cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מקס דל ואיה
קורות חיים
דל ואיה נולד ב-1911 למשפחה יהודית בפנמה סיטי בירת פנמה והיה יהודי מאמין, שאף היה רשום כמתפלל קבוע בבית הכנסת "קול שארית ישראל". יחד עם אחיינו אריק דל ואיה ויהודי שלישי בשם חוזה דומינדור בזן הוא הקים ב-1960 את המפלגה הרפובליקנית הפנמית השמרנית - Partido Republicano, PR, שנתמכה על ידי קהילת העסקים היהודית הקטנה של פנמה והייתה בעצם יורשתה של המפלגה הימנית שקדמה לה עוד משנת 1932, Liberal Renewal Party - PLR.
ב-1964 נבחר דל ואיה לסגן נשיא פנמה, תחת הנשיא מרקו אורליו רובלס, שנתמך על ידי המפלגה הרפובליקנית, למרות שלא השתייך לה. הבחירות היו דמוקרטיות לחלוטין, הבחירות הדמוקרטיות האחרונות בפנמה למשך כעשרים שנה. בחירות 1968 כבר היו מלוות בטענות מירמה וזיופים והצבא התערב אז לראשונה בתוצאותיהן והדיח את הנשיא שנבחר בהן. הצבא שלט במדינה בפועל, החל מאותה עת ועד הפלישה האמריקאית והפלת מנואל נורייגה בדצמבר 1989.
נשיא פנמה
ב-1967, השנה השלישית לכהונת הצמד רובלס - דל ואיה הדיח הפרלמנט את הנשיא רובלס ומינה את דל ואיה סגנו, לנשיא המדינה. המינוי היה קצר מועד במיוחד, בשל התנגדות הצבא שהיה כבר אז הכוח החזק בפנמה. הגנרל בוליבר ולרינו מפקד המשמר הלאומי לחץ על הפרלמנט ורובלס הוחזר לתפקידו כעבור שבעה ימים ודל ואיה חזר למלא את תפקיד סגנו עד תום כהונת רובלס.
בנאום שנשא עם בחירתו לנשיאות פנמה, אמר דל ואיה - "מהיום יש בעולם שני נשיאים יהודים. נשיא מדינת ישראל, ואני". ולשגריר בריטניה בפנמה, ששמע את דבריו ואמר לו שגם לבריטניה היה את בנימין ד'יזרעאלי, אמר דל ואיה - "אבל ד'יזרעאלי היה ראש ממשלה ואילו אני נשיא".
דל ואיה נפטר ב-1979, בפנמה סיטי. אחיינו אריק דל ואיה נבחר לנשיאות המדינה באמצע שנות השמונים והיה הנשיא היהודי השני שלה.
אשף כלבי
אשף כלבי (שם מדעי: Cynomops) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת האשפיים ובו 8 מינים שחיים בדרום אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1920 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס ומשמעות שמו המדעי ״עטלף כלב״. האשף הכלבי קרוב חיצונית וגנטית לאשף מולוסוס, ולעיתים נחשב כתת-סוג שלו.
תיאור ואנטומיה
לאשף הכלבי גוף גוצי שמנמן, צוואר עבה, ראש קצר ומעוגל, גולגולת חזקה ומסיבית וכנפיים ארוכות וצרות. החרטום מקוצר ולווייתני ומתמזג לחלוטין עם הגולגולת. הפנים רחבות וכלביות, העיניים בולטות, והלוע שטוח. האף רחב עם נחיריים עגולים גדולים, השפתיים חלקות ללא קפלי עור האופיינים לאשפיים, והשפה התחתונה קצרה בצורה משמעותית מן העליונה. אוזני האשף קצרות, רחבות ומקופלות והן מחוברות לפנים; באזור הבסיס, יש להן קמט עור עגול גדול ובולט. השיניים חזקות וחדות, והניבים והחותכות העליונות ארוכים במיוחד. הזנב ארוך יחסית וגמיש; כמעט מחצית ממנו יוצאת מתוך כנף הזנב. אורך הראש והגוף של מיני האשף הכלבי 50–78 מ״מ, אורך הזרוע 29–49 מ״מ ואורך זנבו 22–34 מ״מ; משקלם עד 29 גרם. הזכרים גדולים מן הנקבות.
הפרווה של האשף הכלבי קצרה, צפופה וקטיפתית. צבעה הכללי צבעוני בדרך כלל, ונע בין אדמוני לערמון, חום שוקולד כהה, כתום מבריק, זהוב או אוכרה; לעיתים קרובות יש שילוב בין הצבעים הנזכרים, כשהכתפיים, העורף, הצוואר והחלק האחורי נוטים להתכהות, הצלעות בצבע בהיר עז והגחון והחזה בצבע צהבהב קרם, אפרפר או לבנבן. הפנים, האוזניים, הכנפיים, הרגליים והזנב בצבע שחור מבריק. השפתה התחתונה ורודה.
תפוצה וביולוגיה
האשף הכלבי מצוי באמריקה הדרומית והמרכזית. טווח התפוצה שלו משתרע על דרום מקסיקו, בליז, גואטמלה, ניקרגואה, הונדורס, אל-סלבדור, קוסטה ריקה, פנמה, קולומביה, וונצואלה, מזרח אקוודור, גיאנה, גיאנה הצרפתית, סורינאם, צפון ומזרח פרו, בוליביה, ברזיל, פרגוואי וצפון ארגנטינה. בית הגידול שלו מורכב מיער גשם טרופי, יער מנגרובים, יער גדותיים, יער עננים וסוואנה טרופית.
האשף הכלבי פעיל בלילה וחי בקבוצות של עד 75 פרטים. הוא מבלה את שעות היום בשינה במערות, חללי עצים ועל כפות דקלים, ומעדיף אתרי לינה חמים ולחים. הוא מחפש את מזונו בשטח פתוח ומאתר אותו באמצעות איכון הד. הוא ניזון בעיקר מחרקים בעלי קליפה קשה, שאותה הוא מפצח עם שיניו החזקות. האשפית ממליטה גור יחיד מדי שנה. מעבר לכך, אין מידע רב על האקולוגיה והביולוגיה של הסוג.
מינים
בסוג זה יש 8 מינים מוסכמים, וייתכן שבעתיד יוגדרו מינים נוספים.
ג'וני וגאס
מייקל ג'וזף פנינגטון הידוע בשם הבמה ג'וני וגאס (באנגלית: Johnny Vegas; נולד ב-5 בספטמבר 1970) הוא שחקן וקומיקאי אנגלי. הוא מוכר מקולו הצרוד מהמבנה השמנמן שלו ומההומור הסוריאליסטי.
ביוגרפיה
וגאס נולד באזור ת'אטו הית' שבעיר סנט הלן במחוז לנקשייר. הוא הצעיר מארבעת ילדיהם של לורנס ופטרישה פנינגטון. יש לו שני אחים (רוברט ומארק) ואחות (קתרין). הוא גדל כנוצרי קתולי. בגיל 11 החל ללמוד בקולג' סנט ג'וזף באפהולנד, סמינר ופנימייה קתוליים שבו מכשירים נערים לכמורה. אחרי ארבעה שלישים חזר הביתה חולה מגעגועים. עוד למד בבית הספר "וסט פארק" שבסנט הלן.
במשך שלוש שנים למד וגאס אמנות וקרמיקה באוניברסיטת מידלסקס וסיים עם תואר BA. אחר כך חזר לת'אטו הית' ועבד בעבודות שונות במשך זמן קצר. בין השאר עבד במחסן של ארגוס, מכר ביטוח מדלת לדלת, וארז בקבוקים במפעל של חברת Jif. לבסוף עבד כברמן בפאב בשם "בראון אדג'" בת'אטו הית'.
בין השנים 1994 ל-1997 היה וגאס חבר ב"קלאב זרתוסטרה" (Cluub Zarathustra), קבוצת קומיקאים בראשותם של סטיוארט לי, רוג'ר מאן, וסיימון מונרי.
קריירה
הופעת הבכורה של וגאס בטלוויזיה הייתה ב-1986 כמתחרה בשעשועון "Win, Lose or Draw" בשמו האמיתי, מייקל, וציין את העובדה שהוא רוצה להיות קומיקאי ושם הבמה שלו הוא "ג'וני וגאס". הוא השתתף בתוכנית הבידור "The Big Breakfast" בחודשים האחרונים שלה עד סיומה במרץ 2002. עוד הופיע בתוכנית "100 Greatest Stand-Ups" של ערוץ 4, ובתוכנית "Almost Famous 2" של ערוץ BBC Three. וגאס זכה להכרה רחבה יותר כשהשתתף כאיש צוות בשעשועון "Shooting Stars".
ב-2002 כיכב וגאס בסיטקום של רדיו 4 של ה-BBC בשם "Night Class" אותו כתב יחד עם טוני בורג'ס וטוני פיטס, ובבימויו של דירק מאגס. מ-2005 עד 2011 כיכב וגאס בתפקיד מוז בסיטקום "אידיאלי" של ערוץ BBC Three.
בין השנים 2007 ו-2009 שיחק וגאס בדמות ג'ף "האורקל" מלטבי בסיטקום "בנידורם" של ITV. ב-16 בינואר 2015 הופיע בארבעה פרקים בעונה השביעית של הסדרה. בעונה השמינית שהחלה ב-11 בינואר 2016 הופיע וגאס בתפקיד קבוע.
ב-2012 הופיע וגאס בתפקיד מר קרומבי בעיבוד הטלוויזיוני לספר הילדים "מר סירחון" מאת דייוויד ואליאמס. ב-2014 דיבב את פט באז בסדרה המצוירת "Warren United" של ערוץ ITV4.
ב-26 בדצמבר 2014 החל וגס לשחק בדמות וט אריק אגניו בחידוש של ה-BBC לסיטקום "עדיין פתוחים ברציפות". ביוני 2015 הנחה וגאס את התוכנית "Sunday Brunch" בערוץ 4, ובאוגוסט 2015 היה הקריין בתוכנית הדוקומנטרית "Travel Guides". ב-2016 השתתף בתוכנית הידוענים "Drive" בהנחיית ורנון קיי.
באוגוסט 2016 כיכב וגאס בפיילוט של הסדרה "Home From Home" בתפקיד ניל האקט שצולם ב-Skiddaw View Holiday Park. הפרק שודר ב-30 באוגוסט 2016, ופורסם שהוזמנה עונה של הסדרה שתשודר ב-BBC One ב-2017.
ב-2003 שיחק וגאס בתפקיד ג'קי סיימס בסרט "הבתולה מליברפול", אלף פרינס בסרט "Cheeky", ובתפקיד טרוור ב"בלאק בול". ב-2004 הופיע בתפקיד דייב בסרט "Sex Lives of the Potato Men" ודיבב את הדמות של הדוד סטיוארט בסרט "Terkel in Trouble".
ב-2013 דיבב וגאס את הדמות אבו האוגר בסרט הבריטי "The Harry Hill Movie".
בשנת 2000 הופיע וגאס במחזה "The Erpingham Camp" מאת ג'ו אורטון בפסטיבל אדינבורו. ב-2001 כיכב בפרסומות של ITV Digital בדמות בשם אל יחד עם בובה בשם מאנקי (שדיבב בן מילר). ב-2007 חזר וגילם את אותה דמות בפרסומת לחברת התה PG Tips.
ב-2014 ביים וגאס וידאו קליפ עבור פול היטון וג'קי אבוט. עוד באותה שנה פרסם את האוטוביוגרפיה שלו.
חיים אישיים
ביולי 2014 הוענק לוגאס תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת אדג' היל.
הדיוויזיה ה-23 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-23 (הסקסונית ה-1) (בגרמנית: '''23. Division (1. Königlich Sächsische)''') הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה במקור בשנת 1849 כחטיבה הסקסונית הראשונה ומה-1 ביולי 1850 כדיוויזיה הסקסונית הראשונה, והיא אף נטלה חלק בקרב קניגרץ. הדיוויזיה הוקמה מחדש כדיוויזיה ה-24 ב-1 באפריל 1867, אז שוקם מחדש הצבא הסקסוני וממלכת סקסוניה הצטרפה ל, והיא הוצבה תחת פיקוד הקורפוס ה-12 (הסקסוני). חיילי הדיוויזיה גויסו בעיקר מאזור דרזדן. במהלך מלחמת פרוסיה-צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-12, והשתתפה בקרב סדאן, ולאחר מכן לחמה בקרבות גרבלוט ובומון ובמהלך המצור על פריז.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-12 (הסקסוני ה-1) בפיקוד קרל לודוויג ד'אלזה, אשר היה חלק מהארמייה השלישית בפיקוד מקס פון האוזן. הדיוויזיה נטלה חלק במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, וכן השתתפה בקרב על המארן. בשנת 1916 היא לחמה בקרב ורדן ובהקרב על הסום, ובשנת 1917 היא לחמה ב. בשנת 1918 השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב, ובכלל זה ב וב, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-6 בפברואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
כוח ניבוי
דוגמאות
דוגמה קלאסית לכוח הניבוי של תיאוריה היא גילויו של נפטון כתוצאה מתחזיות שנעשו על ידי המתמטיקאים ג'ון קוץ' אדמס ו- אורבן לה-ורייה, בהתבסס על תורת הכבידה של אייזק ניוטון.
דוגמה נוספת לכוח הניבוי של תיאוריות או מודלים היא השימוש של דמיטרי מנדלייב הטבלה המחזורית שלו כדי לחזות יסודות כימיים שטרם התגלו ותכונותיהם. למרות שהחיזוי היה נכון במידה רבה, הוא העריך לא נכון את המסות האטומיות היחסיות של טלוריום ויוד.
צ'ארלס דרווין השתמש בידע שלו על אבולוציה על ידי ברירה טבעית וחזה כי מכיוון שקיים צמח ( Angraecum sesquipedale ) עם שלוחה ארוכה בפרחיו, חייבת להתקיים גם חיה משלימה עם 30 חוטם ס"מ חייב להתקיים, המשתמשת בחוטם כדי להאכול ובתוך כך להאביק אותו. עשרים שנה לאחר מותו, נמצאה צורה של עש נץ ( Xanthopan morganii ) שעשה בדיוק את זה.
דוגמה נוספת לכוח ניבוי היא התחזית של תורת היחסות הכללית של איינשטיין לפיה נתיב האור יתכופף בנוכחות שדה כבידה חזק. תחזית זו אומתה בניסוי על ידי משלחת לסוברל בברזיל ולאי פרינסיפה באוקיינוס האטלנטי כדי למדוד את מיקומי הכוכבים במהלך ליקוי החמה ב 29 במאי 1919, כאשר נראה היה שהתצפיות שערך האסטרופיזיקאי ארתור אדינגטון מאשרות את תחזיותיו של איינשטיין. אף על פי שהיו שביקרו את המדידות כמשתמשות במתודולוגיה פגומה, ניתוח מודרני של הנתונים מצביע על כך שניתוח הנתונים שביצע אדינגטון היה מדויק. מאוחר יותר, מדידות מדויקות יותר שנלקחו על ידי אינטרפרומטריה רדיו אישרו את התחזיות ברמה גבוהה של דיוק.
יישומים
כוח הניבוי של תיאוריה קשור קשר הדוק ליישומים שלה. יישומים נפוצים של תאוריות במדעי הטבע הוא בתחומים כמו טכנולוגיה, הנדסה ופיתוח תרופות. יישומים נוספים כוללים ניסוי מעבדה לצורכי הוראת המדעים וביצוע ניסויי המשך לצורכי מחקר.
תורת היחסות הכללית לא רק מנבאת את כיפוף האור אלא גם מנבאת מספר תופעות אחרות. חישוב הזמן הנכון של לוויינים היה חיזוי שנמדד בהצלחה המשולבת כעת בשיטה המשמשת לחישוב מיקומים באמצעות GPS. ללא השימוש בתורת היחסות לוויינים GPS היו מפתחים סטיה הולכת וגדלה עד שהמערכת כולה הייתה הופכת בלתי שימושית.
הדגמה נפוצה של כוח ניבוי של מכניקה קלאסית היא בתחום הנדסה כאשר מהנדסים מנצלים את חוקי ניוטון כדי לתכנן בטיחות של כביש שפונה, שיפור יעילות או בטיחות של מכוניות או של גשרים ונעזרים במשוואות של ניוטון לשם כך. באופן דומה כימאים משתמשים בכוח חיזוי של תאוריות כימיות כדי לייצר תגובות כימיות במפעלי תעשייה. כוח ניבוי של תאוריות בתחום הביולוגיה הוא השימוש בהן כדי לתכנן תרופות חדשות וכדי לחקור יעילות ובטיחות של תרופות אלה.
הדגמה של יכולת חיזוי מבוצעת בניסוי מעבדה לצורכי הוראה, לדוגמה במעבדות כימיה או פיזיקה קלאסית. התאוריה מתארת תוצאה חזויה כלשהי של ניסוי מבוקר, התלמידים מבצעים מנסים לשחזר את הניסוי, ומתבקשים למדוד את התוצאות באמצעי מדידה ובדוק עד כמה תוצאות הניסוי תאמו את התאוריה או לא. כמו כן תלמידים וסטודנטים מקבלים אומדן לסטיות בין התאוריה לבין מדידות בפועל המתקבלות בניסוי. סטיות אלה מיוחסות לגורמי הפרעה שונים הקיימים במציאות - לדוגמה קיום של חיכוך, או השפעות של רעידות כתוצאה מכביש סמוך. הסטיות אמורות להיות קטנות מספיק כך שהתאוריה מתקיימת, במיוחד כאשר מבצעים מספר גדול של ניסויים בתנאים מבוקרים.
כוח ניבוי של השערה מדעית משמש מדענים כדי לבחון עד כמה מדויקת אותה השערה והאם ניתן למצוא לה אישושים באמצעות ניסוי. לעיתים מדענים מצליחים לייצר ניסוי שמאשש את התאוריה. לפעמים הניסוי מביא לכך שהתאוריה נפסלת. לעיתים מתברר שהיה פגם בניסוי - כישלון או הצלחה לכאורה של התאוריה נבע מתכנון לא מספיק זהיר של הניסוי.
כוח ניבוי לעומת כוח הסבר
במשך אלפי שנים לאנשים בתרבויות שונות היו הסברים מדוע תופעות טבע מסוימות התרחשו. אנשים שייכו תופעות כמו רעידת אדמה, ליקוי חמה, בצורת, רעב המוני או מחלה לזעמו של האל. במקומות שונים התפתחו דתות מקומיות שונות וכן טקסים או מנהגים בניסיון למנוע אסונות כאלה או כדי להתמודד איתם.
דוגמה נפוצה לכך היו ניסיונות למנוע הדבקה של אנשים במחלות (במיוחד בזמן מגפה) או ניסיונות לרפא אנשים חולים. חלק מהנסיונות כללו דברים כמו צמחי מרפא או שינוים בתזונה, בחלקם הם כללו פניה להסבר על-טבעי. דוגמה לכך היא האשמה כי הומואים, יהודים או מכשפות גורמים למחלות על ידי פגיעה ברצון האל, כישוף, הרעלת בארות. במשך כמה מאות שנים התקיים ציד מכשפות, כאשר טענה נפוצה כנגד "מכשפות" אלה היה שהן קיימו טקסים וגרמו לאנשים לחלות או גרמו לתופעות כמו גלי קור שסיכנו חיי אדם בגלל מוות ברעב.
לכל התאוריות האלה יש כוח הסבר משכנע. אנשים האמינו בכך שקמעות, תפילות לאלים, טקסים, הרג של יהודים, מכשפות או אנשים חוטאים שונים יגן על בריאותם. כוח ההסבר היה מניעת התערבות כוחות שטניים שבכוחם לגרום מחלות.
הקושי של תאוריות לא מדעיות אלה היה בתחום של כוח ניבוי. היכולת למנוע מגיפות כמו המוות השחור לא השתפרה בשל שריפת יהודים (דבר מועבר על ידי עקיצת פרעוש ממין מסוים). קמעות או שריפת בדי משי לא העניקו הגנה מפני קדחת צהובה. ברוב תחומי המחלות המדבקות רופאים, אנשים וכמרים היו חסרי אונים בהסבר כיצד למנוע הדבקה במחלה או כיצד למנוע החמרה בה. חקלאים וכהני דת היו חסרי אונים מול מחלות חקלאיות שפגעו בגידול מזון או בענפים כמו ייצור יין או משי. דבר זה השנתה רק בעקבות תאוריית החיידקים כגורמי מחלות. לתאוריה זו לה היא רק כוח הסבר- יצורים זעירים שנכנסים לתוך הגוף החי ויכולים לגרום מחלה מידבקת. אלה גם כוח ניבוי - מניעת חשיפה לגורם המחלה תמנע הדבקות במחלה. לדוגמה ולטר ריד גילה בשנת 1900 כי כילות נגד יתושים יקטינו מאד סיכוי הדבקה בקדחת צהובה. לעיתים קרובות הדבר גם אפשר יישום של תרופות, חיסונים, או אמצעי חיטוי ומניעה שהניבו ניבויים נוספים - טיפול מסוים כמו מתן אנטיביוטיקה שפוגעת בחייקדים מסוג מסוים, ישפר את סיכוי ההחלמה של חולים לעומת אוכלוסייה דומה של בני אדם שלא קיבלה טיפול.
באופן דומה גם לתאוריית קשר רבות יש כוח הסבר משמעותי, במיוחד כאשר הקונספריציה לכאורה כוללת בתוכה אנשים רבים שמרכזים כוח רב. אם משוכנעים כי יהודים עשירים ורבי השפעה נמצאים בכל צמתי השלטון, העיתונות, הבנקאות ועוד אז בכוחם לכאורה לשלוט בכל דבר, גם סתירות לכאורה לתאוריית הקשר מוסברות על ידי כך שאותה קבוצת קושרים מנסה לבלבל את הציבור. נקודת התורפה של תאוריות קשר רבות, מלבד סתירות עצמיות, הוא כוח הניבוי הנמוך שלהן.
דיסני (מכתש פגיעה)
מכתש דיסני הוא מכתש פגיעה הנמצא על כוכב חמה אשר קרוי על שמו של מפיק סרטי האנימציה וולט דיסני. האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הכריז על שמו של המכתש ב-2012.
אליפות גרמניה בכדורגל 1909
אליפות גרמניה בכדורגל 1909 הייתה העונה השביעית של התחרות.
מנצחות תחרויות אזוריות היו זכאיות להשתתף בתחרות.
פניקס קרלסרוהה זכתה באליפות באותה העונה, ואילו בעונה הקודמת הפסידה בגמר. הייתה זו הזכייה הראשונה בתואר בתולדות המועדון.
ארגון האליפות
אלוף של העונה הקודמת קיבל זכות להשתתף בתחרות. בנוסף לכך, לתחרות העפילו מנצחי תחרויות אזוריות:
המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות).
כדורגלנים מצטיינים
וילי וורפיצקי (ויקטוריה 89 ברלין) כבש 7 שערים וזכה בתואר מלך השערים של התחרות. זאת העונה השנייה ברציפות.
Wish You Well
Wish You Well הוא סינגל של התקליטן האנגלי, סיגלה, והזמרת-יוצרת הבריטית, בקי היל, שיצא, על ידי חברות התקליטים מיניסטרי אוף סאונד ו-B1 רקורדינגס, ב-24 במאי 2019.
נכון לנובמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-130 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הוצאה וקידום
סיגלה הודיע על שיתוף הפעולה בפוסט ברשתות החברתיות ב-20 במאי, ושיתף טיזר של השיר באורך 15 שניות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל יצא ב-26 ביוני 2019. נכון לנובמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-25 מיליון פעמים.
ביקורת
קאט ביין, מבילבורד, אמרה כי לשיר יש "לחן האוס פופי עוצמתי עם סינת'ים מדורגים, מבנה מלא מתוח ומשוחרר אקסטטי ומוכן למועדון".
הופעות חיות
הצמד ביצע את השיר ב-Big Weekend של BBC Radio 1 ב-25 במאי 2019. הצמד ביצע פעם נוספת במיני-פסטיבל Summertime Ball של Capital  ב-8 ביוני 2019 באצטדיון ומבלי.
טיבור שאראי
טיבור שאראי (בהונגרית: Sárai Tibor; בודפשט, 10 במאי 1919 – בודפשט, 11 במאי 1995) היה מלחין יהודי-הונגרי עטור פרסים, זוכה פרס האמן המצטיין, פרס פרנץ ארקל (פרס ממלכתי למלחינים מצטיינים, מנהלים מוזיקליים ולפעילות אמנותית), ופרס קושוט (המקביל בהונגריה לפרס ישראל), מורה פרופסור למוזיקה.
ביוגרפיה
בין 1938 לבין 1942 למד כינור אקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, ובמקביל – באופן פרטי – למד קומפוזיציה אצל פאל קדושה. בין 1942 לבין 1945 (תקופת מלחמת העולם השנייה והגבלות קשות על יהודי הונגריה) לא ידוע עליו הרבה רק זאת שהוא למד/לימד בית הספר למוזיקה גולדמארק שנתן בית למוזיקאים יהודים.
שאראי ביצע תפקידים ציבוריים רציניים בחיי המוזיקה ההונגרית לאחר 1945. בשנת 1948 – למשך שנה אחת – הפך למזכיר הכללי בפועל של האיגוד המקצועי החופשי של המוזיקאים ההונגרים. ב-1949 מונה לסגן ראש מחלקת המוזיקה של הרדיו הממלכתי ההונגרי ובין 1950 לבין 1953 היה ראש המחלקה. בין השנים 1949–1950 היה גם ראש אגף המוזיקה במשרד התרבות של הונגריה. מ-1953 עד 1959 לימד בקונסרבטוריון בבודפשט, ולאחר מכן מ-1959 הפך למורה ואחר כך לפרופסור באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. הוא פרש ב-1980.
מלחין וסופר
שאראי היה פעיל גם כמלחין והלחין כמעט בכל הז'אנרים למעט אופרה: הוא הלחין אורטוריה, שלוש קנטטות, שתי סימפוניות, שמונה קטעי תזמורת נוספים, שלוש רביעיות מיתרים ויצירות מוזיקה קאמרית אחרות, יצירות מקהילה א-קפלה, שירים, קטעי סולו. לכינור, לפסנתר, לויולה, לחליל ועוד. שאראי כתב גם ספר בשם "תולדות המוזיקה הצ'כית" שיצא לאור ב-1959. מיצירותיו נעשו מספר הקלטות רדיו ודיסקים.
הוא נפטר ב-1995, יום אחד לאחר יום הולדתו ה-76.
ולנטינה ג'אנצ'ינטי
ולנטינה ג'אנצ'ינטי (באיטלקית: Valentina Giacinti; נולדה ב-2 בינואר 1994) היא כדורגלנית איטלקייה, המשחקת בעמדת החלוץ ברומא ובנבחרת איטליה.
אטאלנטה
ג'אנצ'ינטי החלה את דרכה בענף כדורגל הנשים במחלקת הנוער של אטאלנטה מאז שנת 2005. היא ערכה את הופעת הבכורה שלה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון ב-30 בינואר 2010, כאשר נכנסה כמחליפה בדקה ה-65 במשחק סרייה א' מול גרפיסטודיו טאוואניאקו. בעונת הבכורה שלה בליגה היא רשמה עשר הופעות, אך לא זכתה לכבוש שער באף אחת מהן. אטאלנטה ירדה לליגת המשנה בתום אותה עונה.
עונתה השנייה בקבוצה הייתה עונת הפריצה של ג'אנצ'ינטי, כאשר היא החלה לבסס את מעמדה כחלוצה הפותחת בהרכב. שערה הראשון בקבוצה הגיע לבסוף ב-26 בספטמבר 2010 במשחק ליגה מול אנטלה צ'יאוורי, משחק שבו רשמה שלושער. אותה עונה הסתיימה עם 15 שערים ב-21 משחקים לזכותה. בעונה שבאה לאחר מכן, היא כבשה לשער היריבה 19 פעמים מתוך 25 הופעות.
נאפולי
ב-17 ביולי 2012, ג'אנצ'ינטי השלימה את מעברה לקבוצה מהדרום, נאפולי. ב-2 בספטמבר, היא הבקיעה את שערה הראשון במדי המועדון במשחק במסגרת הגביע האיטלקי מול קאירה. היא סיימה את עונתה היחידה בקבוצה עם 19 שערים ב-34 משחקים בכל המסגרות.
השאלה לסיאטל
בתום העונה, היא הושאלה למועדון כדורגל הנשים סיאטל מארצות הברית. הופעת הבכורה שלה במסגרת הליגה האמריקאית לנשים נרשמה ב-9 ביוני 2013. ארבעה ימים לאחר מכן, היא כבשה את שערה הראשון במשחק מול אמרלד. עונתה הבודדת במדי סיאטל נחתמה עם זכייה באליפות מדינת וושינגטון ובגביע הלאומי, הידוע בשמו גביע אברגין.
בחזרה למוזניקה
ב-17 ביולי 2013, מעברה למוזניקה הפך לרשמי. היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בקבוצה ב-5 באוקטובר במשחק נגד רס רומא, משחק שבו נשלף לעברה כרטיס אדום. שערה הראשון נכבש בסוף אותו חודש במשחק מול סקאלסה. בעונתה הראשונה בקבוצה היא סייעה לקבוצה לסיים במקום השביעי בסרייה א' ולהגעה לשלב שמינית הגמר הגביע האיטלקי.
ברשה
בקיץ 2017, ג'אנצ'ינטי עברה לברשה על מנת להתנסות במפעל ליגת האלופות לנשים. במהלך שהותה בברשה, היא זכתה בסופרקאפ האיטלקי בפעם הראשונה בקריירה וסיימה כמלכת השערים בפעם השנייה בקריירה שלה, לצד 21 כיבושים, ואף עזרה לקבוצתה להגיע ליום האחרון של קביעת הזוכה בליגה, עד שהפסידה את תואר זה ליובנטוס.
מילאן
ב-11 ביוני 2018, רישיון ההשתתפות של ברשה בסרייה א' ביחד עם חוזי השחקניות נקנו על ידי מועדון הכדורגל מילאן אשר החליט לייסד את מחלקת הנשים של המועדון. כתוצאה מהמהלך, חוזה השחקן של ג'אנצ'ינטי הועבר לקבוצת הנשים של מילאן. מעברה לקבוצה מצפון איטליה לא השפיע על יכולת הכיבוש שלה, כאשר היא סיימה את עונתה הראשונה בקבוצה עם 21 שערים ב-21 משחקים.
לאחר עזיבתה של דניאלה סבאטינו בעונת 20–2019, ג'אנצ'ינטי נבחרה להיות הקפטנית החדשה של הקבוצה.
עונה לאחר מכן, ג'אנצ'ינטי סייעה למילאן להעפיל לראשונה בתולדותיה לליגת האלופות לנשים לאחר שסיימו במקום השני בליגה. בנוסף, הם הגיעו לגמר הגביע האיטלקי, שם הפסידו בפנדלים לרומא. את אותה עונה סיימה ג'אנצ'ינטי עם 24 שערים ב-29 משחקים בכל המסגרות.
בעונה הרביעית והאחרונה שלה במילאן, היא רשמה ציון דרך, כשהפכה לכדורגלנית מילאן הראשונה שמגיעה ל-50 שערים בליגה. כמו כן, סרט הקפטן הוסר ממנה לטובת ולנטינה ברגמסקי לאחר מחלוקות בינה לבין הצוות המקצועי.
השאלה לפיורנטינה
במהלך חלון העברות של ינואר 2022, ג'אנצ'ינטי הושאלה לפיורנטינה. שער הבכורה שלה במדיה הסגולים הקבוצה הגיע בתיקו 2–2 מול יובנטוס ב-22 בינואר. היא ספגה פציעה ב-20 במרץ במסגרת משחק בית מול ורונה. לאחר היעדרות בעקבות פציעה זו, היא חזרה במחזור האחרון של הליגה ואף זכתה לכבוש צמד מול אמפולי אשר הספיק לפיורנטינה להימנע מירידת ליגה.
קריירה בינלאומית
ג'אנצ'ינטי נכללה בסגל 23 השחקניות של הנבחרת האיטלקית לגביע העולם בכדורגל נשים 2019. למרות הישגיה ברמת הקבוצות, המאמנת הלאומית, מילנה ברטוליני החליטה להשתמש בשירותיה לרוב כמחליפה מהספסל. היא הבקיעה את השער הפותח בניצחון 0–2 על נבחרת סין בשמינית הגמר.
גיטרן מובהק
גיטרן מובהק (שם מדעי: Rhinobatos rhinobatos) הוא מין של דג סחוס ממשפחת הגיטרניים החי במי דרום-מזרח האוקיינוס האטלנטי והים התיכון והוא מצוי בטבע בסכנת הכחדה חמורה. מין זה תואר ב-1758 בידי קארולוס לינאוס.
מאפיינים
הגיטרן הוא שוכן על קרקעית הים הרדודה, לרוב מכוסה בחול או בוץ שלאורך האוקיינוס האטלנטי, בין מפרץ ביסקאיה לחופי אנגולה ובדרום הים התיכון, לרבות בחופי ישראל. הוא צייד המחפש טרף קבור בחול כמו צדפות, סרטנים ודגים קטנים, אותם הוא לוכד בלסתותיו.
אשף חרום-אוזן
אשף חרום-אוזן (שם מדעי: Tomopeas ravus) הוא מין עטלף זעיר ונדיר במשפחת האשפיים שאנדמי לחוף המדברי של פרו ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1900 על ידי הזואולוג האמריקני גריט סמית מילר. סיווגו של האשף היה נתון במחלוקת במשך זמן רב. במקור הוא תואר כסוג במשפחת הנשפוניים, ובשנת 1970 הוצע אף להקים עבורו משפחה עצמאית עקב היותו צורת ביניים בין הנשפוניים לאשפיים. בשנת 1994, מחקר גנטי העלה שהוא קרוב יותר לאשפיים, ומאז הוא מסווג בתוכה תחת תת-משפחה נפרדת. האשף חרום האוזן הוא המין הקטן ביותר במשפחת האשפיים, ומצוי בסכנת הכחדה עקב טווח תפוצה מצומצם ואובדן בית גידול. על בסיס מספר קריטריונים, האגודה הזואולוגית של לונדון מסווגת אותו ברשימת 100 היונקים הפגיעים ביותר להכחדה.
תיאור ואנטומיה
האשף חרום האוזן בעל גוף קומפקטי, מוצק ועגלגל, ראש קצר ומעוגל וכנפיים צרות וארוכות. הגולגולת שטוחה ועדינה עם שקע מוארך באמצע עצמות האף, והקשתות הזיגומטיות אינן בולטות כל כך. הפנים קטנות וצרות, הלוע רחב והחרטום קצרצר. סימן ההיכר של המין שהעניק לו את שמו, הוא אוזניו הארוכות והשטוחות שאינן אופייניות לאשפיים; הן קעורות במרכז, מופרדות זו מזו ובעלות צפירים זעירים בלתי נראים. העיניים קטנות ובולטות והנחיריים צינוריים ומופרדים זה מזה. השפה העליונה עודפת על התחתונה ועטויה בזיפים וקפלי עור עדינים. השיניים קצרות, חדות ומעוקלות במקצת. זנבו ארוך ודקיק. בניגוד למרבית האשפיים, אצל האשף חרום האוזן הזנב מוקף לחלוטין בקרום התעופה האחורי ואינו חופשי בקצה. הרגליים והכפות דקיקות.
האשף חרום האוזן הוא המין הקטן ביותר במשפחתו: אורכו הכולל מהאף עד קצה הזנב 73–85 מ״מ, אורך זרועותיו 31–34 מ״מ ומשקלו 3.5-2.3 גרם בלבד. בניכוי הכנפיים, ממדי גופו אינם עולים על זו של בוהן אנושית. הזכרים והנקבות זהים בגודלם. הפרווה של האשף חרום האוזן רכה וצפופה, ונוטה להיות ארוכה בצד העליון וקצרה בצד התחתון. צבעה הכללי בהיר למדי, ונע בין חום שזוף לזהוב, צהוב-קש, צהבהב או אפרפר בהיר. הגחון והחזה חיוורים יותר ונעים בין צהבהב-שמנת לשנהב. הכנפיים, הזנב, האוזניים והפנים בצבע חום שוקולד כהה, ערמון או שחור-מלוכלך שעומד בניגוד מוחלט לפרווה החיוורת.
תפוצה וביולוגיה
האשף חרום האוזן אנדמי למדבר סצ'ורה לאורך קו החוף המרכזי של פרו מעבר להרי האנדים, וסביר להניח שנוכח גם בקצה הדרום-מערבי של אקוודור בסמיכות לגבול הפרואני. טווח התפוצה שלו מצומצם למדי, ועל פי הערכות קטן מ-100 קמ״ר. בתוך הטווח, האשף נדיר למדי ונפוץ בדלילות, ובעבר אף הייתה סברה שנכחד מן העולם לאחר שלא נצפה בטבע במשך 30 שנה רצופות. בית הגידול של הסוג מורכב מפסיפס של גבעות סלעיות, בתה חופית, דיונות חול ויער גדותיים עד רום 2,300 מטר מעל פני הים, ושוכן באזור מדברי צחיח למחצה ודל בגשמים.
בהתחשב בנדירותו של המין, מעט מאוד ידוע עליו. הוא פעיל בלילה, ניזון מחיפושיות ומבלה את שעות היום בעלווה צפופה של ינבוט, במערות או בסדקים של סלעי גרניט. עונת הרבייה מתרחשת בחודשי יולי ואוגוסט בעונה היבשה. האשף חרום האוזן הוא הפונדקאי היחידי של מין פרוטוזואה טפילי הקרוי על שמו: אימריה טומופאה (Eimeria tomopea).
מצב
האשף חרום האוזן מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה (EN), לאור הירידה המתמשכת במספריו בעקבות אובדן בית גידול לחקלאות והתרחבות עירונית, וטווח תפוצה מצומצם ומקוטע שמשתרע על 100 קמ״ר בלבד ומכיל בתוכו 12 אזורי איסוף היסטוריים בסך הכול. הוא סובל לעיתים קרובות מהדברה במערות שמכוונת נגד מיני הערפדים. לעת עתה, אף אחד מאזורי איסוף הדגימות אינו מוכר כאזור מוגן על ידי ממשלת פרו; ארגון IUCM ממליץ להכריז על מספר תצורות סלע עיקריות כשמורות טבע קטנות, לבצע מחקרים וסקרים על מנת להכיר טוב יותר את האקולוגיה, התפוצה והאיומים על המין, ולפעול להעלאת המודעות למצבו של האשף הנדיר בקרב התושבים המקומיים.
חצר סרגיי
חצר סרגיי או בניין סרגיי (ברוסית: Се́ргиевское подво́рье) הוא מבנה במתחם מגרש הרוסים בירושלים, שנקרא על שם הנסיך סרגיי אלכסנדרוביץ, בנו של הצאר אלכסנדר השני, אחיו הצעיר של אלכסנדר השלישי קיסר רוסיה ודודו של הצאר ניקולאי השני. חצר סרגיי שוכנת ברחוב הלני המלכה 13 פינת רחוב מונבז, בקרבת רחוב יפו.
רקע היסטורי
בשנות ה-80 של המאה ה-19 גברה מאוד הצליינות מהאימפריה הרוסית לירושלים. ב-1882 הוקמה החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית, לצורך סיוע לעלייה לרגל לארץ הקודש ופיתוח מדעי המזרחנות, שיתוף פעולה הומניטרי עם עמי המזרח התיכון וכסוכנות לרכישת קרקעות ונכסים בארץ ישראל עבור הצליינים הרוסיים.
הדרך מרוסיה לירושלים נעשתה קלה וזולה יותר הודות להסכמים שעשתה החברה הפרבוסלבית עם חברות ספנות ורכבות ברוסיה. הצליינים קיבלו כרטיסים מיוחדים במחירים זולים. החברה אף דאגה להעברה נוחה ובטוחה של הצליין הרוסי מיפו לירושלים. האכסניות במגרש הרוסים (שהוקם החל מ-1860) הורחבו, וכן החלו לבנות אכסניה נוספת בחצר אלכסנדר שליד כנסיית הקבר. כאשר עלה מספר הצליינים על 2,000, שכרה החברה למענם מקומות לינה נוספים. כדי להגדיל את מקומות הלינה רכשה החברה את המגרש שמצפון למגרש הרוסים ב-1886 כדי לבנות אכסניה חדשה. המגרש היה ממוקם צמוד למתחם מגרש הרוסים, אך מחוץ לחומה שהקיפה אותו.
הקמת הבניין
בין האורחים המפורסמים שהתאכסנו בבניין היו הנזיר גריגורי רספוטין והסופר המודרניסט אנדרי ביילי.
בחג הפסחא של שנת 1914 ביקרו כחמישה עשר אלף צליינים רוסים בירושלים, מספר שיא ביחס לשנים הקודמות. הייתה זו השנה האחרונה שבה נראו צליינים רוסים כה רבים בירושלים, שכן חודשים ספורים לאחר מכן פרצה מלחמת העולם הראשונה. עם מהפכת פברואר ב-1917 בה הוצאו להורג הצאר ובני משפחתו, ובעקבות עליית השלטון הקומוניסטי ברוסיה שהפכה לברית המועצות, פסק כמעט לחלוטין זרם הצליינים לארץ הקודש. הייתה זו מכת מוות למגרש הרוסים, שהפך שומם. קומץ נזירים נותר במקום, והוא שהחזיק את הכנסייה והמבנים.
בתקופת המנדט הבריטי
עקב מיקומו האסטרטגי של מגרש הרוסים על אם הדרך ובקרבת העיר העתיקה, ביקשו הבריטים להשתמש בנכסים הרוסיים כמרכז שלטוני. הבעלות על הנכסים התחלקה בין נכסים שנרשמו בבעלות ישירה של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, נכסים שנרשמו על שם ממשלת הצאר הרוסי, ונכסים שהיו בבעלות החברה הפרבוסלבית (שיורשי הנסיך סרגיי טענו לבעלות עליהם. הנסיך נרצח ב-1905). ב-1920 התפצלה הכנסייה הרוסית והוקמה הכנסייה האורתודוקסית הרוסית הגולה (שכונתה "הכנסייה הרוסית הלבנה") ואילו בתוך ברית המועצות המשיכה לפעול הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, בחסות המשטר הקומוניסטי (והיא כונתה "הכנסייה הרוסית האדומה").
הבריטים הכירו בכנסייה האורתודוקסית הרוסית הגולה וחכרו מהם את אכסניית הגברים, שהפכה לתחנת משטרה; את אכסניית הנשים שהפכה לבית הסוהר המרכזי בירושלים; ואת אכסניית המשלחת הדתית שהפכה בחלקה לבית משפט מקומי ובחלקה למשרד הבריאות; מעון הקונסול הרוסי שימש כבית יולדות. ב"בניין סרגיי" הושכר חלק מהמבנה למשרדי ממשלה וחלקו המשיך לשמש את החברה הפרבוסלבית.
לאחר הקמת המדינה
בשנת 1949 הכירה ממשלת ישראל בברית המועצות כיורשת של רכוש ממשלת הצאר בארץ ישראל. תחנת המשטרה, בית המעצר ובית המשפט במגרש הרוסים החלו לשמש את מדינת ישראל, אך הקרקע הייתה חכורה. בבניין סרגיי התמקם משרד החקלאות, בחלקו של הבניין ששימש גם את ממשלת המנדט. מדינת ישראל הכירה בחזקתה של הכנסייה הרוסית הלבנה גם בנכסים שהיו בבירור בבעלות הכנסייה הרוסית, דוגמת כנסיות ומנזרים.
בפברואר 1951 הגיעה לישראל נציג החברה הפרבוסלבית ודרשורישום והעברת נכסי החברה לרשותה. ב-1952 הוחלט להעביר את ניהול הנכסים שהיו בבעלות החברה הפרבוסלבית לידי האפוטרופוס הכללי, מאחר שהייתה מחלוקת על זהות בעלי החזקה וממשיכי דרכה של החברה. ממשלת המנדט הכירה בקבוצה של גולים רוסים בפריז כמנהלי החברה, אך ברית המועצות לחצה על ישראל להעביר לה את הרכוש והנציגות הסובייטית בישראל אף הגישה תביעה משפטית. עם זאת, בניין הקונסולים בצידו המזרחי של מגרש הרוסים הושכר באופן רשמי לאוניברסיטה העברית ב-1954.
ביולי 1960 החלה מדינת ישראל במשא ומתן עם הממשלה הסובייטית להסדרת הבעלות על הרכוש, והוא נמשך לסירוגין במשך מספר שנים. על פי ההסכם שנחתם לבסוף ב-7 אוקטובר 1964, ישראל תשלם 4.5 מיליון דולר, שליש במזומן והשאר בפרי הדר וסחורות, עבור מה שהוגדר "רכוש חילוני", כלומר קרקעות ומבנים שאינם בשימוש הכנסייה. יישום ההסכם נתקל בקשיים לאחר שקבוצה של יורשי הנסיך סרגיי הגישה תביעת בעלות על נכסי החברה הפרבוסלבית. בפועל הבעלות על בניין סרגיי מעולם לא הוסדרה וברית המועצות המשיכה לתבוע בעלות עד שנות ה-80 של המאה ה-20 והאפוטרופוס הכללי המשיך לנהל את הבניין.
הסדרת הבעלות הרוסית על המתחם
לאחר התפרקות ברית המועצות המשיכה רוסיה לתבוע בעלות על נכסי החברה הפרבוסלבית בראשם בניין סרגיי. בתחילת שנות ה-90 הביעה ישראל הסכמה להעביר את המבנה לרוסיה, תוך התחייבות שלא לפגוע בזכויות הדיירים. בשנת 2007 התפרסם כי אנשי העסקים רומן אברמוביץ' וארקדי גאידמק יממנו את פינוי מתחם מגרש הרוסים כולו ויכסו את ההוצאות הכרוכות בהעברת בית המשפט, בית המעצר ומשרדי הממשלה במגרש. זאת במסגרת מהלך שיזם ולדימיר פוטין להסדרת הבעלות והעברת האזור כולו לחזקת הפדרציה הרוסית. ב-27 ביולי 2008 נענה בית המשפט המחוזי בירושלים לבקשת האפוטרופוס הכללי, להעברת בניין סרגיי לקניין המדינה בנוסף לכ-10.9 מיליון שקל, שהתקבלו במהלך השנים בעד השכירות בנכס. הבקשה הוגשה לאחר שהוועדה המיוחדת להעברת נכסים לקניין המדינה המליצה להעביר את הנכס לקניין המדינה ולהפסיק את ניהולו על ידי האפוטרופוס, וזאת לקראת העברת הנכס לבעלות הרוסים.
מספר גופים משפטים, בהם הפורום המשפטי למען ארץ ישראל וחבר הכנסת מיכאל איתן פעלו למנוע את העברת המבנה לממשלת רוסיה, בטענה של פגיעה בריבונות ישראל על מרכז ירושלים. הפורום ביקש מהיועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, למנוע מראש הממשלה אהוד אולמרט לבצע מהלכים בלתי הפיכים לקראת סוף הקדנציה שלו היות ש"לא יהא זה נכון שראש ממשלה, שימיו בתפקיד ספורים ועננה כבדה של חשדות לשחיתות מרחפת מעל ראשו, יעסוק במשא ומתן וחתימת הסכמים מן הסוג הזה עם הפדרציה הרוסית". הפורום ביקש להנחות את ראש הממשלה להימנע מלעשות כל צעד בלתי הפיך בטיפול במשא ומתן על בניין סרגיי או מבנים אחרים במתחם הידוע כמגרש הרוסים, עד אשר תיכון ממשלה חדשה בישראל. במקביל החברה להגנת הטבע הצטרפה להתנגדות בטענה שהעברה פוגעת בזכויותיה במקום. מזוז דחה את פנייתם והם עתרו לבג"ץ. בתשובתה לבג"ץ הודתה המדינה שהמתחם מעולם לא היה בבעלות המדינה אלא רק בניהול האפוטרופוס.
ב-4 בפברואר 2009 הועבר האגף בחצר סרגיי שהיה בשימוש ממשלת ברית המועצות לפני מלחמת ששת הימים לבעלות ממשלת רוסיה.
ב-21 במרץ 2011 נודע כי ממשלת רוסיה הציבה בפני ראש הממשלה, בנימין נתניהו, את פינוי משרד החקלאות מהמתחם כתנאי לביקורו במוסקבה ב-23 במרץ. נתניהו הורה על פינוי מיידי של המשרד עוד באותו היום. באוגוסט 2012 הושלם תהליך מסירת השטח לממשלת רוסיה.
ב-18 ביולי 2017 נחנך המתחם מחדש לאחר שיפוץ, והפך למלון בוטיק עם מוזיאון קטן. המוזיאון נסגר ב-2019.
בסרט "מישהו לרוץ איתו", על פי ספרו של דויד גרוסמן, שמשה חצר סרגיי לצילומים של מקום מגוריה של הנזירה תיאודורה.
מצעד שירי הפיליפינים
מצעד שירי הפיליפינים (באנגלית: Philippines Songs) הוא מצעד מוזיקה בפיליפינים, שנערך על ידי בילבורד, מאז 19 בפברואר 2022. מצעד המוזיקה מתבסס על נתוני הזרמות והורדות מוזיקה שנאספים על ידי MRC Data. מצעד המוזיקה, שהוכרז לראשונה ב-14 בפברואר 2022, מתעדכן מדי יום שלישי.
מצעד שירי הפיליפינים מהווה מצעד המוזיקה של ביבלורד המקומית הראשונה בפיליפינים מאז הפסקת הפיליפינים הוט 100 של בילבורד הפיליפינים, ב-15 בינואר 2018.
השיר הראשון שהופיע במקום הראשון במצעד היה "Pano" של זאק טבודלו.
טיציאן (מכתש פגיעה)
מכתש טיציאן הוא מכתש פגיעה הנמצא על כוכב חמה אשר קרוי על שמו של הצייר האיטלקי טיציאן. האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הכריז על שמו של המכתש ב-1976.
הבה קוטב
ביוגרפיה
קוטב נולדה וגדלה בקהיר שבמצרים. בצעירותה חלמה להיות מנתחת בשנת 2003 הפכה לסקסולוגית המוסמכת הראשונה בארצה.
היא בעלת תואר ראשון ברפואה כירורגית, תואר שני ושלישי ברפואה משפטית וטוקסיקולוגיה קלינית. בעלת דיפלומה בסקסולוגיה קלינית וקיבלה את הפרס על המחקר הטוב ביותר מאוניברסיטת מימונדס, פלורידה, ארצות הברית עבור עבודת הדוקטורט שלה בנושא "מיניות באסלאם". קוטב מלמדת בבית הספר לרפואה עין שאמס, ובעלת קליניקה פרטית לייעוץ זוגי בקהיר.
את לימודיה האקדמיים החלה בבית הספר לרפואה כירורגית באוניברסיטת קהיר, וסיימה את התואר הראשון שלה בלימודים אלו בהצטיינות בשנת 1991. במהלך לימודי התואר השני והשלישי באוניברסיטת קהיר, כתבה תזה בנושא "השלכות רפואיות של מחלות המועברות במגע מיני אצל ילדים שחוו התעללות מינית". בעת כתיבת התזה הבינה שיש לה מעט מאוד ידע בנושא מיניות, וכתוצאה מכך החלה לחקור את הנושא. היא גילתה כי הקוראן מעודד יחסי מין בין בני זוג נישואים ומתייחס לזכויותיהן המיניות של נשים. בעבודת המחקר שלה היא טוענת כי האסלאם המקורי כפי שהוא מיוצג בקוראן ובחדית', היה הראשון שהציב את הבסיס לכללי המין והמיניות הנכונים, אשר תואמים למה שהוכיח המדע המודרני.
בתוכניתה "הנושא החם" המשודרת בערוץ הטלוויזיה "המיחור" (المحور), היא מקיימת דיון פתוח על מין ומשיבה לשאלות הצופים, כל עוד שאלות אלו נוגעות ליחסי מין במסגרת חיי נישואין. על שאלות הנוגעות ליחסי מין שמחוץ לנישואין ונושאים שהם בגדר טאבו או אסורים על פי האסלאם, היא מסרבת לענות.
בתוכניתה היא מעודדת נשים לחקור את גופן, דנה בשאלות הנוגעות ביחסי מין בפרט ובמיניות בכלל, ואף מדברת על אוננות ומשחק מקדים, מבלי לחרוג מעקרונות אמונתה או תרבותה.
קוטב מתעלמת ממבקרים אלה וממשיכה לפרסם ספרי שאלות ותשובות וטורים בעיתונות. בשנת 2004 החלה לכתוב טור לייעוץ זוגי בנושאי מיניות בעיתון היומי הגדול ביותר במרים "אל אהארם". אף שעמדותיה נחשבות לליברליות ביותר במצרים, דעותיה של קוטב בנושא מיניות נוטות להיות שמרניות על פי סטנדרטים מערביים.
מיניות ונישואין
קוטב טוענת כי האסלאם הוא המקור העתיק ביותר לדרך חיים שבה המיניות נהנית ממעמד מועדף ומבוססת על הרמוניה של אקסטזה מינית ואמונה דתית. המיניות לטענתה מקודשת באסלם והאדם יכול להרוויח גם מההוד של הקדושה וגם מכוחו של הליבידו כל עוד הוא יפעל על פי חוקי הדת.
קוטב רואה בפרק הארוך ביותר בקוראן "אל בקארה" ("הפרה") את השראתה להבנת מיניות האדם. לטעמה זהו המדריך השלם, על פי הנחיות הבורא לחיי מין מושלמים הכוללים התחשבות והבנה עמוקה של הדחפים והצרכים האנושיים. בפרק ישנה התייחסות לחיי היום-יום של גבר ואישה ולמצוות קיום יחסי מין של זוג נשוי במטרה לספק את הנאתה של האישה.
בניגוד לאמונתם של מוסלמים אדוקים, הקוראן, לטענתה, מעודד קיום יחסי מין לעיתים קרובות, תוך שינוי בתנוחות, ועינוג הדדי. מין לדבריה הוא המפתח לנישואים מאושרים בחברה המוסלמית והיא מבססת את דבריה גם על יחסי האהבה של הנביא עם נשותיו.
הנישואין על פי האסלאם הם אמצעי משפטי, המגן מפני אי מוסריות מינית, חוזה הדדי של אהבה ומחויבות (קוראן 30:21). מטרת הנישואין היא לספק נוחות, שלווה והנאה הדדית. היא מתמצתת את משנתה לגבי הנישואים בפרשנותה לפסוק "הם הבגדים שלך ואתן בגדיהם" (2:187) וטוענת כי גברים ונשים מתוארים בקוראן כבגדים לגוף, המגינים על צניעותנו, ומוסיפים ליופיינו וזמינים. כך, גם כבני זוג עלינו להשביח, להגן וליפות האחד את השני. ההנאה המינית היא הרחבה של פסוק זה. הבעל מחויב על פי הקוראן להיות עדין ומתחשב ולספק את צורכי אשתו בעוד שעל האישה לשמור על עצמה באופן בלעדי עבורו, להיות מושכת ולעמוד לרשותו בכל פעם שהוא זקוק לה. לטענתה בעינוג בן או בת הזוג באופן תדיר, כך גם מענגים את האל.
לזיווג על פי דבריה ישנה חשיבות רבה. "ליסאן אל ערב", שהוא ספר ידוע במסורות הערביות, מדגיש את הדואליות הכלולה במושג ומתייחס הן לשוויון והן לניגוד בין המינים. זוגיות על פי ספר זה מושגת באמצעות אחדות עם המין השני. הבעל והאישה שניהם מחויבים לכבד את פרטיותם של יחסים אינטימיים אחד של השנייה, ואין לדבר עליהם עם איש. תיאורים פומביים עלולים לגרום לאוננות כפנטזיה ולדברי תועבה.
לפי הקוראן, בתוך מערכת הנישואים יש הרבה מאוד חופש ולכן היא מעודדת בתוכניתה זוגות נשואים לקיים יחסי מין לעיתים תכופות מבלי לשעמם את בן/בת הזוג.
על פי משנתה ישנם מספר יסודות בסיסיים לחיי מין בריאים וטובים יותר:
לטענתה הדיון בנושא מיניות מדוכא לא על ידי הדת אלא על ידי התרבות. על פי חוקי האסלאם יש לדכא אך ורק תשוקות מיניות המופנות מחוץ למערכת נישואין, שכן אלו עלולות להוביל להפקרות מינית ולהתדרדרות מוסרית.
האסלאם קבע כללים משפטיים, פסיכולוגיים וחברתיים ברורים כדי לשלוט באינסטינקטים הטבעיים, במיוחד במצבים של רווקות, מי שאינו יכול להקים משפחה חייב לצום ולהתנזר ממין, הימנעות במקרה כזה מגנה עליו מפני חטא.
גישתה בנושא חינוך למיניות
קוטב סבורה שיש בורות מינית בעולם הערבי וכי כ-80 אחוזים ממקרי הגירושים במצרים הם בשל העדר חינוך מיני. לטענתה, האסלאם היא דרך חיים כוללת, ואין להתייחס למין כסוגיה אחת מרכזית ולבודד אותה. היא רואה חשיבות רבה בחינוך מיני אסלאמי בבית מגיל צעיר, וככל שהילד מוכן לכך מבחינה נפשית. לתפישתה, על אבות ואימהות לחנך את ילדיהם באופן שווה ופתוח, ואם לא, ילדים עלולים לחפש מידע במקום זמין אך לא מהימן, דבר אשר עלול לגרום לנזק. לדבריה, הורים מוסלמים אינם דנים בנושא עם ילדיהם בשל החינוך התרבותי שקיבלו וכתוצאה מכך, רבים מהם גם אינם מרגישים בנוח עם המיניות שלהם ואופני הביטוי שלה. היא גורסת כי יש ללמד ילדים עובדות על מין באופן הדרגתי הן בבית הספר והן בבית, בהקשר אסלאמי מלא, כך שהנוער יהיה מודע לקדושת הקשר המיני באסלאם במסגרת הנישואין, או לחטא החמור של פגיעה בחוקים אלו כאשר המין מתקיים מחוץ למערכת נישואין.
על פי תפיסתה, תוכנית הלימודים צריכה להדגיש את ההיבטים האסלאמיים ולכלול צמיחה והתפתחות מינית, שינויים פיזיים במהלך גיל ההתבגרות, הצורך בחיי משפחה, הפיזיולוגיה של מערכת הרבייה אצל גברים ונשים, מוסד הנישואין, הריון (התפתחות העובר) ולידה, מחלות וסטיות מיניות, מוסר חברתי ומוסר דתי.
יחסה לאוננות
עקרונות השריעה הם כנגד אוננות (קוראן 23:5-7), ועל פיהם אוננות היא סטייה שיש לגנותה. אף כי אוננות, לדברי קוטב, אינה בגדר איסור מוחלט. היא טוענת כי אין להיות קיצוניים וכי ניתן לשפוט אוננות באופן מקל כאשר ישנו צורך קיצוני לשחרר מתח וכאב הנובע מעוררות מינית, כאשר זה מזיק פיזית לבריאותו של האדם, כאשר ישנו קושי להינשא, כאשר יש חשש שאילולא כן יבוצע ניאוף וכאשר אין יכולת לצום.
יחסה להומוסקסואליות
קוטב טוענת כי הומוסקסואליות על פי חוקי האסלאם נחשבת לסטייה המוליכה לאקט הנוגד את הסדר הטבעי שביקש אלוהים כלפי האנושות. זהו פשע כלפי המין השני ומשום כך השריעה אוסרת לחלוטין על פרקטיקה של מעשה זה. לטענתה הטקסטים של הקוראן גדושים בגינויים ברורים של פרקטיקה הומוסקסואלית. היא משווה את תשוקתו של אדם לבן מינו לתשוקתו לבצע ניאוף. כדי לשמור על טוהר החברה האסלאמית, היא טוענת שרוב המשפטנים קבעו כי העונש על מעשה זה צריך להיות זהה לזה של ניאוף: מאה הצלפות על איש רווק, ומוות בסקילה אם הוא נשוי.
היא מכנה הומוסקסואליות כ"הפרעה" "מחלה", "סטייה" "דבר נרכש" ואינה מאמינה שמדובר בעניין גנטי. היא משווה הומוסקסואלים "לאלכוהוליסטים ונוטלי סמים" וטוענת כי היא יכולה "לרפא" את העדפתם המינית במספר מפגשים ספורים על ידי אבחון שורש "הבעיה". לטענתה דעותיה ביחס להומוסקסואליות אינן מבוססות על קנאות דתית או צרות אופקים, שכן הומוסקסואליות אינה עניין דתי אלא סטייה אישית/חברתית.
מיניות האישה
לטענתה, על פי הקוראן יש לנשים זכויות דומות לבעליהן מבחינה מינית (2:216). חלק חיוני מחובתו של הבעל היא לוודא שאשתו אכן מגיעה לסיפוק מיני. זהו יותר מסיפוק פיסי פשוט אלא עונג הדדי. כאשר הבעל אינו מודע לדחפים, לצרכים ולרצונות של אשתו הוא חוטא בכך שהוא שולל ממנה את זכויותיה. התמונה האידיאלית ליחסי מין בין בני זוג נשואים מגיעה מהפסוק 2:223 בו למעשה נאמר על פי פרשנותה שהאישה היא כמו אדמה שיש לעבד ולטפח ואם הבעל יעשה זאת הרי שבעולם הבא יפגוש באללה. לדבריה גם המשחק המקדים, והאורגזמה הנשית מצוינים אף הם בקוראן.
בתוכניתה היא מדגישה את יכולתה של האישה להגיע למספר אורגזמות במהלך קיום יחסי מין, ומזכירה לנשים ליהנות מיתרונן זה. לטענתה הבעיה הגדולה של נשים היא שלרובן המכריע אין חיי מין מספקים, והן אינן יודעות כיצד להביע את צרכיהן המיניים. היא מעודדת נשים לדבר על כך עם בן הזוג ובכך לקדם אקלים של כנות, דאגה ומודעות המעמיקים את הקשר בין גבר לאישה.
קוטב טוענת שמילת נשים אינה מונעת מאישה ליהנות מיחסי מין. אף שהיא מתנגדת למילת נשים היא טוענת שעדין ניתן לעורר עונג בגוף האישה.
היא קוראת לנשים להכיר את גופן אך באותה נשימה מציינת כי נשים אינן זקוקות לאונן כמו הגבר. הן צריכות להיות זכות עד לנישואיהן. נשים נשואות כלל אינן זקוקות לאונן שכן בעליהן אמורים לדאוג לסיפוקן המיני.
יחסה למין אוראלי
מין אוראלי מותר על פי חוקי האסלאם, כל זמן ששני בני הזוג נהנים מהמעשה. אין לבצע סקס אוראלי אם הדבר עשוי לגרום למחלה של בן הזוג או אם יש בכך כדי לגרום לתחושת גועל על ידי בן הזוג.
איסורים מיניים על פי האסלאם
קוטב מדגישה בתוכניתה ובעבודתה את האיסורים המיניים על פי הדת:
השימוש בוויאגרה מנקודת מבט איסלאמית
אף כי מוסלמים רבים משתוקקים לביצועים מיניים טובים, לטענתה של קוטב, ויאגרה לבדה לא תשיג את התוצאות הרצויות. לדבריה בטרם לקיחת הוויאגרה (אותה היא משווה לסוג של סם), יש לבצע בדיקה רפואית ופסיכולוגית, כדי לבדוק מה הסיבות לאימפוטנציה. לדבריה, לקיחת ויאגרה עלולה להוביל להפקרות מינית ובגידה. בעקבות לקיחת ויאגרה היא מספרת כי נשים רבות מוטרדות מינית על ידי בעליהן וכי מין כפוי אפילו בנישואין עלול להיחשב כאונס. המיניות באסלאם מבוססת על הטבע ואינה מתיימרת להשיג תוצאה מהירה. ויאגרה אין בה כדי ליצור תשוקה אמיתית ועונג אלא שימוש בה הוא סוג של תגובה ללא כל מאמץ.
יחסה למין ביהדות
בראיון ששודר בטלוויזיה הממלכתית במצרים "אל חיאת" ב-16 בינואר 2016, אמרה קוטב כי "בדת היהודית חייבת להיות סיבה לקיום יחסי מין. הסיבה יכולה להיות ילודה או תשוקה גברית למין שאינה ניתנת לסיפוק אלא אם הוא מקיים יחסי אישות עם אשתו. באותו ראיון היא טענה כי ביהדות ישנם כללים נוקשים מאוד ביחס למין וכי יחסי מין מתקיימים רק באמצעות חיץ, אחרי השקיעה, ללא מגע וכן הלאה, דבר היוצר חוסר איזון פסיכולוגי אפילו בקרב יהודים המקיימים את התנאים הללו. לטענתה בשל כך יהודים הם בעלי השיעור הגבוה ביותר של סטייה מינית בהיסטוריה.
בתגובה האשים אותה הרב האורתודוקסי האמריקאי שמואל בוטח, מגיש רדיו וטלוויזיה וסופר, באנטישמיות, והצהיר כי הטענות על סטיות מיניות בקרב יהודים הן בבחינת בורות. היהדות לדבריו מאמינה כי מין הוא עניין קדוש וצורת הידע הנשגבת ביותר ומכאן גם השימוש בתנ"ך במילה "ידע" שמשמעותה קיום יחסי מין. הכמיהה הארוטית, וחוקי הטהרה הקיימים בחוקי האישות היהודיים הם חלק בלתי נפרד מחוקי הדת היהודית כלפי נישואים.
באקה אל-גרבייה
בָּאקַה אל-גַֿרְבִּיָּה (בערבית: باقة الغربية, תעתיק: "בָּאקַה אלעַ'רְבִּיָּה", משמעות השם: "באקה המערבית") היא עיר בצפון השרון בסמוך לקו הירוק. הוכרזה כעיר בשנת 1996.
בשנת 2003 אוחדה באקה אל-גרבייה עם ג'ת והוקמה עירייה חדשה בשם "באקה-ג'ת". בחקיקה שתוקפה מ-1 בנובמבר 2010 בוטל האיחוד.
היסטוריה
ממזרח לבאקה אל-גרבייה (באקה המערבית) שוכן היישוב באקה א-שרקייה (באקה המזרחית). שני היישובים הוקמו במאה ה-17 כשני כפרים נפרדים. תושבי הכפר השתתפו במרד הערבי הגדול (1936–1939), וביולי 1938 נערכה בכפר פעולת תגמול בריטית שבמהלכה נהרסו בו עשרות בתים של חשודים בטרור. בשנות הארבעים עבדו תושבי הכפר, ביחד עם כפרים סמוכים ופועלים יהודים, בקמפים (מחנות הצבא הבריטי) ובראשם במנחת עין שמר (שנקרא בשעתו RAF Ein Shemer). עם קביעת הקו הירוק לאחר מלחמת העצמאות, הפריד הגבול בין שני היישובים: באקה אל-גרבייה בצד הישראלי של הגבול ובאקה א-שרקייה בצד הירדני של הגבול.
לאחר מלחמת ששת הימים נוצרו מחדש קשרים בין שתי ה"באקות", המזרחית והמערבית, אולם אלו התערערו עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה, כיוון שתושבי באקה א-שרקייה השתתפו באינתיפאדה, בשעה שתושבי באקה אל-גרבייה, שהם אזרחים ישראלים, נמנעו מכך. לאחר חתימת הסכמי אוסלו הוכפפה באקה א-שרקייה לרשות הפלסטינית. כיום מפרידה גדר ההפרדה בין שתי ה"באקות", ולפיכך שוב נוצר ביניהן מחסום פיזי, לראשונה מאז יוני 1967.
שירותים
באקה אל-גרבייה נחשבת למרכז עירוני עבור הכפרים השכנים: כפרי זמר, מיסר, אום אל קוטוף, ג'ת וישובים שונים אחרים בוואדי עארה. בעיר שוכן בית הדין השרעי האזורי והיא אף מהווה מקום מושב נוסף לבית הדין השרעי לערעורים. בעיר ניתנים שירותי בריאות של קופות החולים כללית, מאוחדת ולאומית, ומכבי וכן מרכזי טיפת חלב לבריאות האם והתינוק ובנוסף, מרכז רפואי מקומי בשם "אלנור" (مركز النور).
חינוך ותרבות
בעיר 9 בתי ספר יסודיים, 4 חטיבות ביניים, 4 בתי ספר תיכוניים, בית ספר אזורי לחינוך מיוחד, בית ספר למחוננים ומכללת אלקאסמי ללימודים אקדמיים בחינוך (B.Ed), הנחשבת לאחד ממוסדות ההכשרה המובילים בארץ בתחום החינוך. כמו כן ישנה המכללה להכשרת הנדסאים בתחומי מדעי המזון והביוטכנולוגיה. בבאקה ישנו מרכז פסג"ה (פיתוח סגלי הוראה) אזורי מקיף שבו יש חומרי עזר הדרושים למורה בית ספר כמו קלטות, תוכניות לימודים וסרטים לימודיים.
בבאקה פועל מזה שנים רבות מתנ"ס (מרכז קהילתי) תחת השם "עמותת בית אלשביבה". המתנ"ס עובד בקשר ישיר עם בתי הספר היסודיים בעיקר ונחשב לאחד המתנ"סים המובילים במגזר הערבי ובאזור השרון. בעיר פועל המרכז הקהילתי "נאדי הדאיה" (نادي هداية) המקיים פעילויות חינוכיות וחברתיות למגוון רחב של אוכלוסיות, ומקיים הרצאות שבועיות במגוון רחב של נושאים שמעניינים את החברה.
ספריית באקה אל-גרבייה כוללת 66 אלף ספרים ויש לה מעל ל-10 אלף מנויים.
תעסוקה
תושבי באקה אל-גרבייה מתפרנסים בעיקר מתעשייה ומעט מחקלאות, ורוב תושביה עובדים בערים הסמוכות או במגוון רחב של עבודות בתל אביב, חיפה, גוש דן והשרון.
ספורט
לעיר באקה אל-גרבייה יש קבוצת כדורגל שמשחקת בליגה א'. בשנת 2016 קבוצת הכדורגל הפועל באקה הגיע לסיבוב ח' בגביע המדינה בכדורגל אך הפסידה 0–3 להפועל אשקלון.
הערות שוליים
Baqa-Jatt
שייקספיר (מכתש פגיעה)
מכתש שייקספיר הוא מכתש פגיעה הנמצא על כוכב חמה אשר קרוי על שמו של המחזאי, המשורר ושחקן התיאטרון האנגלי ויליאם שייקספיר. האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הכריז על שמו של המכתש ב-1979.
תמיד חלמתי
תמיד חלמתי הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר-יוצר הישראלי אליעד. האלבום יצא לאור ב-16 במאי 2018, על ידי חברת התקליטים NMC.
רקע והפקה
רוב שירי האלבום, בדומה לאלבומים הקודמים של נחום, הופקו על ידי נחום עצמו ונועם עקרבי. להפקת השירים "סוף השבוע" ו"ניצחון" הצטרף צאלון בוחבוט. כמו כן, כל שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי נחום עצמו, בחלק מהשירים, הצטרפו לכתיבה וההלחנה תמר יהלומי, טדרוס מלהקת "אקסום", צאלון בוחבוט, שמעון בוסקילה ויוסי גיספן. מתוך האלבום, יצאו הסינגלים "לנשום", "תמיד חלמתי", "סוף השבוע" ו"זמן" שזכו להצלחה רבה במצעדי הפזמונים ולמיליוני צפיות באתר יוטיוב.
תוך פחות משבוע, הגיע האלבום למעמד "אלבום פלטינה" על מכירת 30,000 עותקים.
מקס מרגוליס
מקס לאופולד מרגוליס (שם עברי: מרדכי יום-טוב מרגליות; באנגלית: Max Leopold Margolis) (15 באוקטובר 1866 מרץ, פלך וילנה, האימפריה הרוסית – 2 באפריל 1932, פילדלפיה) היה פילולוג אמריקאי ממוצא יהודי-ליטאי, חוקר שפות שמיות.
ביוגרפיה
מרגוליס, בנו של יצחק מרגוליס, למד בבית ספר יסודי בעיירת הולדתו, לאחר מכן בגימנסיה ע"ש לייבניץ בברלין. ב-1889 היגר לארצות הברית והתחיל ללמוד באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, שם קיבל ב-1891 תואר דוקטור. באותה שנה מונה כחבר סגל במחלקה לשפות שמיות באוניברסיטת קולומביה ומ-1892 עד 1897 היה מרצה זוטר. מאוחר יותר לימד שפות שמיות ותנ"ך כמרצה בכיר בהיברו יוניון קולג' בסינסינטי אוהיו. ב-1897 מונה למרצה בכיר לשפות שמיות באוניברסיטת קליפורניה. מ- 1902 היה ראש המחלקה לשפות שמיות. כשהוקם דרופסי קולג' ב-1907 התמנה לפרופסור לפילולוגיה מקראית ונשאר שם עד מותו ב-1932.
מרגוליס היה עורך ראשי של תרגום התנ"ך לאנגלית שיצא על ידי Jewish Publication Society שהסתיים ב- 1917. הוא כיהן כנשיא החברה לספרות מקראית (Society of Biblical Literature) ועורך כתב העת לספרות מקראית (Journal of Biblical Literature) בשנים 1914–1921. כמו כן היה עורך כתב העת Journal of the American Oriental Society.
פפן
פפן (באנגלית: Fefan) הוא האי השלישי בגודלו בלגונת טרוק שבמדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה.
האי הוא גם האי השלישי בגודלו בקבוצת איי מריאנה הצפוניים, השוכנת במזרח האוקיינוס השקט.
גאוגרפיה
שטחו הכולל של האי הוא 13.2 קמ"ר. החלק הצפוני של האי הוא הררי והנקודה הגבוהה באי היא בגובה 298 מטרים מעל פני הים.
חינוך
משרד החינוך של צ'ואוק מפעיל בתי ספר ציבוריים.
בית הספר התיכון סאות'רן נמונאס (Southern Namoneas High School) ממוקם על האי פפן.
דמוגרפיה
באי ישנם 4,047 תושבים (נכון ל-2008).
המרכז לאמנות עכשווית רמלה CACR
המרכז לאמנות עכשווית רמלה (CACR) הוא מרכז לאמנות אשר החל לפעול ב-2019 ומציג אמנות עכשווית. את המרכז יזמה וייסדה ד"ר סמדר שפי המכהנת כאוצרת הראשית. הוא הוקם על ידי עיריית רמלה וקרן רמלה. מאז 2021 הוא נתמך גם על ידי משרד התרבות והספורט, וקיבל מענקים לתערוכות ממספר קרנות.
המרכז ממוקם במתחם מוזיאון רמלה בבניין מנדטורי שנבנה בשנת 1922 כמבנה משרדים מוניציפלי. הוא כולל מספר חללי תצוגה וכן סדנה לפעילות אמנותית קהילתית, בשיתוף התושבים. מנהל המתחם הוא רון פלד.
עידן הקרח: הרפתקאות באק ויילד
עידן הקרח: הרפתקאות באק ויילד (באנגלית: The Ice Age Adventures of Buck Wild) הוא סרט קומדיה והרפתקאות בהנפשה ממוחשבת מסדרת סרטי "עידן הקרח" שיצא ב-28 בינואר 2022 בשירות הסטרימינג דיסני+, כשהוא הראשון בזיכיון שיצא בידי חברת וולט דיסני. עלילת סרט זה חלה לאחר אירועי "עידן הקרח: מסלול התנגשות" משנת 2016, כשבולטים בו דמויות הסמור באק ושני האופוסומים קראש ואדי בהרפתקאה בעולם הדינוזאורים.