cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שמואל גרמיזאן
קורות חייו
הלך לעולמו סמוך לשנת ה'תל"ה (1675) (בערך בגיל 70) ונקבר בירושלים. את מקומו מילא באופן זמני המקובל הרב יעקב צמח.
חיבוריו
מחיבוריו העיקריים:
משה נוידרפר
משה נוידרפר (22 בספטמבר 1924 - 5 בינואר 1995) היה מראשי משרד האוצר, הממונה על הכנסות המדינה, מנכ"ל בנק מרכנתיל דיסקונט ועמד בראש מוסדות ציבור רבים.
ילדותו ולימודיו
משה נוידרפר נולד בעיירה קומרנו שבפולין (כיום באוקראינה). ב-1935 עלה לארץ ישראל עם הוריו ליפא יום-טוב נוידרפר ואסתר לבית אלטמן, ושני אחיו; כמעט כל בני משפחתו שנותרו בפולין נספו בשואה.
למד בבית הספר תל נורדאו בתל אביב, ובגיל 13 נאלץ לצאת לעבודה כדי לסייע בפרנסת המשפחה כנער שליחויות בבנק אפ"ק. את השכלתו התיכונית השלים בלימודי ערב בגמנסיה השכלה.
היה חבר בתנועת הנוער הציוני.
בשנת 1941 החל לעבוד בלשכת מס הכנסה בתל אביב. בשנת 1949 נתמנה למפקח במס הכנסה. בתוקף תפקידו היה שליח משרד האוצר להטבעת המטבעות הראשונים של מדינת ישראל - מטבע של 25 מיל. בשנת 1952 נהרג אחיו הצעיר דב מהתפוצצות מוקש בשדות קיבוץ נחשון, שהיה בין מייסדיו. ב-1954 התמנה כפקיד שומה תל אביב 2 בבית רומנו בתל אביב. בשנות ה-60 השלים את השכלתו האקדמית כרואה חשבון. ב-1958 התמנה לסגן נציב מס הכנסה.
ב-1968 יצא ללימודי תכנון מס בין-לאומי באוניברסיטת הרווארד. עם חזרתו ב-1969 התמנה לממונה על הכנסות המדינה וכיהן בתפקיד זה עשר שנים.
פעילות ציבורית
ב-1973, בעקבות המחסור החמור בהכנסות שנבע ממלחמת יום כיפור, ניהל את המאמץ לגייס כספים במסגרת מלווה מלחמה מרצון שבראשות יצחק רבין.
ב-1975 כיהן תקופה קצרה גם כנציב מס הכנסה במקביל לתפקידו במנהל הכנסות המדינה. בתקופת כהונתו הוביל רפורמות חשובות במערכת המיסים ובראשן הרפורמה במס הכנסה ב-1975 והנהגת מס ערך מוסף ב-1976. הרפורמה במס הכנסה התבצעה בעקבות המלצות ועדת בן שחר שמונתה ב-1974 ובראשה עמד פרופ' חיים בן שחר. בעקבות המלצותיה של הוועדה נחקק ב-1975 תיקון 22 לפקודת מס הכנסה ("הרפורמה במס הכנסה"). בשינויים שהוכנסו במסגרת רפורמה יסודית זו יושמו שלושה עקרונות מרכזיים:
כמו כן הוביל נוידרפר יזומות חשובות בתחום מניעת כפל מס וחתם על אמנות רבות למניעת כפל מס ובראשן עם ארצות הברית.
ב-1979 כיהן מספר חודשים כיועץ שר האוצר למלחמה באינפלציה.
לאחר מכן מונה למנהל הכללי של בנק ברקליס דיסקונט, שנקרא מאוחר יותר בנק מרכנתיל דיסקונט, ועמד בראשו עד 1994. בזמן כהונתו הוביל את המהלך המורכב של יציאת בנק ברקליס העולמי משותפותו בבנק ומכירת חלקו לבנק דיסקונט, מהלך שהיה טעון היתר של המפקח על הבנקים.
עוד בתחום עיסוקו המקצועי היה חבר המועצה המייעצת למיסים של לשכת רואי החשבון, חבר המועצה המייעצת לחברות הממשלתיות, יושב ראש ועדת הכספים של רשות הנמלים, יושב ראש הדירקטוריון של צים קווי נוסעים ויושב ראש הסניף הישראלי של האגודה הפיסקלית הבין-לאומית.
בפעילותו הציבורית הענפה עמד בראש הוועד המנהל של בית התפוצות ושל המכללה למינהל יושב ראש החברה לפיתוח מפעלי תיירות ושל אגודות הידידים של האוניברסיטה הפתוחה והתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
בנוסף היה חבר פעיל בהנהלת מוסדות חינוך ותרבות: היכל התרבות, המשכן לאמנויות הבמה, האופרה הישראלית, התיאטרון הקאמרי, אוניברסיטת תל אביב, והאוניברסיטה הפתוחה. היה ממייסדיו של תיאטרון יידישפיל וחבר הנהלתו, ועמד שנים רבות בראש המועדון המסחרי והתעשייתי.
חיים אישיים
היה נשוי ואב לשלושה. נטמן בבית העלמין קריית שאול.
הקמת קרן על שמו
הקרן מעניקה מדי שנה מלגות לזכרו באוניברסיטה הפתוחה. את המלגות מקבלים כעשרה סטודנטים מצטיינים שלומדים או למדו באוניברסיטה הפתוחה תוך כדי שירותם הצבאי.
חלאס
חלאס (בערבית: خلص) היא להקת אוריינטל מטאל ערבית-ישראלית. הלהקה התפתחה בסצנה החדשה של המוזיקה הערבית והאוריינטלית שכעת צוברת תאוצה במזרח התיכון. הלהקה משלבת מקצבים ערביים ושירה בערבית יחד עם ריפים אגרסיביים מהמטאל.
חלאס סופגת השפעה מלהקות שונות מעולם הרוק והמטאל, כמו AC/DC, סיסטם אוף אה דאון, בלאק סבאת' וכו', ומכוכבי העולם הערבי: אום כולתום, אסמהאן ומוחמד עבד אל-והאב.
ביוגרפיה
בשנת 2004 חלאס הוציאו את האלבום המקוצר הראשון שלהם, בשם "Ma Adesh Feeha" (בתרגום: נמאס לנו). האלבום הפך ללהיט במספר תחנות רדיו מקומיות ובמגזיני מוזיקה שונים.
החל משנת 2012 החלה הלהקה להרחיב את השימוש בכלים ערביים מסורתיים, החליפה את הסולן שלה וצירפה ללהקה רקדן "סופי".
האלבום הבא של הלהקה, שלו קדם דמו באותו השם, ייקרא "Khalas – Arabic Rock Orchestra". בשנת 2013 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות משותף עם להקת אורפנד לנד הישראלית, שנפתח בהופעה משותפת בתל אביב.
גביע אפריקה לאומות 2023
גביע אפריקה לאומות 2023 הוא טורניר הכדורגל ה-34 של גביע אפריקה לאומות. הטורניר יערך בחודשים ינואר–פברואר 2024. חוף השנהב תארח את התחרות בפעם השנייה, לאחר שערכה את התחרות בשנת 1984. תחילה חוף השנהב נבחרה לארח את התחרות בשנת 2021 אולם בעקבות דחיית האירוח של קמרון גם האירוח של חוף השנהב נדחה ל־2023.
פורמט התחרות דומה לתחרויות הקודמות. 24 נבחרות ישתתפו בתחרות לאחר שיעלו מהמוקדמות. 24 הנבחרות יחולקו ל-6 בתים של 4 נבחרות, כאשר הנבחרות בכל בית שיחקו האחת נגד השנייה פעם אחת. בתום שלב הבתים, שתי הראשונות בכל בית יעלו לשמינית הגמר ואליהן יצטרפו 4 הנבחרות הטובות מהמקום השלישי. מכאן ואילך שיחקו הנבחרות בשיטת "נוק אאוט".
הארמייה הראשונה (האימפריה העות'מאנית)
סדר הכוחות, 1877
בשנת 1877 הוצבה הארמייה בסלימיה. היא הורכבה מ:
סדר הכוחות, 1908
לאחר מהפכת הטורקים הצעירים והקמת העידן החוקתי השני ב-3 ביולי 1908 יזמה הממשלה החדשה רפורמה צבאית גדולה. מטה הארמייה עבר מודרניזציה. האזור המבצעי שלה היה קונסטנטינופול והבוספורוס, והיו לה יחידות באירופה ובאסיה הקטנה. היא פיקדה על הדיוויזיות הפעילות הבאות: לארמייה היו גם תפקידי פיקוח על ארבע דיוויזיות רדיף (מילואים):
סדר הכוחות, 1911
עם התארגנויות נוספות של הצבא העות'מאני, לרבות הקמת מטה ברמת הקורפוס, עד 1911 היה מטה הארמייה בהרבייה. הארמייה לפני מלחמת הבלקן הראשונה בשנת 1911 נבנתה כך:
סדר הכוחות, אוגוסט 1914
באוגוסט 1914 נבנתה הארמייה באופן הבא:
סדר הכוחות, סוף אפריל 1915
בסוף אפריל 1915 נבנתה הארמייה כדלקמן:
סדר הכוחות, אוגוסט 1916
באוגוסט 1916 נבנתה הארמייה באופן הבא:
סדר הכוחות, דצמבר 1916
בדצמבר 1916 נבנתה הארמייה באופן הבא:
סדר הכוחות, אוגוסט 1917
באוגוסט 1917 נבנתה הארמייה באופן הבא:
סדר הכוחות, ינואר 1918
בינואר 1918 נבנתה הארמייה באופן הבא:
סדר הכוחות, יוני 1918
ביוני 1918 נבנתה הארמייה באופן הבא:
סדר הכוחות, ספטמבר 1918
בספטמבר 1918 נבנתה הארמייה באופן הבא:
פיקוח כוחות הארמייה הראשונה, מאי 1919
באפריל 1919 קיימו Şevket Turgut Pasha, Cevat Pasha ו- Kavaklı Mustafa Fevzi Pasha פגישה חשאית בקונסטנטינופול. הם הכינו דו"ח בשם "השבועה המשולשת" (Üçler Misâkı) והחליטו להקים את הפיקוח הצבאי להגנה על המולדת. בסוף אפריל הגיש Kavaklı Mustafa Fevzi Pasha את הדוח הזה לשר המלחמה irakir Pasha. ב-30 באפריל 1919 אישרו משרד המלחמה והסולטאן מחמד השישי את ההחלטה בדבר הקמת פקחי צבא שהתקבלו על ידי ראש המטה הכללי ולאחר מכן פיקוח כוחות הארמייה הראשונה (המוצבת בקונסטנטינופול, קוואקלי מוסטפא פווזי פאשה), פיקוח קבוצת ארמיות ילדרים (שהוצבה בקוניה, מרסיני כמאל פשה, לימים פיקוח הארמייה השנייה), פיקוח כוחות הארמייה התשיעית (המוצבת בארזורום, מוסטפא כמאל פשה, לימים פיקוח הארמייה השלישית). בנוסף, יוקם הפיקוח על הכוחות הצבאיים ברומליה (נוראדין איברהים פאשה) והקורפוס ה-13 יהיה תחת הנהלת משרד המלחמה. במאי 1919 היה בנוי הפיקוח הצבאי כדלקמן:
קסנופיליה
קסנופיליה (xenophilia/xenophily) היא חיבה לבני אדם או לאובייקטים בלתי מוכרים.
המילה היא חיבור של המילים היווניות "קסנוס" (ξένος), שמשמעותה זר, לא מוכר ו"פיליה" (φιλία), שמשמעותה אהבה, משיכה. קסנופיליה היא ההפך מקסנופוביה (=שנאת זרים).
בשימושה הנפוץ המילה מתארת משיכה לאנשים, תרבויות או מנהגים זרים בגלל השוני שלהם.
סקריבוס
סקריבוס (באנגלית: scribus) היא תוכנה חופשית וקוד פתוח להוצאה לאור שולחנית. התוכנה פותחה באמצעות Qt, והיא יישום חוצה-פלטפורמות והיא מפורסמת תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו.
התוכנה מאפשרת סידור, עימוד והכנה לדפוס באיכות מקצועית. התוכנה תומכת גם בהכנת מצגות אינטראקטיביות וטפסים כקובצי PDF. דוגמאות לשימוש בה כוללות יצירה של ספרים, עיתונים, כרזות ועוד.
חיים בן-עמי
חיים בן-עמי (25 בפברואר 1947 – 5 בדצמבר 2012) היה ראש אגף החקירות בשירות הביטחון הכללי וראש האגף הביטחוני-חברתי במשרד הביטחון.
ביוגרפיה
בן-עמי שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. לאחר שחרורו הצטרף לשירות הביטחון הכללי, שימש רכז שטח ובמהלך שירותו ברצועת עזה, נפצע באורח קשה כשרימון יד הושלך לרכב בו נסע בשכונת שג'אעיה, בן-עמי איבד את רגלו ונפגע ברגלו השנייה. בן-עמי המשיך בשירותו בשב"כ כחוקר והתקדם עד לתפקיד ראש אגף החקירות בארגון. הוא עמד בראש צוות החקירה של המרגל מרדכי ואנונו, של שבתאי קלמנוביץ' ופיצח את פרשת מרקוס קלינגברג, לאחר שגרם לו להודות בריגול במהלך חקירתו למרות בדיקת פוליגרף לזכותו. כמו כן היה מופקד על חקירתו של המועמד לכהן כרמטכ"ל דן שומרון. פרש מהשב"כ לאחר 28 שנות שירות.
היה נשוי ואב לשני ילדים. אחיו הצעיר הוא עודד בן-עמי שכיהן כדובר צה"ל.
גולן שחר
ביוגרפיה
גולן שחר נולד וגדל בראשון לציון. הוא עשה את כל תאריו האקדמיים, מהראשון עד השלישי, באוניברסיטת בן-גוריון (1999-1990). הוא סיים תואר ראשון בהצטיינות במדעי ההתנהגות, תואר שני בהצטיינות יתרה בפסיכולוגיה קלינית, ותואר שלישי בהצטיינות יתרה בפסיכולוגיה. נושא עבודת הדוקטור היה: "פגיעות נפשית ומצוקה רגשית בגיל ההתבגרות". הוא התמחה בפסיכולוגיה קלינית, במרכז לבריאות הנפש שלוותה (1999-1997) ובמרכז לחקר וטיפול בילד אשר באוניברסיטת ייל (2002-2004; Yale Child Study Center).
בסוף 2004 שחר שב לישראל והתמנה לפרופסור חבר במחלקה למדעי ההתנהגות באוניברסיטת בן-גוריון, ב-2006 קיבל קביעות. ב-2008 התמנה לפרופסור מן המניין לפסיכולוגיה. שימש מספר פעמים כראש המגמה הקלינית והקים מעבדה שעוסקת בחקר מצבי דחק (לחץ). בשנים 2004–2009 שימש כ-Visiting Associate Professor במחלקה לפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ייל, והחל 2009 הוא משמש כVisiting Professor במחלקה זו. לאחרונה הוא הוזמן להצטרף לסגל הנלווה של המרכז להתפתחות הילד ומדיניות ציבורית על שם אדוארד זיגלר בייל.
בשנת 2010 ראה אור בהוצאה עצמית ספר שיריו "פסיכו-אל-נא-ליזה (שלושה מחזורי שירים)". בספר השירה שחר המתייחס שחר לסוגיית הסבל הנפשי ומצבי הדחק מזווית אישית, כולל להתאבדותם של אביו הביולוגי ואביו המאמץ.
גולן שחר נשוי לרחל, פסיכולוגית קלינית. הוא אב לשני ילדים.
עבודתו האקדמית
שחר הוא חוקר רב-תחומי של מצבי דחק, בריאות, ופסיכופתולוגיה. עד כה (תחילת שנת 2015), הוא פרסם, או היה שותף לפרסום, של 140 מאמרים ו-13 פרקים בספרים בתחומים אלה. מאמריו פורסמו בכתבי עת מובילים בפסיכולוגיה, פסיכיאטריה ורפואת ילדים. ספרו האקדמי הראשון של שחר, המתמקד בהשפעה המזיקה של ביקורת עצמית אישיותית, עתיד לצאת לאור בקיץ הקרוב בהוצאת אוקספורד.
גישתו של שחר היא התפתחותית במובן הרחב של המונח, ושואבת מתאוריות ומחקרים על מעגל החיים כולו. יחד עם זאת, הוא מתמקד בעיקר בעשורים השני והשלישי לחיים, דהיינו – במתבגרים ומבוגרים צעירים. עבודתו של שחר כוללת ארבעה ענפים. הענף הראשון והמרכזי הוא פענוח מצבים פסיכופתולוגיים מורכבים. באופן ספציפי, שחר מתעניין בהבנת המופע המשותף של דיכאון יחד עם הפרעות אחרות (חרדה, מצבים פסיכוסומטיים, הפרעות אכילה, דיסוציאציה, פסיכוזה, אלימות, התנהגות אבדנית) ובסיבות למופע משותף ומורכב זה. תרומתו המרכזית היא בזיהוי ביקורת עצמית אישיותית כסוג של וירוס אישיותי שמעורב בהפרעות נפשיות רבות וגם במצבים גופניים-מחלתיים. הכוונה איננה לביקורת עצמית מועילה, שמטרתה לסייע לאדם לשפר את ביצועיו כדי להשיג את מטרותיו, אלא להלקאה עצמית, הגובלת בשנאה עצמית. שחר חוקר את תכונת הביקורת העצמית במשך עשרים שנה תוך שימוש במגוון שיטות מחקר מתקדמות ששואבות מפסיכולוגיה התפתחותית, מפסיכולוגיה של האישיות ומאפידמיולוגיה.
שחר אף זיהה את הדרך שבאמצעותה הביקורת העצמית מחוללת את התכונות ההרסניות, על ידי כך שהיא גורמת לנו לעצב סביבה חברתית שלילית: אנשים עם ביקורת עצמית מסתבכים יותר בלחצים ודוחים מעליהם מקורות תמיכה והתנסויות חברתיות ומהנות; הדבר מוביל לדיכאון, חרדה ומצבים פסיכופתולוגיים וגם פסיכוסומטיים נלווים שקשורים לדיכאון ולחרדה. מצבים אלה, בתורם, מגבירים את רמות הביקורת העצמית של אנשים, והופכים למעגל שלילי שקשה מאוד לבתקו.
הענף השני בעבודתו האקדמית של שחר, גם הוא ארוך שנים, מתמקד בתופעת החוסן הנפשי. באופן ספציפי, שחר מתעניין בגורמים האישיותיים והסביבתיים המגוננים עלינו מפני מצבי דחק. הוא רואה את המתח בין פגיעות לחוסן כמרכזי למצב האנושי בכלל, ולמצבים פסיכולוגיים בפרט. דהיינו: אנשים "חסינים" הם גם "פגיעים", ולהפך. שחר חוקר חוסן נפשי לנוכח מספר רב של מצבי דחק, אך בעיקר (1) חשיפה כרונית ואקוטית לאלימות, (2) חיים בצל מחלה גופנית כרונית. בעשר השנים האחרונות, מאז חזר לארץ מ"ייל", הוא מוביל סדרת מחקרים על חוסן של מתבגרים לנוכח התקפות טרור. מחקר זה מתבצע עם שותפו ארוך השנים של שחר, פרופ' כריסטופר הנריץ' מ-Georgia State University, אטלנטה, ארצות הברית.
הענף השלישי של עבודתו של שחר הוא תאורטי-קליני. שחר מקדם עמדה אינטגרטיבית בפסיכותרפיה. עמדה זו שואפת להתעלות מעל גישות ממוקדות לפסיכותרפיה (כגון הגישה הפסיכואנליטית, הקוגניטיבית-התנהגותית, ההומניסטית, המשפחתית) ולשלב בין גישות אלה כדי להתאים את הטיפול לסבלו הייחודי של המטופל. תרומתו בתחום זה זיכתה את שחר במינוי כעורך ראשי של כתב העת המוקדש לפסיכותרפיה אינטגרטיבית, ה-Journal of Psychotherapy Integration. כהוגה ותאורטיקן בפסיכותרפיה האינטגרטיבית, מרבה שחר לשלב בין גישות אקסיסטנציאליות, קוגניטיביות, ופסיכודינאמיות, ולקשר אותן לחשיבה פילוסופית רחבת היקף. עבודתו התאורטית בתחום זה פתחה אופקים חדשים בהבנת האיבחון הנפשי האינטגרטיבי והטיפול במתבגרים ומבוגרים צעירים הסובלים מהפרעות נפשיות ופסיכוסומטיות מורכבות.
ענף מחקר רביעי, וחדש יחסית, של שחר הוא הבנת ייצוגים הירואיים (של גבורה) הן בנפש והן בתרבות, והתפקיד שייצוגים אלה ממלאים בתהליך הדחק.
עבודה קלינית
שחר מתמחה באבחון וטיפול אינטגרטיביים במתבגרים ומבוגרים צעירים (גילאי 10–30) הסובלים מדיכאון ואבדנות, הפרעות אכילה, ומצבים פסיכוסומטיים.
שרה שטרסברג-דיין
שרה שטרסברג-דיין (בלועזית: Sara Strassberg-Dayan; נולדה ב-15 ביולי 1938) היא מחזאית, חוקרת ומרצה לפילוסופיה ולמחשבת ישראל.
ביוגרפיה
נולדה במונטווידאו, אורוגוואי, בה גדלה עד גיל תשע וב-1947 עברה עם משפחתה להתגורר בבואנוס איירס, ארגנטינה. אביה, אברהם אליהו שטרסברג ואמה פרידה שטרסברג לבית מליצ'קה. גדלה במשפחה יהודית-מסורתית בעלת השקפת עולם ציונית; הוריה גדלו בפולין והשתקעו לפני השואה באורוגוואי; לפרנסתם עסקו בייצור דברי נוי בסדנה בביתם. לשרה אח בכור, לואיס, בעבר כנר בתזמורת הפילהרמונית של תיאטרון קולון בבואנוס איירס, עיר מושבו.
בארגנטינה סיימת את לימודיה בפילוסופיה כללית (Licenciada en Filosofía) ב-1962 ותורת התיאטרון ב-1965, שניהם באוניברסיטה הלאומית של בואנוס איירס. לימדה פילוסופיה בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטה זו (1968-1963), הדריכה את סדנת המחזאים של אגודת הסופרים של ארגנטינה ב-1972. היא לימדה שם גם במוסדות שונים להשכלה גבוהה (בית הספר הלאומי הגבוה לאומנות התיאטרון, סמינרים למורים על-יסודיים) ואחר-כך בבית הספר היהודי האינטגרלי ע"ש רמב"ם, בו לימדה פילוסופיה. הייתה מזכירת מערכת וכתבת תרבות בכתב העת "ראיסס" (שורשים) ב-1968.
ביקרה בישראל בדצמבר 1975, עם קבוצת מורים מבית הספר "רמב"ם", נשארה בארץ ואחרי שנה שבה לארגנטינה לחודש ימים ועלתה רשמית בינואר 1977, הוריה עלו אחריה באותה שנה. בארגנטינה התחילה בכתיבת דוקטורט בפילוסופיה בנושא מרטין בובר, לימודים שנקטעו לאחר עלייתה לישראל ובארץ המשיכה בעבודת מחקר במחשבת ישראל בעת החדשה ובשנת 1988 קיבלה תואר דוקטור לפילוסופיה של האוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת הדוקטור, "תפישת האדם במשנותיהם של א.ד. גורדון והראי"ה קוק", נעשתה בהדרכתו של פרופסור אליעזר שביד. על בסיס הדוקטורט כתבה את ספרה "יחיד, אומה ואנושות"; הספר ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1995, במסגרת "ספריית הילל בן-חיים".
היא לימדה מחשבת ישראל בעת החדשה בחוגים למחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב (1984-1981; 1999-1996), באוניברסיטה העברית בירושלים (1989-1985), בבצלאל (1995/4) ובמכון שכטר למדעי היהדות (2012-1996). בשנת 1986 הייתה מרצה אורחת באוניברסיטה הלאומית של בואנוס איירס בשליחות מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
היא פרסמה עד כה (ינואר 2015) עשרה ספרים, מהם שלושה בעברית ושבעה בספרדית. מחזותיה הוצגו בתיאטרון, שודרו ברדיו ובטלוויזיה בבואנוס איירס וזכו שם לפרסים רבים. היא פרסמה מאמרים רבים בעברית ובספרדית לפני ואחרי עלייתה ארצה.
בארץ היא חברה באגודת הסופרים העבריים, אקו"ם, איגוד כללי של סופרים בישראל אנ"י (איגוד נשים יוצרות בישראל), AIELC (איגוד ישראלי של סופרים בספרדית), חברה נציגת ישראל ב-P.E-N. International של ארגנטינה.
שרה שטרסברג-דיין מתגוררת בירושלים מאז עלייתה לישראל. הייתה נשואה ליצחק דיין, בעל בית דפוס, מ-1995 ועד למותו, ב-2001.
פילוסופיה כללית ויהודית
בפילוסופיה כללית שטרסברג-דיין עוסקת באפשרות האתיקה כמקצוע אוטונומי ותורת הערכים ומקומה בהתמודדות עם המשבר המוסרי של האנושות בזמננו. במחשבת ישראל היא עוסקת בעיקר בהוגים של העת החדשה, משפינוזה עד לוינס. השוואת משנותיהם של א.ד. גורדון ואברהם יצחק הכהן קוק על נושאים כגון תפיסת האדם, בעיית ההכרה, המוסר, ההיסטוריה, הדת והציונות, הייתה הנושא של עבודת הדוקטור שלה. היא עוסקת בעיקר בתחום זה בנושאים הקשורים לקיום היהודי בזמננו ולצורך לחדש את היהדות כ"הומניזם עברי" בעקבות הוגים כגון א.ד. גורדון, מרטין בובר ועמנואל לווינס, בהתאם לנסיבות ולצרכים של ימינו, הן בישראל והן בתפוצות.
דרמה
מחזותיה עוסקים בנושאים שונים, כלל אנושיים ויהודיים כאחד, הם כתובים בסגנונות שונים, ביניהם תיאטרון אוונגרדי ("החה-חה", "המלה הרעה", "בטן הלוויתן"), ביוגרפי ("סוקרטס", "שדה החיטה והעורבים" – על חיי וינסנט ואן גוך), היסטורי ("הגחלת" – על מרד גטו ורשה) או מבוססים במקורות, כגון המחזה האחרון עד כה: "אלישע, האחר" – על אלישע בן אבויה, מחזה שנכתב במסגרת סדנת המחזאות של יוסי יזרעאלי בתיאטרון תמונע (אוקטובר 2013 – ינואר 2014).
יחיד, אומה ואנושות: תפיסת האדם במשנותיהם של א.ד. גורדון והרב קוק
אברהם שפירא, על עטיפת הספר:
דברי המחברת, בסיום הספר:
אודות מחזות נבחרים
ניסיונו הכושל של אדם להגשים את עצמו וליצור, מול זרמי החיים שמכתיבים לו את גורלו. המחזה שייך לתיאטרון האבסורד והושפע מיונסקו ובקט. מחזה סוריאליסטי המשקף את מעמדו הבעייתי של האדם בימינו בתור פרט הנאבק כדי לממש עצמו ולחוות אהבה ואמפתיה בעולם צרכני קר. מחזה העוסק בסגנון לא-ריאליסטי, סגנון של מדע בדיוני, באפשרות השמדת העולם בעתיד כתוצאה מתהליכי קדמת יתר של המדע והטכנולוגיה, תהליכים שאינם מלווים בהתקדמות מוסרית, תרבותית וערכית.
העלילה מתרכזת בגורלה של משפחת קהן, מאז שאורי, הבן, האמור להיות אחד ממנהיגי המרד, חוזר לגטו כשנה וחצי לפני המרד כדי לעודד את האנשים להתכונן למאבק נגד הנאצים, מתוך הנחה שאולי יהיה זה מאבק רק של יהודים.
מאשה, אחותו של אורי, "פטריוטית" פולנית ולוחמת למען זכויות האנושות כולה, מסרבת להיענות לקריאה זו, וגם אימו של אורי וחברים אחרים מתנגדים בתחילה לרעיון המרד, כל אחד ממניעים שונים, המשקפים את הפילוג האידאולוגי בתוך העם היהודי.
מתוך התפתחותם הטרגית של החיים בגטו תחת שלטון הנאצים, מגיעים תושבי הגטו האחרונים להחלטה למרוד ולהילחם עד הסוף. השינוי בולט במיוחד בדמויות האם ומאשה, שאמורה לבסוף, לאחר שריפתו של הגטו, להיות היחידה מהמשפחה שתוכל לצאת מהגטו עם בנו התינוק של אורי, כדי לפתוח בחיים יהודים חדשים.
דמותו של אורי מבוססת על דמותו של מרדכי אנילביץ', אולם הפרטים ההיסטוריים והביוגרפיים שונו. המחזה עוסק בחייו ובהגותו של סוקרטס ובמאבקו המתמיד למען האמת והצדק, נגד הקונפורמיזם והצביעות בחברה ובעד חינוכו הערכי והמוסרי של היחיד, כדי לשפר את חיי החברה והמדינה כולה.
המחזה שמתחיל בבית הדין, כשסוקרטס, בן שבעים, נאשם בכפירה באלי העיר ובהשחתת הנוער ודורשים להטיל עליו עונש מוות. בשלב זה פונה סוקרטס לקהל שבאולם כאילו כולם חבר מושבעיו ומנסה להסביר מדוע חייו שונים מחיי כל אדם אחר באתונה ומהי השליחות הציבורית שקיבל עליו ארבעים שנים קודם לכן, כשהחליט להתמסר לפילוסופיה.
המחזה מהווה שיחזור של תולדות אתונה בשנים הללו, סביב השאלות הגדולות של מלחמה ושלום, והיחס בין אתונה לשכניה, מנקודת מבטו של סוקרטס, עד תחילת המשפט נגדו, שבעקבותיו הוא נידון למיתה, בתמונה האחרונה של המחזה.
המחזה נכתב ב-6–1967 ומהווה ביקורת סמויה על הנעשה בארגנטינה באותן שנים של ערעור המשטר הדמוקרטי, מהפכים צבאיים שהביאו עימם הידרדרות חברתית, פוליטית ובראש ובראשונה מוסרית. התרגום העברי הותאם למציאות הישראלית. המחזה עוסק בשלוש השנים האחרונות לחיי וינסנט ואן גוך. שמו של המחזה "שדה החיטה והעורבים" לקוח משמה של אחת התמונות האחרונות שואן גוך צייר לפני התאבדותו. המחזה מנסה לפענח תמונה זו ולבדוק מדוע הוא התאבד אחרי שיצר אותה.
זוהי דרמה ביוגרפית, על אף שאין היא מכוונת לשיחזור מדויק, לא של חיי הצייר וגם לא של הנסיבות החברתיות-תרבותיות של זמנו, אלא בפירוש העובדות והנתונים הפסיכולוגיים וההיסטוריים המוכרים לשם הצגת נושאים כגון ההתמודדות של האמן עם סביבתו והמאבק התמידי של היוצרים למען חופש הביטוי והיצירה. הרפתקאות של הרובוט האדון פפה המפורסם, לאחר שיום אחד הוא מתקלקל ומתחיל לגרום לצרות צרורות לעירו: מכוניות זזות רק אחורה, הגשם אינו פוסק וכן הלאה. הסמל "פרצוף חמוץ בום" יוצא בעקבות הרובוט שברח בעזרת ידידתו, הילדה גבי, המנסה לסייע לו להבריא. המחזה מתאר את הניסיונות המצחיקים והכושלים של הרובוט ושל גבי למצוא עזרה אצל המכשפה בלגניה, עד שלבסוף, בעזרת עיתונאי חכם, הם מגיעים לביתו של ד"ר מזורוביץ', שמצליח לרפא את האדון פפה, וסוף-סוף, גם הסמל "פרצוף חמוץ", משתתף בשמחת כולם, כשהאדון פפה מצליח לתקן את כל הדברים שקילקל באמצעות שידור בטלוויזיה. מחזה ריאליסטי. במעלית "נתקעים" אנשים המייצגים שכבות שונות בחברה הישראלית. כך נחשף הפער והעימות בין עולים חדשים לוותיקים, חילוניים ודתיים, מבוגרים וצעירים. המחזה מספר על אלישע בן אבויה והעימות שלו עם רבי עקיבא, על רקע המרד הגדול נגד רומי. אלישע בן אבויה, אחד מחכמי הסנהדרין, רב מבריק וחכם, מורד בשלב מסוים במורשת היהודית שלו ובסמכות הדתית היהודית. לפי המקורות הוא חוזה במותו של ילד ומתעוררות אצלו שאלות תאולוגיות על האל והדת. הוא מחפש תשובות בספרי הפילוסופיה היוונית, דבר שמביא אותו להתנגשות עם חבריו ולקרע בחיי נישואיו. הסנהדרין מזמינה אותו להופיע מולה כדי לחזור בתשובה והוא מחליט לברוח לסוריה ואנטיוכיה.
מבחן F
מבחן F הוא כל מבחן סטטיסטי אשר בו סטטיסטי המבחן הוא בעל התפלגות F תחת השערת האפס. השם של המבחן נקבע על ידי הסטטיסטיקאי ג'ורג' ואדל סנדקור, כמחווה לרונלד פישר.
שרה שטרסברג-דיין
אודות מחזות נבחרים
המחזה נפתח כשרבי עקיבא מבקר את אלישע בביתו, מנסה לשכנע אותו להישאר וכושל. אלישע מעניק גט לאשתו, נפרד ממנה ומרבי עקיבא. בהיותו באנטיוכיה, אלישע נהפך לחכם ידוע ומוערך מאוד. אלישע מתנגד למרד בר כוכבא. רבי עקיבא מסייע לבר כוכבא והרומאים מוציאים להורג אותו וחכמים נוספים.
מבחן F
דוגמאות למבחן F
להלן מספר דוגמאות נפוצות שבהן משתמשים במבחני F.
שרה שטרסברג-דיין
אודות מחזות נבחרים
אלישע בן אבויה חוזר להיות יהודי ולוקח על עצמו את האחריות על העם. הוא נפגש עם הנציב הרומאי רופוס ומבקש ממנו לחון את החכמים, מנהיגי העם, אולם מעלה חרס בידו. הוא יוצא ביחד עם יהודים אחרים שמגרשים אותם מהארץ כדי ללמד ילדים יהודים את ההלכה.
מבחן F
דוגמה להשוואה בין שונויות
יהיו ו- שני מדגמים, כך שהשונויות והתוחלות שלהם אינן ידועות. נניח שאנו רוצים לבדוק האם השונויות זהות או שונות. נגדיר את ההשערות שלנו:
שרה שטרסברג-דיין
אודות מחזות נבחרים
המחזה מציג את אלישע בן אבויה כאחד האנשים שהכי השפיעו על עריכת המשנה, כשמרד בר כוכבא דוכא והרומאים הורגים את החכמים, אלישע אמור לעבוד במקום גלותו בעריכת החומרים שרבי עקיבא השאיר אחריו; בכך הוא יוצר המשך ליהדות ובסיס לחינוך של דורות חדשים. שטרסברג-דיין הושפעה בבחירת הנושא מהרומן "כעלה נידף", פרי עטו של מילטון סטיינברג, שעסק אף הוא באלישע בן אבויה, אך פיתוחו ופירושו של הנושא שונים לגמרי במחזה שלה. זהו המחזה האחרון אותו כתבה במקור בעברית.
מבחן F
דוגמה להשוואה בין שונויות
כדי לבחון את ההשערות ולקבוע מתי לדחות את השערת האפס נבנה מבחן יחס נראות מוכלל. נגדיר את אומדי הנראות המקסימלית:
פונקציית הנראות עבור האומדים הללו מקיימת:
שרה שטרסברג-דיין
ספרים בעברית
הספר כולל את המחזות "החה-חה", "המלה הרעה", "שדה החיטה והעורבים", "סוקרטס", "נשף המסכות (המעלית)". ארבעת המחזות הראשונים הם בתרגום המחברת מספרדית, המחזה החמישי נכתב במקור בעברית. נוסח "סוקרטס" כאן הוא עיבוד חופשי שנכתב ב-2001 על בסיס תרגומה של טל ניצן מ-1990, תוך התאמתו למציאות החברתית-פוליטית בישראל. עיבוד זה נכתב בהדרכת פרופ' גד קינר במסגרת בית הספר לכתיבת דרמה של יובל המון והוקרא בפסטיבל מחזות שנערך בבית תמי בתל אביב, בבימויה של רויטל איתן, ב-2001. "נשף המסכות" נכתב ב-2002 במסגרת בית הספר לכתיבת דרמה של יובל המון, בהדרכת אלה אלתרמן והוקרא בשמו הראשון, "המעלית", בפסטיבל המחזות השני, בבימויו של אבישי מילשטיין, שהתקיים בתיאטרון צוותא תל אביב, בשנת 2002.
מבחן F
דוגמה להשוואה בין שונויות
תחת השערת האפס, מתקיים שהשונויות שוות, נסמנן. כעת, פונקציית הנראות תחת השערת האפס היא:
שרה שטרסברג-דיין
ספרים בספרדית
("החה חה" ו"המלה הרעה" – מחזות). שני המחזות קיבלו את פרס הקרן הלאומית לאומנויות לשנת 1964. הצגת הבכורה של "החה חה" התקיימה בבואנוס איירס ב-1963; "המלה הרעה" שודרה לראשונה ברדיו הלאומי ב-1966, הצגת הבכורה נערכה ב-1968 בבהיה בלנקה ומאז הועלתה במסגרות שונות בארגנטינה וברחבי תבל. ב-1984 הועלה עיבוד המחזה הזה בשם Procedencia H, בתיאטרון סן מרטין, בואנוס איירס. הצגות אחרונות התקיימו ב-Teatro Girasol, Universidad de Costa Rica, בבימויה של רבקה מונטרו (Rebeca Montero) ב-2013 וב-2014. תרגום עברי של המחברת פורסם בספרה "משם והלאה". (סוקרטס – מחזה). המחזה זכה בציון לשבח של התיאטרון העירוני סן מרטין, בואנוס איירס, 1967; שודר ברדיו הלאומי ב-1968. ב-1971 קיבל המחזה אות כבוד של אגודת הסופרים בארגנטינה וב-1973 זכה בפרס מ. דה לברדן מטעם האגודה לאנשי ספרות. המחזה נלמד בבתי ספר תיכוניים בארגנטינה (בית הספר הלאומי של בואנוס איירס ובית הספר קרלוס פלגריני) כמייצג את התיאטרון הארגנטינאי העכשווי. עיבוד עברי חופשי של המחברת ראה אור בספרה "משם והלאה". ("שדה החיטה והעורבים" – מחזה). נכתב בבואנוס איירס בשנים 1971–1972, על בסיס חומר מחקרי וביוגרפי, בעיקר "מכתבים לתיאו". זכה בפרס ראשון לדרמה מטעם עיריית בואנוס איירס לשנת 1973. המחזה שודר ברדיו הלאומי בשנת 1973 והוצג בדצמבר אותה שנה בערוץ הטלוויזיה 7 ובאוקטובר 1974 בערוץ 9, בואנוס איירס. תרגום עברי על ידי המחברת ראה אור בספרה "משם והלאה". ("תיאטרון יהודי וישראלי: ברית אהבה, הגחלת, נשף המסכות"). מהדורה שנייה של שתי המחזות יחד שכוללת נספח עם ביקורות ורשימות בעיתונים וכתבי עת ומכתבים אישיים בספרדית אודות שני המחזות. ("שישה מחזות": יום הולדת שמח, אמנדה; מזמר ובולע ספרים בארץ הירח; רגע לאמנקאי; זהירות, תהום; פרצוף חמוץ בום והרובוט המפוזר; בטן הלוויתן). (הגחלת, מחזה) (יהדות והומניזם- אלישע בן אבויה, מאמרים ומחזה.) (בטן הלוויתן, מחזה.) (נגד הזרם: דפי חיי, פרוזה.)
מבחן F
דוגמה להשוואה בין שונויות
משני חישובים אלה נקבל שפונקציית יחס הנראות היא:
שרה שטרסברג-דיין
מאמרים ורשימות
לפני עלייתה לישראל פרסמה שרה שטרסברג-דיין מאמרים וכתבות רבים, החל בכתב העת של האוניברסיטה הלאומית של בואנוס איירס (1960); ב"קומנטרי" Comentario (מס' 33 עד 65 – 1968-1962); "דבר" Davar מס' 101, 103 (1964); "ראיסס" Raices (1968) ובמקומות אחרים. לאחר עלייתה ממשיכה לפרסם מאמרים ורשימות בעברית ובספרדית בארץ ובארגנטינה, בעיתון Aurora (2014-2006), בכתב העת של ה-P-E-N International בארגנטינה, Palabra y persona, abril 2007, ובאתרי אינטרנט שונים.
מבחן F
דוגמה להשוואה בין שונויות
ואם נציב בביטוי את הנתונים ונפשט נקבל:
שרה שטרסברג-דיין
ציור
שרה שטרסברג-דיין למדה ציור באקדמיה הלאומית הגבוהה לאומנויות ע"ש א. דה לה קרקובה בבואנוס איירס; השתתפה בתערוכות קבוצתיות רבות בבואנוס איירס, ירושלים, תל אביב וגרמניה. בין האחרונות "בית התנ"ך", תל אביב (2011-2006); "אמנות ישראלית", בנק הפועלים, תל אביב, 2010, 2011, 2012; "עין לירושלים", אלרוב, ממילא, ירושלים, 2008; "אקוורל", מינוס 3, תל אביב, 2012; "Art About – Israeli Worldwide Exhibition" בעיר מינכן, גרמניה, ספטמבר 2014. בנוסף לכך איירה עטיפה לספר ילדים (רחל סיידוף מזרחי, קריצת הפרפר - שירים מעולם החי, צבעונים הוצאה לאור, 2011) ועטיפה לספר העיון "יחיד, אומה ואנושות".
מבחן F
דוגמה להשוואה בין שונויות
כעת, נביט בסטטיסטי. נשים לב שגם כאשר ביטוי זה שואף ל-0 וגם כאשר הוא שואף לאינסוף, שואפת לאינסוף. לכן, מבחן יחס נראות מוכלל יהיה מהצורה:
שרה שטרסברג-דיין
ציור
תערוכות יחיד:
מבחן F
דוגמה להשוואה בין שונויות
נדחה את השערת האפס אם או, כאשר רמת הביטחון מקיימת .
שרה שטרסברג-דיין
ציור
תערוכה קבוצתית: "שכרון צבעים", היכל אומנויות הבמה, הרצליה, דצמבר 2019-ינואר 2020.
מבחן F
דוגמה להשוואה בין שונויות
כעת, נשים לב לתכונות הבאות:
שרה שטרסברג-דיין
שירה
כתבה שירים בשפה העברית שהתפרסמו בכתבי עת שונים ובאנתולוגיות בהוצאת אנ"י (איגוד נשים יוצרות ישראל). אחד משיריה הוקלט וראה אור בדיסק שהלחינה ושרה שושיה בארי-דותן ועיבד אורי שלזינגר (שושיה בארי דותן, "מנפשי יצירתי", קינג הפקות, 2013).
מבחן F
דוגמה להשוואה בין שונויות
לכן, נעדיף להשתמש בסטטיסטי. כדי לקבל אותו, נחלק ב-n-1, m-1 את המקומות הרלוונטיים בפונקציית יחס הנראות. עדיין יתקיים שכשהסטטיסטי החדש שואף לאינסוף או ל-0, כך גם פונקציית יחס הנראות. לכן נקבל את אותו מבחן יחס נראות מוכלל רק עם ערכי C שונים:
שרה שטרסברג-דיין
לקריאה נוספת
אודות מפעלה הדרמטי של שטרסברג-דיין
מבחן F
דוגמה להשוואה בין שונויות
נדחה את השערת האפס אם או  כאשר רמת הביטחון מקיימת.
שרה שטרסברג-דיין
לקריאה נוספת
ביקורות אודות הספר יחיד, אומה ואנושות
מבחן F
דוגמה להשוואה בין שונויות
ולמעשה נוכל למצוא את ערכי ה-C לפי התפלגות F :
שרה שטרסברג-דיין
לקריאה נוספת
אודות המחזה הגחלת
אודות המחזות סוקרטס – שדה החיטה והעורבים
הנספח כולל ביקורות ורשימות של אנדרס רוג'יארי (Andrés Ruggieri, El Cronista comercial, Buenos Aires, 21-2-1972), אליסיה דוחובנה אורטיז (Alicia Dujovne Ortiz, Raíces-Año V-No.37-Julio 1972), חואן אריאס בלופט (Juan Arias Balloffet, LRA Radio Nacional{ Las Dos Carátulas- El teatro de la humanidad/ 6 de octubre de 1968 / 2 de noviembre de 1973), ארנולדו ליברמן (Arnoldo Liberman, Voz Libre, setiembre 1973), אוגניה קאלני (Eugenia Calny, Bibliograma – 45- Enero-Febrero-Marzo 1974). בנספח גם קטעי מכתבים אודות שני המחזות מסופרים ואנשי רוח, ביניהם Antonio Buero Vallejo, Alfredo Cahn, Raul H. Castagnino, Griselda Gambaro, Enrique Labrador Ruiz, Rodolfo Mondolfo, Federico Peltzer, Syria Poletti, Ernesto Sábato, César Tiempo, Bernardo Verbitzky, Eduardo Baliari, Rodrigo Bonome, Horacio Butler, Alfredo de la Guardia, Eugenia de Oro, Raúl Shurjin. מבוא המחזה סוקרטס המופיע גם במהדורה נכתב על ידי ברנרדו קנל פייחוו (Bernardo Canal-Feijóo.
הנספח מופיע גם במהדורה הדיגיטלית של הספר מ-2012.
אודות הספר נגד הזרם: דפי חיי - מונטווידאו, בואנוס איירס, ירושלים
עונת 2022 בגביע סודאמריקנה
שלב הבתים
32 קבוצות לוקחות חלק בשלב הבתים, 16 קבוצות העפילו משלב הפלייאוף ו-16 קבוצות הצטרפו בשלב זה.
שלב הנוקאאוט
החל משלב שמינית הגמר משחקות הקבוצות שהעפילו בטורניר נוקאאוט לפי הכללים הבאים:
דירוג
החל משלב שמינית הגמר, מדורגות הקבוצות לפי תוצאותיהן בשלב הבתים. הקבוצות שסיימו במקום הראשון בגביע סודאמריקנה מדורגות 1–8 (דרג 1), והקבוצות שסיימו במקום השלישי בגביע ליברטדורס מדורגות 9–16 (דרג 2).
בית הספר למשפטים באוניברסיטת דיוק
בית הספר למשפטים באוניברסיטת דיוק (באנגלית: Duke University School of Law) הוא בית הספר למשפטים באוניברסיטת דיוק, אוניברסיטת מחקר פרטית בדורהאם, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית. כאחד מ-10 בתי הספר והמכללות באוניברסיטה, בית הספר למשפטים החל לפעול ב-1868 כבית הספר למשפטים של טריניטי קולג'. ב-1924, בעקבות שינוי השם של טריניטי קולג' לאוניברסיטת דיוק, שונה שם בית הספר לבית הספר למשפטים באוניברסיטת דיוק.
בית הספר למשפטים באוניברסיטת דיוק מדורג כאחד מבתי הספר המובילים למשפטים בארצות הברית. הקבלה היא סלקטיבית, כאשר רק עשירית מהמועמדים מתקבלים.
דירוגים
בית הספר למשפטים של דיוק מדורג במקום החמישי בארצות הברית (ביחד עם בית הספר למשפטים של הרווארד ובית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק) על פי US New בשנים 2023–2024. בית הספר למשפטים מדורג באופן שגרתי בין 14 בתי הספר למשפטים המובילים בארץ, והוא חבר בפורום בתי הספר למשפטים "T-14". בית הספר דורג על ידי פורבס כבעל דירוג עורכי דין עם השכר החציוני השני בגובהו באמצע הקריירה. בשנת 2017, דירוג The Times Higher Education דירג את בית הספר כבית הספר למשפטים הטוב בעולם.
Happy Little Pill
Happy Little Pill (בעברית: גלולה קטנה ושמחה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון. השיר יצא לאור ב-25 ביולי 2014, כסינגל הראשון מתוך המיני-אלבום השלישי שלו, TRXYE, על ידי חברת התקליטים EMI אוסטרליה.
השיר הגיע למקום ה-92 במצעד הבילבורד הוט 100, והעשירי במצעד השירים האוסטרלי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי טרוי סיון, ברנדון רוג'רס וטאט טונג, והופק על ידי טונג, אלכס ג'יי אל הייוו וסלאמס. השיר יצא כסינגל הבכורה של סיון, והוא מעין שיר בסגנון האלקטרופופ. בנוסף לכך, יצא השיר כסינגל היחידי מתוך המיני-אלבום, TRXYE.
מגזין טיים סקרו את השיר בחיוב ואף ערכו עליו ביקורת מקיפה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי ג'רמי קורן, והועלה לערוץ ה-Vevo של טרוי סיון ב-12 באוגוסט 2014. הקליפ מציג בתוכו ברובו קטעים שצולמו על גבי מסך כחול, וקטעים שצולמו בבית מסוים.
רב מסר
רב מסר היא חברת תוכנה ישראלית המייצרת פתרונות לשליחת ניוזלטרים, יצירת דפי נחיתה וכן מערכת לבניה ושיווק של קורסים דיגיטליים.
רקע
חברת רב מסר בע"מ הוקמה בשנת 2008 על ידי ד"ר רוני הורוביץ, קובי חדד ואורן שץ. הורוביץ, המשמש כמנכ"ל החברה, היה בעבר ראש המחלקה להנדסת תעשייה וניהול בעזריאלי מכללה אקדמית להנדסה ירושלים . בשנת 2011 היה שותף לכתיבה ופרסום הספר "שיווק באינטרנט – המדריך השלם לקידום עסקים ברשת" . חדד הוא יזם ובעלים של חברת האינטרנט KCS וחברות נוספות בתחום של מסחר אלקטרוני . אורן שץ מתמחה בשיווק באינטרנט ובקידום אתרים.
שירותים
השירות העיקרי של חברת רב מסר, אשר פעיל משנת 2006, הוא מערכת דיוור ומערכת ליצירת דפי נחיתה. רב מסר פועלת בתחום הדיוור האלקטרוני משנת 2006 והיא הגדולה בישראל בתחום זה. המערכת של רב מסר מאפשרת שליחת מסרים בדואר אלקטרוני לרשימת תפוצה של מספר רב של משתמשים. המערכת מאפשרת גם שליחת הודעות טקסט (מסרונים) בתפוצה רחבה. המערכת עומדת, לטענת החברה, בקריטריונים של חוק הספאם (סעיף 30א' לחוק התקשורת (בזק ושידורים) תשמ"ב - 1982). בנוסף, המערכת מאפשרת ליצור דפי נחיתה מרובים ורספונסיביים לצורך שליחתם אל רשימת התפוצה.
שירות נוסף של חברת רב מסר בע"מ הוא סקולר, מערכת לבניית קורסים דיגיטליים באינטרנט.
נבחרת שוודיה בכדורסל נשים
נבחרת שוודיה בכודרסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של שוודיה. הישג השיא של הנבחרת הוא המקום החמישי באליפות אירופה בכדורסל נשים 2019.
פיונה אוקס
פיונה אוקס (באנגלית: Fiona Oakes; נולדה ב-1 באוגוסט 1966, צ'סטרפילד, אנגליה) היא רצת מרתון ואולטרה מרתון בריטית המחזיקה בשלושה שיאי עולם בריצת מרתון, ופעילה טבעונית לזכויות בעלי חיים המנהלת מקלט לבעלי חיים.
ביוגרפיה
אוקס היא לוחמת אש בגמלאות המתגוררת באסקס, אנגליה ומנהלת את המקלט 'Tower Hill Stables' בו כ-400 חיות משק וחיות מחמד. בגיל שלוש, אימצה אורח חיים צמחוני, ובגיל שש, אימצה אורח חיים טבעוני. לדבריה, היא מקדישה את חייה לפעילות עבור בעלי החיים, והיא החלה לרוץ בשנת 2000 כדי לקדם אורח חיים טבעוני ולהמחיש יכולות אתלטיות המבוססות על תזונה טבעונית. בריצותיה, אוקס נוהגת ללבוש חולצות עם מסרים טבעוניים, ובאחת הריצות אף רצה מחופשת לפרה.
ריצה למרחקים ארוכים
בשנת 2000, אוקס השתתפה לראשונה בריצת מרתון, ובה זכתה במקום הראשון. נכון לשנת 2017, השתתפה במעל 50 ריצות מרתון וזכתה במקום הראשון ב-11 מתוכן. תוצאת השיא של אוקס בריצת מרתון עומדת על זמן של 2:38. בשנת 2013, השתתפה במרתון הקוטב הצפוני בטמפרטורה של 28- מעלות צלזיוס, הגיעה למקום הראשון בקטגוריית הנשים ובמקום השלישי מבין כלל המשתתפים. את המרתון סיימה עם תוצאת זמן של 4:53 ובכך שברה שיא מהירות של נשים ב-45 דקות. באותה השנה, השתתפה במרתון הקרח באנטארקטיקה, סיימה אותו במקום הראשן עם תוצאת זמן של 4:20:02, ובכך שברה שיא מהירות של נשים. בשנת 2014, אוקס רצה בשבעה מרתונים במשך שבעה ימים עוקבים, סיימה במקום הראשון בקטגוריית נשים (בפער של 26 דקות מהרצה שהגיעה למקום השני) ובמקום השמיני מבין כלל המשתתפים.
אל-כביר
אל-כביר היא מילה ערבית שפירושה "הגדול". כמו כן, פירושה של המילה "כביר" בעברית הוא "גדול", והביטוי "אל כביר" בעברית מתייחס לגודלו וכוחו של אלוהים. {{פירושונים|
מכון הטריק-מרטין
מכון הטריק-מרטין (באנגלית: Hetrick-Martin Institute; בראשי תיבות: HMI) הוא ארגון ללא כוונת רווח המבוסס בניו יורק, אשר מוקדש לשרת את צורכיהם של הומואים, לסביות, טרנסג'נדרים, ביסקסואלים ואלו אשר אינם בטוחים בנטייתם המינית בגילאי 13–24, ובני משפחותיהם.
אודות
הארגון הוקם בשנת 1979 על ידי ד"ר אמרי הטריק וד"ר דמיאן מרטין כמכון להגנה על בני נוער הומואים ולסביות, בשל היותר חלקם בסיכון בעיר ניו יורק. בעקבות תרומה פרטית בשנת 1983, בשילוב עם מענק מטעם חטיבת הנוער של מדינת ניו יורק, הם הצליחו לפתוח משרד ברחוב 23, להקים בית מחסה ולהרחיב משמעותית שירותי מתן ייעוץ ותמיכה לנוער להט"בי.
בשנת 1985, במימון של המחלקה לחינוך בעיר ניו יורק, הקימה HMI את בית הספר התיכון הארווי מילק, בית הספר העל-יסודי הראשון בארצות הברית, שיועד עבור תלמידים להט"ביים. HMI ניהלה את בית הספר באופן ישיר עד לשנת הלימודים 2002/2003, כאשר לאחר מכן הפך המקום לבית ספר ציבורי מוסמך שמנוהל על ידי משרד החינוך בניו יורק. הן המכון והן בית הספר עדיין פועלים מאותם משרדים משותפים במנהטן.
בדצמבר 1988, לאחר מותו של הטריק בשנת 1987 מסיבוכים הקשורים לאיידס, התראיין מרטין על ידי אריק מרקוס, כחלק ממה שלימים יהפוך לספרו ובהמשך לפודקאסט "Making Gay History", וסיפר על מערכת היחסים שלו, הן המקצועית והן האישית, עם הטריק. מרטין עצמו נפטר בשנת 1991, גם כן מסיבוכים הקשורים באיידס.
בשנת 2011 הרחיב HMI את שירותיו אל מחוץ למנהטן, על ידי השקת "HMI: Newark", תוכנית פיילוט שנועדה לשרת בני נוער להט"בים בניוארק, ניו ג'רזי. בעקבות הצלחת תוכנית הפיילוט, ביולי 2014 מונתה ד"ר אשונדה פלמינג להיות מנכ"ל התוכנית. בהמשך, התוכנית הורחבה לכלול ארבע מחוזות בניו ג'רזי ושמה שונה ל-"HMI: New Jersey".
חוות קשואלה
חוות קשואלה היא מאחז וחווה חקלאית השוכנת ביער הל"ה, דרומית ליישוב גבעות, על מורדותיו המערביים של גוש עציון. החווה קרויה על שם לוחם הפלמ"ח יעקב זרחי, שכינויו היה "קשואלה", אשר נועד להיות חלק ממחלקת הל"ה ונפל בקרב הקסטל.
החווה הוקמה בשנת 2012 על ידי המועצה האזורית גוש עציון וקק"ל בתמיכת משרד הביטחון, במטרה למנוע השתלטות של הפלסטינים הגרים בסמוך, ובנוסף לכך גם על מנת להגן על היער מכריתה בלתי חוקית. בחווה גרות שתי משפחות במבנים ארעיים.
היסטוריה
בשנת 1969, עם חידוש ההתיישבות היהודית בגוש עציון, נטעו קק"ל ותושבי כפר עציון יער אורנים גדול על שטח של כ-8,000 דונם, שנקנה בראשית המאה ה-20 על ידי שמואל הולצמן, יוזם הקמת גוש עציון. היער ניטע במטרה ליצור רצף גאוגרפי בין גוש עציון לישובי השפלה ועמק האלה.
ב-שנות ה-90 החל דילול של היער, עקב כריתה בלתי חוקית של עצי היער בידי ערבים תושבי הסביבה, שכרתו רבבות עצים תוך שימוש בציוד כבד. שטחים רבים השייכים לקק"ל ושהיו חלק מהיער נעקרו ואז הפכו לכרמי זיתים של תושבי הסביבה. ניסיונות של צה"ל והמנהל האזרחי להפסיק את ההרס לא הועילו.
לקראת סוף כהונתו כשר ביטחון סייר אהוד ברק במקום, והורה על הקמת חווה חקלאית ביער, כדי להגן על האזור. המועצה האזורית בשיתוף פעולה עם קק"ל הוציאה את הרעיון לפועל. במאי 2012 (ה' בסיוון תשע"ב) עלתה החווה לקרקע. המקימים היו שתי משפחות צעירות מהישוב אלון שבות, שגרו תחילה באוהלים צבאיים, ללא חיבור למים או לחשמל. כעבור שנה עברו המשפחות לאוהלים גדולים הבנויים כחממות, והמקום חובר למים ולחשמל. מאז הקמת החווה פחתו באופן ניכר הכריתות הבלתי חוקיות ותפיסות הקרקע האסורות בשטחי קק"ל שסביב החווה.
החווה כיום
המבנים בחווה הם אוהלים ומבנים מבנייה קלה. השירותים בחווה הם שירותים אקולוגיים. המשק החקלאי בחווה כולל חממות לגידול פירות יער, כוורות, תרנגולות חופש ועדר של כבשים ועיזים. תושבי החווה חתמו עם המנהל האזרחי על חוזה מרעה ב-2,500 דונם מתוך היער. במקום הוקם גם חאן תיירותי.
כדי למנוע התנכלויות של הפלסטינים שמתגוררים באזור, ניצבת בחווה שמירה 24 שעות ביממה של תושבי המקום ומתנדבי "השומר יו"ש".
בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל
בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל (באנגלית: Yale Law School, או בקיצור YLS) הוא בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל, אוניברסיטת מחקר פרטית בניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית. הוא הוקם בשנת 1824 ודורג כבית הספר הטוב ביותר למשפטים בארצות הברית על ידי "US News & World Report" בשנים 1990–2023. בית הספר נחשב לאחד המוסדות האקדמיים הסלקטיביים ביותר בעולם, עם שיעור קבלה שעומד על כ-4%, הנמוך ביותר מכל בית ספר למשפטים בארצות הברית (נכון לשנת 2021).
כל כיתה בתוכנית התלת-שנתית בפקולטה כוללת כ-200 תלמידים. לבית הספר ישנו כתב עת משפטי בשם "Yale Law Journal", שנחשב לאחד מכתבי העת המשפטיים המצוטטים ביותר בארצות הברית. כ-83% מבוגרי שנתון 2019 קיבלו עבודה במשרה מלאה, כתשעה חודשים לאחר סיום הלימודים.
בוגרי בית הספר למשפטים בייל כוללים דמויות בולטות רבות במשפט ובפוליטיקה, כולל נשיאי ארצות הברית ג'רלד פורד וביל קלינטון ומזכירת המדינה והמועמדת לנשיאות, הילרי קלינטון. הבוגרים כוללים גם את שופטי בית המשפט העליון הנוכחיים של ארצות הברית, קלרנס תומאס, סמואל אליטו, סוניה סוטומיור וברט קוואנו. בבית הספר למדו מספר שופטי העליון לשעבר, סנטורים וראשי מדינות.
היסטוריה
בית הספר התחיל במשרד עורכי הדין בניו הייבן של בעשור הראשון של המאה ה-19, שהחל להכשיר עורכי דין. ב-1810 המשרד כבר הפעיל בית ספר למשפטים. באמצע שנות ה-20 של המאה ה-19 בית הספר סופח לאוניברסיטת ייל ובשנת 1843 החלו תלמידי בית הספר לקבל תארים של ייל.
בשנת 2022, שני שופטי ערעורים פדרליים, ו, הפסיקו להעסיק את בוגרי בית הספר בגלל החשש שבית הספר מדכא דעות שמרניות.
אקדמיה
המוסד ידוע באוריינטציה המלומדת שלו; חלק גדול יחסית מבוגרי בית הספר (9%) בוחרים בקריירה אקדמית תוך חמש שנים מסיום הלימודים, בעוד שמספר נמוך יחסית (46%) בוחרים לעבוד במשרדי עורכי דין בחמש השנים שלאחר סיום הלימודים. מאפיין נוסף בבית הספר מאז שנות ה-30 הוא המעורבות בשירות הציבורי.
הסטודנטים מפרסמים תשעה כתבי עת משפטיים.
בית הספר למשפטים בייל דורג כבית הספר למשפטים הטוב ביותר בארצות הברית על ידי "US News & World Report" בין השנים 1990 ו-2022. הוא מדורג כבית הספר השני הטוב ביותר למשפטים בארצות הברית (לאחר בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד) ורביעי בעולם לפי דירוג QS משנת 2016. בית הספר גם בולט באחוז גבוה ביותר של בוגרים המשמשים כעוזרים משפטיים בבית המשפט העליון. בנוסף על כך, בית הספר הוא הפקולטה למשפטים המצוטטת ביותר בארצות הברית (נכון ל-2010)
בנובמבר 2022 אוניברסיטת ייל החליטה לפרוש מהדירוג המשפטי של "US News & World Report" מתוך ביקורת על אופי הדירוג. בעקבות ההחלטה של האוניברסיטה גם בית הספר למשפטים בהרווארד פרש מהדירוג.
איוואן ארגונוב
איוואן ארגונוב (ברוסית: Иван Аргунов; 1729–1802) היה צייר רוסי, ממייסדי האסכולה הרוסית בציור פורטרטים.
ביוגרפיה
בשנות ה-60 של המאה ה-17 ארגונוב היה בשיאו. הוא יצר הרבה דיוקנאות ואייקונים. בין נתיניו היו בני מלוכה רוסיים ומשפחת הרוזן שרמטב וקרוביהם. הוא היה אחד היוצרים של ז'אנר הדיוקנאות שלאחר המוות.
בשנת 1770 הפך ארגונוב למשרת הראשי של ביתם ואחוזותיהם משפחת שרמטב. הוא צייר הרבה פחות אבל בתקופה ההיא (1784) הוא יצר את יצירת המופת שלו דיוקן אישה לא ידועה בלבוש איכר. זהותה של הדוגמנית בציור נותרה לא ברורה.
בין המחצית השנייה של 1780 ועד מותו ב-1802 ארגונוב לא צייר אלא בילה את כל זמנו בניהול אחוזות ועסקים שונים של בני שרמטב.
ארגונוב היה מורה חשוב לאמנות. הוא לימד שיעורי ציור החל משנת 1753 - לפני פתיחת האקדמיה הקיסרית לאמנויות ב-1757. בין תלמידיו היו אנטון לוסנקו, פיודור רוקוטוב, קיריל גולובצ'בסקי ואיבן סבלוקוב - כולם בעתיד היו מורים באקדמיה.
גם בניו של ארגונוב היו תלמידיו. שניים מהם: (ניקולי ארגונוב ויעקוב ארגונוב) הפכו לציירים, ואילו השלישי (פאבל ארגונוב) הפך לאדריכל.
נבחרת דנמרק בכדורסל נשים
נבחרת דנמרק בכודרסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של דנמרק. הישג השיא של הנבחרת הוא המקום העשירי באליפות אירופה בכדורסל נשים 1954.
זאב וייטמן
הרב זאב וייטמן (נולד בשנת תשי"ג, 1953) הוא רב תאגיד "תנובה", רב היישוב אלון שבות, ומומחה כשרות ישראלי.
ביוגרפיה
בתחילת שנות ה-90 שהה בחו"ל בשליחות חינוכית. בשנת תשנ"ג (1993) פרסם את ספרו "לקראת שמיטה ממלכתית במדינת ישראל: הצעה לקיום מצוות השמיטה במדינת ישראל במציאות החקלאית המודרנית". זמן קצר לאחר מכן מונה כרב הקונצרן תנובה, כמחליפו של הרב יחזקאל דאום שנפטר. בתפקידו הוא אחראי על כשרות כל מוצרי החברה – חלב, בשר, דגים, ביצים ומאפים.
בין השינויים והחידושים ההלכתיים והכשרותיים שהנהיג: השבתת הרפתות והמחלבות ופעילות הובלת החלב בימי שבת ומועד; הקמת מערכת פיקוח והשגחה על הרפתות והקפדה על ביצוע פעולת החליבה בידי יהודים; הקמת צוות מקצועי לפיקוח על ניתוחי פרות באופן שאינו פוגע בכשרות הפרה וחלבה.
בשנת תש"ס (2000) יזם והקים את "ועדת מהדרין" – מערכת כשרות מהדרין של "תנובה", המאגדת נציגי קבוצות מרכזיות בציבור החרדי ובראשה עומדים הרב מרדכי גרוס והרב יעקב מאיר שטרן. הוא גם עומד בראש כנס הכשרות השנתי שבו מופיעים בכירי מומחי הכשרות ונידונים נושאים שונים בעולם הכשרות.
למשך תקופה מסוימת היה חבר וראש בית המדרש בארגון בית הלל, אך פרש מהארגון.
משפחתו
נשוי למרים, בתו של יונה עמנואל, שהיה עורך המעיין, אב לשלושה ותושב אלון שבות. גיסו הוא הרב שמואל כ"ץ, חוקר תולדות הרבנות הראשית לישראל ולשעבר רב בתי ספר בירושלים.
זכויות להט"ב בגרמניה
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בגרמניה מוגדרות בין המתקדמות ביותר בעולם. במהלך שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, לסביות והומוסקסואלים בברלין היו לרוב מקובלים על ידי החברה הגרמנית בעוד שברים ומועדונים שנוגעים ספציפית לקהל הומוסקסואלי נפתחו, למרות שפעילות הומוסקסואלית גברית בין מבוגרים בהסכמה הפכה לעבירה פלילית על פי סעיף 175 על ידי הקיסרות הגרמנית עוד בשנת 1871. במהלך מלחמת העולם השנייה, גרמניה הנאצית הרחיבה את ההפללה בנושא מה שהוביל לרדיפה ומותם של אלפי הומוסקסואלים. ההרחבות הנאציות בוטלו ב-1960 ופעילות הומוסקסואלית גברית בין מבוגרים בהסכמה הוכשרה בגרמניה המזרחית והמערבית ב-1968 וב-1969 בהתאמה, וגיל ההסכמה (14 שנים) בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים הושווה בגרמניה המזרחית ב-1988 ובפריסה ארצית בגרמניה המאוחדת בשנת 1991.
נישואים חד-מיניים בגרמניה הפכו לחוקיים ב-1 באוקטובר 2017, לאחר שהבונדסטאג העביר חקיקה שמעניקה לזוגות חד-מיניים זכויות מלאות עבור גישה לנישואים ואימוץ ילדים במשותף ב-30 ביוני 2017. לפני כן, הכרה משפטית בזוגיות חד-מינית הייתה חוקית באמצעות הכרה מוגבלת יותר בשותפויות רשומות, לאחר שעברו הכשרה בשנת 2001. שותפויות אלו סיפקו לרוב (אם לא את כולן) את אותן הזכויות כמו לזוגות נשואים. אימוץ ילד חורג בקרב זוגות חד-מיניים הפך לחוקי לראשונה בשנת 2005 והורחב בשנת 2013 כדי לאפשר למי שנמצא במערכת יחסים חד-מינית לאמץ את הילד שכבר אומץ על ידי בן זוגו.
הגנה משפטית רחבה יותר מפני אפליה על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית משתנה ממדינה למדינה ברחבי גרמניה, אבל אפליה בתעסוקה, מתן סחורות ושירותים, חינוך ובריאות על רקע העילות אסורה באופן מפורש בפריסה ארצית. טרנסג'נדרים בעלי דיספוריה מגדרית החלו להיות רשאים לשנות את המגדר המשפטי שלהם מאז 1980. בשנת 2011 בית המשפט החוקתי הפדרלי של גרמניה פסק שהדרישה מטרנסג'נדרים על פי החוק לעבור ניתוח להתאמה מגדרית ועיקור כדי לשנות את מגדרם המשפטי במסכמי זהות רשמיים עד לאותה עת הוא בלתי חוקתי ובכך, הדרישה בוטלה. בשנת 2020 גרמניה הפכה למדינה ה-5 בעולם שאסרה על ביצוע של הטכניקות הפסאודו-מדעיות של טיפול המרה בחוק.
גרמניה ידועה לעיתים קרובות כאחת המדינות בעלות תנאי מחיה הטובים ביותר עבור להט"ב בעולם. סקר שנערך על ידי מרכז המחקר פיו בשנת 2013 חשף שרוב של 87% מהנסקרים הגרמנים הצהירו שהומוסקסואליות אמורה להתקבל על ידי החברה, נתון שהיה השני בגובהו ב-39 המדינות שנשאלו, אחרי ספרד עם 88%. בשנת 2008 ברלין כונתה על ידי העיתון הבריטי אינדפנדנט כאחת הערים הטובות ביותר עבור להט"ב בעולם. ראש עיריית ברלין ונשיא הבונדסראט לשעבר, קלאוס ווברייט, ידוע כאחד הגברים ההומוסקסואלים המפורסמים ביותר בגרמניה, לצד ראש עיריית המבורג לשעבר אולה פון בויסט, שר הבריאות לשעבר ינס שפאן, שר החוץ וסגן הקנצלר לשעבר גידו וסטרוולה, שרת המשרד לאיכות הסביבה, שמירת הטבע ובטיחות גרעינית לשעבר ברברה הנדריקס, מנחה הטלוויזיה האפה קרקלינג, הקומיקאית הלה וון סינן , והעיתונאית אן וויל. בשנת 1981 נוסדה האקדמיה "Akademie Waldschlösschen" כמרכז כנסים לחינוך מבוגרים ליד העיר גטינגן שבמשך השנים הפכה למרכז רשת לאומי עבור התכנסות של מורים ועורכי דין שמוגדרים כלהט"ב, אבות הומוסקסואלים וקבוצות סטודנטים הומוסקסואליות ולסביות מרחבי אוניברסיטאות בגרמניה. פעילי זכויות להט"ב גרמניים ידועים כוללים את במאי הקולנוע רוזה פון פראונהיים  שהסרט שלו "זה לא ההומוסקסואל הוא מי שסוטה, אלא החברה בה הוא חי" משנת 1971, ידוע כמי שעורר את תנועת שחרור זכויות ההומוסקסואלים המודרנית במדינה.
מרגרט אולוון מקמילן
ילדות
מרגרט מקמילן נולדה ב-1943 בטורונטו, קנדה. הוריה הם רוברט מקמילן, רופא ממוצא סקוטי, ואלונד קרי אוונס, אישה ממוצא וולשי מכובד: סבא-רבא של מקמילן מצד אמה הוא דייוויד לויד ג'ורג', שהיה ראש ממשלת בריטניה. אביה בילה את רוב זמנו בנסיעות עסקיות, וכתוצאה מכך מרבית ילדותה עברה עליה בחברת אמה, אחותה ושלושת אחיה. למלחמת העולם השנייה, שהתרחשה באותו הזמן, לא הייתה השפעה רבה על חייה.
זכויות להט"ב בגרמניה
מעמד בחוק
על קיום פעילות הומוסקסואלית בשטחה של גרמניה המודרנית הוטל עונש מוות בתקופת אימפריה הרומית הקדושה משנת 1532 עד פירוקה ב-1806 ומשנת 1620 עד 1794 בפרוסיה. ההשפעה של קוד נפוליאון בתחילת המאה ה-19 עוררה העברות של אי-הפללה כלפי פעילות הומוסקסואלית ברוב שטחי גרמניה מחוץ לפרוסיה. עם זאת, בשנת 1871, השנה שבה הוקמה הקיסרות הגרמנית, סעיף 175 של חוק העונשין החדש הפליל מחדש פעילות הומוסקסואלית גברית. התנועה הראשונה למען זכויות הומוסקסואלים באותה תקופה פעלה ללא הצלחה לביטול הסעיף הן תחת הקיסרות הגרמנית והן תחת רפובליקת ויימאר שירשה את הקיסרות אחרי נפילתה בשנת 1918 עד 1933.
תחת הנאציזם, הרדיפה של הומוסקסואלים בגרמניה הנאצית הביאה להכפלת ההרשעות על פי סעיף 175 בשיעור של 10 מקרים עד 8,000–9,500 בשנה. העונשים למורשעים על רקע הסעיף הורחבו תחת השלטון הנאצי שבעקבותיהם כ-5,000–15,000 חשודים שפעילות הומוסקסואלית נכלאו במחנות ריכוז, שם רובם המוחלט נפטרו. ההרחבות הנאציות לעונשים של מורשעים על פעילות הומוסקסואלית בוטלו בגרמניה המזרחית בשנת 1950, אבל פעילות הומוסקסואלית גברית בהסכמה נותרה פשע עד 1968. בניגוד לגרמניה המזרחית, גרמניה המערבית שמרה על הגרסה המדכאת יותר של הסעיף, ועקבה אחרי מזרח גרמניה בהכשרה של פעילות הומוסקסואלית גברית במועד מאוחר יותר של שנה ב-1969. גיל ההסכמה בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד הושווה בגרמניה המזרחית לגיל של 14 שנים ב-1989, ובגרמניה המערבית ב-1994 בפריסה ארצית 4 שנים לאחר שאיחוד גרמניה התרחש ב-1990.