cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן
עבודותיו
בעבר יוחסה לו היצירה "Der fliegende Wandersmann nach dem Mond", תרגום של "L'Homme dans la Lune" מאת ז'אן בודואה , כשלעצמו תרגום של הספר "The Man in the Moone" מאת פרנסיס גודווין, אך לדעת חוקרים עכשוויים לא הוא חיבר את הספר. הוא כתב, עם זאת, נספח למהדורה משנת 1667 של אותו תרגום. "Der fliegende Wandersman" נכלל בקובצי יצירותיו, ללא הנספח.
בשנת 1668 פרסם גרימלהאוזן את "Der abenteuerliche Simplicissimus", שכונה "אחד הרומנים הגרמניים הגדולים ביותר של המאה ה-17". הוא עיצב את הסיפור ברומן זה על פי הרומנים הפיקרסקים של ספרד, שכבר היו ידועים בגרמניה. הספר התפרש כאוטוביוגרפיה של המחבר; הוא מתחיל בילדותו של גיבורו, ומתאר את הרפתקאותיו במהלך אירועי מלחמת שלושים השנים. הפירוט המחוספס שבו מוצגות תמונות אלו הפכו את הספר למסמך חשוב בתקופתו. עם זאת, החלקים המאוחרים של הספר רוויים מדי באלגוריות, ולבסוף הופכים לסיפור בסגנון רובינזון קרוזו.
ההיסטוריון רוברט ארגאנג (Ergang) טוען כי "האירועים הקשורים ברומן "Simplicissimus" יכולים בקושי רב להיות אוטוביוגרפיים, שכן [גרימלסהאוזן] חי קיום שליו בעיירות ובכפרים שקטים בשולי היער השחור, והחומר ששילב בעבודתו לא נלקח מניסיון ממשי, אלא הושאל מהעבר, נאסף משמועות או נוצר בידי דמיון חי". "Der abenteuerliche Simplicissimus" השאיל את שמו לשבועון הגרמני הסאטירי "זימפליציסימוס", שפורסם בין השנים 1894–1944 ו-1954–1967.
בין העבודות האחרות של גרימלהאוזן ניתן למצוא את מה שמכונה "Simplizianische Schriften":
רוברט פורסטר
ביוגרפיה
פורסטר נולד ברוצ'סטר, ניו יורק שבארצות הברית, הוריו גרייס דורות'י (לבית מונטנרלה) ורוברט וואלאס פורסטר האב, התגרשו כאשר היה בן 8.
פורסטר היה בוגר באוניברסיטת רוצ'סטר, ולו תואר ראשון בהיסטוריה שסיים ב-1964. בנוסף, למד דרמה.
קריירה
את הופעת הבכורה שלו בסרט קולנוע ערך פורסטר ב-1967 בסרט "השתקפות בעין הזהב". תפקיד אשר פרץ את דרכו של פורסטר אל תוך תעשיית הסרטים היה במותחן האקשן הבדיוני מועמד 2 פרסי אוסקר "החור השחור". לאחר מכן הופיע פורסטר במספר סרטים דלי תקציב וביניהם במותחן האקשן של הבמאי הישראלי מנחם גולן "מחץ הדלתא". לאחר היעדרות של מספר שנים חזר פורסטר לתחום הקולנוע אך לא הצליח למנף את הקריירה שלו.
בשנת 1997 קצר פורסטר את הצלחתו הגדולה ביותר, כשקיבל תפקיד ראשי בסרט מותחן הפשע של קוונטין טרנטינו, "ג'קי בראון". בסרט גילם פורסטר את דמותו של מקס צ'רי, סוכן שחרור בערבות שמתאהב ונחלץ לעזרתה של ג'קי בראון (פאם גריר), דיילת בשנות הארבעים לחייה שעובדת בחברת תעופה מקסיקנית. על תפקידו בסרט קיבל פורסטר ביקורות מצוינות, ואף היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנה שלאחר מכן השתתף פורסטר במותחן האימה של גאס ואן סנט "פסיכו" בו גילם פורסטר את הפסיכיאטר דוקטור סיימון ריצ'מונד. ב-2000 הופיע פורסטר בקומדיה "אני, עצמי ואיירין" ובמותחן הבדיוני "סופרנובה" תחת בימויו של פרנסיס פורד קופולה. ב-2001 שיחק פורסטר בדרמת המסתורין הרומנטית של דייוויד לינץ' "מלהולנד דרייב", שם גילם פורסטר את דמותו של הבלש הארי מק'נייט. בשנת 2003 שיחק בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים "קארן סיסקו" ב-ABC, בתפקיד מרשל, אביה של קארן (קארלה גוג'ינו).
ב-2006 השתתף במותחן האקשן "פריצה ברשת", ובמותחן הפשע "להרוג את המזל". ב-2007 שיחק פורסטר בסרט הפעולה הבדיוני הקוראני "מלחמת הדרקונים" ובמותחן "קלינר".
בשנים 2007–2008 שיחק בסדרה "גיבורים", ועל תפקיד זה היה מועמד לפרס סאטורן בקטגוריית הכוכב האורח הטוב ביותר בטלוויזיה.
ב-2009 שיחק בסרט הקומדיה הרומנטית "אקסיות לכל הרוחות".
ב-2011 שיחק בסרט "היורשים", סרט שהיה מועמד לפרס גילדת שחקני המסך לקאסט הטוב ביותר בסרט.
ב-2012 שיחק בסדרה "אלקטרז".
ב-2013 שיחק בפרק בסדרה "שובר שורות" בעונתה האחרונה, ועל תפקיד זה זכה בפרס סאטורן בקטגוריית הכוכב האורח הטוב ביותר בטלוויזיה.
ב-2017 שיחק בחידוש לסדרה "טווין פיקס".
בשנים 2012–2018 שיחק בסיטקום "גבר מי שנשאר אחרון" בתור באד, אביו של מייק בקסטר.
ב-2019 יצא הסרט "אל קמינו: שובר שורות - הסרט", בו שב לגלם את דמותו מהפרק בו השתתף בסדרה. הסרט יצא ביום פטירתו של פורסטר, אולם בהמשך נודע כי הספיק לשוב ולגלם את התפקיד גם עבור העונה החמישית של הסדרה "סמוך על סול", אשר עלתה לשידור בפברואר 2020.
חיים אישיים
בשנים 1966–1975 היה נשוי לג'ון פרובנזנו, אותה הכיר באוניברסיטה בה שניהם למדו, ולהם שלוש בנות משותפות. בשנים 1978–1980 היה נשוי לזיביה פורסטר. היה לו גם בן נוסף, אשר נקרא על שם אביו כמוהו, ממערכת יחסים קודמת.
מלאכת החיים
מלאכת החיים הוא מחזה מאת חנוך לוין.
מיכאל הנדלזלץ ראה במחזה זה חזרה אל הנושאים הבסיסיים בהם לוין עסק בעבר ב"יעקובי ולידנטל", בהציגו את הגיבורים והגיבורות הלויניים הטיפוסיים ואת האלמנטים המרכיבים את המצוקה האנושית הקטנה שלהם:
העלילה והדמויות
המחזה עוסק ביונה פופוך אשר מתעורר ליד אשתו לביבה לילה אחד ומחליט שמאס בחייו. הוא הופך את אשתו ממיטתה, מתעמר בה ומאיים לעזוב אותה, מתוך מחשבה שישנם חיים יפים יותר במקום אחר, אך גם הבנה שחיים אלה אינם מיועדים לו. כשחברו גונקל ההיפוכונדר בא לבקר יונה נוכח לדעת שיש אנשים שמצבם גרוע משלו אך ממשיך להתלונן על גורלו המר, תוך היאחזות בזכרונות ילדות נוסטלגיים. בסוף המחזה יונה מת, וקם לתחייה רק על מנת לשיר שיר בו הוא מוותר סופית על חלומותיו הבלתי ניתנים להשגה.
הקלאנים האימפריאליים של אמריקה
הקלאנים האימפריאליים של אמריקה, אבירי הקו קלוקס קלאן (באנגלית: Imperial Klans of America, Knights of the Ku Klux Klan) הוא שמה של תנועה גזענית אנטישמית בארצות הברית, הדוגלת בעליונות לבנה, שהתבססה בהקמתה על האידאולוגיה והמבנה של הקו קלוקס קלאן ההיסטורי. במהלך שנת 2008, דווח כי התנועה הייתה השנייה בגודלה בארצות הברית מבין כלל התנועות החדשות המבוססות על ארגון הקו קלוקס קלאן המקורי.
היסטוריה ופעילות התנועה
התנועה נוסדה במהלך שנת 1997, על ידי רון אדוארדס (באנגלית: Ron Edwards), אשר מכהן כמנהיג המרכזי בתנועה, תפקיד המכונה "האשף הגדול" (באנגלית: Grand Wizard). פעילי התנועה טוענים כי הם חלק בלתי נפרד מהדור השלישי של תנועות הקו קלוקס קלאן בארצות הברית, ובדומה לדורות קודמים של תנועות אשר נוצרו בהשראת הארגון המקורי, מבקשים כי מערכת המשפט בארצות הברית תכיר בהם כ"מיליציה מאורגנת", סטטוס משפטי המקנה זכויות משפטיות מסוימות בתחומים ספציפיים.
מטה התנועה ממוקם בעיר דוסון ספרינגס שבמדינת קנטקי. נטען כי לתנועה יש סניפים רבים מחוץ לגבולות ארצות הברית, ובין היתר באוסטרליה, קנדה, אנגליה, סקוטלנד, דרום אפריקה, וכן ברחבי יבשת אירופה ודרום אמריקה.
פעילות התנועה נחשפה במסגרת תוכנית דוקומנטרית אשר שודרה בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק בשנת 2008, ואשר התמקדה בפעילות של קבוצות טרור בתוך ארצות הברית. מידע נוסף אודות פעילות התנועה נחשף במסגרת סדרת הטלוויזיה ארץ הכנופיות, אשר שודרה מטעם ערוץ ההיסטוריה במהלך שנת 2009.
במהלך שנת 2011, ובמסגרת הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2012, נטען במסגרת מתיחה טלוויזיונית כי התנועה תומכת במועמדותו של ברק אובמה למשרת נשיא ארצות הברית. בפועל, מייסד התנועה ומנהיגה רון אדוארדס צוטט במהלך שנת 2008 כתומך במועמדותו של ג'ון מקיין.
משפט Gruver v. IKA
במהלך חודש יולי 2006, שלושה פעילים בתנועה תועדו בשעה שהכו את ג'ורדן גרובר, נער בן 16 ממוצא אינדיאני ופנמי, וזאת במהלך היריד המרכזי שהתקיים בקנטקי. בעקבות זאת, שני פעילי התנועה, ג'ארד הנסלי ואנדרו ווטקינס, הורשעו בתקיפת גרובר ונשפטו לשלוש שנות מאסר. בהזדמנות זו, הוגשה גם תביעה אזרחית מטעמו של גרובר כנגד מנהיג התנועה, רון אדוארדס, וזאת בתמיכתו של ארגון המרכז המשפטי לדרום העני. תביעה זו הפכה בפועל לתובענה ייצוגית מטעם גרובר כנגד תנועת הקלאנים האימפריאליים כולה, וזאת תחת השם Gruver v. IKA.
בתאריך ה-14 בנובמבר 2008, חבר מושבעים אשר הורכב משבעה גברים ושבע נשים, כולם לבנים, פסק כי אדוארדס נמצא אשם, וגזר עליו תשלום פיצויים לטובת גרובר בסכום מצטבר של 2.5 מיליון דולר. בעקבות גזר הדין, אדוארדס בחר לערער בפני בית המשפט המחוזי, אשר ביטל את פסק הדין, וקבע כי יש צורך בעריכת משפט חוזר. בסופו של דבר, ערעורו של אדוארדס נדחה על ידי בית המשפט העליון של מדינת קנטקי.
במהלך המשפט, ארגון "המרכז המשפטי לדרום העני" קיבל כתריסר איומים מפורשים, אשר הבטיחו להגשים "את האיום המסוכן ביותר". כמו כן, במהלך היום השני של המשפט, חבר לשעבר בתנועה העיד בפני בית המשפט כי פעילים בכירים בתנועה הטילו עליו להתנקש בחייו של התובע הראשי של ארגון המרכז המשפטי לדרום העני, מוריס דיס.
קפה אנגלה
קפה אנגלז (בצרפתית: Café Anglais) הייתה מסעדה צרפתית מפורסמת ששכנה בפינת בולוואר דז איטאליין ורי דה מאריבו בפריז, צרפת.
היסטוריה
המסעדה נוסדה ב-1802, ולקחה את שמה מחוזה אמיין, הסכם השלום שנחתם בין בריטניה לצרפת באותה שנה. בהתחלה הלקוחות היו עגלונים ומשרתים, אולם אחר-כך פקדו אותה שחקנים ולקוחות מהאופרה הפריזאית הסמוכה. ב-1822, הבעלים החדש, פול שבריי (Paul Chevreuil), הפך אותה למסעדה אופנתית שהתפרסמה בבשר הצלוי שלה. לאחר הגעתו של השף אדולפה דוגלרה, רכש לעצמו קפה אנגלז שם של מוסד גסטרונומי מהשורה הראשונה. אז פקדו אותו העשירים והאצילים של פריז. פנים המסעדה עוצב באלגנטיות ברהיטי מהגוני ועץ אגוז ומראות מצופות זהב. הבניין הכיל 22 חדרים פרטיים וטרקלינים. הידוע שבהם היה Le Grand 16.
פיגוע מיקוח
פיגוע מיקוח הוא פיגוע שבו מפגעים חמושים משתלטים בכוח על קבוצת אזרחים והופכים אותם לבני ערובה, במטרה להשתמש בהם כדי להגיע להישגים פוליטיים כנגד משטר מסוים - לרוב כדי לשחרר את חבריהם מהכלא.
קפה אנגלה
היסטוריה
המתכונים שדוגלרה יצר כוללים את "מרק ג'רמיני", המוקדש למנהל הבנק של צרפת, קומטה דה ג'רמיני. דוגלרה גם יצר את "פום אנה" שנקרא לכבודה של הקורטיזנה אנה דמיינס או של אנה דסילונז, שנחשבו לנשים היפות בעיר באותה עת. הוא גם הכין את התפריט שנקרא "ארוחת שלושת הקיסרים" לכבודם של אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, וילהלם הראשון, קיסר גרמניה ונפוליאון השלישי עבור התערוכה העולמית של פריז (1867).
פיגוע מיקוח
בפיגועי מיקוח אזרחים נמצאים ימים רבים בתנאים פיזיים קשים ובלחץ מנטלי גבוה בשל אי הוודאות לגורלם. לעיתים תוך כדי ההשתלטות או פעולות החילוץ נהרגים אזרחים. בדרך כלל הטרוריסטים מאיימים כי אם תביעותיהם לא ימולאו יוצאו האזרחים להורג. לרוב בפיגועים מסוג אלו השלטונות לא נענים לדרישות החוטפים ומפעילים יחידות מיוחדות לשחרר את האזרחים. לעיתים קורה כי הממשלות נכנעות או מתפשרות עם החוטפים.
תחילתם של פיגועי המיקוח המפורסמים היו בשנות השבעים בסדרת פעולות של ארגוני טרור פלסטינים נגד ישראל, במהלכם נחטפו מספר מטוסים ונשבו בני ערובה גם בפעולות קרקעיות בישראל, באסון מעלות ובמלון סבוי.
ארגוני טרור צ'צ'ניים הצליחו להביא את פיגועי המיקוח לסדרי גודל גבוהים כאשר החזיקו בשני אירועים נפרדים מעל 800 איש כבני ערובה, אבל בכל המקרים הללו לא הצליחו להגיע לתוצאות מכיוון שהמשטר הרוסי בניגוד למשטרים מערביים היה נכון להקריב אזרחים רבים ולא להיכנע לדרישות החוטפים.
אולימפיאדת מינכן
ב-5 בספטמבר 1972, טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן במהלכו טרוריסטים מארגון "ספטמבר השחור" שבו את אחד-עשר חברי משלחת ישראל לאולימפיאדת מינכן - כוון כנגד ישראל - בפעולת החילוץ שנכשלה, נהרגו כל בני הערובה.
חטיפה לאנטבה
ב-27 ביוני-4 ביולי 1976 - חטיפת מטוס איירבוס A300 של חברת התעופה הצרפתית אייר פראנס, בטיסה 139 מנמל התעופה בן-גוריון לפריז. המטוס נחטף לאנטבה באוגנדה, ושם דרשו החוטפים את שחרורם של 53 מחבלים. במבצע חילוץ צבאי שביצע צה"ל (מבצע יונתן) שוחררו 105 אזרחים, נהרגו כל המחבלים וכ-45 חיילים אוגנדים, ונהרגו שלשה נוסעים ומפקד כוח הפריצה, יונתן נתניהו.
פיגוע קו 300
ב-12 באפריל 1984 השתלטו ארבעה מחבלים פלסטינים כבני 18, שבאו מרצועת עזה, חמושים בסכינים, על אוטובוס בקו 300 של "אגד", שנסע מתל אביב לאשקלון. החוטפים החזיקו בנוסעי האוטובוס כבני ערובה ודרשו לשחרר תמורתם 500 מחבלים, אנשי פת"ח הכלואים בישראל. הם החזיקו ברשותם מזוודה וטענו כי מדובר במזוודת נפץ וכי לא יהססו לפוצץ אותה ולהרוג את הנוסעים. בדיעבד התברר כי המזוודה הייתה ריקה ומדובר היה באיום סרק. סיירת מטכ"ל השתלטה על המחבלים. שניים נהרגו ושניים נלקחו לחקירה וחוסלו אחר כך על ידי אנשי שב"כ. בפיגוע נהרגה חיילת צה"ל אירית פורטוגז.
אקילה לאורו
ב־7 באוקטובר 1985, חטיפת ספינת נוסעים אקילה לאורו, בידי ארבעה טרוריסטים חמושים מארגון "החזית לשחרור פלסטין" של אחמד ג'יבריל. החוטפים תבעו את שחרורם של 50 מחבלים שהיו כלואים בישראל, אך לאחר משא ומתן עזבו את הספינה בלא כלום, לא לפני שרצחו את אחד הנוסעים.
אוטובוס האימהות
ב-7 במרץ 1988 חדרה לישראל ממצרים חוליה של שלושה מחבלים פלסטינים, אנשי פת"ח. הם חטפו רכב צבאי שהיו בו ארבעה קצינים בלבוש אזרחי. הקצינים, שלא היו חמושים, נמלטו מהרכב. המחבלים השתמשו ברכב הנטוש ונסעו לצומת ערוער שבנגב, שם השתלטו על אוטובוס, ואיימו לרצוח את נוסעיו, רובם עובדות של הקריה למחקר גרעיני (קמ"ג), בזה אחר זה אם לא ישוחררו אסירים פלסטינים מבתי הכלא בישראל. יחידת הימ"מ של משמר הגבול השתלטה על המחבלים והרגה אותם. בפיגוע נהרגו שתי נשים וגבר מעובדי הקריה למחקר גרעיני.
תיאטרון מוסקבה
23 באוקטובר-25 באוקטובר 2002 - משבר בני הערובה בתיאטרון במוסקבה - 42 טרוריסטים השתלטו על כ-800 איש והחזיקו אותם כבני ערובה. כוון כנגד רוסיה - בפעולות החילוץ נהרגו יחד עם המחבלים 129 בני ערובה.
בסלאן
1 בספטמבר-3 בספטמבר 2004 - משבר בני הערובה בבסלאן - יותר מ-1000 איש בני ערובה, בקרב בין כוחות רוסיים לבין המחבלים נהרגו 31 מחבלים אך גם 331 אזרחים ו-13 חיילים רוסיים - כוון כנגד רוסיה.
המרכול בפריז
9 בינואר 2015 - הפיגוע במרכול היהודי בפריז - מחבל השתלט על מרכול יהודי בפריז והחזיק בו בני ערובה למשך כמה שעות, מתוכם 4 נהרגו.
נחל עין גב II
נחל עין גב II הוא אתר ארכאולוגי פרהיסטורי בצפון ישראל, בו נחשף כפר משלהי התרבות הנאטופית. האתר ממוקם בטרסה הצפונית של נחל עין גב, כשני ק"מ ממזרח לכנרת, על השיפולים הדרומיים של רמת הגולן. החפירות באתר חשפו כפר נאטופי הכולל מבנה בית קברות גדול ומורכב, מספר גדול של מבני אבן ומתקנים ייחודיים.
לפי שלושה תאריכי פחמן-14, האתר מתוארך לתקופה שבין 12,550 ו-12,000 שנה לפני זמננו (תאריכים מכוילים). תיארוך זה מעיד על שיוך האתר לתרבות הנטופית המאוחרת, כפי שעולה גם ממחקר כלי הצור וממאפיינים נוספים של התרבות החומרית באתר.
חשיבותו של האתר הוא באופי הממצא הארכאולוגי ובמיקום הגאוגרפי שלו. הממצא שנחשף באתר מעיד על סממנים נאטופיים מובהקים, אך גם יש בו אלמנטים המזכירים את תרבויות ראשית התקופה הנאוליתית של הלבנט. בבקע הירדן אתרים נאטופיים אחרים בני אותה התקופה, שייתכן ומשקפים אוכלוסייה מקומית בבקע לקראת סוף הנאטופית ותחילת התקופה הנאוליתית. בשל כך נחל עין גב II הוא אתר מפתח לחקר המעבר מאורח חיים של ציד ולקט שמאפיין את התקופה האפיפלאוליתית לחיים של חקלאות וגידול בעלי חיים שמאפיינים את התקופה הנאוליתית.
פרויקט החפירות והמחקר באתר נמשך בימים אלו על ידי משלחת חפירות מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
היסטוריית החפירות באתר
האתר התגלה לראשונה על ידי דודי בן-עמי מקיבוץ עין גב, שהרבה לטייל באזור והיה אחראי לגילוי של אתרים רבים. האתר נחשף בשל חפירתה של עמדה צבאית שפנתה לגבול הסורי, ויצרה חתך עמוק שבו התגלו ממצאים רבים. בשנת 1973 בוצעה חפירת בדיקה על ידי עופר בר-יוסף. תוצאות בדיקה זו פורסמו במאמר בשנת 2000. החפירות בנחל עין גב II חודשו בשנת 2010 על ידי ליאור גרוסמן מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בשיתוף פעולה עם חוקרים מישראל ומחוצה לה ותלמידי מחקר.
ארכיטקטורה
החפירות באתר חשפו שרידים אדריכליים מרובים שמשקפים תוכנית יישובית מורכבת. השרידים הארכיטקטוניים הם ברובם של מבנים מעוגלים גדולים, המגיעים לכ-5 מטר בקוטרם ובנויים משילוב של אבן גיר ובזלת. במקרים רבים המבנים נבנו עם שני קירות חיצוניים מקבילים, ובמקרים אחדים אבנים שטוחות הונחו בצורה אופקית על ראש הקיר הפנימי על מנת ליצור ספסל.
עד כה נחפרו כשישה מבנים, וידועים מעל עשרה בשטח האתר.
כלי הצור
חומרי הגלם לסיתות כלי הצור הם בעיקר חלוקי נחל שמקורם בוואדי ובחופי הכנרת. מכלול הצור כולל עדויות לכל שלבי הסיתות. מרבית תוצרי הסיתות באתר הם, דבר המאפיין את התרבות הנאטופית והתרבויות של הנאולית הקדם-קראמי א' באזור. אחוזי הלהבים והלהבונים שווים בתדירותם, מאפיין טיפוסי יותר לתעשיות הנאולית הקדם-קראמי א' מאשר לאפיפלאולית.
כלי הצור השכיחים ביותר הם כלי הקידוח (מקדחים ומרצעים). אחריהם הכלים השכיחים ביותר הם המיקרוליתים, והלהבונים המשובררים ובעלי הגב. יתר הכלים כוללים נקרים, שקערוריות וכלים משוננים, קטימות ומגרדים. לא התגלו באתר כלים טיפוסיים לנאולית הקדם-קראמי א'.
חרוזים
רבים מהתכשיטים הם חרוזי דיסק או חרוזים בעלי צורה גלילית העשויים ממגוון רחב של חומרים, אך רובם עשוי מצדפים. חרוזי הדיסק עשויים לרוב מצדפי Cardium שמקורם מן הים התיכון וממחשוף גאולוגי בסמוך לאתר. באתר התגלו פסולות ייצור וחרוזים בשלבים שונים של ייצור ועיבוד, מה שמעיד על כך שייצרו את החרוזים באופן מקומי. מכלולים דומים של חרוזי-דיסק התגלו בעינן ובחוזוק מוסא, גם הם אתרים מהנאטופית המאוחרת בעמק הירדן.
אמנות
מעל 20 פריטי אמנות שלמים ושבורים התגלו באתר. מכלול פריטי האמנות כולל פריטי עצם בעלי חריטות, פריטי אבן עם חריטות ייחודיות וכן ממצא נדיר: פנים אנושיות מפוסלות בחלוק אבן. התכשיטים ופריטי האמנות שהתגלו בנחל עין גב II משקפים סגנונות מקומיים, עם היבטים ייחודיים לאתר. פריטי האמנות חולקים מאפיינים רבים עם ממצאים מהתרבות הנאטופית הקדומה, אך יש להם גם מאפיינים סגנוניים המשותפים להם ולאמנות של תרבויות הנאולית הקדום.
ייצור טיח-גיר
החפירות בנחל עין גב II חשפו מופע מוקדם של פיתוח טכנולוגי חדשני: ייצור של טיח גיר באיכות מעולה ובכמות גדולה. טיח הגיר, באיכויות ושיטות הפקה שונות, ידוע בדרך כלל מהתקופה הנאוליתית הקדם-קירמית ב' בלבנט. לאחר מחקר במספר שיטות גאו-ארכאולוגיות (מינרלוגיות ומיקרומורפולוגיות), שוחזר רצף הייצור של הטיח באתר.
דיאטה
מכלול עצמות בעלי-החיים בנחל עין גב II משקף ניצול מוגבר של הסביבות הטבעיות בעמק הירדן ודרום הגולן. שיטות הציד האינטנסיביות משתקפות בניצול מגוון רחב של מינים, שפע של מיני בעלי-חיים קטנים (צבים וארנבות) ודגש על ציד צבאים צעירים. באתר ישנם גם שפע של עדויות לניצול של בעלי-חיים ממקורות המים הקרובים (דגים ועופות מים).
קבורות
קבורות נמצאו במספר אזורים באתר, אך ריכוז הקבורות המשמעותי ביותר נמצא בצפון האתר, במבנה 5.
במבנה 3 נמצאה קבורה יחידה של אישה, מתחת לקיר המבנה, שכנראה היה כבר נטוש בעת הטמנתה. מקום הקבורה נבחר בקפידה, וכלל את פירוק קיר האבן, הנחת הגופה ובניית הקיר מחדש. מנח הקבורה של האישה היה מכווץ עד מאוד, מה שמעלה את האפשרות כי הגוף נכבל או נעטף בחומר אורגני בעת ההטמנה.
במבנה 5 התגלה בית קברות גדול ומורכב. לפחות ארבעה נקברים נחשפו בבור קבורה שנחפר בחתך הבדיקה. בבסיס הבור נקברה אישה צעירה במנח מכווץ. סביב כל גופה, ובמיוחד מתחת לראשה, היה חומר לבן קשה, שמעיד כי בעת הטמנתה כוסתה בטיח גיר. עצמותיהם של שני נקברים אחרים נמצאו מפוזרות מסביב לקבורה.
נקברים רבים נוספים נמצאו בבורות קבורה שנחפרו אל תוך שכבת הטיח המכסה את כל שטח בית הקברות. בורות אלה מהווים את השלב השני של קבורות במבנה. עד כה, החפירות אפשרו להגדיר את גבולות שכבת הטיח שמכסה את כל אזור הקבורה וניגשת לקיר המונומנטלי של מבנה 5. ההיקף המלא של בית הקברות ועומק השכבות בו טרם ידועים בשלמותם.
פורט נוקס
פורט נוקס (באנגלית: Fort Knox), או בשמו הרשמי אוצר המטילים של ארצות הברית (באנגלית: United States Bullion Depository), הוא בניין כספת מבוצר הנמצא ליד הבסיס הצבאי פורט נוקס בקנטקי. משמש לאחסון חלק גדול מרזרבות הזהב הרשמיות של ארצות הברית, ומדי פעם פריטים נוספים השייכים לממשל הפדרלי של ארצות הברית או שהופקדו בידיו.
היסטוריה
לפני בחירתו לנשיאות של פרנקלין ד. רוזוולט בשנת 1932, מטבעות זהב היו נפוצים במחזור הכספים בארצות הברית כחלק מההילך החוקי, ומטילי זהב היו בבעלות בנקים וגופים פרטיים אחרים. בתחילת שנת 1933, כחלק מתוכנית הניו דיל, הקונגרס האמריקאי חוקק מקבץ של חוקים שהסירו את הזהב ממחזור הכסף בארצות הברית, והפכו בעלות פרטית של זהב (למעט אוספי מטבעות או תכשיטים) לאי חוקית. כל הזהב שבמחזור נתפס בידי הממשל, והומר בדולרים בערך נקוב של 20.67$ לאונקייה. בעלים של מטילי זהב בארצות הברית נדרשו להמיר אותו בסוגים שונים של כסף. כל התהליך השאיר את הממשל בארצות הברית עם כמות גדולה של זהב, ובלי מקום לאחסן אותו.
בשנת 1932, מחלקת האוצר האמריקנית החלה לבנות את אוצר המטילים של ארצות הברית, בפורט נוקס, קנטקי, על אדמה שהתקבלה מצבא ארצות הברית. כספת הזהב הושלמה בדצמבר 1936 במחיר של $560,000, שהם בערך 7.5 מיליון דולרים לפי שער המטבע של 2007. האתר ממוקם ברחוב שנקרא כיום "שדרת המטילים", בצומת עם רחוב "כספת הזהב".
משלוחי הזהב הראשונים נעשו בין ינואר ליולי 1937. רוב רזרבות הזהב של ארצות הברית נשלחו בהדרגה לאתר, כולל מטילי הזהב הישנים, ואלו החדשים שהותכו ממטבעות הזהב. כמו כן, אוחסנו במקום גם מטבעות זהב במצבם המקורי. ההעברה דרשה 500 קרונות רכבת, נשלחה בדואר רשום, ואובטחה על ידי שירות האבטחה של מחלקת הדואר של ארצות הברית.
במהלך מלחמת העולם השנייה היו מאוחסנים במתקן המסמכים המקורים של הכרזת העצמאות האמריקאית והחוקה האמריקאית. הוא הכיל גם חלק מייתרות הזהב של מדינות אירופאיות, ומספר מסמכי מפתח של ההיסטוריה המערבית; לדוגמה, הכתר של סטפן הקדוש וחלק מתכשיטי הכתר ההונגרי, שניתנו לחיילים אמריקאים כדי למנוע את נפילתם בידי הסובייטים. במאגר נשמר גם אחד מארבעה עותקים מאושרים של המגנה כרטה, שנשלח להצגה ביריד העולמי בניו יורק ב-1939, ונשמר בארצות הברית עם פרוץ המלחמה.
מבנה ואבטחה
פורט נוקס נחשב כמקום המאובטח ביותר בעולם, ומשמש כדוגמה נפוצה לאבטחה כבדה.
מתחת למבנה דמוי מבצר נמצאת כספת הזהב, מוגנת על ידי קירות גרניט ודלתות במשקל 22 טון מוגנות מפיצוץ. קומבינציית הכספת אינה מופקדת בשלמותה אצל אדם אחד. כדי לאפשר גישה לכספת על מספר אנשי צוות להזין קומבינציות נפרדות הידועות רק להם. מעבר לכניסה הראשית, ממוקמות יחידות קטנות המספקות הגנות נוספות.
המבנה מוקף עם מספר גדרות ונמצא תחת שמירה חמושה של שוטרי משטרת המטבעה של ארצות הברית. שטח המתקן נמצא בתוך המתקן הצבאי של פורט נוקס, כך שכוחות הצבא האמריקני הממוקמים במקום מספקים הגנה נוספת. המתקן מאובטח על ידי מספר שכבות של אבטחה פיזית, אזעקות, מצלמות וידאו, שומרים חמושים ויחידות הצבא הממוקמות בפורט נוקס, ובכללם יחידת מסוקי אפאצ'י המוצבת בנמל תעופה צבאי סמוך, יחידות הכשרה של הצבא ויחידות שריון, סך הכול למעלה משלושים אלף חיילים עם טנקים, נגמ"שים, מסוקי קרב וארטילריה.
פקדונות זהב ומטבעות
שיא פקדונות הזהב היה בזמן מלחמת העולם השנייה ועמד על 649.6 מיליון אונקיות טרוי (20,205 טון מטרי). נכון ל-2017 סך הפקדונות הם בסביבות 147.3 מיליון אונקיות(4,570 טונות) בערך 368,000 מטילים סטנדרטים של 400 אונקיות טרוי (12.4 ק"ג). לפי מחיר הזהב באוגוסט 2017 מדובר בשווי של כ-186 מיליארד דולר, בהשוואה לתקופת מלחמת העולם השנייה, לפי אותו מחיר שווי של 649.6 מיליון אונקיות טרוי עומד על 593 מיליארד דולר.
המתקן מכיל בנוסף מטבעות זהב. בנוסף המתקן מכיל מספר פריטים של מטבעות "סקאג'וויה" ("Sacagawea dollar") עשויים 22 קרט (91.6% טהור) זהב שנטבעו למטרה לא ידועה. כמו כן המתקן הכיל את מטבע "הנשר הכפול משנת 1933" לאחר שהועבר מבניין יריד הסחר העולמי מספר 7 ביולי 2001 ועד למכירתו ביולי 2002 תמורת 7.59 מיליון דולר. במהלך 2004, הועברו 10 מטבעות נשר כפול, לכאורה גנובים, לשמירה בפורט נוקס.
לא לכל הזהב במתקן איכות זהה. המטילים שהותכו במטבעה הראשית הם מזהב כמעט טהור. לעומת זאת מטילים שנעשו ממטבעות שהופקדו, נשמרו באותה מידת טוהר של המטבעות.
אילו ניקח את כל הזהב במתקן ונביא אותו לדרגת טוהר מקסימלית, נוכל ליצור קובייה בעלת צלעות באורך 6 מטר ובנפח של 216 מטר מעוקב. לשם השוואה, אם ניקח את כל הזהב שנחצב אי פעם, נוכל תחת אותם תנאים ליצור קובייה בעלת צלעות באורך 19.6 מטר ובנפח של 7500 מטר מעוקב.
ארצות הברית מחזיקה יותר מטילי זהב מכל מדינה אחרת, בערך פי 2.37 יותר מהמדינה הבאה בתור, גרמניה.
השפעה תרבותית
המתקן הפך לסמל לכספת בלתי ניתנת לפריצה, וכתוצאה מכך – למטפורה למקום שאינו ניתן לפריצה. אמירות כגון "נעול כמו בפורט נוקס" או "יותר בטוח מפורט נוקס" נפוצות.
הערות שוליים
Fort KnoxFort Knox
ישראל מאיר פריימן
הרב ישראל מאיר פריימן (לעיתים נכתב: פרייאמאן ופריימאן; ח' בתשרי ה'תקצ"ג, 2 באוקטובר 1832 - ב' באלול ה'תרמ"ד, 23 באוגוסט 1884) היה רבן של פילנה ואוסטרובו. מהדיר ומפרש ספר "והזהיר" מספרות הגאונים.
ביוגרפיה
נולד בקראקא לרב יהודה פריימן, למד בישיבות גליציה ובבחרותו נסע ללמוד בישיבות הונגריה. הוא נסמך לרבנות בגיל שמונה עשרה ונסע ללייפציג לשם רכישת השכלה כללית, הוא למד בגימנסיה ואחר כך התקבל לאוניברסיטת לייפציג שבה השלים את לימודיו ואת הדוקטורט שלו. נשא את בתו של הרב יעקב עטטלינגער, רבה של המבורג ומחבר סדרת ספרי "ערוך לנר".
הוא ההדיר את הספר "והזהיר" בשני חלקים (לייפציג תרל"ג, ורשה תר"ם) והוסיף לו מבוא רחב שבו הוכיח כי מחבר הספר הוא מר חפץ אלוף בן סוף תקופת הגאונים ופירוש בשם "ענפי יהודה".
משפחתו
אחד מבניו היה אהרן פריימן, ספרן וביבליוגרף יהודי. אחיינו וחתנו היה הרב יעקב פריימן, שכחמיו עסק בההדרת ספרות תורנית והיה רב בהלישוי, פוזנא וברלין.
המיצלולוז
המיצלולוז הוא רב סוכר מסועף, אשר בדומה לתאית (צלולוז) מצוי כמעט בכל הצמחים בדופן התא. ישנם מספר רב-סוכרים מסועפים שונים (מורכבים מחד-סוכרים שונים או עם מבנה שונה) שמוגדרים כהמיצלולוז, בהם ארבינוקסילן המורכב מהחד-סוכרים אראבינוז וקסילוז. בניגוד לתאית שהיא חזקה, בעלת מבנה גבישי וחסינה להידרוליזה, להמיצלולוז יש מבנה אקראי ואמורפי, וחוזקו נמוך. הוא עובר הידרוליזה בקלות על ידי תמיסה מדוללת של חומצה או בסיס, וכן על ידי מגוון רחב של אנזימים.
מסד (יישוב קהילתי)
מסד הוא יישוב קהילתי ישראלי הממוקם על אחת משלוחותיו של הר קוץ ושייך למועצה האזורית הגליל התחתון, בה הוא מהווה כיישוב הצפוני ביותר.
המיצלולוז
הרכב
הרב-סוכרים: קסילאן, גלוקורונוקסילאן , ארבינוקסילן , גלוקומאנאן וקסילוגלוקאן  נחשבים כולם להמיצלולוז.
רב-סוכרים אלו מורכבים מחד-סוכרים שונים ומגוונים. לעומת זאת, צלולוז מורכב רק מהחד-סוכר גלוקוז. המיצלולוזים לעומת זאת עשויים להכיל במקום או בנוסף לגלוקוז גם קסילוז, מנוז, גלקטוז, רמנוז , אראבינוז ועוד. המיצלולוזים מכילים את רוב סוגי סוכרי ה-D-פנטוז, ולעיתים גם כמויות קטנות של סוכרי L-פנטוז. בדרך כלל קסילוז הוא החד-סוכר הנפוץ ביותר בהמיצלולוז, אבל בעץ של חשופי זרע למשל דווקא מנוז הוא המצוי באחוז הגבוה ביותר. המיצלולוזים עשויים להכיל לא רק סוכרים רגילים, אלא גם את הצורות החומציות שלהם, כמו חומצה גלוקורונית.
מבנה
בניגוד לצלולוז, המיצלולוז מורכב משרשרות חד-סוכרים קצרות יותר – 500–3,000 יחידות בכל פולימר, לעומת 7,000–15,000 יחידות בכל פולימר בצלולוז. כמו כן הצלולוז הוא פולימר ישר ללא הסתעפויות, בעוד המיצלולוז הוא מסועף.
בתאי צמחים
המיצלולוז מוטמעים בדופנות תא של צמחים, לעיתים בצורה של שתי וערב – הם נקשרים בעזרת פקטין לתאית על מנת ליצור רשת של סיבים החוצים זה את זה.
ההמיצלולוז מיוצר בתוך מערכת גולג'י של התא.
מסד (יישוב קהילתי)
היסטוריה
שם היישוב לקוח מפסוק בספר מלכים: ; היישוב היהודי הסמוך לו נקרא טפחות. אם כי בניגוד לכוונת הפסוק המקורי, מסד גבוה יותר מאשר טפחות.
היישוב הוקם בזכות יעקב ולידיה צבי, שפעלו בהתנדבות פילנתרופית, לאחר שקיבלו מנדט ומינוי מהסוכנות היהודית, מההסתדרות הציונית ומהמרכז החקלאי, לפעול ולרכז מעין ועדת קליטה למתיישבים ומתעניינים. לקשר ולהפעיל בכל הקשור ללוגיסטיקה בשינוע והעמדת קרוואנים למגורים כולל תשתית חשמל מים וביוב. מתוך שתים עשרה המשפחות שנבחרו לקליטה, שבע עלו על הקרקע, כאשר רובן מכוחות הביטחון (משטרה וצבא). ב-1 בספטמבר 1983, נכנסו ילדי מסד לבית הספר החקלאי כדורי, ובישוב עצמו נפתח הפעוטון.
כשני קילומטרים מצפון מזרח ליישוב נמצא האתר הארכאולוגי חורבת ממלח, שבו שרידי בית כנסת מתקופת התלמוד.
סאלי ויינרייט
סאלי אן ויינרייט (באנגלית: Sally Anne Wainwright; נולדה ב-1963) היא תסריטאית, מפיקה ובמאית טלוויזיה אנגלייה, מיורקשייר. בשלב מוקדם בקריירה שלה עבדה ויינרייט כמחזאית, וכתסריטאית בסדרת הרדיו ארוכת השנים The Archers. בשנת 1990 ויינרייט החלה את דרכה בטלוויזיה, ובשנת 2000 יצרה את סדרת הדרמה המקורית הראשונה שלה, At Home with the Braithwaites (2000–2003).
היא זכתה בפרס תסריטאית השנה מטעם חברת הטלוויזיה המלכותית עבור המיני-סדרה משנת 2009 Unforgiven. ויינרייט ידועה בשל סדרות הדרמה שיצרה עבור ITV, "סקוט וביילי" (2011–2016), "הטנגו האחרון בהליפקס" (2012–2016), ו"עמק האושר" (2014–הווה). "הטנגו האחרון בהליפקס" זכה בפרס באפט"א לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר ב-2013, בעוד ש"עמק האושר" זכתה באותו הפרס ב-2015 וכן ב-2017.
תחילת דרכה
ויינרייט נולדה בהאדרספילד, שבמערב יורקשייר, להארי ויינרייט ודורותי ויינרייט (לבית קראותר). יש לה אחות אחת, דיאן הילטון. ויינרייט גדלה בסאוורבי ברידג', ואחר כך למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת יורק.
קריירה
היא זכתה בפרס תסריטאית השנה מטעם חברת הטלוויזיה המלכותית (RTS) בשנת 2009 עבור הסדרה Unforgiven, אשר גם זכתה במספר פרסים, כולל סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר.
ויינרייט אומרת שדמויות הנשים החזקות-אך-פגומות שלה נוצרות באופן שלם בדמיונה. היא אוהבת לשלוט בטלוויזיה שנוצרת מכתיבתה, ונוטלת חלק גם בהפקה ובבימוי של עבודותיה, בין היתר כדי להבטיח שהנוף והדיאלוג משקפים נאמנה את יורקשייר.
ב-2011 היא כתבה את הסדרה "סקוט וביילי", על שתי שוטרות. הרעיון לסדרה הגיע מהשחקניות הראשיות, סוראן ג'ונס ולזלי שארפ, וממפקחת המשטרה לשעבר דיאן טיילור, שסייעה להביא את הסדרה לשידור.
ויינרייט ביססה את העלילה של הסדרה שלה "הטנגו האחרון בהליפקס" על הסיפור האמיתי של אמא שלה, אשר התאלמנה ב-2001. אמה, דורותי, עברה לחיות עם בתה באוקספורדשייר, וגילתה מחדש אהבה ישנה, אלק ווקר, באמצעות אתר למציאת חברים ותיקים. ברשות אמה, ויינרייט פיתחה את הסיפור של נישואיה המהירים בגיל הזהב. גם "סקוט וביילי" וגם סדרה זו נדחו על ידי BBC ו-ITV בהתאמה, לפני שהתקבלו לפיתוח ושידור.
ב"עמק האושר", אשר צולם בעמק קאלדר הציורי ביורקשייר ובהבדן ברידג', מככבת שרה לנקשייר, אשר הייתה השחקנית שוויינרייט חשבה עליה כאשר כתבה את התפקיד. ויינרייט זכתה לבכורת הבימוי שלה בפרק 4 של העונה הראשונה, פרק אשר גרם להד ציבורי גדול. בסדרה יצאו שתי עונות, ומתוכננת עונה שלישית ואחרונה.
במאי 2015 יצאה הודעה שוויינרייט תכתוב ותביים דרמה מיוחדת בת שעתיים עבור BBC אחד בשם To Walk Invisible: The Bronte Sisters. הנושא שלה הוא האחיות ברונטה, במיוחד מערכת היחסים בין שלוש האחיות, אן, אמילי ושרלוט, לבין אחיהן ברנוול.
ויינרייט הוכנסה כעמיתה לחברת הטלוויזיה המלכותית ב-2016.
בנובמבר 2016, ויינרייט אמרה בראיון ב"הגרדיאן" שהפרויקט הבא שלה יהיה על אן ליסטר, אישה מיורקשייר בת המאה ה-19, שהיא הראשונה הידועה כלסבית גלויה מיומניה.
חיים אישיים
ב-1990 נישאה ויינרייט לראלף "אוסטין" שרלו-ג'ונסון, סוחר פרטיטורות ענתיקות. יש להם שני בנים.
ויינרייט מתגוררת באוקספורדשייר.
נפרטרי
נֵפֵרְטָרי הייתה מלכה מצרית שחיה במאה ה-13 לפנה"ס. ידועה גם בשם נפרטרי מריאטמות, הייתה אשתו של המלך רעמסס השני מהשושלת ה-19, ונחשבה לאשתו החשובה ביותר. משמעות השם נפרטרי היא "בת לוויה יפהפייה", ומשמעות השם מרימות היא "אהובה של [האלה] מות". נפרטרי היא אחת המלכות המצריות הידועות ביותר, יחד עם נפרטיטי, חתשפסות וקלאופטרה.
קברה המפואר של נפרטרי, שמספרו QV66 שוכן בעמק המלכות בנקרופוליס של תבאי, והוא הגדול והמפואר מבין הקברים שנמצאו בעמק. רעמסס השני גם בנה לכבודה מקדש בצמוד למקדשו באבו סימבל.
משפחתה
לנפרטרי היו לפחות ארבעה בנים ושתי בנות. בנה הבכור היה אמון-הר-חפשאפ שהיה יורש העצר ומפקד גייסות בצבא. בנה השני היה פארהרונמפ ששרת בצבאו של רעמסס השני. הבן מריתום (Meryatum) היה כהן גדול לאל רע באון. בחזית מקדשה באבו סימבל מוזכר גם שמו של נסיך נוסף מרייר (Meryre), ומכאן ההשערה שגם הוא היה בנה של נפרטרי. בנוסף מופיעים בחזית המקדש שמות של שתי בנות: מריתאמן (Meritamen) והנותאווי (Henuttawy).
בניה לא ירשו את רעמסס השני, מי שירש היה מרנפתח בנה של איסטנופרט, אישה חשובה אחרת מנשותיו של רעמסס השני.
חשיבותה
חשיבותה של נפרטרי בתקופתה באה לידי ביטוי בתבליטים שבהם היא הופיעה, בפסלים לכבודה, בקברה המפואר ובמקדשה באבו סימבל.
נפרטרי מופיעה בסצנות כאשתו של רעמסס השני כאשה יחידה, בתבליט משנת מלכותו הראשונה בקברו של נבואננף (Nebwenenef), שהיה כהן גדול לאל אמון. בסצנה נפרטרי מופיעה אחר בעלה בעת שהוא ממנה בעת ביקור באבידוס את נבואננף לתפקיד הכהן הגדול. בסצנה נוספת המופיעה על גבי אסטלה משנתו הראשונה של רעמסס, מתוארת נפרטרי משקשקת בסיסטרום (רעשן) בפני האלות תאורת ונות והאל תחות. נפרטרי מופיעה גם בסצנות חשובות בתבליטים במקדש לוקסור ובכרנך. סצנה במקדש לוקסור מראה את נפרטרי מובילה את קבוצת הילדים המלכותיים. בסצנה אחרת רואים את נפרטרי בפסטיבל לאל אמון-מין, נפרטרי ורעמסס מפקחים על הקמת המקדש. בתבליט נמצאה גם כתובת של דברי נפרטרי במהלך הטקס:.
נפרטרי מופיעה כבת זוגו של רעמסס על פסלים רבים בלוקסור, כרנך ובשטח הנקרופוליס של תבאי ממערב לנילוס. היא מופיעה גם בקבוצת פסלים מדיר אל-בחרי ועל אסטלה בדיר אל-מדינה.
באתר הארכאולוגי חתושש בירתה של האימפריה החתית נמצאו לוח בשפה האכדית בכתב יתדות המכיל התכתבות בין נפרטרי ופודוהפה (Puduhepa) אשתו של המלך חתושיליש השלישי, המדבר על תקווה לשלום בין מלך מצרים למלך החתי, הלוח נמצא באנקרה במוזיאון לתרבויות אנטוליה:
הכבוד הגדול ביותר שהוענק לנפרטרי היה במקדשים באבו סימבל. נפרטרי מופיעה על גבי פסל במקדש הגדול של רעמסס, בנוסף היא קיבלה מקדש משל עצמה שהוקדש לה ולאלה חתחור. בניית המקדש החלה בתחילת תקופת מלכותו של רעמסס, המקדש נחנך בשנה ה-25 למלכותו לערך, והושלם עשר שנים לאחר מכן. נפרטרי מופיעה בתבליט במקדש באבו סימבל בחגיגות ה-24 שנה לשלטונו של רעמסס. בחלק מהסצנות מופיעה ביתה מריתאמן במקומה. ייתכן וכבר הייתה חולה. לאחר תבליט זה היא נעלמה מהמקורות ויש להניח שמתה.
קבר 66 בעמק המלכות
קברה של נפרטרי בעמק המלכות הוא מהגדולים בקברים שנמצאו בעמק. הקבר נשדד בעת העתיקה. הקבר התגלה בשנת 1904 ונחפר על ידי הארכאולוג האיטלקי ארנסטו סקיאפארלי. קירות הקבר כפי שנמצאו עוטרו בציורים שנמצאו במצב שימור מעולה. העיטורים כוללים מספר קטעים מספר המתים. על דלת חדר הקבורה נמצאו טקסטים המספרים על המסע והמבחנים שנפרטרי עברה, במסגרתם נולדה מחדש והופיעה באופק במזרח כגלגל השמש, חיה לנצח בניצחונה על עולם החושך. הסרקופג ומספר פריטים מהקבר מוצגים במוזיאון המצרי בטורינו. מספר פריטים מהקבר, כולל חלק מצמיד זהב, צלמיות וחלק מעגיל מוצגים במוזיאון לאמנות יפה בבוסטון, חלק מהפריטים מוצגים גם במוזיאון המצרי בקהיר.
חוג מקומי רגולרי
במתמטיקה, ובמיוחד באלגברה קומוטטיבית ובגאומטריה אלגברית, חוג מקומי רגולרי הוא חוג מקומי נתרי בעל התכונה שמספר היוצרים המינימלי של האידיאל המקסימלי שלו שווה לממד קרול שלו. כל חוג מקומי רגולרי הוא תחום פריקות יחידה.
חוגים מקומיים רגולריים הוגדרו לראשונה על ידי וולפגנג קרול, אך חשיבותם הרבה התגלתה בעבודתו של אוסקר זריצקי אשר הראה כי מבחינה גאומטרית, חוגים מקומיים רגולריים מתאימים לנקודות חלקות על יריעות אלגבריות: נניח כי Y היא יריעה אלגברית המוכלת במרחב האפיני ה-n-ממדי, ונניח כי Y מוגדרת להיות האפסים המשותפים של הפולינומים. אם P נקודה ב-Y, אומרים כי Y היא לא-סינגולרית ב- P אם מתקיים תנאי היעקוביאן: אם היא מטריצת הנגזרות החלקיות של המשוואות המגדירות את היריעה אז דרגת M שווה ל-n-dim Y. זריצקי הוכיח כי Y לא סינגולרית בנקודה P אם ורק אם החוג המקומי של Y ב-P הוא חוג מקומי רגולרי. בפרט, נובע מכך כי העובדה שנקודה על יריעה היא חלקה תלויה רק ביריעה עצמה ולא בשיכון זה או אחר שלה במרחב האפיני. כמו כן, עובדה זו מרמזת על כך שלחוגים מקומיים רגולריים יש תכונות "טובות" המקלות על עבודה איתם, אך בטרם הוצגו טכניקות מאלגברה הומולוגית הוכחו רק תוצאות מעטות בכיוון זה. לאחר ששיטות הומולוגיות הומצאו בשנות ה-50 של המאה ה-20, Auslander ו-Buchsbaum הוכיחו כי כל חוג מקומי רגולרי הוא תחום פריקות יחידה.
תכונה נוספת הנובעת מאינטואיציה גאומטרית היא שביצוע לוקליזציה לחוג מקומי רגולרי צריכה לתת חוג מקומי רגולרי. דוגמה לאינטרפרטציה גאומטרית של תכונה זו היא שאם משטח אלגברי מכיל עקום אלגברי, ואם העקום הוא חלק, אז סמוך לעקום גם המשטח הוא חלק. גם תוצאה זו נשארה בלתי פתורה עד להצגתן של שיטות הומולוגיות. ז'אן-פייר סר גילה אפיון הומולוגי של חוגים מקומיים רגולריים: חוג מקומי נתרי A הוא רגולרי אם ורק אם יש לו ממד גלובלי סופי. קל להראות כי התכונה של להיות בעל ממד גלובלי סופי נשמרת תחת לוקליזציה, ולפיכך לוקליזציה של חוג מקומי רגולרי באידיאל ראשוני היא שוב חוג מקומי רגולרי. כמו כן, תכונה זו מאפשרת להגדיר את המושג חוג רגולרי עבור חוגים שאינם בהכרח מקומיים: חוג A נקרא רגולרי אם הלוקליזציה שלו בכל אחד מהאידיאלים הראשוניים שלו נותנת חוגים מקומיים רגולריים. תכונה זו שקולה לכך של-A ממד גלובלי סופי.
מלחמת מצווה
הגדרת מלחמת מצווה
קיימות כמה שיטות להגדרת מלחמת מצווה:
מלחמת כיבוש ארץ ישראל, לפי כל השיטות, נחשבת למלחמת מצווה.
בתנ"ך
היחס בתנ"ך למשתמטים ממלחמות כיבוש והצלה היה חריף ונוקשה.
סוגיה זו נידונה בתורה באופן רחב במיוחד, בפרק שלם שהוקדש לה, בהקשר של רצונם של שבטי גד וראובן לקבל נחלה בעבר הירדן. כאשר משה רבנו חשד ששבטי גד וראובן, שביקשו שלא לעבור את נהר הירדן, רוצים להשתמט מכיבוש הארץ הוא נזף בהם באופן חריף "הַאַחֵיכֶם, יָבֹאוּ לַמִּלְחָמָה, וְאַתֶּם, תֵּשְׁבוּ פֹה?" (במדבר לב ו). "וְהִנֵּה קַמְתֶּם תַּחַת אֲבֹתֵיכֶם תַּרְבּוּת אֲנָשִׁים חַטָּאִים, לִסְפּוֹת עוֹד עַל חֲרוֹן אַף ה' אֶל יִשְׂרָאֵל" (במדבר לב יד), ורק לאחר שהבטיחו לו "וַאֲנַחְנוּ נֵחָלֵץ חֻשִׁים לִפְנֵי בְּנֵי יִשְׂרָאֵל" (במדבר לב יז), הוא הסכים לדבריהם ואמר להם: "אִם-תַּעֲשׂוּן אֶת-הַדָּבָר הַזֶּה, אִם-תֵּחָלְצוּ לִפְנֵי ה' לַמִּלְחָמָה...וִהְיִיתֶם נְקִיִּם מה' וּמִיִּשְׂרָאֵל וְהָיְתָה הָאָרֶץ הַזֹּאת לָכֶם לַאֲחֻזָּה לִפְנֵי ה'. וְאִם-לֹא תַעֲשׂוּן כֵּן הִנֵּה חֲטָאתֶם לה' וּדְעוּ חַטַּאתְכֶם אֲשֶׁר תִּמְצָא אֶתְכֶם." (במדבר לב כ-כג).
על בסיס הפסוק בשירת דבורה שהתייחס לאלו שהשתמטו ממלחמת ברק וסיסרא: "אוֹרוּ מֵרוֹז אָמַר מַלְאַךְ ה', אֹרוּ אָרוֹר יֹשְׁבֶיהָ, כִּי לֹא בָאוּ לְעֶזְרַת ה', לְעֶזְרַת ה' בַּגִּבּוֹרִים. (שופטים, ה כג) אמרו חז"ל בתלמוד שמי שמסרב להחלטות בית דין, מחרימים, מנדים ופורטים ברבים את חטאיו ועל דברים אלו כותב ערוך השולחן: "וביאור הדברים: שבזמן שסיסרא דחק את ישראל, ונתעוררו דבורה הנביאה וברק בן אבינועם, וגזרו על כל ישראל שיתעוררו למלחמת מצווה זו להילחם עם סיסרא; והיה שם אחד שמו "מרוז", אדם גדול, והוא וכל אנשי מקומו לא רצו לבוא. ולכן דבורה וברק קללוהו ונדוהו והחרימוהו." (ערוך השולחן יורה דעה שלד ב').
בפרשת פלגש בגבעה כאשר שבטי ישראל הכריזו מלחמה על שבט בנימין, ואנשי יבש גלעד לא הצטרפו למלחמתם, בני ישראל הענישו אותם בכך שהרגו את כל אנשי העיר מלבד הבתולות, שאותן חיתנו עם אנשי שבט בנימין (שופטים כא ט-יב).
קבלת החלטה
הרמב"ם פוסק שמלך יכול להחליט לצאת למלחמת מצווה ואינו צריך לבקש אישור מבית הדין הגדול בניגוד למלחמת רשות. מינוי מלך חדש נעשה על ידי הסנהדרין ולדעת הרמב"ם רק בהוראת נביא.
בדרשות הר"ן נאמר שלשופט יש תוקף של מלך, ביכולתו לתקן תקנות לטובת הסדר הציבורי. הרב קוק למד מדבריו שיש תוקף של "משפטי מלוכה" שחלקם נוהגים אף במנהיג שאינו מלך, וכותב ש"בזמן שאין מלך... חוזרים אלה הזכויות של המשפטים ליד האומה בכללה", ולפי דבריו, גם כיום מנהיג שיבחר על ידי רוב ישראל, יחשב למלך לעניינים מסוימים.
מי חייב במלחמה
אף שבמלחמת הרשות מתירים למי שבנה בית ולא חנכו, נטע כרם ולא חיללו, אירש אישה ולא נשאה ולירא ורך הלבב לשוב מהמלחמה ולא להילחם, במלחמת מצווה אין פטור לאף אחד אלא כולם מחויבים.
הדבר נלמד מהמשנה והתוספתא: "הכל יוצאין אפילו חתן מחדרו וכלה מחופתה" (סוטה פ"ח מ"ז). בתלמוד הדבר נלמד ממלחמתו של אסא מלך יהודה. "וְהַמֶּלֶךְ אָסָא הִשְׁמִיעַ (=הכריז על גיוס) אֶת כָּל יְהוּדָה אֵין נָקִי" (= אין פטור). (ספר מלכים א' פרק ט"ו כ"ב). החזון איש בעניין זה מדייק, שאפילו במקרה שלא צריכים את כולם לצורך הניצחון במלחמה, כולם מחויבים, שאם לא כן הם היו מחויבים בפשטות מצד פיקוח נפש.
נשים במלחמת מצווה
מכיוון שכולם חייבים במלחמת מצווה גם נשים מחויבות ואפילו כלה מחופתה כדברי המשנה (רמב"ם וספר החינוך), יש המפרשים את דברי הרמב"ם שאומר "במלחמת מצווה הכל יוצאין ואפילו חתן מחדרו וכלה מחופתה" דעת הרדב"ז שיציאת כלה מחופתה פירושה שהכלה לא נוהגות את שמחת ימי החופה בזמן שהחתן בקרב, הוא מביא כסברה שאולי הן משתתפות בעניינים לוגיסטיים כאספקת מזון, מדברי המנחת חינוך עולה כי נשים משתתפות בפועל בקרבות מסוימים, אם כי יש שהקשו על הבנת הדברים מסתירה עם מקום אחר. דעת רוב הפוסקים קובעת כי נשים אינן משתתפות כלל, ומה שכתוב 'אפילו כלה מחופתה' מדובר במליצה בלבד, ואין לו משמעות לענייני המלחמה, כך סוברים כל פוסקי ימינו.
תחילת מצור
לפני כל מצור ותחילת מלחמה – בין במלחמת רשות ובין במלחמת מצווה – יש חובה לקרוא לשלום לאויב, ורק במקרה שהוא מסרב להשלים יוצאים למלחמה. במלחמת רשות צריך להתחיל את המצור לפחות שלשה ימים לפני שבת בעוד שבמלחמת מצווה מותר להתחיל מצור אפילו בשבת.
בעקבות המושג
לעיתים היו רבנים ודרשנים כרבי יהונתן אייבשיץ והרב חיים מוולוז'ין שהשתמשו במושג זה במובן סימבולי, בעקבות עולם הקבלה, כמלחמה רוחנית שיש לאדם נגד יצר הרע על מנת לקיים מצוות.
מרי היסטר ריד
מרי היסטר ריד (באנגלית: Mary Hiester Reid; 10 באפריל 1854 – 4 באוקטובר 1921) הייתה ציירת ומורה קנדית ילידת אמריקה. היא נודעה בעיקר כציירת טבע דומם פרחוני, ובשנת 1890 היא נחשבה לציירת הפרחים החשובה ביותר בקנדה. היא גם ציירה נופים אנושיים, סצינות לילה, חללי פנים של סטודיו ודמויות. עבודתה כציירת קשורה במובן הרחב לטונליזם ואסתטיות או "אמנות למען האמנות".
ביוגרפיה
ריד נולד ברידינג, פנסילבניה ב-10 באפריל 1854. בין השנים 1883–1885 למדה ריד ציור באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה אצל תומאס אייקינס. באקדמיה הכירה את בעלה לעתיד האמן הקנדי ג'ורג' אגניו ריד (1860–1947). בשנים 1888–1889 למדה באקדמיה קולארוסי בפריז. היא למדה שם שוב בשנת 1896.
במהלך המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, בזמן לימודיה, לעיתים נדירות הורשו לנשים להמשיך באמנות כקריירה. אם למדו בבית ספר לאמנות, לרוב לא למדו אותם מקצועות כמו גברים. אף ששניהם למדו בבית ספר לאמנות, מרי הוגבלה לנושאים נשיים באופן מסורתי, ונודעה בזכות ציורי הפרחים שלה. למרות הציפיות שנשים יישארו בבית לטפל בילדים, מרי עלתה לגדולה והפכה לאחת הנשים הראשונות שהעבודות שלה נכללו בגלריה הלאומית של קנדה.
מלקולם בויד
בויד נולד בניוקאסל ולמד מוזיקה באוניברסיטת דארהם מ-1950 עד 1953. אחרי תקופת הוראה בבית ספר תיכון, התמנה למרצה בקולג' למוזיקה ודרמה בקארדיף שבוויילס. משנת 1973 עד פרישתו בשנת 1992 כיהן כמרצה בקולג' האוניברסיטאי של קארדיף.
מרי היסטר ריד
ביוגרפיה
ריד הציגה את עבודותיה בארמון לאמנויות יפות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי ולתערוכות של איגוד האמנות של מונטריאול, ובאגודה לאמנות נשים בקנדה. היא גם הציגה את עבודותיה בתערוכה הפאן-אמריקאית בבאפלו (1901), ובתערוכת העולמית בסנט לואיס (1904). היא הציגה עם בעלה במוזיאון רויאל אונטריו, בסיוע אגודת הצלב האדום (1915). היא זכתה להערכה רחבה, ולהצלחה כלכלית וזכתה לביקורות משמעותיות בעיתונות בטורונטו.
מלקולם בויד
מחקריו של בויד התמקדו בתקופת הבארוק, בעיקר במוזיקה של יוהאן סבסטיאן באך ובמלחינים איטלקים של ראשית המאה ה-18. הוא פרסם מחקרים על חיי באך ויצירותיו (1983) ועל חייו יצירותיו של דומניקו סקרלטי (1986). כמו כן ערך קנטטות של אלסנדרו סקרלטי.
מרי היסטר ריד
ביוגרפיה
היא הפכה לחברה באגודת האמנים באונטריו בשנת 1887, ובשנת 1907 הפכה לאישה השנייה בלבד שכיהנה בוועד הפועל של האגודה. היא הייתה גם אחת הנשים הראשונות שנבחרו כעמיתת האקדמיה המלכותית לאמנויות (RCA) בשנת 1893. היא נבחרה להצטרף לאגודה הקנדית לאמנות שימושית בשנת 1904.
מורשת
מופע רטרוספקטיבי של עבודותיה של ריד נערך בשנת 1922 בגלריה לאמנות בטורונטו, לאחר מותה ב -4 באוקטובר 1921. הוא כלל 308 עבודות. היא הייתה האישה הראשונה שקיבלה לאחר מותה תערוכת רטרוספקטיבה במוסד זה.
בשנת 2000, עבודותיה של מרי הייסטר ריד התגלו מחדש כאשר גלריית האמנות של אונטריו ערכה תערוכה מעבודותיה- "שקט והרמוניה: אמנות מרי הייסטר ריד".
Madonna Live: The Virgin Tour
Madonna Live: The Virgin Tour (בעברית: מדונה לייב: סיור כמו בתולה) הוא אלבום ההופעה הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. אלבום ההופעה יצא לאור ב-13 בנובמבר 1985, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר וסייר רקורדס.
הצלחה
אלבום ההופעה זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר ב-3 בדצמבר 1985 זכה לתואר "אלבום זהב" על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. בסמוך לכך, זכה שם לתואר הפלטינה, וכמה שנים לאחר מכן זכה לתואר "מולטי-פלטינה", על מכירות של 100,000 עותקים.
הלהיט "Crazy for You", אשר הצליח לכבוש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100, נכלל באלבום ההופעה גם כן.
משה הירשביין
משה הירשביין (הירשביין, הירשביין, הירשביין; 1894 – 1940) היה שחמטאי יהודי-פולני בדרגת אמן.
ביוגרפיה
הירשביין נולד למשפחה יהודית, והתגורר בלודז'. הוא התחרה בטורנירים מקומיים רבים. בשנת 1912, הוא הגיע למקום השביעי (יפים בוגוליובוב זכה), פעמיים הגיע למקום הרביעי בשנת 1913 ובשנים 1916–1917 (בשנים אלו ניצח גרז סלווה, וניצח במשחק נגד שמואל פקטור (4 -2 = 4) ב-1917. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוא הגיע למקום הרביעי בשנת 1920/21, הגיע למקום השלישי בשנת 1925, והוא השתתף באליפות פולין השנייה בשחמט, (עקיבא רובינשטיין ניצח) בשנת 1927.
הוא נפטר במהלך השואה בגטו לודז'.
MacBook Pro
MacBook Pro (בעברית: מקבוק פרו) הוא דגם מחשב מקינטוש נייד שמפותח על ידי חברת אפל ומיועד לשוק המקצועי-מתקדם. MacBook Pro הוצג לראשונה ב-10 בינואר 2006 בתערוכת Macworld בידי מנכ"ל אפל, סטיב ג'ובס; מיד לאחר הצגת המחשב החלה הזמנה מוקדמת של המחשבים בחנויות הרשת של אפל ברחבי העולם, וההפצה לשווקים החלה כחודש לאחר מכן, ב-14 בפברואר 2006.
MacBook Pro מיוצר ממקשת אלומיניום אחת הקרויה unibody המקנה לו איכות בנייה מהמעלה הראשונה וטמפרטורה נמוכה בזמן השימוש במחשב. המסך מצופה זכוכית מבריקה מקצה לקצה, מה שמקנה למסך צבעים חיים ועשירים, אך בתנאי תאורה מסוימים יכולה לגרום להשתקפויות. המקלדת מגיעה עם תאורה אחורית, כך שבתנאי תאורה לקויים המקלדת תואר מפנים המחשב ותקנה הקלדה נוחה גם בחשכה מוחלטת. דגם ה 13" מגיע עם שתי יציאות USB, יציאת FIREWIRE 800 אחת, חיבור לכבל רשת, חיבור Mini DisplayPort, חריץ לכרטיס SD וחיבור Audio in/out משולב. לדגם ה-15" כל החיבורים זהים פרט לחיבור ה-Audio in/out שמפוצל ל-Audio line in ול-Audio line out. לדגם ה-17" יש שלושה חיבורי USB, יציאת FIREWIRE 800 אחת, חיבור לכבל רשת, חיבור Mini DisplayPort, חריץ לכרטיס ExpressCard/34 וחיבורי Audio line in וAudio line out. בנוסף כל הדגמים מגיעים על חיבור magsafe מגנטי לטעינת המחשב, מנעול קנסינגטון למניעת גנבות, מצלמת אינטרנט וכונן SUPERDRIVE (כונן אופטי).
משטח העקיבה (trackpad) בכל דגמי הmacbookpro תומך במחוות מולטי טאץ' (שימוש בכמה אצבעות על המשטח בו זמנית) לביצוע פעולות וקיצורים שונים כגון: דפדוף בקבצים, מעבר אחורה וקדימה בדפדפן אינטרנט, גלילה של דפי אינטרנט ומסמכים, סיבוב והגדלת תמונות ועוד.. כמו כן, משטח המגע גדול מאוד ואיננו מכיל כפתורים חיצוניים, מה שמשאיר מקום רב על המשטח לעשיית מחוות מגע.
במקביל ל-iMac, MacBook Pro הוא המחשב הראשון שפועל עם מעבד כפול ליבה של אינטל במקום מעבד PowerPC; תקופת המעבר מהמעבדים הוותיקים למעבדי אינטל צפויה להסתיים בסביבות אוגוסט 2006. מאז הצגתו של המחשב, הוציאה לשוק אפל מספר מוצרים נלווים, ביניהם Mac Mini ב-28 בפברואר 2006 וכן קו מחשבים ניידים מקביל המיועד לשוק הצרכני הפשוט, MacBook, שהוצג ב-16 במאי 2006.
במהלך שנת 2012 אפל הוציאה דגמי 13 ו15 אינץ' בעלי מסך רטינה. MacBook Pro מריץ את מערכת ההפעלה Mac OS X Mojave ("מערכת ההפעלה 10.14"), הגרסה המעודכנת ביותר של מערכת ההפעלה Mac OS X של מקינטוש.
בסוף שנת 2016 אפל הוציאה את דגמי 13 ו-15 אינץ' משודרגים בעלי פס מגע. בנוסף שודרג המסך, המפרט ומחשב מריץ את מערכת ההפעלה "macOS".
בסוף שנת 2020 יצאה גרסה של דגם 13" עם שבב Apple M1.
בסוף שנת 2021 אפל הוציאה את דגמי 14 ו16 אינץ' יחד עם שני השבבים החדשים M1 Pro ו M1 Max.
בכנס המפתחים העולמי של אפל שהתרחש ב-6 ביוני 2022, השיקה אפל את המערכת על שבב החדשה שלה ולצידה 2 מחשבים ניידים: המקבוק אייר 2022 והמקבוק פרו 13 אינץ' 2022. הגרסה החדשה לא הציגה שינוי בעיצוב מהגרסה האחרונה (מקבוק פרו 13 אינץ' M1) אך כן הציגה ביצועים יותר טובים.
צבי נתנזון
צבי נתנזון (14 ביולי 1914 - 13 באוקטובר 1996) היה חבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות לאורך שנים רבות, וממנהיגי מפ"ם, יד ימינם של מנהיגי המפלגה מאיר יערי ויעקב חזן. קיבל את התואר יקיר ההסתדרות ויקיר העיר תל אביב על פעילותו הענפה בעיר. נתנזון ערך והשאיר אחריו ארכיון מסודר על תנועת העבודה בתקופתו, המאבק על עבודה עברית, והמאבק על תנאי העבודה של הפועלים.
ביוגרפיה
נתנזון נולד בבוחוש שברומניה. אביו היה סוחר עצים, שנרצח כשצבי נתנזון היה בן 5. הוא ואמו עברו לעיר גאלאץ על גבול מולדובה, ושם עסקה אמו במסחר בדים.
במהלך הלימודים בבית הספר התיכון בגאלאץ, נחשף נתנזון לתנועת "השומר הצעיר" שפעלה באזור. הוא נעשה פעיל בסניף התנועה ובהמשך הפך למדריך בתנועה. במטרה להתיישב בארץ ישראל, עבר עם חבריו תקופת הכשרה ארוכה בחווה חקלאית באזור. אחריה היה מדריך בהכשרת חלוצים, ובשנת 1935 עלה לארץ באוניה.
בשלבי התארגנות הראשונים שהה נתנזון במחנה זמני בתל מונד, ולאחר מכן עבר לתל אביב. עבד כחלוץ ביישור חולות, בפרדסים וכפועל מתכת.
בשנת 1937, בתקופת האבטלה בארץ, נבחר על ידי מחוסרי העבודה לוועדת התור במועצת פועלי תל אביב, וניסה להנהיג חלוקה גלויה וצודקת של ימי העבודה שעמדו לחלוקה למובטלים. באותה עת היה פעיל ב"פלוגות הפועל", והשתתף בהקמות רבות של יישובי חומה ומגדל.
רק בשנת 1940 קיבל לעבודה קבועה, במוסך "נוע", ששימש כמוסך מחתרתי של ההגנה. באותה שנה הוא נבחר לוועד העובדים במוסך, וכן נבחר למועצת פועלי המתכת.
את פעילותו הפוליטית החל נתנזון כמזכיר "הליגה הסוציאליסטית" בתל אביב, שזכתה להישג מרשים בבחירות להסתדרות שנערכו בשנת 1941. בהמשך היה מצעירי המייסדים של מפלגת הפועלים המאוחדת (מפ"ם).
בשנת 1947, במלחמת העצמאות, שירת נתנזון בחי"ש תל אביב. לאחר המלחמה נרתם לקליטת העלייה הגדולה הן בתל אביב והן במעברות שהיו פזורות ברחבי הארץ.
ב-1952 נבחר נתנזון למזכירות מועצת פועלי תל אביב-יפו. ב-1970 נבחר לוועדה המרכזת של ההסתדרות כנציג מפ"ם, והיה פעיל בהנהלת האיגודים המקצועיים. הוא עמד בראש המחלקה לתחיקת חוקי עבודה להבטחת זכויות העובדים. במשך כ-15 שנים ייצג נתנזון בפני הכנסת והממשלה יוזמות לשינויים ותיקונים בחוקי העבודה והרווחה. בנוסף הירצה במקומות עבודה ובסמנריונים לעובדים וועדי עובדים, והמשיך בפרסום מאמרים.
עם פרישתו מהוועדה המרכזת בשנת 1982, נבחר נתנזון לוועדת מבקר ההסתדרות.
כן שימש במשך חמש שנים כחבר בוועדת השמות וההנצחה של עיריית תל אביב-יפו.
קריית האוניברסיטה של קראקס
קריית האוניברסיטה של קראקס (בספרדית: Ciudad Universitaria de Caracas) היא הקמפוס העיקרי של, והיא שוכנת בקראקס בגובה של 870 מטר. היא תוכננה על ידי האדריכל הוונצואלי קרלוס ראול ויינואבה (Villanueva) והוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 2000.
האתר
קריית האוניברסיטה של קראקס נחשבת מופת של אדריכלות מודרנית ותכנון עירוני: ניכרת בקמפוס פרשנות חדשנית לתבניות מקומיות של אדריכלות קולוניאליסטית ישנה, ופתרונות מקוריים להתאמת המבנים לצרכים המיוחדים למקום, כגון בעיות מיוחדות של אוורור והצללה הנובעות מאקלימה הטרופי של העיר. עשרות יצירות אמנות של טובי הציירים והפסלים האוואנגארדיים משולבות בעיצוב המבנים והקמפוס, כחלק בלתי נפרד מהמכלול האדריכלי. הקמפוס ובנייני האוניברסיטה המרכזית נחשבים כעבודתו המשובחת ביותר של ויינואבה. היא נבנתה במקום שבו עמדה האחוזה אִיבָּרָה (שהייתה שייכת בעבר למשפחתו של סימון בוליבאר), וחוברה למרכז העיר החדש באזור כיכר ונצואלה, ונדרש מאמץ מתואם רב כדי להביא את הפרויקט לידי ביצוע. ממשלתו של הנשיא איסאיאס מדינה אנגריטה קנתה את האחוזה ב-1942 כדי לאפשר לאוניברסיטה להתרחב מעבר לקמפוס הישן, במנזר פרנציסקוס הקדוש בעיר; השטח הגדול של הקמפוס, המשתרע על פני 1,642 דונם, העניק לוויינואבה הזדמנות פז ליישם את תפישתו בנוגע לשילוב בין אדריכלות ואמנות בקנה מידה נרחב.