cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברוס וסטרמן
ברוס יוג'ין וסטרמן (באנגלית: Bruce Eugene Westerman; נולד ב-18 בנובמבר 1967) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת ארקנסו. מחוז קונגרס זה כולל בתוכו, בין היתר, את הערים הופ, פיין בלאף והוט ספרינגס. טרם היבחרו לקונגרס היה מנהיג סיעת הרוב בבית הנבחרים המדינתי של ארקנסו.
ביוגרפיה
וסטרמן גדל ועודנו מתגורר בהוט ספרינגס שבארקנסו. הוא עבד כמהנדס ויערן בטרם התמודד לבית הנבחרים המדינתי של ארקנסו, אליו נבחר בשנת 2010. את לימודיו התיכוניים השלים בתיכון פאונטיין לייק (Fountain Lake) שבעיר הולדתו. הוא למד באוניברסיטת ארקנסו השוכנת בפאייטוויל, שם שיחק פוטבול בקבוצת ארקנסו רייזורבאקס. בשנת 1990 השלים לימודי תואר ראשון בהנדסה, ולאחר מכן קיבל תואר שני יערנות מאוניברסיטת ייל. וסטרמן הועסק בעבר כמהנדס ויערן ב"חברת ההנדסה מיד-סאות'". הוא כיהן כנשיא סניף האגודה האמריקאית להנדסה חקלאית וביולוגית בארקנסו, וכיושב ראש האקדמיה למהנדסים ביולוגיים וחקלאיים במדינה.
בבחירות 2010 נבחר וסטרמן לבית הנבחרים של ארקנסו, לאחר שהתמודד אליו ללא התנגדות בעקבות פרישתו של ביל סאמפל, שהתמודד לסנאט של ארקנסו. בבחירות שלאחר מכן נבחר למנהיג הסיעה הרפובליקנית בבית הנבחרים, לאחר שהמפלגה הרפובליקנית נטלה את רוב מושבי בית הנבחרים מידי המפלגה הדמוקרטית בבחירות 2012. בשנת 2013 תמך וסטרמן בתיקון שיעורי מס הכנסה מדינתי ותמך בתקרת ההוצאות המוצעת בתקציב המדינה של ארקנסו, אך הצעד האחרון נפל בבית הנבחרים על חודו של קול. הוא הצטרף לרוב הרפובליקני כדי לבטל את הווטו של המושל הדמוקרטי מייק ביבי כדי למסד חקיקה שתדרוש הצגת תעודת זהות לצורך הצבעה ולאסור הפלה מלאכותית לאחר עשרים שבועות של הריון. הוא היה נותן חסות לשתי הצעות חוק אלה.
ב-20 במאי 2014 זכה וסטרמן בפריימריז של מפלגתו לייצוג מחוז הקונגרס הרביעי של ארקנסו בבית הנבחרים של ארצות הברית, כאשר נציג המחוז המכהן טום קוטון פרש לשם התמודדותו אל הסנאט של ארצות הברית. בבחירות הכלליות גבר על ג'יימס לי ויט, לשעבר מנהל הסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום ומקורבו של מושל ארקנסו ונשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון, ברוב של 54% מקולות הבוחרים.
בדצמבר 2020 נמנה וסטרמן בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק על סמך שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
אצטדיוני כדורגל באוקראינה
להלן רשימה של אצטדיוני כדורגל באוקראינה, מסודרים לפי קיבולת.
בנייה וניצול של אצטדיונים ותשתיות כדורגל אחרות באוקראינה, כמו גם מתן בטיחות בניהול תחרויות הוא בפיקוח ועדה של ההתאחדות לכדורגל באוקראינה אשר מאמצת תקנות על תשתית של אצטדיונים ואמצעי בטיחות.
ארבעה אצטדיונים באוקראינה אירחו את יורו 2012.
קוונטין מייאסו
קוונטין מֶייָאסוּ (בצרפתית: Quentin Meillassoux; נולד ב-1967) הוא פילוסוף צרפתי. הוא מלמד בסורבון באוניברסיטת פריז I: פנתאון-סורבון. מייאסו מזוהה עם תנועת הריאליזם הספקולטיבי, ומכנה את גישתו "מטריאליזם ספקולטיבי".
עבודה פילוסופית
בשנת 2006 יצא ספרו הראשון של מייאסו Après la finitude (אחרי הסופיות). אלן בדיו, מורהו לשעבר, חיבר את ההקדמה לספר. באדיו מתאר את היצירה כמציגה אפשרות חדשה לפילוסופיה השונה משלוש החלופות של עמנואל קאנט: פילוסופית ביקורתית, ספקנות ודוגמטיות. הספר תורגם לאנגלית על ידי ריי בראסייה.
בספר זה, מייאסו טוען כי הפילוסופיה הפוסט-קנטיאנית נשלטת על ידי מה שהוא מכנה "קורלציוניזם" (correlationism; תיאימות), התיאוריה לפיה האדם אינו יכול להתקיים ללא העולם וגם העולם אינו יכול להתקיים ללא האדם. לדידי מייאסו, תיאוריה זו מאפשרת לפילוסופיה להימנע מלהתמודד עם הבעיה כיצד לתאר את העולם כפי שהוא באמת באופן בלתי תלוי בידע אנושי. מייאסו מגדיר מציאות זו ללא תלות בידע האנושי כתחום ה"קדמון" (ancestral). בעקבות המחויבות לפילוסופיה של המתמטיקה של מורהו אלן באדיו, מייאסו טוען כי המתמטיקה מתארת את התכונות העיקריות של הדברים לעומת התכונות שניוניות שלהם, המוצגות על ידי התפיסה.
מייאסו טוען שבמקום הספקנות האגנוסטית לגבי מציאות הסיבה והתוצאה צריכה להיות וודאות קיצונית שאין כלל סיבתיות. בעקבות דחיית הסיבתיות מייאסו אומר שחיוני בהחלט שחוקי הטבע יהיו מותנים. העולם הוא מעין היפר-כאוס שבו העיקרון של סיבה מספקת אינו נחוץ. אבל מייאסו אומר שעיקרון אי-הסתירה הוא הכרחי.
מסיבות אלה, מייאסו דוחה את המהפכה הקופרניקנית של קאנט בפילוסופיה. מכיוון שקאנט הופך את העולם לתלוי בתנאים שבהם בני האדם מתבוננים בו, מייאסו מאשים את קאנט ב"מהפכת-נגד פתולמאית". מאייסו הבהיר ושינה כמה מהדעות שפורסמו ב-After Finitude במהלך הרצאותיו באוניברסיטה החופשית של ברלין בשנת 2012.
כמה ממאמרים של מייאסו הופיעו באנגלית באמצעות כתב העת הפילוסופי הבריטי Collapse, ועזרו לעורר עניין בעבודתו בעולם האנגלוסאקסי. עבודת הדוקטורט שלו L'inexistence divine (1997) מצוינת ב-After Finitude כ"ממשמשת ובאה" בצורת ספר.
בספטמבר 2011 יצא לאור בצרפת ספרו של מייאסו אודות סטפאן מלארמה תחת הכותרת Le nombre et la sirène. Un déchiffrage du coup de dés de Mallarmé. בספר שני זה הוא מציע קריאה מפורטת בשירו המפורסם של מלרמה "Un coup de dés jamais n'abolira le hasard" ("זריקת הקוביות לעולם לא תבטל את הסיכוי").
יחסי הוותיקן–לבנון
יחסי הוותיקן–לבנון הם יחסי חוץ בין הוותיקן ללבנון. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1947.
היסטוריה
לקרדינל נסראללה בוטרוס ספיר, ידידו הקרוב של האפיפיור, הייתה השפעה משמעותית בפוליטיקה המקומית בלבנון. יוחנן פאולוס השני נחשב רבות בן ברית פוליטי של לבנון, שכן הוא כינה אותה מדינת המסרים.
הר גידינגס (אנטארקטיקה)
הר גידינגס (באנגלית: Mount Giddings) הוא הר בהרי סקוט, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 852 מטרים מעל פני הים; הר גידינגס הוא ההר ה-4,412 בגובהו באנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי ההר
ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על יד ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של ג'יי. אי. גידינגס (J.E. Giddings), שהיה טבח, בתחנת מוסון, בשנת 1961.
יוהאן רודולף ויס
יוהאן רודולף ויס (בגרמנית שווייצרית: Johann Rudolf Wyss) (4 במרץ 1782 – 21 במרץ 1830) היה סופר, מחבר ופולקלוריסט שווייצרי שכתב את המילים להמנון השווייצרי לשעבר "כשתקראי לי, ארץ אבות" בשנת 1811, וגם ערך את הרומן משפחת רובינסון השווייצרית, שנכתב על ידי אביו יוהאן דייוויד ויס, שראה אור בשנת 1812.
ביוגרפיה
בשנת 1805 הפך ויס לפרופסור לפילוסופיה באקדמיה של ברן. מאוחר יותר הוא הפך לספרן הראשי של הספרייה העירונית של ברן. הוא מת בברן.
יחד עם הסופר גוטליב יעקב קון ערך את כתב העת הברני הידוע: "ורד האלפים" (Alpenrosen).
עונת 2014/2015 ב-NBA
לפני תחילת העונה, ב-11 ביולי 2014, הודיע לברון ג'יימס שהחליט לעזוב את מיאמי היט איתה לקח שתי אליפויות NBA (בעונת 2011/12 ועונת 2012/13) ולחזור לקבוצה בה שיחק בשבע עונותיו הראשונות בליגה - קליבלנד קאבלירס.
אולסטאר
סוף שבוע האולסטאר של שנת 2015 נערך במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק סיטי. ההוא החל ב-13 בפברואר 2015 והסתיים במשחק האולסטאר ביום ראשון 15 בפברואר.
משחק האולסטאר
המאמנים במשחק האולסטאר היו מייק בודנהולצר מאטלנטה המזרחית וסטיב קר מגולדן סטייט המערבית שהחזיקו במאזן הטוב ביותר במחוז שלהן. את החמישיות למשחק האולסטאר בחרו האוהדים ואת השחקנים המחליפים בחרו המאמנים בליגה. בהצבעת הקהל לשחקני החמישייה הוביל סטפן קרי שקיבל למעלה ממיליון וחצי קולות, מעט אחריו הגיע הפורוורד לברון ג'יימס. השחקנים קובי בראיינט, אנתוני דייוויס ובלייק גריפין נכנסו בהצבעה לחמישיות אך נעדרו מהמשחק עצמו בשל פציעות. האחים פאו (שיקגו, מזרח) ומארק גאסול (ממפיס, מערב) נבחרו לפתוח בחמישיות במחוזות שלהם, וזו הייתה הפעם הראשונה ששני אחים פותחים ביחד במשחק האולסטאר של ה-NBA. במשחק עצמו נצחה קבוצת המערב 163 - 158. ל-MVP של משחק האולסטאר נבחר ראסל וסטברוק שקלע 41 נקודות.
פרסים עונתיים
חמישיות העונה
חמישיות הרוקיז
פלייאוף 2015
סגל האלופה, גולדן סטייט ווריורס: סטפן קרי, קליי תומפסון, דריימונד גרין, אנדרה איגודלה, הריסון בארנס, אנדרו בוגוט, שון ליווינגסטון, ליאנדרו ברבוזה, פסטוס אזילי, דייוויד לי, מריס ספייטס, ג'סטין הולידיי, ג'יימס מייקל מקאדו וברנדון ראש (אוגנן קוזמיץ' נכלל בסגל אך לא השתתף בפלייאוף).מאמן ראשי: סטיב קר.
גיי אייקון
גֵיי אַייקוֹן (מאנגלית: gay icon) הוא איש ציבור או דמות לא מציאותית הנחשבים לאייקון תרבותי של קהילת הלהט"ב.
האייקונים המוכרים ביותר הם לעיתים קרובות זמרים ואישים בתעשיית הבידור המחזיקים במספר מעריצים גדולים מקהילת הלהט"ב. מהם בולטים לאורך השנים ג'ודי גרלנד, דיאנה רוס, מדונה, ג'נט ג'קסון, שר וליידי גאגא. עם זאת, המונח חל גם על פוליטיקאים, סופרים, ספורטאים, שחקנים, ודמויות מצוירות ווירטואליות.
בדרנים בולטים הנחשבים סמלים הומוסקסואליים משלבים לעיתים קרובות נושאים של קבלה, אהבה עצמית ומיניות בעבודתם. גיי אייקונים מכל הכיוונים ידועים בכך שהכירו בתפקיד שמעריציהם מהקהילה הגאה מילאו בהצלחתם לרוב בתחילת דרכם.
סאפפו
סאפפו מלסבוס הייתה משוררת יוונית הידועה בהלחנת מילים סנטימנטליות על נשים. ההומוארוטיקה הנתפסת בשיריה הובילה להפיכתה לסמל עבור נשים לסביות בעודה מעוררת השראה למונחים ספיים ולסביים. המיניות שלה, והנושאים בשירתה, נדונו ופורשו בהרחבה על ידי חוקרים לאורך השנים.
סבסטיאן הקדוש
בשנות ה-90 של המאה ה-19 נכלא המשורר האירי אוסקר ויילד, שכונה בעצמו גם כגיי אייקון בשל נטייתו המינית, ואימץ את שמו הבדוי "סבסטיאן מלמות" על שמו. המחזאי ההומוסקסואל טנסי ויליאמס השתמש בשמו של הקדוש לדמותו המעונה סבסטיאן במחזהו "פתאום, בקיץ האחרון" משנת 1957.
מארי אנטואנט
לפני תחילתה של המהפכה הצרפתית (1978-1799), מתנגדי המלוכה הצרפתית הפיצו באופן קבוע תעמולה פורנוגרפית בטענה שמלכת צרפת מארי אנטואנט ניהלה מערכת יחסים לסבית עם מריה תרזה לואיזה מסבויה, נסיכת למבל. השמועות על מיניותה של אנטואנט אומנם לא היו מבוססות, אך הובילו לכך שהיא התפרשה כאייקון לסבי מוקדם ביצירותיהם של סופרים הומוסקסואליים, בהם בספר "תהום הבדידות" של רדקליף הול (1928) ובמחזה "המשרתות" של ז'אן ז'נה מ-1947.
דיאנה, הנסיכה מוויילס
דיאנה, הנסיכה מוויילס, נחשבת כגיי אייקון בולט על ידי קהילת הלהט"ב בזכות עבודתה עם גברים הומואים שסבלו ממחלת האיידס לאורך שנים.   האתגרים שספנסר התמודדה איתם במהלך חייה במשפחת המלוכה הבריטית, בהם מאבקה בהפרעת האכילה בולימיה, הובאו כגורמים שחברי קהילת הלהט"ב יכלו להתחבר אליהם, בעיקר כתוצאה מעיסוקה במראה חיצוני, אשר תויג לאורך שנים בקרב חבריה.
בכותבו עבור המגזין .them דייוויד לבסלי תיאר את ספנסר כ-"סמל לדיכוי המשפחתי שרבים מהאנשים הקווירים מכירים טוב מדי", והוסיף כי, "אנשים קווירים מעריצים אותה כמה זמן היא המשיכה לנוכח סיטואציה מחורבנת. האם יש שם משהו יותר קווירי מאשר אישה נהדרת שנלכדה בבית עגום?". ג'יימס גרייג ממגזין Vice גם החזיק בדעה דומה ואמר כי "מעמדה כדיווה טרגית בצד, אין להכחיש שדיאנה ביצעה שינויים אמיתיים וחומריים בחיים של אנשי קהילת הלהט"ב במיוחד דרך העבודה שעשתה סביב מאבקה במחלת האיידס". במאמר שפורסם בשבועון ניוזוויק כתב דזמונד אוקונור כי עבודתה של דיאנה עם גברים הומוסקסואלים + מחלת האיידס הייתה מכריעה להזכיר "לאנשי הממלכה המאוחדת הגדולה שה-"בלתי ניתנים למגע" ראויים לאהבה ביניהם".
בשנת 2009, פאנל הכולל את איאן מקלן ואלן הולינגהרסט בחר בדיוקן של ספנסר עבור ייצוג בתערוכת גיי אייקונים בגלריית הדיוקנאות הלאומית, לונדון. באוקטובר 2017 כיבד מגזין Attitude את ספנסר בפרס המורשת שלו על עבודתה כלפי המאבק ב-HIV / איידס. בנה, הנסיך הארי, דוכס סאסקס קיבל את הפרס בשמה.
ג'ודי גרלנד
הזמרת והשחקנית האמריקאית ג'ודי גרלנד הייתה פופולרית מאוד בקרב גברים הומוסקסואלים בשל רגישותה במחנה, והיא נחשבת "הסמל ההומוסקסואלי המובהק לפני קיומם של מהומות סטונוול". בשנות החמישים, הביטוי "ידידה של דורותי" שימש כמונח סלנג עבור הומוסקסואלים. מונח זה מיוחס הן לסופרת האמריקאית והן לגיי האייקון, דורותי פארקר, והן לתפקידה הבולט של גרלנד כ-"דורותי גייל" בסרט "הקוסם מארץ עוץ" משנת 1939. השיר "69: Judy Garland", שנכתב על ידי סטפין מריט ומופיע באלבום "50 Song Memoir" אשר מתמקד במהומות סטונוול והרעיון שנגרמו ברוח מותה של גרלנד שישה ימים קודם בהיותה גיי אייקון בולט.
אלן דג'נרס
הקומיקאית, מנחת טלוויזיה, שחקנית, סופרת והמפיקה האמריקאית אלן דג'נרס מוכרת כגיי אייקון בולט מאז שנות ה-90. בשנת 1997, דג'נרס הצהירה על עצמה כלסבית. חשיפת הנטייה המינית שלה עוררה עניין רב בקרב הצהובונים האמריקאים. המחלוקת של הסיקור התקשורתי הרתיעה את הקריירה המקצועית שלה והותירה אותה "שקועה בדיכאון" בעוד שנותני חסות רבים, כמו רשת המזון המהיר של וונדיס, הפסיקו את תמיכתן בה. בספרה Love, Ellen אמה של דג'נרס, בטי, מתארת שהייתה בהלם כאשר דג'נרס יצאה מהארון, אך מאז הפכה לאחת התומכות החזקות ביותר שלה והפכה לחברה פעילה בארגון "PFLAG" ודוברת פרויקט יציאת הקמפיין לזכויות אדם. באותה שנה בה יצאה החלה דג'נרס מערכת יחסים רומנטית עם השחקנית אן הייש שנמשכה עד אוגוסט 2000. בין השנים 2000–2004, דג'נרס ניהלה רומן קרוב עם הצלמת אלכסנדרה האדיסון אשר הופיעו על שער הירוחן הלהט"ב אדבוקט לאחר שכבר הוכרז על פרידתן לתקשורת. מאז 2004, נמצאת דג'נרס במערכת יחסים עם השחקנית האוסטרלית פורשיה דה רוסי. לאחר ביטול איסור הנישואים החד מיניים בקליפורניה (2008), דג'נרס ודה רוסי התארסו, והתחתנו באוגוסט אותה שנה בביתן בבוורלי הילס, קליפורניה. ב-6 באוגוסט 2010, הגישה דה רוסי עתירה לשינוי חוקי של שמה לפורשיה לי ג'יימס דג'נרס.
דג'נרס השיקה תוכנית אירוח משלה בשעות היום, המופע של אלן דג'נרס, בספטמבר 2003. התוכנית עלתה בעקביות בדירוג הרייטינג וזכתה לשבחים ביקורתיים נרחבים. בעונתה הראשונה הייתה מועמדת ל-11 פרסי אמי וזכתה בארבעה, כולל קטגוריית תוכנית השיחה הטובה ביותר. התוכנית זכתה ב-25 פרסי אמי בשלוש העונות הראשונות שלה מאז יציאתה ב-7 בספטמבר 2006, דג'נרס נבחרה לארח את טקס פרסי האוסקר ה-79, שהתקיים ב-25 בפברואר 2007 מה שהפך אותה לאדם הלהט"ב המוצהר הראשון בגלוי אשר מארח את האירוע. במהלך מופע הפרסים אמרה דג'נרס, "איזה לילה נפלא, גיוון כזה בחדר, בשנה שבה נאמרו כל כך הרבה דברים שליליים על גזע, דת ונטייה מינית של אנשים. ואני רוצה להעלות את זה כאן, אם לא היו שחורים, יהודים והומואים, לא היו פרסי אוסקר או מישהו ששמו אוסקר כשחושבים על זה". מופעה זכה לביקורות משבחות בסיומו. בשנת 2016 העניק נשיא ארצות הברית ברק אובמה את מדליית החירות הנשיאותית לדג'נרס, עיטור הכבוד הגבוה במדינה.
שר
הזמרת, שחקנית, מנחת טלוויזיה, ואשת העסקים האמריקאית, שר, נחשבת לעיתים קרובות לאחד הגיי אייקונים הבולטים של ימינו. מלכות דראג רבות נוהגות לחקות את הופעותיה ומראיה האקסטרבגנטי בהופעותיהן. לפופולריות הרבה של שר בקהילה תרמה גם העובדה שילדה הבכור, צ'אז בונו, יצא לראשונה כלסבית בגיל 17, מה שעל פי הדיווחים גרם לשר לחוש "אשמה, פחד וכאב" אך עם זאת, עד מהרה קיבלה את נטייתו המינית, והצהירה כי לאנשי להט"ב "אין את אותן הזכויות כמו כולם". ב-11 ביוני 2009, בונו הצהיר על עצמו כגבר טרנסג'נדר, ומעברו מנקבה לזכר הושלם באופן חוקי ב-6 במאי 2010.
שר הייתה הדוברת המרכזית בוועידת הארגון, הורים, משפחות וחברים של לסביות והומואים (PFLAG) בשנת 1997, ומאז הפכה לאחת התומכות הקולניות ביותר עבור זכויות להט"ב. במאי 1998 קיבלה את פרס אייקון מטעם הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה בטענה כי "הביאה לשינוי משמעותי בקידום שוויון זכויות עבור אנשי להט"ב". שר הופיעה פעמיים (בשנות 2000 ו-2002) בסדרת קומדיית המצבים "ויל וגרייס" הידועה באופן ייצוג דמויות הומוסקסואליות בה, בתפקיד של עצמה וכמושא הערצה של ג'ק מק'פרלנד, דמות של הומו נשי מוחצן (בפרק של שנת 2002 חולם גיבור הסדרה ששר היא בעצם אלוהים). שר הצהירה רבות על זיקתה לקהילה באמירות כדוגמת "היו שנים שרק הומואים היו לצידי ובלעדיהם לא הייתי שורדת", "אם אפסיק ללבוש פאות ובגדים נוצצים, מלכות דראג ברחבי ארצות הברית יפשטו רגל".
מדונה
אף על פי שנאומה זכה לשבחים רבים מהתקשורת, ב-17 באוגוסט הוכרז כי רוסים הומופובים יתבעו את מדונה תמורת 10.4 מיליון דולר, בטענה שהיא מקדמת "תעמולה הומוסקסואלית" המנוגדת לחוק נגד תעמולה הומוסקסואלית במדינה, ולכאורה "העליבה את רגשותיהם כשדיברה על זכויות הומואים במופע". לדברי אחד מעשרת הפעילים שהגישו את התביעה, "היא (מדונה) הוזהרה במילים שהיא צריכה לנהוג בהתאם לחוק והיא התעלמה מזה. אז נדבר בשפת הכסף... אולי מישהו לא רואה את הקישור אבל אחרי המופע של מדונה אולי ילד כלשהו הופך להיות הומו, איזו ילדה הופכת ללסבית, פחות ילדים נולדים כתוצאה מכך והמדינה הגדולה הזו לא יכולה להגן על גבולותיה - מבחינתי זה גורם לסבל מוסרי". ב-12 בנובמבר. התביעות נדחו במלואן. באוגוסט 2015 דווח בכל מקום על כך שמדונה לעולם לא תופיע ברוסיה שוב לאחר המקרה. שמונה שנים לאחר האירועים, בשנת 2020, מדונה הצהירה כי לא הייתה מודעת לגבי זה שזכתה בתביעות.
בשנת 2019 הופיעה באירוע הגאווה העולמית "WorldPride" במלאת 50 שנה למהומות סטונוול. בשנת 2020 פרסמה בחשבון האינסטגרם שלה עידוד עבור מעריציה לחתום על עצומה נגד חקיקה אנטי-להט"בית.
דייוויד בואי
המוזיקאי, הזמר, השחקן והמפיק המוזיקלי האנגלי מוגדר כאחד הגיי אייקונים הבולטים והוותיקים של ימינו. בואי הכריז על עצמו כהומוסקסואל בריאיון למייקל ווטס בגיליון של מלודי מייקר משנת 1972, במקביל לקמפיין שלו "זיגי סטארדאסט", שבמהלכו צוינו העמימות והבלבול של קהל הצופים בנוגע למיניותו של בואי. בראיון בספטמבר 1976 לפלייבוי, אמר בואי, "אני לא יכול להכחיש שהשתמשתי בעובדה הזאת טוב מאוד. אני מניח שזה הדבר הטוב ביותר שקרה לי אי פעם". אשתו הראשונה, אנג'י, תומכת בטענתו שהוא דו-מיני וטוענת שלבואי הייתה מערכת יחסים עם המוזיקאי מיק ג'אגר. בריאיון לרולינג סטון משנת 1983 אמר בואי כי הצהרתו הפומבית שהוא דו-מיני היא "הטעות הגדולה ביותר שעשיתי אי פעם" וכי תמיד היה "בארון הטרוסקסואלי". בהזדמנויות אחרות אמר שהתעניינותו בתרבות הומוסקסואלית וביסקסואלית הייתה יותר תוצר של הזמנים והסיטואציה שבה הוא נמצא מאשר של רגשותיו שלו.
בראיונו למגזין בלנדר בשנת 2002 נשאל אם הוא עדיין סבור שהצהרתו הפומבית היא הטעות הגדולה ביותר שלו. לאחר הפסקה ארוכה, הגיב: "אני לא חושב שזו הייתה טעות באירופה, אבל זה היה הרבה יותר קשה באמריקה. לא הייתה לי בעיה שאנשים ידעו שאני דו-מיני. אבל לא הייתה לי נטייה להחזיק כרזות. וגם לא להיות נציג של קבוצת אנשים". בואי אמר שהוא רוצה להיות כותב שירים ומבצע ולא כותרת לביסקסואליות שלו, וכי "באמריקה הפוריטנית אני חושב שזה עמד בדרכם של כל כך הרבה דברים שרציתי לעשות". מארק איסטון מתאגיד השידור הציבורי הבריטי "BBC" כתב בשנת 2016 (שנת מותו של בואי) כי "בריטניה הרבה יותר סובלנית לשוני. זכויות להט"ב ובהן נישואים חד-מיניים ושוויון בין המינים, לא היו נהנות מהתמיכה הרחבה שהן מקבלות ללא האתגר האנדרוגיני של בואי באותן שנים".
ליידי גאגא
באוקטובר 2015, במרכז "ייל למודיעין רגשי" גאגא הצטרפה ל-200 תלמידי תיכון, קובעי מדיניות, ופקידים אקדמיים כדי לדון בדרכים לזהות רגשות לתוצאות חיוביות. בשנת 2016 הארגון שיתף פעולה עם אתר המדיה "Vox Media", אתר החדשות "Recode", ועם חברת הטכנולוגיה אינטל למאבק בהטרדה באינטרנט. הכנסות הגיליון "99" במגזין "V" בהשתתפות גאגא ובן זוגה לשעבר טיילור קיני נתרמו לארגון. היא הוציאה בגדים והאביזרים בשם "Love Bravery" ברשת החנויות "Macys" בחודש מאי אותה שנה בשיתוף פעולה עם הזמר אלטון ג'ון אשר 25% מכל רכישה תמכה בארגונה ובקרן המאבק נגד מחלת האיידס של ג'ון. היא השתתפה במשך שבוע בחודש יוני 2017 עם חברת הקפה סטארבקס בקמפיין בשם "כוסות החסד" שבו החברה תרמה כ-25 סנט במספר המשקאות לארגון. מאוחר יותר השתתפה בקליפ עם החברה "סטייפלס בע"מ" לגיוס כספים עבורו. ביום המעשים הטובים לשנת 2018, שיתפה פעולה עם הארגון להבאת מזון ובגדים למקלט של קבוצת הארגונים הצלב האדום לאנשים שנאלצו לפנות בתים בגלל השריפות בקליפורניה באותה תקופה. הארגון שיתף פעולה עם סטארבקס וחברת הספורט "SoulCycle" כדי להודות לכבאי קליפורניה על עבודתם במהלך השריפות.
במרץ 2019 כתבה מכתב לתומכי הארגון בו הודיעה על השקת תוכנית חדשה לפרויקט עזרה ראשונה לבריאות הנפש של בני נוער ביחד עם המועצה הלאומית לבריאות הנפש וסיפרה כיצד השיגה תמיכה שהצילה את חיה בזמנים קשים באומרה, "אני יודעת מה זה מישהו שיפרנס אותך ויבין מה עובר עלייך וכל צעיר בעולם צריך שיהיה לו למי לפנות כאשר הוא פגוע... זה הציל את חיי וזה יציל את שלכם". ב-22 בספטמבר 2020 הוציאה ספר אנתולוגיה בשם "Channel Kindness: Stories of Kindness and Community" שמציג 51 סיפורים על חסד, אומץ וחוסן מצד צעירים בכל רחבי העולם שנאספו על ידי הארגון. היא פרסמה את הספר באתגר חסד של 21 ימים ברשתות החברתיות שלה עם ההאשטאג BeKind#. בשנת 2021, שיתפה פעולה עם מותג השמפניה דום פריניון לשחרור מהדורה מוגבלת של בקבוקי "Rosé Vintage 2005" יחד עם פסל שתוכנן על ידה. 110 היצירות הבלעדיות נמכרו במכירות פרטיות, והרווחים הוענקו לארגון. חברת הקוסמטיקה של גאגא "Haus Laboratories" משנת 2019 הודיעה כי כל עסקה שתתרחש באתרה הרשמי יתרם דולר אחד לארגון.
טיילור סוויפט
ב-26 באוגוסט 2019, זכתה סוויפט בפרס הווידאו קליפים של MTV בקטגוריית "קליפ השנה", על הקליפ של "You Need to Calm Down" במהלך טקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2019; בנאומה, סוויפט דחקה בקהל ובצופים לחתום על העצומה, והצביעה על כך שהבית הלבן לא הגיב אליה אף על פי שהיה לה "פי חמש מכמות החתימות המצדיקות קבלת תגובה". הנאום בטלוויזיה הוביל לזינוק במספר החתימות על העצומה. למחרת, הוציא הבית הלבן הודעה; ג'אד דיר, סגן דוברת הבית הלבן, אמר כי "ממשל טראמפ מתנגד לחלוטין לאפליה מכל סוג שהיא ותומך ביחס שווה לכולם; עם זאת, הצעת החוק שהועברה על ידי הבית במתכונתו הנוכחית עלולה לערער את האחריות ההורית".
קורט קוביין
הסולן והגיטריסט האמריקאי של להקת הגראנג' נירוונה, קורט קוביין היה ידוע כגיי אייקון ותיק. באוקטובר 1992, כשנשאל "ובכן, אתה הומו?" על ידי מגזין מונק, קוביין השיב, "אם לא הייתי נמשך לקורטני, הייתי דו-מיני. אני הומו רוחני וכנראה יכול להיות שאני דו-מיני. אם לא הייתי מוצא את קורטני נראה שהייתי ממשיך בסגנון חיים דו-מיני". קוביין הוסיף כי "חשב שהוא הומו" ו-"רצה למצוא נץ עוף ולמכור את התחת שלו". הוא תיאר את עצמו כ-"נשי" בילדותו, ולעיתים קרובות לבש שמלות ובגדים נשיים סטריאוטיפיים אחרים. חלק ממילות שיריו, כמו גם ביטויים שבהם שימשו עבורו להשחתת כלי רכב ובנקים, כוללים "אלוהים הומו", "ישו הוא הומו", "חוקי סקס הומוסקסואליים" ו-"כולם הומואים". באחד מכתבי העת האישיים שלו נאמר, "אני לא הומו, אף על פי שהלוואי שהייתי, רק כדי לעצבן הומופובים". קוביין דגל בשוויון זכויות מלא עבור קהילת הלהט"ב. בשנת 1992 נסע לאורגון להופעה ללא תשלום עבור תמיכה בהתנגדות להצבעת "מדד הצבעה 9" אשר ניסה לגרום לכל הממשלות באורגון איסור להשתמש בכספיהן או בנכסיהן כדי לקדם, לעודד או להקל על הומוסקסואליות בטענה כי "התנהגויות אלה הן חריגות, שגויות, לא טבעיות וסוטות ויש להימנע מהן". קוביין דיווח שהרגיש "שונה" מגיל שבע, והיה יעד תכוף לבריונות הומופובית בבית הספר שלו מפני שהיה לו "חבר הומו". קוביין התראיין לשני מגזינים הומואים בהם אאוט ואדבוקט אשר בשנת 1993 תוארו כ-"ראיון היחיד של הלהקה שבה נאמר על תכנון יצירת האלבום Incesticide אשר כלל הערות בהן ההצהרה המגנה הומופוביה, גזענות ושנאת נשים באומרה,
רופול
השחקן, מלכת דראג, דוגמן, סופר וזמר הפופ האמריקאי רופול נחשב כגיי אייקון בולט. רופול נחשב למלכת הדראג המצליחה ביותר מבחינה מסחרית בארצות הברית. הוא מוגדר כמי שדחף ליצירת חשיפה רחבה יותר למלכות דראג מתרבות הלהט"ב לחברת המיינסטרים, הודות להצלחתו המוקדמת בקריירה, ומאוחר יותר, בתוכניתו המרוץ לדראג של רו פול אשר הייתה לתוכנית השיחה הארצית הראשונה המציגה מלכת דראג כמארחת. בנוסף למגוון מערכונים של קומדיה, התוכנית זכתה לדיון בנושאים כמו העצמה עבור שחורים, העצמה נשית, נשים גאונות ופוליטיקה ליברלית. נושאים אשר לא היו מדוברים בטלוויזיה של שנות התשעים.
בשנת 1999 הוענק לרופול פרס אייקון בטקס פרסי המדיה של "GLAAD" על עבודתו בקידום שוויון עבור קהילת הלהט"ב. בשנת 2016 זכתה תוכניתו בפרס אמי לראשונה ושנה לאחר מכן ב-8 מועמדויות נוספות בהן זכייתו השנייה ברציפות בקטגוריית המארח המצטיין לתוכנית מציאות או תחרות ריאליטי. בשנת 2017 נכלל רופול ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים. בשנת 2019 ציין העיתון פורצ'ן את רופול בתואר "מלכת הדראג המפורסמת ביותר בעולם".
מריה קארי
הזמרת-יוצרת הפופ, נשמה, רית'ם אנד בלוז, גוספל, ג'אז, פזמונאית, מלחינה, מפיקה מוזיקלית והשחקנית האמריקאית מריה קארי מוכרת כגיי אייקון. שירה, "Hero" נחשב כהמנון בקרב הקהילה הגאה שכן הוא נוגע לנושאים של אימוץ אינדיבידואליות והתגברות על ספק עצמי. לדברי קארי עצמה, רבים מהמעריציה הגאים הודו כי התבגרו בהאזנה לשיר לצאת להארון והתייחסו לתחושת הבידוד ואי השייכות. אישיות הדיווה שלה נתנה לה הערצה רבה מצד מעריצים הומוסקסואליים. קארי זכתה באות כבוד על ידי "GLAAD" בשנת 2016 בפרס "בעל הברית" שעליו הביעה תודה למעריציה מהקהילה באומרה, "על האהבה ללא תנאי... אני מאחלת לכולכם אהבה, שלום והרמוניה".
בינואר 2019 הופיעה קארי בערב הסעודית, מה שגרר תגובה חריפה בעולם הערבי. אוון ג'ונס מהגרדיאן ציין כי "לקארי יש מעריצים הומוסקסואליים גדולים, פעילות הומוסקסואלית בערב הסעודית נענשת במוות. על קארי הופעל לחץ לביטול הופעתה בגלל רצח העיתונאי ג'מאל ח'אשוקג'י אשר התנגד למדיניות השלטון ובגלל מאסר במדינה בגין הצגת פמיניזם. בהודעת סוכנות הידיעות "AP", פרסומאי הקריירה של קארי אמר: "כשהוצע בפני קארי להופיע לקהל מגדרי בינלאומי ומעורב בסעודיה, היא קיבלה את ההזדמנות כצעד חיובי לקראת פירוק ההפרדה המגדרית. כאמנית הבינלאומית הראשונה שמופיעה בערב הסעודית, קארי מכירה בחשיבות התרבותית של אירוע מסוג זה ותמשיך לתמוך במאמצים עולמיים לקראת שוויון לכולם".
קיילי מינוג
הזמרת, פזמונאית, רקדנית, שחקנית קולנוע והנדבנית האוסטרלית קיילי מינוג נחשבת לגיי אייקון בעודה הגיבה לתואר באומרה, "אני לא גיי אייקון מסורתי. לא הייתה טרגדיה בחיי. רק תלבושות טרגיות. קהל ההומואים שלי היה איתי החל מההתחלה, הם סוג של אימצו אותי". בתכני הספר "דברים יפים בתרבות הפופולרית" (2007), מאת אלן מקי, הכתב מארק ברנן הצהיר כי יצירותיה של מינוג "מספקות צורה מדהימה של אסקפיזם".
מינוג הסבירה כי התוודעה לראשונה לקהל חברי קהילת הלהט"ב שלה בשנת 1988, כאשר מספר מלכות דראג הופיעו עם שיריה בפאב בסידני, ומאוחר יותר היא ראתה מופע דומה במלבורן. לדבריה, היא חשה "מרוגשת מאוד" שיש לה "קהל מעריך" כזה, אשר עודד אותה להופיע במקומות הומוסקסואליים ברחבי העולם, כמו גם למופע הכותרת הראשית בפסטיבל המרדי גרא ההומו-לסבי של סידני בשנת 2012.
ג'נט ג'קסון
הזמרת-יוצרת הפופ האמריקאית ג'נט ג'קסון החלה לצבור קהל רחב מקהילת הלהט"ב במהלך שנות התשעים, כאשר זכתה לבולטות במוזיקה הפופולרית. ג'קסון קיבלה את פרס המדיה של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (GLAAD) בקטגוריית "אלבום המוזיקה המצטיין" על אלבום האולפן השישי שלה שזכה בפרס הגראמי, The Velvet Rope משנת 1997 שדיבר על מאבק בהומופוביה ואהבה חד מינית. בשנת 2005, ג'קסון קיבלה את הפרס ההומניטרי מטעם ארגון הקמפיין לזכויות אדם ופרויקט האיידס בלוס אנג'לס כהוקרה על מעורבותה בגיוס כספים למען מאבק במחלה וב-19 ביוני 2008 זכתה בפרס אייקון מטעם "GLAAD" בהענקתה של אלן דג'נרס. בסתיו 2010, שוחחה ג'קסון עם לארי קינג ברשת הטלוויזיה CNN ותמכה בארגוני הלהט"ב "It Gets Better" ופרויקט טרוור, הפועלים למניעת התאבדויות בקרב בני נוער להט"בים בעוד שהשתתפה בסרטון רשמי מטעם הארגון, אשר יצר ב-1 בדצמבר 2010, המעודד בני נוער לפנות לארגון בשעת צרה.
במהלך הקלטת אלבומה The Velvet Rope, על פי הדיווחים סבלה ג'קסון מדיכאון, שהפך לנושא מרכזי באלבום בקרב נושאים אחרים בהם התעללות במשפחה, דימוי עצמי נמוך, סדומזוכיזם, הומופוביה ונטייה מינית. בביקורתו על האלבום, השערות לגבי נטייתה המינית של ג'קסון עצמה החלו להסתובב לאחר שחרורו - במיוחד בנוגע לגרסת הכיסוי שלה לסרט "Tonight's the Night (Gonna Be Alright)" של רוד סטיוארט. אולם, ג'קסון הכחישה שמועות כי קיימה יחסי מין עם נשים,
הסינגל השני של האלבום, "Together Again", שהפך ללהיט במספר מדינות, הפך למחווה לאהוביה של ג'קסון אשר נפטרו כתוצאה ממחלת האיידס. חלק ממכירותיו נתרמו על ידי ג'קסון לקרן האמריקאית לחקר איידס. ב-17 בנובמבר 1997 זכתה ג'קסון באות כבוד על ידי הפורום הלאומי למנהיגות לסבית שחורה על התכנים הקשורים לנטייה מינית באלבומה. ביוני 2012 הכריזה ג'קסון כי היא מבצעת הפקה של סרט תיעודי על חייהם של טרנסג'נדרים ברחבי העולם שכותרתו Truth (אמת), ואמרה כי היא מסכימה לחתום על מנת לסייע בהפסקת האפליה נגד הקהילה הטרנסג'נדרית בעולם.
ריקי מרטין
ביוני 2019 פרסם מרטין מכתב גלוי לאחר שיצאה לאור הצעת חוק בשם "חופש הדת", שהייתה מאפשרת לעובדי ממשלה להימנע מלשרת בוחרים מסוימים (בהם אנשי קהילת הלהט"ב), כתוצאה מהתנגדות דתית. במכתב הצהיר: "כמגן על זכויות האדם וחבר בקהילת הלהט"ב, אני מתנגד בתוקף לאמצעי המוצע שהוטל עלינו במסווה של חופש דת, שמציג אותנו בעולם כמדינה נחשלת". מושל פוארטו ריקו נסוג והסיר את תמיכתו בהצעת החוק לאחר הצהרתו של מרטין. בשנת 2019, בעודו מקבל פרס במהלך ארוחת הערב השנתית של הקמפיין לזכויות אדם בוושינגטון הבירה, הודיע מרטין כי הוא ובעלו מצפים לילדם השני יחד, וב-29 באוקטובר 2019 הודיעו באמצעות אינסטגרם על לידת בנם רן מרטין-יוסף. ב-25 ביוני 2020 הצטרף מרטין לאמנים בהם קייטי פרי ואדם למברט באירוע הווירטואלי "Can't Cancel Pride: Helping LGBTQ+ People in Need" לגיוס נראות וכספים עבור אנשי קהילת הלהט"ב שנערך על ידי פרוקטר אנד גמבל ו-"iHeartMedia" כתוצאה מהשלכות מגפת הקורונה.
ניקי מינאז'
הראפרית ואמנית ההיפ הופ האמריקאית ניקי מינאז' מוגדרת כגיי אייקון ומגולמת לעיתים קרובות על ידי מלכות דראג בשל סגנון לבושה הצבעוני. בשנת 2019 פרשה מינאז' מהופעתה המתוכננת בערב הסעודית לאחר שפעילת זכויות הנשים לוג'ין אל-הת'ולול, נעצרה בגין דיבור נגד המשטר הסעודי על אפליית נשים. היא זכתה לשבחים על ידי "Human Rights Foundation" (הקרן לזכויות האדם) והגיבה על המעשה באומרה, "אני מאמינה שחשוב לי להבהיר את תמיכתי בזכויות נשים, קהילת הלהט"ב וחופש הביטוי".
עבור אלבום הבכורה שלה, יצרה מינאז' אלטר אגו בשם "רומן זולנסקי" אשר לדבריה סיפרה בראיון שרומן הוא הומוסקסואל, אלים מאוד, ילד שונה ומוזר שאמו מרתה הבריטית המסורתית והקתולית, חושבת שהוא צריך להיות נורמלי, ולכן היא מנסה לחנך אותו. המסר שניקי מנסה להעביר דרכו הוא שמותר להיות שונה. רומן משתמש הרבה בקללות מכיוון שכל חייו ניסו לחנך אותו. בשירים כמו "Bottoms Up", עם טריי סונגז, זה לא ראפ של מינאז', אלא של רומן זולנסקי, ואף טוענת כי רומן הוא "אחיה התאום". היא טוענת שהוא נולד בתוכה, מתוך זעם, והופכת להיות הוא כאשר היא כועסת "כמו שד בתוכה". בשנת 2010 אמרה מינאז' כי היא שיתפה פעולה עם אמינם בשיר ששמו "Roman's Revenge" שנכלל באלבום האולפן הראשון שלה, Pink Friday. השיר מתייחס לאלטר אגו של מינאז', רומן זולנסקי, שמאפיין את האלטר אגו של אמינם, סליים שיידי. באלבומה השני, Pink Friday: Roman Reloaded, הנקרא על שמו, השיר "Stupid Hoe" נכתב בעיקרון על ידי רומן וגם "Roman In Moscow" נכתב בהשראתו. למינאז' ישנו שיר שיתוף פעולה עם ליל ויין שנקרא על שם האלבום, "Roman Reloaded" אשר גם הוא מנקודת מבטו של רומן. בטקס פרסי גראמי 2012 הופיעה מינאז' עם השיר "Roman Holiday" שנכתב גם הוא על רומן אשר הופיע בסרטון לפני תחילת ההופעה.
ליל קים
הראפרית והשחקנית האמריקאית ליל קים ידועה כגיי אייקון ותיקה. ב-2011 בחרה לוותר על הופעתה במהלך טקס פרסי BET והשתתפה במצעד הגאווה בניו יורק לציון לגליזציית הנישואים החד מיניים במדינה. במשך השנים השתתפה בפסטיבלי גאווה רבים, בהם מצעד גאוות אטלנטה השחורה ומצעד הגאווה השחור של וושינגטון הבירה.
זינה הנסיכה הלוחמת
זינה הנסיכה הלוחמת הייתה סדרת טלוויזיה אמריקאית מז'אנר הפעולה-על-טבעי-פנטזיה, אשר שודרה במשך שש עונות בין 4 בספטמבר 1995 ל-18 ביוני 2001. השחקנית הראשית, לוסי לולס, אשר גילמה את זינה כשלצידה ידידתה גבּריאל (רנה או'קונור) הנאבקות ביריבים בשר ודם, באלים וביצורים מיתולוגיים, לרוב בהשראת המיתולוגיה היוונית נהנתה ממעמד פולחן בקהילה הלסבית והוגדרה כגיי אייקון. חלק מבסיס האוהדות הלסביות רואו את זינה וגבריאל כזוג וחיבקו אותם כמודלים לחיקוי וכסמלים לסביים. קבוצה בהשראת הסדרה, "The Xenas Marching" (הצעדה של זינה) השתתפה במצעדי גאווה רבים. הפופולריות של זינה נוצלה בהצלחה על ידי יצרנית כלי הרחב היפנית, סובארו בניסיון להקים בסיס של לקוחות לסביות בעודה יצורת מכונית עם לוחית הרישוי "XENA LVR" (חובבת זינה).
מעריצים רבים הצהירו כי האופי המיני של מערכת היחסים של זינה וגבריאל התבסס על ידי ראיון שנתנה לוסי לולס למגזין "לסבין ניוז" בשנת 2003. לולס הצהיר כי לאחר סיום הסדרה, שם גבריאל מחייה את זינה עם צילום מים מהפה לפה, כדי שתיראה כמו נשיקה מלאה, היא האמינה שמערכת היחסים של זינה וגבריאל היא "בהחלט לסבית".
בריטני ספירס
הזמרת, רקדנית, שחקנית ואשת העסקים האמריקאית בריטני ספירס מוכרת כגיי אייקון מאז הכרתה בשנות התשעים. בשנת 2018 זכתה בפרס אייקון מטעם "GLAAD" על תפקידה ב-"האצה לקבלה של קהילת הלהט"ב". ספירס התייחסה ל-"נאמנות הבלתי מעורערת" ו-"חוסר השיפוט" של מעריציה מהקהילה הגאה במכתביהם עבור בילבורד בעודה אומרת כי, "הסיפורים שלכם מעוררים בי השראה, מביאים לי שמחה וגורמים לי ולבני לשאוף להיות אנשים טובים יותר".
מנואל בטנקורט ממגזין Vice כתב על "הערצה קווירית", במיוחד של גברים הומוסקסואליים עבור ספירס, באומרו, "במקום בו אייקונים הומוסקסואליים אחרים מציגים החזקה עצמית, חוסנה השברירי של ספירס הפך אותה למודל לחיקוי מרתק עוד יותר, קרוב יותר לג'ודי גרלנד מאשר לליידי גאגא... היא כדור מראה מנצנץ, השתקפות שבורה". בן אפל מאתר החדשות הפינגטון פוסט ייחס את מעמדה של ספירס כגיי אייקון ל-"חושניותה כה-תמימה / לא התמימה. המעבר לשירי הפופ הבסיסיים אך הממכרים, מהלכי הריקוד שלה, הקאמבק שלה מהפניקס מהאש מתוך סדרה של משברים בבריאות הנפש, הראו שאין לזלזל בה. בריטני היא מחנה. היא צלחת אופנה. בובה, בריטני היא מלכת דראג".
הארי סטיילס
הזמר, שחקן וכותב השירים האנגלי הארי סטיילס מוגדר כגיי אייקון צעיר. סטיילס הציג תמיכה בקהילת הלהט"ב במשך השנים בהנפות דגל גאווה על הבמה ולבישת בגדים הכוללים נושאי להט"ב. בשנת 2018 מכרה חנותו המקוונת קולקציית חולצות עם הסיסמה "התייחס לאנשים באדיבות" בהדפסת צבעי דגל הגאווה במשך חודש הגאווה (יוני) אשר רווחיה נתרמו לארגון "GLSEN". הנטיות המיניות של סטיילס מהוות ספקולציות לאורך השנים, כשנשאל בראיון לשנת 2013 עם "GQ" הבריטית אם הוא דו מיני, השיב: "אני די בטוח שלא". בשנת 2017, אמר שהוא לא מרגיש צורך לתייג את המיניות שלו, והוסיף כי "כשאתה בתוך תחום יצירתי, חשוב להיות פרוגרסיביים. כולם צריכים להיות מי שהם רוצים להיות". כשנשאל בדצמבר 2019 על תדמיתו, השימוש באסתטיקת להט"ב ועמימותו המינית, השיב:
אופנתו צוינה כ-"רהוטה", "הדבר הבא" ו-"מהנה". בהתייחסותו לשימושו בצבע הוורוד בהם בכריכת אלבומו "Fine Line" ציטט סטיילס את המוזיקאי האנגלי מלהקת קלאש, פול סיימון, בראיון למגזין הרולינג סטון באומרו, "ורוד הוא צבע הרוקנרול האמיתי היחיד". אן פאוורס מרשת הרדיו הציבורית "NPR" כתבה כי סגנונו האישי מזכיר את "מצעד התיאטרון של ספייס גירלס דרך המורשת האמנותית של הפופ" וכי סטיילס, "מנחם את הדרך של האופנה לספר סיפורים באמצעות אביזרים אמנותיים". טום לאמונט מעיתון הגרדיאן ציין כי כמה מבחירות האופנה של סטיילס תרמו ל-"דיון פוליטי חשוב על אופנה מגדרית".
ט.א.ט.ו.
ט.א.ט.ו. היו הרכב פופ רוסי בינלאומי של הזמרות ילנה קטינה ויוליה וולקובה אשר פעל בין השנים 1999–2011 ומוגדר כצמד היצוא המוזיקלי הרוסי המצליח ביותר בכל הזמנים. חברות ההרכב נודעו ברחבי העולם בספקולציות האם הן לסביות בעוד נהגו להתנשק בלהט לפחות פעם בכל הופעה או ראיון, וזאת כדי לחזק את תדמיתן אשר הציגו במשך השנים. למעשה זה נוספו מילות השירים והקליפים של הצמד, שדיברו על היחסים הלסביים ביניהן, וראיונות בהם תיארו את חיי המין שלהן בעמימות. לעיתים קרובות השיבו על שאלות בנוגע לזהותן המינית באמירה כי הן "לא אוהבות להדביק לעצמן תוויות". במהלך סיבובי הופעתן, נהגו ט.א.ט.ו. להעלות לבמה זוגו חברים מהקהל אשר הדגימו על הבמה נשיקה חד מינית. בשנת 2006 הצהירה קטינה באומרה למגזין בילבורד,
היו הרבה שמועות סביב פיצול הצמד ממפיקן איוואן שאפובאלוב בתחילת שנת 2004 עד לשידור התוכנית "Podnebesnaya" שתיארה את הצמד עוזבות את שיתוף הפעולה בין השניים בגלל חוסר עניין ודאגה של שאפובאלוב. קטינה הצהירה כי "הוא גרם לנו להיות לסביות כשרק שרנו עבור לסביות. רצינו שאנשים יבינו אותן ולא ישפוט אותן. שהן חופשיות כמו כל אחד אחר". לאחר מכן פרסמו ט.א.ט.ו הודעה המיודעת לקהילה הגאה ב-17 במאי 2007 באומרן, "כשיצא אלבומנו השני, רבים ממערצינו הלהט"בים חשבו ששקרנו ובגדנו בהם. זה לא נכון! מעולם לא עשינו זאת. תמיד דגלנו באהבה ללא גבולות". במהלך שנת 2007 הפגינו הצמד במהלך מצעד הגאווה השני בבירת רוסיה, מוסקבה למרות חוסר האישור לארגונו.
קייטי פרי
הזמרת, פזמונאית, אשת עסקים והשחקנית האמריקאית קייטי פרי ידועה כגיי אייקון ודוגלת בפומבי עבור שוויון זכויות מלא עבור קהילת הלהט"ב. היא תמכה בארגון הלהט"ב הבריטי "Stonewall" במהלך הקמפיין "זה משתפר... היום" למניעת בריונות הומופובית, והקדישה את קליפ השיר שלה, "Firework" לפרויקט "It Gets Better". פרי אמרה לעמותה הבינלאומית, "Do Something" בנובמבר 2008 שהיא גאה להיות פעילת זכויות להט"ב באומרה, "תמיד הייתי אדם מאוד פתוח, אבל אני בהחלט מאמינה בשוויון". היא הצהירה כי הצביעה נגד הצעת תיקון החוק, "הצעה 8", אשר הגדירה את החוק כאיחוד אך ורק בין גבר לאישה בקליפורניה בשנת 2008. ביוני 2012, הביעה פרי את תקוותיה לשוויון להט"בי, והגיבה "בתקווה שנסתכל לאחור על הרגע הזה ונחשוב כמו שעכשיו בנושאים של זכויות אזרח אחרות ננענע את ראשינו בחוסר אמון ונאמר תודה לאל שהתפתחנו. זו תהיה תפילתי לעתיד". בדצמבר 2012 הוענק פרי לפרס הגיבור על ידי פרויקט טרוור על פעילותה למען נוער להט"ב. ב-18 במרץ 2017 זכתה בפרס שוויון לאומי מהקמפיין לזכויות אדם על "שימוש בקולה העוצמתי והפלטפורמה הבינלאומית להביע את דברי לשוויון עבור קהילת הלהט"ב", כאשר הארגון קבע כי "המסר של קייטי לשילוב ושוויון ממשיך לעורר אותנו ואת העולם". לאחר פיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו ביוני 2016, חתמה לצד כ-200 אמנים ומנהלים נוספים בתעשיית המוזיקה על מכתב פתוח שארגן בילבורד שהופנה לקונגרס האמריקאי בדרישה להגביר את השליטה בשימוש בנשק בארצות הברית.
באמצעות חשבונה בטוויטר ובהופעות בעצרות שונות תמכה פרי בנשיא ברק אובמה בהתמודדות לבחירתו מחדש לנשיאות ושיבחה את תמיכתו בנישואים חד מיניים ושוויון לקהילת הלהט"ב. היא הופיעה בשלוש עצרות עבור אובמה, בלוס אנג'לס, לאס וגאס, וויסקונסין, וביצעה גרסת כיסוי לשיר "Let's Stay Together" של אל גרין וכן מספר משיריה. במהלך הופעתה בלאס וגאס לבשה שמלה שנועדה לשחזר פתק הצבעה, כשתיבתו של אובמה מלאה. באוגוסט 2013 הביעה פרי ביקורת על טוני אבוט, מנהיג המפלגה הליברלית-שמרנית באוסטרליה ומועמד לראשות ממשלת אוסטרליה, בשל התנגדותו לנישואים חד מיניים באומרה, "אני אוהבת אותך כבן אדם אבל אני לא יכולה לתת לך את הצבעת הקול שלי". הצהרתה באה לאחר שאבוט הביע גאווה על היוודעו להופעה הקרובה של פרי באוסטרליה.
ביונסה
הזמרת, פזמונאית, מפיקה מוזיקלית, רקדנית, והשחקנית האמריקאית ביונסה ידוע כגיי אייקון. ביונסה קראה לתמיכה בפומבי בנישואים חד מיניים ב-26 במרץ 2013, לאחר הדיון בבית המשפט העליון על הצעת קליפורניה 8 אשר הייתה הצבעה בקליפורניה על תיקון חוקתי של המדינה שנועד לאסור נישואים חד מיניים. היא יצאה נגד חוק הפרטיות והאבטחה של מתקני הציבור בצפון קרוליינה, הצעת חוק שהועברה (ובהמשך בוטלה) שהפלה את קהילת הלהט"ב במקומות ציבוריים בהצהרה במהלך הופעתה שלה בבירת המדינה, ראלי, במסגרת סבב הופעתה, "The Formation World Tour" בשנת 2016.
בפברואר 2017 התבטאה נגד משיכת ההגנות על סטודנטים טרנסג'נדרים בבתי ספר ממלכתיים על ידי הממשל הנשיאותי של דונלד טראמפ. היא פרסמה קישור לקמפיין 100 ימים של חסד בעמוד הפייסבוק שלה והביעה את תמיכתה בנוער הטרנסג'נדרי והצטרפה לסגל של ידוענים שהתבטאו נגד החלטת טראמפ.
לייזה מינלי
השחקנית, רקדנית והזמרת האמריקאית לייזה מינלי, בתם של ג'ודי גרלנד ווינסנט מינלי מוגדרת כגיי אייקון ותיק. במהלך חייה, מינלי שירתה בעמותות וגורמים שונים בהם הקרן למחקר איידס, שהוקמה על ידי אליזבת טיילור. בשנת 2007, אמרה בראיון כי "הקרן חשובה לי כי איבדתי כל כך הרבה חברים שהכרתי לאיידס". בשנת 1994, היא הקליטה את הלחן "The Day After That" של קנדר אנד איב ותרמה את ההכנסות למחקר איידס. באותה שנה ביצעה את השיר בסנטרל פארק במלאת 25 שנה למהומות סטונוול.
מיילי סיירוס
הזמרת, פזמונאית, והשחקנית האמריקאית מיילי סיירוס ידועה כגיי אייקון צעיר. בגיל 14, הצהירה על עצמה כפנסקסואלית לאמה, והגיבה על כך באומרה, "אני אף פעם לא רוצה לתייג את עצמי! אני מוכנה לאהוב את כל מי שאוהב אותי עבור מי שאני! אני פתוחה לכולם". ביוני 2015, מגזין טיים דיווח כי סיירוס היא ג'נדרקווירית, והיא הגיבה, "אני לא מחשיבה את עצמי כבת או בן, ואני לא צריכה שבן הזוג שלי יתייחס אליי כאל בת או בן. אני ממש פתוחה עבור כל דבר בהסכמה שלא כולל בהמות מעל גיל ההסכמה". שירה "My Heart Beats for Love" מאלבומה "Cant Be Tamed" נכתב עבור אחד מחבריה ההומואים בעודה טוענת שמקומה האהוב להופיע למען הקהילה הוא לונדון בשל הליברליות הרחבה של העיר. לסיירוס קיים קעקוע על אצבעותיה התומך בנישואים חד מיניים. לאחר נישואיה ב-2018 לגבר, הצהירה כי היא עדיין מזוהה כקווירית.
ב-17 בספטמבר 2014 ייסדה את הארגון ללא מטרת הרווח, "Happy Hippie Foundation" הפועל למען בני נוער חסרי בית, קהילת הלהט"ב ואוכלוסיות מוחלשות נוספות. מאז שנת 2014, הארגון מספק תמיכה לכ-1,500 בני נוער חסרי בית בלוס אנג'לס והגיע ליותר מ-25,000 בני נוער להט"בים ומשפחותיהם עם תמיכה בנושא מגדר וסיפק שירותיים חברתיים לאנשים טרנסג'נדרים ולנוספים אשר נפגעו ממצבי משבר. "Happy Hippie" מועדד את מעריציה של סיירוס לתמוך במטרות הכוללות שוויון בין המינים, בתמיכת בזכויות להט"ב ובריאות הנפש באמצעות קמפינים למודעות וגיוס כספים.
ב-15 ביוני 2015 יצרה סיירוס את הקמפיין InstaPride# (גאוות אינסטגרם) בעמודה הרשמי. הקמפיין כלל סדרת דיוקנים בכיכובם של אנשים טרנסג'נדרים וקבוצות מגדר שונות, אשר הועלו לחשבונה יחד עם ההאשטג HappyHippiePresents, #InstaPride#. מטרת הקמפיין נועדה לעודד גיוון וסובלנות על ידי הצגת אותן קבוצות מגדר באור חיובי כדוגמאות לצופים המשתייכים לאותן קבוצות במטרה שיבינו את עצמם, כמו כן נקודות התייחסות לנאנשים אשר לא הכירו אישית אנשים במצבים דומים. סיירוס צילמה את האנשים בקמפיין ואף ראיינה כ-14 מהם במטרה שיחשפו את סיפוריהם האישיים יחד עם דיוקנם. לוגו הארגון הוא סמיילי צהוב מחייך, סיירוס אמרה כי היא מאמינה שמדובר בצבע שמח ולא מיני ולכן בחרה בו, והוסיפה כי היא רוצה "להפנות תשומת לב כלפי אנשים שסביר להניח לא ימצאו את עצמם כוכבים של צילומים או על שער של מגזין אופנה". בשנת 2015 הוצגה כאחד מתשעת סגני האלופות לתואר "איש השנה" של מגזין הלהט"ב אדבוקט. ביוני 2017 הוציאה לאור את השיר "Inspired" מאלבומה Younger Now עבור חודש הגאווה אשר את רווחיו תרמה ל-"Happy Hippie".
אריאנה גרנדה
הזמרת, שחקנית והפזמונאית אמריקאית אריאנה גרנדה ידועה כגיי אייקון צעיר. גרנדה גדלה הכנסייה הקתולית אך נטשה אותה בתקופת כהונתו של בנדיקטוס ה-16 (אשר היה ידוע בהתנגדתו לכל סוג של זוגיות הומוסקסואלית) והצהירה על התנגדותה לעמדת הכנסייה בנושא לצד ציונו כי אחיה למחצה פרנקי הוא הומוסקסואל. היא עקבה אחר תורת הקבלה מגיל שתים עשרה, יחד עם פרנקי, מתוך אמונה כי "הבסיס טמון ברעיון שאם אתה אדיב לאחרים, דברים טובים יקרו לך". מספר שיריה, כגון "Break Your Heart Right Back", מצהירים על תמיכה בזכויות להט"ב. בשנת 2015, גרנדה ביצעה גרסת כיסוי יחד עם חברתה מיילי סיירוס לשיר "Don't Dream It's Over" של להקת "Crowded House" כחלק מסדרת סרטוני מוזיקה שהוציאה סיירוס ביוטיוב בשם "הפעלות בחצר האחורית של סיירוס" לטובת ארגונה ללא מטרת הרווח, "Happy Hippie" המסייעת לאנשי להט"ב ונערים חסרי בית. מאוחר יותר באותה שנה עמדה גרנדה בראש האירוע "Dance On the Pier", במסגרת שבוע הגאווה בניו יורק.
דמי לובאטו
הזמרת-יוצרת והשחקנית האמריקאית דמי לובאטו ידועה כגיי אייקון צעיר. לובאטו מתארת את המיניות שלה כ"נזילה", ואמרה כי היא פתוחה לזוגיות עם אדם מכל מין שהוא. בשנת 2021 הצהירה כי היא מרגישה "מאוד קווירית" וסיפרה בריאיון למגזין "Glamour" באומרה,
ב-19 במאי 2021, לובאטו החלה להזדהות כג'נדרקווירית ובכינוי הגוף "they".
שירה במהלך הווידאו קליפ לשיר, "Really Don't Care" יחד עם הזמרת הבריטית שר לויד, צולם במהלך מצעד הגאווה בלוס אנג'לס בהשתתפותם של מאות מפגינים בקיץ 2014. היא נקראה במסגרת המצעד "הגרנד מרשל", כינוי למנהיג המצעד, הופעתה ביום הגאווה בניו יורק הוגדרה כהופעה המובילה לקהילת הלהט"ב בתחומי ההסברה והמעורבות החברתית. דובר הקהילה אף שיבח אותה על שהיא "מהווה דוגמה מדהימה לנוער של היום, הן הנוער השייך לקהילה והן הנוער הכללי, על פעלתנות בתחומי השוויון, מסרים חיוביים על תדמית הגוף ורמת הפתיחות שלה בנוגע למאבקיה". כמו כן היא הפכה לפנים של הקמפיין אמריקה למען שוויון בנישואין, שפעל למען אישור נישואים חד-מיניים במדינה. בנוסף הזמינה את הנפגעים מפיגוע הירי במועדון הלה"טב באורלנדו להופעה שלה ושל ניק ג'ונאס בשורה הראשונה במהלך סבב הופעתם "Future Now Tour". ב-2 באפריל 2016 זכתה לובאטו בפרס אייקון מטעם "GLAAD".
דואה ליפה
הזמרת, פזמונאית, והדוגמנית הבריטית דואה ליפה דוגלת בשוויון חברתי מלא עבור קהילת הלהט"ב ומוגדר כגיי אייקון צעיר. ב-12 בפברואר 2018, הניפה את דגל הקהילה בזמן שביצעה את שירה "Be the One" באולם "Hollywood Palladium בעיר לוס אנג'לס כחלק מסיבוב ההופעות "The Self-Titled Tour". ב-12 במרץ 2018, ביצעה שוב את המעשה בעת שהופיעה עם שירה "Blow Your Mind (Mwah)" בהופעתה בתיאטרון "Palais of Melbourne". בספטמבר 2018, חלק ממעריציה של ליפה הוצאו על ידי האבטחה מהופעתה במרכז התערוכות והכנסים הלאומי בשאנגחאי מפני שהניפו את דגל קהילת הלהט"ב, למרות אי-ההפללה של הומוסקסואליות בסין בשנת 1997. בתגובה למעשה אמרה ליפה שהיא "גאה ואסירת תודה לאותם מעריצים שהפגינו את גאוותם" במופעה.
באפריל 2019, הביעה את תמיכתה בזכויות קהילת הלהט"ב של אזרחים בברוניי בקריאה לחרם נגד ענפי המלונאות של חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי, לאחר שהכניס לתוקף חוק עונשין שהגדיר הומוסקסואליות במדינה כעונש מוות. בשנת 2020 הייתה מארחת מסיבות בפסטיבל המרדי גרא ההומו-לסבי של סידני ולקחה חלק במצעד בהופעתה. בחודש יולי באותה שנה כתבה מכתב לממשלת בריטניה שהתקבל על ידי שרת הנשים והשוויון, אליזבת טראס, לבקשתה לאיסור טיפולי המרה לשינוי נטייה מינית במדינה.
אנדרטת האישה הלוחמת
אנדרטת האישה הלוחמת (במקדונית: Споменик на жената борец) היא אנדרטה עשויה משיש שנמצאת בפארק מול מרכז הקניות העירוני בסקופיה. האנדרטה, שנבתנה על ידי הפסל בורו מיטריצ'בסקי, נפתחה לציבור ב-8 במרץ 1970.
רקע היסטורי
נשים צעירות ממקדוניה הצפונית, ובעיקר מסקופיה, השתתפו באופן פעיל בפעולות רבות של הארגון ליגת הנוער הקומוניסטי של יוגוסלביה וארגונים אחרים. ב-1940 הוקמה "רכישה קואופרטיבית של נשים" שכלל כ-150 עקרות בית, עובדות, סטודנטיות וצעירות אחרות. באופן רשמי, 5,752 נשים מיוגוסלביה השתתפו במלחמת העולם השנייה, אם כי מרבית הנשים פעלו באספקת בגדי חורף ליחידות הפרטיזנים, בארגון מזון לאסירים פוליטיים שנכלאו בסקופיה ובאדריזובו, מסירת דואר ועוד. היו גם נשים שהיו מעורבות במנהיגות מפלגתית. 1,705 נשים מתו במהלך המלחמה, כאשר תואר הכבוד "אנדרטת הפרטיזנים 1941" הוענקה ל-141 נשים. בנוסף, תואר הכבוד גיבור יוגוסלביה ניתן ל-7 נשים: ורה אצ'בה, ורה יוציץ', אלפידה קרמנדי , פאנה קוצ'ובסקה , מרה נצ'בה , אסתר עובדיה ואיבה פאליקוקה.
רודולף למברט
לורד פילדמרשל פרדריק רודולף למברט, רוזן קוואן ה-10 (באנגלית: Frederick Rudolph Lambart, 10th Earl of Cavan; 16 באוקטובר 1865 - 28 באוגוסט 1946, גם לורד קוואן) היה ראש המטה הכללי של צבא בריטניה, מפקד הקורפוס ה-14 של צבא בריטניה בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה ומפקד חיל הסיוע הבריטי בחזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה. נחשב לאחד המפקדים הבריטיים המוצלחים במלחמת העולם הראשונה.
עד מלחמת העולם הראשונה
למברט נולד באיוט סנט לורנס ב-16 באוקטובר 1865, התחנך באיטון קולג', קרייסט צ'רץ' (אוקספורד) ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. ב-1885 התגייס למשמר הגרנדירים. ב-1891 התמנה לעוזר האישי של המושל הכללי של קנדה. ב-1897 קודם לדרגת קפטן ושירת בשירות קרבי במלחמת הבורים. ביוני 1910 התקבל כחבר המסדר הוויקטוריאני המלכותי. ב-1911 עלה לדרגת קולונל וב-8 בנובמבר 1913 פרש מהצבא.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס מחדש ומונה למפקד בריגדת המשמר השנייה, אותה הוביל לקרב איפר הראשון באוקטובר 1914. בפברואר 1915 התקבל כחבר מסדר האמבט. ב-15 ביוני 1915 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל וקיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-50, לאחר חודשיים הוקמה בצרפת דיוויזיית העילית דיוויזיית המשמר ולמברט מונה למפקדהּ הראשון. ב-10 בספטמבר קיבל אות מפקד בלגיון הכבוד הצרפתי, שבועיים לאחר מכן נבחר לכהן כחבר בית הלורדים מטעם אירלנד. בינואר 1916 מונה לפקד על הקורפוס ה-14, אותו הוביל לקרב על הסום בקיץ אותה שנה. בנובמבר התקבל כאביר מסדר פטריק הקדוש. ב-1 בינואר 1917 קודם לדרגת לוטננט גנרל והוביל את הקורפוס שלו לקרב פשנדל.
באוקטובר 1917 הועבר הקורפוס לחזית האיטלקית ולמברט מונה למפקד הכוחות הבריטיים בחזית זו. הוא הוביל את המתקפה העיקרית בקרב ויטוריו ונטו, שהביא להכנעת הצבא האוסטרו-הונגרי בראשית נובמבר 1918, תוך שהוא מוביל את הארמייה האיטלקית העשירית. עבור שירותו לממלכת איטליה קיבל את צלב המלחמה האיטלקי מאת ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה ודרגת אביר צלב-גדול במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
לאחר מלחמת העולם הראשונה
במרץ 1920 מונה למפקד מצודת לונדון ובאוקטובר אותה שנה לשלישו של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת. ב-2 בנובמבר 1921 הועלה לדרגת גנרל מלא. ב-19 בפברואר 1922 התמנה לתפקיד ראש המטה הכללי. בתפקידו כראש המטה היה ממונה על ההוצאה לפועל של דו"ח שהמליץ על צמצום ניכר בהוצאה הביטחונית הבריטית ועל צמצום הצבא. ב-1927 היה לאביר מסדר האימפריה הבריטית. ב-31 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת פילדמרשל.
ב-12 במאי 1937 פיקד על המשמר בעת הכתרת ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת. בעת מלחמת העולם השנייה שימש כמפקד יחידת משמר המולדת בהרטפורדשייר.
למברט מת בלונדון ב-28 באוגוסט 1946, והוא בן 81 שנים.
משפחתו
לאחר מותה, נשא לאשה בנובמבר 1922 את הסטר ג'ואן בינג (1888-1976; Hester Joan Byng). בתם, אליזבת מרי, הייתה ב-1947 אחת משמונה השושבינות של הנסיכה אליזבת בנישואיה עם פיליפ מאונטבאטן.
תערוכת הארמורי
תערוכת הארמורי (אנגלית: The Armory Show), הידועה גם בשם ״התערוכה הבינלאומית לאמנות מודרנית״, אורגנה על ידי איגוד הציירים והפסלים האמריקאים (AAPS) בשנת 1913. הייתה זו התערוכה הגדולה הראשונה לאמנות מודרנית באמריקה, כמו כן גם אחת מהתערוכות הרבות שהוצגו בחללים הגדולים של בנייני המשמר הלאומי של ארצות הברית. התערוכה הוצגה במתחם המשמר הלאומי ה-69 שבעיר ניו יורק (מכאן נגזר שמה של התערוכה - ארמורי) בשדרת לקסינגטון בין הרחובות 25–26, החל מ-17 בפברואר ועד 15 במרץ 1913. התערוכה המשיכה למכון האמנות של שיקגו (AIC) ואחר כך עברה לבוסטון, שם, עקב מחסור במקום, הוסרו כל העבודות של האמנים האמריקאים.
המופע הפך לאירוע חשוב בתולדות האמנות האמריקאית, שהיו רגילים לאמנות הריאליסטית. התערוכה חשפה אותם לסגנונות של האוונגרד האירופי, כולל פוביזם, קוביזם ופוטוריזם. התערוכה שימשה כזרז לאמנים אמריקאים, שהפכו עצמאיים יותר ויצרו "שפה אומנותית" משלהם.
מקורות האירוע טמונים בהופעתן של קבוצות מתקדמות ותערוכות עצמאיות בראשית המאה העשרים, שקראו תיגר על האידיאלים האסתטיים, מדיניות ההדרה והסמכות של האקדמיה הלאומית לעיצוב, תוך הרחבת התצוגות והמכירות. הייתה זו הזדמנויות, לחשיפה ציבורית רחבה והרחבת קהל האוהדים של האמנות העכשווית באותה העת.
היסטוריה
ב־14 בדצמבר 1911 ארגנה גלריה מדיסון בניו יורק ישיבה מוקדמת של מה שיהפוך לאיגוד הציירים והפסלים האמריקאים. ארבעה אמנים נפגשו כדי לדון במצב האמנות העכשווית בארצות הברית, והאפשרויות של קיום תערוכות של יצירות אמנות פרוגרסיביות על ידי אמנים אמריקאים וזרים. יצירות שהתעלמו או נדחו מתערוכות נוכחיות. בפגישה השתתפו הנרי פיץ' טיילור, ג'רום מאיירס, אלמר ליווינגסטון מקרי, וולט קון.
בינואר 1912 התחברו וולט קון, וולטר פאץ' וארתור דייוויס יחד עם כשני תריסר מעמיתיהם לחיזוק הקואליציה המקצועית באיגוד הציירים והפסלים האמריקאים. הם התכוונו להוביל את הטעם הציבורי באמנות, ולא ללכת אחריו." המייסדים האחרים של AAPS כללו גאטסון בורגלם, לאון דאבו, ויליאם גלקנס, ארנסט לוסון, ג'ונאס ליי, ג'ורג' בנג׳מין לוקס, ג'וליאן אלדן וייר ואחרים. האיגוד היה אמור להיות מוקדש ליצירת הזדמנויות חדשות לתערוכה עבור אמנים צעירים מחוץ לגבולות האקדמיים הקיימים, וכן לספק חוויות אמנותית חינוכיות לקהל האמריקני.