cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משקה אנרגיה
מכירות
משקאות אנרגיה הם אחת מהקטגוריות הצומחות ביותר בשוק המשקאות. בשנת 1999 הוערך גודל שוק משקאות האנרגיה העולמי ב-3.8 מיליארד דולר, בשנת 2013 גדל ל-27.5 מיליארד דולר ובשנת 2015 ב-38.2 מיליארד דולר. בארצות הברית, בה נמצא השוק הגדול בעולם, עמד גודל השוק בשנת 2000 על 350 מיליון דולר, בשנת 2012 גדל השוק לכ-12.5 מיליארד דולר.
השוק האירופאי מוערך בכ-5 מיליארד דולר בשנה. בריטניה, גרמניה וספרד מהווים כמחצית משוק זה. שוק משקאות האנרגיה בישראל נאמד ב-2013 בכ-350 מיליון שקל ובצריכה כ-140 מיליון פחיות משקה אנרגיה בשנה. נתונים אלה מציבים את ישראל כאחת המדינות בהם הצריכה של משקאות אנרגיה לנפש היא מהגבוהות בעולם.
תקנות ומגבלות
צרפת אסרה על מכירת רד בול בעקבות מותו של רוס קוני, ספורטאי אירי בן 18 שמת שעות ספורות לאחר שהשתתף במשחק כדורסל במהלכו שתה 4 פחיות מהמשקה. החברה פנתה בנושא לבית הדין האירופי לצדק ובהמשך בוטל האיסור. נורווגיה אסרה את מכירת המשקה עד לשנת 2009. בגרסה הנורווגית של המשקה יש כמות מופחתת של ויטמין B6. בריטניה פתחה בחקירה כנגד המשקה, בסופה הסתפקה באזהרה על צריכת המשקה על ידי ילדים ונשים בהריון.
באוסטרליה וניו זילנד קיימות תקנות המגבילות את שיווק משקאות האנרגיה. כמות הקפאין המקסימלית המותרת במשקה היא 320 מיליגרם בליטר. קיימת חובה לסמן מוצרים אלה ובאוסטרליה קיימת חובה להזהיר מפני צריכה של יותר מ-2 פחיות משקה ביום.
ביוני 2016 אסרה לטביה על מכירה של משקאות אנרגיה המכילים קפאין או טאורין לצעירים מתחת לגיל 18. בינואר 2018 סופרמרקטים רבים בבריטניה אסרו על מכירת משקאות המכילים יותר מ-150 מיליגרם של קפאין לצעירים מתחת לגיל 16.
ז'ולודק
ז'ולודק (בבלארוסית: Жалудок, זַ'לודוק; בפולנית: Żołudek; ברוסית: Желудок, זֶ'לודוק) היא עיירה במחוז גרודנו שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-15, ובשנת 1486 הוענקו לו זכויות עיר. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיירה בשטחי האימפריה הרוסית. בשנת 1921 נכללה העיירה בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי ז'ולודק
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,800 יהודים, כשני שלישים מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציבורית יהודית וציונית תוססת. בעת הכיבוש הסובייטי בתחילת מלחמת העולם השנייה הולאמו עסקי יהודים בעיירה.
ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הציתו חלקים גדולים ממנה. לאחר מכן, רצחו הגרמנים כמה עשרות יהודים מהעיירה, לאחר שהאשימו אותם במעשה השריפה. כעבור ימים אחדים הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, חובת מסירת רכוש וגיוס לעבודות כפייה, בהן נרצחו כמה עשרות עובדים.
יוליוס לבר
יוליוס לבר (Julius Leber; 16 בנובמבר 1891 – 5 בינואר 1945) היה פוליטיקאי גרמני שהשתייך ל-SPD והיה חלק מן ההתנגדות הגרמנית לנאציזם.
היסטוריה מוקדמת
לבר נולד בביסהיים (Biesheim) שבאלזס מחוץ לנישואים לקטרינה שובטזר ולאחר מכן אומץ על ידי בעלה ג'ין לבר. לבר סיים את הלימודים בשנת 1908 עם תואר GCSE לאחר שסיים לימודי ספנות בברייזאך (Breisach). בשנת 1910 הוא למד לימודים מתקדמים ובמקביל פרסם כתבות בעיתון. על מנת לשלם את לימודיו נתן שיעורים פרטיים.
לאחר מכן לבר למד כלכלה והיסטוריה בשטרסבורג ובאוניברסיטת אלברט לודוויג של פריבורג. בשנת 1913 הצטרף למפלגה הסוציאל דמקורטית של גרמניה. כאשר פרצה מלחמת העולם הראשונה ב-1914 התנדב לשירות בצבא האימפריה הגרמנית.
שירות צבאי
לבר נפצע פעמיים כחייל. הוא קודם לדרגת סגן ולאחר המלחמה שירת ברייכסווהר ושמר על הגבול המזרחי. בזמן הפוטש של קאפ לבר צודד ברפובליקת ויימאר. לאחר מכן הוא עזב את הרייכסווהר במחאה כיוון שחלק ממנהיגיו היו מאחורי הפוטש.
קריירה פוליטית
בשנת 1921 לבר התמנה לעורך הראשי של העיתון הסוציאל-דמוקרטי "Lübecker Volksboten", ומשנת 1921 עד 1933 הוא גם היה חלק ממועצת העיר ליבק. כמו כן תיפקד כחבר הרייכסטג משנת 1924.
התנגדות לנאציזם
לאחר שעלה היטלר לשלטון בשנת 1933 אירעו מספר התנקשויות בחייו של לבר. לאחר מכן הוא נעצר, שוחרר בלחץ כוח העבודה של ליבק, ונעצר שוב במרץ. משנת 1933 ועד 1937 הוחזק לבר במחנה הריכוז זקסנהאוזן, לאחר שהוכרז כ"מסוכן לשלטון". לאחר ששוחרר הוא עבד כסוחר פחם בברלין-שנברג. עיסוק זה היה כיסוי לתפקידו החשוב בהתנגדות לשלטון הנאצי.
בשנת 1940 לבר ניסה ליצור קשר עם הנהגת הכוחות החמושים, וכך הכיר את קלאוס שנק פון שטאופנברג. בעקבות זאת הוא גם יצר קשר עם קרל פרידריך גרדלר וחוג קרייזאו שהיו סביב הלמוט ג'יימס פון מולטקה. המעגל של שטאופנברג תכנן שלבר יכהן כשר הפנים החדש לאחר ההפיכה שתכננו.
מעצר והוצאה להורג
לבר נבגד על ידי מרגל בקבוצה קומוניסטית מחתרתית שמנהיגה היה אנטון סיפקו (Anton Saefkow) שאיתו לבר חתר למגר. הוא נעצר ב-5 ביולי 1944 על ידי הגסטפו, 15 יום לפני קשר העשרים ביולי - ההתנקשות בחייו של היטלר במאורת הזאב שבפרוסיה המזרחית. ב-20 באוקטובר נערך ללבר משפט ראווה בבית הדין העממי ביחד עם אדולף רייכוויין (Adolf Reichwein), הרמן מאס (Hermann Maass) וגוסטב דארנדורף (Gustav Dahrendorf). גזר דינו היה עונש מוות, והוא הוצא להורג ב-5 בינואר 1945 בכלא פלצנזה (Plötzensee).
בורגווארד B 622
בורגווארד B 622 (בגרמנית: Borgward B 622) היא משאית, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הגרמנית "Goliath-Werk G.m.b.H" בין השנים 1955–1959.
סך הכול יוצרו 2,487 יחידות.
Forever (אלבום של עפרה חזה)
Forever (בעברית: לנצח) הוא אלבום הרמיקס של הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה. האלבום יצא לאור ב-25 במרץ 2008, על ידי חברת התקליטים אדל רקורדס.
רקע
האלבום מכיל רמיקסים של שירים משני אלבומיה הבינלאומיים שיצאו בסוף שנות ה-80: Shaday ו-Desert Wind וכן שיר חדש "The Poem", שמכיל הקראה של חזה לשירה של רחל המשוררת, "ידיך רכות", שהוקרא במסגרת תוכנית הרדיו השבועית של חזה ברדיוס 100FM משנת 1995.
גרסאות אלבום הרמיקסים שיצאו ברוסיה וגרמניה כללו בתוכן 14 רצועות, בעוד שהגרסה הסטנדרטית של אלבום הרמיקסים כוללת 16 רצועות בסך הכל. בגרסה הסטנדרטית של אלבום הרמיקסים נכללים שני רמיקסים נוספים ל-"Im Nin'alu".
היסטוריה אבולוציונית של החיים
ההיסטוריה האבולוציונית של החיים על פני כדור הארץ היא התהליך בו הופיעו והתפתחו צורות החיים על פני כדור הארץ, מהעבר הרחוק מאוד ועד ימינו. ישנן עדויות לכך שיצורים חיים כבר היו קיימים על פני כדור הארץ 4.1 מיליארדי שנים לפני זמננו, כ-500 מיליוני שנים בלבד לאחר היווצרו. הדמיון הגנטי בין כל היצורים החיים כיום מעיד על כך שיש להם אב קדמון משותף, שהתפתח בתהליך אבולוציוני. ההערכות הן שכחמישה מיליארד מיני יצורים חיים, יותר מ-99 אחוזים מהמינים שחיו אי פעם על כדור הארץ, נכחדו במהלך ההיסטוריה. לפי הערכות, מספר המינים החיים כיום על פני כדור הארץ עומד על כ-10 עד 14 מיליוני מינים, בעוד לכ-1.9 מיליונים מהם ניתן שם, ו-1.6 מיליונים מהם סווגו מדעית. לפי הערכה אחרת, שניתנה במאמר שפורסם במאי 2016, מספר המינים החיים כיום על פני כדור הארץ עומד על ביליארד (מיליון מיליארדים), כשרק אלפית האחוז מהם סווגו מדעית.
בין העדויות הוודאיות המוקדמות ביותר לחיים ניתן למנות גרפיט שסונתז לפני כ-3.7 מיליארדי שנים בתוך גופו של יצור חי, והתגלה במערב גרינלנד, ומצע חיידקים ומיקרואורגניזמים אחרים בן כ-3.48 מיליארדי שנים שהתגלה באבן חול במערב אוסטרליה. לפי מחקר שפורסם ב-2015, התגלו שרידי מיקרואורגניזמים שגילם עשוי להיות 4.28 מיליארדי שנים בנביעות הידרותרמיות בקרקעית האוקיינוס. אם הנתונים מדויקים, אזי היצורים החיים הראשונים הופיעו סמוך מאוד להיווצרותו של כדור הארץ, שהתרחשה, לפי ההערכות, ב-4.54 Ga (לפני כ-4.54 מיליארדי שנים), ולהיווצרותם של האוקיינוסים, שהתרחשה ב-4.4 Ga. הביולוג סטפן בלייר הדג'ס טוען שיש בנתונים אלה להעיד על כך שהחיים עשויים להיות נפוצים יחסית ביקום.
מצעי חיידקים וארכאונים היו הצורה הדומיננטית של החיים בארכאיקון, ובהם התרחשו שלבים חשובים רבים באבולוציה המוקדמת. התפתחות תהליך הפוטוסינתזה, ב-3.5 Ga, הביאה לעלייה דרסטית בכמות החמצן באטמוספירה, שגרמה לאסון החמצן שהתרחש ב-2.4 Ga. העדויות הראשונות לקיומם של האיקריוטים הן מ-2.4 Ga; אמנם ייתכן שהם התפתחו עוד לפני כן, אך העלייה בריכוז החמצן גרמה לעלייה חדה במגוון המינים שלהם, בעקבות התפתחות מנגנון צריכת החמצן. מאוחר יותר, ב-1.7 Ga, הופיעו הרב-תאיים הראשונים, כאשר התאים בהם הותאמו לביצוע תפקידים ספציפיים. לא ידוע כיצד בדיוק התפתחה הרבייה הזוויגית, שהחליפה ביצורים מתקדמים יותר את הרבייה האל-זוויגית, ששימשה את החיידקים, הארכאונים והאיקריוטים הראשונים. היצורים הראשונים בעלי סימטריה דו-צדדית הופיעו ב-555 למ"ש.
צמחי היבשה הראשונים שנמצאו הם מ-450 למ"ש בקירוב, אם כי יש הטוענים שמיקרואורגניזמים שונים כבר אכלסו את הקרקע ב-2.7 Ga, ואפשרו לצמחים לאכלס אותה בפנרוזואיקון. בעלי החיים של האדיקר הופיעו בסוף הנאופרוטרוזואיקון, בזמן שבעלי החוליות הופיעו במפץ הקמבריוני, שהתרחש ב-525 למ"ש בקירוב.
בפרם, הסינאפסידה, שביניהם אבותיהם הקדומים של היונקים, היו נפוצים על פני כדור הארץ. רוב המינים מקבוצה זו נכחדו בהכחדת הפרם-טריאס. בתקופה שלאחר ההכחדה, בעלי-החוליות הנפוצים ביותר על כדור הארץ היו הארכוזאוריה, כאשר כמה מהם, הדינוזאורים, היו נפוצים מאוד בתקופות היורה והקרטיקון. לאחר שרוב ככל מיני הדינוזאורים הלא-מעופפים נכחדו בהכחדת הקרטיקון-פלאוגן, חלה התפתחות משמעותית בגודלם ובמגוונם של מיני היונקים.
היסטוריה מוקדמת של כדור הארץ
רסיסי המטאוריטים המוקדמים ביותר שנמצאו נכון לשנת 2001 הם מ-5.45 Ga בקירוב; ממצאים אלה, נוסף להערכות המבוססות על תיארוך של מרבצי עופרת, גרמו למדענים להעריך שכדור הארץ נוצר בתקופה זו בקירוב. הרכבו של הירח זהה לזה של קרום כדור הארץ, אבל הוא חסר ליבה עשירה בברזל כמו זו שבכדור הארץ. ישנם מדענים רבים שטוענים שכ-40 מיליוני שנים לאחר היווצרות כדור הארץ, התנגש בו מטאוריט ענק, שגרם לחלק מהקרום להתנתק מכדור הארץ, להיכנס למסלול סביבו ובסופו של דבר, ליצור את הירח. לפי השערה נוספת, הירח וכדור הארץ נוצרו באותו פרק זמן בקירוב, אך בשל כוח המשיכה החזק של הארץ, כמעט כל חלקיקי הברזל התקבצו אליה.
עד 2001, הסלעים העתיקים ביותר על פני כדור הארץ תוארכו ל-3.8 מיליארדי שנים לפני זמננו, והביאו את המדענים למסקנה שקרום הארץ לא התגבש עד אז. העידן שבא בין היווצרות הארץ לבין התגבשות הקרום שלה כונה על ידם האדן על שם האדס, אל המוות. למרות זאת, בעקבות בדיקה של מרבצי זירקון שנוצרו ב-4.4 Ga, התברר שקרום כדור הארץ התגבש כ-100 מיליוני שנים בלבד לאחר היווצרותו, מה שהביא להיווצרותם המהירה של אוקיינוסים ואטמוספירה. אלו אפשרו, כבר בתקופה זו, היווצרות חיים על פני כדור הארץ.
חקר של סלעים על פני הירח גרם למדענים להסיק שבין 4 ל-3.8 Ga, פגע בו מספר עצום של מטאוריטים ; מספר גדול עוד יותר היה אמור לפגוע באותה תקופה בכדור הארץ בעל כוח המשיכה החזק יותר. אף על פי שלא נמצאו על פני כדור הארץ עדויות שמהן ניתן להסיק ישירות על התנאים בתקופה זו, אין סיבה לחשוב שהוא לא הושפע מ"הפגזה" זו. אירוע כזה היה עשוי למחות לחלוטין את האטמוספירה והאוקיינוסים שנוצרו עד אז, ולגרום להחלפתם על ידי גזים ומים שמקורם בשביטים (אם כי גם התפרצויות געשיות היו עשויות לגרום להחלפת המים). למרות זאת, האירוע לא היה יכול, ככל הנראה, להשמיד חיים חד-תאיים על כדור הארץ, אם כאלה כבר היו באותה תקופה.
עדויות ראשונות לחיים
היצורים החיים המוקדמים ביותר שנתגלו הם זעירים וחסרי תווים ייחודיים; קשה לדעת בוודאות אם מדובר ביצורים חיים, מכיוון שצורתם דמוית-השוט דומה לזו של מבנים שנוצרו בתהליכים כימיים לא-אורגניים. העדות המובהקת הראשונה לחיידקים על פני כדור הארץ מתוארכת ל-3 Ga בקירוב. לפי מחקרים נוספים, נמצאו מאובני מיקרואורגניזמים מ-3.5 עד 3.8 Ga; עם זאת, בחינה חוזרת של הממצאים הצביעה על כך שמבנים אלו היו עשויים להיווצר בתהליכים כימיים לא-אורגניים. אין בכך כדי להצביע על כך שהממצאים אינם ממוצא ביולוגי, אך לא ניתן להתייחס אליהם כעדויות ודאיות לחיים. ישנם ממצאים נוספים שעשויים להצביע על הופעה מוקדמת יחסית של החיים, אך גם הם מוטלים בספק.
תאוריות לגבי מוצא החיים
מרבית הביולוגים טוענים שכל היצורים החיים על פני כדור הארץ התפתחו ממין יחיד, האב הקדמון הכולל; טענה זו נסמכת על כך שהסבירות לכך שהתהליכים הביוכימיים המורכבים המשותפים לכל היצורים החיים התפתחו באופן בלתי תלוי, היא מזערית.
החיים נוצרו על פני כדור הארץ עצמאית
החיים על פני כדור הארץ הם מבוססי פחמן ומים. הפחמן מהווה את היסוד החשוב ביותר במולקולות אורגניות, ויצורים חיים משיגים אותו מהסביבה בקלות - בעיקר מהפחמן הדו-חמצני הנמצא באטמוספירה. ככל הידוע לנו, אין יסוד נוסף שיכול ליצור מגוון כה רחב של מולקולות העשויות לשמש לחיים; צורן (סיליקון), הנמצא מתחת לפחמן בטבלה המחזורית (ולכן דומה לו מאוד בתכונותיו הכימיות), לא יוצר תרכובות כימיות יציבות רבות, ומכיוון שרוב התרכובות הכוללות אותו מסיסות במים, קשה יחסית לצרוך אותן מהסביבה. בור וזרחן יוצרים מספר רב יותר של תרכובות, אך מתאימים פחות לשימוש כיסודות-בסיס לחיים מסיבות שונות. המים הם ממס מעולה; בנוסף לכך, הצורה המוצקה שלהם בעלת צפיפות גבוהה משל צורתם הנוזלית, מה שמאפשר ליצורים חיים לשרוד במים קפואים בחורף, והאלקטרושליליות הגבוהה שלהם מאפשרת להם ליצור מגוון רחב יחסית של תערובות. ממסים אחרים, כגון אמוניה, נוזליים רק בטמפרטורות נמוכות מאוד, שבהן תגובות ביוכימיות היו עשויות להיות איטיות מכדי לאפשר חיים. למרות חסרונות אלה, יש המעריכים שביוכימיה אלטרנטיבית עשויה להיות בסיס לחיים על פני כוכבי לכת אחרים.
ישנן שלוש השערות עיקריות בנוגע ל"נקודת המפנה", שממנה מולקולות לא-אורגניות התחילו להתפתח ליצורים חיים, בהן מתמקד המחקר: השגת יכולת השכפול העצמי - יכולתו של אורגניזם ליצור עותק כמעט מדויק של עצמו; פיתוח המטבוליזם - יכולתו של אורגניזם להזין ולתקן את עצמו; והתגבשות הממברנה, הבוררת את החומרים הנכנסים לתא ויוצאים ממנו. תחום האביוגנזה, העוסק בחקר נקודת מפנה זו, עדיין נמצא בתחילתו; כרגע כמעט ולא נמצא קשר בין התאוריה לבין העדויות האמפיריות בתחום זה.
השערה ראשונה: שכפול תחילה - עולם ה-RNA
אף על פי שמולקולות RNA קצרות בעלות יכולת שכפול עצמי נוצרו במעבדה, הועלו ספקות בנוגע לאפשרות היווצרות RNA שלא באופן ביולוגי. אפשרות נוספת שהועלתה היא שהריבוזימים הראשונים היו חומצות גרעין פשוטות יותר, כמו PNA, TNA או GNA, שהוחלפו עם הזמן על ידי RNA שסונתז בתאים.
במאמר מ-2003, הועלתה האפשרות לפיה ה-RNA עשוי להיווצר בתגובות שיקוע של גפרות מתכתיות נקבוביות בטמפרטורה של כ-100 מעלות צלזיוס ובלחצים הגבוהים האופייניים לנביעות הידרותרמיות. לפי השערה זו, קרום התא הליפידי יהיה המרכיב המרכזי האחרון בתא שייווצר באופן טבעי; למרות זאת, מרכיבי הקדם-תא יישארו באזור המצומצם של הנקבובית, ולכן יוכלו להיווצר כך תאים בגודל שמאפשר מטבוליזם.
השערה שנייה: מטבוליזם תחילה - עולם הברזל והגופרית
סדרת ניסויים, שהתרחשו החל מ-1997, הראתה שניתן להגיע לשלבים ראשונים בהיווצרותם של חלבונים מחומרים לא-אורגניים כגון פחמן חד-חמצני ומימן גופרי, על ידי שימוש בברזל גופריתי וניקל גופריתי  כזרזים. תהליך זה מחייב סביבה בטמפרטורה של כ-100 מעלות צלזיוס ולחץ מתון יחסית, אם כי אחד מהשלבים מחייב טמפרטורה של 250 מעלות ולחץ שווה-ערך לזה שנוצר מתחת ל-7 קילומטרים של סלע. אם כך, תהליך זה היה עשוי להתרחש רק בנביעות הידרותרמיות או בתנאים מיוחדים אחרים.
השערה שלישית: ממברנה תחילה - עולם הליפידים
הוצע שהיווצרות הממברנות הדו-שכבתיות, העשויות מפוספוליפידים, הייתה נקודת המפנה הראשונית בהיווצרות החיים על פני כדור הארץ. בניסויים שבהם דומו התנאים ששררו בכדור הארץ בתקופות קדומות, נמצא שנוצרו באופן ספונטני ליפידים העשויים להתלכד לליפוזומים בעלי יכולת רבייה. אף על פי שאין בהן כמעט "נשיאת מידע" כמו בחומצות הגרעין מהן עשויים ה-RNA וה-DNA, הברירה הטבעית עשויה הייתה לפעול גם עם הממברנות, וכך לייעל את השכפול שלהן ולהאריך את זמן קיומן. יש הטוענים שבשל התנאים השוררים בליפוזומים, סביר יותר להניח שחומצות הגרעין נוצרו בתוכם ולא מחוצה להם.
השערה רביעית: השערת החרסית
ה-RNA הוא חומר מורכב, והועלו ספקות בנוגע להיתכנות היווצרותו באופן ספונטני. למרות זאת, תרכובות חרסית מסוימות, במיוחד מונטמורילוניט, היו עשויות לשמש תחליפים זמניים ל-RNA: יש להן יכולת שכפול עצמי; הן "מתרבות" על ידי שכפול התבנית הגבישית שלהם; יש להן מעין ברירה טבעית, שגורמת לכך שה"מין" שמתרבה במהירות הגדולה ביותר נהיה הדומיננטי בסביבתו תוך זמן קצר; והן יכולות לזרז את היווצרותן של מולקולות RNA. אף על פי שאין הסכמה גורפת לנכונותה של השערה זו, יש לה אוהדים רבים בקרב הקהילה המדעית.
לפי מחקר שנעשה ב-2003, מונטמורילוניטים מזרזים את הפיכתן של חומצות שומן למעין בועיות, כאשר אלו עשויות לספוג לתוכן מולקולות RNA, לגדול באמצעות קליטת ליפידים מסביבתן הקרובה ויש להן יכולת חלוקה. הוצע שהתאים הראשונים נוצרו באופן דומה.
לפי הצעה דומה, מקורם של חומרים אורגניים כגון נוקלאוטידים, ליפידים וחומצות אמינו הוא מחרסיות עשירות בברזל.
החיים הגיעו לכדור הארץ ממקור חיצוני
לפי הפנספרמיה, החיים נוצרו מחוץ לכדור הארץ; למרות זאת, היא לא מספקת הסבר להיווצרותם הראשונית. להשערה זו היו תומכים רבים, החל באנכסימנדרוס, פילוסוף יווני מהמאה ה-6 לפנה"ס, וכלה בארהניוס, פרד הויל ופרנסיס קריק. ישנן שלוש גרסאות עיקריות להשערה זו. לפי הראשונה, המיקרואורגניזמים הראשונים נוצרו על אחד מכוכבי הלכת הסלעיים במערכת השמש; רסיסי סלע אותם אכלסו הועפו לחלל לאחר הפגזות מטאוריטים כבדות. שני מקורות אפשריים לחיים, לפי גרסה זו, הם נוגה ומאדים. לפי השנייה, הם הובאו על ידי חוצנים, שזוהמו על ידם; ולפי השלישית, הם נוצרו מחוץ למערכת השמש. ניסויים ב-LDEF, אששו את הטענה שנבגי מיקרואורגניזמים מסוימים יכולים לשרוד מעבר מהיר מעין זה לחלל, ויכולים לשרוד בתנאי הקרינה הגבוהים שבו במשך כ-5.7 שנים לכל הפחות. בקהילה המדעית אין קונצנזוס בנוגע לאפשרות קיומם של יצורים חיים על כוכבי לכת אחרים.
מצעי החיידקים
מצעי החיידקיים נמנים עם הצורות המוקדמות ביותר של מערכות אקולוגיות. מדובר בצברים מרובי שכבות של חיידקים ממינים שונים, בעובי של מספר מילימטרים; באזורים שונים של מצעים אלו ישנם תנאים כימיים שונים, ולכן כל אזור מתאים לסוג אחר של מיקרואורגניזמים. במצעים אלו אף נוצרת מעין "שרשרת מזון", כאשר חיידקים מסוימים משתמשים בתוצרי הלוואי של חיידקים ממינים אחרים כמזון. סטרומטוליטים מהווים דוגמה למצעים מעין אלה: ככל הנראה, הם נוצרו על ידי קהילות ממינים שונים של חיידקים, שעם הזמן, נדדו מעלה באיטיות כדי למנוע את מותם מהמשקעים שהתגבשו במים. גילם של הסטרומוליטים המוקדמים ביותר, שנמצאו ב-2006, עומד על 3.5 מיליארדי שנים. פרשנות זו עוררה דיון נרחב בקהילה המדעית, כאשר יש המפקפקים בתקפותם של "מאובנים" מ-3 Ga ולפני כן, וטוענים שהסטרומוליטים היו עשויים להיווצר גם בתהליכים לא-ביולוגיים.
התפתחות הפוטוסינתזה - תהליך ביוכימי בו הצמח מנצל את אנרגיית השמש לבניית סוכרים תוך כדי פליטת חמצן - בחיידקים המאכלסים מצעים כגון אלה, הובילה לעלייה דרסטית בריכוז החמצן באטמוספירה. הפוטוסינתזה הייתה יעילה בהרבה מתהליכים אל-אווירניים חלופיים, מכיוון שהמגיבים הנדרשים לתגובה, פחמן דו-חמצני ומים, נפוצים בהרבה מאלו ששימשו בשיטות נוספות של הפקת אנרגיה. יעילות זו של הפוטוסינתזה הובילה להתפשטותה המהירה באמצעות ברירה טבעית.
בסופו של דבר, עלייה זו בריכוז החמצן הביאה לאסון החמצן ב-2.4 Ga. אסון החמצן גרם להכחדה כמעט מוחלטת של מיני החיידקים האל-אווירניים האובליגטוריים, שלא יכלו לשרוד בריכוזי החמצן הגבוהים, ולשגשוגם של האווירניים, שיכלו לשרוד בתנאים אלו. מיקרואורגניזמים שהסתגלו לחיים בסביבה בעלת ריכוז גבוה של חמצן פיתחו בהדרגה את מנגנון הזרחון החמצוני, שהיה יעיל בהרבה מתהליכים שקדמו לו ולא הצריכו חמצן. ככל הנראה, המיטוכונדריון, המצוי כיום כמעט בכל התאים האיקריוטיים, הוא שריד לחיידקים אווירניים אנדוסימביוטיים. ייתכן שתאים איקריוטיים כבר היו קיימים בתקופה זו, אך התפתחות מנגנון הזרחון החמצוני אפשר את התפתחותם של המורכבים ביניהם; אלו יהיו, בסופו של דבר, מרכיביהם של יצורים רב-תאיים.
התפתחות איקריוטים מורכבים באמצעות אנדוסימביוזה
גם אם היו מיני איקריוטים בתקופה שקדמה לעלייה בריכוז החמצן באטמוספירה, רוב ככל מיני האיקריוטים הקיימים בימינו מתבססים על הפקת אנרגיה מבוססת-חמצן, המתרחשת במיטוכונדריונים. רעיון שהוצע ב-1970, ובסופו של דבר התקבלה על רובה של הקהילה המדעית, הוא שהיווצרות התאים האיקריוטים התרחשה כתוצאה מתהליכי אנדוסימביוזה בין סוגים שונים של תאים פרוקריוטיים; למשל, פלישה של תא פרוקריוטי טורף אל תא גדול אחר (ככל הנראה ארכאון), שנוטרלה על ידו, הביאה להשתלבות התא הטורף בתא הגדול יותר, ולהתפתחותו לגרסה ראשונית של מיטוכונדריון; כחולית פוטוסינתטית, שתא משולב זה ניסה לעכל אך שרדה בתוכו, הייתה עשויה להתפתח לכלורופלסט; וכן הלאה. כך, משוער שמקורו של המיטוכונדריון בפרוקריוטים שהיו מסוגלים לבצע זרחון חמצוני, ומקורם של שלושת סוגי הפלסטידים מסוגים שונים של אצות כחוליות. במהלכו של תהליך אנדוסימביוזה זה, התאים ככל הנראה איחדו את הגנומים שלהם כדי לייעל את רבייתם. עם זאת, ייתכן שהתאים האיקריוטיים פיתחו אברונים אלו בעצמם.
לא ברור מתי התפתחו האיקריוטים הראשונים. הימצאות סטראנים - תרכובות שנחשבות כסמנים להימצאותם של תאים איקריוטיים - בפצלים שמקורם באוסטרליה וגילם 2.7 מיליארדי שנים, הביא לכך שהופעתם של האיקריוטים תוארכה לזמן זה. לעומת זאת, ב-2008, התברר שהסטראנים חדרו לפצלים ב--2.2 Ga בלבד. מאובני אצות מהסוג Grypania נמצאו בסלעים מ-1.8 Ga, ומעידים על הימצאותם של איקריוטים מורכבים בתקופה זו; מגוון של מיני אצות נמצא במאובנים שגילם מוערך בין 1.4 ל-1.5 מיליארדי שנים, ומאובני הפטריות המוקדמים ביותר הם מ-1.43 Ga.
התפתחות הרבייה הזוויגית
המאפיינים העיקריים של רבייה זוויגית באיקריוטים הם מיוזה, חלוקה של המידע הגנטי ושחלופו לתאי המין, והפריה. הרבייה הזוויגית מאפשרת מגוון גנטי גדול יותר, כאשר המטען הגנטי מכל הורה מתחלק כמעט שווה בשווה בתא ממנו ייווצר הצאצא. לחיידקים ישנו מנגנון המאפשר גם הוא החלפת גנים ומכונה קוניוגציה, והוא זה שאפשר להם לרכוש תכונות גנטיות מועילות כגון עמידות לאנטיביוטיקה; אך תהליך זה אינו חלק מהרבייה האל-זוויגית, ונוסף על כך, לעיתים קרובות הוא לא מתרחש בין חיידקים מאותו המין.
בכ-67 מיני פרוקריוטים, ישנו תהליך שונה מהקוניוגציה המכונה טרנספורמציה, ובו מועברים גנים בין חיידקים שונים מאותו המין שלא באמצעות מגע ישיר ביניהם. זהו תהליך מורכב יחסית, ומעורב בו ביטוי של גנים רבים; ניתן להחשיב אוות כצורה פרימיטיבית של הרבייה הזוויגית, וייתכן שהרבייה התפתחה ממנו.
לרבייה הזוויגית ישנם חסרונות רבים: ראשית כל, ה"ערבוב" המתמיד של המטען הגנטי עשוי לקטוע צירופים גנטיים מועילים; הזכר לא יכול להשפיע ישירות על מספר הצאצאים שלו, ולכן מספר הצאצאים של מינים א-מיניים עשוי להיות גבוה יותר, מה שיוביל לכך שאוכלוסיית מינים המתרבים בצורה אל-זוויגית עשויה לדחוק אוכלוסייה של מינים המתרבים בצורה זוויגית תוך 50 דורות בלבד, אף על פי שהמינים עשויים להיות דומים בכל פן אחר. למרות זאת, רוב ככל מיני הצמחים, בעלי החיים, הפרוטיסטים והפטריות מתרבים בצורה זוויגית. ככל הנראה, הרבייה הזוויגית התפתחה בשלב מוקדם מאוד בהיסטוריה של האיקריוטיים, והגנים האחראים עליה כמעט ולא השתנו מאז. לא ברור כיצד התפתחה הרבייה הזוויגית, וכיצד שרדה בשלביה המוקדמים.
לפי השערת המלכה האדומה, היתרון המרכזי שבא יחד עם הרבייה הזוויגית הוא הגנה מפני טפילים: לטפילים קל הרבה יותר להדביק ולהרוג מספר רב של פרטים זהים זה לזה גנטית, מאשר פרטים שלכל אחד מהם גנים שונים. ישנן עדויות מסוימות שתומכות בהשערה זו. למרות זאת, השערה זו אינה מסבירה כיצד דווקא מינים מיניים שרדו התקפות טפיליות כגון אלה, כאשר בבית הגידול שלהם ישנו מגוון של מינים אל-מיניים; לפחות אחד מאלו היה אמור לשרוד. נוסף על כך, נמצא שאצל מיני שממיות המתרבות ברבייה זוויגית, הייתה שכיחות גבוהה בהרבה של אקריות טפיליות מאשר במינים המתרבים ברבייה אל-זוויגית באותו בית גידול. במאמרו, הביולוג מת'יו פרקר טען שלא נמצאה דוגמה ידועה אחת בטבע ל"חסינות" גבוהה יותר בפני טפילים שלה אחראי מנגנון רבייה זוויגית.
כחלק מהשערה נוספת, טען הביולוג הרוסי אלכסיי קונדראשוב שלרבייה הזוויגית היה עשוי להיות יתרון אחר; בכל יצור חי, לטענתו, ישנה מוטציה שלילית אחת לכל הפחות, והצירוף של כמה מאלו יגרום לנזק רב יותר מאשר סכום הנזק של כל אחת מהן. אם כך, "ערבוב" הגנים שמתרחש כתוצאה מהרבייה הזוויגית יפחית את שכיחות המוטציות המזיקות, ובו בזמן ימחק אותן ממאגר הגנים, על ידי בידודן בפרטים בודדים בעלי מספר מוטציות שליליות גבוה ממוצע, כאשר אלו לא ישרדו. השערה זו מוטלת בספק, מכיוון שבמינים רבים שיעור המוטציות השליליות לפרט קטן מ-1, ואין עדויות לסינרגיה של מוטציות שליליות.
יתרון משמעותי הנגרם כתוצאה מהשימוש ברבייה הזוויגית הוא הסחף הגנטי, המאפשר לגנים מועילים לחבור אלו לאלו, וגורם לכך ששכיחות צורה מסוימת של גן ספציפי שונה בדורות שונים בשל הברירה הטבעית. ייתכן שדווקא זה הוא היתרון שאפשר לשיטת הרבייה הזוויגית לשרוד ולהתפתח.
התפתחות היצורים הרב-תאיים
ההגדרה הפשוטה ביותר ליצור "רב תאי" - לפיה, הוא מורכב מתאים רבים העובדים בשיתוף זה עם זה - תקפה גם למיני חיידקים חברתיים רבים, כדוגמת המינים בסוג Nostoc. אפילו הגדרה מורכבת יותר - "יצור המורכב ממספר תאים מסוגים שונים, כאשר לכולם יש גנום זהה" - תקפה למיני האצות הירוקיות בסוג Volvox, בהן רק חלק מהתאים בעלי יכולת רבייה. ככל הנראה, הרב-תאיות התפתחה בנפרד ביצורים שונים מאוד זה מזה, החל בספוגים, וכלה בפטריות, צמחים, אצות חומיות, ריריות, אצות כחוליות ומינים מסוימים של חיידקים. היתרונות הראשוניים של הרב-תאיות היו ככל הנראה שיתוף יעיל יותר של חומרי ההזנה; הגנה מוגברת בפני טורפים, כאשר חלקם צדו את מזונם באמצעות הקפת התא ו"בליעתו"; היכולת למנוע היסחפות בזרם על ידי היצמדות למשטח יציב; היכולת לגדול כלפי מעלה, כדי לאפשר חשיפה לאור השמש (ומכאן - פוטוסינתזה); היכולת לפתח "סביבה פנימית", שעשויה להגן על היצור מ"הסביבה החיצונית" ביעילות באמצעות מנגנונים שונים (כמו מערכת החיסון); והיכולת לבחור באפשרות הטובה ביותר על סמך עיבוד מידע שהתקבל מתאים שונים. דוגמה לזה האחרון ניתן לראות בתרשים משמאל. הופעת היצורים הרב-תאיים ככל הנראה היוותה זרז לעלייה משמעותית במגוון הגנטי, מכיוון שהיא יצרה מערכות אקולוגיות שונות זו מזו, ובעלות טווח אפשרויות רחב הרבה יותר מאשר מצעי החיידקים הפשוטים מהם הרב-תאיים התפתחו.
אמנם הרב-תאיות מועילה לאורגניזם הרב-תאי, אך היא "מזיקה" לתאים המרכיבים אותו בעצם כך שנמנעת מרבים מהם האפשרות לרבייה חופשית. אם תאים בגופו של האורגניזם יצאו משליטה והתחילו להשתלט על גופו (דבר המעניק להם יתרון מבחינה אבולוציונית), הרבייה הזוויגית מונעת מהם לעבור לדור הבא; לעומת זאת, אורגניזם א-מיני עשוי להפוך בתנאים אלו לצבר של תאים מסוגים זהים. אם כך, ניתן לומר שהרבייה הזוויגית היא תנאי מקדים להתפתחותם של יצורים רב-תאיים מורכבים, בהם לכל תא יש תפקיד משלו.
המאובנים המוקדמים ביותר של יצורים רב-תאיים, מאובני גבון, הם מ-2.1 Ga; ייתכן שתאיו של היצור היו שונים זה מזה בתפקודם. נמצאו מאובנים מ-1.7 Ga, של יצור שתאיו היו בבירור זהים זה לזה; המאובן המוקדם ביותר שנמצא עד היום של יצור שתאיו בעלי מבנה ותפקוד שונה, הוא מ-1.2 Ga.
הופעת בעלי החיים
ההבדל העיקרי בין בעלי החיים לבין איקריוטים רב-תאיים אחרים כגון צמחים, פטריות ואצות הוא היעדרו של דופן התא בתאיהם. נוסף על כך, לכל מיני בעלי החיים קיימת יכולת תנועה, ולו בשלב מסוים של חייהם; ולכל בעלי החיים מלבד הספוגים ישנן רקמות מתמחות של תאים, בין השאר - רקמות שריר, המניעות את בעל החיים, ורקמות עצב, הקולטות, מעבירות ומעבדות אותות חשמליים.
מאובני בעלי החיים הקדומים ביותר הם של יצורים הדומים מאוד למיני צורבים הידועים לנו מימינו, שחיו ב-580 למ"ש בקירוב. בעלי החיים בביוטה של האדיקר, שהיו מצויים על פני כדור הארץ כ-40 מיליוני שנים לפני תחילת הקמבריון, היו בעלי החיים הראשונים שאורכם עלה על מספר זעום של סנטימטרים. מראם השטוח, דמוי השמיכה, היה שונה כל כך משל כל שאר היצורים המוכרים לנו עד שיש שסיווגו אותם בממלכה טקסונומית נפרדת, Vendozoa. לעומת זאת, חוקרים אחרים טענו שניתן לראות בחלק מהם את מיני הרכיכות, קווצי העור ופרוקי הרגליים הראשונים. קיימת מחלוקת עזה בנושא; אמצעים המשמשים בדרך כלל לסיווג טקסונומי של מינים, בין השאר השוואתם למינים חיים אחרים, לא תקפים במקרה זה. לעומת זאת, המינים בסוג Kimberella היו מינים בעלי שלוש שכבות בלסטולה השייכים לקבוצת בילטריה, מה שמעיד על המגוון הרב במיני בעלי החיים כבר בתקופה זו. מחקר משנת 2019 שבדק 1,500 מאובנים של המין דיקינסוניה שחי כמה מיליוני שנים לפני תחילת הקמבריון, הביא למסקנה שיצורים אלו הם ככל הנראה הקדומים ביותר הידועים לאדם שיכלו לנוע בכוחות עצמם.
נמצאו מאובנים רבים ושונים של יצורים משוריינים זעירים, שחיו בין סוף תקופת האדיקר (ראו לעיל) לסוף החלק הראשון של הקרטיקון. כבר למוקדמים ביותר, מהסוג Cloudinidae, ישנו מעין שריון המגן עליהם מפני טורפים, מה שעשוי לסמן את תחילתו של מרוץ החימוש האבולוציוני. כמה מיצורים אלו היו כמעט בוודאות מיני רכיכות מוקדמים.
כבר בשנות השבעים היה דיון נרחב בסוגיית מיני בעלי החיים הפרה-קמבריוניים; היו שהתנגדו לתפיסה המקובלת, לפיה בתקופה הקמבריונית חל "פיצוץ" אבולוציוני, בו נוצרה כמות גדולה במיוחד של מינים חדשים באופן פתאומי יחסית, וטענו שהתפתחותם הייתה הדרגתית בהרבה, אך לא ניתן לראותה בשל מחסור במאובנים פרה-קמבריוניים. חקר המאובנים שמקורם בפצלי ברג'ס עורר את הדיון מחדש, בעקבות כך שנמצאו בו מאובנים של יצורים שהיה קשה לשייכם למערכות הטקסונומיות המודרניות (כמו המינים בסוג אופביניה (Opabinia) ). המסקנה הראשונית הייתה שיש במאובנים אלו, שכביכול אינם קשורים לאבותיהם של היצורים החיים כיום, כדי לחזק את תאוריית ה"פיצוץ"; אך לאחר התגלות מאובנים חדשים ופיתוח שיטות מודרניות יותר לשיוך טקסונומי, הסתבר שישנה קרבה גדולה יחסית בין מיני פצלי ברג'ס לקבוצות מודרניות של בעלי חיים; למשל, המינים בסוג Opabinia שויכו בסופו של דבר ללובופודיה (Lobopodia), הקבוצה ממנה התפתחו פרוקי הרגליים המודרניים, ונמצא דמיון רב בינם לבין דובוני המים החיים כיום. עם זאת, המחלוקת בנוגע לקיומו של "פיצוץ" אבולוציוני בתקופת הקמבריון ולנסיבות שגרמו לו להתרחש במידה והתקיים נותרה בעינה.
רוב מיני המפץ הקמבריוני היו שייכים לקדמוני הפה, משמע - בעלי פתח אחד בגופם, ששימש לאכילה כמו גם לסילוק פסולת. למרות זאת, ניתן לראות כבר בתחילת הקמבריון מיני בעלי חיים המזכירים שניוני הפה החיים כיום כגון קיפודי ים. מאובני שניוני הפה רבים מתחילת הקמבריון התגלו באתר המאובנים בצ'נגג'יאנג שביונאן, ובהם אף כמה מינים של בעלי חוליות.
יישוב הקרקע
יישוב הקרקע הצריך שינויים נרחבים באורגניזמים שהשתתפו בו: הם נאלצו לפתח מנגנונים שימנעו מהם למות מיובש או מהחום השורר על פני השטח; התהליכים הכימיים באברוניהם היו צריכים להתחשב כעת, בלא כוח העילוי הפועל במים, בכבידה מלאה; ובנוסף לכך, הוצרכו שינויים במערכת הנשימה ובמערכת המין (בעקבות אי-הימצאותם של זרמי מים שיפגישו בין תאי הזרע לתאי הביצית).
אף על פי שהעדויות האמינות המוקדמות ביותר להימצאותם של בעלי חיים וצמחים שוכני-יבשה הן מהתקופה האורדוביקינית (בין 488 ל-444 למ"ש בקירוב), וככל הנראה היו כאלו גם בתקופות מוקדמות יותר, מערכות אקולוגיות יבשתיות דומות לאלו הקיימות היום הופיעו רק בסוף תור הדבון (385 עד 359 למ"ש).
עד לפני שנת 1999, היו בנמצא מאובנים של בעלי הסנפירים הבשרניים שנמצאו עד אז ותוארכו ללפני כ-390-380 מיליון שנים, וכן המאובנים העתיקים ביותר שנמצאו עד אז של יצורים בעל ארבע רגליים שתוארך ללפני 363 מיליון שנה, אך הייתה חסרה למדענים החוליה המקשרת. בשנת 1999 ביצע צוות חוקרים אמריקאי חיזוי על פי תורת האבולוציה, ועל פי ממצאים נוספים דוגמת מפות גאולוגיות, והעריך שיימצאו מאובני מעבר אלו באזור הארכיפלג הארקטי הקנדי, ואלו אכן נמצאו לאחר 5 שנים של מחקר באזור. היצור שנמצא במאובנים כונה טיקטאליק, וסווג כחוליה המקשרת בין דגים לבין בעלי ארבע הרגליים.
נולי עומר
נעה (נולי) עומר (נולדה ב-8 בינואר 1960) היא שחקנית, קומיקאית ואמנית רב תחומית.
ביוגרפיה
בתם של ציפורה ושל המשורר ע. הלל.
ב-1982 החלה ללמוד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב וקיבלה מלגת הצטיינות.
פריצתה הראשונה לתודעת הקהל הייתה במסגרת הצמד הקומי "דבי ונולי". הצמד פעל בשנים 1987–1997 בשלושה מופעי בידור אשר שילבו קטעי סטנד-אפ ומערכונים.
תיאטרון
ב-1986 שיחקה בהצגה "כולם היו בני חוץ מנעמי" של תיאטרון בית לסין. ב-1987 בהצגה "מושל יריחו", של תיאטרון הסימטה, ובאותה שנה ב"האזרח מעבר לכל חשד", של תיאטרון נווה צדק.
ב-1997 שיחקה בהצגה "האבא של החתן" של תיאטרון הקאמרי. ב-1998 שיחקה ב"במילא", של תיאטרון קצר בצוותא, לה גם כתבה את המוזיקה.
ב-2002 שיחקה ב"גוד", של תיאטרון הרצליה. ב-2007 שיחקה ב"אבירות מתעלפות", של תיאטרון קרוב, אותה גם כתבה.
סרטים וטלוויזיה
בשנת 1989 כיכבה בסרט מתיחות "על הפנים", לצד דבי קליידר חברתה לצמד "דבי ונולי". בשנת 1990 השתתפה בסרט "סיפורי תל אביב". בשנת 1998 שיחקה בסרט "באזז".
ב-2002 שיחקה בדרמות הטלוויזיה "שתי דקות מפארדיס", וב"מה אכפת לציפור". ב-2006 השתתפה בסרט "חיי האהבה". ב-2014 שיחקה בתפקיד ראשי ב"פרחים של מרציפן". ב-2018 השתתפה בסדרה "שלטון הצללים". ב-2019 השתתפה בסדרה "מתיר עגונות". ב-2020 השתתפה בסדרה "קיבוצניקים".
כתיבה
ב-1999 פרסמה ספר ילדים בשם "הקוף שהתאהב בתרנגולת" בהוצאת כרמל. בין 2002 ל-2018 הוציאה שירה וסיפורת אשר התפרסמו ב"מאזניים", "גג", "מגזין A5", "עיתון 77" ו"המוסך". ב-2003 כתבה טור שבועי באתר נענע תחת השם "תמנע המניאקית". באותה שנה כתבה גם טור אישי במגזין "נשים". ב-2006 כתבה את רומן הרשת "יקירנט", עם יעל ישראל. ב-2009 הוציאה את "הקפריזה והזוגוש", מילון קומי, בהוצאת הקיבוץ המאוחד. ב-2014 הוציאה את ספר הילדים "וואו", בהוצאת קיבוץ המאוחד. ב-2023 הוציאה את הנובלה ״לענת הדבש״ בהוצאת קתרזיס ספרים.
הופעות יחיד ותערוכות
מציגה בתערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות החל משנת 1998.
הייתה נשואה לשחקן שאול מזרחי ובשנת 1994 השניים התגרשו. להם בן אחד.
בנברי (אוסטרליה המערבית)
בנברי (באנגלית: Bunbury) היא עיר נמל במדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה. העיר שוכנת במרחק 175 ק"מ מדרום לבירת המדינה פרת'. נמל העיר משרת את ענפי החקלאות והכריה ואת תעשיית העץ של דרום מערב המדינה ומקושר לרשת הרכבות. אוכלוסיית העיר מנתה 64,385 תושבים במפקד 2011.
היסטוריה
ב-1829 הגיעה למקום בדרך היבשה משלחת סקר בראשות דר' אלכסנדר קולי (Collie). בהמשך ביקר במקום סגן מושל המושבה והוקמה בו עמדה צבאית. המקום נקרא בנברי על שם לוטננט ויליאם בנברי שגילה את אחת הדרכים המובילות למקום. ב-1898 מנתה אוכלוסיית היישוב 2,970 תושבים.
ב-1893 הושלמה סלילת מסילת הברזל שחיברה את בנברי לפרת' ולאזורי המכרות והאזורים החקלאיים שמצפון וממזרח לה והעיר הייתה לצומת תחבורתי חשוב.
סטודיו למשחק (תוכנית טלוויזיה)
התוכנית מצולמת במרכז לאמנויות על שם מייקל שימל, אשר נמצא בקמפוס החדש של אוניברסיטת פייס בניו יורק.
בספטמבר 2018 הודיע ג'יימס ליפטון על פרישתו מהנחיית התוכנית לאחר 22 עונות במשך 24 שנים. לאחר מכן, התוכנית עברה לרשת Ovation, בהנחיית מפורסמים מתחלפים.
רקע
התוכנית החלה את דרכה כסדנת סמינר לסטודנטים בבית הספר למשחק, במקור - מיזם משותף של הסטודיו למשחק ושל New School University בשנת 1994, עם פול ניומן כאורח התוכנית הראשונה. עד מהרה, התוכנית הפכה לתוכנית הדגל של ערוץ בראבו האמריקאי. בתחילה, התוכנית צולמה באודיטוריום ע"ש טישמן, אשר בגריניץ' וילג', ניו יורק, מרחק של מספר רחובות ממרכז מנהטן, בו מתקיימים לימודי הסטודיו למשחק, במרכז לאמנויות ע"ש מייקל שימל אשר באוניברסיטת פייס, לשם הועברו לבסוף הצילומים (בתחילה - לסירוגין עם מקום הצילומים הקודם, אך מאז 2005 - באופן קבוע). התוכנית משמשת כסמינר עבור הסטודנטים בסטודיו למשחק.
מאז הבכורה, התארחו בתוכנית מעל 200 אורחים. האורח ה-200 היה דסטין הופמן. בין האורחים היו 74 זוכי פרס האוסקר, מתוכם: שמונה זוכי פרס על בימוי, ארבעה זוכי פרס על תסריט, 61 זוכים וזוכות בפרסים על משחק ושני זוכים בפרס על מוזיקה.
לכבוד התוכנית ה-200 בחר ליפטון להפוך בעצמו למרואיין בתוכנית, ובחר באופן אישי בדייב שאפל להיות מנחה אורח, במקומו.
בספטמבר 2018 הודיע ליפטון על פרישתו מהנחיית התוכנית לאחר כ-24 שנים.
אופי התוכנית
התוכנית בכוונה משתמשת בקצב איטי יותר בראיונות, לעומת הראיון סלבריטי טיפוסי בתוכניות אירוח אחרות, ולכן - בניגוד למקובל בתוכניות אירוח אמריקאיות - התוכנית מצולמת בדרך כלל במשך כשעתיים, ורק לאחר מכן נערכת לתוכנית של שעה - תחבולה בה השתמש לראשונה גראוצ'ו מרקס, בשעשועון הטלוויזיה שלו משנת 1950 "אתה יכול להתערב על החיים שלך". התוצאה, כפי שנכתב ב"ניו יורק טיימס", היא ש"בכיסא האורח של מר ליפטון, השחקנים מפסיקים להיות כוכבים לזמן מה, והופכים להיות אמנים ומורים".
הזמן הארוך ביותר שלקח לצלם תוכנית אחת היה הפרק בו התארח סטיבן ספילברג, אשר צילומיו ארכו כארבע שעות. בסופו של דבר נערך הראיון עמו כשני פרקים, באורך של 60 דקות כל אחד.
מבנה התוכנית
רוב התוכנית הוא ראיון "אחד על אחד" שמנחה ליפטון, בשילוב קטעי ארכיון בהם מככב האורח. הראיון נערך באודיטוריום, בנוכחות קהל המורכב ברובו מסטודנטים למשחק ולאמנויות. במהלך הריאיון ליפטון נעזר בערימה גדולה של כרטיסיות בצבע כחול, הממוספרות ועליהן מופיע מידע ביוגרפי רב על אורח התוכנית - תוצאותיו של תחקיר מדוקדק למדי, שלעיתים מפתיע ומרתיע את האורחים.
בתום הראיון מציג ליפטון בפני אורחיו גרסה מותאמת של שאלון פרוסט. השאלון כולל עשר שאלות, המבוססות על שאלון דומה שנהג לשאול את אורחיו המנחה ברנאר פיבו, בתוכניתו "אפוסטרוף" בטלוויזיה הצרפתית. לאחר השאלון מתקיימת סדנת שאלות ותשובות של האורח עם קהל הסטודנטים, ללא התערבותו של ליפטון.
השאלון
עשר השאלות שליפטון שואל הן:
ברוב המוחלט של התוכניות, השאלון נשאר קבוע, למעט מספר בודד של מקרים יוצאי דופן. למשל, כאשר התארחה בתוכנית השחקנית ש. אפאתה מרקרסון, כחלק מצוות התוכנית "חוק וסדר", בתגובה לשאלה האחרונה היא הצהירה כי היא אתאיסטית, ולא מאמינה באלוהים. בתגובה, ליפטון ניסח מחדש את השאלה, ושאל: "אם קיים גן עדן, ואם קיים אלוהים, מה היית רוצה לשמוע אותו אומר לך, כשתגיעי לשעריו?"
אורחים
ברוב התוכניות הופיע אורח אחד בלבד - כמעט תמיד שחקן או שחקנית. לעיתים, האורח היחיד היה במאי קולנוע, מפיק, מנחה טלוויזיה, זמר, תסריטאי או בעל מקצוע אחר, הקשור בצורה כלשהו לעולם הבידור. כמו כן, היו תוכניות בהן אורחים אשר התראיינו בעבר וחזרו לראיון נוסף (למשל: אלק בולדווין שהתארח בתוכנית הראשונה וחזר להתארח בעונה ה-13, וניל פטריק האריס אשר הופיע כחלק מהצוות של איך פגשתי את אמא בעונה ה-20 וחזר לאחר שלושה פרקים להתארח לבד) ותוכניות שבהן היו יותר מאורח אחד, בהן התארחו צוות של שחקנים ויוצרים, לרוב - של תוכנית טלוויזיה (למשל: צוות המדבבים הקבוע של התוכנית "משפחת סימפסון").
גרסה ישראלית
גרסה ישראלית לתוכנית הופקה בשנת 2004 בישראל בשם "סדנה למשחק", בהנחייתו של עמנואל הלפרין. התוכנית צולמה באוניברסיטת תל אביב ושודרה בערוץ 8. עם המרואיינים לתוכנית ניתן למנות את ששון גבאי, אלון אבוטבול, יוסי גרבר, יונה אליאן, תיקי דיין, ליאור אשכנזי, סשה דמידוב, רמי הויברגר, עמוס לביא, אסתי זקהיים, ואחרים.
הני זובידה
הני זובידה (זבדה) (נולד ב-24 באוקטובר 1966) הוא חוקר ישראלי ודוקטור למדע המדינה העוסק בגבולות חברתיים, מהגרי עבודה, זהויות חברתיות, התנהגות בוחרים, פוליטיקה, משטר וחברה בישראל, כדורגל, אתניות, לאומיות ודעת קהל.
ביוגרפיה
זובידה נולד בבגדאד למשפחה יהודית-עיראקית. משפחתו עלתה לישראל ב-1971 לאחר שדודו נעצר ונתלה בעיראק. בגיל 6 הם הופנו למרכז קליטה בנתניה ומשם עברו בסוף שנת 1971 לפתח תקווה.
למד מדע המדינה באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1993 קיבל תואר בוגר. בשנת 2000 קיבל תואר מוסמך מאוניברסיטת ניו יורק, בית הספר למוסמכים באמנויות ומדעים; שם המשיך את לימודיו לתואר שלישי במחלקה לפוליטיקה, ובמאי 2006 קיבל תואר Ph.D (דוקטורט).
בשנים 2005–2006 שימש כמרצה ויועץ לסטודנטים לתואר ראשון במחלקה לפוליטיקה שבאוניברסיטת ניו יורק (NYU), וכיועץ ארגוני וסטטיסטי בחברת סטנדרד אנד פורס (Standard and Poor's) בניו יורק. משנת 2006 ועד 2011 שימש מרצה בבית הספר לממשל במרכז הבינתחומי הרצליה.
משנת 2011 משמש כמרצה במשרה מלאה בחוג למדע המדינה במכללה האקדמית עמק יזרעאל. בין השנים 2015–2019 כיהן כראש החוג למדע המדינה במכללה.
פעילות חברתית ופוליטית
זובידה עורך את הבלוג הפוליטי "ביקורת ולא בהכרח בונה", פעיל ב-Community Education Center – CEC – האוניברסיטה הקהילתית שפועלת בתחנה המרכזית החדשה בתל אביב ומטרתה לסייע בשילובם של מהגרים, פליטים ומבקשי מקלט בישראל על ידי מתן הכשרות שונות שיסייעו בצירופם לשוק העבודה. באוניברסיטה הקהילתית נלמדים שיעורים בעברית, צילום, מחשבים ועוד, מהגרים ממדינות שונות מגיעים למרכז והני הוא אחד מהמורים ואנשי הצוות באוניברסיטה הקהילתית, וחבר בוועד המנהל של עמותת "ארטים" המנהלת את המרכז, את הספרייה הפתוחה בגינת לוינסקי ואת התיאטרון הסודני.
נושאי מחקר
זובידה עוסק בעיקר בחקר החברה הישראלית, הני מנתח את המתח הקיים בחברה הישראלית בין קבוצות אתניות-לאומיות ודתיות שונות. הני בוחן את מנעד הזהויות בחברה הישראלית וההתנגשויות ביניהן. בעבודתו הוא מדגיש את המתח שבין מדינה יהודית-לדמוקרטית – ומנסה להבהיר את המתח האצור שבין ה-"יהודיות" ל-"ישראליות" – האם ייתכן ששתי זהויות אלו יחיו בכפיפה אחת? מהי השפעתן על הקשר בין היהודים בישראל לבין יהדות התפוצות? והחשוב מכול – מי נכנס תחת הגדת הזהות הישראלית? והאם זו חופפת לזהות היהודית?
תחת מחקר זה נכנס מחקר של זובידה בנושא הצבעה (יחד עם שותפיו, דייב נחמיאס ומעוז רוזנטל). הוא בוחן במחקריו את ההצבעה של האזרחים הישראלים בשתי רמות, האחת הארצית והשנייה המקומית. במחקריו זובידה מציג שני רעיונות שונים שעומדים בבסיס ההצבעה ועומד על השוני בין הצבעה מוניציפלית לארצית. מעבר לכך, זובידה עומד על השוני בין קבוצות דתיות-לאומיות בהצבעה, ומראה בניתוחו כי ללאום-ודת יש חשיבות רבה בבניית דפוסי הצבעה בחברה הישראלית וכי אלו אינם מנותקים ממארג הדרוג הסוציו-כלכלי זהותי בחברה הישראלית.
בשדה המחקר המרכזי השני של זובידה הוא עוסק בעיקר בנושא ההגירה באופן כללי (עם אביבה זלצר-זובידה) ומתמקד בעיקר בנושא מהגרי עבודה, פליטים ומבקשי מקלט (עם רובין הרפר מאוניברסיטת CUNY שבניו יורק). מחקריו מתרכזים בנושאים כזהויות של מבוגרים וילדים, העברות כספים והבניית גבולות חברתיים וזהותיים בין מהגרים לחברה בישראל. הני מצא כי ישנה בעיית זהות משמעותית בקרב מהגרי העבודה, חלקם נמצאים במצב של שבר זהותי וחוסר יכולת למצוא שייכות לא לארץ המוצא וגם לא לישראל, בעיה זו פחות שכיחה בקרב ילדי המהגרים שברובם רואים בעצמם כישראלים לכל דבר. בחלקו השני של המחקר שבחן את נושא העברות הכספים (Remittances) זובידה בוחן את העברות הכספים לא כאקט כלכלי אלא כאקט חברתי וחשיבותו למעביר ולמקבלים – הממצאים מראים כי ישנה חשיבות חברתית גדולה להעברת הכספים – ונראה כי שינויים בסכומים או בכלל בהעברת כספים אינם קשורים רק למצב כלכלי אלא גם למצב חברתי ואישי.
נוסף על אלה, זובידה כותב על ספורט, לאומיות ואתניות – ומתרכז בעיקר בתחום הכדורגל, אוהדי הכדורגל והדרך בה חודר השיח הפוליטי הישראלי לתוך מגרשי הכדורגל והופך לתמונת מראה של השיח הפוליטי-מפלגתי בישראל ומייצג אותו נאמנה על שלל מרכיביו ורבדיו.
תקשורת
זובידה מופיע בתקשורת תדיר בתחומי אקטואליה, פוליטיקה ישראלית, יחסי ארצות הברית–ישראל ונושאים חברתיים. כמו כן הגיש בשנים 2011–2015 תוכנית רדיו בנושאי אקטואליה חברה פוליטיקה וספורט, בשם "דעה צפונית", עם שותפו, ד"ר דוד מקלברג, ב"רדיו יזרעאל".
מאז שנת 2014 עד שנת 2017, עת בה התוכנית ירדה מהאוויר, הוא היה חלק מצוות התוכנית "שירים ושערים" ברשת ב', פרשן ספורט בתוכנית "פסק זמן" בערוץ הראשון וגם שימש בעבר חבר בוועדה המסדרת במסגרת תוכניתה של קרן נויבך "סדר יום" ברשת ב' והיה חלק מצוות התוכנית "פה זה לא אירופה" עם מרגלית צנעני ורון כחלילי ברדיו לב המדינה. בשנת 2016 הגיש את התוכנית השבוע שלי ברשת ב'. הוא גם השתתף כפאנליסט בתוכניות "שיחת היום" בערוץ 2 (של רשת) ופאנליסט בתוכנית "הפטריוטים" שבערוץ 20. בעבר, שימש זובידה כפרשן הפוליטי בערוץ i24news.
בשנת 2018 החל להשתתף כפרשן בצוות הפרשנים בתוכנית "שבת במגרש" בערוץ הספורט, ולהגיש את התוכנית משכן לילה, בערוץ הכנסת 99.
בעת מגפת הקורונה בשנת 2020 עורר סערה כאשר קרא לחרדים לחזור לשטעטל במזרח אירופה, זאת לאחר שקבע כי הציבור החרדי אינו נשמע להוראות משרד הבריאות במלחמה במגפת הקורונה ומפעיל פרקטיקות גזעניות כלפי הציבור הספרדי, סערה שבעקבותיה דרש חבר הכנסת אורי מקלב להשעותו מהגשת התוכנית משכן לילה בערוץ הכנסת.
הוא כותב טורי דעה בעיתונים שונים ובאתרי ואינטרנט בנושאים שונים ומגוונים. במשך כארבע שנים היה לו טור ביקורת תקשורת קבוע בירחון "סטטוס" בנושאי תקשורת וגם בירחון "גלילאו" בנושאי טכנולוגיה ותקשורת. את טוריו ניתן למצוא בבלוג "ביקורת ולא בהכרח בונה".
חיים אישיים
זובידה מתגורר בתל אביב-יפו, נשוי לד"ר אביבה זלצר-זובידה ולהם שני בנים.
משה גושן-גוטשטיין
משה חזקיהו הנרי גושן-גוטשטיין (י"ז באלול תרפ"ה, 6 בספטמבר 1925 - ו' בתשרי תשנ"ב, 14 בספטמבר 1991) היה בלשן וחוקר מקרא ישראלי. חתן פרס ישראל למדעי היהדות לשנת תשמ"ח (1988).
ביוגרפיה
גושן-גוטשטיין נולד בברלין שבגרמניה ועלה לארץ ישראל בשנת 1939. בשנת 1942 החל בלימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים ולמד ערבית, בלשנות שמית ומקרא. במהלך לימודיו הוא לימד בירושלים בבתי ספר תיכוניים ובבתי מדרש למורים ולאחר סיום הדוקטורט השתלם באנגליה באוניברסיטת אוקספורד.
בשנים 1950–1991 היה גושן-גוטשטיין חבר סגל האוניברסיטה העברית ומשנת 1970 הצטרף גם לסגל אוניברסיטת בר-אילן. מחקריו הוקדשו לבלשנות שמית ופילולוגיה מקראית, תחומים בהם הוא הוזמן להרצות באוניברסיטאות זרות ובהן אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת ניו יורק. בשנים 1965–1989 שימש כחבר הנהלה באיגוד העולמי למדעי היהדות.
גושן-גוטשטיין זכה בפרס ישראל למדעי היהדות לשנת תשמ"ח (1988).
בשנת 1991 הלך לעולמו, בן 66 היה במותו. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים. במותו הותיר אחריו אישה ד"ר אסתר גושן-גוטשיין, פסיכולוגית קלינית, ושני בנים: ד"ר אלון גושן-גוטשטיין, חוקר מדעי היהדות ופעיל בין דתי, ופרופ' יונתן גושן-גוטשטיין, חוקר ופסיכולוג באוניברסיטת תל אביב.
א. צ'. בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה
אַבְּהַאי צָ'רָנָארָוִינְדָה בְּהַקְטִיוֵדַאנְטָה סְוָאמִי פְּרַבְּהוּפָּאדָה (בבנגלית: অভয় চরণারবিন্দ ভক্তিবেদান্ত স্বামী প্রভুপাদ, בסנסקריט: अभय चरणारविन्द भक्तिवेदान्त स्वामी प्रभुपाद; 1 בספטמבר 1896 - 14 בנובמבר 1977) היה מורה רוחני הודי שהקים בשנת 1965 את התנועה הבינלאומית למען תודעת קרישנה.
ביוגרפיה
בהקטיוודאנטה סוואמי נולד בכלכותה בשם אַבְּהַאי צָ'רָן דֶה. ב-1920 סיים תואר ראשון בפילוסופיה בקולג' הכנסייה הסקוטית. באותה עת התחתן והקים עסק בתחום הרוקחות. ב-1922 הגורו שלו, מנהיג רוחני בזרם הגאודיה ואישנוויזם, דחק בו להפיץ את עקרונות הבהקטי בעולם המערבי. ב-1933 הוסמך רשמית באללהאבאד על ידי מורו הרוחני. לאחר מכן, אבהאי הקדיש את זמנו הפנוי ללימוד והוראת כתבי הבהקטי. ב-1947 אגודת מורו, הגאודיה מאטהה, הכירה בלמדנותו והעניקה לו את התואר בהקטיוודאנטה.
ב-1954 בהקטיוודאנטה פרש מחיי משפחה, והקדיש את כל זמנו לעבודה תאולוגית. ב-1959 לקח על עצמו את נדר הנזורה (סנניאסה) והחל כותב ביאורים והתעמקויות לכתבים הוודים. ב-1965 הפליג לארצות הברית, שם ייסד את התנועה הבינלאומית למען תודעת קרישנה. לפיתוח חמלה, אחריות, מחשבה צלולה ופרנסה הוגנת, הוא ביקש מתלמידיו להקפיד על צמחונות ואיפוק מיני במסגרת הנישואים, להימנע מסמים ומהימורים, ולערוך מדיטציה על המנטרה הרא קרישנה. התנועה הפכה פופולרית בקרב צעירים ברחבי העולם (בכללם ג'ורג' האריסון מלהקת הביטלס), וספריו זכו להערכה רבה מאינדולוגים מובילים.
על אף גילו המתקדם, בהקטיוודאנטה תרגם וביאר עשרות כרכים אודות התרבות העתיקה של הודו (כדוגמת הבהגווד גיטה והבהאגווטה פוראנה). הוא הקים למעלה ממאה מרכזים ברחבי העולם, וחנך אלפי תלמידים.
הליגה האיטלקית בכדוריד
הליגה האיטלקית הראשונה בכדוריד (באיטלקית: Serie A - 1ª Divisione Nazionale) הנקראת גם סרייה א', הוקמה ב-1982. הליגה כוללת את 16 הקבוצות הטובות באיטליה ובכל עונה שלוש קבוצות שסיימו במקומות האחרונים יורדות לליגה השנייה והקבוצות שסיימו בשלושת המקומות הראשונים בליגה השנייה עולות.
האלופה ושתי הקבוצות שמסיימות את הליגה במקומות 2 ו-3 משחקות בגביע האלופות בכדוריד (שמקבילה לליגת האלופות בכדורגל וליורוליג בכדורסל) וכן זוכת הגביע ומקומות 4 ו-5 משחקות בגביע האיגוד האירופאי (שמקביל לליגה האירופית בכדורגל וליורוקאפ בכדורסל).
אלופת הליגה עונדת בעונה הבאה סמל קטן עם דגל איטליה על מדיה, הנקרא "סקודטו" (מגן קטן).
הקבוצה שמייצגת את העיר טריאסטה זכתה בתחרות 17 פעמים.
ניקולאי רימסקי-קורסקוב
נִיקוֹלַאי אַנְדְרֶיֶיבִיץ' רִימְסְקִי-קוֹרְסַקוֹב (ברוסית: Николай Андреевич Римский-Корсаков; 18 במרץ 1844, טיחווין – 21 ביוני 1908, סנקט פטרבורג) היה מלחין רוסי, שנמנה עם חוג המוזיקאים הנודע בשם "החמישה" – אסכולה ששאפה ליצור סגנון מוזיקה לאומי-רוסי מובחן, המשלב מוטיבים מקומיים ועממיים מרוסיה. רימסקי-קורסקוב ניחן בכשרון לתזמור יצירות.
יצירותיו הידועות ביותר לתזמורת הן קפריצ'יו ספרדי, פתיחה לחג הפסחא הרוסי ושחרזאדה, אשר חולקות מקום מכובד ברפרטואר המוזיקה הקלאסית, יחד עם 15 האופרות שהלחין, מתוכן האופרה סיפורו של הצאר סלטאן, שבה נכללת יצירתו הפופולרית ביותר מעוף הדבורה.
רימסקי-קורסקוב, שהיה מלחין לאומי, האמין בפיתוח סגנון לאומני של מוזיקה קלאסית וכך גם חבריו, המלחין מילי באלאקירב והמבקר ולדימיר סטאסוב. סגנון זה כלל מוזיקה עממית רוסית, פולקלור יחד עם מוזיקה הרמונית, מלודית ואלמנטים הכוללים שיטה המכונה אוריינטליזם. רימסקי-קורסקוב העריך את טכניקות האוריינטליזם לאחר שהפך לפרופסור להלחנה ותזמור בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג בשנת 1871 בגיל 27. רימסקי-קורסקוב הושפע רבות ממלחינים כגון מיכאיל גלינקה וחבריו ל"חמישה". שיטות ההלחנה והתזמור של רימסקי-קורסקוב הועשרו עוד יותר על ידי חשיפתו של רימסקי-קורסקוב ליצירותיו של ריכרד וגנר.
בחלק ניכר מחייו, שילב רימסקי-קורסקוב את עיסוקיו בהלחנה ובהוראה במקביל לקריירה בצבא רוסיה. תחילה, שירת כקצין בצי הרוסי הקיסרי ואחר כך כמפקח להקות צבאיות ימיות ברוסיה. הוא פיתח תשוקה לאוקיינוס בילדותו, מקריאת ספרים ומסיפורים שסיפר לו אחיו הגדול. אהבת הים גרמה לו להלחין שתיים מיצירות התזמורת הידועות ביותר שלו, הפואמה הסימפונית סדקו (שלא להתבלבל עם האופרה סדקו מאת אותו מלחין) ושחרזאדה. בעת תפקידו בתור מפקח להקות צבאיות ימיות, הרחיב רימסקי-קורסקוב את ידיעותיו על כלי נשיפה מעץ וכלי נשיפה ממתכת, מה שהגביר את יכולותיו בתזמור. הוא העביר את הידע הזה לתלמידיו, וגם לאחר מותו באמצעות ספר לימוד בנושא תזמור.
רימסקי-קורסקוב הותיר אוסף לא מבוטל של יצירות לאומניות רוסיות מקוריות. הוא עיבד יצירות של החמישה לביצוע, ובזכותו הן זכו לכבוד ברפרטואר הקלאסי הפעיל. הוא עיצב דור של מלחינים ומוזיקאים צעירים במהלך עשרות שנותיו כמחנך. רימסקי-קורסקוב נחשב אפוא ל"אדריכל הראשי" של מה שציבור המוזיקה הקלאסית רואה ב"סגנון הרוסי". השפעתו על מלחינים צעירים הייתה חשובה במיוחד, שכן הוא שימש כדמות מעבר בין תקופתו של מיכאיל גלינקה המיושן, לבין דורות צעירים של מוזיקה מודרנית, שעברו הכשרה מקצועית והפכו למלחינים מפורסמים. סגנונו של רימסקי-קורסקוב שהתבסס על אלו של גלינקה, באלאקירב, הקטור ברליוז, פרנץ ליסט ולמשך תקופה קצרה גם ריכרד וגנר, הועבר ישירות לשני דורות של מלחינים רוסים והשפיע על מלחינים לא-רוסים כולל מוריס ראוול, קלוד דביסי, פול דיקא ואוטורינו רספיגי.