cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פנקס שירות
תוכן הספר
בספר סוקר רבין את תחנות חייו עד זמן כתיבתו, כולל ילדותו, הלחימה במסגרת הפלמ"ח, הקריירה הצבאית שלו, כהונתו כשגריר בארצות הברית וכראש ממשלת ישראל. בין היתר, כתב רבין על פרשיות מעוררות מחלוקת: גירוש הערבים במהלך מלחמת העצמאות, הטבעת אלטלנה ועוד. אחד הפרקים בספר, על גירוש ערבים במלחמת העצמאות, אף צונזר. עם זאת, את מרבית תשומת הלב של התקשורת משכו דעותיו לגבי שותפו להנהגת מפלגת העבודה - שמעון פרס. רבין קבע כי פרס "פסול מלשמש כראש הממשלה". העיתונאי ניסים משעל חשף את המידע מתוך קריאת טיוטת הספר, ערב פרסומו. במיוחד זעם רבין על ההדלפות של אנשי פרס לעיתונות בתקופת שלטונו הראשונה כראש הממשלה. פרס עצמו התייחס לספר כאל "טעות דפוס בפוליטיקה הישראלית".
שגרירות ישראל ביאנגון
היסטוריה
בנובמבר 1953 נפתחה צירות ישראל בבורמה בראשותו של דוד הכהן, שהיה לשגריר ישראל הראשון במדינה וכיהן בתפקיד עד 1955.
בנובמבר 1956 ניסו מפגינים מוסלמים פקיסטנים לפרוץ לשגרירות, כמחאה על תמיכת ישראל בהודו במלחמת הודו-פקיסטן השנייה, אך נעצרו על ידי המשטרה המקומית.
פנקס שירות
תוכן הספר
לטענת מבקריו של רבין קיימים בו אי-דיוקים. ההיסטוריון מיכאל בר-זוהר, שנחשב לתומכו של פרס, טען כי "בפרקים בהם [רבין] מדבר על מבצע אנטבה, הוא פשוט כתב דברים שלא תואמים את האמת". עם זאת, הספר נכתב באווירת התקופה ומנקודת מבטו האישית של יצחק רבין, ומכאן ייחודו.
שגרירות ישראל ביאנגון
היסטוריה
בדצמבר 1957 הועלה דרג הנציגות מצירות לשגרירות.
פנקס שירות
תוכן הספר
בספר רבין גם כתב ביקורת קשה על אנשי תנועת גוש אמונים, שביצעו מספר "מבצעי התנחלות" בלתי חוקיים ביהודה ושומרון, במהלך כהונתו כראש הממשלה. דוגמת ניסיונות ההתנחלות במבנה תחנת הרכבת מסעודיה הנטוש בשומרון. רבין כתב:
שגרירות ישראל ביאנגון
היסטוריה
בעקבות היות השגרירות משגרירויותיה הראשונות של ישראל בדרום-מזרח אסיה, השגרירות הואמנה למספר מדינות בדרום מזרח אסיה לפרקי זמן שונים: הפיליפינים (1957–1962), לאוס (1956–1964), קמבודיה (1959–1966), ציילון (1957–?), והמלדיביים.
פנקס שירות
קישורים חיצוניים
ביקורות על הספר
שגרירות ישראל ביאנגון
היסטוריה
למרות העברת בירת מיאנמר מיאנגון לנייפידאו ב-2005, לא עברו מרבית הנציגויות הדיפלומטיות במיאנמר אליה, והשגרירות עדיין שוכנת ביאנגון.
נאדאם
נאדאם (Наадам) הוא החג הלאומי של מונגוליה, הנערך מה־11 עד ל־13 ביולי, ומקושר מאז 1921 למהפכה העממית במונגוליה. פירוש המילה נאדאם במונגולית הוא "משחק", "שעשוע", "חגיגה", ואכן נערכות בחג זה תחרויות ב־3 ענפי ספורט מסורתיים המסמלים את רוחה של מונגוליה: היאבקות, קליעה בקשת, ומרוצי סוסים. התחרויות נערכות ברחבי המדינה שבוע לפני הנאדאם, על מנת שאלופי כל מחוז יוכלו להתחרות בגמר בעיר הבירה אולן בטור. מלבד התחרויות, נוהגים המונגולים לערוך תהלוכות ססגוניות ברחבי הערים.
היאבקות מונגולית
חוקי ההיאבקות המונגולית פשוטים: המתחרה רשאי לעשות הכול, ובלבד שאף חלק מגופו, פרט לגפיים, לא ייגע באדמה. מספר המשתתפים בתחרות משתנה משנה לשנה, והגיע לשיאים של 1000 משתתפים ב־1929 ו־1024 ב־1934, אך בשנים האחרונות הוא עומד על ממוצע של כ־512 משתתפים. רק אלופי המחוזות רשאים להתקבל לתחרות הגמר, הנערכת באולן בטור ב־10 וב־11 ביולי. עם זאת, אין בענף ספורט זה הגבלות של משקל וגיל.
התארים הבסיסיים בנאדאם הם בז, פיל, אריה וענק, וככל שמתאבק צובר ניצחונות הוא צובר עוד ועוד תארים. אלוף היאבקות נאדאם הגדול בכל הזמנים, חורלוגין באיינמונח (נולד ב־1944) צבר לזכותו למעלה מ־20 תארים, המתאפיינים בשמות ססגוניים כמו "הטוב מבין עשרת אלפים", "בעל הכוח הבלתי מנוצח", "הטיטאן הקדוש", "גיבור העובדים המונגולי", "החזק והנאמן" וכן הלאה.
קליעה בקשת
קליעה בקשת היא הפחות פופולרית מבין שלושת הענפים. מבנה הקשתות לא השתנה בהרבה במאות השנים האחרונות. גילאי המשתתפים נעים בין 40 ל־50, ולרוב משתתפים בתחרות פוליטיקאים, ביניהם ראש הממשלה לשעבר בייאמבסורן.
מרוצי סוסים
בניגוד להיאבקות, מחולקים המתחרים במרוץ הסוסים ל־6 קטגוריות על פי גילו של הסוס. אורך המסלול משתנה בהתאם לקטגוריה, ונע בין 15 ל־30 ק"מ. בקטגוריה הנמוכה ביותר מתחרים ילדים בני גיל 4–7, וזהו לרוב טקס התבגרות בחברה המונגולית. המרוץ בקטגוריות הבוגרות מלווה באמבולנס של הצלב האדום, מכיוון שהוא נחשב לאחד המסוכנים בעולם. הסוסים מאומנים להמשיך לדהור גם כשהרוכב נופל, מכיוון שהזוכה במרוץ הוא הסוס, ולא הרוכב.
המנון מונקו
ההמנון המונגאסקי (במונגאסקית: Inu Munegascu) הוא ההמנון הלאומי של מונקו.
הגרסה הראשונה של ההמנון הלאומי הולחנה בשנת 1841 על ידי תיאופילוס בלאנדו דה קסטרו (Théophile Bellando de Castro). מאוחר יותר ערך קסטיל בלזה מספר שינויים קטנים בהמנון. ב-1848 אימץ המשמר הלאומי את שירו של בלאנדו והפך אותו ל"מארש נאמני האומה". ב-1896 עיבד צ'ארלס אלברכט את הלחן מחדש כך שיותאם לפסנתר. בשנת 1931 כתב לואיס נוטארי את המילים להמנון בשפת המקור של מונקו, המונגאסקית, לבקשתו של הנסיך. לרוב ההמנון מושמע ללא מילים ונדירים המקרים בהם הוא מושר עם מילים.
ספנסר מקפירסון
ג'ון ספנסר מקפרסון (באנגלית: John Spencer MacPherson נולד: 12 ביוני 1997) הוא שחקן טלוויזיה קנדי.
קורות חייו
מקפירסון נולד ב-12 ביוני 1997 לבובי ושריל מקפירסון. לספנסר שני אחים. הוא למד בבית הספר התיכון במיסיסוגה.
קריירה
הקריירה של מקפירסון החלה לאחר שסיים את התיכון. מפברואר 2014 עד יולי 2015 גילם את דמותו של האנטר הולינגסוורת' בסדרת דרמת הנעורים  הקנדית "דגראסי: הדור הבא". בעונה השלישית של הסדרה היו לו שתי הופעות אורח. הוא גילם את שארל התשיעי, מלך צרפת מלך צרפת בסדרת הטלוויזיה ממלכה.
לאחר סיום סדרת הטלוויזיה "דגראסי: הדור הבא", מקפרסון החל לגלם את דמותו של האנטר בסדרת ההמשך "דגראסי: הכיתה הבאה".
Zotye T300
Zotye T300 הוא קרוסאובר מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Zotye Auto (שם רשמי: "Zotye International Automobile Trading Co., Ltd", שם בסינית: "众泰汽车") אשר מיוצר משנת 2016 ועד היום.
תן למוזיקה לדבר
תן למוזיקה לדבר הוא סינגל של הראפר הישראלי סאבלימינל, אשר יצא לאור ב-4 בינואר 2018. השיר נכתב, הולחן והופק על ידי סאבלימינל עצמו.
רקע
השיר הוא בסגנון האפרו-טראפ, והוא עוסק בגזענות ואפליות שקיימות בחברה הישראלית בין מגזרים ועדות וקבלת השונה, ומעביר מסרים של אנטי-גזענות והדדיות.
הצלחה
השיר זכה להצלחה רבה בצאתו, והגיע בשיאו למקום השני במצעד ההשמעות ברדיו השבועי של חברת מדיה פורסט, כשצבר כ-161 השמעות וצעד במצעד כ-15 שבועות רצופים. במצעד השנתי של החברה הגיע השיר למקום השלישי, במצעד השנתי של אקו"ם הגיע השיר למקום הרביעי, ובמצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ואתר ynet הגיע השיר למקום ה-39.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר פורסם בסמוך לצאת הסינגל עצמו בערוץ היוטיוב של סאבלימינל, ובוים על ידי סאבלימינל עצמו, טל הנדלסמן ואבי בן זקן. הקליפ צולם בעיר קייפטאון שבדרום אפריקה, ומשתתפים בו גם רקדנים אפריקאים. על הקליפ אמר סאבלימינל: "הגעתי לאחד המקומות המקופחים וקשים בעולם ועברתי שם חוויה מכוננת. גיליתי אנשים חמים, מלאים בשמחת חיים, אהבה וצניעות, שמוזיקה זורמת להם בדם. באתי לחזק, וחזרתי בזכותם מחוזק, מלא תקווה ואופטימיות".
יוסיפ איבנצ'יץ'
יוסיפ איבנצ'יץ' (בקרואטית: Josip Ivančić; נולד ב-29 במרץ 1991) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בזרינסקי מוסטר ליגת העל הבוסנית בעמדת החלוץ.
קריירה
איבנצ'יץ' התחיל את הקריירה שלו בקרואטיה סאסווטה מהליגה הקרואטית השנייה. בקיץ הצטרף לזאדאר מליגת העל הקרואטית. ב-31 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-1 נגד היידוק ספליט. ב-18 באוגוסט 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בהפסד 3-1 נגד דינמו זאגרב.
את עונת התחיל עם 3 שערים כבר בששת המחזורים הראשונים של העונה, אך לקראת סיום מועד חלון העברות של קיץ  חתם ברייקה. ברייקה התקשה לשחזר את היכולת שלו מתקופתו בזאדאר והבקיע רק שער אחד ב-12 משחקי ליגה.
בקיץ הושאל לקופר מליגת העל הסלובנית בה שיחק עד ינואר  בו חתם בשריף טירספול מליגת העל המולדובית עמה זכה באליפות בסיום העונה שהיא גם התואר הראשון של איבנצ'יץ' בקריירה. ב-12 ביולי 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת אירופית בהפסד 3-2 להפועל באר שבע במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.
ב-31 בינואר 2017 חתם בהפועל אשקלון עד לסיום העונה.
ב-13 בינואר 2018 חתם בהפועל חיפה.
ב-16 בינואר 2019 איבנצ'יץ' חתם באטיראו מליגת העל הקזחית.
ב-23 בספטמבר 2019 איבנצ'יץ' חתם בצ'ינדיה טרגובישטה מליגת העל הרומנית. ב-24 באוגוסט 2020 חתם איבנצ'יץ' בזרינסקי מוסטר הבוסנית.
משה בארי
הרב ד"ר משה בארי (נולד ב-1970) הוא רב ישראלי, מנכ"ל ארגון רבני צהר.
ביוגרפיה
משה בארי נולד וגדל בקריית משה ירושלים לד"ר אברהם בארי, מרצה למשפטים ובנו של הרב ישראל בארי, ושושנה בארי, מורה לעברית במדרשת הרובע. למד בישיבת ירושלים לצעירים, ישיבת ההסדר כרם ביבנה וכולל ארץ חמדה. נסמך לרבנות ובשנת ה'תשס"ז (2007) הוסמך לדיינות על ידי הרבנות הראשית לישראל. שירת בצה"ל בחיל השריון.
במקביל ללימודיו התורניים השלים תארים ראשונים במשפטים, ומדעי החברה (פסיכולוגיה וסוציולוגיה) ותואר שני ושלישי במשפט עברי במחלקה לתלמוד של אוניברסיטת בר-אילן. עבודת הדוקטורט שלו עוסקת בחזקות הנובעות מטבעו של אדם כראיה במשפט העברי.
פעילות ציבורית
שימש כמורה ומרצה במסגרות שונות, ישיבה תיכונית, מדרשה וישיבות הסדר. פרסם מאמרים שונים בתחום המשפט העברי וההלכה.
משנת 2007, מכהן הרב ד"ר בארי כמנכ"ל ארגון רבני צהר.
חיים אישיים
נשוי לדסי, מנהלת האגף לחינוך על-יסודי במשרד החינוך, בתם של ד"ר רות בן-מאיר והרב יהושע בן-מאיר, ואב לארבעה. מתגורר בקיבוץ שעלבים. גיסו של הרב פרופ' נריה גוטל.
מסגרות (אלבום)
מִסְגָּרוֹת הוא אלבום הבכורה של המוזיקאי והזמר דני רובס. האלבום יצא בדצמבר 1983, כשל במכירות עם צאתו וצבר קהל מאזינים אט-אט, בעיקר בזכות שילוב השירים מהאלבום בהופעותיו של רובס, שהפך לזמר פופולרי בסוף שנות השמונים. השיר "דבר לא קרה" זכה להצלחה גדולה במצעד הפזמונים, אך פרט לשיר זה ולשיר "אני בא הביתה מהלילה", לא הושמעו שירי התקליט ברדיו, למרות העיבודים וההפקה המוזיקלית המרשימה של מתי כספי ולמרות השתתפותם של נגנים בכירים בהקלטות.
רק בתחילת 2008, כעבור 25 שנה, הגיע למעמד אלבום זהב.
קטע הנושא של האלבום, מסגרות, הוא קטע אינסטרומנטלי, שפותח וסוגר את היצירה.
אמבוליזציה של עורק הרחם
אמבוליזציה של עורק הרחם (באנגלית: Uterine artery embolization) הוא הליך המבוצע על ידי רדיולוג התערבותי במהלכו משתמשים בקטטר על מנת לחסום את אספקת הדם לגוף הרחם בעזרת חלקיקים קטנים. ההליך נעשה לרוב לצורך טיפול במיומות ואדנומיוזיס.
אמבוליזציה של עורק הרחם משמשת לטיפול בתסמיני מיומות במקרים בהם הן גורמות להפרעות שונות הנגרמות מלחיצה על מבנים סמוכים או לדימום לא תקין או כבד. בנוסף, ניתן לבצע אמבוליזציה של עורק הרחם גם על מנת לשלוט בדימום כבד מהרחם מסיבות אחרות כמו שטפי דם לאחר לידה ולטיפול באדנומיוזיס. מנבאים פוטנציאליים לתוצאה טובה של הטיפול כוללים את גודל, מספר ומיקום המיומות. מחקרים שנעשו בתחום הראו כי לטווח הארוך תוצאות האמבוליזציה דומות לתוצאות של ניתוח לכריתת המיומות או ניתוח לכריתת רחם ושיעור הסיבוכים החמורים גם כן דומה. היתרון העיקרי של אמבוליזציה הוא שהיא מאפשרת תקופת התאוששות קצרה יותר. מנגד, אמבוליזציה כוללת שיעור גבוה יותר של סיבוכים קלים וסבירות מוגברת להתערבות כירורגית חוזרת תוך שנתיים עד חמש שנים מהפרוצדורה הראשונית. בנוסף, ישנן עדויות כי הניתוח המסורתי עשוי להביא לשיעור פריון גבוה יותר. הסיבוכים האפשריים של האמבוליזציה כוללים במקרים נדירים מוות, נזק לשחלות, פגיעה בפוריות ובארגוזמה, חוסר הצלחה של הניתוח, כאבים והמטומות.
ההליך מתבצע על ידי רדיולוג התערבותי תחת סדציה חלשה. הגישה לעורק מתבצעת לרוב דרך העורק הרדיאלי דרך פרק כף היד או דרך עורק הירך במפשעה. לאחר הרדמת העור מעל עורק הגישה שנבחר, מנקבים את העורק בעזרת מחט ומחדירים אליו את הקטטר. לאחר מכן, מקדמים את הקטטר לעורק הרחם בהנחיית שיקוף. לאחר ההגעה לעורק הרחם מתבצעת אנגיוגרמה עם חומר ניגוד על מנת לאשר את מיקום הקטטר ואז משחררים את החלקיקים שמייצרים את התסחיף. עקב כך, זרימת הדם למיומה מופחתת באופן משמעותי או נפסקת לחלוטין וכך היא מתכווצת. לעיתים קרובות חוזרים על ההליך עבור כמה עורקים המספקים את המיומה, שכן ישנו סיכון גבוה לכישלון באמבוליזציה של עורק בודד. ההליך לרוב לוקח לא יותר משעה כשלרוב המטופלת משתחררת באותו יום והמטופלת מתבקשת להישאר עם רגל מתוחה במשך מספר שעות. אם הושגה גישה דרך העורק הרדיאלי המטופלת תוכל לרדת מהשולחן ולצאת מיד לאחר ההליך. אם הושגה גישה דרך ניקוב עורק הירך, לאחר הליך ניתן להשתמש במכשיר חסימה על מנת לזרז את הריפוי של הנקב.
אופקים
אופקים (אֳפָקִים) היא עיר במחוז הדרום בישראל השוכנת 24 ק"מ צפונית־מערבית לבאר שבע. היא הוכרזה כעיר בשנת 1995.
ההיסטוריה הבדואית של האזור
לפני 1948, נקרא האזור חורבת פטיש (ח'רבת פוטיס, خربة فطيس) שהיה כפר בדואי קטן שבו גרו חברי חמולת אל-קודיראת משבט תיאהא. כפר זה נמצא ליד " וואדי פוטיס" לאורך כביש באר שבע-עזה, מקום אסטרטגי בו הוקמה המצודה פוטיס ב-1894. תושבים הבדואים רעו כבשים ועיזים וגידלו חיטה, שעורה ואבטיחים. לאחר מבצע אנ-פאר, אחרי אמצע יולי 1948, היה האזור בשליטת צה"ל. התושבים הבדואים נמלטו לכפר אל-מוחרקה ומשם גורשו לרצועת עזה. הכפר הבדואי הנטוש נהרס על ידי צה"ל בספטמבר או אוקטובר 48 מסיבות שנטען כי הן "צבאיות".
שנים ראשונות
אופקים נוסדה ב־19 באפריל 1955, ותושביה הראשונים היו עולים ממרוקו ותוניסיה. ראשיתה של אופקים כתחנת טרקטורים של מושבי מועצה אזורית מרחבים, שיועדה להתרחב ולהיות "מרכז אזורי" שיכלול בין השאר מרפאה, בית ספר אזורי, אמפיתיאטרון ותחנה של תנובה לקליטת תוצרת חקלאית. אלא שגל העלייה הביא לכך ש־400 משפחות נשלחו לאופקים ושוכנו במעברה שנבנתה במהירות והכילה צריפים, פחונים ואזבסטונים. המגורים הארעיים חייבו בנייה, ובשנים הראשונות הייתה העבודה בבניין מקור פרנסה עיקרי בעיירה. בסוף 1956, לאחר מלחמת סיני, עם גל העלייה של יהודי מצרים, הגיעו 150 משפחות נוספות למקום (חלקן קראים), וב־1957 מנתה אוכלוסיית היישוב כ־2,500 נפש. באותה העת עדיין היו קיימות שתי מעברות ביישוב: האחת באזור המלאכה הנוכחי של העיר, והשנייה ממערב למרכז העיר הנוכחי (רחובות קיבוץ גלויות וגולומב).
בשנים שלאחר מכן הגיעו 170 משפחות עולים מפרס ועולים נוספים מהודו ורומניה. בשנת 1958 קיבל היישוב מעמד של מועצה מקומית. ב־1959 מנתה אוכלוסיית העיירה כ־5,000 נפש, ובה 60% יוצאי צפון אפריקה (רובם יוצאי מרוקו), 15% יוצאי מצרים, 15% יוצאי פרס ו־10% יוצאי הודו, אירופה ותושבים ותיקים. מקורות התעסוקה העיקריים בשנות ה־50 היו לא רק בעבודה בבניין, אלא גם בעבודה בחקלאות במושבים הסמוכים ועבודות דחק שכללו גם נטיעת מטעי אגבות שיועדו לשם פיתוח תעשיית חבלים במקום.
משנות ה־60 ועד שנות ה־80
מפעל התעשייה הראשון שהוקם באופקים היה מפעל לליטוש יהלומים שהוקם בסוף שנות ה־50 והעסיק כ־60 עובדים. ב־1959 החלה הקמת שני מפעלי טקסטיל שנועדו להביא תעסוקה ולסייע לפיתוח העיירה. אחד מהם היה מפעל אופ־אר (קיצור של אופקים־ארגנטינה, ממנה הגיעו המשקיעים). בתוך שנה הוקמו המפעלים, והעסיקו יחד כ־500 איש. באותה העת גם נסללו כבישים ורחובות, גנים ציבוריים ניטעו והוקמו בתי ספר ממלכתיים ודתיים.
בעיירה הוקמו שני בתי קולנוע; ב-1959, קולנוע כוכב במרכז העיירה, ובסביבות 1970, קולנוע מרחבים, בכניסה אליה.
בסוף שנות השבעים קלטה אופקים פליטים מווייטנאם, שספינתם היטלטלה בים, כאשר אף מדינה אחרת לא הייתה מוכנה לקלוט אותם. מנחם בגין (שזיכרון השואה ופליטים יהודים המטלטלים בים היו טבועים בו היטב), ראש הממשלה באותה העת, החליט על קליטת הפליטים בישראל.
בשנת 1984 נוסד בעיר בית חב"ד, אשר הקים רשת מוסדות חינוך לכלל האוכלוסייה, אשר סייעו רבות לקליטת עולי ברית המועצות מספר שנים מאוחר יותר. מיד עם פתיחתו בית חב"ד בעיר העמיד בית תמחוי לנזקקים שמחלק מנות חמות וביגוד לתושבים הזקוקים לכך.
משנות ה־90 ועד 2015
בשנות ה־90 הגיעו אל העיר עולים רבים מברית המועצות ומאתיופיה. בשנת 1995 קיבל היישוב מעמד של עיר. ב־1997 הוקם בעיר גרעין תורני בשם "אפיקי אורות".
על רקע המשבר בענף הטקסטיל שהביא לסגירת מפעלי התעשייה המרכזיים בעיר, ובצדו גלי העלייה הגדולים שפקדו את העיר בשנות ה־90, גדל בה מאוד אחוז האבטלה מאמצע שנות התשעים. גם בשנות האלפיים סובלת אופקים ממחסור במקומות עבודה, ורמת השכר בה היא מהנמוכות בערי ישראל.
אופקים משמשת כמרכז עירוני ליישובים במועצות האזוריות מרחבים ואשכול.
משנת 2015 ואילך
בשנים אלו העיר החלה להתפתח לאחר קיפאון דמוגרפי, נבנה בה "מרכז צעירים" הכולל בית קפה וקולנוע, וכן אלפי יחידות דיור חדשות ומרכזי מסחר ותעסוקה.
בינואר 2016 נפתחה תחנת הרכבת באופקים. התחנה היא חלק מקו הרכבת אשקלון-באר שבע. פתיחת התחנה קיצרה את זמני הנסיעה בין אופקים וגוש דן.
בפברואר 2017 נחתם הסכם הגג שיוסיף לעיר אופקים יותר מ-12 אלף יחידות דיור חדשות, חלקן בבנייה צמודת קרקע וחלקן בבנייה לגובה, בבניינים עד 13 קומות. במסגרת הסכם זה החלו להיבנות שכונת הפארק ששטחה 1,000 דונם (בין נחל אופקים לשכונת שפירא) ושכונת חורשת נח ששטחה 453 דונם (ממזרח לאזור התעשייה וצפונית לחורבת פטיש, ומדרום לתחנת הרכבת ונחל פטיש. על פי מסמכי התכנית מוצעת בניה של 1,000 יח"ד בצפיפות של כ – 5.7 יחידות דיור לדונם נטו ).
כיום פועלים באופקים כפר סטודנטים של עמותת איילים, מתנדבי שנת שירות של ארגון צמר"ת ותוכנית "קדימה". בנוסף על כך, פועלים בעיר גרעין חיילים של תוכנית "עם:וארץ" מטעם מכינת עין פרת ומכינה קדם צבאית "אופקים למדע" מטעם מכון דוידסון לחינוך מדעי.
אוכלוסייה
להלן נתוני התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
רכבת
תחנת הרכבת אופקים משרתת את העיר כחלק ממסילת אשקלון - באר שבע.
אוטובוסים
חברת דן בדרום מפעילה בעיר 5 קווים פנימיים אשר יוצאים מתחנת הרכבת אל העיר, אך אינם מוגדרים כקווי הזנה, ומפעילה שירות עירוני ובין-עירוני לבאר שבע, תפרח, מועצה אזורית אשכול, להבים, אשקלון ואשדוד. חברת גלים מפעילה קווים לירושלים ובני ברק, וחברת מטרופולין מפעילה קווים לתל אביב-יפו רחובות ודימונה. כמו כן בסופי שבוע ובחגים פועלים קווים אשר מופעלים על ידי החברות דן בדרום וקווים לערים החרדיות ביתר עילית, מודיעין עילית, אלעד ובית שמש.
עינת גבאי
עינת "עייני" גבאי יהודה (נולדה ב-21 באוקטובר 1970), היא אלופת ישראל במשחים ל-200 ול-400 מטר חופשי (1987) ושיאנית ישראל במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בעבר.
ביוגרפיה
גבאי התאמנה בקבוצת מכבי חיפה בהדרכתם של נדב בטשא ועדי ולפמן.
1986
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכתה גבאי ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:36.51 דקות, אחרי שרון אקסלרוד מהפועל נתניה (2:31.54 דקות) ולפני רוית שילה מהפועל ערד (2:38.31 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:30.91 דקות, אחרי הדר קליינמן ממכבי קריית אונו (5:22.36 דקות) ולפני מורין פרידמן מהפועל הוד השרון בית ברל (5:32.97 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:46.51 דקות, אחרי מיכל אמין מהפועל הוד השרון בית ברל (4:42.18 דקות) ופרידמן (4:45.15 דקות).
אלופת ישראל
באליפות ישראל למרחקים היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:55:35 דקות.
1988
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1988 זכתה גבאי ב-3 מדליות כסף אישיות, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:14.28 דקות, אחרי מיכל אמין (2:12.55 דקות) ולפני איילת שליזנגר (2:14.87 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:39.94 דקות, אחרי מיכל אמין (4:32.04 דקות) ולפני שרון אקסלרוד הפועל נתניה (4:43.88 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:43.91 דקות, אחרי מיכל אמין (9:18.40 דקות) ולפני שרון אקסלרוד (9:48.76 דקות).
המכביה ה-13
בתחרות השחייה של המכביה ה-13 שנערכה ביולי 1989 בבריכת השחייה באוניברסיטת תל אביב זכתה גבאי במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, ביחד עם איריס קומן, רויטל וילנאי ומיכל אמין בשיא ישראלי חדש של 8:50.58 דקות, שיפור לשיא הקודם שעמד על 8:53.92 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכתה גבאי בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.29 דקות, אחרי גליה אקר מהפועל ימק"א ירושלים (1:03.04 דקות) ולפני תמי לוין מהפועל הוד השרון בית ברל (1:03.76 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:40.15 דקות, אחרי מיכל אמין (4:30.80 דקות) ושני טליתמן (4:39.53 דקות).
1991
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1991 זכתה גבאי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01:63 דקות. ראשונה סיימה האורחת הייקה פרידריך מגרמניה (59.85 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:10.43 דקות, לפני נלי טוסגי מהפועל נהריה (2:10.54 דקות) וקרן קינן. ראשונה סיימה פרידריך (2:07.97 דקות).
1992
באליפות החורף שנערכה בנהריה (בריכת 25 מטר) בשנת 1992 זכתה גבאי במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:23:19 דקות.
1993
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באפריל 1993 זכתה גבאי ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 זהב. מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.46 דקות, אחרי גוני יהודאי מהפועל ירושלים (1:02.17 דקות) ולפני שירה בש מהפועל נהריה (1:03.67 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:13.26 דקות, אחרי קרן רגאל מהפועל ירושלים שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:07.54 דקות ושרון גורסקי ממכבי קריית אונו (2:14.72 דקות). מדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:39.15 דקות, אחרי קרן רגאל (4:27.31 דקות) ושרון גורסקי (4:35.75 דקות).
דבורה גריסקום פאסמור
דבורה גריסקום פאסמור (באנגלית: Deborah Griscom Passmore: 1840 – 1911) הייתה מאיירת בוטנית של משרד החקלאות האמריקאי שהתמחתה בציורי פירות. עבודתה נשמרת באוסף צבעי המים של משרד החקלאות, והיא כונתה הטובה ביותר מבין אמני USDA המוקדמים. היא הפכה לפורייה ביותר בקבוצת האמנים, ותרמה חמישית מ-7500 הציורים באוסף צבעי המים הפומולוגיים.
ראשית חייה
דבורה גריסקום פאסמור נולדה במחוז דלאוור, פנסילבניה, ב-17 ביולי 1840, ביתם החמישית של אוורט גריסקום פאסמור (1787–1868), חוואי, ואליזבת ק. נייט (בערך 1800–1845), מורה.
דבורה פאסמור קיבלה את שמותיה משם סבתה מצד אביה. אמה נפטרה כשהייתה עדיין ילדה, ופאסמור התחנכה בפנימייה הסמוכה שבה לימדה אמה לפני נישואיה. היא עברה הכשרה כאמנית בבית הספר לעיצוב לנשים ובאקדמיה לאמנויות בפילדלפיה. בת דודתה הראשונה[4] דבורה פסמור גילינגהם (1820–1877) הייתה גם אמנית בוטנית, אם כי חובבת שעבודתה לא פורסמה כמעט.
לימודיה
פאסמור השלימה את הכשרת האמנות שלה בפילדלפיה עם שנה של לימוד אמנות באירופה. שם, מצאה השראה באיורים הבוטניים של מריאן נורת' בגני קיו, אנגליה, וכשחזרה לארצות הברית, היא החלה לצייר את פרחי הבר של אמריקה וכן חבצלות ופרחים אחרים. היא קיוותה לפרסם את ציורי צבעי המים האלה תחת הכותרת "פרחי הבר של אמריקה", אבל מעולם לא הצליחה לעשות זאת וכתב היד נמצא באוספים המיוחדים של משרד החקלאות. פאסמור התגאתה בכך שהיא תיארה את הנושאים שלה בדיוק רב. הבוטנאי הנודע אדוארד לי גרין היה מעריץ גדול של ציורי הפרחים של פאסמור.
קריירה
פאסמור עבדה בפילדלפיה כמורה במשך מספר שנים לפני שהחליטה לעבור לוושינגטון הבירה בהצעתו של ויליאם וילסון קורקורן, מייסד הגלריה לאמנות קורקורן, שהתרשם מאוד מעבודתה. קורקורן נפטר לפני שפאסמור הצליחה להשיג עבודה דרך הקשר הזה, ובמקום זאת היא קיבלה עבודה ב-1892 כמאיירת במשרד החקלאות האמריקאי. זו הייתה תקופה שבה אזורי גידול הפירות העיקריים בארצות הברית רק החלו להתפתח, כאשר חקלאים עבדו עם משרד החקלאות להקמת פרדסים להרחבת השווקים. הצילום עדיין לא היה בשימוש נרחב כמדיום דוקומנטרי, ולכן הממשלה הסתמכה על אמנים כמו פאסמור, אמנדה ניוטון, אלזי לואר פומרוי, אלן אישאם שאט, ג'יימס מריון שול ורויאל צ'ארלס סטדמן כדי לייצר רישומים מדויקים מבחינה טכנית עבור הפרסומים המקצועיים.
פאסמור הייתה אחת מיותר מ-50 מאיירים בוטניים שנשכרו בתקופה מוקדמת זו, והיא קודמה במהירות, כשמונתה למנהיגת צוות האמנים באגף הפומולוגיה באותה שנה שבה התקבלה לעבודה. אחת המשימות הראשונות שלה הייתה לצייר לתערוכת הקולומבינית העולמית של 1893 בשיקגו.
בסופו של דבר היא תעבוד עבור משרד החקלאות במשך תשע-עשרה שנים.
יצירות האמנות של פאסמור עבור משרד החקלאות כיסו מגוון רחב של פירות כולל תפוחים, אגסים, שזיפים, אפרסקים, תפוזים, אפרסמונים, תותים ודומדמניות, כמו גם שסק הפחות נפוץ, קומקווט ודובדבן סורינאם. היא הייתה פורייה ביותר, הפיקה יותר מ-1500 צבעי מים ורישומים מוגמרים. יותר ממחציתם נוצרו בין 1895 ל-1902. רבים מהם ניתן למצוא בדוחות הטכניים ובפרסומים של הסוכנות. כמו כן, בין השנים 1901–1911 פורסם בשנתון המחלקה מבחר מיצירותיה, בליווי דו"ח שנתי על פירות חדשים.
פאסמור גם לימדה אמנות באופן פרטי בוושינגטון הבירה, שם היא קיימה סטודיו משלה.
היא מתה בבית מהתקף לב ב-3 בינואר 1911.
חלק גדול מעבודותיה של פאסמור מוחזק באוסף צבעי המים הפומולוגיים של משרד החקלאות, בתוך האוספים המיוחדים של הספרייה החקלאית הלאומית. מספר הדפסים מעבודותיה מוצגים בתערוכה קבועה בחדר הקריאה המרכזי של הספרייה. כמה מצבעי המים של הקקטוסים שלה נמצאים באוסף המחלקה לבוטניקה של המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע.
בואינג 737
בואינג 737 הוא מטוס הנוסעים המסחרי, צר־הגוף, הנפוץ ביותר בעולם לטווח קצר עד בינוני.
מטוסי בואינג 737, בגרסאות שונות, יוצרו מאז שנת 1967 וייצורם נמשך גם כיום. במהלך השנים התקבלו הזמנות רבות למטוס, ומתוכן סופקו למעלה מ-10,877. זהו מטוס הנוסעים הסילוני שצבר את המספר הגדול ביותר של הזמנות, ויוצר במספר הרב ביותר של עותקים בכל הזמנים.
היסטוריה
הבואינג 737 נולד מתוך הצורך של חברת בואינג להציג מטוס לנישה של מטוסי הסילון, לטווחים קצרים. התחרות בתחום זה נפתחה על ידי מטוסי BAC 1-11 ומטוסי דאגלס DC-9. בתחילת העבודה על תוכנית ה-737, בשנת 1964, הייתה בואינג ממוקמת הרחק מאחור ביחס למתחריה, שהיו כבר בשלבים של אישורי טיסה. על-מנת להאיץ את התקדמות התוכנית, השתמשה בואינג בטכנולוגיה שהייתה מוכרת ממטוסים קיימים כמו בואינג 707 ובואינג 727. ניתן להבחין בכך בקלות בהתבוננות בגוף המטוס.
לאחר כישלון של הכנפיים באחד המבדקים (בעת שעברו בדיקות מעמס סטטי של 95% מהיכולת המרבית המתוכננת), תוכננו הכנפיים מחדש. התכנון המוצלח ביותר של הכנפיים החדשות מאפשר את הפעלת המטוס ממסלולים קצרים וכן יעילות רבה בעת שהייה בגובה רב.
למרות החסרונות שהתגלו בהמשך, התברר שתכנונו של הבואינג 737 היה קצר יחסית, עלותו נמוכה ומבנה הגוף מאפשר הצבה של 6 מושבים בכל שורה (לעומת 5 מושבים, אצל המתחרים).
דגמים
את הדגמים השונים של בואינג 737 ניתן לחלק לשלושה דורות הכוללים 9 דגמים מרכזיים (נכון לינואר 2007):
בואינג 100–737
בואינג 100–737 הוא הדגם הראשון והבסיסי, בעל הגוף הקצר ביותר במשפחת מטוסי בואינג 737. אורכו של המטוס מהחרטום ועד המייצב האופקי הוא 28.63 מ'.
את טיסת הבכורה ביצע המטוס ב-9 באפריל 1967 (מטוס שמספרו N73700) וב-28 בדצמבר באותה השנה, נמסר המטוס הראשון לחברת לופטהנזה.
ביולי 1973 נסגר קו הייצור, לאחר מסירת המטוס האחרון לנאס"א ב-26 ביולי (1973). בסה"כ הוזמנו ויוצרו 30 מטוסים מדגמי בואינג 100–737 ועד היום ניתן למצוא מספר מטוסי בואינג 100–737 במצב כשיר לטיסה.
מטוס בואינג 100–737 מסוגל להטיס 99 עד 124 נוסעים במחלקה אחת או 85 נוסעים בשתי מחלקות (12 נוסעים במחלקה ראשונה ו-73 נוסעים במחלקת תיירות).
אב-הטיפוס של המטוס (שנמצא כיום בבעלות נאס"א - סוכנות החלל האמריקאית) מוצג במוזיאון התעופה שבסיאטל.
בואינג 200–737
בואינג 200–737 הוא גרסה מוארכת של משפחת מטוסי בואינג 737, שאורכו 30.53 מ'. הארכת גופו של המטוס התבצעה באמצעות הוספת מקטע באורך 0.9144 מ' לפני הכנף ומקטע נוסף, באורך 1.016 מ', בירכתי המטוס (מאחורי הכנף). כל שאר הממדים של מטוס הבואינג 200–737 זהים לאלו של מטוס בואינג 100–737.
בואינג 200–737Advanced
משקלו הכולל (ברוטו) של דגם זה של בואינג 737 גבוה יותר ממשקלו של מטוס בואינג 200–737. כתוצאה מכך, למטוסים מדגם זה ביצועים משופרים הכוללים טווח טיסה גדול יותר, קיבולת מטען גדולה יותר ויכולת הפעלה ממסלולים קצרים יותר. ממדיו של דגם זה זהים לממדיו של מטוס בואינג 100–737.
בואינג 200–737C ובואינג Adv737-200C
דגם זה של מטוס הבואינג 737 הוא דגם יסיב השונה מהגרסאות המיועדות להטסת נוסעים במספר מישורים, הכוללים התקנת דלת בגודל של 2.18 על 3.40 מ' בסיפון המטענים הראשי, חיזוק הרצפה ומסילות נוספות להרכבת מושבים. במטוסים אלו ניתן להתקין אחת משתי מערכות לניהול המטען, המסומנות באותיות C - Cargo ו-QC - Quick Cargo. שתי המערכות מאפשרות הסבה מהירה של תצורת המטוס מתצורת נוסעים לתצורת מטוס מטען או תצורה מעורבת של מטען ונוסעים ולהפך. במפעל בדק של התעשייה האווירית לישראל הוסבו עשרות מטוסי בואינג 737 מנוסעים למטען.
בואינג 200–737Executive-Airplan
מטוסי בואינג 200–737 ומטוסי 737-200Adv נמכרו גם כמטוסי מנהלים. מבנהו הפנימי של המטוס מאפשר יצירת מגוון רחב של קונפיגורציות בהתאם לדרישתו של הלקוח. חלק מהמטוסים נמסרו ללא ריהוט פנים, על מנת לאפשר ללקוח לעצב את פנים המטוס באופן עצמאי לחלוטין.
בואינג 300–737
מטוסי בואינג 300–737 הם דור שני לדגמים המתוחים של משפחת מטוסי בואינג 737. למטוסים מדגם זה אורך כולל של 33.401 מ', המתקבל על ידי הוספת שני מקטעים נוספים לגופם של מטוסי בואינג 300–737. בחלקו הקדמי של גוף המטוס (לפני הכנף) התווסף מקטע באורך של 1.1176 מ' ובירכתי המטוס (מאחורי הכנף) התווסף מקטע נוסף באורך של 1.524 מ'. בנוסף, מוטת הכנף והמייצבים גדלו אף הם.
דגמי הבואינג 300–737 כוללים שיפורים אווירודינמיים ומנועים בעלי טכנולוגיה מתקדמת יותר מאשר אלו ששירתו את הדגמים הישנים יותר. כתוצאה מכך, למטוסים מדגמים אלו טווח טיסה ארוך יותר וקיבולת גבוהה יותר.
מטוסים מדגמי בואינג 300–737 מאפשרים הטסת 149 נוסעים, לכל היותר, בתצורת מחלקת תיירים אחת (כלומר, כל המטוס הוא מחלקה אחת, ברמה של מחלקת תיירים).
בואינג 400–737
מטוסי בואינג 400–737 ארוכים ב-3.048 מ' מדגמי בואינג 300–737. לגופם של מטוסי בואינג 400–737 התווסף מקטע באורך של 1.8288 מ' חלקו הקדמי של גוף המטוס (לפני הכנף) ומקטע נוסף באורך של 1.2192 מ' בירכתי המטוס (מאחורי הכנף). מטוסים מדגמי בואינג 400–737 מאפשרים הטסת 168 נוסעים, לכל היותר, בתצורת מחלקת תיירים אחת.
בואינג 500–737
בואינג 500–737 הוא גרסה קצרה של מטוס הבואינג 300–737. אורכו של מטוס בואינג 500–737 הוא 31.0134 מ' וביכולתו לשרת עד 132 נוסעים בתצורת מחלקת תיירים אחת.
בואינג 600–737 (הדור הבא)
מטוסי הבואינג 600–737, כמו גם מטוסי הבואינג 700–737, 737-800 ובואינג 900–737 הם הגרסאות החדשות של משפחת מטוסי בואינג 737. מטוסים אלו נקראים מטוסי "הדור הבא", או NG (ראשי התיבות באנגלית: Next Generation).
מטוסי הבואינג 600–737 הם בעלי גוף זהה לזה של מטוסי הבואינג 500–737, אך הם מצוידים בכנפיים חדשות, מיצבים חדשים ומקטע זנב חדש. אורכו של מטוס בואינג 600–737 הוא 31.242 מ' וביכולתו לשרת עד 130 נוסעים בתצורת מחלקת תיירים אחת.
בואינג 700–737 (הדור הבא)
מטוסי הבואינג 700–737 הם בעלי גוף זהה לזה של מטוסי הבואינג 300–737, אך הם מצוידים בכנפיים חדשות, מיצבים חדשים ומקטע זנב חדש. אורכו של מטוס בואינג 700–737 הוא 33.6296 מ' וביכולתו לשרת עד 149 נוסעים בתצורת מחלקת תיירים אחת.
תיאור כללי
הבואינג 700–737ER הוא גרסה בעלת יכולת נשיאת מטען גדול יותר של מטוס הבואינג 700–737. השקת המטוס נערכה ב-13 בינואר 2006, עם קבלת הזמנה לשני מטוסים מדגם זה מחברת אול ניפון איירווייז.
בעת תכנונו, היה מטוס הבואינג 700–737ER לדגם בעל טווח הטיסה הארוך ביותר מבין הדגמים השייכים למשפחת מטוסי בואינג 737. מכאן הסימון ER שהוא קיצור של Extended Range, כלומר, טווח טיסה מוגדל. השינויים האווירודינמיים והשינויים המבניים שהוכנסו בדגם זה, תוכננו במקור עבור מטוס הבואינג 737BBJ. בזכותם של שינויים אלו, יכול המטוס להשיג את טווח הטיסה הארוך. המטוס נכנס לשירות בשנת 2007.
בין השינויים העיקריים שהוכנסו במטוס הבואינג 700–737ER ניתן לציין את "השתלת" הכנפיים ומערכת הגלגלים של מטוס הבואינג 800–737, חיזוק מבנה הגוף והכנף, הוספה של עד 9 מכלי דלק אופציונליים ואופציה להתקנת כנפונים בקצות-כנף.
שינויים עיקרים במטוס הבואינג 700–737ER לעומת מטוס הבואינג 700–737
השינויים הרבים שהוכנו במטוס מאפשרים לדגמי בואינג 700–737ER להשיג טווח טיסה גדול ב-3972 קילומטר מטווח הטיסה של מטוס בואינג 700–737. טווח טיסה זה, מאפשר למטוס לבצע טיסות טראנס-אטלנטיות לטווח מרבי של 10,200 קילומטרים. בנוסף, הוגדל משקל ההמראה המרבי של המטוס ב-7485 קילוגרמים.
ממדי המטוס (בואינג 700–737ER)
מוטת הכנף (ללא כנפונים בקצוות הכנף) - 35.7 מ'. רוחב תא הנוסעים - 3.53 מ'. אורך כולל - 33.6 מ'. גובה מייצב הכיוון - 12.5 מ'.
בואינג 800–737 (הדור הבא)
מטוסי הבואינג 800–737 הם בעלי גוף זהה לזה של מטוסי הבואינג 400–737, אך הם מצוידים בכנפיים חדשות, מיצבים חדשים ומקטע זנב חדש. אורכו של מטוס בואינג 800–737 הוא 39.4716 מ' וביכולתו לשרת עד 189 נוסעים בתצורת מחלקת תיירים אחת. זהו מטוס הנוסעים המסחרי הנפוץ בעולם.
בואינג 900–737 (הדור הבא)
בואינג 900–737 הוא גרסה מוארכת של הבואינג 800–737. מטוס בואינג 900–737 ארוך ב-2.43 מ' ממטוס בואינג 800–737. תוספת האורך של המטוס מתבצעת באמצעות שני מקטעים. מקטע אחד, באורך של 1.37 מ' התווסף לפני הכנף ומקטע נוסף, באורך של 1.0668 מ', בירכתי המטוס (מאחורי הכנף). מטוס בואינג 900–737 יכול לשרת עד 220 נוסעים בתצורת מחלקת תיירים אחת.
בואינג 737 MAX
הבואינג 737 MAX הוא שיפור של מטוסי ה-737 NG, הוא מצויד בכנפונים חדשים, ובמנועים חדשים. ל-MAX ארבע גרסאות 737MAX-7, 737MAX-8 -737MAX-9 ו737MAX-10 והן מבוססות על ה-700–737, ה-800–737 וה-737-900ER בהתאמה. פנים המטוס כולל נורות LED ועיצוב קבינה כמו בבואינג 787. למטוס תצורת כנפונים חדשה, המשלבת שלושה סוגי כנפונים: כנפון משוך לאחור, כנפוני גדר וכנפון המשוך כלפי מעלה. הדגם הארוך ביותר 737MAX-10 יכול לשרת עד 230 נוסעים בתצורת מחלקת תיירים אחת. המסירה הראשונה של ה-737 MAX הייתה במאי 2017- חמישים שנים אחרי מסירת ה-737 הראשון, לחברת מלינדו אייר המלזית.
דגם זה היה מעורב בשני מקרים של תאונות קטלניות בהן נהרגו 346 איש. בעקבות אירועים אלה, התקבלה ב-14 במרץ 2019 ההחלטה לקרקע את כל 387 מטוסי ה-MAX הנמצאים בשימוש פעיל.
בואינג 737BBJ
הכינוי BBJ הוא קיצור של Boeing Business Jet. כלומר, מטוס מנהלים של חברת בואינג. מטוס Boeing 737-700BBJ מסופק ללא חיפוי פנימי והלקוח מבצע את עיצוב הפנים בעצמו. דגם זה הוא מטוס בואינג 700–737 שמסופק עם מערכת הגלגלים של מטוס בואינג 800–737. למטוס זה גם משקל ויכולות של מטוס בואינג 800–737. במטוסים אלו מותקנים כנפוני קצוות-כנף, המשפרים את יכולות השיוט של המטוס.
בואינג 737BBJ2
הכינוי BBJ2 הוא קיצור של Boeing Business Jet Two. כלומר, הדגם השני של מטוס מנהלים של חברת בואינג. המטוס מבוסס על מטוס בואינג 800–737 ומסופק ללא חיפוי פנימי והלקוח מבצע את עיצוב הפנים בעצמו. גם במטוסים אלו מותקנים כנפוני קצוות-כנף, המשפרים את יכולות השיוט של המטוס.
מנועי מטוסי בואינג 100–737 ובואינג 200–737
דגמי בואינג 100–737 ובואינג 200–737 צוידו במנועי JT8D-7. מנועים מדגמי JT8D-9, JT8D-17, JT8D-15 ו- JT8D-17R הם גרסאות מתקדמות יותר של המנוע המקורי המציעות ביצועים משופרים ועלויות אחזקה נמוכות יותר. מנועים נוספים שהוצעו כאופציה הם JT8D-9A, JT8D-15A, JT8D-17A וכן JT8D-17AR.
מנועי מטוסי בואינג 300–737, בואינג 400–737 ובואינג 500–737
דגמי בואינג 300–737, 737-400 וכן 500–737 צוידו במנועים חדישים יותר, בעלי יחס עקיפה גבוה, מדגמי CFM56-3, המוזילים את עלויות התפעול והאחזקה. מנועים אלו שקטים יותר ועומדים בתקני FAR 36 Stage 3 וכן ICAO Annex Chapter 3. באמצעות מנועים אלו, שהם בעלי דחף רב יותר ובאמצעות משטחי הטסה חדשים, התקצר אורך המסלול הדרוש להפעלת המטוס.
מנועי מטוסי בואינג 600–737, בואינג 700–737, בואינג 800–737 ובואינג 900–737
דגמי בואינג 600–737, 737-700, 737-800 וכן 900–737 מצוידים בנגזרות חדשות של המנועים שהוצעו בדגמי בואינג 300–737, 737-400 ובואינג 500–737. מנועים אלו (מדגמי CFM56-7) מיצרים דחף רב יותר ורעש נמוך יותר מהנדרש כיום בתקנים.
רכישות
במרץ 2018 מכרה בואינג את הפריט ה-10,000 של המטוס, המטוס מדגם בואינג 800–737 MAX נמכר לחברת סאות'ווסט איירליינס.
נכון ליולי 2012 הוזמנו כ-10,000 מטוסי בואינג 737 מכל הדגמים. זהו המטוס נוסעים הנמכר ביותר בעולם.
מפעילות
את המטוס מפעילות חברות תעופה רבות, בהן אל על, ריאנאייר ועוד.
נתונים טכניים
מטוס ה-737 הוא המטוס הנפוץ ביותר כיום לטיסות לטווח קצר ובינוני. רוב חברות התעופה בעולם מחזיקות באחד או יותר מדגמי בואינג 737.
אירועים מיוחדים
בשנת 2001, הודיעה רשות התעופה הפדרלית האמריקאית כי המטוסים מדגמי בואינג 737 חייבים להיבדק בקפדנות על ידי מומחים פדרליים. המומחים העריכו כי המדובר הוא בבדיקה של כ-1,080 מטוסים בארצות הברית ועוד 1,690 מטוסים במדינות אחרות. ידוע לפחות מקרה אחד בו נשבר חלק מהמנגנון של מדף ההגבהה במהלך טיסה וגרם לנזק למטוס. עד כה, לא ידוע על תאונות או נפגעים כתוצאה של פגם זה. הבעיה התגלתה בעקבות דיווח של חברות תעופה על "תנודות-רעידה חזקות מידי בחלקו האחורי של המטוס". לטענת בואינג, הבדיקה הייתה מתבצעת בכל-מקרה, עקב דיווחי החברות, גם אלמלא המקרה הקיצוני של השבר במהלך הטיסה. המדף המדובר הוא מדף הידראולי, המשמש לגיבוי ואמור לסייע בהזזת מווסתי הגובה ולפקח על רכיבים נעים במערך הייצוב האנכי (בחלקו האחורי של המטוס) אשר משתתף בקביעת זווית הטיסה. על-פי דיווחים שקבלה הרשות, חלק מהמנגנון רופף, ייתכן בשל שחיקה מהירה מזו של חלקים צמודים לו.
פרג'
פרג' הוא שם משפחה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
גיתית
גיתית (גִּתִּית) היא התנחלות ומושב בגבול בקעת הירדן והשומרון, משתייך לארגון משקי חרות בית"ר ולמועצה אזורית בקעת הירדן. שטח היישוב כ-1,500 דונם ומתגוררות בו כ-100 משפחות. היישוב קרוב למעלה אפרים ולמבצר הקדום אלכסנדריון.
היאחזות נח"ל
היישוב היה אמור לקום בקיץ 1972 על אדמות של הכפר עקרבה. כדי לפנות את השטח להקמת ההתנחלות נתפס השטח בטענה שהוא נחוץ לאימונים, בשלב הבא חיבלו חיילים בכלים חקלאיים, דרסו את השדות ולבסוף רוסס השטח מהאוויר בחומר רעיל .עקב ביקורת ציבורית על ההרעלה הושעתה הקמת ההתנחלות. ב-24 באוגוסט 1972, לאחר שנתקבל אישור להקים את ההתנחלות, מיהר אלוף הפיקוד רחבעם זאבי להעלות את היאחזות "נח"ל גיתית" באישון לילה על הקרקע. בעת תכנון היישוב הוא נקרא תל טל על שם הר טוויל הסמוך, אולם רחבעם זאבי העדיף את השם גיתית על שמו של כלי נגינה עתיק הנושא את אותו השם, אשר צורתו מזכירה את צורת הבקעה עליה משקיף היישוב.
במשך מספר חודשים התגוררו חיילי הנח"ל בנקודה זמנית באוהלים, ובדצמבר 1972 החלה בנייה של מבנים טרומיים בנקודת הקבע. בינואר 1973 עברה ההיאחזות לנקודת הקבע שלה. לגיתית נמסרו 2,800 דונם של אדמות נפקדים מהכפר עקרבה.
בנובמבר 1972 הוחל בפריצת הכביש שמחבר את גיתית למכורה וחמרה. באמצע פברואר 1973 פרסם הניו יורק טיימס את דבר סלילת הכביש תוך טענה שהכביש מיועד לממש את תוכנית אלון ושדבר סלילת הכביש נשמר בסוד. ערב יום הזיכרון תשל"ד (אפריל 1974) נהרגו חמישה מחיילי ההיאחזות בעלות רכבם על מוקש. כיום יש אנדרטה בכניסה ליישוב ובה חרותים על אבן שמות חמשת החיילים שנהרגו. במהלך יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל הטקס מתחיל משם.
היישוב במאה ה-21
עד 2003 אכלס היישוב משפחות חילוניות בלבד. עקב היענות נמוכה של מצטרפים חדשים ליישוב, חברי היישוב החליטו לפתוח את שעריו גם למשפחות דתיות. ב-2002 הוקמה בגיתית ישיבה גבוהה, וסביבה התפתח גרעין של 7 משפחות דתיות-לאומיות שרובן אינן חקלאיות. בסוף שנת הלימודים תשס"ו התפרקה הישיבה.
המתיישבים הדתיים נשארו במקום, ובנו בו בתי קבע. נכון לשנת 2018 המושב הוא בעל אוכלוסייה מעורבת של חילוניים ודתיים, כ-100 משפחות (נכון לאוגוסט 2019).
החקלאים במושב מגדלים תאנים, ענבים וכ-200 דונם תמרים במטע שיתופי ו-400 דונם בבעלות פרטית של מספר חברים. כמו כן קיימים בו לולים לגידול פטמים. ביישוב פועל סניף של תנועת הנוער בני עקיבא.
אהבה גדולה (שיר)
אהבה גדולה הוא שיר שכתבה, הלחינה וביצעה הזמרת והמוזיקאית הישראלית אתי אנקרי. השיר יצא לאור כסינגל מתוך אלבומה השישי, "מיליונים" (2004).
ביקורת
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי כתב שלשיר וש. גידי אביבי מ"הארץ" כתב שהשיר הוא אחד מהשירים הפותחים את האלבום שהם.
הצלחה
השיר הוצג ב"פינה לשיפוטכם" כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־9 במאי 2004. הוא זכה להצלחה והגיע למקום הרביעי ב־30 במאי 2004. הוא יצא מהמצעד ב־1 באוגוסט 2004 בתום 11 שבועות צעידה. במצעד השנתי של התחנה (תשס"ד) הוא דורג במקום ה־28.
מצגר
מצגר הוא שם משפחה אשכנזי וגרמני שפירושו שוחט או קצב.
{{פירושונים|
מיקיטה שבצ'נקו
מיקיטה רוסלאנוביץ' שבצ'נקו (באוקראינית: Мики́та Русла́нович Шевче́нко ; נולד ב-26 בינואר 1993 בהורליבקה) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדות השוער בקבוצת אולקסנדריה מליגת העל האוקראינית ובנבחרת אוקראינה.
קריירה
שבצ'נקו החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל בשחטאר דונצק. הוא גדל במחלקת הנוער שלה ובשנת 2009 עלה לקבוצה הבוגרת ומאז, באופן רשמי הוא שחקן הקבוצה מאז. אך בפועל שיחק משחקים בודדים שורות שחטאר. בעונת 2011/2012 הושאל לקבוצת איליצ'בץ מריאופול, אבל גם שם לא זכה להשתתף במשחקי ליגה. לאחר מכן שיחק שתי עונות בשורות זוריה לוהנסק בהשאלה משחטאר. בשנת 2016 חזר לשחטאר.
נבחרת
שבצ'נקו שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה. ב-2011 שיחק את משחקו הראשון בשורות נבחרת הנוער של אוקראינה. הוא שיחק בנבחרת הנוער במשך שנה וחצי. מנבחרת הנוער המשיך לנבחרת הצעירה.
שבצ'נקו זומן לראשונה לנבחרת הלאומית של אוקראינה ב-2014. היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2016. עדיין לא שותף באף אחד ממשחקיה הרשמיים של הנבחרת.
ג'דסון הרמון
ג'דסון הרמון (באנגלית: Judson Harmon; ) היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית מאוהיו, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא גרובר קליבלנד, ובהמשך כיהן כמושל אוהיו ה-45.
ראשית חייו
ג'דסון הרמון נולד בניוטאון, אוהיו לבנג'מין פרנקלין הרמון וג'וליה ברנסון. הוא נקרא על שמו של המיסיונר הבפטיסטי אדונירם ג'דסון. שני הוריו הגיעו ממשפחות ממוצא אנגלי ועליהן נמנו אנשים ששירתו במלחמות הקולוניאליות ובמלחמת העצמאות של ארצות הברית.
הרמון היה קרוב משפחה מקרבה רחוקה של פרנסס פולסום, רעייתו של נשיא ארצות הברית גרובר קליבלנד, דרך אמה, אמה הרמון.
ב-1866 סיים הרמון את לימודיו באוניברסיטת דניסון. הוא המשיך ללמוד בבית הספר למשפטים של סינסינטי (שהתמזגה לימים עם אוניברסיטת סינסינטי) וב-1869 התקבל ללשכת עורכי הדין. ב-1876 הוא נבחר כשופט בבית משפט השלום, אך חודשים ספורים לאחר מכן הוא התפטר כדי להתמודד, ללא הצלחה, על מושב בסנאט של ארצות הברית. ב-1878 הוא נבחר כשופט בבית המשפט העליון של סינסינטי וכיהן במשרה זו עד 1887, עת התפטר כדי לשוב לעריכת דין במגזר הפרטי.
התובע הכללי של ארצות הברית
ב-8 ביוני 1895, עם מינויו של ריצ'רד אולני כמזכיר המדינה של ארצות הברית, מונה הרמון במקומו על ידי הנשיא גרובר קליבלנד כתובע הכללי של ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד תום תקופת נשיאותו השנייה של קליבלנד. לאחר מינויו, דחק הרמון בקונגרס לתקן את כמה מהחולשות של חוק ההגבלים העסקיים של שרמן. הוא גם פרסם את ההצהרה המפורשת ביותר של מה שנודע כ"דוקטרינת הרמון לריבונות מוחלטת", שהייתה "הכללים, העקרונות והתקדימים של המשפט הבינלאומי הפומבי שלא הטילו כל אחריות או מחויבות על ארצות הברית" במקרה שבו מעורבים תביעות מצד מקסיקו על נזקים הנוגעים להסטת ערוץ הריו גראנדה.
מושל אוהיו
ב-1908 נבחר הרמון כמושל אוהיו. ב-1910 הוא נבחר לכהונה שנייה כמושל, והפעם הביס בבחירות את מי שלימים יהיה נשיא ארצות הברית, וורן הרדינג.
מועמד לנשיאות
עד לקיום סבב ההצבעה ה-26 לא עלה בידו של אף אחד מהמועמדים לקבל את הרוב הנדרש ולהיבחר כמועמד לנשיאות והתמיכה בהרמון הצטמצמה ל-29 קולות בקושי, שכן הוועידה נטתה להתלכד סביב שני המועמדים המובילים, יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית, צ'אמפ קלארק, ומושל ניו ג'רזי, וודרו וילסון. ההצבעה המשיכה עד הסבב ה-39, בו זכה וילסון לתמיכתו של ויליאם ג'נינגס ברייאן כדי להשיג את הרוב הדרוש ולהיבחר כמועמד המפלגה לנשיאות.
לאחר הוועידה שב הרמון לאוהיו כדי להמשיך ולכהן כמושל. עם סיום כהונתו השנייה כמושל בינואר 1913 הוא סיים את כהונתו.
חיים אישיים
ג'דסון הרמון נפטר בסינסינטי ב-22 בפברואר 1927 ונטמן בבית הקברות ספרינג גרוב שבעיר. על שמו נקרא מחוז באוקלהומה.
פונקציה רציפה (אנליזה)
בחשבון אינפיניטסימלי, רְצִיפוּת היא תכונה של פונקציה ממשית. נאמר על פונקציה שהיא רציפה אם לכל נקודה בתחום הגבול שווה לערך הפונקציה באותה נקודה. באופן אינטואיטיבי, פונקציה רציפה היא פונקציה שאפשר לצייר את הגרף שלה מבלי להרים את העיפרון מהדף.
רציפות היא תנאי הכרחי לגזירות, אך לא תנאי מספיק. בנוסף, כל פונקציה אלמנטרית היא פוקנציה רציפה בתחום הגדרתה.
רעיונות דומים מופיעים באופן כללי יותר במרחבים מטריים ואפילו מרחבים טופולוגיים כלליים, ראו: רציפות (טופולוגיה).
הגדרות
פונקציה רציפה בנקודה אם יש לה גבול באותה נקודה והוא שווה לערך הפונקציה, כלומר. לפיכך, ניתן להגדיר רציפות בשתי גישות שונות, כמו בהגדרת גבול.
תהי f פונקציה המקבלת ומחזירה ערכים ממשיים, המוגדרת בסביבה של \ x_0.
הגדרת הרציפות על-פי ויירשטראס באפסילון ודלתא :
הגדרת הרציפות על-פי היינה, בלשון הסדרות:
כאמור לעיל, שתי ההגדרות לרציפות שקולות.
רציפות בקטע
אם פונקציה היא רציפה בכל נקודה x_0 בקטע, אומרים שהיא רציפה בקטע. במקרה כזה מותר למהירות שבה מתקרבים הערכים של f(x) לערכים של f(x_0) (כשהיא נמדדת בגודל של \delta עבור \varepsilon נתון) להיות תלויה ב- x_0. הפונקציה רציפה במידה שווה אם לכל אפשר לבחור את \delta באופן שאינו תלוי ב- x_0; זוהי תכונה חזקה יותר. מאידך, לפי משפט קנטור, אם פונקציה רציפה בכל נקודה של קטע סגור (ובאופן כללי יותר קבוצה קומפקטית במרחב מטרי), אז היא רציפה במידה שווה.
מקובל לומר שפונקציה רציפה היא פונקציה בקטע ש"אפשר לצייר בלי להרים את העפרון מהדף". תיאור זה נכון לפונקציות רציפות במידה שווה, אבל סתם פונקציה רציפה (המוגדרת על קטע סופי שאינו סגור) עלולה להיות בעלת אורך אינסופי בקטע; למשל הפונקציה בקטע (0,1].
תכונות של פונקציות רציפות
שני המשפטים נכונים באופן כללי יותר, עבור פונקציה ממשית רציפה המוגדרת על קבוצה קומפקטית (בכל מרחב טופולוגי).
נקודות אי רציפות
נקודה שבה הפונקציה אינה רציפה נקראת נקודת אי רציפות. ניתן למיין את נקודות אי הרציפות לשלושה סוגים:
אפיון קבוצת נקודות הרציפות של פונקציה
אם פונקציה, כאשר X,Y מרחבים מטריים, אזי קבוצת נקודות הרציפות של f היא קבוצת G_\delta, דהיינו חיתוך בן מנייה של קבוצות פתוחות. ממשפט הקטגוריה של בייר ניתן להראות שקבוצת המספרים הרציונליים אינה קבוצת G_\delta, ולכן אין פונקציה ממשית שרציפה רק במספרים הרציונליים, ואינה רציפה במספרים האי-רציונליים.
אריק אוסבורן
אריק אוסבורן (באנגלית: Eric Osborne נולד ב-25 בפברואר 1997) הוא שחקן ומוזיקאי קנדי.
ביוגרפיה
אוסבורן נולד בפברואר 1997 באושאווה, אונטריו. ילדותו עברה משפחתו לניוקאסל, שם גדל.
בשנים 2013-2015 גילם אוסבורן את מיילס הולינגסוורת השלישי בדרמת הנעורים הקנדית "דגראסי - הדור הבא". הוא המשיך לגלם את דמותו של מיילס גם בסדרת ההמשך "דגראסי - הכיתה הבאה". אוסבורן שיחק בתפקיד ראשי בעונות 13–14 של "דגראסי" ובעונות 1–4 של "דגראסי: הכיתה הבאה".
אוסבורן הוא גם מוזיקאי המנגן על מגוון כלי נגינה.
נאט אדרלי
נאט אדרלי (באנגלית: Nat Adderley; 25 בנובמבר 1931 - 2 בינואר 2000) היה נגן ג'אז אמריקאי.
ביוגרפיה
בשנים 1956–1957 עבר יחד עם אחיו "קנונבול" אדרלי את חוויית הכישלון של החמישייה הראשונה של אדרלי. דרכיהם נפרדו, "קנונבול" נענה להזמנה לנגן עם מיילס דייוויס, בעוד שנאט נדד בין כמה הרכבים, בהם להקותיהם של ג'יי ג'יי ג'ונסון ווודי הרמן. ב־1959 הקימו האחים חמישייה חדשה שהתקיימה עד מותו של "קנונבול" בשנת 1975.
במקביל, היה נאט אדרלי פעיל גם בעצמו, בעיקר במחצית הראשונה של שנות ה־60, היה לו הרכב משלו, והוא הקליט והופיע בנפרד מאחיו ברפרטואר שונה. הרכביו היו בית אימון למוזיקאים רבים, שנודעו אחר כך בזכות עצמם, כמו נגני סקסופון האלט סוני פורצ'ן ווינסנט הרינג. קטעים מוזיקליים מקוריים שלו הוקלטו על ידי אמני ג'אז רבים, בהם נגן כלי ההקשה ריי בארטו, קאונט בייסי ומונטי אלכסנדר.
נאט אדרלי המשיך להקליט ולהופיע אחרי מות אחיו, אך ניכר היה ששיאו כבר מאחוריו.
אלבומיו
זוהי רק רשימה חלקית של הקלטותיו, בעיקר הקלטותיו העצמאיות (ולא במסגרת החמישייה של אחיו קנונבול אדרלי)
סחודניצה
סחודניצה (באוקראינית: Схі́дниця - סחידניציה; בפולנית: Schodnica; ביידיש: סכעדניצע) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בשיפולי הרי הקרפטים, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב
סחודניצה נזכרת מהמאה ה-15, ולקראת סוף המאה ה-19 הוענקו לה זכויות עירוניות, לאחר שנתגלו בסביבתה מאגרי נפט. מתקופה זו ובמהלך המאה ה-20 התבססה כלכלת היישוב על הפקת ועיבוד הנפט.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית. בשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי סחודניצה
יהודים ישבו בעיירה מהמחצית השנייה של המאה ה-19, והיו כפופים לקהילת דרוהוביץ. בתקופה זו תרמו היהודים חלק מרכזי בפיתוחו התעשייתי של היישוב. בשנים 1897 ו-1898 ערכו פולנים מקומיים פרעות ביהודי העיירה. בתחילת מלחמת העולם הראשונה עברו דרך העיירה אלפי יהודים מהסביבה, שנמלטו מאימת הצבא הרוסי לכיוון הונגריה, והקהילה המקומית התגייסה לעזרתם.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 689 יהודים, למעלה מרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, שכללה תנועות נוער וקיבוץ הכשרה. בשנת 1936 הכו פולנים מקומיים יהודים מהעיירה בזמן הימים הנוראים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נערכו האוקראינים המקומיים לבצע פוגרום ביהודי העיירה, אך הדבר נמנע בשל כניסת הסובייטים לאזור בסוף ספטמבר 1939. בתקופה הסובייטית הולאמו מפעלי התעשייה בעיירה.
הפיגוע בנהריה (1979)
הפיגוע בנהריה ב-1979 היה פיגוע טרור פלסטיני שבמהלכו נרצחו השוטר סמל ראשון ושלושה מבני משפחת הרן.
הפיגוע
ב-22 באפריל 1979 הוביל סמיר קונטאר שלושה מחבלים נוספים מדרום לבנון לביצוע פיגוע בישראל. הארבעה השתייכו לארגון החזית לשחרור פלסטין בהנהגתו של אבו עבאס. בשעת חצות הם הגיעו בסירת גומי לנהריה, וירדו לחוף.
אנשי החוליה ניסו לתקוף בית פרטי, אך הונסו ביריות על ידי בעל הבית, אמנון סלע. רכב משטרה חש למקום. בקרב היריות שהתחולל נהרג השוטר אליהו שחר. לאחר מכן נכנסה החוליה לבניין דירות ברחוב ז'בוטינסקי 61, ופרצה לדירתו של צ'רלי שפירא, שהרג בירייה את אחד מהמחבלים.
לאחר תפיסת בני הערובה, נלקחו האב ובתו אל חוף הים, שם התפתח קרב יריות בין חוליית המחבלים לבין שוטרים וחיילי צה"ל. סמיר קונטאר ירה בדני הרן בגבו מטווח קצר ורצח אותו מול עיניה של בתו, ולאחר מכן רצח גם אותה כשרוצץ בקת הרובה את גולגולתה כנגד סלע.
בביתם, בבוידעם, נחנקה למוות יעל, בתה בת השנתיים של סמדר, תוך כדי ניסיונותיה של האם להשתיקה, כשידה על פיה, כדי שלא יתגלו על ידי החוליה.
אחרית דבר
בהלוויותיהם של הרוגי הפיגוע ציין ראש הממשלה, מנחם בגין, את האכזריות ברצח ילדים תמימים בציטוט מ"על השחיטה" של חיים נחמן ביאליק: "נקמת דם ילד קטן, עוד לא ברא השטן".
לאחר הפיגוע רמטכ"ל רפאל איתן הנחה את מפקד פיקוד הצפון אביגדור בן-גל להתנקש בבכירי ארגון אשף ובפעיליו בכל אמצעי אפשרי. הפעולות שאושרו על ידי הרמטכ"ל נשמרו בסוד מפני המטה הכללי של צה"ל ומרוב ממשלת ישראל. בעקבות דבר זה הוקם ארגון טרור שכונה החזית לשחרור לבנון מזרים שעסק בהטמנת פצצות ומכוניות תופת. בפעילות הארגון שפעל בשנות 1980-1983 נהרגו מאות לבנונים. פעילות הארגון תואמה על נשלטה על ידי איתן ושר הביטחון אריאל שרון, שאף ניסו להוציא אל הפועל תוכנית להפלת מטוסי נוסעים מתוך כוונה לחסל את יאסר ערפאת.
בשנת 2013 יצא שיר של להקת המטאלקור Oh Sleeper בשם Hush Yael אשר מילותיו מגנות את האירוע ומביע הזדהות עם רצון נקם נגד חוליית המחבלים. שם השיר הוא על שם התינוקת יעל אשר מתה באירוע כאשר הסתתרה מן המחבלים.
לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בשמו המלא: לאופולד איגנאץ יוזף בלטזר פליציאן, לבית הבסבורג (בגרמנית: Leopold Ignaz Joseph Balthasar Felician, בהונגרית: Első Lipót; 9 ביוני 1640 – 5 במאי 1705) היה קיסר האימפריה הרומית הקדושה (1705-1658), מלך הונגריה (1705-1655), קרואטיה (1705-1657) ובוהמיה (1705-1656).
בתוך ממלכתו שלט לאופולד בסגנון אבסולוטיסטי. בתקופתו הקונטרה-רפורמציה ידעה שיאים חדשים. לעומת זאת הקיסר אימץ באופן מוגבל וסלקטיבי תפקיד של ערב לזכויות הדתות השונות באימפריה. באמצעות מדיניות מושכלת הבטיח לאופולד הראשון מעמד איתן למשטר הקיסרות.
לאופולד נלחם בדודנו לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, במלחמת הולנד-צרפת, מלחמת תשע השנים ומלחמת הירושה הספרדית.
הרקע המשפחתי וילדותו
לאופולד הראשון לבית הבסבורג נולד ב-9 ביוני 1640 בווינה כבנם השני של הקיסר פרדיננד השלישי (1657-1608) ושל האינפנטה מריה אנה מספרד (1640-1606).