cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ביג'ו
בשנת 1242 הוא אסף צבא גדול ויצא למלחמה כנגד סולטנות רום. הוא הנחית עליה תבוסה נחרצת בקרב קסדה. הסולטנות הסלג'וקית של רום הפכה למדינה וסאלית ונאלצה לשחרר את המלך הגאורגי השבוי דוד נארין השישי כצעד לבלום את כוחה של המלכה רוסודן. למונגולים היו רק כוחות מעטים באזור ולפיכך הם הסתפקו בשמירת מעמדן של הממלכות הוסאליות באזור ובעריכת מסעות עונשין כנגד אלו שסררו. ביג'ו הוביל את צבאו לפשיטה גדולה על אזור סוריה בשנת 1246. למרות הצלחותיו החלקיות בסוריה, נכשלו מספר ניסיונות שערך לפלוש לח'ליפות העבאסית בין השנים 1238 - 1246.
לאחר מותו של אוגדיי חאן, עלה לכס הח'אן הגדול גויוק ח'אן. ביג'ו הוחלף על ידי אלג'יגידיי (Eljigidei) כמפקד החזית ב-1246. עם זאת, כעבור שש שנים סר חינם של אלג'יגידיי ומשפחתו והם חוסלו עם עלייתו לשלטון של מונגקה חאן ב-1252. תחת ביג'ו הצליחו המונגולים לשמר כוחם באזור ואת כפיפותן של ממלכת גאורגיה, הסלג'וקים והנסיכויות הרבות שברמת איראן. המונגולים התערבו בסכסוכים שושלתיים וגבו מהן מס חסות. רק הח'ליפות העבאסית והחשישיון הצליחו לשמר את עצמאותם עד להגעת אחיו של מונגה, הולאגו ח'אן, בשנת 1255 לאזור.
הולאגו ח'אן נזף בביג'ו בשל אי-הצלחתו להרחיב את השפעת המונגולים מערבה. הולאגו תפס את הפיקוד וביג'ו המשיך לשרת תחתיו במסעו נגד הסולטנות הסלג'וקית של רום בשנת 1256, במהלכו הודח הסולטאן ונגבה מס רב. הוא שימש כמפקד אחד הגייסות במהלך המסע לכיבוש הח'ליפות העבאסית ששיאו היה בנפילת בגדאד והבאת הקץ על השושלת העבאסית בת 500 השנים. בשנה העוקבת (1259) הוא ערך מסע נוסף שהרחיב את תחומי השליטה המונגולית מערבה לתוך סוריה ולגבולה של הסולטנות הממלוכית במצרים.
משלב זה והלאה לא ברור מה עלה בגורלו של ביג'ו. לאחר עזיבתו של הולאגו ח'אן בשנת 1260 דוללו הכוחות המונגולים ששהו במרחב בצורה משמעותית. הכוח הנותר נשאר תחת פיקודו של קיטבוגה. לפי ההיסטוריון בן התקופה רשיד א-דין הוא הוצא להורג בידי הולאגו ח'אן לאחר שאגד מאורדת הזהב ערק מפרס לרוסיה ולמצרים בעקבות קרב עין ג'אלות (עין חרוד). משרתו כמפקד בצבא נמסרה בידי שירמון (Shiremun), בנו של צ'ורמגן.
רונלד פיקאפ
רונלד אלפרד פיקאפ (באנגלית: Ronald Alfred Pickup; 7 ביוני 1940 – 24 בפברואר 2021) היה שחקן אנגלי.
קורות חייו
פיקאפ נולד בצ'סטר שבמחוז צ'שייר, לדייזי (שם נעורים ויליאמס) ולאריק פיקאפ. הוא התחנך בבית הספר "King's School, Chester" ואת הכשרתו המקצועית רכש באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) בלונדון. מאוחר יותר היה חבר ב-RADA.
טלוויזיה
ב-1964 הופיע פיקאפ לראשונה בטלוויזיה בעונה הראשונה של הסדרה "דוקטור הו" בפרק "The Reign of Terror", וקיבל שכר של 30 ליש"ט. ב-1973 כיכב בסדרת הדרמה "The Dragon's Opponent" בתפקיד צ'ארלס הווארד רוזן סאפוק, שהיה מומחה לסילוק פצצות במלחמת העולם השנייה. ב-1982 גילם פיקאפ את התפקיד הראשי במיני-סדרה "חיי ורדי" בבימויו של רנטו קסטלאני וגילם את דמותו של ג'וזפה ורדי.
ב-1983 הופיע פיקאפ לצדה של פנלופה קית' בסיטקום "Moving", ושיחק בתפקיד פרידריך ניטשה בסדרה "ואגנר" (בכיכובו של ריצ'רד ברטון). ב-1984 השתתף בסרט הטלוויזיה "האפיפיור יוחנן פאולוס השני" בתפקיד יאן טירנובסקי. ב-1987 שיחק בסדרת הדרמה "תהפוכות מלחמה" לצדם של אמה תומפסון וקנת בראנה וגילם את דמותו של האריסטוקרט הרוסי-בריטי הנסיך יאקימוב. הסדרה מבוססת על סדרת רומנים מאת הסופרת הבריטית אוליביה מאנינג. בעיבוד של ה-BBC לספר "האריה, המכשפה וארון הבגדים" מ-1988 דיבב פיקאפ את אסלאן, כמו גם בסדרות ההמשך "דברי ימי נרניה" המבוססות על הספרים מאת ק.ס. לואיס. פיקאפ כיכב בסיטקום קצר הימים "Not with a Bang" ששודר ב-1990 ובאותה שנה שיחק לצדו של מייקל קיין בסרט "ג'קיל והייד". ב-1992 הופיע לצדה של דרוולה קירוואן בעיבוד הטלוויזיוני של הספר "A Time To Dance" מאת מלווין בראג.
תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה היו בסדרות "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן", "The Riff Raff Element", "הנוכלים", "המלחמה של פויל", "רציחות במידסומר", "להעיר את המתים", "The Bill", "עדות אילמת", "שרלוק הולמס", "דוק מרטין" ובסדרה "המפקח מורס". ב-1991 השתתף בדרמה "רצח מתוחכם", עיבוד לספר באותו שם מאת ג'ון לה קארה. ב-2004 שיחק בדרמה לילדים "Feather Boy" של ה-BBC. עוד גילם את פקד מור בסרט הטלוויזיה "A Case of Coincidence" מסדרת "סיפורי המסתורין של רות רנדל".
פיקאפ שיחק בתפקיד קבוע בסיטקום "The Worst Week of My Life" של ה-BBC. ב-1989 כיכב לצדה של ג'ודי דנץ' בסדרה של ערוץ 4 "Behaving Badly". בפברואר 2010 הופיע בתפקיד אורח, כפגלג, בסדרת הדרמה התקופתית "הדרך לקנדלפורד".
בסדרה "הולבי סיטי" שיחק פיקאפ בתפקיד צ'ארלס לורד ביירן. בנובמבר 2014 השתתף בהופעת קמע בפרק בסדרה "קורוניישן סטריט".
תיאטרון
רונלד פיקאפ עבד עם לורנס אוליבייה בתיאטרון המלכותי הלאומי, במיוחד במחזות "שלוש אחיות" ו"מסע ארוך אל תוך הלילה". ב-1998 היה מועמד לפרס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה על הופעתו במחזה "עולמה של איימי".
ממרץ ועד אוגוסט 2009 שיחק בתפקיד לאקי בהפקה של שון מתיאס למחזה "מחכים לגודו" מאת סמואל בקט לצדם של סר איאן מקלן (אסטרגון), פטריק סטיוארט (ולדימיר) וסיימון קאלו (פוזו). המחזה הוצג בסיור הופעות שנפתח במאלוורן שבווסטרשייר ומשם במילטון קינס, ברייטון, באת', נוריץ', אדינבורו וניוקאסל.
קולנוע
ב-1973 הופיע פיקאפ בסרט "נשיא על הכוונת". בשנה לאחר מכן השתתף בסרטו של קן ראסל "מאהלר". ב-1988 שיחק בסרט "ג'וזף אנדרוז" המבוסס על ספרו של הנרי פילדינג. ב-1978 שיחק פיקאפ בתפקיד אחד הסוכנים הפרוסיים הזוממים לפוצץ את בתי הפרלמנט בסרט "39 המדרגות". את הסרט ביים דון שארפ וכיכבו בו רוברט פאוול בתפקיד האניי, קארן דוטריס בתפקיד אלכס וג'ון מילס בתפקיד קולונל סקודר. בעיבוד של ה-BBC למחזה "הנרי השמיני" משנת 1979 גילם פיקאפ את קרנמר, הארכיבישוף מקנטרברי. ב-1979 שיחק בתפקיד לוטננט הרפורד בסרט "Zulu Dawn", ב-1980 גילם את דמותו של איגור סטרווינסקי בסרט "ניז'ינסקי", ב-1982 שיחק בתפקיד הנסיך ג'ון בסדרה "אייבנהו", וב-1983 השתתף בסרט הג'יימס בונד "לעולם אל תאמר לעולם לא" בכיכובו של שון קונרי. ב-1986 שיחק בתפקיד המושל הפורטוגזי, דון הונטאר, בסרט "המיסיון". ב-1989 הופיע בתפקיד המורה הקפדן, קפטן לנקסטר, בסרט "Danny, the Champion of the World", ובאותה שנה השתתף בסרט "עונת יובש לבנה".
ב-2004 הופיע פיקאפ בסרט "Secret Passage" לצדו של ג'ון טורטורו. ב-2005 שיחק בתפקיד משנה בסרט "The Adventures of Greyfriars Bobby" ובסרט המדע בדיוני "סופרנובה".
ב-2012 שיחק בתפקיד נורמן קאזנס בסרט הקולנוע "מלון מריגולד האקזוטי", וחזר לגלם את אותה דמות בסרט ההמשך "מלון מריגולד האקזוטי השני" שיצא לאקרנים ב-2015.
אודי (קבוצה אתנית)
אוּדי הם קבוצה אתנית של ילידי הקווקז. נכון לימינו הם מתגוררים באזרבייג'ן, רוסיה, גאורגיה, ארמניה, קזחסטן, אוקראינה ומדינות רבות אחרות. מספרם הכולל הוא כ-10,000 איש. הם מדברים בשפת אודי. חלקם דוברים גם שפות נוספות: אזרית, רוסית, גאורגית וארמנית, תלוי היכן הם מתגוררים. הדת שלהם היא הנצרות.
רונלד פיקאפ
קולנוע
פיקאפ נפטר ב-24 בפברואר 2021. הותיר אחריו אישה, לאנס טראוורס, ושני ילדים: השחקנית רייצ'ל פיקאפ וסיימון פיקאפ. רונלד ובתו רייצ'ל הופיעו יחד ב-2008 בפרק בסדרה "רציחות במידסומר" (The Magician's Nephew) וב-2016 בסרט "Schadenfreude".
אודי (קבוצה אתנית)
היסטוריה
האודי נחשבים לאחד מ-26 השבטים של של שלהי העת העתיקה. על פי המחברים הקלאסיים, האודי התגוררו באזור מזרח הקווקז לאורך חוף הים הכספי, בשטח המשתרע עד לנהר קורה בצפון. כיום רוב בני הקבוצה האתנית של האודי שייכים לכנסייה המזרחית האורתודוקסית, ואילו בניז' (Nij) הם שייכים לכנסייה הגרגוריאנית, ונהגו לערוך את התפילות בארמנית. מאות שנות חיים בתחום ההשפעה התרבויות הארמנית, האיראנית והאזרבייג'נית-טורקית השפיעו על תרבותם, כפי שמתבטא במסורות עממיות של האודי ובתרבותם החומרית.
מאז המאה החמישית מוזכרים בני האודי לעיתים קרובות במקורות הארמניים. מידע נרחב יותר קיים ב"היסטוריה של אלואנק" מאת מובסס קגאנקטוואסיי (Movses Kagancatvasiy). האודי היו אחד מהשבטים האלבניים הקווקזים השליטים.
כפרי האודי
ורטאשן היה בעיקר כפר אודי, שבו דיברו בשנות השמונים של המאה ה-20 כ-3,000 תושבים בניב הוורטאשן של שפת האודי. בני האודי מוורטאשן השתייכו לכנסייה האפוסטולית הארמנית והיו להם שמות משפחה ארמנים. במהלך סכסוך נגורנו קרבאך גורשו בני האודי וגם הארמנים לארמניה. כ-50 בני אודי נותרו בקרב כ-7,000 אזרים אתניים בעיירה, ששמה שונה לאוגוז.
כיום המקומות היחידים בהתיישבות אודי מרוכזת הם הכפר ניג' באזרבייג'ן והכפר זינוביאני בגאורגיה, שהוקם על ידי פליטי אודי מוורטאשן בשנות העשרים של המאה ה-20. קבוצות קטנות מתגוררות ברוסיה במחוז רוסטוב (שחטי, טאגאנרוג, רוסטוב על הדון, אזוב ואלכסנדרובקה); במחוז קרסנודאר (קרסנודאר, אזורי דינסקוי, לנינגרד, קושצ'בסקי); בחבל סטברופול (מינוודיי ופיאטיגורסק); במחוז וולגוגרד (וולגוגרד, דובובי אובראג); וגם במחוז סברדלובסק, ואזורי איבנובו, וקלוגה, מוסקבה, סנקט פטרבורג, ואסטרחן. בגאורגיה בפאתי טביליסי, פותי, ורוסתווי. בארמניה בעיקר במחוז לורי, ובאקטאו בקזחסטן. חלקם גרים גם באוקראינה (מחוז חרקוב).
שפה
שפת אודי שייכת לענף במשפחת ה. שני הדיאלקטים הראשיים הם ורטאשן וניז'. לדיאלקט ניז' יש תת-ניבים המחולקים לשלוש תת-קבוצות - תחתון, ביניים, עליון. בלשנים מאמינים שהדיאלקטים מקורם על פי קבוצות גאוגרפיות של אודי מאזור טאוז (Tauz): הכפרים קירזן וארטזה עברו לניז' ואוגוז. לדיאלקט ורטאשן יש שני ניבי משנה: ורטאשן ואוקטומברי.
בני האודי כיום דוברים אזרית, רוסית, ארמנית וגאורגית. האודי הם בדרך כלל דו-לשוניים, ולעיתים אם כי זה פחות נפוץ תלת-לשוניים, תלוי במגורים ובעבודה. רבים משתמשים באודי רק בחיי היומיום, אך לצרכים רשמיים משתמשים האודי בשפת המדינה בה הם מתגוררים, כמו אזרית, רוסית או ארמנית.
היסטוריה
בעבר שפת האודי הייתה אחת השפות הנפוצות באלבניה הקווקזית שעל בסיסה נוצר במאה החמישית על ידי הנזיר הארמני מסרוב משדוץ. האלף-בית כולל 52 אותיות. השפה הייתה בשימוש נרחב, שכן טקסטים עיקריים של הביבלייה תורגמו לשפה האלבנית הקווקזית. והתפילות נערכו בה בכנסייה. לאחר נפילת המדינה האלבנית הוחלפה בהדרגה השפה הליטורגית בכנסייה מאלבנית הקווקזית לארמנית.
בשל שפת האודי הקווקזית שלהם ואמונתם הנוצרית, האודים נחשבים לשרידים האחרונים של האלבנים הקווקזים העתיקים. תחת השלטון הפרסי, חלקם התאסלמו, ועד מהרה אימצו את השפה האזרית. הכנסייה האפוסטולית הארמנית קיימה תפילות אך ורק בשפה הארמנית וסירבה להסמיך כומר אודי מקומי, מה שגרם למחאות מצד בני האודי: "...הרצון העז שלנו הוא שהכומר שלנו יהיה נציג של העם שלנו, כי אף על פי שאנחנו שייכים לכנסיית גרגוריוס המאיר הקדוש, השפה שלנו היא אחרת: אנחנו האודים ואנחנו יודעים שהאנשים האלה אינם חיים בשום מקום פרט לכפרים ניז' וורטאשן. אין לנו שליטה ולו במעט בשפה הארמנית; וגם אין לנו מושג לגבי מה שהבשורה אומרת ...".
בעוד שהאודי מוורטאשן נשארו בכנסייה האפוסטולית הארמנית, אודי נוצרים מניז' עברו מהארמנית לכנסייה הרוסית האורתודוקסית זמן קצר לאחר תחילת השלטון הרוסי.
אוכלוסייה ושינויים
במפקד אוכלוסין 2002 של הפדרציה הרוסית הזדהו 3,721 תושבים כבני אודי. רוב אנשי האודי (1,573 נפשות) ברוסיה רשומים באזור רוסטוב.
ג'ורג' פול צ'למרס
ג'ורג' פול צ'למרס באנגלית: George Paul Chalmers (1833–1878) היה צייר נוף, דיוקנאות וימי סקוטי.
ביוגרפיה
צ'למרס נולד במונטרוז, בנו של קפטן של ספינה. ובגיל עשרים החל ללמוד באקדמיה לאמנות באדינבורו אצל רוברט סקוט לאודר. הוא החל לצייר דיוקנאות כולל אלה של אמנים רבים כמו יוזף ישראלס (1824–1911) "האמן ההולנדי המוערך ביותר במחצית השנייה של המאה התשע-עשרה", אשר צויר יחד עם יו קמרון, וציירי הדיוקנאות ויליאם מקטאגרט (1835– 1911) וג'ון פטי (1839–1893).
הוא גם צייר את מראה הפנים של בתים וקוטג'ים כמו ציירי מושבת האמנים קרנברוק וכמה ציירים הולנדים, ופנה לנופים ולנופי ים מאוחר יותר בקריירה שלו. הטובים שבהם הם "סוף הקציר" (1873), "מים זורמים". (1875), ו"האגדה" (הגלריה הלאומית של סקוטלנד, אדינבורו). הוא הפך למקורב (1867) וחבר מן המניין (1871) באקדמיה המלכותית הסקוטית.
חייו נקטעו בשנת 1878 כאשר נשדד באלימות ליד כיכר שרלוט באדינבורו ומת כתוצאה מפציעותיו. הוא נחשב אז כאחד האמנים הסקוטים החשובים ביותר בתקופתו.
הוא ועבודתו הונצחו בכרך גדול שנכתב ונערך על ידי אדוארד פינינגטון. כרך זה הופק בשיתוף פעולה עם פטרונו, ג'ורג' ב. סימפסון. הוא היה אחד המורים של הצייר הימי הסקוטי ג'יימס קמפבל נובל (1846–1913). דיוקן של צ'למרס צויר על ידי צייר הדיוקנאות ג'ון פטי, התלוי בגלריה הלאומית לפורטרטים, לונדון. לצ'למרס יש למעלה מ-65 ציורי שמן בבעלות ציבורית בבריטניה.
ניקרוזאורוס
תיאור
הניקורזאורוס היה זוחל באורך 1.9 עד 2.5 מטר ובעל מראה תניני, אך לא היה כזה והשתייך לקבוצת הזוחלים הקדומה פייטוזאוריים, מקרוביהם של הארכוזאורים ששלטו במשך הטריאס בעולם. בניגוד לשאר הפייטוזאורים הוא היה בעל חלל מוגבה של החוטם והנחיריים, אשר פנו מעלה מעט והתקמרו בחזרה, במבנה שהזכיר את התנין סבכוס. מבנה זה מתאים ליצורים חצי-מימיים וחצי-יבשתיים, אך לא כמו דמויי תנינאים שהתאימו בהרבה לחיים על היבשה. בנוסף היה בעל גפיים ארוכות יותר משל שאר הפייטוזאורים. השיניים שלו היו ישרות למחצה עם זוג שיניים ארוכות בקדמת הלסת ששימשו לתפוס טרף, בעוד השיניים האחוריות פנו אחורה יותר ומנעו בריחה. המבנה כולו עזר לא רק להרוג את הטרף אלא גם לקרוע את הבשר ממנו, מה שתנינים מודרניים לא יכולים לעשות ללא עזרה.
ככל הנראה הוא היה טורף אורב שהמתין לצידי אגמים, לגונות או ביצות בגרמניה העתיקה של הטריאס, לטרף של זוחלים אחרים, אך בעיקר של דגים.
קוד גאוס
בתורת הקשרים, קוד גאוס הוא שיטה לתיאור הדיאגרמה המישורית של קשר נתון באמצעות סדרה של מספרים או אותיות. הוא תואר לראשונה על ידי קרל פרידריך גאוס במספר כתבים לא מפורסמים.
קוד גאוס דומה לסימון Dowker, אלא שבמקום לייצג כל צומת על ידי שני מספרים שונים (כמו בסימון Dowker), בקוד גאוס כל צומת מיוצגת על ידי מספר יחיד, עד כדי סימן שתלוי באם חולפים מעל לצומת או מתחת לה. באיור משמאל מוצגת עקומה מישורית יחד עם סימון Dowker שלה כדי להדגים את שיטת הקידוד, זאת שכן העיקרון של קידוד גאוס זהה.
תיאור
נבחר על העקום נקודה שרירותית שאינה צומת, ואז נתחיל "לטייל" לאורך הקשר במגמה קבועה מסוימת. כאשר נחלוף על פני הצומת הראשונה, נתאים לה את המספר 1. בדומה לכך, בכל פעם שנחלוף על פני צומת, נרשום לידה את המספר הסידורי שמתאים לה. עם זאת, כאשר נחלוף על פני צומת שכבר התאמנו לה מספר, נרשום מספר השווה לנגדי של המספר הסידורי שכבר קיים לצומת. הסימן של המספר למעשה מייצג האם העקומה חולפת "מתחת" או "מעל" לצומת. במקביל לרישום המספרים המתאימים לנקודות הצומת, נרשום סדרה של מספרים שמייצגים את המספרים הסידוריים של הצמתים שחלפנו על פניהם. כיוון שעל פני כל צומת אנו חולפים פעמיים, קיבלנו איפה סדרה של 2n מספרים, אשר בה כל אחד מהערכים המוחלטים של המספרים הסידוריים המתאימים לצמתים (הווה אומר, מספר מ-1 עד n) מופיע פעמיים.
באופן כללי, כאשר אין חשיבות לסימן, מספר הרצפים האפשריים עבור דיאגרמת קשר עם n צמתים הוא המקדם המולטינומי:.
תנאי הזוגיות
בכתביו הלא מפורסמים, גאוס העלה את השאלה אילו רצפים של מספרים או אותיות יכולים לייצג דיאגרמות קשר אמיתיות, ועשה אבחנה לא טריוויאלית בנוגע לאפיון הרצפים ברי המימוש. למעשה הוא שאל שאלה קשה יותר - אילו רצפי סמלים נטולי סימן יכולים לייצג דיאגרמות קשר אמיתיות? והאבחנה שעשה, שנקראת תנאי הזוגיות, מתייחסת לשאלה הזאת:
תנאי הזוגיות: שתי ההופעות של כל סמל בקוד גאוס של עקומה שחותכת את עצמה מופרדות על ידי מספר זוגי של סמלים.
הוכחה לטענה זאת ניתנה לראשונה על ידי המתמטיקאי Julius Nagy ב-1927. עם זאת, גאוס עצמו הבחין גם כי תנאי הזוגיות אינו מספיק כאשר 5\le n, וכמות רבה של מאמרים נכתבו על אפיון הסדרות שמייצגות עקומים אמיתיים.
אגלי טל
אגלי טל הוא ספר על הלכות שבת שחיבר רבי אברהם בורנשטיין, אדמו"ר ומייסד חסידות סוכטשוב. כרכו הראשון והיחיד של הספר עוסק ב-11 מלאכות הנצרכות לעשיית לחם החל מזריעה ועד לאפייה ('סידורא דפת') ומלאכת גוזז. נדפס לראשונה בתרס"ה (1905).
הספר התפרסם במהירות, וישיבות רבות בפולין החלו ללמוד מסכת שבת באותה תקופה בעקבותיו.
הקדמת הספר
בהקדמת הספר מפרט המחבר את דרך הלימוד אותה רכש אצל חותנו, רבי מנחם מנדל מקוצק, וכותב:.
הקדמת הספר התפרסמה בעיקר אודות הדברים שכתב על דרכי העיון אותם למד מהרבי מקאצק, וכן מהפלמוס שבו מאריך אודות לימוד תורה בשמחה. המחבר מביא את דעת הסבורים כי לימוד בשמחה מהווה פגיעה בעקרון תורה לשמה, עקרון שמשמעו אי מעורבות של שיקולים חיצוניים במניעים ללימוד התורה. המחבר מכריע להפך, לפיה השמחה במהלך לימוד התורה היא חלק חשוב ממצוות לימוד התורה, ובאמצעותה הלומד מתדבק בתורה.
ניז'ני נובגורוד (כדורגל, 2007)
מועדון הכדורגל ניז'ני נובגורוד (ברוסית: Футбольный клуб Нижний Новгород) הוא שמו של מועדון כדורגל רוסי מהעיר ניז'ני נובגורוד שהתקיים בשנים 2007–2017.
אגלי טל
הקדמת הספר
בהמשך שוטח המחבר את חשיבות לימוד הלכות שבת על פי תורת הקבלה, על פי תורת החסידות, ועל פי תורת הנגלה. כמו כן הוא כותב הערות בצד ההקדמה שכתב הוא בעצמו, ובהם הוא כותב חידושי תורה רבים על התלמוד, ומסביר אותם בדרך החסידות ובדרך הקבלה. הוא מזהיר את הלומד בספרו לעיין בו במתינות שכן הושקעה בו מחשבה רבה, וכאשר יש קושי לעיין בתלמוד ובראשונים כדי להבין את הדברים.
ניז'ני נובגורוד (כדורגל, 2007)
הישג השיא של הקבוצה הוא מקום 3 בליגה הרוסית הראשונה בעונת 2010. בעונת 2011/12 שחזרה את ההישג והעפילה לפלייאוף ההעפלה לליגת העל הרוסית בכדורגל והתמודדה בדרבי נגד קבוצת וולגה ניז'ני נובגורוד, שסיימה במקום 14 בליגת העל, אך וולגה גברה על ניז'ני נובגורוד ושמרה על מקומה בליגה.
אגלי טל
תוכן הספר
עיקרו של הספר נכתב על ידי רבי אברהם בורנשטיין בצורת פילפול, אך בנו רבי שמואל התבקש על ידו להוציא מתוך החיבור את הדברים שפסק הלכה למעשה ולכתוב אותם בפני עצמם, וכפי שכותב בסוף הקדמתו:
ניז'ני נובגורוד (כדורגל, 2007)
היסטוריה
הקבוצה הוקמה על בסיס האקדמיה לכדורגל של ניז'ני נובגורוד בניהול איגור ייגורוב. בינואר 2007 הקבוצה קיבלה את השם "ניז'ני נובגורוד" וחתמה על הסכם שיתוף פעולה עם קבוצת וולגה ניז'ני נובגורוד לפיו שחקנים שלא יישחקו בשורות וולגה יצורפו להרכב של ניז'ני נובגורוד. הקבוצה החלה להתמודד בליגה הרוסית השנייה. מאמן הקבוצה היה הכדורגלן הסובייטי לשעבר דמיטרי קוזנצוב שהוחלף כבר בפברואר 2008 באיליה צימבלאר.
אגלי טל
תוכן הספר
משכך מבנה הספר עשוי בצורה כפולה: במרכז הדף נכתבו ההלכות ויסודותיהן בקצרה מבנו, ומסביב לכך נמצא חיבורו בו הוא מסביר את הכללים והמקורות לאותו פסק.
ניז'ני נובגורוד (כדורגל, 2007)
היסטוריה
ברם הקבוצה נתקלה בקשיים פיננסיים ובעונת 2009 הקבוצה סיימה במקום ה-13 בליגה השנייה. בעונת 2009/2010 ניז'ני נובגורוד שיחקה נגד זניט סנקט פטרבורג במשחק הגביע הרוסי בכדורגל שהסתיים בניצחון 2:1 לזניט, שהכריעה את המשחק רק בתוספת הזמן.
אגלי טל
תוכן הספר
בסיום ההקדמה מזהיר המחבר שלא לקנות ספרים שאין עליהם הסכמה מגדולי ישראל שבדקו את הספר, ווידאו שאין בו דברי שקר שבדה המחבר מליבו בשם גדולי ישראל.
ניז'ני נובגורוד (כדורגל, 2007)
היסטוריה
ב-2010 עיריית ניז'ני נובגורוד סירבה לממן את המועדון, אך המועדון זכה לתמיכת ממשלת מחוז ניז'ני נובגורוד מה שאיפשר לה לפתוח את העונה בליגה הרוסית הראשונה עם 21 ניצחונות, ב-38 משחקים שהצעידו אותה למקום השלישי בליגת המשנה. בעונת 2011/2012 הקבוצה קיוותה לתפוס את מקומה של סאטורן שהודחה מליגת העל בשל חוסר במימון, אך את מקומה תפסה דווקא קובאן.
אגלי טל
תוכן הספר
הספר עוסק בעיקר בדיני בורר אופה וגוזז, כשאגב כך מפלפל המחבר בנושאים שונים ורבים. הספר גדוש בחידושים רבים שהעסיקו אחרונים אחרים מהם שחלקו על דבריו ומהם שהסכימו. מבין חידושיו ידועים חידושים אלה:
ניז'ני נובגורוד (כדורגל, 2007)
היסטוריה
בעונת 2011/2012 נובוגורוד הצליחה לחזר את הישגה מהעונה הקודמת וסיימה במקום השלישי, אך נכשלה בטורניר ההעפלה לליגת העל. ביוני 2012 נחתם להסכם מיזוג עם קבוצת וולגה ניז'ני נובגורוד.
בשנת 2013 החליטו חלק מהאוהדים בראשות אלכסיי גויכמן (שניהל בעבר את קבוצת ניז'ני נובגורוד) להקים מחדש את הקבוצה, שהשתתפה באליפות העיר באותה עונה וסיימה במקום ה-6. עונה לאחר מכן נוהלה הקבוצה על ידי איגור ייגורוב והקבוצה זכתה בטורניר הקיץ של אליפות העיר. בשנת 2014 הקבוצה סיימה במקום 8.
ב-31 במאי 2015 הקבוצה הוקמה מחדש על בסיס בית הספר לכדורגל של מועדון אולימפץ. והקבוצה התמודדה בליגה הרוסית השלישית.
בדצמבר 2015 הקבוצה נטלה חלק באליפות מחוז ניז'ני נובגורוד.
היריבות העירונית
לאורך השנים הדרבי העירוני הגדול היה ההתמודדויות של ניז'ני נובגורוד נגד וולגה ניז'ני נובגורוד.
אוניברסיטת להיי
אוניברסיטת להיי (באנגלית: Lehigh University) היא אוניברסיטה פרטית ב שבפנסילבניה בארצות הברית. האוניברסיטה הוקמה ב-1865 ולומדים בה כ-7,000 סטודנטים (5,000 לתואר ראשון, וכ-2,000 לתארים מתקדמים).
האוניברסיטה חברה באיגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות.
מבנה
אוניברסיטת להיי מורכבת מחמש מכללות : מכללה להנדסה ומדע יישומי, המכללה לאמנויות ומדעים, המכללה לעסקים, המכללה לחינוך ומכללה לבריאות. המכללה לאמנויות ומדעים היא הגדולה ביותר, עם 35% מתלמידי האוניברסיטה.
בוגרים ידועים
כמה מבוגרי המוסד הידועים הם :
אליפות העולם בכדוריד 1986
אליפות העולם בכדוריד 1986 היא אליפות העולם ה-11 והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי. הטורניר התקיים בשווייץ בין ה-25 בפברואר ל-8 במרץ 1986. המשחקים נערכו במספר ערים, משחק על מדליית זהב נערך בציריך ב-Zürcher Hallenstadion.
זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות הנבחרת.
מתכונת התחרות
הקבוצות חולקו ל-4 בתים. שלוש נבחרות חזקות מכל בית העפילו לשלב השני בו קבוצות רוכזו ב-2 בתים. בהתאם לתוצאות המשחקים בבתים, נערכו משחקים על המקום סופי.
בית ב'
המשחקים נערכו בסיינט גאלן, ציריך, ברן, בזל ווינטרטור.
בית ג'
המשחקים נערכו בז'נבה, ברן, לה שו-דה-פון ווינטרטור.
גאוסופיה
כבר בעבר היו ידועות ההשפעות ההדדיות בין המקום הגאוגרפי ליושבים עליו באותו מקום. חז"ל אמרו על הזיקה בין המתגורר למקומו - "חן המקום על יושביו", וכתבו על הפסוק 'ויצא יעקב מבאר שבע', כי ביציאת הצדיק מהעיר- 'פנה זיוה פנה הדרה (של העיר)'. גם חתן פרס נובל אליאס קנטי כתב בהרחבה בספרו 'ההמון והכוח', על הקשר בין הלאום-העם היושב בטריטוריה מסוימת, לבין הטריטוריה ומאפייני הטריטוריה עליה הוא יושב. כך כתב למשל על השפעת ה'יער הגרמני' האנכי או 'עצי היער', על אופיו ה'ישר' של העם הגרמני ועוד.
אליפות העולם בכדוריד 1986
בית ד'
המשחקים נערכו בסיינט גאלן, ציריך, בזל וברן.
גאוסופיה
תולדות הגיאוסופיה והגדרתה
הגיאוסופיה היא מושג שהציע ג'יי קיי רייט בשנת 1947. המילה היא הלחם של גיאו ("כדור הארץ" ביוונית) ו-sophia ("חוכמה" ביוונית). רייט הגדיר זאת כך: "הגאוסופיה ... היא לימוד הידע הגאוגרפי של כל נקודות המבט לגאוגרפיה, כדוגמת ההיסטוריוגרפיה להיסטוריה, היא עוסקת בעיקר בביטוי הלא טכני של הידע הגאוגרפי בעבר ובהווה - עם מה שויטלאזי כינה "התחושה האנושית של המרחב הארצי". המושג מתרחב אל מעבר לליבת הידע המדעי הגאוגרפי או הידע הגאוגרפי המערכתי על המרחב, המתגלית לא רק על ידי גאוגרפים, אלא גם על ידי חקלאים ודייגים, יזמים ומשוררים, סופרים ואמנים, ומסיבה זו יש לזה קשר רב עם חזיונות סובייקטיביים". (רייט 1947).
הגדרת מושג גיאוסופיה מתבארת לעיתים כך: "לימוד העולם כפי שאנשים תופסים אותו ומדמיינים אותו". (McGreevy 1987)", או "מערכות של אמונות הקושרות אינטראקציה אנושית עם סביבות הארצי." (אינס פארק 1995).
אליפות העולם בכדוריד 1986
בית העפלה ב'
המשחקים נערכו ב-2 במרץ-6 במרץ באראו, ציריך, לוצרן, וינטרטור, ברן וסיינט גאלן.
גאוסופיה
תולדות הגיאוסופיה והגדרתה
הגיאוסופיה משמשת לעיתים כמילה נרדפת לחקר המסתורין של כדור הארץ. כך מתורגם לאנגלית הפסוק בתהלים "אשר בידו מחקרי ארץ"- 'hidden secret of the land'. הגיאוסופיה היא מתודה המנוגדת לכאורה למדע האמפירי לפיו הניסוי איננו תלוי מקום וכי לניסוי מדעי או תופעה מדעית במקומות שונים תוצאה או מהות זהה.
אליפות העולם בכדוריד 1986
משחקי הגמר
משחק האליפות נערך ב-8 במרץ בציריך. נפגשה עם וניצחה 22:24.
גאוסופיה
תולדות הגיאוסופיה והגדרתה
הגיאוסופיה היא למעשה בבסיס התובנה של היתכנות ויצירת 'מקום קדוש' או 'מקדש'.
ההשקה לענפי מחקר גאוגרפיים נוספים כמו 'נוף תרבות' או 'גאוגרפיה היסטורית'
הגיאוסופיה נושקת לענפי מדע גאוגרפיים מתפתחים כמו 'נוף-תרבות ' (Landscape Cultural ) או 'גאוגרפיה היסטורית'. הגאוגרפיה ההיסטורית היא עוד ענף שהתפתח כשדה מחקר עצמאי, ענף משנה של הגאוגרפיה המודרנית, החל מהרבע השני של המאה העשרים. במסגרתה של הגאוגרפיה ההיסטורית מתפתח גם חקר הנוף התרבותי, כלומר לימוד נופי עבר שעוצבו או הושפעו בידי האדם, בכלים ובשיטות הלקוחים משתי הדיסציפלינות - הגאוגרפית וההיסטורית. בתהליך הבניית הידע המשותף לגאוגרפיה והיסטוריה, מתברר כי הבנת משמעותם של נופים אלה הלכה והשתנתה והתרחבה, והגדרתם השתנתה, ועברה בהדרגה מלימוד הנוף הפיזי, הריאלי, של מקומות, אזורים ותקופות היסטוריות, לבחינת השפעתו של האדם ותרבותו על הנוף, ולמחקר שחיפש גם משמעויות אנושיות – תרבותיות, ערכיות וסמליות, רחבות הרבה יותר, כחלק אינטגרלי מהבנת הנוף. שינוי זה נבע משינויי פרדיגמות וגישות שעברה הגאוגרפיה ההיסטורית, כחלק ממדע הגאוגרפיה כולו. שינוי זה מקביל למושג המחודש הקובע את העת החדשה כתקופה גאולוגית חדשה -'אנתרופוקן',מושג המעצים את הקשר בין האדם לטריטוריה שלו, בעיקר מבחינת עוצמת השינוי הנגרמת למרחב הטריטוריאלי, על ידי המסיביות של הפעילות האנושית על קרום כדור הארץ בעת החדשה.
אליפות העולם בכדוריד 1986
משחקי הגמר
משחק על המקום השלישי נערך ב-7 במרץ בבזל. נפגשה עם וניצחה 23:24.
גאוסופיה
ההשקה לענפי מחקר גאוגרפיים נוספים כמו 'נוף תרבות' או 'גאוגרפיה היסטורית'
הגיאוסופיה משיקה לערכים גאוגרפיים נוספים בהתפתחות של ה'גאוגרפיה האנושית' (שעדיין חסרי מקבילות בשפה העברית) כמו:
אליפות העולם בכדוריד 1986
ישראל באליפות
נבחרת ישראל בכדוריד החלה את דרכה בתחרויות דרג ב' שנערכו בין 19 בפברואר לבין 3 במרץ 1985 בנורווגיה. הנבחרת הוגרלה לשחק בבית ד' וסיימה אותו במקום הרביעי (אחרון) ללא ניצחון. היא המשיכה את התחרות לקביעת מקום הסופי (13–16). למרות שהיא דורגה במקום ה-13, היא ירדה לדרג ג'.
גאוסופיה
ההשקה לענפי מחקר גאוגרפיים נוספים כמו 'נוף תרבות' או 'גאוגרפיה היסטורית'
Bioregionalism Common Ground Cultural landscape Cultural region Deep map Genius loci Nature writing Parochialism Psychogeography Topophilia
ראשוני מפתחי הגיאוסופיה
שני מדענים הם החלוצים בפיתוח הענף המדעי של הגיאוסופיה. רייט הגדירה כך:
" הגיאוסופיה ... היא חקר החוכמה הגאוגרפית של כל נקודת מבט". הגיאוסופיה היא מה שההיסטוריוגרפיה היא להיסטוריה, היא עוסקת בטבע וביטוי החוכמה הגאוגרפית בעבר ובהווה - אשר ויטלסי כינה את "החוש האנושי של המרחב הארצי". הגדרה שהיא מעבר לגרעין הידע המדעי הגאוגרפי או הידע הגאוגרפי שנכתב על ידי גאוגרפים. והיא מתרחבת לכותבים שאינם רק גאוגרפים, אלא כוללת גם חקלאים ודייגים, אנשי עסקים ומשוררים, סופרים וציירים, ומסיבה זו יש לזה קשר רב עם תפיסות סובייקטיביות" (רייט 1947).
החוקר שני הוא מקגרווי שהגדיר את הגיאוסופיה כ- "המחקר של העולם כפי שאנשים חווים אותו או מדמיינים אותו" (McGreevy 1987).
בעקבותיו הגדיר אינס את הגיאוסופיה כ- "מערכות של אמונות הקשורות אינטראקציה אנושית לסביבות יבשתיות." ( אינס 1995)
גאוסופיה בישראל
מחקרים חדשים עוסקים בתפיסות ההוליסטיות של הציבור בתקופות שונות את הארץ. ייחוס קדושה לאתרים, קשר מהותני בין תושבי הארץ לארץ עצמה, ייחוס תכונות אופי לארץ, פרסוניפיקציה של אתרים ותצורות נוף ועוד.
יוקי סומה
יוקי סומה (ביפנית: 相馬 勇紀; נולד ב-25 בפברואר 1997 בטוקיו שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת נגויה גראמפוס מליגת העל היפנית ובנבחרת יפן.
קריירת מועדונים
סומה משחק בקבוצה הבוגרת של נגויה גראמפוס מליגת העל היפנית החל מעונת.
ב-7 באוגוסט 2019 הושאל סומה לקאשימה אנטלרס מליגת העל היפנית עד לתום עונת. הוא ערך חמש הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד. בתום תקופת ההשאלה חזר סומה לנגויה גראמפוס.
קריירה בינלאומית
ב-10 בדצמבר 2019 ערך סומה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יפן, בניצחון 2-1 על נבחרת סין במסגרת אליפות מזרח אסיה.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של יפן טורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, וערך שש הופעות בטורניר, בו סיימה נבחרתו במקום הרביעי.
ב-19 ביולי 2022 הבקיע סטמה את שערי הבכורה שלו בנבחרת, צמד שערים בניצחון 6-0 על נבחרת הונג קונג במסגרת אליפות מזרח אסיה.
נכלל בסגל נבחרת יפן לטורניר מונדיאל 2022.
ביזת רומא (455)
רקע
בשנות ה-40 של המאה ה-5 השיאו המלך הוונדלי גאיזריק והקיסר הרומי ולנטיניאנוס השלישי את ילדיהם הונריק ויודוקיה בנישואים פוליטיים על מנת לחזק את הברית ביניהם ובשנת 442 חתמו על הסכם שלום (הנישואים התעכבו בשל גילה הצעיר של יודוקיה).
ב-455 נרצח ולנטיניאנוס ופטרוניוס מקסימוס עלה לשלטון. פטרוניוס התחתן עם אלמנתו של ולנטיאנוס ליקיניה אודוקסיה וחיתן את בנו פלדיוס עם יודוקיה כשהוא מבטל בזאת את אירוסיה להונריק.
אולם אודוקסיה שזעמה על רצח בעלה ולנטיאנוס פנתה לעזרה מהוונדלים על מנת להדיח את פטרוניוס מהשלטון, הדבר תאם את שאיפותיו של גאיזריק שטען כי הפרת ברית הנישואין לבנו מהווה עילה לביטול הברית ביניהם והשתמש בעילה זו על מנת לתקוף ולבזוז את רומא והפליג עם אניותיו כשהוא נוחת בנמל אוסטיה, ומשם התקדם לעבר רומא.
הביזה
לפני שחדרו לעיר הרסו הוונדלים את כל האקוודוקטים של רומא. בתגובה להסתערות הוונדלים ניסו פטרוניוס וחייליו לברוח מהעיר, אך זה נתפס ונהרג על ידי המון רומאי זועם מחוץ לשערי העיר, ככל הנראה יחד עם בנו פלדיוס. לפי מקורות מהתקופה ביקש האפיפיור לאו הראשון להימנע מהרס העיר ומפגיעה בתושביה, גאיזריק נענה לבקשתו ושערי העיר נפתחו בפניו ללא שפיכות דמים.
הכינוי ונדליזם שהפך למטבע לשון רווח מתקשר לחורבן הרב שהותירו אחריהם הוונדלים ברומא. עם זאת יש מחלוקת בין החוקרים לגבי היקף החורבן וממדיו.
קוני-קוני
קוּנִי-קוּנִי (באנגלית: Kunekune) הוא גזע קטן ושעיר במין חזיר בר שבסוג חזיר, שמוצאו בניו זילנד.
צבעיו של הקוני-קוני נעים בטווח רחב משחור-לבן, לבן, זהבהב, חום בהיר ועד חום. מבנה גופו גוצי עגלגל, ורגליו קצרות, ומכאן שמו במאורית (שפירושו "שמן ועגלגל"). למרבית חזירי הקוני-קוני צומחים תחת הלסת התחתונה שני גדילים. לקוני-קוני מזג שלו וידידותי, ובעקבות כך מרבים לגדל אותו כחיית מחמד.
המדענים נוטים להאמין כי במקור מוצאו מאסיה, וכי הוא הגיע לניו זילנד בתחילת המאה ה-19 על ידי סוחרים או ציידי לווייתנים. הקוני-קוני אומץ על ידי המאורים, שגידלו אותו ואף נתנו לו את שמו. בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, עמד חזיר זה בפני סכנת הכחדה, וההערכה היא שנותרו כ-50 פרטים בלבד.
המין ניצל בזכות מייקל ויליס וג'ון סימיסטר, בעלי פארק ספארי, שהצליחו לאסוף 18 פרטים, אשר היוו בסיס לתוכנית הצלה למין. בשנת 2015 הקוני-קוני מסווג במצב שימור "פגיע".
כיום מגדלים את הקוני-קוני בניו זילנד, באנגליה ובארצות הברית, והמגדלים מאורגנים באגודות רשומות.
פנקס חד-פעמי
פנקס חד-פעמי (באנגלית: One time pad) הוא שיטת הצפנה שהומצאה בשנת 1917 ומבוססת על צופן ורנם. ייחודה בכך שקיימת הוכחה מתמטית לכך שאם המפתח המשמש להצפנה נבחר באקראי והשימוש בו הוא חד-פעמי, ההצפנה בלתי ניתנת לשבירה אפילו ליריב בעל עוצמת חישוב בלתי מוגבלת. שיטה זו היא הדוגמה הבולטת והפשוטה ביותר של שיטת הצפנה מושלמת (Perfect secrecy). למרות זאת מספר בעיות שיובהרו בהמשך מונעות שימוש נרחב בה.
אופן ההצפנה
לצורך הפשטות מניחים שהמסר להצפנה מיוצג כמחרוזת בינארית (שהוא הייצוג הטבעי במחשב). המפתח המשמש להצפנה מיוצג גם הוא כמחרוזת בינארית שאורכה כאורך הקלט. ההצפנה מבוצעת על ידי פעולת XOR (חיבור מודולו 2 המיוצג באמצעות הסמל \oplus) של המסר עם המפתח סיבית אחר סיבית. הפענוח מבוצע באותה דרך, אך עם הצופן והמפתח. בהצגה מתמטית:
הצפנה:
פענוח:
לדוגמה אם נתון המסר m והמפתח k שניהם באורך 32 סיביות תוצאת ההצפנה של m עם k היא c כך:
יש לשים לב שאם c=m\oplus k מזה נובע בהכרח ש-k=c\oplus m.
כדי שההצפנה תהיה בטוחה על התנאים הבאים להתקיים:
מהדרישה השלישית נגזר שמו של הצופן. שימוש חוזר במפתח יהפוך את הצופן לקל מאוד לשבירה: בהינתן שני מסרים שהוצפנו עם אותו מפתח, ביצוע חיבור בינארי (XOR) בין שניהם יחזיר את תוצאת XOR של שני המסרים כשהם לא מוצפנים, כלומר יבטל את השפעת המפתח עליהם ואז בהינתן אחד מהם ניתן לחשוף את השני בקלות. יתרה מזו, מצב זה משמר את תדירויות המסרים המקוריים, וקיימות שיטות פשוטות יחסית המבוססות על ניתוח סטטיסטי של תדירויות השפה, להפרדתם זה מזה.
לדוגמה, אם נתונים המסרים \ m_1, m_2 ומפתח \ k והתוצאות לאחר הצפנה הם וכן  בהתאמה. אזי מתקיים היות ש-
כמו כן ולהפך.
הסיבה לשימוש ב-XOR במקום פעולה בינארית אחרת כמו OR או AND, נובעת מהעובדה ש-XOR משמר אקראיות. אפשר להוכיח זאת בכמה דרכים, אבל מספיק להתבונן בטבלת האמת של XOR ולראות שהיא מכילה בדיוק 50% אפס ו-50% אחד, לעומת הפעולות OR ו-AND בהן היחס הוא 1 ל-3. כלומר התפלגות התוצאות של פעולת חיבור סיביות מודולו 2 אחידה.
קל להבין זאת במקרה של סיבית בודדת. אם נתון משתנה מקרי Y מעל \{0,1\} בהתפלגות שאינה בהכרח אחידה, כלומר הסיכויים שיתקבל "0" הם p_0 והסיכויים שיתקבל "1" הם p_1, כאשר p_0+p_1=1, ונניח שנתון משתנה מקרי בלתי תלוי X בהתפלגות אחידה (סיכויים של 1/2 לאפס או אחד כמו בהטלת מטבע). אפשר לראות שההסתברות ש-Z=X\oplus Y שווה "0" שווה להסתברות ש-(x,y)=(0,0) ועוד ההסתברות ש-(x,y)=(1,1) (כי לפי טבלת האמת של XOR רק בשני מקרים אלו התוצאה תהיה אפס). במקרה הראשון למשל ההסתברות היא p_0 כפול 1/2. בחשבון פשוט יוצא אם כך ש-. כלומר לא משנה מה הייתה ההתפלגות של Y, התוצאה Z תתפלג תמיד באופן אחיד.
פנקס רב-פעמי
תנאי הכרחי בפנקס חד-פעמי שהוא ישמש להצפנת מסר אחד בלבד. אם משתמשים באותו פנקס להצפנת שני מסרים מה שקרוי "פנקס דו-פעמי" או יותר, גורמים כאמור לשבירה מוחלטת של הצופן. למרות זאת לאורך השנים לא תמיד הקפידו על כך. המקרה הראשון והמפורסם ביותר היה המחדל הסובייטי בפרשת מסמכי וינונה. בגלל התהליך המפרך של הכנת פנקס חד פעמי (בזמנו הדבר בוצע באמצעות הטלת קוביות), המפעילים התעצלו ו"מיחזרו" פנקסים שכבר נעשה בהם שימוש. מה שאפשר למודיעין האמריקאי לפענח במשך שנים רבות תשדורות סודיות של מרגלים רוסים.
מקרה אחר מהתקופה האחרונה קשור בפרוטוקול PPTP של מיקרוסופט שנקרא MS-PPTP שבגרסה הראשונה שלו, הצפנת כל המסרים שנשלחו מהלקוח לשרת ומהשרת ללקוח בוצעה באמצעות אותו מפתח. הבעיה הייתה שהצופן איתו עשו מיקרוסופט שימוש היה RC4 שהוא צופן זרם. כדי לפרוץ את הפרוטוקול כל מה שהמתקיף נדרש לעשות הוא לבצע XOR בין המסרים המוצפנים של השרת לבין המסרים המוצפנים של הלקוח, בכך אפקטיבית הוא מסיר את ההצפנה. הפרוטוקול המביך הזה הכיל מלבד זאת כשלים רבים וגם לאחר שתוקן לא היה בטוח יותר.
דוגמה נוספת גרועה אף יותר היא פרוטוקול WEP שבגרסאות הראשונות שלו הכנת המפתח לצורך הצפנה הייתה באמצעות וקטור אתחול שיחד עם המפתח הסודי מוזן ל-RC4 המייצר את זרם המפתח לצורך הצפנת הפריים ב-XOR. כל פריים הוצפן עם מפתח אחר שהוא פונקציה של המפתח הסודי הקבוע יחד עם וקטור אתחול שונה. היו שתי בעיות חמורות. ראשית, וקטור האתחול היה בעצם מספר סידורי של הפריים והוא שודר בגלוי, היות שווקטור האתחול היה באורך 24 סיביות המשמעות היא שהוא מתאפס אחרי 2^{24} או 16 מיליון פריימים שזה לא הרבה במונחים של ימינו. שנית, בכרטיסים מסוימים לאחר כיבוי והפעלה וקטור האתחול היה מתאפס. בשני מקרים אילו מה שקרה זה שמסרים שונים הוצפנו עם אותו מפתח, כשהמשמעות היא שבירה מוחלטת של הפרוטוקול. פרוטוקול זה הכיל כשלים רבים נוספים מה שהוביל לבסוף להחלפתו בפרוטוקול WPA.
חשילות
פנקס חד פעמי אינו מבטיח אותנטיות. החיסרון בהצפנה עם פעולת XOR של זרם המפתח עם המסר היא שניתן לבצע מניפולציה של סיביות מסוימות במסר המקורי מבלי לפענח את הטקסט המוצפן. השינוי יכול להיות נקודתי ולא ישפיע על חלקים אחרים של הצופן. תכונה זו נקראת "חשילות". למשל אם המסר המוצפן מכיל הצפנה של השם "דוד" (בקידוד אסקי נניח ) אם המתקיף במקרה יודע שהשם המוצפן הוא דוד ביכולתו לשנותו ל"משה" מבלי שהמקבל יבחין בכך. כל שעליו לעשות הוא לחבר XOR של השמות משה ודוד ואז לחבר את התוצאה ב-XOR עם הטקסט המוצפן במיקום הנכון. המקבל לאחר פענוח עלול לחשוב שהשם הנכון הוא משה בעוד שהמצפין שלח את השם דוד. מסיבה זו אין להשתמש בפנקס חד פעמי ללא אמצעי נוסף להבטחת שלמות ואימות.
סודיות מושלמת
שנים רבות מאז המצאתו נחשב פנקס חד-פעמי ל"קשה מאוד לשבירה", אך לא הייתה הוכחה מתמטית שהוא אינו ניתן לשבירה כלל. את ההוכחה לכך סיפק קלוד שאנון, אבי תורת האינפורמציה, במאמר משנת 1949. שנון הגדיר "סודיות מושלמת" כהצפנה שבה ידיעת המסר המוצפן לא מוסיפה שום אינפורמציה לידיעת המסר המקורי. תנאי זה ניתן לתיאור במספר דרכים שקולות. שנון התבסס על מושג האנטרופיה שאותו הגדיר, אשר מהווה במובן מסוים כימות של כמות האינפורמציה המצויה בהתפלגות נתונה. בנוסף, ניתן לנסח את התנאי באופן ישיר וללא שימוש באנטרופיה.
לצורך ההגדרה משתמשים במרחב הסתברות שבו הטקסט הגלוי נבחר באקראי (מתוך התפלגות כלשהי, לאו דווקא אחידה) ומוצפן על ידי מפתח שהוגרל באקראי (באופן אחיד). אם \ M,\ C,\ K הם משתנים מקריים של מרחב הסתברות המייצגים את המסר, המפתח והצופן בהתאמה, אז סודיות מושלמת מתקיימת אם מתקיים, כלומר ההסתברות לכך שהוגרל מסר מסוים אם ידוע כתב הסתר המתאים לו, שווה להסתברות שאותו מסר הוגרל מבלי שידוע שום מידע נוסף עליו. במילים אחרות, המשתנה המקרי שמייצג את ההודעות שנבחרות באקראי, והמשתנה המקרי שמייצג את כתבי הסתר שנוצרים באקראי הם בלתי תלויים. בניסוחו השקול של שנון, אם \ H מייצגת את פונקציית האנטרופיה אזי התנאי לסודיות מושלמת הוא - כלומר, שהאינפורמציה שבמשתנה המקרי \ M שווה לאינפורמציה שבמשתנה המקרי המותנה \ M|C. (תנאי זה ניתן להצגה באופן שקול כ-\ I(M;C)=0, כלומר האינפורמציה המשותפת של שני המשתנים היא 0).
לדוגמה, אם ידוע כי תשובה לשאלה כלשהי, שיכולה להיות "כן" או "לא", הוצפנה, וידוע שההסתברות של כל "כן" היא 1/3 ושל "לא" היא 2/3 (ולכן ההסתברות של מילים אחרות, למשל "ים" היא 0), הרי ששיטת ההצפנה תיחשב מושלמת אם בהינתן ידיעת ההודעה המוצפנת (למשל, "םר") ההסתברות ש"כן" היא המילה שהוצפנה היא עדיין 1/3 וההסתברות ש"לא" הוצפנה היא עדיין 2/3.
בשיטת הפנקס החד פעמי, הכתבים הגלויים, כתבי הסתר והמפתחות הם כולם מחרוזות ביטים מאותו האורך, למשל \ n. אם \ m הוא כתב גלוי אפשרי כלשהו ו-\ c הוא כתב סתר אפשרי כלשהו, אז קיים בדיוק מפתח יחיד שמעביר את \ m אל \ c: המפתח. מכאן נובע בפרט שההסתברות לקבלת \ c ככתב סתר היא אחידה לכל כתבי הסתר האפשריים ושווה ל-\ 2^{-n}; שהרי לכל כתב גלוי שנבחר \ m, ההסתברות ש-\ c תתקבל ממנו היא בדיוק ההסתברות שייבחר המפתח היחיד שמעביר את \ m אל \ c, והסתברות זו היא \ 2^{-n}.
כעת נובעת הסודיות המושלמת של הצופן באופן כמעט מיידי: (ה-\ 2^{-n} במונה מגיע מההסתברות לקבל את \ c מתוך \ m; זה שבמכנה מגיע מההסתברות לקבל את \ c בכלל, מכל כתב גלוי אפשרי).
תכונות
שנון הוכיח כי תנאי הכרחי לכך שהצפנה תיקרא מושלמת (Perfect secrecy) הוא ש- כלומר רמת אי הוודאות של המפתח תהיה לכל הפחות כרמת אי הוודאות של המסר. לפיכך אם המסרים מתפלגים באופן אחיד, אורך המפתח חייב להיות לכל הפחות כאורך המסר. באופן כללי, גודל מרחב המפתחות האפשריים חייב להיות לפחות כגודל מרחב ההודעות האפשריות.
כפועל יוצא, מערכות הצפנה סימטרית שבהן מפתח יחיד משמש להצפנת יותר מאשר הודעה יחידה, אינן מערכות הצפנה מושלמות. עם זאת, אין הדבר מעיד על בטיחות השימוש הפרקטית של מערכות אלו לצורכי אבטחת מידע.
חסרונות
הצורך במפתח שאורכו כאורך המסר המיועד להצפנה, הוא חיסרון בולט שהופך שליחת מסרים ארוכים לבעייתית. הן בשל הקושי בייצור כמות גדולה של חומר מפתח והן בשל הקושי להשמיד את המפתח לאחר השימוש בו כדי שלא ייפול לידיים הלא נכונות (ידוע שגם אם גורסים DVD, שמכיל מפתח, לחלקים קטנים, עדיין אפשר לשחזר מתוכם כמות לא מועטה של חומר מפתח), כמו כן ידוע שגם לאחר מחיקה של קטע הזיכרון בכונן הקשיח המכיל את המפתח אפשר לשחזרו עם ציוד מתאים, אפילו לאחר זמן רב ואפילו אם נדרס במידע אחר.
בעיה מרכזית נוספת היא בעיית העברת מפתח האופיינית לכל שיטת הצפנה סימטרית - כדי ששני הצדדים יוכלו להיתקשר ביניהם עליהם לשתף מפתח, לשם כך הם צריכים למצוא 'ערוץ בטוח' להעברת המפתח הסודי מאחד לשני (אם על ידי פגישה פיזית או באמצעות שליח מהימן). אם הצדדים ימצאו דרך בטוחה להעביר ביניהם מפתח סודי כאורך המסר, הרי שהם לא זקוקים להצפנה כלל, כי הם יכולים לנצל דרך זו להעברת המסר עצמו.
שיטות ההצפנה הא-סימטריות ובראשן RSA פותרות חלקית את הבעיה. אפשר להשתמש בהצפנה אסימטרית, כדי לשתף מפתח (קטן יחסית) ולאחר מכן להשתמש בצופן סימטרי מהיר כמו AES כדי להעביר את המסר עצמו. פתרון זה לא יועיל במקרה של הצפנת מפתח חד-פעמי מכיוון שהקושי בהעברת המפתח זהה לקושי שבהעברת המסר עצמו.
בעיה נוספת היא בעיית "הבטחת השלמות" (Integrity). שיטה זו אינה מונעת שינוי של המסר המוצפן בידי גורם זר המסוגל ליירט את הצופן, לשנות חלקים ממנו ולאפשר למסר להמשיך ליעדו המקורי מבלי שיעד זה יוכל לזהות שינוי זה. גם שיטת ההצפנה האסימטרית אינה פותרת בעיה זו. במקרה כזה יש צורך להפעיל שיטות נוספות שמטרתן הבטחת שלמות המסר או הצופן באופן שיאפשר לצדדים לזהות כל ניסיון לשינויו. זאת עושים בדרך כלל באמצעות קוד אימות מסרים או חתימה דיגיטלית.
שימושים
ידוע כי הקו החם בין וושינגטון ומוסקבה היה מוגן בעבר באמצעות פנקס חד-פעמי שאת המפתח שלו נהגו להעביר באמצעות בלדר צבאי. אחת הסיבות לשימוש דווקא במנגנון "פשוט" זה, הייתה על מנת ששתי המעצמות לא ייאלצו לחשוף שיטות הצפנה אחרות, רגישות יותר, שהן השתמשו בהן. הדיעה הרווחת היא שתחנות המספרים המסתוריות הן אמצעי להעברת מסרים למרגלים ברחבי העולם בגלי רדיו קצרים, המוצפנים באמצעות פנקס חד-פעמי.
יישום פנקס חד-פעמי באמצעות הצפנה קוונטית
בעיית העברת המפתח פוגמת ביעילות ובפרקטיות של הצפנה בעזרת פנקס חד-פעמי. לאור זאת יש הסבורים כי כאשר תהיה פריצת דרך בתחום המחשבים הקוונטיים, ניתן יהיה לבצע העברת מפתח קוונטית ובכך לייעל את שיטת הפנקס החד-פעמי ולשנות דרמטית את בטיחות ההצפנה.
מגנוס השלישי, מלך נורווגיה
מגנוס אולפסון (בנורדית עתיקה: Magnús Óláfsson, בנורווגית: Magnus Olavsson; נודע יותר בכינוי מגנוס "היחף" – בנורדית עתיקה: Magnús berfœttr, בנורווגית: Magnus Berrføtt; 1073 – 24 באוגוסט 1103) היה מלך נורווגיה תחת השם מגנוס השלישי מ-1093 ועד מותו. תקופת מלכותו עמדה בסימן של מערכות צבאיות תקיפות וכיבושים, במיוחד בשטחים בשליטה נורדית שבאיים הבריטיים והוא הרחיב את תחום שלטונו לממלכת האיים ולממלכת דבלין.
כבנו היחיד של אולף השלישי, הוכרז מגנוס כמלך על דרום-מזרח נורווגיה, זמן קצר לאחר מותו של אביו ב-1093. בצפון הממלכה עמדה טענתו למלוכה מול בן דודו, הוקון מגנוססון (בנו של מגנוס השני), והשניים מלכו במשותף תוך חשדות הדדיים עד למותו של הוקון ב-1095. אנשי אצולה ממורמרים סירבו להכיר בשלטונו של מגנוס לאחר מותו של הוקון, אך מרידה זו הייתה קצרת ימים. לאחר שהבטיח את מעמדו מבית, יצא מגנוס למערכה ברחבי הים האירי, שנמשכה בשנים 1098 –1099. הוא פשט על איי אורקני ועל האיים ההברידיים, על האי מאן והבטיח את שליטתה של נורווגיה שם באמצעות חתימת ברית עם מלך סקוטלנד. בקבעו את האי מאן כבסיסו בעת מסעו זה, בנה מגנוס מספר מבצרים ובתים באי וככל הנראה השיג את הריבונות על אזור גאלווי. הוא הפליג לוויילס בשלב המאוחר של מסעו וזכה בשליטה על אנגלסי וככל הנראה גם נכנעה לו ממלכת גוויניד' לאחר שהדף משטחי האי את הכוחות הנורמנים הפולשים.
לאחר שובו לנורווגיה, הוביל מגנוס מערכות במחוזות דלסלנד ווסטרייטלנד שבשוודיה, בטענה לקיומו של גבול עתיק עם ממלכה זו. לאחר שתי פלישות כושלות ומספר התנגשויות, יזם אריק הראשון, מלך דנמרק שיחות שלום בהשתתפות שלושת המלכים הסקנדינבים, מתוך חשש שהסכסוך יצא מכלל שליטה. מגנוס הגיע להסכמה על שלום עם השוודים ב-1101 כאשר הסכים לשאת לאישה את מרגרטה, בתו של המלך השוודי, אינגה הזקן. בשובו לממלכתו, הייתה באמתחתו של מגנוס דלסלנד כחלק מהנדוניה של אשתו. הוא יצא למערכה האחרונה שלו ב-1102, וככל הנראה הוא שאף לכבוש את אירלנד. מגנוס כרת ברית עם המלך האירי, מוריכרטך או בראין ממנסטר, שהכיר בשלטונו של מגנוס בדבלין. מגנוס נהרג בנסיבות בלתי ברורות, בעודו מכין אספקת מזון למסעו בחזרה למולדתו, כאשר הוא נתקל במארב שטמנו לו שבטי האולייד וכל ההישגים הטריטוריאליים שהושגו בתקופת מלכותו, אבדו עם מותו.
מקורות
רוב המידע אודות מגנוס מלוקט מהסאגות ומהכרוניקות הנורדיות שהחלו להופיע במהלך המאה ה-12. המקורות החשובים ביותר שעדיין זמינים הן הכרוניקות הנורווגיות "ההיסטוריה של המלכים הנורווגים הקדומים" (בלטינית: Historia de Antiquitate Regum Norwagiensium) מאת תאודוריק הנזיר והחיבור האנונימי "ההיסטוריה של מלכי נורווגיה על פי אגריפ" משנות השמונים של המאה ה-12 ואוספי הסאגות האיסלנדיות מחזור העולם מאת סנורי סטורלוסון, "הקלף העבש" (Morkinskinna) ו"מגילת הקלף" (Fagrskinna) משנות העשרים של המאה ה-13. למרות שהסאגות המאוחרות הן מפורטות יותר, הן נחשבות למקורות ברמת אמינות נמוכה. מידע נוסף על מגנוס, במיוחד אודות מערכותיו הצבאיות, נמצא במקורות מהאיים הבריטיים, שכוללים תיאורים מהתקופה.
ראשית חייו
מגנוס נולד בסוף שנת 1073 לערך כבנו היחיד של אולף השלישי, מלך נורווגיה. זהותה של אמו לא ברורה. היא מזוהה ב"קלף העבש" וב"מגילת הקלף" בשם תורה, בתו של ארנה לגה, כתורה בתו של יוהאן במחזור העולם, ב"כתבי היד החבויים – הקלף המקומט" (Hulda-Hrokkinskinna) וב"עמוד השדרה" (Hryggjarstykki) וכבתו עלומת השם של הרוזן רגנולד מגודוי שבמחוז סונמור ברשימות גנאלוגיות נורווגיות. קיים קונצנזוס בקרב החוקרים על העדפת הזיהוי הראשון מבין השלושה, אך קיימים סימוכין לזיהויים האחרים.
מגנוס גדל בקרב אנשי הפמליה המלכותית של אביו בנידארוס (טרונדהיים), הבירה דה-פקטו של נורווגיה באותה תקופה. בן דודו של אביו, ראש השבט תור אינגרידסון, היה אביו המאמץ של מגנוס. בנעוריו הוא דמה ככל הנראה לסבו איש המלחמה, האראלד השלישי, יותר מאשר לאביו שכינויו היה "השלו" (Kyrre). על פי מחזור העולם, נחשב מגנוס כנער יפה תואר ומחונן. למרות שקומתו הייתה נמוכה יותר בהשוואה לסבו, דווח שהוא כונה "מגנוס הגבוה". את כינויו הידוע יותר, "היחף", קנה מגנוס, על פי מחזור העולם, הודות למנהגו לאמץ את הלבוש הסקוטי והאירי, טוניקה קצרה שהותירה את חלקן התחתון של הרגליים חשופות. גרסה אחרת למקור לכינוי זה מוסברת על ידי ההיסטוריון הדני, סקסו גרמטיקוס, ועל פיה הוא נמלט מפני התקפה שוודית כשרגליו יחפות וגרסה שלישית מסבירה שהוא נהג לרכב על סוס כשרגליו יחפות כמנהג האירים. הודות למזגו התוקפני ובזכות מסעות המלחמה שלו מעבר לים, הוא גם זכה בכינוי "מגנוס הלוחם", או "מגנוס אוהב המלחמה" (styrjaldar-Magnús).
ביסוס מעמדו
מתנגדיו של מגנוס היו בן דודו, הוקון מגנוססון, בן אחיו של אולף השלישי ובנו של המלך השותף מגנוס האראלדסון שמת בצעירותו וטען לשלטון במחצית הממלכה. הוקון הוכרז כמלך באזורי הרמות של נורווגיה. על פי ההיסטוריונית רנדי הלן פורסונד, לקח הוקון לעצמו את השליטה על כל השטחים בנורווגיה שהיו קודם לכן בשליטתו של אביו. הוקון הבטיח לעצמו תמיכה על ידי שחרור איכרים מתשלום מיסים ומעבודות חובה, בעוד שמגנוס יישם צעדי מדיניות תובעניים ודרש מנתיניו שירות צבאי ארוך. לאחר שהתמקם מגנוס באחוזה המלכותית החדשה נידארוס בחורף 1094 – 1095, יצא הוקון גם הוא אל העיר וקבע את האחוזה המלכותית הישנה כמקום מגוריו. בהדרגה נעשתה מערכת היחסים בין השניים מתוחה, והמתח הגיע לשיאו כאשר הוקון ראה בים את ספינותיו של מגנוס מצוידות באופן מלא. בתגובה זימן הוקון את אספת האצילים וגרם למגנוס להפליג דרומה. הוקון ניסה לעכב את מגנוס על ידי הגעה דרומה בדרך היבשה, אך הוא מת באופן בלתי צפוי בעת מסע ציד שערך בפברואר 1095.
האיש החזק שנתן גיבוי להוקון היה אביו המאמץ תור תורדסון, שסירב להכיר במגנוס כמלך לאחר מותו של הוקון. יחד עם אגיל אסלקסון ועם אנשי אצולה אחרים, הוא תבע את זכותו של סוון האראלדסון כטוען לכתר. למרות שסאגות מאוחרות יותר מציינות שסוון היה דני, כמה היסטוריונים מודרניים מעלים השערה שהוא היה בנו של האראלד השלישי. בסיס המרד היה באזורי הרמות, אך הוא זכה לתמיכתם של אצילים בכל רחבי נורווגיה. לאחר כמה שבועות לחימה, שבה מגנוס את תור תורדסון ואת תומכיו והוציא אותם להורג בתלייה באי ומברהולם שצפון נורווגיה. על פי המדווח מגנוס זעם, שכן הוא לא יכול היה להעניק חנינה לאגיל, שהיה יכול להועיל לו והיה אציל צעיר ובעל תושייה. כמלך, הוא יכול היה להרשות לעצמו לחנון אותו רק אם האצילים האחרים היו מתחננים על חייו, ודבר זה לא התרחש.
הסכסוך הפנימי האחרון של מגנוס היה עם האציל סווינקה סטינרסון, שסירב להכיר בו כמלך. למרות שסווינקה הוריד את היקפי השוד הימי בוויקן, הוא אולץ לצאת לגלות של שלוש שנים בעקבות משא ומתן עם אנשיו של מגנוס. מאחר שהשוד הימי חזר לפרוח לאחר יציאתו של סווינקה לגלות (וככל הנראה בעידודו), פגש אותו מגנוס בפרובינציה הדנית הלנד כדי לבקש ממנו לשוב לנורווגיה. השניים התפייסו וסווינקה הפך להיות תומך נאמן של מגנוס, שכעת היה המלך ללא עוררין של נורווגיה.
רפורמות דתיות וכלכליות
מאחר שהמקורות הנורדיים (כולל שירת החצר שהייתה המקור העיקרי לסאגות) מתארים בעיקר נושאים הקשורים למלחמות, ידוע מעט יותר על אירועים אחרים שאירעו במהלך תקופות מלכויותיהם של מלכי נורווגיה הקדומים. סנורי סטורלוסון, לדוגמה, כתב 15 דפים על מגנוס ורק שני דפים על אביו שבתקופתו שרר שלום (למרות שתקופת מלכותו של אולף הייתה ארוכה פי שלושה מזו של מגנוס). היסטוריונים מודרניים ציינו שכך ככל הנראה נוצרה תדמיתם של מלכים כמו מגנוס באופן חד-צדדי (במקרה של מגנוס תדמיתו הוטתה על פי מעשיו כלוחם).
תקופת מלכותו של מגנוס עמדה בעיקר בסימן של הפיכתה של נורווגיה כממלכה דומה לאלו האירופאיות. המשטר המלוכני התבסס ומגנוס ביסס את עוצמתו באמצעות יצירת רשת של אנשי אצולה חזקים (חלקם קרובי משפחתו) והמבנה הארגוני של הכנסייה התפתח גם הוא. הבישופים הנורדים השתייכו לארכיבישופות של המבורג-ברמן עד לאחר שמלאה שנה למותו של מגנוס ואז נוצרה הארכיבישופות של לונד. הכמרים והבישופים היו ברובם זרים מאנגליה ומגרמניה. בכל אופן, במציאות שלט מגנוס על הכנסייה של נורווגיה.
על פי ממצאים נומיסמטיים, ידוע שרפורמה בהטבעת מטבעות החלה בתקופת מלכותו של מגנוס. במסגרת רפורמה זו הוחזרה תכולת הכסף במטבעות ל-90%, הרמה שהייתה נהוגה לפני הרפורמה של האראלד השלישי ב-1055 שבמסגרתה הורדה תכולת הכסף במטבעות לכ-30% (שאר תכולת המטבע הייתה עשויה מנחושת. משקל המטבעות בתקופתו של מגנוס הופחת ל-45 גרם, מחצית ממשקל המטבעות הקודמים. למרות שערכו של הכסף במטבע נותר כמעט זהה, לא היה צורך בנחושת להטבעת המטבעות.
המסע הראשון לים האירי
מגנוס שאף לבסס מחדש את ההשפעה הנורווגית בים האירי. ב-1097 הוא ניסה להציב את המלך הואסל אינגמונד באיים הדרומיים, אך מאוחר יותר נהרג זה האחרון במהלך מרד. לא ברור מה היו שאיפותיו הברורות של מגנוס ומשמעות המסע שלו הומעטה על ידי היסטוריונים אנגלים מודרניים. הכרוניקן האנגלי, ויליאם ממלמסברי האמין שמגנוס שאף לקחת לעצמו את הכתר האנגלי מידיו של ויליאם השני (בדומה לשאיפותיו של סבו, האראלד השלישי). ההיסטוריונים הטילו ספק אם הוא רצה להקים אימפריה שתכלול את סקוטלנד ואת אירלנד, למרות שרוב ההיסטוריונים הנורווגים והסקוטים המודרניים מאמינים שמטרתו העיקרית הייתה בפשטות לשלוט על הקהילות הנורדיות ברחבי הים האירי. גם אם הוא הושפע מהרצח של אינגמונד, בסאגה של אורקני נטען שמגנוס שוכנע על ידי הוקון פאולסון, רוזן אורקני, שרצה את תואר הרוזנות לעצמו. ייתכן גם שמגנוס שאף להקים ממלכה מחוץ לגבולות נורווגיה עבור בנו בן השמונה, זיגורד, שהתלווה אליו במסעו זה. מגנוס הפליג אל הים המערבי ב-1098 והגיע לאורקני עם צי גדול. על פי הטענה בכרוניקות של מלכי האי מאן, מנה צי זה 160 ספינות, אך הכרוניקן האנגלי, אורדריקוס ויטליס, ציין שהצי של מגנוס מנה 60 ספינות. בהתבסס על כך, מציע פטר אנדריאס מונק לקבל את המספר של 160 ספינות, שמתוכן 100 גויסו באופן מיוחד ושבו לנורווגיה זמן קצר לאחר ההגעה ליעד. הצי שליווה את מגנוס בדרכו דרומה אכן מנה 60 כלי שיט שהיו ספינות מלכותיות או ספינות שהשתייכו לאצילים. על פי רנדי הלן פורסונד, משמעות ההערכה הנמוכה של צוות של 120 איש לספינה, היא שכלל הכוח בספינות המלכותיות והספינות של האצולה מנה 8,000 איש והספינות המגויסות נשאו 12,000 איש. בכל אופן, היסטוריונים רבים מאמינים שהמספרים שצוינו בדיווחים העתיקים מוגזמים.