cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תנועת הבוגרים של השומר הצעיר
המרכזים לצדק חברתי
לכל מרכז יש צוות מוביל המורכב מהפעילים והפעילות הבולטים המובילים בשגרה את קבוצות הפעולה המקומיות. הצוותים המובילים מעצבים יחד את אופן הפעולה של המרכז לאורך השנה ובוחרים את הקמפיינים אליהם יוצאים המרכזים.
הקוד השומרי
בשנת 2019 הוקם הקוד השומרי - סטודיו תוכנה חברתי, מתוך הרצון לשנות את העולם לטובה ומתוך ניסיון חינוכי עשיר, במטרה לתת מענה טכנולוגי חדשני לבעיות עולם החינוך.
לקוד השומרי מגוון פרויקטים, ביניהם אפליקציית המטה לניהול כוח אדם ומעקב אחרי נוכחות של חניכים, אתר תדמית לתנועת המרד בהכחדה הישראלית, אתרי מרכז הדרכה לתנועת השומר הצעיר ולתנועת אג'יאל, מערכת ליצירה וניהול של טיולים, ועוד.
מעגלים חיצוניים
פעילות בשורה של ארגונים לצדק חברתי. מהמרכזים שביניהם ניתן למנות את:
שומעים חזק
שומעים חזק הוא קואופרטיב הגברה ותאורה שהוקם על ידי בוגרי השומר הצעיר, במטרה ליצור חברת הגברה שתפרנס את חבריה ושתיישם יחד דמוקרטיה ארגונית תוך מקצועיות בתחום הסאונד והתאורה. נכון לשנת 2013 שומעים חזק הוא קואופרטיב העובדים היחיד בתחום עיסוקו בישראל. הוא מספק שירותי הגברה ותאורה לאירועים, שירותי מוזיקה (DJ), קורסים מקצועיים, התקנות הגברה ותאורה והשכרת ציוד.
שומעים חזק הוקם בשנת 2009 ושנת הפעילות הראשונה שלו הייתה "שנת פיילוט", שבה נבדקה ההיתכנות של פעילות בשוק ההגברה והתאורה. בשנת 2010 נרשם הקואופרטיב כאגודה שיתופית בע"מ במסגרת מרכז הקואופרציה. החל מינואר 2011 הקואופרטיב התחיל לפעול באופן שוטף, רכש מערכת הגברה ראשונה והחל להעסיק עובדים במשרה קבועה.
כיום (2013) ישנם 15 חברים בשומעים חזק. הקואופרטיב מקפיד על עקרון העבודה העצמית ואינו מעסיק עובדים שכירים. מקור השם שומעים חזק הוא פרפרזה על סיסמת השומר הצעיר ״שומרים חזק״.
לימודים גבוהים
חברי התנועה לוקחים חלק בתואר הראשון בבית המדרש למורי עם במכללת בית ברל.
בית המדרש למורי עם
בית המדרש במכללת בית ברל הוקם לפני מספר שנים על ידי תנועת הבוגרים של הנוער העובד והלומד. בשנת 2011 הצטרפו גם בוגרי השומר הצעיר למסלול. המסלול מעוצב בשיתוף הסטודנטים והלימודים מתקיימים בחברותות קטנות. הלימודים הם לתואר ראשון בהוראת היסטוריה והוראה של נושא נוסף. במסלול לומדים כמה עשרות סטודנטים והוא מיועד לבוגרי השומר הצעיר.
גואניו ז'ו
גואניו ז'ו (בסינית: 周冠宇; נולד ב-30 במאי 1999) הוא נהג מרוצים סיני המתחרה באליפות הפורמולה 1 בקבוצת אלפא רומיאו. היה חלק מאקדמיית פרארי לנהגים ומאז שנת 2019 חבר באקדמיה של קבוצת אלפין.
קריירת מרוצים
ז'ו החל להתחרות בקארטינג בגיל 8. בשנת 2012 עבר לבריטניה על מנת להתאמן ולהתחרות ברמה גבוהה יותר. בשנת 2015 התחרה באאליפות פורמולה 4 האיטלקית. הוא ניצח את שלושת המרוצים שהתקיימו במונזה והגיע עוד שש פעמים לפודיום. את העונה סיים במקום השני. במקביל, התחרה במספר סבבים של אליפות הפורמולה 4 הגרמנית, בהם הגיע לפודיום פעמיים.
אליפות אירופה בפורמולה 3
בשנת 2016 הצטרף לקבוצת מוטופארק והתחרה עימה באליפות אירופה בפורמולה 3. בשני הסבבים הראשונים של האליפות שהתקיימו בצרפת ובהונגריה הגיע לפודיום. בחצי הני של העונה התקשה יותר להשיג נקודות ובסיומה דורג במקום ה-13. הוא המשיך להתחרות באליפות, אך עבר לקבוצת פרמה. בעונתו השנייה סיים חמש פעמים על הפודיום ודורג במקום השמיני. למרות שמועות על מעבר אפשרי לאליפות הפורמולה 2 הוא נשאר לעונה שלישית באליפות. העונה נפתחה עם ניצחון בצרפת. פודיום בהונגריה ושלושה פודיומים בזנדוורט הביאו אותו למקום השני בטבלה, נקודה אחת פחות ממרכוס ארמסטרונג, המוביל. ארבעה מרוצים אותם לא הצליח לסיים גרמו לו לאיבוד נקודות רבות. למרות ניצחון שני בעונה, שהושג בהוקנהיימרינג בסיום העונה דורג שמיני בלבד.
פורמולה 2
לקראת עונת 2019 הצטרף לקבוצת UNI-Virtuosi באליפות הפורמולה 2. את הפודיום הראשון, מתוך חמישה בעונה, השיג בברצלונה. הוא הוביל לאורך מספר הקפות את המרוץ, אך נאלץ לרדת למקום השלישי בעקבות שחיקה של הצמיגים. בסיום העונה דורג שביעי בדירוג הכללי וראשון מבין נהגי הרוקי. בעונה השנייה שיפר את הדירוג הסופי במקום אחד. במהלך העונה השיג את הניצחון הראשון במרוץ הספרינט בסוצ'י.
פודיום וניצחון בסבב הפתיחה בבחריין, סבב הפתיחה של עונת 2021 העלו את ז'ו לראש הטבלה. פול פוזישן וניצחון נוסף במרוץ הספרינט במונקו הגדיל את הפער. אחרי פודיום נוסף בבאקו הגיעו ארבעה מרוצים ללא נקודות שאיפשרו לאוסקר פיאסטרי לקחת את ההובלה בדירוג.
פורמולה 1
בנובמבר 2021 הוחתם כנהג בקבוצת אלפא רומיאו לקראת עונת 2022, לצידו של ולטרי בוטאס. ז'ו בחר להתחרות עם המספר 24 לזכרו של קובי בראיינט. במרוץ הבכורה בבחריין דורג במקום ה-15, אך במהלך המרוץ הצליח לשפר מיקום וסיים במקום העשירי עם נקודה ראשונה באליפות. בהקפה הראשונה של גרנד פרי בריטניה היה מעורב בתאונה קשה: רכבו התהפך על המסלול, החליק לרוחב המסלול והחצץ שלצידו, עד שפגע בגדר הצמיגים, התעופף מעליהם ונחת כשהוא לכוד ליד הגדר ברכב ההפוך. לבסוף חולץ ללא פגיעה ואחרי בדיקה קצרה בבית חולים שוחרר.
בספטמבר הוארך חוזהו בקבוצה לענה נוספת.
New Gold
"New Gold" הוא שיר של הלהקה הווירטואלית הבריטית גורילז, בהשתתפות ההרכב המוזיקלי האוסטרלי טיים אימפלה, והראפר האמריקאי בוטי בראון, המציין את שיתוף הפעולה השני של בראון עם הלהקה מאז "Dirty Harry" בשנת 2005. השיר שוחרר ב-31 באוגוסט 2022 כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השמיני שלהם, Cracker Island.
רקע
"New Gold" נמצא בעבודה מאז שנת 2020, והטיזר המוקדם ביותר שלו היה פוסט באינסטגרם של נודל מ-1 בפברואר 2020. עם זאת, הרצועה לא נכללה ב-Song Machine, Season One: Strange Timez. נרמז שהשיר עשוי לצאת בסוף כחלק מהעונה השנייה של Song Machine. הוא הושמע לראשונה בהופעה חיה במהלך סיבוב ההופעות העולמי של גורילז ב-19 באוגוסט 2022. השיר שוחרר בסופו של דבר ב-31 באוגוסט 2022 כסינגל השני עבור אלבום האולפן השמיני של גורילז, Cracker Island.
מאסטר גרהרד
מאסטר גרהרד (במקור Meister Gerhard) הוא אדריכל ורב-בנאים גרמני או צרפתי, נולד בסביבות 1210 או 1215 ומת ב-24 באפריל 1271 בקלן. מאסטר גרהרד היה רב-הבנאים הראשון של קתדרלת קלן והאחראי לתכנון ובניית בית המקהלה שלה, בסגנון גותי קורן, שנחשב ליצירת מופת של האדריכלות הגותית.
גרהרד ככל הנראה עבד או למד בסדנאות של קתדרלת טרואה וסנט שאפל, שם הוא הוכשר בסגנון הגותי החדש שפותח בפריז: ה-Rayonnant, סגנון גותי קורן. משערים שייתכן ופייר דה מונטריי, האדריכל שעמד מאחורי השיפוץ הקורן של בזיליקת סן דני היה מורהו של גרהרד. הוא ככל הנראה היה גם בקשר עם ז'אן דה של, האדריכל שעבד על קתדרלת נוטרדאם דה פארי.
יצירתו הגדולה ביותר היא בית המקהלה של קתדרלת קלן, אותו תכנן ובנה משנת 1248 ועד למותו. בית המקהלה, שנחנך ב-1322, נחשב להישג השיא של הסגנון הגותי הקורן וזכה לשבחים רבים, ואף כונה "בית המקהלה הגותי" בה"א הידיעה.
קצת אחרי 1248 הוא נישא לגודה, האחות של אחראי המרתפים של דיקאן הקתדרלה. ב-24 באפריל 1271 במהלך בדיקה של העבודות על הקתדרלה, הוא נפל מהפיגום ונפצע אנושות. מאוחר יותר מת מפצעיו. היו לו שלושה בנים - וילהלם, פטר ויוהאן - ובת אחת - אליזבת.
קיבוץ המחנכים גבעת חביבה
שמאל|300px|ממוזער קיבוץ המחנכים גבעת חביבה הוא התיישבות שיתופית-חלוצית חדשה של תנועת הבוגרים של השומר הצעיר. הקיבוץ עלה לקרקע ביולי 2012, וחיים בו נכון לשנת 2013 כ-30 איש. חברי הקיבוץ הם חברי תנועת הבוגרים של השומר הצעיר.
קיבוץ מחנכים
קיבוץ מחנכים הוא מודל חדש להגשמה אישית וקבוצתית במערך תנועות הנוער החלוציות, המאפשר אורח חיים שיתופי ומשימתי גם יחד. במערך זה, בכל קיבוץ חיים בין 30-100 מחנכים, בהתאם לצורכי המקום ולהחלטת הקבוצות. כל קיבוץ מחנכים אחראי על פעילות של בין 500-2000 ילדים ובני נוער. כל קיבוץ כזה קם ברוח השילוב היהודי הקדום הכולל "תיקון אדם – תיקון עולם": יצירת קהילה משימתית-חלוצית, השואפת להוביל בתחום החינוך באזור, ולהיות מוקד תרבותי ורעיוני לצעירים רבים, לצד פיתוח אורח חיים שיתופי ושוויוני. לצד קיבוצי המחנכים של תנועת הבוגרים של השומר הצעיר, קיימים ברחבי הארץ קיבוצי מחנכים של תנועות אחרות (למשל: הקיבוצים נערן, רביד ואשבל, או קיבוצי מחנכים עירוניים בנצרת-עילית, בעכו, בראשון לציון, בחיפה ועוד).
הקמת הקיבוץ
שמאל|300px|ממוזער רעיון הקמת קיבוץ המחנכים בגבעת חביבה היה קיים מספר שנים עד שהחלו הפעולות הממשיות להקמתו. בשנת 2009 החלו הדיונים משותפים של תנועת הבוגרים עם הגורמים המרכזיים הקשורים בהקמת הקיבוץ – תנועת הנוער, קרן חבצלת, המועצה האזורית מנשה ומנהלי גבעת חביבה. לאחר הסכמות בנושא בין כל הצדדים ובשיתוף עוד גורמים כמו קרן קיימת לישראל וגורמים נוספים החלו המהלכים להקמת הקיבוץ. לאחר מספר חודשים נרכשו ממשרד האוצר שישה מבנים יבילים והתחילו עבודות תשתית ופיתוח להכשרתם למגורי הקבוצות. חברי תנועת הבוגרים היו שותפים מלאים בעבודות התשתית, ההכנה והכשרת המקום למגורים. ביולי 2012 לאחר שהסתיימו עבודות הכשרת הבתים התיישבו חברי תנועת הבוגרים במקום.
יגאל אהובי
יגאל דוד אהובי (נולד ב-1953) הוא איש עסקים ואספן אמנות ישראלי. עשה את עיקר הונו בהשקעות בנדל"ן ב. ביולי 2020, העריך המגזין TheMarker את הונו, ב"רשימת עשירי ישראל" שפרסם, בכ-150 מיליון דולר.
ביוגרפיה
אהובי הוא בעל תואר ראשון בחשבונאות וכלכלה מאוניברסיטת תל אביב. לאחר סיום לימודיו התמחה במשרד רואי החשבון אליעזר אורן. לאחר שסיים את ההתמחות עבד כרואה חשבון בחברת הנדל"ן "פרופיט" שבשליטת איש העסקים צבי יצחקי. בגיל 28 החל לרכוש בעצמו נתחים מ"פרופיט". בשנת 1986 החל להשקיע בנדל"ן בבריטניה, הרכישה הראשונה שלו הייתה בניין משרדים בעיר נורת'המפטון, תמורת 1.5 מיליון ליש"ט. הבניין כולו היה מושכר למשרד ממשלתי והתשואה עליו הייתה מובטחת. בשנים שלאחר מכן התמקד ברכישת נכסים בישראל, בעיקר בתל אביב.
קריירה עסקית
בשנת 1993, הקים את חברת "פרתם", שמרכזת את השקעותיו בישראל. בשנת 1994, בעקבות הרפורמה בישראל בנוגע לאחזקת נכסים זרים ואפשרות יצוא של הון ישראלי מהמדינה, החל אהובי לגייס הון ממשקיעים פרטיים ומחברות ציבוריות, לצורך השקעות בנדל"ן מניב בממלכה המאוחדת, ואחר כך באירופה. הכניסה לשוק הבריטי נעשתה בתזמון טוב, לאחר קריסת מחירי הנדל"ן במדינה בתחילת שנות ה-90, החלה תקופה של עליית מחירים. עד שנת 2005 צבר, עם שותפים, תיק נכסים ששווי הוערך ב-3 מיליארד ליש"ט. באותה עת נחשף לראשונה לציבור בריאיון שנתן למגזין הנדל"ן הבריטי "Property Week", עד אז מעולם לא התראיין בתקשורת. באותן השנים ביצע השקעות רבות בשותפות עם חברת דלק נדל"ן של יצחק תשובה. בין השאר רכשו את חברת NCP (נשיונל קאר פארקס) המחזיקה בכ-100 חניונים רבי קומות בלונדון וערים נוספות, ומכרו אותה ברווח ניכר לאחר שנה. בסוף 2005, רכשו "דלק נדל"ן" ואהובי 16 בתי מלון של רשת הילטון באנגליה תמורת 3.3 מיליארד שקל. לאחר המכירה הילטון שכרה מהם את בתי המלון לתקופה של 30 שנה. לעסקה הצטרפה גם חברת אפריקה ישראל להשקעות, שהייתה אז בשליטת לב לבייב.
בינואר 2006, מכר אהובי בניין משרדים בעיר מנצ'סטר, שרכש במקור, ביולי 2000 תמורת 26.75 מיליון ליש"ט, תמורת 36.4 מיליון ליש"ט. הוא מיד נכנס לעסקת ענק נוספת עם "דלק נדל"ן" והבנק "Royal Bank of Scotland" לרכישה והשכרה של 46 מלונות של רשת מריוט תמורת 8.3 מיליארד שקל.
בספטמבר 2006, רכש את בית החולים הפרטי הרצליה מדיקל סנטר, ובפברואר 2009 מכר אותו לשירותי בריאות כללית.
במרץ 2007 רכש אהובי את השליטה בחברת הנדל"ן המניב "רבד", הנסחרת ב. באמצעות "רבד" גייס כמה מאות מיליוני שקלים באיגרות חוב, והשקיע בנכסים שונים ברחבי אירופה. באחת העסקאות רכש, אהובי ישירות ודרך חברת "רבד", בשותפות עם איש העסקים ג'ורג' חורש, שש חנויות של רשת בתי הכלבו הבריטית "דבנהמס", תמורת 384 מיליון שקל, ומכר אותם אחרי חצי שנה, לקרן פנסיה בריטית גדולה תמורת כ-438 מיליון שקל. העסקה שיקפה למוכרים תשואה של כ-40% על ההון שהושקע בנכסים. באותה עת גם השקיע בנכסים בישראל, בין השאר רכש את המרכז המסחרי הישן ברמת אביב, ותכנן לבנות במקומו מגדל מגורים. לבסוף מכר את המגרש.
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 נקלעו עסקיו של אהובי לקשיים. אחד השותפים לעסקת המלונות תבעה אותו, חברת "דלק נדל"ן" נכנסה להסדר חוב, ולבסוף הבנק שמימן את עסקת "מריוט", החליט לממש את זכותו ולהשתלט על הנכסים. עם זאת הוא התאושש מהמשבר במהירות וחזר להשקיע בנכסי נדל"ן ברחבי אירופה. הוא אף רכש בהנחה הלוואות שנתנו לו בנקים שנקלעו לקשיים.
בשנת 2010, מונה ליושב ראש חברת "רבד". בתחילת 2017 נכנס להשקעה בדיור מוגן ובתי אבות, שרכש 19 בתי אבות בלונדון וסביבתה, הכוללים 1,120 חדרים, בשותפות עם חברת "בית הזהב".
ב החל אהובי לממש חלק מהנכסים שלו בישראל, ובפברואר 2019 מכר את השליטה בחברת "רבד".
בקיץ 2015 רכש, בשותפות עם חברת "בית הזהב" של קבוצת רובינשטיין, 8 בתי אבות באנגליה תמורת 370 מיליון שקל.
באוגוסט 2022, שופט המחלקה הכלכלית בבית המשפט המחוזי בתל אביב קנס את אהובי על כך שלא דיווח, לפי חוק ניירות ערך, על עסקה פרטית שביצע בעת שהיה בעל השליטה בחברת הנדל"ן "רבד".
אספן אמנות
אוסף האמנות של אהובי הוא אוסף האמנות הפרטי הגדול בישראל, וכולל כ-1,100 יצירות אמנות של אמנים בינלאומיים וישראלים. את היצירות החל לרכוש בסוף שנות ה-90, ובהדרגה צבר אוסף רחב היקף. האוסף מאוחסן בישראל ובלונדון. בשנת 2008 מינה את שרית שפירא לאוצרת האוסף. בסוף 2014 פרשה מתפקידה והמשיכה לשמש כיועצת אמנותית של האוסף. במקומה מונה מתן דאובה לאוצר ומנהל האוסף.
בסוף 2013, שכר אהובי למשך ארבע שנים את רוב שטח הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר באוניברסיטת תל אביב. זאת במטרה להציג בגלריה סדרה של 12 תערוכות של יצירות מהאוסף הפרטי שלו, להם הכניסה הייתה בחינם. ההסכם הוגדר כתרומה, וגרר ביקורת על חוסר שקיפות ועל חדירת בעלי ההון למרחב הציבורי. מצד שני, זכה המהלך לתגובות חיוביות, על הזדמנות שהוא נותן לציבור להיחשף ליצירות מהשורה הראשונה של אמנים ישראלים ובינלאומיים.
בינואר 2017, מכר אהובי חלק מהיצירות שבאוסף האמנות שלו. היצירות כולן היו של אמנים ישראלים מוכרים, לטענת מספר אמנים, במחירים נמוכים יחסית לשוויין המוערך. אהובי מסר שההכנסות מהמכירה יועברו כתרומה לארגון "הישראלים", עמותה הפועלת נגד הסתה וגזענות ברשת.
חיים אישיים
אהובי גרוש ואב לשניים. בתחילת שנות ה-2000 חילק את זמנו בין מגורים בלונדון ובתל אביב. אחרי גירושיו היה בן זוגה של יפעת גוריון, שהייתה קודם אשתו השלישית של עידן עופר. אהובי נתן חסות ליריד האמנות "צבע טרי" שאוצרת יפעת גוריון, ונהג גם להעניק ביריד מדי שנה פרס על שמו לאמן צעיר. מאז 2013 הוא בן זוגה של גלית גוטמן. הם מתגוררים בתל אביב.
מנטו
מנטו או מנטי (טורקית ואזרבייג'נית: манты/mantı; קזחית: мәнті/mänti; אוזבקית: манти/manti; קירגיזית: мантуу/mantú; ארמנית: մանթի/mant'i; פשטו, פרסית, וערבית: منتو ) הם כיסונים במילוי בשר. המנה נחשבת מאכל מסורתי במספר מדינות במרכז אסיה, בטורקיה, במונגוליה, בקוריאה, ועוד. בארץ המאכל מזוהה בעיקר עם המטבח הבוכרי מהיהודים אשר הגיעו ממדינות מרכז אסיה.
מאנטי (צורת הרבים של מאנטו) הן כופתאות הממולאות בדרך כלל בתערובת מתובלת של בשר, בדרך כלל כבש או בשר בקר טחון. הכופתאות מוגשות במעטפת בצק, מטוגנות בשמן או מאודות.
ריק רוד
ריצ'רד ארווין רוד (באנגלית: Richard Erwin Rood; 7 בדצמבר 1958 – 20 באפריל 1999) הידוע יותר בשם הבמה שלו, ריק רוד היה מתאבק אמריקאי, שהופיע בארגוני היאבקות רבים כמו World Championship Wrestling (WCW), World Wrestling Federation (WWF) ו-Extreme Championship Wrestling (ECW).
רוד התאבק משנת 1982 עד לפרישתו בשנת 1994 עקב פציעה. לעומת זאת, הקרב האחרון שלו היה בשנת 1997. ברשימת ההישגים שלו בקריירה ניתן לראות שרוד היה שלוש פעמים אלוף העולם הבינלאומי במשקל כבד של WCW, פעם אחת אלוף העולם במשקל כבד של WCWA, פעם אחת האלוף הבין יבשתי של ה-WWF ופעם אחת אלוף ארצות הברית במשקל כבד של WCW. בנוסף, רוד איתגר מתאבקים לקרבות על אליפות העולם במשקל כבד של ה-WWF ועל אליפות העולם במשקל כבד של NWA במספר אירועי שלם וצפה. לאחר הפרישה שלו, רוד שימש כמנג'ר של מתאבקים שונים.
בסוף שנת 1997, רוד הקים את קבוצת D-Generation X ביחד עם שון מייקלס, טריפל H וצ'יינה. ב-17 בנובמבר של אותה השנה, באמצע מלחמות יום שני, הוא היה המתאבק היחיד שהופיע גם בתוכנית Raw Is War של ארגון ההיאבקות WWF וגם בתוכנית Monday Nitro של ארגון ההיאבקות WCW, באותו הערב, כשהתוכנית של WWF הוקלטה מראש שישה ימים קודם לכן. רוד הוכנס להיכל התהילה של ה-WWE בשנת 2017.
החיים שלפני
רוד נולד בסנט פטר, מינסוטה להורים ריצ'רד קלייד רוד וסאלי ג'ין ת'ומפסון. הוא למד בבית ספר תיכון ברובינסדייל, מינסוטה ביחד עם טום זנק, בריידי בון, ניקיטה קולוף, קורט הניג, ג'ון נורד ובארי דארסו, כל השמות האלה הפכו בסופו של דבר למתאבקים מקצועיים.
קריירה מוקדמת (1982–1984)
לאחר שסיים תואר ראשון בחינוך גופני, רוד החל להתאבק בשנת 1982 בתור הדמות החביבה על הקהל תחת הדרכתו של אדי שארקי. בקרב הבכורה הטלוויזיוני, שהתקיים ב-6 בנובמבר בארגון ההיאבקות Mid Atlantic Championship Wrestling, הוא הפסיד לג'וז לדוק. הוא החל להתאבק בארגון ההיאבקות NWA: All-Star Wrestling עד שעבר להתחרות בארגון ההיאבקות Georgia Championship Wrestling (GCW) ואז ב-Continental Wrestling Association (CWA) מממפיס. רוד ערך את קרב הבכורה שלו בארגון ההיאבקות World Championship Wrestling, כשרשם ניצחון על פאט רוז. מאוחר יותר הוא עזב את WCW והצטרף לארגון ההיאבקות National Wrestling Alliance (NWA) ורשם את קרב הבכורה שלו בארגון ההיאבקות WCCW, שהיה שייך ל-NWA, כשהפסיד לקמאלה. לאחר מכן, הוא עבר לארגון מיוצג אחר של NWA בשם Jim Crockett Promotions (JCP), שבו היה מעורב לצד מספר מתאבקים בפיוד נגד הרוד ווריורס. הוא חזר לממפיס, הפעם עם תוספת הכינוי "ראבישינג" לשם הבמה שלו, כאשר הוא גילם דמות שחצנית ובעלת ביטחון עצמי מופרז, שנוהלה על ידי המנג'ר ג'ימי הארט. רוד ניהל פיוד עם ג'רי לולר ולאחר מכן עם קינג קונג באנדי.
Championship Wrestling from Florida (1984–1987)
רוד הצטרף לארגון ההיאבקות Championship Wrestling from Florida (CWF) בדצמבר 1984, שבו נוהל תחת פרסי פרינגל (לימים פול ברר). ב-16 בינואר 1985, הוא ניצח את פז וואטלי וזכה באליפות הדרומית במשקל כבד של NWA, אך הפסיד אותה לבריאן בלייר ב-10 באפריל. הוא השיב לידיו את תואר זה ב-20 ביולי, כשהוא גבר על מייק גרהאם כחלק מגמר טורניר שהיה על חגורת האליפות. הוא החזיק בתואר זה עד ל-2 באוקטובר, כשהוא הפסיד לוואהו מקדניאל. בזמן שהוא וג'סי בר היו שותפים, הוא זכה באליפות זוגות ארצות הברית של NWA ב-16 באפריל 1985, ובנוסף לכך ניהל פיוד עם בילי ג'ק היינס וואהו מקדניאל שסבב סביב חגורות אליפות הזוגות. הם הפסידו את חגורות האליפות להיינס ומקדניאל ב-9 ביולי.
World Class Championship Wrestling (1985–1987)
את הבכורה שלו בארגון ההיאבקות WCCW רוד ערך ב-18 באוקטובר 1985 ביחד עם פרסי פרינגל, שם הוא היה בפיוד עם קווין ואן אריק וכריס אדמס. במהלך תקופתו בארגון, רוד זכה באליפות אמריקה במשקל כבד של NWA ב-4 בנובמבר 1985. עם זאת, לאחר שארגון ההיאבקות WCCW נפרד מ-NWA ב-20 בפברואר 1986 ושינה את שמו ל-World Class Wrestling Association (WCWA), שמה של חגורת האליפות אליפות אמריקה במשקל כבד של NWA שונתה גם היא לאליפות העולם במשקל כבד של WCWA, בזמן שרוד החזיק בתואר זה. כתוצאה מכך, רוד הפך לאלוף העולם הראשון של הארגון אשר החזיק בתואר זה. לאחר שהפסיד את התואר לכריס אדמס ביולי 1986, הוא פיטר את פרינגל מתפקיד המנג'ר שלו ומצא תחליף במקומו בדמותה של אחותו, רייבן. הוא פתח בשותפות קצרה עם הדינגו ווריור, אך שותפות זו הסתיימה לאחר שהאחרון בגד בו וביצע את מעברו לדמות הטובה.
Jim Crockett Promotions (1986–1987)
בספטמבר 1986, רוד חזר לארגון ההיאבקות JCP והצטרף למני פרננדז ביחד עם המנג'ר פול ג'ונס ביריבות שלהם נגד וואהו מקדניאל. רוד ופרננדז שנודעו בשם "Awesome Twosome", זכו באליפות הזוגות העולמית של NWA ב-6 בדצמבר 1986 לאחר שגברו על The Rock 'n' Roll Express. במקביל, הם המשיכו בפיוד שלהם נגד האחרונים, שהסתיים לאחר שרוד עזב את הארגון לטובת ה-World Wrestling Federation (ה-WWF, כיום ה-WWE) באפריל 1987. כדי להסביר את עזיבתו הפתאומית, ג'ים קרוקט ג'וניור שידר קרב בו חגורות האליפות לא היו על הכף בין רוד ופרננדז לבין Rock 'n' Roll Express, ואמר שבמהלך הקרב רוד ספג פציעה. פרננדז ורוד הפסידו בקרב והוא הוצג כאמתלה לכך שהפסידו את החגורות.
בכורה (1987–1988)
רוד ערך את הבכורה שלו בארגון ההיאבקות World Wrestling Federation (WWF) בתוכנית Superstars Of Wrestling ב-15 ביולי 1987 כחבר החדש במשפחת בובי הינן. הפיוד הראשון שלו ב-WWF היה עם "מר נפלא" פול אורנדורף (שאותו הינן סילק מקבוצתו לאחר שרוד הצטרף), לפני שהוא החל באחד הפיודים המפורסמים ביותר שלו עם ג'ייק "הנחש" רוברטס. לרוד היה מופע שגרתי משלו, כשלפני כל קרב, הוא ערך מופע שבו הוא הסיר מעליו את הגלימה שלו, תוך כדי שהוא הטיח העלבות בגברים שבקהל, ולאחר ניצחונותיו הוא נהג לנשק אישה מהקהל, שאותה הינן בחר. אחד הסימנים המסחריים של רוד היה מכנסי הטייטס הצבעוניים שאותם לבש במהלך הקרבות והתחלפו מדי כל קרב. בפיוד שלו עם רוברטס, הוא ניסה להשיג את אשתו במציאות של רוברטס, שריל, להשתתף עימו במופע שלו. לאחר סירובה סטרה לו, מה שהכעיס את רוד. בעקבות זאת, הוא תפס אותה בידה ועלב בה עד שרוברטס הגיע כדי להיחלץ לעזרתה. כמה ימים לאחר מכן, רוד הגיע לזירה כאשר תמונתה של שריל הופיעה על מכנס הטייטס שלו מקדימה. רוברטס הזועם הגיע לזירה והפשיט ממנו את מכנסיו. במהלך אמצע שנת 1988, רוד המשיך ללבוש זוג מכנסיים נוסף שהיה עליו מתחת למכנסי הטייטס. במהלך הקרב שלו נגד ג'אנקיארד דוג באירוע הסאמרסלאם הראשון בתולדות הארגון, הוא הופיע עם זוג מכנסיים אחד שנשא את תמונת יריבו. לעומת זאת, כשטיפס אל החבל העליון הוא חשף את זוג מכנסיו השני שעליו הופיעה תמונתה של שריל. בעקבות מראות אלה, הוא הותקף על ידי רוברטס, מה שגרם לרוד לנצח בפסילה. הפיוד של רוד עם רוברטס הגיע לסיומו לאחר שרוברטס הדיח אותו על ידי הצמדה בסדרת ההישרדות של אותה השנה.
הדנג'רס אליאנס ואלוף ארצות הברית במשקל כבד (1991–1993)
לאחר שעבד שנה עבור ארגוני היאבקות עצמאיים, בנוסף למסע ההופעות ביולי 1991 של ארגון ההיאבקות היפני All Japan Pro Wrestling (AJPW), רוד חזר ל-WCW, הפעם בדמות בעלת מסכה בשם "WCW פנטום". דמות זו הוצגה לראשונה באירוע האלווין האבוק ב-27 באוקטובר 1991, כשבאותו האירוע הוא חשף את עצמו. הוא הוביל את קבוצת הדנג'רס אליאנס, שכללה אותו, פול אי דיינג'רסלי, מדוזה, ארן אנדרסון, בובי איטון, לארי זביסקו ו"סטנינג" סטיב אוסטין. ב-19 בנובמבר, רוד ניצח את סטינג וזכה באליפות ארצות הברית במשקל כבד של WCW. הוא נקלע למספר עימותים בולטים, כולל אחד נגד ריקי סטימבוט.
בשנת 1992, רוד ומדוזה עזבו את הדנג'רס אליאנס ופתחו בפיוד עם ניקיטה קולוף. רוד איתגר את אלוף העולם במשקל כבד באותה התקופה, רון סימונס, לקרב על התואר בכמה מקרים, שבכולם הוא כשל בניסיונותיו. בדצמבר של אותה השנה, רוד ספג פציעה בצווארו והוכרח לוותר על תואר אליפות ארצות הברית, מה שקטע תקופת כהונה של 14 חודשים כאלוף. רוד חזר מן הפציעה באפריל 1993 במטרה להשיב אליו את התואר שבו החזיק דאסטין רודס. לאחר קרב איירון מן של 30 דקות באירוע Beach Blast, שנערך ב-18 ביולי והסתיים בתיקו אחת, הוחלט לקיים סדרת קרבות הטוב משלוש. רוד ניצח בקרב הראשון ב-28 באוגוסט, אך הפסיד לרודס בשני הקרבות הבאים ב-4 וב-11 בספטמבר, ובכך הוא איבד כל סיכוי לזכות בחזרה באליפות ארצות הברית במשקל כבד.
אלוף העולם הבינלאומי במשקל כבד ופרישה (1993–1994)
לאחר חוסר הצלחתו בניסיון השבת אליפות ארצות הברית במשקל כבד, רוד החל להתמקד באליפות העולם במשקל כבד של NWA, כשהצהיר על כוונותיו לעשות זאת ב-28 באוגוסט 1993, כשהוא היה אורח בפינת האירוח של האלוף באותה התקופה, ריק פלייר. רוד ניצח את פלייר על התואר באירוע Fall Brawl, שנערך בספטמבר 1993. לאחר שהארגון WCW נפרד מהשותפות עם NWA, הוא איבד את הזכות להמשיך להיקרא בשם אליפות העולם במשקל כבד של NWA. בעקבות זאת, הארגון החליט ליצור חגורת אליפות משל עצמו אשר נקראה בשם אליפות העולם הבינלאומית במשקל כבד של WCW. רוד איבד את התואר להירושי האסה ב-16 במרץ 1994 ביפן, אך הצליח להשיב לידיו תואר זה שמונה ימים בלבד לאחר מכן. לאחר שהפסיד את התואר באירוע Spring Stampede, שנערך ב-17 באפריל, לסטינג, רוד הצמיד את האחרון לניצחון ב-1 במאי והפך לאלוף זה בפעם השלישית בקריירה. לעומת זאת, רוד ספג פציעה בגבו במהלך הקרב ביניהם וכתוצאה מכך הוא לא הוכשר להתאבק לאחר מכן והופשט מחגורת האליפות. כדי לכסות על הפציעה, העלילה הסבירה את הפשטתו מהתואר לאחר שהוא השתמש בחגורת האליפות כחפץ לא חוקי במהלך הקרב. בעקבות הפציעה, הוא פרש מהיאבקות זמן קצר לאחר מכן.
Extreme Championship Wrestling (1997)
רוד לא הופיע בעסקי ההיאבקות עד לתחילת שנת 1997, שבה הצטרף לארגון ההיאבקות ECW כמתאבק בעל מסכה שהטריד את שיין דאגלס. לבסוף, הוא חשף את עצמו והפך לפרשן לפני שהצטוות לשורות דאגלס לתקופה קצרה כחלק מהקבוצה The Triple Threat. בקרב המרכזי של האירוע Heat Wave, רוד ערך קרב חזרה חד פעמי לזירה במהלך קרב שלושה נגד שלושה, כשהוא חבר לטומי דרימר והסאנדמן נגד ג'רי לולר, רוב ואן דאם וסאבו. במהלך התחרות בין ECW לבין USWA/WWF, רוד עזר ללולר לנצח בקרבות נגד דרימר והסאנדמן.
החזרה ל-WWF (1997)
ב-11 באוגוסט 1997, רוד חזר ל-WWF כ"פוליסת הביטוח" של קבוצה שנודעה לאחר מכן בשם D-Generation X אשר כללה בהתחלה את שון מייקלס, טריפל H וצ'יינה. כחבר בקבוצה, רוד לעולם לא התאבק, אך הוא שימש כמי שעמד בצד הזירה במהלך הקרבות של חברי הקבוצה. כמה ימים לאחר מקרה "הדפיקה במונטריאול" המפורסם בסדרת ההישרדות, רוד עזב פעם נוספת את ה-WWF. לפי ברט הארט, רוד נשאר מאחורי הקלעים בזמן העימות של הארט עם וינס מקמהן לאחר הקרב של הארט במונטריאול ולאחר מכן התקשר לאריק בישוף והודיע לו מה התרחש באמת. רוד לא הוחתם לחוזה במשרה מלאה ב-WWF, ובמקום זאת הופיע במסגרת תשלום עבור הופעה. משום כך, הוא יכל לנהל משא ומתן עם בישוף ו-WCW, כשהזעם שלו כלפי מקרה "הדפיקה במונטריאול" היה אכן חלק שהשפיע על החלטתו לעזוב את ה-WWF.
החזרה ל-WCW (1997–1999)
ב-17 בנובמבר של אותה השנה, באמצע מלחמות יום שני, הוא היה המתאבק היחיד שהופיע גם בתוכנית Raw Is War של ארגון ההיאבקות WWF וגם בתוכנית Monday Nitro של ארגון ההיאבקות WCW, באותו הערב, כשהתוכנית של WCW הוקלטה מראש. רוד הופיע בתוכנית Monday Nitro כאשר הוא הביע ביקורת על וינס מקמהן, שון מייקלס, DX וה-WWF, ואף כינה את הארגון בשם "טיטניק" כמשל לספינה טובעת. שעה לאחר מכן בתוכנית Raw Is War (שהוקלטה מראש שישה ימים קודם לכן), רוד הופיע גם כן. רוד הופיע בנוסף באותו סוף השבוע גם בהקלטות התוכנית Hardcore TV של ארגון ההיאבקות ECW. הוא ערך הופעות ב-ECW, בזמן שהיה בקבוצת D-Generation X, זאת הודות לשיתוף הפעולה בין ארגוני ההיאבקות WWF ו-ECW.
ב-WCW, רוד היה חלק מקבוצת New World Order (nWo), כאשר הוא שימש כמאמן של קורט הניג. כך, רוד הפך למתאבק הראשון שהיה חלק גם מקבוצת DX וגם מקבוצת nWo. כשקבוצת nWo התפרקה, הניג ורוד הצטרפו לקבוצת nWo Wolfpac, ואף ניסו להניע את קונאן לנצח את גולדברג, שהיה בלתי מנוצח באותה התקופה. כשקונאן נוצח על ידי גולדברג, רוד והניג תקפו אותו, כשמאוחר יותר הם הצטרפו לקבוצת nWo Hollywood אשר שימשה כקבוצה היריבה של nWo Wolfpac. לקראת סוף שנת 1998, רוד והניג נעדרו מהופעות טלוויזיוניות עקב פציעות שספגו. הניג נפצע ברגלו, בעוד שרוד חשש שיש לו גידול סרטני באשכים, שמאוחר יותר התברר כבעיה בתא הזרע. הניג חזר לקבוצת ה-nWo לאחר הפציעה שספג בלי רוד, שעדיין לא היה יכול להופיע. רוד עזב את WCW במרץ 1999.
חיים אישיים
רוד נישא למישל בשנת 1988. לזוג היה שלושה ילדים, ריצ'רד ג'וניור, מריסה וקולטון. ב-3 בספטמבר 2016, בנו הצעיר, קולטון, נהרג בתאונת אופנוע ברום, ג'ורג'יה, בגיל 19.
מוות
רוד נפטר בבוקר של ה-20 באפריל 1999 לאחר שנמצא חסר הכרה על ידי אשתו. הוא נפטר בגיל 40, כשסבל מאי-ספיקת לב. רוד הותיר אחריו אישה בשם מישל, ושלושה ילדים. דוח הנתיחה שלאחר המוות הראה שהוא נפטר בעקבות מנת יתר של ערבוב תרופות. באותה התקופה לפני פטירתו, רוד היה באימונים לקראת חזרה לפעילות בזירה.
מורשת
רוד הצטיין בהורדת ידיים, כשסיים במקום השישי באליפות העולם במחלקת משקל כבד בשנת 1983.
ברונו רייס
ברונו רייס לינו (בפורטוגזית: Bruno Reis Lino; נולד ב-18 ביוני 1978) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה
בקיץ חתם במכבי תל אביב מליגת העל. ב-14 בספטמבר 2002, רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2-4 נגד מכבי פתח תקווה. ב-17 בפברואר 2003, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-4 נגד בית"ר ירושלים. רייס, שיחק במכבי תל אביב שלוש עונות בהן זכה באליפות, גביע ואף השתתף עימה בשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2004/2005.
בקיץ חתם באקדמיקה מליגת העל הפורטוגזית.
בהמשך הקריירה שיחק בוילה ריו, אנאפולינה, אלניה ולדיקווקז, ואסקו דה גאמה, רסאנדה, אמריקה-RJ ומאדריירה.
בסיום שנת פרש מכדורגל.
מרדכי בארטלי
מרדכּי בארטלי (באנגלית: Mordecai Bartley; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, איש המפלגה הוויגית, שכיהן כמושל אוהיו ה-18. בארטלי ירש בתפקיד את בנו, תומאס בארטלי, וזהו מקרה נדיר בו אב יורש את בנו בתפקיד נבחר בארצות הברית.
ביוגרפיה
מרדכי בארטלי נולד במחוז פאייט שבפנסילבניה. לאחר שלמד בבית ספר מקומי בוירג'יניה, הוא נשא לאישה ב-1804 את אליזבת ולס, וב-1804 עבר למחוז ג'פרסון שבאוהיו.
בארטלי שירת כקצין בדרגת קפטן במלחמת 1812. לאחר שירותו תחת פיקודו של הגנרל ויליאם הנרי הריסון, עבר בארטלי למחוז ריצ'לנד שבאוהיו, לחווה ליד העיר מנספילד. במקביל לפעילותו בחווה, הוא נבחר לסנאט של אוהיו, וכיהן בו בשנים 1816–1818. ב-1822 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא נבחר מחדש ארבע פעמים וכיהן בתפקידו עד 1831.
בבחירות לנשיאות של 1836 הוא היה בחבר האלקטורים והצביע עבור ויליאם הנרי הריסון.
מושל אוהיו
ב-1844 התמודד בארטלי בבחירות למשרת מושל אוהיו מטעם המפלגה הוויגית, לאחר שמועמד המפלגה המקורי, דייוויד ספאנגלר, החליט שלא להתמודד. בארטלי נבחר וכיהן תקופת כהונה אחת עד 1846. על אף תקופת כהונתו הקצרה יחסית, ממשלו היה פעיל מאוד. לוויגים היה רוב בבית המחוקקים המדינתי. כתוצאה מכך עלה בידם להעביר את חוק בנק קלי ב-1845, שייצב את מערכת הבנקאות המדינתית. הם גם ביצעו רפורמה במדיניות המיסוי של המדינה. בארטלי גם נודע בשל עמדתו בנוגע לחוקי העבד הנמלט. לא זאת בלבד שהוא התנגד לחוקים אלו, אלא גם דחף לביטול חוקי אוהיו ששללו מהאפרו-אמריקאים את זכויותיהם הבסיסיות. בעת כהונתו כמושל, גויסו מאוהיו 40 פלוגות ו-7,000 איש לשירות במלחמת ארצות הברית-מקסיקו. בארטלי התנגד למלחמה, אך חש שחובתו כמושל לתת כתף במאמץ המלחמתי.
שוני סמית'
שוני סמית' (באנגלית: Shawnee Smith) היא שחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר כלינדה מהסיטקום, בקר, וגם כאמנדה יאנג בסדרת סרטי המסור. היא הייתה חלק מלהקת "הרוק קאנטרי", סמית' אנד פייל. סמית' אירחה את העונה הראשונה בתחרות, מלכות הצרחה.
סמית' החלה את קריירת המשחק שלה בגיל צעיר. וכיכבה בהופעת הבכורה שלה בסרט "אנני", וגילמה את אחת היתומות. כמה שנים מאוחר יותר, היא עשתה את הופעת הבכורה שלה על הבמה ב"יום הולדת שמח לג'וליאן", וזכתה בפרס מבקרי ליגת הדרמה. בסוף שנות ה-80, היא לוהקה לתפקידים קטנים יותר לפני שקיבלה את תפקידה הראשון בכיכובה בגרסה המחודשת של הסרט "בועת ההרס" ותפקיד משנה בסרט "מי זה הארי קראמב?" (1989).
בשנות ה-90 היא הופיעה בהופעות אורח בסדרה "רצח במשיכת קולמוס" ו"תיקים באפלה" לפני שלוהקה לתפקיד ראשי בסיטקום, בקר. בשנת 2004, סמית' כיכבה בסרט המסור כאמנדה יאנג, וכיכבה גם בסרטי המשך מאותו זיכיון, המסור 2, המסור 3, המסור 4, ובמסור 6, וצפויה לחזור במסור 10 שעתיד לצאת לאקרנים ב-27 באוקטובר 2023.
ביוגרפיה
סמית' נולדה ב-3 ביולי 1969, בבית החולים האזורי אורנג'בורג באורנג'בורג, דרום קרוליינה. היא בתם השנייה של פטרישיה אן (לבית סמוק), אחות אונקולוגית, וג'יימס ה. סמית', מתכנן פיננסי וטייס לשעבר בחיל האוויר האמריקני. כשהייתה בת חמישה חודשים, משפחתה עברה מדרום קרוליינה, למערב לוס אנג'לס, קליפורניה. הוריה התגרשו כשהייתה בת שנתיים ואמה נישאה בשנית חמש שנים לאחר מכן כשעברו לעמק סן פרננדו.
1978–1995: תפקידים מוקדמים בבמה, בטלוויזיה ובקולנוע
בגיל שמונה, סמית' עשתה את הופעתה הראשונה בטלוויזיה בפרסומת של מקדונלד'ס. בשנת 1982, כשהייתה בת אחת עשרה, כיכבה בעיבוד הקולנועי למחזמר "אנני" של הבמאי ג'ון יוסטון. בשנה שלאחר מכן, היא שרה בתוכנית האירוח, "The Merv Griffin Show". בגיל 15, סמית' זכתה בתפקיד הבימתי הראשון שלה במחזה בלוס אנג'לס, " יום הולדת שמח לג'וליאן" שבו השותף, ריצ'רד דרייפוס הבחין בחזרות בפוטנציאל שלה והציע לה לתת לה תפקיד מוביל. היא המשיכה וזכתה בפרס מבקרי ליגת הדרמה על פי ביצועיה.
פריצת הדרך בזיכיון המסור והסדרה "בקר"
בשנת 1998, סמית' לוהקה לתפקיד כהדמות, לינדה בסיטקום בקר של CBS, כשגילמה את עוזרו של ד"ר ג'ון בקר (טד דנסון). היא הייתה דמות ראשית במשך כל ששת העונות עד לביטולה בשנת 2004. בשנת 2003, היא דיבבה באחד מן הפרקים של הסרט המצויר "דיסני קים פוסיבול" בתור ויויאן פורטר.
בשנת 2003, היא לוהקה לסרט האימה דל התקציב של ג'יימס ואן, המסור, בתור אמנדה יאנג. חלק קטן, עם טובין בל, היא צילמה את הסצנה שלה תוך יום אחד ותוך כדי היותה כחולת שפעת. הקרנות המבחן במרץ 2004 התבררו כביקורות ותגובות חיוביות, מה שגרם ל-Lionsgate להוציא אותו לקולנוע באוקטובר. הוא הפך להצלחה קופתית, גרף 103 מיליון דולר ברחבי העולם וקיבל ביקורות מעורבות ממבקרים. היא חזרה על תפקידה במסור 2, המסור 3, המסור 4 והמסור 6, וצפויה לחזור כאמנדה יאנג בסרט "המסור 10" אשר עתיד לצאת לאקרנים ב-27 באוקטובר 2023. זיכיון "המסור" המשיך והפך לאחת מזיכיונות האימה המרוויחים ביותר בכל הזמנים, והכניס למעלה ממיליארד דולר ברחבי העולם, נכון לשנת 2021.
הווה: היותה כשחקנית ומייזמים חדשים
בשנת 2006, סמית' הופיעה בטריילר הסרט הקצר, "ריפו! האופרה התורשתית", בבימויו של דארן לין בוסמן. הטריילר צולם לאחר השלמת הצילומים לסרט, המסור 3. ב-2008 גילמה סמית'את הבלשית ג'ינה הארקורט בסדרה "FEARnet 30 Days of Night: Dust to Dust" וכן שימשה כמפיקה בפועל. הבכורה שלו הייתה ב-17 ביולי עם שישה סצנות מהסרט. סמית' היה המנחה ואחד משלושת המנטורים בסדרת הריאליטי "מלכות הצרחה".
סמית' שיחקה את התפקיד של ד"ר סאליבן, פסיכיאטרית ילדים, ב-"הטינה 3" שיצא לאקרנים 12 במאי 2009. היא הופיעה בבכורה של הסדרה "חוק וסדר: לוס אנג'לס בשנת 2010. בשנת 2012, הייתה לה תפקיד קולי ראשון במשחק וידאו, "Lollipop Chainsaw".
סמית' כיכבה יחד עם דין וינטרס בסרט הקומדיה אינדי משנת 2021 חג המולד נגד הוולטרס. סמית' תחזור על תפקידה כאמנדה בסרט "המסור 10", ותשתתף בסרט האימה "השלד", שניהם מתוכננים לצאת לאקרנים באוקטובר 2023.
כריס אוונס
כריסטופר רוברט "כריס" אוונס (באנגלית: Christopher Robert "Chris" Evans; נולד ב-13 ביוני 1981) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי. ידוע בדמותו של קפטן אמריקה ביקום הקולנועי של מארוול. לפני כן כיכב במספר סרטי קומיקס כמו "ארבעת המופלאים", "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף", "האקסים של החברה שלי" ו"המפסידנים".
ביוגרפיה
אוונס נולד בסדברי, מסצ'וסטס שבארצות הברית. הוריו הם ליסה ורוברט אוונס ויש לו שתי אחיות ואח: קרלי, שאנה וסקוט, שהופיע באופרת הסבון של ABC "לחיות את החיים". כריס הוא אחיינו של איש הקונגרס האמריקני מייק קפואנו. בשנת 1999, לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, עבר לניו יורק והחל ללמוד במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע.
קריירה
תחילה, היו לאוונס מספר תפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה כ"בוסטון פבליק", "הנמלט" ו"המין השני" , לפני שהשתתף בסרטיו הראשונים, "קטע מהסרטים", "השוד המושלם" ו"סלולר" (2004). בנוסף ב-2004 כיכב בסרט "תוצאה מושלמת".
סיראדאלור (הכפר על האי קאלסוי)
סיראדאלור  (פארואזית: Syðradalur) הוא הכפר הדרומי ביותר, מבין ארבעת הכפרים, המצויים על האי קאלסוי, בסביבה הצפונית של איי פארו.
בשנת 2009 נספרו 10 תושבי קבע המתגוררים בכפר, 6 גברים ו-4 נשים. בעונות הקיץ מגיעים תושבים נוספים מכל רחבי האיים אל הכפר הקטן ושוהים בבתי הקיץ שברשותם.
כריס אוונס
קריירה
שמו זכה להכרה לאחר שהשתתף בסרט המדע הבדיוני "Sunshine" של הבמאי דני בויל, הוא אף השתתף בתפקיד משנה וגילם את השכן הנאה מהבניין בסרט "יומני האומנת"  בשנת 2007. בשנת 2008 השתתף בסרט "מלכי הרחוב", ובסרט "אובדן היהלום" , המבוסס על מחזה מאת טנסי ויליאמס. בשנת 2009 הוא השתתף במותחן המדע בדיוני "פוש".
סיראדאלור (הכפר על האי קאלסוי)
כפר עם שם זהה קיים גם על האי סטריימוי.
כריס אוונס
קריירה
ב-2011 הופיע בתפקיד הראשי בקומדיה הרומנטית "מה המספר שלך?" ובסרט "נקר". ב-2013 כיכב במותחן הקוריאני "רכבת הקרח" בבימוי של בונג ג'ון-הו, בהופעת קמע ב"תור: העולם האפל" ו"לא מתרגש".
סיראדאלור (הכפר על האי קאלסוי)
היסטוריה
תחילת ההתיישבות באזור הכפר החלה במאה ה – 17, אז פנה הכפר לצד המערבי של האי ושמו היה בלאנקאסקוילי (Blankaskáli). בעקבות מפולת שלגים כבדה שהתרחשה בשנת 1809 הועבר הכפר לצידו המזרחי של האי ובשנת 1812 נקבע שמו החדש 'סיראדאלור', הנהוג בשימוש עד היום. בשנת 2009 נקבעו בכפר שלושה שמות של רחובות יחד עם מספרי בתים.
כריס אוונס
קריירה
ב-2015 ביים ושיחק בתפקיד ראשי בדרמה הרומנטית "לפני שניפרד" לצידה של אליס איב.
סיראדאלור (הכפר על האי קאלסוי)
תחבורה אל האי ובתוכו
בשנת 1985 נבנתה תעלת כביש שחיברה את הכפר המבודד עם יתר הכפרים שעל האי. אל האי ניתן להגיע במסוק מנקודות שונות ברחבי איי פארו או באמצעות הפלגה שיוצאת מספר פעמים ביום מהעיירה קלאקסוויק שעל האי בורד'וי.
כריס אוונס
קריירה
ב-2017 שיחק בסרט "חיבור פשוט", בבימויו של מארק ווב.
סיראדאלור (הכפר על האי קאלסוי)
האי סיראדאלור בספרות העברית
עלילת ספרו של העיתונאי עמרי גלפרין, 'האי בקצה האוקיינוס', מתרחשת ברובה בכפר סיראדאלור.
כריס אוונס
קריירה
ב-2019 כיכב בסרט "אתר הצלילה בים האדום" של נטפליקס בתור ארי/גיא תומאס, סוכן המוסד שעסק בהעלאת יהודי אתיופיה לישראל ממחנות הפליטים בסודאן תחת כיסוי של הפעלת מלון ואתר צלילה לחופי הים האדום. הסרט מבוסס על סיפור אמיתי, מבצע אחים. סרט נוסף שיצא באותה שנה הוא "רצח כתוב היטב" שם שיחק את דמותו של יו "ראנסום" דריסדייל.
ב-2020 אוונס הפיק את הסדרה "להגן על ג'ייקוב" ושיחק בה. הסדרה מבוססת על הספר הנושא את אותו שם. הסדרה בעלת 8 פרקים ושודרה בשירות ההזרמה Apple TV +.
ב-2022 נבחר ל"גבר הכי סקסי בעולם" של השבועון פיפל.
סרטים המבוססים על קומיקס
בשנת 2005 נבחר אוונס לגלם את דמותו של הלפיד האנושי בסרט גיבורי העל "ארבעת המופלאים" ובהמשכו "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף" משנת 2007.
בימוי
בשנת 2014 ביים לראשונה סרט קולנוע: "לפני שניפרד", סרט דרמה רומנטית שבו גם כיכב.
חיים אישיים
אוונס יצא בעבר עם השחקניות ג'סיקה ביל ומינקה קלי. ב-2015 יצא במשך תקופה קצרה עם השחקנית לילי קולינס. בין 2015–2017 יצא עם הקומיקאית והשחקנית ג'ני סלייט.
הזמן הירוק
הזמן הירוק הוא שבועון העוסק בעולם הקיבוצים ויוצא לאור על ידי חברת "כנס מדיה". בשנת 2020 נחתם הסכם בין התנועה הקיבוצית לבין חברת "כנס-מדיה" על כניסה לשותפות בשבועון "הזמן הירוק".
היסטוריה
השבועון החל דרכו במרץ 1979 בשם "הדף הירוק" כחלק המוקדש לנעשה בתנועה הקיבוצית בתוך העיתון היומי "על המשמר". הוא הופיע פעם בשבועיים, בדרך כלל בימי ד' בשבוע. לאחר מכן (אפריל 1982) הפך למוסף של על המשמר. עד לאיחודה עם התק"ם, שימש "הדף הירוק" כשבועון של תנועת הקיבוץ הארצי. "הדף הירוק" היה במשך רוב שנותיו הראשונות מוסף דו-שבועי ואחר כך שבועי של תנועת הקיבוץ הארצי שצורף לעל המשמר. לאחר ש"על המשמר" נסגר במרץ 1995, המשיך להופיע בהוצאת הקיבוץ הארצי וכעבור זמן מה החל לצאת לאור ברשת המקומונים של מעריב.
במהלך השנים היו כמה ניסיונות לאחד את הדף הירוק עם "עיתון הקיבוץ" (שהיה מזוהה עם התק"ם) שיוצא כיום בהוצאת ידיעות אחרונות. כבר בדצמבר 1989 הוקם צוות משותף לשתי התנועות הקיבוציות לבחינת העניין והוחלט על איחוד העיתונים. אולם עקב מערכת הבחירות ב-1992 שבה התמודדו העבודה ומפ"ם ברשימות נפרדות נזנחה ההחלטה. באמצע שנות ה-90 הפך העיתון לחלק מרשת מקומוני "מעריב". בשנת 2007, אחרי שתנועות הקיבוץ הארצי והתק"ם התאחדו ליצירת התנועה הקיבוצית, הוחלט בשנית לאחד את שני העיתונים. מתנגדי ההצעה הביעו חשש שעיתון אחד יהיה שופר של ההנהגה ויחשוש לבקר אותה בעוד שמצד שני טענו שיש לאחד כוחות כדי לזכות בהד ציבורי ותפוצה רחבה יותר ושעבודה עם ידיעות אחרונות עדיפה ממעריב שקטן ממנו. באפריל 2014 יצאה התנועה הקיבוצית כנגד המשך הפצתו של העיתון במקביל לידיעות הקיבוץ ובניגוד להחלטת התנועה הקיבוצית.
ב-2007 הופץ "הדף הירוק" ב-25 אלף עותקים, כ-20 אלף מהם חולקו חינם בקיבוצים וכחמשת אלפים נמכרו בתשלום למוסדות וגופים חיצוניים.
משנת 2019 מופץ העיתון ב-40 אלף עותקים על ידי חברת "כנס מדיה" לה הוא שייך.
במרץ 2011 רכשה אי די בי חברה לאחזקות, שהייתה אז בשליטת נוחי דנקנר את קבוצת מעריב, כולל השבועון הזמן הירוק תמורת 147 מיליון ש"ח. בתקופת שליטתה בעיתון, הזרימה קבוצת אי די בי על פי ההערכות מעל 300 מיליון שקלים כהשקעה, אך בספטמבר 2012, ללא חובות העסק וללא בית הדפוס, לשלמה בן צבי (שהחזיק בעיתון "מקור ראשון") תמורת 85 מיליון שקלים בלבד. במהלך המחצית השנייה של 2014 העביר בן צבי את השליטה במעריב לידי אלי עזור ואת אתר nrg לידי שלדון אדלסון. בידי משפחתו של בן צבי נותרה השליטה ב-11 השבועונים והירחונים אשר במקור היו שייכים לקבוצת מעריב. כתבי העת יוצאים לאור על ידי חברת "תכלת תקשורת" בניהולו של עקיבא גולדבלום, אחיו של בן-צבי, ובשליטתה של שרה ג'ו, אשתו. בשנת 2018 נקלעה חברת "תכלת תקשורת" לקשיים, ומכרה את השבועון לחברת "כנס מדיה" מקבוצת "כנס תערוכות".
עורכי העיתון
החל משנת 2006, ערכה את העיתון אורית פראג מקיבוץ דפנה. במרץ 2011 החליף אותה בתפקיד העורך יעקב לזר.
חרדים אנוסים
המונח חרדים אנוסים מתייחס לחרדים החיים בחברה החרדית ושומרים בפומבי על אורח חיים חרדי, אך אינם מאמינים בעקרונות האמונה המקובלים בציבור האורתודוקסי ולעיתים אף עוברים בסתר על חלק ממצוות הדת המרכזיות, כגון שמירת שבת או דיני הצניעות. היוצאים בשאלה שונים מהם בכך שהם נוהגים באורח חיים חילוני בצורה גלויה. רוב החרדים האנוסים מתאמצים למנוע את חשיפתם ככאלה, ואין נתונים ברורים לגבי היקף התופעה. משערים שהחשיפה לאינטרנט גרמה לעלייה בכמותם.
כוונת המונח
לרוב, המונח "חרדים אנוסים" מתייחס לאנשים שנולדו בתוך החברה החרדית, או הצטרפו אליה בהמשך חייהם, וניהלו בעבר אורח חיים חרדי לכל דבר, אלא שבשלב מסוים הם עוברים מעין הליך פנימי של יציאה בשאלה, הגורם להם להפסיק להגדיר את השקפתם כחרדית; עם זאת, הם ממשיכים להתנהל כחרדים, לעיתים רק למראית עין. יש להבדיל בינם לבין יהודים חרדים שאינם מקיימים את כל מצוות היהדות החרדית וחוקיה, אך ממשיכים להגדיר עצמם כחרדים וכחלק מהחברה החרדית.
החרדים האנוסים ממשיכים להתלבש ולהסתפר כחרדים, לשמור שבת לפחות למראית עין, להניח תפילין או, אצל נשים, להדליק נרות שבת, לכסות את השיער ולשמור על שאר חוקי הדת והחברה שהם חיים בה. לעומת זאת, חלקם, בעת שהם בסתר או כאשר הם בחברת אנשים מסוימים, אינם שומרים מצוות.
סיבות לקיום אורח חיים חרדי אנוס
החרדים האנוסים בוחרים להמשיך בקיום אורח החיים החרדי כלפי חוץ, אף על פי שאינם חרדים בהשקפתם, ופעמים רבות גם אינם מאמינים בדת היהודית. בדרך כלל, הסיבות לכך הן משפחתיות וחברתיות. חרדים אנוסים רבים הם נשואים והורים לילדים, והם מעדיפים להמשיך לשמור על התא המשפחתי תוך שמירה על אורח חיים חרדי למראית עין, על פני יציאה בשאלה גלויה שעלולה להוביל לפירוקו או לפגיעה בקרובים אליהם. אחרים עושים זאת מסיבות חברתיות – החשש מנידוי על ידי הקהילה והמשפחה או החשש להתרחקות מהן. סיבות אחרות לקיום אורח החיים האמור יכולות להיות כלכליות. למשל, בעלי עסקים הפועלים בתוך החברה החרדית, או בני אדם התלויים כלכלית בהורים או במשפחה ואינם מסוגלים בשלב זה לכלכל את עצמם באופן עצמאי.
חרדים אנוסים ויציאה בשאלה
המונח "חרדים אנוסים" הוא מונח נפרד מיציאה בשאלה, שכן בעוד היוצאים בשאלה מנהלים, על פי רוב, אורח חיים חילוני בצורה מוצהרת, החרדים האנוסים שומרים על חזות חרדית לפחות כלפי חוץ. למרות זאת, קשה להגדיר חלוקה דיכוטומית בין המונחים, שכן מחד גיסא, חלק מהיוצאים בשאלה מתלבשים כחרדים ונוהגים כמותם בצורה כלשהי כשהם מבקרים את בני משפחתם וחבריהם החרדים, ומאידך גיסא, חלק מהחרדים האנוסים מתנהגים כחילונים לכל דבר כאשר הם נמצאים בחברת אנוסים אחרים או בחברת יוצאים בשאלה וחילונים. רוב המקרים של יציאה בשאלה מתחילים בהתנהלותם של היוצאים כחרדים אנוסים.
קשיים באורח החיים החרדי-אנוס
חרדים אנוסים רבים מתמודדים עם קשיים הנובעים מקיום אורח חייהם. הקשיים כוללים את החשש מהיחשפות ואת האתגר של החיים הכפולים.
חלק מהחרדים האנוסים אינם משתפים כמעט אף אדם בעובדת היותם אנוסים, אחרים משתפים בכך חלק כלשהו ממכריהם, וחלק מהם יוצרים קשר גם עם אנשים אחרים המקיימים את אותו אורח החיים ואף עם חילונים ועם יוצאים בשאלה. יש מהם שאף מבלים במקומות בילוי חילוניים.
בניגוד ליוצאים בשאלה, שיכולים להיעזר בארגונים ובעמותות הקיימים במטרה לסייע להם, נכון ל-2019, עדיין אין גופים רשמיים המסייעים לחרדים אנוסים. עם זאת, קיימות עבורם קבוצות תמיכה וסיוע, רבות מהן ברשתות החברתיות ובאינטרנט בכלל. כמו כן, נערכים מפגשים פנימיים של חלקם.
דפוסי פעולה של חרדים אנוסים
ישנם כמה סוגים של חרדים אנוסים:
ביל שפילד
ויליאם ג'נינגס שפילד הבן (באנגלית: .William Jennings Sheffield Jr; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאלסקה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אלסקה החמישי בשנים 1982–1986. תקופת כהונתו כמושל עמדה בסימנן של מחלוקות, כולל ניסיונות להדיחו.
ראשית חייו
ביל שפילד נולד בספוקיין שבמדינת וושינגטון. בשנים 1946–1949 הוא שירת בצבא ארצות הברית ולאחר מכן למד באוניברסית דהווריי, אז בית הספר להכשרה דהווריי. ב-1953 עבר שפילד לאלסקה כדי למכור מכשירי חשמל לבית עבור רשת. הוא היה פעיל בלשכת המסחר המקומית, שם חברותו אפשרה לו להתגבר על הגמגום שממנו סבל. בהמשך ייסד שפילד רשת אירוח, מיזמי שפילד (Sheffield Enterprises), שגדלה לרשת של 19 בתי מלון בבעלותו ובהפעלתו ברחבי אלסקה ובוייטהורס שביוקון, קנדה. ב-1987 מכר שפילד את החברה לחברת הספנות "הולנד-אמריקה ליין".
מושל אלסקה
ב-1982 נבחר שפילד כמושל אלסקה. במהלך כהונתו הוא דחף למהלך חקיקה בלתי פופולרי באמצעות בית המחוקקים של אלסקה לאיחוד אזורי הזמן של אלסקה. קודם להעברת החוק, השתרעה אלסקה על פני ארבעה אזורי זמן (פסיפיק, יוקון, אלסקה-הוואיי וברינג). הצעת החוק של שפילד מיקמה את כל שטח המדינה (למעט האיים האלאוטיים) באזור הזמן יוקון, ששמו שונה לאזור הזמן אלסקה. בתחילה לא התקבל שינוי זה בברכה. תושבי דרום-מזרח אלסקה ("ידית המחבת") איבדו את תחושת הקשר שלהם עם החוף המערבי של ארצות הברית, ואלו שבלב המדינה מצאו את עצמם למעשה במצב של שעון קיץ תמידי. יותר מעשרים שנה לאחר מכן, עדיין התנהלו ויכוחים על הנושא בבית המחוקקים של אלסקה, כשכמה מחברי הבית שאפו להשיב את ידית המחבת ואת בירת המדינה לאזור הזמן של סיאטל, והאחרים טענו ששפילד הפר את הבטחתו לבחון את השינויים לאחר תקופת ניסיון של שנה.
הליך ההדחה
בעת כהונתו כמושל, הועמד שפילד בפני חקירת חבר מושבעים גדול על חוזה שהוענק על ידי המדינה על רקע האשמות על משוא פנים וחוסר הליך ראוי במהלך הענקת החוזה. נגד שפילד לא הוגש כתב אישום. הדוח של חבר המושבעים דחק בהתחלת הליך הדחה. הדוח דלף לציבור לאחר שמקור בלתי ידוע יידע את העיתונות שפח אשפה בבניין בית המשפט שבו נערכו דיוני חבר המושבעים הגדול, הכיל עותקים של הדוח. לאחר שהדוח דלף, החלו דיונים על ההדחה. הליך ההדחה נוהל כדי לקבוע אם הסנאט של אלסקה יוכל להחליט על הדחתו של שפילד. הליך הדחה היה אמור להוביל למשפט הדחה בבית הנבחרים של אלסקה. ברוב של 3 מול 2, החליטה הוועדה שניהלה את החקירה לשלוח לסנאט דוח שיסכם שאין עדות מספקת נגד שפילד כדי לפתוח בהליך הדחה. במקום הליך הדחה, בחר הסנאט להעביר החלטה המגנה את ממשלו של שפילד על משוא פנים.
שנותיו האחרונות
לאחר תום כהונתו כמושל, שימש שפילד כיושב חבר המנהלים של חברת הרכבת של אלסקה בשנים 1985–1997. ב-1997 הוא קודם לתפקיד נשיא והמנהל הכללי של חברה, תפקיד בו הוא שימש עד 2001. בהמשך הוא שימש כסגן נשיא מועצת המנהלים של החברה.
ביל שפילד נפטר בביתו שבאנקורג' ב-4 בנובמבר 2022, בגיל 94.
צרפת במשחקים האולימפיים לנוער
צרפת משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). צרפת משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הצרפתים 89 מדליות, מהן 25 מדליות זהב. צרפת זכתה ב-62 מדליות במשחקי הקיץ, מהן 19 מדליות זהב, ו-27 מדליות במשחקי החורף, מהן שש מדליות זהב.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של צרפת למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 60 ספורטאים שהתחרו ב-18 ענפי ספורט. המשלחת דורגה במקום התשיעי לאחר שזכתה ב-15 מדליות, מהן שש מדליות זהב.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג היא הגדולה ביותר שצרפת שלחה עד כה. המשלחת מנתה 82 ספורטאים שהתחרו ב-22 ענפים. המשלחת דורגה במקום הרביעי לאחר שזכתה בעשרים מדליות, מתוכן שמונה מדליות זהב.
אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012)
צרפת השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק. המשלחת כללה 29 ספורטאים שהתחרו בעשרה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בתשעה מדליות, מהן שתי מדליות זהב.
אולימפיאדת הנוער לוזאן (2020)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לוזאן מנתה 61 ספורטאים שהתחרו ב-12 ענפי הספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שצרפת שלחה למשחקי החורף האולימפיים לנוער. המשלחת זכתה בשתים עשרה מדליות, מהן שתי מדליות זהב.
מדליות לפי משחקים
משחקי הקיץ width="20px"|
משחקי החורף
מדליות לפי ענף
משחקי הקיץ width="20px"|
משחקי החורף
הענקית הירוקה
הענקית הירוקה (באנגלית: She-Hulk, "שי-האלק") היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Savage She-Hulk #1 מפברואר 1980 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ון בוסימה.
הענקית הירוקה היא האלטר אגו של ג'ניפר סוזן וולטרס, עורכת דין במקצועה, שבעקבות מקרה פציעה נזקקה לעירוי דם דחוף מבן דודהּ ברוס באנר. כתוצאה מכך היא ירשה ממנו את כוחות הענק הירוק, אם כי במידה פחותה יותר. היא הופכת עד מהרה לרבת-עוצמה, גדולת ממדים ובעלת עור ירוק, אך בניגוד לבאנר היא עדיין מחזיקה באישיותה, חוכמתה ושליטתה הרגשית. היא הייתה חברה בקבוצות האוונג'רס, ארבעת המופלאים, גיבורים להשכרה, דפנדרס ו-S.H.I.E.L.D. כעורכת דין מיומנת אשר נהפכה לגיבורת-על בעקבות תאונה, וולטרס שימשה כיועצת משפטית לרבים מגיבורי העל באירועים שונים.
דמותה של הענקית הירוקה מדורגת במקום ה-88 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. סדרת טלוויזיה המבוססת על הדמות צפויה לעלות בשנת 2022 בשירות הסטרימינג דיסני+ בכיכובה של טטיאנה מסלני.
היסטוריית פרסומים
הענקית הירוקה נוצרה על ידי סטן לי, שכתב רק את הגיליון הראשון, והייתה הדמות האחרונה שיצר עבור מארוול קומיקס עד לחזרתו לקומיקס בשנת 1992. הסיבה מאחורי יצירת הדמות הייתה קשורה להצלחתן של סדרת הטלוויזיה ""The Incredible Hulk (1977–1982). מארוול חששה שמנהלי התוכנית עלולים להציג לפתע גרסה נשית של הענק, כפי שכבר עשה המפיק קנת' ג'ונסון עם שישה מיליון דולר. אז מארוול החליטו לפרסם גרסה משלהם לדמות כזו כדי לוודא שאם דמות דומה תופיע בסדרת הטלוויזיה, מארוול יהיו הבעלים של הזכויות.
כל הגיליון הראשון שמדבר על הענקית הירוקה נכתב על ידי דייוויד אנתוני קראפט ובעיפרון על ידי מייק ווסבורג. רוב הגליונות נכתבו על ידי פרנק שפרינגר. ווסבורג העיר מאוחר יותר כי: "הדבר המוזר ביותר בספר הזה היה שפרנק צייר נשים יפות באמת. אני ציירתי נשים יפות באמת, ובכל זאת, הענקית הירוקה מעולם לא הייתה מושכת מדי." סדרתה הראשונה של הענקית הירוקה נמשכה עד 1982, שם זה נגמר עם חוברת מספר #25 (מרץ 1982). הענקית הירוקה הופיעה אז הופעות אורח בספרים של דמויות אחרות. הרפתקאותיה המוקדמות ביותר בכיכובה בתור אורחת לא עקבו אחר קו עלילה ספציפי, מלבד המזל הרע החוזר שלה עם מכוניות. הענקית הירוקה הופיעה גם בסדרה המוגבלת, תחרות גיבורי העל של מארוול (יוני-אוגוסט 1982), שבה גיבורי על רבים נחטפים מכדור הארץ כדי להילחם בחלל.
הענקית הירוקה הופכת לחברה של הנוקמים ב-Avengers #221 (יולי 1982). הופעותיה המוקדמות בנוקמים המשיכו את ההשתוללות על צרות המכונית שלה. הענקית הירוקה גם הופיעה מדי פעם ב-The Incredible Hulk. הופעתה ב"הנוקמים מס' 233" (יולי 1983) צוירה על ידי ג'ון ביירן, שלימים יהפוך למזוהה מאוד עם הדמות.
בסיום המיני-סדרה הראשונה של המלחמות הסודיות, הענקית הירוקה מצטרפת לארבעת המופלאים (ארבעת המופלאים #265 (אפריל 1984)). במהלך כהונתה של הענקית הירוקה עם ארבעת המופלאים, היא הופיעה בהרבה מאוד חוברות קומיקס. כל שלושת הרומנים הגרפיים היו בתקופת 1985. האחרון, מס' 18, שהופיע בנובמבר 1985, נכתב ואויר על ידי סופר/אמן ארבעת המופלאים דאז, ג'ון ביירן.
הענקית הירוקה החזירה לעצמה סדרת סולו ב-1989, "The Sensational", המדבר על הענקית הירוקה, בו היו סך הכל 60 גיליונות. גיליונות מס' 1–8, 31–46 ו-48–50 נכתבו וציירו על ידי בירן. סיפורי הענקית הירוקה של בירן ערכו סאטירה לחוברות קומיקס והציגו את המודעות של הענקית הירוקה שהיא דמות קומיקס. כותבים נוספים שתרמו לסדרה זו כוללים את סטיב גרבר (#10, 11 ו-13–23), סיימון פורמן ופיטר דיוויד. במהלך "The Sensational She-Hulk", הדמות המשיכה לעשות הופעות אורח רבות. בשנת 1990 הופיעה הענקית הירוקה בסדרה המוגבלת בת שני גיליונות.
לאחר ביטול סדרת הסולו השנייה של הענקית הירוקה, היא המשיכה להופיע בגיבוי, חד-שוט והופעות בצוות של ארבעת המופלאים (החל מהגיליון מס' 13 בנובמבר 1995).