cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוסטריה הגרמנית
קץ השימוש במושג "אוסטריה הגרמנית". חוזה סן ז'רמן
ב-10 בספטמבר 1919 חתם הקנצלר קרל רנר על חוזה סן ז'רמן, שנחשב ל"תכתיב של המעצמות המנצחות" וברובו דן בציסלייטניה. בעקבות אשרורו על ידי האספה הלאומית ב-21 באוקטובר שונה שם המדינה על פי כללי החוזה, מ"מדינת אוסטריה הגרמנית" (Staat Deutschösterreich) לרפובליקת אוסטריה (Republik Österreich). חוזה סן ז'רמן אסר על ה"אנשלוס", איחוד אוסטריה עם גרמניה. בהתאם לסעיף 88 הוא ציין כי "עצמאות אוסטריה היא בלתי ניתנת לשינוי אלא אם כן מועצת חבר הלאומים אישרה את התיקון". גם בחוזה ורסאי עם גרמניה ציין הסעיף 80 כי "גרמניה מכירה בעצמאות אוסטריה ותכבד אותה בקפידה במסגרת הגבולות שייקבעו בחוזה בין מדינה זו ובין מעצמות ההסכמה ואלו המצטרפות אליהן; היא מסכימה שעצמאות זו היא בלתי ניתנת לשינוי, אלא אם כן אושר על ידי מועצת חבר הלאומים. על ידי כך ביקשו המעצמות המנצחות למנוע היווצרות מעצמה גרמנית מחודשת כל יכולה.
המנון
אף על פי שנאסר השימוש בשם "אוסטריה הגרמנית" הרפובליקה האוסטרית אימצה באופן בלתי רשמי בשנים 1920–1929 המנון לאומי שהתחיל במילים "אוסטריה גרמנית, ארץ נפלאה" (Deutschösterreich, du herrliches Land). ההמנון נכתב על ידי הקנצלר קרל רנר עצמו, אחד החתומים על חוזה סן-ז'רמן וכשהלחן חובר על ידי וילהלם קינצל.
קישורים חיצוניים
Staatsgesetzblatt für den Staat Deutschösterreich 1918 - באתר הספרייה הלאומית של אוסטריה
טורו אוהירה
טורו אוהירה (יפנית: 大平透 ; 24 בספטמבר 1929- 12 באפריל 2016) היה שחקן, מדבב (סאייו) וקריין ותיק ופופולרי ביפן.
חייו
לאחר לימודי מכינה באוניברסיטה העירונית של טוקיו, טורו סיים לימודי פוליטיקה של המדע והכלכלה באוניברסיטת מייג'י. בשנת 1954 הצטרף טורו למערכת השידור היפנית, שם הוא נעשה לקריין ומפיק. בשנת 1955 בפתיחת מערכת השידור של טוקיו, טורו התגייס לחברה תאטרלית. ב-1958, טורו עזב את החברה כדי להיות מדבב.
טורו נודע בדיבוב נבלים קפדנים ודמויות בדחניות. פרסומו בא מדיבוב דארת' ויידר בסדרת הסרטים מלחמת הכוכבים (בפרק 3: נקמת הסית', טורו חזר לדבב את דארת' ויידר לקראת הסוף), הומר סימפסון ממשפחת סימפסון, דוקטור נאמבו קוזאבורו (דוקטור בנג'מין ברייטהד) מסדרת גאטשאמן, פיט השחור מסדרות דיסני ועוד.
מלבד דיבוב סדרות זרות וסרטים זרים, טורו קריין בסדרות טוקוסאצו (בקצרה = אפקטים מיוחדים יפניים), בעיקר של חברת "טואי". הוא קריין את הסדרות הראשונות של סופר סנטאי עד שנת 1983, וחזר בשנת 1992 כשהיה קריין בסדרה "Kyoryu Sentai Zyuranger" (הסדרה ששימשה את הבסיס ל"מייטי מורפין פאוור ריינג'רס" באמריקה תחת שרביטו של חיים סבן). בנוסף, בסדרה Choriki Sentai Ohranger (1995) טורו דיבב את הקיסר באקוס וורת' (שבגרסה האמריקאית שלה, "פאוור ריינג'רס זיאו", נקרא מונדו). טורו גם קריין בסדרות הגיבורים המטאליים בשנות ה-80, ובין השאר בסדרות: "שיידר" ו"ספילבן" (שהפכו ביחד באמריקה ל-"VR טרופרס", גם כן תחת ידיו של סבן).
במרץ 2007, זכה טורו בפרס ההצלחה בטקס הראשון של פרסי הדיבוב.
בשנותיו האחרונות, טורו נראה כנציג הפקת אוהירה. הוא נפטר ב-12 באפריל 2016.
הסנאט של האיטי
הסנאט של האיטי (בצרפתית: Sénat; בקריאולית האיטית: Sena) הוא הבית העליון של הפרלמנט של האיטי. הסנאט מורכב משלושים מושבים, שלושה מושבים מכל אחד מעשרת מחוזות האיטי.
הסנאטורים נבחרים בהצבעה עממית לתקופה של שש שנים, ושליש מהם נבחרים לשנתיים. הסנאטורים יכולים להתמודד ולהיבחר ללא הגבלת פעמים.
כדי להיבחר כסנאטור, אדם חייב להיות יליד האיטי שמעולם לא ויתר על אזרחותו, מעל גיל שלושים, להתגורר במחוז מטעמו הוא מתמודד מעל 4 שנים, ובעל קרקע.
היסטוריה
לאחר הבחירות בשנת 2000, עשרים ושישה מתוך עשרים ושבעה המושבים היו של מפלגת פאנמי לאוואלאס של ז'אן ברטרנד אריסטיד.
לפני הקמת מחוז ניפס בשנת 2003 היו עשרים ושבעה מושבים בסנאט.
הסנאט לא נפגש לאחר הפלת ממשלת אריסטיד בפברואר 2004. ממשלה זמנית הוקמה בעקבות המרד, והסנאטורים ממפלגתו של טריסטיד לא הוכרו בתקופה זו. הסנאט הוקם מחדש והבחירות נערכו ב-21 באפריל 2006.
בשנת 2015 הצטמצם הסנאט לעשרה חברים בלבד ולשכת הצירים נסגרה מכיוון שהבחירות להחלפת שליש מהסנאטורים וכל הצירים בשנת 2013 עוכבו ללא הגבלת זמן וגרמו לסנאטורים ולצירים לסיים את כהונם בינואר 2015. בבחירות לפרלמנט בשנת 2015 נבחרו מחדש הסנאטורים והכל חזר לקדמותו.
דורון מייזל
דורון מייזל (12 בפברואר 1945 - 28 בנובמבר 1991) היה קצין בחיל השריון הישראלי, רופא, מפקד בית הספר לרפואה צבאית והקצין הבכיר הראשון שצה"ל התיר לו להמשיך ולשרת למרות שהיה הומוסקסואל. לאחר מותו של מייזל ממחלת הסרטן הכיר משרד הביטחון באדיר שטיינר, בן זוגו, כאלמן של חייל צה"ל שנפטר במהלך שירותו, והעניק לו את הזכויות הנובעות מכך.
ביוגרפיה
מייזל נישא לאישה, הוליד שלוש בנות, התגרש ולאחר מכן חי במשך שבע שנים עם שטיינר. במהלך חייו המשותפים עם שטיינר התגלה לצה"ל שמייזל הוא הומוסקסואל. מייזל לא הכחיש את נטייתו המינית, ונאבק כדי שזו לא תפגע בקידומו הצבאי, בניגוד לנורמות המקובלות באותם ימים. באותם הימים התפיסה הביטחונית הייתה שהומוסקסואליות היא בושה ושהומוסקסואל היודע סודות מדינה הוא אדם קל לסחיטה (דבר דומה קרה בארצות הברית כחלק מבהלת הלבנדר בימי המלחמה הקרה). בשל מדיניות זו, שנשענה על הנחות שאינן תואמות את התקופה נפגעו קצינים הומוסקסואלים אחרים כגון עוזי אבן שהורד (עד לשינוי המדיניות) מדרגת רב-סרן לדרגת סמל והופסק שירותו בקריה למחקר גרעיני - נגב. בחינתו של חברו לחיים של מייזל, אדיר שטיינר במבחנים הביטחוניים המיועדים לבן זוג של קצין בכיר הייתה שינוי במדיניות זו, אולם לא שמה קץ למלחמתו של מייזל למימוש זכותו לשרת למרות היותו הומוסקסואל.
כדי להבטיח את קידומו נאלץ, למשל, לכתוב לרמטכ"ל משה לוי כדי שיופסק עיכוב העלאתו לדרגת אלוף-משנה. הוא אף דיבר אל לבה של מרים איתן, אשתו של הרמטכ"ל רפאל איתן, כדי שזו תשכנע את בעלה לא להדיחו מצה"ל. שטיינר טוען שהגורם המרכזי שסייע למייזל במאבקו היה הדוגמה האישית שנתן לטיפול בבעיותיהם האישיות של אנשי צבא רבים כמפקד מרפאות המומחים של צה"ל וכמתנדב בארגונים רפואיים.
גם לאחר שנודע כי הוא הומוסקסואל הוא מונה לתפקידים בכירים ואף הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לקצין רפואה פיקודי בפיקוד הדרום. תפקיד אחד נמנע ממנו - הרופא הראשי של חיל הים, לאחר שבעת בחינת מועמדותו התגלתה עובדת היותו הומוסקסואל, דבר שהביא לדיון מחודש בהתייחסות הצבא אליו.
מייזל נפטר בשנת 1991 ממחלת המלנומה. בסיפור חייו באתר "יזכור" נאמר: "הותיר אחריו אם, שלוש בנות, אח ובן-זוג".
דגל מחוז סארה
דגל מחוז סארה הוא הדגל של מחוז סארה שבאסטוניה. הדגל נוצר ב-26 בספטמבר 1996, על פי הסמל שנוצר 59 שנים קודם, ב-1937. הספינה הויקינגית מרמזת על הקשר עם סקנדינביה, בעיקר שוודיה. אף על פי שהמיעוט דובר השוודית עזב את האי בכיבוש הסובייטי, תושבי האי החליטו לשמר את הקשר הזה (כמו כן, הסמל נוצר לפני הכיבוש הסובייטי, כשעדיין היו דוברי-שוודית רבים במחוז). הרקע הירוק-לבן מופיע בדגלי כל מחוזות אסטוניה.
FARAN
'''ניחוח טבע י.ש. בע"מ, המוכר בשם המותג FARAN''', הוא מפעל ישראלי ליצור ושיווק קוסמטיקה טבעית וסבונים הממוקם במצפה רמון. המפעל אשר הוקם בשנת 1999, מתמחה ביצור ופיתוח של מגוון מוצרים ומחזיק ברישוי טבעי ואורגני של ECOCERT למפעל עצמו ולכ-100 מוצרים שונים. במפעל מועסקים (נכון ל 2015) כ-20 עובדים והוא מיצא חלק מתוצרתו לשווקים מגוונים בחו"ל, בעיקר לאירופה ולמזרח הרחוק. החברה בבעלות פרטית של מייסדה, איתי קינן.
ההתחלה
בשנת 1997 עקב תקלה במכונת הכביסה בבית משפחת קינן במצפה רמון וההבנה שכמות המים בכל שימוש היא רבה, חיפשה המשפחה דרך למחזר את מי המכונה להשקיית הגינה. בישראל באותה תקופה לא היה סבון כביסה ידידותי לסביבה וכן לא נמצא ידע מתאים בנושא. מכיוון שכך, החל איתי קינן ללמוד את הנושא בעזרת קשרים וידע מרחבי העולם וגם דרך ספרות מקצועית ולאחר כשנה ייצר את הסבון הראשון למכונת הכביסה. נוצרו קשרים עם אנשים נוספים אשר חיפשו פתרונות למחזור המים האפורים בבית ופותח קו המוצרים הראשון. בשנת 1999 החלה הפעילות המסחרית; תחילה כעוסק מורשה בדירה הצמודה לבית המשפחה, בעיקר ביצור סבון מוצק בעבודת יד משמנים טבעיים. ייצור חומרי הניקוי הופסק בשלב די מוקדם, ביום בו החלו לייבא מחו"ל מוצרים דומים. בשלב זה שווק סבון השמנים לחנויות מתמחות וחנויות טבע בישראל. בשנת 2002 החלה החברה להציג מוצריה בתערוכות גם בחו"ל ולמכור מוצריה ללקוחות במספר מדינות.
מעבר לרובע דרכי הבשמים ויצור של קוסמטיקה טבעית ואורגנית ברישוי
בתחילת 2004 נפתחה חברת ניחוח טבע י.ש. בע"מ והוקם המפעל באזור התעשייה "רובע דרכי הבשמים" שבמצפה רמון על שטח של כ-700 מ"ר. בשלב זה קיבלה החברה רישיונות משרד הבריאות ליצור קוסמטי, והחלה להוסיף בהדרגה קווים ומוצרים. המותג המרכזי של החברה, בתקופה זו, נקרא 'ניחוח טבע' או, באנגלית, 'Naturescent'. המפעל ייצר קווי סבון בעבודת יד ורכש גם קו מכונות ליצור סבון מפתיתי סבון. במקביל, החברה פיתחה קווי מוצרים קוסמטיים, השואבים השראתם מן הטבע ומן המדבר, עם חזון לפיתוח וייצור מוצרים מרכיבים ממקור טבעי ואורגני במידת האפשר. מכיוון שאין הגדרה ממסדית למושגים "טבעי" ו"אורגני" בקוסמטיקה, והשוק הנל אינו ברור דיו ללקוח הסופי ופרוץ מאוד, החליטה החברה לבצע תהליך רישוי "טבעי ואורגני" למפעל עצמו ולחלק מהמוצרים. בישראל לא הייתה חברת תקינה אשר סיפקה רישוי ופיקוח ל"קוסמטיקה אורגנית" ולכן נבחרה חברת התקינה ECOCERT הצרפתית לצורך הרישוי. החלטה נוספת שקיבלה החברה הייתה שכל נוסחה אשר תפותח לצורך רישוי טבעי ואורגני של ECOCERT, תהיה ותוגדר כ- 100% ממקור טבעי- אף על פי שניתן לקבל רישוי כזה, של רכיבים מאושרים, מ-95% ממקור טבעי ומעלה. החלטה זו נבעה מרצון החברה לייצר את הטוב ביותר, לטעמה, וכן כדי ליצור יתרון יחסי משמעותי בישראל ומחוצה לה. משנת 2008 מחזיקה החברה ברישוי ECOCERT למפעל וכיום (2015) לכ-100 מוצרים.
שתף ה"איפור המינראלי"
בשנת 2007 חזרה עדי גילון (מהנדסת ביוטכנולוגיה) לארץ ממרילנד בארצות הברית, שם הייתה לה חברה לאיפור מינרלי בשם 'MINERAZ'. לאחר הבנת היתרונות הגדולים שבאיפור מינרלי ממקור טבעי, הוחלט על שיתוף פעולה, ובהמשך פותח קו האיפור של FARAN, כולו ברישוי טבעי ואורגני של ECOCERT. קו זה אושר לשימוש בשבת על ידי שני רבנים מוכרים.
מיתוג מחדש
בשנת 2008 הצטרפה החברה לפרויקט 200 P 2 של משרד התעשייה על מנת להגדיל את היצוא באופן משמעותי. כחלק ממסקנות התוכנית, החליטה החברה למתג מחדש את המפעל ומוצריו. לצורך העניין נבחרה חברת "פירמה" ובשנת 2009 בוצע המיתוג מחדש ושונה שם המותג המרכזי ל- FARAN. בהמשך נפתחו שתי חנויות ממותגות (בנוסף לחנות המפעל) האחת במרכז המבקרים שבמצפה רמון והשנייה בצריף בן-גוריון בקיבוץ שדה בוקר. החנות בשדה בוקר נפתחה בשילוב עם קפה בר בשם "פולה קפה" שנמצא בבעלות החברה.
מקדש קיסר
מקדש קיסר הידוע גם בשם "המקדש לסגידה ליוליוס קיסר" או "המקדש של כוכב השביט", הוא מבנה עתיק בפורום הרומאי הממוקם ברומא, איטליה בסמוך למקדש וסטה.
היסטוריה
בניית המקדש החלה על ידי אוגוסטוס בשנת 42 לפנה"ס, לאחר שהסנאט הכריז על פולחן הקיסר בעקבות מותו של יוליוס קיסר. אוגוסטוס הקדיש את המקדש לקיסר (אביו המאמץ) ב-18 באוגוסט 29 לפנה"ס לאחר קרב אקטיום.
המקדש עומד בצד המזרחי של הכיכר המרכזית בפורום הרומאי, בין רג'יה, קסטור ופולוקס ובזיליקה אמיליה במקום בו נשרפה גופתו של קיסר (צוואתו של קיסר הוקראה בהלוויה על ידי מרקוס אנטוניוס).
קיסר היה האזרח הראשון ברומא שזכה למקדש המשמש לסגידה אליו, משום שהיה הראשון שהוכרז כאל על ידי הסנאט.
הפלטפורמה הגבוהה שעליה נבנה המקדש שימשה כרוסטרה (Rostra), סוג של דוכן נואמים מוגבה, בקצה השני של הפורום, ועוטרה בחרטומי ספינות שנלקחו מקרב אקטיום.
Gackt
Gackt M.S Camui (ביפנית: ガクト, "אלוהי המוזיקה"; לרוב שמו נרשם באותיות לטינית גם ביפן; נולד ב-4 ביולי 1973 באוקינאווה, יפן) הוא מלחין, משורר, סופר וזמר יפני מצליח ביפן ובאסיה, שהרחיב את תחומי עיסוקו להפקה מוזיקלית, משחק, כתיבת ספרים, דוגמנות ועוד. כיום הוא אחד מבדרני הטלוויזיה המוכרים המופיעים בתוכניות אירוח קבועות כמו "HeyX3" ובתוכניות רדיו מגוונות. תחילת הצלחתו החלה בהצטרפותו ללהקת "Malice Mizer" לאחר ששתי להקות אחרות בהן היה חבר לא הצליחו לפרוץ לקדמת הבמה.
מקדש קיסר
אדריכלות
התוכנית למקדש הופיעה בשבריו הנותרים של הפורום הרומי, יחד עם התוכנית לרג'יה, מקדש קסטור ופולוקס, בזיליקה אמיליה ובזיליקה יוליה.
Gackt
Gackt דובר יפנית, אנגלית, מנדרינית, קוריאנית וצרפתית.
מקדש קיסר
אדריכלות
לא ברור מה היה סגנון הסידור המקורי של המוקדש, אולם ראיות של מטבעות עתיקים בהם מופיעים ייצוגים של בית המקדש, מציעים הסדר איוני או הסדר משולב, אולם ארכאולוגים מצאו שברי הסדרים קורינתיים, מה שהוביל חוקרים אחדים לשער כי המקדש היה שילוב של פורטיקו איוני עם אמנות קורינתית שהופיעה על קירות המקדש. אחרים סבורים כי המקדש כולו היה בנוי בסגנון קורינתי וכי העמודים על המטבעות מייצגים עמודים קורינתיים ברמה נמוכה.
Gackt
מספטמבר 2021 עד יוני 2022, הוא היה בהפסקה עקב בריאות לקויה.
מקדש קיסר
אדריכלות
בית המקדש נחרב בשריפה במהלך כהונתו של ספטימיוס סוורוס ולאחר מכן שוחזר בעזרת איורים במטבעות מתקופת אוגוסטוס ואדריאנוס, קיימת אפשרות כי במהלך השחזור הסדר במקדש שונה על ידי סוורוס, שלאחריו האנטבלטורה והקרניז של המקדש היו בעלי מוטיבים ומאפיינים של הסדר הקורינתי.
Gackt
ביוגרפיה
Gackt שומר בקפדנות על חייו האישיים ועל כן המידע אודותיו מעורפל. הוא כתב אוטוביוגרפיה הנקראת "Jihaku" ("וידוי"), הכתובה בצורת פרקים קצרים המתארים את חייו מילדות לבגרות ועד לשאיפותיו לעתיד. בספרו הוא מסביר מדוע אין בכוונתו להביא ילדים לעולם, וכן מתאר את נישואיו החשאיים לקוריאנית ואת גירושיהם.
בשנת 2002 נחשפה זהותו לציבור כאשר נמצא ספר מחזור שלו מתקופת התיכון, ופורסם בתוכנית טלוויזיה. שמו האמיתי (המשוער) נחשף, אוקבה סאטארו (Satarou Okabe), וכן תאריך לידתו (4 ביולי) שנחשף בקונצרט "The Sixth Day & Seventh Nigh" שנערך ביולי 2004. כאשר הצטרף Gackt ל-Malice Mizer טען שהוא ערפד שנולד בצרפת ב-4 ביולי 1540 - תאריך לידה הדומה לתאריך לידתו האמיתי.
ילדותו
Gackt נולד באוקינאווה שביפן לאם ספרית ואב מוזיקאי ששירת בצבא. יש לו אחות בכורה ואח קטן. לדבריו קיבל חינוך נוקשה בידי מהוריו כמו שנכפה עליו ללכת לשיעורי נגינה על פסנתר בגיל שלוש, לצפות בתוכניות חינוכיות ולהקשיב למוזיקה קלאסית בלבד, לאכול אוכל בריא בלבד ועוד. איסורים אלו לא נכפו על אחיו מה שהגביר את שנאתו להוריו. שנאה זו פחתה עם הצלחתו.
Gackt היה תחרותי מאוד בילדותו ולכן למד לנגן על מגוון כלי נגינה כגון גיטרה, פסנתר, שופר, כינור, כלי הקשה, כלי נשיפה ועוד. בגיל 17 השתנו חיי המוזיקה שלו כשאמו התנצלה לפניו שכפתה עליו לנגן על פסנתר. שינוי זה גרם ל-Gackt להתחיל להתעניין במוזיקת רוק אותה לא שמע מעולם.
באוטוביוגרפיה שלו מתאר Gackt כי בגיל שבע טבע באוקיינוס ומאז יש לו שלושה כוחות על טבעיים, שאחד מהם הוא ראיית רוחות רפאים, ולכן נשלח לאבחון בבית חולים פסיכיאטרי. בגיל עשר אושפז בבית חולים בגלל בעיות במערכת העיכול ונאלץ להישאר באשפוז למשך זמן ממושך. באותה עת הוא התוודע לילדים סופניים שכמה מהם מתו במהלך שהותו.
Cain's feel
Gackt החל את הקריירה שלו בלהקה "Cain's Feel" אותה הקים ובה כיהן כמתופף. הוא הקים אותה בגיל 16 וחצי (כנראה) יחד עם יו ורן, שהצטרפו אליו מאוחר יותר גם לקריירת הסולו שלו. רן (Ren) היה חבר ילדות שלו מבית הספר ואת יו ראה לראשונה כשניגנו יחד עם נגן נוסף על במה. יו מוכר למעריצים כחבר הנאמן ביותר של Gackt כיוון שהוא היחיד שנישאר עמו עד היום ולא החל קריירת סולו כמו חברים אחרים (מאסא, רן וטושי). Gackt לכתוב בעצמו את שיריו ושימש כסולן.
(Malice Mizer (1995-1999
באוקטובר 1995 הצטרף Gackt אל להקת "Malice Mizer" שהוקמה על ידי מאנה וקוז'י. הוא היה הסולן, התמלילן והפסנתרן. Gackt סיפר כי: "באותה תקופה המטרה שלי הייתה אסיה. לא טוקיו. לא יפן... Malice Mizer יכלה לעשות את זה".
כעבור שמונה חודשים הוציאו "Malice Mizer", ביחד עם Gackt, אלבום שני, שהיה שונה בסגנונו מאלבומם הראשון. Gackt הוסיף רומנטיקה וקלאסיקה לסגנונות השירים שכתב וביצע, והאלבום זכה לפופולריות רבה ולביקורות טובות, עובדה שהפכה את הלהקה ללהקה מוכרת ומצליחה.
"Malice Mizer" החלה להשתתף בהופעות רבות, אירועים, תוכניות אירוח, בתוכנית רדיו קבועה ובהופעה ממושכת בעיתונים מפורסמים. האלבום השלישי ("Merveilles") והסרט "Bel Air" קצרו הצלחה ו-"Malice Mizer" הייתה בשיא הצלחתה. לכן, ההודעה על עזיבתו של Gackt מ-"Malice Mizer" ב-1999 בתום מסע ההופעות של "Merveilles", זעזעה את המעריצים. הסיבות לעזיבתו לא ברורות ונראה שהגורם לכך היה סכסוך בין החברים. חמישה חודשים לאחר עזיבתו, מת קאמי (אז המתופף של Malice Mizer וגם חבר קרוב של Gackt) מדימום תת-עכבישי (Subarachnoid hemorrhage).
קריירת סולו (1999-היום)
כחמש שנים לאחר הצטרפותו של Gackt ל-"Malice Mizer" הוא החל בקריירת סולו והקים לעצמו להקת ליווי בשם "GacktJob", הכוללת מספר גדול של חברים. רוב אנשי הלהקה הם אנשים ש-Gackt הכיר עוד לפני הצטרפותו ל-"Malice Mizer", חלקם אף חברי ילדות. Gackt לא דבק בסגנון אחד, משתמש בכלי נגינה מגוונים ומבצע שירים בסגנונות שונים אך דומים בתוכנם.
ב-12 במאי 1999, הוציא לאור את הסינגל "EP Mizerable", שהגיע למקום השני במצעד Oricon השבועי. ב-26 באפריל 2000, פרסם Gackt את אלבום הבכורה שלו, "Mars", האלבום הגיע למקום השלישי במצעד Oricon השבועי. מדי שנה לאחר מכן הוציא לאור את האלבומים "Rebirth", "Moon", ו-"Crescent".
בחודש אפריל 2003 Gackt כתב ושחק כדמות הראשית בסרט "Moon Child". בין השחקנים היה סולן הלהקה "l'arc en ciel", הייד והזמר הטיוואני ליאום וואנג. בהמשך אותה שנה, פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, "Jihaku", ועיצב שתי גיטרות, בשם "מרקורי" ו"ונוס", עבור חנות הגיטרות האישיות Caparison Guitar.
2004-2008
בחודש פברואר 2004, פרסם את האלבום המלא הראשון שלו, "The Sixth Day: Single Collection" .שלושה חודשים מאוחר יותר ראה אור אלבום נוסף, "The Seventh Night: Unplugged". בפברואר 2005 יצא לאור האלבום החמישי שלו "מכתב אהבה" שהחל להיות יותר בסגנון רוק אלטרנטיבי. ב -21 בספטמבר 2005 יצא האלבום "Diabolos", יחד עם מסע הופעות שהסתיים בהופעה ב-24 בדצמבר 2005 במרכז כיפת טוקיו (Tokyo Dome).
בתחילת שנת 2006, הסינגל "Redemption" שימש שיר הנושא למשחק Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII, בו gackt גם ספק קול לאחת וכלוכד תנועה עבור דמות במשחק. בתחילת ינואר 2007, שיחק Gackt כמצביא Uesugi Kenshin בדרמה "Fūrin Kazan" של NHK. הסינגל שלו, "Returner ~Yami no Shūen~"יצא לאור ביוני 2007 והיה הראשון בקריירה שלו, שהגיע לראש מצעד Oricon. הוא סיפק את קולו עבור הסרט "ארתור והמינימונים" ובאוקטובר 2007 קטלוג המוזיקה שלו הופץ ב-iTunes Sto.re. כמו כן, בשנה זו הפיק אלבום לזמרת הסינית Ji Min Jia.
ב-19 בדצמבר 2007, פרסם Gackt אלבום שכותרתו 0079–0088. האלבום מכיל שמונה שירים, אשר עוד בעבר שימשו כפסקול לסרטים של הסדרה Mobile Suit Zeta Gundam או שהיו שירים קודים של הזכיינית Gundam אותה מעריץ gackt. האלבום נוצר כמחווה ליוצר Gundam, יושיוקי טומינו (Yoshiyuki Tomino), לכבוד יום הולדתו. Gackt הופיע בתוכנית ה-58 של Kōhaku Uta Gassen, ערב מיוחד עבור השנה החדשה 2008 שנוצר בידי NHK.
ב-21 במאי 2008 פרסם את המסמך התיעודי "Ryu no Gotoku", שסיפר על שהותו במהלך עשית הדרמה "Fūrin Kazan". ב-23 באוגוסט 2008 גילם בשנית את דמות המצביא Uesugi Kenshin בפסטיבל קינשין שבעיר Joetsu והודיע שיגלם לורד סמוראי בסרט "Bunraku".
הסינגל העשרים ושמונה של Gackt, "ישו" הופץ ב-26 בנובמבר 2008. זה היה הסינגל הראשון שלו לאותה שנה.
2009 והווה
ב-28 בינואר 2009, הפיץ Gackt את הסינגל העשרים ותשעה שלו, "Ghost", אשר היווה פתיח לגרסה היפנית לסדרה שליחות קטלנית: יומני שרה קונור. כדי לחגוג את 10 השנים ל"יום הספירה לאחור", יום ספירה לאחור עד לראשיתו דרכו בקריירת הסולו שלו, גאקט הוציא ארבעה שירים: "Koakuma Heaven" ,"Faraway" ,"Lost Angel "ו-"Flower", שבוע אחר שבוע, שהחל מיוני 17, 2009 והסתיים ב-1 ביולי 2009. בחודש ספטמבר 2009, הופיע כנציג של יפן בפסטיבל השירים של אסיה. ב-2 בדצמבר 2009, הוא הוציא את האלבום השביעי שלו Re:Born אשר המשיך את הסיפור שהחל באלבום "Rebirth". שבוע לאחר מכן הוא הוציא לאור את הסינגל השלושים ושש שלו "Setsugekka (The End of Silence)/Zan". שני השירים "Rebirth" ו"Setsugekka (The End of Silence)/Zan" היו שירי הנושא במשחק סדרת הווידאו "Samurai Warriors".
Gackt החליף חברת תקליטים ועבר לחברה Avex. הסינגל הראשון עם החברה הוא "Ever" שהיה שיר הנושא למשחק מקוון מרובה שחקנים "Dragon Nest". לאחר הוצאת הסינגל גאקט קיים עשרים וארבעה קונצרטים בשישה סניפים שונים ביולי 2010. הוא קיים קונצרט במועדון Citta שבקוואסאקי, לגברים בלבד שכללו שירי רוק בלבד, בשם "Yellow Fried Chickenz" שהתייחס לפחדנות של בני האדם. הוא המשיך את סבב ההופעות "Yellow Fried Chickenz" גם באירופה, שם הופיע לראשונה ובחר במועדונים באופן סלקטיבי בלונדון, פריז, ברצלונה, בוכום ומינכן. ניפון קראון, חברת התקליטורים שלו לשעבר, הוציאה לאור את האלבומים: "The Eleventh Day: Single Collection" ,"The Sixth Day: Single Collection" ו-"Are You Fried Chickenz?".
בחודש פברואר 2010, Gackt אישר כי הוא ידבב את דמותו של מלתזר בסרט "ארתור: נקמתו של מלתזאר". בקיץ 2010 גילם את דמותו של Jidaigeki, בתפקיד הראשי בסדרה "Nemuri Kyoshirō". ב-23 באוגוסט 2010, השתתף Gackt בפסטיבל השלישי של קינשיין, עם נוכחות שיא של יותר מ-240,000 המבקרים.
הודעה לאסיה!
בתחילה זו הייתה הודעה של Gackt ושל Bae Yong Joon כי לשתף פעולה עם Hohoemi בפרויקט צדקה הנקרא "הודעה לאסיה!" שנערך בכיפת טוקיו ב-14 בדצמבר 2010 על ידי DATV. מאוחר יותר, הצטרפו לאירוע גם וונס וו (Vanness Wu) וקים ז'ונג היון, אולם מצופה כי ינכחו באירוע כוכבים אסיאתים רבים.
אירוע הצדקה נועד לסייע לכ-1,800,000 ילדי רחוב אשר אינם יכולים להרשות לעצמם ללכת לבית הספר או נמצאים בסכנה של סחר עבדים. רווחי הפרויקט נתרמו לסיוע עבור ילדי רחוב בקמבודיה ובפיליפינים.
S.K.I.N
באוגוסט 2007 הכריז יושיקי, חבר להקה מ-X-Japan הכריז ב-Otakon על הקמת להקה עם Gackt. בדצמבר Sugizo הודיע כי ייתכן שיצטרף אל הלהקה. ב-25 במאי 2007 הוכרז בפסטיבל "JRock Revolution" בלוס אנג'לס, קליפורניה על תחילת דרכה של להקת "S.K.I.N". הלהקה מורכבת מ :Gackt, Yoshiki (מ-X-Japan), Miyavi ,Sugizo (מ-Luna Sea) ב-29 ביוני 2007 הופיעה לראשונה ב-"Anime Expo" בלונג ביץ' יחד עם Ju Ken (חבר להקה ב-GacktJob).
ספרים
Gackt כתב שלושה ספרים:
חברי הלהקה
חברים שעזבו את הלהקה:
דמויות המבוססות על Gackt
Gackt היווה השראה לכמה דמויות בתרבות הפופולרית, ביניהן:
בנוסף, שירו הופיע בפרסומת של הסרט Zeta Gundam: A New Translation.
אלבומים
בהיותו ב-Malice Mizer יצאו שני אלבומים בהשתתפותו:
אלבומי סטודיו :
אלבומי קומפילציה :
Foreword
Foreword (בעברית: הקדמה) הוא המיני-אלבום השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית טורי קלי. המיני-אלבום יצא לאור ב-22 באוקטובר 2013 על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס. מתוך המיני-אלבום יצא סינגל אחד.
המיני-אלבום הגיע למקום ה-16 במצעד הבילבורד 200.
ג'ניפר ליאן
ילדותה ונעוריה
ליאן נולדה בפאלוס הייטס, אילינוי, הצעירה ביותר מבין שלושה ילדים. אמה, דלורס, הייתה מורה במכללה.
קריירה
הופעתה הטלוויזיונית הראשונה של ליאן הייתה כתאומים בפרסומת למסטיק. הופעתה הראשונה בסדרת טלוויזיה הייתה בשנת 1990, כאשר שיחקה תלמידת אקדמיה למוזיקה בפרק של "Brewster Place" בכיכובה של אופרה וינפרי. היא העניקה את קולה לגרסה בשפה האנגלית של "Baby Blood", סרט אימה צרפתי. ליאן גילמה את דמותה של האנה מור בסדרה "Another World" בשנת 1991.
בשנת 1993 היא לוהקה לתפקיד רואן בסדרה "Phenom", סיטקום בכיכובה של ג'ודית לייט (כוכבת "מי הבוס?"). באותה השנה היא השתתפה גם בהקלטה של אלבום הקומדיה של אדם סנדלר "They're All Gonna Laugh At You".
בשנת 1994 היא לוהקה לתפקיד קס בסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר". כשצוות ספינת החלל וויאג'ר מוצא עצמו תקוע במרחק של 70,000 שנות אור מהבית, הם נפגשים עם קס שעוזרת להם להציל כמה מחברי הצוות. לאחר מכן היא מצטרפת, יחד עם עמיתה ניליקס, אל הצוות. קס היה אוקמפה, גזע חייזרים בעלי תוחלת חיים של 8-9 שנים, למרות שבתנאים מסוימים, ידועים בני אוקמפה חריגים שהאריכו אפילו עד לגיל של 14 שנה. יש להם יכולת ללמוד במהירות גדולה, שאיפשר לה ללמוד רפואה במהירות ולעבוד עם הדוקטור ההולוגרפי.
לאחר שעזבה את "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", ליאן הופיעה בסרט הקולנוע "אמריקה X", לצידו של כוכב "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", השחקן אייברי ברוקס. היא הופיעה גם ב-"!SLC Punk", שם שיחקה את חברתו הפראית של דמותו של מתיו לילארד. היא גם העניקה את קולה לדמותה של ויטני המבוגרת, בסרט "מלך האריות 2: מלכות סימבה", וכן לדמותה של הסוכנת "L" במשך שלוש העונות הראשונות של "גברים בשחור: סדרת הטלוויזיה".
בשנת 2000 ליאן חזרה לגלם את דמותה של קס בפרק מיוחד של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" בשם "Fury". קס הזועמת חוזרת בזמן, בניסיון לשנות את אירועי העבר. לליאן הייתה תרומה לתסריט, אולם בהמשך היא ציינה כי הייתה מאוכזבת מהופעתה בפרק זה. למרות זאת, היא קיבלה בברכה את ההזדמנות לעבוד עם צוות השחקנים של התוכנית שוב.
חיים אישיים
ליאן נשואה לתסריטאי והבמאי פיל הוואנג; ילדם הראשון, ג'ונה, נולד ב-5 בספטמבר 2002. מאז לידתו של בנה, ליין פרשה מקריירת המשחק והקריינות; עם זאת, היא שימשה כמפיקה בסרט "Geek Mythology" משנת 2008, קומדיה שביים בעלה.
לאחר סיום לימודיה, התכוונה לעבוד כתזונאית.
במהלך העשור השני של המאה ה-21 הסתבכה ליאן מספר פעמים עם רשויות החוק. בין השאר נעצרה במספר אירועים נפרדים בגין התנגשות מכוונת עם רכב משטרה, תקיפה בנסיבות מחמירות, חשיפה מגונה בפני ילדים, התנגדות למעצר ועבירות תנועה שונות שהביאו לשלילת רישיונה.
יוסף (יוסק) וינמן
יוסף (יוסק) ויינמן (24 בנובמבר 1907 פשמשל - 25 בדצמבר 2002 ירושלים) היה פרופסור להנדסת חשמל, ממציא, ומחלוצי תחום האלקטרוניקה וההנדסה הביו רפואית בארץ ישראל ומאוחר יותר במדינת ישראל.
חיים מוקדמים
נולד וגדל בפשמישל בקיסרות האוסטרו-הונגרית (היום שייכת לחבל גליציה שבפולין).
למרות גזרות ה"נומרוס קלאזוס", הצליח יוסק להתקבל למכון הפוליטכני בלבוב. סיים אותו בהצטיינות בתואר מהנדס.
את הסטאז' בתחום הרדיו עשה במפעלי "פיליפס" בהולנד ובווינה – חלוצי פיתוח ענף זה באירופה, בשנות השלושים, דבר שאיפשר לו עם עלייתו ארצה להתקבל כמהנדס ראשי ב"קול ירושלים" המנדטורי.
בארץ ישראל
עם פרוץ מלחמת העצמאות, העמיד חלק מציוד תחנת הרדיו לרשות "ההגנה", דבר שהתגלה לבולשת הבריטית והוא פוטר לאחר משפט ממשרתו.
עד קום המדינה שירת וינמן בהגנה. לאחר מכן עבד ברשות הרדיו הממלכתית.
עם סיום עבודתו בתחנת הרדיו, התקבל לבית הספר לרפואה ב"הדסה עין כרם" והיה מראשוני החוקרים בתחום האלקטרוניקה הרפואית (תחום שיקרא בהמשך הנדסה ביו-רפואית) בארץ היה למרצה בכיר בשנת 1965 ובשנת 1971 הועלה לדרגת פרופסור חבר.
אגודת חסידי חב"ד בישראל
על אודות הארגון
האגודה הוקמה על ידי האדמו"ר רבי יוסף יצחק שניאורסון בקיץ ה'תש"א (1941), במטרה לחזק את הקשרים בין חסידי חב"ד בישראל, ולפתח את לימוד תורת חסידות חב"ד. בשנים הראשונות ניהלה האגודה מערך שיעורי תורה וחסידות בבתי כנסת בישראל ובהקמת היישוב כפר חב"ד וריכוזי מגורים חב"דיים ברחבי הארץ. ממלא מקומו, האדמו"ר רבי מנחם מנדל שניאורסון, קבע בשנת ה'תשי"א (1951) את האגודה לגוף הארגוני העליון בחסידות חב"ד בישראל. מאז, האגודה מייצגת את ענייני חב"ד, ומתאמת ומפקחת על המוסדות ועל קהילת חב"ד בישראל. האגודה הקימה מוסדות רבים בישראל.
בשנת ה'תשס"ד (2004) מונה ליו"ר יוסף יצחק אהרונוב ולעמותה צורפו שישה חברים המזוהים עם הזרם המתון בחסידות. נגד המהלך הוגשה עתירה משפטית. באביב תשע"ג (2013) ניתן פסק בוררות שפסל את חוקיות הליך צירופם של החברים החדשים עד לכינוס אספה בפיקוח עורך דין מטעם בית המשפט. האספה כונסה בח' בתמוז תשע"ג (16 ביוני 2013), ובה נבחר ועד העמותה שאישר מחדש את הוספת ששת החברים, ואת מינויו של אהרונוב ליו"ר העמותה. אהרונוב שימש כיו"ר האגודה עד שנת 2015, אז הורשע בפלילים ובעקבות כך הודח מתפקידו כיו"ר העמותה.
מטה האגודה שוכן בבניין 770 בכפר חב"ד שנבנה לבקשת הרבי באמצע שנות השמונים עבור האגודה. כמו בבניין המקורי בברוקלין, גם כאן הכיתוב בפתח הבניין הוא "בית אגודת חסידי חב"ד".
רוח אנאבטית
רוח אנאבטית (מיוונית: "כלפי מעלה") היא רוח חמה הנושבת במדרון ההר לעבר הפסגה כתוצאה מחימום השמש. רוחות אלה נושבות בדרך כלל בימים בהירים, כשמזג האוויר רגוע.
כאשר מזג האוויר מתאים, מדרון הגבעה או ההר מתחמם על ידי קרינת השמש, ומחמם את האוויר הקרוב אליו. האוויר באותו הגובה, המרוחק יותר מההר, אינו מתחמם בגלל המרחק הגדול בינו ובין הקרקע. התופעה עשויה להתעצם אם השכבה התחתונה של הקרקע מוסתרת על ידי ההר ובכך מתחממת פחות.
מכיוון שהאוויר במדרון ההר או בפסגה חמים יותר (וצפוף פחות בגלל התרחבותו) מן האוויר הסמוך, עולה הראשון מעלה (קונבקציה). כתוצאה מכך נוצר אזור לחץ נמוך ובעקבותיו הפרש לחצים שמביא לזרימת אוויר מהמדרון אל הפסגה - זוהי הרוח האנאבטית. תופעה נפוצה היא שהאוויר שעולה כתוצאה מהרוח מתקרר אדיאבטית (קירור של האוויר כשהוא עולה באטמוספירה), וכך מגיע לנקודת הטל, מתעבה ויוצר ענן קומולוס שיכול להוריד גשם ולעיתים אף יוצר סופת רעמים.
הרוח שנוצרת מהתופעה ההפוכה בדיוק נקראת רוח קטבטית, והיא מנשבת בלילה.
טופף ובניו
'''י.א. טופף ובניו (בגרמנית: J.A. Topf & Söhne''') הייתה חברת הנדסה ומכונות גרמנית. במהלך מלחמת העולם השנייה היא הייתה יצרן מרכזי של המשרפות לשרפת גופות נרצחים בשואה, שהותקנו במחנות הריכוז וההשמדה הנאציים. הידע והסיוע המקצועי של החברה סייעו רבות בייעול פעילות שרפת הגופות במחנות.
תולדות החברה
יוהנס אנדראס טופף (1816-1891) ייסד את החברה בשנת 1878 בעיר ארפורט. קודם לכן הוא היה בעל מבשלת בירה ועבד בתעשיית טכנולוגיית הדלק. בראשיתה ייצרה החברה מתקני חימום שטופף המציא ורשם עליהם פטנטים. בהמשך החלה לייצר גם מכונות למבשלות בירה ולאחר תחילת המאה העשרים גם ארובות, כבשנים לשריפת פסולת וכן משרפות לבתי הלוויות, ככל ששרפת גופות הפכה למנהג מקובל בעולם. ארבעת בניו של טופף נכנסו גם הם לעסק. האחרון שבהם מת בשנת 1914. אז כבר הייתה החברה אחת מהגדולות בעולם בתחומה. היא העסיקה 500 עובדים וייצאה את מוצריה ל-50 מדינות. בימי מלחמת העולם הראשונה שגשגה החברה בזכות ייצור פגזים וכלי רכב עבור הצבא הגרמני. גם במהלך מלחמת העולם השנייה ייצרה חברה פגזים עבור הצבא הגרמני וכן חלקי מטוסים עבור הלופטוואפה.
לאחר מות ארבעת האחים טופף ניהלה אלמנתו של אחד מהם את החברה. בהמשך הפכו שניים משלושת ילדיה, לודוויג (1903-1945) וארנסט (1904-1979), למנהליה. לודוויג הוכשר כמהנדס מכונות והוא ואחיו למדו גם מנהל עסקים. בתחילת שנות השלושים נפגעה חברת טופף מהמשבר הכלכלי ברפובליקת ויימאר עד כי עמדה בפני קריסה. באותה עת הורחקו האחים טופף מהחברה בעקבות סכסוך עם אמם. לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון בינואר 1933 האשים אותם ועד העובדים של המפעל בהתיידדות עם יהודים (לאחים אכן היו קשרים טובים עם שכנים ואנשי עסקים יהודים). בעקבות זאת הצטרפו האחים למפלגה הנאצית ובאפריל הם הורשו לשוב לחברה. לודוויג היה למנהל הטכני שלה וארנסט היה למנהל העסקים. באותה עת גם הצטרף לחברה המהנדס קורט פרופר (Kurt Prüfer), שמונה למנהל מחלקת הכבשנים שלה ולמתכנן הכבשנים הראשי. בשנת 1939 העסיקה החברה 1,150 עובדים.
אספקת משרפות למחנות הריכוז וההשמדה
במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה החברה הבולטת בין תריסר חברות שסיפקו משרפות לשרפת גופות נרצחים למחנות הריכוז וההשמדה של האס אס. ייצור המשרפות נעשה במפעל החברה בארפורט ואנשיה נשלחו למחנות כדי להתקינן שם.
בספטמבר 1939 סיפקה החברה למחנה הריכוז דכאו משרפה לגופות בעלת שני תאים. חברה מתחרה, ה. קורי (H. Kori), סיפקה לדכאו משרפות נוספות.
בחורף 40–1939 סיפקה חברת טופף משרפה דו-תאית למחנה הריכוז בוכנוואלד, ששכן קילומטרים מעטים ממטה החברה בארפורט. ממועד היווסדו של המחנה ועד אז שלחה הנהלת המחנה את גופות הנרצחים בו לשרפה במשרפה של העיר ויימאר הסמוכה, אך האס אס החליט שדרושות למחנה משרפות משלו.
המשרפות שסיפקה החברה למחנות היו בעלות תאי שרפה קטנים יותר משל משרפות אזרחיות, שלתוכן הוכנסו ארונות קבורה. המהנדס פרופר תכנן בהמשך משרפות בעלות תאים גדולים יותר כדי שיוכלו להכיל יותר גופות בבת אחת. בהמשך סיפקה החברה עם המשרפות עם הוראות הפעלה שהמליצו להכניס לתאי השרפה גופות במרווחים של 20 דקות.
מאוגוסט 1940 ועד מאי 1942 סיפקה חברת טופף שלוש משרפות כפולות תאים למחנה אושוויץ I. באוקטובר 1941 הזמין האס אס חמש משרפות רבות תאים לשימוש במחנה אושוויץ II (בירקנאו). אלו נועדו בתחילה לשרפת גופות של רבבות שבויי מלחמה סובייטים שהוחזקו במחנה. משלוח ראשון של יהודים להשמדה הגיע למחנה בירקנאו ב-15 בפברואר 1942. כדי להתמודד עם הביקוש הגובר למתקנים לסילוק גופות הנרצחים התקינה החברה במחנה בספטמבר 1942 שתי משרפות נוספות בעלות שמונה תאים כל אחד. היא התקינה שם עוד חמש משרפות בעלות שלושה תאים כל אחד במרץ 1943. ממרץ 1943 ועד נובמבר 1944 נשרפו גופות נרצחים במשרפות המחנה בקצב של עד 10,000 ליום.
החברה סיפקה משרפות רבות תאים גם למחנות מאוטהאוזן וגרוס-רוזן וכן לגטו מוהילב. סבורים שהיא סיפקה משרפה גם לאחד ממתקני המתת החסד של אזרחים גרמנים, שבהם נרצחו לפחות 70 אלף איש.
ב-1943 התקינה החברה גם מתקני פליטה לגזים במשרפות ובתאי הגזים במחנה בירקנאו. לפני כן ארכו כל מחזור רצח בתוכם ואוורורם לאחר מכן מספר שעות, אך התקנת מתקני הפליטה קיצרו זמן זה ואפשרו להגדיל את קצב השימוש בתאי הגזים.
המהנדסים ועובדי חברת טופף ביקרו פעמים רבות במחנות. אחד מעובדי החברה, מרטין הוליך (Martin Holich), שהה כמעט שנה במחנה אושוויץ-בירקנאו במהלך 43–1942 לצורך התקנת המשרפות ואחזקתן. הביקורים במחנות נערכו גם על מנת לצפות בהפעלת המשרפות ולתכנן את שיפורן. ב-5 במרץ 1943 נערך ניסוי הפעלה בקרמטוריום II בבירקנאו בנוכחות מפקדי המחנה, קציני אס אס בכירים ועובדי חברת טופף. הנוכחים צפו בשרפת גוויות נרצחים במשרפות, השתמשו בשעוני עצר כדי למדוד את משך הזמן של השרפה ורשמו הערות. שבוע אחר כך צפו שני מהנדסים של החברה בניסוי נוסף - רצח 1,492 יהודים מגטו קרקוב בתאי הגזים במחנה ושרפת גופותיהם. אחד מהם מסר על כך דיווח מפורט למנהל החברה לודוויג טופף.
בסך הכל סיפקה החברה למחנות האס אס 25 משרפות ובהן 76 תאי שרפה.
מ-1941 ועד תום המלחמה ניצלה החברה את עבודתם של לפחות 620 עובדי כפייה, מרביתם שבויי מלחמה מברית המועצות, צרפת ואיטליה, וכן עובדים פולנים, הולנדים, קרואטים וצ'כים. במפעל הותקנו תאי מגורים ל-52 עובדים לפחות. הם עבדו שעות רבות יותר מהעובדים הגרמנים וקיבלו שכר מופחת בהרבה. שממנו גם נוכו הוצאות על מזון והלנה. גם ננקטה כלפיהם אלימות על ידי האחראים על המגורים. ארנסט טופף פיטר אחד מהאחראים בשל אלימות זו ב-1944.
לאחר המלחמה
תאי הגזים והמשרפות במחנות אושוויץ-בירקנאו הוחרבו על ידי הגרמנים לפני שפונו ונתפסו על ידי הצבא האדום בינואר 1945. הרוסים מצאו במשרדי המחנה מסמכים רבים אודות אספקת המשרפות ומתקני הפליטה למחנות על ידי חברת טופף, לרבות חישובים על מספר הגופות היומי שניתן לשרוף בהם. במחנה בוכנוואלד נתפסו המתקנים בשלמותם על ידי הצבא האמריקאי באפריל 1945. הם תועדו לרבות לוחיות שם היצרן של טופף עליהם והצילומים הופצו ברחבי העולם. צילומים אלו גם שימשו כראיות במשפטי נירנברג.
השלטונות הסובייטיים עצרו במרץ 1946 ארבעה מהנדסים של חברת טופף וביניהם פרופר (פרופר נעצר עוד קודם על ידי האמריקאים ונחקר, אך שוחרר). אחד מהם, פריץ סנדר, בן 70, מת בכלא זמן קצר לאחר מכן. האחרים הוחזקו במעצר ובאפריל 1948, מבלי שנוהל משפט על החשדות נגדם, הם נדונו ל-25 שנות מאסר בגולאג. פרופר מת בכלא ב-1952. שני האחרים שוחררו מהמאסר ב-1955.
פריץ סנדר צוטט כמי שהעיד בחקירתו כי כמהנדס וכאיש מפתח בחברת טופף ראה לעצמו חובה לנצל את מומחיותו כדי לעזור לגרמניה לנצח במלחמה, כשם שמהנדסים בונים מטוסים למלחמה ובכך הם קשורים להריגת בני אדם.
לאחר שלודוויג טופף מת ואחיו נמצא בגרמניה המערבית (ראו להלן) הוכרזה חברת טופף כחברה בלא בעלים. המדינה המזרח-גרמנית השתלטה על החברה וצירפה אותה לקבוצה של חברות הנדסה בבעלות המדינה. שמה שונה מספר פעמים. ב-1957 הפסיקה החברה כליל לייצר כבשנים ומשרפות. ב-1993, לאחר איחוד גרמניה, הופרטה החברה וב-1996 פורקה. דרישות של צאצאי משפחת טופף להשיב לידיהם נכסים של החברה שהולאמו נדחו על ידי שלטונות גרמניה.
החקירות נגד ארנסט טופף
בסוף יוני 1945 נסע ארנסט טופף לשטוטגרט שבמערב גרמניה על מנת לגבות בעקבות מות אחיו כספי ביטוח חיים שהוצא על שמו. ב-3 ביולי הועברה ארפורט לשליטת הצבא האדום בהתאם להסכמי יאלטה, וארנסט טופף לא הורשה לשוב אליה. הוא עבר להתגורר באזור הכיבוש האמריקאי.
במרץ 1946 נעצר טופף על ידי האמריקאים, נחקר במשך שלושה שבועות ושוחרר. בחקירתו הוא טען שהמשרפות שסיפק למחנות היו ציוד סטנדרטי כמו זה שסופק למתקנים אזרחיים בגרמניה, וטען כי לו היו מנהלי החברה מסרבים לספק ציוד לאס אס הם היו נענשים בחומרה.
בדצמבר 1946 פתח בית הדין אזרחי גרמני לדה-נאציפיקציה בחקירה נגד טופף בשל חברותו במפלגה הנאצית. טופף נדרש להמציא שני תצהירים בשבועה של עדים אודות נטייתו האנטי-נאצית, והשיג אותם מידי שני עובדים של החברה. בית הדין התקשה להשיג ראיות בעניינו, בין השאר משום ששלטון הכיבוש הסובייטי, שהחזיק בעיר ארפורט, לא שיתף פעולה עם שלטון הכיבוש האמריקאי.
הליכי הדה-נאציפיקציה נגד טופף נסתיימו במרץ 1949. אז הועבר עניינו למשרד התובע הכללי בעיר ויסבאדן, שחקר את החשדות לסיועו במעשי רצח במהלך המלחמה. עקב מחסור בראיות - שוב, בשל אי שיתוף פעולה מצד הסובייטים - הושעתה החקירה ב-1951. החקירות נגד טופף חודשו ב-1959 וב-1962, אך אף אחת מהן לא הבשילה לכדי הגשת כתב אישום.
ב-1951 ייסד טופף חברה חדשה לייצור כבשנים בעיר ויסבאדן. היא הועברה בהמשך לעיר מיינץ. הוא השתמש בשם הפירמה הקודמת שלו בתקווה להרוויח מהמוניטין שצברה, אך עסקיו לא עלו יפה, בין היתר בשל כך שפעילותה במחנות הריכוז וההשמדה פורסמה ברבים. ב-1963 הגיעה החברה לחדלות פירעון ופורקה.
הנצחה
מעשיה של חברת טופף נשכחו למשך שנים רבות. רק בשלהי שנות השמונים החל להתקיים מחדש מחקר בנוגע אליהם, וביתר שאת לאחר התפרקות ברית המועצות ב-1991. אז נתגלו שם מסמכים מהחקירות שנערכו על ידי הסובייטים למהנדסי חברת טופף.
קרן הזיכרון של מחנות בוכנוואלד ומיטלבאו-דורה החלה לערוך מחקר בנושא בשנת 2002 ובעקבותיו הפיקה תערוכה נודדת אודות פעולות חברת טופף שהוצגה החל מ-2005 בחמש ערים בגרמניה ובאירופה, וזאת בסיוע המוזיאון היהודי בברלין ומוזיאון אושוויץ. לימים הועברה התערוכה לתצוגת קבע במוזיאון שהוקם בבניין המטה של חברת טופף בארפורט (ראו להלן).
המוזיאון בבית מטה החברה
בניין מטה חברת טופף לשעבר בארפורט עמד מוזנח ושומם במשך שנים. בשנת 2001 פלשו פעילים מחוגי שמאל לבניין. הם ניהלו בו פעילות תרבותית שעסקה גם במעשיה של החברה בשואה. פעילותם עוררה תשומת לב ציבורית ואף חובר ספר אודותיה. אחרוני הפולשים פונו מהבניין על ידי המשטרה ב-2009.
בשנת 2003 העניקה מדינת תורינגיה למבנה מעמד מוגן כמונומנט היסטורי. מוזיאון ומרכז חינוכי נחנכו בו ב-27 בינואר 2011, יום הזיכרון הבינלאומי לשואה. המוזיאון הוקם בסיוע כספי של מדינת תורינגיה. הוא מציג את פעילות החברה בימי המלחמה בייצור משרפות על בסיס מסמכים מארכיון החברה, עדויות של עדים ופריטים שנמצאו באתר מחנה בוכנוואלד. יש בו גם תערוכות מתחלפות. על גבי קיר המבנה נכתבה הכתובת "Stets gern für Sie beschäftigt, ..." ("תמיד שמח לעמוד לשירותך"), שהופיעה תכופות בסיומן של התכתבויות של החברה עם האס אס בנוגע לאספקת מוצריה למחנותיו.
דורון שזירי
דורון שזירי (נולד ב-21 בפברואר 1967) הוא קלע רובה פאראלימפי ישראלי. בעל 8 מדליות פאראלימפיות, מהן 4 כסף ו-4 ארד בקליעה.
ביוגרפיה
באוגוסט 1987 דרך על מוקש בעת פעילות פתיחת ציר סמוך למוצב הבופור; בשל חומרת הפציעה, נקטעה רגלו מתחת לברך (בין הפצועים בתקרית היו סגן מפקד הפלוגה זיו בטר, כיום שחיין פאראלימפי, ועזריה פלינט, כיום קדר בעל שם עולמי מגבעת עדה). לאחר הפציעה אושפז שזירי לזמן קצר בבית החולים רמב"ם ובהמשך הועבר לשיקום בבית החולים תל השומר. עם תום תהליך השיקום, שארך כארבעה חודשים, החל לעשות את צעדיו הראשונים באזרחות.
בתקופה שלאחר השיקום למד צילום ועבד כמסייע של צלם אופנה. בהמשך עבד אצל יבואן של כיסאות גלגלים, בהתאמת הכיסאות לנכים.
שזירי הוא חבר מועדון בית הלוחם תל אביב. הוא אינו מתחרה בענף רובה אוויר אלא בקליבר זעיר בלבד, בתרגיל השכיבה ובתרגיל שלושה מצבים. מלבד פעילותו הספורטיבית, שזירי מחזיק בבית מלאכה בפתח תקווה, בו הוא עוסק בייצור כיסאות גלגלים לספורט נכים, בהתאמה אישית לספורטאים. הוא אלמן ואב לשניים, ומאז 2006 מתגורר ברמת גן.
שזירי נבחר בשנת 2006 לספורטאי השנה מטעם ההתאחדות הישראלית לספורט נכים ומטעם עיתון "מעריב" כספורטאי השנה בקטגוריית הנכים. ב-2008 היה בין מקבלי אותות ההצטיינות בספורט הפאראלימפיים באירוע מטעם משרד המדע, התרבות והספורט לרגל שנת ה-60 למדינה, וכחודש לאחר מכן בין מקבלי אות ההצטיינות לספורטאי העשור, באירוע שנערך מטעם התאחדות לספורט נכים והוועד הפאראלימפי הישראלי.
פעילות ספורטיבית
בתחום הספורט בחר שזירי לפעול בחוגי הכדורסל והקליעה בבית הלוחם. לאחר ששיחק כדורסל במשך שמונה שנים, עבר להתחרות בעיקר בספורט הקליעה, בענף הרובה. מאמנו מאז 1995 הוא גיא סטריק.
ההתקדמות הניכרת בתקופה הזו נשאה פרי וכבר במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה 1996 זכה שזירי בשתי מדליות כסף. ארבע שנים לאחר מכן, במשחקים הפאראלימפיים סידני 2000 זכה במדליית כסף נוספת בתרגיל שכיבה, ובתרגיל המצבים סיים שישי.
ב-2001 היה אלוף אירופה, ב-2002 היה סגן אלוף העולם וב-2003 היה סגן אלוף אירופה. במשחקים הפאראלימפיים אתונה 2004 הוא זכה בשתי מדליות ארד, בתחרות שלושה מצבים ובתחרות שכיבה עם רובה חופשי.
ביולי 2005, באליפות אירופה בקליעה שנערכה בפולין, זכה במדליית זהב בתרגיל מצב שכיבה ובארד בתרגיל שלושה מצבים; זכיות אלו באו לאחר זכייתה של אלה שטרנברג באליפות לנערות, וזכייתו של גיא סטריק באליפות לגברים, וביחד הן מהוות את אחד ההישגים הבולטים של הקליעה הישראלית. ביולי 2006 זכה שזירי באליפות העולם בקליעה לנכים שנערכה בשווייץ, בתרגיל שכיבה; בתחרות שלושה מצבים זכה במדליית כסף.
במאי 2007 זכה במדליית זהב באליפות הפתוחה של צרפת בתחרות שלושה מצבים לנכים, הישג שהקנה לו את הכרטיס הראשון בסגל הישראלי הסופי לאולימפיאדת הנכים בבייג'ינג. ב-25 ביולי 2007 זכה באליפות אירופה הפתוחה שנערכה בגרמניה במדליית זהב במצב שכיבה לנכים ובמדליית כסף בתחרות שלושה מצבים. במאי 2008 זכה בשתי מדליות זהב באליפות הפתוחה של גרמניה לנכים, בשכיבה ובשלושה מצבים.
בטקס הפתיחה של המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) הוביל ביחד עם השחיינית ענבל פיזרו את השחיין העיוור יזהר כהן, שנשא את דגל משלחת הנכים הישראלית. בתחרויות האולימפיאדה זכה במדליית כסף במקצה ירי שלושה מצבים.
שזירי נשא את דגל ישראל בטקס הפתיחה באולימפיאדת הנכים לונדון (2012); בה זכה במדליית כסף בירי בשלושה מצבים.
במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) זכה במדליית הארד בירי בשלושה מצבים.
שזירי ייצג את ישראל במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020), שם סיים במקום ה-21 הכללי במוקדמות. לאחר מכן הודיע על פרישה.
עמקו
עַמקוּ (גם עַמְקִי, במכתבי אל-עמארנה בתעתיק עַמְקֻ ו-עַמְקִ) היה אזור בדרום הבקאע בקעה במזרח לבנון. האזור מופיע במכתבי אל-עמארנה כ"ארץ עמקו", תוך התייחסות לערי המלך השוכנות באזור.
באזור שכנו מספר ערים, שהיו תחת שליטת מצרים בתקופת אל-עמארנה המאה ה-14 לפנה"ס. מושלי הערים נפגעו מניסיון ההשתלטות של האימפריה החתית, ומפעילותם של עזירו מממלכת אמורו, ואיתגמה מקדש שפעלו להתנתק ממצרים ולהסתפח כמדינות חסות של האימפריה החתית, תוך פגיעה בערי עמקו ושרפת הערים.
מכתבי אל-עמארנה
האזור מוזכר במכתבים א"ע 53, 140, 170, 174, 175, 176 ו-363. המכתבים שייכים למספר פרשות הנדונות במכתבים. מכתב 53 הוא מכתבו של אַכִּיזִי מושל קַטנַה, לאמנחותפ הרביעי מלך מצרים שניסה להישאר בחסות מצרים ולא להיכנע לשופילוליומש הראשון מלך האימפריה החתית, במכתבו הוא מתייחס למושלי ערים שכנות שנכנעו לשופילוליומש, תוך התייחסות גם לדַשַה מעמקו.
מכתבים 140 ו-170 שייכים לפרשת ניסיון ההשתלטות של עזירו מלך בממלכת אמורו על גבל. במכתב 140 מתלונן אילרפא מושל גבל למלך מצרים, על עזירו שפלש לצומור ואולסה שתיהן ערים בצפון חוף לבנון, ששכנו אחת ליד השנייה. ומתלונן שעזירו שלח את אנשיו אל איתגמה מושל קדש והתקיף את כל ארצות עמקו, ארצות המלך. במכתב 170, כותבים אחי עזירו אליו בהיותו במצרים ומספרים לו שהצבא החתי כבש את ארצות עמק עמקו.
מכתבים 174, 175, 176 ו-363 שייכים לפרשת איתגמה מושל קדש שכמו עזירו פעל כנגד האינטרסים של מצרים ונכנע למלך החתי. המכתבים הם מכתבי מושלי ערים שונות היושבים בעמקו למלך מצרים, והמתלוננים על פעילותו ועל כך שהעלה באש את ערי המלך. מכתב 174 הוא מכתבו של בִּיאֶרִי מושל חַשַבּוּ (אולי תל חַשבֶּה). מכתב 175 הוא מכתבו של אַילדַיַה מושל חַסִי (אולי תל חִזין מדרום לבעלבכ). מכתב 175 נכתב ממושל ששמו לא מופיע, הוא גם מבקש שמלך מצרים יישלח צבא סדיר כדי שיוכלו לשקם את ערי המלך שנשרפו והם יוכלו לגור בהם.
מכתב 363 (שנמצא מאוחר יותר באתרו), הוא מכתב שנמצא בשלמותו. זהו מכתבו של עַבּדִירִישֵה מושל עין-שַסִי למלך מצרים והוא נכתב משני צידי הלוח.
הון פסיכולוגי חיובי
הון פסיכולוגי חיובי (באנגלית: Positive psychological capital, Psycap) מוגדר כמצבו הפסיכולוגי החיובי וההתפתחותי של הפרט, המאופיין על ידי::
רקע
בסוף המאה ה-20 צמחה גישה חדשה בשם פסיכולוגיה חיובית. לגישה זו מיקוד שונה במעט מזה של הפסיכולוגיה. מזה עשורים שהפסיכולוגיה מתמקדת כמעט בלעדית בריפוי של חולי נפש ופתולוגיה. הפסיכולוגיה החיובית דחפה לשינוי המוקד לשני כיוונים שכמעט ונשכחו: האחד, להפוך את חייהם של האנשים לפרודוקטיביים יותר ובעלי ערך והשני, מימוש הפוטנציאל הגלום באדם.
בהנהגתו של מרטין סליגמן, אז נשיא איגוד הפסיכולוגים האמריקאי (APA), התמקדה הפסיכולוגיה החיובית במה שישנו אצל האדם ומה שחיובי בו, במקום להתמקד בתיקון מה שאינו בסדר. כשהתמנה לנשיא ה-APA הכריז סליגמן כי נושא כהונתו יהיה פסיכולוגיה חיובית, בשל כך צמחו מחקרים רבים והתפתחו תאוריות המבטאות תכונות, עוצמות ומאפיינים חיוביים של האדם כגון כישרונות, שמחה, מעלות והתמחויות.
בניגוד לפסיכולוגיה החיובית, התנהגות ארגונית חיובית מתמקדת במשתנים מצביים הניתנים לפיתוח אצל העובדים באמצעות התערבות במקום העבודה וניהול פרואקטיבי. יתר על כן, התנהגות ארגונית חיובית מתייחסת למצבים פסיכולוגיים ברי מדידה אמפירית אשר ניתנים לשיפור. תחילה, בבניית תאוריית POB זוהו מרכיבים כגון שמחה סובייקטיבית, אופטימיות, תקווה, גמישות ואינטליגנציה רגשית. נמצא כי מרכיבים שונים של POB שונים מבחינה קונספטואלית, נבדלים ביניהם במדידה אמפירית וכי שילובם יוצר מבנה מסדר גבוה יותר שהשפעתו גדולה מסכום חלקיו. מבנה זה נקרא הון פסיכולוגי חיובי (Psycap - Positive Psychological Capital) ומרכיביו הם חוללות עצמית, תקווה, אופטימיות וגמישות.
אופטימיות הוגדרה על ידי סליגמן בעזרת תאוריית הייחוס (Attribution Theory). אנשים אופטימיים הוגדרו ככאלו העושים ייחוסים פנימיים, יציבים וגלובליים לאירועים חיוביים וייחוסים חיצוניים, לא יציבים וספציפיים לאירועים שליליים. האופטימיות ב- Psycap היא תהליך הכולל בקרת מציאות, הוא כולל בתוכו אזהרה לגבי מה יכול האדם לעשות ומה מעבר ליכולותיו כך שהאופטימיות מחזקת את תחושת החוללות העצמית והתקווה.
הקשר בין הון פסיכולוגי חיובי לתופעות שונות בארגונים
לרמת Psycap של עובדים קשר חיובי עם ביצוע וסיפוק – תוצאות מחקר מראות כי עובדים בעלי Psycap כללי גבוה הראו ביצועים טובים יותר מעובדים בעלי psycap נמוך. זאת בשל מבנים פסיכולוגיים הבאים לידי ביטוי בקוגניציות של עובדים אלה, במוטיבציה ולבסוף בהתנהגות שלהם. כמו כן ל – Psycap קשר חזק יותר עם ביצוע ועם סיפוק בעבודה מאשר ארבעת המרכיבים שלו לחוד.
Psycap הוא גורם מתווך ביחס שבין אקלים תומך וביצוע של עובדים - Psycap וקונטקסט חיובי ותומך נחוצים על מנת שמשאבי אנוש יצליחו להשיג גידול עסקי וביצועים יציבים. אקלים תומך מוגדר ככמות הכללית של תמיכה שמקבלים עובדים מהקולגות שלהם, ממחלקות אחרות ומהאחראים עליהם ואשר עוזרת להם לבצע בהצלחה את מטלות התפקיד שלהם.
עובדים בעלי Psycap חיובי ורגשות חיוביים, מראים עמדות והתנהגות שמובילים לשינוי ארגוני אפקטיבי יותר וחיובי יותר - שינוי ארגוני מוגדר כחוסר התאמה עם הסביבה המתגבר כתוצאה מפער בין מטרות הארגון ותוצאותיו הנוכחיות. על העובדים בארגון מוטלת האחריות להסתגל ולהתנהג בהתאם לאסטרטגיית השינוי המוכתבים על ידי ההנהלה, לרוב עם משאבים מעטים מבעבר. בעת שינוי נבחנים היבטים שונים של ה- Psycap של העובדים - עליהם ללמוד דרכי פעולה חדשות ולהיות בעלי ביטחון לעשות זאת, להתאושש מהמשבר, להיות בעלי מוטיבציה להתמודד ביעילות ולהאמין בשיפור מצבם בעתיד. Psycap ורגשות חיוביים נמצאו כגורמים המקלים על שינוי ארגוני חיובי. חלק חשוב בשינוי חיובי הוא השפעתו על העובדים ועל ביצועיו של הארגון. תפקידן של רגשות חיוביים בשינוי הוא בכך שהן עוזרות לעובדים להתמודד עם השינוי על ידי הרחבת האפשרויות שהם רואים, שמירה על קבלת החלטות פתוחה ומתן אנרגיה חיונית להסתגלות לשינוי. מחקר מצא כי Psycap משפיע על העמדות וההתנהגות של העובד באמצעות רגשות חיוביים. הרגשות הטובים מקלים תהליך של שינוי ארגוני. רגשות שליליים בהיעדרו של Psycap יכולים להשפיע בצורה שלילית על תהליך זה.
Psycap יכול להקטין היעדרות בעבודה - ל- Psycap השפעה מעניינת על היעדרות העובדים בעבודה. מספר מחקרים (מטה אנליזות) שנעשו בעבר, הראו קשר בין גורמים אישיים ואקלימיים המנבאים רמות היעדרות אינדיבידואליות מהעבודה. אך מחקר בשנים האחרונות מרמז שהתבססות זו על משתני עמדות כמו שביעות רצון ומחויבות לעבודה אינו יכול להסביר את השונות הגדולה ברמות ההיעדרות. Psycap יכול לתת פרספקטיבה חדשה להבנה והתמודדות עם היעדרות בעבודה. ל- Psycap יש את היכולת להוריד היעדרות, כולל היעדרות לא רצונית, שבעבר לא נכללה במחקר (עקב כך שנתפסה כמשתנה שלא ניתן לניבוי או להשפעה). בבסיס הקשר בין Psycap להיעדרות מחקרים המראים קשר בין גוף ונפש ובאופן ספציפי, קשר חזק בין לחץ והשלכות גופניות. עובדים הנתקלים בבעיות דומות במקום העבודה, יגיבו בצורה שונה בהתאם ל- Psycap שלהם והשפעת האירוע עליהם גם היא תהיה שונה. (במיוחד לאור הקשר בין לחץ בעבודה וחוסן גופני). טבעם של עובדים המאופיינים ב- Psycap גבוה יתרום לרמות חולי נמוכות יותר או ליכולת להילחם במחלה ולחזור לעבודה אחריה, דבר שיתבטא גם ברמות היעדרות לא רצונית נמוכות יותר.
מודל לסיכום תפקיד ההון הפסיכולוגי החיובי בתהליכים ארגוניים
כפי שמיוצג במודל, יש להתייחס למגוון התהליכים המושפעים מרמות Psycap שונות לא כלתוצאה סופית או תופעת קצה אלא כחוליה בשרשרת. Psycap משפיעה על הארגון, ובמקביל נותנת פידבק מעצב ליחיד. מחקרים שונים מתייחסים לפידבק אותו מקבל הפרט כמשפיע על תכונותיו השונות. לולאת פידבק בין התכונות השונות והתוצאות ברמה המעשית נותנות ל – Psycap, על אף היותו גורם מצבי בהגדרתו, גמישות ודינמיות רבה, ונותנות הסבר לאופן שבו מתפתח ומשתנה Psycap של יחיד בארגון וכן על השפעתו ברמה ארגונית רחבה.
הסבר המודל:
בצידו הימני של המודל מוצגות התכונות המרכיבות את Psycap .Psycap מושפע מאקלים ארגוני תומך ומשפיע על מספר תופעות רצויות בארגון וכן על תופעות לא רצויות. השפעה זו יכולה להיות ישירה או מתווכת על ידי רגשות חיוביים בארגון.
לתופעות שונות בארגון (רצויות והלא רצויות) השפעה על תכונותיו של העובד המרכיבות את ה- Psycap שלו. לדוגמה: כאשר עובד בעל Psycap גבוה חוזה בתוצאות חיוביות לפעולותיו, המתבטאות בביצוע ובסיפוק אישי, תיגבר תחושת החוללות העצמית שלו וכן התקווה והאופטימיות וכך יגבר ה- Psycap שלו. מטענה זו ניתן להסיק כי התפתחות של תהליכי Bottom–up קשורה ל- Psycap. בנוסף לכך, עובד בארגון משפיע לא רק על עצמו באמצעות הפידבק שהוא מקבל אלא גורם לשינוי במאפיינים שונים, קוגניטיביים, רגשיים בסביבתו הקרובה, זאת מכיוון שלא רק הוא צופה וחווה את תוצאות עבודתו אלא גם סביבתו. לדוגמה: כאשר עובד המפגין התנהגות ורגשות המבטאות Psycap גבוה מצליח בעבודתו ומתוגמל, לא רק ה – Psycap שלו יתגבר אלא גם של אלו אשר צפו בו. לכן יש ב-Psycap חיובי (כמו גם שלילי) אלמנט "מדבק" המשפיע ברמה קבוצתית ואף ארגונית.
בנוסף לכך ניתן לראות במודל כי לכל תכונה מארבע התכונות המרכיבות Psycap אפשרות להשפיע ישירות על התופעות השונות וזאת בנוסף להשפעתן דרך Psycap.
חייבים לציין כי הון פסיכולוגי חיובי הוא נושא מחקר חדש שהתפתח החל משנת 2005, ולכן יש לראות בתוצאות המחקר השונות תוצאות ראשוניות המצריכות ביסוס נוסף.