים מאוד, תוך שהוציאו שתי שהיות נפרדות בראש המצעד בשנת 2008. "Mercy" כבש את ראשי המצעדים ההונגרי, ההולנדי, הגרמני, היווני, הנורווגי, השווייצרי והאוסטרי בין היתר.
וידאו קליפים
הווידאו הקליפ העיקרי של "Mercy", בוים על ידי דניאל וולף. השיר היה מועמד לשני פרסים בטקס פרסי הווידאו למוזיקה בבריטניה, לפרסי בחירת האנשים והווידאו פופ הטוב ביותר". הקליפ שוחרר לחנות iTunes הבריטית ב-26 בינואר 2008, בהיותו הקליפ הראשון של השיר. בתגובה לקליפ, צוין ב-RealMusic ציין שדפי "אכן מצליחה לעמוד בראש הפלטפורמות הללו בצורה טובה מאוד".
הווידאו קליפ השני לשיר יצא לשוק בארצות הברית, בבימויה של אדריה פטי. בקליפ מוצגת דאפי בשידור חי על במה בזמן שאנשים רוקדים לשיר. הגרסה האמריקאית זכתה לביקורת חיובית על ידי ניק לוין מ-דיגיטל ספיי.
גרסאות כיסוי
השיר זכה למספר גרסאות כיסוי מאז יציאתו לאור.
אלדו אדורנו
אלדו אוסמר אדורנו (בספרדית: Aldo Osmar Adorno; נולד ב-8 באפריל 1982) הוא כדורגלן עבר פרגוואי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
אדורנו שיחק במספר קבוצות בפרגוואי ובמקסיקו, ובשנת 2003 הגיע לישראל ושיחק עונה אחת במכבי תל אביב.
חוץ מדרכון פאראגוואי, יש לאדורנו גם דרכון ספרדי, ולאחר שעזב את ישראל שיחק בספרד עד שהגיע לקפריסין בשנת 2006. אדורנו שיחק במספר קבוצות מליגת העל הקפריסאית, ובשנת 2011 חתם באפואל ניקוסיה. בספטמבר 2014 חתם במטאלורג דונצק האוקראינית. לאחר חצי עונה באוקראינה חזר לקפריסין וחתם בארמיס ארדיפו. בקיץ 2015 חתם בקבוצת נאה סלמיס פמגוסטה.
ב-25 ביולי 2019 הכריז על פרישה ממשחק פעיל.
מקרופינה מיקרוסטומה
מקרופינה מיקרוסטומה (שם מדעי: Macropinna microstoma) הוא מין יחיד בסוג Macropinna השייך למשפחת הדגים אופיסטופרוקטיים. דג זה ידוע בזכות מראה ראשו יוצא הדופן. כיפת הראש שקופה ומלאה בנוזל שקוף המאפשר לראות האיברים הפנימיים של הראש.
מאפיינים
עיניו כמו במינים אחרים במשפחה דמויות חבית ופונות מעלה או קדימה בחיפוש טרף. כאשר הן מופנות מעלה הדג יכול לראות דרך קודקוד ראשו השקוף. לדג פה זעיר ורוב גופו מכוסה קשקשים גדולים. הדגים בדרך כלל צפים במים כמעט ללא תנועה, בעומק של 600–800 מטר. בתנאי תאורה קשים מניחים שהעיניים הייחודיות של הדג עוזרות לו לזהות צלליות של טרף השוחה מעליו. החוקרים ברוס רוביסון וקים Reisenbichler הבחינו שכאשר הדג מזהה טרף קטן כגון דגים קטנים ומדוזות הוא מסובב את עיניו קדימה ומטה את גופו משחיה אופקית לאנכים כדי לתפסם. רובינסון מניח שלעיתים הדג נוהג "לגנוב" אוכל מסיפונופורים.