cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הסתדרות העובדים הכללית החדשה
תקופת בר-דוד (מרץ 2019 ועד היום)
במהלך כהונתו נחתמו רפורמות משמעותיות במבנה השכר של העובדות הסוציאליות ושל תומכות החינוך (סייעות) ברשויות המקומיות, שהעלו את השכר במקצועות אלו.
ביקורת
מאז הקמתה של ההסתדרות החדשה, היא מהווה מטרה לביקורת ציבורית, פוליטית, תקשורתית ואקדמית רבה. ניתן לחלק את הביקורת על ההסתדרות לשני סוגים: ביקורת "מימין," וביקורת "משמאל".
הביקורת מימין
הביקורת ה"ימנית" באה מצד פוליטיקאים ממפלגות כמו הליכוד, מפלגת שינוי, ישראל ביתנו, ימינה והציונות הדתית כמו כן גם תומכי כלכלה ליברלית וכלכלת שוק חופשי, אנשי עסקים, מנהלי חברות, כלכלנים בבתי השקעות ובאקדמיה, עיתונאים כלכליים (בראשם נחמיה שטרסלר וגיא רולניק), מצד פקידות משרד האוצר, ולעיתים אף מפקידים בממשל האמריקני. בנוסף, ארגון ה-OECD גם הוא ביקר את ההסתדרות וטען כי היא מזיקה לכלכלה הישראלית. הדוברים הבולטים ביותר של הביקורת ה"ימנית" הם בנימין נתניהו, עומר מואב, אביר קארה וגלעד אלפר. ההסתדרות, לטענת המבקרים, היא ארגון עובדים מזיק בשל כוחה יוצא הדופן, העובדה שהיא מייצגת עובדים מוועדים רבים, המוכנים לשבות גם אלה למען אלה, הגיבוי שהיא נותנת לוועדים במונופולים והעבר ה"בולשביקי" שלה. לטעמם של המבקרים, מחזיק יו"ר ההסתדרות בכוח רב המאפשר לו אישית השפעה גדולה על כלכלת המדינה, ולמעשה, באמצעות נשק השביתה הכללית, יכול לגרום לה נזקים כבדים. המבקרים מאשימים את ההסתדרות בכך שהיא מסייעת לעובדי המונופולים להשיג לעצמם תנאי עבודה מופלגים, לעיתים מנוגדים לחוק, תוך בזבוז כספי ציבור, וגורמת לשביתות שפוגעות בכלכלת ישראל ומערערות את אמון המשקיעים הזרים . כמו כן, רבים מבקרים את ההסתדרות על חוק השליש בטענה שהוא אנטי־דמוקרטי וקיים רק בישראל. בתגובה לכך, בהסתדרות טוענים כי כוחה של ההסתדרות אינו גדול יותר מאשר כוחם המשותף של ועדי העובדים במדינות מערביות אחרות, ואולי אף קטן יותר. בהסתדרות הרבו גם לטעון, בעיקר בעידן עופר עיני, כי כוחה של ההסתדרות פועל בעיקר לבלימת העובדים (כפי שהיה בשנות שלטון מפא"י, בהן קיבלה על עצמה ההסתדרות את תכתיב האחריות ועסקה רבות במיתון דרישות פועלים), וכי "לממשלה עדיף לעמוד מול גוף אחראי אחד מאשר מול מאה גופים קיצוניים". בנוסף טוענים בהסתדרות שזכותם של העובדים לשבות ולהיאבק על זכויותיהם היא זכות יסוד דמוקרטית שעולה על הצורך בשקט תעשייתי ובשגשוג כלכלי.
הביקורת משמאל
הביקורת ה"שמאלית" באה מארגוני עובדים מתחרים כמו כוח לעובדים, ומען - עמותה לסיוע לעובדים, פעילים בארגוני סיוע לעובדים, כמו קו לעובד, ארגוני שמאל רדיקליים כמו הקשת הדמוקרטית המזרחית, חברי חד"ש, סוציולוגים, עיתונאים ואנשי תקשורת, אנשי רוח, אמנים, אנשי אקדמיה במדעי הרוח, ולעיתים קרובות פעילים שעזבו את ההסתדרות או הודחו ממנה. ביקורת זו טוענת שההסתדרות הפקירה, למעשה, את ציבור העובדים מהשכבות החלשות, עושה מאמצים קטנים, אם בכלל, לגייס עובדים כאלה לשורותיה, וגם כאשר היא מצליחה לאגד אותם, היא אינה נותנת להם גיבוי במאבקיהם, וכי ועדים רבים במקומות עבודה כמו מפעלים ורשתות שיווק הם, למעשה, בובות בידה של ההנהלה. יש ממבקרים שטוענים שההסתדרות להוטה למחוק את עברה ה"בולשביקי" ולהפגין שהיא השתנתה, מנסה לשמור על קשרים טובים עם המגזר העסקי, ומשתיקה מאבקי עובדים. מבקרים אחרים מהצד ה"שמאלי" תולים את בעיותיה של ההסתדרות במבנה שלה, שלטענתם, אינו דמוקרטי, כיוון שהיא נשלטת על ידי פעילי מטה שכירים ("עסקנים") ולא על ידי הנהגה נבחרת של חברי הוועדים עצמם. בתגובה לטענות אלו, בהסתדרות מודים שמצבם של העובדים החלשים בישראל בכי רע, אך טוענים כי ההסתדרות, תחת הנהגתה הנוכחית, עושה מאמצים גדולים וכנים לשנות את המצב, באמצעות גיוס עובדים חדשים וגיבוי במלחמה על זכויותיהם, וכי מצבם של עובדים מאוגדים בכל מקום עבודה הוא טוב בהרבה ממצבם של חבריהם שאינם חברים בוועד.
קאזויושי מיורה
קאזויושי מיורה (יפנית: 三浦知良; נולד ב-26 בפברואר 1967) הוא כדורגלן יפני, הידוע גם בכינויו "קאזו". קאזויושי שיחק מספר רב של שנים בנבחרת יפן והיה לשחקן היפני הראשון שזכה בתואר כדורגלן השנה באסיה בשנת 1993, תואר הניתן מדי שנה על ידי ה-AFC. קאזויושי משחק כיום בקבוצה היפנית יוקוהאמה. קאזו, שעלייתו בשנת 1993 לתודעה הבינלאומית גרמה לעליית הרמה של הליגה היפנית כולה, נחשב בעיני רבים ביפן ל"סופר-סטאר" הראשון בכדורגל היפני. קאזו שיחק את משחקו האחרון בנבחרת יפן בשנת 2000. מיורה הוא הכדורגלן המקצועי הפעיל המבוגר ביותר בעולם.
מועדונים
בשנת 1982 עזב מיורה את בית הספר התיכון בו למד לאחר פחות משנה אחת ועבר לבדו לברזיל בגיל 15 במטרה להפוך לכדורגלן מקצועי. הוא חתם על חוזה עם קלוב אתלטיקו ז'ובנטוס, מועדון נוער בעיר סאו פאולו ובשנת 1986 חתם על חוזהו המקצועי הראשון בקבוצת הפאר הברזילאית, סנטוס. הוא שיחק מספר שנים במספר קבוצות בברזיל לפני שחזר ליפן בשנת 1990. כאשר חזר מיורה ליפן מברזיל, הוא כבר היה במעמד של גיבור מקומי בכדורגל וחתם בקבוצת הליגה היפנית הבכירה, יומיאורי. אך לאחר שנתיים בקבוצה נפרדה הקבוצה מהבעלים הקודמים ושינתה שמה לקבוצת ורדי קוואסקי. עם העלייה ברמה של הליגה היפנית בשנת 1993, הגיעה תקופת השיא של קבוצת יומיאורי/קוואסקי שזכתה בארבע אליפויות רצופות ביפן, בהן שיחק מיורה ביחד עם שחקנים בכירים אחרים בנבחרת יפן כגון רוי ראמוס וטסויושי קיטאזאווה.
מיורה הפך לכדורגלן היפני הראשון אי פעם בסרייה א', כאשר עבר לקבוצת גנואה בעונת 1994/95, במהלך העונה הזאת, שיחק מיורה 21 משחקים, בהם הבקיע רק גול אחד, בדרבי של גנואה מול סמפדוריה. לאחר עונה זו באיטליה הוא שב לורדי קוואסקי ושיחק בה עד עונת 1998. מיורה ניסה את כוחו שנית בכדורגל האירופי כאשר עבר ב-1999 לקבוצת הקרואטית דינמו זאגרב, והגיע עמה לשלב הבתים של ליגת האלופות אך חזר ליפן לאחר עונה אחת בלבד ושיחק בקבוצות קיוטו פרפל סאנגה וויסל קובה עד שחתם שנת 2005 בקבוצה היפנית יוקוהאמה. באותה השנה גם עבר להשאלה בת חודשיים בקבוצת האוסטרלית סידני והספיק להשתתף עמה באליפות העולם לקבוצות 2005 שנערכה ביפן. קאזו כבש שני שערים במהלך הופעותיו בסידני, שניהם בניצחון 3-2 על מוליכת הטבלה באותה עת, אדלייד יונייטד. לאחר שני חודשי ההשאלה שב מיורה ליוקוהאמה, בה הוא משחק כיום.
נבחרת
מיורה החל את הופעותיו בנבחרת יפן ב-26 בספטמבר 1990, במשחק מול בנגלדש. את שערו הראשון בנבחרת כבש מיורה מול נבחרת צפון קוריאה ב-26 באוגוסט 1992, ומאז אותו השער כבש מיורה 55 שערים ב-89 הופעות במדי הנבחרת הלאומית במשך 10 שנים. הנבחרות מולן הבקיע מיורה את מספר השערים הרב ביותר באופן מצטבר הן נבחרת גואם (8 שערים), בנגלדש (5 שערים) ואוזבקיסטן (5 שערים). מיורה הבקיע את מספר השערים הרב ביותר שלו במשחק יחיד נגד נבחרת גואם, אז הבקיע 6 שערים במוקדמות מונדיאל 1998, אז ניצחה נבחרתו את נבחרת גואם בתוצאה המצוינת 10-0,
משחקו האחרון של מיורה בנבחרת יפן היה ב-6 ביוני 2000, במשחק ידידות מול נבחרת ג'מייקה, משחק בו ניצחה יפן 4-0 ומיורה אף כבש את שערו ה-55 בנבחרת במעמד זה.
מוריץ פון קניגסוורטר
הברון מוריץ פון קניגסוורטר (בגרמנית: Moritz von Königswarter; 16 ביולי 1837 – 14 בנובמבר 1893) היה נדבן ובנקאי יהודי אוסטרי, חבר הבית העליון של בית הנבחרים האוסטרי.
קורות חיים
מוריץ פון קניגסוורטר נולד בווינה למשפחת קניגסוורטר, משפחת אצולה יהודית. אביו היה הבנקאי היהודי יונס פון קניגסוורטר. הוא השתלב בעסקי הבנקאות של אביו ב-1860. לאחר מות אביו, ב-1871, הפך למנהל הבנק. באותה שנה נישא לשרלוט אדלר פון ורטהיימשטיין.
הרבה בפילנתרופיה. תרם למוסדות הומניטריים רבים, חלקם קשורים בשמו. בשנתו האחרונה היה ממייסדי בית המדרש לרבנים בווינה.
בית הספר אחד העם (תל אביב)
"בית הספר אחד העם" הוא מבנה בית ספר השוכן ברחוב אחד העם 37 בתל אביב.
היסטוריה
בית הספר נבנה בשנת 1924 בתכנונו של האדריכל דב הרשקוביץ כ"בית הספר העירוני", אולם לאחר שהוענק לאחד העם תואר אזרח כבוד של העיר, בשנת 1924, הוסב שמו של המבנה ל"בית הספר אחד העם".
בית הספר אחד העם הוקם ב-1924 וכבר בימיו הראשונים אירח את יריד המזרח השני. מראשיתו כבית ספר חילוני, אך עד אמצע שנות ה-40 היה בית ספר לבנים בלבד, ורק אז נעשה לבית ספר מעורב. במסגרת בית הספר התנהל בשעות אחר הצהריים "בית התלמיד", שכלל חוגים שונים למעוניינים בכך. דמות אהובה ונערצת במיוחד על כל תלמידי אחד העם היה המורה חיים קלר, יליד המושבה ראש פינה, שהקנה לתלמידים אהבת הטבע, ידע בחקלאות (בשטח הגינה שהשתרע מעבר לבניין האחורי, בחלק החצר המקביל לרחוב בן זכאי) וערכים הומניים. חיים קלר פרש אחרי עשרות שנים של עבודה בבית הספר בשנת 1959, בגיל 70, בטקס מיוחד בנוכחות כל תלמידי המוסד ועובדיו.
בשנות ה-50 התקיימה בבית הספר אחד העם אינטגרציה טבעית, הרבה לפני שמושג זה נכנס לשימוש במערכת החינוך. בכיתות הצטופפו חמישים תלמידים ויותר, ותיקים וחדשים, מבתים אמידים וקשי-יום, מלב תל אביב ומשכונותיה הדרומיות.
בתחילת שנות ה-80 הייתה כוונה להרוס את מבנה בית הספר, אולם בעקבות מחאות הודיעה עיריית תל אביב שבכוונתה לשמר את המבנה. במהלך שנות ה-80 שונה שמו של המבנה ל"בית-הספר גבעת יונתן", על שמו של יונתן נתניהו, והוא שימש כבית ספר לחינוך מיוחד.
כיום משמש המבנה את רשת בתי הספר החרדית לבנות, "בית יעקב".
המבנה ועיטורי הקרמיקה
המבנה הוא דוגמה לסגנון האדריכלות האקלקטית שאפיינה את תל אביב בשנות ה-20 של המאה ה-20. ייחודו של המבנה הוא בעיטורים של לוחות קרמיקה מזוגגים היוצרים מערך עיטור מורכב בחזית המבנה. לוחות הקרמיקה נוצרו בסדנאות בית הספר לאמנות "בצלאל" ותוכננו על ידי מורי בית הספר כגון זאב רבן. במרכז החזית קבועים כמה עיטורים הנושאים איקונוגרפיה דתית-יהודית, בעוד שבשני צדי הכניסה מופיעם עיטורים בעלי משמעות לאומית. בראש המבנה, מתחת לשלט בית הספר, קבועה גומחה בדמות לונטה ועליה תיאור של חזון אחרית הימים - "וגר זאב עם כבש", הלקוח מ. בשני צדי הלונטה קבועים אריחים מרובעים ובהם דמויות של "כרובים" בדמות אריות מכונפים האוחזים במנורה. מעל דלת הכניסה קבוע אפריז עיטורי ועליו סמלי שבטי ישראל וכן עיטור שריגים של רימונים בפנדנטיבים שעל קשת הכניסה. מעל לאפריז הוצב לוח ועליו תיאור העיר ירושלים ובו קבועה גם הכתובת "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני" מ.
בצידי הכניסה מופיעים ארבעה לוחות המתארים ערים עבריות. הם קבועים ברווח שבין חלונות הקומה הראשונה לשנייה, והם ממוסגרים בתוך מסגרות מרובעות. הלוחות מתארים את הערים יפו, טבריה, חיפה וחברון. התיאורים, הנתונים גם בתוך מסגרת פנימית בסגנון אר נובו.
חוקר האמנות אליק מישורי מוצא במערך העיטורים ניסיון לקשר בין המסורת היהודית לבין המפעל הציוני.
סוקרטס (כדורגלן)
סוקרטס ברזיליירו סמפאיו דה סוֹאוּזה ויאיירה דה אוליביירה (פורטוגזית: Sócrates Brasileiro Sampaio de Souza Vieira de Oliveira; 19 בפברואר 1954, בלם - 4 בדצמבר 2011, סאו פאולו), הידוע יותר בכינויו סוקרטס, היה כדורגלן ברזילאי, קפטן נבחרת ברזיל בכדורגל במונדיאל 1982 ובמונדיאל 1986.
נחשב לאחד הקשרים הגדולים בכל הזמנים. נודע בזכות משחק בעיטות עקב, יכולת מסירה יוצאת מהכלל וראיית משחק טובה. במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 הכדורגלנים החיים הטובים בעולם.
קריירת הכדורגל
סוקרטס הופיע לראשונה במדי הנבחרת בשנת 1979, בגיל 25. במונדיאל 1982 שיחק לצידם של פלקאו, זיקו וסרז'יניו בהדרכת המאמן טלה סנטנה, בנבחרת שנחשבה לכישרונית במיוחד ושעוררה ציפיות גבוהות. למרות הפוטנציאל הרב שהיה טמון בה, כשלה הנבחרת והודחה על ידי נבחרת איטליה בסיבוב השני. בטורניר זה כבש סוקרטס שני שערים, אחד מהם נחרת בזיכרונם של אוהדי כדורגל רבים כאשר כבש מול נבחרת ברית המועצות בבעיטה ממרחק בסיום מבצע אישי בו עבר שני שחקנים. במונדיאל 1986 הודחה ברזיל ברבע הגמר על ידי נבחרת צרפת בהנהגת מישל פלאטיני, בתום דו-קרב בעיטות עונשין, לאחר החמצה של סוקרטס.
מחוץ לכדורגל
סוקרטס היה דוקטור לרפואה, הישג נדיר לכדורגלנים מקצוענים, במיוחד לאור העובדה שהשיג את התואר בעת שהיה כדורגלן פעיל. בזמן ששיחק בקורינתיאנס ניצל סוקרטס את מעמדו הספורטיבי לצרכים פוליטיים: הוא הוביל ביחד עם חבריו לקבוצה מחאה כנגד השלטון הצבאי הדיקטטורי בברזיל, וקרא להחליף את המשטר בדמוקרטיה.
אחיו ראיי, זכה עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1994 ושיחק בקבוצות סאו פאולו ופריז סן-ז'רמן.
קיכלי אדום-חזה
קיכלי אדום-חזה (שם עממי: "אדום חזה אמריקני"; שם מדעי: Turdus migratorius) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הקיכליים המצויה באמריקה הצפונית מדרום קנדה למרכז מקסיקו ולאורך חופי האוקיינוס השקט ובמקרים נדירים מהגרת לאזורים רחוקים יותר כמו האיים הקריביים ואף למערב אירופה ועד בריטניה. הוא משתייך לסוג קיכלי לצד מינים כמו קיכלי רונן וקיכלי אפור. סימן ההיכר שלו הוא החזה והבטן האדמונים שלו, מהם קיבל את שמו המדעי ואת שמו העממי.
ציפור זו היא הציפור הלאומית של המדינות: קונטיקט, מישיגן וויסקונסין והיא אחת מציפורי השיר הנפוצות ביותר באמריקה הצפונית.
מאפיינים
אורך הקיכלי 23 עד 28 ס"מ, מוטת הכנפיים מגיעה ל-31 עד 41 ס"מ ומשקלו הממוצע 72 עד 94 גרם בזכרים ו-59 עד 91 גרם בנקבות. שני הזוויגים דומים אך הנקבות בעלות צבעים בולטים פחות, אם כי לא באופן מודגש. הצעירים עד שנתם הראשונה בהירים יותר מהמבוגרים ובעלי כתמים שחורים על גופם במקום החזה האדמוני. פרטים בוגרים הם בעלי נוצות אפורות לאורך הגוף, ראש שחור עם טבעת עיניים לבנה ועין צהובה גדולה. המקור צהוב ודק ותחתיו סינר לבן מנומר בשחור. החזה והבטן אדמוניים, השת לבן והזנב ארוך ואפור כהה.
לציפור זו טורפים רבים. הצעירים בשנתם הראשונה יכולים ליפול טרף לסנאיים, נחשים מטפסים ולעופות כמו עורבני כחול, עורבנים נוספים, קוויסקלוס קוויסקלוס (Quiscalus quiscula), עורב אמריקני ועורב שחור. את הציפורים הבוגרות מסכנים בעיקר עופות דורסים, חתולים, כלבים ונחשים גדולים כמו כרכנים. כמעט כל דורסי היום באמריקה צדים את הקיכלי. מהקטן ביותר - הנץ Accipiter striatus ועד לעיט זהוב ועיטם לבן-ראש, וכן מיני בזיים מהבז האמריקני עד לבז ארקטי וכן דורסי לילה ממיני ינשוף ננסי עד לאוח השלג ואוח וירג'יניה. בסך הכל ידוע על מעל 28 מיני עופות שצדים את הקיכלי. עם זאת, להקה גדולה יכולה לבלבל את הדורסים ורובם מצליחים להימלט.
זהו עוף מונוגמי המקנן בתחילת הקיץ על עצים. הנקבה מטילה 3 עד 5 ביצים, הבוקעות תוך 14 יום, והגוזלים פורחים כעבור שבועיים מבקיעתם.
Accelerated Graphics Port
Accelerated Graphics Port (בראשי תיבות: AGP; בתרגום חופשי: יציאת גרפיקה מואצת) הוא ממשק היסטורי לחיבור התקן בודד (לרוב כרטיס גרפי) אל לוח האם של המחשב, וזאת במטרה להאיץ ביצועי גרפיקת תלת-ממד.
רקע
על כל לוח אם קיימים חריצי הרחבה שנועדו להתקנת כרטיסים שונים כמו כרטיס מסך, כרטיס קול, כרטיס רשת ועוד.
פיתוח ראשוני
AGP מקצה דינמית חלק מזיכרון הגישה האקראית הרגיל של המחשב האישי כדי לאחסן את תמונת המסך ולתמוך במיפוי טקסטורות, Z-Buffering וערבול אלפא. זיכרון זה מיוחס כפתח ה־AGP.
AGP פותח על ידי אינטל והיה חלק מערכת השבבים (chipset) למעבד הפנטיום 2 ב־1997. בדרך כלל כרטיסי AGP ארוכים מעט מכרטיסי PCI. ה־AGP הפך לנפוץ במערכות פופולריות ב־1998, אולם כרטיסי מסך ל־PCI המשיכו להיות מיוצרים גם מספר שנים לאחר מכן.
הגרסה הראשונה של ה־AGP, אשר כיום נקראת AGP 1.0 או AGP 1x, משתמשת בערוץ 32 ביט אשר פועל במהירות שעון של 66 מגהרץ, אשר מביא לקצב העברת נתונים מקסימלי של 266 מגהבייט לשנייה של חריץ AGP 1.0 בודד. למען ההשוואה, אפיק PCI סטנדרטי של 32 ביט בתדירות שעון 33 מגהרץ מגיע לקצב תעבורה מקסימלי של 133 מגהבייט לשנייה.
גרסאות חדשות של AGP
נכון ל־2003, גרסאות חדשות של AGP מגדילות את קצב התעבורה מפי 2 עד פי 8. גרסאות חדשות אשר קיימות בשוק כיום כוללות את: בנוסף, קיימים כרטיסי AGP Pro מסוגים שונים. כרטיסים אלה צורכים יותר חשמל ולרוב הם ארוכים יותר מכרטיסי AGP תקניים. לרוב משתמשים בכרטיסים אלה כדי להאיץ יישומי תכנון ועיצוב ממוחשבים מקצועיים אשר משתמשים בהם בתחומי האדריכלות, מכונות, הנדסה וכדומה.
הבדלים בין חריצי AGP
בניגוד לדעה המקובלת, לצורת החריץ אין קשר לקצב הנתונים שהוא מעביר. ההבדל הוא בעיקרו חשמלי, מה שמאפשר או מונע התקנה של כרטיסים בעלי מתח שונה מהמתח שהחריץ יכול לקבל.
הלוחות הראשונים שהגיעו עם חריצי AGP, הגיעו עם חריץ שיכל לקבל כרטיסים הפועלים במתח של 3.3 וולט. כרטיסים כאלו הגיעו עם רווח קטן (נקרא notch key) בשליש השמאלי של ממשק החיבור שלהם ללוח האם, ותקן זה הפך להיות מזוהה עם כרטיסי ה-AGP המוקדמים, עד גרסת AGP x2. בשלב יותר מאוחר, בגרסאות AGP 4x ומעלה, יצרניות כרטיסי המסך החלו לפתח כרטיסים שפועלים במתח נמוך יותר של 1.5V, וכדי למנוע מהמשתמש להתקין אותם על חריץ מיושן יותר, הן העבירו את מיקום החריץ לשליש הימני של החיבור ללוח האם, ויצרניות לוחות האם, בהתאמה, הוציאו לוחות אם חדשים עם ממשק AGP 4x שמתאים לכרטיסים שכאלו. לוחות אם רבים הגיעו באותו זמן עם אפיק אוניברסלי, ללא חריצים כלל, שאיפשר למשתמשים להתקין עליהם גם כרטיסים שפועלים במתח של 3.3V וגם של 1.5V.
סדרות כרטיסי המסך TNT, TNT2, ו-GeForce עד סדרה 6 מתוצרת NVIDIA, וכרטיסי ATI Radeon עד סדרה 9000, הגיעו עם ממשק חיבור שתמך גם במתח של 1.5V וגם במתח של 3.3V, וכתוצאה מכך ניתן למצוא שני חריצים על ממשק החיבור.
פרטי המימוש
AGP מאפשר שימוש יעיל יותר בזיכרון אוגר מסגרות (frame buffer), בזאת הוא משפר גם את ביצועי הגרפיקה הדו-ממדית. למעשה, מערכות RAID לשרתים "חסרי ראש" (כלומר, שרתים חסרי מסך) מתחברות לחריץ AGP הריק כדי לנצל את המהירות הגבוהה של ה־AGP לעומת ה־PCI.
AGP מספק תכנון של ניהול זיכרון קוהרנטי אשר מאפשר קריאה של מידע מפוזר מזיכרון המערכת בצרורות מהירים. AGP תוכנן כדי להוריד את העלות הכוללת של יצירת תת-מערכות גרפיות עם יכולות גבוהות על ידי שימוש בזיכרון המערכת הקיים. אולם זיכרון המערכת, אף על פי שהוא זול, מתפקד הרבה יותר לאט מאשר זיכרון RAM ייעודי אשר נמצא על הכרטיס, ולכן גם הכרטיסים בעלי יכולות בינוניות וגם אלה הגבוהות מסתמכים על זיכרון RAM מובנה לביצועים. כרטיסים זולים בעלי ביצועים נמוכים עם מעט זיכרון RAM מובנה הרוויחו בתחילת חייה של טכנולוגיית ה־AGP, אולם ירידת המחירים של הזיכרון מאז שנת 2000 הובילו אף כרטיסים אלה להטבעת זיכרון מובנה של 64 או 128 מגהבייט, לכן כיום כרטיסים גרפיים אשר מנצלים את זיכרון המערכת הם נדירים.
יוהנה אלברסקירכן
יוהנה אלברסקירכן (בגרמנית: Johanna Elberskirchen; 11 באפריל 1864 בון, ממלכת פרוסיה – 17 במאי 1943, רידרסדורף, גרמניה הנאצית) הייתה סופרת, פמיניסטית ופעילה למען לזכויות נשים, הומוסקסואלים ולסביות ועובדי צווארון כחול. היא פרסמה ספרים על מיניות ובריאות נשים ונושאים אחרים. הופעתה הציבורית האחרונה הייתה ב-1930 בווינה, שם דיברה בוועידה שאורגנה על ידי הליגה העולמית לרפורמה מינית. אלברסקירכן הייתה פתוחה לגבי נטייתה המינית, עובדה שהפכה אותה, במידת מה, לדמות יוצאת דופן בתנועה הפמיניסטית של זמנה. הקריירה שלה כפעילה הסתיימה ב-1933, עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון.
Accelerated Graphics Port
סוף עידן ה־AGP
הכרטיס האחרון של חברת NVIDIA שהיה תואם AGP היה GeForce 7800 משנת 2005.
הכרטיסים האחרונים של ATI שתאמו ל־AGP היו Radeon HD 3850, 3650, 3450, 4650 ו-4670 שכולם נוצרו בין 2008 ל-2009, ואלו גם כרטיסי המסך היחידים שתומכים ב-DirectX 10 ופועלים בממשק AGP.
יוהנה אלברסקירכן
ביוגרפיה
יוהנה קרולינה אלברסקירכן נולדה ב-11 באפריל 1864 בבון. היו לה, אח גדול ושלוש אחיות צעירות. הוריה ניהלו חנות קטנה לפירות וירקות במרכז העיר. בהמשך עבד אביה במסחר וכסוכן נדל"ן. אלברסקירכן למדה בבית הספר הגבוה לבנות לבונאר. עם סיום הלימודים (שנת 1884), עבדה כקופאית ובהמשך כמנהלת חשבונות בעיר רינטלן. היא הייתה צריכה לשכנע את הוריה שיאפשרו לה ללמוד ולעבוד בעיר אחרת. ב-1891 היא נסעה ללמוד בשווייץ, משום שמוסדות אקדמיים היו סגורים בפני נשים בגרמניה. תחילה למדה רפואה בברן והמשיכה ללימודי משפטים בציריך עד שנת 1898. אין מידע על סיום לימודיה. בשווייץ, היא הכירה פעילים סוציאל-דמוקרטיים והתפתחה אצלה המחויבות לשיפור תנאי העבודה של נשים והגנה על עובדים. אלברסקירכן הסתכסכה עם המנהיגות הסוציאל-דמוקרטית כאשר מתחה ביקורת על "מערכת הניצול המיני" והמוסר הכפול של הסוציאל-דמוקרטים בשעה שיצאה בגלוי נגד הפוליטיקאי קרל מור, שאנס עובדת והשתיק גברים ונשים שידעו על הפרשה. בסביבות 1900 היא חזרה לגרמניה והתגוררה בבון, מחלם (Mehlem) ואלפתר (Alfter).
כלכלה סביבתית
כלכלה סביבתית היא תת-תחום בכלכלה שעוסק בנושאי איכות סביבה בהתאם לניתוח כלכלי, במיוחד לאור ההנחות והניתוחים של כלכלה נאו קלאסית.
יוהנה אלברסקירכן
ביוגרפיה
משנת 1911 כיהנה אלברסקירכן כיושבת ראש ועדת הנוער וכמזכירת האגודה הסוציאל-דמוקרטית בבון-ריינבאך. היא נחשבה על ידי המשטרה כאחת "המתסיסות העיקריות" בעיר. ב-1913 היא סולקה מהפלגה מאחר שהייתה מעורבת גם בתנועה הסופרג'יסטית הגרמנית, שנחשבה על ידי פעילים במפלגה כפעילות בורגנית. בשנת 1914 נבחרה אלברסקירכן ליושבת ראש הוועדה המדעית-הומניטרית והייתה לאחת הנשים הבודדות שהיו פעילות בה.
כלכלה סביבתית
לפי אחת ההגדרות, כלכלה סביבתית עוסקת במחקרים תאורטיים או אמפיריים של ההשפעות הכלכליות של מדיניות סביבתית מקומית או לאומית ברחבי העולם. נושאים ספציפיים בכלכלה סביבתית נוגעים לעלויות וליתרונות של סוגי מדיניות סביבתית שונות כדי להתמודד עם זיהום אוויר, זיהום מים, זיהום קרקע והתחממות עולמית.
יוהנה אלברסקירכן
ביוגרפיה
בשנת 1915 עברה אלברסקירכן לברלין, שם עבדה בטיפול בתינוקות. חמש שנים לאחר מכן, אלברסקירכן ובת זוגה, הילדגרד מוניאק (1891–1967), מורה וחברה במפלגה הקומוניסטית, עברו להתגורר ברודרסדורף, מחוץ לברלין יחד עם שתי אחיותיה של אלברסקירכן, אידה ולורה. שם ניהלה מרפאה הומיאופתית.
כלכלה סביבתית
כלכלה סביבתית נבדלת מכלכלה אקולוגית בכך שכלכלה אקולוגית מדגישה את הכלכלה כתת-מערכת של הביוספרה ומתמקדת בקיימות ובשימור של הון טבעי. סקר של כלכלן גרמני על שני התחומים מצא כי שני התחומים מהווים אסכולות שונות לחשיבה כלכלית, כאשר כלכלה אקולוגית מדגישה את הנושא של קיימות "חזקה" ודוחה את ההנחה כי ניתן להמיר הון טבעי בהון מעשה ידי אדם.
מושגים מרכזיים
המושג המרכזי בכלכלה סביבתית, בדומה לתחומים אחרים בכלכלה נאו קלאסית, הוא כשל שוק - מצב שבו שוק חופשי, ללא התערבות ממשלתית, נכשל בהקצאת משאבים באופן שמביא למקסימום את היעילות, במובן של יעילות פארטו. בהתאם לאחת ההגדרות: "כשל שוק מתרחש כאשר השוק אינו מקצה את המשאבים הנדירים להפקת רווחה ציבורית המרבית. הטריז הוא בין מה שהפרט עושה בהינתן מחירי שוק לבין מה שהחברה רוצה שיעשה כדי לשמור על הסביבה. קיום הטריז מעיד על בזבוז משאבים ואי יעילות כלכלית – המשאבים ניתנים להקצאה אשר מטיבה לפחות עבור פרט אחד ולא מרעה לאף פרט אחר". דוגמאות הבסיסיות לכשל שוק:
כלים ופתרונות
רגולציה סביבתית: ההשפעה הכלכלית נאמדת על ידי רגולטור. לרוב משתמשים בניתוח עלות מול תועלת.
יוהנה אלברסקירכן
כתיבה
בטקסט שפורסם ב-1903 או 1904 כתבה אלברסקירכן על היותה לסבית: "אם אנו, נשות האמנציפציה, הומוסקסואליות - הניחו לנו! [אם] אנחנו כאלה, הרי שזה בצדק". ב-1904 היא אף פרסמה מאמר שנועד לסקסולוגים, "אהבת המין השלישי. הומוסקסואליות, ביסקסואליות אינה פריצות - ללא אשמה". במאמר היא טוענת שהומוסקסואליות היא מצב טרנזיציונלי בין גבר לאישה, הנובעת מהביסקסואליות הפיזיולוגית הבסיסית של האנושות. אלברסקירכן טוענת שאמבריולוגיה, אנטומיה ופיזיולוגיה מראות שיש דמיון רב בין גברים לנשים. היא טוענה שהביולוגיה האנושית יצרה מגוון סובייקטים בין גברים לנשים, ושהמגדר והמיניות תלויים בגירויים פיזיולוגיים, ועל כן אין גבר "מוחלט" ואין אישה "מוחלטת" – יש רק צורות של ביסקסואליות. ביולוגיה ביסקסואליות, על פי אלברסקירכן, מבנה לא רק הופעות מגדריות אלא גם סוגים שונים של משיכה מינית. על כן היא ההתנגדה לתאוריית הנטייה המינית ההפוכה שהייתה פופולרית בזמנה ביחס להומוסקסואליות.
כלכלה סביבתית
כלים ופתרונות
ההבדל העיקרי בין רגולציה ישירה (Command and control" regulation") לבין כלים רגולטוריים בהם נוהגים להשתמש אמיתי כלכלה סביבתית הוא בעלות הכוללת אותה הפירמות נושאות על מנת לעמוד בדרישות הרגולטור. בשיטת רגולציה ישירה הפירמות המזהמות מחויבות לעמוד בסטנדרט אחיד ללא התחשבות בעובדה שלכל פירמה עלויות הכרוכות בכך שונות. כתוצאה מכך, בשיטה זו, חלק מהפירמות מורידות את רמת הזיהום בעלות נמוכה, וחלקן בלית ברירה בעלות גבוהה. לעומת זאת, ברגולציה בה נוקטים אמיתי כלכלה סביבתית, קודם כל נבחרת שיטת הורדת זיהום הזולה ביותר ולאחר מכן שיטות יקרות יותר. למשל, בשיטת מכסות סחירות, הפירמה תוריד את רמת הזיהום שלה רק אם העלות הכרוכה בכך נמוכה מהעלות שאותה תינשא אם תשלם לפירמה אחרת עבור הורדת רמת הזיהום. כתוצאה מכך, העלות הכוללת שכל הפירמות נמוכה יותר.
זיפניים
משפחת הזיפניים (שם מדעי: .Boraginaceae Juss ) היא משפחת צמחים עשבוניים חד-שנתיים או רב-שנתיים ובני-שיח ולעיתים נדירות באזורים הטרופיים עצים, שיחים ומטפסים. המשפחה מונה כ-157 סוגים וכ-3522 מינים ותפוצתה באזורים הטרופיים והממוזגים, מהם כ-80 מינים בישראל וסביבתה. משפחה זו מכונה "זיפניים", משום שבמרבית סוגי המשפחה קיימים זיפים או שערות המכסים חלקי הצמח השונים. אם כי יש גם מינים קירחים (בישראל דונגית ארץ-ישראלית).
כלכלה סביבתית
כלים ופתרונות
הגדרת זכויות קניין: לפי חוק קואס הגדרת זכויות קניין יביא לפתרון יעיל ללא הבחנה לגבי התחזוקה הראשונית של זכויות קניין הללו, בתנאי שעלויות עסקה זניחות (עלויות העברת רישיונות), אינפורמציה מלאה ומספר מוגבל של צדדים בעסקה. למשל, אם אנשים שגרים ליד הנהר היו בעלי זכויות לאוויר ומים נקיים, או לפירמה היו זכויות לזהם, אזי הפירמה הייתה יכולה לשלם לאלו שנפגעו מהזיהום או אנשים היו יכולים לשלם לפירמה כדי שהיא לא תזהם. חוק שומרי נהר בארצות הברית במאה ה-19, המאפשר לאזרחים במורד הנהר להפסיק את הזיהום במעלה הנהר במידה והממשלה אינה עושה דבר בנושא, מהווה דוגמה לכך. הרבה שוקי זכויות לזהם נוספים הוקמו בסוף המאה ה-20.
דוגמה נוספת לניסיון ליישם גישה זו היא פרוטוקול קיוטו שניסה להסדיר פליטה גזי החממה לפי יעדים ספציפיים לכל המדינה. הפרוטקול מהווה גם דוגמה לקושי ליישם את הגישה ככל שמדובר במשאבי טבע גדולים יותר, המחייבים שיתוף פעולה בינלאומי ולא רק זיהום בקנה מידה מקומי או לאומי. קושי נוסף לגבי זכויות קניין קיים במצבים שבהם הדורות הבאים נפגעים, אבל אינם יכולים לסחור בשוק עם הדור הנוכחי כדי למנוע את הפגיעה.
זיפניים
תיאור המשפחה
צמחי המשפחה מכוסים על פי רוב בשערות או בזיפים ומכאן שמה.
כלכלה סביבתית
כלים ופתרונות
בעבר כלכלה סביבתית נבדלה מכלכלת משאבי טבע (Natural resource economics) – תת-תחום שבו מטרת החוקרים היא ניצול מסחרי אופטימלי של משאבי טבע. אולם עם הזמן, קובעי מדיניות וגורמים אחרים קשורים למשאבי טבע, החלו לתת חשיבות רבה יותר לאוצרות טבע. למשל, לערך של דגים ועצים מעבר לניצולם המסחרי. כתוצאה מכך, היום קשה להבדיל בין שתי הכלכלות, שתיהן התחברו למושג קיימות.
זיפניים
תיאור המשפחה
הגבעולים גלילים (עגולים בחתך רוחב).
כלכלה סביבתית
כלכלה סביבתית מול כלכלה אקולוגית
לעיתים קרובות כלכלה סביבתית נתפשת ככלכלה אקולוגית. לעומת זאת, קיים הבדל מהותי ביניהן. גם בראיית העולם וגם בתחומי העיסוק שלהן.
זיפניים
תיאור המשפחה
העלים מסורגים וחסרי לוואים, לעיתים נדירות נגדיים, על פי רוב פשוטים ותמימים. הסוגים רבים העלים יוצרים תחילה שושנת עלים בבסיס הצמח.
כלכלה סביבתית
כלכלה סביבתית מול כלכלה אקולוגית
הכלכלנים הסביבתיים הוכשרו במסורת של כלכלה נאו-קלאסית ומתמקדים בבעיות של כשל שוק לפיה המטרה המרכזית של החברה היא השגה של יעילות פארטו כדבר שמייצג את הרווחה החברתית הגבוה ביותר האפשרית. רוב המיקוד הוא בסוגיות של מיקרו כלכלה. הכלכלה הסביתית תופסת את הבעיות הסביבתיות, כסוג מסוים של כשלי שוק - אשר ניתן לטפל בהם באמצעות הניתוח הכלכלי בדומה לטיפול בבעיות בתחומים אחרים שבהם הכלכלה עוסקת. בעיות סביבתיות כמו זיהום, נתפסות כדבר שפוגם באידיאל הכלכלי. בהינתן שינקטו הצעדים הנכונים, לדוגמה מיסוי סביבתי או כלי מדיניות אחר, כשל השוק יוסר. במצב זה הזיהום יגיע ל"זיהום אופטימלי" שבו כמות הזיהום יורדת ומתאזנת מול התועלת שבקיום המוצרים הגורמים לזיהום. בתמונת עולם זו, החברה האנושית, קובעת, בכלים שונים מהי כמות הזיהום או ההפרעה הסביבתית שהיא רוצה לקיים. כמות הזיהום או היערות שיתקיימו לפי ראיה זו תלויה בשאלה מהן העדפות הצרכנים בשוק. אם הצרכנים מעוניינים ביותר מוצרים גם במחיר של זיהום גדל או הקטנת המערכות האקולוגיות, זה מה שיתרחש בפועל, והשוק יגרום להגעה ליעילות פארטו מקסימלית.
זיפניים
תיאור המשפחה
התפרחת הן על פי רוב סיומות חד-בדיות. התפרחת מתפתחת ממרכזה של שושנת העלים או כהמשך לגבעול הראשוני, לרוב היא מסיימת גבעולים. תפרחת עקרבית היא השכיחה ביותר במשפחה. היא מכונה "עקרבית" בשל היותה כפופה ומגולגלת כסליל. לפני הפריחה מגולגל הגבעול כסליל, והצד הפנימי שלו חסר פרחים. חלק קיצוני זה הולך ומתארך, ובה בעת הוא מתיישר שלב אחר שלב. בקטע המתיישר נפתח פרח. ועל כן, הפריחה מתקדמת מתחתית התפרחת לקראת ראשה, ובמילים אחרות הפרחים העליונים הם החדשים יותר, ולעיתים ניתן לראות בבסיס גבעול התפרחת פירות.
לרוב הפרחים הם דו מיניים ומאוחי עלי כותרת, נכונים, ולעיתים לא נכונים (לדוגמא במיני עכנאי) ובעלי שחלה עילית.
כלכלה סביבתית
כלכלה סביבתית מול כלכלה אקולוגית
לפי הכלכלה האקולוגית בני האדם אמנם יכולים לקבוע מה כמות הזיהום או המערכות שייוותרו בכדור הארץ, בכלים חברתיים שונים כמו החלטה דרך השוק או כל מוסד חברתי אחר, אבל כמות הזיהום (או כל הפרעה אחרת לסביבה) שאיתה המערכת האקולוגית יכולה להתמודד ולהמשיך לשרוד אינה תלויה ברצונות הצרכנים בשוק או בכל החלטה סובייקטיבית אחרת של בני האדם, אלא היא נתון אובייקטיבי שתלוי בחוקי טבע שונים, שלא ניתן להכתיב למערכת הטבעית.
הנחה נוספת היא שהמערכת הכלכלית חייבת בסופו של דבר להתחשב במגבלות של המערכת האקולוגית ושל משאבי טבע כדי לשרוד לאורך זמן. הכלכלה, והמין האנושי כולו, כך נטען, תלויים בסביבה מתפקדת שתספק שירותים כמו ייצור מזון, טיהור אוויר, אגירת מי גשם, או הגנה מפני קרינת השמש. היכולת של המין האנושי לספק לעצמו שירותים אלו, אינה קיימת כלל, או שהיא מחייבת השקעת מאמצים אדירים שייקרו את כל שאר המוצרים ויקשו מאוד על המשך של צמיחה כלכלית. באופן דומה המערכת הכלכלית תלויה לדוגמה במשאבי אנרגיה זמינים. היות שלא ניתן לקיים פעילות פיזיקלית כלשהי ללא אנרגיה, הכלכלה לא יכולה לתפקד ללא הספקה מספקת של אנרגיה, לא משנה מהן העדפות של הצרכנים שלה.
זיפניים
תיאור המשפחה
הגביע על פי רוב בעל 5 עלים, מאוחים או מפורדים או שיניים, משתייר, דהיינו הוא גדל ומתרחב עם הבשלת הפרי.
כלכלה סביבתית
כלכלה סביבתית מול כלכלה אקולוגית
לכן, אחת הטענות המרכזיות של הכלכלה האקולוגית היא שהכלכלה הסביבתית, כחלק מהיותה זרם של הכלכלה הנאו-קלאסית הופכת את היוצרות. הכלכלה, והמין האנושי כולו, תלויים במערכת של סביבה מתפקדת, וכמות הזיהום שעימה מערכת זו יכולה להתמודד, תלויה במערכת האקולוגית ולא בהחלטות של בני האדם, בין אם הן מבוצעות על ידי מנגנון השוק, ובין אם על ידי מנגנון אחר. לכן הטענה היא שלא הכלכלה תקבע כמה אקולוגיה תישאר אלא המערכת האקולוגית תגביל את הגודל של הכלכלה. באופן כללי יותר חוקי הטבע הם שמכתיבים את גבולות המשחק שבתוכם ניתן לקיים העדפות שונות לפי רצונות אנושיים כמו בחירות בשוק או מדיניות ממשלתית.
זיפניים
תיאור המשפחה
עלי כותרת 5, מאוחים ודמויי גלגל, משפך או פעמון, או מסמר. הכותרת נושאת לפעמים קרוב ללועה 5 קשקשים קירחים או שעירים.
כלכלה סביבתית
כלכלה סביבתית מול כלכלה אקולוגית
הכלכלה הסביבתית מניחה כי הכלכלה והחברה האנושית הם דבר נתון שאין שום דבר שמאיים על היציבות שלו - ואם יש הפרעה של פעילות מסוימת לאדם אחד, הרי זה בגלל שאדם אחר נהנה ממנה וניתן לתקן זאת על ידי שינוי המדיניות - הנחה זו היא דבר סביר עבור ניתוח של זיהום במפעל מקומי אבל היא אינה מתקיימת בניתוח של כלכלה אקולוגית.
זיפניים
תיאור המשפחה
אבקנים 5, מעורים בצינור הכותרת.
כלכלה סביבתית
כלכלה סביבתית מול כלכלה אקולוגית
לפעמים כלכלה אקולוגית מתוארת כבעלת גישה פלורליסטית (מכירה כי ישנן דרכי חשיבה שונות, אשר אינן תמיד עולות בקנה אחת) לבעיות סביבה. והיא בדרך כלל ממתמקדת בקיימות הסביבה לטווח ארוך.
Endgame
Endgame ("סוף משחק") הוא האלבום השנים עשר במספר של להקת הת'ראש מטאל האמריקנית מגאדת', שיצא לאור ב-15 בספטמבר 2009. אלבום זה הוא הראשון בהשתתפותו של הגיטריסט כריס ברודריק, עם עזיבתו של גלן דרובר את הלהקה.
האלבום הגיע למקום התשיעי ברשימת בילבורד 200, למקום ראשון באלבומי ההארד רוק ולמקום שני ברשימת אלבומי הרוק. בנוסף, האלבום הגיע למקום 4 בקנדה, 7 בפינלנד ובארגנטינה ול-9 ברשימת בילבורד 200. האלבום מכר כ-45 אלף עותקים בארצות הברית בשבוע הראשון ליציאתו. הוא קיבל ביקורות טובות ונחשב לממשיך את הצלחתו של האלבום הקודם, United Abominations.
הסינגל Headcrusher מתוך האלבום היה מועמד לגראמי.
==משמעות השירים== כמו מרבית אלבומיה הקודמים של הלהקה, גם כאן מצויים סינגלים בעלי תוכן פוליטי. הסינגל The Right to Go Insane מדבר על השפעת המשבר הכלכלי העולמי. הקליפ של השיר מתייחס לאירוע חטיפת טנק שהתרחש ב-1995 על ידי אזרח בשם שון נלסון. Endgame מתייחס לתאוריית הקשר על FEMA, בעקבות חוק שחוקק נשיאה לשעבר של ארצות הברית, ג'ורג' וו. בוש, המאפשר לו לרתק אזרחים אמריקנים לבתי מעצר בתוך גבולות ארצות הברית. Bite the Hand (הכלב הנושך את היד המאכילה אותו) מדבר על חמדנותם של אנשי העסקים בוול סטריט ועל חוסר נאמנותם כלפי הציבור שמפקיד את כספו באחריותם, ככל הנראה בהתייחסות לפשיטת הרגל של ליהמן ברדרס.
סינגלים נוספים באלבום מתייחסים לנושאים אחרים. How the Story Ends ו-This Day We Fight מבוססים על גישתו הלוחמנית של סון דזה, כמו גם על קריאתו של אראגורן לחייליו בטרם צאתם למלחמה בספרי שר הטבעות. 44 Minutes מתייחס לאירוע ירי שהתרחש בצפון הוליווד בשנת 1997. Headcrusher מתייחס למכשיר עינויים מימי הביניים. 1,320 מדבר על מכוניות מרוץ הפועלות על דלק ניטרו.
ביקורות
האלבום קיבל ביקורות חיוביות ביותר ונחשב לממשיך ההצלחה של האלבום הקודם, United Abominations. צ'אד בואר מאתר About.com מציין כי מגאדת' עדיין בשיא כוחם ושהאלבום מכיל כמה רגעי אולדסקול לצד מודרניים יותר. עוד הוא מציין כי האלבום הקודם קיבל שבחים רבים והיה בצמרת רשימות ההשמעה של אתרים רבים, אך אלבום זה הוא טוב יותר. אדוארדו ריבדביה מאתר הביקורות Allmusic מוסיף כי שם האלבום מציין יותר סגירת מעגל מאשר ברכת פרידה, וכי הלהקה בצירוף הגיטריסט החדש פועלת בתחום הת'ראש הטכני המוכר לה (מתקופת Peace Sells ועד Rust in Peace ליתר דיוק). אדריאן בגרנד מאתר Popmatters מציין כי "מאסטיין שומר על הנקודות החזקות שלו, וביחד עם כריס ברודריק המוכשר ביותר כגיטריסט מוביל חדש, האלבום בוער בעוצמה שלא נשמעה מאז ימי Rust in Peace". עוד הוא משווה את צמד השירים הפותח את האלבום לאלה הפותחים את So Far, So Good... So What!. הראשון הוא קטע אינסטרומנטלי, בעוד השני אגרסיבי ולוחמני.
הגיטריסט סלאש אף הוא שיבח את האלבום.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו בידי דייב מאסטיין, אלא אם צוין אחרת.
זיפניים
תיאור המשפחה
השחלה עילית בנויה מ-2 עלי שחלה שמחולקת על ידי מחיצות מדומות ל-4 מגורות, לעיתים רחוקות השחלה בת 2 מגורות בלבד. מספר הביציות 1 או 2. עמוד השחלה יושב בראש השחלה (למשל, עוקץ-עקרב) או עולה מבין 4 אונותיה (למשל, עכנאי).
הפרי מפרדת בעלת 4 פרודות חד-זרעיות שלפעמים מתנוונות חלק מהן בזמן ההבשלה. לעיתים רחוקות הפרי הוא בית-גלעין עסיסי (בישראל, גופנן המדבר).
המעמד הסיסטמתי של המשפחה
על פי מערכת המיון קרונקוויסט, משפחת הזיפניים שויכה לסדרת הצינוראים. עם זאת, בשיטת המיון העדכנית יותר APG II, הורחקה המשפחה מהסדרה עקב אי-תאימות גנטית והועברה לסדרה חדשה, לזיפנאים (Boraginales), שנוספה מאז APG III. משפחת הזיפניים הורחבה ברשימה האחרונה(APG IV) ולתוכה אוחדו משפחות שונות.
חשיבות הזיפניים בצמחיית ארץ ישראל
בארץ ישראל מצויים כ-80 מינים ממשפחה זו, הנחלקים לכ-28 סוגים. על פי פרמטר של מספר המינים, מדובר במשפחה העשירית בחשיבותה בצמחיית הארץ.
מבחינה איכותית, מיני משפחה זו מצויים בכל חלקי הארץ, ובמגוון בתי גידול, וניתן להכליל ולומר שהם נפוצים במיוחד בשטחים יובשניים, בנוף פתוח ועשבוני, חלקם גם במקומות מופרעים על ידי האדם. רק המין ערף המדבר שהוא יוצא דופן מבחינות רבות, מגלה זיקה למקומות לחים.
בני משפחה זו לרוב אינם גדלים בצפיפות, ואינם מאפיינים או שולטים בבית גידולם.
הזיפניים נחשבים כתורמים יעילים במיוחד בפוליקולטורה בכך שהם מרחיקים סוגים רבים של מזיקים.
חשיבות הזיפניים לאדם
בהשוואה לגודל המשפחה, חשיבותה עבור האדם היא פחותה וכמעט חסרת חשיבות כלכלית. עם זאת, ישנם כמה צמחים בעלי ערך, המשמשים כצמחי מרפא, למטרות נוי, וצביעה.
כצמח מרפא ידועה חשיבותו של המין בוראג רפואי (שם מדעי: Borago officinalis) המשמש, בין השאר, להורדת חום והרגעה. כמו כן מין זה מגודל בגינות נוי בשל פרחיו הנאים.
כצמחי נוי יש חשיבות מסוימת למשפחה זו, בעיקר למינים בעלי פרחים כחולים, צבע שאינו נפוץ במיוחד בצמחי נוי אחרים. לכך משמשים מינים מהסוגים זכריני, עכנאי, עוקץ עקרב וכאמור, בוראג.
באופן מסורתי, נעשה גם שימוש במיני זיפניים שונים לצביעה. לדוגמה, בן-השיח הארץ-ישראלי אלקנת הצבעים משמש לשם כך, אך לא בהיקף גדול אלא רק בתעשייה המסורתית.
STS-115
STS-115 היא משימה בתוכנית המעבורות של נאס"א, והמשימה הראשונה שחידשה את הרכבת תחנת החלל הבינלאומית לאחר אסון הקולומביה. את המשימה ביצעה מעבורת החלל אטלנטיס. במקור תוכננה משימה זו למאי 2003, אך בעקבות האסון, היא נדחתה. בסופו של דבר, לאחר דחיות מרובות, שוגרה המעבורת ב-9 בספטמבר 2006 בשעה 11:15 שעון החוף המזרחי של ארצות הברית.
המשימה
מטרתה העיקרית של משימה זו הייתה חידוש הרכבת תחנת החלל הבינלאומית. המעבורת נשאה במטענה את החלק השני של הצד השמאלי של התחנה. החלק הזה מורכב מזוג קולטים המפיקים אנרגיה סולרית ומהצירים שעליהם הם מורכבים (P3/P4). צירים אלה יאפשרו לקולטים להתכוון באופן מיטבי לעבר השמש, וכך להגביר את יעילות ייצור האנרגיה שלהם. קולטים אלה יכפילו את יכולת ייצור החשמל של התחנה, כאשר יכנסו לשימוש בתום המשימה הבאה, STS-116.
כמו בשתי טיסות המבחן הקודמות, גם במשימה זו בוצעה סקירה מפורטת של גחון המעבורת ושפת הכנף, על מנת לוודא שלא נפגעו בזמן השיגור.
האסטרונאוט מקלין היה הקנדי הראשון שמפעיל את זרוע Canadarm2, זרוע רובוטית קנדית. הרכבת הקולטים בוצעה כך שזרוע המעבורת תוציא את החלק מתא המטען, וזו תעביר את הקולטים לזרוע הרובוטית של תחנת החלל הבינלאומית. לשם ביצוע הרכבת הקולטים נדרשו שתי הליכות חלל שכל אחת מהן ארכה מספר שעות.
לאחר שובה לכדור הארץ, התגלה במהלך בדיקות שעצם כלשהו, מיקרומטאורואיד או "זבל חללי" (שאריות של טילים או חלקים מלוויינים שיצאו משימוש), ניקב חור בקוטר 2.5 מ"מ באחד המקרנים שעל דלתות תא המטען של המעבורת כאשר הייתה במסלול. חור היציאה היה בקוטר 0.7 מ"מ. החור היה ביריעת פח ולא בצינור גז קירור (פריאון), ובכל מקרה, במעבורת קיים מנגנון להשבתת רדיאטור במקרה של דליפת גז קירור. כל רדיאטור יכול לשאת לבדו בעומס קירור של 70% ממערכות המעבורת.
היום השני
התגלו תקלות קלות בחיישנים הקשורים לדלתות תא המטען, הנובעות ככל הנראה מכך שזו הטיסה הראשונה של אטלנטיס מאז 2002. צילומים של מכל הדלק החיצוני שבוצעו על ידי צוות המעבורת בתום השיגור הראו שמספר פיסות קצף בידוד השתחררו מהמכל. ככל הנראה הן השתחררו לאחר שהמעבורת הגיעה לאטמוספירה דלילה, כך שהן לא יכלו לצבור תנופה ולגרום לנזק.
היום הרביעי
במהלך הסרת הכיסוי של ציר הסיבוב השתחררה דיסקית של בורג והתעופפה לחלל. ככל שניתן היה לראות, היא התרחקה מן התחנה.
האסטרונאוטים הספיקו לבצע חלק מן המשימות שתוכננו להליכת החלל הבאה, מה שיחסוך זמן למחרת. היה צורך לנתק את המתח לכחצי מן התחנה כדי לחבר את כבלי החשמל של החלקים החדשים.
היום החמישי
גם הפעם ברחה דיסקית בעת הסרת כיסויים. בוצעו חלק מן המשימות שיועדו להליכת החלל הבאה.
האסטרונאוטים התקשו לפתוח את אחד הברגים שהחזיקו את אחד החלקים במקומו, ונאלצו להחליף את המפתח המקורי, שהיה מצויד במיפרק, במפתח קשיח. בנוסף, היה צורך לחבר לידית של המפתח הארכה, ושני האסטרונאוטים היו צריכים לשתף פעולה, עד שהבורג נכנע. צוות הקרקע התבדח, "כמה אסטרונאוטים צריך כדי לסובב בורג?"
הציר ועליו קולטי השמש מתוכנן להסתובב ב-360 מעלות כל הקפה של כדור הארץ (90 דקות), אבל יכול לבצע גם סיבוב תוך שעה, למשל לצורך עגינה, כאשר מגיעה חללית אל התחנה.
היום העשירי
בשעות הבוקר המוקדמות (שעון ישראל) שוגר מקוסמודרום בייקונור טיל סויוז ועליו שני חברי המשלחת הבאה לתחנת החלל, ואיתם האישה הראשונה שהיא תיירת חלל, אנושה אנסארי. אמריקאית ילידת איראן, אנושה היא בת למשפחת אנסארי שמימנה את פרס אנסארי X לעידוד בניית חלליות פרטיות. בסך הכול היו באותו היום 12 בני אדם בשלושה כלי רכב חלליים שונים במסלול סביב כדור הארץ.
מכשיר האלקטרון הרוסי, המייצר חמצן בתחנת החלל, שוב עשה בעיות באותו היום.
היום האחד-עשר
במהלך צילומים של כדור הארץ מן המעבורת לצורך מחקרים אקלימיים, התגלה עצם בלתי מזוהה מרחף ליד המעבורת. במהלך בדיקת משטחי הניהוג האווירודינמיים ורקטות הניהוג לקראת הנחיתה, המעבורת מיטלטלת לא מעט, וצוות הקרקע העריך שייתכן והעצם ניתק מן המעבורת במהלך הבדיקות. בשלב זה לא ידוע מה טיבו של העצם - פיסת קרח מפסולת נוזלית שהושלכה, חלק ממיגון החום, או חלק אחר.
בעקבות התגלית, ומכיוון שמזג האוויר במרכז החלל ע"ש קנדי כנראה לא יאפשר נחיתה למחרת, הוחלט להשאיר את המעבורת יום נוסף לצורך בדיקות חזותיות נוספות והערכת סכנה.
היום השנים-עשר
בוצעו צילומים מקיפים של חלקה החיצוני של המעבורת, הן של מגן החום והן של תא המטען והכנפיים, ולא נמצא חוסר בחלק כלשהו. צוות הקרקע מעריך שכנראה מדובר בפיסת פלסטיק המשמשת למילוי רווחים בין לוחות מגיני חום, שנפלה בעת בדיקת מערכות הניהוג, ואינה מהווה סכנה לחללית.
טירת סטירלינג
טירת סטירלינג (באנגלית: Stirling Castle), הממוקמת סמוך לסטירלינג, היא אחת הטירות החשובות ביותר בסקוטלנד, מבחינה היסטורית וארכיטקטונית גם יחד. צוקיה התלולים של הגבעה הפכו את הטירה לעמדת הגנה חזקה. מיקומה האסטרטגי, אשר שימש עד סוף המאה ה-19 לשמירה על נקודת החצייה הרחוקה ביותר במורד הזרם של נהר פורת', הפך את הגבעה לביצור חשוב ביותר באזור כבר בתקופות קדומות.
לפני האיחוד עם אנגליה הייתה סטירלינג לאחד ממקומות מושבם של אנשי בית המלוכה הסקוטי כארמון, זאת בנוסף לשימוש הצבאי כטירה. מספר מלכים ומלכות סקוטיים הוכתרו בסטירלינג, כולל מרי, מלכת הסקוטים, ב-1542, ואחרים נולדו ומתו בה. במהלך ההיסטוריה עמדה הטירה לפחות בשמונה מצורים, כמה מהם בתקופת מלחמות העצמאות הסקוטיות, והאחרון שבהם היה ב-1746 כאשר ניסה צ'ארלס אדוארד סטיוארט לכבוש את סטירלינג ללא הצלחה.
מרבית המבנים העיקריים בטירה מתוארכים למאות ה-15 וה-16 כאשר רק מבנים מעטים שרדו מתקופת המאה ה-14. הביצורים החיצוניים הפונים לעיר מתוארכים לתחילת המאה ה-18. כיום הטירה נחשבת לאתר לאומי ומוקד תיירות חשוב בסקוטלנד והיא מנוהלת על ידי ארגון סביבה היסטורית סקוטלנד (לשעבר קרן סקוטלנד ההיסטורית).
היסטוריה מוקדמת
קסטל היל, הגבעה עליה בנויה טירת סטירלינג, מהווה חלק ממחשוף סטירלינג סיל – סיל מגמטי, שגילו מוערך ב-350 מיליון שנה, אשר הפך כתוצאה מסחיפה קרחונית למבנה "צוק וזנב". ככל הנראה נעשה שימוש באתר כבר בתקופות קדומות, מכיוון שמבצר גבעה השוכן על גוואן היל ממוקם בקרבתו, ממזרח הרומאים עקפו את סטירלינג ובנו במקום מבצר בדונה (Doune) הסמוכה, אם כי ייתכן שהגבעה הוחזקה בידי קונפדרציה של שבטים מקומיים שכונו מאטאה (Maeatae). ככל הנראה הוחזקה הגבעה בתקופה מאוחרת יותר על ידי הגודודין אשר זוהתה גם כיישוב בשם אייאודאו (Iudeu) אשר התקיים במקום במאות ה-7 וה-8, שם צר המלך פנדה ממרסיה על המלך אוסוויו (Oswiu) מברניקיה ב-655. האזור עבר לשליטת הפיקטים לאחר תבוסת הנורת'מברים בקרב דון נכטיין (Dun Nechtain), כ-30 שנה מאוחר יותר. אף על פי כן, לא נתגלו בשטחי הטירה ראיות ארכאולוגיות לנוכחות קודם לתקופת ימי הביניים המאוחרים.
התיעוד הראשון אודות טירת סטירלינג מופיע בסביבות שנת 1100, כאשר נבנתה במקום קפלה על ידי אלכסנדר הראשון, מלך סקוטלנד. נראה כי בתקופה זו שימשה סטירלינג כמרכז שלטוני, היות שאלכסנדר מת בה ב-1124. בתקופת מלכותו של יורשו ואחיו, דייוויד הראשון, הפכה סטירלינג למבצר מלכותי (Royal burgh) ולמרכז אדמיניסטרטיבי חשוב. המלך ויליאם הראשון הקים "שמורה" לצייד צבאים דרומית מזרחית לטירה, אך לאחר שנפל בשבי האנגלים ב-1174 נאלץ למסור לידיהם מספר טירות, ובכללן סטירלינג ואדינבורו, זאת בהתאם לתנאי הסכם פאלז. עם זאת, אין ראיות לכך שהאנגלים עשו שימוש בטירה והיא נמסרה בחזרה לסקוטים על ידי ריצ'רד הראשון ב-1189. סטירלינג המשיכה לשמש כמקום מושבם של בני המלוכה הסקוטיים, כאשר ויליאם עצמו מת במקום ב-1214, ואלכסנדר השלישי ייסד ב-1260 סמוך לטירה שמורת ציד חדשה בשם ניו פארק.
מלחמות העצמאות הסקוטיות
כסטירלינג נותרה כמרכז שלטוני חשוב עד תקופת שלטונו של אלכסנדר השלישי ב-1286. מותו הביא לסדרה של מאבקי ירושה ואדוארד הראשון, מלך אנגליה, הוזמן לשמש בורר בין הצדדים. אדוארד נע צפונה ב-1291 ודרש כי סטירלינג וטירות מלכותיות נוספות יימסרו לו בזמן תקופת הבוררות. אדוארד פסק לטובתו של ג'ון באליול, תוך כוונה שימשול כשליט בובה מטעמו וסקוטלנד תהפוך למעשה למדינת חסות של אנגליה.
ב-1296, בתגובה להסכם הברית הישנה בין צרפת לסקוטלנד, פלש אדוארד הראשון לתחומי האחרונה, הביס את הסקוטים בקרב דאנבר ב-27 באפריל והדיח את ג'ון באליול. עם הכיבוש החלה מלחמת העצמאות הסקוטית הראשונה אשר נמשכה כ-60 שנה. לאחר שנמצאה נטושה, הפכו האנגלים את הטירה לאחד ממעוזיהם העיקריים. הטירה נכבשה בחזרה לאחר קרב גשר סטירלינג, על ידי ויליאם וולאס ואנדרו מוריי, אך לאחר התבוסה בקרב פאלקירק נטשו אותה הסקוטים פעם נוספת. אדוארד חיזק את ביצורי הטירה, אך היא הושמה במצור על ידי רוברט דה ברוס. אדוארד לא הצליח להסיר את המצור ואנשי חיל המצב נאלצו להיכנע.
החל מ-1303 הייתה ידם של האנגלים על העליונה, וסטירלינג הפכה לטירה האחרונה שנותרה בשליטה סקוטית. צבאו של אדוארד קרב לטירה באפריל של אותה שנה, ועמו לפחות 17 כלי מצור. חיל המצב הסקוטי, 30 איש בפיקודו של ויליאם אוליפנט נכנע ב-20 ביולי, אך חלק מאנשיו הוחזרו לטירה מכיוון שאדוארד רצה לעשות שימוש בכלי המצור החדש שלו, "זאב מלחמה", שהיה ככל הנראה הטרבושה הגדול ביותר שנבנה, ובאמצעותו הושמד לחלוטין קטע גדול מחומת המגן ההיקפית באזור בית השער. נראה היה שהושלם ניצחונו של אדוארד, אך הוא מת ב-1307, ורוברט ברוס ניצל זאת והפך למלך סקוטלנד. עד 1313 כבשו הסקוטים בחזרה את מרבית שטחיהם, ובשליטת האנגלים נותרו רק הטירות סטירלינג, רוקסבורו, אדינבורו ובריק. אדוארד ברוס, אחיו של רוברט, הטיל מצור על סטירלינג, שבאותה עת הייתה בפיקודו של פיליפ מויבריי. מויבריי הציע שהטירה תכנע אם לא יסירו האנגלים את המצור עד 24 ביוני 1314. ברוס הסכים ונסוג. באותו קיץ נע צבא אנגלי גדול, בפיקודו של אדוארד השני, מלך אנגליה, צפונה במטרה לחבור לטירה. בין 23 ל-24 ביוני 1314, בסמוך לטירה, התעמת אדוארד השני עם צבאו של רוברט ברוס בקרב באנוקברן ונחל תבוסה מכרעת. אדוארד ניסה למצוא מחסה בטירה, אך מויבריי נותר נאמן להבטחתו והאנגלים נאלצו להימלט. מויבריי מסר את הטירה לידי הסקוטים, תוך שהוא מצטרף לשורות צבאם. רוברט דה ברוס ציווה על הריסת ביצורי הטירה, במטרה למנוע מהאנגלים לכבוש אותה מחדש.
המלחמה עם האנגלים טרם הסתיימה, ובמהלך מלחמת העצמאות הסקוטית השנייה הייתה הטירה בידי האנגלים פעם נוספת ב-1336 וביצוריה חודשו, אם כי חומר הבנייה בו בוצעו העבודות היה בעיקר עץ ופחות אבן. אנדרו מוריי ניסה לצור על הטירה ב-1337, אז נעשה, ככל הנראה, השימוש הראשון בתותחים בתולדות סקוטלנד. רוברט סטיוארט, לימים המלך רוברט השני, כבש בחזרה את סטירלינג לאחר מצור ארוך בין 1341 ל-1342, עם כניעת מפקדה, תומאס רוקבי, ולאחר שכוח החילוץ האנגלי בושש להגיע. לשומר הטירה מונה הרוזן הסקוטי מוריס מוריי אשר הוציא כסף רב על שיפוצה. ב-1360 מונה רוברט דה פורסית' למושל הטירה, תפקיד אותו העביר בירושה לבנו ג'ון ולנכדו ויליאם, אשר שרת כמושל ב-1399.
תקופת בית סטיוארט
בתקופת שלטונם של המלכים הראשונים לבית סטיוארט, רוברט השני ורוברט השלישי, נבנו המבנים הראשונים ששרדו עד ימינו. רוברט סטיוארט ששימש כעוצר כאחיו של רוברט השני, פיקח על שיפוץ השערים הצפוני והדרומי. השער הצפוני הנוכחי בנוי על יסודות אלה מהעשור של 1380, מבנה האבן העתיק ביותר ששרד עד ימינו. ב-1424 הייתה סטירלינג חלק מהסכם נישואין, ובמסגרתו הוענקה הטירה לג'ואן בופורט מבעלה ג'יימס הראשון, מסורת אותה המשיכו מונרכים נוספים. לאחר רציחתו של ג'יימס ב-1437, מצאה ג'ואן מקלט בטירה יחד עם בנה הצעיר, ג'יימס השני. חמש-עשרה שנה מאוחר יותר, ב-1452, הייתה הטירה למקום בו דקר ג'יימס למוות את רוזן דאגלס, לאחר שזה סירב לסיים את ברית שהייתה עשויה להפוך למסוכנת ובוגדנית עבור המלך עם רוזן רוס ורוזן קרופורד. בטירה נולד ג'יימס השלישי, ששיפץ מאוחר יותר את הגנים ואת הקפלה המלכותית שבמקום. ייצור כלי ארטילריה בסטירלינג תועד ב-1475. אשתו של ג'יימס, מרגרט מדנמרק, מתה בטירה ב-1486, ושנתיים מאוחר יותר נהרג גם ג'יימס עצמו בקרב סאוכיברן אשר נערך דרומית לסטירלינג, סמוך מאוד לאתר בו נערך קרב באנוקברן.
בנייה בתקופת הרנסאנס והמשך מאבקי שלטון
כמעט כל מבני הטירה הנראים בימינו נבנו בין השנים 1490 ל-1600, כאשר התפתחה סטירלינג למרכז עיקרי עבור מלכי בית סטיוארט, ג'יימס הרביעי, ג'יימס החמישי וג'יימס השישי. הארכיטקטורה של מבנים חדשים אלה היא תערובת אקלקטית של השפעות אנגליות, צרפתיות וגרמניות, המבטאות את השאיפות הבינלאומיות של מלכי בית סטיוארט.
ג'יימס הרביעי החזיק בחצר רנסאנס מלאה, אשר כללה גם אלכימאים, וביקש להקים בסטירליג ארמון בסטנדרטים אירופאיים. ג'יימס הרביעי פיקח על בניית מגורים מלכותיים גם באדינבורו, פוקלנד ולינלית'גו, אך היקף העבודות בסטירלינג היה הנרחב ביותר וכלל את מבנה המגורים הישן ששימש את המלך, האולם הגדול והביצורים. בנוסף שיפץ ג'יימס הרביעי את הקפלה המלכותית, אחת מתוך שתי כנסיות שהיו בטירה באותו הזמן, וב-1501 קיבל את אישור האפיפיור אלכסנדר השישי להקים במקום מוסד ללימוד כמרים. הביצורים, מהם נותרו בימינו שרידים מעטים, הושפעו מארכיטקטורה צבאית צרפתית, אם כי פרטים רבים נוספו למטרות עיצוב ולא להגנה. בהנחה שתיעוד סאטירי בשתי פואמות מאת ויליאם דאנבר מבוססות על עובדות, שימשו חומות הטירה כאתר ממנו בוצע ניסיון בתעופת האדם, בסביבות שנת 1509, על ידי האלכימאי וראש המנזר האיטלקי ג'ון דאמיאן. בחצרו של ג'יימס שהה גם אלכימאי בשם קאלדוול, אשר תחזק בטירה אח שנועדה לחיפוש אחר "היסוד החמישי" (Quinta essencia) המיתי.
העבודה על מבני הטירה לא הסתיימה עד למותו של ג'יימס הרביעי בקרב פלודן. יורשו, ג'יימס החמישי, הוכתר בקפלה המלכותית וגדל בטירה תחת השגחתו של ג'ון ארסקין. ב-1515 הגיע העוצר ג'ון סטיוארט, דוכס אולבני, עם 7,000 איש וצר על הטירה, במטרה להעביר לחזקתו את המלך הצעיר מידי אמו, מרגרט טיודור. ג'יימס החמישי המשיך את מפעלו של אביו בסטירלינג והקים את חלקו המרכזי של הארמון המלכותי, פרי עבודתו של סר ג'יימס המילטון מפינהארט. גם ג'יימס החמישי מת בגיל צעיר, והותיר את העבודה הבלתי גמורה לאלמנתו, מארי דה גיז. ביתו התינוקת, מרי, הובאה לסטירלינג למען ביטחונה והוכתרה בקפלה המלכותית ב-9 בספטמבר 1543 וגדלה גם היא במקום, בטרם הועברה למנזר אינצ'מהאום (Inchmahome Priory) ומשם לצרפת ב-1548. במהלך העשור של 1550 בתקופת העוצרות של מארי דה גיז, גברה העוינות בין צרפת לאנגליה, אשר באה לידי ביטוי גם על אדמת סקוטלנד. כתוצאה מכך נבנו ביצורים להצבת ארטילריה במבואותיה הדרומיים של הטירה, ובכלל זה "הדורבן הצרפתי", שהפכו לבסיס להגנות החיצוניות הנראות בימינו , וגיז העסיקה בטירה מהנדס צבאי איטלקי בשם לורנצו פומארלי.
מרי שבה לסקוטלנד ב-1561 וביקרה בטירה לעיתים קרובות. מרי טיפלה בהנרי סטיוארט, לורד דרנלי, בטירה במהלך מחלתו ב-1565, והשניים נישאו במהרה. בנם, ג'יימס השישי, הוטבל בטירה בשנה שלאחר מכן, ובמקום נערכו חגיגות שכללו זיקוקין די-נור. דרנלי כבר היה מסוכסך עם המלכה בתקופה זו ולא השתתף בחגיגות, אם כי עדיין התגורר בטירה. רוזן מאר, האפוטרופוס של ג'יימס, הפך למושל הטירה ב-1566. מרי הייתה בדרכה מסטירלינג כאשר נחטפה על ידי רוזן בוט'וול, מהלך אשר גרם לשרשרת אירועים שאילץ אותה לבסוף לוותר על השלטון ולהימלט לאנגליה.
המלך הצעיר ג'יימס השישי הוכתר בכנסיית הולי רוד הסמוכה וגדל בתוך הטירה בהשגחתה של אנאבל מוריי, דוכסית מאר ובהדרכתו של המלומד ההומניסט ג'ורג' בוכאנן (George Buchanan). לעיתים קרובות שימש המלך הצעיר כלי משחק במסגרת המאבקים בין העוצרים השונים לתומכיה של מרי ונשמר בקפידה. סטירלינג הפכה לבסיס עבור תומכיו של ג'יימס, בזמן שהאצילים שהעדיפו את החזרתה של מרי לשלטון התכנסו באדינבורו, בהנהגתו של ויליאם קירקלדי. קירקלדי הוביל פשיטה על הטירה ב-1571 במטרה לעצור את אויבי המלכה, אך נכשל בכיבושה ובלכידתו של המלך.
שומר הטירה, אלכסנדר ארקסקין מגוגאר, סולק ממנה על ידי תומכיו של העוצר מורטון באפריל 1578 לאחר שבנו נפצע אנושות במהלך מאבק בבית השער. הרוזנים המורדים מאר ואנגוס השתלטו על הטירה ב-1584, אך נכנעו ונמלטו ממנה לאנגליה לאחר שהמלך קרב אליה בראש צבא. הם שבו לסקוטלנד לאחר כשנה, כבשו את סטירלינג ואילצו את המלך להיכנע ולהשיב להם את אחוזותיהם, אם כי בסופו של דבר נשבעו לו אמונים.
מצודה צבאית
לאחר עזיבת המשפחה, ירד מעמדה של טירת סטירלינג כמושב מלכותי, והיא הפכה למרכז צבאי. הטירה שימשה כבית סוהר לבעלי מעמד גבוה במהלך המאה ה-17 ורק מונרכים מעטים ביקרו בה. ג'יימס הראשון, מלך אנגליה ביקר בסקוטלנד ב-1617, ושהה בטירה במהלך יולי. ב-1625 בוצעו עבודות בטירה בהם שיפוץ הגנים והקפלה המלכותית לקראת בואו הצפוי של המלך החדש, צ'ארלס הראשון, אשר הגיע לסקוטלנד רק ב-1633 ושהה בטירה לזמן קצר בלבד.