cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ויאדוקט
ויאדוקטים מעל עמקים
ויאדוקטים רבים מחברים בין נקודות בגובה דומה בנוף, בדרך כלל על ידי גישור מעל עמק או ואדי. לעיתים קרובות היו בעמקים הללו בעבר כבישים שיורדים ועולים את העמק בכל צד שלו (עם גשר קטן למעבר מעל הנחל בעמק, במידת הצורך) אבל הדרכים הללו לא התאימו לכמות התנועה ההולכת וגדלה בנתיבים הללו ולכן נבנה ויאדוקט שיחליף אותם.
אם הוויאדוקטים הללו משמשים תנועת רכבות חלים עליהם הגבלות נוספות, למשל עליהם להיות בעלי מסלול ישר ושטוח כדי להתאים את עצמם בצורה מיטבית למסלול תנועת הרכבת.
ויאדוקטים רב מפלסיים
יש ויאדוקטים בעלי מספר מפלסים, מפלס אחד יכול לשמש כלי רכב והשני לתנועת רכבות. לעיתים המפלסים השונים משמשים שניהם נסיעת כלי רכב אבל בכיוונים הפוכים דוגמה לכך היא ויאדוקט הנסיך אדוארד בטורונטו, אונטריו, קנדה, שמפלסו העליון מכיל את תנועת הרכבים של רחוב בלור והמפלס התחתון מכיל את המטרו בקו בלור-דנפורת'. אחרים נבנו כדי לרווח אזורים מיושבים ולחצות כבישים מתחתם למשל בלונדון.
שימושים בקרקע מתחת לוויאדוקטים
במקומות שהם הוויאדוקט בנוי מעל פני הקרקע ולא מעל מים, קיים שטח רב מתחת לקשתות המרכיבות אותו. ניתן להשתמש בשטח זה עבור עסקים כגון חניה לרכב, מוסכים, תעשייה קלה, ברים ומועדוני לילה. בבריטניה, קווי רכבת רבים באזורים עירוניים נבנו על ויאדוקטים, ולכן לבעלי תשתית הרכבות יש הרבה שטח שניתן לנצל אותו להשכרה והשקעה.
מרינה ליאם מנשרוב
מרינה ליאם מנשרוב (נולדה ב-1972) היא משוררת ואמנית רב תחומית.
ויאדוקט
שימושים בקרקע מתחת לוויאדוקטים
בברלין החלל תחת הקשתות הגבוהות של קווי הרכבת התחתית משמש עבור מטרות שונות, כולל מזללות או ברים, למשל בכיכר אלכסנדר.
בשונה מהמגמה העולמית לנצל את השטח מתחת לוויאדוקט, בשיקגו החוק אוסר על חניה תחת מעברים מתחת לוויאדוקט.
מרינה ליאם מנשרוב
ביוגרפיה
מנשרוב עלתה לישראל בשנת 1978 בחסות הוריה ואחיה הצעיר ממנה, במסגרת העלייה הגדולה מברית המועצות לשעבר. ילידת גורי, גאורגיה. בארץ המשפחה השתכנה בחולון, כבת למשפחת מהגרים ההתאקלמות לא הייתה פשוטה עבורה. עם ההתאקלמות הלא פשוטה במסגרות החינוך והעבודה, בחרה ללמוד בתחום החינוך. עם הוראת המדעים המשיכה לכיוון חונכות בבריאות הנפש וסיעוד קשישים. עם השנים למדה גם אמנות במכון אבני ואצל מורים פרטיים, תחום שהיא מתעסקת בו עד היום. מלווה ילדים תוך כדי עיסוק באומנות. ב 2011 יצא לאור ספר ביכוריה "השתקפות" בהוצאת אוריון. בעקבות מחלת סרטן השד שחלתה בה כתבה את ספר שיריה השני, הבשל יותר, ב-2014 "חורף ביישן" בהוצאת חבר לעט, וכיום עובדת על ספרה השלישי בהוצאת פרדס.
ויאדוקט
ויאדוקטים בעולם
הוויאדוקט הארוך ביותר בעת העתיקה הוא ככל הנראה "פונט סרם" (pont הוא גשר בצרפתית). הוא עבר מעל ביצות בדרום צרפת, אורכו הוא כ-2.7 ק"מ ורוחבו הוא 22 מטרים.
מרינה ליאם מנשרוב
ביוגרפיה
סרטן השד היא לא המחלה היחידה עימה היא מתמודדת אולם הצליחה לנתב לעצמה את המסלול שרבים חוששים ממנו מהאחריות הגדולה.
ויאדוקט
ויאדוקטים בעולם
ויאדוקט מיו משמש למעבר של כלי רכב וחוצה את העמק מעל נהר הטארן ליד מיו בדרום צרפת. הוא עוצב על ידי מהנדס הגשרים מישל וירלוז'ה, בשיתוף עם האדריכל נורמן פוסטר. הוא הגבוה מסוגו בעולם כאשר שיא גובהו הוא 343 מטרים - מעט גבוה יותר מאשר מגדל אייפל ורק 38 מטרים קצר יותר מאשר בניין אמפייר סטייט. הוא נחנך באופן רשמי ב-14 בדצמבר 2004 ונפתח לתנועה יומיים מאוחר יותר. הגשר הגדול דאן-יאנג–קונשאן בסין הוא הארוך ביותר בעולם לפי ספר השיאים של גינס לשנת 2011.
מרינה ליאם מנשרוב
ביוגרפיה
מנשרוב עוסקת גם בתחום הפיסול הקרמי, השירה והאומנות הם כלי הביטוי העיקריים שלה.
כיום, מתגוררת במודיעין, מהמתיישבים הראשונים פעילה במספר ארגונים וולונטריים ביניהם יד שרה ועמותת חסד. פעילה בהתנדבות וחברה גם במסגרת אגודת הסופרים העבריים בתל אביב.
ויאדוקט
ויאדוקטים בעולם
כבישים מוגבהים נבנו בהרבה ערים גדולות כמו בוסטון, סיאול, טוקיו וטורונטו. חלק נהרסו מפני שהם היו לא אפקטיביים, חילקו את העיר ופגעו במרקם העירוני. עם זאת, בארצות מתפתחות כגון תאילנד, הודו, סין, בנגלדש, פקיסטן וניקרגואה נבנים יותר ויותר כבישים מהירים גבוהים כדי לשפר את זרימת התנועה, ובמיוחד בבניה עילית מעל כבישים קיימים כדי להתגבר על מחסור בקרקע. באינדונזיה ויאדוקטים משמשים לרכבות. בג'אווה גם כבישים כמהירים כמו בכביש הטבעת הפנימי בג'קרטה. בפריז הוויאדוקט של קולה ורט רנה-דומון הנטוש הוסב לפארק עירוני ב-1993.
הקרן הבין-לאומית לפיתוח חקלאי
הקרן הבין-לאומית לפיתוח חקלאי (באנגלית: The International Fund for Agricultural Development; בראשי תיבות: IFAD) היא סוכנות בין-לאומית הכפופה לאומות המאוחדות. תפקידה לעזור למדינות מתפתחות שמתבססות על חקלאות, לפתח ענף חקלאי רווחי ואיכותי.
הסוכנות הוקמה ב-1977 בעקבות מחקר שפורסם באותה שנה על ידי האו"ם וקבע ש-75% מתושבי המדינות המתפתחות גרים באזורים חקלאים לא מפותחים, שעשויים להניב תוצרת טובה. תוצרת זו תביא לצמיחת אותן מדינות ולהוזלת מחירי המזון ברחבי העולם.
הארגון הוא חלק מקבוצת הפיתוח של האו"ם. מטה הארגון ממוקם ברומא, איטליה.
נחום שימקין
ד"ר נחום שימקין (14 ביולי 1879 – 13 ביולי 1952) היה פעיל ציוני ורופא עיניים, מנהל בית החולים העברי הראשון בחיפה.
קורות חיים
נחום איסאקוביץ' (בן יצחק) שימקין נולד בכפר ג'רבץ ליד יקטרינוסלב ברוסיה ובהמשך עבר עם משפחתו לקרץ שבקרים. מסיבות כלכליות הפסיק את לימודיו בסיום בית הספר העממי אך בגיל 19 ניגש לבחינות הקבלה לכיתה האחרונה בתיכון ועבר בהצטיינות, ובהמשך סיים בהצטינות גם את בחינות הבגרות. ב-1900 התקבל לאוניברסיטת אודסה, במחלקה למדעי הטבע, וב-1906 סיים את לימודיו בהצטיינות. עבודת הגמר שלו הייתה בנושא "ערך האלומיניום לצמחים". באותה שנה התקבל ללימודי הרפואה אותם סיים ב-1910. ב-1908 במסגרת בחינה של מחלת הגרענת בקרב המהגרים לארצות הברית ליווה ילדים מהגרים יתומי פוגרומים, ובשנים 1911–1912 נסע לברלין להשתלם במחלות עיניים. שימקין השלים את הבחינות לתואר דוקטור ב-1914 ועבודת הדוקטורט שלו עסקה בכלי הלימפה בארובת העין. בגלל המלחמה הפסיק את העבודה על הדוקטורט ושירת בצבא הרוסי כרופא צבאי שטיפל בפצועי עיניים. הוא כתב עבודת דוקטורט חדשה בנושא "פציעות עיניים בנשק חם" אותה פרסם בחלקים ועליה זכה ב-1916 בפרס ע"ש ווינוב. באוקטובר 1917 "הגן" על העבודה וזכה בתואר דוקטור לרפואה באוניברסיטת קייב.
ב-1918 חזר לאודסה ושם עבד כרופא עיניים בבית החולים היהודי ובמרפאה העירונית. בתחילת 1919, כאשר השתלטו הבולשביקים על אודסה למשך ארבעה חודשים היה שימקין המפקח על כל מוסדות הבריאות בעיר.
שימקין היה פעיל ציוני מצעירותו. ב-1902 היה פעיל בחוג הסטודנטים "ירושלים" ועסק בתעמולה ציונית. הוא היה נציג הציונים בוועד הסטודנטים המרכזי ופעל לביטולו הזמני של הנומרוס קלאוזוס באודסה. מ-1905 ועד 1914 ארגן ופיקח על ההגנה העצמית של היהודים בעיר, והשיג וחילק להם נשק. הוא היה חבר הוועד הציוני באודסה ונבחר כציר בקונגרס הציוני מהקונגרס השביעי ועד לקונגרס האחד עשר. הוא גם ארגן את "מכבי" בעיר. בשנת 1920 עלה שימקין לארץ ישראל, בעקבות פנייה של מנחם אוסישקין, בשל הצורך ברופא עיניים ביישוב. תחילה שימש כרופא ביפו ולאחר מכן בחיפה. כאשר הוקם בית החולים העברי הראשון בעיר, התמנה שימקין למנהלו, ושימש בתפקיד זה עד שנת 1927. במסגרת המלחמה בגרענת, משנות העשרים בדיקות העיניים בבתי ספר נעשו על ידי "רופא נודד", שעבר מיישוב ליישוב, בדק תלמידים ודיווח על כך למועצה המדיצינית של הדסה. בהוראת הדסה, הוא אף נטל על עצמו את העבודה ההיגיינית-סניטרית ביישובים אלו. רופא עיניים נודד ראשון, שמלא תפקיד זה היה אריה פייגנבאום, ואחריו מלאו את התפקיד שימקין, מרים נופך, אפרים סיני, חיים יסקי ואחרים.
שימקין היה חבר בסניף הסתדרות הרופאים בחיפה שהקים הלל יפה, עם חברים נוספים: חיים יסקי, ברוך ניסנבוים, אריה (לייב) עפרון ויצחק גליקר. שימקין עסק גם בעבודה מדעית ומחקרית. הוא אסף ועיבד חומר על מחלות העיניים בארץ ופרסם עבודה רבת היקף על הגרענת. הוא פרסם למעלה מחמישים מחקרים בחמש שפות, וגם בעברית, בין היתר בכתב העת הרפואה.
שימקין ניהל את מחלקת העיניים בבית החולים הדסה חיפה והתמחה בעיקר בניתוחי עפעפיים, סיבוכי גרענת ודלקת אביב.
היה נשוי לחנה לבית סלפוב ואב לשלושה, בהם המהנדס יצחק שימקין. בהמשך נפרד מאשתו ונשא את הרופאה החיפאית ד"ר אסתר קראוזה-גינצברג, שהייתה מנהלת המעבדה בהדסה. קראוזה גינצבורג מהרופאות היהודיות הראשונות ב, הייתה אחותו של אשר צבי גינצברג (אחד העם).
שימקין חיבר מחזות תנ"כיים, בהם "שאול המלך" (ניו יורק: 1937) ו"המלך שלמה: דרמה היסטורית בשלש מערכות ובשתי תמונות" (חיפה: 1940). המחזות האחרים נכתבו אודות דוד ומעשה אוריה. כל המחזות נכתבו ברוסית.
שימקין קבור בבית העלמין היהודי חוף הכרמל שבחיפה. הונצח ברחוב הנושא את שמו, בשכונת רמת בגין בחיפה.
אלכסנדרה צ'יוודזה
אלֵכּסַנדרֵה צ'יווַדזֵה (בגאורגית: ალექსანდრე ჩივაძე; נולד ב-8 באפריל 1955) הוא כדורגלן עבר גאורגי מתקופת ברית המועצות; הוא שיחק בעמדת מגן; צ'יוודזה היה קפטן קבוצת דינמו טביליסי ונבחרת ברית המועצות, בין השאר במונדיאל 1982; אחרי סיום קריירת המשחק הוא מילא תפקיד בכיר בהתאחדות הכדורגל הגאורגית, וכן פנה לקריירת אימון.
ביוגרפיה
אלֵכּסַנדרֵה צ'יווַדזֵה נולד בשנת 1955 בקלוחורי, כאשר גאורגיה הייתה חלק מברית המועצות; אביו היה מטביליסי, ועבד במאפיית לחם בעיר הצפון-קווקזית הקטנה, שהייתה כלולה זמנית בשטח גאורגיה הסובייטית; האב נשא אישה מקומית ובשנת 1956 עבר איתה ועם הילד לטביליסי; אלֵכּסַנדרֵה צ'יווַדזֵה גדל ברובע נַדזַלַדֵווי של בירת גאורגיה.
קריירה כשחקן
בשנת 1973 צ'יוודזה הופיע בקבוצת המילואים של מועדון דינמו טביליסי, ואילו משנת 1974 נכלל בהרכב הראשון; בתחילת הקריירה הוא שיחק בעמדת קשר.
בשנת 1976 צ'יוודזה זכה עם דינמו טביליסי בשתי מדליות ארד על מקום שלישי בשתי עונות של ליגת העל הסובייטית, שנערכו באותה שנה, וכן בגביע ברית המועצות הראשון של הקבוצה; בשנת 1977 הוא זכה איתה במדליית כסף על סגנות אליפות ברית המועצות.
במהלך עונת 1978 מאמן דינמו טביליסי ניסה את צ'יוודזה בעמדת מגן, ומאז הוא הוצב בקביעות בעמדה זו; באותה עונה צ'יוודזה זכה עם קבוצתו באליפות ברית המועצות השנייה של הקבוצה; בשנת 1979 הוא זכה איתה בגביע הסובייטי השני שלו.
ב-26 במרץ 1980 צ'יוודזה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברית המועצות (במשחק ידידות מול בולגריה).
באולימפיאדת מוסקבה 1980 צ'יוודזה השתתף בכל ששת משחקיה של הנבחרת האולימפית של ברית המועצות, וזכה איתה במדליית ארד אולימפית (אחרי ניצחון 0:2 על הנבחרת האולימפית של יוגוסלביה במשחק על המקום השלישי).
בשנת 1980 צ'יוודזה הגיע עם דינמו טביליסי לגמר הגביע הסובייטי בפעם השנייה ברציפות, אלא שהפעם היא הפסידה בו, לקבוצת שחטאר דונצק; למרות ההפסד, הקבוצה הגאורגית היא שנשלחה למפעל גביע מחזיקות הגביע האירופי, כי "שחטאר" קיבלה את הזכות להתמודד בגביע אופ"א כסגנית האלופה של אותה עונה.
בשנת 1980 צ'יוודזה זכה בפרס כדורגלן השנה בברית המועצות מטעם השבועון הסובייטי "פוטבול"; הוא זכה גם בתואר אמן ספורט ברמה בינלאומית של ברית המועצות.
בשנים 1981-1980 צ'יוודזה השתתף במשחקיה של דינמו טביליסי בגביע אירופה למחזיקות הגביע; ב-13 במאי 1981 הוא זכה עם הקבוצה בגביע האירופי.
בשנים 1981-1980 צ'יוודזה השתתף גם בשישה משמונת משחקיהּ של נבחרת ברית המועצות במוקדמות מונדיאל 1982 (מול איסלנד, ווילס, טורקיה וצ'כוסלובקיה); במשחקים אלה הוא היה הקפטן של הנבחרת הסובייטית; באחד מהם צ'יוודזה הבקיע שער.
בנוסף לגביע אירופה למחזיקות הגביע, בשנת 1981 צ'יוודזה זכה עם דינמו טביליסי גם במדליית הארד השלישית שלו על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית; בנוסף, הוא זכה בתואר אמן ספורט נכבד של ברית המועצות.
במונדיאל 1982 בספרד, צ'יוודזה השתתף בכל חמשת משחקיה של נבחרת ברית המועצות (מול ברזיל, ניו זילנד וסקוטלנד בשלב הבתים הראשון; מול בלגיה ופולין בשלב הבתים השני); במשחקים אלה הוא היה קפטן הנבחרת הסובייטית; במשחק התיקו (2:2) מול סקוטלנד, צ'יוודזה הבקיע את שערו היחיד במונדיאל; שער זה, בדקה ה-59 של המשחק, איזן זמנית את התוצאה ל-1:1.
בשנים 1983-1982 צ'יוודזה השתתף בכל ששת משחקיהּ של הנבחרת הסובייטית במוקדמות אליפות אירופה 1984 (מול פורטוגל, פולין ופינלנד).
בשנים 1984-1979 צ'יוודזה נכלל שש פעמים ברציפות ברשימת 11 המצטיינים של עונת האליפות הסובייטית - כשחקן המצטיין בעמדה שלו.
בשנים 1985-1984 צ'יוודזה הופיע בארבעה משמונת המשחקים של הנבחרת הסובייטית המועצות במוקדמות מונדיאל 1986; בשנת 1985 הוא הוכר כשחקן השני בטיבו של אותה עונת אליפות סובייטית - כסגן ראשון של אחד מ-11 המצטיינים; בשנת 1986 צ'יוודזה צורף לנבחרת הסובייטית לקראת נסיעתה למונדיאל במקסיקו, אך פציעה קודמת בירך מנעה ממנו להשתתף במשחקי הטורניר.
בסתיו 1986 צ'יוודזה הופיע במשחק היחיד שלו במדי נבחרת ברית המועצות במוקדמות אליפות אירופה 1988; בשנת 1986 קבוצתו של צ'יוודזה, דינמו טביליסי, זכתה במקום החמישי בליגת העל הסובייטית (מיקום זה הקנה לה את הזכות להשתתף במשחקי גביע אופ"א של עונת 1988-1987); בשנת 1986 צ'יוודזה נכלל בפעם השביעית והאחרונה ברשימת 11 המצטיינים של עונת האליפות הסובייטית - כשחקן המצטיין בעמדה שלו.
בסתיו 1987 צ'יוודזה הופיע במשחקו הרשמי האחרון במדי נבחרת ברית המועצות (במשחק ידידות מול שוודיה); בסך הכול, הוא הופיע במדיה ב-46 שערים והבקיע שלושה שערים לזכותה.
בסתיו 1987 צ'יוודזה השתתף במשחקיהּ של דינמו טביליסי בגביע אופ"א והגיע איתה עד שמינית הגמר (השלב השלישי); אחרי משחקי שמינית הגמר מול ורדר ברמן, הוא הודיע על סיום קריירת המשחק שלו; הסיבות לכך היו ארבע פציעות במהלך השנתיים הקודמות, וכן נטל האחראיות שרבץ על כתפיו לאורך השנים כמנהיג הקבוצה (קפטן).
ב-28 ביוני 1989 צ'יוודזה השתתף במשחק לא-רמשי של נבחרת ברית המועצות; היה זה משחק ראווה מול נבחרת כוכבי העולם, שהסתיים בתוצאה 3:3.
קריירה כמאמן
משנת 1990 צ'יוודזה כיהן כסגן נשיא התאחדות הכדורגל הגאורגית; בשנת 1993 הוא מונה למאמנהּ של נבחרת גאורגיה; בהובלתו, הנבחרת הופיעה בהצלחה יחסית במוקדמות אליפות אירופה 1996 - היא סיימה במקום השלישי בבית 7 האירופי, עם 15 נקודות (אחרי גרמניה ובולגריה; לפני מולדובה, ווילס ואלבניה).
בשנת 1996 צ'יוודזה התפטר מאימון הנבחרת הגאורגית אחרי שני ההפסדים שלה בתחילת משחקי מוקדמות מונדיאל 1998 (2:0 לאנגליה ו-1:0 לאיטליה).
מינואר עד אוקטובר של שנת 1998 צ'יוודזה מילא זמנית את תפקיד נשיא התאחדות הכדורגל הגאורגית (אחרי מותו של נשיאהּ הראשון).
ביוני 2001, אחרי התפטרותם של דוד קיפיאני ורוואז דזודזואשווילי מאימון נבחרת גאורגיה, צ'יוודזה מונה כממלא מקומם במשחקים האחרונים במוקדמות מונדיאל 2002; בדצמבר 2001 הוא מונה רשמית למאמנהּ של הנבחרת הגאורגית; בשנת 2003 צ'יוודזה התפטר מתפקידו במהלך מוקדמות אליפות אירופה 2004, בעקבות שני משחקים מאכזבים של גאורגיה מול הנבחרות שהסתמנו כראשי בית 10 האירופי (הפסד לאירלנד בתוצאה 2:1 ותיקו 0:0 מול שווייץ).
אחרי התפטרותו מתפקיד המאמן, צ'יוודזה חזר לכהן כסגן נשיא התאחדות הכדורגל הגאורגית בשנים 2005-2003; בשנת 2005 הוא מילא זמנית את תפקיד נשיא ההתאחדות (אחרי מותו של נשיאהּ השני).
משנת 2012 אלֵכּסַנדרֵה צ'יווַדזֵה מאמן את הנבחרת הצעירה של גאורגיה (עד גיל 21).
תארים ופרסים
הנבחרת האולימפית של ברית המועצות
דינמו טביליסי
אישיים
סמל סאוטה
סמל סאוטה הוא סמלה הרשמי של העיר האוטונומית הספרדית סאוטה.
הסמל מעוצב כמגן "ספרדי" שבו שדה לבן מוטען בחמישה מגינים כחולים בצורת צלב. בכל אחד מהמגינים, חמישה עיגולים (בזנטים, Bezant) לבנים. סביב המגן גבול אדום, עליו יש שבע טירות זהב בעלות שלושה צריחים משוננים שחלונותיהן ודלתותיהן כחולים. שתי טירות נמצאות בחלק העליון, שתיים בצדדים ושלוש בחלק התחתון. מעל המגן מותקן כתר של מרקיז, זאת כיוון שבעבר מרקיז היה תואר של שליט טריטוריות בגבול.
הסמל נמצא בשימוש מ-1415, אז כבשה פורטוגל את העיר ושלטה בו עד 1668. לכן, הסמל יורש את עיצובו מסמל פורטוגל והוא זהה לו, למעט שני הבדלים. בסמל פורטוגל מספר הטירות בחלק העליון הוא שלוש לעומת שתיים כאן. ההבדל השני הוא שבסמל פורטוגל אין כתר. הטירות על רקע אדום בשני הסמלים, מעוצבות בהשראת סמל כתר קסטיליה שפרש את שלטונו ברוב שטחי ספרד של היום. המגינים הכחולים הופיעו בסמל פורטוגל בצורות שונות כבר מ-1139 והם מייצגים את זכות המונרך להנפיק מטבעות משלו.
הסמל מופיע במרכז דגל סאוטה.
אליעזר שולביץ
הרב אליעזר שולביץ (~ה'תר"ח, 1848 - ב' בחשוון ה'תרצ"ב, 13 באוקטובר 1931) היה ראש ישיבה ליטאי. מייסד ישיבת לומז'ה.
ביוגרפיה
נולד בקולנה הסמוכה ללומז'ה לצירל ולרב מאיר דוב בן צבי הירש שולביץ. בהיותו בן 11 נפטרה אמו והוא עבר לגור בבית דודיו, אח אמו הגביר אליעזר וירנצקי ואשתו חנה פייגה שהיו חשוכי ילדים. בלומז'ה התקרב לרבני העיר: רבי משה יהושע יהודה לייב דיסקין, רבי אליהו חיים מייזל ורבי אליעזר שמחה רבינוביץ.
בגיל 15 נסע ללמוד בישיבת וולוז'ין והיה תלמידו של הנצי"ב מוולוז'ין. בגיל 19 חזר ללומז'ה וזמן מה לאחר מכן התארס עם פריידא חיה בתו של ר' יצחק אייזיק טאהל מביאליסטוק. בהיותו בן 20 התחתן ועבר לגור לצד חמיו בביאליסטוק שבה למד בחברותא עם המקובל רבי נפתלי הרץ הלוי שלימים נעשה רבה הראשון של יפו והמושבות. לאחר שנים ספורות בביאליסטוק נסע ללמוד ב"קיבוץ הפרושים" באיישישוק. באיישישוק התוודע לרב שמחה זיסל זיו שנודע לימים בכינויו "הסבא מקלם", ודרכו התקרב לרעיונות תנועת המוסר. אחרי שלוש שנים חזר לביתו בביאליסטוק ולאחר תקופה קצרה נסע לממל ללמוד אצל רבי ישראל מסלנט והיה חוזר לביתו לחגים. בשנת ה'תרמ"א, 1881, התפרק ה"קיבוץ" של ר' ישראל מסלנט בממל בעקבות נסיעתו לפריז לשם הקמת רבנות אורתודוקסית בעיר.
בפסח ה'תרמ"ג (1883) הקים בלומז'ה את ישיבת לומז'ה על שמו של רבי ישראל מסלנט, שהייתה מישיבות המוסר הגדולות, בתקופה ממוצעת מנתה הישיבה כחמש מאות תלמידים וכמה עשרות אברכים; ואת ישיבות הלוויין שלה ברחבי פולין. בתקופת מלחמת העולם הראשונה נמלט מלומז'ה והקים ישיבה גדולה בעיר פרילוקי.
הרב שולביץ נפטר בתל אביב ביום שלישי ב' בחשוון ה'תרצ"ב, 13 באוקטובר 1931, ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים, שם קבורים אביו וסבו.
יחסי אל סלוודור–גרמניה
יחסי אל סלוודור–גרמניה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין רפובליקת אל סלוודור לרפובליקה הפדרלית של גרמניה. שתי המדינות חברות באו"ם.
סקירה כללית
היחסים המדיניים הדו-צדדיים בין גרמניה לאל סלוודור היו באופן מסורתי טובים וידידותיים. גרמניה זוכה להערכה רבה באל סלוודור. הארגונים הגרמניים הפעילים באל סלוודור כוללים מוסדות שיתוף פעולה לפיתוח (Deutsche Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit (GIZ) GmbH ו-Kreditanstalt für Wiederaufbau), בית הספר הגרמני, לשכת המסחר הגרמנית-אל סלוודורית, הקרנות הפוליטיות, פורום תרבות דו-צדדי, ארגוני כנסיות ומספר רב של ארגונים לא ממשלתיים ויוזמות פרטיות (למשל שותפויות לבתי ספר ופרויקטים עירוניים משותפים). יתר על כן, אנשי עסקים גרמנים רבים מילאו חלק בהתפתחות הכלכלית של אל סלוודור. שתי המדינות פועלות גם יחד בגופים בינלאומיים ורב-צדדיים.
שיתוף פעולה בפיתוח בין גרמניה לאל סלוודור נמשך כחצי מאה. מאז 2008 הוא התקיים בעיקר במסגרת שיתוף הפעולה האזורי עם מערכת השילוב המרכז אמריקאית (SICA), שמזכירותה הכללית שוכנת באל סלוודור, ודרך תמיכה הניתנת לבנק המרכז אמריקאי להונדורס לשילוב כלכלי (CABEI). אל סלוודור נותרה שותפה חשובה לא רק לשיתוף פעולה בפיתוח גרמני במרכז אמריקה, אלא גם בכל הנוגע לשיתוף פעולה אזורי. שיתוף הפעולה מתמקד בתחומי הגנת הסביבה והאקלים, אנרגיה מתחדשת ויעילות אנרגטית, ביטחון, (שילוב מחדש) של ילדים וצעירים בסיכון של הימנעות ומניעת אלימות בקרב בני נוער.
יחסי התרבות בין שתי המדינות מבוססים על הסכם תרבות דו-צדדי, בעוד שקיים הסכם הגנה וקידום השקעות דו-צדדי למגזר העסקי.
מיס תבל 1981
מיס תבל 1981 הוא טקס מיס תבל ה-30 שנערך בתיאטרון מינקוף שבניו יורק. זו הייתה השנה הראשונה שהתחרות נערכה בארצות הברית מאז שנת 1971. הזוכה הייתה מלכת היופי של ונצואלה אירנה סאס. נציגת ישראל בתחרות הייתה מלכת היופי דנה וקסלר. מנחי התחרות היו בוב ברקר והשחקנית אלקה זומר והיא שודרה ברשת CBS.
מספר מתמודדות בתחרות התלוננו על גזענות, שכן עשר מתוך שתים עשרה המתמודדות שעלו לגמר היו בלונדיניות, ולא הייתה אף אחת מהן אסייתית או בעלת גוון עור כהה. כמו כן מתמודדות מסוימות התלוננו שזכו לתשומת לב תקשורתית מופחתת מצד העיתונאים שסיקרו את התחרות.
ראג'ה קומארי
סבטה יאלפרגדה ראו (באנגלית: Svetha Yallapragada Rao, ובטלוגו: శ్వేత యల్లాప్రగడ రావు; נולדה ב-11 בינואר 1986) היא זמרת-יוצרת, ראפרית ופזמונאית הודית-אמריקאית, הידועה כמי ששיתפה פעולה ביחד עם אמנים כמו גוון סטפאני, איגי אזליה, פיפת' הרמוני, נייף פארטי ופול אאוט בוי. כמו כן, היא בולטת ככותבת שירים שהפכו ללהיטים כמו "Change Your Life" ו-"Centuries". בשנת 2016 זכתה בפרס הפופ של BMI. בשנה שלאחר מכן, השתתפה בלהיט "Done Da Da" של מיסארי.
ביוגרפיה
ראג'ה קומארי נולדה כסבטה יאלפרגדה ראו להורים טלוגיים בקלרמונט, קליפורניה. קומארי בעלת תואר ראשון בלימודי דת, בדגש על דתות דרום אסיה. הוריה מילאו תפקיד חשוב בפיתוח דמותה ההודית והכשירו אותה להיות רקדנית קלאסית הודית שהתחילה להופיע בגיל 5. בריאיון לרולינג סטון סיפרה ראג'ה קומארי כי היה לה קשה כנערה בדרום הודו שגדלה בלוס אנג'לס והוסיפה שהייתה בודדה. בעודה בכיתה ה', האזינה קומארי למוזיקת היפ-הופ כמו The Score של פוג'יז.
עד גיל 14, היא הייתה ידועה בכיוני "הנסיכה ההודית" (IP) או "ראג'ה קומארי".
קריירה
קומארי כתבה, הופיעה או ביצעה שירת רקע במספר שירים בולטים כולל סינגל הפלטינה הכפולה "Centuries" של פול אאוט בוי, הלהיט "Change Your Life" של הראפרית איגי אזליה, Brave Enough של לינדזי סטירלינג ו-"Set Me Free" של באז לורמן. בהמשך, לקחה חלק ביצירת האלבום Reflection של פיפת' הרמוני. היא לקחה חלק ביצירת השיר "Like Mariah" של פיפת' הרמוני וטייגה שנכתב על הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי, ועל העובדה שהיא האישה השלישית הנמכרת ביותר בכל הזמנים באמריקה.
בשנת 2017 השתתפה קומארי בלהיט "Done Da Da" של זמר ה-R&B והפופ הלבנוני-קנדי מסארי. בין היתר, שיתפה פעולה עם גוון סטפאני באלבום, This Is What the Truth Feels Like, שיצא לאור בדצמבר 2016. קומארי הוציאה מיקסטייפ בשם Curry Sauce Vol. 1, ומיני-אלבום בשם, The Come Up.
בשנת 2019 הוציאה קומארי את המיני-אלבום השני שלה, Bloodline.
משה זלאטין
משה (מויסיי) מרקוביץ' זלאטין ( 10 בדצמבר 1882, יקטרינוסלב - 9 באוקטובר 1952, ניו יורק) הוא מנצח ופסנתרן אקדמי רוסי ובולגרי ממוצא יהודי, מנצח ראשי של האופרה הלאומית בסופיה (1922–1924, 1929, 1932–1936).
חייו
נולד ביקטרינוסלב, מחוז יקטרינוסלב של האימפריה הרוסית ב-10 בדצמבר 1882.
סיים את לימודיו בקונסרבטוריון במוסקבה כפסנתרן וכמנצח. לאחר סיום הלימודים, לימד בחוג לאופרה בקונסרבטוריון. מאוחר יותר עבד באופרה "זימין" במוסקבה. ערך מספר הופעות מחוץ לישראל.
בשנת 1920 הגיע לבולגריה, שם מונה למנצח הראשי של אגודת האופרה (ידידות האופרה) בסופיה, שם הכניס כלי נגינה חדשים – קלרינט בס וקונטרה-בסון. ב-1922 יסד את הפילהרמוניה הלאומית ועבד כמנצח הראשון שלה.
לאחר 1924 עזב את בולגריה ועמד בראש להקות אופרה רוסיות במדינות אירופה ובארצות הברית.
היה מנהל האופרה של סופיה ב-1929 ושוב בשנים 1932–1936. הועלה לראשונה בבולגריה למעלה מ-20 אופרות, ביניהן הנסיך איגור, בוריס גודונוב, ההוגנוטים.
משנת 1936 חי באמריקה, ניצח במטרופוליטן אופרה ועסק בהוראה. משה מרקוביץ' זלאטין נפטר בשנת 1952
קוסמוס-2506
קוסמוס-2506 היא לוויין צבאי רוסי ששוגר מקוסמודרום פלסצק ב־23 ביוני 2015, 16:44 UTC. לוויין זה הוא הרכיב השלישי של מערכת "פרסונה" ששוגרה לחלל.
קוסמוס-2506 פותח על ידי מרכז הטילים והחלל פרוגרס בפקודת כוחות האוויר והחלל הרוסים. יש להניח שהחללית היא מכשיר סיור אופטי. קוסמוס-2506 מצויד במתקני העברת נתונים בלייזר, המאפשרים להשתמש בלוויין הממסר Olymp-K להעברת נתונים מבצעית לכדור הארץ.
ההנחה היא שבשל היעדר רכיבים למערכת האופטית, זה יהיה המכשיר האחרון מסדרת "פרסונה". לוויין הסיור האופטי הבא יהיה מסדרת פרסונה המעודכנת או מסדרה אחרת לגמרי.
גלעד עמית
גלעד עמית (נולד ב-30 במאי 1978) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש נספח זרוע היבשה בארצות הברית. קודם לכן שימש קצין אג"ם של פיקוד המרכז, מפקד חטיבת שומרון, נספח צה"ל במארינס ומפקד גדוד 50.
ביוגרפיה
בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד "עוטף אילת", ופיקד עליו בין היתר במהלך מתקפת הטרור בדרום ישראל, את תפקידו סיים בשנת 2012. בהמשך שימש כמפקד גדוד 50 בין השנים 2012–2014. לאחר מכן שירת כנספח צה"ל במארינס בין השנים 2014–2016. ב-1 ביוני 2016 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת שומרון, ושימש בתפקיד עד 25 ביולי 2018. באוגוסט 2018 מונה לקצין אג"ם של פיקוד המרכז, תפקיד אותו מילא עד 18 באוגוסט 2020. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ח (2020–2021). בשנת 2021 מונה לנספח זרוע היבשה בארצות הברית.
חיים אישיים
עמית מתגורר ביסוד המעלה, נשוי לטלי ואב לשלושה ילדים.
ביסמרקיוגנד
ביסמרקיוגנד (בגרמנית: Bismarckjugend; "נוער ביסמרק") הייתה תנועת הנוער של מפלגת העם הלאומית הגרמנית. התנועה פעלה בין השנים 1922–1933.
היסטוריה
התנועה נוסדה ב-1922 והייתה מיועדת לנערים ונערות בין הגילאים 14–25. הארגון היה בעל אופי צבאי, ונועד לחנך את חבריו לשמרנות ומלוכנות. הארגון נקרא "נוער ביסמרק" על שם אוטו פון ביסמרק. בית ביסמרק העניק הסכמה רשמית לשימוש בשם. בשנותיו הראשונות לא זכה הארגון לפופולריות רבה. מפלגת העם הלאומית הגרמנית הייתה מזוהה בעיקר עם ערכי הדור הישן, ופחות הצליחה לקרוץ לדור הצעיר. עם זאת, בהדרגה הצליחה המפלגה להפיץ את רעיונותיה הלאה, וב-1928 כבר היו לביסמרקיוגנד 800 סניפים בכל רחבי גרמניה, אשר בהם היו חברים 42,000 נערים ונערות. הביסמרקיוגנד היה תנועת הנוער השנייה בגודלה בגרמניה, אחרי הנוער העובד הסוציאליסטי של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. באותה שנה ערך הארגון טקס אזכרה בפרידריכסרוה לציון יום השנה ה-30 למותו של ביסמרק.
עיקר ההתגייסות לארגון הייתה באזורים פרוטסטנטיים בצפון. בדרום הקתולי זכה הארגון לתמיכה פחותה. מרבית חניכי הארגון היו בני המעמד הגבוה, או אפילו האצולה. מקרה חריג היה הסניף הגדול של הארגון בברלין אשר היה מורכב רובו ככולו מבני מעמד הפועלים. ב-1933 נחתם הסכם בין המפלגה הנאצית למפלגת העם הלאומית, אשר במסגרתו התפרקה מפלגת העם הלאומית. ב-1935 הוצאו מחוץ לחוק כל תנועות הנוער בגרמניה למעט ההיטלריוגנד, ולבישת מדי הביסמרקיוגנד הפכה לעבירה פלילית.
מג'דל (טבריה)
מג'דל (בערבית: المجدل), היה כפר ערבי קטן על החוף המערבי של ים כנרת, בבקעת גינוסר, בגובה 200 מטרים מתחת לפני הים, חמישה קילומטרים צפונית לטבריה ודרומית לחורבת מנים.
היסטוריה
במאה ה-19 התיישבו במקום פלאחים עניים ממצרים שקראו לכפר מג'דל. השם השתמר מן היישוב הקדום מגדלא ששכן בסמוך. בשנת 1807 מוזכר לראשונה הכפר על ידי אולריך יאספר זטצן שעצר בכפר. הסופר והנוסע הבריטי ג'יימס סילק בקינגהאם הזכיר ב-1816 את העובדה שמספר מועט של משפחות מוסלמיות התגוררו במקום. בשנת 1812 עבר הנוסע והמזרחן השווייצרי יוהאן לודוויג בורקהרדט במקום וציין בספרו את מצבו העלוב של הכפר. בשנת 1838 עבר החוקר האמריקאי אדוארד רובינסון בכפר וכתב עליו כך: "כפר מוסלמי קטן ועלוב הנראה כחורבה, על אף שאין בו שום שרידים עתיקים". בשנת 1849 תיאר ויליאם פרנסיס לינץ', חבר משלחת אמריקאית שסיירה בים המלח ולאורך נהר הירדן, את הכפר כ"כפר עני בן כ-40 משפחות, כולם פלאחים, בתיו עשויים אבן וגגותיהם מכוסים בוץ".
איזבל ברטון, אשתו של החוקר ריצ'רד פרנסיס ברטון היא היחידה במאה ה-19 שהזכירה ביומנה, שהופיע ב-1879, את קיומו של קבר הש'ייח מוחמד אל-עג'מי בצידו הצפוני של הכפר וגם קבר נוסף, שעל פי המסורת הוא של דינה, בתו של יעקב אבינו.
בשנת 1881 דיווחה הקרן לחקר ארץ ישראל שהכפר ממוקם במישור שחלקו מעובד חקלאית, בתי הכפר עשויים אבן ומתגוררים בו כ-80 תושבים. בתחילת המאה ה-20 נמכרו חלק מאדמות הכפר לאדריכל הגרמני לנדלה (R. Lendle) לצורך עריכת חפירות ארכאולוגיות, אולם אם והתגלו ממצאים כלשהם בחפירות אלה הם מעולם לא פורסמו.
במפקד האוכלוסין של שנת 1931 היו בכפר 283 תושבים ו-62 בתים.
הכפר פונה מתושביו במהלך מלחמת העצמאות, באפריל 1948, על ידי כוחות ההגנה, באוטובוסים של אגד שהסיעו את התושבים עד לסמוך לקיבוץ גשר, שם הורה להם לחצות לירדן.בסתיו 1948 נהרסו בתי הכפר.
המושבה מגדל התרחבה עם הזמן על חלק מן האדמות החקלאיות של הכפר. מן הכפר נותר רק מבנה מבנה מקאם שייח מוחמד אל עג'מי.
Zscaler
זיסקיילר (באנגלית: Zscaler) היא חברת אבטחת מידע אמריקאית, העוסקת בפיתוח תוכנה לאבטחת מידע, אבטחת רשתות ומחשבים, מכשירים ניידים וענן.
מטה החברה ממוקם בסן חוזה, קליפורניה, ארצות הברית והיא מעסיקה כ-1,480 עובדים.
היסטוריה
חברת זיסקיילר הוקמה בשנת 2007, על ידי ק. קאילאש (K. Kailash) וג'יי צ'אודרי (Jay Chaudhry).
בשנת 2012, גייסה כ-38 מיליון דולר בסבב גיוס שנוהל על ידי קרן ההשקעות Lightspeed Ventures.
בחודש מרץ 2018, החלה להיסחר בבורסת הנאסד"ק תחת הסימול ZS, הנפקה זו הניבה לחברה הכנסות בסך של כ-242 מיליון דולר.
בחודש אפריל 2020, רכשה את חברת קלאודנטי (Cloudneeti) בסכום שלא פורסם.
בחודש אפריל 2021, רכשה את חברת טראסטדום (Trustdome) הישראלית תמורת כ-40 מיליון דולר.
ב 2023 רכשה את קנוניק סקיוריטי אשר מפתחת פלטפורמה לניהול יישומים ארגוניים שמאפשרת להגן על אפליקציות מפני איומי סייבר.
מוצרים
לחברת זיסקיילר שני מוצרים עיקריים :
PTRD
תכנון ופיתוח
ביולי 1941, כחודש לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות, דרש מנהיג ברית המועצות יוסיף סטלין ממשרד התחמושת לפתח באופן בהול אמצעי זול ויעיל נגד טנקים עבור חיל הרגלים. למכרז לפיתוח רובה נגד טנקים נגשו 3 משרדי פיתוח (של ואסילי דגטריוב, של סרגיי סימונוב ושל ניקולאי רוקבישניקוב). המשרדים של דגטריוב ושל סימונוב הצליחו לפתח ולייצר אב טיפוס של רובה נגד טנקים תוך 22 יום. לאחר הבחינה של שני הרובים על ידי הוועדה הממשלתית שניהם אושרו לשימוש בצבא האדום. אבל העדיפות בייצור הסדרתי ניתנה לרובה PTRD של דגטריוב, כיוון שעלות הייצור שלו הייתה קטנה יותר, פשוטה יותר ובנוסף לכך משקל הרובה היה קל יותר מזה של רובה שפיתח סימונוב.
הקליע שנורה מהרובה במהירות של כ-1000 מטר בשנייה היה מסוגל לחדור שריון בעובי של 35 מ"מ ממרחק של 300 מטר ולוח שריון בעובי 40 מ"מ ממרחק של 100 מטר. אבל כדי לחדור לוחות שריון בעובי כזה היה על הקליע לפגוע בזווית של 90 מעלות ביחס ללוח (זווית פגיעה ישרה).
הסדרה הראשונה של רובה ה-PTRD יוצרה באוקטובר 1941 במפעלי נשק בעיר קוברוב (מחוז ולדימיר). בסוף אותה שנה הועבר הייצור למפעלי נשק בעיר איז'בסק. בשנת 1941 יוצרו 17,688 רובים, בשנת 1942 - 184,800 רובים. הייצור של רובי PTRD הופסק בדצמבר 1944. בסך הכל יוצרו 281,111 רובים.
היסטוריה מבצעית
היחידה הראשונה שקיבלה את רובי ה-PTRD הייתה דיוויזיית חיל רגלים 316 בפיקודו של גנרל איוואן פאנפילוב. היחידה הפעילה אותם במהלך הקרב על מוסקבה. ההפעלה מוצלחת הראשונה של הרובים אירעה ב-16 בנובמבר 1941, כאשר בעזרתם הצליחו חיילי הדיוויזיה לפגוע בשני טנקים גרמנים ולהוציא אותם מכלל פעולה.
מנחם ברגר
מנחם ברגר ("אשר") (18 בינואר 1922 - 20 במאי 2002) היה עורך דין ישראלי בכיר, מומחה במשפט אזרחי, שכיהן כראש לשכת עורכי הדין בין השנים 1985 ל-1987.
ביוגרפיה
מנחם ברגר נולד בלודז' שבפולין ב-18 בינואר 1922 לחוה ושלמה ברגר, איש תנועת החרות ולו אחות, מרים ברגר (לאחר נישואיה, פישר). בשנת 1935 עלה לארץ ישראל ביחד עם משפחתו והם התיישבו ברמת גן. ברגר התגייס לאצ"ל. בשנת 1940 הלך בעקבות אברהם שטרן ("יאיר") והצטרף למחתרת הלח"י שם היה חניך בקורס מפקדים, בהמשך שימש כסגן מפקד קורס מפקדים ולאחר מכן, מפקד פלוגה תחת פיקודם של יריב הרן ואהרן צוקרמן. השתתף בפעולות רכש. הוא נחטף ועונה על ידי ההגנה כחלק מפעילותה נגד הלח"י והוסגר לידי הבריטים. הבריטים אסרו אותו לצד לוחמי מחתרות נוספים וביניהם חבריו, יעקב מרידור, מאיר שמגר ושמואל תמיר ביפו, כלא עכו, מחנה המעצר מזרעה ומחנה המעצר בלטרון עד לגירושם כחלק מהשילוח הראשון של גולי האצ"ל והלח"י לאריתריאה. הוא הוחזק במחנה סמבל שליד אסמרה, בירת אריתריאה, קרתגו שבמדבר סודאן וגילגיל שבקניה, השוכנת צפונית לניירובי. חודשיים לאחר קום המדינה ב-12 ביולי 1948 הושב ארצה ביחד עם שאר הגולים והתגייס לצה"ל. הוא החל ללמוד משפטים בפקולטה למשפטים החדשה שנפתחה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1949 וסיים בשנת 1954 את מחזור א' של הפקולטה. החל משנת 1968 שימש כאב בית המשפט הצבאי בעזה בדרגת רב-סרן ובשנת 1980 בבית המשפט הצבאי בשכם. השתחרר מצה"ל בדרגת סגן-אלוף. כל העת שימש כעורך דין במשרדו בשדרות רוטשילד בתל אביב.
חיים אישיים
התגורר בתל אביב. הוא נישא לרחל (לבית ברכט, נפטרה ב-2012) ב-25 במאי 1950 ולהם שלושה ילדים, צחי, אמיר וענת. ברגר נפטר ב-20 במאי 2002 והובא למנוחות למחרת בבית העלמין נחלת יצחק בתל אביב.
צג יעד
צג יעד (או: צג תחבורה) הוא צג הנמצא בחלקו הקדמי, הצדדי או האחורי של אמצעי תחבורה ציבורית, כמו אוטובוס, רכבת נוסעים או רכבת קלה. צג זה מציג את מספר הקו ואת יעדו. הצג הראשי, הנמצא בקדמת האוטובוס, ממוקם על החלק העליון (או מעל) השמשה הקדמית.
נוסף להם, ישנו צג פנימי ראשי בכל אוטובוס, המראה את שם התחנה הבאה, ולפעמים גם את מרחקה.
צורת הצגים, שפתם, ומיקומם הוא דבר משתנה, המושפע מגורמים של חברת התחבורה, מיקום ומדינה. ברוב הצגים השפות יהיו השפה המקומית והאנגלית.
בהרבה מקרים, ישנם הבדלים משמעותיים בין שעת ההגעה המוצגת בצגים לבין שעת ההגעה באפליקציות ניווט שונות, כדוגמת מוביט.
בישראל
בישראל נהוגה הצגת מספר הקו על הצג הקדמי בצד ימין, ומשמאלו תוצג תחנת היעד. מצב זה גם נהוג בצג הצדדי של כלי התחבורה. הצג האחורי בישראל יציג רק את מספר הקו, ללא כיוונו.
הצג הפנימי הראשי בכלי התחבורה בארץ מראה את שם התחנה הבאה, ומתחלף, כמו כל צגי הכלי, בשלוש שפות שונות: עברית, אנגלית וערבית.
בישראל ישנו צג נוסף, הנמצא בחלק מהאוטובוסים, וממוקם מול הדלתות האחוריות ומראה מספר תחנות קרובות, זמני הגעה אליהן, תחנת יעד, ומספר קו.
צורת הצגים והמבנה שלהם דומים ועקביים מאוד בכל רחבי מדינת ישראל, כאשר אחד ההבדלים המשמעותיים ביניהם הוא הצגת מרחק על הצג הפנימי הראשי באוטובוסים הנוסעים מרחקים גדולים יחסית בין תחנה לתחנה.
טכנולוגיה
כמה סוגים שונים של טכנולוגיות משמשים את הצגים, הנפוצים שבהם טכנולוגיות LED ו-LCD. ב נקבעו הגדרות חובה לצגים אלה, כמו הגובה והרוחב שלהם.
טכנולוגיות נוספות הנמצאות בשימוש רחב הן שלטים מתחלפים ושלטי פלסטיק.
קוויסקלוס
קוויסקלוס (שם מדעי: Quiscalus; פירוש השם הלטיני: "אם כל הארצות" - האיטי, שם התגלה העוף) הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת הפזאיים המצויים בטבע באמריקה הצפונית, המרכזית וגם בצפון אמריקה הדרומית. כיום מכילים בסוג זה 6 מינים נוסף על מין נכחד ממקסיקו. רבים מהם נפוצים לאורך ארצות הברית, שם הם מכונים בטעות "זרזירים".
עופות אלה דומים במראהו לעורביים או לזרזיריים, אך הם קרובים יותר לפזאי. רובם כהים, שחורים עד חומים ולעיתים בגווני חום-אדמדם עם מקור נוקשה מחודד ועיניים גדולות צהובות. הם בעלי זנב ארוך כשל נחליאלי והם מזמרים. אורכם 20 עד 40 סנטימטרים, כשהזכרים גדולים מהנקבות ומשקלם הממוצע 49–239 גרם.
עופות אלה הם אוכלי כל שלעיתים נחשבים למזיקים ומטרידים, הפוגעים ביבולים חקלאיים והם אינם מפחדים מהאדם.
מינים
כמה מהחוקרים רואים בכמה תת-מינים של הסוג מינים עצמאיים.
מתחם מרינה ביי
מרינה ביי (באנגלית: Marina Bay, בסינית: 滨海湾) הוא מתחם ענק הנמצא באזור מרכז סינגפור.
מוקדי עניין מרכזיים
אזור מרינה ביי מכיל כיום כמה מן האטרקציות התיירותיות המפורסמות ביותר באזור המטרופולין של סינגפור:
בר רהב
בר רהב (26 ביוני 1993 – 19 ביולי 2014) היה שחקן נבחרת ישראל בכדורמים. נהרג במבצע צוק איתן.
ביוגרפיה
רהב נולד וגדל ברמת ישי בנם של נעמה ואפי, בן בכור במשפחה של 4 אחים. הוא למד בבית ספר יסודי "ארזים", בחטיבת ביניים "היובל" ובתיכון בכפר הנוער ויצו נהלל. הוא החל ללמוד לשחות בגיל 6 והצטרף לקבוצת השחייה בקריית טבעון. בהמשך, הצטרף לקבוצת הכדורמים של קריית טבעון. בגיל 16 הצטרף לקבוצה הבוגרת, הקבוצה המובילה בישראל, ושיחק בליגה הלאומית בכדורמים. בעונת המשחקים הוא זכה עם קבוצתו בדאבל (אליפות המדינה וגביע המדינה). הוא שיחק בנבחרת הנוער של ישראל ובהמשך בנבחרת ישראל וייצג את המדינה בטורנירים בינלאומיים. הוא השתתף במוקדמות אליפות אירופה 2012 שנערכו בשנים 2010–2011 ואף הבקיע שער לזכותה.
במרץ 2012 התגייס לצה"ל לחיל ההנדסה הקרבית ובכך ויתר על האפשרות להיות ספורטאי מצטיין. ביוני 2014 סיים קורס קצינים בבה"ד 1.
בעת מבצע צוק איתן ב-19 ביולי 2014 נהרג סג"ם רהב מטיל נגד טנקים שפגע בזחל פומ"ה שאותו תיקן. הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בקריית טבעון.
הנצחה
שלושה חודשים לאחרי נפילתו של רהב נערך בבריכת השחייה בקריית טבעון טורניר "בר במים", טורניר כדורמים. בינואר 2015 זכתה קבוצתו, הפועל קריית טבעון, בגביע המדינה שהוקדש לזכרו.
המשפחה מקיימת פרויקט בשם "מטיילים עם בר" במסגרתו היא מזמינה אנשים להצטלם באתרים שאהבו עם שלט "מטיילים עם בר". את התמונה הם מוזמנים לפרסם בעמוד הזיכרון שהוקם לבר בפייסבוק " לזכרו של בר רהב". עד היום פורסמו מאות תמונות באתרים שונים ומגוונים בארץ ובעולם.
בטקס הפתיחה של המכביה העשרים שנערך ביולי 2017 קראו הוריו של רהב את תפילת "יזכור".
פתח עלי שאה קאג'אר
שנותיו הראשונות
פֶּתַח' עָלִי כפי שנקרא בצעירותו (כשם סבא-רבא שלו) נולד לשושלת הקאג'ארית העשירה, בת למוצא אזרי שהתמקמה לחופי הים הכספי בזמן שהאומה האיראנית הייתה מפורקת בין שושלת זנד, השושלת האפשארית, בלוצ'יסטן וטאפוריה. בשנת 1794 דודו, אע'א מוחמד ח'אן קאג'אר, כבש את שושלת זנד ושנתיים אחר כך גם את השושלת האפשארית. פתח' עלי הושם בתור המושל של פארס בשנת 1797 כאשר דודו השאה נרצח בעיר שושה כשלושה ימים לאחר שהאחרון כבש אותה. לאע'א מוחמד השאה לא היו כל צאצאים ולכן עלי ירש את הכס הפרסי והפך לשאה.
רוב שלטונו התמקד באומנויות ושימור התרבות הפרסית. עלי התעניין מאוד בקריאה ובידע כללי רב תחומי. בשנת 1797 קרא את הגרסה השלישית המלאה של אנציקלופדיה בריטניקה ודבר מספר שפות אירופאיות, בהם אנגלית. בין לבין השאה התעניין גם באדריכלות והורה לשחזור של מקדשים עתיקים.
מלחמה שנייה ברוסיה
מנהיג גאורגיה אֶרֶקלֶה השני פעל לשחרור גאורגיה מהפרסים ויצר ברית עם רוסיה הקיסרית. בשביל להעניש את המורדים הגיאורגים בשנת 1797 אע'א מוחמד ח'אן קאג'אר הורה על מבצע לבזיזה של טביליסי. הכוחות הרוסים ברחו מהעיר אך הפרסים לא יכלו לכבוש אותה מחדש עקב רצח אע'א מוחמד באותו הזמן. בשנת 1804 החלה המלחמה הרוסית-פרסית השנייה. הכוחות הרוסית פעלו לכיבוש דאגסטן דרך החוף הכספי ביודעם כי ריכוז הכוחות הפרסי ממוקם בגיאורגיה. נגד רוסיה עלי יזם ברית פרנקו-פרסית עם נפוליאון בשנת 1807. המלחמה נמשכה עד 1813 כאשר מצבם של הפרסים כמו גם הצרפתים במלחמה התדרדר.
לו הייתה ממשיכה הלחימה הפרסים חששו לגורלה של העיר הגדולה תבריז בעוד הרוסים היו כבר בשעריה. בהסכם השלום שטחים רחבים מהקווקז עברו לידי רוסיה במסגרת הסכם גוליסטן.
מלחמה שלישית ברוסיה
בשנת 1826 עלי רצה להחזיר לפרס את האדמות שנלקחו במלחמה הקודמת והורה לבנו מיראז לצעוד בראש צבא של 35,000 חיילים ולספח את השטחים מחדש, צעד זה הוא שהחל את מלחמת רוסיה-פרס החדשה. הפרסים התחברו לח'אנויות ברחבי הקווקז בהם הצ'רקסים, השנה הראשונה של המלחמה הייתה מאוד מוצלחת ובמהלכה נכבשו מחדש הערים לנצ'ראן, קובה ובאקו.
בשנת 1827 איוואן פסקביץ' החל מתקפת נגד רוסית ופלש לואראשאפאט, נחצ'יבאן וב-1 באוקטובר כבש צבאו את ירוואן. לאחר 14 ימים הכוחות הרוסים נכנסו לתבריז ובינואר הרוסים הגיעו עד אל ימת אורמיה. ב-2 בפברואר הוכרחו הפרסים לחתום את הסכם טורקמנצ'אי שהעביר לרוסים את כלל שטחי הקווקז שהיו בחזקת פרס. ההסכם קבע את גבולות מדינות הקווקז לאיראן שעומדים עד היום.
חיים מאוחרים
לאורך שלטונו עלי ביצע מספר מלחמות עם האפגנים ועם האימפריה הדוראנית, מלחמות בהם פרס כבשה שטחים אסטרטגיים באזור העיר הראת. עלי העסיק סופרים שיכתבו על מלחמותיו עם רוסיה בהשראת כתביו של פֿירדוסי. בשנת 1829 מתנגדים פרסים לרוסיה רצחו את אלכסנדר גריבוידוב, השגריר הרוסי בטהראן. לאות התנצלות עלי שלח את בנו הנסיך ח'וסרו מירזה להתנצל באופן פורמלי בפני הצאר הרוסי, ניקולאי הראשון.
השאה נפטר בשנת 1834.
בתקופת שלטונו הוסיף עלי לצד תוארו כשאהנשאה (מלך המלכים) הפרסי גם את התואר המונגולי כגן (חאן החאנים) אשר שימש את התואר המקביל במונגולית.
רחל שניאורסון
רחל שניאורסון (באנגלית: Rachel Schneerson; נולדה ב-25 באפריל 1932) מדענית בכירה לשעבר במעבדה לחיסון התפתחותי מולקולרי ועמדה בראש המדור למחלות חיידקים פתוגנים וחיסון במעבדה במכון הלאומי יוניס קנדי שרייבר לבריאות הילד ופיתוח אנוש במכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית. שניאורסון ידועה בעיקר בזכות הפיתוח שלה לחיסון נגד דלקת קרום המוח החיידקית (Haemophilus influenzae  מזן b - Hib) עם עמיתה ג'ון ב. רובינס.
שניאורסון קיבלה את פרס אלברט לסקר לשנת 1996 למחקר רפואי קליני ואת פרס פסטר מטעם יוזמת החיסון לילדים בארגון הבריאות העולמי, שניהם יחד עם עמיתה רובינס. בשנת 1998 היא קיבלה פרס ציטוט מטעם האגודה האמריקאית למחלות זיהומיות.
שניאורסון פרשה משירות פדרלי בשנת 2012.
חינוך וקריירה מוקדמת
רחל שניאורסון נולדה בוורשה, פולין למשפחת שניאורסון מצאצאי ר' שניאור זלמן מלאדי. אביה היה נכד ר' שמריה נח שניאורסון האדמו"ר מחב"ד-קאפוסט בבאברויסק. ב-1958 היא סיימה תואר ברפואה בבית הספר של האוניברסיטה העברית בירושלים. שניאורסון עשתה סטאג' בבית החולים תל-השומר, ואחר כך במחלקת ילדים בבית החולים הלל-יפה. בשנת 1966 קיבלה הסמכה ברפואת ילדים והפכה לרופאת ילדים בכירה בתל-השומר.
בשנת 1969 הגיעה לארצות הברית כדי להיות מדריכה במחלקה לרפואת ילדים ובמעבדה לאימונולוגיה במכללת אלברט איינשטיין לרפואה בניו יורק, שם פגשה את ג'ון ב. רובינס. השניים הפכו לצוות מחקר, והקדישו את מחקרם לפיתוח חיסונים להגנה על ילדים מפני מחלות חיידקיות.
שניאורסון ורובינס הגיעו למכון הלאומי לבריאות הילד (NICHD) בשנת 1970 לאחר שגויסו על ידי המנהל המדעי, צ'ארלס לואי. בשנת 1974 נסעו השניים למחלקה למוצרים חיידקיים, שם נבחר רובינס לתפקיד הראשי, בלשכה לביולוגיה במנהל המזון והתרופות האמריקאי. שניאורסון התקדמה ממדענית אורחת לעמיתת צוות בכירה כקצינת מחקר רפואי במחלקה. בשנת 1983 שניאורסון ורובינס חזרו ל- NICHD לעמוד בראש המעבדה לחיסון התפתחותי מולקולרי. בשנת 1998, שניאורסון ורובינס נבחרו לראשי המדור בנושא פתוגנזה של מחלות חיידקים. השניים המשיכו להוביל את המעבדה עד פרישתם ביולי 2012.
מחקר בולט
רחל שניאורסון ידועה בעיקר בזכות עבודתה בנושא החיסון נגד Haemophilus influenzae מזן B, או Hib. לפני השימוש בחיסון, היב הדביק 20,000 ילדים בארצות הברית מתחת לגיל 5 בכל שנה; 5% מהם מתו, ושליש נותרו עם מוגבלות שכלית, חירשות או התקפים. זה היה הגורם המוביל לנכות שכלית בארצות הברית.
שניאורסון ורובינס האמינו שהם יכולים לגרום לחסינות על ידי הזרקת אנטיגן יחיד - הפוליסכריד (סוכר) משטח החיידק - לילדים. מעטים אחרים האמינו שתהליך זה יכול לעבוד מכיוון שהאמונה המקובלת באותה תקופה הייתה כי חלבונים, ולא סוכרים, הם אימונוגנים. מחקר חיסונים באותה העת התמקד בשימוש בחיידקים שלמים שנהרגו, או בחיידקים מוחלשים, שעלולים לגרום לעיתים לתופעות לוואי קשות.
מחקרים בבעלי חיים, בני אדם מבוגרים וילדים תיעדו כי הזרקת הפוליסכריד בלבד יכולה לגרום לרמות הגנה של נוגדנים ל-Hib. השימוש בפוליסכרידים ביטל גם רבות מתופעות הלוואי הקשות של חיסונים נגד חיידקים. מדענים הנתמכים על ידי המכון הלאומי לאלרגיה ומחלות זיהומיות עשו בדיקות חיסון נוספות. בשנת 1985 הופקו והורשו שלושה חיסונים מטוהרים נגד פוליסכריד. אך בקרב תינוקות, שמערכת החיסון שלהם לא בשלה, רמת ההגנה הייתה נמוכה מדי והחיסון לא מנע את התפרצות ההיב. למעשה, מדענים רבים האמינו כי חיסון מבוסס פוליסכריד לעולם לא יעבוד מכיוון שההגנות הבלתי בשלות של מערכת החיסון לתינוקות לא היו מספיק בקיאות כדי לאתר את הפוליסכריד ולייצר נוגדנים.
שניאורסון ורובינס ניסו תהליך חדש: הם קישרו את הפוליסכריד החלש לנשא חלבון, כזה שזוהה בקלות על ידי מערכת החיסון הבלתי בשלה של תינוקות, במאמץ להגביר את האנטיגניות שלו. התהליך החדש - שנקרא חיסון "מצומד" - עבד. החיסון המצומד ל-Hib ייצר רמות נוגדנים גבוהות, הרבה מעל לנדרש להגנה, בקרב תינוקות מזריקות החל מגיל חודשיים ונמשך שנים מעבר לכך. החיסון קיבל רישיון מטעם מנהל המזון והתרופות האמריקאי והפך לחלק מסדרת החיסונים הסטנדרטית לתינוקות בשנת 1987. בתוך מספר שנים בלבד, מקרי היב ירדו לפחות מ-100 בשנה, ירידה של 99%. מרבית רופאי הילדים שהוכשרו מאז 1995 מעולם לא ראו מקרה של היב. במדינות בהן נעשה שימוש בחיסון, כולל ארצות הברית, היב כבר אינו גורם לנכות שכלית נרכשת.
לאחר ההצלחה של חיסון היב, שניאורסון ורובינס המשיכו בעבודתם על אנטיגנים יחידים וחיסונים מצומדים. המאמצים שלהם הובילו לפיתוח ורישוי של חיסונים נגד שעלת (שיעול קולם), טיפוס, סטפילוקוקוס זיהומים (דלקת ריאות, אוראוס, וקבוצה B), סוגים מסוימים של מלריה, וגחלת.
גליטר פורס
גליטר פורס (באנגלית: Glitter Force; ביפנית: スマイルプリキュア) היא סדרת אנימה יפנית מסוג שוג'ו שנוצרה על ידי חברת "טואי אנימציה" ומהווה חלק מזיכיון המאנגה pretty cure שנוצר על ידי איזומי טודו. הסדרה שודרה לראשונה ביפן ב-5 בפברואר 2012, ובישראל בשנת 2017 בערוץ זום. חברת "נטפליקס" רכשו את הסדרה, והתחילו לשדר אותה החל מה-18 בדצמבר 2015. לסדרה יש 2 עונות ובהן 40 פרקים באורך 23 דקות. שפת המקור של הסדרה היא יפנית, אך היא דובבה לשפות נוספות, ביניהן: אנגלית ועברית.
בשנת 2013 נוצרה לסדרה סדרת המשך בשם "גליטר פורס דוקי דוקי", אשר מציגה עלילה מקורית משל עצמה. הסדרה שודרה בישראל בשנת 2017 בדיבוב לעברית, גם בערוץ זום.
תקציר העלילה
העלילה מספרת על חמש נערות אשר משיגות כוחות גליטר, שבעזרתם הן נלחמות ברשעים שונים שהופכים את כדור הארץ ואת ממלכת ג'ובילנד לאפלים.
סריקת ספר
סריקת ספר הוא תהליך של המרת ספר מודפס לקובץ תמונה דיגיטלי, שלעיתים מפוענח גם לגרסת טקסט באמצעות מנוע OCR ממוחשב ובכך הופך הספר מספר מודפס לספר אלקטרוני. המרה זו עשויה להפוך ספריות שלמות למאגר מידע שבקלות ניתן למצוא בתוכו מחרוזת מבוקשת, ואף מקטינה את משקל הטקסט עשרות מונים. כך ניתן, למשל, להנגיש חומר שנכתב בכתב קטן לכבדי ראייה ואף לעיוורים, על ידי המרה לפלט קולי.
מיזמים רבים עוסקים בהעברה לפורמט דיגיטלי של ספרים שזכויות היוצרים עליהם פגו. עם המיזמים העוסקים בסריקה של ספרים נמנים ארכיון האינטרנט, גוגל ספרים, ספרי יזכור אונליין (מיזם של הספרייה הציבורית של ניו יורק) ומיזם HebrewBooks. במיזם פא"ר - פתיחת אוצרות רוח - של האוניברסיטה הפתוחה, הועלו לאינטרנט ספרי האוניברסיטה מ-50 קורסים שונים.
ג'ורג' פרדריק קונז
ג'ורג' פרדריק קונז (29 בספטמבר 1856 - 29 ביוני 1932) היה מינרלוג אמריקאי ואספן מינרלים ידוע.
ביוגרפיה
קונז נולד בניו יורק, ארצות הברית, והחל לגלות עניין במינרלים כבר בגיל צעיר. בנערותו, צבר אוסף המונה יותר מארבעת אלפים פריטים, אותם מכר לאוניברסיטת מינסוטה תמורת 400 דולר. הוא נרשם ללימודים ב"אגודת קופר", אך לא סיים את לימודיו בקולג'. מכל מקום, למד מינרולוגיה באופן עצמאי מספרים וממחקרי שטח. מומחיות זו הקנתה לו עבודה בחברת טיפאני ושות', וידענותו ונלהבותו הביאו אותו בגיל 23 לעמוד בתפקיד סגן נשיא החברה. הוא זכה למוניטין רב עקב זיהוי וריאציית אבן חן של המינרל ספודומן, שלאחר מכן נקרא "קונזיט" לכבודו.הוא לקח חלק בתערוכות הבינלאומיות של ארצות הברית בתחומי הכרייה ומינרלוגיה בפריז (1889), שיקגו (1893), אטלנטה (1895), פריז (1900), וסנט לואיס (1904). הוא העביר סדרה של שמונה הרצאות על אבנים יקרות במכון לואל בעונת 1894–1895. כחוקר עצמאי, היה חבר בחברה האמריקאית למינרולוגיה, ההתאחדות האמריקאית לקידום המדע, אקדמיית ניו יורק למדעים (בה שימש כסגן נשיא), המועדון המינרלוגי בניו יורק, בחברה האמריקאית לחברה להגנת נופים והיסטוריה (בה שימש כנשיא), האגודה האמריקנית לכימיה, המכון האמריקאי לכרייה ולהנדסת מטלורגיה (בו שימש כסגן נשיא), ובעוד ארגונים תרבותיים, מדעיים ונטורליסטים ורבים.
הוא היה המייסד של המוזיאון לאומנות שלווה בניו יורק ב-1913, וסוכן מיוחד של המכון הגאולוגי של ארצות הברית (1883–1909), אוצר וחוקר במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע בניו יורק, וקול בולט בקריאה להפוך את הקרט ליחידת המידה הסטנדרטית לאבני חן.
פרסים
קונז זכה לתארים לשם כבוד מאוניברסיטאות בארצות הברית ואירופה. בין היתר מהמוסדות:
ספרייתו הפרטית
לאחר מותו, אוסף ספריו שמנה כמה אלפי ספרים, חוברות ומאמרים נדירים על אבני חן, נמכר לספריית המכון הגאולוגי של ארצות הברית במחיר דולר אחד ב-1933. האוסף כלל ספרים ייחודיים בתחומי הגמולוגיה, אבני החן בפולקלור לאורך ההיסטוריה, ליטוש יהלומים וארכיון הסחר באבני חן שחשיבותו באיתור המקור של יהלומים מפורסמים כגון יהלום הופ.
בדצמבר 2012 התגלה אלבום תמונות המתוארך ל-1922 בין ספריו של קונז. האלבום כולל 81 תמונות של אבני כתר מרוסיה לצד קטלוג רשמי של הממשלה הסובייטית. חוקרים זיהו ארבעה יהלומים, כיהלומים המופיעים במסמכים רשמיים ב-1922 אך לא נמצאו בקטלוגים עדכניים יותר. נכון לעכשיו, הם נחשבים לאבודים.
רכס אתלברט
רכס אתלברט (באנגלית: Ethelbert Ridge) הוא רכס הרים הממוקם ברכס דאגלס באי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם ממזרח -דרום-מזרח להר אלפרד.
הרכס מורכב מסלעים געשיים, וזאת על אף שההרים סביבו מורכבים מסלעי משקע.
מקור השם
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הגאולוג אלסטייר לין (Alastair Linn) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד.
לין קרא לרכס - "רכס סאדלבלג" (באנגלית: "Saddleback Ridge"; מילולית: "רכס האוכף") בשל מראה הרכס (שמזכיר מראה אוכף כאשר מביטים בו מדרום).
מאוחר יותר הסקר לא קיבל את הצעתו של לין, וקרא לו "רכס אתלברט" על שמו של אתלברט, מלך וסקס, בנו של אתלוולף, מלך וסקס, המלך הסכסוני של אנגליה; וזאת בדומה לשמות הרים אחרים ברכס דאגלס הנקראים על שמם של מלכים סקסוניים.
יחסי בורקינה פאסו–יפן
יחסי בורקינה פאסו–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בורקינה פאסו לבין יפן.
סקירה כללית
בורקינה פאסו ויפן מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין בורקינה פאסו ליפן כוננו ב-1 ביולי 1960, יום הכרתה של יפן בעצמאותה של בורקינה פאסו.
קבל אלקטרוליטי
מבנה
קבלים אלקטרוליטיים עשויים בדרך כלל מטנטלום או מאלומיניום, אם כי ניתן להשתמש בחומרים אחרים.
קבלים אלומיניום עשויים משני רדידי אלומיניום וביניהם נייר ספוּג באלקטרוליט. אחד משני רדידי האלומיניום מכוסה בשכבת תחמוצת, והרדיד הזה משמש כאנודה, בעוד שהרדיד שאינו מצופה משמש כקתודה. במהלך פעולה רגילה, האנודה חייבת להיות במתח חיובי ביחס לקתודה, ולכן הקתודה מסומנת לרוב בסימן מינוס לאורך גוף הקבל. השכבות מגולגלות בצורת ספירלה, ועטופות בקופסה גלילית, עם שני פינים הבולטים ממנו לצורך חיבור הקבל למעגל החשמלי. ישנן שתי גאומטריות נפוצות: צירית ורדיאלית. לקבלים צירים יש פין אחד בכל קצה של הגליל כשכל פין מחובר לרדיד אחר, בעוד שבגיאומטריה הרדיאלית שני הפינים ממוקמים באותו קצה של הגליל.
קיטוב
כמעט כל הקבלים האלקטרוליטיים מקוטבים, כלומר המתח בהדק החיובי תמיד גבוה מהמתח בהדק השלילי. הקיטוב נוצר בשל המבנה הא-סימטרי שלהם.
הקבלים חייבים להיות מופעלים בקוטביות קבועה בכל עת. מסיבה זו, הקוטביות מסומנת על בית המכשיר. הפעלת מתח בקוטביות הפוכה העולה על 1 או 1.5 וולט, עלולה להרוס את התווך הדיאלקטרי (התחמוצת) ובכך את הקבל. אופי הכשל של קבלים אלקטרוליטיים עלול להיות מסוכן, ולגרום לפיצוץ או לשרפה בשל שחרור מימן בראקציה הכימית בה מתכלה שכבת החמצון.
עם זאת, קיימים גם קבלים אלקטרוליטיים דו-קוטביים הניתנים להפעלה בכל אחת מהקוטביות, תוך שימוש בקונסטרוקציות מיוחדות עם שתי אנודות המחוברות בטור. ניתן גם ליישם קבל אלקטרוליטי דו קוטבי על ידי חיבור שני קבלים אלקטרוליטיים רגילים בטור, אנודה לאנודה או קתודה לקתודה.
קיבול
לקבלים אלקטרוליטיים יש קיבול גדול יותר מלרוב סוגי הקבלים האחרים, בדרך כלל 1µF עד 47mF. סוג מיוחד של קבלים אלקטרוליטיים, הנקראים קבלים דו-שכבתיים או קבלי-על, בעלי קיבול היכול להגיע לאלפי פאראד. הקיבול של קבל אלקטרוליטי מאלומיניום נקבע על ידי מספר גורמים, כגון שטח הלוח ועובי האלקטרוליט. המשמעות היא שקבל בעל קיבול גדול הוא מגושם וגדול ממדים.
מתח מקסימלי
לקבלי אלומיניום מתח פעולה מקסימלי של החל מוולט אחד לקבל-על ועד כמה מאות וולט בזרם ישר.
שימושים
קבלים אלקטרוליטיים מאלומיניום נמצאים ביישומים רבים כגון ספקי כוח, לוחות אם במחשבים ומכשירי חשמל ביתיים רבים. מכיוון שהם מקוטבים, ניתן להשתמש בהם רק במעגלי זרם ישר.
ישנם יישומים רבים שאינם זקוקים לטולרנס הדוק ולקיטוב AC, אך דורשים ערכי קיבול גדולים. למשל, קבלים אלקטרוליטיים משמשים לסינון מתח היציאה בספקי כוח מזרם חילופין לזרם ישר, כדי להפחית את. כאשר משתמשים בהם בספקי כוח ממותגים, הם לרוב המרכיב הקריטי המגביל את אורך החיים השמיש של ספק הכוח, ולכן משתמשים שם בקבלים באיכות גבוהה.